cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
יוהאן שניידר-אמאן
ביוגרפיה
בספטמבר 2010 נבחר לחבר מועצת הברית, מועצה בת שבעה חברים המשמשת כרשות המבצעת בשווייץ. בשלהי אותה שנה נכנס לתפקידו כשר המסחר והחינוך (ראש המחלקה לעניינים כלכליים, חינוך ומחקר), תפקיד בו הוא שימש כמקביל לכהונתו כנשיא.
במהלך שנת 2015 שימש שניידר-אמאן כסגנה של נשיאת שווייץ באותה שנה, סימונטה סומרוגה. בדצמבר 2015 בחרה בו אספת הברית לשמש כנשיא שווייץ במהלך שנת 2016.
בסוף שנת 2018 פרש שניידר-אמאן מכהונתו במועצת הברית.
שניידר-אמאן נשוי ואב לשניים. הוא מתגורר בקנטון ברן.
קסטהיי
קסטהיי (בהונגרית: Keszthely) היא מרכז נפת קסטהיי, עיר שממוקמת בטרנסדנוביה, במחוז זאלה, בפינה המערבית של אגם בלטון, עם תיירות תוססת, כלכלה חשובה, היסטוריה ותרבות משמעותיים.
מיקום
העיר ממוקמת כאמור בקצה המערבי של אגם בלטון, על גדות מפרץ קסטהיי, צפונית לשפך נהר הזאלה, באזור מישורי בדרום ומעט הררי בצפון. האקלים שלה מאוזן יותר בגלל קרבת הים האדריאטי ואגם בלטון, הקיץ פחות חם והחורף פחות קפוא.
מסילת ברזל
העיר נמצאת על קו הרכבת טפולצה - בלטונסנטג'רג' - אוק. ניתן להגיע אליה באמצעות רכבות ישירות מבודפשט, מישקולץ, ניירגיהזה ומספר ערים טרנס-דנוביות גדולות (כמו קפושוואר, פץ', שיופוק, סקשפהרוואר, סומבטהיי). בשל תנועת התיירים ההולכת וגוברת בקיץ, מספר הרכבות לקסטהיי גדל לרבות מווינה.
תנועה במכונית
למרות קשרי הרכבת הטובים, הכוח המניע של התחבורה של קסטהיי לא מסופק על ידי הרכבת, אלא הכביש. אל העיר ניתן להגיע ברכב על הכביש הראשי 71 בחוף הצפוני של אגם בלטון או כבישים אחרים. העיר מוקפת בכביש הטבעת של כביש 71. חניה במרכז העיר כרוכה בתשלום.
ספינה
בקיץ, שירותי ספינות מקשרים אותה עם כמה יישובים באגם בלטון.
שדה תעופה
לא רחוק מהעיר יש שדה תעופה בינלאומי שמקבל בעיקר מטוסים מגרמניה.
זמנים פרהיסטוריים
החפירות בעיר מספקות יותר ויותר ראיות לכך שהעקבות הראשונים של חיי האדם סביב העיר מתוארכים לתקופה הנאוליתית. עם זאת, ניתן להניח שבני אדם גרו שם אפילו לפני כן, אך שרידי היישובים על קו המים מכוסים כיום באגם בלטון. באלף ה-6 לפנה"ס עברו האנשים שחיו שם מאורח החיים של ליקוט-ציד-דיג, לאורח החיים היצרני, לחקלאות ולגידול בעלי חיים. לפיכך, הוקמו במקום יישובי קבע שהיו מיושבים תקופה ארוכה או קצרה יותר. נמצאו ממצאים ארכאולוגיים בחלקים שונים של העיר.
איננו יודעים את שמותיהם המדויקים של השבטים שהתיישבו במקום ובאו מכיוון דרום בתקופות שונות של הפרהיסטוריה, והמדע מסווג אותם לתרבויות על שם החפצים האופייניים שלהם, קישוטיהם, מיקומם הראשון ואזור תפוצתם. השלב השני של תרבות החרס המעוטר בקו הנאוליתי נקרא קבוצת קסטהיי,
מהרומאים עד לכיבוש המדיארים
בשנת 374, העמים הברברים הפולשים (נדידת העמים) השאירו עקבות של הרס קשה באזור. לאחר מכן אוכלוסיית האזור הפכה לדלילה, אך האזור לא נעשה בלתי מיושב גם לאחר נסיגת הצבא הרומי במאה החמישית. משנת 433 האזור היה תחת שלטון ההונים.
הזמנים המודרניים
מלחמת העולם השנייה לא גרמה להרס פיזי רציני בעיר, למרות שנהרס האוסף המפורסם של מוזיאון אגם בלטון שהועבר לזאלאגרסג התרחש באותה תקופה, אך הריהוט והספרייה של טירת פשטטיץ' נותרו על כנם.
קהילה יהודית
ב-8 במאי 1944 נאלצו 900 יהודי העיר ו-110 יהודים מהמחוז להיכנס ל"גטו התחתון" ברחוב אונטרברגר ול"גטו העליון" שכלל את גוש גולדמרק. הגטו פונה ב-20 ביוני 1944, במהלכו גורשו היהודים בעיקר למחנה הריכוז אושוויץ-בירקנאו ספגה אובדן של כ-7 אחוזים במהלך מלחמת העולם השנייה כתוצאה מגירושם של האזרחים היהודים למחנות ההשמדה. האנדרטה שהוקמה מול בית הכנסת של קסטהיי מנציחה את 829 קורבנות השואה.
ניתוז
בפיזיקה, ניתוז היא תופעה בה חלקיקים מיקרוסקופיים של חומר מוצק נפלטים מעל פני השטח שלו, לאחר שהחומר עצמו מופגז על ידי חלקיקים אנרגטיים של פלזמה או גז. תופעה זו מתרחשת באופן טבעי בחלל החיצון, ויכולה להוות מקור לשחיקה לא רצויה ברכיבים בעלי דיוק גבוה. ניתוז משמש במדע ובתעשייה - שם הוא משמש לביצוע תצריב מדויק, ביצוע טכניקות אנליטיות והפקת שכבות של שכבה דקה בייצור ציפויים אופטיים, מכשירי מוליכים למחצה ומוצרי ננו - טכנולוגיה. זוהי למעשה טכניקת PVD.
פיזיקה
כאשר יונים אנרגטיים מתנגשים באטומים של חומר מטרה, מתרחשים חילופי תנע ביניהם. יונים אלה, המכונים "יונים פוגעים", הניעו מפל התנגשות ביעד. מפל כזה יכול לנוע בדרכים רבות; חלקם נרתעים חזרה לכיוון פני המטרה. אם מפל התנגשות יגיע אל פני השטח, והאנרגיה הנותרת שלו גדולה יותר מאנרגיית פני השטח, אטום ייפלט. תהליך זה מכונה "ניתוז". אם המטרה דקה (בקנה מידה אטומי), מפל ההתנגשות יכול להגיע לצד האחורי שלה.
המספר הממוצע של אטומים שנפלטים מהמטרה לכל אירוע פגיעה נקרא "נצילות הניתוז". היא תלויה בכמה דברים: הזווית בה יונים מתנגשים במשטח החומר, בכמה אנרגיה הם פוגעים בו, מסותיהם, מסות אטומי המטרה ואנרגיית פני השטח של המטרה. אם למטרה יש מבנה קריסטליני, כיוון הצירים ביחס לפני השטח הוא גורם חשוב.
היונים הגורמים לניתוז מגיעים ממגוון מקורות - הם יכולים להגיע מפלזמה, מקורות יונים שנבנו במיוחד, מאיצי חלקיקים, חלל חיצוני (למשל רוח שמש), או חומרים רדיואקטיביים (למשל קרינת אלפא).
אפליקטיביות
תופעת ניתוז מתרחשת רק כאשר האנרגיה הקינטית של החלקיקים הנכנסים גבוהה בהרבה מאנרגיות תרמיות קונבנציונליות ( ≫ 1 eV ). כאשר נעשה זאת עם זרם ישר (ניתוז DC) משתמשים במתח של 3–5 קילו וולט. כאשר נעשה שימוש בזרם חילופין (ניתוז RF), התדרים הם סביב טווח 14MHz.
ניקוי בניתוז
ניתן לנקות את משטחי מוצקים ממזהמים באמצעות ניתוז פיזי בוואקום. לניקוי בניתוז יש כמה בעיות פוטנציאליות כמו חימום פני השטח, זיהום גזי באזור המשטח, נזקי הפצצות (קרינה) באזור המשטח וחיספוס פני השטח. ניתוז פני השטח של תרכובת או חומר סגסוגת יכולה לגרום לשינוי הרכב המשטח.
ציפוי שכבות דקות
ציפוי בניתוז הוא שיטה ליצירת שכבות דקות ידי ניתוז חומר ממקור "מטרה" על גבי "מצע", למשל ווייפר סיליקון, תא סולארי, רכיב אופטי או אפשרויות רבות אחרות.
אטומים מרוססים נפלטים לשלב הגז אך אינם במצב שיווי המשקל התרמודינמי שלהם, ונוטים להישקע על כל המשטחים בתא הוואקום. מצע (כמו ווייפר) המונח בתא יצופה בשכבה דקה. בניתוז מסוג זה משתמשים בדרך כלל בפלזמה של ארגון מכיוון שארגון, גז אצילי, לא יגיב עם חומר היעד.
אנליזה
יישום נוסף הוא ניתוז של חומר היעד. דוגמה אחת כזו מתרחשת בספקטרומטר מסה של יונים משניים (SIMS), שם הדגם מנותז בקצב קבוע. כאשר המטרה מנותזת, הריכוז והזהות של אטומים מנותזים נמדדים באמצעות ספקטרומטר מסה. באופן זה ניתן לקבוע את הרכב חומר היעד ואף ריכוזים נמוכים במיוחד (20 µg / kg) של זיהומים. יתר על כן, מכיוון שהניתוז נעשה עמוק יותר לתוך המדגם, ניתן למדוד פרופילי ריכוז כפונקציה של עומק.
גביע המדינה בכדורגל 1996/1997
גביע המדינה בכדורגל 1996/1997 הייתה התחרות ה-59 מאז היווסדה וה-44, לאחר קום מדינת ישראל. המשחקים החלו בספטמבר 1996 והסתיימו ב-26 במאי 1997.
הפועל באר שבע ניצחה במשחק הגמר ובכך זכתה בגביע הראשון שלה. בעקבות כך הקבוצה העפילה לתחרות גביע אירופה למחזיקות גביע.
השלבים המוקדמים
בשלב המוקדם השתתפו קבוצות של ליגה ג'. בסיבוב השמיני שהתקיים ב-25 בינואר 1997 לתחרות הצטרפו קבוצות של ליגה לאומית.
עירוני ראשון לציון ששנה קודם לכן העפילה עד למשחק הגמר של גביע המדינה נפרדה מהגביע כבר בסיבוב ח אחרי הפסד להפועל אשקלון 1-3
שלבי הגמר
הקבוצה שאירחה את המשחק במגרשה הביתי צוינה כראשונה בכל זוג.
הערה:
NGC 4461
NGC 4461 היא גלקסיית עדשה בקבוצת הכוכבים בתולה, הנמצאת במרחק של כ-47 מיליון שנות אור ממערכת השמש ושייכת לצביר הבתולה.
היסטוריה
לגלקסיה בהירות נראית מדרגה 10.96 והיא התגלתה ב-12 באפריל 1784 על ידי האסטרונום ויליאם הרשל, שכלל אותה ברשימת הערפיליות שפרסם בשנת 1786 תחת הציון II.122. הוא תיאר אותה כאחת משתי ערפיליות (השנייה היא NGC 4458) כאשר שתיהן די עמומות, קטנות ועם מרכז בהיר. חמישה ימים לאחר מכן, הוא ציין ערפילית נוספת, II.174, כאשר מיקומה כמעט זהה למיקום של II.122 והיא תוארה רק כעמומה ובלי בת הזוג הצמודה אליה. בנו, ג'ון הרשל, צפה בה מספר פעמים והכניס אותה לקטלוג הערפיליות שפרסם בשנת 1833 תחת הציון 1290, כשהיא מתוארת פעם כדי עמומה, עגולה ועם מרכז שמתבהר די בפתאומיות, ופעם כעמומה מאוד, עגולה ועם מרכז שמתבהר מאוד בפתאומיות, וכן שהיא המזרחית מתוך שתיים. בקטלוג זה הוא לא הזכיר את II.174, אך כאשר הוא הכניס את הגלקסיה לקטלוג הכללי של ערפיליות וצבירי כוכבים שפרסם בשנת 1864, הוא ציין במפורש ש-II.122 ו-II.174 הן למעשה אותה ערפילית ונתן לה את הציון GC 3013. בשנת 1888 ג'ון דרייר הכניס אותה לקטלוג הכללי החדש, תחת הציון NGC 4461, כאשר היא מתוארת כדי עמומה, קטנה, עגולה ועם מרכז בהיר, וכן שהיא המזרחית מתוך זוג ערפיליות. בקטלוג הכללי של ג'ון הרשל מופיעות זוג ערפיליות נוספות המצוינות כ-GC 2992 ו-GC 2995, שאמורות על פי הקואורדינטות שלהן להיות מעט דרום-מערבית ל-NGC 4461 ול-NGC 4458, ושאת גילוין הוא מייחס לויליאם פרסונס, רוזן רוס השלישי. ג'ון דרייר הכניס את רק את GC 2995 לקטלוג הכללי החדש שלו תחת הציון NGC 4443, אך זוג הערפיליות האלה לא קיימות במיקום המיוחס להן וככל הנראה ויליאם פרסונס צפה למעשה ב-NGC 4458 וב-NGC 4461 וכיום מקובל לזהות את NGC 4443 כסיווג כפול של NGC 4461.
תצפית
הגלקסיה נמצאת במרכז צביר הבתולה באזור שמכיל הרבה גלקסיות, כ-8.4 מעלות ממערב-צפון-מערב לכוכב וינדמיאטריקס וכ-9.8 מעלות ממזרח לכוכב הבולט דנבולה. כ-6 דקות קשת מצפון-צפון-מערב לה נמצאת NGC 4458 הסמוכה, כ-0.8 מעלה מצפון לה נמצאת NGC 4459, כ-18 דקות קשת מצפון-צפון-מזרח לה נמצאת NGC 4473, מעבר לה, כחצי מעלה מ-NGC 4461 נמצאת NGC 4477 והלאה באותו הכיוון, כ-1.4 מעלות מ-NGC 4461, נמצאת M88. כשתי מעלות מצפון-מזרח ל-NGC 4461 נמצאת M91, כ-1.9 מעלות ממזרח לה נמצאת M90, כ-1.7 מעלות ממזרח-דרום-מזרח לה נמצאת M89 ו-M87 הגדולה נמצאת כ-0.9 מעלה מדרום-דרום-מזרח לה. כשליש מעלה ממערב-דרום-מערב ל-NGC 4461 נמצאות זוג "העיניים" NGC 4435 ו-NGC 4438, מעבר להן, כ-0.7 מעלה מ-NGC 4461 באותו הכיוון, נמצאת M86 ומעבר לה, כמעלה מ-NGC 4461 נמצאת M84, כולן גלקסיות השייכות גם כן לצביר הבתולה.
צ'ואפה (פרובינציה)
אוכלוסייה
הפרובינציה מחולקת ל-4 קומונות:
NGC 4461
תכונות
אורכה הזוויתי של NGC 4461 הוא כ-3.5 דקות קשת, שממרחקה שקול לקוטר של מעט פחות מ-50,000 שנות אור, קרוב לחצי מהקוטר של שביל החלב, מסתה מוערכת בכ- מסות שמש, כ-15% ממסת שביל החלב, כאשר קצת יותר מחמישית ממסתה או כ- מסות שמש, היא מסת הכוכבים שבגלקסיה. בדומה לגלקסיות אחרות מסוגה, בגלקסיה יש מעט מאוד גז מימן, שכמותו מוערכת בכ- מסות שמש ואבק, שמסתו מוערכת בכ-300,000 מסות שמש בלבד. למרות זאת, קצב היצירה של כוכבים חדשים בגלקסיה הוא לא מאוד נמוך ובמאה מיליון השנים האחרונות הוא בשיעור של כ-0.755 מסת שמש בשנה. אוכלוסיית הכוכבים בגלקסיה היא זקנה למדי וגילה הממוצע מוערך בכ-12 מיליארד שנים והמתכתיות שלהם היא רק כשני שלישים מזו של השמש. נראה שהגלקסיה נמצאת באינטראקציה כבידתית עם NGC 4458 הסמוכה והן משפיעות זו על זו.
Don't Stop (אלבום של אנני)
Don't Stop (בעברית: אל תפסיק) הוא אלבום האולפן השני של הזמרת-יוצרת הנורווגית אנני. האלבום יצא לאור ב-19 באוקטובר 2009 על ידי חברת התקליטים סמולטאון סופרסאונד. מתוך האלבום יצאו ארבעה סינגלים: "I Know UR Girlfriend Hates Me", "Anthonio", "Songs Remind Me of You" ו-"My Love Is Better".
האלבום הגיע למקום ה-12 במצעד אלבומי הדאנס/אלקטרוני.
רקע והפקה
בחודש מאי 2008, חשף האתר Popjustice, את שמו של האלבום "Don't Stop" ואת רשימת הרצועות במקביל כינה את האלבום "יצירת מופת מודרנית שלמה". כעבור חודשים פורסם באתר פיצ'פורק רצועה אחרת המציגה רצועה בשם "Perfectly Honest", בעוד ששמה של "Misery" שונה ל-"I Can't Let Go".
הפועל פתח תקווה (כדורגל נשים)
מועדון כדורגל הפועל עירוני פתח תקווה היא קבוצת כדורגל נשים המשחקת בליגת העל בכדורגל נשים. הקבוצה נוסדה בשנת 1998 עם הקמת ליגת הנשים בישראל והיא אחת משתי קבוצות שפועלות ברצף מאז אותה שנה. מאז הקמתה התמודדה בליגת הנשים הבכירה עד לעונת 2017/18 אז ירדה לליגה הלאומית. בעונת 2019/2020 סיימה שנייה ועלתה חזרה לליגת העל, שם לא הצליחה לשרוד וירדה לליגה הלאומית פעם נוספת בתום עונת 2020/2021. לאחר מכן בסיום עונת 2021/2022 בלאומית, עלתה הקבוצה לליגת העל שוב, מהמקום הראשון.
המועדון כולל גם קבוצות נוער לשלוש קבוצות גיל - נערות, ילדות וטרומיות. קבוצת הנערות זכתה במשך השנים במספר אליפויות וגביעים.
האח הגדול עונה 11
האח הגדול עונה 11 היא העונה האחת עשרה של תוכנית הריאליטי הישראלית "האח הגדול", והעונה הרביעית של התוכנית במצטבר שמשודרת ברשת 13. העונה שודרה מ-5 בדצמבר 2020 עד 22 במרץ 2021. את העונה הנחו גיא זו-ארץ ולירון ויצמן. בתפקיד "האחות הדיגיטלית" ("הדיירת בר זוהר"), הוחלפה עדן פינס באביבית בר זוהר, דיירת "האח הגדול" בעברה. זוכת העונה היא הזמרת זהבה בן.
על העונה
זאת העונה הרגילה מספר אחת עשרה במצטבר והעונה השלישית הרגילה ברשת 13. אומנם העונה מוגדרת כרגילה, אך בפעם הראשונה בתוכנית נכנסו לבית "האח הגדול" חצי דיירים מפורסמים וחצי דיירים אנונימיים.
על אף היותה העונה הרגילה האחת עשרה שהופקה לתוכנית, היא משווקת בגופי השידור השונים בתור "עונה 3", בהתאם להיותה העונה הרגילה השלישית של התוכנית במסגרת הזכיינית "רשת".
מספר ימים לפני עליית העונה, טענה הדוגמנית מולו ארגה, ישראלית יוצאת אתיופיה, שחוותה אפליה בליהוק דיירי הבית לעונה הנוכחית. לטענת ארגה נאמר לה כי בעונה הנוכחית לא ילוהקו בני העדה האתיופית כדי לא להטות את הניצחון. דבריה גרמו לסערה ברשתות החברתיות. הפקת התוכנית אישרה שארגה הגיעה לאודישן לעונה הנוכחית (וגם לעונה הקודמת) אך לא עברה אותו ללא קשר למוצאה, והכחישה את הדברים שיוחסו להפקה.
עונה זאת מתרחשת במהלך מגפת הקורונה בישראל. בפעם הראשונה משתתפי התוכנית נדרשו להיות שבועיים בבידוד, ולא במשך יומיים עד שלושה ימים כמו בעונות קודמות. את השבוע הראשון של הבידוד עשו המשתתפים בביתם הפרטי, ושבוע נוסף בבית המלון מטעם ההפקה. בנוסף כל הדיירים עברו בדיקת קורונה טרם הכניסה לבידוד. גם בהפקת התוכנית נקטו צעדים כמו דרישת בידוד מהעובדים שיבואו במגע עם הדיירים, עבודה לפי קפסולות, והקפדה על חיטוי ומדידת חום. שינוי נוסף יהיה בכמות האורחים שיכנסו לתוך הבית שתצטמצם משמעותית.
העונה מתקיימת ללא קהל בעקבות מגפת הקורונה, בדומה לעונה הקודמת.
בפעם השנייה בתוכנית אירוע הכניסה פוצל לשניים (מחציתם מפורסמים ביום הכניסה הראשון, ומחציתם השנייה אנונימיים ביום הכניסה השני), כאשר הפעם הראשונה הייתה בעונה התשיעית. אירוע הכניסה הראשון שודר ב-5 בדצמבר 2020.
אירוע הגמר התקיים ב-22 במרץ 2021, יום אחד לפני יום הבחירות לכנסת העשרים וארבע, בנוכחות קהל תחת מגבלות הקורונה לראשונה מאז העונה הקודמת, שהסתיימה בגמר ללא קהל פיזי. לגמר זה הגיעו בפעם הראשונה בפורמט שישה דיירים, ולא חמישה כמקובל ברוב העונות. בגמר זה זכתה זהבה בן.
מבנה ועיצוב הבית
בית האח הגדול בקריית התקשורת נווה אילן עוצב מחדש גם בעונה זאת. את הבית עיצב שימרי גל נובק, שעיצב את הבית גם בעונה הקודמת. הבית עוצב בסגנון סרטי פדרו אלמודובר שמתאפיינים בצבעוניות עזה.
דיירי הבית
רשימת 24 הדיירים שנכנסו לבית האח הגדול לפי סדר כניסתם:
דורון גודר
דורון גודר הוא איש עסקים אשר כיהן כמנכ"ל צים בשנים 2004–2009. לפני כן שימש כמשנה סמנכ"ל בחברה, מנכ"ל וכדירקטור בחברת המגנזיום בקבוצת כימיקלים לישראל (כי"ל). כמו כן, שימש גודר מנכ"ל חברת נגב סטאר, המשותפת לכי"ל ולצים, חברה העוסקת בשינוע ימי של מטענים. גודר ונחשב לאחד המנהלים המוערכים שהיו בחברה, ובעבר כיהן כאחראי על מפעלי כי"ל בהולנד ובגרמניה.
גאורגיה באירוויזיון הילדים
גאורגיה נטלה חלק בתחרות אירוויזיון הילדים כ-12 פעמים, החל מהצטרפותה הראשונה ב-2007, כאשר מרים רומלשווילי נשלחה כנציגה של גאורגיה בתחרות עם השיר "Odelia Ranuni". גאורגיה ניצחה בתחרות 3 פעמים ב-2008, 2011 ו-2016.
הישגים
גאורגיה נטלה חלק בתחרות כ-11 פעמים, שמתוכם ניצחה גאורגיה בתחרות כ-3 פעמים. נכון להיום, גאורגיה נמצאת במקום הראשון בטבלת הניצחונות של התחרות, כשהיא המדינה היחידה שניצחה בתחרות 3 פעמים. גאורגיה ניצחה בתחרות אירוויזיון הילדים שלוש פעמים: בפעם הראשונה ב-2008 עם השיר "Bzz" אותו ביצעו ההרכב "Bzikebi", בפעם השנייה ב-2011 עם השיר "Candy Music" אותו ביצעו ההרכב "Candy" ובפעם השלישית ב-2016 עם השיר "Mzeo" אותו ביצעה מרים רומלשווילי. גאורגיה הגיעה למקום השני פעמיים: ב-2012 עם השיר "Funky Lemonade" אותו ביצעו ההרכב "Funkids" וב-2017 עם השיר "Voice of the Heart" אותו ביצע גריגול קיפשידזה. גאורגיה הגיעה פעם אחת למקום השלישי: ב-2022 עם השיר "I Belive" אותו ביצעה מרים ביגווה. גאורגיה הגיעה שלושה פעמים למקום הרביעי: ב-2007 עם השיר "Odelia Ranuni" אותו ביצעה מרים רומלשווילי, ב-2010 עם השיר "Mari-Dari" אותו ביצעה מרים קנקליאשוילי וב-2021 עם השיר "Let’s Count The Smiles" אותו ביצע ניקולוז קאג'איה. גאורגיה הגיעה פעם אחת למקום החמישי: ב-2013 עם השיר "Give Me Your Smile" אותו ביצעו ההרכב "The Smile Shop".
המקום הגרוע ביותר של גאורגיה באירוויזיון הילדים הוא המקום ה-14 עם 69 נקודות, אליו היא הגיעה בתחרות בשנת 2019 עם השיר ""We Need Love"" שאותו ביצע ג'ורג'י רוסטיאשווילי.
בשר מן החי
בשר מן החי הוא איסור מהתורה, בו נאסרו הן עם ישראל והן אומות העולם, לאכול בשר, שנתלש מבעל חיים בעודו חי, בדומה לאיסור אבר מן החי.
גדר האיסור
רבי יוחנן וריש לקיש חלוקים אודות מקור האיסור. לפי רבי יוחנן, האיסור נלמד מהפסוק, ולפי ריש לקיש האיסור נלמד מ, אותו פסוק ממנו נלמד איסור אבר מן החי.
למחלוקת מהיכן נלמד דין זה יש משמעויות הלכתיות רבות, כמו למשל בקשר לאדם האוכל אבר מן החי מבעל חיים המוגדר כטרפה, לפי רבי יוחנן הוא עובר על איסור אחד - טרפה, שכן בשר מן החי ואיסור טרפה, שניהם שוים, ולפי ריש לקיש הוא יעבור על שני איסורים. מחלוקת דומה היא, כאשר אדם אוכל אבר מן החי ובשר מן החי, גם אז נחלקים רבי יוחנן וריש לקיש אם הוא עבר על שני איסורים או על אחת, אם כי אז הדעות הפוכות כל אחד לפי שיטתו.
אף לפי רבי יוחנן (שהלכה כמותו) שאיסור בשר מן החי נלמד מהפסוק שנאמר לישראל, האיסור קיים גם בבן נח ולגביהם הוא נלמד מהפסוק.
טומאת אבר מן החי
כמו אבר מן החי, גם בשר מן החי אסור באכילה, אך בניגוד לאבר מן החי אינו מטמא. בפסוק כתוב "וכי ימות מן הבהמה", ומכאן לומד רב יהודה בשם רבו רב כי לא רק הבהמה עצמה מטמאה, אלא גם אם מקצת מגוף הבהמה "מת" ונפרד ממנה, כלומר אבר ממנה, גם הוא מטמא.
לא ניתן לטמא בשר על סמך פסוק זה, לפי רבי יוסי, מכיוון שהלימוד בו נלמד איסור אבר מן החי הוא מהפסוק "מן הבהמה", הכלל הוא שדווקא חתיכה כזו, שהיא כעין הבהמה עצמה, שמותה היא בלתי ניתן לשינוי - בניגוד לבשר הצומח לאחר תלישתו מהחי, מטמא. הסבר אחר מספר רבי עקיבא שדווקא חתיכה כעין הבהמה שיש בה גידים ועצמות - בניגוד לחלק מבהמה שנתלש שאין בו גידים ועצמות. שיטה דומה היא זו של רבי יהודה הנשיא, אלא שזה האחרון סובר שהכלל הוא שצריך להיות בחתיכה הנתלשת בשר, גידים, ועצמות.
אבר מן החי שנחלק לשניים
אבר מן החי שנחלק לשניים לאחד שנתלש ואינו אבר מן החי, נחלקו הרמב"ם והתוספות, האם הוא אסור מעתה והלאה מדין "בשר מן החי". הרמב"ם מתיר וסובר שהאבר שנחלק אין עליו איסור אבר מן החי כלל, והתוספות אוסר מדין אבר מן החי. מחלוקת נוספת בין הרמב"ם לתוספות היא, בדין איסור אכילת בשר מן החי. לפי הרמב"ם הוא אסור מדין- "ובשר בשדה טרפה לא תאכלו", ולפי התוספות הוא אסור מדין בשר מן החי, מסוגת איסור אבר מן החי.
רבי חיים סולובייצ'יק תולה את שתי המחלוקות זו בזו: הרמב"ם, שסובר כי בשר מן החי הוא איסור נפרד שאינו קשור לאבר מן החי, סבור שמכיוון שבשעה שהאבר נתלש מגוף הבעל החיים לא היה עליו איסור בשר מן החי, לא ייתכן שלאחר שהוא כבר נתלש מגוף בעל החיים, יחול עליו איסור של בשר מן החי. אך לפי התוספות, בשר מן החי הוא אותו איסור של אבר מן החי, ולכן אבר מן החי שנחלק, יוותר בו איסור בשר מן החי, למרות שאינו אבר יותר אלא בשר.
הרמב"ם והראב"ד נחלקו, האם איסור בשר מן החי שנלמד מהפסוק "ובשר בשדה טרפה לא תאכלו", הוא מהמילה "טרפה" - וכך היא שיטת הרמב"ם הסבור שבשר מן החי הוא איסור טרפה וניתן לצרף חצי כית ממנו עם חצי כזית של טרפה, או שמא האיסור הוא מדין "ובשר בשדה" - כשיטת רש"י ותוס'.
פרויליך
פרייליך הוא שם משפחה יהודי-גרמני, שמקורו מגרמנית (פרוליך; Fröhlich) ומשמעותו: שמח, מאושר או עליז. לשם זהה קיימת מקבילה ביידיש:.
{{פירושונים|
הערות שוליים
}}
הטור של טורקיה
הטור של טורקיה (באנגלית: Presidential Cycling Tour of Turkey) הוא מרוץ אופניים בקטעים שמתקיים החל משנת 1963 בטורקיה. המרוץ הפך להיות אחד ממרוצי ה-UCI World Tour בשנת 2017, אך בשנת 2020 ירד המרוץ לדרג ה-UCI ProSeries, המשני למרוצים.
חולצות
חולצת טורקיז - לובש אותה הרוכב המוביל בדירוג הכללי.
החולצה הירוקה - לובש אותה הרוכב המוביל בקטגוריית המאיצים.
יוצאים לטיול עם חתול תעלול
יוצאים לטיול עם חתול תעלול (באנגלית: !The Cat in the Hat Knows a Lot About That) היא סדרת טלוויזיה מונפשת אמריקאית-בריטית-קנדית, המבוססת על הספר "חתול תעלול" מאת דוקטור סוס.
הסדרה שודרה לראשונה ב-7 באוגוסט 2010 בערוץ Treehouse TV בקנדה, וב-PBS Kids בארצות הברית. בישראל הסדרה שודרה בשנת 2010 בערוץ הופ!, ובשידורים חוזרים בערוץ WIZ!. לסדרה הופקו 3 עונות ו-80 פרקים באורך 30 דקות.
תקציר העלילה
הסדרה עוקבת אחר חתול תעלול, אשר מביא את הילדים השכנים ניר וטלי, הדג ודבר "1" וגם "2" אל מגוון הרפתקאות במכונה המעופפת שלו. כל הרפתקה מביאה את השאלה שניר וטלי רוצים לדעת בתחילת כל פרק.
מדבבים
הדיבוב העברי בוים על ידי אורנה כץ, אלן אזגי וחיים אדן, והופק על ידי יעל אללוף ויונית עוזרי מנחם.
כריסטיאן ברנהרד טאוכניץ
כריסטיאן ברנהרד טאוכניץ (בגרמנית: Christian Bernhard Tauchnitz; 25 באוגוסט 1816 – 13 באוגוסט 1895) היה מוציא לאור גרמני.
ביוגרפיה
נולד בנאומבורג, אחיין של המדפיס והמו"ל קרל כריסטוף טראוגוט טאוכניץ.
החברה שלו נוסדה בלייפציג ב-1837, והתפרסמה בזכות מהדורות מדויקות לספרות קלאסית ולתנ"ך שהוציאה, כמו גם מילונים וספרות עיון אחרת.
ב-1841 החל בית ההוצאה לאור של טאוכניץ לקבל מעמד חשוב ביבשת כולה, עם הדפסתה של "מהדורת טאוכניץ" ליצירות אנגליות בשפת המקור, סדרה שתכלול ברבות השנים למעלה מ-3,700 כרכים, ותזכה לפופולריות רבה ביבשת אירופה. בכך ששילם לסופרים תמורת הזכות לפרסם את יצירותיהם, תרם טאוכניץ לקידום חוקי זכויות היוצרים בתקופה שלפני קבלת אמנת ברן.
ב-1860 הוענק לו התואר ברון בידי הדוכס מסקסוניה-קובורג-גותה, ושנה לאחר מכן הוכר התואר בידי מלך סקסוניה. ב-1872 מונה טאוכניץ לכהונת הקונסול הכללי הבריטי לסקסוניה, וחמש שנים לאחר מכן, ב-1877, נבחר כחבר בית הנבחרים הסקסוני.
בעלת גבל
בעלת גבל (בפיניקית: 𐤁𐤏𐤋𐤕 𐤂𐤁𐤋) היא אלה פיניקית מקומית לעיר גבל.
תקופת הברונזה
מקדש בעלת גבל מגלה כבר מתקופת הממלכה המצרית הקדומה  או תקופת הברונזה הקדומה קרבה בין גבל ומצרים בעיצוב, הקישוט והפולחן, וחלק מאביזרי הפולחן בו נשלחו לגבל ממצרים.
בתקופת הברונזה היתה ידועה במצרים חתחור, לראשונה בכתבי ארונת הקבורה, כ־nbt kbn (גבירת גבל), שם המקביל ל"בעלת גבל". גם בגבל נמצאו כתובות לחתחור, בחלקן היא מכונה בעלת דנדרה ובחלקן בעלת גבל. ייתכן שהיחסים המסחריים בין מצרים וגבל התחזקו והובטחו בעזרת חסות האלה המשותפת. בתקופת השושלת ה־12 המצרית (1991–1786 לפנה"ס) כאשר גבל הייתה נתונה להשפעה מצרית חזקה, תוארה בעלת גבל לעתים קרובות בשיער ולבוש מצרי.
במכתבי אחתאתן (אל־עמארנה), מלכי גבל מברכים בשמה את הנמען מלך מצרים. באותם מכתבים שמה תורגם לאכדית, ולא תועתק כשם פיניקי לאלפבית אכדי, דבר המראה על הכרה בערך הסמנטי של השם.
תקופת הברזל
בעלת גבל מופיעה בחלק מכתובות מלכי גבל משושלת אחירם (סביבות המאות ה־10–9 לפנה"ס).
הדגשה של איזיס על פסל של פרעה אוסרכון השני שנמצא בגבל, שכנראה הוקדש לאיזיס במקדש בעלת גבל, יוצרת זיהוי אפשרי של בעלת גבל עם איזיס; הזיהוי מתחזק לאור קשרי איזיס וגבל לפי כרך 5 ("אודות איזיס ואוסיריס") במוראליה של פלוטרכוס.
בעלת גבל מתוארת רבות כוריאציה מקומית של האלה הכלל־כנענית עשתרת, שהפכה מרכזית בערי חוף כנען במאה ה־7 לפנה"ס והיתה אלת העיר בצור ובצידון. בכתובת דו־לשונית פיניקית־יוונית על פסלון כס (שמוצאו לא ידוע בוודאות) מהמאה ה־4 לפנה"ס נכתב, כלומר "עשתרת האלה האדירה" ביוונית מקבילה לבעלת גבל בפיניקית. שתי כתובות קצרות נוספות ממוצא לא ידוע בוודאות מזכירות את "עשתרת רבת גבל" (צורה אחרת למילה "בעלת", שמשמעה גם כן "גבירה").
לבעלת גבל מוקדשת מצבת יחומלך (אמצע המאה ה־5 לפנה"ס). כתובת ארון בתנועם מתעדת שאביו של עזבעל מלך גבל היה "כהן בעלת".
הופעות היסטוריוגרפיות בתקופה הרומית
בספרו "אודות האלה הסורית" מספר לוקיאנוס משמשתה מספר שראה בגבל (ביוונית "ביבלוס") מקדש ל־Ἀφροδίτη Βυβλίη (אפרודיטה הגבלית), שפולחנה קשור לאדוניס (או לפי חלק מהגבלים, לאוסיר).
לידוביץ פיט
לידוביץ פיט (בצרפתית: Ludovic Piette; 11 במאי 1826 – 14 באפריל 1878) היה צייר אימפרסיוניסט צרפתי.
ביוגרפיה
הוא בא ממשפחת אצולה קטנה ואביו היה הרשם של קהילת, בצפון מערב צרפת. שיעורי האמנות הראשונים שלו הגיעו מהציירים ה תומאס קוטיר ואיזידור פיס. במהלך לימודיו אצל קוטיר פגש את אדואר מאנה, שכבר התנסה בסגנונות חדשים. לאחר מכן, בזמן שהותו באקדמיה, הוא התיידד עם קאמי פיסארו, אף שהיה צעיר ממנו, תהיה לו השפעה מכרעת על עבודתו של פיט. הוא וחברים אחרים של פיסארו היו מציירים בחוץ לעיתים קרובות יחד. בשנת 1857, הוא הציג את הציור הראשון שלו בסלון. אומרים שהוא קיבל עבודה מנפוליאון השלישי לספק עיטורים לדירות של הקיסרית אג'ני, אך אין תיעוד רשמי לכך.
בשנת 1864, בגלל בריאות לקויה, הוא ואשתו התיישבו בחווה של משפחתו, אותה ירש לאחר מות אביו, ליד בברטני. באותה תקופה, הוא החל לכתוב בקביעות לפיסארו, התכתבות ביניהם היא תיעוד חשוב של השנים המעצבות של האימפרסיוניזם, תקופה עם מעט תיעוד אחר. בהיותו שם, כיהן ב כחלק מסיעת הליברל-שמרנים.
כמו אימפרסיוניסטים רבים, הוא נטה להתמקד בנופים עם דמויות ו. בין אזורים האהובים עליו לציור היו ו. ב-1877, בהזמנתו של פיסארו, הוא השתתף בתערוכה האימפרסיוניסטית השלישית.
וולטר מלון
וולטר מלון (באנגלית: Walter Melon; בצרפתית: Achille Talon) היא סדרת טלוויזיה אמריקאית-צרפתית מונפשת, מסוגת קומדיה והרפתקאות, שמבוססת על הקומיקס הצרפתי-בלגי "Achille Talon". הסדרה בוימה והופקה על ידי ברונו ביאנצ'י, בשיתוף בין חברות ההפקה Saban Entertainment, Saban International Paris, ARD ו-Scottish Television Enterprises.
הסדרה שודרה במקור בצרפת בערוצים France 2 ו-+Canal בהתאמה, ובארצות הברית בערוץ Freeform בין השנים 1998–1999. בישראל הסדרה שודרה בדיבוב עברי בשנת 2001 בערוץ Fox Kids. לסדרה הופקו 2 עונות ו-52 פרקים באורך 22 דקות, כאשר כל פרק מחולק לשני פרקים משניים באורך 11 דקות.
תקציר העלילה
הסדרה עוקבת אחר וולטר מלון ועוזרו ביטרבוג שמנהלים חברה להשכרת גיבורים, אליה פונים בכל פעם שיש צורך בגיבור חילופי מפני שהגיבור המקורי מסתבך או נעלם. כשהם מחליפים גיבורים אף אחד לא מבחין בכך, אף על פי השינוי במראה. בתור גיבורים הם נלחמים נגד סנירו, הנבל הראשי של הסדרה שמייצג בכל פרק נבל שונה על פי הגיבורים שוולטר מלון וביטרבוג מחליפים. בחלק מההחלפות מצטרפת גם אמיליה, דמות נשית אשר מחליפה גיבורות.
בין הגיבורים שהדמויות החליפו נמצאים סופרמן, באטמן, ספיידרמן, הענק הירוק, אינדיאנה ג'ונס, ג'יימס טיבריוס קירק, ספוק, לוק סקייווקר, האן סולו, טרזן, מקס הזועם, שני פאוור ריינג'רס, המחסל, כיפה אדומה, אלאדין, פינוקיו, ג'ימיני הצרצר, מרטי מק'פליי והרקולס. בעונה השנייה, כדי להפוך את הסדרה לחינוכית, הדמויות החליפו גם אישים היסטוריים, ביניהם ג'ורג' וושינגטון, כריסטופר קולומבוס, מרקו פולו, תומאס אלווה אדיסון, לואיס וקלארק וז'ורז' מלייס.
מדבבים
הדיבוב המקורי בוים על ידי ג'יימי סימון, ואילו העברי בוים על ידי יפה גבאי והופק על ידי עוזי פוקס.
הרשות לבקרת תקציבים
הרשות לבקרת תקציבים הוא הגוף האחראי על הבקרה התקציבית של קבוצות הכדורגל בליגות המקצועניות בישראל.
הרשות היא יחידת סמך של ההתאחדות לכדורגל ותפקידה לפקח על האיזון התקציבי של קבוצות הכדורגל המקצועניות. לשם כך, מפקחת הרשות על ניהול הפעילויות בתקציבי הקבוצות, חוזי השחקנים, תיעוד מסמכים חיצוניים הקשורים לקבוצות וכל המסמכים הנוצרים במהלך רישום ואישור תקציב הקבוצות.
הרשות הוקמה על ידי ההתאחדות לכדורגל בתחילת שנות ה-90 בעקבות המלצותיה של ועדה ציבורית שקמה על ידי ההתאחדות למציאת פתרון למצבן הכלכלי הקשה של מספר רב של מועדוני כדורגל בישראל. הרשות מורכבת מיושב ראש וועדה המורכבת מארבעה בעלי תפקידים בנוסף ליושב ראש. תפקיד הוועדה הוא להכריע במקרים בהם אין הסכמה בין יושב ראש הרשות לבין הקבוצות אשר מתנהלות מולו. בראש הרשות לבקרה תקציבית בהקמתה עמד יאיר רבינוביץ'. בשנת 2009 החליף אותו עופר אורליצקי. בשנת 2019 מונתה סיגלית סייג ליושבת ראש. חברי הוועדה הם אבי גרא, גיא עמוסי וינון עוז-ארי.
על כל הקבוצות המקצועניות הרשומות בהתאחדות לכדורגל להגיש לרשות לבקרה תקציבית לפני ה-1 ביולי בכל שנה דו"ח כספי מבוקר על ידי רואה חשבון המתייחס לעונת הכדורגל שחלפה והסתיימה ב-31 במאי, ואת תקציב המועדון לעונת המשחקים הקרובה. הרשות סוקרת את הדוחות שהוגשו ובוחנת האם המועדונים עמדו בתקציב העונה החולפת, והאם התקציב לעונה הקרובה תואם את צפי ההכנסות של המועדון. בנוסף, על המועדונים להעביר את חוזי השחקנים והמאמנים לאישור הרשות, ובהתאם לתקציב לעונה הקרובה כפי שנכתב בדו"ח שהוגש.
ללא אישור הוועדה, שחקן או מאמן לא ייקח חלק במסגרת רשמית המנוהלת על ידי ההתאחדות לכדורגל. משנת 2006, בעקבות החלטת אופ"א לאסור על קבוצות להשתתף בטורנירי אופ"א ללא מאזן נקי מחובות לשחקנים ובעלי תפקידים בתוך המועדון, משמשת הרשות כמפקחת על הקריטריון הפיננסי של אופ"א.
אבר היוצא
אבר היוצא הוא איסור אכילה, שאסרה התורה על אבר של עובר בן פקועה שיצא מחוץ לבית הרחם לפני השחיטה. בניגוד לבן פקועה, אבר כזה אינו ניתר בשחיטת אמו.
מקור האיסור
בגמרא נלמד איסור זה מהפסוק, כיוון שיצא בשר ממחיצתו - נאסר. כלומר: כאשר בשר יוצא מחוץ למחיצה, המתרת אותו באכילה, אין לו תקנה, וגם אם יחזור למקומו הוא לא יוּתַּר בשחיטת אמו או בשחיטת העובר עצמו. הגמרא משווה דין זה לבשר קדשים שיצא חוץ למחיצתו.
גדר האיסור
הראשונים נחלקו בגדר דין זה. הרמב"ם פוסק, שאבר כזה, של עובר שיצא מבית הרחם, נחתך לאחר השחיטה, ואכלו - אינו לוקה. מסביר רבי חיים סולובייצ'יק, כי בניגוד לבשר קדשים שיצא חוץ למחיצות העזרה שאסור מכיוון שיצא חוץ למחיצתו וזהו כל איסורו, איסור זה של יציאה מחוץ למחיצות בית הרחם אינו איסור לעצמו, אלא גורם לכך שאיסור אבר מן החי לא יוּתַּר. ולכן, אם נחתך לאחר שחיטת הבהמה, שהותר כבר איסור אבר מן החי מהעובר עצמו, לא ייתכן שיחול איסור אבר מן החי על האבר שנחתך.
הגר"ח מביא ראיה לדבריו מהסתפקות הגמרא, האם מותר לאכול חלב, של עובר זה שאבר ממנו יצא חוץ למחיצתו. הנימוקים לכאן ולכאן הם: האם, כשם שעל חלב רגיל אין חל איסור אבר מן החי, למרות שהוא יוצא מהחי, כך גם חלב כזה לא נאסר, או שמא חלב כה חמור מחלב רגיל; שכן הוא יוצא מעובר, שאין לו תקנה לאיסורו על ידי השחיטה.
לדבריו של הגר"ח מבריסק, אם איסור אבר היוצא היה מדין "ובשר בשדה טריפה", לא הייתה סיבה בעולם שיוכלו לאכול את החלב, שכן קיים כלל קבוע האומר כי כל היוצא מהטמא טמא, ומכיוון שחלק מהעובר אסור, אסור גם לאכול את החלב היוצא ממנו. רק מכיוון שאיסור אבר היוצא הוא גם מדין אבר מן החי, קיימת סברא כל שהיא שעל פיה ייתכן לומר, שכשם שחלב רגיל לא נאסר מדין אבר מן החי, כך גם חלב כה לא נאסר מדין בשר מן החי.
מכיוון שמקור האיסור הוא בפסוק "ובשר בשדה טריפה לא תאכלו", נמצא שאיסור זה ואיסור טריפה הם אותו איסור. השאלה היא האם ניתן לצרף שני חצאי כזית, מבשר של אבר היוצא, לבשר מן החי. רבי חיים מבריסק תולה את במחלוקת הבאה: הרמב"ם והראב"ד נחלקו, האם איסור בשר מן החי שנלמד מהפסוק "ובשר בשדה טריפה לא תאכלו", הוא מהמילה "טריפה" - וכך היא שיטת הרמב"ם הסבור שבשר מן החי הוא איסור טריפה וניתן לצרף חצי כזית ממנו עם חצי כזית של טריפה, או שמא האיסור הוא מדין "ובשר בשדה" - כשיטת רש"י ותוס'. ייתכן שהראב"ד סבור שהאיסור הוא מדין "ובשר בשדה", ולכן ניתן לצרף חצי כזית של בשר מן החי לחצי כזית של אבר היוצא.
האיסור לבן נח
הצמח צדק מליובאוויטש פוסק, שאיסור זה אינו לבן נח, שכן הוא נלמד מהפסוק ובשר בשדה טריפה לא תאכלו, פסוק שנאמר רק לישראל ולא לבן נח.
פרייליך
{{פירושונים|
הערות שוליים
}}
אברהם מאיר איזראעל
הרב אברהם מאיר איזראעל (ה'תרע"ג, 5 במאי 1913 - ג' באייר ה'תשנ"ה, 3 במאי 1995) היה אב בית דין בהוניאד שבחבל טרנסילבניה (אז באימפריה האוסטרו הונגרית, כיום ברומניה), בווינה ובברוקלין. כתב מספר ספרים ובהם שו"ת ויען אברהם.
ביוגרפיה
נולד לרב יהודה ולאמו פעסיל, בשנת ה'תרע"ג (1913) בהידלמש שבגבול הונגריה ורומניה. גדל בקרולה, למד בישיבת הרב שאול בראך בעיר. לאחר נישואיו התיישב בהוניאד (חואדין) שבטרנסילבניה, ופתח שם ישיבה בשנת ה'תש"א (1941). בעקבות כיבושי הנאצים בהונגריה גורש עם משפחתו לאושוויץ, שם קיבץ סביבו מספר תלמידים איתן למד בקביעות בספרים שהשיגו.
בסיום מלחמת העולם השנייה, שימש לזמן מה כרב מחוז בטרנסילבניה, לאחר מכן שימש כמזכיר הראשי של הלשכה המרכזית האורתודוקסית בעיר קלויזנבורג, ואחר כך כרב קהילה של פליטי מזרח אירופה בווינה. בשבתו שם התמודד עם תופעת 'גיורי וינה' שבה נשים רבות שהיו נשואות ליהודים ניצולי שואה, גוירו על ידי הקהילה היהודית ללא נוכחות רבנים, בכדי לאפשר להם לעלות לארץ ישראל. באזור שנת ה'תש"י (1950) היגר לארצות הברית ושימש כרב קהילה בברוקלין שבניו יורק, שם נפטר באייר תשנ"ה (1995).
ספריו
כתב מספר ספרים, בהם:
מודרטו ויסינטיינר
ביוגרפיה
ויסינטיינר נולד ב-14 ביולי 1902 באלגרטה, ריו גראנדה דו סול שבברזיל. הוא התחיל את הקריירה הבוגרת בשנת 1921 ושיחק במועדון קרוזיירו שאז נקרא "פלסטרה איטליה". ויסינטיינר עבר לפלמנגו בשנת 1923 וזכה עימה באליפות ריו דה ז'ניירו בשנים 1925 ו-1927. במשחק המכריע של האליפות ב-1927 כבש את שער הניצחון ב-1–2 נגד אמריקה (מברזיל). בסך הכל ערך בה 100 הופעות ליגה וכבש בהם 17 שערים עד שעזב אותה בשנת 1930. בסוף הקריירה ויסינטיינר שיחק בגואראני ופרש מכדורגל בשנת 1932.
במדי נבחרת ברזיל עשה את הופעת הבכורה ב-6 בדצמבר 1925 בניצחון 2–5 על פרגוואי במתכונת הקופה אמריקה שנערך אז בארגנטינה. הוא שיחק בשלושה משחקים נוספים בטורניר. במונדיאל 1930 לא שותף במשחק הראשון בהפסד 2–1 ליוגוסלביה אך כבש צמד במשחק השני בניצחון 0–4 נגד בוליביה. נבחרתו לא העפילה לשלב הבא.
לאחר פרישתו ויסינטיינר היה למהנדס בפלוטאס שמאזור מגורו, ובשנים מאוחרות יותר היה גם לשחקן גולף. הוא נפטר בפלוטאס ב-31 בינואר 1986 בגיל 83.
ויליאם מ. מרדית'
ויליאם מוריס מרדית' (באנגלית: William Morris Meredith; 8 ביוני 1799 – 17 באוגוסט 1873) היה עורך דין ופוליטיקאי אמריקאי מפילדלפיה, פנסילבניה. הוא כיהן כמזכיר האוצר של ארצות הברית בתקופת ממשלו של הנשיא זאכרי טיילור.
ראשית חייו
ויליאם מרדית' נולד בפילדלפיה, פנסילבניה. הוא היה בנו הבכור של ויליאם טאקי מרדית', עורך דין מצליח, שב-1814 מונה כנשיא בנק שווילקיל והפסיד בהפרש קטן את נשיאות לניקולס בידל. ב-1795, כאשר התקבל מרדית' האב ללשכת עורכי הדין של פנסילבניה, הוא נשא לאישה את הסופרת והמשוררת גרטרוד גוברנור מרדית' (לבית אוגדן). גרטרוד הייתה אחייניתו של לואיס מוריס, חבר הקונגרס הקונטיננטלי ושל גוברנור מוריס, סנאטור ודיפלומט, ואישה משכילה ומכובדת בזכות עצמה. לזוג נולדו בסופו של דבר 11 ילדים. ויליאם טאקי מרדית' שימש כחבר מועצת העיר פילדלפיה, בוועד הקהילה של הכנסייה האפיסקופלית בפילדלפיה ובתפקידי הנהגה נוספים בעיר. אחיו של ויליאם מוריס מרדית', ג'ונתן, היה ראש לשכת עורכי הדין של בולטימור, מרילנד.
ויליאם מוריס מרדית' סיים ב-1812 את לימודיו באוניברסיטת פנסילבניה, כאשר היה בן 13 (מקרה חריג אף בתקופה זו). לאחר שסייע לאביו בעסקי המשפחה, הוא למד משפטים באופן עצמאי והתקבל ללשכת עורכי הדין של פנסילבניה.
לאחר מות אמו ב-1828, סייע מרדית' לגדל את אחיו ואחיותיו הצעירים. ביוני 1834, בגיל 35 ולאחר עשר שנות אירוסים, הוא נשא לאישה את קתרין קאפל. לשניים נולדו בן אחד (ויליאם, לימים מסאי ומשורר), וארבע בנות. קתרין סייעה גם לחמה בגידול אחיו ואחיותיו הקטנים של בעלה, לאחר שחמה לקה בשבץ מוחי ב-1839.
קריירה משפטית
ב-1817 התקבל מרדית' ללשכת עורכי הדין והחל לעסוק בעריכת דין. הוא משך תשומת לב ציבורית, וסייע לעמיתו הבכיר ג'יימס בידל, (לימים גיסו) כאשר תהה על התנהלותו של השופט פרנק האלוול בתיק "פנסילבניה נגד קוק", תיק רצח בו הואשמו שלושה גברים שחורים בהריגת נער. במהלך ההתייעצות של חבר המושבעים, פרסם העיתון American Daily Advertiser מאמר בו נאמר שנציג ההגנה משוחד. השופט התיר למרדית' לתשאל את המושבעים אם הם קראו את המאמר, וכאשר סירב השופט לשחרר מתפקידו את אחד המושבעים ששנפגע מהתשאול של מרדית' הוא מחה עד אשר השופט ציווה לכלוא את שני עורכי הדין לשלושים יום בעוון בזיון בית המשפט, אף על פי שהם זכו לאהדה ציבורית. עם שחרורם, עלה בידם לשחרר ממעצר שניים מלקוחותיהם על רקע טענה לסיכון כפול. תיק זה הגנה למרדית' מוניטין על תעוזתו וכנותו, ובשנה שלאחר מכן הוא נבחר כנשיא לשכת עורכי הדין של פילדלפיה.
כאיש המפלגה הפדרליסטית, נבחר מרדית' לאחר מכן לאספה הכללית של פנסילבניה, שם הוא מצא את עצמו בשנים 1824–1828 כאיש סיעת המיעוט. אחד מהישגיו בתקופה זו היה הקמתו של בית מחסה לעבריינים צעירים והוא שימש כמנהל המוסד. הוא גם היה חבר מועצת המנהלים של בית הספר לחרשים של פנסילבניה, שם הוא שימש בתפקיד זה במשך שנים עד למותו.
בשנים 1834–1849 היה מרדית' נשיא מועצת העיר של פילדלפיה וב-1837 הוא היה נציג בוועידה החוקתית של פנסילבניה. הוא גם שימש כתובע של המחוז המזרחי של פנסילבניה בשנים 1841–1845. באותה תקופה הוא ניהל את תיק התביעה נגד אלכסנדר הולמס בפרשת הספינה "ויליאם בראון".
כעורך דין מצליח, בעיקר לאחר שהבטיח את הפסקת זכויות הקבורה של הכנסייה הלותרנית הגרמנית בכיכר פרנקלין בפילדלפיה, הוא החזיק בבעלותו את אחוזת ויטלנד בלנקסטר, פנסילבניה משנת 1845 ועד שמכר אותה ב-1848 לג'יימס ביוקנן, לימים נשיא ארצות הברית.
מזכיר האוצר
הנשיא שנבחר באותה שנה, זאכרי טיילור, ביקש למנות ויגי מפנסילבניה לקבינט שלו, והוא בחר במרדית' כמזכיר האוצר. הוא החל את כהונתו בתפקיד זה במרץ 1849.
מרדית' התנגד נחרצות לחקיקת הסחר החופשי שעברה שנה קודם לכן ביוזמת קודמו בתפקיד, רוברט ג'ון ווקר. הוא חש שהיה צורך להגן על הפועלים האמריקאים, שהיו נתונים לתחרות מצד עמיתיהם האירופאים שלהם שולם שכר נמוך. התרומה העיקרית של מרדית' בעת כהונתו בתפקיד היה הדוח השנתי שלו לשנת 1849, שבו הוא טען טיעון מורכב להנהגתם של מכסי מגן.
הגידול בחוב הציבורי בשל מלחמת ארצות הברית-מקסיקו ורכישתה של קליפורניה, סיפקו למרדית' סיבה נוספת להעלאת המיסים באמצעות הטלת מכסי יבוא גבוהים יותר, אך למעשה שום צעד בכיוון זה לא ננקט במהלך כהונתו של מרדית' כמזכיר האוצר. הוא גם המליץ על רענון כללי סקר החופים, שלא השתנו מאז הפעלתם ב-1806. סקר החופים עבר הרחבה ושיפורים רבים עם הכנסתן לשירות של אוניות הקיטור והיה צורך בריענון המערכות.
מרדית' התפטר מתפקידו כמזכיר האוצר עם מותו של הנשיא טיילור ב-1850.
מלחמת האזרחים והמשך הקריירה המשפטית
בבחירות של 1860 נבחר מרדית' כתובע הכללי של פנסילבניה ובתפקיד זה הוא כיהן שתי תקופות בשנים 1861–1867. ב-1861, כנציג לוועידת השלום, הוא פעל ללא הצלחה למנוע ממדינות הדרום לפרוש מהאיחוד. אחיו, סאליבן אמורי מרדית', ששירת במלחמה מול מקסיקו, היה לקצין בדרגת בריגדיר גנרל במסגרת מתנדבי צבא האיחוד ושני אחיו סייעו להבטיח את מכסת הגיוס של פנסילבניה. בנו של מרדית', ויליאם, שירת תקופה קצרה כמזכירו של מייג'ור גנרל ג'ורג' מק'ול, אך עקב הגמגום ובעיות הראיה מהן הוא סבל, הוא שוחרר.
ב-1870 שימש מרדית' כחבר בוועדה שיישבה את "תביעות אלבמה" בשנה שלאחר מכן ביקש ממנו הנשיא יוליסס ס. גרנט לנסוע לז'נבה כיועץ בכיר לארצות הברית בתהליך הבוררות הבינלאומי, אך הוא נאלץ לדחות את הבקשה בשל בריאותו הרופפת. תפקידו הפוליטי האחרון היה נשיא הוועידה הרפובליקנית הלאומית של 1872.
הרביא
הִרִבְּיָא (בערבית: هربيا) היה כפר ערבי במישור החוף הדרומי, כשישה קילומטרים מדרום לעיירה אל-מג'דל (אשקלון).
ויליאם מ. מרדית'
מותו ומורשתו
ויליאם מרדית' נפטר בפילדלפיה ב-17 באוגוסט 1873 בגיל 74. רעייתו קתרין נפטרה ב-1854. השניים נקברו בבית הקברות כרייסט צ'רץ' שבפילדלפיה.
הרביא
היסטוריה
לפי ממצאים ארכאולוגים, שנמצאו בחפירות באזור הכפר, המקום היה מיושב החל מתקופת הברזל בארץ ישראל. ב"ח'ירבת א-שרף" (או ח'ירבת אום שרף), גבעה החולשת על הכפר מצפון נערכה חפירה ארכאולוגית ב-1987.
ויליאם מ. מרדית'
מותו ומורשתו
החברה ההיסטורית של פנסילבניה מחזיקה את מסמכי משפחת מרדית'. ב-1931 נקרא על שמו בית ספר בפילדלפיה שפעיל עד היום.
הרביא
התקופה הצלבנית
בתקופת ממלכת ירושלים היה בהרביא מבצר צלבני קטן בשם לה-פורבי (La Forbie).
ביום 4 באוקטובר 1244 יצא הצבא הצלבני מעכו לכוון עזה. הצבא כלל את האבירים הארץ ישראליים וצבאות המסדרים הצבאיים. 312 אבירים טמפלרים ועימם 324 טורקופולים, 328 אבירי מסדר ההוספיטלרים ועימם 200 טורקופולים, 400 אבירים של המסדר הטבטוני ומספר לא ידוע של אבירים מצורעים ממסדר סנט לזרוס. נתמכים על ידי מספר גדול של חיילים רגליים - בסך הכל בין 12,000 ל 11,000 לוחמים, שהיו עיקר הכוח הלוחם של המדינה הצלבנית בפיקוד העליון של גוטייה הרביעי מבריין הרוזן של יפו ואשקלון ולצידו פיליפ ממונפורט הקונטבל - (המפקד העליון) של צבא ממלכת ירושלים.
ביום ה-17 באוקטובר נפגשו הצבאות בהרביא. הקרב החל בהתקפה צלבנית על הצבא המצרי שנמשכה עד לשעות הערב של אותו יום מבלי שהצלבנים יכולים להכריע את הקרב או לגרום לצבא המצרי לסגת. בשעות החשיכה הופסקו הקרבות וחודשו ביום המחרת עם התקפה מאסיבית של הצבא המצרי ובני בריתו. כבר בהתנגשות הראשונה נשבר מרכז המערך הנוצרי- מוסלמי במרכזו, הכוחות הדמשקאים נלחמו עד שהושמדו ברובם ואדונם - אל מנסור- ברח משדה הקטל מלווה ביתרת כוחו הצבאי כ 280 לוחמים. בשלב זה, הצבא הצלבני נותר לבדו בשדה הקרב.
מספר האבדות של הצבא הצלבני לא ידוע במדויק, ומקורות שונים מצטטים מספרים שונים. בספרו של יהושע פראוור, תולדות ממלכת הצלבנים בארץ ישראל מציין ההיסטוריון כי הוא מעריך את מספר האבירים שנהרגו בקרב ב 2000 ואת מספר החיילים הרגלים שנהרגו ב 10,000. בספר מצוין כי מכלל האבירים 50 הצליחו להימלט משדה הקרב. ובהמשך מציין הכותב כי 100 לוחמים נוספים ברחו משדה הקרב עם פיליפ ממונפורט בספר לא מצוין מספר הצלבנים שנלקחו בשבי. בספרו "היסטוריה של הצלבנים" ("Histoire Des Croisades") מציין ז'אן רישרד (Jean Richard) את המספרים הבאים: מתוך 348 טמפלרים שיצאו לקרב 36 נותרו בחיים, מתוך 351 הוספיטלרים 26 נותרו בחיים ומתוך 400 אבירים טבטוניים 3 נותרו בחיים.
התקופה העות'מאנית
בשלהי התקופה העות'מאנית בארץ-ישראל הכפר היה חלק מנאחייה (תת-הנפה) של ח'אן יונס שבסנג'ק עזה (נפה). רוב הבתים בכפר היו בדרך כלל בתי חימר. תושבי הכפר התפרנסו מגידולי אבטחים, מלפפונים ועצי פרי. בכפר הייתה באר ובריכת אגירה.
בשנת 1863, ביקר חוקר ארץ ישראל ויקטור גרן בכפר, תיעד את השרידים העתיקים באזור, ואת חציית נחל שקמה (לו הוא קרא "נהר אריביה"). גרן כתב:.
בתקופת המנדט הבריטי
במפקד 1922, שנערך על ידי שלטונות המנדט הבריטי, בהרביא הייתה אוכלוסייה של 1,037 נפש, כולם מוסלמים למעט 6 נוצרים. במפקד אוכלוסין 1931 של ארץ ישראל היו בכפר 234 בתים מאוכלסים, בהם התגוררו 1,520 תושבים, כולם מוסלמים למעט 10 נוצרים.
בשנת 1933 אירח חאפז אל-עלמי את שר המושבות הבריטי בביתו שבכפר, לאחר שנכבדי עזה סירבו לפגוש אותו כאות מחאה על "תמיכת הבריטים בציונים".
בשנת 1943 הוקם בצמוד להרביא, על קרקעות שרכשה הקק"ל בשטח של 1,705 דונם, הקיבוץ "מצפה הים", שאחר שונה שמו ליד מרדכי. היחסים בין הקיבוץ והכפרים הערביים השכנים : בית ג'רג'א, דיר סניד, הרביא וברייר היו טובים. לחברי הקיבוץ היה רצון כן לפתח יחסי שכנות טובים, ו"מוכתר" הקיבוץ מונה לתפקידו בעיקר למטרה זו. בכניסה ליישוב נבנה אוהל אירוח ובו שטיחים וכלים להגשת קפה, לפי המסורת הערבית. המתיישבים החדשים למדו מהשכנים בכפר ברברה להשביח גפנים שהיו נפוצות באזור ולטפל בהן. הנשים הערביות נעזרו ברופא המקומי, ד"ר קלר, בטיפול רפואי בילדיהן בתרופות שהיו חדשות להן, והכפריים שאלו משכניהם סוס ליום חריש או זרעי עגבניות מזן מובחר. ילדי הקיבוץ טיילו לכפרים הערביים השכנים, והיו הזמנות הדדיות לשמחות משפחתיות מצדם כמו גם השתתפות נכבדי הכפרים בחגי המשק, כאורחים של כבוד.
בסקר הכפרים בשנת 1945 האוכלוסייה בכפר הייתה 2,300 תושבים, 2,200 מוסלמים, 40 נוצרים ו-60 יהודים (תושבי יד מרדכי). שטח הקרקע הכולל של הכפר היה 22,312 דונם. אשר מתוכם הוקצו 6,106 לחקלאות שלחין, 2,765 לגידולי הדרים ובננות ו-2,037 לגידולי דגנים.
לפי תוכנית החלוקה, שהתקבלה ברוב קולות בעצרת הכללית של האו"ם ב-29 בנובמבר 1947, היישוב נכלל בשטח המדינה הערבית.
במלחמת השחרור
בעקבות הישגי צה"ל במבצע יואב, הצבא המצרי החל בנסיגה מאיסדוד, ובתחילת נובמבר נצפה נסוג גם מאל-מג'דל (אשקלון). ב-3 בנובמבר 1948 דיווח העיתון על המשמר כי תושבי הרביא והכפרים הסמוכים החלו בורחים. בעקבות כך חטיבת גבעתי פתחה ב–5 בנובמבר במבצע 'מגע', שנועד לחזק את המצור על כיס פלוג'ה ממערב ולהשתלט על מג'דל וסביבותיה. באותו יום נשלחו כוחות מגדוד 55 לעבר הכפרים ברברה, אל ג'ורה, נעליה, אל ג'יה, חרביה ובית ג'רג'א, שנתפסו ללא קרב וללא תושבים, לאחר שכבר ברחו דרומה לעזה. לאחר הסכמי שביתת הנשק בתום מלחמת העצמאות ב-1949, גבולה של רצועת עזה נקבע כקילומטר מדרום למקום שבו עמד הכפר. רוב תושבי הכפר עברו לגור במחנה הפליטים א-שאטי הממוקם פחות מ-4 קילומטר מדרום למקום שבו עמד הכפר.
ב-15 בפברואר 1949, עלה קיבוץ זיקים על הקרקע על אדמותיה של משפחת עלמי, בית המשפחה שימש כחדר האוכל של הקיבוץ.
מילבת
מילבת-שיבא מעניקים איכות לחיים היא מרפאה בבית החולים השיקומי במרכז הרפואי שיבא, הפועלת למען אנשים עם צרכים מיוחדים. מטרתה לסייע בשיפור איכות החיים ושילובם בחברה של ילדים, מבוגרים וקשישים עם מגבלה ברמת תפקודם, באמצעות סביבה טכנולוגית מותאמת. ייחודה של המרפאה היא בשילוב אנשי צוות ממקצועות הבריאות ומתנדבים ממקצועות טכניים שחוברים יחד כדי לפתח וליצור אביזרי עזר בהתאמה אישית לפונים.
מייסדים
הוגי ומייסדי עמותת מילבת הם המהנדס דניאל ברק ממכון ויצמן למדע ופרופסור רפי רוזין, שהקים וניהל את יחידת השיקום בבית החולים תל-השומר.
פעילות
מילבת, זוכת "אות הנשיא למתנדב", פועלת בכל רחבי ישראל משנת 1981 ומעניקה שירותים ייחודיים ומותאמים אישית. מודל הפעילות בעמותת מילבת ייחודי: צוות מקצועי - הכולל מרפאים בעיסוק, קלינאי תקשורת ופיזיותרפיסטים - מעניק ייעוץ אובייקטיבי לבחירת אביזרי עזר כמענה לבעיה התפקודית של כל מטופל. השירות כולל מתן מידע על האביזרים הקיימים (מוצרים מסחריים ופיתוחים מקוריים של מילבת). בחירת האביזר המתאים, התנסות אישית ומידע היכן ניתן לרכשו. במקרים בהם לא מצוי פתרון מסחרי מתאים, מומחים מתחומי מדע וטכנולוגיה שונים, המועסקים בהתנדבות מלאה, מפתחים בהתאמה אישית את האביזר הנחוץ.
כמו כן, מילבת-שיבא מעורבת בפעילות ציבורית ענפה: בוועדות מייעצות למוסד לביטוח לאומי, בנציבות שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות במשרד המשפטים ובפרויקטים לקידום תחומים שונים כגון: טכנולוגיה מסייעת, נגישות, מיגון חירום לאנשים עם מוגבלות, שיפור איכות חייהם של אנשים עם מוגבלות, שיפור המודעות של צוותים רפואיים לצרכים של אנשים עם מוגבלות ועוד.
אמוץ עשהאל
אמוץ עשהאל הוא עמית מחקר במכון שלום הרטמן, מחבר רב-המכר מצעד האיוולת היהודי, והפרשן הבכיר, ובעבר העורך בפועל, של הג'רוזלם פוסט.
ביוגרפיה
עשהאל החל את דרכו העיתונאית ככתב חוץ של הסן פרנסיסקו כרוניקל והיה ממקימי העיתון טלגרף, קודם שהצטרף ב-1995 ל"ג'רוזלם פוסט" כעורך הכלכלי של העיתון. מאוחר יותר מונה לעורך החדשות, לעורך המהדורה הבינלאומית, ולעורך בפועל של ה"ג'רוזלם פוסט", לצידו של ברט סטיוונס, כיום פרשן הניו יורק טיימס, שנשלח לארץ על ידי חברת הולינג'ר שהייתה הבעלים של הפוסט לפני אלי עזור. עשהאל הוא העורך הבכיר היחיד בתולדות הג'רוזלם פוסט שלא הייתה לו אף אזרחות זרה.
עשהאל וסטיבנס הובילו קו מערכתי שדגל בכלכלה חפשית, פרגמטיזם מדיני, פלורליזם תרבותי ורפורמה פוליטית. כעורך בפועל הוביל יחד עם 100 כתבים, עורכים, מעצבים וצלמים את השינוי העיצובי הגדול בתולדות העיתון, שהקיף את היומון, את מוספי סוף השבוע, את שני המקומונים, את אתר האינטרנט ואת המהדורה הצרפתית. בתוך כך בנה עשהאל דסק דעות, וגייס עבורו פובליציסטים ישראלים מובילים כמו שלמה אבינרי, אמנון רובינשטיין ומתי גולן, לאחר שקודם לכן בנה דסק כלכלי, ואת המהדורה הבינלאומית הפך לשבועון חדשות עצמאי.
הטור השבועי של עשהאל, "Middle Israel", מתפרסם בקביעות זו השנה ה-28, ומהווה ניסיון ייחודי לבטא גישה ישראלית מרכזית בכל תחום, מפוליטיקה, כלכלה ומדיניות חוץ ועד ענייני חברה, דת ותרבות.
עשהאל צוטט או פורסם לאורך השנים בניו יורק טיימס, וושינגטון פוסט, וול סטריט ג'ורנל, BBC, פוליטיקו, USA Today, הארץ, האקונומיסט, טיים, לה פיגארו, דיילי טלגרף, ל'אקספרס, תכלת, Harvard Political Review, ואחרים. הוא משמש לעיתים קרובות פרשן לענייני ישראל והמזרח התיכון בכלי תקשורת בינלאומיים, בהם BBC, France24, SKY, CNN,רויטרס, NPR ואחרים.
סדרת הכתבות של עשהאל ב"ג'רוזלם ריפורט" על עתיד העם היהודי זכתה בפרס "בני ברית" לעיתונות לשנת 2018.
עשהאל הוא בעל תוארי מוסמך בתקשורת מאוניברסיטת קולומביה, בהיסטוריה של עם ישראל מהאוניברסיטה העברית, ובלימודי מזרח תיכון מאוניברסיטת ברנדייס. שירת בצה"ל כמפקד טנק וכקצין דוברות, והשתחרר בדרגת סרן.
עשהאל מתגורר בירושלים, נשוי ואב לשלושה.
אנדרה צ'ייקובסקי
אנדרה צ'ייקובסקי (בפולנית: André Tchaikowsky, גם Andrzej Czajkowski) נולד בשם רוברט אנדז'יי קראוטהאמר, 1 בנובמבר 1935 - 26 ביוני 1982) היה מלחין ופסנתרן יהודי-פולני.
ילדות ולימודים
רוברט אנדז'יי קראוטהאמר נולד בוורשה בשנת 1935. הוא גילה כישרון מוזיקלי מגיל צעיר, ואמו, פסנתרנית חובבת, החלה ללמד אותו לנגן בפסנתר בגיל ארבע. משפחתו הייתה יהודית; עם פרוץ מלחמת העולם השנייה, הועברו לגטו ורשה. קראוטהאמר נשאר בגטו עד 1942, אז הוברח החוצה וצויד במסמכים מזויפים, לפיהם נקרא אנדז'יי צ'ייקובסקי. הוא נכנס למחבוא עם סבתו, צלינה. השניים נשארו במסתור עד 1044, אז נתפסו בזמן מרד ורשה ונשלחו למחנה המעבר פרוצקוב כאזרחים פולנים לכל דבר. ממחנה זה שוחררו בשנת 1945. אביו של צ'ייקובסקי, קרל קראוטהאמר, שרד גם הוא את המלחמה. אמו, פליציה קראוטהאמר (מבית רפפורט) נלקחה מגטו ורשה ב-1942, נשלחה לטרבלינקה ושם מתה. אביו נישא בשנית.
אנדז'יי צ'ייקובסקי, כפי שנקרא אז (בהמשך אימץ את השם אנדרה), חידש את לימודי הנגינה בגיל 9, בבית הספר הממלכתי בלודז' אצל אמה אלטברג (שהייתה בעברה תלמידה של ונדה לנדובסקה; מכאן התקדם לפריז, ללימודי המשך אצל לאזאר לוי. בתקופת שהותו בפריז גם ניתק את קשריו עם אביו לשנים רבות לאחר ריב.
לאחר שובו לפולין בשנת 1950, למד באקדמיה הממלכתית למוזיקה בזופוט אצל אולגה איליביצקה-דברובסקה, ואחר באקדמיה הממלכתית למוזיקה בוורשה אצל סטניסלב שפינאלסקי. עוד בתקופת לימודיו החל לטפח קריירה של פסנתרן קונצרטים והפגין את כישרונו בקונצרטים פומביים של וריאציות גולדברג מאת באך, הקונצ'רטו השני מאת סרגיי רחנינוב ובאלתורים על כל נושא לבקשת הקהל. ב-1951 החל ללמוד הלחנה אצל קז'ימייז' שיקורסקי.
אחרי השתתפות בתחרות הבינלאומית ע"ש שופן לפסנתר של 1955, שבה הגיע למקום השמיני, יצא צ'ייקובסקי ללמוד בבריסל אצל הפסנתרן הפולני סטפן אשכנזי. כתוצאה מקשריו עם אשכנזי, ניגש צ'ייקובסקי לתחרות המוזיקה ע"ש המלכה אליזבת בשנת 1956 וזכה בפרס השלישי. באותה שנה היגר לאנגליה, שם התגורר עד מותו.
קריירה
בשנת 1957 הגיש סדרת רסיטלים בפריז, שבהם ניגן את כל יצירותיו של ראוול לפסנתר, לציון שנת העשרים למות המלחין הצרפתי. באותה תקופה, התייעץ עם נדיה בולאנז'ה בפונטנבלו בענייני הלחנה, ואף יצר קשר עם ארתור רובינשטיין.
על אף הצלחתו כפסנתרן, אנדרה צ'ייקובסקי שאף מעל לכל להלחין. הוא כתב שני קונצ'רטי לפסנתר, רביעיית מיתרים, מוזיקה לארבע סונטות של שייקספיר לקול בליווי פסנתר, שלישיית פסנתר וכמה יצירות לפסנתר סולו. הוא השלים אופרה "הסוחר מוונציה" על פי המחזה של שייקספיר. רוב האופרה נכתבה עד 1978, ולאחר דיונים עם מבקר המוזיקה הנס קלר, החליט צ'ייקובסקי להגיש אותו לשיקול דעתה של האופרה הלאומית האנגלית. ביצוע של שתי המערכות הראשונות נקבע לדצמבר 1981, בנוכחות המנהל האמנותי דייוויד פאוטני והמנצח מארק אלדר. אבל במרץ 1982 קיבל צ'ייקובסקי ממנהל האופרה, לורד הרווד, מכתב דחייה ליצירתו. במועד זה כבר היה צ'ייקובסקי חולה מאוד, ושלושה חודשים לאחר זאת הלך לעולמו. משאלתו האחרונה הייתה, שהאופרה תגיע לכלל ביצוע. האופרה הגיעה לכלל הפקה רק ב-2013, בפסטיבל ברגנץ.
הקלטות
צ'ייקובסקי הקליט בשביל RCA ויקטור וקולומביה EMI יצירות מאת באך (וריאציות גולדברג), היידן (שתי סונאטות, וריאציות בפה מינור), מוצרט (קונצ'רטו בדו מז'ור, שתי סונאטות וזוטות שונות), שוברט (ולסים, לנדלרים, מחולות גרמניים), שופן (15 מזורקות) ופורה (רביעית פסנתר בדו מינור). הוא הקליט כמה מיצירותיו הוא לחברת EMI.