cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
זיסקינד מטרימברג
שיריו
שיריו אינם עוסקים באהבה ונשים, כמנהג רבים ממשוררי התקופה הנוצרים, אלא בהערצת הרוח, צניעות האישה, וכן נדיבות לב, כפי שמשתקף באחד משיריו:
זיסקינד אף תינה את צער היהודים בפני האבירים, והביע את רצונו להזדהות עמם:
בשיריו ישנן רמזים אפשריים לתפילות וברכות מהמסורת היהודית (ראו בסוף התרגום של סדן).
דמותו באמנות
דמותו של זיסקינד החלה להיחקר בעיקר מהמאה ה-18, והוצגה מאז במחזות וספרים אחדים. שיריו אף תורגמו לגרמנית ופולנית מודרנית.
המלחין הישראלי מרק קופיטמן הלחין את האופרה "זיסקינד פון טרימברג" (1982), ללברית מאת רחה פראייר. האופרה היא שורה של סצינות קאמריות מחייו של זיסקינד, שלפי המסופר באופרה קרוי על שם חברו מילדות, שהיה לברון פון טרימברג ולפטרונו של הזמר והמשורר.
תרגום
שירי זיסקינד תורגמו לעברית על ידי דב סדן:
רצועות ביוורס-ליפסון
רצועות ביוורס-ליפסון (באנגלית: Beevers-Lipson strips) היו כלי חישוב ששימשו במשך למעלה משני עשורים כאמצעי עזר חשוב בקריסטלוגרפיה לחישוב מידות תא היחידה של גבישים.
היסטוריה
קריסטלוגרפיה באמצעות קרני רנטגן, השיטה המקובלת גם כיום לפענוח מבנה של תא יחידה של גבישים, החלה ב-1912, כאשר ניסוי שיזם הפיזיקאי הגרמני מקס פון לאואה הצליח ליצור עקיפה של קרני רנטגן במעברם דרך גביש נחושת גופרתית (CuSO4). שנה אחר כך הצליח ויליאם לורנס בראג בן ה-22 לקשור בנוסחה בין אורך הגל של קרני רנטגן למרווח שבין המישורים בסריג ולזווית הפגיעה. הנוסחה, הקרויה על שמו חוק בראג, אפשרה לראשונה לנסות לפענח מבנים של גבישים על ידי הקרנתם בקרני רנטגן וקבלת תבניות עקיפה. בהכרה על תרומתם למדע קיבלו פון לאואה ובראג את פרס נובל לפיזיקה.
אחרי מלחמת העולם הראשונה צצו מרכזים לשימוש בשיטה בגרמניה, בשווייץ, בצרפת, בארצות הברית, ובייחוד בבריטניה. ויליאם לורנס בראג הקים מרכז לקריסטלוגרפיה באוניברסיטת מנצ'סטר, אביו, ויליאם הנרי בראג, הקים מרכז במכון המלכותי בלונדון, ג'ון דזמונד ברנל - במעבדת קוונדיש, ובנוסף נעשו מחקרים בקריסטלוגרפיה באמצעות קרני רנטגן במרכזים משניים. אחד מהם הוקם ב-1934 באוניברסיטת ליברפול, שם עסקו בתחום שני חוקרים שקיבלו תואר דוקטור זמן קצר קודם כן, הנרי ליפסון וארנולד ביוורס. מכיוון שלא היה באוניברסיטה בעל ידע בתחום הם פנו תחילה לספרות מקצועית, ואחר כך נסעו למנצ'סטר על מנת להיוועץ בוויליאם לורנס בראג. בראג, ועוזרו, ו. ה. טיילור (W. H. Taylor), סייעו לשניים בידע ובעידוד.
בעודם בליברפול, ובלא מימון משמעותי, יצרו ליפסון וביוורס בעצמם את רוב ציוד המחקר שלהם. תחילה פענחו השניים את המבנים הסימטריים הפשוטים של כמה מינרלים באמצעות ניסוי וטעייה, וב-1936 ניסו לפענח את המבנה של תצורת הפנטהידריד של נחושת גופרתית (CuSO4), שבמקרה היה אותו גביש שעבורו השיג פון לאואה את תבנית העקיפה הראשונה. אף על פי שעברו כמעט 20 מאז שהתקבלה תבנית העקיפה, לא פוענח מבנה הגביש. ראשית, הגביש היה במבנה בעל הסימטריה הנמוכה ביותר (טריקליני), ושנית, באופן יוצא דופן, כלל תא היחידה חמש מולקולות של מים (מכאן הכינוי פנטהידריד). הציוד שהיה בידם, שפופרת קרני רנטגן שייצרו בעצמם, היה פשוט, ולכן מידת הדיוק שאליו יכלו להגיע הייתה מינימלית. בכל זאת הצליחו השניים במאמץ לאתר את מיקומם של אטומי הנחושת והגופרית. להשלמת התמונה הם היו צריכים למצוא את מיקומם של אטומי החמצן.
על פי הצעתו של ביוורס נסעו השניים שוב למנצ'סטר, ותוך שימוש בספקטרומטר של בראג וביצוע חישובים מייגעים על פי טרנספורם פורייה, הצליחו השניים לחשב נקודה אחת בתא היחידה. אקסטרפולציה מהירה הראתה שיידרשו 9 חודשים לאתר את כל הנקודות. במהלך ביצוע החישובים המייגעים גילו השניים כי הם מבזבזים ימים שלמים כשהם מכפילים ערכי סינוס וקוסינוס בגורם המשרעת. בסופו של דבר הבינו השניים כי עדיף לשמור על רצועות נייר את כל טורי החישובים. תוך שימוש ברצועות שהכינו צומצם הזמן הדרוש ותוך ארבעה שבועת חישבו השניים את מיקומם כל תשעת אטומי החמצן. היה ברור שהשיטה שהכינו טובה לחישוב תא היחידה של כל סוג של גביש, ולכן דאג לורנס בראג לסדר הלוואה של 200 ליש"ט לליפסון וביוורס על מנת שידפיסו את רצועות החישובים שלהם כשהן ארוזות בקופסה. השניים הצליחו להחזיר את סכום ההלוואה במהירות מכיוון שבמהרה הפכה קופסת רצועות ביוורס-ליפסון לציוד חובה בכל מעבדת קריסטלוגרפיה. דורותי קרופוט הודג'קין סיפרה בנאום קבלת פרס נובל לכימיה כיצד רכשה ב-5 ליש"ט קופסה לאחר שקיבלה הצעה בכתב מהשניים.
בין 1948 ל-1970 נמכרו כ-500 קופסאות של רצועות ביוורס-ליפסון, כאשר במהדורה האחרונה היו בקופסה כ-4,000 רצועות. הופעת המחשב שאפשר ביצע חישובים מדויקים במהירות הבזק הפכה את רצועות ביוורס-ליפסון למיותרות.
הסבר מתמטי
דורש 106 סיכומים, וזה בנוסף לחישוב הפונקציות הטריגונומטריות. תרומתם של ביוורס וליפסון לייעול התהליך הייתה כפולה. תחילה בהפשטה גדולה של החישובים על ידי פירוק לגורמים של הביטויים הטריגונומטריים, ובכך לצמצם את החישובים הדו־ממדיים להרבה פחות חישובים חד־ממדיים, ולספק טכניקה נוחה לביצוע החישובים – הרצועות. הפירוק לגורמים נותן . תוצאה זו נראית במבט ראשון כהכבדה גדולה על החישובים, אבל בקבוצת המישור הממורכזת סימטריות p2mm למשל, עם שיקופים זהים (F(h,k) = F(-h,-k) = F(-h,k) = F(h,-k, וללא הסטה של הפאזה בין פריטי מידע דומים, הצירופים של שיקופים אלו גורמים לכל הביטויים המכילים סינוס להתבטל ולהותיר:. המידע מויין על מנת לצמצם את מספר השינויים ב-h. ולכן אחרי כל קבוצה של חישובים עבור כל ky היה צריך לבצע סיכום בודד ל-hx.
זלמן סורוצקין
הרב זלמן סורוצקין (ידוע בכינויים: הרב מלוצק, אזנים לתורה ; תר"מ, 1880 - ט' בתמוז תשכ"ו, 1966) היה אב"ד לוצק באוקראינה לפני השואה, כיהן כיושב ראש מועצת גדולי התורה, מראשי ועד הישיבות והחינוך העצמאי.
ביוגרפיה
נולד בזחרינו בפלך מוהילב שבאימפריה הרוסית (ברוסיה המודרנית), בנו של הרב בן ציון סורוצקין שהיה רב העיירה ולרבנית חינע סורוצ'קין לבית sherin. למד בישיבת סלובודקה, בישיבת וולוז'ין ובישיבת טלז. בשנת תרס"ה נשא לאשה את בתו של הרב אליעזר גורדון מטלז. בשנת תר"ע התמנה לרב בוורונוב ובשנת תרע"ב עבר להיות הרב של ז'טל (עיירת הולדתו של החפץ חיים). בימי מלחמת העולם הראשונה נמלט למינסק, בה עמד בראש הוועד לפליטי המלחמה במינסק. בשנת 1918 שב לז'טל. הוא היה בין מקימי ועד הישיבות בווילנה. בשנת תרפ"ט נבחר לרב ראשי של לוצק וחבל ווהלין. הרב סורוצקין היה מראשי אגודת ישראל עוד באירופה.
בספר "אהלי שם" הוא מתואר: "הרב המצוין הזה הוא בעל כשרון נעלה, ולבד גדלו בתורה הוא גם שלם במדעים, עמד בניסיון וקיבל תעודה על ידיעת הלמודים מכל מחלקות הגימנזיום, ויש לו הרשות להיבחר גם לרב רשמי בכל מרחבי ארץ רוסיא, והוא גם דרשן מפואר, הוגה דעות, ולוקח את לבב שומעיו.
בשנת ת"ש נמלט מפולין ועלה לארץ ישראל והיה בין מקימיה מחדש של היהדות החרדית בארץ ישראל לאחר השואה.
כיהן כסגן יושב ראש מועצת גדולי התורה, ולאחר פטירת הרב איסר זלמן מלצר ב-1954 היה ליושב ראש המועצה עד לפטירתו ב-1966.
כמו כן כיהן כיושב ראש החינוך העצמאי בארץ ישראל, והקים מחדש בשנת תש"א (1941) את ועד הישיבות בארץ ישראל.
הוציא ספרים רבים אשר המפורסם מביניהם הוא "אזניים לתורה" (חמישה חלקים) על התורה. בהקדמתו לספר בראשית מגולל המחבר את נדודיו, את קורבנות השואה מקרב קרובי משפחתו ועל אופן הספר ויצירתו. הספר יצא לאחרונה במהדורתו האחת עשרה על ידי "מכון הדעה והדיבור". בשנת תשי"ב זכה בפרס הרב קוק לספרות תורנית.
נפטר בירושלים בט' בתמוז תשכ"ו ונקבר בחלקת הרבנים בהר המנוחות.
על שמו של הרב נקרא רחובה הראשי של השכונה החרדית אונסדורף בצפון ירושלים.
משפחתו
אחיו הם:
בניו הם:
פרידריך וילהלם, הנסיך הבוחר מברנדנבורג
פרידריך וילהלם, הנסיך הבוחר מברנדנבורג (16 בפברואר 1620 – 29 באפריל 1688) היה הנסיך הבוחר של ברנדנבורג ודוכס פרוסיה מ-1 בדצמבר 1640 ועד מותו. הוא עמד בראש בית הוהנצולרן ונודע בכינוי הנסיך הבוחר הגדול (Der Große Kurfürst) בזכות כשרונותיו הפוליטיים והצבאיים. פרידריך וילהלם היה גם קלוויניסט אדוק, ושמו נקשר גם לעליית מעמד הסוחרים, היות שהאמין בחשיבותו של המסחר וקידם אותו ללא ליאות. הרפורמות הפנימיות הממולחות שלו כנסיך בוחר העניקו לפרוסיה מעמד איתן בסדר הפוליטי של צפון ומרכז אירופה שלאחר שלום וסטפליה, ובזכותן הצליח בנו לשדרג את מעמדה של פרוסיה מדוכסות לממלכה.
ילדותו
פרידריך וילהלם נולד בברלין ב-16 בפברואר 1620 לגאורג וילהלם ולאליזבת שרלוטה מפפאלץ, בתו של פרידריך הרביעי, הנסיך הבוחר מפפאלץ. פרידריך וילהלם ירש את הכתר מיד, לפני שהספיק להכיר את עולם הפוליטיקה ומדע המדינה היטב. הוא ירש את הכתר ב-1640 ומיד החל בפעולות נמרצות לשיקום המדינה. הוא סיכם שביתת נשק עם שוודיה ובצעדים זהירים חילץ את פרוסיה מהמצב הבעייתי בו היא נמצאה. הוא הקים צבא, שנשמר כפי שהוא עוד בהקמת הממלכה מאוחר יותר. הצבא עצמו היה די קטן במידותיו, ולכן פנה אל ההולנדים לתמיכה על ידי כך שנשא ללואיזה הנרייטה מנסאו, בתו של פרדריק הנדריק, נסיך אורנז', דבר שבסופו של דבר לא השתלם במיוחד וכמעט ולא הניב פירות.
שלטונו
בשנת 1640 עלה פרידריך וילהלם לשלטון, לאחר מות אביו. נחלתו כללה את מרקיזות ברנדנבורג, דוכסות קלווה, רוזנות מרק ודוכסות פרוסיה.
קריירה צבאית
פרידריך וילהלם נודע כמפקד צבאי דגול, וצבאו היה היסוד לצבא פרוסיה. במיוחד הוא התפרסם לאחר ניצחונו המשותף עם השוודים בקרב ורשה (1656), אך זמן לא רב לאחר מכן בגדו בו השוודים במצוותו של לואי ה-14, מלך צרפת, ופלשו לברנדנבורג. לאחר צעדה של 250 קילומטרים במשך 15 יום חזרה לברנדנבורג, הפתיע פרידריך וילהלם את השוודים והביס אותם בקרב פהרברלין, ובכך שם קץ למיתוס על הצבא השוודי הבלתי מנוצח. הוא השמיד צבא שוודי נוסף שפלש לדוכסות פרוסיה במסע המזחלות הגדול של שנת 1678.
משפחתו
ב-7 בדצמבר 1646 נשא פרידריך וילהלם לאישה את לואיזה הנרייטה מנסאו בהאג, וממנה נולדו לו שישה ילדים, ששלושה מתוכם מתו בינקותם:
ב-13 ביוני 1668 התחתן פרידריך וילהלם עם סופיה דורותיאה משלזוויג-הולשטיין-זונדרבורג-גליקסבורג בגורינגן, ממנה נולדו לו שבעה ילדים:
הטייסת הבווארית ה-304
הטייסת הבווארית מס' 304B הייתה אחת מחמש טייסות שהגיעו מגרמניה בסתיו 1917 לארץ ישראל כדי לסייע לבעלי בריתם הטורקים במלחמת העולם הראשונה. הטייסת הקימה שדה תעופה ליד הקואופרציה במרחביה, ממזרח לעפולה, לאחר שפונתה מעיראק אל-מנשייה בדרום.
טיסות הצילום
בשדה לא היו מסלולים סלולים וכשירד גשם הפעילות האווירית הושבתה. המטוסים חנו בתוך אוהלים גדולים. היו גם טיסות קרב אך לרוב היו אלה טיסות צילום שבוצע באמצעות תשלילי זכוכית מצופי ג'לטין ובמצלמות מסוג VOIGTLANDER האוסטרית או ZEISS הגרמנית.
התצפיתנים צילמו גם את אזור הבסיס בו שהו - שרידי המבצר הצלבני, בתי המושבה, ואוהלי הטייסת עצמה.
התצפיתן היה הצלם והמתעד. לצורך הצילום היה עליו להוציא את פלג גופו העליון מחוץ לחופה, לצלם ולתעד בשוליו העליונים של התצלום את הפרטים המזהים על הטיסה ועל אובייקט הצילום.
הדיווחים הועברו אחת לשבוע למפקדת החזית בנצרת.
היחסים עם המתיישבים היהודים
יחסי הגרמנים עם מתיישבי הקואופרציה היו טובים. אמנם בהתחלה כאשר הגיעה הטייסת דובר על גירוש המתיישבים, אך לבסוף הושגה פשרה על פיה המתיישבים פינו שניים מתוך ארבעת בתי המגורים עבור הקצינים הגרמנים. המתיישבים חששו מחובה כפולה, גם לצבא הטורקי וגם לטייסת הגרמנית. בנוסף הם ראו עצמם כמטרה להפצצה מצד הבריטים. אכן כבר בראשית ינואר 1918 מטוסים בריטיים הנחיתו כ-30 פצצות ואש מקלעים על הטייסת הגרמנית. לא היו נפגעים בנפש אך המטוסים והאוהלים נפגעו.
מצד שני, קציני הטייסת סייעו לא מעט לאנשי היישוב. הם רכשו את התוצרת החקלאית וטיפלו בחולים. רופא הטייסת בהתחלה היה ד"ר טיארי ולאחר מכן מילא את מקומו ד"ר קוגלר, וסגנו היה רופא גרמני יהודי בשם ד"ר וולף. הם תיעדו טיפול במחלות קשות של המתיישבים כטיפוס הבהרות או כולרה, וכן מחלות עיניים וזיהומים שונים.
כאשר הגיעו נחילי ארבה ואיימו להשמיד את העצים הצעירים ששתלו המתיישבים, הגרמנים נאותו לשלוח את אחד הטייסים לחיפה ולהביא בדחיפות גלילי בד לכיסוי העצים.
בתעוד של ותיקי מרחביה מסופר כי הגרמנים והמתיישבים שיחקו כדורגל, היו שמועות על קשרים רומנטיים, ונערכו אף נשפים משותפים – למשל, בחג המולד ובליל הסילבסטר. הרפת הוסבה לשמש כאולם שבו הוצגו מערכונים וניגנה תזמורת משותפת.
סוף דבר
עשרה חודשים לאחר הקמת הבסיס, ב-19 בספטמבר 1918, עם פתיחת מערכת מגידו, תקפו מטוסי קרב בריטים את השדה והמאהל של הטייסת. מאוחר יותר באותו יום הגיעה ידיעה על התקדמותם של פרשים אוסטרליים ואז ניתנה פקודה לפנות במהירות את הבסיס. רוב הציוד הועמס משך הלילה על קרונות רכבת והשכם בבוקר הגיע לתחנת הרכבת בצמח. חלק מהמטוסים הוטסו אף הם לצמח.
בבוקר יום 20 בספטמבר 1918 הגיעו הפרשים האוסטרלים למרחביה, תפסו ארבעה מטוסים שעוד חנו על הקרקע ושבו 20 מאנשי הטייסת, כולל מפקד הטייסת, פרנץ יוזף ואלץ, ששהה אותה עת אצל המתיישבים בחצר מרחביה.
כבר בצהרי אותו יום הגיעו למקום מספר מטוסים בריטיים, שהועברו מג'נין. חיילים בריטיים ממוצא הודי נכנסו לחצר המושבה ושבו בטעות את הגברים בין המתיישבים בחשד שהם גרמנים או עוזריהם.
עד תום המלחמה שהו אנשי הטייסת שנשבו במחנה מעצר בטורקיה. לאחר המלחמה שבו לגרמניה באוניה 'אסגארד'.
טבעת השדרות
טבעת השדרות (ברוסית: Бульва́рное кольцо́) היא כביש טבעתי של מוסקבה בירת רוסיה.
מבנה
טבעת השדרות היא הפנימית מבין ארבעת כבישי הטבעת של מוסקבה, ומקיפה אותה טבעת הגנים.
זרש
זֶרֶשׁ הייתה אשתו של המן האגגי המוזכר במגילת אסתר.
טבעת השדרות
מבנה
כביש טבעת זה נבנה במקום בו ניצבו בעבר החומות של קיטאי גורוד, ובלי גורוד (העיר הלבנה) של מוסקבה. הכביש מקיף את מרכז מוסקבה ואת הקרמלין ממזרח, מצפון וממערב, כאשר נהר מוסקבה מונע את השלמת המעגל מדרום. החומות עצמן נהרסו בשנת 1760 בצו של הצאר, אולם אף שהצו הורה כי השטח יישאר שטח פתוח, במהרה נבנו במקום בו עברה החומה מבני מגורים.
זרש
במגילה
זרש מוזכרת במגילה כאישה חכמה ויועצת בשני מקומות. בפעם הראשונה (פרק ה פסוקים י-יד) כזו שיעצה לבעלה להכין עץ גבוה חמישים אמה ולומר למלך לתלות עליו את מרדכי היהודי. (עצה זו עמדה לו לרועץ וחזרה אליו כבומרנג כשהמלך אחשוורוש תלה את המן עצמו על העץ הזה). למחרת היום מוזכרת בפעם השנייה (פרק ו פסוק יג) כשאמרה לו "אִם מִזֶּרַע הַיְּהוּדִים מָרְדֳּכַי אֲשֶׁר הַחִלּוֹתָ לִנְפֹּל לְפָנָיו לֹא תוּכַל לוֹ כִּי נָפוֹל תִּפּוֹל לְפָנָיו".
טבעת השדרות
מבנה
הראשונה בשדרות המרכיבות את הטבעת היא שדרת טוורסקוי שנבנתה בשנת 1796. הטבעת כולה הושלמה בשנות ה-20 של המאה ה-19 בעקבות השריפה של מוסקבה במהלך כיבוש העיר על ידי נפוליאון בונפרטה בשנת 1812, אשר שרפה את מבני המגורים עשויים העץ שנבנו על תוואי החומה.
זרש
מקור השם
יש שקושרים את מקור שמה של זרש למילים בפרסית עתיקה זריש שמשמעו זהב או זאיריצ׳י שמשמעו צהוב. חוקרת מגילת אסתר תמר עילם גינדין רואה את מקור שמה של זרש בשדה זאורווי הנזכרת בכתבי הקודש הזורואסטריים, אשר עליה מסופר שהיא הביאה את הזיקנה לעולם. המילה המשותפת לפרסית ויוונית ז׳רא קשורה לזקנה וממנה נגזרה המילה המערבית גריאטריה.
טבעת השדרות
מבנה
תוכניות להשלמת חלקו הדרומי של הכביש הטבעתי דרך השכונות יאקימאנקה וזאמוסקוורצ'יה הוצעו כבר בשנת 1935 אולם לא הוצאו אל הפועל.
זרש
בחז"ל
בתרגום יונתן מופיע כי אביה היה תתני.
טבעת השדרות
מבנה
במהלך המאה ה-20 נשתלו עצים לאורך השדרות והשדרות הורחבו וכללו גם את שדרת פוקרווסקי ושדרת סטראסנוי.
זרש
בחז"ל
לדעה אחת בחז"ל שמזהה את המן כממוכן ניתן לשייך את מה שנאמר על אשתו של ממוכן (ראו בערך ממוכן) לזרש.
לפי מדרש אחד להמן היה יועצים רבים, אך זרש התעלתה על כולם: על אף שבעלה המן ועשרת ילדיהם נתלו על העץ, לא מוזכר מה היה סופה של זרש. במפרשים היו שכתבו שנתלתה ביחד עם בעלה ובניה, פיוט ארמי גורס שחנקה עצמה, בתרגום ראשון כתוב שברחה עם שבעים בני המן שנותרו בחיים, ורבי דוד צבאח כתב ששמשה כמשרתת בבית אסתר.
זרש בתרבות
דמותה של זרש זכתה לביטויים רבים בתרבות היהודית והנוצרית לאורך הדורות. בתלמוד כלולה זרש ברשימת הברכות והקללות שנאמרה באופן מסורתי בסוף קריאת המגילה: ״ברוכה אסתר, ארורה זרש״. (שולחן ערוך, אורח חיים, סימן תרצ, סעיף טז). ואילו בפיוט האשכנזי מימי הביניים ״אשר הניא״ (שביתו האחרון ״שושנת יעקב״ מושר בקהילות רבות) כתוב ״ארורה זרש אשת מפחידי / ברוכה אסתר בעדי״.
המשוררת נעמי שמר הקדישה גם היא שיר לזרש באמצעותו היא מציגה דמות חדשה בבית המן: העוזרת. בשיר, שנכתב לרשות השידור עבור התוכנית "דו רה ומי עוד" ברשת ג', בוצע בתוכנית על ידי נעמי שמר ותיקי דיין בשנת 1971. בוצע גם על ידי רבקה מיכאלי.
אקונומיקה
אָקוֹנוֹמִיקָה הוא השם המסחרי בישראל של מלבין שמכיל ריכוז נמוך של נתרן תת-כלורי (Sodium hypochlorite; סימול כימי: NaOCl). אקונומיקה משמשת להלבנת בדים, כיורים, אסלות, רצפות ומשטחים עשויים אבן, לניקיון, ולחיטוי ביתי של מושבות פטריות וחיידקים.
אקונומיקה רגילה מכילה כ-3% נתרן תת-כלורי, פחות מ-1% נתרן הידרוקסידי, חומרי בושם ומים; אקונומיקה היא חומר בסיסי.
פעולת הלבנה של אקונומיקה נעשית בעזרת חמצון של מרכיבים בצבעים ובפיגמנטים. בפעולה זו נשברים קשרים כימיים בכרומופור (Chromophore), החלק שגורם למולקולה לבלוע אור, והכרומופור מתקצר או משתחרר לחלוטין מהמולקולה. כך מאבדת המולקולה את יכולתה לבלוע אור נראה והופכת לשקופה.
אטימולוגיה
מקור שמה של האקונומיקה הוא בשמו של מותג מסוים, שניתן לו על שם המילה "economic" שפירושה ניהול כלכלי נבון וחסכני. שמו של המותג השתרש והפך לשמו של המוצר.
מקורו של המותג אקונומיקה הוא במותג שייצר שמעון גלרנטר במפעל קטן בשכונת גבעת שאול בירושלים בשנות ה-40 של המאה ה-20. את השם "איקונומיקה" רשם גלרנטר כסימן רשום בבעלותו בשנת 1945. בשנים שלאחר מכן חברות אחרות השתמשו בשמות דומים כדי לשווק את מוצריהן. בית החרושת של גלרנטר נסגר ב-1950.
סכנות
אקונומיקה עלולה להיות מסוכנת מאוד בעת מגע עם העיניים, ורצוי גם להימנע ממגע של החומר עם העור. אם האקונומיקה באה במגע עם הבגדים, היא מעוררת פעולת חמצון עם הבד ומכתימה אותו.
הכלור המשתחרר הוא חומר מסוכן מאוד למערכת הנשימה, לאיברי החושים בפנים ולעור.
ערבוב של אקונומיקה עם אמוניה מייצר כלוראמינים, תרכובות רעילות של כלור, המהוות סכנה לעיניים ולמערכת הנשימה. להלן שרשרת התגובות של נתרן תת-כלורי עם אמוניה:
גביע הזהב של CONCACAF
גביע הזהב של CONCACAF היא אליפות נבחרות הכדורגל מאזור CONCACAF המתקיימת מדי שנתיים. בטורניר משתתפות נבחרות מאמריקה הצפונית, אמריקה המרכזית ומדינות האיים הקריביים. עד כה, ארצות הברית אירחה את כל הטורנירים, כשפעמיים מקסיקו חלקה איתה את האירוח, פעם אחת עם קנדה ופעם אחת עם ג'מייקה וקוסטה ריקה.
האלופה משתתפת בגביע הקונפדרציות.
תולדות האליפות
ב-1963 נוסדה אליפות CONCACAF שבה התחרו קבוצות מאמריקה המרכזית ומהאיים הקריביים. ב-1971 הופסק הטורניר וב-1991 חזר הטורניר בשם גביע הזהב.
בטורניר משתתפות ארצות הברית, קנדה, מקסיקו, ארבע הראשונות בקופה סנטרואמריקנה, ארבע הראשונות בגביע הקריביים והמנצחת במפגש הכפול בין שתי הנבחרות שהגיעו למקום החמישי בשני הטורנירים הללו. בעבר הוזמנו לאליפות גם מספר נבחרות שאינן שייכות לאזור: ברזיל (1996, 1998, 2003), קולומביה (2000, 2003, 2005), פרו (2000), קוריאה הדרומית (2000, 2002), אקוודור (2002), ודרום אפריקה (2005).
בכל הטורנירים שנערכו עד כה משנת 1991 בו מתקיים הטורניר כ"גביע הזהב", זכו באליפות ארצות-הברית או מקסיקו, מלבד בטורניר בשנת 2000 בו זכתה נבחרת קנדה. המשחקים אמנם מתקיימים לרוב בארצות-הברית, אך ביציעי האוהדים יש ייצוג נכבד לנבחרות ממדינות אחרות: חלקם תיירים אך רבים הם אמריקנים ממוצא היספני שבאים לעודד את נבחרות ארצות המוצא שלהם.
החל משנת 2013, הנבחרת המנצחת של טורניר גביע הזהב של שנת 2013 והנבחרת המנצחת בטורניר גביע הזהב של שנת 2015 תשחקנה משחק פלייאוף מכריע ביניהן בשנת 2015, וזאת כדי לקבוע איזו נבחרת תייצג את אזור CONCACAF בגביע הקונפדרציות של שנת 2017. אם גם ב-2013 וגם ב-2015 תזכה אותה נבחרת בגביע, תשחק הנבחרת שזכתה בשני הטורנירים בגביע הקונפדרציות של 2017.
טורנירי גביע הזהב
1 קוסטה ריקה וג'מייקה סיימו ב-1:1, וחולקות יחד את המקום השלישי. 2 לא נערך משחק על המקום השלישי. שתי הנבחרות חולקות יחד את המקום השלישי.
גברים ממאדים ונשים מנוגה
גברים ממאדים ונשים מנוגה (באנגלית: Men Are from Mars, Women Are from Venus) הוא ספר רב-מכר שיצא בשנת 1992 העוסק בתחום העזרה העצמית. הספר נכתב על ידי ג'ון גריי, והפך לבסיס עבור ספרים נוספים, הקלטות, סמינרים, מופע יחיד בברודוויי וסדרת סיטקום בטלוויזיה.
מצודות אוסישקין
מצודות אוסישקין הוא שמה של קבוצת יישובים באצבע הגליל שהוקמו בזמן מאורעות תרצ"ו-תרצ"ט.
שם
אוסישקין, שעוד בחייו פעל להנצחת שמו, דרש שכל היישובים ייקראו מצודות אוסישקין. אולם אנשי היישובים ורבים אחרים בציבור העדיפו שמות אחרים, כמו דן ודפנה ההיסטוריים.
גברים ממאדים ונשים מנוגה
סקירה
הספר מציג את העמדה כי נשים וגברים שונים כמו יצורים מכוכבי לכת או עולמות נפרדים. הוא מדמה אותם לאל המלחמה הרומי מארס (שעל שמו קרוי הכוכב מאדים) ולאלת האהבה ונוס (שעל שמה הכוכב נוגה). נקודת הפתיחה בספר היא שאנשי מאדים פגשו בנשות נוגה ופיתחו מערכות יחסים מוצלחות היות שהם קיבלו את המאפיינים השונים האחד של השנייה. אך כשיום אחד הם נחתו בכדור הארץ הם שכחו כי כל אחד הגיע מכוכב לכת אחר ומהנקודה הזאת נוצרו פערים שפגעו במערכת היחסים.
תוכן
דוגמה אחת שגריי מציע בתאוריות שלו היא שגברים מתלוננים על בעיות, כי הם מבקשים פתרונות בעוד נשים מתלוננות על בעיות כי הן רוצות שיכירו בבעיותיהן. גריי גם סבור כי ניתן לבצע אבחנה בין המינים לפי השוני באופן שבו הם מתנהגים תחת לחץ.
מצודות אוסישקין
שם
זכר לשמות המקוריים של היישובים נשמר בשם 'צומת המצודות' בפאתי קריית שמונה.
גברים ממאדים ונשים מנוגה
תוכן
גריי סבור כי גברים רבים נוהגים לסגת עד שהם מוצאים פתרון לבעיה. הוא מתייחס אל זה כאל "נסוגים לתוך המערה שלהם". במקרים מסוימים הם עלולים לסגת, פשוטו כמשמעו, למשל, כדי ללכת לבלות עם חברים. מטרת הנסיגה היא לקחת את הזמן כדי להגיע לפתרון. ב"מערות" אלו, גברים לא בהכרח מתמקדים בבעיה, אלא פעמים רבות מדובר ב"פסק זמן" כדי לאפשר להם להתרחק מהבעיות כך מוחם יכול להתמקד במשהו אחר. גריי טוען כי זה מאפשר להם לבחון מחדש את הבעיה מאוחר יותר בפרספקטיבה חדשה.
מצודות אוסישקין
הקמה
קבוצת היישובים הוקמה על פי חזונו של מנחם אוסישקין, יו"ר הקרן הקיימת לישראל, שביקש ליישב את השטח שנרכש באצבע הגליל בפסיפס של יישובים שייצגו את כלל הזרמים של התנועה הציונית. התוכנית הייתה להקים במקום שישה יישובים. אוסישקין ביקש שהיישובים ייקראו על שמו, מצודות אוסישקין.
גברים ממאדים ונשים מנוגה
תוכן
גריי סבור כי נסיגת הגברים לתוך ה"מערה" היא נושא שהנשים התקשו להבין אותו לאורך ההיסטוריה. נטייתן הטבעית היא לדבר על בעיות (גם אם מדיבורים לא פותרים את הבעיה). זה מוביל לדינמיקה טבעית של גבר נסוג אל מול אשה המנסה להתקרב עוד יותר. לדברי גריי זה הופך להיות מקור מרכזי של קונפליקט בין נשים לגברים.
מצודות אוסישקין
הקמה
ב-4 במאי 1939 הוקמו שני היישובים הראשונים, קיבוץ דפנה של הקיבוץ המאוחד, שנודע כ"מצודת אוסישקין א'", וקיבוץ דן של הקיבוץ הארצי, שנודע כ"מצודת אוסישקין ב'". איתם עלה על הקרקע גרעין "משק משותף" של תנועת המושבים, אשר בינואר 1940 עבר למקום סמוך ומאפריל 1941 נודע כמושב בית הלל. למרות מיקומו באזור של מצודות אוסישקין, לא תמיד הוא נחשב כאחת המצודות. בינואר-פברואר 1940 עלה על הקרקע המושב שאר ישוב של הנוער הציוני, שנודע כ"מצודת אוסישקין ג'". באוקטובר 1944 הקימו אנשי ארגון ירושלים של הפועל המזרחי את נחלים, שנודע כ"מצודת אוסישקין ד'". לאחר מלחמת ששת הימים הוקם קיבוץ שניר כהיאחזות נח"ל, במקום שיועד למצודת אוסישקין ו'.
גברים ממאדים ונשים מנוגה
תוכן
גריי טוען כי גברים ונשים מעניקים ניקוד בתוך מערכת היחסים על נתינה וקבלה של אהבה באופן שונה. הוא אומר כי גברים נוטים לתת ניקוד גבוה יותר על מה שהם חושבים שהם מעשים גדולים, בעוד שנשים מעניקות ניקוד לכל מעשה של אהבה, נקודה אחת בכל פעם. לדברי גריי, נשים נוטות לשמור על מערכת נקודות שגברים מעטים מודעים אליה. גריי כותב כי גברים ונשים מפקחים על כמות התן וקח במערכת היחסים ואם יש חוסר איזון, אדם אחד מרגיש שהוא נתן יותר ממה שניתן לו ומפתח טינה. הוא קובע כי זו תקופה בה התקשורת חשובה מאוד ועוזרת להחזיר את הקשר לאיזון.
מצודות אוסישקין
מחלוקות
סביב חלוקת האדמות בין היישובים נודעו מספר סכסוכים, בגלל מחסור בקרקע והתנגדות להטרוגניות שנכפתה בתוכנית אוסישקין.
עוד בטרם העלייה על הקרקע, תנועת המושבים טענה שקופחה בהקצאת הקרקע ושהובטח לה אחד מן האתרים הסמוכים לגבול ועתירי המים שנמסרו לדן ודפנה. התנועה טענה שהיחס אל ארגוניה מקפח כיוון שאינם נחשבים "חלוציים" דיים. ערב העלייה לקרקע ארגנו מנהיגי התנועה ובמיוחד שמואל דיין עליה בכוח של ארגון משק משותף, לאחר שקברניטי העלייה לקרקע ניסו להעלים את המועד המדויק של העלייה. כדי לפתור את המחלוקת פוצלו חברי משק משותף בין דן ודפנה וכך חיו במשך חצי שנה, עד שהקצו עבורם אתר נפרד..
גברים ממאדים ונשים מנוגה
בתרבות הפופולרית
הקליפ של הלהיט "Deep in Love" משנת 2011, כמו גם מילותיו של השיר, עסקו בכך שגברים ממאדים ונשים מנוגה.
מצודות אוסישקין
מחלוקות
למרות שבפברואר 1942 דרשו אנשי קיבוץ דן להקים יישובים חדשים באזור, הם הביעו התנגדות באמצע שנת 1943 להתיישבות אנשי ארגון ירושלים הדתי במקום, בטענה שהקרקעות המיועדים ליישוב החדש, הם חלק בלתי נפרד מקיבוץ דפנה אשר אין לו מספיק קרקעות משלו. לטענת אנשי היישובים הקיימים, הושגה הסכמה בעל פה עם אנשי ארגון ירושלים שהם יוותרו על ההתיישבות במקום. היישובים הקיימים הזהירו את אנשי ארגון ירושלים שינקטו באמצעים בלתי נעימים אם יעזו לעלות למקום, ואכן במשך השנים הם החרימו את המקום במטרה להביא לנטישתם, כפי שאכן אירע במהלך מלחמת העצמאות.
ארגון טלמון להתיישבות של יהודי תימן טען ששטח הקרקע עליו עלה ארגון ירושלים הובטח לו במסגרת הרצון להעניק מקום במצודות לכל עדות ישראל, ותארו את עליית ארגון ירושלים על הקרקע במילים: "המוסדות המיישבים התמהמהו משום מה לתת לארגון לעלות על השטח הזה ובינתיים בא ארגון ירושלים של הפועל המזרחי וזכה במה שזכה ואיך שזכה".
קישורים חיצוניים
יומני כרמל, "הקמת מצודת אוסישקין"
בעלי חיים שנכחדו בארץ ישראל
היכחדות מיני בעלי חיים בארץ ישראל מתרחשת כשמין בעל חיים המשתייך לפאונה של ארץ ישראל, נכחד מן הטבע באזור, או כשנחשב למין נכחד בעולם. ארץ ישראל היא צומת של יבשות ואזורי אקלים שונים, ומכילה מגוון רב של בעלי חיים יחסית לגודלה. תהליך הכחדה של מינים התרחש לאורך כל ההיסטוריה, אולם הפיתוח האנושי באזור זה במאות השנים האחרונות הביא להגברת ממדי ההכחדה.
תהליך הפגיעה המואץ במגוון הביולוגי באזור הביא להיכחדותם של מינים רבים מנופי ארץ ישראל, ביניהם מינים אנדמיים ולא אנדמיים. הנתונים לגבי גודל ההכחדה אינם שלמים. בעוד אלו הנוגעים לחסרי החוליות (שהם ברובם חרקים) חסרים, הנתונים הנוגעים לחולייתנים דווקא שלמים וברורים. במאה השנים האחרונות נכחדו שני מיני חולייתנים אנדמיים לארץ-ישראל, כמו גם 15 מיני רכיכות ושישה מיני חרקים. מלבד אלה, בארץ-ישראל נכחדו גם ארבעה תת-מינים אנדמיים אליה. לבסוף, מהאזור נעלמו גם 22 מינים שעדיין חיים ושורדים בארצות אחרות.
ציד
ציד חוקי ובלתי חוקי הביא להידלדלות של אוכלוסיות מינים רבים. ציד המוני בישראל החל עוד בימי האדם הקדמון, מאות-אלפי שנים לפני זמננו ותרם להכחדתם של מינים רבים, שעדויות לקיומם נמצאו אך באתרים ארכאולוגיים. התגברות הציד החלה עם כניסת הנשק החם במאה ה-16, ועם בוא הטמפלרים לארץ ישראל במאה ה-19. בתקופת המנדט הוגבל הציד על ידי חוק מנדטורי בשנת 1924, אולם הוא לא נאכף.
לאחר הקמת מדינת ישראל, נחקק החוק להגנת חיית הבר, תשט"ו-1955 המגן על חיות הבר ואוסר על מגוון שיטות אכזריות לציד בעלי חיים, ומתיר ציד של מיני בע"ח מסוימים בלבד. הידלדלות חמורה באוכלוסיית המין חוגלת סלעים למשל, הביאה לאישורה של תקנה שצמצמה משמעותית את הציד שלהן. דוגמה נוספת למצב זה היא מקרה הסנאי הזהוב. הציד הפרוע של סנאי זה בשנות ה-80 היה אחד הגורמים להיעלמותו של הסנאי הזהוב. כיום הוא מוגדר כבעל-חיים שנמצא בסכנת הכחדה חמורה, אולם מזה למעלה משש שנים לא נראה בוודאות פרט של סנאי זהוב (ב-2005 נערכה בדיקה בנוגע לכך בעקבות שמועה לפיה נראה הסנאי הזהוב בגליל).
הרעלה
על ידי הרעלות נפגע מעגל רחב של בעלי חיים. קודם כל נפגע בעל החיים המורעל (פרה, חזיר בר, נברנים ומכרסמים למיניהם, חרקים וכו'), ולאחר מכן מתים כל בעלי החיים שבאים לאכול אותו (תנים, נשרים, עופות דורסים למיניהם וכו'). ההרעלות נעשות במכוון בכמה שיטות, כגון: הרעלת מזון, ריסוס בחומרי הדברה, הרעלת מקורות מים וכדומה, והן נעשות ממספר סיבות. לפעמים מדובר בסכסוכי שכנים כאשר בוקר מרעיל לבוקר אחר את הפרות שלו, ולפעמים מדובר בניסיון להפטר מבעל חיים המזיק לתוצרת החקלאית, כמו זאבים, חזירי בר ומכרסמים. תוצאות ההרעלה הן הרסניות בקנה מידה גדול מאוד. אצל נשרים ואוכלי פגרים חברותיים, אשר אוכלים יחד, יכולים למות כ-60 נשרים מפגר מורעל אחד.
צמצום בתי גידול
צמצום או אובדן של בתי גידול כתוצאה מפיתוח אנושי ומבנייה הביא להידלדלותן של אוכלוסיות בעלי חיים באופן משמעותי עד מוחלט. שטחים טבעיים רבים הוסבו לאזורי מגורים ופנאי, לשטחים חקלאיים, שטחים צבאיים, תעשייתיים, מטמנות, כבישים, תשתיות ועוד ועוד. כך ששיעורם של השטחים שנותרו טבעיים הלך והצטמצם עד מאוד ועודנו במגמת ירידה. יחד עם זאת, גם השטחים הטבעיים הנותרים נפגעו, והופרו בהם האיזונים הטבעיים שתומכים בקיום של בעלי החיים.
קיטוע של בתי גידול
בשונה מצמצום של בית הגידול, הבעיה בעניין זה היא חלוקת בית הגידול לתאי שטח קטנים ומצומצמים, שלא תמיד תואמת לצורכי התפקוד והמחייה של בעלי החיים. כתוצאה מהקמת כבישים, גדרות, או תשתיות אחרות. גורם להגבלת התנועה של בע"ח, להגבלת הטריטוריה הנדרשת, להפרדה ממקורות מזון ושתייה ולהפרדה בין אוכלוסיות, מה שגורם גם לרביית שארים ולפגיעה במטען הגנטי. הפתרון לקיטוע של שטחים, הוא הקמת מסדרונות אקולוגיים.
זיהום
לעיתים מתרחש זיהום של בתי הגידול. כך למשל, לבנון הירקון (Acanthobrama telavivensis), דג אנדמי לנחלי החוף בישראל, תפוצתו הצטמצמה באופן משמעותי ביותר, וזאת בעקבות הזרמה משמעותית של ביוב ושפכים לנחלי החוף בשנות ה-50 וה-60. כיום, קיימות רק שלוש אוכלוסיות קטנות של הדג, בנחלי הירקון, תות ותנינים.
זיהום יכול להתבטא בדרכים שונות ומגוונות: זיהום אור (שמפריע למחזור הרבייה של צבי הים למשל), זיהום רעש שעלול לגרום לעקה, וכמובן בזיהום שנגרם על ידי השלכת פסולת, שמלבד היותה מטרד בבית הגידול, היא נחשבת לעיתים למזון ועלולה לגרום לנזקים ולחנק.
זיהום של מקורות מים פגע קשות גם באזורי ההתרבות של דו-חיים, אשר נוהגים להתרבות במקווי מים. דוגמה לכך היא מצבו של טריטון הפסים. פגיעה קשה באזורי הרבייה שלו כתוצאה מניקוז, זיהום סביבתי ומריסוס לצורכי הדברה הביאה לאובדן של 95 אחוזים לערך משטחי הרבייה שהיו לטריטון ביחס לתקופה של שנות ה-70. כתגובה לכך, הוקמה שמורת עין ארובות, שמגנה על הטריטון באחד ממקומות החיות שלו.
מתקני תעשייה ותשתית
פגיעה ממתקנים כגון פגיעה של עופות מקווי מתח גבוה, טורבינות, "חומות שקופות" וכו'. גם הציוד המכני הכבד שהביאה עימה החקלאות המודרנית, פוגע באתרי הרבייה של בעלי חיים שנהגו במשך שנים לנצל את האדמות המעובדות של החקלאות המסורתית לצורך רבייה. פגיעה כזו מתרחשת אצל לטאת עין הנחש (Ophisops elegans), אשר המחרשות המודרניות מגיעות לעומק האדמה, ובכך פוגעות בביצי הלטאה. שדמית אדומת-כנף, עוף דוגר-קרקע, ששגשג בעבר בשדות המעובדים, נפגע גם הוא קשות כתוצאה מהשינויים שהביאה עמה החקלאות המודרנית.
מטיילים והולכי דרך
מעבר לשאר ההשפעות של האדם על הסביבה, גם לפגיעה ישירה מצד אנשים בתוך בתי הגידול, למשל מצד מטיילים בשטח, יש השפעה על בעלי החיים. איסוף של בע"ח בשטח, רמיסה של בע"ח ושל אזורי מחייתם, פעילות יתר ועומס של אנשים, שמפריעים לפעילותם התקינה של בעלי החיים ודוחקים אותם למקומות מחבוא, כל אלו עלולים להוות גורמים שליליים ליכולת הישרדותם של בעלי החיים. למשל, מתרחצים בחוף ורכבי שטח דורסים לעיתים צבי ים, וגורמים להרחקת הצבים מסביבת מחייתם הטבעית.
ניצול משאבי טבע
ביצוע עבודות בשטח וניצול של משאבים בשטח, עלולים גם הם לפגוע בבתי הגידול. שאיבת מי תהום לדוגמה, עלולה לייבש מעיינות ומים שקרובים לפני הקרקע ולהפוך בתי גידול לחים ורווי צמחייה לאזורים יבשים. גם פעילויות לצורך ניקוז ויצירת סכרים עלולים ליצור בעיות דומות. ניצול משאבי ים המלח לדוגמה והקמת בריכות האידוי, מזרזת את ייבושו של ים המלח ופוגעת בסביבתו על ידי יצירת "בולענים" ופגיעה בבתי הגידול של מים מליחים שבסביבתו. בית הגידול הייחודי של דג נאווית המלחות לדוגמה, נפגע בשל כך.
ערעור המאזן האקולוגי
פגיעה בבע"ח אחד עלולה לגרום לפגיעה בבע"ח אחר. מיני בע"ח שונים תלויים זה בזה, והוצאה של מין אחד מהמשוואה עלולה לגרום לזעזוע של המערכת האקולוגית כולה. גם שינוי בהרכב הצמחייה, שנגרם על ידי שריפות, בירוא יערות והתבססות של צמחים פולשים על חשבונם של צמחים מקומיים, עלול להוות גורם מכריע שיפגע במינים מסוימים התלויים בצמחייה לצורך קיום ומזון (למשל העלמות של מין צמח אחד עלולה להעלים מין של חיפושית התלויה בו לשם מזון, ובתורה לפגוע בציפור הניזונה מהחיפושית וכן הלאה).
מינים פולשים
כאשר בעלי חיים חודרים לאזור מחיה שלא חיו בו בעבר, הם עלולים להביא ליצירתה של תחרות ביניהם, המינים החדשים, לבין המינים ה"ותיקים" באזור זה. אם המינים החדשים חזקים יותר, הם יביאו בהכרח לדחיקת רגליהם של המינים הקודמים, ומכאן שאזורי מחייתם של אלו הוותיקים יצטמצמו. דחיקה על ידי מינים אחרים עלולה להיגרם גם על ידי חדירתם של מינים מבויתים, אלא שהסכנה שיוצרים מינים אלו היא כפולה. מצד אחד, המינים המבויתים הם בדרך-כלל רבים יותר, הודות לטיפולו ולמזונו של האדם. מצד אחר, המינים המבויתים עלולים להזדווג עם מיני הבר המקבילים (חתול הבית עם חתול הבר למשל), ובכך ייטשטש הייחוד הגנטי, ההתנהגותי והאקולוגי של מיני הבר.
דוגמאות לדחיקה משני הסוגים נמצאות בארץ ישראל. כך למשל, הדלק דחק את הסמור מאזורי המחיה שלו, בעיקר משום שהם מתחרים על אותם אזורי מחיה ועל אותם מקורות מזון. הדלק גם צמצם את תפוצתו של הסנאי הזהוב, שנטרף גם על ידי חתולי בית משוטטים.
הכחדה טבעית
הכחדה טבעית היא סוג של הכחדה, המתרחשת כתוצאה מכמה סיבות אפשריות הנחשבות לטבעיות. סיבות אפשריות הן תפוצה מוגבלת, תזונה ממין יחיד המוגבל בתפוצתו או תלות במשאב טבע מוגבל. מינים הנכחדים טבעית הם לרוב מינים שתפוצתם מוגבלת למדי, ולכן גם אירועים חד-פעמיים ואקראיים, כמו שרפה, מגפה או אירוע אקלימי, יכולים להביא להכחדתם של המינים.
בארץ-ישראל נפוצים כמה מינים שנמצאים על סף הכחדה טבעית, או שכבר נכחדו, ביניהם סלעונית הגליל (Pene galilaea), שבלולית פיקרד (Trochoidea picardi), לבנין המרואה (Colotis chrysonome), כחליל הקדד (Tomares nesimachus) ונחושית נחשונית (Chalcides guentheri).
אודי בר-עוז
אהוד (אודי) בר-עוז (נולד ב-19 בינואר 1964) הוא מנהל נמל התעופה בן-גוריון וקצין צה"ל במילואים בדרגת תת-אלוף. כיהן בצה"ל כמפקד כנף 15 (שדה דב) ומפקד בח"א 27 – בסיס חיל האוויר לוד.
ביוגרפיה
בר-עוז גדל בגני יהודה בנם של ציונה ואורי בר-עוז. היה חניך, מדריך וראש גדוד בתנועת הצופים, התגייס לצה"ל במהלך מלחמת לבנון הראשונה והתנדב לקורס טיס אותו סיים במגמת קרב. שירת במשך שנה כטייס סקייהוק בטייסת נשר הזהב עד סגירתה ולאחר מכן מספר חודשים בטייסת הכנף המעופפת. הוא נשלח לקורס מדריכי טיסה אך במהלך הקורס הוחלט שיעבור הסבה לטייס תובלה.
במאי 2002 מונה למפקד כנף 15 בשדה דב וב-2004 מונה למפקד בסיס חיל האוויר לוד. במהלך כהונתו קלט הבסיס את מטוסי הנחשון. הוא שירת בתפקיד עד סוף 2006 כולל במהלך מלחמת לבנון השנייה. לאחר המלחמה מונה לראש צוות חיל האוויר לתחקור המלחמה. לאחר שחרורו המשיך לשרת במילואים כטייס תובלה בטייסת הפילים ומפקד תא שליטה בחירום. בשנת 2013 נסגרה זמנית טייסת הפילים ובר-עוז עבר לטוס במילואים בטייסת אבירי הציפור הצהובה.
ב-2008, לאחר שוויתר על תפקיד מנכ"ל נמל תל אביב מונה לסמנכ"ל מבצעים ברשות שדות התעופה. במסגרת תפקידו כסמנכ"ל מבצעים הוביל תהליכים ופרויקטים רבים לשיפור בטיחות ויעילות התעופה האזרחית בישראל. הוביל מהבחינה המבצעית את פרויקט שדרוג מערך המסלולים בנתב"ג, בניית מגדל פיקוח חדש בנתב"ג, מכ"ם קרקעי לניהול תנועת מטוסים ורכבים על המסלולים בנתב"ג (ASMGCS), מערכת לאיתור עצמים זרים - FOD על מסלול ההמראה הראשי - 26/08 בנתב"ג, תהליכי נחיתת מכשירים למסלול 30, 08, 21 בנתב"ג ולמסלול 21R בעובדה, איזרוח מגדל הפיקוח בחיפה, רכש תוכנה ושדרוג מערך תכנון נתיבים ומרחב אווירי, החלפת כל המערכות המטאורולוגיות בשדות התעופה של מדינת ישראל, רכש של מגוון מערכות טכנולוגיות לשיפור ניהול תעבורה אווירית (סטריפים אלקטרונים EFS, מידע מבצעי לפקח IODS, מערכות ניהול קשר וטלפוניה ועוד).
בנוסף הוביל בר-עוז שינוי ארגוני ומקצועי תוך הוספת כמות פקחי טיסה, רכש מאמנים (סימולטור) לאימון פיקוח טיסה במקצועות המכ"ם וה"סוכה" על-מנת לקצר ולשפר את יכולת ההדרכה העצמאית, הוספת ממלאי תפקידים, מערך הבטחת איכות, ניהול הדרכה וניהול בטיחות. בינואר 2023 מונה למנהל נמל התעופה בן-גוריון.
בר-עוז מתגורר בתל אביב, נשוי לעדי ציבלין בר-עוז ואב לארבעה.
הארווי קושינג
תולדות חייו
קושינג נולד בקליבלנד שבאוהיו. אביו, קירק קושינג, היה רופא. הוא היה הצעיר מבין 10 ילדים במשפחתו. קושינג סיים לימודי תואר ראשון באוניברסיטת ייל ואת לימודי הרפואה בבית הספר לרפואה של אוניברסיטת הרווארד, שם סיים לימודיו בשנת 1895. את הכשרתו המעשית הראשונית עשה בבית החולים הכללי מסצ'וסטס, בית החולים האוניברסיטאי של אוניברסיטת הרווארד. את הכשרתו בתחום הכירורגיה עשה תחת הדרכתו של המנתח ויליאם סטיוארט הלסטד בבית החולים של אוניברסיטת ג'ונס הופקינס בבולטימור שם חקר את נושא ההרדמה המקומית באמצעות קוקאין.
ב-1901 ערך מסע השתלמות באירופה במהלכו התלמד אצל תיאודור קושר ומשם הביא לארצות הברית מספר טכניקות ורעיונות.
את חייו המקצועים בילה בארבעה מוסדות: בית החולים של אוניברסיטת ג'ונס הופקינס, בבית החולים פיטר בנט בריגהאם בבוסטון וכפרופסור לכירורגיה בבית הספר לרפואה של אוניברסיטת הרווארד. החל משנת 1933 ועד מותו עבד בבית הספר לרפואה של אוניברסיטת ייל. בתקופת מלחמת העולם הראשונה שירת בחיל המשלוח האמריקאי באירופה.
חייו האישיים
קושינג נישא ב-1902 לקתרין סטון קרואל ולזוג היו חמישה ילדים, שני בנים ושלוש בנות. בכורו נהרג בתאונת דרכים, בתו ברברה "בייב" פיילי הייתה לאשת חברה ואייקון אפנה ונישאה לויליאם ס. פיילי. בתו בטסי נישאה לג'יימס רוזוולט, בנו של פרנקלין דלאנו רוזוולט ולאחר מכן לאיל ההון ג'ון היי ויטני.
הישגיו
קושינג פיתח בתחילת המאה ה-20 רבות מן הטכניקות הניתוחיות הבסיסיות לצורך ניתוח מוח. בזכות זאת היה לדמות מובילה בתחום הנוירוכירורגיה. תחת הנהגתו הפכה הנוירוכירורגיה לדיסציפלינה עצמאית ונפרדת בתחום הכירורגיה. בין ההישגים שניתן לייחס לקושינג ניתן למנות: שמו של קושינג נקשר לתגליתו הבולטת, תסמונת קושינג. בשנת 1912 הוא דיווח על סינדרום אנדוקרינולוגי הנגרם על ידי תפקוד לקוי של בלוטת יותרת המוח, שאותו כינה בשם polyglandular syndrome. בשנת 1926 קושינג אף זכה בפרס פוליצר על הביוגרפיה המקיפה שכתב על ויליאם אוסלר, מאבות הרפואה המודרנית.
"מאגר גידולי המוח של קושינג" הכולל למעלה מ-2,000 דגימות וצילומים מוצג בספריית הפקולטה לרפואה של אוניברסיטת ייל.
קושינג הלך לעולמו בשנת 1939 כתוצאה מסיבוכים של התקף לב.
מורשתו
בשנת 1988 הוציא לכבודו שירות הדואר האמריקאי בול בערך נקוב של 45 סנט.
ספריית בית הספר לרפואה של אוניברסיטת ייל קרויה על שמו של קושינג וג'ון היי ויטני.
פסגת קושינג בהרי סטריבוג, באי בראבנט בארכיפלג פאלמר שבאנטארקטיקה נקראת על שמו.
בדלתיים סגורות (מחזה)
בדלתיים סגורות (בצרפתית: Huis clos) הוא מחזה אקזיסטנציאליסטי מאת ז'אן-פול סארטר. המחזה נכתב בצרפתית בשנת 1944, והוצג לראשונה במאי אותה שנה בתיאטרון וייה-קולומבייה, זמן לא רב לפני שחרור פריז מהכיבוש הנאצי.
עלילה
במחזה מופיעות ארבע דמויות (אחת מהן, המשרת, מופיעה לזמן קצר בלבד), והוא המקור לאחד הציטוטים המפורסמים ביותר של סארטר: "הגיהנום הוא הזולת" (l'enfer, c'est les autres). המחזה עובד לקולנוע פעמים רבות, וידועה במיוחד גרסתה של הבמאית ז'קלין אודרי משנת 1954.
המחזה מתרחש בחדר המצוי, כך מתברר, בגיהנום. בחדר אין חלונות או מראות - רק דלת אחת. שלוש הדמויות מובלות לחדר בהפרשי זמן אחת מהשנייה. הדלת ננעלת, ושלושתם מצפים שיבואו לענות אותם - אולם איש אינו מגיע. השיחה גולשת לחיטוט הדדי במעשיו ובזכרונותיו של כל אחד מהם. ככל שהשיחה מתקדמת מתברר שההבדלים בהשקפה ובמערכת הערכים של כל אחד מהם הופכת את שהייתם המשותפת לבלתי נסבלת. אט אט הם מבינים כי שהייתם המשותפת, הכפויה, היא היא העינוי האולטימטיבי - אין כלל צורך בהתערבות מבחוץ.
המחזה עובד שלוש פעמים לקולנוע: בשנת 1954, 1964, ו-2006. כמו כן עובד לאופרה בשנת 2008.
מקור השם
דיון בדלתיים סגורות מתייחס למשפט או דיון הנערך בבית משפט או בפני ועדת חקירה ללא נוכחות קהל.
הדמויות
ז'וסף גארסין (Joseph Garcin): עיתונאי פציפיסט יליד ריו דה ז'ניירו אשר ערק מהצבא בעת מלחמה. עינוייו המנטליים גרמו כביכול למות אשתו ("מצער"), ובמהלך המחזה אף נזכר בעובדה שהביא נשים לביתם ואשתו הייתה מגישה לו ולפילגשיו אוכל למיטה.
אינס סראנו (Inès Serrano): הדמות השנייה שנכנסת לחדר. פקידת דואר לסבית אשר הסיתה אישה מבעלה (בן דודה של אינס) עד לכדי הריגתו. היא הדמות היחידה במחזה אשר מכירה במעשיה ובשאר הדמויות, משתמשת ביודעין במניפולציות שונות על גארסין ואסטל ושופכת אור על תפיסת העינויים המוצגת במחזה.
נער הקומה: עובד המקום, המכניס כל דמות לחדר. אין אנו יודעים עליו הרבה.
לירון לב
לירון לב (נולד ב-5 בדצמבר 1982) הוא זמר, פזמונאי, מלחין, שחקן ומדבב ישראלי.
ביוגרפיה
לירון לב נולד וגדל בפתח תקווה, וב-1989 בגיל שבע החל לנגן בגיטרה, לשיר ולשחק. כבר בילדותו כתב שירים עם אחיו וביצע אותם בתחרויות לכישרונות צעירים: ב-1993 בגיל 11 זכה בתחרות "פסטיקט" עם השיר "דור זהב" וב-1997 בגיל 15 זכה בתחרות "קולות וצלילים" עם השיר "כמו סרט מצויר".
שירת בצה"ל בלהקת חיל החינוך בהרכב אקוסטי בשם "ארבע על ארבע". בשנת 2002, בעודו חייל, הופיע בתוכנית "כדי שלא יאבד", תוכנית מיוחדת להנצחת חללי צה"ל שמפיקה הטלוויזיה החינוכית בשיתוף קצין חינוך ראשי ומשודרת מדי שנה ביום הזיכרון. לב ביצע את השיר "לא שכחתי דבר" שהלחין למילותיו של חייל שנפל.
כמדבב
בעקבות השתתפותו במחזמר "הלב", ב-1997 החל לדבב ולשיר בעברית בסדרות ובסרטי הנפשה לילדים. לאורך השנים דיבב עשרות תפקידים, בהם: אוליבר טוויסט בסדרה "אוליבר טוויסט", פייר בסדרה "היה היה - ממציאים" ו"היה היה - דואגים לכדור הארץ", טראנקס בסדרות ובסרטי "דרגון בול Z" ו"דרגון בול GT", קספר בסדרה ובסרט "קספר ובית הספר לרוחות", אדם פרייס בעונות הראשונות של "סמי הכבאי, ג'יימס ב"פוקימון", פול ב"אנטול" וגם ב"פריקבוי וצ'אם צ'אם". דיבב ב"מיקמק" (ובסרט המסע לכוכב המינימיקים) את מקס, והשתתף בסדרות נוספות, בהן "אי-שרדות", "קיד וקאט", "אווטאר: כשף האוויר האחרון", "האגדה של קורה", "חברים בחווה", "גלקטיק פוטבול", "מספרי משימה", "אובי", "צפרדע וחברים" "ג'יבר ג'אבר", "היכון, חידון, הופ!", "מקשקשים", "תיק תיק תק", "דובוני אכפת לי", "זובומפו", "הרפתקאות מקס", "גיבורי התנ"ך הגדולים", "סברינה: סודות של מכשפה בתיכון" ועוד. דיבב ב"בייבלייד" את ריוגה, באו (Bau) ועוד. בסדרה "בקוגן" דיבב את שון קאזאמי. בסדרה "סוניק" (SatAM) דיבב את סוניק הקיפוד וביצע את הגרסה השנייה של שיר הפתיחה.
בקולנוע דיבב לב את כריסטופר רובין בסרטי "פו הדב", טום רידל בסרט "הארי פוטר וחדר הסודות", את סקאמפ בסרט "היפהפייה והיחפן 2" ואת טרנס בסרטים "טינקרבל", "טינקרבל והאוצר האבוד", "טינקרבל והסוד הקסום" ו"טינקרבל וסוד הכנפיים". ב-2012 דיבב את הנסיך פיליפ בסרט "הנסיכות של דיסני - סיפורים מכושפים". ב-2013 דיבב את גאי בסרט "הקרודים" ואת הנסיך הנס בסרט "לשבור את הקרח". ב-2016 דיבב את ברנץ' בסרט "טרולים", וב-2021 בסרט המשך שלו, "טרולים מסביב לעולם". ב-2017 דיבב את לומייר בגרסה המחודשת של הסרט "היפה והחיה". ב-2018 דיבב את תומאס מקגרגור בסרט "פיטר ראביט". ב-2019 דיבב את דמותו של סימבה בגרסה המחודשת לסרט "מלך האריות". בשנת 2022 דיבב שוב את סוניק הקיפוד בסרט "סוניק - הסרט 2", כמחליפו של דניאל מגון.
בטלוויזיה
לירון לב זכה לחשיפה ציבורית נרחבת בשנת 2004 כשהשתתף בעונה השנייה של תוכנית המציאות המוזיקלית "כוכב נולד". הפקת התוכנית ארגנה תוכנית "גלגל הצלה" שבה הוחזר לב על ידי הצופים, אולם לא עלה לגמר וסיים במקום הרביעי. בתום התוכנית הופיע במופע בימתי עם בוגרי העונה.
בנובמבר 2005 הופיע עם דני רובס בתוכנית "דואט ישראלי" ששודרה בערוץ חינוכית 23. בכל תוכנית הופגשו שני אמנים ישראליים לשיחה משותפת על יצירה ולביצועים משותפים לשיריהם. רובס ביצע בה את השיר "תחזירי מלחמה" שכתב והלחין לב.
בשנת 2005 שיחק בסדרת הטלוויזיה לנוער "השמינייה" בערוץ הילדים אצל HOT, ואף שר את שיר הפתיח "מול כל העולם", שהפך ללהיט גדול בקרב מעריציה. לב גילם את דמותו של אילן הרמן, בעונה הראשונה חייל שהיה חבר של רוני (דון לני-גבאי), ובעונה השנייה, משוחרר טרי שמנסה את דרכו בעולם המוזיקה ומשתתף בתוכנית מציאות בסגנון "כוכב נולד".
בשנת 2021 התמודד יחד עם הזמרת עדי כהן בתוכנית המציאות "אקס פקטור" לייצוג ישראל באירוויזיון 2022. לאחר סגירת הנבחרות השניים התפצלו והחליטו להתמודד לבדם. לב החליט לפרוש לקראת תום השלב הראשון בנבחרת.
כזמר
לאחר השתתפותו ב"כוכב נולד", הוחתם לב בחברת התקליטים NMC. במרץ 2007 הוציא סינגל ראשון בשם "מתעורר מחדש" שכתב והלחין, אולם האלבום (שכבר הוקלט) נגנז בסופו של דבר ולא יצא לחנויות.
לב החל לעבוד על אלבום נוסף; בינואר 2010 יצא הסינגל הראשון "לב פתוח" ובאוגוסט 2011 יצא הסינגל "השמש חזקה מדי". בנובמבר יצא הסינגל "שנינו".
בינואר 2014 השיק יחד עם רבקה זהר את אלבומם המשותף "לא כמו אתמול". במאי 2015 יצא אלבומם המשותף השני "אור מסביב".
על הבמות
בחנוכה 2004 שיחק לב בתפקיד ראשי במחזמר המקורי "האסופית" שיצר אבי קורן הלחין מירון מינסטר וביים עופר שפריר. הוא גילם את גילברט בלייט, חברהּ של אן שרלי (סשה גרישקוב, שהייתה איתו גם בעונה השנייה של כוכב נולד) לצד מיקי קם בתפקיד הדודה מרילה.
בחנוכה 2005 השתתף במופע "שיר נולד" – זמרים ישראלים שרים שירי ילדים מכל הזמנים – שביים משה קפטן לצד זמרים ושחקנים רבים, בהם צביקה הדר, צביקה פיק, עודד מנשה, ריקי גל, נינט טייב, מאיה בוסקילה, בוגרי כוכב נולד ועוד.
בשנת 2006 שיחק בהצגת הילדים פיטר פן בה גילם את פיטר פן עצמו, כתבו מאור מימון, ובר קדמי, ביים ליאור חמו, והלחינה אירית תמיר.
בשנת 2008 שיחק בהצגת הילדים "חגיגת השירים של דתיה" בה גילם את מיק העכבר, שכתבה והלחינה דתיה בן דור, וביים עידן עמית.
ב-2010 גם השתתף לב במופע לכבוד המלחין אריה לבנון. לאחר המופע אזר לירון אומץ ופנה אל זמרת נוספת שהשתתפה, רבקה זהר, ואמר לה כי חומרים חדשים שכתב יהלמו מאוד את קולה. זהר, אשר לא הכירה כלל את לירון לב, וסירבה פעמים רבות להצעות לדואטים ושיתופי פעולה, האזינה לחומרים של לב והוקסמה. השיר הראשון שאליו האזינה זהר, "תיקון כללי" יצא לאור בביצועם המשותף במאי 2013 והחל מסוף מאי 2013 החלו השניים להופיע במופע משותף לקראת אלבום משותף.
כיוצר לאחרים
לפסטיגל 2004 כתב יחד עם דורון מדלי את מילות השיר "לעוף" שהלחין אוהד חיטמן ושר הראל סקעת. השיר הגיע בתחרות למקום השני. לפסטיגל 2007 הלחין יחד עם טל פורר את מילותיו של דורון מדלי לשיר "הלילה אתה מנצח" שביצע תום אבני.
שיתוף הפעולה עם מדלי המשיך באלבום "תהום", אלבום הסולו הראשון של מדלי שיצא בשנת 2008. לב הלחין שלושה משירי האלבום למילים שכתב מדלי: "ממה אתה עייף", "מסלול חיי" ו"חופש" שאותו אף ביצע בדואט עם מדלי. השיר יצא כסינגל בשנת 2009.
ב-2010 כתב והלחין את השיר "צל של הזמן" לאלבום הבכורה של הזמרת הצעירה ליהי עטר.
באותה שנה פורסם השיר "בואי אליי" שאת מילותיו לב כתב לוולדי בלייברג, (גם הוא בוגר "כוכב נולד"), והלחין מיכאל צ'רקיס. בשנת 2016 כתב והלחין את השיר ״חוזר למציאות״ ללירן דנינו (גם הוא בוגר "כוכב נולד").
בשנת 2022, לאחר פרישתו מאקס פקטור, לקח לב חלק בכתיבת השיר "Head Up", ביחד עם אלה דורון, יהל דורון ונעמה כהן, אחד משני השירים שנבחרו עבור ספיר סבן, שעלתה לגמר התוכנית, לקראת הליך הבחירה הישראלי לאירוויזיון 2022.
חיים אישיים
ב-28 בינואר 2019 פרסם קליפ לשיר "אלנבי", במהלכו הוא נראה מתנשק עם גבר. באותו היום פורסם ראיון עמו באתר ynet, בו יצא מהארון. ב-30 בדצמבר 2021 חשף בתוכנית ״אקס פקטור לאירוויזיון״ שהוא עומד להיות אבא עם בן זוגו בהורות משותפת.
1966 בברית המועצות
1966 בברית המועצות הייתה שנה בה נחגגה השנה ה-49 למהפכת אוקטובר.
שלבורן
מועדון כדורגל שלבורן (באנגלית: Shelbourne Football Club; באירית: Cumann Peile Shíol Bhroin) הוא מועדון כדורגל אירי מאזור דרומקונדרה שבעיר דבלין. המועדון, המכונה בקיצור ה"שלס" (Shels), עורך את משחקיו הביתיים בטולקה פארק, והוא אחד המועדונים המצליחים והבולטים באירלנד, כאשר באמתחתו 13 זכיות באליפות הליגה הבכירה, ליגת העל האירית, בהם שיחק רוב שנותיו מאז הקמתו ב-1895. בנוסף המועדון זכה ב-7 תוארי הגביע האירי, 8 תוארי המגן האירי ועוד עשרות אליפויות וגביעי מחוז ליינסטר מקומיים.
בעונת 2004/2005 שלבורן נעשה למועדון הראשון מהליגה האירית, שהגיע לשלב המוקדמות השלישי של ליגת האלופות (לפני שלב הבתים). מאז 2007, השנה בה איבד את רישיונו להיות בליגה הבכירה עקב בעיות כלכליות (והצליח להחזירו מאז), המועדון משחק לרוב בליגת המשנה של אירלנד, הליגה האירית הראשונה.
היסטוריה
המועדון נוסד בשנת 1895 באזור רינגסנד שבדבלין, על ידי קבוצת אנשים שבראשם עמד ג'יימס רוואן. שם המועדון הוא בעצם שם הדרך שבה התרחשה ההקמה, דרך שלבורן. האצטדיון הראשון של המועדון היה האבלוק סקוור, שהיה קיים מאחורי מה שכיום הוא היציע הצפוני של אצטדיון אביבה.
העונה השנייה של המועדון הייתה הראשונה שלו בתוך מסגרת תחרותית, בגביע ליינסטר ובליגת ליינסטר לבוגרים (של מחוז ליינסטר), בתחרויות מקומיות אלו זכתה הקבוצה בשנותיה הראשונות.
בתחילת שנות ה-20 החלה הקבוצה להשתתף בליגה האירית הבכירה, ועד תחילת שנות ה-30 הקבוצה זכתה ב-3 תוארי אליפות המדינה הראשונים שלה, ובתואר הגביע האירי הראשון שלה בעונת 1938/1939. בעונת 1935/1936, הוקמה קבוצה זמנית בשם "רדס יונייטד" שהייתה מורכבת מחלק גדול משחקני ועובדי המועדון ה"שלס", אולם בסיום העונה היא התפרקה והם חזרו לשלבורן.
שנות ה-40 היו מוצלחות עבור השלס, שזכו ב-2 אליפויות הליגה וב-3 תוארי מגן הליגה האירי. בשנות ה-50 זכתה הקבוצה בתואר אליפות נוסף ב-1952/1953, וסיימה את העשור עם תואר הגביע האירי השני שלה בהיסטוריה. בתחילת שנות ה-60 זכתה הוסיפה הקבוצה עוד תואר אליפות ו-2 תוארי גביע נוספים. כמו כן בעשור זה הצליחה הקבוצה להעפיל לראשונה לתחרויות האירופיות שם שיחקה בגביע אירופה למחזיקות גביע ובגביע ערי הירידים.
ב-2 העשורים הבאים דעכה הקבוצה, ולא הצליחה לזכות בתארים משמעותיים באירלנד למעט גביע המגן האירי לעונת 1970/1971, אולם היא הגיעה לתחרויות אירופיות ושיחקה במסגרת התחרות האירופית החדשה, גביע אופ"א.
בשנות ה-90 חזרה הקבוצה להצלחות יחסיות וזכתה ב-3 תוארי גביע ובתואר אליפות אירי בעונת 1991/1992. בתחילת שנות ה-2000 זכתה הקבוצה בדאבל היסטורי לעונת 1999/2000 כשזכתה באליפות ובגביע לעונה זו. המשך העשור היה מוצלח מאוד עבור הקבוצה שזכתה בעוד 4 תוארי אליפות בעונות 2002, 2003, 2004 ו-2006. כמו כן הקבוצה החלה להצליח בתחרויות האירופיות והגיעה למפעל היוקרתי ליגת האלופות, שם הישג השיא שלה היה בעונת 2004/2005 אז הגיעה עד לסיבוב המוקדמות השלישי וכמעט העפילה לשלב הבתים אולם הפסידה לדפורטיבו לה קורוניה בשלב זה והודחה מהמפעל.
בשנת 2007 הקבוצה הודיעה כי לא תירשם לתחרויות האירופיות בגלל בעיות כלכליות, וירדה לליגת המשנה בעקבות בעיות אלו, לראשונה מאז 1988. בהמשך לא הצליחה הקבוצה לעלות לליגה הבכירה במשך 5 עונות. בסיום עונת 2011 הצליחה הקבוצה לעלות לליגה הבכירה שם נשארה למשך שנתיים, עד שירדה חזרה לליגת המשנה ב-2013. בשארית העשור לא מצליחה הקבוצה להעפיל לליגה הבכירה, עד 2020 בה הצליחה להעפיל חזרה לליגת העל האירית אחרי 7 עונות. בעונה זו סיימה הקבוצה במקום ה-9 מתוך עשר בליגה, ועל כן ירדה שוב לליגת המשנה, שם היא משחקת מאז.
לותר סטריינג'
לותר ג'ונסון סטריינג' השלישי (באנגלית: Luther Johnson Strange III; נולד ב-1 במרץ 1953) הוא פוליטיקאי ומשפטן אמריקאי שכיהן כחבר הסנאט של ארצות הברית מטעם מדינת אלבמה למשך כשנה, מפברואר 2017 עד ינואר 2018. סטריינג' מונה לסנאט בידי מושל אלבמה רוברט בנטלי לשם איוש מושבה של אלבמה בסנאט שהתפנה עם מינויו של ג'ף סשנס לתובע הכללי של ארצות הברית. סטריינג' התמודד על מועמדות המפלגה הרפובליקנית לייצוג אלבמה בסנאט, אך הפסיד לרוי מור.