cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
The Menagerie
חלק II
באותו הלילה, פייק לוכד את אחד הטאלוסיאנים, בזמן שזה מנסה להחרים את כלי הנשק שלהם, בזמן שהשבויים ישנים. פייק אומר לאסיר החדש כי הוא מאמין שהפייזרים שלהם הצליחו ליצור חור דרך קיר הכלוב, אולם התוצאות מוסתרות מהם באמצעות אשליה. פייק מאיים כי יבחן את התאוריה שלו על ידי ירי בטאלוסיאני, אלא אם כן האחרון יחשוף את נזק הפייזר האמיתי. הטאלוסיאני נענה וחושף חור גדול בקיר הכלוב השקופה, ובני האדם בורחים דרכו. עם זאת, בהגיעם לפני השטח הטאלוסיאני מגלה להם כי הם הורשו לברוח, על מנת ליישב מושבת עבדים על פני כוכב הלכת.
בתגובה, מספר אחת משנה את הגדרות הפייזר שלה על מנת ליצור עומס, שיגרום לפיצוץ שיהרוג את כולם, במקום להיות משועבדים. בסופו של דבר, היא משוכנעת לנטרל את הנשק שלה, כאשר טאלוסיאנים נוספים מגיעים למקום, עם ממצאים שסרקו מהאנטרפרייז. הטאלוסיאנים לומדים מההיסטוריה של בני האדם כי אלו שונאים להיות בשבי, גם אם תנאיהם נעימים ונדיבים. הטאלוסיאנים מגיעים למסקנה כי בני האדם הם כה מסוכנים ואלימים מדי לצורכיהם, ומשחררים אותם. אשר פייק מתלונן כי הם משוחררים כה בפשטות, ומבלי לקבל כל התנצלות על חטיפתם ועל האיומים כלפיהם, הטאלוסיאנים מסבירים כי אם שבוייהם היו מעוניינים בנקמה, עליהם להבין כי הם היו התקווה האחרונה להישרדות המין הטאלוסיאני, שעכשיו נידון לאבדון, כתוצאה מההתנגדות שלהם. מוטרד במצוקתם, פייק מציע שהטאלוסיאנים יכוננו יחסים דיפלומטיים עם הפדרציה, ובכך לקבל את עזרתה, אולם הטאלוסיאנים מסרבים, ומסבירים זאת כי משמעות הדבר הוא שאנשיו של פייק ילמדו אודות כוח האשליה, והדבר ידון אותם לאבדון בכל מקרה.
מספר אחת ואשת-הצוות קולט משוגרים בחזרה אל האנטרפרייז, בעוד הטאלוסיאנים מחזיקים בפייק למשך כמה רגעים נוספים. וינה מתגלה להיות מעוותת להחריד - תוצאות של התרסקות הקולומביה וחוסר ידע בקרב הטאלוסיאנים כיצד לתקן בני אדם. יופייה נשמר רק באמצעות אשלית הטאלוסיאנים. כאשר פייק עוזב, הוא מבקש כי אשליית יופייה תשוחזר. השומרת מחזירה לוינה את יופייה ואת בריאותה, ומבטיחה לפייק כי היא תקבל מהם עוד. פייק עוזב, מרוצה מכך שוינה מאושרת לחיות על טאלוס IV עם האשליה של יופי. לפתע, שידור הווידאו מסתיים וקירק מבין מה ספוק תכנן כל הזמן. פייק, כעת מעוות ונכה, יוכל "לחזור לחיים" באמצעות כוחם של הטאלוסיאנים.
להפתעתו של קפטן קירק, קומודור מנדז נעלם לפתע, ומסתבר כי הנוכחות שלו על הסיפון היא אשליה שנוצרה כדי לאלץ את קירק לצפות בסיפורו של פייק, ולעכב את החזרת השליטה על הספינה בטרם תגיע אל טאלוס IV. פיקוד צי הכוכבים, אשר צפה במשפט מתחנת חלל 11 ומרוצה מההסבר, מעניק לקירק אישור רשמי לסיים את המסע לטאלוס IV ולשגר את קפטן פייק אל כוכב הלכת, כהוקרה על שנות שירותו המהוללות הרבות.
ספוק מנוקה מכל האישום נגדו. קירק דורש לדעת למה ספוק לא אמר לו את מה שהוא מתכנן לעשות. ספוק מסביר כי כך היה מעמיד את הקפטן בסכנה של עונש מוות כשותף לדבר עבירה, בעוד ספוק היה בטוח שהוא יוכל להסתדר בעצמו. קירק מביע דאגה לרגשנות הלא-אופיינית של ספוק, אולם הוולקן טוען שהוא פעל באופן "לוגי בכל הקשור העניין". ספוק מלווה את פייק החוצה אל חדר הטרנספורטר, וברגע שפייק משוגר אל טאלוס IV, הטאלוסיאנים מחזירים את הקפטן הקודם של האנטרפרייז אל מצבו הנורמלי (באמצעות אשליה). פייק מתאחד עם וינה. ההודעה האחרונה של הטאלוסיאנים לקירק היא: "לקפטן פייק יש כעת אשליה; לך יש את המציאות". האנטרפרייז עוזבת את טאלוס IV, וחוזרת אל צי הכוכבים.
הפקה
התסריט של "The Menagerie" נכתב על ידי ג'ין רודנברי, יוצר של התוכנית, שגם כתב את "The Cage". התסריט לשני החלקים של הפרק הזה באורך 64 עמודים בלבד, קצר יותר מתסריטים לכמה פרקים בודדים. אורכו של חלק I הוא 43 עמודים, בעוד חלק II נמשך על פני 21 עמודים בלבד.
צילומים חדשים התקיימו לצורך סיפור המסגרת "The Cage". משום שהשחקן ג'פרי האנטר לא היה זמין לחזור ולגלם את תפקידו של קפטן כריסטופר פייק, שחקן כפיל, שון קני, שיחק את פייק הפצוע - בסצנות החדשות - בעוד שהאנטר גילם את פייק בקטעי הפלאשבק מתוך "The Cage", וצוין בכתוביות בהתאם (כמו גם יתר שחקני "The Cage").
עוד בסצנות החדשות: מלאכי ת'רון (שהעניק את קולו לשומר ב-"The Cage" המקורי) מגלם את דמותו של קומודור חוזה מנדז, בעוד ג'ולי פאריש משחקת את עוזרתו האישית מיס פייפר. מאחר שת'רון שיחק ב-"The Menagerie", קולו של השומר דובב מחדש על ידי שחקן אחר, ויק פרין (עבודתו של פרין תחליף בעתיד את זה של ת'רון בגרסות המחודשות ה"אוריגינליות" של "The Cage" אשר יפורטו מאוחר יותר). בקדימון של חלק II נעשה שימוש בקולו המקורי של ת'רון בדמות השומר.
את סיפור המסגרת ביים מארק דניאלס. מכיוון שאת רוב החומר המופיע בחלק I הוא ביים - הוא מופיע בקרדיטים כבמאי חלק זה. במאי "The Cage" רוברט באטלר מופיע בקרדיטים כבמאי חלק II, מאחר שרוב החומר המופיע בחלק זה הוא מהפיילוט המקורי, שהוא ביים.
בסצנה המתרחשת על ריגל VII, וינה למעשה משחקת נערה-שפחה הצבועה באיפור ירוק שרוקדת בשביל קפטן פייק. במהלך הפרה-פרודקשן נעשו בדיקות לאיפור (תוך שימוש במייג'ל בארט כממלאת-מקום), והם שלחו את החומר המצולם לפיתוח ולהדפסה, וכאשר הפילם חזר - היה הבדל קטן. אנשי המעבדה היו בטוחים שנפלה טעות בתהליך הצביעה, וחשבו שעליהם לפצות על כך. בפעם הראשונה שזה קרה, הם צילמו מחדש את הפילם עם צבע ירוק כהה יותר, ושלחו אותו שוב להדפסה. דבר דומה קרה הפעם, אך בסופו של דבר המעבדה קיבלה הנחיה שלא לבצע שום שינויים או תיקונים בצבע.
קטעים מנגטיב המאסטר של "The Cage" נערכו אל תוך נגטיב המאסטר של "The Menagerie". לפרק "The Cage" היה קיים עותק אחד ויחיד, ב-16 מ"מ, שחור-לבן, בבעלותו של ג'ין רודנברי. בשנת 1987, קטעי הנגטיב אשר הוסרו מ-"The Cage", שלא נעשה בהם שימוש ב-"The Menagerie", נמצאו במעבדת סרטים בלוס אנג'לס, והוחזרו אל אולפני סרטי פרמאונט.
הפצה קולנועית
ב-13 וב-15 בנובמבר 2007, גרסה דיגיטלית המחודשת של "The Menagerie", בחדות גבוהה ועם צליל היקפי קולנועי, הופצה באופן מיוחד להקרנה בבתי קולנוע בשני לילות בלבד. ההקרנה כללה הודעה מג'ין "רוד" רודנברי ג'וניור (בנו של ג'ין רודנברי המנוח), סרט תיעודי באורך של כ-20 דקות של "מאחורי הקלעים" על תהליך השיקום, וטריילר לעונה השנייה של הסדרה המחודשת.. הצגה זו הוצגה גם בבריטניה, במשך לילה אחד בלבד, בחלק מאולמות הקולנוע של רשת "Odeon", ב-13 בנובמבר 2007
ג'ו ואן פליט
ביוגרפיה
ואן פליט נולדה בעיר אוקלנד, קליפורניה. למדה השכלה כללית ב"אוניברסיטת הפסיפיק" שבעיר סטוקטון, קליפורניה ומשחק ב"סטודיו הרברט ברגהוף" שבגריניץ' וילג', מנהטן.
הבמאי איליה קזאן שעבד עם ואן פליט בברודוויי במחזות "הטיסה למצרים" ו"קמינו ריאל" בחר בה בשנת 1955 לתפקיד קייט אמו של קאל טראסק (ג'יימס דין) בסרט קדמת עדן שהוא עיבוד קולנועי לרומן "קדמת עדן" של ג'ון סטיינבק. עבור ואן פליט הופעה קולנועית זו הייתה הראשונה שלה בהוליווד, היא זכתה בעבורה בפרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר. בשנה זו שיחקה ואן פליט גם בסרטיו של דניאל מאן: השושנה המקועקעת, העיבוד הקולנועי המוצלח למחזה "השושנה המקועקעת", בו שיחקה בתפקיד בסי והדרמה המוזיקלית הביוגרפית "מחר אזיל דמעה" בה הופיעה בתור קייטי אמה של הזמרת- שחקנית הצעירה ליליאן רות (סוזן הייוורד).
בהמשך דרכה הופיעה ואן פליט במערבונים "דו-קרב באו. קיי. קוראל" של ג'ון סטורג'ס בתפקיד קייט פישר אשתו של האקדוחן דוק הולידיי (קירק דאגלס), "המלך וארבע המלכות" של ראול וולש, בדרמות "המורד" בתפקיד ארלטה אמו של האסיר לוק (פול ניומן), "נהר פראי" של איליה קזאן ובקומדיה "אני אוהב אותך, אליס ב. טוקאלס" בתור אמו של הארולד פיין (פיטר סלרס).
את תפקידה הזכור האחרון בקולנוע עשתה ואן פליט בשנת 1976 מותחן הפסיכולוגי של רומן פולנסקי "הדייר" בתור מאדאם דיוז. היא המשיכה לשחק בתיאטרון עד לפרישתה בשנת 1986.
לואן פליט היה ילד אחד מנישואיה לוויליאם ביילס.
ואן פליט נפטרה בשכונת ג'מייקה, ניו יורק ב-10 ביוני 1996 כשהיא בת 81. היא נקברה ב"בית הקברות פלושינג" שבשכונת פלושינג, קווינס. על שמה של ואן פליט מונצח כוכב קולנוע בשדרת הכוכבים של הוליווד.
ג'רג' קצ'קמטי
ג'רג' קצ'קמטי (בהונגרית: Kecskeméti György; מאקו, 31 באוקטובר 1901 – אושוויץ, יולי 1944) היה סופר ועיתונאי יהודי-הונגרי.
משפחתו
ג'רג' קצ'קמטי נולד במשפחה יהודית, בנם של הרב ארמין קצ'קמטי ושל אירמה מאדיאר, ואחיו התאום של פאל קצ'קמטי (1901–1980). ב-16 בדצמבר 1928, בבודפשט. נשא לאישה את אגוטה קלר, ילידת ארד, בתם של איז'ו (יצחק) קלר ושל לאונטין באראץ'. ילדיהם היו ז'וז'ה פרגה (1931-), פרופסורית לסוציולוגיה, חברה קבועה באקדמיה ההונגרית למדעים, וקארוי קצ'קמטי (1933–2021), ארכיונאי והיסטוריון.
ביוגרפיה
בין השנים 1911 – 1919 היה ג'רג' קצ'קמטי תלמיד בית הספר התיכון "יוז'ף אטילה" במאקו. הוא היה סטודנט באוניברסיטת פאזמאני פטר (נקראת כיום אוניברסיטת אטווש לוראנד), שם גם קיבל תואר דוקטור למדעי הרוח (1920–1925). לאחר מכן הפך למדריך בגימנסיה היהודית של בודפשט. בשנת 1931 היה לעורך "פסטר לויד", יומון בשפה הגרמנית, ובשנת 1936 היה לעורך הראשי. בשנת 1944 גורש לאושוויץ, ושם מצא את מותו.
חברת החזקות
חברת החזקות או חברת גג (באנגלית: Holding company) היא חברה העוסקת בבעלות על חברות אחרות, שהן החברות המוחזקות שלה. בשל החזקתה בחברות רבות, בדרך כלל, מהווה חברת החזקות גוף כלכלי הנשלט בידי בעלי הון. במילים אחרות, חברת החזקות (או חברת גג) היא חברה שנוצרה על מנת לרכוש ולהיות בעלת המניות של חברות אחרות, ובעקבות כך לשלוט בהן.
אחת מחברת האחזקות הגדולה והידועה בעולם היא ברקשייר האת׳ווי, חברת האחזקות של וורן באפט. ישנן חברות החזקות המתמחות בענף מסוים, כגון חברת אלפאבית בתחום הטכנולוגיה (חברת הבת העיקרית שלה היא גוגל), ובישראל, חברת אלרון בתחום הטכנולוגיה העילית.
יגאל כרמל
יגאל כרמל (נולד ב-10 במרץ 1970) הוא מוזיקאי ישראלי.
ביוגרפיה
יגאל כרמל נולד בפריז ב-1970. ב-1976 עלה עם משפחתו לישראל והתגורר באור עקיבא. שמונה שנים לאחר מכן עבר לפנימייה של תיכון כצנלסון בכפר סבא, שם גם החל לכתוב שירים ולנגן על גיטרה. הושפע מדייוויד בואי, לאונרד כהן, סרז' גינסבורג, ז'אק ברל ושרל אזנבור.
בראשית שנות התשעים עבר לתל אביב והשלים לימודים חלקיים ברימון ובבית הספר למשחק של יורם לווינשטיין. ב-1995 הוחתם ב-אן אם סי. שנה לאחר מכן יצא אלבומו הראשון, שנשא את שמו, בהפקת אלי ניסן מלהקת פורטרט. שניים משירי האלבום, "שיר אהבה" ו"הכל הסתדר", עובדו לקליפים בבימויו של אחיו מרקו כרמל, האחרון אף נבחר לאוסף "נמס בגשם" בעריכתו של יואב קוטנר.
ב-2003, שבע שנים לאחר צאת אלבומו הראשון, השלים כרמל את אלבומו השני, "מכתבים לסילביה", בהפקת אמיר צורף, שזכה להצלחה יפה הן ברדיו והן בערוץ 24 הצעיר, בעיקר בזכות השירים הבולטים: "מלנה", "רק אל תשקרי", "שיר צרפתי" ו"מכתבים לסילביה". את הקליפים שנלוו לשני השירים הראשונים ביים איתי לב ואת השניים הנוספים – מרקו כרמל.
בשנת 2010 הוציא את אלבום הסולו השלישי שלו, "אהבות זמניות", בהפקת עובד אפרת. בין המשתתפים באלבום: רונה קינן, ורד קלפטר וסיון שביט.
זהול
זהול (בצרפתית: Zeuhl), הוא תת-זרם מוזיקלי מחתרתי שהתפתח בשנות ה-70 של המאה ה-20 בסוגת הרוק מתקדם. המילה זהול הומצאה על ידי מנהיג להקת מאגמה כריסטיאן ונדר, אשר המציא את הסגנון המוזיקלי החדש. זהול משלבת בין רוק לג'אז מודרני, ומוזיקה קלאסית מודרנית.
להקת הזהול המפורסמת והחשובה מכולן היא מאגמה האוונגרדית, אך עוד להקות חשובות הן דון, שאב ניגרת, ויידוריה ועוד.
אלבום הזהול הראשון הוא אלבום הבכורה של מאגמה משנת 1970.
המילה זהול היא מתוך השפה הקוביאנית, שבה משתמשת להקת מאגמה באלבומיהם. השפה מורכבת מג'יבריש, צרפתית וגרמנית.
הנס יונר
הנס יונר (בגרמנית: Hans Johner; 7 בינואר 1889, בזל, שווייץ – 2 בדצמבר 1975, טלויל, שווייץ) היה שחמטאי שווייצרי.
קריירה
יונר קיבל דרגת אמן בינלאומי בשנת 1950, לאחר שהיה אלוף שווייץ בשחמט מספר פעמים. שיא הקריירה שלו היה בשנות ה-30' כאשר זכה בתואר שש פעמים בשנים 1931, 1932, 1934, 1935, 1937 ו-1938. במשך 57 שנים היה עורך מדור השחמט בעיתון Neuen Zürcher Zeitung. יונר ייצג את נבחרת שווייץ בארבע אולימפיאדות:
באולימפיאדת השחמט 1924, אולימפיאדת השחמט הלא רשמית הראשונה שהתקיימה במקביל לאולימפיאדת פריז (1924). השיג 4.5 נקודות מ-8 משחקים.
באולימפיאדת השחמט 1927 שיחק יונר בלוח הראשון של הנבחרת, והשיג 7 נקודות מ-13 משחקים. בין היתר ניצח את ג'ורג' קולטנובסקי, הנרי וינינק, אנדרה שרון ואת ארפאד ויידה וסיים בתיקו מול הנרי ארנסט אטקינס, סטפנו רוסלי די טורקו, אורלה קראוזה ורוברטו גראו.
באולימפיאדת השחמט 1931 שיחק יונר בלוח הראשון של הנבחרת, והשיג 6 נקודות מ-15 משחקים. בין היתר ניצח את הנרי וינינק, עקיבא רובינשטיין וולדאס מיקאנס וסיים בתיקו עם הרמניס מטיסונס, סאלו פלור, רודולף שפילמן  וסטפנו רוסלי די טורקו.
באולימפיאדת השחמט 1956, בהיותו בן 67, שיחק יונר בלוח המילואים של הנבחרת, והשיג 2.5 נקודות מ-6 משחקים. הוא סיים בתיקו חמישה ממשחקיו. .
יונר היה אחיו הצעיר של פאול יונר.
קריירה מוזיקלית
יונר היה מוזיקאי מחונן, שניגן בויולה ובכינור בתזמורת טונהאלה בציריך ועסק בהוראת נגינה.
ציטוגנטיקה
ציטוֹגנטיקה (באנגלית: Cytogenetics) היא תחום בביולוגיה המגשר בין הגנטיקה והביולוגיה התאית (ציטולוגיה).
מקור המילה ציטוגנטיקה ביוונית: קיטוֹס פירושו "סל, מְכל" (ובהשאלה - תא).
הציטוגנטיקה קשורה הדוקות לגנטיקה המולקולרית, החוקרת את האופן בו מבוצעים תהליכים מולקולריים בחומר התורשתי, כגון שכפול DNA, שעתוק ותרגום. האופן שבו ארוז ה-DNA ומלופף סביב ההיסטונים משפיע בצורה מכרעת על יכולתו להיות משועתק (ומכאן - משפיע על שעתוק הגנים, ייצור החלבונים ותכונות התא). האנזים RNA פולימראז, הנצמד ל-DNA ומייצר גדיל RNA לפי תבנית ה-DNA, יכול להיצמד ל-DNA רק בזווית מסוימת, ורק כשה-DNA נגיש. גורמי שעתוק רבים, אשר מווסתים את שעתוק הגנים, עושים זאת באמצעות היצמדות לאתרים מיוחדים ב-DNA וגרימת שינויים בסידור המרחבי של ה-DNA ובמידת נגישותו ל-RNA פולימראז. הציטוגנטיקה והגנטיקה המולקולרית חוקרות במשותף את ההשפעה של אריזת הכרומוזומים על שעתוק הגנים.
הרמן שטאודינגר
הרמן שטאודינגר (באנגלית: Hermann Staudinger; 23 במרץ 1881 - 8 בספטמבר 1965) היה כימאי אורגני גרמני, שהוכיח את קיומן של מקרומולקולות אותן הוא אפיין כפולימרים. על עבודה זו הוענק לו פרס נובל לכימיה לשנת 1953.
עסק במחקר ריאקציות אורגניות וחומרי ביניים הנוצרים במהלכן. דוגמה אחת היא ריאקציית שטאודינגר הקרויה על שמו ומאפשרת חיזור של אזיד לאמין. דוגמה נוספת היא גילוי מבנה החומר קֵטֶן (Ketene), חומר ריאקטיבי מאוד שמשמש בסינתזה אורגנית של תרכובות ציקליות.
פענח עם עמיתיו את מבנה הפירטרין, זוג תרכובות אורגניות טבעיות ששמשו להדברת מזיקים והיוו בהמשך את הבסיס לסינתזה של מגוון חומרי הדברה.
ראשית דרכו
שטאודינגר נולד ב-1881 בוורמס, גרמניה. אביו דר' פרנץ שטאודינגר היה מורה בבית ספר תיכון וסוציאל-דמוקרט פעיל, אמו אוגוסטה שטאודינגר (ונק) הייתה פעילה למען זכויות נשים. היו לו שני אחים ואחות. אחיו הנס היה פוליטיקאי חבר המפלגה הסוציאל-דמוקרטית של גרמניה וכלכלן שהיגר ב-1933 לארצות הברית מאימת השלטון הנאצי בין השאר כיוון שאשתו הייתה יהודייה.
ב-1903 הוענק לו תואר .Ph.D באוניברסיטת האלה-ויטנברג וב-1907 קיבל משרה כמרצה באוניברסיטת שטרסבורג, צרפת. כאן הוא גילה את הקֵטֶנים (Ketene), קבוצה של חמרים מהצורה R′R″C=C=O. זהו תוצר ביניים פעיל בעל חשיבות בין השאר בסינתזה של אנטיביוטיקות כמו פניצילין ואמוקסיצילין.
בשנת 1907, שטאודינגר קיבל משרה של מרצה בכיר באוניברסיטה הטכנית בקרלסרוהה, כאן הצליח לבודד מספר תרכובות אורגניות שימושיות כולל תוסף מלאכותי בטעם קפה.
תגובת שטאודינגר
בשנת 1912 שטאודינגר קיבל משרה חדשה במכון הטכנולוגי של ציריך, שווייץ. אחת התגליות המוקדמות שם הייתה ב-1919. אזיד וטריפנילפוספין מגיבים לתת פוספאזיד. לתגובה זו, המוכרת כתגובת שטאודינגר, ניצולת גבוהה של פוספט. בשלב שני, אחרי הידרוליזה מתקבל Phosphine oxide (אורגני) ואמין.
כימיה של פולימרים
עוד בהיותו בקרלסרוהה ומאוחר יותר בשווייץ, שטאודינגר התחיל להתעניין בכימיה של גומי. המסה המולקולרית שנקבעה לגומי בעזרת השיטה הסטנדרטית (הורדת נקודת הקיפאון) שפיתחו פרנסואה-מארי ראול ויאקובוס ואן 'ט הוף הייתה גבוהה מאוד.
הדעה המקובלת של כימאים מובילים כמו הרמן אמיל פישר והיינריך אוטו וילנד הייתה כי המסה המולקולרת הגבוהה הנמדדת למשפחה שלמה של חמרים כמו עמילן, תאית וחלבונים לא מעידה על מולקולות מרובות אטומים אלא נובעת מקולואיד שנוצר מאגרגציה של מולקולות קטנות.
בניגוד לדעה המקובלת שטאודינגר הציע מודל, במאמר פורץ דרך שפורסם ב-1920, שהגומי וחומרים אחרים המדגימים מסה מולקולרית גבוהה בנויים כשרשראות ארוכות שנוצרות מיחידות קטנות שחוזרות על עצמן וקשורות זו לזו בקשר קוולנטי.
בהתחלה, האפשרות שמולקולות קטנות יכולות להתחבר זו לזו בקשר קוולנטי וליצור מקרומולקולות נדחתה על ידי רוב הקולגות של שטאודינגר, אבל בתחילת המאה ה-20 הידע על מהות הקשרים והמבנה של מולקולות לא היה שלם.
בשנת 1926 הוא מונה למרצה לכימיה באוניברסיטת פרייבורג, גרמניה, מקום בו עבד עד סוף הקריירה המקצועית. שנה לאחר מכן נשא את הבוטניקאית הלטבית מגדה וויטה לאישה. מגדה שטאודינגר הייתה שותפה במחקריו עד יומו האחרון ושטאודינגר ציין את תרומתה בנאמו במעמד קבלת פרס נובל.
עדות נוספת התומכת בהיפוטזה על מבנה הפולימרים הופיעה בשנות ה-30. משקלים מולקולריים גבוהים התקבלו במדידות בעזרת אוסמומטריה וגם בעזרת מדידות של צמיגות בתמיסות שבוצעו על ידי שטאודינגר עצמו. מחקרים של פולימרים בעזרת קריסטלוגרפיה בקרני X שבוצעו על ידי הרמן מארק סיפקו הוכחה ישירה למבנה של שרשראות ארוכות עם יחידות מונומר חוזרות על עצמן. הסינתזה של וולאס קרותרס הדגימה שניתן להכין פולימרים כמו ניילון ופוליאסטר בעזרת תגובות אורגניות שמנגנוניהן נלמדו והובנו מראש. התאוריה של הרמן שטאודינגר הייתה אבן יסוד להתפתחות מחקר ויישום של פולימרים בכימיה אורגנית, ביוכימיה, ביופיזיקה, ביולוגיה מבנית, ביוטכנולוגיה, והנדסה כימית.
מורשת
הבנת המבנה של תרכובות עם מסה מולקולרית גבוהה, שנקראו על ידי שטאודינגר מקרומולקולות סללה את הדרך להגדרת ענף מדעי חדש בשם כימיה פולימרית. שטאודינגר ראה את הפוטנציאל הטמון בענף מדעי זה הרבה לפני שהדבר הובן על ידי הקהילה המדעית. ההערה שלו מ-1936 "זה לא בילתי אפשרי שבמוקדם או במאוחר תמצא דרך להכין סיבים מלאכותיים מתוצרים סינתטיים, כיוון שהחוזק והגמישות של סיבים טבעיים תלוי בלעדית במבנה המקרומולקולרי שלהם - במילים אחרות במולקולות הארוכות דמויות הפתיל שלהם" מדגימה זאת.
תגליתו חיזקה את ההיפותזות המוקדמות של אדואר גרימו (Édouard Grimaux,1882) ׁׁׁׂושל פרנץ הופמייסטר (Franz Hofmeister) והרמן אמיל פישר (1902) על המבנה המקרומולקולרי של חלבונים, שעד אז לא קיבלו הכרה על ידי קהילת הביוכימאים, ותרמה את חלקה להתפתחויות שחלו בשטח זה מאז.
שטאודינגר הקים את כתב העת המדעי הראשון שעסק בכימיה של פולימרים ב-1940, וב-1953 הוענק לו פרס נובל בכימיה על "תגליותיו בשטח הכימיה של מקרומולקולות". ב-1999 הגדירה האגודה האמריקנית לכימיה ו-GDCh (האגודה הגרמנית המקבילה) את עבודתו על מקרומולקולות כנקודת ציון היסטורית (National Historic Chemical Landmarks). עבודתו החלוצית הניבה מספר עצום של פלסטיקים, טקסטיל, וחמרים פולימריים רבים אחרים שמספקים מוצרי צריכה, קלים, עמידים, יפים וזולים בכל שטחי החיים המודרניים.
משה לימא
רבי משה לימא (1604 - כ"ב בחשון ה'תי"ז, 1656) היה מגדולי האחרונים, מחבר הפירוש חלקת מחוקק על שולחן ערוך חלק אבן העזר.
ביוגרפיה
היה ידידו של הרבי רבי השיל מקראקא, וחילופי תשובות שלהם נדפסו בספר "אספת גאונים".
בסוף ימיו התמנה לרב בבריסק, ליטא, שם נפטר.
היה מגדולי האחרונים, חיבורו המפורסם "חלקת מחוקק" על השו"ע אבן העזר, עד סימן קכ"ט יצא לאור לאחר פטירתו על ידי בנו הרב רפאל מייזלס. החיבור נחשב לאחד החשובים בנושאי כליו של השולחן ערוך, ומודפס ברוב הדפוסים הנפוצים של שו"ע אבן העזר יחד עם פירושו של הרב שמואל מפיורדא "בית שמואל", בשם המשותף "אפי רברבי".
יצחק מן
יצחק מָן (3 במאי 1889 – 20 בינואר 1963) היה זמר אופרה וחזן פולני-ישראלי. טנור ראשי באופרה של לבוב בשנים 1912–1927 וחזן בית הכנסת הגדול בחיפה בשנים 1944–1955.
קורות חיים
יצחק מן נולד בעיירה דז'יאלושיצה שבפלך קְיֶילְצֶה של פולין הקונגרסאית שבשליטת רוסיה, בנם של רחל ואבשלום מן (אביו היה ממשפחת הרבי מקומרנו). בצעירותו שר במקהלות של חזנים נודעים כזיידל רובנר, שבתאי ספיבק ולייזר גולדבר. למד בקונסרבטוריון של קרקוב (Konserwatorium Towarzystwa Muzycznego w Krakowie) ואצל פרופ' קורזלי באיטליה.
בשנת 1912 הופיע באופרה של לבוב (Opera Lwowska), ומאז במשך 15 שנה היה לטנור הראשי של האופרה בלבוב. ב-42 אופרות הופיע בתפקיד ראשי, בהן "אאידה", "היהודייה", "כרמן", "טוסקה", "אבירות כפרית", "ההוגנוטים" ו"הנביא". במקביל הופיע כאורח באופרה הממלכתית של וינה, באופרה העממית בוורשה, בנאפולי, בפראג ובברנו. בצ'כיה הוא נודע כ"אנריקו קארוזו היהודי".
בשנת 1927 הוזמן לכהן כחזן הראשי בקהילת ברנו.
בשנת 1939 עלה לארץ ישראל, הופיע במקומות שונים, והשמיע פרקי חזנות ברדיו. החל משנת 1944 היה לחזן הראשי בבית הכנסת הגדול בחיפה.
היה נשוי להינדה (הלה) לבית לפקוביץ, אב לחמישה: משה מן (סוחר), גוטסי בן ארצי, אבשלום מן (סוחר), מרדכי (נספה בשואת יהודי צרפת) ועזריאל (נרצח בצ'כיה),. אשתו נפטרה לאחר מחלה קצרה ב-1956.מן נפטר בתל אביב ב-20 בינואר 1963, לאחר מחלה ממושכת. נקבר לצד אשתו בבית העלמין קריית שאול.
היה אח ב"לשכת הכוכב מס' 13" של מסדר הבונים החופשיים בחסות הלשכה הגדולה למדינת ישראל.
חוזה הונקאר איסקלסי
חוזה הונקאר איסקלסי (Hünkâr İskelesi) נחתם בין רוסיה לאימפריה העות'מאנית בשנת 1833, ובא בעקבות מלחמת רוסיה-טורקיה של 29–1828.
רקע
בסוף שנת 1831, כשהוא מנצל את ימי חולשתה של האימפריה העות'מאנית, מוחמד עלי ממצרים, שהיה עד אז שליט של מדינת חסות עות'מאנית, גייס את צבאו ויצא במרד נגד הסולטאן מהמוט השני. הוא כבש במהרה את ארץ ישראל, סוריה וחלקים בחצי האי ערב, כשהוא מביס בקלות את הצבא העות'מאני ומאיים על הבירה קונסטנטינופול עצמה. בשעה שבריטניה וצרפת אהדו את מוחמד עלי, הצאר הרוסי ניקולאי הראשון, שחשש מהשלכות התמוטטות האימפריה העות'מאנית, החליט להתערב ושלח כוחות לסייע לעות'מאנים. ההתערבות הביאה להסכם שלום שהותיר את מוחמד עלי כשליט בחלק מהשטחים שכבש.
החוזה
ב-8 ביוני 1833, חתמו הרוסים והטורקים על חוזה הונקאר איסקלסי, בו הובטחה ערבות הדדית בין הצדדים למקרה שיותקפו בידי כוח זר. סעיף סודי בחוזה פטר את הטורקים משליחת כוחות צבא לעזרת הרוסים. במקום זאת, הם התחייבו לסגור את מיצרי הים השחור בפני אוניות זרות, במקרה של מלחמה.
בריטניה וצרפת הסתייגו מההסכם, כשהן חוששות כי טורקיה העניקה לצי הרוסי יד חופשית לפעול בים השחור. חששות אלה התפוגגו לאחר ועידת לונדון ב-1841, שם הובטחו זכויותיהן של שאר מעצמות אירופה בבוספורוס ובדרדנלים.
גם ברחבי האימפריה העות'מאנית הייתה הסתייגות ממתן זכויות יתר לאויב המסורתי - רוסיה, שרק שנים ספורות קודם לכן גרם לאבדן הנחלות העות'מאניות בבלקנים.
אזתיופרין
אזתיופרין (Azathioprine, הידועה גם בשמה המסחרי - אימורן) היא תרופה המדכאת את מערכת החיסון. אזתיופרין ניתנת לאחר ביצוע השתלת איברים, כדי למנוע דחיית שתל וכן במחלות אוטואימוניות- בין היתר, דלקת מפרקים, פמפיגוס, מחלת קרוהן, קוליטיס כיבית, מחלות ריאה רסטרקטיביות, טרשת נפוצה ועוד.
אזתיופרין מתערבת בתהליך הסינתזה של הפורינים אדנין וגואנין, הנדרשת לצורך הסינתזה של ה-DNA. תאים הגדלים במהירות, לרבות תאי T ותאי B, נפגעים יחסית במתן התרופה, כתוצאה מהעיכוב שנוצר על סינתזת הפורינים. התרופה היא pro-drug, והיא הופכת בגוף למטבוליט האקטיבי שלה אשר קרוי 6-MP 6-mercaptopurine וכן 6-thioinosinic acid.
תופעות לוואי
תופעות לוואי בשימוש בתרופה כוללות בין היתר בחילה, איבוד שיער, ופריחה. מאחר שאזתיופרין מעכב את פעילותו של מח העצם, המטופלים יהיו יותר פגיעים לזיהומים. על כן, במהלך החודש הראשון לטיפול מבצעים ספירת דם מדי שבוע ולאחר מכן מדי חודשיים. בנוסף, פולימורפיזם גנטי, הקיים אצל 1 ל-300 איש והמתבטא בחוסר באנזים TPMT, אשר מפרק חלק מהתרופה בשלב המוקדם, יביא ליצירת רמות גבוהות יותר של התרופה עד כדי רמות רעילות, ומכאן לתופעות לוואי חמורות יותר.
בכל הקשור בהשתלות איברים, מקובל יותר ויותר להשתמש בתרופה Mycophenolate mofetil במקום באזתיופרין, היות שהיא מדכאת פחות את מח העצם, וכתוצאה מכך קיימים פחות זיהומים אופורטוניסטיים ולכן פחות מצבים של דחייה אקוטית של השתל.
תופעות הלוואי הנוספות יכולות לכלול דלקת של הלבלב (שבעטיה יש להפסיק את לקיחת התרופה), עלייה באנזימי כבד ותופעות נדירות נוספות. בין היתר, התרופה עלולה להיות קרצינוגנית, ואולם קיימים דיווחים סותרים בחלק מן המחקרים בנושא.
יש להיוועץ לגבי לקיחת התרופה במהלך ההיריון.
מאן
מאן (Mann) הוא שם משפחה שמקורו בגרמנית ומשמעותו איש. {{פירושונים| אישים: אחר: כלי רכב:
ראו גם
}}
קרב גליציה
קרב גליציה נערך במלחמת העולם הראשונה בין 18 באוגוסט ל-26 בספטמבר 1914 בין צבאות האימפריה האוסטרו-הונגרית והאימפריה הרוסית, באזור גליציה (כיום בפולין ואוקראינה). הקרב הסתיים בניצחון רוסי וכיבוש שטחים משמעותיים.
תוכניות הצדדים
התוכנית הרוסית התבססה על מידע לגבי מצב הצבא האוסטרו-הונגרי שהתקבל מהמודיעין הרוסי. רוב החומר התקבל בשנים 1910–1912 ולפיו הכוח העיקרי של הצבא האוסטרו-הונגרי היה צריך להיות ממוקם מזרחית לנהר סן באזור מזרחית ללבוב. בהתאם לכך, תכננו הרוסים לכתר את העיר באמצעות 4 ארמיות שהיו צריכות לבצע את המתקפה מ-2 צדדים.
בפועל המטה האוסטרי שינה את מיקום הכוח העיקרי והעביר אותו מערבה. האוסטרים תכננו לתקוף את הרוסים באזור שבין נהרות ויסלה והבוג המערבי לכיוון כללי צפונה. רק יחידות של הארמייה השלישית האוסטרית מוקמו סביב לבוב. האוסטרים תכננו לתקוף לכיוון הצבא הרוסי הממוקם בפולין תוך תאום מוקדם שמצפון הרוסים יותקפו על ידי הגרמנים. לאור הפלישה הרוסית לפרוסיה המזרחית לא יכלו הגרמנים לבצע את המהלך ובקרב גליציה הצבא האוסטרו-הונגרי לחם ללא עזרה מהגרמנים.
הצבא האוסטרו-הונגרי
בראש הצבא עמד מפקד העליון הארכידוכס פרידריך. מעשית הפיקוד היה בידי קונרד פון הצנדורף, ראש המטה. תחתיו היו יחידות הבאות:
מבצע לובלין-הלם
בתחילת הקרב המצב של הצבא הרוסי לא היה מזהיר. ב-23 באוגוסט החלה הארמייה הרביעית בפיקוד אנטון פון זלצה לנוע דרומה מהעיר לובלין, בכיוון הנגדי התקדמה הארמייה הראשונה האוסטרית. הכוחות התקרבו והחל קרב קרשניק. לאחר הקרב שנמשך מספר ימים נאלצו הרוסים לסגת בחזרה לכיוון לובלין. בשל תוצאות הקרב הוחלף מפקד הארמייה הרביעית הרוסית ולמפקד מונה אלכסיי אברט. עד ל-2 בספטמבר ניסו האוסטרים לכבוש את העיר לובלין אך ללא הצלחה.
ב-25 באוגוסט הותקפו יחידות של הארמייה החמישית בפיקוד פאבל פלווה שהתמקמו באזור העיירה טומשוב (בפולין של היום), על ידי הארמייה הרביעית בפיקוד מוריץ פון אופנברג במסגרת קרב קומרוב. לאחר מספר ימים של קרבות הרוסים ספגו אבדות קשות, כ-20 אלף חיילים רוסים נפלו בשבי. הרוסים החלו לסגת ונסיגה מאורגנת נמשכה עד ל-2 בספטמבר.
למרות הכישלונות הראשונים בקרבות הצליחו הרוסים להתארגן ולייצב את החזית תוך העברת תגבורות למקומות הנדרשים.
ההצלחות של אוסטרים באזור יצרו הזדמנות לגרמנים לפתוח במתקפה כוללת מאזור פרוסיה דרומה במטרה לכתר את הצבא הרוסי בפולין. הגרמנים החליטו להגביר לחץ על כוחות הרוסים במטרה להביא לנסיגה טוטלית משטח פרוסיה ולא ניצלו את ההזדמנות לכתר את הרוסים באזור פולין.
מבצע לבוב-גליץ'
במקביל לקרבות בחלק הצפוני של החזית, יחידות של הארמייה השלישית והשמינית של הרוסים החלו במתקפה ב-19 באוגוסט. רוב הכוח האוסטרי היה ממוקם בחלק הצפוני ולכן הרוסים יכלו להתקדם מהר ללא התנגדות של ממש. תוך שבוע הארמיות התקדמו בכ-120 - 150 ק"מ פנימה בשטח שהיה בשליטה אוסטרית. האוסטרים לא העריכו נכון את היקף הכוח הרוסי ובמקום לתגבר את הארמייה השלישית הם העבירו חלק מיחידותיה לכיוון צפון במטרה לתגבר את הארמייה הרביעית שהיו לה הצלחות מול הרוסים. ב-26 באוגוסט החל קרב משמעותי על שפת נהר זולוטיה ליפה. לאחר יומיים של קרבות האוסטרים החלו לסגת בחזית שאורכו כ-60 ק"מ. ניסיון נוסף לארגן מתקפת נגד נכשל. ב-31 באוגוסט החלה נסיגה כללית של הכוחות האוסטריות לכיוון לבוב. האוסטרים לא הצליחו לייצב את החזית סביב העיר ובתחילת ספטמבר לבוב נכבשה על ידי הרוסים.
המתקפה כללית
לקראת סוף ספטמבר כבשו הרוסים את כל מזרח גליציה ובוקובינה כולל העיר צ'רנוביץ. ב-10 בנובמבר עבר הצבא הרוסי את הרי הקרפטים והחל לפעול מערבה מההרים. בנוסף לכך החל הצבא הרוסי במצור על פשמישל שנמשך כ-180 ימים. הרוסים הפסיקו את המתקפה רק בעקבות הריסת גשרים על הנהרות והגעת תגבורת גרמנית לאזור.
השלכות הקרב
הרוסים לא הצליחו להביס את הצבא האוסטרו-הונגרי אך הצלחותיהם איזנו במידה מסוימת את התבוסה שהם נחלו באזור פרוסיה המזרחית. ההצלחה רוסית בקרב אפשרה לסרביה להמשיך בלחימה עד לשנת 1915.
הצבא האוסטרי לא הצליח לשקם את עצמו לאחר הקרב והיה צריך להסתמך על העזרה מבן בריתו העיקרי - האימפריה הגרמנית. בשל כך לא יכלו הגרמנים להעביר כוחות נוספים משמעותיים לחזית המערבית. בשנת 1915 הם אף נאלצו להעביר כוחות ממערב למזרח.
אצטדיון בנק אוף אמריקה
אצטדיון בנק אוף אמריקה (באנגלית: Bank of America Stadium, הידוע גם בקיצור BoA Stadium) הוא אצטדיון פוטבול אמריקאי בן 75,523 מושבים הממוקם בשטח של כ-133 דונמים באזור "אפטאון" בעיר שארלוט במדינת קרוליינה הצפונית שבארצות הברית. זהו אצטדיון הבית והמטה הראשי של קרוליינה פנתרס מליגת ה-NFL, וכן הוא מתוכנן להיות ביתה של מועדון הכדורגל שארלוט מליגת ה-MLS. האצטדיון נפתח בשנת 1996 בשם אצטדיון אריקסון (באנגלית: Ericsson Stadium), לפני שבנק אוף אמריקה רכש את הזכויות על שם האצטדיון בשנת 2004. נשיא הפנתרס לשעבר דני מוריסון כינה אותו "אצטדיון אמריקאי קלאסי" עקב עיצובו ה"קערתי" ותכונות אחרות.
בנוסף לפנתרס, האצטדיון מארח גם את משחק "דיוק'ס מאיו בול" (Duke's Mayo Bow) השנתי במסגרת פוטבול המכללות, הכולל קבוצות מ"וועידת החוף האטלנטי" (ACC) וגם את "ועידת דרום-מזרח" (SEC) או את "ועידת Big Ten". האצטדיון תוכנן לארח את "משחק האליפות השנתי של ACC" עד שנת 2019 לפחות; המשחק הועבר מהאצטדיון בשנת 2016 אך הוחזר בשנת 2017. הקהל הגדול ביותר שאי פעם השתתף במשחק פוטבול באצטדיון היה ב-9 בספטמבר 2018, אז 74,532 אוהדים צפו בפנתרס מנצחים את דאלאס קאובויס 16–8.
אתרים שנחשבים לבחירה
הפנתרס שקלו כמה אתרים אפשריים למיקומו של האצטדיון לפני שבחרו באתר במרכז העיר שארלוט. חלק מהאתר אוכלס על ידי בית החולים השומרוני הטוב ההיסטורי. כחלק מההכנה לפרויקט הזיכרון לקהילה של "יוזמת הצדק השווה" (Equal Justice Initiative) בשנת 2019, קבע ההיסטוריון להיסטוריית העיר שארלוט, מייקל מור, שהאתר היה משמעותי גם כמיקום הלינץ' הידוע הראשון בעיר בשנת 1913.
אלטרנטיבה אחת הייתה ליד מסלול המרוצים שארלוט מוטור ספידוואי של נאסקאר ואתר אוניברסיטת קרוליינה הצפונית בשארלוט בצפון-מזרח מחוז מקלנברג. אתר נוסף היה בצומת של כביש I-85 ו-כביש US 74 במערב מחוז גסטון. אפשרות פופולרית הייתה למקם את האצטדיון ליד פארק השעשועים "קרווינדס", כאשר קו 50 היארדים (קו מחצית המגרש) יהיה בדיוק על קו הגבול בין קרוליינה הצפונית וקרוליינה הדרומית.
שם האצטדיון
האצטדיון נודע במקור בשם אצטדיון קרוליינאס, שם שעדיין נמצא בשימוש לאירועים מסוימים כגון משחקים בינלאומיים מטעם פיפ"א. הוא נפתח בשנת 1996 בשם אצטדיון אריקסון לאחר שחברת הטלקום השוודית אריקסון רכשה את הזכויות על שם האצטדיון בהסכם למשך עשר שנים בסכום של 25 מיליון דולר. בשנת 2004, האצטדיון קיבל את שמו הנוכחי לאחר שבנק אוף אמריקה רכש את זכויות השמות למשך 20 שנה. מכיוון שבנק אוף אמריקה רכש את זכויות השם, אוהדים רבים מכנים כיום את אצטדיון בשמות: "הבנק" ("The Bank"), "The BOA", "The B of A" או "הכספת" ("The Vault").
מאפייני ותכונות האצטדיון
אצטדיון בנק אוף אמריקה כולל הרבה תכונות חיצוניות ייחודיות. היבטים של אדריכלות האצטדיון, כמו שלוש הכניסות הראשיות הענקיות, שילוב הצבעים שחור, כחול וכסף. בכניסות ישנן קשתות ענקיות היושבות על עמודי תמיכה, ובכך מתקבלת צורת חצי כדור פוטבול, בעוד כמה דונמים עם עצים רבים וגינון מקיפים את הבניין. הארכיטקטורה והעיצוב של האצטדיון הושוו בין היתר ללוס אנג'לס ממוריאל קוליסיאום ולסולג'ר פילד. כמו כן התקבלו אזכורים לדמיון חיצוני כ"מבצר" במקום אצטדיון.
כל אחת מכניסות האצטדיון מוקפות משני צדיהן על ידי שני פסלי פנתר העשויים מארד הגדולים מגדלם הטבעי, משהו ייחודי בכל ה-NFL. ששת הפסלים הללו נקראים כולם "רוח בלתי מנוצחת" ("Indomitable Spirit") והותקנו בשנת 1996. כל אחד מהם מתאר פנתר יושב ונוהר עם עיניים ירוקות. הם הפסלים הגדולים ביותר שהוזמנו אי פעם בארצות הברית. שמותיהם של כל בעלי ה-PSL ("רישיונות מושבים אישיים" - Personal Seat License, מנוי בו האוהד בוחר את המושב הספציפי באצטדיון אותו הוא רוצה לקנות) המקוריים של הקבוצה חרוטים בבסיס כל פסל.
מאפיין בולט נוסף שהאצטדיון מכיל הוא שש כיפותיו הקלות. אלה נמצאות על גבי הכניסות הראשיות, שתיים לכל כניסה, ויושבות מעל ל-30 מטרים באוויר. במקור, הן פשוט האירו בצבע הכחול של הפנתרס בכל לילה. ככל שהשנים עברו, האור שנפלט נעשה פחות ופחות מרשים והכיפות החלו להראות את גילן. במהלך השיפוץ בשנת 2014 נבנו הכיפות מחדש עם מערכות LED. כעת ניתן לראותן שוב מקרינות בצבע כחול בדרכים שונות שאינן היו אפשריות עם הטכנולוגיה המקורית שהייתה.
בנוסף, שני אנשים ב"היכל הכבוד של הפנתרס", מנהל הקבוצה לשעבר מייק מקורמאק, והליינבקר ועוזר המאמן לשעבר של הפנתרס סם מילס, מכובדים עם פסלי ארד בגודל טבעי בדמותם מחוץ לאצטדיון. לפני השיפוצים בשנת 2014, שמותיהם של כל חברי "היכל הכבוד של הפנתרס" הוצבו במקום בו שוכן כיום לוח הווידאו העליון. לאחר מכן נצבעו שמות אלה מחדש על הקיר האחורי העליון מאחורי שורת המושבים האחרונה, ואז הוחלפו על ידי שלטים בשנת 2019. בנוסף, שלושה עותקים העשויים משיש של ציטוט על האצטדיון מפי מייסד הקבוצה ג'רי ריצ'רדסון הוצבו בסמוך לכניסות האצטדיון בשנת 2014. עקב השיפוצים, ציטוטים אלו הוצגו אחר כך במתחמים התחתונים של הכניסות.
בשנת 2016 נוסף פסל של ריצ'רדסון מול השער הצפוני של האצטדיון לרגל יום הולדתו ה-80. הפסל גובהו כמעט 3.96 מטר, שכמובן גדול מהמידה האמיתית של ריצ'רדסון, ומוקף משני צידיו בשני פנתרים. פנתר אחד ניצב על רגליו האחוריות, טפריו חשופים ואילו הפנתר האחר יושב. לכל שלושת הפסלים יש צבע ארד זהה ושני הפנתרים הם בעלי עיניים ירוקות הדומות לפסלי "רוח בלתי מנוצחת" ("Indomitable Spirit") (פסלי הפנתרים האחרים שפזורים ליד שאר כניסות האצטדיון). ביוני 2020 הפסל הוסר, כאשר הקבוצה ציינה שקיימים חששות לבטיחותו ולשלמותו עקב הפגנות שהתרחשו באותה תקופה.
קרוליינה פנתרס
בנוסף לארח כל משחק ביתי של הפנתרס מאז 1996, אצטדיון בנק אוף אמריקה אירח שבעה משחקי פלייאוף. לקרוליינה היו יותר מ-150 מכירות מלאות (סלאאוט) רצופות באצטדיון החל מעונת 2002.
עונת הבכורה באצטדיון
הפנתרס שיחקו את עונת הבכורה שלהם באצטדיון הזיכרון שבעיר קלמסון שבקרוליינה הדרומית, בזמן שהאצטדיון בשארלוט היה באמצע שלב הבנייה. ב-3 באוגוסט 1996, האצטדיון אירח את משחק הפוטבול המקצועי הראשון שלו כשהפנתרס שיחקו נגד שיקגו ברס במהלך תקופת קדם העונה. הפתיחה הפתיחה הייתה בשעה 19:35. קרוליינה ניצחה 30–12. משחק העונה הסדירה הראשון באצטדיון התקיים ב-1 בספטמבר 1996 נגד יריבתה העתידית של קרוליינה באטלנטה. הפנתרס ניצחו 29–6.
משחקי פלייאוף
בשנת 1996, בדרך למשחק אליפות ה-NFC הראשון שלה, ניצחה קרוליינה את אלופת הסופרבול דאז דאלאס קאובויס במשחק הפלייאוף הראשון אותו אירח האצטדיון. הפנתרס ניצחו שוב את הקאובויס בדרכם לסופרבול XXXVIII ביוסטון בשנת 2004. ההפסד הראשון של קרוליינה במשחק פלייאוף ביתי היה הפסד 33–13 לאריזונה קרדינלס ב-10 בינואר 2009 במסגרת הסיבוב החטיבתי. הפנתרס ספגו את הפסדם הביתי השני בפלייאוף נגד סן פרנסיסקו 49' 23–10 בתאריך 12 בינואר 2014 באותו סיבוב כמו ההפסד הראשון. ב-3 בינואר 2015, הפנתרס ניצחו את משחק הפלייאוף הביתי הראשון שלהם מזה 12 שנים, והביסו את אריזונה קרדינלס 27–16. בדרך להופעתם הרביעית במשחק אליפות ה-NFC, הפנתרס ניצחו את סיאטל סיהוקס 31–24 בסיבוב החטיבתי ב-17 בינואר 2016. הפנתרס ניצחו את אריזונה קרדינלס 49–15 במשחק אליפות ה-NFC, מה שהייתה אליפות ה-NFC השנייה בתולדות המועדון, ב-24 בינואר 2016.
אירועי מזג אוויר בולטים
מכיוון שמדובר באצטדיון פתוח ללא גג, אצטדיון בנק אוף אמריקה היה נתון למספר אירועים שנגרמו בגלל מזג אוויר קיצוני.
השפעה על אצטדיוני NFL אחרים
בזמן הקמתו באמצע שנות התשעים, האצטדיון היה פרויקט חלוצי בשימוש ב"רישיונות מושבים אישיים" (Personal Seat License, מנוי בו האוהד בוחר את המושב הספציפי באצטדיון אותו הוא רוצה לקנות). זה היה הפרויקט הראשון בקנה מידה גדול בארצות הברית שמומן בעיקר באמצעות כספי ה-PSL, שהיו רעיון חדש בעצמם. כוחם של התחייבויות ה-PSL הרשים את בעלי ה-NFL וסייע לתוצאה ש"הקרוליינות" (כיוני לקרוליינה הצפונית וקרוליינה הדרומית יחד) קיבלו את קבוצת ההרחבה הראשונה של ה-NFL מזה כמעט שני עשורים.
סיאטל סיהוקס השתמשו באצטדיון, וגם באחרים, כהשראה כשעיצובו את סנצ'ורילינק פילד. בשנת 2013 מספר האצטדיונים החדשים או המשופצים מאז פתיחת אצטדיון בנק אוף אמריקה עלה ל-25.
שיפוצים
בעונותיו הראשונות נחשב האצטדיון כ"מקדים את זמנו" מאוד כך שעד 2013–2014, הוא עבר שיפורים קלים בלבד (מלבד תוספת מושבים). השיפורים הבולטים ביותר הגיעו בשנת 2007, כאשר לוחות התוצאות המקוריים, לוחות הווידאו והצגים משנת 1996 הוחלפו בלוחות הווידאו מסוג "Diamond Vision" בגודל 31.5 × 77 אינץ'. בנוסף הותקנו ארבעה לוחות רצועה: שניים משתרעים לאורך המגרש משני צדיו, ושניים בפינות המנוגדות. בשנים שלאחר מכן האצטדיון עדיין לא נחשב מעודכן כמו אצטדיוני NFL אחרים. היו לכך כמה סיבות, ביניהן חוסר בצליל היקפי, לוחות וידאו קטנים יותר בהשוואה לשאר הליגה וקליטה סלולרית לקויה ועוד. במהלך הפגרה שלאחר עונת 2013, הפנתרס שיפצו את חדר ההלבשה הביתי. הוא הכיל כעת 74 תאים לעומת 66 בעבר, שטח הפנים הפך נקי ומודרני יותר, והלוגו החדש של הקבוצה התווסף בכל מקום.
הפנתרס הציעו פרויקט שיפוץ של האצטדיון בסך 250 מיליון דולר בתחילת 2013, בהמתנה להצבעה של עיריית שארלוט כדי לסייע בתשלום עבור השיפוץ. תוכנית זו כללה שני סטים של לוחות תוצאות חדשים, מדרגות נעות מרובות, תשתיות ושיפורים לאזורי ההתקהלות ועוד. ההצבעה שבא לאחר מכן על ידי העירייה לא עברה, וגם המאמצים להשיג כסף ממדינת קרוליינה הצפונית נכשלו. עם זאת, באפריל 2013 מועצת עיריית שארלוט הסכימה לעסקה בא תיתן 87.5 מיליון דולר בשביל השיפוצים. עסקה זו שמרה גם על הפנתרס בעיר שארלוט עד לפחות 2019. למרות העלות הנמוכה יותר, השיפוצים יישארו נאמנים לתוכניות המקוריות של הקבוצה.
2014
בינואר 2014 החלו הפנתרס בשיפוצים המשמעותיים ביותר בהיסטוריית האצטדיון בן 18 השנים כחלק מתוכנית שיפוץ רב-שנתית. השדרוגים, שהושלמו בתחילת עונת 2014–2015 ב-NFL, כללו שיפורים רבים. ראשית ואולי הבולט מכולם, שני לוחות וידאו HD בגודל 200 × 56 אינץ' (שהם יותר מפי שניים מקודמיהם), ושני לוחות רצועה לאורך 360 מעלות מחברת "דקטרוניקס" (Daktronics) החליפו את לוחות התוצאות/לוחות הרצועה הקודמים. לוחות הרצועה החדשים היו הגבוהים ב-NFL, ולוחות הווידאו היו בין העשרה הגדולים ביותר ב-NFL כאשר הותקנו. שנית, דרגנועים הותקנו ליציע העליון והקלו את הגישה לאוהדים. הרחבות אלו לבניין עצמו שמרו על העיצובים החיצוניים המקוריים של האצטדיון. מערכת צליל היקפי חדשה נכללה גם היא, עם רמקולים שהונחו סביב ההיקף הכפול של הקערה (המבנה המעגלי של היציעים) כמו תרנים. בנוסף, נוספו ארבעה אזורים פתוחים (תחת כיפת השמיים) ביציע העליון המכונים "כיכר האוהדים". לבסוף הותקנו כיפות זכוכית משופרות עם נורות LED יחד עם שילוט חיצוני חדש מעל הכניסות הראשיות.
2015
לפני תחילת עונת 2015, שיפצו הפנתרס את כל 158 סוויטות היוקרה הקיימות באצטדיון והוסיפו סוויטת מועדון פרטית חדשה, שכונתה "המועדון ה-32" בשל מיקומה בקו 32 היארדים. בהמשך הקבוצה הודיעה על מועדון חדש נוסף, שכונה "מועדון 51" לכבוד השחקן והמאמן לשעבר סם מילס, שיתווסף גם הוא. מתקנים חדשים אלה הקטינו את מספר סוויטות היוקרה של האצטדיון ל-153, אך הגדילו את קיבולת הישיבה הכוללת. הקבוצה הוסיפה גם שני לוחות רצועה קטנים מעל כל פתחי המנהרות (מנהרות הכניסה למגרש בקרנות האצטדיון) הנראים מהיציעים.
2016
החלק השלישי של השיפוצים כלל שדרוג מתחם ההתקהלות העליון עם תחנות שתייה בסגנון מזנון, והתקנת נקודות גישה ל-Wi-Fi בכמות כמעט כפולה מהכמות שהייתה לפני כן. שילוט מעודכן המשקף את הלוגואים וסימן המילים הנוכחיים של הקבוצה נוספו למתחם העליון, כמו גם עמדות קניית חטיפים משופרות וברי משקאות חדשים. השינוי הבולט ביותר, כמעט 100 סורקי גוף מלא החליפו את הבדיקות הידניות המסורתיות בכניסות הראשיות, ונבנה משרד אבטחה חדש וכן שיפורים נוספים באבטחה.
בנוסף, התקינו מול האצטדיון פסל בן 3.96 מטרים של ג'רי ריצ'רדסון, עם שני פנתרים בגודל טבעי, כמתנה לבעלי הקבוצה דאז ג'רי ריצ'רדסון. הפסל הוסר ביוני 2020 לאור מחאות ג'ורג' פלויד, ומאז מאוחסן במקום שלא נמסר.
2017
השיפוץ הרביעי הגדול והאחרון, כלל עדכון מתחם ההתקהלות בקומה התחתונה על ידי הוספת שילוט חדש, שיפוץ עמדות קניית המזון והמשקאות והתקנת טלוויזיות מעודכנות ב"מפלסי המועדון" (club levels, אזורי ישיבה הנחשבים לטובים יותר משאר המושבים אך פחותים ברמתם מהסוויטות). למתחם התווספו כרזות המתארות רגעים משמעותיים לאורך ההיסטוריה של הפנתרס. הקיבולת הוגדלה מעט הודות לשדרוגים ב"מפלס המועדון". בנוסף הותקנו מגרש ומערכת ניקוז חדשים.
בשנת 2019 נוסף השלט של חברת "Lowe's" לשער המזרחי של האצטדיון, כמו גם שתי כרזות של הפנתרס. לוחות התוצאות עברו שינוי קל כששלטי הפנתרס בתחתית כל לוח הוחלפו בסמלים שונים של נותני חסות. החברים ב"היכל הכבוד של הפנתרס" זכו גם בלוחיות חדשות עם שמותיהם על הקיר האחורי של היציע העליון. בשנה הבאה, 2020, הקבוצה הודיעה על הסרת כמעט 1,000 מושבים באזור הקצה המערבי. מושבים אלו יוחלפו ב-14 "סוויטות בונקר" בגובה המגרש. הבנייה צפויה להסתיים עד תחילת עונת 2020 בחודש ספטמבר.
שיפוץ ל-MLS
כאשר זכתה שארלוט בזכיינות ה-30 של ליגת ה-MLS בשנת 2019, הוכרז כי הקבוצה תשחק באצטדיון בנק אוף אמריקה. למרות שלאצטדיון יש גודל מגרש המתאים לקיום משחקי כדורגל, האצטדיון במקור לא נועד להכיל קבוצת כדורגל באופן קבוע. השיפוצים כוללים בניית חדרי הלבשה חדשים לקבוצת הכדורגל (שיהיו נפרדים מחדרי ההלבשה של הפנתרס), עמדות מצלמה ומנהרת כניסת שחקנים במרכז המגרש. השיפוצים יושלמו עד עונת הבכורה של הקבוצה ב-MLS בשנת 2022.
פוטבול מכללות
אצטדיון בנק אוף אמריקה אינו משמש כאצטדיון הבית הראשי של אף קבוצת פוטבול מכללות. עם זאת, החל משנת 1996 האצטדיון אירח משחקי פוטבול מכללות רבים.
כדורגל
עם מגרש הגדול מספיק כדי לעמוד בדרישות הרגולטוריות לכדורגל, אצטדיון בנק אוף אמריקה אירח מספר משחקי כדורגל לאורך השנים. רובם היו משחקים בינלאומיים בין נבחרות כדורגל שונות. גביע האלופות הבינלאומי משלב כמה משחקי ידידות שנתיים בין מועדונים מאירופה באצטדיון, כחלק מחוזה ארוך טווח עם "Relevent Sports Group" (החברה המארגנת את הטורניר). האצטדיון אירח גם את אליפות ה-NCAA בכדורגל גברים בשנים 1999 ו-2000.
ליגת ה-MLS העניקה קבוצת הרחבה לעיר שארלוט, שעתידה להתחיל לשחק בשנת 2022 באצטדיון בנק אוף אמריקה, לאחר שיפוצים שיוסיפו חדרי הלבשה נוספים לקבוצת הכדורגל, ומנהרת שחקנים במרכז המגרש.
עתידו
אף על פי שלא ניתנה מסגרת זמן, בעלי הפנתרס ומועדון הכדורגל שארלוט, דייוויד טפר, הביע עניין בהקמת אצטדיון חדש לקבוצות באזור אפטאון שארלוט (מרכז העיר), כאשר בסופו של דבר אצטדיון בנק אוף אמריקה יהרס. טפר ציין בשנת 2019 כי בעוד שאצטדיון בנק אוף אמריקה שמור ומטופח היטב, הוצאות התחזוקה ההולכות וגוברות לאחר עשורים של שימוש הביאו אותו להתבדח כי יהיה זול יותר להרוס את האצטדיון. למרות שעיצובו המקורי הקדים את זמנו, האצטדיון נחשב כיום למיושן מכיוון שעיצובו חסר מרחבים פנימיים פתוחים (מה שמאפשר לאוהדים לעמוד ולצפות במשחקים מברים ואזורים קבוצתיים אחרים) וגג נע. ובעוד שאצטדיון בנק אוף אמריקה תוכנן אך ורק לפוטבול אמריקאי תחת הבעלים דאז ג'רי ריצ'רדסון, טפר העדיף שמחליפו יהיה אצטדיון רב תכליתי עם גג נע על מנת להכיל גם את קבוצת הכדורגל ב-MLS שבבעלותו, קונצרטים, כנסים גדולים פיינל פור כדורסל המכללות (NCAA).
התוכניות כוללות גם יצירת מחוז בידור בין האצטדיון העתידי ל"תחנת גייטאוואיי" (Gateway Station) העתידית, תחנת מעבר בין כמה אמצעי תחבורה ציבוריים בעלות של 800 מיליון דולר שנמצאת כעת בבנייה.
ג'וני גרינווד
ג'ונתן "ג'וני" ריצ'רד גאי גרינווד (באנגלית: Jonathan Richard Guy Greenwood; נולד ב-5 בנובמבר 1971) הוא מוזיקאי ומלחין אנגלי הידוע בעיקר כגיטריסט המוביל והקלידן של להקת הרוק האלטרנטיבי רדיוהד. גרינווד הוא רב-נגן המנגן גם על גיטרה בס, פסנתר, ויולה, תופים, וגם נגן בולט על אונד מרטנו, מכשיר אלקטרוני מוקדם. הוא משתמש בטכניקות אלקטרוניות כמו תכנות, דגימות סאונד ולופים, וגם כותב תוכנות מוזיקה לשימוש רדיוהד. גרינווד תיאר את תפקידו בלהקה כמעבד, העוזר להפוך את הדמואים של הזמר טום יורק לשירים מלאים. גרינווד הוזכר כאחד הגיטריסטים הטובים בכל הזמנים במגזיני המוזיקה NME, רולינג סטון ו-SPIN.
ג'וני גרינווד נולד באוקספורד שבאנגליה. כילד ניגן בתזמורות נוער, והוא היחיד מבין חברי רדיוהד עם רקע במוזיקה קלאסית. יחד עם אחיו הגדול, בסיסט רדיוהד קולין, למד בבית הספר 'אבינגדון', שם פגש את שאר חבריו לרדיוהד. כצעיר הקבוצה, ג'וני היה האחרון להצטרף, בהתחלה כנגן קלידים ומפוחית, אבל מהר מאוד הפך לגיטריסט המוביל. הוא עזב את לימודי התואר במוזיקה מיד כשרדיוהד חתמו על חוזה בחברת התקליטים פרלופון. סינגל הבכורה של רדיוהד "Creep" התאפיין בנגינת הגיטרה האגרסיבית של גרינווד, רדיוהד עשתה "קפיצת מדרגה" בקריירה המוזיקלית, זכתה להערכה ושבחים והגיעה למכירות של מעל 30 מיליון אלבומים.
באלבומים של רדיוהד הופיעו גם עיבודיו של גרינווד לכלי מיתר וכלי נשיפה, מאז הלחין מוזיקה לתזמורות כולל ה"London Contemporary Orchestra" וה"BBC Concert Orchestra". ב-2003 הוציא את אלבום הסולו הראשון שלו, מוזיקה לסרט "Bodysong", ומאז כתב מוזיקה לסרטים זה יגמר בדם (There Will be Blood) ב-2007, "Norwegian Wood" ב-2010, "We Need To Talk About Kevin" ב-2011, המאסטר (The Master) ב-2012 ומידות רעות (Inherent Vice) ב-2014, עבד עם הבמאי וידידו הקרוב פול תומאס אנדרסון במספר הזדמנויות, ושיתף פעולה עם מוזיקאים רבים, ביניהם המלחין הישראלי שי בן צור, הזמר היוצר הישראלי דודו טסה, הזמר בריאן פרי, הראפר MF Doom, ואמן ה-R&B, פרנק אושן.
ראשית חייו
ג'וני גרינווד נולד ב-5 בנובמבר 1971 באוקספורד, אנגליה. הצעיר מבין אחיו, בסיסט רדיוהד קולין גרינווד ואחותם הגדולה סוזן. אביו שירת בצבא כמומחה לסילוק פצצות. כשהיה ילד, נהגה משפחתו להאזין לקלטות במכוניתם, וביניהן הקונצ'רטו לקרן של מוצרט, מחזות הזמר "Flower Drum Song" וגבירתי הנאוה, וגם גרסאות כיסוי לשירי סיימון וגרפונקל. בזמן שלא האזינו לקלטות, נהג ג'וני להקשיב לרעש המנוע ולנסות להיזכר בכל פרט של המוזיקה. את החשיפה שלו ללהקות רוק כמו The Beat וניו אורדר הוא מייחס לאחיו הבוגרים.
כלי הנגינה הראשון של גרינווד היה חלילית שניתנה לו בגיל ארבע או חמש. הוא לקח את הכלי ברצינות רבה והשתמש בו עד לבגרותו. כנער ניגן מוזיקת בארוק בקבוצת נוער שניגנה בחלילית. באותה תקופה למד לנגן בויולה והצטרף לתזמורת הנוער "Thames Vale" שאותה תיאר מאוחר יותר כ"חוויה מעצבת": "הייתי בתזמורות בבית הספר ומעולם לא ראיתי טעם לכך, אבל ב-Thames Vale הייתי פתאום עם כל בני ה-18 שידעו לנגן (ברמה מקצועית), אני זוכר שחשבתי לעצמי: 'או, כך אמורה להישמע תזמורת!'".
ההופעה המוזיקלית הראשונה שבה נכח הייתה של להקת "The Fall" במסגרת סיבוב ההופעות שלהם ב-1988, הופעה שתיאר כ"מדהימה". עוד באותו זמן בילה רבות בתכנות, התנסה בשפת BASIC ושפת מכונה בסיסית לבניית "משחקי מחשב שטותיים"(כהגדרתו). כפי שתיאר גרינווד: "ככל שהתקרבתי אל הקרביים של המחשב, כך מצאתי את זה יותר מרגש".
יחד עם אחיו קולין, למד גרינווד בבית הספר הפרטי לבנים Abingdon, שם פגש את הזמר טום יורק, הגיטריסט אד או'בריאן, והמתופף פיל סלוואי אליהם הצטרף ללהקתם "On a Friday". עוד קודם לכן היה חבר בלהקה שנקראה "Illiterate Hands" יחד עם נייג'ל פאואל, מאט הוקסוורת', סיימון ניוטון, בן קנדריק ואחיו של יורק, אנדי. כחבר הצעיר ביותר בלהקת "On a Friday", גרינווד היה האחרון להצטרף, בתחילה כנגן קלידים ומפוחית אך במהרה הפך לגיטריסט המוביל בלהקה. גרינווד למד מוזיקה ב'רמה A', אשר הקנתה לו את הידע כיצד למזג כוראלים של באך לכדי הרמוניה, מיומנות שבה הוא משתמש עד היום.
רדיוהד
לאחר שלושה שבועות של לימודים לתואר במוזיקה ופסיכולוגיה באוניברסיטת 'אוקספורד ברוקס', עזב גרינווד את לימודיו והצטרף לחבריו ל-On a Friday, עת חתמו על חוזה הקלטה בחברת התקליטים EMI בשנת 1991 לא לפני ששינו את שם הלהקה ל"Radiohead". ב-1992 זכתה הלהקה להצלחה מוקדמת עם הסינגל הראשון "Creep". לדברי רולינג סטון, "היה זה סאונד הגיטרה האגרסיבי והחורק של גרינווד שסימן את רדיוהד כיותר מאשר עוד להקה ... (זו הייתה) אינדיקציה מוקדמת לתפקידו המכריע בדחיפת הלהקה קדימה". היה זה אלבומם השלישי של רדיוהד OK Computer משנת 1997 שהביא אותם לתהילת עולם, ולעיתים קרובות זכה לשבחים ואף הוזכר כאחד האלבומים הטובים ביותר בכל הזמנים. האלבום הציג את יצירות הגיטרה המובילות של גרינווד בשירים כמו "Paranoid Android", ואת השיר "Climbing up the Walls" שבו כתב גרינווד קטע ל-16 כלי מיתר שניגנו רבעי טונים, בהשראת המלחין הפולני קשישטוף פנדרצקי. האלבומים הרביעי והחמישי של רדיוהד, "Kid A" משנת 2000 ו-"Amnesiac" משנת 2001 שהוקלטו בו זמנית, סימנו שינוי דרמטי בצליל הלהקה, אשר שילב השפעות ממוזיקה אלקטרונית, מוזיקה קלאסית מודרנית, ג'אז וקראוטרוק. בין הכלים ששימשו את גרינווד באלבומים אלו היו סינתיסייזרים מודולריים (שימשו לבניית מקצב התופים של "idioteque") והאונד מרטנו, סינתיסייזר מוקדם הדומה לטרמין. העבודה על האלבומים נתנה לגרינווד הזדמנות לעבוד עם התזמורת של סנט ג'ון . כחבר היחיד מבין חברי רדיוהד בעל רקע תאורטי במוזיקה קלאסית, גרינווד כתב עיבוד מיתרים לשיר "How to Disappear Completely" על ידי הקלטה רב-ערוצית של נגינת האונד מרטנו שלו. לדברי נייג'ל גודריץ', המפיק הוותיק של רדיוהד, "בפעם הראשונה שהנגנים ראו את תפקידי הנגינה שכתב להם גרינווד כולם פשוט פרצו בצחקוקים, כי הם לא יכלו לעשות מה שהוא כתב, כי זה היה בלתי אפשרי - או בלתי אפשרי עבורם". מנהיג התזמורת ג'ון לובוק עודד את הנגנים לנסות ולעבוד עם רעיונותיו ה'תמימים' של גרינווד.
ב-2003 הוציאה רדיוהד לאור את האלבום השישי שלה, "Hail to the Thief", ששילב בין רוק ומוזיקה אלקטרונית. בפסטיבל "Ether" ב-2005 ביצעו גרינווד ויורק את "Arpeggi" עם תזמורת הסינפונייטה של לונדון והתזמורת הערבית של נצרת, השיר פורסם בעיבוד אחר באלבום השביעי של רדיוהד, "In Rainbows" ב-2007, והופיע בשם "Weird Fishes/Arpeggi". בחודש פברואר 2011, רדיוהד הוציאה לאור באופן עצמי את אלבום האולפן השמיני שלה, "The King of Limbs", אשר הוקלט באמצעות תוכנת סמפלר שנכתבה על ידי גרינווד. אלבום האולפן התשיעי של רדיוהד, "A Moon Shaped Pool", פורסם במאי 2016, וכלל מחרוזות ושירת מקהלה שעובדו על ידי גרינווד ובוצעו על ידי ה-"התזמורת העכשווית של לונדון".
קריירת סולו, פסקולים, ועבודות תזמור
ב-2003 הוציא גרינווד את עבודת הסולו הראשונה שלו, "Bodysong", פסקול הסרט התיעודי בעל אותו שם, בהשתתפות אחיו וחברו לרדיוהד, קולין, על הבס. הפסקול כולל יצירות גיטרה, מוזיקה קלאסית וג'אז. במרץ 2004 הוצגה לראשונה עבודתו הראשונה של גרינווד לתזמורת, "Smear", על ידי "הסינפונייטה של לונדון". בחודש מאי הוא התמנה ל'מלחין הבית' בהופעה של "תזמורת הקונצרטים של ה-BBC", שעבורה כתב את היצירה "Popcorn Superhet Receiver" ב-2005, אשר זיכתה אותו בפרס מאזיני רדיו 3 בטקס פרסי המלחין הבריטי של ה-BBC לשנת 2006. היצירה נכתבה בהשראת רעשים סטטיים ומקצבי הטון המורכבים והמתפוררים ביצירה "Threnody to the Victims of Hiroshima" של פנדרצקי משנת 2006 .הוא כתב את היצירה על ידי הקלטת צלילים בודדים של ויולה, אותם עיבד על ידי שימוש בטכניקת אובר-דאבינג באופן דיגיטלי בתוכנת Pro Tools. במסגרת הפרס קיבל גרינווד 10,000 ליש"ט מקרן "PRS" מטעם הוועדה לעידוד יצירה חדשה.
ב-2007 הלחין גרינווד את פסקול הסרט "זה ייגמר בדם" של הבמאי פול תומאס אנדרסון. הפסקול זכה בפרס בחירת המבקרים ובפרס הפסקול הטוב ביותר של ה"Evening Standard British Film Awards" לשנת 2007. מאחר שהפסקול כלל קטעים מתוך היצירה "Popcorn Superhet Receiver", לא היה זכאי למועמדות לפרס האוסקר בשל תקנון האקדמיה האוסר על שימוש במוזיקה 'מוכנה מראש'. המגזין רולינג סטון בחר בסרט "זה ייגמר בדם" כסרט הטוב ביותר של העשור ותיאר את הפסקול כ-"פיצוץ קולי המגדיר מחדש איך פסקול צריך להיות". ב-2016 אמר מלחין הסרטים זוכה פרס האוסקר, גראמי וגלובוס הזהב, הנס צימר, כי המוזיקה לסרט (זה ייגמר בדם) הייתה זו ש"בלטה במיוחד עבורו" בעשור האחרון, ותיאר אותה כ"פזיזות, מטורפת ויפה".
כמעריץ מוזיקת דאב, הוציא גרינווד אלבום אוסף בשם "Jonny Greenwood Is the Controller" שכלל שירים בסגנון דאב ורוטס רגאיי משנות השבעים. האוסף יצא במרץ 2007 בחברת Trojan Records והציג שירים של אמנים כולל לי "סקרץ'" פרי, ג'ו גיבס, ולינבל תומפסון. השם שנבחר לאוסף 'מתכתב' עם שירו של תומפסון "Dread Are the Controller".