cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
בלקן בוטבגרד
מועדון הכדורסל "בלקן" הוקם בשנת 1947, ובעונת 2005/06 החל את הקדנציה הנוכחית בליגה הבכירה בבולגריה. בעונת 1989/90 השתתפה הקבוצה במוקדמות גביע אירופה לאלופות והודחה על ידי אריס סלוניקי בשני מפגשים. בעונת 2010/11, השתתפה הקבוצה בליגה הבלקנית. ובעונתה הראשונה לא עברה את שלב הבתים. בעונת 2013/14 חזרה הקבוצה להשתתף בהליגה הבלקנית, בו הגיעה עד לחצי הגמר והפסידה ללבסקי סופיה 85-94 לאחר הארכה. חוג אוהדי הקבוצה המלווים אותה גם למשחקי חוץ רחוקים, נקרא "צוות בני היער".
אולם ביתי
החל מתאריך 6 באפריל 2014 החלה הקבוצה לארח בבוטבגרד ארנה החדש, המכיל 4,000 מקומות ישיבה. עד אז ארחה הקבוצה בארנה בלקן הישן, שהמכיל 1,000 מקומות ישיבה.
מכלב
מַכְלֵב (בלשון הדיבור: "שדכן" או "מהדק") הוא מכשיר המשמש להידוק דפי נייר זה לזה. כן הוא מאפשר הידוק של דף נייר למצע רך כגון לוח שעם, עץ וכיוצא באלה.
מבנה והסבר אופן פעולה
המכלב בנוי משתי זרועות עיקריות, 'עליונה' ו'תחתונה', המחוברות בקצותן בציר ובקפיץ מחזיר. כאשר רוצים להשתמש במכלב כדי להדק יחד קבוצה של דפי נייר, מקבצים יחדיו את הדפים ומכניסים את הנקודה שבה רוצים שהדפים יהודקו בין הזרוע העליונה והתחתונה של המכלב, בקצה שאינו מחובר בציר. בפעולת לחיצה אחת על קצה הזרוע העליונה של המכלב מתנתק כליב (סיכה עשויה מתכת דמוית האות 'ח') בודד ממארז כליבים שנמצא בתוכה, ומוחדר דרך הדפים. המשך הלחיצה על הזרוע העליונה לוחץ את קצות הכליב כנגד משטח מתכתי, הנמצא בקצה הזרוע התחתונה, שבו שקעים בעלי עיצוב מיוחד. הלחץ של קצות הכליב כנגד השקעים במשטח המתכת מכופף את זרועות הכליב לכיוון מרכזו, עד להצמדתן למרכז לכדי צורה אופיינית המונעת את היפרדותן. סיכת הכליב המתכתית, לאחר שהוחדרה דרך מקבץ הדפים וכופפה עד לסגירתה, היא האוגדת כעת את מקבץ הדפים.
ישנם מכלבים שבהם משטח המתכת שבקצה הזרוע התחתונה מכיל שני מערכי שקעים. מערך אחד בנוי כך שלחיצת קצות המכלב אליו תביא לכיפוף זרועות הכליב לכיוון מרכזו (כמוסבר לעיל) ואילו מערך השקעים השני נועד לכיפוף זרועות הכליב "החוצה", כלומר, הרחק ממרכזו. גישת "הכיפוף החוצה" הזו נועדה למנוע מצב בו כיפוף הכליב בגישה הראשונה ("כיפוף פנימה", לכיוון מרכז הכליב) תגרום לחדירת קצות זרועות הכליב בחזרה לדפים ובכך ליצירת זוג חורים נוסף, בין זוג החורים שדרכם חדרו זרועות הכליב למקבץ הדפים בתחילה. גישת "הכיפוף פנימה" מניבה הידוק חזק יותר של מקבץ הדפים, אך מנגד, יצירת ארבעת החורים במרווח זעיר (כמוסבר לעיל) עלולה לגרום במרוצת הזמן למצב בו דפי הנייר מתפוררים בנקודת ההצמדה, ומתחילים להיפרד.
כאשר המכלב משמש להצמדת דף נייר ללוח רך (כדוגמת לוח שעם), התהליך אינו כולל את כיפוף הכליב: דף הנייר מוחזק כנגד הלוח הרך, קצה הזרוע העליונה של המכלב מוצמדת לדף הנייר בנקודה שבה רוצים להצמידו ללוח, לחיצה של זרוע המכלב כנגד דף הנייר והלוח גורמת להיפרדות כליב אחד ממארז הכליבים שבזרוע ולחדירתו דרך דף הנייר ללוח הרך. מאחר שבניגוד לתהליך העושה שימוש במכלב כדי לחבר יחדיו מקבץ דפים, לא מתבצעת במקרה זה לחיצה של קצות הכליב כנגד השקעים שבמשטח המתכת שבזרוע התחתונה של המכלב, הרי שזרועות סיכת הכליב נותרות ישרות. זרועות הכליב הישרות נותרות נעוצות בלוח הרך וכוח החיכוך בינן ובין הלוח הוא שמונע מהן מלהשתחרר ושומר שדף הנייר יישאר מהודק ללוח.
ההבדל העיקרי בין מכלבים שונים הוא גודל הכליבים שאליהם הם מותאמים וכפועל יוצא, מספר הדפים המרבי שהמכלב מסוגל לחבר.
מבחינה מכנית ניתן לומר כי בדרך כלל מכלבים הם מנופים מהסוג השני.
בתולה (קבוצת כוכבים)
קבוצת הכוכבים בתולה מכסה שטח ניכר משמי הקיץ. קבוצת בתולה היא גם מזל מאחר שהשמש חוצה את הקבוצה במסלולה השנתי.
זיהוי הקבוצה בשמים
מאחר שרוב כוכבי הקבוצה עמומים, קשה לזהות דמות לקבוצה בשמים, אולם הכוכב הבהיר ספיקה (שיבולת) נמצא בשטח הקבוצה ומקל על זיהויה בשמים. ממשיכים את ידית העגלה הגדולה ומגיעים לכוכב בהיר מאוד, ארקטורוס. ממשיכים הלאה ומגיעים לכוכב בהיר בודד, ללא כוכבים בולטים אחרים בסביבתו. זהו ספיקה, α בתולה.
גלקסיות חשובות בתחום הקבוצה
בקבוצת בתולה מצוי רובו של צביר הבתולה (המשכו של הצביר נמצא בקבוצת שערות ברניקי). ליבתו מכילה מאות גלקסיות, ומשערים שהיקפו המלא כולל למעלה מ-2,000 גלקסיות. כ-100 מאלו בהירות דיין על מנת להיחשף לעין בטלסקופ של 8 אינץ' (20 ס"מ). זהו צביר הגלקסיות הגדול הקרוב ביותר לשביל החלב, ומרחקו כ-60 מיליון שנות אור.
הגלקסיות הבולטות ביותר בקבוצה:
במרחק גדול בהרבה שמוערך ב-2.5 מיליארד שנות אור נמצא 3C 273, הקוואזר הבהיר ביותר בשמים. זהו העצם המרוחק ביותר שניתן לראות בטלסקופ חובבים בקוטר עשרה אינץ'.
מיתולוגיה
במדרשי היהדות מובא הסיפור על המלאכים שמחזאי ועזאל, שירדו לארץ לפני המבול והתקלקלו. הם ניסו לפתות בתולה אחת, והיא ביקשה מהם כתמורה את כנפיהם. הם נתנו לה והיא ברחה לשמים. כשכר ה' הפך אותה למזל.
במיתולוגיה היוונית והרומית הייתה הקבוצה מזוהה עם האלה אסטראה, התגלמות הצדק ובתם של זאוס ותמיס. לפי אגדה אחרת מדובר בפרספונה בת אלת הקציר דמטר. במסורות רבות בעולם הקלאסי הקבוצה מכונה "בת הקציר" או "העלמה עם החיטה". במיתולגיה המצרית הקבוצה קושרה לאם האלים איזיס. באופן דומה בסוריה הקדומה השם היה "אשת בעל" ובבבל - עשתרת.
במיתולוגיה ההודית היא נחשבה לאמו של קרישנה, קאניה.
בצלאל יעקב דבליצקי
בצלאל יעקב דבליצקי (Dwelaitzky; כ"ז בכסלו תרל"ג, דצמבר 1872 – ה' בשבט תשכ"ג, 30 בינואר 1963) היה תעשיין ישראלי, מייסד ובעל מפעל השוקולד צ. ד..
ביוגרפיה
נולד בזאגר שבליטא, בנם של מנחם מנדל ודבורה דבליצקי. קיבל חינוך דתי. בצעירותו התגורר בבויסק שבלטביה, והיה מקורב לרב העיר הרב אברהם יצחק קוק. בעיר ניהל בית מרקחת ובית מסחר לתרופות. לאחר מכן עבר להתגורר במוסקבה והתעשר מעסקיו. לבסוף התיישב בריגה וניהל מפעל לצבעים שסניפיו הסתעפו בליטא ואסטוניה.
יסד וניהל את מפעל "פלאניל" לצבעים. בשנת 1954 ייסד את המפעל לשוקולד "צ.ד." ברמת-גן (ראשי תיבות של שמו: צלאל דבליצקי).
דבליצקי נפטר בשנת 1963 ונקבר בבית הקברות קריית שאול בתל אביב. בנו הרב שריה דבליצקי פרסם לזכרו את הספר "זיכרון בצלאל", הכולל חידושים ופסקים בהלכות אבלות.
אמיליו מוגילנר
אמיליו מוגילנר (נולד ב-1965) הוא אמן ישראלי סביבתי חב"דניק. פסלו המפורסם שומר הנגב, נמצא בכניסה לנאות חובב.
ביוגרפיה
מוגילנר נולד וגדל בארגנטינה. בגיל 4 עלה עם משפחתו לישראל והתגורר ברחובות. בכיתה י"א עזב את הלימודים לטובת טיולים וחקר מעמיק של מערות בית גוברין. בצבא שירת בצנחנים ולאחר השחרור פנה לאמנות. עם השנים קנה לעצמו שם כצייר ופסל סביבתי שמשקיע את כל מרצו וכספו בשיפור איכות הסביבה. לדבריו סימנו אותו כמטרה לפגיעה מצד ארגוני פשיעה.
במאי 2001, בזמן שצייר בביתו, פרץ לביתו רעול פנים שירה בו בגב וגרם לתלישת כתפו הימנית. הציור שעליו עבד בעת ניסיון ההתנקשות היה דיוקן עצמי שלו כשהוא צועק. ניסיון ההתנקשות הותיר אותו משותק בידו הימנית ואילץ אותו להשתמש ביד שמאל. אותו ציור הפך עם הזמן לסדרת ציורים של צעקות, שמסמלת עבורו את "סוף העידן של יד ימין ותחילת העידן של יד שמאל". לדבריו, הוא סובל עדיין מכאב.
ב-2020 יצא עם בנו בן ה-17 לצומת הרחובות טשרניחובסקי ומשה מזרחי ברחובות ושם עודד אותו להצית עמוד תאורה. הוא תיעד את המעשה והעלה את הסרטון לפייסבוק. כשהעמוד עלה בלהבות חזר בנו לביתם ומוגילנר נשאר עוד כמה דקות לצפות במחזה. שבוע לאחר מכן, ישב כחודשיים בבית מעצר מג"ן-ניצן, למרות שבית המשפט התכוון לשחררו למעצר בית עם אזיק אלקטרוני, אבל הוא סירב והעדיף להישאר במעצר..
חיים אישיים
מוגילנר נשוי ואב לילדים ומתגורר בבית עם באר מים שנבנה במאה ה-19 שאת קירותיו שיחזר בעצמו. הבית משמש אותו לסטודיו לציור.
זמיר שורר
זמיר שורר (נולד ב-1951) הוא נוירולוג ונוירולוג ילדים, פרופסור לנוירולוגיה בפקולטה למדעי הבריאות, באוניברסיטת בן-גוריון בנגב, מנהל היחידה והמרפאה לנוירולוגיית הילד, חטיבת הילדים במרכז הרפואי סורוקה
מתחומי עיסוקיו ומחקריו: אפילפסיה, מחלות עצב-שריר.
ביוגרפיה
שורר נולד בשכונה ג' בבאר שבע. כיהן כיושב ועד התלמידים בבית הספר היסודי "נטעים", ובהמשך סיים את תיכון מקיף א' באר שבע. במקביל היה חניך בקן של "השומר הצעיר" בבאר שבע
לאחר שנת סטאז' התמחה בנוירולוגיה של המבוגר, במחלקה לנוירולוגיה, מרכז הרפואי סורוקה. במקביל השתלם בנוירולוגיה ובנוירולוגיית ילדים בבית החולים "Groote Schuur" באוניברסיטת קייפטאון בדרום-אפריקה.
בשנת 1995 השתלם במחלות שריר בבית החולים "Hammersmith" בלונדון. בשנת 2000 השתלם באפילפסיה בבית החולים "Great Ormond Street Hospital" בלונדון.
במשך שנים היה שורר נוירולוג הילדים היחיד באזור הנגב (אוכלוסייה של 380,000 ילדים).
אקדמיה
שורר מרכז הקורס בנוירו-אנטומיה, בית הספר לרפואה, אוניברסיטת בן-גוריון.
שורר מרכז הקורס בנוירו-אנטומיה, בית הספר לפיזיותרפיה, אוניברסיטת בן-גוריון.
משפחה
שורר מתגורר בלהבים, נשוי, אב לחמישה ילדים.
סנט קיטס ונוויס
פדרציית סנט כריסטופר ונוויס (באנגלית: Federation of Saint Christopher and Nevis) היא מדינה זעירה המורכבת משני איים (סנט קיטס ונוויס), בצפון האנטילים הקטנים שבים הקריבי. באיים, שהיו מיושבים מאז האלף השלישי לפנה"ס, נוסדה במאה ה-17 המושבה הבריטית הראשונה באיים הקריביים. הבריטים ביססו את שלטונם לאחר מאבק עם צרפת, ושלטו באיים עד לקבלת עצמאותם ב-1983.
סנט קיטס ונוויס היא המדינה הריבונית הקטנה ביותר בשטחה ובמספר תושביה ביבשת אמריקה, ובין הקטנות בעולם. מספר תושביה נאמד ב-53,000 נפש בלבד. התושבים הם ברובם הגדול ממוצא אפריקני, צאצאי עבדים שהובאו לאי במאה ה-17 וה-18.
הכלכלה התבססה מאז ההתיישבות הקולוניאלית ועד סוף המאה ה-20 על גידול קנה סוכר ועיבודו, אך במאה ה-21 נעשתה מגוונת והיא כוללת גידולים חקלאיים שונים, תעשייה ותיירות.
היסטוריה
מתיישבים אינדיאנים התיישבו בסנט קיטס כבר באלף השלישי לפנה"ס. בהמשך התיישבו בו בני טאינו ולאחריהם בני קאריב (קאלינאגו).
סנט קיטס הייתה למושבה האנגלית הראשונה בקריביים בשנת 1623, וזמן קצר לאחר מכן נוסדה בחלק אחר של האי מושבה צרפתית. האנגלים והצרפתים השתמשו באיים כבסיס יציאה להקמתן של מושבות נוספות ברחבי הים הקריבי. ב-1626 ערכו הצרפתים והאנגלים יחד טבח באלפי ילידים קריביים, ואלו ששרדו גורשו לדומיניקה. אנגלים מסנט קיטס הקימו ב-1628 את המושבה האירופית הראשונה בנוויס. ספרד החריבה את המושבות הצרפתיות והאנגליות ב-1629 אך הסכימה ליישובן מחדש, וב-1670 הכירה בתביעה האנגלית על האיים.
בשנים הראשונות להתיישבות האירופית עסקו המתיישבים בעיקר בגידול טבק, אך לאחר זמן קצר עברו לגידול קנה הסוכר הרווחי יותר, תוך התבססות בעיקר על עמלם של עבדים שיובאו מאפריקה. עם הזמן הפכו האפריקאים וצאצאיהם לרוב גדול באוכלוסייה. צרפת ובריטניה נלחמו ביניהן מספר פעמים על השליטה באיים במהלך המאה ה-17 וראשית המאה ה-18, מאבק שהוכרע כאשר בחוזה אוטרכט מ-1713 הכירה צרפת בריבונות הבריטית על האי. ניסיון צרפתי לכבוש את האיים ב-1782, תוך ניצול העובדה שהבריטים התרכזו במלחמת העצמאות האמריקנית, נהדף, וצרפת הכירה שוב בריבונות הבריטים על סנט קיטס ונוויס בחוזה פאריס (1783).
העבדים יצאו לחופשי לאחר הטלת איסור על עבדות ברחבי האימפריה הבריטית, ב-1834. הכלכלה הוסיפה להתבסס על ענף הסוכר, על אף שרווחיותו פחתה מאוד לעומת המאה ה-17. האיים סבלו מדלות, תת-פיתוח והיעדר הזדמנויות, והדבר עורר את צמיחתה של תנועת פועלים חזקה, שממנה התפתחה מפלגת הלייבור של סנט קיטס ונוויס. בתקופת השלטון הבריטי לא היוו האיים יחידה נפרדת. לכל אי הייתה מועצת אי נפרדת, ושניהם נכללו יחד עם איים נוספים מאיי ליווארד במושבה בריטית, שתחומה המדויק השתנה לאורך השנים. סנט קיטס ונוויס היו חלק מהפדרציה של איי הודו המערבית קצרת הימים, בין 1958 ל-1962. בשנת 1967 הפכו, יחד עם אנגווילה, למדינת חסות עם אוטונומיה פנימית רחבה, כמהלך מקדים לקראת עצמאות. אנגווילה, שביקשה להישאר תחת ריבונות בריטית, הורשתה להתנתק בשנת 1971. סנט קיטס ונוויס הפכה למדינה עצמאית ב-1983.
באוגוסט 1998 התקיים בנוויס משאל עם על עצמאות, אולם לא הושג הרוב הנדרש של שני שלישים ושני האיים המשיכו להתקיים כיישות מדינית פדרטיבית אחת.
פוליטיקה
סנט קיטס ונוויס היא מדינה עצמאית המשתייכת לחבר העמים הבריטי. מלך בריטניה, המיוצג על ידי מושל כללי, הוא ראש המדינה הסמלי. בראש הרשות המבצעת עומד ראש הממשלה, שהוא מנהיג המפלגה הגדולה ביותר בפרלמנט.
למדינה יש בית מחוקקים חד-ביתי, "האספה הלאומית". האספה מורכבת מ-14 או 15 חברים, תלוי בנסיבות. אחד עשר נציגים נבחרים (אשר שלושה מהם מהאי נוויס), שלושה ממונים על ידי המושל הכללי, ופרקליט המדינה מכהן מתוקף תפקידו (אקס אופיציו). ייתכן מצב שבו פרקליט המדינה נבחר או ממונה לאספה ללא קשר לתפקידו, ואז יהיו באספה 14 חברים. אחרת, יהיו בה 15.
שלושת החברים שממונים על ידי המושל נקראים סנאטורים. שניים מהם ממונים בעצתו של ראש הממשלה והשלישי בעצתו של ראש האופוזיציה. על אף השם, הם לא מרכיבים בית נבחרים נפרד.
כל חברי האספה הלאומית נבחרים לתקופה של חמש שנים. ראש הממשלה והקבינט אחראים על הפרלמנט.
בנוסף להיותה חברה בחבר הלאומים הבריטי, סנט קיטס ונוויס חברה גם בקהילייה הקריבית (CARICOM - Caribbean Community).
סנט קיטס ונוויס מוגדרת כפדרציה בעלת שני רכיבים. לאי נוויס יש ממשל עצמי אוטונומי ובית מחוקקים משלו, המונה שמונה חברים.
כלכלה
חקלאות ותיירות הן ענפי הכלכלה העיקרים. גידול הסוכר, שעליו התבססה כלכלת האי באופן היסטורי, נעשה בלתי רווחי בעקבות ירידת מחירי הסוכר בעולם, והממשלה צמצמה את תעשיית הסוכר עד סגירתה הסופית ב-2005 ופעלה כדי לגוון את ענפי החקלאות והכלכלה בכלל. בין הגידולים החקלאיים העיקריים בתחילת המאה ה-21 נמנים גידולי ירקות, בעיקר פלפל חריף, בטטות ותפוחי אדמה, ומשק חי - חזירים, צאן, עופות ובקר לבשר ולחלב. כן התפתח מגזר תעשייתי מגוון יחסית לזעירותה של המדינה.
האקלים הטרופי, החופים והנוף מושכים תיירים, בעיקר תיירי שיט בספינות פאר מארצות הברית. בראשית המאה ה-21 נרשם שיעור גידול ניכר בהיקף התיירות. עוד ענף כלכלי שחשיבותו עולה בהתמדה הוא הפיכת סנט קיטס ונוויס למקלט מס ומרכז לפעילות הון שמקורו בחלקו מפוקפק. המדינה מעניקה אזרחות לזרים המשקיעים סכום מסוים בנכסים בתחומה.
תחבורה
קו מעבורת סדיר פועל בין הבירה בסטר שבסנט קיטס לצ'ארלסטאון, בירת נוויס, הפלגה של כ-40 דקות. בבסטר פועל נמל מים עמוקים, הבנוי לעגינתן של מעבורות נוסעים גדולות. מעגנות קטנות יותר פועלות בצ'ארלסטאון ובעיירות נוספות.
בסנט קיטס פועל שדה התעופה הבינלאומי על-שם ברדשאו, המפעיל טיסות ישירות ללונדון וליעדים בארצות הברית וקנדה, וטיסות ליעדים נוספים דרך אנטיגואה. שדה בינלאומי קטן יותר פועל בנוויס, ומפעיל טיסות ליעדים באיים הקריביים.
התחבורה הציבורית מבוססת על אוטובוסים ומוניות. מסילת רכבת ברוחב צר, שהוקמה במקור לצורכי שינוע קנה סוכר, מקיפה את סנט קיטס, ומשמשת לנסיעת רכבת תיירותית.
גאוגרפיה
שטח המדינה הוא 261 קילומטר רבוע, והיא הקטנה שבמדינות אמריקה ובין הקטנות בעולם. היא מורכבת משני איים געשיים: הגדול שביניהם הוא סנט קיטס (168 קמ"ר), שבו שוכנת הבירה באסטר, והקטן הוא נוויס. בין האיים מפריד מצר ים ברוחב כשלושה ק"מ. האיים הם חלק מאיי ליווארד שבצפון שרשרת איי האנטילים הקטנים, בים הקריבי. מבחינה אזורית מקובל לשייך את המדינה למרכז אמריקה.
האקלים הטרופי מתמתן על ידי רוח קבועה מכיוון הים. הטמפרטורה משתנה רק במידה מעטה לאורך חודשי השנה, והיא נעה בטווח של 24 עד 27 מעלות. כמות המשקעים גבוהה מאוד, כ-2,370 מילימטר בשנה. החודשים בין מאי לנובמבר הם הגשומים ביותר, אך גשם בכמות משמעותית יורד גם בשאר חודשי השנה.
בפנים האיים מתרוממות מספר פסגות געשיות. הנקודה הגבוהה ביותר היא פסגתו של הר הגעש ליאמויגה (1,156 מטר מעל פני הים) שבצפון-מערב האי סנט קיטס.
האיים מועדים להוריקנים בין יולי לאוקטובר.
דמוגרפיה
אוכלוסיית סנט קיטס ונוויס מונה כ-53,000 נפש, על פי הערכה מ-2019. גודל האוכלוסייה השתנה רק במעט מאז סוף המאה ה-19, עקב שיעור הגירה גבוה מחוץ לאיים.
מרבית האוכלוסייה היא ממוצא אפריקאי (92.7%), צאצאי עבדים. שאר התושבים הם ממוצא מעורב, ממוצא אירופי (בעיקר צאצאי בריטים ופורטוגזים) או צאצאי מהגרים אחרים, בהם לבנונים, סינים והודים.
לפי מפקד אוכלוסין שנערך בשנת 2001, החלוקה הדתית במדינה היא:
כ-40,000 תושבים (75%) גרים באי סנט קיטס, מהם 15,500 בבירה בסטר, ו-13,000 בנוויס. רובם המכריע של התושבים שוכן ביישובים לחופי האיים.
השפה הרשמית היא אנגלית, אך התושבים מדברים בניב קריאולי מקומי.
גורילה מערבית
גורילה מערבית (שם מדעי: Gorilla gorilla) הוא קוף אדם והמין בעל האוכלוסייה הגדולה ביותר בסוג גורילה.
במין שני תת-מינים:
תיאור
יחסית לקרובתה, הגורילה מזרחית, הגורילה המערבית נמוכה יותר, שוקלת פחות, קטנה יותר. פרוותה בהירה יותר וצבעיה נעים בין אפור לחום ומצח צהבהב. קצה האף בולט מעט יותר, יחסית לגורילה המזרחית.
גובה הזכר הוא כ-160 עד 170 ס"מ ומשקלו כ-140 ק"ג. הנקבה, קטנה בהרבה, וגובהה נע בין 120 ל-140 ס"מ, ומשקלה בין 60 ל-80 ק"ג. משקל הגורילה הכבדה ביותר שנמדדה עד כה הוא 200 ק"ג ו-98 ק"ג בהתאמה למינים.
גורילת גדת הנהר, גבוהה יותר בכ-10 עד 15 ס"מ, וכבדה יותר בכ-20 עד 35 ק"ג. אך עדיין היא קטנה יותר מגורילת הרים, שנחשבת לגדולה ביותר בתת-המין ולפרימטים הגדול ביותר החי כיום.
התנהגות וסביבה
הגורילה המערבית חיה בקבוצות המשתנות בגודלן בין שני פרטים לכ-20 פרטים, המורכבות מזכר שליט, כמה נקבות וצאצאיהם. הזכרים צעירים בדרך כלל עוזבים את הקבוצה כשהם מגיעים לבגרות. והנקבות עוברות לקבוצה אחרת בהגיען לבגרות מינית, בגילאים 8 עד 9 שנים. הנקבות מטפלות בגור הצעיר במשך שלוש עד ארבע השנים הראשונות לחייו. בפרק זמן זה, הגורילה איננה נכנסת להריון נוסף, כך שהמרווח בין הלידות הוא ארוך. דבר זה מסביר באופן חלקי את שיעור גידול האוכלוסייה האיטי, מה שהופך את הגורילה לכה פגיעה מפני ציד בלתי חוקי.
אורך החיים של הגורילות בטבע הוא כ-40 שנים.
שטח המחיה של קבוצה גדולה יכול להתפרס עד לכ-30 קמ"ר, אם כי לא כל השטח נמצא בשימוש בכל עת. הגורילה המערבית ידועה בכך שהיא עושה שימוש בכלים גם בטבע.
מזון הגורילה המערבית מתבסס על סיבים כגון עלים, גבעולים, פרות, פרחים, קליפות עצים, חסרי חוליות ואדמה. כאשר התדירות של כל אחד מאלה שנצרכים תלוי בקבוצה הספציפית ובעונה. יתר על כן, קבוצות שונות של גורילות אוכלות סוגים שונים של צמחים וחסרי חוליות שונים, מה שמרמז שיש להם מסורת של אוכל. פירות מהווים את מרבית המזון של גורילות כשהן בשפע, דבר שמשמפיע על אופן והיקף חיפוש המזון.
בעונה היבשה מינואר עד מרץ, כאשר פרות בשרניים הם מעטים ונדירים, הצמחייה הסיבית יותר הופכת למרכיב מרכזי בתפריט הגורילות. חסרי החוליות שנאכלים על ידי הגורילות, כגון טרמיטים ונמלים מתרבים אף הם. זחלים ופגיות גם נצרכים לעיתים נדירות.
כמה מחקרים אתנוגרפיים ותרופתיים מציעים ערך רפואי אפשרי במזונות מסוימים הנצרכים על ידי הגורילה המערבית. הפרות והזרעים של מיני קולה הנצרכים, למרות תכולת החלבון הנמוכה, מוסברים בהשפעה המעוררת של הקפאין שיש בהם. גורילות מערביות בגבון נצפו כשהם צורכים פירות, גבעולים, ושורשי איבוגה, אשר, בשל האיבוגאין שבו הוא פועל על מערכת העצבים המרכזית, ומייצר אפקטי הזיה. יש לו גם השפעות דומות לקפאין. יש גם עדויות לערך מרפא לתרמילי הזרעים של Aframomum melegueta הנאכלים על ידי גורילות השפלה, אשר נראה לי שיש תועלת לבריאות לב וכלי דם גורילות שפלה, והם חלק ידוע מהדיאטות הטבעיות לאוכלוסיות ברות רבות.
מחקר שפורסם בשנת 2007 ב-American Journal of Primatology טוען כי מין זה נצפה כשהוא נלחם כנגד איומים אפשריים מבני האדם. הם "מצאו מספר מקרים של יידוי מקלות וגושים של דשא על ידי גורילות". תצפית זו היא די חריגה, מפני שגורילות בדרך כלל נוטות לברוח ורק לעיתים נדירות לתקוף כאשר הם נתקלים בבני אדם.
מצב שימור
אולם במהלך שנת 2006 התגלה בשמורת הטבע אגם טלה (Tele) מספר גדול מאוד של גורילות מערביות, מתת המין גורילה השפלה המערבית. הערכת מספר הפרטים בשמורה נע בין 100,000 פרטים ל-150,000 פרטים ואף יותר. עם זאת, סטטוס סיכון המין נשאר בתוקפו גם לאחר התגלית עקב הסכנה המיידית לשימורם.
מספר פרטי תת-המין גורילת גדת הנהר נשאר בהערכה הקודמת, של מאות בודדות. מאמצים רבים נעשים כדי לשמר את תת-המין, אם כי מידע רב אודותם עדיין לא נאסף.
ג'יימי לוולינג
ג'יימי לוולינג (בגרמנית: Jamie Leweling; נולד ב-26 בפברואר 2001) הוא כדורגלן גרמני ממוצא גנאי המשחק בעמדת החלוץ והקשר באוניון ברלין.
קריירה
לוולינג החל את קריירת המשחק שלו בקבוצת הנוער של נירנברג המקומית, ובשנת 2017 עבר לקבוצת הנוער של גרויטר פירט.
ב-28 ביולי 2019 ערך את הופעת הבכורה שלו במדי הקבוצה הבוגרת בבונדסליגה השנייה, כשעלה כמחליף בדקה ה-85 בהפסד 0–2 לארצגבירגה אווה.
בתום עונת 2020/2021 העפיל עם הקבוצה לבונדסליגה. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בליגה הבכירה ב-14 באוגוסט 2021, בהפסד 1–5 לשטוטגרט, ואף כבש את השער המצמק לזכות קבוצתו.
פונקציית רמפה
פונקציית רמפה היא פונקציה ממשית מסוג, שהייחודיות שלה מתבטאת בזה שהגרף שלה נראה כמו רמפה. לפונקציה שימושים רבים במתמטיקה, סטטיסטיקה ובינה מלאכותית.
ג'יימי לוולינג
קריירה
ביולי 2022 חתם באוניון ברלין.
פונקציית רמפה
כמו פונקציית מדרגה עיקר השימוש בפונקציה זאת הוא כדי להגדיר פונקציות אחרות בתחומים מסוימים בעזרת כפל בפונקציית הרמפה.
הגדרת הפונקציה
פונקציית רמפה היא כל פונקציה בעלת שיפוע חיובי ליניארי.
ג'יימי לוולינג
קריירת נבחרות
בהיותו ממוצא גנאי, זומן לוולינג לנבחרת גאנה באוקטובר 2020, אך לא ערך בה הופעת בכורה, ושב לשחק בנבחרות הצעירות של גרמניה.
פונקציית רמפה
הגדרת הפונקציה
את הפונקציה ניתן להגדיר בעזרת כמה דרכים. להלן חלק מהדרכים להגדיר פונקציית רמפה עם שיפוע 1 לכל x>0.
הגדרה בעזרת פונקציה מוגדרת למקוטעין:
הגדרה בעזרת פונקציית המקסימום:
הגדרה בעזרת ערך מוחלט:
אם נרצה להגדיר עבור שיפוע a כלשהו ו x>b כלשהו נגדיר כך:.
הגדרה בעזרת פונקציית מדרגה:
R(x)=xH(x) ואם אם נרצה להגדיר עבור שיפוע a כלשהו ו x>b כלשהו נגדיר כך:.
הגדרה בעזרת אינטגרל לא אמיתי על פונקציית המדרגה:
מאפייני הפונקציה
הנגזרת של פונקציית הרמפה היא פונקציית מדרגה.
הנגזרת השנייה של פונקציית רמפה היא פונקציית דיראק.
התמרת לפלס של פונקציית הרמפה:
שמוליק פירסטנברג
שמוליק (סם) פירסטנברג (נולד ב-13 במרץ 1950) הוא במאי קולנוע ישראלי-אמריקאי.
אילר
אילר (בגרמנית: Iller) הוא נחל בבוואריה, גרמניה, יובל של הדנובה, באורך של 147 קילומטרים.
בעבר הרחוק שם הנחל היה אילרגוס (Ilargus). הנחל נובע מהרי האלפים, באזור העיר אוברסטדורף, בקרבת הגבול עם אוסטריה. אילר הוא הנחל בעל עוצמה ומשתמשים בעוצמתו להפקת אנרגיה באמצעות שמונה תחנות כוח הידרו-חשמליות.
שמוליק פירסטנברג
ביוגרפיה
בשנת 1972 נסע לארצות הברית כדי ללמוד קולנוע. הוא למד באוניברסיטת Loyola Marymount בלוס אנג'לס שם הוא פגש את המפיק והבמאי הישראלי מנחם גולן והחל לעבוד איתו כעוזר בסט של הסרט הראשון שביים בהוליווד ("לפקה" (Lepke), בכיכובו של טוני קרטיס). לאחר מכן חזר לארץ והמשיך לעבוד עם גולן.
בשנת 1976 שימש כעוזר במאי בסרט "לופו בניו יורק" ולאחר מכן בסרט "משפחת צנעני" בשנת 1977 שימש כעוזר במאי בסרט "מבצע יונתן". עד שנת 1979 שימש כעוזר במאי בסרטים ישראלים רבים בין היתר עם הבמאים מנחם גולן, בועז דוידזון, שייקה אופיר ואפרים קישון. באותה תקופה ביים סרט קצר "סמפטיה בשביל כלב" ששודר בטלוויזיה הישראלית.
בשנת 1990 ביים את סרטו היחיד בעברית, "נשיקה במצ"ח" בכיכובם של יהודה ברקן ומיכל ינאי.
בשנת 2012 קיים פסטיבל הסרטים קולנוע דרום בשדרות מחווה לעבודתו והקרין ארבעה מסרטיו.
חיים אישיים
בזירה הבינלאומית מוכר יותר בשמו הלועזי, סם פירסטנברג (Sam Firstenberg).
פירסטנברג חי בלוס אנג'לס עם אשתו איריס ולהם שלוש בנות משותפות.
משירי שלום חנוך
משירי שלום חנוך הוא אלבום אוסף של הזמר שלום חנוך שיצא בשנת 1995. האלבום מאגד שירים של חנוך מהשנים 1969–1976 בביצועים המקוריים של הזמרים (מלבד עצמו): אריק איינשטיין, ג'וזי כץ, אושיק לוי ופופיק ארנון.
פרנץ ברנטנו
פרַנץ בְּרֶנְטַנוֹ (בגרמנית: Franz Brentano; 16 בינואר 1838 – 17 במרץ 1917), היה פסיכולוג ופילוסוף אוסטרי, שפעל בווינה, ועסק, בין היתר, בחקר ההכרה.
ביוגרפיה
ברנטנו נולד בגרמניה למשפחת אינטלקטואלים גרמנים–איטלקים. למד מתמטיקה, שירה, פילוסופיה ולימודי דת באוניברסיטת ברלין, מינכן ווירצבורג. הוא הפך לכומר, אך המשיך בעיסוקיו האקדמיים, בתחום הפילוסופיה בעיקר, עד שפרש מחיי הדת מעט אחרי 1873. באותה תקופה פרסם כמה כתבים מדעיים בנושאי פסיכולוגיה, ועבר לשמש מרצה בווינה בשנת 1894.
לשם נישואיו הראשונים, נאלץ לוותר על משרתו ואזרחותו באימפריה האוסטרו-הונגרית, וכששב לווינה נדחה בקבלת משרת המרצה בחזרה. לאחר מות אשתו הראשונה בשנת 1896 עבר לפירנצה, איטליה ונישא שם שוב.
במלחמת העולם הראשונה עבר לציריך שבשווייץ הנייטרלית ושם נפטר במרץ 1917.
הגותו ומחקריו
ברנטנו נחשב מרצה מחונן וכריזמטי ורבים מתלמידיו הפכו לחוקרים ומרצים מפורסמים ברחבי אירופה, ביניהם גם זיגמונד פרויד, אבי הפסיכואנליזה.
בניגוד לוילהלם וונדט, בן תקופתו, ממציא הסטרוקטורליזם (גישה בסיסית בפסיכולוגיה הטוענת כי חקירת ההכרה צריכה להתבצע תוך פירוק החוויה ההכרתית למרכיביה), טען ברנטנו כי הפסיכולוגיה צריכה לתאר תהליך דינמי ולא לפרק את החוויה ההכרתית למרכיבים ותגובות, על כך הוא נחשב מחלוצי הפנומנולוגיה בפסיכולוגיה. למשל, על פי ברנטנו, החוויה הפסיכולוגית היא תמיד אחידה, גם כאשר אנו רואים נוף מסוים ובה בעת מאזינים לשריקת הרוח ומריחים את ניחוח העלים היבשים אנו חווים את החוויה, כחוויה אחידה אחת. בכך נבדלת החוויה ההכרתית מהחוויה הפיזיולוגית. ברנטנו עסק גם במודעות ותפישת הזמן של האדם וכן במושג ה"התכוונות".
מבחינת תפיסת הפילוסופיה ניתן לזהות אצל ברנטנו השפעה חזקה של אמפיריציזם על שני פניו: אמפיריציזם בריטי ופילוסופיה אריסטוטלית. את תפיסת הפילוסופיה שלו הוא ניסח בעבודת הפוסטדוקטורט (Die 25 Habilitationsthesen). בתזה מספר 4 ברנטנו טוען: "שיטתה האמיתית של הפילוסופיה איננה אלא שיטת מדעי הטבע". משמעות התזה היא שפילוסופיה מתחילה מניתוח הניסיון הנתון לסובייקט בגישה מיידית. ניסיון זה הוא מקור התפיסה הוודאית (Evidenz) והוא אשר מבטיח את מעמדה של פילוסופיה כמדע חמור (שלא מבוסס על שיקולים הסתברותיים).
תפיסה זו של הפילוסופיה באה לידי ביטוי מובהק בשיטתו הפסיכולוגית ובתורת הנפש. הפסיכולוגיה של ברנטנו היא מדע תיאורי, פסיכולוגיה תיאורית או "פסיכוגנוזיה" למינוחו של ברנטנו. היא מבוססת על נתוני התפיסה הפנימית. לפי ברנטנו הפסיכולוגיה מובחנת באופן חד־ממדעים ניסויים: הפסיכולוגיה חוקרת תופעות מנטאליות המוגדרות כתופעות התכוונותיות (אינטנציונאליות). "התכוונות" היא תכונת האקט המנטלי שתמיד על משהו - האובייקט האינטנציונאלי או התוך-התכוונותי. למשל, נפילת אבן היא אירוע פיזיקאלי ואיננה על אודות משהו. לעומת זאת המחשבה על נפילת האבן מניחה אקט מנטלי כלשהו שהוא על אודות או מכוון לאובייקט מסוים (האבן הנופלת). מושג ההתכוונותיות לקוח על ידי ברנטנו מפילוסופיה אריסטוטלית ופילוסופיית ימי הביניים, אך מקבל פשר חדש ומהפכני הסולל דרך לפילוסופיית הנפש (mind) המודרנית. ברנטנו אחז בתפיסה הלא-ורידית של אינטנציונאליות, משמעות הדבר הוא שאובייקט אינטנציונאלי איננו אובייקט חיצוני לנפש.
לותר קובלון
לותר קובלון (בגרמנית: Lothar Kobluhn, 12 באפריל 1943 - 21 בינואר 2019) היה כדורגלן גרמני ששיחק בעיקר בקבוצת רוט-וייס אוברהאוזן.
קריירת מועדונים
קובלון נולד באוברהאוזן שבגרמניה. גדל בנוער של רוט-וייס אוברהאוזן, ולאחר תקופה קצרה באוסטרפלד, עבר בשנת 1963 לקבוצת הבוגרים של אוברהאוזן. בקבוצה זו שיחק קובלון במשך 11 עונות ברציפות. עד עונת 1968/69 המועדון שיחק בליגה האזורית המערבית, שהייתה אז הליגה השנייה בהיררכיית הליגות במערב גרמניה. בעונה זו, אוברהאוזן עלתה לבונדסליגה, שם נשארה ארבע עונות ברציפות. בעונת 1969/70 אוברהאוזן נשארה בבונדסליגה בפער של ארבע נקודות מהקו האדום, כאשר קובלון מבקיע חמישה שערים. בעונת 1970/71 אוברהאוזן נשארה בליגה רק בזכות הפרש שערים טוב יותר משל קיקרז אופנבך שנשרה. עם זאת הייתה זו עונת שיא אישית של קובלון, שהבקיע 24 שערים, וסיים כמלך השערים של הבונדסליגה, מעל גרד מילר שהבקיע 22 שערים. בעונת 1971/72 נשארה אוברהאוזן בליגה, בפער של חמש נקודות מהקו האדום,. בעונה זו קובלון הבקיע שער אחד בלבד ומיעט לשחק. בעונת 1972/73 הבקיע קובלון שישה שערים, אך אוברהאוזן נשרה לליגת המשנה לאחר שסיימה במקום. קובלון נשאר במועדון עונה אחת נוספת, בתומה עבר לשחק בוטנשייד 09, ששיחקה אז בליגה האזורית הצפונית, שהייתה השנייה בהיררכיית הליגות. בווטנשייד שיחק קובלון שתי עונות, והבקיע שישה שערים ב-48 הופעות ליגה. בתום עונת 1976 פרש קובלון מכדורגל.
קובלון הבקיע 36 שערים ב-107 הופעות בבונדסליגה במדי רוט-וייס אוברהאוזן, נתון המעמיד אותו במקום הראשון בדירוג המבקיעים של הקבוצה בכל הזמנים בבונדסליגה, ובמקום הרביעי בדירוג ההופעות של הקבוצה בבונדסליגה בכל הזמנים.
החזית האוקראינית השלישית
החזית האוקראינית השלישית הייתה קבוצת ארמיות, שהשתייכה לצבא הסובייטי במלחמת העולם השנייה, ומילאה תפקיד מרכזי בקרבות בכיבוש אוקראינה, רומניה, הונגריה ואוסטריה, ולבסוף כבשה את וינה.
היסטוריה
ב-20 באוקטובר 1943 שונה שמה של החזית הדרום-מערבית לחזית האוקראינית השלישית, ולמפקדה מונה רודיון מלינובסקי.
החזית לחמה במבצע דנייפר-קרפטי, ולאחר מכן השתתפה במבצע יאשי-קישינב. במאי 1944 החליף פיודור טולבוחין את מלינובסקי בפיקוד על החזית. בינואר 1945 השתתפה החזית בקרב על הונגריה, ולאחר מכן השתתפה בבלימת מתקפת הנגד הגרמנית.
בהמשך לחמה החזית בקרבות בהונגריה ובאוסטריה, והשתתפה בשחרור וינה.
לאחר סיום המלחמה, הפכה החזית למפקדת הכוחות הסובייטיים הדרומית ששכנה ברומניה ובבולגריה.
מטהר אוויר
מטהר אוויר הוא מוצר המפחית ריח רע או זיהום האוויר בחלל סגור או באוויר הנשאף.
סוגי מטהרי אוויר
מטהרי אוויר יכולים לבוא בצורת מגוון מוצרים:
גוסטב קירכהוף
גוסטב רוברט קירכהוף (בגרמנית: Gustav Robert Kirchhoff ; 12 במרץ 1824 - 17 באוקטובר 1887) היה פיזיקאי גרמני שתרם רבות להבנת המוליכות החשמלית, המעגל החשמלי (חוקי קירכהוף) והאנליזה הספקטרוגרפית.
קירכהוף נולד בקניגסברג שבפרוסיה, לפרידריך, שהיה עורך דין, וליוהנה הנרייטה ויטקה. בגיל 18 התחיל את לימודיו באוניברסיטת קניגסברג. הוא הושפע מאוד מהפיזיקאי פרנץ ניומן ולמד, בין השאר, אצל המתמטיקאי קרל פרידריך גאוס. את הדוקטורט, בהנחייתו של לודוויג אוטו הסה, סיים בשנת 1847, ואז עבר לכהן כמרצה באוניברסיטת הומבולדט בברלין. לאחר שלוש שנים, בשנת 1850 קיבל משרת פרופסור בברסלאו (כיום ורוצלב). בהיותו בברסלאו פגש את רוברט בונזן, שהיה פרופסור לכימיה ויחדיו עסקו בספקטרוסקופיה. בשנת 1852 עבר בונזן לאוניברסיטת היידלברג והוא דאג כי גם לקירכהוף תמצא שם משרה, כדי שיוכלו להמשיך בעבודתם המשותפת.
קירכהוף ובונזן עסקו בתצפיות ספקטרוסקופיות של גופים חמים ושל השמש ויחדיו גילו את הצסיום במים מינרליים ואת הרובידיום במינרל לפידוליט. בשנת 1862 קיבל קירכהוף את מדליית רמפורד על עבודתו הספקטרוסקופית. ב-1875, קיבל משרה בפיזיקה תאורטית באוניברסיטת ברלין. בשנת 1877 היה לזוכה הראשון (יחד עם רוברט בונזן) במדליית דייווי מטעם החברה המלכותית בלונדון.
בשנת 1856 נשא לאשה את קלרה ריכלוט, בתו של פרופסור פרידריך ריכלוט, שהיה מורהו למתמטיקה.
עבודתו המדעית
עוד בשנת 1845, בהיותו תלמיד, ניסח את עקרונותיו בדבר התנהגות הזרמים החשמליים במעגל, הידועים כחוקי קירכהוף. בשנת 1857 גילה כי מהירות השידור על קווי הטלגרף שווה למהירות האור. בשנת 1859 הציע את חוק קירכהוף לקרינה תרמית הקובע שוויון בין נצילות הקליטה ונצילות הפליטה של קרינה מגוף חם. בשנת 1861 הוכיח את החוק על סמך שיקולי שיווי משקל תרמודינמי.
על שמו נקרא גם משפט קירכהוף בתורת הגרפים.
צ. ד.
'''צ. ד.''' (נהגה: צֶה דֶה) הייתה חברה ישראלית לייצור שוקולד וממתקים שפעלה בשנות החמישים. ב-1958 נרכשה החברה על ידי חברת עלית.
היסטוריה
המפעל נוסד בשנת 1954 על ידי התעשיין בצלאל יעקב דבליצקי. בשנותיו הראשונות פעל המפעל ברמת גן, בצומת הרחובות ז'בוטינסקי - מודיעין (כיום בן-גוריון). הצומת כונה על שם המפעל: צומת צ.ד.. ב-1956, בהשפעת פנחס ספיר, הועתק המפעל לנצרת עילית.
ב-1958 רכשה עלית את צ.ד. כחלק ממהלך השתלטות על תעשיית השוקולד בישראל (מהלך שהושלם ב-1970 כאשר עלית רכשה את מפעל השוקולד "ליבר"), אך עד 1988 נשמר שמו המקורי.
מקור השם
שם החברה היה ראשי התיבות של שם המייסד, צלאל (קיצור השם בצלאל) דבליצקי, לפי שמות האותיות בשפות המזרח-אירופיות - CD בפולנית או цд ברוסית (דבליצקי עסק בייצור שוקולד עוד ברוסיה הצארית). עם זאת, השם נכתב רק באותיות עבריות, צ. ד., ובסמל המסחרי היו האותיות מנוקדות, צֶדֶ.
2020 בסרביה
אירועים בשנת 2020 בסרביה.
אירועים
מתמשך - מגפת הקורונה בסרביה.
סו ברקר
סו ברקר, קצינה (באנגלית: Sue Barker, OBE; נולדה ב-19 באפריל 1956) היא טניסאית עבר אנגלייה. היא דורגה במקום השלישי בעולם בשנת 1976 ובאותה שנה זכתה באליפות צרפת הפתוחה.
בסך הכל סו ברקר זכתה ב-15 תחרויות יחידים ו-12 תחרויות לזוגות.
בשנת 2016 היא זכתה בעיטור, קצינה במסדר האימפריה הבריטית.
שוריקן
שוּרִיקֵן (ביפנית: 手裏剣; "להב יד נסתר" או "כוכב נינג'ה" בשפת העם) הוא שמה של קבוצת כלי נשק יפנים המשמשים להטלה או דקירה. השוריקנים הם חפצים קטנים ומחודדים הניתנים להחבאה בכף היד העשויים ממגוון חומרים או חפצים כגון מסמרים, מחטים ואפילו מטבעות כבדים ופיסות מתכת שטוחות נוספות, או כלי נשק יצוקים. לרוב שימשו השוריקנים ככלי עזר או כלי נשק משני לקטאנה או ליארי. הטכניקה של השימוש בשוריקן נקראת "שוריקן-ג'וצוּ" וניתן למצוא אותה בתוכנית הלימודים של מספר אסכולות של אמנויות לחימה יפניות מסורתיות (קוריו), לדוגמה באסכולת טוֹגַקוּרֵה המשויכת היום לבוג'ינקאן, ארגון הנינג׳וּצוּ הגדול ביותר, ובבית הספר העצמאי טנשין שודן קאטורי שינטו ריו.
שימוש קרבי של השוריקן
למרות מספר רב של כלי נשק יפניים שבמקור היו כלים חקלאיים, השוריקן הוא כלי אשר תוכנן ללחימה מראשיתו. בשימוש נכון יכול השוריקן לגרום נזק רב. לשוריקן צורות רבות ולהן שימושים שונים. השוריקן שימש כאביזר לחימה לנינג'ות. תפקידו של השוריקן היה בעיקר להילחם כנגד סמוראי המחזיק קטאנה, ובשל היכולת לזרוק את השוריקן היה ניתן להילחם למול הסמוראי ממרחק שלא היה מסכן את המשתמש.
הירָה שוריקן
הירה שוריקן ("שוריקן שטוח") ידוע גם כשאקֶן (להב עגול, או להב גלגל) הוא שוריקן, לרוב בצורת כוכב, בעל לפחות שלושה קצוות מחודדים. לשוריקנים אלו יש לרוב חור עגול במרכז ומטרתו לתליה נוחה שלהם על מקל קטן הנתחב לחגורת הקימונו. שוריקנים אלו היו לכלי נשק רשמיים, ואף סמוראים השתמשו בהם בעת צרה.
שימוש על ידי נינג'ות
שוריקן ידוע גם ככוכב נינג'ה. נינג'ות הוא מושג מאוחר המתייחס למספר קבוצות של לוחמי גרילה ביפן העתיקה, חלקם היו סמוראים. השוריקן שימש גם בקרבות מסודרים ולא רק בלוחמת גרילה, ובתי ספר מכובדים ללחימה ביפן העתיקה לימדו את השימוש בנשק זה לסמוראים ולוחמים פשוטים כאחד. חלק לוחמים שעשו בו שימוש לא שימנו את השוריקן וכך החלודה שבו שימשה גם כנשק.
אינטליגנציות מרובות
אינטליגנציות מרובות היא תאוריה המבחינה בין סוגים שונים של אינטליגנציות ולא רואה בה יכולת אחת כללית. התאוריה הוצעה על ידי הווארד גרדנר בשנת 1983 ויש לה השפעה רבה בתחומי הפסיכולוגיה והחינוך. אף על פי שהתאוריה מקובלת בציבור הרחב, היא שנויה במחלוקת בקהילה המדעית וזוכה לביקורת.
רקע
בראשית המאה ה-20 פנו פרנסי העיר פריז לפסיכולוג אלפרד בינה בבקשה לבנות מבחן שיאפשר לחזות מראש אילו תלמידים יתקשו בלימודים ובכך לאפשר להם לקבל עזרה מיידית. המבחן שפיתח בינה הוא הבסיס למבחן IQ. מבחני האינטליגנציה צברו תאוצה במשך השנים והפכו לכלי מדידה עיקרי לסיווג שִׂכְלָם ופיקחותם של פרטים לפי כלי מדידה כמותי.
אינטליגנציות מרובות
שמונה עשורים לאחר מכן ערערו החוקרים הווארד גרדנר, דייוויד פרקינס ורוברט סטרנברג על עמדה זו. לטענתם, לא ניתן להסביר את ההתנהגות האנושית באמצעות פרופיל קוגניטיבי אחד ולאור אינטליגנציה אחת בלבד. במקום זאת, יש להרחיב את מושג האינטליגנציה ולחלקו לכמה סוגים של יכולות למידה. מתאוריה זו עולה מושג חדש של אינטליגנציה המחייב פיתוח מבחני אינטליגנציה שונים מהקיימים ותפיסה חינוכית חדשה.
על פי גרדנר, אינטליגנציה היא היכולת לפתור בעיות או לעצב תוצרים המוכרים כבעלי חשיבות במסגרת חברתית-תרבותית נתונה. לטענתו, האינטליגנציה האנושית מכילה סדרות רבות של כשרים שכליים, ולהן שלושה תפקידים מרכזיים: איתור קיומן של בעיות, הצגת שאלות בקשר לבעיות אלה, ופתירתן. בני האדם הם בעלי אינטליגנציות רבות, אוטונומיות במידה רבה ובלתי ניתנות למדידה כמותית פשוטה. לכן אין לראות במבחני ה-IQ כמשקפים את רמת האינטליגנציה של האדם.
הממצאים שתומכים בקיומן של מספר אינטליגנציות נפרדות הם: פגיעה מוחית שגורמת להפרעה קוגניטיבית ספציפית, כששאר התפקודים נשארים תקינים; אנשים בעלי כישרון יוצא דופן בתחום מסוים ובו בלבד; פעולות שכליות מרכזיות שמאפיינות תחום התנהגות אחד בלבד.
ביקורת
התאוריה של גרדנר לא התקבלה בפסיכולוגיה. כך למשל, ניתן לטעון שכל אחת מהאינטליגנציות המובחנות על ידי גרדנר היא היבט כלשהו באינטליגנציה הכללית וכי למרות קיומם של גורמים ספציפיים לתחומים שונים, עדיין קיים גורם אינטליגנציה כללי, גורם g בנוסף התאוריה לוקה בכך שקשה מאוד להוכיח או להפריך אותה מה שהופך אותה לתאוריה לא-מדעית.
מבחינת יישום התאוריה בחינוך, עולה כנגדה ביקורת כי היא מעודדת בינוניות ואי חתירה להרחבת והעשרת האינטליגנציה.
יישום בחינוך
התאוריה של גרדנר זכתה לתהודה גדולה במערכת החינוך בארצות הברית. מערכת החינוך בארצות הברית ובישראל נוטה לשים דגש על לימוד מקצועות הליבה מתמטיקה ולשון. בעקבות כך, אין התייחסות לסגנונות למידה שונים של תלמידים וכך רבים אינם מצליחים בלימודיהם אף על פי שהם בעלי יכולות גבוהות. התייחסות למגוון אינטליגנציות בתהליכי ההוראה ובאופני הערכה יכולה להביא ללמידה טובה יותר. לשם כך יש צורך להבין את נקודות החוזק של כל תלמיד ובאיזו אינטליגנציה הם מצטיינים. מכון ברנקו וייס מציע מערך של פרמטרים ואמצעים הנובעים מתאוריית האינטליגנציות המרובות. לפי אמצעים ופרמטרים אלו מחנכים יכולים ליצור תוכניות לימוד, בניית מערכי שיעור ויחידות לימוד שלמות, בדרך שתפעיל את האינטליגנציות של כל התלמידים לפחות בחלק מהזמן. התאוריה ניתנת ליישום בכל בתי הספר, גם במסגרות מסורתיות במיוחד (ארמסטרונג, 1996). מורה הפועל ברוח האינטליגנציות המרובות משתמש בכלים "הרגילים" ללימוד בשיעור כגון: כתיבה על הלוח או הרצאה, אך גם משתמש בטכניקות מסירה שונות בכיתה, כגון: ציור על הלוח, הקרנת סרט, השמעת מוזיקה, חלוקה לקבוצות ומאפשר לתלמידים התנסויות מעשיות.
אופוסום עכברי קלינובסקי
תיאור
אופוסום קלינובסקי הוא הסוג הקטן ביותר במשפחה לאחר אופוסום הצ'אקו. אורך ראשו וגופו 9.5-7.5 ס״מ, אורך זנבו 11.7-10.2 ס״מ ומשקלו 13–18 גרם. מבנה גופו קומפקטי ודק וראשו משולש ורחב יחסית עם חרטום קצר. אוזניו ארוכות, דקות ומחודדות ויכולות לכסות את הפנים. עיניו גדולות ואפו הקטנטן מעוטר בזיפי מישוש ארוכים. כפות ידיו ורגליו קטנות למדי והן בעלות טפרים מפותלים. זנבו דקיק וארוך במעט מן הגוף וקירח למחצה. לנקבות אין כיס אמיתי בדומה לאופוסומים קטנים אחרים.
לאופוסום קלינובסקי פרווה קצרה וחלקה. צבעה הכללי די בהיר ונע בין חום קינמון לחום דהוי, בז׳ או חום אפרפר חיוור, אם כי יש מקטעים עם שיער כהה יותר. על הגב יש לעיתים חצי פס דהוי כהה. הצד התחתון בהיר יותר ונע בין לבנבן לקרם-צהבהב, אך הניגודיות בינו לבין הצד העליון פחות בולטת מאצל מינים אחרים בשל הגוון החום דהוי. הראש בצבע זהה לגוף, וסביב העיניים יש פסים מפויחים גדולים שנמשכים עד לחוטם. באזור החרטום בין הפסים השחורים יש אזור בהיר יותר בצבע צהבהב. הסנטר והלחיים לבנבנים ובבסיס האוזניים יש כתמים כתומים. החוטם ורדרד והאף כתמתם. האוזניים וכפות היד והרגל בצבע ורדרד או כתמתם והזנב בצבע ורוד כהה.
תפוצה
אופוסום קלינובסקי מצוי באמריקה הדרומית; טווח התפוצה שלו נופל ברובו בתחומי יער האמזונס הצפוני, והוא נוכח בגיאנה הצרפתית, גיאנה, סורינאם, צפון ברזיל, צפון בוליביה, צפון-מזרח פרו והקצה הדרומי של קולומביה. בית הגידול שלו כולל יער גשם טרופי, יער שפלתי, יער סובטרופי, יער ביצתי, יער גדותיים ויער הררי עד גובה 1,000 מטר מעל פני הים. בהתחשב במיעוט הלכידות בטבע (13 פעמים בסך הכול), אין כמעט מידע זמין על האקולוגיה ואורח החיים שלו. ככל הנראה הוא פעיל לילה ודמדומים, שמבלה את זמנו הן על האדמה והן על שיחים ועצים בחיפוש אחר חרקים ופירות. הטורפים שלו כוללים דורסי לילה, עקב כהה וחוטמן אדום.
מצב
אופוסום קלינובסקי מסווג על ידי הרשימה האדומה של IUCN במצב השימור ללא חשש (LC), שכן למרות העובדה שהוא מוכר רק מדגימות בודדות שנאספו משטח רחב, טווח התפוצה המשוער שלו גדול במיוחד, ובהתאם לכך ההערכה שאוכלוסייתו גדולה למדי. לכן, גם לא סביר שמצב שימורו יגיע בעתיד הקרוב לקטגוריה מאוימת יותר. בירוא יערות עדיין אינו מהווה איום חמור בשטחי המחיה שלו, והוא מצוי גם במספר אזורים מוגנים. אם יתגלה שהוא מכיל מספר מינים נפרדים, יהיה צורך להעריך מחדש את מצב השימור של כל אחד מהם בנפרד.
צב הלוטרה
מאפיינים
הם אוכלי בשר הניזונים מחלזונות, חרקים, סרטנים ודגים קטנים אותם הם תופסים באמצעות שאיבה מהירה והצלפה של צווארם הארוך. הצבים מקננים על גדת הנהר בחוליות ואז עוזבים את התטולה מבלי לעזור לצאצאים.
אומץ אמיתי
בסרט מככבים השחקנים היילי סטיינפלד, ג'ף ברידג'ס ומאט דיימון. צילום הסרט החל במרץ 2010, והוא יצא לאקרנים בארצות הברית ב-22 בדצמבר 2010.
עלילה
מאטי רוס (היילי סטיינפלד) בת ה-14 פועלת ללכידתו של טום צ'ייני (ג'וש ברולין) שרצח את אביה, ומסתתר בשטח מסוכן המאוכלס באינדיאנים. לשם כך היא שוכרת את המרשל רובן "רוסטר" קוגבורן (ג'ף ברידג'ס), שלדברי השריף ניחן באומץ אמיתי. מאטי אינה סומכת על המרשל האלכוהוליסט המזדקן ומתעקשת להצטרף אליו למסע בעקבות צ'ייני. לשניים מצטרף גם לביף (מאט דיימון), מהטקסס ריינג'רס, המעוניין ללכוד את צ'ייני בשל רצח שביצע בטקסס.
בשלב מוקדם של המסע פורץ ויכוח בין קוגבורן ללביף, ולביף נפרד מהם. קוגבורן ומאטי מגיעים לבקתה שבה נמצאים שני עבריינים. קוגבורן מנסה לקבל מהם מידע על מקום הימצאו של צ'ייני, והעבריין המבוגר, המתנגד למסירת המידע, דוקר בחזהו את העבריין הצעיר, שניאות לתת מידע. קוגבורן יורה למוות בעבריין המבוגר, והעבריין הצעיר, במילותיו האחרונות, מגלה ש"לאקי" נד פפר (ברי פפר) וכנופייתו מתכוונים להגיע לבקתה. קוגבורן מעריך שצ'ייני נלווה לכנופיה זו, ומחליט לארוב להם מחוץ לבקתה, לאפשר להם להיכנס, ולירות באחרון על הכניסה, לנותרים, תיוותר הברירה להסגיר את עצמם, או להיירות.
קוגבורן ומאטי משקיפים על הבקתה להפתעתם מגיע רוכב בודד המתגלה כלביף, ומיד אחריו מגיעים אנשי הכנופיה, הם מדברים מחוץ לבקתה (מה שמונע מקוגבורן להשלים את המארב כמתוכנן) לוכדים אותו בעזרת לאסו וגוררים אותו על האדמה. קוגבורן יורה באנשי הכנופיה והורג שלושה מהם, אך צ'ייני בורח. לביף ניצל ונפצע בתקרית.
קוגבורן 'מחרים' את הוויסקי של העבריינים מהבקתה, שותה אותו ומשתכר כליל. למחרת פורץ ויכוח נוסף בין קוגבורן ללביף, שמתגלגל להתנצחויות בדבר מי הצלף הטוב שבהם. בערב, שוב פורץ ביניהם ויכוח, וקוגבורן דורש מלביף לעזוב אותם, כיוון שהוא לא מביא תועלת, בעקבות הפציעה. יתרה מזו, הוא אומר למאטי שברצונו להחזיר לה את הכסף ולשוב, כיוון שהעקבות כבר נמחו, והם רוכבים ללא מטרה, לדבריו, "הייתה לו ירייה אחת, ולביף בזבז אותה (בבקתה)". אחרי שקוגבורן נרדם, לביף עוזב, ואומר למאטי, שגם הוא מסכים עם המרשל, המרדף חסר סיכוי, וכדאי לה לחזור. מאטי מסרבת, ונראה שהיא מתכננת להמשיך לרכב לבד.
בבוקר מאטי יורדת לנהר כדי לשאוב מים, ורואה את צ'ייני, שהגיע אף הוא לנהר להשקות את סוסיו. היא שולפת את האקדח של אביה, שנמצא אתה, ויורה בצ'ייני. צ'ייני נפצע, ועקב מעצור באקדח של מאטי מתגבר עליה ולוקח אותה איתו אל נד פפר וכנופייתו. פפר משתמש במאטי כבת ערובה, כדי להרחיק את קוגבורן מהכנופיה. עקב מחסור בסוסים, פפר משאיר את צ'ייני עם מאטי, תוך דרישה שלא יפגע בה, ומבטיח לשלוח סוסים בשבילם מאוחר יותר.
לביף מגיע במפתיע, וחובט בצ'ייני בקת הרובה וגורם לעלפונו. הוא מסביר למאטי שחזר לאחר ששמע את היריות, ופגש את קוגבורן. יחד טמנו מלכודת, קוגבורן ירכב על הרכס, יגרום לכנופיה להאמין שהוא מתרחק, אחר כך ירד חזרה לעמק, ויתקוף אותם אחד כנגד ארבעה. ממרחק הם צופים בהתקלות בין קוגבורן לארבעת בני כנופיית פפר. קוגבורן הורג שניים מהם, שלישי נמלט, אך נד פפר נמצא בעמדה שבה הוא עומד להרוג את קוגבורן. חרף המרחק הגדול, לביף יורה ברובה הקרבין שלו, פוגע בפפר, וכך מציל את חייו של קוגבורן. צ'ייני, שהתעורר מעלפונו, תוקף את לביף. מאטי לוקחת את רובהו של לביף ויורה בצ'ייני למוות, ומהדף הרובה מועדת לאחור ונופלת לבור עמוק. בבור מכיש אותה נחש. קוגבורן, שהגיע אליהם, מצטרף אל לביף, והשניים מחלצים את מאטי מהבור ומעניקים לה טיפול ראשוני בהכשה. קוגבורן דוהר עם מאטי במשך כל הלילה, כדי להגיע למקום שבו תקבל טיפול רפואי בהכשה, ומצליח בכך תוך שהוא מגיע לאפיסת כוחות.
25 שנים לאחר מכן מאטי, כעת בת 40 וגידמת משום שהיד שהוכשה נכרתה, מוזמנת על ידי קוגבורן לפגוש אותו במופע המערב הפרוע שהוא משתתף בו. מאטי נענית להזמנה, אך מגלה שקוגבורן נפטר שלושה ימים קודם להגעתה. מאטי, שבחרה להיות רווקה, (נרמז כי התאהבה בסתר במרשל המבוגר) מעבירה את גופתו של קוגבורן לקבורה באחוזת הקבר של משפחתה.
הפקה
הליהוק לדמותה של מאטי רוס, גיבורת הסרט, התקיים בטקסס בנובמבר 2009. לאחר חודש העלתה ההפקה אתר אינטרנט לשליחת קלטות אודישן. באתר נכתב כי דרושה נערה בגילאי 12–17 ועל דמותה בסרט להיות "פשוטה, ומאוד קשוחה", "עצבי הפלדה הבלתי רגילים שלה ודרכה הישירה-פשוטה באים בדרך כלל כהפתעה". סטיינפלד, שהייתה אז בת 13, נבחרה לתפקידה מתוך מאגר של 15,000 מועמדות.
אומץ אמיתי הוא הסרט הראשון של האחים כהן מאז "אכזריות בלתי נסבלת" שקיבל דירוג צפייה PG-13, בגלל "רצף אינטנסיבי של סצינות אלימות מערבונית המופיעות בו והכוללות תמונות קשות לצפייה."
עיבוד לקולנוע
לדברי איתן כהן, הסרט הוא עיבוד נאמן יותר למקור מהעיבוד הקודם:
"הספר מסופר כולו בקולה של הנערה בת ה-14 ...אני חושב שהספר הרבה יותר מצחיק מהסרט (בעיבוד הקודם), ולמרבה הצער, הם איבדו לדעתי הרבה הומור גם בסיטואציות וגם בקול הנערה. הספר גם נגמר אחרת מהסרט, ורואים בו את הדמות הראשית - הנערה הצעירה - כשהיא מבוגרת, 25 שנים מאוחר יותר. דרך נוספת שבה הספר מעט נבדל מן הסרט, וייתכן שזה נובע מהתקופה בה נעשה הסרט, זה שהוא קשה ואלים בהרבה מהמשתקף בסרט".
עם יציאת הסרט הדפיסה הוצאת הספרים "אוברלוק" 100 אלף עותקים מהספר עליו מבוסס הסרט, ואף הדפיסה מחדש רומנים נוספים שכתב פורטיס בן ה-76.
דבר המבקרים
הסרט זכה בעיקר לשבחים מהמבקרים עם יציאתו. אתר Rotten Tomatoes, המרכז ביקורות קולנוע, העניק לסרט ציון ממוצע של 8.5/10, ודיווח כי 96% מהמבקרים בארצות הברית נתנו לסרט ציון חיובי. הסרט נבחר להיות הסרט הפותח של פסטיבל ברלין.
מערבון
"אומץ אמיתי" הוא מערבון, וכבכל מערבון יש בו מאבק בין הטובים לרעים, אך הטובים במערבון זה אינם שגרתיים - הם כוללים נערה וגבר שתיין ומזדקן.
סרטם של האחים כהן הוא גרסה שנייה למערבון זה, שהוא עיבוד קולנועי לרומן שכתב צ'ארלס פורטיס בשנת 1968, ועובד בשנת 1969 לסרט בכיכובו של ג'ון ויין. מבקר הקולנוע אורי קליין התייחס לבחירתם של האחים כהן במערבון זה:
דמותה של מאטי רוס
גיבורת הסרט, מאטי רוס, בגילומה של היילי סטיינפלד, היא נערה בת 14 הנחושה לנקום את רצח אביה.
אחדים מהמבקרים מתייחסים לדמותה באופן שטחי כ"ילדה מעצבנת" ו"טינאייג'רית נודניקית" או כ"ממש מעצבנת כבר מהשנייה הראשונה ולא יוצרת הזדהות. היא רק בת 14 אבל מדברת כמו מינימום מנכ"ל משרד עורכי דין. בתור רעיון לעיצוב דמות זה מעניין אבל בתור דמות קולנועית שאמורה להיות שלמה מבחינה פסיכולוגית ודרמטית זה מעצבן. אין לה פגמים, אין לה חרטות או חששות, היא לא סותמת את הפה ותמיד מדברת את הסאבטקסט שלה בלי שום תיחכום." נטע אלכסנדר רואה במאטי רוס דמות מורכבת יותר:
בנו ארבל
בנו ארבל (20 בינואר 1939 - 9 באפריל 2013) היה מתמטיקאי והיסטוריון של המתמטיקה, פרופסור למתמטיקה באוניברסיטת תל אביב. עסק רבות בחינוך מתמטי וריכז במשך שנים רבות את החוגים למתמטיקה במכללות לחינוך, בית ברל וסמינר הקיבוצים ולימד בהם.
קורות חיים
נולד ברומניה. הוא החל את לימודיו האקדמיים באוניברסיטת בוקרשט. עלה לישראל בשנת 1961 והמשיך את לימודיו באוניברסיטה העברית בירושלים. סיים תואר ראשון במתמטיקה-פיזיקה ב-1963. סיים תואר שני במתמטיקה באפריל 1965 בהדרכתו של פרופ' אריה דבורצקי. התגייס לצה"ל במאי 1965 ושירת בחיל האוויר. סיים את עבודת הדוקטורט בשנת 1987 באוניברסיטת תל אביב בהדרכתו של פרופ' מרצל הרצוג. נושא הדוקטורט: "אסטרטגיות אלמנטריות לפתרון בעיות ומחקר מתמטי". לימד באוניברסיטת תל אביב, מכללת סמינר הקיבוצים, מכללת בית ברל ובמכללה האקדמית תל אביב יפו.
מסוף שנות ה-80 של המאה ה-20 שימש כראש התוכנית לתלמידים צעירים (תלמידי בית ספר תיכון) מצטיינים הלומדים במקביל לבית הספר גם לימודי מתמטיקה או מדעי המחשב באוניברסיטת תל אביב. בשנת 2013 קיבל תעודת הוקרה על מפעל חיים מדקאן הפקולטה למדעים מדויקים באוניברסיטת תל אביב על פועלו.
ארבל היה נשוי ליוהנה, ואב לשניים. הוא נקבר בקבורה אזרחית בבית העלמין מנוחה נכונה כפר סבא.
אוניברסיטת תל אביב הקימה תוכנית להנצחתו. התוכנית מאפשרת לתלמידי חטיבות ביניים ותיכון ללמוד קורסים אקדמיים לתואר ראשון בבית הספר למדעי המתמטיקה באוניברסיטת תל- אביב.
Klebsiella
Klebsiella (בתעתיק לעברית קְלֶבְּסִיֶלָה) הוא סוג של חיידקים גראם-שליליים, שליליים במבחן אוקסידאז, בצורת מוט עם קפסולה חיידקית בולטת על בסיס רב-סוכרים.
Klebsiella נקראת על שם המיקרוביולוג השווייצרי-גרמני אדווין קלבס (1834–1913). קרל פרידלנדר (Carl Friedlander) תיאר את ה-Bacillus Klebsiella, וזו הסיבה שהוא נקרא בציליוס פרידלנדר (Friedlander bacillus) במשך שנים רבות. מיני הסוג Klebsiella הם חלק מהפלורה הרגילה של האדם ובעלי החיים באף, בפה ובמעיים. המינים של ה-Klebsiella כולם גראם-שליליים ולרוב חסרי יכולת תנועה. הם נוטים להיות קצרים ועבים יותר בהשוואה לאחרים ממשפחת ה-. התאים הם מוטות בצורתם ובדרך כלל מידותיהם: רוחב 0.3 עד 1.5 מיקרומטר, אורך 0.5 עד 5.0 מיקרומטר. ניתן למצוא אותם בנפרד, בזוגות, בשרשראות או מקושרים מקצה לקצה. מיני ה-Klebsiella יכולים לגדול על מצע מעבדה רגיל ואין להם צורכי גידול מיוחדים, כמו שאר הסוגים של Enterobacteriaceae. המינים בסוג הם אירוביים פקולטטיביים, עם התפתחות אירובית ואנאירובית כאחד. טמפרטורת הגידול האידיאלית שלהם היא C° 35 עד C° 37, בעוד שרמת ה-pH האידיאלית שלהם היא בערך 7.2.
הסוג Klebsiella שויך בעבר לשבט אשריכיים שבוטל.
תכונות
חיידקי Klebsiella נוטים להיות עגולים ועבים יותר משאר בני משפחת ה-. הם מופיעים בדרך כלל כמוטות ישרים עם קצוות מעוגלים או מחודדים מעט. ניתן למצוא אותם בנפרד, בזוגות או בשרשראות קצרות. צורות דיפלובצילריות נמצאות בדרך כלל אין ויוו.
אין להם צורכי גידול ספציפיים והם גדלים היטב על מצעי מעבדה סטנדרטית, אך גדלים בצורה הטובה ביותר בין C° 35 ל-C° 37 וב-pH 7.2. המינים הם אנאירוביים, ורוב הזנים יכולים לשרוד עם ציטראט וגלוקוז כמקורות הפחמן היחידים שלהם ואמוניה כמקור החנקן היחיד שלהם.
מיני הסוג מייצרים קפסולה חיידקית בולטת, או שכבת רפש, שניתן להשתמש בה לזיהוי סרולוגי, אך מולקולרי עשוי להחליף שיטה זו.
מיני הסוג Klebsiella בדרך כלל מבטאים שני סוגים של אנטיגנים על פני קרום התא שלהם. הראשון, אנטיגן O, הוא מרכיב בליפופוליסכריד (LPS), שממנו קיימים 9 זנים. השני הוא אנטיגן K, רב-סוכר דמוי קפסולה עם יותר מ-80 זנים. שניהם תורמים לפתוגניות ומהווים את הבסיס לקבוצות. על סמך שני הגורמים האנטיגנים העיקריים הללו תוכננו מספר חיסונים.
בבני אדם
מיני Klebsiella נמצאים בדרך כלל באף, בפה ובמערכת העיכול של האדם כפלורה רגילה; עם זאת, הם יכולים להתנהג גם כפתוגנים אנושיים אופורטוניסטיים. ידוע כי מיני Klebsiella מדביקים גם מגוון של בעלי חיים אחרים, הן כפלורה רגילה והן כפתוגנים אופורטוניסטיים.
אורגניזמים של Klebsiella יכולים להוביל למגוון רחב של מצבי מחלה, בעיקר דלקת ריאות, דלקת בדרכי השתן, אלח דם, דלקת קרום המוח, שלשול, דלקת הצפק וזיהומים ברקמות רכות. מיני Klebsiella היו מעורבים גם בפתוגנזה של דלקת חוליות מקשחת ו אחרות. רוב זיהומי Klebsiella האנושיים נגרמים על ידי K. Pneumoniae, ואחריהם K. Oxytoca. זיהומים שכיחים יותר בצעירים מאוד, מבוגרים מאוד ובאלה עם מחלות בסיסיות אחרות, כמו סרטן, ורוב הזיהומים כוללים זיהום של מכשיר רפואי פולשני.