cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
אבירות
בתקופת הרנסאנס ובעת החדשה
עם זאת, גינוני אבירות, נימוס ו"משחק הוגן" הפכו יותר ויותר לאידיאלים מקובלים באירופה, בתחילה בעיקר אצל המעמדות הגבוהים, כמו באתוס של הג'נטלמן. מנהגי הדו-קרב, למשל, הפכו רשמיים ומסוגננים יותר ויותר, עד אשר נעלמו לחלוטין. המעמדות האחרים תכופות ביקשו לחקות במנהגיהם את האצולה, ולאמץ את הנימוסים והגינונים של אבירות, למשל באופרה אבירות כפרית מאת פייטרו מסקאני. התקופה הרומנטית הביאה להתרפקות מחודשת על האבירות של ימי הביניים, תכופות במסגרת חדשה של רגשות לאומיים, למשל ברומנים היסטוריים מאת סופרים כוולטר סקוט (שאף הוכתר כאביר על ידי המלך ג'ורג' הרביעי) והנריק סנקביץ', ובאופרות של ריכרד וגנר כמו לוהנגרין וטריסטן ואיזולדה. אתיקה צבאית ואזרחית הושפעה מערכי האבירות, למשל הקוד המוסרי של נשים וילדים תחילה במצבי חירום ימיים כונה "אבירות בים" (אנגלית: Chivalry at sea). מאז הופעתה הייתה ספרות האבירות אהובה במיוחד על ילדים ובני-נוער, ותכופות נחשבה לחינוכית ומקדמת ערכים רצויים כמו אומץ, הגינות, סיוע לזולת ונאמנות למוסדות החברה. אידאולוגיות של נאורות, דמוקרטיה, ליברליזם וסוציאליזם נוטות להדגיש תפיסה רחבה יותר של אבירות, לא כזכות יתר של גברים נוצרים ממעמד האצולה, אלא כשאיפה להצטיינות אישית ולתרומה לחברה, אשר פתוחה בפני כל אדם בלי קשר לדתו, ייחוסו ומגדרו. לדוגמה, תנועת הצופים ותנועות נוער אחרות מעודדות פיתוח גופני ורוחני, הגינות ותרומה לחברה, תכופות במסגרת דמוית מסדר, שבה חניכים וחניכות נוטלים על עצמם הצהרה או "שבועה" על קוד אתי, וזוכים באותות כבוד על סיוע לזולת ועמידה במשימות אתגריות. הסופר הבריטי ק.ס. לואיס, המפורסם בעיקר בספרי הפנטסיה שלו לילדים, והיה גם תאולוג נוצרי ופרופסור לספרות של ימי הביניים באוניברסיטת אוקספורד, כתב בשנת 1986 מאמר "ההכרח שבאבירות". במאמר זה הוא מצטט את שבחי האביר לנסלוט מתוך ספרו של מלורי על-מנת להדגים את מה שלדעתו הוא ייחודה של האבירות כאידיאל: היכולת להיות גם לוחם עז וגם צנוע ועדין, שהוא רואה כחיונית לאנושות המודרנית.
עם זאת, האידיאלים של האבירות וארכיטיפ האביר תכופות גויסו גם על ידי אידאולוגיות שונות שקידשו את הטוהר של אומות, מעמדות, "גזעים" ומגדרים מסוימים. בארצות הברית למשל, נתפסה האבירות לפעמים כסמל לאידאולוגיות של לאומנות לבנה ועליונות לבנה, בייחוד במדינות הדרום. חוקת הקו קלוקס קלאן הגדירה את הארגון כמסדר אבירות, והסרט "הולדתה של אומה" (1915) הציג את אנשי הארגון כפרשים נועזים ועוטי צלבים, המצילים עלמות "לבנות" במצוקה. פרישת הקונפדרציה של הדרום מארצות הברית במלחמת האזרחים האמריקנית מוצגת לפעמים באופן נוסטלגי כמאבק אבירי למען "מטרה אבודה" של חיי כבוד ואצילות, שהייתה חסרת סיכוי מלכתחילה נגד הצפון המתועש, הממוסחר והעדיף מספרית.
דמות האביר הנודד
האביר הנודד הוא ארכיטיפ ספרותי נפוץ שהתפתח החל מן המאה ה-12, ולא ברור עד כמה היה לו בסיס במציאות ההיסטורית של ימי הביניים. המונח עצמו מוכר לראשונה מן הסיפור "סר גאוויין והאביר הירוק" במאה ה-14, והוא מתאר דמות אביר שאין לו אחוזה, ולעיתים אף לא אדון פיאודלי, והוא נודד בארץ בחיפוש אחר הרפתקאות, מעשי גבורה ומעשי צדקה כדי להוכיח את כוחו ויכולתו. אבות טיפוס מפורסמים של האביר הנודד היו דמויותיהם של אבירי השולחן העגול סר לנסלוט, סר גאוויין, סר פרסיבל וסר גלהאד. במאה ה-16 היו סיפורי הרפתקאות של אבירים נודדים פופולריים מאוד, בייחוד בספרד, ומיגל דה סרוואנטס כתב את ספרו "דון קישוט" כפארודיה עליהם.
בעלילות טיפוסיות של האבירות הספרותית, האביר הנודד נלחם בדו-קרבות ובאתגרי פה ד'ארם נגד אבירים אחרים, בעיקר נגד "אבירים שחורים" ו"ברונים שודדים" שאינם מצייתים לכללי הכבוד של קוד האבירות, וגורמים עוול לחסרי הישע, פשוטי העם, נשים וילדים. לעיתים קרובות האביר יילחם גם נגד אבירים אנשי כבוד בטורנירים ובאתגרים ידידותיים, שבהם המנוצח בדרך-כלל אינו נפגע, אך נאלץ להודות בעליונותו של המנצח. במקרים כאלו האביר הנודד עשוי להסתיר את זהותו על ידי הסתרת פניו בקסדה או הסתרת שלט האצולה על מגינו, כדי להוכיח שאינו מנצל את מעמדו ומוצאו. בעלילות הדומות לאלו של מעשיות ואגדות, האביר הנודד עשוי להילחם נגד יצורים קסומים מרושעים כמו דרקונים, ענקים, מכשפים ומכשפות, ולהסתייע בפיות ובמכשפים "לבנים" טובים, ובפריטים אגדתיים כגון סוס, שריון או חרב קסומים. בעלילות רומנטיות האביר מציל נשים רמות מעמד מפשעי הנבלים, ונוהג בהן בנימוס ובאצילות. תכופות העלילה דורשת מן האביר עמידה בפיתויים ובניסיונות הבוחנים את יושרו, כבודו ונאמנותו לאדונו, לגבירתו ולערכי קוד האבירות. עלילות האביר הנודד נוטות להתרחש בנופים כפריים או פראיים, יותר מאשר בחצרות האצולה והמלוכה, ובכך עשויות להדגיש ערכי פסטורליה, שיבה אל הטבע והסתפקות במועט.
האביר הנודד עשוי לנדור נדר וליטול על עצמו "חיפוש" (אנגלית: quest) – משימה קשה ביותר שהשגתה תכופות מחייבת מסע חיפוש עצמי והשגת טוהר דתי ורוחני בנוסף על יכולות לחימה. החיפוש המפורסם ביותר בספרות האבירות הוא החיפוש אחר הגביע הקדוש על ידי אבירי השולחן העגול, הידוע לראשונה מיצירותיו של האביר והמשורר הצרפתי כרטיאן מטרואה במאה ה-12, ובמאה ה-15 תואר בהרחבה ב"מות ארתור" מאת תומאס מלורי. מושג הקווסט כמסע חיפוש ממשי ונפשי של הגיבור אחר גורלו חוזר מאז בניתוחים ספרותיים שונים, למשל במסע הגיבור אצל חוקר המיתולוגיה האמריקאי ג'וזף קמפבל. הרפתקת הקווסט הפכה לכלי עלילתי נפוץ בספרות הפנטסיה המודרנית, ונעשה בה שימוש רב מאוד במשחקי תפקידים כמו מבוכים ודרקונים ובמשחקי הרפתקה ממוחשבים. דמות הפלדין, הנפוצה במשחקים אלו, נקראת על שם הפלדינים, אביריו של קרל הגדול בשירת רולאן ובשירי עלילה נוספים של המחזור הקרולינגי מימי הביניים.
לדמות האביר הנודד ניתן למצוא מקבילות ספרותיות של לוחמים נודדים בתרבויות, בסוגות ספרותיות ובסוגות קולנועיות אחרות, שאף הם פועלים תכופות לפי קוד אתי אישי של צדק והגנה על החלש בעולם אלים. למשל הבוגיטירים בשירת הבילינה הסלאבית; אמני לחימה נודדים בספרות ובסרטי הוושיה הסינית; דמויות הרונין בספרות הסמוראים היפנית ובסרטי אקירה קורוסאווה; דמות הקאובוי או האקדוחן הנודד במערבון; ודמות "הבלש האפל" או "הבלש הקשוח" בספרות בלשית אצל סופרים כדשיל האמט וריימונד צ'נדלר, ובפילם נואר הקולנועי. גם בסוגות המודרניות של פנטסיה ומדע בדיוני ניתן למצוא דמויות גיבורים המתנהגות כאבירים נודדים, ולעיתים אף נקראות במונח "אבירים" או דומה לו, למשל חלק מאבירי הג'דיי בעולם מלחמת הכוכבים. דוגמה לקרבה בין סוגות אלו היא סדרת המגדל האפל מאת סטיבן קינג – ספרי פנטסיה שגיבורם הוא האקדוחן הנודד רולנד דשיין, ונכתבו בהשראת הפואמה הפנטסטית רולנד האציל אל המגדל האפל קרב מאת רוברט בראונינג, שבעצמה רומזת לאביר רולנד (צרפתית: רולאן, איטלקית: אורלנדו), גיבור שירת רולאן כנזכר במחזה השייקספירי המלך ליר.
אנציקלופדיית הויקי TV Tropes, המוקדשת לקלישאות בתחומי טלוויזיה, קולנוע, קומיקס, משחקי וידאו ותחומים נוספים של בידור ותרבות פופולרית, מאפיינת את "האביר הנודד" כדמות של אביר, סמוראי או קאובוי, בדרך כלל "" הפועל לבדו, או לכל היותר בלווית דמות משנה של נושא כלים, ונודד בארץ בחיפוש אחר מפלצות ודרקונים להילחם בהם, ודמויות של "האשה במצוקה" להצילן. האנציקלופדיה מציינת את קיומה של גרסה נשית (Damsel Errant), אף כי נדירה יותר, של דמות האביר הנודד. כבר בספרות האבירות של ימי הביניים ותקופת הרנסאנס ניתן למצוא דוגמאות נדירות של דמויות נשים אבירות ולוחמות, למשל בראדמנטה ומרפיסה באורלנדו המטורף מאת לודוביקו אריוסטו, קלורינדה  בירושלים המשוחררת מאת טורקווטו טאסו, ובריטומרט במלכת הפיות מאת אדמונד ספנסר. דמויותיהן הדמיוניות קרוב לוודאי מושפעות מדמותה ההיסטורית של ז'אן ד'ארק. לעיתים הן מוצגות בעלילה כמצילות דמויות נשיות פחות קרביות מהן, או אף את דמויות האבירים הגברים. במקרים אחרים הן מוצגות כמתחפשות בשריון גברים, ונלחמות באבירים גברים שאינם מודעים למינן. גם בספרות הוושייה הסינית ניתן למצוא דמויות נשיות מעטות של לוחמות המתפקדות כאבירות נודדות. עם זאת, בתקופה המודרנית תכופות נמתחת ביקורת פמיניסטית על האבירות הספרותית הקלאסית, בשל נטייתה להעריץ דמויות נשיות יפות ופסיביות שעיקר תפקידן בעלילה הוא להמתין לאביר הגבר שיבוא להצילן. ביקורת כזו אופיינית ליצירות מאוחרות יותר של ספרות אבירות מנקודת מבט נשית, כמו הגבירה משאלוט וערפילי אבלון.
אהבה חצרונית
ההיבטים הרומנטיים של האבירות מושפעים בעיקר מן האידיאלים והמוסכמות של אהבה חצרונית. המונח (אנגלית: courtly love, צרפתית: amour courtois), הוא בעיקרו מאוחר, ופורסם על ידי חוקר הספרות הצרפתי בן המאה ה-19 גאסטון פאריס. מונח נפוץ בשפות אירופיות לחיזור (אנגלית: courtship, איטלקית: corteggiamento) נגזר בתקופת הרנסאנס מן המלה court לחצר מלוכה או אצולה. בימי הביניים היה נפוץ בצרפת המונח fin'amors, שפירושו המילולי "אהבה מעודנת" בניב הפרובאנסלי של השפה האוקסיטנית, ומוכר לראשונה משירתו של הטרובדור הידוע הראשון, גיום התשיעי, דוכס אקוויטניה בסוף המאה ה-11.
כללי האהבה החצרונית היו נהוגים בחצרות מלוכה ואצולה באירופה של ימי הביניים, והכתיבו את נימוסי החיזור והיחסים בין המינים, ובכלל זה יחסי אהבה שמחוץ למוסד הנישואים. נראה שהם הושפעו משירה וספרות רומנטית מוסלמית בערבית במאה ה-11, בעיקר באל-אנדלוס, למשל ספרו של אבן חזם אל-אנדלוסי על האהבה "ענק היונה", שהשפיע גם על שירת החשק העברית. בעולם הנוצרי נפוצו אידיאלים של אהבה חצרונית בעיקר במחוזות של אקוויטניה, פרובאנס, שמפאן, דוכסות בורגונדיה ומלכות סיציליה הנורמנית. לפי ספרו De amore (מילולית: "על האהבה", כיום ידוע יותר בשם The Art of Courtly Love) של בן התקופה הכומר אנדראס קפלאנוס, אידיאלים אלו קודמו במיוחד במהלך השנים 1168–1173 בחצרה של אלינור מאקוויטניה. אלינור הייתה נכדתו של הטרובדור גיום התשיעי, אשת מלך צרפת לואי השביעי, לאחר מכן אשת מלך אנגליה הנרי השני, אמם של שלושה ממלכי אנגליה וביניהם ריצ'רד לב הארי, ובעצמה אחת הנשים העשירות והמשכילות בתקופתה. בחצרה בפואטייה שבדוכסות אקוויטניה, אלינור ובתה מארי היו פטרוניות של אמנים, טרובדורים, מינסטרלים ומשוררים, ובכללם האביר והמשורר כרטיאן מטרואה, מחבר רומנסות על סר לנסלוט, סר פרסיוול ועוד. לפי ספרו של אנדראס קפלאנוס, אלינור ומארי כתבו "קודקס אהבה" בן 31 סעיפים המתאר את הדרך האידיאלית לחיזור ולניהול קשרי אהבה, ואף הקימו בחצרן "בתי משפט לאהבה" שבהם גבירות שפטו אצילים המבקשים הכרעה בסוגיות שונות של מערכות היחסים שלהם.
באידיאל האהבה החצרונית, גדולתו של האביר נקבעת במידה רבה לפי נימוסי החצר שלו, התנהגותו האצילית, ובמיוחד לפי נאמנותו ומסירותו ל"גבירה" (אנגלית: lady או mistress) שבה התאהב ולהערצתה הקדיש את עצמו. מן האביר היה מצופה לשרת את גבירתו בכל דרך שתבחר, לעמוד במשימות ובמבחנים קשים שתציב לו, להילחם להגנתה, להזמין לדו-קרב גברים שפגעו בכבודה, להלל את יופייה בשירה, ולהקדיש לה את מעשי הגבורה שלו. בספרות האבירות תכופות מתואר כיצד, בטורנירים ובתחרויות אבירות, האבירים התחרו ביניהם על פרס שחולק על ידי אשה אצילה שנבחרה ל"מלכה" או ל"גבירה". בצאתו למלחמה או לטורניר, האביר היה עשוי לשאת עמו חפץ כלשהו (אנגלית: favor) שגבירתו העניקה לו, כאות לרצונה שישוב בשלום.
אהבה חצרונית של אביר לגבירתו הוערכה במיוחד דווקא כאשר אסור היה לממש אותה על ידי נישואים או באופן מיני, אם משום שמעמד הגבירה היה גבוה יותר, בשל סירובה או צניעותה, משום שהייתה בת לבית אצולה יריב או אויב במלחמה, או משום שהייתה כבר נשואה לגבר אחר. כמו בשירת החשק הערבית והעברית, גם בשירת הטרובדורים נחשבו הכיסופים ואף הסבל שבאהבה בלתי-אפשרית לחוויה מרוממת ואצילית. ככל שהגבירה הייתה בלתי-מושגת יותר, ונסיבות האהבה טראגיות יותר, הערצתו ונאמנותו של האביר זכו להערכה רבה יותר. בשני הסיפורים החשובים ביותר בספרות הרומנטית האבירית – אהבת טריסטן ואיזולדה ואהבת לנסלוט וגווינביר – הגבירה ומושא הערצתו של האביר היא אשת המלך אשר לו נשבע אמונים. לפיכך נוצר קונפליקט טראגי בין שתי הנאמנויות החשובות ביותר בקוד האבירות, קונפליקט המניע את עלילות סיפורים אלו ומסתיים בסוף טראגי של האביר, אהובתו והמלך גם יחד. חשיבותה של האהבה החצרונית לאבירות הספרותית מוצהרת ביצירתו של תומאס מלורי "מות ארתור", בהספד הנישא על סר לנסלוט. בהספד זה הוא מוכתר כאביר הגדול ביותר שחי אי-פעם, לא רק משום שהיה מסוגל להביס בקרב כל אביר אחר, אלא גם בשל עוצמת אהבתו ונאמנותו לגבירתו.
בדומה לאידיאלים אחרים של קוד האבירות הספרותי, קשה לדעת באיזו מידה האידיאל של אהבה חצרונית אכן נהג במציאות חיי האבירים בימי הביניים. לפי השערות מסוימות, אידיאל זה תאם את מנהגי החניכה של האבירים: נערים עזבו את ביתם מגיל צעיר מאוד ונשלחו לאחוזתו של אביר אחר או של האדון הפיאודלי, כדי להתאמן אצלו בלחימה ולשרת אותו כנושאי כלים עד אשר ימצא אותם ראויים להפוך לאבירים בעצמם. במקביל, אשת האדון וגבירת האחוזה הייתה בדרך-כלל הממונה על חינוכם בהיבטים המעודנים יותר של אבירות, כגון נימוסי חצר, מחול, נגינה או שירה. החניכים נטו איפוא להעריץ את אשת אדונם ואף להתאהב בה, ורגשות כאלו זכו לאהדה ואישור בקוד האבירות כל עוד לא מומשו באופן מיני.
סיפור מפורסם אחר של אהבה חצרונית מסופר אף הוא בגרסאות שונות, בין השאר בשירה האפית תסאידה (1341) מאת ג'ובאני בוקאצ'ו, בסיפורו של האביר מתוך סיפורי קנטרברי (1387) מאת ג'פרי צ'וסר, ובמחזה שני שארים אצילים (1634) מאת ויליאם שייקספיר וג'ון פלטשר. בעלילות כל הגרסאות, שני אצילים קרובי-משפחה, ארקיטה ופלמון, מתאהבים בנסיכה אמיליה ונלחמים זה בזה בדו-קרב על ידה. ארקיטה מתפלל שינצח בקרב, פלמון מתפלל שיזכה באמיליה, ואמיליה מתפללת שיזכה בה זה שאוהב אותה ביותר. בסופו של הסיפור מנצח ארקיטה בקרב אך מת לאחר מכן מפצעיו, ופלמון ואמיליה נישאים. הסיפור רומז איפוא למוסר השכל לפיו האהבה אף חשובה מן התהילה בקרב.
האידיאלים הרומנטיים של האבירות הגיעו לשיאם בספרות המאה ה-15, כמו ביצירתו של תומאס מלורי ובחצר שארל דוכס בורגונדיה. בסוף המאה ה-16, ויליאם שייקספיר (אשר לא היה בעצמו בן-אצולה) כבר לגלג על מוסכמות החיזור של אהבה חצרונית ברבים ממחזותיו הרומנטיים, כגון כטוב בעיניכם, הלילה השנים עשר, ומהומה רבה על לא דבר, והציג אותן כצבועות ומעושות, ועם זאת הן עדיין הכוח המניע את העלילה. בפארודיה מאת סרוונטס על האבירות, דון קישוט רואה נערה כפרית פשוטת-עם שאינה יודעת כלל על קיומו, מדמיין אותה כגבירה אצילה ויפהפייה בשם דולסיניאה, ומקדיש לה את "מעללי הגבורה" שלו. למרות ירידת קרנם של תואר ומעמד האבירות והפיכתם לטקסיים בלבד, מוסכמות האהבה החצרונית ממשיכות להשפיע על ספרות המערב לאורך העת החדשה, למשל בהערצת גימלי הגמד לגבירה גלדריאל באפוס הפנטסטי שר הטבעות של ג'ון רונלד רעואל טולקין מן המאה ה-20. במקביל, נימוס והערצה כלפי דמויות נשיות עדיין מאפיינות מוסכמות חברתיות להתנהגות אצילית ו"אבירית" בתרבות המערב, למשל בדמות הג'נטלמן.
מבחן כי בריבוע
מִבְחַן כִי בָּרִבּוּעַ (\chi^2, נהגה בכ' רפה, לעיתים נכתב חי בריבוע) הוא למעשה אוסף של מבחנים סטטיסטיים שמטרתם לבדוק את טיב ההתאמה של מודל התפלגותי לנתונים איכותיים או בדידים. המשותף לכל המבחנים האלה הוא שההתפלגות של סטטיסטי המבחן היא התפלגות כי בריבוע (במדויק או בקירוב). מבחנים אלה משמשים גם כבסיס למגוון מקדמי קשר (או מתאם), כגון מקדם הקשר של קראמר.
השם "כי בריבוע" מקורו באות היוונית \chi, כי.
היסטוריה
לאחר שקרל פירסון פיתח את המדד הידוע כ-"מתאם פירסון" למדידת עוצמת הקשר בין משתנים כמותיים, הוא פנה לפיתוח מקדם דומה למדידת הקשר בין שני משתנים איכותיים (קטגוריים), שנתוניהם מוצגים בלוח שכיחות דו־ממדי. בשנת 1900 הציג את סטטיסטי כי-בריבוע, שמבטא רעיון דומה לרעיון של מקדם המתאם. בעוד שמקדם המתאם התבסס על ההפרשים בין התצפיות והממוצע שלהן. סטטיסטי כי בריבוע מבוסס על ההפרש בין מספר התצפיות בתא מסוים בלוח השכיחות הדו־ממדי, והמספר הצפוי של התצפיות באותו תא בהנחה כי יש אי תלות בין משתנים. פירסון הראה כי ההתפלגות האסימפטוטית של המדד שפיתח היא אכן התפלגות כי בריבוע, ומכאן שמו של המדד.
מבחן כי בריבוע לבדיקת השערת אי תלות
יהיו X ו-Y שני משתנים איכותיים (כלומר נמדדים בסולם מדידה שמי או סודר). נסמן את הערכים שהמשתנה X יכול לקבל ב-i=1,...,I ואת הערכים שהמשתנה Y יכול לקבל ב-j=1,...,J.
בהינתן מדגם בגודל n, נסמן ב-O_{ij} את מספר התצפיות במדגם עבורן X=i ו-Y=j.
אם X ו-Y הם משתנים בלתי תלויים הרי שמתקיים לכל i ולכל j. תחת הנחה זו, ניתן לאמוד את הערך הצפוי של מספר התצפיות עבורן X=i ו-Y=j, שנסמן ב-E_{ij} על ידי:
כאשר
סטטיסטי כי בריבוע לבדיקת ההשערה כי X ו-Y הם בלתי תלויים מוגדר כ-
והתפלגותו האסימפטוטית היא התפלגות כי בריבוע עם (I-1)(J-1) דרגות חופש.
השערת אי התלות תידחה אם הערך המחושב של \chi^2 גדול מערך קריטי הנקבע על פי רמת המובהקות α שנקבעה מראש, או אם ערך ה-p המחושב קטן מרמת המובהקות הזו.
מבחן כי בריבוע לבדיקת טיב ההתאמה של מודל מולטינומי
יהי X משתנה איכותי שיכול לקבל את הערכיםi=1,...,I. התפלגותו של X היא התפלגות מולטינומית. נסמן p_i=P(x=i).
בהינתן מדגם בגודל n, נסמן ב-O_i את מספר התצפיות במדגם עבורן X=i.
מודל מולטינומי עבור X הוא מפרט (ספציפיקציה) של על ידי פרמטר \theta (שיכול להיות גם וקטור של פרמטרים, או וקטור ממימד 0, כלומר מפרט אי פרמטרי). בהינתן המודל, ניתן לאמוד את \theta, ובעזרת אמדן זה אפשר לאמוד את הערך הצפוי של מספר התצפיות עבורן X=i, שנסמן ב-E_i, על ידי E_i=np_i.
סטטיסטי כי בריבוע לבדיקת ההשערה כי המודל מתאים לנתונים מוגדר כ-, והתפלגותו האסימפטוטית היא התפלגות כי בריבוע עם דרגות חופש.
מבחן כי בריבוע לבדיקת השערת אי התלות בין שני משתנים הוא מקרה פרטי של מבחן כי בריבוע לבדיקת טיב ההתאמה של מודל מולטינומי.
מבחן יחס הנראות
מבחן כי בריבוע לבדיקת השערת אי התלות פותח על ידי פירסון תוך שימוש בשיקולי מומנטים. עם זאת, ניתן לבדוק את השערת אי התלות בפרט, ואת טיב ההתאמה של מודל מולטינומי בכלל, על ידי שימוש במבחן יחס הנראות, על פי הלמה של ניימן ופירסון. סטטיסטי מבחן יחס הנראות שונה מסטטיסטי מבחן כי בריבוע, אך שני המבחנים שקולים אסימפטוטית.
מבחן יחס הנראות לבדיקת השערת אי התלות הוא והתפלגותו האסימפטוטית היא התפלגות כי בריבוע עם (I-1)(J-1) דרגות חופש.
באופן דומה, מבחן יחס הנראות לבדיקת טיב ההתאמה של מודל מולטינומי הוא , והתפלגותו האסימפטוטית היא התפלגות כי בריבוע עם דרגות חופש.
השערת אי תלות - קשר בין מין להעדפה פוליטית
בסקר שנערך בארצות הברית בשנת 2000 נשאלו 2,757 איש לגבי העדפתם הפוליטית. הנתונים המקובצים לפי מין מופיעים בטבלה הבאה:
לדוגמה, 468 גברים הביעו תמיכה במפלגה הרפובליקנית ו-484 נשים הביעו תמיכה במפלגה הדמוקרטית.
נסמן ב-X את משתנה המין, כאשר 1 מסמל גבר ו-2 מסמל אישה, ומכאן שמספר הערכים שמשתנה זה מקבל הוא I=2. כמו כן נסמן ב-Y את משתנה ההעדפה הפוליטית כאשר 1, 2, ו-3 מסמלים העדפה של המפלגה הרפובליקנית, העדפה עצמאית או העדפה של המפלגה הדמוקרטית בהתאמה, וכאן J=3. על פי סימול זה, O_{11}=468 ו-O_{23}=484.
הערכים הצפויים E_{ij} מופיעים בטבלה בסוגריים. לדוגמה: מספר הנשים במדגם הוא, ומספר התומכים במפלגה הדמוקרטית הוא. לכן המספר הצפוי של נשים התומכות במפלגה הדמוקרטית תחת ההנחה כי אין קשר בין המין וההעדפה הפוליטית הוא.
בחישוב הערך של \chi^2 נקבל כי
לאחר שנבצע חישובים דומים עבור כל ששת הצירופים האפשריים של ערכי X ו-Y, החישוב הסופי יראה כי. בחישוב מבחן יחס הנראות נקבל כי G^2=30.0. מספר דרגות החופש הוא. ערך ה-p עבור \chi^2 הוא ולכן אם קבענו מראש כי רמת המובהקות של המבחן תהיה \alpha=0.05 נדחה את השערת האפס האומרת כי אין קשר בין המין וההעדפה הפוליטית.
קובייה הוגנת – טיב התאמה להתפלגות אחידה
קוביית משחק הוגנת היא כזו שהסיכויים שלה ליפול על כל פאה הם שווים, כלומר ההסתברות כי תוצאת ההטלה תהיה 1 שווה להסתברות כי תוצאת ההטלה תהיה 2 וכן הלאה. כל אחת מההסתברויות האלה שווה ל-1/6.
השערת האפס היא כי הקוביה הוגנת. השערה זו מתורגמת לאמירה המתמטית כי המודל הוא מודל התפלגות אחידה על המספרים 1,...,6, כלומר זוהי התפלגות מולטינומית עם לכל i. מודל זה אינו תלוי בפרמטר.
נניח כי הטלנו את הקוביה 100 פעמים והתקבלו התוצאות: 18,16,16,15,22,13 (כלומר, התוצאה "1" התקבלה 18 פעמים, התוצאה "2" התקבלה 16 פעמים, וכן הלאה). תחת ההנחה כי הקוביה הוגנת השכיחויות הצפויות שוות כולן 100/6, כלומר כ-16.7 עבור כל אחת מהתוצאות. החישובים של מבחן כי בריבוע מוצגים בטבלה הבאה:
ניתן לחשב כי ערך ה-p הוא. בהנחה שקבענו מראש כי רמת המובהקות של המבחן היא \alpha=0.05, לא נדחה את השערת האפס.
השוואת התפלגויות - הבדלי העדפה בין גברים ונשים
עורכי הסקר מעוניינים לדעת האם יש הבדלים בין ההעדפות של הגברים וההעדפות של הנשים, ולכן השערת האפס אומרת כי אין הבדל בין התפלגות ההעדפות של הגברים והתפלגות ההעדפות של הנשים.
בהנחה כי השערת האפס נכונה עלינו לאמוד כאן שני פרמטרים: את ההסתברות כי אדם (גבר או אשה) מעדיף את מוצר 1 ואת ההסתברות כי אדם (גבר או אשה) מעדיף את מוצר 2. האמדן להסתברות כי אדם מעדיף את מוצר 3 מתקבל על ידי השלמה ל-1. האמדנים האלה הם ו-. מכאן נקבל כי האמדן ל-p_3 הוא 0.264.
כמו כן נניח כי ההסתברות שאדם במדגם הוא גבר שווה להסתברות כי האדם הוא אשה, ולכן שתי הסתברויות אלה שוות ל-0.5.
על סמך האמדנים האלה נוכל לחשב כי (כאשר X=1 מסמל גבר):, וכן הלאה לכל התאים בלוח השכיחות. החישוב הסופי מעלה כי \chi^2=5.26.
חישוב ערך ה-p מעלה כי. בהנחה שקבענו מראש כי רמת המובהקות של המבחן היא \alpha=0.05 לא נדחה את השערת האפס, ונסיק כי לא נצפו הבדלים בהעדפות בין גברים ונשים.
RTP3
RTP3 הוא ערוץ חדשות פורטוגלי, המופעל על ידי תאגיד השידור הפורטוגלי. הערוץ החל בשידוריו ב-15 באוקטובר 2001 ונקרא בשם NTV, וב-31 במאי 2004 שינה הערוץ את שמו ל-RTPN. בשנת 2011 שונה שוב שם הערוץ ל-RTP Information.
RTP3 הוא ערוץ חדשות ומידע, הנקלט בכל רחבי פורטוגל, כולל מדיירה והאיים האזוריים.
בנוסף לפורטוגל, נקלט הערוץ בצרפת, גרמניה, הולנד, לוקסמבורג ושווייץ.
2001-2004: NTV
ב-15 באוקטובר 2001 הושק ערוץ NTV, שהיה לערוץ החדשות הפורטוגלי השני ששידר בטלוויזיה בכבלים. בשנת 2002 הערוץ נרכש על ידי תאגיד השידור של פורטוגל.
2004-2011: RTPN
לאחר רכישת NTV על ידי RTP בשנת 2002, הערוץ הפך לערוץ הנושאי הראשון של RTP ב-31 במאי 2004.
ב-29 בספטמבר 2008 החל הערוץ לשדר במשך 24 שעות ביממה. עד אז, שידר הערוץ במהלך שעות הבוקר את שידורי ערוץ החדשות האירופי יורוניוז. באמצע 2009 התרחבה קליטת שידורי הערוץ, והוא הפך לזמין גם באנגולה ומוזמביק, שתיהן מושבות לשעבר של פורטוגל, ושתיהן דוברות פורטוגזית.
2011-2015: RTP Information
ב-19 בספטמבר 2011 מותג מחדש RTPN בשם RTP Information. לדברי מנהל חטיבת החדשות של RTP בראיון בחודש מאי באותה שנה, התכנון של RTP היה להפוך את הערוץ למותג החדשות המוביל בפורטוגל "עד סוף 2012".
2016-היום: RTP3
ב-23 ביוני 2016 ממשלת פורטוגל אישרה את הרחבת מערך הטלוויזיה הדיגיטלית היבשתית ואת העלאת ארבעה ערוצי טלוויזיה חדשים, מתוכם שניים של RTP, ואחד מהם היה ערוץ RTP3. ב-1 בדצמבר אותה שנה, בחצות הלילה, עלו ארבעת הערוצים למערך הטלוויזיה הדיגיטלית היבשתית, ו-RTP3 קיבל את אפיק 6. כחלק מעליית שני ערוצי הטלוויזיה של RTP למערך, הוסכם שהם לא ישדרו פרסומות, וכך הם לא יפגעו בשני הערוצים המסחריים בפורטוגל, SIC ו-TVI. למרות זאת, בפלטפורמות טלוויזיה רב-ערוצית בתשלום, ממשיכים שני הערוצים לשדר פרסומות, אך במערך ה-DTT הפרסומות מוחלפות בשידור קדימונים.
מילו ג'וקאנוביץ'
מילו ג'וקאנוביץ' (במונטנגרית: Мило Ђукановић, Milo Đukanović, ; נולד ב-15 בפברואר 1962) הוא פוליטיקאי מונטנגרי, נשיא מונטנגרו בשנים 1998–2002 (במסגרת פדרציה עם סרביה) ובשנים 2018–2023 בעבר כיהן במספר רב של קדנציות כראש ממשלת מונטנגרו (1998-1991, 2006-2003 - במסגרת פדרציה עם סרביה, 2010-2008 ושוב 2012–2016) בשנת 1998 נבחר ליושב ראש המפלגה הדמוקרטית של הסוציאליסטים במונטנגרו.
ראשית חייו
ג'וקאנוביץ' נולד בשנת 1962 בעיר ניקשיץ', האמצעי משלושת ילדיהם של השופט רדובן ג'וקאנוביץ', וסטאנה לבית מקסימוביץ', אחות במקצועה. המשפחה מצד האב היא משבט אוזריניצ'י, מוצאה בכפר צ'בו באזור צטיניה והתיישבה בניקשיץ' אחרי קרב ווצ'י דו בשנת 1876. האב רדובן עבד תקופה כשופט בבוסניה והרצגובינה בימי השלטון של טיטו. אחר כך חזר לניקשיץ' ולכפר רסטובאץ. אחד האחים של הסבא רבא של ג'וקאנוביץ', מרקו ג'וקאנוביץ', היה ראש ממשלת מונטנגרו ופטריוט סרבי. ג'וקאנוביץ' למד בבית ספר יסודי ובתיכון בעיר הולדתו, ניקשיץ', אחר כך למד בטיטוגרד בפקולטה לכלכלה של אוניברסיטת וולקו ולאחוביץ', כיום אוניברסיטת מונטנגרו בפודגוריצה. ב-1986 סיים תואר בכלכלת התיירות. בצעירותו שיחק כדורסל. מנעוריו היה ג'וקאנוביץ' פעיל בליגת הקומוניסטים של יוגוסלביה, המפלגה השלטת ברפובליקה הפדרלית הסוציאליסטית של יוגוסלביה, וב-1979 הצטרף למפלגה הקומוניסטית של יוגוסלביה. גבר גבוה (1.90), בעל קסם אישי, מרץ וכישורים רטוריים, הצטיין, נבחר ג'וקאנוביץ בגיל צעיר, בשנת 1988 כחבר בוועד המרכזי של ליגת הקומוניסטים של יוגוסלביה. בשנת 1989 שלישייה' מורכבת ממומיר בולאטוביץ' וסבטוזר מארוביץ' הפכו לכוח מוביל במונטנגרו תוך כדי ה"מהפכה האנטי-בירוקרטית" שבהנהגת סלובודן מילושביץ'. שלישייה זו הפכה האותה תקופה לשליחי מילושביץ' במונטנגרו והשיגו את החלפת חלק גדול מההנהגה המקומית של המפלגה הקומוניסטית השלטת. ב-1991 המפלגה הקומוניסטית הפכה למפלגה הדמוקרטית של הסוציאליסטים.
במסגרת יוגוסלביה והפדרציה של סרביה ומונטנגרו
ב-15 בפברואר 1991, לאחר ניצחון ליגת הקומוניסטים של מונטנגרו בבחירות הרב-מפלגתיות לפרלמנט, מונה ג'וקאנוביץ' על ידי נשיא מונטנגרו מומיר בולטוביץ' לתפקיד ראש ממשלת מונטנגרו. ג'וקאנוביץ', שהיה בן 29 בעת המינוי, היה לראש הממשלה הצעיר ביותר באירופה באותה עת. המינוי נעשה בברכת סלובודן מילושביץ', ששימש כנשיא סרביה השכנה במסגרת יוגוסלביה והיה הפוליטיקאי הדומיננטי ביוגוסלביה (כפדרציה סוציאליסטית ואחר כך כפדרציה הכוללת את סרביה ומונטנגרו). ג'וקאנוביץ' שימש בתפקיד זה בשלוש כהונות רצופות, עד שנת 1998. החל מ-1991 המפלגה הקומוניסטית הפכה למפלגה הדמוקרטית של הסוציאליסטית של מונטנגרו. באביב 1992 פרצה מלחמת בוסניה שבה מונטנגרו לא השתתפה במישרין. הרשויות המונטנגריות עצרו מאות פליטים מוסלמים מבוסניה והעבירו אותם לאויבם, הצבא של רפובליקה סרפסקה. כמה עשרות מהם הוצאו להורג. החל משנת 1993 בימי ההיפר-אינפלציה של הדינר היוגוסלבי, התחילו היחסים בין ג'וקאנוביץ' למילושביץ' להתערער. הוא מתח בקורת על הסכם דייטון הטענו שהוא "אנטי-סרבי". עדיין ב-1995 ביקרו שניהם בארצות הברית. כראש ממשלה ונשיא הוביל ז'וקאנוביץ' מדיניות של הפרטה תוך מכירת חברות ציבוריות למשקיעים וחברות פרטיים, כולל בעלי הון רוסים, והידוק הקשרים גם עם האיחוד האירופי וארצות הברית.
מלחמות יוגוסלביה
בימי המאבק של קרואטיה וסלובניה לעצמאות ו המלחמות שליוו את התפרקות יוגוסלביה, שלחה ממשלת ג'וקאנוביץ' כוחות להיאבק בקרואטים ולקחה חלק בהגזות והמצור על דוברובניק בין הסתיו 1991 לאביב 1992 שגרמו לעיר נזקים כבדים. גם האזור קונאבי שבסביבה סבל מפשיטות שוד. ב-1 במרץ 1992 משאל- עם במונטנגרו הצביע בעד הישארות מונטנגרו כפרטנר יחיד של סרביה בפדרציה יוגוסלבית. אחרי 1997 גברה היריבות בין ג'וקאנוביץ' למומיר בולאטוביץ' במסגרת הפדרציה עם סרביה גבר ג'וקאנוביץ', מועמד "הקואליציה הדמוקרטית של מונטנגרו האירופית", על מומיר בולאטוביץ' בבחירות לנשיא מונטנגרו וכיהן אחר כך כראש המדינה במסגרת הפדרציה עם סרביה, בשנים 1998 עד 2002. מילושביץ' ניסה לארגן את הדחתו. בתקופה זו פרצה מלחמת קוסובו שבמהלכה ב-24 במרץ 1999 הפציצה הברית נאט"ו בראשות ארצות הברית את יוגוסלביה. ג'וקאנוביץ' ביקש מהנשיא קלינטון להימנע מהפצצות על מונטנגרו. בעת המלחמה העניקה מונטנגרו מקלט לאלפי פליטים מקוסובו וכן לכמה ממתנגדיו של מילושביץ'. אחרי הפסקת ההפצצות החליט ג'וקאנוביץ' להנהיג במונטנגרו את המארק הגרמני כמטבע בפועל במקום הדינר היוגוסלבי. הוא ראה במדיניותו העצמאית צעדים לקראת עצמאות הרפובליקה.
היציאה ממסגרת הפדרציה עם סרביה
ביוני 2000 ביקש ג'וקאנוביץ' סליחה מקרואטיה על המצור נגד דוברובניק. . אחרי הדחתו של מילושביץ', בהשפעת מפגשים עם המתווך חאבייר סולאנה הסכימו מנהיגי מונטנגרו, כולל ג'וקאנוביץ' לחתום עם מנהיגי סרביה זוראן ג'ינג'יץ', וויסלב קושטוניצה ומירוליוב לאבוס, על הסכם שקבע כי מונטנגרו תישאר בפדרציה עם סרביה עוד שלוש שנים שבסופן יתארגן משאל עם. ב-25 בנובמבר 2002 התפטר ג'וקאנוביץ' מתפקיד הנשיא כדי להפוך שוב לראש ממשלה (החל מינואר 2003). וויאנוביץ' שהתפטר מראשות הממשלה כדי להפוך ליושב ראש הפרלמנט היה לנשיא הפועל ואחר לנשיא. מונטנגרו זכתה ביוני 2006, בעצמאותה מהאיחוד המדיני של סרביה ומונטנגרו (כלומר מסרביה) לאחר משאל עם שנערך בנושא ב־21 במאי 2006 ושבו 55.5% הצביעו בעד, הפך ג'וקאנוביץ' לראש הממשלה הראשון של רפובליקת מונטנגרו העצמאית תוך כדי כהונתו. . ב-9 באוקטובר 2006 הוביל ג'וקאנוביץ' מהלך אמיץ של הכרה בעצמאותה של הרפובליקה של קוסובו. באוקטובר של אותה שנה התפטר מראשות הממשלה (התפטרות שנכנסה לתוקף בנובמבר). ב-2006 גם כיהן כשר ההגנה הראשון של המרפובליקה העצמאית החדשה.
בתקופת כהונתו השלישית כראש ממשלה פתח ג'וקאנוביץ' במגעים על הצטרפות לנאט"ו ודבר זה עורר התנגדות בקרב חלקים בציבור. באוקטובר 2015 נערכו הפגנות רחבות היקף בעיר הבירה פודגוריצה בדרישה לפטרו מתפקידו עקב טענות האופוזיציה על מעשי שחיתות, האשמות אותן דחה בתוקף. ב-2016 תחת הנהגתו התקבלה מונטנגרו לנאט"ו. לאחר ניצחון מפלגתו בבחירות לפרלמנט ב-2016 הוא פרש מתפקידו והוחלף על ידי בן מפלגתו דושקו מרקוביץ'.
ניסיון התנקשות והפיכה ב־2016
בסוף אוקטובר 2016 הודיע ראש ממשלת סרביה, אלכסנדר ווצ'יף' כי במונטנגרו התרחש אחרי הבחירות מעקב צמוד אחרי ג'וקאנוביץ וניסיון הפיכה שבו היו מעורבים גורמים זרים.. בעקבות האירוע גורשו מסרביה כמה אזרחי רוסיה, כמו כן בנובמבר 2016 הודיע פרקליטות סרביה על שמות של כמה אזרחים רוסים שהיו מעורבים בהכנות לניסיון ההפיכה במונטנגרו. בפברואר 2017 פרקליט מיוחד שחקר את המקרה במונטנגרו הודיע כי נמצאו הוכחות למעורבות שרותי מודיעין של רוסיה בניסיון לרצוח ולהדיח את ג'וקאנוביץ'. במאי 2017 ג'וקנוביץ' ועוד כמה פוליטיקאים במונטנגרו הוכנסו לרשימה של אישים הנתונים תחת סנקציות של רוסיה.
בחירותו כנשיא בשנת 2018
ב-2018 התמודד פעם נוספת לנשיאות מונטנגרו ונבחר לכהונה של חמש שנים. הוא זכה ב-54% מהקולות מול מלאדן בויאניץ', מועמד המפלגה מונטנגרו החיובית (33%) המקרובת יותר לרוסיה, ודרגיניה ווקסנאנוביץ', מועמדת ראשונה בהיסטוריה של המדינה (8.2%)
סוגיות שנויות במחלוקת
לפי העיתון הבריטי The Independent ג'וקאנוביץ' הוא אחד מעשרים המנהיגים הפוליטיים העשירים ביותר בעולם, בעל הון של כ 10 מיליון לירות שטרלינג ומקור נכסיו עוטה בערפל.
חייו האישיים
ג'וקאנוביץ' נשוי ללידיה לבית קוץ'. לשניים בן בשם בלאז'ו. בפברואר 2011 נבחר ליושב ראש פדרציית הכדורסל של מונטנגרו.
קישורים חיצוניים
Nenad Peijć 17.10.2008
ארכף עגול-אוזן נמיבי
מאפיינים
ארכפים אלה התגלו כבר ב-1955, אך נחשבו באותה עת לתת-מין של ארכפי קארו, אך בעקבות מחקרים שנעשו מאוחר יותר במרכז מחקר בדרום אפריקה הם הופרדו למין עצמאי.
הם חיים במדבריות וערבות חמות בנמיביה וחיים במחסה הקריר יחסית. בדומה לשאר הארכפים הם תמיד פעילים ומחפשים חרקים קטנים למאכל.
Heeb
Heeb הוא מגזין תרבות, חברה ואמנות יהודי-אמריקאי המיועד לקהל הצעיר, אשר נוסד בשנת 2002. בשנת 2010 יצא הגיליון האחרון של המגזין לדפוס, ומאז הוא פועל כמגזין אינטרנט.
אודות
המגזין נוסד על ידי ג'ניפר בלייר (Bleyer) בשנת 2002 אשר שימשה כעורכת הראשונה. משנת 2003 עורך את העיתון ג'ושוע ניומן, מרצה לפילוסופיה יהודית באוניברסיטת ניו יורק. שמו של המגזין הוא וריאציה על כינוי הגנאי כנגד יהודים באנגלית "Hebe" (קיצור של המילה "Hebrew").
המגזין מתאפיין בגישה צעירה ולא ממוסדת כלפי נושאים שונים הקשורים לתרבות היהודית בארצות הברית ובהומור פרוע ולעיתים גס. הקו המערכתי הדומיננטי במגזין הוא לרוב שמאלי עד שמאלי-רדיקלי, הן כלפי הפוליטיקה האמריקאית והן כלפי נושאים במדיניות ישראל.
מטרות המגזין
המגזין Heeb מקנה לקוראיו ערכים תרבותיים ופרקטיקות לחיים. הערכים והפרקטיקות הם בעלי קשר תרבותי, עדכני, והומוריסטי לצעירי הקהילה בגילאים 18-35.
מגזין Heeb הוא אמצעי תקשורת שאינו פונה לקהל המונים אלא מתמקד בקהל יעד ספציפי (קהילת יהודי ארצות הברית). כמו כן, המגזין מקנה אלטרנטיבה תקשורתית לאותם יהודי ארצות הברית שמצד אחד, רוצים לשמור על זיקתם על ידי שימוש בשפה ובשיח של הקהילה. המגזין עושה זאת על ידי שימוש במושגים הקשורים לדת היהודית, עידוד פעילות פוליטית ואף ארגון הזדמנויות להכיר בן/בת זוג מהקהילה דרך בלוג שנגיש למשתמשים באתר. מצד שני, המגזין מאפשר להם להיות מעודכנים ומקושרים לשינויים שהחברה האמריקאית עוברת.
מאחר שמדובר במגזין שמפורסם באופן מקוון, העלויות שלו אינן גבוהות, בניגוד למגזינים מודפסים. עם זאת, המגזין Heeb הוא מגזין ללא מטרות רווח. נכון ל-2007, המגזין זכה למימון ותמיכה כלכלית רחבה ממספר תורמים כגון העמותה של סטיבן שפילברג (Steven Spielberg’s Righteous Person’s Foundation).
פרשת אילן גרפל
פרשת אילן גרפל היא פרשה שבה עצרו שלטונות מצרים אזרח ישראלי-אמריקני בשם אילן גרפל ב-12 ביוני 2011, והאשימו אותו בפעילות חשאית כסוכן "המוסד" בעקבות ההפיכה במצרים. הממשל המצרי לא סיפק ראיות שתומכות בהאשמות, והשלטונות בישראל ומשפחתו של גרפל דחו אותן בתוקף.
לאחר ארבעה חודשים וחצי במעצר, במסגרת עסקה שעשתה ממשלת ישראל עם מצרים, שוחרר גרפל והושב לישראל ב-27 באוקטובר 2011, תמורת שחרור 25 עצירים ואסירים פליליים מצריים שהוחזקו בבתי הכלא בישראל.
רקע
בקיץ 2002 גרפל עבד ברובע קווינס כמתמחה במשרדו של חבר הקונגרס הדמוקרטי גארי אקרמן, שבהמשך פעל למען שחרורו של גרפל ממצרים.
בשנת 2005 סיים גרפל את לימודיו באוניברסיטת ג'ונס הופקינס שבבולטימור, מרילנד וקיבל תואר ראשון. לאחר מכן עלה לישראל ושירת בצה"ל בגדוד 101 של חטיבת הצנחנים. במהלך מלחמת לבנון השנייה נפצע בהיתקלות עם אנשי חזבאללה בכפר טייבה. בתום שירותו הצבאי חזר לארצות הברית, שם התקבל לבית הספר למשפטים באוניברסיטת אמורי בג'ורג'יה.
בקיץ 2010 התנדב בישראל בבית המשפט העליון אצל השופט חנן מלצר.
במאי 2011 נכנס למצרים באמצעות דרכונו האמריקני, כשליח מטעם אוניברסיטת אמורי שבג'ורג'יה במטרה לסייע לפליטים הנמצאים בקהיר.
מעצרו של גרפל וההאשמות בדבר ריגול והסתה
לאחר מעצרו התפרסמו בתקשורת המצרית תמונות של גרפל שנלקחו ממחשבו האישי, שבהן הוא נראה משתתף בהפגנות של ההפיכה במצרים, ליד הפירמידות במצרים וגם תמונות שלו במדי צה"ל.
ממשלת מצרים לא סיפקה מעולם ראיות כלשהן שתומכות בטענות הקשות שהפנו נגד גרפל, ואפילו במצרים הפך מעצרו המפוקפק של גרפל במהרה מושא ללעג רב במדיה המצרית.
עסקת השחרור
בעקבות ביצוע מוצלח של יישום השלב הראשון של עסקת שליט ב-18 באוקטובר 2011, ישראל ומצרים הגיעו להסכמה על שחרורו של גרפל תמורת 25 אסירים ועצירים מצרים. ב-25 באוקטובר 2011, את ישראל ייצגו במגעים אלה עו"ד יצחק מולכו וח"כ ישראל חסון.
הקבינט הביטחוני הישראלי אישר פה אחד את עסקת החילופים. לאחר חתימת העסקה ראש הממשלה בנימין נתניהו הודה לארצות הברית על הסיוע בהשגת עסקת גרפל. ממשלת ישראל הצהירה כי אף אחד מהמשוחררים המצריים שישוחררו במסגרת העסקה אינו אסיר ביטחוני, אך עיתון מצרי טען שיש מחבלים בין המשוחררים.
ח"כ מיכאל בן ארי ואחרים עתרו לבג"ץ נגד העסקה, אך העתירות נדחו, בנימוק:
עסקת חילופי האסירים בוצעה בהצלחה ב-27 באוקטובר כאשר אילן גרפל הועבר ממצרים לישראל, בליווי מולכו וחסון, ובמקביל שחררה ישראל את האסירים והעצירים המצרים. לאחר שגרפל נחת בישראל ונפגש עם משפחתו הוא נסע לירושלים לפגוש את ראש הממשלה נתניהו, שבירך אותו.
התייחסות לעסקה
בחוגי הימין הקיצוני בישראל היו התנגדויות לעסקה בטענה שגרפל היה פעיל שמאל קיצוני שהשתתף בהפגנות בנעלין, בבילעין ובשייח ג'ראח. מנגד, ידידיה מאיר, בטורו השבועי בעיתון "בשבע", חלק על קביעתם וטען שגרפל הוא אדם דתי ובעל קשר עמוק עם מדינת ישראל ועם ישראל. מאיר גם טען שגרפל העיד על עצמו שהוא אינו שמאלני או אנרכיסט אלא אדם השואף לתקן את העולם.
עליונות
עליונות (באנגלית: Supremacism) הוא מונח מתייחס לאמונה כי המוצא האתני, הדת, המגדר, הנטייה המינית, או התרבות של קבוצת אוכלוסייה מסוימת נעלים מזו של יתר קבוצות האוכלוסייה ועל כן הדבר מזכה את כל מי שמשתייך לאותה הקבוצה לשלוט בכל מי שהם אינם מזהים כמשתייכים לאותה הקבוצה.
עליונות בקרב קבוצות אתניות
לאורך מאות שנים הקולוניאליזם האירופי בדרום אמריקה, אפריקה, אוסטרליה, אוקיאניה ואסיה הובילו להתחזקות התפיסה של עליונות הגזע הלבן על פני יתר אוכלוסיית העולם בקרב קבוצות אוכלוסייה מסוימות ממוצא אירופאי. במאה ה-19 הביטוי "משא האדם הלבן" הפך לביטוי פופולרי שנעשה בו שימוש להצדקת מדיניות אימפריאליסטית כמו כיוזמה נאצלת.
בעקבות מלחמת האזרחים האמריקנית, נוסד ארגון הקו קלוקס קלאן במדינות הדרום אשר שאף להחזיר את העליונות הלבנה לאזור לאחר תקופת השיקום. תחילה, הקבוצה צירפה חברים יהודים לתוכה, אך לאחר גדילת האנטישמיות בארצות הברית ולאחר שליאו פרנק נמצא לכאורה אשם ברצח מרי פייגן, הקבוצה הפסיקה לצרף יהודים. חברי הארגון התחילו להטיף לעליונות על כל פני כל יתר קבוצות האוכלוסייה בהם יהודים, ואוכלוסיות מיעוט אחרות.
באפריקה, רבים מקרב האוכלוסייה הדרום סודנית השחורה טוענים כי קבוצה זו נתונה ליחסי גזעני שנובע מעליונות ערבית, אותה הם השוו לעליונות הלבנה של משטר האפרטהייד בדרום אפריקה. רצח העם שמבוצע במסגרת המלחמה המתמשכת בדרפור מתואר על ידי רבים כדוגמה לגילויי גזענות שמקורם בעליונות ערבית.
עליונות וארגוני טרור
על אף שלרוב הם אינם נחשבו בראש ובראשונה לקבוצות הדוגלות בעליונות. ארגוני טרור בולטים כגון אל-קאעידה והחמאס בעלי מאפיינים המזוהים בעיקר עם קבוצות הדוגלות בעליונות הגזע. דוגמאות למאפיינים מהסוג הזה כוללות הפצה של תעמולה אנטישמית בקרב הפעילים של אותן הארגונים והיעדים של הפיגועים שאותם הם מוציאים לפועל – אשר מכוונים לקהל יעד מגזע מסוים או מקבוצה דתית מסוימת.
הדקוטות (להקה)
בילי ג'יי קריימר והדקוטות (באנגלית: Billy J. Kramer and The Dakotas) הייתה להקת רוק בריטית מהעיר ליברפול שפעלה בתחילת שנות ה-60 והיוותה חלק מהפלישה הבריטית המוזיקלית לארצות הברית.
היסטוריה
הדקוטות היו להקה ממנצ'סטר שנתגלתה על ידיד האמרגן של הביטלס, בריאן אפשטיין, בשנת 1962 והוא צירף אליהם את הזמר יליד ליברפול בילי ג'יי קריימר (שמו המקורי היה ויליאם הווארד אשטון). הלהקה שרה בסגנון המרסיביט, הופיעה בהמבורג ולאחר מכן חתמה על חוזה הקלטה עם חברת פרלופון.
הלהיט הראשון של הלהקה היה שיר של הביטלס מאלבומם הראשון, Do You Want to Know a Secret, שהגיע למקום השני במצעד הבריטי. ג'ון לנון הציע להוסיף לשמו של בילי קריימר את האות ג'יי ואף כתב להם את הלהיט השני "Bad to Me" שכבש את פסגת המצעד. במקביל הקליטו חברי להקת הדקוטות להיט אינסטרומנטלי בסגנון הצלליות, "The Cruel Sea", שהגיע לעשרים הגדולים במצעד. הלהיט הבא של בילי ג'יי קריימר והדקוטות היה "I’ll Keep You Satisfied" שנכתב גם הוא על ידי הביטלס והגיע למקום הרביעי.
בריאן אפשטיין דרש שהלהקה תמשיך להקליט שירים שכתבו הביטלס, אך קריימר התעקש על "Little Children" של שומן ומקפארליין והלהיט הגיע לראש המצעד הבריטי ולעשרת הגדולים במצעד האמריקאי והפך ללהיטם הגדול ביותר. הלהיט הבא נכתב שוב על ידי הביטלס, "From a Window", והגיע לעשרת הראשונים. בהמשך דרכם זכו להצלחה פחותה עם שקיעת סגנון המרסיביט. הלהיט האחרון שנכנס למצעד היה "Trains and Boats and Planes" של ברט בכרך. לאחר שלושה להיטים נוספים שלא הצליחו, עזב קריימר בשנת 1966 את הדקוטות והמשיך בקריירת סולו שלא זכתה להצלחה. לאחריו ניסתה הלהקה להמשיך במספר הרכבים משתנים של נגנים והם התפרקו סופית בשנת 1968.
טומב ריידר (משחק וידאו, 2013)
טומב ריידר (באנגלית: Tomb Raider; בתרגום חופשי:  שודדת הקברים) הוא משחק פעולה והרפתקאות ממוחשב מגוף שלישי. המשחק הוא החמישי שפותח על ידי Crystal Dynamics בסדרת טומב ריידר. טומב ריידר הוא אתחול מחדש (Reboot) של הסדרה המדגיש את מוצאה של הדמות הראשית – לארה קרופט. טומב ריידר יצא לאור ב-5 במרץ 2013 למערכת ההפעלה Windows ולקונסולות ה-Xbox 360 וה-PlayStation 3, ב-23 בינואר 2014 למערכת ההפעלה OS X וב-27 באפריל 2016 למערכת ההפעלה לינוקס.
Crystal Dynamics החלו לפתח את המשחק מיד לאחר יצאת המשחק הקודם בסדרה – Tomb Raider: Underworld ב-2008. במקום להמשיך את הסדרה, צוות הפיתוח החליט לבצע אתחול מחדש לסדרה, ולהציג את קורות חייה של לארה קרופט בפעם השנייה (הפעם הראשונה בה הוצגו קורות חייה של לארה היה במשחק השביעי בסדרה - Tomb Raider: Legend). טומב ריידר מתחדש בימטאי, אי שממנו לארה חייבת להציל את חבריה ולברוח בעת היותה נרדפת על ידי כת מרושעת המכנה את עצמה "הסלוריים" (The Solaris). האלמנטים של המשחקיות מתרכזים יותר בהישרדות, אף על פי שניתן לחקור את האי ולבקר בקברים אופציונליים שונים. טומב ריידר הוא גם המשחק הראשון בסדרה שמציע מצב מרובה משתתפים והמשחק הראשון בסדרה שמופץ על ידי Square Enix, לאחר רכישתה של חברת Eidos Interactive ב-2009. הוכרז ב-2010 כי המדבבת של הדמות הראשית תהיה קאמילה לודינגטון במקום קילי הוז.
אחרי שתאריך הוצאתו לאור של המשחק נדחה מהרבעון השלישי של שנת 2012 למרץ 2013, המשחק קיבל צפייה רבה והייפ גדול ממעריצי הסדרה. עם שחרורו, המשחק זכה לשבחי ביקורת, שחלקם שיבחו את הגרפיקה, ביצועי הקול של לודינגטון כלארה, ואפיונה ופיתוח דמותה של לארה, אף על פי שמצב מרובה המשתתפים זכה לביקורות שליליות. ב-48 השעות הראשונות לשחרורו נמכרו מיליון עותקים של המשחק, ונכון ליוני 2014, נמכרו מעל 6.5 מיליון עותקים של המשחק. גרסה מעודכנת של המשחק הנקראת Tomb Raider: Definitive Edition (בתרגום חופשי: שודדת הקברים: המהדורה הסופית) יצאה לאור ב-28 בינואר 2014 בצפון אמריקה וב-31 בינואר 2014 באירופה לקונסולות ה-Xbox One וה-PlayStation 4. הגרסה כוללת את כל התוספות (DLC) והאפשרויות במשחק.
בכנס E3 2014, ב-9 ביוני 2014 הוכרז המשחק הבא של הסדרה – Rise of the Tomb Raider, שתאריך יציאתו נקבע לדצמבר 2015, אך בכנס E3 2015 התאריך שונה ל-10 בנובמבר 2015.
משחקיות
המשחק מוצג מפרספקטיבה של גוף שלישי, והשחקן לוקח שליטה על הדמות הראשית במשחק, לארה קרופט, המשחק משלב מכניקת פעולה והרפתקאות, חקר, והישרדות. לארה יכולה בין המחנות השונים הפזורים באי, ועל האי באמצעות שבילים, אומגות מאולתרות או כאלה שנמצאות מראש ומסלולים בהם יש צורך בטיפוס. רבים מתזוזותיה של לארה מובאות מהמשחק הקודם של בסדרה שפותח על ידי Crystal Dynamics, בתוספת מספר טריקים, כמו שילוב של אלמנט של התגנבות. אירועי זמן מהירים (Quick Time Events) פזורים במרווחים קבועים לאורך כל המשחק, מופיעים לעיתים קרובות בנקודות קריטיות או נקודות שבהן השחקן נע מהר, כמו שני האירועים הזמן המהירים הראשונים במשחק שבו על לארה לחלץ מעצמה רסיס מתכת שננעץ בגופה לאחר נפילה לתוך בור ואחר כך להימלט ממנהרה שמתמוטטת.
מצב מרובה משתתפים
טומב ריידר, לראשונה בסדרה, כולל גם מצב מרובה משתתפים שבו שחקנים יכולים להתחרות אחד בשני במפות מולטיפלייר שונות במצבי משחק שונים. בכל מצב משחק קיימות שתי קבוצות - הניצולים/השורדים ובני הכת. בכל קבוצה ישנם ארבעה שחקנים. ישנם שלושה מצבי משחק אשר משוחקים בחמש מפות מולטיפלייר - משחק מוות קבוצתי (Team Deathmatch), הצלה (Private Rescue) ו-"קריאה לעזרה" (Cry for Help). הראשון הוא מערכת פשוטה של שחקן נגד שחקן (PVP) שבו על הקבוצות להילחם אחד בשני עד המוות. הקבוצה המנצחת היא הקבוצה ששרדה 3 קרבות. במצב השני, קבוצת השורדים חייבת לקחת ציוד רפואי לנקודה מסוימת במפה כאשר הקבוצה של חברי הכת צריכה להגיע למספר מסוים של הריגות. שתי הקבוצות צריכות לבצע את המשימות שלהן תוך 10 דקות. במצב המשחק השלישי, קריאה לעזרה, קבוצת הניצולים חייבת לחקור את המפה ולאסוף סוללות למען הפעלת מקלטי רדיו כאשר קבוצת חברי הכת צריכה למנוע מהם זאת. בנסוף למצבים הקיימים קיים מצב משחק נוסף בשם "Free For All" (חופשי לכולם) אשר חוקיו זהים למצב Team Deathmatch, אך במקום קבוצות, כל שחקן צריך להרוג את השני ולצבור את מספר ההריגות הגבוה ביותר או להרוג מספר פעמים עד שיגיע לדרגת ה-Executioner. כאשר שחקן שנמצא בדרגת ה-Executioner הורג חמש פעמים בלי למות, המשחק מסתיים. לכל מצבי המשחק קיימים שני תתי-מצבים: Casual ו-Ranked. ההבדל בין התת-מצבים הוא שמצב Ranked כולל בתוכו אנטי-צ'יט מובנה, מערכת אנטי-לאגים שמונעת משחקנים עם פינג גבוה לשחק, קבלת בונוס XP אחרי ניצחון בשלושה משחקים ומערכת דירוג עולמית טובה יותר.
רקע
עלילת המשחק ממוקמת בימטאי (ביפנית: 邪馬台国), אי אשר נמצא באזור הקרוי "משולש הדרקון" (נקרא גם "ים השטן"; ביפנית: 魔の海) לא רחוק מחופי יפן, המשחק מתרחש בשנת 2013, בשנות ה-21 לחייה של לארה קרופט. האי והממלכה שבעבר הייתה שם אפופים במסתורין. בעבר, האי נשלט על ידי מלכה בשם הימיקו (ביפנית: 卑弥呼), אשר ידועה כ-"מלכת השמש" (Sun Queen; ביפנית: 太陽の女王), שלפי האגדה בורכה בכוחות מיסטיים אשר מאפשרים לה לשלוט על מזג האוויר. מעט מאוד ידוע על ההיסטוריה של האי מאז מותה של הימיקו. במהלך חקירת האי, השחקן עלול למצוא ראיות לכך שבין היתר, סוחרים פורטוגלים, חיילי מריאנס אמריקאנים וחיילי צבא יפן, כולם נתקעו על האי בנקודות שונות לאורך ההיסטוריה. בתחילת המשחק, האי מאוכלס באופן בלעדי על ידי האחים הסלוריים (Solarii Brotherhood), כת אלימה ומרושעת אשר מורכבת משכירי חרב וניצולי ספינה טרופה. האחים הסולריים יצרו חברה משלהם אשר מבוססת על פולחנים להימיקו, אשר שלמה עם המבנה החברתי והחוקים שלה. כוונותיה ומטרתה של אותה כת נבדקות במהלך העלילה.
עלילה
המשחק מתחיל בכך שלארה יוצאת להרפתקה הראשונה שלה בספינת ה-Endurance (בתרגום חופשי: סיבולת), במטרה למצוא את הממלכה האבודה ימטאי. מהצעתה ודחיית הצעתו של וויטמן, הספינה פונה אל עבר אזור אשר נקרא "משולש הדרקון", אשר נמצא מזרחה ליפן. הספינה נפגעת מסופת אלימה ושרידי ספינות, דבר אשר משאיר את השורדים תקועים בתוך אי מבודד. לארה מופרדת מחבריה, ונתפסת בידי אדם זר. היא מצליחה לברוח בעוד האדם הזר שתפס אותה נהרג מקריסת מערה בעקבות הפעולות של לארה. כשלארה מנסה למצוא את חבריה - השורדים האחרים, היא מוצאת ראיות לכך שהאי מאוכלס, כמו: ציורי קיר, גופות וגוויות של בעלי חיים. לבסוף היא מוצאת את חברתה סאם, ואדם נוסף בשם מתיאס, שטוען שהיה מורה אשר נתקע על האי. כאשר סאם מספר למתיאס על האגדה של הימיקו, לארה מאבדת הכרה. לאחר שלארה מתעוררת, היא מגלה שהשניים נעלמו. לארה בסופו של דבר מצליחה להתחבר מחדש עם חבריה, וויטמן מחליט ללכת עם לארה לחפש את רוט - קפטן הספינה אשר עדיין נעדר, כאשר שאר חברי הקבוצה (רייס, ג'ונה, אלכס וגרים) יוצאים לחפש את סאם ואת מתיאס. בזמן שלארה וויטמן חוקרים את האי, הם מגלים שהאי מאוכלס ושתושביו עושים טקסים פולחניים להימיקו, דבר אשר מאשר שהאי הוא אכן ימטאי - הממלכה האבודה. עם גילוי אנדרטה שנבנתה לשמה של להימיקו, לארה וויטמן נתפסים על ידי תושבי האי ונלקחים אל מקום מסוים באי יחד עם ניצולים נוספים מהספינה. כשהניצולים מנסים לברוח, תושבי האי הורגים אותם. לארה הופרדה מוויטמן ומנסה להתחבא, אך נמצא על ידי אחד מתושבי האי ונאלצת להרוג אותו. היא נלחמת נגד שארית מהתוקפים ומתאחדת עם רוט, שהצילה אותו מלהקת זאבים לאחר שאלה לקחו את האספקה של רואט' אשר כוללת תרופות וכן אות S.O.S אשר ישמש לשליחת קריאה לעזרה.
לארה מצליחה להגיע למגדל הרדיו, ומזעיקה עזרה, אך המטוס שנשמע לקריאה נפגע על ידי סופה מסתורית שהופיעה משום מקום, ולארה שומעת קול מסתורי האומר "No one leaves" (אף אחד לא עוזב) ביפנית (誰も残さない). ללא יכולת להציל את הטייסים של המטוס, לארה יוצרת קשר עם אלכס ורייס, אשר מגלים שסאם נחטפה על ידי תושבי האי, שהם חברים בכת מרושעת ואלימה בשם "האחים הסולריים". לארה מנסה להציל את סאם, אך נתפסת בידי מתיאס, המנהיג של הכת. מתיאס מצווה להרוג אותה, אך לפני שאלה הורגים אותה, היא ניצלת בידי התקפה של אונים (מהמיתולגיה היפנית) אשר דמויים לסמוראיים ונלקחת בשבי. בזמן בריחתה מהמנזר העתיק, היא שומעת מסאם (שמדברת איתה ממכשיר קשר) שמתיאס מתכוון לשים אותה דרך "התעלות", פולחן אש אשר נועד למצוא את מלכת השמש הבאה, אשר ישרוף אותה למוות אם הפולחן ייכשל. לארה עוקבת אחריהם ומגיעה למצברם של הסלוריים ונעזרת בגרים. הסולריים לוקחים את גרים בתור בן ערובה, אך גרים מקריב את עצמו כדי שלארה תוכל לברוח - הוא הורג חלק מין תושבי האי וקופץ למוות יחד עם עוד חבר בכת. בעזרתו של רות', לארה נכנסת למבצר ורואה את הפולחן מתחיל. לארה לא מתאפקת והורגת את אחד מחברי הכת. מתיאס פוקד על דימיטרי וניקולאי, שני חברים רוסים בכת לתפוס אותה, והם מכים אותה על כך שהרגה את אחיהם וולדימר. הפולחן ממשיך וכאשר האש נדלקת ומגיעה כמעט עד לסאם, רוח חזקה מתחילה לנשוב וכבת את האש, דבר המעיד על כך שסאם היא אכן מלכת השמש הבאה כפי שחשב מתיאס. לארה נשבת אך מצליחה לברוח ומתאחדת עם שלושה מחבריה שנתפסו בשבי - אלכס, ריאס וג'ונה, והם מתכננים תוכנית להצלתה של סאם ולברוח. בעזרתו של וויטמן, אשר הצליח להשיג זכות מהכת להסתובב חופשי, לארה חוזרת לארמון כדי להציל את סאם, בזמן שרוט מורה למסוק שנמצא בסיבה להצילם ולהוציא אותם מין האי. לארה מצליחה, אך משכנעת את סאם לברוח ברגל, כיוון שרואה סערה נוספת נוצרת כאשר המסוק מתקרב. כאשר לארה מנסה לעצור את המסוק ולשכנע את הטייס ללנוח באמצעות איומי אקדח, המסוק מתרסק ולארה גוססת למוות. רוט מנשים את לארה, אך ספג מכה קטלנית מגרזן שזרק מתיאס (שכיוון ללארה אך רוט משתמש בגבו בתור מגן אנושי) ישירות לתוך גבו של רוט. בעודו חי, רוט הורג מספרי חברי כת ומציל את לארה ואז גוסס למוות ומת מפצעיו. לאחר הלווייתו של רוט, לארה מקבלת את העובדה שהסופות אינן טבעיות, ושהן קשורות איכשהו למלכת השמש ומתוכננים כך שאף אחד לא יעזוב את האי.
לארה מתאחדת מחדש עם חבריה, שהצליחו לברוח מהסולריים רחוק מספיק כדי לייאש סירה נטושה בשביל לברוח מהאי, בתנאי שניתן לתקנה. וויטמן מצטרף לחבורה, בטענה שהוא הצליח לברוח, אף על פי שלארה חושדת בו כי הוא עובד בשביל הכת. לארה ולאכס מוצאים חלקים לסירה מהאניה הטרופה "ה-Endurance". הם הותקפו על ידי הסולריים ואלכס יוצר פיצוץ שהורג את הסולריים ואת עצמו ובכך מקריב את עצמו כדי שלארה תוכל לברוח עם הכלים. בדרך לארה מוצאת יומן שכתבו חיילי הצבא היפני במלחמת העולם השנייה ומשלחת של מדענים נאצים שנועדה לחקור את הסופות ולהשתמש בהם בתור נשק. לארה מחליטה לחקור קבר שנמצא קרוב לקו החוף, שבו היא מוצאת שרידיו של גנרל סמוראי שביצע ספוקו. לארה מגלה שהגנרל השאיר מכתב שבו כתוב כי הוא הוביל את שומרי ראשה של מלכת השמש, האוני, שמגנים על המנזר, ושהמחליפה של המלכה לקחה את חייה ולא את כוחה של מלכת השמש, דבר שהוביל את מלכת השמש הראשונה להילכד בגופה לאחר מותה, והזעם שלה בא לידי ביטוי בסערות המסתוריות שנוצרות באופן פיתאומי באי. לארה מבינה כי טקס ההתעלות אינו טקס להכתרת מלכה חדשה, אלא טקס שמעביר את נשמתה של מלכת השמש לגוף חדש: רוחה של הימיקו רוצה לצאת מגופה הנוכחי, ומיתאס מציע את סאם כגוף חדש. לארה חוזרת אל חבריה בקו החוף, רק כדי לגלות שוויטמן בגד בחבורה וחטף את סאם בשביל מתיאס. לארה, ג'ונה וריאס רודפים אחרי וויטמן באמצעות הסירה לתוך מעבר סודי שבו אפשר לגשת למנזר באופן ישיר. לאחר שלארה מגיעה למקום, היא רואה את מתיאס מרמה את וויטמן, דבר הגורם לוויטמן להיהרג בידי האוני ומיתאס מנצל את ההזדמנות לברוח למנזר.
לאחר קרב ממושך עם הסולריים ועם השומרי הראש, לארה מגיעה לראשו של המנזר, איפה שמתיאס מבצע את טקס ההתעלות. השרידים המאובנים של הימיקו נפרצו באנרגיה בניסיון להעביר את נשמתה של הימיקו אל הגוף החדש. לארה נלחמת בדרכה להגיעה את הרחבה המרכזית, שם היא מתעמתת עם מתיאס והורגת אותו. לאחר מכן היא תוקעת את הלפיד שיש לה היישר לתוך שרידיה של הימיקו והורסת אותה ואת גופה ומצילה את סאם. עם היעלמותן של הסערות, לארה, ג'ונה, ריאס וסאם עוזבים את האי ונאספים על ידי ספינת מטען. בזמן שהיא וחבריה שטים לביתם, לארה מבינה כי סיפורי אביה והמיתוסים שאביה חקר יכולים להיות אמיתים ולא מיתוסים, ומחליטה לחשוף אותם וקבעה כי היא אינה חוזרת הביתה עדיין.
פיתוח
לאחר יציאת המשחק Tomb Raider: Underworld, חברת Crystal Dynamics חולקה לשני צוותים: הצוות הראשון התמקד בפיתוח המשחק הבא בסדרה והצוות השני התמקדת בפיתוח המשחק הבא בסדרת הספין אוף לסדרת המשחקים המקורית (אשר החל עם המשחק Lara Croft and the Guardian of Light). בנובמבר 2010, חברת Square Enix הגישה בקשה לסימן מסחרי של הסלוגן למשחק החדש; "A Survivor is Born" (בתרגום חופשי: שורד נולד). ב-6 בדצמבר 2010 חברת Square Enix הכריזה שהמשחק נמצא בפיתוח כמעט שנתיים:
טומב ריידר הוא המשחק הראשון שמשתמש בטכנולוגיית רינדור השיער TressFX של AMD.