cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
הערבה
הערבה בעת המודרנית
נקודות המחלוקת העיקריות בשיחות על הסכם השלום בין ירדן לישראל היו: שטח של כ־380 קמ"ר בערבה, שהירדנים טענו כי ישראל סיפחה במהלך השנים, וחלוקה במשאבי המים של נהר הירדן, שרוב מימיו נעצרו בסכר דגניה והוטו למפעל המוביל הארצי. ישראל הסכימה להחזיר את רוב השטח (כ-380 קמ"ר) ולהקצות מים ממקורותיה לירדן, ובכך למעשה נפתרה הסוגיה הטריטוריאלית בהסכם השלום.
נמל התעופה רמון נפתח ב-21 בינואר 2019.
בלילה שבין 3 בדצמבר ל-4 בדצמבר 2014 כ-5 מיליון ליטרים של נפט גולמי דלפו מקו צינור אילת-אשקלון באזור היישוב באר אורה. הנפט הגולמי זרם לשמורת ערבת עברונה הסמוכה וגרם לאסון אקולוגי חמור בתוכה.
באוקטובר 2018 הודיעה ממלכת ירדן כי עקב מחאה ציבורית חריפה כי היא לא מאריכה את סעיף החכירה של מובלעת צופר. שנתיים לאחר מכן אכן הועברה מובלעת צופר לשליטה בלעדית של ירדן.
אתרים ארכאולוגיים
האתרים הארכאולוגיים הבולטים בערבה הם:
פרט לאתרים אלו, יש בערבה שרידים רבים של דרכים עתיקות (למשל, דרך הבשמים חוצה את הערבה באזור מואה) ואתרים נוספים, בעיקר בקרבת מעיינות ומקורות מים אחרים.
לקריאה נוספת
יאיר גלעדי (עורך), ערבה אין קץ, הוצאת ערבה, עין יהב, אוגוסט 2012
טוויטר
טוויטר (במקור: Twitter; כיום בתהליך מיתוג מחדש ל-X; בתרגום חופשי לעברית: אקס; ממותג: 𝕏) היא רשת חברתית מקוונת המאפשרת פרסום מסרים קצרים ("מיקרו-בלוגינג") של עד 280 תווים למשתמשים רגילים ו-4,000 תווים למשתמשים עם מנוי "X Premium". הרשת נוסדה במרץ 2006 על ידי ג'ק דורסי, סטודנט באוניברסיטת קורנל ששימש כחבר מועצת המנהלים וכמנכ"ל עד 29 בנובמבר 2021, אוון ויליאמס שכיהן בעבר כמנכ"ל, וביז סטון ששימש כמנהל העיצוב של החברה. באוקטובר 2022 נרכשה על ידי אילון מאסק תמורת 44 מיליארד דולר. באפריל 2023 מוזגה החברה, שהייתה הבעלים של האפליקציה, לתוך X Corp, חברת בת של X Holdings Corp שבבעלות מאסק.
ב-23 ביולי 2023 הכריז אילון מאסק על מיתוג מחדש של האתר תחת השם "X", מה שיכלול שינוי של שם האתר ולוגו האתר. השינוי בוצע כחלק ממהפלטפורמה העתידית של חברת X corp של מאסק, פלטפורמת-על שתאגד בתוכה רשת חברתית (טוויטר), תשלומים, בינה מלאכותית ועוד.
בסיס הממשק נלקח מרעיון שליחת מסרונים בין טלפונים ניידים (SMS), ולכן כונה ה"סמס של האינטרנט". במבנה הבסיסי של טוויטר לכל משתמש יש פרופיל אישי בו הוא מפרסם מסרים, אותם יכולים לקרוא עוקביו. הבחירה אחרי מי לעקוב לא מצריכה את אישורו של הנעקב, אלא אם הגדיר את חשבונו כ"פרטי". את ההודעות ברשת, המכונות ציוצים, ניתן לקבל באתר החברה, דרך מסרונים לטלפון נייד או אפליקציות המשתמשות ב-API המאפשר שימוש מלא בכל תכונות השירות, ללא צורך בגלישה לאתר האינטרנט של החברה.
עד שנת 2012 למעלה ממאה מיליון משתמשים פרסמו 340 מיליון ציוצים ביום, והשירות טיפל בממוצע ב-1.6 מיליארד שאילתות חיפוש ביום. בשנת 2013, טוויטר היה אחד מעשרת האתרים הפופולריים ביותר. נכון ליולי 2023 היו לטוויטר כ-541 מיליון משתמשים פעילים חודשיים.
היסטוריה
ב-21 במרץ 2006, בשעה 09:50, ביצע ג'ק דורסי את הציוץ הראשון של טוויטר. דורסי הציג את רעיונו בפני מועצת המנהלים של חברת "Odeo Podcasting" ככלי אשר מאפשר למשתמש בודד לתקשר עם קבוצה קטנה באמצעות SMS. התומכים ברעיון השתמשו בפיתוח ככלי פנימי של חברת "Odeo" שאפשר לה להעביר מסרים בין עובדיה. בכל אותה העת עבר הממשק כמה שדרוגים ופיתוחים נוספים על ידי מייסדיו: ג'ק דורסי, נוח גלאס, אוון ויליאמס וביז סטון. ב-15 ביולי 2006 הוצג הממשק לציבור באופן מלא. אולם רק בשנת 2007 השיגה טוויטר חשיפה רחבה, בזכות פסטיבל SXSW. במהלך הפסטיבל מוקמו מסכים שהציגו את הציוצים של המשתמשים בפסטיבל. המהלך זכה לאהדת המשתתפים ובלוגרים רבים שנכחו באירוע, ובעקבות כך גדל השימוש בטוויטר מממוצע יומי של 20 אלף ציוצים לכ־60 אלף. עד 2013 הפכה טוויטר לרשת החברתית המקוונת השנייה בגודלה, אחרי פייסבוק. עד יוני 2015 היו בטוויטר כ-302 מיליון משתמשים פעילים ברמה החודשית, וממוצע ציוצים יומי של כ-500 מיליון.
טוויטר החזיקה באפליקציית הסרטונים הקצרים Vine. באוקטובר 2016 הודיעה החברה על סגירת השירות. בספטמבר 2017 הכפילה החברה את מספר התווים המרבי לציוץ ל-280 (במקום 140 תווים עד למועד זה).
בתחילת 2021, הודיעה כי בהמשך השנה תשיק פיצ'ר חדש בשם "super follow", שתאפשר למשתמשים לגבות תשלום מעוקבים עבור גישה לתוכן אקסקלוסיבי.
ב-29 בנובמבר 2021 ג'ק דורסי סיים את תפקידו כמנכ"ל, והוחלף במנהל הטכנולוגיות הראשי של החברה, פראג אגרוואל . דורסי המשיך לכהן במועצת המנהלים עד 2022. בנוסף, ברט טיילור מונה להיות יושב ראש מועצת המנהלים במקום פטריק פיצ'ט.
עד 2009 גייסה טוויטר כ־57 מיליון דולר מקרנות הון סיכון בשלושה סיבובי גיוס. בנובמבר 2013 יצאה החברה בהנפקה ראשונה, שבה גייסה מהציבור 1.82 מיליארד דולר, לפי שווי שוק של 14.2 מיליארד דולר.
אילון מאסק
ב-4 באפריל 2022, רכש אילון מאסק 9.2% ממניות מהחברה, והיה לבעל המניות הגדול בחברה. מספר ימים לאחר מכן הציע לרכוש את יתר המניות ב-42 מיליארד דולר. הוא אמר שאם תהיה בידיו, הוא יהפוך אותה ל"מרחב אישי וידידותי, בו לכל אחד יש את חופש הדעה", ויקל בענישת המשתמשים העוברים על כלליה. למשל, ימיר את עונש ההשעיה לצמיתות ב"פסק זמן". מנכ"ל החברה באותה תקופה, פראג אגרוואל, נמנע מלהענות להצעה ובדירקטוריון החברה דובר על כוונה לביצוע פעולת מנע המכונה גלולת רעל. לבסוף, ב-25 באפריל, אישרה הנהלת טוויטר את הצעת הרכש בסכום של 44 מיליארד דולר. אולם ב-10 ביולי הודיע מאסק על ביטול העסקה, אך חזר בו מאוחר יותר וב-27 באוקטובר השלים את הרכישה. מיד לאחר מכן פיטר מאסק את צוות ההנהלה ופיזר את הדירקטוריון. מאסק הודיע שכחצי מכוח העבודה בטוויטר יפוטר, ומהחצי השני הוא דורש לחזור לעבוד מהמשרד. חלקם אף נתבקשו לחזור כי פוטרו "בטעות". על רקע השינויים שמאסק יצר בפעילות ותדמית הפלטפורמה, הדליפו עובדים לתקשורת מידע פנימי לפיו הכנסות טוויטר מפרסום ירדו בסוף השנה בכ־40% ושלמעלה מ־500 מבין המפרסמים הגדולים ביותר של הפלטפורמה הקפיאו את הפרסום הממומן שלהם בה.
מודל עסקי
לעומת רשתות חברתיות אחרות, טוויטר לא מעלה פרסומות, ונסמכת על הכנסות ממכירת יישומים ללקוחות מסחריים. חברות משתמשות בטוויטר כדי לקדם את תוכניהן או לחלופין, משתמשות בתוכן של הגולשים כדי לקדם את השירות אותו הן מציעות. לדוגמה, מנועי החיפוש גוגל ובינג משלמים לטוויטר כדי לכלול את העדכונים של משתמשים בחיפושים מידיים. אם נושא החיפוש מופיע בטוויטר, לעיתים העדכונים שלו יופיעו במנוע החיפוש ואף יתעדכנו בזמן אמת.
בנוסף, חברות מפרסמות תכנים שיווקיים או מקצועיים בטוויטר, ויכולות גם לפרסם את עצמן בעזרת ציוצים מקודמים. ציוצים אלה נרכשים על ידי מפרסמים שרוצים להגיע לקהל משתמשים רחב יותר מאשר קהל העוקבים הקיים שלהם. הציוצים מסומנים כמקודמים כאשר המפרסם משלם עבורם, לצד הציוץ מצוין כי הוא מקודם ועל ידי מי. בכל היבט אחר, הם חלק אינטגרלי מטוויטר ומתפקדים בדיוק כמו ציוצים רגילים: ניתן להגיב אליהם, לצייצם מחדש ולסמנם כמועדפים. הציוצים המקודמים מופיעים בראש תוצאות החיפוש בטוויטר, אם נעשה חיפוש הרלוונטי לנושא הציוץ.
בנוסף, חברות יכולות לשלם עבור טרנדים מקודמים שיופיעו ברשימת "הנושאים החמים" בעמוד הראשי, כלומר נושא זה יהיה חשוף לכל המשתמשים בטוויטר. ברשימת "הנושאים החמים" בעמוד הראשי, כשלצידו רשום שמדובר בנושא מקודם.
כמו כן, חברות יכולות לשלם לטוויטר כדי לקדם את החשבון שלהן בפני עוקבים חדשים. טוויטר מציע את החברות למשתמשים, והחברות משלמות לפי כל עוקב חדש שהן מרוויחות דרך הקידום. קידום החברות דרך ציוצים או נושאים ממומנים תופס את מקומן של הפרסומות. על אף שניתן לטעון שאלו למעשה פרסומות, הן מותאמות לממשק ולא אמורות להפריע להתנהלות השוטפת בו.
טוויטר בלו
ביוני 2021 השיקה החברה מסלול מנויים בתשלום בשם "טוויטר בלו" (Twitter Blue; מילולית: טוויטר כחול), שיועד בתחילה לאנשים שעושים שימוש רב מאוד בפלטפורמה. השירות הושק בתחילה באופן מוגבל, רק בקנדה ובאוסטרליה, מתוך כוונה לשפרו ולהציעו לשאר השווקים בהמשך. תמורת תשלום חודשי של 3.49 דולר קנדי או 4.49 דולר אוסטרלי המנויים שנרשמו לשירות קיבלו פיצ'רים שלא היו זמינים למשתמשים אחרים, כגון ספריות "מועדפים", אפשרות "undo" (ביטול שליחה של ציוץ עד 30 שניות אחרי פרסומו) ואפשרות בחירה ב"מצב קריאה".
לאחר רכישת הפלטפורמה בידי אילון מאסק החייתה טוויטר את "טוויטר בלו" והרחיבה את השירותים המוצעים במסגרתו, בין השאר מתוך הבנה שקיימת ירידה ברווחים מפרסומות. משתמשים שרכשו מנוי טוויטר בלו יכולים לקבל שירותים ופיצ'רים שונים שלא זמינים למשתמשים רגילים, כגון תג זיהוי כחול – שבעבר היה שמור בעיקר למשתמשים מפורסמים – אפשרות לכתוב ציוצים עם עד 4,000 תווים במקום 280, אפשרות לערוך ציוצים עד שעה לאחר פרסומם וגישה למערך תמיכה טכנית.
שימוש
אופן השימוש בטוויטר הוא סובייקטיבי, וניתן להשתמש בו למטרות שונות. בין המשתמשים ישנם אנשים פרטיים וכן ידוענים אשר כותבים על חייהם ועל נושאי עניין, מומחים אשר כותבים אודות נושאים מקצועיים ומשתמשים עסקיים – חברות ומותגים אשר כותבים ומקשרים לתוכן מקצועי או שיווקי. טוויטר כמעט ולא חושף את המשתמש לתוכן לא רצוי - כל חשבון רלוונטי רק למי שמתעניין בו. המשתמש בוחר מה לראות ואחרי מי לעקוב, על פי נושאי העניין שלו. למעשה, טוויטר יצר מציאות בה כל אדם פרטי יכול להפוך לכתב חדשות בו ברגע. בעקבות כך, הממשק הוא פלטפורמת חדשות אינטרנטית המתעדכנת לעיתים במהירות רבה יותר מכל שאר כלי התקשורת.
להלן מספר שימושים בקנה מידה גדול אשר נעשו בעזרת ממשק הטוויטר:
"מהפכת טוויטר"
המונח "מהפכת טוויטר" מתייחס למהפכות פוליטיות, בהן משמשות טכנולוגיות מידע חברתיות כלי מרכזי בידי מתנגדי השלטון. השימוש ברשת טוויטר ככלי מרכזי לצורך הובלת מחאות ומהפכות פוליטיות, החל באירועים במולדובה באביב 2009 והתגבר אחר כך באירועים באיראן ובגל המהפכות השוטף את העולם הערבי החל מסוף שנת 2010. מונח זה מוזכר בקרבה למונחים דומים המשקפים השפעה מרכזית של טכנולוגיית המידע המודרנית על הובלת תהליכים פוליטיים וחברתיים: "מהפכת פייסבוק" ו"מהפכת יוטיוב".
בחינה מעמיקה יותר של האירועים והתופעות שהובילו ליצירת המונח "מהפכת טוויטר", מעלה כי חלקן של טכנולוגיות מידע חברתיות מודרניות בהובלת שינויים פוליטיים אינו כה גדול כפי שמצטייר בעיני צבור המשתמשים. אמנם, טכנולוגיות מידע חברתיות מודרניות מאפשרות התארגנות מהירה יותר של פעילים המתגייסים למען מטרה מוגדרת, אך היעדר העומק הארגוני וההיררכיה פוגמים ביכולת להוליך את מהלכי המחאה הראשוניים לכדי שינוי ארוך טווח.
טכנולוגיות מידע חברתיות מודרניות עשויות לשמש גם ככלי בידי השלטון למטרות דיכוי, איסוף מידע והפצת מידע כוזב, כפי שנעשה באיראן בשנת 2009 ובסוריה ב-2011.
Bootstrap
מבית היוצר של טוויטר יצאה חבילה של כלים לפיתוח אתרי אינטרנט (צד-לקוח) בשם Bootstrap. חבילה זו כוללת כלים ותבניות המאפשרים לעצב בפשטות יחסית מודלים שונים לבניית אתרים, תוך שימוש בטכנולוגיות מתקדמות כגון HTML5 ו-CSS3. כלל הפרויקט מבוסס קוד פתוח והוא הפרויקט הפופולרי ביותר באתר GitHub.
אמינות וחופש הביטוי
כמו שאר הרשתות החברתיות בעשור השני של המאה ה-21, ספגה טוויטר ביקורת סביב בעיות שונות שהיו נפוצות באפליקציה, ביניהן רשתות-בוטים של חשבונות פיקטיביים שמשפיעים על השיח ברשת החברתית, או הפצה של פייק ניוז על גבי טוויטר. עם זאת, כאשר ביצעה פעולות שיועדו לצמצם הפצת חדשות כזב, ספגה החברה ביקורת על הצרת חופש הביטוי בעקבות צעדים שנקטה לחסימה של משתמשים מסוימים.
בשנת 2020 הוסיפה טוויטר תווית אזהרה לציוצים שזוהו כפייק-ניוז, והייתה יוצאת דופן בכך שהצהירה שתחיל תוויות אלו גם על הצהרות של פוליטיקאים. לאחר שסימנה בסיוע מכוני בדיקת עובדות בעיות שונות בציונים של נשיא ארצות הברית, דונלד טראמפ, הדבר גרר עימות מתוקשר בין הנשיא לחברה, ויצר גלים שהשפיעו גם על רשתות חברתיות אחרות. ב-9 בינואר 2021 הודיעה טוויטר בצעד מעורר מחלוקת שתחסום לצמיתות את חשבונו של טראמפ בעקבות אירועי ההסתערות על הקפיטול.
אף על פי שטענה שגיבשה אסטרטגיה להתמודד עם נושא האמינות לאחר שנת 2016, עם התקרבות תאריך הבחירות התקשתה טוויטר להציג קו החלטי. דוגמה לכך הייתה באוקטובר 2020 כאשר חסמה טוויטר ציוצים שקישרו לחשיפת הניו יורק פוסט שכללה פרסום אימיילים בטענה שהם של האנטר ביידן, בנו של מועמד המפלגה הדמוקרטית ג'ו ביידן, שכללו מיילים פרוצים שמוכיחים לכאורה למעורבותו בעסקי חברת בוריסמה האוקראינית, שהוכחשו על ידי האנטר ביידן. טוויטר נימקה שהציוצים מפרים את מדיניותה ששוללת הצגת מידע שנפרץ וחשיפת מידע פרטי, אולם לאחר שטוויטר ספגה האשמות רבות שינה מנכ"ל טוויטר את החלטת החברה ואיפשר את הקישורים וציין בדיעבד, כי לדעתו הטיפול המחמיר מדי והלא-מנומק של טוויטר בנושא היה "בלתי מקובל".
במקרים אחרים דיווחה טוויטר על איתור והסרה של רשתות בוטים מן הרשת.
בשל אופי האלגוריתם שטוויטר ודומותיה מפעילות, המיועד להגברת השימוש והארכת זמן השהייה בפלטפורמה, עשויים להיווצר "חדרי תהודה" (Echo Chambers), שבהם אנשים מתכנסים בהתאם לעמדות שלהם, וכך מתחזקות ומקצינות את אותן עמדות. למשל, מחקר שבחן משתמשי טוויטר בעלי עניין פוליטי הראה שהם נחשפים באופן לא פרופורציונלי למידע דומה לזה שלהם, ושמידע כזה מגיע ל"פיד" שלהם מהר יותר.
במחקר משנת 2022, בדקו החוקרים קרסטן מולר, קרלו שוורץ ורפאל ג'ימנז־דורן את ההשפעה של חוק גרמני שחוקק ב־2017, נגד ההתפשטות של מסרים רעילים ברשתות חברתיות. החוק, שזכה לכינוי NetzDG, הגדיר באופן פורמלי שהחוקים הקיימים בנושאים של ליבוי שנאה ועידוד אלימות ופשע, הקיימים בעולם הפיזי מזה זמן רב, יופעלו ויאכפו גם במרחבים הווירטואליים – לרבות הטלת קנסות על הרשתות החברתיות, בהיקף של עד 50 מיליון יורו, בכל מקרה שבו יוכח כי הן כשלו בהסרת תכנים כאלה. בעקבות החוק, התכנים הרעילים ברשתות הללו אכן פחתו בשיעור של כ־8% לאחר קבלת החוק. החוק סייע אף להקטין את שיעור פשעי השנאה.
הבעלים אילון מאסק תמך בהגברת 'חופש הביטוי: "אני מאמין בפוטנציאל של טוויטר להיות פלטפורמה לחופש ביטוי ברחבי העולם, ואני מאמין שחופש ביטוי הוא חיוני לדמוקרטיה מתפקדת", הסביר מאסק במכתבו לדירקטוריון טוויטר. לאחר שרכש את החברה, ספג ביקורת כי שיתף (ומחק) קישור לידיעה עם מידע לא מבוסס על נסיבות תקיפתו של פול פלוסי, בעלה של יו"ר בית הנבחרים ננסי פלוסי. באותם ימים הכריז על הקמה של מועצת פיקוח תוכן לטוויטר. מאסק הבטיח כי יפעל למנוע מטוויטר להידרדר למחוזות גיהינומיים של "הכל מותר".
אנטישמיות
בחודש מאי 2018 פורסם דו"ח של הליגה נגד השמצה לפיו נרשמים מיליוני ציוצים אנטישמיים בכל שנה, וכי טוויטר לא פועלת למנוע זאת. ביולי 2020 התנתקו ידוענים ברחבי העולם מטוויטר לפרק זמן קצוב לאחר שראפר הבריטי "ויילי" התבטא בצורה אנטישמית ללא שום פעולה מצד טוויטר.
ביולי 2020 נערך בוועדת העלייה והקליטה של הכנסת שימוע לנציגיהן של הרשתות החברתיות טוויטר, פייסבוק וגוגל, בגין העלייה בגילויי האנטישמיות ברשתות הללו, לצד ההתעלמות והאדישות שמפגינות הנהלותיהן. התקבלה החלטה כי יוקם צוות שיקבע קווים מנחים להסרת תכנים אנטישמיים בצורה אחידה ומהירה.
קיד קאדי
סקוט ראמון סגורו מסקודי (נולד ב-30 בינואר 1984), הידוע בשם הבמה קיד קאדי (Kid Cudi), הוא ראפר, זמר ושחקן אמריקאי.
קיד קאדי פרץ לראשונה לתודעה לאחר שחרור של הפרויקט הרשמי המלא הראשון שלו, מיקסטייפ בשם A Kid Named Cudi (2008). המיקסטייפ תפס את תשומת הלב של הראפר-מפיק קניה וסט, שלאחר מכן החתים את קאדי לחברת התקליטים שלו GOOD Music בסוף שנת 2008.
נכון ל-2022, קאדי שחרר שבעה אלבומים כאומן סולו. בשנת 2008, סינגל הבכורה שלו "Day 'n' Nite", הוביל אותו להצלחה רבה, כאשר הגיע לטופ 5 בדירוג Billaboard. אלבום הבכורה של קאדי Man on the Moon: The End Of Day (2009) הוכתר בתור אלבום זהב על ידי התאחדות תעשיית התקליטים האמריקאית (RIAA). בשנת 2010, הוא שחרר את אלבומו :Man on the Moon II: The Legend of Mr. Rager, אשר קדם לו הסינגלים "Erase Me" ו "Mr Rager". מאוחר יותר ב-2010, קאדי הקים להקת רוק הידועה כיום בתור WZRD, ביחד עם המפיק Dot da Genius אשר עבד איתו ביחד תקופה ארוכה, הם הוציאו לאור אלבום בכורה, בתחילת 2012. האלבום השיג את המקום הראשון בטבלת אלבומי הרוק. באפריל 2013, הוציא קאדי לאור את האלבום Indicud' אשר הפך לאלבום הכי מצליח במדרגים רבים, בפברואר 2014 קאדי שחרר בהפתעה את אלבומו הרביעי, Satellite Flight: The Journey to Mother Moon, אקסקלוסיבית למכירה דיגיטלית וללא קידום.
קיד קאדי מכר מעל ל-5.2 סינגלים דיגיטלית ועבד עם אומנים מן השורה הראשונה ובהם קניה וסט, סלינה גומז, ג'יי זי, מרי ג'יי בלייג', דייוויד גטה, MGMT, שאקירה, סנופ דוג, וMichael Bolton ועוד אמנים אחרים.
המקוריות והיצירתיות הרבה של קאדי, בנוסף לרגש הרב שהוא מעביר במוזיקה שלו, גרם להקמת בסיס מעריצים מיוחד שרובם תלמידי תיכון וסטודנטים המזדהים עם המסרים הרגשיים בשיריו. ב-2010, קאדי התחיל גם לשחק בסדרה Hot to Make it in America של חברת HBO. קאדי מאז הופיע במספר סרטים וביניהם Good Bye World, הצורך במהירות (2014), נעלם (2015) והפמליה (2015). בנוסף הוא הופיע בתוכניות אירוח טלוויזיונית כמו One Tree Hill, המופע של קליבלנד, וברוקלין תשע-תשע. ב-2015, הוא היה השחקן המוביל בקומדיה Comedy Bang! Bang!
ביוגרפיה
קיד קאדי נולד בקליבלנד, אוהיו לאב ממוצא מקסיקני-אינדיאני שעבד כסייד וכמורה. אמו האפרו-אמריקאית, עבדה כמורת מקהלה בחטיבת ביניים. כאשר היה בן 11, נפטר אביו כתוצאה ממחלת הסרטן.
קריירת מוזיקה
לקראת סיום בית הספר התיכון החל קיד קאדי להתעניין במוזיקת ההיפ הופ ובעיקר בהיפ הופ אלטרנטיבי. בגיל 20 עבר לברוקלין, ניו יורק, במטרה לפתח קריירה מוזיקלית. הוא הוציא את המיקסטייפ הראשון שלו, "A Kid Named Cudi", בשיתוף עם חברת ביגוד אורבנית, להורדה חינמית ברשת. המיקסטייפ תפס את תשומת לבו של הראפר קניה וסט אשר החליט להחתים אותו על חוזה, בלייבל הפרטי שלו, "GOOD Music".
בשנת 2008 התארח באלבומו של וסט, "808s & Heartbreak", בשיר "Welcome To Heartbreak" וכתב חלק מהמילים לשני סינגלים נוספים מהאלבום, "Paranoid" ו-"Heartless". קיד קאדי קוטלג מיד ככוכב עולה על ידי מגזינים רבים, ביניהם הרולינג סטון.
קיד קאדי השתתף בסינגל המצליח, Memories, של הדי ג'יי הצרפתי דייוויד גטה, אשר יצא במרץ 2010.
באפריל 2010, קיד קאדי הוציא את אלבום הסטודיו השני שלו "Man on the Moon II: The Legend of Mr. Rager", מתוכו הוא הוציא לאור את הסינגל, "Erase Me".
באוגוסט 2011, הוציא וידאו קליפ לסינגל, "No One Believes Me", של הרכב הרוק,, שהקים ביחד עם המפיק "Dot da Genius". הסינגל יצא מתוך הפסקול למהדורה המחודשת של הסרט, Fright Night. בנוסף, הודיע כי אינו מתכוון להוציא את המיקסטייפ, A Man Named Scott, לאכזבת המעריצים ובמקום זאת בכוונתו להשקיע את הזמן בהכנת האלבום, "Wizard", בשיתוף עם המפיק "Dot da Genius". האלבום, אשר יצא ב-28 בפברואר, מהווה שינוי מהותי בדרכו המוזיקלית של קאדי עד היום. קיד קאדי בחר להקליט אלבום שקרוב לז'אנר הרוק הרבה יותר מאשר להיפ-הופ שהיה כל- כך מזוהה עמו. באלבום הופעת אורח של הצמד האוסטרלי EMPIRE OF THE SUN.
קאדי הכריז דרך הטוויטר שלו ששם האלבום הבא שלו ייקרא Indicud והוא מתוכנן לצאת במהלך 2012, מדובר באלבום כפול. הסינגל הראשון מתוכו יצא ב-13 באוגוסט והוא נקרא "Just What I Am"
ביוני 2018, קאדי וקניה וסט חברו זה לזה ויצרו את ההרכב "Kids See Ghosts", הצמד הוציא אלבום הנושא את שם ההרכב וזכה להצלחה כאשר כל שבעת שיריו נכנסו למצעד הבילבורד הוט 100.
ב-10 ביולי 2020, הוציא הראפר לאחר הפסקה סינגל יחד עם אמינם, "The Adventures of Moon Man & Slim Shady". באותה השנה, הוציא את אלבום האולפן השביעי שלו, Man on the Moon III: The Chosen, החלק האחרון בטרילוגיית האלבומים Man on the Moon.
קריירת משחק
קיד קאדי מופיע בסדרת הקומדיה של HBO, "How To Make It In America", בהפקתו של מארק וולברג.
בשנת 2013 גילם את לב ברקוביץ בסרט הפוסט-אפוקליפטי "להתראות עולם", לצדו של אדריאן גרנייה.
בשנת 2014 השתתף בסרט הקולנוע "הצורך במהירות", בסרט "פעם אחרי" לצד טרסה פאלמר, ובסרט הקומדיה "סטוץ כפול" לצד מיילס טלר.
בשנת 2015 שיחק בסרט הדרמה "ג'יימס ווייט" לצידה של רייצ'ל ברוסנהאן.
בשנת 2019 שיחק בקומדיה "הורים תחת השפעה", ובסרט "ג'קסי" לצדו של אדם דווין.
בשנת 2021 שיחק בסרט "משבר", וישחק בסרטו של אדם מקיי "אל תסתכלו למעלה".
בשנת 2022 שיחק בסרט האימה "X", בנוסף יצר הפיק ואף דיבב את הדמות הראשית בספיישל המוזיקלי המונפש "Entergalactic" של נטפליקס.
הרווק (תוכנית טלוויזיה ישראלית)
הרווק היא תוכנית מציאות ישראלית בת שתי עונות, ששודרה בערוץ 10 בין השנים 2009–2013. התוכנית מבוססת על הפורמט האמריקאי של "הרווק" ששודרה לראשונה בשנת 2002 ברשת ABC.
הפורמט
בכל עונה ישנו גבר רווק אחד וקבוצה של נשים רווקות המתחרות על לבו. בעזרת מבחני התאמה שונים וסדרת דייטים מנפה אחת-אחת הגבר עד שנשארות שתי בנות. בשלב זה מחליט הגבר מי המנצחת, והם ממשיכים יחד במערכת יחסים. בעונה הראשונה של התוכנית הרווק היה גיא גיאור שהשתתף קודם לכן בעונה השנייה של "הישרדות". בסיום אותה עונה, בחר הרווק בדפנה דה גרוט כבחירת לבו. העונה השנייה של התוכנית החלה את שידורה ב-12 ביוני 2013, ובה הרווק היה הזמר דודו אהרון שחיפש את בחירת לבו. גמר התוכנית שודר ב-29 באוגוסט 2013 ובו בחר אהרון במתמודדת נטע דנינו כבחירת לבו, זמן קצר לאחר שידור הגמר הודיעו השניים כי הם נפרדו.
פורמטים דומים בישראל
בשנת 2006 שודרה ב-HOT3 תוכנית המציאות "מכל הבנות בעולם" שבדומה לפורמט "הרווק" קבוצה של נשים רווקות התחרו על לבו של הרווק ארי גולדמן.
העונה הראשונה
בעונה הראשונה הרווק הוא מתמודד "הישרדות" גיא גיאור. בעונה זו בחר הרווק במתמודדת דפנה דה גרוט. השניים היו בני זוג במשך יותר משלוש שנים אך לבסוף נפרדו.
המתמודדות
המתמודדות שהעפילו לתוכנית הגמר שהתקיימה ב-11 במאי 2010:
העונה השנייה
בעונה השנייה הרווק הוא הזמר דודו אהרון. עונה זו, בניגוד לעונה הקודמת, הייתה בעלת אווירה קלילה והומוריסטית יותר וכן נשאה את הסיסמה "חייבים לחתן את דודו". בעונה זו בחר הרווק במתמודדת נטע דנינו, הזוג נפרד זמן קצר לאחר שידור התוכנית.
המתמודדות
המתמודדות שהעפילו לתוכנית הגמר שהתקיימה ב-29 באוגוסט 2013:
זיקר 001
זיקר 001 (באנגלית: Zeekr 001) היא מכונית חשמלית יוקרתית במרכב סדאן בעלת חמישה מקומות ישיבה, שמיוצרת על ידי זיקר משנת 2021. היא הוצגה בתערוכת הרכב הבינלאומית של שאנגחאי באפריל 2021.
עיצוב
העיצוב החיצוני מציג עיצוב שטוניג ברייק ודומה מאוד לפורשה פאנאמרה. עיצוב הפנים הוא עיצוב יוקרתי-עדין וכולל לוח מחוונים דיגיטלי קטן ולידו מסך מגע "ענק" המציג את המולטימדיה.
מפרט טכני
המכונית כוללת שתי אפשרויות להנעה :
הנעה כפולה הכוללת: שני מנועים חשמליים המספקים יחד 544 כ"ס ומומנט מרבי של 71.3 קג"מ. התאוצה מ-0 ל-100 קמ"ש אורכת 3.8 שניות והמהירות מוגבלת אלקטרונית ל-200 קמ"ש. סוללת ליתיום-יון בקיבולת 100 קוט"ש המספקת טווח נסיעה חשמלי של 606 ק"מ או סוללת ליתיום-יון בקיבולת 86 קוט"ש המספקת טווח נסיעה חשמלי של 526 ק"מ.
הנעה אחורית הכוללת: מנוע חשמלי אחד המספק כ-272 כ"ס. התאוצה מ-0 ל-100 קמ"ש אורכת 6.9 שניות והמהירות מוגבלת אלקטרונית ל-200 קמ"ש. סוללת ליתיום-יון בקיבולת 100 קוט"ש המספקת טווח נסיעה חשמלי של 712 ק"מ.
זיקר 001 מצוידת בטכנולוגיית זיהוי תווי פנים המאפשרת פתיחה אוטונומית של המכונית באמצעות מערכת זו.
טעינה
טעינה של חמש דקות ממטען ציבורי מהיר בקיבולת של עד 150 קילוואט מוסיפה 120 ק"מ לסוללה.
סדר הירושה לכתר הבריטי
סדר הירושה לכתר הבריטי (באנגלית: Succession to the British throne) הוא רשימת האנשים המצויים בתור לזכות העלייה לכתר הבריטי וכתרן של יתר ממלכות חבר העמים הבריטי. במטרה למנוע מחלוקת על הזכות על כס המלוכה, העביר הפרלמנט את חוק ההסדר 1701.
חוק ההסדר מגביל את רשימת היורשים לצאצאיה של הנסיכה הבוחרת סופיה מהנובר, נכדתו של ג'יימס הראשון, מלך אנגליה. הגבלות והעדפות נוספות הכלולות בחוק זה הן כדלקמן:
מכיוון שהכתר הבריטי נמצא באוניה פרסונלית עם ממלכות חבר העמים הבריטי וכל ממלכה שווה במעמדה לחברתה וזאת לפי הצהרת בלפור, חוק וסטמינסטר קבע שלא ניתן לערוך שינויים בסדר הירושה לכתר מבלי לקבל את הסכמת כל הפרלמנטים במדינות שהמונרך מולך עליהם.
שינוי קדימות לזכרים
באוקטובר 2011 סיכמו ראשי הרשויות המבצעות בממלכות חבר העמים על תיקון חוק ההסדר באופן הבא:
16 ממלכות חבר העמים אישרו את השינוי בחוקיהן המקומיים, וב-26 במרץ 2015 הוא נכנס לתוקפו.
סדר הירושה
המונרך הנוכחי הוא צ'ארלס השלישי (יליד 1948), וזאת בשל היותו צאצא ישיר של סופיה מהנובר:
סופיה מהנובר←ג'ורג' הראשון←ג'ורג' השני←פרדריק, נסיך ויילס←ג'ורג' השלישי←הנסיך אדוארד אוגוסטוס←ויקטוריה←אדוארד השביעי←ג'ורג' החמישי←ג'ורג' השישי←אליזבת השנייה←צ'ארלס השלישי
להלן העומדים בסדר הירושה מצאצאיו של ג'ורג' החמישי, מלך הממלכה המאוחדת:
גביע אפריקה לאומות 1974
בית א'
המשחקים שוחקו בקהיר ובאל מאללה.
בית ב'
המשחקים שוחקו בדמנהור ובאלכסנדריה.
איסילקול
איסילקול (ברוסית: Исильку́ль) היא עיר ברוסיה במחוז אומסק. העיר נמצאת לידי אגם איסילקול, מכאן נובע שמה של העיר.
דיו סתרים
דיו סתרים או דיו בלתי-נראה הוא דיו מיוחד שמשתמשים בו לכתיבה, אשר הופך לבלתי-נראה בהשמה או זמן קצר לאחר מכן, וניתן לראותו לאחר מכן רק באמצעות שיטות שונות. כיום ניתן למצוא תרכובות רבות וזולות יותר ל"דיו נעלם" הנמצאות בשימוש ילדים ומבוגרים כאחד.
איסילקול
היסטוריה
המקום בו הוקמה העיר העתידית נבחר בשנת 1891 בזמן גישושים בתוואי מסילת הרכבת הטרנס-סיבירית. במאי 1893 בקרבת אגם איסילקול החלה להבנות תחנת רכבת. באותה שנה נבנה ונפתח מפעל לייצור לבנים אשר שימשו לבניית בתים ומבנים במקום, מפעל זה חסך את הצורך להוביל לבנים ממרחקים.
דיו סתרים
היסטוריה
דיו הסתרים מופיע לראשונה בתלמוד ירושלמי מסכת שבת פרק יב דף יג בשם רבי חייה בר בא ושם מתבאר שבני ארץ ישראל היו חכמים וכשהיו רוצים לשלוח מאחד לשני כתב סתרים היו כותבים במי עפצים על קלף, וכשהמכתב מגיע לחברו הוא שופך עליו דיו שאין בו עפצים ואז הכתב נראה.
דיו הסתרים הופץ לראשונה במלחמת האזרחים בארצות הברית כאשר מדינות הדרום אולצו לחתום על הסכמים בין-מדינתיים ביניהן. סיפור מפורסם מספר על הסכם חלוקת מי נהר גדול בין שתי מדינות דרומיות אשר נחתם בידי מדינה אחת בדיו סתרים, ולכן כחודשיים לאחר החתימה טענה המדינה האחרונה כי מי הנהר שלה בלעדיים ולא נכונה לכבד את ההסכם המדובר. הדיו שימש גם בימי השלטון הטורקי כאשר שרה אהרנסון וחברי ארגון ניל"י אולצו להסתיר את מעשי הריגול שביצעו לטובת הבריטים, וכדי שהמסמכים שהעבירו לא ייחשפו הם נכתבו בדיו הסתרים אשר נעלם מספר שעות לאחר שנכתבו ונקראו על ידי הבריטים.
איסילקול
היסטוריה
ב-1897 נבנתה כנסייה פרבוסלאבית, באיסילקול היו 1,843 תושבים פרבוסלאבים, כמו כן היו 33 בתי אב של שטונדיסטים. שנה לאחר מכן בית ספר כנסייתי. איסלקול קיבלה מעמד של עיר בשנת 1945 עת שהיו במקום 18 אלף תושבים.
דיו סתרים
היסטוריה
דוגמה לשימוש בדיו סתרים להעברת מסרים סמויים בתקופת השואה היא גלויה מארכיון יד ושם שמכילה טקסט מוסווה כעדות ללוחמה מחתרתית בשטחי הכיבוש הנאצי.
איסילקול
אוכלוסייה
אוכלוסיית איסילקול לפי שנים:
דיו סתרים
היסטוריה
דיו הסתרים הקדום הוכן מתרכובת המורכבת בעיקרה מדיו רגיל אך בתוספת של מלח נתרני המופק לרוב מאצות מונגרביות.
עפרוני חכלילי
עֶפְרוֹנִי חַכְלִילִי (שם מדעי: Ammomanes cinctura) הוא מין של ציפור שיר ממשפחת העפרוניים, שתפוצתו משתרעת ממרוקו ועד פקיסטן. ברחבי טווח התפוצה שלו ישנם מקומות רבים בהם הוא נחשב למין נפוץ, בעוד במקומות אחרים הוא נדיר יותר. בית הגידול הטבעי שלו הוא מדבריות חמים.
בישראל הוא יציב נדיר בנגב.
טקסונומיה ואטימולוגיה
שם הסוג Ammomanes מגיע מיוונית, מהמילים ammos - חול; ו-manes - משתוקק (מהמילה mania, תאווה אובססיבית). שם המין הספציפי cinctura מהמילים cinctus (מלטינית) - מתוחם (מהמילה cingere, לכתר, לתחום); והסיומת ouros- (מיוונית) - הזנב (מהמילה oura, זנב).
תת-מינים
ישנם שלושה תת-מינים מוכרים:
תיאור
אורכו של העפרוני החכלילי הוא כ-14–15 ס"מ, מתוכם 1.16–1.48 ס"מ ממקורו, ומשקלו 21–23 גרם. הוא דומה במראהו לעפרוני מדבר, אך הוא נבדל ממנו בכך שהוא מעט קטן יותר, עם ראש קטן ומעוגל יותר, מקור קטן יותר וורדרד, רגליים דקות יותר, זנב קצר יותר, וחזהו וגבו החלקים וחסרי הפספוס. חלקיו העליונים חוליים עם גוון אפור, בעוד חלקיו התחתונים לבנבנים עם פספוס מועט או לא קיים, ולעיתים יש בחזה ובצדדיו נגיעות של צבע שחור. לכנפיו האדמדמות יש שפת זרימה כהה ולזנבו האדמוני יש פס שחור בקצהו.
תפוצה ובית גידול
בית הגידול האופייני לו הוא מדבר חולי או סלעי או מדברי למחצה, עם צמחייה פזורה נמוכה. הוא בדרך כלל ביישן יותר מעפרוני המדבר ויש לו העדפה לקרקע מישורית, לעומת עפרוני המדבר, שמחבב יותר מדרונות סלעיים וגבעות.
התנהגות
העפרוני החכלילי הוא אוכל זרעים וחרקים. הוא נוהג לרוץ מהר על הקרקע, תוך ביצוע עצירות מפעם לפעם, וממעט בתעופה.
בעת מעוף הראווה, הזכר עולה מהקרקע במעוף שירה ומתחיל לשיר בגובה של שלושה עד שישה מטרים. בשירה, הזכר מטפס עד לגובה של 30 מטר בטיסות מעגליות ורפרפניות, לפני שהוא חוזר לקרקע.
מנשביקים
המֶנְשֶבִיקים (ברוסית: Меньшевики) היו חברי תנועה ברוסיה בראשית המאה ה-20, שמקורה בפילוג בשורות המפלגה המהפכנית מפלגת הפועלים הסוציאל-דמוקרטית הרוסית (ר.ס.ד.ר.פ). ב-1903, בכינוס מפלגת העובדים הסוציאל-דמוקרטית, נחלקו ולדימיר איליץ' לנין ויוליוס מרטוב בדעותיהם לגבי השאלה מי ראוי להיות חבר מפלגה. בכנס נערכו הצבעות בכל סעיפי התקנון, וחברי הפלג של לנין - שהיוו מיעוט בין חברי המפלגה - ניצחו במספר גדול יותר של הצבעות, כי שבעה מצירי הפלג של מרטוב לא נכחו בהצבעות. חמישה מבין הצירים הנעדרים היו צירי הבונד היהודים, שעזבו את הקונגרס במחאה על דחיית הצעתם למבנה פדרטיבי למפלגה. בעקבות זאת קראו לעצמם חברי הפלג של לנין בשם בולשביקים (קבוצת הרוב) ואת סיעת מרטוב כינו בשם מנשביקים (קבוצת המיעוט). שמות אלה, אף שלא שיקפו את האמת המספרית המדויקת, דבקו בסיעות והפכו מאז לעובדה היסטורית.
עפרוני חכלילי
התנהגות
עונת הקינון מתרחשת באיי כף ורדה בין ספטמבר לאפריל. בפקיסטן הוא מקנן בחודשים מרץ ואפריל. כמו כל העפרונים, עפרוני החכלילי מקנן קרקע. שני ההורים משתתפים בבניית הקן ובגידול הצאצאים.
מנשביקים
במהפכת 1905 פנו המנשביקים שמאלה, התקרבו מאוד לבולשביקים וחזרו לשיתוף פעולה הדוק עימם. אחרי כישלון המהפכה חל פילוג מסוים בתוך המנשביקים, כשהחלק הימני של סיעתם פרש והצטרף למפלגות אחרות שפעלו באופן ליגאלי. בתחילת מלחמת העולם הראשונה חל פילוג נוסף במחנה המנשביקים - בין הרוב, שוללי המלחמה, לבין התומכים בה מטעמים לאומיים. עם פרוץ מהפכת פברואר 1917 נוצר פילוג נוסף בין תומכי המשך המלחמה - כדי להגן על המהפכה - ובין מתנגדיה. מרטוב, שהתנגד לשיתוף פעולה עם הימין, שב לרוסיה, אך איחר את המועד ובינתיים חלק מהמנשביקים הצטרפו לממשלה. הפילוגים השונים החלישו את המנשביקים ובבחירות לאסיפה המכוננת ב-1918 (אחרי המהפכה, בהנהגתם של הבולשביקים) קיבלו המנשביקים רק 3% מקולות המצביעים לעומת 20% שקיבלו הבולשביקים. במקביל הפילוג במפלגה התקבע והבולשביקים הקימו מפלגה חדשה, שעם הזמן הפכה להיות המפלגה הקומוניסטית של ברית המועצות.
עפרוני חכלילי
סטטוס
יש לו תפוצה נרחבת למדי והוא אינו מתמודד עם איומים ברורים, אבל ישנם סקרים שהראו ירידה איטית במספרים. האיגוד הבינלאומי לשימור הטבע דירג את רמת הסיכון שלו כ"ללא חשש".
מנשביקים
בראשית מלחמת האזרחים ברוסיה, אחרי מהפכת אוקטובר, תמכו מרבית המנשביקים בהנהגת מרטוב בממשלה הקומוניסטית, אך סירבו, עם זאת, לנתק קשריהם עם הענף הימני של מפלגתם, מה שהוביל לצנזורה על ביטאונם. ב-1922 פעילותם נאסרה למעשה, ובין 1925-1924 פעילות זו פסקה לחלוטין.
עפרוני חכלילי
בישראל
עפרוני חכלילי מוערך בארץ כמין ב"סיכון נמוך" (NT), בשל גודלה הקטן של אוכלוסייתו (מעט יותר מ־1,000 פרטים בוגרים), ובשל פגיעה בבתי גידול מישוריים בדרום הארץ כתוצאה מפיתוח חקלאי, אזורי תעשייה ופעילות צבאית.
מנשביקים
המנשביקים והבולשביקים
המנשביקים והבולשביקים היו שני מחנות בסוציאליזם המרקסיסטי שצמח ברוסיה. לקראת סוף המאה ה־19 נוצרו ברוסיה מועדונים סוציאליסטיים רבים, שהחליטו להתמזג למפלגה אחת לצורך תיאום טוב יותר של פעילותם. בכינוס של המפלגה המאוחדת, שהוחלט שתיקרא "מפלגת הפועלים הסוציאל-דמוקרטית הרוסית" ב-1903, נפלה מחלוקת בין לנין - שרצה שהמפלגה תהיה קטנה, מאורגנת, בה תהליך קבלת ההחלטות יהיה שמור לקבוצה קטנה של "מהפכנים מקצועיים", לבין מרטוב שרצה שהמפלגה תהיה פתוחה יותר לחברים, כדוגמת המפלגות הסוציאל־דמוקרטיות באירופה. בהצבעה על מחלוקת זו זכו לנין וסיעתו לרוב. לכן נקראו מאז "בולשביקים" (סיעת הרוב). סיעתו של מרטוב נקראה, בהתאמה, סיעת ה"מנשביקים" (אנשי המיעוט). הבולשביקים הונהגו על ידי לנין, שהוגלה לשווייץ. באוקטובר 1917 השתלטו הבולשביקים על כל הסובייטים, מועצות החיילים והפועלים, והכריזו על הקמת ברית המועצות.
פיפל (ספר)
פירוש
פיפל הוא כינוי לילדים קטנים במחנות ההשמדה ששימשו קורבנות מין עבור ראשי הבלוקים. מוני, הדמות הראשית בספר, הוא פיפל.
פרסום
הספר תורגם לעברית לראשונה בשנת 1989 בידי הוצאת הקיבוץ המאוחד. ב-2010 הספר יצא לאור בהוצאה מחודשת בידי הוצאת הקיבוץ המאוחד.
ב-2013 עלה בפסטיבל צו קריאה 8 המחזה "חלקת האדם" שעיבד שי אזנקוט (על פי הספר "פיפל" מאת ק. צטניק) וביים עמיחי אלהרר.
בן-חצב
בן-חצב (שם מדעי: Scilla) הוא סוג במשפחת האספרגיים. הסוג מונה ה-80 מינים, שהם גאופיטים הגדלים ביערות, כרי-דשא בהרי האלפים התחתיים, ובחופיהן של אירופה, אפריקה ואסיה ("העולם הישן"). פרחיו לרוב כחולים, אולם יש גם מינים לבנים, ורודים וסגולים. מרבית המינים פורחים בתחילת האביב, ומיעוטם גדל בסתיו (כמו בן החצב הסתווני). מספר מינים אפריקנים שבעבר סווגו תחת הסוג בן-חצב הוסרו מסוג זה, והועברו לסוג Ledebouria. הידוע ביותר ממינים אלו הוא Ledebouria socialis, שבעבר נקרא Scilla violacea. תמצית בן-החצב משמשת כמרכיב בתרופות למניעת שיעול ובניתוחי לב.
מקורו של שמו הלטיני (המדעי) של בן-החצב, Scilla, הוא במיתולוגיה היוונית: בסיפור האודיסיאה של הומרוס מתוארות שתי מפלצות ים, סקילה וכריבדיס, ששכנו במצר מסינה. מעבר בין שתי המפלצות היה עלול להביא לטריפתן של הספינות שניסו לעבור במיצר, או למות חלק מצוותן. עם זאת, אודיסאוס הצליח לעבור בין שתי המפלצות, על ידי פיזור של תמצית הפקעות של פרח בן-החצב על הסלעים. התמצית הרגיעה את המפלצות, ומכאן שמו של הפרח- סקילה, ובלטינית- Scilla. שמו העברי של הסוג נגזר בשל קרבתו לחצב מצוי ועל הדמיון בין צורת הפרחים שלהם.
לפרחים עטיף כותרתי ובהם 6 עלים שצבעם כחול, תכול או ורוד והם ערוכים בשני דורים, 6 אבקנים ועמוד עלי אחד. הפרי הוא הלקט המתפתח לאחר ההאבקה, והוא נפתח בשלוש קשוות ומפיץ את זרעיו.
מינים בישראל
בארץ ישראל גדלים ארבעה מינים מהסוג:
יצחק רילף
יצחק רִילְף (בגרמנית: Isaac Rülf; 10 בפברואר 1831, ראואישהולצהאוזן, הסן – 18 בספטמבר 1902, בון) היה רב, עיתונאי ופילוסוף יהודי גרמני ופעיל ציוני בולט.
קורות חיים
יצחק בן יהודה רילף נולד בשנת 1831 בכפר רַאואִישְהוֹלְצְהַאוּזֶן (Rauischholzhausen) שבהסן-קאסל. בשנת 1849 קיבל תעודת הוראה, והחל לשמש כעוזר לרב המחוז, וכן לימד ביישובים קטנים אחרים. הוא עבר את מבחני התיכון וקיבל תעודת גמר מאוניברסיטת מרבורג. בשנת 1857 נבחן לפני ועדת-רבנים במרבורג, וקיבל מהם "היתר-הוראה", תעודת הסמכה לרבנות. ואת התואר דוקטור קיבל בשנת 1865 באוניברסיטת רוסטוק. באותה שנה החל לכהן כרבה של מֶמֶל שבפרוסיה המזרחית (כיום קלייפדה שבליטא).
לפרנסתו עסק החל מאפריל 1872 בעריכת היומון הפוליטי הנוצרי Memeler Dampfboot, והחזיק בעבודה זו 26 שנים רצופות. באותה עת התפרסם ככותב ופילוסוף, בעיקר בזכות חיבורו "שיטה של מטפיזיקה חדשה", בן חמשת הכרכים: "מדע רעיון העולם" (1883), "מדע עולם הרעיון" (1888), "מדע אחדות הכוח של המיטפיזיקה החדשה" (1893), "מדע אחדות הרוח" (1897), ו"מדע אחדות האלהים" (1902). בממל, היה רילף מורהו של דוד וולפסון, שירש את הרצל כנשיא השני של ההסתדרות הציונית העולמית. וולפסון בא לממל בגיל 17 מליטא, ורילף לימדו והשפיע עליו רבות.
הוא גילה עניין מיוחד בסיוע ליהודי רוסיה בעיירות הליטאיות, שסבלו מרעב ומחלת הטיפוס, שהתפשטה במיוחד בשנים 1868–1869. רילף מנע מכ-30,000 יהודים לגווע מרעב בזמן הרעב בליטא 1867–1868. לשם כך, הוא אסף סכום מדהים של 630,000 מארק גרמני, שהעביר אותם ל-230 יישובים בליטא. פעילות זו הקנתה לו את הכינוי "ד"ר הילף" (הד"ר המושיע). רילף מצידו התרשם לחיוב מהעובדה שיהודי רוסיה ראו את עצמם בפשטות כיהודים, בניגוד ליהודי "המערב", שחלקם הזדהו עם לאום מדינתם. הוא נסע ​​מזרחה כדי ללמוד על תנאי החיים הקשים של יהודי רוסיה וליטא. בעקבות זאת כתב את "המסע שלי לקובנה" (Meine Reise nach Kowno; 1869) ו"שלושה ימים עם יהודי רוסיה" (Drei Tage in Jüdisch-Russland; 1882). בשנת 1869, רילף הטיף להקמת בתי ספר עבור יהודי רוסיה, הקמת בתי מלאכה בהם יוכלו להתפרנס, וסיוע להגירה אל מעבר לים ולפנים רוסיה. בשנת 1873 תוארה פועלו בהמגיד:
בשנת 1880 רילף הקים ועמד בראש "ועדה קבועה לסיוע ליהודי רוסיה". במהלך תקופה זו הוא קיבל דיווחים על הפוגרומים ברוסיה. אלה תורגמו לגרמנית בממל ונשלחו לאנגליה, שם הם הופיעו מאוחר יותר בשני מאמרים ארוכים בטיימס בלונדון, ב-11 וב-13 בינואר 1882. יהודים רוסים אף הצליחו לברוח לגרמניה במחתרת בהנהגתו של רילף. בהיות ממל על גבול רוסיה, הגיעו אליה המוני יהודים בדרכם לאמריקה ורילף אסף כספים כדי לסייע להם בדרכם. בשנת 1890 יצאה חברת כי"ח בקריאה נגד הסיוע של רילף ליוצאים לאמריקה בטענה שהם סובלים שם חרפת רעב ועל כן עדיף שיישארו במקומותיהם. בתגובה לכך טען רילף שהוא אינו מעודד הגירה לאמריקה, אולם אם כבר מגיעים אליו לממל נשים ובנים של אנשים שנסעו לאמריקה, הוא מחויב לסייע להם. ביוני 1891 אף פרסם רילף אזהרה ליוצאים שהוועד שלו יתמוך אך ורק בידי אנשים המחויבים לצאת מרוסיה והשאר חייבים לצאת עם מלוא הוצאות הנסיעה ולא יקבלו סיוע.
רילף היה אחד מהתומכים הראשונים בחובבי ציון. בשנת 1882 פרסם יהודה לייב פינסקר את חיבורו "אוטואמנציפציה!", הקורא להקמת מדינה יהודית בתגובה לאנטישמיות. רילף הסכים לרעיון הבסיסי, אם כי באופן מעט שונה, מה שהניעו לכתוב את "ארוכת בת עמי" (1883), שבו הוא הלך אף רחוק יותר מפינסקר, וטען כי ארץ המולדת היהודית חייבת להיות בארץ ישראל, ששפתה עברית. כמו כן קרא לרכוש מיידית קרקעות בישראל. שלוש שנים מאוחר יותר, רילף היה אחד הדיוקנאות הראשונים שהופיעו בספר השנה "כנסת ישראל" של שפ"ר.
רילף חש פגוע כאשר בשנת 1896 אומצה תוכניתו של הרצל כחזון בינלאומי מוביל של הציונות. במאמר ביקורת חריף שפרסם רילף ב"ציון", הוא קובל על כך שהרצל "התעלם" מכך שפינסקר ורילף קדמו לו בתוכניתם הציונית, ולא הביא דברים בשם אומרם. עם זאת, לאחר שהתוודע לספר "מדינת היהודים", הוא סייע ותמך בתיאודור הרצל, במיוחד נגד "רבני המחאה" האנטי-ציוניים אשר עיכבו את הקונגרס הציוני הראשון. בשנת 1898 הציג רילף את הרצל בקונגרס הציוני השני בבזל שבשווייץ.
עד מותו נטל חלק בכל הקונגרסים הציוניים. בשנת 1898 פרש רילף מתפקידו ועבר עם משפחתו לעיר בון. שנות חייו האחרונות בבון הוקדשו לעבודה למען הפצת הרעיון הציוני.
רינלדו ד'אסטה (1655–1737)
ביוגרפיה
רינלדו נולד ב-26 באפריל 1655 במודנה, לפרנצ'סקו הראשון ד'אסטה, דוכס מודנה וללוקרציה ברבריני, בתם של יוהאן פרידריך, דוכס בראונשווייג-לינבורג ובנדיקטה הנרייטה מפפאלץ-זימרן. בילדותו פנה רינלדו לקריירה דתית, וב-2 בספטמבר 1686 אף הוסמך כקרדינל.
בשנת 1694 מת אחיינו פרנצ'סקו השני ד'אסטה, דוכס מודנה, ורינלדו עלה לשלטון במקומו. ב-11 בפברואר 1696 התחתן רינלדו עם שרלוטה פליציטס מבראונשווייג-לינבורג, בתם של יוהאן פרידריך, דוכס בראונשווייג-לינבורג ובנדיקטה הנרייטה מפפאלץ-זימרן, ממנה נולדו לו 7 ילדים. בשנת 1702 ברח רינלדו עם משפחתו לבולוניה, בשל פלישת הצבא הצרפתי, כחלק ממלחמת הירושה הספרדית, וחזר לעיר רק בשנת 1707 לאחר שהכוחות הגרמניים כבשו את העיר בחזרה מידי הכוחות הצרפתיים. ב-29 בספטמבר 1710 מתה אשתו שרלוטה במודנה, בעת לידת בתה האחרונה שנולדה מתה. בהסכם השלום לאחר המלחמה, רכש רינלדו את דוכסות מירנדולה, אך איבד את השליטה בקומקיו. בשנת 1721 ניסה רינלדו לשקם את יחסיו עם ממלכת צרפת, ולשם כך חיתן את בנו פרנצ'סקו עם שארלוט אגליי ד'אורליאן, בתו של פיליפ השני, דוכס אורליאן, אשר הביאה עמה נדוניה של 1.8 מיליון ליברות.
בתו אנריקטה התחתנה עם אנטוניו פארנזה, דוכס פארמה, אולם לאחר מותו בשנת 1731, תפסה אליזבטה פארנזה את דוכסות פארמה עבור בנה קרלו הראשון, דוכס פארמה. בשנת 1733 פרצה מלחמת הירושה הפולנית, ורינלדו שמר בתחילה על עמדה נייטרלית, אם כי בסתר תמך באוסטרים. בהמשך שוב נכבשה הדוכסות על ידי הצבא הצרפתי, ורינלדו נאלץ לעבור שוב לבולוניה עד לאחר הסכם השלום, שבו קיבל רינלדו את רוזנות נובלארה ובאניולו. ב-26 באוקטובר 1737 מת רינלדו במודנה, ובנו פרנצ'סקו השלישי ד'אסטה, דוכס מודנה עלה לשלטון במקומו.
משפחתו
ב-11 בפברואר 1696 התחתן רינלדו עם שרלוטה פליציטס מבראונשווייג-לינבורג, בתם של יוהאן פרידריך, דוכס בראונשווייג-לינבורג ובנדיקטה הנרייטה מפפאלץ-זימרן, ממנה נולדו לו 7 ילדים:
יון (יונל) ברטיאנו
'''יון (יונל) ק. ברטיאנו (ברומנית: Ion (Ionel) C. Brătianu''', 20 באוגוסט 1864 - 24 בנובמבר 1927) היה מדינאי רומני, חבר כבוד של האקדמיה הרומנית. מנהיג המפלגה הלאומית ליברלית ומהנדס אזרחי בהכשרתו.
חייו
יונל ברטיאנו נולד באחוזה פלוריקה, במחוז ארג'ש, בן בכור למדינאי יון ברטיאנו, אחיו הצעירים הם וינטילה ברטיאנו וקונסטנטין (דינו) ברטיאנו. הוא עבר את בחינות הבגרות בבית הספר התיכון על שם סאבה הקדוש, בבוקרשט וב-1882 התגייס כמתנדב לצבא הרומני לחצי שנה וקיבל דרגת סגן משנה ברגימנט התותחנים השני. במקביל לשירות הצבאי, הוא למד בבית הספר לגשרים וכבישים (לימים המכון הפוליטכני של בוקרשט). בקיץ 1883 נסע לצרפת להשלמת לימודיו. בשנים 1883–1884 למד בבית הספר המכין למתמטיקה מיוחדת. בשנים 1886–1889 היה סטודנט של בית הספר לגשרים ולכבישים ובסיום לימודיו הוסמך להיות מהנדס. הוא שב לרומניה, שם גויס מיד והועלה לדרגת סגן. בהמשך התחיל לעבוד כמהנדס מומחה בבניית מסילות הברזל של רומניה.
בשנת 1907 נישא לגרושתו של אלכסנדרו מרגילומאן.
בשנת 1927 נבחר לחבר כבוד של האקדמיה הרומנית. בסתיו אותה שנה נדבק בדלקת גרון שהחמירה וגרמה למותו.
חייו הפוליטיים
יונל ברטיאנו הצטרף בשנת 1895 למפלגה הלאומית ליברלית ועוד באותה שנה נבחר מטעם מחוז גורז' כחבר בית הנבחרים. משלב זה התפתחה הקריירה הפוליטית, שבמהלכה נבחר לסנאט בשנת 1911, בשנת 1909 בחרה בו ועידת מפלגתו לראשות המפלגה והוא נשאר בתפקיד זה עד סוף חייו. הוא כיהן בתפקידי ביצוע רבים ובין היתר היה 5 פעמים ראש ממשלת רומניה בתקופות האלה:
הוא כיהן פעמיים כשר לעבודות ציבוריות, 8 פעמים כשר חוץ, 6 פעמים כשר הפנים ופעמיים כשר המלחמה.
יצחק חנקין
יצחק חנקין (1 בנובמבר 1911 רחובות - 17 בינואר 1995 כפר גלעדי) היה בנו של השומר יחזקאל חנקין. עסק בפעילות ביטחונית כבר מגיל צעיר, תחילה בארגון ההגנה בהמשך במסגרת הפלמ"ח ולבסוף בצה"ל. נכלא למספר שנים על הריגת ערבי במהלך סכסוך קרקעות. הוציא לפועל את נקמת רצח אלכסנדר זייד. הקים את המחלקה הערבית בפלמ"ח ואת יחידת המיעוטים של צה"ל. גר בשנותיו האחרונות בקיבוץ כפר גלעדי.
ביוגרפיה
יצחק נולד ב-1911 ליחזקאל חנקין ולחיה שרה (לבית בלומין). בתקופת ילדותו נדד אביו ברחבי הארץ לצורך משימות שמירה וממנו ספג חנקין את הרוח הביטחונית. כבר בגיל צעיר עלה צפונה והחל לעסוק בשמירה בגליל ובעמק יזרעאל. במהלך חייו היה מעורב במספר אירועים ביטחוניים משמעותיים.
הריגת הבדואי
בשנת 1938 (לאחר רצח אלכסנדר זייד) פנתה אלמנת זייד, ציפורה, לעורך הדין אהרון חוטר ישי על מנת שיפעל לשחרור של חנקין. יחד ניסחו פניה לנציב העליון באותה תקופה הרולד מקמייקל על מנת שיבטל את העונש. שנתיים עברו עד שב-1940 הגיע מכתב החנינה וחנקין שוחרר.
נקמת רצח אלכסנדר זייד
אלכסנדר זייד נרצח בשנת 1938 על ידי בדואים משבט ערב אל חילף. היישוב בארץ ובמיוחד הרשויות הביטחוניות התלבטו רבות האם לבצע נקמת דם הן מהסיבות המוסריות והן בגלל חוסר הידיעה על זהות הרוצח. לאחר שהתברר שהרוצח הוא קאסם אל-טבאש החליטה ההגנה ב-1942 לפעול ושלחה חולית לוחמים (מפלוגה א' של הפלמ"ח) בראשותו של חנקין אל מאהל השבט שם הוצא אל-טבאש להורג.
רצח ארלוזורוב
בתקופה שחנקין ישב בכלא עכו (1935-1941) הוא היה שותף לתא עם האחים עבדול מג`יד ועבדול חמיד. האחים סיפרו לו שיחד עם עיסא דרוויש רצחו את חיים ארלוזורוב ב-1933. האחים טענו שכשסיפרו את גרסתם קיבלו איומים שיחזרו בהם או שיוצאו להורג. לאחר שיחרורו מהכלא סיפר חנקין את הגרסה הזאת והיא רשומה כאחת הגרסאות לרצח ארלוזורוב.
הקמת המחלקה הערבית
חנקין גויס לפלמ"ח ב-1941. ב-1942 כינס 12 לוחמי פלמ"ח בח'רייבה (אתר המחצבות הראשונות של מפעל המלט "נשר" בהר הכרמל) והקים את המחלקה הערבית. אנשי המחלקה עבדו באזור חיפה ושהו בכפרי הדרוזים כדי ללמוד את אורחותיהם. בהמשך התאחדו עם אנשי יחידת המסתערבים שהקים ירוחם כהן על בסיס יוצאי המחלקה הסורית, ופעלו כיחידה מאוחדת תחת השם 'מחלקת השחר'.
הגביע הערבי בכדורגל
הגביע הערבי בכדורגל (בערבית: كأس العرب, בתעתיק מערבית: כאס אלערב, באנגלית: FIFA Arab Cup), הידוע גם בשם הגביע הערבי של פיפ"א, הוא טורניר כדורגל בינלאומי שבו מתמודדות 16 נבחרות מתוך נבחרות ארצות ערב לגברים החברות בארגון UAFA . החל משנת 2021, פיפ"א הוא הגוף הבינלאומי המנהל את תחרויות הכדורגל הרשמיות המקדימות לטורניר, ואת הטורניר עצמו.
הטורניר נערך לראשונה בשנת 1963 בלבנון, וזכתה בו נבחרת תוניסיה. לאחר שני טורנירים נוספים שנערכו בשנים 1964 ו-1966, הושבת טורניר הגביע הערבי למשך קרוב לעשרים שנים, ונערך שוב בשנת 1985. עד לשנת 2012, האחרונה בה אורגן הטורניר על-ידי UAFA, נערכו חמישה טורנירים נוספים. בשנת 2021 ייערך הטורניר לראשונה על-ידי פיפ"א.
בתשעת הגביעים שנערכו עד כה זכו חמש נבחרות. נבחרת עיראק זכתה בטורניר ארבע פעמים, והאלופות האחרות הן נבחרת ערב הסעודית עם שתי זכיות, ונבחרת מצרים, נבחרת מרוקו ונבחרת תוניסיה עם זכייה אחת כל אחת.
שבע מדינות אירחו את הגביע הערבי. כווית וערב הסעודית אירחו את הטורניר פעמיים כל אחת, ולבנון, עיראק, ירדן, סוריה וקטר אירחו את הטורניר פעם אחת כל אחת.
היסטוריה
התאחדות הכדורגל הלבנונית (LFA) הייתה הראשונה שקראה להקמת הטורניר, באמצעות נשיא ההתאחדות ז'ורז' דבאס שקרא לארגן כינוס ערבי כללי בשנת 1962 על-מנת לארגן את הגביע הערבי. הגביע הערבי הראשון נערך בביירות שבלבנון, בין החודשים אפריל ומאי 1963, והתחרו בו חמש נבחרות.
בין השנים 1966–1982, הוחלף הגביע הערבי בפועל על-ידי גביע פלסטין לאומות, שנערך שלוש פעמים בשנות ה-70 של המאה ה-20, והפך לטורניר נוער לאחר חזרתו של הגביע הערבי בשנות ה-80 של המאה ה-20. הגביע הערבי 1992 אורגן כחלק מהמשחקים הפאן-ערביים 1992.
הגביע הערבי 2021 יהיה המהדורה הראשונה של הטורניר שתאורגן על-ידי פיפ"א, ושמו של הטורניר שונה מ"הגביע הערבי" ל"הגביע הערבי של פיפ"א".
ארבע הנבחרות הראשונות לפי טורנירים
להלן טבלה המסכמת את ארבע הנבחרות הראשונות בכל טורניר הגביע הערבי, וכן את מיקומו והשנה בה נערך.
טינקר בל
טינקר בל (לעיתים גם טינקרבל, באנגלית: Tinker Bell - פעמון הפחח) היא דמות בדיונית המופיעה בספרו של ג'יימס מתיו ברי, "פיטר פן". טינקר בל היא פיה זדונית ונקמנית לעיתים, אך בדרך כלל ידידותית לפיטר. השינויים הקיצוניים במצבי רוחה ובהתנהגותה מוסברים בכך שהיא כל כך קטנה שאינה יכולה להכיל יותר מרגש אחד בכל פעם.
בספר, הסצנה המפורסמת ביותר שלה היא "סצנת מותה" לאחר ששתתה את הרעל המיועד לפיטר - ובה אומר פיטר שהיא תישאר בחיים אם מספיק אנשים יאמינו בפיות. במחזה פנה פיטר לילדים היושבים בקהל, וביקש מהם למחוא כפיים על מנת להראות את אמונתם - מעשה של שבירת הקיר הרביעי (בדומה לסצנת הסיום ב"חלום ליל קיץ").
על פי הספר, כאשר פיטר שב לבית משפחת דארלינג שנה מאוחר יותר, ונדי שואלת על טינקר בל, הוא אומר שכנראה מתה מאחר ש"פיות אינן חיות זמן רב, אולם הן כל כך קטנות שזמן קצר זה מספיק להם". פיטר אינו חש עצב על מותה, שכן מוות אמיתי ועצב אינם יכולים להתקיים בעולם של ילדות נצחית, והם מהווים למעשה בגרות. כמו כן, פיטר גם לא זוכר את טינקר בל כשם שאינו זוכר את הוק בשנה החולפת.
בתיאטרון
בהצגות תיאטרון, מיוצגת טינקר בל בדרך כלל כקרן אור.
בקולנוע
בקולנוע גילמו את דמותה וירג'יניה בראון פייר בסרט "פיטר פן" של הרברט ברנון משנת 1924, ג'וליה רוברטס בסרטו של סטיבן ספילברג- "הוק" משנת 1991, ולודביני סאנייר בסרטו של פ. ג'. הוגן משנת 2003.
בסרט "פאן" מ-2015 נראה שרק פיטר יכול להבין אותה, כנראה בגלל שלפי הסרט הזה הוא חצי-פייה.
בסרטי הנפשה
בסרט ההנפשה של אולפני וולט דיסני "פיטר פן", דמותה של טינקר בל מבוססת על השחקנית מרגרט קרי (ולא כפי שחושבים רבים, מרילין מונרו).
טינקר בל הופיעה גם בסרט ההמשך בשנת 2002, ובסדרת ההנפשה "בית העכבר".
בשנת 2005 השיקה חברת וולט דיסני זיכיון בשם "פיות דיסני", המבוסס כולו על דמותה של טינקר בל, אליה צורפו דמויות נוספות. החל משנת 2008, הוציאה חברת וולט דיסני את הסרט "טינקרבל" ישירות ל-DVD, ויצאו גם סרטי המשך שלו (חלקם ב-DVD וחלקם בקולנוע): "טינקרבל והאוצר האבוד" (2009), "טינקרבל והסוד הקסום" (2010), "טינקרבל וסוד הכנפיים" (2012), "טינקרבל ופיית הפיראטים" (2014) ו"טינקרבל ואגדת לעולם לא" (2015). הופק גם ספיישל טלוויזיוני בן חצי שעה בשם "משחקי עמק הפיות" (2011), וכן סרט קצר בשם "טינקרבל: תחרות אפייה" (2013).
בטלוויזיה
בסדרה "עולם הווינX", טינקר בל היא פיה בעלת עוצמה, אשר שולטת בארץ לעולם לא. על פי הסדרה, טינקר בל הייתה חברה של פיטר פן, אשר עזב אותה לטובת וונדי, דבר שגרם לה להפוך למלכה רעה, אפלה וקרה. בהמשך, מאט, בנו של פיטר, מתאהב בה והופך להיות בן זוגה. בשונה מרוב העיבודים טינקר בל היא בגובה של בן אדם ולא ננסית.
בסדרת הטלוויזיה "עד עצם היום הזה" טינקר בל (רוז מקייבר) מוצגת כפיה לשעבר וכתושבת בארץ לעולם לא, טינקר בל גורשה מתפקידה כפיה מכיוון שלמרות פקודות הפיה הכחולה (קיגן קונור טרייסי) היא עזרה למלכה הרעה/ רג'ינה (לאנה פרייה) למצוא נשמה תאומה (מאוחר יותר באותה העונה מתגלה לה ולרג'ינה שזה רובין הוד לאחר שאבק הפיות הגנוב חוזה שהנשמה תאומה שלה זה בעל קעקוע האריה) היא עוזרת לחבורה להיכנס למחנה של פיטר פן והילדים האבודים למרות, או אולי בגלל, שעברה עם רג'ינה ועם קיליאן ג'ונס (קפטן הוק שמגולם על ידי קולין אודונהיו).
בדיג'ימון ישנה דיג'ימונית שנקראת "טינקרמון".
באמנות
בית החולים "גרייט אורמונד סטריט" שבלונדון, שבבעלותו זכויות היוצרים של הספר "פיטר פן", הזמין מהפסל דייארמויד ביירון אוקונור פסל של טינקר בל שיתווסף לפסלו של פיטר פן הקיים במקום. הפסל (שגובהו כ-18 ס"מ) הוא הקטן בפסלי לונדון. הפסל נחנך ב-29 בספטמבר 2005.
קישורים חיצוניים
Peter Pan
חלבון פלואורסצנטי ירוק
חלבון פלואורסצנטי ירוק (באנגלית: Green fluorescent protein, בראשי תיבות: GFP) הוא חלבון בן 238 חומצות אמינו (26.9kDa) מהמדוזה Aequorea victoria אשר בחשיפה לאור כחול פולט אור ירוק. ל-GFP צורה ייחודית דמוית חבית, המורכבת ממבנה β-barrel הבנוי מ-11 גדילים וגדיל סליל אלפא הכולל את הכרומופור העובר במרכז. מבנה חבית זה מאפשר את התצורה של הכרומופור ומגן עליו מפני תהליך של ירידה בעוצמת הפלאורוסנציה (quenching) שעשויה להיגרם מהשפעת הסביבה. בתאים ובביולוגיה מולקולרית נעשה שימוש רב בגן ה-GFP כגן מדווח. בחלבון נעשה שימוש בחיישנים ביולוגיים שונים ואורגניזמים רבים הונדסו גנטית כך שיבטאו את החלבון. בעוד שרוב המולקולות הפלואורסצנטיות, כדוגמת FITC (פלואורסצאין איזותיוציאנאט), הן פוטוטוקסיות מאוד כאשר נעשה בהם שימוש בתאים חיים, חלבונים פלואורסצנטיים כ-GFP הם לרוב מזיקים פחות כאשר הם מאירים בתא חי. בשל תכונות אלו פותחו מערכות מיקרוסקופיה פלואורסצנטית, אשר יכולות לשמש למעקב לאורך זמן אחר תאים אשר מבטאים חלבון אחד או יותר המסומנים עם חלבונים פלאורוסנטיים. ניתוח של מעקבים כאלו תרם להבנתם של תהליכים ביולוגיים רבים, בהם אריזת חלבונים, תנועת חלבונים, ודינמיקה של רנ"א. שימוש חשוב נוסף ב-GFP הוא לבטא חלבון במערך קטן של תאים מסוימים, והודות לכך יכולים חוקרים לזהות בצורה אופטית סוגים מסוימים של תאים מחוץ לגוף האורגניזם (in vitro) או אף בגוף האורגניזם (in vivo).
היסטוריה
בשנות השישים והשבעים של המאה ה-20 בודד לראשונה GFP מן המדוזה Aequorea victoria ותכונותיו הפלואורסצנטיות נחקרו על ידי אוסאמו שיממורה. במדוזה זו, הפלואורסצנציה של GFP מתרחשת כאשר החלבון המאיר אקוורין נקשר ליוני Ca2+ ונוצר זוהר כחול, וחלק מהאנרגיה לאור מועברת ל-GFP, אשר מסיט את הצבע לירוק. התועלת של שימוש בחלבון ככלי בביולוגיה מולקולרית לא הובנה עד 1992, כאשר דוגלס פרשר (Douglas Prasher) דיווח על שיבוט וריצוף של הגן המקודד לחלבון GFP.&רלמ; המימון למחקר זה אזל, ובעקבות זאת שלח פרשר דוגמות cDNA למספר מעבדות. מעבדתו של מרטין צ'לפי (Martin Chalfie) הצליחה לגרום לביטוי של חלבון ה-GFP בתאים הטרולוגיים של החיידק E. coli וכן של הנמטודה C. elegans, ופרסמו את תוצאותיהם במגזין Science בשנת 1994. המעבדה של פרדריק טסוג'י (Frederick Tsuji) דיווחה באופן עצמאי על ביטוי של החלבון הרקומביננטי חודש לאחר מכן.&רלמ; תכונה חשובה של ה-GFP היא שהוא מקופל ופלואורסצנטי בטמפרטורת החדר, ואיננו זקוק לקופקטורים אקסוגניים הייחודיים למדוזות. אף על פי שה-GFP בצורתו הטבעית פלואורסצנטי יש לו כמה מגרעות, כדוגמת יציבות אור לא טובה וקיפול לא טוב ב-37°C.
המבנה הגבישי המדווח הראשון של GFP נעשה על מוטנט S65T על ידי קבוצת חוקרים מאוניברסיטת אורגון ב-Science ב-1996. חודש לאחר מכן דיווחה באופן עצמאי קבוצה אחרת מאוניברסיטת הוסטון ב-Nature Biotech על המבנה של זן הבר של GFP. המידע על מבנה ה-GFP סיפק רקע חיוני על תצורת הכרומופור ועל אניטרקציות של שיירים סמוכים. חוקרים ערכו שינויים בשיירים אלו באמצעות מוטציות מכוונות ואקראיות כדי ליצור את מגוון רחב של נגזרות GFP.