cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
צו חיפוש
בשטחים הפלסטיניים
הוראות אלה אינן חלות על מתנחלים, שחיפוש בביתם מחייב צו חיפוש על פי פקודת סדר הדין הפלילי (מעצר וחיפוש).
במרץ 2020 הגישו יש דין ורופאים לזכויות אדם יחד עם שישה עותרים פלסטינים עתירה לבג"ץ בדרישה לשנות את התחיקה הצבאית באופן שיקבע שכניסת כוחות הביטחון לבתים של פלסטינים לצורך חיפוש בהם צריכה להיעשות אך ורק בהתאם לצו שיפוטי, להוציא חריגים ספציפיים מוגדרים היטב. העתירה נדחתה בנימוק שעל פי כללי המשפט הבינלאומי ואמנות בינלאומיות בנושאי זכויות אדם המפקד הצבאי בשטח כבוש חייב לכבד, בין היתר, את גופם, כבודם וזכויותיהם המשפחתיות של התושבים הפלסטינים, ולהתייחס אליהם באופן אנושי, אך בכללים אלה אין הוראה ישירה המחייבת את הצורך בצו שיפוטי לשם עריכת חיפוש בחצריו של אדם.
ארצות הברית
בהתאם לתיקון הרביעי לחוקת ארצות הברית, לרוב החיפושים המבוצעים על ידי המשטרה נדרש צו חיפוש הניתן על בסיס עילה סבירה, למרות שקיימים מספר חריגים.
החל משנת 2016, בעקבות התקדמות טכנולוגית, הממשל מנצל צו חיפוש אזורי.
סולי אן
סולי אן (במקדונית: Сули ан; באלבנית: Suli hani) הוא חאן ששימש בעבר כפונדק שנמצא בבזאר הישן, סקופיה, מקדוניה הצפונית. החאן נמצא ליד צ'יפטה אמאם ומסגד מוראט-פאשינה. כיום, מוזיאון הבזאר הישן של סקופיה והאקדמיה לאמנויות נמצאים בסולי אן.
אטימולוגיה
בנדרו של איסה-בג איסקוביץ' מוזכר הפונדק בשם "פונדק ישן". השם "סולי אן", שפירושו בטורקית הוא "פונדק מים", ניתן לו מאוחר יותר מאחר שהוא היה נמצא ליד נהר הסרבה.
היסטוריה
הבניין נבנה במחצית הראשונה של המאה ה-15 על ידי איסה-בג איסקוביץ', ובצוואתו הושאר כחלק מהרכוש של מסגד יצחק-בגובה. סולי אן מוזכר לראשונה במסמכים מתקופתו של איסה-בג, בנו של יצחק-בג, המציג סיכום הכנסות והוצאות הוואקף של המסגד. במהלך המאה ה-16, נפתחו חנויות, בעיקר בבעלותם של יהודים. הפונדק נבנה מחדש לאחר שניזוק קשות בשרפה הגדולה של 1689. לאחר הבינוי מחדש, הבניין המשיך לפעול כמבנה מסחרי. לאחר רעידת האדמה ב-1963, הבניין נהרס כמעט לחלוטין ונבנה מחדש מאוחר יותר.
ארכיטקטורה
הבניין הוא מייצג אופייני לאדריכלות העולם האסלאמי, ובצורתו הוא דומה לקורשומלי אן. בסיסו מרובע ומשתרע על שטח של כ-2.101 מ"ר . קומת הקרקע שימשה לאחסון סחורות, ואילו נוסעים וסוחרים בילו את הלילה בקומה העליונה. המרפסת נבנתה על 18 עמודים, והחדרים היו מסודרים בשורה והיה ניתן לצאת מכל ארבעת הצדדים. ישנן שתי כניסות לפונדק, במזרח ובמערב, שהראשית שבהן הייתה במזרח ובעבר נהר הסרבה זרם לפניו. בשל המספר הרב של חנויות מסביב, הפונדק עושה רושם שהוא נמשך לחלל.
וואטסאפ
וואטסאפ (באנגלית: WhatsApp) הוא יישומון חינמי להעברת מסרים מיידיים, תמונות, מסמכים, קטעי וידאו וקול. היישום פותח על ידי חברת WhatsApp, שהוקמה ב-24 בפברואר 2009 על ידי יאן קום ושותפו בריאן אקטון ונמצא בבעלות חברת "מטא" שרכשה ב-2014 את החברה תמורת 19 מיליארד דולר במזומן ובמניות.
השם באנגלית הוא משחק מילים: "?What's up" משמעותו בעברית "מה נשמע?". השם "WhatsApp" הוא בעל צליל דומה, כאשר המילה App היא קיצור המילה "Application" (אפליקציה).
היישום זמין עבור מערכות ההפעלה iOS (אייפון), אנדרואיד, בלקברי, ו-Windows Phone של מיקרוסופט. כמו כן היא תומכת במחשבים ביתיים באמצעות הדפדפנים גוגל כרום, מוזילה פיירפוקס, אופרה וספארי.
נכון לפברואר 2023, יש לוואטסאפ יותר מ-2.24 מיליארד משתמשים פעילים ברחבי העולם.
ממשק
היישום מעוצב בצורה שונה בכל מערכת הפעלה, אך בכל אחת קיימים אותם המסכים: מסך לרשימת הצ'אטים (עם קבוצות או עם עמיתים בודדים), מסך להוספת "סטטוס", מסך ליצירת שיחה עם איש קשר ואפשרות לפתיחת קבוצה, לשידור מסר, לעריכת פרופיל המשתמש ולהגדרות. היישום תומך בשפות רבות, ומגרסה 2.7 הוטמעה השפה העברית ביישום.
וואטסאפ עושה שימוש בחותם זמן המאפשר לבדוק מתי הייתה הפעם האחרונה בה משתמש היה מחובר. בעוד שניתן לבטל מאפיין זה בכל הפלטפורמות (ביטול האפשרות מונע מלראות את חותם הזמן של משתמשים אחרים), בנוסף יש אפשרות להשתמש בסטטוס ובתמונה אישית. שימוש נרחב נעשה דרך קבוצות וואטסאפ שבו מספר משתמשי וואטסאפ (עד 1024 משתמשים) משתתפים בצ'אט אחד.
וואטסאפ ווב
וואטסאפ הפכה לזמינה במחשב דרך דפדפן האינטרנט, תחת השם WhatsApp Web. בסוף ינואר 2015, פרסם קום הודעה בדף הפייסבוק שלו: "יישום הדפדפן שלנו הוא פשוט הרחבה של הטלפון שלך: היישום בדפדפן משקף שיחות והודעות מהמכשיר הנייד שלך - זה אומר שכל ההודעות שלך עדיין נמצאות בטלפון שלך". כלומר, מכשירו של משתמש ה-WhatsApp עדיין חייב להיות מחובר לאינטרנט כדי שיישום הדפדפן יפעל. כל הדפדפנים העיקריים למחשבים נתמכים למעט Internet Explorer. ניתן לגשת אל וואטסאפ ווב דרך אתר web.whatsapp.com, והגישה ניתנת לאחר שהמשתמשים סורקים את קוד ה-QR האישי שלהם דרך אפליקציית WhatsApp הנייד שלהם.
ב-10 במאי 2016, מפתחי וואטסאפ יצרו תוכנה שדומה בתכונותיה לוואטסאפ ווב עבור Microsoft Windows ו-macOS אשר מסנכרנת הודעות בין הטלפון למחשב וגם הוסיפו תמיכה בשיחות וידאו ושיחות קוליות. בדומה ליישומון הדפדפן WhatsApp Web, האפליקציה שתסונכרן עם מכשיר הנייד של המשתמש זמינה להורדה באתר. התוכנה תומכת בגרסאות מערכת ההפעלה של Windows 8 ו-OS X 10.10 ומעלה.
בינואר 2021, גרסת הבטא של היישומון אפשרה למשתמשים להשתמש ב-WhatsApp Web מבלי להשאיר את האפליקציה לנייד מחוברת לאינטרנט. במרץ 2021, תכונת בטא זו הורחבה למשתמשי iOS. עם זאת, מכשירים מקושרים (באמצעות WhatsApp Web, WhatsApp Desktop או Facebook Portal) יתנתקו אם אנשים לא ישתמשו בטלפון שלהם במשך יותר מ-14 ימים. גרסת הבטא של היישומון יכולה להציג הודעות רק במשך שלושת החודשים האחרונים בדפדפן האינטרנט, מה שלא היה קיים לפני הבטא מכיוון שגרסת האינטרנט הסתנכרנה עם הטלפון.
וטסאפ עסקי (Whatsapp Business)
וטסאפ השיקה את "וטסאפ עסקי" בשנת 2018 עבור עסקים קטנים. היישום מציע תכונות כמו תגובות מהירות, הודעות אוטומטיות, תוויות, פרופיל עסקי, קטלוג מוצרים ושירותים וחיבור מהיר לדפים העסקיים בפייסבוק ובאינסטגרם.
סטטוס
בשנת 2017 הוסיפה וואטסאפ גם את האפשרות להעלות סטטוס. סטטוס הוא כלי ליצירה ולשיתוף פוסטים ותכנים דרך חשבון הוואטסאפ, אשר נעלמים (נמחקים) כעבור 24 שעות. סטטוס מוצג לאנשי הקשר של בעל החשבון ולהפך ניתן לראות אותו מאנשים אחרים שחשבון הוואטסאפ של המשתמש רשום אצלם.
מאז הוסיפה וואטסאפ שלוש אפשרויות לאנשים שיכולים לצפות בסטטוס:
אימות זהות ומסרים
במאי 2011 דווח על פרצת אבטחה ביישום המאפשר גנבה של חשבונות.
בספטמבר 2011 יצאה גרסה 2.6.5 שהביאה לסגירת חורי אבטחה קריטיים שאיפשרו קריאת הודעות של משתמשים אחרים ואף שליחת הודעות בשמם.
בשנת 2018 צוות של צ'קפוינט הזהיר מאפשרות של זיוף אזכור הודעות במערכת.
פישינג
בספטמבר 2012, חברת האבטחה ESET פרסמה את דו"ח האיומים ברשת שלה לחודש אוגוסט ובו דווח על יישום פייסבוק המתחזה ליישום וואטסאפ המקורי, וייתכן שפרטיהם האישיים של המשתמשים שנפלו בהונאה נגנבו.
ביולי 2013 דווח על צעיר מספרד שפיתח דף אינטרנט מתחזה, במסווה של אתר אינטרנט של יישומון המציע למשתמשיו לצפות בהודעות שאחרים שלחו דרך וואטסאפ. המשתמשים הופנו לאתר אחר שבו הם התבקשו להזין את מספר הטלפון שלהם במטרה לשלוח להם קוד להורדת היישומון למכשירם האישי. הקורבנות להונאה הצטרפו ללא ידיעתם לאתר ששולח פרסומות בתשלום. כ-11,000 משתמשים נפלו בפח והצעיר הרוויח מכך כ-53,000 דולרים בחודשיים.
מתקפות מניעת שירות
התקפת מניעת שירות במובן הרחב היא כל מתקפת סייבר שפוגעת ומגבילה את היכולת להשתמש בשירות מחשוב מסוים.
ב-2019 בוצעה לראשונה מתקפה שעשתה שימוש באופן שבו וואטסאפ נוהגת כלפי קבוצות המפרות את תנאי השימוש שלה. במתקפה זו, מרגע שהתוקף הצטרף לקבוצה הוא יכול לשנות את שמה ותמונתה לתוכן מיני, שמנוטר על ידי וואטסאפ ומופיע בפני פקחי התוכן של מטא, ושבגינו כל משתתפי הקבוצה נחסמים מהשירות. לעיתים התוקף מוסיף את המשתמשים לקבוצה בניהולו, ללא ידיעתם. בעקבות פנייה של איגוד האינטרנט הישראלי, וואטסאפ פעלה לבדיקה נוספת של מקרים כאלו, ולשחרור המשתמשים מחסימה. שנתיים לאחר מכן, בהופעה נוספת של מתקפה זו, משטרת ישראל המליצה, לצאת מיד מכל קבוצה ששמה או תמונתה שונו כך, ולהגביל את יכולת השינוי רק למנהלי הקבוצה. הומלץ גם למנוע בהגדרות הוספה לקבוצות על ידי משתמשים זרים. גם לאחר גילוי מתקפה זו, ברירת המחדל של קבוצה מאפשרת גם למי שאינו מנהל לשנות את פרטיה, וברירת המחדל של הגדרות הפרטיות עדיין מאפשרות הוספה לקבוצות על ידי משתמשים זרים ללא אישור יזום – כך שנכון ל-2022 מתקפות דומות עתידיות עדיין אפשריות.
במתקפה אחרת, התוקף שלח הודעה ארוכה שמכילה 65,653 תווים שאינם נראים (Whitespace Character). כשהמשתמש ניסה לקרוא את כולה באמצעות לחיצה על "קרא עוד", היישומון קרס, כך שלא הייתה אפשרות להשתמש בו ללא אילוץ עצירה בהגדרות. גרסה מורחבת של המתקפה, שעשתה שימוש בממשק ה-web של המערכת, איפשרה להקריס את היישומון אפילו ללא כל פעולה יזומה מצד הנמען, וחייבה את מחיקתו המלאה והתקנה מחדש, תוך אובדן המידע שלא גובה. התקלות שאפשרו את המתקפה הוטלאו.
התקנת תוכנת הריגול פגסוס
במאי 2019 טענה חברת וואטסאפ שקבוצת NSO השתמשה בתוכנת הריגול פגסוס כדי לחדור למכשירי הטלפון של יותר מ-100 עיתונאים ופעילי זכויות אדם ברחבי העולם, תוך ניצול חולשה בשירות שיחות הווידאו של וואטסאפ. הרוגלה חדרה למכשיר גם ללא צורך מצד הקורבן לענות לשיחה. באוקטובר 2019 הודיעה חברת האם פייסבוק כי היא תובעת את NSO בבית המשפט המחוזי בקליפורניה, בטענה ש-NSO עברה על החוק האמריקאי נגד ניצול והונאות מיחשוב, הפרה את החוזה שלה עם וואטסאפ ופייסבוק (בכך שהפרה את כללי השימוש באפליקציות אותן אישרה) וביצעה הסגת גבול בכך שפרצה לשרתים ומערכות המחשוב של וואטסאפ ופייסבוק.
בינואר 2020 התפרסם כי האו"ם אסר על עובדיו הבכירים להשתמש בוואטסאפ משיקולי אבטחה.
הצפנת תוכן מקצה לקצה
בנובמבר 2014 הכריזה חברת Open Whisper Systems על שיתוף פעולה עם וואטסאפ להקמת תשתית להצפנה מקצה-לקצה עם פרוטוקול סיגנל. לאחר הקמת התשתית באפריל 2015 הצהירה חברת וואטסאפ שמתבצעת הצפנה חזקה של כל צורות התקשורת של היישומון (שיחות וואטסאפ מוצפנות באמצעות פרוטוקול SRTP) באופן כזה, שלפי טענת החברה, אף אחד כולל חברת פייסבוק עצמה שוואטסאפ בבעלותה ואפילו ה-NSA או כל ארגון ממשלתי אחר לא יכול לקבל גישה לתוכן של מיסרון או שיחה כלשהם.
באוקטובר 2015 החלה וואטסאפ להעביר את כל הודעות המשתמשים ביישומון לשרתי גוגל באמצעות גוגל דרייב כברירת מחדל. צעד זה העלה תהיות רבות בנוגע להצהרתה של החברה כי אף צד שלישי לא יוכל לקרוא את הודעות המשתמשים, משום שכל הודעות המשתמש מועלות לשרתים של חברת גוגל ללא הצפנה מצד וואטסאפ אלא רק אם קיימת הצפנה על ידי השרת.
החל מאפריל 2016 החלה וואטסאפ להצפין את כל ההודעות, התמונות, הסרטונים, ההודעות הקוליות, המסמכים והשיחות של המשתמשים, באמצעות הצפנה מקצה-לקצה. וטענה כי: "כשאתם שולחים הודעה, האדם היחיד שיוכל לקרוא אותה הוא האדם או הקבוצה אליהם אתם שולחים את ההודעה. אף אחד לא יוכל לקרוא את ההודעה שלכם: לא פושעי סייבר, לא האקרים, לא משטרים מדכאים, אפילו לא אנחנו".למרות זאת, מספר גדול של מומחי אבטחת מידע טוענים שזוהי הצהרה ללא כיסוי, וכי אין כל דרך לדעת שהחברה או כל צד שלישי אחר לא יכול לקרוא את תוכן ההודעות. מכיוון שהחברה לא מספקת גישה לקוד המקור של התוכנה, אי אפשר לדעת האם היא מכילה דלת אחורית או פרצת אבטחה מובנת שתאפשר לצד שלישי לקרוא את תוכן ההודעות.אפילו יש הטוענים, שההצפנה מקצה לקצה ביישומון וואטסאפ היא מלכודת דבש, שנועדה למשוך אנשים שמעוניינים לתקשר ביניהם בצורה פרטית ומאובטחת, ועל ידי כך סוכנויות הריגול יוכלו להאזין לתקשורת שלהם באמצעות דלת אחורית או פרצת אבטחה מובנית שמכיל היישומון. בשנת 2013 מידע שהודלף על ידי אדוארד סנודן, הראה שיש דלת אחורית בתוכנת סקייפ שמאפשרת לחברת מיקרוסופט לשלוח את כל תוכן הודעות המשתמשים לסוכנות לביטחון לאומי של ארצות הברית, אף על פי שתוכן ההודעות היה מוצפן מקצה לקצה מבחינה רשמית.
במרץ 2017, הועלו לאתר ההדלפות ויקיליקס אלפי מסמכים של ה-CIA, בין השאר, נכתב בהם על יכולות פריצה של ה-CIA לתוכנות מסרים מיידיים בהן וואטסאפ.
ב־13 בינואר 2017 אתר הגארדיאן פרסם שביישומון וואטסאפ יש פרצת אבטחה חמורה שמאפשרת לצד שלישי לנטר אחר הודעות המשתמשים, אך המפתחים של מערכת ההצפנה ביישומון וואטסאפ, Open Whisper Systems, וגורמים בחברת פייסבוק טענו כי זו אינה דלת אחורית וכאשר משתמש מסוים מחליף מכשיר או מתקין מחדש את יישומון וואטסאפ מפתחות ההצפנה משתנים והמשתמש מקבל על כך הודעה, וכך מערכות הצפנה מקצה לקצה פועלות.
בספטמבר 2021 פורסם תחקיר של ארגון פרופבליקה העוסק בתהליך הדיווח על הודעות: כאשר משתמש מדווח על הודעות אחרות לוואטסאפ, הוא שולח עותק לא מוצפן של חמש ההודעות האחרונות למערכת סינון ובקרת התוכן של מטא. אם המערכת מקטלגת הודעה כבעייתית ההודעות מועברות לאחד מפקחי התוכן האנושיים של החברה, שיכול לקבוע האם להשעות את החשבונות המפרים. התחקיר עורר ביקורת על אי־השקיפות של החברה כלפי המשתמשים בכל הנוגע לרמת ההגנה והשמירה על המידע בעת תהליך הדיווח.
פרטיות מול שימוש מסחרי במידע
לאורך שנות פעילותה, טענה וואטסאפ כי פרטיותם של נתוני אנשי הקשר של המשתמשים נשמרת. לא קיימת אפשרות גישה לנתוני אנשי הקשר של המשתמש, אלא אם כן המשתמש משתף איש קשר באמצעות האפשרות שקיימת בצ'אט "שתף איש קשר". למרות הבטחה זו, בסוף אוגוסט 2016 שונו כללי השימוש ב-וואטסאפ כך שהמידע שותף עם פייסבוק. המידע על אנשי קשר שנשמר בשרתי וואטסאפ עלול לעבור לפייסבוק ללא אישור המשתמש - רישום מספר טלפון בפייסבוק (לעיתים, משתמשי פייסבוק יאולצו להזין מספר טלפון לצורכי אימות) ינוצל להצעת אנשי קשר חדשים בפייסבוק גם לאחר מחיקת המספר מפייסבוק, על בסיס אנשי הקשר בוואטסאפ שמקושרים למספר הטלפון. כחודש לאחר מכן הממונה על הפרטיות בהמבורג, גרמניה, אסר על חברת וואטסאפ לאסוף את המידע בתחומי מדינתו וכן הורה לפייסבוק למחוק את כל המידע שנאסף ממשתמשי וואטסאפ במדינה, בנימוק של הפרת חוק הגנת הפרטיות הגרמני.
בינואר 2021 הודיעה וואטסאפ שהיא משנה את תנאי השימוש שלה כך שתוכל לאסוף, לאגור, לעבד ולשתף מידע אישי רגיש עם שאר האפליקציות של פייסבוק;
החברה הזהירה כי תמחק את חשבונות המשתמשים שלא יאשרו את מדיניות הפרטיות החדשה. הצעד עורר תגובות חריפות, ואף עזיבה המונית של משתמשים למתחרות, כגון סיגנל וטלגרם, שניצלו את ההזדמנות בשביל להתנגח בה. בעקבות הביקורת והמעבר למתחרות, הודיעה וואטסאפ כעבור שבוע שתדחה את המהלך בשלושה חודשים, ושלא תחסום באופן מוחלט את הגישה לאפליקציה למשתמשים שלא יאשרו את המדיניות החדשה אלא רק תגביל אותם בהדרגה. בגרמניה הוצא צו מניעה לַשינוי במסגרת ה-GDPR, ובהודו (השוק הגדול ביותר של וואטסאפ) החברה נדרשה שלא להוציא את השינוי לפועל. כשבועיים לאחר תום האולטימטום וואטסאפ שינתה את דעתה בשלישית ומסרה כי לא תגביל את השימושיות של החשבונות שעדיין לא אישרו את המדיניות החדשה, אך תמשיך להקפיץ תזכורת המבקשת לאשר את השינוי. לבסוף, לא התאפשר למשתמשים שנתנו את הסכמתם לתנאי השימוש החדשים לחזור בהם מהחלטתם, ויצירת חשבון חדש דורשת הסכמה למדיניות החדשה.
באוגוסט 2021 פורסם כי פייסבוק מפתחת מערכת לניתוח נתונים מוצפנים בענן המסתמכת על הצפנה הומומורפית, שתשמש להתאמת מודעות מדויקת יותר למשתמשים בוואטסאפ בלי פגיעה בהצפנת תוכן ההודעות עצמן.
בספטמבר 2021 וואטסאפ נקנסה על ידי הממונה על הגנת המידע באירלנד ב-225 מיליון אירו, בגין הפרות של תקנות הגנת המידע של האיחוד האירופי שהתגלו בשנת 2018. הפרות אלו כללו אי־שקיפות בנוגע לאופן שבו וואטסאפ מעבדת את המידע של משתמשיה ובדרך שבה היא משתפת אותו עם חברות אחרות של מטא.
אמינות
בדומה לרשתות החברתיות המובילות, גם הפלטפורמה של וואטסאפ שומשה פעמים רבות להפצה של פייק ניוז, או תכנים בעייתיים אחרים דוגמת הודעות הסתה. בעיה זו גדולה במיוחד בוואטסאפ, עקב הקלות בה אפשר לשנות תוכן של הודעה לפני שמפיצים אותה הלאה בעיוות המידע המקורי, ועקב הקושי לפקח על התוכן שמועבר באפליקציה בגלל ההצפנה המובנית באפליקציה.
פרשיות מסביב לעולם, ובמיוחד בהודו, הפעילו לחץ על פייסבוק לפעול לפתור את הבעיה. בשנת 2018 קיבלה הנהלת החברה החלטות לסמן בסימון מיוחד הודעה שהועברה, ולהגביל את העברת ההודעות לכמות של עד 250 נמענים או קבוצות. המגבלה המשיכה להתהדק בשנתיים שלאחר מכן, תחילה ל-20, ולאחר מכן ל-5. על פי הנהלת החברה, צמצמו פעולות אלו את היקף העברות ההודעות בכ-25%.
לאחר פרוץ מגפת הקורונה בתחילת שנת 2020, הכריז ארגון הבריאות העולמי על הפצת מידע שגוי כבעיה עולמית חמורה, ודרש מממשלות להפעיל לחצים על חברות המדיה החברתית למצוא פתרונות לנושא. נסיבות אלו גרמו לפייסבוק לצמצם את כמות הפעמים שאפשר להעביר הודעה לפעם אחת. במאי 2020 שיתפה וואטסאפ פעולה עם רשת בדיקת העובדות הבינלאומית ופיתחה צ'אטבוט שמסייע לגולשי וואטסאפ לברר האם מידע שהועבר אליהם באפליקציה אמיתי הוא מזויף.
מודל עסקי
לאחר תקופת זמן קצרה ויתרו בחברה על מודל ההכנסות המבוסס על עלות שימוש, ומאז השימוש ביישום הוא ללא תשלום.
בשנת 2018, חברת וואטסאפ פרסמה תוכנית לשילוב פרסומות באפליקציה, וזאת על אף שמייסדיה הצהירו בעבר שהיא תהיה נקייה מפרסומות. לאורך שנתיים בוצעו מספר שינויים במודל זה, עד שנזנח אף הוא. לבסוף, החברה עברה למודל של אספקת שירותים בתשלום לעסקים המשתמשים בפלטפורמה.
במקביל, נעזרת חברת מטא במידע החשוף לה מהאפליקציה – למשל, עם אילו חברות מתכתב כל משתמש (אך לא תוכן ההודעות) – כדי להתאים לו פרסומות. בשנת 2021 הודיעה למשתמשיה שעליהם לאשר מדיניות פרטיות חדשה המרחיבה את הגישה של מטא למידע מסוג זה. נכון לשנת 2021 הייתה לחברה גישה מסוימת למידע המגובה לענן, ובשנת 2021 הודיעה החברה שתשנה זאת.
שרקוטרי
שרקוטרי או שרקוטריה (הכנת מעדני בשרים; מצרפתית: Charcuterie) הוא ענף בתחום הבישול והקולינריה, המתמקד בייצור והכנת מוצרי שונים המבוססים על בשר, כגון קותלי חזיר, שינקן, נקניקים שונים, טרין, ממרחי פטה, קונפי ועוד, בעיקר כאלו העשויים מבשר חזיר.
מלאכת השרקוטרי היא מלאכה ארטיזנלית, כלומר כזו שנעשית בעבודת יד.
שרקוטרי הוא חלק מהרפרטואר של השפים האחראים על המזון הקר במטבחים. במקור מאכלי השרקוטרי נוצרו במטרה לשמר בשר בתקופה שלפני המצאת המקררים, וכיום הם ידועים בזכות הטעמים המיוחדים הנוצרים כתוצאה מתהליכי שימור שונים.
טרמינולוגיה
המילה הצרפתית לאדם העוסק בשרקוטריה היא שרקוטרי (באנגלית: charcutier). היא מתורגמת בדרך כלל כ"מבשל הבשר", "משמר בשר" או "קצב של בשר חזיר". תרגום זה הוביל לאמונה השגויה ששרקוטריה יכולה לכלול רק מאכלים המבוססים על בשר חזיר. בספר "Food Lover’s Companion" נכתב כי אומנם המונח הזה מתייחס במיוחד למוצרים המבוססים על חזיר, אבל לא רק, המיוצרים ונמכרים בחנויות בסגנון מעדניות, הנקראת גם "שרקוטריות". הספר "לארוס גסטרונומיק" (המהדורה משנת 1961) מגדיר את המונח שרקוטרי כ"אמנות הכנת בשרים שונים, ובמיוחד חזיר, על מנת להציג אותם בדרכים המגוונות ביותר".
היסטוריה
המלומד היווני סטראבון תיעד ייבוא של בשר מלוח מגאליה כבר במאה הראשונה לספירה. ייתכן שהרומאים היו הראשונים שהסדירו את סחר "השרקוטריה", שכן הם כתבו חוקים המסדירים ייצור נכון של מפרקי חזיר, אך גם לצרפתים השפעה כלשהי. בצרפת של המאה ה-15, גילדות מקומיות הסדירו מסחר בענף ייצור המזון בכל עיר. חברי גילדת השרקוטרי ייצרו מגוון מסורתי של בשרים מבושלים או מומלחים ומיובשים שהשתנו, לעיתים באופן משמעותי, מאזור לאזור. לשרקוטיירים הותר למכור רק פריט אחד שהיה לא מבושל, לארד (שומן חזיר). מוצרי השרקוטרי המוכנים כללו ממרחי פטה, רילטים, נקניקיות, בייקון, רגלי חזיר, ועוד. שיטות שימור אלה הבטיחו כי לבשרים יהיו חיי מדף ארוכים יותר. שרקוטרי הפך אז למשהו שסימל מעמד נמוך יותר בקרב האיכרים.
השרקוטייה היו למעשה המסעדנים הראשונים. שרקוטיירים נהגו להכין מעדנים שונים המבוססים על בשר בכמויות גדולות ולמכור לקהל הקונים בשווקים בצרפת. מאוחר יותר הגיעו שרקוטיירים גם לחצר המלוכה ובישלו עבור בני אצולה. המאכלים שהכינו השתנו בסגנון בהתאם לאזור והתבססו על מתכונים שעברו בסודיות מסוימת בתוך המשפחות ועברו מאב לבן. ישנם גם הרגלים מסורתיים רבים הנקשרים בתהליכי ההכנה של מעדני הבשר השונים כמו גם אמונות טפלות שונות, כמו שרקוטייה שמכינים פרושוטו רק כאשר הירח מלא.
מילוי בשר
בשר מילוי הוא תערובת של בשר טחון רזה בצורת תחליב שומני. ניתן לייצרו על ידי טחינה או קיצוץ של הבשר המהווה את חומר הגלם. התחליב הזה עשוי להיות במרקם חלק או גס, תלוי במרקם הרצוי למוצר הסופי. משתמשים בכבשן בייצור פריטים רבים הנמצאים בשרקוטריה. בשרים נפוצים בייצור מילוי זה כוללים בשר חזיר, דגים שונים: זאבי נהרות, טרוטה (פורל), אלתית (סלמון), מאכלי ים, בשר ציד (בשר צבי, חזיר בר, או ארנבים), עופות, תרנגולאים, עגל, כבדי חזיר ועוד. שומן המופק מגב חזיר משמש לעיתים קרובות בהכנה מאחר שיש לו טעם נייטרלי בדרך כלל.
נקניקים
המילה "נקניק" בצרפתית נגזרת מהמילה הלטינית למלח מאחר שהטכניקה להכנת נקניקיות ונקניקים כוללת הכנסה של בשר טחון או קצוץ עם מלח לתוך שפופרת עטיפה. העטיפה עצמה יכולה להשתנות אך לרוב משתמשים בעטיפות העשויות ממקור מן החי, כמו מעי של כבש, חזיר או בקר. בנוסף, משתמשים גם בקיבות ושלפוחיות של בעלי חיים, כמו גם בעטיפה מלאכותית אכילה המיוצרת מקולגן ותאית או מנייר צמחי. עטיפות שאינן אכילות משמשות בעיקר לעיצוב צורה, לאחסון וליישון של הנקניקיות. שתי הגרסאות העיקריות של נקניקיות הן טריות ומבושלות. הגרסה הטרייה מבוססת על ייצור בשר גולמי המוכנס לעטיפה ומבושל במועד מאוחר יותר, ואילו נקניקיות מבושלות מחוממות במהלך הייצור ומוכנות לאכילה בתום הייצור.
פטה, טרין, גלנטין, רולדה
פטה וטרינים מבושלים לעיתים קרובות בתוך מאפה (במעטה של בצק למשל) או במיכל חרס. גם מיכל החרס עצמו וגם המנה במקור מכונים "טרין". התיבול חשוב, מכיוון שמאכלים אלו מוגשים בדרך כלל קרים, מה שמחליש את עצימות את הטעמים.
מוצרים מומלחים
למלח יש כמה מטרות עיקריות בתהליך שימור המזון במטבח השרקוטרי.
תהליך זה כרוך בתנועת מים מחוץ לקרומי התאים, אשר בתורם סופגים מחדש את המים המלוחים לתא. תהליך זה מסייע להרס פתוגנים מזיקים.
נקניקים מותססים
נקניקיות מותססות נוצרות על ידי המלחת בשר קצוץ או טחון כדי להסיר לחות, תוך מתן אפשרות לחיידקים מועילים לפרק סוכרים למולקולות טעם. מיני חיידקים שונים, מפרקים סוכרים אלו כדי לייצר חומצה לקטית, שאינה משפיעה רק על טעם הנקניקייה, אלא גם מורידה את רמת ה pH מ־6.0 ל־4.5-5.0, ומונעת צמיחה של חיידקים העלולים לקלקל את הנקניקייה. השפעות אלה מועצמות בתהליך הייבוש.
מאיר ליטבק
מאיר ליטבק (נולד ב-2 במרץ 1958) הוא היסטוריון ישראלי של המזרח התיכון והאסלאם וראש המרכז ללימודים איראניים באוניברסיטת תל אביב.
ביוגרפיה
מאיר ליטבק נשוי לנאוה ולהם שני ילדים.
מלומדים שיעיים בעיראק של המאה ה-19: העלמאא' של נג'ף וכרבלאא'
הספר מנתח דפוסי המשכיות ותהליכי שינוי חברתיים ופוליטיים בקהילות אנשי הדת בשתי ערי הקודש השיעיות נג'ף וכרבלאא' שהפכו למרכזי הלימוד וההנהגה השיעים החשובים ביותר במאה ה-19. הספר מציג את יחסי הפטרון-קליינט בין המורים לתלמידים כמפתח היעיל ביותר להבנת התהליכים הפנימיים בקהילת העלמאא'. הוא מראה את יחסי הגומלין בין למדנות, הוראה, גיוס כספים ופוליטיקה בגיבוש ההנהגה השיעית. כמו כן הוא דן ביחסי העלמאא' עם האימפריה העות'מאנית ששלטה אז בעיראק ועם והשושלת הקאג'ארית ששלטה אז באיראן, וטוען כי הצורך בגיבוי איראני נגד לחצים עת'מאנים הפך את ערי הקודש לגורם ממתן ביחסי דת ומדינה באיראן עצמה.
מאמפתיה להכחשה: תגובות ערביות לשואה
הספר, אותו כתב עם ד"ר אסתר ובמן, דן ביצוגי השואה בעולם הערבי. הוא עוסק בכל ספקטרום הגישות בעולם הערבי לגבי השואה מ-1945 ועד 2006, החל מהכחשה, דרך הצדקה, השוואה הציונות לנאציזם ועד האשמת התנועה הציונית בשיתוף פעולה עם הנאצים בהשמדת היהודים, כולל זרם מיעוט שגם מוכן להכיר בשואה ברמות שונות. הספר כולל גם מקרי בוחן כמו התקופה הפורמטיבית 45–1948, שכבר אז כל המוטיבים העיקריים התחילו להתגבש, נושא השילומים, משפט אייכמן, התגובות בעולם הערבי לרפורמות של ותיקן 2 (ותיקן והשואה). אחד הפרקים עסק בניכוס של מושגים ומונחים מהשואה לשיח הפלסטיני על הנכבה, פרק שדן באופן בו הערבים מתמודדים עם יחסם לגרמניה הנאצית בשנות ה-30.
אסלאם ודמוקרטיה בעולם הערבי
פרקי הספר בוחנים את התמודדותן של התנועות האסלאמיות בארצות ערב בסוגיית הדמוקרטיה והיחס לשלטון. לוקח שורה של תנועות אסלאמיות ובודק איך כל אחת מהן מתמודדת עם השאלה של פוליטיקה ודמוקרטיה בארץ שלה.
החמאס – הצד האידאולוגי
חקר גם את תפישת הסכסוך שלהם כסכסוך דתי בין מוסלמים ליהודים, תוך דגש על קדושת פלסטין לאסלאם, כאשר המסקנה המתבקשת היא ג'יהאד לחיסול מדינת ישראל; וכן המאמץ של החמאס ליצור סינתזה בין האסלאם ללאומיות הפלסטינית על ידי שילוב מרכיבים לאומיים באסלאם, כלומר דגש על קדושת אל-אקצא ופלסטין, וכן מתן תוכן דתי לזהות הפלסטינית.
הבניה של או המצאה של עבר אצל הפלסטינים
בעיקר בניסיון להבנות עבר פלסטיני שחוזר לעת העתיקה. ניסיון של הפלסטינים ליצור לעצמם עבר שחוזר עד לתקופה הכנענית ולטעון שיש רצף של זהות לאומית פלסטינית מהכנענים ועד ימינו, כל זאת כאמצעי למאבק בציונות.
תנועות אסלאמיות והתמודדותן בשאלת הדמוקרטיה או החירות
מאמריו הצביעו על כך שהתנועות האסלאמיות שוללות באופן כללי את הדמוקרטיה המערבית, חלקן מציעות חלופה של דמוקרטיה אסלאמית, כלומר דמוקרטיה שכפופה לדת האסלאם. וחלקן שוללות את הדמוקרטיה לחלוטין. . מאמר אחר עורך דיון של התנועות האסלאמיות בסוגיות החירות שבו הראה שהן שוללות את התפישה הליברלית-המערבית לחירות ומציגות אותה כאנטי-תזה לאסלאם ובעצם לפי התפישה שלהם, החירות האמיתית היא כשאדם משתעבד בצורה וולנטרית לאל ואז הוא משתחרר מהשאיפות האישיות שלו.
הרפובליקה האוטונומית הסובייטית הסוציאליסטית של קלמיקיה
כוכב לכת מינורי, 2287 Kalmykia, שהתגלה בשנת 1977 על ידי האסטרונום הסובייטי, נקרא על שם רפובליקת קלמיקיה.
המהפכה הרוסית והיווצרות המחוז האוטונומי של קלמיקיה
אסטרחן הייתה העיר הראשונה בקלמיקיה שנכבשה על ידי השלטון הסובייטי ב-25 בינואר 1918 במהלך מלחמת האזרחים ברוסיה. "קונגרס הקלמיקים הראשון של הסובייטים נערך" באסטרחן מה-1 עד 3 ביולי 1918. ב-1919, השליטה בקלמיקיה חזרה לידי הצבא הלבן, ולאחר מכן הוציא לנין כרוז "לעם הקלמיקי להילחם נגד השומרים הלבנים". השליטה חזרה לבולשביקים ב-1920.
היווצרות הרפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית האוטונומית של קלמיקיה
"ב-6 במאי 1927 קבעה מועצת הקומיסרים העממיים את העברת המרכז המנהלי של קלמיקיה מאסטרחן לאליסטה. ב-22 באוקטובר 1935 הפך המחוז האוטונומי של קלמיקיה לרפובליקה סובייטית סוציאליסטית אוטונומית (АССР). ב-1937 אימץ הסובייט העליון של רפובליקת קלמיקיה חוקה לרפובליקה ששיקפה את ניצחון היחסים הסוציאליסטיים. העם הקלמיקי אוחד לאומה סוציאליסטית".
מלחמת העולם השנייה ופירוק הרפובליקה
קלמיקים שהיגרו לאירופה יצרו קשרים עם אדולף היטלר, שהבטיח להם עצמאות אם יתמכו בפלישתו לרוסיה. קלמיקים אירופיים רבים גויסו לוורמאכט, ואלו שנשארו בקלמיקיה עם התקרבות הגרמנים הביעו בהם תמיכה גלויה ולאחר הפלישה הנאצית אף ערכו פשיטות על חוות חקלאיות, בזזו אותן ושיתפו פעולה עם הכוחות הכובשים. בדצמבר 1943 גירש הצבא הרוסי את הגרמנים מתחומי קלמיקיה וממשלת סטלין הוציאה ב-27 בדצמבר 1943 צו ענישה קולקטיבית לכל העם הקלמיקי וגירשה אותו לסיביר ולקזחסטן. הקלמיקים גורשו ברכבות משא ורבים מתו בדרך. אלו ששרדו את המסע נאלצו לסבול מתנאי מחיה קשים ומדעות קדומות של האוכלוסייה הקולטת אשר בעקבות שמועות על מעשים קשים שהתרחשו ברכבות ראתה אותם כקניבלים. בגלל הפחד מה"קניבלים" התרחש אף מקרה בו המגורשים הגיעו לכפר ואורחו בבית, אך באמצע הלילה הכפריים נעלו את הבית ושרפו אותו.
הקמת הרפובליקה מחדש
ב-1956 זכו הקלמיקים לחנינה מהשלטון, בינואר 1957 הם הורשו לחזור וארצם הפכה שוב למחוז אוטונומי.
"הרפובליקה האוטונומית הסובייטית הסוציאליסטית של קלמיקיה" הוקמה מחדש כאשר שודרג מעמדו של מחוז קלמיקיה האוטונומי החדש, ב-29 ביולי 1958. ב-18 באוקטובר 1990, הכרזת הריבונות והשינוי של קלמיקיה לרפובליקה סוציאליסטית סובייטית על ידי הסובייט העליון של קלמיקיה התקבלה על ידי קונגרס צירי העם של רוסיה ב-24 במאי 1991. היא התקיימה עד 31 במרץ 1992, אז שונה מעמדה לרפובליקה בתוך הפדרציה הרוסית. ב-1994 התקבלה חוקה, שרואה בבסיסה את חוקת חאנת ג'ונגריה איקי צ'אג'ין ביצ'יק (Ики Цааджин Бичик).
הכובש נבואתו
הכובש נבואתו (בספרות התנאית: הכובש את נבואתו או הכובש על נבואתו) הוא נביא הנמנע מלהעביר את תוכן ההתגלות אל מי שבשבילו או בשבילם נתגלתה לו הנבואה. חטא זה הוא אחד החטאים החמורים ביהדות שעונשם הוא מיתה בידי שמיים.
הגדרת האיסור ומקורו
האיסור על הנביא לכבוש נבואתו נמנה במשנה (סנהדרין פרק יא משנה ה) בתוך שורת עברות בתחום הנבואה שעונשן מיתה בידי שמיים: "אבל הכובש את נבואתו והמוותר על דברי נביא ונביא שעבר על דברי עצמו מיתתו בידי שמים, שנאמר: (דברים יח) אנכי אדרוש מעמו".
במשנה לא הוזכר מקור האיסור, האזהרה, אלא רק המקור לעונש המיתה בידי שמים. וכך גם בדברי הרמב"ם העוסקים בדין זה (הלכות יסודי התורה, פרק ט הלכה ג).
אך במקום אחר (הלכות סנהדרין, פרק יט הלכה ג) מוסיף הרמב"ם את מקור האיסור עצמו אגב דיון בשאלת עונש המלקות על עבירה זו, שנחלקו אמוראים (בבלי, סנהדרין דף פט עמוד ב) אם הנביא הכובש נבואתו לוקה על כך. עצם האפשרות ללקות על עבירה כזו מעלה שאלות ראייתיות (כיצד יוכלו עדים להעיד ולהתרות בנביא שקיבל התגלות ונמנע מלדווח על כך?) שנידונו בסוגיית התלמוד, הרמב"ם קובע להלכה כשיטה שאין הנביא לוקה על כיבוש נבואתו מסיבה אחרת: איסור זה הוא לאו הבא מכלל עשה שאין לוקים עליו. . פרשני הרמב"ם (לחם משנה על אתר) תמהו על דבריו אלו ומתקשים בהבנת המקור בציווי 'ואליו תשמעון' לאיסור כיבוש הנבואה.
מקרים של כיבוש נבואה
במקרים אחדים בתנ"ך עברו נביאים לכאורה על דיני הנבואה והדבר עורר מחלוקת פרשנית בשאלה האם אותם נביאים אכן עברו על הדין. לגבי דין 'כובש נבואתו' בולט סיפורו של יונה הנביא שניסה להימנע מלהתנבא על "נינוה העיר הגדולה" ונידונה השאלה האם מעשיו ענו במחדל על תנאי האיסור של 'כובש נבואתו':
הגמרא במסכת סנהדרין (דף פט עמוד א) מציגה את יונה הנביא ובריחתו כדי לא למסור את דברי נבואתו לאנשי נינוה, כדוגמה ל"כובש נבואתו". אך בדברי הראשונים נראה שפירשו את חטאו של יונה בעצם סירובו לקבל את השליחות לנבואה בנינוה ולדעתם לא עבר בפועל על האיסור של 'כובש נבואתו'.
אונטרגרופנפיהרר
הדרגה הוחלפה על ידי האס אה בדרגת בריגדפיהרר בשנת 1931, אך המשיכה להיות תואר "אד-הוק" עד שנת 1933.
אוטו היינריך, הנסיך הבוחר מפפאלץ
אוטו היינריך, הנסיך הבוחר מפפאלץ (בגרמנית: Ottheinrich. von der Pfalz; 10 באפריל 1502 - 12 בפברואר 1559), היה הנסיך הבוחר מפפאלץ בין השנים 1556–1559.
ביוגרפיה
אוטו היינריך נולד ב-10 באפריל 1502 באמברג, לרופרכט מפפאלץ, בישוף פרייזינג ולאליזבת מבוואריה, בתם של גאורג, דוכס בוואריה וידוויגה יגלו, דוכסית בוואריה. בשנת 1503 מת סבו גאורג, דוכס בוואריה ללא בנים, ובעקבות כך פרצה מלחמת לנדסהוט בין אביו רופרכט מפפאלץ, בישוף פרייזינג לאלברכט הרביעי, דוכס בוואריה, ובסיומה קיבל אלברכט הרביעי את דוכסות בוואריה-לנדסהוט, ואילו אוטו היינריך קיבל חלק קטן ממנה שהפך לרוזנות פפאלץ-נויבורג.
ב-16 באוקטובר 1529 התחתן אוטו היינריך עם סוזנה מבוואריה, בתם של אלברכט הרביעי, דוכס בוואריה וקוניגונדה מאוסטריה, ואלמנתו של קזימיר, מרקיז ברנדנבורג-ביירוית, אך לא היו להם ילדים. אוטו היינריך הרחיב מאוד את טירת נויבורג, ובעקבות השיפוצים היקרים וכמה עימותים שהיו לו הגיע כמעט לידי פשיטת רגל. בספטמבר 1546 נכבשה נויבורג על ידי כוחותיו של קרל החמישי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה במהלך המלחמה השמלקלדית, בעקבות תמיכתו של אוטו היינריך בברית שמלקלדן, ולאחר שלום פסאו הוחזר אוטו היינריך לשלטונו. בשנות ה-50 של המאה ה-16 הקים אוטו היינריך את הספרייה הפלטינית. בשנת 1556 מת דודו פרידריך השני, הנסיך הבוחר מפפאלץ, ואוטו היינריך עלה לשלטון במקומו.
ב-12 בפברואר 1559 מת אוטו היינריך בהיידלברג, ודודנו פרידריך השני, רוזן פפאלץ-זימרן עלה לשלטון במקומו.
בית החולים א-נג'אח
בית החולים האוניברסיטאי הלאומי א-נג'אח הוא בית חולים פרטי אך ללא כוונת רווח. בית החולים האוניברסיטאי הלאומי הוקם בשנת 2013 בשותפות עם הפקלוטה לרפואה באוניברסיטת א-נג'אח. בית החולים ממוקם בצפון מערב שכם.
המימון לבניית בית החולים מגיע ברובו מתרומות מכווית וערב הסעודית, עם זאת היו מדינות נוספות ואף פילנתרופים שתרמו לבית החולים ציוד, כך למשל ממשלת יפן תרמה את מכשיר ה-MRI של בית החולים ואיש העסקים הפלסטיני מוניב אל-מסרי, תרם לבית החולים מיליון דולר. עם זאת מנכ"ל בית החולים, סלים חאג'־יחיא נאלץ לקנות ציוד לבית החולים בעלות של כ-100 מיליון שקלים חדשים.
היסטוריה
אוניברסיטת א-נג'אח החלה בבניית בית החולים ב-2008, ופתחה לציבור את החלק הראשון בקמפוס בית החולים בשנת 2014, כאשר היו בו כ-127 מיטות כאשר הקמפוס משתרע על שטח של כ-17,000 מ"ר. עבודות ההקמה לחלק השני של קמפוס בית החולים החלו בתחילת 2018 שיפתח הוא ישתרע על שטח של כ-65,000 מ"ר, מלבד זאת גם מתבצעות עבודות בנייה להקמת מגדל אשפוז בן 15 קומות שיגדיל את תפוסת המיטות של הבית החולים לכ-800 מיטות ועתיד להיפתח ב-2023 ועלות הקמתו מוערכת ב-100 מיליון דולרים.
שירותים
בית החולים מספק שירותי טיפול באמצעות המחלקות השונות שלו: רדיולוגיה, ילדים, רקמות, אוזניים, אף, גרון, גידולים, הרדמה, טיפול נמרץ, כירורגיה כללית, בית מרקחת, רפואה מונעת, רפואת חירום, צנתור לב, מעבדות רפואיות, אורולוגיה, מכון לאומי להשתלות לב וריאות ועוד מספר מחלקות נוספות. בבית החולים ישנם 600 עובדים.
שלמה פיוטרקובסקי (עיתונאי)
שלמה פיוטרקובסקי (נולד ב-25 באוקטובר 1980, חשוון ה'תשמ"א) הוא עיתונאי ופובליציסט ישראלי, עיתונאי מקור ראשון והכתב המשפטי של העיתון. בעבר שימש ככתב ועורך בערוץ 7, ובעיתונים בשבע וידיעות אחרונות.
ביוגרפיה
נולד לרב חנוך הכהן פיוטרקובסקי, ממייסדי ישיבת בני צבי ומנהל ישיבת בית אל, ולשרה, בתו של הרב אברהם צוקרמן. למד בישיבת ירושלים לצעירים וכחמש שנים בישיבת קריית שמונה, בפרט אצל הרב צפניה דרורי והרב ישראל קירשטיין. במסגרת ישיבת ההסדר שירת בחיל התותחנים. כן למד כשנתיים בכולל ירושלמי. בעל תואר ראשון מהאוניברסיטה הפתוחה.
בין השנים 2006–2021 שימש כעורך באתר האינטרנט של ערוץ 7. בהמשך, שימש ראש דסק כלכלה ומשפט בערוץ, וכן פרסם בו טורי דעה רבים. בין השנים 2009–2019, במקביל לעבודתו באתר ערוץ 7, שימש כעורך חדשות וככתב כלכלי בעיתון "בשבע" - תחילה בטורו הכלכלי "תכלס", ובהמשך ככותב הפינה הכלכלית והמשפטית בעיתון. לעיתים פרסם כתבות כלליות בעיתון.
בעבר פרסם טורי דעה בעיתון ידיעות אחרונות.
החל מספטמבר 2019 משמש כעיתונאי ובעל טור שבועי ב"מקור ראשון" והחל מיולי 2021 שימש כעורך הראשי של אתר האינטרנט של העיתון. בספטמבר 2022 מונה לכתב המשפטי של מקור ראשון, כשאת מקומו כעורך האתר תפס גדעון דוקוב.
חיים אישיים
פיוטרקובסקי נשוי לאיה ואב לחמישה. מתגורר ביישוב בית אל.
צלופח ארך-סנפיר ניו זילנדי
צלופח ארך-סנפיר ניו זילנדי (שם מדעי: Anguilla dieffenbachii) הוא מין של צלופח ממשפחת הצלופחיים החי רק באגמים בניו זילנד, והוא הגדול שבצלופחי האי. מסלול חייו מתחיל באוקיינוס השקט סביב חופי טונגה, ולאחר התבגרותו הוא שוחה לעבר נתיבי מים מתוקים לאגמים בניו זילנד, ושם גדל עד לעת הרבייה שלו, אז הוא חוזר לאוקיינוס. צלופח זה נידוג למאכל בידי המאורים ואוכלוסייתו בטבע הצטמצמה. צלופחים רבים מגודלים בבריכות דגים.
אורך הצלופח יכול להגיע ל-185 סנטימטרים ומשקלו יכול להגיע ל-25 ק"ג מרבי. מרבית הזכרים מגיעים לאורך 66 סנטימטרים והנקבות הגדולות יותר מגיעות לאורך 115 סנטימטרים. הנקבות גם מאריכות ימים יותר, ומגיעות לגיל 20–60 שנה, בעוד הזכרים מגיעים רק לגיל 23. הצלופח בעלי סנפיר גבי מוארך ביותר שאורכו כשני שלישים מאורך הגוף, ממנו קיבל את שמו, הנפרש עד לזנב. סנפירי החזה קצרים מאוד ומצויים בקדמת הגוף והראש גדול עם לסתות בעלות שפתיים מודגשות המגיעות אל מאחורי העיניים. עור הצלופח חלק למגע וצבעו אפור-ירוק עד חום והבטן בהירה.
לצלופחים ישנם 4 שלבים בגלגולם: מהביצה בוקעת לרווה דמוית-זחל הנסחפת כפלנקטון בזרמים טרופיים עמוקים ליד חופי טונגה, בהמשך היא מתגלגלת לפגית שקופה דמוית סרט (Leptocephalus) המתחילה לחזור לנהרות, משם היא מתגלגלת לצורת צלופח בוגר צעיר, אך דקיק מאוד והוא מתחיל לשחות לעבר שפכי נהרות בניו זילנד, ורק באגמים של האי הוא נהפך לבוגר. זרמי אל ניניו עלולים לפגוע בהתקדמותם.
הבוגרים מסתתרים בין סלעים ומחפשים מזון כאשר חמים מספיק. הם ניזונים בתחילת חייהם מזואופלנקטון ומזחלי חרקים. לאורך גדילתם והתבגרותם הם ניזונים מדגים שונים כמו טרוטה ומדגים מהמשפחה Galaxiidae, אך גם נשמעו דיווחים שצלופחים כבר טרפו עופות מים קטנים.
יון ודובה
יוֹן וֶדוּבָה (ברומנית: Ion Văduva, נולד ב-25 בנובמבר 1935 באוטשאן שבמחוז ולצ'ה) הוא מתמטיקאי ומומחה רומני במדעי המחשב, פרופסור באוניברסיטת בוקרשט (מ-2007 - פרופסור אמריטוס), אחד מתלמידיו של גריגורה מויסיל ומחלוצי מדעי המחשב ברומניה.
ביוגרפיה
יון ודובה נולד בשנת 1936 ביישוב קרסטנשט (Cârstănești) שבכפר אוטשאן (Oteșani) במחוז ולצ'ה במשפחת איכרים רומנים. בשנים 1950-1947 הוא למד בגימנסיה ביישוב הורזו שבה מורה פליטה מבסרביה בשם קסניה פנצ'נקו משכה את עניינו למדעי יסוד. המשיך לימודיו בתיכון בעיר רמניקו ולצ'ה ואחר כך בפקולטה למתמטיקה באוניברסיטת בוקרשט, שבה בלטו כישוריו לגאומטריה ותחומי מתמטיקה אחרים והיה תלמידם של גאורגה ורנצ'אנו, מירון ניקולסקו, דן ברביליאן, גריגורה מויסיל, אוקטב אוניצ'סקו, גאורגה מיחוק, וסילה ולקוביץ' ואחרים. הוא סיים בשנת 1960 את לימודיו באוניברסיטת בוקרשט עם עבודת תואר ראשון על המרחבים עם קישור אפיני קבוע מחובר אל אלגברות ריאליות ("Spații cu conexiune afină constantă atașate unor algebre reale"). נדחתה הצעת מוריו לקבלו כמדריך בחוג לגאומטריה בגלל מידע על "מוצא לא בריא" של הוריו שסירבו להיכנס למשק חקלאי שיתופי. לבסוף התקבל כחוקר סטאז'ר במחלקה החדשה להסתברויות וסטטיסטיקה" שבמכון למתמטיקה שבניהולו של סימיון סטוילוב.
פעילותו המדעית והאקדמית
בשנת 1964 התחיל ודובה לעבוד במרכז החדש לסטטיסטיקה מתמטית של האקדמיה הרומנית בהנהגת גאורגה מיחוק שבו פתר בעיות יישומיות שונות - של אופטימיזציה מורכבת, יישומי תורת הגרפים וכו', בין היתר גם בעזרת המחשב Programma Olivetti. בשנת 1968, תחת הדרכתו של גאורגה מיחוק, סיים באקדמיה הרומנית את הדוקטורט במתמטיקה עם עבודה שכותרתה "תרומות לתורת ההערכות הסטטיסטיות של צפיפויות הפיזור ויישומים". בשנת 1969 סיים גם תואר שני במחשוב אוטומטי במכון למדע וטכנולוגיה במנצ'סטר באנגליה, עם העבודה "Computer generation of random variables for queueing systems, illustrated by a machine interference problem". ודובה הוזמן כחוקר אורח במרכז לחקר טכנולוגיית המידע (GMD-Forschungszentrum Informationstechnik) בעיר בון בגרמניה (1976 ,1974), באוניברסיטת שפילד האלאם בבריטניה (1992), באוניברסיטה הטכנית בדרמשטאדט בגרמניה (1993) וכו'. ודובה לימד כמרצה בשנים 1991-1971 ואחר כך בשנים 2007-1991 כפרופסור באוניברסיטת בוקרשט. בשנים 1993-1972 היה מנהל טכני ואחר כך מנהל המרכז למחשוב של אוניברסיטת בוקרשט שהוקם בשנת 1962 על ידי גריגורה מויסיל (1973-1906). ב-1972 חיבר את תוכנית הלימודים של החוגים למדעי המחשב שהוקמו בחמש הפקולטות למתמטיקה ברומניה. בשנים 1982-1973 עמד במרכז למחשוב של אוניברסיטת בוקרשט בראש הקורס הבינלאומי הפוסט-אוניברסיטאי "מדעי המחשב ומתמיקה יישומית במחקר המדעי" בסבסוד אונסק"ו. החל משנת 1971 הדריך ודובה 63 עבודות דוקטורט (22 של סטודנטים זרים). בשנים 2007-1993 היה מנהל המרכז למחקר במדעי המחשב בבוקרשט ובשנים 2004-200 פרודקאן הפקולטה למתמטיקה ולמדעי המחשב. תחומי מחקריו כוללים סטטיסטיקה מתמטית, סטטיסטיקה הממוחשבת, סימולציה, שיטת מונטה קרלו, מודלים סטוכסטיים, מהימנות מהימנות וחידוש, מהימנות התוכנות, מערכות בינה המבוססות על מידע לא בטוח ולא מדויק, מערכות ממוחשבות לניהול, מודלינג עמום, קבלת החלטות מסוג MADM, סטטיסטיקת סריקה וכו'.
קישורים חיצוניים
Prof. Dr. Ion Văduva, un pionier al informaticii românești - Contribuții la problemele aplicative de matematică și informatică (פרופ' דר יון ודובה, חלוץ של מדעי המחשב ברומניה - תרומות לסוגיות יישומיות במתמטיקה ובמדעי המחשב) ediția a 2-a 2006
הסיקריקים
בסוף שנות ה-80 של המאה ה-20 אירעו בישראל מקרי אלימות נגד אנשי שמאל, עיתונאים ואנשי רוח, שכללו בעיקר הצתות ואיומים. ברובם של המקרים האלה לקחו אחריות אנשים שהציגו את עצמם כשייכים לארגון הסיקריקים. מבצעי המעשים לא נתפסו.
1989
בסוף אפריל 1989, הודיעה משטרת ישראל כי החקירה של ארגון הסיקריקים מתנהלת כבר מספר שבועות במפלג התשאול של היחידה המרכזית בתל אביב. במהלך חודש מאי עצרה המשטרה עשרה פעילי תנועת כך בחשד לחברות בארגון, אך כולם שוחררו מחוסר ראיות.
בדצמבר 1989, נקרא השכ"ב להתערב בחקירה, לאחר שהיחידה המרכזית במחוז תל אביב של משטרת ישראל, שטיפלה בחקירה עד אז, נקלעה למבוי סתום.
1990
ביוני 1990 נעצר ל-23 יום, פעיל הימין יואל אדלר בחשד שהנהיג את הארגון, אך לא הוגש נגדו כתב אישום. אדלר היה חבר בתנועת התחיה.
מריאנט מילר-מיקס
בבחירות 2020 הובילה מילר-מיקס בפער זעום בן שישה קולות בלבד, לאחר שהושלמה ספירה חוזרת בכלל מחוז הקונגרס ותוצאות הבחירות אושררו בידי מזכיר המדינה של איווה. זאת כשברקע על התוצאות האפילו ערעורים משפטיים בנוגע לגריסתה של יריבתה ריטה הארט מהמפלגה הדמוקרטית כי מספר מקולות הבוחרים נדחו שלא כראוי.
ביוגרפיה
מילר-מיקס נולדה בהרלונג שבצפון-מזרח קליפורניה בשנת 1955. היא התגייסה לצבא ארצות הברית בגיל 18 ושירתה במשך 24 שנים, בין היתר כאחות, רופאה וחברה בכוחות המילואים של הצבא. היא פרשה משירות פעיל בדרגת לוטננט קולונל.
מילר-מיקס התמודדה כמועמדת הרפובליקנית למחוז הקונגרס השני של איווה נגד דייב לובסאק בשלוש מערכות בחירות: 2008, 2010 ו-2014. בשלושת בחירות אלה הפסידה לו. כשמארק צ'לגרן הודיע ​​שלא יתמודד פעם נוספת לסנאט של איווה מטעם מחוז הבחירה ה-41 ב-2018, גברה מילר-מיקס על מועמדת המפלגה הדמוקרטית מרי סטיוארט. כהונתה בסנאט איווה החלה ב-14 בינואר 2019.
לקראת בחירות 2020 הכריזה מילר-מיקס שתתמודד אל מחוז הקונגרס השני של איווה, בפעם הרביעית, רק שהפעם לובסאק פרש מן החיים הפוליטיים. מילר-מיקס ניצחה בבחירות המקדימות הרפובליקניות ב-2 ביוני 2020 וניצחה את בובי שילינג, לשעבר נציג מחוז הקונגרס ה-17 של אילינוי בבית הנבחרים האמריקאי. היא ניצבה בפני ריטה הארט, המועמדת הדמוקרטית ועמיתתה לסנאט המדינתי, במהלך חודש נובמבר. מאז שהודיע ​​לובסאק על פרישתו, מחוז הקונגרס השני הוגדר על ידי פרשנים ועיתונאים כ"מחוז מתנדנד". מילר-מקס גברה בפער קטן במיוחד, 6 קולות בלבד, על הארט בבחירות הכלליות. אף על פי שלאחר ספירה חוזרת אישר מזכיר המדינה של איווה את ניצחונה של מילר-מיקס, הארט החליטה לערער על תוצאות הבחירות בוועדת המנהל של בית הנבחרים כמו גם בבתי המשפט של המדינה. חרף ערעוריה של הארט, יושבת ראש בית הנבחרים של ארצות הברית ננסי פלוסי הצהירה כי תשביע כהלכה את מילר-מיקס ב-3 בינואר 2021.
המכון לאדריכלות מתקדמת של קטלוניה
המכון לאדריכלות מתקדמת של קטלוניה (בקטלאנית: Institut d'Arquitectura Avançada de Catalunya; ידוע גם בראשי התיבות: IAAC) הוא מרכז חינוך ומחקר המוקדש לתכנון, מחקר ופיתוח אדריכלי המסוגל לעמוד באתגרים העולמיים במהלך המאה ה-21. המכון ממוקם ברובע 22 של ברצלונה, ספרד. הנחשבת בתור אחת מבירות האדריכלות והעירוניות העולמוית. המכון מהווה פלטפורמה לחילופי ידע עם סגל וסטודנטים ממעל 40 מדינות, כגון: ארצות הברית, סין, הודו, פולין, איטליה, נורווגיה, מקסיקו, וסודאן. התלמידים עובדים בו זמנית במגוון תחומים העוסקים בין היתר בעיר, בניה, ייצור ובתחומי התמחות שונים כגון: אקולוגיה, אנרגיה, ייצור דיגיטלי, טכנולוגיות חדשות וממשיכים בקווי חקירה משלהם בדרך לפיתוח מערך מיומנויות משולב איתו לפעול ביעילות במדינת מולדתם או ברחבי העולם.
פרויקטים
המכון ביצע פרויקטים של מחקר בברזיל, טייוואן, קרואטיה ורומניה, בין היתר בשנת 2008 נבחר להשתתף במדור הרשמי של הביאנלה של ונציה עם הפרויקט "Hyperhabitat". המכון מציע מגוון רחב של תוכניות חינוכיות בתחומים אדריכלות מתקדמת, מבנים אקולוגיים, עיר וטכנולוגיה, רובוטיקה ובנייה מתקדמת, ועיצוב לחיים עתידיים מתקדמים אשר מוסמכים על ידי האוניברסיטה הפוליטכנית UPC. המכון משמש גם בתור קרן פיתוח עצמאית ורדיקלית ללא כוונת רווח בהשראת ערכיה של ברצלונה הממותגת בתור אחת מבירות האדריכלות והעיצוב העולמיות שבה הומצא תחום העירוניות על ידי אילדפונס סרדה ושם נעשה מחקר מקומי איכותי וחדשני מחובר לרשת מצוינות בינלאומית בתחומי הטכנולוגיה, האדריכלות והחברה.
הליקה
הליקה (נקרא גם Jupiter XLV) הוא ירחו של כוכב הלכת צדק. הליקה התגלה בשנת 2003 על ידי קבוצת אסטרונומים מאוניברסיטת הוואי בהדרכת סקוט שפרד וקוטלג בשם S/2003 J 6. את שמו קיבל במרץ 2005 על שם הליקה, אחת הנימפות שגידלה את זאוס באי כרתים על פי המיתולוגיה היוונית.
הליקה משתייך לקבוצת הירחים אננקה אליה שייכים ירחים המקיפים את צדק במרחק של 19.3 עד 22.7 מיליון קילומטר וקרויה על שם הירח אננקה.
סוזן ג'ורג'
סוזן מלודי ג'ורג' (באנגלית: Susan Melody George; נולדה ב-26 ביולי 1950) היא שחקנית ומפיקה אנגלייה.
ביוגרפיה
סוזן ג'ורג' נולדה בלונדון, אנגליה, החלה לשחק כבר מגיל ארבע, והופיעה בקולנוע ובטלוויזיה. תפקידיה המפורסמים ביותר כוללים את גילום דמותה של הנאנסת איימי סאמר בסרט כלבי הקש (1971), שם היא הופיעה לצידו של דסטין הופמן ואת משחקה כמארי קומבס בסרט Dirty Mary, Crazy Larry (1974). בראשית שנות השבעים ג'ורג' נודעה בשל תפקידיה הפרובוקטיביים, לפעמים (כמו בכלבי הקש) שנויים במחלוקת, אליהם לוהקה. התסריטאי לסלי האליוול מתמצת את הקריירה שלה במילים האלו: "שחקנית בריטית מובילה, ילדה-שחקנית בעברה, בדרך כלל מלוהקת כחתיכה."
תפקידה של ג'ורג' ב"כלבי הקש" היה שנוי במחלוקת בזמנו והוא נותר כך גם היום מכיוון שהיא משחקת קורבן אונס שנראית נהנית ככל שהאלימות ממשיכה.
הסרט הראשון שג'ורג' הפיקה היה Stealing Heaven. ב-1988.
סוזן ג'ורג' נשואה לשחקן הבריטי סיימון מקורקינדייל (Simon MacCorkindale) מאז 5 באוקטובר 1984, אין להם ילדים. נמסר שבני זוגה הקודמים היו ג'ק ג'ונס וצ'ארלס, נסיך ויילס.
קיקו (1993)
פרנסיסקו מנואל ג'ראלדו רוזה (בפורטוגזית: Francisco Manuel Geraldo Rosa; נולד ב-20 בינואר 1993) הוא כדורגלן פורטוגזי, המשחק בעמדת המגן השמאלי באומוניה ניקוסיה.
קריירה
קיקו נולד באלקסאר דו סאל שבפורטוגל. הוא החל לשחק כדורגל בקבוצת הנוער של ויטוריה סטובל הפורטוגזית, וערך את הופעת הבכורה שלו במדי הקבוצה הבוגרת בליגת העל הפורטוגלית ב-6 בינואר 2012, בתיקו 1–1 עם אקדמיקה דה קוימברה. המאמן, ברונו ריביירו, נתן לו קרדיט בקבוצה הבוגרת, אך לאחר שעזב - ירד קיקו שוב לקבוצת הנוער ובמהלך ארבע עונות נע בין קבוצת הנוער לקבוצה הבוגרת, בה שיחק 29 משחקים.
בעונת 2015/2016 הוא הושאל לאקדמיקו ויסו מהליגה הפורטוגזית השנייה, בה הפך לשחקן הרכב כשב-24 משחקים הוא כבש שלושה שערים. גם כאן הוא שיחק תחת המאמן ברונו ריביירו.
בעונת 2016/2017 הוא עבר יחד עם המאמן ריביירו לפורט וייל מהליגה האנגלית השלישית, ירד איתה ליגה וחזר לעונה אחת באקדמיקו ויסו.
ב-30 במאי 2018 חתם בארוקה, גם היא מהליגה הפורטוגזית השנייה. עם זאת, המועדון הקפריסאי דוקסה קאטוקופיה טען שקיקו חתם אצלם, והודיע כי יפתח בהליכים משפטיים נגדו בבית הדין של פיפ"א. קיקו שיחק בארוקה 31 משחקים, בהם ספג 10 כרטיסים צהובים, ובסוף העונה ירד עם הקבוצה לליגה הפורטוגלית השלישית.
בעונת 2019/2020 הוא שיחק באולימפיאקוס ניקוסיה מליגת העל הקפריסאית, וביולי 2020 עבר ליריבה העירונית, אומוניה ניקוסיה. באומוניה הוא שימש כגיבוי למגן יאן לקג'קס, ושותף רק ב-7 משחקי ליגה, בהם כבש שער אחד וזכה עם הקבוצה באליפות. כמו כן, הוא שיחק בשלושה משחקים בשלב הבתים של הליגה האירופית.
קיקו שותף במשחקים רבים של הנבחרות הצעירות של פורטוגל, אך לא הצליח להגיע לנבחרת הבוגרת.
סיימון ייטס
סיימון ייטס (באנגלית: Simon Yates; נולד ב-7 באוגוסט 1992) הוא רוכב אופני כביש ומסלול בריטי מקצועי, ומנצח הוואלטה אספניה 2018 הרוכב בTeam Jayco–AlUla האוסטרלית. ייטס הוא אחיו התאום של אדם ייטס שגם הוא רוכב אופניים מקצועי.
קריירה
סיימון ואדם ילידי העיר ברי שליד מנצ'סטר החלו להתעניין ברכיבה כשאביהם שהיה רוכב כביש חובב לקח אותם בהיותם בני 9 לצפייה במרוץ אופני מסלול בוולודרום של מנצ'סטר. ב-2011, בגיל 18, התקבל לאקדמיה האולימפית של בריטניה וב-2013 זכה באליפות העולם במירוץ הנקודות. ב-2014 הוחתם בקבוצת גרינאדג' האוסטרלית (שהפכה בהמשך לאוריקה ולאחר מכן למיצ'לטון-סקוט). הישגו הבולט הראשון היה ניצחון בקטע בוואלטה אספניה ב-2016. ב-2017 שיחזר את ההישג של אחיו משנה קודמת, וניצח בקטגוריית ה"חולצה הלבנה" של הרוכב הצעיר בטור דה פראנס.
בג'ירו דאיטליה 2018 הוביל ייטס במרבית שלבי המירוץ תוך שהוא מנצח בשלושה קטעים ולובש את החולצה הוורודה שלושה עשר קטעים. בקטע ה-19, בעליה הקשה לקולה דלה פינסטרה יצא כריס פרום לבריחת יחיד של כ-80 ק"מ, תוך שפתח פער גדול מול שאר מתחרי הדרוג הכללי. סיימון ייטס, שכבר בקטע שלפני כן גילה סימני חולשה, החל לפגר עוד לפני הבריחה של פרום וסיים את הקטע בפער של כ-38 דקות אחרי פרום שניצח בקטע, עבר להוביל בדרוג הכללי וניצח במרוץ כולו. ייטס סיים את המרוץ במקום ה-21 בדרוג הכללי.
בוואלטה אספניה 2018 רכב יחד עם אחיו אדם בקבוצה, הוביל במרבית שלבי המירוץ ואף ניצח בקטע אחד. בסיום המרוץ הוא ניצח בדרוג הכללי תוך כדי שהוא מקדים את אנריק מאס ב-1:46 דקות ואת מיגל אנחל לופס ב-2:04 דקות. כמו כן, ניצח ייטס גם בקטגוריית הקומבינציה של הוואלטה אספניה. ניצחון זה היה גם הניצחון הראשון של רוכב בקבוצת מיצ'לטון-סקוט בגראנד טור.
בג'ירו ד'איטליה 2019, סיים במקום ה-9 ואכזב לאחר שהצהיר על עצמו לפני המרוץ כמועמד הבכיר לניצחון. בטור דה פראנס, ניצח את הקטע ה-12 ואת הקטע ה-15 לאחר שהיה חלק מקבוצת הבריחה בשני הקטעים.
פרשיות סימום
בעונת 2016, סיימון ייטס הושעה לארבעה חודשים לאחר שבדמו נמצאו שרידי טרבוטלין. תרופה שמשמשת לטיפול באסתמה. ייטס טען להגנתו שמדובר בטעות בירוקרטית בכך ששכח לבקש פטור רפואי לשימוש בתרופה, מה שלא מנע את השעייתו.
הטינה 2
הטינה 2 (באנגלית: The Grudge 2) הוא סרט אימה וסרט המשך לסרט הטינה משנת 2004. הסרט יצא בשנת 2006, בוים על ידי טקאשי שימיזו ונכתב על ידי דטפו סוסקו. בשנת 2009 יצא לסרט המשך - הטינה 3.
עלילה
העלילה המוצגת בסרט אינה ליניארית, אך פה היא תוצג לפי הסדר.
כמו הסרט הראשון, גם הסרט השני מתמקד בקללה שנמצאת בבית משפחת סא'אקי. הקללה נגרמה כתוצאה מכך שטאקאו סא'אקי רצח את אשתו קיאקו, את בנו טושיו ואת חתול המחמד של המשפחה, ולאחר מכן נתלה למוות על ידי רוחה של קיאקו. מאותו יום בית משפחת סא'אקי הפך למקולל, וכל מי שנכנס לתוכו, נהרג על ידי אחת מהרוחות של בני משפחת סא'אקי.
בשנת 2004, קרן דייוויס ניסתה לשרוף את בית משפחת סא'אקי, כדי שהקללה תפסיק, אך במקום זאת, זה גרם לקללה להתפשט מעבר לגבולות הבית. פצועה מהשריפה ובטראומה נפשית, קרן אושפזה בבית חולים. אחותה של קרן, אוברי, נשלחת לטוקיו על ידי אימן החולה, כדי להביא הביתה את קרן. בטוקיו, אוברי מגיעה לבית החולים שבו מאושפזת קרן, ושם היא מוצאת את קרן בעזרת עיתונאי סיני בשם איסון (שמתברר כאחד שהציל את קרן מהשריפה בסוף הסרט הראשון). קיאקו זורקת את קרן מהגג של בית החולים, וקרן מתה לעיני אוברי ואיסון ההמומים. אוברי מחליטה להישאר בטוקיו עד שהיא תגלה מה גרם למותה של קרן, ואיסון חושב שמותה של קרן נגרם כתוצאה מביקורה בבית משפחת סא'אקי.
איסון ואוברי מגיעים לבית משפחת סא'אקי, ולוקחים משם את היומן של קיאקו. איסון נעזר בחברו מישימה, הבקיא בפולקלור היפני בתרגום היומן של קיאקו, ויחד עם אוברי הם מגלים שאימה של קיאקו - נקגאווה קוומטה, הייתה מגרשת שדים יפנית, והיא הייתה משתמשת בקיאקו כדי להוציא את הרוחות הרעות מהמטופלים שלה. איסון ואוברי מחליטים ללכת לשוחח עם נקגאווה, אך במהלך הלילה קיאקו הורגת את איסון, ולכן אוברי נאלצת ללכת לנקגאווה לבדה. כשאוברי מגיעה לביתה של נקגאווה, זו מספרת לה שהיא הייתה גורמת לרוחות רעות לצאת מגופם של מטופליה ולעבור לגופה של קיאקו, אך למרות זאת, היא טוענת שהיא לא אשמה בהיווצרותה של הקללה, אלא טאקאו אשם בכך, ובנוסף היא גם אומרת לה שאין דרך לעצור את הקללה וששריפת הבית רק חיזקה אותה. בעוד אוברי ונקגאווה משוחחות, מתגלה שקיאקו גם הגיעה לבית בעזרת אוברי, והיא הורגת את נקגאווה לעיני אוברי. אוברי חוזרת לבית משפחת סא'אקי, ושואלת את קיאקו בזעם מה היא רוצה להשיג במסע הנקם שלה. קיאקו, בתור תשובה, מובילה אותה לקומה העליונה של הבית על ידי פלאשבקים של קרן ומחזירה אותה אל היום בו בוצע הרצח שלה בידי טאקאו. שם, טאקאו משחזר את הרצח על גופה של אוברי, ומטביע שוב את טושיו באמבטיה. ברגעי חייה האחרונים, פוגשת אוברי את קיאקו, והפעם בגופה האנושי ולא כרוח. כיוון שאוברי גם היא מתה תחת זעם נוראי בדיוק כמו קיאקו, היא הפכה גם היא לרוח נקמנית ומאז אותו היום היא רודפת את בית משפחת סא'אקי.
בשנת 2006, שלוש תלמידות תיכון מגיעות לבקר בבית משפחת סא'אקי בעקבות השמועות על הבית: ונסה קאסידי, מיאוקי נאזווה ואליסון פלמינג. ונסה ומיאוקי כולאות את אליסון בארון שמוביל לעליית הגג בתור מתיחה, אך שלוש הבנות בורחות מהבית כאשר אליסון מתחילה לצרוח מפחד כשהיא רואה את רוחה של אוברי (בתחילת הסרט נראה שזו רוחה של קיאקו, אך בסופו מסתבר שזאת רוחה של אוברי). מאותו יום שלוש הבנות מתחילות להירדף על ידי רוחותיהם של בני משפחת סא'אקי. מיאוקי נהרגה על ידי קיאקו כאשר היא בילתה עם החבר שלה מייקל בבית מלון, ו-ונסה נהרגה על ידי טושיו בתא הטלפון כאשר היא מנסה לצלצל למיאוקי. אליסון מגיעה למשרדה של גברת דייל, יועצת בית הספר, ושם היא מגלה שגברת דייל נרצחה על ידי קיאקו ובמשרדה שוכנות הרוחות שלה, של ונסה ושל מיאוקי, ולאחר מכן היא חוזרת לשיקגו כשהיא במצב של טראומה נפשית.