cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
מיכאיל גרובמן
תקופתו בברית המועצות
בשנת 1967 בגיל 28 ניסח גרובמן את מניפסט "הסימבוליזם המאגי". במהלך שנות ה-60 גרובמן החל לראות את עצמו יותר ויותר כאמן יהודי ועבודותיו החלו לקבל אופי יהודי, ישראלי ופוליטי. עבודה שממחישה זאת בצורה חדה היא עבודתו "הקבר של החייל הישראלי" (1963) שבה נראה קבר עם שני לוחות ועליהם חרותות המילים העבריות "אמרו" ו"לאלוהים", ולצִדם מנורה בעלת שבעה קנים, וברקע – נוף דמיוני של הרי יהודה. מלחמת ששת הימים הציתה את דמיונו של גרובמן וארבע שנים לאחריה, ן ב-1971, עלה לישראל והתיישב בירושלים. עשייתו של גרובמן כהוגה האוונגרד השני בברית המועצות, וכחלק מרכזי בבוהמה הרוסית אשר התנגדה לאידאולוגיה הסובייטית, מופיעים בספרו "לוויתן". בתקופה זו היה עסוק בגילוי היצירות של זרם האוונגרד וניסח את האידאולוגיה האמנותית המיוחדת שלו, אך היומנים שבהם עסק בגיבושה לא נשתמרו. שאיפתו של גרובמן הייתה לעלות לישראל ולייצר אמנות יהודית חדשה.
העשייה בישראל וקבוצת לוויתן
כאשר הגיע גרובמן לישראל נחשב לעוף מוזר בזירת האמנות המקומית שבה נכחו מצד אחד המופשט האוניברסלי של קבוצת אופקים חדשים ומצד שני אמנות מושגית מקומית כמו זו של רפי לביא. לטענתו לא היה מקום בארץ לאמנות יהודית בעלת סממנים מהגולה. אמנם גם לפניו היו ציירים יהודיים, כמו שאגאל ואחרים, אולם לדעת גרובמן הם בדרך כלל היו קיטשיים. ב-1971 הציג את תערוכתו הראשונה בישראל, במוזיאון תל אביב לאמנות באוצרותו של חיים גמזו.
ב-1975 הקים גרובמן קבוצה אמנותית בשם 'לוויתן', בשיתוף פעולה עם שמואל אקרמן ואברהם אופק. הם ניסחו מניפסט שהתבסס על סגנון 'הסימבוליזם המאגי' שגרובמן החל לנסח ב-1959. יצירתה של קבוצת 'לוויתן' הייתה מעין הכרזת מלחמה על הממסד הישראלי באמנות. המטרה בהקמת הקבוצה הייתה להפוך ציירים ואמנים צעירים לאמנים בעלי ראיית עולם ויצירה עצמאית. בהקמת קבוצה זו גרובמן שאף לייצר יצירה ישראלית עצמאית מנותקת מהמערב. בסוף שנות ה-70 החל גרובמן ליצור במקביל מיצגים ופרפורמנס כמו סדרת "מלאך המוות" – מיצבים ופרפורמנס ללא קהל, שהתרחשו במדבר יהודה עם שילוב פסוקים מהתנ"ך. סדרה זו כללה שישה מיצבים נחשבת לאחת החשובות באמנות המיצב המקומית של שנות ה-70. גרובמן נהנה מלייצר פרובוקציות וסקנדלים במיצגים שונים שערך, למשל במיצג מסוף שנות ה-90 בו נראים כיסאות כמו של אוטובוס ומסביבם הכיתוב 'איד'בח אל-יהוד'.
בעשייתו המשיך גרובמן לפתח את השפה האמנותית שלו ואת שילובם של דימויים סמליים עם אות ומילה כתובה, בציורים וקולאז'ים. בשנות ה-80, צייר על דימויים מודפסים ועטיפות ספרים בטכניקה שכינה "פוליגראז'". גרובמן נהג לצייר על חומרים ויזואליים מהתקופה הסטליניסטית אך בסגנון המנוגד אליהם ולאסתטיקה התעמולתית שלהם. בעבודותיו גרובמן אף תקף את לנין עצמו שעד אז הוצג באיורים נטורליסטים, בסצנות אופטימיות ותמימות. בחלק מעבודותיו גרובמן התייחס לנושא השואה כמו בעבודה 'הקבר של מיכאיל גרובמן בעיר דובסרי' (1981), עיר מולדבית שבה נרצחו סבו וסבתו של האמן. מיכאיל יצר מעל ל-250 פוליגראזים, בהם שילב בין דימויים מהיהדות ומהתרבות הרוסית תוך כדי ביקורתיות אירונית חריפה.
ספרות ושירה
גרובמן השתלב היטב בחוגי הספרות והאמנות המקומיים. את הזיקה של גרובמן למילה הכתובה נתן לראות בספריו הרבים, השירים וכתבי העת שהוציא לאור. כתביו של גרובמן זכו לאהדה רבה הן בקהילה הרוסית והן בקהילה הישראלית. כאשר עלה גרובמן לארץ פרסם בירושלים עיתון בשפה הרוסית בשם "לוויתן". בנוסף גרובמן פעיל בכתב העת ברוסית 'זרקאלו'שהקים יחד עם אשתו, העורכת והמבקרת אירינה ורובל. שיריו פורסמו בשפות רבות בכתבי עת ובאנתולוגיות.
חלום קוסטוריצה
חלום קוסטוריצה הוא סרט דוקו-סוריאליסטי (63 דקות) בבימויו של איל סיבי משנת 2013.
עלילה
הסרט מספר את סיפורו של איל, יוצר קולנוע, שמאז תחילת גיל ההתבגרות הפך לטיפוס מופנם, ביישן, הפסיק לרקוד, להשתולל וסתם להשתטות. לאחר שאביו קנה מצלמת וידאו איל נשבה בקסם המצלמה והתחיל לצלם ולביים את חבריו לכיתה - אך במקביל - כשהתאהב בבלונדינית מהכיתה המקבילה הוא העז רק להסתכל עליה מרחוק בהפסקות. רק לקראת סוף כיתה יב' איל מעז לפנות אליה וגם זה רק כדי להציע לה להשתתף בקליפ שצילם.
כך עוברות השנים, איל הופך ליוצר קולנוע נועז על הסט אך נשאר בחור ביישן בחייו הפרטיים.
כשהוא מתאהב בהילה, שחקנית מתחילה, עוברות 3 שנים במהלכן לא מצליח להביא את עצמו לחשוף את תחושותיו בפניה. לבסוף הוא מחליט לעשות מעשה קיצוני כדי לשבור את החשש והביישנות הוותיקה ולהעז. איל נוסע לפסטיבל חצוצרות צועני בלקני בכפר נידח בסרביה על מנת ללמוד שמחת חיים ושיחרור מהצוענים שם, בדיוק כפי שראה בסרטיו של הבמאי הנודע אמיר קוסטוריצה.
קוסטוריצה וסרטיו ("חלום אריזונה", "חתול שחור, חתול לבן", "שעת הצוענים") מייצגים עבור איל את החופש והשחרור המיוחלים, את היכולת לפעול מבלי לחשוב יותר מדי. אישיותו הססגונית והפרועה של קוסטוריצה קוסמת לאיל המבקש שידבק בו ולו מעט מהחופש והתעוזה שלו.
לאחר מסע הזוי ומוטרף ברחבי סרביה, איל מצליח לאתר את הכפר הנידח של קוסטוריצה ומציע לו הצעה שמרבית הסיכויים שיסרב לה - לבוא לישראל ולשחק בתפקיד אורח בדרמה עלילתית שאיל מתכנן לביים (בתפקיד אביה של הילה, המלוהקת גם היא לדרמה) ועל הדרך – להשיא לו עצות כיצד להתחיל איתה. קוסטוריצה נענה וחודש לאחר מכן מגיע לביתו של איל בדרום תל אביב, שם משתלבים כל סיפורי הסרט אחד בשני.
עכשיו כל שנותר לאיל הוא לאזור אומץ מול הילה.
שפה קולנועית
הסרט משלב בין סצנות דוקומנטריות, שיחזורים עלילתיים וסצנות מבוימות, מצלמות נסתרות ווידאו ביתי. בסצנות המבוימות משתתפים שחקנים לצד איל והילה המגלמים את עצמם. הסרט נע ללא הרף בין הדוקומנטרי למבוים ולעלילתי עד כי לעיתים לא ברור מהו מה. הסרט אינו כולל ראיונות עם האנשים המשתתפים בו אלא נע כל הזמן ביחד עם ההתרחשויות והגילויים הנחשפים מול המצלמה ומספרים את הסיפור המלא. רוב הסיטואציות הדוקומנטאריות הפכו מופרכות עם התמשכותן והסצנות המבוימות יישרו קו עם התופעה ולכן הסרט נחשב דוקו-סוריאליסטי.
הסרט עושה שימוש רב בהומור עצמי והומור שחור, ואינו מתבייש להודות בחולשות שלדעת יוצריו - מוסתרות בדרך כלל מתחת לפני השטח.
בסרט לא נמצאות סצנות שבהן מתעמת איל עם הוריו ומאשים אותם בבעיותיו. איל מקבל בהשלמה את הבעייתיות שבסגירות כבר מתחילת הסרט ומטרתו העיקרית היא לפתור אותה ולא לדוש ולחטט בגורמים לה.
על הצילומים הדוקומנטריים והנסתרים
לאורך תקופה ארוכה נעשה שימוש רב בתיעוד נסתר של המפגשים בין איל והילה. המצלמות היו נסתרות או מוסוות בקרבת מקום המפגש, כשאיל נושא על גופו מיקרופון נסתר, אך הילה אינה מודעת לתיעוד המפגשים. מאחורי המצלמות הנסתרות עמד תומר בלוך - בוגר החוג לקולנוע במכללת ספיר וחבר קרוב ושותף סוד של איל – המנסה להגיע אל ליבה של הילה. כך השיג הצילום הנסתר את מטרתו - לקלוט את הרגעים הכל כך מביכים, אמיתיים ובעיקר אנושיים שבניסיון החיזור הגמלוני בין בחור לבחורה.
זמן קצר לפני הקרנת הבכורה, הוזמנה הילה לצפייה מקדימה כדי לחשוף בפניה את הסצנות שצולמו בסתר. הצפייה החלה ברוגע, אך עד מהרה היא נדהמה לראות רגעים אישיים שלא ידעה כלל כי צולמו. בסיום הצפייה ולאחר שיחה ארוכה ומורכבת, הילה, כשחקנית יוצרת בעצמה, הבינה את ערך התיעוד הנסתר ונתנה את אישורה להקרנת הסרט.
אודות ההפקה
הסרט צולם בסרביה ובישראל והוא דובר עברית, אנגלית וסרבית.
רובו של הסרט צולם בתקציב עצמאי, אולם בהמשך הצליחו המפיקים לגייס את תמיכת "נגה תקשורת" וערוץ 8 של "HOT" להמשך הפקת הסרט עד לסיומו.
מוזיקה
הרכב קווץ'! הוא הרכב ישראלי בהנהגתו של המוזיקאי אסף מלר, המנגן מוזיקה בהשפעה צוענית. ההרכב הקליט עבור הסרט מוזיקה מקורית המבוססת על שירים שכתב והלחין מלר, וכן מוזיקה שנכתבה והולחנה על ידי המלחין רועי סונק.
התקליטן והמוזיקאי הגרמני שאנטל (סטפן הנטל) גויס אף הוא לטובת הסרט, בעזרתה של שירה ארד המתקלטת ליין צועני, ונתן את אישורו לשימוש נרחב ביצירותיו בפסקול הסרט.
הקרנה
הקרנת הבכורה של הסרט התקיימה בסינמטק תל אביב, בפני למעלה מ-400 איש. הסרט הוקרן בערוץ 8 ולאחר מכן בסינמטקים בכל רחבי הארץ ובאופן קבוע בסינמטק תל אביב.
Nos Volvimos Locos
Nos Volvimos Locos (בעברית: חזרנו מטורפים) הוא שיר שהוקלט על ידי הזמרת-יוצרת המקסיקנית גלוריה טרווי, ביחד עם הזמר הפוארטו ריקני גואינה. השיר יצא לאור ב-23 ביולי 2021, על ידי חברת התקליטים יוניברסל מיוזיק לטין אנטרטיינמנט, כסינגל השלישי מתוך אלבום האולפן השלושה עשר שלה, Isla Divina.
השיר הגיע למקום התשיעי במצעד הסינגלים של פוארטו ריקו.
רקע וכתיבה
השיר נכתב על ידי מרסלה דה לה גרזה, לאונל גרסיה וגלוריה טרווי והופק על ידי גיל אלגזבל, אדוארדו בלדיניירס ויופרד. בתחילת השיר, מדברים השניים על כך שברצונם להיות האחד עם השני. גואינה שר שהוא מנסה לאזור אומץ ולהציע לטרווי להיות לצידו. בהמשך לכך, שרים השניים יחדיו את הבית, עד לסוף השיר.
בסמוך לצאתו, עלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי, תוך שהצליח לצבור שם למעלה מ-5.5 מיליון השמעות.
וידאו קליפ
הווידאו קליפ הרשמי של השיר פורסם ב-23 ביולי 2021, ביום יציאתו של "Nos Volvimos Locos" כסינגל. בתחילת הקליפ, ניתן לראות את טרווי יוצאת מרכב בסערת רגשות, כשהיא צורחת על הבחור שנוהג בו. בהמשך, מגיח מפינת הרחוב אוטו גלידה ממנו יוצא גואינה, המנסה להרשים אותה ולהיות לצידה.
נכון לאפריל 2022, מונה הצפיות של הקליפ עומד על למעלה מ-8 מיליון צפיות.
ארז'בט פורגאץ'-האן
ארז'בט פורגאץ'-האן (במקור Hann Erzsébet Anna, בהונגרית: Forgács-Hann Erzsébet; בודפשט, 3 באפריל 1897 – בודפשט, 8 בינואר 1954) הייתה פסלת, גרפיקאית, סופרת יהודייה-הונגרייה.
קורות חיים
ארז'בט האן נולדה במשפחה יהודית כבתם של לאיוש האן (1861–1944) הפקח הראשי של הרכבת הממלכתית של הונגריה, ושל יוזפה לדרר (1866–1941). היא סיימה את לימודיה באוניברסיטת פאזמני פטר (היום אוניברסיטת אטווש לוראנד) במחלקה לפילוסופיה ולתולדות האמנות. לאחר מכן הייתה תלמידה פרטית של הפסל ז'יגמונד קישפלודי שטרובל. בשנים 1927 עד 1928 למדה בפריז. משנת 1928 הייתה כבר אמנית מציגה. בשנת 1933 השתתפה בתערוכת האוסף ה-80 של הסלון הלאומי. בשנת 1957 העניק בעלה את עיזבונה לגלריה המודרנית של פץ'.
חייה הפרטיים
בעלה הראשון היה מיקלוש ז'יגמונד סאפלונצאי-מיהאלוביץ', איתו התחתנה ב-9 ביוני 1919 בצינקוטה.
יצחק מסר
יצחק מסר (1942-1891) היה מקובל חסידי פולני מהעיר סאנוק, שבגליציה המערבית, פולין. היה בוגר ישיבות הונגריה ובעל השכלה כללית רחבה. בנוסף להשכלתו היה פעיל בכינון מערכת חינוך חדשה בעיר מולדתו שהתבססה על חדר מתוקן, ברוח חזונו של אחד העם, אך תוך נאמנות להלכה. היה מהפעילים הבולטים של תנועת המזרחי בעירו, והיה מקורב להלל צייטלין.
במהלך השואה, בעקבות הסכם ריבנטרופ–מולוטוב הוגלה לערבות סיביר, שם כתב במשך כשנה וחצי על שקים וניירות מזדמנים חיבור קבלי שזכה לשם וממדבר מתנה. החיבור יצא לאור בשנת תשמ"ה בידי פרופ' משה חלמיש, והוא נחשב אחת היצירות הקבליות הבודדות שנכתבו במהלך השואה וששרדו אותה. בנותיו של מסר, טוניה שמרלובסקי וסוניה אביזוהר הן ששמרו את כתב היד ודאגו לפרסמו. על אודות החיבור כתב חלמיש בהקדמת הספר:
עם זאת, לאחרונה טוען ד"ר יצחק הרשקוביץ שלמסר תרומה חשובה אף מבחינה תוכנית להתפתחותם של רעיונות קבליים בעיצומה של השואה, ובפרט בכל הנוגע למאמצי האדם בעבודת האל, ולמקומם של פולחנים מעשיים (כדוגמת ברכות, עבודה בגשמיות ועוד) בפרקטיקה הדתית היהודית.
קישורים חיצוניים
יצחק הרשקוביץ, "וממדבר מתנה: חותם השואה על חיברו קבלי מערבות סיביר", דעת 78 (2015), עמ' 93-105.
אלמר מקקולום
אלמר ורנר מקקולום (באנגלית: Elmer Verner McCollum, 3 במרץ 1879 פורט סקוט, קנזס - 15 בנובמבר 1967 בולטימור) היה ביוכימאי ותזונאי אמריקאי. בשנת 1913 יחד עם מרגרט דייוויס, גילה את ויטמין A. שניהם תרמו גם לזיהוי התיאמין, הידוע כויטמין B1. מקקולום כיהן בשנים 1917–1944 כפרופסור לביוכימיה באוניברסיטת ג'ונס הופקינס ונבחר לחבר האקדמיה הלאומית למדעים של ארצות הברית. כונה על ידי המגזין טיים "מר ויטמין".
שנותיו המוקדמות
אלמר נולד בשנת 1879 כילד הרביעי והבן הראשון מבין חמשת ילדיהם של זוג חוואים מפורט סקוט (מדינת קנזס): קורנליוס ארמסטרונג מקקולום ומרתה קתרין לבית קידוול. מוצא המשפחה הוא מסקוטלנד שמשם היגרו בשנת 1763 לאמריקה. ההורים שאפו להעניק לכל ילדיהם השכלה גבוהה, שחסרה לעצמם. שלוש האחיות למדו באוניברסיטת לומברד ונישאו לכמרים אוניברסיליסטים. האח הקטן ברטון, שהיה קשור מאוד לאלמר, למד כמוהו באוניברסיטת קנזס.
אלמר נאלץ מנעוריו לעזור בעבודות בחוות המשפחה, במיוחד אחרי שאביו הפך לנכה עקב מחלה קשה (ככל הנראה שחפת העצמות). לימודיו היסודיים התנהלו לסירוגין בבית ספר חד-חדרי בתנאים דלים. אירוע מכונן בילדותו היה הביקור עם אמו בגיל 14 (ב-1893) בתערוכה העולמית ה"קולמביאנית" בשיקגו. על מנת לאפשר לבניה ללמוד בבית ספר תיכון ואחר כך באוניברסיטת קנזס החליטו ההורים להשכיר את חוותם ולעבור בשנת 1896 לגור בקרבת האוניברסיטה בעיר לורנס. בחלקת אדמה קטנה שנרכשה שם על ידי המשפחה, הם גידלו פירות למכירה. בגלל השכלתו המצומצמת עד אז לא הצליח אלמר לעבור את מבחן התעודה הדרוש לצורך כניסה לבית הספר התיכון. מנהל התיכון שהתרשם מכך שהילד הירבה לקרוא ספרים וידע בעל פה לא מעט שירי משוררים (למשל Vision of Sir Launfal מאת ג'יימס ראסל לאואל), הסכים לפנים משורת הדין לקבלו על תנאי בבית ספרו. הנער לא איכזב והתקדם מהר בלימודיו תוך הצטיינות בחיבור באנגלית, בכימיה ובפיזיקה. הוא נהנה מאוד מעיון ב"אנציקלופדיה בריטניקה" שנמצאה בחדר האסיפות של בית הספר ורכש לאחר מכן עותק ממנה בחנות, תמורת 25$.
אלמר עבד בלילות בהדלקת פנסי העיר ובכיבוים. מאוחר יותר, בימי לימודיו באוניברסיטה, עבד בשיווק פרסומות עבור עיתון מקומי. הצטרף לכנסייה האוניטריאנית אך במשך חייו לא נהג לפקוד כנסיות כלשהן.
לימודיו האקדמיים
בהתחלה אלמר חשב ללמוד רפואה אך במשך לימודיו באוניברסיטה נמשך לכימיה האורגנית, ואף התחיל להתפרנס מאנליזת מדגמי נפט. אחרי שסיים בשנת 1903 את התואר הראשון זכה במלגה של 300 דולר לשנה והועסק כמדריך סטודנטים בכימיה פיזיולוגית. אחרי שגמר את עבודת המסטר שלו בנושא הרכב הגז שבגבעולי הלוטוס האמריקאי (Nelumbo lutea), בחר להמשיך בלימודי ביוכימיה באוניברסיטת ייל. בשלב מסוים, בעזרת פרופסור ראסל צ'יטנדן שהכיר אותו בכנס, קיבל חדר מגורים בתוך בניין המחלקה לכימיה. אחרי שלקה בדלקת ריאות מתישה פיגר אלמר בהכנותיו בתחום המקצוע המשני של הדוקטורט - קריסטלוגרפיה. המורה במקצוע זה, סמואל פנפילד, קלט את מצוקתו, ושלח אותו להתחזק על ידי שיט בקאנו שלוש פעמים בשבוע. הוא הכיר בפעילות ספורטיבית זו כמעבר הבחינה בתחומו. בעת הכנת עבודת הדוקטורט התפרנס אלמר ממתן שיעורי כימיה ובימי הקיץ אף עבד כפקיד קבלה במלון. ביוני 1906 הציג את העבודה בתחום חקר הפירימידינים, שאותה ערך תחת הדרכתו של פרופ' טריט ב. ג'ונסון, וקיבל את התואר דוקטור למדעים (PhD).
אלמר נשאר אחר כך עוד שנה בייל כדי לעבוד עם הפרופסורים תומאס ב. אוסבורן ולפאייט ב. מנדל בסוגיות הרכב החלבוני של הצמחים והתזונה. מחקר זה השפיע בצורה מכרעת על הקריירה שלו. עניינו בביוכימיה התעורר במיוחד תוך כדי עבודתו בהדרכת אוסבורן בתחנת הניסויים החקלאית קונטיקט.
המשך פעילותו המדעית והאקדמית
אלמר פרסם כ-150 מחקרים מדעיים. בשנים 1917–1944 היה פרופסור ב"בית הספר להיגיינה ולבריאות הציבור" של אוניברסיטת ג'ונס הופקינס, הראשון שלימד "היגיינה כימית", לימים "ביוכימיה". בין השנים 1945 ל-1967 היה פרופסור אמריטוס. אלמר מקקולום נפטר בשנת 1967 בבלטימור בעקבות מחלה קשה. על ערש דווי בבית החולים אמר: "היו לי חיים נעימים בצורה יוצאת מן הכלל, ואני אסיר תודה על הכל".
מחקריו העיקריים עסקו בסוגיות התזונה, תפקיד הוויטמינים והמינרלים בגופם של בעלי החיים. בשנת 1913 תרם מקקולום תרומה חשובה בגילוי הוויטמינים A ו-B. ב-1915 שיער כי ניתן להרכיב דיאטה תזונתית מיטבית. ב-1916 יחד עם קורנליה קנדי, מתוך רצון לפתור את הבלבול לגבי הסיווג של גורמי התזונה, הציעו שמות אלפביתיים עוקבים, כדלהלן:הגורמים נמסים בשומן ייקראו A, והגורמים הנמסים במים - ייקראו B. זה הייתה התחלת הנומקלטורה השכיחה האלפביתית של הוויטמינים. בשנת 1922 תרם לגילוי הוויטמינים D ו-E. בשנת 1926 חקר את ההרכב במלחים של הדם בתנאים שונים של התפתחות פילוגנטית. גילה שירידה ברמת הסידן בדם גורמת לטטניה והוכיח את תפקידם החיוני של המיקוראלמנטים.
תרומתו לגילוי ויטמין A
לפי הזמנתו של הפרופסור א.ב.הארט, מקקולום עבר באותה שנה להשתלם באוניברסיטת ויסקונסין במדיסון, בה קיבל משרה של מדריך בכימיה חקלאית בתחנה הניסויים החקלאית של האוניברסיטה. אחרי הניסויים במעבדתם של אוסבורן ומנדל בנוגע לדיאטות המבוססות על מין צמח יחיד ולאחר עיון בספרות המדעית בתחום החסכים בתזונה התחיל מקקולום לערוך מחקרים על חולדות בעזרת תרכובות תזונה שונים כדי למצוא מה הם המרכיבים החיוניים במזון. המחקר המקורי, שניזום על ידי ס.מ. בבקוק, נועד לבדוק השפעת מזונות שונים על גדילתם, התפתחותם ופוריותם של הפרות. המזונות נקבעו לפי הרכבם השווה באספקת קלוריות, חלבונים, פחמימות ושומנים. במהלך הניסויים התברר שהתוצאות הביולוגיות היו שונות לפי סוג המזון שניתן. מקקולום מצא כי עדיף לערוך ניסויים על חיות קטנות כמו החולדות. בניגוד לדעת הממונים עליו, הקים אז מקקולום באוניברסיטת ויסקונסין, לראשונה בארצות הברית, מושבה לחולדות מעבדה לבנות.
המחקרים שביצע בנושא בשנים 1906–1913 הצביעו על כך שחולדות וחיות קטנות אחרות שהוזנו בתזונה המבוססת על קזאין, שומן של בעל חיים, שמרי לקטוז ומלחים אנורגניים מבודדים ומטוהרים, נפגעו מהר בבריאותן, מצבם הגופני הידרדר ומתו תוך שבועות ספורים. לדברי מקקולום, המחקרים תמכו מאוד בהשערה כי קיימים גורמים נלווים מסוימים במיני מזון מסוימים שהם חיוניים לגדילה לתקופות ארוכות"."השאלה החשובה ביותר בתחום התזונה, הוא סבר, היא לגלות אילו חומרים חסרים באותן הדיאטות" הלקויות. בהתחלה חשד מקקולום כי הכשל התזונתי של דיאטות מסוימות נגרם על ידי חוסר הטעם (lack of palatibility) וחוסר האטרקטיביות של המזון. הוא סבר כי תזונה טעימה יותר והגורמת לאכילה בכמויות מזון מספיקות, תהיה מתאימה.
אולם אוסבורן ומנדל מתחו בקורת על השערה זו. הם הוכיחו שדיאטות חלבונים צמחיים אינן מיטיבות בלי הוספת "חלב חופשי מחלבונים". תוספת כזאת גרמה לגדילה טובה של החולדות גם ללא שימוש בתוספי טעם. שני החוקרים שיערו כי מקקולום התרשל בכמה מניסוייו. מקקולום עצמו הודה בטעות והקדיש לאחר מכן את זמנו ומרצו לניסויים מוקפדים יותר שכללו אנליזה של הגורמים המקדמים גדילה בתוך "החלב החופשי מחלבונים". יחד עם עוזרת המחקר שלו בשנים 1909 -1916, מרגריט דייוויס, הוא הצליח לבודד את הוויטמין הראשון המסיס בשומן, וכינה אותו "ויטמין A".
לפי המלצתם של מקקולום וסי. קנדי הונהג השימוש באותיות האלפבית בשמות הוויטמינים החל משנת 1916.
גילוי ויטמין B1
החוקרים ההולנדים כריסטיאן אייקמן וחריט חריינס חיפשו את סיבת מחלת בריברי וחקרו את הקשר שלה לאכילת האורז המקולף. ברוח התגליות של לואי פסטר סבר אייקמן שבריברי נגרמת על ידי חיידקים. לעומת זאת מקקולום חקר את סיבות הפגמים בגדילה. בניסויים שערכו מקקולום ומרגרט דייוויס בעזרת דפוסי תזונה שונים אצל חולדות, הם גילו כי ה"חומר האנטי-נאוריטי" (כלומר, המונע היווצרות פולינאוריטיס) אותו תארו אייקמן וחריינס הוא זהה ל"ויטמין B" המסיס במים. תגלית זו מופיעה בסעיף 8 ברשימת המסקנות של מקקולום ודייוויס.
פעילותו למען תזונה בריאה
מקקולום ביקש להנחיל את נושא חשיבות התזונה הבריאה בקרב הציבור, לא רק במחקר אלא גם בהוראה ובפעילות הסברתית לקהל הרחב. הוא פיתח את המושגים של "דברי מזון משלימים", "דברי מזון מגנים" ו"דיאטה מיטבית" (optimum diet). הביוגרף שלו, הנרי דיי הכתיר אותו כ"לבואזייה של מדע התזונה". זאת מפני שלא רק שנמנה עם מגלי הוויטמינים, אלא חקר את חשיבותם של יסודות אנאורגניים כמו הסידן, הזרחן, המגנזיום, הנתרן, האשלגן, הברזל, האבץ, המנגן, הבור, הקובלט. מחקריו על חשיבות הפלוריד בתזונה היו פותחי דרך בנוגע לחקר קשרו של הפלואור לבריאות השיניים במטרותיו לשפר את תזונת העם שיתף מקקולם פעולה עם תעשיית החלב ועם מייצרי מזון, השתתף בעבודות ועדת הובר שדנה בנושא בימי מלחמת העולם הראשונה, העביר הרצאות רבות על התזונה ולמשך 24 שנה (1946-1922) פרסם מאמרים על כך במגזין "מקקול" (MCCall). דגל בחיזוק מוצרי הלחם לא רק על ידי ויטמינים B1, B2, PP, ברזל, אלא גם החלק המוצק הלא שומני של החלב, שמרים וגרעיני חיטה ותירס.
גילוי ויטמין די
מקקולום וצוותו יחד עם קבוצת רופאי ילדים מבית החולים של אוניברסיטת ג'ונס הופקינס, ג'ון האולנד, אדוארדס איי. פארק ופול ג'י. שיפלי דנו בסוגיית הרככת. מחקריו של מקקולום בשנות ה-1920 המוקדמות גילו שחולדות עלולות ללקות ברככת אם יאכילו אותם אך ורק בדיאטת דגנים. קבוצתו חקרה אצל החולדות למעלה מ-300 דיאטות ולבסוף הגיעה למסקנה ששמן דגים עשוי למנוע רככת. לפי דוגמת עבודתו של אדוארד מלאנבי שהושפע בעצמו על ידי גילוי הוויטמין A על ידי מקקולום ודייוויס, מקקולום בחר בעלי חיים שלקו ברככת והאכיל אותם בשמן בקלה (קוד) שחומם ואוורר כך שהוויטמין A ייהרס. השמן לא היה מסוגל כך לרפא עיוורון לילה אלא רק את הרככת. אחרי שחולדותיו החלימו, מקקולום קרא לחומר שהיה חסר והושלם ויטמין D. החוקרים השתכנעו שקרני השמש ושמן הדגים מגנים מפני רככת ובחנו זאת על ידי אי חשיפתם של חולדות לקרני השמש. בקרוב דור שלם של ילדים גדלו על שמן דגים והושג ניצחון על הרככת. הרי דיי, עמית וביוגרף של מקקולום, כתב שגילוי הוויטמין D היה פרי עבודתם של הרבה חוקרים נוספים אבל מקקולום וקבוצתו עשו הרבה מעבודת ההכנה לקראת התגלית הסופית. קנת קרפנטר שלימד באוניברסיטת ברקלי כתב במאמרו "פרס נובל וגילוי הוויטמינים" שבאופן מוזר מקקולום לא היה מועמד לפרס נובל. . באותן השנים מי שהיו מועמדים בתחום לפרס נובל היו כריסטיאן אייקמן, קזימיר פונק, ג'וזף גולדברגר, חריט גריינס, פרדריק גואולנד הופקינס ואומטארו סוזוקי. בסופו של דבר גילוים של הוויטמינים זיכה בפרס נובל עשרה מדענים, לרבות אדולף וינדאוס עבור הוויטמין D.
חיים אישיים
אלמר מקקולום היה נשוי משנת 1907 לקונסטנס קארות', אותה הכיר בלורנס, קנזס, וממנה התגרש כעבור שנים רבות. לזוג נולדו חמישה ילדים, בן - דונלד, שהפך לרופא, וארבע בנות - ג'ין וסטוויק, מרגרט ספרייג, קתלין אולברייט, ואלסבת פוקס. כשחי בבולטימור, בשנת 1945 התחתן מקקולום שוב עם ג'.ארנסטין בקר, דיאטנית שכתבה יחד איתו כמה ספרים.
מבחר פרסומים
growth''. In: Journal of Biological Chemistry. vol. 15, 1913, p. 167–175. J. Biol. Chem. 1917 vol.31, 229–253
לקריאה נוספת
Transactions of the Kansas Academy of Science, Vol.85, Nr.3 (1982) Kansas Academy of Science pp. 142–151
קישורים חיצוניים
Stanley L.Becker - Elmer McCollum in Dictionary of Scientific Biography, Ch Scribner's Sons 2008 Bulletin of the New York Academy of Medicine. 37 (4): 229–234.* 1961 PMC 1804669.  National Academy of Sciences. June 13, 2016.
פינג אן ביטוח
החברה מונפקת בבורסת הונג קונג (SEHK: 2318) ובבורסת שאנגחאי (SSE: 601318) ושוויה מוערך בכ-101 מיליארד דולר.
ברמבל
ברמבל (באנגלית: Bramble, שיח פטל) הוא קוקטייל המוכר רשמית על ידי איגוד הברמנים הבינלאומי, המבוסס על ג'ין, מיץ לימון טרי וליקר פטל שחור (crème de mûre).
הכנה
את הקוקטייל מכינים בשייקר, אליו מוזגים את כל הרכיבים, פרט לליקר פטל שחור, ומנערים עם קרח. לאחר מכן מוזגים לתוך כוס אולד פאשנד, המלאה בקרח כתוש. לבסוף מוזגים לכוס של ליקר פטל שחור.
הקוקטייל מקושט לרוב בפלח לימון ופירות יער טריים.
היסטוריה
קוקטייל הברמבל הומצא בלונדון, בשנת 1984, על ידי הברמן דיק בראדל (Dick Bradsell), שעבד בבר Fred's Club בסוהו. ההשראה לקוקטייל היה זיכרון הילדות של בראדל, שנהג לקטוף פטל שחור באי וייט. שם המשקה Bramble הוא כינוי לשיח פטל באנגלית.
וריאציות
לעיתים, ליקר פטל שחור (הנדיר יחסית) מוחלף בקרם דה קסיס, שהוא רכיב קל יותר להשגה. מלבד זאת, ניתן להשתמש בריבה כתחליף לליקר פטל שחור.
לעיתים מוסיפים מעט מי סודה מעל.
עונת 1985/1986 בליגה הארצית
עונת 1985/1986 בליגה הארצית הייתה העונה העשירית של הליגה הארצית כליגה השנייה בחשיבותה בכדורגל בישראל.
על ניצחון במשחק הוענקו שלוש נקודות ונקודה בודדת הוענקה על תיקו.
הליגה כללה 16 קבוצות. את העונה סיימה בית"ר נתניה במקום הראשון והעפילה לעונת 1986/1987 בליגה לאומית לצד בית"ר תל אביב והפועל לוד שסיימו אחריה בהתאמה.
הפועל רמת השרון, הפועל בית שמש ובית"ר חיפה ירדו לליגה השלישית. ירידתה של רמת השרון נקבעה במחזור האחרון לאחר שנוצחה בקרב ראש בראש נגד הירידה במחזור הסיום מול הכח מכבי רמת גן באצטדיון וינטר. הכח הייתה חייבת ניצחון ואילו לרמת השרון היה מספיק תיקו. במשחק הזה ניצחה הכח רמת גן בתוצאה 0-3.
ישראל פוגל מבית"ר נתניה שכבש 17 שערים היה מלך השערים של העונה.
Hands (שיר, 2016)
Hands (בעברית: ידיים) הוא שיר צדקה שהוקלט על ידי אמנים שונים כמחווה לקורבנות הירי במועדון הלילה באורלנדו. השיר יצא לאור ב-6 ביולי 2016, על ידי חברות התקליטים אינטרסקופ רקורדס ו-GLAAD, כסינגל שלא מתוך אלבום. הוא נכתב על ידי ג'סטין טרנטר, ג'וליה מייקלס ובלאדפופ והופק על ידי בלאדפופ ומארק רונסון. כל ההכנסות של השיר הוענקו למשפחות שנפגעו במהלך הירי ועזרו לכסות עלויות רפואיות ומאמצי ייעוץ. השיר נכתב יום לאחר שהירי ההמוני התרחש.
כ-27 אמנים סייעו בהפקת "Hands", שהיה להורדה דיגיטלית ב-6 ביולי 2016. אינטרסקופ רקורדס טיפלה בהפצה של השיר ואפשרה לאמנים להשתמש באולפנים שלה, על מנת לספק לאמנים תנאי נוחת שיאפשרו להם להקליט את השיר. בנוסף, GLAAD גם עזר ביצירת, הקלטת והפצת הסינגל. ההכנסות מהשיר נתרמו.
רקע וכתיבה
את "Hands" הגה טרנטר יממה לאחר שהירי במועדון הלילה באורלנדו התרחש. בראיון שנערך עם בילבורד, אמר טרנטר כי "לכל מוזיקאי\ת הוקצה [...] הבית המתאים עבורו". בסופו של דבר למעלה מ-25 אמנים סייעו בהפקת "Hands", אשר הופץ בפורמט של הורדה דיגיטלית ב-6 ביולי 2016. אינטרסקופ רקורדס טיפלה בכל ענייני הניהול, בסיוע GLAAD.
ביקורת
צאתו של השיר עוררה הד תקשורתי רחב. להלן חלק מהמגזינים והאתרים שסקרו אותו:
זנגבילאים
זנגבילאים (שם מדעי: Zingiberales) היא סדרת צמחים בעלי פרחים. הסדרה מוכרת במיון המדעי מזה מספר עשורים וכוללת כמה צמחי מאכל כמו זנגביל (ממנו היא יורשת את שמה), הל, כורכום במשפחת הזנגביליים ובננה במשפחת המוזיים. כמו כן נכללים בה צמח הקאנה וציפור גן עדן. על פי הניתוח המקובל התפתחה הסדרה לפני כ-80 מיליוני שנים יחד עם סדרה הקרובה אליה, הקומלינאים.
מיני הסדרה צומחים בדרך כלל באזורים טרופיים באסיה, בדרום אמריקה ובחלקה הדרומי של אפריקה.
מיון
בסדרה נכללות המשפחות הבאות:
קרב צ'רנוביל
קרב צ'רנוביל (ברוסית: Бои за Чернобыль, באוקראינית: Бої за Чорнобиль) היה עימות צבאי באזור ההדרה של צ'רנוביל בין הכוחות המזוינים הרוסים והכוחות המזוינים של אוקראינה ב-24 בפברואר 2022, במהלך היום הראשון של הפלישה הרוסית לאוקראינה. כוחות רוסים שפלשו ממדינת בלארוס השתלטו על אזור תחנת הכוח הגרעינית צ'רנוביל עד סוף אותו יום. הכוחות כנראה השתמשו באזור כאזור הערכות לקראת תקיפת הבירה קייב.
רקע כללי
במהלך אסון צ'רנוביל ב-1986, שוחררו כמויות גדולות של חומר רדיואקטיבי מתחנת הכוח הגרעינית בצ'רנוביל אל הסביבה. האזור ברדיוס של 30 ק"מ המקיף את הכור שהתפוצץ פונה ונסגר על ידי הרשויות הסובייטיות. לאחר התפרקות ברית המועצות, אזור זה הפך לחלק מאוקראינה העצמאית החדשה, ונוהל על ידי שירות החירום הממלכתי של אוקראינה.
מהלך הקרב
ב-24 בפברואר 2022, היום הראשון של הפלישה הרוסית לאוקראינה, במהלך אחר הצהריים הודיעה ממשלת אוקראינה כי הכוחות הרוסיים פתחו במתקפה כדי לכבוש את אזור ההדרה של צ'רנוביל. עד סוף היום הודיעה ממשלת אוקראינה עוד כי הכוחות הרוסיים כבשו את צ'רנוביל ופריפיאט. בעקבות הלכידה הרוסית של אזור ההדרה, הודיעה ממשלת ארצות הברית על "דיווחים אמינים לפיהם חיילים רוסים מחזיקים כעת את צוות מתקני צ'רנוביל כבני ערובה".
נמסר כי הפגזות ארטילריות פגעו במקומות אחסון פסולת רדיואקטיבית. עם זאת, הסוכנות הבינלאומית לאנרגיה אטומית הצהירה כי "לא היו נפגעים או הרס באתר התעשייה".
לאחר הקרב
מיכאילו פודוליאק, יועץ לראש לשכת הנשיא של אוקראינה, צוטט כאומר כי מדובר ב"מתקפה חסרת טעם לחלוטין", ו"מצב תחנת הכוח הגרעינית לשעבר בצ'רנוביל, הכליאה ומתקני אחסון הפסולת הגרעינית הוא לא ידוע". עם זאת, הסוכנות הבינלאומית לאנרגיה אטומית הצהירה כי "לא היו נפגעים או הרס באתר התעשייה" וכי "יש חשיבות חיונית לכך שהפעילות הבטוחה והמאובטחת של המתקנים הגרעיניים באותו אזור לא תושפע או תשובש בכל דרך שהיא".
ב-30 במרץ 2022, הפנטגון טען שהכוחות הרוסיים החלו לסגת מתחנת הכוח הגרעינית המושבתת בצ'רנוביל. חברת האנרגיה הלאומית האוקראינית מסרה שרוב הכוחות הרוסיים שכבשו את צ'רנוביל עזבו את המקום, ורק מספר מצומצם של חיילים נשאר שם. לפי החברה, רוסיה הסכימה רשמית להשיב את התחנה. אוקראינה שבה לשלוט בה ב-1 באפריל 2022.
שני עובדים אוקראינים בצ'רנוביל העידו כי כשהרוסים הגיעו לאזור התחנה הם עברו באזור שהכניסה אליו מותרת רק באישור מיוחד, ופיזרו בדרכם אבק רדיואקטיבי. החיילים הרוסים נכנסו ללא ציוד מגן לאזור שרמות הקרינה בו אדירות, ולאחר מכן החלו לפתח תסמיני מחלה. בהמשך, כאשר צ'רנוביל שבה לשלטון אוקראיני, משרד ההגנה של אוקראינה הציג סרטון שבו נראו עמדות צבאיות רוסיות ובורות ושוחות שחפרו הרוסים באזור זה.
צביר הרקולס
צביר הרקולס (נקרא גם הצביר הגדול בקבוצת הרקולס, M13 או Messier 13 וכן NGC 6205) הוא צביר כדורי בקבוצת הכוכבים הרקולס הנמצא במרחק של כ-25,100 שנות אור ממערכת השמש. זהו הצביר הכדורי המרשים ביותר במחצית הצפונית של השמים ואחד הקלים ביותר לצפייה באמצעות ציוד חובבים.
היסטוריה
הצביר התגלה על ידי אדמונד היילי בשנת 1714 ותואר על ידו כ"ערפילית הניתנת לצפייה בעין ללא ציוד עזר כאשר השמים נקיים ואין ירח". שארל מסיה כלל אותו בקטלוג מסיה בשנת 1764 ותיאר אותו כ"ערפילית עגולה ובהירה ללא כוכבים, בהירה יותר במרכז מאשר בשוליים". ויליאם הרשל צפה בה בשנת 1779 אך רק בשנת 1787 ציין שמדובר בצביר כוכבים עשיר ביותר ודחוס מאוד במרכזו.
בשנת 1974 נבחר הצביר כמטרה לשידור רדיו מהרדיו-טלסקופ של מצפה ארסיבו. ההודעה נועדה להגיע ליצורים תבוניים, אם ישנם כאלה, על כוכבי לכת המקיפים את כוכבי הצביר. למעשה, בזמן שההודעה תגיע למיקומו הנוכחי של הצביר, בעוד יותר מ-25,000 שנים, הצביר כבר לא יהיה במקום זה אלא ינוע משם, כך שגם אם יהיו קיימים בצביר יצורים תבוניים באותו הזמן, הם לא יקבלו את ההודעה.
תצפית
הצביר נמצא בערך בשליש המרחק על הקו המחבר את η בהרקולס עם ζ בהרקולס, כך שמציאתו וזיהויו קלים למדי. בהירות נראיתו של הצביר היא מדרגה 5.8 וניתן להבחין בו ללא ציוד עזר בתנאי תצפית מיטביים. במשקפת ניתן להבחין בצורתו העגולה ובכך שבהירותו גדולה במרכז ופוחתת בשוליים ובאמצעות טלסקופ חובבים ניתן כבר להבחין בכוכבים בודדים, שלבהירים שבהם דרגת בהירות נראית 12.
כ-30 דקות קשת מצפון מזרח לצביר הרקולס ניתן להבחין באמצעות טלסקופ חובבים בגלקסיה NGC 6207 שבהירותה היא מדרגה 12.1. במחצית הדרך בין הצביר והגלקסיה ניתן להבחין באמצעות טלסקופ מקצועי בגלקסיה נוספת -IC 4617, שבהירותה היא מדרגה 15.
מאפייני הצביר
קוטרו של צביר הרקולס הוא כ-145 שנות אור ומרחקו ממערכת השמש הוא כ-25,100 שנות אור, כך שגודלו הזוויתי הוא כ-20 דקות קשת - כשני שלישים מגודלו הזוויתי של הירח המלא. גילו של הצביר מוערך בכ-14 מיליארד שנים, כגילו של שביל החלב, אך למרות זה התגלה בצביר כוכב צעיר מסוג ספקטרלי B שגילו מאות מיליוני שנים לכל היותר. מכיוון שאין זה סביר שעדיין נוצרים בצביר כוכבים חדשים, ההסבר המקובל לנוכחותו של הכוכב הוא לכידתו על ידי כוח המשיכה העצום של הצביר, כאשר הצביר עבר דרך דיסקת הגלקסיה. הצביר מקיף את מרכז הגלקסיה בזמן הקפה של כ-545 מיליוני שנים ובכל הקפה הוא חוצה פעמיים את דיסקת הגלקסיה.
עוצמת ההארה הכוללת של הצביר היא פי 245,000 מעוצמת ההארה של השמש והספקטרום הכולל של אור הצביר מתאים לסוג ספקטרלי F6.
הודעת ארסיבו
ב-16 בנובמבר 1974 נשלחה לעבר צביר הרקולס הודעת רדיו ממצפה ארסיבו בפוארטו ריקו. ההודעה נוסחה על ידי דוקטור פרנק דרייק, כותב נוסחת דרייק, יחד עם קרל סייגן ומספר מומחים נוספים. ההודעה הכילה שבעה תת-מסרים הקשורים לאנושות ולכדור הארץ :
שירת הסירנה (אל תפחד)
שירת הסירנה (אל תפחד) הוא סינגל של הזמרת-יוצרת הישראלית ריטה, שיצא לאור בדצמבר 1994 כשיר הנושא מתוך הסרט שירת הסירנה, שמבוסס על ספרה של עירית לינור. מאוחר יותר נכלל השיר באלבום אוסף "תחנות בזמן". השיר נכתב על ידי מירי פיגנבוים ואיתן גלס, הולחן על ידי רמי קלינשטיין ועובד על ידי רמי קלינשטיין ויועד נבו.
חיים שרון
חיים שרון (1925 – 9 בדצמבר 2011) היה ראש עיריית חולון בין יוני 1987 לפברואר 1989.
ביוגרפיה
שרון נולד כחיים שרעבי בצנעא, בירת תימן כבן למשפחה עם שישה ילדים. בתימן למד ב"חדר" וכשהיה בן 7, יצאה משפחתו רכובה על גמלים וחמורים, בחשאי ובדרך-לא-דרך לעדן. משם הפליגו לסואץ ומשם הגיעו בשנת 1934 בספינה ליפו. בשנת 1937 השתקעה משפחתו בחולון. בישראל למד בתלמוד תורה לתימנים, ב"חדר" ספרדי ובישיבת הרב עמיאל בתל אביב. שרון נמנה עם מייסדי קן הנוער העובד והלומד בעירו ומראשוני תנועת "הפועל" בעיר. ב-1940 הצטרף להגנה ושירת מטעמה כנוטר בחולון. ב-1942 התנדב למחלקה הערבית של הפלמ"ח והיה פעיל בהברחת מעפילים מארצות ערב. ב"שבת השחורה" נאסר ונכלא בלטרון ולאחר מכן הועבר לכלא ברפיח. במלחמת העצמאות לחם בחולון ובחזית הדרומית ולאחר המלחמה עבד תקופה ארוכה בשירות הביטחון ותוך כדי למד משפטים. בשנת 1965 הוסמך כעורך דין ופתח משרד עצמאי בחולון.
קריירה פוליטית
ב-1969 הוצב במקום החמישי ברשימת המערך למועצת העיר חולון ומאז ברציפות עד שנת 1992 כיהן כחבר מועצה. ב-1973 נבחר לכהן פעם נוספת כחבר מועצה מהמקום הרביעי ברשימת המערך. ב-1978 הוצב במקום ה-13 והנמוך יחסית, אך רשימת המערך קיבלה 14 מנדטים ושרון המשיך לכהן במועצה. ב-1983 הוצב במקום השני ברשימת המערך (שהייתה משותפת הפעם למפלגת העבודה, מפ"ם ול"ע) ולאחר הבחירות מונה על-ידי ראש העיר פנחס אילון כסגן ומ"מ ראש העיר. ביוני 1987 ראש העיר אילון החליט לפרוש מתפקידו ושרון מונה במקומו. הקואליציה ברשותו, שהוקמה על-ידי אילון, ידעה מתחים רבים ואף הובילה לפרישת הרשימה הדתית ואפרים קורן (שהיה מבכירי המערך) מהקואליציה. בתקופת כהונתו החלו הקמת תיאטרון חולון, בית "יד לבנים", "ימית 2000" והאצטדיון העירוני. בבחירות 1989 זכה שרון ל-30.7% מקולות הבוחרים בבחירות לראשות העיר והפסיד למשה רום שזכה ל-42.8% מהקולות. רשימת המערך ברשותו זכתה ל-9 מנדטים, כמו הליכוד של רום. שרון הוביל את סיעת המערך לאופוזיציה וגם בקדנציה זו ידעה סיעתו זעזועים רבים, כשהבולט מביניהם התרחש באפריל 1990, ש-6 מתוך 9 חברי המערך הצטרפו לקואליציה העירונית. שרון פרש בשנת 1992 ממועצת העיר, לאחר 33 שנות כהונה במועצה.
לאחר הפוליטיקה
לאחר הפוליטיקה פעל כיועץ לארגונים והיה פעיל בעמותת "אעלה בתמר" לטיפוח מורשת יהדות תימן. שרון כתב ספר אוטוביוגרפי בשם "מעת לעט – סיפורי חיים". יקיר העיר חולון לשנת 1996. נפטר בי"ג בכסלו ה'תשע"ב, 9 בדצמבר 2011. נקבר בבית העלמין בקדימה-צורן.
בילי הייז
ויליאם "בילי" הייז (באנגלית: William "Billy" Hayes; נולד ב-3 באפריל 1947) הוא סופר, שחקן ובמאי אמריקאי. הוא ידוע בעיקר בעקבות ספרו "אקספרס של חצות", המבוסס על חוויותיו ובריחתו מן הכלא הטורקי אחרי שהואשם בהברחת חשיש.
ביוגרפיה
הייז נולד ב-3 באפריל 1947 בניו יורק. אביו היה מכונאי ואמו נפטרה זמן קצר אחרי שילדה אותו. ב-1967 הגיע לאוניברסיטת קולומביה שם פגש את סוזן, שהפכה בהמשך לבת זוגו.
הפרשה בטורקיה
בהיותו סטודנט, הייז נתפס בידי כוחות משטרת טורקיה ב-7 באוקטובר 1970, כשעל גופו מוצמדים שבעה קילוגרמים של חשיש. הוא נשפט למאסר של כ-4 שנים וחודשיים בכלא טורקי. כשתאריך שחרורו עמד להגיע בתוך מספר שבועות, הוא למד שהרשויות החליטו פה אחד להעניק לו תקופת מאסר עולם באשמת הברחת סמים במקום החזקתם בלבד. הוא נכלא בכלא "Sağmalcılar" בטורקיה. בעקבות תקרית אלימה בכלא בה תקף הייז אסיר המקורב לפקידי הכלא, הייז הועבר לבית חולים פסיכיאטרי בשם "באקיקרוי".
מחלקת המדינה של ארצות הברית לחצה על טורקיה לשחררו, אך ראש ממשלת טורקיה מליח אזנבל טען כי לארצות הברית אין עמדה בדחיית פסיקה של בית משפט טורקי. לצד זאת הוא אמר בשיחות סגורות כי יישקל שחרורו מטעמים הומניטריים אם מצבו הפסיכולוגי והנפשי של הייז לא ישתפר. אך ב-12 במאי 1975 הוא נדון למאסר של 30 שנה במקום מאסר עולם, והועבר לכלא "אימפרלי". בשיחות בין דיפלומטים אמריקאים לטורקים, ניסו להסדיר את שחרורו בחנינה ב-1978, תוך הכרזתו כאישיות בלתי רצויה בטורקיה וגירושו.
הייז הצליח להימלט מתוך הכלא הטורקי ב-2 באוקטובר 1975 באמצעות חתירה בסירת משוטים בלילה. הוא הגיע לבנדירמה ולאחר מכן הצליח לחצות את הגבול ליוון. הוא הגיע מסלוניקי לפרנקפורט בגרמניה ב-20 באוקטובר 1975, שם נחקר וסיפר מידע צבאי שנודע לו על טורקיה במהלך שהותו במדינה.
לאחר שחרורו
ב-1977 פרסם הייז את ספרו "אקספרס של חצות", המתאר את שנותיו בכלא ובריחתו. ב-1978 עובד הספר לסרט בעל אותו השם בבימויו של אלן פארקר ותסריט של אוליבר סטון. את הייז גילם השחקן בראד דייוויס. הסרט כלל שינויים רבים בהשוואה לספר, למשל הוכנסה הריגה של הייז את הסוהר הסדיסט חמידו "הדוב", האנטגוניסט הראשי בסרט, ובנוסף תואר כי חמידו נהג להתעלל באסירים מינית ונפשית (למעשה, הסוהר נהרג ב-1973 בידי אסיר משוחרר שחמידו העליב את משפחתו, שנתיים לפני בריחתו של הייז).
במהלך פסטיבל קאן ב-1999, רואיין הייז על ידי פרסומאי טורקי על הסרט; הייז הביע את אכזבתו מהסרט, בין השאר בשל הדימוי השלילי שנוצר בעקבותיו לטורקיה ולכלל הטורקים..
ביוני 2010, שודר במסגרת התוכנית התיעודית "Locked Up Aboard" מאת נשיונל ג'יאוגרפיק, פרק בשם "אקספרס של חצות האמיתי", בו רואיין הייז וסיפר את גרסתו לסיפור הכליאה והבריחה.
רד בול ג'וניור
קבוצת רד בול ג'וניור (באנגלית: Red Bull Junior Team) היא תוכנית פיתוח לנהגי מרוצים המופעלת על ידי חברת משקאות האנרגיה רד בול. המשתתפים בתוכנית זוכים למימון וחסות המאפשרים להם להתחרות בקטגוריות השונות, המקדמות אותם לעבר אפשרות להתחרות באליפות הפורמולה 1.
במהלך השנים הכשירה התוכנית נהגים רבים. 15 משתתפים התחרו פורמולה 1 בקבוצות רד בול או טורו רוסו/אלפאטאורי. כריסטיאן קליין הוא הנהג הראשון מהתוכנית שהתחרה באליפות. סבסטיאן פטל הוא המשתתף הראשון שזכה באליפות. שישה מתוך 20 הנהגים שהתחרו בעונת 2021 היו בוגרי התוכנית.
משתתפי התוכנית שהתחרו בטורו רוסו/אלפאטאורי
ברשימה נכללים נהגים שהשתתפו בתוכנית והתחרו בקבוצת טורו רוסו/אלפאטאורי, אך לא הגיעו לבסוף לרד בול.
נהגים נוספים
נהגים שלקחו חלק בתוכנית, אך לא הגיעו לקבוצת רד בול או טורו רוסו/אלפאטאורי
תוכנית הפיתוח האמריקאית
בין השנים 2002–2005 הפעילה רד בול, במקביל תוכנית הפיתוח הכללית, תוכנית שנקראה "Red Bull Driver Search". מטרתה של התוכנית הייתה "למצוא את אלוף הפורמולה 1 האמריקאי". סקוט ספיד היה אחד מארבעת הנהגים שזכו בתוכנית בשנת 2002. הוא התחרה באליפות הפורמולה 3 הבריטית ולאחר מכן ניצח באליפות פורמולה רנו האירופאית והגרמנית, במקביל. בשנת 2005 הרשים בביצועיו באליפות ה-GP2 ועבר להתחרות בטורו רוסו בעונות 2006 ו-2007.
באוקטובר 2005 הודיעה רד בול על סיום פעילותה של התוכנית, בין היתר בשל ההצלחה של ספיד להגיע לפורמולה 1.
וולי זרביאק
וולטר רוברט "וולי" זרביאק (באנגלית: Walter Robert "Wally" Szczerbiak; נולד ב-5 במרץ 1977 במדריד, ספרד) הוא כדורסלן עבר אמריקאי-ספרדי, אשר שיחק בעמדות הקלע והסמול פורוורד. זרביאק נבחר לשחק במשחק האולסטאר של ה-NBA בשנת 2002, ובשנת 2000 נבחר לחמישיית הרוקיז של העונה ב-NBA. כיום עובד זרביאק כפרשן כדורסל מכללות בערוץ CBS.
ראשית חייו
זרביאק נולד במדריד שבספרד. אביו, וולט זרביאק, היה כדורסלן מקצועי אשר שיחק בליגת ה-ABA ובריאל מדריד. את רוב ילדותו בילה זרביאק באירופה, כשאביו עדיין שיחק. אחרי שאביו גמר את הקריירה שלו הם עברו ללונג איילנד שבניו יורק.
אחרי שסיים את התיכון עבר זרביאק לאוניברסיטת מיאמי שבאוהיו. בשנת 1999 הוא הוביל את קבוצתו לשמינית גמר טורניר ה-NCAA. במהלך שמינית הגמר קלע זרביאק שיא קריירה של 43 נקודות. בסיום השנה ניתן לו התואר שחקן השנה באזור המיד-אמריקן, והוא נבחר לחמישייה השנייה של האול-אמריקן ב-NCAA. את קריירת המכללות שלו הוא סיים כקלעי השני בהיסטוריה של אוניברסיטת מיאמי, כשקלע 1,847 נקודות.
קריירה
זרביאק נבחר במקום ה-6 בדראפט 1999 של ה-NBA בידי המינסוטה טימברוולבס. את העונה הוא סיים עם ממוצעים של 11.6 נקודות עם 3.7 ריבאונדים ושיא קריירה של 51.1% מהשדה בממוצע למשחק. בסיום העונה הוא נבחר לחמישיית הרוקיז של העונה ב-NBA.
בעונת 2000/2001 שיחק זרביאק בכל המשחקים, ופתח בכולם בחמישייה. את העונה הזו הוא סיים עם שיפור מהעונה הקודמת כשקלע 14.0 נקודות עם שיאי קריירה של 5.5 ריבאונדים ו-3.2 אסיסטים בממוצע למשחק.
באמצע עונת 2001/2002 נבחר זרביאק לשחק במשחק האולסטאר של ה-NBA. במשחק זה הוא קלע 10 נקודות ב-12 דקות בלבד. בעונה זו המשיך זרביאק לשחק בכל המשחקים ולפתוח בכולם בחמישייה. זרביאק שיפר את ממוצעיו גם בעונה זו כשהשיג 18.7 נקודות עם 4.8 ריבאונדים ושיא קריירה של 45.5% מקו השלוש בממוצע למשחק. בפלייאוף של אותה עונה הוא קלע 20.0 נקודות עם 7.0 ריבאונדים בממוצע למשחק.
בעונת 2002/2003 שיחק זרביאק 52 משחקים בלבד, ומהם פתח בחמישייה ב-42. כך למעשה נפסק רצף של 164 משחקים רצופים שבהם הוא פותח בחמישייה. בעונה זו חלה ירידה קלה בממוצעיו, כשקלע 17.6 נקודות עם 4.6 ריבאונדים בממוצע למשחק. בנוסף, ב-13 באפריל 2003 קלע זרביאק 44 נקודות, שיא המועדון עד אז. מאז השיא נשבר על ידי קווין גארנט.
בעונת 2004/2005 פיספס זרביאק רק משחק אחד, אך פתח בחמישייה ב-37 משחקים בלבד. במהלך העונה הביע זרביאק את אי שביעות רצונו מכך שהוא לא פותח בחמישייה בכל המשחקים. למרות זאת ממוצעיו נמצאו בעלייה, כשהוא קלע 15.5 נקודות עם 3.7 ריבאונדים בממוצע למשחק.
ב-26 בינואר 2006 עבר זרביאק בטרייד לבוסטון סלטיקס. במסגרת הטרייד עברו לסלטיקס מייקל אולווקנדי, דוויין ג'ונס זרביאק ובחירת דראפט בסיבוב הראשון. הטימברוולבס קבלו את ריקי דייוויס, מארק בלונט, מרכוס בנקס, ג'סטין ריד ושתי בחירות דראפט בסיבוב השני. במשך עונת 2005/2006 עם הסלטיקס קלע זרביאק 17.5 נקודות עם 3.8 ריבאונדים בממוצע למשחק.
בתחילת עונת 2006/2007 ערך זרביאק ניתוח בברכו, הפצועה כבר במשך חודשים. תחילת העונה של זרביאק הייתה טובה, כשלמשל במשחק נגד שארלוט בובקאטס הוא קלע 35 נקודות. למרות התחלת העונה הטובה פציעות חוזרות ונשנות בקרסוליים השפיעו על יכולתו והורידו אותה. זרביאק החליט לעבור ניתוח בקרסוליו שיסיים את העונה בשבילו. במשך העונה הוא קלע 15.0 נקודות עם 3.1 ריבאונדים בממוצע למשחק.
ב-28 ביוני 2007, בערב דראפט 2007 העבירו הסלטיקס את זרביאק בטרייד לסיאטל סופרסוניקס. במסגרת הטרייד עברו לסיאטל ביחד עם זרביאק גם דלונטה וסט וג'ף גרין (הבחירה החמישית של הסלטיקס בדראפט). הסלטיקס קבלו את ריי אלן והבחירה ה-35 של הסוניקס, גלן דייוויס. בסוניקס שיחק זרביאק 50 משחקים בלבד, בהם הספיק לקלוע 13.1 נקודות עם 2.7 ריבאונדים בממוצע למשחק.
בהמשך עונת 2007/2008 הועבר זרביאק בטרייד משולש לקליבלנד קאבלירס. במסגרת הטרייד עברו זרביאק ודלונטה וסט לקאבלירס, ומשיקגו בולס עברו לקאבלירס גם בן וולאס וג'ו סמית'. הבולס קבלו את לארי יוז, דרו גודן, שאנון בראון וסדריק סימונס. הסוניקס קבלו את איירה ניובל, דונייל מרשל ואדריאן גריפין.
זרביאק הספיק לשחק 25 משחקים עם הקאבס בעונה זו, בהם קלע 8.2 נקודות עם 3.2 ריבאונדים בממוצע למשחק, ולראשונה בקריירה שלו ירד מממוצע של 10 נקודות ויותר.
בפלייאוף של עונת 2007/2008 שיחק זרביאק בעמדת הקלע, ופתח בחמישייה בכל משחקי קבוצתו. במשחק השישי בסדרת המשחקים הראשונה נגד וושינגטון ויזארדס קלע זרביאק 26 נקודות. זרביאק השיג ממוצעים של 10.8 נקודות עם 1.8 ריבאונדים בממוצע למשחק.
בעונת 2008/2009 שיחק זרביאק ב-74 משחקים, אבל פתח בחמישייה רק ב-5. בעונה זו הוא "השיג" ממוצעי שיא שליליים בנקודות (7.0), אסיסטים (1.1), ודקות (20.6) בממוצע למשחק. גם בפלייאוף של אותה עונה הוא הגיע לממוצעי שיא שליליים בנקודות (3.6) ודקות (12.8).
לפני עונת 2009/2010 נגמר חוזהו של זרביאק, והוא לא חודש. כך הפך זרביאק לשחקן חופשי. ההחתמות של אנתוני פארקר וג'מאריו מון שמשחקים בעמדתו של זרביאק רק הגדילו את העובדה שהקאבס לא יחדשו את החוזה איתו. ב-5 בנובמבר 2009 חשף זרביאק שערך ניתוח שלישי, הפעם בברכו השמאלית. ניתוח זה, כך הסתבר, סיים את הקריירה של זרביאק.
בערך אחרי שבוע דחה זרביאק חוזה מינימום לשחקן ותיק שהוצע על ידי דנוור נאגטס. בכך זרביאק פתח את האופציות שלו, וניסה לשקם את ברכו המנותחת. אחרי שניסה לחתום בניו יורק ניקס ונכשל, הסתובבו שמועות שזרביאק יפרוש ממשחק פעיל ויתחיל בקריירת פרשן ספורט. כרגע הוא אכן עובד כפרשן בערוץ CBS למשחקי מכללות.
מנטה ענק
מַנְטָה ענק או מַנְטָה קִצְרַת-סְנַפִּיר (שם מדעי: Mobula birostris) היא מין של מנטה שחי בימים טרופיים בכל רחבי העולם. היא הבטאי הגדול ביותר בעולם.
מאפיינים
מנטת הענק שייכת למשפחת הטחניים, תת-משפחת הכנפתניים והיא מין הבטאי הגדול ביותר ומבין הדגים הגדולים בעולם - משקלה יכול להגיע ל-3,000 ק"ג ואורכה ל-7 מטרים. מין זה נחשב למין נודד הנמצא לרוב באזורים טרופיים וסובטרופיים, כלומר אינו מתביית בנקודה אחת כל חייו. היות שאין להם עצמות רבות מלבד שיניים היה קושי למצוא מאובנים שלהם, אך כיום הטענה הרווחת היא שמנטת הענק של היום התפתחה לפני כ-5 מיליון שנים אך אבותיה התפתחו בתור הקרטיקון, כ־150 מיליון שנה לפני זמננו.
לא פשוט למצוא מידע בנוגע לאבולוציה של מנטות ומנטה ענקית בפרט, זאת מכיוון שהשלד שלהן עשוי סחוס ולא עצמות, ולכן אינו משאיר חותם מאובני. עם זאת, ידוע לנו שכל סוגי המנטות נמצאים באותו מצב אבולוציוני כבר זמן רב מאוד (בדומה לכרישים), ולמינים השונים ישנם אבות קדומים משותפים. העץ הפילוגנטי של סדרת-העל של מנטת הענק - הבטאים, מתחלק לשלושה ענפים עיקריים: תריסנאים, חשמלנאים וטחנאים - שהוא הענף אליו משתייכת מנטת הענק. בנוסף, ידוע לנו כי הגורם העיקרי לספיאציה במין זה הוא תנועת הלוחות הטקטוניים ושינויים בסירקולציית האוקיינוסים.
תפוצה והתנהגות
אזורי המחיה העיקריים של מין זה הם טרופיים וסובטרופיים, בין קו הרוחב 35 צפון ו-35 דרום. הם לא נוהגים לרדת מתחת ל-120 מטר מתחת לפני המים, ולא נמצאה העדפה בין אזורים קרובי חוף והים הפתוח, מכיוון שזהו מין נודד וחולש לאורך חייו על אזורים רבים במרחב הטרופי והסוב-טרופי.
תצפיות ומחקר הראו כי טמפרטורת המים היא פקטור מהותי בנדידת המנטות: הטווח נע בין 21–30 מעלות והטמפרטורה האופטימלית היא 26 מעלות מכיוון שזוהי הטמפרטורה האידיאלית עבור הפלנקטון שהוא המזון העיקרי של מנטת הענק, כמו כן הנדידה היא מנגנון התמודדות עם שינויי הטמפרטורות שכן הדבר משפיע על זמינות המזון. מכיוון שאזורים בהם המים פוריים יותר מבחינת מזון מהווים נקודות התקבצות של קבוצות מנטות אלו יהיו גם האזורים בהם בדרך כלל יבחרו להתרבות, לרוב בכל עונת רבייה תישא נקבת המנטה גור אחד והלידה תהיה במים רדודים על מנת להימנע מטורפים הנמצאים בים הפתוח. בשל גודלם המסיבי הטורפים היחידים המהווים סכנה עבורם הם כרישים גדולים, חלק ממנגנון ההגנה שלהם הוא קשקשים דמויי שיניים הנמצאים בחלקים מסוימים על עורם.
מנטת הענק משתייכת למחלקת מחויצי הזימים, כחלק מהתבוננות בהתאמת מין זה מבחינה אבולוציונית ניתן לראות כי המינים הענקיים המשתייכים למחלקה זו מאופיינים בשתי תכונות אבולוציוניות מעניינות - מזותרמיות והזנה על יד סינון. ההערכה היא ששינוי זה התרחש בין בעידן הקנוזואיקון בין תקופת הפלאוקן והאאוקן) לגבי תת-המשפחה הכנפתניים, ההנחה היא שככל הנראה השינוי התרחש לפני כ-5.50-6.56 מיליון שנה.
היות שמנטת הענק היא בעל חיים ימי, ואת עיקר חייה היא מעבירה במעמקי האוקיינוסים, היא נמצאת באזור הטבעי בחתך הרוחב העירוני-כפרי. לעיתים היא מגיעה למים רדודים על מנת להשריץ. קיימות עדויות כי מנטת הענק יחסית ידידותית כלפי בני אדם אך לרוב תימנע מקרבה.
מנטת הענק היא מין הטרוטרופי מכיוון שניזון מאורגניזמים הנקראים פלנקטון. הם ניזונים מסינון כמויות מים גדולות כאשר הם לוכדים סוגי פלנקטון שונים. הטורפים היחיד שמהווים איום למנטת הענק הם כרישים גדולים ולווייתני קטלן.
מנטת הענק נמצאת בתחרות עם פלנקטיבורים אחרים, ביניהם בעיקר לווייתנים כמו כריש ענק. התחרות פוגעת במלאי הזמין לכל מין בנפרד ועל כן השפעתה על המין שלילית. בנוסף, מנטת הענק ודג הנקרא רמורה נמצאים ביחס הדדי, שכן דג זה נדבק אל גופה של המנטה ו"רוכב" עליה. כאשר מנטה נכנסת לאזור עשיר בפלנקטון הרמורה ניזון מהשאריות. בתמורה מקבלת המנטה ניקיון יסודי מבקטריות ולכלוך והדבר תורם לשמירה על בריאותה.
מנטת הענק היא איננה מין שולט, מפתח או מהנדס מערכת אקולוגית. הסיבה שלא הפך לאחד מאלו היא שהוא מין נודד, אשר ניזון מפלנקטון בלבד אך אינו משפיע באופן ניכר על זמינותו בים, ואיננו משתנה באופן כלשהו על האזור הימי בו נמצא. בין הטורפים היחידים של מנטת הענק נמצא מין של כריש הנקרא כריש שורי, אשר ניזון ממגוון של בעלי חיים ימיים. לכריש זה גם כן מספר טורפים מצומצם וביניהם האורקה. על כן יש יחס עקיף בין מנטת הענק הנטרפת על ידי הכריש והאורקה שטורפת אותו.
רבייה
מנטת הענק בעלת מחזור חיים פשוט והיא מתרבה בצורה מינית. זכרים ונקבות בדרך כלל מגיעים לבגרות מינית כ-5 שנים לאחר לידתם. נקבת המנטה יכולה לשאת בהריון אחד בין צאצא אחד לשניים (רבייה k) והיא צפויה להיכנס להריון מספר פעמים רבות לאורך חייה.
משקל מנטת הענק ביום היוולדו הוא כ־11 ק"ג ומוטת הכנפיים שלו תהיה כ־4.1-1.1 מטרים. קצב הגדילה של מין זה נחשב מהיר יחסית שכן במהלך השנה הראשונה לחייו הוא מכפיל את גודלו וכעבור 5 שנים מיום היוולדו אמור להגיע לגודלו המלא שנע בממוצע בין 1.6-2.5 מטר לזכרים ו-8.6-5.5 מטר לנקבות, אך מנטת הענק הגדולה ביותר כנראה הגיעה לגודל של כ-9 מטרים. בגיל 5 שנים מנטת הענק מגיעה גם לבגרות מינית, כלומר הזכרים והנקבות מוכנים להתחיל בתהליך ההתרבות הנעשה על ידי זיווג בין זכר אחד ונקבה אחת אשר תישא גור אחד או שניים בהריון שמשכו הוא כ-13 חודשים. הלידה נעשית במים רדודים בקרבת החוף כדי להגן על האם והגורים מטורפיהם היחידים - כרישים גדולים. הגורים נשארים במים הרדודים מספר חודשים עד שמרגישים בטוחים לצאת אל הים הפתוח. בעונת הרבייה הבאה לאחר הלידה הנקבה צפויה להיכנס שוב להריון וכן הלאה, כלומר קצב הרבייה הוא כמעט מדי שנה. תוחלת החיים הממוצעת של מנטת הענק היא 20 שנים.
מצב שימור
מנטת הענק מאוימת על ידי פעילות אנושית- דייג. הן כתוצאה מדייג ישיר של מין זה והן כתוצאה של דייג רשתות בהן היא נתפסת. הביקוש לזימים והקרניים של מנטת הענק באסיה בפרט ובעולם בכלל גבוה מאוד ועל כן דיוג יתר הוא הסיבה העיקרית להידלדלות אוכלוסיית המנטות בעולם.
כאמור, האיום העיקרי אשר עלול לגרום להכחדת מנטות הענק הוא ראשית דייג יתר, איום ישיר ברמת הפרט ושנית קצב התרבות נמוך ביותר, השילוב של שני גורמים אלו מייצר מצב בו האוכלוסייה לא מצליחה להתאושש מהפגיעה בה ועל כן הולכת ומצתמצמת (מערבולת ההכחדה). מעבר לכך למנטה מעט מאוד טורפים ולכן הם לא מהווים חלק מהותי מהאיומים. שינוי האקלים עלול באופן עקיף לגרום גם הוא להכחדת המין מכיוון שעלולה להיות לו השפעה קריטית על המערכת האקולוגית וכתוצאה מכך זמינות המזון העיקרי של המנטה, פלנקטון, עלולה להשתנות לרעה.
כ-12 מדינות בעולם הגדירו את מנטת הענק כמין מוגן, כלומר כזה שחל עליו איסור דייג, אך הדבר לא מונע דייג במקומות אחרים בעולם ועל כן מאמץ זו תורם במעט להגנה על אוכלוסיית המנטה, מעבר לכך קיימות תוכניות חינוכיות בנושא וארגונים ועמותות שלקחו על עצמם באופן פרטי את ההגנה על מין זה. באזורים בהם דייג מנטת הענק אסור, היא מהווה מין מטרייה עבור דגים כמו רמורה, אשר נוהגים להיצמד עליה.
מוחמד מידו בדארנה
מוחמד מידו בדארנה (נולד ב־15 בנובמבר 1995) הוא שחקן כדורגל ערבי-ישראלי שמשחק בקבוצת הפועל בני סכנין מליגת העל. גדל במחלקות נוער שונות: מכבי חיפה, הפועל חיפה, בית"ר נס טוברוק ובחזרה לכפר מולדתו סכנין הצטרף לקבוצת הנוער וזכה איתה באליפות הליגה ועליה לליגת העל לנוער. מידו משחק בעמדות התקפיות – כנף ימין/שמאל וקשר התקפי.
החל את הקריירה בבני סכנין ב־2016 יצא להשאלה באמצע העונה הראשונה להפועל עפולה מהליגה הלאומית וכבש שער בודד. אחר כך חזר לקבוצתו ושוב יצא להשאלה באמצע עונת 2017 להפועל ראשון לציון. עם תחילת עונת 2018 חזר בדארנה לבני סכנין רשם שער בודד נגד מכבי חיפה והשתחרר בקיץ. בספטמבר 2018 הצטרף להפועל אכסאל מהליגה הלאומית ורשם עונת שיא מבחינתו עם 10 כיבושים כאשר באמצע העונה זומן למבחנים באלקורקון מהליגה הספרדית השנייה והתעניינות רבה מליגת העל, אך לא שוחרר. עם סיום העונה הצטרף לוינטרטור מהליגה השווייצרית רשם במדיה 13 הופעות כולל הופעה בגביע השווייצרי. אחרי סיום העונה חזר להפועל רעננההיורדת הטריה מליגת העל, במדיה בלט שוב וכבש 10 שערים ואף מונה לקפטן הקבוצה. בעונתו השנייה בהפועל רעננה נפצע מידו ונאלץ לעבור ניתוח בשרירי הבטן בגרמניה וככה גמר את העונה. בינואר 2023 הצטרף בחזרה לבני סכנין.
קורט בלומנפלד
קורט יהודה בלומנפלד (Kurt Yehuda Blumenfeld; 29 במאי 1884, מאגראבובה, פרוסיה המזרחית, הקיסרות הגרמנית – 21 במאי 1963, ירושלים) היה עיתונאי ומנהיג ציוני בגרמניה.
קורות חיים
בלומנפלד נולד בשנת 1884 במאגראבובה (Marggrabowa) שבפרוסיה המזרחית, הקיסרות הגרמנית. בילדותו חונך ברוח ההתבוללות.
כשהיה סטודנט הצטרף לתנועה הציונית. בשנת 1909 נתמנה למזכיר ההסתדרות הציונית בגרמניה. בשנים 1913–1914 ערך את העיתון הציוני "די ולט". בשנת 1924 התמנה לנשיא התאחדות ציוני גרמניה. בשנת 1933, עם עליית הנאצים לשלטון, עלה לארץ ישראל, והיה לחבר הנהלת קרן היסוד. היה מראשי האגף הפרוגרסיבי של הציונות הכללית ומתומכיו של ד"ר חיים ויצמן. יוצר "קדמה" של ציוני גרמניה בא"י.