cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
טירת אגסקוב
היסטוריה
טירת אגסקוב נבנתה על ידי פרנדס ברוקנהוס (Frands Brockenhuus) בשנת 1554, קודם לכן הייתה במקום חוה חקלאית המתוארכת למאה ה-15.
בעקבות תקופת אי השקט של "מאבק הרוזנים" (בדנית Grevens fejde) ומלחמת האזרחים של המעבר לרפורמציה הפרוטסטנטית, מרבית אנשי האצולה הדנית בנו את בתיהם כמבצרים. הטירה ממוקמת בתוך אגם קטן שעומקו המרבי מגיע ל-5 מטרים. במקור, הכניסה היחידה אליו הייתה בעזרת גשר מתרומם.
לפי האגדה, נדרש יער שלם של אלונים כדי לבנות את היסודות, ומכאן שמה של הטירה, אגסקוב, שפירושה "יער אלונים".
אדריכלות ועיצוב
הטירה בנויה משני בניינים המחוברים בעזרת חומה כפולה ועבה, המאפשרת למגנים עליה לנטוש בית אחד ולהמשיך להילחם מהבית השני. החומה הכפולה בעובי מטר ומכילה באר וגרמי מדרגות נסתרים. המגנים יכלו להתקיף את שורות האויב משני מגדלים פינתיים עגולים. הגנות אחרות מימי הביניים כוללים חרכי ירי, משיקולי ותחנות עגינה לארטילריה. הטירה בנויה על גזעי אלון התקועים בקרקע ומשמשים יסודות. הלבנים מהם בנויה הטירה הם לבנים גדולות מהרגיל שנקראו לעיתים "לבני נזירים". המגדלים החרוטיים בנויים מסדרת פנלים נפרדים.
המבנה מכיל דגם של מערכת ביוב ראשונית, מהראשונות שנעשה בהם שימוש באירופה, בעלת פירים אנכיים לפסולת. החומה העבה כוללת בתוכה באר, שניתן להגיע אליו ממטבח המשרתים בחלק המזרחי של הבניין.
הטירה מכילה תיבת ברזל מסיבית מתחילת המאה ה-16, שהגיעה מטירת הבדהולם, שהייתה שייכת בעבר לאחוזת אגסקוב, שנמצאת כ-10 ק"מ מערבית לטירה.
בתוך הטירה נמצאים ציורי שמן רבים כולל ציור גדול באולם הראשי שבקומה הראשונה של האדמירל הדני נילס ג'ואל, שהביס את הכוחות השוודים בקרב על מפרץ קוגה בשנת 1677.
חוק לקידום התחרות ולצמצום הריכוזיות
חוק לקידום התחרות ולצמצום הריכוזיות, התשע"ד-2013, המוכר בשם חוק הריכוזיות, הוא חוק שמטרתו להפחית את הריכוזיות במשק הישראלי ולהגביר את התחרות ובכך להקטין את יוקר המחיה. עיקרי החוק: מניעת אחזקות צולבות בחברות פיננסיות וריאליות גם יחד ומניעת שליטה בחברה ציבורית באמצעות פירמידת שליטה. החוק אושר ב-9 בדצמבר 2013.
החוק
לחוק ארבעה פרקים עיקריים:
היסטוריה חקיקתית
דברי ההסבר להצעת החוק מנמקים את הצורך בו:
הצעת החוק הוגשה על ידי הממשלה לכנסת בעקבות המלצות הוועדה להגברת התחרותיות במשק. החוק אושר ב-9 בדצמבר 2013, בעת כהונתו של ח"כ יאיר לפיד כשר האוצר, לאחר שעבר הכנה ממושכת של חודשים בוועדת הכספים של הכנסת בראשות ח"כ ניסן סלומיאנסקי.
בשנים 2016–2020 נעשום בחוק שישה תיקונים עקיפים קטנים, לשם התאמתו לשינויים בחוקים אחרים.
פעילות הוועדה לצמצום הריכוזיות
הוועדה החלה לפעול בדצמבר 2014 וזאת מכוח סעיף 40(ב) לחוק הריכוזיות, כאשר כאמור יושב הראש שלה הוא הממונה על ההגבלים העסקיים, וחבריה הם המנהל הכללי של משרד האוצר או ראש אגף כלכלה במשרד האוצר, וראש המועצה הלאומית לכלכלה או אחד מסגניו. עיקר פעולותיה כולל:
משנת 2015 ועד מרץ 2021 פרסמה הוועדה 32 חוות דעת, חלקן באותם תיקים. בהן, חוות דעת בעניין השתתפותן של שיכון ובינוי בע"מ מקבוצת אריסון ואלקטרה (זכיינות) בע"מ במכרז הרכבת הקלה בירושלים, בעניין הפרטת חברת דואר ישראל, בעניין מכירת אתרי הייצור של חברת החשמל, הפרטת נמל חיפה, רישיונות השידור במסגרת מיזוג רשת מדיה וערוץ עשר, הקצאת רישיון חיפוש הגז והנפט "בלוק 72" לקבוצת תשובה ועוד
הוועדה פועלת על בסיס "מתודולוגיה לבחינת ריכוזיות כלל-משקית" שפורסמה על ידה במרץ 2019, ארבע שנים לאחר תחילת פעילותה. מטרת המתודולוגיה היא לשמש ככלי מנחה להפעלת שיקול דעתה של הוועדה עת היא נדרשת לייעץ למאסדר בהקצאת זכות. המסמך מבוסס על הנימוקים המפורטים בטיוטת המלצות הוועדה להגברת התחרותיות במשק, דברי ההסבר לחוק, על חוות דעת הוועדה שפורסמו עד למועד זה, על כתיבה אקדמית בתחומים רלוונטיים ועל הערות שהתקבלו לטיוטת המתודולוגיה שפורסמה לציבור בינואר 2017.
הוועדה לצמצום הריכוזיות מפרסמת את רשימת הגורמים הריכוזיים ואת רשימת התאגידים הריאליים המשמעותיים. הופעת תאגיד ברשימת הגורמים הריכוזיים גורמת לכך שמתן רישיונות או זיכיונות בתשתיות חיוניות, או הפרטה של חברות ממשלתיות על-ידי המדינה, לגורמים המנויים ברשימה, מחייבים את המאסדר לשקול שיקולי ריכוזיות כלל-משקית ולהיוועץ בוועדה לצמצום הריכוזיות לגבי ההשלכות של ההקצאה על הריכוזיות הכלל-משקית. בנוסף, להימצאות ברשימות יש השלכות בהקשר של חובת ההפרדה בין תאגידים ריאליים משמעותיים ובין גופים פיננסיים משמעותיים.
לפי הוועדה, חוק הריכוזיות השיג את מבוקשו כשהביא לצמצום משמעותי בריכוזיות האשראי. הצוות לבחינת חוק הריכוזיות חשש מהריכוזיות ההולכת וגוברת של הגופים המוסדיים במשק והדמיון בהשקעות בין הגופים.
הוגו יונקרס
הוגו יונקרס (בגרמנית: Hugo Junkers; 3 בפברואר 1859 – 3 בפברואר 1935) היה מהנדס גרמני, מתכנן ויצרן מטוסים חלוצי וממציא מתקני חימום והסקה מרכזית. הוא תכנן את המטוסים הראשונים שגופם עשוי מתכת ויסד את חברת יונקרס, חברה מרכזית לייצור מטוסי תובלה ונוסעים בתקופת רפובליקת ויימאר, בהם ה-יונקרס Ju 52, ששימש חברות תעופה כלופטהנזה וסוויסאייר לאורך שנות ה-30 וה-40 ואף לאחר מכן. בנוסף היה יונקרס פטרונו של בית הספר לעיצוב ואדריכלות בדסאו. זמן קצר לאחר עליית הנאצים לשלטון (1933) הולאמה חברת יונקרס והוגו יונקרס אולץ לעבור מתפקידו. הוא נפטר זמן קצר לאחר מכן. לא היה לו קשר לעיצוב או ייצור מטוסי הקרב שייצרה החברה שנשאה את שמו בתקופת גרמניה הנאצית.
שנים ראשונות - מהנדס תרמי
נולד למשפחת תעשיינים אמידה בחבל הריין הפרוסי. למד בפוליטכניקום המלכותי בשרלוטנבורג (כיום, האוניברסיטה הטכנית של ברלין) ובאוניברסיטה הטכנית באאכן, ממנה בגר ב-1883 כמהנדס. יונקרס פיתח עניין בתרמודינמיקה והחל לעבוד כמתנכן מנועים במפעלו של מורו, אדולף שלאבי (Adolf Slaby), בדסאו. במסגרת תפקידו הוציא פטנט על קלורימטר שפיתח ועסק במחקר ופיתוח של משאבת חום. בשנת 1893 הציג אישית בתערוכה העולמית של שיקגו וזכה במדליית זהב. ב-1895 רשם פטנט על דוד החימום לשימוש ביתי ("בויילר") והקים מפעל לייצור המצאותיו Junkers & Co (הוא מפעל יונקרס הידוע, שעל שמו נקרא סוג מסוים של הסקה מרכזית). בין השנים 1897-1912 שימש גם כפרופסור באוניברסיטה הטכנית באאכן והמשיך להמציא מתקני הסקה.
מתכנן מטוסים
עניינו של יונקרס בתעופה החל רק כשמלאו לו חמישים, כאשר הציג לו עמיתו באאכן, המהנדס הנס רייזנר (Hans Reissner), תכנון למטוס בעל גוף עשוי מתכת והציע שאת כנפי המטוס, העשויות פח גלי ייצרו מפעלי יונקרס. יונקרס בנה לצורך כך מנהרת רוח ורשם שני פטנטים, על ייצור הכנף ועל בלם הידראולי.
במהלך מלחמת העולם הראשונה פיתח וייצר מטוסים עבור הצבא ושירות האוויר הגרמני, בראשם המטוס הראשון בכל גוף עשוי כולו מתכת לשימוש מעשי, היונקרס J 1, שטס לראשונה ב-1915. בהמשך ייצר המפעל דגמים נוספים, בהם מטוס הקרב החד-מושבי, יונקרס D.I (J 9), שהוצג לראשונה ב-1918. כל עיצוביו היו של מטוסים חד-כנפיים בעלי כנף קבועה ממתכת ולא מטוסים דו-כנפיים שהיו נפוצים אז.
ב-1919 תכנן וייצר לראשונה מטוס נוסעים, יונקרס F.13, מטוס הנוסעים הראשון בעל גוף מתכת, ששימש כאב טיפוס ל-יונקרס Ju 52 והיה למטוס הדגל של לופט האנזה בראשיתה. בנוסף לתפקידו בחברה, סייר יונקרס ברחבי העולם ויצר יוזמות עסקיות שאיפשרו לחברה לבנות מטוסים שלא על אדמת גרמניה (בהתאם לתנאי חוזה ורסאי, שאסר על גרמניה להקים תעשיית מטוסים) וכך הקים מפעלים במוסקבה ובבוליביה. בנוסף סייעו קשריו הבינלאומיים למימון ומכירת המטוסים, תוך התמודדות עם המשבר הכלכלי העולמי של 1929. אחד מעיצוביו הנועזים היה היונקרס G.38 "Der Grosse Dessauer" (הדסאואר הגדול), בדוגמה של כנף טסה ענקית (44 מטר מוטת כנפיים על 23 מ' אורך) בעל ארבעה מנועי דיזל, שטס לראשונה ב-6 בנובמבר 1929 וקבע בטיסתו הבודדת שיא מהירות, מרחק וזמן שהייה באוויר עבור מטוס הנושא למעלה מ-5,000 ק"ג מטען. על-אף שהמטוס לא היה כמעט מבצעי, הוא הוכיח את יכולתו של יונקרס כמהנדס ואת רוחק-ראותו (מטוסי "כנף טסה" נסיוניים פותחו על ידי בואינג עבור נאס"א בשנות האלפיים).
סוף ימיו
ב-1931 עמדה החברה על סף פשיטת רגל. יונקרס, שהיה סוציאליסט, פציפיסט ושבע-ימים, התקשה להתמודד עם ניהול המפעל באווירה הפוליטית הסוערת של שלהי רפובליקת ויימאר והפקיד את ניהולו השוטף בידי אדולף דטמן (Adolf Dethmann). ב-1933 הלאים הרמן גרינג (שנכשל להתקבל לחברה כטייס ניסוי בשנות ה-20) בתפקידו כממונה על סוכנות התעופה את החברה וסילק את הוגו יונקרס מניהולה, תוך השתלטות על הפטנטים שלו ועל מניותיו. יונקרס הושם במאסר בית וסולק גם מדסאו. הוא נפטר ביום הולדתו ה-76.
חנקן בורנאי קירח
חנקן בורנאי קירח (שם מדעי: Pityriasis gymnocephala) היא ציפור שיר מהאי בורנאו שבאינדונזיה והמין היחיד במשפחתו - חנקני זיפים (Pityriaseidae).
ציפור זו מגיעה לאורך של 25 ס"מ. היא בעלת נוצות שחורות עם חזה אדום וראש בעל עור חשוף צהוב עם לחיי נוצות חומות. המקור חום כהה ומוארך כמו מקור טוקן עם קצה מאונקל ומסביבו של המקור ישנם נוצות אדומות מועטות היוצרות מראה של זיפים. הזנב די קצר אך הרגליים הצהובות חזקות ובעלות אצבעות ארוכות. לציפור זו קריאה חזקה וקולנית בווריאציות שונות, משרקוקים ועד לקולות דמויי בכי.
הוא עוף חברותי המצוי בחבורות של בין 6 ל-10 פרטים. הוא מעופף איטי הניזון בעיקר מצמחייה צעירה ומפירות.
מוצב דלעת
מוצב דלעת היה מוצב צה"ל על תל דבשה שברכס עלי טאהר שממזרח לנבטיה, בדרום לבנון.
חנקן בורנאי קירח
זוהי ציפור די נדירה החיה רק ביערות הגשם של בורניאו ומצויה בקרבה לסכנה עקב הרס יער הגשם.
מוצב דלעת
היסטוריה
המוצב הוקם ב-1982 לאחר פלישת צה"ל ללבנון במלחמת לבנון הראשונה, לאחר מספר חודשים נבנה מוצב חדש יותר, והמוצב המקורי נקרא "מוצב דלעת הישן". מוצב דלעת נהרס בשנת 2000 בצורה יזומה על ידי צה"ל ביציאת צה"ל מלבנון.
המוצב הוקם ב-1982 על ידי גדוד הנדסה (מילואים). המוצב נועד לאפשר שליטה ותצפית על העיר השיעית נבטיה וסביבותיה שממערב לה ועל אזורים ממזרח לרכס (לכיוון עישייה). עם נסיגת צה"ל לרצועת הביטחון ב-1985, המוצב הפך חלק מקו המוצבים הקדמי של צה"ל, שיצר את "הקו האדום" - גבולה הצפוני, הבלתי רשמי, של רצועת הביטחון. לפני כן, מי שישב במוצב זה קודם היה גדוד חיל ההנדסה.
המוצב היה הצפוני ביותר של צה"ל ברכס עלי טאהר – מצפון לו שכנו שני מוצבי צד"ל, גמבה וברוש, ומדרום לו שכנו שלושת מוצבי צד"ל, הדס, מנצוריה וולנסיה. בשנות ה-80 היו במקום היתקלויות עם חוליות פלסטיניות ושיעיות, אך בתחילת שנות ה-90 הארגון השיעי חזבאללה הפך לאויב העיקרי של צה"ל בלבנון. מוצב דלעת - שהיה הקטן מבין כל מוצבי צה"ל ברצועת הביטחון - הפך לאחד המוצבים המסוכנים ביותר עבור חיילי צה"ל, וספג מתקפות רבות.
שמו של המוצב נודע לציבור הרחב אחרי "אירוע דלעת" הראשון ב-29 באוקטובר 1994, אז הצליחו להגיע למוצב לוחמי חזבאללה, תקעו דגל על אחת הסוללות וזרקו מטען לתוך עמדת התצפית (עת"ף). חיילי התצפית שהיו אמורים להיות בעמדות בצד המערבי, ובניגוד לחיילי החי"ר לא הוכשרו כלוחמים, עזבו את העמדות בזמן ההתקפה ואנשי החזבאללה ברחו ללא פגע. זמן קצר לאחר תקיעת הדגל נהרג החייל באחת העמדות של המוצב מאש חזבאללה. ההתקפה צולמה על ידי חזבאללה, ושידור הסרט הפך את תקיעת הדגל מאירוע חסר משמעות, להישג הסברתי גדול של הארגון. על התפקוד הלקוי ונטישת העמדות - 7 מחיילי המוצב הועמדו למשפט צבאי ועל שניים מהם נגזרו 30 ימי מאסר בכלא צבאי. אחד מהשניים הוכר רק כעבור מספר שנים מהאירוע כהלום קרב.
עד 1995 המוצב היה בנוי כמו רוב מוצבי צה"ל החודרים: סוללת עפר גבוהה הקיפה אותו ובתוכה תעלות לחימה ועמדות תצפית, חצר קטנה במרכז, מגורים בתוך מכולות מתכת וכמה בונקרים קטנים, מטבח, מקלחות וחמ"ל. באמצע 1995 החל מבצע ביצור נרחב במסגרתו עברו כל המגורים לבונקרים תת-קרקעים ממוגנים היטב. מחוץ לכניסה למוצב היו כלוב לכלבי גישוש, משטח רק"מ, ומנחת מסוקים.
ביוני 1996 התרחש במקום אירוע "בז", בו נתקל כוח מארב של פלחה"ן נח"ל בחולית חזבאללה דרומית למוצב, בעיקול שכונה "בז". באירוע נפגעו כל 13 חיילי הכוח, וחמישה נהרגו.
ב-4 בפברואר 1997 התרחש אסון המסוקים. מסוק עמוס לוחמים בדרך למוצב דלעת התנגש באצבע הגליל במסוק אחר שהיה בדרך לבופור. בהתרסקות – תאונת האוויר הקטלנית בתולדות צה"ל – נהרגו כל 73 הלוחמים ואנשי חיל האוויר שהיו על המסוקים. התאונה הובילה להקמת ארגון המחאה "ארבע אמהות" שפעל ליציאת צה"ל מלבנון.
בליל 27-28 בפברואר 1997 התרחש אירוע "ואדי זאוס" בו נתקל טנק מרכבה מגדוד 75 של חטיבה 7 במספר חוליות של כח עילית של חזבאללה שתקף את הטנק והמוצב במטרה להשמיד טנק ולחטוף מתוכו חיילים חיים או מתים. צוות הטנק פגע וחיסל מספר מחבלים במהלך ליל הקרב ולפנות בוקר נפגע מטיל שנורה מתוך הכפר הסמוך נבטייה. טען הטנק, סמל נהרג במקום ומפקד הטנק נפצע.
בעת הנסיגה מלבנון, בליל 25 במאי 2000, פונה המוצב ופוצץ על ידי פלוגת פלנ"ט נח"ל בפיקוד רן כהנא, בדומה לשאר מוצבי צה"ל ברצועת הביטחון.
אליעזר יריב
אליעזר יריב (נולד ב-10 בדצמבר 1949) הוא פסיכולוג חינוכי ישראלי, מרצה להוראה וחוקר בתחום הקשיים המקצועיים של מורים, ניהול כתה וטיפול בבעיות התנהגות ומשמעת; מרצה בבמכללת גבעת וושינגטון.
ביוגרפיה
יריב נולד בשנת 1949 בקיבוץ דפנה. הוריו היו ממייסדי הקיבוץ. את שנות התיכון עשה בבית הספר "הר וגיא" שבקיבוצו. לאחר השירות הצבאי כסייר אוויר במודיעין פיקוד צפון, השלים לימודי פסיכולוגיה לתואר ראשון ושני באוניברסיטת חיפה. ב-1987 שימוש שליח ההסוכנות היהודית בעיר רוצ'סטר, ניו יורק. בשנת 1990 התמנה למנהל השירות הפסיכולוגי החינוכי בחצור הגלילית, ובתקופה זו החל לחקור את תחום המשמעת בכיתה ולפתח שיטות פדגוגיות לניהול כתה ולטיפול בבעיות התנהגות. ספריו על נושא זה הם "שיחת משמעת" (1996). "שקט בכיתה בבקשה!" (1999), "יש לי עיניים בגב" (2010, כל הספרים בהוצאת רכס) וכן "ניהול כיתה" (אותו ערך עם דבורה גורב, בהוצאת מכון מופת).
טיאגו דה סילבה
קריירה
דה סילבה השתתף באולימפיאדת הנוער הראשונה שהתקיימה בשנת 2010 בסינגפור. בתחרות עבר 5.05 מטרים, שיא אישי, וזכה במדליית הכסף. באליפות העולם לנוער שהתקיימה בברצלונה בשנת 2012 קפץ לגובה 5.55 מטרים, קבע שיא ברזילאי חדש וזכה במדליית הזהב. בשנת 2013 זכה במדליית הזהב באליפות דרום אמריקה באתלטיקה וקבע שיא דרום-אמריקאי חדש - 5.83 מטרים. ביוני 2015 שיפר שוב את השיא ועבר 5.92 מטרים בתחרות שהתקיימה בבאקו, אזרבייג'ן ובפברואר 2016 שיפר את השיא בסנטימטר נוסף.
אליעזר יריב
ביוגרפיה
ב-2002 השלים דוקטורט בנושא "Managing Challenging Teachers" בבית הספר לחינוך של אוניברסיטת לסטר באנגליה. באותה שנה, החל ללמד במכללת גורדון. ב-2014 קיבל דרגת פרופסור חבר בפסיכולוגיה חינוכית. החל משנת 2021 עומד פרופ' יריב בראש התוכנית לחינוך משלב לתואר שני במכללת גבעת וושינגטון.
טיאגו דה סילבה
אלוף אולימפי
באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016) זכה דה סילבה במדליית זהב, בקפיצה במוט בשיא אולימפי חדש של 6.03 מטר, לפני השיאן העולמי והאלוף היוצא רנו לאבילני מצרפת (5.98 מטר) וסם קנדריקס מארצות הברית (5.85 מטר). באופן חריג שרק הקהל הברזילאי בוז לקופץ המוט לאבילני, על מנת להכשיל אותו לעבור בניסיון האחרון 6.08 מטר, דבר שעורר את כעסו. לאבילני, שזכה במדליית הכסף, אמר בתגובה כי מאז 1936 לא שרקו בוז לאתלט, בהתייחסו לאולימפיאדת ברלין ולג'סי אוונס, התבטאות שעוררה ביקורת עזה ועליה הוא התנצל מאוחר יותר. למחרת, בטקס חלוקת המדליות, הקהל שרק בוז באופן ממושך לקופץ הצרפתי שהחל לדמוע על הפודיום. דה-סילבה סימן לקהל להפסיק וגורמים שונים ביקרו אף הם את הקהל הברזילאי על התנהגותו.
אליעזר יריב
ביוגרפיה
יריב מתגורר בכרמיאל, נשוי ואב לשלושה. אחד מבניו הוא גיא יריב, מומחה בהדרכת מיומנויות רטוריקה ודיבור מול קהל.
טיאגו דה סילבה
אלוף אולימפי
באליפות העולם באתלטיקה 2019 סיים חמישי בתוצאה של 5.70 מטר.
אליעזר יריב
תחומי המחקר
יריב מלמד, חוקר ומשמש כיועץ בתחום בעיות משמעות והתנהגות בכיתה והדרכים להתמודד עמן. בספרו "שקט בכיתה, בבקשה!", הוא פיתח טיפולוגיה שעוסקת בגורמים להפרעות והקשיים בבית הספר; המניעים הפסיכולוגיים והאישיים של כל המעורבים בהתנהגות האלימה שמתרחשות בו, ובאמצעים להתמודדות עם הפרעות. הספר "יש לי עיניים בגב" מוקדש לשאלה כיצד להתמודד עם בעיות והפרעות שמתרחשות בכיתה. יריב מציג מודל תאורטי של "פירמידת התגובות החינוכיות", היררכיית תגובות שמבוססת על עקרון אקונומי לפיו המערכת מנסה להשיג שיפור במינימום מאמצים. תחילה מורים מעדיפים להתעלם מהקשיים, אחר כך לנסות פתרון מיידי, בהמשך להגיב בגישת "חוק וסדר" ולבסוף לערוך טיפול יותר מעמיק וממושך, תוך שיתוף אנשי מקצוע נוספים. במיטבה, התערבות עשויה להוליד "הצמחה", משמע להביא למימוש הפוטנציאל של התלמיד. בשנים האחרונות הוא פיתח את מעטפ"ת (מערך טפול תומך) דגם טיפולי קצרמועד מבוסס מחקר שמיועד להרחיב את הסיוע הרגשי בבתי ספר. הדגם מבוסס על המתכונת של Task shifting שפיתח ארגון הבריאות העולמי (WHO) ובו מורה או גננת מקנה מיומנויות רגשיות חברתיות לתלמיד שחווה מצוקה רגשית. על פי פרוטוקול התוכנית, איתור הגורמים לקשיי התלמיד ואת הכלים להתערבות הזו המורה מפתחת עם פסיכולוגי חינוכי שמלווה אותה.
טיאגו דה סילבה
אלוף אולימפי
אולימפיאדת טוקיו זכה במדליית ארד בתוצאה של 5.87 מטר לאחר ארמנד דופלנטיס (6.02 מטר) וכריס נילסן (5.97 מטר). באליפות העולם באתלטיקה באולם 2022 זכה במדליית כסף בשיא דרום אמריקה באולם של 5.95 מטר. באליפות העולם באתלטיקה 2022 סיים רביעי בתוצאה של 5.87 מטר.
אליעזר יריב
תחומי המחקר
תחום המחקר השני של יריב נוגע לקשיים אישיים ומקצועיים של מורים, והאופן בו מנהלים יכולים לסייע לאותם עובדים.
טוקן (סוג)
טוקן (שם מדעי: Ramphastos) הוא סוג של עופות ממשפחת הטוקניים הכולל שמונה מינים החיים באמריקה המרכזית ואמריקה הדרומית.
הטוקנים הם העופות הגדולים ביותר בסדרת הנקראים הגדולה, כשהגדול מכולם הוא טוקן טוקו שאורכו 55–65 ס"מ ומשקלו 500–860 גרם. עופות אלה בעלי מקור ענקי שצבעו העיקרי צהוב אך לעיתים גם בירוק או בכחול. הגוף שחור והחזה רחב ולעיתים לבן. הטוקאן אינו יכול להכות חזק במקורו החלול וגם לא לקדוח בו חור לקינון, אך הוא מאפשר לו לאכול פירות עסיסיים המצויים יותר רחוק מענפים עליהם הוא מסוגל לנחות.
אף על פי שמזונו העיקרי הוא פירות הטוקאן למעשה הוא אוכל-כול הניזון גם מזרעים וגם מחרקים, צפרדעים ואפילו מגוזלים לא מושגחים של עופות אחרים.
אייסטיין אור
אייסטיין אור (בנורווגית: Øystein Ore; 7 באוקטובר 1899, אוסלו (אז כריסטיאניה) - 13 באוגוסט 1968, אוסלו) היה מתמטיקאי נורווגי-אמריקאי, על שמו נקרא מספר אור.
חייו
אור למד באוניברסיטת אוסלו בין השנים 1918–1922, וקיבל תואר דוקטור בשנת 1924, על עבודת דוקטורט בשם "Zur Theorie der algebraischen Körper" ("התאוריה של השדות האלגבריים"). לאחר מכן המשיך בלימודיו באוניברסיטת גטינגן, שם למד והושפע עמוקות מגישתה של אמי נתר שלימדה שם אלגברה מופשטת. ב-1925 הפך לעוזר מחקר באוניברסיטת אוסלו.
המתמטיקאי האמריקני ג'יימס פִּירְפּוֹנְט מאוניברסיטת ייל נסע בשנת 1926 לאירופה במטרה להרחיב את שורות סגל האוניברסיטה במתמטיקאים. אור התקבל לתפקיד, והחל לעבוד באוניברסיטה בשנת 1927 כעוזר פרופסור, ובמהרה הפך לפרופסור חבר, ושנה לאחר מכן לפרופסור מן המניין. ב-1931 מונה לפרופסור שטרלינג (דרגת הפרופסורה הגבוהה ביותר באוניברסיטת ייל), תפקיד בו כיהן עד פרישתו לגמלאות ב-1968.
בנוסף להיותו מתמטיקאי מוכשר, עסק אור גם בהיסטוריה של המתמטיקה, וכתב ביוגרפיות של מתמטיקאים כמו ג'ירולמו קרדאנו ונילס הנריק אבל.
טיסה 182 של אייר אינדיה
טיסה 182 של אייר אינדיה הייתה טיסת נוסעים מסחרית, שהייתה מעורבת בתקרית אווירית קטלנית בשמי האוקיינוס האטלנטי ב-23 ביוני 1985. מטוס הבואינג 747 שנשא את הטיסה נמצא בדרכו מקנדה להודו. הוא התרסק מדרום מערב לאירלנד עקב התפוצצות מטען חבלה שהוטמן בו על ידי קבוצת קנאים סיקים. באירוע נספו כל 329 יושבי המטוס. היה זה מטוס ה-747 הראשון שהופל על ידי פעולת חבלה, מקרה הטבח החמור ביותר בהיסטוריה של קנדה ופעולת הטרור האווירי הקטלנית ביותר לפני פיגועי 11 בספטמבר. החקירה הפלילית והציבורית בקנדה ומשפטים בעקבות האסון נמשכו למעלה מ-20 שנה והיו היקרים ביותר בתולדות המדינה. רק אדם אחד הורשע וריצה עונש בעקבות החקירה.
הקבוצה שהפילה את המטוס שיצא מקנדה ביקשה להפיל במקביל מטוס נוסף של אייר אינדיה, שעמד להמריא מטוקיו שביפן אל בנגקוק שבתאילנד ועליו 177 נוסעים. מטען החבלה שהכינה התפוצץ על הקרקע לפני שהובא אל המטוס. הדבר היה כמעט שעה לפני שהופלה טיסה 182. עקב ההתפוצצות נהרגו שני אנשים וארבעה נפצעו. המטוס ההודי ויושביו לא נפגעו.
הפיגוע
המטוס, מדגם 747-237B, המריא מנמל התעופה פירסון בטורונטו ב-22 ביוני 1985 בשעה 20:15 (00:15 ב-23 ביוני לפי שעון גריניץ') בדרכו לנמל התעופה מיראבל במונטריאול (בקטע זה היה מספר הטיסה 181). הוא נחת במונטריאול באיחור בשל עיכוב שגרם מנוע חמישי שחובר לכנפו השמאלית על מנת שיוטס להודו לצורכי תחזוקה. המטוס המריא ממונטריאול בדרכו לבומביי, עם נחיתות ביניים מתוכננות בנמל התעופה הית'רו שבלונדון ובנמל התעופה פאלאם שבדלהי. על סיפונו נמצאו 307 נוסעים ו-22 אנשי צוות.
כל 329 יושבי המטוס נספו. כלי שיט הצליחו למשות מהאוקיינוס רק 132 גופות. הפגיעות שנגרמו להרוגים ומצב שרידי המטוס העידו כי הוא הופל על ידי חבלה. ב-9 וב-10 ביולי הצליחו המחפשים למשות מהאוקיינוס את הקופסאות השחורות של המטוס.
202 מהנוסעים שנספו עלו על המטוס בטורונטו ו-105 עלו עליו במונטריאול. 268 מהנספים היו קנדים, 27 בריטים ו-22 (אנשי הצוות, שהחלו כולם את הטיסה בטורונטו) היו הודים. 82-86 מהנספים היו ילדים. 29 משפחות שלמות נמצאו על המטוס ונספו בשלמותן. הקרבנות הקנדים התגוררו בפרובינציות שונות של המדינה. מרביתם היו הינדים ממוצא הודי שהתגוררו בפרובינציית אונטריו. אחרים היו סיקים שהתגוררו בעיקר במונטריאול.
65 נוסעים ושלושה אנשי צוות שעלו על המטוס בטורונטו ירדו ממנו במונטריאול וחייהם ניצלו.
ההתפוצצות בנמל התעופה נאריטה
ב-23 ביוני בשעה 15:19 לפי שעון יפן (06:19 לפי שעון גריניץ'), 55 דקות לפני הפלת טיסה 182 התפוצץ בנמל התעופה נאריטה שבטוקיו מטען חבלה שהוסתר בתוך מזוודה. המזוודה הגיעה לטוקיו בטיסה מוונקובר שבקנדה ונועדה להעברה אל טיסה 301 של אייר אינדיה, שעמדה להמריא מהנמל אל נמל התעופה דון מואנג בבנגקוק שבתאילנד ועליה 177 נוסעים. עקב ההתפוצצות נהרגו שני סבלי מטען יפנים. ארבעה אנשים נוספים נפצעו. המטוס ההודי וכל יושביו לא נפגעו, והם המריאו והגיעו ליעדם ללא פגע.
אותם טרוריסטים עמדו מאחורי שני הפיגועים ונראה שהם כיוונו לכך שהם יתרחשו בו זמנית, אך הם כשלו בתיאום מועדי הפעלת המטענים.
חקירת הפיגועים וממצאיה
הפיגועים נחקרו על ידי השלטונות הקנדיים, אשר הגיעו למסקנה כי שני הפיגועים היו פעולה משולבת של שתי קבוצות טרוריסטיות של סיקים מקנדה, ארצות הברית, בריטניה והודו. המניע לפעולה היה זעמם של הסיקים על ההסתערות של הצבא ההודי על מקדש הזהב בהודו ב-1984.
התברר שב-20 ביוני 1985 נרכשו בוונקובר כרטיסי טיסה לטיסות בשני מסלולים: ההזמנה הראשונה נעשתה על שם "מ. סינג" וההזמנה השנייה על שם "ל. סינג". אדם חובש טורבן שילם עבור הטיסות במזומן במשרד כרטיסים של קנדיאן פסיפיק איירליינס. ההזמנה הכפולה ופרטיה היוו ראייה לכך שהפיגועים בטיסה 182 ובנמל התעופה בטוקיו היוו חלק ממזימה אחת.
המזוודה שהכילה את המטען שהפיל את טיסה 182 נמסרה להטסה בנמל התעופה בוונקובר. הדבר היה כארבע וחצי שעות לפני המראת טיסה 182 מטורונטו. המזוודה נמסרה להטסה בטיסה 60 של קנדיאן פסיפיק איירליינס, עם הוראות להעבירה בטורונטו לטיסה 181/182 של אייר אינדיה. למוסר המזוודה, שמסר את השם "מ. סינג", היה כרטיס טיסה מאושר אל טורונטו, שנרכש ב-20 ביוני, אך הזמנה ברשימת המתנה בלבד לטיסות מטורונטו למונטריאול וממנה להודו. בשל כך סירבה בתחילה דיילת הקרקע לנתב את המזוודה להעברה לטיסה 181/182, אך לאחר מכן היא התרצתה. הטיסה מוונקובר המריאה לטורונטו מבלי ש"מ. סינג" עלה על סיפונה. המזוודה שהייתה מיועדת לטיסה 301 נמסרה לטיסה 003 של קנדיאן פסיפיק איירליינס בוונקובר, שהמריאה מבלי ש"ל. סינג" היה עליה.
אישומים פליליים
החקירות במשך השנים הצביעו על שבעה אישים כחשודים במעורבות ישירה בפיגועים. חלק מהם נמלטו מקנדה ולא הועמדו לדין.
אינדרג'יט סינג רייאט (Inderjit Singh Reyat) היה מכונאי ממוצא סיקי שהתגורר בקולומביה הבריטית. בתחילה לא נמצאו ראיות הקושרות אותו ישירות לפיגועים, באפריל 1986 הוא הודה רק בהחזקת חומר נפץ וכלי ירייה ללא רישיון. נגזר עליו קנס כספי. זמן קצר לאחר מכן היגר עם משפחתו לבריטניה. מאוחר יותר נאספו נגדו ראיות משמעותיות יותר. ב-1989 הוא הוסגר מבריטניה לקנדה וב-1991 הורשע בהריגת שני הסבלים היפנים בנמל התעופה נאריטה ונדון לעשר שנות מאסר. בשנת 2001 נעצר שוב והואשם ברצח ובקשירת קשר להפלת מטוס אייר אינדיה. ב-2003 הוא הודה בעבירה אחת של גרימת מוות ובסיוע להרכבת הפצצה שנטמנה במטוס, ונגזרו עליו חמש שנות מאסר. בשנת 2006 הועמד לדין באישום שמסר מספר רב של עדויות שקר במשפטו. המשפט הראשון נגדו ב-2010 הופסק לאחר שאחת מאנשי חבר המושבעים התבטאה בצורה מוטה נגד רייאט. נבחר חבר מושבעים חדש והמשפט החל שוב בהמשך השנה. ב-2011 הרשיעו אותו המושבעים בעדות שקר והוא נדון לתשע שנות מאסר. ערעורו על העונש ובקשה שלו למשפט חוזר נדחו. בשנת 2016 שוחרר בשחרור על תנאי למעון (Halfway House) וב-2017 שוחרר גם ממנו תחת מגבלות.
שני חשודים נוספים, אג'איב סינג באגרי (Ajaib Singh Bagri) וריפודאמאן סינג מאליק (Ripudaman Singh Malik), נעצרו בשנת 2000 והואשמו ברצח יושבי מטוס אייר אינדיה שהתרסק ובשורה של עברות נוספות. משפטם, שכונה "משפט אייר אינדיה" התנהל בוונקובר במשך שנה וחצי תחת אבטחה כבדה. בסיומו קבע השופט איאן ג'וזפסון (Ian Josephson) כי אשמתם של השניים לא הוכחה מעבר לספק סביר ולפיכך זיכה אותם.
חשוד רביעי, דלג'יט סנדהו (Daljit Sandhu), הועמד לדין בקשר לפיגועים אך זוכה ב-1989 מחמת הספק.
הנצחה
אנדרטאות לפיגועים ולהרוגים בהם הוקמו בוונקובר, בטורונטו, באוטווה ובמונטריאול וכן באירלנד. בשנת 2005 הכריזה קנדה על יום זיכרון שנתי לקרבנות הטרור, שמועדו ב-23 ביוני, היום בו הופל מטוס אייר אינדיה.
רשת הטלוויזיה הציבורית הקנדית CBC הפיקה ב-2008 סרט תיעודי אודות הפלת טיסה 182. הוקדש לה גם פרק בסדרה תעופה בחקירה. עם השנים פורסמו גם מספר ספרים אודות האירוע ורומנים שנכתבו בהשראתו.
יחסי הממלכה המאוחדת–קנדה
יחסי הממלכה המאוחדת–קנדה הם היחסים דו-צדדיים בין קנדה לממלכה המאוחדת של בריטניה וצפון אירלנד, בהיותם יחסים דו צדדיים בין ממשלותיהם ויחסים רחבים יותר בין שתי החברות. לשתי המדינות קשר אינטימי ומשתף פעולה לעיתים קרובות; הם קשורים דרך הגירה הדדית, דרך היסטוריה צבאית משותפת, דרך מערכת שלטון משותפת, דרך שפה, דרך חבר העמים, ושיתופם עם אותו ראש מדינה ומלוכה. למרות מורשת משותפת זו, שתי המדינות התפרקו מבחינה כלכלית ופוליטית: בריטניה לא הייתה שותפת הסחר הגדולה ביותר של קנדה מאז המאה ה-19. נכון לעכשיו קנדה ובריטניה נמצאות בגושי סחר שונים, כמו NAFTA והאיחוד האירופי בהתאמה, כמו גם משא ומתן סחר עצמאי של בריטניה בגלל תהליך עזיבתה את האיחוד האירופי לאחר ה-Brexit. עם זאת, השניים חולקים הסכם הגנה, נאט"ו, ולעיתים קרובות מבצעים תרגילים צבאיים יחד, ובנוסף קנדה מארחת את הבסיס הצבאי הבריטי הגדול ביותר מחוץ לבריטניה.
היסטוריה
מערכת היחסים ארוכת השנים בין בריטניה לקנדה החלה רשמית בשנת 1867 כאשר הקונפדרציה הקנדית התמזגה יחד עם מושבות הכתר הבריטיות הצפון אמריקאיות של מחוז קנדה, מחוז ניו ברונסוויק ומחוז נובה סקוטיה. קנדה הוקמה כשלטת האימפריה הבריטית.
תולדות היחסים בין קנדה לבריטניה עד למאה העשרים היא סיפור ההתפתחות האיטית של קנדה לעבר ריבונות מלאה.
האימפריה הבריטית
בשנת 1759 כבשה בריטניה את צרפת החדשה, ולאחר אמנת פריז (1763) החלה לאכלס את קנדה לשעבר צרפת עם מתנחלים דוברי אנגלית. מושלים בריטים שלטו בשטחים חדשים אלה באופן מוחלט עד לחוק החוקתי משנת 1791, אשר יצר את בתי המחוקקים הקנדיים הראשונים. הגופים החלשים הללו היו עדיין נחותים מהמושלים עד למתן ממשלה אחראית בשנת 1848. עם סמכויותיהם החדשות בחרו המושבות להתאגד בשנת 1867, ויצרו מדינה חדשה, קנדה, עם התואר החדש של דומיניון.
חוקה של הפדרציה הקנדית החדשה השאירה את ענייני החוץ לפרלמנט הקיסרי בווסטמינסטר, אך מנהיגי הפרלמנט הפדרלי באוטווה פיתחו במהרה עמדות משלהם בנושאים מסוימים, כגון ביחסים בין האימפריה הבריטית לארצות הברית. יחסים יציבים וסחר מאובטח עם ארצות הברית הפכו חיוניים יותר ויותר לקנדה - עד כדי כך שההיסטוריונים אמרו כי הדיפלומטיה המוקדמת של קנדה מהווה "משולש צפון אטלנטי".
מרבית הניסיונות המוקדמים של קנדה לדיפלומטיה היו בהכרח לפי "מדינת האם". הקצין הדיפלומטי הראשון (הבלתי פורמלי) של קנדה היה סר ג'ון רוז, שנשלח ללונדון על ידי ראש הממשלה ג'ון אלכסנדר מקדונלד. לאחר מכן נשלח ג'ורג' בראון לוושינגטון על ידי ראש הממשלה אלכסנדר מקנזי כדי להשפיע על שיחות סחר בריטיות-אמריקאיות. ממשלת בריטניה רצתה למסד את ייצוגה של קנדה בחו"ל ולא להתמודד עם כל כך הרבה לוביסטים לא פורמליים. וכך, בשנת 1880, אלכסנדר טילוך גלט הפך לנציב העליון הראשון שנשלח מדומיניון לבריטניה.
כשהגיע הזמן להגיב לסכסוכים אימפריאליים, קנדה שמרה על פרופיל נמוך, במיוחד במהלך המלחמה המהדית. כאשר בריטניה התייצבה בארצות הברית במהלך סכסוך הגבול בין אלסקה, היא סימנה נקודת שפל בסנטימנט הפרו-בריטי בקנדה. עם זאת, בזמן מלחמת הבורים, הקנדים התנדבו להילחם למען האימפריה בכמויות גדולות למרות התמיכה הפושרת של ממשלת וילפריד לורייר, ראש הממשלה הצרפתי-קתולי הראשון.
מבחינה כלכלית ממשלות קנדה התעניינו בסחר חופשי עם ארצות הברית; עם זאת, מכיוון שהיה קשה למשא ומתן ולחלוקת פוליטית, הם הפכו לתומכים מובילים בהעדפה אימפריאלית, אשר התקבלה בהתלהבות מוגבלת בבריטניה.
מלחמות העולם הראשונה והשנייה
עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה הצטרפו ממשלת קנדה ומיליוני מתנדבים קנדים בהתלהבות לצד בריטניה, אך קרבנות המלחמה, והעובדה שהם נעשו בשם האימפריה הבריטית, גרמו למתח פנימי בקנדה והתעוררות לאומיות קנדית. בוועידת השלום בפריז דרשה קנדה את הזכות לחתום על הסכמים ללא רשות בריטית ולהצטרף לחבר הלאומים. בשנות ה-20 של המאה ה-20 נקטה קנדה עמדה עצמאית יותר בענייני העולם.
בשנת 1926, באמצעות הצהרת בלפור, הצהירה בריטניה שהיא כבר לא תחוקק למען הדומיניונים, וכעת הן מדינות עצמאיות לחלוטין עם הזכות לנהל את ענייני החוץ שלהן. מאוחר יותר זה עוגן באופן פורמלי על ידי חוק ווסטמינסטר 1931.
אולם נאמנות לבריטניה הייתה קיימת, ובימים החשוכים ביותר של מלחמת העולם השנייה עבור בריטניה, לאחר נפילת צרפת ולפני כניסתה של ברית המועצות או ארצות הברית למלחמה, קנדה הייתה בעלת בריתה העיקרית של בריטניה בצפון האוקיינוס האטלנטי, המקור העיקרי לכלי נשק ומזון. עם זאת, המלחמה הראתה כי הברית האימפריאלית בין בריטניה, קנדה והדומיניונים האחרים כבר לא הייתה מעצמה עולמית דומיננטית, ואינה מסוגלת למנוע את פלישת יפן להונג קונג, ומנעה בצמצום פלישה גרמנית לבריטניה עצמה.
בגלל השמדת חלק גדול מאירופה, חשיבותה הכלכלית והצבאית יחסית של קנדה הייתה בשיאה בסוף שנות ה-40 של המאה ה-20, בדיוק בזמן שהבריטניה הייתה בירידה. שניהם התגמדו במעצמות-העל החדשות, עם זאת, קובעי המדיניות הן בבריטניה והן בקנדה היו להוטים להשתתף בברית מתמשכת עם ארצות הברית להגנה מפני ברית המועצות, שהביאה להקמת נאט"ו בשנת 1949. לכן בעוד בריטניה וקנדה היו בעלות ברית בין לפני 1949 ובין לאחר מכן, לפני כן היא הייתה חלק מברית אימפריאלית שנשלטה על ידי בריטניה, ואילו לאחר מכן היא תמיד הייתה חלק קטן מהגוש המערבי הרחב הרבה יותר, בו ארצות הברית היא ללא ספק חברה הרבה יותר חזקה. המשמעות היא שהחשיבות האסטרטגית והפוליטית של קשרים צבאיים בין בריטניה לקנדה נמוכה בהרבה מהקשרים הבריטים-אמריקנים או הקנדים-אמריקאים. ניתן לראות זאת בקלות על ידי השתתפותה של קנדה בתוכנית NORAD עם ארצות הברית להגנה המשותפת על המרחב האווירי של צפון אמריקה.
עצמאות חוקתית
בינתיים נמשכה ההפרדה החוקית של קנדה מבריטניה. עד שנת 1946, בריטניה וקנדה חלקו קוד לאום משותף. חוק האזרחות הקנדית בשנת 1946 העניק לקנדים אזרחות חוקית נפרדת מבריטניה. הקנדים לא יכלו עוד לערער על תיקי בית משפט לוועדה השיפוטית של המועצה המפלגתית בלונדון לאחר 1949.
הקשרים החוקתיים הסופיים בין בריטניה לקנדה הסתיימו בשנת 1982 עם מתן חוק קנדה 1982. חוק הפרלמנט של הממלכה המאוחדת שהועבר לבקשת הממשלה הפדרלית הקנדית על חוקה של קנדה, ובסופו את הצורך במדינה לבקש סוגים מסוימים של תיקון לחוקת קנדה שייעשה על ידי הפרלמנט הבריטי. החוק גם סיים רשמית את הוראות "הבקשה וההסכמה" של חוק ווסטמינסטר 1931 ביחס לקנדה, לפיהן היה לפרלמנט הבריטי סמכות כללית להעביר חוקים המשתרעים לקנדה על פי בקשתו.
היחסים הכלכליים הפורמליים בין המדינות התמעטו לאחר הצטרפותה של בריטניה לקהילה הכלכלית האירופית בשנת 1973. בשתי המדינות, קשרים כלכליים אזוריים היו גדולים יותר מהקשרים הטרנס-אטלנטיים ההיסטוריים. בשנת 1988 חתמה קנדה על הסכם סחר חופשי עם ארצות הברית, שהפך בשנת 1994 להסכם סחר חופשי בצפון אמריקה (NAFTA) בתוספת מקסיקו. לפיכך, שתי המדינות נמצאות כעת בגושי סחר נפרדים, האיחוד האירופי והסכם הסחר החופשי בצפון אמריקה בהתאמה. עם זאת, בריטניה נותרה המשקיעה הזרה החמישית בגודלה בסך הכל בקנדה. באותה מידה, קנדה היא המשקיעה הישירה הזרה השלישית בגודלה בבריטניה.
סחר והשקעה
ב-9 בפברואר 2011, דירקטוריון הבורסה בלונדון ובורסת טורונטו הסכימו לעסקה בה שתי חברות ההחזקות בבורסות יתמזגו, ויצרו קבוצת בורסה מובילה עם המספר הגדול ביותר של חברות רשומות בעולם, ושווי שוק משולב של 3.7 טריליון ליש"ט (5.8 טריליון דולר). המיזוג בוטל בסופו של דבר ב-29 ביוני 2011 כאשר התברר כי בעלי מניות TMX לא יתנו את אישורם של שני שלישים.
קנדה ובריטניה - כחברות באיחוד האירופי בהתאמה - עובדות יחד על משא ומתן לקראת הסכם כלכלי ומסחר מקיף (CETA) בין קנדה לאיחוד האירופי. ההסכם אושר על ידי הפרלמנט האירופי והוא בתוקף באופן זמני מאז 2017.
בשנת 2013 התפטר מארק קרני, נגיד בנק קנדה על מנת להיכנס לתפקיד נגיד בנק אנגליה.
תיירות
בשנת 2004 ביקרו בקנדה כ-800,000 תושבים בריטים, מה שהפך את בריטניה למקום השני בגודלו בתיירים אחרי ארצות הברית. באותה שנה הוציאו מבקרים בריטים כמעט מיליארד דולר במהלך ביקורם בקנדה. בריטניה הייתה היעד השלישי הפופולרי ביותר עבור תיירים קנדים בשנת 2003, אחרי ארצות הברית ומקסיקו - כ-700,000 מבקרים הוציאו מעל 800 מיליון דולר.
הגנה וביטחון
לשתי המדינות היסטוריה ארוכה של שיתוף פעולה הדוק בענייני צבא. קנדה לחמה לצד בריטניה ובעלות בריתה במלחמת העולם הראשונה. קנדים ממוצא בריטי - הרוב - נתנו תמיכה רחבה בטענה כי לקנדים מוטלת חובה להילחם מטעם ארצם למען המולדת. אכן, סר וילפריד לורייה, אף שהיה צרפתי-קנדי, דיבר כרוב האנגלים-קנדים כשהכריז: "חובתנו ליידע את בריטניה וליידע את ידידי ואויבי בריטניה כי קיימת בקנדה אך מוח אחד ולב אחד ושכל הקנדים עומדים מאחורי מדינת האם." היא נלחמה שוב עם בריטניה ובעלות בריתה במלחמת העולם השנייה.
עד 1972, העיטור הצבאי הגבוה ביותר שהוענק לחברי הצבא הבריטי והקנדי, היה צלב ויקטוריה. 81 אנשי צבא קנדה (כולל אלה מניופאונדלנד) ו-13 קנדים ששירתו ביחידות בריטיות זכו בצלב ויקטוריה. בשנת 1993, קנדה הקימה משלה צלב ויקטוריה משלה.
בעידן המודרני שצי המדינות חברות בברית הצבאית AUSCANNZUKUS כולל ברית שיתוף המודיעין חמש העיניים עם ארצות הברית, אוסטרליה וניו זילנד. שתי המדינות חברות בנאט"ו ומשתתפות בפעולות לשמירת השלום של האו"ם. לפני 2011 היו האזורים העיקריים של שתי המדינות לשיתופי פעולה ביטחוניים באפגניסטן, ושניהם היו מעורבים במחוזות הדרומיים המסוכנים. שניהם סיפקו כוח אוויר למשימה בהובלת נאט"ו על לוב. אף על פי שעדיין שתי המדינות בעלות ברית מבחינה צבאית, זה כבר לא בהכרח שקנדה תעקוב אחר ההובלה של בריטניה בסכסוכים בינלאומיים.
הגירה
מכיבוש צרפת החדשה עד 1966, בריטניה נותרה אחד מהמקורות הגדולים של מהגרים בקנדה, בדרך כלל המקור הגדול ביותר. מאז 1967, כששונו החוקים הקנדיים כדי להסיר העדפות שניתנו לבריטים ולאירופאים אחרים, נמשכה הגירתם הבריטית לקנדה ברמה נמוכה יותר. כאשר המדינות המרכיבות את בריטניה (אנגליה, ויילס, סקוטלנד וצפון אירלנד) מחושבות יחד, אנשים ממוצא בריטי עדיין מהווים את הקבוצה האתנית הגדולה בקנדה. בשנת 2005 התגוררו בקנדה 579,620 ילידי בריטניה, המהווים 1.9% מאוכלוסיית קנדה.
מבחינה היסטורית קנדים נסעו לבריטניה כדי לקדם את הקריירה או הלימודים לרמות גבוהות יותר ממה שניתן היה לעשות בבית. בריטניה נחשבה כמטרופולין, שאליה קדו הקנדים; פונקציה זו צומצמה במידה רבה ככל שהתפתחה הכלכלה והמוסדות הקנדיים. המשרד לסטטיסטיקה לאומית מעריך כי בשנת 2009 התגוררו בבריטניה 82,000 ילידי קנדה. בשנת 2012 זו הייתה הקהילה השלישית בגודלה בפזורה הקנדית אחרי קנדים בארצות הברית, וקנדים בהונג קונג.
בשנים האחרונות גוברת התמיכה ברעיון חופש התנועה בין בריטניה, קנדה אוסטרליה, וניו זילנד עם אזרחים המסוגלים לחיות ולעבוד בכל אחת מארבע המדינות - בדומה להסדר הנסיעות הטרנס-טסמני בין אוסטרליה לניו זילנד.
דיפלומטיה
מערכת היחסים הפוליטית העכשווית בין לונדון לאוטווה נתונה בבסיס דיאלוג דו-צדדי חזק ברמת ראש הממשלה, שרים ובכירים. כממלכות חבר העמים הבריטי, שתי המדינות חולקות מלוכה, המלכה אליזבת השנייה, ושתיהן חברות פעילות בתוך חבר העמים הבריטי. בשנת 2011 נשא ראש ממשלת בריטניה דייוויד קמרון נאום משותף לפרלמנט הקנדי ובשנת 2013 נאם ראש ממשלת קנדה סטיבן הרפר לשני בתי הפרלמנט הבריטי.
קנדה מחזיקה נציבות עליונה בלונדון. בריטניה מחזיקה נציבות עליונה באוטווה יחד עם הקונסוליות הכלליות בטורונטו, מונטריאול, קלגרי וונקובר. בשנים האחרונות קנדה חיפשה את שיתוף הפעולה של חבר העמים, עם ההכרזה בשנת 2012 על משימות דיפלומטיות משותפות עם בריטניה והכוונה להרחיב את התוכנית כך שתכלול את אוסטרליה וניו זילנד, ששניהם כבר חולקים ראש מדינה עם קנדה. בספטמבר 2012 חתמו קנדה ובריטניה על מזכר הבנות בנושא שיתוף פעולה דיפלומטי, המקדם את מיקום השגרירויות המשותפות, מתן שירותים קונסולריים משותפים ותגובת משברים נפוצה. חלק מהפוליטיקאים הקנדיים זכו לביקורת על הפרויקט כמי שמציגה מדיניות חוץ משותפת ונחשבים בעיני רבים בבריטניה כאלטרנטיבה ומשקל נגד לשילוב האיחוד האירופי.
כימיה אורגנית
כִימְיָה אוֹרְגָנִית היא ענף בכימיה העוסק במבנה, במאפיינים ובתגובות של תרכובות אורגניות - מגוון החומרים המכילים אטומי פחמן ומימן. לבירור הרכב החומר ומבנהו המרחבי נעשה שימוש בספקטרומטריה ובשיטות כימיות ופיזיקליות אחרות. כמו כן נעשה שימוש בשיטות שונות לאומדן הריאקטיביות הכימית, במטרה להבין את התנהגות החומר האורגני בסביבתו הטבעית (אם ניתן), אולם גם בתמיסות, תערובות ובצורות סינתטיות. חקר התרכובות האורגניות כולל לעיתים את הכנתן במעבדה על ידי סינתזה או באמצעות תגובות עוקבות.
מושא המחקר בכימיה האורגנית כולל פחמימנים - תרכובות המכילות פחמן ומימן בלבד, וגם תרכובות הבנויות מפחמנים ומיסודות שונים. לכימיה האורגנית נקודות השקה עם תחומי מחקר ותעשייה שונים, כגון כימיה מדיצינלית, פרמקולוגיה, ביוכימיה, כימיה אורגנומתכתית, כימיה פולימרית, הנדסת חומרים ועוד.
תרכובות אורגניות הן הבסיס לחיים בכדור הארץ. הן מגוונות מאוד, וטווח השימוש והיישום בהן רחב ביותר. הן הבסיס והמרכיב של מוצרים רבים כמו פלסטיק, תרופות, פטרוכימיקלים (של מוצרי נפט תעשייתיים), מזון, חומרי נפץ וצבעים.
היסטוריה
פריצת דרך משמעותית בחקר המבנה של תרכובות אורגניות אירעה בשנת 1865 כאשר הכימאי הגרמני פרידריך אוגוסט קקולה והכימאי הסקוטי ארצ'יבלד סקוט קופר הציגו הבנות הנוגעות למבנה הכימי של חומרים. שניהם הציעו את הרעיון על פיו כל אטום פחמן מסוגל ליצור ארבעה קשרים כימיים עם אטומי פחמן סמוכים ליצירת רשת פחמנית, וכי ניתן לברר את הצורות המפורטות של קשירה בין אטומית באמצעות פרשנות מושכלת של תגובות כימיות מתאימות.
בעשור האחרון של המאה ה-19 החלה תעשיית תרופות, עם ייצור האספירין על ידי חברת באייר בגרמניה. שיפור ביעילות התרופה ניכר לראשונה בתרופה סלוורסן (Salvarsan), ששימשה בעיקר לטיפול בעגבת. מתוך נגזרות רבות של החומר הרעיל והמסוכן ארסן שנבחנו על ידי פאול ארליך דווקא הרעילה ביותר נמצאה היעילה ביותר, והיא נבחרה לייצור.
תגליות מוקדמות של תגובות אורגניות היו פעמים רבות סֶרֶנדיפּיוֹת (מקריות). עם זאת, במחצית השנייה של המאה ה-19, החל לימוד שיטתי של תרכובות אורגניות. כך למשל, הפיתוח של האינדיגו הסינתטי. ייצור האינדיגו ממקור צמחי צנח מ-19,000 טונות ב-1897 ל-1,000 טונות ב-1914, הודות לשיטות הסינתטיות שפיתח אדולף פון באייר. ב-2002, 17,000 טונות של אינדיגו סינתטי יוצרו מפטרוכימיקלים. בשנים הראשונות של המאה ה-20, התגלה כי פולימרים ואנזימים הם מולקולות אורגניות גדולות, והתברר כי הנפט הוא ממקור ביולוגי.
סינתזה של תרכובות אורגניות מורכבות במספר שלבים נקראת סינתזה מוחלטת (טוטאלית). הסינתזה המוחלטת של חומרים טבעיים השתכללה לכדי ייצור חומרים מורכבים כגלוקוז וטרפינאול. תרכובות דמויות כולסטרול סללו דרכים לסינתזת הורמונים אנושיים ונגזרותיהם השונות. מאז תחילת המאה ה-20 השתפרה עוד יותר יכולת הסינתזה, עד כדי ייצור תרכובות בעלות רמת מורכבות גבוהה דוגמת חומצה ליסרגית וויטמין B12, שהסינתזה המוחלטת שלו נחשבת לאבן דרך בחקר הכימיה האורגנית.
התפתחות הכימיה האורגנית הואצה עם התפתחות התעשייה הפטרוכימית המבוססת על ניצול תרכובות המופקות מנפט לצורך ייצור חומרים שימושיים כגון גומי מלאכותי, דבקים אורגניים שונים, תוספי נפט ופלסטיק.
המחקר בתחום הלך והתרחב במהלך המאה ה-20, ועד כה לא נראים סימנים להאטה בקצב התרחבותו, כפי שניכר מכמויות המידע במאגרים דוגמת BIOSIS Previews ו-Biological Abstract, מאגר מידע שהחל להופיע משנות ה-20 של המאה ה-20 ככרך שנתי והתרחב באופן כה דרסטי, עד שמאז סוף המאה ה-20 המידע זמין רק באמצעים אלקטרוניים.
אפיון
מאחר שתרכובות אורגניות מופיעות לרוב כתערובת, פותח מגוון טכניקות לאמוד טוהר, הבולטות שבהן הן שיטות כרומטוגרפיה כמו HPLC וכרומוטוגרפיית גז. שיטות מסורתיות של הפרדה כוללות זיקוק, גיבוש (קריסטליזציה), ומיצוי (extraction).
תרכובות אורגניות אופיינו בצורה מסורתית באמצעות מגוון מבחנים כימיים שנקראו "שיטות רטובות", ואולם שיטות אלה הוחלפו ברובן על ידי שיטות ספקטרוסקופיות או שיטות אנליזה מבוססות מחשב.
להלן השיטות האנלטיות העיקריות, מסודרות לפי רמת השימושיות המוערכת שלהן: שיטות ספקטרוסקופיה מסורתיות הן ספקטרוסקופיית אינפרא אדום, רוטציה אופטית, ספקטרוסקופיית UV/VIS מספקות מידה מבני לא ספציפי יחסי, אך נעשה בה שימוש עבור סוגי תרכובות מסוימות.
מאפיינים
המאפיינים הפיזיקליים של תרכובות אורגניות כוללים תכונות איכותיות וכמותיות. מידע כמותי עשוי להיות נקודת ההתכה, נקודת הרתיחה ומקדם השבירה למשל; בעוד מידע איכותי יכול להיות ריח, מסיסות וצבע.
מאפייני התכה ורתיחה
תרכובות אורגניות בדרך כלל ניתנות להתכה ורבות גם להרתחה. בניגוד לכך, חומרים אי-אורגניים ניתן בדרך כלל להתיך, אך לא להרתיח, והם נוטים בדרך כלל להתפרק. בעבר, נקודת הרתיחה ונקודת ההתכה סיפקו מידע מכריע על הטוהר והזהות של התרכובות האורגניות. לנקודת ההתכה והרתיחה יש קורלציה עם רמת הפולריות של המולקולות ועם המשקל המולקולרי שלהן. כמה מן התרכובות האורגניות, בעיקר הסימטריות שביניהן, ממריאות, כלומר הופכות לגז בלא התכה קודם. תרכובות אורגניות אינן יציבות על פי רוב בטמפרטורות של למעלה מ-300°C, אם כי ישנן יוצאות דופן.
מסיסות
תרכובות אורגניות נייטרליות נוטות להיות הידרופוביות, הן פחות מסיסות במים מאשר בממסים אורגניים. יוצאות דופן הן תרכובות אשר מכילות קבוצות שניתנות ליינון בעלות משקל מולקולרי נמוך - כוהלים, אמינים וחומצות קרבוקסיליות שבהן מתרחשים קשרי מימן. תרכובות אורגניות נוטות להימס בממסים אורגניים. ממסים אלה יכולים להיות חומרים טהורים כמו אֶתֶר או אתנול, או תערובות כמו ממסים פרפיניים כמו אתרי-הפטרול (בנזין) או ספירט לבן, או טווח של ממסים ארומטיים מעורבים או טהורים, שעשויים מנפט או ששברי זפת (tar fractions), על ידי הפרדה פיזיקלית או המרה כימית. מסיסות בקרב המסיסים השונים תלויה בסוג הממס ובקבוצות הפונקציונליות, אם קיימות.
מאפייני מצב מוצק
למגוון מאפיינים של גבישים מולקולריים ושל פולימריים אורגניים עם מערכות מצומדות יש תפקיד יישומי חשוב, למשל תרמו-מכני או אלקטרו-מכני, כמו פיאזואלקטריות, מוליכות חשמלית ומאפיינים אלקטרו-אופטיים (למשל אופטיקה לא ליניארית). מסיבות היסטוריות, מאפיינים אלה הם מנת חלקים המדעית של מדע הפולימרים ומדע החומרים.
סיווג של תרכובות אורגניות
תרכובות אורגניות שונות ממוינות על פי תכונות כימיות של השרשרת הפחמנית או של קבוצות פונקציונליות המחוברות לה בקשרים קוולנטים. על פי סיווגים אלו ניתן שם שונה לכל חומר אורגני בהתאם לכללי שמות כימיים מקובלים.
שימושים תעשייתיים
כימיה אורגנית היא הבסיס לענפי תעשייה רבים ורחבי היקף. כימיה אורגנית של פולימרים, למשל, היא הבסיס לייצור ניילון, פלסטיק, טפלון, גומי ועוד חומרים רבים. כימיה אורגנית עומדת בבסיס של תעשיות הדלקים, הצבעים, התרופות, המזון, הבשמים, הדשנים ועוד רבות. רק בתעשיית התרופות היקף המסחר בתרכובות אורגניות בשנת 1990 היה 150 מיליארד דולר. חברת "טבע", למשל, עוסקת בעיקר בסינתזה והפרדה של תרכובות אורגניות.
תרכובות אורגניות חדשות מסונתזות ללא הרף, ושימושים חדשים עבורן מתגלים תדיר. בין השאר מיועדים בעתיד שימושים לתרכובות אורגניות בתחומים של מסכים שטוחים, מוליכים למחצה, על מוליכים, ננוטכנולוגיה, ביוטכנולוגיה ועוד.
מעבדות זיהוי פלילי
בשל המגוון הרחב של התרכובות האורגניות, ניתן לאפיין חפצים ומקומות רבים על פי "טביעת האצבעות הכימית" שלהם. מעבדות זיהוי פלילי (מז"פ) משתמשות בשיטות לזיהוי של תרכובות אורגניות כגון כרומטוגרפיה וספקטרוסקופיה כדי לפתור פשעים ולהשיג ראיות.
שלמה הכהן גאון (השני)
רבי שלמה בן אליהו הכהן גאון או רבי שלמה גאון (השני), כיהן כראש ישיבת גאון יעקב.
משפחתו
רבי שלמה היה השתייך למשפחה של כהנים המיוחסים לתנא רבי אלעזר בן עזריה. היה בנו של רבי אליהו הכהן בן שלמה הכהן ("שלמה הראשון"), ואחיו של רבי אביתר גאון בעל מגילת אביתר, בנו היה רבי מצליח הכהן גאון. בגניזת קהיר נתגלה כתב יד שבו כותב בנו רבי מצליח את ייחוס המשפחה;
קורות ימיו
עקב הגעת הסלג'וקים בשנת 1073 וכבישת ירושלים, ברח רבי שלמה עם בני הישיבה לצור. בשנת 1084 קנה רבי שלמה בצור חומש עם תפסיר של ר׳ סעדיה גאון בשביל בנו צדוק. אחר כך, בעקבות הסכסוך עם דוד בן דניאל, מסופר במגילת אביתר, שרבי שלמה ברח לארץ נפתלי. מאוחר, מוצאים אנחנו את רבי שלמה משמש כגאון בסוריה ("חדרך"), משם נמצא כתב יד משנת ד'תתע"ו (1116), שבו חותם "שלמה הכהן בר גאון נין שלמה גאון נכד אהרן קדוש ה'".
סאני תקשורת סלולרית
סאני תקשורת סלולרית בע"מ (לשעבר: סקיילקס קורפוריישן), המוכרת בשם המקוצר סאני היא חברה ישראלית שניירות הערך שלה נסחרים בבורסה לניירות ערך בתל אביב ועוסקת בייבוא ומכירת סמארטפונים, טאבלטים, שעונים, כונני SSD ואביזרים נלווים מתוצרת סמסונג הדרום קוריאנית.
היסטוריה
החברה נוסדה בשנת 1968 בשם "סאיטקס"' שעסקה בפיתוח, ייצור ושיווק מערכות הדפסה צבעוניות אלקטרוניות. החל מינואר 2001 נסחרו מניותיה בבורסה לניירות ערך בתל אביב. בשנת 2005 נמכרה החברה הבת סאיטקס ויז'ן, כולל שם המותג "סאיטקס", לחברת היולט פקארד האמריקנית. לאור זאת, החברה האם סאיטקס שינתה את שמה לסקיילקס והשליטה בה נמכרה במחיר ששיקף שווי חברה של 330 מיליון דולר. בעלי המניות העיקריים בחברה בעת שינוי זה היו כלל תעשיות, דיסקונט השקעות, סאני אלקטרוניקה ומבטח שמיר.
מתחילת 2006 ועד הרבעון השני של שנת 2008 סקיילקס פעלה כחברת החזקות בלבד, אשר עיקר פעילותה היה ניהול נכסי החברה, והחזקה במניות בז"ן, שנמכרה בסופו של הרבעון השני של שנת 2008.
ב-18 בספטמבר 2008 סקיילקס רכשה את סאני תקשורת מידי חברת האם סאני אלקטרוניקה והחלה לעסוק בתחומי לקוחות הקצה הסלולרי והמפעילים הסלולריים, ובניהול נכסיה. נכון ליוני 2014, לסקיילקס חוב של 955 מיליון שקל, והיא במשא ומתן להסדר חוב מול נושיה.
באוגוסט 2009 מכרה חברת האצ'יסון ומפואה הסינית את השליטה בחברת פרטנר תקשורת לחברת "סקיילקס" שהייתה באותו הזמן בשליטת איש העסקים אילן בן דב, שהפך להיות בעל השליטה בפרטנר והיו"ר שלה. את הרכישה מימנה סקיילקס בדרך של מינוף גבוה. חלק קטן מהסכום שולם באמצעות המזומנים שבקופתה, והשאר באמצעות הלוואה בנקאית, הלוואה מהמוכרים ובעיקר הנפקת איגרות חוב.
ב-13 באוקטובר 2010, הודיעה חברת פרטנר תקשורת על כוונתה לרכוש את חברת 012 סמייל (המספקת שירותי גישה לאינטרנט ושירותי טלפוניה), מידי קבוצת אמפל בכפוף לאישור הממונה על ההגבלים העסקיים ומשרד התקשורת. ב-13 במרץ 2011, הודיעה פרטנר תקשורת על מינוי מנכ"ל חדש לחברת 012, דבר המאשר את סיום הרכישה. ביוני 2012 השיקה חברת פרטנר באמצעות 012 סמייל מותג שירותי סלולר חדש בשם 012 מובייל.
בשנת 2012, נקלעו החברות שבבעלות אילן בן דב לקשיים כלכליים. הסיבות העיקריות לכך היו המינוף הגבוה באמצעותו רכש בן דב את השליטה בפרטנר ומשיכת סכומי הדיבידנדים הגבוהים שרוקנו את קופת החברה. כמו כן, השינויים בשוק התקשורת שהוביל שר התקשורת משה כחלון הביאו לכניסתן לשוק של שחקניות חדשות שמתחרות בפרטנר, ושווי השוק של החברה ירד.
בינואר 2013 הושלמה מכירת חלק מגרעין השליטה בפרטנר (33% מהמניות) לחברת "ס.ב. ישראל טלקום" שבבעלות איש העסקים חיים סבן.
ביולי 2014 סקיילקס איבדה את השליטה בחברת פרטנר בשל מינוי כונס נכסים לחלק ממניות פרטנר אשר הוחזקו על ידה. באוקטובר 2015 חדלה סקיילקס מלהיות בעלת עניין בחברת פרטנר. ב-22 בנובמבר 2016 שינתה החברה את שמה לסאני תקשורת סלולרית.
בעלי עניין
ב-23 ביוני 2014 דירקטוריון סקיילקס הדיח את אילן בן דב מתפקיד היושב ראש. ב-1 אוגוסט 2014 יהל שחר חדל מלכהן כמנהלה הכללי של החברה. עד לספטמבר 2014 בעלת השליטה בסקיילקס הייתה חברת סאני אלקטרוניקה.
מנכ"ל החברה במשדך 3.5 שנים ועד 2020 היה משה פרי. יושב ראש הדירקטוריון החברה מאז 2014 הוא יעקב לוקסנבורג. בעלת השליטה בסאני היא חברת לפידות קפיטל שמחזיקה כ-45.85% ממניות החברה ונשלטת על ידי איש העסקים יעקב לוקסנבורג.
סאני תקשורת
סאני תקשורת בע"מ (sunycom) היא חברה פרטית שהוקמה בשנת 1994 על ידי אילן בן דב כעסק למכירת משחקי וידאו וטלוויזיה מתוצרת סגה. החל מ-1998 הייתה סאני תקשורת היבואנית והמשווקת הרשמית של מכשירי הסלולר מתוצרת סמסונג בישראל.
בפברואר 2001 החלה סאני לייבא טלפונים סלולריים התומכים ברשתות ה-GSM. עד אז ייבאה סאני מכשירים התומכים בטכנולוגיות CDMA ו-TDMA בלבד שנמכרו לפלאפון (השותפה ב-GoNext) וסלקום (השותפה בדינמיקה בסלולר).
בספטמבר 2008 רכשה סקיילקס את סאני תקשורת. באוגוסט 2009 רכשה סקיילקס את חברת פרטנר, ובעקבות זאת רשות ההגבלים העסקיים אילצה את אילן בן דב למכור את דינמיקה סלולר (חברת הבת של סאני תקשורת). בינואר 2010 נמכרה דינמיקה סלולר לסלקום בסכום של 108 מיליון שקל.
בדצמבר 2012 קיבלו מפתחי רומים בעברית למכשירי סמסונג גלקסי איומי תביעה מצד סאני תקשורת, בטענת שווא על "הפרת זכויות יוצרים". מפתחים רבים התלוננו על סאני לחברת סמסונג העולמית וזו הורתה לסאני לחדול ממעשיה. באוקטובר 2013 קבע בית המשפט המחוזי בתל אביב, כי על חברת סאני תקשורת לשלם לדוגמנית בר רפאלי פיצוי בסך 400 אלף שקל, בגין הפרת זכויותיה בקמפיין פרסומי לטלפונים סלולריים שבו כיכבה. בפברואר 2014 נלקח מסאני הזיכיון למכירת טלפונים סלולריים למפעילות הסלולר הגדולות בישראל. ביולי 2014, כשבועיים לאחר הדחתו של בן דב מדירקטוריון חברת סקיילקס, חשף בן דב את פרשת הסוללות המתפוצצות במכשירי טלפון של סמסונג.
רשת סמסונג סלולר
בעשור השני של המאה ה-21 מפעילה סאני תקשורת את רשת חנויות "סמסונג סלולר" שמנתה 21 סניפים ב-2019, ומעניקה דרכם שירות ותמיכה למכשירי סמסונג ששווקו על ידה. כמו כן היא מפעילה אתר מקוון המציע רכישת מכשירים באופן ישיר. היא משווקת את מוצרי סמסונג (טאבלטים, טלפונים חכמים ואביזרים נלווים) ברשת החנויות סמסונג סלולר, חנויות פרטיות, משווקים ואתר החברה. כמו כן, היא מעניקה ללקוחותיה שירותים כגון: שירותי מעבדות ומוקד תמיכה טכנית.
חוק יסוד
חוק־יסוד הוא חוק ישראלי בעל מעמד חוקתי. חקיקת חוקי־יסוד היא הדרך שבחרה הכנסת לשם גיבוש הדרגתי של חוקה לישראל, לאור המחלוקת ששררה בין חברי הכנסת הראשונה בנוגע לעצם יצירתה של חוקה. הפשרה שהוצעה על ידי חבר־הכנסת יזהר הררי, נוסחה ב־13 ביוני 1950 בהחלטת הררי:.
מאפיינים
המשותף לחוקי היסוד:
בשנת 1992 כתב השופט אהרן ברק שכדי לזהות בין חוק רגיל לבין חוק יסוד, שנהנה ממעמד נורמטיבי גבוה, ניתן להשתמש במבחן צורני, כלומר שבשם נכתב שזהו חוק יסוד, במבחן מהותי שבוחן האם תוכן החוק הוא חוקתי, או מבחן שמשלב את התוכן והצורה יחד. ברק ציין שיש להעדיף את המבחן הצורני בלבד:.
מרבית חוקי־היסוד שנחקקו עד כה עוסקים במוסדות המדינה: הכנסת, הממשלה, נשיא המדינה, ועוד. שני חוקי־יסוד נוספים – חוק יסוד: כבוד האדם וחירותו וחוק יסוד: חופש העיסוק – עוסקים בזכויות האדם, וחוק יסוד: ישראל – מדינת הלאום של העם היהודי מעגן את היותה של ישראל מדינה יהודית.