cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
התיכון הישראלי למדעים ולאמנויות (ירושלים)
תהליך הקבלה
בנוסף ללימודי העשרה ברמה גבוהה, מחויבים כל התלמידים בבגרות בהיקף של 5 יחידות לימוד במקצוע האנגלית.
מגמות
ההוראה בבית הספר מתאפיינת בכיתות קטנות, הנחיה אישית, שעות הוראה רבות וצוות הוראה בכיר - רבים מהמורים הם מרצים באוניברסיטאות.
מגמת המדעים
התמקדות והעמקה במדע ניסויי (כימיה, פיזיקה או ביולוגיה), לצד לימודי מדעי המחשב. כמו כן, רשאים התלמידים ללמוד לימודי מדע נוסף למדע המורחב (נקרא גם מדע ראשי). שיטת ההוראה מבוססת על ניסוי וחקירה עצמאיים, ועל הרחבה לתחומי הפילוסופיה, ההיסטוריה והאתיקה של המדע, לצד ביסוס מיומנויות מחקר, כתיבה וקריאה מדעיים. תלמידי פיזיקה וביולוגיה עורכים בכיתה י"ב פרויקט מעמיק, ותלמידי כימיה עורכים אותו בכיתה י"א. תלמידים הבוחרים להעמיק במדעי המחשב מכינים פרויקט תכנות נרחב. ישנה בבית הספר כיתת מתמטיקה מואצת, בה התלמידים לומדים חומר של תואר ראשון לצד לימודי הליבה, וניגשים לבגרות בכיתה י"א.
מגמת אמנות
מגמת האמנות מבוססת על תוכנית לימודים שהוכנה בהתייעצות עם צוות מרצים מהאקדמיה לאמנות ולעיצוב "בצלאל". הלימודים המעשיים במגמה כוללים לימוד רישום, פיסול, אמנות בין תחומית, ציור, צילום ושימושי מחשב. הלימודים העיוניים כוללים קורסים באמנות עתיקה, ימי הביניים, רנסאנס, אמנות מודרנית והתפתחויות עכשוויות. סדנת האמנות וציודה מאפשרים לתלמידים לעסוק במגוון של טכניקות ושל מדיה, במסגרת השיעורים ובאופן עצמאי. רוב תלמידי מגמת האומנות כותבים עבודת גמר בהיקף של 5 יח"ל בנושא לבחירתם בתחום האומנות. העבודה מונחת על ידי איש אקדמיה או על ידי מורה מסגל בית הספר.
שבוע הפרויקטים
בשבוע הפרויקטים מושבתים כל הלימודים הפורמליים, והתלמידים עובדים על פרויקטים אישיים משלהם. הימים הראשונים של שבוע הפרויקטים מוקדשים לפעילויות של מגמה, בהם התלמידים יוצאים לטיולים ועוברים סדנאות שונות במסגרת המגמה שלהם. נוסף על כך, בשנת הלימודים תשע"ד (2014) נוסף לשבוע הפרויקטים יום בין-תחומי בו מורים מסגל בית הספר מעבירים הרצאות וסדנאות בנושא שנבחר על ידי הנהלת בית הספר.
תלמידי שכבת י' חופשיים לבחור את הפרויקטים שלהם בכל הנושאים, החל במדעי הטבע וכלה במדעי הרוח; תלמידי שכבת י"א הכותבים עבודת גמר מקדמים לרוב את עבודתם; תלמידי שכבת י"א וי"ב עוסקים בפרויקטים השנתיים שלהם, במקצועות המגמה. בימים האחרונים מוצגים התוצרים שהשיגו התלמידים במהלך השבוע.
פעילות פנימייתית
הפנימייה מפעילה חוגים שונים שנפתחים מדי שנה לפי ביקוש. כמו כן, כל כיתה מעלה פעם בשנה "ערב כיתה". ערב זה הוא ערב שתכננה הכיתה ומועבר לכל קהילת בית הספר. בערבים אלו כיתות רבות בוחרות להעלות הצגה מקורית שנכתבה על ידי תלמידי הכיתה או עיבוד למחזה קיים.
חינוך חברתי
תלמידי שכבת י"ב מרכזים את כל הפעילויות הקהילתיות המתקיימות בבית הספר ונמצאים בקשר רציף עם רכז הפעילות הקהילתית בבית הספר, עובד סוציאלי במקצועו.
רבים מבוגרי בית הספר מתנדבים לשנת שירות לפני השירות הצבאי.
חטיבת הביניים
בשנת הלימודים תשע"ח (2019-2018) הוקמה חטיבת הביניים של יאס"א במבנה של בית הספר "גואטמלה" שבשכונת קריית מנחם. חטיבת הביניים פונה לתלמידים בעלי סקרנות, חדוות למידה ונכונות לעבודה מתוך תשוקה ותאוות דעת. בדומה לחטיבה העליונה, בחטיבת הביניים ניתן דגש על רף אקדמי גבוה, טיפוח הסקרנות הטבעית ותרומה לקהילה כחלק מתוכנית הלימודים. תלמידי החטיבה מגיעים ממגזרים שונים בירושלים ובסביבתה, ביניהם גם תלמידים בעלי צרכים מיוחדים.
תוכניות לימודיות ייחודיות
קורסי בחירה
במערכת השעות קבועות שתי משבצות זמן של שעתיים לקורסי בחירה, ביניהם כתיבה יוצרת, תיאטרון, אבולוציה, מדעי המוח, ובוטניקה וצמחים בסביבה הקרובה, פוטושופ מתקדמים, רישום, מקהלה, והרכבים מוזיקליים. תלמידים שמעוניינים להשתלב בתיכון במגמות הרוח, מוזיקה ואמנות מתחילים ללמוד קורסי בחירה רלוונטיים כבר בכיתות ח' וט'.
פעילות קהילתית
שעתיים בשבוע מוקדשות דרך קבע לפעילות קהילתית, בעיקר פעילויות משותפות וחונכויות עם בית הספר היסודי "גואטמלה".
שבוע פרויקטים
פעמיים בשנה מתקיים שבוע פרויקטים, של למידה-מבוססת-פרויקטים בה התלמידים לוקחים אחריות מוגברת על תהליך הלמידה שלהם. התלמידים בוחרים את נושא הפרויקט ואת שותפיהם, ומנהלים באופן עצמאי את לוח הזמנים שלהם. בשבוע זה משולבים סיורים לימודיים.
ביקורת על בית הספר התיכון
חתן פרס ישראל לחינוך, פרופ' חיים אדלר, מתח ביקורת על הישגי בית הספר התיכון ומוסדות דומים לו ואמר: "אלו מוסדות פרטיים על חשבון המדינה, שבונה את הבניינים ומשתתפת במימון שכר המורה". ביקורת גם נמתחה כך שהקבלה ללימודים בתיכון מבוססת על מבחני קבלה בתשלום אליהם ניתן לרכוש ערכות הכנה, ועל ההומוגניות התרבותית של התלמידים וסגל ההוראה.
נוקלאוטיד
נוּקְלֵאוֹטִידִים (באנגלית: Nucleotide) הם קבוצה של תרכובות אורגניות. הנוקלאוטידים נמצאים בכל היצורים החיים, ומרכיבים, בין היתר, את החומר התורשתי.
תפקידים
נוקלאוטידים משמשים בתפקידים רבים בתאיהם של כל היצורים החיים (וגם בנגיפים), אך תפקידם העיקרי הוא בבניין החומר התורשתי המצוי בכל תא - חומצות הגרעין DNA ו-RNA. רצף הנוקלאוטידים מקודד את המידע הדרוש לקביעת תכונותיו ותפקודו של כל יצור חי.
וסתי אנזים: חומרים הנקשרים לאנזימים ובכך מאיצים או מעכבים את פעולתם.
מבנה
הנוקלאוטידים מורכבים משלושה חלקים. החלק החשוב, אשר מבדיל בין הנוקלאוטידים השונים ומעניק להם את שמם, הוא הבסיס החנקני. החומר התורשתי בנוי מנוקלאוטידים עם חמישה בסיסים חנקניים אפשריים: אדנין, גואנין, תימין, אורציל וציטוזין. אדנין וגואנין מורכבים משתי טבעות המכילות חנקן, והם מסווגים כפורינים. תימין, ציטוזין ואורציל כוללים טבעת אחת המכילה חנקן, והם מסווגים כפּירימידינים.
ה-DNA מורכב מנוקלאוטידים הקשורים זה לזה על ידי צמדים של ארבע מולקולות המכונות בסיסים המכילים ציטוזין (Cׂׂׂ) עם גואנין (G) ותימין (T) עם אדנין (A), צמדים אלו קשורים בקשרי מימן. בנוקלאוטידים המרכיבים את ה-RNA לא מופיע תימין, ובמקומו מופיע אורציל (U).
כשאחד מחמשת הבסיסים החנקניים נקשר לסוכר, מתקבלת תרכובת הנקראת נוקלאוזיד (Nucleoside). כך למשל, אדנין הקשור לריבוז מהווה נוקלאוזיד הקרוי אדנוזין (Adenosine). גואנין הקשור לדאוקסיריבוז נקרא דאוקסיגואנוזין (Deoxyguanosine).
כשנוקלאוטיד מכיל שתיים או שלוש קבוצות זרחה, הן נקשרות האחת לשנייה בשרשרת. הקשר הכימי שביניהן אינו יציב ולפיכך עתיר אנרגיה; זהו אחד הקשרים הכימיים האנרגטיים ביותר בביולוגיה, וזהו מקור יכולתם של חלק מהנוקלאוטידים לשמש כמטבע אנרגיה.
אשר בהרב
ביוגרפיה
נולד בשנת 1952 בתל אביב. לאביו צבי ברף לבית פלדר, מסאנוק. היה חניך בתנועת בני עקיבא בסניף יד אליהו ובוגר הישיבה התיכונית נתיב מאיר בירושלים. למד במסגרת העתודה האקדמית לתואר ראשון בכלכלה ומדעי המחשב באוניברסיטת בר-אילן ולאחר סיום לימודיו התגייס לחיל המודיעין, לשירות ביחידה 8200 עד לשחרורו בדרגת רב-סרן. במסגרת שירותו נשלח לכמה שנים לדאלאס שבטקסס עם משפחתו.
בהרב נפטר בראש השנה ה'תשפ"ג (27 בספטמבר 2022), והובא לקבורה בבית הקברות כפר נחמן ברעננה.
קריירה עסקית ועיתונאית
בשנת 1982 הקים את בית התוכנה M.T.I מחשבים.
בשנת 1986 הקים את חברת טלדור, שלימים הייתה מדורגת כחברת המחשוב השלישית בגודלה בישראל. החברה עסקה בתחום פיתוח תוכנה, תקשורת ואינטגרציה ובמהלך השנים מיזגה לתוכה 12 חברות. בשנת 1993 הפכה טלדור לחברה ציבורית, שמניותיה נסחרו בבורסה לניירות ערך בתל אביב. בינואר 2006 פרש בהרב מניהול חברת טלדור ומכר את אחזקותיו בה, ועבר לעסוק בפרויקטים של יזמות עסקית וחברתית, ייעוץ והשקעות, בעיקר בתחום ההי-טק.
היה ממקימי הרשות הממלכתית לאבטחת מידע, שלימים הפכה למערך הסייבר הלאומי.
באפריל 2007 התבקש בהרב על ידי המיליארדר היהודי שלדון אדלסון להקים עיתון יומי חדש בישראל – "ישראל היום" – שבו שימש כמו"ל עד שנת 2018. במסגרת עבודתו הוביל בשנת 2014 את רכישת העיתון מקור ראשון.
בעשור האחרון לחייו נמנה עם מייסדי חברות ההזנק "גיטה" בתחום הסייבר ההתקפי, "ווטרפול" בתחום הסייבר ההגנתי, "אוריפר" בתחום התרופה לסרטן ועוד. שימש דירקטור בחברת מלם תים.
יזמות חברתית
החל משנת 2000 שימש בהרב כיו"ר פעיל בהתנדבות של עמותת "איכות בשיקום" המובילה רפורמה בתחום שיקום בריאות הנפש, לשילוב מתמודדי בריאות הנפש בקהילה. העמותה מטפלת ביותר מ־8,000 מתמודדים ובני משפחותיהם ומפעילה הוסטלים, דיור מוגן וקבוצות תמיכה.
חיים אישיים
בהרב נישא ללאה לבית לויטס והיה אב לשני בנים ובת. התגורר ברעננה. בנו אסף-חיים הוא ר"מ בישיבת ההסדר עכו. חתנו, בעלה של בתו הבכורה עינת, הוא עורך הדין והמשנה ליועץ המשפטי לממשלה (משפט כלכלי) מאיר לוין.
משפט נתר (פיזיקה)
משפט נֶתֶר הוא משפט בפיזיקה תאורטית הקושר בין סימטריות של מערכת פיזיקלית וחוקי שימור שהיא מקיימת. כך למשל, חוק שימור התנע נובע מסימטריה של מערכת להזזות (כלומר התנע נשמר כאשר מאפייני המערכת אינם תלויים במיקומה). המשפט קרוי על שם המתמטיקאית אֶמִי נֶתֶר, שהוכיחה אותו במהלך מחקר בעיות בחוק שימור האנרגיה בתורת היחסות הכללית. המשפט והוכחתו פורסמו במאמר בשנת 1918.
ניסוח פורמלי
ניתן לנסח את משפט נתר באופן הבא:
ניסוח מתמטי:
הגודל נקרא טנזור צפיפות המאמץ-אנרגיה ועל ידי ביצוע סימטריזציה שלו אפשר לקבל את טנזור המאמץ-אנרגיה היחסותי.
משפט נתר במכניקת הקוונטים
במכניקת הקוונטים, בה משוואת שרדינגר תלויה בהמילטוניאן, מקבל משפט נתר את הצורה הבאה:
הוכחה
התנאי [T,H] = 0 שקול לתנאי. השוויון נכון גם לכל סדר בפיתוח טיילור של האופרטור ב־\varepsilon, ובפרט לסדר הראשון: בעזרת קיבוץ איברים מתקבל השוויון: השקול לתנאי: אבל, מאחר שההמילטוניאן הוא יוצר של ההתקדמות בזמן, ולכן, כלומר, G הוא קבוע של התנועה.
שימושים
בעזרת משפט נתר ניתן לקבל את חוקי השימור הבאים:
ועוד חוקי שימור נוספים, כגון חוקי שימור של המספר הבריוני והלפטוני.
חשיבות המשפט
למשפט נתר חשיבות גדולה בפיזיקה תאורטית. המשפט קושר בין כל חוקי השימור הפיזיקליים (כולם נובעים בעצם מאותה סיבה בסיסית - סימטריה). יתירה מזו, חוקי השימור הבסיסיים והחשובים (אנרגיה, תנע, תנע זוויתי) נובעים בעצם מהנחות מאוד בסיסיות ואינטואיטיביות - ההומוגניות והאיזוטרופיות של חוקי הפיזיקה, כלומר ההנחה שחוקי הפיזיקה אינם תלויים בזמן ובמרחב, ואותם חוקים התקפים כאן ועכשיו יהיו תקפים גם בעוד מיליוני שנים וגם בגלקסיות רחוקות.
National Anthem
National Anthem (בעברית: המנון לאומי) הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת-יוצרת האמריקאית לנה דל ריי, מתוך אלבום הבכורה שלה, Born to Die. השיר יצא לאור ב-6 ביולי 2012, על ידי חברות תקליטים אינטרסקופ רקורדס ופולידור רקורדס, כסינגל החמישי מתוך האלבום. הווידאו קליפ הרשמי של השיר הופץ ב-27 ביוני 2012 ובוים על ידי אנתוני מנדלר. בקליפ, מגלמת דל ריי את מרילין מונרו וג'קלין קנדי-אונאסיס, תוך שאייסאפ רוקי מגלם את ג'ון פיצג'רלד קנדי. הקונספט שלו הוא רצח קנדי.
השיר זכה להצלחה כאשר קיבל שתי מועמדויות במהלך טקס פרסי הווידאו קליפים של בריטניה בקטגוריות "קליפ הפופ הטוב ביותר – בינלאומי" ו-"הסטיילינג הטוב ביותר בקליפ".
הרכב
בפזמון של השיר דל ריי שרה, "תגיד לי שאני ההמנון שלך / אדום! לבן! כחול בשמיים! הקיץ באוויר, מבט של תינוק מגן עדן בעינייך" תוך שבסופו היא מדגישה את הנושאים המאפיינים את השיר עצמו. ההתחלה של השיר מציגה את ביצועה הידוע של מרילין מונרו לשיר "יום הולדת שמח, אדוני הנשיא".
ביקורת
מבחינה ווקאלית, NME ציינו כי דל ריי שרה כמו "בובה מושלמת" ב-"National Anthem", תוך שהפנו כלפיו ביקורת חיובית. יתר על כן, NME שיבחו אלמנטים מסוימים של השיר ואמרו כי: "בשיר דל ריי שרה על מערכת יחסים של גבר עמיד ועשיר אל מול אישה פחות עמידה ועשירה. המוטו שלהם יכול להיות 'כסף הוא המנון ההצלחה'". ב-דיגיטל ספיי הפנו כלפי השיר ביקורת חיובית מאוד, תוך שציינו כי הוא יכול להיות שיר הנושא שלו, היות שהוא בולט מאוד באלבום.
השיר זכה לשבחים על כך שיש לו: "צלילים תמציתיים ומרדימים, שמעניקים למאזין תחושות שונות". כמו כן, נאמר עליו כי "קטע המיתרים שלו מלא בעצב עמוק". בכל ארבעה ביולי, השיר זוכה לתשומת לב רבה יותר משום שהשם שלו מזכיר את ההמנון האמריקאי. בשנת 2017, קיבל הקליפ שלו כמות צפיות שגדולה פי 58 מכמות הצפיות שהוא מקבל בדרך כלל.
רקע ופיתוח
את הווידאו קליפ הרשמי של "National Anthem" ביים אנתוני מנדלר במאי 2012. הוא פורסם לראשונה ב-27 ביוני 2012. מנדלר הצהיר שהקונספט שלו נוצר על ידי דל ריי והוסיף כי היא "באמת מעוניינת לחקור את האובדן של התמימות. תמיד חושבים שמה שאנחנו חווים עכשיו ישפיע על ההמשך, מה שלא בהכרח נכון. כשאומרים 'קנדי', זה מיד מעורר משהו, בדיוק כמו כשאני אומר זהו 'סיפור רומיאו ויוליה'. לכן, אני חושב שעיסוק בכל סוגיית קנדי ושימוש באילן היוחסין שמאפיין את הסיפור הזה בהחלט מהווה מעין דבר מרתק שמייצג אובדן של משהו".
הקליפ הוקרן בבכורה עולמית ב-27 ביוני 2012, בערוץ היוטיוב של מגזין Noisey. בהמשך, עלה לערוץ היוטיוב של דל ריי וצבר 75 מיליון צפיות.
עלילה
הקליפ מתחיל עם דל ריי, בסצנת ההופעה המפורסמת של מרילין מונרו, בהצגה מחודשת של הביצוע הידוע לשמצה של מונרו משנת 1962, "יום הולדת שמח, אדוני הנשיא". שאר הקליפ מציג את דל ריי כג'קלין קנדי-אונאסיס ואת הראפר אייסאפ רוקי כג'ון פיצג'רלד קנדי בסצנות ביתיות שונות, במהלכן הם חוגגים על יאכטות, בבריכות ורצים על חוף הים עם שני ילדיהם הקטנים. הקליפ מסתיים באזכור מחודש של סרט זפרודר הידוע לשמצה, המציג את ההתנקשות בקנדי ואת דל ריי כשהיא קוראת את המונולוג שלה "ואני אהבתי אותו", שנכתב מנקודת המבט של אונאסיס. כמו כן, דל ריי מסרבת להאמין שקנדי נרצח לה מול העיניים, אך מבינה שהמצב שלו אבוד ושאין אפשרות לעשות דבר כדי לשנות זאת.
ביקורת והשפעה
בינואר 2015, בילבורד הגדיר את הקליפ כאחד מ-20 הקליפים המוזיקליים הטובים ביותר של העשור השני של המאה ה-21. בדצמבר 2019, המגזין הגדיר את הקליפ כקליפ ה-11 הטוב ביותר של אותו העשור. מגזין Pedestrian כינה את הקליפ כ"קליפ הטוב ביותר שיצא בעשור השני של המאה ה-21". מגזין הרפרס בזאר הצהיר כי מדובר בקליפ השישי האופנתי והטוב ביותר בכל הזמנים.
הקליפ היה לקליפ המוזיקלי הארוך הראשון של דל ריי, באורך של כמעט שמונה דקות. כמו כן, נעשה בו הומאז' לשנות ה-60 והוא עצמו נחשב לאחד מהקליפים הטובים והזכורים ביותר שלה.
רשימת השמעה
מיני-אלבום דיגיטלי פיקצ'ר ויניל
בריאן בויטנו
בריאן אנתוני בויטנו (באנגלית: Brian Anthony Boitano; נולד ב-22 באוקטובר 1963 במאונטן ויו קליפורניה) הוא מחליק אמנותי על קרח אמריקאי בעבר, שהתחרה בקטגוריית גברים יחידים. הוא אלוף אולימפי (קלגרי 1988), פעמיים אלוף עולם (ז'נבה 1986 ובודפשט 1988) ו-4 פעמים ברציפות אלוף ארצות הברית.
בשנת 1982 היה בויטנו למחליק האמנותי האמריקאי הראשון שביצע את תרגיל ה"טריפל אקסל" (½3 סיבובים) ללא נפילה ונחיתה על רגל אחת. בשנת 1987 הוא ביצע קפיצה של שלושה סיבובים עם יד שמאל מורמת ישרה באוויר (Tano triple lutz).
ביוגרפיה
בויטנו נולד במאונטן ויו קליפורניה.
באליפות העולם בהחלקה אמנותית שנערכה בהלסינקי, פינלנד בשנת 1983 סיים בויטנו במקום שביעי בקטגוריית גברים יחידים.
באולימפיאדת סרייבו (1984) סיים בויטנו במקום חמישי בהחלקה אמנותית בקטגוריית גברים יחידים. חודש לאחר מכן, באליפות העולם בהחלקה אמנותית שנערכה באוטווה, קנדה הוא סיים במקום שישי.
אלוף עולם
באליפות העולם בהחלקה אמנותית שנערכה בז'נבה, שווייץ בשנת 1986 זכה בויטנו במדליית זהב בקטגוריית גברים יחידים, לפני אורסר ופדייב.
באליפות העולם בהחלקה אמנותית שנערכה בסינסינטי, אוהיו ארצות הברית בשנת 1987 זכה בויטנו במדליית כסף בקטגוריית גברים יחידים, אחרי אורסר ולפני פדייב ולא הצליח להגן על תוארו.
אלוף אולימפי
באולימפיאדת קלגרי (1988) זכה בויטנו במדליית זהב בהחלקה אמנותית בקטגוריית גברים יחידים, לפני אורסר וויקטור פטרנקו מברית המועצות. חודש לאחר מכן, הוא זכה במדליית זהב באליפות העולם שנערכה בבודפשט, הונגריה לפני אורסר ופטרנקו. במהלך התחרות הוא ביצע קפיצה עם ארבעה סיבובים (quadruple jump) אך נחת על שתי רגליו.
לאחר המשחקים האולימפיים פרש בויטנו מספורט תחרותי. הוא חזר להתאמן בשנת 1993 ובאולימפיאדת לילהמר (1994) סיים במקום שישי בהחלקה אמנותית בקטגוריית גברים יחידים ולא הצליח להגן על תוארו.
חייו האישיים
בדצמבר 2013 בחר בויטנו לצאת מהארון כהומו במחאה, לאחר שנבחר להיות חבר במשלחת האמריקאית לאולימפיאדת סוצ'י (2014) שברוסיה המארחת, מדינה שבה נחקקו ביוני אותה שנה, חוקיים הומופוביים שהובילו לפגיעה בזכיותיהם של אנשי קהילת הלהט"ב והתגברות האלימות כלפיהם ובנוסף הגבירו את החשש, לביטחונם האישי של הלהט"בים האורחים ותומכיהם, המשתתפים במשחקים.
כיום, מתגורר בויטנו בסן פרנסיסקו.
בתרבות
בסרט "סאות' פארק: גדול יותר, ארוך יותר ולא מצונזר" יש שיר "What Would Brian Boitano Do?" (מה בריאן בויטנו היה עושה?).
גרה (פירושונים)
{{פירושונים| אישים:
ראו גם
}}
אוניברסיטת מערב אנגליה
אוניברסיטת מערב אנגליה (באנגלית: University of the West of England; ידועה בראשי התיבות UWE) היא אוניברסיטה בעיר בריסטול באנגליה. האוניברסיטה היא אחת הגדולות בבריטניה: לומדים בה כ-30,000 סטודנטים ועובדים בה כ-3,000 איש. היא גם האוניברסיטה הגדולה יותר בעיר בריסטול (השנייה היא אוניברסיטת בריסטול הוותיקה יותר). האוניברסיטה חברה באיגוד של אוניברסיטאות חבר העמים הבריטי.
תולדות האוניברסיטה
האוניברסיטה הוקמה ב-1970 כבית ספר גבוה טכני, המוסד הפוליטכני Bristol Polytechnic. שורשיה עתיקים יותר ונובעים מבית הספר להוראת הניווט ל"ספנים-הרפתקנים" שהוקם בעיר ב-1595.
בשנת 1894 בית הספר שינה את שמו לקולג' הטכני של הסוחרים (Merchant Venturers’ Technical College), המוסד עבר למבנה ברחוב יוניטי בעיר. בתחילת דרכו מספר התלמידים היה כמה מאות ובשנות ה-40 עלה מספרם למעל 7,500. קולג' זה שימש בהמשך כגרעין שמתוכו התפתחו כמה מוסדות אקדמיים, אחד מהם היה המוסד הפוליטכני של בריסטול שנוסד בשנת 1970. חלק מן המוסדות אליהם התפצל הפכו לימים לחלקים מאוניברסיטת בריסטול.
ב-1992 קיבלה מעמד של אוניברסיטה.
קמפוסים
לאוניברסיטה ארבעה קמפוסים המפוזרים ברחבי העיר ובקרבתה, כאשר הקמפוס הראשי מצוי בפרנצ'יי (Frenchay), כ-8 ק"מ צפונית למרכז העיר. בקמפוס מרכז כנסים ומרכזי ספורט וכן מעונות לסטודנטים. בשנת 2016 הוקם בקמפוס מרכז יזמות בשם Future Space שהוא חלק מתוכנית ממשלתית לעידוד יזמות במוסדות אקדמיים בבריטניה . בקמפוס המרכזי ממוקמת גם מעבדת הרובוטיקה של בריסטול, מכון המחקר הגדול בבריטניה בתחום הרובוטיקה. המכון הוא פרי שיתוף פעולה בין אוניברסיטת מערב אנגליה לאוניברסיטת בריסטול ונוסד בשנת 2006.
קמפוס העיר של האוניברסיטה ממוקם סמוך למרכז העיר, במחוז בוור אשטון. בקמפוס ממוקם גם מרכז האמנות הבינלאומי ארנולפיני, שבו מוצגות תערוכות ומתקיימים מופעים.
קמפוס גלנסייד (Glenside) ממוקם כחמישה קילומטרים ממרכז העיר, נלמדים בו מקצועות הבריאות והסיעוד. לאוניברסיטה קמפוס נוסף בעיר גלוסטר, הממוקם באזור הנמל של העיר.
פקולטות ומסלולי לימוד
באוניברסיטה פועלות מספר פקולטות שבהן פועלות מחלקות אקדמיות שונות :
דירוג
בדירוג האוניברסיטאות של אתר הגרדיאן הבריטי לשנת 2020, הגיעה האוניברסיטה למקום ה-28 מתוך 121 מוסדות. בדירוג ליגת האוניברסיטאות הבריטי של שנת 2020, הגיעה אוניברסיטת מערב אנגליה למקום ה-55 מתוך 131 אוניברסיטאות. במסגרת דירוג האתר "World University Rankings" הגיעה האוניברסיטה למקום ה-65 מבין האוניברסיטאות הבריטיות.
בוגרים
כמה מבוגריה של אוניברסיטת מערב אנגליה:
השולחן (כתב עת)
השולחן (לשעבר על השולחן) נוסד בשנת 1990 על ידי ז'אנה ואילן גור כבית תוכן העוסק במגוון נושאים קולינריים – בישול, אפייה, יין, אלכוהול ועוד. המרכז פונה לקהל של אוהבי הבישול והאפייה בישראל, כמו גם לאנשי מקצוע בתחומי ההסעדה השונים.
היסטוריה
המגזין נוסד בחודש נובמבר 1990 על ידי ז'אנה ואילן גור. מטרתו הראשונית של המגזין הייתה להיות כתב עת לאנשי מקצוע בתחומי האוכל. שמו הראשון של המגזין היה "על השולחן – עיתון המסעדנות והמטבח המוסדי". החל מגיליון מס' 3 מונתה ז'אנה גור להיות העורכת הראשית של המגזין והיא נשאה בתפקידה זה עד 2017.
בגלגולו הראשון עסק רובו של המגזין בעניינים הקשורים למטבחים גדולים וכלל לא עסק בבישול ביתי. במרוצת השנים, תחת הנהגתה של ז'אנה גור, החל העיתון לעסוק גם בבישול ביתי וזאת כאשר התברר כי חובבי בישול רבים קוראים את המגזין. עם התגברות ההתעניינות של הקהל הישראלי בקולינריה, עבר המגזין שינוי והיה למגזין הפונה לכלל אוהבי האוכל. העורך הגסטרונומי הראשון של המגזין היה דניאל רוגוב ואחריו שימש בתפקיד השף חני פרבר.
שנות ההתגבשות של "על השולחן", במהלך שנות ה-90, היו גם השנים של מהפכת האוכל הגדולה בישראל, והמגזין חרת על דגלו קידום המטבח הישראלי, קידום שפים מקומיים ותוצרת הארץ. "על השולחן" יזם והפיק קורסים, סדנאות וארוחות ושילב בהם מסעדנים ושפים. בין היתר, היה המגזין על השולחן הראשון לקדם את היין הישראלי והיה היוזם של תערוכת יינות ישראל שהתקיימה שלוש פעמים בבית הסקוטי ביפו. כן ארגן המגזין אירועים כמו תערוכות אפייה ובישול.
באוקטובר 2017 הודיעו בעלי המגזין על סגירתו לאחר 27 שנות פעילות, אך ציינו שאתר האינטרנט ימשיך לפעול. האתר שינה את שמו בהמשך ל״השולחן״.
ביוני 2018 נרכשה פעילות המגזין ואתר האינטרנט על ידי קבוצת יובל סיגלר. עורכת המגזין היא מרב סריג.
מבנה הירחון
במהלך השנה יוצאים לאור גם גיליונות ממוקדים בנושאים כמו: מסעדות, אפייה, בריאות, או גיליונות המוקדשים לגסטרונומיה של מדינה.
פעילות בחו"ל
בשנת 2007 יצא לאור הספר The book of New Israeli food, פרי עטה של ז'אנה גור, העורכת הראשית של השולחן. הספר זכה להצלחה רבה ובשנת 2008 יצא הספר לאור בניו יורק, על ידי הוצאת שוקן מבית רנדום האוס. הספר גם תורגם לגרמנית ויצא לאור בגרמניה על ידי הוצאת Umschau.
בשנת 2008 הוציאה מערכת השולחן לאור את הספר Fresh flavors from Israel – אוסף מתכונים ישראליים מסורתיים וחדשניים. הספר יצא לאור גם בצרפתית בשנת 2011.
במקביל מייצגת ז'אנה גור, העורכת הראשית של ההוצאה, את הגסטרונומיה של ישראל בהרצאות וסדנאות בישראל ומחוצה לה בעיקר בארצות הברית. הפעילויות מתבצעות בשיתוף גורמים כמו משרד החוץ, משרד התיירות וארגונים יהודיים שונים.
מועדון foodie
מועדון פודי הוא המועדון של מנויי השולחן. חברי המועדון נהנים מהנחות בבתי עסק בתחום האוכל בישראל – מעדניות, מסעדות, יקבים וכו'.
לילות בוגי
לילות בוגי הוא סרט שנכתב, הופק ובוים על ידי פול תומאס אנדרסון. הסרט מספר את סיפור עלייתו ונפילתו של כוכב פורנו צעיר בתעשיית הפורנו של סוף שנות ה-70 ותחילת שנות ה-80. הסרט מבוסס בחופשיות על חייו של שחקן הפורנו ג'ון הולמס, אם כי הדמות הראשית שונה ממנו במספר מאפיינים.
עלילה
הסרט מציג את סיפורה של תעשיית סרטי הפורנוגרפיה בקליפורניה כפי שהיא נראית דרך הדמות הראשית בסרט - שחקן פורנו צעיר בשם אדי אדמס (בגילומו של מרק וולברג) המתחיל את צעדיו הראשונים בתעשייה בשנות ה-70 המאוחרות.
הסרט מתחיל במפגש במועדון לילה בין בחור צעיר ונפל-תיכון בשם אדי אדמס, ובין במאי פורנו בשם ג'ק הורנר (בגילומו של ברט ריינולדס). הורנר מתפעל מגודל איברו של אדמס ומגייס אותו לאימפריית הפורנו שלו. אדמס משנה את שמו לשם הבמה "דירק דיגלר" ("הפגיון החודר").
דירק זוכה להצלחה מסחררת בתעשייה והופך לכוכב. יחד עם חברו למסך, ריד רוטשילד (בגילומו של ג'ון ס. ריילי) ושותפתו הקבועה לסרטים, אמבר וייב (בגילומה של ג'וליאן מור), סרטיו זוכים בפרסים והוא עצמו הופך לאדם אמיד המבזבז את כספו על דירה מפוארת, בגדים ומכונית שברולט קורבט אדומה וראוותנית. רבים מבני החבורה מתמכרים לסם הקוקאין. נראה כי חייו, חיי פטרונו, הורנר, וחייהם של שאר חבריו השחקנים אינם יכולים להיות טובים יותר. הם מרגישים שהם נמצאים על פסגת העולם ושום דבר אינו יכול לערער זאת.
אך כל זאת עתיד להשתנות עם בואן של שנות ה-80. אימפריית הפורנו של הורנר מתחילה לקרוס עקב כליאתו של המשקיע הראשי שלו, "קולונל ג'יימס", באשמת פדופיליה. כוכביו עוזבים בזה אחר זה בחיפוש אחר קריירה אלטרנטיבית. כניסתם הנרחבת של מכשירי הוידאו לבתי-אב רבים פוגעת קשות בז'אנר הפורנו הקולנועי. סיבות אלו מכריחות את הורנר לצלם סרטים נמוכי-תקציב עם שחקנים חובבים בעלי דרישות שכר נמוכות. גורלם של שאר הכוכבים לא שופר עליהם: אמבר מפסידה במאבק משמורת מול בעלה לשעבר. דירק, בהתקף אלימות מונע קוקאין, עוזב את הורנר, וריד מצטרף אליו. השניים מקימים להקת רוק, אך נכשלים ומסתבכים פיננסית. דירק מתדרדר לזנות ומוצא את עצמו מותקף ברחוב על ידי חבורת הומופובים אלימים. הוא וריד מנסים להערים על מכר שלהם, סוחר סמים, ולמכור לו סודה לשתייה בתור הרואין. העסקה מסתבכת לקרב יריות והשניים יוצאים מכך בחיים בעור שיניהם (ההשראה לחלק זה של הסרט בא מרציחות וונדרלנד בהן היה מעורב ג'ון הולמס). בסופו של הסרט חוזרים דירק ושאר הדמויות לביתו של ג'ק, שם הם ממשיכים לחיות את חייהם בכעין גרסה מוזרה לתא משפחתי.
השפעות על הסרט
כאמור, הסיפור מבוסס על סיפור חייו של ג'ון הולמס. דמויות נוספות מהסרט מבוססות על דמויות אמיתיות מחייו של הולמס. אנדרסון כתב את התסריט לסרט בהשפעת כתבה בעיתון ה"רולינג סטון" בשם "השטן וג'ון הולמס", שפורסמה ב-1989.
פרסים
הסרט היה מועמד לשלושה פרסי אוסקר. ברט ריינולדס היה מועמד לפרס שחקן המשנה הטוב ביותר, ג'וליאן מור הייתה מועמדת לפרס שחקנית המשנה הטובה ביותר ופול תומאס אנדרסון היה מועמד לפרס התסריט הטוב ביותר.
פסקול
לסרט יצאו שני פסקולים, האחד ב-1997 והשני ב-1998.
אטמוספירה
אַטְמוֹסְפֵירָה (מיוונית: ἀτμός ("אטמוס") – גז, קיטור, σφαῖρα ("ספאִירה") – כדור, כיפת השמיים; בעברית: אווירה) היא שם כולל למעטפת הגזים שמקיפה כוכב לכת או כל גוף שמימי בעל מסה משמעותית. הגזים נמשכים אל הגוף בגלל כוח המשיכה שלו. לכל כוכב לכת יש אטמוספירה שונה, הן בהרכב הגזים שהיא מכילה, בצפיפותה, בעוביה, גובהה ומאפיינים אחרים.
מאפיינים
האטמוספירה של כוכבי הלכת סמיכה ביותר סמוך לקרקע, בשל כוח המשיכה, וככל שעולים גבוה יותר, היא דלילה יותר. בגובה רב היא נמוגה אל החלל הריק.
גזים אטמוספיריים בורחים לחלל דרך קבע, כאשר מהירותן של מולקולות בודדות עוברת את מהירות הבריחה של הגוף. הבריחה קיימת אפילו בגופים קרים, מפני שמולקולות גז זזות במהירויות שונות בכל טמפרטורה, וגז בלחץ נמוך, כמו הגז הסמוך לריק של החלל החיצון, רותח בנקל. בריחת הגז גורמת לכך שגופים שמימיים בעלי מסה נמוכה, כגון הירח של כדור הארץ, אינם יכולים להחזיק באטמוספירה משמעותית.
מולקולות קלות יותר נעות מהר יותר ביחס למולקולות כבדות בעלות אותה אנרגיה תרמית, ולכן גזים בעלי משקל מולקולרי נמוך אובדים בקצב מהיר יותר מאלה שמשקלם המולקולרי גבוה.
האטמוספירה של כדור הארץ
אטמוספירת כדור הארץ נקראת אוויר. עובייה 560 קילומטרים (אף שיש הגדרות המדברות על 1000 ק"מ). משקלה בגובה האדמה יוצר את לחץ האוויר שתחתיו התפתחו כל יצורי היבשה. חנקן וחמצן מהווים 99 אחוזים מתכולתה. כמות החנקן גדולה פי 4 בערך מכמות החמצן. האחוז הנותר מכיל פחמן דו-חמצני וגזים אצילים (שאינם פעילים מבחינה כימית), כגון ארגון, הליום וניאון. היחסים בין הגזים השונים קבועים בדרך כלל.
מדעי האטמוספירה עוסקים בהבנת התהליכים הכימיים והפיזיקליים הקובעים את מערכות מזג האוויר, האקלים, ומערכות הגשם (עננים), את השינויים החלים בהן מסיבות טבעיות ומעשה ידי האדם ואת חקר שכבות האוויר העוטפות את כדור הארץ.
היווצרות האטמוספירה של כדור הארץ
האטמוספירה נוצרה עם היווצרות כדור הארץ, והכילה רק שני גזים- מימן והליום. כעבור עשרות מיליוני שנים החל כדור הארץ להתקרר, ונפלטו אל האטמוספירה גזים שהיו בתוך המאגמה. הגזים גרמו לשינוי בהרכב האטמוספירה. במהלך הזמן השתנה הרכב הגזים של האטמוספירה, והיא הפכה משכבה רעילה לשכבה שמכילה גזים המאפשרים חיים על פני כדור הארץ. לפני כ-3.5 מיליארד שנים הופיעו ציאנו-בקטריות אשר הפיקו אנרגיה באמצעות תהליך הפוטוסינתזה, הם קלטו פחמן דו-חמצני ופלטו חמצן, מה שהוביל ליצירת שכבת האוזון. עם השנים החמצן הצטבר ואפשר חיים על פני כדור הארץ.
השמש
החלק החיצוני של פני השמש, זה הנראה לעין ושממנו נפלטת קרינת השמש לחלל, הוא הפוטוספירה, שעוביה כמה מאות קילומטרים. מעל הפוטוספירה מצויה האטמוספירה של השמש, צבעה כתום והיא מכונה כרומוספירה, עובייה כ־2,000 ק"מ. מעבר לכרומוספירה מצויה שכבת מעבר שעובייה כ־75,000 קילומטר, ומעבר לה מצויה העטרה שבה ניתן לחזות בשעת ליקוי חמה מלא.
הירח
לירח של כדור הארץ אטמוספירה דלילה ביותר שמורכבת בעיקר ממימן, מהליום, מניאון ומארגון, וכן מכמויות קטנות יותר של חומרים אחרים כמו פחמן דו-חמצני, ראדון, מתאן, אמוניה, עקבות של חמצן וכמות מזערית של אדי מים. המקור לגזי האטמוספירה אינו ברור לגמרי, אך משוער כי הם נובעים ממספר מקורות: רוח השמש, קרינת השמש, מרבצי סלעים רדיואקטיביים, מיקרו-מטאוריטים וגזי פליטה של חלליות אפולו.
הבדל הטמפרטורות העצום בירח בין היום (100 מעלות צלזיוס) ללילה (170- מעלות צלזיוס), יוצר סחף של אטמוספירה לכיוון הצד הקר. זאת מכיוון שהגזים שבו קופאים ושוקעים על הקרקע ובכך יוצרים מפל לחצים קל אשר מושך אליו את הגזים של האזור החם.
כוכב-חמה
אטמוספירת כוכב־חמה היא דקה מאוד עד שלרוב מתייחסים אל כוכב־חמה כחסר אטמוספירה. ה"אטמוספירה" של כוכב־חמה מורכבת בעיקר מאשלגן, נתרן וחמצן. נהוג לכנות אטמוספירה כזו אקסוספירה.
האטומים המרכיבים את האטמוספירה אובדים לחלל ללא הרף, עם אורך חיים ממוצע של כשלוש שעות עבור אטומי האשלגן והסידן (במהלך היום) ורק מחצית מכך בפריהליון. האטמוספירה של כוכב־חמה דלילה מכדי שתוכל להעביר קול ודלילה מכדי שתוכל לפזר גלי אור, ולכן השמים שם ייראו תמיד שחורים.
נוגה
האטמוספירה של נוגה צפופה מאוד, והיא למעשה מסך כבד של עננים, העוטף את פני השטח ויוצר אטמוספירה של כבשן לוהט המורכב בעיקר מפחמן דו־חמצני ומכמויות קטנות של חנקן. הלחץ בפני השטח הוא פי 90 מבכדור הארץ. הכמות העצומה של CO2 באטמוספירה גורמת לאפקט חממה חזק, והוא מעלה את טמפרטורת פני השטח ביותר מ־400°C וגורם לה להגיע לטמפרטורת גבוהות של 500°C במקומות נמוכים סמוך לקו המשווה. כך פני השטח של נוגה לוהטים אף יותר משל כוכב חמה, אף שנוגה רחוק כמעט פי שניים מהשמש ומקבל רק 25% מהקרינה הסולרית.
מאדים
האטמוספירה של מאדים דלילה מאוד. לחץ האוויר בפני השטח הוא רק 10 מיליבר, כ־1% בלבד מהלחץ הממוצע שעל־פני כדור הארץ. גובהה של האטמוספירה הוא כ־11 קילומטר. האטמוספירה של מאדים מורכבת מ־95% פחמן דו־חמצני, 3% חנקן, 1.6% ארגון ומעט חמצן ומים. ב־2003 נמצאו גם עדויות לנוכחות של מתאן באטמוספירה. יש עדויות לכך שבזמנים קדומים, כמות אדי המים באטמוספירה של מאדים הייתה גדולה יותר, אלא שעקב מחסור באוקיינוסים וצורות חיים שיקלטו את אדי המים והחמצן, נקלטו אדי המים והחמצן בקרקע של מאדים, העשירה בברזל, הברזל התחמצן ומכאן צבעו האדמדם של כוכב הלכת. באטמוספירה של מאדים מתחוללות סופות אבק, ב־2018 התרחשה סופה שכיסתה חלקים גדולים מהפלנטה.
צדק
האטמוספירה של צדק מהווה אחוז מהמסה הכוללת שלו, להשוואה האטמוספירה של כדור הארץ מהווה פחות ממליונית ממסת כדור הארץ. האטמוספירה מורכבת בעיקר ממימן (כ־90%) ומהליום (כ־10%). האטמוספירה מורכבת גם מכמויות מזעריות של מתאן, אדי מים, אמוניה וחומרים נוספים. היא מורכבת גם מכמויות זעומות של פחמן, אתאן, מימן גופרתי, ניאון, חמצן, פוספין וגפרית. השכבה החיצונית של האטמוספירה מכילה גבישים של אמוניה קפואה.
השכבה החיצונית של האטמוספירה, שעובייה 3,000 קילומטר, מורכבת מחגורות מתחלפות של זרמי סילון, כשכל חגורה נעה בכיוון מנוגד לשכנותיה.
שבתאי
באטמוספירה של שבתאי, כמו בזו של צדק, ישנם עננים המסודרים בפסים צבעוניים. עננים אלה מורכבים מאמוניה ומתרכובות גפרית. סערות עזות ורוחות חזקות נושבות באטמוספירה, ויוצרות מערבולות. לפי נתונים שהתקבלו מהחללית "קאסיני", למערכת הטבעות העצומה של שבתאי יש אטמוספירה משלה.
אורנוס
לאורנוס יש אטמוספירה צפופה של מימן, הליום, ומתאן, ומעטפת של מים, אמוניה וקרח מתאן. במרכזו יש ליבת ברזל-צורן. ענניו העליונים מורכבים בין היתר ממימן גופרתי. הרוחות באטמוספירה נושבות במהירות של 500 קמ"ש. הגשושית וויאג'ר 2 חקרה את האטמוספירה הייחודית של כוכב הלכת, שנוצרת בשל הטיית הציר שלה.
נפטון
מסביב לשכבת הקרח של נפטון, המכילה מים, מתאן ואמוניה, משתרעת האטמוספירה המכילה בעיקר מימן והליום, אך גם מתאן המעניק לנפטון את גוונו הכחלחל. מהירות הרוחות באטמוספירה של נפטון יכולה להגיע עד ל־2000 קמ"ש. מהירות זו היא הגבוהה ביותר מבין כל כוכבי הלכת במערכת השמש. כמו כן, יש בנפטון הוריקנים. תנאים אלו של מזג האוויר נובעים ככל הנראה מהסיבוב העצמי המהיר של נפטון.
פלוטו
האטמוספירה של כוכב הלכת הננסי פלוטו מורכבת משכבה דקה של גזים, ובהם חנקן (N2), מתאן (CH4) ופחמן חד־חמצני (CO). החנקן, המהווה 98% מהאטמוספירה, בורח בקצב של מאות טון לשעה. אחת הסברות כי החנקן מגיע לאטמוספירה בתהליך של המראה כאשר מסלולו של פלוטו מתקרב לשמש, והאטמוספירה מתקררת וקופאת, ככל שהוא מתרחק. ממדידות ניו הורייזונס ביולי 2015, רואים כי האטמוספירה מגיעה עד לגובה של 130 ק"מ, ויש שתי שכבות של אובך, בגבהים 30 ו־50 ק"מ.
ניו אורלינס
ניו אורלינס (באנגלית: New Orleans) היא העיר הגדולה ביותר במדינת לואיזיאנה שבדרום ארצות הברית, ובעבר הייתה בירת המדינה. לפני הוריקן קתרינה התגוררו בעיר כ-460,000 תושבים, בעקבות ההוריקן פונתה העיר, ומאז חזרו רוב התושבים אליה. העיר שמשתרעת על גדות נהר המיסיסיפי ידועה בססגוניותה ובפתיחות התרבותית שלה. כמו כל מדינת לואיזיאנה יש לה עבר צרפתי שמתבטא במורשת קולינרית, ובשמה של העיר הנושא את שם העיר אורליאן שבעבר נהגה 'אורלינס'. כמו כן היא גם מרכז מוזיקה חשוב ומדי שנה מתקיימות בה חגיגות המרדי גרא. בניו אורלינס התפתח לראשונה סגנון המוזיקה ג'אז.
שם העיר
את העיר הקימו מהגרים צרפתים שבאו במאה ה-18. מקימי העיר קראו לה נוּבֵל אורלאן (Nouvelle Orléans, בעברית: "אורליאן החדשה"), על-שם העיר אורליאן בצרפת. עד היום שמה של העיר בצרפתית הוא השם המקורי, אך השם הנפוץ הוא תרגום לאנגלית של השם הצרפתי המקורי.
כינויי העיר
לעיר מספר כינויים: מוטו העיר הלא רשמי הוא "Laissez les bons temps rouler" שמשמעו - "שהזמנים הטובים יימשכו".
גלעד שליט
גלעד שליט (נולד ב־28 באוגוסט 1986) הוא ישראלי שנחטף בהיותו חייל צה"ל בשירות סדיר, באזור כרם שלום ב־25 ביוני 2006 על ידי מחבלים פלסטינים, שהשתייכו לארגוני הטרור חמאס, ועדות ההתנגדות העממית וצבא האסלאם. שליט הוחזק בשבי ברצועת עזה במשך כחמש שנים וארבעה חודשים (1,941 ימים). במסגרת עסקה בין ישראל לחמאס הוא שוחרר והושב לישראל ב-18 באוקטובר 2011, תמורת שחרור 1,027 אסירים ביטחוניים, בהם מאות אסירי עולם.
ניו אורלינס
התקופה הקולוניאלית
העיר נוסדה בשנת 1718 על ידי מתיישבים צרפתיים בראשותו של ז'אן באפטיסט לה מויין דה ביינוי (Jean-Baptiste Le Moyne de Bienville) ונודעה בשם La Nouvelle-Orléans על שם העיר אורליאן שבצרפת. העיר נבנתה על גדות נהר המיסיסיפי, ליד אגם פונטצ'ארטריין, בקרבת נתיב סחר ששימש את האינדיאנים המקומיים. בשנת 1722 החליפה ניו אורלינס את בילוקסי והייתה לבירת לואיזיאנה הצרפתית.
בשנת 1763 הוחכרה העיר והועברה לשליטה ספרדית, אולם המתיישבים הצרפתיים התנגדו לשלטון הספרדי ופנו מספר רב של פעמים לשלטונות צרפת בבקשה להשיב את העיר לשליטה צרפתית.
גלעד שליט
ביוגרפיה
גלעד שליט נולד בנהריה, בן לנועם (1954–2022) ואביבה. אביו התגייס ב-1972 לחטיבת הצנחנים ולחם במלחמת יום הכיפורים בסיני. יואל, אחיו של גלעד, נקרא על שמו של, אחיו התאום של אביו, שנפל בשבי ונהרג במלחמת יום הכיפורים כששירת כאיש חוליה טכנית בחטיבה 188.
ניו אורלינס
התקופה הקולוניאלית
השריפה הגדולה של שנת 1788 הרסה את מרבית בתי העיר, ושריפה נוספת פגעה בעיר בשנת 1795. לאחר השריפות נבנתה העיר מחדש. הרובע הצרפתי הידוע נבנה מחדש בתקופה זו והוא בנוי בסגנון ספרדי.
גלעד שליט
ביוגרפיה
בהיותו תינוק, עברה משפחתו של גלעד להתגורר במצפה הילה שבגליל המערבי. היישוב קרוב לאזור התעשייה תפן, שם עבד אביו כמהנדס במפעל "ישקר" ואמו עובדת כמזכירה במרכז לימודי שדה של החברה להגנת הטבע במעלות. גלעד למד בבית הספר היסודי "מעונה" שנמצא במעלות-תרשיחא ובחטיבת ביניים "אמירים" בכפר ורדים. את לימודי התיכון עשה ב"מנור-כברי", שם סיים בהצטיינות את לימודיו במגמת מדעים.
גלעד הוא בעל אזרחות ישראלית וצרפתית דרך סבתו, שעלתה ארצה מצרפת זמן קצר לאחר קום המדינה.
ניו אורלינס
המאה ה-19
במהלך המאה ה-19 התפתחה העיר והפכה למטרופולין רב תרבותי. אוכלוסיית העיר כללה אמריקאים, צרפתים קריאולים ומהגרים רבים שברחו מהאיטי לאחר המהפכה שהייתה שם.
ניו אורלינס שימשה כבירת לואיזיאנה עד 1849 ולאחר מכן בין השנים 1865 ל-1880. במלחמת 1812 שלחו הכוחות הבריטיים כוח צבאי גדול שניסה לכבוש את העיר, אולם הם נבלמו סמוך לעיר באזור צ'אלמט על ידי כוחות צבא אמריקאים בהנהגת אנדרו ג'קסון (לימים, נשיא ארצות הברית) ב-8 בינואר 1815 בקרב שנודע בשם "קרב ניו אורלינס".
גלעד שליט
חטיפתו
קודם לאירוע החטיפה הצטברו ידיעות מודיעין על כוונה כללית של ארגוני טרור מרצועת עזה לבצע פיגוע באזור כרם שלום, שכלל אפשרות לפעולת חטיפה ואפשרות לפעולה באמצעות מנהרה שפתחה יהיה בשטח ישראל. כ-30 שעות קודם לאירוע נעצרו בידי כוח סיירת מטכ"ל שני פעילי חמאס מרפיח שידעו פרטים מדויקים על הפעולה המתוכננת, אך המידע הוצא מהם מאוחר מדי. בעקבות ההתרעה יזם אבי פלד, שהיה מפקד החטיבה הדרומית של אוגדת עזה הצבת מארבים של לוחמי יהל"ם, בנוסף לטנקים שהוצבו באזור בסמוך לגדר הרצועה, בעמדות הגנה מפני חדירת מחבלים. אחד ממארבים אלו מוקם כ־200 מטר מהטנק בו שהה שליט, אך צוות המארב עזב את המקום כחצי שעה קודם להתקפת המחבלים.
ניו אורלינס
המאה ה-19
בשנות ה-30 וה-40 של המאה ה-19 הוכפלה אוכלוסיית העיר והגיעה ל-102,000 תושבים. בתקופה זו הייתה ניו אורלינס העיר הרביעית בגודלה בארצות הברית, והעיר השנייה בגודלה במדינות הדרום, אחרי בולטימור. אולם עם פרוץ מגפת הקדחת הצהובה בשנת 1853 נפגעה אוכלוסיית העיר, ולמעלה מ-10,000 תושבים נפטרו מהמגפה.
עד מלחמת האזרחים שימשה העיר כנמל חשוב שהיה מרכז של סחר עבדים מחד, והייתה בה האוכלוסייה הגדולה ביותר בארצות הברית של שחורים חופשיים מאידך. במהלך מלחמת האזרחים האמריקנית נכבשה העיר ללא קרב על ידי כוחות האיחוד, ועל כן לא ניזוקה במהלך המלחמה, בניגוד לערים אחרות במדינות הדרום. בשנת 1884 נערך בעיר היריד הבינלאומי שמשך אליה תיירים רבים. בעיר היה רובע חלונות אדומים נודע שמשך אליו מבקרים רבים.
גלעד שליט
חטיפתו
בבוקר יום ראשון, 25 ביוני 2006, סמוך לשעה 5 בבוקר (שעת הדמדומים קודם לזריחת השמש), החלה הפגזה של פצצות מרגמה בגזרת מעבר כרם שלום. מעט קודם להפגזה חדרה חוליה שמנתה שבעה מחבלים מרצועת עזה לשטח ישראל דרך מנהרה שפתח היציאה שלה היה כ-100 מטרים מהגבול בתוך השטח הישראלי, סמוך למעבר כרם שלום. לאחר החדירה ובחסות ההפגזה התפצלה החוליה ל-3 חוליות משנה: חוליה אחת תקפה נגמ"ש ריק שהוצב להטעיה, חוליה שנייה תקפה עמדת תצפית של גדוד הסיור המדברי ופצעה שלושה חיילים (שניים מהמחבלים נהרגו במהלך חילופי אש אלה), וחוליה שלישית תקפה טנק מרכבה סימן 3, שהוצב לשמירה ולתצפית בסמוך לגדר המערכת. ההתקפה בוצעה מכיוון עורף הטנק, ובמהלכה נורתה רקטה נגד טנקים על הטנק.
ניו אורלינס
המאה ה-20
מאחר שרוב העיר נבנתה בגובה נמוך מפני הים בין אגם פוטצ'ארטריין לנהר המיסיסיפי, עד תחילת המאה ה-20 הותרה הבנייה רק באזורים הגבוהים שלא הוצפו. מסיבה זו הייתה לעיר צורה של חצי סהר (והיא קיבלה את הכינוי "עיר חצי הסהר"). בשנת 1910 פיתח המהנדס והמדען א. בולדווין ווד מערכת משאבות ותעלות שאפשרו את ייבוש השטחים שהאגם הציף מדי שנה וכך התאפשרה בנייה נוספת מתחת לגובה פני הים. לצורך הרחבת שטח העיר היא הוקפה בסוללות עפר ששימשו כסכר. פעולת השאיבה גרמה לשקיעה של מפלס מי התהום ובעטייה גם לשקיעה של הקרקע עליה נבנתה העיר, דבר שהגדיל את הסכנה לפגיעה במקרה של פגיעה בסכרי העפר.
גלעד שליט
חטיפתו
התקיפה התרחשה בעת "כוננות עם שחר", שבה כל צוות הטנק צריך להיות ער. בפועל רק אחד החיילים היה ער. שליט והשניים האחרים ישנו. אף על פי שהרקטה לא גרמה נזק ממשי לטנק וכל מערכותיו המשיכו לפעול, מפקד הטנק, סגן הורה לצאת מהטנק, ויחד איתו יצא הנהג סמ"ר  ששהה בתחילת האירוע בתא הטען שבצריח הטנק. השניים נורו ונהרגו בידי המחבלים. שליט נכנס ככל הנראה להלם ולכן לא הפעיל מתוך הטנק את המקלע שלו, הניתן להפעלה מבטן הטנק. אחד המחבלים עלה על הטנק וזרק פנימה שניים או שלושה רימוני רסס. האפוד של שליט שהיה תלוי על כיסאו והשכפ"ץ שהיה עליו ספגו את רוב הרסיסים, ושליט עצמו נפגע קל במרפק ובישבן. בשל העשן שיצרו הרימונים הוא החליט לצאת מן הטנק. שליט לא לקח את נשקו. כשיצא הוא ראה מחבל מטפס על הטנק ולמעשה הסגיר את עצמו בידיו. שני המחבלים, שככל הנראה לא התכוונו לפעולת חטיפת חייל מלכתחילה, רצו עם שליט לכיוון הגדר, פרצו אותה באמצעות מטען חומר נפץ בשעה 05:21, וזחלו איתו מתחתיה. הטען מצוות הטנק, רועי אמיתי, נשאר פצוע בתא הנהג בתוך גוף הטנק.
ניו אורלינס
המאה ה-20
ניו אורלינס הפכה למרכז תיירות חשוב, בגלל הרובע הצרפתי, מועדוני הג'אז הרבים ונהר המיסיסיפי. בנוסף נבנה בעיר אצטדיון הסופרדום, אחד מן הגדולים בעולם לפוטבול.
גלעד שליט
חטיפתו
במהלך הפעולה הותקפו עמדות תצפית לא מאוישות של צה"ל בירי רקטות RPG, והושבתו כתוצאה מכך, דבר שהקשה על הבנת זירת הקרב. לבלבול תרם גם דיווח מוטעה של קצין שהגיע לטנק זמן קצר לאחר שנפגע ולא שם לב להיעדרו של החייל הרביעי. רק כעבור שעה מהחטיפה זוהתה היעדרותו של החייל הרביעי והוכרז נוהל חניבעל.
ניו אורלינס
המאה ה-20
בשנות ה-20 של המאה ה-20 נעשו ניסיונות להפוך את מראה העיר ל"מודרנית" ו"מתקדמת". השלטונות המוניציפליים החליטו להסיר את מעקי הברזל הישנים ברחוב קנאל. בשנות ה-60 הוחלט להפסיק את פעולת החשמלית החוצה את רחוב קנאל ולהפעיל במקומה רשת אוטובוסים. שתי פעולות אלה נחשבות בפרספקטיבה מאוחרת לטעויות היסטוריות אשר פגעו באופייה וביופייה של העיר. בשנות ה-90 הוחזרה החשמלית לחלק מרחוב קנאל, ובאפריל 2004 שוחזר קו החשמלית במלואו.
ברבע האחרון של המאה ה-20 הפך ענף התיירות לענף עיקרי בכלכלת העיר, ואזור הרובע הצרפתי הפך מאזור עסקים ומגורים לאזור תיירותי.
בשנת 1984 נערכה בעיר התערוכה העולמית, מאה שנה אחרי התערוכה שנערכה בעיר ב-1884.
ב-14 בדצמבר 1996 פגעה אוניית משא בקניון ובמלון ששכנו על רציף על גדת נהר המיסיסיפי. על אף שהמלון הכולל 456 חדרים ומרכז הקניות הכולל 15 חנויות נהרסו כליל, אף אדם לא נהרג.
המאה ה-21: הוריקן קתרינה
ב-29 באוגוסט 2005 פגע בעיר ההוריקן קתרינה. עם התקרב הסופה צוו תושבי העיר להתפנות שכן 70 אחוז מן העיר נמצאים מתחת לגובה פני הים. עוצמת הפגיעה בעיר לא נצפתה בתחילה, מכיוון שעין הסערה הייתה מרוחקת כ-25 קילומטרים מהעיר. ב-30 באוגוסט נפרצו שתיים מסוללות העפר, ליד רחוב 17 בעיר, ומי אגם פוטצ'ארטריין החלו להציף את העיר. לעיר נגרמו נזקים רבים הן מההצפה אשר כיסתה 89% משטחי העיר, ובחלק מהמקומות הגיעה לגובה של 7.6 מטרים, הן מכמות המשקעים הרבה, והן מהרוחות העזות ששברו חלונות, העיפו גגות ותמרורים ועקרו עצים. הנזק לעיר עצמה הוערך בסכום שבין 10 ל-25 מיליארד דולר.
לפחות 1,836 בני אדם נספו כתוצאה מהסופה, ובכך היא הפכה לאחת הסופות הקטלנית בתולדות ארצות הברית. רוב הנספים היו בני מיעוטים עניים אשר לא הצליחו להיחלץ מהעיר בכוחות עצמם. בנוסף לכך, היו דיווחים על תופעות של ביזה ופשע. על פי הערכות, הסופה גרמה לנזק של 81 מיליארד דולר (במחירי שנת 2005), אסון הטבע היקר בהיסטוריה של ארצות הברית. אזורים רבים שנפגעו, בעיקר שכונות עוני, לא שוקמו מההריסות עד היום (2010).
גאוגרפיה ואקלים
ניו אורלינס ממוקמת על גדות נהר המיסיסיפי, במרחק 150 קילומטר צפונית למפרץ מקסיקו. שטחה הכולל של העיר 907 קילומטר רבוע מתוכם 467.4 קמ"ר שטחי יבשה ו-439.4 קמ"ר (48.45%) שטחי מים.
העיר ממוקמת באזור דלתת נהר המיסיסיפי בין הנהר הנמצא מדרום לעיר לאגם פונטצ'ארטריין הנמצא בצפונה של העיר.
הנקודה הנמוכה ביותר במדינת לואיזיאנה נמצאת בתחומה של העיר ניו אורלינס (זו אחת הנקודות הנמוכות ביותר בארצות הברית, אחרי עמק המוות וימת סלטון). רוב שטח העיר נמצא בין 30 ס"מ לשלושה מטרים מתחת לפני הים. על מנת למנוע הצפת העיר, מוקפת העיר בסכרים עשויים אדמה, וסדרה של משאבות שואבת את מי הגשמים אל האגם. בשל מי התהום הגבוהים והסכנות של הצפת העיר (שעלולה להתרחש במקרה של סופה, או גשם פתאומי של יותר מ-30 מ"מ בזמן קצר), נמצאים כל בתי הקברות של העיר על עמודים.
פני העיר
מרכז העסקים הראשי של ניו אורלינס ממוקם מצפון וממערב לנתיבו של נהר המיסיסיפי - באזור הקרוי "הרובע האמריקאי". אזור זה נחשב מרכזה של העיר, ואזורים מצפון לו נקראים "מעלה העיר (uptown) ואזורים מדרום לו נקראים "מורד העיר" (downtown). אזור הרובע הצרפתי ובו מרכז אתרי התיירות נמצא מדרום למרכז העסקים, ואזור רובע הגן נמצא מצפון לו.
אקלים
אקלים העיר סובטרופי, עם חורפים מתונים וקיצים חמים ולחים.
הטמפרטורות הממוצעות: הטמפרטורה הנמוכה ביותר שנמדדה הייתה 11.6 מעלות צלזיוס מתחת ל-0 (ב-23 בדצמבר 1989). הטמפרטורה הגבוהה ביותר שנמדדה הייתה 38.9 מעלות צלזיוס (ב-22 באוגוסט 1980). כמות המשקעים הממוצעת היא 1,520 מילימטרים גשם בשנה.
שלג יורד בעיר לעיתים נדירות. הפעם האחרונה בה ירד שלג בעיר הייתה חג המולד של שנת 2004. לפני כן ירד שלג בעיר רק בשנת 1954.
דמוגרפיה ותרבות
ב-2009, התגוררו בעיר 336,644 תושבים. בתחילת 2005, לפני הוריקן קתרינה, התגוררו בעיר כ-460,000 תושבים, בעקבות ההוריקן פונתה העיר, ומאז חזרו אליה רוב תושביה.
תקשורת
העיתון היומי העיקרי של העיר הוא "ניו אורלינס טיימס - פיקאיון" המוצא לאור מאז שנת 1837. כמו כן מוצאים לאור בעיר מספר שבועונים.
אזורי בילויים
רחוב בורבון ברובע הצרפתי הוא אזור בילויים הידוע בחיי הלילה ומועדוני הג'אז שבו. הרחוב נמצא בלב אזור התיירות, המכונה "הרובע".
מוזיאונים
ברובע הצרפתי נמצאת מטבעת ניו אורלינס - שהייתה בעבר סניף של מטבעת ארצות הברית וכיום משמשת כמוזיאון. ב-6 ביוני 2000 נפתח ברובע הצרפתי המוזיאון הלאומי די - דיי המתאר את פלישת בעלות הברית לנורמנדי שבצרפת במלחמת העולם השנייה.
מוזאוני האומנות בעיר כוללים את מוזיאון ניו אורלינס לאומנות (NOMA) ומוזיאון אוגדן לאומנות דרומית. בעיר נמצא גם גן חיות - גן החיות אודובון, ואינסקטריום.
מטבח מקומי
ניו אורלינס ידועה במטבח הקייג'ון המקומי שלה. בין מאכליו הידועים: בינייטים - מיני מאפה מרובעים המוגשים עם קפה, כריכים בסגנון סיציאליני (Muffuletta), מאכלי ים (ג'מבליה, גמבו ואטופי שמקורם במטבח הקראולי), ומאכלי אורז ושעועית אדומה. ישנו שימוש רב גם בתבלין הקייג'ון המפורסם של לואיזיאנה.
תרבות
בעיר ניו אורלינס נערכים מדי שנה אירועי המרדי גרא (יום שלישי השמן) וכן פסטיבל הג'אז והמסורת של ניו אורלינס. אירועי המרדי גרא כוללים תהלוכות ומסיבות רבות, ונערכים ברובם באזור הרובע הצרפתי של העיר.
מוזיקה
שמה של ניו-אורלינס מתקשר עם מוזיקת הג'אז. מאז היווסדה של העיר הייתה העיר מרכז מוזיקלי. בשל מפגש התרבויות - תרבות אירופאית, אמריקה הלטינית, אפריקה והאיים הקריביים הפכה העיר מקום ליצירת מוזיקה חדשה ומקורית. הבלוז, שמקורו במוזיקה האפרו אמריקאית, התפתח בין היתר בניו אורלינס. בשנים מאוחרות יותר, התפתח לראשונה סגנון הג'אז, שבהמשך יושפע רבות מהבלוז שקדם לו. כמו כן תרמה העיר רבות להתפתחות מוזיקת הרוק. ביום ובלילה נשפכים צלילי ג'אז של עשרות להקות ותזמורות מתוך בתי הקפה והאולמות הקטנים והעתיקים אל סמטאות הרובע הצרפתי של העיר.
במהלך השנים נוצרה בעיר מוזיקה ייחודית ללוויות הכוללות תזמורת כלי נשיפה מתכתיים, המכונות "לוויות ג'ז".
ספורט
העיר מהווה מרכז למספר קבוצות ספורט מקצועניות:
כלכלה
ניו אורלינס היא מרכז תעשייתי ומסחרי, ועיר נמל מרכזית בארצות הברית. נמל ניו אורלינס הוא אחד הנמלים העיקריים בארצות הברית בפרט ובעולם כולו. צבא ארצות הברית בנה את תעלת מוצא נהר המיסיסיפי למפרץ בשנות ה-50 של המאה ה-20 על מנת להקל על עומס התנועה הרב של ספינות המשא במורד נהר המיסיסיפי, בו עוברות כ-50,000 רפסודות ואוניות משא מדי שנה. דרך הנמל עוברים כ-145 מיליון טונות מטען מדי שנה, והוא הנמל הרביעי בגודלו בעולם מבחינה זו. כ-5,000 ספינות מ-60 מדינות עוגנות בנמל מדי שנה.
עיקר מוצרי הייצוא הם חיטה ודגנים מאזור המערב התיכון של ארצות הברית, מוצרי היבוא כוללים בעיקר נפט, כימיקלים, קקאו וקפה. ניו אורלינס היא מרכז של תעשיית הנפט של ארצות הברית, וקידוחי נפט רבים נמצאים על רפסודות במפרץ מקסיקו בקרבת העיר. בעיר עצמה מצויים משרדי חברות הנפט הגדולות. לנאס"א יש מתקנים רבים בקרבת העיר, וכן ללוקהיד מרטין מפעל גדול בפרוורי העיר, המייצר את הדלק של מעבורות החלל.
גלעד שליט
חטיפתו
דובר של "ועדות ההתנגדות העממית" טען כי ההתקפה בכרם שלום תוכננה כמעט חודשיים. גדודי עז א-דין אל-קסאם, שהם הזרוע הצבאית של ארגון חמאס, ארגון "ועדות ההתנגדות העממית" (הכולל פלסטינים מארגון פת"ח, הג'יהאד האסלאמי וחמאס) וארגון "צבא האסלאם" פרסמו הודעה ב-26 ביוני 2006 (יממה לאחר חטיפתו של שליט), המציעה מידע אודותיו - אם ישראל תסכים לשחרר את כל האסירות הפלסטיניות ואת כל האסירים הקטינים. בכך לקחו הארגונים לראשונה אחריות לחטיפה.
ניו אורלינס
שלטון מקומי
מועצת העיר ניו אורלינס, בראשה עומד ראש העיר לה טויה קנטרל מורכבת משבעה חברים (נוסף על ראש העיר): חמישה חברי מועצה הנבחרים אחד מכל רובע בעיר, ושני חברי מועצה הנבחרים בהצבעה של כלל תושבי העיר.
עפרה חזה
עפרה חזה (19 בנובמבר 1957; כ"ה בחשוון ה'תשי"ח – 23 בפברואר 2000; י"ח באדר א' ה'תש"ס) הייתה זמרת ושחקנית קולנוע ותיאטרון ישראלית, שזכתה להצלחה בין-לאומית. ארבע פעמים ברציפות הוגדרה "זמרת השנה" בישראל (בשנים 1980–1983), פעמיים "זמרת השנה" בגרמניה (1988-1989) וזוכת פרס כינור דוד.
ניו אורלינס
השכלה
מערכת בתי הספר של העיר כוללות כ-100 בתי ספר ציבוריים בעיר עצמה, וכמאה בתי ספר נוספים בפרווריה. בעיר נמצאות מספר אוניברסיטאות ובהן אוניברסיטת טוליין, אוניברסיטת לויולה ניו אורלינס, אוניברסיטת דילרד, אוניברסיטת סאות'רן ניו אורלינס, אוניברסיטת זאבייאר לואיזיאנה, אוניברסיטת ניו אורלינס, בית הספר לרפואה של מדינת לואיזיאנה ומכללת הרזינג. מכללות נוספות, פחות ידועות, המצויות בעיר הן המכללה הקהילתית דלגאדו, המכון הקולינרי של ניו אורלינס והסמינר הבפטיסטי התאולוגי של ניו אורלינס.
גלעד שליט
תנאי החזקתו לאחר החטיפה
לאחר פרסום הקלטת של שליט, הצהיר ה"אחראי על שליט" מטעם החמאס, כי שליט עדיין פצוע, וכי התנאים הסניטריים במקום המבודד שבו הוא מוחזק אינם מתאימים לטיפול בפצועים. הוא הוסיף ששליט זקוק לטיפול רפואי טוב יותר.
בהתייחסות אחרת לשוביו של שליט, נטען על ידי גורם פלסטיני כי: "שליט נמצא בסוג של גן עדן". "דת האסלאם מחייבת לדאוג לשבויים טוב יותר משאנחנו דואגים לאנשינו". "שליט לא נמצא כל הזמן בחדר סגור, כי זה לא בריא. הוא יכול לצאת החוצה, לנשום קצת אוויר צח". לנוכח דבריו של נועם שליט, לאחר חזרת בנו, יש לסייג מאוד אמירות אלו, ונראה כי בשנה הראשונה לשביו סבל שליט מתנאים קשים ואף עבר עינויים, אך לאחר מכן השתפר מצבו.
ב-25 ביוני 2007, שנה לאחר החטיפה, פרסמו החוטפים הקלטה של שליט, שבה הוא הקריא את מה שהוכתב לו על ידי שוביו. בהקלטה שליט קרא את ההודעה בעברית, אולם המשפטים נוסחו במקרים רבים על-פי כללי התחביר הערבי. גורמים בצה"ל שבדקו את ההקלטה, טענו כי החוטפים הקפידו לסנן ממנה קולות רקע שעשויים היו להעיד על המקום שבו הוחזק שליט.
לאחר שחרורו של שליט משבי חמאס, הוא אמר לשגריר צרפת בישראל, כריסטוף ביגו, ששוביו נתנו לו להקשיב לרדיו ואף לצפות בטלוויזיה, אולם רק בשידורי ספורט וטבע. בראיון שנכפה על שליט לטלוויזיה המצרית מיד לאחר שחרורו אמר ששמע על המאבק לשחרורו דרך הטלוויזיה והרדיו.
2006
בעקבות חטיפתו של שליט יצא צה"ל למבצע גשמי קיץ, שנמשך לסירוגין כחמישה חודשים ובמהלכו נהרגו 394 פלסטינים. במקביל התנהלה פעילות דיפלומטית של גורמים בינלאומיים, בעיקר מצרים, לשחרורו של שליט. בהיותו של שליט גם אזרח צרפתי, ניהלה צרפת חזית דיפלומטית. ואולם החוטפים, שפעלו תחת פיקודו של ח'אלד משעל ואנשי ההנהגה הצבאית של חמאס ובהם אחמד ג'עברי, סירבו לשחררו.
בלילה שבין 28 ל-29 ביוני 2006, עצר צה"ל עשרות מראשי חמאס ביהודה ושומרון, כולל 20 חברי פרלמנט ו-8 שרים בממשלה הפלסטינית, בהם מוחמד אבו טיר ושר האוצר עבד א-ראזק. הפעולה תוכננה מראש ובוצעה תוך תכנון עם השב"כ ופרקליטות המדינה. בחמאס טענו שהמעצרים באו כדי לתת לישראל קלף מיקוח על החייל החטוף. בישראל טענו שהמטרה היא להילחם בממשלת הטרור של חמאס, ושכל העצורים יועמדו למשפט על חברות בארגון טרור. ב-1 ביולי חוטפיו של שליט דרשו לשחרר 1,000 אסירים פלסטינים תמורת שחרורו. ישראל דחתה את הדרישה, חזרה על עמדתה שלא תנהל עסקאות עם טרוריסטים ודרשה את שחרור החייל. יחד עם ההתנהלות הצבאית, החלו להתגבר חילוקי הדעות בין הפלגים ברשות הפלסטינית. שיאם היה עם הודעתו של אבו מאזן כי "מאמצי המצרים (לשחרור החייל) נתקלים בקשיים, בשל היעדר כתובת בצד של החמאס, ובשל חוסר יכולתם לקבל החלטות". בנוסף, חשפו הפעילויות חילוקי דעות בין ההנהגה המדינית של חמאס, שמנוהלת על ידי אסמאעיל הנייה, ראש הממשלה הפלסטינית, לבין ההנהגה הצבאית של חמאס, שמנוהלת על ידי ח'אלד משעל.
ב-3 ביולי הציבו ארגוני הטרור שחטפו את שליט אולטימטום לישראל, לפיו היא נדרשת לשחרר עד 4 ביולי בשעה 6:00 בבוקר אסירים פלסטינים. עם זאת, לא צוין במדויק מה יקרה אם הדרישות לא תיענינה. לשכת ראש הממשלה דחתה באופן רשמי את האולטימטום. עם פקיעת האולטימטום הודיע ארגון "צבא האסלאם" שלא ימסור עוד מידע על גורלו של שליט.