cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
אתאיזם
הדיון הפילוסופי באתאיזם
בדרך כלל, הדיון הממשי מתחיל בשאלות הנובעות מהאקסיומות. האם יש השגחה אלוהית על העולם? האם ניתן להוכיח השגחה זו באופן אמפירי? האם כדאי להסביר תופעות פיזיקליות וביולוגיות בעולמנו כנובעות ממעשי האל, או להעדיף את התפיסה המדעית, לפיה ניתן להסביר תופעות אלה ללא קיומו של אלוהים?
נושא האתאיזם שימש גם כנושא מרכזי בכתבי עת מסוימים, וביניהם כתב העת הישראלי אפיקורוס וכתב העת היידי-סובייטי דער אפיקוירעס.
יחסה של היהדות כלפי האתאיזם
קשה לנתק את הדיון על האתיאיזם מאמירותיהן עליו של הדתות המונותיאיסטיות. והרי מבחינה היסטורית האתיאיסטים בפועל התכחשו לקיומו של האל, כפי שהוא משתקף מכתבי הקודש היהודיים-נוצריים. משום כך, הם הוקעו בידי תיאולוגים יהודים, מוסלמים ונוצרים ואף נרדפו בידי הכנסייה. תומס איש אקווינס והרמב"ם הורו להשמידם. אפילו ג'ון לוק שופר הסובלנות הדתית, קרא לנדות אותם, יחד עם הקתולים. ביהדות, האתיאיסט המפורסם ביותר הוא שפינוזה, אשר בשל עמדותיו נודה מהקהילה היהודית-פורטוגזית של אמסטרדם. יחד עם זאת, הוא האמין באלוהים מהבחינה הפילוסופית, ורק שלל את מקורם האלוהי של כתבי הקודש.
על פי ויילר, הרמב"ם הוא הוגה הדעות היהודי שקבע את יחסה של היהדות כלפי הכפירה. לדידו, כופר הוא מי שמתכחש ל'דעה הנכונה' (מורה נבוכים, א:ו), ואלו הם יג עיקרי היהדות - וכדבריו, 'וכשנתקלקל לאדם יסוד מאלה יג היסודות הרי יצא מן הכלל וכפר בעיקר, ונקרא מין ואפיקורוס וקוצץ בנטיעות, ומצווה לשונאו ולאבדו, ועליו נאמר "הלא משנאך ה׳ אשנא"(תהלים קלט, כא) (פירוש המשנה לרמב"ם סנהדרין פ"י מ"א). הרמב"ם מונה עשרים וארבעה קטגוריות של סטייה מיהדות, אשר לאנשיהם אין חלק בעולם הבא – וכלשונו: ואלו הן שאין להן חלק לעולם הבא, אלא נכרתים ואובדים ונידונים על גודל רשעם וחטאתם לעולם ולעולמי עולמים: המינים, והאפיקורוסים, והכופרים בתורה, והכופרים בתחיית המתים ובביאת הגואל, המורדים, ומחטיאי הרבים, והפורשים מדרכי צבור, והעושה עבירות ביד רמה בפרהסיה כיהויקים, והמוסרים, ומטילי אימה על הצבור שלא לשם שמים, ושופכי דמים, ובעלי לשון הרע, והמושך עורלתו משנה תורה לרמב"ם (ספר המדע · הלכות תשובה · פרק שלישי, הלכה ו).
הרמב"ם התייחס לקיומו של האל כאל אמת מוכחת, 'שהכל תלוי בו': וידיעת דבר זה מצות עשה שנאמר אנכי ה' אלוהיך וכל המעלה על דעתו שיש שם אלוה אחר חוץ מזה עובר בלא תעשה שנאמר לא יהיה לך אלוהים אחרים על פני וכופר בעיקר שזהו העיקר הגדול 'שהכול תלוי בו' (משנה תורה, יסודי התורה, א, ה, א:ו; יסודי התורה פ"א ד+ו). על כן, הוא התייחס אל הכופר כאל 'טועה', שכן הוא מתכחש לאמת עצמה. הרמב"ם מבחין בין שני סוגים של כופרים: 'כופרים בעיקר' ו'כופרים בתורה'. בעוד שהכופרים בעיקר מתכחשים לעצם קיומו של האל או מייחסים לו תכונות לא נכונות (שוללים את אחדותו או מקנים תכונות גשמיות) - הכופרים בתורה מכחישים את מקורה האלוהי של התורה שבכתב והתורה שבעל פה מקורם הוא אלוהי. קטגוריה נוספת של אתיאיסטים היא 'האפיקורוסים' אשר מכחישים את אפשרות הנבואה בכלל, ואת אמיתות נבואת משה בפרט; וכן מבזים דברי חכמים.
ביקורת
הביקורת על אתאיזם מגיעה על פי רוב מדתות, בעיקר אלו התאיסטיות, אך גם מן הדאיזם, האגנוסטיות, האיגנוסטיות, וכן מפאלון גונג, כמו גם מן הפסיכולוגיה וזרמים פילוסופיים שונים, הקוראים תיגר על השרירותיות לכאורה שבהנחת היסוד של האתאיזם החזק או על עצם קיומה של ההנחה ממש. הן מבקרות אותו בשני נושאים עיקריים: מהות האתאיזם, כלומר הטענה לפיה אין אלוהים והשלכותיה האפשריות והמוסריות בפרט על אתאיסטים (יחידים וקבוצות).
קלאס
קלאס הוא משחק ילדים המצריך אבן ושרטוט על הקרקע. השרטוט מתבצע בדרך כלל באמצעות גיר או אבן-גיר, או שהוא שרטוט מוכן מראש, המצוי למשל במגרשי משחקים. השרטוט מכיל מתחמים סגורים, בהם רשומים מספרים סודרים. המשחק מיועד לשני משתתפים לפחות, אף כי ניתן לשחק בו גם כמשתתף יחיד לצורך תרגול.
מהלך המשחק
המשחק משוחק בתורים, כאשר בכל תור, כמו בגומי, חוזר כל שחקן לאתגר האחרון שניצב בפניו בתור האחרון, בו לא עמד. כמו בגומי, מכונים שמות השלבים "ראשון" "שני" וכן הלאה, במלעיל.
בכל שלב במהלך ביצוע התור, ממשיך השחקן לשחק ואף עובר לשלב הבא, כל עוד ביצע את כל המשימות ללא רבב. נכשל השחקן בפרט מתוך המשימה - עובר התור לשחקן הבא אחריו בסבב.
שרטוט נפוץ לקלאס נקרא "שמיים". בשרטוט זה שלוש משבצות עוקבות, בהן מניחים רגל אחת, צמד משבצות בהן מניחים שתי רגליים, רגל בכל משבצת, משבצת בודדת ואחריה צמד משבצות. לאחר מכן חצי מעגל או מעגל שלם, המכונה שמיים, ובו מבוצע סיבוב באוויר של 180 מעלות, מתוך מטרה לחזור בדרך בה הגיע השחקן.
בגרסת הדחיפה, יש לדחוף את האבן בתור N תוך קפיצה על רגל אחת ממשבצת N ואילך עד לסוף המסלול, שאז יש להרימה ולשוב בניתור ממשבצת למשבצת. דריכה שלא בתוך המשבצות ממש או עצירת אבן שם או הורדת רגל מהוות פסילה ועילה להעברת תור. לאחר שהושלמו תורים כאלה כמספר המשבצות, על השחקן לעבור בין המשבצות ללא אבן בעיניים עצומות (שלב עיוור, במלעיל). לאחר מכן זכאי השחקן לעמוד בגבו אל הקלאס ולקלוע אבן אל אחת המשבצות. המשבצת שהופכת כך לקנין השחקן נקראת "קוֹן". לבעל הקון מותר לדרוך על שוליו ולהוריד בו רגל, וליריביו אסור לדרוך על שוליו או להכניס אבן לתוכו ללא אישור. הקנס על שימוש בקון ללא היתר הוא איבוד תור כפול.
מקור
מקורו של המשחק לא יודע. ממצאים ארכאולוגים שנמצאו במצרים, ביוון, ברומא ובמקומות אחרים, ייתכן והיו גרסה מוקדמת של המשחק עם תוכנית מלבנית או ספירלית.
ההתייחסויות הראשונות המתועדות למשחק בעולם דובר האנגלית מתוארכות לסוף המאה ה-17, בדרך כלל תחת השם "סקוטש-הופ" או "סקוטש-הופר". ספר המתעד משחקים שנערך בין 1635 ל-1672 על ידי פרנסיס ווילובי מתייחס ל'סקוטש הופר'. בספר נוסף משנת 1677, המשחק מכונה "סקוטש-הופרס".
המשחק ידוע בשמות רבים בשפות שונות, ואף באותה שפה זכה למספר שמות (בגרמנית ואיטלקית יש למשחק יותר מעשרה שמות שונים), ויש לו עשרות גרסאות שונות.
מקור שם המשחק בעברית - "קלאס", אינו ידוע. החוקרת רבקה אייפרמן מהמחלקה לפסיכולוגיה באוניברסיטה העברית בירושלים, תיעדה את המשחק באנציקלופדיה מחקרית של משחקי ילדים שערכה בשנות ה-60 של המאה ה-20. המשחק החל להיות נפוץ בישראל בתקופת המנדט הבריטי.
ולדימיר מדם
ולדימיר דווידוביץ' מֶדֶם (ביידיש: וולאַדימיר מעדעם; ברוסית: Владимир Давидович Медем; 22 ביולי 1879, לייפאיה, האימפריה הרוסית – 9 ביוני 1923, ניו יורק) היה תאורטיקן מרקסיסט וממנהיגי תנועת "הבונד" והאידאולוגים הבולטים שלה.
קורות חיים
מדם נולד בשנת 1879 בלִיֶפאיה שבצפון-מערב האימפריה הרוסית (לטביה). הוריו היהודים המירו דתם לנצרות לותרנית ואחר כך עברו לכנסייה הפרבוסלבית הממלכתית (כשחזר להזדהות כיהודי בתור אדם מבוגר, לא חש כל צורך בהליך דתי או בהפגנת זיקה דתית כלשהי). אביו, דויד מדם (1836–1893) היה רופא צבאי. מדם גדל במינסק, למד בה בגימנסיה ולאחר מכן למד משפטים באוניברסיטת קייב, שם גם נחשף לאידאולוגיה סוציאליסטית. במקביל, התעוררה בו גם התעניינות והזדהות עם מורשתו היהודית.
ב-1900 החל להיות פעיל של תנועת "הבונד" הסוציאליסטית-אוטונומיסטית, שדגלה (בניגוד לציונות ולטריטוריאליזם) בפתרון בעיית היהודים בארצות מושבם. בגלל פעילותו הפוליטית, נידון ב-1901 על ידי השלטונות הצאריים לחמש שנות מאסר עם עבודת פרך בסיביר, ונמלט לשווייץ. בבזל ובז'נבה העמיק את מעורבותו בתנועה הפוליטית, והפך למנהיג מרכזי בארגון הגולה של הבונד. ב-1905 שב לרוסיה. בעיר וילנה (ליטא) ערך מדם את "נאשה סלובו" (Наше слово), ביטאון הבונד בשפה הרוסית, והתפרסם כנואם. מדם הצטרף למנהיגות הבונד בפולין, וב-1913 נידון שוב למאסר, הפעם בפולין, בשל פעילותו הפוליטית. בעת הכיבוש הגרמני של פולין במלחמת העולם הראשונה, היה מנהיג הבונד בפולין. בשנת 1921 היגר לארצות הברית. שם פרסם מאמרים בעיתון היידי "פֿאָרווערטס" והמשיך לפעול בשם הבונד עד מותו מהתקף לב. מדם נפטר ב-1923 בניו יורק, בגיל 44. הותיר אישה, גינה.
בשנת 1929 הוקמה ספריית מדם בפריז. הספרייה קיימת עד היום, והיא הספרייה הגדולה באירופה לספרות יידיש.
נייטרליזם
מדם פיתח את גישת הנייטרליזם לשאלה הלאומית היהודית. על פי גישה זו על הבונד לנקוט עמדה נייטרלית ביחס לעתיד הלאומיות - אל לו לפעול לשם שימורה אך גם לא לנסות ולקדם את היעלמותה. תפיסתו זו של מדם צמחה כתגובה לעמדותיה של קבוצת "איסקרה" במפלגה הסוציאל-דמוקרטית הרוסית שלנין עמד בראשה. קבוצה זו ראתה בלאומיות בכלל ובזו היהודית בפרט אידאולוגיה בורגנית שיש להיפטר ממנה. קבוצת איסקרה ביקשה לאחד את כל פועלי האימפריה הרוסית על העמים הרבים שבה בתנועה אחת כלל-רוסית חזקה. מדם, כמו פעילי בונד אחרים, סבר כי התבוללות כפויה של עם קטן בתוך עם גדול יותר היא סוג של דיכוי שיש להילחם נגדו. אדם הגדל עם שפת אם ותרבות כלשהי ונאלץ להסתגל לשפה חדשה ולתרבות אחרת מופלה לרעה. מנגד, כסוציאליסט לא ראה מדם את הלאומיות כאידיאל בפני עצמו שיש להילחם למענו. התרבות היא חלק מההוויה האנושית, אולם דרכן של תרבויות לפרוח ולשקוע. הסוציאליסט צריך להגן על זכויותיו של כל אדם לחיות באופן חופשי בתרבותו - להשתמש בשפת האם שלו, לרכוש בה השכלה וליצור בה תרבות, אולם אל לו לראות בה אידיאל בפני עצמה, מפני שאז היא הופכת לכלי פוליטי מדכא בפני עצמו.
מדם היה האיש שטבע את הביטוי.
פלקנסטרו וירטוס רומא
פלנקסטרו וירטוס רומא (מוכר יותר בשם הספונסר שלו לוטומטיקה רומא) הוא מועדון כדורסל איטלקי מעיר הבירה, רומא, המשתתף בליגת העל האיטלקית וביורוקאפ.
המועדון הוקם בשנת 1960 כתוצאה מאיחוד של שתי קבוצות מקומיות: "סן סאבה" ו"בורג'יו קבאלגרי". המועדון החדש נקרא וירטוס אאורליה, אך כעבור זמן קצר מהיווסדו שמו שונה פעמים רבות, על פי שם מממן הקבוצה עד לשמו הנוכחי - לוטומטיקה רומא.
הישג השיא של המועדון הוא הזכייה בגביע אירופה לאלופות בשנת 1984.
בשנת 1994 נשרה הקבוצה בפעם הראשונה בתולדותיה לליגה השנייה אך למרות הירידה הצליחה רומא להישאר בכל זאת בליגה הראשונה בגלל שאחת הקבוצות שעלתה לליגה הראשונה באיטליה ויתרה על עלייתה עקב אי יכולתה להעמיד תקציב ראוי והולם לליגה הראשונה והיא העדיפה להישאר בליגה השנייה.
בינואר 2011 פוטר מאמן הקבוצה מתאו בוניצ'יולי בשל ההפסדים הרבים של הקבוצה בפתיחת העונה בליגת העל האיטלקית.
אולם הבית של המועדון שהוקם בשנת 1960, הוא "ארמון פיאזאלה", אך בעקבות הסכם חסות שונה שמו לפאלאלוטומטיקה, המכיל 12,200 מקומות ישיבה.
Sabbath Bloody Sabbath
Sabbath Bloody Sabbath הוא אלבומה החמישי של להקת ההבי מטאל הבריטית בלאק סבאת' שיצא לאור בדצמבר 1973.
האלבום, שנוצר לאחר קשיים רבים, נחשב לאחד הטובים ביותר של הלהקה, וזכה להערכה רבה בקרב מבקרי מוזיקה.
הקלטות
לאחר מופעי הקידום של אלבומה הקודם והמוצלח של הלהקה Vol. 4, חזרו חברי הלהקה ללוס אנג'לס על מנת לעבוד על האלבום הבא. חברי הלהקה, שהיו מרוצים מהתוצר הקודם, ביקשו לשחזר את האווירה שהייתה בעת יצירת האלבום, ושכרה את אולפני "Record Plant" ואת שירותיו של מפיק חדש בשם טום אלום. בקיץ 1973, התמקמה הלהקה בבית נופש בשכונת "בל אייר" היוקרתית שבלוס אנג'לס, והחלה בכתיבת האלבום. אולם, בין היתר, כתוצאה מעייפות רבה מההופעות האינטנסיביות ושימוש תכוף בסמים, נתקלו חברי הלהקה במחסום כתיבה חמור. "הרעיונות פשוט לא באו, בדרך שהם היו באים ב'Vol. 4', וזה היה מתסכל", סיפר לימים גיטריסט הלהקה טוני איומי. "כולם ישבו שם ופשוט המתינו שאני אעלה עם איזה רעיון, אך פשוט לא הצלחתי לחשוב על שום דבר. ואם אני לא הייתי עולה עם רעיון, אף אחד לא היה עושה זאת".
לאחר שהייה בת חודש בלוס אנג'לס, כשאמתחתה של הלהקה ריקה משירים ורעיונות, שבה הלהקה לאנגליה, ושם שכרה את "טירת קלירוול" ביער דין שבגלוסטרשייר, טירה ענקית הבנויה בסגנון נאו־גותי והייתה ידועה באגדות הרבות אודות רוחות הרפאים שרדפו אותה. האווירה המיוחדת שבטירה נתנה השראה חיובית ורעיונות החלו לצוץ במוחם של חברי הלהקה. בעת השהות בטירה, כתב איומי את הריף המפורסם של השיר "Sabbath Bloody Sabbath", שנתן את הטון להמשך האלבום כולו. הריף של השיר נחשב כ"ריף שהציל את הלהקה", משום שהוא נכתב כאשר הבינו חברי הלהקה שכלו כל הקיצין, ועמדו לפרק את הלהקה.
ההקלטות לאלבום הושלמו באולפני "Morgan Studios" שבלונדון. קלידן להקת יס ריק וייקמן שנכח באולפן הסמוך יחד עם חברי להקתו שהקליטו את אלבומם המפורסם Tales from Topographic Oceans, הובא לבקשת הלהקה לנגן בשיר "Sabbra Cadabra". חברי להקת לד זפלין נכחו גם הם במקום, ומתופף הלהקה ג'ון בונהם ניגן ג'אם סשנים יחד עם "בלאק סבאת'", חומרים שהוקלטו אך מעולם לא יצאו לאור.
תוכן האלבום, מוזיקה וליריקה
בהמשך להרחבת הצליל של הלהקה שניצניו כבר נראו באלבומם הקודם, היה אלבום זה הראשון שבו נעשה שימוש בסינתיסייזר. כלי לא אופייני נוסף שנוגן באלבום היה כלי מיתר. באולפן התנסה איומי בכלים שונים כגון סיטאר וחמת חלילים, אולם אלתוריו לא הוכנסו לאלבום עקב אי סיפוקו מהמאסטרינג של קטעי הנגינה. יצירת האלבום התאפיינה בהפקה עשירה ומגוונת הרבה יותר מאלבומיהם הקודמים, וכללה התנסויות במחוזות וז'אנרים שונים ולא מוכרים.
הליריקה באלבום עוסקת באמונה, פילוסופיה, דואליזם, סמים, פנטזיה, פלאי הלידה, DNA, אהבה, ועוד.
תוכן השירים
Sabbath Bloody Sabbath
השיר נפתח בריף כבד ונמוך כשמיד לאחריו אוסבורן פוצח בשירה. השיר מאופיין בהפתעות המוזיקליות שהוא טומן בחובו: במספר פעמים בשיר, מסתיים הריף בפתאומיות ואיומי יורד לנגינה אקוסטית כשהשירה של אוסבורן נהפכת למלודית, וחוזר חלילה. בדקה ה-2:25 נפתח סולו הגיטרה הממושך, שלאחריו משתנה הריף ואוסבורן צועק את מילות השיר. לאחר מכן, משתנה הריף, וכך גם התיפוף עד לסיום השיר.
השיר נחשב לאחד הטובים של "בלאק סבאת'" והוא מפורסם ביותר. ריף השיר גם ידוע כ"ריף שהציל את הלהקה", לאחר שאיומי סבל ממחסום כתיבה, וריף זה פתח את מאגר רעיונותיו, שהובילו לבסוף ליצירת אחד האלבומים הטובים של הלהקה אי פעם.
A National Acrobat
שיר זה, כמו קודמו, נפתח בריף כבד ועצמתי שנמשך כמעט לכל אורכו, כשלקראת סיומו משתנה מעט והופך למלודי יותר.
נושא השיר עוסק בדמיורג - בורא עולם על פי תורת הגנוסיס. מילות השיר כתובות מנקודת מבטו של האל עצמו. פרשנים אחרים סבורים, כי השיר מדבר אודות פלאי הלידה.
Fluff
רצועה אינסטרומנטלית פסיכדלית ואקוסטית. אחד הקטעים האינסטרומנטליים הטובים ביותר שכתב איומי, שאהב את השילוב של קטעים כבדים לצד קטעים שקטים ואקוסטיים. השיר הוקדש לשדרן הרדיו הבריטי אלן "Fluff" פרימן, שהיה בזמנו בין הבודדים שהעז להשמיע ברדיו שירים של הלהקה.
Sabbra Cadabra
killing Yourself to Live
את השיר כתב גיזר באטלר בעת שהיה מאושפז בבית החולים עקב בעיות בכליות שנגרמו כתוצאה משתיית אלכוהול מופרזת. השיר הוא בסגנון רוק כבד פשוט, והוא עוסק בהתמכרות לסמים ואלכוהול.
Who Are You
השיר נפתח בנגינת סינתיסייזר מתכתית ומיד לאחריה התופים ושירתו של אוסבורן. השיר הביזארי מדבר אודות מנהל חברת תקליטים אותו תיעבו חברי הלהקה. השיר מכיל באמצעו קטע בודד של סינתיסייזר.
Looking for Today
אחד הקטעים הקלילים והמלודיים ביותר באלבום, שגם מכיל נגינה אקוסטית לצד הריף המרכזי. במהלך השיר זועק אוסבורן את המילים "Looking for Today" חמש פעמים ברציפות, ובהמשך חוזר על כך.
Spiral Architect
הקטע האחרון באלבום נפתח בנגינה אקוסטית ומשם עובר לריף גיטרה המנוגנת בשילוב כלי מיתר. השיר עוסק בפילוסופיה ואלוהות.
עטיפת האלבום
האמן דרו סטרוזן הוזמן לבצע את מלאכת הציור של עטיפת האלבום. הציור מציג בחזית אדם שוכב על מיטה וגוסס בצורה קשה, וסובל מסיוטים והוזה ששדים בעלי חזות אנושית תוקפים אותו. בראש העטיפה נראה גולגולת בעלת זרועות ארוכות שמתחתיה מוצג "מספרה של החיה" 666. הציור כולו צבוע בצבעי כתום-אדום עזים ובוערים. בצד האחורי הדברים הפוכים: הציור מציג אדם גוסס השוכב נינוח על מיטתו ומשפחתו נפרדת ממנו לשלום. לצד מיטתו רובצים שני אריות נינוחים. בניגוד לחזית, העטיפה האחורית צבועה בצבעי תכלת שלווים ורגועים.
הצלחה מסחרית
האלבום זכה להצלחה מסחרית גדולה וזינק למקום הרביעי במצעד הבריטי, ובמקום השביעי במצעד האמריקאי. מיד לאחד הוצאת האלבום בינואר 1974, ערכה הלהקה סיבוב הופעות נרחב. בקליפורניה הופיעה הלהקה מול קהל של 200,000 מעריצים, והלהקה ניגנה לצד ענקי מוזיקה של אותה התקופה, כגון: אמרסון, לייק ופאלמר, דיפ פרפל, Earth, Wind & Fire והאיגלס.
בתוך פחות משנה, נמכר האלבום ב-500,000 עותקים, ובסך הכל מכר האלבום כמיליון וחצי עותקים בארצות הברית בלבד.
דבר המבקרים
אלבומיה הקודמים של הלהקה זכו לביקורות נלהבות ולהצלחה במכירות, אולם ביקורות חיוביות אלו הגיעו בדיעבד רק לאחר שקיבלה הלהקה הכרה מקצועית. בתחילה ספגו חברי הלהקה מטח של ביקורות שליליות, ומבקרי מוזיקה בזו ולעגו להם בטוריהם. אלבום זה נבדל מקודמיו בכך שהיה הראשון שקיבל ביקורות מחמיאות עם יציאתו. מגזין הרולינג סטון שיבח את האלבום ובין היתר כתב עליו: "עניין מרתק ויוצא דופן". אדוארדו ריבאדביה מאתר AllMusic כתב בביקורתו על האלבום: "יצירת מופת חיונית לכל חובב הבי מטאל", והוסיף כי האלבום מציג "סימנים של בגרות וכישרון חדשים". על אף (ואולי בזכות) קשייה של הלהקה ומפח הנפש שהיה מנת חלקה בעת יצירת האלבום, כשחבריה כמעט ואמרו נואש, נחשב האלבום כיום לאחד מהטובים ביותר שהקליטה להקת בלאק סבאת', ונחשב לקלסיקת הבי מטאל בעיני חובבי הז'אנר. באתר Sputnikmusic נכתב: "כשהיא לא מפחדת מהתנסויות, אלבומה החמישי של הלהקה הוא תוספת למורשת של "בלאק סבאת'".
רשימת השירים
כל השירים נכתבו על ידי להקת בלאק סבאת'
גרסאות כיסוי
לשירי האלבום בוצעו גרסאות כיסוי על ידי אמנים רבים, ביניהם: אנתרקס, ברוס דיקינסון, The Cardigans, מטאליקה, Tarot, אפוקליפטיקה, ועוד.
אחסון נתונים דיגיטליים על גבי DNA
אחסון נתונים דיגיטליים על גבי DNA הוא ההליך של קידוד פענוח נתונים בינאריים לגדילים מסונתזים של DNA.
ל-DNA כמדיום אחסון יש פוטנציאל עצום עקב צפיפות האחסון הגבוהה שלו. הקוד הגנטי בכל אורגניזם יכול להיות שותף באחסון מידע וניתן להשתמש בביולוגיה סינתטית על מנת להנדס תאים.
הרעיון של DNA כבסיס למידע דיגיטלי הועלה ב-1959 על ידי הפיזיקאי ריצ'רד פיינמן, בשנות השישים הפיזיקאי הסובייטי מיכאיל סמוילוביץ' ניימן פרסם מאמרים בהם הוצג בין היתר הרעיון של אחסון ושליפת מידע על גבי DNA.
ב-1988 האמן ג'ו דייוויס יצר תמונה המאוחסנת ברצפי DNA. ב-2007 נוצר באוניברסיטת אריזונה מכשיר המקודד חוסר התאמה בגדילי DNA.
ב-2012 ג'ורג' צ'רץ' וסרי קוסורי, גנטיקאים מאוניברסיטת הרווארד הצליחו לקודד ספר בעל 52 אלף מילים על גבי גדיל DNA.
תקנות התכנון והבנייה
בישראל, תקנות התכנון והבנייה מותקנות על ידי שר הפנים ומתעדכנות עם השנים.
עליונות אווירית
עליונות אווירית היא מצב שבו לחיל אוויר אחד ישנו יתרון אסטרטגי או טקטי משמעותי על פני חילות האוויר היריבים במהלכה של מערכה צבאית.
הגדרה
העליונות באוויר או השליטה באוויר מטרתה כיבוש השמיים, בשדה הקרב הטקטי, אם באופן מקומי ואם במרחבים המתפרשים על פני מספר מדינות.
עליונות אווירית מאפשרת נטרול כוחות יבשה וכוחות ימיים, שיבוש המשימה שלהם, יכולת פגיעה, הפצצה, השגת מודיעין ממרחב השמיים.
שווי הוגן
שווי הוגן (באנגלית: Fair Value), הוא מונח מתחום החשבונאות והכלכלה, אשר תכליתו היא מדידה מבוססת שוק (קרי - הערכה רציונלית ובלתי תלויה) של מחיר השוק של סחורה, שרות, או נכס, ולא מדידה ספציפית לישות מסוימת. המטרה של מדידת שווי הוגן היא לאמוד את המחיר שבו תתרחש עסקה רגילה למכירת נכס או להעברת התחייבות בין משתתפים בשוק במועד המדידה בתנאי שוק נוכחיים.
המונח שווי הוגן מוגדר בתקן 157 של מועצת התקינה החשבונאית בארצות הברית (באנגלית: Financial Accounting Standards Board, ר"ת FASB) ובתקן דיווח כספי בינלאומי 13 (IFRS 13) של מועצת התקינה החשבונאית הבינלאומית (International Accounting Standards Board, IASB), אשר כמעט זהים זה לזה. על פי שני תקנים אלה, שווי הוגן מוגדר כ-"..מחיר שהיה מתקבל במכירת נכס או מחיר שהיה משולם להעברת התחייבות בעסקה רגילה בין משתתפים בשוק במועד המדידה".
כפי שמצוין בשני התקנים, הם אינם מנחים מתי או באיזה מקרים יש לבצע מדידת שווי הוגן, אלא כיצד יש לבצע מדידת שווי הוגן כאשר תקן חשבונאות אחר דורש זאת.
פירוק הגדרת שווי הוגן
התבוננות בהגדרת IFRS 13 לשווי הוגן שצוטטה לעיל מחדדת כמה נקודות קריטיות להגדרת המונח מבחינה חשבונאית:
יישום לנכסים לא-פיננסיים
בעת הערכת השווי ההוגן של נכסים לא-פיננסיים יש להביא בחשבון את השימוש המיטבי (Highest and Best Use) בנכס, שכן ייתכן שבנכס מסוים ישנן מספר אפשרויות שימוש. לדוגמה: על שטח מסוים ניתן להקים חניון בעל שווי פעילות מסוים, להקים בניין בעל שווי אחר וכך הלאה. הנחיית התקן היא כי שוויו ההוגן של אותו מגרש שהוזכר בדוגמה ימדד תוך הנחת השימוש המיטבי במגרש - קרי השימוש שיניב את השווי הגבוה ביותר.
בעת הקביעה מהו השימוש המיטבי בנכס, התקן קובע כי על השימוש המיטבי להיות: באופן עקבי לנקודת ההסתכלות במדידת שווי הוגן - השימוש המיטבי בנכס ייקבע מנקודת המבט של המשתתפים בשוק. גם אם הישות עצמה אינה מבצעת את השימוש המיטבי בנכס, כיוון שהיא רכשה אותו, למשל, לצורכי הגנה (כדי למנוע ממתחריה לבצע שימוש בנכס), מדידת שוויו ההוגן של הנכס עדיין תבוצע תוך שימוש בהנחת השימוש המיטבי. הנחיה זו עקבית עם עיקרון "מחיר היציאה" ונקודת ההסתכלות הכללית של התקן, לפיה השווי ההוגן נמדד בצורה אובייקטיבית מנקודת מבטו של משתתף השוק, ולא מנקודת מבט סובייקטיבית של מחזיק הנכס.
מידרג שווי הוגן
על מנת להגדיל את העקביות וההשוואתיות במדידות שווי הוגן, התקן קבע את מידרג השווי ההוגן. מידרג זה כולל שלוש רמות, כאשר העדיפות העליונה ניתנת לנתונים המסווגים ברמה 1 - מחירים מצוטטים בשווקים פעילים עבור נכסים זהים או התחייבויות זהות.
הרעיון הכללי במידרג שווי הוגן הוא עידוד התבססות על נתוני שוק מצוטטים כמה שניתן בעת אמידת השווי ההוגן, בד בבד עם צמצום ההתבססות על הערכות סובייקטיביות של מעריך שווי מסוים.
נתוני רמה 1
נתונים הנכללים ברמה 1 הם מחירים מצוטטים (שלא תואמו) בשווקים פעילים עבור נכסים זהים או עבור התחייבויות זהות שלישות יכולה להיות גישה אליהם במועד המדידה. התקן קובע שמחיר מצוטט בשוק פעיל מספק את הראייה המהימנה ביותר לשווי הוגן ויש להשתמש בו ללא תיאום כדי למדוד שווי הוגן בכל עת שהוא ניתן להשגה, למעט במקרים מסוימים המפורטים בסעיף 79 בתקן. נתוני רמה 1 יהיו ניתנים להשגה, לרוב, עבור נכסים פיננסיים והתחייבויות פיננסיות רבים, אשר יכולים להיות מוחלפים בשווקים פעילים מרובים (דוגמת בורסות שונות).
נתוני רמה 2
נתונים הנכללים ברמה 2 הם נתונים, מלבד מחירים מצוטטים שנכללים ברמה 1, אשר ניתנים לצפייה עבור הנכס או ההתחייבות, במישרין או בעקיפין. נתוני רמה 2 כוללים את הנתונים הבאים: בניגוד לנתוני רמה 1, לנתונים מרמה 2 סביר שנידרש לבצע התאמות שונות, אשר עשויות לכלול, למשל, את מצבו הפיזי של הנכס או מיקומו.
חשבונאות שווי הוגן
חשבונאות שווי הוגן נמצאת בשימוש להערכת נכסים שערכם המאזני מבוסס על רישום ערך לשווי שוק (mark to market); לנכסים הנרשמים במאזנים בעלות היסטורית, אין משתמשים בהערכת שווי הוגן של הנכס. לדוגמה, אם חברה מסחרית רכשה בשנת 1990 חלקת קרקע במיליון ש"ח, אזי בדוח כספי היסטורי ערכה של הקרקע עדיין יהיה רשום בערכו המקורי במאזני החברה. אם חברה אחרת רכשה בשנת 2010 חלקת קרקע זהה בתכונותיה בשני מיליון ש"ח, אזי נכס זה יופיע במאזני החברה האחרת במחיר זה. זאת אף אם שתי חלקות הקרקע זהות למעשה בכל תכונותיהן. מכאן שעלות היסטורית איננה יכולה להצביע על כך שמדובר בשני נכסים ששוויים הנוכחי זהה למעשה. בעיה זו מחריפה כאשר נכסים מרובים מדווחים במאזנים חשבונאיים בעלותם ההיסטורית, דבר המוביל להערכות חסר ניכרות במאזנים חשבונאיים. מנגד, אם שתי החברות היו מבצעות דיווחים חשבונאיים על בסיס שווי הוגן, הרי שמקריאת מאזניהן היה ברור ששתיהן מחזיקות בנכסים בעלי ערך זהה. מאזן שווי הוגן מספק מידע עדכני למשקיעים המעוניינים לדעת את ערך הנכסים וההתחייבויות של חברה כלכלית, ולא את עלותם ההיסטורית.
שווי הוגן לעומת שווי שוק
במהדורת 2007 של תקני השמאות הבינלאומית (IVS 2007), אותן מפרסמת מועצת התקינה השמאית הבינלאומית (International Valuation Standards Council, IVSC) קיימת הבחנה ברורה בין שווי הוגן, כפי שהוגדר על ידי מועצת התקינה החשבונאית הבינלאומית, לבין שווי שוק, כפי שהוא מוגדר בתקינת השמאות: "על פי השימוש המקובל, ניתן להבחין בבירור בין המונח שווי הוגן לבין שווי שוק. הדבר דורש הערכה של המחיר אשר יהיה הוגן בין שני צדדים לאחר שנלקחו בחשבון היתרונות והחסרונות היחסיים של כל אחד מן הצדדים לעסקה. אף שהמונח שווי שוק עשוי לעמוד בתנאים אלה, אין זה תמיד המקרה. השימוש בהערכת שווי הוגן מתרחשת לעיתים קרובות בעת הליך גילוי נאות בעסקאות בתחום החברות, בתנאים שבהם בזכות היחסים שבין שני הצדדים השווי ההוגן עשוי להיות גבוה מן המחיר שניתן לקבל בשוק הפתוח. במילים אחרות יש והערכת שווי הוגן עשויה להניב שווי מיוחד. לעומת זאת, הערכת שווי שוק דורשת להתעלם ממרכיב זה של שווי מיוחד, אולם שווי שוק מהווה חלק מהערכת שווי הוגן."
היתר שאיבת מים בשבת
בהלכות ערובין, היתר שאיבת מים בשבת הוא סדרת תקנות הלכתיות שמטרתן להתיר שאיבת מים בשבת, אף במקומות שיש בדבר איסור דרבנן של הוצאה מרשות לרשות מכרמלית לרשות היחיד, ובאמצעות תיקון מחיצה מינימלית. כיום אין כמעט שימוש מעשי בהיתר זה.
רקע
מדין התורה, אין איסור בהוצאת והכנסת חפצים מרשות הכרמלית (כגון ים או נהר), לרשות היחיד, ובכלל זה שאיבת מים שנחשבת גם כן כהוצאת והכנסת חפצים. אולם מדרבנן נאסר להוציא ולהכניס חפצים מרשות היחיד לכרמלית בשבת, וכן נאסר להוציא חפצים בין רשות היחיד פרטית לרשות יחיד משותפת, ללא תיקון עירוב חצרות. אולם כשחכמים אסרו דבר זה בכלליות, הם לא אסרו במספר מקרים פרטיים, והשאירו את ההלכה כדין התורה, ובתנאי שתהיה מחיצה מינימלית בכל אחד מהמקרים.
שאיבת מים מרשות הכרמלית לרשות היחיד
כדי להתיר לשאוב מים בשבת מכרמלית לרשות היחיד, יש צורך במחיצה מיוחדת ברשות היחיד, מסביב לחור המיועד לשלשול הדלי אל המים. על ידי מחיצה כזו, רואים את המחיצה כאילו היא נמשכת ויורדת עד שפת המים, ('גוד אחית מחיצתא') והמים שתחתיה הם כרשות היחיד, ונמצא ששאיבת המים היא מרשות היחיד לרשות היחיד, דבר המותר בשבת. מחיצה זו צריכה להיות בגובה (או בעומק) של לפחות י' טפחים, (כ- 80 ס"מ) ועליה להקיף שטח של לפחות ד' על ד' טפחים. מחיצה זו יכולה להיות למעלה או למטה מהנקב, ובלבד שתעשה במיוחד לצורך היתר השאיבה בשבת, ולא שהייתה קיימת כבר לפני כן.
כיוון שהמחיצה מתירה לשאוב מים, היא גם מתירה לשפוך מים דרכה מרשות היחיד לכרמלית.
ההיתר שבדבר
ניתן לשאוב מים מכרמלית לרשות היחיד לאחר תיקון מחיצה זו, אף שהמחיצה הזו היא מחיצה תלויה היינו מחיצה שחלקה התחתון נמצא בגובה של יותר מג' טפחים מעל הקרקע (במקרה הזה - מעל שפת הים), דבר שפוסל בדרך כלל מחיצה מלהיחשב כמחיצה הלכתית, ואף שהמים שמתחת למחיצה, שנחשבים לרשות היחיד, מתערבבים ללא הפסק עם המים שמסביבם, שנחשבים לכרמלית.
על אף שתי סיבות אלו המחיצה התלויה מועילה, כיוון שכל איסור ההוצאה מכרמלית לרשות היחיד הוא מדרבנן, וכשהם אסרו טלטול רגיל בין כרמלית לרשות היחיד, הם לא אסרו במקרה כזה של שאיבת מים לאחר תיקון מחיצה תלויה. עיקר תיקון המחיצה הוא משום היכר, היינו כדי להבדיל בין מקרה זה לכל טלטול אחר מכרמלית לרשות היחיד, ולא שהמחיצה הזו באמת יוצרת רשות היחיד במים.
ההיתר בספינה
במקרה זה, של שאיבת מים על ידי הוצאת זיז להיכר, אסור לשפוך בחזרה מים ישירות מהספינה לים, שכן המים לא נחים בדרכם במקום פטור, ונמצא שהוא זורק מרשות היחיד לכרמלית, דבר שאיסורו דרבנן. אולם מותר לשפוך או לזרוק דברים על גבי דופן הספינה, אף שמשם הם יפלו לים, שכן לא אסרו חכמים הוצאה מרשות לרשות בין רשות היחיד לכרמלית על ידי 'כוחו', היינו כשאינו מוציא בין רשויות בצורה ישירה, אלא כשמוציא למקום ממנו ימשיך החפץ עצמאית לעבר הרשות האחרת, כמו פה.
ההיתר בכנרת
הגמרא במסכת עירובין מתארת פרט בדין זה המיוחד לכנרת, המתיר לשאוב מים מהכנרת למרפסת הפתוחה מעליה, שיש בה שטח של לפחות ד' על ד' אמות, והנקב הוא לפחות ד' על ד' טפחים, אפילו ללא מחיצה מיוחדת לנקב, היות שרואים חלק מהמרפסת כאילו הוא מכופף ונעשה כמחיצה לנקב, בדומה להיתר בספינה.
אמת מים העוברת ברשות היחיד
אמת מים קטנה העוברת דרך חצר, שהיא רשות היחיד, ואין בה רוחב ד' טפחים או עומק י' טפחים, בטלה לרשות היחיד וניתן לשאוב ממנה מים ללא הגבלה. אולם אם יש בה שיעור גודל זה, היא נחשבת לכרמלית, היות שיש בה שיעור של 'מקום חשוב' שאינו בטל לרשות בו הוא עובר, והיא מפולשת משני צידיה אל מחוץ לחצר.
אם האמה נכנסת לחצר בפתח ברוחב בן פחות מג' טפחים, או בכמה פתחים כאלה, אין צורך בשום תיקון, שכן פתח פחות מג' טפחים נחשב כסתום. ('לבוד')
באר מים בין שתי חצרות
באר או בור מים שנמצאים בין שתי חצרות משותפות - נחשבים כשייכים לשתי הרשויות השונות. לכן אין אנשי החצרות יכולים לשאוב ממנה מים בשבת על מנת להכניסה לבתים, היות שבשאיבת המים יש הוצאה מרשות היחיד אחת לרשות היחיד אחרת שאינה באותה בעלות, דבר שיש בו איסור דרבנן ללא תיקון עירוב חצרות.
במקרה זה ניתן להתיר את שאיבת המים באמצעות תיקון עירוב חצרות, או באמצעות הצבת מחיצה תלויה בגובה של לפחות י' טפחים (כ- 80 ס"מ) שעומדת לפחות טפח בתוך המים, או מחיצה בגובה י' טפחים העומדת בתוך המים, שלפחות טפח ממנה נמצא מעל המים, כך שיש כעין מחיצה המחלקת את המים לשנים. באמצעות המחיצה רואים כאילו הבאר או הבור מחולקים בין שתי החצרות, וכל אחת מהחצרות שואבת את המים מחלקה. ההיתר בדין זה הוא בכך שמכשירים מחיצה תלויה אף שבדרך כלל היא פסולה, וכן שאין מתחשבים בכך שהמים בין שני החלקים מתערבבים ביניהם ללא הפסק. המחיצה לצורך היתר זה צריכה להיות מחיצה שנעשתה במיוחד, ולא מחיצה שעומדת ממילא.
באופן דומה יש לתקן מחיצה במאגר מים של שני מקומות יישוב, שבאמצעו עובר תחום השבת של אחד מהם.
עונת 2015/2016 בליגת כדורגל נשים ראשונה
עונת 2015/2016 בליגת כדורגל נשים ראשונה הייתה העונה ה-18 של ליגות כדורגל הנשים בישראל תחת אחריות הההתאחדות לכדורגל בישראל. העונה נפתחה ב-10 בנובמבר 2015 והסתיימה ב-26 במאי 2016.
הקבוצה שסיימה ראשונה בליגת הנשים השנייה בעונת 2014/2015 והצטרפה לליגת נשים ראשונה לקראת עונה זו הייתה מכבי באר שבע.
הליגה הסדירה כללה 9 קבוצות ששיחקו ביניהן במשך 2 סיבובים בני 9 מחזורים כל אחד (לכל קבוצה 8 משחקים בסיבוב) - 18 מחזורים בסך הכל (16 משחקים לקבוצה). לאחר מכן פוצלה הליגה לפלייאוף עליון שבו 5 קבוצות ששיחקו ביניהן במשך 2 סיבובים בני 5 מחזורים כל אחד (4 משחקים לקבוצה בסיבוב) ופלייאוף תחתון שבו 4 קבוצות ששיחקו ביניהן במשך 2 סיבובים בני 3 מחזורים כל אחד, שכוללים תוספת של 10 ו-6 מחזורים לעונה הסדירה בהתאמה ובסה"כ 28 ו-24 מחזורים בהתאמה (24 משחקים לקבוצה בפלייאוף העליון ו-22 בתחתון). לפי תקנון האליפות האקדמיה לכדורגל בנות לא יכלה לרדת ליגה.
בעונה זו ניתן לכל קבוצה לצרף 3 שחקניות זרות. בנוסף, חייבו כל קבוצה לרשום בטופס המשחק לפחות שתי שחקניות ישראליות מתחת לגיל 20 ולשתף אותן במשחק לפחות 45 דקות (במצטבר).
אס"א תל אביב, אלופת העונה הקודמת, לא הצליחה להגן על תוארה.
מ.כ. רמת השרון זכתה בתואר בפעם הראשונה בתולדותיה.
מכבי באר שבע סיימה אחרונה וירדה חזרה לליגה השנייה לאחר עונה אחת בלבד.
אבי כל הפצצות
אבי כל הפצצות (ברוסית: Папа всех бомб) הוא כינויה של "פצצה תרמובארית אווירית בעוצמה מוגברת" (ברוסית: Авиационная вакуумная бомба повышенной мощности ,АВБПМ) – פצצה קונבנציונלית רבת-עוצמה מתוצרת רוסיה, שנוצרה כמענה לפצצת ה-MOAB האמריקאית ונחשבת על פי פרסומים שונים לפצצה הקונבנציונלית החזקה ביותר בעולם. על פי המידע שפורסם לגביה, הפצצה חזקה פי 4 מה-MOAB.
הפצצה נוסתה בהצלחה בערב 11 בספטמבר 2007, ומיועדת להחליף את מקומן של פצצות אטום טקטיות זעירות. היתרון המרכזי בהחלפת הפצצות הגרעיניות בפצצות הוואקום האוויריות בעוצמה מוגברת הוא מניעת נזק סביבתי נוסף הנובע מזיהום וקרינה רדיואקטיבית מעבר לנקודת הפיצוץ.
תיאור הפצצה
הפצצה מכילה 7.1 טונות של חומר נפיץ שפותח ברוסיה בעזרת ננוטכנולוגיה. היא מפיקה כוח הרס המשתווה ל-44 טונות TNT. הנזק העיקרי נגרם כתוצאה מגל הדף שמהירותו גבוהה ממהירות הקול ומטמפרטורות גבוהות במיוחד הנוצרות באזור מרכז הפיצוץ ובסביבתו.
לדברי הגנרל אלכסנדר רושקין (שכיהן כסגן ראש המטה הכללי הרוסי), הפצצה החדשה אומנם קטנה יותר מהפצצה המתחרה (MOAB), אך קטלנית הרבה יותר הודות לטמפרטורה הכפולה במרכז הפיצוץ.
Android Auto
Android Auto היא גרסה של מערכת ההפעלה אנדרואיד עבור כלי רכב, המתממשקת עם טלפון חכם המריץ את מערכת ההפעלה אנדרואיד בגרסה 5 ומעלה. Android Auto הוכרז ב-25 ביוני 2014, במהלך כנס Google I/O 2014.
המכוניות הראשונות שכללו מערכת מולטימדיה שתמכה ב-Android Auto הושקו בשנת 2015 ובמקביל הושקה גם האפליקציה לטלפון החכם.
בתחילה Android Auto רץ על גבי מערכות מולטימדיה תומכות בכלי רכב בלבד והחל מ-2016 התאפשר לעשות שימוש במסך הטלפון החכם. הצגת הניווט התבצעה באמצעות גוגל מפות ובהמשך באמצעות Waze. השמעת מוזיקה מוצעת באמצעות Google Play Music, וניתן להוריד מספר יישומים נוספים מחנות Google Play ייעודית ל-Android Auto.
החיבור למערכת המולטימדיה ברכב מתבצע באמצעות חיבור כבל USB.
המתחרה העיקרי של שירות זה, הוא CarPlay של חברת אפל.
ארתור פריד
ארתור פריד (באנגלית: Arthur Freed; 9 בספטמבר 1894 - 12 באפריל 1973) היה פזמונאי ומפיק סרטים אמריקאי.
ביוגרפיה
פריד, יליד צ'ארלסטון, דרום קרוליינה, התחיל את הקריירה שלו כפסנתרן בשיקגו. אחרי שפגש את מיני מרקס, הוא התחיל לשיר כחלק ממופע הוודוויל של הבנים שלה, האחים מרקס ולכתוב להם. מהר מאוד הוא התחיל לכתוב שירים והועסק במטרו גולדווין מאייר. במשך שנים הוא כתב שירים לסרטים רבים שרובם הולחנו על ידי נסיו הרב בראון.
בשנת 1939, לאחר שעבד כמפיק שותף בסט של הסרט " הקוסם מארץ עוץ", הוא קודם למפיק בכיר והפך את הסטודיו למוביל ביצירת מחזות זמר. הסרט הראשון כמפיק יחיד היה העיבוד הקולנועי למחזמר ברודוויי המצליח "תינוקות" בכיכובם של ג'ודי גרלנד ומיקי רוני שהוקרן חודש אחרי "הקוסם מארץ עוץ".
הוא גם טיפח קריירות לכוכבים מתחילים, ביניהם ג'ין קלי, פרנק סינטרה, אסתר ויליאמס, קתרין גרייסון, סיד צ'ריס, אן מילר, ורה-אלן ורבים אחרים. הוא הביא לMGM את פרד אסטר לאחר שהיה חתום באולפני RKO ושידל אותו לחזור להופיע בסרט מצעד הפסחא יחד עם ג'ודי גרלנד. צוותו שמנה כותבים, במאים, מלחינים וכוכבים הפיקו זרם יציב של סרטים מוזיקליים עד שנות ה-50 המאוחרות. הוא נתן לבמאים והכוריאוגרפים שלו יד חופשית, דבר שלא היה מקובל באותה תקופה של שליטה מוחלטת על סרטים מוזיקליים מצד המפיקים, דוגמת קטע הריקוד בן 15 הדקות בסרט אמריקאי בפריז משנת 1951.
שניים מסרטיו של פריד, "אמריקאי בפריז" ו"ז'יז'י" זכו בפרס האוסקר לסרט הטוב ביותר. ב-1944 הפיק את "פגוש אותי בסנט לואיס" בבימויו של וינסנט מינלי, ב-1951 הפיק את הסרט "חתונה מלכותית" עם פרד אסטר וג'יין פאוול ואת ספינת השעשועים. ב-1953 את "קרון הלהקה" וב-1957 הפיק את הסרט "גרבי משי" בכיכובם של פרד אסטר וסיד צ'ריס. סרטו המוכר ביותר הוא "שיר אשיר בגשם" (1952), שלא זכה באף פרס אוסקר. פריד הוכנס להיכל התהילה של כותבי השירים בשנת 1972.
פריד מת ב-1973 לוס אנג'לס, קליפורניה בגיל 78.
אורחובו-זויבו
אורחובו-זויבו (ברוסית: Оре́хово-Зу́ево) הוא שמה של עיר תעשייתית במחוז מוסקבה, רוסיה, הממוקמת במרחק 97 ק"מ מזרחית לעיר מוסקבה, באזור מיוער על נהר קליאזמה (ביובלו של נהר אוקה). אורחובו (Оре́хово), לעיתים קרובות מבוטא רק כ"אורך", היא מילה רוסית שמשמעותה אגוזי מלך, אגוז, או עצי אגוז.
העיר הייתה קיימת ככפר קטן עוד מהמאה ה-12 ואזכורים ראשונים שלה צצו כבר ב-1209 אך היא הפכה לעיר ב-1917, כאשר שלושה כפרים סמוכים (אורחובו, זויבו וניקולסקויה) התמזגו, ומכאן גם שמה.
היסטוריה
הממצא הראשון על מקום ישוב במה שהיום היא העיר אורחובו-זויבו מגיע עוד משנת 1209. המקום הוזכר בדברי הימים למוסקבה והמקום נקרא "וולוצ'וק" שבו נערך הקרב בין נסיך ולדימיר יורי ונסיך ריאזאן איזיאסלב. השם "וולוצ'וק" (או, כפי שנקרא מאוחר יותר, "זויב וולוצ'וק") נגזר מן המילה הסלאבית ל"הוֹבָלָה": מקום שבו ספינות עץ נישאו על האדמה מנהר אחד למשנהו. במקום הזה ממש, הספינות היו בדרך כלל עוברות ביבשה בין נהרות הקליאזמה ונרסקאיה. הכפרים אורחובו וזויבו הוזכרו בדברי הימים מספר פעמים נוספות במהלך ימי הביניים.
בשנת 1797, הצמית סאבה ואסילייביץ' מורוזוב (ברוסית: Савва Васильевич Морозов) פתח לראשונה את מפעל המשי שלו בזויבו. אחר כך המפעל הפך ממפעל משי לצמר. בשנת 1823, רווחי העסק שלו אפשרו לו להשתחרר מהצמיתות. בשנת 1830, הוא הזיז את המפעלים אל הגדה הנגדית של נהר הקליאזמה, במקום שמאוחר יותר נקרא בשם ניקולסקויה.
בסוף המאה ה-19 ותחילתה של המאה ה-20, אורחובו וזויבו היו למרכז ייצור הטקסטיל השלישי בגודלו ברוסיה אחרי מוסקבה וסנקט פטרבורג.
השביתה הרוסית הגדול הראשונה אירעה בשנת 1885 במפעלי הטקסטיל של מורוזוב בעיר. החל מ-7 בינואר 1885, בשעה 10 בבוקר, וסילי וולקוב הרים את ידו ואת הדגל האדום המסמל את ניצחון הפועלים ובעקבותיו עשו זאת גם שאר עובדי המפעל. ביום החמישי של השביתה, חיילים עם כידונים הגיעו לעצור את יוזמי השביתה, וולקוב וידידו פ. שלוחין, ובו בזמן הם צעקו לחבריהם, "זכרו, אחד בשביל כולם וכולם בשביל אחד!" שביתה זו נמשכה מספר שבועות ויצרה את המומנטום עבור התנועה המהפכנית ברוסיה. לעיתים קרובות, כאשר מזכירים בעת השקת כוסית ברוסיה "אורך" (Оре́х), אגוז או אורחובו מהווה מחוות שתייה כדי לא לשכוח את הקורבנות ששבתו בשנת 1885 והיוו את הפתיחה לשיפור חייהם של עובדים ברחבי העולם.
במרץ 1917 נבחרו נציגי מועצת הפועלים והיו מהבולשביקים הסובייטים הראשונים ברוסיה שנבחרו למועצה מחוקקת מקומית. שישה שבועות מאוחר יותר, מקום הולדתו של סאבה מורוזוב כבר נשלט על ידי הסובייטים, כשישה חודשים לפני הניצחון הבולשביקי במהפכת אוקטובר בפטרוגראד. במאי 1917, נציג הוועדה המחוזית של מוסקבה מטעם המפלגה הסוציאל-דמוקרטית הרוסית (בולשביקים) כתב: "ההמון באורחובו הוא מאוד ממושמע, בעקבות נציגי הפועלים, שבו כולם הפכו לבולשביקים ... השפעת הארגון הזה הוא כזה שאורחובו כעת [נמצאת] תחת הדיקטטורה של הפרולטריון."
לאורחובו-זויבו הוענק מעמד של עיר ב-3 ביוני 1917. ב-27 במאי 1927 נחנכה תחנת הרדיו הראשונה של העיר — "קולוטושקה". ב-12 ביוני 1927 נחנך קו אוטובוס ראשון ועד מהרה זה הורחב ואל העיר הגיעו גם קווי אוטובוס בינעירוניים. ב-1943 נחנכה תחנת רכבת.
בשנת 1991 נערכו לראשונה הבחירות לראשות העיר והקומוניסטים כבר אינם מהווים רוב בזרועות השלטון המקומי. בשנת 2018 הוענק לעיר מעמד של עיר בעלת חשיבות מחוזית.
ממשל ופוליטיקה
עד 2018 אורחובו זויבו שימשה בתור המרכז המינהלי של מחוז אורחובו זויבו, אף שלא היוותה כחלק ממנו. החל משנת 2018 אורחובו-זויבו היא עיר בעלת סמכות שיפוטית עצמאית — ומהווה יחידה מינהלית נפרדת בעלת מעמד של מחוז.
בראש העיר עומד גנאדי פאנין, עומד בראש האדמיניסטרציה של המחוז העירוני אורחובו זויבו (Администрация городского округа Орехово-Зуево), שמה של הגוף הניהולי של העיר. בית המחוקקים העירוני הוא מועצת הנבחרים (Совет депутатов), בראשה עומדת טטיאנה רונזינה.
חלוקה מינהלית
החל מינואר 2018 העיר היא בעלת חשיבות מחוזית, שטחה הוגדל ואל תחומי השיפוט שלה הוכנסו הכפרים ורייסקויה, דמיחובסקויה ומלודובנסקויה, בעוד שטח העיר מגיע ל-36.38 קמ"ר, שטח המחוז העירוני של אורחובו זויבו מגיע ל-508.73 קמ"ר והיא גובלת עם מחוז המשנה פטושינסקי שבמחוז ולדימיר.
כלכלה
במשך כמעט שני עשורים כלכלת העיר נבנתה על תעשיית הטקסטיל והפקת כותנה הביאו את העיר להפוך לעיר השלישית בגודלה בתחום זה ולמרכז תעשייתי גדול ברוסיה של תחילת המאה ה-20. לאחר מהפכת 1917, מפעלי הטקסטיל של מורוזוב הולאמו ונודעו בשם "מרכז הכותנה של אורחובו זויבו" (Ореховский хлопчатобумажный комбинат). ייצור טקסטיל נמשך עד שנות התשעים של המאה העשרים, כאשר ברית המועצות נפלה, תעשיית הטקסטיל קרסה בשל ניהול כושל וחוסר יכולת להתחרות עם טקסטיל מיובא, אשר היו באיכות טובה יותר ובעלות פחותה. כמעט כל הייצור נסגר ואולמות המפעל הפכו לשוק מקורה ונבנו סביבו שטחי מסחר.
כיום העיר נשענת על מפעלים בתחום ייצור רכיבים לתעשיית החלל, לשירותי הכבאות ושירותי רפואה, תחנת כוח שנחנכה ב-1930 בבעלות חברת מוסאנרגו הפועלת בתחומי העיר ומפעל Glass-Decor לזכוכית, אחד הגדולים מסוגו באירופה.
כדורגל
העיר היא ביתו של מועדון הכדורגל הוותיק ביותר ברוסיה. קבוצת הכדורגל הראשונה של אורחובו זויבו נוסדה על ידי הבריטי הארי צ'רנוק, שהיה סגן נשיא ליגת הכדורגל של מוסקבה. המועדון שיחק תחת מספר שמות שונים. בשנים הראשונות נודע כ"מורוזובצי" (על שם משפחת מורוזוב שהייתה הבעלים של מפעל טקסטיל בעיר). במהלך העידן הסובייטי, הקבוצה שיחקה תחת השם זנאמיה טרודה ("דגל העמל", בתרגום מילולי). לאחר פירוקה של ברית המועצות, הקבוצה נרכשה על ידי קבוצת ספרטק מוסקבה והפכה לאחת מקבוצות המילואים שלה ונקרא "ספרטק אורחובו". ב-2003, הקבוצה שינתה את שמה בחזרה לזנאמיה טרודה.
ב-1962, הקבוצה העפילה לגמר הגביע הסובייטי, אך הפסידה בתוצאה 0:2 לשחטאר דונייצק. בעונת 2007, הקבוצה שיחקה באזור המרכז של הליגה השנייה. ברם בעונת 2018 נשרה לליגה החובבנית, לאחר שסיימה במקום האחרון.
מתקני ספורט
ישנם שלושה אצטדיוני כדורגל בעיר: "זנאמיה טרודה'", "טורפדו", ו"חימיק". קומפלקס השחייה "נפטון" נמצא בסמוך לאצטדיון "זנאמיה טרודה". בריכת השחייה כוללת נתיבים באורך 25 מטרים.
מתחם ספורט חדש בשם "ווסטוק" נפתח בשנת 2007 על ידי בוריס גרומוב, אז מושל מחוז מוסקבה.
ערים תאומות
לעיר הסכם ערים תאומות עם:
Ele Bate Nela
Ele Bate Nela (באנגלית: He Hits Her, ובעברית: הוא מכה אותה) הוא סינגל שהוקלט על ידי הצמד הברזילאי סימונה & סימריה, מתוך אלבום האולפן החמישי שלהן, As Coleguinhas – Vol. 4. השיר יצא לאור ב-27 במאי 2014, כסינגל הראשון והיחידי מתוך האלבום, ביחד עם הווידאו קליפ שצולם עבורו.
השיר לא זכה להצלחה רבה, והפך לאחד משלושת הסינגלים היחידים של הצמד, אשר לא הצליחו להיכנס למצעד הברזילאי.
רקע וכתיבה
השיר נכתב על ידי סימונה וסימריה, וכך גם כל השירים הנוספים מתוך האלבום. השיר מדבר על אלימות כלפי נשים וכולל בתוכו ובקליפ שלו אזכורים רבים לאלימות פיזית, אלימות מילולית, התעללות נפשית ותקיפה מינית כלפי הנשים. מעבר לכך, צולם הווידאו קליפ הנלווה שלו כאשר סימונה הייתה בהיריון.
מילותיו של השיר מדברות גם כן על התעללות בנשים, ועל הכמיהה של האישה לצאת ממערכת יחסים אלימה שכזו.
וידאו קליפ
הווידאו קליפ הנלווה שיצא עבור השיר מציג בתחילתו, אישה המתאהבת בגבר, אף על פי שהוריה אומרים לה לעזוב אותו. בסמוך לכך השניים מקיימים יחסי מין, וכבר לאחר מכן מתחילה האישה להרגיש בתוקפנות מצדו של בן זוגה. לאחר מכן המצב מחמיר וכשהוא בא לאסוף אותה, הקנאה שלו מגיעה לשיאה כאשר הוא רואה אותה מדברת עם כמה מחבריה, חושד שהיא בוגדת בו, לוקח אותה לפינת הרחוב וסוטר לה. לקראת הסוף, ניתן לראות את האישה יושבת על הספה שבסלון, בוכה, ואת הגבר חוזר הביתה כשהוא שיכור, ובקבוק יין בידו.
בהמשך הקליפ, האישה מנסה לברוח ממנו, והוא רודף אחריה בכל הבית, וכשהוא תופס אותה הוא זורק אותה על הרצפה, מטיח את ראשה בה, ושובר לה את היד. לבסוף, האישה יושבת על כיסא במטבח, כאשר ידה עטופה בגבס. כשהיא חושבת שבן זוגה הולך, היא מתקשרת למשטרה, והוא ממהר אליה, לוקח לה את הטלפון ומשאיר אותה לבד. בסצנה האחרונה ניתן לראות את הוריה, מביטים בתמונות מן הילדות שלה ובוכים בשל המצב שבו היא נמצאת. לאורכו של הקליפ, ניתן לראות את סימונה וסימריה, כשהן בחדר לבן, שרות את השיר ובוכות גם כן.
הקליפ צולם כאשר סימונה הייתה בהיריון ונכון למרץ 2020, מונה הצפיות שלו עומד על כ-65 מיליון צפיות.
מנורה מבטחים החזקות
היסטוריה
מנורה מבטחים החזקות נוסדה בשנת 1935, בשם "משרד לאחריות כללית בע"מ", על ידי דוד זלמן צימבר שכיהן כיו"ר מועצת המנהלים מהקמתה ועד שנת 1958. החברה נוסדה כמורשית לוידס, ומאז 1939 מתנהלת כחברת ביטוח. בשנת 1948 שונה שמה ל"מנורה משרד לאחריות ולביטוח משנה בע"מ". בשנת 1976 שונה שמה פעם נוספת, ל"מנורה חברה לביטוח בע"מ", בשנת 1998 שונה שמה שוב, ל"מנורה החזקות בע"מ", ובשנת 2006, בעקבות רכישת קרן "מבטחים החדשה", החברה שינתה את שמה לשמה הנוכחי.
בשנת 1963, נרכשה חברת מנורה על ידי פישל פריש, ומאז היא מוחזקת על ידי בני המשפחה (חתנו של פריש, מנחם גורביץ', החזיק בשליטה בחברה משנת 1983 ועד פטירתו בשנת 2013). בשנת 1982, בוצעה הנפקה לציבור של מניות החברה בבורסה לניירות ערך בתל אביב, והחברה הפכה לחברה ציבורית (נכון ל-2015, נסחרת במסגרת מדד ת"א 75).
בשנת 2014 רכשה הקבוצה את הזכויות על שמו של היכל הספורט ביד אליהו, והחל מינואר 2015 הוא נקרא "היכל מנורה מבטחים" וזאת למשך 8 שנים לפחות.
בשנים 2016-2018 הרחיבה הקבוצה את פעילותה לתחומי המימון ובמסגרת זו רכשה הקבוצה 48% ממניות אמפא קפיטל בע"מ ו-40% ממניות ERN בע"מ, חברות העוסקות בתחומי המימון החוץ בנקאי, כמו גם ניכיון ממסרים דחויים, סליקה והבטחת אשראי.
בשנת 2017 נערך מיזוג ונמכרה פעילות בית ההשקעות מנורה מבטחים פיננסים בע"מ, המספק שירותי ניהול נכסים פיננסיים ושיווק השקעות (לרבות ניהול קרנות נאמנות וניהול תיקים), לחברת אלטשולר שחם בע"מ. בבעלות מנורה מבטחים פיננסים בע"מ נותרה חברה פעילה אחת - מנורה מבטחים ניהול וחיתום העוסקת במתן שירותי הפצת ניירות ערך והתחייבות חיתומית.
בשנת 2021 מכרה החברה כ-4.9% ממניות מנורה מבטחים פנסיה וגמל בע"מ לאלייד החזקות בע"מ לפי שווי של כ-2.5 מיליארד ש"ח. בנוסף, ניתנה לאלייד החזקות אופציה לרכישת כ-4.9% נוספים.
בשנת 2022 חברת מנורה מבטחים נכנסה לתחום מועדוני הצרכנות בהשלמת השקעה של 15 אחוז לפי שווי של 400 מיליון ש"ח בחברת היי ביז (בעלי הייטקזון) המנהלת את מועדון הצרכנות ואתר הסחר האלקטרוני הגדולים בישראל המיועדים לעובדי הייטק, בהמשך החברה רכשה כ-50 אחוזים מסוכנות הביטוח אליפים לפי שווי של 280 מיליון דולר.
מנורה מבטחים אנרגיה – בשנת 2021 הכניסה החברה את לאומי פרטנרס כשותף בפעילות האנרגיה (12.8%) לפי שווי של 820 מיליון ש"ח. פעילות האנרגיה חולקה כדיבידנד בעין לבעלי המניות של מנורה מבטחים והוקמה חברת טראלייט, בה שותפים בעלי המניות של מנורה מבטחים, לאומי פרטנרס והציבור.
בעלי עניין
השליטה בחברה (62% מהמניות) נמצאת בבעלות החברות Palamas Establishment & Najaden Establishment מליכטנשטיין, המוחזקות בנאמנות עבור משפחת גריפל ומשפחת גורביץ'. שאר מניות החברה מוחזקות בידי הציבור.
יושב ראש הדירקטוריון כיום הוא ערן גריפל והמנכ"ל הוא מיכאל קלמן.
יוהאן קספר קרל
יוהאן קספר קֶרְל (בגרמנית: Johann Kaspar Kerll, 9 באפריל 1627 – 13 בפברואר 1693) היה מלחין ונגן עוגב גרמני מתקופת הבארוק. קרל היה אחד המלחינים המהוללים ביותר בזמנו, שנודע הן כמלחין מחונן והן כמורה יוצא דופן, אך בימינו נשכח כמעט לחלוטין והמוזיקה שלו זוכה אך נדירות לביצוע או להקלטה. עם תלמידיו נמנו יוהאן פכלבל, אגוסטינו סטפאני ויוהאן יוזף פוקס.
ביוגרפיה
קרל היה בנם של קספאר קרל וקתרינה הנדל. הוא נולד באדורף, בחבל פוחטלנד (Vogtland) שם שימש אביו כנגן העוגב בכנסיית מיכאליס (Michaeliskirche ), מינוי שקיבל אחרי שבנה את עוגב הכנסייה עם יאקוב שדליך)). קרוב לוודאי, שקספאר קרל נתן לבנו שיעורי מוזיקה ונראה הדבר, שיוהאן קספאר גילה כישרונות יוצאי דופן במוזיקה; בשנת 1641 כבר החל להלחין ובהמשך, בשנות ה-40' של המאה ה-17, נשלח לווינה ללמוד אצל ג'ובאני ולנטיני, הממונה על המוזיקה ומלחין החצר הווינאית. הקריירה המקצועית של קרל החלה בווינה, שם כיהן כנגן עוגב ונמשכה בבלגיה, כאשר הארכידוכס לאופולד וילהלם מאוסטריה (אז מושל ארצות השפלה הספרדיות) מינה אותו לנגן העוגב בלשכתו בארמונו החדש בבריסל.
במהלך השנים הבאות הצליח קרל, כך או אחרת, לשלב מסעות עם עבודה בבריסל בלי לאבד את משרתו. ראשית, לאופולד וילהלם שלח אותו בסביבות 1648-49 לרומא, ללמוד אצל ג'אקומו קריסימי. מסתבר, שקרל פגש את יוהאן יאקוב פרוברגר וייתכן שלמד אצלו. אחרי שיבה קצרה לבריסל, יצא שוב בחורף 50–1649 לדרזדן. הוא נכח גם בכלולות פיליפ הרביעי מספרד ומריה-אנה מאוסטריה, ביקר פעמים אחדות בווינה בשנים 1651 ו-1652 ועשה זמן מה בגוטווייג ובמוראביה. אברהם ואן דן קרקהובן מילא את מקום קרל כשזה שהה מחוץ לבריסל ובסופו של דבר תפס את מקומו כשקרל פרש בשנת 1655.
בפברואר 1656 קיבל קרל משרה זמנית כמשנה לקאפלמייסטר בחצר הנסיך הבוחר פרדיננד מריה במינכן. במרץ החליף את ג'ובאני ג'אקומו פורו בתפקיד הקאפלמייסטר של חצר הנסיך. המוניטין של קרל החלו לגדול במהירות בד בבד עם חשיבותן של המשימות שהוטלו עליו. חשיבות מיוחדת נודעת לאופרה שלו "אורונטה" (שאבדה מאז), שחנכה את בית האופרה של מינכן בינואר 1657, ולמיסה ווקאלית, שחוברה ב-1658 להכתרת הקיסר לאופולד הראשון בפרנקפורט.
בשנת 1674 עבר קרל לווינה. הקיסר העניק לו קצבה בשנת 1675 ובשנת 1677 העסיק אותו כאחד מנגני העוגב הקבועים בחצרו. הועלתה סברה, שקרל היה נגן העוגב בכנסיית שטפאן, אך אין ראיה לדבר. אם יש אמת בהשערה, הרי שיוהאן פכלבל היה סגנו. הדבר של 1679, הנזכר ב-Modulatio organica של קרל, קובץ של ליטורגיקה לאורגן, הביא למותה של אנה קתרינה. קרל נשא לאישה את קוניגונדה הילאריס בשנת 1682 או 1683 ונשאר בווינה למשך עשר השנים הבאות. הוא יצא בשלום מן הפלישה הטורקית בשנת 1683, שגם אותה הנציח במוזיקה של Missa in fletu solatium. בין 1684 ל-1692 ביקר פעמים אחדות במינכן והוציא שם לאור את "מודולציו אורגניקה" (1686) ואת Missae sex voci, (בשנת 1689, מוקדשות לקיסר). בסוף 1692 ויתר קרל על משרתו בווינה וחזר למינכן, שם הלך לעולמו כעבור זמן קצר.
השפעה
קרל היה מורה ידוע-שם בתקופתו, אך בין תלמידיו לא היו, ככל הנראה, שום מלחינים חשובים, אם כי אפשר שיוהאן יוזף פוקס למד אצלו במשך זמן מה. ייתכן, שאגוסטינו סטפאני הוא הנודע בתלמידיו. עם זאת, אין להכחיש את השפעתו של קרל על מלחינים מאוחרים יותר. יוהאן פכלבל למד את סגנונו של קרל, עובדה העולה בבירור מן השאקונות שלו לעוגב, המזכירות את יצירות האוסטינטו של קרל; ייתכן גם שפכלבל למד אצל קרל, אם כי אין ראיה לדבר. שני המלחינים הגרמנים החשובים ביותר מסוף תקופת הבארוק, יוהאן סבסטיאן באך וגאורג פרידריך הנדל, חקרו את יצירתו של קרל: באך שילב את פרק הסנקטוס מתוך "מיסה סופרבה" של קרל בהרכב כלים שונה ב"סנקטוס ברה מז'ור" שלו (רי"ב 241) והנדל נהג לשאול נושאים, ולעיתים אף יצירות שלמות, מן הקנצונות של קרל (הנושא מקנצונה מס' 6 שימש אותו ל"מי יתן ויהיו כל מלאכי האל" מתוך משיח, "מצרים שמחה" מתוך ישראל במצרים דומה בפירוש לקנצונה מס' 4 וכן הלאה.
יצירותיו
בני תקופתו של קרל העריכו אותו מאוד, כפי שאפשר להסיק מן העובדה, שרבות מיצירותיו התפרסמו בתקופת חייו. חשיבות מיוחדת נודעת למיסות הקונצרטנטיות הרבות שיצאו בדפוס, לקובץ מוטטים וקונצ'רטי דתיים שיצא תחת השם "Delectus sacrarum cantionum" (מינכן 1669) ו"Modulatio organica super Magnificat octo ecclesiaticis tonis respondens" (מינכן 1686), המכיל מוזיקה ליטורגית לעוגב. קרל לא היה מלחין פורה במיוחד, כך שיצירותיו הנותרות מועטות יחסית. חלק גדול מן המוזיקה שלו אבד, כולל 11 אופרות (שבהן התפרסם ביותר בתקופת חייו), 25 אופרטוריומים, ארבע מיסות, מזמורי תפילה, סונאטות קאמריות ויצירות שונות לכלי מקלדת.
מוזיקה לכלי מקלדת
יצירות המקלדת שלו ששרדו כתובות בסגנון הדרום-גרמני הטיפוסי, המשלב קונטרפונקט גרמני מחמיר עם סגנונות וטכניקות איטלקיות. רוב יצירות המקלדת של קרל מתאימות לנגינה הן בעוגב צינורות והן בצ'מבלו. יוצאות מכלל זה ארבע סוויטות מחולות שחוברו לצ'מבלו ושתי טוקטות לעוגב : Toccata quarta Cromatica con Durezze e Ligature ו-Toccata sesta per il pedali. אפשר לערוך רשימה כרונולוגית חלקית בהסתמך על הקטלוג (הלא-שלם) של קרל ליצירותיו הוא, הכלול ב"מודולציו אורגניקה" משנת 1686 (זהו הקטלוג התמאטי המוקדם ביותר של יצירות מאת מלחין מסוים, ששרד עד ימינו): רשומות בו 22 יצירות, ש-18 מהן חוברו עד 1676 לכל המאוחר. היצירה הידועה המוקדמת ביותר של קרל, "ריצ'רקאר ל-4" (הידועה גם בשם Ricercata in Cylindrum phonotacticum transferanda) יצאה לאור בשנת 1650 ברומא.
בשמונה הטוקטות של קרל (המקבילות לשמונת המודוסים הכנסייתיים) מתחלפים לסירוגין קטעים קונטרפונקטיים חופשיים ומחמירים, לפעמים במשקלים מנוגדים. השימוש התדיר בסיומים דמויי ג'יג ב-12/8 דומה לטוקטות של פרוברגר. גם ארבע סוויטות המחול מזכירות את הסוויטות של פרוברגר, אם כי שתיים מהן מכילות פרקי וריאציות. הקנצונות של קרל מורכבות, כטיפוסי לתקופתו, מכמה קטעים פוגליים; בכמה מהן יש גם תרוצות דמויות-טוקטה, המשובצות בפיתוח הקדנצות. שתי יצירות אוסטינטו שרדו, פסקליה ושאקון, שתיהן בנויות על תבנית בס בירידה; אפשר, שהפסקליה היא יצירתו הנודעת ביותר של קרל.