cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
גספאר דוטרה
קריירה צבאית
בשנת 1936 הוא מונה לשר המלחמה, ונשאר בתפקיד זה עד 1945, אז עזב להתמודד להנהגת הרפובליקה. בעודו מכהן במשרד הקים את האקדמיה הצבאית של אגולה נגראס, את בית הספר לשירת במטכ"ל, את בית הספר הטכני של הצבא ואת ארמון המלחמה הלאומי. חוק השירות הצבאי אשר המשיך את פועלו של ארמס דה פונסקה להביא לגיוס חובה בשנת 1945 עבר ביוזמתו של דוטרה. בשנת 1937 תמך דוטרה בתשתית ממשלתית לבניית אצטדיון נובו על ידי ממשל הנשיא ז'טוליו ורגאס. במהלך מלחמת העולם השנייה הכריזה ברזיל מלחמה על מדינות הציר והצטרפה למלחמה בצד בעלות הברית. ורגאס הורה לדוטרה לפקח על הקמתו של כוח המשלוח הברזילאי. עם הקמתו יצא כוח המשלוח לשירות בזירה האיטלקית. לקראת סוף מלחמת העולם השנייה, עם חזרתו מביקור בחזית באיטליה, הוא הודיע ​​לנשיא כי עם שובו, כוח המשלחת מתכוון להשיב את המשטר הדמוקרטי בברזיל, משמע כי הצבא הברזילאי פנה נגד שלטונו של ורגאס. רפורמות שביצע ורגאס לא תרמו ודוטרה הכין את הדחתו בידי כוחות הצבא. ב-29 באוקטובר 1945 הודח ז'טוליו ורגאס, ללא שפיכות דמים, וירד מתפקידיו. נשיא בית המשפט הפדרלי העליון, ז'וזה ליניארס, ירש את ורגאס לפי חוקת 1934 בתור נשיא זמני עד לבחירות הישירות לנשיאות המדינה שהתקיימו ב-2 בדצמבר 1945.
נשיא ברזיל
ב-2 בדצמבר 1945 זכה מרשל גספאר דוטרה, בתמיכת המפלגה הסוציאל-דמוקרטית ומפלגת העבודה הברזילאית, בבחירות לנשיאות ברזיל, כשהוא מנצח את בריגדיר אדוארדו גומס, המועמד מטעם האיחוד הלאומי הדמוקרטי (UDN) ואת יידו פיוזה, המועמד מטעמם המפלגה הקומוניסטית הברזילאית המפלגתית. יחד עם הגנרל נבחרו הצירים והסנטורים שהרכיבו את הקונגרס הלאומי החדש של ברזיל. עלייתו של דוטרה לנשיאות סימלה את תום עידן הדיקטטורה של ורגאס ואת תחילתה של הרפובליקה הברזילאית השנייה. השנה הראשונה לממשלת דוטרה הייתה שנה של פיוס. המדינה אשר דוטרה ירש הייתה זמן קצר לאחר יציאה מהדיקטטורה המחניקה של ורגאס ומלחמת העולם השנייה. ב-18 בספטמבר 1946 הוכרזה החוקה החדשה שתבטיח זכויות אזרח ובחירות דמוקרטיות. בשנת 1947 יחסיה החמים של ממשלת דוטרה עם ארצות הברית ולחצה מצדם של המגזרים החברתיים, הפוליטיים והצבאיים, הביאה לניתוק כל היחסים הדמפולטיים עם ברית המועצות ויצאה קריאה ממשלתית למיגור פעילותה של המפלגה הקומוניסטית, שהוכרזה בהדרגה כלא חוקית. כל חברי הפרלמנט שנבחרו מטעם המפלגה הקומוניסטית איבדו את קולם.
כלכלת ממשלת גספאר דוטרה התאפיינה בעליות ומורדות כלכליות, הקמת כבישים מהירים ונטייה לשימוש מועט כמה שיותר ביתרות ממשלתיות של מטבעות חוץ. דוטרה הנהיג בתקופת ממשלתו את תוכנית SALTE במטרה להביא לשיפורים בתחומי הבריאות, המזון, העבודה והאנרגיה. עם זאת, הפרויקט לא זכה למימון ולא הושלם. תפקידה של ארצות הברית בהשפעה על הכלכלה הברזילאית רק גדל בתקופת נשיאותו של דוטרה.
עמדת הממשלה שיקפה את המתחים בפוליטיקה הבינלאומית שלאחר המלחמה. ארצות הברית הובילה את מדינות העולם הקפיטליסטי המערבי והתכוונה לעצור את צמיחת העולם הקומוניסטי, בראשות ברית המועצות, תחילת תחרות זאת החלה את המלחמה הקרה בין הגוש המערבי והגוש המזרחי. באותה תקופה חתמה ברזיל על סדרת הסכמים עם ארצות הברית והחלה להגן על אותם אינטרסים צפון אמריקניים ברמה הבינלאומית. הנשיא דוטרה ניהל מדיניות שמרנית בדרך כלל. שתי תשתיות חשובות שנתמכו בידי הממשלה הוצאו לפועל במהלך ממשלו: סלילת הכביש המהיר ריו דה ז'ניירו - סאו פאולו (שנקרא בשם ויה הנשיא דוטרה) והתקנת שליחות של החברה ההידרואלקטרית סן פרנסיסקו, עם הקמת מפעל פאולו אפונסו בתמיכתה, שאפשר לייצור חשמל בחלק ניכר מצפון מזרח ברזיל. בבחירות לנשיאות ב-3 באוקטובר 1950, חמש שנים לאחר שהודח, ז'טוליו ורגאס הציג את עצמו כמועמד לנשיאות מטעם מפלגת העבודה הברזילאית (PTB) והפיל בקלות יחסית את מתחריו בבחירות. הגנרל דוטרה סיים את כהונתו ועזב את מוסד הנשיאות בשנת 1951.
שנים מאוחרות
עם ירידתו של דוטרה החלה מדיניות הלאומיות הקיצונית של ורגאס, שנתמכה על ידי המפלגה הקומוניסטית והמגזרים הרדיקליים של המפלגה הסוציאל-דמוקרטית. שמועות על הפיכה חדשה שתכנן ורגאס להקמת רפובליקה של איחודי פועלים, בדומה לרפובליקה של חואן דומינגו פרון בארגנטינה, עורר חשש בתוך מספר מגזרים בחברה הברזילאית. המרשל אוריקו גספאר דוטרה, שלוש שנים לאחר שעזב את הנשיאות, היה עדיין נוכח בחיים הפוליטיים בברזיל. הוא השתתף בקנוניה שפעלה להדיח את ז'טוליו ורגאס מהשלטון והביאה בעקיפין להתאבדותו. באקלים המתוח הזה, קפה פיליו, סגן הנשיא, לקח על עצמו את הנשיאות, עד לסוף כהונת הקדנציה שהייתה מיועדת לז'טוליו.
בשנת 1964 נשא דוטרה נאום נגד ממשלתו של הנשיא ז'ואאו גולאר, שהיה בעל סימפתיה לקומוניזם אשר הטרידה רבים בהנהגה הממשלתית והצבאית של המדינה. הגנרל אומברטו קסטלו ברנקו הנהיג הפיכה נגד גולאר והחל בשלטון חונטה צבאית שהתפתח אל תקופת הדיקטטורה הצבאית בברזיל. במהלך הדיקטטורה הצבאית ניסה דוטרה להתערב בתוך ההנהגה הצבאית ולהתמנות לנשיא מחדש אך נכשל לנוכח קשרים הפנימיים של ארטור דה קוסטה אה סילבה שהיה בסופו של דבר ליורשו של ברנקו. אוריקו גספאר דוטרה נפטר בריו דה ז'ניירו ב-11 ביוני 1974.
קבוצת השנה ה-50 של ה-NFL
קבוצת השנה ה-50 של ה-NFL (באנגלית: NFL 50th Anniversary All-Time Team) היא רשימה של השחקנים הבולטים בתולדות ליגת ה-NFL, אשר נבחרה בשנת 1969 לרגל חגיגות 50 שנות קיומה של הליגה. הקבוצה הורכבה מ-16 שחקנים - 15 שנבחרו לפי עמדות וג'ים ת'ורפ, שהוגדר כ"אגדה" ונבחר ללא קשר לעמדה שלו במגרש. לכל עמדה היו 3 מועמדים, ומתוכם נבחר שחקן אחד.
ארבעה שחקנים היו עדיין פעילים בזמן בחירת הקבוצה, שבעה שחקנים נבחרו גם לקבוצת ה-75 של הליגה ו-11 שחקנים נבחרו לקבוצת ה-100 של הליגה. הצגתו של ג'רי קרמר בהיכל התהילה של הפוטבול ב-2018, חתמה את כניסתם של כל שחקני קבוצת השנה ה-50 להיכל התהילה של הליגה.
רשימת הנבחרים
כתב מודגש מציין שחקנים שהיו פעילים בעת הרכבת הרשימה.
לסלו החמישי, מלך הונגריה
לסלו החמישי, מלך הונגריה (בהונגרית: V. László magyar király; 22 בפברואר 1440 - 23 בנובמבר 1457), היה מלך הונגריה בין השנים 1444–1457.
ביוגרפיה
לסלו נולד ב-22 בפברואר 1440 בקומארום כלאדיסלאוס, לאחר מותו של אביו אלברכט השני, מלך גרמניה, לאליזבת מלוקסמבורג, בתם של זיגיסמונד, קיסר האימפריה הרומית הקדושה וברברה מצליה. אמו שראתה את עצמה היורשת החוקית של ממלכת הונגריה נאבקה להכתיר את לאדיסלאוס למלך, אולם האצילים ההונגרים מחשש לפלישה עות'מאנית הכתירו את ולדיסלב השלישי, מלך פולין כאולסלו הראשון, מלך הונגריה, ואילו בממלכת בוהמיה לא הכתירו האצילים אף אחד לבינתיים. האומנת של אליזבת, הלנה קוטננרין, גנבה את כתר ההכתרה של הונגריה והביאה אותו למלכה אליזבת, וב-15 במאי 1440 הוכתר לאדיסלאוס כלסלו החמישי, מלך הונגריה, אולם מלחמת האזרחים במדינה נמשכה. למען ביטחונם והגנתם הועברו לסלו ואחותו אליזבת מאוסטריה לחסותו של פרידריך השלישי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה.
בשנת 1444 נהרג אולסלו הראשון, מלך הונגריה בקרב וארנה, והאצילים ההונגרים תמכו בהכתרת לאדיסלאוס כלסלו החמישי, מלך הונגריה, אולם פרידריך השלישי סירב לאפשר ללסלו לעזוב את חצרו. בן דודו של לסלו, אולריך השני, רוזן צליה, דרש להעביר את לסלו ואחותו אליזבת לחסותו, אולם פרידריך סירב לשמוע לו. בדצמבר 1451 נסע פרידריך השלישי לרומא להכתרתו כקיסר האימפריה הרומית הקדושה, ולקח עמו את לסלו, אולם השאיר את אליזבת בווינה. בזמן נסיעתו של פרידריך לרומא, התמרדו האצילים האוסטרים והעבירו את אליזבת לחסותו של אולריך. לאחר שחרורה קראה אליזבת לשחרור אחיה, ולאחר חזרתו של פרידריך השלישי לווינה ביוני 1452, אילצו אותו האצילים בספטמבר אותה שנה לשחרר את לסלו.
באוקטובר אותה שנה ביקר יאנוש הוניאדי את לסלו, ולסלו הסמיך אותו לשמור על כל הטירות שברשותו, וחחיב אותו לשלם רק 24,000 פלורינים זהב בשנה. ב-29 בינואר 1453 קיבל הדיאט ההונגרי בפרשבורג את לסלו כמלך החוקי, ללא בחירות חדשות והכתרה חדשה. בנוסף ניתנה חנינה לכל אלה שתמכו באולסלו הראשון, מלך הונגריה, ולסלו העניק מענקים ונחלות לאלה שתמכו בו.
ב-16 באפריל אותה שנה שכנע אולריך השני, רוזן צליה את לסלו להכיר בגאורגה פודבראדי כמושל בוהמיה, ובספטמבר שכנע אולריך איצינגר, מנהל הנחלות באוסטריה, את לסלו לגרש את אולריך השני, רוזן צליה מתפקידיו.
ב-28 באוקטובר הומלך לסלו כמלך בוהמיה, ובכך בא הקץ לאינטרגנום הגדול שנמשך משנת 1440. במהלך השנה שבאה לאחר מכן שהה לסלו בפראג, אולם הממלכה נוהלה בפועל על ידי גאורגה פודבראדי. בסוף נובמבר 1454 עזב לסלו את פראג וביקר בשלזיה ובמוראביה, שם התקבל בתשואות, ובפברואר 1455 חזר לווינה. לסלו ניצל את הפופולריות של אולריך איצינגר, אולם על אף כל זאת החזיר את אולריך השני, רוזן צליה לתפקידו.
בשנת 1455 הכריז האפיפיור קליקסטוס השלישי על מסע צלב נגד האימפריה העות'מאנית, לאחר שהללו כבשו את רוב סרביה. בסתיו אותה שנה הגיעו שמועות על פלישה טורקית להונגריה, ובפברואר 1456 הגיע לסלו להונגריה. לסלו הצליח לשכנע את הדיאט ההונגרי להטיל מס מיוחד לכיסוי הוצאות הגנת הממלכה, ולאחר מכן חזר לווינה. בתחילת יולי אותה שנה הטיל מהמט השני, סולטאן האימפריה העות'מאנית מצור על נַנְדוֹרפֵהֵרְוָר, אולם יאנוש הוניאדי הדף את הטורקים בהצלחה. כעבור זמן קצר חלה יאנוש הוניאדי בדבר, וב-11 באוגוסט מת מחוליו.
לסלו ואולריך השני, רוזן צליה חזרו להונגריה, וניסו לאלץ את בנו של יאנוש - לסלו הוניאדי לוותר על נחלות אביו, אולם לסלו התמרד וב-9 בנובמבר רצח את אולריך, והכריח את לסלו לחון אותו על כך ולהחזיר לו את נחלות אביו. אולם רוב האצילים ההונגרים היו עוינים כלפי לסלו הוניאדי, וב-14 במרץ 1457 כלא לסלו את לסלו הוניאדי ואחיו מתיאש לאחר ששכנע אותם לבוא לבודה. ב-16 במרץ הוצא לסלו הוניאדי להורג, לאחר שנשפט והואשם בבגידה. בעקבות מותו פתחו בני משפחת הוניאדי במרד נגד לסלו, ובעקבות כך נאלץ לסלו בתחילת יוני לעזוב את הונגריה ולעבור לווינה. לאחר מכן עבר לסלו לפראג, ובסתיו ביקש את ידה של מדלן מצרפת, בתם של שארל השביעי, מלך צרפת ומארי מאנז'ו. ב-23 בנובמבר אותה שנה מת לסלו במפתיע כתוצאה ממגפה, ונקבר בקתדרלת ויטוס הקדוש. לאחר מותו ירשו את נחלותיו באוסטריה בני דודו פרידריך השלישי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה ואלברכט השישי, ארכידוכס אוסטריה, בהונגריה נבחר מתיאש הוניאדי למלך, וב-3 במרץ 1458 נבחר גאורגה פודבראדי למלך בוהמיה.
המדינה החופשית שוורצבורג-זונדרסהאוזן
המדינה החופשית שוורצבורג-זונדרסהאוזן (בגרמנית: Freistaat Schwarzburg-Sondershausen) הייתה מדינה קטנה ברפובליקת ויימאר, שהתקיימה תקופה קצרה עד למיזוגה במדינת תורינגיה.
היסטוריה
ב-25 בנובמבר 1918 התפטר מתפקידו גינטר ויקטור, נסיך שוורצבורג, בעקבות המהפכה הגרמנית והתבוסה במלחמת העולם הראשונה. לאחר ביטול הדוכסות, הפכה המדינה למדינה חופשית ברפובליקת ויימאר. עד מהרה נבחרה ממשלה, ובדצמבר אותה שנה הגיעה הממשלה להסכם עם גינטר ויקטור על מסירת רוב נחלותיו לרשות המדינה, בעד לזכויות שימוש וציד ביערותיו, פנסיה שנתית של 210,000 מארק, ובעלות על התוכן החיוני של הטירות בסונדרסהאוזן ובחרהר.
ב- 19 ביוני 1919 אישר הפרלמנט הממלכתי של שוורצבורג-סנדראוזן את ההתמזגות עם מדינות תורינגיה. בשנת 1920 הצטרפה המדינה למדינת תורינגיה, לאחר שפרלמנט המדינה שלל הצטרפות לפרוסיה.
רותם פורת
רותם פורת (נולדה בשנת 1969) היא אלופה ושיאנית ישראל בשחייה בעבר.
ביוגרפיה
פורת גדלה בקיבוץ בית ניר ולמדה בצפית. היא החלה להתאמן בקיבוצה בהדרכת אביה, דני פורת, בעברו שחיין מצטיין ובהמשך היא התאמנה בקבוצת השחייה של הפועל בני שמעון בהדרכתם של שרה שלהבת ואברי גביש. בגיל 16 עברה להתאמן בהפועל גש"מ בהדרכתו של גרשון שפע מי שהיה יריבו של אביה בשחייה.
טואוד
טואוד, אשר ידוע ביפן בשם קינופיו (キノピオ), הוא דמות בדיונית המופיעה בזיכיון משחקי הווידאו מריו של החברה היפנית נינטנדו. טואוד הוא יצור דמוי אדם עם ראש דמוי פטרייה המשמש כעוזר של הנסיכה פיץ'. טואוד נוצר על ידי מעצב משחקי הווידאו היפני שיגרו מיאמוטו. טואוד משמש לעיתים רבות כדמות שאינה שחקן המספקת סיוע למריו ולחבריו ברוב המשחקים בזיכיון, למרות שישנם מקרים שבהם טואוד תופסת את מרכז הבמה ומשמש גם כפרוטגוניסט - לדוגמה במשחקים "Super Mario Bros. 2", "Wario's Woods" ו-"Super Mario 3D World".
רותם פורת
1980
באליפות הפועל של מחוז ירושלים שנערכה בספטמבר 1980 קבעה פורת במשחה ל-50 מטר פרפר שיא ישראלי חדש לגילאי 11 של 35.9 שניות.
טואוד
אחת מהתכונות הבולטת ביותר של טואוד הוא ראשו הגדול הדומה לפטרייה בצורתו ובצבעו.
רותם פורת
1983
באליפות ישראל בשחייה שנערכה בווינגייט בסוף חודש אוגוסט 1983 זכתה פורת ב-3 מדליות כסף אישיות, במשחה ל-100 מטר חזה בתוצאה של 1:22.12 דקות, אחרי נוגה ויזל (1:19.09 דקות) ולפני מירב גת ממרכז וייסגל (1:23.51 דקות), במשחה ל-200 מטר חזה בתוצאה של 2:59.20 דקות, אחרי נוגה ויזל (2:52.75 דקות) ולפני דליה ארבלי מהפועל ימק"א ירושלים (3:00.20 דקות) ובמשחה ל-100 מטר פרפר בתוצאה של 1:09.26, אחרי הדר רובינשטיין (1:06.96 דקות) ולפני ליאור בירקאן (1:09.49 דקות).
טואוד
קונספט ויצירה
טואוד ויתר אנשי ממלכת הפטריות הוצגו לראשונה במשחק "האחים סופר מריו" משנת 1985 שם סופר לראשונה על כך שרוב תושבי ממלכת הפטריות הם מאותו הגזע. העיצוב של טואוד התבסס על פטריית הסופר שהעצימה את יכולותיו של מריו וכמו גם התבססה על הקשר הכללי של המשחק עם תמת הפטריות. לטענת שיגרו מיאמוטו, היוצר של זיכיון מריו, הכוונה המקורית הייתה לגרום לכך שדמותו של טואוד תהיה בעלת עיצוב פשטני, אך עדיין שהוא יראה חמוד ומקסים.
רותם פורת
אלופת ישראל
באליפות ישראל בשחייה שנערכה בווינגייט בסוף חודש אוגוסט 1984 זכתה פורת ב-4 מדליות אישיות, 1 זהב, 2 כסף ו-1 ארד. מדליית זהב, במשחה ל-100 מטר חזה בתוצאה של 1:20.43 דקות, לפני השיאנית הישראלית נוגה ויזל (1:21.61 דקות) וזוהר לבנסברג, מדליות כסף, במשחה ל-50 מטר חופשי בתוצאה של 29.31 שניות, אחרי אילה הדר (28.96 שניות) ולפני מירב הדר (29.42 שניות), במשחה ל-100 מטר פרפר בתוצאה של 1:09.28 דקות, אחרי הדר קליינמן ממכבי קריית אונו (1:07.10 דקות) ולפני ליאור בירקאן (1:10.10 דקות) ומדליית ארד, במשחה ל-200 מטר מעורב אישי בתוצאה של, 2:36.27 דקות, אחרי קליינמן שקבעה שיאים ישראלים חדשים לגילאי 14–18 של 2:30.56 דקות, ונוגה ויזל (2:35.20 דקות).
טואוד
קונספט ויצירה
במהלך פיתוח המשחק "New Super Mario Bros" החליטו המפתחים שיהיה ניתן לשלוט בארבע דמויות שונות - הנסיכה פיץ', טואוד, וואריו ו־וואלואיג'י (הבחירה בדמויות הללו כשחקנים הראשיים התקבלה במקור מהמעריצים של הזיכיון). הטואוד הצהוב והטואוד הכחול נכללו בסופו של דבר כדמויות שניתן לשחק בהן במשחק "New Super Mario Bros. Wii" בשל הדמיון הפיזי שלהם למריו ולואיג'י.
ערן זילברברג
ערן זילברברג (נולד ב-1 בנובמבר 1969) הוא בסיסט, יוצר ומפיק ישראלי.
טואוד
קונספט ויצירה
השם האנגלי של הדמות - טואוד - נוצר בהשראת המילה "Toadstool" אשר משמשת לעיתים רבות לתיאור פטריות, כולל פריטים עם מאפיינים דמויי מטרייה. השם היפני של הדמות - "קינופיו", הוא שילוב של המילה היפנית לפטרייה ("קינוקו") והשם פינוקיו.
רותם פורת
1985
באליפות ישראל בשחייה שנערכה בווינגייט באוגוסט 1985 זכתה פורת ב-4 מדליות כסף, במשחה ל-200 מטר חופשי בתוצאה של 2:16.04 דקות, אחרי הדר רובינשטיין (2:13.22 דקות) ולפני איילת שלזינגר (2:17.44 דקות), במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 4:45.37 דקות, אחרי רובינשטיין (4:35.52 דקות) ולפני קרן סדן מהפועל עמק הירדן (4:48.47 דקות), במשחה ל-100 מטר פרפר בתוצאה של 1:08.67 דקות, אחרי הדר רובינשטיין (1:06.35 דקות) ולפני איריס קומן (1:10.06 דקות) ובמשחה ל-100 מטר חזה בתוצאה של 1:20.92 דקות, אחרי זוהר לבנסברג (1:20.89 דקות) ולפני ענת אסף מהפועל עמק הירדן (1:21.88 דקות).
ערן זילברברג
השכלה מוזיקלית
זילברברג החל את הכשרתו כמוזיקאי בשנת 1978 בקונסרבטוריון גבעתיים, שם למד עד שנת 1985. בין השאר למד כינור ממורים כמו ולריה (ולי) בלוטנר וורה ויידמן, תאוריה של המוזיקה מצבי צרי ועוד. בין השנים 1983–1987 במגמת מוזיקה בבית הספר התיכון תלמה ילין והתמחה ככנר. במהלך לימודיו ביקש להחליף את תחום התמחותו לבס, כלי אותו למד אצל המורה קרלוס בן ארי. הבקשה נחשבה יוצאת דופן, אך זכתה לתמיכת צוות בית הספר. זילברברג היה התלמיד השני בהיסטוריה של בית הספר שניגש לרסיטל ג'אז לבגרות (הראשון היה אריה וולניץ, לימים ראש מגמת הבס בבית הספר רימון), מה שהוביל בהמשך להקמת מגמת הג'אז בתלמה ילין.
טואוד
מאפיינים
למרות שכובע של טואוד דמוי הפטריה בסרטים המצוירים הלא קנוניים של זיכיון "מריו", המפיק של המשחק "Super Mario Odyssey", יושיאקי קויזומי, אישר שמאז ומתמיד היה מדובר בחלק אינטגרלי מהראש של הדמות ולא בכובע שהוא חובש על ראשו.
רותם פורת
1986
באליפות ישראל בשחייה (בריכת 25 מטר) שנערכה בנהריה בפברואר 1986 זכתה פורת במדליית כסף במשחה ל-100 מטר פרפר בתוצאה של 1:08.32 דקות), אחרי הדר קליינמן ממכבי קריית אונו (1:06.09 דקות) ולפני איריס קומן (1:08.46 דקות).
ערן זילברברג
השכלה מוזיקלית
כשנה לאחר המעבר לבס, ובעקבות מחסור בנגן קונטרבס בתזמורת הסימפונית של בית הספר, החל זילברברג לנגן גם בכלי זה, וחזר לנגן מוזיקה קלאסית. בין השנים 1986–1996 למד לנגן בקונטרבס אצל אלי מגן, שניגן באותה תקופה בתזמורת הפילהרמונית הישראלית.
רותם פורת
שיאנית ישראל
בתחרות שנערכה בבריכת הטכניון בחיפה (בריכה אולימפית), במאי אותה שנה קבעה פורת שני שיאי יסוד ישראלים חדשים, במשחה ל-50 מטר פרפר בתוצאה של 32.08 שניות ובמשחה ל-50 מטר חזה בתוצאה של 37.95 שניות.
טואוד
מאפיינים
המראה של טואוד דומה למראה של יתר תושבי ממלכת הפטריות - על ראשו ישנו מעין פטריה גדולה, בדומה לכל יתר תושבי ממלכת הפטריות, וגם בגדיו דומים לבגדים של יתר תושבי ממלכת הפטריות. הוא קטן מאוד במידותיו, ואין לו רגליים אשר נראות לעין. ניתן רק להבחין בנעליים החומות אותן הוא לובש. שלא בדומה ליתר תושבי ממלכת הפטריות, לטואוד יש חמישה כתמים אדומים על כובע הפטריות שלו, ויש לו אפוד בצבעים כחול וצהוב. עם זאת, הצבע של טואוד משתנה כאשר הוא משיג פרח אש - צבעי הכובע שלו משתנים בעקבות כן והצבע של האפוד שלו הופך לאדום. בסרטים המצוירים הלא קנוניים של מריו טואוד הסיר מדי פעם את כובע הפטריות שלו, וחשף ראש כמעט קירח עם שלוש קווצות שיער.
ערן זילברברג
שירות צבאי
זילברברג שירת כבסיסט במספר להקות צבאיות, בין השאר בלהקת פיקוד הצפון, יחד עם אחינועם ניני, איילת זורר ודני שטג; צוות הווי חינוך עם אורי בנאי וערן מיטלמן; ובצוות הווי הנח"ל, שם שירת עם דנה ברגר, אורי הוכמן ותומר שרון.
רותם פורת
שיאנית ישראל
באליפות ישראל בשחייה שנערכה בווינגייט באוגוסט 1986 זכתה פורת ב-3 מדליות, 2 כסף ו-1 ארד. מדליות כסף, במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 1:02.28 דקות, אחרי ענת ישראל (1:02.12 דקות) ולפני ורד ליברמן (1:04.02 דקות), שתיהן ממכבי תל אביב ובמשחה ל-100 מטר פרפר בתוצאה של 1:08.92 דקות, אחרי הדר קליינמן (1:07.35 דקות) ולפני מורין פרידמן (1:10.14 דקות). מדליית ארד, במשחה ל-50 מטר חופשי בתוצאה של 29.31 שניות, אחרי ענת ישראל (28.62 שניות) וענת לויט מהפועל הוד השרון בית ברל (28.68 שניות). נוסף לכך, היא סיימה במקום רביעי במשחה ל-200 מטר פרפר.
טואוד
יכולות
במשחקים השונים בהם ניתן לשחק בדמותו של טואוד ניתנו לדמות יכולות ייחודיות אשר שונות מהיכולות של יתר הדמויות. במשחק האחים סופר מריו 2 דמותו של טואוד היא הדמות המהירה ביותר במשחק. במשחק "Wario's Woods" יש לטואוד את היכולת הייחודית לרוץ על קירות ולבעוט בעיטות חזקות במיוחד. בנוסף לכך לטואוד ניתה יכולת על אנושית במשחק שכן הוא מסוגל להרים ולזרוק את האויבים. עם זאת, היכולות הללו לא ניתנו לדמות זו במשחקים הבאים שיצאו בזיכיון של מריו לאורך השנים. במשחק "New Super Mario Bros. Wii" יש לטואוד חלק גדול מהיכולות של מריו ולואיג'י.
ערן זילברברג
מוזיקה קלאסית
בין השנים 1997-1991 ניגן זילברברג בתזמורת הפילהרמונית הישראלית הצעירה, מתוכן שלוש שנים כנגן קונטרבס ראשון מוביל. לאחר מכן ניגן כשנתיים נוספות בקאמרטה רמת השרון. במקביל שימש כנגן קונטרבס מחליף בתזמורות רבות בישראל, כמו גם בתיאטראות "הבימה" ו"הקאמרי", במחזות זמר כמו "כנר על הגג" ו"כמעט נורמלי".
טואוד
יכולות
בסדרת המשחקים "" דמותו של טואוד מסוגלת לפלוט נבגים בכל פעם שהוא מותקף. עם זאת, אין לטואוד את היכולת הזו במשחקים הראשיים בזיכיון של מריו. לטואוד יש יכולת דומה במשחק Mario Sports Mix בו הוא מסוגל להשתמש בנבגים על מנת לגרום לפטריות לנבוט מהאדמה. הוא מסוגל גם להשתמש בנבגים הנפלטים ממנו כמגן מפני התקפות שונות במשחק זה.
ערן זילברברג
כבסיסט
זילברברג שימש כבסיסט במספר רב של הפקות. בין השנים 1991–1993 ניגן עם איריס ועופר פורטוגלי, וב-1992 הצטרף ללהקת איזי והפתולוגים.
בין השנים 1994–1999 ניגן זילברברג בלהקת הבית של התוכנית "בשידור חי עם דן שילון".
משנת 1998 משמש זילברברג כבסיסט הקבוע בלהקת ההופעות של הזמר אייל גולן. ב-2008 כתב והלחין את השיר "עולם מושלם" אותו ביצע גולן באלבום "הוזה אותך מולי".
בשנת 2001 יצא לאור אלבומה הראשון של להקת "טקסי" (במקור "זילברבנד"), אותה הקים זילברברג בשנות ה-90. זילברברג החליט לשנות את שם הלהקה מ"זילברבנד" ל"טקסי" משיקולים מסחריים.
זילברברג עבד כבסיסט מלווה עם שורה ארוכה של אומנים נוספים, בין השאר ירמי קפלן, דני רובס, דני סנדרסון, עדי רן, זהבה בן, יותם שכטר, זאב טנא.
הפקות ועיבודים
בין השאר הפיק את האלבום "הכל במקום" של זאב טנא (1998), "לרע ולטוב" של ירמי קפלן (1998), "טקסי" של להקת טקסי (2001) ואת "פרויקט המרה השחורה" של איזי והפתולוגים (2004). בשנת 2003 הקים זילברברג את אולפן "The Bridge", ובו הוא עובד כמפיק מוזיקלי.
בנוסף ביצע עיבודי מיתרים באלבומים של אומנים כמו נורית גלרון ("המקום ההוא", 1997), יותם שכטר ("Undo 1997"), שרית חדד ועוד.
חיים אישיים
זילברברג מתגורר ברמת גן, נשוי לשרית ואב לשניים.
רודריג (אי)
רודריג (בצרפתית: île Rodrigues) הוא אי ששטחו כ-108 קמ"ר, השוכן במערב האוקיינוס ההודי, כ-560 קילומטרים צפונית-מזרחית לאי מאוריציוס. האי הוא חלק מארכיפלג איי מאסקרן הכולל גם את האיים מאוריציוס וראוניון. רודריג הוא אי גבוה שמקורו געשי, מוקף שונית אלמוגים, ולחופיו מספר איים לא מיושבים זעירים.
האי שייך לרפובליקת מאוריציוס, ומבחינה מנהלית הוא חבל אוטונומי הנשלט על ידי "האספה האזורית של רודריג" שבירתו העיר פורט מתהורין.
בשנת 2014 התגוררו באי 41,669 תושבים, רובם ממוצא אפריקני וצרפתי. כלכלת האי מבוססת בעיקר על דיג, חקלאות, אמנות, וכן על ענף התיירות המתפתח.
האי רודריג, יחד עם האיים אגלגה וסנט ברנדון, מנוהלים על ידי משרד השלטון המקומי של האיים החיצוניים.
אל רודריג ניתן להגיע במעבורת ובטיסות היוצאות מהאי הראשי ומהאי ראוניון.
היסטוריה
האי נקרא על שמו של מגלה הארצות הפורטוגזי דום דיוגו רודריגש (Diogo Rodrigues) בשנת 1528.
ביולוגיה
האי התאפיין במגוון רב של מיני צמחים ובעלי חיים אנדמיים, מאז המאה השבע עשרה נכחדו רבים ממינים אלו. סוליטר רודריג היה עוף שאיבד את יכולתו לעוף שנכחד בסוף המאה ה-18. המין שועל-מעופף רודריג, מין אנדמי של עטלף פירות מצוי בסכנת הכחדה.
כחלק ממאמצי הרשויות לשמר את היערות שבּוֹרְאוּ, הוכרזו בשנות השמונים של המאה העשרים האיונים הסמוכים – איל קוקו (Île aux Cocos), ואיל סאבלה (Île aux Sables) – כשמורות טבע.
ספייק לי
שלטון ג'קסון "ספייק" לי (באנגלית: Shelton Jackson "Spike" Lee; נולד ב-20 במרץ 1957) הוא מפיק קולנוע, תסריטאי, שחקן ובמאי קולנוע אמריקאי, זוכה פרס אוסקר. ספייק לי ידוע בין השאר בעקבות היותו אוהד מושבע של הניו יורק ניקס, שכן הוא נוהג להגיע למשחקים רבים של הקבוצה ולשבת בשורות הראשונות.
שנותיו הראשונות ולימודיו
לי נולד באטלנטה שבג'ורג'יה לנגן ג'אז ומורה. המשפחה עברה לברוקלין בילדותו, ואימו כינתה אותו "ספייק" כיוון שהיה קשוח יחסית לגודל גופו קטן הממדים. לאחר שסיים את לימודיו בבית הספר התיכון בברוקלין, התחיל ללמוד בקולג', שם צילם את סרט הסטודנטים הראשון שלו "המפלט האחרון בברוקלין". לי למד קולנוע באוניברסיטה, וסיים לימודים לתואר ראשון בתקשורת המונים. לאחר מכן נרשם לאוניברסיטת ניו יורק, וסיים את הלימודים בהצטיינות לאחר שיצר מספר סרטים.
סרט התזה שלו, שגם הופק לטלוויזיה ולקולנוע, נקרא "המספרה של ג'ו המופרע: אנחנו מורידים ראשים" וזכה להצלחה בקרב סרטי הסטודנטים, ובפרס הסרט הטוב ביותר בפרסי האקדמיה לסטודנטים.
סרטיו הראשונים
אחרי "המספרה של ג'ו המופרע" קיבל לי תקציב של 160,000 דולר להפקת סרט הקולנוע הראשון שלו. עם התקציב הזעום סיים לי את סרטו "לא יכולה בלי זה" בשבועיים בלבד, וגרף בקופות בארצות הברית 7 מיליון דולר, סכום גדול לסרט באותם ימים, ובמיוחד לסרט עם תקציב כה קטן. עד סרטו הבא, "School daze", אסף לי קטעי וידאו מחיי היומיום בניו יורק, תוך התמקדות בשכונות הארלם וברוקלין, ובשילוב מוזיקת ג'אז ייחודית. הסרט התמקד בזיכרונותיו של לי מבית ספרו.
לי זכה להכרה רחבה בסרטו הרביעי שהופק לקולנוע: "עשה את הדבר הנכון". בסרט, שעוסק בנקודות רגישות ברחובות ניו יורק, הציג לי לראשונה את יכולות הבימוי והכתיבה שלו לעולם הרחב. הסרט היה מועמד לשני פרסי אוסקר על הכתיבה (לי) ועל שחקן המשנה (דני איילו). כמו כן היה הסרט מועמד לפרס הבמאי הטוב ביותר בפסטיבל קאן וקיבל 4 מועמדויות: על הבימוי ועל הכתיבה (לי), על שחקן המשנה (דני איילו) ועל סרט הדרמה הטוב ביותר.
בסרטו השישי, מלקולם אקס, על חייו, בשורתו ופועלו של המנהיג השחור מלקולם אקס, יצר לי ז'אנר ביוגרפי קולנועי חדש. אורך הסרט היה שלוש שעות ועשרים דקות. בתפקיד הראשי כיכב דנזל וושינגטון.
ביקורת חברתית ופוליטית
כמעט בכל סרטיו של לי מופיעה ביקורת חברתית ופוליטית נוקבת. לי ידוע בביקורת החברתית והפוליטית שהוא מעביר על כלל המהגרים לארצות הברית, בין אם הם שחורים, איטלקים, פורטוריקנים או אירים ועל הלאומיות הלבנה. ספייק לי בוחן את החברה האמריקאית דרך שאלות של זיהוי גזעי, גזענות, שאלות מעמדיות ועוד. הביקורת הפוליטית בסרטיו באה כחלק מהעלילה, ונראית כמובנת מאליה, אך לעיתים הוא חושף אותה בהתבטאויות בכלי התקשורת בארצות הברית, בעיקר נגד הממשל, ולעיתים "נותן לצופים" להבין את המסר בעצמם.
לי בחר לתקוף את המתח הגזעי, מעמדי, חברתי הן מנקודת המבט של האפריקאים האמריקאים והן מנקודת המבט של האירים ועוד. למשל, בסרטו "השעה ה-25" על אודות סוחר סמים אירי שעומד להישלח לכלא לשבע שנים, ומבלה את הלילה האחרון שלו בחופשי בחברת שני חברים ותיקים שלו ואהובתו. הסרט מעביר ביקורת על האדם וטבעו לרדוף בצע, על מושג החברות, על אמון ובגידה, על החוקים האמריקניים ועל משטרת ארצות הברית.
יחסי הודו–פרגוואי
יחסי הודו–פרגוואי הם יחסי החוץ שבין הרפובליקה של הודו לבין הרפובליקה של פרגוואי.
היסטוריה
בחודש מאי 2012 פרננדו לוגו היה הנשיא הראשון מפרגוואי שביקר בהודו. לוגו פגש את שרי החוץ, החקלאות ובכירים ממשלתיים בהודו.
פרגוואי תמכה במועמדותה של הודו במועצת האומות המאוחדות לזכויות אדם בשנים 2015-2017.
הסכמים בילטרליים
מאז 1996, הודו ופרגוואי חתמו על הסכם בדבר ביטול דרישות הוויזה למחזיקי דרכונים דיפלומטיים רשמיים.
יחסים כלכליים
בשנת 2015, הסחר הדו-צדדי בין הודו לפרגוואי הסתכם ב-212 מיליון דולר אמריקאי, גידול של 27% לעומת השנה הקודמת. הודו ייצאה לפרגוואי סחורה בשווי 145 מיליון דולר אמריקאי, שרובה כללה כימיקלים, כלי רכב, חלקי רכב, מוצרי קוסמטיקה, מכונות, תרופות, מוצרי פלסטיק, מוצרי אלומיניום ומוצרי גומי. לעומתה, פרגוואי ייצאה להודו סחורה בשווי 67 מיליון דולר אמריקאי. שרובה כללה שמן סויה, שמן חמניות ועץ.
Open Door
Open Door הוא סיבוב הופעות משותף של הזמרת האמריקאית אינדיה ארי והמוזיקאי הישראלי עידן רייכל, שנתמך על אלבומם המשותף הנושא את אותו שם, שהיה אמור לצאת בשנת 2011, אך נגנז. המופע התקיים ברחבי העולם, עלה ב-2011 והסתיים באותה השנה. המופע עלה לראשונה ביוני 2011 באופרה הישראלית החדשה.
רקע
ביוני 2011 הכריזו רייכל וארי על אלבום משותף שעתיד לצאת בשנת 2012, ואיתו על סיבוב ההופעות המשותף. שירי האלבום הוצגו במופעים, אך בסופו של דבר, האלבום נגנז. לפני סיבוב ההופעות, חיבורם של רייכל וארי החל בהופעות שונות, בהם הופעה בוושינגטון די. סי. בפני נשיא ארצות הברית ברק אובמה בשנת 2008 ובטקס הענקת פרס נובל לשלום בשנת 2010.
ביקורת
יוסי חרסונסקי העניק ביקורת חיובית למופע: "אנחנו העולם. ביחד אנחנו האחד-עולם. Together We Are The One. שיר פתיחה. המילים, המוזיקה חיברו לי את ההמנון ההוא של מייקל והסטארים להמנון החדש של אינדיה ארי את עידן רייכל. מוזיקת עולם? אחרי הערב המחניף הזה, אין לי מושג מה מוזיקת עולם. די בעובדה שזמרת אמריקאית ענקית חוברת למוזיקאי ישראלי? [...] אינדיה ארי בעברית, לידה בחור בחיצוניות אתנית, על הבמה יש כלים אוריינטליים. זה כמעט כמו להמציא את גלגל המוזיקה מחדש".
גירוש שבעה שדים ממרים המגדלית
גירוש שבעה שדים ממרים המגדלית הוא אחד מהנסים של ישו בברית החדשה. מרים המגדלית נחשבת לדמות חשובה שליוותה את ישו במהלך השנים בהם פעל בבשורה. אין בבשורות תיאורים בהם תואר כיצד ביצע ישו את גירוש השדים ממרים. אולם בשני מקומות, בבשורת מרקוס ט"ז: 9 ובבשורת לוקס ח': 2, מתואר שישו אכן גירש שבעה שדים ממרים המגדלית.
מגדלא
במקורות מתקופת בית שני מופיעה העיר מגדלא בשם טריכיי. פירוש המילה "טריכיי" ביוונית הוא "מקום המלחת הדגים". יוסף בן מתתיהו (יוספוס פלאביוס) מכנה בשם זה עיר קדומה ששכנה לחוף הכנרת, בקצה הדרומי של בקעת גינוסר, המזוהה היום על ידי החוקרים עם "מגדל", "מגדלא" או "מגדל נוניא" (בארמית, מגדל הדגים). מגדלא היא מקום הולדתה של מרים המגדלית, היא מריה מגדלנה,
פרשנות
במאה הראשונה האמינו כי השדים היו הגורמים למחלות גופניות ומחלות נפש. חוקר הנצרות הקדומה ברוס צ'ילטון, מביע סברה כי ציון מספר השדים שהם "שבעה", עשוי להצביע על כך שמרים נאלצה לעבור שבעה גירושי שדים שונים, לאורך תקופה ארוכה, כנראה כביכול ששש הראשונות לא הצליחו באופן חלקי או לחלוטין. סברה זו אינה מתאימה לשאר נסי גירוש השדים על ידי ישו, שבהם עלה בידיו לגרש שדים כהרף עין, אך ורק מעצם גערתו בהם. חוקר הברית החדשה והיסטוריון הנצרות הקדומה בארט ד 'ארמן, טוען כי המספר שבע עשוי להיות סמלי בלבד, שכן, במסורת היהודית, שבע הוא מספר השלמות. כך שלמעשה יש להבין שאחיזתם של שבעה שדים במרים המגדלית מביעה בעצם את העובדה שהיא עונתה וסבלה קשות מאחיזתם של  שבעת השדים. היא ללא ספק סבלה מאוד מטראומות גופניות ורגשיות קשות.
כתוצאה מכך, נאמנותה, אמונתה, אהבתה והתמסרותה לישו נבעה מהמזור שישו הביא לה. מרים המגדלית מוזכרת בברית החדשה כ 14 פעמים (מתי כ"ז 56, 61, כ"ח 1; מרקוס ט"ו 40, 47, ט"ז 1, 9, ח' 2; לוקס כ"ד 10; יוחנן י"ט 25, כ' 1, 11, 16, 18) ). אין לנו תיאורים בבשורות של האופן שבו גירש ישו את השדים ממרים המגדלית.
מרים צוינה בבשורות כאחת הנשים שתמכו כלכלית בשירות הבשורה של ישו, ייתכן והיא הייתה אמידה או עשירה יחסית. המקומות שבהם היא ושאר הנשים מוזכרות לאורך הבשורות מעידות על היותן חיוניות לפעילותו של ישו. העובדה שמרים המגדלית מופיעה תמיד כדמות נשית ראשונה, בכל פעם שהיא מופיעה בבשורות הסינופטיות בקבוצת נשים, מעידה שהיא נתפסה כחשובה מכולן.
היידוק
היידוק (בסרבית "היידוק" או "חיידוק" хајдук, ברבים - хајдуци "היידוצי" או "חיידוצי", ברומנית -גם כן "היידוק" haiduc, ברבים haiduci היידוץ', בהונגרית היידו - hajdú, ברבים - "היידוק" hajdúk, בבולגרית: хайдутин חיידוטין, במקדונית - aјдут או aјдук) היה שודד בסגנון רובין הוד שכמוהו פעלו באזורי רומניה של היום, הונגריה וחצי האי הבלקני במאות ה-16, ה-17, ה-18 וה-19 בעיקר בשטחים שנשלטו על ידי האימפריה העות'מאנית. המושג היה קיים גם באזורי אוקראינה, שם כונו היידמקים, ובמזרח ארמניה. אצל היוונים הכינוי לסוג זה של לוחמים היה "קלפתס" (שמשמעותה המקורית - "גנבים").
ההיסטוריון המרקסיסטי הבריטי אריק הובסבאום קרא להכלאה זאת בין שודדי דרכים ובין לוחמים למען העניים "שודדים חברתיים".
אחרי אובדן העצמאות המדינית, העדר האפשרות של התארגנות צבאית סדירה אילץ את עמי הבלקן לבחור במאבק "הגרילה" של ההיידוקים (אצל הבולגרים, הסרבים, המקדונים והרומנים) או הקלפטס (אצל היוונים) כאמצעי יחיד של התנגדות לוחמת בשלטון הזר. שיטות המאבק שלהן יושמו גם במאבק בבני המעמדות העשירים בחברה שלעיתים גם שיתפו פעולה עם משטר הדיכוי העו'תמני.
אטימולוגיה
מקור המונח "היידוק" אינו ברור. האפשרויות הכי סבירות הן המילה ההונגרית "היידו", הקרובה למילה "הייטו" hajtó, hajtók -ומשמעותה "בוקרים, בוקרים חמושים", מאוחר יותר "חיילים רגלים" (אחרי מרד האיכרים ב-1514) והמילה הטורקית "היידוט" שמשמעותה "שודד","בנדיט", "פורע חוק", והמקור שלה הוא או ערבי (לפי י.ז. איובולו) או אפילו הונגרי בעצמו (לפי כמל דמיראי). ייתכן כי המילה ממקור הונגרי "הייטו" הושאלה על ידי הסרבו-קרואטית, ומאוחר יותר קיבלה בפי הסלאבים הדרומיים את הצורה "היידוק" והמשמעות של "מורדים, מורדים נגד השלטון העות'מאני". המילה היידוק הושאלה בהמשך בחזרה על ידי ההונגרית (1527) כדי לציין "שודדים" (1553). למילה "היידוק" לא היה מובן של בוקרים.
בקרב אוכלוסיות טורקיות (קפצ'אק ואוע'וז בקרים ובסביבה ואחר כך אצל השכנים הסלבים נוצרה במקביל המילה "היידמק". המקור שלה בטורקית - haydamak, שמובנה "לנהוג" (קרוב למילה "היידה"), הושאל באוקראינית בצורת "hajdamaka", שציינה את המורדים האנטי-פולנים במאה ה-18, ושודדים. ברוסית היא הפכה ל"גיידמק".
הונגריה
במקור "היידו", ברבים "היידוק", נקראו בהונגריה בוקרים שהיו חמושים, מפני שמדי פעם היו צריכים להגן על עדריהם מפני שודדים או חיות בר. לפרות שלהם היה ביקוש בשל בשרן בדרום גרמניה, צפון-איטליה ובאוסטריה ומכירתן הייתה מקור לפרנסה לא מבוטלת. בימי הכיבוש העו'תמאני הבקר היה מקור הפרנסה החשוב ביותר של הארץ.
בזמן המלחמות בטורקים ה"היידו" גויסו בעדיפות לצבא, בגלל היותם בעלי ניסיון קרבי. עם הזמן נוצרה בהונגריה חברה צבאית מיוחדת של "היידו" שאליה הצטרפו גם אצילים קטנים וצמיתים שברחו מהאחוזות. זאת הייתה התארגנות שדמתה במקצת לקוזקים, אולם ה"היידוק" לא דרשו מהמלכות עצמאות מוחלטת, אלא רק הבטחת זכויות מסוימות ומקומות מגורים. בימי מלחמת חמש-עשרה השנה של הונגריה מספרם עלה בצורה משמעותית, והשליט אישטוואן בוצ'קאי גייס אותם ב-1604 למלחמתו נגד ההבסבורגים.
סרביה, בוסניה והרצגובינה ומקדוניה
לוחמי גרילה במאות 16–19 שנאבקו נגד הכיבוש העות'מאני בשטחי סרביה, בוסניה והרצגובינה של ימינו, נקראו גם כן היידוקים. מרבית פעולותיהם כוונו לאורך דרכי המסחר הראשיות. בנוסף ארגנו והובילו ההיידוקים מרידות עממיות כנגד השלטון העות'מאני. רבים ממנהיגיהם הפכו לגיבורים של השירה האפית הסרבית.
קישורים חיצוניים
Michal Németh, ''Remarks on the Etymology of Hung.'hajdu', herdsman and Tkc..'haydamak' brigand, Studia turcologica cracoviensia 10. 2005
חלקת גדולי האומה
חלקת גדולי האומה היא חלקת קבורה ממלכתית בהר הרצל שיועדה לקבורת גדולי המנהיגים של מדינת ישראל: נשיאי מדינת ישראל, ראשי הממשלה, יושבי ראש הכנסת ובני ובנות זוגם.
מיקום
חלקת גדולי האומה ממוקמת בצדו המערבי של הר הרצל. היא סמוכה לרחבת קבר בנימין זאב הרצל, באזור הגובל בבית הקברות הצבאי ובתחילתו של השביל המחבר היורד מהר הרצל אל הכניסה הראשית של יד ושם, בקרבת אנדרטת נצר אחרון וחלקת המעפילים. החלקה מגודרת עם שערים ומאובטחת באמצעות מצלמות כדי למנוע פגיעה בקברים. בצדה הדרומי של החלקה, מעברו השני של השביל המוביל אל רחבת הר הרצל, נמצאת חלקת משפחת ז'בוטינסקי. בקצה המערבי של החלקה נמצאת אנדרטת חללי פעולות האיבה לזכר קורבנות הטרור שנרצחו בארץ.
היסטוריה
ניסיון קודם להקים פנתאון לגדולי האומה לא צלח. מנחם אוסישקין העלה את עצמותיו של יהודה לייב פינסקר ב-1934 למערת ניקנור שבהר הצופים שבירושלים. אוסישקין עצמו נקבר גם הוא שם ב-1941. ניסיון זה נכשל בין השאר מכיוון שבין השנים 1948 ל-1967 הר הצופים היה מובלעת בתוך ירדן.
ראשון הנקברים בחלקת גדולי האומה היה שר האוצר הראשון אליעזר קפלן, שנפטר בשנת 1952 בעת שהיה סגן ראש הממשלה. באותה עת, טרם נקבע מי זכאי להיקבר בחלקה זו והוא למעשה השר היחיד הקבור בחלקה זו. חריג נוסף הוא ראש עיריית ירושלים טדי קולק ורעייתו, שאף לא היה שר.
כיום, הזכאים לקבורה מנויים בהחלטת הממשלה משנת 2004 הקרויה: "חבצלת" - עקרונות לתכנון ולביצוע לוויות ממלכתיות. בשנת 2016 הגיש ח"כ מיקי רוזנטל הצעת חוק המעגנת את תקנות הממשלה כחוק ובנוסף שוללת את הזכאות לקבורה בחלקה למנהיגים שהורשעו בעבירה חמורה (נכון להיום: ראש הממשלה לשעבר, אהוד אולמרט ונשיא המדינה לשעבר, משה קצב), אך ההצעה הורדה מסדר היום על ידי ועדת השרים לענייני חקיקה.
נכון להיום, יש מספר אנשים חיים שזכאים להיקבר בחלקה והם משה קצב (ורעייתו, גילה קצב), ראובן ריבלין, יצחק הרצוג (ורעייתו, מיכל), בנימין נתניהו (ורעייתו, שרה), אהוד ברק, אהוד אולמרט (ורעייתו עליזה), נפתלי בנט (ורעייתו, גילת), יאיר לפיד (ורעייתו ליהיא), דן תיכון (ורעייתו לודמילה), אברהם בורג (ורעייתו, יעל), דליה איציק, יולי אדלשטיין (ורעייתו אירנה), בני גנץ (ורעייתו, רויטל), יריב לוין (ורעייתו יפעת), מיקי לוי (ורעייתו, נורית) ואמיר אוחנה (ובן-זוגו, אלון).
הקבורים בחלקה
בחלקה קבורים חלק מנשיאי מדינת ישראל, ראשי הממשלה ויושבי ראש הכנסת, וליד קבריהם טמונים, על פי רוב, בני ובנות זוגם.
עיצוב המצבות בחלקה
כל המצבות בחלקת גדולי האומה, למעט מצבת בני הזוג רבין, זהות בגודלן ובצורתן ומורכבות על במה מוגבהת מאבן טבעית שעליה מצבת בזלת שחורה ובצדיה ערוגות פרחים. הקברים סדורים כך שבת זוגו של כל מנהיג קבורה מימינו.
מצבותיהם של בני הזוג לאה ויצחק רבין עוצבו בצורה יוצאת דופן מאבני שיש ובזלת שחורה היוצרים יחד חצי עיגול כאשר ביניהם, במרכז חלקת הקבר, מוצב כן לאש תמיד. הקבר מוקף במצלמות ואמצעי אבטחה על מנת למנוע את חילולו.
חלקות קבר נוספות
בסמוך לקבר הרצל שנמצא בפסגת ההר, מצידו הצפוני, נמצאת חלקת ראשי ההסתדרות הציונית העולמית ומשפחת הרצל ובה קבריהם של נשיאי ההסתדרות הציונית העולמית, בהם דוד וולפסון, נחום סוקולוב, שמחה דיניץ ואריה דולצ'ין. ולצידם קבריהם של משפחת הרצל. בכניסה אל חלקה זו מצויה מרפסת תצפית נוף אל ירושלים.
הנס האן
הנס האן (בגרמנית: Hans Hahn; ) היה מתמטיקאי ופילוסוף יהודי-אוסטרי. תרם רבות לאנליזה פונקציונלית, לטופולוגיה, לתורת הקבוצות, לחשבון וריאציות, לאנליזה ממשית ולתורת הסדר. היה חבר החוג הווינאי.
ביוגרפיה
האן, יליד וינה, מונה לעוזר הוראה באוניברסיטת וינה ב-1905, ובהמשך לפרופסור למתמטיקה ב-1921. בין היתר הוכיח את משפט האן-בנך וכן, ובנפרד מבנך ושטיינהאוס, את עקרון החסימות במידה שווה.
בנוסף, עסק רבות בפילוסופיה, כחבר מוביל בחוג הווינאי של הפוזיטיביזם הלוגי. בפרט, היה אחד מכותבי ה"מניפסט הווינאי".
האן התעניין במיוחד בלוגיקה סימבולית ושאף להרחבת הפרינציפיה מתמטיקה של ראסל לצורך בניית פילוסופיה מדויקת. הוא הושפע מאוד מהפנומנליזם של מאך ועקב כך תמך ברדוקציה של המושגים המדעיים לבסיס פנומנליסטי. כן הדגיש, הן בדיוני החוג והן במאמריו, את חשיבות קידום ופיתוח האמפיריציזם. כחבר ה"אגף השמאלי" של החוג יחד עם רודולף קרנפ ואוטו נוירת חיפש האן קריטריון משמעות ליברלי יותר לאימות. גישה זו הובילה, בין היתר, לניסיון (כושל בדיעבד) לחקר אמפירי של תופעות הפאראפסיכולוגיה, דבר שנחשב אפריורי לא ראוי בקרב פילוסופים שמרנים יותר, דוגמת לודוויג ויטגנשטיין.
אחותו של האן, אולגה האן, הייתה מתמטיקאית בפני עצמה וחברת החוג. נישאה לנוירת.
הקיץ בא
הקיץ בא הוא שיר של הזמרת הישראלית רונית ראסטה. הוא נכתב והופק על ידי אופיר קותיאל ויצא לאור בקיץ 2007. עם יציאתו עורר השיר ביקורת רבה בציבור הישראלי עקב תוכנו הפרובוקטיבי, ואף נאסר לשידור בחלק מתחנות הרדיו בישראל.
רקע
השיר נכתב והופק על ידי אופיר קותיאל ורונן סאבו ויצא לאור בקיץ 2007 בביצוע הזמרת הישראלית רונית ראסטה , על ידי חברת התקליטים הליקון.
השיר
"הקיץ בא" הוא שיר באורך 2:27, וכולל התבטאויות מיניות כגון , , ואף התייחסות מרומזת לשיר של להקת חובבי ציון, "רוצה בנות" אשר יצא באותה השנה:  , ברמיזה להנדג'וב. יאיר בריל מהארץ כתב כי רונן סאבו ואופיר יקותיאל יצרו ביט שמזכיר שירי ביילה פאנק.
הדיון הציבורי לגבי לגיטימיות השיר
עם יציאתו הפך השיר ללהיט. הוא גרר ביקורת ציבורית בשל תוכני הפרובוקטיביים ואף נאסר לשידור בחלק מתחנות הרדיו בישראל; שדרן הרדיו שמוליק טיאר מרדיו ללא הפסקה סיפר על השתלשלות האירועים שגרמו להפסקת השמעת השיר בתחנה:
טיאר גם הציע לאמץ את הנוהג בארצות הברית, ולהתחיל לשים מדבקות אזהרה על דיסקים שעלול להיות בהם תוכן גס. לעומת זאת, בתחנת הרדיו רדיוס 100FM הוחלט לא להגביל את השמעת השיר. בגלגלצ נאסר לשדר את השיר במהלך היום עקב תלונות של הורים על התוכן הגס, וכך גם ברדיו קול הים האדום הוחלט לצמצם משמעותית את כמות ההשמעות של השיר במהלך השבוע ולהשמיעו רק בתוכנית הבילויים שביום חמישי עקב תלונות של מאזינים.
יאיר בריל מהארץ כתב כי לקרוא למילות הישר פרובוקטיביות יהיה אנדרסטייטמנט והיסף שמדהים לחשוב ששורה כמו "איתי אתה לא צריך יותר את יד ימין" עברה את ועדת הפלייליסט. בריאיון לאתר ynet, הגיבה רונית ראסטה לביקורת ולצנזור השיר:
בקיץ 2015 פרסמה עיריית נהריה רשימה פנימית של 14 שירים שנאסרו להשמעה לנוער במתחם פעילויות הקיץ שלה, בה נכלל גם השיר "הקיץ בא". השירים תוארו כאלה ה"מתארים פגיעה בכבוד האדם והאישה מעודדים את תרבות האונס, משפילים נשים, מלאים באמירות גזעניות, משפילות, סקסיסטיות והומופוביות".
העיתונאית חן ארצי סרור כתבה כי זה לא קשור לשמרנות או פוריטניות, אלא סתם עוד הכשר לתרבות האונס באמצעות מוצר פופ קליט.
הקיץ בא 2020
ב-1 ביולי 2020, הוציאו רונית ראסטה וחברת הליקון גרסה מחודשת לשיר, בהפקה ועיבוד של רונן סאבו.
הרא קרישנה
המנטרה הַרֵא קְרִישְנַה, המכונה גם מַהָא-מנטרה (המנטרה הגדולה), היא תפילה מדיטטיבית בת שש-עשרה מילים המורכבת משמותיו של אלוהים בסנסקריט. מנטרה זו הופיעה לראשונה בקַלִי-סַנְטַרַנַה אוּפַּנִישַד. היא הפכה לנגישה לציבור הרחב החל מן המאה ה-16 בעקבות תנועת הבְּהַקְטִי של שְרִי צַ'יְטַנְיַה מַהָאפְּרַבְּהוּ (1534-1486), הגָאוּדִיַה וָאִישְנַוִיזם.
על פי התאולוגיה הגאודיה ואישנוית, התודעה המקורית ומטרת החיים היא אהבת האל קרישנה. משנות ה-60 ואילך מנטרה זו הפכה למפורסמת במערב בזכותו של א. צ'. בהקטיוודאנטה סוואמי פרבהופאדה והתנועה הבינלאומית למען תודעת קרישנה (הידועה גם כ"תנועת הרא קרישנה").
מבנה דקדוקי
המנטרה מורכבת משמות סנסקריטיים ביחסת הפנייה: הַרֵא, קְרִישְנַה ורָאמַה. מבחינה ספרותית, זהו בית שיר במשקל הוֵדי אַנוּשְטוּבּ, בו ארבעה פסוקים המכילים שמונה הברות כל אחד:
הַרֵא קְרִישְנַה הַרֵא קְרִישְנַה קְרִישְנַה קְרִישְנַה הַרֵא הַרֵא / הַרֵא רָאמַה הַרֵא רָאמַה רָאמַה רָאמַה הַרֵא הַרֵא //
את המילה הַרֵא ניתן לפרש כיחסת הפנייה של 'הַרִי' אחד השמות של האל וִישְנוּ, במשמעות של: "זה שמסלק את האשליה". ניתן גם לפרש את הַרֵא כיחסת הפנייה של הַרָא, שם של רָאדְהָא, אהובתו הנצחית של קְרִישְנַה או השַקְטִי שלו. על פי בְּהַקְתִיוֵדָאנְתַה סְוָאמִי פְּרַבְּהוּפָּאדַה, המילה הַרֵא מתייחסת לאנרגיית האהבה של אלוהים, ואילו קְרִישְנַה ורָאמַה לאלוהים עצמו במשמעות של "שובה לב כל", "ומקור כל העונג". השם רָאמַה יכול להתייחס לרָאמַצַ'נְדְרַה (התגלות של וִישְנוּ), או לקרישנה כרָאדְהָא-רַמַנַה, אהובה של רָאדְהָא. בהמנון וִישְנוּ-סַהַסְרַה-נָאמַה, אותו דיבר בְּהִישְמַה בשבחו של קְרִישְנַה לאחר מלחמת קוּרוּקְשֵתְרַה, קְרִישְנַה אף הוא נקרא רָאמַה. רָאמַה יכול להתייחס גם לבלראמה, אחיו של קְרִישְנַה וההתרחבות הראשונה שלו.
מדיטציה
המדיטציה על המנטרה היא תפילה לאלוהים בה חוזרים על שמותיו בשירה ציבורית (קִירְתַנַה), בשינון אישי (גַ'פַּה), או בלב. א.צ'. בְּהַקְתִיוֵדָאנְתַה סְוָאמִי פְּרַבְּהוּפָּאדַה מתאר את תהליך זימרת המנטרה כך:
רקע היסטורי
המנטרה מופיעה לראשונה בקַלִי-סַנְטַרַנַּה אוּפַּנִישַד, אוּפַּנִישַד וַיְשְנַוִי המקורב לקרישנה יַג'וּר-וֵדַה. באוּפַּנִישַד זה מורה בְּרַהְמָא לנָארַדַה:
נָארַדַה מבקש לדעת את שמו של נָארָאיַנַּה, ובְּרַהְמָא משיב:
מקובלת יותר הגרסה של הקַלִי-סַנְטַרַנַּה אוּפַּנִישַד בה מופיעה המנטרה עם הַרֵא רָאמַה לפני הַרֵא קְרִישְנַה, ולא עם הַרֵא קְרִישְנַה לפני הַרֵא רָאמַה (כפי שמצוטט למעלה). האמונה הנפוצה היא שהמנטרה אפקטיבית בשתי הגרסאות.
המנטרה הפכה לפופולרית בתחילת המאה ה-16 לספירה על ידי שְרִי צַ'יְטַנְיַה מַהָאפְּרַבְּהוּ, אשר חלק את תמצית הידע הוֵדי העתיק עם הקהל הרחב במסעותיו ברחבי הודו.
ב-1965, בהוראת מורו הרוחני, שרילה בהקטיסידדהאנטה סרסוטי טאקורה, א. צ'. בהקטיוודאנטה סוואמי פרבהופאדה, מורה רוחני במסורת הגַאוּדִיַה וַאיְשְנַוִיזם, הפליג מהודו לאמריקה על סף גיל 70 כדי לחלוק את משנתו הרוחנית של צַ'יְַטַנְיַה עם המערב. למרות גילו המתקדם, בשתים-עשרה השנים שלאחר מכן הוא הקיף את כדור-הארץ 14 פעמים בסיורי הרצאות אשר נשאו אותו לשש יבשות. הוא הקים והדריך מעבר למאה מרכזים בינלאומיים, והפך את 'הַרֵא קְרִישְנַה' לביטוי ידוע בחלקים נרחבים של העולם.
סלנגה
סלנגה (במונגולית: Сэлэнгэ аймаг) הוא אחד מ-21 האיימאגים (מחוזות) של מונגוליה. האיימאג ממוקם בצפון המדינה ובירתו היא סוחבאטאר, על שם דמדין סוחבאטאר, הגיבור המונגולי בעל אותו שם.
פרס רקנאטי
פרס רקנאטי-קופ הוא פרס כספי אישי בגובה 10,000 שקל המחולק למורים ולעובדים סוציאליים יזמים.
היסטוריה
הפרס נוסד על ידי איש העסקים ליאון רקנאטי ופרופ' יעקב קופ, לשעבר ראש מרכז טאוב לחקר המדיניות החברתית. בשלב השני חברו אליהם אלי אלאלוף, מנכ"ל קרן רש"י, וסטנלי צ'ייס, איש עסקים מארצות הברית שהיה פעיל בישראל בתחומי החברה והחינוך. המייסדים רואים בתחומי החינוך והרווחה מפתח לקידום הקהילה והחברה בישראל. הפרס בא לעודד דפוסי עבודה של יזמים במערכות חינוך ורווחה, להבליטם, ולהפנות את תשומת הלב הציבורית ליזמים אלה - הן כיחידים והן כחלק ממערכות השואפות לשפר איכויותיהן.
הפרס הוא יוזמה של ליאון רקנאטי ופרופ' יעקב קופ המשמשים גם כיושבי ראש ועדת ההיגוי של הפרס.
סוגי הפרס
הפרס ניתן לשתי אוכלוסיות:
פרס המורה היזם
ב"פרס המורה היזם" מחולק למורים שפיתחו היבטים ייחודיים בעבודתם, ואשר יוזמותיהם הייחודיות מקדמות את ההישגים הלימודיים והחינוכיים של תלמידיהם.
מורים אלו יכולים להיות מכל מסגרות החינוך, ומכל המקצועות הנלמדים, ובתנאי שיוזמותיהם ישפרו את סיכויי תלמידיהם להמשיך בהתקדמותם לאחר סיום לימודיהם. הפרס מיועד למורים פעילים (כולל גננות/גננים ויועצות/יועצים), המלמדים בגני ילדים, בבתי ספר. הפרס חולק לראשונה בשנת 2004, ובאותה שנה חולק ל-17 יוזמות. התוכנית קיבלה את ברכת משרד החינוך. יזמות מורים דומה ליזמות פנים-מפעלית במגזר העסקי. לצידן של יוזמות עסקיות המתבצעות כהזנק (סטארט-אפ) של מפעלים חדשים, יזמות פנים-ארגונית מתבצעת כאשר עובד מפתח רעיון או מוצר ומטפח אותו בתוך הארגון. המורה הוגה רעיון לימודי-חינוכי, מטפח אותו, מיישמו בכיתתו והדבר מביא לתוצאות חינוכיות משופרות.
פרס העו"ס היזם
פרס העו"ס היזם" מחולק לעובדים סוציאליים (עו"סים), שפיתחו היבטים ייחודיים בעבודתם, זיהו בעיה חברתית ויצרו לה מענה, ושפעילותם משרתת את צורכי האוכלוסייה ותוך שימוש בכלים חדשניים ויצירתיים.
הפרס מיועד לאנשי שדה בקהילת העובדים הסוציאליים מכל תחומי העבודה הסוציאלית בישראל. הפרס חולק לראשונה בשנת 2006. התוכנית קיבלה את ברכתו של משרד הרווחה והשירותים החברתיים.
תהליך השיפוט ובחירת הזוכים בפרס
הנהלת הפרס נעזרת בוועדות היגוי ומועצות ציבוריות, המלוות את הפעילות. מועצות הפרס מלוות את ההנהלה, מייעצות לה בקידום יעדי התוכניות, ומהוות גורם מקשר בין המגזרים השונים. החברים במועצת פרס המורה היזם הם ראשי מערכת החינוך, משרד החינוך, ארגוני המורים, השלטון המקומי, המגזר העסקי, האקדמיה, ההורים, המורים והארגונים הציבוריים השונים. החברים במועצת פרס העובד הסוציאלי היזם הם אנשי מקצוע ואישי ציבור ממערכת הרווחה, המערכת החברתית והמערכת העסקית בישראל. דבר קיומו של הפרס מתפרסם באמצעות אתר האינטרנט של הפרס, ביטאוני מערכות החינוך והרווחה, ארגוני המורים ואיגוד העובדים הסוציאליים, בתי הספר ולשכות העובדים הסוציאליים. בתגובה ל"קול קורא" בשנת 15–2014 הוגשו לשיפוט כ־280 יוזמות של מורים ומורות וכ־40 יוזמות של עובדים סוציאליים.
על תהליך המיון, הבחינה והבחירה של היוזמות הראויות לפרס המורה היזם הופקדו ארבעים ושמונה שופטים ורכזי שיפוט, ועל תהליך הבחירה של היוזמות המועמדות לפרס העובד הסוציאלי היזם, הופקדו חמישה עשר שופטים. השופטים של יוזמות המורים הם ראשי מכללות ומנהלי בתי ספר, מנהלים פדגוגיים ואנשי מינהל בכירים בתחום החינוך, מרצים, מפקחים, חוקרים, מורים וותיקים ואנשי אקדמיה המתמחים בפיתוח תוכניות לימוד חדשניות. בצוות השופטים של יוזמות העובדים הסוציאליים משתתפים אנשי מקצוע מובילים בתחומם, עובדים סוציאליים ותיקים ועתירי ניסיון, אנשי ניהול ומומחים בתחום העבודה הסוציאלית. בשלב הבחירה האחרון מצטרפים למעריכים גם נציגים מוועדת ההיגוי ומן המועצה הציבורית של הפרסים.
כל היוזמות המועמדות לפרס נבחנות בתהליך ממושך בן שישה שלבים. הקריטריונים להערכת היוזמות ולבחירת הזוכים הושתתו על בחינת הייחוד של התכנים, על מקוריותן של היוזמות המוצעות בהשוואה לתוכניות ולפתרונות הקיימים במערכת, ועל חדשנותן. כמו כן נבחנת דרך פעולתו של היזם מן השלב הראשוני שבו נהגה הרעיון, דרך פיתוחו ויישומו, ועד לזיהוי התוצאות המוכחות ולפוטנציאל ההפצה וההטמעה של היוזמה במערכת.
צוותי השיפוט בחרו בשנת 2015 אחת עשרה יוזמות מתחום החינוך ושלוש יוזמות מתחום העבודה הסוציאלית. היוזמות הזוכות מגיעות מכל רחבי הארץ, נמנות עם מגזרים שונים, מאופיינות במגוון רחב של פעילויות, ומיושמות בקשת מגוונת של מוסדות ברחבי הארץ. לכל אחד מן הזוכים מוענק פרס כספי בסך 10,000 ₪ כעידוד ליוזמתו. בפרס המורה היזם ובפרס העובד הסוציאלי היזם נבחנות אפשרויות להפצת היוזמות הזוכות במערכת החינוך. כמו כן, נבחנת האפשרות ליצור קשרים בין הזוכים בפרס לבין גופים בעלי עניין בישראל ומחוץ לה. ראשי הארגון מקווים, כי פרסי רקנאטי-קופ-רש"י למורה היזם ולעובד הסוציאלי היזם יוסיפו ויגבירו את החשיפה ליוזמות מתחומי החינוך, הקהילה והרווחה. בכל שנה מוענקים הפרסים ל-10 עד 12 פרסי מורים ו-3 עובדים סוציאליים והם נבחרים מתוך כ 300 מועמדים מורים וכ-50 עובדים סוציאליים. בשנת 2015 הגישו כ־300 מורים וכ־50 עובדים סוציאליים את מועמדותם לפרס. בשנת 2014 נבחרו 11 יוזמות של מורים ו-3 יוזמות של עובדים סוציאליים, שהצטרפו ל-102 המורים ו- 23 העובדים הסוציאליים אשר זכו בשנים הקודמות. חלק מהיוזמות ננקטו על ידי צוותים של שניים או שלושה אנשים, וכך מספר הזוכים גדול ממספר היוזמות, ובסה"כ זכו עד כה בפרס 125 מורים ו- 28 עובדים סוציאליים. הונהגה גם הכרה ליזמים נבחרים שלא זכו בפרס אך יוזמתם הוכרה כראויה לציון. מועמדים שעברו בהצלחה את מרבית שלבי השיפוט זכו בתעודה המציינת את הישגם. שניים מהפרסים מוקדשים לזכרם של המורים שמואל וסימה לטיצ’בסקי אשר בני משפחתם החליטו לציין בדרך זו את תרומתם לחינוך. בפרסים אלה זכו "מאיצים את הפיזיקה" של המורה חזי יצחק ו"חוויה היסטורית" של המורה עמית מירז.
דיוקן שמריהו לוין
"דיוקן שמריהו לוין" (1935) הוא פסל מאת זאב בן-צבי, המתאר את הפעיל הציוני שמריהו לוין.
תיאור
הפסל "דיוקן שמריהו לוין" הוא אחד משני פסלים דומים המתארים את הפעיל הציוני שמריהו לוין. האחד נמצא באוסף מוזיאון תל אביב לאמנות, ואילו השני, כנראה המוקדם יותר, נמצא באוסף המשכן לאמנות עין חרוד. באוקטובר 1935, כשלושה חודשים לאחר מותו של לוין, הוצב הפסל לתצוגה קצרה בבית הנכות הלאומי בצלאל ארתור ווקופ, הנציב העליון, שביקר במוזיאון הזמין עותק של פסל זה. עם מותו של ווקופ, בשנת 1947, נתרם הפסל מעיזבונו למוזיאון תל אביב.
הפסל נחצב מגוש אבן ירושלמית גדול. בן-צבי בוחר לתאר את ראשו של לוין בצורה מונומנטלית. פניו של לוין, המעוצבים בסגנון קוביסטי רך, מעצימים מונומנטליות זו. בפסל זה הוא אף העצים את הקווים הגיאומטריים ביחס לעותק הנמצא בעין חרוד.
יוון במלחמת העולם השנייה
יוון בעת מלחמת העולם השנייה ידעה דיקטטורה תחת יואניס מטאקסס, שלטון זר ופילוג שהוביל למלחמת האזרחים ביוון.
רקע
ערב מלחמת העולם, שלט בממלכת יוון משטר 4 באוגוסט בראשות יואניס מטאקסס, בתמיכת גאורגיוס השני, מלך היוונים. מטאקסס הנהיג דיקטטורה ברוח המדינות הפשיסטיות של התקופה.
החל מאמצע שנות ה-30 החלה בולגריה להתקרב לגרמניה הנאצית מתוך מטרה לזכות בתמיכתה להשבת השטחים שנגרעו ממנה במסגרת חוזה ניי. ממלכת בולגריה אולצה לוותר על המוצא לים האגאי ועל שטח שעבר לידי יוון. היוונים ביצרו את הגבול עם בולגריה. הקו המבוצר כונה "קו מטאקסס".
בארט ורברוגן
קריירת מועדונים
ורברוגן גדל במחלקת הנוער של נאק ברדה.
יוון במלחמת העולם השנייה
רקע
בסוף שנת 1939 כבשו כוחות איטלקיים את אלבניה, שהייתה זה זמן רב מעין מדינת חסות איטלקית. בכך יצרו גבול קרקעי רציף עם יוון. פעולה זו הובילה את בריטניה וצרפת להעניק ערבות לשלמותה הטריטוריאלית של יוון. התפתחות זו עוררה את הצבא היווני לנקוט בפעולות לקידום פניה של פלישה איטלקית.
הפלישה ליוון
כאשר פרצה מלחמת העולם השנייה במזרח אירופה, ולאחר מכן במערב אירופה, מטקסס ניסה לשמור את יוון מחוץ לסכסוך. אך ככל שהתקדמו האירועים, ועל אף נטייתו האידאולוגית של מטקסס לצדן של מדינות הציר, ועל אף הקשרים הכלכליים והדיפלומטיים הטובים שקשר עם גרמניה, התקרבה יוון לבריטניה, לא מעט בזכות המלך גאורגיוס האנגלופיל, שהיווה עמוד תווך בתמיכה במשטרו של מטקסס.
בארט ורברוגן
קריירת מועדונים
ב-26 באוגוסט 2020 חתם ורברוגן באנדרלכט מליגת העל הבלגית. ב-2 במאי 2021 ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בתיקו 2-2 נגד קלאב ברוז' במסגרת הליגה לעונת.
יוון במלחמת העולם השנייה
הפלישה ליוון
בניטו מוסוליני, הדוצ'ה של ממלכת איטליה, רצה להוכיח להיטלר מגרמניה כי איטליה היא מעצמה במרחב הים התיכון ולזכות בניצחון צבאי מקביל לניצחונותיו של היטלר בתחילת המלחמה.