cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
אנדרו ואלמון
אלוף אולימפי
באליפות העולם באתלטיקה שנערכה בטוקיו, יפן בשנת 1991 זכה ולאמון במדליית כסף בריצת שליחים 4x400 מטר ביחד עם קווינסי ווטס, דני אוורט ואנטוניו פטיגרו בתוצאה של 2:57:57 דקות, אחרי בריטניה (2:57:53 דקות) ולפני ג'מייקה (3:00.10 דקות). נוסף לכך, הוא סיים במקום חמישי בריצת 400 מטר בתוצאה של 45.09 שניות.
שיאן עולם
באולימפיאדת ברצלונה (1992) זכה ואלמון במדליית זהב בריצת שליחים 4x400 מטר, ביחד עם קווינסי ווטס, מייקל ג'ונסון וסטיב לואיס בשיא עולם חדש של 2:55.74 דקות, לפני קובה (2:59.51 דקות) ובריטניה (2:59.73 דקות). זמנו הבלתי רשמי בריצה זו היה 44.60 שניות.
אלוף עולם
במבחנים האמריקאים שנערכו ביוג'ין, אורגון לאליפות העולם באתלטיקה שנערכה בשטוטגרט, גרמניה בשנת 1993 קבע ואלמון בריצת 400 מטר שיא אישי חדש של 44.28 שניות. באליפות עצמה הוא זכה במדליית זהב בריצת שליחים 4x400 מטר, ביחד עם בוץ' ריינולדס, קווינסי ווטס ומייקל ג'ונסון בשיא עולם חדש בזמן של 2:54.29 דקות (הנוכחי 2017), לפני קניה (2:59.82 דקות) וגרמניה (2:59.99 דקות).
קריירת אימון
בין השנים 1999–2003 אימן ואלמון אתלטיקה באוניברסיטת ג'ורג'טאון. משנת 2003 ועד שנת 2011 הוא מאמן אתלטיקה באוניברסיטת מרילנד. בשנת 2011 התמנה כמאמן ראשי של נבחרת ארצות הברית באתלטיקה לאולימפיאדת לונדון (2012).
חייו האישיים
ואלמון נשוי למרדית' רייני אף היא אתלטית מצטיינת, פעמיים סיימה במקום חמישי באליפות העולם (שטוטגרט 1993 וגטבורג 1995) באתלטיקה ובעלת מדליית זהב במשחקים הפאן-אמריקאיים (מאר דל פלאטה 1995) בריצת 800 מטר.
מריאן, נסיכת הולנד
מריאן, נסיכת הולנד (שם מלא: וילהלמינה פרדריקה לואיזה שארלוט מריאן, בהולנדית: Wilhelmina Frederika Louise Charlotte Marianne; 9 במאי 1810 - 29 במאי 1883) הייתה אשתו של אלברכט, נסיך פרוסיה.
ביוגרפיה
מריאן נולדה ב-9 במאי 1810 בברלין, שהשתייכה לממלכת פרוסיה, לוילם השישי, נסיך אורנז' ווילהלמינה מפרוסיה, מלכת הולנד, בתם של פרידריך וילהלם השני, מלך פרוסיה ופרדריקה לואיזה, נסיכת הסן-דרמשטדט.
ב-14 בספטמבר 1830 התחתנה מריאן עם בן דודה אלברכט, נסיך פרוסיה, בנו של פרידריך וילהלם השלישי, מלך פרוסיה.
בשנת 1845 נפרדה מריאן מבעלה אלברכט, לאחר שגילתה שבגד בה, ועברה לגור עם מאהבה יוהנס ואן רוסום, ובשנת 1849 התגרשו השניים באופן רשמי. 7 חודשים לאחר מכן ילדה מריאן את בנה מוואן רוסום - יוהנס וילם ואן ריינהארטשאוזן, וכתוצאה מכך ניתקו עמה את הקשר בני משפחתה ומשפחת בעלה לשעבר. בשנת 1855 קנתה מריאן את ארמון ריינהארטשאוזן על יד ארבאך, והפכה אותו למרכז תרבותי באזור הריין. בשנת 1861 מת בנה יוהנס וילם, ובשנת 1873 מת אף ואן רוסום - מאהבה במשך 34 שנים.
ב-29 במאי 1883 מתה מריאן ונקברה באחוזתה שבארמון ריינהארטשאוזן, ובנה אלברכט, נסיך פרוסיה ירש את אחוזתה. כיום משמשת האחוזה כבית מלון בדרגת 5 כוכבים.
משפחתה
ב-14 בספטמבר 1830 התחתנה מריאן עם אלברכט, נסיך פרוסיה, בנו של פרידריך וילהלם השלישי, מלך פרוסיה, ממנו היו לה 4 ילדים:
בחירות אמצע
בחירות אמצע הכהונה (באנגלית: Midterm election) הן בחירות לרשות שלטונית, על פי רוב מחוקקת, באמצע הכהונה של הרשות המבצעת. המונח משמש בדרך כלל כדי לתאר את הבחירות לגוף שלטוני (בדרך כלל רשות מחוקקת), שהן מופרדות כך שמספר המשרות לגוף זה לא יהיה נתון לבחירה באותו הזמן. רק שבריר ממספר המנדטים מועמד לבחירה בעוד המושבים האחרים לא ייבחרו עד לתום הקדנציה שלהם. למחוקקים תיתכן משך כהונה ארוכה יותר או כזו שמסתיימת סמוך לבחירות אמצע הקדנציה.
אין לבלבל את המושג עם בחירות ביניים, שנערכות כדי לאייש מושבים שהתפנו מסיבות שונות במהלך הכהונה.
בארצות הברית הבחירות לקונגרס אינן חופפות לבחירות לנשיאות, כלומר מתקיימות גם באמצע כהונת הנשיא. בארצות הברית יש משטר נשיאותי כך שהנשיא מכהן מכוח בחירה (כמעט) ישירה של הציבור ואינו תלוי בתמיכת הקונגרס לכהונתו. אחת ההשלכות של מצב זה היא שתקופות הכהונה של הקונגרס והנשיא אינן חופפות: הנשיא נבחר מדי ארבע שנים, בית הנבחרים נבחר מחדש מדי שנתיים ובכל שנתיים עומדים גם שליש ממושבי הסנאט לבחירה. בהרחבה, בארצות הברית, הנשיא וסגן הנשיא נבחרים מדי ארבע שנים באופן עקיף לנשיאות. הרשות המחוקקת של ארצות הברית היא הסנאט (אשר חבריה משרתים בקדנציה בת שש שנים) ובית הנבחרים (המכהן במשך שנתיים). שליש מחברי הסנאט נבחרים כל שנתיים. בקונגרס האמריקני ישנה חשיבות לעמדת הכוח של המפלגה בתקופת הכהונה של הנשיא. ישנם שלושה סוגים של סנאטורים; כל בחירות מחליפה סוג אחד ומכאן "בחירות אמצע הקדנציה" הוא העמדה לבחירה של שליש המסנאטרוים מחברי בית הנבחרים, כשהנשיא עדיין באמצע כהונתו. גם במשטרים נשיאותיים אחרים נערכות בחירות אמצע כהונה - בפיליפינים, לדוגמה, תזמונן דומה לארצות הברית - הנשיא נבחר לשש שנים, בית הנבחרים לשלוש, ומחצית מהסנאטורים מתחלפת מדי שלוש שנים, בעוד שבקפריסין, כהונותיהם גם של הנשיא וגם של בית הנבחרים (המהווה פרלמנט חד-ביתי) נמשכת חמש שנים, וכהונה אחת מתחילה סמוך למחצית האחרת.
תוצאות בחירות אמצע הכהונה משמשות מדד לפופולריות של נשיא מכהן, אם כי בארצות הברית המפלגה השלטת סובלת בדרך כלל מתבוסות ברוב הזמן. במדינות אירופה, היכן ששיטות ממשל פרלמנטריות הן נפוצות, ובעוד הבחירות המקומיות, האזוריות, או הבחירות לפרלמנט האירופי משמשות מדד לאחוז התמיכה במפלגה השלטת, אין הבחנה במובן זה ולא בהכרח שבחירות שכאלה נערכים בדיוק באמצע כהונת הפרלמנט או הנשיא.
If This Was a Movie
If This Was a Movie (בעברית: אִם זֶה הָיָה סֶרֶט) הוא שיר שהוקלט על ידי הזמרת-יוצרת האמריקאית טיילור סוויפט, מתוך מהדורת הדלוקס של אלבום האולפן השלישי שלה, . השיר יצא לאור ב-8 בנובמבר 2011, כחלק ממהדורת הדלוקס של האלבום, על ידי חברת התקליטים ביג משין רקורדס. סוויפט כתבה את השיר ביחד עם מרטין ג'ונסון והפיקה אותו ביחד עם נייתן צ'פמן. מבחינה מוזיקלית, הוא מאופיין בסוגת הקאנטרי פופ. מבחינה לירית, הוא עוסק בסוויפט, שחולמת בהקיץ על אהבה אבודה שחוזרת אליה.
אף על פי שלא יצא כסינגל, הצליח השיר להגיע למקום העשירי במצעד הבילבורד הוט 100; הישג שמעט סינגלים שיווקיים הצליחו לקבוע באותה העת. כבר ביציאתו של השיר, הופנו כלפיו ביקורות חיוביות רבות מטעם כתבי עת ואתרי מוזיקה שונים. מבקרי המוזיקה כינו את השיר כ"רצועה יפה", והוסיפו ש"לקבל אותו, היה מתנה מסוויפט". בנוסף לכך, הוא דורג במקום ה-153 במסגרת "רשימת השירים הטובים ביותר של טיילור סוויפט", שפורסמה על ידי מגזין רולינג סטון, בשנת 2019, ובמקום ה-115 ברשימה דומה שפורסמה על ידי Paste.
סוויפט מעולם לא ביצעה את "If This Was a Movie" בסיבובי הופעות או הופעות חיות אחרות שלה. הזמרת מאדי ג'יין הקליטה אותו, וזכתה להצלחה רבה עימו באותה העת.
רקע וכתיבה
השיר נכתב והולחן על ידי טיילור סוויפט (קרדיט על הכתיבה ניתן גם למרטין ג'ונסון) והופק על ידי סוויפט והמפיק המוזיקלי נייתן צ'פמן, שהפיק עבורה שירים כמו "You Belong with Me", "Back to December", ו-"The Story of Us". השיר תואר כשיר "בו סוויפט מראה התבגרות" וזאת בנוסף לכך שיש בו שימוש במקהלה ובגיטרה.
בנוסף לכך, השיר זמין לשמיעה רק במהדורת הדלוקס של Speak Now, והוא אינו צורף למהדורה הרגילה שלו.
הצלחה
כאשר מהדורת הדלוקס של Speak Now יצאה, הצליח השיר להתברג במקום העשירי במצעד הבילבורד הוט 100 והיה לאחד מהסינגלים השיווקיים הבודדים בהיסטוריית המצעד שהצליחו לעשות זאת. במצעד של קנדה הוט 100 התברג במקום ה-17 וזכה להצלחה רבה. במצעד הסינגלים הבריטי התברג במקום ה-191.
פרק זמן לצאתו, עלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי, תוך שהצליח לצבור שם למעלה מ-15 מיליון השמעות.
ביקורת
ברולינג סטון הוא דורג במקום ה-210 ברשימת "כל 229 השירים של טיילור סוויפט, לפי דירוג".
(בעברית: אִם זֶה הָיָה סֶרֶט (גרסתה של טיילור)) היא הקלטה חוזרת של "If This Was a Movie". היא יצאה לאור על ידי סוויפט ב-7 ביולי 2023, באמצעות חברת התקליטים ריפבליק רקורדס, ביחד עם שאר שירי, ההוצאה החוזרת של אלבומה משנת 2008.
צבי פרידלנדר
צבי (גרגוריו) פרידלנדר (נולד ב-27 בפברואר 1969) הוא רופא מומחה ברפואה פנימית ובמחלות ריאה, והוא המייסד והמנהל של מחלקה פנימית ד' בבית החולים הדסה עין כרם. במסגרת פעילותו באיגוד הישראלי לרפואת ריאות, שימש בין היתר כמזכיר האיגוד (2013–2019) ובשנת 2022 נבחר לעמוד בראשו. בנוסף, פרופ' פרידלנדר משמש כיו"ר ועדת הקבלה של הפקולטה לרפואה באוניברסיטה העברית החל משנת 2017.
פרופ' פרידלנדר הוא חוקר בעל שם בינלאומי בתחום תאי הנויטרופילים ובעיקר תפקידם בסרטן, ובהמשך למחקריו הוא מייסד-שותף של חברת אימוניקס (Immunyx).
במהלך שנת 2020, בזמן התפרצות מחלת נגיף קורונה 2019, מונה במקביל למנהל מחלקות פנימית וקורונה שונות בבית החולים, והיה לאחד ממנהלי המחלקות המובילים של המאבק בקורונה, וכן התראיין מספר פעמים רב בתקשורת בנושא זה.
ביוגרפיה
נולד בקליפורניה, ארצות הברית לרוסי וברטולד פרידלנדר ועלה ארצה לירושלים עם משפחתו כשהיה בן שבע. לאחר שירותו הצבאי (רס"ן מיל'), הוא החל את לימודי הרפואה באוניברסיטה העברית בירושלים, אותם סיים בהצטיינות בשנת 1998. במקביל, סיים בהצטיינות יתרה תואר מוסמך בביולוגיה התפתחותית ואימונולוגיה. הוא המשיך להתמחות ברפואה פנימית, ולאחר מכן התמחה במחלות ריאה, שניהם במרכז הרפואי הדסה עין כרם.
בין השנים 2007–2009 התגורר עם משפחתו בארצות הברית במסגרת פוסט-דוקטורט, כחוקר במעבדה לאימונולוגיה ואימונותרפיה של לסרטן ריאות באוניברסיטת פנסילבניה.
עם שובו ארצה, ייסד מעבדת מחקר מקבילה בפקולטה לרפואה של האוניברסיטה העברית, בעודו ממשיך לשמש כרופא בהדסה עין-כרם.
החל משנת 2010 שימש כחבר ועד באיגוד הישראלי למחלות ריאה, ובין השנים 2013–2019 שימש כמזכיר האיגוד. משמש כמרכז נושא ועדת סל הבריאות באיגוד.
בשנים שלאחר מכן היה המייסד והמנהל של מרכז הדסה ל-COPD ונזקי עישון, עד לשנת 2017.
הוא משמש משנת 2015 כנציג ישראל בארגון העולמי לטיפול ב- COPD (Global Initiative for chronic Obstructive Lung disease – GOLD).
בשנת 2016 מונה להקים ולעמוד בראשה של מחלקה פנימית חדשה בבית החולים, פנימית ד', תפקיד אותו הוא ממלא עד היום.
בשנת 2017 מונה כיו"ר ועדת הקבלה ללימודי רפואה בפקולטה לרפואה.
בשנת 2020 נבחר לרשימת "הרופאים הטובים ביותר בישראל" בתחום מחלות הריאה של הירחון "פורבס".
בשנת 2022 נבחר ליו"ר האיגוד הישראלי לרפואת ריאות.
על בסיס מחקריו בתחום הנאוטרופילים בשיתוף עם פרופ' צבי גרנות מהאוניברסיטה העברית הוקמה בשנת 2021 חברת Immunyx כחברת חממה שעוסקת בטיפול מכוון לנאוטרופילים במחלות דלקתיות וגידוליות.
מתגורר בצור הדסה, נשוי לעלמה ואב לשלושה ילדים.
אליזבת, הנסיכה מטורו
אליזבת, הנסיכה מטורו (שמה המלא: אליזבת כריסטובל אדית בגאאיה אקיקי, נולדה בשנת 1936) היא פוליטיקאית, דיפלומטית ומשפטנית אוגנדית. היא כיהנה במשך זמן קצר כשרת החוץ של ארצה.
ביוגרפיה
אליזבת היא בתם של המלכה קזיה ושל רוקידי השלישי, מלך טורו, אחת מארבע ממלכות לשעבר הכלולות כיום בתחומיה של אוגנדה. היא התחנכה בבתי ספר בארצה וכן בבית הספר שרבורן לבנות בדורסט שבאנגליה, שם הייתה התלמידה האפריקאית היחידה. בהמשך למדה בקולג' גירטון שבאוניברסיטת קיימברידג'. בשנת 1962 סיימה שם את לימודיה לתואר ראשון במשפטים. שלוש שנים אחר כך התקבלה כ-Barrister ללשכת עורכי הדין של אנגליה, האשה הראשונה ממזרח אפריקה לעשות כן.
בשנת 1965 מת אביה של אליזבת ואחיה הוכתר כאולימי השלישי, מלך טורו. לה הוענק התואר "נסיכה מלכותית" (Princess Royal). שנה אחת אחר כך הדיח ראש ממשלת אוגנדה מילטון אובוטה את מלך אוגנדה מוטסה השני ומינה עצמו לנשיא. אובוטה גם ביטל את כל הממלכות המסורתיות באוגנדה לרבות טורו. המלך אולימי השלישי נמלט מהמדינה. תנועותיה של אליזבת באוגנדה הוגבלו.
אליזבת הייתה לעורכת הדין הראשונה באוגנדה. הנסיכה הבריטית מרגרט שלחה לה הזמנה להופיע כדוגמנית במופע אופנה לצדקה. אליזבת זכתה להצלחה רבה והפכה לדוגמנית מבוקשת. לפי הצעתה של ז'קלין קנדי עברה אליזבת לגור בניו יורק. היא גם שיחקה בסרט קולנוע.
בשנת 1971, לאחר שאידי אמין הדיח את אובוטה, שבה אליזבת לאוגנדה. היא שימשה כשליחה מדינית של אמין תוך ניצול הניסיון שצברה בחייה במערב והקשרים שיצרה עם אישים שם. מפברואר ועד נובמבר 1974 שימשה אליזבת כשרת החוץ בממשלתו של אמין ובין היתר נשאה נאום בעצרת האו"ם. לאחר מכן פיטר אותה אמין מתפקידה והיא נכלאה. בשנת 1975 נמלטה לקניה ומשם עברה לווינה וללונדון. היא שבה לאוגנדה ב-1979, לאחר הדחתו של אמין, אך לאחר שאובוטה שב לשלטון נמלטה שוב ללונדון ב-1980. שנה אחר כך נישאה שם לנסיך וילברפורס ניאבונגו. בשנים הבאות פעלה לסייע לאופוזיציה למשטרו של אובוטה.
שליט אוגנדה החדש יוורי מוסווני מינה את אליזבת בשנת 1986 לשגרירת אוגנדה בארצות הברית. היא כיהנה בתפקיד עד 1988. בהמשך השנה נהרג בעלה בהתרסקות מטוס.
לאחר מות בעלה פנתה אליזבת לפעילות צדקה. היא שימשה אפוטרופוסית של בן אחיה שנולד ב-1992 וב-1995 היה למלך רוקידי הרביעי מטורו. בהמשך כיהנה אליזבת כשגרירת אוגנדה בגרמניה, בוותיקן ובניגריה, וכן שימשה כיועצת לנשיא אוגנדה לענייני תרבות.
בשנת 1983 יצאה לאור אוטוביוגרפיה של אליזבת בשם "African Princess".
ועדת הבריאות, החינוך, העבודה והפנסיונים של הסנאט של ארצות הברית
ועדת הבריאות, החינוך, העבודה והפנסיונים של הסנאט של ארצות הברית (באנגלית: United States Senate Committee on Health, Education, Labor and Pensions, או בקיצור HELP) היא ועדה של הסנאט של ארצות הברית העוסקת בדרך כלל בנושאים אלה.
ועדה זו נוסדה ב-28 בינואר 1869 ושמה הראשון היה "ועדת החינוך", עם זאת שם הוועדה שונה לוועדת החינוך והעבודה כבר ב-14 בפברואר 1870, כאשר הוועדה לענייני חיל הים נוספה לסמכותם עתירות הנוגעות לעבודה.
בשנת 1944 הועברה סמכותו של שירות הבריאות הציבורי מוועדת המסחר המדע והתחבורה לוועידה זו. לכן שמה של הוועדה השתנה לוועדה לעבודה ורווחת הציבור, בשנת 1946 הורחבה סמכות השיפוט של הוועדה וכללה את נושאי השיקום, הבריאות והחינוך של וותיקי השירות הפדרלי.
במהלך נשיאותו של לינדון ג'ונסון, הוועדה ביססה את עצמה כוועדה הראשית לחקיקה הנוגעת למלחמה בעוני. בשנת 1970 חלק מסמכויות הוועדה הועברו לוועדה לענייני חיילים משוחררים. בסוף שנות ה-70 שם הוועדה שונה לוועדה למשאבי אנוש. עם זאת, השם הוחלף שוב בשנים שלאחר מכן לוועדה למקורות עבודה ומשאבי אנוש, לבסוף רק ב-19 בינואר 1999 הוגדר שמה הנוכחי של הוועדה.
הארמייה התשיעית (האימפריה הרוסית)
הארמייה התשיעית (ברוסית: ) של צבא האימפריה הרוסית, הייתה ארמייה רוסית שפעלה במלחמת העולם הראשונה.
ועדת הבריאות, החינוך, העבודה והפנסיונים של הסנאט של ארצות הברית
תחומי שיפוט
על פי תקנה 25 לכללי הקבע של הסנאט, הנושאים הבאים הם חלק בסמכות הוועדה.
הארמייה התשיעית (האימפריה הרוסית)
היסטוריה
הארמייה הוקמה עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה בשנת 1914, ולמפקדה מונה פלאטון לאצ'זיצקי. הארמייה נכללה במסגרת החזית הדרום-מערבית, ונפרסה כהגנה בפולין לאורך נהר הוויסלה, מדמבלין עד סנדומייז'. הארמייה השתתפה במתקפת ברוסילוב, ולאר מכן הועברה לרומניה ונכללה במסגרת החזית הרומנית. היא פורקה בשנת 1918 יחד עם כל צבא האימפריה.
ארנונא
ארנונא היא מס הנזכר בתלמוד כאחד המיסים שהטילה הקיסרות הרומית. המס התבטא בנטילת תבואה, יין, שמן, מספוא, מלבושים ועצים למען הצבא והמִנהל הרומי. נקבע שתלמידי חכמים פטורים ממס הארנונא.
מקור המילה
ישנן כמה דעות לגבי מקור המילה:
ארנונא על קרקע – מצוות מעשרות ושביעית
בחוץ לארץ אין מפרישים תרומות ומעשרות, גם לא מדרבנן. אחת הסיבות שנתנו לכך היא "משום ארנונא" – כיוון שמשלמים מהקרקעות מס למלך, והן למעשה בבעלות המלך הנוכרי. אומנם גם בארץ ישראל היה מס ארנונא, אבל בארץ ישראל אין קניין לנוכרי להפקיע את האדמה מקדושתה, ולכן האדמה חייבת בתרומות ומעשרות גם כשהיא בבעלות נוכרי.
רבי ינאי, אמורא שחי בארץ ישראל לאחר חורבן הארץ במרד בר כוכבא, התיר לזרוע בשנת השמיטה, ונימק את דבריו במילים:. הכוונה, שמותר להם לזרוע רק את המינימום הדרוש לצורך תשלום הארנונא:. המפרשים הסבירו, שהשלטונות באותו זמן נהגו להעניש חקלאים שלא היו מעבדים את האדמה ולא משלמים את המס. לפי חלק מהדעות, העונש היה עלול לגרום למוות, וההיתר היה משום פיקוח נפש דוחה שבת. לפי דעות אחרות, העונש לא היה מוות אלא רק הפקעת הקרקע והעברתה לחקלאי נוכרי: הפקעה זו הייתה גורמת לכך שהקרקע ממילא תעובד בשמיטה באופן מלא, ולכן העדיפו להתיר לחקלאים לבצע בקרקע את העיבוד המינימלי הדרוש לצורך תשלום הארנונא.
ארנונא על בהמות - מצוות בכור בהמה
בתלמוד דנים במעמדה של "בהמת ארנונא" - בהמה שבעליה צריך לשלם למלך אחוז קבוע מהתוצרת שלה. ההנחה היא, שהבעלות על בהמה זו נחשבת לבעלות משותפת, בין היהודי לבין המלך הנכרי. על-פי ההלכה, בהמה המוחזקת בבעלות משותפת של יהודי וגוי פטורה מדין בכור בהמה. אולם במקרה זה, לא מדובר בשותפות רגילה, אלא בשותפות לצורך תשלום מס בלבד. לכן יש להבחין בין שני מצבים:
ארנונא על לחם - מצוות הפרשת חלה
בתלמוד שם דנו גם על "עיסת ארנונא" - עיסה שיש בה שותפות למלך. עיסה זו חייבת בהפרשת חלה מדרבנן, משום מראית עין.
ממלכת איטליה הנפוליאונית
ממלכת איטליה (באיטלקית: Regno d'Italia; בצרפתית: Royaume d'Italie) הייתה מדינת חסות של הקיסרות הצרפתית הראשונה שהוקמה על ידי נפוליאון בצפון איטליה והתקיימה בין השנים 1805–1814.
היסטוריה
לאחר הכתרת נפוליאון לקיסר צרפת, הוא הוכתר אף למלך איטליה, ושטחי הרפובליקה האיטלקית הפכו לממלכת איטליה. הממלכה כללה את שטחי הרפובליקה האיטלקית לשעבר: דוכסות מילאנו, דוכסות מנטובה, דוכסות מודנה, חלקה המערבי של הרפובליקה של ונציה, חלק ממדינת האפיפיור ברימיני, ואת מחוז נובארה.
לאחר התבוסה של הקואליציה השלישית וחוזה פרסבורג, נוסף לממלכה חלקה המזרחי של הרפובליקה של ונציה, שכללו את איסטריה ודלמטיה עד קוטור.
בוועידת פונטנבלו עם אוסטריה ב-10 באוקטובר 1807, ויתרה ממלכת איטליה לאוסטריה ועל שטחים מסוימים, והגבול החדש הוצב על נהר האיזונצו.
באביב 1808 סופחה הרפובליקה של רגוזה אף היא לממלכת איטליה, וזו הייתה הפעם היחידה בהיסטוריה המודרנית שרגוזה אוחדה לאיטליה. ב-2 באפריל 1808, בעקבות פירוקה של מדינת האפיפיור, סופחו חלק משטחיה לממלכת איטליה, ובאותו זמן הייתה הממלכה בשיא גודלה.
לאחר תבוסה נוספת של אוסטריה, חתמו נפוליאון ומקסימיליאן הראשון יוזף, מלך בוואריה ב-28 בפברואר 1810 על הסכם פריז, שלפיו ויתרה ממלכת בוואריה על דרום טירול לממלכת איטליה, אשר בתורה ויתרה על איסטריה ודלמטיה (כולל רגוזה) לצרפת.
הממלכה הייתה בת חסות של האימפריה הצרפתית, ושלחה חיילים להילחם בקרבות השונים לטובת צרפת.
אלומיי קפיטל
אלומיי קפיטל בע"מ (באנגלית: .Ellomay Capital Ltd) היא חברה ישראלית, העוסקת בהשקעה והקמה של פרויקטים בתחום האנרגיה. אלומיי היא חברה ציבורית ומניותיה נסחרות בנאסד"ק ובבורסה לניירות ערך בתל אביב. מניית החברה כלולה במדד תל אביב 125 ובמדד תל אביב טק-עילית.
היסטוריה
אלומיי נוסדה במקור בשנת 1987 בשם "נור תעשיות פרסום" (NUR Advertising Industry), על ידי היזם הסדרתי משה נור ועסקה בפיתוח פתרונות להפקת שלטי חוצות. החברה פיתחה מדפסות דיגיטליות בפורמט רחב להדפסת שלטי חוצות ושמה הוחלף בשנת 1993 ל-"נור טכנולוגיות מתקדמות" (NUR Advanced Technologies). היא הונפקה בבורסת נאסד"ק בסוף 1995 וגייסה 9.3 מיליון דולר. לאחר שנקלע לקשיים כספיים נמכרה החברה למשקיעים מארצות הברית ושמה שונה ל"נור מקרופרינטרס" (NUR Macroprinters). בדצמבר 2007 השלימה "נור מקרופרינטרס" את מכירת כל נכסיה לחברת היולט פקארד תמורת 117.5 מיליון דולר במזומן, שמיזגה אותה עם חברת סאיטקס ויז'ן הישראלית, אותה רכשה ב-2005. בעקבות מכירה זו הפכה נור לשלד בורסאי עתיר מזומנים, בעלת השליטה בשלד הייתה קרן השקעות הפרטיות "פורטיסימו קפיטל" שהחזיקה אז בכ-60% מנור.
במרץ 2008, רכש שלמה נחמה, לשעבר יושב ראש בנק הפועלים ומנכ"ל אריסון השקעות, יחד עם אנשי העסקים רן פרידריך ומנחם רפאל, את השלד הבורסאי של חברת "נור מקרופרינטרס" שנסחר בנאסד"ק, כדי שישמש פלטפורמה לעסקים עתידיים. שם החברה שונה ל"אלומיי קפיטל", הנגזר משמותיהן של שתי בנותיו של נחמה..
בשנת 2009, רכש יזם ההיי טק זהר זיסאפל כ-7.5% ממניות החברה, ומימש אותם ברווח כעבור מספר שנים.
ב-27 באוקטובר 2013 החלו מניות החברה להיסחר גם בבורסה לניירות ערך בתל אביב, לאחר שהשלימה מהלך של רישום כפול.
פעילות
ההשקעה הראשונה של החברה כ"אלומיי קפיטל", הייתה במתקן להפקת חשמל מאנרגיה סולארית באיטליה, במרץ 2010. בהמשך אותה שנה רכשה והקימה מספר מתקנים נוספים באיטליה.
בנובמבר 2010, רכשה מ"קבוצת א. דורי" 40% מחברת הבת "דורי אנרגיה" בתמורה לכ-50 מיליון שקל. דורי אנרגיה מחזיקה בכ-18.75% מפרויקט תחנת הכוח דוראד (כך שחלקה של אלומיי קפיטל בפרויקט כולו היה 7.5%). באפריל 2015, רכשה 9% נוספים מחברת "דורי אנרגיה" וחלקה היחסי בתחנת הכוח דוראד גדל ל-9%.
בשנת 2014 רכשה את השליטה במיזם לקמת פרויקט להפקת חשמל בשיטת אגירה שאובה ברכס רמים, לאחר שבעלי המניות הקודמים לא הצליחו לגייס את ההון הדרוש להקמתו.
במאי 2017, חתמה על הסכם להקמת מתקן לייצור ביוגז בהולנד, בשיתוף עם חברת לודן, בעלות של -9 מיליון אירו. ביוני 2017, רכשה מתקן סולארי במושב תלמי יוסף תמורת 39 מיליון שקל.
בספטמבר 2018, קיבלה אישור להקמת תחנת כוח בספרד, בעלת כושר ייצור של כ-300 מגה וואט, בעלות של 200 מיליון אירו.
הונדה סנטר
הונדה סנטר הוא אולם ספורט הממוקם באנהיים שבקליפורניה. קבוצת ההוקי קרח אנהיים דאקס משחקת את משחקיה הביתיים באולם זה. בעבר, גם קבוצת הכדורסל לוס אנג'לס קליפרס השתמשה בעבר באולם זה כאולם המארח למשחקייה הביתיים. שמו המקורי של האולם הוא אנהיים סנטר, והוא נקרא בעבר גם ארווהד פונד אוף אנהיים (Arrowhead Pond of Anaheim). המבנה הושלם בשנת 1993 בעלות של 123 מיליון דולר אמריקאי. ב-2006 שילמה הונדה 60 מיליון דולר אמריקאי למנהלי האולם וחתמה על חוזה שליטה בשם האולם ל-15 שנה, דהיינו, עד 2021.
הלווייתן מבבל
הלווייתן מבבל היא טרילוגיית פנטזיה ישראלי מאת הגר ינאי השואבת השראה מהמיתולוגיה היהודית, הבבלית והשומרית.
שני הספרים הראשונים בטרילוגיה, "הלווייתן מבבל" ו"המים שבין העולמות" פורסמו לראשונה בהוצאת כתר ספרים בשנים 2006 ו-2008. בשנת 2017 פורסמה הטרילוגיה במלואה כולל הספר השלישי, "המסע אל לב התהום", בהוצאה משותפת של ההוצאות אוקיינוס ומודן.
הטרילוגיה נחשבת בעיני רבים כפורצת דרך בתחום ז'אנר הפנטזיה בישראל, וכאחת הדוגמאות הראשונות לספרות פנטזיה עברית שחדרה לזרם המרכזי הספרותי בישראל.
הלווייתן מבבל
יונתן ואלה, ילדיו של דוקטור עמנואל מרגוליס, השוקד לשים קץ לכל מכאובי הלב והנפש של האנושות, עוקבים אחר גנב החודר למעבדתו של אביהם ומגיעים לממלכת בבל המסתורית – עולם שבו כישוף ומדע, שדים ומכונות, מתערבבים זה בזה. בבל נשלטת בידי מסדר הנלחם בנגע מחריד – מגפת הכתמים האפלים, שמקורה בתהום האורבת במים שמתחת לאדמה. בממלכה נפוצה שמועה על הגחתו של כוח חדש ומאיים המכונה "הלווייתן". אלה מוצאת את עצמה מעורבת בפרשת אהבה אסורה להילל בן שחר, גיבור העם, ואילו גורלו של יונתן מצטלב בגורלה של נין אורמוז, יורשת העצר המכשפה היפהפייה. אט-אט מתבררים ליונתן ולאלה מקומם ותפקידם בסדר הדברים.
המים שבין העולמות
בספר השני בטרילוגיה נאלצים האחים יונתן ואלה מרגוליס להתפצל במהלך המלחמה הפורצת בבבל בין תומכי המורדים לבין האחשדרפנים בהנהגתו של נסראדור המאיים. אלה מתלבטת בין זהותה האמיתית לבין התחפושת שתאפשר לה להישאר בקרבת אהובה הילל בן שחר, בעוד יונתן מגלה בהדרגתיות את כוחו המיוחד במינו שעלול למוטט לא רק את ממלכת בבל אלא גם את עולמנו. בינתיים יוצא הילל, מנהיג המורדים, למסע נואש אל עבר התהום, ואילו הנסיכה היפהפייה נין-אורמוז לומדת לפלס דרך בעולם אפל ואכזרי שאינו מוכר לה. ובמים שבין העולמות משייט לווייתן מסתורי ומטיל אימה.
המסע אל לב התהום
בספר השלישי בטרילוגיה מתייצבים הגיבורים הצעירים לקרב האחרון והגורלי מול האויבים הרודפים אותם. יונתן מרגוליס יורד אל התהום עם ידידו השד פזוזו בחיפוש אחר מרפא לגורלו האפל, המאלץ אותו להמיט אסון על אנשים רבים. הנער והשד יודעים כי התהום היא היחידה שמסוגלת לתקן את המעוות, אולם הדרך למעמקים מפתיעה ורבת סכנות. אלה, אחותו של יונתן, משלמת את המחיר על אהבתה האסורה להילל בן שחר, מנהיג המורדים, ונושאת בתוצאות. ואילו נין-אורמוז, קיסרית בבל המודחת, נאבקת למען ממלכתה ונלחמת בנסראדור הרשע ובצבא האחשדרפנים שלו.
יחסי ג'יבוטי–ספרד
יחסי ג'יבוטי–ספרד הם היחסים הדו-צדדיים והדיפלומטיים בין ג'יבוטי וספרד.
יחסים פוליטיים
היחסים המדיניים בין ג'יבוטי לספרד היו באופן מסורתי דלים אך לבביים. במגבלות אלו, ספרד תמיד ניסתה להיות פתוחה לבקשות לעזרה והכשרה. היא אף השתדלה למלא את הבקשות למחיקת חובות וכדומה, ובלבד שניתן היה לעשות זאת במסגרת רב-צדדית. מאידך, שיתוף הפעולה של שלטונות ג'יבוטי היה בעל ערך רב בהבטחת הצלחת המשימה שבוצעה על ידי כוחות הצבא הספרדיים במסגרת המאבק הבינלאומי בפירטיות באוקיינוס ההודי. בהקשר זה, למעלה מחמישים חיילים ספרדים מוצבים כיום בג'יבוטי - תחנת "אוריון" - במסגרת פעולות השליטה והלחימה נגד פירטיות בסומליה על בסיס החלטת האו"ם 1816. בנוסף, אונייה אחת או שתיים של הצי הספרדי - על פי תקופת השנה - משתתפות באופן קבוע בפעולות ימיות ומספקות ליווי לספינות של תוכנית המזון העולמית האחראית על חלוקת מזון בנמלים העיקריים של סומליה. הרשויות בג'יבוטי שיתפו פעולה בכל עת כדי להקל על עבודת המעקב האווירי ואספקת אספקה.
יחסים כלכליים
היחסים המסחריים בין ספרד לג'יבוטי אינם משמעותיים במיוחד, אם כי חברות ספרדיות מתחילות למצוא הזדמנויות בג'יבוטי, בעיקר בתחום האנרגיות המתחדשות או מכרזים של המוסדות הפיננסיים הרב-צדדיים. הסחר הדו-צדדי מייצג פחות מ-0.1% מסך היצוא והיבוא הספרדי.
בשנת 2012, ספרד ייצאה לג'יבוטי בשווי 7.39 מיליון דולר וייבאה בשווי 510,000 דולר. עם זאת, קיים פוטנציאל חשוב להשקעה של חברות ספרדיות בתחום האנרגיה המתחדשת, מכיוון שהמדינה התחייבה לשימוש ב-100% אנרגיה מתחדשת עד שנת 2020. ספרד הייתה רגישה להצעות של ביטול החוב הדו-צדדי של ג'יבוטי והפיכתו לתוכנית פיתוח אפשרית. בעניין זה, ספרד תמכה בכריתת הסכמי ארגון מחדש ומחיקת חובות לג'יבוטי במסגרת מועדון פריז.
שיתוף פעולה
שיתוף הפעולה הספרדי עם ג'יבוטי הוא קטן מאוד מכיוון שמדינה זו מעולם לא נכללה בתוכנית אב כמדינה לשיתוף פעולה. בשנת 2011 הקצתה AECID סך של 500,000 אירו אשר נוהל באמצעות הצלב האדום ויוניצ"ף.
Live on I-5
Live on I-5 הוא אלבום הופעה של להקת הגראנג' האמריקאית סאונדגארדן, שיצא ב-22 במרץ 2011 בחברת A&M. האלבום הוא קובץ ביצועים של הלהקה מהופעותיה במהלך סיבוב ההופעות בחוף המערבי של אמריקה בין התאריכים 30 בנובמבר ל-18 בדצמבר 1996. האלבום הוא למעשה אלבום ההופעה הראשון של הלהקה והיא הודיעה על עצם יציאתו ב-13 בינואר 2011 (כחודשיים לפני יציאתו). שם האלבום מגיע מכביש 5 ("Interstate 5") שהוא הכביש הבין מדינתי המשתרע לאורך החוף הפסיפיי בארצות הברית עליו נסעה הלהקה במהלך סיבוב הופעות זה.
הלהקה שכרה את אדם קספר שיבצע את הקלטות ועריכות הדרושות להפקת האלבום. הלהקה תכננה לשחרר את האלבום מיד לאחר סיום סיבוב ההופעות, אך היא התפרקה עוד לפני שהצליחה לשחרר אותו, וההקלטות נשארו ב-"Studio X" (אז נקרא "Bad Animals Studio").
גרסה בהופעה חיה של השיר "Blow Up the Outside World" שוחררה בפורמט Mp3 ב-256 ביט להורדה למי שהזמין מראש את האלבום מאתר האינטרנט של הלהקה.
רשימת השירים
הערות
אוגרונאלוק
אוגרונאלוק (שם מדעי: Ugrunaaluk) הוא סוג דינוזאור ממשפחת ההדרוזאוריים, שייתכן שהוא טקסון מוטל בספק, המשתייך לסוג אדמונטוזאורוס. משמעות שמו היא משפות האינואיטים ופירושו: "מלחך עשב עתיק". הוא חי באזור הארקטי של אלסקה.
מאובניו של הדינוזאור נתגלו בשנת 1980 לצד נהר קולוויל (Colville River), כאשר מעל 6,000 עצמות נחשפו, אך מחקרים מאוחרים יותר סברו שמדובר בפרטי אדמונטוזאורוס, בייחוד של המין Edmontosaurus annectens. רק ב-2015 החליטו כמה חוקרים ששני המינים שונים מספיק כדי להפוך את האוגרונאלוק לסוג עצמאי. לעומתם רואים בו חוקרים רבים עדיין סוג מוטל בספק.
ככל הנראה חי דינוזאור זה בעדרים והיה נודד דרומה מאלסקה לפני בוא החורף לאזור.
מרים שבח-מילט
מרים שבח-מילט (1926 - 18 ביוני 2015) הייתה דרמטולוגית, פרופסור לדרמטולוגיה, בבית הספר לרפואה ע"ש סאקלר באוניברסיטת תל אביב, מנהלת מחלקת עור ומין במרכז הרפואי ע"ש חיים שיבא – תל השומר.
קורות חיים
שבח-מילט נולדה בעיר חלם, במזרח פולין, במחוז לובלין, פולין.
בין השנים 1947–1953 למדה בפקולטה לרפואה, באסלינגן אם נקר, גרמניה.
בשנת 1954 עלתה לישראל.
בין השנים 1957–1962 התמחתה במחלות עור ומין, במחלקה שניהל הפרופ' ליאו אריה ציפרקובסקי, בבית חולים תל-השומר.
בין השנים 1963–1976 עבדה כרופאה בכירה במחלקת עור ומין בבית חולים תל-השומר.
בין השנים 1976–1979 ניהלה בפועל את מחלקת עור ומין בבית חולים תל-השומר.
בין השנים 1979–1991 ניהלה את מחלקת עור בבית חולים תל-השומר.
כיהנה כפרופסורית לדרמטולוגיה, בבית הספר לרפואה ע"ש סאקלר באוניברסיטת תל אביב.
שבח-מילט נפטרה ב-2015, נטמנה בבית העלמין ירקון.
פרל בניש
קורות חיים
פרל בניש נולדה בקרקוב למשפחת מנדלקר אביה אריה לייב מנדלקר היה בעל בית חרושת לייצור חוטים מכותנה ואחיה הגדולים למדו בישיבות פולין. התחנכה במוסדות "בית יעקב" והייתה מתלמידותיה של שרה שנירר. בשנות השואה נמלטה משפחתה לסלומניקי שם, בעקבות הלשנה של שכנה, הוסגרה המשפחה לנאצים והוריה, ארבעת אחיה ואחותה נרצחו. בניש ניצלה כי באותו יום עבדה בקרקוב. היא גורשה לפלאשוב שם עבדה במתפרות, לאחר פירוקו של המחנה הועברה לבירקנאו ומשם לאושוויץ, היא מספרת כי מספר פעמים נגזר דינה למוות בסלקציות, באחת הפעמים חברתה רבקה הורביץ סירבה ללכת ימינה אף על פי שנבחרה לחיות והעדיפה ללכת עמה שמאלה. בהמשך ניצלו על ידי טילי טינדר שכונתה "המלאך הלבן" של אושוויץ וטוני כץ ששירתו כאחיות במחנה והן הבריחו אותן מצריף הנידונים למוות.
לקראת תום המלחמה נשלחה בצעדת מוות לברגן-בלזן. היא שרדה את החיים במחנות והסלקציות למרות היותה מזת רעב ובעלת קומה נמוכה, בזכות תמיכה ושיתוף פעולה עם תשע מחברותיה ששהו עמה בכל המחנות. עשר הבנות הצעירות היו ידועות במחנה בשם ה"צנרשאפט" (בעברית ה"עשיריה") הן היו יחידה מגובשת במחנה, ומלבד דאגה זו לזו, סייעו בעניינים דתיים ואחרים במחנות.
לאחר השואה עברה לניו יורק נישאה והקימה משפחה.
פרל בניש נפטרה בסביבות גיל המאה, במרץ 2017.
ריי (סרט)
ריי (באנגלית: Ray) הוא סרט משנת 2004 המספר את סיפור חייו של המוזיקאי ריי צ'ארלס המגולם בסרט על ידי ג'יימי פוקס אשר זכה בפרס אוסקר לשחקן הטוב ביותר על תפקידו בסרט.
עלילה
סיפור חייו של מוזיקאי הבלוז ריי צ'ארלס. החל מילדותו בדרום ארצות הברית, עיוורונו כשהיה בגיל 7 ועד להצלחתו המוזיקלית בשנות ה-50 של המאה ה-20 ובשנות ה-60, הבגידות באשתו והתמכרותו לסמים.
הפקה וצאת הסרט לאקרנים
הפקתו של הסרט מומנה במלואה על ידי פיליפ אנשוץ, באמצעות חברת ההפקות שלו בריסטול ביי. ריי צ'ארלס קיבל בעצמו עותק בכתב ברייל של התסריט המקורי של הסרט. הוא התנגד רק לסצנה שבה ריי תופס פסנתר בעל כורחו, סצנה רומזת כי לריי יש פילגש, וסצנה אחרת שבה ריי הראה למרג'י הנדריקס איך להשתמש בהרואין. הסרט הוקרן לראשונה בפסטיבל הסרטים הבינלאומי בטורונטו בשנת 2004. הסרט הוקרן לראשונה בבתי הקולנוע ב-29 באוקטובר 2004 בתקציב של 40 מיליון דולרים. הסרט המשיך והפך ללהיט בקופות, והרוויח 75 מיליון דולרים בארצות הברית עם 50 מיליון דולרים נוספים בעולם, מה שגרם לסרט להרוויח 125 מיליון דולרים ברחבי העולם. הסרט קיבל ביקורות חיוביות בעיקר. רוב השבחים הלכו למשחק של ג'יימי פוקס שזכה בפרס אוסקר לשחקן הטוב ביותר. עם זאת, הסרט קיבל כמה ביקורות רעות, כמו שהסרט סבל מתסריט בינוני. נכון לעכשיו יש לסרט דירוג טרי טוב של 81% על בסיס 188 ביקורות. מבקר המוזיקה רוברט טשיסטשגו אמר כי "פוקס עושה את הבלתי אפשרי – מקרין משהו שמתקרב לכריזמה של האמן שהוא מגלם ... זו הפעם היחידה אי פעם ששחקן הביא סמל פופ באופן מלא לחיים על מסך".
אי דיוקים בעלילה
כפי שצוין בכותרות הסיום של הסרט, הסרט מבוסס על אירועים אמיתיים, אבל כולל כמה דמויות, שמות, מקומות, ואירועים ששונו ואחרים אשר היו "בדיונית למטרות דרמטיזציה." דוגמאות לסצנות הבדיוניות כוללות:
סטיב בירנבאום
סטיב מיצ'ל בירנבאום (באנגלית: Steven Mitchell "Steve" Birnbaum; נולד ב-23 בינואר 1991) הוא כדורגלן יהודי-אמריקאי בדי.סי. יונייטד ובנבחרת ארצות הברית בעמדת הבלם.
קריירה
נולד בניופורט שבקליפורניה. אמו היא פגי (לבית שמידט) בירנבאום. בירנבאום התחיל את הקריירה שלו בקבוצת הכדורגל של אוניברסיטת קליפורניה בברקלי בה שיחק 4 שנים. לאחר שנה בגולדן בארס, חתם באורנג' קאנטרי בלו סטאר מליגת הפיתוח האמריקאית בה שיחק עונה אחת. ב-14 בינואר 2014 נבחר במקום השני בסיבוב הראשון של דראפט ה-MLS על ידי די.סי. יונייטד. במרץ הושאל לריצ'מונד קיקרס מליגת האיחוד האמריקאית. ב-5 באפריל 2014 בניצחון 1–3 על פיטסבורג ריברהונדס. במהלך העונה נפצע בלמה של די.סי. יונייטד ג'ף פארקה, ובירנבאום חזר מההשאלה לסגל היונייטד. ב-20 בנובמבר 2014 נבחר במקום השני בתחרות רוקי השנה ב-MLS. ב-26 בפברואר 2015 בירנבאום הבקיע את השער הראשון שלו ביונייטד במסגרת רבע גמר ליגת האלופות של CONCACAF נגד אלחואלנסה.
בצעירותו שיחק בירנבאום בנבחרות הצעירות של ארצות הברית ובשנת זכה עם נבחרתו במדליית הכסף במשחקי המכביה הפאן-אמריקאיים שנערכו בברזיל. ב-28 בינואר 2015 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת ארצות הברית. כעבור שלושה ימים הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת בניצחון 2–3 נגד.
בקיץ 2016 השתתף בטורניר הקופה אמריקה סנטנריו עם נבחרתו.
חטיפת השליחים הישראלים באלג'יריה
חטיפת השליחים הישראלים באלג'יריה התרחשה ב-17 בפברואר 1958. שני שליחי עלייה, שפעלו באלג'יריה לשם העלאת היהודים משם לישראל, נחטפו על ידי אנשי מחתרת ה-FLN, שמרדה בשלטון הצרפתי באלג'יריה. כחודשיים לאחר החטיפה הם נרצחו על ידי שוביהם. הדבר נודע לישראל רק לאחר זמן. גופותיהם לא נמצאו.
החטיפה והרצח
השליחים היו רפאל בן גרא הכט, יליד גרמניה בן 42 ויעקב חסן, יליד תוניסיה בן 32. הם נשלחו למרוקו ב-1955 על ידי הסוכנות היהודית כדי לארגן שם את עלייתם של יהודים. בסוף שנת 1956 עברו לפעול באלג'יריה וסייעו למשפחות רבות לעלות לישראל.
ב-17 בפברואר 1958 ביקשו השניים לנסוע מהעיר טיארט בצפון המדינה אל העיר אפלו, שנמצאה כ-170 קילומטר מדרום מזרח לה. הם שכרו מונית שהייתה נהוגה על ידי תושב מקומי, אך לא הגיעו ליעדם. כשחברים יצאו לחפשם התגלתה המכונית שבה נסעו כשהיא שרופה במרחק של כעשרה קילומטר מאפלו. השליחים עצמם נעלמו. בתחילת מרץ התברר מפי תושבים מקומיים שהם נחטפו על ידי כנופיה של אנשי ה-FLN.
פעילות נמרצת ננקטה כדי לאתר את השניים. ישראל פנתה אל ארגון הצלב האדום הבינלאומי ואנשי הקונגרס היהודי העולמי בארצות הברית יצרו קשר עם נציגי ה-FLN שליד ארגון האומות המאוחדות. במשך מספר חודשים התנהלו עמם מגעים והובטח מספר פעמים כי השניים ישוחררו, אך הדבר לא קרה. בדיעבד התברר כי אנשי ה-FLN ניסו שלא לחשוף את העובדה שהשניים כבר לא היו בין החיים.
באמצע חודש יולי הודיע ארגון הצלב האדום כי שני החטופים נרצחו על ידי שוביהם כבר ב-14 באפריל. בחודש אוגוסט אישרו אנשי ה-FLN בארצות הברית את הידיעה - לדבריהם השליחים הומתו כ-4–6 שבועות לפני כן.
יום ה-14 באפריל נקבע כיום מותם הרשמי של שני השליחים. גופותיהם לא נמצאו ולא הוחזרו.
בן גרא, תושב מושב בצרה, הניח אשה ושני ילדים. חסן, תושב מושב בית הגדי, הניח אשה וחמישה ילדים.
הנצחה
רחוב בעיר אשדוד נקרא על שם שני השליחים - רחוב חסן ובן-גרא. בית כנסת הוקם על שם חסן בעיר נתיבות.
בשנת 1986 הונצחו שמות השניים באתר ההנצחה לחללי קהילת המודיעין.
מרכז בדין לחקר מדיניות המזרח התיכון
המרכז לחקר מדיניות המזרח התיכון ע"ש נחום בדין (באנגלית: Center for Near East Policy Research) הוא מכון מחקר אשר יושב בבית אגרון בירושלים ועוסק במחקר ופרסום מידע מתועד על סוגיות הליבה של הסכסוך הישראלי-ערבי.
ילדרים
ילדרים (בטורקית: Yıldırım) הוא שם משפחה שפירושו ברק
Yıldırım Yıldırım Yıldırım Yıldırım Yıldırım
מרכז בדין לחקר מדיניות המזרח התיכון
המרכז הוקם במטרה לפרסם תובנות לגבי המציאות המורכבת בישראל ובמזרח התיכון לשימושם של קובעי מדיניות, עיתונאים והקהל הרחב. בעזרתם של אנשי אקדמיה, חוקרים, עיתונאים ויוצרי סרטים פרסם המרכז עשרות דו"חות מחקר וסרטים דוקומנטריים בנושאים שונים ובהם: יחסי ישראל והפלסטינים; הרשות הפלסטינית ואש"ף; מערכת החינוך ברשות הפלסטינית; כלי התקשורת ברשות פלסטינית; מנגנוני הביטחון של הרשות הפלסטינית; תהליך השלום; וכן קשרי טרור ואונר"א (UNRWA).
התחייה הלאומית הבולגרית
התחייה הלאומית הבולגרית (בבולגרית: Българско национално възраждане, מכונה גם הרנסאנס הבולגרי) היא תקופה בהיסטוריה של בולגריה שהחלה מהמחצית השנייה של המאה ה-18 והסתיימה לאחר המלחמה העות'מאנית-רוסית (1877–1878) עם הקמת נסיכות בולגריה. בתקופה זו התפתחה הלאומיות הבולגרית והונחו יסודות החינוך, התרבות והאמנות של בולגריה המודרנית.
רקע
ב-1422 הוכרעה סופית האימפריה הבולגרית השנייה בידי העות'מאנים. העות'מאנים מיגרו את משפחות האצולה הבולגריות אם על ידי הוצאת בניהן להורג או על ידי הגלייתם. במקביל ובתהליך מתמשך בוצע טרנספר אוכלוסיות מאזור הבלקנים לאזור אסיה הקטנה ובמקביל יושבו ברחבי בולגריה אלפי מוסלמים ממוצא טורקי, חלק ניכר מהם טטרים. הנתונים הדמוגרפיים מעידים על ירידה ניכרת בהיקף האוכלוסייה הנוצרית ועליה ניכרת במספר המוסלמים.
מרכז בדין לחקר מדיניות המזרח התיכון
הרקע להקמת המרכז
לפיכך בשנת 1952 החליט ד"ר סוֹלוֹווי להקים מכון מחקר אשר יתמקד בכתיבת מחקרים השפה האנגלית שיפורסמו בכתבי עת העוסקים במזרח התיכון ובמדיניות חוץ בארצות הברית. מכון מחקר זה, שנקרא באותם הימים Center for Near East Policy Research, יזם ועודד את כתיבתם של מחקרים, ניירות עמדה, ספרי עיון וסקירות מפורטות שמטרתם הגברת המודעות והנגשת ידע למובילי דעה אמריקנים באשר לענייני המזרח התיכון.
התחייה הלאומית הבולגרית
מאפייני העידן
הרנסאנס הבולגרי נחלק לשלוש תקופות. הראשונה מתפרשת על פני המאה ה-18, השנייה נמשכה מראשית המאה ה-19 ועד מלחמת קרים והשלישית, שיא עידן התחייה הלאומית התפרשה ממלחמת קרים ועד המלחמה העות'מאנית-רוסית (1877–1878). התקופה הראשונה התבטאה בעיקר בכתובים ועסקה בהבלטת ההיסטוריה של הישויות הבולגריות העצמאיות של ימי הביניים, תוך יצירת קשר אתנוגרפי והיסטוריוגרפי לתושבי בולגריה במאה ה-18. במהלך התקופה השנייה נבנו כנסיות, מבני ציבור ומבני מגורים בסגנון אדריכלי השונה באופן מובהק מהאדריכלות העות'מאנית, והוא זכה מאוחר יותר לשאת את שם התקופה. התקופה השלישית הייתה הפורה מבין התקופות ובמהלכה התפתחו העיתונות ומערכת החינוך הבולגריים ופורסמו יצירותיהם של סופרים ומשוררים כגון חריסטו בוטב, קלמנט טרנובסקי ואיוואן ואזוב. נוסדו תנועות מהפכניות שדגלו במרד חמוש נגד העות'מאנים ומבין מנהיגיהן וסיל לבסקי וסטפן סטאמבולוב. השלטון העות'מאני רדף את ראשי התנועות המהפכניות וב-1873 הוצא להורג וסיל לבסקי בתלייה. ב-1876 פרץ מרד אפריל הבולגרי שגבה אלפי קורבנות ובאפריל 1877 פרצה המלחמה העות'מאנית-רוסית שהובילה להקמתה של נסיכות בולגריה.
מרכז בדין לחקר מדיניות המזרח התיכון
העתקת מקום פעולתו של המרכז לישראל
ב-1 בדצמבר 1987 הקים דוד בדין סוכנות ידיעות ומחקר בשם "מקור ישראלי" וקבע את מקום מושבה בבית אגרון בירושלים. עיקר עיסוקה של הסוכנות באותם ימים היה סיקור הנעשה בקרב ערביי ישראל במהלך האינתיפאדה הראשונה והאינתיפאדה השנייה. בשנת 2005 הציע ד"ר סוֹלוֹווי לדוד בדין לעמוד בראש ה-Center for Near East Policy Research, ומשהסכים בדין להצעה זו השתלבה פעילותה של סוכנות "מקור ישראלי" עם פעילות המרכז ועיקר העשייה המחקרית עבר לישראל.
למן שנת 2005 המשיך המרכז בפעילתו המחקרית ובתוך כך פרסם עשרות דו"חות חקירה וניירות עמדה. כמו כן לראשונה החלו מתפרסמים גם סרטים דוקומנטריים תחת שם המרכז במגוון נושאים: יחסי ישראל והפלסטינים; הרש"פ ואש"ף; חינוך ותקשורת ברש"פ; כוחות הביטחון של הרש"פ; תהליך השלום; טרור; ואונר"א (UNRWA).
בשנת 2011 נפטר נחום בדין, אחיו של מנהל המרכז דוד בדין, ובעקבות כך שונה שם המרכז לשמו הנוכחי: "מרכז בדין לחקר מדיניות המזרח התיכון ע"ש נחום בדין".
מחקר ופעילות
המרכז יוזם ומנהל מחקרים במגוון של תחומים, תוך התמקדות בסוגיות הקשורות ביחסי ישראל והרשות הפלסטינית על היבטיהם השונים בכלל ועל פועלה של סוכנות אונר"א לפליטים הפלסטיניים בפרט. המכון מפרסם את מחקריו בספרים, במאמרים ובסרטים דוקומנטריים, וכן בדו"חות מיוחדים ובתזכירים – כאשר רוב הפרסומים רואים אור בשפה האנגלית והגרמנית (ובשבע שפות אירופיות אחרות), וחלקם רואים אור גם בשפה העברית.
לשם עריכת מחקרים אלו מעסיק המרכז חוקרים, עיתונאים וצלמים, חלקם עמיתי המרכז, הבוחנים ומסקרים את הנעשה בשטחי הרשות הפלסטינית וברצועת עזה בהווה ובעבר. כך לדוגמה אחד מנושאי המחקר הייחודיים למרכז הוא בחינת הנעשה במחנות הפליטים שאותם מנהלת אונר"א, וזאת על מנת לשקף את המציאות במחנות בפני המדינות התורמות לאונר"א. באמצעות מחקרים אלו פועל המרכז מול גופים חברה וממשל בישראל ובעולם במטרה למצוא פתרונות הומניים למצבם הקשה ולבעיות הפליטים הנמצאים במחנות אונר"א על פי מתווה הנציב העליון באו"ם לענייני פליטים.
את מחקריו השונים מציג המרכז, בין היתר, במסיבות עיתונאים ותדריכים שאותם הוא עורך במוקדי השפעה וכוח שונים ובהם: הקונגרס האמריקאי; הפרלמנט הקנדי; הכנסת; איגוד כתבי האו"ם בניו יורק; מועדון העיתונות הלאומי בוושינגטון ובמקומות מרכזיים נוספים. כמו כן, בשל מרכזיותם של הממשלה הגרמנית וארגוני החברה האזרחית בגרמניה במימון פעילותה של אונר"א המרכז משקיע ממאמצים רבים בפרסום מחקריו בשפה הגרמנית ובהפצתם בקרב נבחרי הציבור ומקבלי ההחלטות במדינה.
מפרסומי המרכז
פעילות המחקר במרכז כוללת מחקרים עתיים ארוכי טווח שממצאיהם מתפרסמים אחת לשנה, כמו גם מחקרים הנערכים אד הוק או לבקשת גוף שלטוני המעוניין בקבלת הצעות לקביעת מדיניות עבור מקבלי ההחלטות:
סקירת תוכן ספרי הלימוד המחולקים לילדי הפליטים בבתי הספר של אונר"א
בכל שנה פרסם המרכז מחקר מקיף שעורך ד"ר ארנון גרוס בנושא תוכנם של ספרי הלימוד שבשימוש אונר"א בבתי הספר שאותם היא מפעילה במחנות הפליטים שבסמכותה. במסגרת מחקר מתמשך זה בחן ד"ר גרוס לאורך השנים מעל לאלף ספרי לימוד במקצועות הלימוד השונים הנלמדים בבתי הספר (כאשר מרביתם של הספרים המופיעים במחקר נכתבו הלכה למעשה על ידי הרשות הפלסטינית).
מבין הפרסומים הבולטים בענף מחקרי זה ניתן למנות את המחקרים הבאים:
סרטים תיעודיים
למן שנת 2004 הפיק מרכז בדין סרטים דוקמנטריים רבים המתעדים את הנעשה בבתי הספר של אונר"א. לשם הפקת סרטים דוקומנטריים אלו שולח המרכז צוותי טלוויזיה מקומיים, צלמים ועיתונאים-חוקרים המסקרים ומתעדים היבטים שונים בפעילותם של בתי הספר של אונר"א במחנות הפליטים שירושלים, יהודה ושומרון, ורצועת עזה. סרטים אלו משמשים את המרכז ככלי תיעודי בלתי אמצעי להמחשת המציאות בתוך בתי הספר של אונר"א בפני המדינות התורמות לסוכנות. נכון לעשור השני של המאה ה-21 פרסם המרכז למעלה מעשרים וחמישה סרטים בשלוש שפות: עברית, אנגלית וגרמנית.
מבין הפרסומים הבולטים בענף תיעודי זה ניתן למנות את הסרטים הבאים:
הצעת מדיניות שחוברה לבקשת משרד ראש הממשלה ביחס לפעילות אונר"א בירושלים, יו"ש ורצועת עזה
בשלהי שנת 2021 התבקש ראש המרכז, מר דוד בדין, מגורמי ייעוץ במשרד ראש הממשלה לחבר מסמך ובו הצעה לטיוב מדיניות של ממשלת ישראל (ובפרט טיוב מדיניתו של המנהל האזרחי) בנושא מחנות הפליטים של אונר"א – וזאת על סמך ניסיונו ועל סמך מחקרי המרכז בסוגיה. בדצמבר 2021 הגיש המרכז את מסקנותיו באשר לשינויים אותם נדרשת הממשלה לערוך כדי לשפר את מדיניותה כלפי הסוכנות וכלפי המדינות התורמות לה. מסקנות אלו כללו, בין היתר, דרישה ישראלית לשקיפות אחר השימוש שעורכת הסוכנות בכספי התרומות המגיעות אליה מגורמים מדיניתיים ואזרחיים ובקרה על אופן ניהולם; עמידה על חובתה של אונר"א לשקם את הפליטים שבאחריותה על פי הסטנדרטים שלאורם פועלת נציבות האו"ם לפליטים (UNHCR); דרישה מן הסוכנות כי תערוך רפורמה במערכת החינוך שאותה היא מנהלת, ובמסגרת זו דרישה להוצאת תכנים מסיתים ותכני ג'יהאד מספרי הלימוד ומניעת קיומם של אימונים פרא-צבאיים לילדים בשיתוף מוסדרות החינוך של הסוכנות; ודרישה מאונר"א לפטר לאלתר עובדים המוכרים כחברי ארגוני טרור.
ספרי מחקר בהוצאת המרכז
לאורך השנים הוציאו חוקרי המרכז ספרי מחקר בנושאי ישראל ויחסיה עם מדינות ערב במזרח התיכון. בין ספרים אלו ניתן למנות את הספרים הבאים:
דרמודקטילוס
דרמודקטילוס (שם מדעי: Dermodactylus; מילולית: "עור אצבע", שם המתייחס לכסות העור על אצבעות הפטרוזאור) הוא סוג של פטרוזאור שחי בסופו של תור היורה. יצור זה היה קרוב רחוק של הפטרודקטילוס, ולמשך תקופה היה נחשב כמין בסוג זה אך הופרד. הוא התגלה ב-1881 בתצורת מוריסון שבוויומינג בו נמצא רק שרידי זרועותיו. את שמו קיבל מהחוקר הידוע עתניאל מארש.
הפטרוזאור היה בעל מוטת כנפיים של 1.5–1.8 מטרים, אך מחקרים מאוחרים יותר מעריכים שהיה יותר קרוב למטר אחד. משקלו היה רק 3.3 קילוגרם והוא היה פטרוזאור קטן יחסית ובעל שיניים וזנב קצר. כפי שהשם מרמז הוא היה בעל אצבעות בעלות קרומי עור. ככל הנראה הוא ניזון מטרף קטן יותר.
יוסף שרגא
הרב יוסף שרגא (נולד בט' בטבת תש"ז, 30 בינואר 1947) הוא רבה של עדת היזדים בארץ ישראל ורב בית כנסת היזדים (תפארת ירושלים) וראש כולל במקום.
ביוגרפיה
נולד ביזד שבאיראן, דור שביעי למקובל "מולא אור שרגא". בגיל 6 עלה עם משפחתו לישראל והמשפחה התיישבה בשכונת הבוכרים בירושלים. למד בתלמוד תורה בני ציון הישן בשכונת הבוכרים ולאחר מכן בישיבת פורת יוסף אצל הרב בן ציון אבא שאול, הרב עזרא עטייה, והרב יהודה מועלם.
לאחר חתונתו למד דיינות והתמנה כרבה של עדת היזדים ורב בית כנסת היזדים (תפארת ירושלים) וראש הכולל. את הפסיקה ההלכתית שלו הוא רכש מרבו הרב בן ציון אבא שאול.
במשך שנים למד בחברותא עם הרב יהודה צדקה בערב שבת, ולאחר פטירתו המשיך ללמוד בחברותא עם בנו הרב משה צדקה המשמש כראש ישיבת פורת יוסף כיום.
בין השנים 1993–2008 היה מפקח גמרא בתלמוד תורה בני ציון.
במשך 40 שנה מסר נשיא מועצת החכמים של תנועת ש"ס הרב עובדיה יוסף את שיעורו השבועי מבית כנסת היזדים, לאחר פטירתו של הרב עובדיה יוסף ז"ל פנה הרב יוסף שרגא לבנו של הרב עובדיה ז"ל, הראשון לציון הרב יצחק יוסף ע"מ שימלא את מקום אביו במסירת השיעור השבועי בבית כנסת היזדים, הרב יצחק יוסף נעתר לבקשתו והחל מחודש כסליו תשע"ד החל למסור את השיעורים במקום אביו בבית כנסת היזדים בשכונת הבוכרים.
הרב יוסף שרגא נשוי ואב לשמונה ילדים.
יהודה פרוס
יהודה פרוס (5 בינואר 1890 - 16 באוגוסט 1965) היה מאנשי העלייה השנייה ומראשוני ארגון השומר. שמר במושבות הגליל, חדרה ומושבות יהודה והיה עסקן ציבור ופעיל ביטחוני בראשון לציון.
ביוגרפיה
יהודה פרוס נולד ב-1890 באודסה שברוסיה בשם יהודה פרוסקורוב לאהרון ונחמה פרוסקורוב. ב-1905 נחשף ל"קול קורא" שפרסם יוסף ויתקין שקרא ליהודים בגולה לעלות ארצה. פרוס התלהב מהאגרת וב-1908 עלה ארצה במסגרת העלייה השנייה.
פרוס עלה לגליל וב-1909 הצטרף לארגון השומר והיה בין ראשוני השומרים שהתקבלו לעבודת שמירה במושבה סג'רה (בין השאר יחד עם מנדל פורטוגלי ודב שוייגר). בהמשך עבר פרוס לשמור ביבנאל. לפני מלחמת העולם הראשונה עבר לשמור בחדרה ובהמשך שמר במושבות הדרום.
ב-1913 היה שותף להקמת מושב אנשי "השומר", תל עדשים.
ב-1914 התיישב בראשון לציון והחל לשמור במושבה ובבאר יעקב. ב-1917, לאחר חשיפת ארגון ניל"י, החלו הטורקים לחפש ולאסור את אנשי "השומר" ופרוס שחשש לענישת בני משפחתו אם יסתתר הסגיר את עצמו לשלטונות. תחילה ישב בכלא ברמלה, אחר כך בירושלים בהמשך הועבר לבית כלא בדמשק ובסופו של דבר נכלא בבית סוהר טורקי לייד העיר ארזורום בטורקיה. בדמשק ובטורקיה נכלא עם עוד מספר מאנשי "השומר" וחברי ניל"י. לאחר כשהה בכלא הצליח פרוס לברוח ונדד לטביליסי שם פגש בחבר "השומר" צבי ניסנוב שהוגלה לטורקיה בגלל פעילותו הביטחונית. השניים עברו לאודסה וב-1918, עם סיום המלחמה, הגיעו לאיסטנבול משם הפליגה ספינה צרפתית שהחזירה שבויים וגולים לארץ ישראל.
עם חזרתו מהשבי החל פרוס לעסוק בחקלאות. ב-1923 נסע לעבוד במלבורן שבאוסטרליה משם חזר ב-1933 והמשיך לעסוק החקלאות בראשון לציון וכן מילא שורה של תפקידים ציבוריים כשבין השאר שימש כיו"ר הוועד החקלאי בראשון לציון, חבר הוועד המקומי של "כופר היישוב", חבר במועצת המקומית של ראשון לציון וחבר במועצת "המשמר האזרחי"
משפחתו
בתחילת 1915 נישא פרוס, בראשון לציון, לזהבה טופורובסקי (ילידת 1896), בתו של אחד מייסדי המושבה יצחק ליב טופורובסקי. זהבה עסקה בניהול גן ילדים בראשון לציון. פרוס נפטר ב-1965, לאחר מחלה קשה, והובא למנוחות בחלקת השומר בבית העלמין של כפר גלעדי. זהבה נפטרה ב-1968 ונקברה לצידו.
הנצחתו
לאחר פטירתו הקימה רעייתו זהבה קרן מלגות להנצחת שמו של בעלה עבור תלמידי בית הספר התיכון החקלאי פרדס חנה.
ביארנה סלוט כריסטיאנסן
ביארנה סלוט כריסטיאנסן (בדנית: Bjarne Slot Christiansen; נולד ב-27 בספטמבר 1952) הוא חייל לשעבר בכוחות המיוחדים של כוחות ההגנה של דנמרק. התפרסם בשל ספרו Et liv på kanten (חיים על הקצה), והופעותיו הרבות בטלוויזיה, הפכו אותו למפורסם מאוד בארצו.
ביוגרפיה
כריסטיאנסן נולד בהרנינג ב-27 בספטמבר 1952. ב-1973 הוא התגייס לכוחות ההגנה של דנמרק, ועד 2001 שירת בקורפוס היגר - יחידת הכוחות המיוחדים של הצבא המלכותי הדני. כחלק מאימוניו, הוא סיים את קורס הריינג'רים של צבא ארצות הברית. קרסטן מורך, דני נוסף שלמד בקורס יחד עם כריסטיאנסן, טוען בספרו Sådan!., שכריסטיאנסן סיים את הקורס במקום הראשון מבין 200 משתתפים. לאחר סיום שירותו הצבאי החל להופיע בסרטים ובתוכניות טלוויזיה רבות.
בשנת 2000 הפך למאמן של קבוצת הרכיבה אתגרית Team CSC. ב-2001 החל להנחות יחד עם אניה סטינסיג את סדרת הטלוויזיה På afveje, בה יוצאים שניהם אל מקומות שוממים ומסוכנים ברחבי העולם. בשנת 2003 הוא הנחה תוכנית Prinsesse for en aften ביחד עם סיגנה סוונדסן ב-2005 פרסם יחד עם העיתונאי לארס וסטרגארד את האוטוביוגרפיה שלו תחת השם Et liv på kanten (חיים על הקצה). הספר זכה לפופולריות רבה בדנמרק, ובעקבותיו החל כריסטיאנסן להנחות יחד עם מנחה את הטלוויזיה הדני הפופולרי בובר את התוכנית Bubber og BS i trøjen. הוא ובובר המשיכו להנחות עוד מספר תוכניות לאחר מכן.
בעקבות פרסומו הקים כריסטיאנסן את החברה B.S. og co, המבצעת משימות מגוונות הכוללות אבטחה ואימון, אך גם קורסים והרצאות בנושאים אלו.
קדחת שחור השתן
קַדַּחַת שְׁחוֹר הַשֶׁתֶן (Blackwater fever) היא סיבוך של מחלת המלריה, המתבטאת בהרס תאי הדם האדומים, הגורם לשחרור כמויות גדולות של המוגלובין אל מחזור הדם מחד, ולאיבוד המוגלובין בשתן מאידך, וכתוצאה מכך לאנמיה חריפה. הקדחת היוותה גורם משמעותי, במספר מקרי המוות, אצל בני העלייה הראשונה.
ד"ר ג'ון פארל איסמון, רופא מסיירה לאון, פרסם ב-1884 חוברת ובה הניתוח הקליני הראשון של קדחת השתן השחור. באותם ימים לחוברת נודעה חשיבות ראשונה במעלה, שכן הקדחת הייתה בלתי מוגדרת, ועם זאת הסיבוך החמור ביותר של מלריה, במערב אפריקה.
תסמינים
הסימנים הקליניים של קדחת שחור השתן, חריפים ביותר.
טיפול
כיוון שמדובר בסיבוך של מלריה, הטיפול התרופתי דומה לטיפול נוגד הטפילים המקובל במלריה, לצד עירוי נוזלים ולעיתים גם דיאליזה במקרה של נזק כלייתי. לעיתים נדרש החולה לאשפוז במחלקת טיפול נמרץ.
פיטר טאצ'ל
פיטר גארי טאצ'ל (באנגלית: Peter Gary Tatchell, נולד ב-25 בינואר 1952) הוא פעיל זכויות אדם ופוליטיקאי בריטי אשר נודע במיוחד עבור פעילותו למען זכויות להט"ב. בשנות ה-80 היה פעיל במפלגת הלייבור ובהעשור הראשון של המאה ה-21 היה חבר במפלגת הירוקים של אנגליה וויילס. מאז שנת 2013 הוא עובד במשרה מלאה בראשות קרן הקרויה על שמו.
ביוגרפיה
טאצ'ל נולד במלבורן, אוסטרליה. אביו היה חרט ואמו עבדה בבית חרושת. הוריו התגרשו כשהיה בן ארבע ואמו נישאה בשנית זמן קצר לאחר מכן. כתוצאה מבעיות כלכליות במשפחה, הוא נאלץ לעזוב את בית הספר בגיל 16 בשנת 1968. בזמנים אלו החל להתעניין בפעילויות הרפתקניות כגון גלישה וטיפוס הרים. פעילותו החברתית החלה בזמן לימודיו במכללה, כאשר היה פעיל בארגון הסטודנטים ולמען זכויות האבוריג'ינים. בשנת 1968 החל להיות פעיל כנגד מלחמת וייטנאם. בשנת 1969 החל בפעילות למעל זכויות להט"ב.