cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
צבי אהרוני
ביוגרפיה
ב-1942 התחתן עם גאולה ונאלץ לעזוב את הקיבוץ בעקבות רצונו להצטרף לצבא הבריטי וללחום בנאצים. הוא הוצב במצרים, הוכשר כחוקר שבויים והתקדם עם הצבא הבריטי לצפון אפריקה, לאחר מכן לאיטליה, שם שהה יותר משנה, וסיים את המלחמה בווינה. ב-1946 השתחרר משירותו הצבאי ונרשם לטכניון ללימודי ארכיטקטורה, אך נאלץ להפסיק את לימודיו עם פרוץ מלחמת העצמאות. הוא התגייס להגנה ולצה"ל ולחם בחטיבת כרמלי בתחילה כמפקד מחלקה ואחר כך כמפקד פלוגה.
בתום מלחמת העצמאות השתחרר מצה"ל, התגייס לשרות הביטחון הכללי (שב"כ) והתקדם לתפקיד ראש אגף החקירות. בתחילת 1960, בעקבות ידיעות שהגיעו מהתובע הגרמני פריץ באואר ולבקשתו, נשלח אהרוני לארגנטינה, במטרה לאתר שם את אדולף אייכמן. היה זה לאחר שמספר ניסיונות קודמים לאתרו נכשלו. בעזרתם של עוזרים מקומיים איתר אהרוני את אייכמן תוך שבועיים, צילם אותו במצלמה נסתרת ואימת שהבית שייך לרעייתו וורה. עם החומר שברשותו חזר לארץ ובעקבות זה הוחלט לצאת מייד למבצע ללכידתו.
תוך מספר שבועות התארגן צוות של השב"כ לנסוע לארגנטינה עם אהרוני. בעת החטיפה נהג אהרוני ברכב ולאחר מכן היה היחיד שהורשה לדבר ולחקור את אייכמן. אהרוני הוציא מאייכמן את ההודאה שהוא אכן האיש המבוקש והחתים אותו על מכתב שהוא מוכן לבוא ולהשפט בישראל.
לאחר פרשת אייכמן הוצב אהרוני מטעם המוסד בפריז והיה בין היתר אחראי לאיתור פושעים נאציים נוספים ובראשם יוזף מנגלה. בסיועו של קצין אס אס לשעבר איתר אהרוני, ככל הנראה, את מנגלה בחווה נידחת באזור סאו פאולו בברזיל וערך עליו תצפיות. באותו זמן נקרא בדחיפות לפריז לסייע באיתור הילד יוסל'ה שוחמכר ולאחר מכן לא נתבקש עוד להמשיך את המעקב אחרי מנגלה וכך אבדו עקבותיו.
ב-1964 חזר אהרוני לישראל ותוך זמן קצר התמנה לראש אגף המבצעים במוסד (מה שנודע, על פי פרסומים זרים, כ"יחידת קיסריה"). הוא יזם וניהל מבצעים רבים של המוסד שחלקם טרם הותרו לפרסום. בשנת 1970 השתחרר אהרוני משירות המדינה ונסע להונג קונג.
אהרוני עבד בהונג קונג במשך כ-5 שנים ובעקבות פטירת אשתו הראשונה נישא בשנית לאזרחית בריטית. כששב לישראל הקים את המכון הישראלי לפוליגרף. בשנת 1980 מכר את חלקו במכון והצטרף לשאול אייזנברג למשך 5 שנים בסין.
בשנת 1985 יצא אהרוני לגמלאות וזמן קצר לאחר מכן, עבר להתגורר עם רעייתו באקסטר שבדרום-מערב אנגליה.
שאנון ווטס
שאנון ווטס (באנגלית: Shannon Watts; נולדה ב-1 בינואר 1971) היא פעילה חברתית אמריקאית למניעת אלימות בנשק והמייסדת של "Moms Demand Action", הקבוצה העממית הגדולה ביותר במדינה הנלחמת נגד אלימות בנשק. ווטס לקחה חלק בקמפיינים למען מספר פוליטיקאים הדוגלים בבקרת נשק ברחבי המדינה, כולל הנשיא ג'ו ביידן. ב-2016 הפכה ווטס לחברת מועצת המנהלים של "Emerge America", ארגון לגיוס והכשרת נשים להתמודדות למשרות ציבוריות. ווטס מכהנת גם במועצת המנהלים של "Advance Peace", המוקדשת להפסקת אלימות חוזרת בנשק בשכונות עירוניות אמריקאיות.
Moms Demand Action
מתנדבים לובשים חולצות טריקו אדומות המעוטרות עם הלוגו של "Moms Demand Action" כדי להראות את תמיכתם ולהתבלט בשימועים בחקיקה, בהפגנות ובאירועים אחרים. בשנת 2013, "Moms Demand Action" ו-"Mayors Against Illegal Guns" איחדו כוחות כדי להפוך לארגון "Evertown for Safety Gun". במרץ 2020, ווטס ערכה קמפיין עם המועמד לנשיאות ג'ו ביידן באוהיו. ווטס נשאה נאומים במקומות כמו אוניברסיטת ואלפאראיסו והכנסייה הלותרנית בקלווארי הר. ווטס הודיעה שהיא תעזוב את תפקידה בארגון "Moms Demand Action" בסוף שנת 2023.
יונייטד איירליינס
בשנת 2017, ווטס התבטאה נגד יונייטד איירליינס בטוויטר לאחר שראתה דייל מונע עלייה למטוס לשתי נערות הלובשות טייטס ב נמל התעופה הבין-לאומי דנוור. ווטס הוסיפה שאביהן של הבנות הורשה לעלות ללא בעיה, למרות שלבש מכנסיים קצרים. מאוחר יותר הצהירה יונייטד כי שתי הנערות טסו במסגרת תוכנית הטבות הנסיעות של חברת התעופה והיו כפופות לקוד לבוש מחמיר שאינו חל על נוסעים רגילים.
כתיבה
ווטס היא מחברת הספר "Fight Like a Mother: How a Grassroots Movement Took on the Gun Lobby and Why Women Will Change the World". ההקדמה של הספר נכתבה על ידי השחקנית ג'וליאן מור, שהיא גם היו"ר המייסדת של המועצה היצירתית של ארגון Everytown. ווטס גם כותבת בבלוג ב-Medium על עבודתה ועל הניצחונות שהשיגו מתנדבי "Moms Demand Action".
לקראת בחירות 2020, ווטס אירחה סדרה וירטואלית בשם "Demanding Women: Quarantine Conversations About Gun Violence". כחלק מהסדרה, ווטס שוחחה עם הפוליטיקאיות סטייסי אברמס, אליזבת וורן, איימי קלבוקאר, סגנית הנשיא קמלה האריס, מושלת ניו מקסיקו מישל לוהאן גרישם, ואל דמינגס, היועצת לביטחון לאומי לשעבר סוזן רייס, קארן באס, ראש עיריית אטלנטה קיישה לאנס בוטמס, תמי דקוורת', תמי בולדווין ומושלת מישיגן גרטשן ויטמר.
ווטס פעילה גם בטוויטר, שם יש לה יותר מ-500,000 עוקבים. היא גם הופיעה כפרשנית ב-MSNBC, CNN, CBS ו-NPR וכתבה מאמרי דעה עבור Elle, טיים, ניוזוויק ומארי קלייר, בין היתר.
חיים אישיים
מאז שהחלה את "Moms Demand Action", ווטס גרה באינדיאנה, קולורדו וקליפורניה. היא ובעלה גרים כעת באזור מפרץ סן פרנסיסקו. היא אם לחמישה ילדים. בספרה כתבה ווטס שהיא נרשמה לקורס להכשרת מורים ליוגה כשהקימה את "Moms Demand Action". היא בודהיסטית שמתרגלת יוגה באופן קבוע ועושה מדיטציה לפחות פעם ביום.
זיל 111
זיל 111 (ברוסית: ЗИЛ-111) היא מכונית סלון מפוארת, (לימוזינה) מתוצרת יצרנית הרכב זיל מברית המועצות, אשר יוצרה בין השנים 1958–1967. סך הכול יוצרו 112 יחידות. דגם המיניבוס זיל 118 בוסס על דגם הזיל 111, כולל מפרט המנוע שנלקח מהזיל 111 (בשנים 1965–1970).
היסטוריה חברת זיל
חברת זיל החלה את דרכה כמפעלי הרכב של משפחת ריאבושקינסקי העשירה, שהקימה את המפעל ב-1915 ותכננה לייצר סדרת רכבי FIAT-15 Ter, ברישיון פיאט האיטלקית, אבל התוכנית סוכלה על ידי הלאמת המפעלים בידי השלטון הסובייטי.
ב-1925 חברת הרכבים המוסקבאית הולאמה ונקראה בשם "מפעל הרכבים הממלכתי מ' 1". ב-1927 מונה איוואן אלכסייביץ' ליחאצ'וב למנהל המפעל ובתקופתו החלו התפוקה והייצור לשגשג. ב-1933 הוקמו מפעלי זיס מאיחודן של מפעלי רכב באזור מוסקבה (כמו מפעל הרכבים של ירוסלבל) על ידי השלטון הקומוניסטי, והדגם הראשון של מכונית נוסעים היה הזיס 101, בהשראת דגמי פאקארד האמריקניים.
זיל 111
סגנון הגוף של הזיל 111 דמה לסגנון רכב אמריקאי שהיה קרוי פאקארד. המנוע מנוע V8 צילינדרים, 5,980 סמ"ק בהספק של 200 כ"ס ותיבת הילוכים אוטומטית, 2 מהירויות.
השם "זיל" נקשר עם מכוניות מפוארות וחזקות לבכירי המשטר הסובייטי, שיוצרו בסדרות קטנות מאוד. זיל היה זמין לחברי הפוליטביורו בלבד.
מאביזרי הרכב המפואר: שטחי צמר, אביזרי עץ, מערכת אוורור, חימום, ורדיו הנשלטים מהאגף האחורי.
שליט קובה פידל קסטרו קיבל במתנה דגם של זיל 111D. עבור נשיא ארצות הברית דווייט אייזנהאואר עיצבו גרסה מיוחדת של דגם זיל 111.
בספר השיאים של גינס הוגדרה הזיל 111 כמכונית הגדולה (ארוכה) ביותר בעולם.
מדינת דמשק
מדינת דמשק (בצרפתית: État de Damas; בערבית: دولة دمشق) הייתה אחת משש המדינות שהוקמו על ידי הגנרל הצרפתי אנרי גורו במנדט הצרפתי של סוריה לאחר ועידת סן רמו בשנת 1920 והתבוסה של הממלכה קצרת הימים של פייסל, מלך סוריה.
המדינות האחרות היו מדינת חלב (1920), מדינת העלווים (1920), מדינת ג'בל א-דרוז (1921) וסנג'ק אלכסנדרטה (1921). לבנון הגדולה (1920) הפכה לימים ללבנון המודרנית.
הקמה
ב-1 בספטמבר 1920 חילקו הצרפתים את שטחי המנדט בסוריה לשלוש "מדינות": מדינת דמשק, מדינת חלב, ומדינת לטקיה ("הטריטוריה העלווית"). מדינת דמשק הוכרזה על ידי הגנרל הצרפתי אנרי גורו ב-3 בספטמבר 1920, כשבירתה דמשק. הנשיא הראשון של המדינה החדשה היה חאקי אל-עזם. מדינת דמשק כללה את דמשק וסביבתה, בנוסף לערים חומס, חמה ועמק הנהר אורונטס.
מדינת דמשק החדשה איבדה ארבעה מחוזות קאזה (מחוזות המשנה) שהיו חלק מווילאייט סוריה בתקופה העות'מאנית להר הלבנון הנוצרי בעיקר ליצירת לבנון הגדולה החדשה. השטח המופרד מדמשק תואם כיום את הבקאע ודרום לבנון. דמשק, ומאוחר יותר סוריה, מחתה ללא הרף על הפרדת הארצות הללו והמשיכה לדרוש אותן בחזרה לאורך כל תקופת המנדט. אוכלוסיית האזורים הללו, שהייתה מוסלמית בעיקר, מחתה גם על ההפרדה מדמשק.
הפדרציה הסורית ומדינת סוריה
ב-28 ביוני 1922 הכריז הגנרל אנרי גורו על הקמת הפדרציה הסורית שכללה את מדינות דמשק, חלב ומדינת העלווים. בשנת 1924 הופרדה שוב מדינת העלווים. הפדרציה הסורית הפכה למדינת סוריה ב-1 בינואר 1925.
לייזר כימי
לייזר כימי הוא לייזר בו האנרגיה לקרינה נובעת מתגובות כימיות. דוגמאות נפוצות ללייזר כימי הן, לייזר יוד-חמצן (COIL), ולייזרים מסוג מימן פלואורי (HF) ודאוטריום פלואורי (DF), אשר כולם פועלים בתחום התת-אדום הבינוני.
היסטוריה
לייזר תת אדום המבוסס על תוצרים הנרגשים ברטט של תגובה כימית הוצע לראשונה על ידי ג'ון פולני ב-1961. לייזר כימי הודגם לראשונה על ידי ג'רום קספר וג'ורג' פימטל בשנת 1965. ראשית, כלור (Cl2) עבר פוטוליזה לאטומים, אשר הגיבו לאחר מכן עם מימן, והניבו מימן כלורי (HCl) במצב נרגש המתאים ללזירה. לאחר מכן הודגמה הטכניקה גם על מימן פלואורי (HF) ודאוטריום פלואורי (DF). למרות שעבודה זו לא יצרה לייזר גל מתמשך כימי גרידא, היא סללה את הדרך בכך שהראתה את ההיתכנות של תגובה כימית כמנגנון פעולה ללייזר.
לייזר HF כימי גל מתמשך הודגם לראשונה בשנת 1969, ונרשם כפטנט בשנת 1972 , על ידי D.J. Spencer, T.A. Jacobs, H. Mirels ו-R.W.F. Gross ב-The Aerospace Corporation באל סגונדו, קליפורניה. מכשיר זה השתמש בערבוב של זרמים סמוכים של H2 ו-F, בתוך מהוד אופטי, כדי ליצור מצב בו HF מעורר שהחזיק מעמד.
שימושים
לייזר כימי יכול להיות שימושי בתחומים שונים, אבל השימוש העיקרי שלו הוא צבאי. מערכת נאוטילוס שפותחה על ידי ארה"ב וישראל והשתמשה בלייזר כימי הייתה מתוכננת ליירט רקטות ופגזי ארטילריה. המערכת נגנזה ב2007 בין היתר בשל הסכנה מהחומרים הרעילים הנפלטים בשימוש בלייזר.
איגוד תעשיית ההקלטות המרכז-אמריקאי
איגוד תעשיית ההקלטות המרכז-אמריקאי (בספרדית: Certificación Fonográfica Centroamericana; בראשי תיבות: CFC) הוא הארגון המרכזי המייצג את ענף ההקלטות של מדינות אמריקה המרכזית (בליז, קוסטה ריקה, אל סלוודור, גואטמלה, פנמה, הונדורס וניקרגואה).
תעודות על סך צפיות
האיגוד מעניק דרגות הישגים על סמך סטרימינג בלבד:
פלודריאדיים
פלודריאדיים (שם מדעי: Pelodryadinae) היא תת-משפחה של דו-חיים ממשפחת האילניתיים, צפרדעי העצים. צפרדעים אלה חיות על עצים ביערות הגשם, וחלקם גם שוכני נחלים, באיים באינדונזיה, גינאה החדשה, איי שלמה ואוסטרליה. יש גם המסווגים אותם למשפחה משלהם (Pelodryadidae).
בקבוצה ארבעה סוגים, כשהסוגים Cyclorana וNyctimystes משויכים לפעמים לחלק מהסוג ליטוריה (Litoria).
אלו צפרדעים בינוניות, שוכנות עצים ורובם בעלי עור ירוק בהיר או צהוב, עיניהם חומות או לבנות עם אישונים קנים והם בעלי לסתות גדולות.
פפריקש עוף
פפריקש עוף (בהונגרית Paprikás csirke) הוא מאכל הונגרי מסורתי. המאכל כולל עוף מטוגן בשומן עם בצל ופפריקה, מעובה עם שמנת ומוגש לרוב עם נטיפי בצק הקרויים בהונגרית: נוקדלי או נוקרלי ובגרמנית: שפצלה. זהו מאכל לאומי הונגרי שכן הוא מכיל את כל המרכיבים המסמלים את המטבח ההונגרי (פפריקה, בצל אדום, שום, פלפל שחור, פלפל ירוק, עגבניות, שמנת ועוף).
פיליפה סו
פיליפה אן סו (באנגלית: Phillipa Anne Soo; נולדה ב-31 במאי 1990), המוכרת גם בשם 'פיפה' ('pippa'), היא שחקנית וזמרת אמריקאית, המוכרת בעיקר בשל גילום דמותה של אליזה המילטון במחזמר המצליח המילטון, והייתה מועמדת לפרס טוני לשחקנית הטובה ביותר במחזמר על תפקיד זה. היא גם הייתה הראשונה לשחק את נטשה רוסטובה במחזמר נטשה, פייר והשביט הגדול של 1812 בשנת 2012, ואת התפקיד הראשי בהפקת ברודוויי של המחזמר אמילי ב-2017. לאחרונה, סו הופיעה בברודוויי במחזמר האישה הפריזאית, שרץ מנובמבר 2017 עד מרץ 2018. היא הופיעה בסרט מעל ומעבר לירח בתפקיד קולה של צ'אנג אה.
ביוגרפיה
סו נולדה בליברטוויל, אילינוי, לאם אירופאית-אמריקאית ואב סיני-אמריקאי. בראיון להוליווד רפורטר, סו דיברה על הילדות שלה: "מבחינת הניסיון שלי, אבא שלי הוא דור ראשון, אז ההורים שלו הם מסין, ואמא שלי נולדה וגדלה בדרום אילינוי, והיא הייתה מעורבת באומנויות. אבא שלי הוא דוקטור. תמיד עודדו אותי (לעסוק בקריירת משחק) אבל החשיבה של 'קבלי את ההשכלה שלך קודם' עדיין הייתה שם".
סו למדה בתיכון ליברטוויל בשיקגו מ-2004 עד 2008. היא סיימה את תוכנית המשחק של בית הספר ג'וליארד ב-2012.
לאחר שראו אותה מופיעה, הבמאי תומאס קייל והמלחין לין-מנואל מירנדה ביקשו ממנה להשתתף בקריאה מוקדמת של המחזמר המילטון ב-2014. היא קראה את התפקיד הנשי הראשי: אליזה (אליזבת' סקיילר המילטון). סו נשארה עם המחזמר בהופעת הבכורה שלו באוף ברודוויי ובברודוויי. היא הייתה מועמדת לפרס טוני לשחקנית המובילה הטובה ביותר במחזמר. ההופעה האחרונה שלה בתפקיד זה הייתה ב-9 ביולי 2016, ולאחר מכן הוא עבר לשחקנית לקסי לוסון.
סו הופיעה בתפקיד הראשי בהפקה של אמילי בתיאטרון אמנסון בלוס אנג'לס בין דצמבר 2016 עד ינואר 2017. אמילי התחיל הופעות בברודוויי בתיאטרון וולטר קרר ב-9 במרץ 2017 ונסגר לבסוף ב-21 במאי 2017.
היא גם הופיעה בברודוויי בתפקיד רבקה במחזמר האישה הפריזאית, מחזה מקורי של ביו ווילימון. ההפקה התחילה הופעות מוקדמות בתיאטרון הדסון ב-7 בנובמבר 2017 ונפתחה ב 30 בנובמבר. היא נסגרה לבסוף ב-11 במרץ 2018.
טלוויזיה וקולנוע
ב 2013 היא לוהקה לתפקיד קטן בסדרה סמאש של רשת NBC. לדמות קראו לקסי. היא הופיעה בחמישה פרקים בעונה השנייה לפני שהתוכנית בוטלה. היה לה תפקיד קטן בתור ניה בפיילוט של קשרים מסוכנים, אבל זה לא הפך לסדרה מלאה.
נדבנות
בהשראת אליזבת' סקיילר המילטון, הדמות שהיא שיחקה בהמילטון, סו התחילה את פרויקט אליזה, יוזמה של שיתוף פעולה עם גרהם וינדהאם, בית היתומים הפרטי הראשון בעיר ניו יורק, המוזכר בסוף המחזמר. דרך התוכנית, סו מתכננת לתת לתלמידי בית הספר של בית היתומים סדנאות משחק, ריקוד, וראפ. לפי סו, המטרה העיקרית של הפרויקט היא להשתמש באומנות ככלי להבעה עצמית, ניסיון אישי, וטיפוח הרוח היצירתית.
חיים אישיים
סו התארסה לשחקן סטיבן פסקואלה בפברואר 2016. הם התחתנו ב-24 בספטמבר 2017. ב-2019 הם כיכבו יחד בפרק של הצופן.
אנדרוס (איי בהאמה)
אנדרוס (באנגלית: Andros) הוא ארכיפלג באיי בהאמה, הגדול שב-26 האיים הבהאמיים המאוכלסים.
שטחו של האי, שמבחינה פוליטית נחשב לאי אחד, גדול בכללותו יותר מכל 700 איי הבהאמה האחרים יחדיו. שטחו היבשתי של האי מורכב ממאות איונים וקיים, המחוברים ביניהם באמצעות מנגרובים ושטחי ביצות רבים, וכן משלושה איים מרכזיים: צפון אנדרוס, קי מנגרוב ודרום אנדרוס. שלושת האיים המרכזיים מופרדים באמצעות "מפרצים", נהרות המחלקים את האי לשלוש ומחברים את חלקו המערבי ואת חלקו המזרחי של האי. אורכו של האי הוא 167 קילומטרים בנקודה הארוכה ביותר, ורוחבו 64 קילומטרים בנקודה הרחבה ביותר.
ספר הברית השלם
ספר הברית השלם שנכתב על ידי הרב פנחס אליהו הורביץ הוא חיבור תורני רחב יריעה הכולל נושאי אמונה, הלכה, מוסר, קבלה, טבע, פילוסופיה, מדע, וטכנולוגיה. מטרתו המוצהרת המקורית של המחבר הייתה לכתוב ספר הכנה מקדים המבאר את החלק השלישי שבספר "שערי קדושה", שכתב רבי חיים ויטאל, תלמידו של האר"י, "אשר בו מורה דרך ישר לעם הקודש עד שכל אדם מישראל יכול שיעלה ויבא ויגיע למדרגת רוח הקודש, אפילו בזמן הזה ובחוצה לארץ".
הספר נדפס לראשונה בעילום שם בשנת ה'תקנ"ז (1797) תחת הכותר ספר הברית, והפך מיד לרב-מכר בקרב עם ישראל. החל מהמהדורה השנייה והמורחבת שהודפסה בשנת ה'תקס"ז (1807) שונה שמו לספר הברית השלם. מאז הופעתו הראשונה הודפס הספר למעלה מ-36 פעם בבתי דפוס שונים באירופה, ארצות הברית וישראל, ואף תורגם ליידיש וללאדינו, והוא משמש כמקור ואסמכתא לרבנים, פוסקי הלכות, חוקרים ומחברי ספרים, בכל רחבי העולם.
המחבר
בחלק ב, כותב המחבר שהוא כמעט התעוור, ואז נדר נדר באמצע חיבורו שאם יפרסמו הוא יעשה זאת בעילום שם, וכתב את שמו ברמז "אני פחות נבזה חיברתי ספר זה אבל לאל יתברך השבח וההודיה" - (דהיינו "אני פנחס זה אליהו"). בגלל שבתחילה לא צוין שם המחבר היו שחשבו שהגר"א חיברו. מחבר הספר הוא הרב והמקובל פנחס אליהו הורביץ, שנולד בלבוב ביום ב' באייר ה'תקכ"ה (23 באפריל 1765), למאיר ויענטה ילידי וילנה. בילדותו ונעוריו התגורר יחד עם משפחתו בבוצ'אץ', שם גם התחיל לכתוב את הספר. להשלמת והדפסת הספר נדד למעלה מעשר שנים ברחבי אירופה המרכזית ואירופה המערבית ולבסוף התיישב בקרקוב שם נפטר ביום שבת ד' חול המועד פסח ה'תקפ"א (21 באפריל 1821).
בנוסף כתב את החיבורים: (א) "טעם עצו" – פירוש לספר "משנת חסידים" שכתב הרב עמנואל חי ריקי; (ב) "מצוות טובים" – דיון על טעמי המצוות; (ג) "בית היוצר" – פירוש ל"ספר יצירה"; (ד) "מטמוני מסתרים" על צירופי אותיות; (ה) פירוש לספר "חיי העולם הבא".
מטרת הספר
במהלך כתיבת הספר – שנמשך כעשר שנים, תוך כדי מסעות ברחבי אירופה וביקור במספר קהילות יהודיות – המחבר מחליט לא רק להתמקד בנחוץ להבנת החלק השלישי של ספר "שערי קדושה", אלא מייעד את ספרו לשתי מטרות עיקריות נוספות. האחת, לחזק את אמונת אחיו היהודים ו"לקרבם לעבודת ה', לתורתו יראתו ואהבתו, ולדבקה בו בשמחה רבה, ולהאמין בו כפי המסורה". והשנייה, ללמדם בתמצית על עולם הטבע, ידיעות הנחוצות להבנת ספר "שערי קדושה", ועל-מנת "שידע האדם כמה גדולים מעשה ה' בסתרי הטבע". בעניין עולם הטבע הוא מרחיב מאד ומוסיף גם דברים בנושאי פילוסופיה, מדע וטכנולוגיה, "כי ראוי ונכון מאד לכל איש ישראל שיהיה לו יד בכל החכמות כולם, גם אותם אשר אינם נצרכים להגעת התכלית המיוחד ליהודים, כדי שלא יהיה כְּסוּס כְּפֶרֶד אֵין הָבִין בחכמות הטבע והעולם, למען אשר לא יבוש כי ידבר את חכמי הגויים בשער. והוא קידוש ה', שלא יאמרו הגויים: הן עַם ה' אלה כולם טפשים וסכלים, אֵין אִתָּם יוֹדֵעַ בשום חכמה וְלֹא עַם בִּינוֹת הוּא. כל זה, אם לומד אותם מתוך ספרי הקודש המלאים עם זה יִרְאַת ה', לא הלומד אותם מתוך ספרי הגויים בכתבם ובלשונם".
החלק הראשון - "כתב יושר"
"כתב יושר", חלקו הראשון של הספר, "המיוחד לדברי חכמת אדם" בענייני מדע והגות, מהווה פרוזדור ומבואה לחלקו השני – "דברי אמת", "המיוחד לדברי תורה וחכמת אלקים" – הטרקלין המרכזי והחשוב. כתיבת דברי עיון מקדימים בענייני הטבע תואמת את סדר הדברים בספר "שערי קדושה". לימוד מקדים בתחום מדעי הטבע תואם גם את גישתו של הרמב"ם כפי שהיא מבוטאת בספרו המפורסם "מורה נבוכים" בפרק הפתיחה: "וזו, חוכמת האלוהות, אינה מושגת אלא לאחר חוכמת הטבע; שכן חוכמת הטבע גובלת בחוכמת האלוהות וקודמת לה בזמן ההוראה".
מתוך עשרים ואחד המאמרים בחלק זה, שמונה עשר המאמרים הראשונים עוסקים בעולם הטבע על-פי סדר בריאתו – דומם, צומח, חי, מדבר – החל מחומרי היסוד "הפשוטים" (שאינם מורכבים) וכלה בנפשו של האדם. בדרך זו כותב המחבר כמעט על כל המקצועות המדעיים, כפי שהיו ידועים בזמנו: אסטרונומיה, גאוגרפיה, בוטניקה, זואולוגיה, פיזיקה, אנטומיה, רפואה ומוזיקה. מפעם לפעם, בהתאם לעניין, הוא מרחיק לכת לנושאים טכנולוגיים, ונכנס להסברים ותיאורים מפורטים על דרך פעולתם, אופן בנייתם והשימושים של המצאות בני זמנו ומכשירים שונים, כגון: ברומטר, מד טמפרטורה, כדור פורח ופעמון צלילה. מאמר ארוך במיוחד מייחד המחבר להסבר אנטומי ותפקודי של איברים ומערכות חשובות בגוף האדם, ותאור והסבר של הישגים בתחום הרפואה, כגון: החיסון נגד מחלת האבעבועות השחורות. בכל העניינים האלה הוא מצטט מתוך ספרים ומביא את דעותיהם ומסקנותיהם של חוקרים מחכמי אומות העולם, חכמי ישראל והמקורות היהודיים. במיוחד בולטת הישענותו על "ספר הזוהר" ועל ספרי המקובל רבי חיים ויטאל המבוססים על תורת הקבלה של האר"י. לתיאור ה"מה" של הטבע נסמך המחבר בדרך-כלל על חוקרים מפורסמים, ועל הידע המדעי המעודכן לאותם זמנים. להסברת ה"איך" הוא נשען על תורת ישראל ועל תורת הקבלה. בנושאים שבהם תורת ישראל או תורת הקבלה סותרים את דעותיהם של חכמי אומות העולם, המחבר בעל האמונה התמימה מכריע על-פי הראשונים.
החלק השני - "דברי אמת"
בארבעה עשר מאמרים שבחלק הזה, מעלה המחבר את הקורא במדרגות סולם, "המשולבות אשה אל אחותה", עד ראשו – מדרגת השגת רוח הקודש. החלק נפתח במאמר המתאר ומסביר, על-פי תורת הקבלה, את "נפשות הישראלי", שהם: נפש, רוח, נשמה, חיה ויחידה. אחריו הוא ממשיך במאמרים בנושאים הבאים: "מעניין יצר הטוב ויצר הרע...ונודעתי לך שם מעניין המזל. אחר-כך נדבר על מִדּוֹת הטובות והרעות שבאדם...ואופן תקנת הרעים שבהם. אחר-כך נדבר על מִצְווֹת ה' מאמר נחמד. ואחר-כך יבא מאמר נכבד בעניין האהבה ויראת ה', היא חכמה אשר לא שמעה אוזן מעולם עד הנה. אחר-כך נדבר על הצדיקים ועל החסידים...אחר-כך נדבר מהדברים המעכבים הנבואה או רוח הקודש...ואחר-כך מידיעת הנבואה ורוח-הקודש. והיו עיניך רואות בחלק זה גם מעניין שֵׂכֶל מַשְׂכִּיל וּמוּשְׂכָּל, כפי אשר הוא מסוד חכמים ונבונים בחכמת האמת. ואחר-כך ממדרגת הנבואה והנביאים. ואחר-כך מסוד רוח הקודש. ואחר-כך מדרך המגיע לרוח הקודש". ואחר-כך יבוא מאמר מרשים ביותר על "עניין אַהֲבַת רֵעִים וחברת מין האנושי, דבר שלום לגויים". ואת ספרו מסיים המחבר במאמר "האהבה והשמחה" – "מאמר נפלא, מה טובו ומה יופיו, אשר על-ידו נקל על האדם לגשת אל הקודש פנימה ולדבקה בו, עד יצלח עליו רוח ה' – רוח ממרום וקדוש".
תפוצת הספר
מאז הופעתו הראשונה הודפס הספר למעלה מ-36 פעם בבתי דפוס שונים באירופה, ארצות הברית וישראל. הספר אף תורגם ליידיש ולאדינו, והוא משמש כמקור ואסמכתא לרבנים, פוסקי הלכות, חוקרים ומחברי ספרים.
תקציר הספר ביידיש שנכתב על ידי הרב יוסף מאיר יעבץ הודפס בשלוש מהדורות (וורשה תרנ"ח ותרנ"ט, ברוקלין תשכ"ט). תרגום הספר לשפת הלאדינו על ידי הרב אברהם בנבנישתי-גטניו הודפס לראשונה בסלוניקי בשנת תר"ז, ושתי מהדורות נוספות שנקראו בשם "ברכה המשולשת" הודפסו בסלוניקי בשנת תרמ"א ובאיסטנבול בשנת תר"ס. ר' יצחק בכור אמרג'י ור' יוסף ששון תרגמו ללאדינו את מאמר "אַהֲבַת רֵעִים" ותחת הכותר "דרכי האדם" הודפסו ממנו שתי מהדורות (סאלוניקי, תר"ג, תרנ"ב).
אסמכתא ומקור בספרי השו"ת ובספרות התורנית
ההתעניינות בספר לא הייתה רק נחלת הקורא הרגיל. מאז הדפסתו, במשך שתי מאות, תכניו משמשים כמקור ואסמכתא לרבנים, פוסקי הלכות, חוקרים ומחברי ספרים, בכל רחבי העולם. כבר בסמוך למועד הדפסת המהדורה הראשונה של "ספר הברית" הוא מצוטט על ידי הרב אברהם דנציג מוילנה בחלק השני של ספרו "חכמת אדם". דברי הספר גם מצוטטים בספרי השו"ת של פוסקי הלכות מהדורות הקודמים במערב ובמזרח, כגון: "דברי מלכיאל" שכתב הרב מלכיאל צבי טננבוים, רבה של לומז'ה שבפולין; "שו"ת מהרש"ם" שחיבר הרב שלום מרדכי שבדרון, שהיה גם אב"ד בבוצ'אץ''; "רב פעלים" של הרב יוסף חיים בן אליהו אל-חכם, (ה"בן איש חי") פוסק, דרשן ומחבר ספרים רבים מבגדאד; "שואל ונשאל" שחיבר הרב כלפון משה הכהן, רב האי ג'רבה שבתוניס.
גם פוסקי הלכות בני זמננו, בספרי השו"ת שלהם, מתייחסים לכתוב ב"ספר הברית השלם". הרב אליעזר יהודה ולדנברג, בחיבורו "ציץ אליעזר", מסביר דברים מ"ספר הברית השלם" שהוצגו על ידי אחד השואלים ומסתייע בהם. הרב עובדיה יוסף מצטט ומתייחס ל"ספר הברית השלם" מספר פעמים בשו"ת "יחווה דעת" ובשו"ת "יביע אומר". הרב פנחס זביחי, מחבר שו"ת "עטרת פז", בסידור "תפילה למשה" (עם הערות וביאורים מהרב חיים קניבסקי, בעריכת הרב צבי יבורוב) מסתמך על "ספר הברית השלם" בהערה לפסוק "מַה גָּדְלוֹ מַעֲשֶׂיךָ ה'".
החת"ם סופר על "ספר הברית השלם"
את יחסו של החת"ם סופר ל"ספר הברית" ניתן ללמוד מספר "החוט המשולש" שכתב נכדו הרב שמואל סופר. החת"ם סופר נהג ללמד את תלמידיו בהדגמות, כלים ועזרים שונים. על כך כותב נכדו: "לתכלית הגדול הזה, לברר הלכה לאמיתו ולהעמיד כל עניין על בוריו, היה לו (לחת"ם סופר) לכל שיעורי תורה כלים מיוחדים, מדודים מאתו בדקדוק הָדֵק הֵיטֵב, להראות לתלמידיו". בהמשך אותה פיסקה הוא כותב, שסבו התכוון לכתוב ספר עזר בתחום המדעים אך לא מימש את כוונתו. לסיבת הדבר כותב כך: "הוא לעצמו היה בקיא בחכמת המדידה, ואלגברה, וקידוש החודש, ובזה היה יפה ומסוגל מאד...גם היה בקי בחכמת הַתְּכוּנָה (=אסטרונומיה) ופיזיקה, והתחיל לכתוב ספר מיוחד לחכמות אלו, למען יהיה ביד תלמידיו ללמוד מתוכו לבל יספיקו (=ישתמשו) בילדי נכרים. ואחר שיצא לאור "ספר הברית" עבר עליו מראשו ועד סופו, והראהו לתלמידיו ואמר: כזה קנו לכם – אשר חפץ למלאות ידיו מחכמות שונות. ואני ואתם נכיר טובה להמחבר, שהרבה ביטול זמן הרוחתי במה שאינני מוכרח לחבר כזה בשבילכם. כן סיפר דודי הגאון זצ"ל".
רבי אליעזר פאפו, בעל "פלא יועץ", על "ספר הברית השלם"
גם הרב והמקובל רבי אליעזר יצחק פאפו, בעל "פלא יועץ" ורבם של יהודי העיר סיליסטרה שבבולגריה לפני כמאתים שנים, היה בקיא ב"ספר הברית", הסתמך עליו בספרו והמליץ לקוראיו להגות בו לעיתים תכופות. וכך הוא כותב בפתיחת ספרו, בערך הראשון "אהבה להקב"ה": "וכבר הרב "ספר הברית" העמיק הרחיב והאריך לבאר שורש האהבה והיראה בְּטוּב טַעַם וָדַעַת, דִּבְרֵי פִי חָכָם חן. אשרי אדם שוקד על דבריו. ולרגל המלאכה אשר לפני אבוא בקצרה ואכתוב קצת הערות לעצמי ולאנשים אשר כגילי כפי אשר למדתי מדברי הספר הנ"ל ושאר ספרים אשר ראתה עיני להיות לזיכרון בין עיני". ובהמשך ערך זה הוא ממליץ לקוראיו ללמוד את "ספר הברית": "והנה כי כן טוב לגבר שיקבע עתים להגות מדי יום ביום או לפחות כְפַעַם בְּפַעַם בספרים המזכירים היראה ואהבה וכדומה, כגון: בספר הקדוש "ראשית חכמה", וספר החסיד של"ה, וספר "חובת הלבבות" ו"ספר הברית" וכדומה. ובדברינו אלה אולי יש תקוה לקיים במקצת מצות ליראה ולאהבה". בנוסף הוא מצטט מהספר גם בנושאים: "אַהֲבַת רֵעִים", "העצבות" ו"הצער".
"ספר הברית השלם" במחקרים ופרסומים
"ספר הברית השלם" היה בשנים האחרונות מושא למחקרים של היסטוריונים וחוקרי ספרות, שימש כאסמכתא בדיון משפטי, וזכה להתייחסות בדרשות של רבנים. לדוגמה, פרופסור דב סדן, חוקר הלשון וספרות היידיש וחתן פרס ישראל לחכמת ישראל, פרסם בשנת תשל"ד מאמר ביידיש שכותרתו "ספר הברית" בכתב העת "ירושלימער אלמאנאך". במאמרו זה, הנפתח בפתגם: "הכל תלוי במזל אפילו ספר תורה שבהיכל", הוא דן בפער בין כוונתו של המחבר בכתיבת הספר לבין תפיסת הספר בעיני קוראיו, ובלשונו: "ווי ער עס געווען, און וואַס ער איז געוואַרן".
ציטוטים מ"ספר הברית השלם" נמצאים גם ב"ספר ט"ל" – ספר זיכרון והיסטוריה של הקהילות היהודיות בשתי עיירות סמוכות, טרוכנבורד-לוזישץ' שבאוקראינה, מושבות חקלאיות ששגשגו כמאה וחמישים שנים, עד שנחרבו כליל ויהודיהם נרצחו על ידי הנאצים ימ"ש במלחמת העולם השנייה.
טניס באולימפיאדת סטוקהולם (1912)
אולימפיאדת 1912 נערכה בסטוקהולם, שוודיה. תחרויות הטניס נערכו בין ה-5 במאי ל-12 במאי (תחרויות באולם) ובין ה-28 ביוני ל-5 ביולי (תחרויות במגרש טניס פתוח). התחרויות במגרשים הפתוחים נערכו במקביל לאליפות וימבלדון 1912 למרות בקשות המארגנים הבריטים להתאים את המועד. כתוצאה מכך, מספר טניסאים חזקים לא השתתפו בתחרות אולימפית.
משתתפי התחרות
בתחרות השתתפו 82 טניסאים (69 גברים ו-13 נשים) מ-14 מדינות:
תחרויות באולם
המשחקים נערכו במהלך חודש מאי בהשתתפות 22 טניסאים.
תחרות הגברים
בתחרות השתתפו 22 טניסאים מ-6 מדינות.
במשחק על המקום השלישי אנטוני וילדינג ניצח את פרנסיס לוו  ב-4 מערכות וזכה במדליית ארד.
תחרות הנשים
בתחרות השתתפו 8 טניסאיות מ-3 מדינות.
במשחק על המקום השלישי מייבל פרטון ניצחה את זיגריד פיק  בשתי מערכות וזכתה במדליית ארד.
תחרות זוגות גברים
בתחרות השתתפו 16 טניסאים מ-3 מדינות. במשחק הגמר אנדרה גובר ומוריס ז'רמו ניצחו את קרל סטרוואל ויוהאן קמפה  ב-4 מערכות. במשחק על מדליית ארד נפגשו זוגות בריטיים, צ'ארלס דיקסון ואלפרד בימיש זכו ב-3 מערכות.
תחרות הגברים
בתחרות השתתפו 68 טניסאים. מכיוון שתחרות התקיימה באותם הימים כמו אליפות וימבלדון 1912 מספר טניסאים בולטים של התקופה, כולל מנצחי תחרות אולימפית באולם לא הגיעו לתחרות במגרשים הפתוחים.
במשחק על המקום השלישי אוסקר קרויזר ( גרמניה) ניצח את לדיסלב ז'מלה ב-4 מערכות וזכה במדליית ארד.
תחרות הנשים
בתחרות השתתפו 8 טניסאיות מ-4 מדינות. כמו בתחרות הגברים, מנצחות תחרות באולם השתתפו באליפות וימבלדון 1912 ולא הגיעו לתחרות אולימפית זו.
במשחק על המקום השלישי מולה ביורשטט ניצחה את אדית ארנהיים  בשתי מערכות וזכתה במדליית ארד.
תחרות זוגות גברים
בתחרות השתתפו 44 טניסאים. במשחק הגמר הרולד קיטסון וצ'ארלס וינסלו ( דרום אפריקה) ניצחו את פליקס פיפס וארתור זבורזיל ( אוסטריה) ב-4 מערכות. במשחק על מדליית ארד נפגשו אלבר קנה ואדואר מני דה מרנג עם לדיסלב ז'מלה וירוסלב יוסט  וזכו ב-3 מערכות.
תחרות זוגות מעורבים
בתחרות השתתפו 12 טניסאים מ-4 מדינות. במשחק הגמר דורותיאה קרינג והיינריך שומבורגק ( גרמניה) ניצחו את זיגריד פיק וקרל סטרוואל בשתי מערכות. מרגריט ברוקדי ואלבר קנה זכו במדליית ארד.
מארי בלאק
מארי בלאק (באנגלית: Mhairi Black; נולדה ב-12 בספטמבר 1994) היא פוליטיקאית סקוטית, חברת המפלגה הלאומית הסקוטית. בלאק מכהנת בבית הנבחרים הבריטי מטעם מחוז פייזלי ודרום רנפרוושייר, לאחר שזכתה בבחירות ב-2015.
ביוגרפיה
בלאק נולדה בפייזלי שבסקוטלנד. היא גדלה במשפחה תומכת מפלגת הלייבור. במהלך השנים העבירו בני המשפחה את תמיכתם למפלגה הלאומית הסקוטית. בילדותה נלקחה עם דודתה להפגנה נגד מלחמת עיראק, שעשתה עליה רושם עז. מנעוריה הייתה לפעילה פוליטית, השתתפה בהפגנות למען פרלמנט סקוטי עצמאי, התנדבה בארגון אוקספם והייתה פעילה במטה תנועת "כן סקוטלנד" במסגרת משאל העם על עצמאות סקוטלנד (2014).
חיים אישיים והשכלה
בלאק היא לסבית. לאחר היבחרה לפרלמנט, סיימה תואר ראשון בממשל ומדיניות ציבורית באוניברסיטת גלאזגו.
קרלו טאובה
קרלו זיגמונד טאובה (בגרמנית: Carlo Sigmund Taube; 4 ביולי 1897, גליציה – 3 באוקטובר 1944, אושוויץ-בירקנאו) היה פסנתרן, מלחין ומנצח אוסטרי.
ביוגרפיה
קרלו טאובה נולד במחוז גליציה באוסטרו-הונגריה. הוא למד מוזיקה בווינה אצל פרוקיו בוסוני והתפרנס מהופעות בבתי קפה בווינה, ברנו ופראג. טאובה, אשתו אריקה ובנם גורשו מפראג אל טרזיינשטט ב-10 בדצמבר 1941.
באפריל 1942 ניהל את הופעת התזמורת הראשונה, והעלה לראשונה את הסימפוניה טרזין אותה הלחין. טאובה העביר מספר קונצרטי סולו וניצח על להקת ותזמורת טרזין. קרלו ואריקה טאובה וילדם גורשו לאושוויץ-בירקנאו בסביבות 1 באוקטובר 1944 (הגיעו לאושוויץ ב-3 באוקטובר 1944), שם נרצחו כולם.
יצירות
טאובה הלחין כמה יצירות בטרזין בנוסף לסימפוניה של טרזין. אלו כוללים:
קוונטיזציה ראשונה
קוונטיזציה ראשונה של מערכת פיזיקלית הוא טיפול סמי-קלאסי במכניקת הקוונטים, שבאמצעותו מערכות פיזיקליות מיוצגות על ידי פונקציית גל, אך סביבתן (לדוגמה, בור פוטנציאל, או שדה אלקטרומגנטי) מטופלים באופן קלאסי. קוונטיזציה ראשונה עוזרת לטיפול במערכת קוונטית יחידה הנמצאת בסביבה מבוקרת הגדולה מספיק כדי שהמכניקה הקלאסית תתאים לתיאורה. הרעיון הוצע לראשונה ב-1925 על ידי ורנר הייזנברג. ב-1926 נוסח באופן שונה על ידי ארווין שרדינגר.
רקע תאורטי
נקודת הפתיחה היא הרעיון של מצבים קוונטיים וערכים ברי מדידה של מערכת. תורת הקוונטים מניחה שכל המצבים הקוונטים מיוצגים על ידי וקטורי מצב במרחב הילברט, וכן שכל הערכים ברי המדידה מיוצגים על ידי אופרטורים הרמיטיים הפועלים במרחב הזה. וקטורי מצב מקבילים מייצגים את אותו המצב הקוונטי, ועל כן לרוב מתייחסים אל וקטורי מצב מנורמלים. לכל אופרטור הרמיטי \hat{A} קיים סט של מצבים עצמיים שהם אינווריאנטים לפעולת האופרטור עד כדי פקטור ממשי \alpha. על כן,. הפקטורים הממשיים הללו נקראים ערכים עצמיים של האופרטור. משפט בסיסי לגבי מרחב הילברט קובע כי קבוצת כל המצבים העצמיים של אופרטור הרמיטי כלשהו מהווים בסיס שלם למרחב הילברט.
באופן כללי, המצבים העצמיים ו-  של שני אופרטורים הרמיטיים שונים \hat{A} ו- \hat{B} שונים. בנוסף, על ידי מדידת \hat{B}, המצב הקוונטי נקבע להיות מצב עצמי שלו. המצב יכול להתבטא גם על ידי הבסיס של המצבים העצמיים, על ידי. בעת מדידת ערך תצפית של אופרטור \hat{A}, לא ניתן לצפות מראש מה תהיה תוצאת המדידה בוודאות, אלא להשתמש באמצעים הסתברותיים. ההסתברות למדידת כתוצאת המדידה של האופרטור נתונה על ידי הערך המוחלט של המקדם הרלוונטי, בריבוע:. תוצאה לא רגילה זו של מכניקת הקוונטים ידועה גם כקריסת פונקציית הגל.
מערכות חד חלקיקיות
כלל התכונות של החלקיק יכולות להיות ידועות באמצעות וקטורי הבסיס.
מערכות רב-חלקיקיות
במעבר למערכות N-חלקיקיות, כדוגמת מערכת המכילה N חלקיקים זהים (חלקיקים המאופיינים על ידי אותם מספרים קוונטים, כגון מסה, מטען חשמלי וספין) נדרש המעבר מפונקציית מצב של חלקיק יחיד, לפונקציית מצב של N-חלקיקים .. הבדל יסודי בין מכניקה קלאסית למכניקת הקוונטים מדבר על העיקרון של חוסר הבחנה בין חלקיקים זהים. לפי מכניקת הקוונטים קיימים רק שני זנים של חלקיקים, בוזונים, ופרמיונים, המקיימים את הכללים הבאים עבור החלפת שתי קואורדינטות :
עבור בוזונים:
עבור פרמיונים: .
פונקציית הגל הכללית ניתנת על ידי דטרמיננטת סלייטר ותורת החלקיקים הזהים. על ידי הבסיס הזה, ניתן לפתור כל בעיית מערכות רב חלקיקיות.
מפלגת העצמאות
העצמאות (נקראה בעבר: עצמאות) היא מפלגה וסיעה שהתפלגה ממפלגת העבודה ב-17 בינואר 2011, במהלך כהונת הכנסת השמונה עשרה בראשות אהוד ברק. חברי הכנסת של הסיעה היו אהוד ברק, שלום שמחון, עינת וילף, אורית נוקד ושכיב שנאן אשר הושבע כח"כ במקומו של מתן וילנאי, שהתפטר מחברותו בכנסת לקראת מינויו לכהן כשגריר ישראל בסין.
היסטוריה
על המשך דרכם הודיעו חברי הסיעה: "הסיעה העצמאית תהיה סיעה מרכזית ציונית ודמוקרטית ותקדם רעיונות אלה בכנסת ובממשלה ובבוא היום בציבור - באמצעות הקמת מפלגה חדשה". לאחר הפילוג, שהביא להתפטרות שרי מפלגת העבודה, מונו מתן וילנאי ואורית נוקד לשרים מטעם סיעת "עצמאות" (בנוסף לברק ושלום שמחון, שכיהנו כשרים עוד לפני הקמת הסיעה).
באפריל 2011 נרשמה המפלגה ברשם המפלגות, כשהיא מתבססת על הרישום של "מפלגת המדף" הדרך השלישית, מפלגת מרכז שחדלה מלכהן בכנסת ב-1999 אך נותרה מפלגה רשומה. ועדת הכנסת אישרה את בקשת הסיעה לייצג את מפלגת הדרך השלישית, ייצוג הנדרש לקבלת מימון מהמדינה.
במאי 2011 התקיים כנס היסוד של מפלגת העצמאות, במעמד חמשת נציגי המפלגה בכנסת ושמונים חברי מועצת המפלגה ובו אושרו תקנון המפלגה. במקביל, אושר מינויו של אהוד ברק לתפקיד יושב ראש התנועה.
באוגוסט 2011 שונה באופן רשמי שם המפלגה ברשם המפלגות למפלגת העצמאות.
בפברואר 2012 התפטר השר להגנת העורף מתן וילנאי מחברותו בכנסת, לקראת מינויו לתפקיד שגריר ישראל בסין ובמקומו הושבע שכיב שנאן.
בדצמבר 2012, בעקבות הודעת יו״ר המפלגה אהוד ברק כי הוא פורש מהחיים הפוליטיים, בחרו יתר חברי "העצמאות" שלא להתמודד על מקום בכנסת הבאה.
לקראת הבחירות לכנסת ה-20, ביקש שכיב שנאן להתמודד מחדש בפריימריז של מפלגת העבודה, אך מועמדותו נפסלה על ידי מזכירות לשכת המפלגה.
בבחירות לכנסת העשרים ושתיים, הודיע מנהיג המפלגה אהוד ברק על הקמת מפלגה חדשה בראשותו ישראל דמוקרטית, אולם בפועל לא הוקמה מפלגה כזו והיא נשענה על התשתית של מפלגת העצמאות שהגישה יחד עם מרצ והתנועה הירוקה את רשימת המחנה הדמוקרטי. המפלגה זכתה במנדט אחד ויוצגה על ידי יאיר גולן. בבחירות המוקדמות לכנסת העשרים ושלוש שנערכו כעבור כמה חודשים התמודד גולן מטעם מרצ ברשימת העבודה-גשר-מרצ ולא הוגשה רשימה לכנסת מטעם מפלגת העצמאות.
זיכרון הגן באטן
זיכרון הגן באטן (בהולנדית: Herinnering aan de tuin van Etten) היא יצירה באמצעות צבע שמן משנת 1888 של הצייר ההולנדי וינסנט ואן גוך. הציור נוצר לקישוט חדרו של ואן גוך בארל. כיום, היצירה מוצגת במוזיאון ארמיטאז' שבסנט פטרסבורג.
אודות היצירה
היצירה מושפעת בבירור מיצירתו של גוגן "Arlésiennes" שנוצרה באותה תקופה. בציורו של גוגן, אחת הנשים המתוארות היא מאדאם ז'ינו, בעלת קפה תחנת הרכבת היכן שואן גוך וגוגן גרו בתקופה מסוימת. הדעות חלוקות מיהן הדמויות בציורו של ואן גוך. חלק סוברים כי הנשים בציור הן אימו ואחותו של ואן גוך, אולם יש מי שסבור כי האישה הצעירה היא קי פוס. במכתב לאחותו, ואן גוך היה עמום בנוגע לזהות הנשים בציור.
בזיכרון הגן באטן ניכר שינוי מיצירותיו הקודמות של ואן גוך. יש הטוענים כי ואן גוך הושפע מסגנון הסימבוליזם, המשלב בין סגנונות שונים כמו נאו-אימפרסיוניזם וג'פוניזם, שנוצר על ידי גוגן ואמיל ברנאר. לאחר מותו של ואן גוך, גוגן טען שהוא לימד אותו על הסגנון החדש ועזר לו להתגבר על עצבותו בשל חוסר הצלחתו. לטענתו של גוגן, עזרתו סייעה לואן גוך להשלים את ציוריי החמניות המפורסמים שלו. אולם, האלסקר סבר כי טענותיו של גוגן לא מדויקות וכי ואן גוך כבר היה בשיאו כשהוא פגש לראשונה את גוגן. ואן גוך אכן הושפע מסגנונו של גוגן, וזה ניכר בזיכרון הגן באטן, אולם הוא חזר לאחר תקופה מסוימת לצייר בסגנון הריאליזם. באשר לציוריי החמניות - אלו הושלמו כחודשיים לפני פגישתו עם גוגן.
היצירה הוחזקה אצל אמיל שאופנקאר מ-1908 ואצל סרגיי שצ'וקין מ-1913. היצירה נרכשה על ידי מוזיאון האמנות המודרנית שבמוסקבה ב-1918. ב-1948, מוזיאון ארמיטאז' רכש את הציור. זיכרון הגן באטן הופיע בתצוגות בפריז ובמוסקבה.
טריי תומפקינס
הווארד סמואל "טריי" תומפקינס השלישי (באנגלית: Howard Samuel "Trey" Thompkins III; נולד ב-29 במאי 1990 בלונג איילנד, שבמדינת ניו יורק, ארצות הברית) הוא כדורסלן אמריקאי, המשחק בעמדות הפאוור פורוורד.
תחילת הדרך
בזמן לימודיו של תומפקינס בבית הספר תיכון ווסלין בפיצ'טריי קורנר, בג'ורג'יה. במהלך לימודיו התקבל תומפקינס לאקדמית הכדורסל אוהק הייל (Oak Hill) את עונתו הראשונה סיים בממוצעים גבוהים שהשתפרו בשנה שלאחר מכן וקבוצת זכתה בטורניר הארצי של ה-AAU לקבוצות עד גיל 16. בחודש מאי 2007 התקבל לקבוצת המכללות של אוניברסיטת ג'ורג'יה מליגת ה-NCAA.
שמעון אברמסקי
שמעון אברמסקי (באנגלית: Chimen Abramsky; 12 בספטמבר 1916 – 14 במרץ 2010) היה היסטוריון יהודי-בריטי ופרופסור בקולג' אוניברסיטת לונדון.
טריי תומפקינס
ניז'ני נובגורוד
בתאריך ה-4 באוגוסט 2014 תומפקינס חתם על חוזה לעונה אחת בקבוצה הרוסית ניז'ני נובגורוד. ב-6 בנובמבר רשם את הדאבל דאבל הראשון שלו ביורוליג מול אנאדולו אפס הטורקית שרשם 14 נקודות לצד 10 ריבאונדים, אותו שבר במשחק מול דינמו סאסארי האיטלקית עם 13 נקודות לצד 15 ריבאונדים שסייעו לקבוצתו לסיים במקום הרביעי בבית במוקדם ולרשום ההעפלה לשלב הטופ-16. במשחק הראשון בשלב הטופ-16 מול אוניקאחה מאלגה ספרדית רשם שיא עונתי אישי של 27 נקודות ו-13 ריבאונדים. בליגה המקומית, הליגת הVTB הודחה קבוצתו בשלב חצי בגמר מול צסק"א מוסקבה אף על פי שרשם עונה מוצלחת מבחינה אישית.
שמעון אברמסקי
קורות חיים
אברמסקי נולד בעיר מינסק (אז בתחום המושב היהודי של האימפריה הרוסית) לרייזל, בעלת ייחוס רבני, ולרב יחזקאל אברמסקי, תלמיד חכם וראש ישיבה נודע. שמעון לא למד בבית ספר באופן מסודר אלא עם מורים פרטיים, בשפות יידיש, רוסית ועברית. בשנת 1929 נשפט אביו יחזקאל לגלות בסיביר בעקבות פעילותו נגד הדיכוי של היהדות בברית המועצות. לאחר קמפיין בינלאומי שוחרר, ובדצמבר 1931 היגרה המשפחה לאנגליה, ושם למד שמעון אברמסקי אנגלית. בשנת 1936 נסע לארץ ישראל כדי ללמוד באוניברסיטה העברית בירושלים לתואר בוגר בהיסטוריה יהודית וכללית ופילוסופיה. במהלך שהותו היה מעורב בפעילות פוליטית סוציאליסטית. בשנת 1939 חזר לקיץ לבקר את הוריו, וכשפרצה מלחמת העולם השנייה נשאר באנגליה ועבד בחנות ספרים יהודית בלונדון, כך שמעולם לא סיים תואר ראשון. בשנת 1940 נישא למרים לבית נירשטיין, בתו של אחד מבעלי החנות. בשנת 1941 הצטרף למפלגה הקומוניסטית הבריטית והיה פעיל בה. בשנת 1952 הוא שלח מכתב למערכת האקונומיסט בה יצא נגד הטענה שהשלטון בברית המועצות הוא אנטישמי, וטען שלא ניתן לדעת האם יהודי ברית המועצות רוצים לעלות לישראל. בשנת 1958, כשנתיים לאחר הפלישה הסובייטית להונגריה, פרש ממנה.
בשנת 1965 פרסם את ספרו הראשון, "קרל מרקס ותנועת העבודה בבריטניה", שאותו כתב יחד עם הנרי קולינס. חברו הטוב, ישעיה ברלין, המליץ לו להיכנס לעולם האקדמיה, ובזכות המלצה זאת החל ללמד כמרצה, תחילה בקולג' סנט אנתוני באוקספורד ומשנת 1966 החל ללמד היסטוריה יהודית בקולג' אוניברסיטת לונדון.
טריי תומפקינס
ריאל מדריד
ב-26 באוגוסט 2015 חתם תומפקינס לשלוש עונות בקבוצה הספרדית, ריאל מדריד. ובתאריך 16 ביולי 2016 החליטו בריאל מדריד להאריך לתומפקינס את החוזה בשנתיים נוספות. ב-20 במאי 2018 זכה עם ריאל מדריד בתואר אליפות היורליג. ב-6 ביולי 2018 הוארך חוזהו בשנתיים נוספות.
שמעון אברמסקי
קורות חיים
נפטר ב-14 במרץ 2010, והיה בן 94 במותו. היה אב לשני ילדים, ג'ק, מתמטיקאי, וג'ני, מפיקה בכירה ב-BBC. נכדו סשה אברמסקי הוא עיתונאי.
טריי תומפקינס
ריאל מדריד
ב-9 ביוני האריך את חוזהו פעם נוספת בשלוש עונות.
שמעון אברמסקי
קורות חיים
אחיו יעקב דוד אברמסקי (1914–1979) היה סופר עברי, מתרגם, ביבליוגרף ובלשן ישראלי.
ארכיונו האישי שמור בספרייה הלאומית.
דליה אוונס
דֶּליה אוונס (באנגלית: Delia Owens; נולדה ב-4 באפריל 1949) היא סופרת וזואולוגית אמריקאית.
אוונס חייה את רוב חייה בקרבת בעלי החיים בטבע במדבריות בוצוואנה וזמביה, והרחק מבני אדם. היא מחברת-שותפה של שלושה רבי-מכר תיעודיים בינלאומיים במסגרת פעילותה כחוקרת חיות בר באפריקה.
ביוגרפיה
אוונס נולדה וגדלה בתומסוויל שבדרום ג'ורג'יה, עיירה המונה, נכון ל-2020, כ-20,000 תושבים באזור הכפרי של מדינת ג'ורג'יה, ארצות הברית, בשנות ה-50 של המאה ה-20.
בילדותה נהגה לטייל לבדה ימים שלמים ביער הסמוך לבית המשפחה: "אמי עודדה אותי, בין שהייתי לבדי ובין שהייתי עם חברותיי, ללכת רחוק ככל שיכולנו לתוך היער (...) הייתי בונה סכרים וגשרים, אספתי חיות קטנות וצמחים שעניינו אותי. (...) לא היה לי מעולם פחד מפני חיות פרא ומפני מה שעשוי לקרות לי לבד ביער".
היא הכירה את מארק אוונס, בהיותה סטודנטית לביולוגיה באוניברסיטת ג'ורג'יה, וב-1969 התחתנו. אוונס היא בעלת תואר ראשון במדעי הזואולוגיה מאוניברסיטת ג'ורג'יה, ותואר דוקטור לפילוסופיה ותואר שני בהתנהגות בעלי חיים מאוניברסיטת קליפורניה, דייוויס.
בשנת 1974 עברו השניים להתגורר באפריקה, ועבדו במדבר קלהארי בבוצואנה, ולאחר מכן בפארק הלאומי צפון לואנגווה. בתחילת שנות ה-90 הם עבדו במפיקה, זמביה. שבע שנים הם חיו שם כאשר רוב התקופה התגוררו באוהלים.
מארק אוונס הואשם בהפעלת מדיניות ה"לירות כדי להרוג" נגד ציידים. רשת הטלוויזיה האמריקאית ABC שידרה בשנת 1996 כתבה שכותרתה הייתה "המשחק הקטלני: סיפורם של מארק ודליה אוונס", במסגרתה הוצג תיאור מקרה של הרג שנוי במחלוקת של ציידת בזמביה, שלכאורה בוצעה על ידי בנה החורג. מארק ודליה אוונס מבוקשים בזמביה לחקירה. הם הכחישו את ההאשמות. כמו כן, האשימו אותם גם בכך שהיו להם "נטיות כמו קולוניאליסטיות בנוגע לאפריקאים". אוונס השלימה את עבודת הדוקטורט שלה בביולוגיה, ופרסמה מחקרים על אקולוגיה התנהגותית של חיות בר באפריקה בכתבי עת מקצועיים, בין היתר בכתבי העת המדעיים: Nature, Journal of Mammalogy, Animal Behavior, African Journal of Ecology.
אוונס תרמה מאמרים לכתבי עת בנושא טבע וחי, המיועדים לקהל קוראים רחב יותר.
אוונס מייסדת שותפה של קרן אוונס לשימור חיות הבר, בסטון מאונטיין בג'ורג'יה. היא עבדה כעורכת ספרותית, הרצתה ברחבי צפון אמריקה והשתתפה במאמצי השימור של דוב הגריזלי ברחבי ארצות הברית.
קריירה ספרותית
רומן הביכורים של אוונס, "שירת סרטני הנהר" (באנגלית: Where the Crawdads Sing) הוא הספר הנמכר ביותר בישראל בשנת 2020, רב מכר קלאסי הפך להצלחה גדולה לאחר שנבחר למועדון הקריאה "הלו סאנשיין" של ריס וית'רספון. וית'רספון ואולפני פוקס המאה ה-20 רכשו את זכויות העיבוד והפקת הספר לסרט. הספר שהה 30 שבועות ברשימת רבי המכר של הניו יורק טיימס ב 2019- וב 2020 ונמצא ברשימות כבר יותר משנה. וית'רספון היא גם מפיקתו של הסרט המבוסס על הרומן.
הוא היה הספר הנמכר ביותר באמזון ב 2019 ועד לסוף שנה זו נמכרו 4.5 מיליון עותקים מודפסים מהספר, יותר משל כל ספר אחר שראה אור באותה השנה ויותר מסך המכירות של שני הספרים הבאים אחריו ברשימה.
הספר תורגם לעברית וראה אור בהוצאת כנרת זמורה-ביתן דביר בשנת 2019. הוא זוכה לביקורות חיוביות בישראל ומחוצה לה.
כמו כן, היא כתבה ביחד עם מארק אוונס בתקופה שהיו נשואים את ספרי הממואר על חייהם ועבודתם באפריקה שלא תורגמו לעברית:
קונסטנטינוס השלישי, קיסר האימפריה הביזנטית
הרקליוס נובוס קונסטנטינוס  (בלטינית: Heraclius Novus Constantinus, ביוונית עתיקה: Ἡράκλειος νέος Κωνσταντῖνος, הרקליוס נאוס קונסטנטינוס; 3 במאי 612 – 20 באפריל או 24 במאי 641) היה קיסר האימפריה הביזנטית במשך 4 חודשים בשנת 641, ובכך הוא נושא בתואר של הקיסר הביזנטי בעל הכהונה הקצרה ביותר.
קונסטנטינוס היה בנו הבכור של הרקליוס, קיסר האימפריה הביזנטית מנישואיו לפאביה אידוקיה הוא הוכתר לקיסר על ידי אביו בינואר 613, ובשנת 629 נישא לבת-דודתו מדרגה שנייה גרגוריה. לזוג נולדו קונסטנס וו, תאודוסיוס ובת בשם מניאן (Manyanh) שבבגרותה הייתה אשתו של השליט האחרון של האימפריה הסאסאנית יזדגרד השלישי.
עם מותו של הרקליוס בשנת 641 הפך קונסטנטינוס לקיסר האימפריה הביזנטית בשם קונסטנטינוס השלישי, לצידו ישב אחיו למחצה הירקלונס בנה של מרטינה. היחסים בין השותפים לשלטון היו מתוחים מהתחלה. קונסטנטינוס, שככל הנראה סבל משחפת פנה למפקדי הצבא בבקשה כי יעמדו לצידו ולצד ילדיו. על פי ההיסטוריונים בני התקופה הוא גם פנה לאחד מפקידיו בשם ולנטיאנוס, והפקיד בידיו סכום אדיר של כסף לחלק לחיילים ולקנות את נאמנותם. הוא נפטר ממחלתו באפריל או במאי 641, על פי המקורות ההיסטוריים בני התקופה בחצר המלוכה האשימו את מרטינה שפעלה על מנת להרעיל את קונסטנטינוס השלישי על מנת להבטיח את שלטון בנה, אישומים אלו הביאו לכך שמרטינה ובניה הוגלו, ולאחר מכן ככל הנראה הוצאו להורג. על כיסא המלוכה עלה קונסטנס השני.
ג'ון האמיל
ג'ון האמיל (באנגלית: John Hammill; ) היה פוליטיקאי אמריקאי מאיווה, איש המפלגה הרפובליקנית, שכיהן כמושל איווה ה-24 במשך שלוש תקופות כהונה רצופות בשנים 1925–1931.
ראשית חייו
ג'ון האמיל נולד בלינדן שבמחוז איווה, ויסקונסין, כבנם של ג'ורג' ומרי (לבית ברואר) האמיל, שניהם ממוצא אנגלי. כאשר היה בן 13 עברה המשפחה לחווה ליד בריט, שבמחוז הנקוק, איווה. ב-1895 הוא סיים את לימודיו בית הספר התיכון המקומי, ושנתיים לאחר מכן קיבל תואר מהקולג' למשפטים של אוניברסיטת המדינה של איווה. לאחר שהתקבל ללשכת עורכי הדין, פתח האמיל משרד עורכי דין בבריט. ב-1899 הוא נשא לאישה את פאני ב. ריצ'רדס, ילידת גארנר, איווה. לזוג לא נולדו ילדים.
ראשית הקריירה הפוליטית
ב-1902 נבחר האמיל כפרקליט המחוז, ונבחר שוב לתפקיד ב-1904. בשנים 1908–1912 הוא כיהן בסנאט המדינתי של איווה. ב-1920 נבחר האמיל כסגן מושל איווה מטעם המפלגה הרפובליקנית, ונבחר לכהונה שנייה בתפקיד ב-1922. ב-1922, כאשר נפל המושל נייתן קנדל למשכב, כיהן האמיל כמושל בפועל במשך עשרה שבועות.
מושל איווה
הישגו הגדול ביותר של האמיל היה בשיפור מערכות הכבישים במדינה. כאשר הוא הושבע לתפקידו, הייתה איווה ידועה בכינוי "מדינת כבישי הבוץ" בהנהגתו הפכה איווה לאחת המדינות בהן מערכת הכבישים הייתה הטובה ביותר בארצות הברית. כבישים משניים היו באחריותם של המחוזות והרשויות המקומיות. חוק הכבישים המשניים שנחקק אז העביר את השליטה בהם למחוזות, הפחית את מספר פקידי הממשל בתחום מ-5,500 ל-400, ויצר יחידות מנהליות ביצועיות. תקציבי הכבישים המשניים גובשו ופושטו. כתוצאה מכך, שופצו מאות מילים של כבישים משניים.
בכבישים הראשיים של המדינה היה אי סדר, והאמיל הכניס בהם סדר. במקום בלבול פיננסי נגבה מס על דלק של שני סנט לגלון, ומאוחר יותר הועלה המס לשלושה סנט, כשחמש תשיעיות ממנו הוקצו לכבישים ראשיים וארבע תשיעיות לכבישים המשניים. כאשר נכנס האמיל לתפקידו, היו באיווה פחות מ-965 ק"מ של כבישים ראשיים סלולים ו-4,000 ק"מ של כבישי עפר. כאשר סיים האמיל את כהונתו, היו באיווה 5,374 ק"מ של כבישים ראשיים סלולים ו-3,900 ק"מ של כבישי עפר. כאשר החל האמיל את כהונתו, 24 אחוזים מהכבישים הראשיים היו לא משופצים. עם סיום כהונתו נותרו 3 אחוזים בלבד. נאמר על האמיל שהוא "הוציא את איווה מהבוץ".
להאמיל היו הישגים נוספים. כמי שתמך ברפורמות במיסוי, הוא הצליח להפחית את מס הרכוש. יותר מכך, הוקמה מועצת המדינה להערכת שווי הרכוש שניהלה תוכנית לרפורמה במס. בתחום החקלאות, הקים האמיל את ועדת התעשייה והחקלאות של איווה, שהכינה את הרקע להחלטת הקונגרס לטובתם של החקלאים. הוועדה גם קיבצה עדויות שהובילו לרפורמה בבורסת הנגזרות של שיקגו.
האמיל עצמו ביקר בוושינגטון די. סי. ולקח חלק בוועדת התעריפים הפדרלית, שהעלתה את התעריפים על חמאה ותירס. הוא גם הקים וועדה של 11 מושלים ממדינות המערב התיכון ו-11 ראשי המגזר החקלאי, מחוקקים ואנשי אקדמיה, שנקראה "ועדת ה-22", ועוררה את דעת הקהל והרשויות המחוקקות לטובת מגוון של מיזמים חקלאיים.
בתחום הבנקאות, רבות מהמלצותיו של האמיל גולמו בחקיקה מחדש המקיפה ביותר של חוקי הבנקאות שבוצעה אי פעם באיווה מאז קבלתה כמדינה בארצות הברית. רפורמה זו הייתה מודל למדינות אחרות לחידוש חוקי הבנקאות שלהן.
אף על פי שהייתה זכות בחירה לנשים מאז קבלת התיקון ה-19 לחוקה, בחוקת איווה נקבע עדיין שרק גברים יוכלו להיות חברים באספה הכללית של המדינה. ב-1925 דחף האמיל לאימוץ התיקון לחוקה כדי לבטל את התנאי המפלה מחוקת איווה. "יש לשבח את הנשים ולהחמיא להן על ההתעניינות היסודית שהן מגלות בענייני הציבור", הוא אמר. התיקון לחוקה אושר במשאל עם ב-1926.
האמיל היה ראשון מושלי איווה שהתייחס לתחום התעופה באספה הכללית. בית המחוקקים הלך בעקבות המלצתו והעביר חוק להסדרת הכללים לקבלת רישיונות למטוסים ורישיונות טייס.
שנותיו האחרונות
לאחר סיום כהונתו כמושל, שב האמיל לבריט, שם הוא עסק בעריכת דין וניהל את שלוש החוות שהיו בבעלותו במחוז הנקוק.
ג'ון האמיל נפטר ב-6 באפריל 1936 כתוצאה מהתקף לב כאשר עשה בנסיעת עסקים במיניאפוליס. הוא נטמן בבית הקברות אברגרין שבבריט.
אנטילופת בייטס
אנטילופת בייטס (שם מדעי: Neotragys batesi; שמה המלא הוא אנטילופה ננסית של בייטס), היא מין של פרסתנית מעלת גרה קטנטנה בגודל ארנב, המשויכת לסוג אנטילופה ננסית וחיה במרכז אפריקה. היא תוארה מדעית בתקופה מאוחרת למדי - 1903, וקרויה על שם החוקר שגילה אותה. היא דומה מאוד חיצונית לקרובתה אנטילופה מלכותית במבנה גוף וצבע פרווה. בגובה הכתפיים אנטילופת בייטס עשויה אמנם להיות קטנה יותר מקרובתה, אך לרוב היא גדולה במעט יותר הן בגובה והן במידות הגוף האחרות ועל כן היא נחשבת לאנטילופה הקטנה בעולם רק לאחר האנטילופה המלכותית. שתיהן קטנות בדרך כלל באופן ניכר מהמין השלישי בסוג - דלקרן המושק.
תיאור
אנטילופת הבייטס מתאפיינת כקרוביה בזוג קרני-חרוט קצרצרות ודקיקות האופייניות לסוג, והן ארוכות במקצת משל האנטילופה המלכותית וקצרות יותר משל דלקרן המושק. המבנה של הקרן פשוט יחסית: הקרן צומחת באלכסון עדין לכיוון מעלה בהתאם לזווית של הראש, והיא מתעגלת בצורה כמעט ולא מורגשת. מיקום הקרניים הוא בצידי המצח מעל העיניים, אך בשל הגודל הקטן שלהן הן נמצאות במרחק גדול מהעיניים ומהאוזניים. המרחק בין הקרניים זהה בין הבסיס לקצוות, והרווח בבסיס בין הקרניים הוא מהגדולים ביותר בקרב האנטילופות לצד האנטילופה המלכותית. הקרניים של אנטילופת בייטס דקיקות יותר אף משל מיני הדוקרן, ויש הבדל מועט בעובי בין הבסיס לקצוות שאינו בולט כל כך. השפיץ של הקרניים חד ביותר. צבע הקרניים הוא מחום בהיר עד חום שוקולד כהה לעומת הצבע השחור של האנטילופה המלכותית. הזכרים הם היחידים שמצמיחים קרניים, וזהו ההבדל היחידי שמאפשר זיהוי בינם לבין הנקבות.
הפרווה של אנטילופת בייטס עבה וקצרה עם מרקם של שערות סמיכות וצפופות. צבע הפרווה דומה מאוד לאנטילופה המלכותית, אך הוא בהיר יותר. הצבע מורכב מגוונים שונים של חום - בעיקר חום קפה, חום קינמון, חום מהגוני, חום ערמוני, חום מבריק וחום בהיר, כשאין אזורים עם צבע קבוע. בדרך כלל סמוך לחזה ולצוואר ובפלג האחורי הגוונים יהיו כהים יותר, ואזור הצלעות עשוי להיות בהיר עד חום צהבהב. העכוז והגחון עד החזה בצבע לבן בוהק, ומהחזה נמשך פס לבן עד אמצע הגרון. החלק העליון של הגרון הצמוד לראש גם הוא בצבע לבן. הזנב בצבע חום שוקולד כהה בצד העליון, ולבנבן בצד התחתון.
צבע ראשה של אנטילופת בייטס זהה בדרך כלל לצבע הגוף, ולעיתים המצח כהה במקצת. סביב העיניים הצבע נוטה לחום בהיר אך זה אינו בולט כל כך, ומתמזג עם שאר הצבעים של הראש. סימוני הפנים מסכמים בגבות דקיקות וקטנות בצבע לבן מעל כל עין, וכל האזור שסביב האף והפה בצבע שחרחר. הסנטר לבנבן מתחבר עם החלק העליון הלבן של הגרון ויוצר מעין "סינר". האוזניים מתחלקות בין שחרחר וחום כהה ובהיר בצד החיצוני לשחרחר וחום-ורדרד דהוי בצד הפנימי; בבסיס של האוזניים יש כתמים דקיקים בצבע שחור ולבן. לעומתה האנטילופה המלכותית מתאפיינת בראש השחרחר ברובו ללא גבות לבנות, כשהחלק התחתון בצבע כתמתם בולט. ה"סינר" הלבן בסנטר בולט יותר אצלה, ואין לה כתמים בבסיס האוזניים.
מבנה גופה של אנטילופת בייטס קומפקטי ועגלגל, ויש לה צוואר קצרצר ועבה הגורם לכך שהראש נראה מחובר לגוף. הראש עצמו גדול יחסית לגוף, והוא עגלגל ברובו ומסתיים בחרטום משולש. הרגליים דקיקות וקצרות, ומסתיימות בפרסות קצרות וחדות. הרגליים האחוריות ארוכות יותר מהקדמיות, ולכן בפלג גופה האחורי גבוה באופן ניכר מהקדמי ומשווה לה מראה כפוף ושפוף. העיניים שלה גדולות מאוד עם אישונים שחורים מורחבים, וגם אפה גדול יחסית ועגלגל ושחרחר כשל אייל. מאפיינים אלה גורמים לאנטילופת בייטס להיות דומה יותר לאיילוניים מאשר לאנטילופות קטנות אחרות מתת-משפחת הצבאיים. האוזניים גדולות ועגלגלות, והלוע, הפה והשיניים קטנים מאוד. הזנב דק וקצר והוא תחוב בדרך כלל ברגליים. הדו-צורתיות זוויגית בין הזכרים לנקבות של מין זה נמוכה ביותר, כשההבדלים היחידים הם שלזכרים יש קרניים, ואילו הנקבות גדולות מעט. מידות הגוף של אנטילופת בייטס: גובה הכתפיים: 33-24 ס"מ. אורך הראש והגוף: 57-50 ס"מ. אורך הקרניים: 5-3.8 ס"מ. אורך הזנב: 8-4.5 ס"מ. משקל: 3-2 ק"ג.