cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
NEAR Shoemaker
רקע
מטרתה העיקרית של המשימה הייתה לבחון את האסטרואיד 433 Eros ממסלול סביבו במשך שנה אחת. ארוס הוא אסטרואיד עשוי אבן בגודל של כ-13 × 13 × 33 ק"מ - האסטרואיד השני בגודלו הנמצא בקרבת כדור הארץ. במקור תוכנן להקיף את האסטרואיד במסלול מעגלי בגובה 200 ק"מ. רדיוס המסלול הורד ל-50 × 50 ק"מ ב-30 באפריל 2000 ושוב הורד, ל-35 × 35 ק"מ, ב-14 ביולי 2000. בחודשים שלאחר מכן הועלה המסלול שוב ל-200 × 200 ק"מ ושוב הונמך באיטיות למסלול מתדרדר של 35 × 35 ק"מ ב-12 בדצמבר 2000. המשימה הסתיימה עם נחיתת הגשושית על פני ארוס ב-12 בפברואר 2001.
מספר מדענים טענו כי מטרתה העיקרית של משימה זו הייתה לקשר בין האסטרואיד ארוס, לאסטרואידים שנמצאו בכדור הארץ. עם מידע מהימן הייתה אפשרות לקשר את ארוס לאסטרואידים נוספים מסוג S (אסטרואידים עשויים אבן). ברגע שייווצר הקישור ניתן יהיה לחקור את האסטרואידים שנמצאו בכדור הארץ באמצעים משוכללים ומורכבים שלא ניתן לשגרם לחלל. המידע המדעי שיתקבל מחקירת אותם אסטרואידים יתאים גם לגופים האסטרואידיים האחרים המרחפים בחלל. לשביעות רצונם של המדענים NEAR לא הוכיחה או הפריכה את הקישור. עם זאת לא ניתן להכחיש כי המידע שסיפקה הגשושית הגדיל רבות את מקורות הידע במחקר האסטרואידים.
המסע אל Eros
אחרי שיגור NEAR על גבי משגר דלתא 7925-8 (דלתא 2 בעל 9 מגברים ושלב עליון מסוג סטאר-48) והיציאה ממסלול סביב כדור הארץ, נכנסה הגשושית לחלק הראשון בשלב השיוט שלה. הגשושית נשארה במצב "תרדמת חורף" במשך רוב שלב השיוט והופעלה ימים ספורים לפני ביצוע יעף על פני האסטרואיד 253 Mathilde.
ב-3 ביולי 1997 ביצעה הגשושית את תיקון המסלול המשמעותי הראשון שלה: היא הנמיכה את מהירותה ל-279 מטרים לשנייה והנמיכה את הפריהליון שלה ל-0.95 AU. הגשושית הסתייעה בכדור הארץ כמקלעת כבידתית ב-23 בינואר 1998 והעלתה את נטיית המסלול שלה ל-10.2°, והנמיכה את האפהליון שלה ל-1.77 AU. בכך הגיעה הגשושית למצב כמעט זהה לזה של ארוס. באותו שלב הופעלו הכלים המדעיים של הגשושית.
כישלון בניסיון הראשון לכניסה למסלול
4 בעירות מנוע שיעודן היה לגרום למפגש בין ארוס לגשושית היו אמורים להתבצע ב-20 בדצמבר 1998, 22:00 UT. תהליך הבעירה החל אך מיד הופסק, ובעקבות כך נכנסה הגשושית מיד ל-Safe Mode (מצב בטוח) והחלה להתגלגל. מנועי הגשושית הופעלו אלפי פעמים במהלך האנומליה ושרפו 29 ק"ג של דלק, כך שלגשושית כמעט ולא נשאר חומר מניע להמשך התוכנית. הגשושית כמעט אבדה מפני שהלוחות הסולאריים שלה כבר לא כוונו אל השמש, וכתוצאה מכך הסוללה כמעט והתרוקנה. הקשר עם הגשושית נותק ליותר מ-24 שעות.
לפי התוכנית המקורית, לאחר 4 הבעירות שתוכננו הייתה אמורה להתבצע בעירה נוספת ב-10 בינואר 1999, בעירה שתכניס את הגשושית למסלול סביב האסטרואיד. ביטול 4 הבעירות ואיבוד הקשר הפכו את הכניסה למסלול סביב ארוס לבלתי אפשרית. תוכנית חדשה נכנסה לפעולה כאשר NEAR חלפה על יד ארוס ב-23 בדצמבר 1998, 16:41:23 UT, במהירות של 965 מטרים לשנייה ובמרחק 3,897 ק"מ ממרכז הכובד של ארוס. במהלך היעף נאסף מידע על ידי הכלים המדעיים של הגשושית. תמרון מפגש בוצע ב-3 בינואר 1999 שכלל בעירת מנוע שהביאה את הגשושית למהירות מסלולית זהה לשל ארוס. בעירה נוספת בוצעה ב-20 בינואר על מנת לתקן מעט את המסלול. ב-12 באוגוסט בוצעה בעירה של 2 דקות שהאטה את מהירות הגשושית ביחס לארוס ל-300 קמ"ש.
כניסה למסלול
NEAR נכנסה למסלול סביב ארוס ב-14 בפברואר 2000, 15:33 UT, לאחר השלמת מסלול הליוצנטרי (סביב השמש) במשך 13 חודשים והגעה למסלול כמעט תואם לזה של ארוס. תמרון היפגשות הושלם ב-3 בפברואר 2000, 15:00 UT, שהאט את הגשושית ממהירות של 19.3 מטרים לשנייה למהירות של 8.1 מ"ש יחסית לארוס. תמרון נוסף שבוצע ב-8 בפברואר הגביר את המהירות היחסית ל-9.9 מ"ש. חיפוש אחר עצמים טבעיים המקיפים את ארוס (לוויינים טבעיים) בוצע ב-28 בינואר וב-4 וב-9 בפברואר - אף עצמים כאלו לא נמצאו. החיפוש אחר הלוויינים הטבעיים בוצע למטרות מדעיות ולהפחתת הסיכויים להתנגשות הגשושית בעצמים כאלו אם הם קיימים. NEAR נכנסה למסלול של 321 × 366 ק"מ סביב ארוס ב-14 בפברואר. המסלול הונמך באיטיות עד להגעה למסלול קוטבי ומעגלי ברדיוס 35 ק"מ ב-14 ביולי 2000. הגשושית נשארה במסלול זה 10 ימים ואז הועלה המסלול שוב באיטיות עד להגעה למסלול מעגלי של 100 ק"מ ב-5 בספטמבר 2000. תמרונים שבוצעו באמצע אוקטובר הביאו את הגשושית לבצע יעף על ארוס במרחק של 5.3 ק"מ בלבד מפניו ב-26 באוקטובר 07:00 UT.
במסלול ונחיתה
לאחר ביצוע היעף עברה NEAR למסלול מעגלי של 200 ק"מ והחליפה את כיוון מסלולה כך שהקיפה את ארוס בניגוד לציר הסיבוב העצמי שלו. כמו כן עברה הגשושית ממסלול קוטבי למסלול מעל קו המשווה של ארוס. ב-13 בדצמבר 2000 הונמך המסלול שוב למסלול של 35 ק"מ. החל מ-24 בינואר 2001 החלה הגשושית לבצע יעפים קרובים (5-6 ק"מ) על ארוס וב-24 בינואר ביצעה יעף של 2-3 ק"מ מפניו. לאחר מכן ביצעה הגשושית הנמכה מבוקרת אל האסטרואיד שהסתיימה עם נחיתת הגשושית על ארוס מדרום ל"אוכף" של ארוס (נקרא בשם Himeros) ב-12 בפברואר 2001 בכ-20:01 UT. להפתעת צוות הגשושית, הגשושית לא ניזוקה במהלך הנחיתה והמשיכה לפעול לאחר הנחיתה שמהירותה הוערכה בכ-1.5 ל-1.8 מטרים בשנייה. בכך הפכה NEAR לעצם הראשון ידי אדם שביצע נחיתה רכה על אסטרואיד. לאחר השגת אישור להרחבת פעילות הגשושית על ידי קבלת זמן שידור ברשת חלל עמוק, ספקטרומטר קרני הגמא של הגשושית תוכנת מחדש כך שיאסוף נתונים על הרכבו של ארוס ממרחק מינימלי של כ-10 ס"מ מפני הקרקע שלו, מקום בו הספקטרומטר היה רגיש פי 10 מאשר במסלול סביב האסטרואיד.
השדר האחרון מ-NEAR התקבל ב-1 במרץ 2001, 00:00:00 UTC (ה-28 בפברואר 2001, 19:00 EST), ולאחריו כובתה הגשושית. ניסיון אחרון ליצור קשר עם הגשושית בוצע ב-10 בדצמבר 2002 - הניסיון כשל. איבוד הקשר נבע ככל הנראה בגלל הטמפרטורה הנמוכה (מינוס 173 מעלות צלזיוס) אותה חוותה הגשושית על ארוס.
מבנה הגשושית
הגשושית בנויה בצורת מתומן, כל צלע באורך 1.7 מטרים. 4 לוחות סולאריים הורכבו בשני זוגות צלעות מקבילות סמוך לבסיס המתומן ואנטנה לטווח רחוק שבקצהה מוקם מגנטומטר הורכבה על אותו בסיס. בבסיס הנגדי הורכבו שאר הכלים המדעיים שכללו: ספקטרומטר קרני X, ספקטרומטר קרני גמא, סקטרוגרף אינפרא אדום, מצלמה מולטי-ספקטריאלית עם גלאי CCD ומד טווח לייזר. מכלי הדלק, מערכות הכוח והמערכות הטכנולוגיות מוקמו בתוך הגוף המתומן.
האנרגיה החשמלית הופקה על ידי 4 הלוחות הסולאריים שהיו בגודל 1.2 × 1.8 מטרים כל אחד שיכלו להפיק 400 ואט במרחק 2.2 יחידות אסטרונומיות מהשמש, המרחק הרב ביתר מהשמש אליו הגיעה NEAR ו-1,800 ואט במרחק יחידה אסטרונומית אחת (150,000,000 ק"מ). אנרגיה חשמלית נאגרה בסוללת ניקל-קדמיום בעלת 22 תאים וקיבולת של 9 אמפר-שעה.
הגשושית ניווטה באמצעות מידע אותו קיבלה מחבילת ניווט שכללה 5 גלאי שמש דיגיטליים, יחידה למדידת האינרציה וגלאי כוכבים שכוון לכיוון ההפוך לכיוון אליו כוונו הכלים המדעיים.
מערכת ניהול המידע כללה שני מעבדי טלמטריה, מקלטים, יחידת כוח וממשק MIL-STD-1553 לתקשורת עם מערכות אחרות בגשושית. המקלטים הורכבו מזיכרונות DRAM מסוג Luna-C של IBM של 16 Mbit. למקלט אחד היה זיכרון של 1.1 ג'יגה-בית ולאחרים היה זיכרון של 0.67 ג'יגה-בית.
העלות הסופית הכוללת של משימת NEAR הייתה 224 מיליון דולר מתוכם 124.9 מיליון הוצאו בפיתוח ובניית הגשושית, 44.6 מיליון בשיגור ובמעקב ו-54.6 מיליון בהפעלת המשימה ובעיבוד המידע שהתקבל מהגשושית.
פשיזם קלריקלי
פשיזם קלריקלי (באיטלקית: Fascismo clericale) הוא אידאולוגיה המשלבת עקרונות פוליטיים וכלכליים הלקוחים מהפשיזם עם מסורת ופילוסופיה דתית. נעשה שימוש במונח זה כדי לתאר ארגונים ותנועות המשלבים אלמנטים דתיים ופשיסטיים, וכדי לתאר תמיכה של ארגוניים דתיים בפשיזם, או משטרים פשיסטיים בהם לאנשי דת תפקיד מרכזי.
נראה שהמונח פשיזם קלריקלי הופיע לראשונה בסביבות שנת 1920 באיטליה והתייחס ספציפית לחלק מהמפלגה הקתולית שתמך בבניטו מוסוליני ובמשטרו. המונח הומצא כביכול על ידי לואיג'י סטורצו (Luigi Sturzo) אחד ממנהיגי המפלגה הקתולית, כומר איטלקי, אשר בחר להתנגד למוסוליני, ועל כן הוגלה ב-1924. אולם ההיסטוריון האמריקאי זאב וולטר לאקוויר מצא שהמונח פשיזם קלריקלי הוזכר אף לפני המצעד על רומא של מוסוליני, בהתייחסות לקבוצה של מאמינים קתולים בצפון איטליה שדגלו בשילוב קתוליות עם פשיזם. סטורצו עשה הבחנה בין איטלקים קתולים שתמכו בפשיזם ועזבו את המפלגה הקתולית מוקדם, בשנים 1921-1922 ובין אלו שנשארו במפלגה גם לאחר המצעד על רומא וקראו לשיתוף פעולה עם הממשלה הפשיסטית. בסופו של דבר שתי הקבוצות תמכו במוסוליני.
אין הסכמה מוחלטת בין חוקרים המקבלים את המונח פשיזם קלריקלי בנוגע לדוגמאות אלו, אולם האוסטאשה היא המוסכמת ביותר לפשיזם קלריקלי.
המונח פשיזם קלריקלי אינו מקובל על כל החוקרים. חלקם סבורים שמונח זה אף מתאים לתיאור של תנועות בנות ימינו כגון התנועה הגזענית זהות נוצרית ותנועות מוסלמיות רבות. מנגד, חוקרים רבים מסרבים לקבל מונח זה וטוענים שמשטר פשיסטי לא נעשה 'קלריקלי' אם אנשי דת מסוימים תומכים בו. גם בקרב חוקרים המקבלים מונח זה, חלקם סבורים שאין לו מקום לאחר סוף מלחמת העולם השנייה.
צבי אריה סלור
צבי אריה סלור (1 בינואר 1875 - 15 ביוני 1959), היה רופא בפתח תקווה וכפר סבא. הצטיין בעזרתו לפליטי תל אביב שגורשו לכפר סבא על ידי הטורקים במלחמת העולם הראשונה. חנוך סלור הוא נכדו.
קורות חייו
סלור נולד בירושלים ובהיותו נער נתקל בקצין טורקי הפוגע בכבודה של אישה יהודייה. הוא הכה את הקצין מכות נמרצות וכדי להצילו מעונש מוות הבריחו אותו הוריו לגרמניה.
סלור למד רפואה במשך שלוש שנים בהמבורג אבל יצר הנדודים גבר עליו וביחד עם חברו יצא למסע נדודים ברחבי אירופה. כעבור שנתיים התגייסו השניים ללגיון הזרים הצרפתי ונשלחו לשרת במאוריטניה. לאחר שנתיים מאסו בשירות הצבאי והחליטו לערוק למרות שידעו כי העונש על עריקה הוא מוות.
בהיותם במדבר התנפלו עליהם שודדים ששדדו את נשקם ורצו להרוג אותם. סלור, שדיבר ערבית, הציג את עצמו וחברו כתיירים מוסלמים מטורקיה ושכנע את השודדים לא להרוג אותם כי בין כה וכה הם ימותו במדבר ללא אוכל ומים.
בשלב מסוים הציע ראש השבט לסלור את בתו לאישה. סלור חשש כי סירוב יסכן את חייו ונישא לה. בשנת 1899 נולדה לו בת.
לבסוף הצליחו השניים להימלט ולהגיע למרקש. בהיותם עריקים הם ביקשו מקלט בביתו של הרב היהודי במקום.
לאחר שלושה חודשים חלתה בתו של מלך מרוקו. המלך העביר קול קורא בארצו להתפלל לשלום בתו ובאותה העת הוכרז שאם היא תמות יוצאו כל היהודים במרוקו להורג.
סלור התנדב לטפל בחולה בתנאי שתוענק לו חסינות. הוא בדק אותה בעזרת מישוש כשהוא עומד מאחורי וילון וממשש את בטנה. בצורה זו אבחן סלור את מחלתה וטיפל בה בהצלחה. המלך ביקש מסלור להיות רופא החצר שלו ופרש את חסותו על שני העריקים.
סלור פתח מרפאה במרקש ושימש בה כ"רופא" לקהילה היהודית ולאנשי החצר של המלך.
שובו לארץ ישראל
בשנת 1901 חזר סלור לארץ ישראל לאחר שקיבל רשות מהמלך. הוא התיישב בפתח תקווה ובשנת 1911 פתח מרפאה ובית מרקחת במושבה כפר סבא. תוארו הרשמי היה רוקח-חובש היות שלא הוסמך כרופא אולם בימי הטורקים לא הקפידו על כך והוא שימש למעשה גם כ"רופא".
במרץ 1917 בעת מלחמת העולם הראשונה, עם התקדמות הבריטים, הוטלה גזירת גירוש על 9,000 יהודי תל אביב ויפו. בתל אביב הוקם וועד הגירה מרכזי בראשות מאיר דיזנגוף שתפקידו היה לסייע לוועדי ההגירה המקומיים בקליטתם ובטיפולם במגורשים. רבים העדיפו להגיע לכפר סבא בגלל קרבתה לתל אביב. בחירה זו התבררה עד מהרה כטעות. במושבה היו רק כמה עשרות תושבים שלא יכלו לקלוט את המגורשים שמספרם הגיע למעלה מ-1200 נפש. לא היו מקומות דיור, תעסוקה, מזון ותנאי תברואה. המגורשים בנו סוכות ביער האקליפטוסים המוכר כיום בכפר סבא כ"יער אוסישקין".
ריקי כהן
ריקי כהן (נולדה ב-26 במרץ 1969) היא משוררת, עורכת וסופרת ישראלית.
צבי אריה סלור
שובו לארץ ישראל
סלור נטל על עצמו לטפל במגורשים. הוא בנה בית חולים מאולתר וטיפל בחולי המלריה וטיפוס הבטן שהתפרצו בגלל תנאי ההגיינה הירודים והמחסור במים זורמים. הוא טיפל ללא תמורה כספית ואף קנה בכספו חיטה בכפרים הערביים הסמוכים. באחת הפעמים אסרו הטורקים את הגברים והובילו אותם לטולכרם סלור יצא מיד ושכנע את הפחה לשחרר אותם.
ריקי כהן
ביוגרפיה
עוסקת בכתיבה בתחומים שונים. כתבה בעיתונים העיר, מעריב, ynet, ובאתר סלונה.
צבי אריה סלור
שובו לארץ ישראל
המחלות עשו שמות במגורשים. 248 גברים נשים וטף נפטרו ונקברו בבית הקברות שהוא היום בית הקברות הצבאי וגן הזיכרון. במקום רק 47 מצבות, ברובן אנונימיות.
ריקי כהן
ביוגרפיה
ריקי הקימה וניהלה קהילות מקוונות ברשת משנת 1997 באתרים שונים, כמו IOL, נענע ו-ynet. כהן היא ממקימי אתר ynet, בו שימשה כמנהלת הקהילות, כותבת ועורכת במשך שמונה שנים.
צבי אריה סלור
שובו לארץ ישראל
השלטונות הבריטים דרשו מסלור להציג תעודה של רופא מוסמך שלא הייתה ברשותו. בשנת 1926 בהיותו בן 51 יצא לז'נבה להשלים את לימודי הרפואה. הוא חזר לכפר סבא כרופא מוסמך וביקש לפתוח שוב את מרפאתו. משנתקל בקשיים עזב שוב למרוקו ועבד במקנס ובקזבלנקה. במאי 1946 חזר שוב ארצה. ב-16 ביוני 1946 נהרג בנו, יחיאל סלור ב"ליל הגשרים" בפיצוץ גשר א-זיב. ד"ר סלור המשיך לעסוק ברפואה עד פטירתו ונקבר בכפר סבא.
ריקי כהן
ביוגרפיה
שירים וסיפורת פרי עטה התפרסמו במספר כתבי עת, בהם "מסמרים", "מאזניים", "גג", "שבו", "משיב הרוח", "המוסך מוסף לספרות", "עתון 77", "ננופואטיקה", "מעבורת - פרויקט הסיפור הקצר", וכן במגזינים הספרותיים בינלאומיים בתרגום לאנגלית, "jewish fiction", "THE SHORT STORY PROJECT" וכן "Jewish Women Of words".
כהן מגדירה עצמה כפמיניסטית ועוסקת בכך בכתיבתה. בריאיון לצפי סער אמרה: "אני מאמינה שלשירה יש כוח גואל מהמציאות, שזה עניין אוניברסלי. גאולה מהמציאות על כל הרפש שלה. ונשים וגברים עושים את זה לדעתי, כשהם טובים, באותה מידה. וכן, יש נושאים שתמצאי יותר אצל נשים בשירה ופחות אצל גברים. אבל אני חושבת שאולי גם זה משתנה".
הישגים ואבני דרך
בשנת 2009 הקימה את "אמהות אובדות", אתר בלוגים לאמהות ואבות שסיפק במה לחוויות רגשיות שונות בהורות.
בשנת 2010 הקימה כהן את abiliko, אתר ייעודי לאנשים עם מוגבלויות ובני משפחותיהם, ושימשה בו כעורכת ראשית.
בשנת 2013 ערכה את הספר "אצלכם זה בוכה?", קובץ שישה סיפורי אמהות, פרי עטן של אורנה פיטוסי, ענת עינהר, עדי שורק, שרון פידל, גאולה שינה וכהן עצמה. באותה השנה ייסדה וערכה יחד עם טל ניצן סדרת ערבי שירה, מוזיקה וצילום תחת הכותרת "שירה בלילה". ספר השירים שלה "ערימה מלוכלכת בכל חדר" יצא לאור בהוצאת ספרא בשנת 2013 וזכה במענק קרן יהושע רבינוביץ' לשנת 2014.
בשנת 2016 ערכה את הספר "את לא נולדת אישה", במסגרתו לוקטו 100 יצירות של משוררות וצלמות ישראליות ברוח הציטוט המפורסם של ההוגה סימון דה בובואר: "את לא נולדת אישה". הספר זכה למענק תמיכה של הקרן לקידום היצירה אקו"ם.
בשנת 2016 השתתפה בהקמה וארגון של פסטיבל ”תיקון” לשירה שהתקיים בתל אביב, חיפה, ירושלים ושדה בוקר.
בשנת 2017 הקימה עם חברותיה לקבוצת "תיקון" את המוסך, כתב עת מקוון לספרות.
חיים אישיים
כהן גדלה במושב בורגתא שבעמק חפר, חיה בזוגיות ואם לשניים, ומתגוררת כיום בתל אביב.
מלתעות
{{פירושונים|
אחר
}}
בריאת העולם ביהדות ובאנומה אליש
בין סיפור בריאת העולם ביהדות לסיפור הבריאה באנומה אליש יש נקודות דמיון רבות, שהביאו חוקרי מקרא רבים לפתח אסכולה שנקראת בלעז פאן-בבילוניזם. אסכולה זו טוענת שקיים קשר סיבתי בין שני סיפורי הבריאה, ושהמסורת היהודית היא המשך של המסורת הבבלית. בין חוקרי הפאן-בבילוניזם המוכרים ניתן למנות את מארק סמית' ואת הוגו וינקלר.
ב-1964 פרסמו במשותף האנתרופולוג והיסטוריון הישראלי רפאל פטאי והסופר וחוקר המיתולוגיה הבריטי רוברט גרייבס, את הספר "מיתוסיים עבריים: ספר בראשית". בספר נערכת השוואה בין סיפורי ספר בראשית לבין מיתוסים אחרים במיתולוגיה של המזרח הקדום. הספר כולל סקירה נרחבת של הדמיון בין בריאת העולם ביהדות ובאנומה אליש.
רקע מחקרי
האנומה אליש הוא אפוס מסופוטמי, מהיצירות הספרותיות המוקדמות ביותר בתולדות האנושות, מתקופת אור השלישית, בערך 2100 לפנה"ס. אפוסים נוספים במיתולוגיה המסופוטמית, בהם אתרחסיס ועלילות גילגמש, כוללים סיפורים דומים של בריאת העולם ומיתוסים של מבול.
האנומה אליש מכיל הקבלות רבות עם קטעים מבראשית, מה שהוביל חוקרים רבים למסקנה כי אלה התבססו על המקור המסופוטמי. קווי הדמיון כוללים: התייחסות לכאוס בזמן שלפני הבריאה; הפרדה של הכאוס לשמיים וארץ; סוגים שונים של מים והפרדתם; וכן הדמיון המספרי בין שבעת לוחות האפוס לשבעת ימי הבריאה והשימוש בבוץ או בחימר לבריאת האדם. אך מטרת האדם הפוכה בשני הטקסטים: באנומה אליש האדם נברא כמשרת האלים, בעוד שבבראשית ניתן לאדם יותר כוח. אף על פי כן בשניהם, העפר ספוג "אלוהות", או באמצעות דם של אל באנומה אליש, או על ידי שנעשה בצלם אלוהים בספר בראשית. לגבי שבעת הלוחות ושבעת הימים של כל מערכת, ימי הבריאה אינם תואמים, אבל יש כמה מאפיינים משותפים לסדר אירועי הבריאה: קודם חושך, אחר כך אור, הרקיע, היבשה, ולבסוף האדם, ואחריו תקופה של מנוחה.
תאוריות שונות הוצעו כדי להסביר את ההקבלות. על סמך ניתוח שמות פרטיים בטקסטים, אלברט קליי הציע שהאנומה אליש היא שילוב של מיתוס שמי של האל אמורו ומיתוס שומרי מהעיר ארידו; תאוריה זו נחשבת כחסרה עדויות היסטוריות או ארכאולוגיות. תאוריה חלופית מניחה שהמיתוס המסופוטמי התפשט מערבה אל תרבויות אחרות כמו העברים; בנוסף, העברים הושפעו מהתרבות המסופוטמית במהלך גלות בבל. הסבר שלישי מניח שאב קדמון משותף לשתי המערכות הדתיות.
אחד מהלוחות של האנומה אליש מכיל את המונח "שבתו" או "שפתו", יום הירח המלא שהיה יום מנוחה של הבבלים והאשורים, ובו היו מפייסים את האלים באמצעות תפילות והעלאת קורבנות. במקרא לבשה השבת צורה והיא קבועה בכל יום שביעי.
הגביע מעין סמיה, גביע מתקופת הברונזה התיכונה שנתגלה במערת קבורה בעין סמיה שבשומרון, מתאר סצנות דומות לאנומה אליש וממחיש השפעה ברורה של מסופוטמיה על כנען בתקופת הברונזה התיכונה.
בריאת השמיים והארץ
ב מתוארת ראשית הבריאה כך:
בריאת השמיים והארץ מתוארת במיתוס הבריאה אנומה אליש כביתור גופה של האלה האם תיאמת על ידי האל מרדוך, ולכן היו פרשנים שגרסו שמילה תהום בביטוי "חושך על פני תהום" מתייחסת אל האלה תיאמת.
חיזוק אפשרי לטענה שתהום מייצג אלה, ולא את המושג המקובל של תהום, הם מוצאים בתיאור מאניש של המילה תהום, המצוי ב:
ב נאמר:
תיאור דומה מופיע באנומה אליש, לאחר שהביס מורדוך את אם תיאמת:
אחר כך יצר מרדוך את השמיים והארץ והתקין מעורה של תיאמת יריעה ממעל כדי שהמים העליונים לא ינזלו. הוא יצר את הכוכבים, השמש והירח, את לוח השנה והזמנים, את מזג האוויר, האדמה, הנהרות וההרים ומינה אלים שונים לשליטה בכל אחד מהם.
מהפך פטריארכלי
בסיפור הבריאה המקראי עולים הבדלים רבים בין פרק א' לבין פרק ב'. בראשון הגבר והאישה נבראים שווים, ואילו בשני האישה נבראת מצלעו של הגבר. הפסיכולוג אריך פרום הסביר את הסתירה הזאת כעדות למעבר תרבותי מחברה מטריארכלית לחברה פטריארכלית. למעשה, הסבר מפורש הרבה יותר לעליונות הגברית עולה במקרא רק בעקבות חטא עץ הדעת וקללת האישה.
מהפכה פטריארכלית היא מוטיב החוזר במיתולוגיות רבות, והיו שראו בו עדות להתפתחות דתית שעברה החברה האנושית. הדת בחברות חקלאיות מוקדמות קידשה את מחזוריות הטבע והפריון, והעמידה בראשה אלה-אם כמקור החיים ותכליתם. לעומתה, הדת בתרבויות העירוניות הראשונות התבססה על סדר קוסמי נצחי, שמייצגו הוא אל-מלך גברי ושמימי שדחה את האלה-האם.
מעבר כזה בא לידי ביטוי באנומה אליש בניצחונו של מרדוך על תיאמת, אם האלים, והכתרתו כמלך האלים, וכן בדברי האל אנו לאביו אנשר, שכוחו של גבר יגבר תמיד על כוחה של אישה (לוח מספר 2, שורה 116).
התנינים הגדולים
ב, נאמר:
ישנה השערה שהתואר "תנינים הגדולים" לקוח מהאנומה אליש, ומייצג את צבא ייצורי הים המיתולוגיים שגייסה תיאמת לצבאה בזמן מלחמתה באלים. התנינים הגדולים מוזכרים בתנ"ך וכן מוזכרים במקורות ובפרשנים "הלטאות הגדולות".
הרמב"ן התייחס לפסוק זה והסביר כי הפסוק נועד למנוע תפיסת בריות אלו כאלים. גם קאסוטו כתב שהפסוק נועד להסביר שהתנינים הגדולים נבראו על ידי הבורא, ולא היו יצורים מיתולוגיים.
עזרא נוביק
עזרא הלוי נוביק (י"א בתמוז ה'תר"ץ, 7 ביולי 1930 – ט"ז באדר ה'תשע"ג, 26 בפברואר 2013) היה ראש ישיבות באר שבע ובית יחיאל, ר"מ בישיבת השרון ומשגיח ישיבת כנסת יצחק.
תולדותיו
נולד בוושינגטון, ארצות הברית, בנם של אלעזר ושרה נוביק. אביו היה איש המזרחי בארצות הברית וביתו שימש אכסניה לרבנים שהגיעו לארצות הברית, ובהם הרב אברהם דוב כהנא שפירא והרב יוסף שלמה כהנמן. בשנת ה'ת"ש (1940), החל ללמוד בישיבה בבולטימור, אצל הרב יעקב בוברובסקי. בשנת ה'תש"ז (1947) עבר ללמוד בישיבת לייקווד והיה מתלמידי הרב אהרן קוטלר. בשנת ה'תש"י (1950) עלה לישראל ללמוד בישיבת חברון בירושלים, שם למד בחברותא עם הרב ברוך מרדכי אזרחי והרב חיים גדליה צימבליסט. בתקופת לימודיו בישיבה נהג לשמוע בקביעות את שיחות המוסר שמסר הרב יחזקאל לוינשטיין בישיבת מיר בירושלים, וכמו כן עמד בקשר עם הרב איסר זלמן מלצר.
בשנת ה'תשי"ד (1954) נישא לשרה-מרים, בת יחיאל מנדלבוים ונכדת שמחה מנדלבוים. לאחר נישואיו עבר להתגורר בבני ברק ולמד בכולל "בית יהודה" בתל אביב שבראשות הרב יחיאל מיכל פיינשטיין, ואף למד איתו בחברותא. כמו כן למד בחברותא במשך מספר שנים עם הרב שלמה ברמן בהיכל ישיבת פוניבז' בבני ברק, שם קבע את מקום תפילותיו.
בשנת ה'תשי"ט (1959) התמנה כראש ישיבת באר שבע. בתקופה זו נהג לשהות בבאר שבע במשך כל ימות השבוע והיה שב לביתו לשבת. כעבור כמה שנים עבר לכהן כר"מ בישיבת השרון. לאחר מכן עמד בראשות כולל בנתניה, ולאחר מכן בראשות הישיבה הקטנה "בית יחיאל" בבני ברק לצד הרב אליעזר דינר.
בשנת ה'תשמ"ו (1986) נקרא על ידי הרב שך לשמש כמשגיח בישיבת כנסת יצחק, תפקיד שמילא במשך שלוש שנות פעילותה בבני ברק. בשנת ה'תשמ"ט (1989), לאחר מעבר הישיבה לחדרה, מונה תחתיו בנו, הרב טוביה. מאז הקדיש את זמנו ללימוד תורה כאברך מן המניין בכולל במושב בית מאיר. סייע בהקמת הסניף של ישיבת כנסת יצחק במודיעין עילית. הרבה לייעץ בנושאי מוסר, חינוך והשקפה.
בשנת ה'תשס"ג (2003) חלה, ומאז חלה התדרדרות במצבו הבריאותי. נפטר בבני ברק בט"ז באדר ה'תשע"ג. בהלווייתו ספד לו הרב יעקב אדלשטיין באומרו כי היה "כליל המעלות". נקבר בבית הקברות של נציבי ישיבת פוניבז' בבני ברק.
משפחתו
לרב נוביק 14 ילדים ומספר חתנים, בהם:
ליגת העל הפולנית בכדורסל
ליגת העל הפולנית בכדורסל (פולנית: Polska Liga Koszykówki או בראשי תיבות: PLK; אנגלית: Polish Basketball League) היא הליגה הבכירה ביותר בענף הכדורסל בפולין.
שמות הליגה
בשנת 1995 נקראה ליגת הכדורסל הפולנית לגברים, אך מדי פעם שמה התשנה מאז בהתאם לנותני החסות שלה:
סטטיסטיקות ושיאים
שיא נקודות לשחקן, במשחק יחיד:
מקום ראשון - 90 נק' - מייצ'יסלאב מוונרסקי, עונת 1982 במשחק: גורניק ואוובז'יך – פוגון שצ'צ'ין.
מקום שני - 84 נק' - אדוארד יורקביץ',, עונת 1970/71 במשחק: ובז'ז'ה גדנסק – ביילדון קאטוביץ.
מקום שלישי - 77 נק' - מייצ'יסלאב וופאטקה, עונת 1962/63 במשחק: שלאסק וורוצלב – א.ז.ס גדנסק.
מקום רביעי - 74 נק' - לסק דולינסקי, עונת 1988/89 במשחק: א.ז.ס קוז'אלין - גוורדציה וורוצלב.
מקום חמישי - 67 נק' - אדוארד יורקביץ', עונת 1974/75 במשחק: ובז'ז'ה גדנסק - גורניק וואלבז'יך.
מקום שישי - 63 נק' - מייצ'יסלאב מוונרסקי, עונת 1982/83 במשחק: גורניק ואוובז'יך – פוגון שצ'צ'ין.
בנימין זאב וולף בוסקוביץ
בנימין זאב וולף בוסקוביץ (תק"ה 1745 בערך, בוסקוביצה, כיום בצ'כיה - י' בסיוון תקע"ח, 14 ביוני 1818, בוניהאד, הונגריה) היה רב ופוסק בערים רבות בבוהמיה, מוראביה ובהונגריה שתחת שלטון האימפריה האוסטרית. נודע בחידושיו שנדפסו במהדורות התלמוד הבבלי ובספריו, המפורסם שבהם "סדר משנה".
ביוגרפיה
בנו של הרב שמואל קעלין, מחבר "מחצית השקל". נישא לאסתר בתו של הרב דוד בוסקוביץ, והתגורר לאחר נישואיו באופן ישן. בין השנים תקמ"ב-תקמ"ד (1782-1784) שימש כרבה של העיר אסוד, ובחודש אלול תקמ"ד התמנה לרבנות העיר פרוסניץ (פרוסטיץ); בעיר זו הכיר את הרב משה סופר שהיה אז בחור צעיר מאורס לבת המקום, והם נעשו ידידים למרות פער הגילאים ביניהם.
בשנת 1791 פגה אשרת השהיה שלו, והשלטונות סירבו לחדשה, בשל כך נאלץ לשוב לאופן-ישן, בה כיהן אז כרב מהר"ם מינץ, ופתח בה מחדש את ישיבתו. ב-1793 כילתה שרפה את כל רכושו וכתביו, ומאחר שבתקופה זו הותר ליהודים להתיישב בעיר החדשה פשט, עקר לשם והתגבשה סביבו קהילה יהודית, למעשה שימש רב"ז כרבה הראשון של קהילת בודפשט, ואף העניק תעודות הכשר לבתי אוכל יהודיים שהתקיימו בה. לאור התנגדותו של מהר"ם מינץ, וטענתו כי קהילת פשט משתייכת מבחינה רבנית לשטח השיפוט של אופן-ישן, התגלע סכסוך בין הקהילות, ואף שהסכסוך הוכרע בידי השלטונות בעד עצמאותה של קהילת פשט, נאלץ בוסקוביץ לוותר על רבנות הקהילה מטעמים טכניים. הוא נבחר כרבה של קהילת בלשג'רמט, כ-40 ק"מ צפונית לבודפשט ושימש במשרה זו חמש שנים בין תקנ"ח לתקס"ג, 1798-1803.
בשנת תקס"ד, 1804, נבחר לכהן ברבנות עירו של אביו,, אך בשל בעיות מעמד נאלץ לעזוב את העיר בשנת תקס"ט (1809) לאחר שכשלו הניסיונות להסדיר את שהייתו החוקית במדינה. בקיץ תק"ע (1810) עבר לכהן כרבה של בוניהד, וכיהן בה עד פטירתו בי' בסיוון תקע"ח, 14 ביוני 1818. החליף אותו הרב צבי הירש הלר.
בדידים
בְּדִידִים (או בשמם הלועזי: "מקלות קְוִּיזֶנֶר") הם אמצעי המחשה המשמשים כעזר בהוראת המתמטיקה בכיתות הנמוכות. זוהי מערכת של עשר תיבות שהקטנה שבהן היא קובייה שאורך מקצועה 1 ס"מ, והיתר הן כפולות (בין 2 ל־10) של קובייה זו.
הבדידים ידועים בעולם כ"מקלות קוויזנר". הם הומצאו על ידי ז'ורז' קוויזנר (Georges Cuisenaire, 1891–1976), מורה בבית ספר יסודי מבלגיה, שפרסם ספרון על שימושם ב-1952 שנקרא 'Les Nombres en Couleurs' ("מספרים בצבעים"). הבדידים נבדלים זה מזה באורכם ובצבעם, כך שלשני בדידים באותו אורך יש אותו הצבע, ולהפך. בשיטתו של קוויזנר, כל אחד מסוגי הבדידים מייצג מספר בין 1 ל־10. כך למשל, המספר "1" מיוצג על ידי קובייה לבנה, המספר "2" מיוצג על ידי תיבה שצבעה אדום, וגודלה שווה לשתי קוביות של "1", וכך הלאה.
רקע
בשנת 1953, גילה פרופ' כלב גטניו, מתמטיקאי יהודי-בריטי יליד אלכסנדריה, את הפוטנציאל של הבדידים כאמצעי המחשה ללימוד אלגברה בגיל צעיר, ופיתח שיטה שלמה ללימוד מתמטיקה וללימוד שפות באמצעותם, כך שהם משמשים להמחשת מצבים, זמנים ושינויים במיצובם. שימוש בבדידים כאמצעי המחשה מתמטי נועד לתמוך בפיתוח היכולת לבצע פעולות פורמליות על מספרים, ולפעול באופן כמותי, באמצעות הענקת תמיכה מוחשית לתפישה המופשטת של המספר. הבדידים יכולים לשמש גם ללימוד גאומטריה, על ידי המחשת מושגי האורך והשטח, ויכולים לשמש גם לבחינת תפיסות מתקדמות יותר, כמו כפל ארוך, שברים ואף חזקות ושורשים. הבדידים משמשים גם להוראת מתמטיקה לתלמידים בעלי לקויות למידה, ויש המשתמשים בהם אף להוראת שפה.
בהשפעתו של פרופ' גטניו, הפכו הבדידים לאמצעי לימוד נפוץ, ובסוף שנות ה־50 שימשו הבדידים ללימוד משוואות ליניאריות וגם אלגברה, לפי שיטתו. עד שנת 1960, השתמשו בבדידים יותר מ-10,000 בתי ספר במאה מדינות לשם לימוד מתמטיקה. בישראל, הבדידים ושיטת גטניו הוכנסו לתוכנית הלימודים בשנת 1960, ומאות מורים הוכשרו על ידי פרופ' גטניו עצמו, ועל ידי מורים שהוכשרו על ידו, כמו גאולה זעירי וג'וני אוברמן. בתחילה נקראו מקלות קוויזנר "כפיסים", ומאוחר יותר, בהנחיית משרד החינוך, ניתן להם השם "בדידים". התלמידים שלמדו בשיטת גטניו הגיעו להישגים גבוהים ולהבנה נרחבת של מושגים מתמטיים כבר בכיתה ב', אבל המורים של כיתות ג', שלא הייתה להם השכלה מתמטית גבוהה, התקשו ללמד ברמה הגבוהה שהבדידים איפשרו, לכן, העדיפו אותם מורים לוותר על השיטה, אך לא ויתרו על הבדידים. לתוך החלל שנוצר נכנסה שיטה בשם "1-2-3", שזנחה את הפן המתקדם והמורכב של הבדידים והתמקדה רק בספירה, חיבור וחיסור.
השימוש באמצעי המחשה בהוראת מתמטיקה התרחב בעולם, יחד עם התפישות המודרניות של החינוך, לפיהם הילד אינו "מבוגר קטן" או "לוח חלק", ויש להתאים את ההוראה ליכולות שלו ולתפישותיו. בשנת 1972 החלה פרופ' פרלה נשר לפעול ליישום רעיונות אלו בבתי הספר הישראליים, באמצעות ספרי "אחת, שתיים ו... שלוש", ו"ועוד אחת" של המרכז לטכנולוגיה חינוכית. הבדידים היו אמצעי ההמחשה הזכור ביותר מתוכנית זו.
השימוש באמצעי המחשה היה ידוע שנים רבות, ותפס למשל חלק משמעותי בשיטת מונטסורי, אך הוא התפשט בעולם המערבי בראשית שנות השבעים כתגובה לשיטות קודמות, שתמכו בלימוד מתמטיקה מופשט (new math) ולתפישת החינוך הישנה, שדגלה בשינון ותרגול. השימוש בבדידים ובאמצעי המחשה אחרים מיועד לאפשר לתלמיד לבנות את הידע שלו, תוך כדי יצירת תפישה מתמטית וכישורים לעבודה כמותית. אמצעי המחשה איפשרו פעילויות מתמטיות שבאופן אחר הן מופשטות ולכן לא ניתנות לביצוע בגילאים צעירים, כגון למידת חקר - בחינה עצמאית של תופעות לא מוכרות, והבנתן באמצעים של ניסוח טענות ונימוקים, הבניית מושגים, שיח מתמטי, ובהמשך הוכחות והפרכות.
הלמידה באמצעות אמצעי המחשה היא בעיקרה למידה בהתנסות, בעבודה אישית ובקבוצות, עם דגש על השיח הכיתתי בין התלמידים למורה ובינם לבין עצמם. זוהי גישת האסכולה הקונסטרוקטיביסטית בחינוך, שנולדה בעקבות מחקריו של פיאז'ה על הלמידה האנושית, וגורסת כי הידע נבנה על ידי פעולה בעולם, וכי לא ניתן לבנות ידע שלם בנושא מהקשבה פאסיבית.
ביקורת
בשנת 2002 הקים פרופסור רון אהרוני את "העמותה הישראלית לקידום החינוך המתמטי לכל", תנועת "בחזרה לבסיס" שדגלה בחזרה לשיעורים פרונטליים עם דגש על שינון ותרגול, והתנגדה לגישה הקונסטרוקטיביסטית, ובכללה השימוש בבדידים ובאמצעי המחשה אחרים. הקמת העמותה לוותה בדיון ציבורי ער. לטענת חברי העמותה, שיטת הבדידים משתמשת בהמחשה מסוג אחד בלבד של מושג הכמות, ועלולה ליצור קשרים לוגיים שגויים שמפריעים לתלמיד ללמוד במקום לסייע לו. לדוגמה, הצמדת צבע לכמות על ידי צביעת כל בדיד בצבע המייחד אותו, גורמת לפגיעה בייצוג הפנימי של המספר, ולבלבול אצל תלמידים ממוצעים או חלשים.
ב-2003, בעקבות פעילות העמותה, אסר משרד החינוך את השימוש בבדידים בבתי ספר בישראל, והיא הפכה למדינה היחידה בעולם בה מקלות קוויזנר פסולים לשימוש על ידי משרד החינוך.
הוצאת הוד-עמי
הוד-עמי היא הוצאת ספרים המתמחה בספרי הדרכה בנושא מחשבים. הוקמה בשנת 1968 על ידי המהנדס יצחק עמיהוד.
אודות
ההוצאה מפרסמת הן ספרי מקור בעברית והן ספרות הדרכה מתורגמת. בין השאר יצאו במסגרתה ספרו של אריה סקופ, מנכ"ל מיקרוסופט ישראל וגם ספרי מחשבים של הסופר אורי אדלמן. ההוצאה עוסקת גם בהוצאת ספרים עבור אחרים ולאחרונה מתמחה בתרגום ובהפקה של מדריכים למשתמש בנושאים שונים.
מתחילת שנות ה-2000 החלה ההוצאה לפרסם גם ספרי ניהול וספרי ילדים.
ההוצאה מנוהלת עד היום על ידי משפחת עמיהוד. משרדיה נמצאים בקיבוץ גליל ים.
בשנים האחרונות ההוצאה עוסקת בפעילות מגוונת: הוצאה לאור של ספרי מחשבים כבעבר; הפקות ספרים של מחברים ישראליים וביניהם תולדות חיים, ספרי ניהול וכלכלה, רומנים ועוד; תרגום והפקה של ספרי "מדריך למשתמש", עלוני פרסום וכדומה עבור עסקים בתחומים שונים. בתחום זה היא מתמחית בתרגום והפקה של מדריכים לטלפונים סלולריים.
יוסטיניוס הראשון, קיסר האימפריה הביזנטית
פְלַאבִיוּס יוּסְטִינִיוּס אוגוסטוס או יוסטיניוס הראשון (לערך 450–1 באוגוסט 527), קיסר האימפריה הביזנטית (518–527).
יוסטיניוס התקדם בצבא האימפריה הביזנטית והפך לקיסר, אף שלא ידע קרוא וכתוב והיה בן שבעים בעת הכתרתו. שלטונו היה חיוני להקמת השושלת אשר כללה את אחיינו הנודע, יוסטיניאנוס הראשון, ולביסוס החוקים אשר שחקו את האצולה הביזנטית הישנה והשפעתה.
יוסטיניוס נולד בכפר קטן ליד בּדֵרִיאַנַה אשר בפרובינקיית דרדניה. בימי נערותו הוא וצמד חבריו נסו מהתקפות ברבריות לבטחה בבירה קונסטנטינופול. יוסטיניוס הצטרף לצבא במהרה, ובגין כישוריו עלה בדרגות עד שהפך לגנרל ולמפקד משמר הארמון של הקיסר אנסטסיוס הראשון. פיקודו על כל החיילים בעיר ומספר מתנות הבטיחו את בחירתו לקיסר בשנת 518.
יוסטיניוס בעל הידע המדינאי הדל הקיף עצמו ביועצים בהם בטח. החשוב ביועצים היה אחיינו פלאביוס פטרוס סבטיוס, אשר יוסטיניוס אימץ והחליף את שמו ליוסטיניאנוס. נהוג לומר כי יוסטיניאנוס משל באימפריה בימי יוסטיניוס, בעיקר הודות לכתבי פרוקופיוס, אולם קיימות מגוון דוגמאות סותרות. למעשה, יוסטיניאנוס מונה ליורש פחות משנה לפני מות יוסטיניוס. בשנת 525 החליף יוסטיניוס חוק אשר מנע מבן למעמד הסנאטורי להינשא לאישה ממעמד נמוך. חוק זה אפשר ליוסטיניאנוס להינשא לתאודורה, וטשטש את ההפרדה המעמדית בחצר המלוכה הביזנטית.
סכסוך עם האוסטרוגותים והפרסים אפיינו את שנות שלטונו המאוחרות. חלה הידרדרות במצבו הבריאותי של הקיסר בשנת 526. יוסטיניוס מינה רשמית את יוסטיניאנוס כיורשו ושותפו בקיסרות ב-1 באפריל 527. ב-1 באוגוסט באותה השנה נפטר הקיסר, ואחיינו ירש את כס המלוכה. העיר אַנַזַרְבּוּס נקראה יוסטינופוליס לכבודו (525).
מרדכי אבישי
ביוגרפיה
מרדכי אבישי נולד בסתיו 1931 בימבול, שבבולגריה. עם סיום לימודיו בבית הספר התיכון בבולגריה בשנת 1948 עלה לישראל כראש קן בשומר הצעיר, השתהה בקיבוץ בית אלפא, ויצא לשירות סדיר בצה"ל.
לאחר שחרורו עבד במשרד האוצר, והחל את כתיבתו העיתונאית בעברית, בעיתוני ישראל. הוא כתב מאמרי ביקורת על ספרים וסופרים יהודים מרחבי העולם, וכן פרסם ראיונות עם סופרים. בד בבד עם כתיבתו למבוגרים, תרגם עיבד ופרסם מעשיות עם לילדים ולנוער, מאוצר המעשיות של עמי הבלקן ואמריקה הלטינית.
מרדכי אבישי עבד שנים רבות ביומונים "מעריב" ו"על המשמר", חיבר מונוגרפיות על סופרים יהודים, וכן כתב זיכרונות ילדות ונעורים משל עצמו.
קישורים חיצוניים
מפרי עטו:
כריסטופר מורלי
כריסטופר דרלינגטון מורלי (באנגלית: Christopher Darlington Morley; 5 במאי 1890 – 28 במרץ 1957) היה עיתונאי, סופר, מסאי ומשורר אמריקאי. הוא גם הפיק הפקות בימתיות לאורך מספר שנים והרצה במכללות.
ביוגרפיה
מורלי נולד בברין מאוור, פנסילבניה. אביו, פרנק מורלי, היה פרופסור למתמטיקה במכללת הוורפורד; אמו, ליליאן ג'נט בירד, הייתה כנרת שהעניקה לכריסטופר הרבה מאהבתו המאוחרת לספרות ושירה.
בשנת 1913 סיים מורלי את לימודיו באוקספורד ועבר לניו יורק. ב-14 ביוני 1914, נישא להלן בות' פיירצ'יילד, ולזוג נולדו ארבעה ילדים. בתחילה הם גרו בהמפסטד, ואחר כך בקווינס ווילג'. בהמשך הם עברו לפילדלפיה, פנסילבניה, ובשנת 1920 הם עשו את המעבר האחרון שלהם לבית שאותו כינו "בריחה ירוקה" באחוזת רוסלין, במדינת ניו יורק. שם התגורר עד סוף חייו. בשנת 1936 הוא בנה בקתה בחלק האחורי של אחוזתם (אותה כינה "הניקרה"), אשר שימשה אותו כסטודיו הכתיבה שלו מכאן ואילך. ב-1951 לקה מורלי בסדרה של אירועים מוחיים, שהפחיתו מאוד את תפוקתו הספרותית הענפה. הוא מת ב-28 במרץ 1957, ונקבר בבית הקברות של רוסלין במחוז נסאו, ניו יורק. לאחר מותו, פרסמו שני עיתונים בניו יורק את המסר האחרון שלו לחבריו: "קראו, כל יום, משהו שאף אחד אחר אינו קורא. תחשבו, מדי יום, על משהו שאף אחד אחר לא יחשוב. עשו, מדי יום, משהו שיהיה טיפשי מכדי לעשותו. זה רע לנפש להיות כל הזמן חלק מתמימות דעים."
קריירה
מורלי החל לכתוב בעודו סטודנט במכללה. הוא ערך את "האוורפורדיאן" ותרם לפרסום זה של המכללה מאמרים פרי עטו. הוא סיפק תסריטים לתוכנית הדרמה של המכללה ואף שיחק בהם. כן שיחק בקבוצות קריקט וכדורגל.
באוקספורד התפרסם כרך משיריו, "החטא השמיני" (1912). לאחר שסיים את לימודיו באוקספורד, החל מורלי את הקריירה הספרותית שלו בדאבלדיי, כפובליציסט וקורא ראשון של כתבי יד. בשנת 1917 הוא קיבל הזדמנות ראשונה לעבוד כעורך בכתב עת מוביל לנשים – "Ladies' Home Journal" (1917–1918), ולאחר מכן ככתב ובעל טור בעיתון בפילדלפיה - "Philadelphia Evening Public Ledger".
הרומן הראשון של מורלי, "פרנסוס על גלגלים", הופיע ב-1917.הדמות הראשית ביצירה, מוכר הספרים הנודד רוג'ר מיפלין, הופיע שוב ברומן השני שלו, "חנות הספרים הרדופה" ב-1919.
בשנת 1920 חזר מורלי לניו יורק כדי לכתוב טור עבור הניו יורק איבנינג פוסט. בשנת 1922, התפרסם עימו ראיון גלוי לב בתפוצה ארצית וזאת כחלק מסדרת ראיונות שהתפרסמו ברחבי ארצות הברית, תחת השם: "הצד המפוכח של ההומור: איך הומוריסטים מגיעים לזה" ("Humor's Sober Side: How Humorists Get That Way"). הומוריסטים נוספים שהתראיינו לאותה סדרה היו וויל רוג'רס, דורותי פארקר, דון מרקיז, רוי ק. מולטון, טום סימס, טום דיילי ורינג לרדנר.
מורלי היה אחד המייסדים ועורך ותיק של כתב העת "סקירת הספרות של שבת". כאדם חברותי מאד, הוא היה עמוד התווך של מה שהוא כינה "מועדון שלוש השעות של ארוחת הצהריים". בשל אהבתו לסיפורי שרלוק הולמס, הוא עזר לייסד את החבורה הספרותית של "מועדון פרחחי רחוב בייקר" וכתב את ההקדמה למהדורה המקיפה של סיפורי שרלוק הולמס.
מורלי כתב הקדמות, מבואות ודברי פתיחה ליותר מחמישים ספרים. רבים מהם נאספו לאחר מותו "כהקדמות ללא ספרים". כאריה של ספרות, מורלי הצליח במאמרים אלה לנתח דקויות בסיפורי שרלוק הולמס, כמו למשל, בחינת השפעות אהבת הנעורים של ארתור קונאן דויל לכתביו של רוברט לואיס סטיבנסון על סיפורי הולמס. אבל מורלי הלך עוד הרבה יותר רחוק, הוא ניתח את סיפורי הולמס כאילו היו יצירות אמנות היסטוריות. לדוגמה, הוא עיין במפות של חוף הים הבריטי כדי לנסות לקבוע את מיקומו של האתר לגידול דבורים של הולמס, ניסה לתכנן תוכנית עבור בית המגורים של הולמס ברחוב בייקר, והעלה השערות לגבי חיי האהבה של ווטסון.
מורלי, מחברם של יותר מ-100 רומנים, מאסות וכרכי שירה, ידוע כיום ככל הנראה בעיקר בזכות שני הרומנים הראשונים שלו, "פרנסוס על גלגלים" (1917) ו"חנות הספרים הרדופה" (1919). בארנס אנד נובל פרסמו מהדורות חדשות של יצירות אלה ב-2009 כחלק מסדרת "ספריית הקריאה החיונית" שלהם. בשנת 2018, פרסמה "הוצאת דובר" מהדורה חדשה המכילה את שני הרומנים הללו בכרך בודד אחד. יצירות ידועות נוספות כוללות את "רעם משמאל" (1925) ואת הרומן "קיטי פויל" (1939), שהפך לסרט זוכה פרס אוסקר.
מ-1928 עד 1930, מורלי ומעצב התפאורה קלאון ת'רוקמורטון הפיקו יחד הפקות תיאטרון (דרמות) בשני תיאטראות שהם רכשו ושיפצו בהובוקן, ניו ג'רזי, שלדעתם "היה חוף הים האחרון בבוהמיה".
במשך רוב חייו, התגורר מורלי באחוזת רוסלין, מחוז נסאו, לונג איילנד, ונהג לנסוע ברכבת של לונג איילנד, עליה כתב בחיבה. בשנת 1961, נקרא על שמו ולכבודו פארק כריסטופר מורלי המשתרע על שטח בן 98 דונם (40 הקטרים) בכביש סירינגטאון במחוז נסאו. פארק זה משמר כנקודת עניין זמינה לציבור, את הסטודיו שלו, "הנקרות" (שהועבר לאתר לאחר מותו), יחד עם הרהיטים וארונות הספרים שלו.
היא (סרט, 2016)
היא (בצרפתית: Elle) הוא מותחן פסיכולוגי משנת 2016 בבימויו של פול ורהובן והתסריטאי דייוויד בירק, המבוסס על הרומן "הו..." מאת פיליפ דג'יאן. הסרט עוסק במישל (איזבל הופר), גרושה ובעלים של חברת היי-טק מצליחה המנהלת חיי אהבה סוערים. לאחר שהיא נאנסת בביתה המפואר, משתנים חייה, בייחוד לאור החלטתה שלא לדווח על כך בשל ניסיון העבר שלה במשטרה.
"הו..." הרומן של דג'יאן פורסם ב-2012 וקיבל את פרס Prix Interallié (פרס לאומי לספרות).
הסרט הוא הסרט הראשון של ורהובן מאז הספר השחור מ-2006, והראשון שלו בשפה הצרפתית. הקרנת הבכורה התקיימה בתחרות על דקל הזהב בפסטיבל קאן 2016, שם זכה לשבחי המבקרים.
עלילה
לאחר שמישל לבלאן נאנסת בביתה על ידי תוקף במסכת סקי, היא מנקה את הבלגן בביתה ומחדשת את חייה. היא עומדת בראש חברת משחקי וידאו מצליחה, בה העובדים הגברים שלה שונאים אותה או מאוהבים בה לסירוגין. היא מנהלת רומן עם רוברט, בעלה של חברתה ושותפתה לעסקים אנה, ומפלרטטת עם שכנה הנשוי פטריק. מישל מרגישה מנותקת מבנה וינסנט, שנכנע לחברתו המתעללת וההריונית ג'וזי. יש לה מערכת יחסים שנויה במחלוקת עם אמה, אירן, עליה היא מתרעמת על הנרקיסיזם שלה ומעורבותה עם גברים צעירים יותר. יתר על כן, היא בתו של רוצח המונים ידוע לשמצה, שדיון השחרור שלו מתקרב. רדופה על ידי מעשיו של אביה, מישל נזהרת מאכיפת החוק ואינה מדווחת למשטרה על אונסה.
מישל הופכת לחשדנית יותר ויותר כלפי הגברים בחייה. היא מקבלת הודעות טקסט מטרידות מהתוקף במספר חסום, המעידות על כך שהוא עוקב אחריה. בתחילה היא חושדת בקורט, עובד ממורמר במיוחד, כאשר אנימציה של CGI של מפלצת שאנסה אותה נשלחת למייל לכל מי שבחברה. היא מרססת פלפל לגבר שאורב מחוץ לביתה, רק כדי לגלות שזה בעלה לשעבר ריצ'רד, שבא לבדוק את שלומה. מאוחר יותר היא מגלה שעובד אחר, שהתאהב בה, יצר את האנימציה אך לא הוא זה שאנס אותה.
בערב חג המולד, אירן (אמה של מישל) סובלת משבץ מוחי ומתחננת לבתה ללכת לראות את אביה לפני שתמות בבית החולים. מישל מותקפת מאוחר יותר בביתה על ידי התוקף ולאחר שדקרה את ידו וחשפה אותו, נודע לה שהוא פטריק (שכנה הנשוי). למרות שכעת היא יודעת את זהותו ומבינה שהוא מסוגל להיכנס לביתה למרות החלפת המנעולים שלה, היא עדיין לא מתקשרת למשטרה ולא נוקטת באמצעים כדי להגביר את אבטחת הבית שלה.
מישל מתאכזבת יותר ויותר מחייה לקראת מסיבת ההשקה של משחק הווידאו החדש של החברה שלה. היא מתוודה בפני אנה שניהלה רומן עם רוברט. בזמן שפטריק מסיע אותה הביתה, מישל טוענת שהיא כבר לא בהכחשה לגבי מערכת היחסים הלא בריאה שלהם וטוענת שהיא מתכוונת להתקשר למשטרה. היא לוקחת את הזמן בהליכה מול המכונית החונה שלו לאחר היציאה, ואז מקפידה להשאיר את השער שלה לא נעול. פטריק נכנס ותוקף אותה במפגש מעורפל שמטשטש את הגבול בין אונס להסכמה, אבל וינסנט, שכבר היה בבית, מתגנב מאחורי פטריק ומרביץ לו בחלק האחורי של הגולגולת ופטריק מת.
מישל מדברת בקצרה עם אשתו של פטריק רבקה כשהיא עוזבת את השכונה. רבקה שלווה ומביעה הכרת תודה למישל על כך שהיא הייתה מסוגלת "לספק באופן זמני את צרכיו של פטריק" רומזת שהיא הייתה מודעת ברמה מסוימת לכך שהשניים היו מעורבים מינית וכי לפטריק היו נטיות שהיא לא יכולה לספק. וינסנט כעת אסרטיבי יותר ביחסיו ובקריירה שלו, בעוד שמישל משלימה עם ג'וזי וגם עם אנה.
פרסים
אל זכתה בפרס גלובוס הזהב לסרט הזר הטוב ביותר ובפרס סרט הביקורת לסרט הזר הטוב ביותר; הוא גם נבחר כערך הצרפתי לפרס האוסקר לסרט הזר הטוב ביותר, אך לא היה מועמד. בטקס פרסי הסזאר ה-42 בצרפת, הסרט קיבל אחת עשרה מועמדויות, וזכה בסרט הטוב ביותר.
הופעתה של הופר זכתה לשבחים רבים, שנחשבה לאחת הטובות בקריירה שלה. היא הייתה מועמדת לפרס האוסקר לשחקנית הטובה ביותר, וזכתה במספר פרסי השחקנית הטובה ביותר, כולל פרס גלובוס הזהב, פרס סזאר, פרס האגודה הלאומית למבקרי קולנוע, פרס חוג מבקרי הקולנוע של ניו יורק, פרס איגוד מבקרי הקולנוע של לוס אנג'לס, גות'אם עצמאית. פרס הסרט, ופרס הרוח העצמאית.
דייב וקל
דייב וקל (נולד ב־8 בינואר 1960) הוא מתופף ג'אז אמריקאי ומנהיג להקת דייב וקל. הוא נכנס להיכל התהילה של המגזין Modern Drummer בשנת 2000. וקל נחשב בעיני רבים לאחד המתופפים הטובים והמשפיענים ביותר בעת המודרנית. סגנון נגינתו הייחודי ופורץ הדרך, הציב אותו כמתופף מוערך בעל שם עולמי.
ביוגרפיה
וקל החל לנגן בסט התופים הראשון שלו בגיל 8 בחדר השינה שלו, בליווי תקליטים. בהמשך ניגן בסלון, ולפעמים עם אביו בפסנתר. וקל למד באוניברסיטת ברידג'פורט שבקונטיקט.
בראשית שנות השמונים החל לנגן בסצנת הפיוג'ן של ניו יורק, ועד מהרה החל וקל לעבוד עם אמנים כמו פול סיימון, ג'ורג' בנסון, מישל קמילו, רוברט פלנט ואנתוני ג'קסון.
הוא ניגן בלהקה Chick Corea Elektric Band משנת 1985 עד 1991. במהלך תקופה זו הוא הופיע באלבומים רבים ובנוסף הופיע גם עם הAkoustic Band של קוריאה.
בשנת 1988, החל וקל לפרסם סדרת קלטות וידאו ללימוד תופים.
ההקלטה הראשונה שלו כמנהיג להקה הייתה בשנת 1990, באלבום -Master Plan, אשר יצא בהוצאה GRP. אחריה הוציא וקל את האלבמים Heads Up בשנת 1992, ו- Hard Wired בשנת 1994. לאחר שעזב את הלהקה של קוריאה, הקליט וקל והופיעה עם הגיטריסט מייק סטרן.
דיסקוגרפיה
דייב וקל:
Dave Weckl Band:
דייב וקל וג'יי אוליבר:
הלהקה האקוסטית של דייב וקל:
ישראל באירוויזיון 1990
ישראל השתתפה באירוויזיון 1990 עם השיר שרה ברחובות בביצוע של ריטה. השיר נכתב על ידי צרויה להב והולחן על ידי רמי קלינשטיין. התחרות התקיימה בעיר זאגרב ביוגוסלביה.
בחירת המבצע
ב-3 באוקטובר 1989 פורסם שבישיבת הנהלת רשות השידור נבחרה הזמרת ריטה לייצג את ישראל באירוויזיון 1990, זאת לאחר שכבר השתתפה בעבר בקדם-אירוויזיון 1986 והגיעה למקום ה-4. ריטה הייתה זמרת פופולרית בישראל באותה תקופה וגם במדינות רבות במזרח התיכון ביניהם איראן.
בחירת השיר
ב-25 בפברואר 1990 נחשף לראשונה מילות השיר "שרה ברחובות", שנבחר לייצג את ישראל בתחרות. וב-6 באפריל נחשף לראשונה השיר בטלוויזיה במסגרת התוכנית סיבה למסיבה.
באירוויזיון
ישראל הייתה ה-10 בסדר ההופעה בתחרות, אחרי נורווגיה ולפני דנמרק. בתום ההצבעה קיבל השיר 16 נקודות והגיע למקום ה-18 מתוך 22 מדינות שהשתתפו בתחרות. חבר השופטים הישראלי העניק את 12 הנקודות שלו ליוגוסלביה.
פדור הולץ
פדור הולץ (בגרמנית: Fedor Holz; נולד ב-25 ביולי 1993) הוא שחקן פוקר גרמני אשר זכה בשני צמידי אליפות העולם בפוקר ובשלושה גביעי סבב טריטון.
ביוגרפיה
הולץ החל את קריירת הפוקר שלו כשחקן אונליין תחת השם "CrownUpGuy" בפוקרסטארס. ב-2014 זכה באליפות העולם באונליין של פוקרסטארס, ובפרס של כ-1.3 מיליון דולר. ב-2015 סיים במקום ה-25 באירוע המרכזי בסבב אליפות העולם בפוקר. במהלך שנים אלו דורג כשחקן טורנירי האונליין הטוב ביותר בעולם בדירוג Pocketfives.
ב-2016 זכה בטורניר ה-Super High Roller בסבב טריטון. באותה השנה זכה גם בצמיד אליפות העולם בפוקר הראשון שלו, כאשר ניצח את טורניר ההתרמה של ארגון ה-One Drop אשר היה בעל עלות כניסה של 111,111 דולר. במהלך אותה שנה זכה בסך של כ-16 מיליון דולר. את זכייתו הגדולה ביותר עשה ב-2018, כאשר סיים במקום השני בטורניר התרמה נוסף של ארגון ה-One Drop, בעל עלות כניסה של מיליון דולר, וזכה ב-6 מיליון דולר.
נכון לינואר 2023, הולץ זכה בסך של כ-36.3 מיליון דולר מטורנירי פוקר, כשמתוכם כ-13.3 מיליון דולר בסבב אליפות העולם, והוא במקום האחד עשר בכל הזמנים בזכיות מטורנירים, והראשון מבין שחקני הפוקר הגרמנים.
Carnival Ride
Carnival Ride (בעברית: רכיבה על מתקן בפארק שעשועים) הוא אלבום האולפן השני של הזמרת-יוצרת האמריקאית קארי אנדרווד. האלבום יצא לאור ב-23 באוקטובר 2007, על ידי חברות התקליטים אריסטה נאשוויל ו-19 רקורדס.
רקע
באלבום זה אנדרווד הייתה מעורבת יותר בכתיבת השירים באלבום. לשם כך היא נפגשה עם כותבים נוספים כמו הילרי לינדזי, קרייג ויסמן, ריברס רתרפורד וגורדי סמפסון. כמו כן, מתוך האלבום יצא הלהיט "All-American Girl", אשר כבש את פסגת מצעד שירי הקאנטרי.
כמה שנים לאחר צאתו, עלה האלבום לרשת הזרמת המדיה, ספוטיפיי.
הצלחה
האלבום הגיע למקום הראשון בארצות הברית ונמכר בלמעלה מ-527 אלף עותקים בשבוע הראשון ליציאתו, מה שהפך את אנדרווד לאחת מהאמניות הנשיות שמכרו הכי הרבה עותקים בשבוע הראשון בארצות הברית עם אלבום. בנוסף האלבום הגיע למקום הראשון במצעד אלבומי הקאנטרי האמריקאי ונהיה לאלבום השני שלה ברצף לעשות זאת.
האלבום זכה להצלחה רבה בארצות הברית כאשר נמכר בלמעלה מ-3.4 מיליון עותקים ו-4 מיליון עותקים במכירות משולבות, מה שזיכה אותו למעמד 4 פלטינות במדינה. בכל העולם הוא מכר 4 מיליון עותקים במכירות נקיות. האלבום נחשב לאחד מאלבומי הקאנטרי הנמכרים ביותר בכל הזמנים.
סינגלים
מתוך האלבום הופצו חמישה סינגלים, כאשר ארבעה מהם הגיעו למקום הראשון במצעד שירי הקאנטרי ובכך הייתה לזמרת הראשונה מאז שאניה טוויין שהצליחה להכניס ארבעה שירים למקום הראשון במצעד מאותו האלבום. (טוויין עשתה זאת עם אלבומה, Come On Over)
בנוסף, שלושה שירים מהאלבום הצליחו להיכנס לעשרים העליונים במצעד הבילבורד הוט 100, כאשר השיר "I Told You So", הצליח להגיע למקום התשיעי וכל הסינגלים שיצאו מהאלבום הגיעו ל-40 העליונים וקיבלו מעמד פלטינה או יותר. במצעד סיכום העשור האמריקאי האלבום דורג במקום ה-132.
ביקורות, פרסים ומועמדויות
האלבום קיבל שבחים ממבקרי המוזיקה. בנוסף הוא זיכה אותה בשני פרסי גראמי בקטגוריות: "הביצוע הווקאלי הנשי בטוב ביותר בשיר קאנטרי" עבור השיר "Last Name" ו"שיתוף הפעולה הווקאלי הטוב ביותר בשיר קאנטרי" על השיר "I Told You So".
בנוסף לכך, זכה האלבום בפרס "אלבום השנה" טקס האקדמיה לקאנטרי ובפרס AMA בקטגוריית אלבום הקאנטרי של השנה.
קרינה מייננת
קרינה מייננת היא קרינת חלקיקים או גלים אלקטרומגנטיים בעלי אנרגיה גבוהה המסוגלים ליינן חומר, כלומר, לשחרר אלקטרונים מתוך אטומים או מולקולות. יכולת היינון של חלקיק או פוטון תלויה באנרגיה שלו בלבד ולא בכמות החלקיקים באזור אחד. כלומר, גם כמות גדולה של חלקיקים או פוטונים בעלי אנרגיה נמוכה עדיין מהווים קרינה בלתי מייננת אם כל חלקיק או פוטון לבדו אינו מסוגל ליינן.
קרינה מייננת יכולה להיות קרן של חלקיקים בעלי מסה ומטען חשמלי, כגון אלקטרונים או פרוטונים, חלקיקים בעלי מסה ללא מטען חשמלי, כגון נייטרונים, או חלקיקים שאינם בעלי מסה או מטען חשמלי כגון פוטונים. דוגמאות של קרינה מייננת הן: קרינת אלפא, קרינת בטא או קרינת נייטרונים. היכולת של קרינה אלקטרומגנטית ליינן משתנה על פני הספקטרום האלקטרומגנטי. קרינה באנרגיות גבוהות בתחום של קרינת רנטגן או קרינת גמא מייננות כמעט כל אטום או מולקולה. קרינה קיצונית בתחום על-סגול מייננת מגוון גדול של אטומים ומולקולות (כולל רקמות ביולוגיות), ואילו אור נראה וקרינה בתחום הנמוך מכך אינם מייננים את מרבית המולקולות. גלי מיקרוגל, גלי רדיו והשדה האלקטרומגנטי של כבלי מתח גבוה הם דוגמאות לקרינה בלתי מייננת.
לקרינה מייננת שימושים רבים ברפואה, במחקר ופיתוח, בבנייה ובתחומים נוספים.
חשיפה לקרינה מייננת יכולה להיות מסוכנת לבריאות. יינונים רבים מידי המתרחשים במערכת ביולוגית יכולים להוות גורם הרסני למערכת, משום שהיינון גורם לנזק חמור לחומר הגנטי (DNA) של תאים יחידים. בנוסף לנזק המיידי, רקמות שנחשפות לקרינה מייננת סובלות מנזק מאוחר, המתבטא בעיקר בהתפתחותם של גידולים סרטניים. חשיפה לכמות גדולה של קרינה מייננת יכולה לגרום למוטציות בצאצאים הנולדים לאחר החשיפה לקרינה.
סוגי קרינה
חלקיק מסוגל ליינן רק כאשר הוא בעל אנרגיה גבוהה, אז יש ביכולתו לקיים אינטראקציה עם האטומים של החומר דרכו הוא עובר. היות שפוטונים מקיימים אינטראקציה עם חלקיקים בעלי מטען חשמלי, פוטונים בעלי אנרגיה גבוהה מהווים קרינה מייננת. סף האנרגיה בה היינון מתחיל ברקמות ביולוגיות הוא בתחום העל-סגול של הספקטרום האלקטרומגנטי; כוויית שמש היא תוצאה של אינטראקציה מעין זו. חלקיקים מאסיביים בעלי מטען חשמלי, כגון אלקטרונים, פוזיטרונים וחלקיקי אלפא, מקיימים אף הם אינטראקציה עם חלקיקים בעלי מטען חשמלי כגון אטומים או מולקולות. לכן, אם האנרגיה שלהם מעל סף אנרגיית היינון, הם מייננים בצורה ישירה. אף על פי שלנייטרונים אין מטען חשמלי ושהם אינם מקיימים אינטראקציה עם אלקטרונים, נייטרונים בעלי אנרגיה גבוהה (שנקראים נייטרונים מהירים) מסוגלים לבצע אינטראקציה עם פרוטונים ואף עם נייטרונים אחרים. לכן, גם הם למעשה מייננים, גם אם בצורה עקיפה. אינטראקציה זו דומה להתנגשות בין כדורי ביליארד - הכדור הפוגע עוצר והכדור הנפגע מתחיל לנוע ולוקח איתו את האנרגיה של הכדור הראשון. בצורה כזו, הנייטרונים הפוגעים מייצרים זרם של פרוטונים בעלי אנרגיה גבוהה, המייננים, בתורם, את האטומים בסביבה.
סוג אינטראקציה נוסף המתרחש בין נייטרון לחומר הוא בליעת הנייטרון על ידי אטום. כשגרעין אטום בולע נייטרון שפוגע בו, האטום הופך (בדרך כלל) לאיזוטופ רדיואקטיבי, המקרין בשעת הדעיכה הרדיואקטיבית שלו. לכן, קרן של נייטרונים מהירים מהווה קרינה מייננת. בתמונה השלישית, קרני גמא מיוצגות על ידי קו גלי וחלקיקים בעלי מטען חשמלי ונייטרונים מיוצגים על ידי קווים ישרים. העיגולים הקטנים מייצגים מקומות בהן קיימים תהליכי יינון.
האלקטרונים והיונים הנוצרים על ידי מעבר קרינה מייננת מסוגלים לגרום נזק לרקמות ביולוגיות חיות. כאשר מנת הקרינה מספיק גבוהה ניתן לראות השפעה מיידית, בצורת הרעלת קרינה. מנות נמוכות יותר גורמות לנזק מאוחר, כגון סרטן וגידולים ממאירים. ההשפעה של מנות קרינה נמוכות מאוד (בין אם ממקורות טבעיים כגון קרינה קוסמית וקרינה מהתפרקות הגז הטבעי רדון, ובין אם ממקורות מלאכותיים כמו קרינת-X רפואי ופליטות מתחנות כוח גרעיניות) שנויה במחלוקת. דו"ח של המועצה למחקר לאומי של ארצות הברית משנת 2005 הסיק כי הסכנה ממקורות אלו ובמינונים אלו היא יחסית נמוכה. מצד שני, בשנת 2008 פרסם משרד הבריאות הישראלי הנחיה לכל רופאיו להקטין כמה שאפשר את חשיפת המטופלים לקרינה מייננת כאשר הדבר לא נחוץ לאבחון הרפואי.
ההחלטה התבססה על שלושה מחקרים שהתפרסמו בשנת 2007:
חומרים רדיואקטיביים בדרך כלל פולטים קרינת אלפא, קרינת בטא וקרני גמא. ניתן לעצור קרינת אלפא וקרינת בטא בקלות - קרינת אלפא נעצרת על ידי דף נייר וקרינת בטא נעצרת על ידי פיסה דקה של אלומיניום. לכן, אם מקור אלפא או בטא נמצא מחוץ לגוף, רוב הקרינה נבלמת בעור או בשרירים ולא מגיעה לאיברים הפנימיים.