cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
שלגיה במאה העשרים
עלילה
עלילת הסדרה מתמקדת בזוג המאושר - שלגיה והנסיך אריק צ'ארמינג. שלגיה והנסיך חיו באושר בטירה לאחר שזרקו את אמה החורגת של שלגיה לבור ללא תחתית אחרי שזו הרעילה את שלגיה מרוב קנאה ביופייה, אולם הסתבר כי לבור כן הייתה תחתית והמלכה המרשעת הצליחה לצאת ממנו. בכעסה הטילה המלכה כישוף כה חזק על בני המשפחה עד כי גם היא וגם אחד משבעת הגמדים הושפעו ממנו, וכולם נרדמו ל-1,000 שנה. כך שהם בעצם כולם מתעוררים בקליפורניה בשנות ה-80 של המאה ה-20, ונאלצים להתאים את עצמם למציאות החדשה. הם מוצאים דירה בפרוורים ומנסים לחיות כמשפחה נורמלית. אריק הנסיך גילה יכשרון בכתיבת ספרי ילדים, ואילו שלגיה ניצלה את הבנתה בבגדים והפכה למעצבת. הילדים הלכו לבית הספר המקומי, הגמד הפך לבן בית והמלכה המרשעת מתגוררת בעלית הגג עם ראי הקסמים שלה ודואגת לסבך כל יום את החיים של בני הזוג וילדיהם. שכניהם של שלגיה ואריק הם דון "מלך השטיחים" מילר (פול אדינג) וסאלי מילר (דורי ברנר), אשר מצאו את סגנון ימי הביניים של שכניהם החדשים קצת מוזר, אך מעולם לא הסיקו כי הם שלגיה והנסיך האמיתיים.
כישלונה של הסדרה
הסדרה לא זכתה להצלחה רבה ולאחר שישה פרקים בלבד הסתיימה העונה הראשונה. לאחר שינויים שנעשו, שכללו שינויים נרחבים בצוות ההפקה והחלפת השחקנית שגילמה את שלגיה, חזרה הסדרה לעונה שנייה אך גם עונה זו לא זכתה להצלחה רבה. זמן קצר אחר כך החליטו ברשת להוריד את הסדרה מבלי לשדר אפילו את הפרק האחרון שצולם (מספר 21). למרות שהסדרה הצליחה בהתחלה, הרעיון המרכזי איבד במהרה את קסמו לאחר שהמשפחה התאקלמה פחות או יותר במקום החדש, והתסריטאים לא הצליחו לפתח את העלילה לכיוונים אחרים. בגלל מספרם המועט של הפרקים הסדרה לא זוכה לשידורים חוזרים רבים אך היא עדיין משודרת. כוכבי הסדרה המשיכו לעבוד בסדרות משניות בטלוויזיה אך אף אחד לא הפך לכוכב.
עין מודע
עין מודע הוא אחד מהמעיינות בעמק בית שאן. המעיין נובע לתוך בריכה שנבנתה עוד בזמן השלטון העותמאני. שם המקום נובע משמו הערבי, "עין אל-מודוע".
גאוגרפיה
המים זורמים כל ימות השנה בטמפרטורה קבועה של 24 מעלות צלזיוס ואינם מומלצים לשתייה.
עומק הבריכה מגיע עד 1.50 מטר.
הבריכה מוקפת בעצי אקליפטוס, אורנים, חרובים ודקלים. הקרן הקיימת שיפצה את הבריכה והקימה חניון לקליטת מטיילים. דרך סלולה מובילה למקום מכביש 669, פנייה מול הכניסה האחורית של קיבוץ מסילות לכביש שמוביל לחניון של המעיין.
בשנת 2010 נסגרה הגישה לכלי רכב לעין מודע, וניתן להגיע אליו בהליכה קצרה של כ-10 דקות מחניון עין מודע. פארק המעיינות שהוקם כולל את עין מודע, עין שוקק ונחל הקיבוצים. הגישה למעיינות מתאפשרת רק ברגל, באופניים או בכלי רכב ידידותיים לסביבה.
מי המעיין זורמים לנחל בזק.
מאסיה
החומרים ששימשו לבניית מאסיות השתנו לאורך הדורות, ולעיתים קרובות נקבעו על פי מיקומם. באזורים הרריים השתמשו לעיתים קרובות באבן מחוספסת, למעט פתחים, חלונות וקשתות, שבהם עבדו עם אבן מעובדת. במהלך ימי הביניים, בוץ שימש כמלט, והוחלף מאוחר יותר בסיד או צמנט. במקומות שבהם היה קשה להשיג אבן, לבני חימר היו נפוצות יותר כחומר בנייה.
המאסיות היו בדרך כלל בניינים בני שתי קומות לפחות, כאשר קומת הקרקע שמורה לעבודות חקלאות ואף לאכלס בעלי חיים, כאשר הקומה העליונה שמורה למגורי המשפחה. אם הייתה קומה מעל זה, היא הייתה משמשת לעיתים קרובות כאסם, או מדי פעם לאכלס יונים.
ישנן מאסיות הכוללות קפלות פרטיות.
בתקופה המודרנית, מאסיות רבות הוסבו לוילות מגורים, מסעדות, צימרים או מרכזים לתיירות כפרית. בנוסף, ישנן מאסיות שהוסבו למוזיאונים (וילה ג'ואנה, מרכז ג'וג'ול-קאן נגרה) או ששוקמו והותאמו לשימושים תרבותיים.
כמה יצירות מוקדמות של הצייר הספרדי ז'ואן מירו מתארות את המאסיה של משפחתו וכמו כן, איכרים קטאלונים.
מועדון הכדורגל ברצלונה
אקדמיית הנוער של מועדון הכדורגל ברצלונה נקראת "לה מאסיה" (La Masia), מכיוון שהייתה ממוקמת בעבר במאסיה אותנטית מהמאה ה-18, הנקראת "לה מאסיה דה קאן פלאנס". המאסיה ממוקמת בסמוך לקאמפ נואו במחוז לס קורטס בברצלונה, ושימשה לשכן כדורגלנים צעירים מ-1979 עד 2011.
מסר קורונוס
מסר מלגשי (שם מדעי: Argyrosomus coronus) הוא מין דג גרם ממשפחת המסריים, המצוי בדרום-מזרח האוקיינוס האטלנטי שלחופי אפריקה בין אנגולה לדרום אפריקה במים רדודים וסובטרופיים וכן מהגר לעיתים לשפכי נהרות. מין זה תואר רק ב-1995 בידי החוקרים גריפיתס ופיליפ המיסטרה (Griffiths & Heemstra) שתיארו אותו לצד המין Argyrosomus inodorus, לאחר פוצלו ממינים קיימים מהסוג.
מאפיינים
דג זה מגיע לאורך מרבי של 2 מטרים ומשקל של 77 ק"ג, מה שהופך אותו למין הגדול בסוג מסר אך לרוב הוא מגיע לאורך של 70 ס"מ. הוא בעל זוג סנפירים גביים נמוכים ופרוקים, גוף רחב ומוגבה וסנפירים משולשים וכהים. לדג זה לסתות גדולות ועיניים גדולות והוא בעל פתחי זימים נמוכים אך בולטים.
הוא מצוי בעומקים רדודים בטווח של עומק 100 מטר סביב חופים חוליים ושוניות בהם הוא מחפש מזון מזון על הקרקעית. הוא צד למחייתו דגים אחרים וסרטנים.
המין לא נחקר ביותר אך נראה שהאוכלוסיות שלו דועכות לאורך חופי אנגולה ודרום אפריקה כתוצאה מדיג יתר, בחלקם הוא עדיין נידוג בקצב מסחרי.
אליפות אירופה באתלטיקה באולם
אליפות אירופה באתלטיקה באולם היא תחרות אתלטיקה באולם, שמארגנת התאחדות האתלטיקה האירופאית. התחרות נערכה לראשונה בשנת 1970, והחליפה את משחקי אירופה באולם. התחרות נערכה תחילה מדי שנה, ובשנת 1990 שונתה המתכונת והיא נערכה כל שנתיים. בשנת 2005 הוחלט לשנות את המתכונת שוב, כך שהתחרות לא תיערך בשנה בה נערכת אליפות אירופה באתלטיקה, ומאז האליפות מתקיימת כל שנתיים, בשנים האי-זוגיות.
קישורים חיצוניים
| אליפויות אירופה באתלטיקה באולם באתר התאחדות האתלטיקה האירופאית
פרידייש ג'רג' אוטאשי
פרידייש ג'רג' אוטאשי, (בהונגרית: Utassy Frigyes György (בשמו המקורי: Strasser Ferdinánd; קיימות מספר גרסאות לשמו כמו: Strasser Dávid; וכפי שנקרא בארצות הברית באנגלית: Frederick George D'Utassy; סומבטהיי, 26 בנובמבר 1827 – וילמינגטון, דלאוור, 2 בדצמבר 1892) היה לוחם חופש ואיש עסקים יהודי-הונגרי-אמריקאי.
קורות חיים
פרידייש אוטאשי, הבכור מבין שלושה בני אוטאשי נולד במשפחה יהודית. אביו היה סוחר תבואה. הוא למד בבית ספר צבאי בווינה והתגייס לצבא האימפריאלי כצוער בשנת 1845, אחר כך עלה לדרגת סגן. לפני המהפכה ומלחמת העצמאות ההונגרית בשנים 1848–1849 (מהפיכת 1848 בהונגריה), הוא היה נציב תבואה ידוע בפשט. במלחמת העצמאות ההונגרית לקח חלק בצד ההונגרי ועסק בין השאר גם בארגון הדואר הצבאי. הוא התגייס בדרגת סמל בגדוד 127 ואחר כך הועלה לדרגת סגן משנה בגדוד 67. עם העברתו לגדוד 31, ב-25 במרץ 1849, הוא הועלה לדרגת סגן. במהלך המצור על טימישוארה נתפס על ידי הצבא הקיסרי וגויס בכוח לגדוד החי"ר השלישי של הצבא הקיסרי. הוא שוחרר ב-5 באפריל 1851. בתקופה עד 1860 יש שאלות רבות על פעילותו, ללא מענה ודאי. הוא פעל ככל הנראה במסחר בטורקיה ובאיטליה. לבסוף היגר לניו יורק בשנת 1860, ובשנת 1861 הגיש בקשה לאזרחות אמריקאית.
בתחילת מלחמת האזרחים האמריקנית השתתף בארגון משמר גריבלדי (גדוד על שם ג'וזפה גריבלדי) בניו יורק, ואוטאשי הפך למפקד הגדוד. ב-23 במאי 1861 הניף את דגלי אמריקה, איטליה והונגריה שנתרמו לו, ולאחר הפצצת פורט סומר (מצודת הכוחות הצפוניים בדרום קרוליינה) הגדוד שלו היה מהראשונים שנלחמו. רבים מהגדוד נהרגו או נפצעו ולכן שארית הגדוד צורפה לגוד החי"ר ה-39 של ניו יורק שאוטשי הפך מפקדו בדרגת קולונל. קצינים הונגרים רבים (כולל אחיו קארוי אוטאשי ואנטל אוטאשי) שירתה בגדוד תחת פיקודו. פרידייש ג'רג' אוטאשי היה ברוך כישרונות. הוא דיבר עשר שפות, היה בעל זכויות צבאיות והצלחות צבאיות. הוא הגן על העיר רומני בעמק שננדואה (Shenandoah) במערב וירג'יניה בקרב Cross Keys (מחוז רוקינגהם, וירג'יניה ) עם 300 חיילים שהוביל, לשביעות רצון של הממונה עליו, הגנרל ג'ון סי פרמונט. עם זאת הקנאה עוררה תככים רבים נגדו. (צבא האיחוד היה נגוע בשיקולים פוליטיים, למשל מה שנודע כ"שנאת זרים" הייתה חזקה, שהשפיעה בחלקו על מי שהגיעו לאחרונה לאמריקה, כולל הונגרים. זה לא היה נדיר שהממונה הצבאי היה פחות כשיר מהקצין הכפוף לו וכדומה}. אוטאשי נשפט בשנת 1863 מכיוון שלטענת התביעה לא השתמש בהקצבות הגדוד כראוי, ולכן גזר עליו בית הדין הצבאי שנה של עבודת כפייה בסינג סינג והורה שלא להחזירו לשום תפקיד בצבא ארצות הברית.
בתום מלחמת האזרחים האמריקנית התיישב אוטאשי בסינסינטי (ככל הנראה של אוהיו), שם הועסק על ידי חברת הביטוח פניקס כמנכ"ל. הייתה לו גם חברת אחסנה בניו יורק. בנוסף לפעילותו העסקית לקח חלק פעיל בחיי הציבור ההונגרים האמריקאים. אולם בתחילת שנות ה-90 של המאה ה-19 הוא סבל מפגעים רבים בחייו. אשתו חלתה במחלה חשוכת מרפא, בנו, שלחם במלחמת האזרחים האמריקאית לצד אביו, נפטר לפתע, בתו אטלקה עזבה, כדי ללמד באקדמיה למוזיקה בניו יורק. בשנת 1892, בבית מלון בווילמינגטון, דלאוור, קיבל בשורה שהמחסן שלו בניו יורק נשרף ולמעשה פשט את הרגל. הוא החליט להתאבד באמצעות שאיפת גז. הובא למנוחות בבית הקברות לודון פארק, בולטימור, מרילנד.
אחיו האמצעי
אחיו האמצעי מתוך שלושה, קארוי אוטאשי, מקודם כאמור שטראסר (בהונגרית: Utassy Károly; באנגלית: Charles Utassy) (?, 1831 — ניו יורק, ארצות הברית, ?) היה לוחם חופש יהודי-הונגרי-אמריקאי, עיסוקו האזרחי היה סוחר.
קארוי אוטשי הצטרף בגיל 17 למלחמת העצמאות ההונגרית בשנים 1849–1948 (מהפיכת 1848 בהונגריה). לאחר כישלון מלחמת העצמאות הוא היגר ביחד עם אחיו תחילה למזרח, אחר כך לאירופה ובשנת 1860 לארצות הברית. הוא לחם בצד הצפון (האיחוד) במלחמת האזרחים האמריקנית והפך לסגן במשמר גריבלדי בעיר ניו יורק, שהתאחד מאוחר יותר עם גדוד החי"ר ה-39 של המתנדבים של ניו יורק. הוא השתתף בקרבות קשים רבים: קרב בול ראן הראשון (וירג'יניה), Gross Keys (וירג'יניה); גטיסבורג (פנסילבניה). ב-22 בספטמבר 1862 הועלה לדרגת סרן ושוחרר ב-31 במאי 1863.
דינמו וולוגדה
דינמו וולוגדה (ברוסית: Динамо Вологда) הוא מועדון כדורגל רוסי מהעיר וולוגדה. קיים מאז 1926 אם כי רק מ-1966 החל להתחרות באליפות הסובייטית.
הישג השיא של הקבוצה הוא ההעפלה לליגה הרוסית הראשונה – ליגת המשנה הרוסית – בה התמודדה משך שתי עונות בלבד (ב-1992 וב-1993) עד שהודחה בחזרה לליגה השנייה.
ב-2002 וב-2005 סיימה כסגנית אלופת הליגה, אך לא העפילה לליגת המשנה כיוון שרק המקום הראשון מעפיל לליגה הראשונה. בהתאם לתוצאות עונת 2011/12 המועדון ירד ליגה והוא משחק מאז בליגת הכדורגל החובבנית של רוסיה.
היסטוריה
מועדון הכדורגל דינמו וולוגדה הוקם ב-8 במרץ 1926 ביוזמת גיידוצ'וניוק, איש שירותי הביטחון של העיר וולוגדה שהיה חבר באגודת דינמו.
כבר ב-1927 זכתה הקבוצה בתואר הראשון שלה והייתה לאלופת העיר וולוגדה ועד שנת 1931 ביססה את עצמה כקבוצת הכדורגל הטובה בעיר כשזכתה באליפות שנייה.
בתקופת ברית המועצות הקבוצה המשיכה לשחק באליפות העיר ובליגות הנמוכות של ברית המועצות, אך באותן שנים נודעה גם היריבות המרה שבין קבוצת דינמו וולוגדה לקבוצת ספרטק וולוגדה, שבדומה למקבילותיהן ממוסקבה היו יריבות מושבעות בשל היריבות הכללית שבין אגודות הספורט שניהלו את הקבוצות; דינמו ייצגה את אנשי זרועות הביטחון וספרטק ייצגה את פועלי מפעלי הבשר.
ב-1963 התרחש המשבר החמור ביותר בתולדות הקבוצה, כאשר בשל קשיים פיננסיים רבים התקשתה הקבוצה להמשיך להתקיים ונערכו אף דיונים שבמהלכן הוצע לפרק את הקבוצה, בשל חוסר היכולת הכלכלית לתחזק אותה. רק ברגע האחרון ההחלטה נדחתה ולבסוף נשכחה וראשי הקבוצה המשיכו להילחם בעור שיניהם למען הישרדות הקבוצה.
לאחר התפרקות ברית המועצות הקבוצה שיחקה מספר עונות בודדות בליגת המשנה, וב-1994 הודחה בחזרה לליגה השנייה, כאשר ההדחה יצרה סכסוך עמוק בין שחקני הקבוצה למאמנם. בסיום עונת 2011 ירדה ליגה ומאז משתתפת בתחרויות של ליגת הכדורגל החובבנית של רוסיה. בעונת 2021 זכתה באליפות טבעת הזהב של הליגה השלישית.
טהאר
מדבר טהאר (נכתב לעיתים תאר; בהינדי: थार, באנגלית: Thar), הידוע גם בשם המדבר ההודי הגדול,של הודו הוא מדבר גדול וצחיח בצפון-מערב תת-היבשת ההודית.
שטח המדבר הוא כ־200,000 קמ"ר והוא ה-18 בגודלו בעולם. הוא נמצא בעיקר במדינה ההודית ראג'סטאן וגם בדרום המדינות: הריאנה ופנג'אב ובצפון גוג'ראט. בפקיסטן המדבר מכסה חלק ממזרח מחוז סינד וחלק מדרום-מזרח מחוז פנג'אב. מדבר צ'וליסטאן גובל במדבר טהאר ומתפשט לכיוון מחוז פנג'אב האפגני.
המדבר גובל בצפון-מערב עם נהר סוטלג', במזרח עם, בדרום עם ב ובמערב עם נהר האינדוס.
למרות האקלים הקיצוני, מדבר טהאר יכול לספק הזדמנויות פיתוח: כרייה - במדבר יש עתודות יקרות של מינרלים כמו פלדספר, פוסריט, גבס וקאולין. מינרלים אלה משמשים לייצור מגוון דברים ממלט לדשנים ולכן הם בעלי ערך. אבן גיר ושיש גם נחצבים באזור. אבן גיר משמשת לבניית וייצור מלט, ושיש משמש לבנייה. ייצור אנרגיה - אנרגיה מופקת במדבר טהאר באמצעות פאנלים סולאריים. אנרגיה זו משמשת להתפלת מים. אנרגיית רוח משמשת גם לייצור חשמל. חקלאות - השקיה במדבר טהאר הפכה לחקלאית מסחרית. ייצור יבולים כמו חיטה וכותנה יצר מקומות עבודה רבים והניב הכנסה לכלכלה המקומית. תיירות - הפארק הלאומי מדבר טהאר מושך מבקרים רבים שרוצים לראות כמה מ -120 המינים שנמצאים שם.
אנטל אוטאשי
אנטל אוטאשי,(במקור שטראסר, בהונגרית: Utassy Antal; באנגלית:  Anthony Utassy ; D'Utassy; טימישוארה, מלוכת הבסבורג, בערך 1831 – פילדלפיה, פנסילבניה, 15 בפברואר 1911) היה לוחם חופש יהודי-הונגרי-אמריקאי.
ביוגרפיה
אנטל אוטאשי נולד ב-1831 למשפחה יהודית בטרנסילבניה (בתחום ממלכת הונגריה שהייתה תחת שלטון מלוכת הבסבורג לאחר פירוק הקיסרות הרומית הקדושה). הצעיר מבין שלושת האחים אוטאשי, פרידייש ג'רג' אוטאשי (Frederick George D'Utassy) וקארוי אוטאשי (Charles Utassy).
הצטרף ב-1 בספטמבר 1861, עם פרוץ מלחמת האזרחים האמריקאית, למשמר גריבלדי של ניו יורק, לפלוגה "F", בדרגת סגן. המפקד הראשון של הגדוד היה אחיו, פרידייש ג'רג' אוטאשי. לימים הגדוד התמזג לתוך גדוד החי"ר ה-39 של ניו יורק. ב-22 בספטמבר 1862 הועבר לפלוגה "E", שם פיקד כקפטן. השתתף בקרבות קשים רבים, במיוחד בווירג'יניה.
אחיו הגדול
האח האמצעי מתוך השלושה, קארוי אוטאשי, מקודם כאמור שטראסר (בהונגרית: Utassy Károly; באנגלית: Charles Utassy) (?, 1831 — ניו יורק, ארצות הברית, ?) היה לוחם חופש יהודי-הונגרי-אמריקאי, עיסוקו האזרחי היה סוחר.
קארוי אוטשי הצטרף בגיל 17 למלחמת העצמאות ההונגרית בשנים 1849–1948 (מהפיכת 1848 בהונגריה). לאחר כישלון מלחמת העצמאות הוא היגר ביחד עם אחיו תחילה למזרח, אחר כך לאירופה ובשנת 1860 לארצות הברית. הוא לחם בצד הצפון (האיחוד) במלחמת האזרחים האמריקנית והפך לסגן במשמר גריבלדי בעיר ניו יורק, שהתאחד מאוחר יותר עם גדוד החי"ר ה-39 של המתנדבים של ניו יורק. הוא השתתף בקרבות קשים רבים: קרב בול ראן הראשון (וירג'יניה), Gross Keys (וירג'יניה); גטיסבורג (פנסילבניה). ב-22 בספטמבר 1862 הועלה לדרגת סרן ושוחרר ב-31 במאי 1863.
דינמו קוסטרומה
דינמו קוסטרומה (ברוסית: Динамо Кострома) הוא מועדון כדורגל חובבני מהעיר קוסטרומה שהתמודד בליגה הרוסית השנייה בעבר. דינמו קוסטרומה הייתה אלופת טבעת הזהב של רוסיה בשנת 2008.
היסטוריה
אגודת דינמו קוסטרומה הוקמה לראשונה ב-1926 ועד 1946 התמודדה בטורנירים עירוניים. הקבוצה זכתה פעמיים באליפות מחוז קוסטרומה (1947, 1954). החל מ-1952 הקבוצה החלה להתמודד בליגות המקצועניות, תחילה בברית המועצות ואחר כך גם ברוסיה.
בעונת 2012/13 ראש העיר החליט אומנם על איחוד הקבוצה עם קבוצה עירונית אחרת - ספרטק קוסטרומה, אך המהלך לא יצא לפועל לבסוף.
Windows Installer
Windows Installer (בעבר היה ידוע כ-Microsoft Installer) הוא רכיב תוכנה, המשמש להתקנה, תחזוק, והסרה של תוכנות במערכות ההפעלה המודרניות של חלונות מבית מיקרוסופט. מידע ההתקנה ולפעמים הקבצים עצמם נארזים ב"חבילת התקנה" הבנויה באופן רופף על פי מסד נתונים יחסי כאחסון בתבנית COM, וידוע גם בתור "קובצי MSI" בשל סיומת ברירת המחדל שלהם.
Windows Installer שונה באופן משמעותי מקודמתה Setup API. התכונות החדשות כוללות שלד תוכנת ממשק משתמש גרפי ומחולל אוטומטי של רצף הסרת תוכנה. Windows Installer מהווה חלופה לתוכנות התקנה אחרות בנות קובץ הרצה נייד, כדוגמת InstallShield ו-NSIS.
מיקרוסופט מעודדת חברות צד שלישי להשתמש ב-Windows Installer כבסיס לשלדי תוכנות התקנה, כך שהם יוכלו להסתנכרן באופן מתאים עם תוכנות התקנה, ולשמור על אחידות מסד הנתונים הפנימי של המוצר המותקן. תכונות חשובות כמו "ביטול שינויים וניהול גרסאות" תלויות במסד נתונים פנימי אחיד, כדי לבצע באופן אמין פעולות.
אליפות וימבלדון 1877
אליפות וימבלדון 1877 הייתה תחרות טניס ראשונה שנערכה באצטדיוני הטניס בווימבלדון ובמרוצת השנים היא התפתחה לתחרות טניס חשובה.
רקע והכנות
המועדון הכלל אנגלי לקרוקט (All England Croquet Club) הוקם ב-23 ביולי 1868 על ידי שישה אנשים במשרדי עיתון "פילד" (The Field). לאחר כשנה המועדון שכר שטח באזור וימבלדון. בשנת 1870 הסתיימה הקמת מתקנים והתקיימה האליפות הראשונה בקרוקט. לאור הבעיות התקציביות בפברואר 1875 הוחלט להתאים אחד המגרשים למגרש טניס דשא. לאחר בניית מגרש טניס מספר החברים במועדון גדל ובהתאם לכך הוחלט להתאים לטניס מגרשים נוספים. לאור הפופולריות של המשחק החדש, ב-14 באפריל 1877 השם "טניס" נכלל בשם המועדון -(All England Croquet and Lawn Tennis Club AEC&LTC).
ב-2 ביוני 1877 וועד המועדון החליט לארגן תחרות שהרווחים ממנה היו צריכים לאפשר להחליף ציוד תחזוקה. ב-9 ביוני בעיתון ספורט לונדוני "פילד" פורסמה מודעה על התחרות הצפויה שהייתה פתוחה לחובבי טניס. צוין שמשתתף צריך לשלם לירה שטרלינג כדמי השתתפות ויהיו פרסים עבור הניצחון בתחרות ועבור הזכייה במקום השני. גודל הפרס יהיה תלוי במספר המשתתפים.
הגרלה בה השתתפו 22 ספורטאים נערכה ב-7 ביולי 1877.
התחרות
התחרות החלה ב-9 ביולי 1877 וביום זה נערכו 10 משחקים של הסבב הראשון. אחד הנרשמים לא הופיע ולכן בתחרות השתתפו 21 ספורטאים. משחק הגמר נדחה בגלל הגשם ל-19 ביולי. במשחק זה ניצח ספנסר גור (מודד קרקעות במקצועו). הוא קיבל פרס כספי בגובה 12 גינאות וגביע מכסף. כ-200 צופים הגיעו לראות את משחק הגמר. במקום השני היה ויליאם מרשל (שזכה במקום השלישי בתחרות של שנת 1879). גם זוכים במקום השני והשלישי זכו בפרס כספי.
הרווח מהתחרות היה 10 לירה שטרלינג. בעקבות הניסיון החיובי הוחלט לארגן בשנת 1878 אליפות נוספת.
לאחר התחרות סוכם על שינוי הכללים תוך קיצור המגרש מ-7.92 מ' ל-6.71 מ' והורדת גובה הרשת ל-1.45 מ' בקצוות ול-0.91 מ' במרכז. כללים אלו היו בתוקף עד לשנת 1882.
נביעות (יישוב)
הקמת היישוב
סקר קרקע שבוצע במחצית השנייה של 1970 מצא שבאזור נוייבה יש כ-3000 דונם המתאימים לחקלאות ושניתן להפיק מיליון קוב מים לשנה. ההתעקשות על הקמת מושב במקום נבעה מההנחה שיהודים לא יסכימו לגור במקום כה מרוחק אלא אם תהיה קהילה של לפחות 60-80 אנשים.
בתחילת 1971, הוקמה נביעות ליד הכפר הבדואי נואיבה על ידי תנועת המושבים. היישוב יועד להתפרנס מחקלאות ימית, תיירות, שירותי דרך ושמירה על שמורת הטבע באזור. 11 מתיישבים ראשונים הגיעו למקום באמצע פברואר. אולם לאחר כשישה שבועות, בהם התקלקל ציוד רב ונוצרו סכסוכים בין המוסדות המיישבים והמתיישבים, עזבו המתיישבים את המקום. ניסיון שני להקים את המושב התבצע באוגוסט 1971. המתיישבים התגוררו במחנה עבודה של סולל בונה שהוקם עבור העובדים שסללו את הכביש בין אילת לשארם א-שייח ופתחו במקום מזנון ותחנת דלק. קידוח של "החברה המאוחדת לקידוח" גילה במקום מים. בתחילת ינואר 1972 ציינו המתיישבים את היותם מושב שיתופי. עד אז, הוקם במקום חוף רחצה ועובדו 20 דונם גידולי חורף. כן הוחל בהסבת המבנים של מחנה העבודה לכפר נופש. באותו חודש חובר המושב לרשת הטלפון הישראלית. הקרן הקיימת חפרה ליד המושב תעלת ניקוז של מי שיטפונות, למנוע משיטפונות לפגוע במושב, אולם העבודות לא הושלמו ובנובמבר 1972 פרץ שיטפון אדיר את סוללת העפר שהגנה על גן הירק של המושב והרסו. במאי 1973 עובדו במקום 80 דונם של ירקות שהודות להבשלה מוקדמת השיגו מחירים נאים. באפריל 1975 התגוררו במושב 20 משפחות. נבנו אז 40 בתי קבע בתקווה להגעת עוד מתיישבים.
החקלאות במקום כללה ירקות: עגבניות, מלפפונים, פלפלים וחצילים, ופירות סובטרופיים: אננס, מנגו ופפאיה. כן גודלו במקום מלונים, שבגלל תנאי האקלים במקום יוצאו החל מינואר.
על פי דו"ח שהוכן עבור הסנאט של ארצות הברית ב-1977, נמנו במושב 150 תושבים.
פינוי
עם חתימת הסכם השלום בין ישראל למצרים ב-1979 בחנו המתיישבים את האפשרות לעבור לאשקלון, אך לבסוף הגיעו מתיישבי נביעות להסכמה על העתקת המושב לחוף הצפוני של הכנרת, אולם רק חלק מהתושבים בחרו באופציה זאת. משרד האוצר טען שאין לו כסף להעתקה, אך ראש הממשלה מנחם בגין תמך בדרישת המתיישבים ונמצא תקציב ראשוני להעתקת המושב, למרות שרק 20 משפחות מהמושב החליטו לעבור ליישוב החדש. היישוב חיפש משפחות נוספות ממפוני סיני שיצטרפו אליו בנקודה החדשה. חברי היישוב שלא תמכו במעבר פתחו ביוזמה בינלאומית בקרב אמנים בעלי שם, שמטרתה להשאירם במקום מגורם. בין החותמים על העצומה שהפיצו דון מקליין. עד תחילת 1987 קיבלו 95% ממתיישבי המושב פיצויים. בעקבות הפינוי, קיבלה כל אחת מ-36 המשפחות במושב פיצוי של כ-373,000 דולר.
היישוב המשיך לפעול ולהפעיל את כפר הנופש עד פינויו ב-1982. משקיעים שונים התעניינו בקניית נכסי המושב ואלו נמכרו לבסוף באמצעות המדינה.
נבחרת אינדונזיה בכדורסל
נבחרת אינדונזיה בכדורסל היא נבחרת הכדורסל הלאומית של אינדונזיה.
נבחרת אינדונזיה היא מנבחרות הכדורסל החלשות באסיה. הישג השיא שלה באליפות אסיה בכדורסל הוא המקום הרביעי שבו סיימה בשנת 1967.
אימרה זכר
אימרה זכר (בהונגרית: Zachár Imre; 11 במאי 1890 – 7 באפריל 1954) היה שחיין ושחקן כדורמים יהודי-הונגרי, בעל מדליית כסף אולימפית (לונדון 1908). אלוף הונגריה במשחה ל-880 יארד חופשי (1907 ו-1910) ובמשחה ל-100 יארד חופשי (1910).
ביוגרפיה
זכר נולד בבודפשט.
אלוף הונגריה
באליפות הונגריה בשחייה שנערכה בשנת 1907 זכה זכר בשתי מדליות, זהב וכסף. מדליית זהב, במשחה ל-880 יארד חופשי בתוצאה של 11:53.4 דקות, לפני הנריק האיוש ומדליית כסף במשחה ל-440 יארד חופשי, אחרי זולטאן הלמיי (5:31.6 דקות).
מדליית כסף אולימפית
באולימפיאדת לונדון (1908) זכה זכר במדליית כסף במשחה שליחים 4x200 מטר חופשי ביחד עם זולטאן הלמיי, יוז'ף מונק ובלה לאש-טורש בתוצאה של 10:59.0 דקות, אחרי בריטניה שקבעה שיא עולם חדש של 10:55.6 דקות ולפני ארצות הברית (11:02.8 דקות). נוסף לכך, הוא סיים במקום שביעי במשחה ל-400 מטר חופשי, בשלב המוקדמות הוא קבע תוצאה של 6:09.8 דקות.
באליפות הונגריה בשחייה שנערכה בשנת 1910 זכה זכר בשתי מדליות זהב במשחה ל-100 יארד חופשי ובמשחה ל-880 יארד חופשי.
באולימפיאדת סטוקהולם (1912) סיים זכר במקום חמישי במשחה שליחים 4x200 מטר. נבחרתו שעלתה לשלב הגמר לא השתתפה בו. בשלב המוקדמות הנבחרת קבעה תוצאה של 10:34.6 דקות. נוסף לכך, השתתף בנבחרת הכדורמים וסיים במקום חמישי בטורניר.
לאחר המשחקים האולימפיים עבד כפקיד בנק והיה מנהל הבנק למשכנתאות ההונגרי.
Magia
Magia (באנגלית: Magic, ובעברית: קסם) הוא אלבום הבכורה של הזמרת-יוצרת הקולומביאנית, שאקירה. האלבום יצא לאור ב-24 ביוני 1991, על ידי חברת התקליטים סוני מיוזיק קולומביה. מתוך האלבום יצאו ארבעה סינגלים; "Magia", "Lejos de tu Amor", "Esta Noche Voy Contigo", ו-"Sueños".
רקע והפקה
האלבום הופק על ידי מיגל א. קוביוס ופבלו טדסקי, ושיריו נכתבו על ידי שאקירה, ועל ידי שלושה פזמונאים נוספים. האלבום יצא במסגרת חוזה ההקלטות שלה עם סוני מיוזיק קולומביה, שבו היא התחייבה להוציא שני אלבומי אולפן נוספים.
באלבום ישנו אוסף של בלדות פופ שנכתבו בידי שאקירה כשהייתה בת שמונה, והרקע לכתיבתם היה בהשראת חוויות שונות שחוותה באותה תקופה.
Sumé
Sumé (כלומר "איפה?" בגרינלנדית) הייתה להקת רוק גרינלנדית מחלוצי מוזיקת הרוק הגרינלנדית.
היסטוריה
הלהקה הוקמה בשנת 1972 על ידי הזמר, הגיטריסט והמלחין מאליק היי (נולד ב-1952), והגיטריסט, הזמר והמלחין פר ברתלסן (נולד ב-1950). תקליטם הראשון Sumut ("לאן?" בגרינלנדית) יצא בשנת 1973 ונרכש על ידי 20 אחוזים מאוכלוסיית גרינלנד. הלהקה נוצרה בהשראת הרוק האמריקאי, אבל שרה בגרינלנדית.
בשיר Nunaqarfiit הם שרו "הגיע הזמן לחיות שוב כאינואיטים ולא כאנשי המערב". הכיסוי של התקליט Sumut הציג העתק של חיתוך עץ מהמאה ה-19 מאת ארון מקאנגק, המתאר צייד אינואיטי הורג סוחר דני.
הלהקה התפרקה בשנת 1977, אך הם עדיין מופיעים מדי פעם, ובשנת 1994 הם הוציאו את התקליט Persersume ("ערמת שלג" בגרינלנדית).
בשנת 2014 יצא לאקרנים סרט על הלהקה בשם "Sumé: הצליל של המהפכה", בבימויו של אינוק סיליס היי.
אורן פרז
אורן פרז (נולד ב-22 בפברואר 1966) הוא פרופסור למשפטים, וראש בית הספר הרב תחומי לקיימות וסביבה באוניברסיטת בר-אילן. לשעבר דיקן הפקולטה למשפטים של אוניברסיטת בר-אילן.
ייסד את הקליניקה לרגולציה סביבתית, את התכנית לרגולציה ומדיניות סביבתית (עם ד"ר אורית רותם), הקים את רשת המחקרים הדיגיטלית בעברית Hebrew research Network ב-SSRN וייסד את המעבדה למשפט, מדעי המידע ואתיקה דיגיטלית (BIU LawData) בפקולטה למשפטים באוניברסיטת בר-אילן.
פרז חבר בפורום המרצות והמרצים למשפטים למען הדמוקרטיה, הפועל נגד שינויי המשטר שהוצעו במערכת המשפט בשנת 2023.
ביוגרפיה
אורן פרז נולד ב-1966 לרן פרז (מהנדס אלקטרוניקה) ולנורית פרז (כוראוגראפית ומורה לתנועה). לו שני אחים צעירים ממנו: גלעד פרז, פרופסור לפיזיקה במכון ויצמן למדע, ונחשון פרז, פרופסור חבר למדע המדינה באוניברסיטת בר-אילן.
פרז שירת בצה"ל כקצין בתותחנים.
הוא בעל תואר ראשון במשפטים בהצטיינות מאוניברסיטת תל אביב, תואר ראשון בפילוסופיה מאוניברסיטת לונדון ותואר שני ושלישי במשפטים מבית הספר לכלכלה של לונדון, בהנחיה משותפת של ו-Damian Chalmers.
התמחה בלשכה המשפטית של משרד הביטחון ובמשרד ש. הורוביץ ושות', ועבד כעורך דין במשרד.
פרז נשוי לרונית פרז, מורה ליוגה. הם גרים בנס ציונה ולהם שני ילדים. הוא צלם טבע חובב.
קריירה אקדמית
בשנת 2000 מונה פרז כחבר סגל הפקולטה למשפטים באוניברסיטת בר-אילן. בשנים 2001 עד 2005, שימש כמרצה אורח בפקולטה למשפטים אוניברסיטת תל אביב.
ב-2006 היה פרופסור אורח באוניברסיטת יורק בקנדה, ב-2014 היה פרופסור אורח באוניברסיטת ג'ורג'יה וב-2015 היה פרופסור אורח באוניברסיטת מקגיל. ב-2016 היה כ-Distinguished Genest Fellow באוניברסיטת יורק.
תחומי המחקר של פרז הם משפט ומדיניות סביבתית, משפט טרנס-לאומי, רשתות ומשפט, משפט ומדעי הנתונים.
עומד בראש התוכנית לרגולציה ולמדיניות סביבתית בפקולטה למשפטים של אוניברסיטת בר-אילן (החל מ-1 באוקטובר 2017, במשותף עם ד"ר אורית רותם). כמו כן, מכהן כמנחה אקדמי בקליניקה לרגולציה סביבתית של הפקולטה.
בשנת 2017 מונה לדיקן הפקולטה למשפטים, אוניברסיטת בר-אילן, במקומו של פרופ' שחר ליפשיץ. כדיקן הפקולטה, הרחיב בה את הלימודים בתחומי הסביבה והטכנולוגיה ופיתח את הקשרים הבינלאומיים של הפקולטה. באוקטובר 2022 סיים את תפקידו כדיקן הפקולטה.
ביוני 2022, מונה פרז כראש בית הספר הרב תחומי לקיימות וסביבה באוניברסיטת בר-אילן.
פרסומים נבחרים
Perez, Oren. (2022). Transnational networked authority. Leiden Journal of International Law, 35(2), 265-293. doi: 10.1017/S0922156521000728
רובע לב העיר
רובע לב העיר הוא מיזם נדל"ן יוקרתי שהוקם בלב תל אביב בתחילת שנות ה-2000. המיזם כולל 168 דירות מגורים, וממוקם בין הרחובות מזא"ה ובלפור, בסמוך לרחוב אלנבי. יזמית הפרויקט היא חברת אוניל שבשליטת איש העסקים אליעזר פישמן.
מבנה
הפרויקט תוכנן על ידי האדריכלית עדה כרמי-מלמד, על הקרקע שבה עמד בין השנים 1925–1992 בית החולים הדסה. המתחם משתרע על שטח של 10 דונם, וכולל מספר מבנים: "בניין בלפור" – בניין מגורים בן 7 קומות הבנוי בצורת "ח" סביב רחבה מרכזית, "מגדל המניפה" – מגדל מגורים במרכז הרחבה המתנשא לגובה 26 קומות, "בית התאומים" – בניין היסטורי משומר בסגנון האקלקטי משנות ה-20, וכן בניין משרדים קטן בחזית רחוב מזא"ה.
בפרויקט הושקעו למעלה מ-100 מיליון דולר, ובנייתו הושלמה בשנת 2005. בנייתו של המתחם סביב רחבה מרכזית מרוצפת המקשרת בין מבניו, מעין כיכר עירונית, נועדה לאפיין אותו כרובע עירוני בפני עצמו, עובדה המשתקפת גם בשם שנבחר למיזם. עם זאת, ה"רובע" אינו כולל שטחי מסחר ועסקים למעט מסעדה וכן חנות ספרים המשולבת בבית קפה.
תחיית מצרים
תחיית מצרים (בערבית מצרית: نهضة مصر, תעתיק: נהדת מצר) הוא פסל מונומנטלי שנוצר על ידי מחמוד מוח'תאר והוצב באתרו ב-1928, הפסל הלאומי הראשון שנוצר במצרים המודרנית, אחד מסמלי התנועה הלאומית המצרית. גובה הפסל נטו (ללא הכן עליו הוא ניצב) שמונה מטרים והוא עשוי מגוש גרניט ורוד. הפסל ניצב בכיכר אוניברסיטת קהיר.
תיאור וסימבוליזם
הפסל גדוש סמליות שעניינה העתיד הקם, המקושר לעבר הקדום ורב-ההוד של מצרים העתיקה, תוך שהוא דוחה את ההווה והעבר הקרוב, הקשור לאסלאם.
גוש הגרניט ממנו הוכן הפסל נחצב במחצבה בסביבות אסואן שבדרום מצרים, אשר הייתה בשימוש בתקופות קדומות וכבר בחומריותו מצהיר על הקשר שלו למסורות הקדומות.
הפסל מתאר שתי דמויות. ספינקס ופלאחית (איכרה) צעירה, הסומכת ידה האחת על גבו. הספינקס מסמל את הקשר בין המצריות המודרנית לעברה המפואר, הקדם-אסלאמי. בניגוד לספינקס בגיזה, המתואר כרובץ, הספינקס בפסל מותח את שתי רגליו הקדמיות בתנועת התעוררות ונראה כעומד לקום על רגליו, כמו הלאומיות המצרית באותה תקופה (כפי שבאה לידי ביטוי במהומות 1919 במצרים למשל). הפלאחית מייצגת את אם האומה, אשת העם, הגורם העממי המחובר לקרקע ומהווה את עמוד השדרה של העם (השעביה - העממיות). היא נראית כמסירה את הרעלה מעל פניה וצופה על העתיד. גם בכך יש התרסה נגד האסלאם, כגורם מדכא ואנטי-לאומי.
יצירת הפסל
מוח'תאר יצר את הפסל בשנים 1928-1922, כתוצאה מרעיון שצמח משיחותיו עם המדינאי והמהפכן סעד זע'לול בפריז כעשור קודם לכן. כבר ב-1920 הציג מוח'תאר בתערוכה בפריז דגם מוקטן של הפסל, באותו שם, וזכה במדליית זהב. ב-1921 הזמינה ממשלת מצרים ממוח'תאר את הפסל באופן רשמי. אולם, כוחות אסלאמיים שמרניים ובראשם המלך פואד, התנגדו לפסל המודרני-פרעוני, שעמד בסתירה לעקרונות ולמסורות האסלאם ואף הציג דמות אשה משוחררת. כך היה אתר הקמת הפסל לאתר התנגחות בין מפלגת הופד הלאומית-ליברלית לבין השמרנים. ביקורת נוספת שנמתחה על הפסל היא שמדובר בפרויקט מגלומני ועתיר תקציב (בפרט בשל התעקשותו של האמן על הובלת אבני גרניט ורודות מהמכרה הפרעוני באסואן), שאין בכוחה של הממשלה הענייה לממן והדבר אינו מוסרי ביחס לצורכי העם. כך, בעת שליטת ממשלת אחמד זיוור פאשה (1924-1926) נעצרה העבודה על הפסל כליל. ב-1926 שבה מפלגת הוופד לשלטון וקידמה במהירות ובנחישות את השלמת הפסל.
הפסל הוצב בכיכר תחנת הרכבת רעמסס בקהיר ב-20 במאי 1928 ונחנך בטקס רב רושם, שהיה גם הפגנת כוח של מפלגת הוופד. בטקס נכחו אלף איש, בהם כל חברי בית הנבחרים והסנאט; הרב הראשי ליהודי מצרים, חיים נחום אפנדי; הפטריאך הקופטי; ראשי העולמא (בכירי הדת) של אוניברסיטת אל-אזהר; אינטלקטואלים ואנשי תקשורת מקומית וזרה. "נסיך המשוררים", אחמד שאוקי, פרסם מקאמה לכבוד האירוע ובו תיאר את מוח'תאר כיוצרה של הזהות הלאומית המצרית בתקופה המודרנית. אולם מאוחר יותר, עם התחזקות הכוחות האסלמיים, תואר הפסל כיצירה פאגאנית המבקשת להתרפס מול האסתטיקה האירופאית ונטע זר שיש להסירו. באביב 1955 הורה גמאל עבד אל נאצר להסיר את הפסל ממקומו המרכזי ולהעתיקו לשולי העיר, לשכונת גיזה, תוך הנמכת כן הבסיס שלו משבעה מטרים לשניים בלבד. כיום ניצב הפסל בכיכר גשר האוניברסיטה, מול הכניסה לאוניברסיטת קהיר בגיזה, בדרך גן החיות. בשנים 1997-1998 עבר הפסל שיפוץ וניקוי יסודי.
כשל הסתברות קודמת
כשל הסתברות קודמת, המכונה גם הזנחת הסתברות קודמת או כשל שיעור-הבסיס, הוא כשל בהיסק המתרחש כאשר נתונים ספציפיים משמשים לקבלה או דחייה של השערה (הסקה סטטיסטית), תוך הזנחת ממצאים סטטיסטיים ביחס להסתברות (המכונים גם הסתברות פריורית או base rate).
מחלות נפוצות באוכלוסייה
נדמיין ביצוע של בדיקה רפואית למחלה על קבוצה של 1000 נבדקים, שמתוכם 40% חולים במחלה. נניח כי לבדיקה יש הסתברות של 5% לתוצאה חיובית שגויה, בעוד ההסתברות לאי-זיהוי המחלה היא אפס. התוחלת של תוצאות הבדיקה היא 430 נבדקים שיזוהו כחולים (400 חולים באמת, ועוד 30 שהם 5% מתוך 600 הנבדקים הבריאים), ו-570 נבדקים שיזוהו כבריאים. במצב זה, אדם שקיבל תוצאה חיובית יכול להניח שהוא אכן חולה בהסתברות של מעל 93%.
מחלות נדירות באוכלוסייה
נניח עתה כי אותה בדיקה בדיוק נערכת על קבוצה אחרת של 1000 נבדקים, שבה רק 2% חולים במחלה. התוחלת של התוצאות היא עתה 69 נבדקים שיזוהו כחולים (20 חולים באמת, ועוד 49 שהם 5% מתוך 980 הנבדקים הבריאים), ו-931 נבדקים שיזוהו כבריאים. במצב זה, אם אדם קיבל תוצאה חיובית, ההסתברות שהוא אכן חולה היא 29% בלבד. תוצאה זו עשויה להיראות לא הגיונית (עד כדי הגדרתה כפרדוקס) לנוכח הנתון שהבדיקה מדויקת ב-95% מהמקרים, ועל כן אנשים רבים יתעלמו מהאפשרות של תוצאת שווא ויסיקו שהם חולים.
מחקר פסיכולוגי
בניסוי, התבקשו הנבדקים להעריך את ממוצע הציונים של סטודנטים היפותטיים. כאשר ניתנו להם נתונים סטטיסטיים רלוונטיים של ממוצע ציונים, נטו הנבדקים להתעלם מהם אם ניתן להם מידע תיאורי אודות הסטודנט, אף אם המידע החדש לא היה קשור כלל לביצועים הלימודיים שלו. ממצא זה שימש כדי לטעון כי ראיונות הם חלק לא נחוץ בהליך הקבלה של תלמידים למכללות, משום שהממצאים האמפיריים מראים כי המראיינים אינם מזהים מועמדים בעלי פוטנציאל להצליח בלימודים טוב יותר מאשר הסטטיסטיקה הבסיסית.
הפסיכולוגים דניאל כהנמן ועמוס טברסקי ניסו להסביר ממצא זה במונחים של היוריסטיקת ייצוגיות: לטענתם, הערכות של סבירות או סיבתיות מבוססות במקרים רבים על השאלה עד כמה תופעה אחת מייצגת תופעה אחרת, או קטגוריה. ריצ'רד ניסבט טען כי הטיות ייחוס כמו טעות הייחוס הבסיסית הם מקרים של כשל כזה: אנשים עושים שימוש חסר ב"נתוני הקונצנזוס" (ההסתברות הפריורית) ביחס לאופן התנהגותם של אחרים במצבים דומים ומעדיפים במקומם ייחוס נטייתי, כלומר הנחה שהתנהגות ספציפית של אדם אחר נובעת מנטייה פנימית שלו ולא מהמצב הרגעי.
So Good (אלבום של זארה לארסון)
So Good הוא אלבום האולפן השני של הזמרת-יוצרת השוודית זארה לארסון. האלבום יצא לאור ב-17 במרץ 2017 על ידי חברות התקליטים אפיק רקורדס ו-TEN מיוזיק גרופ. מתוך האלבום יצאו שמונה סינגלים.
האלבום הגיע למקום הראשון במצעד האלבומים של שוודיה.
הצלחה
בארצות הברית זכה האלבום להצלחה רבה כאשר איגוד תעשיית ההקלטות האמריקאי העניק לו את תואר הזהב על מכירות של למעלה מ-500,000 עותקים במדינה. בהמשך, העניק איגוד תעשיית ההקלטות הקנדי את תואר הפלטינה לאלבום על מכירות של למעלה מ-80,000 עותקים במדינה.
בשנת 2018, העניק איגוד תעשיית ההקלטות האוסטרלי את תואר הזהב לאלבום על מכירות של 35,000 עותקים במדינה.
גטו אוסווייטי
גטו אוסווייטי (פעל בשנים יולי 1941 — ינואר 1942) היה גטו יהודי, אליו הועברו בכוח יהודים מהיישוב אוסווייטי שבמחוז פסקוב במסגרת תהליך רדיפת והשמדת יהודים במהלך הכיבוש הנאצי של רוסיה על ידי חיילי גרמניה הנאצית בתקופת מלחמת העולם השנייה.
על פי מפקד האוכלוסין משנת 1939, אוכלוסיית היהודים באוסווייטי עמדה על 136 איש (כ-5.5% מתושבי העיירה כולה). הצבא הגרמני כבש את העיירה ב-13 ביולי 1941.
לאחר שהוקם הגטו, הוא גודר בגדר גבוהה ואטומה. חיילים גרמנים שמרו על החומה מחוץ ו"המשטרה היהודית" שמרה עליה מבפנים. חל איסור על היהודים לצאת אל מחוץ לגדר ורק נבחרים הורשו לצאת, לעבודות כפייה. רוב היהודים שנכלאו בגטו לא יצאו מהם עד לחיסול הגטו.
ניהול חיי היומיום בגטאות הופקד בידי "מועצת היהודים" - יודנראט, תחת פיקוח הגסטפו ושימש כגוף מקשר בין השלטונות הגרמנים לאוכלוסייה היהודית כדי לאכוף את החוקים הנוקשים שהוטלו ולספק מכסות יהודים לעבודת כפייה לדרישת הגרמנים.
היהודים לא קיבלו מזון ונאלצו לנהל סחר חליפין עם התושבים הלא יהודים. בחורף 1941 לא היה ניתן לחמם תנורים בשל איסור הנאצים על היהודים לאסוף עצים למדורה.
הנאצים היו עורכים פשיטות רבות בגטו ומתעללת בתושבי הגטו והסתייעה לצורך כך בעזרת המקומיים ובסיוע משטרת העזר הרוסית (Русская вспомогательная полиция).
נו סרנדר (2011)
נו סרנדר (2011) היה אחד מאירועי השלם וצפה של ארגון ההיאבקות האמריקאי, Total Nonstop Action Wrestling. האירוע נערך ב-11 בספטמבר 2011 באולם האימפקט זון שבאורלנדו, פלורידה. האירוע היה האירוע השביעי בסדרת אירועי נו סרנדר. באוקטובר 2017, עם השקת רשת ה-Global Wrestling Network, האירוע התווסף לספריית תוכני ה-VOD של הארגון.
תשעה קרבות התנהלו באירוע. בקרב המרכזי, קורט אנגל ניצח את מר אנדרסון וסטינג בקרב משולש על אליפות העולם במשקל כבד של TNA. עוד ברשימת הקרבות, בובי רוד ניצח את בולי ריי במסגרת קרב הגמר בסדרת באונד פור גלורי, ואוסטין אריס ניצח את בריאן קנדריק וזכה באליפות ה-X דיוויז'ן של TNA.
עלילות
האירוע כלל קרבות שנבעו מעלילות מתוסרטות מתוכניות Impact.
עד לקיום האירוע, המובילים בסדרת באונד פור גלורי היו בולי ריי (49 נקודות), בובי רוד (42 נקודות), גאנר (42 נקודות) וג'יימס סטורם (40 נקודות). בולי ריי הזדקק לנצח בקרב כתוצאה מהצמדה או מהכנעה על מנת להישאר בפסגת הטבלה. לעומת זאת, שלושת האחרים הזקקו לניצחון כתוצאה מהכנעה על מנת לעקוף את בולי ריי.
בולי ריי ניצח את ג'יימס סטורם כתוצאה מפסילה, כך שמאזן הנקודות שלו עלה ל-52 נקודות. בובי רוד או גאנר נאלצו לנצח כתוצאה מהכנעה על מנת להשוות את מאזן הנקודות לבולי ריי ולהישאר בתוך הסדרה. הקרב בין רוד לגאנר הסתיים לטובתו של רוד, כשהאחרון ניצח כתוצאה מהכנעה, מה שגרם לשוויון 52 נקודות עם בולי ריי. לאחר ניצחונו של רוד, אריק בישוף הודיע שיהיה מנצח חד משמעי בסדרת באונד פור גלורי בתום הערב ולכן קבע קרב בין רוד לריי. בהתאם לפרס הזכייה בסדרה, המנצח ביניהם השיג לעצמו הזדמנות להתמודד על אליפות העולם במשקל כבד של TNA באירוע באונד פור גלורי.
שגרירות ארצות הברית בישראל
שגרירות ארצות הברית בישראל היא הנציגות הדיפלומטית של ארצות הברית בישראל. השגרירות אחראית על מכלול האינטרסים של ארצות הברית בישראל ועוסקת ביחסי ארצות הברית–ישראל. ב־14 במאי 2018 עברה השגרירות לרחוב דוד פלוסר שבשכונת ארנונה בירושלים, בעקבות החלטת נשיא ארצות הברית דונלד טראמפ בדצמבר 2017, ובהתאם לחוק שחוקק בקונגרס ב-1995. עד למעבר זה שכנה השגרירות ברחוב הירקון בתל אביב. עם העברת השגרירות לירושלים הוגדרה השגרירות בתל אביב כשלוחה של השגרירות שבירושלים, אך חלק ניכר מהפעילות של ארצות הברית בישראל ממשיך להתבצע בה.
תפקידי השגרירות
השגרירות מופקדת על שטחי מדינת ישראל. השגרירות מעניקה מענה לצרכיהם של אזרחי ארצות הברית המתגוררים או השוהים בתחומי אחריותה. לצד השגרירות, גם המחלקה הקונסולרית של שלוחת השגרירות בתל אביב מספקת שירותים קונסולריים לאזרחי ארצות הברית השוהים בישראל, וכן בוחנת בקשות לויזות שהייה בארצות הברית, ומטפלת בהנפקתן.
מחלקת ההסברה וקשרי החוץ של השגרירות מפעילה את "המרכז האמריקאי" (The American Center) בירושלים, שמטרתו להעניק לציבור הישראלי מידע אודות ארצות הברית. במקום מרכז מידע וספרייה שבה כ-6,000 ספרים, מאגרי מידע ממוחשבים, כתבי עת, סרטי וידאו ו-DVD, וכן תמלילי נאומים של נשיאי ארצות הברית. עוד מפעילה השגרירות שלוחות דומות המכונות "הפינה האמריקאית" (The American corner) בעכו, בכרמיאל, בבאר שבע וב ברחוב קדם בשכונת גבעת עלייה.
שגריר ארצות הברית בישראל הוא תומאס ריצ'רד ניידס.
מבנים ראשונים
השגרירות הוקמה ביולי 1948 במלון "גת רימון". בראשית ימיה שכנה שגרירות ארצות הברית בישראל ברמת גן, ובאוקטובר 1952 עברה השגרירות לשדרות רוטשילד בתל אביב.
השגרירות בתל אביב
משנת 1960 עד מאי 2018 שכנה שגרירות ארצות הברית בישראל בתל אביב. בשנת 1963 החלה סולל בונה לבנות לשגרירות אגף נוסף שהושלם בשנת 1965. מבנה השגרירות היה בניין בן שש קומות, ולו חזות ברוטליסטית ומבוצרת. מעטפת המבנה עשויה מבטון חשוף, בקומת הקרקע שלו פתחים מעטים, ולאורך חזיתו הפונה לרחוב הירקון הוקמה בשנות ה-90 גדר בטיחות שמטרתה למנוע פיגועים בשגרירות באמצעות כלי רכב (פיגוע דריסה, פיגוע באמצעות מכונית תופת וכדומה). צדו האחורי של הבניין פונה לרציף הרברט סמואל והוא נמוך מחלקו הקדמי, בשל מפל הגבהים של רכס הכורכר המקביל לים. מדרום לבנין שוכן מגרש החניה המשרת אותו, אף הוא מוקף חומה ושמור היטב. על גג הבניין מותקנים אנטנות ומכשור אלקטרוני.
עד לשנות ה-90 שכן בקומת הקרקע של המבנה מרכז תרבות שכלל ספרייה וקיים פעולות תרבות, אך כחלק מביצור המבנה הופסקה פעילותו.
פעמים רבות נערכו מול מבנה השגרירות הפגנות נגד מדיניות ארצות הברית.
במאי 2018, עם העברת השגרירות לירושלים, הוגדרה השגרירות בתל אביב כשלוחה של השגרירות שבירושלים (Branch Office Tel Aviv), אך חלק ניכר מהפעילות של ארצות הברית בישראל ממשיך להתבצע בה.
העברת שגרירות ארצות הברית לירושלים
בשנת 1989 הגיעה ממשלת ישראל וממשלת ארצות הברית להסכם על הקצאת 30 דונם, בשטח מחנה אלנבי לשעבר בירושלים, לטובת הקמת שגרירות ארצות הברית בישראל. זאת בעקבות לחצים שהפעילו משה ארנס וראש הממשלה יצחק שמיר על הממשל האמריקאי באמצעות הקונגרס. למרות ההסכם הקמת שגרירות ארצות הברית במתחם לא יצאה פועל, מאחר שנדרש אישור של הקונגרס האמריקאי. אך ההסכם גרם לעיכוב בפיתוח שאר מתחם המחנה שהוקצה לטובת בנייה למגורים ומסחר, עקב הצורך להתחשב בתוכנית הבנייה של השגרירות.
ב־23 באוקטובר 1995 אושר בקונגרס האמריקאי חוק המכיר בירושלים כבירת ישראל, אשר בין היתר מחייב את ממשל ארצות הברית להעביר אליה את השגרירות עד לשנת 1999. עם זאת, בלחץ נשיא ארצות הברית ביל קלינטון, הוכנס בנוסח החוק סעיף המאפשר לנשיא לדחות את מימוש החוק בכל חצי שנה, בנסיבות של "ביטחון לאומי", מאחר שטרם הושגה הסכמה בנוגע למעמדה של העיר בין ישראל והפלסטינים. בינואר 2001, הכריז קלינטון כי ירושלים צריכה להיות בירה משותפת של ישראל ומדינת פלסטין העתידית, עם שני שגרירויות של ארצות הברית לכל מדינה.
רסלמניה 35
רסלמניה 35 היה אחד מאירועי השלם וצפה של ארגון ההיאבקות האמריקאי, ה-WWE, ששודר בערוץ טלוויזיה של ה-WWE Network. האירוע כלל את שלושת המותגים (Raw, סמאקדאון ו-205 לייב) ונערך ב-7 באפריל 2019, באצטדיון מטלייף שבמזרח רד'רפורד, ניו ג'רזי. האירוע היה האירוע ה-35 בסדרת אירועי רסלמניה.
שגרירות ארצות הברית בישראל
העברת שגרירות ארצות הברית לירושלים
בספטמבר 2002, העביר הקונגרס החלטה המגדירה את ירושלים כבירת ישראל, והמחייבת את ארצות הברית להעביר את השגרירות. בנוסף ההחלטה הכפיפה את הקונסוליה במזרח ירושלים (שפעלה מול הפלסטינים באופן עצמאי) לשגרירות בתל אביב. הנשיא בוש חתם על מסמך ההחלטה, אך אמר כי החלטת הקונגרס היא המלצה, ולא החלטה מחייבת. בעקבות ההחלטה, בדצמבר 2002, הכין מינהל מקרקעי ישראל הצעה כספית לאמריקנים, עבור המגרש במחנה אלנבי, כפי שכבר סוכם ב-1989.
רסלמניה 35
שישה עשר קרבות התנהלו באירוע, כולל ארבעה שהתקיימו במופע המקדים לאירוע. בקרב המרכזי, בקי לינץ' ניצחה את אלופת הנשים של Raw, רונדה ראוזי ואת אלופת הנשים של סמאקדאון, שארלוט פלייר בקרב משולש "המנצחת זוכה בהכל", והפכה לאלופה כפולה. עוד ברשימת הקרבות, קופי קינגסטון ניצח את דניאל בריאן והפך לאלוף ה-WWE החדש; זכייה זו הפכה אותו לאלוף הטריפל קראון ה-30 ואלוף הגראנד סלאם ה-20, סת' רולינס ניצח את ברוק לסנר והפך לאלוף האוניברסלי החדש, ברון קורבין ניצח את קורט אנגל בקרב הפרישה של אנגל, וטריפל H ניצח את בטיסטה בקרב ללא חוקים, כשהקריירה של טריפל H הונחה על הכף. קרב זה של בטיסטה הסתמן כקרב הפרישה שלו.
שגרירות ארצות הברית בישראל
העברת שגרירות ארצות הברית לירושלים
בספטמבר 2016 נפגש דונלד טראמפ עם בנימין נתניהו, ואמר שאם ייבחר, ארצות הברית תכיר בירושלים כבירתה של ישראל, וכחלק מהכרה זו תועבר שגרירות ארצות הברית בישראל לירושלים. במהלך קמפיין הבחירות לנשיאות ארצות הברית 2016 חזר טראמפ על הצהרה זו מספר פעמים. בדצמבר אותה שנה החל צוות מארצות הברית לבצע בדיקות שטח עם נציגים ממשרד החוץ ומשרד הקליטה על מנת לבדוק אופציות שונות להעברת מבנה השגרירות לירושלים.
רסלמניה 35
רקע
האירוע רסלמניה 35 נערך ב-7 באפריל 2019, שש שנים לאחר רסלמניה 29, שנערכה באותו האצטדיון, ב-7 באפריל 2013.
שגרירות ארצות הברית בישראל
העברת שגרירות ארצות הברית לירושלים
מנגד הצהיר ראש ממשלת ישראל, בנימין נתניהו: "ביחס לרעיון פתיחת שגרירות אמריקנית בירושלים אני משיב על כך במילה אחת – גרייט. אדיר. טראמפ הולך בכיוון של תמיכה במדינת ישראל ויודע להעריך את הרצון שלנו לשלום."
רסלמניה 35
רקע
שני השירים הרשמיים של האירוע היו "Work" בביצוע (שבוצע על ידי כריס קלאסיק) ו-"Love Runs Out" (שבוצע על ידי ואן ריפאבליק).
משטרת גבעת אולגה
משטרת גבעת אולגה הוא מבנה של משטרת המנדט, ששימש למאבק נגד העלייה הבלתי לגלית. בשנת 1968 עבר לשמש כמתקן נופש לחיילי צה"ל.
שגרירות ארצות הברית בישראל
העברת שגרירות ארצות הברית לירושלים
במאי 2017 החליט טראמפ להמשיך להקפיא העברת השגרירות לחצי שנה.
רסלמניה 35
רקע
ב-11 במרץ בתוכנית Raw, המתאבקת אלכסה בליס התגלתה כמנחה של האירוע רסלמניה 35. שבוע לאחר מכן, אליאס הודיע שתהיה לו הופעה מוזיקלית במהלך האירוע.
משטרת גבעת אולגה
היסטוריה
מבנה משטרת גבעת אולגה הוקם עבור משטרת החופים הבריטית להגנה מפני צבא גרמניה הנאצית. לקראת סוף מלחמת העולם השנייה שימש לחיפוש אחר ספינות מעפילים של ההעפלה. בנובמבר 1945 פוצצו לוחמי ההגנה מטען ליד המבנה וגרמו לו לנזק. כדי לתפוס את המתקיפים ביצעו שלטונות המנדט הבריטי את המצור על גבעת חיים. ב-20 בינואר 1946 פוצצו כוחות ההגנה בשנית את מבנה המשטרה.
שגרירות ארצות הברית בישראל
העברת שגרירות ארצות הברית לירושלים
ב-6 בדצמבר 2017 נשא נשיא ארצות הברית, דונלד טראמפ, את נאום ירושלים בו הכריז כי ארצות הברית מכירה בירושלים כעיר הבירה של מדינת ישראל, וכי הוא הורה לצוות מחלקת המדינה להתחיל בהכנות להעברת את שגרירות ארצות הברית בישראל מתל אביב לירושלים. בפברואר 2018 הודיעה מחלקת המדינה האמריקנית כי השגריר יעביר את מושבו למתחם הקונסוליה בירושלים ב-14 במאי 2018, לכבוד יום העצמאות ה-70 למדינת ישראל.
רסלמניה 35
התערבות ידוענים
כמיטב המסורת, האירוע רסלמניה 35 כלל מספר ידוענים אשר לקחו חלק באירוע. ב-4 במרץ בתוכנית Raw, צמד הקומיקאים מייקל צ'ה וקולין ג'וסט מהתוכנית סאטרדיי נייט לייב הוצגו ככתבים המיוחדים לאירוע, ולאחר מכן נודע שהם יכנסו לקרב הבאטל רויאל על הגביע לזכר אנדרה הענק. הזמרת ג'ואן ג'ט שרה את השיר "Bad Reputation" לרגל כניסתה של רונדה ראוזי לזירה. יולנדה אדמס שרה את השיר "America the Beautiful" בתחילת האירוע הראשי של רסלמניה.
משטרת גבעת אולגה
היסטוריה
באוקטובר 1946 פונו השוטרים הערבים מהתחנה, והיא אוישה בידי שוטרים יהודיים. ב-1947 שימשה בסיס אימונים של הפלמ"ח. ב-10 במאי 1948 הועבר המבנה לידי מועצת חדרה.
שגרירות ארצות הברית בישראל
העברת שגרירות ארצות הברית לירושלים
ב-5 ביוני 2018, נשיא ארצות הברית, דונלד טראמפ, דחה את יישום העברת השגרירות לירושלים בחצי שנה נוספת, בשל אי־העברת מעון השגריר הרשמי לירושלים.
בספטמבר 2020, הודיעה שגרירות ארצות הברית בישראל כי מכרה את מעון השגריר, ברחוב גלי תכלת בהרצליה פיתוח לשלדון אדלסון, תמורת כ-300 מיליון שקל (84 מיליון דולרים), זו הייתה עסקת המכירה של בית פרטי הגדולה ביותר בתולדות המדינה. עם זאת השגריר המשיך לגור בבית בשכירות למשך חצי שנה. השגריר תומאס ניידס, שמונה בנובמבר 2021, התגורר במלון וולדורף אסטוריה ירושלים. במאי 2022, שכרה השגרירות בית ברחוב עמק רפאים כמעון הרשמי של השגריר.
מבנה השגרירות בירושלים
בשנת 1989 הוקצה שטח של 30 דונם, בשטח מחנה אלנבי, בצמוד לדרך חברון, לטובת הקמת מבנה השגרירות. הפרויקט לא יצא לפועל והשטח, בו חורשת אורנים, נשאר ריק. עם זאת תכנון המתחם נמשך, בין השאר ביקשה ב-2001 השגרירות למנוע בניית בית כנסת צמוד לשטח הבנייין המתוכנן. בתקופת ירושלים המחולקת החזיקה ארצות הברית שתי קונסוליות בירושלים, אחת ברחוב אגרון במערב ירושלים והשנייה בדרך שכם במזרח ירושלים. בשנת 2002 הוחלט לסגור את הקונסוליה במזרח ירושלים, במקומה נרכש מתחם מלון דיפלומט לשעבר בשכונת ארנונה. במקום ביקשה הקונסוליה לבנות בניין משרדים חדש, אך התנגדות התושבים הביאה לעיכוב בהשלמת המבנה. העברת הקונסוליה למבנה החדש הושלמה בקיץ 2010. מלון דיפלומט עצמו שימש כמעון לעולים קשישים מאז 1991, וחוזה השכירות שלו חודש גם לאחר הקמת הקונסוליה.
עם ההחלטה על העברת השגרירות לירושלים הוחלט שבניין הקונסוליה ישמש את השגרירות. כולל בניין מלון דיפלומט לאחר שחוזה השכירות של משרד הקליטה יסתיים. סביב המתחם נבנתה חומה בגובה 5.8 מטר. לפרויקט לא ניתן היתר בנייה רשמי, בעקבות פטור שהעניק לו צו של שר האוצר. תושבי שכונת ארנונה יצאו למאבק, שלא צלח, נגד הקמת החומה המסתירה להם את הנוף. במקביל בפגישה בין ראש העיר משה ליאון לנציגי מחלקת המדינה האמריקאית, הוחלט על מתן מסלול ירוק פנים עירוני לתכנון מבנה הקבע של השגרירות במתחם אלנבי. עוד הוסכם כי תחנה מתוכננת של הקו הכחול של הרכבת הקלה בדרך חברון, תזוז 4 מטרים לבקשת יחידת האבטחה של השגרירות. בתחילת 2019 מנסרה הודעה כי מעון העולים במלון דיפלומט ייסגר.
בפברואר 2021, אישרה להפקדה הוועדה המחוזית לתכנון ולבנייה את התוכניות להקמת מבנה עבור השגרירות במחנה אלנבי, כולל מעון רשמי של השגריר, והרחבת מתחם מלון דיפלומט והקמת מבנים נוספים במקום למגורי סגל. ביוני 2021, פורסם כי מלון קראון פלזה ירושלים נשכר במקום מלון דיפלומט כמעון לעולים.
ביולי 2022, משפחות פלסטיניות הציגו מסמכים מארכיון המדינה לפיהם הקרקע שעליה צפויה לקום השגרירות במחנה אלנבי, הופקעה מהם מתוקף חוק נכסי נפקדים. עם זאת ההפקעה בוצעה במקור כבר על ידי שלטונות המנדט הבריטי, וחלה עליה התיישנות.
בנובמבר 2022 אישרה הוועדה המחוזית לתכנון ובנייה את תוכנית הבנייה להקמת מבנה השגרירות, על פי התוכנית, מבנה השגרירות יוקם בשטח של כ-50 דונם, על חורבות מחנה אלנבי. התוכנית כוללת הקמת מבנה מרכזי שישמש את משרדי השגרירות, מבנה מגורים וחניון של 9 קומות. עם זאת, התוכנית ספגה ביקורת מצד עמותת התכנון העירוני "תוכנית מגירה", מאחר שבמסגרת התוכנית ייכרתו עצים רבים ותיבנה חומה בגודל של כ-3.5 מטרים, דבר שלטענת הארגון יפגע במרקם העירוני.
משטרת גבעת אולגה
היסטוריה
בשנת 1968 נחנך במקום מתקן נופש לחיילי צה"ל.
האצ'יקו
האצ'יקו (ביפנית: ハチ公 - "הנסיך/הדוכס השמיני" (הספרה שמונה מייצגת את מיקומו בהמלטה); מוכר בכינוי 忠犬ハチ公 - "האצ'יקו הכלב הנאמן"; 10 בנובמבר 1923 - 8 במרץ 1935) היה כלב מגזע אקיטה שחי בטוקיו, ואשר התפרסם ברחבי יפן בזכות נאמנותו לבעליו. האצ'יקו היה לסמל לנאמנות כלב לבעליו ולנאמנות המשפחה.
תולדות חייו
האצ'יקו נולד במחוז אקיטה בצפונו של האי הונשו ביפן. ב-1924 אומץ האצ'יקו על ידי פרופסור הידסבורו אואנו (上野 英三郎), מרצה לחקלאות באוניברסיטת טוקיו, והחל ללוותו אל תחנת הרכבת שיבויה שבשיבויה בטוקיו מדי בוקר, כאשר אואנו יצא לעבודתו, וחזר מדי אחר הצהריים כדי לקבל את פניו בשובו. כשנה לאחר מכן, בחודש מאי 1925, מת אואנו בעת הרצאה באוניברסיטה כתוצאה מדימום תוך-גולגולתי, ואלמנתו אשר עקרה מטוקיו, מכרה את הבית ומסרה את האצ'יקו למשפחה אחרת.
רסלמניה 35
עלילות
האירוע כלל קרבות שנבעו מעלילות מתוסרטות מהתוכניות השבועיות: Raw, סמאקדאון ו-205 לייב.
האצ'יקו
תולדות חייו
האצ'יקו נמלט מביתו החדש מספר פעמים ושב לביתו של אואנו עד שהבין כי אואנו אינו מתגורר בו עוד, והחל מתייצב בתחנת הרכבת בכל יום בשעה בה נהג אואנו לשוב מעבודתו, כדי לקבל את פניו. הכלב משך את תשומת לבם של הנוסעים ועובדי התחנה אשר האכילו אותו, והגנן של אואנו, אשר התגורר בסמוך לתחנה, דאג לו למזון. אחד מתלמידיו של אואנו אשר עסק בחקר כלבי אקיטה, הבחין בהאצ'יקו בשנת 1928 ופרסם מספר מאמרים אודותיו. אחת הכתבות זכתה לפרסום רחב כאשר פורסמה בעיתון בשנת 1932, והאצ'יקו הפך לסמל לנאמנות. במסגרת מחקרו של אותו תלמיד, הצליח לאתר רק 30 פרטים גזעיים של אקיטה, אך בעקבות הפרסום, זכה גזע זה לעדנה מחודשת.
רסלמניה 35
קרבות אליפות העולם
באירוע הרויאל ראמבל, סת' רולינס ניצח בקרב הרויאל ראמבל של הגברים, דבר שהקנה לו את האפשרות לבחור על איזו אליפות עולם ירצה להתחרות ברסלמניה 35. לילה לאחר מכן בתוכנית Raw, מנהל התפעול הראשי של ה-WWE, טריפל H הגיע כדי לברך את רולינס, אך הכריח אותו לבחור מול מי יתחרה עד לסיום התוכנית. מאוחר יותר, רולינס התעמת עם האלוף האוניברסלי ברוק לסנר, שהגן בהצלחה על התואר באירוע הרויאל ראמבל נגד פין באלור. לאחר תיגרה שפרצה בין השניים, רולינס בחר להתחרות נגד לסנר על האליפות האוניברסלית ברסלמניה. ב-11 במרץ, לאחר שפול היימן הזכיר לרולינס את המפגשים הקודמים עם לסנר, רולינס הותקף על ידי שלטון בנג'מין, אחד מחבריו הוותיקים של לסנר מאוניברסיטת מינסוטה. בנג'מין תקף את רולינס בעזרת שלושה מהלכים ג'רמן סופלקס, מה שהוביל לקרב בין השניים, שבו רולינס ניצח.
האצ'יקו
הנצחה
פסלו של האצ'יקו אשר הוצב בכניסה לתחנת הרכבת, במקום בו נהג להמתין לאואנו, הותך כחלק מהמאמץ המלחמתי של יפן במלחמת העולם השנייה. בשנת 1948 פוסל פסל חדש על ידי האמן טקשי אנדו, בנו של האמן אשר פיסל את הפסל המקורי, והוצב במקום. הכניסה לתחנה הסמוכה אל הפסל, קרויה על שמו של האצ'יקו, וכך גם קו אוטובוס מקומי. פסלים נוספים של האצ'יקו הוצבו ליד תחנת הרכבת וליד המוזיאון לכלבי אקיטה בעיר הולדתו של האצ'יקו במחוז אקיטה. ב-8 באפריל מדי שנה, נערך בתחנת שיבויה טקס לזכרו של האצ'יקו ולזכר נאמנותו.
רסלמניה 35
קרבות נוספים
ב-11 במרץ בתוכנית Raw, חבר היכל התהילה, קורט אנגל, הודיע שהוא יערוך את קרב הפרישה שלו באירוע רסלמניה 35. שבוע לאחר מכן, אנגל אמר שיש המון יריבים שירצה להתחרות נגדם על הבמה הגדולה מכולם, אך רק אחד מהם הוא באמת רוצה להביס. אנגל החליט ובחר את ברון קורבין ליריבו ברסלמניה, לאחר שהאחרון חתר תחתיו כדי להדיח אותו מעמדת הג'נרל מנג'ר של Raw ולהפוך לאחד כזה בעצמו.