cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
סקיי פררה
2011-2012: As If! ו-Ghost
אחרי שחרור הרצועות "17" ו"One", אשר הגיעה למקום 64 במצעד הבריטי, פררה הודיעה על שחרור אלבום הבכורה שלה אשר היה אמור להשתחרר ב-11 בינואר 2011. מה שהיה אמור להיות סינגל הבכורה שלו, Obsession הופיע לראשונה באלבום האוסף - "Now That's What I Call Music! 35" אשר יצא ב-2010 והסינגל בנוסף הגיע למקום ה-37 במצעד הדאנס של הבילבורד. התכנון הזה לא יצא בפועל, והוחלפו במיני האלבום As If ובסינגל הבכורה שלה "Sex Rules" שיצא ב-1 במרץ 2011. המיני אלבום יצא כשלושה שבועות לאחר סינגל הבכורה ב-22 במרץ 2011. במהלך אותה תקופה, הופיעה בקמפיין הפרסומת של קלווין קליין "CK ONE" לצד קאסי. במהלך אותה השנה, היא צולמה על ידי הצלמת אלן וון אנוורט עבור הקאבר של המגזין "Vs." והופיעה בקמפיין "המקוריים של אדידס" לצד הראפרים ביג שון וסנופ דוג.
2015-הווה: Masochism
ב-23 בדצמבר 2017, היא הודיעה על כוונתה להוציא מיני אלבום ויזואלי ב-2018 לפני יציאתו של האלבום Mascochism. "זה מיני אלבום שהוא ויזואלי במידה רבה, והסרטונים יתקשרו אחד לשני בדרך מאוד מופשטת", אמרה למגזין The Fader, והוסיפה: "זה יתחיל לצאת לאור בפברואר או במרץ, באופן וודאי".
Monkey Business
Monkey Business (בעברית: עסקי קופים - התנהלות עסקית מפוקפקת) הוא אלבום האולפן הרביעי של הלהקה האמריקאית בלאק אייד פיז. האלבום יצא לאור ב-7 ביוני 2005 על ידי חברות התקליטים A&B, אינטרסקופ ווויל.איי.אם מיוזיק גרופ. מתוך האלבום ארבעה סינגלים.
מחזור אפיק
מחזור אפיק הוא תהליך המתבצע באפיקי מחשב המקשרים בין המעבד לזיכרון, כדי לבצע פעולה בודדת של קריאה או כתיבה. מחזורי האפיק הם חלק מאבני הבניין של מחזור ההבאה-ביצוע. מחזורי האפיק כמו גם מחזור ההבאה-ביצוע, מסונכרנים על ידי שעון המעבד.
סוגי מחזורי אפיק
קיימים שני סוגי מחזורי אפיק; מחזור קריאה ומחזור כתיבה.
תהליך מחזור קריאה
המעבד שולח את כתובת תא הזיכרון הנדרש (בהתאם לכתובת המופיעה באוגר המצביע להוראה) באפיק הכתובות, ובמקביל באפיק הבקרה שולח אות הקובע כי הפעולה שתתבצע בזיכרון היא קריאה (read). הזיכרון מקבל את המידע משני האפיקים ובתגובה שולח אל אפיק הנתונים את המידע מתא הזיכרון שצוין, מידע זה יכול להיות הוראה או נתון.
מחזור אפיק ומחזור הבאה-ביצוע
המונח מחזור הבאה-ביצוע, מציין רמה גבוהה יותר בפעילות המעבד, המורכב ממחזורי אפיק רבים. כך לדוגמה במחזור הבאה-ביצוע, הכולל קוד מכונה, המורה להוסיף מספר 1 לערך הקיים בכתובת זיכרון X, יתבצעו לפחות 2 מחזורי אפיק:
טווח פעולת המחזור אפיק
מחזור אפיק פועל הן בקריאה והן בכתיבה, על יחידת מילת מחשב. מספר הסיביות מהן מורכבת המילה, משתנה, ותלויה בארכיטקטורת המעבד. כך לדוגמה במעבדי 8086 של אינטל, המילה מורכבת מ-16 סיביות (2 בייתים ברוב המקרים). ככל שמחזור האפיק פועל על מספר גבוה יותר של סיביות המעבד נחשב חזק יותר.
א בריוועלע דער מאמען
אַ בריוועלע דער מאַמען ("מכתב לאמא"; בפולנית: List do matki) הוא סרט קולנוע בשפת היידיש שיצא לאקרנים בפולין בשנת 1938. הקרנת הבכורה של הסרט בפולין הייתה ב-4 באפריל 1938 ובארצות הברית ב-14 בספטמבר 1938.
עלילה
העלילה מתרחשת בעיקר בגליציה, בשנים שסביב מלחמת העולם הראשונה. במרכז העלילה ניצבת משפחת ברדיצ'בסקי: האב דוד, שלא מצליח לפרנס את משפחתו, האם דבורה שפרנסת המשפחה מוטלת עליה, הבן הבכור מאיר שחולם להיות מהנדס או רופא שיניים, הבת מרים והבן הצעיר אהרון.
דוד לווה כסף מהחייט שמעון מבלי להודיע לאשתו, ונוסע לארצות הברית לחפש עבודה. בהגיעו לאמריקה הוא מתפרנס ממכירת גרביים. הבת מרים בורחת מביתה עם מורה למחול, ואמה מסתירה את העובדה הזו מפני שכניהם. דוד מצליח לרכוש כרטיס נסיעה אחד ושולח אותו למשפחתו, ואהרן נוסע אליו. מרים חוזרת הביתה אחרי שגילתה כי המורה למחול נשוי ואב לילד. לאחר מכן היא מתחתנת עם יודקה, בנו של החייט שמעון, והם עוזבים את העיר. כשפורצת מלחמת העולם מגויס מאיר לצבא. ביומה האחרון של המלחמה, מגלה דבורה כי מאיר נהרג. היא מנסה לאתר את בעלה ובנה, ולאחר שהם מתאחדים מחדש, היא מגלה שאהרן הפך לזמר מפורסם ושינה את שמו לארנולד ברד.
ועדת החינוך והעבודה של בית הנבחרים של ארצות הברית
ועדת החינוך והעבודה של בית הנבחרים של ארצות הברית (באנגלית: United States House Committee on Education and Labor) היא ועדה קבועה של בית הנבחרים של ארצות הברית. בוועדה זו יש 50 חברים.
היסטוריה
החל מהקונגרסים המוקדמים נעשו ניסיונות להקים ועדה בקונגרס בנושאי חינוך ועבודה, אך יכולתו החוקתית המוגבלת של הקונגרס לפקח על נושאים אלו עיכבו את הקמת הוועדה. לבסוף, תוך סיום מלחמת האזרחים ובמהלך התיעוש המהיר של המדינה, ב-21 במרץ 1867 הוקמה הוועדה לחינוך ועבודה. ב-19 בדצמבר 1883 חולקה הוועדה לשניים, הוועדה לחינוך והוועדה לעבודה. הוועדות שוב התמזגו ב-2 בינואר 1947. ב-4 בינואר 1995, כאשר שלטו הרפובליקנים בבית הנבחרים, שונה שמה של הוועדה לוועדה להזדמנויות כלכליות וחינוכיות. שם הוועדה שונה שוב לוועדה לחינוך וכוח העבודה שנתיים מאוחר יותר ב-7 בינואר 1997. ב-4 בינואר 2007, כאשר הדמוקרטים שוב היוו רוב, שמה של הוועדה הוחזר לשמה הנוכחי.
תחומי אחריות
מדף האינטרנט של הוועדה: מטרת ועדת החינוך והעבודה היא להבטיח מענה לצרכים כך שתלמידים ועובדים יתקדמו במערכת חינוך משתנה ובכלכלה גלובלית תחרותית.
''מטרתם של הדמוקרטים של ועדת החינוך והעבודה היא לשמור על אמריקה חזקה על ידי הגדלת אפשרויות החינוך לסטודנטים, על ידי הקלה על שליחת צעירים למכללה, ועל ידי עזרה לעובדים למצוא הכשרה בעבודה וביטחון בפרישה למען עתיד טוב יותר. סוגיות החינוך הבאות נמצאות בסמכותה של ועדת החינוך והעבודה:''
חינוך
הוועדה לחינוך ולעבודה מפקחת על תוכניות ויוזמות פדרליות העוסקות בחינוך בכל הרמות - מהגיל הרך דרך התיכון ועד להשכלה הגבוהה. אלו כוללים:
עבודה
הוועדה לעבודה מחזיקה בסמכות משפטית ביוזמות כוח אדם שמטרתן לחזק את שירותי הבריאות, הכשרה תעסוקתית וביטחון הפרישה לעובדים. נושאי העבודה בתחום האחריות של ועדת החינוך והעבודה כוללים:
משטרת סקוטלנד
משטרת סקוטלנד (בסקוטית גאלית: Poileas Alba), נקרא באופן רשמי שירות המשטרה של סקוטלנד (Seirbheis Phoilis na h-Alba), הוא כוח המשטרה הלאומי של סקוטלנד. הוקם בשנת 2013, עם מיזוג של שמונה כוחות משטרה אזוריים בסקוטלנד, כולל שירותים של רשות שירותי המשטרה הסקוטית והסוכנות הסקוטית לאכיפת פשיעה וסמים. על אף שאינו נכלל בו רשמית, המיזוג הביא גם לפירוק התאחדות שוטרי המשטרה בסקוטלנד.
משטרת סקוטלנד היא המשטרה השנייה בגודלה בבריטניה (אחרי שירות המשטרה של לונדון) מבחינת מספר הקצינים והיא המשטרה הטריטוריאלית הגדולה ביותר מבחינת אזור האחריות הגאוגרפי שלה. הקצין הראשי אחראי לרשות המשטרה הסקוטית והכוח מפוקח על ידי מפקח השיטור של הוד מלכותה בסקוטלנד.
סקוטלנד כפופה למשטרת משרד ההגנה, משטרת התחבורה הבריטית ומערכת הגרעין האזרחית. גם לשירות משטרת המטרופולין וגם לסוכנות הפשיעה הלאומית הבריטית יש סמכות שיפוט כלשהי בסקוטלנד. ביחס למשטרת המטרופולין זה נובע מאחריותם הלאומית בנוגע להגנה על משפחת המלוכה ואנשים מוגנים אחרים, כמו ראש הממשלה ואחריות לאומית בנוגע ללוחמה בטרור. מספר לאומי (101) הוצג ב-21 בפברואר 2013, לאחר שהצליח בוויילס ובהמשך באנגליה. כאשר מתקשר חייג 101, המערכת קובעת את מיקומו של המתקשר ומחברת אותו למרכז שירות המשטרה לאזור המתאים. הטלפון 101 שאינו חירום מיועד למצבים בהם אין צורך בתגובת חירום, כדי להפחית את הלחץ על מערכת 999, המקבילה למוקד 911.
הוועדה לענייני חיילים משוחררים של בית הנבחרים של ארצות הברית
ועדת ענייני החיילים משוחררים של בית הנבחרים של ארצות הברית (באנגלית: United States House Committee on Veterans' Affairs) היא ועדה של בית נבחרים של ארצות הברית המפקחת ומחוקקת בנושאים הקשורים ליוצאי הכוחות המזוינים של ארצות הברית ובהם פנסיה, ביטוח חיים, השכלה, הכשרה מקצועית, טיפול רפואי, ומתן הלוואות לקניית דירה. הוועדה מפקחת על המחלקה לענייני חיילים משוחררים (VA), בתי חולים לותיקים ובתי קברות, למעט בתי קברות מסוימים שבסמכותו של מזכיר הפנים.
לוועדה אין סמכויות חקיקה בנושאים הבאים:
ארדיס
ארדיס (ביוונית עתיקה: Άρδυς; 652-603 לפנה"ס) היה המלך השני בשושלת המרמנדית בלידיה, בנו של המלך גיגס. הוא הוחלף על ידי בנו, סאדיאטס, אנשי לידיה כתבו אותו בתור המלך ה-27 לפי מסורתם.
ארדיס תקף את העיר האיונית היוונית, מילטוס ושבה בנוסף את העיר פריאן. במשך רוב זמן שלטונו הוא נלחם נגד הקימרים, אשר הצליחו לכבוש את רוב סרדיס בפלישה אחת.
מה נשמע באופרה?
מה נשמע באופרה? (באנגלית: ?What's Opera, Doc, משחק מילים על "") הוא סרט הנפשה קצר משנת 1957 שבויים על ידי צ'אק ג'ונס מבית האחים וורנר, כחלק מהסדרה Merrie Melodies (מלודיות שמחות). הסרטון מציג את אלמר פאד כלוחם או צייד נורדי שרודף אחר באגס באני, במעין מחזמר כפרודיה על האופרות של המלחין הגרמני מהמאה ה-19 ריכרד וגנר, ובמיוחד טבעת הניבלונג, טנהויזר וההולנדי המעופף. מל בלאנק מדבב את באגס באני וארתור קיו. בריאן מדבב את אלמר פאד. הסרט זכה להצלחה רבה ודורג במקום הראשון ברשימת 50 הסרטים המצוירים הטובים ביותר בכל הזמנים. הסרט נודע בכינוי "kill de wabbit" (להרוג את הארנב, בהגייתו של אלמר פאד), בגלל החלק המפורסם ביותר בו, שבה אלמר פאד שר את השורה הזו בהתאם לדהרת הוולקירות, שהוא הלייטמוטיב של הוולקריות מתוך הסצנה השנייה בהוולקירות, האופרה השנייה מתוך רביעית האופרות של וגנר, טבעת הניבלונג.
Make It Happen
Make It Happen (בעברית: גרום לזה לקרות) הוא סינגל של הזמרת האמריקאית מריה קארי מתוך אלבומה השני Emotions. הוא יצא לאור כסינגל השלישי והאחרון מהאלבום ב-4 באפריל 1992 על ידי קולומביה רקורדס.
השיר הגיע למקום החמישי במצעד הבילבורד הוט 100.
רקע וכתיבה
השיר נכתב והופק על ידי קארי עצמה, דייוויד קול ורוברט קליוילס השיר הוא שיר דאנס אשר מושפע ממוזיקת פופ, R&B ומוזיקת גוספל. מבחינה לירית השיר נחשב לאחד מהשירים האישיים ביותר בקריירה שלה והוא מדבר על המאבקים שלה להצליח לפני ימי התהילה שלה ואיך האמונה שלה באלוהים עזרה לה באותם ימים.
ביקורת והצלחה
השיר זכה לשבחים ממבקרי המוזיקה ששיבחו את השימוש של קארי בכמה ז'אנרים מוזיקליים בבת אחת וגם את המילים של השיר. מלבד הביקורות החיוביות שקיבל השיר זכה להצלחה גם בארצות הברית כאשר הגיע שם למקום ה-5 ולמקום ה-42 בצעד הסוף שנתי אך יחסית לשיריה הקודמים לא זכה להצלחה בשאר העולם.
וידאו קליפ
הקליפ לשיר צולם בכנסייה דמוית קתדרלה. בקליפ לשיר נראית כנסייה אשר עומדת להיסגר ככל הנראה עקב קשיים כלכליים אך קארי מארגנת אירוע התרמה בו באים אנשים מכל הסוגים וביחד הם שירים ורוקדים לצלילי השיר בכנסייה.
השיר במשך השנים נכנס גם לאלבומי אוסף אחרים של מריה: Greatest Hits, Playlist: The Very Best of Mariah Carey ו-The Essential Mariah Carey.
לגיון דינמו מחצ'קלה
דינמו (ברוסית: Дина́мо) הוא מועדון כדורגל רוסי מהעיר מחצ'קלה. המועדון נוסד ב-1 באוקטובר 2015 בשם "לגיון".
היסטוריה
המועדון הוקם בשנת 2015 על ידי כדורגלן אנז'י מחצ'קלה לשעבר שאמיל לאחייאלוב. בשנה הראשונה לקיומה, הקבוצה, שכונתה במקור "לגיון", זכתה במספר טורנירי חובבניים, כולל גביע דגסטן וגביע העיר מחצ'קלה.
ביוני 2016 המועדון עבר רישוי והוכרז כמועדון מקצועני והחל להשתתף באליפות הליגה השנייה של רוסיה באזור "דרום" החל מעונת 2016/2017. החל מ-1 ביולי אותה שנה החל המועדון להיקרא "לגיון דינמו", שכן הקבוצה קיבלה את ההזדמנות לשחק את משחקי הבית שלה באצטדיון הרפובליקני "דינמו".
בעונת הבכורה 2016/17 הקבוצה הצליחה לשמור על מקומה בליגה רק במחזור האחרון, בזכות ניצחון על סק"א רוסטוב ומאז משתתפת ברציפות בליגה המקצוענית. בעונת 2020/2021 תוכנן שהקבוצה תיקרא בפשטות דינמו מחצ'קלה אך היוזמה נזנחה בהמשך והוחלט במקום זאת לארגן מחדש את מחצ'קלה כקבוצת דינמו מחצ'קלה החדשה.
בתום עונת 2022/2023 איבד המועדון את מעמדו כמועדון מקצועני.
רחמים אריה אברהם ארייאש
הרב רחמים אריה אברהם הכהן ארייאש (אריאש) (? - כ"ג באלול התקצ"ט) היה רב, דיין, דרשן ופייטן באזמיר. מחבר ספר שפתי רננות.
תולדותיו
בן דודו של החבי״ף, רבי ישראל משה חזן בספר כרך של רומי (דף ב עמוד א), תוך דיון הלכתי על שילוב מנגינות גויים בתפילה, מעיד עדות יוצאת דופן על רבי אברהם: היה חבר בבית דינו של רבי רפאל יוסף חזן, מחבר שו"ת חקרי לב, וכן בבית דין לגיטין בראשותו של הרב שלמה חכים . ידוע בענוותנותו הגדולה, עמה היה מקבל את כל האדם בסבר פנים יפות . רוב חיבוריו של הרב, אותם כתב במשך שנים רחמים נשרפו בשרפה הגדולה באזמיר בי"א באב התר"א, ורק מפני שאחד מן התלמידים לקח עמו חלק מכתביו של הרב, באותו היום, הם ניצלו מהשריפה. מתלמידיו הרב דניאל הכהן נהר.
אופן השחזה
אופנים מורכבים מחלקיקים של חומר קשה, לחוצים ומחוברים זה לזה על ידי מטריצה מלכדת למתן הצורה של האופן הנדרש. הם עשויים גם להיות מיוצרים מגוף פלדה או אלומיניום מוצקה עם שכבת חלקיקים בקוטר החיצוני. רוב אופני ההשחזה הם מרוכבים מלאכותיים המיוצרים עם גרעינים מיוצרים מלאכותיים, אך ההיסטוריה של גלגלי השחזה החלה באבנים טבעיות, כמו אלה המשמשות לאבני ריחיים.
ייצור האופנים הללו הוא תהליך מדויק ומבוקר היטב, לא רק בגלל הסיכונים הבטיחותיים הטמונים של דיסק מסתובב, אלא גם מההרכב והאחידות הנדרשים כדי למנוע מהתפוצצות של הדיסק בגלל הלחצים הגבוהים המיוצרים בעת סיבוב האופן.
אופני השחזה הם מתכלים, אם כי אורך החיים יכול להשתנות במידה רבה בהתאם למקרה השימוש, בזמן שהאופן משחיז, הוא משחרר מעת לעת גרגרים שוחקים בודדים, בתהליך שחיקה זה עם היחלצות גרגרים שנשחקו, מתגלים גרעינים חדשים, שמתחילים שוב את המחזור הבא. קצב השחיקה בתהליך זה בדרך כלל צפוי מאוד ליישום נתון, והוא הכרחי לביצועים טובים.
מאפיינים
ישנם חמישה מאפיינים של גלגל חיתוך: קשיות חומר הגרעין, גודל הגרעין, קושי האופן לפי תקן A–Z, מרווח בין הגרגרים וסוג החומר המלכד המקשר. ריכוז מאפיינים אלה מודפס בקוד מוסכם על האופן.
הגרעין השוחק
סוג הגרעין השוחק נבחר על פי קשיות החומר אותו הוא מיועד להשחיז.
גלגלי שחיקה עם גרגרי יהלום או בורזון CBN נקראים כלי השחזה "סופר אברזיב". אופני השחזה עם גרעיני תחמוצת אלומיניום, סיליקון קרביד או גרגרי קרמיקה נקראים כלי השחזה קונבנציונליים.
גודל הגרעין
התקן לגודל גרעין נקבע ככמות החלקיקים שיעברו בנפה בגודל אינץ' מרובע (כ־6.45 ס"מ). מ־10 (גס ביותר) עד 600 העדין ביותר. ערך זה קובע את הממדים הממוצעים של הגרעינים באופן. גרעין גדול יותר יאפשר חיתוך מהיר אך גימור פני השטח לקוי. גודלי גרעין קטנים במיוחד מיועדים לעבודות גימור מדויקות. בדרך כלל גודל גרעין של גלגל השחזה מוגדרים 10–24 (גס), 30–60 (בינוני), 80–200 (עדין) ו־220–600 (עדין מאוד).
המרווח בין הגרעינים
מרווח או מבנה, בין 1 (צפוף ביותר) ל־17 (פחות צפוף). צפיפות היא היחס בין החומר המלכד והחומר השוחק לגודל חללי האוויר במבנה.
אופן פחות צפוף יחתוך בחופשיות, ויש לו השפעה רבה על גימור פני השטח. הוא גם מסוגל לחתוך חתך עמוק יותר או רחב יותר עם פחות נוזל קירור, מכיוון שהמרחק בין השבבים על האופן גדול יותר.
החומר המלכד
משפיע כיצד עומד האופן בשחיקה. הוא משפיע על הפרמטרים העיקריים: גימור טיב השטח, סוג נוזל הקירור ומהירות מינימלית/מקסימלית של האופן.
אופן השחזה ישר
אופן השחזה ישר הוא הסגנון הנפוץ ביותר של האופנים וניתן למצוא אותם על משחזות עמוד ידניות או על מכונות ההשחזה.
אופנים ישרים משמשים לרוב לפעולות על משחזות צילינדריות, משחזות שטחים ובמשחזות ללא מרכזים. אופנים אלה בצורת גליל שונים בשימושים השונים במידות הקוטר הרוחב לפי סוג ההשחזה וסוג המשחזת.
אופני צילינדר למשטחים
אופני צילינדר על מכונות ורטיקליות, מיועדות להשחזה של משטחים גדולים, עם מצח אופן ההשחזה הגלילי. הם יכולים להיות גדולים מאוד, עד רוחב 12 אינץ'. ובקטרים גדולים עד כדי 40 אינץ'.
אופני כוס
האופן העיקרי המשמש בהשחזת צורות מורכבות כמו כלי חיתוך.
אופן זה מאפשר להשחיז את זוויות החיתוך והשחרור בכלים.
אופני יהלום
אופני יהלום מיוצרים עם חומר שוחק שהוא יהלום תעשייתי. ונבנה כשכבה דקה על הקוטר החיצוני של האופן.
הם משמשים להשחזה של חומרים קשים במיוחד כמו לוחיות מתק"ש אבני חן או בטון.
אופני CBN בורזון
היהלום מוגבל ואינו מתאים לעיבוד פלדות מאחר שגם הפלדה וגם היהלום מכילים פחמן ובטמפ' גבוהה יש ריאקציה ואין יכולת לבצע עיבוד שבבי תקין.
מסיבה זו פותח חומר קשה דומה ליהלום, הוא מיוצר מגז Cubic boron nitride .גרעינים אלה נקראים בורזון ומשמשים באופני השחזה וכלי עיבוד שבבי לעיבוד פלדות קשות.
אופני הבורזון דומים בצורתם לאופני היהלום.
אופני ציר למשחזת jig grinder
לאופנים אלה צורה של ציר קטן ובקצהו בנוי אופן השחזה בצורת גליל, כדור, רדיוס קונוס וכדומה. כלים בצורה זו משמשים להורדת גרדים בחלקים באופן ידני.
כלים דומים משמשים להשחזת קדחים לחלקים מדויקים. מכונה ה-jig grinder מדויקת מאוד ומאפשרת קבלת קוטר ומיקום לקדחים מדויקים בטולרנס של מיקרונים.
אופנים לחיתוך
אופני חיתוך, הם אופנים דקים ברוחבם ולעיתים קרובות הם בעלי סיבים רדיאליים המחזקים אותם. הם משמשים לחיתוך -בענף הבנייה, לחיתוך פרופילים או להסרת ברגים בולטים או כל דבר שזקוק להסרה מהירה.
אופנים מצופים ביהלום או בורזון
אופנים לעיבוד חומרים קשים. שיטת הייצור היא בניית כלי צורתי כלשהו מאלומניום ולאחר מכן ציפוי פני הכלי בשכבת אחת של גרעינים שוחקים כשהשכבה המלכדת היא ציפוי ניקל או חומרים דומים אחרים, בתוכה מפזרים את גרעיני הבורזון או היהלום.
השחזה עם כלי זה נקראת השחזה קרה מאחר שהאופן לא מתחמם.
אופנים כאלה יכולים להיות בכל הצורות שפורטו לעיל.
הוראות הבטיחות
האופן במכונת ההשחזה מסתובב במהירויות מאוד גבוהות. ומרבית ההנחיות מיועדות למנוע התפרקות של האופן ופגיעה בעובדים.
הכללים נוגעים בטיפול האופן החל מאחסנתו, לשיטת הידוקו לציר המכונה ולביצוע איזון כדי למנוע רעידות.
עיקר ההנחיות נוגע ללבוש, משקפי מגן ושאר מגיני מכונה למניעת הפגיעה בעובד.
אופני השחזה וכלי השחזה משמשים רבות בתעשייה וכמו כן בענפי שירותים בהם התפעול הוא ידני ציוד זה עומד במתח מכני מאסיבי. בסל"ד גבוה קיים סיכון לשבר עקב כוחות צנטריפוגליים בהפעלת אופן ההשחזה. כישלון של כלי השחזה עלולים להוות סכנה קשה לאנשים ולמכונות עקב רמות האנרגיה המשוחררות הגבוהות.
עקב כך מוצבים סטנדרטים גבוהים על חוזקם המכני והשבירה של כלי השחזה בתקני הבטיחות האירופיים השונים.
חידוש פני האופן
אופני ההשחזה זקוקים לתחזוקה שוטפת ברענון פני השטח של האופן.
לצורך זה משתמשים בציוד מיוחד.
אבן יהלום מותקנת על מחזיק מיוחד ומניעים אותו מול האופן כמו בתהליך חריטה. היהלום מסיר מהאופן שיכבה פגומה ומחדש אותו.
בנוסף קיים מתקן הכולל גלגל מיוחד שמתאים לחידוש אופן רגיל או אופן יהלום, המוריד שיכבה משופשפת ומרענן את פני האופן.
טל וייס (שחקן)
טל וייס (נולד ב-2 באפריל 1979) הוא שחקן תיאטרון, מדבב, וזמר-יוצר ישראלי.
קורות חיים
וייס גדל בעיר נתניה ועם סיום לימודיו בתיכון "שרת" בעיר בשנת 1997 התגייס לצה"ל ושירת כשנתיים בחיל המודיעין.
עם סיום שירותו הצבאי החל את לימודיו בבית הספר הגבוה לאומנויות הבמה "בית צבי", אותם סיים בשנת 2002. במהלך לימודיו זכה וייס במספר מלגות הצטיינות.
בעבר היה וייס בן זוגה של השחקנית אילנית גרשון ולשניים נולדו תאומים בשנת 2016.
בתיאטרון
בין השנים 2002-2004 שיחק וייס בעיקר בתיאטרון הספרייה. בין תפקידיו הבולטים בשנים אלה היו הורסט בהצגה "עקומים" בבימויו של עידו ריקלין, פסקל בהצגה "הבלון האדום" בבימויו של רפי ניב, ארקדי בהצגה "אבות ובנים" בבימויו של עידו ריקלין, בארי בהצגה "הבחורים בדלת ממול" בבימויו של גדי ענבר, ארנסט במחזמר "קברט" בבימויו של ארתור קוגן, קמר אל-זמאן בהצגה "פנטזיה" בבימויו של עידו ריקלין ומגוון תפקידים במחזמר "משתגעים מאהבה" בבימויו של משה קפטן.
בקיץ 2004 השתתף בהפקה המסחרית של המחזמר "צלילי המוזיקה" בבימויו של משה קפטן.
בשנת 2005 שיחק את התפקיד הראשי זמלה בהצגה "עלי כינור" בהפקת תיאטרון באר שבע ובבימויו של רפי ניב.
בשנת 2006 שיחק את התפקיד הראשי נורי בהצגה "תרנגול כפרות" בהפקת תיאטרון הקיבוץ ובבימויו של רפי ניב.
בשנת 2007 חזר וייס לתיאטרון באר שבע וגילם את דמותו של מרק בהצגה "הנערה מן הכפר" בבימויו של משה קפטן. כמו כן שיחק בהפקה המסחרית של המחזמר "נרניה - האריה המכשפה וארון הבגדים" גם כן בבימויו של קפטן.
גם בשנת 2008 שיתף פעולה עם משה קפטן כשגילם את דמותו של נוח בהפקה המסחרית (בשיתוף תיאטרון בית ליסין) של המחזמר "אוליבר".
בשנת 2009 לקח וייס חלק במופע "ערב עירוני" - ערב מוזיקלי משיריו של נתן אלתרמן בבימויו של גיא אלון ובניהולו המוזיקלי של עידו מנור. כמו כן הצטרף להצגת הילדים "אמיל והבלשים" בהפקת תיאטרון המדיטק, בבימויו של רפי ניב.
בספטמבר 2009 הצטרף ללהקת שחקני התיאטרון הקאמרי שם הוא משחק עד היום, והשתתף לאורך השנים במחזמר "ינטל" (בשיתוף תיאטרון חיפה) בבימויו של משה קפטן, במחזמר "כנר על הגג" בבימויו של משה קפטן, שם גילם מספר תפקידים כשהבולט מביניהם הוא דמותו של פרצ'יק, גילם את ליונק בהצגה "גטו" בבימויו של עמרי ניצן, השתתף במחזמר "קברט" בבימויו של עמרי ניצן, גילם את דמותו של גרין בהצגה ריצ'רד השני ואת דמותו של ריברס בהצגה "ריצ'רד השלישי" - שתי הצגות שעלו במקביל בבימויו של ארתור קוגן, גילם מגוון תפקידים בהצגה "סיראנו דה ברז'רק" בבימויו של גלעד קמחי, השתתף במחזמר "דבר מצחיק קרה" בבימויו של עמרי ניצן, גילם מגוון תפקידים בהצגה "איש קטן, מה עכשיו?" בבימויו של איתי טיראן, את דמותו של שר הארמון בהצגת הילדים "עוץ לי גוץ לי" בבימויו של רוני פינקוביץ', את דמותו של גלבוע בהצגה "גורודיש" בבימויו של הלל מיטלפונקט, את הדמויות אדי וסמית במחזה המוזיקלי "אופרה בגרוש" בבימויו של גלעד קמחי, את דמותו של בודקין בהצגה "איבנוב" בבימויו של ארתור קוגן, את הדמויות קראפקי ושרנק במחזמר "סיפור הפרברים" בבימויו של צדי צרפתי, את דמותו של ויגלנד בהצגה "עמודי החברה" בבימויו של ארתור קוגן, את דמותו של רודה בהצגה "שלוש אחיות" (בשיתוף תיאטרון הבימה) בבימויו של חנן שניר, את דמותו של לודוביקו בהצגה "אותלו" בבימויו של עירד רובינשטיין, את דמותו של אדי במחזמר "שיגעון המוזיקה" בבימויו של גלעד קמחי, בערב המוזיקלי "לילה בפריז" בבימויו של גלעד קמחי, את דמותו של הרופא השני בהצגה "מתאבל ללא קץ" בבימויו של ארי פולמן, את דמותו של ירון בהצגה "גדר חיה" בבימויו של אילן רונן, את הדמויות מיכאל/חפץ בהצגה "השיבה" בבימויה של איה קפלן, את דמותו של עמי גרנק ותפקידים נוספים בהצגה "הטנק" בבימויו של עירד רובינשטיין ואת דמותו של רן בהצגה "הבן של מושיקו הגדול" אף היא בבימויו של רובינשטיין..
בין לבין גילם וייס את דמותו של אראל בהצגת הילדים "המלאך" בהפקתם המשותפת של תיאטרון בית לסין ותיאטרון המדיטק ובבימויה של ציפי פינס.
כמו כן, גילם את דמותו של רוברט בהצגה "הכתובה" בבימויו של אבישי בן גל, את דמותו של חיליק בהצגה "שירות לקוחות" ואת דמותו של רולנד בהצגה "משהו קוסמי" בבימויה של שרה פון שוורצה (הצגה בה שיחק לצד אשתו באותו הזמן - אילנית גרשון), כולן הפקות של תיאטרון הספרייה.
בקולנוע
בשנת 2018 השתתף וייס בסרט הקצר "סומניה" מאת ובבימויה של דניאל ג'יידלין, תלמידת בית הספר לקולנוע "מנשר". הסרט נבחר לבחירה הרשמית של פסטיבל הקולנוע הבינלאומי "Blow Up Art House" בשיקגו.
דיבוב
וייס דיבב מגוון תפקידים בסרטים "למעלה", "הדרקון הראשון שלי", "טינטין" ו"מכוניות 2".
מוזיקה
בשנת 2016 הוציא וייס את אלבום הבכורה (EP) "מה כבר יכול להיות?" בהפקתו המוזיקלית של היוצר ברק אולייר. מתוך האלבום יצאו לרדיו 3 סינגלים: "רעש לבן", "מה כבר יכול להיות" ו"התזוזות הקטנות".
Hey U X
Hey U X הוא אלבום הבכורה של הזמרת-יוצרת הניו זילנדית ביני. האלבום יצא לאור ב-13 בנובמבר 2020, על ידי חברת התקליטים ריפבליק רקורדס. מתוך האלבום יצאו ארבעה סינגלים.
רקע ושחרור
בראיון למגזין בילבורד ביני חשפה כי תוציא את אלבום הבכורה שלה במהלך שנת 2020, בהמשך, הודיעה באופן רשמי על צאתו של האלבום ועל שמו "Hey U X", תוך שציינה שהוא ייצא ב-15 באוקטובר 2020. לפני כן, היא גילתה שאלבום זה יהיה שונה מוזיקלית משאר אלבומיה הקודמים, ואמרה ל-Uproxx:
סינגלים
הסינגל הראשון, "Night Garden", בהשתתפות המוזיקאי הבריטי באקאר והמפיק האמריקני קני ביטס, יצא לאור ב-15 ביולי 2020 כסינגל המוביל של האלבום. "Snail" יצא לאור ב-10 באוגוסט, כסינגל השני של האלבום. "Night Garden" ו-"Snail" קיבלו קליפים בסמוך לצאתם. "Plain" יצא לאור ב-27 באוקטובר, כסינגל השלישי. בשיר, מתארחת הזמרת לילי אלן והזמר פלו מילי. השיר עצמו יצא ללא קליפ.
עונת 2001/2002 בליגת העל בכדורסל
עונת 2001/2002 בליגת העל בכדורסל  הייתה העונה ה-48 של הליגה העליונה בכדורסל והעונה השנייה של ליגת העל החדשה. הליגה צומצמה ל-10 קבוצות. העונה התחילה עם 27 מחזורים, כאשר כל הקבוצות נפגשו שלוש פעמים. ארבעה הראשונות הועלו לסדרות חצי הגמר ואחר כך לגמר בסדרה של טוב מ-5 כאשר המנצחת בסדרת הגמר זוכה באליפות.
העונה הסדירה החלה ב-21 באוקטובר 2001 הסתיימה ב-9 במאי 2002. לאחר הפלייאוף, העונה הסתיימה בניצחון של מכבי תל אביב בפעם התשיעית ברציפות ובפעם ה-42 בתולדות המועדון.
בהתאם לתוצאות העונה מכבי ראשון לציון הייתה צריכה לרדת ליגה, אך לאור ויתור קבוצת ראש העין לעלות היא נותרה בליגה עליונה. בני הרצליה ירדה, אך התאחדה עם מכבי רעננה.
סידר רפידס
סִידֶר רַפִּידְס (באנגלית: Cedar Rapids) היא בירת מחוז לין במדינת איווה בארצות הברית. העיר שוכנת על שתי גדותיו של נהר סידר, במרחק של 160 קילומטרים מזרחית לדה מוין, בירת איווה. בעיר מתגוררים 126,326 תושבים (נכון ל-2010), מה שהופך אותה לעיר השנייה בגודל אוכלוסייתה באיווה אחרי דה מוין. במטרופולין של סידר רפידס מתגוררים 257,940 תושבים (נכון ל-2010).
היסטוריה
במקום בו נמצאת העיר היום ישבו בעבר שבטי המסקוואקי (Meskwaki) והסאוק (Sauk).
ב-1838 הגיעו מתיישבי הקבע הראשונים לאזור. הם הקימו באותה שנה את ההתיישבות קולומבוס, אם כי ההקמה באופן רשמי הייתה ב-1849. ב-1841 שם ההתיישבות שונה לסידר רפידס. משמעות השם היא "אשדי סידר" והוא מתייחס לאשדים בנהר הסידר הנמצאים באזור ההתיישבות.
ב-2008 היה שיטפון במספר נהרות באיווה, בהם גם נהר סידר שעלה על גדותיו. חלק גדול מהעיר הוצף, כולל האי מייס (Mays Island) בו שכנו מוסדות השלטון העירוניים, אלפי אנשים פונו מבתיהם ומאות בניינים נהרסו.
ברחבי העיר מתגוררים יהודים וישראלים לשעבר וקיים בית חב"ד פעיל.
כלכלה
כלכלת העיר מתבססת בעיקר על עיבוד תירס. כמו כן בעיר יש משרדים ראשיים ואזוריים של מספר תאגידים גדולים.
אלסנדרו אלטובלי
אלסנדרו אלטובלי (באיטלקית: Alessandro Altobelli; נולד ב-28 בנובמבר 1955) הוא כדורגלן עבר איטלקי ששיחק בעמדת החלוץ. במירב הקריירה שלו שיחק אלטובלי במדי אינטר מילאנו, במדיה זכה באליפות איטליה ופעמיים בקופה איטליה. כחלוץ, כבש אלטובלי את שערה השלישי של נבחרתו בגמר מונדיאל 1982 בו זכתה איטליה בתואר אלופת העולם.
סידר רפידס
חינוך
בעיר נמצאים מספר מוסדות להשכלה גבוהה, בהם אוניברסיטת מאונט מרסי ומכללת קו (Coe).
תחבורה
את העיר משרת נמל התעופה איווה המזרחית, המציע טיסות למספר יעדים מרכזיים במערב ובמרכז ארצות הברית.
מספר חברות רכבות מציעות נסיעות רכבת העוברות דרך העיר, כשהגדולה ביניהן היא יוניון פסיפיק.
אלסנדרו אלטובלי
קריירת משחק
אלטובלי החל את קריירת המשחק במדי קבוצת לטינה מהליגה השלישית באיטליה. כעבור עונה אחת בלבד חתם במדי ברשה מהסרייה ב'. הוא שיחק במדיה שלוש עונות, בהן כבש 26 שערי ליגה, ובשנת 1977 חתם בקבוצת אינטר מילאנו.
התואר הראשון של אלטובלי ואינטר הגיע בעונת. אינטר פגשה בגמר הקופה איטליה את נאפולי, ואלטובלי כבש את שער השוויון לזכות קבוצתו בדרך לניצחון 2-1 ולזכייה בגביע. בזכות הזכייה העפילה אינטר לגביע אירופה למחזיקות גביע של עונת, ואלטובלי סיים כמלך שערי הטורניר עם שבעה שערים שסייעו לקבוצתו להגיע עד לרבע גמר המפעל.
עונה אחר כך, ב-, זכתה אינטר באליפות איטליה. לאלטובלי היה חלק מכריע בזכייה, לאחר שסיים כמלך שערי הליגה של קבוצתו וסגן מלך השערים של הליגה כולה, עם 15 שערים.
בעונת העפילה אינטר לגמר הגביע, שהתקיים במתכונת של בית-חוץ. אינטר זכתה לאחר שניצחה את טורינו 1-0 במשחק הראשון, וסיימה בשוויון 1-1 בגומלין, כשאת שער השוויון כובש אלטובלי, בדרך לתשעה שערים בגביע האיטלקי באותה עונה ולתואר מלך השערים של המפעל.
אלטובלי שיחק במדי אינטר עד לשנת 1988, והחל משנת 1985 אף שימש כקפטן הקבוצה. הוא סיים את דרכו באינטר עקב מחלוקות אישיות, ועבר לעונה אחת ליובנטוס. בעונה זו סיימה יובנטוס רביעית, בעוד אינטר סיימה במקום הראשון, ובכך פספס אלטובלי הזדמנות לאליפות שנייה בקריירה. עונה אחר כך עבר אלטובלי לברשה, במדיה שיחק בעבר, לעונת פרישה בליגת המשנה, בסיומה פרש ממשחק פעיל בגיל 35.
נבחרת איטליה
אלטובלי ערך את הופעת הבכורה שלו במדי נבחרת איטליה במהלך טורניר יורו 1980 שנערך באיטליה. הוא רשם בטורניר שתי הופעות, הראשונה כשנכנס כמחליף להופעת בכורה בינלאומית במחצית המשחק מול בשלב הבתים, והשנייה בהרכב הפותח במשחק על המקום השלישי מול. המשחק הסתיים בתוצאה 1-1 ועבר להכרעה בפנדלים. אלטובלי כבש את הבעיטה השנייה לזכות איטליה, אך נבחרתו הפסידה לבסוף בתוצאה 9-8 וסיימה במקום הרביעי.
אלטובלי נכלל בסגל הנבחרת למונדיאל 1982 בספרד. הוא זומן על תקן מחליף לחלוצים הבכירים של הנבחרת, פאולו רוסי ופרנצ'סקו גרציאני, ולא זכה לדקות בשלב הבתים הראשון. הוא זכה להופעות ראשונות במונדיאל בשלב הבתים השני, כשהחליף בדקה ה-80 את רוסי בניצחון על ואת גרציאני בדקה ה-70 בניצחון על. במשחק הגמר מול, נפצע גרציאני כבר בדקה השביעית של המשחק, והוחלף על ידי אלטובלי. בדקה ה-81, כשהתוצאה עמדה על 2-0 לאיטליה, קיבל אלטובלי כדור רוחב מאגף ימין מברונו קונטי, הטעה את שוער נבחרת גרמניה, הראלד שומאכר, והעלה את איטליה ליתרון 3-0, בדרך לניצחון 3-1 ולזכייה בגביע העולם. אלטובלי היה לשחקן המחליף השני בהיסטוריה, מתוך ארבעה בסך הכל, שכובש בגמר מונדיאל, אחרי דיק נאנינחה בגמר מונדיאל 1978, ולפני רודי פלר בגמר מונדיאל 1986 ומריו גצה בגמר מונדיאל 2014.
איטליה, שלא העפילה ליורו 1984, הגיעה למונדיאל 1986 כאלופת העולם המכהנת. בשלב הבתים, אלטובלי היה לכובש המצטיין של איטליה, כשכבש בכל שלושת משחקיה של איטליה בשלב זה. הוא כבש את שערה היחיד של נבחרתו בשוויון 1-1 מול, וכן בשוויון 1-1 מול בפנדל. במשחק השלישי הוא כבש צמד בניצחון איטליה 3-2 על. דרכה של איטליה בטורניר הסתיימה בשמינית הגמר, לאחר הפסד 2-0 ל. אלטובלי סיים את הטורניר עם ארבעה שערים, לאחר שלא החמיץ ולא דקה אחת בארבעת משחקיה של איטליה.
הטורניר המשמעותי האחרון של אלטובלי באיטליה היה יורו 1988, אליו הגיע כקפטן הנבחרת. הוא נכנס כמחליף בארבעה משחקים, ואף כבש שער אחד בניצחון 2-0 על בשלב הבתים. איטליה הודחה בשלב חצי הגמר של הטורניר. היה זה משחקו האחרון של אלטובלי במדי הנבחרת.
אלטובלי סיים את הקריירה הבינלאומית עם 61 הופעות, בהן כבש 25 שערים. כיום הוא ממוקם שישי בטבלת מלך השערים של נבחרת איטליה בכל הזמנים.
לאחר הפרישה
לאחר פרישתו מכדורגל ניסה אלטובלי את דרכו בפוליטיקה המקומית. לאחר ניסיון קצר זה שב לעולם הכדורגל כששימש כמנהלה הספורטיבי של קבוצת פדובה וכסקאוט של אינטר מילאנו. לאחר מכן עבר לעולם התקשורת, ושימש כפרשן לענייני כדורגל ברשת אל-ג'זירה, וכיום, בשיתוף עם מאמן העבר צ'זרה מלדיני, הוא אנליסט ספורט ברשת בי-אין ספורטס.
מארי קולטר
שלב חיים מוקדם והשכלה
מארי קולטר נולדה בפיטסבורג, שבפנסילבניה. משם עברה משפחתה לקולורדו ולטקסס והתמקמה בסופו של דבר בסיינט פול, מינסוטה, כאשר מארי הייתה בת אחת-עשרה, העיר שהיא החשיבה כביתה. בשנת 1880 התגוררה בעיר סנט פול אוכלוסייה בת 40,000 איש ובנוסף קהילת מיעוטים גדולה של שבטי סו (Siox) אינדיאנים. חבר העניק למארי כמה ציורים של אמנות הסו, וזו הפכה לנקודה בה החלה להתעניין ולהיות מוקסמת מתרבויות הילידים האמריקאים. הקהילה האינדיאנית נפגעה קשות אז ממגפת האבעבועות השחורות, ולכן אמה ניסתה לשרוף את כל החפצים האינדיאנים שהיו להם בבית, מחשש שזה עלול להדביק את המשפחה, אך מארי הסתירה את הציורים האלה מאמה וכך מנעה מהם להישרף. מארי שמרה על רישומי סו אלו עד סוף ימיה. . היא סיימה את לימודיה בבית הספר התיכון בשנת 1883, בגיל 14. לאחר שאביה נפטר ב - 1886, קולטר החלה ללמוד בבית הספר לעיצוב של קליפורניה (כיום המכון לאמנות של סן פרנסיסקו) עד 1891, שם למדה אמנות ועיצוב. לאחר מכן היא חזרה לסנט פול ולימדה אמנות, שרטוט ואדריכלות במשך כמה שנים. <sup class="noprint Inline-Template" style="white-space:nowrap;">] קולטר לימדה בבית הספר התיכון לאמנויות טכניות במשך חמש עשרה שנים, והרצתה בשלוחה האוניברסיטאית של בית הספר.
קריירה
לפי הידוע בשנת 1901 מיני הארווי האקל סייעה לקולטר לקבל משרת קיץ בחברת פרד הארווי שהייתה שייכת למשפחתה (רשת האירוח וההסעדה המפורסמת), ובמסגרת זו היא עשתה עיצוב פנים לבניין האינדיאני במלון אלווראדו באלבקרקי (שנהרס מאז).
קולטר החלה לעבוד במשרה מלאה בחברה בשנת 1910, ועברה מעיצוב פנים לאדריכלות. במשך 38 השנים הבאות שימשה קולטר כאדריכלית והמעצבת הראשית של חברת פרד הארווי. כאחת האדריכליות הבודדות במדינה באותה העת - ולדעת אחדים אף המצטיינת מביניהן - קולטר עבדה בתנאים מורכבים וקשים לעיתים קרובות כדי להשלים 21 מלונות דרכים, אתרי לינה מסחריים וחללים ציבוריים עבור חברת פרד הארווי, שנוהלה אז על ידי בניו של המייסד.
חברת פרד הארווי כבשה את המערב לאורך התוואי הראשי של מסילת הרכבת של סנטה פה באמצעות שימוש אסטרטגי במסעדות יעילות, נשים צעירות ויפות, תיירות יוקרתית ומזכרות איכותיות. אנתרופולוגים מצוות העובדים של החברה חיפשו ואיתרו את חפצי האמנות הילידים הנאים והמושכים ביותר וסוחרים מטעמם עיצבו כלי חרס, תכשיטים ועבודות עור המבוססים על אומנות זו. במיקומים אסטרטגיים לאורך התוואי ייצרה קולטר ארכיטקטורה מסחרית עם עיצוב מדהים, שהתבססה על רגישות לאותנטיות, תכנון פיזי השואף להעניק חוויית משתמש טובה ללקוחות ותפקוד מסחרי מניב, ובתוך כך גם תחושה שובבה של דרמטיות מבפנים ומבחוץ.
חברת מסילת הרכבת של סנטה פה קנתה את מלון לה פונדה בכיכר העיר העתיקה סנטה פה, ניו מקסיקו, בשנת 1925 והחכירה אותו לחברת הארווי להפעלה. משימת עיצוב הפנים והדקורציה של המבנה הוטלה על קולטר. היא שכרה אמנים ובעלי מלאכה מהפואבלו - קהילות הילידים הסמוכות, לטובת ייצור הרהיטים. סגנונות הילידים האמריקאים שולבו גם בעיצוב נברשות בעבודת יד, גופי תאורה מנחושת ופח, אריחים וטקסטיל וקישוטים אחרים. לה פונדה הפך למוצלח מבין מלונות הארווי. התערובת המוצלחת שרקחה קולטר של אומנות אנשי הפואבלו והשפעות אומנותיות ספרדיות, המוכרת מקומית כיום כסגנון סנטה פה, הפכה פופולרית מאוד ברחבי האזור.
מבני הגרנד קניון
קולטר יצרה סדרה של עבודות מדהימות בפארק הלאומי גרנד קניון, ברובן בגדה הדרומית: בית הופי משנת 1905. , תחנת תצפית ומבנה התכנסות ומנוחה (מנוחת הנזיר) בקצהו של מסלול הנושא שם זה בשנת 1914, מגדל השמירה של נוף המדבר מ־1932 - מגדל סלע המתנוסס לגובה עם מבנה פלדה פנימי מוסתר, כמו גם את מתחם הלינה ברייט אנג'ל (המלאך הזוהר) משנת 1935, ומבני חוות פנטום ראנץ' משנת 1922 בתחתית הקניון. קולטר גם עיצבה, אך לא תכננה את מלון אל טובר בפארק. בשנת 1987, בניני מרי ג'יין קולטר, נרשמו כמקבץ אחד, כ מציון דרך היסטורי לאומי. (בנוסף, היא גם עיצבה את אולם ויקטור ששימש ללינת גברים עובדי החברה, בשנת 1936, ואת אולם קולטר משנת 1937,ששימש ללינת עובדות חברת פרד הארווי.)
קולטר שילבה בעבודתה מגוון סגנונות ארכיטקטונים. היא עבדה עם ארכיטקטורת הפואבלו המקומית, עם הארכיטקטורה הקולוניאלית הספרדית המתחדשת, עם הארכיטקטורה המיסיונרית, עם סגנון הסטרים ליין, עם סגנון האומנות האמריקאי, ועם סגנונות תנועת האמנויות והאומנויות. היא לעיתים קרובות יצרה סינתזה מגוונת ביניהם תוך שילוב כמה מהסגנונות יחדיו בצורה יעילה ומרשימה. ההשראה להתפתחותו של סגנון הפואבלו דקו האזורי האמריקאי נזקפת לזכותה. בשנת 1922 קיבלה חברת הארווי את הזיכיון להפעלת אתר חוות הפנטום - הממוקם בתחתית הגרנד קניון. בהתחשב במיקומו של האתר, השימוש של קולטר באבן מקומית המצויה באתר ובעץ חטוב מחוספס, הוערך כפתרון המעשי היחיד לבנייני הקבע שנועדו להחליף את השימוש באוהלים. בשנים שלאחר מכן הפכה עבודה חדשנית זו למודל דה-פקטו של המבנים של שירות הפארקים הלאומיים של ארצות הברית ומבני חיל השימור האזרחי, והשפיעה על המראה והתחושה של ז'אנר שלם של אדריכלות, המכונה לעיתים קרובות פארקיטורה (שילוב של המילים פארק וארכיטקטורה). המבנים שלה בגרנד קניון יצרו תקדים לשימוש בחומרים מן השטח ולעיצוב באלמנטים נועזים בקנה מידה גדול.
במתחם אכסניית הארוח של ברייט אנג'ל (המלאך הזוהר) הנמצא בקצה מסלול ההליכה הנושא שם זה, על הגדה הדרומית של הגרנד קניון, היא השתמשה במודל בגובה כדי להבטיח כי כל חדר אירוח, והאכסניה כולה ישתלבו היטב בנוף. בחדר ההיסטוריה של האכסניה היא הקימה "קמין גאולוגי" מדהים, עם סלעים מסודרים מהרצפה ועד התקרה באותו סדר כמו השכבות הגאולוגיות המצויות לאורך מסלול ההליכה של הברייט אנג'ל לאורך קיר הקניון.
פרפקציוניסטית, מעשנת בשרשרת, קולטר דאגה לסיפורי רקע ומאפיינים אטרקטיביים. היא הגתה את אתר "מנוחת הנזיר" כמעין פולי, מבנה שנבנה לצורכי קישוט בלבד, ולא לצרכים פונקציונליים, וכאילו חובר יחדיו על ידי איש הרים מתבודד. בית הופי היה שוק למלאכות אומנות ילידיות, שעוצבו ונוצרו על ידי בעלי מלאכה של הופי באתר עצמו, והוא עוצב באבן חול כדי להידמות לפואבלו של בני השבט. (ניקוי שנערך לאחרונה העלים את האפקטים המלאכותיים של גיל האבן). מגדל השמירה היה פרי טיול ומחקר, והיא דאגה בעצמה להכין הנחיות כתובות למדריכים. הציורים המקוריים בתוך המגדל היו של האמן ההופי פרד קבוטי. היא גם התעקשה על השם "חוות פנטום" (על בסיס השראה שקיבלה מ"חוות רוזוולט") כדי לייצר הקשרים ודימויים מנטליים חיוביים וטובים למקום עצמו.
עבודות נוספות
יצירת המופת החלוצית של קולטר הייתה אולי אל נבאחו משנת 1923 בגאלופ, ניו מקסיקו שהייתה ראויה לציון בזכות המיזוג צופה פני העתיד של עיצוב בהשראת התרבות הילידית המקומית על גבי בניין ארט דקו מאופק של אדריכל הרכבת סנטה פה, א. אי. הריסון. היצירה פורצת הדרך שלה שילבה ציורי חול של בני הנאוואחו עם שטיחים וריהוט מגולף וצבוע ביד. בתוכניות המקוריות שורטטו כמאה חדרי שינה ו -15 אמבטיות משותפות, מה שהפך את המבנה למיושן פיזית עוד לפני שנהרס כדי לפנות מקום להרחבת כביש 77 בשנת 1957, זמן קצר לפני מותה של קולטר. (היא ראתה את הריסתם של כמה פרויקטים אחרים לפני שמתה, דבר שגרם לה להתייאש, או במילותיה: "אי אפשר לחיות יותר מדי זמן." )
מרי קולטר עצמה הכריזה על מלון לה פוסדה משנת 1930 כיצירת המופת שלה. המבנה, דמוי החווה, שנבנה בסגנון הארכיטקטורה הספרדית הקולוניאלית המתחדשת, השתרע על פני שטח נרחב בווינסלו, אריזונה וכונה "מלון הרכבות הגדול האחרון שנבנה באמריקה". היא הייתה אדריכלית ומעצבת של כל פרט באתר הנופש הזה, מהמבנים עצמם, ועד לדונמים הרבים של גנים, הרהיטים, כלי החרסינה, ואפילו מדי העוזרות והמנקות. הוא נסגר בשנת 1957, אחרי התדרדרות מתמשכת במצבו. בשנות ה-60 הוא שימש כבניין משרדים, ואז נותר ריק עד כי הקרן הלאומית לשימור היסטורי הכריזה עליו ברשימתה השנתית כמבנה "בסכנת הכחדה גדולה ביותר".
אלן אפלד שמע על יצירת המופת הנמצאת בסכנת הכחדה, ובשנת 1996 הוא רכש את המבנה יחד עם אשתו טינה מיון, אמנית, ותוך זמן קצר הם פתחו חלקים מהמלון לעסקים. כיום ממוקם בקומה השנייה של המבנה מוזיאון לציוריה של מיון; יצירות מאת דן לוציק מעטרות את חצר הפסלים; ומוזיאון של כביש 66 מתאכסן שם אף הוא. המתחם והגנים, שוחזרו ושוקמו לרמת הגדולה המקורית לה יועדו, והם מהווים את מרכיבי הליבה של הרובע ההיסטורי של לה פוסדה הרשום במאגר הלאומי.
זמן לא רב לפני פרישתה, ב -1947, קולטר קיבלה לידיה את השיפוץ של פונדק המדבר הצבוע בפארק הלאומי פטיפורד פורסט. במהלך השפל הגדול, שופץ הפונדק בשנת 1922 על ידי עובדי חיל השימור האזרחי בסגנון הארכיטקטורה המסיונרית המתחדשת, תוך שימוש בחומרים מקומיים ובמוטיבים ילידים -אמריקאים. תחת ידיה של קולטר היא פיקחה על הרענון וההתחדשות של המבנה, גיבשה סכימת צבעים חדשה והזמינה את אמן ההופי פרד קבוטי להציג ציורי קיר באזורי ההסעדה. תוך שהיא מראה כי היא אינה חוששת מהמודרני כשהמצב מצריך זאת, קולטר התקינה במבנה חלונות זכוכית כדי לפתוח אותו לנופים המרהיבים סביב. הפונדק נסגר ב -1963, שרד איום בהריסה, ונרשם במרשם הלאומי למקומות היסטוריים בשנת 1987. הוא נפתח מחדש בשנת 2006, ושוחזר על ידי קוטלר לתקופת מראהו של שנת 1949 לערך.
קולטר עיצבה את מערכת כלי האוכל מחרסינה בסגנון האקסקלוסיבי של פורצלן מימברניו העתיק (Mimbreño China) עבור שירות הרכבות היוקרתי סופר צ'יף בקו שיקגו-לוס אנג'לס, שהושק בשנת 1936 על ידי מסילות הרכבת של סנטה פה. קולטר, בעצמה כבר מומחית לאמנות אינדיאנית, ביססה את עיצוביה אלו על תבניות סגנון המימברס משנת 1100 לספירה שנחפרו על ידי חבריה הרייט וקורנליוס קוסגרוב באתר הארכאולוגי של עמק המימברס בניו מקסיקו בשנים 1924 -1927. הפורצלן יוצר על ידי חברת כלי החרס אונונדאגה של סירקוז, ניו יורק, תחת שמה המסחרי הידוע יותר, פורצלן סירקוז, עד 1970. שירותי הסופר-צ'יף היוקרתיים ושירותי העסקים במחלקת העסקים הופסקו לאחר שהרכבת הועברה לאמטרק במאי 1971. מאוחר יותר באותה שנה הפכו כלי החרסינה של מימברניו לראשונה לנחלתם של אנשים "רגילים", כשנמכרו לציבור בשני מכרזים ציבוריים גדולים.
מורשת
קולטר פרשה לסנטה פה, ניו מקסיקו, בשנת 1948. היא תרמה את אוסף כלי החרס והעתיקות האינדיאניות שלה לפארק הלאומי מסה ורדה. ארבעה מבנייני הפארק הלאומי גרנד קניון שלה מוגנים בשם רובע מארי ג'יין קולטר, כנקודות ציון היסטוריות לאומיות.
סוזנה מרטינז
סוזאנה מרטינס
מחוז טאורגה
מחוז טאורגה (בליטאית: Tauragės apskritis; בפי יהודי האזור: טאווריג) הוא אחד מעשרת מחוזות ליטא. בירת המחוז היא העיר טאורגה (טאווריג).
נכון לשנת 2012 התגוררו בשטחי מחוז טאורגה כ-107,200 בני אדם, 3.7% מכלל תושבי ליטא.
מחוזות משנה
מחוז טאורגה מחולק ל-4 מחוזות משנה:
Stella & Steve
Stella & Steve (בעברית: סטלה וסטיב) הוא מיני-אלבום השני של הזמרת-יוצרת הניו זילנדית ביני. האלבום יצא לאור ב-15 בנובמבר 2019, על ידי חברת התקליטים ריפבליק רקורדס. מתוך האלבום יצאו שלושה סינגלים.
פארק המים המשוגע
פארק המים המשוגע (בערבית: الحديقة المائية المجنونة) היה פארק מים ברצועת עזה ששימש את המשפחות העשירות ברצועה. הפארק נפתח במאי 2010 אך נשרף על ידי רעולי פנים בספטמבר 2010 וזאת זמן קצר לאחר שנסגר על ידי ממשלת חמאס בטענה כי אפשר לגברים ונשים להתערבב ולשהות בצמוד אחד לשני.
היסטוריה
הפארק המים שכן ממערב לעזה והיו בו כ־3 בריכות שחייה, תעלה באורך 100 מטר, כ־3 מגלשות מים, מסעדה ואף בית קפה. הפארק הוקם בעזרת חומרים שהובאו דרך מנהרות הברחה ממצרים, העבודות על הקמת המקום הסתיימו בתוך חצי שנה.
עלות הקמתו של הפארק הייתה כ־2 מיליון דולרים, כמו כן בפארק עבדו כ־106 עובדים וכן כ־80 ספקים שסיפקו את הסחורה והמזון של המקום.
באותם ימים הפארק היה אחד מתוך מספר פארקי שעשועים. בהם זהרת אל-מדיין, אתר הנופש אל-בוסתן והכפר התיירותי ביסאן סיטי.
ב־19 בספטמבר 2010 נשרף פארק המים על ידי קבוצה של כ־40 אנשים רעולי פנים. אחד מבעלי המקום שהיה בעבר שר בממשלת חמאס, העיד כי ראה את קבוצת האנשים קושרים את השומרים, מציתים מבנה מנהלי של הפארק, השרפה התפשטה והגיעה בשלב מסוים למסעדת הפארק ולבסוף ציין כי מספר מאנשי הקבוצה גם השליכו בנזין סביב מגלשות הפלסטיק ולבסוף הציתו אותם.
וונדי רנאר
וונדלין תרז רנאר (בצרפתית: Wéndèleine Thérèse Renard; נולדה ב-20 ביולי 1990 במרטיניק), היא כדורגלנית צרפתייה, המשחקת בעמדת בלמית באולימפיק ליון שבליגה הצרפתית הראשונה ובנבחרת צרפת. זכתה 8 פעמים בליגת האלופות, 14 פעמים באליפות צרפת, 9 פעמים בגביע הצרפתי ובתארים קבוצתיים ואישיים רבים. לקחה חלק משמעותי בנבחרת צרפת בשני מונדיאלים ושתי אולימפיאדות ונחשבת לאחת משחקניות ההגנה הטובות בעולם.
קריירת מועדונים
רנאר גדלה והחלה לשחק כדורגל במרטיניק, אי בים הקריבי, בשליטת צרפת, בקבוצת כדורגל מקומית. בגיל 15 נסעה לצרפת ונבחנה לאקדמיה הלאומית למצוינות בכדורגל אך לא התקבלה. מיד אחר כך נסעה לליון ונבחנה בהצלחה באולימפיק ליון.
בגיל 16 עזבה את מרטיניק, עברה לצרפת ומשחקת מאז באולימפיק ליון. כבר מגיל 17 הייתה חלק מהרכב הקבוצה והובילה אותה ל-14 אליפויות רצופות בצרפת, 9 גביעים בצרפת ו-8 זכיות בליגת האלופות.
בנבחרת
ב-2011 רשמה את הופעת הבכורה בנבחרת הבוגרת ומשחקת בה באופן קבוע מאז. שיחקה עם הנבחרת בשתי אליפויות עולם ושתי אולימפיאדות. הייתה קפטנית הנבחרת בין השנים 2013–2017.
תארים והישגים אישיים
במהלך השנים זכתה בתארים אישיים רבים כשהבולטים שבהם:
צבעוניים
{{פירושונים|
ראו גם
}}
אנה פיציו
אנה פיציו (באנגלית: Anna Fitziu; 1 באפריל 1887 - 20 באפריל 1967) הייתה זמרת סופרן אמריקאית, שניהלה קריירת אופרה בינלאומית פורייה במהלך חלקה הראשון של המאה ה-20. תפקידיה העיקריים כללו את פיורה ב"אהבת שלושת המלכים" מאת איטלו מונטמצי, מימי בלה בוהם של פוצ'יני נדה בליצנים של לאונקוואלו והתפקידים הראשיים ב"איזאבו" של מסקאני, מאדאם באטרפליי וטוסקה. לאחר סיום קריירת השירה שלה, החלה בקריירה שנייה כמורה לפיתוח קול ושירה. בין תלמידיה הנודעים הייתה זמרת האופרה שירלי ורט.
קריירת שירה
לאחר לימודים בפריז פתחה את הקריירה שלה בהופעת אופרה ראשונה ב-1910 בתיאטרו דאל ורמה במילאנו, בתפקיד אלזה בלוהנגרין של ריכרד וגנר. בחמש השנים הבאות הופיעה בבתי אופרה שונים באיטליה וכן במקסיקו סיטי ובבואנוס איירס.
ב-1915 הוצע לה חוזה קצר-מועד במטרופוליטן אופרה בניו יורק. הופעתה הראשונה שם הייתה בתפקיד רוסאריו ב"גוייסקאס" של אנריקה גרנדוס, ב-28 בינואר 1916. היה זה התפקיד היחיד שביצעה במטרופוליטן, אם כי שרה בכמה קונצרטים של ערבי יום א' באולם. ב-1916 חתמה על חוזה עם האופרה של ניו אורלינס.
בשנים 1919-1917 הייתה פיציו סופרן ראשי באגודת האופרה של שיקגו, שם הופיעה בביצוע הבכורה של "אזורה, בת מונטזומה" מאת הנרי קימבל האדלי ובביצוע הבכורה האמריקאי של "לורליי" מאת אלפרדו קאטאלאני. מ-1922 עד 1926 הופיעה באופרה העירונית של שיקגו. בשנים 1921 ו-1926 סיירה בארצות הברית עם להקת האופרה סן קארלו. כמו כן הופיעה באופרות בפסטיבל רוויניה בראשית שנות ה-20' של המאה ה-20 וב-1924 הופיעה באופרה של הוואנה כדזדמונה באותלו של ורדי, עם ג'ובאני מרטינלי בתפקיד הראשי.
עבודתה כמורה לפיתוח קול ושלהי חייה
ב-1927 פרשה פיציו מן הבימה לאחר התמוטטות עצבים. זמן מה עסקה בכתיבה ופרסמה כמה סיפורים קצרים. ב-1929 החלה ללמד שירה בשיעורים פרטיים בניו יורק והמשיכה בכך עד מותה, תחילה בשיקגו ואחר בלוס אנג'לס.
אנה פיציו מתה ב-22 באפריל 1967 בהוליווד, בת 80, לאחר נפילה במדרגות.
Dark Ballet
Dark Ballet (בעברית: בלט אפל) הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת-יוצרת האמריקאית מדונה, מתוך אלבומה הארבעה עשר, Madame X. השיר יצא לאור ב-7 ביוני 2019, על ידי חברת התקליטים אינטרסקופ כסינגל השיווקי השלישי והאחרון מתוך האלבום.
רקע וכתיבה
בינואר 2018, הצהירה מדונה באינסטגרם שלה, כי היא עובדת על אלבומה הארבעה העשר העתיד לצאת בשנת 2019. לבסוף, ביוני 2019, הוציאה מדונה את השיר הזה כסינגל השיווקי השלישי מתוך האלבום, כשהקודם הוא "Future". השיר הופק באמצעות מדונה ועמיתה Mirwais.
בשיר מדברת מדונה על דת הנצרות, ובקליפ השיר ניתן לראות כומר.
וידאו קליפ
הווידאו קליפ המלא שיצא עבור השיר הועלה לערוץ היוטיוב של מדונה ב-7 ביוני 2019, בסמוך לצאתו כסינגל. בתחילת הקליפ, מוזכר שמה של ז'אן ד'ארק. בהמשך, ניתן לראות בן אדם שמוצא להורג בשיטת העלאה על המוקד.
פורץ'
פורץ' (בקרואטית: Poreč) היא עיירה בצפון קרואטיה, בחוף המערבי של חצי האי איסטריה, במרחק שווה מפולה ומטריאסטה שבאיטליה. העיר מפורסמת בעיקר בשל הבזיליקה שנמצאת בה ועיקרה הוא הציור המרהיב הנמצא בתקרת האפסיס.
The Good Things in Life
The Good Things in Life (בעברית: הדברים הטובים בחיים) הוא אלבום האולפן ה-33 של זמר הג'אז האמריקאי טוני בנט. את האלבום הוציאה לאור ב-12 באוקטובר 1972 חברת התקליטים ורב רקורדס – אלבומו הראשון של בנט שפורסם לאחר עזיבתו מחברת התקליטים קולומביה רקורדס. האלבום הגיע למקום ה-196 בבילבורד 200.
פורץ'
היסטוריה
האזור היה מיושב כבר בתקופה הפרהיסטורית. כבר במאה ה-2 לפנה"ס נבנה קסטרום באזור על חצי אי קטן, במקום שכיום נמצא מרכז העיר. בתקופת השלטון של אוגוסטוס קיסר הפך המקום לעיר באופן רשמי והיה לחלק מן הקולוניה הרומית.
לאחר נפילת האימפריה ב-476 עברה העיר מיד ליד למשך זמן ארוך. עד 539 הייתה שייכת לאוסטרוגותים, ומאז לאימפריה הביזנטית, החל מ-788 הייתה שייכת העיר לפרנקים. העיר זכתה בעצמאות קצרה במאה ה-12, אך אז נכבשה בידי הפטריארך של אקוויליה. ב-1267 הפכה העיר לעיר הראשונה שבחרה להצטרף אל הרפובליקה של ונציה, ובזמן הזה בנו בה הוונציאנים מבנים רבים, כיכרות וארמונות בסגנון ונציאני. ב-1354 נהרסה העיר בידי הרפובליקה של ג'נובה. כשנפלה הרפובליקה, סופחה העיר לאימפריית הבסבורג.
מ-1805 ועד 1814 הייתה העיר חלק מממלכת איטליה, ואז סופחה אל האילירים, ולאחר מכן הושבה אל אימפריית הבסבורג. ב-1844 קו של אוניות קיטור חיבר בין פורץ' לטריאסטה. ב-1861 הפכה העיר לבירת איסטריה, ולאט לאט נהייתה למרכז לבניית ספינות ואתר נופש לאצילי האימפריה האוסטרו-הונגרית. ב-1918 הושבה העיר לממלכת איטליה. ב-1944 הופצצה העיר על ידי בעלות הברית והוסב לה נזק רב. ב-1947 סופחה העיר לקרואטיה, שהייתה כעת חלק מיוגוסלביה עד 1991.
אתרי עניין
תוכניות העיר הן עוד אלו שנותרו מתקופת רומא העתיקה. הרחובות הראשיים בעיר הם דקומנוס וקארדו מקסימוס, שנותרו בצורתם המקורית. בעיר ישנם עוד כמה בתים רומנסקיים וארמונות בסגנון גותי ונציאני.
הבזיליקה האופרזיאנית נבנתה לאחרונה במאה ה-6 בפיקוד האימפריה הביזנטית והבישוף אופראסיוס. הבזיליקה היא האתר המרכזי בפורץ', וארגון אונסק"ו הגדיר אותה כאתר מורשת עולמית ב-1997. יחד עם קתדרלת מריה הקדושה בפולה היא מהווה את אחד משני המושבים של ההגמוניה של פורץ' ופולה.
בין המאה ה-12 והמאה ה-19 לעיר היו חומות מגן, כמו לדוברובניק של היום.
טמאש שומלו
טמאש שומלו (במקור שאטלר, בהונגרית: Somló Tamás; בודפשט, 21 במרץ 1929 – בודפשט, 19 בדצמבר 1993) היה צלם קולנוע יהודי-הונגרי זוכה פרס האמן המצטיין ופרס בלה באלאז' (פרס הכבוד המקצועי הממלכתי ההונגרי הגבוה ביותר שניתן להעניק ליוצרי סרטי קולנוע ולמפיקי טלוויזיה).
ביוגרפיה
שומלו שרד את השואה כנער ואחרי מלחמת העולם השנייה, מ-1945 עד 1949 למד צילום באוניברסיטה לאמנויות התיאטרון והקולנוע. הוא סיים את לימודיו ב-1949. בין 1948 לבין 1949 היה לפרנסתו צלם עיתונות בבודפשט. מ-1949 עד 1951 היה עוזר צלם ב"מפעל החדשות והסרטים הדוקומנטריים". הוא הפך לצלם עצמאי ב-1951. בין 1951 לבין 1958, יצר יותר מ-100 סרטים קצרים בז'אנרים שונים, בעיקר חינוכיים.
בין 1958 לבין 1968 יצר כמה סרטים עלילתיים. הוא היה שותף ליצירה בעידן הראשון של במאי הסרטים מיקלוש יאנצ'ו : הפעמונים הלכו לרומא (1958); התרה וקשירה (1963); ככה הגעתי (1964); בחורים עניים (1965); בעלי כוכבים, חיילים (1967); רוחות מבריקות (1968). הוא גם שיתף פעולה בהצלחה עם במאים אחרים, שיתוף הפעולה יוצא הדופן שלו היה עם ג'רג' רווס (במאי קולנוע) בסרט שלושת הלילות של אהבה אחת (1967).
בשנת 1971, בסרט "הלגיונר האלמותי" הציג את עצמו לראשונה גם כבמאי קולנוע של סרט עלילתי עצמאי. במישור האבסורד, הוא ניסה להביא למכנה משותף את טרגדיית חייו של הסופר היהודי-הונגרי ינה רייטה ואת הקומדיה של הרפתקאות גיבוריו הלגיונרים. זה לא ממש הסתדר, הסרט נכשל. לאחר מכן, הוא כמעט נפרד מהסרט העלילתי, אך לא לגמרי, כי למשל, בסרטו של הבמאי רוברט באן "רוח רפאים בלובלון" על פי ספרו של קלמן מיקסאט, הפך שוב לצלם סרט עלילתי מצוין, סרט הרפתקאות. בשנות ה-70 חזר לאולפן ב-Kálmán Könyves körút שם יצר סרטים קצרים חינוכיים רבי ערך.
משפחתו
טמאש שומלו נולד במשפחה יהודית כבנם של ג'רג' שומלו (שאטלר) (1900–1942) ושל לילי קונדור (1907–?) אביו נפטר בשואה בעבודות כפייה בשרות העבודה. סבו וסבתו מצד אביו היו הנריק שומלו (שאטלר) וקרולינה קוהן-כהן (1864–1937), סבו וסבתו מצד אמו היו ארתור קונדור (1879–1931) ואירן שטרן (1889–1940).
פלסנסיה
פלסנסיה (בספרדית: Plasencia) היא עיר במחוז קסרס הנמצאת בקהילה האוטונומית אקסטרמדורה שבמערב ספרד. לפלסנסיה מיקום אסטרטגי על כביש דה לה פלטה והיא ממוקמת על גדות נהר חרטה (Río Jerte).
רקע
פלסנסיה הייתה מיושבת על ידי רומאים וערבים עד המאה ה-12, אז נכבשה על ידי אלפונסו השמיני ואוכלסה מחדש. בתחילת המאה ה-15, משפחת האצולה של האזור עברה אל העיר וקבעה את מראה ופני העיר כיום. מבנה ימי הביניים שמאפיין אותה יכול להראות בבירור את שרידי הקירות של העיר, ביניהם מגדלים ושערים, כמו שער השמש או שער מריה הקדושה. פלסנסיה מאופיינת בשימור תדמית וחיי ימי הביניים, כמו גם הרחובות בה שניכרים במראה האופייני לתקופה.