cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
חלבון ממברנה פריפריאלי
חלבוני ממברנה פריפיריאליים (Peripheral membrane proteins) הם חלבונים שנמצאים באינטראקציות זמניות עם קרום התא (ממברנה) שאליו הם מחוברים. חלבונים אלה קשורים לחלבונים האינטגרלים בממברנה או חודרים לאזורים הפריפראלים של קרום התא. חלבוני קרום פריפריאליים משמשים פעמים רבות לבקרה על קולטנים, תעלות וכיוצא באלה מבנים שיש על הממברנה. חלבוני קרום משמשים לא רק לבקרה אלא גם ליצירת קשר בין אנזימים וממברנות.
מנגנונים שונים לקישור פריפריאלי
הקישור של חלבונים לממברנה עלולה לערב שינויים רחבים במבנה השלישוני של החלבון. שינויים אלו יכולים לבוא לידי ביטוי בקיפול מרחבי שונה של החלבון או ארגון מחדש של האזור הממברנלי שבצמוד לאזור הקשירה או שניהם גם יחד.
קישורים אלה חשובים לחלק מן החלבונים על מנת לבצע את התפקיד הביולוגי שלהם. זה כולל עיבוד אנזימטי לליפיד ים ולמולקולות הידרופוביות, עיגון לממברנה, והיכולת קישור והעברה של מולקולות קטנות לא פולריות בין ממברנות שונות.
חלבונים אלו מעוגנים לממברנה כתוצאה מאינטראקציות הידרופוביות בין הממברנה ושיירים לא פולרים חשופים הפני השטח של החלבון, על ידי קשרים ספציפיים לא קוולנטים עם ליפידים רגולטורים, או דרך חיבור קוולנטי לעוגן ליפידי.
קישור על ידי אינטראקציות הידרופוביות, לא ספציפי
חלבונים פריפריאלים בעלי תכונות אמפיפטיות (amphitropic proteins), נמצאים במגע עם הממברנה הליפידית על ידי מגוון מולקולות מעגנות (hydrophobic anchor structures). לדוגמה מבני אלפא הליקס, שיוצרים מבני לולאות שניוניים, מודיפיקציות לאחר התרגום על שייר כמו אצטילציה או ליפולציה, שרשרת אציל בעלת קשרים ספציפיים לליפידים בקרתיים. אינטראקציות הידרופוביות אלו הוכחו כחשובות אפילו לפפטידים וחלבונים בעלי אופי הידרופילי/קטיוני (מולקולות טעונות חיובי) גדול, רק בנוכחות הקישור הספציפי שלהם לממברנה.
קישור על ידי אינטראקציות קוולנטיות לליפידים, לא ספציפי
חלבונים בעלי מולקולה קושרת ליפידית יוצרים אינטראקציות קוולנטיות חזקות בצד הפונה לתוך התא, הסביבה הציטופלסמתית, עם השרשראות הפחמניות של חומצות שומן ספציפיות. בפני השטח של התא, בצד המנוגד אינטראקציות הקוולנטיות עם חומצות שומן אחרות (glycosylphosphatidylinositol (GPI) and cholesterol).
קישור על ידי אינטראקציות קוולנטיות, ספציפי לחלבון-ליפיד
ישנם חלבונים ציטופלסמתים שדורשים קישור לממברנה ספציפית תוך תאית ששם יש סוגי ליפידים ייחודיים. הקישור הזה מכוון על ידי מבנה בחלבון, הדומה לאתר פעיל, שספציפי לקישור של ראש הליפיד. זוהי אינטראקציה ספציפית קלאסית בין חלבון לסובסטרט, שמיוצבת בקשרי מימן, קשרי ואן דר ואלס ואינטראקציות הידרופוביות בין החלבון לליגנד. קומפלקסים שכאלו מיוצבים בנוסף גם על ידי יצירת גשרי מלח בין שיירי אספרטט לשיירי גלוטמאט של החלבון והפוספטים של הליפיד עם יוני סידן. קשרים יונים שכאלו יציבים ומתרחשים כאשר הקישור הראשוני בין החלבון ליון בתמיסה.
אוריינטציה ייחודית בממברנה
החדירות והאורינטציה המרחבית של חלבונים פריפריאליים בעלי תכונות אמפיפטיות (amphitropic proteins) נלמדים בטכניקות רבות כמו: קריסטלוגרפיה בקרני רנטגן, טכניקות ספקטרופוטומטריות מגוונות: פלואורסצנציה, NMR וכדומה. חלבונים אלו אופיינו כבעלי מולקולה מעגנת הידרופובית שחודרת את הממברנה ונקשרות לשרשראות הפחמניות ההידרופוביות של הליפיד. הקישור בדרך כלל, תגובה אקסותרמית ומועדפת מבחינה תרמודינמית. חדירות דומה מתקבלת כאשר לחלבון מבנים שניוניים (אלפא הליקס בעלי תכונות אמפיפטיות).
אופיינו חלבונים נוספים מסיסים ללא שיירים הידרופובים חשופים או מולקולת עוגן הידרופובית כל שהיא. לכן, אין את האפשרות לחדור לממברנה הליפידית והם יישארו ממסיסים בתמיסה. האינטראקציות של חלבונים כאלו עם הממברנה בעיקר אלקטרוסטטיות.
טסט טרק
טסט טרק (באנגלית: Test Track) הוא ביתן המצוי בפארק השעשועים אפקוט בדיסניוורלד שבפלורידה.
המתקן ממומן על ידי ג'נרל מוטורס והוא אחד משלושת המתקנים הפופולריים ביותר בפארק (יחד עם המשימה: חלל וסוארין).
המתקן נפתח לציבור ב-19 בדצמבר 1998 לאחר עיכובים רבים, והחליף את מתקן עולם התנועה שקדם לו (הפתיחה הרשמית נערכה ב-17 במרץ 1999).
סובב מון בלאן
סובב מון בלאן (בצרפתית: TMB - Tour du Mont Blanc) הוא טרק פופולרי באירופה העובר במדינות צרפת, איטליה, ושווייץ. הוא מסלול מעגלי, אורכו כ-170 קילומטרים וכולל עליות וירידות מצטברות בגובה של 10 קילומטרים. הוא סובב סביב רכס ההרים מסיב מון בלאן, במרכזו הר המון בלאן.
המסלול
המסלול המעגלי מסומן היטב. מקובל ללכת בו נגד כיוון השעון במשך כ-11 יום; שתחילתו בלז אוש הסמוכה לשאמוני, צרפת.
לאורך המסלול בקתות המאפשרות לינה, שתייה ומזון, זאת לצד האפשרות לשינה באוהל לצד המסלול. רכבלים רבים פועלים בסמוך למסלול.
למסלול הראשי מחוברים מסלולי משנה, המכונים "וריאנטים" המאפשרים מעבר באזורי נוף סמוכים ואגמים.
רמת הקושי של המסלול גבוהה. ישנן חברות המספקות שירות של העברת ציוד בין הבקתות, אם כי לא בכל מקום השירות מתאפשר, בשל רמת עבירות נמוכה.
הארד-רוק קפה
הארד-רוק קפה (באנגלית: Hard Rock Café) היא רשת בינלאומית של בתי-קפה-מסעדה גדולים, שנערכות בהם הופעות של מוזיקאים ועל הקירות שלהם יש תצוגה של פריטי אספנות ונוסטלגיה מתחום מוזיקת הרוק. הסניף הראשון של הרשת נוסד בלונדון בשנת 1971. נכון לדצמבר 2015 יש לרשת 191 סניפים ב-59 מדינות, כולל 157 בתי קפה, 22 מלונות ו-11 בתי קזינו.
בשנת 2006 נקנתה רשת הארד-רוק קפה בסכום הקרוב למיליארד דולר מרשת ראנק גרופ על ידי שבט סמינול האינדיאני, שמנהל את הרשת עד היום.
בישראל
בעבר היה סניף אחד במדינת ישראל – בדיזנגוף סנטר שבתל אביב. הסניף נפתח בשנת 1993, אך נסגר בשנת 1997, לאחר שהזכיין צבר חובות בסך של כ-5 מיליון שקלים. בסניף זה נערכו מספר הופעות, בין היתר של מאיר אריאל ולהקת קריזמא המתועדת באלבום דלתות נפתחות מעצמן (1998) וההופעה של יזהר אשדות המתועדת באלבום הסולו השלישי שלו (1995) שהיה רב מכר.
ישיבת שבי חברון
ישיבת שבי חברון היא ישיבה ציונית דתית גבוהה משתייכת לבית המדרש של הרב קוק ובנו הרב צבי יהודה קוק, וממוקמת בבית רומנו שבחברון.
הישיבה הוקמה בשנת תשמ"ב (1982) בידי הרב אבינעם הורביץ. נכון ל-2022, הישיבה מונה כ-400 תלמידים מתוכם כ-80 אברכים (המתגוררים בעיקר בקריית ארבע ובישובי הר חברון) ועוד מאות תלמידים בשירות צבאי פעיל. בישיבה ובשלוחותיה לומדים כ-800 תלמידים.
היסטוריה
הישיבה הוקמה ב-1982 בבית הדסה שבחברון, על ידי הרב אבינעם הורביץ, עם קבוצה של עשרה תלמידים מישיבת מרכז הרב בירושלים שאורגנו על ידי הרב אבינועם הורביץ. תוך זמן קצר עברה הישיבה לבית רומנו, מתחם גדול אשר שימש את קהילת חב"ד בחברון במאה ה-19 (ישיבת תורת אמת), הבניין עודנו שייך לחב"ד אשר נתנה יפוי כוח לישיבה להשתמש בבניין.
בכ"ו בתמוז תשמ"ג נרצח תלמיד הישיבה אשר אהרן גרוס בכיכר סמוכה לישיבה ובכל שנה מתקיימת אזכרה לזכרו. בערב שבת פרשת פקודי, ג' באדר ב' תשס"ג, במהלך פיגוע חבלני נרצח בביתו הרב אלנתן הורוביץ, ר"מ בישיבה, עם אשתו הרבנית דינה הורוביץ. באותה שנה, לקה ראש הישיבה הרב משה בלייכר באירוע מוחי שבעקבותיו פרש מתפקידו. במקומו מונה לראש הישיבה הרב חננאל אתרוג. לימינו עומד הרב מישאל רובין.
ב-12 ביוני 2014 (י"ד בסיון התשע"ד), נחטף ונרצח תלמיד הישיבה איל יפרח, לאחר שעלה לטרמפ בצומת אלון שבות, יחד עם שניים מתלמידי ישיבת מקור חיים
הישיבה בנתה במתחם רומנו מבנים נוספים והרחיבה את המבנה הישן. בנוסף, פועלת העמותה שלה לשימור בית רומנו ולהקמת מרכז מבקרים על שם הרב חיים חזקיהו מדיני, ה"שדי חמד", העוסק בהיסטוריה של המקום.
חלק ניכר מתלמידי הישיבה מתגייסים לשירות מלא בצה"ל לאחר סיום לימודיהם בישיבה. שאר התלמידים מתגייסים דרך מסלול הסדר מרכז וישיבות הסדר. משורות הישיבה עמדו לצה"ל חיילים ביחידות השדה, יחידות מובחרות ובתפקידי פיקוד.
מוסדות, ארגוני ומיזמי הישיבה
בשנת 2021 בישיבה ובשלוחותיה לומדים כ-800 תלמידים.
לימה בואי
לימה רוברטה בואי (באנגלית: Leymah Roberta Gbowee; נולדה ב-1 בפברואר 1972) היא פעילת שלום ליברית, הנהיגה מחאה של נשות ליבריה שהביאה להפסקת מלחמת האזרחים ולהפלתו של הרודן צ'ארלס טיילור. כלת פרס נובל לשלום לשנת 2011, יחד עם אלן ג'ונסון-סירליף ותוואכול כרמאן.
תולדותיה ופועלה
בואי נולדה בליבריה, בעקבות מלחמת האזרחים במדינה נמלטה משפחתה לגאנה וחזרה לליבריה לאחר מספר שנים. היא עבדה כעובדת סוציאלית במונרוביה, בירת ליבריה. כעובדת משרד הבריאות היא טיפלה בפליטים בשנים 1995–1996. בשנים 1998–2003 הועסקה על ידי הכנסייה הלותרנית המקומית וטיפלה בנפגעי טראומה ובילדים חיילים ששירתו בצבאו של טיילור.
ב-2002 החלה בואי לארגן שורת תפילות של נשים למען השלום ולפעולה בלתי אלימה להפסקת שפיכות הדמים, היא הנהיגה את "יוזמת השלום של הנשים הנוצריות", אליה חברו גם נשים מוסלמיות. עם התגברות מלחמת האזרחים טיפלה בפליטים הרבים שנמלטו למונרוביה.
גם לאחר הצלחת המאבק, לא הפסיקה להנהיג את פעילות הנשים, כישלון האו"ם בפירוק מסודר של הלוחמים מנשקם, הביא את הנשים להגיש הצהרה בה פירטו את משגי האו"ם בתהליך והבטחה להתערב על מנת למנוע סכסוך דמים נוסף. בואי כיהנה בוועדת האמת והפיוס של ליבריה בשנים 2004–2005, בבחירות הראשונות לאחר מלחמת האזרחים שהתקיימו באוקטובר 2005, פעלה עם הנשים לעודד את בחירתה של אלן ג'ונסון-סירליף, שנבחרה לנשיאת המדינה והייתה בכך לאישה הראשונה שכיהנה כמנהיגת מדינה באפריקה. מאז 2006 כיהנה כיו"ר ארגון רשת הנשים לשלום וביטחון באפריקה (wipsen) שמושבו באקרה. היא התפטרה באוקטובר 2012 במחאה על שחיתות שלטונית מצד נשיאת ליבריה ג'ונסון-סירליף.
ב-2011 זכתה בפרס נובל לשלום על מאבקה הלא-אלים למען ביטחון וזכויות נשים. ב-2012 הייתה אחת מנושאי הדגל האולימפי בטקס פתיחת אולימפיאדת לונדון. ב-2016 הגיעה בואי לישראל על מנת להשתתף בצעדה של תנועת "נשים עושות שלום" למען סיום הסכסוך הישראלי-פלסטיני. לבואי תואר שני בתוכנית ליישוב סכסוכים של אוניברסיטת EMU שבוירג'יניה. היא אם לשישה ילדים.
היא שימשה גיבורת הסרט התיעודי "גרשו את השטן בחזרה לגיהנום".
שושלת שאנג
שושלת שָׁאנְג (בסינית: 商; בפין-יין: shang) או שושלת יִיְן (בסינית: 殷代; בפין-יין: Yīn dài) על שם בירתה האחרונה, הייתה השושלת השנייה בתולדות סין. לפי ההיסטוריוגרפיה הסינית, שושלת זו שלטה לאחר שושלת שיה, באלף השני לפני הספירה באזור עמק הנהר הצהוב; היא הוחלפה על ידי שושלת ג'ואו לאחר קרב מויה בשנת 1046 לפנה"ס.
לפי הכרונולוגיה המסורתית, המבוססת על ההערכות שנעשו על ידי ליו שין בתחילת הספירה, שושלת שאנג שלטה בשנים 1766 - 1122 לפנה"ס, אך לפי הכרונולוגיה של רשומות הבמבוק, השושלת שלטה מ-1556 עד 1046 לפנה"ס. בפרויקט תיארוך שלוש השושלות של ממשלת סין העממית, הוערך ששלטון שאנג נמשך משנת 1600 עד 1046 לפנה"ס.
שושלת שאנג היא השושלת הסינית הראשונה שקיומה מגובה בעדויות ארכאולוגיות. במהלך חקר חורבות יין, שנחשבות כיום לאתר בירתה של השושלת, התגלו אחד עשר קברים מלכותיים, שרידי ארמונות ואתרי פולחן, כשבהם כלי נשק מסוגים שונים ושרידי קורבנות בעלי חיים ואדם. נוסף על כך, נמצאו במקום עשרות אלפי כלים עשויים מארד, ירקן, אבן, עצמות וחומרים קרמיים. בחורבות יין נתגלו יותר ממאה אלף כתבים, רובם ככולם על עצמות ניבוי; כתבים אלו הם העדויות העתיקות ביותר לשימוש בכתב הסיני.
היסטוריה של השושלת
לפי "ספרי השנים של היין" שבספרו של ההיסטוריון שימה חיאן, רשומות ההיסטוריון הגדול, מייסד השושלת, שייה (偰), או שי (契), נולד באופן ניסי לאחר שאשתו של הקיסר קו בלעה ביצה של ציפור שחורה. ההיסטוריון מתאר כיצד שייה סייע למייסד שושלת שיה, הקיסר יו הגדול, לעצור את המבול, וקיבל בתמורה כנחלה אזור בשם שאנג. שלושה עשר דורות לאחר מכן, טאנג, יורשו של שייה, הביס את צבאו של שְׂיָה גְ'יֵה, קיסר שיה האחרון שתואר כקיסר מושחת ואכזר, בקרב שהתרחש במינגטיאו (צפון אניי של ימינו), וכך עלתה לשלטון שושלת שאנג. ישנם היסטוריונים המפקפקים בסיפור זה, וטוענים שלא בהכרח התרחשה החלפת שושלות בין שיה לשאנג, אלא סביר להניח שהן התקיימו במשך תקופה מסוימת במקביל.
בהמשך הרשומות מתוארות תולדותיהם של רק מעט מקיסרי שאנג הידועים לנו, בעוד השאר הוזכרו בשמם בלבד. בירתה של השושלת הוחלפה חמש פעמים; האחרונה הייתה יין. התקופה לאחר המעבר, שהתחילה משלטונו של פאן גנג, נחשבה לתור הזהב של השושלת. פֿוּ הָאו (שנקראה גם מוּ-שִׂין), אחת משישים נשותיו של הקיסר ה-23 וו דינג, הייתה לוחמת מצטיינת שעלתה בדרגות בצבא שאנג עד לרמת גנרל. היא הייתה המצביא המוערך ביותר בתקופתה. עם 13,000 חייליה, היא הובילה מערכות נגד מדינות יי, שיאנג ובא השכנות, כאשר האחרונה כללה את המארב הגדול הראשון בהיסטוריה הסינית. כיום מוצב פיסלה בעיר יִין-שׂוּ'.
קרב מויה היה הקרב בו התרחשה נפילתה הסופית של שושלת שאנג. הקרב נערך מול צבאו של וו מג'ואו, שלימים יהיה הקיסר הראשון של השושלת הבאה, במרכז חנאן, בין יותר מחצי מיליון חיילי שאנג (חלקם הגדול עבדים), לבין כ-50,000 חיילי ג'ואו. במהלך הקרב ערקו כ-170,000 חיילי שאנג לשורות ג'ואו, מהלך שמוטט את מעט המשמעת והמורל שהיו לצבא שאנג. העריקה חרצה את גורלה של שושלת שאנג. כל חיילי שאנג הנאמנים נהרגו בקרב, או חוסלו אחריו (כ-350,000 איש). מלך שאנג האחרון נמלט לאחר הקרב לארמונו, ענד את כל תכשיטיו, והעלה את עצמו באש.
לאחר הפלתה של השושלת, וו העניק לבנו של די שן, וו גנג, נחלה עליה יוכל לשלוט כוסל. צבאם של שלושה מאחיו של וו, שנשלח לנחלה, וידא שגנג לא ינסה למרוד. למרות זאת, לאחר מותו של וו, גנג השתתף במרד נגד הדוכס מג'ואו. המרד נכשל, והביא לכך שגנג וצאצאיו נושלו מנחלתם.
תרבות, פוליטיקה ודת
על פי ממצאים ארכאולוגיים והיסטוריים התרכזה שושלת ש'אנג בעיקר באגן הנהר הצהוב המרכזי. בצפון היא שלטה על חביי, ובדרום על חונאן. היקף שליטתה של שאנג מעבר למרכזה הפוליטי לא ברור, וייתכן שבשטחים רבים שהיו כביכול בתחום שליטתה, היה שלטון מקומי בעל אוטונומיה גדולה מאוד. סביר שהשפעתה של שאנג על אזורים אלו הייתה עקיפה בלבד. הכתובות על עצמות הניחוש מחזקות השערה זו: מוזכרים בהם עמים רבים, שלשמם הוספה בכתובות הסיומת "פאנג" (שמשמעותה צד"), וכמה מהם מתוארים בכתובות מסוימות כבעלי ברית ובאחרות כאויבים.
כביכול, בתקופת שאנג הייתה חלוקה ברורה מאוד למעמדות; בעצמות הניחוש מוזכרים תוארי כבוד רבים, ששימשו בתקופות מאוחרות יותר לחלוקה מעמדית של ממש בפקידות הקיסרית הגבוהה. למרות זאת, ככל הנראה, שליטתו של הקיסר בנושאי תארים אלו הייתה מוגבלת למדי, וכוחם הרב גרם לכך שהוא נאלץ להשיג את תמיכתם למטרות שונות, כמו גיוס חיילים לצבא. בשונה מבתקופות מאוחרות יותר, שושלת שאנג לא התבססה על בירוקרטיה, והמנגנון השלטוני התבסס ברובו על פעולותיו האישיות של הקיסר.
כלי הנשק העיקריים ששימשו בתקופת שאנג היו קשתות, כידונים וגרזנים; המרכבות שימשו בעיקר ככלי רכב טקסי או את מפקד הצבא בזמן הקרב.
הדת בתקופת שאנג בוססה בעיקר על הקשר בין עולם בני האדם לעולם המתים והאלים, שנשמר באמצעות פולחן האבות; כאשר על האחרונים נמנו אלים כלליים כגון דִי, אלים האחראים על תחומים שונים בטבע ואלים מקומיים, שהשפעתם מוגבלת לאזורים ספציפיים. יוקרתו של הקיסר בוססה, בין השאר, על ההשפעה הגדולה של אבותיו על האל די, כאשר זה יכל לגרום להורדת גשמים. פולחן האבות היה עשוי להתבצע על ידי הקרבת בעלי חיים או בני אדם.
ארכאולוגיה
לפני המאה ה-20, לא נמצאו כתבים שהוכיחו את קיומה של שושלת שאנג. כלי חרס מאותה תקופה, שהתגלו עוד לפני כן, שויכו לשושלת, אך לא היה ניתן להוכיח זאת בוודאות.
ממצאים ארכאולוגיים, המעידים על קיומה של השושלת בשנים 1600-1046 לפנה"ס בקירוב, מחולקים לשתי קבוצות. הקבוצה המוקדמת, עד ל-1300 בקירוב, מגיעה מאתרים שונים במחוז חנאן. הקבוצה המאוחרת, מתקופת יִין (殷), מורכבת מאסופה רחבה של עצמות ניחוש, גם הן ממחוז חנאן.
אמנם העדויות הכתובות מאתר יין שו מאששות את קיומה של שושלת שאנג, אך חוקרים מערביים אינם נוטים לזהות יישובים בני אותה תקופה עם שושלת שאנג דווקא. כך למשל, ממצאים ארכאולוגיים מאותה עת באתר סָאנְשִׂינְגְדְווֵי מצביעים על חברה מתקדמת, השונה בתרבותה מזו שנתגלתה בְּיין שו. אין עדויות מכריעות בנוגע לתחום שליטתה של שושלת שאנג. ההנחה המקובלת היא כי שושלת שאנג, שבהיסטוריה הרשמית אכן שלטה בעיר יין, תוך שהיא מקיימת קשרי מסחר עם יישובים שונים בסביבתה, שהיו שונים זה מזה מבחינה תרבותית.
אתר פאנג-לונג-צ'נג
שרידי עיר בצורה שממוקמים במרכז עמק היאנגצה. נמצאו בו כלי ברונזה המזכירים את אלו שבאתר אר-לי-גאנג.
אתר יין שו
האתר המרכזי ביותר מתקופת שאנג, שבו כנראה שכנה בירתה של השושלת. נתגלה ב-1928. זו הייתה כנראה עיר פרזות, שלא הוקפה בחומה, ונמצאו בה שרידי מבנים גדולים, שביסודות כמה מהם עצמות אדם ובעלי חיים שכנראה הוקרבו בזמן בנייתם, ובורות ובהם מאות עצמות ניבוי. חשיבותן של אלו נובעת מכך שהן המסמכים הכתובים הסיניים המוקדמים ביותר, ומכך ששמם של כמה מקיסרי שושלת שאנג, שהוזכר על העצמות, הוכיח את קיומה הממשי של השושלת.
אתר סיי-ביי-גאנג
באתר נחשפו 13 קברי ענק ובורות פולחן רבים, בהם הוקרבו קרבנות אדם. בניית הקברים על ידי הידוק העפר הצריכה ארגון בקנה מידה גדול; ככל הנראה, דרכי הכניסה המדורגות לקברים שימשו לטקסי הקבורה שנערכו בהם.
אתר הואנביי
ב-1999, התגלו בסמוך לנהר הואן שרידי עיר בצורה בשטח של כ-4,700 דונם. ככל הנראה, העיר יושבה במשך חצי מאה לכל היותר, ונהרסה זמן קצר לאחר בנייתו של אתר יין שו.
אתרי יאנשי
התגלו מספר אתרים נוספים מתקופת השושלת בסמוך לעיר יאנשי שעל נהר הלואו, פלג של הנהר הצהוב. ב-1959, התגלה אתר ארכאולוגי גדול עם מבנים דמויי ארמונות, שככל הנראה יושב בין 2100 ל-1800 לפנה"ס. האתר יוחס על ידי מספר חוקרים לראשית שושלת שאנג או לסוף שושלת שיה.
פטי נימבה
פטי נימבה (M'peti Nimba; נולד ב-5 במרץ 1983) הוא כדורגלן קונגולזי המשחק בעמדת החלוץ.
קריירה
נימבה הועמד לדין מספר פעמים על ידי ההתאחדות בגין התנהגות אלימה, והורחק מספר פעמים במדי קבוצות ישראליות. כשחקנה של רמת השרון הוא הורחק לעשרה משחקים לאחר שהלם בפניו של ניר סוחר. לקראת סוף עונת העלייה של הפועל פתח תקווה, בפרשה שעוררה הדים בתקשורת הספורט בישראל, ערערה הפועל רעננה על ניצחונה של פתח תקווה עליה כתוצאה מצמד של נימבה, במשחק בו היה לכאורה נימבה אמור לרצות עונש הרחקה, אך הערעור נדחה.
בעונת 2008/09 המשיך לעונה נוספת בהפועל פתח תקווה. הייתה זו עונתו הראשונה בליגה הראשונה לאחר מספר עונות בליגה השנייה, אך הוא התקשה לשחזר את יכולתו מהעונות הקודמות, כבש שער אחד בלבד ושוחרר עם סיום העונה. לאחר מכן חזר לעירוני קריית שמונה, וכעבור חצי עונה עבר לשחק בסין. בקיץ 2010 חזר לישראל וחתם במכבי עירוני בת ים.
פרנץ ולטר שטאלקר
פרנץ ולטר שטאלקר (בגרמנית: Franz Walter Stahlecker; 10 באוקטובר 1900 – 23 במרץ 1942) היה מפקד משטרת הביטחון של האס אס בנציבות הרייך אוסטלנד בשנים 1941–1942. פיקד על איינזצגרופה A, אחת מארבעת האיינזצגרופן שפעלו במזרח אירופה הכבושה בידי גרמניה הנאצית. נהרג על ידי פרטיזנים סובייטים, והוחלף על ידי היינץ יוסט.
ראשית חיים
שטאלקר נולד למשפחה עשירה בשטרננפלס ב-10 באוקטובר 1900. הוא היה השני מבין שלושת בניו של הכומר ומנהל הלימודים אוגן שטאלקר ואשתו אנה צייסר. הוא שירת בצבא בין 21 בספטמבר ל-7 בדצמבר 1918. בין השנים 1919–1920 היה שטאלקר חבר ב- Deutschvölkischer Schutz und Trutzbund, הארגון האנטישמי הגדול והמשפיע ביותר בגרמניה אחרי מלחמת העולם הראשונה, ובארגון דומה בשם Organisation Consul. הוא למד באוניברסיטת טיבינגן, שם קיבל תואר דוקטור למשפטים בשנת 1927. ב-14 באוקטובר 1932 התחתן עם לואיז-גבריאל פריין פון גילטלינגן ונולדו להם ארבעה ילדים.
קריירה נאצית מוקדמת
ב-1 במאי 1932 הצטרף שטאלקר למפלגה הנאצית (מספר חבר 3,219,015) וכן לאס אס (מספר חבר 73,041). ב-29 במאי 1933 מונה לסגן מנהל המשרד הפוליטי של משטרת מדינת וירטמברג. בשנת 1934 מונה לראש הגסטפו במדינת וירטמברג ובמהרה הוצב למשרד הראשי של האס דה. ב-11 במאי 1937 הפך לראש הגסטפו בברסלאו. לאחר האנשלוס בשנת 1938, הפך שטאלקר לראש האס דה של מחוז הדנובה (וינה), תפקיד בו המשיך לכהן גם לאחר שהועלה לדרגת אס אס שטנדרטנפיהרר. בקיץ 1938 מונה לתפקיד מפקח משטרת הביטחון באוסטריה, לאחר ראש הגסטפו היינריך מילר. החל מ-20 באוגוסט 1938 היה שטאלקר ראש הסוכנות המרכזית להגירה יהודית בווינה, אף שמנהיגו בפועל היה אדולף אייכמן. חילוקי דעות עם ריינהרד היידריך הניעו את שטאלקר לעבור למשרד החוץ הפדרלי (Auswärtiges Amt), ולאחר מכן מילא תפקידים כמפקד משטרת הביטחון והאס דה בפרוטקטורט של בוהמיה ומוראביה בפיקודו של בריגדפיהרר האס אס קרל הרמן פרנק. באמצע אוקטובר 1939 החליטו אייכמן ושטאלקר להתחיל ביישום תוכנית לובלין.
ב-29 באפריל 1940 הגיע שטאלקר לאוסלו, שם מילא תפקידים שונים, בעיקר כמפקדם של כ-200 אנשי איינזצגרופה במשטרת הביטחון ובאס דה. הוא הועלה לדרגת אס אס אוברפיהרר. הוא הוחלף בתפקיד זה בסתיו 1940 על ידי היינריך פהליס.
איינזצגרופה A
ב-6 בפברואר 1941 הועלה שטאלקר לדרגת בריגדפיהרר, גנרלמיור במשטרה ולתפקיד מפקד איינזצגרופה A, בתקווה להמשך דרכו במשרד הראשי לביטחון הרייך (RSHA). ביוני 1941, איינזצגרופה A עקבה אחר קבוצת ארמיות צפון ופעלה במדינות הבלטיות וברוסיה עד לנינגרד. משימתה הייתה ללכוד ולרצוח את היהודים, הצוענים, הקומוניסטים ושאר חברי הקבוצות ה"בלתי רצויות". בדו"ח של 15 באוקטובר 1941 כתב שטאלקר:
בחורף 1941 דיווח שטאלקר לברלין כי איינזצגרופה A רצחה כ־249,420 יהודים. הוא מונה למפקד האס אס והמשטרה ( Höhere SS- und Polizeiführer ; HSSPF) של נציבות הרייך אוסטלנד, שכללה את השטח הכבוש אסטוניה, לטביה, ליטא ובלארוס, בסוף נובמבר 1941. שטאלקר נהרג ב-23 במרץ 1942 על ידי פרטיזנים סובייטים ליד גטצ'ינה, רוסיה. היינץ יוסט קיבל אז את הפיקוד על איינזצגרופה A.
משה כהן שאולי
הרב משה כהן שאולי (ג' בסיון ה'תר"ף – כ"ו בתשרי ה'תשנ"ה; 20 במאי 1920 – 1 באוקטובר 1994) היה איש חינוך ומעש. הוכתר על ידי ארגון בית כורש כרב הראשי של יהדות איראן בישראל ובתפוצות. חיבר ספרים בנושאי הגות, צמחי מרפא ועוד. פעל בתחומי העלייה והקליטה החברתית.
ילדותו ונערותו - בירושלים
נולד בירושלים לבנימין ולכשוור. הוריו עלו משיראז שבפרס לירושלים ב-1907 ואביו ייסד בשכונת נווה שלום בירושלים את בית הכנסת שאולי וכאשי ליוצאי פרס. היה בן יחיד לאחר ארבע בנות ונקרא על שם סבו משה.
למד בתלמוד תורה דורש ציון ובישיבת שערי רחמים, בית מדרשו של הרב רחמים מלמד כהן, רבה של העדה הפרסית בירושלים. לאחר מכן למד בישיבת פורת יוסף והוסמך לרבנות על ידי ראש הישיבה הרב עזרא עטייה, חכם חוגי עבודי והרב צבי יהודה מלצר. את תורת הקבלה למד מפי הרב מרדכי שרעבי וחכם יעקב ג'הרומי.
למד חינוך והוראה בסמינר למורים "מזרחי" ויהדות, פילוסופיה, מדעי החברה ומדעי הטבע באוניברסיטה העברית בירושלים. שימש מורה למדעי הטבע ומתמטיקה בישיבת "שערי ציון" בירושלים בראשותו של הרב בן-ציון מאיר חי עוזיאל והיה בן טיפוחיו. בשנת תש"ב לימד בבית הספר "מזרחי" בעיר העתיקה.
היה חבר הנהלת חוג הנוער "בני עמי" וממחזיקי בית הכנסת "שאולי וכאשי" בשכונת נחלאות אותו ייסדה משפחתו.
תקופתו ברחובות
בשנת תש"ד עבר עם משפחתו לרחובות ולימד בבית הספר "מזרחי" לבנים בעיר. בתש"ח יסד וניהל את בית ספר "מוריה" לבנות. בתש"י נקרא לנהל גם את בית הספר לבנים, ואיחד את שני בתי הספר. ניהל את בית ספר תיכון לנערים עובדים בהתנדבות.
סייע לרב צבי יהודה מלצר בהקמת "ישיבת הדרום". התלמידים הראשונים בישיבה היו תלמידיו.
ברחובות ייסד את בית הכנסת הספרדי "מגן אברהם" וכן את בית הכנסת לעולי טורקיה ובולגריה על שם הרב עוזיאל.
היה פעיל בקליטת עולים ובמיוחד במבצע "מרבד הקסמים" לעולי תימן ובולגריה.
תקופתו באשדוד
בתשכ"ב עבר לעיר אשדוד. יסד וניהל את בית ספר "מוריה". היה יו"ר ארגון המורים הדתיים באשדוד וחבר מועצת העיר בשנים 1974–1989. היה נשיא של כבוד בארגון "בני ברית" ובארגון כורש ליוצאי קהילות אירן. עם עליית יהודי רוסיה ואתיופיה פעל לקליטתם הרוחנית, החברתית והחומרית.
בשנת תשל"א נספה בנו בנימין בתאונת דרכים והוא בן 28. לזכרו הקים הרב שאולי את מפעל חייו - מרכז רוחני קהילתי בית-כנסת ובית-המדרש "שאולי" באשדוד.
הוקרה ופרסים
על פועלו בעיר אשדוד הוענק לו תואר "יקיר העיר אשדוד".
בתשמ"ז הוענק לו "יקיר החינוך הדתי בישראל". בתשמ"ט קיבל את פרס שר הדתות. בתש"ן זכה בפרס שפירא על פועלו למען עלייה, קליטה ומיזוג העדות ובתשנ"ב קיבל את מלגת היצירה התורנית משר הדתות אבנר חי שאקי.
הגותו ועמדותיו
דגל בשילוב העדות בישראל ללא טשטוש זהותן הייחודית.
פטירתו והנצחתו
עיריית אשדוד ומשרד החינוך קראו על שמו אולפנא תורנית מדעית לבנות באשדוד.
על שמו נקראו רחובות בערים ירושלים רחובות ואשדוד.
צאצאיו
הרב משה נישא לאסנת בכורה, מלבד בנו הבכור הרב בנימין כהן שאולי אשר נפטר בחייו, נולדו עו"ד יגאל כהן שאולי ונגה כהן שאולי. בנו הרב גדעון כהן שאולי הוא יקיר החינוך הדתי ויקיר העיר אשדוד. הרבנית אסנת האריכה ימים ונפטרה בשנת 2022.
ספריו
סדרת ספרי הרב שאולי נקראת "סדרת הבשם", ראשי תיבות של שם בנו: "הרב בנימין כהן שאולי בן משה".
פוג'ה
הפּוּגָ'ה (בתרגום מילולי מסנסקריט: לכבד, להעריץ, לסגוד), היא הטקס והפולחן הבסיסי שעורך המאמין הדתי בהינדואיזם. הפוג'ה היא חלק ממערכת יחסים יומיומית ואינטימית שבין אדם לבין האל שלו הנוכח לפניו באופן מוחשי ויומיומי בצלמו (ארצ'ה). לפוג'ה צורות שונות ורמות מורכבות משתנות, והיא יכולה להיות טקס פשוט ומצומצם או טקס ארוך ומורכב, טקס יומיומי או חלק מפסטיבל מיוחד. היא יכולה להתבצע במקדש, בסיועו של הכהן (הפוג'ארי), מול צלם האל בבית, בקרן הרחוב, בעסק המשפחתי, בריקשה בתחילתו של יום עבודה, ליד הגנגס ואף באינטרנט כפוג'ה וירטואלית. הפוג'ה היא בעיקרה טקס של שירות של האל והענקת מנחות לאל, והיא מעוצבת בתבנית יחסי השירות והכבוד של מארח כלפי אורח מכובד ושל נתין כלפי מלכו.
משתתפי הטקס נוהגים לטבול עצמם לפני תחילתו במקור מים, לרוב כזה המקודש לדת ההינדית, על מנת לשטוף מעל עצמם את חטאיהם וכך להגיע אל הטקס טהורים. הטקס מבוצע גם לציון אירועים משמחים, כגון חגים וחתונות. על פי רוב הטבילה מלווה בדקלום מנטרות אישיות המותאמות לאירוע. לעיתים רבות משיטים המשתתפים נרות על מקור המים בו מתבצע הטקס.
טקסי הפוג'ה החשובים והידועים ביותר מתבצעים בהודו למרגלות נהר הגנגס המקודש, בערי הקודש ואראנסי, רישיקש, הארידוואר ועוד. פוג'ה ידועה נוספת מתבצעת באגם הקדוש בפושקאר שבמדינת ראג'אסטן.
קישורים חיצוניים
Puja
ביטלמניה
"ביטלמניה" – שיגעון הביטלס – הוא מונח המתייחס לתופעה סוציולוגית המכונה "פסיכוזת המונים", שפקדה את בריטניה, את ארצות הברית וגם את שאר העולם לקראת אמצע שנות השישים, בכל הקשור ללהקת הביטלס, בעיקר בקרב נערות בגיל העשרה. הביטלמניה התאפיינה בהיסטריה לגבי כל הקשור לחברי הלהקה, אם בחיקוי תסרוקותיהם ובגדיהם, צרחות רמות בהופעות והתגודדויות של מעריצים באתרים אליהם הגיעו חברי הלהקה (למשל, נמלי תעופה ובתי מלון).
תחילת התופעה ושיאה
התופעה החלה בבריטניה כבר באוקטובר 1963, לאחר שהביטלס הופיעו בשידור חי בטלוויזיה; למחרת יצאו כל עיתוני אנגליה בכותרות ענק ובתמונות שער של הלהקה. בהופעה בסוף אותו חודש באנגליה חיכו 600 איש במשך 36 שעות כדי לקנות כרטיסים, וכשנפתחה קופת הכרטיסים התמוטט המשרד מלחץ הקהל. השימוש הראשון במונח היה בעיתון הבריטי "הדיילי מירור" ב-2 בנובמבר 1963.
ממדי התופעה התבררו כאשר הגיעו הביטלס לארצות הברית; ב-7 בפברואר 1964 כשהגיעה הלהקה לנמל התעופה הית'רו שבלונדון לקראת טיסתם ליבשת אמריקה, היא מצאה שם כ-4,000 מעריצים שבאו לנופף להם לשלום לקראת מסעם. בהגיעם לנמל התעופה JFK המתין להם מספר דומה של מעריצים שבאו לקבל את פניהם. גם בכניסה לבית המלון התגודדו מעריצים רבים, והתופעה ליוותה אותם לאורך כל ביקורם. הופעתם הטלוויזיונית הראשונה בארצות הברית הייתה בתוכניתו של אד סאליבן, ב-9 בפברואר ונחשבת לציון דרך וליריית הפתיחה של "הפלישה הבריטית". לפי ההערכות, בהופעה זו צפו כ-73 מיליון איש, נתון שיא לתקופה. בהופעתם הבאה בתוכנית זו שבוע לאחר מכן, הפעם במיאמי, הלהקה כמעט ולא הצליחה להגיע בזמן לאולפן בשל הקהל הרב שחסם את דרכם ושוטרים הוזעקו למקום כדי לפלס עבורם דרך בין המוני המעריצים. ב-1965 הופיעו הביטלס באצטדיון שיי בניו יורק בפני 55,600 צופים, הקהל הרב ביותר שנכח בהופעת רוק עד אז, במה שהיה לשיא התופעה.
סיום התופעה
התופעה דעכה עם הפסקת הופעות הביטלס. במרץ 1966 העניק לנון ראיון ארוך לשבועון בריטי ובו דיבר בין השאר על הכנסייה. הוא אמר שלפי התרשמותו יותר ויותר בני נוער נוטשים את הכנסייה, שהתרחקה מהאידיאליים הראשוניים של ישו, לדבריו, הביטלס הם יותר פופולריים בקרב הנוער מישו. הדברים, שעברו ללא התייחסות מיוחדת בבריטניה, התפרסמו באוגוסט אותה שנה וזכו לכותרות שהוציאו את הדברים מהקשרם בארצות הברית. לפי הכותרת אמר לנון ש"הביטלס יותר גדולים מישו". הדבר הוביל לגל שנאה בעת הופעתם האחרונה של הביטלס בארצות הברית. חברי קו קלוקס קלאן ארגנו שריפות פומביות של תקליטי ביטלס בערי דרום ארצות הברית, תחנות רדיו החרימו את השירים ובריונים איימו ואף תקפו מעריצים ואיימו על שלום הלהקה עצמה. חוויות אלה, יחד עם תחושת המיאוס של חברי הלהקה מהעובדה שאינם יכולים לנגן חומרים חדשניים בהופעות ונאלצים לנגן שוב ושוב חומרים ישנים באיכות צליל נוראה, תרמו לבסוף לסיום ההופעות החיות. עם סיומן של ההופעות החיות דעכה גם הביטלמניה ופינתה את מקומה להערכה אמנותית מפוכחת יותר של הישגי הלהקה שבאו לאחר מכן.
התייחסות הביטלס לביטלמניה והשפעתה עליהם
הביטלס עצמם התייחסו לתופעה בסרטם "A Hard Day's Night" שבין השאר מציג את המעריצות ההיסטריות שמלוות את הלהקה לכל מקום ואת התופעה בכללותה. תופעות ההיסטריה שתועדו בטלוויזיה ובקולנוע הובילו לכך שהתנהגות זו (צרחות, התעלפויות, התגודדות בשדות תעופה ולפני מלונות) הועתקה וזכתה לחיקוי בכל רחבי העולם כ"התנהגות מקובלת" בהגעתם של חברי הלהקה לעיר כלשהי ולהופעה בה. הדבר מנע מחברי הלהקה קשר ישיר עם הקהל והסביבה ולרוב לא יצאו כלל מחדר המלון שלהם, פרט להופעה ולנסיעות ולא תמיד ידעו היכן הם נמצאים.
חברי הלהקה עצמם סבלו מהטירוף סביבם; ג'ורג' האריסון כתב בספרו האוטוביוגרפי "I Me Mine" שהשנים האלו היו בעבורו גיהנום, ובאנתולוגיה של הלהקה סיפר פול מקרטני שהצרחות בהופעות היו כה רמות עד שחברי הלהקה לא שמעו את עצמם על הבמה, והיה זה אחד הגורמים לכך שהפסיקו להופיע ובמקום זאת התמקדו יותר בהקלטות אולפן.
דרימוויל רקורדס
דרימוויל רקורדס היא חברת תקליטים אמריקאית שנוסדה על ידי הראפר האמריקאי ג'יי קול והמנהל הסודני-אמריקאי איברהים חמאד. הלייבל פועל דרך אינטרסקופ רקורדס, בבעלות יוניברסל מיוזיק גרופ. בלייבל חתומים ארי לנוקס, באס, קוז, אומן, לוט, JID, ארת'גאנג וג'יי קול בעצמו.
נעמה שפיר
נעמה שפיר (נולדה ב-28 בפברואר 1990) היא כדורסלנית ישראלית המשחקת באליצור רמלה מליגת העל בכדורסל נשים ובנבחרת ישראל כקלעית.
ביוגרפיה
שפיר נולדה לשלומית ויצחק שפיר, בשכונת נווה שאנן שבחיפה, בצעירותה עברה עם משפחתה ליישוב הקהילתי הדתי הושעיה בגליל התחתון. לשפיר יש ארבע אחיות וארבעה אחים. היא למדה באולפנית אורט "אמונה" טבריה. ב-2016 נישאה לרס"ן יהודה שלו, קצין בחיל השריון בחטיבה 401.
קריירה
שפיר החלה לשחק כדורסל בקבוצה במקום מגוריה ולאחר מכן עברה להפועל עמק יזרעאל והתבלטה מהר מאוד. בשנים 2007 ו-2008 היא נבחרה לשחקנית השנה של ליגת נערות א'.
ב-2008 היא שיחקה עם נבחרת ישראל בטורניר אליפות אירופה לנערות דרג ב' וסיימה כמלכת הסלים ונבחרה לחמישיית הטורניר.
בגיל 18 עברה שפיר לשחק בארצות הברית בנבחרת הכדורסל של אוניברסיטת טולדו שבאוהיו הידועה בכינוי "טולדו רוקטס" וללמוד מנהל עסקים. הרוקטס משחקת בליגת ה-MAC, אחת מהליגות המרכיבות את ליגת המכללות הבכירה (דיוויז'ן 1). בעונתה הראשונה בטורניר המכללות נבחרה לחמישיית הפרשמניות (שחקניות עונה ראשונה) של ה-MAC בעונתה השנייה נבחרה לחמישייה השנייה ובעונתה השלישית נבחרה לחמישיית העונה בליגת המכללות המשנית והובילה את הרוקטס לזכייה בטורניר ה-WNIT, הטורניר המשני של אליפות המכללות בכדורסל.
שפיר היא ככל הנראה היהודיה האורתודוקסית הראשונה ששיחקה בליגות הבכירות של המכללות בארצות הברית. היא מקפידה על שמירת שבת ואיננה נוסעת או מתאמנת בשבת, אולם היא משחקת בשבתות. היא מקפידה לשחק כשהיא לבושה בחולצה מתחת לגופייה, מטעמי צניעות.
בשנת 2013 חתמה שפיר בקבוצת אליצור רמלה מהליגה הראשונה וזכתה עמה בגביע המדינה באותה השנה.
בשנת 2015 שפיר שיחקה במכבי רמת חן למשך עונה אחת וסיימה עמה במקום הראשון בתום העונה הסדירה.
בעונה לאחר מכן, עונת 2016-2017 עברה נעמה לשחק במכבי בנות אשדוד עמה זכתה באליפות המדינה.
לקראת עונת 2017-2018 שבה שפיר לקבוצה אשר נתנה לה את ההזדמנות הראשונה בארץ, קבוצת אליצור רמלה ששבה לליגת העל לאחר שנתיים.
בעונת 2018-2019 שבה שפיר לקבוצת מכבי רמת חן (כיום מכבי עירוני רמת גן), בסיום עונה זו יצאה שפיר לחופשה לקראת לידה.
לאחר עונה ללא משחק עקב חופשת הלידה, חזרה שפיר לשחק וחתמה בקבוצה אליצור רמלה.
סמל ניקרגואה
סמל ניקרגואה מבוסס על סמלה של הרפובליקה של מרכז אמריקה שהוקמה ב-1823 ואשר ניקרגואה הייתה אחת מחמש הרפובליקות הכלולות בה. הסמל עבר מספר שינויים וגרסתו הנוכחית התקבלה ב-1971. במרכז הסמל משולש, המסמל את השוויון. בחלקו התחתון של המשולש חמישה הרים הטובלים בים, שמסמלים את חמש הרפובליקות של מרכז אמריקה, ארצות השוכנות בין שני אוקיינוסים ובמרכזן רכסי הרים. במרכז המשולש קורנת מצנפת פריגית, סמל מהפכני מקובל במאה ה-19, המסמלת את החירות. הקשת בחלק העליון מסמלת את השלום. סביב למשולש מופיעה הכתובת: הרפובליקה של ניקרגואה, אמריקה המרכזית.
COMMAND.COM
COMMAND.COM היא תוכנית בפורמט COM המהווה את המעטפת הסטנדרטית המסופקת עם מערכת ההפעלה DOS. מעטפת זו מבוססת על ממשק שורת פקודה. בהגדרתה, המעטפת אחראית על ממשק המשתמש ואיננה חלק מליבת מערכת ההפעלה. עם זאת, היא חלק אינטגרלי מהמערכת. באופן עקרוני, ניתן להחליף את COMMAND.COM במעטפות של יצרנים אחרים, אך בפועל לא היו נפוצות מעטפות כאלה. תוכנות שסיפקו ממשק משופר (כמו נורטון קומנדר) היו קיימות אמנם, אך הן פעלו מעל COMMAND.COM ולא במקומה.
הקובץ COMMAND.COM מופעל בסיומו של תהליך האתחול (boot) על ידי SYSINIT, מודול האתחול של DOS. הוא נטען לזיכרון מעל ליבת המערכת (הקובץ MSDOS.SYS או IBMDOS.COM, בהתאם ליצרן: מיקרוסופט או IBM, בהתאמה) ומבני הנתונים שלה.
מבנה הקובץ
הקובץ מחולק לשלושה חלקים: ב-PC-DOS של IBM כולל COMMAND.COM גם את הקוד של קריאת המערכת 4Bh - EXEC (הפעלת קובץ הרצה). המיקום הספציפי בקובץ תלוי בגרסה.
חוקי הכפייה
חוקי הכפייה או החוקים הבלתי נסבלים (באנגלית בריטית: Coercive Acts, באנגלית אמריקנית: Intolerable Acts) הם ארבעה חוקים שחוקק הפרלמנט הבריטי בשנת 1774 בתגובה למרד שפרץ בעיר בוסטון בשנת 1773, הידוע בכינויו "מסיבת התה של בוסטון". חוקים אלה נועדו לדכא את ההתקוממות שהתחוללה בקולוניה מסצ'וסטס, והביאו להתרעמות מצד תושבי מדינה זו וכן מצד כלל 12 הקולוניות האחרות כנגד הכתר הבריטי. החוקים היוו זרז ותשתית איתנה לחיזוק ההתקוממות של המתיישבים בקולוניות הבריטיות ביבשת אמריקה הצפונית, מה שהוביל לאחר מכן לפריצת מלחמת העצמאות האמריקאית.
מבנה החוקים
חוקי הכפייה הם סדרה של ארבעה חוקים: בנוסף נחקק גם חוק קוויבק. חוק זה, שנספח לסדרת "חוקי הכפייה" הרשה לצרפתים הקתוליים בקנדה להחזיק במנהגיהם ובמרבית המערכת המשפטית שלהם. כמו כן החוק העביר לפרובינציה של קוויבק שטח שבין נהר המיסיסיפי לנהר אוהיו. למעשה היה מדובר בהענקת מונופול כלכלי על סחר הפרוות הרווחי שרווח מאוד באזור זה.
הפגיעה באמריקנים
הפגיעה המרכזית של החוק הייתה פגיעה כלכלית בתושבי מסצ'וסטס בכלל, ובתושבי העיר בוסטון בפרט. באותה תקופה הייתה כלכלת בוסטון מבוססת על הנמל, שנסגר על-פי החוקים החדשים. חוק קוויבק שנלווה ל"חוקי הכפייה" עורר תגובה חריפה במיוחד שכן משמעותו הייתה הענקת פריבילגיות מיוחדות למי שנחשבו בעבר לאויבי המושבות, זאת בזמן שפריבילגיות דומות נשללו מתושבי מסצ'וסטס שנחשבו אזרחים בריטים. בנוסף, נתן "חוק קוויבק" למתיישבים הצרפתים מונופול על המסחר בפרוות, ענף שהיה רווחי מאוד באותה תקופה.
תגובת המושבות
"חוקי הכפייה" נתפסו במושבות האמריקניות כהכרזת מלחמה עליהן. בשלב הראשון סירבו המושבות לתת לספינות הבריטיות לעגון בנמליהן. הממשלה הבריטית הניחה שהספינות שלא יכלו להגיע לנמל בוסטון הסגור ייקלטו בנמלי המושבות האחרות, אך הן מנעו זאת לאות סולידריות עם מצבה של מסצ'וסטס, בבחינת "היום מסצ'וסטס מחר אנחנו".
"חוקי הכפייה" היו הגורם המרכזי שהביא לכינוס הקונגרס הקונטיננטלי הראשון ב-5 בספטמבר 1774. הכינוס הזה בישר את תחילת ההתנתקות של המושבות ממדינת-האם בריטניה, ואת רצונם של האמריקנים בעצמאות. ב-1 במאי 1774, לאחר קבלת חוקי הכפייה, התפרסמה ב"לונדון מגזין" (The London Magazine) קריקטורה המבקרת בחריפות את מדיניות ממשלת בריטניה כלפי מושבותיה באמריקה. בוסטון נראית בקריקטורה בדמות אישה אינדיאנית שמקבלת "טיפול רפואי", שהוא למעשה התעללות, מידי שרי ממשלת בריטניה. ראש הממשלה, לורד פרדריק נורת' מנסה בכוח להשקות את האישה בתרופה מתוך קנקן תה המסמל את חוקי הכפייה. שר המשפטים, לורד ויליאם מוריי, הרוזן ממנספילד, כופת את ידיה של האישה, בעוד ג'ון מונטגיו, הרוזן מסנדוויץ', שהיה ידוע כרודף שמלות, מציץ מתחת לשמלתה. מאחורי האישה עומדת אִמהּ, המייצגת את בריטניה, ובוכה בחוסר-אונים. על ה"רופאים" מגן חייל בריטי שעל חרבו כתוב "הממשל הצבאי". מתחת לקריקטורה נכתב באירוניה: "הרופא המוכשר, או אמריקה בולעת את התרופה המרה". הקריקטורה הופצה במושבות על ידי פול רוויר, תושב בוסטון שהיה פעיל ב. שמו של צייר הקריקטורה אינו ידוע.
Tyr (אלבום)
Tyr (נחשב לעיתים כאלבום קונספט) הוא אלבומה החמישה עשר של להקת ההבי מטאל הבריטית בלאק סבאת' שיצא לאור באוגוסט 1990.
אודות האלבום
רבים ייחסו ל"Tyr" מעמד של אלבום קונספט, מכיוון ששם האלבום, כמו גם חלק מתוכן שיריו, עוסקים במיתולוגיה הנורדית. אולם בסיסט הלהקה ניל מורי (Neil Murray) טען כי ללהקה לא הייתה כוונה ליצור אלבום קונספט, וציין כי "למרות שאולי כמה מהשירים נשמעים חופפים, מעט מאוד מהם עוסקים במיתולוגיה הנורדית". שם אלבום "Tyr" מתייחס ל"טיר" (בנורדית עתיקה: Týr), שהוא אחד האלים במיתולוגיה הנורדית, ובנו של אודין (בנורדית עתיקה: Óðinn) שהוא האל הבכיר ביותר במיתולוגיה. סגנונו הטקסטואלי של האלבום הוא כעין המשך לאלבומם הקודם, Headless Cross, שעסק גם הוא במיתולוגיה ובעיקר ב'כוחו של השטן'. מבחינה מוזיקלית, אלבום זה מסמל, אולי יותר מכל, את נטישתה של בלאק סבאת' את סגנונה המוכר והידוע והתרחקותה מהמסורת האפלה, הכבדה ומלאת הריפים העוצמתיים שהיו סימן ההיכר שלה.
הלהקה ציינה כי למרות שהיא לא מתחרטת או מתכחשת לשיר "Feels Good to Me", אך הכללת השיר באלבום נעשתה במודע אך ורק על מנת לשחררו כסינגל, והשיר אינו מתאים מבחינה מוזיקלית לשאר התוכן באלבום.
כתובת האלפבית הרוני שעל עטיפת אלבום, נלקחה מאחת מ"אבני הרונות" המפורסמות בעולם "Rök Runestone", שנמצאת בשוודיה.
בהופעות החיות שערכה הלהקה לקידום האלבום, הופיעו כנגני-אורחים בסיסט הלהקה לשעבר גיזר באטלר, סולן להקת דיפ פרפל איאן גילן וגיטריסט להקת קווין בריאן מיי.
ביקורות
האלבום קיבל בצאתו ביקורות מעורבות. מבקרי מוזיקה ביקרו את ההפקה המוזיקלית באלבום, ובין היתר טענו שתיפופו של קוזי פאוול "בולע" את שאר הכלים באלבום. אחרים ציינו את הכבדות הניכרת, ושיבחו את עבודת הקלידים של ג'ף ניקולס.
רשימת השירים
כל מילות השירים נכתבו על ידי טוני מרטין. הלחנים נכתבו על ידי חברי הלהקה.
רשת ביטוי משותף של גנים
רשת ביטוי משותף של גנים (GCN) היא גרף לא מכוון, שבו כל צומת מסמן גן, וזוג צמתים מחובר בקשת אם יש ביניהם קשר משמעותי של ביטוי משותף. לאחר יצירת פרופילי ביטוי גנים של מספר גנים עבור מספר דגימות, ניתן לבנות רשת ביטוי משותף של גנים על ידי חיפוש אחר זוגות של גנים המראים דפוס ביטוי דומה. רשתות ביטוי משותף של גנים הן בעלות עניין ביולוגי מכיוון שגנים המבוטאים יחד יכולים להצביע על בקרה משותפת, קשר ברמה התפקודית או שותפות באותו מסלול או קומפלקס חלבוני.
הרשת לא מכילה מידע על כיווניות הקשר בין הגנים, והקשתות מייצגות רק קשר מתאם או תלות בין הגנים השונים, זאת בהשוואה לרשת ויסות גנים (GRN) בה הקשתות מכוונות ומייצגות תהליך ביוכימי כגון תגובה, טרנספורמציה, אינטראקציה, הפעלה או עיכוב. על כן, ב-GCN קיימת התעסקות רבה בזיהוי מודולים או תת-גרפים מקושרים חזק שיתאימו לאשכולות של גנים בעלי תפקיד דומה או מעורבות משותפת בתהליך ביולוגי הגורם לאינטראקציות רבות בינם לבין עצמם. רשתות ביטוי משותף של גנים נבנות בדרך כלל באמצעות מערכי נתונים שנוצרים על ידי טכנולוגיות כגון מערך DNA או RNA-Seq.
היסטוריה
הרעיון של רשתות ביטוי משותף של גנים הוצג לראשונה על ידי Butte ו-Kohane בשנת 1999 כרשתות רלוונטיות. הם אספו את נתוני המדידה של בדיקות מעבדה רפואיות (למשל רמת המוגלובין) עבור מספר חולים וחישבו את מקדם המתאם של פירסון בין התוצאות עבור כל זוג בדיקות, כאשר זוגות בדיקות שהראו מתאם גבוה הוכנסו לרשת. Butte ו-Kohane השתמשו בגישה זו מאוחר יותר עם מידע על ביטוי גנים שונים, ומידע הדדי כמדד הביטוי המשותף לבניית ה-GCN הראשונה.
בניית רשתות ביטוי משותף של גנים
פותחו מספר רב של שיטות לבניית רשתות ביטוי משותף של גנים. באופן עקרוני, כולן פועלות בגישה של שני שלבים: חישוב מדד ביטוי משותף, ובחירת סף מובהקות. בשלב הראשון, נבחר מדד הביטוי המשותף ומחושב ציון דמיון עבור כל זוג גנים באמצעות מדד זה. לאחר מכן, נקבע סף מובהקות ורק זוגות גנים בעלי ציון דמיון גבוה מהסף שנבחר מחוברים ברשת באמצעות קשת. נתוני הקלט לבניית רשת ביטוי משותף של גנים מיוצגים לעיתים קרובות כמטריצה. אם יש לנו את ערכי ביטוי הגנים של m גנים עבור n דגימות (תנאים), נתוני הקלט יהיו מטריצת m×n, הנקראת מטריצת ביטוי. לדוגמה, בניסוי מערך DNA נמדדים ערכי הביטוי של אלפי גנים עבור מספר דגימות. בשלב הראשון, ניקוד דמיון (מדד ביטוי משותף) מחושב בין כל זוג שורות במטריצת הביטוי. המטריצה המתקבלת היא מטריצת m×m הנקראת מטריצת הדמיון. כל אלמנט במטריצה זו מראה כיצד רמות הביטוי של שני גנים משתנות יחדיו באופן דומה. בשלב השני, האלמנטים במטריצת הדמיון שנמצאים מעל סף מסוים (כלומר מצביעים על ביטוי משותף משמעותי) מוחלפים ב-1 ושאר האלמנטים מוחלפים ב-0. המטריצה המתקבלת, הנקראת מטריצת הסמיכויות, מייצגת את הגרף של רשת הביטוי המשותף של הגנים. במטריצה זו, כל תא מראה אם שני גנים מחוברים ברשת (ערך התא שווה 1) או לא (ערך התא שווה 0).
מדד ביטוי משותף
ניתן לייצג את ערכי הביטוי של גן עבור דגימות שונות כוקטור, ולכן חישוב מדד הביטוי המשותף בין זוג גנים זהה לחישוב המדד שנבחר עבור שני וקטורים של מספרים.
מקדם המתאם של פירסון, מידע הדדי, מקדם המתאם של ספירמן והמרחק האוקלידי הם ארבעת מדדי הביטוי המשותפים המשמשים לרוב לבניית רשתות ביטוי משותף של גנים. המרחק האוקלידי מודד את המרחק הגיאומטרי בין שני וקטורים, ולכן לוקח בחשבון הן את הכיוון והן את גודל הווקטורים של ערכי ביטוי גנים. מידע הדדי מודד עד כמה ידיעת רמות הביטוי של גן אחד יכולה לספק מידע לגבי רמות הביטוי של גן אחר. מקדם המתאם של פירסון מודד את הנטייה של שני וקטורים לגדול או לקטון יחד. מתאם הדרגה של ספירמן הוא המתאם של פירסון כאשר המשתנים נמדדים על ידי סולם סדר, רווח או מנה. לעיתים נעשה שימוש גם במספר מדדים אחרים כגון מתאם חלקי, רגרסיה, ושילוב של מתאם חלקי ומידע הדדי.
על אף שקיים שימוש נרחב במדידת הביטוי המשותף באמצעות מקדם פירסון, הוא מכיל שתי חסרונות עיקריים: הוא יכול לזהות רק קשרים ליניאריים והוא רגיש לערכים חריגים. יתר על כן, מתאם פירסון מניח שנתוני ביטוי הגנים מתפלגים באופן נורמלי. במחקר מ-2012 הוצע מדד נוסף בשם biweight midcorrelation (bicor) כחלופה טובה למתאם של פירסון. "Bicor הוא מדד מתאם חציוני, והוא חזק יותר מהמתאם של פירסון ולעיתים אף חזק יותר מהמתאם של ספירמן".
בחירת סף מובהקות
נעשה שימוש במספר שיטות לבחירת סף בבניית רשתות ביטוי משותף של גנים. שיטת סף פשוטה היא לבחור טווח ערכים ולהכניס קשת רק כאשר ציון המדד נמצא בטווח זה. גישה נוספת היא להשתמש ב-Z-transformation של פישר אשר מחשבת ציון z עבור כל מתאם על סמך מספר הדגימות. ציון z זה מומר לאחר מכן לערך-p עבור כל מתאם ונקבע סף מובהקות עבור ערך-p. שיטות מסוימות מייצרות התמרה של הנתונים ומשוות בין ציוני מדד של הערכים המקוריים ואלו שעברו התמרה כדי לוודא שהמדד שהתקבל אינו אקראי. נעשה שימוש גם בגישות אחרות, כגון בחירת סף המבוססת על מקדם אשכולות או תיאורית מטריצה אקראית.
רשימת משאלות
רשימת משאלות או רשימת רצונות או רשימת תשוקות היא רשימה שבה מפורטים סחורות או שירותים שבהם אדם או ארגון רוצים. המחבר רשאי להפיץ עותקים של הרשימה למשפחתו, לחבריו ולבעלי עניין אחרים שסביר שירכשו חלק מהפריטים עבור הנמען או יציעו עבורו למכירה חלק מהפריטים הרשומים. המטרה של רשימת משאלות היא להקל על התקשורת בין מקבל המתנה לנותן המתנה. רשימות משאלות מכילות לרוב פריטים שרוכש מתנה יכול להשיג ממגוון קמעונאים. חלק מרשימות המשאלות מתמחות למטרות מסוימות או מרוכזות בקמעונאים בודדים, כגון רישום מתנות (למשל רישום נישואים ).
משתמשי תוכנה
אתרי אינטרנט וחבילות תוכנה ארגוניות רבים מציעים למשתמשים את האפשרות להוסיף "משאלה" – הצעה לשיפור או שינוי האתר/חבילה, ולהצביע על חשיבותה של ההצעה.
רשימת משאלות דרך אתרי קניות מקוונות
חלק מאתרי הקניות מספקים ממשקים נוחים לרשימת משאלות, בהם Amazon, AliExpress ו-MyRegistry. אלו מאפשרים לכל אחד, גם לאנשים פרטיים וגם לארגונים ועמותות, להרכיב ולפרסם רשימת משאלות. החברים או התורמים יכולים לסמן ברשימה את המוצרים שברצונם להזמין עבור מפרסם הרשימה, לשלם עליהם, והמוצרים יגיעו ישירות אל הכתובת של המפרסם.
רשימת משאלות של עמותות
עמותות רבות מפרסמות רשימת משאלות, ובה פריטים שהעמותה זקוקה להם, והציבור שמעוניין לתרום יכול להזמין את הפריטים האלו עבור העמותה.
רוב העמותות הללו משתמשות בממשקים של אתרי הקניות המקוונות. אלו מאפשרים לכל אחד להזמין פריטים מהרשימה ישירות אל הכתובת של העמותה. ברוב הממשקים, המשתמש יכול לחפש רשימת משאלות לפי שם העמותה.
מלבד אתרי הקניות, ישנם אתרים ייעודיים לתרומות פריטים לנזקקים באמצעות רשימת משאלות. דוגמה לכך היא אתר Givit, שמפרסם צרכים של אנשים נזקקים ונפגעי אסונות, והמשתמש יכול לסמן את הפריטים שברצונו לתרום ולממן אותם.
חלק מהעמותות שמפרסמות רשימת משאלות מדווחות שהן עדיין מעדיפות תרומות כספיות ישירות, מפני שהן מאפשרות לעמותה לנתב את הכסף שלה לפי הצרכים הדינאמיים שמתעוררים. בנוסף, לרוב העמותות יש גם צרכים שאינם חומריים, כמו שכירת שירותיו של איש מקצוע. כך למשל מדווחת עמותת Wildlife Rehabilitation Center, שמטפלת בחיות בר פגועות. למרות זאת, האפשרות לתרום פריטים מוחשיים מתוך רשימת משאלות לפעמים נוחה יותר לתורם.
לורן האריס
לורן האריס (באנגלית:Lawren Harris; 23 באוקטובר 1885 – 29 בינואר 1970) היה צייר קנדי. עבודותיו של האריס הפכו מופשטות ופשוטות יותר, במיוחד נופיו של הצפון הקנדי והקוטב.
ביוגרפיה
האריס התחתן עם ביאטריס פיליפס ב־20 בינואר 1910 ונולדו להם שלושה ילדים. זמן קצר לאחר שנפגשו והתיידדו עם ג'יימס הארווי מקדונלד בשנת 1911, הם הקימו יחד את קבוצת השבעה המפורסמת. הוא מימן את בנייתו של בניין הסטודיו בטורונטו עם ג'יימס מק'קלום. הסטודיו סיפק לאמנים מקום זול או פנוי ליצירה.
ב־1918 וב־1919, מימן האריס נסיעות לאומני קבוצת השבעה לאזור אלגומה, ונסע לאורך מסילת הרכבת המרכזית של אלגומה וצייר באזורים כמו נהר מונטריאול וקניון אגאווה. בסתיו 1921 נסע לחוף הצפוני של אגם סופיריור, לשם שב מדי שנה בשבע השנים הבאות. בעוד שציוריו מאלגומה וציוריו העירוניים בסוף שנות העשרים התאפיינו בצבעים עשירים ובהירים ומוטיבים של קומפוזיציה דקורטיבית, הרי באגם סופיריור הוא עבר לצייר בסגנון פשוט יותר עם לוחות צבעים מוגבלים - לרוב צבעים עם גוונים נייטרליים.
בשנת 1924, יצא לסיור רישומים עם ג'קסון לפארק הלאומי ג'ספר בהרי הרוקי הקנדיים וסימן בכך את תחילת נושא ההרים אותם המשיך לחקור במסעות רישום שנתיים עד 1929, גם באזורים סביב הפארק הלאומי באנף ואחרים.
בשנת 1930 יצא האריס למסע הרישומים המורחב האחרון שלו, ונסע לקוטב הצפוני על סיפון ספינת אספקה ​​למשך חודשיים, במהלכם השלים מעל 50 ציורים. הציורים הארקטיים סימנו את סוף תקופת ציורי הנוף שלו, ומשנת 1935 ואילך עבר האריס בהתלהבות לציור מופשט.
לאחר פירוק קבוצת השבעה בשנת 1933, האריס וחבריו האחרים התחברו לקבוצה הלאומית הגדולה יותר, קבוצת הציירים הקנדית.
משפחתו
ב־20 בינואר 1910 התחתן האריס עם ביאטריס פיליפס. לזוג נולדו שלושה ילדים. מאוחר יותר התאהב האריס בבס, אשת חברו. בסופו של דבר האריס עזב את אשתו ושלושת ילדיו אחרי 24 שנים והתחתן עם בס הוסר בשנת 1934. מאוחר יותר באותה שנה הוא ובס עזבו את ביתם ועברו לארצות הברית. בשנת 1940 הם עברו לוונקובר שבקולומביה הבריטית. בס נפטרה בשנת 1969.
האריס נפטר בוונקובר בשנת 1970, בגיל 84, כאמן ידוע. הוא נקבר בשטח אוסף האמנות הקנדי של מקמייקל, שם מוחזקת עבודתו.
גן החיות של אואנו
גן החיות של אואנו (ביפנית 上野動物園) הוא גן חיות בגודל 143 דונם, המנוהל על ידי ממשלת מטרופולין טוקיו, והוא ממוקם באואנו, טאייטו, טוקיו, יפן. גן החיות של אואנו זהו גן החיות העתיק ביותר ביפן, והוא נפתח ב -20 במרץ 1882. גן החיות נמצא במרחק של 5 דקות הליכה מיציאת הפארק של תחנת אואנו, וניתן גם להשתמש בתחבורה הציבורית של טוקיו.
היסטוריה
גן החיות התחיל כגן חיות המחובר למוזיאון הלאומי להיסטוריה של הטבע. בשנת 1881, האחריות של הנהלת גן החיות נמסרה לחוקר הטבע ועובד המדינה טאנאקה יושיו, אשר פיקח על המעברים לגן החיות. הקרקע שעליה בנוי גן החיות הייתה במקור האחוזה של המשפחה הקיסרית של הירוהיטו, אך הוענקה לממשלה העירונית ב-1924 יחד עם פארק אואנו לרגל חתונתו של נסיך הכתר הירוהיטו.
מלחמת העולם השנייה
באוגוסט 1943 הורה ראש עיריית טוקיו, שיגאו דדאצ'י, שכל חיות הבר והחיות המסוכנות בגן החיות ייהרגו, בטענה כי פצצות יכולות לפגוע בגן החיות וחיות אלו יברחו יגרמו להרס ברחובות טוקיו. בקשותיהם של אנשי הצוות בגן החיות לבקשה, או פינוי בעלי החיים במקומות אחרים נדחו. בעלי החיים הוצאו להורג בעיקר על ידי הרעלה, חנק או פשוט על ידי הרעבת בעלי החיים. בחודש ספטמבר 1943 התקיימה אזכרה לזכר בעלי החיים (בעוד ששניים מהפילים עדיין רעבו), והוקמה אנדרטה קבועה לזכרם שנבנתה מחדש ב-1975.
זמן קצר לאחר 1945, היפנים הציבו את חיל האוויר האמריקני ואת הנווט והמפציץ Ray "Hap" Halloran מוצגים עירומים בכלוב הנמרים בגן החיות, כדי שאזרחים יוכלו ללכת לפני הכלוב ולהביט באסיר B-29.
שיפוצים אחרונים
גן החיות מספק לבעלי חיים סביבה דומה לבית הגידול הטבעי. בשנים האחרונות הוחלפו הכלובים הישנים של העבר בבתי גידול מודרניים, כמו "יער הגורילות", שנבנה לאחר שתי תקלות מפורסמות ב-1999.
בעל חיים פופולריים
בגן החיות נמצאים יותר מ-3000 בעלי חיים המייצגים מעל 400 מינים. טיגריס סומטרה וגורילת שפלה מערבית נמצאים בראש רשימת בעלי החיים הפופולריים בגן החיות. בנוסף בגן החיות של אואנו נמצאים מספר המינים הגדול ביותר מאשר כל גן חיות אחר ביפן.
בין שאר בעלי החיים בגן החיות, ניתן למצוא: זברות, מקוקים יפנים, עגורים אדומי כתר, עיטם לבן-זנב, פינגווינים מלכותיים, עזים, כבשים, חזירים, גואנקו, יענים וארנבות.
בשלב מסוים, בעלי החיים בגני החיות בטוקיו חולקו בין גני החיות במטרופולין (גן החיות טאמה ופארק הטבע אינוקאשיירה) אך לא הובא לגן החיות אריה. עם זאת, בתגובה לדרישה ציבורית, גן החיות העירוני יוקוהמה הלווה לגן החיות של אואנו נקבת אריה.
בעלי חיים עיקריים
לאחר מותו של הפנדה הענקית "לינג לינג" בשנת 2008, גן החיות של אואנו היה ללא מין זה בפעם הראשונה מאז 1972. בפברואר 2011, שתי פנדות ענקיות חדשות הגיעו מן שמורת הטבע וולונג מסין, ושמותיהם החדשים התבססו על סקר ציבורי. שמו של הפנדה הזכר שהובא היה "בילי" ושמו שונה ל-"לילי" כדי להדגיש את האישיות השובבה שלו. שמה של הנקבה היה סיניו ושמה שונה לשינשין, בהתייחס לטוהרה ותמימותה.
שאר בעלי חיים בגן החיות הם: פנדה אדומה, טיגריס סומטרה, אריה אסייתי, גורילת שפלה מערבית, דוב קוטב, פיל אסייתי, ג'ירף מרושת, ביזון אמריקאי, לוטרה מצויה, שועל מצוי, מספר מיני עטלפים, טפיר ברזילאי, אריה ים קליפורני, פנק, היפופוטם ננסי, היפופוטם, אוקאפי, דוב נמלים ענק, תוכי ים אטלנטי וקרנף רחב-שפה.
אביב (פירושונים)
{{פירושונים|
אישים ששמם הפרטי אביב
אישים ששם משפחתם אביב
בהשאלה
ספרים
סרטים תוכניות טלוויזיה ומחזות
שירה ומוזיקה
חברות
ראו גם
}}
הנס יוטנר
הנס יוטנר (בגרמנית: Hans Jüttner; 2 במרץ 1894 – 24 במאי 1965) היה גנרל באס אס ופושע מלחמה נאצי. שירת כראש המשרד הראשי להנהגת האס אס וכגנרל בוואפן אס אס.
ביוגרפיה
יוטנר נולד בעיר שמיגל (אז בפרוסיה, כיום בפולין). עם סיום לימודיו בגימנסיה התנדב לשירות צבאי והשתתף במלחמת העולם הראשונה. בשנת 1915 קודם לדרגת סגן משנה, ובשנת 1920 שוחרר מהצבא בדרגת סגן. לאחר השחרור עבד כסוכן מכירות, ומשנת 1928 עבד כסוכן מכירות עצמאי.
בשנת 1933 החל לעבוד כמורה לספורט באוניברסיטת ורוצלב. באותה שנה הצטרף לאס אה, ובשנת 1934 מונה לראש יחידת האימון של הארגון במינכן. במאי 1935 עבר לשרת ביחידה הקרבית של האס אס (SS-VT), שהתפתחה בהמשך לוואפן אס אס. ב-1 בספטמבר 1936 קודם לדרגת שטורמבאנפיהרר (רב-סרן) והוצב במחלקת הביקורת של היחידה בברלין. בשנת 1939 מונה למבקר כוחות המילואים של היחידה, ובתחילת 1940 מונה לראש משרד הפיקוד של היחידה.