cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
ביצה (מזון)
ביקורת על תעשיית הביצים
בנוסף לביקורת כנגד גידול התרנגולות בכלובים, נשמעה ביקורת גם כלפי פגיעות נוספות בתרנגולות המקובלים בתעשיית הביצים, ביניהן השימוש בהשרה כפויה, המקובלת בלולי הכלובים - תהליך בו מרעיבים את התרנגולות במשך כשבועיים, השמדת האפרוחים הזכרים, שאינם מטילים ביצים, וקיטום מקורי התרנגולות. השמדת האפרוחים הזכרים וקיטום המקורות משותפים גם ללולים ללא כלובים. בשל כך ארגונים רבים להגנת בעלי חיים מתנגדים לאכילת ביצים גם מלולים ללא כלובים בשל כך, ותומכים במעבר לטבעונות.
סימון גודל
בישראל נהגו עד שנת 2008 לסמן ביצי תרנגולת במספרים. ביצה מס' 1 הייתה הגדולה ביותר וביצה מס' 7 הקטנה ביותר. ברשתות השיווק ניתן היה למצוא בדרך כלל רק ביצים מס' 1 ו-2. בביצים הקטנות יותר נעשה שימוש בתעשיית המזון. החל מ-2008 מסומנות הביצים בישראל באותיות לועזיות: XL, L, M, S, בדומה לסימון בגדים.
אלרגיה לביצים
תסמיני האלרגיה מאופיינים בפריחה על העור, בקשיי נשימה, בבחילות הקאות ושלשולים. בדרך כלל האלרגיה מתגלה בינקות ועוברת על פי רוב עד גיל 5. מומלץ לחשוף את התינוק לביצים רק בהגיעו לגיל 6 חודשים, לאחר הבשלת מערכת החיסון.
כשרות
ביצים שהוטלו על ידי עופות טהורים ואין בהן דם הן כשרות ופרווה. על-פי ההלכה, ניתן לדעת שהביצה שייכת בוודאות לעוף טמא לפי אחד משני סימנים: אולם, ביצה שצידה האחד כד והשני חד, וגם החלבון חיצוני לחלמון, יכולה להיות הן של עוף טהור והן של עוף טמא, וכדי להתירן יש צורך בעדות נוספת.
ביצה שנמצאה בתוך תרנגולת שנשחטה כדין, היא כשרה במקרה שהתרנגולת נמצאה כשרה, ואם יש לביצה חלמון וחלבון, הביצה נחשבת גם פרווה. לעומת זאת, אם התרנגולת נעשתה נבלה או שנמצאה טרפה, אין לאכול את הביצה שנמצאה בתוכה.
הביצה נכללת באיסור לינת לילה.
תחליפי ביצים
בני אדם הנמנעים מאכילת ביצים (מסיבות מוסריות או בריאותיות) מחליפים, על פי רוב, את הביצים בבישול באמצעות רכיבים כמו חמאת בוטנים, זרעי פשתן, רסק תפוחים או בננה, בהתאם למתכון.
אבקת ביצים
אבקות ביצים נפוצות בשימוש בחדרי אוכל שונים כגון בתי מלון. את האבקות יוצרים באמצעות ייבוש בריסוס בתהליך רציף בו נוזלי הביצה מחוממים ל 60⁰C ואז מרוססים לחלל ייבוש בו עובר זרם אוויר בטווח הטמפרטורות 121-149⁰C והאבקה היבשה נאספת, ניתן להשתמש גם בייבוש בהקפאה בו מוקפאת הביצה ומיובשת בתא ואקום אך שיטה זו יקרה יותר. על ידי הוספת מים ו/או חלב לאבקה היא הופכת לנוזל מעורבב שניתן להכין ממנו חביתה וביצה מקושקשת. השימוש באבקת ביצים נפוץ גם במקרים של מחסור בביצים. בחלק מן המרכולים ניתן למצוא גם נוזל ביצים מעורב, שהוא למעשה אבקת ביצים שהושרתה בנוזל, מוכנה להכנה.
תרסה וילמס מונט
מריה תרזה דה לאס מרסדס וילמס מונט (בספרדית: María Teresa de las Mercedes Wilms Montt; 8 בספטמבר 1893 – 24 בדצמבר 1921; ידועה גם בשמות טבאל (Tebal) ו תרסה דה לה קרוז) הייתה סופרת, משוררת ואנרכה-פמיניסטית צ'ילאנית. היא תוארה כמי ש"מגלמת סטייה מינית ונבואה חברתית ", והייתה חברה של הסופרים ראמון גומז דה לה סרנה, אנריקה גומז קאריו, חואקין אדוארדס בלו, ויקטור דומינגו סילבה, ורמון ואייה-אינקלאן.
ביוגרפיה
נצר למשפחת מונט המשפיעה, היא נולדה בלוויניה דל מאר, צ'ילה, ללוז ויקטוריה מונט יי מונט ופדריקו גיירמו וילמס יי ברימה. היא הייתה בתם השנייה, והיו לה שבע אחיות. היא חונכה בידי אומנות ומורים פרטיים, היא נישאה לגוסטבו בלמסדה ולדס בגיל 17, נגד רצון משפחתה. היו להם שתי ילדות, אליסה "צ'יטה" (1911) וסילביה לוז (1913).
בסנטיאגו, היא הצטרפה לחיי התרבות הפעילים של עיר.
בין 1912 ל-1915, הם התגוררו באיקיקה בשל עבודתו של בעלה. שם היא החלה להכיר פמיניסטיות, פעילי איגודי עובדים, ואף בונים חופשיים, והפכה למזוהה עם התנועה הרפורמיסטית המתהווה. היא השתמשה בפסבדונים טבאל כשהיא פורסמה לראשונה בעיתון של איקיקה. כשבעלה חזר לסנטיאגו, הוא גילה את הרומן אשר וילמס מונט ניהלה עם בן דוד שלו, ויסנטה זניארטו בלמסדה. בעקבות גילויו, הגברים של משפחת בלמסידה ולדס ניהלו "בית משפט משפחתי" בשנת 1915, והחליטו שעונשה של וילמס מונט יהיה לשהות במנזר Convento de la Preciosa Sangre. שם, היא כתבה יומן, ומתוך דיכאון עמוק, ניסתה להתאבד בפעם הראשונה ב-29 במרץ 1916.
ביוני 1916, ויסנטה הוידוברו עזר לה לברוח מן המנזר, והיא ברחה איתו לבואנוס איירס. הסביבה האינטלקטואלית שמצאה בעיר הקוסמופוליטית השפיעה עליה באופן חיובי. היא התיידדה עם הסופרים ויקטוריה אוקמפו, חורחה בורחס, ואשת האופנה הפמיניסטית "פלה" פלגרינה פסטורינו. כעבור שנה, היא פרסמה את ספרה Inquietudes Sentimentales, ולאחר מכן Los Tres Cantos, בו היא חקרה ארוטיקה ורוחניות. אחרי שמעריץ שלה, הורסיו ראמוס מחיה, התאבד בביתה, היא עזבה לניו יורק, בזמן מלחמת העולם הראשונה, אך לאחר שהואשמה בהיותה מרגלת גרמנייה, היא גורשה לספרד. שם, היא הייתה למוזה של חוליו רומרו דה טורס, אשר הכיר לה את הסופרים גומז דה לה סרנה, גומז קאריו, ורמון ואייה-אינקלאן. במדריד, בשם העט תרסה דה לה קרוז, היא פרסמה את "En la Quietud del Mármol" ו-"Anuarí". מסעותיה לקחו אותה ללונדון ופריז, אבל היא התגוררה במדריד. היא התאחדה עם בנותיה בפריז בשנת 1920, לאחר 5 שנים של הפרדה, דרך מאמציו של אביה, שהיה בשליחות דיפלומטית. עם זאת, הכאב של הפרידה המחודשת מהן כשהן שבו לצ'ילה השאירו אותה בדיכאון עמוק.
היא התאבדה בבית מלון ליינייק בפריז ב-24 בדצמבר 1921, באמצעות מנת יתר של ורונל. היא הייתה בת 28. חייה הונצחו בסרט משנת 2009, סרט Teresa: Crucificada por amar של הבמאית טטיאנה גביולה.
הדוקטור (דוקטור הו)
הדוקטור (באנגלית: The Doctor) הוא הדמות הראשית בסדרת המדע הבדיוני הבריטית דוקטור הו (באנגלית: Doctor Who). הוא שייך לגזע אדוני הזמן והשתתף במלחמת הזמן, אשר בה נהרגו כל בני עמו. הדוקטור משתמש בכמה פעמים בשם מזויף שלו, "ג'ון סמית'". את הדמות שיחקו עד כה ארבעה-עשר שחקנים. ההתגלמות הנוכחית, המכונה "הדוקטור ה13", משוחקת על ידי ג'ודי ויטאקר החל משנת 2017.
ב-8 במאי 2022 הוכרז כי שוטי גטווה לוהק לתפקיד הדוקטור ועתיד לגלמו במקום ויטאקר החל משנת 2023.
מידע רקע
במשך הזמן התגלה שהדוקטור שייך לגזע אדוני הזמן והגיע מהכוכב גאליפריי. הוא בעל שני לבבות, ויש בכוחו, כמו כל אדוני הזמן, לקום לתחייה מחודשת אחרי מותו. תכונה זו (התחדשות) הייתה דרושה כדי שיתאפשר להחליף את השחקן המקורי שגילם לראשונה את הדמות - זאת בשל מחלתו של השחקן ויליאם הארטנל. מאז שימשה תכונה זו הן שחקנים שביקשו לפרוש לפני שהתפקיד יפגע בקריירה שלהם, והן את מפיקי הסדרה שרצו להכניס "דם חדש" לסדרה על ידי החלפת הדמות שהכזיבה (כפי שקרה במקרה של הדוקטור השישי, קולין בייקר). על פי המידע שניתן בסדרה, אדון זמן יכול להתחדש 12 פעמים (בנוסף לגוף הראשון שלו), זאת אומרת שיהיו לדוקטור שלושה-עשר פרצופים. בספיישל חג המולד, שהיה הקדמה לעונה השמינית, אדוני הזמן העניקו לדוקטור מעגל התחדשות נוסף. הדוקטור ה-11 סיפר שהיו לו 11 פנים, ובנוסף היו גם את דוקטור המלחמה ואת ההתחדשות של הדוקטור ה-10 ששמר על פניו. עד עתה גילמו את הדמות שלושה-עשר שחקנים.
הדוקטור, בניגוד למלוויו, יודע בדרך כלל על אילו כוכבים הם נוחתים, וכאשר הם פוגשים ביצור כזה או אחר, גם אם הוא לא נראה בסדרה מעולם, הוא בדרך כלל יודע את שמו ואת סיפורו. אך בתקופת הדוקטור העשירי (דייוויד טננט), כאשר שאלו אותו שאלה מסובכת למדי, הוא נהג לענות במשפט: "Wibley Wobley, Timey Wimey stuff" (בעברית זה תורגם כ"חומר זמנני רוטטני").
בעונה התשיעית של הסדרה החדשה, אוסגוד מצליחה לגרום לדוקטור לחשוף את שמו, שמתברר לבסוף כ"באזיל", ולבסוף מתברר כשקר. בעונה העשירית של הסדרה החדשה, מיסי טוענת ששמו האמיתי של הדוקטור הוא "דוקטור הו" ולכן כולם מכנים אותו כך. הדוקטור לא אישר אך גם לא הכחיש.
הדוקטור מצויד במברג קולי רב-שימושי שניתן להפעילו כנשק, ככלי עזר ולעוד צרכים.
משפחתו
משפחתו של הדוקטור ככל הנראה נהרגה במהלך מלחמת הזמן, יחד עם שאר אדוני הזמן, אך לפני מלחמת הזמן פוזרו רמזים שונים לגבי משפחתו. בעונות הראשונות של הסדרה, מלוותו של הדוקטור הייתה לא אחרת מאשר נכדתו, סוזן פורמן (קרול אן פורד). לא ידוע אם סוזן נהרגה במלחמת הזמן, מכיוון שבעונתה השנייה של הסדרה הדוקטור נטש אותה על כדור הארץ. בעונה הרביעית של הסדרה המחודשת, לדוקטור נולדה בת כתוצאה משכפול גנטי ששמה היה ג'ני. (ג'ורג'יה טננט), השחקנית שגילמה את ג'ני היא בתו של פיטר דייוויסון, אשר גילם את הדוקטור החמישי בסדרה הישנה, ואשתו של דייוויד טננט המגלם את הדוקטור ה-10 בסדרה המחודשת.
דוקטור-דונה
דוקטור-דונה נוצר בעקבות משבר ביולוגי בין אדון זמן לבן אדם, במקרה הזה בין הדוקטור לדונה. בסוף העונה הרביעית, כאשר הדוקטור נורה בידי דאלק, הוא התחיל להתחדש. למרבה המזל, היד של הדוקטור (אותה איבד אותה בעונה השנייה וקפטן ג'ק הארקנס, אותו הכיר בעונה הראשונה מצא אותה והחזיר לו אותה בעונה השלישית) הייתה קרובה אליו והוא העביר את שארית אנרגיית ההתחדשות אל תוכה (היד היא כלי ביולוגי מתאים) כך שהוא ריפא את עצמו אך לא שינה צורה.
לאחר זמן מה נגעה דונה נובל ביד ואנרגיית ההתחדשות אשר התרכזה ביד התפצלה לשני צדדים - מצד אחד היא יצרה מהיד שכפול של הדוקטור, דמות שחציו אנושי וחציו אדון-זמן, ומצד שני היא הועברה לדונה, דבר שהפך אותה לדוקטור-דונה, חציה אדון-זמן וחציה בת-אדם. לבסוף, מאחר שכל הידע של אדוני הזמן עלול היה להרוג אותה, הדוקטור מחק את זיכרונה. במהלך ספיישל סוף הזמן כשהמאסטר הפך את כל אנשי כדור הארץ אליו, דונה התחילה להזכר בכל מה שהיה לה עם הדוקטור וכתוצאה מזה מוחה נשרף, היא התעלפה ושכחה הכל שוב.
כאב
כאב הוא תחושת אי-נוחות, המחווה על פגיעה אפשרית ברקמות הגוף. לפי האגודה הבינלאומית למחקר כאב, כאב מוגדר כ"תחושה וחוויה נפשית לא נעימה הקשורה בנזק ממשי או אפשרי לרקמה, או המתוארת במונחים של נזק מסוג זה". נוסף על הצורך לטפל בכאב עצמו, הכאב נלווה לעיתים קרובות לפגיעה והתדרדרות אפשרית בתפקוד הגופני, ולכן כמצופה הוא התסמין הנפוץ ביותר המביא לפנייה לרופא. כאב הוא הדרך שבה המוח מודיע לנו שמשהו בגופנו אינו פועל כשורה ודורש את תשומת לבנו.
תיאור
אנו חשים כאב כתוצאה מהפרשה מקומית של הורמונים בשם פרוסטגלנדינים, שממלאים תפקידים רבים בגוף וביניהם הפעלת תאי עצב שמעבירים למוח את תחושת הכאב. הפרוסטגלנדינים גם גורמים לתהליך דלקתי באזור שבו הם מופרשים ומביאים לעלייה בחום הגוף בעקבות השפעתם על חלק במוח שנקרא היפותלמוס. זו מערכת התראה קריטית שמונעת מאיתנו לגרום לעצמנו נזק, או להתעלם מנזק קיים ולא לטפל בו – וכך להחמיר את המצב. לפיכך, הכאב טומן בחובו יתרון מבחינת כושר ההשרדות של הפרט בכך שהוא מתריע בפני האדם או בעל החיים על סכנה מידית לפגיעה גופנית, או על נזקים קצרי או ארוכי טווח צפויים, ועל כן הוא דוחק בפרט להימנע מן הסכנה. נוסף על כך, הוא מסייע בהחלמה מפציעה בכך שהוא מאלץ מנוחה לאיבר הפגוע, ומלבד תרומתו לפרט הוא גם מועיל לקולקטיב, בכך שתשדורת המצוקה מצד הפרט מעודדת את הקולקטיב לנקוט אמצעי זהירות כהגנה מפני סכנה.
תחושת הכאב הגופני טומנת בחובה גם היבט של סבל רגשי, ולא זו בלבד, אלא שככל שגוברת עצמת הכאב, כך הכאב מלווה בחרדה ודחף להפסיק את תחושת הכאב. דבר זה מגדיר את הכאב הן כחוש והן כרגש. כאב, במיוחד כאב חריף, הוא גורם דחק המוביל לעוררות ולתגובה גופנית אופיינית המתבטאת למשל, בעליית לחץ הדם והדופק.
כאב ממושך לאורך זמן רב, מכונה כאב כרוני, והשפעותיו עשויות להיות פיזיות, נפשיות, וארוכות טווח עד כדי פגיעה באיכות החיים.
כאב נוציצפטיבי
כאב נוציצפטיבי הוא כאב הנובע מגירוי חריג בעצמתו של קצות העצבים ההיקפיים. הגירוי יכול להיות גירוי של טמפרטורה (חום או קור), שינוי מכני (לחץ, קריעה וכו') או חומר כימי (כגון יוד או קפסאיצין). הכאב הנוציצפטיבי נחלק בתורו לשלושה סוגים: סומטי שטחי, סומטי עמוק וקרבי (ויסצרלי). הכאב הסומטי השטחי מושרה על ידי הפעלת קולטני חישת כאב בעור וברקמות שטחיות אחרות. זהו כאב חד, מוגדר היטב וממוקם. כאב סומטי עמוק מושרה על ידי הפעלת קולטני חישת כאב ברצועות, בגידים, בעצמות, בכלי הדם, בחיתוליות ובשרירים. זהו כאב עמום שקשה למקמו במדויק, ומאפיין, למשל, נקעים ושברים. כאב קרבי הוא כאב הנובע מן האיברים הפנימיים אשר רגישים למתיחה, איסכמיה ודלקת. הכאב הקרבי הוא מפושט, קשה למקמו, ופעמים רבות הוא מושלך למבנים סמוכים, על פי רוב שטחיים יותר. הוא יכול להיות מלווה בבחילות והקאות.
כאב נוירופתי
כאב נוירופתי הוא כאב הנובע מנזק או מחלה של הרקמה העצבית המוליכה תחושות. על פי רוב כאב זה יתואר ככאב שורף, כזרמים חשמליים או כדקירות. דוגמה לכאב נוירופתי הוא כאב בקצות הגפיים המופיע בשלבים מתקדמים של מחלת הסוכרת לאחר נזק לעצבים המוליכים את הכאב.
כאב מתפרץ
כאב מתפרץ הוא כאב המופיע בפתאומיות לפרקי זמן קצרים ואשר אינו מטופל באמצעות משככי הכאבים הרגילים. כאב מתפרץ נפוץ בקרב חולי סרטן, שסובלים מכאב כרוני שמטופל כדרך שגרה, אולם חווים מחזורים קבועים של "התפרצות" כאב מבעד לתרופות.
הולכת כאב
תהליך חישת הכאב, נוציצפציה, מתבצע בקצותיהם של שני סיבים עצביים המוליכים את תשדורת הכאב מן ההיקף אל חוט השדרה. סיבי Aδ הם סיבים מצופי מיאלין בעלי הולכה מהירה אשר מוליכים כאב חד, ולעומתם סיבי C הם סיבים שאינם מצופים מיאלין, ההולכה בהם איטית והם מוליכים כאב עמום ומתמשך. מהירות הולכת הדחפים העצביים בסיבים בעלי המיאלין היא כ-20 מטרים בשנייה ואילו בסיבים החשופים היא נמוכה מ-2 מטרים לשנייה. מאחר שסיבים אלה מוליכים תשדורת המפורשת ככאב, הם מכונים קולטני כאב (נוציצפטורים). קולטני הכאב רגישים לחום וקור, לגירוי מכני, לשינויים ברמת החומציות ולנוכחות חומרים כימיים מגרים, כגון: ATP, סרוטונין, ברדיקינין והיסטמין.
גרעיניהם של התאים המוליכים תחושת כאב נמצאים בגנגליון השורש האחורי הסמוך לקרן האחורית בחוט השדרה. תאים אלה יוצרים סינפסה בקרן האחורית, כאשר האקסונים של התאים המוליכים יוצרים סינפסות עם מספר תאי עצב בחוט השדרה, וכמו כן, העצבים בחוט השדרה מקבלים תשדורת ממספר אקסונים. המוליך העצבי העיקרי המופרש מסיבי חישת הכאב הוא גלוטמט, אך הם גם מפרישים חומר P ופפטיד קשור קלציטונינגן, אשר מאטים ומאריכים את גירוי תאי הקרן האחורית.
מהקרן האחורית מועברת תשדורת הכאב במערכת העצבים המרכזית, לאחר שחצתה את קו האמצע, לאורך המסילות הספינותלמיות, דרך החלק הצדי של גזע המוח לכיוון התלמוס. מהתלמוס, לאחר סינפסה נוספת, עוברת התשדורת אל קליפת המוח הסומטוסנסורית, שם מעובדים היבטי הזמן, המקום והאופי של הכאב, וכן אל פיתול החגורה הקדמי והאינסולה, שם מעובד ההיבט הרגשי של הכאב. זהו הנתיב העולה של חישת כאב.
רגשוש
ברקמה מודלקת יורד סף הגירוי של חישת הכאב, כך שגירוי קל יותר משרה אף הוא תדירות הולכת כאב גבוהה ועצמה גבוהה יותר של כאב. תהליך זה מתווך על ידי חומרים המופרשים בזמן דלקת, כגון: ברדיקינין, גורם הגדילה העצבי וכן מספר פרוסטגלנדינים ולויקוטריינים.
דלקת מושרית קולטני כאב
לקולטני הכאב תפקיד גם בעידוד התהליך הדלקתי. בעת הפעלתם הם מפרישים חומרים, כמו הנוירופפטיד חומר P, אשר גורם להרחבת כלי דם, שחרור תכולתם של תאי פיטום, משיכה של תאי דם לבנים ועידוד הפרשה של מתווכי דלקת.
השלכת כאב
כאב מושלך נובע מקבלת קלט עצבי בתאי העצב בחוט השדרה ממספר סיבים מוליכי כאב ופירושה במוח ככאב הנובע ממקום סמוך. כך, תא העצב המקבל עצבוב ממרכז הסרעפת, מקבל גם עצבוב מן הכתף והצוואר, ולכן דלקת או נזק לרקמה באזור מרכז הסרעפת, או בחלקו התחתון של הלב הסמוך לה, מפורשת במוח ככאבים בכתפיים ובצוואר.
ויסות כאב
אחד המודלים המחקריים לוויסות של עצמת כאב מתאר מערכת של "שערים" בחוט השדרה, שבאמצעותה יכול הגוף עצמו לעצור את העברת הכאב הלאה. קלט מקליפת המוח המצחית ומההיפותלמוס מפעיל תאים במוח האמצעי ששולטים, דרך תאים במוח המוארך על הולכת הכאב בחוט השדרה. זהו המסלול היורד בהולכת כאב. כך, רק כאב מסוג מסוים יוכל להגיע אזור התלמוס, ומשם להמשיך אל קליפת המוח, שם הכאב יופיע בתודעה. עוד לפי מודל זה, הסיבים התחושתיים המהירים, המעבירים תחושות של מגע, הם בעלי השפעה מעכבת על הכאב. יש בכך כדי להסביר מדוע שפשוף אצבע או ליקוקה מהווים תגובה אינסטינקטיבית לדקירה.
אומדן כאב
אין דרך אובייקטיבית למדוד את עוצמת תשדורת הכאב אל המוח, על כן צוות רפואי מסתמך על דיווחים כמותיים של המטופל בעזרת שיטות שתקפותן נחקרה ונמצאה גבוהה. שיטות אלה לרוב משתמשות בהצגה של מספר אפשרויות לתיאור כאב כשהן מדורגות בסולם מדידה. התיאורים יכולים להיות מספריים, מילוליים, חזותיים או משולבים.
נעשו גם ניסיונות לכמת דיווחים ספונטניים על כאב כמו בכי או תנוחות גוף המעידות על קיומו.
שלא לצורך טיפולי, אלא לצורך מחקרי בלבד, הכאב נמדד גם בעזרת גירויים פיזיים מכומתים. כך למשל ניתן למדוד בעזרת מד כוח צביטה בלחץ המקסימלי שיכול לשאת נבדק או בעזרת תרמומטר את הטמפרטורה המקסימלית הנסבלת.
שיכוך כאב
במשך מאות שנים היה ידוע שסמים ממשפחת האופיום מסוגלים להפחית כאב (כמו המורפין), אם כי לא כל מטופל יפיק מהם תועלת שווה. מלבד זאת, יעילותם קטנה כאשר מרבים להשתמש בהם.
המחקר החדש גילה כי הגוף עצמו יודע להפיק חומרים הפועלים על אותם קולטנים ובעלי השפעה דומה. מעריכים שלחומרים אלו, האנדורפינים, יש השפעה, לפחות חלקית, על כמה תופעות מעניינות הקשורות ברגישות לכאב. למשל, יכולתם של בעלי חיים (ובכללם בני אדם) להתעלם מתחושת הכאב במצבי חירום. ליכולת זו יש תועלת אבולוציונית ברורה. באופן דומה, נמצא כי היפנוזה יעילה למדי בהפחתת הרגישות לכאב, ככל הנראה על ידי הפחתת הקשב לקלט חושי.
עוד תופעה הקשורה בחומרים האופיים היא יעילותן המפתיעה של תרופות אינבו (פלצבו) בהפחתת כאב. נראה שהן מעודדות הפרשת חומרים אלו בגוף.
Them Crooked Vultures (אלבום)
Them Crooked Vultures (בעברית: הנשרים הרעים ההם) הוא אלבום הבכורה של סופרגרופ הרוק האמריקנית Them Crooked Vultures. האלבום יצא לחנויות ב-16 בנובמבר 2009, ומתוכו הגיעו שני סינגלים: "New Fang", שהושק ב-26 באוקטובר, ו-"Mind Eraser, No Chaser", שהושק ב-3 בנובמבר. האלבום הגיע למקום ה-12 בבילבורד 200, לאחר שמכר 70,000 עותקים בשבוע הראשון לצאתו.
יציאה לאור
הסינגל הראשון מהאלבום, New Fang, יצא ב-26 באוקטובר 2009. ב-3 בנובמבר, הושק רשמית השיר "Mind Eraser, No Chaser", שהוצע להורדה חינמית בחנות iTunes.
האלבום יצא לחנויות באירלנד, גרמניה, הולנד, בלגיה ואוסטרליה ב-13 בנובמבר 2009. הוא הגיע לארצות הברית בחברות DGC ו-Interscope (שתיהן חברות בת של יוניברסל מיוזיק גרופ) ב-17 בנובמבר 2009; וכן לבריטניה יום לפני כן בחברת תקליטי RCA. לפני תאריך ההוצאה לאור הרשמי האלבום הופיע בערוץ ה-YouTube הרשמי של הלהקה.
סינגלים
New Fang ("ניב חדש") הוא סינגל הבכורה של סופרגרופ ההארד רוק האמריקנית Them Crooked Vultures. זה היה השיר הראשון עליו עבדה הלהקה. השיר יצא כסינגל הראשון מאלבום הבכורה של הלהקה, Them Crooked Vultures, ב-26 באוקטובר 2009. השיר נכנס לרשימת עשרת שירי האלטרנטיב הטובים ביותר במגזין בילבורד (מקום עשירי), וכן לעשרים השירים הטובים ברוק המיינסטרים (מקום 13) וברוק (מקום 14). השיר, שבוצע ב-15 באוקטובר בהופעה בניו יורק, תואר על ידי המבקר נייט צ'ינן מהניו יורק טיימס, כשיר מהעליזים של הלהקה, עם רמז לרוק דרומי.
ביקורות
באתר Metacritic, שמסכם ביקורות מיקצועיות לציון סופי, קיבל האלבום ציון 75 מתוך 100, בהתבסס על 23 ביקורות. הכתב גרג קוט מה-Chicago Tribune העניק מחמאות רבות לאלבום במאמרו, וציון של 3.5/4. הוא כתב במאמרו שהאלבום מלא ב"ריפים מלוכלכים ומלודיות נדבקות", והלל את עבודתו של רב הנגן ג'ון פול ג'ונס, וכינה את "שליטתו במרקם, אם בקלבינט מגניב ב-'Scumbag Blues,' פסנתר קלאסי ב-'Spinning in Daffodils' או גיטרת סלייד ב-'Reptiles'" ה"נשק הסודי" של הלהקה. סטיב היידן מאתר A.V. Club אמר שהאלבום "לא משתווה למגניבות הברורה של אבותיו [הכוונה ללד זפלין, נירוונה וקווינס אוף דה סטון אייג']; הוא נשמע כמו אלבום קווינס אוף דה סטון אייג' באיכות ירודה." עם זאת, הוא כתב במאמר שהאלבום היה "כיף חיים טהור", העניק לו ציון B+, וכתב ש"ההנאה הגדולה ב-Them Crooked Vultures היא לשמוע שלושה נגנים מוכשרים מאוד שמתחברים במהירות ובקלות בשירים שבנוים על ריפים פשוטים, שהומצאו תוך שעשוע חמש דקות לפני כן."
דייוויד קוואנטיק מה-BBC נתן לאלבום ביקורת חיובית מאוד וכתב, "אלבומם הראשון הוא אכן מעולה. [...] האלבום נשמע כמו QOTSA, כאשר הום מנגן בגיטרה ושר, אבל עם, לא מפתיע, נגיעות דמויות-זפלין. השיר 'Scumbag Blues' היה יכול להתאים מאוד באלבום זפלין השני, והסינגל המצוין 'No One Loves Me & Neither Do I', הוא בן דודו הרחוק של Trampled Under Foot [שיר של לד זפלין]. ביחד הם יוצרים אלבום רוק ראוי שמודע לשורשיו."
מיאמוטו מוסאשי
מיאמוטו מוסאשי הוא אחד הסמוראים הידועים ביותר בכל הזמנים, ונחשב דמות איקונית רבת השפעה על התרבות היפנית. צולמו לפחות 36 סרטים על חייו, אחד מהם אף זכה בפרס אוסקר. הוא מופיע כדמות בספרים, סדרות מאנגה, ומשחקי מחשב רבים.
נעוריו
שנת הלידה של מיאמוטו והשנים הראשונות לחייו שרויות במחלוקת. מקובל להגיד כי מיאמוטו נולד ב-1584, כיוון שב"ספר חמש הטבעות" אומר מיאמוטו כי "שנות חייו מגיעות לשישים". ישנן עדויות הסותרות את ההשערה - על קברו של אביו של מיאמוטו כתוב כי נפטר בשנת 1580, ולפי הגנאלוגיה של משפחת מיאמוטו, הוא נולד ב-1582.
מיאמוטו נלחם בדו-קרב הראשון שלו כשהיה בן שלוש-עשרה, מול לוחם בשם ארימה קיהי. על-פי מיאמוטו עצמו והאגדות עליו שנכתבו מאוחר יותר, קיהי היה לוחם נודד, שנלחם כדי לשפר את כישורי החרב שלו. הוא הכריז שיילחם עם מי שייענה לאתגר שלו, ומיאמוטו נענה לקריאה. דודו של מיאמוטו ניסה להתנצל בשבילו ולמנוע את הדו-קרב, אך מיאמוטו התעקש להשתתף בדו-קרב וניצח את קיהי כאשר הוא חמוש במקל עץ ארוך בלבד.
ב-1599, כאשר היה בן 15, עזב מיאמוטו את הבית. הוא נדד ממקום למקום ונלחם בדו-קרבות. בשנת 1600 הוא השתתף במלחמה בין משפחת טויוטומי לבין משפחת טוקוגאווה, בצדם של טויוטומי. הוא השתתף במספר קרבות, בכלל זאת קרב סקיגהארה. לאחר תבוסת צבאות טויוטומי, האזכורים ברשומות התקופה אודותיו נעלמים למספר שנים.
דו-קרבות
בגיל 20 או 21 מיאמוטו הגיע לקיוטו והחל בסדרת קרבות מפורסמת נגד בית הספר יושיוקה-ריו. באותה תקופה היה זה בית הספר הטוב ביותר מבין שמונה בתי הספר של אמנויות לחימה בקיוטו. תחילה, מיאמוטו הזמין לדו-קרב את ראש בית הספר, יושיוקה סיג'ורו, והבטיח כי ינצח אותו במכה אחת. הוא איחר לדו-קרב, ובכך עיצבן מאוד את סיג'ורו, אך המכה היחידה שהנחית מיאמוטו שיתקה את ידו השמאלית של סיג'ורו והוא איבד את הכרתו. לאחר הדו-קרב הוא העביר את ראשות בית הספר לאחיו, יושיוקה דנשיצ'ירו, שהזמין את מיאמוטו לדו-קרב כדי לנקום את תבוסת אחיו. גם לקרב הזה מיאמוטו איחר, והוא ניצח גם את דנשיצ'ירו. ניצחון זה קומם את משפחת יושיוקה, שבראשותה עמד כעת יושיוקה מטאשיצ'ירו בן ה-12. המשפחה הזמינה את מיאמוטו לדו-קרב מחוץ לקיוטו, ואספה במקום מארב של עשרות קשתים, רובאים ולוחמי חרב. הפעם, הגיע מיאמוטו מספר שעות קודם למקום המוסכם. הוא תקף את הכוח, הרג את מטאשיצ'ירו ונמלט מהמקום.
במשך כשבע שנים לאחר מכן מיאמוטו נדד ברחבי יפן, כאשר הוא נלחם בדו-קרבות ומשפר את כישורי החרב שלו. לרוב הוא נהג להשתמש בבוקן, נשק עץ מדמה חרב, ולא הרג את יריביו אם לא הוסכם שהדו-קרב יהיה עד המוות. על-פי מקורות שונים, עד גיל 30 נלחם מיאמוטו ביותר מ-60 דו-קרבות, ולא הפסיד באחד מהם. הוא גם התחיל ללמוד מדיטציה זן-בודהיסטית.
ב-13 באפריל 1612 מיאמוטו נלחם בדו-קרב המפורסם ביותר שלו, נגד סאסאקי קוג'ירו, לוחם שנלחם עם נודאצ'י, שהוא טאצ'י דו ידני. הם קבעו את מקום הקרב על אי בודד במרכז יפן. מיאמוטו הגיע לדו-קרב באיחור ועם הופעה מרושלת, אך הקרב היה קצר - מיאמוטו ניצח את ססאקי עם מקל עץ שחרט מהמשוט בזמן ששט בסירה לכיוון האי.
התמסדות
בשנים 1614–1615 נלחם מיאמוטו שוב במלחמה של טוקוגאווה מול טויוטומי, שהתרכזה הפעם סביב טירת אוסקה, ככל הנראה בצדו של טויוטומי הידיורי. עם זאת, אחרי המלחמה נראה שמיאמוטו היה ביחסים טובים עם טוקוגאווה, וקיבל תמיכה מהמשפחות המצדדות בטוקוגאווה. בעוד שמקורות מסוימים טוענים שמיאמוטו נלחם דווקא בצידו של טוקוגאווה, כתבים מסוימים מרחיקים לכת וטוענים כי מיאמוטו היה בצידו של טויוטומי, ובזמן אחד מהקרבות נלחם נגד טוקוגאווה איאיאסו בדו-קרב אישי. כשטוקוגאווה הרגיש כי יפסיד בדו-קרב, הוא הציע למיאמוטו לעבור לצידו.
בתחילת "ספר חמש הטבעות" כותב מיאמוטו "בגיל 30 הסתכלתי אחורה. הניצחונות הקודמים בגלל שליטתי באסטרטגיה... למדתי יומם וליל ובגיל חמישים הבנתי את דרך האסטרטגיה". כ-20 שנה אחרי המלחמה, הוא שירת אצל אדונים שונים, בעיקר ממשפחת אוגסווארה, וגם נדד לא מעט. בתקופה הזאת הוא כתב את המגילה של עקרונות השיטה אנמיי-ריו (אנ, 円 - מעגל, שלמות; מיי, 明 - אור; ריו, 流 - אסכולה, שיטה), שיטה שפיתח בגיל 22. הוא אימץ שני בנים - מיאמוטו מיקינוסקה בסוף שנות ה-1610, ומיאמוטו יאורי סביב שנת 1624. מיאמוטו מיקינוסקה סיים את חייו בשנת 1626, כאשר ביצע ספוקו בעקבות מות האדון שלו. מיאמוטו יאורי נדד ביחד עם מיאמוטו מוסאשי במשך כ-10 שנים, ועל-פי חלק מהכתבים, שניהם השתתפו בדיכוי מרד שימבארה בשנת 1634. בעוד שיאורי הצטיין בלחימה והתקדם בדרגות לתפקיד בדרגת שר, מיאמוטו נפגע מאבן ולא זכה להישגים.
שיטת הלחימה שלו
מיאמוטו פיתח סגנון של קנג'וטסו המכונה ניטֵן-איצ'י (קאנג'י: 二天一, רומאג'י: niten'ichi, מילולית: שני גני עדן כאחד) או ניטוֹ-איצ'י (קאנג'י: 二刀一, רומאג'י: nitōichi, מילולית: שתי חרבות כאחת), שם המתכתב עם סוטרות בודהיסטיות בדבר שני גני עדן. בשיטה זו מתאמנים בשימוש בשתי חרבות במקביל, הקטאנה הארוכה והחרב הקצרה הנלוות ואקיזאשי, המכונות ביחד "דאישו", ולפי המסורת על כל סמוראי לחגור אותן בציבור. בנוסף ידוע שהיה מומחה להטלת שוריקן ונשקי הטלה אחרים.
מיתוסים ואגדות שנקשרו בשמו
לפי אחד הסיפורים עליו נלחם מיאמוטו בו-זמנית בשישים תלמידי בית ספר ללחימה בחרב יפנית והביס את כולם.
תפוקה שולית
בכלכלה, תפוקה שולית היא העלייה בכמות המיוצרת שנוצרה כתוצאה מהוספה של היחידה האחרונה של גורם הייצור.
דוגמה: התפוקה השולית של עובד חמישי במפעל נעליים היא כמות הנעליים הנוספת שהצליחו הפועלים לייצר בעקבות הצטרפותו של העובד החמישי. אם ארבעה פועלים מייצרים 10 נעליים וחמישה פועלים מייצרים, באותו פרק זמן, 11 נעליים, התפוקה השולית של גורם הייצור 'פועלים' באותו המפעל היא 1.
חישוב התפוקה השולית
התפוקה השולית של תשומה משתנה מסוימת בתהליך הייצור בזמן תקופה ספציפית, בהנחה ששאר התשומות המשתנות נשארות קבועות, היא:
בכלכלה הנאו-קלאסית, זוהי הנגזרת של פונקציית הייצור. המוצר (Y) מוגדר בצורה אופיינית עם התעלמות מוחלטת מעלויות ורווחים חיצוניים.
היחס בין התפוקה השולית לשכר העבודה
לפי התאוריה הכלכלית הנאו-קלאסית בשוק שמקיים תחרות משוכללת, התפוקה השולית של עבודה שואפת להיות שווה למשכורת הריאלית. הדבר נובע מכיוון שמנקודת מבט של מעסיק רציונלי ששואף למיקסום רווחים כל עוד התפוקה השולית גדולה מהשכר, משתלם להעסיק עוד עובדים. עם זאת כל עובד חדש מעמיס על המערכת מה שבא לידי ביטוי בתפוקה שולית פוחתת, עד למצב בו התפוקה השולית שואפת לשוויון עם השכר הריאלי. כלומר, המשכורת של עובד שואפת בהפשטה לערך התפוקה השולית שהוא מייצר.
לשם המחשה: במפעל לנעליים יש עובד אחד שמייצר נעל אחת בחודש ומנהל מפעל ששולט באמצעי הייצור. המנהל נדרש להחליט אם לצרף עובד נוסף, לשם כך הוא מחשב את התפוקה השולית של הוספת עובד נוסף ומגלה שהיא שוות ערך לנעל נוספת בחודש, כעת נשאר לו לחשב את השכר שיאלץ לשלם לעובד חדש. כל עוד ההכנסות המגיעות מהרווח של מכירת נעל נוספת בחודש גדולים מההוצאות המגיעות מהשכר של העסקת עובד נוסף, להעסיק עובד נוסף יוביל לגידול ברווחים, משמע למנהל משתלם להעסיק אותו. כיוון שהגדלת מספר העובדים יוביל לירידה בתפוקה השולית לכל עובד עקב תפוקה שולית פוחתת, הרי שהרווח הנובע מצירוף עובד חדש יפחת בהדרגה עד שישאף לאפס, כאשר רווח שלילי מוביל מעסיק רציונלי לפיטורים. באופן דומה, תחת אותם התנאים, התפוקה השולית של הון שווה לשיעור הרווח על השקעתו.
תאורטית
הטענה לפיה התפוקה השולית של העבודה שואפת להיות שווה למשכורת הריאלית דורשת תנאים של תחרות משוכללת. בחינה של מאפייני התחרות המשוכללת בהיבטי שוק העבודה, מראה כי תנאים אלה לא מתקיימים. כלומר -
אמפירית
ממצאים אמפיריים מרחבי העולם ומארצות הברית מראים כי בעוד בעשרות השנים האחרונות, התפוקה של העובדים (פרודוקטיביות) גדלה בעשרות אחוזים, השכר של העובד החציוני כמעט ולא השתנה. ההסברים לתופעה זו רבים, אך הם לא עולים בקנה אחד עם תאוריה זו.
שי ודרור
שי ודרור הייתה תוכנית טלוויזיה ורדיו סאטירית ישראלית בהנחיית שי גולדשטיין ודרור רפאל.
רקע
לנוכח הצלחת תוכניות הרדיו בהנחיית השניים, בשנת 2001 הציע יוחנן צנגן, מנכ"ל זכיינית השידור רשת, להגיש במקביל תוכנית טלוויזיה פריים-טיים בערוץ 2 - "זו ארצנו" במשך שתי עונות.
התוכנית "שי ודרור"
לאחר ירידתה של התוכנית "זו ארצנו" מן המרקע, ב-2003 עבר הצמד לשדר תוכנית בערוץ 10 וערוץ ביפ, שנקראה "שי ודרור" שירדה זמן קצר אחר כך.
ביוני 2003 אירח מתי גולן בתוכניתו "דוקומדיה, ביקורת התקשורת" אם ששכלה את בתה בת השבע בפיגוע. האם טענה שקטעים בתוכנית "שי ודרור", ששודרה ימים אחדים קודם לכן בערוץ 10, ועסקו בפיגוע, מעליבים ופוגעים. גולן התקשר במהלך השידור לשי גולדשטיין, ביקש ממנו להתייחס לטענות האם. גולדשטיין בתגובה טרק את הטלפון. לאחר שיחה זו החלו שי ודרור במה שבית המשפט הגדיר: "מסע צלב של נקם והתחשבנות" נגד גולן, שנמשך 8 תוכניות רצופות, בהן הכפישו שי ודרור את גולן. גולן הגיש תביעת דיבה נגד שי ודרור, שבה נפסק כי על שי ודרור ו"מטר פלוס" לשלם לגולן פיצוי בסך 60 אלף ש"ח.
הצמד עזב את רדיו תל אביב ב-1 ביולי 2007, והצטרף לצוות רדיו ללא הפסקה ב-2 בספטמבר 2007, שם שידרו בסינדיקציה גם ברדיו צפון ללא הפסקה. עקב עזיבתם, ערוץ ביפ הפסיק את שידור התוכנית בטלוויזיה.
ב-6 ביוני 2008 הצמד חזר לטלוויזיה והחל להגיש את התוכנית "ראש בקיר" בערוץ 10.
ב-10 באוגוסט 2016 שודרה תוכניתם האחרונה ברדיו ללא הפסקה ובזאת הצמד הפסיק את פעילותו המשותפת לאחר יותר מ-15 שנה.
Free Spirit
Free Spirit (בעברית: רוח חופשית) הוא אלבום האולפן האחד עשר של הזמרת-יוצרת הוולשית בוני טיילר. האלבום יצא לאור בשנת 1995, על ידי חברת התקליטים איסט ווסט רקורדס, וב-26 במרץ 1996, יצא מחדש. מתוך האלבום יצאו ארבעה סינגלים.
עם יציאתו נכנס האלבום אל המקום ה-22 במצעד האלבומים שבנורווגיה.
רקע וביקורות
האלבום הופק על ידי אומברטו גטיקה, סטיוארט אמרסון, דייוויד פוסטר, סימון פרנגלן, אנדי היל, כריסטופר ניל, סטיבן רינקוף, ג'ים סטיינמן וצ'ארלס ווסול. מתוך המהדורה המחודשת יצא הסינגל "Limelight", אשר לא זכה להצלחה לה זכו שלושת הסינגלים שיצאו לפניו.
עבור האלבום הקליטה טיילר מחדש את הלהיט "Bridge over Troubled Water".
פונקציה הפיכה
במתמטיקה, פונקציה הפיכה היא פונקציה, אשר קיימת פונקציה נוספת שפעולתה הפוכה לזו של הראשונה, כך שכאשר שתי הפונקציות מופעלות בזו אחר זו על ערך כלשהו, מוחזר הערך שעליו הן הופעלו. בלשון מעט יותר פורמלית: הרכבתן של הפונקציות נותנת את פונקציית הזהות.
בקבוצה עליה לא מוגדר כל מבנה מתמטי נוסף, על מנת שניתן יהיה להפוך את פעולתה של פונקציה על ידי פונקציה אחרת, צריכים להתקיים שני תנאים: ראשית, הפונקציה שמבקשים להפוך צריכה להיות חד-חד-ערכית. זאת כי אם שני ערכים שונים מועתקים לערך יחיד, לא ברור לאן הפונקציה ההפוכה תעתיק ערך זה, וכל ניסיון לבחור ערך שרירותי יוביל לכך שהרכבת הפונקציה וההופכית שלה לא יתנו את פונקציית הזהות. ניתן לחשוב על כך בצורה זו: אם הפונקציה אינה חד-חד-ערכית, קיים איבוד של מידע בזמן הפעלת הפונקציה, ולכן לא ניתן לשחזר את פעולתה.
שנית, הפונקציה שאותה מבקשים להפוך צריכה להיות על הטווח שלה. זאת כי אנחנו רוצים להגדיר את הפונקציה ההופכית על טווח זה, מה שמחייב אותנו להגדיר אותה עבור כל ערך בטווח. אם הפונקציה אינה על, הרי שקיים איבר בטווח שלא מתקבל על ידה, ואז שוב לא ניתן להגדיר את ההופכית על ערך זה מבלי להגיע למצב שבו הרכבת הפונקציות אינה פונקציית הזהות. ניתן לחשוב על כך בצורה זו: אם הפונקציה אינה על, היא אינה מספקת מספיק מידע מלכתחילה כדי שניתן יהיה להגדיר לה הופכית על הטווח כולו. עם זאת, בעיה זו "חמורה פחות" מאשר מחסור בחד-חד-ערכיות, שכן תמיד ניתן לצמצם את תחום הגדרת ההופכית לקבוצת הערכים שמתקבלת על ידי הפונקציה (התמונה שלה) ובתחום זו הפונקציה הפיכה.
הגדרה פורמלית
תהי פונקציה חד-חד-ערכית ועל. אז קיימת פונקציה  שנקראת ההופכית שלה, כך שמתקיים:
לכל פונקציה הפיכה קיימת פונקציה הופכית יחידה, מה שמצדיק את השימוש בביטוי "ההופכית" (ואת הסימון בו נקטנו עבורה). כמו כן, כל פונקציה הפוכה גם היא פונקציה חד-חד-ערכית ועל. הרכבת שתי פונקציות הפיכות מחזירה פונקציה הפיכה ולכן אוסף כל הפונקציות על קבוצה A היא חבורה המכונה החבורה הסימטרית של A. אם קיימת פונקציה הפיכה מהקבוצה A אל הקבוצה B נאמר של-A ול-B יש את אותה עוצמה. כיוון שקיום פונקציה הפיכה בין A ל-B מחייב קיום של פונקציה הפיכה בכיוון ההפוך וכן בגלל שהרכבת פונקציות הפיכות היא הפיכה - זהו יחס שקילות.
יש לשים לב כי משתמשים בסימון f^{-1}(A) גם כדי לתאר את המקור של קבוצה על ידי הפונקציה f, וסימון זה נהוג גם כאשר הפונקציה אינה הפיכה. כאשר הפונקציה היא הפיכה סימון זה מתלכד עם המשמעות שהוצגה כאן: המקור של קבוצה על ידי f הוא בדיוק תמונת אותה קבוצה על ידי f^{-1}. מסמנים גם.
נגזרת של פונקציה הפיכה
את הנגזרת של הפונקציה ההפיכה אפשר לחשב גם בלי להפוך את הנגזרת ישירות, לפי המשפט הבא:
משפט: תהי f פונקציה הפיכה ורציפה בסביבת x_0, גזירה בה ומקיימת. אזי f^{-1} גזירה בנקודה ונגזרתה בה היא:
לדוגמה, עבור הפונקציה נבחר נקודה (b^{2},b). בפונקציה ההפוכה קיימת נקודה (b,b^{2}). כלומר:
הנגזרת של f(x) בנקודה x = b^{2} היא, ולכן
.
נוכל לנסח את המשפט גם לפי כתיב לייבניץ שעשוי להקל על זכירתו:
פונטוס גורדינייר
פונטוס יואקים גוֹרְדִינְיֶיר (בשוודית: Pontus Joakim Gårdinger; נולד ב-20 ביולי 1964) הוא מנחה טלוויזיה שוודי.
ביוגרפיה
ב-1990 הופיע בפרק הסדרה "Fiendens fiende" המבוססת על ספר של סופר השוודי.
ב-1996 הנחה את המלודיפסטיבלן ביחד עם סיב מאלמקוויסט.
באירוויזיון 1999 מסר את הניקוד השוודי.
ב-2000 שיחק מוכר בגדים בסרט הקומדייה "Naken" עם ויקטוריה סילבסטד.
ב-2001 במיני סדרה "Pusselbitar" של SVT.
ב-2002 הופיע בתפקיד עצמו בקומדיה הרומנטית "Hundtricket – The Movie" עם אלכסנדר סקושגורד, בשנה זו גם הנחה את התוכנית הרומנטית "Temptation Island" בהפקה משותפת לשלוש ארצות סקנדינביה - שוודיה, נורווגיה ודנמרק.
ב-2008 לקח חלק בהנחיית טקס פרס הטלוויזיה "Kristallen", בשנה זו גם התארח בפרק של תוכנית ההומור "Morgonsoffan" בערוץ SVT1.
דרק דרואין
דרק דרואין (באנגלית: Derek Drouin; נולד ב-6 במרץ 1990) הוא אתלט קנדי, האלוף האולימפי (ריו דה ז'ניירו 2016), אלוף העולם (בייג'ינג 2015), אלוף חבר העמים (גלאזגו 2014) ואלוף המשחקים הפאן-אמריקאיים (טורונטו 2015) בקפיצה לגובה.
ביוגרפיה
דרואין נולד בסרניה שבאונטריו בקנדה, בנם של שילה וגטאן ואח לשתי אחיות, אחותו הגדולה ג'יליאן אף היא אתלטית שהתחרתה בקפיצה לגובה ובקרב שבע. הוא למד באוניברסיטת אינדיאנה בארצות הברית, וזכה חמש פעמים באליפות המכללות בקפיצה לגובה. כמו כן, התחרה עבור האוניברסיטה בהטלת כידון, בריצת 110 מטר משוכות, בריצת 400 מטר משוכות ובקרב רב.
ב-2011 סבל מפציעה וחזר להתחרות רק באפריל 2012, ביוני זכה בפעם החמישית באליפות קנדה וביולי ניצח בתחרות ליגת היהלום בלונדון.
באולימפיאדת לונדון (2012) סיים דרואין שלישי יחד עם רוברט גראברז מבריטניה ומועתז עיסא בראשים מקטר לאחר שעברו בניסיון ראשון גובה של 2.29 מטר, אחרי איוואן אוחוב מרוסיה (2.38 מטר) ואריק קינרד מארצות הברית (2.33 מטר). בעקבות הרשעת אוחוב באימרוץ ב-2019, הוענקה לדרואין מדליית הכסף.
באליפות העולם שהתקיימה במוסקבה, זכה דרואין במדליית ארד בקפיצה לגובה בשיא קנדה חדש של 2.38 מטר, אחרי בודן בונדרנקו מאוקראינה שקבע שיא אליפות חדש של 2.41 מטר ומועתז עיסא בראשים (2.38 מטר). בשנת 2013 זכה דרואין בגביע באוורמן, הפרס היוקרתי ביותר הניתן לאתלט מצטיין מקרב הסטודנטים בארצות הברית.
באפריל 2014 קבע דרואין בקפיצה לגובה שיא קנדה חדש של 2.40 מטר, ובכך היה לקופץ העשירי בהיסטוריה שעובר גובה זה.
במשחקי חבר העמים שנערכו בגלאזגו סקוטלנד בסוף יולי אותה שנה, זכה דרואין במדליית זהב בקפיצה לגובה בתוצאה של 2.31 מטר.
במשחקים הפאן-אמריקאיים שהתקיימו בטורונטו ב-2015 זכה במדליית זהב בתוצאה של 2.37 מטר.
מומחה
חקר המומחיות הוא שדה מחקר בתחום של פסיכולוגיה קוגניטיבית, החוקר את התהליכים ההופכים אדם למומחה. מחוץ למחקר הפסיכולוגי, המונח לרוב מציין אדם אשר רכש מספיק ידע (ולעיתים יש צורך שיעמוד בדרישות נוספות) כדי לעבור רף מסוים, אשר מספק לו הכרה על ידי החברה במומחיותו. המומחיות מציינת כי הוא מקור אמין להיסמך עליו וללמוד ממנו. כמו כן, לרוב בשל ההכרה יזכה המומחה להרשאות אשר אינן ניתנות לאנשים ללא מומחיות בתחום. המומחה יוכל להתמנות לתפקידים המצריכים מיומנות גבוהה וניסיון רב בתחום מומחיותו.
תחומי זיכרון לטווח קצר
תחומים רבים מערבבים שימוש נרחב בזיכרון לטווח קצר, אך ישנם תחומים אשר רוב ההתעסקות בהם מתבצע בעזרת זיכרון זה. בתחומים אלו רוב החשיבה מתבצעת ללא כלי עזר חיצוניים. תחומי התמחות המשתייכים לקטגוריה זאת הם שחמט, חישובים מתמטיים ללא דף, פוקר וכדו. ממחקרים שנעשו בתחום נראה כי הדפוסים הבסיסים המאפשרים זאת בנויים על ידע טכני רב, וגיבוש תבניות פעולה ספציפיות אשר מיושמות באופן אוטומטי על הבעיה הנידונה. לדוגמה ממחקר שנעשה על המתמטיקאי איי. סי. איטקין, אשר הפגין יכולות נרחבות בחישוב שורשים, מכפלות וחלוקות של מספרים ראשוניים התגלה כי היכולות המתמטיות שלו מושתתות על זכירת כל גורמי המכפלה עד 1500. כמו כן לאיטקין היה ידע של סט פעולות אשר באמצעות גורמי המכפלה יכל להחיל על ביצוע החישובים המורכבים. ממחקרים על מומחים לשחמט התגלה כי אין המומחים בתחום בעלי זיכרון קצר טווח פנומנלי, ואף לא זיכרון ויזואלי טוב יותר מהאוכלוסייה. החוקר הרברט סיימון הראה כי יכולתם של השחמטאים לזכור מהלכים קדימה מתאפשרת באמצעות דחיסת מהלכים רבים לכדי תבנית קוגניטיבית אחת, בתהליך המכונה CHUNKING. באמצעות הליך זה הזיכרון האנושי לטווח קצר, אשר יכול להחזיק לרוב בין 5 ל-9 פריטים יחדיו, מסוגל להכיל מהלכים רבים הדחוסים לכדי תבניות. מחקרים נוספים על מומחי ספורט הראו כי דחיסת מידע לתבניות משתנה בין תחומי מומחיות, לדוג' בעוד מומחים להוקי זוכרים את מיקומם של השחקנים על המגרש בתבניות, מומחים לכדורעף אינם מראים יכולת זאת, אלא מראים יכולת זכירה של מיקום הכדור בסצנה נתונה. יתר על כן ברגע שמתבצעת דחיסה מראש למהלכים רלוונטיים בלבד, מרחב האפשרויות לבחירה של מהלכים מצטמצם ונהיה יעיל יותר. כמו כן הוצעו מודלים של שימוש בדחיסות תוך כדי עירוב של זיכרון לטווח ארוך אשר מגביר את מרחב המדגם והאיכות של האפשרויות הנשלפות.
פיתוח מומחיות
אחד המאפיינים של מומחיות הוא שהיא אינה מולדת, אלא נרכשת עם הזמן באמצעות תרגול וצבירת ידע. בעקבות כך עם השנים התבסס תת-תחום החוקר כיצד אנשים הופכים להיות מומחים.
מרכיבי התרגול המאפשרים פיתוח מומחיות
ידוע כי רכישת ידע דורשת שעות רבות של אימון, ואין זה מפתיע שחלק גדול מהמחקר מוקדש לסוגי התרגולים אשר על האדם לבצע על מנת להפוך למומחה. הדרישה לאימון נובעת מכך שיכולת הלימוד מעקרונות אבסטרקטיים היא מוגבלת.
הכלת הידע הרלוונטי
המאפיין החשוב ביותר שנחוץ לתרגול יעיל הוא להכיל את הידע הטכני הנדרש לתחום המומחיות. לדוגמה על מנת להפוך למומחה בתחום השחמט על המתלמד להכיר קרוב ל־50,000 מצבים כך שהוא יוכל להתמודד עם כל דפוס מורכב במשחק. מחקרים מצאו כי נחוצות לפחות 10,000 שעות של אימון על מנת להגיע לרמות הביצוע הגבוהות ביותר. מטרת התרגול מלבד למידה סט הכלים לפתרון בעיות היא להפוך את השימוש בכלים לאוטומטי. דבר זה יקל על שימוש הכלים במשימה במהירות, יפחית את השימוש במשאבים קוגניטיביים בהפעלת הסט וימקד את המתלמד במצבים הרלוונטיים לתשומת לב.
פיתוח סכמות פעולה גנריות
כפי שהציגו מחקרים, אחד ההבדלים המשמעותיים בין מומחים לטירונים הוא היכולת לפתור את הבעיה המוצגת לפניהם באמצעות עקרונות כללים. לכן על התרגול לכלול התנסויות מכמה שיותר סוגים, אשר מצד אחד מייצגים את אותו העיקרון, אך מצד שני מאפשרים למתנסה ללמוד איך להתנתק מההקשר הספציפי שאליו הבעיה שייכת על מנת לפתח סכמות פעולה. בהתאם לכך שימוש בשיטות המוכוונות לבעיה ספציפית כמו ניתוח אמצעים מטרות, בה מנותח שדה האפשרויות שניתן לבצע על מנת להקטין את הפער בין המטרה הסופית לבין המצב הנוכחי, תהיה פחות אפקטיבית כיוון שהיא מלמדת את הקורא להישען על הנתונים הפרטיים. ואכן ישנם בספרות כמה וכמה מחקרים המראים ששיטות למידה כגון זאת מפריעות לתהליך ההתמחות. לפיכך החוקרים יוהאן סוולר (John Sweller)) ואליזבת' אוון (Elizabeth Owen) מציעים כי על מנת להגביר את האפקטיביות של האימון יש צורך בשאלות אשר מערבות שימוש בסכמות פעולה כלליות ולא מוכוונות נתונים. ואכן במחקר שבוצע על ידם נמצא כי כאשר לימדו נבדקים להתמחות בפתרון בעיות טריגונומטריות, כאשר במקום לנסות לפתור שאלות ספציפיות על זווית כזאת או אחרת, הם התנסו במציאת כל הזוויות וכל הצלעות של מצולע מסוים האפקטיביות של הלמידה עלתה, והנבדקים למדו את העקרונות הכללים של טיב הקשר בין נתונים לבין המידע שניתן להפיק מהם. התוצאות שוחזרו בצורות למידה יותר מורכבות של תחומים דינמיים.
מודל שלושת השלבים של אנדרסון לרכישת מיומנות
אחד המודלים היסודיים המסביר כיצד אימון פועל בכלל הוא המודל של ג'ון אנדרסון לרכישת מיומנויות. לפי אנדרסון רכישת מיומנות מתבצעת בשלושה שלבים מרכזיים. ראשית האדם מפתח ידע דקלרטיבי מודע על פתרון בעיה מסוימת. למשל כאשר הוא בא לנגן בטכניקה חדשה על כלי, הוא יודע באופן מודע ודקלרטיבי כי צריך להזיז את היד בצורה כזאת או אחרת, לשמור על מרווח מהסנטר, ללחוץ על הכלי באזורים האלו והאלו וכדומה. בשלב השני האדם הופך את הידע הדקלרטיבי לידע פרוצדורלי הפועל באופן אוטומטי. שלב זה מתבסס על מודל לשמירת זיכרון הנקרא ACT-R. לפי מודל זה הזיכרון מסודר כך שבין כל שני קונספטים ישנו יחס אחד לפחות הניתן להחיל עליו פונקציה בינארית של "נכון-לא נכון" לדוגמה המושג "אני" והמושג "תיבה 7 ביצירה" מחוברים ביחס של "הגעתי במהלך הנגינה ל-" אשר יכול להיות נכון ויכול להיות שגוי. בהתאם למודל זה אנדרסון טוען שהידע הדקלרטיבי מקודד בשלב השני של תהליך פיתוח מיומנויות לידע שרירי באמצעות ביטוי שיכול לקבל ערכים אמות או שקר. כך שאם הביטוי (A) נכון יש ליצור את הפעולה הפיזיולוגית (B). כך לדוגמה כאשר מגיע הנגן לתיבה 7 ביצירה, הביטוי "אני הגעתי במהלך הנגינה לתיבה מס' 7" (A) מקבל ערך של "אמת" ומכאן המערכת מזהה באופן אוטומטי את הקיום של (A) כאמת ומפעילה את השרירים האמונים על הנגינה (B), ללא התערבות מודעת. בשלב השלישי לפי הטכניקה הפרוצדורלית מתחדדת ומתרחבת, כך שהיא נהיית יותר כללית, ומכילה יותר תוכן. לפי הדוגמה דלעיל הנגד כבר מקודד מוטיבים שלמים בנגינה לעבר ידע פרוצדורלי. המודל הוא אבן דרך יסודית בחקר פיתוח מומחיות והשפיע רבות על התפתחות התחום, אך חלקים ממנו שנויים במחלוקת עקב מחקרים מאוחרים יותר.
לימוד היוריסטיקות מומחים כדרך לימוד מהירה
כפי שראינו המומחים מסתמכים רבות על סכמות פעולה, והגדרה מחדש של הבעיה לפי העקרונות היסודיים המרכיבים אותה. מכאן אך טבעית היא ההשערה כי מתמחים אשר ילמדו את סכמות הפעולה ואת הסיווג לפי עקרונות יפגינו יכולות הדומות למומחים. השערה זו נבחנה על ידי החוקר אלן סכואנפלד (Alan Schoenfeld) והתגלתה כשגויה. ההסבר אותו מספק החוקר הוא שלימוד העקרונות לא יכול להיות מיושם על ידי התלמידים כיוון שהחוקר בעת שהוא משתמש ביוריסטיקה נסמך על ידע קדום אשר אין לתלמיד. היוריסטיקה היא לא מספיק ממוקדת למקרים ספציפיים אלא נסמכת על הבנת תהליכים וקישור בין הנתונים לעקרונות. כמו כן הרבה פעמים על מנת להבין את היוריסטיקה יש צורך בתרגול רב. עם זאת ישנה אפשרות שהלימוד של יוריסטיקות מקדם יותר מהר למידה בעזרת תרגול על אף שכאשר הוא נלמד לבדו הוא כמעט ואינו יעיל. וכן שלימוד יוריסטיקות בצורה נרחבת הנותנת לתלמיד מספיק רקע על מנת ליישם את היוריסטיקה כן תעזור לו בפתרון הבעיות.
לימוד מבוסס פרויקטים
על מנת להקנות יכולות של למידה עצמאית וחשיבה מסדר גבוה על מנת לפתור בעיות מורכבות, לא די בשיטות הוראה פרונטליות רגילות. לעומת זאת מקובל על חוקרים רבים כי לימוד מבוסס פרויקטים יכול להקנות מיומנויות אלו בקנה מידה רחב. הפרויקטים הם משימות מורכבות המבוססות על שאלות מאתגרות המערבות את הסטודנטים בעיצוב, פתרון בעיות, קבלת החלטות וחקירה. השימוש בפרויקטים מקנה לסטודנטים את האפשרות לעבוד באוטונומיות יחסית לאורך זמן, תוך הגעה לכדי תוצר ממשי מוגמר - ממשי או מופשט. לפי החוקרים משה ברק ואהרון שחר האפקטיביות של לימוד מונחה פרויקטים נובעת מכך שהוא עונה על התכונות המרכזיות בהקניית טכניקות חשיבה מסדר גבוה. החוקרים עקבו אחר תלמידי תיכון במגמת אלקטרוניקה אשר ביצעו פרויקט גמר כחלק מתעודת הבגרות שלהם במגמה. מן הממצאים עלה כי אכן פונקציות מרכזיות בפתרון בעיות, וחשיבה מסדר גבוה הוקנו לתלמידים. נמצא כי הפרויקטים מספקים קישור של החומר הנלמד לחיים האמיתיים באופן שמעניין את התלמידים ומשפיע על חיי היומיום שלהם. יתר על כן הגמישות שבפרויקטים מאפשרת התאמה אישית ליכולות הקוגניטיביות של התלמיד, ולידע אותו רכש במהלך לימודיו. נוסף לכך התלמידים היו אחראים לתהליך הלמידה בעצמם, ושלטו בצורת הלימוד. ולבסוף צורת הלימוד אפשרה הבנה ופיתוח של תהליכי מטא-קוגניציה על ידי התלמידים. התלמידים נדרשו לאורך העבודה לעשות אבחון עצמי לבעיות שהתגלו בפרויקט, למצוא דרכים למנוע אותם בעתיד, תוך הבנה של המִשְגֶה בצורת העבודה שגרם לתקלה, ובכך רכשו מיומנויות מטא-קוגניטיביות.
מומחיות ומוח
בניסוי אחד נמצא כי כשמנתחים מומחים ביצעו סימולציה של ניתוח, ראו בבדיקת EEG מצב של זרימה וריכוז ללא מעמסה מנטלית קיצונית. וזאת בשונה מהמצב בזמן התמודדות עם אתגר חדש בתחום אחר.
חלימה יעקוב
חלימה בינתי יעקוב (בג'אווי: حليمة بنت يعقوب; בסינית: 哈莉玛·雅各布; בטמילית: ஹலிமா பின்தி யாகொப்; נולדה ב-23 באוגוסט 1954) היא פוליטיקאית סינגפורית המכהנת כנשיאה ה-8 של סינגפור.
בתפקידה הקודם כיהנה כיושבת הראש התשיעית של הפרלמנט של סינגפור, תפקיד בו כיהנה בין ינואר 2013 לאוגוסט 2017, עת נאלצה להתפטר כדי שתוכל להתמודד בבחירות לנשיאות סינגפור. חלימה, חברה לשעבר במפלגת הפעולה העממית השלטת בסינגפור, נבחרה לפרלמנט בשנת 2001 מטעם אזור הבחירה של ג'וּרוֹנג וכיהנה כנציגתו עד 2015. משנת 2015 ייצגה את אזור הבחירה של מרסילינג-יו טי (Marsiling–Yew Tee). ב-7 באוגוסט 2017 התפטרה מהפרלמנט ומחברותה במפלגה והייתה היחידה מבין המועמדים לבחירות לנשיאות שלא נפסלה, דבר שהוביל אוטומטית להכרזתה ב-14 בספטמבר 2017 כנשיאת סינגפור. חלימה היא האישה הראשונה בתולדות המדינה והמוסלמית השנייה מאז הנשיא הראשון, יוסוף בן אישק המכהנת בתפקיד זה.
חלימה היא מוסלמית, בת לאם ממוצא מלאי ואב הודי.
ביוגרפיה
חלימה יעקוב נולדה בסינגפור ב-23 באוגוסט 1954 לאם ממוצא מלאי ולאב הודי. חלימה התחנכה בבתי ספר לבנות בסינגפור בטרם המשיכה ללימודים אקדמיים באוניברסיטת סינגפור, שם השלימה תואר ראשון במשפטים בשנת 1978. בשנת 2001 סיימה את התואר שני שלה במשפטים. ב-7 ביולי 2016 הוענק לה תואר דוקטור למשפטים לשם כבוד על ידי אוניברסיטת סינגפור.
לפני הכניסה לפוליטיקה
חלימה עבדה כקצינה משפטית בקונגרס איגוד המסחר הלאומי של סינגפור, והפכה למנהלת מחלקת השירותים המשפטיים שלה בשנת 1992. בשנת 1999 היא מונתה כמנהלת המכון לחקר העבודה בסינגפור (הידוע כיום כמכון ללימודי העבודה על שם הנשיא אונג טנג צ'יאונג).
קריירה פוליטית
חלימה נכנסה לפוליטיקה בשנת 2001 כשנבחרה כחברת פרלמנט מטעם מחוז הבחירה, ג'וּרוֹנג. לאחר הבחירות הכלליות בשנת 2011 מונתה חלימה לשרת מדינה במשרד לפיתוח קהילתי, נוער וספורט. לאחר חילופי קבינט בנובמבר 2012, היא הפכה לשרת מדינה במשרד לפיתוח חברתי ומשפחתי. היא שימשה גם כיו"ר מועצת העיר ג'וּרוֹנג.
יושבת ראש הפרלמנט
ב-8 בינואר 2013, מינה ראש הממשלה לי הסיין לונג את חלימה ליושבת ראש הפרלמנט של סינגפור לאחר התפטרותו של מייקל פאלמר. פאלמר התפטר לאחר שהתגלה כי ניהל רומן מחוץ לנישואים. היא נבחרה ליושבת הראש בתאריך 14 בינואר 2013, ובכך הפכה לאישה הראשונה בהיסטוריה של סינגפור המכהנת בתפקיד זה.
בינואר 2015 נבחרה חלימה לוועד המנהל המרכזי של מפלגת הפעולה העממית (PAP), גוף קבלת ההחלטות הגבוה של המפלגה.
נשיאת סינגפור
תוך כדי דיון במהלך הדיון על הצעת התיקון לחוק בחירות לנשיאות ב-6 בפברואר 2017, השר במשרד ראש הממשלה, צ'אן צ'ון סינג, כינה את חלימה "גברתי הנשיאה" פעמיים, במקום "גברתי יושבת הראש", תוך שהוא מצחיק את חברי פרלמנט של מפלגת הפעולה העממית, מה שהוביל לספקולציות לפיהן חלימה תהיה המועמדת של המפלגה בבחירות השמורות למיעוט המלאי לנשיאות.
ב-6 באוגוסט 2017, הודיע חלימה כי תפרוש מתפקידיה כיושבת ראש הפרלמנט וחברת פרלמנט מטעם מחוז מרסילינג-יו טי (Marsiling–Yew Tee) כדי להתמודד בבחירות לנשיאות סינגפור, אשר הוקדשו הפעם למועמדים בני הקהילה המלאית. היא נחשבה על פי רוב כמועמדת של מפלגת הפעולה העממית והיא זכתה לתמיכתו של ראש הממשלה (שהוא גם חבר במפלגת הפעולה העממית) לי הסיין-לונג.
בהיותה המועמדת היחידה שהוענקה לה הזכאות להתמודד, נבחר חלימה לנשיאה השמינית של סינגפור. חלימה היא גם האישה הראשונה המכהנת כנשיאה של סינגפור והאישה הרביעית שכיהנה כראש מדינה בדרום מזרח אסיה, אחרי קורסון אקינו וגלוריה מקפגל ארויו מהפיליפינים ומגוואטי סוקרנופוטרי מאינדונזיה.
ביוני 2020 פיזרה הנשיאה חלימה מתוקף תפקידה ולאחר קבלת עצתו של ראש הממשלה הסיין-לונג את הפרלמנט הסינגפורי במהלך התמודדות המדינה עם נגיף הקורונה, ובכך סללה את הדרך לקיומן של בחירות כלליות.
חיים אישיים
חלימה נשואה למוחמד עבדאללה אלחבשי, מלאי ממוצא ערבי, ולהם חמישה ילדים. חלימה היא מוסלמית.
אאודי Q4 אי-טרון
אאודי Q4 אי טרון (באנגלית: Audi Q4 e-tron) היא מכונית חשמלית במרכב קרוסאובר בעלת חמישה מקומות, שמיוצרת על ידי אאודי משנת 2021. היא נחשפה ב-15 באפריל 2021 והגיעה לישראל ב-3 בנובמבר 2021. בשנת 2019 הציגה אאודי דגם קונספט מקדים לגרסה הבסיסית ובשנת 2020 דגם קונספט לגרסת הספורטבק. ה-Q4 אי טרון הוא השישי במשפחת Q של אאודי. והדגם החמישי בסדרת אי-טרון של אאודי.
במבחן הבטיחות שערך היורו NCAP קיבלה ה-Q4 אי-טרון את הציון המרבי של חמישה כוכבי בטיחות.
מפרט טכני
ה-Q4 אי טרון כוללת שלושה סוגי מנועים עם שמות שונים.
אאודי Q4 אי טרון ספורטבק
גרסה בעלת מרכב קרוסאובר קופה הכוללת אותם היצע מנועים. נחשפה יחד עם הגרסה הבסיסית.
אנטון
{{פירושונים|
ראו גם
}}
עונת 1991/1992 בליגת המשנה ההולנדית
עונת 1991/1992 בליגת המשנה ההולנדית הייתה העונה ה-36 של ליגת המשנה ההולנדית, שהיא הליגה ההולנדית השנייה. בסיום עונה זו, קמבור, דן בוס וגו אהד איגלס העפילו לליגה הראשונה.
מבנה
דורדרכט 90 ששיחקה בעונה שעברה בליגה, התאחדה עם סחידם מליגת העל.
פלייאוף העלייה
6 הקבוצות המדורגות העפילו לפלייאוף.
גמר הפלייאוף
בגמר הפלייאוף נפגשו המנצחות בשלב הבתים לצמד משחקים בו המנצחת בסיכום המשחקים העפילה לעונה הבאה בליגת העל
המשחק על הכרטיס השלישי
מפסידת גמר הפלייאוף והקבוצה שסיימה במקום ה-16 בליגת העל נפגשו לצמד משחקים בו המנצחת בסיכום המשחקים קיבלה את הכרטיס לעונה הבאה בליגת העל
פסקוב
היסטוריה
העיר מוזכרת לראשונה ב-903. שמה בא ממקור פינו-אסטוני, או ממקור בלטי. מהעיר פסקוב הגיעה אולגה, אשתו של איגור, הנסיך הראשון של נסיכות קייב. מאותה תקופה החלה פסקוב להתפתח כעיר.
מהמאה ה-10 עד המאה ה-12 הייתה פסקוב חלק מנסיכות קייב. במאה ה-12 צורפה לרפובליקת נובגורוד תוך שמירה על זכויות מיוחדות. ב-1348 אנשי פסקוב החליטו על ממשל עצמי והקימו את רפובליקת פסקוב, שהתקיימה עד 1510, אז צורפה למוסקבה. בין 1581–1582 הושמה העיר במצור על ידי סטפאן באטורי מלך פולין, היא עמדה במצור בכבוד במלחמת ליבוניה.
לאחר 1777 הפכה פסקוב לבירת נמסטניצ'סטבו (נציבות) פסקוב. בפסקוב ויתר הצאר ניקולאי השני על כיסאו לטובת הממשלה הרפובליקנית ב-2 במרץ 1917.
בין 1941 ל-1944 הייתה העיר תחת כיבוש גרמני שהשמיד 94% מהעיר, כולל העיר העתיקה.
הקהילה היהודית
עד מלחמת העולם השנייה התגוררו בפסקוב כ-1,100 יהודים, כשני אחוזים מאוכלוסייתה. פסקוב נפלה בידי הגרמנים ב-9 ביולי 1941. ככל הנראה הצליחו כמחצית תושביה היהודים להימלט ממנה, כאשר רובם נמלטו מזרחה לכיוון רוסיה. היהודים שנותרו בעיר, כ-500 בני אדם, חויבו לשאת טלאי צהוב בצורת מגן דוד. באוגוסט 1941 הוקם גטו בסמוך לעיר פסקוב, גטו אוסווייטי, בו רוכזו יהודי העיר שנותרו, וכן מעל 1000 יהודים תושבי המחוז. הגטו חוסל בינואר-פברואר 1942, כשהוצאו ממנו תושביו ונורו למוות בסמוך לעיר.
ג'ין שארפ
ג'ין שארפ (באנגלית: Gene Sharp; 21 בינואר 1928 - 28 בינואר 2018) היה הוגה דעות אמריקאי שנודע בשל כתביו הרבים בנושאי אי-אלימות ושלטון. כונה "המקיאוולי של האי-אלימות" ו"הקלאוזביץ של תורת הלחימה הלא-אלימה".
שארפ היה גם פרופסור למדע המדינה והמייסד של "מכון אלברט איינשטיין", ארגון ללא כוונת רווח שחוקר ומקדם את השימוש בפעולות לא-אלימות במטרה לקדם את הדמוקרטיה במדינות העולם. ב-2012 זכה בפרס הקיום הנכון.
התאוריה של שארפ על התנגדות לא-אלימה
ספרו הנודע ביותר של שארפ, "הפוליטיקה של פעולה בלתי-אלימה" (1973), מספק ניתוח פוליטי מעשי לפעולות בלתי-אלימות כשיטה להתמודדות עם נקודות כוח בעת קונפליקט.
התובנה המרכזית של שארפ היא שהכוח אינו מונוליטי. כלומר, הוא לא נובע מתכונה פנימית של אלו שנמצאים בשלטון. שארפ גורס שכוח פוליטי, כוחה של כל מדינה - ללא קשר למבנה הארגוני הספציפי - נובע מאזרחיה של המדינה. אמונתו הבסיסית היא שכל מבנה כוח מבוסס על הציות של האזרחים לפקודות של השליטים. לכן, אם האזרחים יפסיקו לציית, למנהיגים לא יהיה יותר כוח.