cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
אדריאן מורהאוז
אלוף אירופה
באליפות אירופה בשחייה שנערכה ברומא, איטליה בשנת 1983 זכה מורהאוז בשתי מדליות, זהב וכסף. מדליית זהב במשחה ל-200 מטר חזה בתוצאה של 2:17.49 דקות ומדליית כסף במשחה ל-100 מטר חזה בתוצאה של 1:03.37 דקות.
ימים ספורים לפני אולימפיאדת לוס אנג'לס (1984) סבל מורהאוז מדלקת קשה ב. במשחקים עצמם הוא סיים במקום רביעי במשחה ל-100 מטר חזה בתוצאה של 1:03.25 דקות. נוסף לכך, הוא סיים במקום תשיעי במשחה ל-200 מטר חזה בתוצאה של 2:18.83 דקות ובמקום שישי במשחה שליחים 4x100 מטר מעורב בתוצאה של 3:47.39 דקות.
שיאן עולם (בריכה של 25 מטר)
בתחרות שנערכה באפריל 1985 קבע מורהאוז בבריכה של 25 מטר במשחה ל-100 מטר חזה שיא עולם חדש. באליפות אירופה בשחייה שנערכה בסופיה, בולגריה בשנת אותה שנה הוא זכה במדליית זהב במשחה ל-100 מטר חזה בתוצאה של 1:02.99 דקות.
במשחקי חבר העמים הבריטי שנערכו באדינבורו, סקוטלנד בסוף יולי 1986 זכה מורהאוז ב-3 מדליות. מדליית זהב במשחה ל-200 מטר חזה בתוצא ה של 2:16.35 דקות, ושתי מדליות כסף, במשחה ל-100 מטר חזה בתוצאה של 1:03.09 דקות ובמשחה שליחים 4x100 מטר מעורב בתוצאה של 3:44.85 דקות. שבועיים לאחר מכן, באליפות העולם בשחייה שנערכה במדריד, ספרד באוגוסט הוא סיים ראשון במשחה ל-100 מטר חזה בשיא אירופה חדש של 1.02.01 שניות, לפני דייוויס (1:02.71 שניות). אך לאחר המשחה, התברר שהוחלט לפסול אותו בשל בעיטת רגליים בסגנון פרפר במהלך הסיבוב, תנועה שהייתה בזמנו לא חוקית, ולכן נפסל גם השיא האירופי.
הראשון ששחה 100 מטר חזה מתחת לדקה
בתחרות שנערכה בבון, לשעבר מערב גרמניה בבריכה של 25 מטר בשנת 1987 קבע מורהאוז במשחה ל-100 מטר חזה שיא עולם חדש 59.75 שניות ובכך היה לשחיין הראשון בהיסטוריה ששחה משחה זה מתחת לדקה. באליפות אירופה בשחייה שנערכה בשטרסבורג, צרפת באוגוסט אותה שנה הוא זכה בשלוש מדליות, אחת מכל סוג. מדליית זהב במשחה ל-100 מטר חזה פעם שנייה ברציפות בתוצאה של 1:02.13 דקות, מדליית כסף במשחה שליחים 4x100 מטר מעורב בתוצאה של 3:42.01 דקות ומדליית ארד במשחה ל-200 מטר חזה בתוצאה של 2:15.78 דקות.
אלוף אולימפי
באולימפיאדת סיאול (1988) זכה מורהאוז במדליית זהב במשחה ל-100 מטר חזה בתוצאה של 1:02.04 דקות, לפני קארוי גיטלר מהונגריה (1:02.05 דקות) ודמיטרי וולקוב מברית המועצות (1:02.20 דקות). נוסף לכך, הוא סיים במקום 17 במשחה ל-200 מטר חזה בתוצאה של 2:18.51 דקות ובמקום שמיני במשחה שליחים 4x100 מטר מעורב לאחר שהרביעייה הבריטית פסלה בשלב הגמר.
שיאן עולם
באליפות אירופה בשחייה שנערכה בבון ב-15 באוגוסט 1989 זכה מורהאוז במדליית זהב במשחה ל-100 מטר חזה בפעם השלישית ברציפות בתוצאה של 1:01.71 דקות. בשלב המוקדמות הוא קבע שיא עולם חדש של 1:01.49 דקות, שיפור לשיא בן ה-5 שנים של סטיב לנדקוויסט מארצות הברית (1:01.65 דקות).
סגן אלוף עולם
באליפות העולם בשחייה שנערכה בפרת', אוסטרליה בינואר 1991 זכה מורהאוז במדליית כסף במשחה ל-100 מטר חזה בתוצאה של 1:01.58 דקות, אחרי נורברט רוז'ה מהונגריה שקבע שיא עולם חדש של 1:01.45 דקות ולפני ג'יאני מינרביני מאיטליה (1:01.74 דקות). באליפות אירופה בשחייה שנערכה באתונה, יוון באוגוסט אותה שנה הוא זכה במדליית כסף במשחה ל-100 מטר חזה בתוצאה של 1:01.89 דקות. נוסף לכך, הוא סיים במקום רביעי במשחה שליחים 4x100 מטר מעורב בתוצאה של 3:43.67 דקות.
באולימפיאדת ברצלונה (1992) סיים מורהאוז במקום שמיני במשחה ל-100 מטר חזה בתוצאה של 1:02.33 דקות. בשלב המוקדמות הוא קבע תוצאה של 1:02.09 דקות.
לאחר הקריירה הספורטיבית
מורהאוז עובד כיום בייעוץ ליחידים ולקבוצות ברחבי העולם, כיצד לממש את הפוטנציאל המלא. הסאנדיי טיימס בחר בו למנהל עסקים קטנים, שהכי כדאי לעבוד איתו, בשנים 2007 ו-2009.
גבי שדה
גבריאל (גבי) שדה (נולד ב-12 בפברואר 1952) הוא זמר אופרה ישראלי.
ביוגרפיה
נולד בבוקרשט בירת רומניה, בנם של שלמה (מוני) ועמליה שרגסקו, שהיו זמרי אופרה. בגיל שש החל לנגן בצ'לו. בשנת 1964, בהיותו בן 12, עלה לישראל עם אמו ואחותו, סנדרה שדה. אביו נותר לשנה נוספת בכלא ברומניה בשל סחר בלתי חוקי בתרופות. תחילה הם התגוררו במעברת בת ים, וכעבור שנתיים עברו לגבעת עלייה ביפו. הוא מכר את הצ'לו ובמקומו קנה גיטרה. הוא התגלה בתוכנית הרדיו "תשואות ראשונות", והופיע בקטעי מוזיקה בערבי הראיונות של שמואל שי.
שדה שירת בלהקת גייסות השריון והשתתף בתוכניתה "שיר–יון–הרצל", שעלתה בשנת 1973 ועסקה בתולדות הציונות. בלהקה שירתה לצדו הזמרת עירית בולקא, שהייתה חברתו לחיים.
לאחר שחרורו השלים שדה תואר ראשון במדעי החברה באוניברסיטת תל אביב והמשיך באקדמיה למוזיקה, שם למד פיתוח קול אצל מיצי לוקר. בשנת 1976 השתתף במופע "במדינת הגמדים" שכלל שירי ילדים קלאסיים בביצועים חדשים. באותה שנה הוא השתתף בשתי תוכניות של "המנגינה לעולם נשארת" שהופקו ב"קול ישראל". השתתף בלהקת הייצוג של פסטיבל הזמר החסידי. הוא ניסה להקים צמד עם הזמרת דורית פן, יוצאת להקת הנח"ל. הרעיון לא הבשיל, אך בשנת 1978 נישאו השניים. בעקבות המלצת הזמר רפאל אריה נסע ללימודי אופרה בגילדהול סקול אוף מיוזיק בלונדון. השלים לימודי פיתוח קול אצל לוצ'יאנו פאבארוטי.
בתחילת העשור השני של המאה ה-21 החליט שדה לצמצם את הופעותיו בעולם ולהתמקד בישראל. הוא עורך מופעי שירה קלאסית בציבור. כמו כן הוא עורך בישראל סדנאות לפיתוח קול ומלמד פיתוח קול באקדמיה לאמנויות המופע. בשנת 2013 העלה את המופע "מבת ים ללה סקאלה", בבימויו של משה בקר.
חיים אישיים
מתגורר בתל אביב. נשוי למעצבת האופנה דורית שדה ואב למיקה שדה ולאורי, הלומד מוזיקה בלונדון.
מצודת דיארבקיר
מצודת דיארבקיר (טורקית: Diyarbakır Kalesi) היא מבצר היסטורי בנפת דיארבקיר בטורקיה. בשנת 2015 נכנס לרשימת אתרי המורשת העולמית של אונסק"ו.
המבנה
החומות הן שרידי העיר הרומית העתיקה, אמידה, והן הוצבו במקומן הנוכחי באמצע המאה ה-4 על ידי הקיסר קונסטנטיוס השני. חומות המצודה הן חומות ההגנה הרחבות והארוכות ביותר בעולם, למעט חומת סין.
בשנת 2000, האתר נוסף לרשימה הטנטטיבית של אונסק"ו, ובשנת 2015 הוכרז כאתר מורשת עולמית, יחד עם גני הבסל (Hevsel Bahçeleri).
אוגוסטה וילהלמינה, נסיכת הסן-דרמשטאדט
אוגוסטה וילהלמינה, נסיכת הסן-דרמשטאדט (בגרמנית: Augusta Wilhelmine, von Hessen-Darmstadt; 14 באפריל 1765 – 30 במרץ 1796), הייתה נסיכה גרמנית, ואשתו הראשונה של מקסימיליאן הראשון יוזף, מלך בוואריה.
ביוגרפיה
אוגוסטה וילהלמינה נולדה ב-14 באפריל 1765 בדרמשטאדט שהשתייכה לרוזנות הסן-דרמשטאדט, לגאורג וילהלם, רוזן הסן-דרמשטאדט, ומריה לואיזה אלברטינה, רוזנת ליינינגן-דאכסבורג-פאלקנבורג-היידסהיים, בתו של כריסטיאן קרל ריינהרד, רוזן ליינינגן-דאכסבורג-פאלקנבורג-היידסהיים.
ב-30 בספטמבר 1785 התחתנה אוגוסטה וילהלמינה עם מקסימיליאן יוזף, רוזן פפאלץ-צווייבריקן, שהיה קצין בצבא הצרפתי והוצב בשטרסבורג. אוגוסטה וילהלמינה אף נפגשה עם מארי אנטואנט, מלכת צרפת, ולאחר מכן התכתבה עמה ממושכות. בשנת 1789 התקומם הרגימנט בפיקודו של בעלה מקסימיליאן יוזף, והזוג ברח לבית הוריה בדרמשטאדט. לאחר מכן התגוררו בני הזוג במנהיים עד לשנת 1794, שאז נאלצו לברוח מביתם כאשר הופגז על ידי הארטילריה הצרפתית.
באפריל 1795 מת גיסה קרל השני אוגוסט, דוכס פפאלץ-צווייבריקן, ובעלה עלה לשלטון במקומו, אולם תוך זמן קצר נכבשה הדוכסות על ידי הצרפתים. ב-30 במרץ 1796 מתה אוגוסטה וילהלמינה ברוהרבאך, כתוצאה מדלקת ריאות, ונקברה באחוזת הוריה בדרמשטאדט.
L.A. Noire
L.A. Noire הוא משחק וידאו מסוגת פעולה מגוף שלישי שפותח על ידי Team Bondi והופץ על ידי Rockstar Games. המשחק שוחרר ב-17 במאי 2011 לקונסולות וב-8 בנובמבר 2011 למחשב. המשחק מתרחש בלוס אנג'לס של שנת 1946.
משחקיות
L.A. Noire הוא משחק מגוף שלישי בו השחקן ישחק את קול פלפס, שוטר (ומאוחר יותר בלש) במשטרת לוס אנג'לס (LAPD). המשחק שונה מכל המשחקים הקיימים בשוק, המשחק משלב עולם פתוח עם משחק פעולה ומשחק בלשות, השחקן יסתובב בעולם עד שיגיע ליעד, שם הוא יחקור את זירת הפשע, הוא יחקור אנשים בעזרת ראיות שמצא בזירה או במקום אחר. אחרי שהשחקן ישאל את השאלה ויקבל את התשובה, הוא יצטרך לבחור אם הנחקר דובר אמת. אם השחקן חושב שהוא דובר אמת הוא יצטרך לבחור אמת, אם השחקן חושב שהוא דובר שקר אז הוא יצטרך לבחור שקר ולתת הוכחה. אם השחקן חושב שהוא דובר שקר אך אין לו הוכחה הוא יצטרך לבחור פקפוק. לפעמים יהיו שלבים בהם השחקן יצטרך לבחור מי האשם, וכך לקבוע את גורל השלב. לשחקן יהיה גם ספרון בו הוא יקבע יעד, ישאל שאלות ושם ימצאו הראיות. בספרון השחקן יוכל לבדוק את משימתו. בנוסף, יש גם שלוש אפשרויות: הראשונה היא שהראיות יהיו פזורות על כל המפה, השנייה היא שבזמן שהשחקן חוקר דבר מה, שתיים מהאפשרויות נשארות ובמידה והשחקן יבחר שקר רק חצי מהראיות יישארו כדי לעזור לו. האפשרות השלישית היא רק לבעלי משתמש במועדון המשחקים של רוקסטאר (Rockstar Games Social Club), כאשר השחקן יחקור משהו, ליד האפשרויות יהיו אחוזים, המייצגים את בחירת שאר השחקנים מהעולם וכן כמה מהם באחוזים צדקו בבחירתם. ניתן להשתמש באפשרויות אלה על ידי שימוש בנקודת זכות (אינטואיציה) שהשחקן מקבל כאשר הוא עולה ברמות המשחק.
עלילה
קול פלפס, קצין מעוטר מחיל הנחתים האמריקני, מתגייס למשטרת לוס אנג'לס לאחר שיחררו מן הצבא בסוף מלחמת העולם השנייה. הוא מתחיל כשוטר מקוף, אך כאשר הוא מצליח לפענח במהירות מקרה של רצח הוא מקודם על ידי פקד ג'יימס דונלי, ראש מחלק רצח, לתפקיד בלש. לג'יימס דונלי יש אינטרס לקדם את קול במהירות מפני שבתור קצין לשעבר שעוטר בכוכב הכסף הוא מעניק פרסום חיובי למשטרת לוס אנג'לס. פרסום זה חשוב במיוחד לדונלי עקב השפל במעמדה של המשטרה לאחר פרשת הדליה השחורה.
לאחר שקודם, פלפס נכנס למחלק התנועה ומתחבר לסטפן בוקבסקי. הם חוקרים גנבות חלקים ממכוניות, מכירת מכוניות גנובות ודריסות. לבסוף הם חוקרים ניסיון התנקשות בשתי שחקניות קולנוע בהוליווד. אחרי שהם מצליחים פלפס מקודם למחלק הרצח. רוי ארל הבלש הראשי של מחלקת המוסר מביא אותם למועדון שם קול פוגש את הזמרת אלזה ליכטמן.
לאחר החקירה האחרונה בה נתפס האשם האמיתי קול מגיע לשיא תהילתו ועולה למחלק המוסר שם מתחבר לרוי ארל. שניהם חוקרים תעלומות סמים שבסופם הם חוקרים את מותם של חיילים מיחידתו בנחתים של פלפס. הוא וג'ק קלסו, ששרת איתו בחיל הנחתים, נפגשים ולבסוף פלפס מפענח את המקרים. אך רוי מגלה לקפטן דונלי שלפלפס יש רומן מחוץ לנישואיו עם אלזה ומשום שמפכ"ל המשטרה הסתבך בפרשייה עם נערת ליווי שדלפה לעיתונות, פרשייתו של פלפס נמסרת לתקשורת כדי להסיט את תשומת לב הציבור.
עם גילוי זה, פלפס מבוזה ויורד למחלק ההצתה. הוא מתחבר להרשל ביגס והם חוקרים שרפות בעיר. לאחר שקיבל איום מרוי ארל שלא יעמיק בקשר בין חברת שיכונים גדולה למקרי ההצתה האחרונים פלפס נאלץ לבקש עזרה מקלסו בחקירות דרך אלזה. לבסוף קלסו מגלה שאת כל השרפות ארגנה אותה חברת שיכונים שרוצה שהאנשים ימכרו את בתיהם על מנת להרוס אותם ולבנות חדשים ומי שמתנגד שורפים את ביתו. קלסו מגלה שהשורף מסתתר בביוב. פלפס וביגס רודפים אחריו וכאשר הם נכנסים, הרבה אנשים מתחילים לתקוף אותם. הם מגלים שאיירה הוגבום, חבר לשעבר ביחידתם הוא השורף והוא הציל את אלזה. פלפס מביא אותה מחוץ לביוב. הוא עוזר גם לקלסו לצאת אך אז מגיע זרם חזק של מים שלא נותן לפלפס לצאת ושם הוא מת.
בהלוויה של קול פלפס רוי ארל מספיד אותו כשאלזה צועקת שהוא מבזה את זכרו. הרשל ביגס אומר לקלסו שהם מעולם לא היו חברים, קלסו אומר שמבחינתו הם מעולם לא היו אויבים.
משוגעים מאהבה
משוגעים מאהבה (באנגלית: Mozart and the Whale) הוא דרמה-קומית רומנטית משנת 2005, בכיכובם של ג'וש הארטנט וראדה מיטשל, ובבימויו של פטר נס המגולל את סיפור אהבתם של שני אנשים עם תסמונת אספרגר. התסריט נכתב על ידי רונאלד בס, שכתב גם את התסריט לסרט איש הגשם.
עלילה
דונלד הוא נהג מונית מדוכדך עם אהבה לציפורים וכישרון במספרים. הוא בעל תסמונת אספרגר, אוטיזם בתפקוד גבוה - המקשה עליו להתמודד עם שינויים ולכן הוא אוהב שגרה. הוא מפעיל ומנהל קבוצת תמיכה לאנשים על הספקטרום האוטיסטי, עם תפקוד נוירולוגי נמוך משלו. חייו משתנים כאשר איזבל היפהפייה, המתוסבכת והאימפולסיבית מצטרפת לקבוצת התמיכה שהוא מנהל. הסרט הוא סיפור בדיוני, שעושה שימוש בדמויות המבוססות במידה מסוימת על מערכת היחסים האמיתית של ג'רי ניופורט, אקטיביסט למען אנשים על הקשת האוטיסטית, ומרי מיינל, רעייתו.
אמליה, נסיכת הסן-דרמשטאדט
אמליה, נסיכת הסן-דרמשטאדט (בגרמנית: Amalie von Hessen-Darmstadt; 20 ביוני 1754 – 21 ביוני 1832), הייתה נסיכה גרמנית, ואשתו של קרל לודוויג, נסיך הכתר של באדן.
ביוגרפיה
אמליה נולדה ב-20 ביוני 1754 בברלין שהשתייכה לממלכת פרוסיה, ללודוויג התשיעי, רוזן הסן-דרמשטאדט, ולקרולינה, רוזנת פפאלץ-צווייבריקן, בתם של כריסטיאן השלישי, רוזן פפאלץ-צווייבריקן וקרולינה, רוזנת נסאו-זארבריקן.
אחת מאחיותיה, פרדריקה לואיזה, הייתה נשואה לפרידריך וילהלם השני, מלך פרוסיה. כשקיסרית רוסיה יקתרינה השנייה חיפשה בשנת 1773 כלה מתאימה לבנה פאבל, יורש העצר בן ה-19, היא התייעצה עם ידידה פרידריך השני, מלך פרוסיה, שהציע את אחת משלוש בנותיו הלא נשואות של לודוויג התשיעי. הקיסרית, שלא ידעה איזו מבין שלוש הנסיכות לבחור לבנה, הזמינה את אמליה יחד עם אחיותיה לואיזה ווילהלמינה יחד עם אימן, קרולינה, לביקור בחצר המלוכה הרוסית.
הנסיכות נסעו דרך ברלין לנמל, בו ארבע ספינות רוסיות שנשלחו על ידי הקיסרית לקחו אותן לרוסיה. מפקד הצי הקטן היה חברו הטוב ביותר של הנסיך פאבל, הרוזן אנדריי רזומובסקי, שנשבה בקסמיה של אחותה וילהלמינה מיד. יומיים לאחר הגעתן לסנקט פטרבורג בחר הנסיך הגדול פאבל באחותה וילהלמינה ככלתו.
ב-15 ביולי 1774 התחתנה אמליה עם קרל לודוויג, נסיך הכתר של באדן, בנו של קרל פרידריך, מרקיז באדן. בשנת 1801 מת בעלה כשנפל מכרכרתו, לאחר שביקר את בנותיו ברוסיה ובשוודיה. בביקוריה ברוסיה ובשוודיה ניסתה אמליה להביא את חתניה אלכסנדר הראשון, קיסר רוסיה וגוסטב הרביעי אדולף, מלך שוודיה בברית, ובשנת 1806 התרעמה מאוד על נפוליאון, שכפה על בנה קרל להתחתן עם סטפני דה בוהארנה.
לאחר שחתנה גוסטב הרביעי אדולף, מלך שוודיה הודח מתפקידו, קיבלה אמליה את בתה ומשפחתה בביתה. אמליה ניסתה להשפיע על השניים לא להתגרש, אולם לאחר שנפלה ההחלטה, עזרה לבתה להגיע לעצמאות כלכלית, ולקחה משמורת על נכדיה. במהלך קונגרס וינה ניצלה אמליה את השפעתה על חתנה אלכסנדר הראשון, קיסר רוסיה, והביאה לכך שהדוכסות הגדולה של באדן שמרה על מעמדה, ולא איבדה שום טריטוריה.
ב-21 ביוני 1832 מתה אמליה בברוכזאל, והיא בת 78 שנים.
משפחתה
ב-15 ביולי 1774 התחתנה אמליה עם קרל לודוויג, נסיך הכתר של באדן, ממנו נולדו לה 8 ילדים:
דקימוס יוניוס ברוטוס אלבינוס
דקימוס יוניוס ברוטוס אלבינוס (בלטינית: Decimus Iunius Brutus Albinus; 27 באפריל, 85-81 לפנה"ס – 43 לפנה"ס) היה פוליטיקאי ומצביא רומאי, מראשי המתנקשים בחיי יוליוס קיסר. אין לבלבל בינו לבין ברוטוס מפורסם אחר, מרקוס ברוטוס, שנמנה גם הוא עם הקושרים.
חייו
עם פרוץ מלחמת האזרחים (49 לפנה"ס) שב דקימוס ברוטוס לשרת תחת פיקודו של קיסר ויצא עמו אל היספניה (ספרד) כדי להשמיד את צבא פומפיוס. בעת המצור על מאסיליה (מרסיי), שעמדה לצדו של הסנאט וסיעת האופטימטים וסרבה לפתוח את שעריה בפני קיסר, עמד דקימוס ברוטוס שנית בראש הצי. משימתו הייתה למנוע מן הנצורים מוצא אל הים, והוא נחל עם ציו שני ניצחונות: האחד נגד אוניות המאסילים עצמם והשני נגד צי בפיקודו של לוקיוס נסידיוס, שנשלח לסייע לצבא הפרוקונסול אהנובארבוס שהגן על העיר מפני כוחותיו של קיסר. פלוטרכוס מספר, כי כששב קיסר מהיספניה (45 לפנה"ס) ונסע במרכבתו בדרכי איטליה אל רומא, ישב דקימוס ברוטוס מאחוריו יחד עם אנטוניוס ואוקטביוס הצעיר, אות להערכה הרבה שרחש לו.
קיסר החשיב את דקימוס ברוטוס בין תומכיו ונאמניו, מינה אותו למושל הפרובינקיה גאליה קיסאלפינה בשנה בה הוא עצמו נבחר לקונסולאט (44 לפנה"ס) ואף הועיד אותו למשרת הקונסול של שנת 42 לפנה"ס. זאת ועוד, בצוואה שכתב קיסר ב-15 בספטמבר 45 לפנה"ס ונקראה אחרי מותו נמנה דקימוס ברוטוס עם יורשיו מדרגה שנייה. כל אלה לא מנעו מדקימוס ברוטוס להיות בין ראשי הקושרים נגד קיסר, ובשל ידידותו וקרבתו לו הוא אף נבחר ללוות את מיטיבו ביום הרצח אל בית הסנאט (15 במרץ 44 לפנה"ס).
אם קיוו המתנקשים לשים קץ לשלטון היחיד של קיסר ולהשיב לסנאט את כוחו, הרי שנתבדו. מרקוס אנטוניוס, עמיתו לקונסולאט של קיסר, השתלט במהירות על המצב ונטל למעשה את השלטון לידיו. חנינת הרוצחים על ידי הסנאט, לוויית קיסר ופרסום צוואתו הלהיטו את הרוחות הן ברומא הן בקרב חייליו של קיסר, וחברי הקבוצה החליטו לנצל את משרות הפיקוד בהן החזיקו מחוץ לרומא ולעזוב את העיר עד יעבור זעם. דקימוס ברוטוס יצא אל הפרובינקיה גאליה קיסאלפינה, בה שימש כמושל. אוקטביוס הצעיר (לימים אוקטביאנוס), שקיסר אימץ אותו לבן בצוואתו ומינהו ליורשו הראשון והעיקרי מבלי שידע על כך, שב לרומא מיד עם היוודע דבר הרצח. הוא נחוש היה בדעתו לא רק לנקום את רצח אביו המאמץ ולתבוע את מלוא חלקו בירושה, אלא אף לתפוס את השלטון. כדי לחזק את מעמדו העביר אנטוניוס חוק בסנאט, המעניק לו עצמו את הפיקוד על הפרובינציות החשובות גאליה קיסאלפינה וטרנסאלפינה, ומציב את דקימוס ברוטוס, מרקוס יוניוס ברוטוס וגאיוס קאסיוס לונגינוס בפרובינציות מזרחיות חשובות פחות. אלא שדקימוס ברוטוס סירב למסור לידיו את גאליה קיסאלפינה ולעבור אל הפרובינקיה של מקדוניה, ובדצמבר 44 יצא אנטוניוס בראש צבא כדי לסלקו בכוח. כך ארע, שהמתנגדים לשלטון היחיד של אנטוניוס מקרב חברי הסנאט שילבו עתה כוחות הן עם אוקטביאנוס הן עם המתנקשים בקיסר כדי לסלק את היריב המשותף. את הלחימה באנטוניוס הפקיד הסנאט בידיהם של אוקטביאנוס והקונסולים של שנת 43 לפנה"ס - אולוס הירטיוס וגאיוס ויביוס פנסה קייטיאנוס.
יורי אפרסיאן
ביוגרפיה
יורי אפרסיאן נולד בשנת 1930 במוסקבה. אביו היה ארמני שכיהן בתפקידים בכירים בנ.ק.וו.ד. והיה פעיל בתקופת הטיהורים הגדולים. בשנת 1939 הוא נעצר, הואשם בבגידה והוצא להורג. אימו סופיה בראודה הייתה נצר למשפחה יהודית.
דקימוס יוניוס ברוטוס אלבינוס
חייו
דקימוס ברוטוס, שחשש להתייצב מול אנטוניוס בקרב סדור, השתלט על העיר מוטינה (כיום מודנה) ונערך למצור ממושך. מרקוס אנטוניוס הטיל מצור על העיר, וכשהגיעו הידיעות אל רומא, מילא הסנאט את ידי אולוס הירטיוס וגאיוס פנסה להיחלץ לעזרת צבא דקימוס ברוטוס הנצור. אוקטביאנוס, שהסנאט צירפו לשורותיו ומינה אותו לפרו־פראיטור, נלווה אל גאיוס פנסה. ההתנגשות הראשונה ארעה ב-14 באפריל 43, בקרב פורום גאלורום. אנטוניוס, שהחליט להילחם ביריביו אחד אחד, הכה את צבא גאיוס פנסה ואוקטביאנוס, אך נוצח בהתקפת פתע שהנחית אולוס הירטיוס. פנסה עצמו נפצע אנושות. בקרב שני, ב-21 באפריל ליד מוטינה, נחל אנטוניוס תבוסה נוספת אך הירטיוס עצמו נהרג. אנטוניוס, שסבר כי חייליו לא יוכלו לעמוד בהתקפה נוספת של אוקטביאנוס, הסיר את המצור ונסוג אל גאליה טרנסאלפינה.
יורי אפרסיאן
ביוגרפיה
אפרסיאן למד אנגלית וסיים מכון לשפות זרות במוסקבה בשנת 1953. בשנת 1956 הוא סיים דוקטורט באותו מכון. בשנים 1954–1960 הוא עבד באותו מכון בו למד ועסק בהוראה. בשנת 1960 אפרסיאן עבר לעבוד ל"מכון השפה הרוסית" במסגרת של האקדמיה למדעים של ברית המועצות הוא עבד שם עד לשנת 1972 כאשר פותר מסיבות פוליטיות - לאור תמיכתו בפעילות הדיסידנטים.
דקימוס יוניוס ברוטוס אלבינוס
חייו
הסנאט מסר לידי דקימוס ברוטוס את הפיקוד על צבאותיהם של הקונסולים הירטיוס ופנסה, שמת מפצעיו זמן קצר אחר כך, ואף העניק לו את הרשות לערוך מצעד ניצחון. הדבר היה לצנינים בעיני אוקטביאנוס. כשנדחו תביעותיו מן הסנאט לקונסולאט, מצעד ניצחון ומענקים לחייליו, תפס את השלטון ברומא, ואחרי שנבחר לקונסול שנת 43, דאג לבטל את החוק המעניק חנינה לרוצחי קיסר וביטל את הכרזת הסנאט על מרקוס אנטוניוס כעל אויב העם. שינוי הנסיבות הפוליטיות העמיד את דקימוס ברוטוס בסכנה כפולה: מצפון מרקוס אנטוניוס וחייליו ומדרום אוקטביאנוס. אחדים מהלגיונות שהיו תחת פיקודו עברו לצדו של אנטוניוס, ומאחר שסבר כי צבאו נופל בכוחו מאלו של יריביו, החליט לחצות את הריינוס, לעבור עם עשרת לגיונותיו אל מקדוניה ולחבור אל מרקוס יוניוס ברוטוס. בעודו בדרך נטשו אותו כל לגיונותיו וערקו, מהם לצדו של אוקטביאנוס והאחרים לצדו של אנטוניוס. הוא נתפס בסופו של דבר על ידי ראש שבט גאלי בשם קמילוס, שהוציאו להורג בפקודת אנטוניוס.
יורי אפרסיאן
ביוגרפיה
בשנת 1985 אפרסיאן הצליח לחזור לפעילות מדעית במסגרת האקדמיה כאשר התקבל ל"מכון לחקר בעיות העברת מידע". בשנת 1990 הוא חזר לעבוד במכון לשפה הרוסית ובשנת 1991 מונה לפרופסור. בשנת 1992 הוא התקבל כחבר מלא באקדמיה הרוסית למדעים.
אפרסיאן עסק בנושאים מגוונים של בלשנות. הוא פעל להרחבת תאוריה "מלל-משמעות" שפותחה בברית המועצות. בשנת 1974 הוא פרסם ספר בנושא סמנטיקה שעבר מספר מהדורות ותורגם לאנגלית ופולנית. החל משנות ה-80 של המאה ה-20 אפרסיאן עסק בקידום תרגום מכונה.
החל משנות ה-90 אפרסיאן עוסק בעיקר בלקסיקוגרפיה.
כובע היטלמאכר
כובע הִיטֶלמָאכֶר (מיידיש: היטלמאַכער, כובען) הוא כובע מצחייה שבחלקו האחורי יריעת בד המכסה את העורף, שהיו חלק ממדי צה"ל הראשונים.
הכובע עשוי בד בצבע חאקי. בחלקו האחורי תפורה יריעת בד, מקופלת או מגולגלת, שאותה ניתן לפרוש כדי להגן על העורף מפני חדירת חול לחולצה וכהגנה מקרינת השמש על העורף. הכובע עוצב בדומה לכובעים שהיו בשימוש לגיון הזרים הצרפתי.
הכובעים הראשונים מסוג זה התקבלו כתרומה של יצרני כובעים יהודים-אמריקאים. חבר מזכירות ההסתדרות בתל אביב, אהרן בקר, שמונה למשימות רכש לצה"ל המתהווה, נסע לניו יורק, וקיבל במתנה 100 אלף כובעים מאיגוד הכובענים היהודים באמריקה (ייִדישע היטלמאַכער אין אַמעריקע). בצדו הפנימי של הכובעים נרקם הכיתוב ביידיש: "אַ מתנה פֿון אמריקאנער היטל-מאַכער" (מתנה מהכובענים (היהודים) באמריקה), ומכאן זכה הכובע לשמו זה.
כובעי היטלמאכר היו הראשונים שהתקבלו לצה"ל, ועליהם לראשונה הופיע סמל כובע רשמי של צה"ל – מגן דוד ועליו חרב וענף זית עם כתובת למטה: צבא הגנה לישראל. תג כובע זה הפך במהלך שנות החמישים לתג כובע בלעדי של הרמטכ"ל.
מאוחר יותר הוחלף הכובע בכומתה.
ברקנרידג' (קולורדו)
ברקנרידג' (באנגלית: Breckenridge) היא העיירה הגדולה ביותר ומושב המחוז במחוז סאמט במרכז-צפון מדינת קולורדו שבארצות הברית. על פי מפקד האוכלוסין של ארצות הברית משנת 2000 היו ביישוב 2,048 תושבים ובמפקד האוכלוסין של 2010 היו בעיירה 4,540 תושבים. בעיירה שוהים גם תושבים המתגוררים בה בחלק מהשנה, כיוון שלאנשים רבים יש בתי נופש באזור. העיירה שוכנת למרגלות רכס טנמייל (Tenmile Range). ברקנרידג' מושכת אליה בקיץ חובבי פעילויות שטח כשהיא מציעה מסלולי הליכה, פרחי בר, דיג זבובים בנהר בלו, אופני הרים, שיט על אגם דילן (Lake Dillon), רפטינג במים לבנים, מגלשות הרים וחנויות ומסעדות רבות לאורך הרחוב הראשי. הבניינים ההיסטוריים לאורך הרחוב הראשי המחופים בקורות עץ מהוקצעות או גסות מוסיפים לקסמה של העיירה. בכל שנה העיירה מארחת את פסטיבל הסרטים של ברקנרידג', שנחגג לראשונה 1981, חג אולר (Ullr Fest) בינואר, כמו גם מצעד הארבעה ביולי השנתי.
שם
העיירה ברקנרידג' הוקמה רשמית בנובמבר 1859 על ידי גנרל ג'ורג' ספנסר ( 1893-1836). ספנסר בחר בשם "ברקינרידג'" (Breckinridge) על שם ג'ון ברקינרידג' מקנטקי, סגן נשיא ארצות הברית ה-14 של ארצות הברית במטרה להתחנף לממשל ולזכות בסניף דואר. ספנסר הצליח בתוכניתו ומשרד דואר נבנה בברקינרידג'. היה זה משרד הדואר הראשון בין קו פרשת המים של אמריקה וסולט לייק סיטי.
עם זאת, כשפרצה מלחמת האזרחים האמריקנית ב-1861, צידד סגן הנשיא לשעבר בקונפדרציית המדינות של אמריקה (כבריגדיר גנרל בצבא הדרום), והתושבים בברקינרידג' שתמכו באיחוד החליטו לשנות את שם העיירה. ה-i הראשונה בשם העיירה הוחלפה ב-e, ושם העיירה מאוית מאז כברקנרידג' (Breckenridge).
היסטוריה
בין מחפשי הזהב בלט אדווין קרטר (Edwin Carter), כורה שהחליט לעבור מכריית זהב לאיסוף חיות בר. בקתת הקורות שלו שנבנתה ב-1875 קיימת עד ימינו ושופצה מחדש על ידי "ברית המורשת של ברקנרידג'" (Breckenridge Heritage Alliance) ובה מוצגים אינטראקטיביים וחדר הקרנה קטן המציג סרט קצר על חייו ועל תקופת הקמת העיירה.
הארי פרנקומב (Harry Farncomb) גילה את המקור לזהב שעל גדות הפרנץ' גולץ' (French Gulch) על גבעת פרנקומב ב-1878. האתר שגילה, וייר פאץ' (Wire Patch), הכיל זהב שנסחף בצורת חוטים ועלים. ב-1880 היה פרנקומב הבעלים של הגבעה. הוא גילה מאוחר יותר עורק זהב, שהפך למכרה וייר פאץ'.
ברית המורשת של ברקנרידג' דיווחה שבשנות ה-30 של המאה ה-20 נתקלה קבוצת נשים בברקנרידג' במפה משנות ה-80 של המאה ה-19, שברקנרידג' לא הייתה כלולה בה. הן שיערו כי ברקנרידג' מעולם לא סופחה רשמית לארצות הברית, ולכן היא עדיין נחשבת "שטח הפקר". הייתה זו שגיאה מוחלטת – מפות רשמיות של ארצות הברית כללו את ברקנרידג' – אבל הנשים הללו יצרו מערכת שיווק חכמה ממפה בודדת זו. ב-1936 הן הזמינו את מושל קולורדו לברקנרידג' על מנת להניף את הדגל רשמית בבית המשפט המברך רשמית את ברקנרידג' לרגל הצטרפותה לאיחוד – והוא בא. הייתה חגיגה גדולה, וכל האירוע/הרעיון של ברקנרידג' שהושמטה מהמפה הגיעו לחדשות ברמה לאומית. רעיון "שטח ההפקר" שינה צורה מאוחר יותר לרעיון חדש של התייחסות לברקנרידג' כ"ממלכה בקולורדו" (Colorado's Kingdom). עד היום חוגגים את הרוח העצמאית של העיירה במהלך חגיגות "ימי הממלכה" בכל יוני.
בחודש דצמבר 1961 הוכנס ספורט הסקי לראשונה לברקנרידג' כאשר כמה מסלולים נחצבו בחלקה התחתון של פסגה 8, שאליה הוביל כביש סקי היל (Ski Hill Road). ב-50 השנים שאחר-כך התרחב אתר הסקי ברקנרידג' בהדרגה לפסגות 9 ו-10 בקצה הדרומי של העיירה, ופסגות 6 ו-7 מצפון-מערב לעיירה.
ברקנרידג' הייתה אתר הצילומים של הקומדיה "National Lampoon's Christmas Vacation" מ-1989 והעיירה שימשה תחליף לעיירת הסקי אספן בקומדיה טיפשים בלי הפסקה.
מורסקה סובוטה
מוּרְסְקָה סוֹבּוֹטָה (בהונגרית: Muraszombat, מוּרַסוֹמְבַּט) היא עיר בצפון-מזרח סלובניה, בירת האזור הסטטיסטי פומורסקה, השוכנת סמוך לנהר מורה.
נמרוד שיין
נמרוד שיין (נולד ב-22 בספטמבר 1964) הוא משורר, איש תקשורת ומורה לספרות ישראלי.
ביוגרפיה
שיין נולד לרבקה שיין (צדוק), שהייתה מורה ולמרדכי, ניצול שואה ששימש קצין במשטרת ישראל.
שיין למד בבית הספר לחינוך סביבתי מדרשת שדה בוקר, בבית הספר הגבוה לאומנויות הבמה "בית צבי" וכן ספרות, שירה, פסיכולוגיה, אנתרופולוגיה, תקשורת והיסטוריה באוניברסיטת חיפה.
בראשית שנות ה-90 ולאחר קריירה קצרה בתחום התיאטרון, הצטרף שיין לרדיו חיפה כמנהל תוכניות ומגיש תוכנית הבוקר אותה הוא משדר עד היום. כמו כן, כתב בענייני תרבות ומגזין בידיעות אחרונות, גלובס, מעריב ואתרי רשת שונים. שיין היה עורך משנה ומגיש ב"חדשות HOT" ושימש כמרצה לתחום התקשורת, התוכן והעיתונות במכללת עמק יזרעאל וביחידה ללימודי חוץ באוניברסיטת חיפה.
כיום נמרוד שיין מורה לספרות ומנחה סדנאות כתיבה.
חבר מדור ספרות במשרד התרבות והספורט, מטעם המועצה הישראלית לתרבות ואמנות
ביקורת ספרותית על שיריו
בשנת 2017 פרסם שיין את ספר הביכורים שלו "עור התוך". הספר צוין באותה השנה על ידי ynet כאחד מספרי השירה הבולטים והמצליחים במכירות שבוע הספר.
בשנת 2019 נבחר שיין להיות בין המשוררים, הסופרים והפזמונאים שייצגו את תרבות המילה הכתובה בחוגי בית מטעם משרד התרבות במסגרת חודש הקריאה, 2019. משרד התרבות הכיר בהצלחתו של שיין כמשורר וכתב עליו:.
בשנת 2022 פרסם שיין את ספרו השלישי ״נכון לכתיבת שורו אלו״ בהוצאת הקיבוץ המאוחד. המשוררת טל ניצן כתבה עליו:.
אופציה
אופציה (Option) היא חוזה בין שני צדדים: כותב האופציה (הנקרא גם מוכר האופציה) ורוכש האופציה. כותב האופציה מעניק לרוכש האופציה זכות לרכוש או זכות למכור נכס כלשהו ("נכס בסיס", או Underlying Asset) תמורת מחיר קבוע מראש ("מחיר מימוש" או strike price) במועד קבוע מראש או לפניו ("מועד פקיעת האופציה" או Expiration date). אופציה המקנה את הזכות לרכוש את נכס הבסיס נקראת אופציית רכש (call). אופציה המקנה את הזכות למכור את נכס הבסיס נקראת אופציית מכר (Put). המחיר שבו יימכר נכס הבסיס בין שני הצדדים לעסקה (הקונה והמוכר) נקרא מחיר המימוש (Exercise price, או Strike price).
מורסקה סובוטה
היסטוריה
אזכור ראשון בכתובים למצודה שהוקמה במקום מצוי במסמך מ-1255. אזכור ראשון ליישוב קיים מ-1348 עת נשלט האזור על ידי ממלכת הונגריה. החל מהמאה ה-16 ובמהלך המאה ה-17 הפך השטח לאזור קרבות כאשר כוחות האימפריה העות'מאנית פלשו לשטחי ממלכת הונגריה, כבשו את חבל פרקמוריה, ובהמשך הטילו מצור על וינה.
אופציה
כשמחזיק אופציית הרכש מממש את האופציה שברשותו, הוא רוכש את נכס הבסיס מכותב האופציה במחיר המימוש. כשמחזיק אופציית המכר מממש את האופציה שברשותו, הוא מוכר את נכס הבסיס לכותב האופציה במחיר המימוש. המועדים בהם יכול בעל האופציה לממשה תלויים בסוג האופציה.
מורסקה סובוטה
היסטוריה
לאחר מלחמת האימפריה העות'מאנית-הליגה הקדושה (1683–1699) עבר השטח לחזקת ממלכת הבסבורג ובהמשך לחזקת האימפריה האוסטרו-הונגרית. בהדרגה הפכה מורסקה סובוטה לעיר שוק אזורית. ב-1907 חובר היישוב לרשת מסילות הברזל, עניין שהוביל להאצת הפיתוח הכלכלי במקום. לאחר מלחמת העולם הראשונה עבר היישוב לחזקת ממלכת יוגוסלביה.
אופציה
קיימים שני סוגי אופציות עיקריים: אופציות אמריקאיות ואופציות אירופאיות. אופציות אמריקאיות מקנות למחזיק האופציה את הזכות לממש את האופציה בכל עת שירצה לפני פקיעת תוקף האופציה, בעוד שאופציות אירופאיות מקנות את הזכות לממשן רק ביום פקיעת תוקפה של האופציה. קיימים סוגים אחרים של אופציות, כמו אופציות קנאריות, אופציות ברמודיות, ואחרים, אך השימוש בהם מצומצם ומוגבל.
אופציית רכש היא "בתוך הכסף" (In The Money או ITM) כאשר מחיר השוק של נכס הבסיס גבוה ממחיר המימוש, שכן מימושה במועד הפקיעה כדאי למחזיק האופציה: הוא זכאי לקנות את הנכס במחיר נמוך ממחירו העכשווי בשוק. באופן מקביל, אופציית רכש היא "מחוץ לכסף" (Out The Money או OTM) כאשר מחיר השוק של נכס הבסיס נמוך ממחיר המימוש, שכן מימושה בתנאים אלה לא יקנה למחזיק האופציה כל יתרון כלכלי. היפוכו של דבר באופציות מסוג מכר: כאשר מחיר השוק של נכס הבסיס נמוך ממחיר המימוש, אופציית המכר היא "בתוך הכסף", וכאשר מחיר השוק של נכס הבסיס גבוה ממחיר המימוש, אופציית המכר היא "מחוץ הכסף". אופציית הרכש ואופציית המכר הן "בכסף" (At The Money או ATM) כאשר מחיר המימוש ומחיר השוק של הנכס זהים או קרובים מאוד זה לזה.
מחיר האופציה נקבע על-פי היצע וביקוש. קיימים מודלים מתמטיים (כמו למשל מודל בלק ושולס) המאפשרים תמחור תאורטי של האופציה על ידי שקלול של גורמים שונים -- מחיר נכס הבסיס, רמת התנודתיות שלו (volatility), הציפייה של השוק בדבר תנודתיות הנכס בעתיד (implied volatility), הזמן שנותר עד לפקיעת תוקפה של האופציה ושער הריבית חסרת הסיכון.
מורסקה סובוטה
הקהילה היהודית
נוכחות יהודים ביישוב מתועדת החל מראשית המאה ה-18. על פי המקורות, מדובר בסוחרים שחלפו במקום ולא בתושבי קבע. קהילה יהודית אשכנזית נוסדה בעיר בראשית המאה ה-19. ב-1822 התגוררו במקום 13 יהודים. לפי הרישום בפנקסי הקהילות, ככל הנראה הגיעו ראשוני הקהילה מהעיירה שטאדטשליינינג אשר בבורגנלנד. בהמשך, הוקם בית עלמין לקהילה.
בני הקהילה השתייכו לזרם הנאולוגי. ב-1908 הוקם בית הכנסת הקהילתי אותו תכנן האדריכל ליפוט באומהורן. בנוסף הוקמו משרדי הקהילה, מקווה ובית מטבחיים. בני הקהילה היו ברובם סוחרים ואומנים ומקצתם בעלי מקצועות חופשיים. ב-1921 מנתה הקהילה 175 נפשות. באזור העיר התגוררו 84 יהודים ב-35 כפרים והם נסמכו הלכתית על קהילת מורסקה סובוטה.
אופציה
האופציות שייכות לסוג ניירות ערך סחירים הנקראים "נגזרים", שכן מחירי האופציות נגזרים ממחירו ומהתנהגות השוק של נכס הבסיס.
יש להבדיל בין האופציות הנדונות במאמר זה לבין כתב אופציה (warrant), שהוא נייר ערך המהווה אופציית רכש למניות של החברה שהנפיקה אותו. למרות השימוש במונח "אופציה", כתב אופציה לרכישת מניות אינו "נגזר", אלא מהווה חלק ממצבת ניירות הערך של החברה שהנפיקה אותו. הוא מקנה לבעליו זכות משפטית כלפי אותה חברה (לא כלפי "כותב" האופציה, מושג שאינו קיים כלל בכתבי אופציה).
מורסקה סובוטה
הקהילה היהודית
בפרוץ מלחמת העולם השנייה מנתה הקהילה 169 נפשות. כאמור, לאחר כיבוש יוגוסלביה על ידי גרמניה הנאצית, סופח אזור פרקמוריה להונגריה. במרץ 1944, לאחר כיבוש הונגריה על ידי גרמניה הנאצית, גויסו צעירי הקהילה לפלוגות העבודה. ב-26 באפריל 1944 רוכזו 169 מבני קהילת מורסקה סובוטה והכפרים הסמוכים בבית הכנסת שבעיר. לפי גרסה אחת, למחרת גורשו לעיירה צָ'אקוֹבֶץ שבאזור קרואטיה המודרנית ומשם לגטו בעיר נג'קניז'ה. לפי גרסה שנייה הוחזקו בבית הכנסת במורסקה סובוטה ומשם גורשו לנג'קניז'ה. בתאריכים 17–20 במאי 1944 גורשו בני הקהילה מנג'קניז'ה למחנה ההשמדה אושוויץ. מקצת מבני הקהילה הצטרפו לכוחות הפרטיזנים של טיטו. 41 מיהודי מורסקה סובוטה ניצלו מהשואה. בהמשך, עלו 29 מהם למדינת ישראל.
ברקנרידג' (קולורדו)
היסטוריה
ב-3 בנובמבר 2009 העבירו הבוחרים בברקנרידג' בהצבעה ביחס 3 ל-1 (75%) תקנה שהפכה אחזקת מריחואנה על ידי מבוגרים לחוקית. החוק פטר מעונש בעלות על ציוד הקשור במריחואנה. אחזקת מריחואנה הפכה חוקית ב-1 בינואר 2010. עם זאת, האחזקה הייתה עדיין בלתי חוקית על פי חוקי המדינה עד שעבר בחקיקה נספח מספר 64 של קולורדו ב-2012. החוק המקומי של העיירה היה סמלי בלבד.
אופציה
הערכת אופציות
הזכות הגלומה באופציה היא בעלת ערך כלכלי למחזיק האופציה כל עוד האופציה לא פקעה, גם אם האופציה היא מחוץ לכסף. זאת משום שבמהלך תקופת האופציה עשוי מחיר השוק של נכס הבסיס לעלות או לרדת ולכן תמיד קיים סיכוי כלשהו שהאופציה תפקע בתוך הכסף. אם האופציה פוקעת מחוץ לכסף, עדיף לבעל האופציה למכור/לרכוש את הנכס בשוק החופשי מאשר לממש את האופציה.
Morrison Hotel
Morrison Hotel הוא האלבום החמישי של להקת הדלתות אשר יצא לאור ב-1970. האלבום מוכר גם כ-Hard Rock Café כשמו של הצד הראשון בתקליט (הצד השני נקרא על שם האלבום).
הפקה
לאחר שאלבומה הקודם The Soft Parade, שיצא ב-1969, לא זכה להצלחה גדולה, חזרה הלהקה באלבום זה לשורשיה, אל סגנון הבלוז. מהאלבום לא יצאו סינגלים או להיטים גדולים. האלבום כולל שני שירים שהוקלטו בזמן הקלטות שניים מאלבומיה הקודמים של הלהקה: Indian Summer הוקלט ב-1966 בזמן הקלטת אלבום הבכורה The Doors, ו-Waiting for the Sun אשר הוקלט לבזמן הקלטת האלבום Waiting For The Sun.
אופציה
הערכת אופציות
רכישת האופציה מגנה על הרוכש משינויים במחיר נכס הבסיס אם הם אינם לטובתו. למשל, אופציית המכר מבטיחה שהוא יוכל למכור את נכס הבסיס במחיר שאינו נופל ממחיר המימוש (אם מחיר השוק של נכס הבסיס עולה על מחיר המימוש, בעל האופציה לא יממשה אלא יעדיף למכור את נכס הבסיס בשוק). וההפך באופציות רכש. רכישת אופציה היא לפיכך העברה של הסיכון לשינויים במחיר הנכס מרוכש האופציה לכותב האופציה, ומהווה מעין ביטוח. לכן משלם רוכש האופציה תמורה (המכונה "פרמיה", בדומה לתשלום עבור ביטוח) עבור הסיכון שלוקח כותב האופציה, בכך שהוא מתחייב לקיים את תנאי הרכש/מכר אם בעל האופציה יחליט לממשה.
הערך הכלכלי שיש לאופציה הופך אותה לנכס עצמאי, בנפרד מנכס הבסיס. כותב האופציה מקבל תמורה (המכונה "פרמיה") עבור עצם ההתחייבות הכרוכה בהענקת זכות הברירה לצד השני, כולל אלמנט הביטוח הגלום בה. בעל האופציה משלם את הפרמיה בגין היתרונות שגלומים עבורו באופציה. לאופציה, לפיכך, ישנו מחיר שוק, המבטא את שוויה. בעל האופציה קונה אותה מכותב האופציה בשל שווי זה.
Morrison Hotel
הפקה
עטיפת האלבום צולמה במלון מוריסון שעל שמו נקרא האלבום. בעל המקום לא נתן אישור לצילום התמונה, אך לאחר שהבעלים הלך, הלהקה נכנסה וצולמה. המלון מוקם ברחוב 1246 סאות' הופ בלוס אנג'לס. עטיפתו האחורית של האלבום צולמה בבית קפה בשם "הארד-רוק קפה" שהוא גם שמו של הצד הראשון של התקליט. מייסד רשת הארד רוק קפה (אין קשר לבית הקפה מעטיפת האלבום), שאל את שמו של העסק לאחר שראה אותו על עטיפת האלבום.
אופציה
הערכת אופציות
יתרון נוסף הגלום באופציות רכש (Call), נגזר בכך שמחיר האופציה קטן באופן משמעותי ממחיר הנכס. רכישת האופציה מאפשרת לרוכש להבטיח את הרכישה אך לדחות את מועדה עד לפקיעת תוקף האופציה ובינתיים להשקיע את הכסף שמיועד לרכישה בהשקעה אחרת ולקבל עליו תשואה, כגון ריבית).
הבסיס להערכת שווי האופציה בזמן נתון מתבסס על חמישה פרמטרים:
ברקנרידג' (קולורדו)
גאוגרפיה
ברקנרידג' שוכנת ב-39.48645°N, -106.04352°W בהרי סן חואן בדרום-מערב קולורדו. שטחה 13 קילומטרים רבועים, כולו יבשתי. שטח אזור הסקי הוא 12 קילומטרים רבועים וגובהה מעל פני הים הוא 2,926 מטרים.
אופציה
הערכת אופציות
שקלול נתונים אלה לפי נוסחאות מקובלות מאפשר לחשב את ערכה של האופציה ומכאן את הפרמיה הראויה תמורתה. את שווי האופציה ניתן לחשב בעזרת מודל בלק ושולס (Black–Scholes). מובן, שמחיר האופציה (הפרמיה, להבדיל מערכה הכלכלי המחושב) נקבע על ידי כוחות השוק.
אסטרטגיות בסיסיות בהשקעה באופציות
קיימות ארבע אסטרטגיות בסיס בהשקעה באופציות: בנוסף לכך, קיימות עשרות אסטרטגיות אחרות (כגון אסטרטגיית אוכף) שמורכבות מצירופים שונים של אסטרטגיות בסיסיות אלה.
ברקנרידג' (קולורדו)
אקלים
האקלים בברקנרידג' אלפיני כשקו העצים מסתיים בגובה 3,500 מטרים. הלחות היחסית היא 30% במהלך כל השנה. כמות השלג השנתית עולה על 750 סנטימטרים. הטמפרטורות הממוצעות הן בין 3.9°C ל-22.8°C. ביולי 1939 נמדדה הטמפרטורה הגבוהה ביותר בברקנרידג' 31.7°C. הטמפרטורה הנמוכה ביותר שנמדדה הייתה 43.3°C- בדצמבר 1924. מרבית הגשמים יורדים ביולי והחודש היבש ביותר הוא אוקטובר.
אופציה
אופציות רכש ומכר וקשרי הגומלין ביניהן
קיים קשר מתמטי בין אופציות רכש ומכר. קשר זה נקרא "Put–call parity" (שוויון רכש ומכר). הוא נכון רק לגבי אופציות בעלות אותה תוספת מימוש ואותה תקופה למימוש.
ברקנרידג' (קולורדו)
דמוגרפיה
על פי מפקד האוכלוסין של שנת 2010 התגוררו בעיירה 4,540 תושבים ב-1,946 משקי בית, ו-895 משפחות. צפיפות האוכלוסייה הייתה 350 תושבים לקילומטר רבוע, והאוכלוסייה התחלקה ל-55.7% זכרים ו-44.3% נקבות. היו בעיר 6,911 יחידות דיור.
מורסקה סובוטה
הקהילה היהודית
לאחר המלחמה נמכר מבנה בית הכנסת לשלטונות, וב-1954 נהרס. בשלהי שנות ה-80 נהרס בית העלמין של הקהילה. מספר מצבות מבית העלמין שימשו להקמת גלעד זיכרון בשטח בית העלמין לבני הקהילה היהודית. ב-2010 נחנך בתחנת הרכבת שבעיר גלעד הנצחה לזכר הקהילה. ב-1983 התגוררו בעיר 13 יהודים שהשתייכו לקהילת ליובליאנה.
ברקנרידג' (קולורדו)
דמוגרפיה
93.1% מהאוכלוסייה היו לבנים, 0.7% אפרו-אמריקאים ו-0.1% אמריקנים ילידים. 9.0% היו ממוצא היספאני. ההכנסה השנתית הממוצעת למשק בית הייתה 43,938 $, כש-8.8% ממשקי הבית מתחת לקו העוני, כולל 1.7% מתחת לגיל 18 ואף לא אחד בגיל 65 ומעלה.
אירועים
בברקנרידג' נערכים אירועים ציבוריים במהלך כל השנה. בכל ינואר נערכת האליפות הבינלאומית לפיסול בשלג. אמנים מכל העולם באים להתחרות בפיסול עבודות אמנות מבלוקים של שלג במשקל עשרים טון. מצעד חג אולר (Ullr Fest), מחווה לכבוד אל השלג הנורדי. במהלך הקיץ, מארחת ברקנרידג' את תזמורת הרפטואר הלאומית ומכון ברקרידג' למוזיקה. קונצרטים מבוצעים שלושה עד ארבעה לילות בשבוע. תזמורת מלאה, הרכבים מוזיקליים ואמנים בני זמננו מנגנים במרכז ריוורווק (Riverwalk Center) במרכז העיירה ליד הנהר בלו. כמה ירידי אמנות נערכים בעיירה כל קיץ, כשהם מושכים אליהם אמנים מקומיים וקונים. העיירה גם חוגגת את הרביעי ביולי במצעד בבוקר וזיקוקים בלילה. פארק פרייווי טראיין (Freeway Terrain Park) על פסגה 8 מארח מדי דצמבר את מפגש החורף של הספורט האתגרי המכונה "Dew Tour", שבו משתתפים כמה מהשמות הידועים ביותר בעולם הסנובורד והסקי האתגריים. אירועים אחרים הנערכים על ההר כוללים את האתגר הקיסרי (Imperial Challenge), גרסת העיירה לטריאתלון, חמש הפסגות (5 Peaks), מרוץ הסקי ההררי הארוך ביותר באמריקה הצפונית, סדרת העליות של ברק (Breck Ascent Series), עם מרוצים במעלה ההר, כמו גם תחרויות אחרות, פסטיבלים, וחגיגת "קדחת האביב" (Spring Fever) השנתית בת החודש בסוף עונת הסקי שבמהלכה נערכים קונצרטים חיים, חגיגות ושמחות אחרות סביב סקי באביב.
אופציה
אופציות רכש ומכר וקשרי הגומלין ביניהן
כאשר:
ערך אופציית רכש שווה למחיר נכס הבסיס בניכוי ערכה המהוון של תוספת המימוש בתוספת ערכה של אופציית מכר.
בישראל נוסחה זו שימושית מאוד בשוק מטבע חוץ. בימי ראשון אין מסחר במטבע חוץ, אך מתקיים מסחר באופציות. לפי הנוסחה ניתן לדעת בקירוב טוב את שער הדולר במסחר.
אופציות למניות
אופציות למניות מקנות זכות לרכישה או מכירה עתידית של מניות, בשער שנקבע בעת הנפקת האופציות.
אופציות על מדדים
אופציות על מדדים הן האופציות הסחירות ביותר בשוקי ההון (למעט אופציות על מט"ח). הן מאפשרות למשקיע למנף את השקעתו או להגן על השקעתו, תלוי באסטרטגית ההשקעה. בישראל, האופציות המקובלות ביותר הן אופציות על מדד תל אביב 35. אופציות אלו נסחרות במסלקת הבורסה בתל אביב כאשר הבורסה היא זו שקובעת את מחירי המימוש השונים ותאריכי המימוש בהם כל משקיע יוכל לקנות ולמכור. לכן משקיע לא יוכל למצוא אופציה על מדד המעוף ליותר משלושה חודשים. כמו כן, לאופציות אלו ישנו מקדם אשר קובע את מספר יחידות נכס הבסיס שנגזר מהאופציה, לדוגמה: אופציה על מדד המעו"ף היא אופציה בגין 100 יחידות מדד, ואופציה על שער הדולר היא אופציה בגין 10,000 יחידות מדד. בנוסף לכך, במידה ומשקיע מעוניין לרכוש או למכור אופציה על מדד המעו"ף בעלת מועד מימוש של חצי שנה, הרי הבורסה אינה מציעה מכשיר כזה, הוא יוכל לגשת לשוק ה-OTC (Over the Counter) הנמצא בחדרי העסקאות של הבנקים הגדולים ושם הוא יוכל להרכיב לעצמו כל אופציה שרק יבחר. אופציה זו תתומחר בהתאם.
אופציות במטבע חוץ
אופציות במטבע חוץ (מט"ח) מקנות זכות לקניה או למכירה עתידית של מט"ח בשער קבוע מראש, ומשמשות להגנה מפני שינויים בשער המט"ח.
אופציות בשוק הסחורות
אופציות בשוק הסחורות מקנות זכות לקניה עתידית או למכירה עתידית של סחורות מסוימות, כגון נפט, זהב ותוצרת חקלאית. בדומה לאופציות במטבע חוץ, גם אופציות בשוק הסחורות נועדו לספק ליצרנים ולצרכנים הגנה מפני תנודות מחירים חריפות, וכך לתכנן את צעדיהם בעולם יציב יותר.
סוגי אופציות לפי אופי המימוש
קיימת חלוקה של סוגי האופציות השונים לפי אופי המימוש. קיימים מספר סוגים נוספים של אופציות, אך השימוש בהם מוגבל ומצומצם.
אופציות אקזוטיות
אופציה אקזוטית היא אופציה הכוללת תנאים נוספים המובנים בה, מלבד האפשרות הבסיסית לקנות או למכור את נכס הבסיס במחיר ידוע. קיימים סוגים רבים של התניות אקזוטיות ולכל אחת מאפיינים שונים של התנהגות ערך האופציה בתרחישים השונים. מאפיינים אלה אינם פשוטים וברורים כאלה של אופציה רגילה (המכונה בז'רגון המקצועי "אופציית וניל" – vanilla option), ומכאן שמן של האופציות האקזוטיות.
אופציות אקזוטיות משמשות את הבנקים כדי לגבות את הפקדונות המובנים ושאר המוצרים המורכבים שהם משווקים ללקוחותיהם.
מסחר באופציות
בחלק ניכר מהאופציות מתקיים מסחר בבורסות השונות, חלקו לשם הגשמת המטרות המנויות לעיל, ומרביתו כחלק מהפעילות הכללית בשוק ההון, על ידי אנשים המאמינים ביכולתם ליצור רווחי הון באמצעות קניה ומכירה של אופציות (בדומה למסחר בניירות ערך אחרים, כגון מניות ואיגרות חוב). התנודות במחירן של האופציות הן תנודות חריפות יחסית לתנודות במחירם של המוצרים שעליהם מבוססת האופציה. שינוי קל בשערה של מניה, למשל, מביא לשינוי גדול יותר בשער האופציה למניה זו, בייחוד אם מועד פקיעת האופציה קרוב. תכונה זו הופכת את המסחר באופציות למסוכן יחסית למסחר במניות או במט"ח, ובמקביל צופן בחובו הזדמנות לרווחים גדולים יותר על סכום השקעה נתון. באופציית קניה, בעל האופציה מרוויח כאשר מחירו של נכס הבסיס עולה, ואילו באופציית מכירה בעל האופציה מרוויח כאשר מחירו של נכס הבסיס יורד.
שימוש נוסף באופציות הוא לצורך ביטוח כנגד עליה או ירידה של מחירי המניה. כך לדוגמה אדם שיש ברשותו 100 מניות של XYZ יכול לקנות אופציה שבמקרה של ירידה בערך המניה, יוכל למכור בערך קבוע מראש ובכך לקבל יותר שליטה על הפסדיו במחיר ה"ביטוח".
בישראל מתנהל מסחר ער באופציות בשוק המעו"ף, כחלק מהבורסה לניירות ערך בתל אביב.
מימוש האופציה
מימוש האופציה יכול להתבצע בשתי דרכים שונות, בהתאם לסיכום המקורי בין כותב האופציה לקונה:
סרגיי אלייניקוב
סרגיי יבגנייביץ' אלייניקוב (ברוסית: Серге́й Евге́ньевич Але́йников, ; נולד ב-7 בנובמבר 1961) הוא כדורגלן עבר סובייטי ובלארוסי, ששיחק בעמדת הקשר בקבוצת דינמו מינסק ובנבחרת ברית המועצות. לאחר פירוק ברית המועצות שיחק אלייניקוב באיטליה וביפן. מאז פרישתו ממשחק פעיל אימן קבוצות מהליגות הנמוכות באיטליה.
בשנת 2003 נבחר על ידי איגוד הכדורגל הבלארוסי לייצג את בלארוס ברשימת כדורגלני הזהב של אופ"א
ביוגרפיה
אלייניקוב התחנך בפנימייה לכדורגל במינסק. בשנת 1981 צורף לסגל של קבוצת דינמו מינסק. בשנת 1982 זכה יחד עם קבוצתו באליפות ברית המועצות. בשנת 1984 זומן לראשונה לנבחרת ברית המועצות. בנבחרת שיחק אלייניקוב 73 משחקים והבקיע 6 שערים. השתתף בשני מונדיאלים - 1986 ו1990. השתתף גם באליפות אירופה ב-1988, בה הבקיע את השער המהיר ביותר בתחרות - בדקה ה-3 במשחק מול נבחרת אנגליה. לאחר התפרקות ברית המועצות שיחק אלייניקוב בנבחרת חבר המדינות. השתתף ביורו 1992, בה נטל חלק בשניים מתוך שלושת משחקי הנבחרת בתחרות.
לאחר פרישתו ממשחק פעיל פנה אלייניקוב לקריירת האימון. הוא אימן שתי קבוצות מה-Serie D (הליגה החמישית בחשיבותה באיטליה). בשנת 2003 נסע לרוסיה, למשך כמה חודשים כדי לאמן את מועדון הכדורגל מוסקבה. לאחר שובו לאיטליה עבר אלייניקוב ללצ'ה, שם התמנה למאמן קבוצת הנוער של לצ'ה. לאחר מכן אימן את קבוצת הנוער של יובנטוס וקבוצת החובבים קראס מהליגה השישית באיטליה. בשנת 2014 התמנה אלייניקוב למאמנה של קבוצת דיינבה אליטוא מליגת העל הליטאית. הקבוצה בניהולו של אלייניקוב סיימה את העונה במקום אחרון בליגה וירדה לליגת המשנה. בעקבות כך פוטר אלייניקוב ממשרת המאמן.
ארנסט אוקווירק
ארנסט אוקווירק (בגרמנית: Ernst Ocwirk; 7 במרץ 1926 – 23 בינואר 1980) היה כדורגלן ומאמן אוסטרי, ששיחק בעמדת הקשר אחורי. נחשב לאחד מגדולי שחקני אוסטריה בכל הזמנים.
אוקווירק שיחק ואימן במדינות אוסטריה ואיטליה במשך רוב הקריירה שלו, ושיחק וגם אימן בקבוצות אוסטריה וינה וסמפדוריה. במונדיאל 1954 שימש כקפטן הנבחרת האוסטרית, והגיע איתם להישג הטוב ביותר של הנבחרת במונדיאל, מקום שלישי.
הוא היה ידוע בסגנון המשחק האסתטי והטכני שלו, והמעריצים אהבו אותו בגלל אישיותו הצנועה וההוגנת. התקשורת הבינלאומית ראתה בו באותה תקופה כקשר האחורי הטוב בעולם, ונחשב בעמדתו לאחד הגדולים בכל הזמנים.
קריירת מועדונים
אורקוויק נולד ב-7 במרץ 1926 בווינה שבאוסטריה והחל את הקריירה שלו בעמדת החלוץ. כשהיה נער שיחק במועדון Stadlau המקומי בשנת 1938. לאחר מכן עבר ל-Ffloridsdorfer, שם הבחין בו שחקן העבר יוזף סמיסטיק, שהעביר אותו לשחק בעמדת הקשר האחורי. סמיסטק גם ניסה להחתים אותו בעבר לקבוצתו לשעבר, אך הקבוצה אוסטריה וינה החתימה אותו ראשונה והוא עבר אליה בשנת 1947. הוא שיחק במשך עשור במועדון אוסטריה וינה והפך לאחד השחקנים הבולטים במועדון. במהלך עשור זה זכה עימה 5 פעמים בליגה האוסטרית, ו-3 פעמים בגביע האוסטרי.
לאחר עשור במועדון האוסטרי מהעיר וינה, הובא לסמפדוריה האיטלקית על ידי אלברטו ראוונו, כדורגלן אוסטרי לשעבר, שהיה הכדורגלן האוסטרי השני בהיסטוריה ששיחק בליגה האיטלקית אחרי שאנגלברט קניג שעשה זאת בשנות הארבעים. אורקוויק שיחק באיטליה במשך 5 שנים, בהן גם הפך לקפטן הקבוצה.
נבחרת לאומית
אוקווירק ערך בנבחרת אוסטריה 62 הופעות וכבש 6 שערים בין השנים 1945–1962. את הופעת הבכורה שלו ערך בשנת 1947, שנה לפני ששיחק עבור הנבחרת באולימפיאדת 1948 שנערכה בלונדון. במונדיאל 1954 שנערך בשווייץ היה קפטן הנבחרת, והגיע איתה להישג השיא שלה עד היום במונדיאל, מקום שלישי. במהלך הטורניר כבש 2 שערים, אחד בניצחון ההיסטורי 5–7 נגד שווייץ, והשני בניצחון 1–3 נגד אורוגוואי. בסיום הטורניר נבחר אוקווירק להיות בנבחרת המצטיינת. הוא פרש מהנבחרת בשנת 1962.
קריירת אימון
מיד לאחר שפרש מקריירת משחק אוקווירק היה מאמן, וסמפדוריה הייתה הקבוצה הראשונה, ואימן אותה בין השנים 1962– 1965. הוא גם אימן במשך שנה אחת את המועדון קלן הגרמנית, והגיע איתם עד לגמר הגביע הגרמני.
מותו
ב-23 בינואר 1980 מת אוקווירק בגיל 53 מטרשת נפוצה, בקליין-פולקלן. מותו התרחש באותו התאריך שבו הכדורגלן האוסטרי מתיאס סינדלר מת, 41 שנה לפני כן. שנה לאחר מותו של אוקווירק נערך טורניר ידידות לזכרו, שבו השתתפו הקבוצות אוסטריה וינה, ראפיד וינה, פרנצווארוש ובאיירן מינכן שניצחה באותו טורניר.
ניקולה גנאדייב
ניקולה איוואנוב גנאדייב (בבולגרית: Никола Иванов Генадиев; 1 בדצמבר 1868, מונאסטיר, האימפריה העות'מאנית – 30 באוקטובר 1923, סופיה, ממלכת בולגריה) היה עיתונאי, משפטן, ופוליטיקאי בולגרי מראשי מפלגת העם הליברלית של בולגריה, אשר כיהן במספר כהונות שר בממשלות בולגריה, וב-1913 כיהן כשר החוץ. נרצח על ידי חברי הארגון המהפכני הפנים-מקדוני.
קורות חייו
גנאדייב נולד בעיר מונסטיר (במאה ה-21 העיר ביטולה אשר במקדוניה הצפונית). הוא סיים בית ספר תיכון בפלובדיב. גנאדייב לחם במלחמת בולגריה–סרביה ולאחריה, רכש השכלה אקדמית במשפטים באוניברסיטה החופשית של בריסל. עם סיום לימודיו שב לפלובדיב ועבד כעיתונאי ועורך דין. מ-1892 היה חבר במפלגת העם הליברלית ונבחר מטעמה לאספה הלאומית. בין השנים 1903–1904 כיהן כשר המשפטים של נסיכות בולגריה, בין 1904–1908 כיהן כשר המסחר והחקלאות בממשלותיהם של ראצ'ו פטרוב ושל דימיטר פטקוב. במהלך מלחמת הבלקן הראשונה והשנייה התנדב גנאדייב ולחם בצבא בולגריה. בתווך שבין המלחמות, כיהן גנאדייב למשך מספר חודשים כשר החוץ של בולגריה.
במהלך מלחמת העולם הראשונה התנגד גנאדייב לחבירת בולגריה למעצמות המרכז וגרס כי על בולגריה להישאר מדינה נייטרלית. עמדתו זו הובילה להרחקתו מעמדות מפתח מיניסטריאליות. בהמשך, נקשר שמו למספר פרשיות שחיתות כלכלית. ב-17 באוקטובר 1923 בעודו צועד לביתו בסופיה, נורה למוות מטווח קרוב על ידי חבר הארגון המהפכני הפנים-מקדוני.
ברכת חכם הרזים
ברכת חכם הרזים היא ברכה מברכות הראייה, הנאמרת כאשר אדם רואה שישים ריבוא (600,000) איש מישראל המכונסים במקום אחד.
מקור
מקור הברכה במדרש רבה על הפסוק בפרשת פינחס, שבו מבקש משה מאלוהים למנות לו מחליף: "וַיְדַבֵּר מֹשֶׁה אֶל ה' לֵאמֹר: יִפְקֹד ה', אֱלֹהֵי הָרוּחֹת לְכָל בָּשָׂר, אִישׁ עַל הָעֵדָה". לפי חכמי המדרש, המילה "הרוחות" מבטאת את האופי השונה של כל אדם ואדם. על אף השוני, דעתו ואופיו של אדם גלויה לפני ה':
התלמוד הבבלי מזכיר ברכה זו בשינוי משמעותי, "אוכלוסין של בני אדם" נהפך ל"אוכלוסי ישראל", וכן הוא מוסיף כי הרואה שישים ריבוא עובדי כוכבים אומר: "בּוֹשָׁה אִמְּכֶם מְאֹד, חָפְרָה יוֹלַדְתְּכֶם, הִנֵּה אַחֲרִית גּוֹיִם מִדְבָּר צִיָּה וַעֲרָבָה". התלמוד גם מגדיר מהי אוכלוסייה - "תנא: אין אוכלוסא פחותה מששים רִבוא". הברכה מוזכרת פעם נוספת במדרש תנחומא שמונה את ברכות הראיה. התלמוד הירושלמי מקשר ברכה זו גם לקריאת התרנגול בשחר שניתן לו הכוח להבחין בין היום ובין הלילה, בדומה לברכת "הנותן לשכוי בינה": "קרא הגבר, אומר "ברוך חכם הרזים".
בהלכה
להלכה, פוסק הרמב"ם לפי התלמוד, כי מברכים רק אם רואים 60 ריבוא מישראל, תוך שהוא קובע תנאי נוסף, כי על האוכלוסייה להימצא דווקא בארץ ישראל, ככל הנראה על פי דברי עולא בתלמוד: "נקיטנן - אין אוכלוסא בבבל". כלומר: אין דין אוכלוסייה בבבל. לשון הרמב"ם:
אולם לפי הרב יוסף קארו, מחבר ה"שולחן ערוך", יש לברך בכל מקום שבו נראים שישים ריבוא מישראל המכונסים במקום אחד. לפי פרשנות השולחן ערוך, הקביעה של עולא כי "אין אוכלסא בבבל" אינה קביעת הלכה והיא מתייחסת לכך שבימיו לא היו בפועל שישים ריבוא בבבל.
בתלמוד מסופר על האמורא רב חנינא בריה דרב איקא שבירך ברכה זו גם למראה רב פפא ורב הונא בריה דרב יהושע, משום שנחשבו בעיניו "כשישים ריבוא מישראל". השניים לא ראו זאת בעין טובה והגיבו בחריפות: "נעשית כל כך חכם? נתנו בו את עיניהם, ומת". פרשני תלמוד שונים, בהם החת"ם סופר ורבי ניסים אלגזי, ניסו לבאר את התמיהות שעולות מהסיפור, ממה התפעלו השניים ומדוע הומת. רוב פוסקי ההלכה השמיטו דין זה ולא קבעו את הברכה בהימצא אדם שחשוב כשישים ריבוא, אולם בספר הטור פסק כך להלכה, בהסתייגות שאין בימינו אדם שראוי לברך עליו כך. לדברי הרב הירושלמי שמואל הומינר יברכו ברכה זו על המשיח, משום שבוודאי יקבלו את פניו למעלה משישים רבוא מישראל.
את הברכה בירכו משתתפי מעמד עצרת המחאה ההמונית של החרדים בירושלים בשנת תשע"ד 2 במרץ 2014, שבה נטלו חלק מאות אלפי אנשים. את הברכה בירך הרב ברוך מרדכי אזרחי ראש ישיבת עטרת ישראל.
משמעות הברכה
רש"י מפרש את הברכה כהתפעלות ושבח לאלוהים על חכמתו, שיודע את ה"רזים" והנסתרות בלב כל אחד מהמתקהלים השונים כל כך זה מזה.
על משמעות הברכה כתב הרב קוק כי
סטן סטורה הצעיר
סטן סטורה הצעיר (בשוודית: Sten Sture den yngre; 1493 – 3 בפברואר 1520), היה מדינאי שוודי ועוצר שוודיה במהלך תקופת איחוד קאלמאר.
ביוגרפיה
סטן סטורה נולד ב-1493 כבנם של העוצר סבנטה נילסון, צאצא של משפחת סטורה ושל ליליאנה גסלדוטר גדה.
למעשה, הייתה מטרתו של סטן לשמור על עצמאותה של שוודיה מדנמרק. הוא לקח על עצמו את השם סטורה, מורשת מסבתא רבתא שלו, בשל העובדה ששם זה סימל את עצמאות שוודיה כתזכורת לסטן סטורה הזקן, בן הדוד מדרגה שלישית של אביו.
עימות פרץ בין סטן לבין הארכיבישוף גוסטב טרול, בנון של אריק טרול. הארכיבישוף תבע יותר חופש פעולה עבור הכנסייה. סטן הדיח את הארכיבישוף וכלא אותו.
בסופו של דבר, פתח כריסטיאן השני בפלישה לשוודיה. ב-19 בינואר 1520, בקרב בוגסונד, שהיה החלק האחרון של פלישתו של כריסטיאן, נפצע סטן פצעי מוות. בדרכו חזרה לסטוקהולם, על פני האגם הקפוא מלארן, הוא מת.
כריסטיאן השני הומלך כמלך שוודיה והארכיבישוף גוסטב נקם את נקמתו בתומכיו של סטורה ובאלה שהדיחו אותו מכס הארכיבישוף והאשים אותם בכפירה. בנובמבר 1520, במסגרת מה שכונה טבח סטוקהולם, הוצאו מעל 80 איש להורג. בנוסף, הוצאה גופתו של סטן סטורה מקברה והועלתה על המוקד.
נישואין ומשפחה
ב-1511 נישא סטן סטורה לכריסטינה גילנסטירנה, נינתו של קרל השמיני. בנו היחיד היה סבנטה סטנסון סטורה. במאה העשרים, נישאה צאצאית שלו, סיביליה מסקסה-קובורג-גותה, לנסיך גוסטב אדולף. בנם, מלך שוודיה הנוכחי, קרל השישה עשר גוסטב, הוא לפיכך צאצא של סטן סוטרה הצעיר.