cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
ריצ'רד קליינדינסט
התובע הכללי של ארצות הברית
ב-15 בפברואר 1972 הגיש התובע הכללי של ארצות הברית, ג'ון ניוטון מיטשל את התפטרותו שנכנסה לתוקף ב-1 במרץ כדי לשמש כמנהל מסע הבחירות של ניקסון בבחירות לנשיאות שנערכו באותה שנה. ניקסון מינה במקומו את קליינדינסט. לאחר שבמשך שלושה חודשים וחצי הוא כיהן כתובע הכללי בפועל, אושר מינויו הקבוע ב-12 ביוני על ידי הסנאט, לאחר ניסיון כושל לחסום את המינוי על ידי טד קנדי על רקע מעורבותו של קליינדינסט בפרשת ITT.
שנותיו האחרונות
ב-1982 הואשם קליינדינסט בעדות שקר כלפי לשכת עורכי הדין של אריזונה בנוגע על היקף הידע שלו בנוגע לעבריין צווארון לבן שהוא ייצג. הוא נוקה מכל אשמה פלילית שבה הוא הואשם.
ריצ'רד קליינדינסט נפטר בפרסקוט, אריזונה ב-3 בפברואר 2000 כתוצאה מסרטן הריאה, בגיל 76. הוא נטמן בבית הקברות פרדייז שבסקוטסדייל, אריזונה.
תרנגול הודו עינוני
תרנגול הודו עינוני (שם מדעי: Meleagris ocellata) הוא מין של תרנגול הודו, הסוג הגדול ביותר בסדרת התרנגולאים וקרובו הקטן של המין הגדול ביותר - תרנגול הודו מצוי. הוא חי ביערות בחצי האי יוקטן שבמקסיקו ובאיים סביבו.
משקלם של תרנגולי ההודו 4-6 ק"ג בזכרים ו3-4 ק"ג בנקבות ואורכם 70-122 ס"מ. בניגוד לקרוביהם המצויים הדו-צורתיות הזויגית קטנה הרבה יותר.
תרנגולי הודו אלה חיים ביערות של מקסיקו וחיים רוב הזמן על הקרקע שם הם ניזונים ממזונות מהצומח ומהחי. בשעת סכנה הם יעדיפו לרוץ רחוק ולא לעוף, אף שהם יכולים לעשות זאת בעת הצורך והם אף מקננים בשטח. הנקבה מטילה 8-12 ביצים מוסתרים היטב ודוגרת עליהם 28 ימים לאחריהם הביצים בוקעות ואחרי יום הנקבה עוזבת את הקן יחד עם האפרוחים שהולכים אחריה.
ועדת השניים
ועדת השניים (בשמה המלא: ועדה משותפת של יושב-ראש הוועדה לענייני ביקורת המדינה ויושב-ראש ועדת החוץ והביטחון של הכנסת) היא ועדת משנה של הוועדה לענייני ביקורת המדינה, בה חברים יושב ראש הוועדה ויושב ראש ועדת החוץ והביטחון. הוועדה דנה בנושאי ביקורת רגישים שמפאת סודיותם לא ניתן לדון בהם אף לא בפורום הסגור של ועדת המשנה לביקורת המדינה.
חוק מבקר המדינה קובע כי ועדת המשנה. אולם,.
לשם כך, הוקמה ועדה משותפת, היא ועדת השניים:.
המכרז האולימפי 2020
המכרז האולימפי 2020 היה המכרז שנועד לבחור את המארחת של משחקי הקיץ האולימפיים ה-32, שעתידים להתקיים בשנת 2020. תהליך הבחירה נוהל על ידי הוועד האולימפי הבינלאומי. טוקיו, בירת יפן, נבחרה לארח את המשחקים בכינוס הוועד האולימפי ה-125 בבואנוס איירס שבארגנטינה ב-7 בספטמבר 2013.
תהיה זו הפעם השנייה בהיסטוריה בה תארח טוקיו משחקים אולימפיים, אחרי שאירחה את המשחקים האולימפיים בשנת 1964.
הרציונל להשתתפות במכרז
זכייה במכרז האולימפי היא שאיפה לאומית מהגדולות בחיי מדינה. קיום המשחקים האולימפיים עשוי להביא לעיר ולמדינה המארחות הכרה בינלאומית. מעבר לכך, יביא האירוע לסיוע כספי מטעם הוועד האולימפי בבניית מתקני ספורט וכפר אולימפי שיוכלו לשמש לאחר תום האולימפיאדה את התושבים, ולבנייה ושיפור משמעותי לשנים רבות בתשתיות, ברכבות ובכבישים. אירוח האולימפיאדה והכנתה ארוכת השנים עשויים לתרום לעלייה משמעותית במקומות עבודה, וכן לעלייה בעסקים עם חברות באותה מדינה ומחוץ לה, בתיירות, ובניהול נכון תוביל להכנסות כספיות של מיליארדים. זאת מלבד הכבוד והגאווה הלאומית שבאירוח אירוע הספורט הבינלאומי הגדול בעולם. לאור סדרי הגודל בהם מדובר, מסתיים המכרז האולימפי כשבע שנים לפני מועד האירוע המתוכנן, דבר שיאפשר לעיר ולמדינה המארחות שנים של תכנון והיערכות.
המועמדות
שלוש ערים הבאות היו המתמודדות הסופיות על אירוח המשחקים האולימפיים בשנת 2020:
ההליך לבחירת העיר המארחת
עד ה-15 בפברואר 2012 הגישו חמש ערים את מסמכי המועמדות הרשמיים לוועד האולימפי הבינלאומי, כאשר ממשלת איטליה הסירה לפני כן את מועמדותה של רומא משיקולים כלכליים. המסמכים שהוגשו שימשו את הוועד האולימפי הבינלאומי לשם הערכה ראשונית של התאמת הערים המועמדות לאירוח האולימפיאדה.
ב-23 במאי 2012 דחה הוועד האולימפי הבינלאומי את מועמדותן של דוחה ושל באקו ואישר את איסטנבול, טוקיו ומדריד כמתמודדות הסופיות במכרז (ה-Candidate Cities).
ב-7 בינואר 2013 הגישו שלוש הערים את ספרי ההצעות המפורטים שלהן.
במהלך חודש מרץ ביקרה ועדת ההערכה של הוועד האולימפי הבינלאומי בשלוש הערים (ארבעה ימים בכל עיר). דו"חות הביקורים הוגשו לוועד האולימפי הבינלאומי ב-25 ביוני. ב-3 עד 4 ביולי הציגו נציגי שלוש הערים את הצעותיהם בפני הוועד האולימפי הבינלאומי.
ההצבעה
הוועד האולימפי הצביע על מנת לבחור את העיר המארחת של המשחקים האולימפיים בקיץ 2020 ב-7 בספטמבר 2013 במושב ה-125 של הוועד האולימפי הבינלאומי במלון הילטון בואנוס איירס בבואנוס איירס, ארגנטינה. ההצבעה הייתה מסוג הצבעה ממצה. אף עיר לא זכתה ביותר מ-50% מקולות הבוחרים בסיבוב הראשון, ומדריד ואיסטנבול היו בשוויון על המקום השני. הצבעת שובר שוויון בין שתי הערים הללו נערכה כדי לקבוע איזו עיר תנופה. בהצבעה הסופית, התחרות הייתה ראש בראש בין טוקיו ואיסטנבול, טוקיו נבחרה ברוב של 60 קולות מול 36 קולות.
ערים שחזרו בהן מכוונתן להגיש מועמדות
מספר ערים התכוננו להגיש את מועמדתן לאירוח האולימפיאדה אך חזרו בהן: בוקרשט, רומניה; סנקט פטרבורג, רוסיה; פריז, צרפת; פראג, צ'כיה; דובאי, איחוד האמירויות הערביות; דרבן, דרום אפריקה; טורונטו, קנדה; הירושימה, יפן; פוסן, קוריאה הדרומית.
הוועד האולימפי הבינלאומי הודיע כי הוא מעוניין לקבל הצעת מועמדות מארצות הברית, אך הוועד האולימפי האמריקני החליט להימנע מכך. העיר לאס וגאס הגישה לבסוף את מועמדתה ללא תמיכת הוועד האולימפי האמריקני. הוועד האולימפי הבינלאומי דחה את הצעתה.
בנוסף לערים הנ"ל העלו עוד עשר ערים רעיון להגיש מועמדות לאירוח האולימפיאדה, אך החליטו לבסוף שלא להגישה: ברלין, גרמניה; בודפשט, הונגריה; ליסבון, פורטוגל; קהיר, מצרים; קזבלנקה, מרוקו; ניירובי, קניה; דלהי, הודו; קואלה לומפור, מלזיה; גוודלחרה, מקסיקו; בריסביין, אוסטרליה.
ניק הייג
טיילר ניקולס "ניק" הייג (באנגלית: Tyler Nicklaus "Nick" Hague; נולד ב-24 בספטמבר 1975) הוא טייס ניסוי ואסטרונאוט של נאס"א. נועד להיות מהנדס הטיסה של משלחות 57/58 לתחנת החלל הבינלאומית ב-2018, והיה על טיסת סויוז MS-10, אשר ביצעה נחיתת חירום לאחר שיגור באוקטובר 2018. חלק ממשלחת 59/60 לתחנת החלל הבינלאומית אשר שוגרה ב-14 במרץ 2019, וחזר לכדור הארץ לאחר שהות של 202 יום בחלל.
בצעירותו
הייג נולד בבלוויל, קנזס, ארצות הברית, בשנת 1975. בצעירותו גדל בהוקסי, קנזס, שם הוא סיים בית ספר תיכון בשנת 1994.
בחיל האוויר האמריקאי
חיל הצטרף לחיל האוויר והגיע לדרגת סג"ם בשנת 1998. באוגוסט 2000, הוא הוצב בבסיס חיל האוויר קיטלנד שבאלבקרקי, ניו מקסיקו, שם הוא עסק בטכנולוגיות לוויינים מתקדמות. בשנת 2003 הוא הצטרף לקורס טיסי ניסוי בבית הספר לטייסי ניסוי בבסיס חיל האוויר אדוארדס  בקליפורניה. לאחר השלמת הקורס בשנת 2004, הוא הוצב בטייסת מטוסי ניסוי 416, שם טס על מטוסי T-38, F-15 ו-F-16. בסוף שנת 2004 הוא הוצב בעיראק בזמן מלחמת המפרץ השנייה, ובמשך חמישה חודשים ביצע גיחות מודיעין וסיור עם טכנולוגיות מתקדמות.
בשנת 2006, הייג הפך לחלק מצוות הפקולטה לאווירונאוטיקה באקדמיית חיל האוויר של ארצות הברית שם לימד קורסים באווירונאוטיקה, בקרה ליניארית ותכן.
בשנת 2009, הייג קיבל מענק לתוכנית העמיתים של חיל האוויר בוושינגטון הבירה.
מ-2012 עד 2013 הייג עבד במשרד ההגנה כסגן מנהל ארגון
הייג קודם לדרגת קולונל בשנת 2016.
הייג פגש את אשתו באקדמיית חיל האוויר האמריקאי בשנת 1996. לזוג שני בנים.
בנאס"א
הייג נבחר על ידי נאס"א לקבוצת האסטרונאוטים מספר 21 ב-2013, והשלים את תוכנית ההכשרה והאימונים ביולי 2015.
טיסת סויוז MS-10
הייג היה האסטרונאוט הראשון מכיתת האסטרונאוטים של 2013 שהוצב למשימה בתחנת החלל הבינלאומית. הוא שובץ להיות מהנדס טיסה עבור משלחות 57/58 לתחנת החלל, משימה שהייתה אמורה להתחיל באוקטובר 2018 ולהמשך עד אביב 2019.
ב-11 באוקטובר 2018, הייג ואלכסיי אובצ'ינין שוגרו על טיסת סויוז MS-10 בדרך לתחנת החלל הבינלאומית. במהלך השיגור, לאחר הפרדות השלב הראשון חלה תקלה במשגר והצוות ביצע נחיתת חירום לאחר טיסה בליסטית, דקות ספורות מהשיגור. טיסת סויוז MS-10 ביצעה ביטול שיגור בערך בגובה של כ-50 ק"מ, כמחצית הדרך אל קו קרמן ועל כן ביצעה טיסה תת-מסלולית. נראה מטלמטריית המסלול כי האפוגיאה של הטיסה לא עברה את גובה ה-100 ק"מ, ועל כן הייג עדיין לא נחשב כי הגיע לחלל. עם זאת, גובה הטיסה המרבי של 93 ק"מ מקנה להייג כנפי אסטרונאוט של חיל האוויר האמריקאי, לפי ההגדרה שלהם של גבול החלל ב-80 ק"מ.
משלחת 59/60
הייג חזר לחלל כחלק ממשלחת 59 / 60 לתחנת החלל הבינלאומית. הייג, אובצ'ינין וכריסטינה קוק שוגרו על גבי סויוז MS-12 ב-14 במרץ 2019. הם הצטרפו לחברי משלחת 59 לתחנת החלל, אולג קונוננקו, דוויד סן-ז'אק ואן מקליין. עם עזיבתם של קונוננקו, מק'קליין וסן-ז'אק ביולי 2019, הצוות יהפוך להיות חלק ממשלחת 60 לתחנת החלל הבינלאומית.
ב-22 במרץ 2019, הייג ואן מקליין ביצעו הליכת חלל, הראשונה שלהם, בזמן שהם התקינו התאמות לקראת הגעת שיגור מסחרי לתחנת החלל. הליכת החלל נמשכה 6 שעות ו-39 דקות.
ב-29 במרץ 2019, ביצע הליכת חלל נוספת יחד עם כריסטינה קוק. הליכת החלל תוכננה במקור להיות של קוק יחד עם האסטרונאוטית אן מקליין, בפעם הראשונה בו יש צוות שכולו מורכב מנשים, אולם עקב בעיות בגודלי חליפות החלל התקינות, השיבוץ הוחלף, וניק הייג ביצע את הליכת החלל יחד איתה. הליכת החלל נמשכה 6 שעות ו-45 דקות, במהלכן הצוות החליף את הבטריות הנטענות מהפאנלים הסולריים לבטריות חדשות.
ב-21 באוגוסט 2019 ביצע הליכת חלל שלישית יחד עם האסטרונאוט אנדרו מורגן במהלכה חשף את תג המשימה של תוכנית ארטמיס. הליכת החלל נמשכה 6 שעות ו-32 דקות, והאסטרונאוטים התאימו את ממשק החיבור לקראת טיסות מסחריות.
הייג חזר לכדור הארץ בסויוז MS-12 יחד עם אובצ'ינין והזאע אל-מנסורי, האסטרונאוט הראשון של איחוד האמירויות. הם עזבו את תחנת החלל ב-3 באוקטובר 2019, ונחתו 3 שעות לאחר מכן. סך הכל שהה בחלל 202 יום, 15 שעות ו-45 דקות.
הצטיינות ופרסים
במהלך שירותו בחיל האוויר, הייג קיבל את אותות ההוקרה והפרסים הבאים:
בדצמבר 2019, הוענק לו אות האומץ הרוסי, על תפקודו במהלך טיסת סויוז MS-10.
אנקה פון דר ליפה
אנקה פון דר ליפה (בנורווגית: Anneke von der Lippe; נולדה ב-22 ביולי 1964) היא שחקנית נורווגית, שהייתה השחקנית הנורווגית הראשונה - והנורדית - שזכתה בפרס אמי הבינלאומי.
ביוגרפיה
היא בוגרת האקדמיה הלאומית הנורווגית לתיאטרון מ-1988, ומאז עבדה הן ב-Det Norske Teatret (התיאטרון הנורווגי) וב-Nationaltheatret (התיאטרון הלאומי), בתפקידים כמו נורה במחזה מאת הנריק איבסן "בית בובות:, מסג'ה ב"שלוש אחיות" מאת אנטון צ'כוב וכגוונדולן פיירפקס במחזה מאת אוסקר ויילד "חשיבותה של רצינות".
היא זכתה בפרס אמנדה – פרס הקולנוע הנורווגי – בקטגוריית השחקנית הטובה פעמיים: על תפקידה בסרט Krigerens hjerte ב-1992, ועל הסרט "Over stork og stein" ו"פאן" ב-1995. היא נבחרה לאחת הכוכבות הגדולות של הקולנוע האירופי בשנת 1998. בשנת 2005 היא הייתה, כשחקנית הנורווגית הראשונה אי פעם, מועמדת לפרס אמי הבינלאומי על תפקידה בדרמת הטלוויזיה Ved kongens bord.
בשנת 2022 שיחקה בסרט המפלצות "טרול" מבית נטפליקס; בדמותה של ראש ממשלת נורווגיה בריט מוברג.
פון דר ליפה גרה באוסלו, נשואה לבמאי מורטן קרנר, עם שני ילדים.
קספר טרהו
קספר טרהו (בפינית: Casper Terho; נולד ב-24 ביוני 2003 בהלסינקי שבפינלנד) הוא כדורגלן פיני המשחק בעמדת קשר הכנף בקבוצת רויאל אוניון סן-ז'ילואז מליגת העל הבלגית.
קריירת מועדונים
טרהו גדל במחלקת הנוער של ה.י.ק. הלסינקי. בשנת 2019 החל לשחק בקלובי 04, קבוצת המילואים של המועדון. הוא ערך 41 הופעות ליגה במדי הקבוצה הראשונה של המועדון, בהן הבקיע ששה שערים.
ב-29 בספטמבר 2022 חתם טרהו ברויאל אוניון סן-ז'ילואז מליגת העל הבלגית החל מ-1 בינואר 2023. ב-8 בינואר ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בניצחון 3-1 על אנדרלכט במסגרת המחזור ה-19 בליגה לעונת.
אשת כהן
במונח התורה וההלכה, לאשת כהן (או כהנת) ניתן חשיבות מיוחדת כולל דינים שונים משאר נשי ישראל. התורה מזכה אותה באכילת קדשים קלים וחלקים משאר מתנות כהונה. במקרה שנאנסה היא אסורה לבעלה.
היטמאות כהן לאשתו
בפרשת אמור התורה מתירה היטמאות כהן לקרוביו ואילו אשתו איננה מוזכרת בין הנמנים וכמו כן בספר יחזקאל;. חז"ל קבעו כי לומדים מהמילה "לשארו" שרשאי הכהן לטמא לאשתו -ויש סוברים שאף חובה. ואילו יש סוברים שאין הכרח מהכתוב שמחייב בעלה הכהן ליטמא לה
ואילו בתלמוד ירושלמי מסופר אודות כהן שסירב להיטמא לאשתו;
בחיי הנישואין
לפי ההלכה, אשת כהן שאמרה לבעלה נאנסתי ואף במקרה שיש עד אחד לדבר -אינה אסורה עליו. ואילו במקרה שהיא מורדת בבעלה היא רשאית לאכול בתרומה כל עוד שבעלה לא גירשה.
פרטי דינים
לאשת כהן יש בזכותה לאכול קודשים (קלים). גם דיניה שונים מבנות ישראל בטבילתה לטהרה. ואילו במקרה שאשת כהן סוטה מבעלה התורה קובעת מנחת סוטה מיוחדת כי אינה נאכלת לכהנים ובמקרה שנאנסה של לרצונה, מונעתה מלחזור לחיי נישואין עם בעלה הכהן.
יש דעה שניתן לפדות בכור מאת אשת כהן ויש חולקים ואומרים שפודים רק מזכרי כהונה בלבד
ניה דאקוסטה
ניה דאקוסטה (באנגלית: Nia DaCosta; נולדה ב-8 בנובמבר 1989) היא במאית ותסריטאית קולנוע אמריקאית. היא קיבלה הכרה בזכות סרטה הראשון, מותחן הפשע המוערך "ליטל וודס" (2018). העבודות האחרות שלה כוללות בימוי של שני פרקים מסדרת הטלוויזיה הבריטית "טופ בוי", ובימוי וכתיבה של סרט האימה "קנדימן" (2021), סרט המשך ישיר עתידי לסרט משנת 1992 בעל השם הזהה.
קריירה
לאחר שסיימה את בית הספר ועבדה כעוזרת הפקה בטלוויזיה, התסריט של דאקוסטה עבור הסרט "ליטל וודס" היה אחד מ-12 הפרויקטים שנבחרו עבור מעבדות התסריטאים והבמאים של סאנדנס לשנת 2015. דאקוסטה מימנה את הסרט באמצעות מיזם Kickstarter בעזרת 72 תומכים שגייסו בסופו של דבר כ-5,100 דולר.
ליטל וודס
"ליטל וודס" מספר את סיפורה של אולי (טסה תומפסון), מבריחת סמים משוקמת בצפון דקוטה הכפרית ואחותה המנוכרת דב (לילי ג'יימס). כשאימן נפטרת, דב מופיעה על סף דלתה של אולי עם בנה הצעיר ומגלה שהיא בהריון. זה דוחף את אולי לחפש דרך לגייס כסף במהירות כדי להחזיר חובות לבנק ולשמור על בית אימן, ודוחף את דב להחליט אם היא רוצה לעבור ההפלה או לא.
הסרט הוקרן בבכורה בפסטיבל טרייבקה בשנת 2018, וזכה בפרס נורה אפרון על "מצוינות סטוריטליג על ידי סופרת או במאית." לאחר מכן הוא נקנה על ידי Neon והופץ בצפון אמריקה באפריל 2019. דאקוסטה סיפרה כי הסרטים "קר עד העצם" ו"נהר קפוא" היוו את מקור ההשראה העיקרי שלה לתסריט, מכיוון שהיא מרגישה שהסרטים כוללים הופעות מדהימות ודרמה מתוחה, ובכל זאת מתמודדים עם סוגיות אמיתיות באמריקה.
קנדימן
בסוף שנת 2018 הוכרז כי דאקוסטה נבחרה לעמוד בראש מה שתואר כסרט המשך רוחני לסרט קנדימן המקורי משנת 1992. יאיא עבדול-מאטין השני עתיד לככב בסרט. סרטי יוניברסל מתכננים להוציא את הסרט לאקרנים ב-25 בספטמבר 2020.
סרט המשך לקפטן מארוול
באוגוסט 2020 נחשף כי דאקוסטה תביים את סרט ההמשך העתידי לסרט של אולפני מארוול, "קפטן מארוול". נכון לאוגוסט 2020 הסרט עתיד לצאת לאור ב-8 ביולי 2022.
אלייזה מקרטני
אלייזה מקרטני (באנגלית: Eliza McCartney; נולדה ב-11 בדצמבר 1996) היא אתלטית ניו זילנדית המתחרה בקפיצה במוט, זוכת מדליית ארד באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016).
ביוגרפיה
מקרטני נולדה באוקלנד שבניו זילנד, אביה התחרה כנער בקפיצה לגובה ואמה בהתעמלות מכשירים. בגיל 12 החלה להתחרות בענפים שונים באתלטיקה בהם ריצות וקפיצה לגובה, בגיל 14 החלה להתאמן בקפיצה במוט. ב-2012 זכתה באליפות ניו זילנד לנוער וב-2013 סיימה רביעית באליפות העולם לנוער. ב-2014 זכתה במדליית ארד באליפות העולם באתלטיקה עד גיל 20 בשיא לאומי של 4.45 מטר. באוניברסיאדת קוואנגג'ו (2015) זכתה במדליית כסף בתוצאה של 4.40 מטר לאחר לי לינג הסינית. בדצמבר 2015 שברה את שיא העולם עד גיל 20 בתוצאה של 4.64 מטר. במרץ 2016 קבעה שיא לאומי חדש של 4.80 מטר.
באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו זכתה במדליית ארד כשהשוותה את שיאה האישי של 4.80 מטר וסיימה לאחר קטרינה סטפנידי מיוון וסנדי מוריס האמריקאית. בפברואר 2017 שיפרה את שיאה האישי והעמידה אותו על 4.82 מטר, תוצאה שהיא גם שיא אוקיאניה. באליפות העולם באתלטיקה 2017 סיימה במקום התשיעי בתוצאה של 4.55 מטר.
באליפות העולם באתלטיקה באולם 2018 סיימה רביעית בשיא לאומי של 4.75 מטר. במאי 2018 שיפרה את שיאה באצטדיון ל-4.85 מטר, ביוני ל-4.92 מטר וביולי 2018 קבעה תוצאה של 4.94 מטר המדרגת אותה שישית בכל הזמנים. ב-2021 נפצעה בגיד האכילס ונאלצה להחמיץ את אולימפיאדת טוקיו.
עונת 2014/2015 בליגה הלאומית
עונת 2014/2015 בליגה הלאומית הייתה העונה ה-16 של הליגה הלאומית כליגה השנייה בחשיבותה בכדורגל בישראל. הליגה החלה ב-21 באוגוסט 2014 והסתיימה ב-22 במאי 2015.
על ניצחון במשחק הוענקו שלוש נקודות ונקודה בודדת הוענקה על תיקו.
הליגה כללה 16 קבוצות שתחילה שיחקו ביניהן במשך 2 סיבובים בני 15 משחקים כל אחד - 30 מחזורים בסה"כ. לאחר הסיבוב ה-15 הליגה חולקה ל-2 בתים: פלייאוף עליון (8 קבוצות) ופלייאוף תחתון (8 קבוצות).
העונה הסתיימה בניצחון של בני יהודה תל אביב שעלתה לעונת 2015/2016 לליגת העל לצד הפועל כפר סבא.
עירוני טבריה והכח עמידר רמת גן ירדו לליגה השלישית. הפועל נצרת עילית ניצחה במשחקי המעבר את עירוני נשר מליגה א' ונותרה בליגה הלאומית.
פדרו גלבאן מבני יהודה תל אביב זכה בתואר מלך השערים של הליגה עם 22 כיבושים.
משחקי המבחן ללאומית
הפועל נצרת עילית ניצחה 5:1 בסיכום שני המשחקים ונשארה בליגה הלאומית עונה נוספת.
רודי
{{פירושונים|
ראו גם
}}
Digital Whisper (מגזין)
Digital Whisper הוא כתב עת דיגיטלי ישראלי, העוסק בנושאים הקשורים בטכנולוגיה ואבטחת מידע, שהוקם מתוך מטרה לספק לקורא הישראלי תוכן איכותי ואמין בשפה העברית על מגוון נושאים הקשורים לעולם אבטחת המידע והמחשבים. כתב העת מפרסם גיליון חדש מדי חודש, ומשתתפים בכתיבתו מגוון כותבים העוסקים בהיבטים שונים של עולם הטכנולוגיה.
המגזין הוקם בין היתר בשל מיעוט תוכן איכותי ואמין בשפה העברית על מגוון הנושאים הקשורים באבטחת המידע.
לדברי הכותבים שאב המגזין השראה מכתב העת הוותיק והפופולרי Phrack, שנודע בזכות איכותו, והוותק הרב שצבר במהלך השנים.
נושאים
הנושאים והתחומים המרכזיים שבהם המגזין עוסק הם:
תפוצה
הגיליונות מופצים בצורת PDF דרך רשת האינטרנט, דבר שמאפשר תפוצה רחבה, נכון לדצמבר 2021 ראו אור 135 גליונות.
גאווה לילית
גאווה לילית (בצרפתית: Prides de nuit) הן הפגנות מחאה של אנשים להט"בים ואינטרסקס אשר מחליפים את מצעדי הגאווה. מחאות אלו נחשבות לפוליטיות יותר.
התנועה הושקה על ידי העמותות ACT UP, OUTrans, Femmes en Lutte 93 ועמותות אחרות בפריז בשנת 2015, כשהן מתנגדות למה שהם ראו כפוליטיזציה של מצעד הגאווה ואובדן האוטונומיה שלה כנגד סמכויות הציבור והקפיטליזם הוורוד.
בפריז, שתי גרסאות אחרות של גאוות לילה אורגנו בשנים 2016 ו-2017, אם כי בשנת 2018 החליטו לא לבצע מחאה רביעית. עם זאת, מאז 2016 התנועה כבר הורחבה לערים צרפתיות אחרות, כגון טולוז, ליון וניס.
יש פעולות דומות גם במדינות אחרות, במיוחד תחת תנועת המחאה Gay Shame.
קוניפ"א
הקונפדרציה של התאחדויות כדורגל עצמאיות (באנגלית: The Confederation of Independent Football Associations, בראשי תיבות: CONIFA) היא פדרציית ספורט בינלאומית, המנהלת את ענף הכדורגל לגברים ולנשים, לכל הנבחרות אשר אינן משויכות לפדרציה הבינלאומית לכדורגל פיפ"א.
כיום הארגון אחראי על שתי תחרויות בינלאומיות: אליפות העולם של קוניפ"א (CONIFA World Football Cup) ואליפות אירופה של קוניפ"א.
משרדי הקונפדרציה נמצאים בלולאו, נורבוטן, שוודיה והנשיא הנוכחי הוא פר-אנדרס בלינד השוודי.
סוגי הנבחרות החברות
בארגון חברות כ-38 נבחרות, נכון לשנת 2023. הארגון מגדיר את הנבחרות כ"חברות" ("Members") או "ישויות" ("Entities"), יותר מאשר ההגדרה של "מדינות" ("countries"\"states").
על החברות בארגון לעמוד בתנאי הבסיסי, שהוא שהן אינן חברות בפיפ"א על שלל הפדרציות שבה (CONCACAF,CONMEBOL, UEFA, OFC, AFC, ו-CAF) ובנוסף עונות על תנאי אחד לפחות מהקריטריונים הבאים:
1.לישות יש טריטוריה מוגדרת
2.לישות יש אוכלוסייה קבועה
3.לישות יש ממשלה אוטונומית
4.לישות יש הכרה דיפלומטית של לפחות אחת מהחברות האו"ם.
רשימת התחרויות והזוכות
לפני הקמתה של קוניפ"א, תחרויות בין ישויות התקיימו במסגרת גביע העולם של VIVA, שהתקיים בין השנים 2006-2012 ונערך בכל שנה או שנתיים.
לאחר הקמת CONIFA, ישנן שתי תחרויות המתקיימות בכל שנה לחלופין: אליפות העולם של קוניפ"א (CONIFA World Football Cup) ואליפות אירופה של קוניפ"א (CONIFA European Football Cup).
בטבלה זו מוצגות המדינות המארחות של כל טורניר, תוצאות משחקי הגמר והמשחקים על המקום השלישי:
מבער
שימושים
מבער יכול להיות מכשיר בפני עצמו או להיות חלק ממערכת (למשל בכיריים). השימושים הנפוצים של מבערים הם חימום חומרים, בישול, הלחמה, ריתוך, התכה, חיתוך (בעיקר של מתכות), אמנות (למשל ניפוח זכוכית). קיימים גם מבערים המיועדים לתאורה.
מבנה ופעולה
המבער בנוי מנחיר (או שניים, ראו להלן) המחובר לצינור, אליו מוזרם גז דליק מתוך מכל דרך ברז המאפשר שליטה על עוצמת הזרימה. יש מבערים הכוללים גם מצית. עם פתיחת הברז זורם הגז דרך הצינור ונפלט מהנחיר. הצתתו יוצרת להבה יציבה ובגודל קבוע, על פי יעודו של המבער ובהתאם למצב הברז. קיימים מבערים עם צינורות מתכתיים ומבערים עם צינורות גמישים, בהתאם לשימוש הנדרש.
דלק
הגזים העיקריים המשמשים במבערים הם אצטילן, פרופן, בוטאן, גז טבעי, גפ"מ ומימן. במבער פשוט, הלהבה נוצרת מחימצון של הגז באוויר. במבערים עם שני נחירים משמש הנחיר השני להזרמת חמצן ליצירת להבה בטמפרטורה גבוהה: לדוגמה, טמפרטורת להבה אדיאבטית של פרופן עם אוויר (בתנאי סביבה של 20°C ולחץ אטמוספירי 1 בר) היא 1980°C, בעוד שבאותם התנאים הלהבה של פרופן עם חמצן תבער בטמפרטורה של 2800°C.
בטיחות
השימוש במבערים מערב גזים דליקים מאוד ואש גלויה, ולכן כרוך בסיכון מוגבר. על מנת לצמצם את הסיכוי להתרחשות תאונות הנובעות משימוש במבערים ולהקטין את נזקן אם התרחשו קיימים מגוון של אמצעי בטיחות וטכניקות עבודה מיוחדות. גופים רגולטוריים כ בישראל, ה-OSHA וה-NFPA בארצות הברית מפרסמים הנחיות לאמצעי הבטיחות שיש לנקוט בעת שימוש במבערים. בנוסף, חברות פרטיות העוסקות בתחום מציעות קורסי הכשרה בתחום הבטיחות בשימוש במבערים.
אמדאוס (מחזה)
אמדאוס (באנגלית: Amadeus) הוא מחזה מאת פיטר שאפר, המציג ביוגרפיה בדיונית של המלחין וולפגנג אמדאוס מוצרט, תוך התמקדות ביריבות בין מוצרט לבין מלחין החצר סאליירי. המחזה שימש השראה לסרט אמדאוס מאת מילוש פורמן משנת 1984, שגם עבורו כתב שייפר את התסריט. ההצגה עצמה, שעלתה לראשונה בשנת 1979, נוצרה בהשראת הטרגדיה הקצרה של פושקין: מוצרט וסליירי.
המחזה הופיע בתרגום לעברית של גדי רול ובהמשך של דורי פרנס.
המחזה עלה בתיאטרון "הקאמרי" בשנת 1982, בתרגום דן מירון ובבימוי היי קילוס.
המחזה עלה בתיאטרון הבימה בשנת 1994, בתרגום של גדי רול, בימויו של מיכאל גורביץ' ובכיכובם של משה בקר, ואלון אופיר. ושוב ב-2008 בתיאטרון הקאמרי בתרגום של דורי פרנס, בבימויו של עמרי ניצן, עם איתי טיראן בתפקיד מוצרט ויצחק חזקיה בתפקיד סליירי.
פ.ק. יבלונץ
'''פ.ק. יבלונץ (בצ'כית: FK Jablonec; נהגה: [ˈJablonɛts''']) הוא מועדון כדורגל צ'כי הממוקם בעיר יבלונץ נאד ניסו. המועדון הוקם בשנת 1945 ומשחק בליגה הבכירה בצ'כיה מאז 1994.
היסטוריה
את הופעת הבכורה שלו בליגה הבכירה ערך המועדון בעונת 1974/1975 בליגת העל הצ'כוסלובקית, אך בתום עונת 1975/1976 לאחר שתי עונת בלבד נשר המועדון בחזרה לליגת המשנה. המועדון העביר כמעט שני עשורים בליגת המשנה לפני ששב לליגה הבכירה, לאחר שזכה באליפות הליגה השנייה בעונת 1993/1994. בסיום עונת הבכורה המחודשת שלה בליגת העל סיימה יבלונץ במקום העשירי, אך כבר בעונתה השנייה עונת 1995/1996 הצליחה יבלונץ לסיים במקום השלישי בטבלה. בעונה שלאחר מכן הצליחה יבלונץ לשחזר את ההישג ולסיים במקום השלישי. מה שזיכה אותה בכרטיס לגביע אופ"א בעונת 1997/1998. המועדון עבר את קראבך האזרית בסיבוב הראשון, אך הודח בסיבוב השני בעקבות שערי חוץ לאחר צמד מפגשים עם ס.ק ארברו השוודית. באותה עונה זכה המועדון בגביע הצ'כי ובכך הבטיח עונה נוספת באירופה, הפעם בגביע אירופה למחזיקות גביע 1998/1999. בסיבוב הראשון התמודדה יבלונץ עם אפולון לימסול מחזיקת הגביע הקפריסאי אך הפסידה לה בדו-קרב פנדלים לאחר שכל קבוצה ניצחה בביתה בתוצאה 2–1.
בעונות שלאחר מכן המועדון לא הצליח לשחזר את ההצלחה, ודשדש במרכז הטבלה, אך בעונת 2006/2007 הגיע המועדון לגמר הגביע הצ'כי, ומכיוון שהיריבה שלו שגם זכתה בגביע ספרטה פראג העפילה לליגת האלופות באותה עונה. המועדון זכה בכרטיס לגביע אופ"א במקומה בעונת 2007/2008, שם הודחה בשלב המוקמות השני על ידי אוסטריה וינה האוסטרית.
עונת 2009/2010 הייתה עונת השיא של המועדון בליגה, כשהצליח לסיים במקום השני בטבלה, נקודה בלבד אחרי האלופה ספרטה פראג. כתוצאה מכך העפיל המועדון לליגה האירופית בעונת 2010/2011. שם הפסידה פעמיים לקבוצה הקפריסאית אפואל ניקוסיה והודחה. את עונת 2010/2011 סיימה יבלונץ במקום השלישי בליגה מה שזיכה אותה פעם נוספת בכרטיס לליגה האירופית בעונת 2011/2012 שם בסיבוב השני עבר המועדון את פלאמורטארי האלבנית לאחר ניצחון כפול, אך בסיבוב השלישי הודח המועדון לאחר צמד מפגשים עם א.ז. אלקמאר ההולנדית. עונה אחת לאחר מכן (2012/2013) הצליחה יבלונץ לזכות בגביע הצ'כי בפעם השנייה, והעפילה לליגה האירופית פעם נוספת בעונת 2013/2014. שוב הצליחה יבלונץ לנצח ניצחון כפול, הפעם את הקבוצה הנורווגית סטרומסגודסט, ושוב הודחה בסיבוב השלישי לאחר הפסד כפול, הפעם לריאל בטיס הספרדית. בסיום עונת 2014/2015 בליגה הצ'כית סיימה יבלונץ במקום השלישי בטבלה פעם נוספת, וזכתה בכרטיס לליגה האירופית עבור עונת 2015/2016. יבלונץ התחילה הפעם בסיבוב המוקדמות השלישי, ואף הצליחה לעבור אותו לראשונה בתולדותיה כשגברה בסיכום שני המפגשים על פ.צ. קופנהגן הדנית. אך בשלב הפלייאוף הפסידה לאייאקס אמסטרדם ההולנדית ולא הצליחה להעפיל לשלב הבתים. בשלוש השנים הבאות לא הצליחה יבלונץ להעפיל למסגרת האירופית, אך לאחר שסיימה במקום השלישי בליגה בעונת 2017/2018 העפילה יבלונץ לליגה האירופית בעונת 2018/2019. כשהפעם היא מעפילה ישירות לשלב הבתים, בפעם הראשונה בתולדותיה. את שלב הבתים סיימה יבלונץ במקום האחרון בבית עם 5 נקודות בזכות ניצחון ושתי תוצאות תיקו. החל מעונה זו החלה יבלונץ רצף של 4 עונות שבהן היא מעפילה לליגה האירופית אך לא מצליחה לשחזר את ההישג של הגעה לשלב הבתים. בעונת 2021/2022 כאמור העפילה יבלונץ שוב למוקדמות הליגה האירופית, היא הודחה שם על ידי סלטיק מסקוטלנד, אך בעקבות פתיחתה של הליגה האזורית, נשרה יבלונץ לשלב הפלייאוף בליגה האזורית. בשלב הפלייאוף ניצחה יבלונץ את קבוצת מ.ש.ק. ז'ילינה מסלובקיה והעפילה לשלב בתים אירופי בפעם השנייה בתולדותיה.
הסגל הנוכחי
מעודכן ל-27 באוגוסט 2021.
תארים
הגביע הצ'כי
הסופרקאפ הצ'כי
הליגה הצ'כית השנייה
מאטס וייפר
מאטס וייפר (בהולנדית: Mats Wieffer; נולד ב-16 בנובמבר 1999 בבורנה שבהולנד) הוא כדורגלן הולנדי המשחק בעמדת הקשר האחורי בקבוצת פיינורד מליגת העל ההולנדית ובנבחרת הולנד.
קריירת מועדונים
ב-30 ביוני 2020 חתם וייפר על חוזה לשלוש שנים באקסלסיור רוטרדם מליגת המשנה ההולנדית. הוא ערך 65 הופעות ליגה, בהן הבקיע חמישה שערים.
ב-23 ביוני 2022 חתם וייפר על חוזה לארבע שנים בפיינורד מליגת העל ההולנדית.
קריירה בינלאומית
ב-27 במרץ 2023 ערך וייפר את הופעת הבכורה שלו בנבחרת הולנד, בניצחון 3-0 על נבחרת גיברלטר במסגרת מוקדמות יורו 2024.
מרכז האימונים האולימפי של ריו דה ז'ניירו
את קומפלקס האולמות תכנן משרד האדריכלים המקומי "ויגלייקה" כשלוש טבעות אובליות העולות אחת על השנייה והביתנים מחופים מבחוץ בזכוכית וקורות עץ אנכיות המעוצבות כגל במחווה ליצירות אדריכליות מודרניסטיות מפורסמות מהעבר בברזיל.
סברבנק סיטי
סברבנק סיטי (ברוסית: Сбербанк-Сити) הוא שמו של מתחם רב-פונקציונלי, שנמצא בקוטוזובסקי פרוספקט ונבנה מדצמבר 2006.
מרכז האימונים האולימפי של ריו דה ז'ניירו
מרכז ההדרכה כולל שלושה אולמות הממוקמים בשורה במבנה אחד: כולם מכונים קריוקה ארנה וממוספרים מאחד עד שלוש:
בנוסף יפעל לצד המתחם מלון ייעודי לספורטאים ומרכז לרפואת ספורט.
Le temps perdu
Le temps perdu (בעברית: הזמן שאבד) הוא שיר שבצעה הזמרת הצרפתייה מטה אלטרי. השיר ייצג את צרפת בהופעת הבכורה, באירוויזיון 1956. השיר נכתב על ידי הסופרת רחל ת'ורו, והולחן על ידי אנדרה לודג'. השיר הושר חמישי בסדר ההופעות, לפני לוקסמבורג ואחרי גרמניה.
רקע
בדומה לשאר שירי התקופה, השיר נכתב בסגנון שאנסון צרפתי. במרכז מילות השיר עומד המאהב לשעבר של אלטרי, שמנסה לחזור אליה. אלטרי שרה את השיר בתקווה שהפעולה תסיח את דעתה מהכאב שעברה עם אותו המאהב.
באירוויזיון
ב-24 במאי 1956, השיר בוצע על ידי אלטרי בתחרות האירוויזיון. מיקומו הסופי של השיר אינו ידוע היות שמארגני התחרות הכריזו על הזוכה בלבד. מעריצים רבים של התחרות טוענים כי השיר סיים במקום השלוש עשרה עם אפס נקודות. השיר השני של צרפת בתחרות, "Il est là", בוצע על ידי הזמרת דני דאוברסן.
Freak (שיר של דוג'ה קאט)
Freak (בעברית: פריק) הוא סינגל שהוקלט על ידי הראפרית האמריקאית דוג'ה קאט. השיר יצא לאור ב-7 באוגוסט 2020, על ידי חברות התקליטים קימוסבי רקורדס ו-RCA רקורדס, כסינגל שלא מתוך אלבום.
רקע וכתיבה
השיר נכתב על ידי דוג'ה קאט, פארל ויליאמס, צ'אד הוגו, קמרון ברטוליני, יטי ביטס, פול אנקה, קמבו והופק על ידי קאט וקמבו. לפני צאתו של המחודשת של, "Freak" הוא החל לזכות לפופולריות רבה בפלטפורמת טיקטוק, שם שימשה ביותר מ-1.2 מיליון סרטונים. בסוף יוני 2020, קאט השמיעה מספר שירים חדשים בלייב בעמוד האינסטגרם, שלטענתם כולם יצאו יחד בפרויקט הקרוב. לצד ההכרזה על צאת הסינגל "Freak", כתבה קאט כי היא מוציאה את השיר במטרה "להרחיק את מעריציה בזמן שהיא עובדת על" הפתעה חדשה". השיר יצא גם בגרסה מצונזרת וגם בגרסה לא מצונזרת.
וידאו קליפ
טרם יצא הווידאו קליפ של השיר, העלתה קאט לערוץ היוטיוב שלה את האודיו המלא של השיר. כמו כן, האודיו מציג בתוכו את עטיפת הסינגל.
זכויות להט"ב בקומורו
זכויותיהם של לסביות, הומואים, טרנסג'נדרים וביסקסואלים (להט"ב) בקומורו כפופות לרדיפה ואפליה רשמית, בעודם מתמודדים עם אתגרים משפטיים וחברתיים שלא נתקלים בהם תושבים הטרוסקסואלים. פעילות הומוסקסואלית בין גברים או נשים היא פלילית ועונשה ב-5 שנות מאסר או קנס של 50,000-100,000 פרנק קומורואי.
מעמד בחוק
פעילות הומוסקסואלית בין גברים או נשים הא פלילית ברחבי קומורו ועונשה 5 שנות מאסר או קנס של 50,000-100,000 פרנק קומורואי.
הכרה במערכות יחסים חד מיניות
קומורו אינה מכירה בנישואים חד מיניים, וגם לא בכל צורה של זוגיות חד מינית (איחוד אזרחי, נישואי חוזה, מעמד ידועים בציבור או שותפות).
הגנה מפני אפליה
לא קיימים חוקים המכסים אפליה על רקע נטייה מינית או זהות מגדרית בקומורו.
תנאי מחיה
דו"ח זכויות האדם של משרד החוץ האמריקאי לשנת 2010 מצא כי "אנשים העוסקים בפעילות הומוסקסואלית לא הצהירו בגלוי על נטייתם המינית עקב לחץ חברתי, בעוד אין ארגוני זכויות להט"ב הפועלים במדינה".
אלפרידה לוזה-וכטלר
ביוגרפיה
אלפריד לוזה-וכטלר גדלה במשפחה ממעמד הביניים, והחלה ללמוד בגיל 16 בבית הספר המלכותי לאמנויות בדרזדן בין השנים 1915 ל-1918. בתחילה למדה אופנה, ואז עברה ללמוד גרפיקה שימושית. מ-1916 עד 1919, השתתפה גם בקורסי רישום וציור באקדמיה לאמנות של דרזדן. היא באה במגע עם קבוצת הזצסיון, שפעלה בדרזדן ב-1919 והפכה לחלק ממעגל אמנים שפעל סביב האמן אוטו דיקס בהם אוטו גריבל וקונרד פליקסמולר. היא שכרה חלק מהסטודיו של פליקסמולר ליד מרכז העיר דרזדן והתפרנסה בין היתר מאיור גלויות.
ב-1929 סבלה מהתמוטטות עצבים בגלל קשיים כלכליים ואישיים ואושפזה במוסד פסיכיאטרי בהמבורג-פרידריכסברג. במהלך שהות של חודשיים במוסד היא ציירה כ-60 רישומים בעיפרון וצבעי פסטל. בעיקר ציירה דיוקנאות של חולים אחרים. תקופת יצירה פורייה במיוחד הייתה לאחר החלמתה ופרידה סופית מקורט לוזה ב-1926. היא ציירה ציורים רבים של נמל המבורג, סצנות מחיי פועלים, זונות, ודיוקנאות עצמיים חסרי רחמים. אבל למרות כמה תערוכות, היא חיה בעוני.
בשנת 1931 עקב בעיות כלכליות ובידוד חברתי הולך וגובר, היא חזרה לבית הוריה בדרזדן. כאשר מצבה הנפשי החמיר, אביה אישפז אותה בבית החולים הממלכתי בארנסדורף ב-1932, שם אובחנה אצלה סכיזופרניה. מ-1932 עד 1935 היא עדיין ציירה פורטרטים. לאחר שקורט לוזה התגרש ממנה במאי 1935 היא הייתה מושבתת מיצירה עקב "אי שפיות חשוכת מרפא".
לאחר שסירבה להסכים לעיקור, נשלל ממנה האישור לצאת מבית החולים. בדצמבר 1935 היא עברה עיקור כירורגי בכפייה בבית החולים לנשים בדרזדן-פרידריכשטדט על רקע המדיניות האאוגניסטית הנאצית. אחרי אירוע טראומטי זה היא לא שבה לצייר. ב-1940 היא נשלחה למוסד הפסיכיאטרי לשעבר בפירנה-זונשטיין (שנמצא בטירת זוננשטיין בפירנה), שם, ב-31 ביולי, נרצחה יחד עם רוב המאושפזים האחרים במסגרת תוכנית "המתת החסד" הנאצית. סיבת המוות הרשמית הייתה "דלקת ריאות ואי ספיקת שריר הלב". בשנים 1940 ו-1941, הומתו בגז במוסד זה 13,720 מאושפזים.
התקופה היצירתית ביותר של לוזה-וכטלר הייתה בזמן שהותה בהמבורג. משנת 1927 עד 1931, היא ציירה כמה מיצירותיה החשובות. הדיוקנאות של חולי נפש שציירה בהמבורג-פרידריכסברג (1929) ובארנסדורף (1932–1935) עוררו עניין רב. כחלק מקמפיין האמנות המנוונת של הנאצים, הוחרמו תשע מיצירותיה ממוזיאון האמנות בהמבורג וממוזיאון אלטונה, וככל הנראה הושמדו ב-1937, וכן חלק גדול מיצירותיה מארנסדורף.
הנצחה ומורשת
בבשנות ה-90 החלה התעניינות מחודשת ביצירותיה של לוזה-וכטלר. בשנת 1994 נוסדה עמותה לקידום יצירותיה (Förderkreis Elfriede Lohse-Wächtler ). ב-1996 התפרסמה מונוגרפיה ראשונה על יצירותיה, שנכתבה על ידי גיאורג ריינהרדט. ציוריה הוצגו בתערוכות בדרזדן, המבורג-אלטונה ואשפנבורג והביאו להתעניינות מחודשת ביצירתה.
בשנת 1999 הוקמה אסטלה לזכרה בבית החולים הסקסוני בארנסדורף ומחלקה בבית החולים נקראת על שמה. בשנת 2005 נקרא על שמה רחוב בפירנה-זוננשטיין ומ-2008 נושא את שמה רחוב בארנסדורף.
ברבי במפצח האגוזים
ברבי במפצח האגוזים הוא סרט אנימציה ממוחשבת משנת 2001. הוא הסרט הראשון בסדרת סרטי ברבי שנוצר באנימציה ממוחשבת. עלילת הסרט עובדה על פי ספרו של א.ת.א. הופמן, "מפצח האגוזים ומלך העכברים", ומוזיקה מהבלט "מפצח האגוזים" של צ'ייקובסקי.
עלילה
הסיפור מתחיל בחברה של ברבי, קלי המתקשה לבצע ריקוד בלט ובעלת פחד במה. ברבי מספרת לה סיפור כדי לעודד אותה. הסיפור עוסק בילדה בשם קלרה הגרה עם סבתה דרוסלמאייר, סבא ואחיה הצעיר טומי. בערב חג המולד דודתה אליזבת מבקרת אותה ונותנת לה במתנה מפצח אגוזים ואומרת לה שבתוכו נמצא הלב של הנסיך, בעוד קלרה ישנה, נכנסת רוח חיים במפצח האגוזים והוא יוצא לגרש את מלך העכברים המרושע שפלש לטרקלינה של קלרה. קלרה מתעוררת ומסייעת למפצח האגוזים, אך כישוף מרושע שהוטל עליה על ידי מלך העכברים גורם לגופה להצטמק. בסוף הסרט עלילת הסיפור חוזרת להתמקד בקלי והיא מבינה את החשיבות בכך שאסור לוותר ועליה להאמין בעצמה, והיא מבצעת את ריקוד בלט הפיות.
סבין מהמוד
סבין מהמוד (באורדו: صبین محمود; 20 ביוני 1975 - 24 באפריל 2015) הייתה פעילת זכויות האדם ואשת המגזר השלישי בפקיסטן. היא ייסדה וניהלה בית קפה בקראצ'י בשם The Second Floor כדי שישמש בית-ועד לפעילויות תרבותיות, והייתה נשיאת סניף קראצ'י של ארגון היזמות TiE.
ב-24 באפריל 2015 נורתה למוות בידי מרצחים לא מזוהים בדרכה לביתה.
ביוגרפיה
פועלה של מהמוד התמקד במאבק באפליה ובאי-צדק. בראיון אמרה כי חלומה העיקרי הוא "לשנות את העולם לטובה דרך האינטרנט". היא ייסדה ארגון בשם PeaceNiche, שמגדיר את עצמו "פלטפורמה חברתית" לתועלת הציבור. כמו כן ייסדה חברת טכנולוגיה קטנה בשם bitsonline וארגנה האקתון בקראצ'י. מטרת ההאקתון הייתה לחבר בין אנשים מתחומים שונים כדי להעלות רעיונות לפתרון בעיות חברתיות.
בשנת 2006 הקימה את בית הקפה The Second Floor (בקיצור T2F) בהשראת ה-Pak Tea House בלאהור. בית הקפה אירח דיונים פומביים, הקרנות סרטים, ערבי שירה, ערבי סטנד-אפ, ומופעי תיאטרון. בין הדוברים הידועים שהתארחו בבית הקפה, הייתה ד"ר עיישה סידיקה, מומחית להרתעה גרעינית, אשר חיברה ספר שנוי במחלוקת על מימון כוחות הביטחון בפקיסטן. הרצאתה של סידיקה הובילה לפנייה למהמוד מצד ארגון הביון והמשטרה החשאית הפקיסטני, ISI.
בשנת 2013, אמרה בריאיון לכתב העת Wired שאינה מציבה שומר חמוש בכניסה לבית הקפה: "אמרתי, זה המחיר שצריך לשלם עבור מקום ציבורי. אני לא רוצה שאנשים יצטרכו לעבור בידוק ולהחזיק טיפוס צבאי פה בגלל פחד חובק-כול." כמו כן אמרה: "קיראו את חומסקי. החיים מסוכנים ודברים רעים קורים. אבל אסור לתת לפחד למשול בך, או שלעולם לא תגשים שום דבר."
מותה
בשעה מאוחרת ב-24 באפריל 2015, נורתה מהמוד למוות ליד ספריית ה-Defence Housing Authority בקראצ'י. לדברי חוקר המשטרה, הרצח היה מתוכנן מראש והיא הייתה המטרה. הרצח נרשם ככזה במשטרה ונופל תחת הגדרת ה-Terrorism Act של פקיסטן. אמהּ של מהמוד אף היא נפצעה אנושות מיריות הרוצחים. ההרצאה שמהמוד סיימה להעביר בבית הקפה לפני שהלכה לביתה נקראה "Unsilencing Balochistan (Take 2)", והתמקדה בבלוצ'יסטן. בין הדוברים באותו אירוע הייתה גם פעיל זכויות הבלוצ'ים מאמא קדיר.
לדברי קדיר, האירוע נועד להיערך בתאריך ובמקום אחרים מלכתחילה, אך המארגנים נאלצו לשנות מקום ולדחות את האירוע בשלושה ימים, עקב קבלת איומים. השר האחראי על מחוז סינד גינה את הרצח ודרש חקירה. ראש הממשלה נוואז שריף הביע את תנחומיו למשפחה וקרא אף הוא לחקירה. גם אנשי ציבור אחרים הביעו זעזוע, בהם מלאלה יוספזאי.
ב-20 במאי, הודיע השר הממונה על מחוז סינד כי המשטרה עצרה חשוד בתכנון רצח מהמוד, אדם בשם סייד עזיז. עזיז אף הודה במעורבות בפיגוע נגד איסמעילים באוטובוס בקראצ'י בראשית שנת 2015.
יחסי אוקראינה–פורטוגל
יחסי אוקראינה–פורטוגל הם יחסי החוץ בין פורטוגל לאוקראינה.
להאמין (שיר של דוד ד'אור)
להאמין היה השיר שיצג את ישראל בתחרות האירוויזיון 2004, שהתקיימה באיסטנבול. השיר בוצע בעברית ובאנגלית על ידי דוד ד'אור, שנבחר לייצג את ישראל על ידי רשות השידור בנובמבר 2003. את השיר כתב ד'אור בעצמו והלחינו ד'אור ועופר מאירי, שגם עיבד את השיר. השיר הוא בלדה, שמילותיה עוסקות בצורך לשמור על אמונה בטוב הבסיסי של האנושות, למרות ראיות רבות להפך.
אירוויזיון
השיר נבחר ב-5 בפברואר 2004 בהצבעה בתוכנית "ישראל בוחר שיר", שנערכה בהפסקה במשחק כדורסל של מכבי תל אביב ביורוליג. בהצבעה הוצגו ארבעה שירים שבוצעו על ידי ד'אור. ועדת אירוויזיון מיוחדת (שכללה משתתפים קודמים מהתחרות, ליאור נרקיס וגלי עטרי) היוו 40% מהקולות, והצבעת הצופים היוותה 60% מהקולות הנותרים. משחק הכדורסל משך 13.7% מהצופים בטלוויזיה הישראלית. השיר זכה ל-60% מההצבעה של חבר השופטים ו-66% מהצבעת הצופים.
מאחר שישראל לא דורגה ב-10 המקומות הראשונים באירוויזיון 2003, היא נאלצה להשתתף בחצי הגמר, ובו שובץ השיר במקום ה-5 בסדר ההופעה, אחרי לטביה, ולפני אנדורה. השיר קיבל 57 נקודות והגיע למקום ה-11 מתוך 22, בזמן ש-19% מהצופים הישראלים צפו בטלוויזיה. השיר לא עלה לגמר - ובכך חייב את ישראל שוב להשתתף בחצי הגמר גם בשנה לאחר מכן באירוויזיון 2005.
12.7x99 מ"מ נאט"ו
תחמושת 12.7x99 מ"מ נאט"ו, הידועה גם בשמה המסחרי או  (BMG זה ראשי תיבות של Browning Machine Gun), ומכונה באנגלית "Fifty-Cal" ובעברית "אפס-חמש", היא תחמושת מסוג כדור (תחמושת אחודה הכוללת קליע ותרמיל) לכלי ירייה בקליבר 12.7 מילימטר (0.5 אינץ'), המשמשת בעיקר מקלעים כבדים, רובי צלפים כבדים ורובים נגד ציוד. תחמושת זו גדולה ועוצמתית, בעלת אנרגיית לוע של כ-18 קילוג'ול (המספר המדויק תלוי במשקל הקליע), וגורמת לנזק רב למטרה שלה - הן מטרות אדם והן מטרות חומר (כגון קירות או כלי רכב). הטווח היעיל המרבי שלה הוא בין 1,500 מטר ל-2,000 מטר, אך הקליע עצמו יכול להגיע עד לטווח של כ-7 קילומטר. למעשה קוטר הקליע לפני שהוא נדחס לקנה הוא 13 מילימטר (0.510 אינץ') אך למרות זאת הוא נקרא 0.5. אורך התרמיל הוא 99 מ"מ. תחמושת ה-0.5 BMG פותחה על ידי מהנדס הנשק והממציא האמריקאי ג'ון בראונינג בעשור השני של המאה ה-20 ונקראת על שמו. היא מבוססת על גרסה מוגדלת של ה-.30-06 ספרינגפילד.
לתחמושת זו מגוון שימושים:
עם השנים פותחו דגמים וסוגים רבים של תחמושת זו, הכוללים כדור רגיל, כדור נותב, כדור חודר שריון, כדור תת-קליבר לאימונים וכדור באיכות Match Grade למטרות צליפה ארוכת-טווח.
הכדור פותח בשנות ה-20 של המאה ה-20 על ידי ג'ון בראונינג ויועד עבור המקלע הכבד M2 בראונינג. הוא החליף את הכדור הקודם, ה-13.92 מילימטר, שפותח על ידי החברה הגרמנית פולטה וורקן בשיתוף פעולה עם מאוזר, ויועד נגד טנקים ומטוסים, וברובה M1918 נגד טנקים. ניסיונות קודמים להחליף באמצעות הכדור הצרפתי 11 מילימטר לא הביאו את התוצאות הרצויות. באמצעות ניתוח רובים גרמנים נגד טנקים עם התחמושת התאימה להם, ה-12.7 מילימטר התפתח.
סוג נוסף של תחמושת נפרדת נוצר בשנות השמונים. התחמושת שונה מהתקנון הסטנדרטי.
זהו כדור SLAP (ראשי תיבות של חודר שריון קל) כאשר יורים בתת-קליבר חודר שריון בצורת חץ העשוי מקרביד של טונגסטן.
סוג תחמושת זה משומש במקלע M2 בראונינג, מקלע בעל ביצועי לחימה גבוהים. חדירות השריון שלו מגיעה ל- ממרחק של 1500 מטר.
סוגי הקליבר
כדור הM1 '' נותב' - זה הוא קליע נותב
ראול בובאדייה
ראול מרסלו בובאדייה (בספרדית: Raúl Marcelo Bobadilla, נולד ב-18 ביוני 1987) הוא כדורגלן ארגנטינאי-פרגוואי המשחק בשפהאוזן השוויצרית בעמדת החלוץ.
קריירת מועדונים
ב-11 ביוני 2009 חתם בבורוסיה מנשנגלדבך תמורת 4.2 מיליון אירו. בינואר הושאל לאריס סלוניקי. לאחר שלא הצליח להטביע את חותמו בגרמניה, הוא חזר בקיץ לשווייץ כאשר חתם ביאנג בויז ברן. ב-3 בינואר 2013, חתם בפ.צ. בזל ל-4 וחצי שנים.
ב-1 באפריל 2013 ערך את הופעת הבכורה שלו בבזל בניצחון 0-4 נגד לוצרן. ב-1 ביוני 2013 הבקיע את שער הבכורה שלו בניצחון 0-1 נגד סנט גאלן. בסיום העונה זכה עם בזל באליפות והגיע איתה לגמר הגביע השווייצרי.
בקיץ הסתבך בעבירות תנועה ובזל החליטה למכור את השחקן וב-15 באוגוסט 2013, חזר לגרמניה כאשר חתם באאוגסבורג ל-3 שנים. ב-17 באוגוסט 2017 חזר לבורוסיה מנשנגלדבך וחתם לשנתיים. ב-11 ביוני 2018 חזר לאחר 11 שנה לארגנטינה וחתם לעונה אחת בארחנטינוס ג'וניורס.
ב-21 בפברואר 2022 בובאדייה חתם בשפהאוזן מליגת האתגר השווייצרית.
קריירה בינלאומית
בפברואר בובאדייה התחיל בתהליך קבלת אזרחות פרגוואית מאחר שנולד להורים פרגוואים. ב-11 במרץ 2015 זומן לראשונה לסגל נבחרת פרגוואי, וב-27 במרץ 2015 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת בתיקו 0-0 נגד.
מרלנה מילר
ביוגרפיה
מילר נולדה בארצות הברית. כשנה לאחר סיום לימודיה האקדמאים באוניברסיטת בוסטון, עלתה מילר לישראל, והצטרפה לסביה ובני דודה שגרו בארץ. טרם מעברה, בניסיונה הרב כהגאית, הקימה את הנבחרת הלאומית בחתירה פאראלימפית, המונה את אחיה קליין, סימונה גורן, שי לי מזרחי, מיכל פיינבלט, סלאח שהאין וברק חצור. באליפות העולם הפאראלימפית לחתירה הגיעה הנבחרת למקום שישי והבטיחה את השתתפותה במשחקים הפאראלימפיים בשנת 2021.
מילר אינה ספורטאית פאראלימפית, אך לפי חוקי התחרות הגאית הנבחרת היא ללא מגבלה.
קשת האיחוד
קשת האיחוד (בקוריאנית: 조국통일3대헌장기념탑; השם הרשמי: האנדרטה לזכר מזכר שלוש הנקודות לאיחוד הלאומי) היא מונומנט בצורת קשת הממוקם מדרום לפיונגיאנג, בירת קוריאה הצפונית. המונומנט הושק במהלך חודש אוגוסט 2001, על מנת להנציח את יוזמת שלוש הנקודות של המנהיג העליון של קוריאה הצפונית, קים איל-סונג, שנועדה לקדם לכאורה את השאיפה לאיחוד קוריאה.
המונומנט מתנוסס לאורך 61.5 מטר, ולגובה 30 מטר, ונבנה מעל לכביש האיחוד המוביל מפיונגיאנג לאזור המפורז הקוריאני.
הקשת מורכבת משני פסלי נשים בלבוש מסורתי קוריאני, אשר מסמלות את קוריאה הצפונית וקוריאה הדרומית בהתאמה, ואת חתירתן לאחדות. שתי הנשים נשענות קדימה ומחזיקות במשותף בכדור עליו חרוטה מפת חצי האי הקוריאני כולו.
על גבי יסודות הקשת חרוטים מסרים של תמיכה בשלום ובאיחוד מחדש של חצי האי הקוריאני, אשר נמסרו מטעם אנשים, ארגונים ומדינות שונות ברחבי העולם.
זנב סנונית מדברי
זנב סנונית מדברי (שם מדעי: Papilio saharae) הוא פרפר ממשפחת הצבעוניים. תחום תפוצתו באזורים מדבריים ממדבר סהרה ועד לערב הסעודית. בישראל הוא נפוץ בדרום הנגב.
שמו המדעי (Papilio saharae) נובע מתפוצתו במדבר סהרה ושמו העברי – מתפוצתו המדברית.
מאפיינים
מין זה דומה מאוד לזנב סנונית נאה ויש המחשיבים אותו כתת-מין של זנב סנונית נאה. הוא מקים שלושה דורות בשנה מאפריל ועד ספטמבר לאחר מכן הגולם נכנס לדיאפאוזה חורפית עד לתחילת האביב. ההבדל העיקרי בין הבוגרים הוא שצידי הכנף הקדמית ישרה או קמורה בז.ס. מדברי וקעורה בז.ס. נאה. ההבדלים המשמעותיים נמצאים רק בשלב הזחל: הרקע של זחל ז.ס. מדברי הוא קרם ולא ירוק, למרות זאת הוא כהה יותר מכיוון שהוא מוכתם בכתמים שחורים רבים ובצידי גופו רצף של פס כתום. הנקבה מטילה ביצים צהובות על קזוח, שומר ומיני סוככיים נוספים. לקראת הבקיעה, צבע הביצה הופך לשחור. הזחל הבוקע מהביצה צבעו שחור ועליו פס רוחב מרכזי לבן, לאורך גופו ישנן בליטות שעירות והוא מזכיר בצבעו ובצורתו את הפרשת הציפור. לאחר מספר נשלים, הזחל מקבל את צבעו הסופי. בהגיע הזחל לגודל של כ- 40 מ"מ הוא מתגלם על שיח הפונדקאי או בקרבתו. הגולם בצבע חום אפרפר וגודלו 25 מ"מ. תקופת הגולם כעשרה ימים. הגלמים של הדור האחרון עוברים דיאפאוזה חורפית עד לתחילת האביב הבא. חלק מהגלמים עוברים דיאפאוזה של מספר שנים.
הדיוויזיה הרביעית (ארצות הברית)
מלחמת העולם הראשונה
הדיוויזיה הרביעית הוקמה בדצמבר 1917 בצפון קרוליינה, שמונה חודשים לאחר כניסת ארצות הברית למלחמת העולם הראשונה. הדיוויזיה הורכבה מהבריגדה ה-7 שהורכבה מהרגימנטים ה-39 וה-47, ומהבריגדה ה-8 שהורכבה מהרגימנטים ה-58 וה-59. הדיוויזיה לחמה בקרב סן-מייל ובמתקפת מז-ארגון, ולאחר סיום המלחמה נשארה ככוח כיבוש בחבל הריין בגרמניה עד לאפריל 1919, וביולי אותה שנה היא חזרה לארצות הברית. במהלך הלחימה, איבדה הדיוויזיה 2,611 הרוגים ו-9,895 פצועים.
בין המלחמות
ב-21 בספטמבר 1921 הושבתה הדיוויזיה בשל קיצוצים תקציביים, אולם חלק מיחידותיה נשארו פעילות, ושאר היחידות השתייכו לכוחות המילואים. מפקדת הדיוויזיה השתתפה בתרגילים שונים במשך השנים.
מלחמת העולם השנייה
ב-1 ביוני 1940 הופעלה הדיוויזיה מחדש, והועמדה תחת פיקודו של וולטר פרוסר. הדיוויזיה הורכבה מהרגימנטים ה-8, ה-12 וה-22. הדיוויזיה השתתפה בתימרוני לואיזיאנה ובתימרוני קרוליינה, ובינואר 1944 הפליגה לאנגליה. הדיוויזיה נחתה ב-6 ביוני 1944 בחוף יוטה במהלך הנחיתה בנורמנדי, ולאחר מכן לחמה במערכה בנורמנדי, ובכלל זה השתתפה בשחרור פריז. לאחר מכן היא לחמה במהלך הקרב על יער הירטגן ובמהלך הקרב על הבליטה, ובהמשך השתתפה בפלישת בעלות הברית המערביות לגרמניה עד סוף המלחמה. במהלך הלחימה איבדה הדיוויזיה 4,097 הרוגים ו-17,371 פצועים.
אוסקר השני, מלך שוודיה
ראשית חייו
אוסקר פרדריק נולד ב-21 בינואר 1829 בסטוקהולם לאוסקר, נסיך הכתר של שוודיה ולז'וזפין מלוכטנברג, בתם של אז'ן דה בוארנה ואוגוסטה, נסיכת בוואריה, ועם לידתו הוענק לו התואר דוכס אסטרייטלנד.
בגיל 11 התגייס לצי השוודי וביולי 1845 הוענקה לו דרגת לוטננט. בהמשך למד באוניברסיטת אופסלה, שם הצטיין בלימודי המתמטיקה.
בשנת 1844 מת סבו קרל הארבעה עשר, מלך שוודיה. אביו עלה לשלטון, ואוסקר הפך ליורש העצר השוודי. ב-13 בדצמבר 1848 מונה לחבר כבוד באקדמיה המלכותית השוודית למדעים.
ב-6 ביוני 1857 התחתן אוסקר עם סופיה מנסאו, בתו הצעירה של וילהלם, דוכס נסאו.
החל ממות אביו ב-1859, הוא היה הראשון בסדר הירושה לכתר השוודי לאחר אחיו הבכור קרל החמישה עשר, שלא העמיד בן זכר (בנו מת בינקותו ב-1854). אחיו השני, גוסטב, מת ב-1852.
מלך שוודיה ונורווגיה
עם מות אחיו, קרל החמישה עשר, ב-18 בספטמבר 1872, ירש אותו אוסקר כמלך שוודיה ונורווגיה. עם עלייתו לכס המלוכה הוא אימץ את המוטו, "רווחת העמים האחים" (Brödrafolkens väl / Broderfolkenes Vel). בעוד שמלך שוודיה ואנשי חצר מלכותו התגוררו רוב הזמן בשוודיה, אוסקר השני עשה מאמץ ללמוד נורווגית באופן שוטף וכבר מראשית תקופת מלכותו הוא הבין את הקשיים בשמירתו של האיחוד בין שתי הארצות.
האירועים הפוליטיים שהובילו לפירוק מרצון של האיחוד השוודי-נורווגי ב-1905, לא היו יכולים להתרחש ללא הסובלנות שהפגין המלך עצמו. ב-7 ביוני 1905 ביטל הפרלמנט הנורווגי את תוארו של אוסקר כמלך נורווגיה והוא עצמו ויתר על התואר ב-26 באוקטובר. הוא סירב לכל הצעה שאחד מנסיכי בית המלוכה שלו יהיה למלך נורווגיה, אך היחסים הטובים בין שתי הארצות הושבו על כנם עוד לפני מותו ב-1907.
מדיניות פנים וחוץ
ב-1881 הוענק לו תואר אביר מסדר גיזת הזהב בספרד ותואר אביר מסדר הבירית בבריטניה.
תחומי עניין
ככותב מוכשר וכמוזיקאי חובב, הפגין אוסקר השני נדיבות כלפי תחומי הלמידה ועשה רבות לפיתוח החינוך בכל רחבי ממלכותיו. ב-1858 פורסם בעילום שם קובץ של קטעי שירה וסיפורת וזיכרונות של הצי השוודי, שנכתבו על ידו. פרסום זה זכה לפרס מטעמה של האקדמיה השוודית. יצירתו, "תרומות להיסטוריה הצבאית של שוודיה בשנים 1711, 1712 ו-1713", הופיעה לראשונה בפרסומי האקדמיה ובאופן נפרד ב-1865.
מזמורי חג הפסחא שהוא חיבר וקטעי שירה נוספים מוכרים בכל רחבי ארצות סקנדינביה. ב-1879 תורגם לאנגלית חיבורו על קרל השנים עשר. ב-1881 הוא הקים את המוזיאון הפתוח הראשון בעולם במעון הקיץ שלו ליד כריסטיאנה (כיום אוסלו). ב-1885 הוא פרסם את נאומו לאקדמיה למוזיקה ותרגום לאחד ממאמריו על מוזיקה פורסם במאי 1900. ברשותו היה אוסף יקר ערך של כתבים מוזיקליים מודפסים וכתבי יד שעמד לרשותם של חוקרים מוזיקליים.
בהיותו חובב תיאטרון, הוא יזם את בנייתו של משכן חדש עבור האופרה המלכותית השוודית על ידי אקסל אנדרברג שנחנך ב-1898. מבנה זה נמצא בשימוש האופרה עד היום. אוסקר מתח ביקורת באוזניו של הנריק איבסן על מחזהו "רוחות". על ערש דווי ביקש אוסקר שהתיאטראות לא ייסגרו לרגל מותו ובקשתו כובדה.
שמו ודמותו של אוסקר השני שימשו כסימן מסחרי ל"סרדינים של המלך אוסקר" והם נותרו המוצר היחידי שזכה ל"רשות המלכותית" שלו, בנוסף לעוגיות לחם זנגביל ולמוצרי אפיה אחרים שיוצרו על ידי חברת Göteborgs Kex AB.
משפחתו
לאוסקר השני ולרעייתו סופיה מנסאו נולדו 4 ילדים:
ריהארד גוזמיץ'
ריהארד גוזמיץ' (בהונגרית: Richárd Guzmics; נולד ב-16 באפריל 1987) הוא כדורגלן הונגרי המשחק כבלם בקבוצת סלובן ברטיסלאבה והנבחרת ההונגרית.
קריירת מועדונים
גוזמיץ' התקדם במחלקת הנוער של קבוצת סומבטהיי האלאדאש עד אשר עלה לסגל הקבוצה הבכירה בעונת 2004-2005. אחרי עונת בכורה בה שותף ב-5 משחקי ליגה בלבד, המשיך לשחק בהאלאדאש 9 עונות נוספות, בהן היה לשחקן הרכב קבוע בסגל המועדון. ב-10 בספטמבר 2014, לאחר 10 עונות בהן שותף ב-247 משחקי ליגה במדי האלאדאש, חתם גוזמיץ' במועדון ליגת העל הפולנית ויסלה קרקוב. ב-7 בינואר 2017 חתם בינביאן פונדה הסינית.
הסופר קאפ הטורקי
הסופר קאפ הטורקי (בטורקית: TFF Süper Kupa), הוא משחק המתקיים מדי שנה בין אלופת הליגה הטורקית לבין הזוכה בגביע הטורקי. במקור, משנת 1966 עד 1998 היה המשחק ידוע בשם: Cumhurbaşkanlığı Kupası (גביע הנשיאות). בין 1999 ל-2005, לא התקיים המשחק תחת שם זה אלא בשם "גביע אטאטורק". המשחק מתקיים בדרך כלל בחודש אוגוסט.
אם הקבוצה שזכתה באליפות זכתה גם בגביע, היא תשחק מול הקבוצה אותה פגשה בגמר הגביע. דבר שקרה בסופר קאפ של שנת 2021 בפעם האחרונה.
גלאטסראיי היא הקבוצה המצליחה ביותר בתחרות עם 16 זכיות ו-25 הופעות.
אייל פרץ
אייל פרץ (נולד ב-20 בדצמבר 1974) מייסד עמותת ארקאדאש - קהילת יוצאי טורקיה בישראל ומכהן כיושב ראש העמותה מיום הקמתה.
ביוגרפיה
פרץ נולד וגדל ביהוד, ליוסף פרץ, יליד איזמיר שבטורקיה ולאסנת פרץ ילידת פתח תקווה, נינה של יואל מוישה סלומון. לאחר סיום שירותו בחטיבת גולני בשנת 1996 הקים חברת מחשבים אותה ניהל במשך שנים רבות, החל משנת 2011, לצד תפקידו כיושב ראש העמותה עוסק בייעוץ וחונכות עסקית לארגונים וחברות עסקיות.
בשנת 2003 ייסד פרץ את עמותת ארקאדאש - קהילת יוצאי טורקיה בישראל. היה חבר במשלחת נשיא המדינה לטורקיה. בשנת 2005 הקים את המרכז למורשת יהדות טורקיה. בשנת 2006 זכה בפרס בניו ובנותיו של אתאטורק על הישגים מרשמים לשימור המורשת, הפרס מוענק אחת לשנה ליוצאי טורקיה מכל הדתות ומכל העולם.
באפריל 2013 יזם את כנס הלאדינו הבינלאומי באילת, בהשתתפות יצחק נבון.
בדצמבר 2014 מונה פרץ כחבר מועצה ברשות הלאומית לתרבות הלאדינו על ידי שרת התרבות והספורט הגב' לימור לבנת.
חייו האישיים
פרץ נשוי ליפעת ואב לשליו ומאיה.
שושנה שרעבי
שושנה (שושי) שרעבי-אביטל (10 בדצמבר 1950 – 1 באוקטובר 2018) הייתה ספורטאית פאראלימפית.
ראשית חייה
שושנה שרעבי נולדה בגני תקוה. בינקותה חלתה בפוליו. היא למדה בחינוך הממלכתי בבית הספר היסודי "גני תקוה" ובהמשך בתיכון "מורשת" בתל אביב.