cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
שלוש השבועות
המקור לשבועות
המילים התפרשו כעונש על אי־קיום השבועות:
שלוש השבועות מוזכרות גם במדרש רבה על שיר השירים ובמדרשים נוספים.
דעת האדמו"ר מסאטמר
ההוגה החרדי הידוע ביותר בנושא זה הוא רבי יואל טייטלבוים מסאטמאר, העוסק בסוגיה בהרחבה בספרו ויואל משה.
גם רבי שלום דובער שניאורסון, שקדם לרבי מסאטמאר, סבר שהציונות המדינית מנוגדת לשלוש השבועות. עם זאת, הוא לא מנע מחסידיו מלהתיישב בארץ כאנשים פרטיים.
השבועה – לא להרחיק את הקץ
הגמרא שם מביאה את דעת לוי הסובר שיש שבועה נוספת: "שלא ירחיקו את הקץ", דהיינו להימנע ממעשים שיגרמו לגאולה להתרחק. רש"י פירש: שלא ירחקו את הקץ בעוונם. בעל אם הבנים שמחה הקשה שעוונות אסורים כבר מהתורה. לכן הסביר שכוונת רש"י לעוון שנוגע בקץ עצמו, כמו שכתב המהרש"א שבימי עזרא הייתה ראויה לבוא גאולה נצחית, אלא שלא עלו כולם, ועל זה באה שבועה זו, שאם תימצא שעת הכושר לעלות ברישיון המלכים, יעלו כולם.
Si tú la quieres
Si Tú La Quieres (בעברית: אם אתה אוהב אותה) הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמר-יוצר דויד ביסבל, ביחד עם הזמרת-יוצרת הספרדייה איתנה. השיר יצא לאור ב-3 באפריל 2020, על ידי חברת התקליטים יוניברסל מיוזיק גרופ, כסינגל מתוך האלבום, En Tus Planes.
השיר הגיע למקום השמיני במצעד השירים שבאורוגוואי.
רקע וכתיבה
השיר נכתב על ידי דייוויד ביסבל, מריה קונצפסיון מנדיוויל פייטו ופבלו לואיס קבריאן ואלרה והופק על ידי פבלו סבריאן. איגוד תעשיית ההקלטות הספרדי העניק לשיר את תואר הפלטינה הלטינית, על מכירות של למעלה מ-40,000 עותקים במדינה.
בסמוך לצאתו, עלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי, תוך שהצליח לצבור שם למעלה מ-40 מיליון השמעות.
וידאו קליפ
הווידאו קליפ הרשמי של השיר הועלה לערוץ היוטיוב של דויד ביסבל ב-2 באפריל 2020, בשידור חי. הקליפ צבר למעלה מ-61 מיליון צפיות.
ברכת כלה
ברכת כלה הוא שם נפוץ לתחינה או לתפילה, שאומרות חלק מן הכלות היהודיות בחתונתן לפני לכתן לחופה, לאחר שהחתן מכסה את פניהן בהינומה. התפילה מבטאת את רצון הכלה להיכנס בברית הנישואין מתוך שלמות ונקיות וללא חטאים.
התפילה אינה חובה ויש לה נוסחים רבים. נוסח מוקדם של התפילה מובא בספר חופת חתנים של הרב רפאל מלדולה משנת תקנ"ו (1795 או 1796). מחבר נוסח זה הוא רבי יוסף חיים בן סאמון, שחיבר גם את הספר "עדות ביהוסף" על הש"ס.
היא עשתה לו עוול
היא עשתה לו עוול (באנגלית: She Done Him Wrong) הוא סרט קולנוע מסוגת קומדיה רומנטית בבימויו של לוואל שרמן ובכיכובם של מיי וסט וקרי גרנט. בתפקידי משנה משחקים אוון מור, גילברד רונאלד, נוח ברי, לואיז ביוורס וראשל אדסון.
הסרט הופק על ידי ויליאם לאברון. תסריט הסרט נכתב על ידי הארווי טוי וג'ון בריט והוא מבוסס על מחזה של וסט "Diamond Lil" משנת 1928. פסקול הסרט הולחן על ידי ראלף ריינג'ר, ג'ון ליפולד וסטפן פטרניסקי. אדית הד עיצבה את תלבושות הסרט.
עלילה
עלילת הסרט מתרחשת בשנות 1890 בניו יורק. הסרט מגולל את סיפורה של ליידי לו (מיי וסט), זמרת ברים. לו עובדת אצל גאס ג'ורדן (נוח ברי) שדואג לכל צרכיה וקונה לה יהלומים.
חברה של לו, ספיידר קיין (דוי רובינסון), מספר לה שפטרונה בעבר, צ'ייק קלארק (אוון מור), נמצא בבית הכלא והוא רוצה לנקום בה על שהיא נטשה אותו. לו מבקרת אותו בכלא כדי להרגיע אותו.
בסוף הסרט צ'ייק מצליח לברוח לדירתה של לו והשוטר קפטן צ'אמינג (קרי גרנט) עוצר את גאס וסרגיי. צ'ייק מנסה להרוג את לו, אך קפטן צ'אמינג עוצר בעדו. לו חושבת שגם היא הולכת להיעצר, אך קפטן צ'אמינג מציע לה להישאר איתו.
קבלה
הסרט הפך להיות שובר קופות עם הכנסות של שני מיליון דולר ביחס לתקציב שעמד על מאתיים אלף דולר.
המגזין "וראייטי" נתן ביקורת שלילית לסרט בטענה שהאולפן "סרטי פרמאונט" מיהר לתת לשחקנית מיי וסט תפקיד ראשי בסרט מבלי ללהק לצידה שחקנים מוכרים או תסריט טוב.
הסרט היה מועמד לפרס אוסקר לההפקה הטובה ביותר (מה שידוע היום כסרט הטוב ביותר). אורכו של הסרט הוא כ-66 דקות מה שהפך אותו לסרט הקצר ביותר שהיה מועמד אי פעם בקטגוריית הסרט הטוב ביותר.
קוריאה
אוכלוסיית חצי האי הומוגנית מבחינה אתנית, ומורכבת מהעם הקוריאני.
דגל האיחוד (ראו להלן) מייצג בדרך כלל את קוריאה באירועי ספורט בינלאומיים, אך אינו הדגל הרשמי של אף אחת מן המדינות.
סקירה כללית
עדויות פלאוליתיות וארכאולוגיות מראות כי בני אדם חיו בקוריאה לפני 30,000 עד 40,000 שנה (יש אף טענות לשרידים בני חצי מיליון שנה, מה שאומר כי ההומו ארקטוס חי שם). ברוב האלף האחרון הייתה קוריאה מדינה אחת, שהתפתחה בה תרבות הומוגנית ומיוחדת. בקוריאה חי עם נפרד בעל שפה נפרדת.
בטקסטים סיניים עתיקים, קוריאה קרויה "קומסו קנגסן", שפירושו "הנהר וההרים רקומים במשי". הסינים חשבו כי הקוריאנים מייצרים את המשי הטוב ביותר בעולם. במאות ה-8 וה-9 היו רשתות סחר בדרך היבשה והים בין קוריאה וערב. קוריאנים השתמשו בקוביות דפוס עשויות עץ כבר בשנת 751. הטכניקה של הדפסת ספרים על ידי דפוס מתכת נייד הומצא בקוריאה כבר ב-1232 (אם כי דפוסי חמר הומצאו על ידי פי שנג כ-200 שנה קודם לכן בסין, זמן רב לפני שיוהאן גוטנברג פיתח את שיטת הדפוס שלו באירופה). בתקופת, תעשיית המשי התרחבה וקרמיקה העשויה על ידי זיגוג כחול-ירוק נעשתה לתעשייה ייחודית לקוריאנים. בתקופת שושלת ג'וֹסון היה גידול תרבותי מהיר, ובקוריאה התפתחה תרבות נבדלת משושלת מינג הסינית. בתקופה זו גם הייתה התקדמות באמנויות והיצירה המסורתיות, כמו קרמיקה עם זיגוג לבן, משי טוב יותר ונייר טוב יותר, מניפות ובגדים מרהיבים, וההשלמה של האלפבית הקוריאני ההנגול. בזמן זה הומצאו והשתמשו בספינות הראשונות שצופו בשריון ברזל.
קוריאה כיום מחולקת לקוריאה הדרומית (ROK) ולקוריאה הצפונית (DPRK). חלוקה זו אירעה לאחר תבוסתה של האימפריה היפנית ב-1945, ונתקבעה לאחר מלחמת קוריאה ב-1953.
קוריאה הצפונית מנסה שלא להיות תלויה במדינות אחרות, אך היא קיבלה סיוע רב מברית המועצות וסין בעבר, וכיום משתמשת בנשק הגרעיני שכנראה יש ברשותה כדי להשיג עסקאות אנרגיה עם מדינות אחרות. בשל השלטון הקומוניסטי הקשוח נותרה המדינה לא מפותחת ברובה, ותנאי רעב ומחסור שכיחים בה. לעומת זאת קוריאה הדרומית, שמדיניותה היא של כלכלה מכוונת-יצוא, היא המדינה בעלת הכלכלה ה-11 בגודלה בעולם. עם זאת, שתי המדינות הקוריאניות מצהירות כי איחוד עתידי (כלומר, השבה של מדינת קוריאה המקורית) הוא מטרה שלהן. אם כי קוריאה אינה מדינה אחת כיום מבחינה פוליטית, היא עדיין קיימת בתודעה של הקוריאנים כמרחב אתנו-תרבותי החיוני לזהות הלאומית הקוריאנית.
היסטוריה
קיימות עדויות ארכאולוגיות ופלאוליטיות כי בני אדם חיו בארץ הקרויה כיום קוריאה לפני כ-70,000 שנה. תרבות תקופת הברונזה, שהחלה בערך במאה ה-12 לפנה"ס, זירזה את יצירת המדינות הראשונות.
בתקופה כלשהי נוסדה קוֹ-ג'וֹסון (שפירושו הג'וסון המוקדם, ובאופן מילולי – "ארץ שלוות הבוקר") החשובה ובעלת העוצמה הרבה ביותר מבין המדינות המוקדמות הללו, ויסודה חשוב מאוד מבחינה סמלית ונושא ערך סנטימנטלי רב לקוריאנים המודרניים. לפי המיתולוגיה, כל הקוריאנים הם בני מייסד המדינה הזו (ה"דַנְגּוּן", שם שלאחר מכן נעשה לשמו של מלך קו-ג'וסון) ומצאצאיהם של האלים. קו-ג'וסון נכבשה על ידי שושלת האן הסינית ב-108 לפנה"ס. קו ג'וסון התפרקה ונעשתה לבּוּיָה הצפונית, ולאחר מכן לקוגוריו במאה הראשונה. ההאן הקימו בטריטוריות שכבשו נקודות שליטה צבאיות, מכיוון שהם נלחמו על טריטוריות אלה עם מדינת יאן הסינית. הכיבוש הסיני המשיך עד שקוגוריו השמידה את ללנג (בדרום מנצ'וריה) שנשלטה על ידי סין, ב-313. במקום קו-ג'וסון, קמו כוחות אזוריים חדשים. מאלה, שלושה נעשו לדומיננטיים, שלוש הממלכות של קוריאה היו קוגוריו בצפון, פקצ'ה בדרום-מערב, ושִׁילָּה בדרום-מזרח. הקונפדרציה של גָּאיָה פרחה בדרום עד שהיא סופחה בידי שילה ב-562.
קוֹ-ג'וֹסוֹן
מסמכים קוריאנים היסטוריים טוענים כי קו-ג'וסון (הנקראת גם דַּנְגּוּן ג'וסון) עלתה לשלטון במאה ה-24 לפנה"ס, לאחר שמדינת באי-דאל התפרקה. אולם מחקרים מודרניים מציעים כי הייסוד של קו-ג'וסון היה הרבה יותר מאוחר. האוכלוסייה של קו-ג'וסון קרויה "קשתים מזרחיים" בטקסטים היסטוריים סיניים עתיקים. קו-ג'וסון התמשכה מחצי האי הקוריאני לחלקים ממנצ'וריה, האזור המזרחי של סין, ולאזורים מצפון לנהר הצהוב (היאנג-צה). מדינת קו-ג'וסון התקיימה במשך 2096 שנה, לפי הרישומים הקוריאנים. קו-ג'וסון הקימה שלושה אזורי שליטה (סאמהאן – שלושת ההאנים) מדרום לחצי האי הקוריאני – ג'ין האן, מא-האן, ובייאון-האן. מאוחר יותר הם נעשו ליסוד לשושלות הפקצ'ה והשילה.
לאוכלוסייה בחצי האי הקוריאני היה קשר עם סין במאה ה-9 לפנה"ס, כאשר שושלת ג'ואו ניצחה את שושלת שאנג והנתינים של ממלכה זו ברחו לאזור הנשלט על ידי הקו-ג'וסון. הקשתים המזרחיים בקו-ג'וסון נתקלו באנשי הג'ואו החוץ המערבי של הים הצהוב. אולם, רק ב-109 לפנה"ס, כאשר קיסר ההאן וו-די שלח כוח פולש מסיבי לקו-ג'וסון ההגירה השתנתה באופן משמעותי. מעתה, הקוריאנים היגרו באופן מאסיבי יותר אל מחוץ לאזור המוצא שלהם, ותרבותם השפיעה כל האוכלוסיות הסובבות. בתקופת הברזל, הקו-ג'וסון כבר התמוטטו, וארבעה מחוזות שליטה סיניים הוקמו בדרום מנצ'וריה ובחלק הצפוני של חצי האי הקוריאני. אך זמן קצר לאחר הייסוד של ארבעת אזורי השליטה, התקפות חזקות מהקוריאנים גרמו להשמדת נקודת השליטה ללנג בדרום מנצ'וריה (313 לפנה"ס).
תקופת שלוש הממלכות
לאחר תקופת קו-ג'וסון הגיעה תקופת שלוש הממלכות (המאה הראשונה לפנה"ס – 688). לשלוש הממלכות – שִילָּה, קוגריו ופקצ'ה - " היה רקע לשוני ואתני דומה, אך הן התחרו זו בזו על כוח ושטח. כאשר מחוזות קטנים נפלו או התאחדו עם שלוש הממלכות הגדולות האלה, החל להתקיים ארגון מדינתי מורכב על פי מבנים היררכיים קונפוציאנים ובודהיסטים. קוגוריו נעשתה במהירות לממלכה הדומיננטית ביותר, אך היא הייתה במלחמה מתמדת עם שושלות סווי וטאנג הסיניות. הקיסר יאנג-די מסוי, עם מיליון חיילים, פלש לקוגוריו, אך ב-612 גנרל אולצ'י מונדוק הביס את הסינים. באחד הקרבות בין קוגוריו לסווי שמו הקוריאנים מארב לסינים בנהר סאלסו, וטבחו בהם קשות. לאחר הקרב נותרו בחיים רק 2,700 חיילים סינים מתוך 300,000 שיצאו אליו. נפילתה של שושלת סווי בסין הייתה, בין השאר, בשל תבוסה זו לקוגוריו. לאחר מכן עלתה שושלת טאנג לשלטון בסין, והקיסר טאי דזונג משושלת זו ביקש לנקום בקוגוריו בשלוש פלישות כושלות ב-644, 648 ו-655. אז פנה קיסר טאנג לעזרת ממלכת שילה. הדומיננטיות של קוגוריו באזור זה הכריחה את הכוחות החלשים יותר ליצור בריתות. שילה הייתה הפחות מתקדמת מבין שלוש הממלכות, אך היה לה צבא חזק. עם עלייתו של מעמד לוחמים, שאימץ אלמנטים צבאיים רבים מהטאנג, הפכה שילה ליריב קשה.
ביחד עם שושלת טאנג הסינית, ידה של שילה הייתה על העליונה והיא ניצחה את שאר הממלכות. בתחילה סיפחה שילה את גאיה, ולאחר מכן כבשה את פקצ'ה, ודחפה אותם דרומה לאי שכן. לבסוף, נפלה קוגוריו, ואז התנערה שילה מבעלי בריתה – הטאנג - ופנתה נגדם. מאז שלטה שילה (שההיסטוריונים קוראים לה מתקופה זו "ממלכת שילה המאוחדת") ברוב חצי האי הקוריאני. האזורים הצפוניים, וכן חלקים ממנצ'וריה, והמחוז הימי של רוסיה של ימינו נכללו במדינה החדשה - בַּאלְהֵה - שקמה בטריטוריות הישנות של קוגוריו וראתה עצמה כיורשתה.
שושלות בַּאלְהֵה ושִׁילָה
שילה (57 לפנה"ס – 935 לספירה) הביאה לתקופה ארוכה ושלווה, שבה הרצון ללימוד גדל. אִי-דּוּ, שיטת כתיבה של מילים קוריאניות בעזרת סימניות סיניות, שימשה את המלומדים מהאצילות הגבוהה בשילה, ונקראה "צִ'ין-גְּל". הצורך הגובר למלומדים הביא לגיוס מלומדים, ולפיכך הונהגו בחינות ב-778 כדי למיינם. בודהיזם החל לייסד את כת הסאון החדשה (שהונהגה גם ביפן וידועה במערב בשם היפני שלה, זן) באזורים ההררים המרוחקים. אל האצילות המנוצחת של קוגריו ופקצ'ה התייחסו בהגינות. לאחר נפילתה של קוגוריו, הגנרל דאה ג'ואיונג הוביל קבוצה מאנשיו לאזור ג'ילין במנצ'וריה. הגנרל ייסד את מדינת בַּאלְהֵה (בוהאי בסינית) והשתלט על הטריטוריה הצפונית שאבדה לקוגוריו. בסופו של דבר הטריטוריה של בַּאלְהֵה התרחבה מנהרות הסונגרי והאמור בצפון מנצ'וריה ועד למחוזות הצפוניים של קוריאה המודרנית. במאה ה-10 בַּאלְהֵה נכבשה בידי החיטאנים, ושילה התפרקה בעקבות מאבקים בין שליטים מקומיים. ממלכת החלה להשתלט, והחליפה את שילה ככח השולט בקוריאה בשנים 918–935. רוב חברי המעמד השולט הבלהיי, שהיו ברובם קוריאנים, עברו דרומה והצטרפו לשושלת גוריו החדשה. בעוד שרוב שטח המנצ'ורי של טריטוריית באלהה אבד, האזור שמדרום לגבול אמנוק (יאלו) – דומאן (טומן) הושב.
שושלת קוריאו
בתקופת קוריאו (918 – 1392) נחקקו חוקים, והונהגה מערכת שירות אזרחי. הבודהיזם פרח והתפשט בכל חצי האי. קוריאו, שחששה מהשתלטות על כוחה, הנהיגה מדיניות שמנעה לימוד של אמנויות לחימה, וכך ירד קרנו של מעמד הלוחמים. המדיניות של הממשלה הייתה לשים דגש רב יותר על מלומדים מאשר על לוחמים.
הטריטוריה המנצ'ורית של בַּאלְהֵה כעת נקראה לְיָאוֹ על ידי החיטאנים שתקפו את האזור ב-983, 985, 989 ו-993, והמשיכו להטריד את קוריאו. אולם, ב-993 הגנרל סו-הוי, שהגיע למבוי סתום במאבקו עם צבא הליאו, החל במשא ומתן עם הגנרל שְֹיָאוֹ מליאו, על מנת לסיים את הסכסוך. אולם החיטאנים התקיפו שוב ב-1010, והמצב הסתבך עוד יותר כאשר הג'ורצ'נים גם הם החלו לפלוש לקוריאו בגבול המנצ'ורי.
שושלת ג'וֹסוֹן
ב-1392 הפיל גנרל בצבא קוריאו, יי-סיאונג-גייה, את המלך של קוריאו בהפיכה צבאית וייסד שושלת חדשה, הג'וסון. השם ג'וסון נבחר בידי הקיסר הסיני הונגוו, מעשה שמראה כי יי-סיאונג-גייה עשה יד אחת עם ממשלת מינג. השושלת העבירה את הבירה להנגסיאונג (כיום סיאול), ואימצה את הקונפוציאניזם כאידאולוגיית המדינה. אלפאבית הנגול נוצר בידי המלך סג'ונג ב-1443. בסוף המאה ה-16 יפן פלשה לקוריאה בשני ניסיונות כושלים שנודעו יחד כמלחמת שבע השנים. טויוטומי הידיושי, השוגון הראשון של יפן, פלש לקוריאה פעמיים בין 1592 ו-1598, כשמטרתו לכבוש את סין. אף על פי שהוא נוצח בידי צבאות וציי המינג והג'וסון, המלחמה הביאה הרס וסבל רב לקוריאה והחלישה את שושלת מינג. דבר זה איפשר למנצ'ו לפלוש לסין ולבסוף להכריח את קוריאה ב-1627 להכיר בלגיטימיות של ממשלת המנצ'ו. קוריאה הוכרזה כמדינה וואסלית לאימפריית שושלת צ'ינג ב-1632.
באמצע ובסוף המאה ה-19, חוסר הרצון של הג'וסון לפתוח את המדינה לסחר חוץ הדביק להם את הכינוי, "הממלכה המתבודדת". אולם הג'וסון לא יכלו להשאיר את המעצמות הזרות מחוץ למדינה לאורך זמן, ותוך זמן מה כמה מעצמות התחרו ביניהם על השפעה בקוריאה. באותה תקופה הדת השלטת במדינה הייתה קונפוציאניזם. הנצרות נרדפה ואלפי נוצרים הוצאו להורג. במהלך המאה ה-20 מאות מהם לרבות אנדרו קים טאה-גון הוכרזו כקדושים.
לסין הייתה ההשפעה הרבה ביותר בשל הקרבה גאוגרפית שלה. אך ב-1895 נרצחה המלכה מין מג'וסון, הקיסרית האחרונה של קוריאה, בידי קבוצת יפנים שכנראה היו תחת פיקודו של השגריר היפני לקוריאה, מיורה גורו. בריק השלטוני שנוצר, היפנים הכריחו את קוריאה להסכים להסכמי סחר, כשהם בעמדת כוח לאחר מלחמת סין–יפן הראשונה (1894-1895). ב-1897, הג'וסון נקרא מחדש בשם דֶּה-הַאן גֵּ'גוּק (האימפריה הקוריאנית הגדולה). לאחר מכן באה תקופה של השפעה רוסית, עד שיפן ניצחה את האימפריה הרוסית במלחמת רוסיה–יפן (1904-1905). קוריאה נעשתה לפרוטקטורט של יפן ב-1905.
הכיבוש היפני
ב-22 באוגוסט 1910 המדינה סופחה בידי יפן ונשלטה בידי מושל קוריאה. השלטון היפני נמשך עד לכניעת האימפריה היפנית ב-1945 בסוף מלחמת העולם השנייה. הכיבוש של היפנים מוכתר על ידי היסטוריונים רבים כתקופה של הפרות בוטות וברוטליות של זכויות האדם בקוריאה, אך יש גם היסטוריונים בעלי עמדה אפולוגטית כלפי הכיבוש. עד היום נושא זה עדיין פתוח ונידון בין ממשלות יפן וקוריאה. הרגש האנטי-יפני עדיין חזק בקוריאה, ובאסיה בכלל, כתוצאה מהכיבוש והאכזריות היפניים.
חלוקה
קוריאה נחלקה לשני אזורי כיבוש מ-8 בספטמבר 1945, כשארצות הברית שולטת בחלק הדרומי של חצי האי וברית המועצות שולטת בחלק שמצפון לקו הרוחב 38. חלוקה זו הייתה אמורה להיות זמנית, כאשר המטרה הייתה לאחד מחדש את קוריאה ולהשיבה לשלטון עצמי. אולם התקוות לקוריאה עצמאית ומאוחדת התפוגגו במהרה כשהפוליטיקה של המלחמה הקרה וההתנגדות הפנימית לתוכנית הנאמנות של המעצמות לקוריאה הביאו ב-13 באוגוסט 1948 להקמה של שתי ממשלות נפרדות בדרום ובצפון, עם מערכות פוליטיות, כלכליות וחברתיות נפרדות ומנוגדות זו לזו. ביוני 1950 פרצה בין שתי הקוריאות מלחמה, המכונה מלחמת קוריאה. היא נמשכה שלוש שנים והסתיימה בהפסקת אש ללא ניצחון לאף צד. החלוקה בין הדרום והצפון התקבעה, ובין שתי המדינות מפריד האזור המפורז הקוריאני.
איחוד מחדש
עם השנים התקיימו דיונים ושיחות הדדיות בין קוריאה הצפונית לדרומית, אולם רובם לא עסקו בנושא איחוד קוריאה, ולא הייתה התקדמות רבה בנושא זה. קוריאה הצפונית אינה מעוניינת בהתקדמות משמעותית בנושא, כיוון שראשי השלטון שלה אינם רוצים בתהליך שבו יאבדו את כוחם. אולם, רעיון האיחוד עדיין שולט בתודעת העם הקוריאני.
בטקס הפתיחה של אולימפיאדת החורף 2018 שהתקיימו בפיונגצ'אנג שבקוריאה הדרומית עלו משלחות הספורטאים של שתי הקוריאות כמשלחת אחת תחת הדגל המאוחד. הדבר גרר תגובות עזות והפגנות ברחובות קוריאה הדרומית.
תרבות
העם הקוריאני משתמש בצבעים עזים במסיבות, וייתכן כי הדבר הוא פרי השפעות מונגוליות. מקובל לראות גוונים עזים של ורוד, צהוב וירוק על חפצים וחומרים שמסמלים מוטיבים קוריאניים מסורתיים. צבעי הבסיס אדום, ירוק, כחול, צהוב ולבן מופיעים בכל יצוג של הדתות העממיות.
קשרים משפחתיים חשובים מאוד, אך גם קשרים עסקיים. קידה הייתה נהוגה בעבר בין הקוריאנים כאשר הם נפגשו, אך כיום היא בדרך כלל נשמרת רק לאירועים מיוחדים. הערכים הקוריאניים מגיעים ממספר גדול של השפעות, הכוללות קונפוציאניזם, נאו-קונפוציאניזם, פולחן אבות, בודהיזם, שמאניזם, וכן נצרות ותרבות אוטוריטית. אם כי יש שרואים את קוריאה כחברה קונפוציאנית, הגדרה זו היא הפשטת יתר של התרבות, ולא ניתן להגדיר אותה כך כפי שלא ניתן להגדיר כך את יפן או סין.
אחת המנות הבולטות במטבח הקוריאני שנהוג להגיש כתוספת לרוב הארוחות היא קימצ'י. הקימצ'י מיוצר בתהליך מיוחד שבו משמרים את הירקות על ידי תסיסה, תהליך שפותח לפני הקירור החשמלי. במטבח הקוריאני נעשה שימוש רב בשום ובפלפלי צ'ילי, ולכן הבישול הקוריאני נחשב חריף. באופן מסורתי המטבח הקוריאני כלל בעבר גם מאכלים מבשר כלב (למשל בושינטנג). החל משנות ה-80 מאכלים מסוג זה אסורים בקוריאה הדרומית.
אחד הז'אנרים המוזיקליים הנפוצים בקוריאה שהפכו גם למוכר מאוד ברחבי העולם, הוא ז'אנר הפופ הקוריאני הקרוי K-pop (קיי-פופ) כלומר Korean Pop. ז'אנר זה מאופיין בשירי פופ שמבוצעים על ידי זמרים בודדים, ברובם המוחלט צעירים ואופנתיים, ובעיקר על ידי להקות בנים או להקות בנות פופולריים. הז'אנר מאופיין גם בקליפים עם כוריאוגרפיית ריקוד מורכבת, תלבושות מושקעות וצילום ייחודי.
הדת העממית הייחודית של קוריאה היא שמאניזם - אמונה בקשר בין האנשים לבין רוחות המתים ואלים שונים. המתווך בין הישויות הוא השמאן (בקוריאנית - מודאנג) ובקוריאה אלו בדרך כלל נשים. כיום מעריכים שיש בקוריאה הדרומית כ־100 אלף שמאניות פעילות. השמאניות (נקראות גם מנשין - רבבת אלים) מבצעות טקסים הנקראים קוט ובהם הן מזמינות את האלים לתוך גופן, בעודן במצב תודעה של טראנס. הן רוקדות, שרות, משעשעות ומאכילות את האלים ונשמות המתים, ואז שולחות אותן בחזרה לעולמן, בבקשה שלא יפריעו עוד לבני האדם. במהלך הטקס הן מנבאות את העתיד, מגלות מה הסיבה לבעיות אישיות ומשפחתיות שונות, ומציעות דרכי פעולה מומלצות לפתרון הבעיות. כל זאת הן עושות בשם הישויות העל טבעיות שהן מגלמות. ישנן רוחות המבקשות להשתעשע בתצוגות אומץ, ולמענן הן רוקדות על סכינים חדים, דוקרות עצמן (אך אינן נפצעות) מבצעות תרגילי שיווי משקל שונים, מעשנות חופן סיגריות יחדיו ואז הופכות כיוונן כשהצד הדולק בתוך חלל הפה, וממשיכות לעשנן כך, ועוד. השמאניות נחשבות לבנות מעמד נחות בקוריאה בשל מגען המתמיד עם רוחות ובשל העובדה שהן נשים המופיעות מול גברים ונשים בצורה שאינה נחשבת ראויה לאישה צנועה וביתית. עם זאת, לאחרונה הממשלה הדרום קוריאנית החלה בתוכנית שימור נכסי תרבות ולצורך כך מינתה מספר שמאניות כאוצרות אנושיים המשמרים את התרבות המסורתית.
דמוגרפיה
חצי האי הקוריאני מאוכלס כמעט רק על ידי קוריאנים אתנים, אם כי יש מיעוט לא משמעותי של סינים (כ-20,000) בקוריאה הדרומית, וישנן קהילות קטנות של סינים ויפנים בצפון קוריאה. האוכלוסייה של שתי הקוריאות יחד היא כ-71,000,000 איש.
גאוגרפיה
קוריאה נמצאת בחצי האי הקוריאני בצפון-מזרח אסיה. היא גובלת בסין בנהר יאלו/אמנוק בצפון ובים הצהוב ממערב. הים המזרחי (הים היפני) מפריד בינה ליפן במזרח. לקוריאה יש גם גבול קצר עם רוסיה לאורך נהר הטומן/דומאן. איים חשובים הם צ'ג'ו, אולונגדו ודוקדו.
ישראל קמחי
ישראל קמחי (נולד ב 11 ביוני 1977) הוא די ג'יי, מתופף, מלחין, מפיק ומוזיקאי ישראלי.
ביוגרפיה
נולד לאבא מוזיקאי, אח של מיכל קפטה ושרון לין. קמחי גדל ברמת השרון. למד בבית הספר היסודי "גולן", חטיבת הביניים "עלומים" ובתיכון "רוטברג".
בשנת 1993 כאשר היה בן 16 החל את לימודיו בבית הספר למוזיקה "רימון". בתקופה זו ניגן קמחי בין היתר עם עידן רייכל, עילי בוטנר ועוד. בשנת 1994 החל קמחי לתקלט עם שדרן הרדיו אלי ישראלי. בשנת 1995, כאשר היה בן 17, הצטרף ללהקת החתונות "השגרירים", עימם הופיע על במות בישראל ומחוצה לה.
בשנת 1996 עבר להתגורר בניו-יורק שם החל את לימודיו בבית הספר "Drummers Collective" בשנת 2000 השתתף קמחי בפרויקט "השרוף" של חיים צינוביץ והשתתף בהקלטת האלבום "הדמעות של היום הן הדבש של מחר". בשנת 2001 השתתף בהקלטת אלבומו השני של "השרוף" (ושהאש תמשיך לבעור). בשנת 2002 החל קמחי את דרכו כעצמאי בתחום המוזיקה לאירועים. בשנת 2003 הצטרף כחבר להקת "מלכה באיה". בשנת 2006 זכתה הלהקה בתחרות "פסטיבל השירים של ישראל" עם השיר "אם את בעניין".
בשנת 2009 הלחין קמחי את השיר "עץ ירוק מפלסטיק" של הזמרת מרגלית צנעני. קמחי גם השתתף כנגן באלבומה של מרגול "דווקא היום" אשר יצא באותה שנה.
דיסקוגרפיה
אלבומים של להקת מלכה באיה בהשתתפותו:
אלבומים בהם השתתף
השרוף - הדמעות של היום הן הדבש של מחר (2000)
השרוף - ושהאש תמשיך לבעור (2001)
נאווה מדינה - בין חיוך לדמעה (2002)
מרגלית צנעני (מרגול) - דווקא היום (2009)
אושיק לוי - קל וחומר (2010)
כתבות נוספות
ישראל קמחי על הפרויקט שמביא ביצועים מחודשים ללהיטים שכולנו מכירים, באתר 103fm
הלילה אף אחד לא יושב פה, באתר מאקו
פיליפ דה נוברה
דה נובר נולד בנוברה באיטליה של ימינו, למשפחת אצולה, ובילה את חיו הבוגרים במזרח התיכון. הוא שירת בעיקר את משפחת איבלין, ששימשה נושא מרכזי לספרי ההיסטוריה שכתב, שתיארו בין היתר את מלחמת הלומברדים ומאבקי השלטון בממלכות ירושלים וקפריסין.
ARD
ARD (גרמנית: Arbeitsgemeinschaft der öffentlich-rechtlichen Rundfunkanstalten der Bundesrepublik Deutschland; בתרגום: קונסורציום תאגידי השידור הציבורי של הרפובליקה הפדרלית של גרמניה) הוא ארגון משותף של תאגידי השידור הציבוריים האזוריים של גרמניה.
היסטוריה
הארגון נוסד ב-1950 בגרמניה המערבית כדי לייצג את האינטרס המשותף של תאגידי השידור הציבוריים שמעתה היו גם מבוזרים, במיוחד כדי לנהל רשת שידור משותפת.
רוברט הרווארד
'''רוברט ס. הרווארד הבן. (אנגלית: Robert S. "Bob" Harward, Jr'''; ) הוא תת אדמירל בצי האמריקאי בדימוס אשר שימש כסגן מפקד פיקוד המבצעים המיוחדים המשולבים של הכוחות המזוינים של ארצות הברית וכסגן מפקד פיקוד מרכז של ארצות הברית.
ביוגרפיה
הרווארד נולד בניופורט, רוד איילנד, ארצות הברית. בשנת 1979 השלים הרווארד את לימודיו באקדמיה הימית של ארצות הברית. בסיום לימודיו הוסמך כקצין בצי ארצות הברית.
קריירה
הרווארד שירת תחילה כקצין ימי במשחתת "USS Scott" וב-1983 התנדב ליחידת הקומנדו הימי האמריקני, "אריות הים" (Navy SEALs), שם שימש כלוחם ומפקד. הרווארד היה מפקד צוות לוחמים בצוות 3 של היחידה, בהמשך פיקד על פלגה בצוות 6 של היחידה (צוות הלוחמה בטרור הנחשב למעולה שבצוותים) ולקח חלק בשורת מבצעים בבוסניה. בהמשך פיקד על כוחות מיוחדים במלחמת אפגניסטן ובמלחמת עיראק. בשנת 2003 הוצב לשרת במועצה לביטחון לאומי של ארצות הברית ובשנת 2006 מונה לסגן מפקד פיקוד המבצעים המיוחדים המשולבים. בשנת 2011 מונה לסגן מפקד פיקוד מרכז של ארצות הברית. בשנת 2013 פרש לגמלאות.
ב-15 בפברואר 2017 הציע נשיא ארצות הברית דונלד טראמפ את תפקיד יועץ הנשיא לביטחון לאומי להרווארד, זאת לאחר שמייקל פלין ששימש בתפקיד התפטר. יום למחרת הודיע הרווארד על סירובו לקבלת התפקיד.
Team Seas
Team Seas או TeamSeas# (בתרגום חופשי: קבוצת ימים) הוא פרויקט התרמה שיתופי משנת 2021 שמטרתו לגייס 30 מיליון דולר שישמשו כדי להסיר 30 מיליון פאונד (כ-13.6 מיליון ק"ג) של פסולת ימית עד סוף שנת 2021. הפרויקט הוקם על ידי היוטיוברים האמריקאים MrBeast ומארק רובר, בעקבות הפרויקט הקודם שלהם, TeamTrees#. חצי מהתרומות הולכות לארגון שימור האוקיינוסים והחצי השני הולך ל-The Ocean Cleanup. הם יבצעו את המשימה של לנקות את הימים ואת הנהרות בהתאמה.
רקע
לאחר הפרויקט המוצלח Team Trees, מארק רובר ו-MrBeast החליטו לעשות פרויקט דומה, אבל הפעם לנקות פסולת ימית וחופית. ב-13 בפברואר 2020, MrBeast צייץ בטוויטר שכדי לחגוג 30 מיליון רשומים לערוץ היוטיוב שלו, הוא ישיק פרויקט דומה שבו הוא יאסוף 30 מיליון פאונד של פסולת ימית.
תגובות
ב-29 באוקטובר 2021, MrBeast ומארק רובר נסעו אל הרפובליקה הדומיניקנית במטרה לעזור לנקות חופים באותו האזור; בנוסף, הם עזרו לקהילות שהנהרות שלהם מזוהמים בפסולת שבסוף מגיעה אל הים. יוטיוברים רבים הצטרפו לפרויקט ויצרו תוכן כדי להדגיש ולחזק את Team Seas.
אילת הראל
אילת הראל (נולדה ב-11 בינואר 1974) היא פרופסור מן המניין למדע המדינה באוניברסיטת בן-גוריון בנגב, היא חוקרת בתחומי פוליטיקה, מגדר וקונפליקט.
ביוגרפיה
אילת הראל נולדה בבאר שבע וגדלה בבאר שבע ובעומר. בתם של אהובה, מורה ואורי הראל, מהנדס ומתכנן מיזוג אוויר ואחותם הצעירה של שלושה אחים. היא סיימה את לימודי הדוקטורט שלה בחוג למדע המדינה באוניברסיטת תל אביב, בהנחיית פרופ' גד ברזילי. הייתה עמיתת פוסט-דוקטורט בשנים 2008–2010 באוניברסיטת בן-גוריון בנגב, הייתה חוקרת אורחת במרכז נזריאן ב-UCLA בשנים 2011–2013 והצטרפה לסגל הבכיר של אוניברסיטת בן-גוריון בנגב ב-2013. מאז היא חוקרת ומרצה בתוכנית לניהול ליישוב סכסוכים ובמחלקה לפוליטיקה וממשל. בשנת 2017 זכתה בפרס גלאט המוענק למרצים מצטיינים באוניברסיטת בן-גוריון וב-2018 זכתה בפרס החוקרת הצעירה המצטיינת מטעם האגודה הבינלאומית ללימודי ישראל. בשנת 2018 קודמה לדרגת פרופסור חבר וב-2021 קודמה לפרופ' מן המנין.
מחקר
עבודתה המחקרית של פרופ' הראל נמצאת בנקודות התפר שבין מדע המדינה, מגדר ותיאוריות ביקורתיות ללימודי ביטחון.
חקר חברות שסועות ודמוקרטיה
חלק ניכר מהמחקרים של הראל סובב סביב בנושא של חברות שסועות ושרידות דמוקרטיות. מוקרי המבחן בו עסקה היו בעיקר הודו וישראל, אך גם סרי-לנקה, קפריסין (לפני החלוקה) ומקדוניה. ספרה הראשון אשר פורסם ב-2010 עסק בסוגיה זו. הספר זכה בפרס הספר הטוב ביותר מטעם האגודה למדע הישראלית למדע המדינה והודפס באסיה בהודו במהדורה נוספת מחודשת בהוצאת בת של Cambridge University press, India Foundation Books ב 2013. בהמשך היא ערכה עם פרופ' ארתור שטיין (UCLA) ספר בנושא הפוליטיקה של סכסוכים אתניים ודתיים. במסגרת מחקרית זו הראל בחנה סוגיות כגון מעמדן של שפות מיעוט בדמוקרטיות, המורכבות של מתן זכויות קהילתיות בתחום הדת , ועלייתו של הימין הלאומני בחברות שסועות. במקביל לפיתוח תאורטי של סוגיות אלו, היא בחנה לעומק את סוגיית המגדר בסכסוכים בחברות שסועות וכיצד הקונפליקט משפיע על קבוצות חלשות בחברה, ובכללן הנשים ונשים מקהילות מיעוט. במסגרת מחקרים אלו היא ביקרה את הסיווג של מדען המדינה פרופ' ארנד ליפרהט אשר טען שהודו היא מקרה בוחן מוצלח של פשרה ושיתוף.
תיאוריות פמיניסטיות ללימודי ביטחון והסוגיה של נשים בתפקידי לחימה ותפקדים תומכי לחימה
הראל ערכה סדרה גדולה של מחקרים על מגדר, צבא וביטחון, הנשענים על תיאוריות פמיניסטיות וביקורתיות בלימודי ביטחון. במסגרתן היא חקרה את השתלבותן של נשים בחדרי מלחמה באזורי גבול ואת חוויתיהן של נשים תומכות לחימה בצה"ל, במיוחד בתפקודם בחדרי מלחמה קדמיים. מאמרה בנושא זה זכה בפרס המאמר המצטיין מטעם מטעם מכון כנרת על שם דן שומרון, במסגרת הכנס השנתי של אגודת חוקרי צבא-חברה בשנת 2020. נוסף לכך, היא חקרה יחד עם פרופ' שיר דפנה-תקוע את המאבק של נשים לאינטגרציה בצבא בתפקידים הנחשבים גבריים וכן את המשמעות של טראומה מקרב אצל נשים . נקודת המבט הרב-תחומית שלהן אשר משלבת פוליטיקה ויחסים בינלאומיים מחד ולימודי טראומה ואלימות מאידך, היא חדשנית ומאתגרת גבולות דיסציפלינריים. ספרם המשותף בנושא, Breaking the Binaries in Security Studies: A Gendered Analysis of Women in Combat, ראה אור בהוצאת הספרים של אוניברסיטת אוקספורד ב-2020. הספר זכה בפרס מטעם אגודת ERGOMAS לספר המצטיין של השנה.
חקר סוכנות (Agency) של נשים מקהילת מיעוט בישראל
הראל עורכת מחקר בשנים אלו אודות נרטיבים של סוכנות בקרב נשים מקהילת מיעוט, בשיתוף עם פרופ' בקי קוק מאוניברסיטת בן-גוריון. במחקר זה נערכת התבוננות עמוקה אודות המונח "סוכנות" ונבחן מונח זה בקרב נשים במיקומים שונים – בעיקר נשים מקהילות שמרניות ובעלות אופי פטריארכלי.
מתודולוגיות איכותניות
הראל עורכת מחקרים שהם בעיקרם איכותניים ופרסמה גם מאמרים מתודולגיים אשר שופכים אור על היישום של המתודולוגיות, כדוגמת – המשמעות של שתיקה במחקר ובראיונות אישיים ; ניתוח היישום של מדריך ההקשבה שהגתה קרול גיליגן ; וכן יתרונותיהם של ראיונות קבוצתיים.
חיים אישיים
מתגוררת עם משפחתה בדרום. ידועה כאוהדת של הפועל באר שבע בכדורגל.
הפנתר השחור (סרט)
הסרט קיבל תשבחות רבות על עבודת הבימוי, עיצוב התלבושות, סצינות הפעולה, הפסקול וביצועי השחקנים, בעוד כמה ביקורות דירגו אותו כסרט הטוב ביותר ביקום הקולנועי של מארוול והיללו את הסרט בשל חשיבותו התרבותית, שכן זהו סרט מארוול הראשון שמככבים בו שחקנים שחורים בעיקר. הסרט היה החמישי בלבד אי פעם שהכניס בסוף השבוע הראשון להקרנתו יותר מ-200 מיליון דולרים בארצות הברית וקנדה, והוא הסרט החמישי של היקום הקולנועי של מארוול שעבר את רף ההכנסות של מיליארד דולרים. נכון לינואר 2022 הסרט נמצא במקום ה-13 ברשימת הסרטים המכניסים ביותר בכל הזמנים.
הסרט יצא לאקרנים בישראל ב-15 בפברואר 2018.
עלילת הסרט
לפני עידנים, חמישה שבטים אפריקנים נלחמו על חזקתו של מטאוריט המכיל ויברניום, מתכת חזקה ביותר בעלת סגולות מיוחדות. לוחם אחד מתוכם מעכל עשב דמוי לב שהושפע מהמתכת ומקבל כוחות על-אנושיים, בכך הוא הופך לפנתר השחור הראשון. הוא מאחד את כל השבטים לאומה אחת בשם ואקאנדה, מלבד שבט הג'בארי. בני ואקאנדה משתמשים בוויברניום כדי לפתח טכנולוגיה מתקדמת וכדי לבודד את עצמם משאר העולם תוך התחזות למדינת עולם שלישי.
בשנת 1992, המלך טצ'אקה מבקר את אחיו נג'ובו, שעובד במסווה עבור ואקאנדה באוקלנד, קליפורניה. טצ'אקה מאשים את נג'ובו במתן סיוע לסוחר הנשק בשוק השחור יוליסס קלו לגנוב ויברניום מוואקאנדה. שותפו של נג'ובו חושף את עצמו כזורי, ווקאנדי נוסף שעובד במסווה ומאשר את חשדותיו של טצ'אקה.
בזמן ההווה ולאחר מותו של טצ'אקה (באירועי "מלחמת האזרחים"), בנו טצ'אלה חוזר לוואקאנדה כדי לרשת את כס המלכות. ביחד עם מנהיגת הדורה מילאג'ה (חיל המשמר של מלך ואקאנדה) אוקויה הוא מחלץ את נאקיה, אהובתו לשעבר, ממשימה חשאית כדי שהיא תוכל להשתתף בטקס ההכתרה שלו עם אמו ראמונדה ואחותו הצעירה שורי. בטקס ההכתרה, מנהיג שבט הג'בארי מ'באקו קורא תיגר על טצ'אלה לכתר בקרב טקסי. טצ'אלה מביס את מ'באקו ומשכנע אותו להיכנע מאשר למות.
אחרי שקלו ואריק סטיבנס גונבים ממצא ווקאנדי עתיק מהמוזיאון, חברו של טצ'אלה ואהובהּ של אוקויה וו'קאבי דורש ממנו להביא את קלו חזרה, חי או מת. טצ'אלה, אוקויה ונאקיה נוסעים לפוסן שבקוריאה הדרומית, היכן שקלו מתכנן למכור את הממצא לסוכן ה-CIA אוורט ק. רוס. מתפתח קרב יריות וקלו מנסה לברוח אך הוא נתפס בידי טצ'אלה, שנאלץ לשחרר אותו לחזקתו של רוס. קלו אומר לרוס שהתדמית הבינלאומית שוואקאנדה מנסה להצטייר בה היא כיסוי לציוויליזציה מתקדמת מאוד מבחינה טכנולוגית. אריק מתקיף את המקום ומחלץ את קלו, ורוס נפצע אנושות בניסיון להגן על נאקיה. במקום לרדוף אחרי קלו, טצ'אלה בוחר לקחת את רוס לוואקאנדה, שהטכנולוגיה שבה יכולה לרפא אותו.
בשעה ששורי מרפאה את רוס, טצ'אלה מתעמת עם זורי בעניין נג'ובו אחרי שראה שהאיש שתקף אותם מחזיק בטבעת המלכותית, המועברת מאב לבן. זורי מסביר שנג'ובו התכוון לשתף את הטכנולוגיה הווקאנדית עם אנשים ממוצא אפריקני ברחבי העולם מתוך מטרה לכבוש את אלה המדכאים אותם. כשטצ'אקה אסר את נג'ובו, נג'ובו תקף את זורי מה שאילץ את טצ'אקה להרוג אותו. טצ'אקה פקד על זורי לשקר בדבר היעלמותו של נג'ובו, והשאיר מאחור את בנו האמריקני אריק כדי לשמור על השקר. אריק הפך לחייל מבצעים מיוחדים של צבא ארצות הברית ואימץ את הכינוי "קילמונגר". בינתיים, קילמונגר הורג את קלו ולוקח את גופתו לוואקאנדה. הוא נלקח אל זקני השבטים, חושף את זהותו האמיתית ואת דרישתו לרשת את כס המלכות. הוא קורא תיגר על טצ'אלה בקרב טקסי, ואחרי שהוא הורג את זורי הוא מביס את טצ'אלה והורג אותו לכאורה על ידי השלכתו ממפל המים. קילמונגר מעכל את העשב דמוי לב ופוקד על שריפתו של יתר המאגר, אך נאקיה מצליחה לחלץ עשב אחד מתוכו. בתמיכתו של וו'קאבי ושבט הגבול, קילמונגר מתכונן להפיץ משלוחי נשק ווקאנדי ברחבי העולם.
נאקיה, שורי, ראמונדה ורוס נמלטים אל עבר מקום מושבם של הג'בארי לבקשת עזרה. הם מוצאים את טצ'אלה מחוסר הכרה, אחרי שניצל בידי הג'בארי כתשלום חוב לכך שטצ'אלה חס על חייו של מ'באקו. הוא נרפא בעזרת העשב דמוי לב וחוזר ללחום בקילמונגר, אשר עוטה על עצמו חליפת פנתר שחור משלו ופוקד על וו'קאבי וצבאו לתקוף את טצ'אלה. שורי, נאקיה וחברות הדורה מילאג'ה מצטרפות לצידו של טצ'אלה, בזמן שרוס מטיס מרחוק את המרחף המלכותי מתוך כוונה ליירט את המרחפים המובילים את משלוחי הנשק מעל שמי ואקאנדה. מ'באקו ושבט הג'בארי מגיעים כדי לתגבר את כוחותיו של טצ'אלה. אוקויה מתעמתת עם וו'קאבי והוא בוחר לבטל את המתקפה. טצ'אלה וקילמונגר נלחמים אחד בשני במכרות הוויברניום, וטצ'אלה מנטרל את חליפתו של קילמונגר ודוקר אותו. קילמונגר מסרב לקבל ריפוי ובוחר למות אדם חופשי מאשר להיכלא.
טצ'אלה מקים מרכז סיוע מטעם ואקאנדה בבניין הנטוש בו התגורר נג'ובו, תחת פיקוחן של שורי ונאקיה. בסצנה הראשונה של כתוביות הסיום, טצ'אלה מופיע בפני האומות המאוחדות כדי לחשוף לעולם את טבעה האמיתי של ואקאנדה. בסצנה שאחרי הכתוביות, שורי עוזרת לבאקי בארנס בהחלמתו משטיפת המוח שעבר.
צוות השחקנים
ג'ון קאני ופלורנס קסומבה שבים לגלם את דמויותיהם של טצ'אקה, אביו של טצ'אלה, ושל איו, חברת הדורה מילאג'ה, מהסרט "קפטן אמריקה: מלחמת האזרחים", כשבנו של קאני אטאנדווה מגלם את טצ'אקה הצעיר. סטרלינג קיי בראון מגלם את דמותו של נג'ובו, אחיו של טצ'אקה ואביו של קילמונגר אשר נשלח לאמריקה למשימת "כלב מלחמה", אייזק דה בנקולה, קוני צ'יום, דורותי סטיל ודני ספאני מגלמים את זקני שבטי הנהרות, המכרות, הסוחרים והגבול, בהתאמה. סבסטיאן סטן מופיע בהופעת קמע ללא קרדיט בסצנה שאחרי הכתוביות כבאקי בארנס. הקומיקאי טרוור נואה מדובב את גריוט, בינה מלאכותית שפותחה בידי שורי. יוצר הקומיקס סטן לי מופיע בקצרה בסצנה המתרחשת בקזינו דרום-קוריאני.
פיתוח
ביוני 1992, השחקן וסלי סנייפס הודיע על כוונתו לעשות עיבוד קולנועי לקומיקס "הפנתר השחור". סנייפס רצה להדגיש את הממלכתיות של אפריקה, והרגיש שהיא הוצגה מעט מאוד בקולנוע ההוליוודי. לדבריו, "הפנתר השחור דיבר אליי משום שהוא היה אצילי, והוא האנתיטזה לסטריאוטיפים המוצגים בדמויות אפריקניות, בהיסטוריה האפריקנית ובממלכות הגדולות של אפריקה". באוגוסט הוא החל לעבוד על הסרט ותכנן להתחיל את הפקתו לאחר "איש ההרס", עם כוונה להפיק גם סרטי המשך. בינואר 1994, סנייפס החל במשא ומתן עם סרטי קולומביה בדבר הפקת הסרט בכיכובו, וכותב הקומיקס סטן לי הצטרף לתהליך במרץ. עד לינואר 1996 נעשו ניסיונות לקדם את הסרט עם תסריטאים ובמאים כדוגמת מריו ואן פיבלס וג'ון סינגלטון, אך לי לא היה מרוצה מהתסריט שנכתב לסרט. לדבריו של סנייפס, נוצר בלבול בקרב אלה שלא מכירים את הקומיקס וחשבו שמדובר בסרט אודות תנועת הפנתרים השחורים.
באמצע שנות ה-90 ועד לתחילת שנות האלפיים נעשו ניסיונות נוספים להפיק סרט על הפנתר השחור, אולם בשל מחויבותו של סנייפס לסרטים המבוססים על דמות הקומיקס בלייד הרעיון לגיבור-על נוסף של מארוול נגנז. בספטמבר 2005, מנכ"ל מארוול אבי ארד הכריז כי סרט על הפנתר השחור הוא אחד מתוך עשרה סרטים שאותם אולפני מארוול מתכננים לפתח תחת הפצתם של אולפני סרטי פרמאונט. בפברואר 2007, נשיא אולפני מארוול קווין פייגי אישר שהסרט בשלבי פיתוח מוקדמים. במרץ 2009 נשכרו תסריטאים כדי לעבד כמה מהזיכיונות הפחות מוכרים של מארוול קומיקס, ביניהם הפנתר השחור. בינואר 2011 נשכר יוצר הסרטים התיעודיים מארק ביילי לכתוב תסריט. היו כוונות להציג את המדינה האפריקנית הבדיונית ואקאנדה כבר בשלבי פיתוחו של הסרט איירון מן 2 משנת 2010, אולם נדרש זמן כדי לגבש את הרעיון.
באוקטובר 2015 נערכו שיחות עם הבמאים פ. גארי גריי וראיין קוגלר לביים את הסרט. מאז, גריי נבחר לביים את "מהיר ועצבני 8" ואילו קוגלר נבחר לשמש כבמאי רק לאחר הצלחת סרטו "קריד". פייגי תיאר את הסרט כהרפתקת פעולה גאופוליטית המתמקדת במשפחה ובמאבקו המלכותי של טצ'אלה בוואקאנדה וכן במשמעות של מעמד המלך. לדבריו, הסרט מהווה קשר חשוב לעלילת "הנוקמים: מלחמת האינסוף" ומדובר בסרט מארוול הראשון שיככב בו צוות שחקנים אפריקנים-אמריקאים.
פרה-פרודקשן
בינואר 2016 אושר כי קוגלר ישמש כבמאי הסרט, והוא הסביר שקרא את חוברות הקומיקס בצעירותו כך שהסרט הוא אישי מאוד עבורו כמו שאר הסרטים האחרונים שביים. עם הצטרפותו לפרויקט, קוגלר התעקש לצרף את עזרתם של אחרים אשר עבדו איתו על סרטיו הקודמים, בעיקר כדי להבדיל את הסרט מסרטים אחרים ביקום הקולנועי של מארוול. בין אנשים אלה נכללים צלמת הקולנוע רייצ'ל מוריסון, מעצבת ההפקה האנה ביקלר והמלחין לודוויג גורנסון.
בכנס החובבים קומיק-קון, סן דייגו 2016 אושר כי ניונגו תשתתף בסרט בתפקיד נאקיה, בזמן שתפקידו של ג'ורדן נחשף כאריק קילמונגר. כמו כן, הוכרז כי דנאי גורירה תגלם את דמותה של אוקויה וכי הצילומים יחלו בינואר 2017. לקראת סוף השנה הצטרפו לצוות השחקנים גם וינסטון דיוק בתפקיד מ'באקו, פורסט ויטאקר בתפקיד זורי, דניאל קלויה בתפקיד וו'קאבי, פלורנס קסומבה בתפקידה החוזר כאויה מ"מלחמת האזרחים", לטישה רייט בתפקיד בלתי ידוע, אנג'לה באסט בתפקיד ראמונדה אמו של טצ'אלה וסטרלינג קיי בראון בתפקיד נג'ובו.
צוות ההפקה לקח השראה מהרצת הקומיקס הנוכחית של טא-נהאסי קואטס לפנתר השחור, שכוללת דיאלוגים פואטיים ועבודת אמנות מאת בריאן סטלפריז. הרצות קומיקס נוספות אשר הסבו השראה היו של ג'ק קירבי משנים 1977–1978, כריסטופר פריסט משנים 1998–2003 ורג'ינלד הודלין משנים 2005–2008. הדמויות שנבחרו בסוף להופיע בסרט נבחרו בהתבסס על ההיסטוריה הפרסומית של הדמות לאורך השנים, תלוי באופיו של הסיפור. האחים סטיבן ודונלד גלובר הוסיפו שינויים מינוריים בתסריט הראשוני לסרט, ביניהם מערכת היחסים בין טצ'אלה לאחותו שורי.
עיצוב
התסריטאי ג'ו רוברט קול תיאר את הסרט כהזדמנות היסטורית להציג גיבור-על שחור בתקופה שבה אפריקנים-אמריקנים מקבלים את זהויותיהם בו בעת שהם נאלצים להתמודד עם השמצות וחוסר אנושיות. הוא הוסיף וציין כי היה חשוב לבסס את התמות בסרט בתרבויות השונות של אפריקה, ושצוות ההפקה יעבוד במשותף עם מומחים באזורי אפריקה בהם ואקאנדה אמורה להתקיים. בהרחבתו על כך, קול ציין כי לכל המדינות באפריקה יש היסטוריות, מיתולוגיות ותרבויות שונות, וצוות ההפקה ניסה לחדד כמה מההשפעות ההיסטוריות והתרבותיות תוך ביצוע אקסטרפולציה לטכנולוגיה שלנו, לבסס את הסרט במציאות ואז להמשיך משם. קוגלר השווה את נדירותו של חומר הויברניום שקיים רק בוואקאנדה מחצב הקולטן אשר נמצא אך ורק בקונגו. הוא רצה שוואקאנדה תרגיש כמו ארץ מאשר עיר המחולקת לשבטים רבים, כשלכל שבט יש תרבות שונה, ופיתח תוכנית פרויקט אשר פירטה כל שבט בוואקאנדה ומקורותיו, מה שעזר לצוות המעצבים. טיפול מיוחד ניתן לעיצובים העתידניים כדי שלא ייראו חייזריים מדי, וביניהם נכללו עיצובי קומיקס של ג'ק קירבי.
המעצבת האנה ביקלר רצתה לכבד את הקומיקס בעיצובים שלה, ולמלא את החסר במחקר המתמקד באפריקה שמדרום לסהרה ושאיבת השראה ממדינות כמו אוגנדה, רואנדה, בורונדי, הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו ואתיופיה, כמו גם מעיצוביה של זהא חדיד. המפיק נייט מור תיאר את הגישה הזו כמכתב אהבה לאפריקה. ביקלר חקרה ארכיטקטורה של שבטים קיימים, ואז ניסתה להפוך אותם למתקדמים מבחינה טכנולוגית בדרך טבעית מאשר דרך קולוניאלית על ידי האדם הלבן. היא ציינה כי השילוב בין הישן לחדש היה לתמה חשובה לכל אורכו של הסרט, כמו גם למוטיבים מעגליים כדי להדגיש העברה של אנרגיה. כמה מהאזורים הישנים יותר שנחקרו בסרט היו מפלי הלוחמים, עיר המתים והיכלי המלכים, שניצבו לצד סגנון האפרו-פאנק המודרני יותר של העיר המוזהבת, בירת ואקאנדה. רונדבלים שולבו אל תוך גורדי השחקים של ואקאנדה, בהשראתם של הרי קניון נהר בלייד בדרום אפריקה. ביקלר יצרה חותמות וארכיטקטורות שונות לכל אחד מהשבטים הווקאנדים, כשאלה של שבט הגבול נוצרו בהשראת הלסוטו, של שבט המסחר בהשראת כתובים ניגרים, וחותם של השבט המוזהב בהשראת השמש הנראית באופן תדיר באפריקה. עיר הגורילות, ביתו של שבט הג'בארי, נקבע בתחילה ביער טרופי אך קוגלר הציע שהשבט יכול להיות גם במרומי ההרים המושלגים. ביקלר ביססה את צורת הכתב של השפה הווקאנדית על שפה ניגרית עתיקה. היא גם עבדה על טכנולוגיית ויברניום והתייעצה עם מומחים לכרייה ומטלורגיה. טכנולוגיה זו כוללת את מכרות הוויברניום, בו הויברניום מוצג כסלעים כחולים זוהרים לפני שהם מופקים לכדי פלדת אל-חלד. הסרט גם מעבד מהקומיקס את טכנולוגיית חרוזי הקימויו ומכיל טכנולוגיה מבוססת חול. ביקלר רצתה שכל האלמנטים העתידניים של הסרט יהיו עקביים עם תחזיות לטכנולוגיה אפשרית של העולם האמיתי. כלי תחבורה השתמשו בריחוף מגנטי, ביניהם רכבת משא לחומר הויברניום; המפציץ המלכותי של המלך, שנראה כמו מסכה הפוכה; ומרחפת הדרקון, בהשראת טווס קונגו.
מעצבת התלבושות רות קרטר התייחסה בעיצוביה לשבטי המסאי, הימבה, טוארג, קוסה, זולו, סורמים, דינקה, דוגון, סוטו וטורקנה. היא גם בדקה עבודות תואמות של מעצבים כדוגמת איסי מיאקי היפני, איב סן-לורן הצרפתי ודונה קארן האמריקאית. ויני מדיקיזלה-מנדלה סיפקה את ההשראה לתלבושות אותן עיצבה קרטר לאנג'לה באסט, בזמן שתלבושות הדורה מילאג'ה השתמשו בצבע האדום כדי לשקף תרבויות אפריקניות שונות וכללו בגדי טאבארד עם חרוזים וקמיעות שנועדו לסמל הגנה, נפש בריאה, מזל טוב ולעיתים גם בעלות, כאשר הבגד הועבר מאם לבתה. קרטר רצתה להימנע מהמראה של נשים בבגדי ים ובחרה בשריון גוף פרקטי לבנות הדורה מילאג'ה. בנוסף, היא לקחה בחשבון את עבודת הפעלולנות, שיאפשר ללובשות אותם חופש פעולה. התלבושות שנוצרו לטצ'אלה שילבו בין מעמדו כמלך לבין ראש הכוח הצבאי, בין היתר שימוש באריג קנטה השכיח לבני האקאן יחד עם מגפיים צבאיות. רטר השתמשה גם בצבעים ודפוסים ייחודיים לכל שבט, בין היתר ירוק וצדפות לשבט הנהרות, כחול ועץ לשבט הגבול, ושחור עם סגול מלכותי לפנתר השחור והארמון המלכותי. שלושה מתוך חמישה אנשים בוואקאנדה הולכים יחפים, דבר שגם השפיע על תהליך עיצוב התלבושות. בזמן שדמויות מוואקאנדה נמצאות בארצות אחרות, לבושם הוא נורמלי למדי אך הוא עקבי עם עיצוביהם הווקאנדים. קרטר יצרה 700 תלבושות לסרט ועבדה לצד מאיירים, מעצבים, מכיני תבניות, צבעי אריגים, מכיני תכשיטים וכיוצא בזה.
צילומים
שלב הצילומים החל ב-21 בינואר 2017 באטלנטה, ג'ורג'יה תחת שם העבודה "מולדת". מעט לאחר תחילת הצילומים, בנו של קאני אטאנדווה הודיע כי יופיע בסרט יחד עם אביו. תמונות מסט הצילומים חשפו שמרטין פרימן שב לגלם את דמותו של הסוכן אוורט ק. רוס. בהמשך אושר רשמית ליהוקם של פרימן, רייט וקאני ושאנדי סירקיס ישוב לגלם את דמותו של יוליסס קלו מ"הנוקמים: עידן אולטרון". אטאנדווה מגלם גרסה צעירה יותר של אביו, כשעל סט הצילומים הוא שימש כיועץ תרבותי יחד עם מאמנת הדיאלקט בת' מגווייר, שהבטיחה שתישמר המשכיות בין השחקנים שהשתמשו בניב ווקאנדי.
ג'ורדן הצטרף לצוות השחקנים מאוחר יותר, והוא הרגיש שהדבר הועיל לדמותו, שנפרדת מכל השאר ונמצאת עמם בקונפליקט. במהלך סיקור תקשורתי בסט הצילומים נחשף כי ייחקר לעומק תפקידו של הדורה מילאג'ה, אשר לא יעבד את תפקיד האירוסין הטקסי המיוחס לו בקומיקס. המפיק נייט מור השווה את הפוליטיקה וההומור שבסרט לאלה המוצגים ב"קפטן אמריקה: חייל החורף", באומרו שהפוליטיקה תהיה נוכחת אך לא בסגנון של הטפה ושההומור יהיה בסגנון "שומרי הגלקסיה" ו"אנטמן". הוא הוסיף וציין שהסרט אינו מסתמך על קווי העלילה שבשאר סרטי מארוול, וכי דמותו של באקי בארנס/חייל החורף לא תצא מהקפאה קריוגנית במהלך הסרט, לאחר שהוקפא בידי מדענים ווקאנדים בסוף "מלחמת האזרחים". אולם, מאורעות הסרט ישפיעו במידה ניכרת על עתיד סרטי מארוול. מאחר ש"הפנתר השחור" ו"הנוקמים: מלחמת האינסוף" צולמו בו זמנית באטלנטה, שני צוותי ההפקה עבדו יחדיו כדי להבטיח את ייצוגה ההולם של ואקאנדה, שמשחקת תפקיד חשוב ב"מלחמת האינסוף".
מרבית הסטים המעוצבים של ביקלר נבנו על במות סאונד באטלנטה, ביניהם מועצת השבטים, מרחב העיצוב של שורי והיכל המלכים. סט הצילומים של מועצת השבטים נבנה עם רצפת זכוכית ממנה נראית חורבה עתיקה. הסט החיצוני של מפלי הלוחמים קיבל השראה מערוץ אוריבי שבדרום קוואזולו-נטאל. גודלו של סט הצילומים היה כ-11 מטרים, וכלל בריכה בעומק מטר ושמונים סנטימטרים וצוקים בגודל תשעה מטרים אשר הורחבו לכ-30 מטרים באמצעות אפקטים ממוחשבים. מסגרת הצוקים פוסלה באופן ידני מקצף פוליסטירן תעשייתי, כשמערכת מנהרות נבנתה לתוכה ואיפשרה לניצבים לטפס לאזורים השונים של הצוקים. לאחר מכן, המסגרת צופתה בכ-710 מטרים של קצף מפוסל בדמות סלעים המצויים בערוץ אוריבי. נעשה שימוש בשש משאבות ענק כדי למלא את הבריכה בבסיסו של הסט וליצור מפל מים מעבר לדופן הבסיס. בסיס הבריכה רופד בצורה סלעית כדי לאפשר לפעלולנים להתהלך בבטחה מבלי ליפול מהקצה. נדרשו כארבעה חודשים לבנות את סט הצילומים של מפלי הלוחמים, שנמשכו כשבועיים.
צילומים נוספים נערכו בקוריאה הדרומית, והעיר פוסן נבחרה לשמש כרקע בסצנת מרדף המכוניות, בהשתתפות כ-150 מכוניות ו-700 עוברי אורח. אתרי הצילום כללו את שוק הדגים ג'אגאלצ'י, חוף וונגאלי, העיר הימית במחוז היונדיאה וגשר היהלום. צוות ההפקה שכר מאות סטודנטים לצילום מאוניברסיטאות מקומיות כעוזרי הפקה במהלך הצילומים בעיר. משך הצילומים בקוריאה הדרומית נמשכו כעשרה ימים.
אתרי צילום נוספים כללו את רכס רוונזורי והפארק הלאומי בווינדי באוגנדה. צילומי הסרט הסתיימו ב-19 באפריל 2017.
פוסט-פרודקשן
ביוני 2017, המפיק נייט מור תיאר את הסרט כהכלאה בין "הסנדק" לבין סרטי ג'יימס בונד, באומרו שמדובר בדרמה משפחתית אופראית וגדולה המתמקדת בריגול תעשייתי. קוגלר הוסיף כי הסרט הושפע מהסרטים של שנות ה-70 כמו יצירותיו של פרנסיס פורד קופולה וספרות הפשע. להשראה נוספת, קוגלר צפה בסרטו של ז'אק אודיאר "נביא" משנת 2009, המגולל את סיפורו של פושע זוטר העולה בהיררכיית הפשע בזמן מאסרו. נשיא אולפני מארוול קווין פייגי ציין שהסרט עשיר ברעיונות תרבותיים הרלוונטיים לימינו. בינואר 2018, קוגלר רמז על קיומה של סצנה לאחר כתוביות הסיום. שתי סצינות לאחר הכתוביות מופיעות בסרט, כשבשנייה מופיע סבסטיאן סטן בהופעת קמע כבאקי בארנס.
אפקטים מיוחדים
האפקטים המיוחדים בסרט נעשו על ידי חברת "אינדסטריאל לייט אנד מג'יק" וחברות נוספות כדוגמת "וירטואוז", "סטריאו די", "סקאנליין וי.אפ. אקס", "דאבל נגאטיב", "לומה פיקצ'רס" ו"מת'וד סטודיוס" בין היתר.
חברת "לומה פיקצ'רס" עבדה על מרדף המכוניות בפוסן ויצרה באופן דיגיטלי את מכוניות הלקסוס המופיעות בסצנה. נוצרו מספר דגמים דיגיטליים של הרכב, כך שצוות ההפקה יכול היה להשתמש ברכבים האמיתיים לצורך הפעלולים, ואז להכניס בהם שינויים דיגיטליים. חברת לומה יצרה גם את פרץ האנרגיה מתותח הזרוע של קלו, בעוד חברת סקאנליין וי.אפ. אקס עבדה על הסרה דיגיטלית של ידו של סירקיס ועל השוד במוזיאון הלונדוני.
מוזיקה
באפריל 2017 נשכר לודוויג גורנסון להלחין את פסקול הסרט. לשם כך, גורנסון נסע לסנגל ולדרום אפריקה כדי להקליט מוזיקאים מקומיים וליצור בסיס לפסקול. המוזיקאי קנדריק לאמאר הפיק את המוזיקה בהשראת הסרט, והאלבום יצא ב-9 בפברואר 2018, בעוד פסקול הסרט של גורנסון יצא ב-16 בפברואר 2018.
יציאה לאקרנים
הסרט "הפנתר השחור" ערך את הקרנת הבכורה שלו בדולבי תיאטר בלוס אנג'לס ב-29 בינואר 2018. הכניסה לאולם ההקרנות כללה שטיח סגול שנאגף על ידי נשים הלבושות בשריון הדורה מילאג'ה, עם תאורת מנורות עתידנית. הבמאי ראיין קוגלר, צוות השחקנים ושאר האורחים לבשו לבוש אפריקני כדי לכבד את השורשים האפריקנים של הסרט לבקשתם של אולפני מארוול ללבוש לבוש מלכותי. לפני ההקרנה עצמה, קוגלר קיבל מחווה של מחיאות כפיים מהקהל לפני שהכריז על צוות השחקנים. הסרט יצא לאקרנים בממלכה המאוחדת, הונג קונג וטאיוואן ב-13 בפברואר 2018, בקוריאה הדרומית ביום למחרת, בישראל ב-15 בפברואר ובארצות הברית ב-16 בפברואר. הסרט הוא הראשון ביקום הקולנועי של מארוול שעבר המרת תמונה ל-ScreenX, פורמט תמונה היקפית של 270 מעלות אשר הוקרן ב-101 תיאטראות בשמונה ארצות.
ביקורת והכנסות
הסרט היה החמישי בלבד אי פעם שהכניס בסוף השבוע הראשון להקרנתו יותר מ-200 מיליון דולרים בארצות הברית וקנדה. בסך הכל, בסוף השבוע הראשון הניב הכנסות עולמיות של כ-370 מיליון דולרים, ודורג במקום ה-15 ברשימת ההכנסות לסוף השבוע הראשון.
נכון ל-25 במאי 2018, הסרט "הפנתר השחור" הניב הכנסות של למעלה מ-698 מיליון דולרים בארצות הברית וקנדה ומעל ל-646 מיליון דולרים ברחבי העולם, בסך כולל של למעלה מ-1,345 מיליון דולרים. בכך הפך לסרט ה-16 של חברת וולט דיסני שעבר את רף ההכנסות של מיליארד דולר, והסרט החמישי של היקום הקולנועי של מארוול שעבר את רף ההכנסות של מיליארד דולרים אחרי "הנוקמים", "הנוקמים: עידן אולטרון", "איירון מן 3" ו "קפטן אמריקה: מלחמת האזרחים".
הסרט קיבל מידרוג חיובי של 97% באתר הביקורות Rotten Tomatoes, בהתבסס על 365 ביקורות (353 מהן "טריות" ו-12 "רקובות") בציון של 8.2 מתוך 10. האתר מציין כי הסרט "מעלה את רף סרטי גיבורי-העל לגבהים חדשים בשעה שמספר את אחד הסיפורים המרתקים ביותר ביקום הקולנועי ומציג כמה מהדמויות המציאותיות ביותר. הסרט ניצח בדירוג סרטי גיבורי-על כדוגמת "האביר האפל" ו"איירון מן", שהחזיקו שניהם מידרוג חיובי של 94%. אתר הביקורות Metacritic העניק לסרט ממוצע משוקלל של 88 מתוך 100 בהתבסס על 55 ביקורות. אתר הסקרים CinemaScore נתן לסרט ציון A פלוס על-פי סקאלת דירוג מ-A פלוס ל-F - הסרט השני באתר לקבל את הדירוג הנ"ל אחרי "הנוקמים". האתר RelishMix ציין כי ההאשטאגים לטוויטר שברו שיא ביום הקרנתו של הסרט, עם מעל ל-550 אלף פוסטים.
ייצוג אתני
בתחילת ינואר 2018, תושב ניו יורק בשם פרדריק ג'וזף החל בקמפיין באתר GoFundMe מתוך תקווה לגייס כספים ולעזור לילדים שחורים בהארלם לראות את הסרט 'הפנתר השחור'. ג'וזף קרא לסרט הזדמנות נדירה לתלמידים צעירים, ובמיוחד כהיי עור, לראות דמות קומיקס שחורה קמה לחיים בסרט קולנועי גדול. הוא הוסיף וציין כי ייצוגיות שכזו היא חיונית ביותר לצעירים, בעיקר אלה שאינם מוערכים מספיק או אשר נשפטים בגלל לאומיותם או צבע עורם. הקמפיין לגיוס הכספים זכה להצלחה וחרג בהרבה מהסכום שהוקצה לו, ובהתחשב בפופולריות שצבר ג'וזף קרא לאחרים להקים קמפיינים משלהם בקהילות שלהם כדי לתת הזדמנות לילדים נוספים לראות את הסרט, בשם "אתגר הפנתר השחור". הדבר הוביל להקמתם של מעל ל-400 קמפיינים דומים ברחבי העולם, בתמיכתם ותרומתם של סלבריטאים ביניהם אוקטביה ספנסר, אשר התכוונה לרכוש את כל הכרטיסים לבית קולנוע במיסיסיפי על מנת שמיעוטי יכולת יוכלו לצפות בסרט. הקמפיין הפך לקמפיין הויראלי הגדול ביותר בהיסטוריה לאירוע בידורי וגייס למעלה מ-400 אלף דולרים.
מנהל התוכנית למדעים ובידור של האקדמיה הלאומית למדעים, ריצ'רד לוברד, הרגיש שהסרט יגביר את ההתעניינות במדעים, בטכנולוגיה ובאפריקה בנערים אפרו-אמריקאים, כפי שלדבריו סרטי משחקי הרעב ו"אמיצה" הציתו את התעניינותן של נערות בקשתות. ג'יימי ברודנקס, העורכת הראשית של האתר Black Girl Nerds, הרגישה שהסרט יביא לאולמות הקולנוע הרבה אנשים כהיי עור שכלל לא צופים בסרטי קומיקס ואשר רואים את עצמם משתקפים דרך דמויות הסרט בדרך שלא יכלו לראות עד עכשיו, ובעיקר משום שהסרט מתעלם מאלימות נגד שחורים, סבל ועוני - נושאים טיפוסיים הנוגעים בחיי היומיום של השחורים. היא הוסיפה שדמויות הנשים החזקות, ובמיוחד שורי, יהיו השראה לנערות צעירות. גיל רוברטסון, נשיא ארגון מבקרי הקולנוע האפרו-אמריקנים, אומר כי הסרט הוא חשוב במידה רבה מאוד וכי הוא מהווה הזדמנות שפותחת שערים לפרויקטים ביצירתם של אנשים כהיי עור.
ג'מיל סמית' ממגזין טיים ציין שהסרט מדבר על המשמעות של להיות אנשים כהיי עור באמריקה, באפריקה וברחבי העולם, והוא מוכיח להוליווד שלנרטיבים אפרו-אמריקאים יש את הכוח להפיק הכנסות מכל קהלי היעד. הוא מתייחס לתנועת האקטיביזם חיי שחורים חשובים באומרו כי עשיית סרטים על חיי השחורים היא הדרך להראות שהם חשובים. הוא מוסיף ומציין כי "באמצעו של רגע תרבותי רגרסיבי ופוליטי המונע בחלקו בידי התנועה הלבנה, עצם קיומו של 'הפנתר השחור' מרגיש כמו תנועת מחתרת. התמות שבו קוראות תיגר על דעות קדומות חוקתיות, הדמויות שבו חותרות באופן בלתי מתפשר במדכאיהן והנרטיב שבו כולל נקודות מבט פריזמטיות על חיי שחורים והמסורת שלהם". ההיסטוריון ניית'ן קונולי מרגיש ש"'הפנתר השחור' פורץ דרך בייצוגה של התרבות השחורה והוא אנלוגיה בדיונית למאבקים בעולם האמיתי. בנוסף, הסרט חב את קיומו לאלפי שנות אקטיביזם חברתי ופוליטי המתרחש במקומות אמיתיים ובעזרת כוחם בן התמותה (אך עדיין כוח-על) של אנשים אמיתיים. הסרט מתחבר אל היסטוריה בת 500 שנים של אנשים צאצאי אפריקה המבקשים אוטונומיה חופשית, ארצית ולאומית". לדעתו של קונולי, הסרט הוא גרסה עכשווית ומודרנית לסרט בכיכובם של סידני פואטייה, רובי די ולואיס גוסט ג'וניור "צימוק בשמש".
סרט המשך
סרט ההמשך נקרא הפנתר השחור: ואקאנדה לנצח ויצא לאקרנים בשנת 2022. ראיין קוגלר חזר כבמאי והתסריטאי של סרט ההמשך.
קישורים חיצוניים
ביקורות
ארנסט דהנר
ארנסט דהנר (בגרמנית: Ernst Dehner; 5 במרץ 1889 – 13 בספטמבר 1970) היה מפקד בכיר בורמאכט במלחמת העולם השנייה, אשר נידון במשפט בני הערובה.
סנדרה ג'ונסון
סנדרה ג'ונסון בנדור (באנגלית: Sandra Johnson Bendor; נולדה ב-7 באפריל 1948) היא זמרת ישראלית-אמריקאית שהייתה פעילה בארץ בשנות ה-70 וה-80. כיום מופיעה ויוצרת בארצות הברית בסגנונות הג'אז והפולק.