cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
איירפליי
לרוב המדינות יש לפחות מצעד מוזיקה איירפליי אחד. יש מדינות (כגון קנדה, ארצות הברית, הממלכה המאוחדת, גרמניה, אוסטרליה, יפן, וברזיל) יש מספר מצעדי מוזיקה איירפליי בז'אנרים שונים ובמחוזות שונים. . בישראל, מצעד האיירפליי המפורסם ביותר הוא המצעד של מדיה פורסט, שהחל משנת 2008 מתעדכן בתדירות שבועית בכל יום ראשון על סמך הנתונים של השבוע הקודם.
כאשר תחנות רדיו ניגנו תקליטי ויניל בלבד, שיר שהצליח במצעד האיירפליי, אך היה חלש במכירות היה ידוע כ-"להיט פונוגרפי". האיירפליי יכול להיות מרכיב מכריע בהבטחת להיט לזמר, לצד הרשתות החברתיות. האיירפליי הוא שיטה יעילה בה משתמשים אמנים כדי להפיץ את שמם.
הסינגל "Try Again" של אליה היה השיר הראשון אי פעם שהגיע למקום הראשון בבילבורד הוט 100, שהיה מבוסס אך ורק על עוצמת האיירפליי שלו.
מכירות מוזיקה
קיים קשר סימביוטי בין האיירפליי של התקליטים לבין המכירות. תעשיית התקליטים משתמשת באיירפליי ברדיו כדי לקדם אמנים ותקליטים למאזיני רדיו. איירפליי יכולה לעורר רכישת כרטיסי מוזיקה, סחורה והופעות לקהל המאזינים שלה. תעשיית התקליטים מרוויחה מהחשיפה שמספקת רדיו איירפליי. כמות האיירפליי שתקליט מקבל יכול להשפיע, באופן משמעותי, על גורמים אחרים, כולל גיל, גזע, מיקום גאוגרפי והכנסה. ההשפעה של איירפליי על ההכנסות ממכירות יכולה לנוע בין 1.5 ל-2.4 מיליארד דולר בשנה. חלק ניכר ממכירות האלבומים והרצועות מושפע מאיירפליי ברדיו (בין 14% ל-23%). אמנים ומבצעי תקליטים מרוויחים בעקיפין מהאיירפליי כשהם מקדמים, מפיצים ומוכרים תקליטים. ההשפעה של איירפליי על מכירות מוזיקה מקשרת לאפקט החשיפה בלבד (העדפה לדברים מוכרים). אפקט החשיפה בלבד מורגש כאשר הרדיו והאיירפליי פועלים כמדיום פרסומי על ידי מתן אפשרות למאזינים לנסות מוזיקה חדשה שיצאה. חשיפה זו, בדרך כלל, קשורה לעלייה במכירות.
חרם הרדיו על צ'יקס
הפופולריות של להקת הקאנטרי האמרקיאית, הצ'יקס, הושפעה מהאיירפליי בארצות הברית. במרץ 2003, הלהקה הגיעה למקום הראשון במצעדי הקאנטרי והשירים למבוגרים האיירפליי. עם זאת, הלהקה ירדה במצעדים במהירות, לאחר שהזמרת נטלי מיינס אמרה לקהל של מועדון לילה בלונדון, "רק שתדעו, אנחנו מתביישים שנשיא ארצות הברית (ג'ורג' ווקר בוש) הוא מטקסס". בעקבות זאת, סוכנות הידיעות Associated Press ציינה כי תחנות רדיו החלו להחרים את הלהקה כתגובה להערה. כתוצאה מכך, האיירפליי הכולל של הלהקה ברחבי ארצות הברית ירד לחמישית ממה שהיה לפני זריקת ההערה, כשהאלבום כבר ירד מהמצעדים. תחנות הרדיו, שהחרימו את הלהקה, הואשמו בצנזורה תאגידית, בעיקר על תנועות חברתיות ימניות.
ספנדרל
ספנדרל (באנגלית: Spandrel) הוא חלל משולש בין עקומת הקשת למסגרת האופקית והאנכית סביבה, או אחד מארבעת הרווחים בין מעגל חסום לריבוע החוסם.
בבניין עם יותר מקומה אחת, המונח ספנדרל משמש גם לציון החלל שבין החלק העליון של החלון בקומה אחת לבין אדן החלון בקומה מעליה. המונח משמש בדרך כלל כאשר יש אלמנט דקורטיבי בחלל זה, או כאשר החלל בין החלונות מלא בזכוכית אטומה או שקופה, שבמקרה זה נקראת "זכוכית ספנדרל".
מן הספנדרלים של בזיליקת סן מרקו נגזר הביטוי ספנדרל ביולוגי, אשר נטבע ב"מאמר הספנדרלים" משנת 1979. ספנדרל ביולוגי הוא תכונה פנוטיפית שהיא תוצר לוואי של האבולוציה של מאפיין אחר, בניגוד לתכונה שהיא תוצר של ברירה טבעית.
מכללת אופקים
מכללת אופקים (נקראת גם סמינר אופקים) היא מכללה תורנית לבנות הממוקמת בעיר אופקים. השנתונים הלומדים בה מקבילים לכיתות י"ג-י"ד בסמינרים החרדים הנקראים שנה א' וב' בהתאמה ושנה ג' הכוללת יום אחד בשבוע לבנות שלומדות הוראה.
היסטוריה
המכללה נוסדה בשנת תשל"ט-1979 על ידי הרב יהודה אריה כהן והרבנית ציפי עמית. דמויות חינוכיות מרכזיות נוספות במכללה הן הרבנית פילץ (אשתו של הרב אביעזר פילץ מתפרח הסמוכה), הרבנית אסתי הורביץ ואילנה הורוביץ'.
המכללה נוסדה עם גרעין של 8 בנות בלבד, כולן "מתחזקות" (בנות מבתים דתיים-לאומיים) או בעלות תשובה. עם השנים הפכה המכללה ממקום המיועד קודם כל לבעלות תשובה ומתחזקות, למוסד שרובו בנות בית יעקב ומיעוט קטן של בעלות תשובה ומתחזקות. השוני בתלמידות גרם גם לשוני באופיו של המוסד שהפך לשמרני יותר. למשל, תקנון הלבוש נוסף רק בשנים מאוחרות יותר וכולל בתוכו את כללי הלבוש הקפדניים ביותר.
המכללה כוללת לימודי קודש הנלמדים בבוקר, ולימודי מקצוע בשעות אחר הצהריים. בין המקצועות הנלמדים הם הוראה, ייעוץ מס, הנדסת תוכנה, גרפיקה ממוחשבת, הוראה מתקנת ואומנות. המכללה אינה מעניקה תארים אקדמיים.
מיקום המכללה במקום השפיע רבות על פיתוח הקהילה החרדית בעיר אופקים אך עם זאת המכללה לא נמצאת בתוך האזור של הקהילה החרדית כדי לא להפריע לאנשים הגרים שם.
סניפים
למכללה שני סניפים. האחד קטן, משני, "שירת מרים" ברכסים, והמרכזי באופקים.
לותאר ביסקי
לותאר ביסקי (בגרמנית: Lothar Bisky; 17 באוגוסט 1941 – 13 באוגוסט 2013) היה פוליטיקאי גרמני.
ביוגרפיה
ביסקי נולד בעיירה בפומרניה שכיום מהווה חלק של פולין. בשנת 1945 הוא ומשפחתו עברו למחנה פליטים בגרמניה המערבית. בגיל 18 הוא היגר לגרמניה המזרחית. בשנת 1963 הוא סיים לימודים באוניברסיטת ברלין והתקבל למפלגת האיחוד הסוציאליסטי של גרמניה ששלטה במדינה. למרות היותו חבר מפלגה פעיל הוא לא הצליח להגיע למשרה בכירה. בשנים 1986–1990 הוא היה מנהל אוניברסיטה לקולנוע וטלוויזיה.
לאחר איחוד גרמניה לותאר ביסקי היה חבר במועצות מנהלים של ערוץ טלוויזיה מקומי ובשנת 1990 נבחר לפרלמנט של ברנדנבורג. בשנים 1993–2000 הוא היה יושב ראש מפלגת הסוציאליזם הדמוקרטי. בשנת 2005 הוא נבחר לבונדסטאג והיה מועמד למשרת סגן נשיא המוסד. אומנם גם לאחר ארבעה סיבובים של הצבעות הוא לא הצליח להיבחר ככל הנראה על רקע היותו סוכן שטאזי בעבר.
בשנת 2007 הוא עבר לדי לינקה והיה חבר במפלגה זו עד לשנת 2013. לותאר ביסקי נפטר בשנת 2013 בלייפציג.
יחסי לבנון–קפריסין
יחסי לבנון–קפריסין הם היחסים הדו-צדדיים בין הרפובליקה הלבנונית לרפובליקת קפריסין.
היסטוריה
ביוני 2017 הגיע נשיא קפריסין ניקוס אנסטסיאדיס לביקור רשמי בלבנון. במהלך הביקור הושג הסכמה על מתן סיוע של הקפריסאים ל בסך 15 מיליון אירו.
באפריל 2019 התקיים בביירות מפגש לבנוני־קפריסאי בהשתתפות שרי החוץ והאנרגיה משתי המדינות, שבו הוסכם להאיץ את המגעים ביניהן בתחומי האנרגיה. במסגרת זו, סוכם על משא ומתן אינטנסיבי לגבי הסכם יוניטיזציה בין שתי המדינות. הסכם מעין זה, לפיתוח מאגרים משותפים, מסדיר את ההתנהלות ביחס לשדות גז ונפט משותפים המשתרעים משני צדי הגבול הימי הכלכלי של המדינות.
סחר
בשנת 2009 הסתכם הסחר בין המדינות בכ-48.8 מיליון אירו, ובשנת 2011, פעילות הסחר הציגה עלייה חדה והסתכמה ב-65 מיליון אירו. בשנת 2013 מחזור המסחר בין המדינות הסתכם ב-47.7 מיליון אירו. יבוא הרפובליקה של קפריסין מלבנון: נייר, פלסטיק, כימיקלים, ירקות ופירות, תרופות ואבנים יקרות. יצוא הרפובליקה של קפריסין ללבנון: אבנים יקרות, תרופות, פלסטיק, בעלי חיים, מלח.
The Imperial March
The Imperial March (בעברית: "המארש האימפריאלי", "המארש הקיסרי", "המצעד הקיסרי" ו-"נעימת דארת' ויידר") הוא מארש ונעימה מוזיקלית שהלחין ג'ון ויליאמס עבור הסרט "מלחמת הכוכבים - פרק 5: האימפריה מכה שנית". המארש שבסרט נוגן על ידי התזמורת הסימפונית של לונדון. לימים הפך לאחד מקטעי הנגינה המפורסמים ביותר בתולדות הקולנוע, והמזוהה ביותר עם סרטי "מלחמת הכוכבים", לצד נעימת הפתיחה של הסדרה. הנעימה זכתה לגרסאות כיסוי וביצועים רבים, החל מלהקות מטאל וכלה בתזמורות סימפוניות, השפיעה על יצירות שונות, ושימשה לפארודיות טלוויזיוניות וקולנועיות על סרטי "מלחמת הכוכבים", או כדי לאפיין דמות טוטליטרית, מרשעת ואכזרית.
בסרטי מלחמת הכוכבים
"המארש הקיסרי" נקרא לעיתים "נעימת דארת' ויידר" ("Darth Vader's Theme") ומאחר והוא מזוהה עם דארת' ויידר, לורד הסית' המפחיד והאכזר, המוציא לפועל של פקודות הקיסר פלפטין. מאז הסרט "מלחמת הכוכבים - פרק 5: האימפריה מכה שנית" הנעימה הפכה למזוהה עם ויידר ונוגנה כמעט בכל פעם שהוא הופיע.
הטרילוגיה המקורית
"המארש הקיסרי" נשמע לראשונה בסרט "מלחמת הכוכבים - פרק 5: האימפריה מכה שנית", מנוגן בטון נמוך של פיקולו כאשר האימפריה הגלקטית משגרת גשושים ברחבי הגלקסיה כדי לאתר את לוק סקייווקר וברית המורדים. השמעתה הגדולה והראשית מתרחשת כאשר משחתות כוכבים של הצי הקיסרי מתאספות ודארת' ויידר מופיע לראשונה בסרט, כ-18 דקות מאז תחילתו.
הנעימה ומוטיבים שונה בה שולבו בחלקים אחרים של הפסקול, כגון בנעימת "הקרב על הות'" ו"שדה האסטרואידים". בסרט "מלחמת הכוכבים - פרק 6: שובו של הג'דיי" הנעימה משמשת שוב בקטעים בהם מופיע דארת' ויידר, וכן בקטע בו הקיסר פלפטין מגיע לכוכב המוות השני. השימוש האחרון בנעימה נעשה בסוף הסרט "שובו של הג'דיי", אך עם סיומת עדינה יותר המנוגנת בנבל, כדי לאפיין את דארת' ויידר הזקן והגוסס, ששב להיות אנאקין סקייווקר, אחרי שכיפר על מעשיו ומת לעיני בנו, לוק סקייווקר.
הטרילוגיה המקדימה
בסרט השני "מלחמת הכוכבים - פרק 2: מתקפת המשובטים" מנוגן המארש בעדינות כאשר ישנם אירועים המרמזים על עתידו האפל של אנאקין: היא מנוגנת לראשונה כאשר יודה חש בטבח שביצע אנאקין בשבט הטוסקנים ששבו את אמו וגרמו למותה, וכן בעת שאנאקין מספר לפאדמה אמידאלה מה שעשה. "המארש הקיסרי" מנוגן באופן בולט בסוף הסרט, כאשר לוחמי צבא המשובטים, לבושים בחליפות קרב לבנות, עולים על ספינות שמזכירות משחתות כוכבים, עוזבים את קורוסנט לקראת המלחמה הצפויה בכוחות הבדלנים, רמז לכך - שצבא זה עתיד להפוך לצבא חיילי הסער של האימפריה הגלקטית. למרות שנעימת האהבה של אנאקין ופאדמה "Across the Stars" היא השולטת בעת הקרנת הקרדיטים בסוף הסרט, ניתן לשמוע מספר תווים מ"המארש הקיסרי".
בסרט השלישי "מלחמת הכוכבים - פרק 3: נקמת הסית'" הנעימה מופיעה בקרב בין אנאקין לאובי ואן קנובי.
מלחמת המשובטים
הנעימה מופיעה מספר פעמים גם בסדרת האנימציה "מלחמת הכוכבים: מלחמת המשובטים", בקטעים המערבים את אנאקין ומרמזים על הכעס הרב הטמון בו.
האנתולוגיה
הנעימה מושמעת בסרט רוג אחת: סיפור מלחמת הכוכבים כאשר דארת' ויידר מופיע.
מחוץ לסרטי מלחמת הכוכבים
הנעימה זכתה לגרסאות כיסוי רבות, בפרט של להקות מטאל, בהן מטאליקה (ביחד עם התזמורת הסימפונית של סן פרנסיסקו) ואפיקה (להקת מטאל סימפוני מהולנד), והן של תזמורות סימפוניות ופילהרמוניות קלאסיות.
הנעימה גם הופיעה במספר תוכניות טלוויזיה.
I Am What I Am (שיר של אמה מוסקט)
I Am What I Am (בעברית: אני מה שאני) הוא סינגל של הזמרת המלטזית, אמה מוסקט, שיצא ב-14 במרץ 2022. השיר ייצג את מלטה באירוויזיון 2022 שהתקיים בטורינו, איטליה, לאחר שמוסקט זכתה בקדם המלטי.
לפני האירוויזיון
חצי הגמר של הקדם הלאומי התקיים ב-17 בפברואר 2022. עשרים ושניים שירים התחרו, ורק שישה עשר העפילו לגמר, ביניהם "Out of Sight". הגמר התקיים ב-19 בפברואר אותה השנה. "Out of Sight" זכה במקום הראשון הן בחבר השופטים, שהעניק לו 72 נקודות, והן בהצבעות הקהל, שהעניקו לו 20 נקודות.
למרות זאת, ב-14 במרץ הודיעה רשות השידור המלטזית שמוסקט לא תשיר את השיר באירוויזיון ובמקומו תשיר את השיר "I Am What I Am".
באירוויזיון
לאחר שפורסמו כל השירים המתחרים לתחרות של 2022, סדר השירים לחצי הגמר הוחלט על ידי מפיקי התוכניות ולא באמצעות הגרלה נוספת, כך ששירים דומים לא הוצבו זה ליד זה. מלטה הופיעה שישית, לאחר גאורגיה ולפני סן מרינו. ב-12 במאי 2022 ביצעה מוסקט את "I Am What I Am" על בימת חצי הגמר הראשון של אירוויזיון 2022. היא נכשלה בניסיון להעפיל לגמר התחרות, שהתקיים ב-14 במאי. לאחר התחרות התברר כי מיקומה בחצי הגמר היה 18 עם 47 נקודות.
אופטיבס
אופטיבס בע"מ היא חברת מחשוב ישראלית המפתחת ומספקת שירות מחשוב ענן לתכנון ותפעול תחבורה ציבורית.
היסטוריה
החברה הוקמה ב-2014 על ידי עמוס חג'אג', מנכ"ל החברה, ואיתן ינובסקי, סמנכ"ל הטכנולוגיות, שהכירו במהלך לימודיהם לתואר ראשון. יו"ר החברה הוא אהוד רוקח. במאי 2022 העסיקה החברה למעלה מ-300 עובדים במטה החברה בתל אביב ובמשרדיה בארצות הברית, באנגליה, בברזיל, בצ'ילה, בצרפת ובגרמניה.
תוכנת הענן של החברה מספקת, באמצעות מחשוב ענן בפלטפורמת AWS, שירותי תכנון ותפעול לחברות תחבורה ציבורית, בהן החברות הישראליות אגד, דן, קווים ומטרופולין ולגופים נוספים המארגנים הסעות בהיקף נרחב, כגון רשויות מקומיות וחברות גדולות, בהן החברות פייסבוק, אפל, אמזון ומיקרוסופט. התוכנה מקצה אוטובוסים ונהגים למסלולים הנדרשים, בהתאם לאילוצי תפעול, רגולציה, תנאי עבודה, מצב התנועה ועוד. התוכנה מקבלת בזמן אמת עדכונים על מיקומו של כל אוטובוס לקוחות החברה ערכו בשנת 2021 יותר מ-92 מיליון נסיעות היותר מאלף ערים.
באפריל 2022 רכשה החברה את חברת טריליום האמריקאית, העוסקת בהנגשת מידע לנוסעים בתחבורה ציבורית.
גיוס הון
בנובמבר 2017 גייסה החברה 12 מיליון דולר, בהובלת קרן פיטנגו, Verizon Ventures וסר רונלד כהן.
בדצמבר 2018 גייסה החברה 40 מיליון דולר, בהובלת אינסייט פרטנרס.
במרץ 2021 גייסה החברה 107 מיליון דולר.
במאי 2022 השלימה החברה גיוס של 100 מיליון דולר לפי שווי של 1.3 מיליארד דולר והפכה לחד-קרן.
מיינור
{{פירושונים|
ראו גם
}}
אורי שלגי
אוּרי שַלגי (וינטֶר) (28 בפברואר 1927 - 16 במרץ 2019) היה מו"ל ישראלי, מייסד הוצאת שלגי (רמדור). בצעירותו היה קומוניסט והורשע בריגול.
ביוגרפיה
שלגי נולד בשנת 1927 בצ'כוסלובקיה כאורי וינטר. בשנת 1939 עלה לארץ ישראל עם הוריו באוניית המעפילים טייגר היל. גדל בתל אביב ולמד מכונאות בבית ספר מקצועי. בצעירותו היה פעיל קומוניסטי, הדריך בנוער הקומוניסטי והיה כתב המדור לחיילים של קול העם.
ב-24 בינואר 1950 נעצר במהלך הפגנה של הקומוניסטים נגד הנרי מורגנטאו, נשיא המגבית היהודית המאוחדת ליד מלון עדן. במהלך מעצרו נמצאו אצלו פתקים עם מידע על צה"ל. חקירה של המשטרה העלתה שהוא קיבל מחבר אחר 2 מסמכים ובהם תרשימים על מבנה צה"ל. לאחר מעצרו, נעצר גם ידידו, גוסטב גולובנר, שעבד במנגנון השירות החשאי הפולני לפני שעלה לישראל. בעקבות זאת הוא הושם במעצר. בתחילת מאי 1950 שוחרר בערבות. וינטר הועמד לדין וטען במשפטו שאת המסמכים קיבל במכתב מחייל במסגרת עבודתו ככתב בקול העם. הוא המשיך ואמר שלא הבין את תכנם, אך חשב שהם יסייעו לחברי הכנסת של המפלגה הקומוניסטית וביקש להעבירם אליהם. החייל התברר כמלך רייכר (אלימלך רון) שנידון ל-30 שנות מאסר. בית המשפט המחוזי הרשיע את וינטר. השופט לא קיבל את טענותיו של וינטר וקבע שמכיוון שהוא ביצע תיקונים במסמכים ניכר שהוא הבין את תוכנם. וינטר אמר שהורשע רק מפני שבחקירתו במשטרה שיקר במטרה לחפות על החייל. בנובמבר 1950 נדון וינטר לשש שנות מאסר. ביוני 1951 הופחת עונשו על ידי בית המשפט העליון לארבע שנות מאסר. הוא שהה בבית סוהר מעשיהו יחד עם דב שילנסקי.
לאחר שיצא מן הכלא ניתק את קשריו עם המפלגה הקומוניסטית ושינה את שמו לשלגי. בשנת 1953 התחתן עם חיה סיידון. שלגי כתב כמה ספרי בלשים, הוציא אותם לאור והצליח במכירתם. הוא פרסם סדרה של ספרי כיס בשם "ביל קרטר המהיר בשולפי האקדח". כל ספר הכיל 32 עמודים. הסדרה זכתה להצלחה רבה בקרב בני נוער בזכות מחירה הנמוך ובעקבות כך הופיעה ב-1961 סדרת ביל קרטר חדשה ובה הכיל כל ספר 160 עמודים. בעקבות זאת הקים בשנת 1964 את הוצאת "רמדור" (לימים "שלגי"), שהוא צירוף של שמות ילדיו - דורית ורם. ההוצאה פרסמה תרגומים של ספרי בלשים, מערבונים ורומנים. שלגי הוציא לאור גם את מגזין הספורט "פנדל", שהופיע מדצמבר 1971 ועד 1981, וחוברות תשבצים. בנו של שלגי, רמי, ששימש כשוער בקבוצת הכדורגל הכח מכבי רמת גן, נהרג ב-9 ביוני 1982, במסגרת שירות המילואים, ביום השני למלחמת שלום הגליל.
קארל בונהופר
קארל לודוויג בונהופר (ההיגוי: יותר קרוב ל"בונהֶפר") (בגרמנית: Karl Ludwig Bonhöffer, 31 במרץ 1868 - 4 בדצמבר 1948) היה פסיכיאטר ונוירולוג גרמני. הוא כיהן כפרופסור ראש קתדרה לפסיכיאטריה ולנוירולוגיה באוניברסיטת ברלין וכמנהל הקליניקה למחלות נפשיות ולמחלות עצבים בבית החולים "שריטה" בברלין. שניים מבניו, דיטריך בונהופר וקלאוס בונהופר, ושני חתניו, הנס פון דוהנאני ורידיגר שלייכר הוצאו להורג בגלל התנגדותם למשטר הנאצי בגרמניה.
ילדות וצעירות
על פי מסמכים של הוועדה ללימודים ההיסטוריים של באדן-וירטמברג, בשנת 1513 החלה משפחת בונהופר להתיישב בחבל וירטמרג לאחר שהיגרו מניימכן, הולנד. הם הגיעו למעמד בכיר כיועצים, רופאים ושופטים, והיו מיוחסים בקשרי משפחה לאמו של יוהאן וולפגנג פון גתה, גאורג וילהלם פרידריך הגל, כריסטיאן פרידריך דניאל שובארט, לודוויג אוהלנד ולדוד פרידריך שטראוס.
קארל בונהופר נולד בשנת 1868 בנרסהיים בממלכת וירטמברג שבגרמניה (הקונפדרציה הגרמנית), לפרידריך פון בונהופר (1907-1828), שופט בעיר אולם וליולי לבית טאפל (1936-1842). אחיו, גוסטב-אוטו בונהופר, היה לכימאי בחברת באייר-לברקוזן. בשנים 1874–1878 למד בבתי ספר יסודיים בהיילברון ובראוונסבורג, ובשנים 1878–1886 בגימנסיה בטיבינגן, בה סיים את מבחני הבגרות. בשנים 1886–1887 שירת בצבא בשטוטגרט. בשנת 1898 התחתן עם פאולה פון האזה, מורה ונכדתו של התאולוג קארל פון האזה. במרוצת השנים נולדו לזוג שמונה ילדים.
בין השנים 1887–1892 למד בונהופר רפואה באוניברסיטת טיבינגן, בברלין ובמינכן. אחר כך לימד את המקצוע באוניברסיטת ברסלאו.
פעילותו בימי השלטון הנאצי
אחר שנת 1939, שבה הופעלה בגרמניה הנאצית האקציה T4 לחיסול בני אדם מוגבלים, השתתף בונהופר בתנועת ההתנגדות למדיניות הנאצית. הוא זייף תעודות של מטופלים נכים ועשה מאמצים להציל אותם.
מותו
קארל בונהופר נפטר בברלין בגיל 80 בשנת 1948.
טונדו (אמנות)
טונדו (ברבים טונדי) הוא מונח מימי הרנסאנס ליצירת אמנות, ציור או פסל, מעגלית. המילה נגזרת מהמילה האיטלקית rotondo שמשמעותה "עגול". המונח בדרך כלל אינו משמש לציורים עגולים קטנים, אלא רק לאלו שקוטרם לפחות כ-60 ס"מ, ועל כן לא כולל מיניאטורות דיוקן עגולות רבות.
היסטוריה
אמנים יצרו טונדי מאז ימי יוון העתיקה. ציורים מעגליים במרכז האגרטלים המצוירים של אותה תקופה ובחלק הפנימי של כוס היין הנמוכה המכונה קיליקס, ידועים בשם טונדי. הרקע בדרך כלל אחיד ולא חשוב. בעוד שבציורי טונדו הוא יכול להיות מתואר, בתבליטי ובגילופי טונדו הרקע לא נראה.
אף על פי שטונדו הרנסאנס הקדום ביותר הוא בורגונדי (פיאטה מאת ז'אן מלואל, שנוצרה בין השנים 1400–1415, ומוצגת במוזיאון הלובר), הטונדו הפך לאופנתי בפירנצה של המאה ה-15, שם ייתכן שהוא התפתח מ"דסקו דה פרטו" (מגשי לידה) קטנים יותר.
הטונדו שימש גם כאלמנט עיצובי באדריכלות הרנסאנס, בגמלון של מבנים או או מתחת לקשתות חצי עגולות, שבנייתן חודשה במאה ה-15.
אחרי שאהב
אחרי שאהב הוא סינגל שני מתוך האלבום רמזים של הזמרת-יוצרת הישראלית ריטה, שיצא לאור באוקטובר 2007. השיר נכתב על ידי יהונתן גפן, הולחן על ידי רמי קליינשטיין ועובד על ידי עברי לידר, עמיר רוסיאנו, יונתן פריג', גלעד שמואלי, אייל שחר, עדיאל גולדשטיין ועילי בוטנר.
פרסננסקי
פרסננסקי (ברוסית: Пресненский район) הוא נפה של המחוז המרכזי של העיר הפדרלית מוסקבה, שברוסיה. שטח הנפה הוא 11.7 קמ"ר ואוכלוסייתה מונה 128,314 תושבים (2020).
ע'זני
גאוגרפיה
העיר ממוקמת כ-129 ק"מ מבירת אפגניסטן, קאבול.
אקלים
הטמפרטורה הממוצעת היא 15 מעלות צלזיוס. החודש הכי חם הוא יולי (30 מעלות צלזיוס). החודש הכי קר הוא ינואר ( מעלות צלזיוס). כמות המשקעים הממוצעת היא 440 מילימטרים בשנה. חודש אפריל הוא החודש הגשום ביותר (104 מ"מ גשם), וחודש יולי הוא החודש היבש ביותר (3 מ"מ גשם).
נקודת ויליאמס (איי שטלנד הדרומיים)
נקודת ויליאמס או ויליאמס פוינט (באנגלית: Williams Point) היא לשון יבשה, המהווה את הקצה הצפוני של חצי האי וארנה, ולכן גם את הקצה הצפון מזרחי של האי ליווינגסטון באיי שטלנד הדרומיים, שבאנטארקטיקה.
מצר הים מעבר איגליקה מפריד בין נקודת ויליאמס לבין ארכיפלג איי זד שמצפון לאי ליווינגסטון.
נקודת ויליאמס ממוקמת 9.47 קילומטרים מצפון לפסגת מיזייה שברמת וידין;
נקודת ויליאמס ממוקמת 8.8 קילומטרים ממזרח לאי דסוליישן;
נקודת ויליאמס ממוקמת 1.5 קילומטרים מדרום לאיי זד;
נקודת ויליאמס ממוקמת 5.5 קילומטרים ממערב לנקודת דאף שבאי גריניץ';
גילוי ומיפוי הנקודה
איי שטלנד הדרומיים התגלו בשנת 1819 על ידי ויליאם סמית' (William Smith), רב החובל של הבריג ויליאמס (Williams), אשר ראה את נקודת ויליאמס ב-19 בפברואר באותה שנה.
מיפוי הנקודה
האזור מופה לראשונה על ידי סוקרים בריטיים בשנת 1822, ולאחר מכן על ידי סוקרים צ'יליאניים בשנת 1971, על ידי סוקרים ארגנטינים בשנת 1980, על ידי סוקרים ספרדים בשנת 1991, ועל ידי סוקרים בולגריים בשנת 2005 ובשנת 2009.
מקור השם
פרסום משנת 1820 מתגלה שסמית' נתן את השם 'ויליאמס' ללשון יבשה באזור בו מצויה נקודת ויליאמס.
החתונה האיטלקית הגאה שלי
החתונה האיטלקית הגאה שלי (באנגלית: My Big Gay Italian Wedding; באיטלקית: Puoi baciare lo sposo - מילולית: אתה רשאי לנשק את החתן) הוא סרט קולנוע איטלקי משנת 2018 בבימויו של אלסנדרו ג'נובי ובכיכובם של דייגו אבטנטונו, מוניקה גואריטורה, סלבטורה אספוזיטו וכריסטיאנו קאקאמו.
תקציר העלילה
אנטוניו (כריסטיאנו קאקאמו) ופאולו (סלבטורה אספוזיטו) הם זוג גברים איטלקים צעירים המתגוררים בברלין בדירתה של בנדטה (דיאנה דל בופאלו), נערה עשירה וחסרת אב. לאחר מספר שנים שהשניים ביחד במערכת יחסים, אנטוניו מציע לפאולו להתחתן איתו, אבל האחרון, לפני הצעד הגדול, רוצה לפגוש את הוריו של אנטוניו ולקבל את ברכתם. פאולו מסכים להינשא לאנטוניו, אך עושה זאת בחוסר רצון שכן אנטוניו עדיין לא יצא מהארון בפני הוריו, וכמו כן - אנטוניו מעולם לא הביע פומבית את אהבתו אליו. בינתיים, בנדטה מחליטה להשכיר את אחד מהחדרים בדירתה לדונאטו, איטלקי מפוליה בגיל העמידה שנזרק מביתו על ידי אשתו ובתו, לאחר שגילו שהוא קרוס-דרסר. בינתיים קאמילה (ביאטריס ארנרה), חברתו לשעבר של אנטוניו שעדיין מאוהבת בו, מנסה להוציא לפועל תוכנית להפריד בין שני הגברים, כדי שהיא ואנטוניו יחזרו להיות יחד.
אנטוניו, פאולו, בנדטה ודונאטו מגיעים אל סיביטה, עיר הולדתו של אנטוניו, בה אביו של אנטוניו רוברטו (דייגו אבטנטונו) מכהן כראש העיר. אנטוניו מודיע להוריו שהוא ופאולו מתחתנים. האם, אנה, שתמיד חשה שבנה הומוסקסואל, מקבלת בשמחה את הודעת הנישואים, אבל קובעת שלושה תנאים: הראשון היא שאמה של פאולו תהיה נוכחת גם היא בטקס החתונה; השני הוא כי אנזו מיצ'ו, מארגן חתונות איטלקי מפורסם, יתכנן את החתונה; השלישי הוא שרוברטו יהיה נוכח בטקס, כמו גם אביו של פאולו. רוברטו מסרב לקבל את בנו כהומוסקסואל, ומסרב לקחת חלק בחתונה, ומסיבה זו אנה זורקת אותו מהבית. הנזיר פרנצ'סקו, אביו הרוחני של רוברטו, מסכים ברצון לחגוג את חתונתם של אנטוניו ופאולו בכנסייה המקומית.
פאולו, אנטוניו, בנדטה ודונאטו מגיעים אל נאפולי כדי למסור הזמנה לחתונה לאמו של פאולו, ובכך לכבד את ההבטחה שלהם לאנה. עם זאת, היא מסרבת, ודונאטו מציע לבנים כי הוא יתלבש כאישה ויעמיד פנים שהוא אמא של פאולו. בינתיים, בעוד נמשכות ההכנות לחתונה, קמילה מגיעה לסיביטה, מאלצת את אנטוניו לאפשר לה לשמש כעדה בטקס הנישואין ודורשת ממנו שינשק אותה נשיקת פרידה. אנטוניו, מתוך ייאוש, מסכים לנשק אותה, ובמקרה פאולו עד לנשיקה.
יום לפני החתונה, אש פורצת בכנסייה. אמא של פאולו מופיעה, במפתיע, בטקס וגורמת לדונאטו לחוש במבוכה, לאחר שזה תפס את מקומה. במהלך החגיגה, קמילה חושפת שקיימה יחסי מין עם אנטוניו, לפני זמן רב, כאשר היה כבר מאורס לפאולו. פאולו עוזב את הטקס, אך אנטוניו מתחיל לשיר את השיר Don't Leave Me This Way ובכך מצהיר סוף סוף באופן פומבי על אהבתו אליו. פאולו מתרצה, הזוג מתחתן ויחד עם כל אורחי החתונה הם רוקדים ושרים במחזמר חגיגי.
הפקה
הצילומים נערכו בעיקר ברובע סיביטה של העיר בניורג'יו שבמחוז ויטרבו, באזור לאציו. בניגוד לנאמר בסרט, לסיביטה אין עירייה משלה. מקומות נוספים בהם צולם הסרט הם ברלין וקנלה מונטרנו.
הפצה
הסרט יצא לבתי הקולנוע באיטליה ב-1 במרץ 2018.
הכנסות
באיטליה, הסרט הרוויח 2,222,809 אירו.
אני חושבת לגמור עם זה (סרט)
אני חושבת לגמור עם זה (באנגלית: i'm thinking of ending things) הוא סרט דרמה פסיכולוגי-סוריאליסטי אמריקאי משנת 2020, שנכתב, בוים והופק על ידי צ'ארלי קאופמן. העלילה היא עיבוד חופשי לרומן הביכורים של הסופר הקנדי איאן ריד באותו השם, משנת 2016.
הסרט יצא לבתי קולנוע נבחרים בארצות הברית ב-28 באוגוסט 2020, והופץ בשירות הזרמת המדיה של "נטפליקס" ב-4 בספטמבר באותה שנה.
עלילה
בחורה צעירה (ג'סי באקלי) נמצאת בזוגיות בת שישה שבועות עם ג'ייק (ג'סי פלמונס). במהלך נסיעתם במזג אוויר מושלג לבקר את הוריו של ג'ייק בחווה הנידחת שלהם, הבחורה שוקלת בינה לבין עצמה האם לסיים את הקשר שלה עם ג'ייק. לבחורה אין שם, ולאורך הסרט היא נקראת בשמות שונים, ובהתאם לכך, תחומי העיסוק והעניין שלה משתנים תדיר. לצופים בסרט נרמז שג'ייק שומע את מחשבותיה. ג'ייק מתחיל לדקלם פואמה בשם "Ode: Intimations of Immortality from Recollections of Early Childhood" שקרא כשהיה צעיר יותר, על אודות אישה בשם "לוסי", והבחורה מעירה "כמוני", ומציינת שאיננה אוהבת שירה. הדקלום מופסק כאשר הבחורה מקבלת שיחת טלפון ממישהי ששמה אף הוא לוסי, אך לא עונה לטלפון. השלג היורד מטריד אותה, משום שלמחרת היא צריכה לסיים לכתוב מאמר בביולוגיה, ולכן עליהם לחזור הביתה עוד באותו ערב. באופן מוזר, ג'ייק בקי לחלוטין בתחומי הדעת שלה.
החל מסצנת הנסיעה ובמשך הסרט, משולבות בעלילה העיקרית תמונות משגרת יומו של שרת קשיש בבית ספר תיכון. דבריו של ג'ייק מצטלבים עם מחשבות השרת: ג'ייק מדבר על הפקות מחזמר שמוצגות בבית הספר מדי שנה, כאילו הבחורה מכירה את בית הספר וההפקות שלו, וכן מדבר על עיר הולדתו כאילו הוא עדיין מתגורר בה, ומספר שלעיתים הוא פוגש מבוגרים שהוא זוכר אותם כתלמידים. במהלך השיחה הזו, נראה השרת צופה בחזרה להפקה החדשה, ותלמידים מתאמנים בריקוד במסדרון בית הספר.
כעת הבחורה היא משוררת (קודם אמרה שהיא לא אוהבת שירה), נאותה להפצרותיו של ג'ייק ומדקלמת פואמה מבעיתה שכתבה בשם "Bonedog" על אודות חזרה הביתה, ולכאורה, זו חזרת ג'ייק לביתו. בהגיעם לבית החווה, פוגשת הבחורה את ההורים (טוני קולט ודייוויד ת'יוליס), וכן כלב בשם "ג'ימי" שגופו רועד. במהלך שהותם בחווה, הכלב נעלם ומופיע חליפות באופן אבסורדי. ג'ייק לוקח אותה לבקר באסם, שם יש טלאים מתים קפואים בשלג ומכלאת חזירים ריקה, והוא מספר שאביו שנאלץ להרדים את החזירים מכיוון שרימות אכלו אותם חיים.
בינתיים, השרת בבית הספר צופה בקומדיה רומנטית שביים רוברט זמקיס ומספרת על אישה בשם איבון (קולבי מיניפי) שמפוטרת מעבודתה כמלצרית אחרי שהחבר שלה (ג'ייסון ראלף) מחולל מהומה בבית הקפה כשהוא בא להצהיר על אהבתו אליה, וצועק על אחד הלקוחות במקום (טדי קולוקה).
בחזרה בתוך בית החווה. הבחורה רואה שריטות על דלת המרתף הנעולה, שלכאורה הכלב ג'ימי עשה אותן. היא מדברת על בית החווה כאילו זה הבית הכפרי שהיא גדלה בו, אך מיד אומרת שהיא גדלה בדירה עירונית, ולא מכירה בית בסגנון כזה. בארוחת הערב עם הורי ג'ק, מוגש בשר חזיר צלוי מן החווה, לכאורה, אחד החזירים נגועי הרימות. ההורים פונים אליה בשם "לואיזה", והיא ציירת. בתוך כך, היא מקבלת שיחות שלא נענו מ"לואיזה". הבחורה מראה להורים תצלומים של ציורי הנוף שלה, והאב תוהה איך אפשר לצייר נוף ללא בני אדם. אחר כך השיחה עוסקת בעיסוקה של הבחורה בתחום מכניקת הקוונטים, ובסופו של דבר, ג'ייק מתפרץ כלפי אימו. הבחורה מספרת כיצד הכירה את ג'ייק לראשונה במהלך ערב חידון טריוויה שהתקיים בפאב סמוך לאוניברסיטה, אך הסיפור לוקה בחוסר עקביות. תוך כדי הארוחה ממשיכה הבחורה לקבל שיחות טלפון מ"חברותיה" לוסי ולואיזה, כולן מאותו מספר טלפון וכביכול באותה שעה. אחרי הארוחה מבחינה הבחורה בתצלום של ג'ייק בהיותו ילד, אך בטוחה שזו היא עצמה בתצלום. בעודם אוכלים את מנת הקינוח, אימו של ג'ייק מספרת שהיא סובלת מטנטון שבעטיו היא שומעת צפצופים ללא הרף. הבחורה מקבלת שיחת טלפון נוספת, הפעם מ"חברה" בשם איבון, עונה לטלפון ושומעת גבר (אוליבר פלאט) האומר כאילו לעצמו שנותרה שאלה אחת לענות עליה. היא מנתקת וטוענת שהחברה התקשרה לדרוש בשלומה. ג'ייק מספר לאביו שהבחורה עובדת כמלצרית, והם הכירו כאשר שרתה אותו, פרט המזכיר את "איבון" מהסרט של זמקיס שהשרת צפה בו מוקדם יותר.
לבסוף יוצאים בני הזוג חזרה הביתה. במהלך הנסיעה מדבר ג'ייק על אירועים שהתרחשו במהלך הערב, והבחורה לא זוכרת אותם. השיחה מתפתחת באופן אסטוציאטיבי לדיון על סרטו של ג'ון קסאווטס, "אישה תחת השפעה". השניים נקלעים לסופת שלג ועוצרים בחנות לממכר גלידה בשם "טולסי טאון", שם עובדות מספר צעירות שהן תלמידות בבית הספר שבו עובד השרת. בעודה קונה קינוח, עובדת מצולקת מנסה להזהיר את הבחורה מלהמשיך הלאה, דבר שהבחורה לא יודעת להסביר. ג'ייק סבור שמזג האוויר קר מכדי לאכול גלידה, עוצר במגרש החניה של בית הספר התיכון להשליך את הגביעים המלאים כמעט, והבחורה מוחה על כך. הם מתווכחים אך מתפייסים ומתמזמים. ג'ייק מבחין בשרת הצופה במעשיהם מתוך בית הספר, הולך להתעמת איתו ועוזב את הבחורה הכועסת לבדה במכונית. אחרי שהיא ממתינה זמן-מה, הבחורה נכנסת לבית הספר לחפש את ג'ייק. היא פוגשת את השרת ומספרת לו שבערב שבו הכירה את ג'ייק, היא סברה שהוא חלאה, לא הייתה מעוניינת בו ודבר לא קרה ביניהם (בניגוד למה שהיא סיפרה להוריו של ג'ייק). השרת מציע לה זוג נעלי בית זהות לנעלי הבית שג'ייק נתן לה בעבר. היא דוחה את הצעתו בנימוס, הם מתחבקים, והשרת מתיר לה להמשיך לחפש את ג'ייק.
הבחורה מוצאת את ג'ייק בקצה מסדרון, ויחד הם צופים בבני זוג לבושים כמותם, כפילים הרוקדים ריקוד בלט שמזכיר את הריקוד במחזמר "אוקלהומה!": כפילת הבחורה בתפקיד לורי ויליאמס, וכפילו של ג'ייק בתפקיד קרלי מקלין. כאשר שני הכפילים עומדים להינשא, מופיע כפיל השרת בתפקיד ג'אד פריי, שני הגברים נאבקים על לבה של הבחורה, וכפיל השרת רוצח בסכין את הכפיל של ג'ייק.
השרת מנקה את בית הספר ועוזב את הבניין. בהיותו במכוניתו, הוא לוקה בהתמוטטות עצבים והוזה את זכרונותיו של ג'ייק מילדותו בבית הוריו ואת זמריר הפרסומת של "טולסי טאון", באופן שממנו נרמז שהוא גרסה קשישה של ג'ייק. השרת מתפשט מבגדיו, נכנס חזרה לתוך בית הספר כשהוא עירום לגמרי, והולך אחרי הזיה של חזיר רוחש רימות. החזיר מסביר לשרת שמישהו צריך להיות חזיר רוחש רימות, ובאותה המידה זה יכול להיות הוא עצמו. החזיר מוסיף שהשרת ורעיונותיו אחד הם, ועליו להתלבש.
השרת הולך אחרי החזיר אל במת אודיטוריום בית הספר, שם ג'ייק הקשיש מקבל פרס נובל ושר לקהל באולם את השיר "Lonely Room" מהמחזמר "אוקלהומה!". בקהל נוכחים גם הוריו של ג'ייק, שתי עובדות מטולסי טאון, וגם הבחורה, מאופרת כקשישה יותר, וכולם מעניקים לו קימת כבוד. בתמונת הסיום נראית מכוניתו של השרת למחרת בבוקר במגרש החניה של בית הספר, קבורה תחת ערימת שלג. לקראת סוף כתוביות הסיום נשמעים צלילים של ניסיון להניע מנוע.
צילומים
שלב הצילומים החל ב-13 במרץ 2019 בעיירה פישקיל שבניו יורק, והסתיים ב-29 באפריל 2019. ב-7 בנובמבר 2019 הסרט היה עדיין בשלבי גמר ההפקה שלו.
הפצה
הסרט יצא לבתי קולנוע נבחרים בארצות הברית ב-28 באוגוסט 2020, והופץ לצפייה בשירות הזרמת המדיה "נטפליקס" ב-4 בספטמבר באותה שנה.
ביקורות
באתר Metacritic זוכה הסרט בציון 78/100, בשקלול 46 ביקורות המוגדרות כאוהדות באופן כללי. במאגר ביקורות הסרטים Rotten Tomatoes זוכה הסרט לדעות חיוביות בשיעור של 82%, עם דירוג ממוצע של 7.60/10 בשקלול 267 ביקורות. סיכום הביקורות הוא שצ'ארלי קאופמן מטפל בצבים אנושיים כפי שרק הוא יכול, בסיוע משחק מצוין של באקלי ופלמונס.
המבקר אורון שמיר כתב בסקירה באתר "סריטה", שכמקובל אצל קאופמן, בסרט אין משמעות לזמן והוא נע אקראית, ובסיכום, זוהי כשלעצמה חוויה סוריאליסטית שמצדיקה צפייה.
מתו בעטיו של נחש
מתו בְּעֶטְיוֹ של נחש היא ברייתא ידועה המובאת בתלמוד, המספרת על ארבעה צדיקים יוצאי דופן, אשר מתו רק בגלל גזירת המיתה שגזר הקב"ה על האדם לאחר חטא עץ הדעת. צדיקים אלה לא היו ראויים למות אלמלא חטא זה.
מקור
נכתב בברייתא המופיעה בתלמוד בבלי במסכת בבא בתרא:
גזירת המוות
כאשר הניח הקב"ה את האדם בגן עדן, הוא הזהיר אותו שאם יאכל מפרי עץ הדעת - יהיה בן מוות: . ואכן, לאחר האכילה מעץ הדעת, בתוך הקללה שקלל הקב"ה את האדם, נכללה קללת המוות:.
הברייתא מספרת על יחידי סגולה שלא חטאו מעולם שהם "מתו ב [בגלל עצתו] של נחש", ומפרש רש"י: "לא היו ראוין למות אלא שנגזרה גזירת מיתה על כל תולדותיו של אדם הראשון בעצתו של נחש", כלומר אלמלא חטא עץ הדעת לא היו מתים, שהרי הם עצמם לא חטאו מעולם.
ראשונים מתקשים היאך טענה זו מתיישבת עם האמור במגילת קהלת.
מספר תירוצים נאמרו ביישוב הקושיה:
זהות הצדיקים
הצדיקים המובאים בברייתא הם:
המהר"ל ציין שכל הצדיקים היו בני אבות צדיקים או הורי בנים צדיקים, והסביר שזכות האב והבן היא זו שסייעה להם: בנימין הוא בנו של יעקב אבינו, שידוע כ"בחיר האבות". עמרם הוא אביו של משה רבנו, שידוע כ"גדול הנביאים". ישי הוא אביו של דוד המלך, וכלאב הוא בנו של דוד.
הערות שוליים
__לחיפוש__
אנטון שאל
אנטון שאל (בצרפתית: Anton Schall; 22 ביוני 1907 – 5 באוגוסט 1947) היה כדורגלן ומאמן אוסטרי, ששיחק בעמדת החלוץ-בלם. נחשב לאחד מגדולי שחקני אוסטריה בכל הזמנים.
ביוגרפיה
אנטון שאל נולד ב-22 ביוני 1907 בווינה שבאימפריה האוסטרו-הונגרית של אז. הוא התחיל את הקריירה בלאופולדאואר, משם עבר לז'דלרסדורף עד לאדמירה וינה ב-1925. במהלך הקריירה שלו היה שאל לאחד מהחלוצים האוסטרים הטובים ביותר כשזכה 5 פעמים בתואר מלכות השערים בליגה האוסטרית. עם אדמירה וינה זכה ב-7 תוארי ליגה, 3 פעמים בגביע ובמקום השני בגביע מיטרופה של 1934 לאחר הפסד בגמר לבולוניה. בשנותיו האחרונות עבר לשחק מעמדת החלוץ למגן והיה טוב גם בכך. בשנת 1941 שאל סיים את הקריירה.
במדי נבחרת אוסטריה היה לכובש הפורה ביותר מבין שחקני נבחרתו בין השנים 1931–1933 עם 20 שערים. שאל שיחק באגף השמאלי יחד עם אדולף ווגל ויחדיו היו לצמד השחקנים הטובים ביותר שהיו לאוסטריה ששיחקו בעמדה זאת. במונדיאל 1934 כבש שאל נגד צרפת בשמינית הגמר את שער היתרון בהארכה במצב של 1–1 ואוסטריה ניצחה בסיום 2–3. משם הם המשיכו עד לחצי הגמר בו הודחו על ידי מארחת הטורניר איטליה. בסך ערך הכל 28 הופעות בהם כבש 27 שערים בין 1927–1934.
שאל הספיק לאמן את בזל בין 1946–1947 ולזכות עימה בגביע השווייצרי של 1947 לפני שנפטר זמן קצר לאחר מכן בגיל 40 בזמן אימון במגרש כדורגל.
The Sun's Gonna Rise
The Sun's Gonna Rise (בעברית: השמש עומדת לזרוח) הוא המיני-אלבום הראשון של הזמר הבריטי סאם ריידר. את האלבום הוציאה לאור בשנת 2021 חברת התקליטים פרלופון, עמה חתם ריידר חוזה הקלטות בסוף שנת 2020. המיני-אלבום צבר כ-100 מיליון השמעות בפלטפורמות השונות, דוגמת ספוטיפיי ואפל מיוזיק.
מסילת הרכבת תאילנד-בורמה
מסילת הרכבת תאילנד-בורמה (נקראת גם מסילת המוות) הייתה מסילת רכבת שנבנתה בארצות אלו במהלך הכיבוש שלהן בידי יפן במלחמת העולם השנייה. המסילה, בת 415 קילומטרים, קישרה בין הערים בנגקוק שבתאילנד ורנגון שבבורמה (מיאנמר) ושימשה את הצבא היפני לשם העברת אספקה לכוחותיו שבבורמה, אשר התעתדו לפלוש משם להודו.
הוגו רימן
ביוגרפיה
רימן נולד בגְרוֹסְמֶהלְרָה, שוורצבּוּרג-זוֹנדרשאוּסֶן. למד תאוריה אצל פרנקנברגר, פסנתר אצל בארתל ורצנברגר, וכן משפטים ולבסוף פילוסופיה והיסטוריה בברלין ובטובינגן. אחרי מלחמת צרפת–פרוסיה גמר אומר להקדיש את חייו למוזיקה ונאמן להחלטתו, למד בקונסרבטוריון של לייפציג. לאחר זאת עשה כמה שנים בבּילֶפֶלְד כמורה וכמנצח, אבל ב-1878 חזר ללייפציג כפריבט-דוצנט באוניברסיטה.
מסילת הרכבת תאילנד-בורמה
המסילה נבנתה בעבודת כפייה על ידי כ-270 אלף עובדים אסיתיים וכ-60 אלף שבויי מלחמה מצבאות בעלות הברית. העובדים הועבדו על ידי היפנים בתנאים קשים ביותר וכתוצאה מהם מתו לפחות 100 אלף מהם – לפחות 90 אלף עובדים מקומיים וכ-10,000 עד 16 אלף שבויים.
הוגו רימן
ביוגרפיה
כיון שהמינוי שייחל לו בקונסרבטוריון לא יצא לפועל, יצא רימן לברומברג בשנת 1880, אבל בשנים 1881 עד 1890 היה מורה לפסנתר ותאוריה בקונסרבטוריון של המבורג. לאחר תקופה קצרה בקונסרבטוריון של זונדרשאוסן, לימד בקונסרבטוריון של ויסבדן (1890-95), אך בסופו של דבר חזר לאוניברסיטת לייפציג כמרצה ב-1895. בשנת 1901 התמנה לפרופסור.
מסילת הרכבת תאילנד-בורמה
תולדות הקו
הממשלה הבריטית של בורמה ערכה בראשית המאה ה-20 סקר לקביעת תוואי למסילת רכבת בין תאילנד לבורמה. עם זאת, נקבע כי התוואי שנסקר – שנמצא בשטח גבעי המכוסה ג'ונגל וחצוי על ידי נהרות רבים - היה קשה מדי מכדי לבנותו.
הוגו רימן
כתביו
נוסף לעבודתו כמורה, מרצה ומלחין של יצירות פדגוגיות, עשה לו רימן שם בעולם ככותב בנושאים מוזיקליים. בין כתביו הנודעים ביותר לקסיקון למוזיקה (1882; מהדורה 5 1899; תרגום לאנגלית, 1893-96), מילון שלם של מוזיקה ומוזיקאים, Handbuch der Harmonielehre, מחקר בלימודי ההרמוניה, ו- Lehrbuch des Contrapunkts, מחקר דומה בקונטרפונקט. כל הספרים האלה תורגמו לאנגלית. כתביו מקיפים ענפים רבים ושונים בתחום המוזיקה. בין תלמידיו היו המלחין, הפסנתרן, נגן העוגב והמנצח מקס רגר, המוזיקולוג והמלחין ולטר נימן והמוזיקולוג ויליבלד גורליט.
מסילת הרכבת תאילנד-בורמה
תולדות הקו
ב-1942 פלשו היפנים לבורמה מכיוון תאילנד וכבשו אותה מידי הבריטים. לאחר הכיבוש הם העבירו אספקה לכוחותיהם שם בדרך הים, דרך מצר מלאקה וים אנדמן. נתיב אספקה זה היה פגיע להתקפות של צוללות בעלות הברית, וליפנים נדרש נתיב אחר. הבחירה המתבקשת הייתה נתיב יבשתי, ולפיכך החלו היפנים בבניית המסילה ביוני 1942. ההחלטה לבנות את המסילה נסמכה בין השאר על היכולת של היפנים לנצל לעבודת כפייה את עשרות אלפי השבויים מצבאות בעלות הברית שלכדו בשלבים המוקדמים של המערכה בדרום-מזרח אסיה.
הוגו רימן
יצירות מוזיקליות
רימן כתב יצירות רבות לפסנתר, שירים, סונאטה לפסנתר, שש סונאטינות, סונאטה לכינור ורביעיית מיתרים.
מסילת הרכבת תאילנד-בורמה
תולדות הקו
החומרים לבניית המסילה והפעלתה, לרבות אדנים וקרונות, הושגו על ידי פירוק קטעי מסילה במלזיה ובאיי הודו המזרחית ההולנדיים.
למעשה המסילה החדשה לא קושרה במלואה לרשת המסילות בבורמה, שכן לא נבנה בה גשר על נהר הסלווין (Salween) ליד מולמין, והיפנים העבירו על פניו את האספקה שהביאה הרכבת באמצעות מעבורות. גשר על הנהר נבנה רק שנים רבות לאחר המלחמה.
לאחר השלמת בניית המסילה הועברו מרבית השבויים שהועבדו בבנייתה ליפן. מקצתם הושארו כדי לתחזק את המסילה. הם עבדו תחת תנאים קשים ביותר, שאליהם נוספו הפצצות גוברות של מטוסי בעלות הברית. נזקי ההפצצות למסילה הביאו לבסוף להשבתת הקו באביב 1945.לאחר המלחמה נבדק הקו ונמצא בחלקו במצב רעוע, שלא איפשר שימוש מסחרי. כ-130 קילומטרים מהקו בתחומי תאילנד שופצו ונמצאים כיום בשימוש. חלקים מהפסים ביתר חלקי המסילה נעקרו ונעשה בהם שימוש במסילות אחרות. חלקים מנתיב המסילה הוסבו למסלולי הליכה.
הגשר על הנהר קוואי
קטע המסילה המפורסם ביותר היה גשר 277, שנבנה על גבי הנהר מאה קלונג (Mae Klong). הקמתו הייתה נושא ספרו של פייר בול "הגשר על הנהר קוואי", שהיווה נקודת מוצא לתסריט של סרט הקולנוע הידוע בשם זה. בפברואר 1943 הושלמה שם הקמת גשר עץ וביוני 1943 נסתיימה הקמת גשר פלדה ובטון. בחודשי המלחמה האחרונים הופצצו הגשרים על ידי מטוסי בעלות הברית ותוקנו על ידי שבויי מלחמה.
בגשר דבק השם "הגשר על הנהר קוואי" וזאת עקב העובדה שחלק ניכר מן המסילה בשטח תאילנד התמשך לאורך עמק הנהר קוואה נו (Khwae Noi). ב-1960, כדי למנוע בלבול, הוחלט לשנות את שמו של קטע הנהר שמעליו מתנשא הגשר לקוואי יאי (Khwae Yai).
מעבר אש התופת
קטע מפורסם אחר של המסילה כונה "מעבר אש התופת" (Hellfire Pass). זהו קטע מסילה שהונח בנקיק שנחצב בסלע בגבעות מבודדות כ-180 קילומטרים מצפון-מערב לבנגקוק. היה זה הנקיק הגדול ביותר שנחצב לצורך הנחת המסילה לאורך נתיבה.
עובדי הכפייה והשבויים שנדרשו לחצוב את הנקיק השלימו את העבודה בתוך שישה שבועות, בעבודה ידנית בכלים פרימיטיביים וכמעט ללא ציוד מכני כלשהו. לפחות 700 שבויים מתו שם עקב תנאי העבודה הקשים, מהם כ-70 שהוכו למוות על ידי היפנים. נטען כי הכינוי שניתן לאתר נבע מהאסוציאציה שיצרה תמונת עובדי הכפייה שעבדו שם בלילות לאור לפידים.
תנאי העבודה והאבדות בקרב העובדים
תנאי העבודה של העובדים בבניית המסילה היו קשים ביותר, בין השאר בשל נחישותם של היפנים לסיים את בניית המסילה בזמן קצר ככל האפשר. העובדים הועבדו לעיתים במשך 12 עד 18 שעות ביממה וסבלו מתשישות, מתת-תזונה עקב מחסור במזון מספיק, ממחלות מידבקות, ממעשי אכזריות קשים מצד היפנים וממחסור בשירותי רפואה. על פי הערכה של ממשלת אוסטרליה מתו במהלך העבודה כ-90 אלף מתוך כ-270 אלף עובדי כפייה אסיאתיים (מלאים, אינדונזים, סינים וטמילים) וכ-10,000 עד 16 אלף שבויים מתוך כ-60 אלף שהועבדו שם. מקצת העובדים שמתו נספו בהפצצות של מטוסי בעלות הברית שהונחתו על תוואי המסילה.
מספר השבויים המוערך שנספו בבניית המסילה, לפי ארצות:
עובדי הכפייה שמתו נקברו בקבורה מאולתרת בשטחי המחנות שבהם שהו ובאתרים מבודדים לאורך תוואי המסילה. לאחר המלחמה העביר הצבא הבריטי את גופות השבויים שמתו לשלושה בתי קברות צבאיים שהוקמו, שניים בתאילנד ואחד בבורמה. הגדול שבהם הוא קנצ'נבורי שבתאילנד. בשלושתם יחד נקברו כ-12,500 שבויים.
תנאי העבודה תועדו בציורים על ידי רבים מהשבויים, תוך שימוש באמצעים מאולתרים מכל הבא ליד ובסיכון עצמי. חלק מהעבודות נשמרות כיום במוזיאונים שונים ובהם מוזיאון המלחמה האימפריאלי ואנדרטת המלחמה של אוסטרליה.
לאחר המלחמה הוכרזה העבדת עובדי הכפייה על ידי היפנים כפשע מלחמה, ומשפטים נערכו לחלק מאנשי הסגל היפנים שהיו מופקדים על העובדים. מקצת עבודות האמנות של השבויים שימשו כראיות במשפטים אלו. מספר מוזיאונים הוקמו לתיעוד אימי עבודת הכפייה בהקמת המסילה. שני מוזיאונים פרטיים פועלים בעיר קנצ'נבורי שבתאילנד. שלישי נמצא ליד מעבר אש התופת. הוא הוקם על ידי הממשלה האוסטרלית ופועל בשיתוף פעולה בינה לבין הצבא התאילנדי.
קטע מהמסילה הועבר והוצב כאנדרטה במשתלת הזיכרון הלאומית ליד ליצ'פילד שבבריטניה.
פירמידת שליטה
פירמידת שליטה הוא מונח כלכלי שמתייחס למבנה החזקות של חברות ציבוריות. פירמידת שליטה נוצרת במטרה להשיג שליטה על חברות בצורה עקיפה ותוך כדי מינוף. לרוב, מדובר בשליטה שלא ניתן היה להשיג בצורה ישירה.
דוגמה למימוש פירמידת שליטה
על מנת לפשט ולהבהיר את הדברים (ולהימנע ממושגים פיננסיים מורכבים בשלב זה) תובא דוגמה להלן: איש העסקים מוטי שואף להשתלט על חברת "טלפוניה לישראל" שערכה מוערך בכ-800 ש"ח. לו היה בידיו הון עצמי של 400 ש"ח היה יכול לבצע זאת בצורה ישירה, תוך הגשת הצעת רכש או רכישת מניות ישירה של מה שמכונה "גרעין שליטה" של למעלה מ-50% ממניות החברה (ניתן להשיג גם שליטה ישירה באמצעות גרעיני שליטה נמוכים יותר, אך הדבר פחות נפוץ בשוק הישראלי. שוב, לצורכי הדוגמה ומטעמי פשטות נניח שיש צורך בגרעין שליטה של 50% לפחות). למוטי כאמור, הון עצמי של 51 ש"ח בלבד, אשר מאפשרים לו רכישה ישירה של 6.25% בלבד מסך מניותיה של "טלפוניה לישראל". אלו לא יאפשרו לו להשיג גרעין שליטה מספק בחברת "טלפוניה לישראל".
לכן, מוטי מחליט להשיג שליטה באמצעות מבנה פירמידאלי.
נתבונן במבנה עד כה. גרעין השליטה של "אלינור החזקות" (מעל 50% מסך המניות)  נמצא בידי  חברת "מוטי החזקות". גרעין השליטה של "מוטי החזקות" נמצא בבעלותו הישירה של מוטי. כעת הוא שולט ב-401 ש"ח באמצעות 51 ש"ח (מינוף של פי 8) ולמרות שסך המניות  האמיתי  שלו ב"אלינור החזקות" הוא 25%.
בישראל
בישראל חוקק בשנת 2013 חוק הריכוזיות שמטיל מגבלות על הקמת פירמידות שליטה. החוק חייב חברות לצמצם את מספר השכבות בפירמידה ל-3 שכבות עד לדצמבר 2017, ול-2 שכבות עד לדצמבר 2019.
אליפות העולם בכדורסל 1963
אליפות העולם בכדורסל 1963 הייתה אליפות העולם הרביעית בכדורסל שנערכה על ידי פיב"א. האליפות נערכה בברזיל בין התאריכים 12 במאי ל-25 במאי 1963 וכללה 13 נבחרות.
כמו קודמיו, גם ארגון הטורניר הזה לווה בבעיות. במקור התחרות הייתה צריכה להתקיים ב, אך מפני ששלטונות המדינה סירבו לתת אשרת כניסה לנבחרות הגוש המזרחי הוחלט להעביר את התחרות למדינה אחרת.
זכתה באליפות בפעם השנייה ברציפות.
שיטת המשחקים
בתחרות בנוסף למארחת והאלופה אולימפית, צורפו לטורניר שלוש נבחרות מאליפויות אמריקה הדרומית (,  ו) ואירופה (,  ו) וחמש נבחרות שהוזמנו על ידי פיב"א (, , ,  ו).
הנבחרות חולקו לשלושה בתים בני ארבע נבחרות כל אחד בשלב המוקדם. שתי הראשונות מכל בית העפילו לסיבוב הגמר שנערך בשיטת ליגה בת סיבוב אחד. העפילה לשלב הגמר ישירות.
הורים, משפחות וחברים של לסביות והומואים
הורים, משפחות וחברים של לסביות והומואים (באנגלית: Parents, Families and Friends of Lesbians and Gays; ידוע בראשי התיבות PFLAG - מבוטא "פּי-פלאג") הוא ארגון חברתי-פוליטי המורכב מבני משפחות וחברים של הומואים, לסביות, ביסקסואלים וטרנסג'נדרים (להט"ב). הצהרת הכוונות של הארגון מתארת את מטרתו לקידום בריאות ורווחה של להט"בים, ומתן תמיכה למשפחותיהם וחבריהם באמצעות חינוך ולמידה תוך התבססות על שלוש מטרות עיקריות:
לארגון יש יותר מ-500 סניפים ברחבי ארצות הברית ומחוז קולומביה, וסניפים וארגוני-בת במדינות נוספות כגון פוארטו ריקו, קנדה, בריטניה, שווייץ, בלגיה, איטליה, ספרד, צרפת וגרמניה.
בישראל פועל הארגון המקביל תהל"ה, המבוסס על עקרונות PFLAG.
היסטוריה
האירוע שהביא להקמתו של הארגון התרחש בשנת 1972, אז צפתה בטלוויזיה ג'ין מנפורד וראתה בדיווח חדשותי את בנה מוכה באלימות בעת הפגנה של התנגדות לזכויות להט"ב, בעוד שוטרי משטרת העיר ניו יורק אינם עושים דבר על מנת לסייע לו. האירוע הביא את מנפורד לצעוד יחד עם בנה במצעד הגאווה של ניו יורק (אשר נחנך שנתיים קודם לכן) כאשר היא אוחזת בשלט "הורים של הומואים: מאוחדים בתמיכה עבור הילדים שלנו".
במהלך המצעד ולאחריו פנו רבים למנפורד והביעו בה תמיכה, ואחרים ביקשו ממנה לדבר עם הוריהם. בעקבות הפניות החליטה מנפורד להקים קבוצת תמיכה להומואים ולסביות ובני משפחתיהם בשם POG (ראשי תיבות של "Parents of Gays"). הפגישה הרשמית הראשונה נערכה בשנת 1973 בכנסייה מקומית, בהשתתפות כ-20 איש. בשנת 1981 כבר היה הארגון לכלל-ארצי, ועסק בהרחבה בהפצת מידע חינוכי למוסדות חינוך וקהילות שונות אודות הומוסקסואליות. השם שונה בהמשך ל-PFLAG, ובשנת 1993 התרחב הארגון וכלל גם ביסקסואלים ובהמשך גם טרנסג'נדרים.
ברנדון ואסקס
ברנדון ואסקס טולדו (באנגלית: Brandon Vázquez Toledo; נולד ב-14 באוקטובר 1998) הוא כדורגלן אמריקאי שמשחק כחלוץ בסינסינטי ובנבחרת ארצות הברית.
קריירה
ואסקס חתם בקבוצת ההרחבה של אטלנטה יונייטד בדצמבר 2016 לקראת עונת הפתיחה שלהם. בשתי העונות הראשונות שלו במועדון, תחת המנג'ר טאטה מרטינו, ואסקס הוצב כשחקן כנף ולא בעמדה הטבעית שלו כחלוץ. בקבוצת המילואים, ואסקס רשם 21 הופעות וכבש שער אחד במהלך שתי העונות הללו. ב-19 בנובמבר 2019, ואסקס נבחר על ידי נאשוויל בדראפט של ה-MLS לשנת 2019. לאחר מכן, הוא הועבר לסינסינטי בתמורה לכ-150,000 דולר בכספי הקצאה ממוקדים. לאחר שהופיע בעיקר כמחליף, ואסקס עשה את פריצת הדרך שלו בעונת 2022 תחת המנג'ר החדש פט נונן. לאחר מכן, ברנדון ואסקס קבע את שיא השערים הרב ביותר בעונה אחת בתולדות המועדון. ב-3 באוגוסט 2022, ואסקס נבחר לשחק בקבוצת האולסטאר של ה-MLS ב-2022. ואסקס הפך לשחקן השני ממועדון סינסינטי שנבחר אי פעם לסגל כוכבי ה-MLS.
נבחרת לאומית
ואסקס ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת ארצות הברית ופתח במשחק ידידות בינלאומי נגד נבחרת סרביה ב-25 בינואר 2023, באצטדיון בנק קליפורניה בלוס אנג'לס.
מנאלי
מנאלי (באנגלית: Manali) היא עיירה הנמצאת במחוז קולו, במדינת הימאצ'ל פרדש שבהודו. העיירה ממוקמת בעמק פרוואטי, על גדות נהר הביאס. העיירה ממוקמת כ-30 ק"מ צפונית לקולו וכ-130 ק"מ צפונית לשימלה.
כלכלה
בעבר היו מתפרנסים תושבי העיירה מגידול תפוחים ודובדבנים. כיום מלאה העיירה באכסניות (גסט האוסים), בתי קפה ועוד, אך עדיין ישנם עצי תפוחים ודובדבנים רבים ברחבי העיירה.
תיירות
מנאלי נחשבת ליעד תיירותי פופולארי בשביל החומוס, ועשרות אלפי תרמילאים מגיעים לשם בקיץ, מתוכם אלפי ישראלים.
באזור החדש של מנאלי (ניו מנאלי) ישנו שוק גדול, ושם מרוכזת התיירות ההודית. באזור הישן (אולד מנאלי), שם מתרכזים התרמילאים הישראלים, ישנו בית חב"ד המפעיל מסעדה כשרה וארוחות בשבתות, וכן "הבית הישראלי החם" הנועד לעזרה לנפגעי סמים.
עונת התיירות נעה בין אפריל - מאי לאוגוסט - ספטמבר.
משפחת לניאדו
משפחת לניאדו נחשבת לאחת המשפחות המיוחסות בקרב יהדות חלב, והעמידה רצף של 7 דורות של רבנים (בחלב) במשך כמאתיים שנה. יש אומרים שפירוש המילה "לניאדו" הוא "שעיר", ויש משערים שהוא מהשם "לינייה" שפירושו "עץ" בשפה הקסטיליאנית.
אחדים מבני משפחת לניאדו, כונו בשם משפחה נוסף, כגון: "לניאדו-מלכי שובה", לניאדו-סומך" או "לניאדו-זג'יר". למעשה, כולם הם בני אותה משפחה, הכינויים הנוספים באו להבדיל בין שנים מבני אותה משפחה שנקראו בשם דומה.
שורשי המשפחה וראשיתה
רבי שמואל לניאדו, אבי המשפחה, היה ממגורשי ספרד. לפי המסורת של קהילת יהודי חלב, נשלח רבי שמואל לארם צובא (חלב) על ידי רבי יוסף קארו מהעיר צפת, לבקשתם של חכמי ארם צובא לשלוח להם רב שיעמוד בראשם. באיגרת ששלח להם רבי יוסף קארו, כתב להם על רבי שמואל לניאדו "הנה אנכי שולח לכם איש אשר כמוני".
Beeline
"Beeline" (ברוסית: Билайн, בעבר נקראה Bee Line GSM Би Лайн GSM) הוא ספק תקשורת סלולרית בבעלות חברת וימפל קום המהווה גם ספק שירותי אינטרנט ותקשורת סלולרית על רשתות GSM, UMTS ו-LTE ונחשב לאחת מחברות הסלולר הגדולות ברוסיה.
החברה הוקמה ביוזמת דמיטרי זימין ב-6 באוגוסט 1993 כמותג תקשורת סלולרית. וימפל קום הייתה מפעילת התקשורת השלישית בגודלה ברוסיה והיא מתחרה בחברות כמו מגאפון, Tele2 רוסיה ו-MTS.
Beeline הושקה כמותג המזוהה עם הצבעים שחור-צהוב, כדבורה ונועד לשדר את החברה כמותג צעיר וכייפי ומוטו החברה הוא "לחיות בצד הבהיר" ("Живи на яркой стороне"). כיום זהו אחד ממאה המותגים היקרים בעולם.
החברה התפתחה מאוד ברבות השנים, בעיקר לאחר תחילת המאה ה-21 והיא מספקת שירותים גם לארמניה (באמצעות חברת ArmenTel), גאורגיה, קירגיזסטן, קזחסטן (באמצעות KaR-Tel), לאוס ואוקראינה (באמצעות קייב סטאר).
סקטמן ג'ון
ג'ון פול לרקין (באנגלית: John Paul Larkin; 13 במרץ 1942 – 3 בדצמבר 1999) שהיה מוכר בשם הבמה סקטמן ג'ון (Scatman John) היה זמר אמריקאי, שנודע בשילוב שלו של שירת סקאט ומוזיקת דאנס. סקטמן מוכר ביותר מהלהיטים "Scatman) Ski-Ba-Bop-Ba-Dop-Bop)" ו"עולמו של סקטמן" שיצאו ב-1995.
סקטמן נולד באל מונטה, קליפורניה שבארצות הברית. בילדותו סבל מגמגום קשה.
לרקין אובחן כחולה בסרטן ריאות ב-1998, אך המשיך את עבודתו כרגיל וב-26 בנובמבר 1999 קרס באמצע הופעה בקליבלנד, ופונה לבית החולים. שבוע לאחר מכן, ב-3 בדצמבר 1999, נפטר לרקין בגיל 57.
כריס קואומו
כריסטופר צ'ארלס קואומו (באנגלית: Christopher Charles Cuomo; נולד ב-9 באוגוסט 1970) הוא עיתונאי ומנחה טלוויזיה אמריקאי.
קואומו הוא בנו של מושל ניו יורק לשעבר מריו קואומו ואחיו של מושל ניו יורק לשעבר אנדרו קואומו.
ראשית חייו
כריסטופר נולד בקווינס שבניו יורק, כבן זקונים למשפחה בת חמישה ילדים ממוצא איטלקי. משפחת אביו, מריו קואומו, שכיהן כמושל ה-52 של ניו יורק במשך שלוש כהונות בין השנים 1983–1995, הגיעה מדרום איטליה, בעוד משפחתה של אימו הגיעה מהאי סיציליה.
קואומו התחנך בבית הספר רבב קונספסיון בקווינס ובאקדמיה אולבני, לאחר מכן למד באוניברסיטת ייל, ולאחר מכן באוניברסיטת פורדהאם, שם רכש תואר במשפטים.
קריירה
הקריירה המוקדמת של קואומו בתחום העיתונות כללה הופעות הקשורות לנושאים חברתיים ופוליטיים ברשת CNBC, MSNBC וב-CNN. הוא היה כתב בפוקס ניוז שם סיקר מגוון רחב של אירועים תוך התמקדות בסוגיות חברתיות שנויות במחלוקת. הוא שימש גם כמנתח מדיניות פוליטית של פוקס ניוז.
מספטמבר 2006 עד דצמבר 2009 היה קואומו כתב החדשות הראשי של התוכנית "בוקר טוב אמריקה" ברשת ABC. הוא סיקר את המלחמה בטרור בפקיסטן, באפגניסטן ובעיראק (שם נפגעה מכוניתו על ידי מטען חבלה). בארצות הברית סיקר אירועים גדולים דוגמת הטבח בווירג'יניה טק.
בפברואר 2013 עבר קואומו לרשת CNN על מנת להנחות את תוכנית הבוקר בערוץ. במרץ 2018 הוכרז כי יעבור לפריים טיים וינחה את "Cuomo Prime Time".
בספטמבר 2018 החל לארח ברשת Sirius XM תוכנית רדיו יומית.
בנובמבר 2021 הושעה קואומו מעבודתו ב-CNN בעקבות פרסום של התובע הכללי של ניו יורק, כי הוא סייע לאחיו המושל בפרשת ההטרדות המיניות, וב-4 בדצמבר הוא פוטר סופית, ולאלתר.
טענת הטרדה מינית בעבר
ב-24 בספטמבר 2021 טענה מפיקה בכירה לשעבר ברשת "ABC", שקואומו הטריד אותה מינית במהלך מסיבה שקיימה הרשת בבר במנהטן בשנת 2005. שלי רוס, שהייתה המפיקה הראשית של תוכנית החדשות "פריימטיים לייב" שאותה הגיש קואומו, סיפרה שבמהלך המסיבה שהתקיימה אחרי שהיא כבר עזבה את תפקידה בתוכנית, קואומו חיבק אותה וחפן את אחוריה בנוכחות בעלה, באומרו: "אני יכול לעשות זאת כי את כבר לא הממונה עלי". לדברי רוס, כשעה אחרי האירוע, קואומו שלח לה דואר אלקטרוני, שבו הוא התנצל, ראשית כלפי בעלה, ואחר כך כלפיה, על המעשה. רוס כתבה את הדברים בטור בעיתון "הניו יורק טיימס".