cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
המסדרון האקולוגי באזור מודיעין
פיתוח קיים
העיר מודיעין-מכבים-רעות הוקמה על המסדרון האקולוגי המרכזי של מדינת ישראל העובר מצפון לדרום והייתה ל"פקק" במסדרון הזה וחוסמת אותו כמעט כליל. מה שמחבר כיום בין תאי השטח מצפון וממזרח לעיר ובין תא השטח הדרומי הוא אזור צר למעבר, המקיף את העיר מצידה המערבי, לכיוון הגבעות הדרומיות שם הוא מצטמצם לכדי מעבר צר עד קילומטר רוחבו, ובנקודה הצרה ביותר שלו הוא מצטמצם ל-600 מטרים בלבד בין המרכז המסחרי ישפרו סנטר למחלף ענבה.
הקמת גדר הביטחון בעשור הראשון של המאה ה-21 יצרה מחסום קריטי נוסף.
הגבעות הדרומיות של מודיעין
מאז בניית גדר ההפרדה, המסדרון האקולוגי הצטמצם רבות באזור מודיעין והגבעות הדרומיות הפכו לשטח בעל חשיבות אקולוגית גבוה מאוד, מכיוון שהם השטחים הפתוחים היחידים המחברים בין עמק איילון והרי ירושלים אל שטחי יער בן שמן והדום השומרון.
שטח הגבעות הדרומיות של מודיעין מוגדר בתוכנית מתאר מחוזית 3 (תוכנית מתאר מחוזית של מחוז מרכז) כשטח לבניה עתידית המאיים להציב מחסום בלתי עביר בין הרי ירושלים מדרום לשטחי אלעד וראש העין מצפון.
ברשות הטבע והגנים קיים משנות ה-90 תכנון רעיוני להקמת גן לאומי באזור הגבעות הדרומיות בשל חשיבות שטחי הבתה במרכז הארץ.
מאבק אזרחי לשימור המסדרון
בעקבות איום הבניה התעורר מאבק ציבורי שמובילה החברה להגנת הטבע מאז תחילת שנות האלפיים, לשמירה על השטחים שמסביב למודיעין כשטחים פתוחים. בכל שנה סביב ט"ו בשבט עורכים חוגי הסיירות של החברה להגנת הטבע אירוע רב משתתפים בגבעות הדרומיות, על מנת לשמר את המודעות לחשיבות השמירה על האזור חופשי מפיתוח. מטרתה המוצהרת של החברה להגנת הטבע היא לשמור על שטחי המסדרון האקולוגי באזור מודיעין בכלל, ובשטחים המאוימים בבניה בפרט, כשטחים טבעיים פתוחים.
תוכנית המתאר לפיתוח שלב ב' של העיר, שהוצגה בראשית 2019 על ידי עיריית מודיעין-מכבים-רעות, מתחשבת באילוצים הללו ואינה כוללת בנייה בגבעות המערביות והדרומיות של העיר. יחד עם זאת משאירה התוכנית את הגבעות הדרומיות בסטטוס "לפיתוח עתידי".
היסטוריה ומורשת
בשטחי העיר מודיעין ובשטחים שמסביב לה יש ממצאים ארכאולוגיים רבים של יישובים עתיקים. בגבעת התיתורה יש שרידים ליישוב מלפני 6,000 שנים ועד התקופה העות'מאנית. כמו כן יש ממצאים רבים שמשויכים לתקופת החשמונאים. מתתיהו הכהן אבי משפחת החשמונאים והמנהיג הראשון של מרד החשמונאים בממלכה הסלאוקית היוונית היה מהעיר מודיעים. למרות שהיום אין הסכמה בנוגע למיקום המדויק של העיר מימי בית שני, השם של העיר השתמר בשם הכפר הפלסטיני אל מידיה וחודש עם הקמתה של העיר החדשה – מודיעין. מרד החשמונאים הוביל לממלכה יהודית עצמאית שמלכה בחלקים משטחי ארץ ישראל משנת 140 לפנה"ס ועד לכיבושה על ימי האימפריה הרומית בשנת 63 לפנה"ס. רק עם קום מדינת ישראל בשנת 1948 חזרה הריבונות בשטחי ארץ ישראל לידיים עבריות. בתחומי העיר מודיעין נמצא אתר אום אל עומדן באתר ניתן להבחין בשלוש שכבות ארכאולוגיות עיקריות, אשר תוארכו בעזרת מטבעות ישנים וכלי חרס שנמצאו. הממצאים הראשונים הם מן התקופה הפרסית מהמאה החמישית עד למאה השלישית לפנה"ס. בנוסף להם אף נמצאה כמות מועטה של כלי חרס מן התקופה ההלניסטית מהמאה השלישית עד למאה השנייה לפנה"ס, ואף נמצאו שרידים רבים מהשנים המאוחרות של המאה הראשונה לספירה עד לתחילתה של המאה השנייה לספירה. בגלל הממצאים מימי מרד החשמונאים יש ארכאולוגים הטוענים כי היה זה כפר חשמונאי. האתר הוצע על ידי חופרי האתר כמיקום אפשרי למודיעים העתיקה. בעקבות החפירות שנערכו מטעם רשות העתיקות בחורבת אום אל-עומדן ניתן לזהות את החורבה ככפר. הכפר כולל סמטה מרכזית רחבה, סמטאות צרות הניצבות לה, גת, מבני מגורים ומבני ציבור, בהם בית כנסת (מהעתיקים בארץ) ומקווה טהרה. כמו כן, נחשפו במקום שלוש מערכות קבורה. בנוסף על כך, נתגלו במקום חותם אבן ועליו כתובת בארמית, כלי חרס, מטבעות מתקופות המרד הגדול ומטבעות בר כוכבא.
השטחים של מודיעין שימשו את לוחמי מרד בר כוכבא. מרד בר כוכבא שהרחש בין השנים 133-136 כנגד האימפריה הרומית. זה היה המרד השני של היהודים בארץ ישראל כנגד האימפריה הרומית. אחרי המרד הגדול בו נחרב בית המקדש השני. את המרד הוביל שמעון בן כוסבא הידוע כ'שמעון בר כוכבא' ונתמך על ידי רבי עקיבא. מרד בר כוכבא התרחש בעיקר בשפלת יהודה ובהרי יהודה. בניגוד לאסטרטגיה שכשלה במרד הגדול, של התבצרות בערים מוקפות חומה ומבצרים קשים לכיבוש, האסטרטגיה של מרד בר כוכבא הייתה של לוחמת גרילה. מערכת מערות מסתור נחפרה כהכנה למרד והן שימשו את הלוחמים להסתתרות מפני חיילי הלגיון הרומאי. בגבעת התיתורה, אתר טבע עירוני שיושב בלב העיר בצמוד לכביש 443, נמצאו מערך של מערכות המסתור של בר כוכבא.
בנוסף למערות המסתור ולישוב החשמונאי, השטחים של המסדרון האקולוגי באזור מודיעין היו מיושבים לאורך ההיסטוריה, וניתן למצוא בהם אתרים ארכאולוגים רבים כדוגמת חרבת חדת', בה נמצאה כנסייה ביזנטית ורצפת פסיפס, גבעת שר, שנמצאו בה ריכוז גבוה של שומרות, וכן כבשני סיד לאורך נחל ענבה. מלבד אלו יש עוד שרידי יישובים רבים בשטח המסדרון האקולוגי של מודיעין ביניהם חרבת' קנובה, חרבת' נכס, חרבת' רגב, וחרבת' חרובה.
קולטן KiSS1
תפקוד
קיסספפטין מעורב בוויסות התפקוד האנדוקריני ותחילת ההתבגרות, כאשר הפעלת הקולטן לקיסספפטין מעוררת שחרור הורמון משחרר גונדוטרופין (GnRH), ושחרור קיספפטין עצמו מעוכב על ידי אסטרדיול אך מוגבר על ידי GnRH. ירידה ברמות הקיספפטין עם הגיל עשויה להיות אחת הסיבות מאחורי ירידה הקשורה לגיל ברמות של הורמונים אנדוקריניים אחרים כגון הורמון מחלמן.
ליגנדים
עדיין לא התגלו ליגנדים לא-פפטידיים לקולטן זה, אך נכון לשנת 2009 ידועים גם פפטידים אגוניסטים סלקטיביים וגם פפטידים אנטגוניסטים.
איווקו מאסיף
איווקו מאסיף (בספרדית: Iveco Massif) הוא רכב שטח מתוצרת יצרנית רכבי השטח Santana Motor, אשר יוצר במספר תצורות בין השנים 2011–2007 בספרד
בשנת 2006 יצרנית המשאיות, האוטובוסים, הצמ"ה, המנועים, וכלי הרכב הצבאיים "איווקו" ויצרנית רכבי השטח הספרדית "סנטנה מוטור" חתמו על הסכם ארוך טווח לפיתוח מוצרים משותפים. ההפקה המשותפת הראשונה הייתה "איווקו מאסיף".
"איווקו מאסיף" שווקה על ידי איווקו והתחרתה עם "לנד רובר דיפנדר" בשוק רכבי שטח יוקרתיים 4×4.
ירון ארזי
ירון ארזי (נולד ב-24 בדצמבר 1969) הוא תסריטאי, במאי, עורך תסריט ויוצר טלוויזיה ישראלי.
ביוגרפיה
ארזי שימש בין השנים 1998–2000 כמנהל מחלקת הפרומו של ערוץ הספורט. בין השנים 2000–2001 שימש כמנהל קריאטיבי במחלקת הפרומו של שידורי קשת. במהלך השנים 2002–2003 שימש כמנהל משותף של מחלקת הפרומו של ערוץ 10. בשנים 2003–2006 שימש כמנהל הפקות מקור של ערוץ פוקס קידס/ג'טיקס.
ארזי שימש כעורך תסריט ובמאי חוצים של הסדרה "האי" וכן כעורך תסריט של הסדרה "גאליס". בשנת 2007 שימש כיוצר של קומדיית המצבים לילדים "לה לה לנד". בשנת 2008 שימש כבמאי הסדרה "לא לפני הילדים". בשנת 2010 שימש כעורך תסריט של הסדרה "עספור". באותה שנה יצר את הסדרה "הקרמבויז".
בשנים 2010–2011 שימש כבמאי ויוצר שותף של הסדרה "השועלים". בשנים 2013–2016 שימש כבמאי ועורך תסריט של הסדרה "פצועים בראש". בין השנים 2014–2016 יצר עבור ערוץ זום את הסדרה "מועדון החנונים". בשנת 2015 שימש כיוצר הסדרה "שוסטר ושוסטר".
בשנת 2016 יצר וכתב עבור ערוץ ניקלודיאון בהוט את הסדרה "נעלמים". בשנת 2018 פורסם כי הוא עובד על עונה שלישית לסדרה שתעלה בספטמבר 2019. בשנים 2016–2017 שימש כעורך תסריט הסדרה "מפלצות קטנות", בזכיינית ערוץ 2, רשת.
בשנת 2018 יצר עבור ערוץ KidZ בהוט את קומדיית המצבים "טרנינג".
בשנת 2020 יצר את הסדרה "הבאר" לערוץ כאן חינוכית.
בשנת 2022 יצא הסרט "הסיפור שלנו", אותו ביים.
ארזי גם מרצה לתסריטאות בבית הספר סם שפיגל לקולנוע וטלוויזיה.
ישכר דב בארון
רבי ישכר דוב (בער) בארון מרדושיץ מכונה גם הסבא קדישא מרדושיץ (ה'תקכ"ה-י"ח בסיוון ה'תר"ג) היה אדמו"ר חסידי, אבי שושלת רדושיץ ורב ברדושיץ ובפשדבורז.
תולדותיו
נולד בשנת ה'תקכ"ה לרבי יצחק, שהיה משב"ק אצל המגיד ממעזריטש. כאשר הגיע רבי יצחק לפרקו, הפציר בו המגיד ממעזריטש שישא לאישה את מרים, המשרתת המכוערת והחולנית שלו. בתמורה למעשה זה הבטיח המגיד לרבי יצחק שיוולד לו בן שיאיר את העולם.
בצעירותו התגורר רבי ישכר דב בחמלניק שם שירת את רבי אליעזר ליפא וויסבלום שהתגורר שם. באותה תקופה עוד לא התפרסם שמו, והוא חי בעוני.
למד אצל רבי אלימלך מליז'נסקרבי משה לייב מסאסוב, החוזה מלובלין, המגיד מקוזניץ, רבי מנחם מנדל מרימנוב, היהודי הקדוש מפשיסחא ורבי אברהם יהושע השיל מאפטא.
היה ידוע בדורו כבעל מופת גדול ורבים נהרו לפתחו. אחד מצאצאיו הוציא את הספר 'נפלאות הסבא קדישא', בו יש עדויות על רפוי חולים למעלה מדרך הטבע, ועל תחיה של מתים.
הסבא קדישא נפטר ביום שישי ערב שבת פרשת שלח, י"ח בסיוון ה'תר"ג.
יוהנס קאיוני
יוהנס קאיוני (בלטינית וגרמנית: Johannes Caioni או Joannes Kajoni, ברומנית: Ioan Căianu או Ioan Căian ,בהונגרית: Kajóni János, 8 במרץ 1629 בקאיאנול מיק (קיש-קאיאן), טרנסילבניה – 25 באפריל 1687 לזאריה, בהונגרית - גיירגיו-סארהג', טרנסילבניה) היה נזיר פרנציסקני וכומר ממוצא רומני מטרנסילבניה, מלומד הומניסט, נגן עוגב ובונה עוגבים, מלחין, מוזיקולוג, משורר ומוציא לאור. נודע בעיקר הודות לאוסף היצירות המוזיקליות הנושא את שמו - "קודקס קאיוני". קאיוני כיהן החל משנת 1678 כבישוף ממלא מקום (ויקאר כללי) רומי-קתולי של טרנסילבניה.
ילדות וצעירות
יוהנס קאיוני נולד בשנת 1629, ולפי עדותו היה בן למשפחה רומנית (כפי שהתוודה בלטינית:„Natus valachus sum” - "נולדתי כרומני") מנסיכות טרנסילבניה. שמו הרומני המשוער היה יואן קאיאנו, הקשור כנראה ליישוב לידתו - קאיאנול מיק (בהונגרית - קיש-קאיאן), שנמצא אז במחוז (רוזנות) סולנוק -דובוקה ובימינו במחוז ביסטריצה נסאוד. לפי השערה אחרת נולד בכפר יגנייה (ברומנית - לגיה Leghia) שבמחוז קלוז'. התפרסם באירופה כיוהנס קאיוני. בהונגריה של ימינו הוא מוכר כיאנוש קאיוני.
הוריו השתייכו למשפחת אצילים. דודה שלו, יודית, הייתה אשתו של אישטוואן ראץ, מפקד חיל המצב בצ'יקסרדה (ברומנית - מיירקוריה צ'וק). קאיוני נולד ככל הנראה בדת הנוצרית אורתודוקסית ובנעוריו המיר דתו לנצרות הקתולית. קאיוני גדל בקלוז' וביישוב צ'יקשומיו (ברומנית - שמולאו צ'וק). הוא למד קודם בבית ספר של הישועים ("קונביקטוס נוביליום") בקלוז' והמשיך אחר כך בבית הספר של הפרנציסקנים בצ'יקשומיו. באמצעות קשרים של דודתו התאפשרה הצטרפותו למנזר הפרנציסקני בצ'יקשומיו. במסדר הפרנציסקנים קיבל את דרגת guardianus. בשנת 1647 קיבל על עצמו את עול הנזירות. עשה אחר כך לימודי מוזיקה בנאג'סומבט - טרנבה בשטחי סלובקיה של ימינו, אז חלק מממלכת הונגריה. בשנת 1655 קיבל בטרנבה את ההסמכה ככומר.
המשך חייו ופעילותו
את שאר חייו כיהן כאב המנזרים הפרנציסקנים ביישובים מיקהאזה (Mikháza) (הנקרא ברומנית "קלוגרן" (Călugăreni), והמהווה כיום חלק מהכפר ארמיטו Eremitu, בהונגרית -ניאראדרמטה Nyáradremete, במחוז מורש של רומניה של ימינו) (1669-1666) בגיירגיו-סארהג' (ברומנית -לזאריה) (1675-1669) ובצ'יק-שומיו. בשנים 1675–1678 כיהן כקוסטוס המשמורת (הקוסטודיה) הפרנציסקנית של טרנסילבניה.בשנת 1678 התמנה על ידי האפיפיור אינוקנטיוס האחד עשר לבישוף - ויקאר כללי של הכנסייה הקתולית בטרנסילבניה. ב-1687 התמנה ל"אב המשמורת" הפרנציסקנית בטרנסילבניה.
בית הדפוס בשומיו צ'יק (שומולאו צ'וק)
בשנת 1675 הקים קאיוני בצ'יקשומיו בית דפוס שבו הדפיס את כתביו ו (אחרי 1678) ספרי לימוד שנועדו לבית הספר הפרנציסקני המקומי. בית הדפוס שהקים קאיוני שירת את צורכי האוכלוסייה הקתולית מארץ הסקלרים וממולדובה השכנה. בספרו "קנטיונאלה קתוליקום", שהיה בשנת 1676 הספר הראשון שהודפס במקום, כתב ראיוני על מניעיו בהקמת בית הדפוס: (יוהנס קאיוני - Cantionale Catolicum)
מאוחר יותר, במאה ה-19 בבית הדפוס הזה הודפס העיתון "האדי לאפ" ("העיתון הצבאי") של המהפכנים ההונגרים משנת 1848 ופרסומים מהפכניים אחרים, הנשמרים בימינו במוזיאון להיסטוריה בקלוז'.
פעילותו בתחום המוזיקה ותחומי תרבות אחרים
בנוסף להיותו אוסף מוזיקה, היה קאיוני המלחין הראשון למוזיקה משכילה בטרנסילבניה. קאיוני הזכיר בכתביו את הריקוד המסורתי הרומני קלושרי והיה בין הראשונים שכבתו עליו ועל המנהגים הקשורים אליו. לפי הדגם של העוגב מפרזמ'ר משנת 1659 בנה קאיוני עוגבים בצ'יקסרדה, גיירגיו-סארהג', מיקהאזה ולישועים באודווארהיי. עם תלמידיו בנגינת עוגב נמנו פטר אלפאלווי ומיקלוש פרנצי
קאיוני הלך לעולמו בשנת 1687 ביישוב גיירגיו-סארהג' (לזאריה), אז ב"כיסא הסקלרי של צ'יק" (הנמצא בימינו במחוז הרגיטה שברומניה). הובא לקבורה בבית הקברות של המנזר הפרנציסקני בקבר פשוט, שבו לא צוין שמו, בהתאם לצוואתו.
קודקס קאיוני
בשנת 1672 כפרס על הצטיינותו בלימודים קיבל קאיוני קובץ מוזיקה מידי מורו, מאתיאש שרגיי. הוא לקח על עצמו את המזימה להעשיר את הקובץ, עבודה שהוא המשיך בעת שהותו במנזר בגיירגיו-סארהג' עד שנת 1671. הקובץ המורחב שיצא מידיו נודע לפי שמו כ"קודקס קאיוני". קודקס קאיוני הוא קובץ כתבי יד ועותקי יצירות מוזיקליות, בסך הכל 346 קטעי מוזיקה שונים ומגוונים. הוא כולל קטעי מוזיקה עממית רומנית, הונגרית וצוענית מטרנסילבניה, שירי עם וריקודי עם, מספר קטן של יצירות קאיוני עצמו, וכן מוזיקה כנסייתית ומוזיקת חולין ממערב אירופה, - מדריגלים, אריות, מוטטים ומוזיקה כלית. ביניהן- יצירות מאת קלאודיו מונטוורדי ויוצרים איטלקים מן התקופה הבארוקית, ושל מלחינים מצפון גרמניה, כמו למשל קנטטות מאת היינריך שיץ. רוב הקובץ כתוב בטבלטורה לעוגב לפי שיטתו של אליאס אמרבאך (1597-1530).
התחום המוזיקה
קטעי מוזיקה מכתבי קאיוני הוקלטו, בין השאר, בדיסק Five centuries of German music in Transylvania של החברה "אלקטרקורד" הרומנית בשנת 1996.
קופה אמריקה 1926
טורניר אליפות דרום אמריקה בכדורגל 1926 בכדורגל (בספרדית: Campeonato Sudamericano de Football 1926) נערך בצ'ילה והיה הטורניר ה-10 של הקופה אמריקה. בטורניר השתתפו 5, ונבחרת אורוגוואי זכתה בפעם השישית בתואר לאחר שסיימה במקום הראשון בבית.
הטורניר כולו נערך באצטדיון ספורט דה ניוואה בסנטיאגו ומספר המושבים היה 27,000. הטורניר נערך באוקטובר-נובמבר 1926.
לא היו שלבי מוקדמות לטורניר. המדינות המשתתפות היו צ'ילה, אורוגוואי, פרגוואי, בוליביה ומחזיקת הגביע ארגנטינה. חמש הנבחרות מתחרות אחת נגד השנייה בבית אחד. שתי נקודות התקבלו בניצחון, נקודה אחת לתוצאת תיקו ואפס נקודות להפסד. אם והתקבל שוויון נקודות בין שתי ומעלה הנבחרות המובילות בבית, משחק גמר יערך כדי לקבוע מי הזוכה.
שחקן נבחרת אורוגוואי, אנחל רומאנו, זכה בטורניר זה בפעם ה-6 והאחרונה שלו בקופה אמריקה ובכך מחזיק בשיא הזכיות לשחקן בהיסטוריה עד היום.
המשחקים
צ'ילה כבשה את השער הראשון בהיסטוריית הטורניר שהגיע בכדור קרן.
בל איירקראפט
בל איירקראפט קורפוריישן הייתה יצרנית כלי טיס אמריקאית. החברה בנתה מספר דגמי מטוסי קרב לשימוש בתקופת מלחמת העולם השנייה, כגון P-39 איירקוברה ו-P-63 קינגקוברה, אך מפורסמת בעיקר בגלל המטוס בל X-1 מייצורה, שהיה המטוס העל-קולי הראשון בהיסטוריה, וכן מפורסמת מאוד בשל פיתוחם וייצורם של מסוקים אזרחיים וצבאיים רבים. "בל" גם פיתחה את מערכת בקרת התגובה של החללית מרקורי, ה-X-15 וה-Bell Rocket Belt (תרמיל ריחוף). החברה נרכשה בשנת 1960 על ידי טקסטרון וממשיכה להתקיים בשם בל הליקופטר.
סטיב נובאק
קריירה טרום מקצוענית
נובאק שיחק בקבוצת כדורסל התיכונים של תיכון בראון דיר שבוויסקונסין. בשנתו האחרונה בתיכונים רשם ממוצעים של 20.6 נקודות, 10.4 ריבאונדים ו-5.0 אסיסטים למשחק, כשב-2002 הוא מדורג במקום ה-17 מבין הסמול פורוורדים בתיכונים בארצות הברית על ידי אתר Scout.com. באותה שנה הוא גם נבחר להיות שחקן השנה בכדורסל תיכונים בוויסקונסין. נובאק גויס למכללת מרקט לקראת עונת 2002/03.
בעונתו הראשונה במכללת מרקט שיחק נובאק בפיינל פור של טורניר אליפות המכללות בכדורסל, כשאיתו משחקים במכללה שחקני NBA עתידיים כמו דוויין וייד וטראוויס דינר. ממוצעיו בעונה זו היו 6.7 נקודות למשחק עם 50.5% דיוק מעבר לקשת השלוש, ב-33 משחקים בהם שותף.
בעונת 2003/2004 פתח נובאק ב-29 מ-32 המשחקים שבהם שותף, כשהוא קולע 12.5 נקודות ומוריד 4.6 ריבאונדים בממוצע למשחק. בעונה הבאה פתח נובאק באותו מספר של משחקים, אך שותף באחד פחות, וממוצעיו שופרו ל-13.5 נקודות ו-4.1 ריבאונדים.
בעונתו האחרונה נרשמה קפיצה ביכולתו של נובאק, כשבמשחק הוא קולע 17.5 נקודות בממוצע (הנתון הגבוה ביותר בקבוצתו באותה עונה) ומוריד 5.9 כדורים חוזרים, בנוסף לאחוז דיוק של 97.4 מקו העונשין, כל אלו מובילים להכללתו בחמישיית העונה של קונפרנס הביג איסט. נובאק סיים את לימודיו במכללה עם תואר בלימודי תקשורת.
קריירה מקצוענית
בדראפט ה-NBA של שנת 2006 נבחר נובאק במקום השני בסיבוב השני וה-32 בסך הכל, על ידי קבוצת יוסטון רוקטס. הוא רשם במדי הרוקטס רק 1.5 נקודות ו-0.7 ריבאונדים ב-5.5 דקות למשחק, ולא שותף כלל בפלייאוף של אותה עונה. בסיום אותה עונה הוחלט להעבירו לקבוצת ליגת הפיתוח של הרוקטס, הריו גראנדה ואלי וייפרס. לאחר כחודש של משחק בליגת הפיתוח נקרא נובאק בחזרה לקבוצת האם, כשממוצעיו ב-NBDL עומדים על 18.2 נקודות, 7.2 ריבאונדים ו-1.6 אסיסטים למשחק. במשחק נגד הסקרמנטו קינגס בפברואר קלע נובאק סל ניצחון, הסל היחיד שלו באותו משחק. ממוצעיו בסיום עונה זו עמדו על 3.9 נקודות למשחק, ב-48% בקליעות מעבר לקשת וגם בקליעות מהשדה. נובאק שיחק בעונה זו בסך הכל ב-35 משחקים במדי הרוקטס.
באוגוסט 2008 הועבר נובאק בטרייד לקבוצת לוס אנג'לס קליפרס בתמורה לאפשרות שתהיה לרוקטס להחליף עם הקליפרס את בחירות הסיבוב השני של הקבוצות בדראפט של אותה שנה. הוא שיחק שנתיים במדי הקליפרס, ופתח בסך הכל בשלושה משחקים מתוך 125 בהם שותף. ממוצעיו של נובאק בעונתו הראשונה היו 6.9 נקודות ו-1.8 ריבאונדים ב-16.4 דקות למשחק, ובעונה השנייה הם ירדו ל-2.1 נקודות ו-0.6 ריבאונדים ב-6.7 דקות. בסוף אותה עונה סיים נובאק את חוזהו בלוס אנג'לס והפך לשחקן חופשי.
בספטמבר 2010 חתם נובאק בקבוצת דאלאס מאבריקס, שם שיחק שבעה משחקים בהם שותף רק ב-2.6 דקות בממוצע, עד ששוחרר מהקבוצה בינואר 2011. לאחר כחודש הצטרף נובאק לרינו ביגהורנס, קבוצת הבת של סן אנטוניו ספרס בליגת הפיתוח. שלושה ימים לאחר הצטרפותו חתם על חוזה ל-10 ימים עם הספרס, שכשהסתיים חודש לעשרה ימים נוספים, עד שלאחר עשרים יום חתם נובאק במדי הספרס עד לסיום העונה. ממוצעיו במדי הספרס באותה עונה עמדו על 4 נקודות וריבאונד אחד ב-8.6 דקות, כשהוא משחק ב-23 משחקים בסך הכל.
בספטמבר 2011 חתם נובאק בניו יורק ניקס כשמשכורתו עומדת על המינימום הנדרש לשחקן בעל ותק של 5 שנים בליגה, כ-1.4 מיליוני דולרים, למשך עונה אחת. עונה זו היוותה קפיצת מדרגה עבור נובאק, כשהוא מובל את הליגה באחוזים ל-3 עם 47%, וקולע 133 שלשות בסך הכל, כשהוא חולק את המקום השלישי בנתון זה עם קווין דוראנט מהאוקלהומה סיטי ת'אנדר. נובאק סיים עונה זו עם שיאי קריירה של 8.8 נקודות ו-1.9 ריבאונדים למשחק. בסיומה של העונה הפך נובאק לשחקן חופשי בלתי מוגבל, וביולי 2012 חתם על חוזה חדש בניקס בשווי של 15 מיליוני דולרים למשך 4 שנים. בעונה הבאה שותף נובאק בכל המשחקים של הניקס פרט לאחד, ואף השתתף בתחרות השלשות בסוף שבוע האולסטאר של עונת. בעונה זו הציג נובאק את הנמוך ביותר בתולדות ה-NBA לעונה רגילה בודדת של שחקן, 2.63%, וממוצעים של 6.6 נקודות, 1.9 ריבאונדים ב-20.3 דקות למשחק, שיא קריירה לדקות השתתפות.
בסיום אותה עונה, ביולי 2013, הועבר נובאק בטרייד לטורונטו ראפטורס יחד עם מרכוס קמבי, קוונטין ריצ'רדסון, בחירת סיבוב ראשון עתידית בדראפט ושתי בחירות עתידיות בסיבוב שני תמורת אנדראה ברניאני. נובאק שותף ל-10 דקות בממוצע על פני 54 משחקים בהם שותף, כשהוא קולע 3.3 נקודות בממוצע למשחק. בסיום עונה זו הועבר שוב בטרייד, ליוטה ג'אז, יחד עם בחירת סיבוב שני עתידית, בתמורה לדיאנטה גארט. נובאק שיחק ביוטה ב-22 משחקים למשך 2.2 דקות בממוצע. בפברואר 2015 הועבר נובאק לאוקלהומה סיטי ת'אנדר, בטרייד שכלל גם את, די.ג'יי. אוגוסטין, רג'י ג'קסון, קנדריק פרקינס, גרנט ג'רט ו-3 בחירות דראפט בטרייד משולש בין דטרויט, יוטה ואוקלהומה. בשאר העונה הוא שיחק במדי הת'אנדר ב-13 משחקים בלבד. בעונה הבאה שיחק נובאק באוקלוהומה שבעה משחקים עד ששנה פחות יום לאחר להועבר לאוקלהומה נשלח בטרייד לקבוצת דנבר נאגטס ושוחרר על ידה מיד. לאחר ארבעה ימים הוא חתם במילווקי באקס, שם שיחק ארבעה משחקים עד שנפצע בברך, דבר שמנע ממנו להמשיך לשחק עד סיום העונה.
מרי שלי (סרט)
מרי שלי (באנגלית: Mary Shelley) הוא סרט דרמה תקופתית רומנטית משנת 2017 בבימויה של הייפאא אל-מנסור לפי תסריט של אמה ג'נסן. העלילה מתארת את אהבתה הראשונה של מרי שלי ומערכת היחסים הרומנטית שלה עם המשורר פרסי ביש שלי, שהיווה השראה לספרה "פרנקנשטיין, או פרומתאוס המודרני". בהפקה שהיא קופרודוקציה בינלאומית מככבת אל פנינג בדמותה של מרי שלי, ולצדה מופיעים בתפקידי משנה מייזי ויליאמס, דאגלס בות', בל פאולי ובן הארדי.
הקרנת הבכורה של הסרט נערכה ב-9 בספטמבר 2017 בפסטיבל הסרטים הבינלאומי בטורונטו. בארצות הברית יצא הסרט לאקרנים ב-25 במאי 2018 בהפצת IFC Films, ובבריטניה יצא ב-6 ביולי 2018 בהפצת Curzon Artificial Eye.
תקציר עלילה
הסרט מתאר את סיפור אהבתה הראשונה של הסופרת מרי שלי ומערכת היחסים שלה עם המשורר פרסי ביש שלי, וסיפור כתיבתו של הרומן "פרנקנשטיין".
הפקה
השם המקורי של הסרט "מרי שלי" היה "A Storm In the Stars" והוא שונה בינואר 2017. הסרט מבוסס על תסריט מקורי שכתבה התסריטאית האוסטרלית אמה ג'נסן. היא קיבלה מימון לכתיבת התסריט מ-Screen NSW ו-Screen Australia. הסוכנים שלה בארצות הברית מכרו את התסריט למפיקה איימי בייר. ב-28 בפברואר 2014 נבחרה הייפאא אל-מנסור לביים את הסרט.
ב-30 ביולי 2014 לוהקה אל פנינג לגלם את דמותה של מרי שלי. כוכבת הסרט "יומנה של נערה מתבגרת" בל פאולי צורפה לצוות השחקנים ב-20 במרץ 2015 לשחק בתפקיד קלייר קליירמונט, אחותה החורגת של מרי. ב-8 במאי 2015 לוהק דאגלס בות' לתפקיד פרסי שלי, וחברת HanWay Films שותפה בהפקה. ב-19 בפברואר 2016 הצטרף בן הרדי לצוות השחקנים. ב-2 במרץ 2016 הצטרפו גם השחקנים טום סטארידג', מייזי ויליאמס, סטיבן דיליין וג'ואן פרוגט.
יציאה לאקרנים
הקרנת הבכורה של הסרט נערכה ב-9 בספטמבר 2017 בפסטיבל הסרטים הבינלאומי בטורונטו. זמן קצר אחר כך קיבלו IFC Films ו-Curzon Artificial Eye את זכויות ההפצה בארצות הברית ובבריטניה. ב-28 באפריל 2018 הוקרן הסרט לראשונה בארצות הברית בפסטיבל הסרטים טרייבקה.
ב-25 במאי 2018 יצא הסרט לאקרנים בארצות הברית, וב-6 ביולי 2018 בבריטניה.
משה אייזנבט
הרב משה (מוריס) אייזנבט (ה'תרמ"ג/ה'תרמ"ד, 1883 – ד' בשבט ה'תשי"ח, 15 בינואר 1958) היה רב והיסטוריון צרפתי-אלג'יראי, רבה של קונסטנטין ואלג'יר ולאחר מכן רבה הראשי של אלג'יריה.
ביוגרפיה
נולד בשנת 1883 בפריז. הוא למד בבית המדרש לרבנות בפריז. ב-1911 מונה לרבנות העיר סדאן. ב-1914, במלחמת העולם הראשונה, גויס ל והשתתף בלחימה בוורדן. בשנת 1918 נישא ללור גולדשמידט, ממנה נולדו לו שלושה ילדים.
ב-1928 מונה לרבה של קונסטנטין, ב-1932 לרבה של אלג'יר וב-1941 החל לכהן כמשנה לרב הראשי של אלג'יריה. בשנת 1943 החל לכהן כרבה הראשי של אלג'יריה ומינה למשנהו את הרב אברהם משה פינגרהוט.
הרב אייזנבט נפטר ב-15 בינואר 1958 באלג'יר.
משה אליהו לוי
משה אליהו לוי (באנגלית: Moses Elias Levy; 1782, אסואירה, מרוקו - 7 בספטמבר 1854, וירג'יניה) היה איש עסקים ורפורמיסט יהודי-מרוקאי-אמריקאי, תומך התנועה לביטול העבדות.
קורות חיים
משה אליהו לוי היה סוחר בינלאומי עשיר, שבמסעותיו הגיע לג'יברלטר, אנגליה, פוארטו ריקו, קובה, ולבסוף התיישב ב-1820, בפלורידה, ארצות הברית. דיבר שפות רבות, והותיר את חותמו בכל ארץ שביקר בה.
לוי האמין בקולקטיביזם יהודי, חזרה לחקלאות ובחינוך אוניברסלי. ב-1821 היה ממייסדי העיר מיקאנופי (Micanopy) שבפלורידה, ורכש כ-100,000 אקרים של אדמה (כ-400 אלף דונם) בקרבתה. כוונתו הייתה להקים שם התיישבות יהודית חקלאית שתקלוט את יהודי מזרח אירופה שנמלטו לארצות הברית מפני רדיפות בארצותיהם. ההתיישבות שהקים ב-1822, נקראה פילגרימג' (Pilgrimage), או "ירושלים החדשה". היא אכן קלטה לתוכה משפחות יהודיות אחדות ואף החלה לצמוח. במהלך שנות קיומה הוא הספיק להשקיע בייצור סוכר ובפיתוח טכנולוגיות הדרושות לכך, וזכה להצלחה שעודדה התיישבויות אמריקאיות ברחבי פלורידה לעבור לייצור סוכר. אולם חייה של ההתיישבות היהודית הזו היו קצרים, 13 שנה בלבד עברו עד שנהרסה ב-1835, כחלק ממלחמה בין מתיישבים אמריקאים לאינדיאנים סמינולים.
בהשקפתו של לוי, האמנציפציה והניסיונות לשלב את היהודים בקרב לאומים זרים לעולם לא יצליחו. "לאן שלא יפנה, לאומיותו של ישראל תעמוד מולו". לכן אין ליהודים ברירה אלא ליצור מסגרות לאומיות. באותה עת חזרה לארץ ישראל נראתה כבלתי אפשרית, ולכן בחר לוי בצפון אמריקה כבסיס לתוכניותיו. לוי שילב בהשקפת עולמו גישה דתית ומסורתית ביחד עם גישה לאומית-מודרנית. ההיסטוריונית האמריקאית כריס מונקו שכתבה את הביוגרפיה עליו, רואה בו כמי שמזכיר ומקדים ברעיונותיו את התנועה הציונית שצמחה מסוף המאה ה-19, והגדירה אותו כ"פרוטו-ציוני".
יוזמה נוספת של לוי הייתה הקמתו של בית ספר - פנימייה יהודי בשנת 1821. בית הספר היהודי היה מהמרכזים הקהילתיים והתרבותיים הראשונים מסוגו בקרב יהדות ארצות הברית והיה "בית הספר הציבורי-חינמי הראשון במדינת פלורידה".
בנו הוא דייוויד לוי יולי, היהודי הראשון שנבחר לבית הנבחרים של ארצות הברית והראשון שנבחר לסנאט האמריקאי. קרוב משפחה רחוק שלו היה יהודה פיליפ בנימין, היהודי השני שנבחר לסנאט האמריקאי ומי ששימש כשר החוץ של ממשלת קונפדרציית המדינות של אמריקה בתקופת מלחמת האזרחים האמריקאית.
רוברט קורן
רוברט קורן (בסלובנית: Robert Koren; נולד ב-20 בספטמבר 1980) הוא כדורגלן עבר סלובני ששיחק בעמדת הקשר.
קריירת מועדונים
קורן החל את הקריירה שלו בקבוצת הנוער של מועדון הכדורגל דרבוגרד, ובין 1996 ל-2001 שיחק בקבוצה הבוגרת. לאחר מכן חתם על חוזה במועדון צליה, ובשנת 2004 עבר ללילסטרום מליגת העל הנורווגית. הוא היה אחד השחקנים הטובים בליגה, ושלוש פעמים סיים עם קבוצתו במקום הרביעי, פעם אחת העפיל עמה עד גמר גביע הנורווגי, בעונת זכה עמה בגביע, והעפיל עמה לגמר גביע האינטרטוטו ב-2006.
ב-4 בינואר 2007 עבר קורן בווסט ברומיץ' אלביון בהעברת בוסמן, וחתם על חוזה ל-18 חודשים עם אפשרות של המועדון להאריך את החוזה בשנה נוספת. הוא ערך את הופעת הבכורה יומיים לאחר מכן, כאשר עלה כמחליף בניצחון 3 - 1 על לידס יונייטד בסיבוב השלישי של גביע ה-FA. קורן הבקיע את שערו הראשון במועדון בניצחון 7 - 0 על בארנסלי ב-6 במאי 2007, במסגרת המחזור האחרון של הליגה, שבזכותו הבטיחה הקבוצה את מקומה בפלייאוף הצ'מפיונשיפ על ההעפלה לפרמייר ליג. קורן פתח בכל שלושת משחקי הפלייאוף, בהם גברה אלביון על וולבס בשני משחקי חצי הגמר והפסידה לדרבי קאונטי במשחק הגמר שנערך באצטדיון ומבלי.
ביולי 2007 נפצע קורן כאשר כדור המשחק פגע בעינו בזמן אימון, וגרם לדימום פנימי ולאובדן זמני של הראייה, ממנו התאושש לחלוטין בסופו של דבר. בגלל הפציעה הוא החמיץ את תחילת עונת, אך חזר להרכב בשלהי אוגוסט כמחליף במשחק גביע הליגה נגד פיטרבורו יונייטד. באמצע ספטמבר הוא חתם על חוזה חדש לשנתיים באלביון, וגם הפעם הותיר להנהלת הקבוצה את האפשרות להאריך אותו בשנה. בהפסד החוץ 2 - 3 לסאות'המפטון באוקטובר 2007 הוא הבקיע שני שערים, ובזכות כך נבחר לקבוצת האלופים של השבוע. שערו הראשון בפרמייר ליג הובקע בניצחון 3 - 0 על מידלסברו ב-17 בינואר 2009, והוא נבחר לשחקן המצטיין במשחק. השער שהבקיע בתיקו 2 - 2 מול ברנלי בגביע ה-FA נבחר לשער הסיבוב על ידי רשת ITV.
בעונת היה קורן לשחקן השדה בעל מספר ההופעות הגבוה ביותר בווסט ברומיץ', כשרק לשוער סקוט קארסון יש יותר הופעות ממנו. ב-17 במאי 2010 שוחרר קורן מווסט ברומיץ', לאחר שההנהלה בחרה לא להאריך את החוזה שלו.
בשנת 2010 חתם בהאל סיטי.
ב-3 באוגוסט 2014 חתם במלבורן סיטי האוסטרלית.
נבחרת
קורן ערך 12 הופעות והבקיע שער אחד במדי הנבחרת עד גיל 21. הוא הבקיע את שער הבכורה שלו במשחק ההפסד 2 - 3 לנבחרת נורווגיה במוקדמות מונדיאל 2006, שנערך ב-3 בספטמבר 2005. הוא הוביל את נבחרת סלובניה כקפטן במוקדמות מונדיאל 2010, כולל בפלייאוף ההעפלה שבו גברה סלובניה על נבחרת רוסיה. סלובניה הוגרלה לבית ג' ביחד עם, ו. במשחק הפתיחה של שלב הבתים, מול אלג'יריה, הבקיע את שער הניצחון.
מוטי לוין
מוטי לוין (נולד ב-13 במרץ 1963) הוא מנהל ישראלי המכהן כמנכ"ל קבוצת חיפה (לשעבר חיפה כימיקלים).
ביוגרפיה
במסגרת תפקידיו השונים שימש לוין כמשנה למנכ"ל ומנהל הכספים בחברת כימיקלים לישראל. בתקופת כהונתו הושלם תהליך ההפרטה של החברה במכירת 30% יתרת אחזקות המדינה לציבור, והארכת זיכיונות הכרייה בים המלח ובשדות הפוספט עד שנת 2029.
בין השנים 2004–2006 כיהן כמנכ"ל חברת הייצוא החקלאי "מגדלי יצוא ערבה", עד מינויו למנכ"ל "קבוצת ממן". במהלך כהונתו כמנכ"ל קבוצת ממן הופרט תחום הטיפול במטען אווירי בישראל. בנוסף, במסגרת תפקידו הכין לוין את קבוצת ממן לכניסתם של מתחרים בינלאומיים, שהקימו מסופי מטען בתחום נמל התעופה בן-גוריון ומחוצה לו. בין השנים 2011–2014, שימש כמנכ"ל חברת הלוגיסטיקה הישראלית "UTi לוגיסטיקה", חברת בת של הרשת העולמית UTi Logistics .
בשנת 2014 מונה למנכ"ל קבוצת גדות, עד מינויו לתפקיד מנכ"ל קבוצת חיפה (לשעבר "חיפה כימיקלים") בשנת 2018. בזמן כהונתו נחתם הסכם סיום העסקה בין הנהלת קבוצת חיפה לבין עובדי המפעל הצפוני במפרץ חיפה, שנסגר בספטמבר 2017 בתום מאבק משפטי ממושך. במסגרת תפקידו מוביל לוין תוכנית להשקעה בתשתיות ובהרחבת מתקנים לייצור דשנים מיוחדים במפעל שבמישור רותם בהשקעה של כ־1.2 מיליארד שקל, ובכלל זה הקמת מתקן לייצור אמוניה. עם השלמת התוכנית, המפעל צפוי להעסיק מאות עובדים חדשים.
לוין הוא בעל תואר ראשון בכלכלה ותואר שני במנהל עסקים עם התמחות במימון, מטעם אוניברסיטת בר-אילן.
קלייר טומלין
קלייר טומלין (באנגלית: Claire Tomalin; נולדה ב-20 ביוני 1933) היא מחברת ועיתונאית אנגלייה הידועה בעיקר מהביוגרפיות שכתבה על צ'ארלס דיקנס, תומאס הרדי, סמיואל פיפס, ג'יין אוסטן, ומרי וולסטונקראפט.
ביוגרפיה
טומלין נולדה בשם קלייר דלאביניי (Claire Delavenay) בלונדון. היא בתם של איש האקדמיה הצרפתי אמיל דלאביניי והמלחינה הבריטית מיוריאל הרברט. היא למדה בקולג' הנשים ניונהאם קולג' שבאוניברסיטת קיימברידג'. ב-1955 התחתנה עם העיתונאי ניק טומלין. היא עבדה בהוצאה לאור ובעיתונאות כעורכת ספרותית במגזין "New Statesman", ואחר כך בעיתון "סאנדיי טיימס" בעת שגידלה את ילדיה.
טומלין ארגנה שתי תערוכות על תקופת הריג'נסי, האחת אודות השחקנית גברת ג'ורדן בקנווד, שנערכה ב-1995, והשנייה אודות מרי וולסטונקראפט ובתה מרי שלי, בשנת 1997. היא הייתה חברה בוועדה של ספריית לונדון, ושירתה כנאמנה של גלריית הדיוקנאות הלאומית ושל קרן וורדסוורת'. טומלין היא סגנית נשיאה של הארגונים "Royal Literary Fund", האגודה המלכותית לספרות, ושל הסניף האנגלי של ארגון PEN.
חיים אישיים
ב-1955 התחתנה עם ניקולס טומלין, שהיה עיתונאי בולט. נולדו להם שלוש בנות ושני בנים. ניקולס נהרג ב-1973 במלחמת יום הכיפורים.
ב-1993 התחתנה טומלין עם הסופר והמחזאי מייקל פריין.
ג'ונתן נולאן
ג'ונתן "ג'ונה" נולאן (באנגלית: Jonathan Nolan; נולד ב-1976) הוא תסריטאי אנגלי-אמריקאי, מפיק טלוויזיה, במאי וסופר. הוא היוצר של סדרות הטלוויזיה "מבוקש" (2011 - 2016) ו"וסטוורלד" (החל מ-2016).
הוא שיתף פעולה בכמה סרטים עם אחיו, הבמאי כריסטופר נולאן, שעיבד סיפור קצר שלו "ממנטו מורי" (2001) לסרט "ממנטו" (2000). יחד הם כתבו את מותחן המסתורין "יוקרה" (2006), את סרטי גיבורי העל "האביר האפל" (2008) ו"עלייתו של האביר האפל" (2012), וסרט המדע הבדיוני "בין כוכבים" (2014).
נולאן גדל בלונדון ושיקגו, למד באוניברסיטת ג'ורג'טאון, שם התמחה באנגלית וכתב עבור עיתון הסטודנטים "The hoya".
קריירה
אחיו הבכור, הבמאי כריסטופר נולאן השתמש בסיפורו הקצר של נולאן, "ממנטו מורי", כבסיס לסרטו "ממנטו". למרות שג'ונתן לא קיבל מקום בקרדיטים כתסריטאי אלא רק כ"מבוסס על סיפור מאת...", קיבלו שני האחים מועמדות משותפת לפרס אוסקר לתסריט המקורי הטוב ביותר מיד עם הפצת הסרט, עוד לפני שהסיפור עצמו פורסם.
ב-2005 ג'ונתן וכריסטופר כתבו את התסריט ל"יוקרה", אשר מבוסס על רומן של כריסטופר פריסט בעל אותו שם. ב-2008 שיתפו האחים פעולה בתסריט של הסרט "האביר האפל". הסרט הפך לגרסה הקולנועית המוצלחת ביותר של באטמן מבחינה כלכלית. מאז, כבר נשבר שיא זה על ידי סרט ההמשך שלו, "עלייתו של האביר האפל".
ב-10 בפברואר 2011, העלתה רשת CBS פיילוט של נולאן לסדרה "מבוקש". הסדרה אושרה להפקה באופן רשמי ב-13 במאי 2011 על מנת שתהיה מוכנה לשידור בסתיו 2011. הסדרה רצה חמש עונות בכיכובם של ג'יימס קאביזל ומייקל אמרסון. נולאן שימש מפיק בפועל יחד עם ג'יי ג'יי אברהמס.
ב-2014, "TheWrap" דיווחו כי נולאן מביים סדרת טלוויזיה המבוססת על סדרת המוסד של אייזק אסימוב עבור HBO.
חיים האישיים
נולאן נשוי לסופרת ליסה ג'וי, כותבת "סוכן מחוק". יש להם ילדה שנולדה ב-2014. הם מצפים לילד השני שלהם.
מוציא ת'נשמה (סרט)
מוציא ת'נשמה הוא סרט אימה על-טבעי שנכתב ובוים על ידי בישאל דוטה, בכיכובה של מייגן סורי ובהפקת 'ניאון'. סאם היא תלמידת תיכון אמריקאית ממוצא הודי, שדוחה את שורשיה ורוצה להיות כמו כולם. כששד שטני חוטף את חברת ילדותה, היא צריכה לחזור למקורותיה כדי להביס אותו.
עלילת הסרט
סאם, מתבגרת אמריקאית-הודית, חיה חיים אידיאליים בפרבר אמריקאי עם אימה המסורתית ואביה האהוב. חוסר הביטחון של סאם בנוגע לשורשיה מתגבר, כשחברת ילדות לשעבר ממוצא הודי גם היא, בשם תמירה, מתחילה להתנהג מוזר ונושאת עמה צנצנת ריקה לכל מקום. ברגע של כעס, סאם שוברת את הצנצנת של תמירה, דבר המוביל להשתלשלות מסויטת של אירועים, שמקורם בנער הודי אחר שנרצח שנים קודם, יחד עם כל משפחתו על ידי אותה ישות דמונית שהשתחררה מהצנצנת. כשתמירה נעלמת, סאם מחליטה לעשות כל שביכולתה כדי להציל אותה.
הפצה
הסרט הוקרן לראשונה בפסטיבל SXSW (South by Southwest) שבטקסס וצפוי לצאת לאקרנים בארצות הברית ב-22 בספטמבר ויום לפני כן, ב-21 בספטמבר בישראל.
פתרון מישל
פתרון מישל הוא פתרון כללי למשוואות האלסטיות בקואורדינטות קוטביות פותח על ידי ג'ון הנרי מישל. הפתרון נכתב כסדרת פורייה ב \theta \,.
מישל הראה שניתן לבטא את הפתרון הכללי במונחים של פונקציית מאמץ אייירי מהצורה
מרכיבי מאמץ
ניתן להשיג את מרכיבי המאמץ על ידי החלפת פתרון מישל במשוואות המתח במונחים של פונקציית המאמץ של איירי (בקואורדינטות גליליות). טבלה של מרכיבי מתח מוצגת להלן.
רכיבי העתק
שדה העתק ניתן להשיג מהפתרון של מישל על ידי שימוש ביחסי מאמץ-מעוות ומעוות-העתק. להלן טבלה של רכיבי תזוזה התואמים את המונחים בפונקציית המאמץ של איירי עבור פתרון מישל. בטבלה זו
כאשר \nu הוא יחס פואסון, ו- \mu הוא מודול הגזירה. יש לציין ששניתן להוסיף העתק גוף צפיד על פתרון מישל של הצורה
כדי לקבל שדה העתק קביל.
פולקסווגן סוג 18A
פולקסווגן סוג 18A (בגרמנית: Volkswagen Type 18A) היא מכונית קבריולה, אשר יוצרה כניידת משטרה עבור משטרת גרמניה, מתוצרת יצרנית הרכב הגרמנית Hebmüller (שם מלא: "Karosseriewerke Joseph Hebmüller Söhne") עבור קונצרן הרכב פולקסווגן, בשנת 1949.
בסך הכל יוצרו 482 יחידות.
מרשה לינהאן
'''מרשה מ. לינהאן (באנגלית: Marsha M. Linehan''', נולדה ב-5 במאי 1943) היא פסיכולוגית וחוקרת אמריקאית, מייסדת שיטת הטיפול הדיאלקטי-התנהגותי (DBT) לטיפול מבוסס ראיות באנשים הסובלים מהפרעת אישיות גבולית ומקשיי ויסות רגשי. את שיטת הטיפול פיתחה לינהאן על סמך ניסיונה האישי עם ההפרעה, שעמה התמודדה בעצמה במשך שנים.
לינהאן מכהנת כפרופסור לפסיכולוגיה ופרופסור למדעי ההתנהגות והפסיכיאטריה באוניברסיטת וושינגטון בסיאטל ארצות הברית, וכראש המרפאות לטיפול ומחקר בהביוריסטיים. מחקרה עוסק בעיקר בהפרעת אישיות גבולית והטיפול בה, ובהשפעת מודלים התנהגותיים על נטייה לאובדנות ושימוש בסמים.
ביוגרפיה
לינהאן נולדה וגדלה בטלסה שבאוקלהומה, ארצות הברית, הבת השלישית במשפחה בת שישה ילדים. כילדה הייתה תלמידה מצטיינת והיטיבה לנגן בפסנתר, אך נחשבה בבית לילדה קשה ובעייתית, בניגוד ליתר אחיה. בהיותה נערה שקעה במשבר נפשי קשה, בעקבותיו אושפזה במוסד פסיכיאטרי בגיל 17. ללינהאן היו נטיות אובדניות והתנהגויות של פגיעה עצמית קשה. הרופאים אבחנו אותה בשעתו כחולת סכיזופרניה, והיא טופלה בתרופות נוגדות פסיכוזה, בשוקים חשמליים ובפסיכותרפיה פסיכודינאמית. היא נשלחה על בסיס קבוע לחדר בידוד כדי למנוע ממנה פגיעה עצמית, ללא הועיל. הטיפולים שעברה לא הביאו להטבה כלשהי במצבה הנפשי. מאוחר יותר סיפרה לינהאן כי לדעתה, האבחנה שלה הייתה שגויה, וכי למעשה סבלה מהפרעת אישיות גבולית. כאישה צעירה ביצעה לינהאן כמה ניסיונות אובדניים, אושפזה שוב, וחשה ייאוש כבד.
השינוי הופיע כאשר החלה לינהאן בתהליך של קבלה עצמית. את מקור הכוח שאבה מאמונתה הנוצרית-קתולית, והגיעה לתובנות מסוימות ברגעים של חיבור רוחני דתי. הנטייה האובדנית התקיימה כל עוד היה פער בין מי שהיא הייתה, לבין מי שרצתה ולא הצליחה להיות. כאשר החלה לקבל את עצמה כפי שהיא, פחתו הפגיעה העצמית ודחף המוות.
לינהאן השלימה תואר ראשון (1968), תואר שני (1971) ודוקטורט בפסיכולוגיה (1972) באוניברסיטת לויולה (Loyola) בשיקגו. את עבודת פוסט-הדוקטורט שלה עשתה בבאפלו, שם גם טיפלה במטופלים בסיכון אובדני. החל מ-1977 היא חברה בסגל המחלקה לפסיכולוגיה באוניברסיטת וושינגטון שבסיאטל.
לינהאן איננה נשואה. היא מתגוררת בסיאטל עם בתה המאומצת וחתנה. ביוני 2011 חשפה את סיפורה האישי בכתבה שהתפרסמה בעיתון הניו-יורק טיימס.
טיפול דיאלקטי-התנהגותי
לינהאן פיתחה את שיטת הטיפול הדיאלקטי-התנהגותי (Dialectical behavior therapy, DBT) בסוף שנות ה-80 של המאה ה-20. הטיפול יועד בתחילה לנשים הסובלות מהפרעת אישיות גבולית ולאנשים עם נטייה אובדנית כרונית. בהמשך הורחבה השיטה לטיפול בהפרעות נוספות שבמרכזן קשיי ויסות רגשי, ובהן דיכאון, הפרעות אכילה ושימוש בסמים.
הטיפול מבוסס על עקרונות הטיפול הקוגניטיבי-התנהגותי, המניע את המטופל לשינוי - שיפור כישורים בינאישיים והתנהגותיים ושיפור היכולת לוויסות רגשי, לצד עקרונות של קבלה עצמית, סובלנות למצוקה רגשית, וקשיבות (מיינדפולנס). העקרונות הבסיסיים הם אלו שלינהאן מצאה כאפקטיביים עבור עצמה.
מחקרים נרחבים שנעשו על ידי לינהאן וחוקרים אחרים בעולם, הצביעו על יעילות הטיפול הדיאלקטי-התנהגותי בהפחתת ניסיונות אובדניים, פגיעה עצמית ואשפוזים.
פרסומים
לינהאן פרסמה עשרות מאמרים בנושא טיפול בהפרעת אישיות גבולית וסימפטומים נלווים לה. כמו כן פרסמה ספרים ומדריכי הוראות למטפלים בשיטת התרפיה הדיאלקטית התנהגותית. ספרה למטפלים "הפרעת אישיות גבולית - מדריך להקניית כישורים" יצא לאור בעברית בשנת 2006 בהוצאת 'אח'.
נחמן ריבקין
קורות חייו
נשוי למלכה ואב לשישה. אחד מבניו שירת גם הוא כקצין בסיירת מטכ"ל.
ריבקין מראשוני היישוב קדומים ומתגורר בו גם היום.
גייל טלשיר
גייל טלשיר (נולדה ב-22 במרץ 1968) היא חוקרת מדע המדינה ומרצה בכירה בחוג למדע המדינה באוניברסיטה העברית בירושלים, המתמחה בחקר אידאולוגיות פוליטיות ומשבר הדמוקרטיה.
ביוגרפיה
טלשיר נולדה ב-22 במרץ 1968 בירושלים לפרופסור דוד טלשיר ולפרופסור צפורה טלשיר ולמדה בבית הספר התיכון על שם מיי בויאר. שירתה בצה"ל כמורה חיילת בבית ספר שדה מעגן מיכאל.
למדה לתואר ראשון בפילוסופיה ובמדע המדינה באוניברסיטה העברית בירושלים, ומשם המשיכה למסלול ישיר לדוקטורט בהנחייתו של פרופסור מייקל פרידן באוניברסיטת אוקספורד, שם למדה בשנים 1993–1997. עבודת הדוקטורט שלה עסקה בצמיחת תנועות ירוקות.
בשנת 1998 התקבלה לתפקיד מרצה בחוג למדע המדינה באוניברסיטה העברית בירושלים. בשנת 2001 נבחרה לתפקיד ראש מגמת חינוך אזרחי ודמוקרטיה בחוג. בשנת 2004 מונתה למרצה בכירה. בשנת 2007 מונתה לראש תוכנית המנהלים בבית הספר פדרמן למדיניות ציבורית. במסגרת תפקיד זה הקימה את המרכז להכשרת בכירים, שכלל תוכנית לתואר שני במדיניות ציבורית לבכירים בשירות המדינה שהוכנה בשיתוף עם נציבות שירות המדינה. בשנת 2013 הובילה תוכנית להכשרת ראשי ערים שנבחרו לקדנציה ראשונה. בשנת 2016 עמדה בראש "תוכנית הנשיא למובילות אקדמית" שיזם נשיא האוניברסיטה העברית, פרופסור מנחם בן-ששון.
לטלשיר בן אחד, והיא חיה בזוגיות עם העיתונאי דני זקן.
מחקר אקדמי
מחקרה האקדמי של טלשיר מתמקד באידאולוגיות פוליטיות, במתח בין תיאוריה ומעשה פוליטי, בין המערכת המפלגתית והחברה האזרחית, בין הדרג הנבחר והדרג המקצועי. מחקריה מתבוננים על הזירה הפוליטית כמאבקים על ערכים והשקפות עולם. בעשור השני של המאה ה-21 עסק מחקרה העיקרי באידאולוגיה של ממשלת ישראל בתקופת בנימין נתניהו.
עבודת הדוקטורט של טלשיר עסקה בהתפתחות תנועות סביבתניות, ובחנה האם מדובר באידאולוגיה חדשה או בהסתעפות של אידאולוגיות קיימות, וספציפית של השמאל החדש. בשנת 2002 פרסמה את הספר "The Political Ideology of Green Parties", העוסק במפלגה הירוקה בגרמניה ובמפלגה הירוקה בממלכה המאוחדת.
במסגרת "תוכנית הנשיא למובילות אקדמית" ערכה, יחד עם פרופסור ישראל כ"ץ, את קובץ המאמרים "מגדלור או מגדל שן?", העוסק בתהליכים בעולם האקדמיה בישראל.
בשנת 2017 הקימה קבוצת מחקר בנושא "הון אנושי בדמוקרטיה" במסגרת תוכנית 2048 של מרכז שאשא למחקרים אסטרטגיים, וב-2018 הקימה את קבוצת מחקר בנושא "משילות ודמוקרטיה" באותה המסגרת.
כוח טבעי
כוח טבעי (באנגלית: The Game Changers) הוא סרט תיעודי משנת 2018, העוסק ביתרונות של תזונה מהצומח, ובפרט לספורטאים.
תוכן
עיקר הסרט מציג את סיפורו של ג'יימס וילקס, לוחם אמנויות לחימה משולבות. לאחר שוילקס נפצע ונאלץ להפסיק את פעילותו הספורטיבית, הוא מבקש לבנות לעצמו תזונה שתעזור להאיץ את החלמותו. כשהוא נתקל במחקר על-פיו תזונת הגלדיאטורים הרומיים הייתה מבוססת בעיקר על הצומח, החל ללמוד על תזונה מהצומח. הסרט יוצא נגד הדעה שחלבון מהחי מסייעת להגדלת האנרגיה הזמינה לגוף, וטוען שהיא מבוססת על רעיונות מיושנים של הביוכימאי בן המאה ה-19, יוסטוס פון ליביג, שהשפיעו על המלצות התזונה של משרד החקלאות של ארצות הברית, ונשארו נפוצים אפילו אחרי שההמלצות שונו. בחלק זה של הסרט הוא מראיין מספר ספורטאים טבעוניים העוסקים בענפי ספורט בעצימות גבוהה האולטרה מרתוניסט סקוט ג'וריק, אלופת המשחקים הפאן-אמריקאיים דוטסי באוש, אלופת אוסטרליה בריצת 400 מטר, מורגן מיטשל. לאחר מכן, הוא מותח ביקורת גם על הרעיון שחלבון מהחי נחוץ לבניית מסת שריר, ומראיין את מרים המשקולות האולימפי קנדריק פאריס, ואת פטריק בבומיאן, מפתח גוף המחזיק במספר שיאים של הרמת משקל.
לאחר מכן, וילקס פועל כדי לשכנע את אביו, המתאושש מהתקף לב, לנסות תזונה מהצומח כאמצעי למניעת מחלות לב ולסיוע בהחלה מהן. בחלק זה של הסרט הוא מראיין את השחקן ומפתח הגוף ארנולד שוורצנגר, שגם הוא עבר לתזונה המבוססת בעיקר על הצומח.
הפצה
הסרט הוצג לראשונה בפסטיבל הסרטים סאנדנס 2018. עריכה מחודשת הופצה בבתי הקולנוע ב-2019. לאחר מכן הסרט עלה לנטפליקס.
השפעה וביקורת
הסרט זכה לדירוג של 70% באתר Rotten Tomatoes. מספר אנשים בולטים הצהירו כי ישנו את התזונה שלהם בעקבות הסרט, ביניהם השחקן דולף לונדגרן, ורוכב האופניים התחרותי כריס פרום. בישראל, הטניסאים בן פתאל ורון אידזון סיפרו בכתבה בחדשות 12 כי הפכו לטבעונים בעקבות הצפייה בסרט. שדרן הרדיו טל ברמן המליץ על הסרט ואמר שהוא גרם לו לנסות לא לאכול שום דבר מהחי.
לצד התגובות החיוביות, ספג הסרט ביקורת נוקבת מצד אנשי מקצוע בתחום הכושר, התזונה והתקשורת המדעית. כך, למשל, המומחה לתזונת ספורט אסקר יוקנדרופ (Asker Jeukendrup), אמר כי הסרט "עונה על כל הקריטריונים של פסאודו-מדע וחף מכל קריטריון של מחקר מדעי". ואילו ג'ו שוורץ (Joe Schwarcz), מנהל משרד המדע והחברה באוניברסיטת מקגיל התלונן כי "קיים מדע מבוסס לקידום תזונה מהצומח, אבל הסרט הזה גולש יותר מדי לתחומי הפסואודו-מדע לטעמי." שוורץ מתח ביקורת על הסרט באומרו כי "מעשיהם של הספורטאים ב'כח טבעי' אינם יכולים להחשב כהוכחה ליתרונותיה של תזונה טבעונית לביצועים אתלטיים." לדברי שוורץ, הראיות שהוצגו "קלושות למדי", יוצרי הסרט נופלים בהטיית האישוש ובהטיית נתונים, ו"חלק מהמחקרים שצוטטו לטובת טבעונות ממומנים על ידי תעשיות המזון האורגני או האבוקדו".
כתב העת של איגוד התזונה ההונגרי Új DIÉTA מתח ביקורת על הסרט וכינה אותו "פסאודו מדע ולא מדע אמיתי" ו"תעמולה לטבעונות". כתב העת מתח ביקורת על הסרט על הצגת "מחקר חד-צדדי" ועל טענות חסרות בסיס מדעי, באומרו "'כח טבעי' כולל רק מחקר התורם למסר שהם רוצים להעביר, לפיו תזונה טבעונית (מבוססת צמחים) טובה יותר בכל היבט מתזונה המכילה מזון מן החי". בכתב העת עוד נאמר כי "יש חשיבות עליונה" לכך שבסרט תיעודי מסוג זה תהיה הקפדה על גישה מדעית, אך "במקום זאת, יוצרי הסרט שמו דגש רב יותר על יצירת השפעה רגשית מאשר על בסיס מדעי ראוי". בכתב העת צוין כי "הסרט מפרט באריכות" תזה לפיה תזונה טבעונית "היא האידיאלית ביותר" מנקודת מבט של קיימות, אולם על פי מחקר שנערך בשנת 2020, "לא ניתן לומר כי הדיאטה הטבעונית תהיה מקדמת הקיימות ביותר ". על פי כתב העת, ליוצרים יש ניגודי אינטרסים רבים וציינו כי "הרופאים, הסלבריטאים ואנשי המקצוע המופיעים בסרט הם כולם פעילים טבעוניים מסורים, מפיצים של מוצרים טבעוניים או טבעוניים קיצוניים מפורסמים כמו ג'קי צ'אן או ארנולד שוורצנגר."
פול קיטה (Paul Kita), עורך מזון ותזונה במגזין 'בריאות גברים', התלונן על אי-דיוקים עובדתיים במידע שהוצג בסרט ועל נתונים שהוצאו מהקשרם בצורה מטעה באומרו כי הסרט התיעודי "מציג רק צד אחד של העובדות, לרוב באמצעות מקורות שנויים במחלוקת, הסקת מסקנות מרחיקות לכת ממחקרים בהיקף קטן והצהרות שהן פשוט הטעייה לשמה." אחד הרופאים שהופיעו בסרט, ג'יימס לומיס (James Loomis), התייחס לביקורת של קיטה וטען שהמחקר המצוטט בסרט משקף למעשה "גוף של עדויות מבוססות כל כך עד שארגוני הבריאות והתזונה המובילים בעולם מעודדים כעת בביטחון תזונה ממוקדת צמחים."
ליין נורטון (Layne Norton), שרירן ובעל תואר דוקטור בתזונה ומייסד חברת תזונה וייעוץ גוף, זיהה לדבריו טיעונים פגומים שהושמעו לטובת הנחת היסוד של הסרט וכן שלא נחשפה בסרט ההטיה הפרו-טבעונית והאינטרסים המסחריים של יוצרי הסרט (כולל של המפיק הראשי של הסרט, ג'יימס קמרון, טבעוני מוצהר שהקים את חברת החלבונים הצמחיים Verdient Foods). נורטון תקף את טענות הסרט הדוקומנטרי כי "תעשיית הבשר והחלב מממנת בסתר את כל המחקרים המוכיחים יתרונות כלשהם למוצרים מן החי" וכינה אותן תאוריית קונספירציה חסרת בסיס עובדתי. הוא המשיך וכתב, "הסרט לוקה בכשלים לוגיים מרובים, לרבות טיעוני 'איש קש', ברירה כוזבת, 'קטיף דובדבנים' בניסיון לייצר דמוניזציה למוצרים מן החי ולהציג את התזונה הטבעונית כפתרון לבעיות העולם." גארת' דייוויס (Garth Davis), רופא טבעוני ומחבר ספר שמציג את היתרונות הבריאותיים של תזונה צמחית, התייחס לביקורת של נורטון ויצא להגנת הסרט. "[נורטון] הרכיב קו סיפור שנשמע אמין לאוזנו של ההדיוט, אך למעשה מציג בצורה שגויה את הסרט ואת המדע המוצג בסרט .... הוא טוען לכשלים של קטיף דובדבנים והטיה, ובה בעת מבצע הטיה וקטיף דובדבנים שלא יאומנו. ביקורתו על הסרט היא יותר ביקורת על טבעונות."
מומחה התזונה זכרי ונגר (Zachary Wenger) מתח ביקורת על איכות הראיות שהוצגו בסרט ומכנה אותן "עלובות במיוחד ". לדברי ונגר, "מספר פעמים, הסרט הציג ניסויים על 3 אנשים והסיק מסקנות נחרצות מהניסויים הללו. אמנם הניסויים הללו מבדרים, אך הם רחוקים מלהיות ראיה מבוססת. לאמיתו של דבר מדובר בפשטות באנקדוטות משעשעות. לא הייתה קבוצת ביקורת, לא הייתה שום אקראיות, לא הייתה סמיות, לא היו התאמות סטטיסטיות כמו שהיינו מצפים לראות בניסוי מבוקר אקראי המבוצע כהלכה". מרדית' רות (Meredith Root), מאמנת קרוספיט ומהנדסת מחקר ביו-רפואי לשעבר, סקרה את המחקרים המדעיים שהוזכרו בסרט והגיעה למסקנה כי "ככל שיהיו כוונות טובות, יוצרי 'כח טבעי' החמיצו את המטרה בכך שהלכו רחוק מדי עם שלילת תזונה מן החי ועם קידום אג'נדה טבעונית. מה שאני כן מסכימה איתו הוא שלכולם תהיה תועלת משילוב מגוון גדול יותר של ירקות ופירות בתזונה שלהם. המדע התומך בכך מבוסס היטב." התזונאית המוסמכת אבי לנגר (Abby Langer), סקרה את הסרט, הביעה ביקורת באשר לחלק מהטיעונים שהופיעו בו, וסיכמה: "'כח טבעי' ישכנע הרבה אנשים לאכול יותר צמחים, מה שלדעתי הוא פנטסטי. אך שימוש בהטלת אימה ובמידע שגוי כדי לשכנע אנשים במשהו אינו ראוי ואינו בר קיימא."
ואל-ד'ור
היסטוריה
העיר נוסדה בסוף שנות השלושים כחלק מפיתוח מכרות הזהב שבאזור, זוהי אחת הערים העשירה במחצבים תת-קרקעיים הכוללים זהב, אבץ, עופרת, נחושת וכסף. בצפון העיר מתחת לאגם דמוטיני (lac Demontigny) נמצא מכרה הזהב הראשון ב-1911. המכרה מתחיל לפעול ב-1931 יחד עם עוד שני מכרות שהחלו לפעול ב-1934 והגברת הדרישה לעובדים מתפתחת העיר. ב-1968 העיר מאחדת שלוש ערים שכנות בורלאמאק (Bourlamaque; נוסדה ב-1934), ואל ד'ור (נוסדה ב-1937) ולאק-למואן (Lac-Lemoine; נוסדה ב-1958). ובשנת 2002 העיר גדלה מאיחוד עם ארבע ערים שכנות נוספות.
דמוגרפיה
במפקד האוכלוסין שנערך ב-2011 מנתה העיר 31,220 תושבים לפי החלוקה: זוהי ירידה של כ-5% מכמות האוכלוסייה שהייתה ב-1995 שבו בכל הערים יחד היו 32,842 תושבים.
האוכלוסייה מונה:
נאגאטינסקי זאטון
נאגאטינסקי זאטון (ברוסית:  Нагатинский Затон) הוא ראיון של המחוז הדרומי של העיר הפדרלית מוסקבה, שברוסיה. שטח המחוז הוא 9.795 קמ"ר ואוכלוסייתו מונה 121,143 תושבים (2020).
A Question
רשימת שירים
כל השירים נכתבו והולחנו על ידי פיל רינד, למעט שיר 2.
מבצעים
סייקרד רייך
הפקה
יום הצחוק העולמי
יום הצחוק העולמי נחוג כל שנה, מאז 1998, ביום ראשון הראשון של חודש מאי.
היום נחוג לראשונה במומבי, בהודו, ביוזמתו של דוקטור מאדאן קאטאריה (Madan Kataria), שפרסם בנושא מאמר בשם Laughter, the Best Medicine (הצחוק, הרפואה הטובה ביותר) כתגובתה להשערת משוב הפנים. קאטאריה ייסד תנועה של "יוגה צחוק" הפועלת על בסיס תוספת בריאות הנובעת מצחוק חופשי, לפי עקרונות דומים לליצנות רפואית. התנועה התפשטה על פני ארצות רבות ומתגאה במספר הולך וגדל של חברים.
את יום הצחוק חוגגים במופעי ליצנים ותחפושות, הצגות של תיאטרון בובות, כינוסים של צחוק יזום ועוד.
מירית בן נון
מירית בן נון (נולדה ב-8 באוגוסט 1966) היא אמנית ישראלית.
ביוגרפיה
נולדה בשם מרית אלטשולר וגדלה בבאר שבע. אביה צבי נהרג בתאונת דרכים בהיותה בת שש, אמה דבורה היא מורה לחינוך מיוחד בגמלאות. למירית אחות אחת.
בהיותה בת עשרים טסה עם בעלה לארצות הברית והתגוררה בלוס אנג'לס במשך עשר שנים, שם ניהלה עסק למיחזור טונרים וראשי דיו. מששבה לישראל עם משפחתה בשנת 1995 המשיכה לנהל את העסק עד לשנת 2010.
בן נון יוצרת אמנות מאז 1998, היא אוטודידקטית ולא רכשה שום השכלה פורמלית בתחום.
בן נון מתגוררת בחדרה, היא אם לשלושה ילדים, ביניהם הראפר טליסמאן.
אודות יצירתה
באתר "הארץ" נכתב בשנת 2009, בנוגע לתערוכתה "מרבצים צבעוניים", אודות יצירתה: “ציוריה של בן נון ניחנים בחושניות ובצבעוניות עזה. יש להם מאפיינים נאיביסטיים וארכיטיפיים המאזכרים אמנות עממית; במרכז יצירתה של בן נון עומדים דמות האישה והיחסים בין המינים... מירית בן נון היא צמח בר שאיננו גדל בשדרה המרכזית של האמנות הישראלית, אלא בצידי הדרך הראשית. יש לה שביל צדדי משלה, ממנו היא מתריסה כלפי עולם האמנות הממוסדת.”
תערוכות קבוצתיות
תצוגת קבע
ג'יימס מירליס
ג'יימס אלכסנדר מירליס (באנגלית: James Alexander Mirrlees; 5 ביולי 1936 – 29 באוגוסט 2018) היה כלכלן בריטי וזוכה פרס נובל למדעי הכלכלה, ביחד עם ויליאם ויקרי בשנת 1996.
ביוגרפיה
מירליס התחיל את דרכו באוניברסיטת אדינבורו, שם גם סיים את לימודי התואר השני בשנת 1957. בשנים 1968–1976 כיהן מירליס כפרופסור אורח שלוש פעמים במכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס. הוא היה גם פרופסור אורח באוניברסיטת קליפורניה בברקלי (1986) ובאוניברסיטת ייל (1989). הוא לימד גם באוניברסיטת אוקספורד ובאוניברסיטת קיימברידג'. בתקופה זו פרסם מירליס מאמרים רבים, אשר עוסקים רבות במידע א-סימטרי אשר זיכו אותו בסופו של דבר בפרס נובל בכלכלה בשנת 1996. בנוסף על כך, מירליס היה חבר במועצת היועצים הכלכליים של סקוטלנד.
מירליס נפטר בקיימברידג' ב-29 באוגוסט 2018.
אנפית ננסית
אנפית ננסית (שם מדעי: Ixobrychus sturmii) היא מין של עוף מים ממשפחת האנפתיים ומהסוג אנפית החיה ברחבי אפריקה שמדרום לסהרה ולעיתים נדירות נמצאת צפונה יותר, כמו על האיים הקנריים והיא מהקטנות שבאנפות. האנפה בעלת תפוצה רחבה ואינה בסכנה בטבע.
תיאור
אנפית זו מגיעה לאורך ממוצע של 27 עד 30 סנטימטרים ובמראה מזכירה את האנפית הגמדית הצפונית יותר. עם זאת צבע נוצותיה אפור-כהה עד כחול. היא בעלת חזה ובטן לבנים בעלי פסים שחורים דקים לאורכם, כיפה שחורה, עיניים אדומות ומקור צהוב בעל בסיס כחול בהיר ואזור העיניים גם כחול. הרגליים ארוכות וצהובות.
האנפית מצויה בטבע סביב שיחים, ביצות בעלי עשבים גבוהים או קנים ולגדות נהרות או אף בחופי מנגרובים. היא נפוצה לאורך רוב אפריקה שמדרום לסהרה בין מאורטניה ואתיופיה עד דרום אפריקה, אך מתרחקת מאזורים יבשים כמו מדבריות.
U2 (הרכבת התחתית של ברלין)
קו U2 הוא אחד מקווי הרכבת התחתית של ברלין. בקו זה, שאורכו 20.7 קילומטרים, פועלות 29 תחנות.
תיאור הקו ומסלולו
הקו מתחיל בצפון-מזרחה של ברלין, בפנקו. לאחר מכן הוא עובר במרכזה של ברלין, באלכסנדרפלאץ; ממשיך למרכז העיר העתיק דרך כיכר פוטסדאם ומרכזה של מערב ברלין (ויטנברגפלאץ וגן החיות של ברלין), ועובר גם באצטדיון האולימפי של ברלין לפני הגיעו לתחנתו האחרונה, רולבן (Ruhleben).