cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
אוניות המערכה מסדרת הלגולנד
מאפיינים כלליים
לסדרה היו מאפייני טיפול משופרים מאוד בהשוואה לסדרת נסאו הקודמת. אוניות הסדרה הלגולנד היו אוניות ים טובות בהרבה ולא סבלו מהסבסוב החמור של אוניות הסדרה נסאו. הספינות הגיבו להגה, והיה להן רדיוס סיבוב הדוק, ואיבדו רק מהירות מינימלית במהלך הגאות. הספינות איבדו עד 54% מהמהירות שלהן בהגה קשה, ונטו עד 7°. לשם השוואה, בסדרת נסאו המוקדמת יותר, האוניות איבדו עד 70% מהירות ונטו עד 12° כשההגה היה קשה.
הנעה
אוניות הסדרה שמרו על מנועי קיטור ישנים בעלי הרחבה משולשת ולא על טורבינות הקיטור החדשות בשימוש בצי המלכותי הבריטי. החלטה זו התבססה אך ורק על עלות: באותה עת, פארסונס החזיק במונופול על טורבינות קיטור ודרש עמלת תמלוגים של מיליון גולדמרק עבור כל מנוע טורבינה. המנועים בעלי הרחבה משולשת היו מנועים בעלי שלושה גלי הנע וארבעה צילינדרים המסודרים בשלושה חדרי מכונות. כל גל הנע הניע מדחף בעל ארבעה להבים שהיה בקוטר. המנועים הונעו על ידי 15 דוודים מסוג מארין עם שני תאי בעירה כל אחד, בסך הכל 30 תאי בעירה. המנועים סיפקו 27,617 כוחות סוס (20,594 קילוואט) עם מהירות מרבית של 20.5 קשרים (38.0 קמ"ש). בניסויים, תחנת הכוח הפיקה עד 35,014 כוחות סוס (26,110 קילוואט), ומהירות מרבית של 21.3 קשרים (39.4 קמ"ש). הספינות נשאו של פחם, ולאחר מכן שונו לשאת עוד  של נפט שאמור היה להיות מותז על הפחם כדי להגביר את קצב השריפה שלו. בקיבולת דלק מלאה, הספינות יכלו להפליג לטווח 5,500 מיילים ימיים (10,200 ק"מ) במהירות של 10 קשרים (19 קמ"ש). הכוח החשמלי של הספינות סופק על ידי שמונה טורבו-גנרטורים שייצרו 2,000 קילוואט (225 V).
חימוש
כמו הסדרה נסאו שקדמה לה, אוניות הסדרה הלגולנד נשאו את החימוש העיקרי שלהן בתצורה משושה יוצאת דופן. 12 תותחי SK L/50 בקוטר 30.5 ס"מ הוצבו בתושבות Drh LC/1908 עם תא מטען ארוך, גרסה משופרת של תושבות LC/1907 ו-LC/1906 הקודמות ששימשו בסדרת נסאו. התותחים היו מסודרים בזוגות בשישה צריחי תותחים תאומים, עם צריח אחד מלפנים ומאחור, ושניים בכל צד של האונייה. בתחילה ניתן היה להנמיך את התותחים ל-8° ולהגביה ל-13.5°, אם כי הצריחים שונו מאוחר יותר כדי לאפשר הנמכה של 5.5° והגבהה של 16°. התותחים ירו פגזים במשקל 405 קילוגרם (893 פאונד) במהירות לוע של 855 מטר לשנייה (2,810 רגל/שנייה); ב-13.5°, זה סיפק טווח מרבי של 18,700 מ' (20,500 יארד), ועם ההגבהה המשודרגת של 16°, הטווח הוארך ל-20,500 מ' (22,400 יארד). לתותחים היו בסך הכל 1,020 פגזים עבור 85 פגזים לכל תותח.
שריון
אוניות הסדרה היו מוגנות בשריון מוצק של קרופ, כמעט באותו מתווה כמו אוניות הסדרה הקודמת נסאו. ההבדלים העיקריים היחידים היו הרחבות קלות בהגנה על השריון עבור הסוללות הראשיות והמשניות, וגג עבה הרבה יותר עבור מגדל הניווט הקדמי. לספינות הייתה חגורת שריון בעובי בנקודות החזקות ביותר שלה, שם היא הגנה על הנקודות החיוניות באונייה, והיא הצטמצמה עד  באזורים פחות קריטיים, כגון החרטום והירכתיים. מאחורי החגורה הראשית הייתה מחיצת טורפדו בעובי. סיפוני הספינות היו משוריינים, בעובי עבה. למגדל הניווט הקדמי על כל כלי שיט היה גג בעובי, ודפנות בעובי. מגדל הניווט האחורי לא היה משוריין כל כך בכבדות, עם גג בעובי בלבד ו- בצדדים. לצריחי הסוללה הראשיים היו גגות בעובי, ודפנות בעובי 30 ס"מ. לסוללה המשנית בקזמטים היה שריון בעובי , ומגני תותחים בעובי 8 ס"מ. על האוניות הותקנו גם רשתות נגד טורפדו, אך אלה הוסרו לאחר 1916.
בניית האוניות
ארבע אוניות מהסדרה הוזמנו, תחת השמות הזמניים ארזאץ זיגפריד (הלגולנד), ארזאץ אולדנבורג (אוסטפריזלנד), ארזאץ בייוולף (תירינגן), וארזאץ פריתיוף (אולדנבורג), כמחליפות לשלוש מספינות הגנת החופים מסדרת זיגפריד, וספינת הגנת החופים הייחודית SMS אולדנבורג. SMS הלגולנד נבנתה ב-Howaldtswerke, קיל. השדרית שלה הונחה ב-11 בנובמבר 1908, היא הושקה ב-25 בספטמבר 1909, והיא נכנסה לשירות כמעט שנתיים לאחר מכן ב-23 באוגוסט 1911. SMS אוסטפריזלנד נבנה ב-Kaiserliche Werft Wilhelmshaven. היא הונחה ב-19 באוקטובר 1908, הושקה חמישה ימים אחרי אחותה הלגולנד, ב-30 בספטמבר 1909, ונכנסה לשירות ב-1 באוגוסט 1911. SMS תירינגן נבנה על ידי AG Weser בברמן. היא הונחה ב-2 בנובמבר 1908, הושקה ב-27 בנובמבר 1909, ונכנסה לשירות ב-1 ביולי 1911. SMS אולדנבורג, האונייה האחרונה בסדרה, נבנתה על ידי Schichau-Werke בדנציג; היא הונחה ב-1 במרץ 1909, הושקה ב-30 ביוני 1910, ונכנסה לשירות ב-1 במאי 1912.
היסטוריית שירות
אוניות הסדרה הלגולנד פעלו כיחידה בצי הים הפתוח; הם שירתו בפלגה I, שייטת אוניות המערכה הראשונה. אוניות הסדרה השתתפו במספר מבצעי צי בים הצפוני, כולל הגיחה ב-31 במאי 1916 שהביאה לקרב יוטלנד. האוניות זכו גם לשירות מוגבל בים הבלטי, בעיקר במהלך קרב מפרץ ריגה באוגוסט 1915.
פשיטה על סקרבורו, הרטליפול וויטבי
הצי המלכותי, שתפס לאחרונה את ספרי הקודים הגרמניים שנתפסו מהסיירת מגדבורג על החוף, היה מודע לכך שמתבצע מבצע, אך לא היה בטוח היכן הגרמנים יתקפו. לכן, האדמירליות הורתה לשייטת סיירות המערכה הראשונה של דייוויד ביטי, שש אוניות המערכה של שייטת אוניות המערכה השנייה, וכמה סיירות ומשחתות ליירט את שייטת הקרב הגרמנית. עם זאת, כוח המשימה של ביטי כמעט דהר אל כנגד כל צי הים הפתוח. בשעה 6:20, מסך המשחתת של ביטי בא במגע עם סירת הטורפדו הגרמנית V155. זה התחיל קרב מבולבל בן שעתיים בין המשחתות הבריטיות למסך הסיירות והמשחתות הגרמניות, לעיתים קרובות מטווח קרוב מאוד. בזמן המפגש הראשון, אוניות הסדרה הלגולנד היו פחות מ- מששת הדרדנוטים הבריטיות; זה היה בטווח ירי, אבל בחושך, לא האדמירלים הבריטיים ולא הגרמנים היו מודעים להרכב הציים של יריביהם. אדמירל אינגנול, שמיאן לא לציית לפקודה של הקייזר לא לסכן את צי הקרב ללא אישורו המפורש, הגיע למסקנה שכוחותיו עומדים כנגד כל הצי הגדול, וכך, 10 דקות לאחר המגע הראשון, הוא הורה לפנות לנמל במסלול דרום מזרחי. המשך ההתקפות עיכב את הנסיגה, אך עד 6:42 היא בוצעה. בערך 40 דקות, שני הציים הפליגו במסלול מקביל. בשעה 7:20, אינגנול הורה שוב לפנות לעבר הנמל, מה שהעלה את ספינותיו למסלול למים הגרמניים.
רבים בצי הגרמני זעמו על חששנותו של איננוהל, והמוניטין שלו סבל מאוד. טירפיץ העיר כי "ב-16 בדצמבר היה גורלה של גרמניה בכף ידו של אינגנול. אני רותח ברגש פנימי בכל פעם שאני חושב על זה." הקפטן של סיירת המערכה מולטקה היה חריף עוד יותר; הוא הצהיר שאינגנול פנה "מפני שהוא פחד מאחת עשרה משחתות בריטיות שניתן היה לחסל בקלות. . . תחת ההנהגה הנוכחית לא נשיג דבר."
אוניות הסדרה גם יצאו לפעולה מהנמל כדי לתמוך בסיירות המערכה הגרמניות במהלך קרב שרטון דוגר, אך לא נלחמו בכוחות בריטיים באופן פעיל.
קרב מפרץ ריגה
ב-3 באוגוסט 1915, כמה יחידות כבדות של צי הים הפתוח הועברו לאזור הבלטי כדי להשתתף בגיחה מתוכננת למפרץ ריגה. הכוונה הייתה להשמיד את כוחות הצי הרוסי באזור, כולל הפרה-דרדנוט סלאווה, ולהשתמש בשולת המוקשים דויטשלנד כדי לחסום את הכניסה לאי מון באמצעות מוקשים ימיים. הכוחות הגרמניים, בפיקודו של ויצה-אדמירל היפר, כללו את ארבעת אוניות המערכה מסדרת נסאו וארבעת אוניות המערכה מסדרת הלגולנד, סיירות המערכה זיידליץ, מולטקה, ופון דר טאן, ומספר ספינות קטנות יותר. אולם, ארבעת אוניות הסדרה, לא היו מיועדות לקרב בפועל. במשך המבצע הוצבו האוניות מחוץ למפרץ על מנת למנוע מתגבורת רוסית לשבש את הנחת שדות המוקשים.
שדות המוקשים של הרוסים עצמם היו גדולים מהצפוי, ולכן הפינוי שלהם ארך יותר ממה שתכננו הגרמנים. עיכוב זה הוחלף בהתנגדות עזה של הצי הרוסי; דויטשלנד בסופו של דבר לא הצליחה להניח את המוקשים שלה. דיווחים על פעילות הצוללות של בעלות הברית באזור הביאו לנסיגת הכוח הימי הגרמני בבוקר 20 באוגוסט. אכן, סיירת המערכה טורפדה על ידי הצוללת הבריטית HMS E1 יום קודם לכן, אם כי נגרם נזק קל בלבד.
קרב יוטלנד
האוניות השתתפו בקרב הבלתי חד משמעי על יוטלנד ב-31 במאי – 1 ביוני 1916. במשך רוב הקרב, שייטת אוניות המערכה הראשונה היוותה את מרכז מערך הקרב, מאחורי שייטת אוניות המערכה השלישית בפיקודו של קונטר-אדמירל פאול בהנקה, ואחריה אוניות המערכה פרה-דרדנוט הקשישות בשייטת אוניות המערכה השנייה בפיקודו של קונטר-אדמירל פרנץ מאובה. הלגולנד שימשה כאוניית הדגל של הפלגה, בפיקודו של ויצה-אדמירל ארהרד שמידט. אוניות הסדרה הלגולנד נכנסו לראשונה לקרב ישיר בשעה 19:20 ביום הראשון של הקרב. אוסטפריזלנד, הלגולנד, ותירינגן החלו לירות על אה"מ וורספייט, שיחד עם האוניות האחרות מסדרת קווין אליזבת של שייטת אוניות המערכה החמישית, רדפה אחרי כוח סיירות המערכה הגרמני. למעט אוסטפריזלנד, הירי נמשך רק ארבע דקות, משום שהקו הגרמני היה בתהליך של פנייה למזרח-צפון-מזרח, והספינות איבדו במהירות את אוניות המערכה הבריטיות. תירינגן והלגולנד ירו רק כ-20 פגזי סוללה ראשיים לפני שהם איבדו את הראייה של המטרה שלהם. אוסטפריזלנד עם זאת, הצליחה לשמור על קשר חזותי עד השעה 19:45, ואז גם היא הפסיקה לירות. בשעה 20:15, במהלך הפנייה לאחור השלישית הלגולנד נפגעה על ידי פגז בחלק הקדמי של האונייה. הפגז קרע חור בגודל  בגוף האונייה והמטיר רסיסים בצד התושבת העליונה של תותח 5.9 אינץ'; בערך 80 טונות של מים נכנסו לאונייה.
בסביבות חצות ב-1 ביוני, האוניות מסדרות הלגולנד ונסאו במרכז הקו הגרמני באו במגע עם שייטת המשחתת הרביעית הבריטית. התפתח קרב לילה כאוטי, במהלכו התנגשה נסאו עם המשחתת הבריטית ספיטפייר. השייטת הרביעית הפסיקה את הפעולה באופן זמני כדי להתארגן מחדש, אבל בסביבות השעה 01:00, נקלעה מבלי משים לדרדרנוטים הגרמניות בפעם השנייה. אולדנבורג והלגולנד פתחו באש על שתי המשחתות הבריטיות המובילות, אך פגז בריטי השמיד את פנס החיפוש הקדמי של אולדנבורג. רסיסי פגזים ירדו על הגשר ופצעו את רב החובל של האונייה, קפטן הפנר, והרג את סגנו, קפיטן-לויטננט רביוס, יחד עם עוד מספר אנשים על הגשר, כולל ההגאי. אולדנבורג נותרה זמנית ללא איש שינווט את הספינה; היא עמדה בסכנה לנגוח את האונייה לאחוריה או לפניה. הפנר, למרות פציעותיו, נטל את ההגה והחזיר את הספינה למערך.
קצת אחרי 01:00, תירינגן ונסאו נתקלו בסיירת המשוריינת הבריטית בלאק פרינס. תירינגן פתחה באש ראשונה והטביעה את בלאק פרינס עם סך של 27 פגזים בעלי קליבר כבד ו-24 פגזים מהסוללה המשנית שלה. נסאו ואוסטפריזלנד הצטרפו, ואחר כך הצטרפה גם פרידריך דר גרוסה.
בשלב זה, שייטת המשחתות הרביעית הושמדה ברובה כיחידה לוחמת. הספינות הבודדות שנותרו, שניזוקו בכבדות, התפזרו ולא נטלו חלק נוסף בקרב.
לאחר החזרה למימי גרמניה, הלגולנד ותירינגן, יחד עם אוניות המערכה מסדרת נסאו; נסאו, פוזן, ווסטפאלן, תפסו עמדות הגנה במעגן היאדה למשך הלילה. במהלך הקרב נגרם לאוניות נזק קל בלבד. הלגולנד נפגעה על ידי פגז 15 אינץ' יחיד, אך נגרם נזק מינימלי. אולדנבורג נפגעה מפגז מסוללה משנית שהרג 8 ופצע 14 אנשי צוות. אוסטפריזלנד ותירינגן נמלטו מהקרב ללא פגע, אם כי בשיבה למים הגרמניים, אוסטפריזלנד פגעה במוקש והיה צריך לתקן אותה בווילהלמסהאפן.
לאחר המלחמה
אוניות הסדרה לא ראו שום פעולה משמעותית נוספת במהלך המלחמה, והן נמסרו לבעלות הברית על פי תנאי הסכם ורסאי. כל ארבע האוניות נפגעו מהצי הגרמני ב-5 בנובמבר 1919. הלגולנד נלקחה על ידי הבריטים ונגרטה ב-1921 במורקמבה. עיטור החרטום שלה נשמר ובסופו של דבר הוחזר לגרמניה; הוא מוצג כעת במוזיאון הצבא בדרזדן. אולדנבורג נמסרה ליפן, אך הם לא השתלטו על האונייה. במקום זאת, הם מכרו את כלי השיט לחברת חילוץ בריטית שגרטה אותו בדורדרכט ב-1921 תירינגן נלקחה על ידי צרפת; האונייה כמעט הוטבעה על ידי הצוות שלה בזמן שהייתה בדרך לשרבורג ב-1920. היא שימשה כמטרה עד שהועלתה לחוף ב-1923 בגאברה. היא נשברה במקום, אבל חלק גדול מהגוף נשאר מחוץ לחוף.
אוסטפריזלנד נמסרה לצי ארצות הברית, ומאוחר יותר שימשה כמטרה נייחת במהלך הפגנת כוח אווירי, שערך הגנרל בילי מיטשל ב-21 ביולי 1921 ליד קייפ הנרי בווירג'יניה. האונייה טבעה בשעה 12:40 לאחר שספגה מספר פגיעות ישירות ועוד כמה החטאות קרובות. עם זאת, סביר להניח שהיא הייתה נמנעת מאלו אילו הייתה בדרכה, ואם הייתה נפגעת, צוותי בקרת נזקים היו שומרים על האונייה.
ח'ליל רסאס
ח'ליל רסאס, או ח'ליל ריסס (בערבית: خليل رصاص; 1926–1974) היה מחלוצי צילום העיתונות הפלסטיני. הוא תיעד לוחמים פלסטיניים לפני 1948 ובמהלך מלחמת העצמאות, לעיתים תוך שהוא מוטמע בכוחותיו של עבד אלקאדר אלחוסייני. עבודותיו של רסאס נמצאו במספר מקומות, אחדות נבזזו מחנותו במהלך המלחמה, אחדות נלקחו מכיסו של לוחם פלסטיני שמת בקרב, בעוד שרבות אחרות נלקחו מחנות צילום בשכונת ממילא, לאחר שעלתה באש במהלך הקרבות. רבות מהתמונות נמצאות היום בארכיון "ההגנה" ובארכיון צה"ל.
עבודתו
רסאס נודע בזכות צילומי אירועי המלחמה בסביבות העיר העתיקה בירושלים ובחברון. בשנות ה-40 הוא עסק בצילום בארץ ישראל ובישראל עד 1954. בין השאר עבד עם סוכנות AP, עם המגזין המצרי "הילאל" ועם היומון "פלסטיין פוסט" (ג'רוזלם פוסט).
לאחר נישואיו ב-1954 ובעקבות קשיים כלכליים נסע לעבוד בערב הסעודית. בשנת 1956 חזר לירושלים ועבד עם אביו בסטודיו רסאס. ב-1967 החנות עברה למשכנה החדש ברחוב א-זהרה. עד לשנת 1970 הוא עסק, יחד עם אחיו, וואהיב, בתיעוד תיירים המבקרים במסגד אל-אקצא.
אוליבר פ. סמית'
אוליבר פרינס סמית (באנגלית: Oliver Prince Smith; 26 באוקטובר 1893 – 25 בדצמבר 1977) היה גנרל אמריקאי יוצא חיל הנחתים של ארצות הברית.
חיים מוקדמים ולימודים
סמית' נולד בעיירה מנארד שבטקסס, וגדל בצפון קליפורניה, לואיזיאנה. בשנים 1911-1916 למד באוניברסיטת קליפורניה בברקלי. במהלך לימודיו באוניברסיטה, השלים קורס קצינים במסגרת העתודה האקדמית של חיל הנחתים של ארצות הברית והוסמך כסג"ם. לאחר סיום לימודיו התגייס לחיל הנחתים.
קריירה
בשנת 1917 התגייס סמית' לחיל הנחתים ועבר הכשרה כלוחם וקורס קציני חי"ר. סמית' שימש בשורת תפקידי פיקוד ומטה, ובכלל זה כמפקד מחלקה ופלוגה. בשנת 1931 עבר קורס קציני חי"ר מתקדם בבית הספר לחיל הרגלים של צבא ארצות הברית בפורט בנינג. בשנת 1941 פיקד על הגדוד ה-1 ברגימנט הנחתים ה-6. במלחמת העולם השנייה שימש כמפקד רגימנט הנחתים החמישי בקרב על קייפ גלוסטר שבבריטניה החדשה. לאחר מכן שימש סמית' כסגן מפקד דיוויזיית הנחתים הראשונה במהלך הקרב על פלליו ולאחריו מונה לסגן ראש מטה הארמייה העשירית ולחם בקרב אוקינאווה.בהמשך שימש כמפקד בסיס חיל הנחתים קוונטיקו. בשנת 1950 מונה למפקד דיוויזיית הנחתים הראשונה ופיקד עליה במהלך מלחמת קוריאה, בין היתר במהלך הקרב על אינצ'ון במהלך קרב מאגר צ'וסין. בשנת 1951 מונה למפקד בסיס חיל הנחתים פנדלטון. לאחר מכן שימש כמפקד כוחות הנחתים בזירת האוקיינוס האטלנטי. בשנת 1955 סיים את שירותו ופרש לגמלאות.
39 רמזים
39 רמזים (באנגלית: The 39 Clues) היא סדרת ספרי הרפתקאות לנוער, שנכתבה בשיתוף פעולה על ידי סופרים רבים. היא כוללת אחד-עשר ספרים, משלבת משחקי רשת ואיסוף קלפים. לסדרה שלוש סדרות המשך. הסדרה מתארת את מסעם של שני אחים יתומים, איימי ודן, בעקבות 39 רמזים המרכיבים נוסחה לשיקוי שיגרום להם להפוך לאנשים החזקים ביותר בעולם כולו, וכל זאת בזמן שהם מתחמקים ממוות בטוח וממזימות של בני משפחת קהיל האחרים, שרוצים את הרמזים הללו לעצמם. ברוב הספרים השניים, יחד עם האומנת שלהם, נלי גומז, עוקבים אחרי הרמזים שהשאירה לפחות דמות היסטורית אחת.
בשנת 2008 קיבל סטיבן ספילברג את האישור להפיק סדרת סרטים על פי סדרת הספרים. הסרט הראשון אמור היה לראות אור ב-2016, אולם נכון ל-2023, ההפקה טרם החלה.
הסדרה זכתה להצלחה רבה, ותורגמה ל-24 שפות. נוסף על כך, נכתבו סדרות המשך ל"39 רמזים" וכן ספרי בונוס.
משפחת קהיל
משפחת קהיל, על פי הסדרה, השפיעה על התרבות העולמית יותר מכל משפחה אחרת בעולם. כמעט כל דמות היסטורית השתייכה לה: מנהיגים, מדענים, אומנים, ספורטאים ועוד.
שושלת משפחת קהיל החלה בנישואיו של גדעון קהיל עם אוליביה באירלנד של סוף המאה ה-15. לשניים נולדו ארבעה ילדים: לוקאס, אקטרינה, תומס וג'יין. גדעון הקדיש את חייו כדי למצוא תרופה למגפת המוות השחור שהתפשטה אז בעולם. הוא לא הצליח למצוא תרופה למחלה, אך גילה שיקוי ההופך את השותים אותו למוצלחים בענפים רבים, החל מספורט ועד פוליטיקה. גדעון החליט לחלק את השיקוי בין ילדיו (לכל אחד נתן חלק מהשיקוי שהגביר את יכולותיו הטבעיות שהיו לו) - לוקאס קיבל את חלק הערמומיות והאסטרטגיה, אקטרינה את ההמצאה, ג'יין את היצירתיות ותומס את הכוח הפיזי. בעקבות נתינת השיקוי, אי ההסכמה אשר הייתה בין האחים גברה וגרמה לסכסוך בין הילדים שנגמר כשאמם אוליביה כורעת ליד אביהם הנהרג משרפה שפרצה בביתם. מאז מקרה זה משפחותיהם הפכו יריבות. כל אחד מהילדים האשים את השני במות אביהם. אוליביה, אם המשפחה, שבעת ראשית סכסוך האחים הייתה בהיריון, ילדה כעבור מספר חודשים את בתה מדליין. בעקבות כל מה שקרה, היא חינכה את בתה לשלום וביקשה ממנה שתאחד את האחים. ביתה הקדישה את חייה לאחד בניהם ללא הצלחה וביתה ממשיך בניסיון זה.
הבתים, להם מחולקים הקהילים, קרויים על שם האח שייסד אותם - בית אקטרינה על שמה של אקטרינה, בית יאנוס על שמה של ג'יין, בית לוקיאנוס על שמו של לוקאס, בית תומס על שמו של תומס, ובית מדריגל, על שמה של מדליין.
בית אקטרינה
בית אקטרינה נוסד על ידי אקטרינה קהיל ויש בו בעיקר מדענים וממציאים גדולים כגון מארי קירי, אייזק ניוטון, גלילאו גליליי, אלברט איינשטיין, תומאס אדיסון, והווארד קרטר. יש להם מפקדה ב-CERN, במצרים ובמשולש ברמודה. הסמל של בית אקטרינה הוא הדרקון הצהוב. מבין המתמודדים, אלו המשתייכים לבית אקטרינה הם אליסטר הו ושלישיית סטרלינג. ישנה איבה רבה בין בית אקטרינה לבין בית תומס. אנשי בית תומס נוהג לגנות את בית אקטרינה ולקרוא להם "בית של תחכום" ואילו בית אקטרינה קורא להם "כוח של טמטום". מנהיג הבית הוא באה הו, דודו הקשיש של אליסטר.
בית יאנוס
בית יאנוס נוסד על ידי ג'יין קהיל, ובו נמצאים האומנים המפורסמים והמוכשרים ביותר בעולם. דוגמאות לכאלו הם וולפגנג אמדאוס מוצרט, מריה אנה מוצרט, לודוויג ואן בטהובן, פבלו פיקאסו, וינסנט ואן גוך, קלוד מונה, מארק טוויין, הארי הודיני, ווולט דיסני. לצאצאים לבית יאנוס הייתה תרומה רבה לתחום האומנות והכתיבה בעולם כולו, והם נחרטו בספרי ההיסטוריה בזכות מעשיהם וכישוריהם הרבים. ונציה והוליווד הן טריטוריות של בית יאנוס. הסמל של בית יאנוס הוא הזאב הירוק. המתמודד המשתייך לבית יאנוס הוא ג'ונה ויזרד. אימו, קורה ויזרד, היא מנהיגת בית זה.
בית לוקיאנוס
בית לוקיאנוס נוסד על ידי לוקאס קהיל, ובו נמצאים מיטב מנהיגי העולם ומרגלים ידועים. דוגמאות לאלו הם בנג'מין פרנקלין, ג'ון קנדי, ג'ורג' וושינגטון, וינסטון צ'רצ'יל, נפוליאון בונפרטה, תאודור רוזוולט, וסידני ריילי. בדרך כלל הם לא מפחדים להשתמש באמצעי כוח ולפגוע, תוך הפעלת אלימות, במתחריהם. לבית לוקיאנוס יש בסיסים סודיים רבים (לדוגמה: אזור 51 ופורט נוקס) וטריטוריות רבות כמו פריז שבהן יש מפקדות מאובטחות ומאובזרות בכלי נשק ובמסמכים סודיים. הסמל של בית לוקיאנוס הוא שני נחשים כרוכים סביב חרב. מבין המתמודדים, אלו המשתייכים לבית לוקיאנוס הם איאן, נטלי ואיזבל קברה וכן אירינה ספסקי שמתה תוך כדי המרוץ (בספר השישי). מנהיג הבית הוא ויקראם קברה, אביהם של איאן ונטלי קברה ובעלה של איזבל קברה.
בית תומס
בית תומס נוסד על ידי תומס קהיל, ובו נכללים מגלי ארצות וספורטאים כגון ניל ארמסטרונג, בייב רות', סימון בוליבר, שאקה זולו וטויוטומי הידיושי. הטריטוריות של בית תומס נמצאות בטוקיו, דרבן (דרום אפריקה), מקסיקו סיטי ועוד. הסמל של בית תומס הוא הדוב הכחול. מבין המתמודדים, אלו המשתייכים לבית תומס הם משפחת הולט - האמא מרי-טוד, האבא אייזנהאואר, האחיות מדיסון ורייגן והאח המילטון.
בית מדריגל
בית מדריגל נוסד על ידי מדליין קהיל, הילדה החמישית של אוליביה קהיל שנולדה אחרי שארבעת האחרים יצאו למצוא מחדש את התרופה למגפת המוות השחור (השיקוי שגדעון קהיל המציא). אוליביה לימדה את מדליין ששום דבר לא חשוב יותר מאשר המשפחה ואימנה אותה כדי לשמור על אחיה ואחיותיה מן הרמזים. גרייס, פיסקה ("האיש בשחור", או "האיש באפור" ואחיה של גרייס), איימי ודן הם כולם צאצאים של מדליין, ולכן הם מדריגלים. בסוף הספר "זהירות: סופה", פיסקה בפעם הראשונה בהיסטוריה מצרף לקבוצת המדריגלים מישהי שאינה מדריגלית, ואף לא קהילית - נלי גומז.(האומנת של האחים, איימי ודן) בית מדריגל מורכב מאנשים שוחרי שלום. בין האנשים השייכים לבית זה ניתן למנות את אביגייל אדמס, ויליאם שייקספיר, פרדריק דאגלס, וודרו וילסון, הארי טרומן, נני שארפ, מרי פופ אוסבורן, ברברה פארק, ג'יימס פרלר, אן בוני, אמיליה ארהארט, מרי ריד, אמא תרזה, רוברט קלמנטה ואנתוני הורוביץ.
תו קטלני
בסוף הספר הקודם מצאו השלושה רמז המכיל מוזיקה של וולפגנג אמדאוס מוצרט. הרמז הוביל אותם לווינה, אוסטריה, שם הם לומדים על עברו ואף מגלים את יומנה של אחותו הגדולה של מוצרט, מריה אנה "נאנרל" מוצרט. לאחר שגנבו אותו מג'ונה ויזרד, קרוב משפחה נוסף, ונעזרים בנלי לתרגומו מגרמנית, הם מגלים ששלושה עמודים חסרים. בעקבות רמזים נוספים, איימי, דן ונלי נוסעים לזלצבורג, אוסטריה. שם איימי ודן פוגשים שוב באליסטר הו, ועוקבים אחריו. אליסטר נכנס לקטקומבות של זלצבורג, והשניים נכנסים גם הם. שם הם פוגשים באדם שהם מכנים "האיש בשחור", שאינם יודעים עליו דבר, ומעט מאוחר יותר המקום התפוצץ, אך איימי ודן מצליחים לברוח. אחרי הפיצוץ, השלושה מגלים שבב מעקב בקולר של החתול שלהם, צלאח א-דין. את השבב הם מכניסים למקל ההליכה של אליסטר בזמן שזה ישן, ומוצאים בתוכו רמז שהוביל אותם לוונציה שבאיטליה. בוונציה הם עוקבים אחרי ג'ונה ויזרד, ומוצאים כניסה סודית בחנות דיסקים אל המפקדה הסודית של בית יאנוס. במפקדה ג'ונה גונב את שלושת העמודים החסרים של יומנה של נאנרל, איימי ודן מצליחים לגנוב אותם ממנו לאחר מרדף ארוך במיוחד בתעלות ונציה, בהן הם פוגשים גם באיאן ונטלי קברה ובורחים מהם. שלושת העמודים מובילים אותם למוזיאון של פידליו ראקו, והם נשארים שם עד שהמוזיאון נסגר כדי לנגן את השיר של מוצרט שמצאו במסעם, בעקבות רמז שמצאו. הקבראים משיגים אותם, ואיימי תופסת שהערה נוספת על גרסת הרמז שלהם - שככל הנראה לא נמצאת על הרמז של הקבראים - מזהירה מפני תו ממולכד. איאן מנגן את התו ומעלה את הצ'מבלו שבו ניגנו בלהבות. איאן ונטלי, התעלפו, ואיימי ודן מוצאים שם רמז נוסף - טונגסטן ושתי חרבות סמוראים. רמזים אלו מובילים את איימי, דן ונלי לטוקיו, יפן. בסוף הספר מתגלה שהשבב בקולר של צלאח א-דין הוצב על ידי עורך הדין ויליאם מקינטייר והאיש בשחור המסתורי.
גנב החרבות
נלי גומז וצלח-א-דין החתול נחטפים על ידי איאן ונטלי, אשר מתחזים לאיימי ודן, גונבים את כרטיסי הטיסה שלהם ומצטרפים לגומז ולחתול על המטוס. עדיין באירופה, דן ואיימי תקועים ללא דרך להגיע ליפן פרט לעזרה של דודם אליסטר הו, שכבר בגד בהם בעבר, ובלית ברירה הם טסים איתו. בעזרת הידע הנרחב של דוד אליסטר על יפן עוקבים איימי ודן אחר מסלול חייו של טויוטומי הידיושי, אחד הלוחמים האמיצים והחזקים ביותר בעולם, המשתייך לבית תומס. במהלך הספר כורתים איימי ודן ברית עם אליסטר הו וברית זמנית עם איאן ונטלי קברה. איאן ואיימי מתחברים, ונוצר ביניהם קשר רגשי, אבל מתברר שזו הייתה תחבולה של הקבראים - לאחר שהחמישה הגיעו למערה תת-קרקעית, איאן ונטלי ברחו עם הרמז ועם אמצעי היציאה ואליסטר, איימי ודן נתקעים בחדר תת-קרקעי. הם מחליטים שהדרך היחידה לצאת היא שהדרך היחידה להינצל ממנו היא לפוצץ את התקרה שעשויה צפחה. בתהליך המורכב אליסטר מזייף את מותו, והרמז האחרון שמצאו מוביל למצרים. כשאיימי ודן חוזרים לאחוזתו של אליסטר כדי להתארגן לקראת הטיסה מגלה דן את כפפותיו של אליסטר, מלוכלכות ומלאות פחם, והוא מבין שאליסטר חי ועבר בביתו. מתברר שאליסטר רצה לנקום את מותו של אביו, גורדון הו, שנרצח על ידי אחיו של גורדו, באה הו.
מעבר לקבר
איימי ודן טסים למצרים עם האומנת שלהם נלי כדי למצוא את הרמז, שהוסתר על ידי אקטרינה קהיל (בית אקטרינה). אירינה ספסקי עקבה אחריהם ותקפה אותם, אבל הם בורחים לחנות עתיקות וגילו פסל של האלה המצרית סח'מת. הם ניסו להימלט מהחנות עם הפסל, בחושבם שהוא עתיק וחשוב, אבל בחור בשם תיאו קרטר תפס אותם, ומשכנע אותם שהוא מזויף. מיואשים, הם חוזרים לנלי. לאחר שהם מגיעים למלון אקסלסיור ונחים בו, הם מוצאים בחדרם מפקדה סודית של בית אקטרינה. בחדר הם מוצאים שלושה פסלי סח'מת, ואז תופס אותם באה הו, שמתברר כבעלים של המקום. הם מצליחים לברוח מהמפקדה בעזרת החתול צלאח א-דין, וחברה ותיקה של גרייס, הילרי וייל, מוצאת אותם ולוקחת אותם אל ביתה. היא נותנת להם פריטים עתיקים של גרייס, והילרי מתבררת כסבתא של תיאו. הם מבינים שישנו פסל סח'מת רביעי, ומחפשים במקדש מצרי, אך נלכדים על ידי אירינה ספסקי. אחרי שאיימי ודן נמלטו, הם נלכדים שוב על ידי ג'ונה ויזרד, אשר משאיר אותם על אי בודד בנילוס. אחרי שג'ונה נטש אותם, רודף אחריהם תנין, אך דייג מקומי עוזר להם. הם מגלים שתיאו והילרי רימו אותם כדי לגנוב את פסל סח'מת, שכן הם היו מאוכזבים שגרייס הורישה את הפריטים להם ולא להילרי ומשפחה. לאחר ניסיון כושל למצוא את הרמזים מתחת לנהר הנילוס עם אליסטר הו בעזרת צוללת של בית אקטרינה, איימי ודן מוצאים דרך לחזור לקהיר. לאחר שהגיעו, הם מוצאים חנות שבה גרייס נהגה הייתה מבקרת. בעל החנות, סמי, נותן להם מזוודה נעולה. הם מגלים את הקוד, פותחים אותה ובמזוודה הם מצאו תרשים בוטני עם הכיתוב "מתי 2.11". התרשים לא מוביל אותם לזיהוי הצמח, אבל איימי מחברת פרטים מהמכתב ומבינה שהכוונה ש "מתי 2.11" היא הפניה לבשורה על-פי מתי, פרק ופסוק. בפסוק מסופר שהאמגושים הביאו מור לישו התינוק. הם מגלים שגרייס השאירה להם רמז נסתר במכתב לגבי כמות הרמז - חצי גרם ומפענחים את הרמז הרביעי, חצי גרם מור. לבסוף הם מגלים שהמדריגלים השמידו את המפקדה האקטרינית.
המעגל השחור
דן ואיימי חשבו שזה יהיה טיפשי לטוס לרוסיה, כי חשבו שמדובר מלכודת, אבל כשדן הפך קלף עם אותיות מוזרות שהיה בארונית, הוא ראה תמונה של ההורים שלהם והוא אמר לאיימי שהם חייבים לטוס. מתחת לתמונה היה כתוב - "השעון מתקתק. מצאו אותי בתוך 36 שעות בדלת המובילה לחדר הנסגר לעד. בואו לבד, כמו הוריכם, או אל תבואו כלל. אל תבטחו באף אחד. נר"ר"
כשהם טסו לרוסיה הם הגיעו לפסל "אמא מולדת". שם הם פוגשים בהולטים וכורתים עם המילטון ברית למציאת הרמז, שכן יש צורך לבקר באתרים רבים ברחבי רוסיה. הם מחלקים את המקומות בהם הם צריכים לבקר ומעבירים מידע מאחד לשני. איימי ודן הולכים למוסקבה ולסנט פטרסבורג בעוד ההולטים מתמקדים בסיביר. בדרך הם מגלים שמשפחת המלוכה הרוסית, משפחת רומנוב, הייתה קהילית. לבסוף איימי ודן מגיעים לארמון הקונגרסים של הקרמלין שם, לאחר כמה מעברים סודיים, הם פוגשים בנר"ר - הבת הסודית של הנסיכה אנסטסיה רומנוב, שברחה מהרצח של שאר בני משפחה. הם מגלים שמשפחת המלוכה הייתה לוקיאנוסית, ושנר"ר היא למעשה נטליה רוסלנובה רומנוב. מכיוון שרוסיה היא טריטוריה בשליטת בית לוקיאנוס, הקבראים מצווים על הקמת "מעגל שחור", אזור סגור לכל מי שאינו לוקיאנוסי בכיר, מסביב למקום הימצאו של הרמז, "הכנסייה שעל הדם" ביקטרינבורג. נטליה מבריחה אותם לתוך המעגל בעזרת ה"כריש", מסוק מהיר מאוד של הלוקיאנוסים. הם מתגנבים לכנסייה, ונכנסים לחדר הענבר המקורי שהלוקיאנוסים החזירו מהנאצים. בעזרת הוראותיה של נטליה הם מוצאים את הרמז - ענבר. הם חוזרים למוסקבה, מעדכנים את ההולטים, ואייזנהאואר הולט מפרק את הברית במחאה על כך שההולטים נשלחו לסיביר הקפואה והמבודדת.
צלילה עמוקה
איימי ודן מגיעים לסידני, אוסטרליה. איימי מאבדת את שרשרת הירקן של גרייס, איתה היה לה קשר רגשי עמוק, וכדי לעודד אותה דן הולך איתה למוזיאון. במוזיאון איימי פוגשת לראשונה את איזבל קברה - אמם של איאן ונטלי, שהצטרפה לעזור לילדיה בחיפוש אחר הרמזים. הם מגלים במוזיאון שאוסטרלי בשם בוב טרופו תקף את מארק טוויין היאנוסי, ולאחר מכן הצליח לברוח מהכלא - מה שהראה שהוא אקטריני. לאחר מכן, הם פוגשים בשפ טרנט, דוד שלהם מהצד של אביהם. הם מוצאים רשימת מקומות שההורים שלהם היו בהם, ומגלים ששפ עזר לארתור והופ בחלק בו היו באוסטרליה. איימי מקבלת טלפון מאיאן שקורא לה להיפגש איתו ועם איזבל, ואומר לה שהוא יודע את האמת על מותם של ארתור והופ קהיל. אירינה ספסקי מוצאת את איימי לפני הפגישה ומזהירה אותה שאיזבל קברה שקרנית. כדי לבסס את אמינותה, אירינה נותנת לאיימי רמז - רוזמרין. איימי מנסה להתחמק מאיזבל ואיאן אך הם מכריחים אותה לעלות איתם על סירה. בסירה איזבל מאשימה את אירינה בהצתת השריפה שהרגה את ארתור והופ קהיל, ומציעה שיתוף פעולה במרדף אחר הרמזים. איזבל מאיימת על איימי בכך שהיא זורקת חלקי דגים לים כדי לקרב כרישים ומאיימת להשליך את איימי למים. המילטון הולט מופיע ומציל אותה עם מצנח רחיפה, ולאחר שהיא חוזרת (המומה אך בחיים) לבית של שפ, היא מגלה בתוך מעיל ישן של הופ שהיא השאירה באוסטרליה יש מכתב מקורי של אמיליה ארהארט, שמתבררת כקהילית וכנראה מדריגלית. המסלול של ארתור והופ דומה למסלול של ארהארט, ומחליטים שעליהם לנסוע לקובר פידי, שם ככל הנראה התגורר בוב טרופו. איזבל וילדיה מנסים מנוע את ההמראה של איימי ודן אך נכשלים. בקובר פידי הם מוצאים את הבית, ובעזרת רמז שהוריהם השאירו אחריהם הם מגלים בבית של טרופו בין השאר את המילים "טבעת האש", וכן תיקייה עם השם ר' ק' ה'. אז איזבל מגיעה ומפילה עליהם מפיר אוורור המוני חיות ארסיות - כולל עכבישים ונחש טייפן. הם בורחים ומגלים ששמו האמיתי של טרופו הוא רוברט קהיל הנדרסון, מדען שחיפש את 39 הרמזים, ושהייתה לו מעבדה ליד הר הגעש קרקטואה. איימי ודן טסים לג'קרטה באי ג'אווה, אינדונזיה, שם נמצא הר הגעש. לפני הטיסה הם רואים שהקבראים מתכננים לעלות על אותה הטיסה ולכן שפ משאיל מידיד שלו מטוס. בדרך לטיסה אירינה מעכבת אותם, וטוענת שאיזבל רצחה את ארתור והופ קהיל. דן כועס שאיימי לא סיפרה לו על ההאשמות הנגדיות של איזבל. לאחר ששוטרים עוצרים את שפ, נלי מתחמקת עם דן ואיימי למטוס ומטיסה אותו לג'קרטה, שם איימי ודן מוצאים פתק שכתב בוב טרופו - שיר מוזר המצביע לכאורה על הרמז. הם מצליחים לגלות את הרמז, מים, עם עזרה של אליסטר הו. באותה עת, איזבל קברה מבעירה את הבית שבהם שהו. אירינה באה למקום במטרה להציל את חיי דן, איימי ואליסטר, ומצליחה אך מאבדת את חייה. הספר מסתיים כאשר אליסטר נעצר בחשד להצתת השריפה ומגלה שמי שהפליל אותו היה באה הו - דודו של אליסטר. בניידת המשטרה באה ואליסטר מנהלים שיחה, ואליסטר מעמיד פנים שהוא חוטף התקף לב. באה מסתובב ומתקשר להזעיק עזרה, וכשהוא מסתובב חזרה הוא רואה את השוטרים מנוטרלים. אליסטר מתיז על באה גז פלפל, קושר אותו באזיקים לניידת ובורח.
מאורת הנחש
לאחר שנלי מוצאת אותם באי האינדונזי עם אליסטר, הם בורחים מהמשטרה בספינה של אירינה. בתיק שלה שם הם מגלים שורה משיר שכיביכול מוביל אותם לפאוריה, אך למעשה הם אמורים להגיע לפרטוריה, בעקבות גרסה שונה של השיר. הם טסים לפרטוריה, וקונים כרטיסים גם לפאוריה כדי להטעות את יריביהם. כשהם נוחתים הם מגיעים לספרייה ופוגשים ספרנית שהכירה את גרייס. הם עוקבים אחרי צעדיו של וינסטון צ'רצ'יל בעקבות רמז שקיבלו בשדה התעופה שכיוון אותם גם אל שאקה זולו. בהמשך הם מגלים שצ'רצ'יל הלוקיאנוסי ניסה לגלות את הרמז התומסי בדרום אפריקה. הם מוצאים מכתב של צ'רצ'יל שמרמז על הרמז, וכן נקודות ציון שמובילות אותם למפקדה התמוסית. הם נכנסים למפקדה של בית תומס כשהם מתחזים להולטים בעזרת אביזרים של אירינה, מקבלים סיור, ודן מוצא את קברו של שאקה זולו שמכיל תיבה עם מנעול. הוא מנפץ את המנעול, נתפס, ובורח על ידי חבר של סבתם - פרופ' רוברט. הם בורחים איתו ליער ומגיעים לקרחת יער שם דן מורה להם לעצור. הם מובילים לקרחת יער את כל השומרים, שמתברר שהיא מלכודת כפי שדן זכר בזכות מפה שראה לפני שעלו למפקדה. השומרים נופלים לבור, איימי ודן מוצאים צמיד משובץ יהלומים. אם חושבים שהרמז הוא יהלום אבל אז איימי מבינה שהרמז הוא דווקא אלוורה וזורקת את הצמיד לבור. הם מתכננים לטוס לסין שכן גילו שהוריהם נפגשו עם דנג שיאופינג אך הם נחטפים על ידי הקאבראים, וכשהם נמלטים דן מצליח להשיג את הבקבוקון של פרנקלין מהספר הראשון. הבקבוקון נפתח על דן ומתברר שמדובר ברעל לוקיאנוסי. הם טסים על הפרופסור למדגסקר, לבית מסתור של גרייס. הוא מקבל טיפול בתחבושות עם אלוורה, ובזמן שהפרופסור מתעסק במטוס של גרייס הם מגלים במכתביה של גרייס שהוריהם מדריגלים ונפגשו עם האיש בשחור.
צופן הקיסר
איימי ודן טסים לסין בעקבות הוריהם. במטוס מוקרן למושבים שלהם בלבד הסרט "הקיסר האחרון" על פויי. בסמל הם מזהים שהקיסר שייך לבית יאנוס לפי סימן על הקיר. לאחר שהם יורדים מהמטוס, הם הולכים לעיר האסורה, ודן מחפש את הקיר אשר ראו בסרט. הוא מוצא שם פיסת בד עם סימני הבתים הקהיליים כשהם יוצרים מעין תרגיל "לוקיאנוס + יאנוס + אקטרינה + תומס = קהיל". שומר תופס את דן, ולאחר שהוא משתחרר, הוא מתעמת עם איימי, שטענה שעליהם לשמוח על מות הוריהם שכן הם מדריגלים. דן בורח, ונחטף לתוך אפריון של האחים קברה. הם מרדימים אותו ומנסים להרוג אותו, אך הוא משתחרר וג'ונה ויזרד במקרה מאתר אותו ולוקח אותו תחת חסותו.
בינתיים, איימי ונלי מוצאות את אליסטר הו, וביחד הם מחפשים את דן, בעוד ברודריק ויזרד, אביו של ג'ונה, מחפש אותם. ג'ונה מארגן הופעה בבייג'ינג שאיימי ונלי מגיעות אליה. דן נפצע, ואליסטר מוצא למחרת עיתון שמכריז שאדם בשם דן ק' היל נפצע בהופעה. איימי זועמת על ג'ונה, כי הוא אמר לה שהוא לא יודע היכן דן נמצא. איימי ונלי מתחקות אחרי ג'ונה ומגיעות לחומה הגדולה של סין, בעוד דן וג'ונה נמצאים במקדש שאולין. איימי ונלי מוצאות דלת עם המילה "חן" עליה, בסינית (באנגלית - גרייס). הן נכנסות לחדר, מסדרות אותו בפנג שווי, ומגלות רמז לאוורסט. דן מתאמן עם נזירי השאולין, מגלה שלברודריק יש כישרון עצום על גיטרה אקוסטית שמתגמד, לצערו, ביחס לבית יאנוס, ואז רואה פסל שזהה בצורתו לפסל מהבית של גרייס. במרתף סודי הוא מוצא מבחנות שבורות ותליון עם תמונה דומה מאוד לאמו. הוא יורד למטה וג'ונה מכריז שהם הולכים לצבא הטרקוטה לאור רמז שנשלח לברודריק. ג'ונה מגלה שיש אדם במקום שבו נמצא לכאורה הרמז, אבל שולח את דן לשם. דן מנצח את התוקף שמחכה לו בזכות האימון מנזירי השאולין, וג'ונה מבין שהמרוץ גרם לו להתנהג באופן לא מוסרי ומבקש מברודריק להודיע לאמו של ג'ונה שהוא פורש. במלון קורה ויזרד, אמו של ג'ונה, מחכה להם. היא אומרת לדן שהיאנוסים גילו שדן הוא נצר לבית יאנוס. דן מבין שקורה משקרת לו כי הוא ואיימי מובילים בתחרות, ומבין שהפסל שהיה אצל גרייס היה למעשה מכשיר ציטוט שהגיע במתנה מקורה. הוא הולך למעלית ובורח תוך כדי שהוא צועק "אני לא יאנוסי! אני מדריגלי!", משאיר את קורה בהלם ויוצא מבית המלון.
בחוץ, דן רואה בחנות למכשירים אלקטרונים טלוויזיה שבה משודרת תוכנית על האוורסט, ומבחין בהמילטון הולט מטפס על ההר. דן מגיע לאוורסט בדרך-לא-דרך ומוצא את איימי ונלי. דן מגיע בתוך עגלה אל האוורסט, שם הוא פוגש את איימי ואת נלי כשצלאח א-דין שורט אותו. הם עולים על האוורסט במטוס שכור בעזרת חבר מסתורי של נלי, בעוד אייזנהאואר והמילטון הולט מטפסים על האוורסט, ובעוד איאן קברה מובל על האוורסט, כשחבורת בני שרפה נושאת אותו. דן ואיימי מגיעים לפסגה, כשהם מוצאים בקבוק שיקוי יאנוסי שהושאר שם על ידי ג'ורג' מאלורי. איימי מבינה שה"משוואה" שהם מצאו אמרה למעשה שיש ארבעה שיקויים, אחד לכל בית, שיחד יוצרים את השיקוי הגדול מכולם. אייזנהאואר הולט ואיאן מנסים שניהם לתפוס את המטוס, ואיימי צריכה לבחור בין השיקוי ובין הצלתו של איאן - ובוחרת בחייו של איאן. בהמשך הם מגלים שהאישה בתמונה מהתליון שדן מצא היא אן בוני, הרמז הוא משי בצורתו הנוזלית, והיעד הבא שלהם הוא איי בהאמה.
בלב הסכנה
אחרי שגילו שהם מדרגלים, דן ואיימי קהיל יוצאים למסע בלונדון, עם שתי מטרות - לאחד את המשפחה ולנצח במירוץ. דן ואיימי מתקשים לבטוח ביכולותיהם לגשר על פערים בני חמש-מאות שנה בין הבתים, וכן לא חושבים שיצליחו לסלוח לבני משפחתם על שרצחו את הוריהם. איאן ונטלי מגיעים למסקנה שלאיזבל אכפת יותר מהרמזים מאשר מילדיה, ומפסיקים לסמוך על הוריהם. לאחר חיפושים בלונדון איימי, דן ונלי מגלים ששייקספיר היה מדריגלי, ויש בקברו רמז. הם מגיעים ופוגשים שם את כל המשפחה, כולל שינייד, טד ונד סטרלינג שלא הופיעו מאז הספר הראשון, ומגלים שהם מתקשים למצוא את הרמז. דן מכין העתק של הבית הראשון בשיר שחרות על מצבתו של שייקספיר, שגלוי לעיני כל, אבל מגלה בטעות גם בית נוסף שנפתח במילים "אך אם מדריגלי הנך...". הוא מסתיר זאת מהאחרים, אבל לאחר מכן מראה לאיימי ולנלי שהם צריכים לחפור את קברו של שייקספיר לפי ההוראות בשיר. הם מגלים רמז - סרט, עם אותיות ומספרים, שמגלה להם את הרמז הבא.
כולם נפגשים ליד המבוך שלפי דעתם יוביל לרמז האחרון (רובם גילו את מקומו באמצעות מעקב אחרי דן ואיימי). למבוך עצמו נכנס נכנסים רק כמה נציגים מכל בית - שינייד סטרלינג ואליסטר הו מבית אקטרינה, המילטון הולט מבית תומס, ג'ונה ויזרד מבית יאנוס, איאן ונטלי קברה מבית לוקיאנוס ואיימי ודן מבית מדריגל. הם מנווטים במבוך בו יש מספר שאלות על הרמזים, ומגלים שאיזבל קברה פרצה למבוך באמצעות חומרי נפץ. הם מגלים במבוך בין השאר דף של אוליביה קהיל, בו היא מביעה את תקוותה שצאצא מכל אחד מבתי המשפחה יגיע וישב ליד שולחן אחד, השולחן של משפחת קהיל המקורית. הם מתרשמים מתיעוד ניסיונות המדריגלים לאורך השנים להביא לאיחוד אבל פיצוץ חזק במיוחד הורס את החדר כליל.
בחדר האחרון כולם פוגשים באיזבל קברה, שמראה להם שהיא כבלה את כל קרוביהם מחוץ למבוך - את נלי, נד וטד סטרלינג, משפחת הולט ועוד. בעזרת איום על חיי קרוביהם היא משיגה את כל הרכיבים שידועים למתמודדים, ובסך הכל - את כל הרמזים. היא מכינה את השיקוי, ובשלב מסוים העניינים מגיעים לידי כך שהיא יורה בבתה נטלי. פניה האכזריות נחשפו, וכולם יחד מתנפלים עליה ומפילים אותה. איימי ודן מנפצים את בקבוקון השיקוי שאיזבל התכוונה לשתות, שהיה הופך אותה לאדם החזק בעולם - השיקוי המקורי של גדעון קהיל, שילוב השיקויים של כל הבתים.
משפחות מחפשי הרמזים מתאחדות. ויליאם מקינטייר מגלה לאיימי ולדן שסבתם גרייס הכינה אוסף מכתבים וצוואות עבורם, כתלות בסיטואציה, והם מקבלים ממנו מכתב שהיא כתבה עבור "הסיטואציה המשמחת ביותר". לפי המכתב הם יעברו לגור עם אחיה של גרייס, האיש בשחור, שהם מכנים דוד פיסקה, ועם נלי - האפוטרופוסים שלהם, במקום דודתם ביאטריס. הם גם מגלים סוד אפל על העבר המשפחתי - מול הקהילים מתייצבת קבוצה אחרת, מרושעת ואכזרית, המכונה "וספרים".
הווספרים באים
זהו הספר ה-11 והאחרון בסדרת "39 רמזים" (לא כולל ספר הבונוס, הספר השחור של הסודות הקבורים). בניגוד לספרים האחרים, הספר מחולק ל-4 חלקים - כל אחד נכתב על ידי סופר אחר, עוסק באנשים אחרים וכן בתקופות שונות.
חלק 2: מדליין קהיל - 1526 (פיטר לרנג'יס)
מדליין קהיל, או בשם הבדוי מאדי באביט, בתה הנוספת של אוליביה, חיה עם אמה בבית רוקחות ולומדת אלכימיה. באחד הימים כשהיא חוזרת מלימודיה היא רואה את אנשי הלורד וספר מנסים לפרוץ לתוך הבית שלה ושל אמה. היא מבינה שבאחד הימים, כשהדגימה על עצמה שיקוי אמת שרקחה, הפרופסור שלה הבין שהיא קהילית והדבר הגיע לאנשי וספר. מדליין לוקחת מעט מדבריה של אוליביה ובורחת, תוך שהיא זוכרת את שלוש ההבטחות שהבטיחה לאמה:
בעודה מדליין מתרחקת מהמקום, היא רואה את אנשי וספר מציתים ומפוצצים את המקום - כשאוליביה אמה בתוכו. בהלוויה, בעודה מתאבלת על אימה, עם שאר אנשי העיר, היא מבחינה בלורד וספר בכבודו ובעצמו, ומתחילה לברוח משם, כשהוא ככל הנראה חושב שהיא מתה עם אמה.
לאחר שהיא בורחת היא מפליגה מאירלנד אל אנגליה, ומתחילה לחפש את אחיה לוקאס, שידוע לה שהוא משמש יועץ למלך הנרי השמיני. כשהיא מגיעה ללונדון, היא מוצאת מודעה שאומרת שבחצר המלך מחפשים אומנת. לאחר שהיא מעוררת מהומה בשוק, היא מגיעה לארמון, שם היא פוגשת את לוקאס ואת בנו מאסטר וינתרופ, שזקוק לאומנת לאחר שהקודמות פרשו בזו אחר זו. היא מחליטה להסתיר את הטבעת בחמת חלילים, ומלמדת את וינתרופ לנגן בה, אבל במהלך הופעה לוקאס רואה את הטבעת וחושד במדליין. היא מנסה לשכנע את לוקאס שהיא אחותו, אך הוא מסרב להאמין לה. היא נשלחת לכלא, בורחת במבצע מתוחכם, ומוותרת על הניסיון להתאחד עם אחיה לוקאס. בהמשך, לוקאס ומאסטר וינתרופ רוכבים ליער, ולורד וספר מנסה להרוג אותם. לוקאס מנסה לנקום בווספר, אבל וספר שורד והרכב שלו בורח. לוקאס ווינתרופ מבחינים בכתובת באדמה: "היזהרו מהמדריגלים".
חלק 3: גרייס קהיל - 1942 (גורדון קורמן)
גרייס קהיל בת ה-13, בתם של אדית' וג'יימס קהיל, נמצאת עם אחיה הקטן פיסקה ואחותה הגדולה ביאטריס באחוזת המשפחה במונטה קרלו, מונקו, לאחר שאביה נטש אותם עקב מות אשתו בלידתו של פיסקה התינוק (לימים "האיש בשחור"). לילה אחד היא מסתכלת מחוץ לחלון ושם רואה ספינה שמאותתת לכיוונה בקוד מורס. לפי ההברות הראשונות היא מבינה שההודעה מיועדת לאביה, שהיה סוכן קהילי. המסר הוא:
בהתחלה המסר לא מובן לה, אך בהמשך היא מפרשת חלק ממנו: הכוחות האמריקאים פלשו באותה עת לקזבלנקה (בספרדית, קאזה=בית, בלאנקה=לבן) בפיקודו של ג'ורג' ס. פטון (או בראשי תיבות גס"פ) במבצע ששמו מבצע לפיד. היא מחליטה לטוס, על דעת עצמה וללא ידיעת אחותה הגדולה, לקזבלנקה כדי למלא את המשימה שהוטלה על אביה. לאחר שהיא פורצת לכספת של אביה ולוקחת את כספו, היא שוכרת מטוס וטייס וטסה למחנה של פטון. בעודה טסה במטוס הטייס, דראגו שמו, מת מכדור שנורה בקרבות על העיר, המטוס מתרסק והיא שוברת את ידה. לאחר שהיא פוגשת את פטון, והרופא שלו שם גבס על ידה, פטון וגרייס מחליפים מידע. היא ממשיכה לפרש חלקים מהמסר - אמ היא אנסיין מדינה, אזור עתיק בקזבלנקה, והכוונה ב"וס" היא לווספרים. גרייס מגיעה למסקנה שפטון הוא הנציג הקהילי באזור, ולכן מעדכנת אותו במסר, והוא מודה לה ומארגן לה טיסה ללונדון דרך ליסבון. גרייס משתכנעת שפטון הגיע כדי להשיג את הטבעת, היא מתגנבת מהמפקדה של הכוחות האמריקאים ומתחילה לחפש בעיר אחר לוחות פגיעה למטרה (עין המטרה = בול פגיעה). היא מסתובבת בכל המועדונים בקזבלנקה, עד שהיא מוצאת את "קפה הלפיד", ומבינה שהכוונה בלפיד במסר היא בין היתר גם למועדון. במועדון היא מבינה שעין המטרה (באנגלית bullseye, עין השור), הכוונה לעין של ממש שנמצאת בפסל של ראש שור. כשהיא מגיעה לשם היא רואה שהטבעת איננה, ומוצאת את פטון שאומר לה שהסוכן הווספרי כבר לקח את הטבעת, אבל מבטיח לה שהוא לא יעזוב את קזבלנקה בלעדיה. היא מתרצה אבל מבחינה בגוש בכיסו של פטון שהיא מזהה כטבעת, ומבינה שפטון הוא הווספרי, ושאביה היה אמור להתחרות בו ולא להצטרף אליו. באחד הלילות היא מתגנבת לחדרו של פטון, גונבת את הטבעת ובורחת חזרה הביתה.
מזימת המדוזה
כעבור שנתיים מסיום מרוץ הרמזים, איימי ודן מתגוררים כעת בביתה של גרייס, יחד עם שינייד סטרלינג, ותחת השגחת האפוטרופוסים שלהם, פיסקה ונלי.
הסיפור נפתח בחטיפתם של מספר קהילים ברחבי העולם בו זמנית - פיסקה קהיל, רייגן הולט, פניקס (בן דודו של ג'ונה) ויזרד, אליסטר הו, נלי, טד סטרלינג ונטלי קברה. גם את איימי ודן מנסים לחטוף בהסעה לבית ספרם, אך הם מצליחים להשתלט על החוטפים, להפתעת חבריהם לבית הספר. השניים חוזרים הביתה מזועזעים, ושם מקינטייר מספר להם על חטיפת השבעה, ועל ארגון הווספרים - ארגון ששולטת עליו מועצה של שישה, המדורגים על פי חשיבותם. באותו הרגע, הם מקבלים דרך החלון פלאפון המאפשר קבלת מסרונים בלבד.
בני משפחות החטופים מתכנסים בשיחת ועידה, ושם מחליטים שאיימי ודן יבצעו את הוראותיו של וספר אחת. דן ואיימי מסכימים, והם יוצאים בעקבות ההוראות שקיבלו בטלפון לפירנצה. שם הם מקבלים הוראה לשדוד את הציור המפורסם של קאראווג'ו, הנקרא מדוזה. הם מצליחים לגנוב אותו במבצע פעולה ארוך ומתוכנן היטב, בין היתר בעזרתם של המילטון וג'ונה. הציור מתגלה כמזויף, והווספרים יורים לנלי בכתף כאות אזהרה.
דן, בינו לבין עצמו, מתכנן מבצע משלו - איסוף כל 39 הרמזים, אותם זכר בעל פה ממירוץ הרמזים, לשם הכנת השיקוי.
בעת שהקהילים מנסים להבין כיצד ייתכן שהציור מזויף, המילטון מוצא כי הציור הוצא מהמוזיאון בשיטפון הגדול של 1966. הם מאתרים את גרגור טובין, שהשתתף במבצע החילוץ. הם מפתים אותו להכניס אותם לביתו על ידי אזכור גרייס קהיל, ושם הם מוצאים את הציור. הם בורחים עם הציור שלם.
בינתיים בבוסטון איאן מגלה את כישרונו הרב של אוון, החבר של איימי, באלקטרוניקה והוא מספר לו על משפחת קהיל. אוון מופתע, אך מחליט להצטרף לשורותיהם ולהיות להם לעזר.
ורוניק ענבר
ורוניק ענבר (נולדה ב-22 בנובמבר 1966) היא אמנית פלסטית, מרצה ועורכת סרטים.
39 רמזים
מזימת המדוזה
באיטליה, דן מגלה כתובת על הציור, ובעזרת חברו אטיקוס, מחונן בעל כישרון לשפות, הוא מגלה שמדובר בקולוסיאום. הם פוגשים שם את אטיקוס וג'ייק, ומגלים ש"מדוזה" היא מפה של תעלות הקולוסיאום שמכוונת אותם לאיל מיליונה, יומנו של מרקו פולו, בגרסה מקורית עם אחרית דבר מיוחדת.
ורוניק ענבר
ביוגרפיה
בעלת תואר ראשון מ החוג לקולנוע וטלוויזיה באוניברסיטת תל אביב (1991), בוגרת המדרשה לאמנות בית ברל (2002), ובעלת תואר שני מהתכנית לתרבות הקןלנוע באוניברסיטת חיפה.
39 רמזים
מזימת המדוזה
ג'ייק מלשין עליהם לכוחות המשטרה, שחושדים שהם גנבו גם את המדוזה, וכך הם נרדפים על ידי האינטרפול. וספר-אחת לוקח מאיימי ודן את הציור בעזרת שליחה, שולח תמונה של החטופים שמעידה שהם בחיים ושולח אותם ללוצרן. נהג המונית שלוקח אותם לשדה התעופה מתברר כווספר אחת אך הם לא מגלים את פניו, רק את ידו שצולקה בגלל משפחת קהיל.
ורוניק ענבר
ביוגרפיה
בשנים 1992–2004 עבדה כעורכת סרטים בתעשיית הטלוויזיה המקומית.
39 רמזים
אוצר המלך
לאחר שנתנו לוספר אחת את המדוזה, הוא שולח אותם לגרמניה, לגנוב את מפת דה וירגה, שנעלמה במלחמת העולם השנייה בידי מרגלת יהודייה מחשש שתוחרם על ידי הנאצים. בזמן הנסיעה ברכבת מתיישבת לידם נגנית טובה שמתבררת כשאיין ויומינג, וספר 6. (קספר ושאיין הן ערים גדולות בויומינג) במקביל, איאן הולך ללא ידיעת יתר הקהילים לכנס שמארגנת אמו. בכנס איזבל מציגה את החברה החדשה שלה, "עזרה עושה פלאים", אך דעתו של איאן עליה לא משתנה. איימי ודן מגלים שאביהם היה בשורות הווספרים, ומגיעים עם ג'ונה והמילטון לטירה של הנאצי שניסה לגנוב את המפה, שם אורב להם קספר. בעזרת ג'ונה, הם מצליחים לברוח כששורות של מעריצים מפרידות בינם לבין קספר. לאחר מכן הם נעזרים בג'ייק ואטיקוס כדי לחפש את המפה בספרייה, ומוצאים אותה, אבל שאיין וקספר מציתים את הספרייה ומערכת כיבוי אש שמבוססת על חנק (הוצאת חמצן מהאוויר) מופעלת. הם בורחים ומארגנים את מסירת המפה לווספרים, אבל אטיקוס נחטף על ידי הווספרים. בינתיים, מר מקיינטר, שעבד על משהו חשוב לא ידוע, מקבל שירות חדרים, אבל החדרן תוקף את מקינטייר, ומשאיר לו רק זמן מועט להחביא את עבודתו בנעל. ארסמוס מוצא את גופתו של מקינטייר, ומוצא בנעלה רשימת מקומות. במקביל, דן מקבל הודעה מאג"ט, ראשי התיבות של ארתור ג'וזיה טרנט, אביהם של איימי ודן, שמבקש מחילה.
ורוניק ענבר
ביוגרפיה
משנת 2002 החלה להציג בתערוכות יחיד ובתערוכות קבוצתיות, וכן להרצות במדרשה לאמנות בית ברל, ובבצלאל אקדמיה לעיצוב ואמנות בירושלים.
מרצה אורחת ומרצה קבועה לעריכה ושפה קולנועית ב״ג׳אמפקאט - בית הספר לעורכים״.
39 רמזים
באמצע הלילה
לאחר שנחטף, נלקח אטיקוס לטורקיה, למערה ווספרית, שם מנסים שייאן וקספר לחלץ ממנו מידע על הגוננים. אטיקוס אינו יודע על מה מדובר, פרט להערה סתומה שאמו אמרה לו על ערש דווי, אך משתמע שהגוננים שיתפו פעולה עם המדריגלים נגד הווספרים.
ורוניק ענבר
ביוגרפיה
משנת 2017 חברת הנהלה ומזכירת עמותת איגוד האמנים הפלסטיים.
39 רמזים
באמצע הלילה
בינתיים, איאן מגיע אל דרום אמריקה, שם נמצא הבסיס של הארגון של אימו, עזרה עושה פלאים. הוא מגלה שהארגון הוא זיוף - הילד העני-לכאורה מהפרסומות הוא למעשה שחקן מפורסם, ומטרת הארגון היא לספק כיסוי חוקי לשחרורה של איזבל מהכלא ולטיוליה מסביב לעולם.
ורוניק ענבר
יצירתה
מהלך יצירתה מאופיין בבחינת האופן שבו השפות החזותיות מתפקדות, ובניסיון לאתגר את השפה הייחודית של כל מדיום. בין אם זה בציור או בצילום, עבודתה תאופיין בהטלת ספק בדרך הפעולה המקובלת.
39 רמזים
באמצע הלילה
ג'ייק, איימי ודן מחלצים את אטיקוס, ווספר אחת מורה להם לנסוע לסמרקנד שבאוזבקיסטן. הם מתחקים שם אחרי אצטרולב שעליהם להביא לווספרים. בו בזמן, באחת התמונות שהם מקבלים נלי מחזיקה לטאה שהם מזהים כארגנטינאית, וכך חושדים שהחטופים נמצאים בדרום אמריקה. דן מחזיק כבר בשבעה-עשר רכיבים לשיקוי, והם מעבירים לווספר אחת את האצטרולב.
ורוניק ענבר
יצירתה
הרצון לערער על דרכי הפעולה המקובלות והדחף לפעול באופן שונה ומודע, בא לידי ביטוי, למשל, בתצלומים חסרי חדות שמגלמים תנועה, או בציורים שלא נרתעים מלייצג דבר מלבד המהלך הציורי עצמו. אחת השאלות שענבר שואלת את עצמה היא: מהו ציור? מה המינימום שצריך להתקיים על הבד או הנייר על מנת שאפשר יהיה להתחיל ולקרוא לעִקבָה הזו ציור.
39 רמזים
היהלום שבכתר
לאחר מכן, וספר אחד שולח אותם לגרמניה, לגנוב יהלום מיוחד. המשימה שלהם נכשלת לאור האבטחה הכבדה על היהלום, אבל כשהם נכשלים, הם רואים את קספר ושאיין הווספרים בורחים עם ספר קטן, ומתברר שהקהילים היו רק הסחת דעת. דן נעצר על ידי מילוש ואנק, סוכן אינטרפול שעקב אחריהם החל מגנבת המדוזה, אך דן נמלט וגונב ממנו את הארנק. ואנק מופיע במלון בו הם מתארחים, ודורש את הארנק שלו וכן מידע על התנהגותם. הם מביאים לו את הארנק, מספרים לו על הווספרים וכן שהשותפה שלו, לונה אמאטו שכבר אירחה את הקהילים בעבר, היא וספר חמש. ואנק מחליט לא לעצור אותם ולשקול את טענותיהם.
ורוניק ענבר
יצירתה
ביצירתה הולכת ענבר אל מעבר לאופנים המקובלים של הנחת הצבע, או אילוף הקו. טפטוף, התזה, גריעה, ציור וצילום בזמן תנועה, פעולות שבהן המימד הגופני ניכר בעבודה האמנותית, או מהלכים תחביריים, מונטאז׳יים במהותם של חיבורים בין דימויים, הם חלק מהאופנים שבהם היא מנסחת את הדימוי.
קבוצת מערב אירופה ואחרות
הקבוצה היא קבוצת דיונים לא מחייבת, בה נדונים נושאים הנוגעים לעניינים אזוריים ובינלאומיים. בנוסף, הקבוצה פועלת להקצאת תפקידים בגופי האו"ם על ידי העמדת מועמדים מהאזור.
39 רמזים
היהלום שבכתר
נלי וכל שאר החטופים מצליחים לברוח, אבל פניקס נופל מצוק אל נהר, ואליסטר נפצע בניסיון להציל אותו. כולם חושבים שפניקס מת, אך למעשה הוא ניצל בקושי. מטייל אקראי מגיע, עוזר להם, ומספר להם שהם ביער השחור. הווספרים מגיעים, לוקחים את המטייל ומחזירים אותם לבסיס הווספרי. המטייל מתברר כווספר אחת שניסה להטעות אותם, ואליסטר שם לב שהווספרים עובדים על פרויקט גדול במיוחד.
ורוניק ענבר
יצירתה
עבודותיה מינימליסטיות ואינטימיות, ומתקיים בהן עולם של עקבות וצללים בצורה ובתוכן גם יחד. לא פעם הרעיון של שיר הייקו עולה ביחס לעבודות. הייקו כצורת התבוננות בעולם, כדרך להצביע על תופעה, מבלי לנסות לפרש אותה. כהתייחסות רחבת לב להיעדר, למה שאיננו.
39 רמזים
היהלום שבכתר
וספר אחד שולח את איימי, דן, אטיקוס וג'ייק לטימבקטו, שם הם צריכים למצוא את ה"התנצלות על החטא הגדול שלי". הם מחפשים בכל מיני ספריות, אך כמות המידע גדולה בהרבה מהזמן שעומד לרשותם. קספר ושאיין מסתובבים גם הם במטרה להרוג אותם, אך נכשלים. איימי ודן מגלים שה"התנצלות" כתובה על לוח מלח בתוך באר, מאתרים אותו, ושאיין וקספר לוקחים אותו, וקוראים "ואז נשארו שישה!". הם מקבלים מווספר אחת תמונה של החטופים ורואים שפניקס חסר, מה שמסביר את האמירה המשונה של האחים ויומינג. במטוס הפרטי, בדרכם ליעד הבא, שינייד מתקשרת לאיימי ואומרת לה שאיאן הוא חפרפרת וספרית, מה שמסביר לכאורה את הטיול הסודי שלו לבקר את אמו.
ורוניק ענבר
יצירתה
יצירות שלה נכללות באוסף בנק לאומי, אוסף מוזיאון ינקו-דאדא ובאוספים פרטיים.
39 רמזים
משבר אמון
לאחר ניסיון הבריחה, בה פניקס נפל ואליסטר נפצע, הפצע בברכו הזדהם ואליסטר נכנע ומת.
אוון, חברה של איימי, פורץ למחשב של שינייד, ומגלה הוכחות מפלילות למדי שאיאן אינו החפרפרת הווספרית, אלא דווקא שינייד.
קבוצת מערב אירופה ואחרות
בניגוד לרוב הקבוצות האזוריות האחרות, WEOG היא יוצאת דופן, מכיוון שגאוגרפיה איננה הגורם המגדיר היחיד לחברות בה. במקום זאת, החברות מבוססת על מכנה גאו-פוליטית משותף, כלומר המדינות החברות שלה חולקות מכנה משותף מערבי-דמוקרטי. לדוגמה, קנדה, אוסטרליה וניו זילנד חברות ב-WEOG אף על פי שאינן קרובות גאוגרפית למערב אירופה, אלא הן בעלות מאפיינים תרבותיים ופוליטיים משותפים עם מדינות מערב אירופה, בפרט, בריטניה.
39 רמזים
משבר אמון
איימי ודן מקבלים הודעה מוספר אחת, שאומרת שהוא רוצה שהם יגיעו לאוניברסיטת ייל, ושם יגנבו את הדף ה-74 של כתב יד וויניץ'. לפני שדן ואיימי מגיעים לייל, הם פוגשים את שינייד, שמנסה לשכנע את דן להביא לה את הנוסחה הסודית לשיקוי של גדעון קהיל. לפני שהם נותנים לה את רשימת הרכיבים, איימי מקבלת הודעה מאוון לפיה שינייד היא החפרפרת. שינייד מנסה להרוג את איימי, אך נכשלת ובורחת. הם ממשיכים לספרייה של ייל, ושם ד"ר ג'יימס, האחראית על הספרייה, שהכירה את אמא של אטיקוס, אסטריד, נותנת להם לעיין בספר, והם מגלים שדף 74 חסר. הם שומעים שאמו של אטיקוס, וחברה שלה בשם ד"ר זיפריט, חקרו רבות את כתב היד. אחרי שהם יוצאים מהספרייה הם פוגשים את העוזר לשעבר של אסטריד, אדי ספמונר, והוא מכוון אותם לד"ר זיפרייט. אטיקוס חושד בספמונר, והם חושדים שמדובר בווספר אחת, ושהוא זה שרצח את אסטריד. הם מוצאים התכתבות של אסטריד ושל זיפרייט, ומגיעים לברזיל. אטיקוס מותקף, ומתברר שהתוקפת היא איזבל קברה. יחד עם המידע שקיבלו, הם חושדים שאיזבל היא וספר אחת. הם מגיעים למלון, מחפשים את הדף, וכשדן חושב שמצא משהו, אישה מגיעה מאחוריו ומאיימת עליו שיעזוב. מדובר בד"ר זיפרייט, שחשבה שהם מנסים לגנוב את הדף - אסטריד הזהירה אותה מאנשים אלה, אך לא אמרה להם את שמם - הווספרים. לאחר מכן, רוצח מחופש למלצר מנסה להרוג את אטיקוס. זיפרייט חוטפת את הפגיעה, ודן מבין שזיפרייט איימה עליו כי הוא מצא את המקום הנכון. הם מוצאים את הדף, ושתי מילים באנגלית - ארצ' ואנטיק. אטיקוס מפרש שארצ' (באנגלית, גם "קשת") הוא קיצור לארכימדס, ואנטיק (באנגלית, גם "ישן") קיצור לאנטיקיתרה. אטיקוס מקשר את ה"התנצלות", שנכתבה על ידי אדם ש"מצפונו העיק לו על שהרג אדם דגול", נכתבה למעשה על ידי החייל שהרג את ארכימדס. הם מזהים בדף מוויניץ גם את הטבעת המדריגלית של איימי. הם מוסרים לווספרים את הדף וכן את הטבעת. רק לאחר מכן הם מבינים שרשימת המקומות שנמצאו בדף של מקינטייר היא רשימה של אזורי הפחתה. מנגנון אנטיקיתרה, יחד עם מגנטיים חזקים (שגם נגנבו על ידי הווספרים) והתמקדות באזורי הפחתה, יאפשרו יצירה של אסונות טבע מרובים. הם מבינים שלמעשה הם הרכיבו עבור וספר את "מכונת יום הדין". איימי מבינה את חומרת המעשה ובורחת, ודן מחליט להשתמש במרכיבים שכבר אסף להרכיב את השיקוי, ושותה אותו.
קבוצת מערב אירופה ואחרות
חברות
מדינה משקיפה
39 רמזים
יום הדין
דן מגלה שאיימי הבינה את התוכנית שלו, והחליפה את השיקוי במיץ ירקות, אך היא לא יודעת שיש לו עוד מנה מוסתרת. הם מגלים יחד עם ג'ייק ואטיקוס שאיזבל קברה היא וספר שתיים ולא וספר אחת, ושהיא נסעה לוושינגטון הבירה. אטיקוס חוזר במחשבתו לרגעים האחרונים של אסטריד, אמו, ונזכר שהיא חזרה על השמות לואיס וקלארק. הם נוסעים למוזיאון הלאומי להיסטוריה אמריקנית בוושינגטון הבירה ברכבת, שכן המטוסים מקורקעים בגלל בעיות בקטבים המגנטיים, והשמיים משנים את צבעם. במקביל, פניקס מתקשר לאוון ולאיאן, מזדהה ומספר להם מה עבר עליו. במוזיאון הם מגלים מצפן שאיזבל התעניינה בו, עם נקודות הציון 47N 141W. איימי נתקלת ברחוב באיזבל, אך נחלצת בעזרת טריק מחוכם של דן. הם נוסעים לנקודות הציון, שנמצאות בהרי הקסקייד במדינת וושינגטון, ובדרך, בתחנת הרכבת רואים מסיבת עיתונאים של איזבל, במהלכה איימי וג'ייק מתנשקים. כשהם חוזרים לרכבת, גם שינייד סטרלינג עלתה. דן כותב לאביו, אג"ט, שהוא הכין את השיקוי.