cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
ג'יי ג'יי אוקוצ'ה
נבחרת ניגריה
במסגרת מונדיאל 1998 בצרפת, שוב הודחה ניגריה בשמינית הגמר, הפעם בעקבות הפסד 1–4 ל. אוקוצ'ה רשם שלוש הופעות מלאות בטורניר, כולל בהפסד לדנמרק. בעקבות הופעותיו נכלל אוקוצ'ה בנבחרת הטורניר. שנתיים אחר כך, במסגרת גביע אפריקה לאומות 2000, שוב הצטיין אוקוצ'ה כשכבש צמד שערים במשחק הפתיחה של נבחרתו מול, והוסיף שער במשחק הגמר מול בבעיטה מרחוק, שהשוויתה את התוצאה ל-2-2. המשחק הגיע לבעיטות הכרעה, בהן כבש אוקוצ'ה, אך בסיומן ניגריה הפסידה וסיימה במקום השני את הטורניר.
לאחר שניגריה סיימה את גביע אפריקה לאומות 2002 במקום השלישי, שוחררו מהסגל הכוכבים הוותיקים סאנדיי אוליסה ופינידי ג'ורג', ואוקוצ'ה התמנה לקפטן הנבחרת. בטורניר הראשון שלו כקפטן, מונדיאל 2002 בקוריאה הדרומית ויפן, הוגרלה נבחרתו לבית קשה לצד ארגנטינה, ו, וסיימה במקום האחרון. אוקוצ'ה שיחק בכל שלושת משחקי הנבחרת בטורניר.
אוקוצ'ה הוביל את נבחרתו לגביע אפריקה לאומות 2004. ניגריה שוב סיימה שלישית, אך אוקוצ'ה, שכבש בטורניר ארבעה שערים, כולל השער ה-1000 בתולדות המפעל, נבחר לשחקן המצטיין של הטורניר. כמו כן הוא סיים, לצד שלושה שחקנים נוספים, בראש טבלת המבקיעים בטורניר.
ניגריה נכשלה בניסיונה להפעיל למונדיאל 2006, ובעקבות כך הודיע אוקוצ'ה כי יפרוש בתום גביע אפריקה לאומות 2006. הוא החמיץ את כל משחקיה של נבחרתו בטורניר עד להפסד בחצי הגמר עקב פציעה, ורשם את הופעת הפרישה שלו מהנבחרת במשחק על המקום השלישי, בו ניצחה ניגריה את בתוצאה 1–2.
אוקוצ'ה שיחק במדי הנבחרת 13 שנים, בהן רשם 73 הופעות ו-14 שערים. הוא ממוקם חמישי בכל הזמנים במספר ההופעות בנבחרת, ובמקום השישי בטבלת הכובשים.
חיים אישיים
אחיו הבכור של אוקוצ'ה, עמנואל, היה גם הוא שחקן נבחרת ניגריה, ורשם במדיה שבע הופעות בין השנים 1990–1994, בהן כבש שער אחד.
אוקוצ'ה שייך לקבוצת בת של בני שבט האיגבו, ומתגורר כיום בניגריה, במרחק הליכה מחלוץ העבר הניגרי נוואנקוו קאנו. בשנת 2008, לאחר פרישתו מכדורגל, נקרא על שמו אצטדיון בעיר הולדתם של הוריו בניגריה.
אחיינו הוא אלכס איוובי, שחקנה של אברטון האנגלית.
נחל גרר
נַחַל גְּרָר (בערבית: ואדי א-שריעה) הוא יובלו הגדול ביותר של נחל הבשור הנמצא בשטח גרר, חלקו התיכון כלול בשמורת נחל גרר התיכון, וחלקו התחתון כלול בשמורת נחלי בוהו וגרר. תחילתו של הנחל ליד קיבוץ להב, משם זורם מערבה, עד שהוא מתחבר לנחל הבשור, ליד קיבוץ רעים. אורכו כ-50 ק"מ.
בחלקו העליון הנחל אכזב, וכך גם בחלקו התחתון. בחלקו התיכון של הנחל, בין תל שרע לתל הרור, מצויים 70 מעיינות (זוהי בעצם רצועת מעיינות בשטח הכולל 7.5 קילומטרים), שמליחותם וכמות ספיקתם משתנה בין העונות השונות.
יובלים עיקריים
מדרום: נחל פחר, נחל פטיש.
ארכאולוגיה
נחל גרר כולל ממצאים ארכאולוגיים מכל התקופות כמעט, ולכן הממצאים מגוונים ורבים עד מאוד. נחל גרר כולל כמה תילים גדולים:
מהתקופה הכלקוליתית נמצאו אתרים רבים (42 אתרים, רובם בגדתו הצפונית של נחל גרר), שכללו ממצאים רבים: גרזנים, מקבות, מעדרים, קערות בזלת, מקטרים ועוד ממצאים רבים. בתקופת הברונזה התיכונה הראשונה התקיימו יישובים מעטים יחסית, וממצאים שנמצאו הם כלי חרס וכלי בזלת וכלים אחרים. בתקופת הברונזה התיכונה השנייה, ואף בתקופת הברונזה המאוחרת, התמעטו היישובים, ונותרו רק מספר קטן של יישובים. ריבוי היישובים התרחש בתקופת הברזל. לא נמצאו כאן שרידים מהפלישה הפלישתית. בתקופה הפרסית ובתקופה ההלינטית התקיימו יישובים רבים בנחל גרר, בעיקר בתל שרע ותל הרור, הנמצאים בגדתו הצפונית של הנחל.
זיהוי כנחל גרר המקראי
ועדת השמות הממשלתית זיהתה את ואדי א-שריעה כנחל גרר המקראית בו חפרו על פי המקרא אברהם ויצחק אבינו בארות, ולאחר מכן, בעקבות מריבתם עם רועים פלישתיים אחרים, הם עלו לבאר שבע ושם כרתו ברית עם אבימלך מלך גרר. בהתאם לכך נקרא ואדי א-שריעה בעברית נחל גרר.
חוקרים אחרים נתנו זיהויים אחרים לנחל גרר המקראית. פרופסור יהושע מאיר גרינץ, טען שנחל גרר המקראית הוא ואדי אל עריש. כמה מיובליו במרכז סיני נקראים ואדי אל גרור וכן נמצאים שם שלושה עשר מקומות שבשמם נשתמרו האותיות "גר ".
במאה ה-19
במאה ה-19 עובד האזור על ידי ערבים שגידלו בו תבואה, כך מתאר החוקר Edward Hull שסייר באזור בשנת 1883:. זלמן דוד ליבונטין ביקר במקום בשנת 1882 והתרשם מפוריותו, תיאור דומה של מביא מנחם שינקין שסייר בדרום הארץ בשנת 1912
סווטיצחובלי
קתדרלת סווטיצחובלי (בגאורגית: |სვეტიცხოვლის საკათედრო ტაძარი, תרגום לעברית: "העמוד נותן החיים") או בקיצור סווטיצחובלי (בגאורגית: სვეტიცხოვლი), היא קתדרלה של הכנסייה האורתודוקסית הגאורגית, הממוקמת בעיר ההיסטורית מצחתה, שבגאורגיה, כ-20 ק"מ צפונית לעיר הבירה, טביליסי.
סווטיצחובלי הייתה במשך זמן רב כנסייה גאורגית מובילה, ונשארה אחת מהכנסיות המכובדות במדינה. בתפקידה כיום היא משמשת כמקום מושבו של הארכיבישוף של מצחתה ושל טביליסי שהוא באותו הזמן הפטריארך הקתולי של גאורגיה.
הקתדרלה הנוכחית נבנתה במאה ה-11, על ידי האדריכל הגאורגי ארסוקידזה, אף שהאתר עצמו קדום יותר (מתוארך לתחילת המאה הרביעית) ואפוף במספר אגדות המתייחסות לתחילת המסורות הנוצריות.
רצפת הקתדרלה כוללת חלונות זכוכית שדרכם ניתן לראות את יסודות הכנסייה, ובשל המנהג לקבור בעלי שם בקריפטה של הכנסייה, הלכה למעשה דורכים העוברים בכנסייה על הקברים.
הקתדרלה היא השנייה בגודלה בגאורגיה, אחרי קתדרלת סאמבה (שילוש), החדשה יחסית (משנת 1994). הקתדרלה היא אתר מורשת עולמית של אונסק"ו יחד עם שאר המונומנטים ההיסטוריים של מצחתה.
אגדת סווטיצחובלי
על פי גרסה אחרת, אף היא מאותו מקור, קבורים בה המלך מיראן עצמו ואשתו שקיבלו עליהם את הנצרות.
היסטוריה
קתדרלת סווטיצחובלי, נבנתה במקור במאה הרביעית. הושחתה מספר פעמים בהיסטוריה, במיוחד בפלישות של הערבים, הפרסים, טימור לנג ולאחרונה על ידי הסובייטים. כמו כן ניזוק המבנה על ידי רעידות אדמה.
במהלך השחזור של 1970–1971, שנוהל על ידי, וו. צ'ינצ'אדזה, נמצא בסיס בזיליקה, שנבנה בסוף המאה החמישית, על ידי וחטנג גורגסלי (וחטנג הראשון). הבזיליקה הייתה האדריכלות הדומיננטית של הכנסיות הגאורגיות בראשית עידן בניית הכנסיות. לפניה סגנון האדריכלות הנפוץ של הכנסיות היה "כיפה על צלב יווני". שהתבסס על הסגנון היווני-ביזנטי.
הקתדרלה הנוכחית, שנבנתה במאה ה-11, התבססה על אדריכלות של תוכנית צלב יווני, ונמשכה 19 שנה (1010–1029). היא נבנתה על ידי האדריכל ארסוקידזה, בהזמנת הקתוליק מלכיצדק של גאורגיה. המלך של גאורגיה באותה תקופה היה גיאורגי השני.
הקתדרלה מוקפת בחומה, הבנוי מאבן ולבנים, שנבנתה בתקופתו של ארקלה השני בשנת 1787. המפלס העליון עוצב לשימושים צבאיים והיו חרכי ירייה. הכניסה לקתדרלה מהחומה, היא מכיוון דרום. לחומה שמונה מגדלים, ששישה מתוכם הם בצורת גליל, ושני הנותרים מרובעים. בממצאים ארכיולוגיים, משנת 1963, נתגלה ביתו של הפטריארך מהמאה האחת עשרה, בחלק הדרומי של החומה. בפנים, בחצר הפנימית של הכנסייה, נתגלו שאריות של 2 סיפורי מצודה על הפטריאך אנטון השני.
אדריכלות
הבסיס של בזיליקת שלושת המפלסים, שהייתה אמורה להיבנות על ידי וחטנג גורגסלי אחרי הכנסייה הראשונית של נינו הקדושה, רוהטה על ידי ארכאולוגים במהלך השחזור של 1970–1971.
אדריכלות קתדרלת סווטיצחובלי המודרנית, המתוארך לסביבות שנת 1020, הייתה מבוססת על עקרון אדריכלי של כנסיות שנקרא "תוכנית צלב יווני", ששולבה בגאורגיה בתחילת ימי הביניים, והפכה לסגנון המוביל אחרי איחוד גאורגיה על ידי בגרט השלישי אשר פעל בשנים 978–1014. אחד ממאפייני סגנון הזה הוא שהכיפה ממוקמת לאורכו ורוחבו של כל אחד מארבעת הצדדים של הכנסייה. מראה המרחב מבפנים מרשימה והמבנה כולו מיועד להבטיח אקוסטיקה טובה. כיפת סווטיצחובלי שוקמה מספר פעמים במהלך השנים כדי לשמר את הכנסייה במצב טוב.
באצ'סנטגיירג'
באצ'סנטגיירג' (בהונגרית: Bácsszentgyörgy) הוא כפר בנפת באיה שבמחוז באץ'-קישקון בדרום מזרח הונגריה.
כמו יישובים רבים באירופה, גם בבאצ'סנטגיירג' אוכלוסיית היישוב נמצאת בירידה. כך, בשנת 1990 חיו בכפר 259 תושבים ובשנת 2022 חיו בו רק 128 תושבים.
הכפר הוזכר לראשונה במסמכים משנת 1425. אך היה משויך לגרה עד שהוכרז ככפר רשמי בשנת 1947.
יון דאל תומאסון
יון דאל תומאסון (בדנית: Jon Dahl Tomasson; נולד ב-29 באוגוסט 1976 בקופנהגן) הוא כדורגלן עבר דני ששיחק בעמדת החלוץ.
קריירה
הופעת הבכורה של תומאסון בנבחרת דנמרק הייתה במרץ 1997 מול נבחרת קרואטיה, ולמרות שהחמיץ את מונדיאל 1998, הוא שיחק ביורו 2000. הוא שיחק גם במונדיאל 2002 בו כבש ארבעה שערים וביורו 2004 בו כבש שלושה שערים והגיע לנבחרת האול-סטאר של הטורניר.
קתרין הארדוויק
קתרין הארדוויק (באנגלית: Catherine Hardwicke; נולדה ב-21 באוקטובר 1955) היא במאית קולנוע אמריקאית.
ביוגרפיה
הארדוויק נולדה בקמרון, שבטקסס, לג'מי אלברטה וג'ון בנג'מין הארדוויק, לאחר שסיימה את לימודיה בטקסס, זכתה בפרס על סרט קצר שביימה הנקרא "Puppy Does the Gumbo".
הארדוויק החלה את הקריירה שלה כאדריכלית. בשנות ה-90 היא החלה לעבוד גם כמעצבת אומנותית בסרטים שונים כמו: "מצבה", "פצצה על טנק", "שני ימים באל איי", "בני הניוטון" ו"שלושה מלכים" ובשנת 2001 היא שיתפה פעולה עם הבמאי קמרון קרואו והשחקן טום קרוז בסרט "ונילה סקיי".
סרטה הראשון של הארדוויק הוא הסרט "שלוש עשרה" אשר בוים בשנת 2003. הארדוויק וניקי ריד שיתפו פעולה בכתיבת התסריט לסרט אשר משקף את חייה של ריד בגיל 13. בשנת 2005 היא ביימה את הסרט "שליטי דוגטאון" המספר על תרבות הסקייטבורד, בשנת 2006 ביימה את הסרט "The Nativity Story" ובשנת 2008 ביימה את הסרט "דמדומים" אשר מבוסס על רב המכר של סטפני מאייר "דמדומים". בשנת 2011 ביימה ויצרה את הסרט "ירח אדום", המבוסס על המעשייה המפורסמת "כיפה אדומה" של האחים גרים.
בשנת 2013 ביימה את סרט הדרמה האירוטי "פלאש" בכיכובם של אמילי בראונינג וקאם ג'יגנדה.
רוזנות הנאו
רוזנות הנאו הייתה מדינה באימפריה הרומית הקדושה, במקורה נקראה רוזנות הנאו עד שהתפצלה לשתי מדינות רוזנות הנאו-מינצברג ורוזנות הנאו-ליכטנברג שהתאחדו לבסוף עד לביטול שתי הרוזנויות, כאשר את רוזנות הנאו-מינצברג ירשה רוזנות הסן-קאסל, בעוד את הנאו-ליכטנברג ירשה רוזנות הסן-דרמשטאדט בשנת 1736.
יצירה
ב-1429 הקיסר זיגיסמונד, שליט האימפריה הרומית הקדושה, הכריז על ריינהרד השני, מהנאו כרוזן, וכך למעשה הפכה הפייף הנאו לרוזנות הנאו, חלקה המרכזי של הרוזנות שכן מצפון לנהר המיין, המשתרע ממזרח פרנקפורט שעל המיין, אל הרי ספסרט עד לפארנשטיין. לעיתים רוזנות הנאו משמשת ככינוי שגוי אף לפייף של הנאו שקדמה לה.
חלוקה
שנה אחת בלבד לאחר מות ריינהרד השני, בנו וממשיכו, ריינהרד השלישי מת אף הוא, והותיר את בנו בן הארבע פיליפ הראשון (הצעיר). לא הייתה כל ודאות בכך שהוא ישרוד מספיק על מנת להוליד יורש זכר חדש, היה זה איום נוסף למשפחת הרוזנים, הגבר היחיד האחר במשפחה היה פיליפ הראשון (המבוגר), אחיו של ריינהרד השלישי ודודו של פיליפ הראשון (הצעיר), על פי החוק משנת 1375 רק בן בכור של רוזן מכהן יכול להביא צאצאים הרשאים לרשת את הרוזנות, דבר זה גרם לעימות במשפחה בין שני הצדדים: אמו של פיליפ הצעיר, מרגרט, רוזנת מוסבך, ואביה אוטו הראשון, רוזן מוסבך, המצדדים בחוק המדובר ודורשים את כל הרוזנות כולה לפיליפ הצעיר, לעומת פיליפ המבוגר ועמו רוב אנשי הכוח במחוז על ארבע עיירותיו, הסכסוך נמשך עד למות הרוזנת מרגרט בשנת 1457, כאשר שנה לאחר מכן התקבל הפתרון לו יחל פיליפ המבוגר, המחוז המנהלי של באבנהאוזן שמדרום לנהר המיין, הופרד וניתן לשליטתו של פיליפ המבוגר, והפך לגרעין מחוז הנאו ליכטנברג, המחוז הנותר שמצפון נקרא לצורך הבדלת מחוזות מחוז הנאו-מינצברג.
פוליטי
ב-1642 הרוזן הזכר האחרון של הנאו-מינצברג, יוהאן ארנסט מת, הזכר קרוב המשפחה היה פרידריך קזימיר, רוזן הנאו-ליכטנברג, שהיה אז תחת אפוטרופסות של גאורג השני, רוזן פלקנשטיין-דאגסטול, קרבתו של פרידריך ליוהאן ארנסט הייתה מרוחקת למדי והירושה עמדה מספר סכנות, הירושה התרחשה בשנותיה האחרונות של מלחמת שלושים השנים, האצילים הפייאודילים, אויבים למחצה של הנאו, ניסו להחזיר לרשותם אדמות שבאופן מסורתי היו תחת שלטון הנאו-מינצברג, רוזנות הנאו-מינצברג הייתה קלוויניסטית, בעוד פרידריך ורוזנותו היו לותרניסטים, אפילו ההגעה לבירת הנאו-מינצברג, העיר הנאו, הייתה בעייתית עבורו והוא הגיע אליה מחופש, אפוטרופוסו, גאורג השני ניהל את ירושותיו של פרידריך בשני הסכמים:
סיביל כריסטין מאנהאלט-דסאו, אלמנת פיליפ מוריץ, רוזן הנאו-מינצברג, שכיהנה כרוזנת עד לשנת 1638, קיבלה את טירת סטיינו כמושבת אלמנות, אך היותה אלמנת רוזן הביא לה יכולת לערער על הרוזנות, על מנת למנוע זאת נישא לה פרידריך קזימיר הצעיר ממנה ב20 שנה, יתרון נוסף בנישואים אלו היה עובדת היותה קלווינסטית, כמרבית תושבי הנאו, ושימש להרגעת המחלוקות בין הדתות, לפרידריך לא היו ילדים מנישואים אלו ומעט קודם מותו הוא אימץ את אחיינו פיליפ ריינהרד.
כלכלי
פרידריך קזימיר ניסה ליישם את גישתו המרקנטילית במחוזו החרב, כתוצאה ממלחמת שלושים השנים, תפקיד זה הוא הועיד ליועצו יוהאן יואכים בכר, שהקים מפעל ליצור חרסינות ראשון בגרמניה, לעומת זאת ניסיונו לחכור את גיאנה מחברת הודו המזרחית ההולנדית היה כושל ביותר וכמעט והביא לפשיטת רגל של המחוז, כך שב-1670 ניסו קרובי משפחתו של פרידריך קזימיר לסלקו מן הכס, זה לא עבד אך הקיסר לאופולד הגבילו תחת אפוטרופסות של קרוביו ואפשרויות הרוזנות לבצע ניסויים חדשים הופחתו באופן חמור.
רוזניה האחרונים של הנאו
פרידריך קזימיר מת ללא ילדים בשנת 1685, ירושתו חולקה בין שני אחייניו, פיליפ ריינהרד שירש את הנאו-מינצברג, לבין יוהאן ריינהרד השלישי שירש את הנאו-ליכטנברג, שניהם היו בני אחיו של פרידריך, יוהאן ריינהרד השני, כך שרוזנות הנאו חולקה בשנית כפי שהייתה קודם 1642, אך ב-1712 מת פיליפ ריינהרד, ואחיו יוהאן ריינהרד השלישי ירש אותו, וכך התאחדה רוזנות הנאו בפעם האחרונה, אך כאשר יוהאן ריינהרד השלישי, - שהיה הזכר האחרון במשפחת רוזני הנאו -מת, נפלו הנאו-מינצברג והנאו-ליכטנברג לשתי רוזנויות שונות:
השאלה האם המחוז המנהלי של באבנהאוזן, הוא חלק מהנאו-מינצברג או מהנאו-ליכטנברג, כמעט וגרמה למלחמה בין שתי הרוזנויות בשנת 1736, ולתביעה משפטית נרחבת בבית המשפט הקיסרי, אחד משני בתי המשפט הגבוהים ביותר באימפריה הרומית הקדושה, הסכסוך נגמר בשנת 1771 בפשרה של חלוקת המחוז.
הנאו
ב-1458 פוצלה הרוזנות להנאו-מינצברג והנאו-ליכטנברג
הנאו-מינצברג
בשנת 1736 ירשה רוזנות הסן-קאסל את הנאו-מינצברג
הנאו ליכטנברג
בשנת 1736 ירשה הסן-דרמשטאדט את הנאו-ליכטנברג
שאלתיאל קבילי
שאלתיאל (צ'רלי) קבילי (1939 – 2 בנובמבר 2004) היה רופא פנימאי, פרופסור לרפואה, מומחה לנפרולוגיה ומנהל מחלקה במרכז הרפואי תל אביב.
ביוגרפיה
נולד ביוון, ועלה ארצה בשנת 1949. למד רפואה במסגרת העתודה האקדמית באוניברסיטה העברית בירושלים.
במלחמת יום הכיפורים שימש קצין הרפואה של פיקוד המרכז (מר"פ) ולאחר המלחמה סגן קצין רפואה ראשי. השתחרר מצה"ל בסוף שנות ה-70 בדרגת אל"ם ויצא לתת-התמחות בנפרולוגיה בארצות הברית. במילואים שימש מנהל בית החולים הצבאי של צה"ל בניירובי בעת פעולת שחרור החטופים מאנטבה. כמו כן, היה מנהל מחלקה פנימית ו' בבית החולים הדסה (תל אביב) ושימש אף מנהל בית החולים בפועל. אחרי סגירת בית החולים עבר למרכז רפואי תל אביב והמשיך לנהל שם את המחלקה הפנימית עד למותו.
נטל חלק במשלחות הומניטריות רפואיות במדינות עולם שלישי ובמיוחד בקמבודיה.
בנו גיא נפצע קשה במהלך מלחמת לבנון השנייה, בעת ששירת כמג"ד בחטיבה 401.
קבילי נפטר בשנת 2004 ממחלת סרטן הכבד.
קריית הממשלה (מזרח ירושלים)
קריית הממשלה במזרח ירושלים הקרויה גם "קריית מנחם בגין" נמצאת מצפון לשכונת שייח' ג'ראח, בין חלקו המערבי של הר הצופים לבין גבעת התחמושת בירושלים. היא משמשת משכנם של מספר משרדי ממשלה, במקביל לקריית הממשלה העיקרית בקריית הממשלה ע"ש דוד בן-גוריון הנמצאת בקריית הלאום שבמערב ירושלים.
הקמת הקריה
לאחר מלחמת ששת הימים הוחלט, במסגרת המדיניות של העברת מוסדות הממשלה למזרח ירושלים, (כדי להחיל עליה את ריבונותה של מדינת ישראל וכדי להתערות בשכונות הערביות של ירושלים) על העברתו של המטה הארצי למזרח ירושלים. לאחר שנבדקו חלופות שונות, הוחלט להפקיע מבנה בית חולים בשלבי בנייה בן ארבע קומות ואת השטח סביבו בסמוך לשכונת שייח' ג'ראח על התפר שבין חלקו המערבי של הר הצופים לבין גבעת התחמושת (וזאת גם בשל העובדה כי על גבעת התחמושת שכן בעבר בית הספר הירדני לשוטרים). המבנה הורחב והושלם בהתאם לייעודו החדש וביולי 1969 עברו חלק מאגפי המטה הארצי מיפו למשכנו החדש. בסמוך למבנה זה הוחל כבר אז בבניית מבנה חדש בן שבע קומות לשאר מחלקות המטה הארצי.
בשנת 1973 נחנך בניין המטה הארצי החדש בתכנונו של האדריכל דן איתן בפינת הרחובות קלרמון גאנו ודרך שכם בסמוך אל כביש מספר 1 (שדרות בר-לב) במקום בו עבר הגבול בין ירושלים המזרחית לבין ירושלים המערבית. בסביבתו, בשכונת גבעת המבתר, הוקם "בית השוטר" המשמש מעון לשוטרים והוקמה שלוחה של משמר הגבול בצמידות למזרח ירושלים. במהלך כהונתו של ראש הממשלה מנחם בגין הוחלט לחזק את הריבונות הישראלית במקום ולהקים בצמוד אליו משרדי ממשלה, בין היתר הוקם בצמוד אליו בניין המשרד לביטחון פנים (לשעבר משרד המשטרה) המופקד גם על משטרת ישראל. לאחר מותו של בגין הוחלט לקרוא למקום על שמו.
שנות ה-80
בשנת 1982 עבר משרד השיכון לבנייני ממשלה שהוקמו ממזרח לבניין המטה הארצי. אחר כך עברו גם משרד המדע והטכנולוגיה וההמשרד לביטחון פנים.
בשנות ה-2000
בצמוד לבניין ישנו מנחת מסוקים המשמש את המשטרה. בסמוך לבניין המטה הארצי מתוכננים לעבור יחידות המשטרה המצויות כיום במגרש הרוסים, בין היתר אמור להבנות בסמוך הבניין החדש של משטרת ירושלים שיתפנה ממגרש הרוסים. באוגוסט 1999 אישרה הועדה המחוזית לתכנון ולבנייה תוכנית להקים, כחלק ממתחם המטה הארצי, בית מעצר חדש למחוז ירושלים, שיחליף את בית המעצר הוותיק במגרש הרוסים מלון דן ירושלים (אז "מלון הייאט רג'נסי ירושלים") הממוקם בסמוך, עתר בשנת 2002 לבית המשפט לעניינים מינהליים בירושלים, ואחר כך גם ל בג"ץ נגד התוכנית. בג"ץ דחה את העתירה אך בית המעצר החדש מעולם לא הוקם. בית המעצר במגרש הרוסים ממשיך לתפקד למרות שהוגדר מספר פעמיים, בדו"חות ביקורת של הסניגוריה הציבורית כבעל תנאים לא אנושיים. בביקורת מ-2010 נמצא כי האסירים שכלואים במתקן שוהים "בתנאי צפיפות בלתי אנושיים", כי בית המעצר אינו מנהל רישום של אסירים שנמצאים בכל תא, כך שלא ניתן לדעת כאשר ישנם יותר אסירים ממיטות, בחלק גדול מהתאים שנבדקו נמצאו אסירים שנאלצו לישון על מיטות עץ קשיחות ונמוכות, בגובה סנטימטרים ספורים ויש חשש כבד להפרת החוק ופסיקת בית המשפט העליון האוסרים על לינה ללא מיטה.
היסטוריה של משחקי הווידאו
היסטוריה של משחקי הווידאו היא תקופת זמן שהתחילה לקראת סוף שנות ה־40 של המאה ה־20, כשמדענים בתחומי מדעי המחשב החלו לפתח משחקים פשוטים וסימולציות שונות לשם ההנאה במהלך עבודתם. רק בשנות השבעים ושנות השמונים החלו משחקי הווידאו לתפוס תאוצה בקרב הציבור הרחב – כשמשחקי הארקייד וקונסולות המשחק, עזרי השליטה השונים, מסכי המחשב ומשחקי המחשב הביתי – נפוצו בציבור. החל משנות ה־90 המאוחרות, הפכו משחקי הווידאו לאמצעי בידור נפוץ ולחלק בתרבות הפופולרית המודרנית באזורים רבים בעולם, ולתעשייה שלמה ומפותחת שמפיקה רווחים של מיליארדי דולרים מדי שנה.
שימוש בטכנולוגיית CRT
הפעם הראשונה שבה פותח משחק שנועד למסך CRT – טכנולוגיה מוקדמת לבניית צגים – הייתה על ידי ו, בשנת 1947. המשחק היה פשוט ונרשם כפטנט בשנת 1948. המערכת שפיתחו השניים השתמשה בשמונה שפופרות ריק וביצעה הדמיה של טיל הנורה אל מטרה, ככל הנראה בהשראת מסכי המכ"ם שנעשה בהם שימוש במלחמת העולם השנייה. מספר ידיות אפשרו לשלוט בכיוון ובמהירות שייצגה את הטיל.
!Spacewar
במהלך שנות השישים רוב משחקי המחשב המוקדמים הורצו על מחשבי מיינפריים (מחשבים בעלי עוצמה רבה) של אוניברסיטאות בארצות הברית ופותחו על ידי משתמשים פרטיים שתכנתו אותם בשעות הפנאי. נגישות הקהל הרחב למחשבים הייתה מוגבלת ועל כן כמות המשחקים שפותחו הייתה מועטה ואילו אותם משחקים לא הגיעו כלל לתודעת הציבור הרחב.
בשנת 1961, קבוצת סטודנטים מאוניברסיטת MIT, ובהם סטיב ראסל, תכנתו משחק בשם על גבי מחשב מדגם PDP-1, שכלל תצוגת CRT עגולה בתושבת משושה. במשחק מתחרים שני שחקנים וכל שחקן שולט בחללית שמסוגלת לשגר טילים. חור שחור במרכז יוצר שדה משיכה חזק ומקור סכנה לשתי החלליות. המשחק שווק עם מחשבי PDP-1 החדשים. המשחק הוצג ב־MIT בשנת 1962 והיה למשחק הראשון שהיה בעל השפעה והועבר לשחקנים בתפוצה רחבה. אחת מהמצאותיו של סטיב ראסל הייתה מה שהפך לאמצעי חשוב במיוחד למשחקי וידאו נוספים – הג'ויסטיק.
משחקי מיינפריים
פיתוח משחקי וידאו על גבי מחשבי המיינפריים של האוניברסיטאות פרח במהלך שנות השבעים המוקדמות. פיתוח המשחקים על המיינפריים נחשב לרוב ניצול לרעה של כוח המחשוב היקר והמפתחים (בעיקר סטודנטים) נטו להימנע מפרסום. בנוסף לכך, מאחר שמרבית המשחקים שפותחו במחשבי המיינפריים לא שווקו ולא נלקחו ברצינות, מידע רב בנושא זה אבד. מרבית הידע ששרד מהתקופה, עוסק בעיקר במשחקים הפופולריים ביותר. אף על פי כן, שני מוקדים עיקריים של מפתחי משחקים ראויים לציון מאותה העת:
ראשית העשור
בסביבות שנות השבעים, פיתוח משחקי הווידאו התפצל לתחומים רבים, בהם: מכונות הארקייד, מחשבי המיינפריים באוניברסיטאות, מחשבים נישאים, ומחשבים ביתיים.
פונג
נולאן בושנל נכח בפיתוחו של המשחק פונג, שנחשב בעיני רבים לניצן הראשון של תעשיית הבידור האלקטרוני. המשחק התבסס חלקית על טניס שולחן: כדור מוגש ממרכז המגרש ונע לכיוון אחד מצדדי המגרש, השחקנים צריכים לתמרן את המחבט כך שיפגע בו הכדור ויחזור אל היריב. המשחק היה להצלחה גדולה וחברת אטארי מכרה 19,000 מכונות פונג. עד מהרה קמו חקיינים רבים לחברה ו"שגעון הארקייד" החל. פונג הוא המשחק הראשון שכלל אפקטים קוליים כלשהם, הדמיית פיזיקה ושליטה נוחה ובלתי מסורבלת.
תור הזהב של משחקי הווידאו
תור הזהב של התעשייה הגיע בשנת 1979 כאשר הביא לראשונה את משחקי הווידאו גם לתרבות היפנית, זאת באמצעות פיתוחו את המשחק "פולשים מהחלל" (Space Invaders), משחק אשר מסמל את ראשית דרכן של ארצות מזרח אסיה במרוץ משחקי הווידאו. המשחק היה להיט שהשפיע על עשרות יצרנים להיכנס לשוק. בנוסף לכך, הוציאה אטארי באותה שנה את המשחק אסטרואידים.
בזמן תור הזהב ניתן היה למצוא מכונות ארקייד כמעט בכל פינה: בקניונים, בחנויות, בתי קולנוע, בתי מלון ובפינות של מסעדות. מכונות המשחקים שהוצבו במועדונים היו מוקד משיכה של אלפי בני נוער. בתקופה זו גם התגלו משחקי וידאו כעסק משתלם, כשהדוגמה לכך היא תחילת המסחר של מניות אטארי בבורסות שבארצות הברית. ההצלחה המסחררת נמשכה עד אמצע שנות ה־80 עד אשר העניין הראשוני שגילה הציבור החל לגווע וכמות המשחקים שפותחו צנחה פלאים.
פק־מן
בשנת 1980 הופיע המשחק פק־מן, בפיתוחו של טורו איוואטאני מחברת המשחקים היפנית Namco. פק־מן נחשב לאבן דרך בהיסטוריה של משחקי הווידאו, בתקופה בה רוב המשחקים נחשבו לאלימים כמו משחקי יריות היה המשחק שונה באופיו. המשחק זכה להצלחה גדולה עוד יותר מאשר "פולשים מהחלל" הפופולרי ונחשב עד היום לסמן דרך בתולדות התעשייה. במרוצת השנים יצאו לשווקים למעלה מ־30 גרסאות שונות למשחק. בשנת 1984 יצא לשווקים המשחק Karate Champ – משחק הווידאו הראשון בו התמודדו שני שחקנים בקרב זה מול זה.
המשחקים הביתיים הראשונים
בשנת 1977 יצרני קונסולות המשחק הוותיקות יותר בשוק נאלצו למכור את הסחורה שלהם בהפסד על מנת להיפטר מהמלאי הרב שהצטבר. הצטברות עודפי קונסולות משחק רבות בשווקים הובילו לבסוף לנטישתם של חברת Fairchild וחברת RCA את שוק קונסולות המשחק הביתיות. בעקבות כך, אטארי ומגנאבוקס נשארו החברות היחידות בשוק קונסולות המשחק הביתיות.
הדור השני של הקונסולות
בתקופת הדור השני של קונסולות המשחק, שלוש קונסולות משחק עיקריות היו הדומיננטיות ביותר בשווקים באותה התקופה:
שנות השמונים
במהלך שנות השמונים המוקדמות, תעשיית משחקי המחשב חוותה את המשבר הראשון שלה. חברות הוצאה לאור שונות החלו להתגבש (ובמקרים נדירים חלק מהם, כמו חברת Electronic Arts, הצליחו לשרוד עד היום). על אף שחלק ממשחקי הווידאו אשר יצאו לשווקים בשנות השמונים המוקדמות היו חיקויים של משחקי ארקייד קיימים, העלויות הנמוכות יחסית של הוצאת משחקי מחשב לשווקים הובילו לפיתוחם של משחקי וידאו ייחודיים רבים. המחשבים העיקריים אשר שימשו לצורך משחקים במהלך שנות השמונים היו: Apple II (יצא לראשונה ב־1977), קומודור 64 וספקטרום סינקלייר שהצטרפו ב־1982. "ספקטרום סינקלייר" היה בשימוש בעיקר בממלכה המאוחדת, בעוד שבארצות הברית – Apple II, קומודור 64 ו־Atari 800 שלטו בשוק.
תור הזהב של משחקי הארקייד הגיע לשיאו במהלך שנות השמונים, עם שכלולים חדשניים ומשחקים אשר הגדירו את הז'אנר במהלך השנים הראשונות של העשור. פק־מן אשר יצא לשווקים בשנת 1980, צבר פופולריות רבה בתרבות המיינסטרים ודמות המשחק הראשונה שהפכה לפופולרית בפני עצמה.
1983 – התרסקות תעשיית משחקי הווידאו
בסוף שנת 1983 תעשיית משחקי הווידאו עברה התרסקות כלכלית קשה אשר גרמה להפסדים גדולים (גדולה בהרבה מההתרסקות של שנת 1977). התרסקות זו נחשבת למעשה להתרסקות הגדולה ביותר של תעשיית משחקי הווידאו, אשר בעקבותיה חברות רבות בצפון אמריקה אשר פיתחו מחשבים וקונסולות משחקים עברו פשיטת רגל בין סוף שנת 1983 עד תחילת 1984. אירוע זה הביא לסופו של מה שנחשב הדור השני של משחקי הווידאו. הגורמים העיקריים להתרסקות כוללים ייצור משחקי וידאו ברמה נמוכה כגון המשחק של "אי.טי. – חבר מכוכב אחר" וגרסה נוספת לפק־מן למערכת ה־Atari 2600. באותה העת, בשל תכנון לקוי, יוצרו יותר מחסניות משחק של המשחק פק־מן מאשר כמות מערכות Atari 2600 אשר היו קיימות בשוק. בנוסף, כמויות גדולות של מחסניות המשחק של יוצרו ולא נמכרו ובעקבות כך, חברת אטארי החליטה לקבור אלפי מחסניות משחק במזבלה בניו מקסיקו.
פיתוח ושכלול משחקי ההרפתקה
היציאה לשווקים של המשחק "זורק" בשנת 1980, האיצה את הפיתוח של משחקי ההרפתקה מבוססי־טקסט בפלטפורמת המחשבים הביתיים. אותם משחקים נהיו לפופולריים באותה העת, זאת מכיוון שלעיתים קרובות המחשבים המוקדמים הביתיים לא ניחנו ביכולות גרפיות. כאשר בסוף שנות השמונים המחירים של המחשבים האישיים ירדו והגרפיקה שלהם החל להשתוות לגרפיקה של קונסולות המשחק, פחתה הפופולריות של המשחקים מבוססי הטקסט לטובת משחקי הרפתקאות גרפיים ולטובת סוגות אחרות.
בנוסף לכך, בשנת 1980 יצא לשווקים משחק המחשב Mystery House, מאת הזוג רוברטה וקן ויליאמס למערכת Apple II. זה היה אירוע חדשני משום שזה היה משחק ההרפתקאות הגרפי הראשון ששילב תמונה בסוגת ההרפתקה. הגרפיקה של המשחק הייתה מורכבת מציורים פשוטים בארבעה צבעים ושורת טקסט בה המשתמש היה יכול להקליד את פקודות המשחק. המשחק הפך לפופולרי מאוד באותה העת, ובעקבות כך רוברטה ובעלה קן הקימו את חברת סיירה אונליין, והפכו למפתחים העיקריים של ז'אנר משחקי ההרפתקאות באותה העת.
סוגת משחקי ההרפתקה המודרניים החלה עם יציאתו לשווקים בשנת 1984 של המשחק הראשון בסדרת המשחקים "מסע המלך" מבית חסרת סיירה. המשחק הכיל גרפיקה צבעונית ונקודת מבט מגוף שלישי. במשחקים הללו ניתן היה לשלוט בדמות השחקן ולהזיזו בסביבה לפני אובייקטים ומאחורי אובייקטים על גבי תמונה דו־ממדית אשר צוירה בפרספקטיבה ויצרה את האשליה של משחק תלת־ממדי. פקודת המשחק עדיין הוקלדו באמצעות טקסט. חברת לוקאס ארטס שכללה את המשחקים בסוגת ההרפתקאות כאשר הוציאה לשווקים בשנת 1987 את המשחק "אחוזת המטורפים" (Maniac Mansion) אשר השתמש בממשק "הצבע והקלק" (Point-and-click interface). בעקבות כך חברת סיירה וחברות משחק נוספות החלו בפיתוח משחקי הרפתקאות בהם ניתן לשלוט במשחק באמצעות העכבר.
בשנת 1984 יצא לשווקים המשחק Elite – משחק תלת־ממדי אשר הכיל עולם שלם אשר הורכב כולו מווקטורים בו ניתן לנסוע לאלפי כוכבי לכת. בעקבות הצלחתו של המשחק, אשר היה פורץ דרך מבחינה גרפית, הוא הוסב לפלטפורמות המשחקים הפופולריים באותה העת. כמו כן, הוא היה המשחק הראשון שהחל למעשה את עידן משחקי התלת־ממד הביתיים המודרניים.
חברות המחשבים מעלות הילוך
באוגוסט 1982 יצא לשווקים מחשב הקומודור 64 אשר זכה להצלחה רבה יחסית בתחילה בשל שיווק אגרסיבי ומחירים תחרותיים. הקומודור 64 היה בעל סביבת תכנות של שפת BASIC והיה בעל יכולות גרפיות וקול מתקדמים יחסית לתקופה בה הוא יצא. הוא גם השתמש באותו החיבור שהפך לפופולרי בקונסולת Atari 2600 ובשל כך אפשר לשחקנים להשתמש בג'ויסטיקים הישנים שלהם בקומודור. הקומודור 64 היה למחשב הביתי הפופולרי באותה העת בארצות הברית ובמדינות רבות נוספות ולמודל המחשב הנמכר ביותר בכל הזמנים.
באותה העת, יצא לשווקים המחשב האישי "סינקלייר ספקטרום" בשווקים בממלכה המאוחדת, ומהר מאוד הפך למחשב הביתי הפופולרי ביותר באזורים רבים במערב אירופה, ולאחר מכן באזור הגוש המזרחי בשל הקלות בה החיקויים שלו יוצרו ונמכרו באזורים הללו.
עם יציאתו של המודל PC/AT בשנת 1984, מחשבי IBM PC compatible (תואמי IBM PC) הפכו לפלטפורמה תחרותית מבחינה טכנית למשחקי וידאו. סטנדרט ה־EGA החדיש בעל 16 הצבעים אפשר להציג גרפיקה באיכות מקבילה למחשבים אישיים פופולריים כקומודור 64. סטנדרט ה־CGA הפרימיטיבי העניק למחשבים את היכולת להציג רק ארבעה צבעים ומשום כך הגביל את יכולותיו של המחשב האישי ולכן לא פנה לפלח העסקי, משום שהגרפיקה שלו לא הצליחה להתחרות במחשבי קומודור 64 או במחשבי Apple II. יכולות הקול של דגם ה־AT, אף על פי כן, עדיין הוגבלו לרמקול הפנימי של המחשב (PC speaker), אשר היה תת־תקני לעומת שבבי הקול המתקדמים אשר כבר הותקנו באותה העת במחשבים ביתיים רבים. כמו כן, המחיר הגבוה יחסית של מחשבי IBM PC compatible הגבילו באופן מהותי את הפופולריות שלהם בקרב הצרכנים אשר רצו להשתמש במחשבים לצורך משחקי וידאו.
טכנולוגיות גרפיקה חדשות
בשנת 1985, עם כניסתם לשווקים של מחשבי Atari ST וקומודור אמיגה, החל עידן מחשבי ה־16 סיביות. בעיני צרכנים רבים, כאשר מחשבים אלו יצאו לשווקים, הם היו יקרים מדי, עד אשר הפיתוחים במחשבי IBM הובילו לכך שמחשבי IBM PC compatibles (תואמי IBM) הפכו לחזקים באותה המידה ובעלי מחירים נמוכים מן המתחרים שלהם. סטנדרט ה־VGA אשר פותח במיוחד לקראת השקתו של קו מחשבי ה־IBM מדגם PS/2 בשנת 1987 העניק למחשבים האישיים את היכולת הגרפית להציג 256 צבעים. זו הייתה קפיצת דרך אשר הציבה את מחשבי תואמי IBM בקדמה לעומת רוב המחשבים הביתיים בשוק באותה התקופה אשר היו בעלי 8 סיביות, אף על פי שקו מחשבים זה עדיין לא הדביק את הפער עם פלטפורמות מחשבים נוספות אשר היו בעלי קול מובנה וציוד גרפי כמו מחשבי האמיגה.
שדרוג איכות הצליל
כרטיסי הקול הייעודיים אשר החלו לתפוס פופולריות הפנו את תשומת הלב ליכולות הקול הדלות של מחשבי IBM PC compatibles בסוף שנות השמונים. בשנת 1987 כאשר חברת AdLib הוציאה לשווקים את כרטיס הקול שלה אשר הסתמך על שבב ה־Yamaha YM3812 היא קבעה למעשה תקן בתחום כרטיסי הקול. הוא היה כרטיס הקול המוביל בשוק עד לכניסתו לשוק של ה־Sound Blaster – סדרת כרטיסי הקול המהפכניים של חברת Creative Labs בשנת 1989, אשר לקחו את השבב והוסיפו לו תכונות חדשות, ובכך נוצר למעשה תקן חדש. אף על פי כן, עד שנות התשעים המוקדמות משחקים רבים עדיין לא תמכו בכרטיסים הללו, אלא בכרטיסי קול אחרים כמו: Roland MT-32 ו־Disney Sound Source. המחיר הגבוה ההתחלתי של כרטיסי הקול גרמו לכך שהשימוש בהם לא היה נפוץ עד שנות התשעים.
הדור השלישי של קונסולות המשחק (1983–1987): חזרתן לאופנה של קונסולות המשחק
תקופת הדור השלישי החלה בשנת 1983 לאחר שחברת נינטנדו הוציאה לראשונה לשוק היפני את קונסולת המשחקים – Famicom – שנמכרה בהמשך באמריקה הצפונית בשם Nintendo Entertainment System.
בשנת 1984 שוק משחקי המחשב הפך לשוק משחקי הווידאו הדומיננטי בעקבות ההתרסקות של תעשיית משחקי הווידאו של שנת 1983 – המחשבים הביתיים הציעו יכולות אשר השתוו לקונסולות המשחקים באותה העת וקלות התפעול שלהם הפכה את הפעלתם של משחקי המחשב לפשוטה כמעט כמו הפעלת משחקי הווידאו בקונסולות המשחקים.
בשנת 1985 שוק משחקי הקונסולות הצפון אמריקאי חודש עם היציאה לשווקים של קונסולת 8 הסיביות של נינטנדו – ה־Famicom (אשר מוכר מחוץ ליפן כ־Nintendo Entertainment System או בישראל כמגאסון). לאריזת הקונסולה צורף המשחק "האחים סופר מריו". הקונסולה הפכה להצלחה מידית. ה־Nintendo Entertainment System הפך באותה העת לקונסולה הדומיננטית בשווקים הצפון אמריקאים ובשווקים היפנים, הצלחה אשר האריכה ימים עד לתחילתו של הדור הבא של קונסולות המשחקים בשנות התשעים המוקדמת. למרות הצלחתה של Nintendo Entertainment System בארצות הברית ויפן, הקונסולה לא זכתה לאותה ההצלחה בשווקים אחרים בעולם – דבר אשר אפשר לקונסולות אחרות כמו הקונסולה Sega Master System להצליח במיוחד באירופה, אוסטרליה וברזיל (אף על פי שהיא נמכרה גם בצפון אמריקה).
בקונסולות החדשות, בקרי המשחק עם כפתורים בלבד החליפו את הג'ויסטיקים והמקלדות כשלטים התקניים אשר נמכרו עם המערכת.
בשנת 1987 חברת פיתוח המשחקים היפנית Square Enix הוציאה לשווקים את משחק התפקידים הממוחשב "פיינל פנטסי", אשר זכה להצלחה רבה, אשר בעקבותיה יצאו לשווקים סדרת משחקים שלמה. "פיינל פנטסי" הפכה בהמשך לסדרת הזיכיון המצליחה ביותר בסוגת משחקי התפקידים הממוחשבים. באותו התקופה, יצאו לשווקים המשחקים הראשונים בסדרת זיכיון מצליחות נוספות – בשנת 1986 יצא לשווקים גם הראשון של סדרת משחקי הווידאו המצליחה – "זלדה", בשנת 1987 יצא לשווקים המשחק הראשון בסדרת המשחקים המצליחה – "מטאל גיר".
הדור הרביעי של קונסולות המשחק (1987–1993): התחרות בין נינטנדו לסגה ממשיכה
הדור הרביעי התאפיין בתחרות בין הקונסולות של החברות נינטנדו וסגה. בשנת 1989, עם יציאתו לשווקים של סגה ג'נסיס (מוכר מחוץ לארצות הברית בתור "סגה מגה דרייב"). נינטנדו הוציאה לאור בתגובה בשנת 1991 את קונסולת סופר נינטנדו (SNES). קונסולה נוספת אשר נחשבת שייכת לדור זה היא קונסולת TurboGrafx-16 של חברת NEC אשר זכתה להצלחה רבה יחסית ביפן אבל לא הצליחה לצבור פופולריות בצפון אמריקה בשל הכמות המוגבלת יחסית של המשחקים אשר יצאו עמה.
אנרכיזם ודת
באופן מסורתי, אנרכיסטים הטילו ספק והתנגדו לדתות מאורגנות. רוב הדתות המאורגנות הן היררכיות מטבען, ולעיתים קרובות מקיימות קשרים הדוקים עם המדינה. עם זאת, אנרכיסטים מעולם לא התנגדו לאמונה דתית אישית, אלא רק לטבע הסמכותני של הדת המאורגנת. מעבר לכך, אנטי-סמכותנות היא ערך מרכזי בזרמים דתיים מסוימים. אנרכיסטים מפורסמים רבים היו דתיים, ואנרכיסטים מסוימים, כמו לב טולסטוי ואמון הנאסי האמינו באדיקות בעקרונות האנרכיזם הנוצרי ובאי-אלימות.
היסטוריה של משחקי הווידאו
הדור הרביעי של קונסולות המשחק (1987–1993): התחרות בין נינטנדו לסגה ממשיכה
בתקופה זו נעשה לראשונה שימוש בכונני ה־CD-ROM שנועדה להחליף את קסטות המשחק. סגה הוציאו תוסף לסגה ג'נסיס אשר נקרא "סגה CD", נינטנדו לעומת זאת, שיתפו פעולה עם פיליפס והוציאו את קונסולת ה"פיליפס CDi" שהשתמשה בקמעות של נינטנדו. שני התוספים נכשלו בשל כמות מוגבלת של משחקים ואיכות ירודה יחסית שלהם.
אנרכיזם ודת
ההתנגדויות של האנרכיזם לדת
בשנת 1892 בצרפת, פורסמה המסה של מיכאיל באקונין "אלוהים והמדינה", שהייתה אחת המסות האנרכיסטיות הראשונות בנושא הדת. באקונין פורס את משנתו על הפילוסופיה של הדת לאורך ההיסטוריה ועל מערכת היחסים שלה למדינה הפוליטית המודרנית.
היסטוריה של משחקי הווידאו
המשחקים המקוונים המוקדמים
מערכות ה־BBS אשר היו פופולריות בשנות השמונים השתמשו במשחקים מקוונים שונים. מערכות ה־BBS המוקדמות ביותר יצאו בסוף שנות השבעים ותחילת שנות השמונים והיו בעלות ממשק טקסט פשוט (ASCII), אולם בהמשך החלו מערכות ה־BBS להשתמש בטקסט בעל צבעים שונים ורקעים שונים (ANSI) אשר אפשר להציג סוג של ממשק משתמש גרפי. חלק ממערכות ה־BBS הכילו משחקים שונים ומגוונים כגון משחקי הרפתקאות באמצעות טקסט ומשחקי הימורים כגון בלק ג'ק. במערכות BBS מרובות משתמשים (בהם משתמשים רבים יכלו להתחבר בו זמנית), לפעמים היו משחקים אשר אפשרו למשתמשים השונים להתחרות זה בזה.
משחקים אלקטרוניים ניידים (LCD נישאים)
בשנת 1980 הושק קו המוצרים של חברת נינטנדו אשר כונה Game & Watch. הצלחת משחקי ה־LCD הנישאים הללו גרמה לעשרות חברות צעצועים ומשחקים לייצר משחקים נישאים משלהם, רובם היו חיקויים של משחקי נינטנדו או ניסיונות להמיר משחקי ארקייד פופולריים. שיפור טכנולוגיית ה־LCD הפך את המכשירים הנישאים לאמינים יותר. צריכת ההספק שלהם הייתה נמוכה מזו של משחקים מבוססי LED או VFD ולרוב הנישאים הספיקו סוללות שעונים בלבד. ממדי המכשירים מבוססי ה־LCD היו גם קטנים יותר מרוב המכשירים מבוססי ה־LED והיו גם מכשירים שהזכירו שעוני יד. חברת Tiger Electronics אימצה את תפיסת הנישאים והחלה לייצר משחקים נישאים שנשאו תגית מחיר מתאימה לכל כיס.
אנרכיזם ודת
ההתנגדויות של האנרכיזם לדת
בתחילת המאה ה-20, אנרכיסטים בספרד שרפו מספר כנסיות, אף על פי שרוב השריפות של הכנסיות בוצעו למעשה בידי חברים במפלגה הרדיקלית בעוד האנרכיסטים הם אלו שהואשמו במעשים. התמיכה המפורשת או המרומזת של מנהיגי הכנסייה בפאשיזם במהלך מלחמת האזרחים בספרד תרמה רבות לרגשות האנטי-דתיים.
היסטוריה של משחקי הווידאו
דעיכתן של מכונות הארקייד
עם יציאתן לשווקים של קונסולות ה־16 סיביות וקונסולות ה־32 סיביות, רמת הגרפיקה של משחקי הווידאו הביתיים החלה להשתוות לרמת הגרפיקה של משחקי הארקייד. מספר הולך וגדל של שחקנים העדיף להמתין ליציאת הגרסאות הביתיות של משחקי ארקייד פופולריים מאשר ללכת למתחמי הארקייד. שוק משחקי הארקייד עבר תחייה מחודשת החל משנות התשעים המוקדמות ועד אמצע שנות התשעים כאשר החלו לצאת לשווקים משחקי וידאו שונים כמו "סטריט פייטר 2" ו"מורטל קומבט" ומשחקי לחימה נוספים בסוגת האחד־על־אחד. לאחר שכמות הלקוחות שפקדו את מתחמי הארקייד דעכה, מתחמי ארקייד רבים נאלצו לסגור את שעריהם ומשחקים מתופעלי מטבעות הפכו לנחלתם של חובבים מושבעים בלבד.
הפער שהותירו מאחוריהם מתחמי הארקייד החל להתמלא על ידי אזורי בילוי שהתיימרו לספק מתחמים נקיים ובטוחים שהכילו מערכות משחק יקרות שלא היו זמינות למשתמשים הביתיים. משחקים אלה הם בדרך כלל משחקי ספורט המדמים פעולות רכיבה על אופניים או גלישת סקי. כמו כן גם משחקים מסוגת משחקי הקצב זכו להצלחה רבה כמו המשחק Dance Dance Revolution.
אנרכיזם ודת
ההתנגדויות של האנרכיזם לדת
אמה גולדמן כתבה ב"אנרכיזם: מה זה באמת אומר" ש"האנרכיזם הכריז מלחמה על ההשפעות הקטלניות שמנעו עד כה את השילוב ההרמוני של האינסטינקטים החברתיים עם אלו של היחיד, היחיד והחברה. דת, הריבונות של המוח האנושי; רכוש, הריבונות של הצרכים האנושיים; והממשלה, הריבונות של ההתנהלות האנושית, מייצגים את הדומיננטיות של שעבוד האדם וכל הזוועות שזה כולל."
היסטוריה של משחקי הווידאו
פריחת משחקי המחשב
בשנות התשעים החלו להתגבש כמות גדולה יותר של מוציאים לאור של משחקי וידאו, והחלו לצאת לשווקים משחקים אשר הופקו בתקציבים גבוהים באופן ניכר מהמשחקים בשנים הקודמות, צוותי פיתוח גדולים יותר גובשו ותעשיית משחקי הווידאו החלה לשתף פעולה עם תעשיית המוזיקה ותעשיית הקולנוע. עם ההתחזקות של יכולות המחשוב והירידה של מחירי המעבדים החלה עלייה בשימוש בגרפיקת תלת־ממד במשחקי וידאו לאורך שנות התשעים, כמו גם השימוש ביכולות מולטימדיה באמצעות כרטיסי קול וכונני CD-ROM. בתחילת שנות התשעים, השיטה הפופולרית לפרסום משחקי וידאו למחשב בקרב חברות פיתוח המשחקים הקטנות יותר הייתה באמצעות הפצת גרסאות של תוכנה שיתופית (Shareware). ההפצה של גרסאות אלו אפשרו לצרכנים לנסות ולראות אם המשחקים מוצאים חן בעיניהם לפני שהם רוכשים אותם.
בשנת 1992 יצא לשווקים משחק האסטרטגיה בזמן אמת המשחק "חולית 2". אף על פי שזה לא היה המשחק הראשון בסוגה זו, ואף לא הראשון בסדרת המשחקים, ללא ספק הוא השפיע רבות על הסוגה ועל הפיתוח של שאר המשחקים הפופולריים מסוגה זו שבאו אחריהם – כמו "וורקראפט" ו"סטארקראפט" מבית חברת Blizzard Entertainment. גם משחקי ההרפתקאות המשיכו להתפתח בשנות התשעים, עם משחקים נוספים בסדרת המשחקים "מסע המלך" של חברת סיירה, וסדרת המשחקים "אי הקופים" של חברת לוקאס ארטס – משחקים אינטראקטיביים אשר המציאו למעשה את הקונספט של משחקי "הצבע והקלק". "מיסט" ומשחקי ההמשך שלו היו בעלי סגנון חדש של משחקי פאזל אשר התבססו על משחקי ההרפתקאות הממוחשבים. למרות הצלחה הרבה לה זכה המשחק "מיסט" בזרם המרכזי, הפופולריות הרבה לה זכו משחקי הפעולה בזמן אמת הובילו לבסוף לדעיכת משחקי ההרפתקאות ומשחקי הסימולציה למיניהם – שתי סוגות אשר היו בשיא הפופולריות במהלך העשורים הקודמים. במהלך שנות התשעים חברת Maxis החל לפרסם את המצליחה שלה, שהחלה עם המשחק "סים סיטי", והמשיכה עם מגוון כותרים דומים.
בשנת 1996, חברת 3dfx Interactive הוציאה לשווקים את ערכת השבבים – Voodoo, אשר היה המאיץ התלת־ממדי הראשון (כרטיסים גרפיים מוקדמים יותר תמכו בגפיקה דו־ממדית בלבד, וה־Voodoo היה תלוי בכרטיס המסך הקיים במחשב לצורך הצגת גרפיקת דו־ממד). המאיצים הללו אפשרו לראשונה לשחק במשחקים עם גרפיקה תלת־ממדית ריאליסטית. משחקי יריות בגוף ראשון (דוגמת Quake) היו בין המשחקים הראשונים שהחלו לעשות שימוש בטכנולוגיה החדשה הזו.
אנרכיזם ודת
אנרכיזם ובודהיזם
הבודהיזם אינו תאיסטי, ובעל מסורת המבוססת על ניסיון, בניגוד לדתות רבות אחרות. רוב הזרמים הבודהיסטים מזהים את בודהה כאדם וכסמל להגעה להארה, אף על פי שסוגדים לו כאל בחלק מהזרמים. לכתבים בודהיסטים מסוימים, כגון הקאלאמה סוטה, ישנה גישה אנטי-סמכותנית המעודדת הטלת ספק בסמכות ובדוגמה דתית, ותומכת בשיפוט אישי.
היסטוריה של משחקי הווידאו
פריחת משחקי המחשב
בשנות התשעים משחקי האינטרנט החלו להתפתח לראשונה. חברת id Software פיתחה בשנת 1996 את המשחק Quake אשר היה משחק היריות הראשון מגוף ראשון שאפשר לשחקניו לשחק במשחק באמצעות האינטרנט. עם השנים, היכולת לשחק משחקי רשת באמצעות האינטרנט הפכה לתקן ברובם המוחלט של משחקי היריות בגוף ראשון. בהמשך לכך, גם בסוגות נוספות של משחקים הוצעה האפשרות לשחק דרך האינטרנט, כולל משחקים מסוגת משחקי האסטרטגיה בזמן אמת כגון Age of Empires מבית מיקרוסופט, "וורקראפט", סדרת המשחקים "סטארקראפט" ומשחקים מבוססי תורים כמו Heroes of Might and Magic. בהמשך משחקי ה־MMORPG (משחקי תפקידים מרובי־משתתפים מקוונים) כמו Ultima Online ו־EverQuest הפסיקו להגביל את כמות השחקנים המסוגלים לשחק באותו המשחק בו זמנית.
אנרכיזם ודת
אנרכיזם ויהדות אורתודוקסית
בעוד אנרכיסטים יהודים רבים לא היו דתיים, או לעיתים אפילו אנטי-דתיים, היו גם מספר אנרכיסטים דתיים, ששילבו בין רעיונות רדיקליים עכשוויים לבין היהדות המסורתית. מספר אנרכיסטים חילוניים, כגון אבא גורדין ואריך פרום, ראו דמיון ראוי לציון בין אנרכיזם ורעיונות קבליים, במיוחד בפרשנות החסידית שלהם. הפילוסוף מרטין בובר התייחס פעמים רבות למסורת החסידית. מנגד, במסכת אבות מובאת האמרה: לדעת כמה מפרשים ידועים, בתוכם דון יצחק אברבנאל ורבי ישראל ליפשיץ, משנה זו מדגישה את הנחיצות באיזה שהוא סדר סוציאלי, ולאו דווקא מלכות כפשוטו.
היסטוריה של משחקי הווידאו
פריחת משחקי המחשב
פיתוחים בתוספי פלאג אין בדפדפנים כמו Java ומקרומדיה פלאש אפשרו פיתוח של משחקי דפדפן פשוטים. לרוב היו אלו משחקים קטנים או משחקי־רשת אשר ניתנים להורדה באופן מהיר וניתן לשחק בהם דרך הדפדפן ללא צורך בהתקנה. רוב משחקי הדפדפן המצליחים שפותחו בשנות התשעים היו משחקי פאזל, משחקי ארקייד קלסיים, משחקי רשת ומשחקי שולחן.
אנרכיזם ודת
אנרכיזם ויהדות אורתודוקסית
המקובל רבי יהודה אשלג, האמין בגרסה דתית של אנרכו-קומוניזם, המבוססת על ערכים של הקבלה, לה הוא קרא קומוניזם אלטרואיסטי. אשלג תמך בתנועה הקיבוצית והטיף ליצירת רשת של קומונות בינלאומיות בניהול עצמי, שינטרלו לבסוף את המשטר האכזרי, כדבריו, על מנת ש"כל אדם יעשה מה שנכון לפי ראות עיניו" מהסיבה ש"אין דבר יותר משפיל ומבזה לאדם מהיותו תחת ממשלה אכזרית".
היסטוריה של משחקי הווידאו
השקת הקונסולות הניידות
בשנת 1989 נינטנדו הוציאה לאור את הגיים בוי, קונסולת המשחק הניידת הראשונה מאז הקונסולה הניידת של Microvision אשר יצאה בסוף שנות השבעים ולא זכתה להצלחה רבה. מתחרים שונים בתחום הקונסולות הניידות החלו לפעול באותו הזמן – סגה גיים גיר ו־Atari Lynx (הקונסולה הניידת הראשונה עם מסך תצוגה צבעוני). בעוד שהייצור של חלק מהקונסולות הניידות המשיך עד אמצע שנות התשעים, הגיים בוי הפך לקונסולה הניידת הנמכרת ביותר במהלך תקופה זו, ובעיקר בגלל המשחק טטריס שצורף אליו.
הדור החמישי של קונסולות המשחק (1993–1998): סוני מצטרפת לתחרות
בנובמבר 1993 חברת אטארי הוציאה לשווקים את קונסולת המשחקים Atari Jaguar – קונסולה אשר השתמשה בטכנולוגיית 64 סיביות, אף על פי כן, היא לא זכתה להצלחה, החומרה שלה הייתה מועדת לשיבושים רבים, היה קשה מאוד למצוא מקום לרכוש את הקונסולה, היא נמכרה במקומות מסוימים מאוד ותפוצתה לא הייתה רחבה כמו של המתחרות והשלט שלה לא היה ידידותי למשתמש, שהתרגל לשלטים פשוטים ונוחים מימי הדור הרביעי של קונסולות המשחק.
אנרכיזם ודת
אנרכיזם ויהדות אורתודוקסית
יעקב מאיר זלקינד, שחי בבריטניה ובארץ ישראל, היה פעיל אנרכו-קומוניסט ואנטי-מיליטריסט. הרב זלקינד היה חבר קרוב של רודולף רוקר. הוא טען שהאתיקה של התלמוד, אם מבינים אותה כהלכה, קשורה באופן הדוק לאנרכיזם.
היסטוריה של משחקי הווידאו
הדור החמישי של קונסולות המשחק (1993–1998): סוני מצטרפת לתחרות
בעקבות כישלון ה־Atari Jaguar מפתחי צד ג' לא השקיעו משאבים לפיתוח משחקים לקונוסולה, ובמשך חייה יצאו ל־Jaguar בסך הכול כ־50 משחקים.
שנה אחת לאחר מכן, הוציאה לאור סגה את קונסולת הסגה סאטורן, הסאטורן צברה פופולריות יחסית ביפן אבל נכשלה באירופה ובצפון אמריקה, בין היתר בעקבות המחיר היקר שלה ביחס לקונסולת הפלייסטיישן של סוני, כ־100$ יותר. (מחירה של הסאטורן עמד על 400$)
אנרכיזם ודת
אנרכיזם ונצרות
אנרכיסטים נוצרים מקבלים ברצינות את דברי ישו לחסידיו ש"מלכים ושליטים שולטים בבני אדם, הלוואי שלא יהיה ביניכם מי מהם". גם קביעתו של השליח פאולוס: "אין סמכות זולת זו של אלוהים" מתפרשת על ידם כשלילת סמכות המדינה על החברה. מבחינתם, שלטון המדינה הוא התמרדות כנגד הסמכות האלוהית ועל כל אחד למשול על עצמו ולגלות שממלכתו של האל היא בתוך הפרט עצמו.
היסטוריה של משחקי הווידאו
הדור החמישי של קונסולות המשחק (1993–1998): סוני מצטרפת לתחרות
היציאה המפתיעה של הקונסולה לשווקים הפתיעה גם את המשווקים, "סגה אמריקה" (חברה בת של סגה הממונה להפיץ את מוצרי החברה בצפון אמריקה) בהתחלה הפיצה את הסאטורן רק למשווקים גדולים, מה שהוביל לחרם של חלק מהמשווקים על סגה, שסירבו למכור את הקונסולה לחלוטין.
גם באותה השנה, סוני הוציאה לאור את הקונסולה הראשונה שלה – הפלייסטיישן, לאחר שהסכם של סוני ונינטנדו לפתח תוסף לקונסולת ה־SNES של נינטנדו שיאפשר לקונסולה להריץ משחקים מתוך CD-ROM, בשם Nintendo Play Station, בוטל על ידי נינטנדו בלי הודעה מראש לסוני לאחר שזו הבינה שרוב הכסף מתוסף זה ילך אל סוני, ופנתה לחברת פיליפס המתחרה לפתח תוסף זהה שלא יצא בסוף לשווקים. סוני, שהובכה על ידי המהלך של נינטנדו החליטה, בזכות הידע שצברה על פיתוח משחקי וידאו במהלך פיתוח תוסף ה־Play Station ל־SNES, לפתח קונסולה משל עצמה (שלימים תקרא ה־PlayStation, סוני פשוט הסירה את הרווח בין שתי המילים שיצרו את שם התוסף).
שתי הקונסולות השתמשו בטכנולוגית 32 סיביות – וכך נפתחה האפשרות למשחקים תלת־ממדיים בקונסולות המשחק. סוני פלייסטיישן הפכה במהרה לקונסולה הפופולרית והמצליחה ביותר בתקופת ה־32/64 סיביות, כאשר רק פלייסטיישן 2 הצליחה לשחזר את התהילה הזאת ואף לגבור עליה בתחילת המאה ה־21.
לאחר עיכובים רבים, בשנת 1996 נינטנדו הוציאה לאור את קונסולת 64 הסיביות שלה – נינטנדו 64 בפיגור רב אחרי המתחרות. למרות היות ביצועי הקונסולה הגבוהים מבין שאר המתחרות ולמרות מחירה התחרותי, היו מספר סיבות שהובילו לכישלונה היחסי. הסיבה הראשונה היא האיחור בהשקתה של הקונסולה, שנתיים לאחר הפלייסטיישן של סוני והסאטורן של סגה. הצרכנים לא המתינו ל״נינטנדוו 64״ כמו שנינטנדו ציפתה, ועברו לרוב ל״פלייסטיישן״ שכבר ביססה את עצמה עם מספר כותרים מרשים. סיבה נוספת לכישלון הקונסולה היה שימושה במחסניות משחק במקום דיסקים. נינטנדו החליטה, בניגוד לתחרות, שהקונסולה תריץ משחקים מתוך מחסניות משחק שגודל המשחקים שהן יכלו להכיל היה קטן באופן משמעותי מהגודל שניתן היה להכניס בדיסקים והיו יקרות יותר. מחסניות משחק נבחרו מכיוון שהן מקשות על יצור משחקים לקונסולה באופן פיראטי. בעקבות זאת, ובעקבות העובדה שהיה קשה ממילא לפתח משחקים לקונוסלה, מפתחים רבים העדיפו ״לדלג״ על הנינטנדו 64, וסדרות משחקים שהיוו סמל של קונסולות נינטנדו מאז שנות השמונים כדוגמת סדרת משחקי "פיינל פנטסי" של חברת Square Enix, היגרו לפלייסטיישן. לצורך ההשוואה, לאורך כל חיי הנינטנדו 64 יצאו לה כ־393 כותרים, בעוד שלפלייסטיישן יצאו 7,918 כותרים.
למרות שנינטנדו 64 לא גברה על ציפיות נינטנדו, לאחר השקתה היה ביקוש רב לקונוסלה והיא מכרה יותר מ־1.5 מיליון יחידות תוך שלושה חודשים. משחק הדגל של הקונסולה היה "סופר מריו 64" שזכה לשבחים רבים, ועד היום הוא נחשב לאחד המשחקים המשפיעים ביותר על תעשיית משחקי הווידאו בכלל ועל המעבר מהמימד השני למימד השלישי בפרט.
עד סוף תקופה זו, סוני הפכה לחברה המובילה בשוק משחקי הווידאו עם מכירות של 102.49 מיליון יחידות של קונסולת הפלייסטיישן ברחבי העולם. קונסולת הנינטנדו 64 אשר לא הצליחה לשחזר את הצלחתה של נינטנדו ששלטה ביד רמה בשוק בשני הדורות הקודמים, מיקמה את נינטנדו במקום השני בפער גדול עם מחירות של כ־32.93 מיליון יחידות ברחבי העולם. הסאטורן זכתה לעיקר הההצלחה שלה ביפן אבל נכשלה בצפון אמריקה ובאירופה ומכרה בסך הכל כ־9.26 מיליון יחידות ברחבי העולם. סגה נכשלה במיצוב מעמדה כמתחרה שווה לסוני ונינטנדו, דבר שיימשך גם בדור הבא ושיוביל לבסוף לפרישתה של סגה מעולם החומרה באופן מוחלט.
עליית תופעת ה־Mods
במהלך העשור הראשון של המאה ה־21, משחקי הווידאו הפכו לאחד מאמצעי הבידור הנפוצים ביותר בעולם. במהלך העשור נכנסו חידושים שונים בשוק הקונסולות הביתיות וכמו גם בשוק המחשבים אישיים. בנוסף לכך שוק הקונסולות הניידות הפך תחרותי בהרבה.
אחת התופעות שהפכה לפופולרית במיוחד בתחילת העשור בתחום משחקי הווידאו היא פיתוחם של תוספות, שיפורים וחידושים שונים למשחקי הווידאו. (או Mods, שם יותר פופולרי שהוא קיצור של המילה Modifications) פיתוחים אלו, פותחו לרוב על ידי מעריצים, וניתנו להורדה בחינם באמצעות האינטרנט. אחת הדוגמאות המפורסמות הוא המשחק "קאונטר סטרייק", שיצא לשווקים בשנת 1999 והפך לאחד ממשחקי היריות בגוף ראשון הפופולריים ביותר בכל הזמנים, אף על פי שבתחילה הוא נוצר כ־Mod למשחק Half-Life על ידי שני מתכנתים עצמאיים ללא קשר לפיתוחו.
אף על פי שבתחילה תעשיית המשחקים לא ממש ידעה כיצד להתייחס לתופעה, הבינו לבסוף מפתחי המשחקים את הפוטנציאל אשר טמון ב־Mods. כך מתאפשר לקהילת המעריצים של המשחקים להגדיל את ערך המשחקים ולהאריך את חיי המדף שלהם, בעקבות כך החלו בתעשיית המשחקים לעודד את הפיתוח והשימוש ב־Mods. דוגמה נוספת ליתרונות ה־Mods היא המשחק "אנריל" (Unreal), חבילת ההרחבה שלו, "השיבה לנאפלי", והכותרת התאומה של המשחק Unreal Tournament, שאפשרה גם Modifiers – תוספים לשלבים יחידים שמשנים את מהלך השלב (למשל, המודיפייר Titan מגדיל את השחקן ככל שהוא מצליח). בנוסף, כל כותרי "אנריל" אפשרו לשחקנים לייבא אל תוך המשחק דמויות תלת־ממדיות אשר נוצרו בתוכנות פופולריות, כמו התוכנות 3ds Max ומאיה (Maya) כדי ליצור שלבים חדשים עם תוכנת בניית השלבים UnrealEd, לייבא טקסטורות מפוטושופ ואדובי אילוסטרייטור, לשנות את המשחקיות ואף ליצור מחדש את המשחק בגרסאות עדכניות יותר של המנוע. דוגמה נוספת היא סדרת המשחקים The Sims, בה השחקנים יכולים ליצור בעצמם אובייקטים.
הדור השישי של קונסולות המשחק (1998–2005): סגה יוצאת מהמשחק, מיקרוסופט נכנסת אליו
הדור השישי של משחקי הווידאו מיוחס למשחקים שיצאו לשווקים בין השנים 1998–2005.
ב־27 בנובמבר 1998 יצאה לשווקים קונסולת דרימקאסט של חברת סגה, הראשונה מבין קונסולות הדור הבא של המתחרות הגדולות. למרות היתרון שניתן לה ביחס לקונסולות האחרות בכך שיצאה זמן רב לפניהן, ועל אף ששברה שיא בקצב המכירות הגבוה ביותר של קונסולה לאחר השקתה, דעכה ואכזבה במכירות, ולא עלתה על הציפיות של חברת סגה.
בחודש מרץ 2000 החלה להימכר הקונסולה פלייסטיישן 2 של חברת סוני, ושברה את השיא שהחזיקה קודם לכן הדרימקאסט. הפלייסטיישן 2, בנוסף ליכולות הדור החדש שהפגינה, הייתה גם נגן DVD. המחיר שלה, שעלה כמו נגני DVD רגילים, בשילוב עם השם המוכר, הפכו אותה ללהיט באופן מיידי וחיסלו כמעט כל סיכוי של הדרימקאסט של סגה לתחרות אמיתית אל מול הפלייסטיישן 2.
במרץ 2001 הופסק הייצור של קונסולת הדרימקאסט בעקבות נתוני מכירות מאכזבים. חברת סגה סגרה את חטיבת החומרה שלה, לאחר שני דורות של קונסולות עם כישלונות גדולים – הסגה סאטורן וההדרימקאסט ובכך פרשה משוק הקונסולות והסבה לחברה שמפתחת ומייצרת משחקי וידאו בלבד.