cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
קרב בית חורון (66 לספירה)
קרב בית חורון היה קרב חשוב בראשיתו של המרד הגדול, בשנת 66 לספירה. בקרב זה, הביסו הכוחות היהודיים את הצבא הרומי.
רקע היסטורי
קסטיוס גאלוס, הנציב הרומי בסוריה, יצא בראש הלגיון השנים עשר - פולמינטה, יחד עם חיילים רבים מן המדינות הסמוכות, במטרה לדכא את המרד. בתחילה קבע את מחנהו בעכו; ממנה, המשיך לקיסריה וכבש את יפו, בה הרג 8,400 איש, ולאחריה החריב את העיר נרבתא. במקביל, גאלוס שלח חלק מחייליו אל הגליל. העיר ציפורי קיבלה את הרומאים בברכה, והמורדים היהודים התבצרו בהר עצמון, שם הוכרעו על ידי אנשיו של גאלוס לאחר מצור קצר.
גאלוס המשיך במסעו, חנה בהר הצופים ועלה לירושלים. הוא הסתער על העיר, ואף כבש חלקים מחלקה הצפוני, אך לא הצליח לכבוש את כולה. לדברי יוספוס, הכישלון אירע בשל שוחד שלקחו קציניו מגסיוס פלורוס, שהיה מעוניין בהמשך המלחמה.
במשך חמישה ימים צר גאלוס על הר הבית (לאחר שנחשף קשר של בוגדים בתוך העיר להכניסו לתוכה ללא קרב), וכאשר היה על סף הכנעת המורדים, נואש לפתע, והחליט לחזור לשפלת החוף. לטענתו של יוספוס, לו המשיך גאלוס במצור עוד זמן קצר ייתכן והיה מכניע את העיר ומדכא את המרד עוד בתחילתו; אך יחסי הכוחות בין הצדדים וביצוריה החזקים של העיר, מלמדים כי ייתכן והחלטתו הייתה נכונה: בין שיקוליו ככל הנראה נכללו עונת הגשמים הקרבה (שכן המצור התחולל בחודש חשוון) וכן קשיי האספקה הצפויים לו. נוסף על כך, ייתכן שקנאותם של הנצורים, אשר השליכו מן החומה את אלו מביניהם שרצו לפתוח את השערים בפני גאלוס, הביאה אותו למסקנה כי אין בכוחו להכריעם, ועליו לסגת ולהמתין לתגבורת.
סופי פאסקו
סופי פאסקו (באנגלית: Sophie Frances Pascoe; נולדה ב-8 בינואר 1993) היא שחיינית ניו זילנדית המתחרה במשחקים הפאראלימפיים במסגרת המשלחת הניו זילנדית. פאסקו בעלת 14 מדליות פאראלימפיות, מהן תשע מדליות זהב.
ביוגרפיה
פאסקו נולדה בעיר קרייסטצ'רץ' שבניו זילנד. כשהייתה בת שנתיים נקטעה רגלה מתחת לברך בתאונת מכסחת דשא. היא החלה לשחות כשהייתה בת שמונה, ובגיל 11 החלה להתחרות בתחרויות בינלאומיות.
בייג'ינג 2008
כשהייתה בת 15 בלבד, נשלחה פאסקו כנציגה הצעירה ביותר במשלחת הניו זילנדית למשחקים הפאראלימפיים שהתקיימו בבייג'ינג, 2008. בתחרות השחייה ל-100 מטרים בסגנון פרפר סיימה פאסקו עם תוצאה של 1:10.53 דקות, שנייה רק לאנה אימס האמריקאית, והייתה לזוכת המדליה הפאראלימפית הצעירה ביותר בתולדות המדינה. במקצה ל-100 מטרים גב זכתה במדליית הזהב, במשותף עם הדרום אפריקאית שירין ספירו כשסיימו השתיים בתוצאה זהה ושיא עולם של 1:10.57 דקות.
פאסקו זכתה בשתי מדליות זהב פאראלימפיות נוספות, כשבמשחה ל-100 מטרים חזה ניצחה בתוצאה של 1:22.58 דקות, לפני שראי גאסון הספרדייה (1:24.51 דקות) ולואיס וילקינס הבריטית (1:26.10 דקות) ובמקצה ל-200 מטר בסגנון מעורב ניצחה כשעצרה את השעון על 2:35.21 דקות, לפני אלודי לוראדי הצרפתייה (2:39.28 דקות) וקטרזינה פאבליק (2:40.41 דקות)
לונדון 2012
פאסקו הוסיפה במשחקים שתי מדליות כסף. במשחה ל-50 מטרים חופשי זכתה פאסקו במדליית הכסף כשסיימה בתוצאה של 28.24 שניות אחרי מורטימר שקבעה שיא עולם של 28.10 שניות ולפני הצרפתייה אלודי לורנדי ששברה את השיא האירופאי והעמידה אותו על 28.67 שניות, ובמשחה ל-100 מטר גב הפסידה שנית למורטימר שניצחה עם שיא עולם של 1:05.90 דקות. פאסקו קבעה את השיא האוקיאני עם תוצאה של 1:06.69 דקות ולפני הדרום אפריקאית שירין ספירו שקבעה שיא אפריקאי של 1:09.02 דקות שהספיק לה רק למדליית הארד.
אוז'ן רוז'ה
__ללא_תוכן__
קורות חייו ומעשיו
הידיעות המעטות על אודות רוז'ה שאובות מתוך ספרו היחיד – "ארץ הקודש, או, הארץ המובטחת" מ-1646. מקום הולדתו ושנת הולדתו אינם ידועים. רוז'ה היה רופא ורוקח בהכשרתו, ובתוך המסדר הפרנציסקני השתייך למחלק הריקולטים  שאנשיו התמסרו לשליחות מיסיונרית. בהקדמה לספרו כתב שביקר "במקומות רבים באפריקה, מצרים, ערב, סוריה, בחלקים של יוון, באיי הים התיכון".
רוז'ה מביא בספרו ידיעות משמעותיות על ארץ ישראל, יישוביה ותושביה במחצית הראשונה של המאה ה-17 ועל האירועים הסוערים בעת שהותו באזורנו. החוקרים מרבים להסתמך עליהן. הוא לא העתיק מכִּתבי אחרים, אלא מסר מידע מתצפיותיו שלו, אם כי התייחס ל"גאוגרפיה הקדושה" ולא רק למציאות. רוז'ה לא הסתפק בתיאור מקומות מרכזיים ומוכרים, אלא חדר גם ליישובים נידחים, ביקר בכפרים ערביים ושהה בקרב היהודים. קטעים מספרו שעניינם היהודים בארץ ישראל תורגמו לעברית וניתנו במאמרו מ-1941 של יצחק בן צבי, ' בארץ ישראל במאה הי"ז ' וכן בספרו של מיכאל איש-שלום מ-1968, 'מסעי נוצרים לארץ ישראל'. יצחק בן צבי הדגיש שרוז'ה.
קישורים חיצוניים
Eugène Roger, La Terre Saincte, ou, description topographique tres-particulier des saints lieux, & de la terre de promission, Paris: Antoine Bertier, 1646
יפתח אשכנזי
יפתח אשכנזי (נולד ב-12 באפריל 1980) הוא סופר ומבקר ספרות ישראלי.
ביוגרפיה
יפתח אשכנזי נולד וגדל בכרמיאל. בשנת 2003 עבר לירושלים, שם הוא עבד כמדריך ב"יד ושם".
תואר ראשון ושני השלים אשכנזי בלימודי תרבות בבית הספר להיסטוריה במסגרת תוכנית למצטיינים באוניברסיטה העברית בירושלים.
אשכנזי זכה בפרס היצירה מקרן ראש-הממשלה ע"ש לוי אשכול לשנת תשע"ז 2017.
על יצירתו
בראיון שנתן אשכנזי הוא מספר שהנושאים בהם הוא מרבה לעסוק הם: המצב האקטואלי במדינה, יחסי הורים וילדים, היסטוריה צבאית ועוד. מבחינה צורנית הוא מעדיף לגשת לכל ספר מחדש ולעבד אותו בפורמט המתבקש מהטקסט עצמו. "פרסונה נון גראטה" למשל נכתב כולו בחריזה. "גיא בן הינום" הוא ספר שנכתב בסגנון הספרות הבלשית.
בראיון אחר הוא אומר:
על ספרו השני, "בירקנאו אהובתי", שיצא בשנת 2007, כתב דוד זונשיין במאמר ביקורת, שיפתח אשכנזי כותב כתיבה דחוסה, חסרת רחמים ונטולת חנופה לקורא.
חנה הרציג פרסמה מאמר ביקורת על ספרו "היידה להגשמה" בכותרת: "האמביוולנטיות של יפתח אשכנזי ... נראה שהסופר המוכשר עדיין לא הכריע אם הוא כותב מחווה לדור של הוריו, שגדל עם המדינה, או מבקש לחשוף את כזבי התקופה"
"הספר גם מהנה, גם חכם וגם וירטואוזי" כתבה נרי לבנה על ספרו האחרון "גיא בן הינום", שיצא בשנת 2019.
יוני ליבנה כותב במאמר הביקורת שלו על "גיא בן הינום", שיש בספר "משהו ייחודי, שאמנם ניזון מהרצינות הגדולה של סיפורי קונספירציה, אבל גם חותר תחתיהם ומתאים את האימה הגדולה למזג האוויר המקומי, לחוש ההומור הגרוטסקי ולרמת התחכום שמאפיינים את המערכת הפוליטית והמשטרתית בישראל היום".
בנוסף לספריו, פרסם אשכנזי גם סיפורים קצרים בבמות השונות, שירים וביקורות ספרות במוסף "תרבות וספרות" של עיתון הארץ, בגיליון "ז'ורנל" של העיתון מעריב ובכתבי עת ספרותיים כקשת החדשה ומעין. הוא עורך בכתב העת "אודות", כתב עת למסות וביקורת ספרות.
אליפות צרפת הפתוחה 1981
אליפות צרפת הפתוחה 1981 הייתה תחרות טניס שנערכה על מגרשי חימר באצטדיון רולאן גארוס בפריז. התחרויות התחילו ב-25 במאי והסתיימו ב-7 ביוני. זו הייתה האליפות ה-80 מאז ייסודה.
הפרסים
סך הפרסים היה 300 אלף $.
תחרות הגברים
בתחרות זו השתתפו 128 טניסאים שחולקו ל-8 בתים. לקראת התחרות המשתתפים החזקים דורגו כדלקמן:
מנצח תחרות 1980 ביורן בורג נפגש במשחק הגמר עם איוואן לנדל  וניצח ב-5 מערכות. באותה שנה הוא ניצח גם באליפות ארצות הברית הפתוחה.
תחרות הנשים
בתחרות הנשים השתתפו 96 טניסאיות שחולקו ל-8 בתים. כמו בתחרות הגברים, הטניסאיות החזקות זכו לדירוג:
מנצחת תחרות 1980 כריס אוורט הודחה בחצי הגמר. במשחק הגמר האנה מנדליקובה נפגשה עם סילביה הניקה  וניצחה בשתי מערכות.
תחרות זוגות גברים
בתחרות השתתפו 64 זוגות. להלן הזוגות שקיבלו דירוג:
מזוג מנצחי תחרות 1980 רק הנק פיסטר השתתף בתחרות. במשחק הגמר היינץ גונטהארט ובלאז' טארוצי  נפגשו עם טרי מור ואליוט טלצ'ר  וניצחו ב-3 מערכות.
תחרות זוגות נשים
בתחרות השתתפו 48 זוגות. להלן הזוגות החזקות שזכו בדירוג:
מנצחות תחרות 1980 קתי ג'ורדן ואן סמית' הודחו ברבע הגמר. במשחק הגמר רוזלין פיירבנק וטניה הרפורד ( דרום אפריקה) נפגשו עם קנדי ריינולדס ופולה סמית' וניצחו בשתי מערכות.
תחרות זוגות מעורבים
בתחרות השתתפו 32 זוגות. להלן הזוגות החזקות שזכו בדירוג:
מנצחי תחרות 1980 אן סמית' ובילי מרטין לא השתתפו בתחרות. במשחק הגמר אנדראה יגד וג'ימי אריאס נפגשו עם בטי שטוב  ופרד מקנייר  וניצחו בשתי מערכות.
ישראל ברולאן גארוס
שלמה גליקשטיין השתתף בתחרות הגברים וזוגות גברים. בסיבוב הראשון של תחרות הגברים הוא שיחק נגד ריצ'רד מאייר מארצות הברית וניצח אותו ב-3 מערכות. בסיבוב השני הוא נפגש עם ויקטור פצ'י מפרגוואי והפסיד ב-4 מערכות. בתחרות הזוגות הוא שיחק לצד דייוויד שניידר מדרום אפריקה והם הפסידו בסיבוב הראשון.
Batman: The Telltale Series
משחקיות
במשחק, השחקן משחק הן את דמותו של באטמן והן את האלטר-אגו שלו, המילארדר ברוס ויין. המנכ"ל של "Telltale Games", קווין ברונר, הצהיר כי זמן המשחק יהיה מפוצל במידה שווה בין שתי הדמויות, אם כי יהיו מצבים במהלך המשחק שבהם על השחקן יהיה לבחור האם לבצע פעולה מסוימת כברוס ויין או דווקא כבאטמן. על פי החברה, עלילת המשחק מציעה פרשנות חדשה לדמותו של באטמן בעידן המודרני, ללא קשר לעיבודים הקודמים שנעשו לדמותו. לדברי ברונר, המשחק מתקיים מספר שנים לאחר שויין החליט להפוך באטמן, מה שנותן להם גמישות בכתיבת המשחק ובאפשרות שלהם לתת לשחקן קצת שליטה על איך שירצה לשחק את הדמות ללא קשר לעלילה שמסביב. בדומה למשחקים קודמים של החברה, המשחק הנוכחי כולל אף הוא עלילה בעלת נרטיב אינטראקטיבי, ומאפשר לשחקן לבחור את הבחירות שלו מתוך מכלול האפשרויות הניתנות לו ולהשפיע על עלילת המשחק בהתאם לבחירותיו. בנוסף, המשחק כולל קטעים בהם על השחקן יהיה להגיב תוך זמן קצר, דבר שלעיתים יוביל להתפתחויות משמעותיות על המשך העלילה. לראשונה, המשחק כולל אף קטעי חקירה, מה שמאפשר לשחקן להשתמש במיומנויות הבלשיות של באטמן על מנת לקדם את העלילה.
לראשונה, המשחק גם מציג תכונה חדשה הנקראת "Crowd Play" ("משחק הקהל"), שזמינה הן בגרסת המחשב והן בגרסת הקונסולות. תכונה זו מאפשרת לציבור הגיימרים לצפות במשחק בזמן אמת דרך השרתים של "Telltale Games" ואף להשתתף באופן פעיל בתהליך קבלת ההחלטות של השחקן דרך קוד מיוחד שהם מקבלים בזמן שהשחקן המשחק את המשחק מפעיל את התכונה הזו.
עלילה
בפלאשבק של ברוס ויין, עליו הוא מספרו למשרתו, אלפרד פניוורת', קבוצה של שכירי חרב מקצועיים מנסים לפרוץ אל תוך כספת הנמצאת במשרדו של ראש העיר, המילטון היל, אך עד מהרה באטמן מגיע ומסכל את ניסיונם, רק כדי לגלות שגנבת מקצועית המכנה את עצמה בשם "קאטוומן", הקדימה את שכירי החרב וגנבה כונן נתונים מוצפן שהיה בכספת. באטמן רודף אחר קאטוומן אל הגג, שם פורץ בין השניים קרב פנים אל פנים, במהלכו באטמן מצליח להחזיר לרשותו את הכונן, אך מאפשר לקאטוומן להימלט. בינתיים, לאחר עריכת מסיבה באחוזתו לכבוד מועמדותו של הארווי דנט לראשות העיר, ברוס נפגש מחדש עם אוסוולד קובלפוט, חבר ילדות ישן, שמזהיר אותו כי בגות'האם מתחולל שינוי ועליו לבחור בצד הנכון.
במקביל, ברחבי התקשורת צצות האשמות מסתוריות הקושרות את תומאס ומרתה ויין, הוריו של ברוס, אל ארגון הפשע של המאפיונר קרמיין פאלקון. ברוס מתעמת עם דנט לגבי השמועות, אך זה האחרון מכחיש שידע דבר על כך. בנוסף, ברוס פוגש את בת זוגו הנוכחית של דנט, סלינה קייל, אותה הוא מזהה כקאטוומן. ברוס מצליח לשכנע את קייל לתת לו את הכתובת של המעסיק המסתורי לו היא הייתה אמורה לספק את הכונן: מחסן בנמל העיר גות'האם. ברוס ממהר אל הכתובת בדמותו של באטמן, רק כדי לגלות כי פיצוץ מסתורי הרג שכירי חרב ושוטרים רבים לפני הגעתו. באטמן מוצא שכיר חרב ששרד את הפיצוץ בצד השני של המחסן וחוקר אותו על המקרה. שכיר החרב מגלה כי פאלקונה הורה לארגון שלו לגנוב מספר חביות של כימיקלים לא ידועים.
במערת העטלף, ברוס מסיים את פריצת הכונן ומגלה בו עדויות על הארגון הפלילי של פאלקונה, וכן גם קשרים בין ראש העיר היל ופאלקונה. עם הזדמנות סוף סוף להפיל את שלטונו של פאלקון, ויין יכול לקחת את הראיות לויקי וייל, כתבת שפגש במסיבה שבאחוזתו, או לסגן המפכ"ל, ג'יימס גורדון, בהתאם לבחירת השחקן. באטמן מתעמת עם פאלקון במשרדו וחוקר אותו על הכימיקלים. פאלקונה מודה שהיה לו חלק בגנבת הכימיקלים, אבל בד בבד מכחיש שהיה לו חלק בפיצוץ. בנוסף, פאלקון חושף כי השמועות על משפחת ויין נכונות ומקבל גושפנקא לכך כשבאטמן מבחין בתצלום של פאלקון עם הוריו. באטמן הזועם משאיר את פאלקון לחסדי המשטרה וחוזר אל מערת העטלף להתעמת עם אלפרד על כך.
הפינגווין, בסיוע קבוצה חמושה, בוגד בהיל ולוקח את כל הנוכחים במהלך הדיון הציבורי בין היל לדנט כבני ערובה. הפינגווין מכריז שהוא חלק מקבוצה המכנה את עצמה "הילדים של ארקהם" בראשות דמות רעולת פנים בשם ליידי ארקהם, והם מקדישים את חייהם לחשיפת השחיתות בעיר. בעקבות כך, באטמן נאלץ לעשות ברית הפכפכה עם קאטוומן נגד "הילדים של ארקהם", לפני מותו בידי הפינגווין, היל מודה בכך שהוא היה זה שהורה על ההתנקשות בחייהם של הזוג ויין. הפינגווין והילדים של ארקהם נמלטים בעודם מפרסמים רשימה מלאה של כל האנשים התמימים שתומאס ויין אשפז בכפייה ב"ארקהם אסיילום".
בעקבות התקפת קובלפוט, ברוס מאושפז בכפייה ב"ארקהם אסיילום" על ידי ראש העיר דנט כתוצאה. בעזרתו של מטופל מסתורי המאושפז במקום המכנה את עצמו "ג'ון דו", ברוס מגלה כי ויקי נולדה במוסד וכי שמה האמיתי הוא ארקהם. בנוסף, בעזרתו של ג'ון דו, ברוס מצליח לשחרר את עצמו בערבות ומחליט לחקור את ביתה של ויקי כבאטמן. בביתה של ויקי, באטמן מגלה כי ויקי רצחה את ההורים המאמצים שלה כדי להשתמש בחברה של אביה על מנת לאחסן את הסמים. באטמן מאוחר יותר מגלה כי קובלפוט השתמש בתפקידו החדש כמנכ"ל על מנת להשתלט על טכנולוגיית העטלף שלו. בינתיים, דנט, לאחר שנכנע לחלוטין לאישיותו המפוצלת, מכריז בפומבי כי הוא מעקל את אחוזת ויין על מנת לממן את מערכת הביטחון שלו, אשר במהלכה הוא עתיד להפציץ רובע שלם בעיר המכיל את מפקדתם של "הילדים של ארקהם". במהלך ההפצצה, דנט הורג אנשים חפים מפשע בתהליך. או אז נתונה לשחקן האפשרות להחליט האם ברצונו לעצור את קובלפוט או את דנט.
בהדרגה מעשיו של ברוס מתחילים לשפר את הדימוי הציבורי שלו והוא חוזר לתפקיד המנכ"ל של "תעשיות ויין". קייל עוזבת את גות'האם סיטי לאחר שגנבה מפתח מאסטר אלקטרוני המאפשר לה לעקוף כל טכנולוגיה הקשורה ל"תעשיות ויין". ברוס חוזר לאחוזת ויין, שם הוא מוצא הודעת וידאו מליידי ארקהם, אשר שבתה את אלפרד כבן ערובה. במהלך הודעת הווידאו, אלפרד מצליח לרמוז לברוס על מיקומו - המרתף שבביתה של ויקי. באטמן מגיע למקום, אך מגלה שהילדים של ארקהם ברחו עם אלפרד. במהלך חקירתו, הוא מגלה כי בני הזוג וייל עינו והתעללו בויקי בילדותה, מה שלמעשה חיזק את רצונה לנקום. לאחר בחינת רמזים נוספים שאלפרד הותיר מאחוריו, באטמן מגלה כי ליידי ארקהם מתכננת לשחרר את האסירים ב"ארקהם אסיילום".
באטמן מגיע ל"ארקהם אסיילום" בדיוק בזמן בו ויקי משחררת את כל האסירים ובכך מחוללת מהומה מסיבית. בעוד המשטרה מנסה להתמודד עם המצב, באטמן רודף אחרי ויקי אל הקטקומבות של המוסד, שם היא מאיימת על באטמן שתהרוג את אלפרד אלא אם כן יחשוף את זהותו האמיתית. ללא קשר לבחירת השחקן, באטמן וויקי נלחמים אחד בשנייה, מה שמוביל לקריסת הקטקומבות. באטמן ואלפרד נמלטים מהריסות הקטקומבות בזמן שויקי נהרגת לכאורה.
פרקים
למשחק ישנם חמישה פרקים, שהופצו בהפרשים של כחודש זה מזה:
פיתוח
ברונר הצהיר כי המשחק יהיה דומה בטון האפל שלו למשחקים הקודמים שלהם - "The Wolf Among Us" ו"המתים המהלכים". בנוסף, "Telltale Games" עדכנו את מנוע המשחק שלהם על מנת להגיע לתוצאות המקסימליות והמשופרות ביותר שלהם.
ביקורת
המשחק קיבל בעיקר ביקורות חיוביות מהמבקרים, ששיבחו את המנוע המשחק המחודש והמשופר, את קטעי הפעולה והטון האפל והבוגר של המשחק. עם זאת, הביקורות עבור עלילת המשחק וכן נושאים טכניים במהלך המשחק היו מעורבות.
פרק ראשון: "Realm of Shadows" ("עולם הצללים")
האתר "Metacritic" נתן לגרסת ה-PC ציון של 74/100, על סמך 39 ביקורות, לגרסת ה-PS4 את הציון 70/100 על סמך 22 ביקורות ולגרסת ה-XONE את הציון 65/100 על סמך 15 ביקורות.
פרק שני: "Children of Arkham" ("הילדים של ארקהם")
האתר "Metacritic" נתן לגרסת ה-PC ציון של 73/100, על סמך 10 ביקורות, לגרסת ה-PS4 את הציון 66/100 על סמך 13 ביקורות ולגרסת ה-XONE את הציון 83/100 על סמך 8 ביקורות.
פרק שלישי: "New World Order" ("סדר עולמי חדש")
האתר "Metacritic" נתן לגרסת ה-PC ציון של 73/100, על סמך 11 ביקורות, לגרסת ה-PS4 את הציון 74/100 על סמך 11 ביקורות ולגרסת ה-XONE את הציון 73/100 על סמך 7 ביקורות.
פרק רביעי: "Guardian of Gotham" ("מגינה של גות'האם")
האתר "Metacritic" נתן לגרסת ה-PC ציון של 73/100, על סמך 11 ביקורות, לגרסת ה-PS4 את הציון 73/100 על סמך 12 ביקורות ולגרסת ה-XONE את הציון 75/100 על סמך 7 ביקורות.
פרק חמישי: "City of Light" ("עיר האורות")
האתר "Metacritic" נתן לגרסת ה-PC ציון של 75/100, על סמך 14 ביקורות, לגרסת ה-PS4 את הציון 67/100 על סמך 12 ביקורות ולגרסת ה-XONE את הציון 76/100 על סמך 7 ביקורות.
המשך
במהלך יולי 2017 בכנס קומיק-קון, סן דייגו הודיעה "Telltale Games" כי למשחק תצא עונה שנייה אשר תכלול גם היא חמישה פרקים ותיקרא "באטמן: האויב שבפנים", וכי הפרק הראשון של העונה השנייה עתיד לצאת ב-8 באוגוסט 2017, עבור אנדרואיד, iOS, OS X, Microsoft Windows, PlayStation 3, Xbox 360, PlayStation 4, ו-Xbox One. העונה השנייה תתמקד בניסיונותיו של באטמן לסכל את תוכניתו של איש החידות, גאון קרימינלי אשר חזר לגות'האם לאחר היעדרות ממושכת ובנוסף, בניסיונותיו הן של ברוס והן של באטמן להתמודד מול ג'ון דו, אסיר נמלט שברוס פגש במהלך תקופת היכלאו ב"ארקהם אסיילום", בזמן שברוס לא יודע כי זהותו האמיתית של ג'ון דו היא למעשה "הג'וקר". העונה השנייה אמנם מתפקדת כמשחק עצמאי ואינו דורש את העונה הראשונה, אך במידת רצונו של השחקן, הוא יוכל לשלב את הבחירות שבחר בעונה הראשונה אשר יכולות להשפיע באופן משמעותי על קשת העלילה של העונה השנייה.
אבולצי
אבולצי (בבלארוסית: Абольцы; ברוסית: Обольцы, אובולצי; בפולנית: Obolce, אובולצה; במקורות יהודיים: אבוליץ) היא עיירה חקלאית במחוז משנה טולוצ'ין במחוז ויטבסק בבלארוס.
גאוגרפיה
הכפר שוכן 22 ק"מ צפונית-מזרחית לטולוצ'ין ומחובר בכבישים מקומיים עם כבישים P15 ו-P25 המצטלבים בסמוך לכפר. כביש מהיר נוסף מוביל לקוחנובו. תחנת הרכבת הקרובה, למניצה, שוכנת 7 ק"מ צפונית-מזרחית (קו אורשה-לפל).
היסטוריה
האזכור הראשון של אבולצי הוא משנת 1387. אז הקים בה ולדיסלב השני יגיילו כנסייה, מהראשונות בשטחה של בלארוס המודרנית. היישוב מוזכר בשם אובולצ'י (Оболчи) ברשימת הערים הרוסיות במאה ה-14. באבולצי העתיקה נבנתה טירה כק"מ אחד ממרכז היישוב בן זמננו.
בתחילת המאה ה-16 הייתה אבולצי מרכז מחוז ויטבסק. כמה פריבילגיות של הדוכס קזימיר נשמרו, בהן העברת הרכוש המקומי לבויארים. במחצית השנייה של המאה ה-15 עברה אבולצי בין מספר בעלים. זיגמונט הראשון, מלך פולין, העניק את האחוזה לאשתו בונה ספורצה.
באמצע המאה ה-16 איבדה אבולצי מחשיבותה. בשנת 1543 החליפה המלכה בונה ספורצה את אבולצי ביישוב סמוליאני, ואבולצי עברה לבעלות משפחת האצולה סנגושקו. ברפורמה המנהלית-טריטוריאלית ב באמצע המאה ה-16, הפך אבולצי לחלק ממחוז אורשה שבוויטבסק.
ב-25 במרץ 1918 הפכה אבולצי לחלק מהרפובליקה העממית של בלארוס. משנת 1919 עד 1924 היה היישוב חלק מהרפובליקה הסובייטית הפדרטיבית הסוציאליסטית הרוסית של ברית המועצות. במרץ 1924 עברה אבולצי ל.
במלחמת העולם השנייה, מיולי 1941 עד יולי 1944, היה היישוב תחת כיבוש גרמניה הנאצית.
בשנת 1969 היו ביישוב 225 תושבים, ובשנת 1992 - 337 תושבים.
הקהילה היהודית
ב-14 באוגוסט 1941 או ב-26 באוגוסט, כחודש לאחר הכיבוש הגרמני, הוקם בעיירה גטו בו רוכזו כ-150 יהודיה באותה תקופה. הוקם יודנרט, היהודים נדרשו לשאת מעין טלאי צהוב והושתו עליהם עבודות כפייה.
מרקוס פרס חימנס
מרקוס פרס חימנס (בספרדית: Marcos Pérez Jiménez; 25 באפריל 1914 – 20 בספטמבר 2001) היה נשיא ונצואלה בשנים 1952–1958.
ביוגרפיה
פרס חימנס נולד לאב חקלאי ואם מורה בעיר מיצ'לנה במדינת טאצ'ירה. הוא סיים לימודים באקדמיה הצבאית של ונצואלה בשנת 1934, כראשון בכיתתו והמשיך את לימודים באקדמיה צבאית בפרו.
בשנת 1945 השתתף פרס חימנס בהפיכה הצבאית שהביאה לעלייתו לשלטון של רומולו בטנקור. בנובמבר 1948 תמך פרס חימנס בהפיכה נוספת, שהעלתה לשלטון חונטה שכללה את קרלוס דלגדו צ'לבו שכיהן כנשיא, פרס חימנס שכיהן כשר ביטחון ולואיס יוברה פאס שכיהן כשר החוץ. לאחר הרצחו של דלגדו צ'לבו בנובמבר 1950, הודיע פרס חימנס שהוא ויוברה פאס ימשיכו בשלטון על המדינה. בהמשך מונה חרמאן סוארס פלמריץ' לנשיא, ופרס חימנס נחשב לשליט האמיתי מאחורי הקלעים. נטען שפרס חימנס, שאף הואשם בחיסולו של דלגדו צ'לבו מחשש שיחזיר את השלטון לשליט נבחר, חיפש אזרח שיסכים לשמש כנשיא בובה, ולאחר סירוב של מועמד אחר, סוארס פלמריץ' הסכים.
בסוף נובמבר 1952 התקיימו בחירות לאספה מכוננת של ונצואלה. אולם משנודעו לחונטה תוצאות ראשונות של הבחירות שהראו על ניצחון לאופוזיציה, הם ביטלו את הבחירות ומינו את פרס חימנס לנשיא.
בשנת 1957 קיים פרס חימנס משאל עם על המשך שלטונו בה הוא זכה, לטענתו, ברוב גדול. אולם מעמדו הציבורי של פרס חימנס התערער ובינואר 1958 לאחר התגברות המהומות נגדו והתפטרות ממשלתו הוא הודח על ידי הצבא. פרס חימנס נמלט לרפובליקה הדומיניקנית וממנה עבר לארצות הברית והתגורר בדרום פלורידה. בשנת 1963 הוא הוסגר לוונצואלה בהאשמה שהימלטותו לקח עימו 200 מיליון דולר מאוצר המדינה. פתיחת משפטו לקחה זמן רב בין השאר בגלל הקושי למצוא שופטים שיסכימו לדון בעניינו. לאחר שהורשע הוא שוחרר ממעצרו מכיוון שהעונש היה קצר ממשך מעצרו. לאחר שחרורו הוא גלה לספרד. בשנת 1968 הוא נבחר לסנאט של ונצואלה ובעקבות זאת חוקק חוק האוסר על אסירים לשעבר לכהן בסנאט ובכך נמנעה כהונתו בסנאט. פרס חימנס נפטר בספרד בשנת 2001.
ג'יין ויימן
ג'יין ויימן (באנגלית: Jane Wyman; 5 בינואר 1917 - 10 בספטמבר 2007) הייתה שחקנית קולנוע אמריקאית זוכת פרס אוסקר לשחקנית הטובה ביותר ופרס גלובוס הזהב לשחקנית הטובה ביותר לשנת 1948 על תפקידה בסרט "ג'וני בלינדה". היא זכתה בשני פרסי גלובוס זהב נוספים על תפקידיה בסרט "הצעיף הכחול" ובאופרת הסבון "פלקון קרסט".
מאיר צבי סטמבלר
הרב מאיר צבי סטמבלר (נולד בתשל"ב) הוא מהדמויות הבולטות ביהדות אוקראינה. הוא משמש אחד משלוחי חב"ד בדניפרו, ייסד את הסמינר למורות 'בית חנה' בעיר, ומכהן כיו"ר "הפדרציה של הקהילות היהודיות של אוקראינה".
תולדות חיים
סטמבלר נולד בשנת תשל"ב בשכונת קראון הייטס לרב יעקב ולדבורה סימה. בילדותו עלתה המשפחה לישראל והוא למד בישיבות בירושלים, בלונדון ובמונטריאול. בשנת תשנ"א, כאשר עוד היה תלמיד ישיבה, נפתחו שערי ברית המועצות ונוצרה האפשרות לפעול בגלוי עם היהודים המקומיים. מספר ישיבות חב"ד בארצות הברית ובקנדה אישרו את נסיעתם של קבוצות בחורים למדינות ברית המועצות לשעבר לתקופה של שנה על מנת שיצטרפו לשלוחי הרבי מליובאוויטש המקומיים ויסייעו להם, והרב סטמבלר נשלח לדניפרו (בשמה הקודם דנייפרופטרובסק). בפועל תקופת השליחות שלו נמשכה כשנתיים לבקשת רבה של העיר ושליח חב"ד הרב שמואל קמינצקי.
ג'יין ויימן
ויימן הייתה רעייתו הראשונה של רונלד רייגן בתקופה שעדיין היה דמוקרט ולא רץ למשרה פוליטית.
מאיר צבי סטמבלר
תולדות חיים
לאחר שהשתדך עם רעייתו לבית סלומון (ראשון לציון) ביקש ממנו הרב קמינצקי לעבור לאחר החתונה להתגורר בדנייפרופטרובסק באופן קבוע ולהצטרף לשלוחי חב"ד בעיר. הזוג הצעיר שאל את הרבי מליובאוויטש וזכה למענה חיובי. חתונתם התקיימה בראש חודש כסלו ה'תשנ"ד, וכבר בחג החנוכה היה הזוג בביתו בדנייפרופטרובסק.
ג'יין ויימן
ביוגרפיה
ויימן נולדה בשם שרה ג'יין מאייפילד בעיר סנט ג'וזף שבמיזורי. הוריה היו מאנינג ג'פריס מאייפילד, עובד בחברת מזון וגליידיס הופ כריסטיאן, אסיסטנטית לרפואה. הוריה התגרשו כאשר הייתה צעירה מאוד וכשנה לאחר הגירושין מת אביה באופן פתאומי כשהוא בן 27 בלבד. אמה עברה להתגורר לבדה בקליבלנד והותירה את ויימן בידי זוגים הורים אומנים, אמה וריצ'רד פאלקס.
מאיר צבי סטמבלר
סמינר 'בית חנה'
בשנת תשנ"ה ייסד הרב סטמבלר את סמינר 'בית חנה', שתוך שנים ספורות צבר תאוצה והוציא תחתיו למעלה מאלף מורות בעלות הכשרה מקצועית עם תעודה המוכרת על ידי משרד החינוך האוקראיני ומשרד החינוך הישראלי.
ג'יין ויימן
ביוגרפיה
ויימן גדלה בסביבה משמעתית ומחמירה מאוד כאשר אביה המאמץ עבד בתפקיד בכיר ביותר במחלקת הבילוש של סנט ג'וזף. במסגרות החינוכיות והחברתיות שלה השתמשה בשם ילדותה שרה ג'יין פאלקס. לאחר מותו של אביה המאמץ נסעה ביחד עם אמה המאמצת ללוס אנג'לס במטרה לצבור ניסיון משחק על במות ובסרטים.
מאיר צבי סטמבלר
סמינר 'בית חנה'
הקמת הסמינר התרחשה בעקבות הצעתו של לוי לבייב לייסד סמינר להכשרת מורות יהודיות. זהו המוסד היהודי היחיד במדינות ברית המועצות לשעבר ואחד הבודדים בעולם שנותן תואר MA ו-BA לתלמידיו. המכון נכלל ברשת החינוך 'אור אבנר' והפך להיות עד מהרה להיות "הלב" של הרשת, כשהוא מכשיר כאמור למעלה מ-1,000 מורות שחלקן הגדול עובדות כיום במוסדות החינוך הרבים לסוגיהם השונים בכל מדינות ברית המועצות לשעבר, בישראל, בארצות הברית, קנדה ובכמה מדינות באירופה שבהן יש ריכוז של יהודים דוברי רוסית.
ג'יין ויימן
ביוגרפיה
היא נישאה לראשונה בחייה בגיל 16 לארנסט יוג'ין ויימן, ממנו התגרשה זמן קצר לאחר מכן, היא אימצה לעצמה כשם במה את שם משפחתו "ויימן".
מאיר צבי סטמבלר
הפדרציה היהודית באוקראינה
בשנת תשנ"ט, עם התמסדות הקהילות היהודיות במדינה ופריחתן, עלה הצורך להקים את איגוד הקהילות היהודיות במדינה והוא התבקש לעמוד בראשו. במסגרת זו הוא דואג למאות הקהילות היהודיות הפזורות בכל רחבי אוקראינה ועומד בקשר הדוק עם כלל רבני הערים – רובם שלוחי חב"ד. פעילותו מתמקדת בייצוג השלוחים מול השלטונות, בעזרה להשגת מחירים נוחים למוצרים שונים המתאפשרת בעקבות הזמנה מרוכזת של כלל הקהילות היהודיות במדינה.
ג'יין ויימן
קריירת משחק
ויימן החלה את דרכה בהוליווד בתפקידים קטנים לקראת סוף שנות ה-30 ובתחילת שנות ה-40 בסרטים"הנסיכה אור'ורק" בתפקיד ג'ין קמפבל ו"Larceny, Inc." של לויד בייקון לצידו של אדוארד ג'י רובינסון. ויימן זכתה למעמד של כוכבת לראשונה בשנת 1945 לאחר שהופיעה בדרמה הקלאסית של בילי ויילדר "סוף השבוע האבוד" בתפקיד הלן ג'יימס חברתו של הסופר האלכוהוליסט דון בירנמן (ריי מילאנד). ויימן הגיעה לשיאה מבחינתה בשנת 1948 כאשר זכתה בפרס אוסקר לשחקנית הטובה ביותר ובפרס גלובוס הזהב לשחקנית הטובה ביותר על תפקידה בדרמה של ג'ין ניגולסקו "ג'וני בלינדה" בתור החרשת-אילמת בלינדה מקדונלד. היא הייתה מועמדת לפרס אוסקר נוסף בשנת 1946 על הופעתה בתור אורי באקסטר בדרמה המשפחתית של קלרנס בראון "העופר", בשנה זו הופיעה ויימן גם בדרמה המוזיקלית של מייקל קורטיז "לילה ויום".
בשנת 1950 הופיעה ויימן בסרט הפשע של אלפרד היצ'קוק "פחד במה" בתפקיד השחקנית איב גייל ובביבר הזכוכית בתפקיד לורה וינגפילד. ויימן זכתה בשנת 1951 בפרס גלובוס זהב שני והועמדה לפרס אוסקר שלישי על הופעתה בתפקיד האלמנה לולו מייסון בדרמה "הצעיף הכחול". להישג זה הוסיפה ויימן באותה השנה גם הופעה בקומדיה המוזיקלית של פרנק קפרה "קבלו את החתן" בתפקיד אמדאל ג'ונס לצידו של השחקן והמוזיקאי המצליח ביל קרוסבי. ויימן הועמדה בפעם הרביעית לפרס אוסקר ראשי בשנת 1954 על הופעתה בתפקיד הלן פיליפס המתעוורת בדרמה "השגעון הנפלא" של דאגלס סירק איתו שיתפה פעולה גם במלודרמה המשפיעה " כל שהשמים מרשים", בשני הסרטים שיחקה לצידו של רוק הדסון.
במהלך הקריירה שלה בקולנוע עבדה ויימן גם עם רוברט וייז בדרמה "כל כך גדול" ועם וולט דיסני בהפקות הילדים "פוליאנה" בתפקיד פולי הארינגטון דודתה של הילדה פוליאנה (היילי מילס) ו"להתראות!" בתור קייטי ווילארד. ויימן זכתה להצלחה גם בסדרות הטלוויזיה בהן השתתפה, "Jane Wyman Presents The Fireside Theatre" שעל הופעותיה בה הועמדה פעמיים לפרס אמי ואופרת הסבון "פלקון קרסט", בה שיחקה לאורך שנות ה-80 בתפקיד אנג'לה צ'נינג בעלת אימפריה לייצור יין קשוחה ומרושעת, תפקיד עליו זכתה ויימן בפרס גלובוס הזהב לשחקנית הטובה ביותר בסדרת דרמה בשנת 1983.
חיים אישיים
בשנת 1937 נישאה בפעם השנייה בחייה לתעשיין השמלות מיירון פוטרמן, נישואים אלו החזיקו מעמד בקושי שלושה חודשים.
בשנת 1940 התחתנה ויימן עם השחקן רונלד רייגן, איתו היא הופיעה בסרט "אח עכברוש". הם התארסו ב"תיאטרון שיקגו". לוויימן ולרייגן היו ביחד שלושה ילדים: השחקנית מורין רייגן, בן שאימצו בשם מייקל שהיה לשדר רדיו וילדה נוספת שנפטרה מייד לאחר שנולדה. בשל חילוקי דעות פוליטיים ויימן ורייגן התגרשו בשנת 1948, אותה שנה בה זכתה ויימן באוסקר שלה.
בשנת 1952 התחתנה ויימן עם המפיק המוזיקלי פרד קראגר, היא התגרשה ממנו ב-1954, נישאה לו בשנית בשנת 1961 והתגרשה פעם נוספת בשנת 1965. היא לא נישאה שוב מאז.
ויימן נפטרה בנסיבות טבעיות בביתה שבעיר ראנצ'ו מיראג' שבקליפורניה ב-10 בספטמבר 2007 כשהיא בת 90.
מאיר צבי סטמבלר
הפדרציה היהודית באוקראינה
נכון לשנת תשע"ד מאגדת הפדרציה תחתיה מאה ושמונים קהילות יהודיות, והיא הגוף היהודי החזק ביותר באוקראינה, וזוכה ליחס של כבוד מצד השלטונות ולשיתופי פעולה עם משרדי הממשלה השונים בארץ וכן עם לשכת רה"מ.
הרב סטמבלר הוא ידיד אישי של נשיא אוקראינה היהודי וולודימיר זלנסקי, עומד בקשר הדוק עימו, כולל בתקופת המלחמה, ונחשב לדמות הרבנית הקרובה ביותר לזלנסקי.
פנגו (יישומון)
היסטוריה
היישומון הושק על ידי "מילגם חנייה סלולרית בע"מ", חברה ישראלית שהוקמה ביולי 2007 לאחר שחברת מובידום, המספקת שירותים טכנולוגיים לחניה סלולרית, וחברת מילגם בע"מ המתמחה במתן שירותים לרשויות מקומיות וגופים ממשלתיים, זכו במכרז ארצי להסדר חניה סלולרית שהוצא על ידי החברה למשק וכלכלה של מרכז השלטון המקומי בישראל. המכרז היה לתפעול המערכת לשלוש שנים, עד לשנת 2010.
בינואר 2012 נתבעה החברה בתובענה ייצוגית בגין הטעיה וגביית דמי שירות בניגוד לתנאי המכרז. בשנת 2014 הושג הסכם פשרה בתביעה בו הלקוחות יקבלו הטבה של שירות "תזכורת אישית" שמתריע כאשר הרכב זז והחניה לא הופסקה, במשך שמונה חודשים ללא תשלום.
ביולי 2012 רכשה קרן תשתיות ישראל כ-36% מ"קרדן שירותים מוניציפליים", בעלת השליטה במילגם, תמורת 55 מיליון ש"ח ובספטמבר 2018 מכרה אותה, תמורת 100 מיליון ש"ח, למשפחת וייל.
בשנת 2018 "קרדן טכנולוגיות" שמחזיקה בכמחצית מהבעלות בפנגו, נמכרה תמורת כ-58 מיליון ש"ח.
בנובמבר 2020 קרן תשתיות ישראל, הראל השקעות והיזם צבי ברק רכשו 44% מפנגו לפי שווי של חצי מיליארד ש"ח.
שירותים
מערכת פנגו מחוברת לכל הרשויות המקומיות בהן יש אכיפה בכחול-לבן. המערכת פועלת לפי מידע מהרשויות לגבי שעות האכיפה והתעריפים. מחיר החניה מחושב לפי זמן החניה בפועל. כאשר לקוח מפעיל שירות חניה באמצעות הטלפון הנייד או באמצעות האפליקציה בסמארטפון, נרשמת חניה במערכת פנגו. פקח שמגיע לבדוק את הרכב בודק ורואה שהרכב חונה תוך שימוש בשירות "פנגו". בנוסף משרת היישומון חניונים עירוניים ופרטיים שבהם הרכב מזוהה בכניסתו ומחויב על ידי היישומון ביציאתו.
בחניונים שבהם מוצעת חניה חינם מוגבלת בזמן (לציבור כולו או לתושבי היישוב שבו נמצא החניון) משמש היישומון לפיקוח על עמידה במגבלת זמן זו.
פנגו מציעה מגוון שירותים נוספים ורלוונטיים כגון "חניה ללא הפסקה" ללקוחות "פנגו סימפל", בו ניתן להחנות את הרכב כמה זמן שרוצים ללא דאגות. שירות "זזתי" לסיום חניה, בו המערכת מזהה כי הרכב התחיל בנסיעה ומסיימת את החניה באופן אוטומטי וכך נחסך כסף ללקוח.
כמו כן, ניתן לקבל מסרון תזכורת אשר מתריע כי זמן החניה ששולם עבורו עומד להסתיים. ניתן לסיים את החנייה באמצעות האפליקציה או בחיוג למספר טלפון הייעודי לשם כך.
פנגו מציעה את שירות "צייד החניה" - השירות מנווט את לקוחות "פנגו" ישירות למקום החניה. פנגו תציג חניות פנויות אונליין ותסייע במציאת חניה בחניונים ובחניות רחוב בזמן אמת.
פנגו מציעה את שירות "לאן הגעתי" שמסייע לזהות את אזור החניה במקרים בהם לא ברור באיזו רשות מקומית נמצאים או מהן ההנחיות העירוניות של החניה באזור המבוקש.
פעילות בינלאומית
יישומון “פנגו” (באנגלית - PaNGo) שווק בעולם על ידי חברת מובידום, שמחזיקה בזכויות על המותג מחוץ לישראל. בין השאר בארצות הברית בערים פילדלפיה, פניקס ואחרות לאחר זכייתה במכרזים המקומיים, בעיר וולפסבורג בגרמניה, בפולין ובברזיל. בסוף 2016 מכרה מובידום את נכסיה ופעילותה בארצות הברית, לאחר שלא הצליחה לחדור כפי שחזתה לשוק האמריקאי.
רוזנות וירטמברג
רוזנות וירטמברג הייתה רוזנות שהתקיימה בדרום גרמניה בין השנים 1083–1495, ולאחר מכן קיבלה מעמד של דוכסות, ובשנת 1806 הפכה לממלכת וירטמברג.
היסטוריה
בשנת 1083 הוקמה רוזנות וירטמברג על ידי קונרד הראשון, רוזן וירטמברג, ששלט בנחלה שהקיפה את טירת וירטמברג, כחלק מדוכסות שוואביה שנשלטה על ידי בית הוהנשטאופן. הרוזנות גדלה בהתמדה, ובעיקר תחת שלטונם של אולריך הראשון, רוזן וירטמברג, אולריך השני, רוזן וירטמברג ואברהרד הראשון, רוזן וירטמברג. אולריך הראשון ניצל את שקיעת בית הוהנשטאופן, וסיפח שטחים רבים שהשתייכו להוהנשטאופנים. אברהרד הראשון הכפיל את שטח הרוזנות, והעביר את מקום מגוריו לשטוטגרט. בשנת 1381 צורפה לרוזנות דוכסות טק, ובשנת 1397 צורפה ממפלגארד אף היא לרוזנות, על ידי נישואי אברהרד הרביעי, רוזן וירטמברג להנרייט, רוזנת מונבליאר.
בשנת 1442 חולקה וירטמברג בין אולריך החמישי, רוזן וירטמברג-שטוטגרט ללודוויג הראשון, רוזן וירטמברג-אורבאך, ובשנת 1482 חזר אברהרד החמישי, רוזן וירטמברג ואיחד את הרוזנות.
אלפונס דה פוליניאק
אלפונס דה פוליניאק (בצרפתית: Alphonse de Polignac 1826–1863) היה מתמטיקאי צרפתי שעסק בעיקר בתורת המספרים.
באותה שנה הציג בפני האקדמיה הצרפתית למדעים השערה נוספת שגרסה שכל מספר אי-זוגי הוא סכום של חזקה של 2 עם מספר ראשוני. 127 הוא דוגמה נגדית לטענה זו, כפי שעולה מבדיקה פשוטה של שבע החזקות של 2 שקטנות מ-127.
אליפות הנשים של AEW
אליפות הנשים של AEW (באנגלית: AEW Women's World Championship) היא תואר אליפות, השייך לארגון ההיאבקות All Elite Wrestling (AEW). האליפות הוכרזה ב-18 ביוני 2019. האלופה הנוכחית בפועל היא ת'אנדר רוזה. עקב פציעתה של רוזה באוגוסט 2022 ואי יכולתה להגן על התואר, טוני סטורם משמשת כאלופה הזמנית.
היסטוריה
ב-18 ביוני 2019, הנשיא והמנכ"ל של AEW, טוני חאן, הכריז על תוכניותיו העתידיים ליצור אליפות נשים ואליפות זוגות נשים. מנהלת המותג הראשית, ברנדי רודס, הכריזה שאליפות הנשים של AEW תיחשף ב-31 באוגוסט במסגרת האירוע All Out, והזוכה הראשונה תוכתר ב-2 באוקטובר בתוכנית הבכורה של AEW ברשת TNT, בשם Dynamite. שתי המשתתפות בקרב על התואר הגיעו למעמד זה לאחר ניצחונותיהן בקרבות באירוע All Out. המשתתפת הראשונה שהעפילה הייתה ניילה רוז, שניצחה בקרב הקזינו באטל רויאל נשים במסגרת המופע המקדים לאירוע, בעוד שמאוחר יותר, ריהו הפכה למתמודדת מולה לאחר ניצחונה על היקארו שידה. בפרק הבכורה של התוכנית השבועית Dynamite, ריהו ניצחה את רוז והפכה לאלופת הנשים הראשונה בתולדות הארגון.
נמל התעופה הבין-לאומי של אנטליה
נמל התעופה הבינלאומי של אנטליה (בטורקית: Antalya Uluslarası Havalimanı) הוא נמל תעופה השוכן לחופו של הים התיכון, כעשרה קילומטרים ממזרח למרכז העיר אנטליה שבדרום טורקיה. בנמל התעופה פועלים שני טרמינלים בינלאומיים וטרמינל נוסף לטיסות פנים, ובשנת 2012 עברו דרכו כ-25 מיליון נוסעים, והוא דורג במקום השני בטורקיה, לאחר נמל התעופה הבינלאומי איסטנבול אטאטורק באיסטנבול. בנמל שלושה מסלולי טיסה מקבילים, בכיוון צפון-דרום, אך המערבי שבהם שמור לשימושו של חיל האוויר הטורקי. בשנת 2011 הכתירה מועצת שדות התעופה הבינלאומית (Airports Council International) את הנמל כטוב באירופה בקטגוריה של 10-25 מילוני נוסעים.
בתי הנתיבות
בתי הנתיבות בנמל התעופה פועלים באופן עצמאי זה מזה, ושני הטרמינלים הבינלאומיים מרוחקים זה מזה.
נתוני תנועה
קצב גידול תנועת הנוסעים בנמל היה מהיר, ובתוך כעשור, מ-2003 עד 2012, הוא הוכפל פי שניים וחצי. תנועת הנוסעים בנמל מתאפיינת בתנודתיות קיצונית לאורך חודשי השנה, המאפיינת יעדי טיסות שכר הפועלות על בסיס עונתי. להלן נתוני תנועת נוסעים בנמל:
סטיוארט ליטל 3: הזמנה לטבע
תקציר העלילה
סטיוארט ומשפחתו (כולל מונטי שהתגנב למכונית) נוסעים למחנה. כשהגיעו לשם סטיוארט וג'ורג' התיידדו עם ילדה בשם ברוק אשר סיפרה להם על "החיה" וסטיוארט התיידד עם בואש בשם ריקו המנסה להשיג אוכל בשביל "החיה". סטיוארט וג'ורג' הצטרפו ל"צופי האגם" יחד עם הילדה ברוק ועוד ילדים נוספים בעוד אבא שלו הוא עוזר המדריך. ג'ורג' הצליח מאוד בכישוריו אולם סטיוארט הסתבך בעקבות היותו עכבר אולם בזכות ריקו, סטיוארט למד איך לשרוד בטבע ובתמורה סטיוארט הזמין אותו לארוחה עם כל המשפחה. ריקו עשה עסקה עם החיה כאשר הוא מביא את סנובל כדי לתפוס אותו וסטיוארט יוצא להרפתקה כדי להצילו. סטיוארט וסנובל ניסו לברוח אולם החיה כמעט תפסה אותם, למרבה המזל ריקו הגיע וניצח את החיה באמצעות הפצת ריח. לאחר שהחיה הועברה לגן החיות, ריקו הודה לסטיוארט על זה שהוא לימד אותו שהוא (ריקו) טעה שניצל אותו. סטיוארט נפרד מחברו החדש, וג'ורג' נתן לברוק את משחק הווידאו שלו וקיבל נשיקת פרידה ממנה. לאחר מכן כל משפחת ליטל (ומונטי) חזרו הביתה מאושרים.
אבאזה סיאבוש פאשה הראשון
אבאזה סיאבוש פאשה הראשון (בטורקית: Abaza Siyavuş Pasha I, נולד בערך בסביבות 1611 - מת ב-25 באפריל 1656) היה איש צבא ופוליטיקאי עות'מאני ממוצא אבזי, שכיהן פעמיים לזמנים קצרים כוזיר גדול של האימפריה העות'מאנית בימי שלטונו של מהמט הרביעי, בשנת 1651 ובשנית ב-1656. מילא גם תפקידים של מושל בארזורום, בדיארבקיר, בסיליסטרה ובבוסניה.
ביוגרפה
אבאזה סיאבוש פאשה היה ממוצא אבזי ובצעירותו היה שרת של מהמט (מחמד) אבאזה פאשה, הביילרביי של ארזורום (1576–1634) שהנהיג בשנת 1624 ובימי מוראט הרביעי בשנים 1626–1628 מרד נגד היניצ'רים. אחרי הוצאתו להורג של אדונו בשנת 1634 בגלל יופיו היוצא דופן נבחר לשרת בחצר הסולטן באיסטנבול. עלה בהמשך בהייררכיה הצבאית והמנהלית. בשנת 1638 התמנה לווזיר ובשנת 1640 מונה ל"קפודן פאשה", כלומר אדמירל של הצי הצבאי. בתוקף תפקיד זה נדרש בשנת 1642 להילחם בקוזקים ולכבוש מחדש את המבצר אזוב, אך נכשל. בהמשך התמנה אבאזה פאשה סיאבוש למושל (ואלי) בכמה מחוזות באימפריה, כולל ארזורום (1643), אנטוליה (1646), דיארבקיר (1647) ובודה (בטורקית בודין)(1648). משם הועבר למחוז "אזי" (Özi - לפי השם הטורקי של העיר אוצ'קוב) שעל חוף הים השחור) והקרוי גם "אלייט סיליסטרה", לפי העיר שבדרום דוברוג'ה (בימינו - בבולגריה).
ב-5 במרץ 1651 אחרי מרד סוחרים וחיילים באיסטנבול, נגד מדיניות הקיצוצים הנקוטה על ידי הווזיר הגדול מלק אהמט פאשה, הוחלף הלה בתפקיד על ידי אבאזה סיאבוש פאשה (הראשון). אולם ב-27 בספטמבר 1651 בהשפעת האחראי על נכסי ההקדש והנשים הראשיות הסולטנות ולידה קסם וטורחאן חדיג'ה, פיטר אותו הסולטן מתפקידו ומינה במקומו את גרוג'ו מהמט פאשה. סיאבוש נשלח לכלא בוספורוס שנועד לנידונים למוות. כמעט הוצא להורג אלמלא התערבות הוולידה סולטאן קסם שהצילה את חייו. הופקעו עם זאת כל נכסיו ומיליוני ארנקי הכספים שהיו ברשותו כך שעצם העברתם לאוצר הסולטן שיפר בן לילה את כלכלת האימפריה. סיאבוש נשלח לגלות במלקרה, באזור הים מרמרה. בשנת 1652 התמנה סיאבוש פאשה למושל בבוסניה (1653-1652) במקום פאזלי פאשה. ב-1653 כפאשה בסיליסטרה סחט מהשליט הוולאכי מאטיי באסראב סכום גדול של כסף תמורת הסגרת טוען לכתר. ב-5 במרץ 1656 אחרי כהונה בת מספר שעות של זומזן פאשה, סיאבוש התמנה במקומו שוב לווזיר גדול. נפטר זמן קצר אחרי כן ב-25 באפריל 1656 ממחלת חום בגיל 45. בוינויאראלי מהמט פאשה ירש את תפקיד הווזיר הגדול. אבאזה פאשה הובא למנוחות בדיוואניולו באיסטנבול, במסגד אטיק עלי פאשה.
יאנה בורצ'סקה
יאנה בורצ'סקה (במקדונית: Јана Бурческа; נולדה ב-6 ביולי 1993) היא זמרת מקדונית, שייצגה את מקדוניה בתחרות האירוויזיון לשנת 2017 שהתקיימה באוקראינה.
בורצ'סקה נולדה בבירת מקדוניה, סקופיה. התפרסמה לראשונה בשנת 2010, בגיל 17, כאשר השתתפה בתוכנית הריאליטי "Macedonian Idol" (המקבילה המקדונית ל"כוכב נולד" בישראל), וסיימה במקום החמישי. בשנת 2011 מונתה בורצ'סקה כשגרירה על ידי יוניסף בקמפיין לאומי למניעת אלימות בבתי ספר. בשנים 2012, 2013 ו-2015 השתתפה בתחרות השירים הלאומית השנתית "Skopjefest". בורצ'סקה נבחרה על ידי תאגיד השידור המקדוני (MRT) בבחירה פנימית לייצג את המדינה בתחרות אירוויזיון 2017, עם השיר "Dance Alone" ששובץ בחצי הגמר השני שייערך ב-11 במאי, במקום הרביעי בסדר ההשמעה (עם פרישת רוסיה השיר קודם להיות השלישי בסדר ההשמעה). באירוויזיון 2017, הודיעה שהיא בהיריון ובנוסף, קיבלה הצעת נישואים מחבר שלה, אלכסנדר.
פיודור קוזנצוב
פיודור איסידורוביץ' קוזנצוב (ברוסית: Фёдор Исидорович Кузнецов; 29 בספטמבר 1898 - 22 במרץ 1961), היה מפקד בכיר שפיקד על כוחות במהלך מלחמת העולם השנייה.
קריירה צבאית
קוזנצוב נולד ב-29 בספטמבר 1898 בכפר בפלך מוהילב. בשנת 1916 התגייס לצבא האימפריה הרוסית, ולחם בשורותיו במהלך מלחמת העולם הראשונה, ואף נפצע כמה פעמים. במהלך שירותו בצבא האימפריה הרוסית עבר קורס קצינים מזורז. בשנת 1919 התגייס לצבא האדום, ולחם בשורותיו במהלך מלחמת האזרחים ברוסיה. לאחר מכן שירת קוזנצוב בתפקידים שונים, וביולי 1938 מונה לסגן מפקד המחוז הצבאי הבלטי, עמו השתתף במלחמת החורף נגד פינלנד, ולאחר מכן מונה למפקד האקדמיה של המטה הכללי של הצבא האדום, באוגוסט 1940 מונה קוזנצוב למפקד המחוז הצבאי צפון הקווקז, ובאוגוסט 1940 מונה קוזנצוב למפקד המחוז הצבאי הבלטי.
מלחמת העולם השנייה
בפרוץ המתקפה הגרמנית ב-22 ביוני 1941, היה קוזנצוב מפקד המחוז הצבאי הבלטי, שהפך לחזית הצפון-מערבית. ב-10 ביולי 1941 מונה קוזנצוב למפקד הארמייה ה-21, וב-14 באוגוסט מונה למפקד הארמייה ה-51. לאחר מכן מונה לסגן מפקד החזית המרכזית, וב-15 בנובמבר 1941 מונה למפקד הארמייה ה-61. לאחר מכן מונה למפקד האקדמיה של הצבא האדום, ולאחר מכן כיהן כסגן מפקד חזית וולחוב וסגן מפקד חזית קרליה.
לאחר המלחמה
בפברואר 1945 מונה קוזנצוב למפקד המחוז הצבאי אוראל ובשנת 1948 פרש מהצבא בעקבות מחלה. ב-22 במרץ 1961 מת קוזנצוב בביתו שבמוסקבה, ונקבר בבית העלמין נובודוויצ'יה.
תאודור שניידר
תאודור שניידר (בגרמנית: Theodor Schneider; 7 במאי 1911, פרנקפורט – 31 באוקטובר 1988, פרייבורג) היה מתמטיקאי גרמני הידוע בעיקר בשל פתרון הבעיה השביעית של הילברט. שניידר פרסם הוכחה למשפט גלפונד-שניידר בשנת 1935, מעט לאחר שאלכסנדר גלפונד הוכיח אותו באופן בלתי תלוי. המשפט עונה בחיוב לבעיה השביעית של הילברט וקובע שלכל a אלגברי שונה מ-0 ומ-1 ולכל b אי-רציונלי ab מספר טרנסצנדנטי.
ב-1949 הרחיב את המשפט והכליל אותו כך שיתפוס לפונקציות מרומורפיות נוספות.
חייו
שניידר למד בפרנקפורט בין השנים 1929–1934. הוא הוכיח את משפט גלפונד-שניידר בעבודת הדוקטורט שלו. לאחר מכן נעשה לעוזרו של קארל לודוויג סיגל באוניברסיטת גטינגן שם למד עד לשנת 1953. הוא היה לפרופסור באוניברסיטת ארלנגן בין השנים 1934–1953 ולאחר מכן בפרייבורג מ-1959 עד לפרישתו ב-1976. בזמן ששהה בפרייבורג שימש מנהל של המכון למחקר מתמטי של אוברוולפאך (1959–1963).
קוקריניקסי
קוקריניקסי (ברוסית: Кукрыниксы) הוא שם העט של שלישיית ציירים סובייטים שפעלו ביחד במשך עשרות שנים. על פעילותם הוענקו להם תואר "הצייר העממי של ברית המועצות", גיבור העמל הסוציאליסטי, 6 פעמים פרס ברית המועצות ופרס לנין (1965). שם העט כולל אותיות ראשונות של מיכאיל קופריאנוב, פורפירי קרילוב וניקולאי סוקולוב. עיקר התחום בו הם עסקו היה קריקטורה ואיורים לספרים.
בנוסף לציורים משותפים הם גם ציירו בנפרד.
העבודה המשותפת החלה עוד במהלך הלימודים במוסקבה. החל משנת 1922 קופריאנוב וקרילוב ציירו ביחד תחת שם העט "קוקרי" ו"קריקוף". באותן השנים סוקולוב צייר תחת השם "ניקס". בשנת 1924 השלישייה החלה לצייר ביחד תחת שם העט "קוקריניקסי". רוב העבודות היו קריקטורות לגיבורי הספרות. בהמשך, כאשר הציירים החלו לעבוד בעיתון פראבדה ובכתב עת סאטירי סובייטי קרוקודיל הם החלו להתרכז בסטירה פוליטית. במקביל הם המשיכו באיורים ליצירות של סופרים רוסים כמו מיכאיל סלטיקוב-שצ'דרין, אנטון צ'כוב, מקסים גורקי, אילף ופטרוב ועוד. הם פרצו לתודעה כלל ארצית עם תחילת מלחמת העולם השנייה כאשר כרזה עם ציור שלהם הייתה בין הראשונות שהופיעו ברחובות הערים. קריקטורה פוליטית על ראשי השלטון הנאצי המשיכה להיות במרכז היצירות של קוקריניקסי במשך כל תקופת הלחימה. קריקטורות המשיכו להופיע בדפי פראבדה באופן כמעט יום-יומי גם לאחר המלחמה. לאחר המלחמה הם ציירו מספר ציורים גדולים על הנושאים הקשורים לאירועי המלחמה. קוקריניקסי גם הגיבו בצורה חריפה לאירועים במדיניות פנים כמו משפט הרופאים, המאבק נגד קוסמופוליטיות תוך תמיכה בלתי מסויגת במדיניות הממשל. לאחר שנת 1967 גם המדיניות הישראלית הייתה במוקד הקריקטורות של קוקריניקסי.
אברהם בנימין זילברברג (קוטנא)
הרב אברהם בנימין בייניש זילברברג (תקצ"ט, 1839–כ"ז בכסלו תרמ"ז, 1887) היה רבה של קוטנא ולאחר מכן רב ואב"ד וירשוב שבפולין.
תולדותיו
נולד בפולין, לרב משה יהודה לייב זילברברג, בעל "זית רענן". בצעירותו למד תורה אצל אביו.
בשנת תרי"ז (1857) עזב אביו את הרבנות בקוטנא, עלה לארץ ישראל והתיישב בירושלים. את מקומו ברבנות תפס בנו אברהם בנימין בייניש. כעבור זמן עזב את קוטנא והתמנה כרב ואב"ד וירשוב.
בחודש תמוז בשנת תרכ"ד, עלה לארץ ישראל לבקר את אביו, וחזר לוירשוב בחודש תשרי לאחר החגים. בהמשך עבר לווארשה שם כיהן כמורה צדק.
נפטר בנר שלישי של חנוכה ה'תרמ"ז.
DJ Sammy
סמואל בוריה (נולד ב-19 באוקטובר 1969 בפלמה דה מיורקה), המוכר בשם הבמה די.ג'יי סמי (DJ Sammy), הוא DJ ומפיק מוזיקלי ספרדי.
ביוגרפיה
בוריה החלה את הקריירה המוזיקלית שלו במהלך שנת 1984, בהיות בן 15 בלבד, כאשר החל לתקלט במועדונים שונים בפלמה דה מיורקה, בהם "Alexandra's", "Banana's", ו-"Zorba's". במהלך תקופה זו בוריה עברה הכשרה כטכנאי קול. באותה תקופה הוא גם עבד כתקליטן בתחנת הרדיו "Cadena Top". בשנת 1991 פגש את הרקדנית מארי ז'וזה והשניים החלו בהמשך לעבוד יחד במועדון "Zorba's Club" שבפלמה דה מיורקה. בשנת 1992, בוריה הפך לתקליטן הבית של המועדון "Joy Palace Club".
בנובמבר 1995 בוריה הוציא לשווקים את סינגל הבכורה שלו "Life Is Just a Game" בשיתוף עם מארי ז'וזה, אשר ביצעה את קטעי השירה. הסינגל הפך ללהיט והגיע בשיא למקום העשירי במצעד הספרדי. בהמשך הוא הוציא לשווקים גם את הלהיטים "You're My Angel" ו-"Prince of Love" אשר זכו לפופולריות רבה במיוחד במצעד הגרמני. ביוני 1998 בוריה הוציא לשווקים את אלבום הבכורה שלו "Life Is Just a Game". בוריה הקים בהמשך את חברת התקליטים "Super M Records".
בשנת 2002 הוציאו לשווקים את האלבום "Heaven" אשר הכיל מספר סינגלים שזכו להצלחה בינלאומית רבה במיוחד, בהם "Sunlight", גרסת כיסוי לשירו של בריאן אדמס "Heaven" בשיתוף עם הזמרת ההולנדית דו וגרסת כיסוי לשירו של דון הנלי, "The Boys of Summer".
בשנת 2004 בוריה הוציא לשווקים את האלבום "The Rise" שהכיל בין היתר את הלהיטים "Rise Again" (שהופיע בהמשך בפסקול של הסרט "It's All Gone Pete Tong"), וכיסוי לשירה של אנני לנוקס "Why".
בשנת 2007 בוריה הוציא לשווקים את הסינגל "Tired of Being Sorry" בשיתוף פעולה עם אנריקה איגלסיאס.
מאז 2006 בוריה הוציא לשווקים מספר סינגלים בסגנון טראנס פרוגרסיב בשיתוף עם גבריאל וורד, תחת שם הבמה "פרקר והנסון" (Parker & Hanson).
בוריה היה נשוי בעבר לזמרת Loona. מנישואים אלו יש לו בת (נולדה ב-10 בפברואר 2005).
שילה גל
שילה גל (1948 – 28 באוגוסט 2021) היה פוליטיקאי ישראלי, ראש המועצה האזורית גוש עציון בשנים 1979–1999.
ביוגרפיה
גל נולד לעקיבא ומרגלית, ניצולי השואה, שהשתייכו ל"קבוצת אברהם" שהקימה את קיבוץ כפר עציון. הוא נולד בירושלים לאחר שנשות וילדי הקיבוץ פונו ממנו בימים שלפני נפילת גוש עציון במלחמת העצמאות. שמו מורכב מראשי תיבות שמציינות את זיכרון הנופלים בקרבות על גוש עציון ב-1948: ש - לזכר שלושה מחברי כפר עציון שנפלו בקרב של שיירת העשרה. י - לזכר שיירת העשרה. לה - לזכר מחלקת הל"ה. אביו,, שנותר בקיבוץ, אישר את שמו במערכת הקשר. הוא נפל בקרב האחרון בכפר עציון בתאריך ד' באייר תש"ח, חודשיים לאחר הולדת בנו ולא זכה להכירו. בגיל 12 עבר גל עם אמו ואחיו לניר עציון שבכרמל, כפי שעשו משפחות אחרות מכפר־עציון.
בשנת 1967 היה גל בין אלה שחזרו והקימו מחדש את כפר עציון, והיה חבר בקיבוץ עד לשנת 1992 בה עבר ליישוב אלעזר שבגוש עציון. בשנת 1977 היה בין מקימי קיבוץ מגדל עוז. בשנת 1979 התמנה לעמוד בראשות המועצה האזורית גוש עציון. תפקיד אותו מילא במשך 20 שנה. גל היה ממייסדי מועצת יש"ע, יחד עם ראשי מועצות נוספים מיהודה ושומרון. בשנת 1995 רץ גל בפעם האחרונה לראשות מועצת גוש עציון. מולו התמודד יולי אדלשטיין – שכעבור שנה שובץ בצמרת "ישראל בעלייה" של נתן שרנסקי.
בשנת 1999 כיהן כיועץ לענייני התיישבות של אהוד ברק בעת שזה כיהן בתפקיד ראש ממשלת ישראל ושר הביטחון. בשנת 2000, חצי שנה לאחר כניסתו לתפקיד, פרש גל מהחיים הפוליטיים, לאחר שלקה באירוע מוחי. לאחר פרישתו, הוציא גל שלושה ספרים אשר קשורים כולם לכפר־עציון של טרום הקמת המדינה, ומחוברים ישירות גם לסיפור חייו.
לאורך שנותיו, פעיל היה שילה במאבקים נגד פינוי מתיישבים. בפינוי ימית הלך לתמוך במפונים יחד עם משפחתו, והיה פעיל בעוד מספר מאבקים.
חיים אישיים
נפטר ב-28 באוגוסט 2021.
לגל חמישה ילדים והוא התגורר ביישוב אלעזר.
סבתו מצד אביו היא צאצאית של הרב עקיבא איגר.
ספריו
בשנת 2007 הוציא לאור את ספרו "האם הופקר גוש עציון בתש"ח" בהוצאת רימונים.
בשנת 2008 הוציא לאור את ספרו "גבורת הנצורים" בהוצאה עצמית.
מליודוסיס
מליודוסיס חריף
בקבוצת המשנה של חולים שזוהו כחולים תקופת דגירה במחלה באופן אקוטי, תקופת הדגירה הייתה 9 ימים (הטווח המלא היה 1–21 ימים). חולים עם מליודוסיס סמוי עשויים לא להרגיש סימפטומים במשך עשרות שנים, התקופה הארוכה ביותר בין רגע ההידבקות המשוער לתופעות הקליניות יכולה להגיע עד 62 שנים. הפוטנציאל לדגירה ממשוכת ניתן לראות בחיילי הצבא האמריקאי אשר היו מעורבים במלחמת וייטנאם, והיה מכונה " פצצת זמן של וייטנאם". חומרת המחלה נעה בטווח גדול של מידות חומרה. בצורה הכרונית שלה, הסימפטומים יכולים להימשך חודשים, ומנגד יש גם צורה פתאומית בה יכול להופיע זיהום, אשר תסמיניו עשויים להופיע ולהחמיר תוך שעות בודדות.
ישנן וריאציות שונות של סיבוכים לפי אזורים שונים בעולם. למשל:מורסות בבלוטת מיצד האוזן (הפרוטיד) אופייני להתרחש אצל ילדים תאילנדים, ולעומת זאת תוארה רק פעם אחת באוסטרליה. לעומת זאת, מקרי מורסה בפרוסטטה נמצאים עד 20% בזכרים אוסטרלים אשר חולים במחלה, אבל הן לא מתוארות בשום מקום אחר. גם דלקת המוח וחוט השדרה היא סיבוך מוכר בצפון אוסטרליה אבל לא במקומות אחרים.
לעד כ-25% מהחולים, אין מוקד מסוים של זיהום והאבחנה נעשית בדרך כלל על תרביות דם או במשטח גרון. מליודוסיס יכולה להשפיע על כל איבר בגוף, למעט מסתמי הלב. תוארה דלקת קרום המוח כסיבוך משני לקרע מורסה במוח אבל לא תוארה כסיבוך ראשוני ישיר של המחלה. סיבוכים פחות נפוצים כוללים זיהום תוך-כליתי, מורסה בלימפה  (1.2–2.2%), מוגלה בשק קרום הלב, דלקת שריר הלב,  זיהום במדיאסטינום, ומורסות בבלוטת התריס ובאשכים.
מליודוסיס כרוני
בדרך כלל מוגדר על ידי משך הזמן של סימפטומים, כשאר הוא עולה על שני חודשים, מתרחשת אצל כ-10% מהחולים. יכול להיות מאוד דומה בתסמיניו הקליניים, לדלקות עור כרוניות, שקריר בריאות ולדלקת ריאות. מאוד דומה בפרט לתסמיני השחפת ועל כן לעיתים מכונה "שחפת וייטנאמית.
אבחון
אבחנה סופית נעשית על ידי תרבית האורגניזם מכל דגימה קלינית אפשרית, כי החיידק לעולם לא יהיה חלק נורמלי מקבוצת החיידקים הטבעיים של האדם. תעסוקה או תחביב קבוע אשר יוצרים חשיפה לבוץ יכולה לרמוז לנו על הידבקות במחלה. כמו כן, יש לייחס תשומת לב למטיילים החוזרים מאזורים אנדמיים. יש הטוענים שיש לשקול אפשרות של מליודוסיס בכל אדם בעל עבר של שהייה באזורים אנדמיים. גורמי הסיכון ללקות במחלה הם: סוכרת, תלסמיה, שימוש מסוכן באלכוהול, או מחלת כליות, ולעיתים קרובות מדווחים על היסטוריה של תעסוקה או תחביבים שכוללים חשיפה לבוץ או לשלולית מים עיליים. עם זאת, גם אנשים בריאים וכן ילדים יכולים להידבק במחלה. סריקה מלאה שכוללת (תרבית דם, תרבית כיח, תרבית שתן, משטח גרון ותרבית של כל מוגלה אשר הופרשה) צריכה להתבצע על כל המטופלים עם חשד שמדובר במליודוסיס. אבחנה סופית נעשית על ידי גדל חיידקים מהסוג המתאים למחלה, מכל אתר. משטח גרון הוא לא רגיש, אבל אם הוא חיובי הוא 100% ספציפי, וניתן להשוואה טובה לתרבית. ניתן לגלות זאת גם בתרבית שתן שעברה בצנטריפוגה, על מנת לשפר את רגישותה לחיידקים. לעיתים נדירות מומלץ תרבית מח עצם שיכול לצאת חיובי אפילו אם תרבית דם שלילית, אבל לרוב בדיקה זו לא מומלצת. טעות נפוצה שנעשו על ידי רופאים אשר לא מוכרים עם מליודוסיס (מחלה זיהומית) היא לשלוח דגימה רק מהאתר הנגוע בלבד ולא את כל הסריקה.
מבחן אשדאון, יכול להידרש כאשר התרבית נלקחה באופן לא סטרילי. ישנן חלופות גם לבדיקה זו, לאזורים שאינם אנדמיים, בהם לא ניתן לעשות בדיקת אשדאון. כעת, יש אף בדיקה שנובעת משתי הבדיקות האלו ועוזרת באבחנה מוקדמת של מליודוסיס. זאת משום שהיא ספציפית לחיידק הגורם למחלה. אבל, אינה ניתנת לשימוש רחב עדיין. ישנן ערכות מסחריות לבדיקת חיידקים, אבל פעמים רבות הן נכשלות במציאת החיידקים הרלוונטיים למחלה.