cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
איוואן מאיסקי
שגריר בלונדון
בשנת 1932 שב מאיסקי ללונדון כשגריר ברית המועצות בבריטניה. לתפקידו בלונדון הייתה חשיבות רבה מאחר שסטלין ראה את בריטניה כיריבתה הראשית של ברית המועצות במאבק על ההגמוניה באירופה. השכלתו ובקיאותו בשפות הקנו לו מעמד בחוגי השלטון בבריטניה והוא יצר מערכת יחסים עם אישי השלטון בבריטניה כולל עם שר החוץ הבריטי הלורד הליפקס ועם וינסטון צ'רצ'יל, שהיה אז ב"שנות המדבר" שלו מחוץ לממשלה ובהמשך היה לראש הממשלה. מאמציו של מאיסקי לכונן הסכם ביטחון קיבוצי נגד גרמניה הנאצית באמצעות חבר הלאומים לא צלחו, אך הפופולריות שלו בבריטניה והנגישות שלו לממסד הבריטי היו ככל הנראה הסיבה לכך שהוא לא נמנה עם קורבנות הטיהורים הגדולים. בעקבות הסכם ריבנטרופ–מולוטוב, שנחתם ב-23 ביולי 1939, ומלחמת החורף שפרצה כאשר ברית המועצות תקפה את פינלנד ב-30 בנובמבר 1939, השקיע מאיסקי מאמצים רבים במשך קרוב לשנתיים למנוע התפרצות מעשי איבה בין בריטניה לברית המועצות.
לפני מבצע ברברוסה
במהלך החודשים שקדמו למבצע ברברוסה, פלישת גרמניה הנאצית לברית המועצות שהחלה ב-22 ביוני 1941, הגיעו אל סטלין התרעות רבות ממקורות שונים, על המתקפה הגרמנית הצפויה. הידועות בהן היו האזהרה שהעביר ב-20 במרץ 1941 סגן שר החוץ של ארצות הברית סאמנר ולס לשגריר ברית המועצות בארצות הברית קונסטנטין אומאנסקי ואיגרת אזהרה מפורשת שהעביר צ'רצ'יל לסטלין ב-3 באפריל 1941 באמצעות שגריר בריטניה במוסקבה סר סטפורד קריפס. לסובייטים עצמם היו התרעות ממקורות ריגול שלהם. ריכרד זורגה, מרגל סובייטי שפעל ביפן, דיווח כי 170 דיוויזיות גרמניות עומדות לתקוף את ברית המועצות ונקב בתאריך 22 ביוני כמועד פתיחת הפלישה הגרמנית. רשת הריגול הסובייטית בגרמניה ובמערב אירופה, התזמורת האדומה, שנהנתה ממקורות מהימנים בצמרת הצבא הגרמני, העבירה גם היא מספר התרעות לגבי התוכניות הגרמניות לפלישה. בנוסף לכך קיבל סטלין התרעות רבות מהמודיעין הצבאי הסובייטי (ה-GRU) על ריכוזי כוחות גרמניים גדולים באזורי הגבול, על טיסות סיור רבות שביצע הלופטוואפה מעל השטח הסובייטי ועל העברת מרבית יחידות הצבא הגרמני ממרכז ומערב אירופה למדינות הגובלות בברית המועצות.
הבריטים העבירו גם מספר התרעות באמצעות איוואן מאיסקי. בחדשים אפריל, מאי ויוני ניהל שר החוץ הבריטי אנתוני אידן חמש שיחות עם מאיסקי. בכל אחת מהן כלל שר החוץ אזהרות על ההיערכות הצבאית הגרמנית מול ברית המועצות. לאחר הפגישות אמר מאיסקי לאלכסנדר ורט, עיתונאי, סופר וכתב צבאי בריטי ממוצא רוסי שתיעד את ברית המועצות באותה תקופה, כי הוא העביר את כל ההתרעות לסטלין.
ב-10 ביוני, כשכבר היה ברור למודיעין הבריטי שהיטלר עומד לתקוף את ברית המועצות, הוחלט על העברת אזהרה מפורשת נוספת לסטלין. באותו יום זימן אליו סגן שר החוץ הבריטי אלכסנדר קאדוגן את מאיסקי והודיע לו:
ואז החל להכתיב לשגריר רשימה מפורטת של התפרסות הכוחות הגרמניים מזרחה, תוך מסירת התאריכים והמקומות המדויקים של תנועת האוגדות. בתום ההכתבה הוסיף קאדוגן:
מאיסקי מיהר לשגר מכתב מוצפן למוסקבה אודות המידע שנמסר לו על ידי קאדוגן. מאיסקי האמין כי במידע שהעביר יביא להגברת ההגנה על הגבול המערבי של ברית המועצות, אך התפלא לראות כי התגובה היחידה הייתה הודעה שפרסמה סוכנות הטלגרף הרוסית ב-14 ביוני בה הוקיעה את השמועות של העיתונות הבריטית והזרה על מלחמה העומדת לפרוץ ברוב בין ברית המועצות וגרמניה.
באותו יום עצמו נקרא מאיסקי אל שר החוץ אידן שחיזק את אזהרתו של קאדוגן. ב-13 ביוני זימן אידן שוב את מאיסקי במאמץ אחרון להזהיר את הרוסים. אידן אמר:
אידן הבטיח למאיסקי כי בריטניה תחוש לעזרת רוסיה אם אכן תהיה פלישה.
ביום שבת, 21 ביוני, יום לפני שהחלה הפלישה, יצא מאיסקי למנוחת סוף השבוע בביתו של חואן נגרין, ראש הממשלה הגולה של ספרד, בפרברי לונדון. הוא הוזעק בדחיפות לשוב לשגרירות מאחר שסר סטפורד קריפס, שגריר בריטניה בברית המועצות, שהגיע לבריטניה להתייעצויות, מבקש בבהילות לפוגשו. בהגיעו לשגרירות הודיע לו קריפס בהתרגשות:
לאחר הפלישה
סטלין התעלם מההתרעות הרבות ביחס לפלישה הגרמנית הקרובה, לרבות ההתרעות שהעבירו הבריטים באמצעות מאיסקי. את ההתרעות שהגיעו ממקורות מודיעין בריטיים ראה סטלין כניסיון של ההנהגה הבריטית לסכסך בין ברית המועצות לגרמניה הנאצית, ולגרור אותן למלחמה שתשרת את האינטרסים של בריטניה.
בבוקר 22 ביוני, בביתו של חואן נגרין, התבשר מאיסקי כי באותו יום לפנות בוקר פלשו כארבעה מיליון חיילים של גרמניה ומדינות הציר לשטח ברית המועצות.
בעקבות פלישת גרמניה לברית המועצות מצא עצמו סטלין במחנה אחד עם בריטניה במאבק נגד היטלר. מאיסקי פעל רבות לחיזוק הברית ופעולותיו זכו לתגובה חיובית מצד הבריטים, מה גם שהפלישה לברית המועצות הסירה את איום הפלישה הנאצית לבריטניה. עם צ'רצ'יל קיים מאיסקי מערכת יחסים קרובים ולבביים, אך לא עלה בידו להביא את צ'רצ'יל לפתוח בחזית שנייה באירופה או לנהל משא ומתן להסדר היחסים עם ברית המועצות לכשתסתיים מלחמה.
ולדיסלב שיקורסקי, ראש הממשלה הפולנית הגולה, הבין כי בעקבות הפלישה השתנו יחסי הכוחות במלחמה באופן דרסטי, והם מחייבים חשיבה מחדש. סטלין היה אויבה הגדול של הלאומיות הפולנית; הוא פלש לפולין, החזיק בחלקיה המזרחיים ועשרות אלפי שבויים פולנים שנפלו בידי הרוסים הוחזקו במחנות שבויים כשהקשר עימם מנותק והיה חשש חמור לגורלם (בדיעבד התברר כי אכן חששות אלו היו מוצדקים, וכי כ-22,000 חיילים ואזרחים פולנים, רובם קצינים, נרצחו בטבח יער קאטין). למרות זאת המצב החדש שנוצר חייב שיתוף פעולה פולני עם ברית המועצות. בעידודו של שר החוץ הבריטי אנתוני אידן יצר שיקורסקי מגעים עם מאיסקי. וב-30 ביולי 1941 חתמו השניים על הסכם שלפיו חודשו היחסים הדיפלומטיים בין פולין ובין ברית המועצות, אשר נותקו עת פלשה ברית המועצות לפולין ב-17 בספטמבר 1939. בעקבות ההסכם שיחררו הסובייטים מאות אלפי שבויי מלחמה מן הגולאגים. הוחל בהקמת צבא פולני בברית המועצות שיילחם לצד הסובייטים. הגנרל הפולני ולדיסלב אנדרס, שנפל בשבי הסובייטים כאשר שפלשו לפולין ממזרח ונכלא בכלא לוביאנקה במוסקבה, שוחרר מן הכלא ונתמנה למפקד צבא זה, ששמו הרשמי היה "הקורפוס הפולני השני" אך קיבל את הכינוי "צבא אנדרס". החיילים והקצינים פולניים ששוחררו מהשבי הצטרפו לצבא אנדרס.
ב-22 בספטמבר 1941, כאשר מלאו שלושה חודשים לפלישה והגרמנים עמדו כבר קרוב לשערי מוסקבה, נשא מאיסקי נאום פומבי בלונדון. הוא סקר את מהלך המלחמה, מנה את האבדות העצומות של הגרמנים ולא הסתיר כי:
בדברו על הדעה שרווחה אז במערב כי הנאצים יוכרעו ברוסיה על ידי תנאי החורף הקשים בה, שכונו על ידי הפרשנים "גנרל חורף", כפי שקרה לצבאו של נפוליאון כמאה שלושים שנים קודם לכן, אמר מאיסקי:
הדי הנאום הגיעו גם לארץ ישראל והמשורר נתן אלתרמן פרסם ב-26 בספטמבר במדורו "רגעים" בעיתון "הארץ" את שירו הידוע "גנרל חורף". במוטו לשיר הוא ציטט את דברי מאיסקי בתרגום חופשי: "אין אנו סומכים על החרף בלבד. גנרל חרף ירד בימינו לדרגת מאיור". את השיר הוא סיים בנימה אופטימית:
בכל משך התקופה שמיום הפלישה ועד לסיום תפקידו בלונדון שמר מאיסקי על יחסים הדוקים עם צ'רצ'יל ואידן, והגיע כמעט כל יום למשרד החוץ הבריטי כדי להתעדכן על ההתפתחויות החדשות. מאיסקי הביע בפני סטלין את ביטחונו כי לבריטניה אין כל כוונה לחתום על הסכם שלום נפרד עם גרמניה.
סגן שר החוץ
באוגוסט 1943 נקרא מאיסקי למוסקבה ונתמנה לסגנו של שר החוץ של ברית המועצות, ויאצ'סלב מולוטוב. במקומו נתמנה כשגריר בלונדון מקסים ליטבינוב, אף הוא יהודי. היה זה כבר לאחר שגלגל המלחמה החל להתהפך בעקבות הניצחון של הצבא האדום בקרב סטלינגרד בראשית חודש פברואר, ובעת שהתחולל קרב קורסק, שהיה המתקפה האסטרטגית הגרמנית האחרונה שנערכה בחזית המזרחית במלחמת העולם השנייה, כאשר הצבא הגרמני החל לאבד את היוזמה בחזית הסובייטית, והתחילה נסיגתו ההדרגתית מערבה. במסגרת תפקידו החדש הוטל על מאיסקי לעמוד בראש מספר ועדות שתכננו את המהלכים הסובייטיים בתקופה שלאחר סיום המלחמה. ההכנות כללו את פירוק גרמניה מחימוש, חיובה תשלום פיצויים, הענשת פושעי מלחמה נאצים והכנות לתקופה ארוכה של כיבוש סובייטי בגרמניה. עם זאת המליץ מאיסקי על המשך שיתוף הפעולה עם בעלות הברית המערביות. הוא תכנן גם את שיקומה של פולין בגבולות מוגדרים. על פי חזונו יהיו באירופה לאחר המלחמה שני כוחות עיקריים, כוח יבשתי סובייטי וכוח ימי בריטי.
ארבעה חודשים לפי כניעת גרמניה הנאצית התכנסה ביאלטה שבחצי האי קרים, ב-4 בפברואר 1945, ועידת יאלטה. בוועידה השתתפו מנהיגי המעצמות רוזוולט, צ'רציל וסטלין. חודשיים לאחר הניצחון התכנסה בעיר פוטסדאם על אדמת גרמניה הכבושה, ב-17 ביולי, ועידת מנהיגי המעצמות המנצחות, סטלין, הארי טרומן, שבא במקומו של רוזוולט שנפטר ב-12 באפריל 1945, וצ'רצ'יל שהוחלף במהלך הוועידה על ידי קלמנט אטלי, לאחר שהפסיד בבחירות בבריטניה. בשתי הוועידות החלו להתגלות המחלוקות שבין שלוש המעצמות בקשר לחלוקת אזורי ההשפעה באירופה ביניהן, שהביאו לבסוף להיווצרות המלחמה הקרה. מאיסקי השתתף בשתי הוועידות כיועצו הראשי של סטלין. כשהמלחמה הקרה החלה להתגבר סולק מאיסקי, שצידד בשיתוף פעולה עם מעצמות המערב, מתפקידו כסגן שר החוץ.
יחסו ליהדות ולציונות
איוואן מאיסקי, יחד עם מקסים ליטבינוב וקונסטנטין אומאנסקי, שלושתם יהודים, שהיו מהדיפלומטים הבכירים של ברית המועצות בתקופתם, גילו יחס תומך ביהודים שהצליחו להחלץ מהנאצים בעת המלחמה ובפליטי השואה לאחר סיומה. לשלושתם היה יחס אוהד, אם כי בנסיבות המציאות של השלטון הסובייטי, זהיר למדי, למפעל הציוני בארץ ישראל.
עד שנת 1939 הייתה וילנה, בירת ליטא, תחת שלטון פולני. לאחר פרוץ מלחמת העולם השנייה פלשו הסובייטים לליטא ביוני 1940. בווילנה שתחת השלטון הסובייטי התרכזו כארבעה עשר אלף פליטים יהודים שברחו מפולין, בהם כארבעת אלפים בני ישיבות ורבנים. רבנים מארץ ישראל, בהנהגתו של הרב יצחק אייזיק הלוי הרצוג, פעלו נמרצות להשגת אישורי הגירה לארץ ישראל ("סרטיפיקטים" בלשון התקופה) משלטונות המנדט הבריטי, ולהסכמת שלטונות ברית המועצות ליציאתם מווילנה. לצורך כך יצא הרב הרצוג ללונדון, בלווית הנרייטה סאלד ויהודה לייב מאגנס לפגישה עם השגריר מאיסקי.
את הפגישה תיאר לימים הרב הרצוג בפני העיתונאי דוד לזאר. הרב סיפר לעיתונאי כי כדי לקבל את פניו ירד מאיסקי לרחוב ופגישתם החלה ברוח מבדחת, כששאלתו הראשונה של השגריר הייתה: "כבודו בא באווירון ללונדון? אם כן היה כבודו קרוב לשמיים" והרב השיב: "גם הוד מעלתו יכול להיות קרוב לשמיים אם ימלא את משאלתי אשר למענה באתי אליו" ומאיסקי השיב: "אני נציג ממשלה אתאיסטית ואינני מעוניין בכך". השיחה נמשכה ברוח קלה ולפתע אמר מאיסקי: "מצאת חן בעיני, אעשה למענך מה שאוכל". ואז שטח בפניו הרב את עניינם של פליטי ליטא, הרבנים ובחורי הישיבה ומאיסקי הבטיח לפנות מיד לממשלתו ולהמליץ על מתן הרישיון ליציאה עבורם.
במקביל לפעולתו של הרב פנה גם זרח ורהפטיג, שהיה אז פליט בווילנה, בבקשה דומה לשלטונות הסובייטיים של ליטא.
באוגוסט 1940 נתקבלה ממוסקבה תשובה חיובית, המאשרת כי כל פּליט שבידו אשרת כניסה לארץ מסוימת, יקבל גם היתר יציאה דֶרֶך ברית המועצות. כבר בספטמבר החלה יציאת הפליטים ואלפים מהם יצאו מווילנה ומקובנה והגיעו לארץ ישראל, חלקם דרך אודסה וטורקיה, חלקם דרך באקו וטהראן וחלקם דרך ולדיווסטוק ויפן.
גם הנהגת היישוב רקמה קשרים עם מאיסקי. באוקטובר 1941 יזמה ההסתדרות מגבית לרכישת ציוד רפואי לצבא האדום, ואחרי שבועות אחדים נאספו ונשלחו ללונדון עשרת אלפים לירות ארץ ישראליות, סכום עתק באותם הימים. בכסף נרכש ציוד רפואי ונציג ההסתדרות בבריטניה, ברל לוקר, העביר אותו לידיו של מאיסקי.
ראשי הנהגת היישוב שהגיעו ללונדון נועדו עם מאיסקי. עם חיים ויצמן נשיא ההסתדרות הציונית נועד מאיסקי ב-3 בפברואר 1941. ויצמן ביקש את תמיכת ברית המועצות בהקמת מדינה יהודית בארץ ישראל והעלה בפניו את החשש לגורלם של יהודי אירופה תחת הכיבוש הנאצי. עם דוד בן-גוריון נפגש מאיסקי פעמיים, בשנת 1941 ובשנת 1942. מאיסקי אמר לבן-גוריון כי הוא מאמין שהיהודים יקימו מדינה וינצחו במלחמה בזכות שני דברים: הנוער הארץ-ישראלי הנפלא ואנשי-המדע היהודים, המסוגלים לחולל נפלאות. בדצמבר 1942 נפגש מאיסקי עם משה שרתוק (לימים שרת), ראש המחלקה המדינית של הסוכנות היהודית, שדן עמו בבעיית ילדי טהראן, קבוצה של 719 ילדים יתומים מפולין, שנדדו בברית המועצות והגיעו לטהראן, שם חיכו עד שתימצא דרך להעבירם לארץ-ישראל, ובסופו של דבר הגיעו לארץ בפברואר 1943.
בתחילת חודש ספטמבר 1943 הגיע מאיסקי, כסגן שר החוץ, לביקור בארץ ישראל. נלוותה אליו אשתו אגניה (ברוסית: Агния Александровна Майская). הביקור נערך בתקופה בה לבלבו יחסי היישוב היהודי עם ברית המועצות, לאחר הניצחונות הסובייטיים בקרב על סטלינגרד ובקרב קורסק, כאשר הצבא הגרמני נהדף מערבה. גילויי האהדה לברית המועצות באו לידי ביטוי בהקמת ליגה V שנועדה לסיע לברית המועצות במלחמתה. בכספי התרומות שאספה הליגה נרכשו שלושה אמבולנסים על ציודם, ובאפריל 1943 הם הוסעו בידי נהגים עבריים, בדרך היבשה מארץ ישראל לעבר הירדן ומשם לעיראק ולאיראן. ב-28 באפריל 1943 הגיעו האמבולנסים לטהראן, שם נמסרו לידי אנשי השגרירות הרוסית, שהעבירו אותם לידי הצבא האדום בגבולה של ברית המועצות עם איראן.
מאיסקי ואשתו הגיעו לארץ ישראל דרך מצרים במוצאי שבת, 2 באוקטובר 1943. למחרת בבוקר סיירו בני הזוג בעיר העתיקה בירושלים ומאיסקי פקד את הכותל המערבי. אחר הצהרים נפגש מאיסקי עם הרב הרצוג, ולאחר מכן נפגשו עם מנהיגי היישוב דוד בן-גוריון ואליעזר קפלן. לאחר הפגישה נסעו מאיסקי ואשתו עם בן-גוריון וקפלן לקיבוץ קריית ענבים. בדרך התעניינו במבנה הקיבוץ ובאורח החיים בו. בהגיעם לקיבוץ שוחחו עם חברי הקיבוץ על תולדותיו. בקריית ענבים נפגשו עם גולדה מאיר (אז מאירסון) שהייתה אז מזכירת הוועד הפועל, ההנהגה העליונה של ההסתדרות. אגניה מאיסקי הביעה בפני גולדה תודה על תרומת הסך עשרת אלפים לירות שנאספו על ידי ההסתדרות בשנת 1940 במגבית לרכישת ציוד רפואי לצבא האדום. משם נסעו לקיבוץ מעלה החמישה וביקרו בו בכל ענפי המשק. שכשעמדו לצאת נפרדה אגניה מאיסקי מחברי הקיבוץ ב"שלום" בעברית. בדרכם חזרה לירושלים התפתחה שיחה של שעה בין מאיסקי לבן-גוריון, קפלן וגולדה. מאיסקי אמר להם כי הוא התרשם עמוקות ממראה עיניו והרבה לשאול על המפעל והציוני ועל התוכניות הציוניות לאחר שתסתיים המלחמה. הוא ביקש מבן-גוריון להמציא לו ספרים בנושא ההתיישבות היהודית בארץ. כן ביקש כי יינתן לו אלבום תמונות מנוף הארץ. בקשתו נענתה ועוד באותו ערב נמסרו לו הספרים והאלבום. בן-גוריון, שדיווח למחרת על המפגש עם מאיסקי בישיבת ההנהלה הציונית, הודה כי הופתע מאוד מן ההתעניינות הרבה שהפגין מאיסקי, שלדברי בן-גוריון גילה יחס רציני לשאלה כיצד תוכל ארץ ישראל לפתור את בעיית היהודים לאחר המלחמה. עם ערב חזרו בני הזוג לירושלים וסיירו בכמה שכונות בה.
לאחר יממה אחת בארץ ישראל שב מאיסקי למוסקבה וערך לקרמלין דו״ח מלא התפעלות על הישגי הקידמה המופלאים שהשיגו היהודים בארץ ישראל והגיש לסטלין מזכר מפורט בדבר היתרונות האסטרטגיים של שיתוף פעולה עם היישוב. מאמציו והעניין שגילה בנושא זה היו בין הגורמים שהביאו בהדרגה לתפנית במדיניות הסובייטית, לתמיכה בעצרת האו"ם בשנת 1947 בתוכנית החלוקה, למתן היתר לפליטי השואה לעלות לארץ ישראל ממדינות מזרח אירופה שבשליטת ברית המועצות ולהכרה במדינת ישראל מיד לאחר הכרזת העצמאות.
סוף דרכו
לאחר שמאיסקי סולק מתפקיד סגן שר החוץ הוא הצטרף בשנת 1946 לאקדמיה הרוסית למדעים במסגרתה עסק במחקרים היסטוריים וכתב על מלחמת האזרחים בספרד ועל מלחמת העולם השנייה. כמי שהיה צפוי בעצמו, בשל עמדותיו המדיניות המתונות, להיות בין נפגעי הטרור הסטלינסטי לא גינה מאיסקי את הטרור, אך כבר בשנת 1943 החל הנ.ק.ו.ד. לאסוף עליו חומר מפליל. לבסוף בשנת 1953, זמן קצר לפני מותו של סטלין, הוא נעצר, הועמד דין ונדון לשש שנות מאסר בעוון ריגול לטובת הבריטים, כמי שלכאורה גויס לכך על ידי שר החוץ הבריטי אנתוני אידן. בשנת 1955, שנתיים לאחר מותו של סטלין, שוחרר מאיסקי מן המאסר וטוהר מכל האישומים. בשנת 1962 יצאו לאור זכרונותיו בשפה הרוסית, שראו אור בשנת 2015 גם בשפה האנגלית.
בשנת 1966 היה מאיסקי אחד החותמים על עצומה של 25 סופרים, מדענים ואנשי תרבות רוסיים שהופנתה אל שליט ברית המועצות ליאוניד ברז'נייב בה הביעו התנגדות לאפשרות של טיהור שמו של סטלין.
איוואן מאיסקי הלך לעולמו בשנת 1975 בהיותו בן 91 והוא קבור בבית העלמין נובודוויצ'יה במוסקבה.
אלמה אדמס
אלמה שיליי אדמס (באנגלית: Alma Shealey Adams; נולדה ב-27 במאי 1946) היא פוליטיקאית אמריקאית, המכהנת כחברת בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מחוז הקונגרס ה-12 של מדינת קרוליינה הצפונית. אדמס, חברת המפלגה הדמוקרטית, מייצגת מחוז קונגרס השוכן בלב בירת קרוליינה הצפונית, שארלוט. היא נבחרה לראשונה אל בית הנבחרים בבחירות מיוחדות שהתקיימו ב-2014 לאחר התפטרותו של מל ואט, ונעשתה לאישה ה-100 ב.
ביוגרפיה
אדמס נולדה ב-27 במאי 1946 בהיי פוינט שבקרוליינה הצפונית. הוריה היו בנג'מין שיילי ומטי סטוקס. ב-1964 השלימה אדמס את לימודיה התיכוניים בתיכון וסט סייד השוכן בניוארק שבניו ג'רזי. אחר כך קיבלה תואר ראשון ב-1969 ותואר שני ב-1972 מאוניברסיטת המדינה A&T של קרוליינה הצפונית, שניהם בחינוך. אדמס המשיכה ללימודי דוקטורט בחינוך רב-תרבותי באוניברסיטת המדינה של אוהיו בשנת 1981. בשנים 1984–1986 הייתה חברה במועצת בתי הספר של עיריית גרינסבורו, וב-1987 החלה לכהן כחברה במועצת העירייה עצמה עד למינויה אל בית הנבחרים של קרוליינה הצפונית בשנת 1994.
באפריל 2013 מונה מל ואט, חבר הקונגרס מטעם מחוז הקונגרס ה-12 של קרוליינה הצפונית בבית הנבחרים של ארצות הברית, למנהל סוכנות מימון הדיור הפדרלית. אדמס הייתה מהראשונים שהודיעו כי אם מינויו של ואט יאושר בידי הסנאט של ארצות הברית, היא תתמודד בבחירות המיוחדות. ואט אושר בדצמבר 2013. אדמס הגישה רשמית ניירת להתמודדות בשתי מערכות הבחירות המקדימות הן לקדנציה מלאה ב והן למילוי שארית כהונתו של ואט בקונגרס ה-113. אדמס הושבעה לתפקידה ב-12 בנובמבר 2014 כדי למלא את שבעת השבועות הנותרים לתקופת כהונתו של ואט.
אדמס היא האישה הצבעונית השנייה המייצגת בבית הנבחרים האמריקאי את קרוליינה הצפונית. הראשונה הייתה אווה קלייטון. במהלך הבחירות לנשיאות ארצות הברית 2016 תמכה בהילרי קלינטון והתחייבה להעניק לה את תמיכתה כצירת-על. בינואר 2017 החרימה את אדמס את ההשבעה של דונלד טראמפ לנשיאות ארצות הברית. ב-11 ביולי 2020, אדמס צייצה בשוגג כי ג'ון לואיס נפטר כשלמעשה הוא נח בביתו.
ב היא מכהנת כסגנית יושב ראש ועדת החקלאות של בית הנבחרים, לאחר שהחליפה בתפקיד את פילמון ולה מטקסס, וכן היא חברת בוועדת החינוך והעבודה ובה היא משמשת כיושבת-ראש תת-הוועדה להגנה על זכויות העובדים.
היינריך פון ליטוויץ
גנרל היינריך פון ליטוויץ (בגרמנית: Heinrich von Lüttwitz; 6 בדצמבר 1896 – 9 באוקטובר 1969) היה מפקד בכיר בורמאכט שפיקד על כוחות במלחמת העולם השנייה.
קריירה מוקדמת
פון ליטוויץ נולד ב-6 בדצמבר 1896 בקרומפאך, שהשתייכה לאימפריה הגרמנית. עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה התגייס לצבא הגרמני הקיסרי, והצטרף לרגימנט האולנים ה-ה-1, עמו לחם במהלך המלחמה. על פעולותיו בקרבות קיבל את עיטורי צלב הברזל דרגה ראשונה ושנייה, וצלב הכבוד של מלחמת העולם 1914/1918.
לאחר המלחמה
פון ליטוויץ שוחרר מהשבי ב-1 ביולי 1947. לאחר שחרורו התגורר פון ליטוויץ בנויברג עד למותו ב-9 באוקטובר 1969.
איה קאש
איה רייצ'ל קאש (באנגלית: Aya Rachel Cash; נולדה ב-13 ביולי 1982) היא שחקנית אמריקאית ממוצא יהודי. נודעת בזכות כיכובה בסדרה הקומית "הכי גרועים שיש", ובסדרת גיבורי-העל "הבנים".
ביוגרפיה
קאש נולדה בסן פרנסיסקו, קליפורניה שבארצות הברית, לאם משוררת וסופרת בשם קים אדוניזיו, ולאב מורה בודהיזם בשם יוג'ין קאש. משפחתו של אביה היא יהודית, ושל אמה קתולית. קאש מגדירה עצמה גם כיהודייה, וסיפרה ששם משפחתם במקור היה כנראה "צ'ירש". סיפרה שלמרות שגדלה כיהודייה, היא החליטה לאחר הבת מצווה שלה, שבאופן כללי לא להמשיך עם הדת היהודית, למרות שיצא לה לחגוג חגים יהודיים אך פחות בשנים האחרונות. סבה מצד אמה הוא כתב הספורט בוב אדי, וסבתה מצד אמה היא היא הטניסאית אלופת וימבלדון פולין בץ אדי.
בוגרת בית הספר לאמנויות סן פרנסיסקו, ולה תואר ראשון מאוניברסיטת מינסוטה/תוכנית האימונים לשחקן של תיאטרון גאת'רי.
קריירה
בין השאר, השתתפה בפרקים אחדים בסדרות הטלוויזיה: "חוק וסדר", "חוק וסדר: כוונה פלילית", "חוק וסדר: מדור מיוחד", "חדר החדשות", "משפחה מודרנית", "האישה הטובה", "ויל וגרייס", ובסדרה האנתולוגית "Easy".
ב-2008 שיחקה בתפקיד זוטר בסרט הקולנוע "הונאה", בכיכובו של יו ג'קמן.
ב-2011 שיחקה בתפקיד מרכזי בסיטקום "Traffic Light" ברשת FOX, גרסה אמריקאית למקור הישראלי "רמזור".
ב-2013 שיחקה בסרט הקולנוע "הזאב מוול סטריט", בכיכובו של לאונרדו דיקפריו. בנוסף ב-2013, שיחקה בסרט הקולנוע "התחלה חדשה", בכיכובה של קירה נייטלי.
בשנים 2014–2019 כיכבה בסדרה הקומית "הכי גרועים שיש" ברשת FX/FXX, בתור גרטשן קטלר, לצד כריס גיר. על תפקיד זה הייתה מועמדת לפרס השחקנית הטובה ביותר בסדרה קומית מטעם Critics' Choice Television Award לשנת 2016, ומועמדות לפרס להישג אישי בקומדיה מטעם TCA Award for Individual Achievement in Comedy לשנת 2016.
ב-2018 שיחקה בסרט קומדיית הפעולה "גיים אובר, גבר!" מבית Netflix, בכיכובו של אדם דווין.
ב-2019 שיחקה בתפקיד משני במיני-סדרה "פוסי/ורדון" ברשת FX.
מאז 2020 משחקת בתפקיד מרכזי בעונתה השנייה של סדרת גיבורי-על "הבנים" מבית פריים וידאו, בתור סטורמפרונט.
חיים אישיים
מאז 2012 נשואה למפיק והתסריטאי האמריקאי-יהודי, ג'וש אלכסנדר. הם מתגוררים בניו יורק.
קאש סיפרה שהיא קעקעה על גבה דמות של נץ, כי אמרו לה שזה הפירוש של השם "איה" בעברית. אולם, כשביקרה בישראל היא גילתה ש"איה" הוא מונח ארכאי לנץ, אך יחד עם זאת, הוא המונח המודרני לעוף דורס אחר, איה מצויצת.
היא שגרירה ידוענית של הארגון ההומני "INARA" שנוסד בלבנון על ידי עיתונאית אמריקאית שהיא נכדתו של ראש הממשלה הכורדי-סורי, מוחסן אל-בראזי, שהוצא להורג ב-1949 בהפיכה הסורית. הארגון מסייע רפואית לילדי פליטים פצועים מסוריה.
קראוגסטוריים
קראוגסטוריים (שם מדעי: Craugastoridae) היא משפחה של דו-חיים מסדרת חסרי זנב. משפחה זו חיה בטבע מדרומה של ארצות הברית, דרך מקסיקו ואמריקה המרכזית, עד לאמריקה הדרומית בג'ונגלים הטרופיים.
במשחה זו מגוון גדול של מינים הכוללת קרוב ל-750 מינים. המשפחה כוללת מספר סוגים שיש מחלוקת על סיווגם. ע"פ כמה מיונים ישנה משפחה נוספת של כמה סוגים - סטרבומנטליים (Strabomantidae).
בני המשפחה בעלי גוף ורגליים גדולות, לסת מוארכת ועיניים מאירות. הם משוטטות על קרקע היער ומחפשות חרקים וחסרי חוליות והם מטפלים בראשנים על גופם או בסביבה לחה ולא בתוך המים.
Collectables by Ashanti
Collectables by Ashanti (בעברית: פרטי אספנות מאת אשנטי) הוא אלבום רמיקסים של הזמרת אשנטי אשר יצא ב-6 בדצמבר 2005 על ידי Murder Inc. ו-דאף ג'אם. זהו גם היה אמור להיות אלבומה האחרון של הזמרת עם Murder Inc. לאחר שדאף ג'אם סיימו איתם את דרכם בעקבות מעצרו של ראש החברה על הלבנת הון אך לבסוף היא הוציאה אלבום נוסף עם החברה. האלבום מכיל רמיקסים לשירים מאלבומיה הקודמים של הזמרת, לצד מספר שירים חדשים.
הצלחה מסחרית
האלבום הגיע למקום ה-59 בארצות הברית בלבד אך הגיע למקום ה-10 במצעד אלבומי ה-R&B וההיפ-הופ האמריקאי מה שהפך לאלבומה הרביעי שהגיע להישג זה. השיר "Still on It" יצא כסינגל מתוך האלבום אך גם הוא לא זכה להצלחה כאשר נכשל מלהיכנס למצעד של מדינה כל שהיא.
כוכב האדם
כוכב האדם (באנגלית: Human Planet) היא סדרת-טבע תיעודית שהופקה על ידי ה-BBC בשיתוף עם ערוץ דיסקברי. הסדרה בת 8 פרקים, והיא מתארת את המין האנושי ואת הקשר שלו עם עולם הטבע, על ידי הצגת דרכים מדהימות שבני האדם הסתגלו לחיים בכל סביבת מחיה אחרת על פני כדור הארץ. בגרסה האנגלית, הסדרה מדובבת על ידי ג'ון הרט. ובגרסה העברית היא מדובבת על ידי קובי מידן.
הסדרה הוכרזה כבר בשנת 2007, והיא נעשתה במשך שלוש שנים ב-40 מדינות, על 70 סיפורי הישרדות מהמקומות הנידחים ביותר על פני כדור הארץ. כל פרק בסדרה מתמקד בבית-גידול שונה שהאדם התיישב בו, כולל המדבריות, יערות הגשם, האזור הארקטי, ערבות העשב, הנהרות, ההרים, האוקיינוסים והנוף העירוני.
במקור, התוכנית שודרה בבריטניה במהלך שנת 2011. בישראל היא שודרה במהלך שנת 2012 ובשידור חוזר במהלך אוגוסט 2013 בערוץ הראשון.
פרק 1: אוקיינוסים - לתוך הכחול העמוק
שודר לראשונה ב-13 בינואר 2011, הנושאים הכוללים:
מאחורי המצלמה: צלילת מדחס אוויר בפיליפינים.
פרק 2: מדבריות - החיים בכבשן
שודר לראשונה ב-20 בינואר 2011, הנושאים הכוללים:
מאחורי המצלמה: נשות שבט טובו חוצות את מדבר סהרה עם שיירת גמלים בניז'ר.
פרק 3: האזור הארקטי - חיים בהקפאה עמוקה
שודר לראשונה ב-27 בינואר 2011, הנושאים הכוללים:
מאחורי המצלמה: ציד לווייתני חד-שן בגרילנד.
פרק 4: יערות הגשם - אנשי העצים
שודר לראשונה ב-3 בפברואר 2011, הנושאים הכוללים:
מאחורי המצלמה: בניית בית-עץ שגובהו 35 מטרים עם בני שבט קורווואי בפפואה המערבית.
פרק 5: הרים - החיים באוויר דליל
מאחורי המצלמה: ציד עם עיטים זהובים בהרי אלטאי שבמונגוליה.
פרק 6: ערבות העשב - שורשי השליטה
שודר לראשונה ב-17 בפברואר 2011, הנושאים הכוללים:
מאחורי המצלמה: גנבת מזון מלהקת אריות בקניה.
פרק 7: נהרות - ידידים ואויבים
שודר לראשונה ב-24 בפברואר 2011, הנושאים הכוללים:
מאחורי המצלמה: חציית מפל המים של נהר המקונג בעת עונת המונסונים.
פרק 8: ערים - הישרדות בג'ונגל העירוני
שודר לראשונה ב-3 במרץ 2011, הנושאים הכוללים:
מאחורי המצלמה: אוסף חוויות צילום מבתי הגידול.
ברנדון דייוויס
ברנדון דייוויס (באנגלית: Brandon Davies; נולד ב-25 ביולי 1991) הוא כדורסלן אמריקאי-אוגנדי המשחק בעמדת הסנטר בוולנסיה מליגת העל הספרדית והיורוליג ובנבחרת אוגנדה.
ביוגרפיה וקריירת מכללות
דייוויס נולד בפילדלפיה, פנסילבניה, אך אומץ על ידי האם החד-הורית קטי דייוויס וגדל בפרובו, יוטה. הוא למד בתיכון פרובו, שם קבוצתו זכתה בתארים מדינתיים בעונות הסופומור והג'וניור שלו (שנייה ושלישית). לאחר ששקל להירשם למכללות כמו אוניברסיטת קליפורניה בברקלי, אוניברסיטת גונזגה ואוניברסיטת יוטה, בחר דייוויס לשחק כדורסל מכללות באוניברסיטת בריגהאם יאנג.
לאחר שבילה את רוב המשחקים על הספסל כפרשמן בעונת 2009/10, דייוויס הפך לשחקן מפתח עבור הקוגארס כסופומור. הוא שימש כשחקן הפנים המרכזי של הקבוצה בעונת 2010/11. בריגהאם יאנג סיימה את העונה במאזן 27–2 ודורגה במקום ה-3 בסקר Associated Press (המדרג קבוצות מכל רחבי החטיבה הראשונה של ה-NCAA), אך דייוויס הושעה מהקבוצה עקב הפרת קוד הכבוד של האוניברסיטה על ידי קיום יחסי מין לפני נישואים עם חברתו.
דייוויס הוחזר לקבוצה כג'וניור ונבחר לחמישיית העונה באזור החוף המערבי בשתי העונות האחרונות שלו באוניברסיטה. כסיניור שימש דייוויס כקפטן הקבוצה והעמיד ממוצעים של 17.7 נקודות ו-8.0 ריבאונדים למשחק.
קריירה מקצועית
לאחר סיום לימודיו בבריגהאם יאנג הוזמן דייוויס להשתתף בטורניר ההזמנה של פורטסמות' (PIT) לפני דראפט ה-NBA. דייוויס הפגין ביצועים טובים, כשרשם ממוצעים של 20.7 נקודות למשחק ב-68% קליעה וקטף 9.3 ריבאונדים למשחק, ונבחר ל-MVP של הטורניר. ביצועיו זיכו אותו בהזמנה למחנה דראפט בשיקגו. לאחר שלא נבחר בדראפט ה-NBA 2013 הוא הצטרף ללוס אנג'לס קליפרס לליגת הקיץ של ה-NBA. ב-5 בספטמבר 2013 הוא חתם בקליפרס, אך הם ויתרו עליו ב-21 באוקטובר.
פילדלפיה 76' (2013–2014)
ב-28 באוקטובר 2013 חתם דייוויס בפילדלפיה 76'. משחק ה-NBA הראשון שלו היה ב-2 בנובמבר 2013 נגד שיקגו בולס, והוא קלע שתי נקודות בשתי דקות משחק. ב-18 בינואר 2014 שבר את הזרת הימנית, ונדרש לניתוח וחודש של שיקום.
ברוקלין נטס (2014–2015)
ב-11 בדצמבר 2014 הועבר דייוויס בטרייד לברוקלין נטס בתמורה לאנדריי קירילנקו, חורחה גוטיירז, בחירת הדראפט בסיבוב השני של הנטס ב-2020 והזכות להחליף בחירות סיבוב שני ב-2018. ב-6 בינואר 2015 הוא שוחר מהנטס לאחר שהופיע בשבעה משחקים.
אלאן שאלון (2015)
ב-12 בינואר 2015 חתם דייוויס באלאן שאלון מהליגה הראשונה של ה-LNB הצרפתית לשארית עונת 2014/15, וסייע לקבוצה להעפיל לפלייאוף הליגה.
מונקו (2016–2017)
ביולי 2016 הוא חתם במונקו מליגת העל הצרפתית וליגת האלופות.
ז'לגיריס קובנה (2017–2019)
בקיץ 2017 שיחק דייוויס בטורניר ה-TBT ב"טים פרדט". הוא קלע 20 נקודות ולקח שבעה ריבאונדים במשחק הסיבוב הראשון של הקבוצה, בו הפסידה לטים יוטה 100–97.
ב-23 ביוני 2017 הוא חתם על חוזה לשנה עם אופציה לשנה נוספת בז'לגיריס קובנה הליטאית מליגת העל הליטאית והיורוליג. במהלך שתי העונות שלו בז'לגיריס סייע דייוויס להצלחה הרבה של הקבוצה, במיוחד ביורוליג. ב-9 במאי 2019 נבחר דייוויס לחמישיית העונה ביורוליג לעונת, והפך לשחקן ז'לגיריס הראשון שעושה זאת מאז ארווידאס סאבוניס ב-.
ברצלונה (2019–2022)
ב-4 ביולי 2019 חתם חתם על חוזה לשנתיים במועדון הספרדי ברצלונה מליגת ה-ACB והיורוליג. במשחקו השני בלבד בקבוצה הוא רשם 24 נקודות ו-11 ריבאונדים בניצחון 95–87 על סאסקי בסקוניה.
ולנסיה (2023–הווה)
ב-5 ביולי 2023 חתם דייוויס בוולנסיה מליגת העל הספרדית והיורוליג.
חיים אישיים
דייוויס הוא חבר ב. הוא התחתן עם לנזי קוויסט בינואר 2015, ולשניים בת שנולדה בקיץ 2016.
סוזנה לופז צ'רטון
ד"ר סוזנה לופז צ'רטון (בספרדית: Susana López Charretón; נולדה ב-19 ביוני 1957) היא וירולוגית מקסיקנית. לופז חוקרת את ווירוס ה-Rotavirus, נגיף שכיח, הגורם לשלשולים, הקאות וחום בעיקר בקרב ילדים עד גיל חמש.
קורות חיים
סוזנה לופז צ'רטון נולדה במקסיקו סיטי. כבר מגיל צעיר הראתה עניין במדע, וידעה שהיא תרצה לעסוק בביולוגיה.
לופז צ'רטון למדה באוניברסיטה האוטונומית הלאומית של מקסיקו (UNAM). היא סיימה תואר ראשון בשנת במחקר ביו-רפואי בסיסי בשנת 1980, ולאחר מכן סיימה תואר שני בשנת 1983, השלימה דוקטורט ב-1986 ופוסט-דוקטורט ב-1988. בזמן לימודיה היא בילתה מספר שנים במכון הטכנולוגי של קליפורניה (CalTech), וסמסטר במכון הלאומי לרפואה (NIH) בטוקיו. לאחר סיום הדוקטורט, לופז צ'רטון מונתה לחוקרת בכירה במכון לביוטכנולוגיה באוניברסיטה הלאומית האוטונומית של מקסיקו, המכון בו היא עובדת עד היום. במהלך השנים לופז צ'רטון פרסמה מעל 80 מאמרים, והרצתה ללמעלה 200 גופים בכל העולם על מחקריה השונים.
בשנת 2000, לופז צ'רטון זכתה במלגת מחקר בינלאומית על ידי Howard Hughes Medical Institute HHMI הוא ארגון פילנתרופי התורם לחוקרי ביו-רפואה "עם פוטנציאל להשפעה טרנספורמטיבית" (כדוגמת לופז צ'רטון).
מחקר
אחד מהגילויים החשובים ביותר של לופז צ'רטון נוגע לדרך בה הווירוס נכנס לגוף: הווירוס נכנס דרך הפה והעור, אך עוזב את התאים האלו ותוקף רק את המעי הגס. סוזנה לופז חקרה גם את ההתפשטות של הווירוס במעי הגס: נצפה שהווירוס מתרבה רק בקצוות דמויי אצבעות הנמצאות במעי הגס (villi), אך לא בתאים אחרים במסלולו.
"כדי לתקוף אדם, על הנגיף להיכנס דרך הפה, הריר, העור, אבל הוא אינו תוקף את התאים באזורים האלו, רק את אלו של המעי הגס. זה מאוד משונה, וזו הסיבה שאנחנו עובדים כל כך הרבה זמן לחקור מה הווירוס רואה בתאים האלו שהוא לא רואה באחרים". הבחנה משמעותית נוספת שלה, היא של-rotavirus ישנן שלוש שכבות שומן, אבל אין לו מעטפת שומנית, בניגוד לווירוסים אחרים כגון נגיף השפעת. ההבנה הזו היוותה העמקה בהבנה של מה מייחד את ה-rotavirus, וסיפק מידע לקראת פיתוח החיסון.
לופז צ'רטון מתמקדת בחקר ה-rotavirus בשלבים שונים, בשיטות של ביולוגיה תאית, מולקולארית, ביוכימית, ולאחרונה גם גנומיקה.
חיים אישיים
לופז צ'רטון נשואה ומתגוררת בקוארנבקה, שבמקסיקו והיא אם לשניים.
מריה תרזה רואיס
מריה תרזה רואיס (בספרדית: María Teresa Ruiz; נולדה ב-24 בספטמבר 1946) היא אסטרונומית, שמוצאה בצ'ילה, המתמחה בחקר כוכבים ננסיים (מגוון רחב של כוכבים קטנים יחסית-בעלי מסות נמוכות). במהלך מחקרה היא גילתה סופרנובה בזמן התפוצצות ואף שתי ערפיליות פלנטריות.
התגלית, שבזכותה התפרסמה, היא של מערכת של שני ננסים חומים (עצמים שמימיים, הנמצאים במעין מצב ביניים בין כוכב לכוכב לכת) הנמצאים בקבוצת הכוכבים "נחש מים" הנמצאת במרחק של כ-61 שנות אור מכדור הארץ, למערכת זו היא נתנה את השם KALU. רואיס היא האישה הראשונה שקיבלה את הפרס הלאומי של צ'ילה למדעים מדויקים (בשנת 1997). ובנוסף הייתה גם האישה הראשונה בהיסטוריה שסיימה דוקטורט באסטרופיזיקה באוניברסיטת פרינסטון.
כיום היא מתגוררת בצ'ילה, מכהנת כמנהלת המרכז למצוינות באסטרופיזיקה וטכנולוגיות נלוות (CATA), כנשיאת האקדמיה הצ'יליאנית למדעים ובנוסף היא גם פרופסור במחלקה לאסטרונומיה בפקולטה לפיזיקה ומתמטיקה באוניברסיטת צ'ילה.
קורות חיים
רואיס נולדה ב-24 בספטמבר 1946 בסנטיאגו, שבצ'ילה. היא הבכורה מבין שלוש בנות. אביה היה רואה חשבון ואמה עקרת בית. נישאה לפרננדו לונד, פרופסור ומדען צ'יליאני, ובספטמבר 1980 נולד להם בן בשם קמילו. שכיום הוא מהנדס אזרחי תעשייתי.
לאחר סיום לימודיה בבית הספר, החליטה רואיס ללמוד הנדסה אזרחית כימית באוניברסיטת צ'ילה. בסוף השנה השנייה ללימודים התקבלה להתמחות קיץ במצפה הכוכבים האמריקאי, סרו טולולו שבצפון צ'ילה. שם, בפברואר 1968, החליטה ללמוד אסטרונומיה, החלטה שלימים תתווה את דרכה המקצועית. רואיס הייתה האישה הראשונה שסיימה בהצלחה לימודי אסטרונומיה באוניברסיטת צ'ילה (בשנת 1971). ב-1973 סיימה לימודי אסטרופיזיקה באוניברסיטת פרינסטון שם השלימה תואר שני, ובשנת 1975 השלימה את הדוקטורט באסטרופיזיקה באוניברסיטת פרינסטון.
בשנת 1976 עבדה כחוקרת מסייעת במצפה האסטרונומי בטריאסטה שבאיטליה ושם למדה לפוסט-דוקטורט. בשנים 1977–1978 הייתה אסטרונומית אורחת במכון לאסטרונומיה של האוניברסיטה האוטונומית הלאומית במקסיקו (UNAM). בשנת 1978 הייתה מדענית אורחת במכון גודרד לחקר החלל (GISS) בנאס"א בניו יורק, ארצות הברית. לאחר חזרתה לצ'ילה ב-1979, לימדה במשך עשר שנים במחלקה לאסטרונומיה באוניברסיטת צ'ילה וב-1987 מונתה כבר לפרופסור מן המניין. משנת 1992 היא חברה במועצה של איגוד האוניברסיטאות למחקר (AURA) כמייצגת של אוניברסיטת צ'ילה.
בשנת 1990 היא פרסמה תוצאות עבודתה על מספר כוכבים לרבות LHS 3003.
בשנת 1993 הייתה חברה בוועדת הביקורת של המחלקה לאסטרונומיה באוניברסיטת סאו פאולו, ברזיל. בשנת 1996 מונתה על ידי ממשלת צ'ילה לסגנית נשיא ועדת המשתמשים במצפה האירופי הדרומי. בין השנים 2001–2005 הייתה המנהלת של המחלקה לאסטרונומיה של אוניברסיטת צ'ילה. בשנת 2015 היא נבחרה לנשיאת האקדמיה הצ'יליאנית למדעים עד 2018. בנוסף להיותה האישה הראשונה שמילאה תפקיד זה, היא נבחרה פה אחד על ידי 18 החברים הנוכחים, דבר שמעולם לא קרה לפני כן.
מחקריה - גילוי KELU-1
בשנת 1987 החליטה רואיס לצאת לחיפוש ארוך אחר ננסים לבנים (כוכבים אשר מיצו את רוב או את כל הדלק הגרעיני שלהם וקרסו לגודל קטן מאוד), הנחשבים מעניינים במיוחד כיוון שככל הנראה הם מייצגים את נקודת הסיום העתידית של אבולוציית השמש שלנו בעוד כמה מיליארדי שנים מהיום. בשביל פרויקט זה היא השיגה תמונות שטח גדולות בעזרת טלסקופ החלל (La Silla 1-m ESO Schmidt).כאשר השוותה תמונות מאותו שדה שמיים שהושגו במרווחי זמן של מספר שנים, היא גילתה, בין מאות אלפי התמונות, כמה כוכבים בעלי אור עמום שהתנוחות שלהם השתנו במהלך השנים. שינוי התנוחה העיד על כך שהעצמים שנצפו קרובים. בפרויקט זה התגלו ארבעה ננסים לבנים חדשים. ואז בבדיקת לוחות עם מרווח זמן של 11 שנים, היא גילתה עצם עמום מאוד בקבוצת הכוכבים נחש מים. על מנת לבסס את אופיו של העצם, היא השיגה את הסיווג הספקטרלי שלו. הסיווג שלו היה מסוג שלא נראה עד כה ולא דומה לסיווג של ננס לבן או כל סוג כוכב אחר שניתן לזיהוי בקלות. בעצם הזה זוהו ליתיום ומימן. וכאשר נמדד צבעו של העצם, נמצא כי הוא אדום מאוד ודי דומה לזה של אחד משני הננסים החומים הידועים במערכות כוכבים כפולים. נוכחות הליתיום חיזקה את ההשערה כי מדובר בננס חום (גוף תת-כוכבי שגדול מכוכב לכת וקטן מכוכב).
לעצם זה קראה רואיס KELU-1. מקור השם "KELU" הוא בשפתם של אנשי מפוצ'ה (האוכלוסייה העתיקה בחלק הצפוני של צ'ילה) ומשמעותו "אדום" בהתייחס לצבע הכוכב.
זמן מה לאחר מכן, עמיתתה הבריטית סנדי לגט שלחה לה אימייל מהוואי, שם היא עבדה, וסיפרה לה שהיא הסתכלה על KELU עם ה-Kek telescope ובעזרת טכנולוגיית קרני לייזר חדשה, וכך התברר ש-KELU היא מערכת של שני ננסים חומים שקרובים מאוד זה לזה שרואיס ראתה כאחד. כ-10 שנים לאחר תחילת החיפושים, ב-15 במרץ 1997, היא גילתה לראשונה מערכת של שני ננסים חומים שצפים חופשי ולא סובבים סביב כוכב. מערכת זו ממוקמת בקבוצת הכוכבים נחש מים (Hydra) הנמצאת במרחק של כ-61 שנות אור מכדור הארץ.
משנת 2002 ועד היום פרסמה רואיס 23 מאמרים ו-3 ספרים.
דניאל והאריה (ברניני)
דניאל והאריה (באיטלקית: Daniele e il leone) הוא פסל שיש של הפסל ג'ובאני לורנצו ברניני, שפוסל בין השנים 1655–1657 ומוצג בקפלת קיגי, בזיליקת סנטה מריה דל פופולו ברומא.
היסטוריה ורקע
הפסל מבוסס על סיפור בל והתנין, אחד משלושת התוספות לספר דניאל. הסיפור מתאר את הצלתו של דניאל מרעב בעזרת הופעתו המופלאה של חבקוק בגוב האריות אליו הוא הושלך.
ברניני החל לעבוד בקפלה בשנת 1652 עבור פאביו קיגי, הקרדינל של הבזיליקה אשר נבחר לאפיפיור אלכסנדר השביעי בשנת 1655 והעניק תנופה מחודשת לשחזור הקפלה. באותה עת שתי הגומחות בצידי המזבח הראשי היו עדיין ריקות, בעוד השתיים האחרות, בצידי הכניסה, אוישו בפסלים של לורנצטו שנוצרו על פי עיצובו של רפאל: יונה, ואליהו.
רישום ששרד מסדנתו של ברניני מוכיח שהאדריכל תכנן בתחילה את העברת שני הפסלים של לורנצטו לגומחות הריקות ליד המזבח. אך עד מהרה שינה את דעתו וייצר שני פסלים חדשים: "דניאל והאריה" וחבקוק והמלאך, המוצבים זה מול זה באלכסון לאורך חלל הקפלה. יחדיו, שני הפסלים יצרו קומפוזיציה גדולה יותר שהחייתה את הקפלה כולה.
דגם הכנה עשוי טרקוטה, אשר שרד ומוצג במוזיאוני הוותיקן, נחשב בעבר לעבודה של אחד העוזרים. עם זאת, לאחר ניקוי בשנות השמונים של המאה העשרים הוא מיוחס בעיקר לברניני עצמו, ואף נושא את טביעות אצבעותיו.
תיאור היצירה
הפסל מתאר את הגוף בצורה מוארכת, האופיינית לסגנונו המאוחר של ברניני. הנביא הצעיר כורע ברך, והאריה המאולף מלקק את כף רגלו הימנית. דניאל מתפלל בלהט, הוא מושיט ידיו ימינה מחוץ לגומחה בזמן שראשו מופנה מעלה אל אלוהים, המתואר בפסיפס "יצירת העולם" של רפאל בתקרת הקפלה. האריג משתפל מגופו בקפלים זוויתיים מהכתפיים ולרוחב המותניים.
ישנן הקבלות תמטיות וויזואליות ברורות בין פסל זה לפסל יונה של לורנצטו. שני הסיפורים מסמלים את הבריחה מהמוות בחסדי האל, והמוות מאיים על שני הנביאים בצורת חיה מסוכנת. במקרה של יונה מדובר בלוויתן, ובמקרה של דניאל באריה. הנביאים מתוארים כגיבורים אתלטים הדומים יותר לתיאורי אלים קדומים מאשר לגברים המזוקנים האופייניים לתיאורי התנ"ך. ראשו של יונה פוסל בהשראת הפסלים העתיקים של אנטינואוס, ושל דניאל בהשפעת אלכסנדר הגדול.
דניאל גאפורד
דניאל גאפורד (באנגלית: Daniel Gafford; נולד ב-25 באפריל 1996) הוא כדורסלן אמריקאי, המשחק בעמדות הפאוור פורוורד והסנטר בוושינגטון ויזארדס.
קריירת תיכונים ומכללות
גאפורד דורג בארבעה כוכבים על פי יכולתו בתיכון. ב-1 באוגוסט 2015 התחייב לאוניברסיטת ארקנסו. גאפורד גם שיחק פוטבול בנבחרת בית הספר התיכון אל דוראדו, אך בחר להתמקד בכדורסל.
במשחקו הראשון במכללות, גאפורד קלע ב-8 מ-8 מהשדה, יחד עם 7 ריבאונדים ו-6 חסימות מול אוניברסיטת מינסוטה. גאפורד רשם 21 נקודות, 10 ריבאונדים ו-7 חסימות מול אוניברסיטת אובורן. בעונתו הראשונה, העמיד גאפורד ממוצעים של 11.8 נקודות 6.2 ריבאונדים למשחק, והודיע כי ישוב לעונה נוספת במכללה ולא יתמודד בדראפט ה-NBA 2018. גאפורד נבחר בחמישיית הרוקיז השנייה של העונה במכללות. ב-18 במרץ 2019, לאחר עונתו השנייה במכללות, הודיע גאפורד כי לא ישחק בשיטת גביע של המכללות, כדי להתכונן לדראפט ה-NBA. גאפורד שיפר את הסטטיסטיקה שלו במהלך עונתו השנייה, כשהעמיד ממוצעים של 16.9 נקודות, 8.6 ריבאונדים ו-1.9 חסימות למשחק. הוא נבחר לחמישיית ההגנה השנייה של העונה, ולחמישייה הראשונה של שחקני העונה השנייה במכללות.
קריירה מקצועית
גאפורד נבחר בבחירה ה-38 בסיבוב השני על ידי שיקגו בולס בדראפט ה-NBA 2019. ב-8 ביולי 2019, חתם גאפורד בקבוצה. ב-26 באוקטובר, הופיע גאפורד במשחק הבכורה שלו בליגת ה-NBA, כשעלה מהספסל בהפסד 84–108 לטורונטו ראפטורס, במשחק בו הוריד ריבאונד. בהמשך העונה הושאל גאפורד לוינדי סיטי בולס. גאפורד החל לקבל זמן משחק רב יותר בינואר 2020, כשהשחקנים החלו יותר למסור לו. ב-16 בינואר נקע גאפורד את האגודל והוכרז כי יחמיץ שבועיים עד ארבעה שבועות.
ב-25 במרץ 2021, עבר גאפורד בטרייד לוושינגטון וויזארדס.
אברהם זוסמן
אברהם זוסמן (1861 - 9 במאי 1943) היה אגרונום, אחד מחברי ביל"ו.
קורות חיים
זוסמן נולד בעיר הנמל אודסה שבאימפריה הרוסית (כיום באוקראינה), קיבל חינוך יהודי מסורתי וחינוך כללי. לאחר סיום לימודיו היסודיים הוא החל לעבוד בבית מסחר בעיר, אך לבסוף החליט להמשיך בלימודיו והחל לפקוד בית ספר ממלכתי. לעומת יהודי רוסיה אחרים שבסיום בית ספר היו פונים ללימודי רפואה ומשפטים, פנה זוסמן ללימודי חקלאות והיה ככל הנראה יחד עם מנשה מאירוביץ ליהודים הראשונים ברוסיה שלמדו מקצוע זה. הם פנו להמשך הלימודים במכון לחקלאות וייעור בפילבה, הם סיימו את לימודיהם במכון זה ב-1882 והוכרו כאגרונומים מוסמכים.
הסמכתו הייתה מקבילה לאירועי סופות בנגב והוא יחד עם חברו לספסל הלימודים, מנשה מאירוביץ ואגרונום יהודי נוסף, יעקב רוסטובסקי הצטרפו אל הביל"וים. שני חבריו עלו לארץ, אך זוסמן בחר להישאר ברוסיה וללמד את מקצוע החקלאות ליהודים. ב-1882 הוא הוזמן על ידי יק"א למושבה יהודית חקלאית נובופולטבקה, במושבה תפקד זוסמן בתור מנהל בית הספר ופעל להטמיע את לימודי החקלאות בתור מקצוע לימודים. ב-1885 פתח זוסמן חווה חקלאית קרוב לאודסה כדי להכשיר יהודים אחרים במקצועות החקלאות (כוונתו הייתה שיהודים שעברו את ההכשרה יממשו אותה קודם כל בארץ-ישראל).
זוסמן כתב מספר ספרי לימוד בנושא חקלאות.
בשנת 1900 נשלחו זוסמן, אחד העם ואישים אחרים לארץ ישראל כדי לבחון את המצב של המושבות היהודיות.
בכינוס השני של צעירי ציון שהתקיים במאי 1917 ברוסיה הוחלט לעסוק בהכשרה חקלאית של החלוצים בטרם הגעתם לארץ ישראל. כך קמו מספר חוות חקלאיות לצורך הכשרת חלוצים, בין היתר חודשה חווה ליד אודסה בניהולו של זוסמן, בחווה זו היו כחמישים חלוצים.
בשנת 1924 עלה עם משפחתו לארץ ישראל. הוא לא הצליח למצוא משרת הוראה בארץ ישראל, אך קק"ל העמידה לו חלקת אדמה בת 8 דונמים בנחלת יהודה.
זוסמן נפטר ב-1943 בכפר סבא ונקבר בבית עלמין גני אסתר.
צ'נדלר האטצ'יסון
צ'נדלר האטצ'יסון (באנגלית: Chandler Hutchison; נולד ב-25 באפריל 1996) הוא כדורסלן אמריקאי, המשחק בעמדות הקלע והסמול פורוורד בקבוצת פיניקס סאנס מליגת ה-NBA.
קריירת תיכונים ומכללות
האטצ'יסון החל את דרכו בכדורסל כששיחק שנתיים בבית הספר התיכון "מישן וייחו". בעונה הראשונה הוא העמיד ממוצעים של 13.8 נקודות ו-4.8 ריבאונדים, בזמן שהוביל את התיכון לרבע גמר המחוז.
בעונתו האחרונה, הוא דורג במקום ה-80 בטופ 100 של ESPN, ודורג ב-4 כוכבים על יכולתו בתיכונים. הוא העמיד ממוצעים של 19.5 נקודות למשחק והוביל את התיכון לגמר המחוז ולרבע גמר הטורניר של המדינה.
האטצ'יסון קלע 3.1 נקודות למשחק בעונתו הראשונה באוניברסיטת המדינה של בויסי, ושותף בהעפלתה של המכללה לטורניר אליפות המכללות. בעונה השנייה הוא העמיד ממוצעים של 6.8 נקודות ו-4.1 ריבאונדים למשחק. עם עזיבתו של ג'יימס ווב השלישי, המאמן ליאון רייס החל להשתמש בהאטצ'יסון יותר בהתקפה, והוא החל לשהות יותר בחדר הכושר על מנת לשפר את יכולת הזינוק שלו. בעונתו השלישית חווה האטצ'יסון עונת פריצה, עם ממוצעים של 17.4 נקודות, 7.8 ריבאונדים ו-2.6 אסיסטים למשחק תוך כדי שהוא קולע ב-37.7 אחוזים לשלוש. האצ'יסטון הצהיר כי הוא יתמודד בדראפט ה-NBA 2017, אך חזר בו והמשיך לעונה נוספת במכללה. בעונתו האחרונה, העמיד האטצ'יסון ממוצעים של 20 נקודות ו-7.7 ריבאונדים למשחק. הוא נבחר בחמישייה הראשונה של המחוז וסיים כאחד המועמדים הבכירים לפרס על שמו של ג'רי ווסט.
שיקגו בולס
האטצ'יסון נבחר בבחירה ה-22 על ידי שיקגו בולס בדראפט ה-NBA 2018 וב-3 ביולי 2018 חתם בקבוצה. ב-18 באוקטובר, שותף האטצ'יסון במשחק הבכורה שלו בליגת ה-NBA, כשעלה מהספסל לשלוש דקות בהפסד לפילדלפיה 76'. ב-23 בינואר 2019, האצ'יסון סבל מפציעה ברגל ימין, ונשלח לקבוצת הבת של שיקגו מליגת הפיתוח של ה-NBA, וינדי סיטי בולס, כדי להשתקם.
וושינגטון ויזארדס
ב-25 במרץ 2021, עבר האצ'יסון בטרייד לוושינגטון ויזארדס. עד לסיום העונה קלע בוושינגטון 5.2 נקודות בממוצע למשחק.
לקראת עונת עבר האטצ'יסון בטרייד לסן אנטוניו ספרס כחלק מעסקה בין 5 קבוצות, אולם שוחרר מהספרס לפני תחילת העונה.
פיניקס סאנס
ב-7 בספטמבר 2021 חתם האטצ'יסון על "חוזה כפול" בקבוצת פיניקס סאנס.
גונסקירכן (מחנה ריכוז)
מחנה הריכוז גונסקירכן (בגרמנית: KZ-Außenlager Gunskirchen) הידוע רשמית בשם Wels II, היה אחד מתתי המחנות הקטנים יותר של מחנה הריכוז מאוטהאוזן בגרמניה הנאצית בחודשים האחרונים של מלחמת העולם השנייה. למרות שלא הוקם כמחנה עבודת כפייה או מחנה השמדה, הוא עדיין גבה אלפי קורבנות במהלך קיומו הקצר.
היסטורִיה
Wels II, תת-המחנה האחרון של מערכת מחנות הריכוז מאוטהאוזן, נוסד ב-27 בדצמבר 1944, ובהנחייתו של אוגוסט אייגרובר הגאולייטר (מנהל מחוז) של דנובה העילית. המחנה החל להיבנות על ידי 500 אסירים. הוא נפתח רשמית ב-12 במרץ 1945. מספר העצורים בתחילת אפריל היה 2020. כאשר הופעל ב-13 באפריל 1945, הושלם ה"מחנה היער" רק באופן חלקי, למשל לא נבנתה מערכת מים.
השימוש בו הוצדק בסופו של דבר על ידי המצב הצבאי הגרמני. עקב התקדמות הכוחות הסובייטים, הגרמנים העבירו תחילה מערבה את השבויים שנותרו בחיים באושוויץ ובמחנות ריכוז אחרים, כולל מאוטהאוזן והסביבה. מסוף מרץ, בנו עובדי כפייה יהודים-הונגרים חלקים מסוימים של מה שנקרא "עמדת ההגנה של הרייך הגרמני". אלה היו בעיקר מה שנקרא יהודים "מושאלים" וכללו המוני יהודים הונגרים שנמסרו ל-SS על ידי ההונגרים באמצעות צעדות מוות בודפשט-הדיישהאלום (סתיו 1944) וכן כללו האסירים גם אנשי שרות העבודה לשעבר (עובדי כפייה של יהודים הונגרים עבור הצבא ההונגרי שכבר התפרק אז).
עד מהרה התמלא באסירים "מחנה האוהלים" (Zeltlager) של המחנה הראשי במאוטהאוזן, שהוקם בדצמבר 1944. יהודים אלה עברו עינויים קשים עד לשם. ב-14 באפריל 1945 החליטה הנהגת המחנה לשלוח את החדשים שהגיעו למאוטהאוזן למחנה גונסקירכן. הראשונים, 5,000 איש בערך, יצאו ב-16 באפריל בצעידה ממאוטהאוזן. הקבוצה השנייה ב-26 באפריל, השלישית ב-28 באפריל (לפי מקורות אחרים, הצעדות הגיעו למחנה ב-16, ב-18 וב-24), כולם ברגל. המסע הארוך של 55 ק"מ מהמחנה הראשי נערך בשלושה, שלושה וחצי ימים, עם מעט מאוד מזון. הסוהרים שליוו את הצעדות ירו במקום באסירים שהתמוטטו מעייפות.
קבוצות עבודת כפייה נשלחו גם ישירות לגונסקירכן מבלי להגיע תחילה במאוטהאוזן. בסוף אפריל, אוכלוסיית הכלואים במחנה מוערכת בעשרת אלפים והיא כללה על פי רוב יהודים הונגרים. סבולץ' סיטה, החוקר ההונגרי בנושא, מחשיב את 15 000 האנשים שפרסם החוקר האוסטרי הנס מרשאלק כמוגזמים).
ביער האורנים נבנו 13 צריפים בשטח של 800 מ"ר כל אחד. לפי מקור אחר, באפריל עמדו רק 6–7 צריפים גמורים למחצה (עם רצפות קרקע ואבן) ושני צריפי עזר נוספים. מגורשי הקבוצות שהגיעו בזה אחר זה נדחסו לתוך צריפים אלה, ובהם גם יותר מאלף נשים וילדים.
תנאי החיים היו גרועים במיוחד. האסירים ישבו על האדמה הבוצית שהייתה מכוסה במחטי אורן או שכובים זה על גבי זה בצריפים. הרעב הפך לקבוע. פעם ביום הביאה משאית כיבוי את מי השתייה למחנה כ-1500 ליטר בלבד והוא חולק פעם ביום ממיכל זמני. הפרות של כללים נענשו לעיתים על ידי מניעת מי שתייה. במחנה הייתה מערכת אחת בלבד של בתי שימוש (20 תאי מחראות) והאסירים נאלצו לעמוד בתור שעות, מה שגרם לסבל במיוחד לאנשים הרבים עם מחלות קיבה, דיזנטריה וטיפוס. כל מי שיצא מהקו כדי להקל על עצמו נורה למוות מייד.
כבר לא הייתה עבודת כפייה במחנה, גם לא קרמטוריום וגם לא הוצאות להורג המוניות. רובם המכריע של האסירים מתו כתוצאה מרעב, צמא, מחלות, חוסר טיפול מינימלי ותשישות. המתים נקברו תחילה בקברי אחים, אך בסופו של דבר הגופות כבר לא נקברו והיו מוטלות על הארץ בכל מקום.
שחרור
חיילים אמריקאים פינו את אזור וולס מהגרמנים ב-5 במאי 1945, אך נכנסו למחנה גונסקירכן יום קודם לכן. שומרי האס אס ברחו עד אז.
בזמן השחרור, האמריקאים תיעדו 5,419 ניצולים. ההערכה היא שביום (או בימים) לפני הגעתם, 3,000 איש כבר עזבו (ברחו) את שטח המחנה. מניין המתים בשלושת השבועות של קיום המחנה היה כנראה כ-4,000 עד שחרורו. נתונים מדויקים אינם ידועים.
לאחר שחרור המחנות של אוסטריה עילית, צוותי הבריאות של ארצות הברית עשו רבות כדי לטפל ולהבריא את האנשים השבורים פיזית ונפשית על ידי הקמת מחנות חולים ואספקת מזון ותרופות בכמויות גדולות. לא ניתן היה להציל רבים מהם. רוב האסירים החולים של גונסקירכן הושמו בבתי החולים הזמניים של העיירות הרשינג וולס. בין הסופרים היהודים-הונגרים נפטרו בהרשינג אנדור אנדרה גלרי זולטן קרמנדי. הסופרים גזה הגדוש ואנדרה וסי, וכן דוד לייטנר, היו בין ניצולי גונסקירכן.
בזמן אמת
בזמן אמת" היא דרמה טלוויזיונית ישראלית משנת 2004 שהופקה על ידי שי נשר. את הסרט ביים אורי ענבר ואת התסריט כתב משה זונדר. הסרט צולם בשידור חי.
תקציר העלילה
אריאל פורמן (בגילומו של שלומי מוסקוביץ'), טייס מילואים בחיל האוויר, נסע לירדן במטרה להיפגש עם מנהיג חזבאללה, חסן נאסראללה, בביירות. החשש כי פורמן נחטף בידי חזבאללה מחייב את ראשת ממשלת ישראל, נעמי פיטוסי (אותה גילמה מירב גרובר), להכרעות קשות. מסייעים לה בפתרון המשבר סגן ראש המוסד ברוך תורג'מן (אותו גילם יוסוף אבו ורדה) והרמטכ"ל בני אברוצקי (אותו גילם אבי פניני).
כדי להשיג קלף מיקוח נשלח צוות מסתערבים של המוסד שנשלח ללבנון במטרה לחטוף את אחיו של מנהיג חזבאללה, השיח' חסן נסראללה. בצוות חברים בין היתר מפקד צוות המסתערבים לירון פדידה (אותו גילם גולן אזולאי), שלמה ואזנה (אותו גילם אייל גפן), איש מבצעים ותיק ורב עלילות ששקע בחובות, וכן שרעבי, סוכן של המוסד הפועל מלבנון (אותו גילם איתי תורג'מן).
הצוות נתקל בכוח אבטחה של החזבאללה והרג אותם. במקביל התברר שהחזבאללה שיחררו את פורמן והוא בחזקת שגרירות צרפת בביירות. למעשה, תם הצורך במבצע בלבנון, אך הצוות הסתבך בלב שטח האויב בלבנון והמצב הפך מורכב בהרבה.
ישיבת מקור חיים (שפע)
ישיבת מקור חיים (מוכרת יותר בכינוי "שפע") הייתה ישיבה גבוהה, שפעלה בשנות השמונים בירושלים. הישיבה הוקמה בשנת 1984 על ידי הרב עדין אבן ישראל (שטיינזלץ), שעמד בראשה, יחד עם הרב שג"ר ששימש בה ר"מ. הישיבה הציגה סגנון נאו חסידי ייחודי. אף על פי שהתקיימה במשך שנים ספורות, נודעה לה השפעה רבה על שדה ישיבות הציונות הדתית ועל צמיחתן של מגמות חסידיות בקרב הציבור הדתי לאומי.
הישיבה נקראה על שם רחוב מקור חיים שבו שכנה. היא נודעה יותר בכינוי "שפע", כשמו של מוסד אחר ללימודי יהדות שהקים הרב שטיינזלץ שנה קודם לכן. בכל שנותיה מנתה הישיבה כמה עשרות בחורים ואברכים, שהורכבו מקבוצת תלמידים בוגרים של הרב שג"ר שבאו עמו מישיבת הכותל, חוזרים בתשובה שהיו מקורבים לרב שטיינזלץ ובחורים צעירים מישיבות תיכוניות. לצד מקימיה לימדו בישיבה גם הרב מנחם פרומן, שלימד בה גמרא וחסידות, הרב שמואל ריינר, הרב שבתי רפפורט, הרב יעקב מדן, המשורר אדמיאל קוסמן, פרופסור דוד הנשקה ואחרים.
הישיבה התאפיינה בפתיחות יחסית לתרבות הכללית, הסרת מחיצות בין לימוד הגמרא לעיסוק בחסידות ובעבודה פנימית, וכן עיסוק בתלמוד ירושלמי ובמדרשי הלכה שלא היה נפוץ אז בישיבות הגבוהות.
כשנה וחצי לאחר הקמת הישיבה התבקש הרב פרומן לעזוב את הישיבה, אך הוחזר לאחר מחאות של התלמידים. בסוף זמן קיץ של שנת 1988 עזב הרב שג"ר את הישיבה, ועימו עזבו כמעט כל התלמידים. הישיבה התקיימה עוד שנה עם מחזור חדש, ואז נסגרה. נהוג לייחס את הסגירה למתחים שנוצרו בין הרבנים שהובילו את הישיבה או בין תלמידיהם . לאחר הפירוק עברו רבני הישיבה ותלמידיה למוסדות אחרים, וחלקם פנה להקים את ישיבת עתניאל. בהמשך שנות התשעים הקים הרב שג"ר עם הרב יאיר דרייפוס את ישיבת שיח יצחק, והרב עדין שטיינזלץ הקים את ישיבת תקוע.
בין בוגרי הישיבה הבולטים: הרבנים בני קלמנזון, עמי עולמי, יהונתן גוטמן, דוב זינגר, שמואל אריאל, שאול יונתן וינגורט ועודד דוד, הפעיל הדתי וחבר הכנסת יהודה גליק, הסופר והעורך יהושע גרינברג, השחקן והיוצר ברוך ברנר והפסיכולוג הרב יצחק מנדלבאום.
ססיליה בואוסאט
ססיליה בואוסאט (באנגלית: Cecilia Bouzat; נולדה ב-10 בדצמבר 1961) היא ביוכימאית ארגנטינאית, העוסקת בתחום הפרעות נוירוביולוגיות. בשנת 2007 מונתה כעמיתה לאומית, על ידי חבר השופטים למדעי הנשים במדע, בארגנטינה. בשנת 2014 זכתה בואוסאט בפרס לאוריאל אונסקו לנשים במדע. ב-2015 הופיעה ברשימת 100 הנשים של רשת החדשות BBC.