cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
אדריכלות מקדשים הינדית
דראווידי (דרום הודי)
בדרום, באזורים הדראווידים, פותח סגנון אזורי מובהק, המתאפיין בגגות מוגבהים, גפות עגולות, עמודים משתלבים לאורך הקירות, אולמות מרובי עמודים, בנייה קונצנטרית ושערי כניסה מסיביים. ניתן לייחס צורה זו גם למקדשים החצובים בסלע של תחילת המאה ה-7, שבהן אולמות עמודים כבר הובילו אל קודש הקודשים הפנימי החצוב עמוק בסלע.
המקדשים המוקדמים בסגנון הדראווידי, שאינם קשורים במערות בממלאפוראם, יכולים למעשה להיחשב כדגמים של פתרונות אדריכליים בקנה מידה גדול מאוחר יותר. שם נבנו, מה שמכונה מקדשי ראתה, שנחצבו בגרניט המונוליטי של החוף בדגם של המרכבות/כרכרות הגלגלים הנושאות את תמונות האלים במהלך החגים. כל אחד מהם מציג מאפיינים שונים וניתן לזהות את מאפייני האדריכלות המקומית גם בצורתם של המקדשים. הפתרונות של מקדשים מסוימים נגזרים מן הסתם ממבנה הגג המקומר של אולמות צ'איטיה - שניתן לראות, למשל, במקדשי המערות הבודהיסטיות של אג'נטה - בעוד שאחרים דומים למקדשי עץ פשוטים. הם זהים בכך שהם מבוססים על תפיסת עיצוב ריכוזית. כל המבנים ממוקמים על בסיס מוגבה, העיטורים עושים שימוש רב במשטחי העמודים או בבליטות בקיר, ובחלוקות הקיר.
למקדשים הדרומיים, הדראווידיים, יש מראה כמעט פרקטלי. אלמנטי הבניה המוצגים באיור חוזרים על עצמם בכמה רמות, כאילו מכפילים את תכונות הצורה המקוריות, ובכך מצביעים על האחדות המיסטית והקשר של הפרט הקטן ביותר ושל המקדש כולה. הכנת המשטח כה מכרעת שהיא יותר מהשלמה או עיטור גרידא של הצורות האדריכליות, שכן היחידות הבסיסיות הקטנות יוצרות אלמנטים מבניים גדולים יותר ויותר.
המבנה הכללי שלהם
ניתן לחלק את רמות הגובה האנכיות של מקדשים בסגנון דראווידי לשש יחידות מוגדרות היטב.
הצוואר, הכיפה והפסגה הם ביחד נקראים וימאנה, מונח המיושם בדרך כלל על כל המבנה שמעל המקדש, לפעמים כולל את המקדש עצמו.
תמונות האלים נמצאות בכל צידי המקדש, כפי שקובעת האגאמה (agama) שלפיה נבנה המקדש. נכון לעכשיו, ישנם יותר מ-1,500 סוגים של מקדשים מסוג זה.
התפיסה ההינדית המסורתית המחמירה הייתה דומיננטית במיוחד בקצה הדרומי של הודו, לשם מעולם לא חדרה השפעת האסלאם ובנוסף לשיטת הקאסטות הקפדנית, המרחב המגודר המקיף את המקדשים נעשה מרווח יותר ויותר במהלך מאות השנים. הסביבה הקדושה הראשונית, בקנה מידה קטן, הפכה אט אט מתאימה למתן מענה לצרכים המוגברים, שהיה חשוב במיוחד מנקודת המבט של קיום פסטיבלים וחגיגות. המנדאפות הצפוניות, הקטנות בגודלן עם בנייני חזית העמודים, שהתכווצו לכניסות בסגנון נגארי, התרחבו כעת לאולמות ענק, שמכונים "אלף עמודים". מכיוון שהמרחב המיועד למאמינים הורחב כל הזמן, נוצרו בהדרגה ערי מקדש מונומנטליות הפרוסות על כמה עשרות דונמים עם מינהל ציבורי משלהן, עם כוחות אכיפת חוק, עם בעלי מלאכה ואחזקות קרקע משלהן.
הגופוראם
מאפיין בולט של מתחמי מקדשים מסוג דרומי הוא מבנה המגדל הענק והמרובע (גופוראם, "שער הפרה"), המוגבה מעל קודש הקודשים הפנימי, אך באופן כללי יותר מעל הכניסה למתחם המקדש. יחד עם הגופוראם, קודש הקודשים הוא לעיתים קרובות הווימאנה עצמה, כלומר המקדש הראשי בפועל. (נזכיר שווימאנה הם ארמונות מעופפים מיתולוגיים או מרכבות המתוארות בטקסטים הינדיים ואפוסים בסנסקריט).
הגופוראם (הכניסה) גבוה לעיתים בהרבה מהמגדל שנבנה מעל המקדש בפועל, ולא נדיר שהמבנה מגיע לגובה של 40–60 מטר ומשקלו כמאה טון. בחלק העליון של הגופוראם יש בדרך כלל אלמנט סגירה גלילי, שבמקדשים רבים מגולף מגוש גרניט בודד. מוכר מאוד הגופוראם של מקדש מינאקשי (Meenakshi Temple, Madurai) במאדוראי, שבמדינת טמיל נאדו, שבו המבנים בצורות מדורגות מעוטרים במאות פסלים והעתקי קודש קודשים קטנים.
מאדוראי
הליבה של מתחם מקדש מינאקשי במאדוראי שמוקדש לפרוואטי הוא המקדש המרכזי, שכבר גודר בתחילה על מנת לאותת להמונים שרק הנבחרים, הקסטות הגבוהות יותר, יכולים להיכנס לשם. המקדש צויד בשער מעוטר להפליא, שמסב את תשומת הלב למקדש כבר ממרחקים. ככל שגדלו הצרכים, נבנו מקומות קדושים נוספים מחוץ לשער ולאחר מכן גודרו גם אלה, כולל חצר הקודש הבנוי הראשון, וכן הלאה, עד שנוצר מבנה מרחבי המורכב מריבועים קונצנטריים, שכניסותיו היו ענקיות לרוב עם גופוראמי מדרגות בגובה 40–50 מטר. המתחם רכש את צורתו הסופית במאה ה-17, כאשר למקדש הזה היו כבר כ-14 כניסות (גופוראמים). הכניסות מעוטרות היום ביותר מ-33,000 פסלים ומקבלות קרוב למיליון מבקרים במהלך פסטיבל צ'יטיראי השנתי שמכונה גם פסטיבל Meenakshi Thirukalyana.
טאנג'אבור
את הרעיון של הגדלת המגדל מעל המקדש ניתן לראות גם במקדש בריהאדיסוואראר מהמאה ה-11 בטאנג'אבור. המקדש נבנה במהלך שלטונה של שושלת צ'ולה, למקדש הייתה השפעה רבה על האדריכלות של צ'ולה לא רק של דרום הודו, אלא גם של סרי לנקה ואפילו של "הודו האחורית", כלומר מחוץ להודו. כאן הצליחו הבנאים להעלות את המגדל מעל הגרבגריהא, מה שהפך אותו לגבוה פי שלושה מכל מבנה מקדש שנבנה לפני או באותה תקופה. הבסיס הוא ריבוע ניכר, באורך צלעות של כ-82 מטר, אך ישנו גם חלל מסלול תהלוכות סביב קודש הקודשים המרכזי המכיל בליטות קטנות יותר ובכך מקל על המסה המוצקה של המבנה. חצאי עמודים עולים וגומחות קטנות הוצבו מעל הבסיס בגובה של שתי קומות, בעוד מפלס עליית הגג נבנה קטן יותר, ואז משם מתנשא הגג בצורת פירמידה. האבן התחתונה היא שיקארה דראווידית מגולפת מתוך מונוליט. משקלו מוערך ביותר מ-8 טון, ויוצר גימור דמוי כיפה. בחזית קודש הקודשים ניצב כרגיל אולם סימטרי צירי עם מרפסת ושני עמודים. בין המקדש לשער הכניסה הגדול יש מקדש קטן בעל עמודים לכבוד השור הקדוש, הנאנדי (בסנסקריט: नन्दि), הידוע גם בשם Nandikeshwara או Nandideva, והוא השור המקודש של שיווה. החומה המקיפה אותו מורכבת משורה כפולה של עמודים. בפינת החצר, כמו במקדשים קטנים יותר מפנים את תשומת הלב אל קודש הקודשים המרכזי. במהלך בנייתן של מקדשים מאוחרים יותר, במקום הכיפה המדומה המוצקה, הוצבו כיפות אחרות קטנות יותר עם עמודים על פסגות קודש הקודשים.
סרירנגם
מקדש רנגאנאטסוואמי בסרירנגם (טאמיל נאדו) המוקדש לוישנו נבנה גם הוא תוך התחשבות בצרכי ההמונים. המבנה הכללי של מתחם המקדשים העצום בסרירנגם, על מבני השער הענקיים שלו (גופוראמים) והחצרות הקונצנטריות המקוננות, הפך לימים מודל למרכזי הדת והמקדשים הדרומיים, הדראווידיים, גם במקום, בו המבנה המרחבי מקיף את המקדש עצמו, והמקום אינו מתאים לאירוח המונים גדולים.
בסרירנגם החלה הבנייה בסביבות שנת 1000 באזור המוקף על ידי שני הענפים של הנהר הקדוש הקאוורי, למרות שבאותה תקופה הושלמו רק גרבגריהא צנועה ואולם העמודים הקשור אליה וחצר מוקפת חומה. מכיוון שהפופולריות של המקום המשיכה לגדול במהלך 500 השנים הבאות, היה צורך להרחיב את המתחם ולכן נבנו הקירות המקיפים את הבניינים, שופץ והותאם הציר צפון-דרום, אך נותרו ההמשכיות האדריכלית והאחדות הצורנית. בחצרות החדשות הוקמו מקדשים נוספים ואולמות רבי עמודים, בריכות למטרת רחצה פולחנית, לאחר מכן הוקמו אורוות הפילים של המקדש וגם המבנה לצוות התפעול של הטקסים. כן נבנו מקומות קדושים לצד העמודים המלאים בקירות. עד להשלמת הקמת ההרחבה הרביעית, קירות המקדש הקיפו ממש עיר קטנה, והשטח הסגור היה בגודל של כמעט קילומטר ריבוע אחד. המתחם תופס כעת שטח של כ-1560 דונם (1.56 קילומטר ריבוע). במהלך ההרחבה, המקדש המקורי והצנוע למדי קיבל מבנה גדול יותר, אך זה עדיין התגמד מול השערים הענקיים עם הקמרונות (גופוראמים) שמוצבים על ציר המתקן. שלושה גופוראמים נבנו בקיר החיצוני ביותר בנקודת האמצע של הצדדים, כך שהם תואמים את הכיוון שנקבע בטקסטים התאולוגיים. המשטח החיצוני של השערים עולה מעט פנימה במדרגות, ואחריו העיטורים המגולפים המורכבים של החלק העליון של המעבר. הגופוראם האחרון נבנה בשנות ה-80 ומשקלו מוערך ב-25,000 טון.
סרירנגם ממחישה את המאפיינים העיקריים של הסגנון האדריכלי ההינדי הדראווידי בו-זמנית. החזרה המשמעותית הן ביישום של ביטויים חיצוניים ואלמנטים קצביים, והן בהתפתחותו בת אלף השנים משקפת את הנטייה שבה מנסים מתכננים ליצור קומפוזיציות גדולות המבוססות על דגמים קטנים יותר.
וסארה, או דקאני
וֶסארה היא צורה היברידית (מעורבת) של אדריכלות המקדשים הינדית, עם תוכנית דרום הודית וצורות הכוללות פרטים צפון הודיים והיא מגמת ביניים בין סגנונות הדראווידים והנגארה של אדריכלות המקדשים. לעיתים קרובות נחשבת לתערובת של השניים. הסגנון אינו מבוסס על הצורה הגיאומטרית המרובעת, היורדת בחלוקות קטנות יותר ויותר, אלא לרוב על כוכב או צורה דמוית כותרת פרח (yantra - שהוא דיאגרמה גיאומטרית, בעיקר מהמסורות הטנטריות של הדתות ההודיות). השיקארה המתנשאת מעל קודש הקודשים שנוצרת בדרך זו עוקבת אחר קווי המתאר של היסוד, עם שטח רצפה שהולך ופוחת בהדרגה, ואז יוצרת צורה חרוטית תלולה, ועליה אמלה רבת-חלוקה. רבים מחשיבים את האדריכלות ההינדית של הוסארה לא כסגנון מובחן, אלא כשילוב אקלקטי של אדריכלות צפונית ודרומית עם השפעה בודהיסטית מסוימת.
במקביל לשלטונה של שושלת צ'ולה (1300-1100), בני אימפריית ההויסאלה, ששלטו באזורי הקאנדה של הודו, בנו מקדשים מעוטרים בסגנון צ'אלוקיה במקומות רבים במדינת קרנאטקה. עיצוב הווימאנות, כלומר קודש הקודשים הדרומי, מאופיין במספר רב של פסלים המוצבים על הקירות החיצוניים, עם אלמנטים של עמודים מעוצבים בקפידה ששקועים בקיר. בין המקדשים שהוקמו בדרום קרנאטקה, המפורסמים ביותר נמצאים בבלור, הלבידו וסומנתפורה.
אין זה נדיר שהסגנונות הצפוניים והדרומיים יופיעו על כן אחד, ביחידה אחת, עם שיקארה בסגנון נגארה, בסגנון בומיג'ה, מנדאפה דראווידית ומקדש צ'טרי עם עמודים, לדוגמה: מקדש גונדשוואר בסינאר. במקרה של כמה מתחמים, כמו מקדש קשווה ב-Somanathapura במדינת קרנאטקה המוקדשת לקרישנה, שנבנתה במאה ה-13 תחת בני הויסאלה, סגנון הווסארה מהווה יחידה כל כך נפרדת שהיסטוריונים של האמנות כבר מדברים על סגנון ההויסאלה. העיטור של המקדש בסגנון נגארה, אך דראווידי בהשפעתו ההמונית, מפורט ושופע במיוחד.
טבלת השוואה בין הסגנונות
מבין הסגנונות השונים של אדריכלות המקדשים ההינדית, אדריכלות הנגארה של צפון הודו והאדריכלות הדרווידית של דרום הודו הן הנפוצות ביותר. יש גם סגנונות אחרים. לדוגמה: האקלים הגשום וחומרי הבנייה הזמינים בבנגל, קרלה, ג'אווה ובאלי באינדונזיה השפיעו על התפתחות הסגנונות והמבנים באזורים אלה. באתרים אחרים כמו אלורה ופטאדקל, למקדשים סמוכים עשויים להיות מאפיינים השואבים ממסורות שונות, כמו גם מאפיינים בסגנון משותף מקומי לאזור ולתקופה. בספרות העידן המודרני, סגנונות רבים נקראו על שם השושלות המלכותיות שבשטחיהן נבנו. אדריכלות וסארה מופיעה אמנם בטבלה, אך לא ניתן להגדיר את מאפייניה, כי הם שונים ממקדש למקדש.
אדריכלות הינדית של ימי הביניים מחוץ להודו
הינדואיזם הוא באופן מסורתי דת שאינה מגיירת, כלומר אינה מיסיונרית, אם כי מגמות הבקטיות כשמשמעות הבאקטי היא התמסרות, התמסרות מתרפסת לאלוהות, אהבה ללא תנאי. המגמות המודרניות שהתפתחו ממנה, כמו ארגוני התנועה הבין-לאומית למען תודעת קרישנה, כבר יכולות להיחשב כמגיירות במפורש. לכן אין זה מפתיע שבימי הביניים הברהמניזם הוודי, או ההינדואיזם, כבש כמעט רק את תת-היבשת ההודית ואת האזורים הסובבים אותה, שם שליטים בעלי קשרי מסחר נרחבים הרחיבו את השפעתם. גלי בניית מקדשים במאה ה-8–12 התפשטו מעבר לסרי לנקה לדרום מזרח אסיה, אינדונזיה, ג'אווה, שם נבנה במאה ה-9 מקדש פראמבאנאן המוקדש לטרימורטי, ואל באלי וצפון סומטרה, שם ההינדים שהתיישבו הפיצו לא רק את האוריינות, אלא גם שילבו מאפיינים מקומיים בתרבותם ויצרו יצירות עצמאיות.
אדריכלות מקדשים עכשווית
עד היום, אדריכלות המקדשים ההינדית הולכת בדרך שנקבעה על ידי הטקסטים העתיקים (Silpa shastra, Vastu shastra וה-Agamas). עם השלמת הגלובליזציה, נבנים מקדשים גדולים ומעוטרים בשפע במקומות רבים בעולם, במיוחד במרכזי קהילות הינדיות גדולות יותר, באחד מהסגנונות המצויים בתת-היבשת ההודית, לעיתים רחוקות עם תערובת של סגנונות אלו. מקדשים הינדים רבים באמריקה הצפונית ובאירופה זכו לבולטות ולהכרה לא רק בקרב מאמינים הינדים אלא גם בקרב אדריכלים. מקדש שיווה-וישנו בליברמור, ליד סן פרנסיסקו, הוא מרכז תיירות מרכזי עם אירועי תרבות ודת שונים.
על אף שההקפדה על התקנות החמורות של הבנייה מובטחת על ידי ברהמינים בעלי ידע בכל רחבי העולם, ניתן למצוא את התפתחות האדריכלות גם באדריכלות המקדשים. טכניקות וחומרי בנייה מודרניים ניתן למצוא במקדשים החדשים. דוגמה מצוינת היא BAPS Shri Swaminarayan Mandir & Complex בברטלט, ליד שיקגו, שמושך אליו עשרות אלפי מבקרים מדי שנה. ארגון BAPS בנה יותר משישים מקדשים בצפון אמריקה וכמה באירופה. BAPS Shri Swaminarayan Mandir בלונדון, למשל, הוכר על ידי ספר השיאים של גינס כמקדש ההינדי המסורתי הגדול ביותר מחוץ להודו.
הגנת המבנים
רוב המקדשים העתיקים בעלי חשיבות ארכאולוגית בהודו נשלטים על ידי המכון הארכאולוגי של הודו. המקדשים מנוהלים להלכה על ידי ממשל עצמי עצמאי שהאחראי לכלכלה, לניהול ולאירועים של המקדשים. את האמצעים הכספיים הדרושות לתפעול הוא מגייס מתרומות ומההכנסות של אחוזותיו, אך מעטים המקדשים שמסוגלים לעשות זאת, נדרש עוד ועוד מאמץ לגייס את האמצעים הכספיים הבסיסיים, ולכן מצב המקדשים בהודו הולך ומתדרדר.
חלק נפרד בתוך המכון הארכאולוגי של הודו, הוא פרויקט סקר המקדשים הארכיטקטוני - Architectural Temple Survey Project (N.R.), Bhopal - שנוסד ב-1955 ועוסק בשימור ושיקום של מקדשים, עוקב אחריהם ברחבי הודו ומסייע כלכלית לקהילות לשמר מבנים שכבר נמצאים בהריסות.
מאז הכרזת העצמאות (1947), האוטונומיה של עדות דתיות הינדיות בודדות לנהל את ענייני המקדשים שלהן הצטמצמה מאוד. הממשלות של המדינות השונות הגדילו את השפעתן ושליטתן על המקדשים ההינדיים במספר מדינות מרכזיות בהודו, בעיקר בדרום. חלק מהרשויות, בעיקר בדרום הודו כאמור, מדווחות על שימוש פסול ומעילות בכספים שהיו מיועדים לשימור המקדשים (חלק ניכר מהם מגיע מתרומות זרות מחוץ להודו). חוקים שונים נחקקו במהלך עשרות השנים להסדרת ניהול המקדשים, חלקם הגיעו לבחינת ולביקורת של בית המשפט העליון בהודו בדרגות שונות של הצלחה לגבי התוצאה, כך שפוליטיקאים מהמפלגות המובילות שולטים כעת בכל ההיבטים של ניהול ותפעול המקדשים.
גלריית תמונות
חלק מהמבנים המוזכרים בערך:
מילון מונחים
עשרות המונחים המוזכרים בערך קשים מאוד לתרגום. הם גם נקראים אחרת באזורי הודו השונים, בסגנונות האדריכלות השונים ובשפות השונות המדוברות בתת-היבשת. לפעמים לאותו מונח יש שנים-שלושה-ארבעה ויותר שמות ופירושים שונים. לעיתים קרובות לאותו שם (שמהווה את המונח) יש עשרות פירושים שונים בשפות השונות כלומר בשפות הרשמיות בהודו ובעשרות השפות האזוריות הנוספות המדוברות לפעמים על יד עשרות מיליוני אנשים כל שפה (כמו הסנסקריט שהוא הבסיס לכתבים הקדושים (לא שפה מדוברת), ההינדי, הטמילית ועוד). גם בתוך הטקסטים ההינדיים על אדריכלות המקדש יש מינוח נרחב. לרוב המונחים יש כאמור כמה שמות שונים בשפות ההודיות השונות המשמשות באזורים שונים של הודו, כמו גם בשמות הסנסקריט ששימשו בטקסטים עתיקים.
כמה מהמונחים הנפוצים יותר מוצגים להלן, בעיקר בצורות הסנסקריט/הינדי שלהם
פיל גלפונד
פיל גלפונד (באנגלית: Phil Galfond; נולד ב-16 בינואר 1985) הוא שחקן פוקר אמריקאי אשר זכה ב-3 צמידי אליפות העולם בפוקר.
ביוגרפיה
גלפונד החל לשחק בפולטילט פוקר תחת שם המשתמש "OMGClayAiken" ובמהרה השתתף במשחקי הקאש הגבוהים באתר. לפרקים היה בעל הרווחים הגבוהים ביותר עבור שחקן באתרי פוקר, כשעבר את סף 10 מיליון הדולר ברווחים ב-2012. בהמשך שיחק גם בפוקרסטארס תחת שם המשתמש "MrSweets28".
נכון לפברואר 2023, גלפונד זכה בסך של כ-3 מיליון דולר מטורנירי פוקר, וכמעט כל סכום זה בסבב אליפות העולם.
Run It Once
בדצמבר 2012 הקים את אתר לימוד הפוקר "Run It Once", בו הוא מארח שחקני פוקר מוכרים אחרים אשר מפרסמים סרטונים ללימוד פוקר מתקדם.
ב-2016 פרסם גלפונד שהוא מתכוון להקים אתר פוקר מקוון חדש, ושטח את דעותיו לגבי איך אתר שכזה צריך להיראות. ב-6 בפברואר 2019 יצא האתר במתכונת בטא. בינואר 2022 בעקבות רגולציות שונות בשוק האמריקאי, עצר האתר מלאפשר לשחקנים מחוץ לארצות הברית לשחק בו. בהמשך השנה מכר גלפונד את חלקו באתר לרשת המשחקים "Rush Street Interactive".
אתגר גלפונד
גלפונד מוכר כאחד משחקני האומהה הולדם הטובים בעולם, ולעיתים מתקשה למצוא שחקנים שישחקו נגדו. בנובמבר 2019 פרסם את "אתגר גלפונד" בו הוא מאפשר לשחקנים שונים לשחק נגדו מספר קבוע מראש של ידי אומהה בבלינדים של $100/$200 או יותר, כאשר המנצח זוכה בסכום כסף נוסף אשר נקבע מראש. במקור ההצעה הייתה עבור 50 אלף ידיים עם הימור צד של חצי מיליון דולר והייתה פתוחה לשחקנים אשר להם אתרי הדרכות בפוקר, אך בהמשך פתח את ההצעה לכל שחקן אשר מוכן לקחת אותה, לאחר שהשניים יקבעו סכומים וספים. נכון לפברואר 2023, שישה שחקנים בלבד נענו לאתגר.
חיים אישיים
גלפונד נשוי לשחקנית פארה פאת', אשר שיחקה את דמותה של מימי לוקהארט באופרת הסבון ימי חיינו, ולהם ילד.
נבחרת גאנה בכדורגל נשים
נבחרת גאנה בכדורגל נשים מייצגת את גאנה בתחרויות כדורגל נשים בינלאומיות ומנוהלת על ידי התאחדות הכדורגל של גאנה.
משחקה הראשון של הנבחרת התקיים ב-1991 במסגרת אליפות אפריקה הראשונה, ובו היא הפסידה 5-1 לניגריה. היא הגיעה שלוש פעמים לגמר האליפות (1998, 2002 ו-2006), אך מעולם לא הצליחה לזכות בה, זאת אף על פי שהיא נחשבת לאחת הנבחרות הטובות ביותר באפריקה.
ב-1999, העפילה גאנה בפעם הראשונה בתולדותיה לגביע העולם של פיפ"א, ובכך הייתה לנבחרת האפריקאית השנייה (אחרי ניגריה) שמפעילה לגביע העולם לנשים. בטורניר זה, היא השיגה רק נקודה אחת ולא עברה את שלב הבתים. בטורניר שנערך ארבע שנים לאחר מכן, היא כבר השיגה ניצחון ראשון (1-2 על אוסטרליה), אבל בכל זאת לא צלחה את שלב הבתים. גביע העולם האחרון בו השתתפה היה זה של 2007, ובו הפסידה בכל משחקיה.
בין ירדן לים
המושג "בין ירדן לים" מתכוון לרוחב הכולל של מדינת ישראל (מזרח–מערב) בנקודה או אזור כלשהו. כאשר הביטוי משמש בהקשר של אזור, כוונתו יכולה להיות גם לשטחה של מדינת ישראל לרוחב, שחלקו באזור זה.
השטח שיכול להיכלל בביטוי הוא מדינת ישראל כולה, כולל יהודה, שומרון ורצועת עזה, וחלקה של ישראל בעבר הירדן (רמת הגולן), אך לפעמים מושמטת רמת הגולן מהביטוי (בקריאות שאינן מכירות בה כחלק ממדינת ישראל לכינון שתי מדינות בין הירדן לים) או הנגב (במשפטים שאומרים "אין מספיק מקום לשתי מדינות בין הירדן לים").
לוריס איטי סונדלי
לוריס איטי סונדלי (שם מדעי: Nycticebus coucang) הוא מין של פרימט איטי משפחת הלוריסיים מהסוג לוריס איטי. הוא חי בדרום תאילנד וסינגפור, מערב מלזיה, בסומטרה ובעוד איים קטנים באינדונזיה אך לא באי ג'אווה שם חי המין לוריס איטי ג'אווה ובאי בורנאו שם חיים המינים לוריס איטי קיאן ולוריס איטי בורנאי. מקור שמו הוא מתפוצתו באיי סונדה.
מאפיינים
לוריס זה מגיע לאורך 27–38 ס"מ ולמשקל 599–685 גרם והוא בעל פרווה חומה-אדמונית עד זהובה עם פס כהה על עורפו וגבו ופנים בהירות עם "מסיכה" בצבע הגוף בין העיניים לאף שסביבתו לבנה. החוטם דק וורוד והעיניים גדולות ביותר וכתומות כהות. הוא בעל אוזניים זקורות ואפורות וכפות גדולות. מתחת לבית השחי שלו ישנם בלוטות המייצרות ארס, תכונה נדירה ביותר אצל יונקים.
הלוריס הוא פרימט איטי שוכן עצים הפעיל בלילה אז הוא יוצא לשוטט ולחפש מזון של צוף פרחים, פירות, וגומי עצים וכן חסרי חוליות גדולים כמו עשים, חגבים, גמלי שלמה, עכבישים וטרף דומה ולעיתים גם חולייתנים קטנים. הלוריס הורג את טרפו באמצעות הארס שהוא מייצר ומלקק בכפות רגליו.
בין טורפיו של הלוריס בטבע מצויים עיט נצי מצויץ, פיתון מרושת ואף אורנגאוטן סומטרי תועד כטורף שלו לעיתים. האיום העיקרי על הלוריס הוא האדם, הצד אותו לרפואה עממית, הורס את סביבתו וסוחר בלוריסים כחיות מחמד.
הנריקה לזוברט
הנריקה ונדה לזוברט (פונטית: 'xɛnˈrɨka waˌzɔvɛrˈtuvna; בפולנית: Henryka Wanda Łazowertówna; נכתב גם Lazowert ולעיתים בשגיאה, Lazawert; 19 ביוני 1909, ורשה – אוגוסט 1942, מחנה ההשמדה טרבלינקה) הייתה משוררת לירית פולנית. שירתה ניחנה באופי אישי עמוק ובעוצמה רגשית, אך כללה התייחסויות חברתיות וגוונים פטריוטיים. היא נחשבת לאחת המשוררות הפולניות הבולטות ממוצא יהודי.
לזוברט ידועה בעיקר ככותבת השיר "Mały szmugler" (המבריח הקטן) שנכתב בגטו ורשה, ככל הנראה ב-1941, ופורסם לראשונה בשנת 1947, שנים לאחר מותה. השיר עוסק בילד הנאבק להחזיק את משפחתו בחיים בגטו על ידי הברחה מהצד "הארי" תוך סיכון חייו. השיר ותרגומיו באנגלית ובעברית חרוטים על האנדרטה לילדים קורבנות השואה, ומשמשים אפיטף עבור הילדים שנרצחו בשואה.
ביוגרפיה
לזוברט הייתה חברה פעילה בסניף ורשה של איגוד הסופרים הפולני, והשתתפה באירועים שארגן האיגוד, למשל הוועידה לציון עשור למותו של הסופר סטפן סרומסקי בדצמבר 1935, במהלכה קראה מעבודותיה לצד משוררים מפורסמים כמו צ'סלב מילוש, יוליאן טובים וקז'ימייז' וירז'ינסקי. בין המגזינים הספרותיים של תקופתה, פעלה בעיקר עם כתבי העת הספרותיים Droga ו-pion. היא נתפסה כקרובה מבחינה פואטית לחוג סקמאנדר, ופרסמה בחייה הקצרים שני אוספי שירה, Zamknięty pokój ("חדר סגור"), בו החדר הסגור בכותרת השיר הוא מטאפורה למשוררת עצמה, ואמיוניה שוויאטה ("השמות בהם העולם ידוע"), המקיים את הבטחת המשוררת באוסף הקודם להשמיע קול ייחודי משלה בקרב משוררות בין שתי מלחמות העולם. זמנקניטי פוקוי ("חדר סגור") היה - כלשונם של הסופר ומבקר הספרות החמור קרול ויקטור זאוודזינסקי (1890 - 1949) - ביטוי של כישרון פואטי עדין במיוחד ואינטליגנציה יוצאת דופן. שני ספרים אלה מבטאים את המאבק להשתחרר ממעגל הקסם של הסובייקטיביזם אל התסיסה המחוספסת והקשוחה של העולם (zamęt życia).
מבחינה פוליטית, הנריקה לזוברט הייתה ידועה בנטייתה השמאלנית, נקודה בה נבדלה - לדעתו של יוזף לובודובסקי - ממשוררת מפורסמת אחרת בדורה, זוזנה גינצ'נקה. עם זאת, השמאלנות שלה הייתה תוצר רגישותה לעוול חברתי ודחייתה המוסרית של כל צורת דיכוי, ולא סוג של אידאולוגיה פוליטית. בניגוד ללוסיאן שנוואלד, בן זמנה, היא נותרה ביסודה משוררת לירית.
זהות
הביוגרפית אאוגניה פרוקופ-יאנייץ' מהאוניברסיטה היגלונית טוענת כי האנטישמיות הפעילה של החברה הפולנית (גאזטה ורשבסקה) בשנות השלושים היא זו שאילצה בסופו של דבר את הסופרים והמשוררים כמו הנריקה לזוברט שמעולם לא דגלו בהיבט מסוים בזהות יהודית ספציפית בזמן שכתבו בפולנית, ליישר קו עם הקהילה היהודית בפעם הראשונה בין המלחמות או במלחמת העולם השנייה. ואכן, העוינות בין הקהילות היהודיות והלא יהודיות בפולין זוכה ליחס רהוט בסיפורה הקצר הבדיוני של לזוברט, Wrogowie ("האויבים"), שפורסם בשנת 1938, שם היא מספרת את סיפורם של שני רוכלי בייגלה, יהודי וגוי, אשר מתחרים באיבה ובאגרסיביות על לקוחות עד אשר פגעי הגורל מכתיבים להם שיתוף פעולה למען טובת הכלל.
סופרים יהודים מבוססים אחרים נהנו מיוקרה רבה, כמו בולסלאב לשמיאן, יוליאן טובים, אנטוני סלונימסקי, חברים יהודים אחרים וזוכי עיטורי האקדמיה הפולנית לספרות (PAL), מה שהפך את הביוגרפיה של לזוברט ליוצאת דופן במקצת.
בגטו ורשה
לאחר מכן גייס אותה רינגלבלום לצוות ארכיון עונג שבת שם תיעדה את גורלם של פליטים מאזורים שונים בפולין בגטו ורשה. היא זכתה לשבחים מרינגלבלום על יכולתה להביא לחיים עובדות סטטיסטיות יבשות שנרשמו על ידי הארגון להנצחת אינדיבידואלים.
בגטו המשיכה לכתוב שירה. מלבד העדות על מציאות החיים בגטו בשיר "המבריח הקטן", נותר מכתבה של לזוברט למשורר רומן קולונייצקי. (1906 - 1978) מתאריך 6 בספטמבר 1941, תיאור לירי של רחובות הגטו והעוברים והשבים. המכתב נשמר במוזיאון לספרות אדם מיצקייביץ' בוורשה
בפברואר או במרץ 1940 (חודשים רבים לפני הקמת הגטו) נעזרה לזוברט בשירותיו של לודוויק ברנדשטטר, אביו של הסופר רומן ברנדשטטר. היא נפגשה עם משורר פולני שהיה חבר משותף וביקשה סיוע ביישוב מחדש בקרקוב, בה - כך חשבה - אנונימיותה תאפשר לה ביטחון רב יותר. רינגלבלום העיר על גורלה האולטימטיבי של לזוברט:
במהלך האקציה הגדולה, הגירוש ההמוני של אוכלוסיית גטו ורשה למחנה ההשמדה טרבלינקה על ידי הנאצים בין יולי לספטמבר 1942, הנריקה לזוברט, מרצונה החופשי, ליוותה את אמה לאומשלגפלאץ ששימש נקודת מוצא לשליחת הקורבנות אל מותם בתאי הגזים בטרבלינקה כ-84 קילומטרים צפונית-מזרחית לוורשה. הארגון שהעסיק אותה, יס"ס, ניסה לחלצה, אך כשנודע לה כי תצטרך להשאיר את אמה סירבה לסיוע.
בריגדיר גנרל
בריגדיר גנרל (Brigadier General) היא הנמוכה מדרגות הפיקוד של קצינים גנרלים (General Officer) בארצות אחדות. הדרגה היא מעל דרגת קולונל (Colonel) ומתחת לדרגת מייג'ור גנרל (Major General).
מקורה של הדרגה הוא בצבאות אירופה, כאשר "בריגדיר גנרל" או בקיצור ה"בריגדיר" פיקד על "בריגדה" (חטיבה) בשדה הקרב. הדרגה התקבלה בעולם הרחב ובמאה ה-18 אומצה בארצות הברית ובמדינות חבר העמים הבריטי.
במדינות חבר העמים הבריטי הדרגה המקבילה היא "בריגדיר" (Brigadier) בעוד שבמעט ארצות אחרות, כגון ברזיל, משתמשים בדרגה "מייג'ור גנרל" כדרגה מקבילה.
בצבא הגנה לישראל הדרגה של בריגדיר גנרל מקבילה לדרגת תת-אלוף (על אף שבפועל מפקד חטיבה בצה"ל הוא קצין בדרגת אלוף-משנה), והיא הדרגה השלישית בחשיבותה, לאחר רב-אלוף ואלוף. מתחת לדרגת תת-אלוף באה דרגת אלוף-משנה.
ירון טראוב
ירון טראוב (נולד ב-1964) הוא מנצח ופסנתרן ישראלי.
ירון טראוב הוא בנם של חיים טאוב, שהיה כנר ראשי של התזמורת הפילהרמונית הישראלית ושל יהודית טאוב לבית שריג. הוא למד נגינה בפסנתר אצל פרופסור עמנואל קרסובסקי, והשתתף בתחרויות בינלאומיות וניגן בפסטיבלים למוזיקה קאמרית.
בהמשך דרכו התמנה טראוב למנצח עמית בתזמורת הסימפונית של שיקגו ולאחר שזכה בתחרות הניצוח הבינלאומית על שם קונדראשין באמסטרדם, הוזמן לנצח על תזמורות הולנדיות - התזמורת הפילהרמונית של רוטרדם, תזמורת הרדיו ההולנדית והתזמורת הפילהרמונית ההולנדית.
בראשית שנות ה-2000 ניצח על תזמורות בספרד ובאוסטרליה, על תזמורת ליון הצרפתית, על הפילהרמונית של הלסינקי, התזמורת הפילהרמונית הישראלית ועל תזמורות בריטיות שונות. בארצות הברית ניצח על תזמורת סיינט פול.
משנת 2002 עד 2005 היה טראוב המנהל המוזיקלי של הסינפונייטה הישראלית באר שבע ובין השנים 2005 - 2017 הוא שימש כמנהל האמנותי של תזמורת ולנסיה שבספרד.
אורוגוואי במשחקים האולימפיים לנוער
אורוגוואי משתתפת במשחקים האולימפיים לנוער מאז היווסדם באולימפיאדת הנוער סינגפור (2010). לאורך השנים צברו ספורטאי הנוער האורוגוואיים מדליית זהב יחידה בענף הרכיבה. היא מעולם לא השתתפה במשחקי החורף האולימפיים לנוער.
אולימפיאדת הנוער סינגפור (2010)
המשלחת הראשונה של אורוגוואי למשחקים האולימפיים לנוער הייתה לאולימפיאדת הנוער סינגפור. המשלחת כללה ארבעה ספורטאים שהתחרו בשלושה ענפי ספורט. המשלחת זכתה במדליית זהב בענף הרכיבה. המשלחת השתתפה גם בענפים טאקוונדו ושחייה אולם לא הגיעה לתוצאות גבוהות.
אולימפיאדת הנוער נאנג'ינג (2014)
המשלחת לאולימפיאדת הנוער נאנג'ינג מתנה 22 ספורטאים שהתחרו בשמונה ענפי ספורט והייתה המשלחת הגדולה ביותר שאורוגוואי שלחה עד כה. המשלחת לא זכתה במדליות. המשלחת הגיעה להישגים נאים בענפים הוקי שדה בה נבחרת הנערות סיימה במקום השישי לאחר שהעפילה לרבע הגמר, ובכדורעף חופים עם העפלה לרבע גמר של נבחרת הנערים. המשלחת סיימה במקום התשיעי בתחרויות בענף השיט וטניס שולחן. בניגוד לאולימפיאדת הנוער סינגפור, המשלחת סיימה במקום העשירי בענף הרכיבה בתחרות היחידים. המשלחת התחרת גם בענפים אתלטיקה, כדורסל ושחייה.
מדליות לפי משחקים
width="20px"|
מתנ"ס
המתנ"ס הוא מוסד עצמאי הפועל כחברה לתועלת הציבור או כעמותה. בראש כל מתנ"ס מכהנת הנהלה ציבורית האחראית באופן משפטי וציבורי על מדיניותו, על תקציבו ועל התוכניות המופעלות בו. ההנהלה מעצבת וקובעת את מדיניות המתנ"ס על פי צורכי הקהילה המקומית והאזורית. ההנהלות הציבוריות של מתנ"ס מורכבות מנציגים של הרשות המקומית, נציגים של החברה למתנ"סים ונציגי תושבים.
החברה למתנ"סים הוקמה בשנת 1969 והיא מפעילה כ-180 מתנ"סים ברחבי המדינה, בפריפריה ובמרכז, בעיירות הפיתוח, בערים, במועצות מקומיות ואזוריות, בכפרים, בקיבוצים ובמושבים, במגזר היהודי ובמגזר הלא-יהודי.
מבנהו ופעילותו של המתנ"ס
המרכז הקהילתי הוא מוסד עצמאי הפועל כעמותה (מלכ"ר) או כחברה לתועלת הציבור (חל"צ), על בסיס שותפות והסכמה עם הרשות המקומית, שבתחומה הוא נמצא. בראש כל מרכז קהילתי עומדת הנהלה ציבורית, שבה חברים נציגי הרשות המקומית, נציגי תושבים, נציגי החברה למתנ"סים ובחלקן גם נציגי הסוכנות היהודית.
ההנהלה הציבורית אחראית מבחינה משפטית וציבורית על ניהולו ותקציבו של המרכז הקהילתי. מנהל המרכז הקהילתי מבצע את מדיניות ההנהלה הציבורית שלו. חוזה מיוחד ואמנה מסדירים את מערכת היחסים בין הרשות המקומית, החברה למתנ"סים והמרכז הקהילתי המקומי.      .
רוב המרכזים הקהילתיים ממוקמים במבנים ייחודיים שהוקמו לצורך זה, והם מפעילים שלוחות ברחבי היישוב, מבני מעונות יום, אולמות מופעים, אולמות ספורט, ספריות, בריכות שחייה ועוד.
המרכז הקהילתי מהווה מוקד לפעילות קהילתית, חברתית פנאי ותרבות לכלל היישוב, בראייה משלבת של התושבים, הרשות והעסקים. המרכז הקהילתי מנגיש שירותים לכלל התושבים כדי לגרום לכל תושב להרגיש משמעותי ושייך, מקדם תהליכי פיתוח ובינוי קהילתי, מקדם מעורבות ציבורית, התנדבות ויזמות ובנוסף מעודד גאווה ושייכות קהילתית כחלק מהחברה הישראלית.
שערי המרכז פתוחים רוב שעות היום לכל שכבות ומגזרי האוכלוסייה ולכל הגילים. הפעילות מגוונת, גמישה ומקיפה נושאים רבים, בהתאם לצורכי התושבים ולרצונם, על ידי שיתופם בוועדות השונות הקובעות את פעילות המתנ"ס.
פעילויות המרכזים כוללות תחומים קהילתיים, חברתיים, חינוכיים ותרבותיים, בשילוב אוכלוסיות מגוונות, ביניהן גם בעלי מגבלה פיזית, מנטלית או נפשית. בין הפעילויות אפשר למצוא: מסגרות למשפחה ולגיל הרך וכן מעונות וצהרונים, מרכזי למידה רב תחומיים ורב גילאיים, תוכניות לאנשים עם מגבלה נפשית – עמיתים, מנטלית-התנהגותית – רעים או פיזית – קהילה נגישה, חוגים ופעילויות העשרה בתחומים מגוונים, אירועי תרבות וספורט, תוכניות סיירות וטיולים, ותוכניות נוספות בהתאם לצורכי הקהילה. המתנ"ס הוא חלק אינטגרלי מהקהילה ועל כן מהווה מוקד לפעילות קהילתית, חברתית, אזרחית ותרבותית לכלל תושבי היישוב.
פעילות מתנ"סים מחוץ לחברה למתנ"סים
לא כל המתנ"סים בארץ פועלים מטעם החברה למתנ"סים. ישנן רשויות מקומיות שהמתנ"סים שפועלים בהן אינם מופעלים באמצעות החברה למתנ"סים, אף על פי שפעילותם והמבנה שלהם זהים ברוב המקרים.
בין רשויות אלו:
הקהילייה הקריבית
הקהילייה הקריבית (באנגלית: Caribbean Community, ראשי תיבות CARICOM או CC) היא ארגון אזורי על-לאומי המאגד מדינות השוכנות לחופי הים הקריבי. הארגון נוסד ב-1973, ונועד להחליף את ארגון הסחר של הקריביים, שהוקם כדי לשמר את הקשרים הכלכליים שבין המדינות דוברות האנגלית בים הקריבי, לאחר פירוק הפדרציה של איי הודו המערבית ב-1962. כיום נכללות בו גם מדינות שאינן דוברות אנגלית.
רוב החברות הן מדינות איים באיים הקריביים, מלבד בליז שנמצאת במרכז אמריקה וסורינאם וגיאנה ששוכנות בצפונה של דרום אמריקה.
החתומים המקוריים על אמנת הקהילה היו ראש ממשלת ברבדוס ארול בארו, פורבס ברנהאם לגיאנה, מייקל מנלי לג'מייקה, ואריק ויליאמס לטרינידד וטובגו. עד 1 במאי 1974 חתמו כל שאר חברי ארגון הסחר של הקריביים על ההסכם להפוך לחברים מלאים ב-CARICOM, למעט אנטיגואה וברבודה וסנט קיטס ונוויס. שתיהן חתמו על ההסכם ביולי 1974.
ביולי 1983, איי בהאמה הפכה לחברה ה-13 בקהילה הקריבית אך לא לשוק המשותף.
סורינאם הפכה למדינה ה-14 שהצטרפה לקהילה ביולי 1995 ולשוק המשותף בינואר 1996.
האיטי אושרה רשמית כמדינה החברתית ה-15 בפגישת ראשי מדינות הקהילייה ה-23 בג'ורג'טאון ב-2 ביולי 2002.
ביולי 1991, איי הבתולה הבריטיים ואיי טרקס וקייקוס הפכו לחברים השותפים הראשונים לקהילייה ואחריהם אנגווילה ביולי 1999. איי קיימן הפכו לחבר השותף הרביעי בקבוצה האזורית ב-16 במאי 2002, וברמודה הפכה לחמישית ב-2 ביולי 2003.
הקהילייה הקריבית פועלת ליצירת שוק כלכלי משותף למדינות האזור, ומקדמת את שיתוף הפעולה בין החברות בתחומים שונים. כך למשל הונפקו החל מ-2005 דרכונים של הקהילייה הקריבית על ידי חלק מן המדינות החברות.
דגלה של הקהילייה הקריבית מבוסס על שני פסים אופקיים שווים בתכלת ובכחול. באמצעו של הדגל עיגול צהוב שבמרכזו שתי אותיות C שלובות. האחת לקהילייה (Community) והאחרת לקריביים (Caribbean).
מדריך טלוויזיה
מדריך טלוויזיה (מוכר גם כמדריך שידורים או מדריך תוכניות) הוא לוח זמנים מודפס או אלקטרוני של תוכניות טלוויזיה. לרוב הוא מיועד לשימוש צרכני, ומספק מידע הנוגע לתוכניות המשודרות בערוצי טלוויזיה שונים העומדים לרשות הקורא – אם דרך ספקים יבשתיים, לקליטה חופשית, כבלים, לווין או OTT. במדריך מציינים באיזו שעה ובאיזה ערוץ התוכניות אמורות להיות משודרות, ובדרך כלל הם מקיפים תקופה של בין 7 ל-14 הימים הבאים.
סקירה כללית
מאז ימיה הראשונים של הטלוויזיה, הודפסו מדריכי טלוויזיה בעיתונים מקומיים, מוספי עיתון, או מגזינים (כולל מדריכי טלוויזיה מיוחדים המודפסים בנפרד), אבל עכשיו הם בעיקר מוכרים כלוח שידורים אלקטרוני הנגיש בממירים ובמרבית הטלוויזיות הדיגיטליות.
מאז שנות השמונים, רשתות – המארגנות רשימות בעיקר לפי ערוצים בהתאמה לזמן השידור – הפכו לפורמט המקובל להצגת רשימות מידע, מכיוון שהוא מאפשר יותר מקום להציג נתוני תכנות עבור מערך ערוצים מורחב. רבים ממגזינים של מדריכי טלוויזיה לאומיים ומקומיים (כגון TV Guide בארצות הברית) שילבו במקור רשתות להצגת רשימות תוכניות הפריים טיים, אך בסופו של דבר התחילו להרחיב אותם כדי להקיף את יום השידור המלא בסוף שנות השמונים והתשעים. עבור פרסומים מודפסים, דרישות השטח הגבילו במידה רבה את הזמינות והפרטים של מידע תכנות שניתן לשלב בפורמט רשת; אולם מכיוון שממשקי API מבוססי אינטרנט ויישומים יכולים להכניס מידע רב יותר למבנה כזה, הפורמט מאפשר לכלול תקצירים מפורטים ברשת. עם זאת, רוב האתרים והאפליקציות הכוללים מדריכי טלוויזיה משלבים בדרך כלל תקצירים ומידע אחר הנוגע לתוכנית טלוויזיה ספציפית בתיבת דו-שיח הניתנת לפתיחה.
נתוני רשימות התוכניות נאספים על ידי ספקי מטא-דאטה שונים ברחבי העולם, המספקים נתונים לאזורים או ארצות ספציפיות. הספקית הבולטת ביותר של מטא-דאטה של תוכניות טלוויזיה היא Gracenote, שלקחה על עצמה את האחריות הגדולה ביותר להפצת מטא-דאטה של תוכניות מ-Tribune Media Services, בעקבות רכישת Tribune Media את Gracenote (כיום בבעלות נילסן), בשנת 2014. שירות On Entertainment של Gracenote מספק רשימות ותקצירי טלוויזיה לכ־85 מדינות – כולל ארצות הברית וקנדה – ו־35 שפות, ומתחזק מאגר נתוני תוכניות לכשישה מיליון סדרות טלוויזיה המשמש עבור אתרים שונים ומדריכי תוכניות אלקטרוניים. בתוך הממלכה המאוחדת, איגוד העיתונות,, REDNI ו־DigiGuide משמשים כספקים העיקריים של מטא-דאטה של מדריכי טלוויזיה.
קורמורן כחול-עין
קורמורן כחול-עין (שם מדעי: Leucocarbo) הוא סוג עופות ימיים במשפחת הקורמורניים המכיל בין 8 ל-14 מינים. בעבר היה שייך לסוג קורמורן (Phalacrocorax).
מאפיינים
לקורמורן כחול העין נוצות שחורות לבנות עם עיניים כחולות ובליטה צהובה מעל המקור הכהה והמעוקל שלו. הקורמורנים מתמחים בשחייה תת-מימית בחיפוש אחר טרף: דגים, סרטנים, דיונונים וקריל. לאחר השחייה הם מתייבשים על הסלעי החוף. הם מעופפים איטיים והולכים לאט מאוד. הם מתרבים על סלעים בדרום האוקיינוסים ומצויים באיים סביב אמריקה הדרומית עד לניו זילנד.
הם המדרימים ביותר מבין הקורמורנים ומגיעים עד לאנטארקטיקה, אך מצויים בה רק באביב ובקיץ.
סנטה מריה (קליפורניה)
סנטה מריה (באנגלית Santa Maria) היא עיר בצפון מחוז סנטה ברברה, ברצועת החוף המרכזית של קליפורניה שבארצות הברית. העיר ממוקמת כ- בערך צפונית-מערבית לסנטה ברברה וכ- מצפון-מערב למרכז העיר לוס אנג'לס. נכון לשנת 2020, מתגוררים בעיר כ-109,707 תושבים, מה שהופך אותה לעיר המאוכלסת ביותר במחוז. העיר בולטת בתעשיית היין שלה ובברביקיו בסגנון מיוחד.
על פי לשכת מפקד האוכלוסין של ארצות הברית, לעיר שטח כולל של.
היסטוריה
בתחילה האזור יושב על ידי אינדיאנים.
החוקרים המערביים הראשונים הגיעו לאזור בשנת 1769. בשנת 1772 הוקם באזור נקודת מיסיון. אזור סנטה מריה נכבש על ידי מקסיקו בשנת 1821 במסגרת מלחמת העצמאות המקסיקנית. בשנת 1848 ובתום מלחמת ארצות הברית–מקסיקו, שטח קליפורניה נמסרה לארצות הברית במסגרת הסכם גואדלופה אידלגו. קליפורניה קיבלה מעמד של מדינה עם פשרת 1850.
בשנת 1888 החלו חיפושי נפט בסביבת העיירה. בשנת 1902 החיפושים הניבו פרי כשנמצא שדה הנפט הראשון שבעקבותיו נמצאו ופתחו רבים נוספים. ייצור הנפט התגבר בשנות ה-30. ייצור הנפט תרם רבות לפיתוח ולשגשוג העיר. עד 1957 היו כ-1,775 בארות נפט בפעילות בעמק סנטה מריה, שהפיקו נפט בשווי של יותר מ-640 מיליון דולר.
דמוגרפיה
לפי מפקד האוכלוסין של ארצות הברית מ-2010 התגוררו בסנטה מריה כ-99,553 תושבים. צפיפות האוכלוסין הייתה 42,55 נפש לקילומטר רבוע .על כל 100 נשים, היו 102.2 גברים. על כל 100 נשים בנות 18 ומעלה, היו 100.7 גברים.
ההרכב הגזעי של סנטה מריה הוא: לפי מפקד האוכלוסין, בעיר יש כ-26,908 משקי בית, וגודל משק הבית הממוצע היה 3.66 נפשות. בעיר התקיימו כ-20,479 משפחות (76.1% מכלל משקי הבית) וגודל המשפחה הממוצע היה 4.06.
כלכלה
לחקלאות תפקיד חשוב בכלכלת העיר. אזור סנטה מריה הוא ביתם של מספר הולך וגדל של כרמים, יקבים ויצרני יין. הגידולים המשמעותיים הנוספים בחקלאות האזור הם תותים, ענבי יין, סלרי, חסה, אפונה, דלעת, כרובית, תרד, ברוקולי ושעועית.
מלבד החקלאות, המעסיקים המשמעותיים בעיר הם מערכות הבריאות, החינוך והממשל. מעסיקים משמעותיים נוספים הם מכללת אלן הנקוק, חברת וולמארט ובסיס חיל החלל ונדנברג.
פוליטיקה וממשל
בכל מערכות הבחירות לנשיאות ארצות הברית בשנים 2000–2020 רוב תושבי העיר הצביעו למועמד המפלגה הדמוקרטית.
מספר פראוד
מספר פראוד הוא מספר חסר ממד המבטא את היחס בין כוח האינרציה לבין כוח הגרביטציה. משמעותי בהקשר של תופעת המערבולת (Vortex), כיוון שזהו המצב בו גובר הכוח הצנטריפיטלי על כוח הכובד.
נקרא על שם ויליאם פראוד שביצע ניסויים שהראו את היחס בין מהירות לבין אורך.
צורת החסרת ממד
וכן c הוא השורש הריבועי של תאוצת הכובד כפול שטח החתך.
ולכן מספר פראוד יכול להיכתב:
כאשר d הוא העומק או האורך.
שימושים
מספר פראוד משמש להשוואה בין ההתנגדות לגלים בין גופים שונים וגדלים שונים.
סמסונג גלקסי 5
סמסונג גלקסי 5, (נקרא גם Samsung GT-I5500, Samsung GT-I5503, Samsung GT-I5510M, Samsung Galaxy Europa, Samsung Galaxy 550, Samsung Corby Smartphone ו־Samsung Corby Android בכמה מדינות), הוא טלפון חכם. הוא משתמש במערכת ההפעלה אנדרואיד עם קוד פתוח. הוא הוכרז ב־15 ביוני 2010.
מפרט
גודל הטלפון הוא x  x. הוא נשלח עם מערכת הפעלה אנדרואיד אקלר 2.1 (או 2.2 FroYo) ותומך בפרוטוקול הטלפוניה הסלולרית HSDPA ("3.5G") במהירות 7.2 מגה בייט / שניות. ממשק המשתמש כולל מסך מגע קיבולי אך אינו תומך בריבוי מגע כפי שנמצא בסמארטפונים מתקדמים. מסך ה־ תומך ברזולוציית QVGA (240 x 320 פיקסלים) עם עומק צבע של 16M. תכונות התקשורת כוללות Bluetooth, 3G, Wi-Fi ו־A-GPS.
אנדרואיד
כאשר יצא במקור, הטלפון הגיע עם אנדרואיד 2.1 כמערכת ההפעלה המותקנת מראש. נכון לאוגוסט 2011, רוב הטלפונים מועברים באמצעות אנדרואיד 2.2 FroYo. ספקים מסוימים מאפשרים עדכון מ־Android 2.1 ל־2.2 דרך חבילת התוכנה של Samsung Kies, המצורפת לטלפון. FroYo הביא לטלפון הרבה תכונות חדשות, כולל חיוג קולי.
Just Wanna Rock
וידאו קליפ
הווידאו קליפ הרשמי שפורסם ב-18 בנובמבר 2022, בבימויו של גיבסון הרזר שעבד עם וודס בעבר. הקליפ צולם בעיר ניו יורק וכולל את חברי AMP קאי קנט ופאנום, הראפר 2Rare מפילדלפיה ודרו ג'יזי, שהפכו את הריקוד לפופולרי בטיקטוק.
Nick Jonas
Nick Jonas הוא אלבום האולפן השני של הזמר האמריקאי ניק ג'ונאס. האלבום יצא לאור ב-10 בנובמבר 2014 דרך חברת התקליטים איילנד רקורדס. האלבום כולל שיתופי פעולה עם אנג'ל הייז, דמי לובאטו ומייק פוזנר.
לאיוש השני, מלך בוהמיה והונגריה
לאיוש השני, מלך בוהמיה והונגריה (בהונגרית: II. Lajos magyar király, בצ'כית: Ludvík Jagellonský, בקרואטית: Ludovik II. Jagelović;), היה מלך בוהמיה והונגריה בין השנים 1516–1526.
ביוגרפיה
ב-22 ביולי 1515 בהתאם לתנאי קונגרס וינה, התארס לאיוש למריה מאוסטריה, בתם של פליפה הראשון, מלך קסטיליה וחואנה, מלכת קסטיליה. הזוג הוכתר בסקשפהרוואר ב-11 בדצמבר 1521 ובפראג ב-1 בינואר 1522. בנוסף לכך, אחותו הגדולה של לאיוש אנה נסיכת הונגריה ובוהמיה התארסה לאחיה של מריה, פרדיננד ארכידוכס אוסטריה. כמו כן הוסכם שאם לאיוש ימות ללא ילדים, פרדיננד יירש אותו כמלך הונגריה ובוהמיה.
במהלך חייו, לאיוש ספג ביקורת על התנהגותו וכן על אורח חייו הראוותני אשר לווה בהוצאות כספיות רבות.
מלך הונגריה-בוהמיה
בשנת 1516 מת אביו אולסלו השני, מלך בוהמיה והונגריה, ולאיוש עלה לשלטון במקומו בהונגריה, קרואטיה ובוהמיה. מכיוון שהיה קטין נטלו מקסימיליאן הראשון, קיסר האימפריה הרומית הקדושה תחת חסותו, ולאחר מותו בשנת 1519 החליפו גאורג, מרקיז ברנדנבורג-אנסבך.
לאחר מותו של הקיסר מקסימיליאן ב-1519, החלה תחרות בין בית הבסבורג ובית וולואה על כתר האימפריה. בנוסף להם, לאיוש בן ה-13 גם הוא התחרה על כס האימפריה כאשר הוא משמש כאלקטור של בוהמיה. אך למרות הצהרות מצד הוונציאנים ופחדו של האפיפיור מהגמוניה צרפתית או הבסבורגית, קרל החמישי עלה לכס האימפריה והונגריה המשיכה להיות מבודדת פוליטית.
החל מימי שלטון אביו, ממלכת הונגריה הייתה במצב של שקיעה. המדיניות הכושלת של אביו הובילה לכך שהמגאנטים היו בעלי רוב האדמות והכתר היה מרושש. כמו כן, המתקפות העותמאניות בגבולה הדרומי של הממלכה המשיכו להחמיר. במקביל למשבר הפוליטי החל משבר דתי. הרפורמציה של לותר הגיעה להונגריה-בוהמיה והחלה לסחוף אחריה רבים ממעמד האצולה, מה שהוביל למשבר עם האפיפיור. לאחר עלותו לשלטון שלח לו סולימאן הראשון, סולטאן האימפריה העות'מאנית את שגרירו, על מנת לקחת את דמי החסות השנתיים של ממלכת הונגריה. לאיוש סירב לשלם את דמי החסות, והוציא להורג את השגריר העות'מאני ושלח את הראש לסולטאן. לאיוש האמין כי יקבל את תמיכתם של מדינות נוצריות שכנות, ואת תמיכת קרל החמישי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה והאפיפיור, אולם הונגריה הייתה שרויה באותה העת באנרכיה, וכמעט ולא היו שומרים במבצרים ובגבולות.
מיד לאחר עלייתו לשלטון של סולימאן ב-1520, הוא החל במערכה אשר מטרתה הייתה כיבוש סופי של הונגריה. ב-1521 ניצב הצבא העותמאני מול חומות בלגרד, אך הפעם מול 700 חיילים בלבד. תוך חודשיים הטורקים פרצו את החומות והונגריה הייתה חשופה לפלישה. לאחר המצור הונגריה קיבלה מנוחה כאשר הסולטן הפנה את תשומת ליבו לכיבוש האי רודוס, אך בשלב זה שום דבר לא יכול היה להציל את ההונגרים מעצמם. המגאנטים סירבו לשתף פעולה עם המלך והאיכרים אשר עדיין ניקו את פצעיהם מכישלונה של מלחמת האיכרים בראשות גיירג' דוז'ה סירבו לשתף פעולה עם המגאנטים: נפילתה של הונגריה נהפכה לשאלה של זמן. ב-1526 חזר סולימאן עם צבא אשר מנה כ-70,000 חיילים. אך הפעם המטרה הייתה ברורה: כיבוש מוחלט של הונגריה. לאחר כיבוש בלגרד קוו ההגנה הטבעי שהיווה הסאווה הפסיק להתקיים, מה שהובילה לקריסה מהירה של קו הגבול. הטירות פטרוברדין, אילוק ואושייק נפלו במהירות מסחררת והצבא הטורקי הספיק לחצות את הדראווה. בזמן שהצבא העותמאני כבש את דרום הממלכה, הצבא ההונגרי ריכז את צבאו בעיירה טולנה, כ-144 קילומטר דרומה מבודה. בסופו של דבר, הצבא ההונגרי הגיע לחזית בסוף אוגוסט כאשר הקרב האחרון התרחש בסמוך לעיירה מוהאץ'. צבא האבירים הונגרי לא השתווה בגודלו ובאיכותו לצבא הטורקי העצום אשר השתמש בנשק חם איכותי. למרות ניסיונו הנואש של לאיוש, קרב מוהאץ' הסתיים בקטסטרופה, כאשר בין 20,000-24,000 מתוך 25,000 החיליים ההונגרים מתו בקרב או הוצאו להורג. אך האסון הגדול אירע אחריו. כאשר הובן שההונגרים הובסו, המלך לאיוש נס מהקרב, אך סוסו השליך אותו לנקיק, שריונו הכבד מנע ממנו לקום והוא טבע למוות. הוא מת בגיל 20.
מותו של לאיוש היה לאסון הגדול ביותר שידעה הממלכה, בית יגלו ההונגרי נכחד וללא התנגדות משמעותית, הצבא העותמאני כבש את הבירה בודה, מה שסימל את סופה של ממלכת הונגריה.
מאחר שללאיוש לא היו ילדים, נבחר גיסו פרדיננד, ארכידוכס אוסטריה למלך בוהמיה, אולם בהונגריה פרצה מחלוקת בין בית הבסבורג לבין בית זאפויה, שבראשו עמד יאנוש הראשון זאפויה, נסיך טרנסילבניה. כל אחד מהיריבים זכה לתמיכה של אחדים מהאצילים ההונגרים, ובנוסף נהנה פרדיננד מתמיכתו של אחיו הקיסר.
בשנת 1529, הצליחו כוחותיו של פרדיננד להדוף את התקפתו של סולימאן המפואר על בירתו שבווינה, אף כי פרדיננד עצמו נמלט לפני כן לבוהמיה. בסופו של דבר, חתם פרדיננד ב-1533 על הסכם שלום עם האימפריה העות'מאנית, במהלכו חולקה הונגריה בין בית הבסבורג במערב ובית זאפויה במזרח.
במרוצת השנים, בעקבות פעולותיו של פרדיננד, עברו בוהמיה וגם הונגריה המערבית והצפונית תחת השם "ממלכת הונגריה" לרשות בית הבסבורג. בשנת 1538 בהסכם נאדוורד סוכם שיאנוש יישאר כמלך הונגריה, בעוד שפרדיננד ימונה כירושו. אך אירועים עתידיים יסכלו הסכם זה ורק בשנת 1699 הונגריה תאוחד תחת בית הבסבורג.
משפחתו
לאיוש התחתן ב-1521 עם מריה מאוסטריה, אך לזוג לא נולדו ילדים.
ללאיוש נולד בן מבת לויתה של אמו אנגלתה וואס. בנם ששמו היה יאנוש נולד ככל הנראה בשנת 1521.
תזמורת סיינט פול
תזמורת סיינט פול (באנגלית: Saint Paul Chamber Orchestra) היא תזמורת קאמרית היושבת דרך קבע בסיינט פול (בירתה של מדינת מינסוטה), ארצות הברית. היא התזמורת הקאמרית המקצועית היחידה באמריקה, ונחשבת למעולה בסוגה. 35 נגניה הווירטואוזיים פועלים בשיתוף עם שישה שותפים אמנותיים - רוברטו אבאדו, פייר-לורן איימר, ג'ושוע בל, דגלס בויד, ניקולס מקגגאן וסטיבן פרוטסמן ומופיעים בלמעלה מ-150 קונצרטים ותוכניות חינוכיות מדי שנה. הם מגיעים גם אל יותר מ-65,000 מאזינים בכל שבוע באמצעות שידור ב-63 רשתות רדיו ציבוריות ברחבי ארצות הברית.
הקלטת התזמורת ל"אביב באפאלאצ'ים" של אהרן קופלנד הייתה אחת מהקלטות השמע הדיגיטליות הראשונות, שיצאו להפצה מסחרית.
החל בעונת 2004-2005 מגשימה תזמורת סיינט פול מודל אמנותי חדש, המתבטא בוויתור על משרת מנהל מוזיקלי ויצירת כמה שותפים אמנותיים (ביניהם, בשלב זה, הכנר ג'ושוע בל. לפי מודל זה נהנים הנגנים ממידה רבה פי כמה של שליטה אמנותית.
במהלך עונת 2005-2006 יצרה תזמורת סיינט פול שתי שותפויות חדשות: חוזה הופעות בן שלוש שנים עם אוניברסיטת שיקגו ושיתוף פעולה רב-צדדי עם בית הספר למוזיקה של אוניברסיטת מינסוטה. התוכנית החינוכית של תזמורת סיינט פול, "קונקט" שמה, זכתה בפרס והיא מגיעה אל 6,000 תלמידים בשנה, ב-16 בתי ספר במיניאפוליס ובסיינט פול.
פרסים ואותות הוקרה
פרס גראמי לביצוע מצטיין של מוזיקה קאמרית:
הלובי למלחמה באלימות מינית
הלובי למלחמה באלימות מינית הוא ארגון לובי אזרחי שהוקם על ידי יעל שרר.
פעילות
מטרת הארגון היא לדאוג לכך שנפגעי אלימות מינית בישראל יקבלו טיפול מקצועי, מיידי ומותאם מהמערכות הרלוונטיות במדינה. הלובי למלחמה באלימות מינית מייצג, בגוף ראשון, את הקול של נפגעות ונפגעי אלימות מינית במסדרונות הכנסת ובכל מקום בו מתקבלות החלטות שמשפיעות על גורל הנפגע/ת.
הלובי הוקם באמצעות קמפיין מימון המונים בסוף 2019, ומהווה המשך ישיר לפעילותה של שרר כלוביסטית ואקטיביסטית מול הממשלה והכנסת.
ב-2022 עבר החוק להסדרת אופן נטילת ושמירת ערכות אונס שקודם על ידי הלובי בכנסת, לאחר שמירב בן ארי הגישה את החוק. החוק מאריך את תקופת הזמן שבה ערכות אונס נשמרות על ידי בתי החולים גם ללא הגשת תלונה במשטרה, משלושה חודשים ל-50 שנה.
אורי גבעון
אורי גבעון (20 בדצמבר 1912 – 2 בינואר 1974) היה מוזיקאי, מלחין, מנצח וכותב, חבר קיבוץ שער העמקים.
ביוגרפיה
גבעון נולד בזאגרב, קרואטיה, בשם ז'ילקו וולקוביץ. מילדותו התעניין במוזיקה וניגן בפסנתר, קלרינט וסקסופון בקונסרבטוריון של זאגרב. בגיל 13 התייתם מאביו.
בשנת 1938 הצטרף לתנועת השומר הצעיר ועלה ארצה בשנת 1939 לקיבוץ שריד.
נישא למרים ועמה השתקע בשנת 1940 בקיבוץ שער העמקים. לזוג נולדו 3 ילדים: דן (דני), שולה ואילן.
בשנים 1943–1946 לימד מוזיקה בבית הספר המקומי וניצח על מקהלת הקיבוץ. בשנים 1952–1955 לימד מוזיקה בסמינר אורנים.
בשנת 1956 החל לנצח על המקהלה של הקיבוץ הארצי, יחד עם יהודה אנגל.
בשנת 1959 השתלם בלונדון, ולמד ניצוח וצילום. לאחר מכן למד ניצוח אצל מיכאל טאובה, מנצח התזמורת הפילהרמונית הישראלית.
בחגיגות היובל לשומר הצעיר ניצח הן על התזמורת הקאמרית הקיבוצית והן על מקהלת הקיבוץ הארצי.
גבעון נפטר בשנת 1974 ונטמן בבית העלמין שער העמקים.
בנו דן (דני)
דן, אשר נולד ב-26 באפריל 1946, נהג לכתוב שירים ופזמונים, חלקם הולחנו בידי אביו, בין היתר "מרגלות הכרמל" בביצוע אסנת פז. הוא סיים קורס טיס ונהרג ביום השני למלחמת ששת הימים הגבעה עליה התרסק מטוסו של דן גבעון קרויה גבעת המטוס. אנדרטה על שמו הוקמה במקום.
יצירותיו
שירים שהלחין:
שירים שתרגם:
שירים שעיבד מוזיקלית:
כמו כן הלחין את המוזיקה למחזה "אחי גיבורי התהילה" מאת הווארד פאסט בהשתתפות חברי גבעת ברנר, בשנת 1953.
אמיליה איב
אמיליה איב (באנגלית: Amelia Eve; נולדה ב-22 בדצמבר 1994) היא שחקנית בריטית.
קריירה
בשנת 2018 הופיע בסדרת הקומדיה של רשת ה-BBC, "אנטרפרייס". בשנת 2020, איב שיחקה בתפקיד ג'יימי לצד ויקטוריה פדרטי בסדרה של נטפליקס, "מי מתגורר באחוזת בליי".
הקונגרס הציוני העולמי ה-18
הקונגרס הציוני ה-18 התקיים ב-21 באוגוסט - 4 בספטמבר 1933 בעיר פראג שבצ'כוסלובקיה.
נחום סוקולוב נבחר שוב לנשיא ההסתדרות הציונית העולמית.
המתיחות עם הרוויזיוניסטים
ב-16 ביוני 1933, נרצח חיים ארלוזורוב ממנהיגי היישוב וראש המחלקה המדינית של הסוכנות היהודית בחוף תל אביב. הרצח, שנותר בלתי מפוענח, עורר סערה רבה ביישוב העברי והאשמות כבדות כנגד התנועה הרוויזיוניסטית.בעת נאומיהם של נציגי הרוויזיוניסטים, קמו כל נציגי סיעת הפועלים ועזבו את האולם בהפגנתיות.
בבחירות ביולי זכו תנועות הפועלים ביותר מ-44%. והרוויזיוניסטים רק ב-16%. הרוויזיוניסטים לא נבחרו לנשיאות הקונגרס והצעות החלטה שלהם לא הובאו להצבעה. עקב כך, מנהיג התנועה הרוויזיוניסטית זאב ז'בוטינסקי סירב לנאום.
הנשיאות אישרה הקמת ועדת-חקירה שנתמנתה לבדוק ו"לעקור נטיות, העומדות בסתירה לעקרונות היסודיים של המוסר היהודי", כלומר רעיונות הרוויזיוניסטים.
עליית היטלר לשלטון בגרמניה
בעקבות עליית היטלר לשלטון גרמניה, והתגברות האנטישמיות, מינה הקונגרס את חיים ויצמן ליושב ראש הלשכה המרכזית של הסוכנות היהודית ליישובם של יהודי גרמניה. ויצמן נועד פעמיים עם מוסוליני, באפריל 1933 ובינואר 1934, בניסיון לגייס את עזרתו להקלת מצוקת היהודים בגרמניה. מוסוליני אמר לו: "אתם זקוקים למדינה יהודית". באוקטובר 1934 העיד ויצמן בתביעה המשפטית של יהודי שווייץ נגד הפצת "הפרוטוקולים של זקני ציון".
אלכסנדריה אסחטה
אלכסנדריה אסחטה (ביוונית: Ἀλεξάνδρεια Ἐσχάτη, בלטינית: Alexandria Ultima, כלומר "אלכסנדריה הרחוקה ביותר") הייתה עיר שהוקמה על ידי אלכסנדר מוקדון באוגוסט שנת 329 לפני הספירה, כבסיסו הצפוני ביותר במרכז אסיה. היא הוקמה בחלק הדרום-מערבי של עמק פרגנה בגדה הדרומית של נהר הסיר דריה. כיום נמצאת באזור אלכסנדריה אסחטה העיר ח'וג'נד שבטג'יקיסטן. אלכסנדר בנה חומת לבנים באורך 6 קילומטרים שהקיפה את העיר, שעל פי ההיסטוריונים מהעת העתיקה, נבנתה תוך 20 יום.
עירוני טבריה
עירוני 'דורות' טבריה היא קבוצת כדורגל ישראלית מהעיר טבריה, המשחקת בליגה הלאומית. בעבר נקראה הקבוצה בית"ר טבריה, עד אשר התאחדה עם הפועל מועצה אזורית גליל תחתון ושינתה שמה לשם החדש. כיום הקבוצה נמצאת תחת ניהולה של סוכנות הביטוח 'קבוצת דורות', בראשות הבעלים אריה קלמנזון.
בית"ר טבריה
בית"ר טבריה הייתה קבוצה ששיחקה בליגות הנמוכות מאז הקמתה בתחילת שנות החמישים. מיקום השיא של הקבוצה הושג בעונת 1973/74, כאשר סיימה במקום השני בליגה ב' (הליגה השלישית באותה עת), במחוז צפון א'. בזכות הישגה העפילה הקבוצה למבחני העלייה לליגה א', אך הורחקה מהם לאחר שאוהדיה התפרעו במשחק מול הפועל בית שאן.
בשנת 2001 התאחדה הקבוצה, ששיחקה אז בליגה ג', עם הפועל מועצה אזורית גליל תחתון, ששיחקה בליגה ב'. הקבוצה המאוחדת שיחקה תחת השם הפועל גליל תחתון/טבריה, עד שבשנת 2006 שינתה את שמה לעירוני טבריה.
עירוני טבריה
בעונת, תחת השם עירוני טבריה, הקבוצה העפילה לליגה א'. בשנת 2008 הציפייה הייתה שעירוני טבריה תעלה לליגה הארצית, אך היא סיימה את העונה במקום העשירי. בעונת הציפייה הייתה שטבריה תעפיל לליגת הלאומית (בשל ביטול הליגה הארצית), אך היא סיימה במקום הרביעי. בעונת סיימה הקבוצה במקום השישי. את עונת סיימה הקבוצה בפלייאוף העליון של ליגה א' צפון, ובמשחקי הפלייאוף הפסידה הקבוצה 4:1 לאסי גלבוע.
בעונת סיימה הקבוצה במקום השני בליגה א' צפון ולאחר משחקי הפלייאוף בהם ניצחה את מכבי דליית אל כרמל, הפועל מגדל העמק והפועל אזור, עלתה למשחקי המבחן נגד הפועל קטמון ירושלים שנאבקה על מקומה בליגה הלאומית ונלחמה נגד הירידה לליגה א'. טבריה ניצחה 1:5 בסיכום שני המשחקים, והעפילה לליגה הלאומית.