cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
אובדנות
הפרעות הקשורות בהתנהגות אובדנית
המחקר על הקשר בין הפרעות פסיכיאטריות לבין התנהגות אובדנית מתרכז ב: הפרעות מצב רוח, סכיזופרניה, הפרעות חרדה, והפרעות אישיות. חלק מההפרעות נמצא כקשור להתאבדויות או ניסיונות התאבדות "רציניים". זה נכון ביחס לסכיזופרניה ודיכאון. הפרעות אישיות לעומת זאת קשורות גם לניסיונות התאבדות חוזרים, שבחלק מהמקרים נועדו להפיק רווח אישי כמו תשומת לב או פרווילגיה כלשהי.
תחלואה נלווית והתנהגות אובדנית
בספרות הרפואית מוכרים ארבעה שילובי הפרעות שמסוגלים לעורר התנהגות אובדנית ברמות חומרה שונות:
התייחסות למידת הסיכון
אופי הטיפול באדם האובדני תלוי במידה רבה בחומרת התסמינים שהוא מציג בנקודת הזמן הנוכחית ובקיומם של גורמים מגינים המונעים מהאדם לפחות לעת עתה לנסות להתאבד. גורמים מגינים יכולים להיות קשרים בינאישיים, שייכות לקהילה, היריון ולידה צפויה, דתיות, יכולת בפתרון בעיות חיים מורכבות, יכולת התמודדות עם לחץ וכדומה. לצורך הערכת מצבו של האדם האובדני נעשה שימוש במושג 'אובדנות פעילה'. מושג זה מבטא הכנות שונות להתאבדות כמו כתיבת מכתב, כתיבת צוואה, ועריכת הכנות כמו אגירת כדורים שישמשו להתאבדות. כאשר קיימת אובדנות פעילה ייתכן שהאדם יאושפז בבית חולים פסיכיאטרי.
סוגי טיפול נפשי שנמצאו יעילים לטיפול באדם האובדני
שני סוגי תרפיה שנמצאו יעילים לטיפול במבוגרים הם טיפול דיאלקטי התנהגותי (DBT), וטיפול קוגניטיבי-התנהגותי למניעת התאבדות (CBT-SP). כמו כן נעשה שימוש בטיפול משפחתי מבוסס התקשרות (ABFT). במתבגרים נעשה שימוש בפסיכותרפיה בין-אישית למתבגרים (IPT-A)
מאפיינים בטיפול
יש מגוון דרכים טיפוליות לעזור לאנשים במצבים אובדניים. פרופסור ישראל אור-בך, שהיה מבכירי חוקרי ההתאבדות בישראל ובעולם, הציע להביע אמפתיה למשאלת ההתאבדות כחלק מהתהליך טיפולי שתכליתו למנוע אותה. בחלק לא מבוטל מהמקרים האובדנות היא אחת הסכנות המרחפות מעל ראש המטופל במידה משתנה של אינטנסיביות, אך לא תמיד אנשים במצבים אובדניים יבחרו לעסוק ישירות בנושא זה בטיפול בהם בחלק מהמקרים העיסוק באובדנות יהיה עקיף. קיימת הסכמה רחבה בקרב אנשי טיפול וחוקרים כאחד בדבר חשיבות הדיבור על אובדנות עם האדם האובדני בטיפול, זאת מתוך הכרה ששיח גלוי, ישיר ואמפתי על התאבדות עשוי למנוע התאבדות לפחות בחלק מהמקרים. לשאול על אובדנות משמעה לשאול בשיחה בארבע עיניים, כשנקודת המוצא לשיח על האובדנות היא רגשות האדם האובדני (איך אתה מרגיש) ובהמשך גם שאלות ישירות "האם יש רגעים שבהם אתה מרגיש שאתה רוצה למות"? חוקרים ואנשי טיפול מסכימים כי סוג כזה של שיח על התאבדות עשוי להקטין את הסיכון בו נמצא האדם האובדני בזכות מתן תוקף לרגשות האדם האובדני ובזכות העובדה שגורם מטפל יידע על הסיכון האובדני בו נמצא האדם.
שלמה ניניו
שלמה (מוני) ניניו (נולד ב-14 בפברואר 1951 יפו, ישראל), הוא כדורגלן עבר ישראלי, אשר שיחק לרוב בעמדת הבלם ולעיתים הקשר, ומזוהה בעיקר עם קבוצת מכבי יפו.
בליגה הראשונה
מוני ניניו נולד ביפו לראובן ופאולינה בני יהדות בולגריה אשר עלו מסופיה ב-1949 במהלך העלייה ההמונית. ב-1960 הצטרף לקבוצת הילדים של מכבי יפו בתפקיד קשר, ובהמשך כאשר עבר לקבוצת הנוער הציב אותו המאמן בוחוס ג'וג'וסיאן לתפקיד הבלם. ב-1968 במהלך עונת 1966/1968 בליגה הלאומית העלה אותו המאמן איינשטיין קליש לקבוצה הבוגרת לדרישתו של מאמן נבחרת הנוער בכדורגל עמנואל שפר. משחקו הראשון בליגה בשורות יפו היה ב-15 ביוני 1968, הוא שיחק 181 משחקים בשורות מכבי יפו ובהם הבקיע ארבעה שערים. בעונת 1978/1979 סיים את דרכו בקבוצה ומשחקו האחרון היה ב-26 במאי 1979. בהמשך, עבר לעונה אחת לקבוצת הפועל רמת גן ובה שיחק ב-22 משחקי ליגה.
נבחרות
ב-1968 זומן על ידי המאמן שמואל פרלמן לנבחרת הנערים של ישראל. ב-1969 נמנה ניניו עם סגל נבחרת הנוער של ישראל אשר ניצחה 0–1 את נבחרת הנוער של ברית המועצות בטורניר קאן שבצרפת, משער של משה שלומוביץ'. היה זה הניצחון הראשון של קבוצה ישראלית על קבוצה מברית המועצות. ב-1971 זכה עם נבחרת הנוער בגביע אסיה לנוער בכדורגל. בטורניר שנערך בטוקיו הצטיין ניניו, והוכלל על ידי העיתונות המקומית ב-"11 של הטורניר". ב-1971 הועלה על ידי המאמן אדמונד שמילוביץ' לשורות הנבחרת הבוגרת. ניניו רשם 6 הופעות בשורות הנבחרת, משחקו הראשון היה ב-14 בנובמבר 1971 מול אוסטרליה ומשחקו האחרון היה ב-28 במרץ 1972 מול הודו. עם מינויו של דוד שווייצר למאמן הנבחרת, נופה ניניו מהסגל.
ניניו נכלל בסגל נבחרת הכדורגל של פיקוד הצפון אשר זכתה ב-1971 בגמר גביע הרמטכ"ל בכדורגל, לאחר שניצחה את נבחרת גייסות השריון 2-3 משער ניצחון של ניניו בדקה ה-89 לרשתו של בומה ויינברג. את המשחק שפט משה אשכנזי והגביע הוענק על ידי חיים בר-לב.
לאחר הפרישה וחיים אישיים
לאחר פרישתו עבר ניניו קורס מאמנים במכון וינגייט. הוא אימן מספר שנים קבוצות ילדים ונוער: מכבי יפו, הפועל צפרירים חולון והפועל בת ים. מוני ניניו הוא אופטימטריסט ולאחר פרישתו מאימון פתח חנות אופטיקה בבת ים. הוא נשוי לוורד, והם הורים לשתי בנות וסבים לנכדים. נכדו המתגורר בבריטניה משחק כדורגל בקבוצת "White Star Football Academy", ונכדתו זהר הדדי היא אלופת ישראל בג'ודו (ילדים).
קיתנוס
קיתנוס (ביוונית: Κύθνος) הוא אי יווני במערב האיים הקיקלאדיים, בין קיאה ובין סריפוס, מרחק 56 קילומטרים מנמל פיראוס ושעה ו 40 דקות מנמל לבריון. מבחינה מנהלית שייך האי לאזור האגאי הדרומי ומאז המאה ה -12 הוא ידוע גם בשם "תרמה". שטחו 100 קמ"ר ואורך קו החוף שלו כ-100 קילומטרים. באי מצויים למעלה מ-70 חופים, אשר רבים מהם נגישים לרכב. ראוי לציון מיוחד מצר היבשה דמוי הסהר בקולונה, בו יכולים משתזפים לנוח כשגלי הים לוחכים את שני צדיו של החוף החולי.
האי ידוע גם בשל מעיינות חמים בשטחו.
חמצון בטא
חשיבות המסלול
ניצול חומצות השומן כמקור לאנרגיה היא תופעה שכיחה וחשובה המתרחשת בגוף החי כאשר אין אספקת גלוקוז זמינה לתהליך. פירוק חומצות השומן מניב כמות של פי כמה וכמה יותר אנרגיה מאשר פירוק הסוכרים בתהליך הגליקוליזה.
תהליך הגלוקונאוגנזה, כלומר סינתזת הגלוקוז בגוף דורש כמויות גדולות של אנרגיה. תהליך חמצון בטא הוא המנגנון הבלעדי להספקת אנרגיה זו.
התהליך
חמצון בטא מורכב מסדרה של ארבעה תהליכים עוקבים המתבצעים על חומצת שומן מסוימת אשר בסופם מתקבלת מולקולת אצטיל קואנזים A חופשית המועברת ישירות אל מעגל קרבס, וחומצת שומן שהתקצרה בשני פחמנים אשר כעת עוברת גם היא את אותו התהליך וחוזר חלילה עד לפירוקה הסופי.
המקור לחומצות השומן הוא במאגרי השומן בגוף ומהמזון. מאגרי השומן מתרכזים בתאי שומן (אדיפוציטים) בצורת מולקולות טריגליצריד, המורכבות מחד סוכר גליצרול ושלש חומצות שומן. על מנת לנצל את חומצות השומן הללו להפקת האנרגיה יש לבצע תחילה מספר שלבים מקדימים הכוללים את פירוק הטריגליצריד למרכיביו, ושינוע חומצות השומן החופשיות לתאי הגוף השונים. גם ניצול חומצות השומן מהמזון דורש מספר שלבים מקדימים הכוללים את אריזת הטריגליצרידים בליפופרוטאינים מיוחדים.
פירוק מאגרי השומן
תהליך פירוק הטריגליצרידים בתאי השומן מתבצע הודות לעלייה בהורמוני הגלוקגון או האפינפרין בדם. הורמונים אלה גורמים בראש ובראשונה להפעלת אנזים ליפאז ספציפי (Hormone Sensitive Lipase) אשר מתחיל לפרק את הטריגליצריד למרכיביו. חומצות השומן החופשיות משונעות בשלב הבא, על ידי חלבון האלבומין אל תאי הגוף השונים. בהגיעם אל התאים, מסוגלות חומצות השומן לעבור את ממברנות התאים הודות לשומניות שלהם ולמסיסות הנמוכה שלהם במים.
צריכת חומצות שומן מהמזון
תוצרי המזון וביניהם גם טריגליצרידים אשר מגיעים למעי הדק מפורקים על ידי סדרה של אנזימים ונספגים בדופן אפיתל המעי. בעוברם את האפיתל הם נבנים מחדש כטריגליצריד ונארזים בליפופרוטאינים מיוחדים שנקראים כילומיקרונים ומשונעים בזרם הדם אל תאי הגוף. בהגיעם אל התאים, מפורקים הכילומיקרונים וחומצות השומן מועברות אל פנים התא.
המעבר למיטוכונדריה
בעוברם את קרום התא מגיעות חומצות השומן לציטוזול התאי ומיד מגיבות עם קואנזים A ויוצרות מולקולת אציל קואנזים A אשר נחוצה לתהליך חמצון בטא. ריאקציה זו דורשת השקעה של אנרגיה ולכן מולקולת ATP אחת מנוצלת בתהליך. אולם מולקולות האציל קואנזים A אינן מסוגלות להיכנס אל תוך פנים המיטוכונדריה, מפני שהן אינן מצליחות לחדור את הקרום הפנימי שלהן. המעבר למיטוכנדריה מתאפשר אם כך הודות למולקולת הקרניטין, אשר מגיבה עם האציל קואנזים A ליצירת מולקולת אציל קרניטין. ריאקציה זו מזורזרת בנוכחות האנזים קרניטין אציל טְרַנְסְפֵרַאז I. אציל קרניטין חודרת את הקרום הפנימי ובתוך חלל המיטוכונדריה חוזרת לצורת אציל קואנזים A בנוכחות האנזים אציל טרנספראז II.
תהליך החמצון
כאמור, מטרת העל של התהליך הזה היא לבצע חיתוכים של מולקולות אצטיל קואנזים A על מנת לנצל אותן במעגל קרבס לצורך הפקת אנרגיה. לתהליך ארבעה שלבים: ריאקציה זו מתרחשת הודות לאנזים אציל קואנזים A דֵהִידְרוֹגֵנָאז והמטבוליט שמתקבל נקרא טְרַאנְס-Δ אֶנוֹאִיל קואנזים A. אנזים זה נעזר במולקולה נשאית האלקטרונים FAD המשמשת לו כקואנזים. זהו השלב החשוב ביותר אשר קובע את קצב התהליך כולו.
חמצון בטא בחומצות שומן בלתי רוויות
התהליך אשר מפורט לעיל מתרחש במצב האידיאלי בו חומצת השומן היא רוויה, כלומר ללא נוכחות של קשרים כפולים בין הפחמנים המרכיבים אותה. אולם רוב חומצות השומן בטבע הן בלתי רוויות, כלומר בעלות אחד או יותר קשרים כפולים. נוכחות של קשרים כפולים אינה מהווה בעיה בתנאי שהקשר הכפול הוא מסוג טראנס, מפני שקשר מסוג זה מתקבל באופן טבעי לאחר השלב הראשון בתהליך. הבעיה תיווצר אם הקשר הכפול הוא מסוג ציס, מפני שהאנזים אנואיל הידרטאז (האנזים אשר מכניס מולקולת מים) אינו מסוגל לתפקד במצב כזה. בשביל להתגבר על הבעיה מגיע האנזים אֶנוֹאִיל קואנזים A אִיזוֹמֵרָאז אשר משנה את מצב הציס למצב טראנס ובכך מאפשר את המשך החמצון.
חמצון בטא לחומצות שומן בלתי זוגיות
תהליך הפירוק של חומצות שומן בעלות מספר פחמנים אי זוגי מתבצע באופן זהה לתהליך אשר מתבצע עבור חומצות שומן זוגיות עד לשלב האחרון בו נותרת חומצת שומן בודדת בעלת שלושה פחמנים שנקראת פְּרוֹפְּיוֹנִיל קואנזים A. חומצת שומן זו אינה יכולה להיכנס למעגל קרבס אשר דורש מולקולות אצטיל קואנזים A בלבד אשר מתקבלות אך ורק בתום חמצון בטא לחומצות שומן זוגיות. ולכן לטובת ניצול הפרופיוניל קואנזים A מגיע האנזים פְּרוֹפְּיוֹנִיל קואנזים A קָרְבּוֹקְסִילָאז אשר תוך השקעת מולקולת ATP וביקרבונט הופך אותה למולקולת מַתִיל מָלוֹנִיל קואנזים A. מולקולה זו מיד הופכת לסוּקְסִינִיל קואנזים A על ידי האנזימים מַתִיל מָלוֹנִיל קואנזים A אֵפִּימֵרָאז ומוּתָאז בריאקציה עוקבת, אשר יכולה להיכנס כעת ישירות למעגל קרבס בתור אחד מהמטבוליטים שלו (ראו איור).
חמצון בטא של חומצות שומן ארוכות מאוד
חמצון חומצות שומן ארוכות מאוד (למעלה מ-18 פחמנים) מתחיל בציטוזול בפראוקסיזומים. החמצון הזה מתרחש עד לשלב שבו חומצות שומן מגיעות לאורך של 18 פחמנים. בשלב הבא משונעות חומצות השומן הללו למיטוכונדריה ומשם ממשיך התהליך כפי שפורט.
בקרה על התהליך
הבקרה על חמצון בטא מתחלקת למספר סוגים:
הספרטנים מוסקבה
הספרטנים מוסקבה (ברוסית: Команда по Американскому Футболу "Спартанцы Москва") היא קבוצת פוטבול רוסית מהעיר מוסקבה המשחקת בליגת הפוטבול הרוסית.
היסטוריה
הקבוצה הוקמה בשנת 2009 בשם "הזאבים הלבנים" (Белые волки ברוסית). בספטמבר 2011 שונה שם הקבוצה לשם הנוכחי והיא התאחדה עם קבוצת פוטבול מוסקבאית אחרת. הקבוצה משתתפת בליגת הפוטבול הרוסית מאז עונת 2015 והיא אחת ממייסדות ליגת הפוטבול המחודשת, שאורגנה מחדש בשנת 2016 בשם ליגת הפוטבול האמריקאי (LAF).
בעונת 2018 זכתה לראשונה בתולדותיה באליפות הליגה, לאחר שגברה על יריבתה המוסקבאית, הפטריוטים מוסקבה. בעונת 2020 זכתה שוב באליפות, אחרי שגברה בגמר ליגת העל המזרח אירופית בפוטבול על נמרי הפלדה פרם. בעונת 2021 זכתה בפעם השלישית ברציפות באליפות המדינה אחרי שגברה על הפטריוטים מוסקבה בגמר הליגה.
מלה ויסקה
מלה ויסקה (באוקראינית: Мала Виска; ברוסית: Ма́лая Ви́ска) היא עיר בראיון נובואוקראינקה, אובלסט קירובוהראד באוקראינה. היא מקום מושבו של המִנהל העירוני של מלה ויסקה, אחת מההרומדות (Hromada, אזור חלוקה מנהלית) של אוקראינה. נכון לשנת 2021, האוכלוסייה מונה 10,133, ירידה מ-13,132 בשנת 2001.
הספרטנים מוסקבה
היסטוריה
בנובמבר 2022 הקבוצה זכתה בפעם הרביעית באליפות רוסיה בפוטבול כשגברה במשחק ה-Russian Bowl על ספרטק מוסקבה.
מלה ויסקה
העיר ממוקמת על נהר ויסי (Вись).
הספרטנים מוסקבה
ליגת הפוטבול האמריקאי (LAF)
מקור: האנציקלופדיה לפוטבול
מלה ויסקה
היסטוריה
בקפות הקוזקים האוקראינים שכנה בשטח מלה ויסקה עיירה בשם ניקודימוב חוטיר (Nykodymiv Khutir).
הספרטנים מוסקבה
תארים
אליפות רוסיה בפוטבול גביע ליגת הפוטבול המרכז אירופית גביע מונטה קלארק ליגת העל המזרח אירופית (EESL)
מלה ויסקה
היסטוריה
הרבה שבטים, כולל סקיתים, עברו בשטח מלה ויסקה, אך לא חיו שם דרך קבע. בשנת 1752 מהגרים ממולדובה הקימו כפר על גדת נהר ויסי. כיום יישוב זה הוא אחד ממחוזות העיירה הנקראים "בסרביה" (אין לבלבל עם חבל הארץ בשם זה הנמצא במערב אוקראינה, על גבול רומניה).
חלק מהאדמות ניתנו במתנה לנסיך קודאשב על ידי קתרין השנייה. אותו נסיך עצמו קרא לעיירה על שמו (Kudesheve). השם המודרני "מלה ויסקה" ניתן על ידי קניאז אולאשין (Kniaz Ulashyn), שקנה את אדמתו של קודאשב באמצע המאה ה-19.
עד 18 ביולי 2020, מלה ויסקה הייתה המרכז המנהלי של ראיון מלה ויסקה. הראיון בוטל ביולי 2020 כחלק מהרפורמה האדמיניסטרטיבית של אוקראינה, שהפחיתה את מספר הראיונים של מחוז קירובוהראד לארבעה. הראיון אוחד לתוך ראיון נובואוקראינקה.
יהודים
בעיירה היו לפני מלחמת העולם השנייה כ-200 יהודים - כ-2% מאוכלוסיית העיירה. עם כיבוש העיירה על ידי גרמניה הנאצית, בקיץ 1941, הוקם במקום גטו שיושביו מתו מעבודת פרך ומתנאי הקיום הקשים, או שנרצחו עד תום אותה שנה.
כיום
במלה ויסקה שישה מחוזות: מיסטצ'קו (Mistechko, החלק הצפוני של העיר מופרד מהחלק המרכזי על ידי נהר ויסי); מיקרו-ראיון ויסי (Mikrorayon Vysi, אזור השינה של העיירה); בסרביה (אזור כפרי של העיירה); סטורצ'אקיבקה (Storchakivka); קודריבקה (Kudrivka); ראיון פיאטי ( Raion piaty); הקטאר (hektar).
חינוך ותרבות
בעיירה שלושה בתי ספר תיכוניים, פנימייה, מרכז נוער, בית ספר לאמנויות ושני גני ילדים. בעיירה יש בית ספר מקצועי תיכוני. במלה ויסקה פועל מרכז תרבות, בו קיים מוזיאון להיסטוריה מקומית. בנוסף, ישנה ספרייה על שם לסיה אוקראינקה (Lesia Ukrainka).
כלכלה
במלה ויסקה יש כמה חברות ועסקים קטנים, חנויות רבות, שוק במרכז העיר ושלושה סופרמרקטים. לפני 1993 פעל מפעל סוכר ואלכוהול במשך תקופה ארוכה, סיפק תוצרת לאוקראינה וייצא למדינות אחרות.
דת
אוכלוסיית מלה ויסקה היא ברובה רוסית אורתודוקסית ויש שלוש כנסיות אורתודוקסיות בעיירה.
תקשורת המונים
באזור מלה ויסקה יוצא לאור עיתון בשם "מאלוביסקיבסקי ויסטי" ("Malovyskivski Visti"). בנוסף, לכל ארגון וחברה בעיירה יש אזכור באתר הרשמי של העירייה.
מיכאיל לבוביץ' גורביץ'
מיכאיל לבוביץ' גורביץ' (ברוסית: Михаил Львович Гуревич; 1904 – 1943) היה גרפיקאי יהודי סובייטי, שהתנדב לחזית, גיבור ברית המועצות, מפקד המחלקה של תותחי 45 מ"מ בגדוד הסיור מס' 973 בחטיבת הסיור מס' 270 של הארמייה ה-43 בחזית קלינין, לויטננט זוטר.
ביוגרפיה
נולד ב-31 במרץ 1904 בעיר סמולנסק במשפחת פקיד.
בשנת 1913 עבר עם משפחתו לטיפליס. בשנות הלימודים התחיל להתעניין בציור. באישור נסיעה של משרד החינוך העממי של גרוזיה, נסע ללמוד במכון להנדסת היערות במוסקבה. מאוחר יותר התקבל למכון האמנות והטכנולוגיה במוסקבה תחילה לפקולטת קרמיקה ובהמשך לפקולטת ציור בהנחייתו של דוד שטרנברג. סיים אותו בשנת 1930. נהיה לחבר באיגוד הציירים של ברית המועצות. ציוריו הוצגו בתערוכות בברית המועצות ומחוצה לה.
התנדב לצבא האדום ב-1942. באותה שנה סיים קורס קצונה וקיבל דרגת לויטננט זוטר. בקרבות מלחמת העולם השנייה מספטמבר 1943.
באותו החודש מונה למפקד המחלקה של תותחים 45 מ"מ, בגדוד סיור מס' 973 בחטיבת סיור מס' 270, בארמייה ה-43, בחזית קלינין, היה מועמד להצטרף למפלגה הקומוניסטית. בכפר טאראסובו בנפת דוחובש'ינסקי של מחוז סמולנסק. ב-13 - 16 בספטמבר 1943, חיסל בכוונון ישיר 4 בונקרים, 3 מקלעים חצובים ומספר גדול של חיילי ורמאכט.
ב-17 בספטמבר 1943, בהגנה מול מתקפות נגד של הגרמנים, כשהוא נותר לבדו, המשיך לירות מהתותח, וכאשר נגמרו פגזים, הפעיל רימונים ורובה סער. בקרב הזה נהרג. עקב בלבול בדיווחים קיבל לאחר מותו עיטור גיבור ברית המועצות ועיטור מלחמת המולדת מדרגה השנייה.
נקבר ביישוב פרז'וואלסקויה שבנפת דמידוב של מחוז סמולנסק.
ויקטור (סרט)
עלילה
הסרט נפתח בסדרת תמונות של גיבור הסרט ויקטור, נער צעיר מבית טוב, בחברת אמו ואביו. לאחר מכן כותב ויקטור מכתב התאבדות, מכניס אקדח ללוע פיו, אך בסופו של דבר - במקום לירות בעצמו, יורה בשני הוריו. הוא נמנע מלקבור את הוריו, ומחזיק את גופותיהם בווילה המשפחתית המפוארת. ויקטור ממשיך לדור במחיצת הגופות תוך כדי שהוא מלבישן לפעילויות השונות בו: ארוחת הערב, שינה ושהיה בחצר הבית, שם מושיב ויקטור את הוריו על הנדנדה ומאונן מולם. ויקטור מנסה להתוודות בדבר הרצח הכפול בפני הגנן, אך זה מסרב להתערב בעניינים לא-לו. בהמשך הסרט מגלים המשרתת ובן-זוגה, אליו נמשך ויקטור זה מכבר, כי זוג ההורים מת ובעקבות זאת הם מפתים את ויקטור לקיום יחסי מין בשלישייה. רק לאחר מכן קובר ויקטור את הוריו. בסצנת הסיום של הסרט עוזב ויקטור את הבית כשהוא לבוש בגופיה של בן זוגה של המשרתת.
Sheezus Tour
Sheezus Tour הוא סיבוב ההופעות השלישי של הזמרת-יוצרת הבריטית לילי אלן, אשר התקיים באירופה, צפון אמריקה, אסיה. סיבוב ההופעות כלל בתוכו כ-32 הופעות בסך הכול, והוא החל ב-9 בספטמבר 2014, והסתיים, ב-2 בפברואר 2015.
סיבוב הופעות זה נועד לקדם את האלבום החמישי של אלן, Sheezus.
רשימת שירים
להלן רשימת השירים של סיבוב ההופעות. ייתכן שבמהלך סיבוב ההופעות התרחשו שינויים אחדים:
פיל מאי
פיליפ ויליאם מאי (באנגלית: Philip William May; 22 באפריל 1864 – 5 באוגוסט 1903) היה קריקטוריסט אנגלי, אשר מילא תפקיד חשוב ביצירת הקריקטורה ההומוריסטית המודרנית.
ביוגרפיה
פיל מאי נולד בורטלי, ליד לידס, בנו של מהנדס, שנפטר כשבנו היה בן תשע. אמו הייתה בתו של יוג'ין מקארתי, מנהל של תיאטרון רויאל, בדרורי ליין בלונדון. היא נותרה בקשיים כלכליים והמשפחה ניהלה מאבק להתקיים.
סבו של מאי, היה בעל כישרון שרטוט ואהב לצייר קריקטורות. בגיל שתים עשרה, בלידס, מאי התיידד עם פרד פוקס, שאביו היה צייר תפאורות בתיאטרון שנפתח שם באותה העת. כך ניתן למאי חופש יצירה בתיאטרון, שם נהג לשרטט עיצובים לתלבושות, וכן לשרטט דיוקנאות של שחקנים, שעבורם קיבל שילינג אחד, ובהמשך עלה לחמישה שילינג. עוד אחד מבני דורו היה ולטר קרטיס, שהפך לקומיקאי ובדרן.
מאי החל להתפרנס במשרד עורכי דין, לפני שהיה בן חמש עשרה הוא חיפש פרנסות שונות, בין השאר ניסה להיות רוכב סוסים, וכן כשחקן עלה על הבמה בסקרבורו ובלידס.
בשלוש השנים (1886–1889) שבילה באוסטרליה הוא צורף לצוות העיתון "סידני בולטין", או "הבולטין" כפי שהיה ידוע יותר, שעבורו יצר רבים מהציורים הטובים ביותר שלו. הוא הפיק כ-800 רישומים עבור הבולטין.
בשובו לאירופה נסע לפריז דרך רומא, שם עבד זמן מה, לפני שהופיע בשנת 1892 בלונדון כדי לחדש את הקשר שלו עם העיתונות המקומית. עד מהרה זכה בהצלחה ושנינותו עמדה בקנה אחד עם יכולתו האמנותית, תכונות חשובות לקירקטוריסט.
הוא נפטר משחפת בשנת 1903 בביתו בסנט ג'ון ווד, לונדון.
השפעה ומוניטין
למאי הייתה השפעה רבה על סגנון הציור במאה ה-20. בשנת 1918 כתב פרסי ברדשו "כי מאי העניק קסם יותר מכל שרטט שחי אי פעם, והוא ללא ספק היה היוצר של הטכניקה הפשוטה של ​​רישום הומוריסטי מודרני ". עבודתו של מאי השפיעה רבות על דייוויד לואו.
תערוכה של רישומי מאי נערכה בחברה לאמנות יפה בשנת 1895, ותערוכה נוספת בגלריות לסטר בשנת 1903.
מבחר מציוריו הופיעו בעיתונות התקופתית. דוגמאות ליצירותיו ניתן למצוא בגלריות המובילות באוסטרליה, במוזיאון ויקטוריה ואלברט, במוזיאון הבריטי, וכשלוש מאות רישומים וצבעי מים נמצאים באוסף הגלריה לאמנות לידס.
בשנים 1892–1904 הופיעו שלוש עשרה מהדורות של "שנת החורף" ספר מאויר של פיל מאי. בנוסף הופיעו קבצים נוספים של איוריו וציוריו בסוף המאה ה-19 וראשית המאה ה-20. לאחר מותו הופיעו פרסומים נוספים כגון פיל מאי באוסטרליה (1904) ורישומים הומוריסטים של פיל מאי (1908).
סנטיאגו (כף ורדה)
סנטיאגו (בפורטוגזית: Santiago - יעקב הקדוש, בקריאולית כף ורדה: Santiagu) הוא הגדול מבין איי כף ורדה. סנטיאגו הוא החשוב באיים מבחינה חקלאית, ובו מתגוררים למעלה ממחצית תושבי כף ורדה.
האי ממוקם בין האי מאיו הנמצא 40 ק"מ מערבית לו לבין האי פוגו הנמצא 50 ק"מ מזרחית לו, והוא אחד מאיי הארכיפלג סוטאוונטו. סנטיאגו היה הראשון מבין האיים שיושבו על ידי מתיישבים אירופאים. בשנת 1462 נוסדה באי העיר סידאדה וליה (שנקראה אז ריבריה גרנדה).
באי נמצאת בירת איי כף ורדה - העיר פראיה, וכן נמצא באי שדה התעופה הבינלאומי פרנסיסקו מנדז (אחד משני שדות התעופה הבינלאומיים של האי). עיקר כלכלת האי מתבססת על החקלאות, התיירות והדייג. באי מגדלים תירס, קנה סוכר, בננה, קפה ומנגו.
היסטוריה
האירופאי הראשון שגילה את האי היה אנטוניו דה נולי בשנת 1460. דה נולי בנה במקום מוצב צבאי שנקרא "ריביירה גרנדה" וסביבו התפתחה העיר סידאדה וליה. האי שהתגלה הפך למוקד לסחר עבדים. סחר זה היווה את הבסיס לכלכלת האי והפך את האי לעשיר במושבות הפורטוגזיות, אולם עם השנים השתלטו ספרד, אנגליה, הולנד וצרפת על סחר העבדים והאי ירד מגדולתו. בשנת 1712 בזזו שודדי ים את ערי האי, ובירת המושבה הועברה לפראיה. בשנת 1975, עם קבלת עצמאותה של כף ורדה הפכה פראיה לבירת המדינה.
מאז קבלת העצמאות התפתחו התשתיות באי ונבנו בו כבישים, בתי ספר, ונמל התעופה הבין-לאומי נלסון מנדלה.
אמנון בזק
הרב אמנון דב בזק (נולד בג' בטבת ה'תשכ"ז, 13 בדצמבר 1966) הוא ר"מ בישיבת הר עציון, מרצה לתנ"ך במכללת הרצוג, עורך ומחבר ספרים ומאמרים. במשך שנים כתב בעלון שבת בשבתו.
ביוגרפיה
למד בישיבה התיכונית נתיב מאיר שבירושלים, ובשנת תשמ"ה הצטרף לישיבת הר עציון. ערך שני כתבי עת של הישיבה - דף קשר ועלון שבות. הוא שירת במסגרת ה"הסדר" ברבנות הצבאית, הוסמך לרבנות וסיים תואר B.Ed במכללת יעקב הרצוג. הרב בזק שימש כר"מ בישיבת נתיב מאיר, ומשנת תשנ"ט הוא ר"מ בישיבת הר עציון. ערך את עלון השבת "שבת בשבתו" ומספר ספרים. הרב בזק מלמד תנ"ך במכללת הרצוג ובבית המדרש לנשים מגדל עוז.
הרב בזק כתב ספרים ומאמרים על התנ"ך. הוא מרצה בימי העיון בתנ"ך המתקיימים במכללת הרצוג מדי קיץ, וכן בבתי מדרש לתנ"ך. בבית המדרש הווירטואלי של ישיבת הר עציון פורסמו כמאתיים משיעוריו בכתב ובעל פה. כמה מקרובי משפחתו מכהנים במשרות תורניות, בהם דודו השופט יעקב בזק ובני דודו הרב חיים בזק, הרב אליהו בזק והרב מאיר בזק, ובן דודו מצד אמו, הרב דוד כהן. בן דוד אחר הוא שי בזק.
השקפת עולמו
הרב בזק מפרסם מאמרי אקטואליה באתרים כגון ynet וכיפה.
בשנת תשנ"ג פרסם חוברת לנוער - "וחי בהם - מבחן ערכים" - שעל פיה מבחינה הלכתית ממשלת ישראל רשאית למסור שטחים תמורת שלום אמת. במהלך תוכנית ההתנתקות חתם על עצומה נגד סירוב פקודה. הוא פרסם מאמרים נגד הנפת שלטים על ידי חיילים ונגד סירוב פקודה בנוגע לפינוי התנחלויות, כיוון שלדעתו מעשים כאלו הם הכנסת עמדות פוליטיות, ולא הלכתיות, לתוך מערכת צבאית. בשנת 2009 קרא להצביע למפלגת הבית היהודי בראשות דניאל הרשקוביץ, ולא לאיחוד הלאומי.
חיים אישיים
תושב אלון שבות, נשוי ואב לארבעה.
דרכו בלימוד תנ"ך
הרב בזק נמנה עם אסכולת לימוד פשוטו של מקרא, הנפוצה בין מורי מכללת הרצוג. הוא השתתף בפולמוס שכונה "תנ"ך בגובה העיניים", ובו יצא נגד דעת הרב צבי ישראל טאו בעניין.
הרב בזק מרבה לעסוק במקבילות ספרותיות במקרא. בספרו "מקבילות נפגשות" טען שאת משמעותן של המקבילות יש להבין תוך כדי ניתוח המסר העולה מן המקרא ביחס לאירוע הנידון, והמקבילה נועדה כדי לחזק ולהדגיש את המסר.
בספרו "עד היום הזה - שאלות יסוד בלימוד תנ"ך" הציג הרב בזק התמודדות דתית עם הטענות המרכזיות של עולם חקר התנ"ך, בנושאים כגון התהוות ספרי התנ"ך, אנכרוניזמים, היחס לסתירות וכפילויות בתנ"ך, נוסח המקרא, הממצאים הארכאולוגיים ומעמד התורה מול קובצי חוקים של העמים במזרח הקדום.
גונאר לונד
נילס גונאר וויגו לונד (בשוודית: Nils Gunnar Wiggo Lund; נולד ב-26 ביולי 1947) הוא פוליטיקאי, שר לשעבר ודיפלומט שוודי.
ביוגרפיה
לונג נולד בסטוקהולם ושירת בצבא השוודי בבסיס באופסלה, הוא למד כלכלה פוליטית, מדעי המדינה ורוסית באוניברסיטת סטוקהולם ובאוניברסיטת אופסלה, ב-1972 קיבל תואר שני בכלכלה פוליטית ומשפט בינלאומי באוניברסיטת קולומביה.
הוא שימש כדיפלומט בקופנהגן, עבד בארגון לשיתוף פעולה ולפיתוח כלכלי בפריז ובנציגות השוודית באיחוד האירופי.
מ-2002 ועד 2004 היה השר לענייני הבורסה והמרת מטבעות בינלאומיים, מ-2004 ועד 2007 כיהן בשגריר שוודיה בארצות הברית.
ב-2007 הוחלף על ידי ג'ונאס האפסטרום והתמנה לשגריר בצרפת ושירת בתפקיד זה עד לשנת 2014.
מטוס ימי
מטוס ימי הוא מטוס שנועד להמריא מעל מקווה מים ולחזור ולנחות עליו. ניתן לחלק את המטוסים הימיים לכמה קטגוריות, ובהם מטוסים ימיים הממריאים ונוחתים על פונטונים (מצופים), ספינה מעופפת (או ספינת טיס), ומטוסים אמפיביים.
סוגים
ישנם שני סוגים של מטוסים ימיים:
צעדים ראשונים
המטוס הראשון שהמריא ונחת במים היה מטוסו של חלוץ התעופה הצרפתי הנרי פבר. הטיסה התבצעה ב-28 במרץ 1910, והייתה למרחק של 800 מטרים. שני חלוצי תעופה צרפתיים אחרים, האחים שרל וגבריל וואזן (Voisin) עקבו אחרי ניסוייו, ורכשו ממנה את המצופים שבנה עבור מטוסיו. הם בנו מטוס ימי בשם קנארד וואזן (Canard Voisin, שנקרא כך בשל משטחי הקנארד שלו), ובאוקטובר 1910 חצו במטוס זה לראשונה את נהר הסן. מטוס זה היה אחד המטוסים הימיים הפופולריים בתחילת המאה, וב-1912 נרכש עבור חיל הים הצרפתי.
בארצות הברית הוטס המטוס הימי הראשון בידי חלוץ התעופה גלן קרטיס, ב-26 בינואר 1911. ב-1912 בנה קרטיס, יחד עם הבריטי ג'ון סיריל פורט, דגם ראשון של ספינה מעופפת. עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה פותח דגם זה והפך לסדרת המטוסי הימיים פליקסטו (Felixstowe), ששימשו במשך המלחמה לסיור וללוחמה נגד צוללות בצי הבריטי. מטוס ימי אחר שיוצר על ידי קרטיס, קרטיס N-9, היה מטוס אימון ששימש אלפי טייסים של צי ארצות הברית.
עד סוף מלחמת העולם השנייה
עם סיום המלחמה תפסו המטוסים הימיים מקום חשוב בתעבורה האווירית של התקופה. ראשית, שדות התעופה לא היו מפותחים, דבר שנתן עדיפות למטוסים הימיים שהיו יכולים לנחות במקומות רבים; שנית, יכולתם של המטוסים הימיים לנחות בכל מקום בים נחשבה ליתרון בטיחותי, בתקופה שבה לא הגיעו עדיין מטוסי הנוסעים הרגילים להתפתחות מלאה ובטוחה. ב-27 במרץ 1919 הצליחה ספינה מעופפת מדגם NC-4 לחצות לראשונה את האוקיינוס האטלנטי. חברות התעופה הגדולות, כמו אימפריאל איירווייז (שהפכה לימים ל-BOAC, אחת מחברות התעופה הבריטיות הגדולות, שהפכה בתורה לבריטיש איירווייז) ופאן אמריקן וורלד איירווייז (שהייתה ידועה יותר כפאן-אם, מחברות התעופה הגדולות בארצות הברית עד קריסתה ב-1991) הפעילו מטוסים ימיים גדולים לטיסות מעבר לאוקיינוסים. בין מטוסים אלה היו כמה מן המטוסים הגדולים ביותר באותה תקופה, כמו בואינג קליפר, מרטין M-130 מתוצרת ארצות הברית, Latécoère 631 מתוצרת צרפת, שורט אמפייר, מתוצרת בריטניה, ועוד. מטוסים ימיים הופעלו גם לטווחים קצרים יותר, בעיקר למקומות בהם לא היו מסלולי טיסה, או לאזורים לא מיושבים.
במלחמת העולם השנייה השתמשו כל הצדדים באופן נרחב במטוסים ימיים. מטוסים ימיים שימשו לסיור, ללוחמה נגד צוללות ולחילוץ והצלה של צוותי אוויר וצוותי אוניות טבועות. אחת מספינות האוויר המפורסמות ביותר בקטגוריה זו הייתה הספינה המעופפת PBY קטלינה, מתוצרת ארצות הברית; הקטלינה שירתה בצבאות ארצות הברית, בריטניה, אוסטרליה, קנדה, ניו זילנד, וברית המועצות; ואחרי המלחמה שירתו מטוסים מסוג זה במספר רב של חילות אוויר, כולל חיל האוויר הישראלי.
אוניות מערכה נשאו עליהן מספר מטוסים ימיים, שנועדו לתקיפת מטוסי סיור של האויב, לסיור ולהכוונת אש תותחי האונייה מעבר לאופק; המטוסים הוזנקו מאוניית המערכה באמצעות מעוט, ולאחר שנחתו במים לידה הוחזרו לסיפון בעזרת מנוף. אחד המטוסים הגרמניים המוצלחים מסוג זה היה ארדו 196.
לאחר המלחמה
לאחר מלחמת העולם ירדה מאוד נחיצותם של המטוסים הימיים. מספרם של מסלולי הטיסה גדל מאוד, והצורך בנחיתה בים פחת. יעילותם של המטוסים היבשתיים עלתה מאוד, כמו גם הטווח שלהם, וגם דבר זה צמצם את הצורך במטוסים ימיים; את משימות הלוחמה נגד הצוללות היו מטוסים יבשתיים יכולים כעת לבצע באותה רמה כמו המטוסים הימיים, וכעת החלו חסרונותיהם של המטוסים הימיים להתגלות: המצופים והמבנה המיוחד המאפשר ציפה בים יצרו את יתרונותיהם של המטוסים הימיים, אך גם גרמו לגרר מוגדל, למשקל גדול יותר של המטוס, ולעלות גבוהה יותר; גורמים אלו הפכו את המטוסים הימיים לאטרקטיביים פחות ופחות, בעיני משתמשים אזרחיים וצבאיים. הופעתו של המסוק דחקה עוד יותר את מקומם של המטוסים הימיים: המסוק יכול לבצע אותן משימות בגלים גבוהים יותר, וניתן להפעילו מאוניות קטנות.
לאחר המלחמה פותח רק דגם אחד של מטוס נוסעים, שהיה בעל תכונות של מטוס ימי – גרומן מלארד, שהיה מטוס אמפיבי. 59 מטוסים מדגם זה יוצרו, וכמה מהם נמצאים בשירות עד היום, לאחר שהוסבו לשאת מנועי סילון. ארצות הברית ובריטניה עשו ניסיונות לפתח מטוס קרב ימי סילוני וספינה מעופפת סילונית, אך למרות כמה הצלחות ראשוניות הופסקו הפרויקטים, מסיבות שונות.
ברוב חילות האוויר בעולם החליפו מסוקים את המטוסים הימיים, והם משמשים למטרות ייחודיות כמו כיבוי שריפות (ראו להלן) ואחרות.
שימוש והפעלה
לדגמים רבים של מטוסים אזרחיים כיום ישנה גרסה עם מצופים, שנועדה לשימוש בטיסות לאזורים מרוחקים שבהם אין מסלולי טיסה מסודרים, אך ישנה אפשרות לנחיתה על משטח מים. חלקם מותאמים במיוחד למשימה, וחלקם נבנים מראש בתצורה זו. עדיין נבנות ספינות מעופפות בודדות; ספינות מעופפות רבות נשמרות במצב טיסה, רבות מהן למשימות כיבוי אש. רוב המטוסים הימיים הקיימים כיום הם אמפיביים; המטוסים הימיים ה"טהורים" כמעט נעלמו.
המטוסים הימיים יכולים להמריא מעל משטחי מים רק כאשר המים שקטים, או בגלים נמוכים. כמטוסים אחרים, גם הם נתקלים בבעיה במזג אוויר גרוע. השפעת הגלים על המטוס תלויה, בין השאר, בגודלו, במבנהו ובמשקלו, אך גורמים אלה גם משפיעים על יציבותו של המטוס ועל ביצועיו. ככלל, ספינות מעופפות מסוגלות לעמוד בים רוגש יותר מאשר מטוסים ימיים, והן יציבות יותר.
למרות יתרונותיהם של מסוקים ומטוסים רגילים, נותרו משימות ייחודיות שבהן יש עדיין למטוסים הימיים יתרון, בשל סגולותיו המיוחדות: כך למשל, במשימות כיבוי שריפות מסוגלים מטוסים ימיים להטיל כמות גדולה של מים על מוקדי האש, ואז לנחות על מקווה מים, למלא מחדש ולחזור למוקד האש תוך דקות ספורות.
שימוש נוסף למטוסים ימיים כיום הוא ביחידות חילוץ והצלה, והן המפעילות הגדולות ביותר בימינו של מטוסים ימיים. יתרונם של המטוסים הימיים הוא ביכולתם לנחות ליד ניצולים מאונייה טרופה או ממטוס שהתרסק בים, ולחלץ אותם; מטוסים יבשתיים אינם יכולים לנחות בים, ואילו מסוקים מוגבלים יותר ביכולתם לשאת מטען – צוות חילוץ וניצולים – ועלות הפעלתם גבוהה יותר.
מטוסים ימיים מופעלים גם באזורים נידחים, כמו באלסקה ובקנדה, שבהם יש מספר רב של אגמים שבהם ניתן לנחות או להמריא. מטוסים אלה מופעלים בקווים סדירים, וגם כמטוסי צ'רטר ואף בשימוש פרטי על ידי תושבי האזור.
ביוון משתמשים במטוסים ימיים לצורך קשר בין איי הים האגאי הרבים לבין היבשה. גם בין איי הים הקריבי ישנם מפעילים רבים העושים שימוש במטוסים ימיים לצורך קשר בין האיים השונים.
לסוגים שונים של מסוקים יש יכולת לנחיתה במים, אך לא נהוג להתייחס למסוקים אלה כמסוקים ימיים.
מנחת למטוסים ימיים בחוף טבריה
חוף טבריה, על ים כנרת, שימש תחנת ביניים לספינות המעופפות של חברת התעופה הבריטית אימפיריאל איירווייז, בדרכן מאנגליה להודו. הנחיתה הראשונה התקיימה ב-20 באוקטובר 1931. זו הייתה ספינה מעופפת מתוצרת חברת שורט מדגם S-17 Scipio. בהמשך שימשו בקו ספינות מעופפות מדגם מדגם 323C "אמפייר", גם הן תוצרת שורט. הטיסות המשיכו להתקיים עד שנת 1942.
ממלכת המלכים
ממלכת המלכים (באנגלית: Realm of Kings) הוא אירוע קרוסאובר ביקום מארוול שפורסם על ידי חברת מארוול קומיקס בין ינואר למאי 2010 למשך 24 חוברות, והוא המשך ישיר לאירועי מלחמת המלכים משנת 2009. את המיני סדרה הראשית כתבו דן אבנט ואנדי לנינג. העלילה מתמקדת בהשלכות המלחמה אותה הוביל הקיסר וולקן מאימפריית השי'אר נגד אימפריית קרי בהנהגתם של הבלתי אנושיים ויצירתו של קרע בין-יקומי בשולי החלל, שמוביל ל"יקום סרטן" זדוני ומרושע. דמויות נוספות המשתתפות בסיפור כוללות את גלדיאטור והמשמר המלכותי וקבוצות שומרי הגלקסיה, חיל נובה ודארקהוק. כמו כן, עלילת "ממלכת המלכים: בנו של הענק" שעוסקת בבנו של הענק הירוק הירו-קאלה מצטלבת עם אירועי נפילת הענקים ומלחמת-עולם הענקים.
ממלכת המלכים: הכוכבים טועים
קרע במרחב הזמן-חלל התרחש כתוצאה מהפצצה האטומית של חזיז שחור, שבה נהרגו הוא וקיסר אימפריית השי'אר וולקן. הקרע גורם לדאגה בקרב שומרי הגלקסיה וחיל נובה. רוקט מציג עדויות לפיהן המלחמות הקוסמיות שביקום מארוול החלישו את מארג היקום עצמו. דראקס מציע שהם יאטמו את הקרע. ריצ'רד ריידר מגבה את דבריהם ואומר שישויות מוזרות מיקומים שונים עברו דרך הקרע. בניסיון לאסוף מידע על הקרע, וונדל ווהן, קוואזר המקורי, מתנדב לתצפת על האזור, בהתחשב בעובדה שצורת האנרגיה שלו תגן עליו מהסערות המסוכנות שבתוך השבר וכולם יוכלו לנטר אחריו דרך קישור הקוונטים שלו. בעוד קוואזר עף לתוך השבר, הוא מתאר אותו כ"מערבולת של עולמות אשר נקרעו מהגלקסיות שיצרו אותם ומתאחדות לכדי סערה". עוד הוא מציין ש"קווי הזמן של אותם עולמות מתנגשים זה בזה". הוא נוחת בגרסת יקום מקביל שוממת של ניו יורק, ומגלה להפתעתו שהוא שב לצורתו האנושית. הוא מותקף בידי יצור מפלצתי בעל ממדי ענק. כשהוא נלחם בו, נחלצים לעזרתו חברי האוונג'רס של אותו עולם. גברת מארוול מופתעת שהוא חזר כל כך מהר, ועד מהרה הם מבינים שלא מדובר בקוואזר של היקום שלהם. תור תוקף את היצור, שמתברר בתור הענק הירוק ומשתנה חזרה לברוס באנר. האוונג'רס מרגישים שניתנו לענק מספיק הזדמנויות, ואיירון מן תולש ממנו את ליבו. קוואזר הנדהם אינו מסוגל לזוז מכיוון שמכשפת השני מקבעת אותו במקומו.
קוואזר מוחזק בכלא, והוא שואל אותם לפשר כוחותיהם. האיש הענק אומר שהאלים שלהם העניקו להם את הכוחות כתמורה להערצתם. קוואזר מסיק שעולם זה ניצב בסופו של השבר, והאוונג'רס של אותו עולם מסבירים לו שהם נעשו מסוקרנים מהשבר, שהוא כרטיס היציאה של האלים מהיקום המצומצם שלהם אל עבר יקומים אחרים. הדרך להשיג זאת היא בעזרתו של קוואזר, שמסרב לשתף פעולה. מכשפת השני מודיעה לו שעליהם פשוט לעקוב אחר קישור הקוונטים שלו ליקום ממנו הגיע. ברגע שהארץ שלהם תיכנס לתוך היקום שלו, הם ישמידו את שלהם. לפתע, מכשפת השני מתמוטטת, וויז'ן מגיח מתוך גופה. הוא אומר שהחביא את עצמו בתוך גופה של אשתו כדי להשגיח על האוונג'רס ולנסות למצוא תרופה. אולם, הוא לא יכול לעמוד יותר מנגד ולתת לרוע שכזה לכבוש עולמות נוספים. עולמו כבר הפסיד, ויש מעטים כמוהו שיכולים להתנגד לסיוט הזה. הוא משחרר את קוואזר ואומר לו לעזוב. ללא עזרתו, האוונג'רס של העולם הזה לא יוכלו למצוא את העולם שלו. קוואזר נחרד לגלות שהעולם המקביל סובל משחיתות בל תתואר.
ממלכת המלכים: המשמר המלכותי
גלדיאטור משמש כעת כקיסר אימפריית השי'אר, לאחר שהקיסר וולקן והנסיכה לילנדרה נהרגו בסוף אירועי מלחמת המלכים. הוא והמשמר המלכותי שלו נאבקים כדי לשמור על האימפריה מנפילה לתהומות הכאוס ומלחמת אזרחים. חברי המשמר עורכים מסע לעבר השבר כדי למצוא עדויות להישרדותם של שני המלכים הנעדרים. עליהם לעבוד לצד סטארג'אמרס, קבוצת פיראטי החלל שאחריהם הם רדפו כל אותם שנים. עמוק בתוך השבר, הם מגלים איום חמור לביטחונו של יקום מארוול, ועליהם לשרוד מספיק זמן כדי להעביר מסר לקיסר החדש שלהם. מה שהם אינם יודעים הוא שהאיום מגיע מתוך שורותיהם.
ממלכת המלכים: הבלתי אנושיים
קבוצת הבלתי אנושיים ממשפחת המלוכה של הקרי מונהגת כעת בידי המלכה מדוזה, שבעלה חזיז שחור נהרג באירועי מלחמת המלכים. הקבוצה נאבקת לשמור על אחיזתה באימפריה הכבושה. חברי הקבוצה הגאוותניים, שאינם מאמינים בעזרה, נאלצים להיעזר בקבוצת האוונג'רס העוצמתיים כדי לדכא מרד. הנרי פים מזדהה עם סבלה של מדוזה, שכן גם הוא איבד את אשתו ג'אנט במהלך פלישה סודית. קוויקסילבר נחלץ לעזרתה של קריסטל, אשתו לשעבר, אך העניינים מסתבכים כשהוא מגלה שהיא נישאה מחדש לרונאן.
בתוך מעמקי השבר מתגלה עדות קולית לקיומו של חזיז שחור. באותה עת, החברה האריסטוקרטית של הקרי מארגנת מרד נגד חברי הבלתי אנושיים. רונאן ואשתו קריסטל מוצאים את עצמם באמצעו של מרד ונאלצים להדוף את הכוחות שמבקשים להדיחם.
שומרי הגלקסיה
למונדרגון יש סיוטים בנוגע לזכרונותיהם של חבריה לקבוצה, והיא חוזה את מותם. היא מפקחת באופן טלפתי על אזור בחלל שקרוב לשבר הבין-יקומי, ואשר נמצאים בו רוקט ראקון ודראקס. הם נתקלים בכוורת ונחטפים בידי מפלצת חייזרית. גרוט מצליח למשוך אותם חזרה משם וחותך את המפלצת לשניים. בהמשך, סטאר לורד ומונדרגון מגיעים לפגישת המועצה ב"ראשומקום", והיא מיידעת אותו שקבוצת הלומינאלים - המקבילה הגלקטית של האוונג'רס מיקום מקביל - שלחה בעצמה משלחת לשבר מאשר לחבור לשומרי הגלקסיה. אחת מחבריה, מאסדרייבר, מאבדת את שפיות דעתה לאחר שנדבקה מטפיל חייזרי. הטפיל מנסה להשפיע על מונדרגון, אך היא מצליחה לדחות אותו מעליה בעזרת כוחות הטלקינזיס שלה ותוחמת אותו לאחר שהיא מגלה שמאסדרייבר מתה. סטאר לורד מתעמת עם מנהיגת הלומינאלים על העובדה ששלחה משלחת לאזור השבר מבלי להתייעץ עמו קודם, מאחר שמדובר בתעלומה מסתורית שעליהם להיזהר ממנה.
העניינים מתחילים להשתבש כאשר חסידים מכנסיית האמת האוניברסלית מתפרצים ודורשים להיחשף לטפיל החייזרי, אותו הם מחשיבים כאלוהי. מונדרגון מאבדת שליטה על הטפיל, שמתחיל לטבוח בכולם באופן חסר רחמים ומנסה להשתלט על מנהיגת הלומינאלים. מונדרגון מנסה לעצור אותו, אך הטפיל חודר לבטנה. השומרים לוקחים אותה במהירות להסגר, והיא מצליחה להרגיע את הטפיל באופן טלפתי. סטאר לורד, מצידו, שמח שהם נפטרו ממנהיגת הלומינאלים. מונדרגון מגלה שיש צורך בטלפת כדי לשלוט בטפיל החייזרי, ושקיים יקום מעוות ושונה בקצה השני של השבר - יקום שנקרא "יקום הסרטן", שבו "החיים ניצחו והמוות הפסיד". הלומינאלים מתפרצים למקום ודורשים להוציא את הטפיל ולהעבירו אליהם כדי להעמידו לדין. בהחלטת המועצה הראשית של "ראשומקום", שמסכימה שמשום שמונדרגון היא בתו של דראקס היא נמצאת באחריותו, לשומרים ניתן זמן כדי להבין מה לעשות בנדון. בינתיים, חסידי כנסיית האמת מנסים לחטוף את מונדרגון כדי שמאמיניהם יחזו בהולדתו של אלוהם החדש.
מונדרגון יודעת שהאנרגיה המשולבת של חסידי הכנסייה תגרום לטפיל להתפרע והלידה תהרוג אותה. שומרי הגלקסיה והלומינאלים מצילים אותה, וביחד הם נמלטים מהכוכב בו הוחזקה. כששליט החסידים מדווח על כישלונם למנהיג, מתברר שמדובר במאגוס, אישיותו הרעה של אדם וורלוק. מאגוס אומר שהם מחזיקים ביתרון אחד מול השומרים, והוא שהם חושבים אותו למת. הוא אומר למאמיניו שהשומרים לא יהיו מוכנים למה שיתרחש בהמשך. מאחוריו ניצבים מכלים ובהם מוחזקים פילא-וול, גאמורה, מייג'ור ויקטורי, מנטיס וקוסמו כלב החלל. מתברר שמאגוס לא הרג אותם, אלא הפריד את רוחותיהם מגופם. כמו כן, מאגוס עצמו הוחלש מאוד כתוצאה מכך שניסה לעצור את התפשטותו של השבר, ולכן הוא שינה את תפיסת המציאות כדי להראות כאילו סטאר לורד הרג אותו. בהמשך, רוחו של מאגוס לקחה אליה את נשמות חבריו לצוות והשמידה את היכלי התפילה כדי להסיח את דעתם של השומרים. בזמן ההווה, מאגוס מענה את אסיריו כדי להמיר אותם שיהפכו למאמיניו. אולם, הוא אינו מצליח מכיוון שמגן טלפתי מגן עליהם.
בינתיים, בכוכב הלכת בו ישבה המועצה הגלקטית, שומרי הגלקסיה מועסקים כמאבטחים של מספר נציגים גלקטיים מאימפריות שונות הנאספים לפסגת שלום. בין הנציגים נמנית קריסטל, נציגת אימפריית הקרי-בלתי אנושיים המשולבת לאחר נישואיה לרונאן המאשים ובלאסטאר, נציג הטריטוריות של האזור השלילי, למורת רוחו של סטאר לורד. ללא ידיעתם, איש מסתורי מכוון נשק על בלאסטאר ממסלול הכוכב. אולם, בלאסטאר אינו מטרתו האמיתית, ומטרתו היא לשחרר נשק ננוטכנולוגי.
פילא-וול מצליחה לשחרר את עצמה ואת חבריה הכלואים לאחר ששלחה מסר טלפתי למונדרגון שמאגוס והיא בחיים. השומרים נלחמים בנשק הננוטכנולוגי בפסגת השלום, ורוקט ראקון משתמש בנשק רב-עוצמה כדי לסיים את ההפרעה. בלאסטאר מתרברב על העובדה שהוא חשוב מספיק כדי שיתקפו אותו ודורש שהשומרים יעזבו, מכיוון שהם פורעי חוק שאין להם זכויות במועצה. סטאר לורד מוכיח לו שאכן יש להם מקום שמור במועצה, מכיוון שגרוט הוא השליט של כוכב אקס. בחזרה בכנסיית האמת, פילא-וול נתקלת בפקעת שבה משהו מתחדש ואשר מכיל את הדבר היחיד שיכול לעצור את תוכניתו של מאגוס. פילא חושבת שמדובר באדם וורלוק, אך מתגלה שמדובר בתאנוס.
נובה
אוכף החוק הגלקטי נובה חייב לשתף פעולה עם פורע החוק המבוקש ביותר בגלקסיה, דארקהוק, לאחר שהשניים נתקלים באויבו הוותיק של נובה - הספינקס. בין שאר הדמויות המשתתפות בסיפור נמנים מיסטר פנטסטיק, האישה הבלתי-נראית, חזיז שחור, סטאר גוד, מונסטון ונאמוריטה, דודניתו של נאמור.
יד סולדת בו
יד סולדת בו (בלשון הירושלמי יד שולטת) הוא מונח הלכתי המייצג מידת חום שממנו נרתעת היד. מונח זה קובע חוקים העוסקים בבישול (כמו בישול בשבת, בישול בשר בחלב ובישולי גויים).
מקור השם
הראבי"ה פרש שמקור השם "סולדת" הוא מלשון הכתוב: "ואסלדה בחילה", כלומר שנבעת מחמת החום, ומושך את ידו לאחור מדאגה שלא תיכווה. וכתב בספר יד יהודה שאינו נכווה מיד מהחום אלא לאחר שנשאר בו זמן מה, ולכך מיד לאחר שנותן בו את ידו מושכה לאחור כדי שלא תיכווה אם יחזיקנה זמן מה.
הגדרתו ודרגתו
בגמרא מבואר שדרגת החום של יד סולדת בו היא. ביאר הריטב"א, שלפי שקשה לשער אותו ביד, שיש אדם שידו סולדת ברתיחה מועטת, ויש שאינה סולדת אלא ברתיחה רבה, לפיכך שיערו בכריסו של תינוק.
יש שכתבו שבחום שכריסו של תינוק נכווית ממנו, גם יד של כל אדם בינוני נכוית. ויש שכתבו ששיעור חום של יד סולדת הוא כשהיד חוזרת לאחוריה מחמת רוב חומה, ולא אמרו שיעור כריסו של תינוק, אלא לעניין אחר.
שיעורו במידות זמנינו
לפי מידות זמנינו (במעלות צלזיוס) נתנו אחרונים כמה שיעורים בקביעת יד סולדת לחומרה:
לעצם הגדרת סלידת היד, הביא פרופ' לב שתי אפשרויות: האחת, היד נרתעת מיד לאחוריה. דבר זה מתרחש בחום הקרוב ל-60 מעלות. השנייה, אפשר להחזיק את היד בתוך המים למשך שניות בודדות, אבל כעבור 5–10 שניות היד נרתעת לאחוריה. דבר זה מתרחש בחום הקרוב ל-50 מעלות.
בישול בשבת
על פי ההלכה אסור לבשל בשבת דבר שלא התבשל כולו קודם השבת (בהגדרה ההלכתית: "שלא נתבשל כל צורכו"). איסור זה חל כאשר מחממים מאכל בחום שהיד סולדת בו בלבד, שיעור חום זה נקבע לפי השיעורים שלעיל.
מאידך, לפי רוב הראשונים וכך נהגו רוב עדות ישראל יש איסור לבשל תבשיל לח שנתבשל קודם השבת ונצטנן במהלך השבת. לפי השולחן ערוך, איסור זה אינו חל כאשר התבשיל חם בדרגת חום שהיד סולדת בו, במקרה זה חוששים לחומרא ששיעור חום שהיד סולדת בו הוא כ-80 מעלות. ואולם הרמ"א הקל בדין זה אם התבשיל 'לא נצטנן לגמרי'.
אלכסיס דה טוקוויל
אלכסיס-שארל-אנרי קלרל דה טוקוויל (בצרפתית: Alexis-Charles-Henri Clérel de Tocqueville; 29 ביולי 1805 - 16 באפריל 1859) היה הוגה דעות והיסטוריון צרפתי.
חייו
דה טוקוויל נולד בשנת 1805 בוורניי-סיר-סן (Verneuil-sur-Seine) שבפריז, כבנם השלישי של ארוה ולואיז מדלן. אביו ארוה היה צאצא של משפחת האצולה העתיקה "קלרל דה טוקוויל", אמו לואיז מדלן השתייכה מצד אביה לבית האצולה "לטיה דה-רוזאנבו" ומצד אמה הייתה נכדתו של קראטיון גיום דה מאלזרב מבכירי שריו של לואי ה-16. בשל היותו של סבה סניגורו של לואי ה-16, נרצחה כל משפחתה של לואיז בתקופת הטרור, הוריו של אלכסיס גם הועמדו לדין, אך התמוטטות שלטון רובספייר ב-1794 הצילה את חייהם. בתקופת הרסטורציה הצרפתית הפך אביו ל ולנציג מחוז. אביו היה מלוכן נאמן למשטרו של שרל ה-10, ואף כיהן כחבר פרלמנט. עם הדחתו של שרל ה-10, פרש ארוה מהחיים הפוליטיים והיה להיסטוריון.
דה טוקוויל למד משפטים במכללת מץ. בשנת 1827 מונה לתפקיד מגשר בוורסאי, כנציג בכיר של מסורת הליברליזם הקלאסי היה טוקוויל שותף פעיל במערכת הפוליטית, תחילה תחת המונרכיה של יולי (1830–1848) ולאחר מכן, כאשר הופלה השושלת הבורבונית במהפכת יולי 1830 נסגרו דרכיו של טוקוויל לקידום פוליטי, ואי לכך החליט לצאת למסע ברחבי ארצות הברית, שם סייר בשנים 1831–1832 במשימת המונרכיה שהטילה עליו לבחון את מערכת בתי הסוהר.
פעילותו הפוליטית בצרפת התחדשה בימי הרפובליקה הצרפתית השנייה (1849–1851) שבאה בעקבות מהפכת אביב העמים שהתרחשה בצרפת בפברואר 1848. על פי אחד הדיווחים הפך מעמדו הפוליטי כה בלתי נסבל בשנים אלו, עד כדי כך שסבל מחוסר אמונם של שני הצדדים הפוליטיים, ימין ושמאל כאחד, וחיפש תירוץ לעזוב את צרפת. הוא פרש מהחיים הפוליטיים לאחר ההפיכה של נפוליאון השלישי ב-2 בדצמבר 1851 והחל לעבוד על הכרך הראשון של ספרו, המשטר הישן והמהפכה.
כחבר פרלמנט, תמך טוקוויל בקידום סחר חופשי והגן על פעילי התנועה לביטול העבדות. עם זאת, תמך טוקוויל בהתנחלויות באלג'יריה, מדיניות שיצאה לפועל תחת משטרו של לואי פיליפ, מלך הצרפתים.
הגותו
ספריו התבססו על מסעותיו בארצות הברית, וספרו "הדמוקרטיה באמריקה" מהווה חיבור יסודי להבנת ההיסטוריה של ארצות הברית במאה ה-19. חיבור זה נחשב לאחת העבודות המוקדמות החשובות בהיסטוריה בתחומי הסוציולוגיה ומדע המדינה.
בחיבור זה עמד על יתרונותיה של הדמוקרטיה האמריקנית ובמיוחד על רוח החירות ועל חלוקת הכוח והסמכויות השלטוניות בין הרשויות. חלוקת סמכויות זאת, טען, מבטיחה פלורליזם ומונעת ריכוזיות. הוא הילל גם את חשיבות השלטון המקומי כבלם בפני נטיות לריכוזיות יתר, את חשיבותם של הארגונים הוולונטריים ואת העיתונות החופשית.
בצד היתרונות הצביע דה טוקוויל גם על החסרונות העלולים להתגלות בדמוקרטיה האמריקנית ולמעשה בכל דמוקרטיה. עיקר חששו היה עריצות הרוב ומניפולציה של הציבור על ידי השלטון. הוא טוען כי העובדה שבני אדם מתקבצים לכדי רוב אינה הופכת אותם סובלניים למיעוט, ולא מצטמצם הסיכוי כי הם יפעילו שלטון בלתי מוגבל וישתמשו בו לרעה כנגד המיעוט נטול הכוח. משמע, עצם היות הרוב מאמין בטענה מסוימת, אין זה אומר שהרוב צודק. ואם אינו צודק, בהכרח יפעיל את כוחו על המיעוט.
דה טוקוויל נפטר בקאן בשנת 1859 ממחלת השחפת.
משנתו
כתביו המפורסמים ביותר של דה טוקוויל הם: הדמוקרטיה באמריקה, שהופיע בשני כרכים ב-1835 ו-1840, והמשטר הישן והמהפכה, שהופיע ב-1856.
בשתי יצירות אלה, הוא חקר את ההשפעות של הגידול בשוויון התנאים החברתיים על הפרט ועל המדינה בחברות המערביות.
דה טוקוויל דגל, להלכה ולמעשה, בדמוקרטיה וחירות, וניסה לקדם ערכים אלה בכתביו. אחת מהערותיו הידועות היא שלעולם הרבה יותר קל לקבל שקר פשוט מאשר אמת מורכבת.
דה טוקוויל היה מחשובי ההוגים המדיניים באשר לדמוקרטיה, והיה פילוסוף מרכזי של שיטת משטר זו, שיטה אותה ראה כמשוואה המאזנת בין חירות ושוויון, בין דאגה לפרטים ודאגה לקהילה. דה טוקוויל דיבר על הדמוקרטיה כעל שיטת משטר בה יש איזונים ובלמים המאפשרים חירות ושוויון לאזרח ולקהילה גם יחד.
הוא האמין כי חירות מקסימלית מובילה לבידוד ולאנרכיה, ולעומתה, התאגדות של אנשים המתכנסים יחד למען מטרה משותפת, למרות הכבלים שהיא צופנת בחובה, קושרת את האמריקנים לרעיון של אומה, החשוב יותר מהרצון האנוכי של הפרטים בחברה.
דה טוקוויל חזה באופן מדויק כי הדמוקרטיה באמריקה תתרחב, ולבסוף תעניק זכויות לנשים, לאינדיאנים ולאפרו-אמריקנים. הוא היה ממעודדי הקידמה הפוליטית, והתעניין בשיפור חייהם של כל האזרחים.
לעמעלע
לעמעלע (ביידיש: גדי, שה קטן) הוא אלבום שירי עם ביידיש של המוזיקאית והזמרת הישראלית חוה אלברשטיין, שיצא בשנת 2006. שירי האלבום, שנכתבו על ידי משוררים יידיים בתקופה המודרנית (בשנות ה-40), הולחנו עבור האלבום על ידי אלברשטיין. האלבום כולל שירים העוסקים בשואה ושמו של שיר הנושא "לעמעלע" מתייחס לשה מסיפור עקדת יצחק.
סקירה כללית
"לעמעלע" כולל עיבוד עשיר המעניק נפח לשירים היידיים האישיים. הוא הופק בידי המוזיקאי הצ'כי אלס ברזינה ששיתוף הפעולה איתו החל לאחר שברזינה שילב קטעים מתוך אלבומה של אלברשטיין "The Well" בפסקול שיצר לסרט "Divided We Fall", שהיה מועמד לפרס אוסקר לסרט הזר ב-2001. האלבום הוקלט באולפן הקלטות נחשב בצ'כיה, בו הקליט גם דייוויד בואי, ומנגנת בו תזמורת קלאסית גדולה וכן נגני ג'אז ומוזיקה עממית מצ'כיה, סרביה וקרואטיה. האלבום הופץ באירופה החל מ-2007 על ידי חברת התקליטים הנחשבת "Naïve". חוברת השירים המצורפת כוללת תרגומים של המילים לעברית (בני מר), אנגלית וצרפתית.
האלבום זכה בישראל לתשומת לב רבה יותר מאשר אלבומיה הקודמים של אלברשטיין ביידיש, הגיע בשבוע הראשון לצאתו אל צמרות מצעדי המכירות העבריים, ושהה זמן רב במצעדים. הוא יצא כמעט במקביל להוצאתו המחודשת של האלבום "כמו צמח בר". "לעמעלע" זכה לביקורות משבחות בישראל. אמיר עמרמי מ"נענע 10" כינה אותו "יצירת מופת" וכתב כי "מעטים הם האלבומים מהתקופה האחרונה, שהצליחו להוציא סאונד קלאסי טהור כל כך חם ואמיתי של תזמורת מלאה".
צפרו
צפרו (בערבית: صفرو, בברברית: ⵚⴻⴼⵕⵓ) היא עיר במרכז מרוקו עשרים ושמונה קילומטרים דרומית-מזרחית לעיר הגדולה פאס, השוכנת למרגלות הרי האטלס התיכונים בקצה עמק הסייס על שתי גדותיו של נחל אגאי.
לפי מפקד האוכלוסין משנת 2014 מתגוררים בעיר 79,887 תושבים.
בעבר שכנה בעיר קהילה יהודית חשובה, שבשיאה היוותה קרוב למחצית מתושבי העיר, ובין מנהגיה נמנו רבנים חשובים. הודות לכך העיר נקראה גם "ירושלים של מרוקו".
העיר מכונה בערבית حديقة المغرب 'הגן של מרוקו' אודות לצמחייה המגוונת ולשפע המים בעיר ובסביבותיה.
מאז 1919 מתקיים מדי שנה בעיר פסטיבל הדובדבנים. הפסטיבל מתקיים בחודש יוני במקביל לסיומה של עונת קציר הדובדבנים ונמשך שלושה ימים.
היסטוריה
העיר צפרו נוסדה בסביבות המאה השבעית לספירה והיא עתיקה יותר מהעיר פאס.
השיטפונות בעיר
נחל אגאי החוצה את העיר במרכזה מצפונה לדרומה עלה על גדותיו מספר פעמים וגרם לשיטפון לאבדות רבות בנפש וברכוש.
ב-17 במאי 1890 (כ"ז באייר תר"ן) בליל שבת בעוד תושבי העיר היהודים מסבים לסעודת השבת עלה הנחל על גדותיו והרג עשרות רבות מתושבי העיר, בהם 49 מבני ובנות הקהילה היהודית בעיר, ביניהם היו גם ילדים ונשים ובני משפחה שנספו יחד באסון.
בשנת 1950 בעיצומו של חג הסוכות שוב פקד את העיר שיטפון ואף הוא גרם לאבידות קשות: הקהילה היהודית שיכלה 21 נפש, מהם 14 ילדים 6 נשים וגבר אחד.
השיטפון אף גרם לנזק גדול מאוד לרכוש, 286 משפחות ו-1450 איש מצאו את עצמם ללא קורת גג.
אסתר פלד
אסתר פלד (נולדה בערך ב-1960) היא סופרת ופסיכולוגית ישראלית, דוקטור לפילוסופיה. כלת פרס ספיר לספרות לשנת 2017.
ביוגרפיה
אסתר פלד למדה לתואר ראשון בספרות השוואתית ופסיכולוגיה באוניברסיטת חיפה. בשנת 1997 קיבלה תואר שני בפסיכולוגיה קלינית מטעם אוניברסיטת חיפה, עבודת התזה שלה עסקה ב"השפעות של כוח, אוריינטציה חברתית, זכויות-קניין והבדלים בין-תרבותיים על הקצאת-משאב באינטראקציה זוגית מתמשכת", ונעשתה בהנחייתו של פרופסור רמזי סלימאן. את עבודת הדוקטורט שלה כתבה פלד במסגרת החוג לפילוסופיה של אוניברסיטת חיפה בהנחייתו של פרופסור יואל הופמן. הדיסרטציה עסקה בפסיכולוגיה ובודהיזם ופורסמה בהמשך כספר בהוצאת רסלינג.
פלד לא השלימה התמחות קלינית בארץ ולכן אינה רשאית לעסוק בפסיכולוגיה קלינית בישראל.
היא בעלת קליניקות בתל אביב ובירושלים.
הייתה נשואה לחוקר, הסופר והמתרגם שחר פלד. בתם היא חוקרת הנצרות כרמה בן יוחנן.
קישורים חיצוניים
מכּתביה:
על כתביה:
רוני ברדגג'י
קריירת מועדונים
בדרגג'י גדל במחלקות הנוער של קלינגה SK, רדבי AIF, ופ.צ. קופנהגן. ב-21 בנובמבר 2021 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של פ.צ. קופנהגן, בתיקו 1-1 נגד אורהוס גימנסטיקפוינין במסגרת המחזור ה-16 בליגת העל הדנית לעונת. ב-28 בנובמבר הבקיע את שער הבכורה שלו במועדון, בניצחון 3-1 על אולבורג בולדספילקלוב במסגרת המחזור ה-17 בליגה. הוא ערך 13 הופעות ליגה בעונה זו, בהן הבקיע שני שערים. ב-25 באוקטובר 2022 ערך את הופעת הבכורה שלו בליגת האלופות, בהפסד 0–3 לסביליה במסגרת שלב הבתים לעונת 2022/2023.
חיים אישיים
ברדגג'י נולד בכווית למשפחה סורית, ובגיל צעיר עבר לשוודיה.
ג'אנגל קרוז
ג'אנגל קרוז (באנגלית: Jungle Cruise; בעבר הופץ תחת השם קרוז בג'ונגל בעברית) הוא סרט הרפתקאות אמריקאי המבוסס על אטרקציה באותה השם המופיעה בפארקים שונים השייכים לחברת וולט דיסני. הסרט מבוים על ידי הבמאי ז'אומה קולייט-סרה ומככבים בו דוויין ג'ונסון, אמילי בלאנט וג'ק וייטהול בתפקידים הראשיים.
הסרט עלה לאקרנים ב-30 ביולי 2021. בישראל, הסרט עלה לאקרנים ב-29 ביולי 2021.
תקציר העלילה
במהלך מלחמת העולם הראשונה, קפטן של סירת נהר באמזונאס בשם פרנק משתכנע להשיט את המדענית הבריטית לילי ואת אחיה מקגרגור אל תוך מעבה הג'ונגל על מנת למצוא עץ עתיק, שעל פי האגדות והאמונות, נושא ביכולות ריפוי עוצמתיות. במהלך משימתם, השלישייה נאלצת להתמודד מול סכנות וכן מול משלחת גרמנית יריבה שנחושה להגיע לעץ העתיק לפניהם.
פיתוח
בספטמבר 2006, הוכרז שסרט שמבוסס באופן רופף על מתקן השעשועים "מסע בג'ונגל" יפותח עבור "Mandeville Films", עם תסריט מאת אלפרד גו ומיילס מילר. שום פרט לא היה ידוע על הפקת הסרט, למעט העובדה שעלילתו תתרחש בתקופת המאה ה-20.
ב-9 באוגוסט 2015, הוכרז שחברת וולט דיסני תעבד ותפיק מחדש עיבוד לסרט שלה שיתבסס על מתקן שעשועים שמופיע ברבים מהפארקים שלה, בכיכובו של דוויין ג'ונסון. התסריט נכתב על ידי ג'ון רקה וגלן פיקרה, והסרט מופק על ידי ג'ון דייוויס וג'ון פוקס. הסרט נועד לחזור לשורשי התקופה של האטרקציה. באפריל 2017, ג'ונסון הביע את התעניינותו בכך שפאטי ג'נקינס תוביל את הפרויקט. ביולי 2017, ז'אומה קולייט-סרה הוכרז כבמאי, שנשר מהפקת "יחידת המתאבדים 2" לשם השתתפות בהפקת הסרט. בינואר 2018, דווח שמייקל גרין שיכתב מחדש את התסריט, שנכתב בעבר על ידי פטריק מקאיי וג'יי. די. פיין.