cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
פופיט
הצעצוע נוצר בשנת 1975 על ידי תיאו ואורה קוסטר, זוג ממציאי צעצועים ומשחקים ישראלי, בעלי המותג "תאורה". אורה קוסטר סיפרה כיצד הציגה לתיאו את צורת המשחק: "ביקשתי מתיאו להרכיב לי מודל עגול מפלסטיק שיכלול שדה של שדיים שיעמדו יפה, ושאפשר יהיה ללחוץ עליהם בקלות מצד לצד. תיאו עשה בדיוק מה שביקשתי, שדיים עם פטמות נפלאות, אבל החומרים אז היו נוקשים והלחיצה לא הייתה נעימה". רק בשנת 2012 נמצא יצרן שהסכים לייצר ולהפיץ את הצעצוע - חברת FoxMind ממונטריאול שבקנדה, שבשליטת הישראלי לשעבר דוד קפון. החברה יצרה וריאציות אחדות של האב טיפוס, והחלה להפיץ גרסה עגולה מסיליקון נעים למגע, ששווקה כווריאציה של נים בשם "אחרון מפסיד" (Last Mouse Lost). בשנת 2014 נוצרה גרסה נוספת, מרובעת, שנמכרה בשם. בשנת 2019 יצרה החברה שותפות עם חברת Buffalo Toys, וזו השיגה חוזה הפצה בלעדי עם רשת הקמעונאות האמריקאית טארגט, שבה נמכר הצעצוע בשם "" וזכה לפופולריות. היצרנים פרסמו את הצעצוע ברשתות החברתיות, והוא זכה לפופולריות רבה לאחר פרסום סרטון ויראלי ברשת טיקטוק שבו גייטליין, קופה מסוג קפוצ'ין, משחקת בצעצוע.
הצעצוע נמכר במאות מיליוני עותקים, מרביתם חיקויים מתוצרת סין ויצרנים נוספים במזרח הרחוק.
קרב באש-אפאראן
קרב באש אפאראן (בארמנית: Բաշ Աբարանի ճակատամարտ - באש אפאראן צ'ַקטַמַראט, בהיגוי ארמני מערבי באש אבאראן, בטורקית: Baş-Abaran Muharebesi) היה קרב, חלק מהמערכה בקווקז במלחמת העולם הראשונה שהתנהל ב-23 - 29 במאי 1918 בקרבת היישוב באש אפאראן, בימינו אפאראן בארמניה בין הצבא העות'מאני לכוחות הסדירים הארמנים. במהלך הקרב נהדפו הטורקים צפונה מבאש-אפאראן. ניצחונות הארמנים בקרבות סרדראפאט, קאראקיליסה ובאש אפאראן עצרו את הפלישה העות'מאנית לארמניה המזרחית וסללו את הדרך להקמת הרפובליקה הדמוקרטית הארמנית קצרת הימים.
במהלך הקרבות בסרדראפאט החליטה המפקדה הטורקית לשלוח לבאש-אפאראן את הדיוויזיה ה-9 בפיקודו של אסד פאשה (במסגרת הארמייה השלישית העות'מאנית בראשות הגנרל והיפ פאשה) על מנת להתקיף את העיר ירוואן מצפון וליפול בעורף הכוחות הארמנים שיצאו למתקפת נגד על בצבא הטורקי בארמביר (סרדראפאט). על מנת לשבש תוכניות אלה האיצה המפקדה הארמנית מחזית סרדראפאט אל כיוון נפת באש-אפאראן כוח של 6000 לוחמים בפיקודו של דרסטמאט קאנאיאן (דרו).
ב-17–21 במאי 1918, באווירת האימה שנוצרה מהציפייה להתקרבות הפולשים העות'מאנים, לפי הוראתו של ארם מנוקיאן, נציג המועצה הלאומית הארמנית בירוואן, ארסן טר-פוגוסיאן, סרדק ג'לליאן והכומר אובאנס טר-מינסיאן, גויסו ואומנו האיכרים המקומיים להגנה עצמית. ב-21 במאי 1918 10,000 חיילים עו'תמאנים בפיקודם של אסד פאשה וכזים פאשה, מלווים במיליציות כורדיות מוסלמיות ואחרות (3000 אנשים) תקפו בכיוון ירוואן. ביומיים וחצי הראשונים הם נתקלו בבאש אפאראן בהתנגדות יעילה של המקומיים. ב-22 במאי טר-פוגוסיאן הכין לחיילי האויב מארב מוצלח בגשר על יד הכפר מיראק. בינתיים הגיע לאזור הכוח הצבאי הסדיר של דרו. אחד משלושת המרכיבים של המתקפה העות'מאנית, הרגימנט 3 של הדיוויזיה הקווקזית 11 ירד מכיוון חמאמלו (ספיטאק של ימינו). בקניון באש-אפאראן, כשלוש שעות הליכה מירוואן, הוא פגש כוח ארמני נוסף של 1000 רובאים תחת פיקודו של מובסס סיליקיאן. אחרי שלושה ימי קרבות קשים, ב-25 במאי יצאו הארמנים בפיקודו של דרו, ובתמיכת סיליקיאן, למתקפת-נגד. ב-29 במאי נסוגו העות'מאנים צפונה אל חמאמלו. החיילים הארמנים קיבלו סיוע חשוב גם מאנשי מיליציה של כורדים יזידים בפיקודו של ג'נגיר-אגא.
רדיו מכאן
רדיו מַכַּאן (בערבית: راديو مكان) היא תחנת רדיו ישראלית, השייכת לתאגיד השידור הישראלי. תחנה זו משדרת בערבית ועוסקת בחדשות ובתרבות. והיא החליפה את קול ישראל בערבית. שידורי התחנה החלו ב-15 במאי 2017. שידורי התחנה מושמעים מדי יום גם בערוץ מַכַּאן 33 בטלוויזיה, בשעות בהן הערוץ לא משדר.
אולפני התחנה נמצאים בבניין תאגיד השידור בירושלים, ובמרתף של מגדל הנביאים בחיפה.
פירוש המילה "מַכַּאן" הוא "מקום" בערבית.
רייכל - פסנתר - שירים (סיבוב הופעות)
רייכל - פסנתר - שירים הוא סיבוב הופעות של המוזיקאי הישראלי עידן רייכל, אשר נתמך על אלבומו היד החמה שיצא לאור ב-2015. סיבוב ההופעות כלל את שירי האלבום, לצד שירים נוספים של רייכל בגרסאות פסנתר. המופע הראשון בסיבוב ההופעות עלה לראשונה בזאפה ב-22 בנובמבר 2015. סיבוב ההופעות כלל מאות הופעות באזורים שונים בעולם, בהם ישראל, אירופה, ארצות הברית ודרום אמריקה.
רקע
בשנת 2015 הוציא רייכל את אלבום הסולו הראשון שלו, "היד החמה", בו נכתבו, הולחנו, הופקו ובוצעו כל השירים על ידי רייכל עצמו, למעט השיר "געגוע" שבוצע על ידי דנה צלח. האלבום הגיע עוד לפני יציאתו למעמד זהב על מכירת 20,000 עותקים במכירה מוקדמת ולאחר מכן אף למעמד פלטינה. כמו כן, הגיע האלבום למקום השלישי במצעד אלבומי העולם של הבילבורד. על סיבוב ההופעות נודע לראשונה ב-15 באוקטובר 2015 בעמוד האינסטגרם של רייכל, כחודש לפני צאת האלבום "היד החמה".
יוליוס יעקובי
יוליוס יעקובי (1891 – 1950) היה רופא עיניים, ביישוב בימי המנדט הבריטי, פיתח ולימד בבית החולים הדסה (תל אביב) שיטות ניתוח שלא היו ידועות בארץ ישראל, המציא מחט מיוחדת הקרויה על שמו, לניתוח "טוטי" (ליצירת צינור לניקוז הדמעות מהעין לאף).
קורות חיים
הלל יוליוס יעקבי, (julius jacoby) בן צבי הרמן, נולד בפרוסיה בסביבה יהודית מתבוללת, סיים את לימודי הרפואה בקניגסברג ( Königsberg) בשנת 1919. יעקובי עבד באינסטרבורג שבפרוסיה ובהמשך השתלם בבית החולים האוניברסטאי בקניגסברג (גרמניה) והתמחה בכירורגיה של העין ובשיטות טיפול למחלת הגרענת.
ב-מלחמת העולם הראשונה השתתף כקצין רפואה קרבי.
עלה ארצה בשנת 1935 עם אשתו קיידה, והתיישב בתל אביב. התגורר ברחוב בן-יהודה. עבד בבית החולים הדסה במחלקת העיניים בהנהלתו של הד"ר אפרים סיני.
בנוסף לעבודתו בהדסה ניהל מרפאת עיניים ביפו ועבד במרפאת עיניים לחולים מעוטי יכולת ברחוב שינקין.
מנהלו הד"ר סיני העיד : "נוכחתי שהוא רופא מעולה, בעל ידע, ניסיון ותכונות אופי נעלות".
מתלמידיו ותלמידותיו : ד"ר סבינה ליבלינג.
יעקבי היה פעיל בארגון הרופאים של ההגנה, אשתו עסקה בעבודות למען החיילים, ובניו צבי ובנימין בשירות לאומי..
בשנת 1950 נפטר בביתו, כנראה מהתקף לב. נטמן ב-5 בפברואר 1950 בבית העלמין קריית שאול.
פסלטר רמסי
פסלטר רמסי או פסלטר רמזי (באנגלית: Ramsey Psalter) הוא כתב יד מאויר, של ספר תהילים שנכתב במאה ה-10. כתב היד הוא ספר תפילה נוצרי מסוג פסלטר המכיל את כל ספר התהילים, וכן תפילות נוספות. כתב היד נכתב, ככל הנראה, בין השנים 980 - 1000.
על פי סיגנונו, כתב היד נכתב בוינצ'סטר שבאנגליה וככל הנראה הוזמן על ידי מנזר רמסי - מנזר בנדיקטיני בעיר רמסי (ייתכן שעבור ראש המנזר אוסוולד מווסטר), וזאת מאחר שההקדשה של כתב היד היא לבנדיקטוס הקדוש, ובמהלך המאה העשירית מסדר רמסי היה המסדר היחיד באנגליה המוקדש לקדוש נוצרי זה.
האיורים בכתב היד הושפעו מאיורים אירופאים של התקופה, ובעיקר מסגנון האיורים המופיע בפסלטר אוטרכט, עם שימוש רב בשריגים שהיו נפוצים בעיטורים באותה תקופה. בכתב היד האותיות הראשונות של הפרקים מעוטרות, נוהג המופיע לראשונה בשפה האנגלית בפסלטר זה.
כתב היד היווה מקור השראה לאדוארד ג'ונסטון לעיצוב הקליגרפיה המודרנית של השפה האנגלית.
קרב בוצ'ה
קרב בוצ'ה היה קרב כחלק מהמתקפה על קייב במהלך הפלישה הרוסית לאוקראינה על השליטה בעיר בוצ'ה. בקרב נלחמו הכוחות המזוינים של רוסיה מול צבא היבשה האוקראיני. הקרב נמשך מ-27 בפברואר ועד 31 במרץ 2022 והסתיים בכיבוש העיר על ידי רוסיה. הקרב היה חלק מטקטיקה גדולה יותר במטרה לכתר את קייב, עיר הבירה של אוקראינה. בוצ'ה הייתה בין המקומות שמינהל המדינה של מחוז קייב כינה כמקומות המסוכנים ביותר במחוז. במהלך הקרב התרחש טבח בוצ'ה.
פברואר
ב-27 בפברואר התקדמו כוחות קרקע רוסים לתוך בוצ'ה. הכוח הרוסי הורכב מצנחנים, טנקים, יחידות הנדסה צבאיות ומילואים מהארמייה המשולבת ה-36. לכוח הרוסי צורפו גם יחידת התגובה המהירה המיוחדת (SOBR), היחידה הניידת למטרות מיוחדות (OMON) ושני כוחות משטרה מיוחדים במסגרת המשמר הלאומי של רוסיה. ארטילריה רוסית הפציצה את העיר וגרמה נזק למספר מבנים ותשתיות. חלק מהתושבים איבדו גישה למים, גז וחשמל עקב ההפגזה.
כמה גורמים בכוח הרוסי הצליחו לפרוץ דרך בוצ'ה והתקדמו לעבר העיר השכנה אירפין. יחידת שריון רוסית תועדה תוקפת אנדרטה לזכר המלחמה באפגניסטן בבוצ'ה; האנדרטה מעוצבת כמו נגמ"ש. אנדריי צפלינקו, עיתונאי אוקראיני, דיווח מאוחר יותר כי כוחות רוסים תקפו רכב אזרחי, הרגו אדם ופצעו אחר.
כוחות אוקראינים השתמשו בהתקפות ברקטות וארטילריה ובתקיפות אוויריות כדי לעצור את ההתקדמות הרוסית בבוצ'ה. שירות התקשורת המיוחד של אוקראינה דיווח כי ארטילריה אוקראינית הפגיזה שיירה של כלי רכב משוריינים רוסיים, כאשר ממשלת אוקראינה טוענת כי למעלה מ-100 יחידות של ציוד רוסי הושמדו. כוחות אוקראינים הרסו גם גשר המחבר בין בוצ'ה לאירפין, הרגו קצין OMON ומנעו מכוחות רוסים להתקדם לאירפין.
אולקסי ארסטוביץ', פקיד אוקראיני, טען שכמה מתושבי בוצ'ה החלו להילחם בכוחות הרוסיים, והשליכו בקבוקי תבערה לעבר כלי רכב וחיילים רוסיים. אנטון הרשצ'נקו, פקיד אוקראיני אחר, הצהיר כי התושבים תקפו טור של כלי רכב משוריינים רוסיים, והציתו לפחות רכב אחד.
מאוחר יותר, ב-27 בפברואר, הזהירו השלטונות האוקראיניים את תושבי בוצ'ה לא לעלות על אוטובוסים שמתפנים אל מחוץ לעיר, שכן פקידים אוקראינים לא יזמו כל הליכי פינוי. גורמים רשמיים אוקראינים טענו שזה חלק מתוכנית של כוחות רוסים, לפיה הרוסים ישתמשו באזרחים כמגנים אנושיים על ידי מעקב אחר האוטובוסים, כדי להגיע לקייב.
ב-28 בפברואר 2022, כוחות אוקראינים השמידו טור משוריין רוסי בבוצ'ה. אנטולי פדורו, ראש עיריית בוצ'ה, פרסם סרטון המראה כלי רכב רוסיים רועמים; פדורוק טען כי האוקראינים לא ספגו נפגעים מההתכתשות.
מרץ
ב-1 במרץ, תמונות של ציוד רוסי הרוס ונטוש החלו להתפרסם בכלי התקשורת האוקראינים, כאשר חלקם תיארו את בוצ'ה כבית קברות לציוד הרוסי ההרוס.
ב-2 במרץ 2022, ממשלת אוקראינה החלה לשלוח סיוע הומניטרי לעבר בוצ'ה. למחרת הודיע מינהל המדינה של מחוז קייב על פינוי אזרחים בבוצ'ה ובאירפין. דווח על יותר מ-1,500 נשים וילדים שפונו ברכבת, בעוד ש-250 פונו באוטובוסים. עם זאת, פקידים אוקראינים דיווחו כי הפינויים היו מסובכים מכיוון שכמה פסי רכבת נהרסו במהלך קרבות.
ב-4 במרץ 2022, פדורוק אישר שהעיר נותרה בשליטה אוקראינית, אף על פי שכוחות רוסים שיגרו התקפות ללא הרף. כוחות רוסים הרגו שלושה אזרחים אוקראינים לא חמושים שזה עתה העבירו מזון לכלבים לבית מחסה לכלבים והיו בדרכם חזרה הביתה במכונית.
ב-6 במרץ 2022, רוסיה הגבירה את ההפגזה שלה על העיר, וכתוצאה מכך נפגעו כמה אזרחים. מועצת העיר בוצ'ה דיווחה כי אזרחים תופסים מחסה במרתפים, וכי העיר לא הצליחה לקבל סיוע הומניטרי בשל ההפצצה המתמדת. רדיו סבובודה דיווח כי בעיר הכבושה נגמרת האספקה וכי חיילים רוסים הורגים אזרחים. למחרת, כוחות רוסים פרסו שלוש יחידות שריון בבוצ'ה, כהכנה להתקדמות לעבר אירפין. מאוחר יותר, וולודימיר קרפליוק, ראש עיריית אירפין לשעבר, הצהיר כי הכוחות הרוסיים הרסו את המכון לחקר פלסטיק וסיבים זכוכית בבוצ'ה, ושחררו אדי אצטון וכימיקלים אחרים.
ב-8 במרץ 2022 הצהיר פדורוק כי הכוחות האוקראינים עדיין נלחמים בבוצ'ה והצליחו להחזיר לעצמם את השטח. עם זאת, הוא גם הצהיר כי הכוחות הרוסיים החזיקו בשליטה על כל הכבישים הראשיים בעיר, הגבירו את ההפגזות, ולא יאפשרו לתושבי בוצ'ה לעזוב את בתיהם. מאוחר יותר, הכובשים הרוסים אפשרו לאזרחים לצאת החוצה לפרק זמן מוגבל על מנת להוציא גופות ולספק מזון. עם זאת, בעיר עדיין לא היה חשמל, שכן כוחות רוסים החזיקו בכל תחנות החשמל.
ב-9 במרץ 2022, כוחות אוקראינים ערכו פינוי רחב היקף ברחבי מחוז קייב, כולל בבוצ'ה. עד 20,000 אזרחים פונו במחוז קייב. מנהלת מחוז קייב תיארה את המצב בבוצ'ה כמתוח בתוך הלחימה והפינוי.
ב-12 במרץ 2022 הודיעה מועצת העיר בוצ'ה כי הכוחות הרוסיים כבשו את העיר במלואה. המועצה הצהירה כי הכוח הרוסי לא יאפשר לתושבים לצאת מבתיהם ולעיתים יורה על אזרחים. למרות ההשתלטות, כמה אזרחים הצליחו להימלט מהעיר בהצלחה בשיירה של 20 אוטובוסים.
שליטה רוסית בבוצ'ה
עד 15 במרץ, החלו כוחות רוסים לכבוש את בניין העירייה ולכדו עובדים בבניין. העובדים שוחררו למחרת. בינתיים, אתר האינטרנט האוקראיני "אובוזרבאטל" פרסמה סרטון המראה כלי רכב משוריינים רוסים נטושים שחונים בחניות ובמוסכים למגורים.
ב-16 במרץ, לפי הצבא האוקראיני, כוחותיו פתחו במתקפת נגד באזורים שבשליטת רוסיה ברחבי קייב, כולל בבוצ'ה.
ב-22 במרץ, ראש המינהל הצבאי האזורי של קייב, אולכסנדר פבליוק, הצהיר כי בוצ'ה והוסטומל היו בשליטת הצבא הרוסי וכי לא ניתן היה לנקוט שם פעולות התקפיות אוקראיניות באותה עת. המשימה העיקרית של הצבא האוקראיני הייתה למנוע מכוחות רוסים לחצות את נהר אירפין.
טענות לביצוע פשעי מלחמה בעיר
ב-2 באפריל פורסמו ברשתות החברתיות, צילומי וידאו ראשוניים לאחר הנסיגה הרוסית, המציגים המוני אזרחים פצועים או הרוגים. לדברי ראש עיריית בוצ'ה, אנטולי פדורוק, "מאות חיילים רוסים" היו גם הם בין הגופות שנמצאו באזור. לאחר מכן, התגלו עדויות נוספות לפשעי מלחמה שביצעו כוחות רוסיים בזמן שכבשו את האזור. לפי "הטיימס" וה"וושינגטון פוסט", שמונה עשרה גופות מרוטשות של גברים, נשים וילדים שנרצחו נמצאו במרתף. נראה כי הצילומים שפורסמו על ידי הצבא האוקראיני מציגים תא עינויים במרתף, עם גופות ואוזניים חתוכות ושיניים שנשלפו החוצה. גופות של אזרחים הרוגים אחרים הושארו בכביש. בין ההרוגים זוהתה גופתה של אולגה סוחנקו, שהייתה ראש הכפר "מוטיז'ין" (הסמוך לבוצ'ה), בעלה ובנה, שנעצרו על ידי הכוחות הרוסים מספר ימים לפני כן.
נכון ל-3 באפריל 2022, ה-BBC חשף כי לפחות 20 גופות נמצאו ברחובות בוצ'ה על ידי עיתונאים, עם עדויות גוברות להרג אזרחים. ראש עיריית בוצ'ה, אנטולי פדורוק, אמר שלפחות 280 אנשים מהעיר נקברו בקברי אחים. תושבים מקומיים נאלצו לקבור עוד 57 גופות בקבר אחים אחר.
עודד רכבי
עודד רכבי (נולד ב-1980) הוא חוקר ישראלי ופרופסור מן המניין במחלקה לנוירוביולוגיה ובית הספר למדעי המוח שבאוניברסיטת תל אביב.
ביוגרפיה
רכבי הוא בנו של גדעון רכבי מנהל המרכז לחקר הסרטן בבית החולים שיבא בתל השומר, פרופסור להמטולוגיה באוניברסיטת תל אביב וזוכה פרס ישראל ובנה של קרן רכבי, רופאה ומנהלת מרפאה.
רכבי למד לתואר ראשון במדעי המוח באוניברסיטת תל אביב והמשיך למסלול ישיר לדוקטורט בנוירוביולוגיה בהנחיית פרופ' יואל קלוג. את עבודת הפוסט דוקטורט שלו ביצע באוניברסיטת קולומביה בניו יורק והיום הוא פרופסור מן המניין במחלקה למדעי המוח באוניברסיטת תל אביב, בה הקים מעבדה למחקר בתחום. בעבודתו המרכזית, חושף רכבי מנגנוני הורשה חדשים בתולעי C.elegans ללא שינויים בקוד ה-DNA. והוא מוכיח כי מידע שהורים לומדים יכול לעבור בתורשה לצאצאים. מחקריו יכולים לסייע בהבנת התורשה של תכונות ומחלות מורכבות בבני אדם. רכבי גם סייע בחקר המגילות הגנוזות באמצעות בחינה של ה-DNA העתיק שאצור בעור שעליו נכתבו, כדי ללמוד עוד על ההיסטוריה של סוף בית שני.
רכבי וצוותו חקרו גם את הבסיס הנוירולוגי לאי-רציונליות ומצאו חוק פשוט, שמאפשר לשנות את מערכת העצבים של תולעים, כך שיהיו יותר או פחות רציונליות. בתחום אחר לחלוטין, קבוצתו של רכבי הינדסה גנטית טפילים והפכה אותם למכונות של הפרשת חלבונים, על מנת לאפשר תיקון של מחלות גנטיות במערכת העצבים.
ברגשוראן
ברגשוראן (בהונגרית: Beregsurány) הוא כפר במחוז סבולץ'-סטמאר-ברג שבצפון מזרח הונגריה.
יהודי ברגשוראן
בשנת 1938 לאחר פרסום החוקים שנועדו להגביל את היהודים בתחומי הכלכלה והחברה, נעצרו כל יהודי המקום בבית אחד למשך עשרה ימים באשמת בגידה במדינה, והופקעו מידיהם הרישיונות להחזקת בית מרזח ולמכירת מצרכים חיוניים.
בשנת 1941 גורשו כל היהודים שהיה ספק לגבי אזרחותם ההונגרית.
ב-20 באפריל 1944, אחרי כניסת הגרמנים להונגריה, הוחרמו התכשיטים והכסף המזומן שבידי יהודי הכפר. למחרת היום הועברו לבית חרושת ללבני-בניין בברהובה. ב-20 במאי הובלו למחנה ההשמדה אושוויץ.
בריוני אומגה
בריוני אומגה הם משפחה של הדרונים תת-אטומים (בריונים) המיוצגים על ידי הסמל Ω (האות אומגה ביוונית). בריוני אומגה יכולים להיות בעלי מטען נייטרלי או בעלי מטען יסודי +2, +1 או −1. בריונים אלה הם בריונים שלא מכילים קווארקים למעלה או למטה כלל. בריוני אומגה המכילים קווארקים עליונים לא צפויים להימצא לפי המודל הסטנדרטי, הסיבה לכך היא שהמודל הסטנדרטי צופה כי אורך החיים הממוצע של הקווארקים העליונים יהיה בערך 5x10⁻²⁵ שניות, כמות זמן זו קטנה בהרבה מכמות הזמן הדרושה לאינטראקציות החזקות, ולכן קווארקים אלה לא יצרו הדרונים בכלל ובריוני אומגה בפרט. בריון האומגה הראשון שנצפה היה ⁻Ω, אשר עשוי משלושה הקווארקים מוזרים, בשנת 1964. הגילוי היה ניצחון גדול במחקר תהליכי הקווארק, מכיוון שהוא נמצא רק לאחר שקיומו, המסתו והתפרקו, שוערו בשנת 1961 על ידי הפיזיקאי האמריקאי מארי גל-מאן, ובאופן בלתי תלוי, על ידי הפיזיקאי הישראלי יובל נאמן. חוץ מה⁻Ω, חלקיק אומגה מוקסם (Ωºc) התגלה, בו קווארק מוזר אחד הוחלף על ידי קווארק קסם. ה⁻Ω מתפרק רק באמצעות האינטראקציה החלשה ולכן יש אורך חיים ארוך יחסית. מאחר שבבריוני אומגה אין קוורקי מעלה או מטה, לכולם יש איזוספין 0.
אסמא מוחמד עבדאללה
אסמא מוחמד עבדאללה (בערבית: أسماء محمد عبدالله, תעתיק מדויק: אסמאא' מחמד עבדאללה, נולדה ב-1946) היא פוליטיקאית ודיפלומטית סודאנית. היא כיהנה כשרת החוץ בממשלת ארצה, האישה הראשונה בתפקיד זה.
ביוגרפיה
עבדאללה נולדה בעיר ח'רטום. בשנת 1971 סיימה את לימודיה בכלכלה ובמדע המדינה באוניברסיטת חרטום. היא למדה גם באוניברסיטת סירקיוז שבארצות הברית.
עבדאללה עבדה כדיפלומטית במשרד החוץ של סודאן, אחת משלוש הנשים הראשונות שהועסקו בו.
ב-1989, לאחר ההפיכה שבה עלה לשלטון עומר אל-בשיר, נאלצה לעזוב את עבודתה ונרדפה על ידי השלטון החדש. היא יצאה לגלות במרוקו ושם עבדה כיועצת לארגונים בינלאומיים, לרבות הארגון האסלאמי העולמי לחינוך, מדע ותרבות (ICESCO).
במהלך המחאות בסודאן (2018–2019) פעלה עבדאללה במסגרת כוחות החופש והשינוי, מסגרת של ארגוני אופוזיציה למשטרו של אל-בשיר.
ב-2019 בחר ראש הממשלה הסודאני החדש עבדאללה חמדוכ בעבדאללה בהמלצת הארגון שבו פעלה לשמש כשרת החוץ בממשלתו החדשה, שקמה במסגרת תהליך הדמוקרטיזציה של סודאן. היא כיהנה בתפקיד מספטמבר 2019 ועד יולי 2020.
שגרירות ישראל בטהראן
שגרירות ישראל בטהראן הייתה הנציגות הדיפלומטית של מדינת ישראל בטהראן, איראן, וטיפלה ביחסי איראן–ישראל. השגרירות הוקמה באופן רשמי ב-1964 (אם כי פעלה דה פקטו שנים רבות לפני כן) אך נסגרה ב-1979 בתחילת המהפכה האיראנית.
כיום בניין השגרירות משמש את הרשות הפלסטינית כשגרירות הפלסטינית באיראן, ושם הרחוב בו שוכנת השגרירות אף שונה ל"רחוב פלסטין".
היסטוריה
בתקופת שלטונו של מוחמד רזא שאה פהלווי הפכה איראן למדינה המוסלמית השנייה אחרי טורקיה שהכירה בישראל בפועל. לישראל הייתה משלחת קבועה בטהראן, ששימשה כשגרירות דה פקטו, וב-1964 היא שודרגה לשגרירות דה יורה.
חילוץ הישראלים מאיראן
המצב באיראן התדרדר במהלך שנת 1978, ולקראת סוף השנה הוחל בפינוי משפחות הישראלים באיראן. ב-16 בינואר 1979 עזב השאה מוחמד רזא פהלווי את איראן בעקבות מהומות קשות וממושכות שהתחוללו בה, וב-11 בפברואר הוכרזה באיראן המדינה האסלאמית החדשה.
ב-11 בפברואר שהו בשגרירות ישראל בטהראן רק אנשי ביטחון. באותו בוקר נעלם הכוח הצבאי האיראני ששמר על השגרירות.
באותה עת החל המון שמנה כ-20 אלף איש להסתער על בניין שגרירות ישראל. בראש ההמון עמדו מחבלים פלסטינים. קצין הביטחון של השגרירות ואנשיו הצליחו לברוח מן הבניין בטרם השתלט עליו ההמון.
עוד באותו היום, במעמד ראש הממשלה, שר החוץ וחבר "מועצת המהפכה המוסלמית", הניף יאסר ערפאת את הדגל הפלסטיני על בניין השגרירות הישראלית בטהראן, והשלטונות האיראניים החדשים העבירו להם באופן סמלי את המפתחות למקום. בכך הפכה השגרירות הישראלית לשגרירות הפלסטינית באיראן.
ב-18 בפברואר 1979 נמלטו שגריר ישראל, יוסף הרמלין, וצוות השגרירות מהמדינה.
ג'ינה גרוסו
'''ג'ינה מ. גרוסו (באנגלית:  Gina M. Grosso''') היא קצינה בדימוס בדרגת לוטננט גנרל, בתפקידה האחרון שירתה כראש אגף כוח אדם במטה חיל האוויר של ארצות הברית. היא האישה הראשונה שכיהנה בתפקיד זה.
ביוגרפיה
גרוסו היא בתם של גרי וקמיל גרוסו. אמה היא אחות במקצועה, ואביה שירת כטייס C-47 במלחמת העולם השנייה והשתחרר בדרגת לוטננט קולונל. נשואה לבריאן אוקונור ששירת כטייס C-17 גלובמאסטר והשתחרר בדרגת קולונל.
היא בעלת תואר ראשון בהצטיינות במתמטיקה שימושית והנדסת תעשייה וניהול מאוניברסיטת קרנגי מלון, בעלת תואר שני במנהל עסקים ממכללת ויליאם ומרי, בוגרת המכללה לפיקוד ומטה של חיל האוויר ובעלת תואר שני בלימודי ביטחון לאומי ואסטרטגיה מהמכללה לפיקוד ומטה של הצי.
התגייסה לחיל האוויר במסגרת תוכנית הכשרת קציני המילואים של החיל. החלה את שירותה כמנתחת מערכות בבסיס נליס שבנבדה ובהמשך שירותה ביצעה תפקידים בתחום כוח האדם בפיקוד הטקטי ובפיקוד הקרב ובמטה חיל האוויר.
בשנים 1999–2001 פיקדה על טייסת התמיכה 51 בבסיס אוסאן שבקוריאה הדרומית. בשנים 2001–2003 שירתה במחלקת ההגנה של ארצות הברית, כעוזרת לענייני כוח אדם וכעוזרת הצבאית של תת-מזכיר מחלקת ההגנה. ביולי 2004 מונתה למפקדת להק האימונים 737, האחראי על הכשרת הטירונים בחיל האוויר. בשנים 2006–2007 שירתה כראש אגף כוח אדם במטה כוחות חיל האוויר בפיקוד האוקיינוס השקט של ארצות הברית. במרץ 2009 מונתה למפקדת כנף בסיס האוויר 87 ומפקדת הבסיס המשותף מגוויר-דיקס-לייק-הרסט בניו ג'רזי. לקראת סיום תפקידה קודמה לדרגת בריגדיר גנרל. בשנים 2011–2014 שירתה כקצינת כוח אדם במחלקת ההגנה. בפברואר 2014 מונתה לראש תחום מניעה וטיפול בהטרדות מיניות בחיל האוויר.
בנובמבר 2015 קודמה לדרגת לוטננט גנרל ומונתה לראש אגף כוח אדם במטה חיל האוויר. היא שירתה בתפקיד עד ספטמבר 2018.
ענבל דרור
ענבל דרור (לשעבר ענבל קליין) (נולדה ב- 2 באפריל 1977) היא סופרת, עיתונאית, עורכת ומומחית מדיה חברתית ישראלית.
רקע
דרור נולדה בהרצליה בשם ענבל ביטרמן, גדלה בבאר שבע והיא בוגרת תיכון התיכון הישראלי למדעים ולאמנויות בירושלים.
קריירה
במקביל לעבודתה בעל השולחן פרסמה דרור בין השנים 2002 ל-2004 טור שבועי בערוץ האוכל של האתר ynet תחת שם העט איילת בן יוסף. בטור פרסמה דרור בין השאר מתכונים שאוגדו בשנת 2007 לספר הבישול "גג חמישים שקל" שיצא בהוצאת ידיעות אחרונות.
ב-2004 החלה דרור לכתוב במגזין G של עיתון גלובס, וב-2006 הייתה מעורבת בהקמת מגזין המסעדנות Zed בו שימשה כעורכת ראשית, והמשיכה בתפקידה גם לאחר שהמגזין נמכר לקבוצת zap group ששינתה את שמו ל-Rest.
בין השנים 2007 ל-2010 ערכה דרור את מדור האוכל של שבועון Time Out תל אביב ובמקביל (2006 עד 2011) שימשה כמנהלת התוכן של אתר "בישולים" של חברת אסם.
בשנת 2010 הקימה דרור משרד יחסי ציבור בשם "קליין תקשורת", שהיה אחד ממשרדי יחסי הציבור הראשונים בישראל שהתמחו בפעילויות יחסי ציבור באמצעות שימוש במדיה החברתית באמצעות שיתוף פעולה עם בלוגרים. בשנת 2013 חברה דרור למיטל גלם-וולק והשתיים הקימו את "פטל תקשורת", משרד יחסי ציבור המתמחה בשימוש במדיה חברתית בתחום המזון.
בשנת 2017 נסגר משרד "פטל תקשורת" ודרור מונתה כמנהלת המדיה החברתית בקבוצת שסטוביץ.
חיים אישיים
דרור מתגוררת בתל אביב ולה שתי בנות.
עיט נצי
עיט נצי (שם מדעי: Spizaetus) הוא סוג של עופות דורסים גדולים ממשפחת הנציים החיים באמריקה הדרומית. העיטים הנציים הם מינים של עיטים המזכירים מעט נצים ויודעים לעוף ולתמרן בתוך יערות הגשם הטרופיים בהם הם חיים. אורכם הממוצע 55-75 ס"מ והם בעלי ציצה על ראשם, כסות נוצות כהה מעט וזנב ארוך.
הם ניזונים מטרף של יונקים קטנים, קופים, עופות שונים, לטאות ונחשים וגם אוכלים נבלות. הם בונים קן בין ענפי העצים ומטילים 2–3 גוזלים רעבתנים.
מינים
בעבר היו בסוג גם המין האפריקני עיט קסיני (Aquila africana) והסוג עיט נצי טרופי (Nisaetus) – שדומה מאוד לסוג אך חי רק בדרום-מזרח אסיה.
Painkiller: Hell & Damnation
Painkiller: Hell & Damnation הוא משחק פעולה מסוגת יריות בגוף ראשון שפותח על ידי The Farm 51 והופץ על ידי Nordic Games, ומשמש גם כרימייק באיכות גבוהה למשחק המקורי משנת 2004 וגם כמשחק המשך. המשחק הופץ ב-31 באוקטובר 2012 למחשב האישי, וב-28 ביוני 2013 לפלייסטיישן 3 ולXbox 360 לאחר עיכוב ממושך. בניגוד למשחק המקורי המשחק הזה לא זכה להצלחה מרובה בביקורות אך מפתחת המשחק ממשיכה לספק לו עדכונים וחבילות הרחבה (DLC) דרך החנויות הווירטואליות.
משחקיות
המשחקיות לא השתנתה הרבה מהמשחק הקודם: השחקן מסתובב עם כלי נשק גדולים וביזאריים, מסתובב בגיהנום ובשאר המחוזות של העולם הבא, ומטרתו להרוג המוני מפלצות, שדים, רוחות ויצורים על טבעיים שהוא פוגש בדרכו. רוב הנשקים מהמשחק הקודם נשארו, והתווסף נשק חדש בשם "לוכד הנשמות": נשק שהירייה הראשית שלו משחררת להבי מסור מסתובבים לעבר האויבים (ובכך מזכיר את הנשק RazorJack / Ripper מUnreal ומUnreal Tournament), והירייה המשנית שלו יכולה לשאוב נשמות שאויבים מתים הותירו על הרצפה, ולאסוף אותם אל השחקן.
בנוסף לכך גם מצב מרובה המשתתפים שופר: את הקמפיין לשחקן יחיד אפשר לסיים עם שחקן נוסף (Co-op), ובנוסף לכך גם התווסף מצב "הישרדות" בו עד 8 שחקנים נמצאים במפה אחת ועליהם להתמודד מול גלים הולכים וגדלים של מפלצות (בדומה למצב הזומבים מסדרת COD ולמשחק Left 4 Dead). פרט לכך שאר מצבי המשחק דוגמת Deathmatch (קרב "כולם על כולם") ו Capture The Flag (תפוס את הדגל) נשארו כפי שהם.
עלילה
לאחר אירועי המשחקים הקודמים (Painkiller ו-Battle out of Hell) בו גיבור הסדרה, דניאל גארנר, נלחם והביס את כוחות האופל בגיהנום ובכור המצרף, הוא מגלה כי הוא עדיין אינו רשאי להתאחד עם אשתו. לפתע מופיע המוות, ומציע לדניאל עסקה חדשה: איחוד מחדש עם אשתו תמורת 7000 נשמות של שדים. המוות נותן לו את נשק "לוכד הנשמות" ודניאל מסכים בלית ברירה, וחוזר שוב פעם אל מדורי הגיהנום וכור המצרף כשהוא מחסל שדים ומתעמת מחדש עם אויביו הוותיקים דוגמת הNecrogiant, היצור מהביצה, ואלאסטור. בדרך הוא פוגש מחדש את איב, שמזהירה אותו מפני הכוונות האמיתיות של המוות, אבל הוא עדיין לא מוכן לסלוח לה על שבגדה בו (בסוף של ההרחבה Battle out of Hell). היא מנסה לשכנע אותו שהמצב לא באמת כפי שהכל נראה - במיוחד בגלל העובדה הפשוטה שדניאל מצליח לאסוף נשמות של שדים כיוון שהוא לא באמת מת.
דניאל בסופו של דבר חוזר אל המוות עם לוכד הנשמות - אך המוות מאוכזב כיוון שדניאל לכד "רק" 6999 נשמות, כשהנשמה האחרונה שנשארה היא נשמתה של איב. המוות דורש מדניאל להשיג עבורו את הנשמה של איב אך הוא מסרב וכתוצאה מכך מתפתח קרב שבסופו של דבר דניאל נלחם ומביס את המוות. עם תבוסתו של המוות נפתח פורטל מסתורי וכשדניאל עובר דרכו הוא מגלה כי הוא לא באמת מת, אלא הוא חי שוכב בבית חולים ונמצא במצב של תרדמת, והמוות בעצם רימה אותו כדי ללכוד אותו בקרב נצחי בכור המצרף. איב מופיעה לאחר מכן ומספרת לו שהכל הנשמות שהוא אסף היו חלק מתוכנית זדונית ביותר שאיפשרה למוות להתאחד עם "אחיו" - פרשי האפוקליפסה - רביעייה שכוללת את מלחמה, מגפה, רעב והמוות בעצמו, ושהם בדרכם לפלוש לכדור הארץ עם צבא השדים כדי לחולל את מלחמת יום הדין. דניאל מרגיש חסר אונים אבל איב אומרת לו שהוא אינו לבד, ובסיום המשחק נצפית דמותו של בליעל (מPainkiller: Overdose).
הרחבות
כמו למשחק הקודם, גם למשחק זה יצאו הרחבות שמופצות בתור "תוכן שניתן להורדה" (DLC - Downloadable Content) בחנויות הווירטואליות (דוגמת סטים ו PlayStation Store). ההרחבות הן: כלל ההרחבות פותחו על ידי המפתחת המקורית של המשחק, The Farm 51, ויצאו לאור על ידי Nordic Games.
אוטומט סופי קוונטי
האוטומט פועל על ידי קבלה של מחרוזת באורך סופי של אותיות \sigma_i מעל אלפבית סופי \Sigma, אשר מקצה לכל מחרוזת \sigma הסתברות Pr(\sigma) המציינת את ההסתברות של האוטומט להיות במצב של קבלה. כלומר, ההסתברות האם האוטומט קיבל או דחה את המחרוזת.
השפות אשר מתקבלות על ידי אוטומטים סופיים קוונטים אינם שפות רגולריות של אוטומט סופי דטרמיניסטי, ואינן השפות הסטוכסטיות המתקבלות על ידי אוטומטים סופיים הסתברותיים. המחקר של שפות קוונטיות נותר תחום פעיל במחקר.
הגדרה לא פורמלית
ישנה דרך פשוטה ואינטואיטיבית להבין מהו אוטומט סופי קוונטי. ראשית, מתחלים בייצוג גרפי של אוטומט סופי דטרמיניסטי (DFA). אוטומט כזה ניתן לייצוג באמצעות גרף מכוון, כאשר המצבים הם הצמתים בגרף, והקשתות (או חיצים) מייצגות מעברים בין מצבים. כל חץ מסומן בסמל קלט אפשרי, כך שבהינתן מצב מסוים וקלט אפשרי, החץ מצביע על המצב הבא. דרך אחת לייצג את הגרף היא באמצעות סט של מטריצות שכנות, כאשר כך מטריצה משויכת לתו אפשרי. במקרה זה, רשימת המצבים של האוטומט הדטרמיניססי כתובה על ידי וקטור עמודה. עבור כל תו מהקלט, מטריצת השכנות תקבע מציינת כיצד כל מצב נתון (שורה בווקטור המצב) יתקדן למצב הבא כאשר מעבר בין מצבים ניתן בכפל מטריצות.
יש צורך במטריצת שכנות נפרדת לכל תו קלט אפשרי, מכיוון שכל סמל קלט יכול לגרום למעבר אחר. הערכים במטריצת הסמיכות חייבים להיות אפסים ואחדים. לכל עמודה במטריצה, רק רשומה אחת בלבד יכולה להיות ללא אפס: זהו הערך המציין את המעבר למצב הבא (הייחודי). באופן דומה, מצב המערכת הוא וקטור עמודות, שבו רק ערך אחד אינו אפס: ערך זה תואם את המצב הנוכחי של המערכת. אנו מציינים את סט האותיות של הקלט כ-\Sigma. עבור כל תו קלט, אנו מציינים את U_\alpha כמטריצת השכנויות המתארת את ההתקדמות של ה-DFA למצבו הבא. הסט מציין באופן מלא את טבלת המעברים של האוטומט. בנוסף נציין את Q כסט כל המצבים האפשריים של ה-DFA. אם ישנם n מצבים ב-Q, אז המטריצה U_\alpha היא בגודל של n \times n. המצב ההתחלתי q_0 \in Q תואם לוקטור עמודה עם הערך אחד בשורה המתאימה ל-q_0. יהי מצב q כללי, אז עבורו יהיה הערך אחד בשורה התואמת ל-q. לכן, ובאופן א-פורמלי, יהיו q_0 ו-q הווקטורים אשר מייצגים את אותם מצבים בהתאמה. לכן, לאחר קריאת התווים מסרט הקלט, המצב אשר מתאר את ה-DFA יינתן על ידי. מעברי המצב ניתנים על ידי כפל מטריצות רגיל (כלומר הכפל את q_0 ב-U_\alpha וכו'); סדר ההכפלה "הפוך" רק מכיוון שאנו עוקבים אחר ההגדרות של אלגברה ליניארית.
התיאור לעיל של ה-DFA, במונחים של אופרטורים ליניאריים ווקטורים, ניתן להכללה על ידי החלפה של וקטור המצבים q בווקטור כללי, ואת המטריצות באופרטורים ליניאריים כלליים. זה למעשה מה שאוטומט סופי קוונטי עושה: הוא מחליף את q באמפליטודה הסתברותית, ואת במטריצות אוניטריות. ישנן הכללות נוספות, הווקטור q יכול להיות הסברות כלשהי על יריעה, סט המטריצות יכול להיות איזומורפיזם מעל היריעה. באופן המתואר ניתן להגדיר אוטומט סופי טופולוגי. אילו נעשה שימוש באיזומורפיזם מעל מרחב הומוגני נוכל להגדיר אוטומט סופי גאומטרי.
לפני המעבר להגדרה הפורמלית של אוטומט סופי קוונטי (QFA), ישנן שתי הכללות נוספות: ההכללה הראשונה היא אוטומט סופי לא דטרמיניסטי (NFA). במקרה זה, הווקטור q מוחלף בוקטור אשר יכול לכלול יותר מרשומה אחת שהיא לא אפס. לכן, הווקטור מתאר את איבר יחיד מקבוצת החזקה של Q, למעשה זוהי פונקציה מציינת על Q. באופן דומה, אוסף מטריצות המעבר מוגדר כך שעבור כל עמודה עשויות להיות מספר רשומות שאינן אפסים. באופן דומה, יש להחליף את פעולות הכפל והחיבור אשר נעשות במהלך הכפלת המטריצות בפעולות בוליאניות של או ו-וגם כך שלמעשה אנו נעבוד עם חוג עם מאפיין של 2.
לפי משפט ידוע עבור כל אוטומט סופי דטרמיניסטי יש אוטומט סופי לא דטרמיניסטי תואם ולהפך. כתוצאה מכך, סט השפות אשר יכולות להתקבל על ידי אוטומטים סופיים דטרמיניסטים וא-דטרמיניסטים הוא זהה - אלו השפות הרגולריות. עם זאת, בהכללה עבור אוטומטים סופיים קוונטים סט השפות אשר יכולות להתקבל על ידי מודלים שונים עשוי להיות שונה. תיאור סט השפות הוא אחת מבעיות המחקר הבולטות בתורת האוטומטיים הקוונטים.
לעומת זאת, ב- QFA, היריעה היא מרחב פרויקטיבי מעל המרוכבים, ומטריצות המעבר הן מטריצות אוניטריות. כל נקודה ב- תואמת לאמפליטודה הסתברותית קוונטית או למצב טהור; ניתן לחשוב על המטריצות האוניטריות כמנהלות את התפתחות הזמן של המערכת (כלומר בתמונת שרדינגר). ההכללה ממצבים טהורים למצבים מעורבים צריכה להיות פשוטה: מצב מעורב הוא בפשטות התפלגות הסתברותית למדידה מעל.
ביהראוגרה
ביהראוגרה (בהונגרית: Biharugra) הוא כפר בנפת שרקד שבמחוז בקש בדרום מזרח הונגריה. עד ל הייתה בו קהילה יהודית קטנה.
כמו יישובים רבים באירופה גם מספר התושבים בביהראוגרה נמצא בירידה. בשנת 1990 חיו בכפר 1,366 תושבים, ובשנת 2021 רק 828 תושבים.
יהודי ביהראוגרה
יהודים ישבו בביהראוגרה במאה ה-19 ובשנת 1944 נרצחו בשואת יהודי הונגריה.
מאיץ ההדרונים הליניארי של CERN
מאיץ ההדרונים הליניארי של CERN (CERN Hadron LINAC) הוא מאיץ חלקיקים ליניארי, שמאיץ אלומות חלקיקים (לרוב הדרונים) ממנוחה, ובכך מהווה את השלב הראשון בהאצת החלקיקים במערך המאיצים של המרכז לחקר פיזיקת החלקיקים CERN ומשמש מקור חלקיקים למאיצים המעגליים הבאים במערך.
מאיץ חלקיקים ליניארי הוא סוג של מאיץ חלקיקים, שמסלול ההאצה שלו ישר, אשר מאיץ יונים או פרוטונים. פעולה זאת נעשית על ידי העברת החלקיקים דרך סדרה של תאים בעלי מתח חשמלי, כך שכאשר חלקיק נכנס לתא במהלך ההאצה שלו מהירותו גדלה. מאחר שהחלקיקים המואצים נעים בקבוצות-קבוצות, והם בעלי מטען חשמלי זהה בסימן, פועלים ביניהם כוחות דחייה חשמליים, ולכן בעזרת מגנטים ארבע-קוטביים מרכזים את קבוצות החלקיקים יחד כך שיעברו כמקשה אחת דרך תאי המאיץ.
Linac 1
המאיץ הקווי הראשון של CERN תוכנן בראשית שנות החמישים במטרה לשמש מקור חלקיקים מואצים לסינכרונטרון פרוטון (PS). התכנית המקורית של מאיץ זה תוכננה על בסיס מאיץ דומה שב- AERE (מכון המחקר לאנרגיה אטומית) אשר באנגליה. האצת אלומות החלקיקים הראשונה שלו התרחשה ב-1958. בשנת 1959 המאיץ כבר פעל במלואו והאיץ לראשונה פרוטונים באנרגיה של 50MeV (מיליון אלקטרון-וולט) כמקור חלקיקים עבור מאיץ הסינכרונטרון פרוטון (PS).
משנה זו החלה התפתחות מהירה ואינטנסיבית ושיפור מתמיד של מאיץ זה. התפתחות זו הגיעה לשיאה בשנת 1978 כאשר ניתן היה להגיע לזרם פרוטון מרבי של 70 mA באורכי פולס של 100μs. משנת 1972 ואילך, המאיץ הליניארי 1 לא העביר את הפרוטונים ישר לפרוטון סינכרונטרון (PS) אלא לפרוטון סינכרונטרון בוסטר (PSB). ה- PSB נבנה כדי לאפשר לאלומות הפרוטונים להגיע לאנרגיות גבוהות יותר כבר לפני כניסתם ל PS.
Linac 1 היה מקור החלקיקים היחידי של פרוטונים למאיצי הסינכרוטרון של CERN עד אשר המאיץ הליניארי 2 Linac2 החליף אותו בשנת 1978. לאחר ש Linac2 החליף את Linac1, Linac1 המשיך לשמש כמתקן בדיקה של יישומים שונים שהתבצעו במקום, כגון בדיקה ויישום של תדר רדיו ריבוע כמאיץ הראשוני, וכך החליף בשנת 1984 את הגנרטור Cockcroft–Walton generator המקורי. יתר על כן, פותחו דרכים ליצירת והאצת חלקיקי α, אטומי -H ודאוטריום. אטומי -H שימשו כמקור חלקיקים ניסוי - טבעת יונים באנרגיה נמוכה - LEAR. החל מסוף 1986 ואילך, Linac1 שימש גם להאצת יוני חמצן וגופרית.
בשנת 1992 הופסקה פעולתו של Linac1.
Linac 2
בשנת 1963 הוחלט לבנות מאיץ ליניארי חדש להחלפת המאיץ Linac1 על מנת לעמוד בקצב ההתקדמות הטכנית של המכונות האחרות במערך המאיצים של CERN. בשנת 1978 החליף Linac2 את Linac1 כמקור העיקרי של אלומות פרוטונים. מאיץ ליניארי 2 (Linac 2) הוא נקודת המוצא לפרוטונים המשמשים בניסויים ב- .CERN
מקור הפרוטון הוא בקבוק גז מימן בקצה אחד של Linac 2. המימן מועבר דרך שדה חשמלי כדי לנתק את האלקטרונים של אטומי המימן ובכך להשאיר רק את הגרעין שלהם, שהוא פרוטונים, שיכנסו למאיץ. כשהם מגיעים לקצה השני, הפרוטונים הגיעו לאנרגיה של 50 MeV ולפי תורת היחסות של איינשטיין מסתם גדלה ב־5%.. לאחר מכן הם נכנסים למגבר Proton Synchrotron Booster, השלב הבא בשרשרת המאיץ ש CERN אשר לוקח אותם לאנרגיה גבוהה יותר.
אלומות הפרוטונים מוקרנות מבקבוק המימן עד 100 מיקרו-שניות לדופק. הפולסים חוזרים שוב ושוב עד לייצור מספיק של פרוטונים.
Linac 3
המאיצים הקווים ב- CERN החליפו תפקידים במהלך השנים. לאחר שנבנה Linac2, Linac1 שימש למסירת יונים לניסויים בסופר פרוטון סינכרונטרון. בקרוב היה לחץ לספק יונים כבדים יותר לחקר פלזמה של קווארקים וגלואונים, ולכן הוקם Linac3 הייעודי. זה התחיל בשנת 1994, וסיפק יונים למאיץ Proton Synchrotron Booster) PSB). כעת הוא מזריק יוני עופרת לטבעת היון הנמוכה, שמכינה אותם להזרקה ל- LHC.
Linac3 משתמש בכ־500 מיליגרם של עופרת לשבועיים של ניתוח. במקור החלקיקים ובזמן ההאצה דרך Linac3, אלקטרונים מורחקים. בסופו של דבר, כל האלקטרונים מוסרים והעופרת הופכת לגרעינים חשופים, שקל יותר להאיץ מאשר יונים שלמים.
Linac3 צפוי להיות בשימוש עד לפחות 2022.
Linac 4
Linac4 הוא מאיץ ליניארי עתידי שכרגע נמצא בהזמנה. ה- Linac4 נועד להגביר יוני מימן שליליים לאנרגיות גבוהות. הוא אמור להפוך למקור האצת הפרוטון עבור ה- LHC בשנים 20–201920. המכונה החדשה כוללת מקור H-ion וארבעה סוגים של מבנה מואץ: החלקיקים מואצים בכמה שלבים, תחילה ל־3 MeV על ידי תדר רדיו ריבועי (RFQ), ואז ל־50 MeV על ידי linacs tube drift) DTLs), לאחר מכן ל־100 MeV על ידי צינורות סחף מצמידים-חלל (CCDTLs), ולבסוף ל־160 MeV על ידי מבני .Pi-mode) PIMS) החומרה של Linac 4 כוללת גם ציוד שנקרא קו מסוק. תפקידו לחתוך את האלומה באותה תדר כמו זו של ה- PS Booster.
היונים מורחקים משני האלקטרונים שלהם במהלך ההזרקה מ- Linac 4 במאיץ הפרוטון סינכרונטרון כדי להשאיר רק פרוטונים. זה מאפשר ליותר חלקיקים להצטבר בסינכרונטרון, מפשט את ההזרקה, מפחית את אובדן האלומה בהזרקה ומעניק קרן מבריקה יותר.
אורך Linac4 הוא 86 מטר ונמצא 12 מטרים מתחת לאדמה. קרניים החלו להיות מיוצרות בשנת 2013 ואנרגיית ציון הדרך של 160 MeV הושגה בשנת 2016, לאחר הזמנת כל המבנים המואצים. במהלך הכיבוי הארוך שתוכנן לשנים 20–2019, הוא יחליף את Linac2, שמאיץ כיום פרוטונים ל־50 MeV. ה- Linac4 הוא מרכיב מרכזי בפרויקט להגדלת הזוהר של ה- LHC בעשור הבא.
ALARP
ALARP (בעברית: נַבְסָ"ל שמשמעותו הנמוך ביותר הַסביר להשגה) הוא עיקרון בניהול סיכונים על פיו מנסים להקטין סיכונים מסוימים ככל שזה מעשי להקטין אותם. המונח הוא ראשי תיבות של As Low As Reasonably Practicable. יש המתארים את אותו עקרון במונח ALARA, שהם ראשי תיבות של: As Low As Reasonably Achievable. המונח הוא מונח בריטי. בארצות הברית ובניו זילנד משתמשים במונח SFAIRP (So Far As Is Reasonably Practicable). מקורו של המונח הוא בחקיקה בריטית משנת 1974 בנושא בטיחות בעבודה ושמירה על בריאות עובדים.
הסבר העיקרון
לאחר קביעת רמות הסיכון מחלקים את הסיכונים כמתואר בתרשים. בחלק העליון נמצא אזור הקרוי Unacceptable Region, כלומר: סיכונים ברמה גבוהה שנדרש לטפל בהם על מנת להקטין אותם או לבטל אותם. בחלק המרכזי נמצא ה-Tolerable Region, הנקרא לפעמים גם: Acceptable Region. בחלק זה נמצאים סיכונים ברמה גבוהה פחות שמוכנים לקבל אותם או לדחות את הטיפול בהם. בחלק התחתון נמצאים סיכונים זניחים או סיכונים ברמה נמוכה, שלא כדאי לטפל בהם. חלק זה נקרא Broadly Acceptable Region.
ALARP אינו אזור בתרשים אלא עיקרון. על פי העיקרון בחלק מהסיכונים מטפלים ככל שזה מעשי, כלומר: כאשר יש מספיק משאבים כספיים ומשאבי כוח אדם וכאשר עלות הטיפול אינה גבוהה מדי. משמעות העיקרון היא שעשוי להיות טיפול מתמשך באותם סיכונים, שיקטין בהדרגה את רמת הסיכון שלהם.
במרבית המקרים מיושם העיקרון בהקשר של סיכונים ב-Tolerable Region. בסיכונים שהם בלתי קבילים בגלל רמתם הגבוהה מטפלים. בסיכונים זניחים או ברמה נמוכה ממילא אין צורך ואין כדאיות לטפל. יש המכנים את ה-Tolerable Region גם בשם ALARP או ALARP Region. למרות החפיפה הגדולה בין Tolerable Region לבין ALARP הם אינם מושגים זהים. בהחלט ייתכנו מצבים שבגלל אילוצים ייושם העיקרון בלית ברירה גם על סיכונים שאינם קבילים.
יהיו גם מקרים בהם יעשה שימוש בעיקרון גם לטיפול בסיכונים בתחום של Broadly Acceptable Region. בדרך כלל זה יקרה במצבים בהם יש עודף משאבים וסיכונים ברמה גבוהה יותר, שניתן לטפל בהם כבר טופלו.
טיפול בסיכון לא בהכרח מונע באופן מלא את התרחשות אירוע סיכון ולא בהכרח מונע את התרחשות התוצאות הלא רצויות של אירוע סיכון. סיכון שיורי (Residual Risk) הוא החלק של הסיכון שלא הצלחנו למנוע באמצעות הטיפול בו. על פי עיקרון ALARP מנסים באופן מתמשך להקטין את הסיכון השיורי, אם זה מעשי לעשות זאת באותו עיתוי.
היסטוריה
מקורו של המונח ALARP הוא בחקיקה בריטית משנת 1974 העוסקת בבטיחות ובבריאות בעבודה. חוק זה נקרא: Health and Safety at Work etc. Act 1974. בהמשך הורחב השימוש במונח בבריטניה גם לניהול סיכונים בהקשרים אחרים. בארצות אחרות אין שימוש בעיקרון זה או שיש שימוש בעקרונות דומים.
הגדרת המושג ALARP בהקשר של החוק מ-1974, מביאה בחשבון את הדברים הבאים:
The Right Combination • Burning the Midnight Oil
The Right Combination • Burning the Midnight Oil הוא האלבום המשותף השביעי של דולי פרטון ופורטר ווגונר, אשר יצא לאור ב-3 בינואר 1972 על ידי חברת התקליטים RCA ויקטור. הסינגל הראשון מתוכו "The Right Combination" הופץ במאי 1971.
ב-4 בינואר 2019 האלבום הופץ בשנית לשירותים הדיגיטליים.
הצלחה מסחרית
האלבום הגיע למקום השישי במצעד אלבומי הקאנטרי ולמקום ה-26 במצעד אלבומי הקאנטרי הקנדיים.
הסינגל הראשון מהאלבום, "The Right Combination" הופץ במאי 1971 והגיע למקום ה-14 במצעד שירי הקאנטרי ולמקום ה-106 במצעד האמריקאי הרשמי. הסינגל השני מהאלבום "Burning the Midnight Oil" הופץ באוקטובר אותה שנה והגיע למקום ה-11 במצעד שירי הקאנטרי ולמקום ה-9 במצעד שירי הקאנטרי הקנדי.
עטרה בן-טובים
עטרה בן-טובים (1 באוקטובר 1940 - 20 באוקטובר 2022) הייתה מוזיקאית בריטית, חלילנית קלאסית ומייסדת תוכנית הקונצרטים לילדים בלונדון.
ביוגרפיה
נולדה בוויילס ב-1 באוקטובר 1940. הוריה היו גלדיס וד"ר צבי בן-טובים, יליד ירושלים, בנו של הסופר זלמן בן-טובים ונכדו של איש העלייה הראשונה יצחק אייזיק בן-טובים.
בגיל 14 בלבד הופיעה כסולנית בקונצרט ברויאל אלברט הול, ששודר בטלוויזיה. לאחר מכן מונתה לחלילנית הראשית של תזמורת הנוער הלאומית.
ב-1975 הקימה את "תזמורת עטרה", קבוצת מוזיקאים ששמה לה למטרה לשפר את חווית ההאזנה של ילדים למוזיקה קלאסית. על יוזמתה זו הוענק לה ב-1980 תואר האצולה "המסדר המצוין ביותר של האימפריה הבריטית – MBE" במעמד "חבר" על ידי מלכת בריטניה. במשך שנות קיומה הופיעה התזמורת בפני קהל הנאמד בכ-3 מיליון איש.
הופיעה בתוכניות טלוויזיה רבות בבריטניה כגון Pebble Mill at One on BBC TV, The John Dunn Show, Start the Week, Kaleidoscope.
בשנות ה-80 המאוחרות, תחנת הרדיו BBC Radio 3 החלה לשדר את התכנית Atarah's Music Box, שעסקה בילדים ובמוזיקה. היא יזמה גם סדרת תוכניות בטלוויזיה בשם Atarah's Music.
ביחד עם המנצח דאגלס בויד פרסמה את הספרים "The Right Instrument for Your Child" ו-"" שעוסקים בהתאמת כלי הנגינה הנכון לתלמידים צעירים. הספרים הם תולדה של מחקר שבו עקבו שני המחברים אחר אלפי תלמידים במשך כ-10 שנים, הצלחותיהם וכשלונותיהם, ובחנו את היחס בין המאפיינים הפיזיים, הרגשיים והאינטלקטואליים של התלמידים לבין הכלים שבהם בחרו לנגן.
בן טובים התגוררה בשנותיה האחרונות בצרפת, שם היא לימדה וערכה סדנאות לחלילנים ולנגני קלרינט צעירים.
דגל יוגוסלביה
דגל יוגוסלביה היה הדגל הלאומי של יוגוסלביה. הדגל שימש את הרפובליקה הפדרלית הסוציאליסטית של יוגוסלביה במהלך קיומה מ-1945 ועד להתפקותה ב-1990.
היסטוריה
הדגל היוגוסלבי הראשון אומץ על ידי ממלכת יוגוסלביה ב-1918, כטריקולור בצבעי הלאומיות הכלל-סלאבית - אדום, כחול ולבן. הצבעים אומצו בועידה הפאן סבלאבית בפראג ב-1848.
במהלך מלחמת העולם השנייה, לאחר כיבוש יוגוסלביה בידי מדינות הציר, הוקם ביוגוסלביה צבא השחרור העממי של יוגוסלביה בפיקוד יוסיפ ברוז טיטו. הצבא הפרטיזני, שלא קיבל את סמכות הממשלה הגולה המונרכית, אימץ ב-1943 דגל בו הוטבע הכוכב האדום הקומוניסטי.
עם הקמת הרפובליקה הפדרלית הסוציאליסטית של יוגוסלביה בשנת 1945 הוספה לכוכב האדום מסגת צהובה.
עם התפרקות יוגוסלביה אימצו הרפובליקות הפורשות דגלים לאומיים לעצמם, והדגל שימש את הרפובליקה הפדרלית של יוגוסלביה, שהסירה את הכוכב האדום מהדגל.
עם התפרקות סרביה ומונטנגרו ב-2006, חדל השימוש בדגל, ושתי המדינות אימצו לעצמם דגלים אחרים.
דגלי הרפובליקות בפדרציה היוגוסלבית
לאחר מלחמת העולם השנייה, יוגוסלביה הפכה להיות פדרציה של רפובליקות סוציאליסטיות, המורכבת משש תת-רפובליקות. לכל אחת מהרפובליקות היה דגל ייחודי, שהורכבו מדגלי הלאומיות הפאן-סלאביים בתוספת סמלים קומוניסטיים ככוכב האדום והדגל האדום.
בית החינוך המשותף חוף השרון
בית החינוך המשותף חוף השרון הוא בית ספר שש-שנתי (חטיבת ביניים ותיכון), אשר נמצא על יד קיבוץ שפיים ונוסד בשנת 1972.
בבית ספר זה לומדים התלמידים של יישובי המועצה המקומית חוף השרון. נכון להיום (2021) לומדים בו קרוב ל-1,300 תלמידים ותלמידות.
היסטוריה
בית החינוך נוסד כ"בית הספר מקיף אזורי בחוף השרון ע"ש פולין והלר בע"מ" ונרשם ב–02.10.1972, כד' תשרי תשל"ג, כ"חברה בעירבון מוגבל" על ידי רשם החברות שבמשרד הפנים.
שמו של בית הספר בתחילה היה בית הספר הקיבוצי המקיף – חוף השרון ומוקם בשטח בית ספר אורט חוף השרון, הקיים כיום ליד קיבוץ שפיים.
בית הספר בראשיתו נוהל במסגרת אגודה שיתופית בע"מ אשר חבריה יהיו הקיבוצים ומוסדותיה המחייבים הם האספה הכללית וועד נציגי הקיבוצים.
במשך השנים הצטרפו, באישור ההנהלה המורחבת ולאחר שחתמו על ההסכם, הקיבוצים אייל, יקום ונחשונים, ואילו קיבוץ בחן – פרש. קיבוץ חורשים לא הצטרף לשותפות, שלח חלק מתלמידיו לבית הספר.
בשנת 1982 שונה שמו של בית הספר, באישור רשם החברות, ע"פ בקשת קרן החינוך, לבית ספר תיכון מקצועי אורט חוף השרון ע"ש פולין והלר בע"מ. לאחר שקרן ד"ר ברנרד הלר מניו יורק, ארצות הברית, מימנה את הקמת מבנה חטיבת הביניים.
ב-8.5.1997 הודיעה הנהלת רשת "אורט" על החלטתה להפקיע את תוקפו של ההסכם הקיים בין הרשת לבית הספר, לפיה היה בית הספר מסונף לרשת.
"אורט" הציעה שבית הספר יצטרף כחלק אינטגרלי לרשת – אולם בית הספר והמועצה דחו את התנאים של הרשת, ובסוף שנת הלימודים תשנ"ז נותק הקשר שהיה קיים מיום הקמת המוסד.
ב-1998 הקים ראש המועצה את ועדת חינוך 2000 בה הוחלט, בין השאר, על הפיכת בית הספר מבית ספר קיבוצי לבית חינוך אזורי, לילדי הקיבוצים והמושבים בחוף השרון. שם בית הספר שונה ל-"בית החינוך המשותף חוף השרון".
בפברואר 2005 נחתם הסכם בין המועצה האזורית חוף השרון לבין המועצה המקומית כפר שמריהו לשותפות במערכת החינוך, שבמסגרתו תעבור חטיבת הביניים מ"בית הספר המשותף כפר שמריהו – רשפון" ל"בית החינוך המשותף חוף השרון".
המעבר תוכנן להימשך 3 שנים, שבמהלכן למדו תלמידי כפר שמריהו-רשפון בבית ספרם שיתפקד כשלוחה של חוף השרון ותחת ניהולו.
בשנת הלימודים תשס"ה, ע"פ החלטת המועצה האזורית דרום השרון, עברו תלמידי הקיבוצים עינת גבעת השלושה, נחשונים וחורשים, בוגרי ו', לבית הספר החדש "ירקון" בנווה ירק.
שנה אחר כך עברו תלמידי אייל, רמת הכובש וניר אליהו לבית הספר "עמי אסף" שבבית ברל.
בינואר 2007 אישרה ההנהלה הרחבה את הצטרפות קיבוץ געש לשותפות ונציגי הקיבוץ הוזמנו להשתתף בהנהלה הרחבה.
בשנת 2010 סיימו את לימודיהם התלמידים האחרונים של קיבוצי דרום השרון אייל, עינת, גבעת השלושה, ניר אליהו ורמת הכובש.
מאפייני בית החינוך
בית החינוך שוכן במתחם רחב ידיים מוקף מדשאות וצמחייה. בתחומו: ספרייה עשירה (המשאילה את ספרי לימוד לתלמידים), מעבדות מדעים, מעבדות פיזיקה ומחשבים, חדרי תיאטרון, מרכזי למידה, מזנון רחב ידיים ועוד.
חטיבת הביניים מונה 19 כיתות הטרוגניות וכיתת חינוך מיוחד. במקצועות האנגלית והמתמטיקה מתקיימת חלוקה לרמות לימוד המספקות מענה לכל התלמידים, בהם גם תלמידים מתקדמים ותלמידים הזקוקים לתמיכה לימודית.
בחטיבת הביניים פועל מרכז למידה לתלמידים הזכאים לשעות שילוב.
תלמידי החטיבה העליונה לומדים את מקצועות הליבה בכיתות האם ואת מקצועות האנגלית והמתמטיקה בהקבצות. מלבד המקצועות הרגילים, זכאים התלמידים לבחור שני מקצועות בהיקף של 5 יחידות לימוד ממבחר מקצועות.
בנוסף, בית החינוך מפעיל תוכנית שש שנתית של לימודי מוזיקה ובגרות במקצועות הנדסיים מעשיים וממוחשבים.
ראו גם
רשימת בוגרי בית הספר
National Media Group
National Media Group (נשיונל מדיה גרופ; ברוסית: Национа́льная Ме́диа Гру́ппа) הוא חברת החזקות פרטית רוסית בתחום התקשורת. מחזיקה בבעלות על שלל רשתות שידור וערוצי טלוויזיה פדרליים ברוסיה. בסיסה במוסקבה ומחזיקה ב-80% משוק הטלוויזיה ברוסיה.
הטייפה
הטייפה (בהונגרית: Hetyefő) הוא כפר במחוז וספרם שבמרכז הונגריה. כמו יישובים רבים באירופה גם בהטייפה מספר התושבים נמצא בירידה. כך, בשנת 1990 היה מספר התושבים 110 ובשנת 2020 רק 76 תושבים.
בהטייפה חיו שני יהודים בשנת 1880.
National Media Group
היסטוריה
החברה הוקמה כחברת מניות סגורה בשם "National Media Group" בפברואר 2008 במימון האוליגרך אלכסיי מורדשוב, באמצעות מיזוג מניות מהבנק הפרטי "רוסיה", חברת סורגוט נפטגז וקבוצת הביטוח "סוגז", זאת במטרה להגדיל את התחרותיות בענף התקשורת וייעול ניהול אמצעי תקשורת. ביוני 2011, החברה רכשה את קבוצת RTL מלוקסמבורג.
מיזוגים, הפסדים ורכישות
בחודש מאי 2008, "National Media Group" קנתה 50.19% ממניות היומון איזבסטיה מידי חברת ההחזקות גזפרום-מדיה.
בינואר 2011, רוסטלקום קנתה 71.8% ממניות קבוצת חברות "טלקומוניקציות לאומיות" שהייתה עד אז בבעלות "National Media Group". בחודש פברואר 2011, "National Media Group" רכשה 25% ממניות "הערוץ הראשון" שהייתה עד אז בבעלות חברת Millhouse של האוליגרך רומן אברמוביץ'.
ביוני 2011 National Media Group רכשה 30% ממניות ערוץ הטלוויזיה REN-TV שהייתה בבעלות משקיע זר — חברת ההחזקות הלוקסמבורגית קבוצת RTL. ביולי 2011 National Media Group רכשה את כל מניות תחנת הרדיו "שירות החדשות הרוסי" (Русская служба новостей), שעד אז הייתה בבעלות "קבוצת המדיה הרוסית" (Русская Медиагруппа).
בשנת 2012 החברה ייסדה את Art Pictures Vision, במסגרת שיתוף פעולה עם Art Pictures Group במטרה להפיק סרטים וסדרות עבור רשת הטלוויזיה СТС.
באפריל 2013 National Media Group קנתה 23.02% ממניות העיתון היומי איזבסטיה מקבוצת "IFD קפיטל". בספטמבר 2013, קבוצת RTL תכננה למכור את החזקותיה ב"נשיונל מדיה גרופ" (שעמדו על 7.5%), בכך קבוצת RTL וויתרה על כל החזקותיה ברוסיה. באוקטובר 2013, National Media Group רכשה את מניות הוצאת "שלושה כתרים", שמדפיסה את החינמון "מטרו סנקט פטרבורג".
במרץ 2014, National Media Group רכשה מחצית ממניות חברת הטלוויזיה Art Pictures Vision, חטיבה בתאגיד Art Pictures. באוגוסט 2015, National Media Group, יחד עם Discovery Networks הכריזה על הקמתה של חברת "מדיה אליאנס" (Медиа Альянс), אשר עד תחילת 2016 רכשה 11 ערוצי טלוויזיה מרשת דיסקברי (כולל ערוץ דיסקברי, TLC, Animal Planet ו-Eurosport), 12 גרסאות דוברות רוסית של ערוצי הטלוויזיה של Viasat (שהיו בתהליך של רכישה) ושלושה ערוצים מקבוצת טרנר (Turner). כך, החברה הפכה להיות לבעלים של 20% משוק הטלוויזיה בתשלום ברוסיה, שנעשה ללא השקעות נוספות בשל אימוץ חוק התקשורת בשנת 2014, לפיו משקיעים זרים יכולים להחזיק עד 20% ממניות חברות התקשורת ברוסיה, החל משנת 2016. במרץ 2016, National Media Group רכשה 25% מניות חברת "ספורט-אקספרס", מייסדת אחד מעיתוני הספורט הגדולים ברוסיה, עיתון "ספורט אקספרס" (Спорт-Экспресс).
באביב של שנת 2016, National Media Group ייסדה את חברת National Advertising Alliance (ברוסית: Национальный Рекламный Альянс) לפרסום בטלוויזיה, עם בעלות על 25% מהמניות. בחודש מרץ 2017 נרכשה AmberData, חברה המעורבת בניתוח נתוני משתמש באינטרנט ופיתוח פלטפורמה לניהול אישי למשתמש באינטרנט (פלטפורמת ניהול נתונים, DMP).
ב-2 יוני 2017 הושק מרכז מולטימדיה בשם "איזבסטיה", שהפך ליצרן וספק חדשות עבור ערוצי החברה (REN-TV וערוץ 5).