cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
בית החולים המלכותי (קופנהגן)
אטימולוגיה
Rigshospitalet מקוצר לעיתים קרובות RH ובמקום נקרא גם Riget (שפירושו 'הממלכה' או 'המלכותי'), ומכאן שמה של סדרת הטלוויזיה של לארס פון טרייר "הממלכה" שעלילתה מתרחשת בבית החולים ושל הגרסה האמריקאית מאת סטיבן קינג "הממלכה".
היסטוריה
Rigshospitalet נוסד ב-30 במרץ 1757 כבית החולים קונגליג פרדריקס, על שמו של המלך פרידריך החמישי וממוקם בברדגאדה במרכז קופנהגן. הבניינים תפוסים כיום על ידי המוזיאון הדני לאמנות ועיצוב.
מאז 1903 המדינה הייתה הבעלים של בית החולים (ואילו בתי חולים אחרים בדנמרק הם בבעלות המחוזות). בשנת 1910 שונה שם בית החולים והועבר למיקומו הנוכחי בעשרה בניינים נמוכים המקיפים גן מרכזי שתוכנן על ידי האדריכל מרטין בורץ'.
בשנת 1970 הוחלפו מרבית הבניינים בבניין בטון גבוה שתוכנן על ידי האדריכל יורגן שטרמוזה, בעוד שחלק מהמבנים הישנים שמסביב עדיין משרתים את בית החולים. בשנת 1995 הועבר בית החולים לאחריות Hovedstadens Sygehusfællesskab (HS, קרן נאמנות ההון של בית החולים) שבשנת 2007 נרשמה במחוז עיר הבירה. בשנת 2007 נבנה מנחת מסוקים על גג בית החולים. עד אז מסוקי הצלה ומסוקים שהעבירו חולים נחתו בפארק השכן.
ובינר
המושג ובינר (Webinar) הוא קיצור של המונח באנגלית – סמינר רשת (Web Seminar). ובינר הוא אירוע המתקיים ברשת האינטרנט ומאפשר אינטראקציה בזמן אמת בין המשתתפים בו. כוחו של הוובינר טמון ביכולותיו האינטראקטיביות - היכולת להציג, להעביר ולקבל מידע הקשור לכל המשתתפים ולדון בו. הוובינר יכול להיות מועבר כמצגת, כהרצאה, כסדנה או כסמינר, המתקיימים ברשת האינטרנט בזמן אמת. לרוב ישלב הוובינר אמצעים חזותיים ואלמנטים קוליים ויועבר לצופה אחד או לקבוצה של צופים, אשר לוקחים בו חלק במטרה לקבל מידע, לשתף, ללמוד או לשאול שאלות על תחום עניין, על מוצר או על תהליך.
ההיסטוריה של הוובינר
הטכנולוגיה להעברת מסרים בזמן אמת באמצעות טקסט הופיעה לראשונה בסוף שנות ה-80. לקראת אמצע שנות ה-90 כבר נפוצה טכנולוגיה זו בקרב גולשים; הצ'אט האינטרנטי ותוכנות להעברת מסרים מיידיים נכנסו לחיינו. אבל אחת מפריצות הדרך המשמעותיות הייתה היכולת לשתף מידע בוידאו בזמן אמת, באמצעות טכנולוגיה שפותחה בסוף שנות ה-90. תחילה שמשה הטכנולוגיה בעיקר לקיום שיחות ועידה, אך עם הזמן נוספו לה שימושים אחרים וביניהם הוובינר.
יתרונות הוובינר
הטכנולוגיה של הוובינר מאפשרת לקיים שיח דו-סטרי בזמן אמת עם הצד השני, יכולת שלמעשה מבטלת את אלמנט המרחק הפיזי. כך ניתן ליצור סביבה וירטואלית, קשר אישי וחוויה מעשירה, על אף העובדה שהמשתתפים אינם נמצאים כלל באותו החדר או אפילו באותה המדינה. כך יכולים המשתתפים לחסוך זמן וכסף שהיו מתבזבזים על נסיעות ולהשתתף בכנסים ובאירועים שהגעתם אליהם אינה אפשרית.
צילום דיגיטלי והיכולת לתקשר בזמן אמת מוסיפים לוובינר ממד אישי יותר מחוויית הגלישה הסטנדרטית, שבמהלכה הגולש הוא על תקן צופה או דובר בלבד שלא יכול לקבל ולתת משוב בזמן אמת. רוב המערכות הטכנולוגיות המאפשרות קיום של וובינרים, מאפשרות גם את הקלטתם. משתמשים שונים יכולים לעשות שימוש חוזר בהקלטה כרצונם, מכל מקום ובכל זמן. בעת שימוש בוובינר מוקלט, נמנעת אמנם החוויה של תקשורת דו-סטרית בזמן אמת, אך מרבית המערכות כן מאפשרות העברת מסרים כתובים באמצעות אימייל או הודעות לעורך הוובינר, כך שעדיין קיימת אפשרות ליצירת קשר, גם אם הוא לא בזמן אמת.
שימושי הוובינר
הוובינר הוא כלי שיכול לשמש כמעט כל קהילה, עסק, עמותה, או ארגון - כל אחד בהתאם לצרכיו ולקהל שאליו הוא פונה. הוובינר הפך לכלי מועדף בזכות היכולת שלו לפנות למספר גדול של אנשים הנמצאים במקומות שונים, ולהעביר הרצאה בתחום המשותף לכל המשתתפים. המשתמשים העיקריים בוובינר הם אנשי עסקים, משווקים, מורים ומרצים, אך בפועל ניתן ליהנות מתכונותיו גם בתחומים רבים אחרים.
יצירת ערך מוסף
השוק הרווי והתחרות הקשה דורשים מבעלי עסקים להיות יצירתיים יותר מתמיד וליצור ערך מוסף לחוויה שעובר הלקוח בתהליך הרכישה. השיווק בוובינר מאפשר להעניק לקהל את הערך המוסף, שיכול להתבטא בהרצאה מקצועית, או בסדנא למתעניינים בתחום המומחיות של מנחה הוובינר. הקהל מצדו מוצא תשובות לשאלותיו, מקבל העשרה וידע בתחום שמעניין אותו, ורואה בעסק כאוטוריטה מקצועית באותו התחום.
קשרי לקוחות
וובינר הוא כלי לבעלי עסקים שרוצים לפתח קשרי לקוחות, לייצר אמון, ולשמר לקוחות קיימים. אנשים קונים מעסקים שהם סומכים עליו, ונותנים אמון במי שהם מכירים. עסק המעביר מסר באמצעות הוובינר מכניס את האינטראקציה האישית לתהליך שהפך להיות מרוחק ומנוכר ובכך מאפשר למאזיניו להרגיש קרובים אליו אפילו אם הם כלל לא באותה המדינה. הוובינר מאפשר לשפת הגוף, האנרגיות והכריזמה שלנו להיות כלי עזר בבניית יחסי אמון וקשר עם הלקוחות לטווח ארוך שמסייעים רבות לתהליך המכירה.
לידיים ומכירות
קיום וובינר יכול להביא למציאת לידים ולסייע למכירות. אירוח וובינר באתר מביא עמו תנועה גדולה של גולשים. האנשים שנרשמים מראש לוובינר ומזינים כתובת מייל ופרטי קשר נחשבים ללידים איכותיים, משום שהם כבר הביעו רצון גלוי לקבל תמורה מהעסק ומעריכים את מה שיש לו להציע. המשתתפים בוובינר הם רובם ככולם אנשים שמתעניינים בנושא או במוצר ורוצים לדעת עליו יותר. כך יכול העסק להתמקד במאזינים ורצונותיהם, ולייצר רמה גבוהה של הסכמה שתהפוך במהרה לקנייה.
מסיבות עיתונאים והשקות
במקום להשקיע כסף במקום, בסידורי תחבורה ובאירוח מספר רב של משתתפים, ניתן לקיים את האירוע כוובינר. האמצעים הטכנולוגים מאפשרים את העברת המסר למאזינים במגוון דרכים, תוך יצירת התלהבות, הזדהות ויצירת התדמית הרצויה מבלי להתפשר על קיום פאנל שאלות ותשובות, ואינטראקציה עם העיתונאים. בונוס נוסף הוא האפשרות להקליט את האירוע ולשלוח למי שלא נכח בו בזמן אמת. העיתונאים מצדם ישמחו על הזמן בנסיעות שנחסך מהם, וישמחו לפגן בחזרה.
חומרים שיווקיים ומוצרי ידע
האפשרות להקליט את הוובינר יכולה להועיל לעסק גם לאחר שהסתיים הוובינר. הקלטת הוובינר מאפשרת לשתף אותו ברשתות חברתיות, להשתמש בו לקידום העסק, להעלותו לאתר העסק, או לשמור לשימוש עתידי. ניתן לערוך את הוובינר כסרטון שיווקי שישמש את העסק בהבאת לקוחות חדשים, ובהצגה של תחום ההתמחות שלו. ניתן גם להפוך את הוובינר למוצר ידע בתשלום. סרטוני העשרה והדרכה שהוקלטו יכולים לשמש כמוצר רווחי שאנשים ישלמו עבור האפשרות לצפות בו וללמוד ממנו. כך בעל העסק ממשיך להרוויח מתוצר קיים.
הצלף (ספר)
הצלף (באנגלית: One Shot), הוא הספר התשיעי בסדרת ספרים של הסופר הבריטי לי צ'יילד. הספר יצא לאור ב-2005.
עלילה
בספר זה, התשיעי בסדרת הספרים אודות ג'ק ריצ'ר, החייל לשעבר וחוקר פרטי, מגיע ריצ'ר לעיירה קטנה באינדיאנה שבארצות הברית, בעקבות תקרית ירי בעיירה. במהלך התקרית נרצחו חמישה בני אדם בידי צלף מתוך חניון בבנייה. הצלף משאיר אחריו שובל ראיות פורנזיות, המאפשר למשטרה לאתרו בקלות ולהכניסו למעצר.
כאשר ריצ'ר מגיע לאינדיאנה, בר כבר הוכה קשות בכלא ואיבד את זכרונו, כך שהוא משאיר את ריצ'ר ליצור מסקנות משלו עם הראיות הזמינות. ריצ'ר בתחילה מאמין כי בר אשם, אבל אחותו של בר, רוזמרי, משוכנעת בחפותו של אחיה ומפצירה בעורכת הדין הלן רודן להגן על אחיה. ריצ'ר מצליח לגייס את כתבת החדשות NBC, אן יאני, ובתמורה לשימוש במכונית שלה וביכולות של התחנה, היא מקבלת הבטחה לחשוף את מקרה בר.
ריצ'ר מגיע לקנטאקי למטווח הירי שבו הצלף התאמן, ולומד כמה עובדות מעניינות מגאני סמואל קאש, לשעבר אלוף צליפה בנחתים האמריקאים, שבבעלותו מטווח, שיגרמו לו לפקפק באיתנות של האשמה של בר. קאש אינו מוכן לחשוף מידע לריצ'ר אבל מסכים בחוסר רצון לדבר, אם ריצ'ר יהיה מסוגל לפגוע במרכז מטרה ממרחק של 300 מטר בירייה בודדת. אחרי שריצ'ר עושה שימוש במיומנות שלו כצלף ומצליח, קאש מציג לו את מטרות הנייר של בר ושל שותפו, מהם הוא למד שבר איננו צלף טוב כמו שנראה, ואף לוקה בפרקינסון, ואילו שותפו הוא צלף מעולה, אשר מפספס בכוונה.
בסיום הספר ריצ'ר מגייס את קאש, הלן ויאני לבצע תקיפה על ביתו של זק, בו אנשים שהצליחו לתפוס את רוזמרי. בכוחות משותפים הוא מצליח לחדור אל הבית ולחסל את כל עוזריו של זק, ולתפוס אותו בחיים. לאחר שמגיעים לבית חוקר המשטרה וסגניתו וכן התובע של העיירה, מתברר כי חוקר המשטרה הוא האדם המושחת מתוך המערכת, שסייע לכנופיה הרוסית.
עיבודים לקולנוע
הספר עובד גם לסרט פעולה שנקרא ג'ק ריצ'ר משנת 2012. את הסרט ביים כריסטופר מקווירי ומככב בו טום קרוז כג'ק ריצ'ר.
בסרט נעשו שינויים בפרטים רבים לעומת הספר שהפכו אותו לדרמטי יותר ורווי אקשן. הוסרו דמויות משמעותיות כמו רוזמרי אחותו של הצלף, וכתבת הטלוויזיה אן יאני. שינוי משמעותי נעשה בסצנת הסיום של הסרט, לא רק שהמיקום שונה מביתו של זק למחצבה, בנוסף זק ראש הכנופיה וקצין המשטרה אמרסון נהרגים בידי ריצ'ר, בעוד שבספר הם רק נעצרים.
חיל הגנת הגבולות
חיל הגנת הגבולות (איחוד של מערך הגנת הגבולות וחיל האיסוף הקרבי) הוא חיל בצה"ל הכפוף לזרוע היבשה שתפקידו הוא פעילות ביטחון שוטף, איסוף מודיעין קרבי ושמירה והגנה על גבולות ישראל.
החיל, שנקרא לפני יולי 2020 מערך הגנת הגבולות, כולל תחתיו חמישה גדודים אשר כונו בעבר חי"ר קל: קרקל, אריות הירדן, ברדלס, לביאי הבקעה ופנתר, וחמישה גדודי איסוף קרבי גזרתיים, המורכבים מתצפיתניות ולוחמים, כאשר חלק מהפלוגות הלוחמות הן מגדריות לבנים או לבנות בלבד וחלקן מעורבות.
בינואר 2020 צורפה יחידת הגששים של צה"ל לחיל הגנת הגבולות. כמו כן מערך נוסף אשר נמצא תחת החיל הוא מערך ההגמ״ר. (הגנת היישוב) מפקד חיל הגנת הגבולות הנוכחי הוא תת-אלוף עמית ימין.
מאפייני ותפקידי החיל
החיל כפוף לזרוע היבשה ומצוות את גדודי חי"ר גבולות יחד עם חמשת גדודי חיל האיסוף הקרבי.
גדודי חי"ר גבולות
מטרתם העיקרית של הגדודים היא ביטחון שוטף והגנה במרחב גבולות ישראל. בשעת חירום, ייעודם של הגדודים הוא לתפוס את משימת הגנת הגבולות במקום כוחות החי"ר המתמרנים שיכנסו לשטח אויב.
גדודי החי"ר עוסקים בפעילויות ביטחון שוטף ביהודה ושומרון ובגבולות ישראל עם מצרים וירדן ומשלבים לוחמים ולוחמות תחת מסגרת אחת. הגדודים השתייכו למערך הגנת הגבולות אשר הוקם בשנת 2017, אך רוב הגדודים היו קיימים לפני כן. טרם הקמת המערך היו מכונים הגדודים גדודי חי"ר מעורבים או "הגדודים המעורבים" (על אף שקיימים בצה"ל מספר גדודים ויחידות אחרים המשלבים לוחמים ולוחמות, כגון חטיבת החילוץ, מערך ההגנה האווירית, יחידות במשמר הגבול ובחיל התותחנים ועוד).
הקמת הגדודים המעורבים החלה כחלק ממגמה בצה"ל להוציא את לוחמי הדרג הראשון ואת חיילי המילואים ממטלת השמירה על "גבולות השלום" עם ירדן ומצרים, הנחשבים שקטים יחסית. הדבר מאפשר לכוחות אלו לפעול בגזרות הנחשבות מורכבות יותר, לפנות יותר זמן לאימונים ולחסוך כסף על ידי צמצום השימוש בחיילי מילואים. גיוס נשים לתפקיד קרבי שעד אז בוצע על ידי גברים בלבד משמש כפתרון לבעיית כוח האדם. הנשים מחליפות את לוחמי המילואים, חיל התותחנים וחיל השריון שהיוו את הכוח העיקרי בגבולות אלו עד אז.
הגדוד הראשון שהוקם היה גדוד 33 (קרקל). בעקבות הצלחת קרקל, שהביא לעלייה של כ-50% במוטיבציה של בנות לשרת בתפקידי לחימה, החלה הקמת שאר הגדודים. בשנת 2019 התפרסם מחקר על כך שחיילים המשרתים בחיל הגנת הגבולות סובלים ממוטיבציה נמוכה וחשים בלתי נחוצים למערכת הצבאית.
בשנת 2017 פרסמו רבני הציונות הדתית, כולל האגף הליברלי, כי השירות בגדודים המעורבים אסור על פי ההלכה.
גדוד קרקל (33)
גדוד קרקל הוא גדוד החי"ר הקל המעורב הראשון שהוקם בצה"ל ופועל תחת אחריות חטיבת פארן בגבול השלום עם מצרים. שם הגדוד מבוסס על חתול הקרקל אשר נפוץ באזור הערבה. 33, המספר של הגדוד, נבחר כדי לציין את 33 לוחמות הפלמ"ח שנפלו במלחמת העצמאות.
קרקל הוקם כגדוד בפברואר 2004 תוך איחוד פלוגות קרקל אשר היו מורכבות מבני גרעיני נח"ל ומתנדבות לשירות קרבי. הפלוגה הראשונה הוקמה בנובמבר 2000 כפלוגה נסיוניות ביוזמת הרמטכ"ל שאול מופז, על מנת להרחיב את מגוון התפקידים הקרביים המוצעים לבנות. לפלוגה גויסו כ-70 נשים ו-30 גברים. הפלוגה תפסה אחריות על גזרה באורך 136 קילומטרים מאילת ועד הר שגיא והתמקמה במוצב כרמית. כחלק מהלקחים ממלחמת עיראק, ב-2003, בתקופת האינתיפאדה השנייה, הוחלט על הרחבת פעילות פלוגות הקרקל אל רוב גזרת חטיבת הערבה, על מנת לשחרר יחידות חי"ר במילואים מתעסוקה פחות הכרחית ולתחזק את הכוח הרגלי של צה"ל. בתקופה זאת רשמו הפלוגות הישגים מבצעיים הכוללים תפיסת מחבל וסיכול הברחות בגזרתן. בעקבות ההחלטה על פתיחת פלוגת קרקל רביעית, הוחלט על איחוד הפלוגות לכדי גדוד חי"ר קל שיעודו שמירה על גבולות השלום עם ירדן ומצרים. כמו כן, לוחמים ולוחמות מהגדוד השתתפו בביצוע של תוכנית ההתנתקות.
ב-2007 הוקמה חטיבת שגיא כתגובה למסתננים ממדינות אפריקה דרך גבול מצרים ואליה הוכפף הגדוד. המעבר לגזרה הזאת, שהתאפיינה במספר רב של הברחות של סמים ובני אדם, אפשר לגדוד לממש יותר את ההכשרה שעברו הלוחמים.
מאז המעבר התפרסם הגדוד עם שתי התקלויות משמעותיות בגבול. הראשונה ב-2012 כאשר הוזעק כוח של הגדוד לזירת פיגוע של פעילי טרור כנגד כוח של חיל התותחנים שאבטח עבודות על הגבול באזור הר חריף. לוחמי הגדוד פתחו באש על המחבלים באמצעות מקלע ולאחר מכן הסתערו וחיסלו שני מחבלים, עליהם נמצאו מטול מסוג RPG-7, רימונים וחגורת נפץ. בפיגוע נהרג חייל מחיל התותחנים וחוסלו שלושה מחבלים. קלעית מהגדוד קיבלה צל"ש על כך שפגעה במחבל וגרמה לחגורת הנפץ של גופו להתפוצץ וכך חיסלה אותו.
בתקרית השנייה, ב-2014 הוקפץ כוח של הגדוד אל קבוצה של 23 מבריחים מארגון אל-קאעידה אשר תכננו לבצע הברחה בשווי של כ-1.5 מיליון שקלים. בעת ההגעה פתחו המחבלים באש על הכוח שהצליח להזעיק כוחות נוספים של הגדוד ולהשיב באש. במסגרת חילופי האש שנמשכו כ-40 דקות, בהן השתמשו המחבלים במקלעים ובטיל נגד טנקים נגד הכוח, נפצעו סרן אור בן-יהודה, מפקדת פלוגה בגדוד, והקשר שלה. באירוע חוסלו שישה מחבלים. על פעולתה זו הוענק לבן-יהודה צל"ש אלוף הפיקוד. בשנת 2018, לאחר החלטת צה"ל להעביר את כל גזרת עוטף ירושלים לאחריות חטיבת בנימין, כולל שכונות ממזרח ירושלים מעבר לגדר ההפרדה, נבחר גדוד קרקל לתפוס את הגזרה החדשה. הגדוד עזב לתקופה של חמישה חודשים את הגזרה הקבועה בגבול מצרים ועלה לראשונה לגזרה מבצעית ביהודה ושומרון. גורמים בצבא אמרו כי המהלך הזה מלמד על הבעת אמון מוחלטת בגדוד. בנובמבר 2018 שמה של חטיבת שגיא שונה לחטיבת פארן. הגדוד נותר כפוף לה, ואליו הצטרף גם גדוד ברדלס.
ב-20 במרץ 2020, במהלך סיור בגבול ישראל–מצרים, נתקלה כיתה של לוחמים תחת פיקודו של סמל אור בן נעים בחוליית מבריחים שפתחה עליה באש חיה. האירוע הסתיים בכך שהלוחמים נטרלו את המבריחים וסיכלו את ההברחה האלימה. ההתנהלות באירוע זכתה את הלוחמים בתעודת הערכה ממפקד הגדוד, הלוחמים גם קיבלו הצטיינות מח"ט וזכו בפרס הגבורה על ידי אלוף הפיקוד הרצי הלוי.
ב-3 ביוני 2023, נהרג לוחם הגדוד סמ"ר אוהד דהן בקרב חילופי האש במהלך סריקות אחר מחבל אשר חדר באותו בוקר את גבול ישראל–מצרים בגזרת הר חריף ; והרג שני לוחמי צה"ל.
גדוד אריות הירדן (41)
גדוד אריות הירדן הוקם בנובמבר 2014 ומאז הוא אמון על הביטחון השוטף בגזרת צפון בקעת הירדן, עמק בית שאן וגבול ירדן באזורים אילו. אורך הגזרה כ-120 קילומטרים, מעין גב עד פצאל. בגזרה מצויים העיירה טובאס, חמישה כפרים פלסטיניים ומחנה פליטים. הגדוד פועל תחת חטיבת הבקעה.
טרם הקמת הגדוד, השם שנבחר לו היה "ברדלס" אך לאחר מכן הוחלף לשמו הנוכחי. הגדוד הוקם על בסיס השדרה הפיקודית של גדוד לביא של חטיבת כפיר אותו הוחלט לסגור.
ב-15 ביולי 2018 עלתה לשידור בערוץ כאן 11 "יחידה מעורבת", סדרת דוקו-ריאליטי העוקבת אחר השירות המשותף ומתמקדת בגדוד.
גדוד ברדלס (277)
גדוד ברדלס הוקם באוגוסט 2015 ובשנים הראשונות להקמתו היה אמון על הביטחון השוטף בערבה, גזרה באורך של יותר מ-200 קילומטרים. הגדוד פועל תחת חטיבת פארן, בעבר פעל הגדוד תחת חטיבת יואב, אשר נוצרה על ידי איחוד חטיבת הערבה (החטיבה המקורית של הגדוד) וחטיבת אילת. עיקר התעסוקה של הגדוד בשנים 2015–2018 התנהלה בגזרת הערבה מול מבריחי סמים ואמל"ח ומהגרי עבודה המנסים להסתנן דרך הערבה לישראל. במרץ 2016 התקיים אימון משותף בין לוחמות מהגדוד ללוחמות של חיל הנחתים האמריקאי (מארינס). בתחילת דרכו, התקיימה ההכשרה של לוחמי גדוד ברדלס בבא"ח רגבים של חטיבת גולני. מאז הקמת בא"ח הגנת הגבולות בבסיס סיירים בשנת 2018, הכשרת הטירונים של הגדוד מתקיימת בבא"ח. לוחמי הגדוד עוברים הכשרה בת שישה חודשים בבא"ח ובבסיס אימונים שבטה הקטנה, לאחריה הם מצטרפים לפלוגות הוותיקות בקו המבצעי.
פירואט
פירואט (בצרפתית: pirouette) הוא תנועה גופנית בתחום הריקוד של סיבוב שלם של הגוף המתבצע על רגל אחת כשהרגל השנייה מורמת מהרצפה. משמעות המונח בצרפתית הוא להסתחרר או להסתובב. פירואט יכול להתבצע לשני כיוונים, כלפי פנים וכלפי חוץ: פירואט כלפי פנים מבוצע לכיוון הרגל התומכת, ופירואט כלפי חוץ מבוצע לכיוון הרגל המורמת. פירואט מתחיל בדרך כלל מעמידה רביעית, חמישית או שנייה. הרגל המורמת מהרצפה יכולה להיות בפוזיציות שונות: עראבסק, אטיטיוד, סור לה קודה פייה, פאסה ועוד.
חיל הגנת הגבולות
גדוד ברדלס (277)
ב-2018 שונה הגדוד מהאחראי על גבול הערבה לגדוד בעל גיזרה משתנה, ובעקבות כך עבר לתפוס גזרות מבצעיות באיו"ש, בגבול מצרים ובגבול ירדן הדרומי. בשנת 2020 החל תהליך הכשרתו של הגדוד (יחד עם גדוד קרקל) כגדוד מרחבי לגבול מצרים, ומטרתו העיקרית למנוע חדירות ולסכל הברחות אלימות של אמל"ח וסמים בגבול.
פירואט
מקור השם
קיימים מספר הסברים למקור השם. אפשרות אחת היא שבעבר, כאשר נערכו קרבות בין בני אדם הרוכבים על סוסים, שימש המונח כסיבוב על המקום עם הסוס. בדרך זו הרוכב יכול היה למנוע מעצמו להיות מותקף מאחור מכיוון שהוא נשאר כשפניו מופנות לעבר היריב, כך הוא שלט בתנועה. שליטה בפירואט הייתה חשובה בשביל לשרוד בקרב. בתקופת הבארוק הפכה הרכיבה לאומנות ומיומנויות של סוס ורוכב הודגמו בפירואט. האפשרות השנייה היא שהמילה פירואט באה מהמילה האיטלקית "פירולו" שפירושה: יתד קטנה. הסיבוב סביב רגל אחת דומה לסיבוב של יתד.
חיל הגנת הגבולות
גדוד ברדלס (277)
ב-3 ביוני 2023, חדר מחבל מצרי את גדר גבול ישראל–מצרים בגזרת הר חריף. במהלך האירוע נהרגו שני לוחמים מגדוד "ברדלס" — סמל ליה בן נון וסמל ראשון אורי יצחק אילוז. יותר מאוחר נהרג לוחם שלישי מגדוד "קרקל" — סמל ראשון אוהד דהן.
פירואט
הליך הפעולה
לכל סיבוב נדרשת הכנת הגוף לקראת הסיבוב. בהכנה לפירואט שתי הרגליים מכופפות ב"פלייה" כששתי כפות הרגליים מנוגדות זו לזו. העקבים שוקעים אל הרצפה כדי שיהיה אפשר "לקחת" תנופה. בתנועה זו, משקל הגוף על שתי הרגליים שווה, הידיים נפתחות מעמידה שלישית לשנייה כדי לקחת תנופה. הכוח לסיבוב בא מהידיים הנסגרות מעמידה שנייה.
חיל הגנת הגבולות
גדוד לביאי הבקעה (47)
גדוד לביאי הבקעה הוקם במרץ 2017 ומאז הוא אמון על הביטחון השוטף בגזרת דרום בקעת הירדן, העיר הפלסטינית יריחו ופאתיה, צפון ים המלח וגבול ירדן באזורים אילו. הגדוד פועל תחת חטיבת הבקעה. הגדוד הוקם על בסיס מפקדים שהגיעו בעיקר משאר גדודי החי"ר הקל, אך גם מחטיבות החי"ר הסדירות האחרות וחיל האיסוף הקרבי. עם הקמת הגדוד מונתה לתפקיד סגן מפקד הגדוד הקצינה רס"ן דנה בן עזרא, סמג"דית החי"ר הראשונה בצה"ל. בתום חצי שנה של פרק התעסוקה המבצעית הראשון של הגדוד התפרסם הגדוד לאחר שבמסגרת מבצע מארבים יזום תפס הגדוד חבורה של פלסטינים אשר יידו במספר מקרים בקבוקי תבערה על כלי רכב ישראלים בכביש 90. בנוסף, קיים הגדוד עשרות מעצרים, סריקות אמל"ח ומיפויים ופעל כנגד הפרות סדר במרחב העיר יריחו והכפרים השכנים. במסגרת הפעילות הגדודים נעצרו למעלה מ-100 פלסטינים החשודים בטרור, וכמו כן נתפסו גם כלי נשק.
ב-6 בפברואר 2023 השתתפו לוחמי ולוחמות הגדוד בפעולה שבה נהרגו חמישה מחבלי חמאס בעקבת ג'בר שליד יריחו.
גדוד פנתר (49)
גדוד פנתר הוקם בנובמבר 2022 ומיועד להיות גדוד תפר. בשני חודשי האימון המתקדם לוחמי ולוחמות "פנתר" מתאמנים עם גדודים 41 ו-47 ובמהלך ההכשרה מתמקדים בנושאים התואמים את ייעודם: התמודדות עם הפרות סדר, תצפיות, גישוש, כלבנות, מעצר ושיטור, לצד הכשרת הגנת גבולות ייעודית, המשותפת לכל החיל.
הגדוד יתמחה בהגנה במרחב התפר בחטמ"ר אפרים, בשגרה ובחירום, והוא יבצע מגוון משימות ביטחון שוטף כחלק ממאמץ ההגנה על ביטחון המדינה. הכוחות יפעלו במרחב התפר כנגד פעילות חבלנית עוינת - ויבצעו זאת על ידי יכולות חדשניות בתחום הרחפנות, ההונאה הטקטית, ההסוואה, האיסוף והיירוט לביצוע המשימה.
מפקד הגדוד הנוכחי הוא סגן-אלוף אביב אוחנה.
בית הספר להגנת הגבולות
בית הספר להגנת הגבולות הוא בסיס ההכשרה של כלל יחידות החיל, האחראי על טירונות, אימון מתקדם והכשרות הפיקוד. בית הספר שוכן במחנה מגן סיירים.
ציוד
הלוחמים והלוחמות בגדודי חי"ר גבולות מצוידים ברובי סער מסוג M-16 מקוצר וקלעים ברובה סער/קלעים מסוג M4A1. בין השנים 2009 ל-2017 השתמשו לוחמי גדוד קרקל ברוס"ר מסוג תבור, בו משתמשים כוחות החי"ר הרגילים, אך הוחלט לחזור ל-M-16. בנוסף, ללוחמות פותחו אפודי לחימה וקסדות המתאימים לצורת גופן. בנוסף לרובי סער, מצוידים הלוחמים והלוחמות גם במקלעים מסוג נגב ומאג ורובי צלפים.
ההתניידות מתבצעת על רכבי שטח כגון סופה M-240, דוד, זאב, האמר וכו'.
סמלים וכומתה
חיילי וחיילות גדודי החי"ר חובשים את הכומתה של חיל הגנת הגבולות, בצבע צהוב-חום מדברי מנומר, אשר החליפה את הכומתה הירוקה הבהירה של חטיבת הנח"ל, ששימשה את הגדודים עד הקמת המערך. חיילי החי"ר נועלים נעליים אדומות ולכל גדוד יש סיכה ייחודית, ותג הלקוח מסמל החטיבות תחתן הם פועלים.
לוחמי ולוחמות האיסוף הקרבי והתצפיתניות חובשים את כומתת האיסוף הקרבי, שצבעה צהוב מדברי חלק ונועלים נעליים שחורות.
גיא זו-ארץ
גיא זו-ארץ (נולד ב-21 במרץ 1973) הוא מנחה טלוויזיה, שחקן וזמר ישראלי.
ביוגרפיה
זו-ארץ נולד וגדל בשכונת קריית שלום בתל אביב, למשפחה יהודית-ספרדית דוברת-לאדינו ממוצא טורקי, יווני, וטריפוליטאי (סבו מצד אביו נולד בטריפולי שבלוב).
את שירותו בצה"ל עשה זו-ארץ בלהקת חיל האוויר.
לאחר שחרורו מצה"ל החל ללמוד משחק אצל הלל נאמן, ומשחק מול מצלמה אצל רות דייכס, וגם למד פיתוח קול.
בשנת 1997 החל זו-ארץ להשתתף באופרת הסבון "רמת אביב גימל".
בשנת 1999 השתתף בתוכנית "חבורת בולדוזר".
בשנת 2002 שיחק בסדרת הדרמה ב"קצב הקצב". באותה שנה שיחק גם בסדרה "טיפול נמרץ" ששודרה בערוץ 2.
בשנת 2003 יצא לאקרנים הסרט "ואלס פסיפלורה" בהשתתפותו.
בשנים 2004 –2005 השתתף בטלנובלה "השיר שלנו", שם גילם את גבעון כספי.
בשנת 2005 שיחק בתפקיד משנה בסרט "מינכן" של סטיבן ספילברג.
בשנת 2008 גילם את רונן בסרט "אנטארקטיקה".
בשנת 2009 השתתף בטלנובלה "חשופים" ששודרה ב-HOT שם גילם את בן הזוג של מארינה מקסימיליאן בלומין.
בפברואר 2015 השתתף בעונה השלישית של תוכנית הדוקו-ריאליטי "גולסטאר" בהוט 3.
בשנת 2018 שיחק בסרט "עד הקצה - ג'סטה 2" בבימויו של קובי מחט. כמו כן השתתף בסרט "שבעה ימים באנטבה".
החל מ-2020 משתתף בסדרה "PPS", בתפקיד יואב גוטמן.
על הבמות ובתיאטרון
בשנת 1998 לקח חלק במופע "פעמוני היובל" לציון חמישים שנה למדינת ישראל.
זו-ארץ השתתף במספר הצגות, רובן בתיאטרון הבימה, בהן "בוסתן ספרדי", "גן ריקי", "יומנה של אנה פרנק", "פרפרים הם חופשיים", "לא בגלל הזכרונות", "תל אביב הקטנה", "מראה מעל הגשר", "ללכת עד הסוף", ומחזות הזמר "הלהקה חוזרת" ו"מרי לו".
ב-2006 השתתף במחזמר "ברנשים וחתיכות" בתיאטרון בית ליסין.
בשנת 2007 זכה לאות הערכה מטעם קרן שלם על עבודת תיאטרון עם נכי פיגור שכלי בעכו, כשכתב וביים עבורם את ההצגות "עכו-דימונה-עכו" ו"הרחוב שלנו".
בשנת 2008 השתתף ב.
בחנוכה 2010 שיחק במחזמר "בת הים הקטנה" לצד רינת גבאי.
בחנוכה 2013 שיחק במחזמר "שלגיה והציד" יחד עם טל מוסרי, חנה לסלאו ויעל בר זוהר.
בפסח 2015 שיחק את משה רבנו בהצגה לילדים "נסיך מצרים" לצד רינת גבאי, מאיה בוסקילה, מיקי קם ואחרים.
מיוני 2017 משחק לצד יעל בר זוהר בקומדיה הרומנטית "פעם בשנה".
בחנוכה 2017 שיחק במחזמר "אקונה מטטה" לצד רינת גבאי, עדן סבן ודניאל מורשת.
כמנחה
בשנת 2006 הנחה זו-ארץ את התוכנית "מגזין החיים הטובים" בערוץ החיים הטובים.
משנת 2007 החל להנחות את תוכנית המציאות, "הישרדות", ששודרה בערוץ 10 ובנובמבר 2015 עברה התוכנית לזכיינית רשת וזו-ארץ מנחה אותה עד היום.
במאי 2012 הנחה את העונה האחרונה של תוכנית המציאות, "רוקדים עם כוכבים", יחד עם ירדן הראל. בינואר 2015 החל להגיש את תוכנית הסיקור הקולנועי "טלסינמה" בערוץ הראשון. את תפקידו סיים עד אוקטובר של אותה שנה.
בדצמבר התחיל לשמש כשופט אורח בתוכנית הריאליטי "הפייטן" בערוץ 20. באותה שנה החל להנחות את התוכנית "פרשת השבוע עם גיא זוארץ" בערוץ 20.
באפריל 2016 נבחר להנחות את חידון התנ"ך העולמי לנוער יהודי במקומו של אבשלום קור. ב-25 ביולי אותה שנה החל להנחות את השעשועון "נעולים" בזכיינית ערוץ 2, רשת.
משנת 2019 החל להנחות את תוכנית המציאות, "האח הגדול", לצד לירון ויצמן ברשת 13.
ביום העצמאות 2020 הנחה את טקס הדלקת המשואות בהר הרצל, לצידה של אסתר רדא.
בינואר 2022 היה מנחה מחליף בתוכנית הריאלטי "אקס פקטור לאירוויזיון".
ביום העצמאות ה-75 למדינת ישראל, בשנת 2023, הנחה שוב את חידון התנ"ך העולמי לנוער יהודי.
כמוזיקאי
בשנת 2007 החל זו-ארץ גם בקריירת שירה. ב-2009 סיים את הקלטת האלבום הראשון שלו בהפקה מוזיקלית של אחיו, רועי זו-ארץ. מתוך אלבום זה הוציא זו-ארץ לרדיו את השירים "הלילה זה יקרה" "כל הבשורות", "בא אלייך" ו"צמא אלייך". האלבום לא יצא בשלמותו, והתפרסמו ממנו סינגלים בלבד.
בחנוכה 2008 השתתף בפסטיגל עם השיר "השמיים לי פתוחים" שכתב והלחין אחיו, רועי זו-ארץ.
בשנת 2012 הוציא אלבום משותף עם אחיו רועי זו-ארץ בשם "לדינו ופיוט מבית אבא", ובו שירים בלאדינו לצד פיוטים בנוסח יהדות לוב (כמו "עת שערי רצון להפתח"). בשנת 2014 הוציא אלבום שני עם אחיו רועי זו ארץ בשם "קאזה זו-ארץ", והחל לרוץ איתו במופע בכל רחבי הארץ.
בשנת 2017 הוציא את השיר "רק הירח" אותו שר עם אשתו יעל בר זוהר במסגרת צילומי הישרדות והגעגועים לבית.
בשנת 2018 חידש עם אחיו רועי זו-ארץ את השיר "והיא שעמדה" מתוך הגדת פסח.
הוציא שיר מקורי שכתב ביחד עם אבי אוחיון בשם "את דומה לי" ובקליפ השתתפה גם אשתו יעל בר זוהר.
בינואר 2021 הוציא שיר מקורי נוסף שכתב עם אבי אוחיון בשם "היי".
חיים אישיים
ב-2005 נישא לשחקנית והדוגמנית יעל בר זוהר. לזוג שני בנים ובת. המשפחה מתגוררת ברמת השרון.
ב-2015 סיפר זו-ארץ שכבר שנים רבות הוא מתקרב לדת, עושה קידוש בשבת והולך לבית כנסת עם ילדיו, מניח תפילין ולומד קבלה.
טובה הנסן
טובה הנסן (בנורווגית: Tuva Hansen; נולדה ב-4 באוגוסט 1997) היא כדורגלנית נורווגית, המשחקת בעמדת הבלמת בבאיירן מינכן מהבונדסליגה לנשים ובנבחרת נורווגיה.
קריירת מועדונים
את קריירת הכדורגל שלה החלה הנסן ב-2012, כשהצטרפה לקבוצת הנוער של המועדון ברינה מעיר הולדתה. ב-2013 עברה לקבוצת הנוער של המועדון קלפ, עבורו החלה לשחק גם במדי הקבוצה הבוגרת. לקראת עונת 2014 עברה הנסן למועדון ארנה ביורנאר, בו שיחקה לצד אחותה הגדולה הֶגֶה. יחדיו הן חזרו לשחק במדי קלפ בעונת 2015, כשטובה דוחה הצעה מאלופת הליגה הנוורגית, לילסטרום. בחמש העונות בהן שיחקה במדי קלפ, הגיעה הקבוצה למקומות הגבוהים בליגה מספר פעמים.
בנובמבר 2020 עברה הנסן יחד עם אליזבת' טרלנד למועדון סאנדוויקן, יחד עמו זכתה באליפות נורווגיה בעונת 2021. במשך אותה תקופה הפכה הנסן לקפטנית של הקבוצה.
ב-1 בינואר 2023 עברה הנסן למועדון באיירן מינכן מהבונדסליגה לנשים, בו חתמה על חוזה עד ליוני 2026.
חיים יונה גורלנד
חיים יונה גוּרלַנד (גורלאנד; בראשי תיבות: חיו"ג; ברוסית: Хаим Иона (Иона Ильич) Гурлянд; ליל י"ד באדר ה'תר"ג, 15 במרץ 1843, קלֶצק, רוסיה הלבנה – 14 במרץ 1890, אודסה) היה סופר וביבליוגרף עברי, מחנך ורב ממשלתי יהודי-רוסי.
טובה הנסן
קריירה בינלאומית
הנסן ערכה את הופעת הבכורה שלה במדי נבחרת נורווגיה ב-3 במרץ 2017, בהפסד 3:0 לספרד במסגרת גביע אלגרבה. מאז הפכה הנסן לחברה קבועה בסגל נבחרת נורווגיה. הבלמת זומנה לסגל הנבחרת ליורו 2022, בו שותפה ב-3 משחקי שלב הבתים, בתומו הודחה הנבחרת מהטורניר.
חיים יונה גורלנד
קורות חיים
חיים יונה גורלנד נולד בשנת 1843 במשפחה יהודית בעיר קלֶצק שבפלך מינסק של האימפריה הרוסית (כיום בבלארוס). בגיל 10 החל ללמוד בישיבה בווילנה, שם הוסמך לרבנות בשנת 1860. הוא המשיך לימודיו באוניברסיטת סנקט פטרבורג, במסגרת הפקולטה לפילולוגיה, והקדיש את זמנו ללימוד שפות שמיות בהנחיית פרופ' דניאל חבולסון.
טובה הנסן
קריירה בינלאומית
במשחק הראשון לאחר היורו, שגם היה המשחק הקובע לעלייה למונדיאל 2023, כבשה הנסן את שערה הראשון במדי הנבחרת, בניצחון 1:0 על בלגיה, מה שהוביל להעפלתה של נורווגיה למונדיאל.
חיים יונה גורלנד
קורות חיים
במהלך לימודיו באוניברסיטה כתב גורלנד דיסרטציה על השפעת הפילוסופיה הערבית על רמב"ם. על עבודה זו זכה במדליית זהב. בשנת 1864, עם השלמת התואר הראשון, הקדיש גורלנד את זמנו לחקר אוסף הכתבים הקראים של אברהם פירקוביץ' אשר נשמר בספרייה הלאומית הרוסית. תוצאות מחקרו סוכמו בספר ברוסית על מרדכי כומטינו (מחשובי ההוגים היהודים בביזנטיון במאה ה-15, בעל הביאור ליסוד מורא) ובני זמנו. על עבודתו זו קיבל גורלנד תואר מגיסטר (תואר שני). עם השלמת תוארו זה קיבל משרת אחראי על הקטלוג של הכתבים העבריים בספרייה הקיסרית.
טובה הנסן
הישגים ותארים
סאנדויקן
מנחם קאליש
רבי מנחם קאליש (תר"כ, 1860 – ט"ז בכסלו תרע"ח, 1 בדצמבר 1917) היה האדמו"ר השני מאמשינוב.
חיים יונה גורלנד
קישורים חיצוניים
מפרי עטו:
מנחם קאליש
ביוגרפיה
נולד לרבי יעקב דוד, האדמו"ר הראשון מאמשינוב ובנו הגדול של רבי יצחק מוורקא, ולחיה, בתו של ר' יעקב מזרנובצה. נישא לאסתר גולדה, בתו של הרב שמואל משה אלברשטיין מביאלה. לאחר נישואיו עמד לעזרת אביו בהנהגת החצר.
בשנת תרל"ח, בהיותו בן 18, נפטר אביו והוא החל לכהן כאדמו"ר על מקומו. הוא נהג בקרבה ובאהבה עם חסידיו ותחת הנהגתו התרחבה החסידות. לצד פועלו בחסידות הוא היה פעיל בענייני ציבור, כאביו וסבו, והוא השתתף בכנסים ציבוריים רבים. הוא נודע גם כבעל חסד ונותן צדקה.
בזמן מלחמת העולם הראשונה ברח לוורשה. הוא נרתם לעזרת הפליטים בעיר וביתו היה בית ועד לענייני ציבור. לאחר ארבעים שנות אדמו"רות נפטר. נקבר בבית הקברות היהודי בוורשה. על קברו הוקם אוהל גדול, ולימים נקברו בו בנו רבי יוסף ונכדו רבי יעקב דוד.
בנו רבי יוסף מילא את מקומו. בנו השני, רבי שמעון שלום, כיהן באוטבוצק ובהמשך בארצות הברית, ובנו השלישי רבי אברהם, חתנו של רבי אברהם ישכר מראדומסק, כיהן בראדומסק. בן נוסף היה יעקב דוד שנפטר בצעירותו. בתו רחל נישאה לרבי חיים יעקב אריה מורגנשטרן מראדזימין-וישקוב ובתו יוטא פייגא נישאה לרבי ישראל נח איגר, בנו של רבי אברהם מלובלין.
MGMT
MGMT (לשעבר The Management, באנגלית: ההנהלה) היא להקת סינת'-פופ ואינדי רוק אמריקאית אשר הוקמה בשנת 2002 במידלטאון, קונטיקט. חברים בה הצמד בן גולדווסר ואנדרו ואן וינגרדן.
הלהקה שהחלה את דרכה כאשר חתמה חוזה אצל הלייבל העצמאי קנטורה מניו יורק ועם הפריצה שלה בשנת 2006 חתמה אצל חברת התקליטים קולומביה והלייבל רד אינק.
באלבומם השני "congratulations" הצטרפו ללהקה להקלטות האולפן ג'יימס ריצ'רדסון, מאט אסטי ווויל ברמן.
הקמת הלהקה (שנים 2002–2005)
ואן וינגרדן וגולדווסר הקימו את הלהקה במהלך השנה הראשונה ללימודיהם באוניברסיטת וסלייאן שבקונטיקט. בתקופה זו הם התנסו בנויז רוק ומוזיקה אלקטרונית. שמה של הלהקה במקור נקרא The Management. תחת השם הזה הם הוציאו שני אלבומי דמו: "We (Don't) Care" ו-"Climbing to New Lows". אחרי שהוציאו את שני האלבומים גילו ששם הלהקה כבר היה בשימוש של להקה אחרת הם שינו את שמם ל-MGMT.
הם סיימו את לימודיהם ב-2005 והחלו להופיע מול קהל עם חומרים מאלבום ה-EP שלהם, "Time To Pretend" אותו הוציאו באותה שנה לחנויות ולחנות הרשת iTunes תחת הלייבל העצמאי קונטורה רקורדס. בעקבות הצלחת האלבום הוא יצא מחדש חודשיים אחר כך גם בגרסת תקליט.
Oracular Spectacular (שנים 2006–2009)
בסתיו 2006 הצטרפה הלהקה לחברת התקליטים קולומביה רקורדס. ב-2007 הצמד החל בהקלטות לאלבום הבכורה שלהם, Oracular Spectacular, יחד עם המפיק המוזיקלי דייב פרידמן אשר עבד עם להקת הפלמינג ליפס. האלבום יצא ב-2 באוקטובר 2007. כחלק מקידום האלבום הלהקה חיממה את להקת האינדי of Montreal בסיבוב הופעות בסתיו 2007 כלהקה בת חמישה חברים, הכוללת, מלבד ואן וינגרדן וגולדווסר, את מת'יו אסטי (גיטרה בס), ג'יימס ריצ'רדסון (תופים) והאנק סוליבאנט (גיטרה). בנובמבר 2007 הופיעו לראשונה באירופה כאשר חיממו את הלהקה הבריטית הקאורטינרז בהופעה בלונדון, אנגליה. במרץ 2008 הצטרף ויל ברמן בתור המתופף החדש ללהקה. ג'יימס ריצ'רדסון עבר לנגן בגיטרה והאנק סוליבאנט כדי להופיע עם הלהקה שלו.
בשנת 2008 חיממה הלהקה את רדיוהד בהופעתם במנצ'סטר, אנגליה כחלק ממסע ההופעות העולמי של הלהקה. עם פריצת האלבום הלהקה הופיעה גם עם M.I.A. ובק. הם גם החלו להופיע בפסטיבלים בארצות הברית, אירופה ואוסטרליה.
על הרמיקס של הלהקה Justice שיר Electric Feel מתוך אלבום הבכורה זכתה הלהקה בפרס גראמי על הרמיקס הטוב ביותר ובפרס השיר ה"לא קלאסי". כמו כן הלהקה זכתה במועמדות לגראמי על השיר Kids והייתה מועמדת לתגלית השנה.
השיר "Kids" מהאלבום נבחר לפסקול של משחק המחשב FIFA 2009 אשר שוחרר בספטמבר 2008.
בפרסי ה-NME הבריטי זכתה הלהקה בפרס תגלית השנה, באלבום השנה ובשיר השנה עם השיר "Time to Pretend". השיר גם הופיע בתור השיר הפותח את סרט הקולנוע "21" ומופיע בפסקול הסרט.
ב-3 בספטמבר 2009 הופיעה הלהקה בישראל בביתן 1, בגני התערוכה בתל אביב כחלק ממסע ההופעות העולמי לאלבום הבכורה.
congratulations (שנים 2010–2011)
בתחילת 2009 החלו MGMT בכתיבה והקלטת אלבומם הבא. האלבום הוקלט בשיתוף עם מאט אסטי, ג'יימס ריצ'רדסון, וויל ברמן שהיו שותפים לסבב ההופעות החיות של האלבום הראשון ועם פיטר קאמבר שגם עזר בהפקה המוזיקלית של האלבום. האלבום יצא באופן רשמי ב-13 באפריל 2010 (אם כי הוצע להורדה באתר הלהקה כבר ב-20 במרץ). במהלך העבודה על האלבום הודיע הצמד כי לא יוציא לאור סינגלים מהאלבום, משום שהאלבום נועד לשמש יצירה מושלמת, וכך הם מעדיפים שהוא יישמע. הלהקה אף הודיעה כי לא יהיו להיטים באלבום, וזאת כדי למנוע מצב שבו מאזינים יורידו מהאינטרנט רק את השירים הטובים ביותר ולא ישמעו את האלבום במלואו, למרות זאת לבסוף יצא השיר "Flash Delirium" להורדה בחינם באתר הלהקה כסינגל מתוך האלבום. את עטיפת האלבום עיצב האמן אנתוני אוסגנג. הצמד הודיע כי חפץ להציע את כל האלבום להורדה בחינם, אולם הדבר נמנע מהם. עם יציאתו נכנס האלבום היישר למקום השני במצעדי המכירות בארצות הברית ולמקום הרביעי בממלכה המאוחדת.
לאחר צאת האלבום הם החלו מסע הופעות בארצות הברית ואף התארחו בתוכניות "סאטרדיי נייט לייב" ובתוכניותיהם של דייוויד לטרמן וג'ימי פאלון.
MGMT (שנים 2012–2014)
ב-17 בספטמבר 2013 יצא האלבום השלישי של הלהקה, הנושא את שם הלהקה עצמה. את האלבום החלו להקליט בפברואר 2012 עם המפיק המוזיקלי דייוויד פרידמן. חודש לאחר תחילת ההקלטות כבר החלה הלהקה להופיע עם השיר "Alien Days" מהאלבום החדש כאשר הופיעה בבוגוטה, קולומביה. כחצי שנה לפני צאת האלבום הוציאה הלהקה את הסינגל "Alien Days". לאחר צאת האלבום הוציאה סינגל ווידאו קליפ לשיר "Optimizer". ביולי 2014 הוציאה הלהקה את הסינגל והווידאו קליפ "Your Life is a Lie", הקליפ היה מועמד בתחרות ה-VMA של MTV בקטגוריית העריכה. במהלך ראיון בשנת 2014 בפסטיבל falls שבאוסטרליה הצהירו חברי הלהקה על הפסקה קצרה.
Little Dark Age (שנת 2015–הווה)
ב-26 בדצמבר 2015 כתבה הלהקה בטוויטר כי הם מכריזים על חזרתם לפעילות ב-2016. חברי הלהקה המקוריים אנדרו ואן וינגרדן ובן גולדווסר החלו לעבוד על אלבומם החדש ללא שאר החברים שהיו שותפים לאלבומים הקודמים. במאי 2017 שחררה הלהקה טיזר באינסטגרם לאלבום "Little Dark Age" עליו הם עבדו. באוקטובר באותה שנה הם הוציאו לאור את הסינגל "Little Dark Age" מהאלבום שבדרך ובדצמבר שחרור את הסינגל השני, "When You Die". בינואר 2018 הלהקה הוציאה לאור את הסינגל השלישי, "Hand It Over", וב-9 בפברואר 2018 יצא האלבום הרביעי של הלהקה.
פיר וורן
פיר וורן הוא חלק ממפעל מים קדום בעיר דוד ולו כמה חלקים: תעלה אופקית באורך של כמה עשרות מטרים; פיר אנכי בגובה של כ-14 מטרים, ומעבר צר בין ביצורים המוביל לבריכת אגירה. פיר וורן שייך למכלול מפעל המים הקדום ביותר בירושלים, אשר ראשיתו בימי הכנענים בשלהי תקופת הברונזה, והמשכו בימי דוד המלך בראשית תקופת הברזל.
תיאור הפיר
הכניסה אל התעלה האופקית של פיר וורן נמצאת בקומת המרתף של בית מגורים בן כ-150 שנים, העומד באמצע המדרון היורד מעיר דוד מזרחה. בראש התעלה ישנו פיצול קטן אל מערה טבעית, אך עיקרה הוא מנהרה משופעת בה חצובות מדרגות תלולות היורדות גובה של כ-8 מטר לכיוון צפון מזרח. המנהרה נמשכת אחרי המדרגות עוד כמה מטרים עד הגיעה אל שטח מעט רחב יותר, שבתחתיתו שוכן הפיר האנכי. המנהרה עצמה ממשיכה ישר בדופן המזרחית, בגובה של כשלושה מטרים מעל מפלסה עד נקודה זו (המעבר לשם היום - דרך סולם). הבדל מפלסים זה נועד כנראה להקשות את המעבר על אויבים שעלולים היו לחדור למפעל המים שמחוץ לעיר.
תאוריה קודמת
לואי-איג ונסאן שחפר את הפיר יחד עם פארקר שיער שפיר וורן נחצב כדי לאפשר לתושבי ירושלים היבוסית, בעת מצור גישה מתוך העיר למעיין הגיחון שהיה מקור המים של העיר. הוא אף זיהה את פיר וורן עם ה"צינור" המוזכר בספר שמואל ב':
וכן:
הסברה הייתה שנחצבה מנהרה שהובילה מים ממעיין הגיחון אל תחתיתו של הפיר, כאשר אל חלקו העליון של הפיר מובילה מנהרה מתוך העיר. וכך, בעת מצור, כשנזקקו תושבי העיר למי המעיין המצויים מחוץ לחומה, נכנסו תושבי העיר לתוך המנהרה בתוך העיר, יצאו מחוץ לעיר בחסות המנהרה, הגיעו לפיר החצוב בסלע, שאבו מים וחזרו לעיר ללא פגע, בעוד הצרים על העיר לא יכלו לחדור לעיר דרך מערכת המים, כיוון שלשם כך הם צריכים היו לטפס דרך הפיר התלול.
תאוריה חדשה
לטענת רייך ושוקרון הפיר מעולם לא שימש לשאיבת מים. החציבה המקורית בתקופת הברונזה התיכונה נעשתה בסלע ה"מֶלֶכֶּה" הנוח, והמנהרה עברה מעל לפיר בלי להגיע אליו. המנהרה הגיעה לבריכת אגירה שהייתה מחוץ לחומות והייתה מוגנת בשני מגדלים. במאה השמינית לפני הספירה העמיקו את המנהרה בסלע הקשה וגילו את הפיר. (פער של כאלף שנים בין החלק העליון לחלק התחתון של המנהרה). לאחר ההעמקה לא השתמשו בפיר, אלא נטשו את המפעל כולו. לראיה מצביעים רייך ושוקרון על שבבי סלע שנותרו מהשלב השני של החציבה, וכוללים אך ורק את שכבת הסלע הקשה (כלומר ההעמקה בסלע הקשה לא נעשתה יחד עם חפירת המנהרה בסלע הרך). את השבבים ניתן לתארך, בעזרת חרסים שנמצאו במקום, למאה השמינית לפני הספירה. העובדה כי נותרו שבבים ופסולת שלא נוקו מצביעים על עזיבה פתאומית של האתר. ראיות נוספות להסברם הם מביאים מגובהה הרב של המנהרה (כ-6 מטר), כיוון שאין צורך בגובה כזה והחציבה מהווה טרחה רבה ניתן להסיק שהמנהרה המקורית לא הייתה בגובה הנוכחי. גם העובדה כי הפיר לא נוח לשאיבה (הגישה אליו תלולה ויש בו בליטה שתתקע דליים שיורדו אליו ותשפוך את המים) מחזקת את הטענה כי לא לכך הוא שימש.
הירוסאקי
הירוסאקי (ביפנית: 弘前市) היא עיר ביפן שנמצאת במחוז אאומורי. העיר שוכנת על אזור של 524.20 קמ"ר ומאכלסת כ-177,411 תושבים (על פי נתוני האומות המאוחדות משנת 2017).
היסטוריה
ארכאולוגים מעריכים כי הייתה התיישבות אנושית באזור העיר כבר לפני 12,000 שנים, כאשר הם מצאו צלמיות חימר רבות בצורת אדם אשר נחשפו ברחבי האזור המתוארכות לתקופות ג'ומון ויאיואי. האזור סביב הירוסאקי היווה חלק מתחומי בית פוג'יווארה הצפונית בתקופת הייאן; השטח נכבש על ידי שבט נאנבו לאחר התבוסה של פוג'יווארה הצפונית (1189). במהלך תקופת סנגוקו, הכריז מנהיג שבט נאבו על עצמאותו באזור העיר (1571) ובנה טירות גדולות שמיועדות לשמור על העיר. אחת הטירות, טירת הירוסאקי, נשארה עד היום. ממשיך דרכו, צוגארו נובירה, השלים את החלקים החסרים וההרוסים מהטירה המפורסמת בשנת 1611. המקום נכבש על ידי ברית של כמה שבטים, שלאחר מכן התמזגו ביפן הגדולה, והעיר הפכה למוקד פוליטי-מדיני באזור אאומורי. ב־29 באוגוסט 1871, בוטלה השליטה הפרטית על הירוסאקי והוחלפה על ידי מחוז הירוסאקי. שם המחוז שונה לאאומורי באוקטובר אותה שנה, והעיר אאומורי שבמרכזו הפכה לבירה החדשה. בית הספר היסודי הראשון בעיר הוקם ב -1 באוקטובר 1873. הירוסאקי הוכרזה כעיר ב־1 באפריל 1889 עם הקמתה של מערכת עיריות מודרנית וכך הייתה אחת משלושים הערים הראשונות ביפן. זו הייתה גם העיר השלישית בגודלה באזור טוקו אחרי סנדאי ומוריאוקה באותה תקופה. הירוסאקי הפכה לעיר חיל המצב של גדוד IJA של הצבא היפני הקיסרי החל מאוקטובר 1898. הגדוד היה פעיל בולט במלחמת רוסיה-יפן. בית החולים העירוני בהירוסאקי הוקם בשנת 1901, וספריית העיר הירוסאקי בשנת 1906. שירות הטלפונים הראשון בעיר הוקם בשנת 1909. פסטיבל פריחת הדובדבן, שנערך מדי שנה ביפן, נערך לראשונה בשנת 1918. בשנת 1927, הרכבת בקאנאן חיברה את הירוסאקי עם אונו. אוניברסיטת הירוסאקי הוקמה בשנת 1949.
דגל העיר
דגל העיר הוא גם סמלה, והוא צלב קרס אדום ומרובע. מבקרים רבים מאירופה ומאמריקה הצפונית מתחלחלים למראה דגלי העיר המונפים בתחנות הרכבת, האוטובוס, העירייה, מקומות הבילוי ועוד, שכן הסמליל של צלב הקרס מזוהה בארצות המערב עם המפלגה הנאצית ופשעי מלחמת העולם השנייה, ובפרט השואה. אלא שסמל צלב הקרס הוא דגל העיר כבר שנים רבות, והסמל למעשה מוכר במזרח הרחוק כבר מאז תקופות קדומות ובפרט ביפן, כאשר הוא אחד מסמלי דת השינטו.
ניקולו אמאטי
ניקולו אמאטי (באיטלקית: Nicolò Amati; 1596 - 12 באפריל 1684) היה בונה כלי קשת מקרמונה, בן למשפחת אמאטי.
הירוסאקי
גאוגרפיה
הירוסאקי ממוקמת במערב מחוז אאומורי, בערבות צוגארו שבדרום חצי האי צוגארו, דרומית להר איוואקי וגובל במחוז אקיטה. הר איווקי נמצא בגבולות העיר, ונהר איוואקי, שמימיו זורמים ממעלה ההר ועד לים, זורם בעיר. הערים השכנות לה הן אג'יגאסאווה, פוג'יסאקי, היראקווה, אינקאדאטה, איתיאנאגי, נישימיה, אוואני, צוגארו וצורוטה.
ניקולו אמאטי
היסטוריה
מייסד אסכולת קרמונה היה אנדראה אמאטי, שהכינורות הקדומים ביותר שלו מתוארכים לסביבות 1564. סמלו המסחרי נשא את השם אמאדוס, ומייחסים לו את העיצוב הבסיסי של הכינור המודרני. בניו היו אנטוניו אמאטי וג'ירולאמו או ג'רונימו אמאטי, שעבדו כצוות ושמרו אמונים לדגמים של אביהם בבניית כינורות, שהצטיינו בעיצובם רב החן ובצלילם הערב.
כלה בהזמנה
הקונספט של כלות בהזמנה (Mail-order bride) רווח מאז סוף המאה ה-20, כאשר נשים רבות ממדינות מתפתחות, השואפות לשפר את רמת חייהן, בוחרות לפרסם את עצמן באמצעות קטלוגים המנוהלים על ידי סוכנויות נישואין, בתקווה למצוא בעל ממדינה מפותחת. הנשים הללו הן לרוב ממדינות פחות מפותחות מבחינה כלכלית וחברתית ממדינתו של הבעל לעתיד.
ניקולו אמאטי
היסטוריה
כלי אמאטי התאפיינו במתארים שמקורם במתמטיקה ובלכה שקופה בגון ענבר. ניקולו אמאטי, בנו של ג'ירולאמו, הביא את כינור אמאטי לשיאו אחרי שנת 1645 בקירוב. אנדראה גוארנרי, סבו של ג'וזפה "דל ג'זו" גוארנרי היה תלמידו של ניקולו. כמו כן, לפחות כינור אחד של אנטוניו סטרדיווארי, משנת 1666, נושא את הכתובת "אלומנוס ניקולאיס אמאטי" - תלמיד של ניקולו אמאטי. עוד תלמידים מתועדים של ניקולו היו יאקוב רייליך, ברתולומאו פאסטה, ברתולומאו כריסטופורי, ג'אקומו ג'נארו וג'ובאני בטיסטה רוג'רי. בנו של ניקולו, ג'ירולאמו (1649–1740) היה האחרון לעשות לו שם בשושלת בני אמאטי.
הירוסאקי
פוליטיקה ותקשורת
השלטון בהירוסאקי הוא של ראש עירייה כאשר בכל ארבע שנים אחד מתושבי העיר נבחר על ידי בחירות ישירות, שכוללות 28 מתמודדים. העיר, יחד עם הכפר נישימיה השכן, שולחת שישה חברי מועצה לאספה המחוזית אומורי, שדנה בענייני המחוז אחת לחודש. ראש העיר הנוכחי הוא הירושי סאקורדה. העיר היא גם המרכז המסחרי הגדול ביותר בכל מחוז אאומורי. מפעלים רבים ובתי חרושת פועלים ברחבי העיר, בעיקר בשוליה (אזורי הפרוורים), והיא שיעור ההכנסה הכולל של התעשייה הפלסטית מוערך בככמעט מיליארד דולר בשנה. מלבד מפעלים, בעיר וסביבותיה קיימת תעשייה גדולה של גידולים חקלאיים כאשר העיקריים בהם כוללים תפוחים ואורז, כאשר הירוסאקי מהווה 20% מסך ייצור התפוחים ביפן.
כלה בהזמנה
מדינות הגוש המזרחי לשעבר, מדינות מזרח אירופה, מדינות אמריקה הדרומית, מדינות אמריקה הלטינית, מדינות אזור מזרח אסיה ומדינות אזור דרום מזרח אסיה הן בדרך כלל מדינות מוצא אופייניות לכלות בהזמנה. כמה ממדינות המוצא הנפוצות ביותר לכלות בהזמנה כוללות את המדינות רוסיה, אוקראינה, בלארוס, הפיליפינים, תאילנד, קולומביה, ומקסיקו. מדינות אמריקה הצפונית כמו ארצות הברית וקנדה, ומדינות מערב אירופה הן יעדים פופולריים עבור כלות בהזמנה.
ניקולו אמאטי
היסטוריה
הצורות הלטיניות של השמות הפרטיים, אנדריאס, אנטוניוס, הירונימוס וניקולאוס, הופיעו בדרך כלל על תוויות הכינורות.
הירוסאקי
דמוגרפיה
לפי נתוני המפקד היפני, אוכלוסיית הירוסאקי גדלה מעט מאוד בארבעים השנים האחרונות, עקב ילודה נמוכה ושיעורי תמותה נמוכים שמתחוללים כעת ביפן.
כלה בהזמנה
ניתן לחפש באינטרנט כלות בהזמנה באמצעות קטלוגים מקוונים שונים. קטלוגים אלו מאפשרים לאנשים לדפדף בפרופילים של כלות פוטנציאליות ולבחור את זו שעימה הם הכי מעוניינים להתחתן.
תופעת הכלות בהזמנה בדואר אינה מוגבלת לנשים בלבד. יש פלח קטן יחסית של גברים שגם מפרסמים את עצמם בקטלוגים הללו ומכונים "בעלים בהזמנה".
המבקרים של הסדר הכלות בהזמנה טוענים שהסדרים מסוג זה עלולים להוביל לניצול של חלק מאותן הנשים, אשר נמצאות במצב יותר פגיע, ומנציחות את התפקידים המגדריים המסורתיים. בנוסף, יש הטוענים שתהליך הבחירה המקוון של בנות הזוג הפוטנציאליות מערער את קדושת הנישואין וכי מדובר בהחפצה של אנשים. בנוסף, יש הטוענים שדינמיקת הכוח ביחסים אלו נתפסת לעיתים קרובות כבעייתית, וכמחזקת מבנים פטריארכליים.
הפועל המכונית
הפועל המכונית הייתה קבוצת כדורגל ישראלית, שייצגה את מפעל המכוניות קייזר-אילין תעשיות (קייזר-פרייזר), שהיה ממוקם בעיר נשר. הקבוצה התבססה בארבעה מקומות שונים: תחילה בשכונת בן־דור בעיר נשר, בהמשך בחיפה ובכפר אתא, ולבסוף בשכונת תל חנן בנשר.
היסטוריה
בעונת 1961/62 ניצחה הקבוצה 0–9 את הפועל יגור, וכך רשמה אליפות בליגה ב' צפון בפעם השלישית ברציפות, ובעקבות ביטול שיטת הפלייאוף הייתה אמורה לעלות לליגה א'. ועדת חקירה מטעם התאחדות לכדורגל גילתה שהמשחק בוים, ולפיכך תוצאת המשחק שונתה לתיקו 0–0, המכונית נותרה בליגה ב' ונקנסה ב־500 לירות, ובמקומה עלתה הפועל צפת. פסק הדין אושר בבית הדין העליון של ההתאחדות.
בשנת 1966, קשיים כלכליים במפעל קייזר-אילין תעשיות גרמו לפיטורי עובדים ובסופו של דבר גם לסגירתו. בעקבות כך נסגרה גם הפועל המכונית והפועל תל חנן המשיכה לבדה.
אנדראה מנטניה
אַנְדְרֵאָה מַנְטֶנְיָה (1430–1506; באנגלית: Andrea Mantegna) היה צייר איטלקי רנסאנסי וחוקר ארכאולוגיה רומית. הוא היה חתנו של יאקופו בליני. כמו אמנים אחרים בני זמנו, מנטניה ערך ניסיונות בפרספקטיבה, בין השאר באמצעות הנמכת האופק כדי להגביר את תחושת המונומנטליות. ציורי הנוף האפרפרים והמתכתיים שלו, והדמויות שלו הנראות לעיתים קרובות כעשויות אבן, מעידים על גישה פיסולית-ביסודה לציור. מלבד זאת הוא ניהל גם סדנת הדפסים, אחת הגדולות והחשובות שפעלו בוונציה לפני שנת 1500.
ראשית דרכו
מנטניה נולד באִיזוֹלָה דה קַרְטוּרוֹ, בקרבת פדובה (אז חלק מן הרפובליקה של ונציה), בנו השני של נגר בשם בּיאג'וֹ. בגיל 11 הוא נעשה שוליה של פרנצ'סקו סקוארצ'יונה (Francesco Squarcione), צייר בן העיר פדובה. דומה כי סקוארצ'יונה גילה התלהבות ללא מצרים בכל הנוגע לאמנות עתיקה, והתעניין במיוחד ברומא העתיקה: הוא נסע ברחבי איטליה, ואולי גם יוון, אסף יצירות אמנות עתיקות - פסלים, תבליטים, כדים וכן הלאה - והכין אוסף ששימש אותו להכנת רישומים ושפתח אותו גם בפני ציירים אחרים. בה בעת, הוא המשיך לקבל על עצמו עבודות ציור שגרתיות, שחלקן בוצעו על ידי תלמידיו. ציירים ותלמידי-ציור רבים (137, לפי אחד החישובים) למדו בסדנה של סקוארצ'יונה, שנפתחה בסביבות שנת 1440 והתפרסמה ברחבי איטליה. לפדובה נמשכו ציירים לא רק מוונטו אלא גם מטוסקנה השכנה, כגון פאולו אוצ'לו, פיליפו ליפי ודונטלו. ואכן, ראשית הקריירה האמנותית של מנטניה עוצבה בהשפעת אמנות פלורנטינית. מסופר כי באותה תקופה היה מנטניה התלמיד החביב על סקוארצ'יונה, שלימד אותו לטינית והורה לו לחקור שברים של פסלים רומיים. המורה נטה להשתמש באפקטים של תעתועי פרספקטיבה, שהשפיעו גם הם על כמה מחידושיו המאוחרים של תלמידו. מכל מקום, בגיל שבע-עשרה עזב מנטניה את מורו, ומאוחר יותר טען שסקוארצ'יונה הרוויח כסף מציוריו בלי ששילם לו עבור השימוש בהם.
עבודתו הראשונה - שאבדה בינתיים - הייתה ציור מזבח לכנסיית סנטה סופיה ב-1448. באותה שנה הוזמן מנטניה, לצד ניקולו פיצולו, לעבוד עם קבוצת ציירים גדולה בקפלת אוֹבֶטָרִי בכנסיית ארמיטאני בפדובה. בעקבות שרשרת של צירופי מקרים, מנטניה סיים את רוב העבודה בעצמו. סקוארצ'יונה לא היה מרוצה מן העבודות הראשונות בסדרה, שתיארו את חיי יעקב הקדוש: הוא אמר שהדמויות מזכירות יותר מדי פסלי אבן, ולכן יש לצבוע אותן בצבעי אבן מיד. סדרת הציורים אבדה ברובה במלחמת העולם השנייה בהפצצה של בעלות הברית ב-1944 על פדובה, אבל נותרו ממנה צילומים בשחור-לבן. העבודה הדרמטית ביותר בסדרה הייתה יעקב הקדוש מובל לגרדום, שצוירה מנקודת מבט נמוכה. טכניקות דומות אפשר לראות בציור המזבח לכנסיית סן זֶנוֹ בוורונה, כולל השימוש בפריטים אדריכליים כדי לתת מראה קלאסי.
ציורי-קיר מוקדמים אחרים של מנטניה הם שני קדושים מעל הכניסה בכנסיית סנט'אנטוניו בפדובה (1452) וציור-מזבח של לוקס הקדוש וקדושים אחרים בכנסיית סנטה ג'וסטינה (1453), הנמצא כעת בגלריית בְּרֶרָה במילאנו. עם הזמן מצא את עצמו האמן הצעיר מושפע יותר ויותר מיאקופו בליני, אביהם של הציירים ג'ובאני וג'נטילה. ב-1453 הסכים יקופו להשיא את בתו ניקולוזיה למנטניה. בין השנים 1495–1500, צייר את יהודית ושפחתה עם ראש הולופרנס.
ביוגרפיה של מנטניה נכללת בספרו של ג'ורג'ו וזארי חיי הציירים, הפסלים והאדריכלים הדגולים ביותר.
ליפו ממי
ליפו ממי (באיטלקית: Lippo Memmi; 1291 – 1356) היה צייר איטלקי מסיינה, שבחבל טוסקנה. הוא שייך לתקופת הפרוטו רנסאנס והיה תלמידו הבולט של גיסו סימונה מרטיני.
ביוגרפיה
תחילת הכשרתו הייתה אצל אביו ממו די פיליפוצ'ו. החל מ-1317 יצר יחד עם אביו סדרה של פרסקאות מאסטה לבית העירייה של סן ג'ימיניאנו, שהם העתק של המאסטה של מרטיני ב- Palazzo Pubblico בסיינה.
המשך התפתחותו היה אצל גיסו סימונה מרטיני, יחד איתו צייר ב-1333 את הבשורה עבור הקתדרלה של סיינה.
באופן עצמאי עבד, בין השאר, בקתדרלה של אורבייטו.
על פי הארכיון העירוני של סן ג'ימיניאנו הוא פעל שם כאדריכל ותכנן את חומת העיר ואת אחד ממגדלי העיר המפורסמים.
בעקבות מרטיני עבר גם ממי לחצר האפיפיור באביניון. שם המשיך לעבוד גם לאחר מות מרטיני ב-1344. בזמן כלשהו חזר לסיינה, שם עבד עד מותו ב-1356.
ביוגרפיה של ממי נכללת בספרו של ג'ורג'ו וזארי חיי הציירים, הפסלים והאדריכלים הדגולים ביותר.
יצירותיו
רבות מיצירותיו של ממי שרדו עד ימינו. ביניהן:
שוטרי הענבר (סרט)
שוטרי הענבר (באוקראינית: Бурштинові копи) היא דרמה קומית אוקראינית, שכתבו רומן גרישוק ואיוואן מלצ'נוק בשנת 2021 וביימה אלינה בוחטיארובה.
עלילה
לשוטר הסיור ממשטרת קייב, מקסים, יש תחושת צדק מוגברת מילדותו. הוא מממש את שאיפותיו בשירות באופן מלא ב. בפעם היחידה בחייו הוא שבר את העיקרון הזה בשם האהבה. אלא שהדבר עורר ביקורת ציבורית והוא נתפס על ידי עיתונאים. כדי להימנע משערורייה, ההנהגה מכוונת את מקסים לשרת בעיר קטנה במחוז ז'יטומיר. כאן משגשגת המאפיה של הענבר. לפני הופעתו של מקסים, אף אחד מהשוטרים לא העז לעצור את הפעילויות בלתי חוקיות. עם הגיעו חובר למקסים השוטר בוגדן כשותף, שגם נוטה להגיע למצבים מביכים מאוד.
הפקה
פרויקט הסרט זכה למימון סוכנות הקולנוע הממלכתית וקיבל 75% מתקציב הסרט מהמדינה, כשהתקציב הכולל הסתכם ב-11.625 מיליון הריבניה. הפקת הסרט נעשתה בשיתוף פעולה עם המשטרה הלאומית של אוקראינה והאקדמיה הלאומית לענייני פנים, האחראית להכשרת שוטרים.
האזנת סתר
האזנת סתר היא פיקוח, קליטה, הקלטה או הקשבה לשיחת הזולת ללא הסכמה של אף אחד מבעלי השיחה. גם האזנה לתקשורת מחשבים יכולה להיחשב כהאזנת סתר. האזנת סתר משמשת בדרך כלל להשגת מודיעין או לחקירת מעשים שבוצעו בעבר, ונעשית לעיתים באמצעות אמצעים סמויים. ניתן לבצע האזנת סתר במגוון דרכים - כמו הקשבה לשיחות טלפון באמצעים גלויים או סמויים או האזנה לשיחות המתנהלות בחדר או במקום מסוים באמצעים אלקטרוניים (הקלטה, הגברה וכדומה).
ציתות טלפוני
לעיתים, נדרשות חברות הטלפוניה לאפשר גישה לרשויות המוסמכות לצורך ביצוע האזנת סתר למנויים בחברתם, וזאת על פי צו שיפוטי המורה להן לעשות כן. ההתחברות תבוצע בפועל על ידי מחלקת הביטחון של חברת הטלפוניה, ישירות דרך המרכזת. בעבר, ההתקשרויות הטלפוניות בוצעו בהתחברות אנלוגית ואילו כיום - בשיטה דיגיטלית. כיום ניתן לבצע התחברות פיזית לקו הטלפון, לארון הסעף ולנקודת החיבור במענו של המנוי, אך זו ניתנת לגילוי בין שבסריקה פיזית ובין שבאמצעות ציוד ייעודי לבדיקה וגילוי האזנות סתר מבוססות שידור אלחוטי. האזנות סתר ניתנות לביצוע באמצעות משדרים ומקלטים אלחוטיים ו/או באמצעות חיבורים קוויים ישירים ליחידות הקלטה. את אותות השידור ניתן לשמוע בזמן אמת או לבצע הקלטה ושמיעה מאוחרת יותר.
האזנה לשיחות והקלטת שיחות
החוק בישראל מתיר לבצע האזנות סתר מסוימות, ללא צורך בהיתר כלשהו, למשל האזנה לתדרים אלחוטיים של חובבי רדיו או של שידורים לציבור. גם האזנה באקראי ובתום לב לשיחה המתקיימת ברשות הרבים - היא מותרת. כמו כן, החוק בישראל מאפשר לצנזורה הצבאית להאזין לשיחת טלפון בינלאומית ללא צורך בהיתר.