cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
ג'ירוטוניק
היסטוריה
מייסד הג'ירוטוניק, ג'וליו הורבאט, הונגרי במוצאו, שנולד בטימישוארה, רומניה, ב-1942, פיתח את השיטה לאחר התמודדותו האישית עם כאב כרוני בעקבות פציעה שעבר. הורבאט התאמן בשחייה ובהתעמלות לפני הצטרפותו ללהקת הבלט של ה"אופרה של המדינה הרומנית" (הידועה כיום בשמה "האופרה הלאומית הרומנית בטימישוארה"), בשנות ה-20 המוקדמות לחייו. הוא נמלט מהמדינה ב-1970, במהלך סיבוב הופעות באיטליה, עם להקת האופרה. לאחר שהייה בת 6 חודשים במחנה פליטים באיטליה, קיבל הורבאט מקלט מדיני בארצות הברית. לאחר זאת, הוא רקד באופן מקצועי בלהקת האופרה של ניו יורק ובלהקת הבלט של יוסטון ובין השאר רקד במסגרת סיבובי הופעות מיוחדים שהתקיימו בארצות הברית, לצד רקדנים ידועי שם, כגון ז'אק ד'אמבואז, מליסה היידן ומרגוט פונטיין.
בדיקות סקר גנטיות
רקע
עם התפתחות תחום הגנטיקה, בעשור האחרון של המאה ה־20 פותחו בדיקות שונות לאיתור נשאות גנטית רצסיבית לפגמים גנטיים שונים אצל בני אדם. בעוד חלק מבדיקות אלו אינו מהימן די הצורך (ואצל חלקם המהימנות משתנה לפי אוכלוסייה), בדיקות מסוימות זכו לאחוזי הצלחה גבוהים בזיהוי נשאות. בשל כך עלתה המלצה לערוך בדיקות סקר גנטיות לזוגות צעירים העתידים להוליד ילדים, על מנת לנסות למזער את מספר הילודים שיוולדו עם מומים או מחלות גנטיות חמורות. נכון ל־2011 97% מהילודים הם בריאים, בעוד 3% סובלים ממחלות, הפרעות התפתחות או מומים מולדים שונים, על רקע גנטי וללא רקע גנטי.
היות שבמרבית המחלות הגנטיות הופעת הפגם באופן גלוי בצאצא אפשרית רק כאשר שני הוריו הם נשאים רצסיביים נסתרים, די לשלול הימצאות גן רצסיבי פגום אצל אחד מבני הזוג על מנת לוודא שצאצאיהם של בני הזוג לא יסבלו מפגם גנטי גלוי. בשל יציבות החומר הגנטי, די בבדיקה חד־פעמית על מנת לאשר או לשלול הימצאות נשאות נסתרת. עם זאת, גם במקרים בהם מתקבלת תשובה חיובית לנשאות אצל שני בני זוג, ישנה לעיתים אפשרות לערוך בדיקות מיוחדות לעובר בשלבי התפתחות מוקדמים (כדוגמת בדיקת מי שפיר ובדיקת סיסי שליה), על מנת לבדוק האם הוא לוקה בפועל בפגם גנטי מסוים. במקרה של הפריה חוץ גופית, ניתן לבצע אבחון גנטי טרום השרשה.
ג'ירוטוניק
היסטוריה
הורבאט קרע את גיד אכילס שלו ועבר פריצת דיסק במהלך קריירת הריקוד שלו בלהקת הבלט של יוסטון, פציעות שקטעו לו את הקריירה הזו. לאחר הפציעות הללו, הוא שב לזמן קצר בחזרה לניו יורק, שם הוא החל לתרגל יוגה באופן קבוע. הורבאט עבר לגור באי סנט תומאס שבאיי הבתולה האמריקאים, ב-1977. במקום מושבו שבהרי האי, הוא בנה בקתת חדר קטנה בשטחה ובמאמץ להשתקם מפציעותיו, הוא הקדיש את 6 השנים הבאות לתרגול עצים של יוגה ומדיטציה. במהלך תקופה זו של לימוד עצמי אינטנסיבי, הורבאט החל לגבש את מה שנקרא בתחילה "יוגה לרקדנים" שהתפתח מאוחר יותר לשיטת הג'ירוקינסיס.
בדיקות סקר גנטיות
רקע
קיומן של בדיקות גנטיות יוצר בעיות מוסר ואתיקה שונות, היות שתוצאה חיובית של נשאות אצל בני זוג עשויה להוביל להפסקת חיים של עובר, בזמן שייתכן ואין ודאות מוחלטת בקיום הפגם, ייתכן ויתגלה טיפול רפואי למחלה ובעיות מולדות אחרות (גנטיות ושאינם גנטיות) יכולות להיווצר גם כשהבדיקות תקינות.
הבדיקות
ידועות מחלות שונות להן בסיס גנטי ידוע. המלצה לבדיקת סקר גנטי על ידי משרד הבריאות הישראלי ניתנת על סמך מספר נתונים, ובהם:
ג'ירוטוניק
היסטוריה
כשהורבאט עזב את סנט תומאס, הוא חזר לניו יורק, שם הוא החל להעביר את שיעורי השיטה החדשה שפיתח בסטודיו "צעדים על ברודוויי". הוא הקים את הסטודיו הייעודי לג'ירוטוניק - סטודיו הענן הלבן ב-1984. בתחילה, רוב תלמידיו של ג'וליו היו רקדנים מקצועיים. כשהביקוש לשיעורים גדל ומעגל הלקוחות התרחב, הוא עיצב מחדש את השיטה, ביוצרו אימון המיועד כמעט לכל אדם, ללא קשר לגיל או למצב בריאותי. הוא קרא לגרסה משודרגת זו של השיטה, ג'ירוקינסיס.
בסטודיו הענן הלבן, הורבאט המשיך לפתח ולעצב את השיטה שהגה בסנט תומאס. זה היה במקום זה בו הוא החל לפתח את שיטת הג'ירוטוניק ובו הוא ייצר את המכשירים הראשונים הייעודיים לתרגול השיטה. נכון ל-2013, הורבאט ממשיך ליצור תוכניות חדשות עבור שתי השיטות. בנוסף לכך, הוא גם מעביר שיעורים בכל רחבי העולם, ממשיך לפתח ציוד חדש לתרגול ג'ירוטוניק וממשיך לשפץ ציוד קיים. נכון ל-2016, שיטת הג'ירוטוניק מתורגלת בקרוב למעל 4000 מכונים, כשמעל 13,000 איש מתאמנים בשתי השיטות, ב-72 מדינות.
עקרונות השיטה
ארבעה עקרונות ראשיים של שיטת הג'ירוטוניק מובאים כדלהלן:
בדיקות סקר גנטיות
בדיקות מומלצות
הבדיקות למחלות הבאות מומלצות לביצוע על ידי משרד הבריאות ואיגוד הגנטיקאים הישראלי, בהתאם למוצא האתני:
ג'ירוטוניק
כוונה
(ג'וליו הורבאט). זוהי ראייתו של המתאמן המדריכה את תנועתו בכיוון הרצוי.
ייצוב באמצעות ניגוד
(Joyce Campbell).
בדיקות סקר גנטיות
בדיקות מומלצות
חמש הבדיקות הראשונות כלולות בסל הבריאות ובתוכנית הארצית של משרד הבריאות, ונעשות ללא תשלום. בדיקת לזיהוי נשאות לתלסמיה נעשית באמצעות ספירת דם רגילה ומומלצת לאוכלוסייה ערבית ולאוכלוסייה יהודית שאינה אשכנזית.
ג'ירוטוניק
אי דחיסה של המפרקים
מפרקים שנדחסו יתר על המידה אינם יכולים לנוע בצורה חופשית. ניתן לחזור למצב של אי דחיסה על ידי שימוש בעיקרון ייצוב באמצעות ניגוד, לצד הדרכת המתאמנים להזיז את מפרקיהם כמו בתנועת קפיץ מהיר, תוך שימוש נבון בעקמומיות עמוד השדרה. באמצעות יצירת תנועת הקפיץ ובאמצעות סיבוב מעגלי של המפרקים, ניתן להשיג מרחב תנועה גדול יותר באזור המפרקים, ולמטב את איכות ויעילות תנועתם.
תואם בין תנועה לנשימה
שיטת הג'ירוטוניק שמה את הדגש החשוב על דפוס נשימה מותאם לכל תנועה. באופן כללי, שילוב זה מכיל בתוכו שאיפה כשהגוף נע בפשיטה, או נפתח החוצה ונשיפה כשהגוף נע בכיווץ או נסגר פנימה.
דוד ארליך
קריירה עיתונאית
נולד ברמת גן. בתום שירותו בצה"ל, החל ארליך בקריירה עיתונאית. הוא עבד בעיתון "דבר" בירושלים ככתב במשך שנה. לאחר מכן שימש כחבר מערכת השבועון לנוער "חמצן", למשך שנה נוספת. לאחר מכן עבר לרדיו והיה כתב ומפיק בקול ישראל במשך שנה. לאחר מכן היה כתב מוסף "הארץ" כשלוש שנים. בתום עבודתו בעיתון הארץ עבר לארצות הברית, ושימש כמרצה באוניברסיטאות ובבתי ספר.
ג'ירוטוניק
יתרונות
כמה מהיתרונות שניתן להפיק מתרגול בשיטות הג'ירוטוניק והג'ירוקינסיס הם: זרימת דם מוגברת; כושר לב - ריאה; שיפור בתנועת המפרקים; עוררות וחיזוק מערכת העצבים; תנועתיות טובה יותר של עמוד השדרה; שיפור בתפיסה חושית; איזון גדול יותר וזרימת אנרגיה טובה יותר; וקואורדינציה טובה יותר.
בדיקות סקר גנטיות
בדיקות מומלצות
בקרב האוכלוסייה הערבית בישראל אותרו מחלות רבות השכיחות באזור גיאגרפי מצומצם (לרוב בתחום יישוב מסוים או בשבט בדואי, בשכיחות של לפחות 1:1,000 לידות), אך כמעט ואינם קיימות מחוץ להם. משרד הבריאות הישראלי מפעיל תוכנית מיוחדת למניעת מחלות אלו, וצוותים מיוחדים באים ליישובים לבדיקות תקופתיות של זוגות.
בדיקות אפשריות
בדיקות למחלות גנטיות ששכיחות הנשאות שלהם קטנה מ־1:60 מוגדרות על ידי משרד הבריאות ואיגוד הגנטיקאים הישראלי כבדיקות אפשריות, אך לא מומלצות.
דוד ארליך
תמול שלשום
בשנת 1993, כארבע שנים לאחר שעבר לארצות הברית, חזר ארליך לישראל. בתקופתו בארצות הברית התוודע ל"טרנד" בארצות הברית – בתי קפה שהם גם חנויות ספרים. בשובו לישראל, החליט להקים בית קפה במתכונת דומה, אף על פי שלא היה לו ידע בעסקים.
ג'ירוטוניק
ציוד הג'ירוטוניק
ישנם חמישה סוגי מכשירים שונים בהם המתאמנים משתמשים. ה-Pulley Tower Combination Unit, הוא המכשיר הנפוץ ביותר בשיטה. ארבעת המכשירים האחרים מסווגים כציוד מיוחד. ציוד זה כולל בתוכו את המכשירים הבאים: ה-Jumping Stretching Board, ה-Gyrotoner Unit, ה-Leg Extension Unit, וה-Archway.
מציטוטיו של ג'וליו הורבאט
הציטוטים המובאים להלן, הם מאת ג'וליו הורבאט, תוך התייחסות לאיכויות התנועה בתרגול שיטת הג'ירוטוניק:
דוד ארליך
תמול שלשום
בית הקפה "תמול שלשום" בשכונת נחלת שבעה בירושלים, הפך למזוהה עם הקהילה הגאה, אך שירת ציבור מגוון. ארליך אמר בריאיון:
בדיקות סקר גנטיות
בדיקות שאינן מומלצות
קיימות מחלות גנטיות נוספות להן מקור מולקולרי ידוע, אולם ההמלצה של משרד הבריאות ואיגוד הגנטיקאים הישראלים היא ליידע אודות הבדיקה, אך לא לערוך אותה כבדיקת סקר. הסיבות לכך הן מהימנות נמוכה של הבדיקה (אי זיהוי או זיהוי מוטעה של מקרים שלא מתפתחים לכדי מחלה קלינית), שכיחות נמוכה ומחלות שאינן חמורות או שניתנות לטיפול. בין מחלות אלו נמצאות: מחלת גושה 1 (למחלה זו קיים אומנם שיעור נשאות גבוה, אך המחלה מתפתחת רק בכ־10% מבעלי הגן הפגום, וקיים לה טיפול רפואי יעיל), חרשות הנגרמת על ידי הגנים קונקסין 26 ו־30, קדחת ים תיכונית משפחתית, לבקנות, פנילקטונוריה, ניוון שרירים - דיספרלין, מחלת אגירת גליקוגן מסוג 3, חוסר באלפא 1 אנטיטריפסין, ניוון שרירים מסוג LGMD וניוון שרירים עם גופיפי הסגר (HIBM).
דוד ארליך
ספריו
ארליך הוציא לאור שני קובצי סיפורים קצרים – "הבקרים של שני וחמישי" ו"כחול 18". בנוסף כתב רומן בשם "קפה שירה".
כחול 18
כחול 18, יצא לאור בהוצאת ידיעות אחרונות: ספרי חמד בשנת 2003. בניגוד לקודמו, המוטיב הירושלמי פחות בולט, ובמקומו ישנו מוטיב ישראלי חזק. עיסוקו של ארליך בפערים ובשונות בחברה הישראלית, אשר בלט בספרו הראשון, הוא חלק חשוב גם בספרו השני. חלק מן הסיפורים עוסקים באירועים מכוננים. למשל, בחור שאיבד את אהובו במצעד הגאווה בתל אביב וחיפושיו הנואשים אחריו, בים הצועדים. סיפורים רבים כוללים מוטיב להט"בי, אך פחות מבספרו הקודם. לאור זאת, עלו קולות תוהים ואף כועסים בקהילה, לפיהם ארליך ממעיט ממוטיב הלהט"ב בכוונה, כדי לפנות לקהל רחב יותר ולהיות פחות משויך לקהילה. ארליך הסביר את ההבדל בכך שרבים מן הסיפורים בקובץ הראשון נכתבו במקור עבור המגזין מגעים, שעסק בענייני הקהילה.
קפה שירה
קפה שירה, יצא לאור בהוצאת תמול שלשום, בשנת 2018. הספר מבוסס על אנקדוטות מחיי היומיום של "תמול שלשום". רומן ההולך ונרקם בין מלצרית ירושלמית לסטודנט צרפתי הוא רק ציר אחד בעלילת הספר קפה שירה, שבין דפיו משוטטות שלל דמויות שיש להן מכנה משותף: החיפוש אחר מקום ומשמעות.
חיים אישיים
בראיונות סיפר ארליך שאת נטייתו המינית גילה רק כשהיה בן 22. הוא שירת אז כקצין צה"ל, וחשש לספר להוריו השמרנים לגבי נטייתו. עם זאת, לאחר מספר חודשים סיפר להם. יציאתו מהארון לא התקבלה בקלות. ארליך הביע את תסכולו מכך ואמר שיחסם לנטייתו נשאר כך גם לאחר שנים רבות.
ארליך חי באופן גלוי עם בן זוגו.
הוא היה אב לתאומים - בן ובת - בהורות משותפת עם אימם.
היה חבר הוועד המנהל של הבית הפתוח בירושלים לגאווה ולסובלנות.
נפטר ב-22 במרץ 2020, כשבועיים לפני יום הולדתו ה-61.
מתיאס ומקסים
מתיאס ומקסים (באנגלית: Matthias & Maxime) הוא סרט דרמה קנדי להט"בי משנת 2019 שנכתב ובוים על ידי קסבייה דולן. בנוסף לדולן המככב בתפקיד הראשי, מככבים בו גם גבריאל ד'אלמיידה פרייטס, פייר-לוק פונק, סמואל גוטייה, אנטואן פילון, אדיב אלחלידי, אן דורבל, מישלין ברנרד, מרילין קסטונגוואי וקתרין ברונט.
הבכורה העולמית של הסרט הייתה בפסטיבל קאן ב-22 במאי 2019. הסרט יצא לאקרנים ב-9 באוקטובר 2019 על ידי Les Films Séville.
בישראל, הסרט הוקרן כחלק מפסטיבל הקולנוע הגאה לשנת 2020 בסינמטק תל אביב וכיום משודר באמצעות שירות הסטרימינג yes VOD.
עלילה
מתיאס (גבריאל ד'אלמיידה פרייטס) ומקסים (קסבייה דולן) הם שני חברי ילדות בשנות העשרים המאוחרות לחייהם המתגוררים במונטריאול. מתיאס איש עסקים מצליח עם חברה מושכת ואכפתית, שרה, בעוד מקסים השקט והעדין יותר הוא ברמן שמבלה זמן בטיפול באמו המתעללת והאלכוהוליסטית. מתיאס מסור לעבודתו ומתכונן לקבלת קידום בעוד מקסים מתכונן לעבור לשנתיים באוסטרליה במטרה לקבל הזדמניות תעסוקתיות חדשות.
השניים, יחד עם קבוצת החברים הקרובה שלהם, יוצאים לסוף שבוע בבקתה על שפת האגם, השייכת למשפחתו של חברם העשיר, ריווט. לחופשה מצטרפת אחותו של ריווט, אריקה. אריקה היא סטודנטית לקולנוע והיא לוחצת על מתיאס ומקסים להשתתף בסרט הסטודנטים שלה, מכיוון ששני השחקנים שלה פרשו. מקסים נכנע ומסכים להופיע בפרויקט, ומתיאס נאלץ מאוחר יותר להצטרף לאחר שהפסיד בהתערבות לריווט. הם מגלים מאוחר יותר שהשתתפותם תחייב אותם להתנשק וכועסים על אריקה שלא ציינה זאת קודם. אבל חבריהם מזכירים להם שהם התנשקו בעבר, לפני שנים בבית הספר, דבר שלטענת מתיאס היה כתוצאה מהיותו תחת השפעת סמים. לבסוף, הם חולקים נשיקה עבור הסרט.
הנשיקה משפיעה מאוד על מתיאס, שלא מצליח לישון ולמחרת בבוקר הולך לשחות, ובטעות מגיע לצד הלא נכון של האגם. ובהמשך דוחה קידום בעבודה ורב עם בת זוגו, שרה. הוא מוטרד עוד יותר כאשר אריקה מציגה את הסרט במפגש שיזמה אמא שלה, בו נוכחים מתיאס ושרה, שמתייחסת לסרט בצורה חיובית ומחמיאה למתיאס על השתתפותו. בינתיים, מקסים מעביר את האפוטרופסות על אמו לידי דודתו ומנסה לקבל מכתב המלצה מאביו של מתיאס, שהוא איש עסקים מצליח בשיקגו. שני הגברים מבולבלים עוד יותר מהנשיקה בגלל משיכתם לנשים, ומתיאס מוטרד במיוחד בגלל מערכת היחסים שלו עם שרה.
מתיאס שומר על ריחוק חברתי ממקסים ולא מדבר איתו. הוא מנסה להיחלץ מההשתתפות במסיבה של מקסים, ככל הנראה בהכחשה שהוא אכן יעזוב לאוסטרליה, אבל שרה לא מאפשרת לו. הוא מרגיז את חבריהם בכך שמגיע באיחור, נושא נאום גרוע עבור מקסים, ובהתחלה דוחה את ההזמנה לאפטר פארטי עם שאר חבריהם, לפני ששרה משכנעת אותו להשתתף. במסיבה הוא מתנגח עוד יותר עם הקבוצה ומתחיל ריב במהלך אחד המשחקים שבשיאו העליב את כתם הלידה על פניו של מקסים. מתיאס עוזב את המסיבה בכעס, אך מתחרט וחוזר להתנצל. הוא ומקסים חולקים נשיקה ומפגש מיני קצר, אבל מתיאס עוצר אותו באמצע ומשאיר את מקסים פגוע ומבולבל.
הפקה והוצאה לאקרנים
בינואר 2018, הוכרז שדולן יכתוב, יביים, יפיק ויככב בסרט, לצד אן דורבל. באוגוסט 2018, פורסם כי פייר-לוק פונק ומישלין ברנרד הצטרפו לצוות השחקנים. בספטמבר 2018 הצטרפו לצוות השחקנים גבריאל ד'אלמיידה פרייטס, אנטואן פילון, סמואל גוטייה, אדיב אלחלידיי, קתרין ברונט ומרילין קסטונגוואי. בנובמבר 2018, מגזין "Another Man" חשף כי האריס דיקינסון בדיוק סיים לצלם תפקיד בסרט של דולן.
שלב הצילומים החל ב-15 באוגוסט 2018 בקוויבק.
מוזיקה
הפסקול המקורי הולחן על ידי ז'אן מישל בלייז, פסנתרן ומלחין המתגורר במונטריאול. יצירת הפסנתר שלו בשם "בדידות" נוצרה בהשראת יצירתו של פרנץ שוברט "תֶּמות ווריאציות". בלייז זכה ב-25 במאי 2019 בפרס הפסקול בפסטיבל קאן על עבודתו בסרט.
השירים הבולטים שבהם נעשה שימוש כוללים את " Work B**ch מאת בריטני ספירס ", " J'ai cherché " מאת עמיר חדד, " Always on My Mind " מאת פט שופ בויז, "Stranger's Kiss" מאת אלכס קמרון ואנחל אולסן והשיר "song for zula" של הלהקה Phosphorescent.
ביקורות
באתר הביקורות Rotten Tomatoes, הסרט קיבל דירוג אהדה של 64% על סמך 77 ביקורות, עם דירוג ממוצע של 6.5/10. על פי קונצנזוס המבקרים של האתר:
אתר הביקורות Metacritic העניק לסרט ציון ממוצע משוקלל של 60 מתוך 100, בהתבסס על 18 מבקרים, מה שמצביע על "ביקורות מעורבות או ממוצעות".
בדצמבר 2019, הסרט נבחר לרשימת עשרת הגדולים של קנדה לסוף השנה של TIFF. הסרט היה מועמד לשבעה פרסים בטקס פרסי הקולנוע ה-22 של קוויבק, כולל שחקן המשנה הטוב ביותר לפונק והעריכה הטובה ביותר עבור דולן. הוא זכה בפרס שחקנית המשנה הטובה ביותר עבור עבודתה של ברנרד, המוזיקה הטובה ביותר עבור עבודתו של ז'אן מישל בלייז והסרט המצליח ביותר מחוץ לקוויבק.
הסרט נבחר לרשימה הקצרה של Prix collégial du cinéma québécois בשנת 2020.
חי או מת (ספר)
חי או מת (באנגלית: Dead Or Alive) הוא ספר מאת הסופר האמריקאי טום קלנסי. הספר, שהוא העשירי בסדרה אודות ג'ק ראיין, מנתח מודיעין של ה-CIA, הוא השני בסדרה (לאחר שן הנמר), אשר מתאר את פעילותו של בנו של ג'ק ראיין, ג'ק ראיין ג'וניור, במסגרת פעילותו במוסד מודיעין אמריקאי לא רשמי בשם "הקמפוס". הספר גם המשך ישיר לספר נוסף של קלנסי, קשת שש. במהלך עלילת הספר פועלים ראיין ג'וניור וחבריו לארגון, בניסיון לאתר את הטרוריסט המסוכן ביותר בעולם, "האמיר", ולסכל את מזימתו לבצע פיגוע טרוריסטי בקנה מידה חסר תקדים על אדמת ארצות הברית. כמו כן, עלילת הספר עוקבת אחר ג'ק ראיין האב, אשר כתוצאה מחוסר שביעות רצונו מפעולותיו של יורשו בתפקיד נשיא ארצות הברית, אד קילטי, מחליט לשוב ולהתמודד כנגדו בבחירות לנשיאות ארצות הברית.
עלילה
עלילת הספר נפתחת בתיאור פעולה צבאית של יחידת הריינג'רס של צבא ארצות הברית, אשר נועדה ללכוד את האמיר, הטרוריסט שנחשב למסוכן ביותר בעולם. חרף מידע מודיעיני אשר הצביע על מיקומו באזור, היחידה מגלה שמדובר במידע שגוי, המצטרף לשורה של מקורות מודיעיניים שגויים באשר למקומו של האמיר. בשלב זה נכנס לתמונה ארגון ה"קמפוס", ארגון מודיעיני סודי אשר הוקם ביוזמתו של ג'ק ראיין האב מתקופת כהונתו כנשיא, ואשר בין חבריו נכללים בנו של ראיין, ג'ק ראיין ג'וניור, וכן ידידיו הוותיקים של ראיין וסוכני ה-CIA לשעבר, ג'ון קלארק ודומינגו שאבז, אשר גויסו לארגון לאחר פרישתם הכפויה משורות סוכנות הביון המרכזית ומ"קשת" בעקבות צמצום כוחות שקילטי הנהיג. אנשי ה"קמפוס" שמים לעצמם למטרה לגלות את מקום הימצאו של האמיר, בכל אמצעי שיידרש.
בו בזמן, ג'ק ראיין האב, אשר כעת עוסק בכתיבת זיכרונותיו מתקופת נשיאותו, מגלה מורת רוח רבה מפעולותיו של יורשו בתפקיד, ויריבו הפוליטי הוותיק אדוארד קילטי. למורת רוח זו נוסף צערו הרב של ראיין על מותו של ידידו הטוב ביותר, רובי ג'קסון, אשר במהלך הבחירות לנשיאות ארצות הברית, כאשר הוביל בסקרים למול קילטי, נרצח על ידי גזען מדרום ארצות הברית, מה שהוביל למעשה לבחירתו של קילטי כ"מועמד פשרה", בהיעדר מתמודדים אחרים. תחושה זו, כמו גם תחושת חובתו של ראיין לארצו, מובילה אותו לבסוף להתגייס פעם נוספת למען טובת מולדתו, ולהתמודד בבחירות לנשיאות ארצות הברית כנגד קילטי, הרץ לכהונה שנייה.
בסופו של דבר, מתברר כי מזימתו של האמיר עשויה, במידה ולא תימנע, להביא לחורבנה המוחלט של ארצות הברית היבשתית. בשל אזלת ידו של ממשלו של הנשיא קילטי, העול מונח על כתפיהם של חברי ארגון הקמפוס. בשלב זה, ועל מנת למנוע את התרחשותו של האסון הגדול ביותר בהיסטוריה של ארצות הברית, נדרשים חברי הקמפוס לגייס את כל כוחם ותושייתם, ולפעול יחדיו על מנת לסכל את האיום. לשם כך עליהם ללכוד את האמיר, חי או מת.
אלגרי
ראו גם
}}
STS-72
STS-72 הייתה המשימה ה-10 של מעבורת החלל אנדוור. המטרה העיקרית הייתה להציב במסלול לוויין, להחזיר לכדור הארץ לוויין אחר ולבצע ניסויים בתחומים שונים.
נתוני משימה
השיגור בוצע ב-11 בינואר 1996 ולאחר הפסקת ספירה קצרה בניקודה T-5 דקות עקב בעיות תקשורת.
שעת טיסה נבחרה במטרה להתאים את המסלול ללכידת לוויין יפני ששוגר ב-18 במרץ 1995 וסיים את תוכנית פעילותו. לכידת הלוויין עברה בהצלחה והוא הועבר לתא המטען של המעבורת.
משימה נוספת הייתה להציב במסלול לוויין OAST-Flyer מסדרת לווייני SPARTAN. הלוויין שוחרר והוא טס במרחק של כ-72 ק"מ מהמעבורת במשך 50 שעות. ביום השישי של טיסת המעבורת הוא הוחזר לתא המטען.
במהלך הטיסה בוצע מספר פעמים פעילות חוץ רכבית פעילות ראשונה כללה צ'יאו וברי ונמשכה 6 שעות. בפעילות השנייה השתתפו צ'יאו וסקוט והיא נמשכה כ-6 שעות. מטרת פעילויות אלו היה לבחון שיטות להרכבת תחנת החלל הבין-לאומית.
בנוסף לכך בוצעו ניסויים בתחומים שונים.
המעבורת נחתה במסלול נחיתה מס' 15 במרכז החלל קנדי ב-20 בינואר 1996.
מהחלטת על הרכב הצוות ועד לחזרת הצוות לכדור הארץ תהליך אימונים ומשימה עצמה צולמו בסרט תעודה של PBS. בסרט השתתפו גם בני משפחה של האסטרונאוטים. הסרט באורך 90 דקות קיבל שם Astronauts והוקרן בשנת 1997.
מחנה ורנה
מחנה ורנה (בצרפתית: Vernet d'Ariège) היה מחנה מעצר ומחנה מעבר בלה ורנה שבהרי הפירנאים בצרפת.
היסטוריה
המחנה נבנה ביוני 1918 למען הכוחות הקולוניאליים הצרפתים ששרתו במלחמת העולם הראשונה. כאשר חדלו פעולות האיבה, הוא שימש להחזיק אסירים גרמנים ואוסטרים בעת המלחמה.
בין שתי מלחמות העולם המקום שימש כמחסן צבאי. לקראת סוף מלחמת האזרחים בספרד בפברואר 1939, היה לו שימוש חדש כמחנה קליטה עבור הרפובליקנים שנמלטו מצבאו של פרנסיסקו פרנקו לאחר קריסתה של הרפובליקה הספרדית השנייה.
משנת 1942 שימש לה ורנה כמחנה מעבר עבור משפחות יהודיות, קורבנות שואת יהודי צרפת, שהמתינו לגירוש למחנות עבודה והשמדה.
המשלוח האחרון התרחש ביוני 1944 ולקח את האסירים הנותרים למחנה הריכוז דכאו. בכל שנות פעולתו נכלאו בו כ-40,000 בני אדם מ-58 לאומים.
המחנה שוחרר על ידי בעלות הברית ב-1944.
אצלנו בגן
"אצלנו בגן" הוא שיר שכתב והלחין יפתח קרזנר, וביצעה שי-לי עטרי. השיר נכתב בזמן מבצע צוק איתן ופורסם ב-23 ביולי 2014.
משמעות השיר
קרזנר סיפר שהשיר נכתב מתוך מחשבה על מעבר הזמן מאז מות חברו, שבזכרונו נותר בן 23 כביום מותו. מחשבה זו הובילה לתובנה לגבי גילם הצעיר של החיילים, שנראו לו בוגרים כשהיה בן נעורים בעצמו. המטאפורה של גן ילדים משקפת את התובנה הזו והיא חלק מניסיונו של הכותב לעבד את הכאב על מותם של חיילים צעירים.
השיר משתמש במטפורה של גן ילדים כדי לתאר דינמיקה בין חיילים בצבא. בסוף השיר מופיע המשפט: "אצלנו בגדוד יש המון ילדים / שאת חלקם אני אוהב ואת חלקם אני לא אכיר" - המשפט מופיע כדי להסביר את המטפורה בשיר במילים פשוטות. הכותב יוצא מתוך הנחה שהקורא חסר הבנה, והוא מסביר לו את המטפורה במשפט האחרון ומאפשר לקורא לחזור ולהבין את משמעות השיר כולו. הילדים הם חיילים, והגן הוא גדוד.
ביצועים
לשיר 'אצלנו בגן' ישנן מספר גרסאות. הידועה שבהן היא הגרסה שבוצעה על ידי שי-לי עטרי, וגרסאות נוספות בוצעו גם על ידי לי בירן, שי הראל וכן על ידי להקות צבאיות.
Tubeway Army
Tubeway Army הייתה להקת גל חדש בריטית בהובלתו של גארי ניומן.
פעילות
הלהקה היא אחת מחלוצות המוזיקה האלקטרונית.
היא החלה לנגן בהופעות פאנק בלונדון וחתמה בחברת התקליטים Beggars Banquet. הם הוציאו סינגלים בסגנון הפאנק ב-1978.
הסינגל "" משנת 1979 זכה להצלחה והגיע למקום הראשון במצעד הבריטי. בסוף 1979 הוא הפך לסינגל הרביעי הנמכר ביותר בבריטניה באותה שנה. הסינגל היה במקום הראשון במצעד הבריטי במשך ארבעה שבועות. לאחר שהשיר יצא החליט ניומן להפסיק לפעול תחת שם הלהקה "Tubeway Army" ולהוציא מוזיקה תחת שם הבמה שלו, כיוון שהוא היה כותב השירים, המפיק והפנים של הלהקה, אך שמר על הנגנים של הלהקה כלהקת הגיבוי שלו.
דיסקוגרפיה
אלבומים
ארתור ג'יימס סטארק
ארתור ג'יימס סטארק (באנגלית: Arthur James Stark; 6 באוקטובר 1831 – 29 באוקטובר 1902) היה צייר אנגלי וחבר בבית הספר לציירים בנוריץ'.
ביוגרפיה
ארתור ג'יימס סטארק נולד בבופור רו, צ'לסי ב-6 באוקטובר 1831, בנו היחיד של ג'יימס סטארק, צייר הנוף, ואשתו אליזבת יאנג דינמור. הוא הוטבל בכנסיית סנט לוק, צ'לסי, ב-2 בנובמבר 1831.
כישוריו האמנותיים המוקדמים פותחו על ידי שיעורים עם אביו, שאיתו היה קרוב כל חייו. בין השנים 1839–1849, כאשר המשפחה התגוררה בווינדזור, סטארק הצעיר למד ציור בעלי חיים אצל אדמונד בריסטו, חבר אישי של המשפחה, ורכש אהבה לעמק התמזה, שם מצא נושאים רבים לתמונותיו. כבר בשנת 1848 הציג באקדמיה המלכותית ובמוסד הבריטי.
בשנת 1849 עבר ג'יימס סטארק ללונדון למען חינוך בנו, שנכנס באותה שנה לבתי הספר של האקדמיה המלכותית לאמנויות. במשך תקופה מסוימת נהג סטארק הצעיר לצייר באורוות של חברת ההובלה צ'פלין והום, ובתקופה מאוחרת יותר הוא שכר במשך שלוש שנים סטודיו של טאטרסייל שם שכלל את ציור הסוסים שלו.
יכולתו נודעה, ובשנת 1874, מחשש לעיכוב בהתקדמותו, דחה הצעה פרטית לתפקיד שהתפנה עם מותו של פרידריק ויליאם קייל, צייר בעלי חיים של המלכה ויקטוריה. במשך שנים רבות לימד אמנות בלונדון וכן צייר.
בשנת 1886 פרש לסארי, שם הקדיש את שארית חייו אך ורק לציור.
הוא התחתן ב-20 בנובמבר 1878, באסקוט, עם בתו הצעירה רוז איזבלה של תומאס פסט קנט, יועץ ליו"ר הוועדות בבית הלורדים. בתו נולדה בשנת 1879 ובנו, ג'יימס ארתור, נולד בשנת 1881.
סגנון ועבודות
סטארק היה אחד האמנים האחרונים של בית הספר נוריץ' וכנראה היחיד שצבר מוניטין של ציור בעלי חיים. המגע הדק של עבודתו הקודמת מראה את ההשפעה החזקה של אביו, אך תמונותיו המאוחרות יותר מציגות אינדיבידואליות בולטת יותר וזונחות רבות מהמסורות בבית הספר של אביו. הוא אהב לתאר סצנות אנגליות ביתיות, כמו חציר, קציר וחצר החווה; נופיו נגזרו בעיקר מעמק התמזה סארי ונורפוק. הוא צייר גם בשמן וגם בצבעי מים. בין השנים 1848 ו-1887 הציג שלושים ושש תמונות באקדמיה המלכותית, שלושים ושלוש במוסד הבריטי, חמישים ואחת בחברת האמנים הבריטים, שלוש במכון הציירים בצבעי מים, וחמישים ושבע בגלריות אחרות. בין עבודותיו היו טחנת מים (1848), סצנת יער (1850), פנים אורווה (1853), פינה שקטה (1857), בריכה מוצלת (1861), חווה חקלאית (1875).
תערוכות של יצירותיו נערכו בגלריות דאדלי, באוקטובר 1907 ובאוקטובר 1911.
המדרגות
המדרגות היא להקה המורכבת מצמד המוזיקאים הוד דיין, שמעבד ומפיק מוזיקלית את כל השירים, ואילן דמרי שהוא הסולן. הלהקה הוציאה חמישה אלבומים של מוזיקה יהודית מקורית. בתחילה שודרו שיריהם בעיקר בערוצים הדתיים, כדוגמת רדיו ברסלב וערוץ שבע, אך עם הזמן חלק מהסינגלים שהוציאו לרדיו נכנסו לפלייליסט גם של תחנות הרדיו הכלליות.
ביוגרפיה
הוד ואילן הם תלמידים של ימימה אביטל וגם אחרי שנפטרה ממשיכים להשתייך לקבוצות שלומדות בדרכה עם אמנים אחרים ובהם אברי גלעד ועוד.
בעונה השנייה של הסדרה סרוגים מנסה אחת הגיבורות להפיק את עטיפת הדיסק החדש שלהם, הפרק מלווה בשירים של הלהקה אך הם לא מופיעים בו בעצמם. שירים של הלהקה מופיעים כשיר סיום הפרק גם בעונות האחרות של סרוגים.
אחד הדברים שמייחדים את הלהקה היא שימוש במגוון רחב של כלים ייחודיים בשיריהם דוגמת: מלודיקה, חצוצרה, טנבור ושופר.
בשנת 2012 יצא לאור האלבום "הלב הרוח והנשמה" על פי שיריו של רבי אברהם אבן עזרא.
רסלר
רסלר (resler; בגרמנית: Rößler, Roehsler) הוא שם משפחה.
דמסקי
דמסקי הוא שם משפחה.
The Pretty Reckless
The Pretty Reckless היא להקת רוק אלטרנטיבית מניו יורק, שנוסדה ב-2009 והתפרסמה בעיקר בעשור השני של המאה ה-21. הלהקה כוללת את טיילור מומסן, בן פיליפס, מארק דיימון וג'יימי פרקינס.
השיר "Kill Me" של הלהקה היה מועמד לשיר השנה במגזין הרוק "Revolver". השיר שודר בסיום הפרק האחרון של העונה השישית בסדרה "אחת שיודעת", בה גילמה בעבר חברת הלהקה מומסן את דמותה של ג'ני האמפרי.
הלהקה ערכה סיבוב הופעות בעולם מ-2010 ועד מרץ 2012 כדי לקדם את אלבום הבכורה שלה, "Light Me Up". לאחר סיום סיבוב ההופעות, יצאה הלהקה לסיבוב נוסף, בו תפקדה כהופעת חימום לאוונסנס וללהקת מרילין מנסון.
חברי הלהקה
נוכחיים:
לשעבר:
אח חילוני
אח חילוני או אח הדיוט, הידוע גם ב"קונברסי" (בלטינית: sœurs laies, בגרמנית: Laienbrüder, בצרפתית: Frère lai) הוא אדם חילוני החבר במסדרים דתיים של הכנסייה הקתולית, בעיקר מסדרי נזורה, שלא עבר טקסי הצטרפות למנזר ולא רוצה לקבל על עצמו את נדרי הנזיר, אך רוצה לשנות את אורח חייו במידה מסוימת ולחיות במנזר לתקופה קצובה או לכל ימיו.
אחים חילוניים במנזר עוסקים לרוב בתפקידים לא-דתיים כמו שוער, שרת, גנן, טבח או טיפול בבעלי חיים.
בימי הביניים ואף אחריהם, הייתה שכבה של אנאלפביתים שרצו להקדיש את חייהם לדת ולהצטרף למנזר. אי ידיעת קרוא וכתוב לא איפשרה להם למלא שניים מתפקידיהם החשובים של הנזירים, תפילה והעתקת כתבי יד בסקריפטוריום. לכן לא איפשרו להם להצטרף פורמלית למנזר כנזירים. במקום זאת הם הצטרפו כאחים חילונים ונשבעו לצייתנות. בניגוד לנזירים, הם לא היו מחויבים בשבועת הנזירים (סטאביליס) להישאר במנזר לשארית חייהם או בהסתגרות ופרישות גמורה מן העולם. למרות זאת, חלק ניכר מהם בילו את שארית חייהם במנזר ועשו בו את עבודות הכפיים.
המושג הופיע בכתובים לראשונה כנראה ב-1038 בתיאור חיי נזירים במנזר ולומברוזה (Vallombrosa) ויש עדויות שאנשים בעלי תפקיד זהה שימשו במנזרים קודם לכן.
בנוסף, היו בימי הביניים מנזרים שהעסיקו משרתים בעבודות שונות. למשרתים אלו לא הייתה כל מחויבות מוסרית או דתית למנזר.
הייד
הייד (Hyde) הוא שם משפחה.
ג'ייקוב ארטיסט
ג'ייקוב ארטיסט (באנגלית: Jacob Artist נולד ב-17 באוקטובר 1992) הוא שחקן, זמר ורקדן אמריקאי. הוא ידוע בעיקר בזכות תפקידיו כג'ייק פאקרמן בסדרת הדרמה הקומית של פוקס Glee וכברנדון פלטשר בססדרת דרמת המותחן קוונטיקו.
קורות חיים
האמן נולד בבאפלו, ניו יורק לדרל וג'ודית ארטיסט, וגדל בוויליאמסוויל, ניו יורק. אביו הוא אפרו אמריקאי, ואילו אמו ממוצא פולני. יש לו אחות צעירה בשם ג'נה. הוא למד בבית ספר בקהילתי בבפאלו, ניו יורק.
בשנת 2010, סיים ארטיסט את לימודיו בתיכון וויליאמסוויל סאות' סמסטר מוקדם, והתקבל לבית הספר ג'וליארד למגמת ריקוד. עם זאת, הוא דחה את לימודיו בג'וליארד כדי להמשיך בקריירת משחק.
קריירה
לאחר סיום התיכון, ארטיסט עבר ללוס אנג'לס, שם הופיע בפרק של הסדרה "Bucket &; Skinner's Epic Adventures" ובסרט הטלוויזיה הלגונה הכחולה: התעוררות. ביולי 2012, הוא לוהק לסדרת הדרמה הקומית-מוזיקלית של פוקס, Glee בתור ג'ייק פאקרמן, אחיו למחצה הצעיר של נואה "פאק" פאקרמן. הוא החל להופיע בבכורה של העונה הרביעית ושודרג לצוות השחקנים הראשי בעונה החמישית. בסיום הסדרה ב-2015, הוא הופיע ב-36 פרקים.
בשנת 2015, ארטיסט הצטרף לסדרת הדרמה-מותחן של ABC קוונטיקו, וגילם את התפקיד של ברנדון פלטשר, מגויס ל- FBI באקדמיית ההדרכה בקוונטיקו, וירג'יניה. ארטיסט שיחק בתפקיד אורח בתור טוד קונורס בפרק התשיעי של סדרת אנתולוגיית האימה אימה אמריקאית: רואנוק. לאחר מכן כיכב לצד ג'ון קיוזאק ואלר קולטריין בסרט המתח "כסף הדמים". ארטיסט משחק בתפקיד חוזר בעונה השנייה של "The Arrangement" בתור ווס בלייקר.
בשנת 2019, ארטיסט הופיע בתפקיד חוזר בתור אייזק בסדרת הקומדיה הסוריאליסטית "Now Apocalypse". לאחר מכן הוא שיחק לצד כוכבת קוונטיקו לשעבר, ג'ואנה ברדי, בקומדיית ההתבגרות "The Get Together" משנת 2020.
יצחק עבאדי (רב)
הרב יצחק עבאדי (נולד ב-12 במרץ 1933) הוא פוסק הלכה אורתודקסי בולט ביהדות ארצות הברית.
ביוגרפיה
בגיל 19 המליץ לו החזון איש לנסוע ללמוד אצל רבי אהרן קוטלר בישיבת לייקווד שבניו ג'רזי, הוא בלט בין הבחורים בשקדנותו ובכח זכרונו, ותחת חסותו של הרב קוטלר הפך לפוסק הרשמי של ישיבת לייקווד והקהילה המקומית. גם בביתו של הרב קוטלר נהגו לשאול את הרב עבאדי שאלות בהלכה.
ספר השו"ת שלו "אור יצחק", נערך מכתביו בידי תלמידים.
טורטורו
טורטורו (Turturro) היא משפחת שחקנים אמריקאית.
מה שאת אוהבת
"מה שאת אוהבת" הוא שיר מתוך אלבומה של גלי עטרי "חבק אותי לאט" שפורסם בשנת 2003.
כותב השיר הוא מאיר גולדברג, מלחינו הוא יצחק קלפטר ומעבדיו הם משה ודודי לוי.
מצעדים
השיר צעד כחמישה חודשים ברציפות במצעד העברי השבועי של רשת ג' ב־3.8.2003 עד 28.12.2003 ודורג במצעדים השנתיים לסיכום תשס"ג בתחנות הרדיו השונות: במקום השלושים ואחד במצעד השנתי תשס"ג (2003) של גלגלצ; במקום השלושים וחמישה במצעד השנתי של רשת ג', ובשיאו הגיע למקום השני (7.9.2003); ובמצעד שירי גלי עטרי שנערך ברשת ג' בשנת 2009 דורג השיר במקום השמיני; במצעד פסקול העשור בשנת 2009 דורג במקום השישים.
גרסה אחרת לשיר
גלי עטרי וישי לוי קיימו שיתוף פעולה מוזיקלי הכולל דואט של הלהיט "מה שאת אוהבת".
הם אירחו זה את זה בסיבובי הופעות בחודשים יוני-יולי וביצעו את השיר.
השפעה
לפי הספרייה הלאומית של ישראל, "מה שאת אוהבת" הוא הלהיט הגדול ביותר באלבום, ואחד מלהיטיה הגדולים של עטרי בכל הזמנים. השיר הפך לסמל להעצמה נשית, ונחשב לקלאסיקה עברית.
השיר מנקודת מבטה של גלי
בראיון שהתקיים בשנת 2009 עטרי סיפרה שהשיר "מה שאת אוהבת" הוא מהשירים החדשים המדבר על כל הדברים בהם היא מאמינה: " לעשות מה שאני רוצה, מבלי לפגוע באחרים". לפי עדותה, אף על פי שהשיר נחשב חדש הוא מאוד שמנגינתו היא מהשיר "סוף העונה".
עטרי סיפרה שיש לה מאגר שירים שממנו היא בוחרת ובודקת האם הוא מתאים לה למצב רוחה ולתקופה.
בודהה אייר
היסטוריה
חברת התעופה הוקמה ב-23 באפריל 1996 כחברה פרטית מוגבלת על ידי סרנדרה בהאדור בסנט, שופט בית המשפט העליון בדימוס ושר בממשלה לשעבר ובנו בירנדרה בהדור בסנט. פעילות החברה החלה ב-11 באוקטובר 1997 עם טיסת סיור אל הר אוורסט באמצעות מטוס מדגם ביצ'קראפט 1900D. בתוך עשר שנים הרחיבה החברה את הצי ל-7 מטוסים.
בשנת 2008 קיבלה הלוואה מהתאגיד הבינלאומי למימון (IFC) לרכישת שני מטוסים מסוג ATR 42. בודהה אייר קיבלה את המשלוח הראשון של ATR 72-212 בגרסת 70 מושבים ביוני 2010.
שמה של חברת התעופה נגזר משמו של גאוטמה בודהה.
יעדים
יעדי החברה נכון ל-22 בספטמבר 2018:
צי המטוסים
צי המטוסים של החברה נכון לדצמבר 2018:
הנס כץ
הנס לודוויג כץ (בגרמנית: Hanns Ludwig Katz; 1892 – 1940) היה צייר אקספרסיוניסטי וגרפיקאי יהודי-גרמני.
ביוגרפיה
כץ נולד בקרלסרוהה בשנת 1892. בשנת 1912 ביקר בסטודיו של אנרי מאטיס במשך כמה שבועות. בין השנים 1913–1918 למד אמנות, תחילה באקדמיה בקרלסרוהה, ולאחר מכן במינכן. הוא התחתן ועבר לפרנקפורט, שם פרסם בשנת 1920 את ה-"Danse macabre", סדרת ליטוגרפיות אקספרסיוניסטיות אשר רמזו למהפכה הגרמנית בשנים 1918–1919. יצירתו של כץ, התרכזה בציור דיוקנאות, נוף עירוני, וכן ציורי טבע דומם.
בשנת 1923, כשנקלע לבעיות כלכליות, הפך כץ לשותף בחברת סיוד וצביעה, שם עבד עד 1936. לאחר עליית הנאצים לשלטון בשנת 1933, היה מעורב בארגון "יודישר קולטורבונד", פדרציה תרבותית של יהודי גרמניה ששכרה אלפי אמנים, מוזיקאים ושחקנים שפוטרו ממוסדות גרמנים.
בשנת 1934 נפטרה אשתו ובשנה שלאחר מכן החל בהכנות להקמת יישוב יהודי אוטונומי ביוגוסלביה. התוכניות בוטלו, ולכן בשנת 1936 היגר לדרום אפריקה. לאחר שעזב את גרמניה, הוקיעו הנאצים בפומבי את הדיוקן האקספרסיוניסטי של גוסטב לנדאואר, הנחשב לאחד הטובים ביותר של כץ, ואת אמנותו כאמנות מנוונת.
בדרום אפריקה התרכז כץ בציור נופים, אך לא זכה להצלחה רבה. הוא נפטר ביוהנסבורג בשנת 1940.
פרס המוזיקה של MTV אירופה למופע האמריקאי הטוב ביותר
פרסי המוזיקה של MTV אירופה למופע האמריקאי הטוב ביותר (באנגלית: MTV Europe Music Award for Best US Act) הוא פרס המוענק מאז 2012. שיאנית הזכיות והמועמדויות בקטגוריה זו היא טיילור סוויפט עם 3 זכיות ו-6 מועמדויות.
זוכים ומועמדים
הזוכים רשומים ראשונים בהדגשה.
לעיסה
לעיסה היא התהליך שבאמצעותו מועכים וטוחנים מזון על ידי השיניים. זהו השלב הראשון של העיכול והוא מגדיל את שטח הפנים של המזונות כדי לאפשר פירוק יעיל יותר על ידי אנזימים. במהלך תהליך הלעיסה, המזון ממוקם על ידי הלחי והלשון בין השיניים. שרירי הלעיסה מניעים את הלסתות ומביאים את השיניים למגע לסירוגין. ככל שהלעיסה נמשכת, האוכל נעשה רך וחם יותר, והאנזימים ברוק מתחילים לפרק פחמימות במזון.
לאחר הלעיסה, האוכל (הנקרא עתה בולוס ) נבלע. הוא נכנס לוושט ובאמצעות הפריסטלטיקה ממשיך אל הקיבה, שם מתרחש השלב הבא של העיכול.
חיות מתת הסדרה מעלי גירה לועסות מזון יותר מפעם אחת כדי להפיק יותר חומרים מזינים.
תזונה ובריאות
לעיסה מעוררת את ייצור הרוק ושולטת בבליעת המזון.
אצל בעלי חיים
לעיסה נפוצה בעיקר אצל יונקים אוכלי-צמחים שנוהגים לטחון את המזון הצמחי היטב לפני שהוא עובר לכיבה. . טחינת המזון מאפשרת פירוק מהיר וקל יותר של המזון הצמחי בכיבה מאשר בליעתו בשלמותו או בנתחים כפי שנוהגים בעלי חיים מסדרות אחרות או יונקים טורפים הניזונים מבשר. בניגוד לשיניי טרף חדות המסייעות לחתוך את הטרף, שיניים טוחנים שטוחות ומאפשרות לטחון את המזון בין השן העליונה והתחתונה. לא ניתן לטחון את המזון עם שן אחת עליונה או תחתונה ולכן שיני יונקים רבים אינן מתחדשות ומתחלפות פעם אחת בחיים כדי לשמור על איזון בין מספר השיניים העליונות לתחתונות. אצל רוב בעלי החיים מסדרות אחרות השיניים מתחלפות באופן תדיר וכל שן שנפגעת מוחלפת בשן אחרת תוך זמן קצר.
דינוזאורים מאינפרת הסדרה אורניתופודה פיתחו שיניים מקבילות לשיניים חותכות ולשיניים טוחנות שיש ליונקים. שיניים אלו אפשרו להם להשיג יותר מזון מהצמחים והם שגשגו עד שנכחדו בהכחדת קרטיקון-פלאוגן.
לואי זמפריני
לואיס סילבי "לואי" זמפריני (Louis Silvie "Louie" Zamperini; 26 בינואר 1917 – 2 ביולי 2014) היה שבוי מלחמה אמריקאי ממלחמת העולם השנייה, מטיף נוצרי, ורץ למרחקים אולימפיים.
זמפריני ייצג את ארצות הברית באולימפיאדת ברלין שהתקיימה בשנת 1936 בריצת 5000 מטר וסיים במקום השמיני.
בשנת 1941 התגייס לחילות האוויר של צבא ארצות הברית ושימש כמטילן במטוס B-24 ליברייטור. בעת שהיו זמפריני וצוותו במשימת חיפוש מטוס אמריקני שנעלם, התרסק מטוסם בעצמו. לאחר שנסחף במימי האוקיינוס במשך 47 ימים, נחת על אחד מאיי מרשל שהיו בשליטה יפנית. זמפריני נלקח למחנה שבויים ביפן שם עונה.
ביוגרפיה שכתבה לורה הילנברנד על זמפריני בשם בלתי שביר, בוימה על ידי אנג'לינה ג'ולי לסרט לא נשבר.
ילדותו
לואי נולד ב-26 בינואר 1917 באוליאן שבניו יורק לאנטוני זמפריני וללואיז דוסי, ילידי ורונה שבאיטליה. אחיו הגדול פיט ואחיותיו הצעירות וירג'יניה וסילביה. לאחר שחלה לואי בן השנתיים בדלקת ריאות, עקרה משפחת זמפריני בעצת רופא ילדים לקליפורניה, שבה מזג האוויר החמים היטיב עמו, והתיישבה בעיירה טורנס.
קריירה אולימפית
לואי ייצג את ארצות הברית במשחקים האולימפיים של-1936 בברלין שבגרמניה הנאצית. הישג בולט שלו נרשם בריצת 5000 מטר כאשר סיים במקום השמיני. לואי משך את תשומת לבו של היטלר בזכות הקפת הסיום המהירה שלו.
במלחמת העולם השנייה
במלחמת העולם השנייה, התגייס לואי לחיל האוויר האמריקני שם היה למטילן. באחת המשימות שאליו נשלח לחפש מטוס שאבד באוקיינוס ולחלץ את הצוות שהיה בו, מטוסו אף הוא התרסק בלב ים. רק שלושה נצלו בהתרסקות ושהו במשך 47 ימים, ניזונים מדגים שתפסו וממי גשם ששתו. אחד מחבריו לטיס נפטר, וסירת ההצלה נסחפה אל חופי איי מרשל שהיו בשליטה של האימפריה היפנית. לואי וחברו ראסל אלן פיליפס ("פיל") נשלחו למחנה, בו עונו, ולאחר מכן הופרדו כאשר הגיעו לטוקיו. לואי הגיע למחנה שבויים בטוקיו, שעליו פיקד רב-טוראי מוטסוהירו וטאנבה שכינויו היה "הציפור". לאחר תקופה ממושכת, קודם מפקד המחנה ועזב למחנה אחר, לשם נשלח לאחר מכן גם לואי. לואי הפגין כוח סיבולת יוצא דופן, ועמד בכל העינויים. ב-1945 שוחרר לואי וחזר לארצות הברית אחרי המלחמה, שם זכה בעיטורים אחדים.
מותו
לואיס נפטר כאשר הוא בן 97 בשנת 2014 בקליפורניה, והספיק לראות גרסה מוקדמת של הסרט "לא נשבר", המספר את קורות חייו, שביימה אנג'לינה ג'ולי.
סימנים
ראו גם
}}
בנטה קאהאן
בנטה קאהאן (בנורווגית: Bente Kahan; נולדה ב-23 בספטמבר 1958) היא מוזיקאית, זמרת ושחקנית יהודייה-נורווגית המתגוררת בוורוצלב שבפולין. קאהאן נודעת בעיקר בזכות ביצועיה והפקותיה של מוזיקה יידית, ונחשבת לאחת המבצעות המובילות של מוזיקה יהודית באירופה כיום.
קורות חיים
נולדה באוסלו למשפחה חסידית. למדה אמנויות הבמה באוניברסיטת תל אביב והמשיכה באקדמיה האמריקנית למוזיקה ודרמה בניו יורק (AMDA). לאחר סיום לימודיה, החלה משנת 1981 לשחק בתיאטרון הלאומי של נורווגיה (Nationaltheatret) ובתיאטרון "הבימה" בישראל. בשנת 1983 הופיעה לראשונה ביידיש, באוסלו. בהמשך כתבה קאהאן שלוש מונודרמות (הצגות יחיד) בשיתוף עם במאי התיאטרון הנורווגי אלן פרוין ברון: Bessie – a Bluesical (1986), Letter Without a Stamp (1988) ו-Voices from Theresienstadt (1995). היא שיחקה בכל השלוש, ויצאה איתן לסיבובי הופעות.
בשנת 1990 זכתה בפרס מטעם שר התרבות הנורווגי, ובכספי הפרס ייסדה את "תיאטרון הדיבוק" באוסלו (TDO), הפועל במטרה למען המשכיות המוזיקה והתרבות של יהדות אירופה. במסגרת התיאטרון מופקים קונצרטים, מונודרמות ותקליטורים בנושאים אלה.
מזה מספר שנים מתגוררת קאהאן בעיר ורוצלב שבפולין, ושם ייסדה בשנת 2006 את קרן בנטה קאהאן (Fundacja Bente Kahan, FBK), שמטרתה להציג את ההיסטוריה והתרבות היהודיות לקהל הרחב, בפרט בוורוצלאב ובמחוז שלזיה תחתית. בין היתר פעלה הקרן להחיות את בית הכנסת הישן בוורוצלב, בית הכנסת "החסידה הלבנה", אשר מאז שנת 2005, אז נוסד "המרכז לתרבות וחינוך יהודיים בוורוצלב" בניהולה האמנותי של קאהאן, משמש במה למגוון אירועי תרבות, בהם "קיץ עם מוזיקה תחת החסידה הלבנה" (קונצרטים למוזיקה מאת מלחינים יהודים), "יום ישראל" השנתי, מופעי תיאטרון, תערוכות, הרצאות, סדנאות וימי זיכרון. שחזור בית הכנסת הסתיים לאחרונה; בשנת 2012 נפתח בבית הכנסת מוזיאון לעולמה של יהדות שלזיה. על פועלה למען העיר זכתה קאהאן בשנת 2006 בפרס ראש עיריית ורוצלב.
קאהאן נשואה לאלכסנדר גלייכגוויכט, פעיל חברתי וסופר פולני. לזוג בת, ווֹיָה (Voja; נולדה ב-1994).
אילן הרטוב
אילן הרטוב (14 באוקטובר 1927 - 16 בנובמבר 2013) היה דיפלומט וכלכלן ישראלי, ששימש כראש מועצת קריית שמונה.
ביוגרפיה
נולד בירושלים לאהרן ודורה בלוך, בתו של יוסף פיינברג, ממייסדי ראשון לציון. למד בגימנסיה העברית רחביה. שירת בפלמ"ח. בוגר לימודי כלכלה ומנהל עסקים. בתחילת שנות ה-50 היה סופרו הפרלמנטרי של העיתון "הדור". בצעירותו עברת את שמו ל"הרטוב", תרגום שם נעוריה של אמו "פיינברג".
בשנת 1954 כיהן למשך שנה כראש המועצה של קריית שמונה. לאחר מכן החל לעבוד בשירות החוץ הישראלי.
בשנת 1956 שימש הרטוב כמלווה של ליאון יוריס במהלך שהותו בישראל להכנת התחקיר לצורך כתיבת הספר "אקסודוס".
ב-1965 מונה לנספח כלכלי במדגסקר ב-1967 מונה ליועץ כלכלי באתיופיה.
בתחילת שנות ה-70 מונה כיועץ כלכלי של ראש עיריית ירושלים טדי קולק וכיהן כסמנכ"ל חברת קרתא.
בשנת 1976 היה בין חטופי המטוס באנטבה, שבו טס עם אמו לחתונת אחיו, העיתונאי דניאל בלוך, בארצות הברית. הוא שימש כמתורגמן של אידי אמין מול החטופים הישראלים. אמו, דורה בלוך, אושפזה בבית חולים בקמפלה ושם נרצחה על ידי אנשיו של אידי אמין.
ב-1978 מונה לנספח כלכלי לארצות מערב אפריקה בחוף השנהב. ב-1981 היה ראש מדור אינטרסים גאנה ובטוגו. ב-1986 ציר כלכלי באיטליה. ב-1990 מונה לנהל מחלקה כלכלית במשרד החוץ. בשנים 1991–1993 כיהן כשגריר ישראל בפיג'י.
הרטוב כיהן כחוקר במכון טרומן בירושלים.
חיים אישיים
היה נשוי למרים ואב לשתי בנות. בתו אילת, אשת רוני הרניק (בנם של מאיר ורעיה הרניק, ואח של גוני הרניק), נהרגה באסון ורסאי, בשנת 2001.
בריאן דאפי
בריאן דאפי (באנגלית: Brian Duffy; נולד ב-20 ביוני 1953, סיאטל) הוא טייס קרב ואסטרונאוט לשעבר בתוכנית מעבורות החלל של נאס"א.
לאחר פרישה מנאס"א
לאחר פרישה מנאס"א בשנת 2001 דאפי עבד בלוקהיד מרטין עד לשנת 2008. בהמשך הוא עבר לנורת'רופ גראמן.
Steins;Gate (תוכנית טלוויזיה)
Steins;Gate (נקרא ביפנית: シュタインズ・ゲート, בתעתיק: Shutainzu Gēto) או שטיינס גייט, היא סדרת אנימה יפנית מסוג סיינן אשר נוצרה ב-2011 על ידי הסטודיו White Fox בהתבסס משחק וידאו מ-2009 בעל שם זהה. העלילה מוגדרת ב-2010, ועוקבת אחר רינטארו אוקבה, שיחד עם חבריו מוצא במקרה דרך למסע בזמן בה הוא יכול לשלוח הודעות טקסט לעבר, וכך לשנות את ההווה.
הסדרה הופקה על ידי מיקה נומורה ויושינאו דוי, בבימויים של הירושי המאסקי וטאקויה סאטו, ונכתבה על ידי ג'וקי הנאדה. שודרו כ-24 פרקים של הסדרה, כאשר הפרק ה-25 נכלל מאוחר יותר בהוצאות הדי-וי-די והבלו ריי. לסדרה יש גם סרט המשך וסדרת המשך- Steins;Gate 0, שיצאה ב-2018. הסדרה התקבלה בצורה חיובית על ידי המבקרים, אף על פי שחלקם ביקרו את הקצב האיטי של חלקה הראשון.
עלילה
העלילה מתרחשת באקיהבארה, טוקיו, ועוקבת אחר רינטארו אוקבה, הטוען שהוא מדען מטורף, ומנהל את "מעבדת הגאדג'טים העתידיים" בדירה יחד עם חבריו מאיורי שינה ואיטארו "דארו" האשידה. בעת הוא נוכח בכנס על מסע בזמן, אוקאבה מוצא את גופתה של קוריסו מאקיסה, חוקרת בתחום מדעי המוח. הוא שולח הודעה לגבי זה לדארו, ומאוחר יותר מגלה שקוריסו עודנה בחיים, ושההודעה הגיעה לפני שהוא שלח אותה. חברי המעבדה לומדים שתא המיקרוגל המופעל על ידי הטלפון הסלולרי שהם מפתחים יכול לשלוח הודעות טקסט אחורה בזמן; קוריסו מצטרפת אליהם על מנת לחקור זאת, ולשלוח הודעות טקסט, המכונות "D-mails", אל העבר על מנת לשנות את ההווה. קוריסו בסופו של דבר יוצרת מכשיר שיכול לשלוח זיכרונות דרך המיקרוגל, ומאפשר בפועל למשתמש לנסוע בזמן.
SERN, ארגון בדיוני המבוסס על CERN החוקר בחשאי נסיעה בזמן, לומד על מכונת הזמן ושולח אנשים למעבדה כדי לאחזר אותה, דבר אשר הורג את מאיורי. אוקבה חוזר בזמן מספר פעמים כדי למנוע מותה של מאיורי, אבל נכשל בכל פעם. הוא לומד כי הוא צריך לבטל את כל השינויים שה-D-mails גרמו, ועושה זאת עד שהוא מבין כי ביטול הD-mail הראשון יחזיר אותו אל ציר הזמן שבו נמצא קוריסו מתה. אוקאבה וקוריסו מספרים זה לזה על הרגשות הרומנטיים שלהם אחד לשנייה, לאחר מכן קוריסו אומרת לאוקבה להציל את מאיורי. דארו פורץ למסד הנתונים של SERN, מוחק את כל הרשומות על ה-D-mail, ובכך מצליח להחזיר אותם אל ציר הזמן המקורי.
מאוחר יותר, סוזוהא אמאנה, בתו לעתיד של דארו, מגיעה במכונת זמן כדי לספר לאוקאבה שהדרך היחידה למנוע מרוץ חימוש של נסיעה בזמן, שיוביל למלחמת העולם השלישית, היא למנוע מאבא של קוריסו, נאקבאצ'י, להרוג אותה ולגנוב את התאוריות של בדבר מסע בזמן. סוזוהא ואוקאבה נוסעים אחורה בזמן, אך אוקאבה הורג בעצמו את קוריסו בטעות. בחזרה אל ההווה, אוקאבה מקבל הודעה מהאני העתידי שלו האומרת לו שכדי להימלט מציר הזמן הנוכחי, הוא צריך להציל את קוריסו תוך יצירה מחדש של המראה של קוריסו המתה שהאני בעבר שלו ראה. כשהוא חוזר אחורה בזמן, הוא מתגרה בנאקבאצ'י שידקור אותו, מכה את קוריסו למצב של חוסר הכרה, ושם אותה בבריכת הדם של עצמו בשביל שהאני בעבר שלו יראה. בכך הוא גורם לציר הזמן להתפצל לאחד בו קוריסו חיה ומלחמת העולם השלישית לא מתרחשת.
הפקה ושידור
הסדרה נוצרה באולפן האנימציה White Fox, והופקה על ידי מיקה נומורה ויושינאו דוי, בבימוים של הירושי המאצ'קי וטאקוייה סאטו, ונכתבה על ידי ג'וקי האנאדה, יחד עם קיוטה סאקאי ששימש כמעצב הדמויות ומנהל האנימציה הראשי. טאקשי אבו וג'ון מוראקמי היו אחראים על הלחנת הפסקול עבור הסדרה.
עיבוד האנימה הוכרז בחודש יולי 2010 על ידי צ'יומארו שיקורה, ראש 5pb. שודרו 24 פרקים מ-6 באפריל עד 14 בספטמבר 2011, ושוחררו בדי-וי-די ובבלו ריי בתשעה כרכים מ-22 ביוני 2011 ועד 22 בפברואר 2012 ביפן; הכרך התשיעי והאחרון כלל פרק 25 מיוחד שלא נכלל בשידור. עבור שידור מחדש של הסדרה בשנת 2015, גרסה חלופית של פרק 23 שבה אוקאבה אינו מציל את קוריסו שודרה כדי לקדם את משחק ההמשך של שטיינס גייט, Steins;Gate 0. סדרת האנימה קיבלה גם סרט המשך, Steins;Gate: The Movie − Load Region of Déjà Vu, שהוקרן ב-20 באפריל 2013, ועיבוד לאנימה של המשחק Steins;Gate 0 ששודר בשנת 2018.
צ'ארלס דניאלס
צ'ארלס מלדרום "צ'רלי" דניאלס (באנגלית: Charles Meldrum "Charlie" Daniels; 24 במרץ 1885 - 9 באוגוסט 1973) היה שחיין אמריקאי, אלוף אולימפי בעל 8 מדליות מהן 5 זהב ושיאן עולם. הוא זכה ב-5 מדליות, מהן 3 זהב באולימפיאדה אחת. היה האמריקאי הראשון שזכה במדליית זהב אולימפית בשחייה.
דניאלס חידש את סגנון החתירה, מ"חתירה אוסטרלית" ל"חתירה אמריקאית", סגנון הנהוג כיום.
ביוגרפיה
דניאלס נולד בדייטון אוהיו. בשנת 1903 הוא עבר להתאמן במועדון האתלטיקה של ניו יורק. בנוסף, היה אלוף בסקווש ובברידג'.
באולימפיאדת סנט לואיס (1904) זכה דניאלס ב-5 מדליות מהן 3 זהב. מדליות זהב במשחה ל-220 יארד חופשי בתוצאה של 2:44.2 דקות, לפני פרנסיס גיילי חברו לנבחרת (2:46.0 דקות) ואמיל ראוש מגרמניה (2:56.0 דקות), במשחה ל-440 יארד חופשי בשיא אולימפי חדש של 6:16.2 דקות, לפני גיילי (6:22.0 דקות) ואוטו ואלה מהונגריה (6:39.0 דקות) ובמשחה שליחים 4x50 יארד חופשי בתוצאה של 2:04.6 דקות ביחד עם חבריו לנבחרת השחייה של ניו יורק (תחרות משחה השליחים הייתה בין 4 קבוצות אמריקאיות בלבד). מדליית כסף במשחה ל-100 יארד חופשי, אחרי זולטאן הלמיי מהונגריה (1:02.8 דקות) ולפני סקוט לירי חברו לנבחרת ומדליית ארד במשחה ל-50 יארד חופשי, אחרי הלמיי ולירי שקבעו תוצאה זהה של 28.2 שניות, אחר כך שחו אחד כנגד השני לקביעת המנצח (swim off), הלמיי (28.0 שניות) ולירי (28.6 שניות).
באולימפיאדת אתונה (1906) זכה דניאלס במדליית זהב במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 1:13.0 דקות לפני הלמיי וססיל הילי מאוסטרליה. בנוסף, הוא סיים במקום רביעי במשחה שליחים 4x250 מטר חופשי.
באולימפיאדת לונדון (1908) זכה דניאלס במדליית זהב במשחה ל-100 מטר חופשי בשיא עולם חדש של 1:05.6 דקות, לפני הלמיי (1:06.2 דקות) והרלד יולין משוודיה (1:08.0 דקות), בשלב המוקדמות הוא קבע שיא אולימפי חדש של 1:05.8 דקות ובמדליית ארד במשחה שליחים 4x200 מטר חופשי בתוצאה של 11:02.8 דקות, אחרי בריטניה (10:55.6 דקות) והונגריה (10:59.0 דקות).
בתחרות שחייה שנערכה בפיטסבורג, פנסילבניה ב-28 במרץ 2011 קבע דניאלס במשחה ל-200 מטר חופשי שיא עולם חדש של 2:25.4 דקות.
דניאלס נפטר בכרמל וואלי קליפורניה בשנת 1973.
כדורגל בקנדה
כדורגל הוא אחד מענפי הספורט הפופולריים ביותר בקנדה. על פי נתוני פיפ"א, 2,695,712 אנשים בקנדה שיחקו את המשחק בשנת 2006.
היסטוריה
אחד ממשחקי הכדורגל הראשונים שתועדו נערך בטורונטו בשנת 1859, בין קבוצת "סנט ג'ורג' סוצייטי" לבין קבוצת אירים. בנוסף, נערכו משחקים בניו וסטמינסטר ב-1862 ובויקטוריה ב-1865. המשחק הראשון תחת חוקי הכדורגל המודרניים נערך בטורונטו בשנת 1876, ולאחריו הוקמה באותה עיר "התאחדות הכדורגל המלכותית" - התאחדות הכדורגל הראשונה שתועדה מחוץ לאיים הבריטיים. מטרת ההתאחדות הייתה ליצור תחרות בין קבוצות מהאזור.
בשנת 1880 הוקמה "התאחדות הכדורגל המערבית" בברלין (כיום קיצ'נר) שבאונטריו, והייתה האחראית העיקרית להתפתחותו של המשחק ברחבי דרום אונטריו. בסביבות שנת 1890 החלה התאחדות הכדורגל המערבית, שנקראה בקיצור WFA, לכלול גם קבוצות ממערב אונטריו שמוקמו בערים שונות. בשנים 1885 ו-1886 שלחה ההתאחדות קבוצות לניו ג'רזי הן בכדורגל במגרש פתוח והן בכדורגל אולמות, על מנת להתמודד נגד קבוצות שייצגו את התאחדות הכדורגל האמריקאית - הגוף שניהל באופן לא רשמי את הכדורגל בארצות הברית. המשחק הבינלאומי הראשון בין המדינות נערך ב-1885, כאשר נבחרת קנדה ניצחה 0-1 את נבחרת ארצות הברית בניוארק שבניו ג'רזי. שנה לאחר מכן ניצחה ארצות הברית 3-2 באותו מגרש, ובשנים הבאות המשיכו קבוצות משתי המדינות להתמודד אחת מול השנייה.
ב-19 במרץ 1896 נוסדה "התאחדות הכדורגל של מניטובה" בעיר ברנדון. חמש שנים מאוחר יותר, ב-1901, נוסדה "התאחדות הכדורגל של אונטריו" בטורונטו והקימה את תחרות גביע אונטריו. מועדון הכדורגל גאלט (Galt Football Club) זכה במהדורה הראשונה של הטורניר, שממשיך להתקיים עד היום. גאלט ייצגה את ה-WFA גם באולימפיאדת סנט לואיס ב-1904 וזכתה במדליית הזהב. מלבדה השתתפו שתי קבוצות נוספות בלבד בטורניר, שתיהן מארצות הברית. במהלך ראשית המאה ה-20 הוקמו מספר התאחדויות אזוריות נוספות ברחבי קנדה.
משחק הכדורגל המקצועני הראשון בקנדה נערך בוונקובר בשנת 1910, בין קבוצות "קאלייס" ו"רוברס". בשנת 1912 הוקמה התאחדות הכדורגל של קנדה (DFA) במפגש שנערך בטורונטו ב-24 במאי, וכעבור שנה הפכה לחברה בפיפ"א. ב-1926 הוקמה "התאחדות הכדורגל הלאומית" שכללה קבוצות מאונטריו ומקוויבק. עם זאת, בשנת 1928 עזבה ה-DFA את פיפ"א בעקבות מחלוקת שהתעוררה לגבי תשלום שכרם של שחקנים חובבים, ונותרה מחוץ לארגון הכדורגל העולמי עד ל-1946. הכדורגלן הקנדי הראשון שעבר לשחק באירופה היה רוברט מקדונלד, שהוחתם על ידי גלאזגו ריינג'רס במהלך שנות ה-20 לאחר שזוהה על ידה במסע משחקים בצפון אמריקה.
בעקבות השפל הגדול בשנות ה-30 סבלה ה-DFA מקשיים כלכליים כבדים ולא עלה ביכולתה לארגן מפגשים בשנים 1932-1933 ו-1935-1940. אף על פי כן הכדורגל הקנדי זכה להצלחה במהלך שנים אלו. השוער יליד מונטריאול, ג'ו קנאווי, עבר לשחק בהצלחה בקבוצה הסקוטית הבכירה סלטיק, וקבוצת טורונטו סקוטיש זכתה באליפות צפון אמריקה למועדונים לאחר ניצחון בתוצאה 1-2 על קבוצת "סנט לואיס סטיקס" במשחק שהתקיים בשיקגו.
בשנת 1957 נכנסה נבחרת קנדה לראשונה בתולדותיה למוקדמות גביע העולם בכדורגל. היא פגשה את נבחרות ארצות הברית ומקסיקו בבית המוקדמות על ההעפלה למונדיאל 1958 שנערך בשוודיה. קנדה ניצחהבמשחקה הראשון בטורניר המוקדמות, 1-5 מול ארצות הברית, אך לאחר מכן הפסידה פעמיים למקסיקו, ועל אף ניצחון נוסף על ארצות הברית במשחקה האחרון לא הצליחה לסיים במקום הראשון בבית שהוביל למונדיאל, בו סיימה מקסיקו.
בעקבות הצמיחה בפופולריות של המשחק שנבעה מהשידור הגלובלי של משחקי מונדיאל 1966, הוקמה ליגת הכדורגל הצפון אמריקאית (NASL) ב-1968. הליגה כללה קבוצות מארצות הברית ומקנדה, וכדורגלנים מקצוענים רבים צורפו גם מאירופה על מנת להוות תוספת לכישרונם של השחקנים המקומיים. במהלך שנות ה-70 וה-80 יוצגה קנדה בליגה הצפון אמריקאית על ידי קבוצות מחמש ערים שונות: קלגרי, אדמונטון, מונטריאול, טורונטו וונקובר. הליגה נסגרה בשנת 1985.
המשחקים האולימפיים נערכו במונטריאול בשנת 1976, אך בטורניר הכדורגל השתתפו 13 נבחרות במקום הכמות הרגילה של 16, לאחר שהנבחרות האפריקאיות פרשו ממנו במחאה על האפרטהייד בדרום אפריקה. נבחרת קנדה פתחה את משחקיה מול נבחרת ברית המועצות באצטדיון האולימפי, והפסידה 2-1. לאחר שהפסידה גם במשחק השני, מול צפון קוריאה, היא הודחה מהטורניר. באותה שנה זכתה קבוצת טורונטו מטרוס-קרואטיה באליפות ליגת הכדורגל הצפון אמריקאית, ובכך הפכה לקבוצה הקנדית הראשונה שזוכה בתואר. טורונטו, אשר בשורותיה שיחק בין היתר החלוץ הפורטוגלי אאוזביו, ניצחה במשחק הגמר 0-3 את מינסוטה קיקס. ונקובר וייטקאפס זכתה באליפות הליגה ב-1979, וב-1983 הגיעה קבוצת טורונטו בליזארד (השם החדש של טורונטו מטרוס-קרואטיה) עד למשחק הגמר בו הפסידה.
נבחרת קנדה העפילה לטורניר הכדורגל של אולימפיאדת לוס אנג'לס ב-1984, אשר נערכה במדינה השכנה, ארצות הברית. בסיבוב הראשון של הטורניר היא סיימה בתיקו מול עיראק, הפסידה ליוגוסלביה וניצחה את קמרון, ובכך עלתה לשלב רבע הגמר. בשלב הבא עלתה הנבחרת הקנדית ליתרון מול ברזיל, אך לבסוף הפסידה בתום דו-קרב בעיטות עונשין.