cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
דניאל ריקארדו
דניאל ג'וזף ריקארדו (באנגלית: Daniel Joseph Ricciardo, נהגה כריקארדו; נולד ב-1 ביולי 1989) הוא נהג מרוצים אוסטרלי המתחרה עבור קבוצת אלפאטאורי באליפות הפורמולה 1. בשנת 2009 זכה באליפות בריטניה בפורמולה 3. ריקארדו נודע בשל אישיותו הססגונית ובעל אופי בדרני במיוחד. מכונה "גירית הדבש" ("the honey badger").
שנים ראשונות
ריקארדו נולד בפרת', אוסטרליה המערבית ובגיל תשע החל להתחרות בקארטינג. בשנת 2005 החל להתחרות בסבב הפורמולה פורד של אוסטרליה המערבית וסיים את העונה במקום השמיני. שנה לאחר מכן זכה במלגה להשתתפות בסבב הפורמולה ב.מ.וו אסיה במסגרת קבוצת אירואסיה מוטורספורט. בעונת הבכורה שלו בסבב השיג שני ניצחונות ופול פוזישן ואת העונה סיים במקום השלישי. במהלך שנת 2007 עבר להתחרות בפורמולה רנו והתחרה במקביל גם בסבב האירופאי (4 מרוצים) וגם בסבב האיטלקי (14 מרוצים). שנה לאחר מכן המשיך להתחרות בסבב האירופאי ובמקביל התחרה בסבב המערב-אירופאי.
במהלך עונת 2008 ערך את הופעה הבכורה בפורמולה 3, כשהשתתף במרוץ בנורבורגרינג במסגרת סבב האליפות האירופאי. שנה לאחר מכן הצטרף לאליפות בריטניה בפורמולה 3, הוא ניצח שישה מרוצים והשיג מספר זהה של פודיומים וזכה בתואר האליפות. לאחר הזכייה באליפות עשה עוד צעד בדרך לקטגוריה הבכירה ועבר להתחרות בקבוצת Tech1 הצרפתית בסבב הפורמולה רנו 3.5. בעונת הבכורה רשם שמונה זינוקים מהפול פוזישן וארבעה ניצחונות. אל המרוץ האחרון בעונה הגיע בשוויון נקודות עם מיכאל אלשין הרוסי במקום הראשון. במרוץ עצמו סיים במקום השלישי, מקום אחד אחרי אלשין, שזכה בתואר בסופו של דבר. לקראת עונת 2011 נשאר בסבב, אך עבר להתחרות בקבוצת ISR הצ'כית. בעונה זאת לא הצליח לשחזר את ההצלחה מהעונה הראשונה, השיג רק ניצחון בודד וסיים במקום החמישי, בפער של כמעט מאה נקודות מהמקום הראשון.
פורמולה 1
בדצמבר 2009 ערך ריקארדו את נסיעת הבכורה שלו ברכב פורמולה 1 כשלקח חלק במבחנים שעשתה קבוצת רד בול לנהגים צעירים במסלול בחרס. ביום השלישי והאחרון לאימונים קבע את הזמן הטוב ביותר, בפער של יותר משנייה מהמקום השני. הישגים במבחנים הובילו את רד בול למנות את ריקארדו לנהג מחליף בקבוצה לצידו של ברנדון הארטלי. בנובמבר 2010 נבחר ריקארדו לייצג את רד בול במבחנים שנערכו לנהגים צעירים במסלול באבו דאבי. במבחנים הצליח לקבוע את שוב את הזמן הטוב ביותר, זמן שהיה מהיר ב-1.3 שניות מהזמן שקבע סבסטיאן פטל מוקדם יותר באותו שבוע. שבוע וחצי לאחר מכן מונה לנהג המחליף בקבוצת טורו רוסו.
2011: HRT
ב-30 ביוני 2011 הוחתם בקבוצת HRT כמחליפו של נריין קרת'יקיין. הופעת הבכורה שלו באליפות התקיימה עשרה ימים מאוחר יותר בגרנד פרי בריטניה אותו סיים במקום האחרון. במהלך העונה השתתף בעשרה מרוצים, מתוכם סיים שמונה, אך בכולם היה בין האחרונים ולא הצליח לצבור נקודות.
2012-2013: טורו רוסו
לקראת עונת 2012 חזר ריקארדו לקבוצת טורו רוסו, הפעם כאחד משני הנהגים המובילים בקבוצה. במרוץ פתיחת העונה סיים במקום התשיעי וצבר נקודות אליפות ראשונות בקריירה. במהלך העונה סיים עוד שלוש פעמים במקום התשיעי ופעמיים במקום העשירי וסיים את העונה במקום השמונה עשרה כשלזכותו עשר נקודות. בסיום העונה הוחתם לעונה נוספת, במהלכה הצליח להכפיל את מאזן הנקודות שצבר וסיים במקום הארבע עשרה בטבלת הנהגים.
2014–2018: רד בול
בפברואר 2015 השתתף כאורח בתוכנית טופ גיר וקבע את הזמן הטוב ביותר להקפת מסלול שקבע נהג פורמולה 1 בתולדות התוכנית. בעונת 2015 לא הצליח לשחזר את ההצלחה של העונה הקודמת ולאוך כל העונה הצליח להשיג רק שני פודיומים, לעומת שמונה בעונה הקודמת, ללא אף ניצחון. את העונה סיים במקום השמיני, מקום אחד מתחת לדניאיל קוויט, חברו לקבוצה. בפתיחת עונת 2016 שב להציג יכולת טובה, בגרנד פרי מונקו ניצח במקצה הדירוג וזינק לראשונה מהפול פוזישן. בתשעה מתוך עשרת המרוצים הראשונים בעונה צבר נקודות ומאזנו עמד על מאה נקודות, יותר ממה שהשיג לאורך כל העונה שעברה. קצב צבירת הנקודות התגבר ובחמשת המרוצים הבאים הגיע ארבע פעמים לפודיום ובגרנד פרי מלזיה ניצל פרישה מוקדמת של המילטון ורשם ניצחון. צבירת הנקודות נמשכה כשבארצות הברית ובמקסיקו סיים פעמיים במקום השלישי. בפעם השנייה בשלוש עונות סיים במקום השלישי אחרי צמד נהגי קבוצת מרצדס.
ריקארדו השיג רצף של חמישה פודיומים במחצית הראשונה של עונת 2017, כולל ניצחון בגרנד פרי אזרבייג'ן אליו זינק מהמקום העשירי. בהמשך העונה הגיע עוד ארבע פעמים לפודיום, אך פרישה בשלושה מתוך ארבעת המרוצים האחרונים בעונה הורידה אותו בדירוג למקום החמישי בסיום העונה.
TheGuardian.com
TheGuardian.com, שנודע בעבר בשם Guardian.co.uk ו- Guardian Unlimited, הוא אתר חדשות בריטי בבעלות קבוצת גרדיאן מדיה. תוכן האתר מורכב מכמעט כל התכנים של הגרדיאן והאובזרבר, וכן מתכנים מקוריים של האתר. האתר הוא העיתון המקוון השני הכי פופולרי בבריטניה נכון לנובמבר 2014, אז היו לו למעלה מ-17 מיליון קוראים בחודש; עם למעלה מ-21 מיליון קוראים חודשיים.
האתר הוא אתר חדשות, עם מדורים צדדים המכסים נושאים שונים בהם ספורט, עסקים, סביבה, טכנולוגיה, אמנויות ומדיה וסגנון חיים. TheGuardian.com בולט בשיתופו עם הקוראים, כולל לוחות שיחות ארוכי טווח ורשת של בלוגים. לשבעת הבלוגים של האתר הצטרף ב-14 במרץ 2006, מדור תגובות חדש, "תגובה היא בחינם", שהתמזג מאז למדור הדעות.
ניתן לצפות באתר ללא עלות או רישום, אם כי שירותים מסוימים כגון השארת הערות על מאמרים דורשים מהמשתמשים להירשם. במרץ 2009, Guardian.co.uk השיק API, תוך שימוש בפרוטוקול OAuth והפך חלק נרחב מהתוכן של Guardian לזמין לשימוש למפתחי אפליקציות אינטרנט.
בעלות
TheGuardian.com הוא חלק מקבוצת גרדיאן מדיה הכוללת עיתונים, תחנות רדיו ומדיה חדשה, כולל היומון הגרדיאן והשבועון האובזרבר. הקבוצה נמצאת בבעלות Scott Trust, קרן צדקה שמטרתה להבטיח את עצמאות המערכת של העיתון, לשמור על בריאותו הפיננסית כדי למנוע השתלטותמצד קבוצות מדיה למטרות רווח שעלולות לפגוע בעצמאות העיתונאית.
היסטוריה
Guardian.co.uk הושק בשנת 1999. הפופולריות שלו עלתה לאחר פיגועי 11 בספטמבר בארצות הברית ב-2001, בעיקר הודות למגוון נקודות המבט שפורסמו בגרדיאן. האתר זכה בקטגוריית העיתון הטוב ביותר בפרסי Webby בשנים 2005, 2006 ו-2007, כשהוא גבר על הניו יורק טיימס, הוושינגטון פוסט, הוול סטריט ג'ורנל ו-Variety.
קבוצת גרדיאן דיווחו כי 2006 הייתה השנה הרווחית הראשונה שלהם, כאשר ההכנסות הגיעו בעיקר מגיוס ופרסום לתצוגה. במאי 2007 החל האתר תוכנית של 18 חודשים של עיצוב מחדש והוספת יכולות. ב-30 ביולי 2013, האתר הועבר מ- guardian.co.uk ל- theguardian.com כחלק מהגדלת ההשקעות לצמיחה גלובלית.
בשנת 2018 הצטרף TheGuardian.com חבר האתר למתחרים News UK ( The Times, The Sunday Times, The Sun ) ו- The Daily Telegraph כדי ליצור פלטפורמה משותפת למפרסמים לרכישת פרסומות מקוונות במספר אתרי חדשות מובילים, בפרויקט The Ozone. מאוחר יותר באותה שנה הצטרפה Reach plc (לשעבר Trinity Mirror) לפלטפורמה, והביא לפלטפורמה כמעט את כל העיתונים הלאומיים של בריטניה.
גארדיאן ספורט
מדור הספורט של The Guardian עשה מעבר לאתר פופולרי ומכובד, המספק חדשות, תוצאות, דוחות משחקים ופרשנויות חיות ממגוון ענפי ספורט שונים.
סיקור הספורט של TheGuardian.com היה חלוץ בתעשיית העיתונים המקוונים בבריטניה בתחום של סיקור חי של ספורט, במיוחד כדורגל, דרך האינטרנט. דוגמאות כוללות תגובות טקסט בזמן אמת על 115 משחקי פרמיירליג בכדורגל וכל משחק במונדיאל, כמו גם סיקור חי של הגביע האנגלי, ליגת האלופות, הליגה האירופית ומדי פעם משחקי לה ליגה, גביע הליגה ופלייאוף.
"The Fiver"
"The Fiver" הוא עלון כדורגל יומי, בעיקר הומוריסטי, הזמין במדור הספורט או באמצעות ניוזלטר בדואר האלקטרוני, הנשלח לתיבות הדואר של מנוייו בערך בשעה חמש, בימי שני עד שישי (ומכאן השם "Fiver"). המדור לא מופיע במהדורה המודפסת של הגרדיאן. כותבי Fiver כוללים את פול דויל ובארי גלנדנינג והם מגיעים מצוות כותבי הספורט של הגרדיאן.
"Comment is free"
"Comment is free" (התגובה בחינם ובקיצור Cif ) היה מדור הערות ודעות פוליטיות בתוך TheGuardian.com. הוא הכיל הערות ומאמרי דעה מהגרדיאן ומהאובזרבר, בתוספת של יותר מ-600 כותבים אחרים. המדור נערך על ידי נטלי הנמן; אתר המשנה שלו המוקדש לענייני דת, "Cif belief", בעריכתו של אנדרו בראון. האתר הושק ב-14 במרץ 2006, אז נערך על ידי ג'ורג'ינה הנרי. העיצוב המקורי והמבנה שלו נעשו על ידי בן האמרסלי, בהתבסס על פלטפורמת הבלוגים Movable Type. מדור Cif רץ על מערכת מותאמת תוצרת Guardian, תוך שימוש ב-Puck להערות.
שם האתר נגזר ממשפט במאמר מפורסם שכתב עורך הגרדיאן הוותיק סי. פי. סקוט : "התגובה היא בחינם, אבל עובדות הן קדושות".
האתר אוכף בקפדנות את מדיניות הדיבור שלו על ידי ניטור התגובות לאחר הפרסום. לגבי נושאים רגישים במיוחד, תגובות עשויות להיות מנוהלות לפני הפרסום. מנטרים יכולים להסיר פוסטים שמפרים את תקני הקהילה של האתר (בדרך כלל משאירים סמן של ההסרה), אך לא לערוך אותם.
"Comment is free" התמזג עם מדור "Opinion" של TheGuardian.com, בהתחלה בסוף 2014 במהדורה האמריקאית, ובהמשך בתחילת 2015 גם בהמהדורה הבריטית. לא נעשה עוד שימוש בכותרת "התגובה היא בחינם", אבל commentisfree נשאר בכתובת האתר.
גרדיאן אמריקה
חלק גדול מהתוכן בגרדיאן נלקח מ-Guardian Unlimited והגרדיאן, אם כי חלק מהתוכן הופק במיוחד עבור Guardian America.
קהל הקוראים
TheGuardian.com הוא אחד מהעיתונים המקוונים המובילים בבריטניה. הוא הפך לעיתון הבריטי הראשון שמשך יותר מ-25 מיליון משתמשים ייחודיים בחודש (אוקטובר 2008). ב-7 ביולי 2005, בעקבות הפיגועים בלונדון, ביקרו באתר 1.3 מיליון משתמשים ייחודיים ובסך הכל נצפו 7.8 מיליון דפים, באותה תקופה שיא עבור guardian.co.uk.
נכון לאוגוסט 2010 היה האתר השני הכי פופולרי מבין העיתונים בבריטניה אחרי Mail Online, עם כמעט 34.6 מיליון משתמשים ייחודיים מדי חודש, ו-13.7 מיליון משתמשים בריטים ייחודיים מדי חודש. עד מאי 2011 הוא הגיע ל-2.8 מיליון מבקרים ייחודיים ביום, ו-51.3 מיליון לחודש, מאחורי ה-4.4 ו-77.3 מיליון של MailOnline. נכון למאי 2013, על בסיס סקר הקוראים הלאומי והסטטיסטיקה של comScore, זה היה אתר העיתון הפופולרי ביותר בבריטניה עם 8.2 מיליון מבקרים ייחודיים בחודש, לפני Mail Online עם 7.6 מיליון מבקרים חודשיים ייחודיים.
פרסים
הפרסים נוצרו בשנת 2008.
בנוסף פרס "העיתונאי הפוליטי של השנה" לשנת 2011 ניתן לעיתונאי הגרדיאן אנדרו ספארו בנימוק ש"תרם משמעותית הודות לבלוג של הבחירות הכלליות שלו - פרס על חדשנות כמו גם דיווח".
אתר המשנה Cif belief זכה בפרס Webby בקטגוריית אתר הדת והרוחניות הטובים ביותר.
וידה
{{פירושונים|
ראו גם
}}
Shine (שיר של נטליה קלי)
Shine (בעברית: זוהר) הוא שיר שהוקלט על ידי הזמרת האוסטרית נטליה קלי. השיר נכתב על ידי אנדראס גראס, ניקולה פרילה, אלכסנדר קאהר, נטליה קלי. השיר נבחר לייצג את אוסטריה באירוויזיון 2013 שנערך במאלמה שבשוודיה. השיר נבחר להשתתף בחצי הגמר הראשון שנערך ב-14 במאי 2013, אך לא עלה לגמר לאחר שבחצי הגמר הגיע למקום 14 מתוך 16 עם 27 נקודות.
רשימת רצועות
Shine (Remix) - EP
אטופו
אטופו (באנגלית: Attapeu; בלאית: ອັດຕະປື) היא עיר הבירה של מחוז אטופו בדרום לאוס, בעמק הנוצר בעיקול נהר הקס קונג (Xe Kong). העיר ידועה גם בשם "סאמאקי שאי" (Samakhi Xai). גובה העיר 93 מטר מעל פני הים. האזור מיושב בדלילות. על פי מפקד האוכלוסין לשנת 2005 חיו בעיר 19,200 תושבים בלבד. באטופו יש שוק חשוב למזון ולצרכים יומיומיים לתושבי האזור, כמו גם נמצא בעיר בית החולים היחיד בכל המחוז לטיפול רפואי בסיסי שצריך לתת מענה לאוכלוסייה בסדר גודל של 200,000 תושבים בכל המחוז.
כבישים ותובלה
העיר אטופו נגישה ליתר חלקי לאוס, באמצעות הכבישים הלאומיים 11 ו-18. מהעיר אטופו הכביש הלאומי 11 מוביל צפונה למחוז סקונג ובסקונג הוא מתחבר לכביש הלאומי 16, במזרח הוא עובר דרך שמורת הטבע הלאומית דונג אמפן אל גבול וייטנאם. הכביש הלאומי 18 מוביל מערבה לכביש הלאומי 13.
אבו אל-פצ'ל גולפאיגאני
אבו אל-פצ'ל גולפאיגאני (בפרסית: ابوالفضل گلپایگانی תעתיק מדויק: אבו אל-פצ'ל גלפאיגאני, 1844-1914) הוא כינויו של מירזא מחמד, מלומד בהאי בולט, אפולוגטיקן ואחד משליחי בהאא' אללה, אשר מעולם לא פגשו בו.
שנותיו הראשונות
אבו אלפצ'ל גולפאיגאני נולד בכפר ליד גולפאיגאן שבמרכז איראן ביוני או יולי 1844. אביו, מירזא מחמד רצ'א שריעתמדאר, היה מנהיג דתי בולט. לאחר סיום לימודיו המוקדמים בגולפאיגאן, גולפאיגאני למד לימודים אסלאמיים בכרבלאא' ונג'ף, והגיע בשנת 1868 לאצפהאן. הוא נשאר שם במשך שלוש שנים הודות לאחד האמאמים אשר היה חברו של אביו, אשר סיפק לו מקום ללון באחת המכללות הדתיות בעיר. כאשר אביו של גולפאיגאני מת בחורף 1871, אחיו זממו נגדו ונישלו אותו מהירושה. באוקטובר 1873 הוא החליט לנסוע לטהראן.
בזמן שהותו בטהראן, גולפאיגאני לימד תאולוגיה באחת המכללות הדתיות, מכללת חכים האשם (פרסית: مدرسه حکيم هاشم, תעתיק: מדרסה-י חכים-י האשם) שלימים נודעה בשם מכללת מדאר שאה (פרסית: مدرسه مدار شاه, תעתיק: מדרסה-י מדאר-י שאה). באותה עת הוא התעמק בפילוסופיה ואף השתתף בהרצאות שונות של מומחים בתחום. כמו כן, הוא עסק בתחומי עניין נוספים שלו כגון: תולדות הדת, מדעים ועוד, ותוך זמן קצר הוא נבחר לעמוד בראשות המכללה.
המרה לדת הבהאית
החל משנת 1876, בתקופת שהייתו בטהראן, אבו אלפצ'ל גולפאיגאני נפגש עם גורמים בהאים שונים. הוא הכיר מוכר בדים חסר השכלה בשם אקא עבד אל-כרים, אך אף על פי כן גולפאיגאני העריך את תכונותיו המוסריות ואת חריפות שכלו. אקא עבד אל-כרים נהג לדון עם גולפאיגאני בשאלות דתיות עמוקות, דבר די מפתיע עבור אדם שלא רכש השכלה כלשהי. בסופו של דבר התברר כי אקא עבד אל-כרים היה בהאי, וכי נקודות רבות שהעלה בדיונים עם גולפאיגאני נגזרו מהכתובים הבהאים. המפגש עימו עורר מאוד את סקרנותו של גולפאיגאני אשר ביקש לפגוש בהאים נוספים.
במשך מספר חודשים גולפאיגאני נפגש עם כמה מהמנהיגים הבהאים, בכללם נביל-י אכבר, אקא מירזא חיצ'ר עלי ארדיסתני ומירזא אסמאעיל ד'ביח. בזמן שהיה בביתו של האחרון, גולפאיגאני קרא שניים מהלוחות של בהאא' אללה, הלוח של פואד (פרסית: لوحى فؤاد, תעתיק: לוח-י פואד) והלוח של המנהיג (פרסית: لوحى رئيس, תעתיק: לוח-י ראיס), הכוללים נבואות על נפילת הסולטאן העת'מאני עבד אלעזיז והוזיר העת'מאני עלי פאשא, וכן אובדן אדירנה מהסולטאן. גולפאיגאני קבע שאם האירועים המתוארים בלוחות אכן יתקיימו, הוא יאמין בבהאא' אללה. כמה חודשים לאחר מכן, אותם אירועים התרחשו ואבו אלפצ'ל גולפאיגאני הפך לבהאי ב-20 בספטמבר 1876.
מיד עם הצטרפותו לדת הבהאית, אבו אלפצ'ל החל ללמד אחרים את הדת החדשה. כאשר התפשטה השמועה על המרת דתו, הוא גורש מהמכללה הדתית. גולפאיגאני מצא משרה חדשה כמורה בבית ספר לילדים זורואסטריים, והביא להמרת דתם של מספר זורואסטרים לדת הבהאית. הוא המשיך ללמד את הדת הבהאית במהלך עשר השנים הבאות שבילה בטהראן והיה שותף ביצירתו של מירזא חסין המדאני "ההיסטוריה החדשה" (פרסית: تاريخ جديد, תעתיק: תאריח'-י ג'דיד), תיאור היסטורי של הדת הבאבית והדת הבהאית המוקדמת.
נסיעותיו
לאחר שחרורו ב-1886' גולפאיגאני החל לקבל מכתבים מבהאא' אללה, בהם התבקש לנסוע ולהפיץ את הדת הבהאית. בשל כך, במרץ 1886 גולפאיגאני יצא לסדרת מסעות בתוך איראן במטרה להפיץ את הדת הבהאית בערים כשאן, אצפהאן, יזד, תבריז, המדאן, כרמאנשאה, טבס ומשהד. אנשים רבים המירו דתם לדת הבהאית בשל דבריו של גולפאיגאני, בכללם יהודים ונסיכים קג'ארים.
ביולי 1888 הוא נסע לעשקאבאד ומאוחר יותר לסמרקנד. בשנים 1891–1892 נסע לבוכרה, שם שהה פרק זמן מסוים והצליח לאתר עם המזרחן הרוסי אלכסנדר טומנסקי את כתב היד היחיד הקיים לחיבור גאוגרפי מימי הביניים - "גבולות העולם" (ערבית: حدود العالم, תעתיק: חדוד אלעאלם) ספר גאוגרפיה המאה ה -10, שנכתב בפרסית על ידי סופר לא מוכר מג'ווזיאן שבאפגניסטן. ספר זה פורסם בהמשך ברוסית ואף תורגם לאנגלית. בשנת 1894 הוא בילה עשרה חודשים בעכו עם עבד אל-בהאא', בנו של בהאא' אללה, ששלח אותו בהמשך להפיץ את הדת במצרים. לאחר זמן מה במצרים, גולפאיגאני הצליח לצרף לדת הבהאית כמה עשרות של תלמידים מצרים מאוניברסיטת אל-אזהר. בין 1900–1904 גולפאיגאני נסע לפריז, שם התלוותה אליו לורה קליפורד ברני, מורה ופילנתרופית בהאית אמריקאית מובילה, ולאחר מכן המשיך לארצות הברית, היכן שכתביו ושיחותיו סייעו לקהילה הבהאית המתהווה בארצות הברית להשיג הבנה נהירה יותר של אמונתם.
גולפגאני הגיע בסתיו 1901 לשיקגו, שם הייתה הקהילה הבהאית הגדולה ביותר. רבים מהבהאים בארצות הברית, שהיו רגילים לשיח מיסטי ופירושי חלומות, מצאו בתחילה את הצגתו האינטלקטואלית של גולפאיגאני לאמונה הבהאית קרה וחסרת רגש. אולם בהדרגה רבים מהבהאים בארצות הברית החלו להעריך את אופן הצגתו הבהיר והסמכותי של הדת. בדצמבר 1901 נסע גולפגאני לוושינגטון ושם המשיך להעביר שיחות הן לבהאים והן לחוקרים. בנוסף, הוא עבד בתקופה זו בהתמדה על ספר היכרות עם אמונה הבהאית, בהוראת עבד אל-בהאא'. גולפאגאני הזניח את עצמו ולא אכל בצורה טובה במשך חלק גדול מהתקופה שהעביר בארצות הברית. בשל כך, על פי הצעתו של עלי קולי ח'אן, שהיה המתורגמן של גולפאיגאני במרבית שהותו בצפון אמריקה ואף תרגם חלק מכתביו, אדם בשם אחמד סוהראב נשלח ממצרים על מנת להיות העוזר האישי של גולפאיגאני.
חיבוריו
כל הביוגרפים של אבו אלפצ'ל גולפאיגאני מסכימים כי הייתה לו יכולת למידה גבוהה מאוד ומוח ביקורתי משובח, בשילוב עם דבקות מוחלטת באמונה הבהאית וענווה רבה. כתביו מעידים על הבנה חריפה של זרמי המחשבה העכשוויים, דבר מרשים ביחס לאדם שידע רק שפות מזרחיות. אף על פי שכמעט כל כתביו מבוססים על כתבי האמונה הבהאית, גולפאיגאני פיתח אותם והחיל אותם על מגוון רחב של סוגיות ושאלות. כתביו כוללים גם הצגות של הדת הבהאית המותאמות לבעלי רקע יהודי ונוצרי. הוא פיתח מגוון מושגים אשר ממשיכים להיות חשובים בהצגת האמונה הבהאית עד ימינו. להלן מספר מחיבוריו הבולטים :
الدرر البهية (תעתיק: אל-דרר אל-בהיה', "הפנינים הבוהקות", קהיר, 1899) – אוסף של חיבורים בערבית העוסקים בהיסטוריה של הדת. עצם פרסום החיבורים בשפה הערבית תרמו להכרתו של גולפאיגאני כבהאא'י במצרים. תורגם לאנגלית על ידי ג'ואן קול תחת הכותרת "ניסים ומטאפורות".
الحجج البهية (תעתיק: אל-חג'ג' אל-בהיה', "ההוכחות הבהאא'יות", ארצות הברית, 1902-1901) – הגנה והצגה של האמונה הבהאית מנקודת מבט נוצרית. במשך תקופה מסוימת שימש חיבור זה בתור "טקסטבוק" של הדת הבהאית בארצות הברית. תורגם לאנגלית על ידי עלי קולי ח'אן ופורסם בשנת 1902 בניו-יורק. גרסת האנגלית כוללת גם מסה קצרה על תולדות האמונה הבהאית שכתב גולפאיגאני בזמן שהיה בעכו.
شرح آيات مورخه (תעתיק: שרח-י איאת-י מורח'ה, "הסבר הפסוקים המנבאים תאריכים" המדאן, 1888) - חיבור העוסק בנבואות של האסלאם, הנצרות, היהדות והדת הזורואסטרית. פורסם ב-1925 בשנגחאי. גרסה נוספת.
رساله ايوبيه (תעתיק: רסאלה-י איוביה, "איגרת המופנית לאיוב", המדאן, 1887) - בתקופת שהייתו של גולפאיגאני בהמדאן, יהודים רבים התעניינו בדת הבהאית. חיבור זה בא כתגובה לבהאי בעל רקע יהודי מטהראן שהעלה בפני גולפאיגאני שאלות רבות הנוגעות לתורה ולנבואות ביהדות.
קרב גינגאט
קרב גינגאט (בצרפתית: Bataille de Guinegatte) ידוע גם בשם "קרב הדורבנות" (באנגלית: Battle of the Spurs) או "יום הדורבנות" (בצרפתית: Journée des éperons) התרחש ב-16 באוגוסט 1513. במסגרת הליגה הקדושה, בתקופת המלחמות האיטלקיות המתמשכות.
כוחות אנגליים וקיסריים תחת הנרי השמיני ומקסימיליאן הראשון הפתיעו והביסו גוף של חיל פרשים צרפתי. לאחר מכן הנרי ומקסימיליאן צרו על העיר תרואן (Thérouanne) בארטואה (Artois) (כיום פה-דה-קאלה / Pas-de-Calais). המחנה של הנרי היה בגינגייט (Guinegate), שכיום נקראת אנגווינגאט (Enguinegatte) לאחר שתרואן נפלה, הנרי השמיני צר על טורנה (Tournai) וכבש אותה.
קורט בונדי
קורט ורנר בונדי (בגרמנית: Curt Werner Bondy; 3 באפריל 1894, המבורג – 17 בינואר 1972) היה פסיכולוג ומחנך יהודי גרמני, מראשי יהדות גרמניה בשנות ה-30 ובין יוזמי הקמתן של חוות הכשרה לנוער יהודי גרמני, על מנת לסייע להם בהכשרה מקצועית לשם הגירה אל מחוץ לגרמניה הנאצית.
קורות חייו
בונדי החל ללמוד רפואה בשנת 1914. בגלל פרוץ מלחמת העולם הראשונה, נאלץ להפסיק את לימודיו והשתתף במלחמת העולם הראשונה כחובש. לאחר מכן למד פסיכולוגיה בהמבורג וקיבל דוקטורט בשנת 1921 בנושא "תנועת הנוער הפרולטרית בגרמניה". הוא היה מייסד שותף של ארגון הסטודנטים הסוציאליסטי בהמבורג. וכבר במהלך לימודיו היה מעורב בחינוך חברתי, בין היתר בניסיון לרפורמה במערכת הכלא לנוער. בשנים 1923–1925 היה בונדי עוזר מתנדב במכון הפדגוגי באוניברסיטת גטינגן. הוא השלים את הפוסט-דוקטורט שלו בהמבורג בשנת 1925 על בעיות פדגוגיות במערכות כלא לנוער ועל פסיכולוגיה חברתית ולימד כעוזר פרופסור עד 1930. משנת 1930 היה פרופסור לחינוך חברתי בגטינגן ובמקביל ניהל בית כלא לנוער באייזנך עד שעזב את עבודתו ב-25 באפריל 1933. הוא נחשב בין מחדשיה של מערכת החינוך לרווחה ופדגוגיה של בית הסוהר.
בשנת 1933 סולק מתפקידיו אלו עקב המדיניות הנאצית של סילוק היהודים ממשרותיהם, ועבד עם מרטין בובר בארגון הסיוע היהודי בפרנקפורט. בשנת 1936 מונה לראש מרכז ההדרכה גרוס ברזן בשלזיה על ידי הנציגות הארצית של יהודי גרמניה – מרכז שפעל למרות עוינות מצד החוגים הציוניים.
לאחר ליל הבדולח בשנת 1938 גורש בונדי ופעילי הכשרה אחרים למחנה הריכוז בוכנוואלד, ממנו שוחררו רובם בדצמבר תמורת הבטחה שיהגרו. בונדי שהה באנגליה והולנד. בשנת 1939 היגר לארצות הברית, שם היה מעורב בהקמת חוות הייד פארק במדינת וירג'יניה בניסיון להמשיך את גרוס ברזן, ולימד בקולג' ויליאם ומרי.
תרומתו המקצועית והתאורטית
בונדי תרם תרומה משמעותית לתקנון (סטנדרדיזציה) בינלאומית בתחומי פסיכולוגיה חברתית ומתודולוגיה פסיכולוגית. תחת הנהגתו של בונדי התקיימו מבחני האינטליגנציה הראשונים למבוגרים וילדים גרמניים סטנדרטיים. הידוע ביותר הוא מבחן המבורג-וקסלר למבוגרים. בונדי יזם קורס "פדגוגיה חברתית" באוניברסיטת המבורג, פיתח חיבור בין הכשרה אקדמית ומעשית במרכז לייעוץ חינוכי שיצר, והשפיע על התפתחות הפסיכולוגיה הקלינית.
אאוכרומטין
אאוכרומטין (באנגלית: Euchromatin) הוא צורה דחוסה קלות של כרומטין (DNA, RNA וחלבון) המועשרת בגנים, ולעיתים קרובות (אך לא תמיד) נמצאת תחת שעתוק פעיל. אאוכרומטין עומד בניגוד להטרוכרומטין, שהוא ארוז היטב ופחות נגיש לשעתוק. 92% מהגנום האנושי הוא אוכרומטי.
באאוקריוטים, אאוכרומטין מהווה את החלק הפעיל ביותר של הגנום בתוך גרעין התא. בפרוקריוטים, אאוכרומטין הוא הצורה היחידה של הכרומטין הקיימת. זה מצביע על כך שמבנה ההטרוכרומטין התפתח מאוחר יותר יחד עם הגרעין, אולי כמנגנון לטיפול בגודל הגנום הגובר.
סרבנט (סדרת טלוויזיה, 2019)
סרבנט (באנגלית: Servant, בתרגום מילולי: משרתת) היא סדרת טלוויזיה מוזרמת מסוגות הדרמת מסתורין ואימה שעלתה לשידור ב-28 בנובמבר 2019 באפל TV פלוס, והסתיימה ב-2023 לאחר ארבע עונות. הסדרה מתמקדת באירועים מעוררי פליאה ומתח שמתרחשים לפני ואחרי הגעתה של מטפלת מסתורית לביתם של הזוג ששוכר את שירותיה. הסדרה נוצרה על ידי טוני בסגאלופ כשלצידו מסייע בהפקה מ. נייט שאמלאן אשר מוכר כיוצר פורה של מותחנים מפורסמים כגון הסרט החוש השישי.
תמצית בסיסית
זוג אמיד מפילדלפיה, אשת תקשורת ושף, שוכרים בחורה צעירה בעלת חזות שברירית כמטפלת שתגור עימם ותסייע בגידול בנם התינוק. כניסתה לחייהם מתרחשת בעת שבה רב הנסתר על הגלוי בביתם ונוכחותה מובילה לשרשרת של אירועים מסתוריים וגילויים מטלטלים המייצרים תחושת מבוך של סודות.
תמצית מורחבת
לאחר ששון ודורותי חוו אובדן של בנם התינוק תודעתה של דורותי, אשר לא מסוגלת לשאת את האובדן, נאטמת לקיומו של אותו אירוע מכונן. מתוך רצון לסייע לה לעכל ולהשלים עם אירועי העבר, אשת רפואה אלטרנטיבית ממליצה על שימוש בבובה של תינוק שנתפסת על ידי דורותי כיצור חי. אשליה זו כה חזקה מבחינתה שהיא מתעקשת לשכור מטפלת שתסייע בגידול "הילד". לתדהמת משפחתה של דורותי, לאחר הגעת המטפלת מתרחש דבר פלאי שהם מתקשים להבין.
הפקה
בפברואר 2018 התפרסם שחברת אפל הזמינה את עונתה הראשונה של הסדרה. במהלך החצי השני של 2018 התפרסם שאמברוז, טייגר פרי, קבל וגרינט לוהקו לתפקידים הראשיים. במרץ 2020 התפרסם שהפקת העונה השנייה הושבתה בעקבות התפרצות מגפת הקורונה.
אוטו רוטקאי
אוטו רוטקאי (במקור רוּס, בהונגרית: Ruttkai Ottó; בודפשט, 12 בינואר 1921 – בודפשט, 17 בספטמבר 1988) היה שחקן יהודי-הונגרי זוכה פרס מארי יאסאי, במאי תיאטרון. הוא היא היה אחיהם של אווה רוטקאי ושל איבאן רוטקאי, ובעלה של השחקנית האנה לוראנד.
ביוגרפיה
אוטו רוטקאי נולד במשפחה יהודית בבודפשט כבנם של מרק מיקלוש רוס ושל אמה פובראסקי. השם רוטקאי, בו הכירו אותו מאוחר יותר, ניתן על ידי ארתור לאקנר. אמו נולדה בטירול וגדלה בווינה. אביו נולד בעיר סגד. אוטו הופיע כשחקן ילדים בתיאטרון הילדים של הדוד לאקנר. אין פרטים ביוגרפיים לגביו בתקופת השואה. אחרי מלחמת העולם השנייה הוא שיחק:
רוטקאי היה מנהל תיאטרון של:
משפחתו
בשנת 1949 התחתן עם האנה לוראנד (1927–2015), שחקנית שזכתה גם היא בפרס מרי יאסאי, ממנה נולדו שני בניהם, הבן אנדראש (1950) והבת ג'רג'י (1958).
עמותת קעליטה
קעליטה (Qualita) היא עמותה ישראלית, שמטרתה לסייע לעולים דוברי צרפתית בישראל. העמותה הוקמה ביוני 2015 על ידי מרק אייזנברג, נדבן ואיש עסקים יהודי-צרפתי. מנכ"ל העמותה משנת 2016 הוא אריאל קנדל, לשעבר ראש המשלחת של הסוכנות היהודית בצרפת.
עמותת קעליטה פועלת כארגון-גג המאחד תחתיו יותר מ-60 ארגונים ועמותות, בהם כל ישראל חברים, המרחבים הפרנקופוניים, אדיר, בעצמי, קו לנוער ועוד, הפועלים למען עולים דוברי צרפתית בישראל. העמותה פועלת בשיתוף פעולה עם גופים נוספים, בהם הסוכנות היהודית, משרדי ממשלה ורשויות מקומיות, קרן אדליס, קרן פטריק ולינה דרהי וגופים נוספים, במטרה ליצור ולקדם פרויקטים בתחום קליטת העלייה.
פעילות העמותה
מאז החלה לפעול, קעליטה משפרת את סיכויי ההצלחה של העולים מצרפת ומארצות דוברות צרפתית להתבסס בישראל באמצעות הסרת חסמים ביורוקרטיים עבור העולים, הנגשת השירותים הקיימים עבורם והכנת תוכנית קליטה מקיפה, בדגש על הצרכים הייחודיים של אוכלוסיות עולים מארצות דוברות צרפתית.
טמפרטורה וירטואלית
במדעי האטמוספירה, הטמפרטורה הווירטואלית T_v של חבילת אוויר לח היא הטמפרטורה התאורטית אליה צריכה להגיע חבילת אוויר יבש באותו הנפח כדי לקבל ערכים זהים של צפיפות ולחץ כמו של חבילת האוויר הלח. הטמפרטורה הווירטואלית מסייעת לנו להסביר מדוע ביום בו האוויר לח, הטמפרטורה שנרגיש תהיה גבוהה יותר מהטמפרטורה שנרגיש ביום בו האוויר יבש (אוויר בעל אפס אחוזי לחות יחסית).
הקשר בין הלחות והטמפרטורה
לחבילת אוויר לח ולחבילת אוויר יבש צפיפויות שונות תחת אותו נפח; הדבר נובע מכך שבחבילת אוויר לח יש מספר גדול יותר של מולקולות ליחידת נפח (מאחר שמלבד מולקולות האוויר היבש יש בחבילה גם מולקולות מים). כדי לחשב את הטמפרטורה של תערובת הגזים (אדים ואוויר) ניתן להתייחס ללחץ הכולל שלהם (באמצעות מודל דלטון) ואל משוואות המצב שלהם. דרך נוספת לחישוב השפעת מולקולות המים על טמפרטורת חבילת האוויר היבש היא חישוב הטמפרטורה הווירטואלית שלה.
חישוב הטמפרטורה הווירטואלית
- משוואת המצב של המים (כאשר e הוא לחץ האדים).
- משוואת המצב של האוויר היבש (כאשר P הוא לחץ האוויר).
נציב בביטוי לצפיפות הכוללת:
.
נעביר אגפים ונקבל את הביטוי לטמפרטורה הווירטואלית:
כאשר \varepsilon הוא היחס בין קבועי אדי המים והאוויר היבש: R_d/R_v.
השפעת הלחות על הרגשת החום
כאשר הלחות באוויר עולה תהיה בדרך כלל טמפרטורה גבוהה מורגשת יותר. אם ביום מסוים עובר שטף נתון של טמפרטורה חמה דרך האטמוספירה, תעלה הטמפרטורה של חבילת אוויר כלשהי במספר מעלות. ביום אחר, לח יותר, ועל אף שאותו שטף חום נכנס לאטמוספירה, הטמפרטורה של אותה מסת אוויר תהיה גבוהה יותר. סיבה נוספת להרגשה זו היא ביולוגית: הגוף מתקשה לקרר עצמו כאשר הלחות באוויר גבוהה, מאחר שפחות זיעה מתאדה ומוסרת חום מהגוף לסביבה.
חישוב אחוזי הלחות באוויר
באמצעות הטמפרטורה הווירטואלית ניתן לחשב את אחוזי הלחות באוויר באמצעות מדידה במכשיר כמו היגרומטר או פסיכרומטר.
מי (פירושונים)
{{פירושונים|
ראו גם
}}
האנטישמיות החדשה
האנטישמיות החדשה כוללת תופעות אנטישמיות אסלאמיסטיות, נוצריות קתוליות ומודרניות, בעלות חידושים ואופי ייחודי שהחלו להתבטא בסוף המאה ה-20 והתחזקו בתחילת המאה ה-21. בשונה מביטויי האנטישמיות המסורתית בהם ביקשו להעמיד מציאות של אמת אחת, תוך ביטול השונה, מבקשת האנטישמיות החדשה להכיר באחר ובשונה תוך כיבוד הגיוון התרבותי, האתני והדתי, אך להדיר את ישראל כחברה סוררת הדובקת בציונות, כדגם אתנוצנטרי של מדינת לאום. האנטישמיות החדשה מתאפיינת בשנאה והסתה נגד מדינת ישראל ובהתנגדות לקיומה, לצד שנאה ואלימות כלפי יהודים.
לפי מנפרד גרסטנפלד האנטישמיות החדשה מורכבת משלושה גורמים עיקריים. הראשון, אנטישמיות המיובאת מהעולם הערבי והמוסלמי שאינה מבחינה בין ישראלי ויהודי וטוענת כי יהודים הם מקור לכל הרוע בעולם, וכוללת רעיונות על שאיפה יהודית להשתלטות עולמית ואמונה כי יהודים משתמשים בדם ילדים לא-יהודים למטרות פולחן, תוך הזדהות עם תעמולה פלסטינית נגד ישראל ויהודים. השני, אנטישמיות עיקשת של הימין הקיצוני והנאו-נאציזם (הנפוץ בעיקר במזרח אירופה) המשתמשים בעיקר בתעמולה זהה לזו של גרמניה הנאצית תוך הוספת אלמנטים חדשים. שלישי, אנטישמיות השמאל הרדיקלי (הנפוץ בעיקר במערב אירופה) שמקורה בטיעונים שהורכבו בעיקר על ידי ברית המועצות. לאחר מלחמת ששת הימים ביקשו להפוך את השואה באופן שיטתי, למטרות אנטישמיות. כשאנטישמיות זו לרוב מוסווית בדמות אנטי-ציונות ומאשימה את ישראל בכל הרעות החולות שבוצעו על ידי אירופה הקולוניאליסטית. לפי ז'ורז'-אליה צרפתי, סוג תעמולה זה מחבר את כל "ארבעת המאפיינים השליליים העיקריים של ההיסטוריה המערבית של המאה האחרונה - נאציזם, גזענות, קולוניאליזם ואימפריאליזם - למדינת ישראל".
האנטישמיות החדשה מתאפיינת בעיקר בהאשמת ישראל בביצוע רצח עם בפלסטינים, תוך השוואת מצב הפלסטינים ליהודים בתקופת השואה; אמונה בשליטה יהודית-ישראלית על ארצות הברית והממלכה המאוחדת, המקדמת מדיניות, יציאה למלחמה והקרבת קורבנות - לטובת ישראל; התנגדות לציונות ולעצם קיומה של מדינת ישראל, להבדיל מהשמעת ביקורת על מדיניותה של ממשלת ישראל ועל פעולות צה"ל. לרוב התנגדות זאת מתבטאת בחרמות כלכליים, צרכניים ואקדמיים נגד ישראל, ולעיתים גולשת לשנאת יהדות התפוצות ומתבטאת באלימות, דמוניזציה, הסתה ואפליה.
אדווין אליס (משורר)
אדווין ג'ון אליס (1848–1946) היה משורר ומאייר בריטי. כיום הוא זכור בעיקר, בשל האוסף בן 3 הכרכים של יצירותיו של ויליאם בלייק, "עבודותיו של ויליאם בלייק: פואטיקה, סימבוליזם וביקורת", אשר אותן הוא ערך בשיתוף עם המשורר האירי ויליאם בטלר ייטס. אולם יש להדגיש שבימינו, מועברת ביקורת על עבודתם, מפאת מקצועיות לא מספקת ומפאת הנחות בסיס מוטעות, שאותן גיבשו המחברים מראש.
האנטישמיות החדשה
אפיון האנטישמיות החדשה
בכל שלוש הצורות העיקריות של האנטישמיות, היהודי הושמץ כמייצג את כל הרע שבעולם. באנטישמיות ה"דתית" - היהודים אופיינו כשטן או כמקורבים אליו והואשמו בהריגת ישו, שהוצג כבנו של אלוהים. באנטישמיות ה"גזענית" - היהודים הואשמו בהרעלת העולם בהתנהגותם ורעיונותיהם. היום, האנטישמים ה"חדשים" מציגים את ישראל כמדינה רעה. כאשר מקבלי החלטות משוכנעים כי אדם או מדינה מסוימת מגלמים את הרוע, השלב הבא להתמודדות מול "הרוע" יהיה הפרדה, שיעבוד, או אפילו השמדה. בימי הביניים ההתמודדות מול רוע היהודים בקרב מקבלי ההחלטות הייתה הגליה או הגבלה לגטאות תוך שלילת זכויות מהן נהנו הנוצרים. בתקופת הנאציזם ביקשו לחסל את היהודים, זאת כשהאנטישמיות החברתית והדה-לגיטימציה המוקדמת של היהודים, תוך שלילת אנושיותם, הכינה את הקרקע להשמדתם הפיזית.
אדווין אליס (משורר)
חייו
אליס היה בנו של אלכסנדר ג'ון אליס.הייתה לו ידידות ארוכת שנים עם ג'ון בטלר ייטס, איתו הוא חלק עניין באסתטיקה והחל מ-1869 הם גם ניהלו במשותף סטודיו לאמנות בלונדון, ברחוב ניומן. אך יחסיו עם אשתו של ג'ון, סוזאן, לא היו כשורה.
שלך בבגידה
שלך בבגידה (באנגלית: Unfaithfully Yours) הוא סרט קומדיה רומנטית משנת 1984 בבימויו של הווארד זייף ובכיכובם של דאדלי מור, נסטסיה קינסקי, ארמנד אסנטה ואלברט ברוקס. התסריט נכתב על ידי ולרי קרטין, בארי לוינסון, ורוברט קליין. הסרט מבוסס על סרט באותו השם משנת 1948. השיר "שלך בבגידה" שכתב ביל קונטי ושר סטיבן בישופ נכתב עבור הסרט.
אדווין אליס (משורר)
חייו
ב-1869, אליס הצטרף לקבוצת האמנים "האחווה" (The Brotherhood). במסגרת הקבוצה שיתף פעולה עם האמנים ג'ון טריבט נטלשיפ (John Trivett Nettleship) וסידני הול (Sydney Hall), גם הם מעריצים של בלייק, ובנוסף, ג'ון בטלר ייטס וג'ורג' וילסון (אמן סקוטי, שקיבל השראה מזרם האמנות הפרה-רפאליטי). אולם, יש לציין שהאמן סידני הול, עזב כבר בשלב מוקדם את הקבוצה.
האנטישמיות החדשה
אפיון האנטישמיות החדשה
האנטישמיות החדשה באירופה, בקנדה ובארצות הברית פועלת לצד מאפיינים עכשוויים של אנטישמיות קלאסית: הפצת שמועות בעלות אופי קונספירטיבי אנטישמי כגון וריאציות אקטואליות של הפרוטוקולים של זקני ציון, האשמת היהודים במשבר הכלכלי העולמי ובפיגועי 11 בספטמבר והכחשת השואה ("הציונים זייפו את השואה כדי להשתלט על פלסטין"). לעיתים מתרחשת גם אלימות פיזית כנגד יהודים, לרבות טרור, וכן ונדליזם כנגד בתי כנסת ובתי עלמין יהודיים. רבות מהתקפות אלה נעשו על ידי מהגרים מוסלמים באירופה וארצות הברית.
אדווין אליס (משורר)
חייו
בזמן שמשפחת ייטס עברה להתגורר בבדפורד פארק שבלונדון, דבר שהתרחש בשנת 1879, אליס  פגש בבן, ויליאם בטלר ייטס. החל מ-1888, ייטס יצר קשר חברי הדוק עם אליס. גולת הכותרת של קשר זה, הייתה עבודתם המשותפת, שהחלה ב-1889 והסתיימה ב-1893, על החיבור הפרשני ליצירותיו של ויליאם בלייק, "The Works of William Blake: Poetic, Symbolic and Critical" (The Works of William Blake: Poetic, Symbolic and Critical, 1893). במסגרת עבודה זו, ייטס ואליס גילו תגלית טקסטואלית מרעישה, את כתב היד של יצירתו של בלייק, "ואלה, או ארבע הזואות". יצירה זו מעולם לא פורסמה על ידי בלייק, והם החליטו להוציאה לאור באופן מיידי.
שלך בבגידה
עלילת הסרט
קלוד איסטמן (דאדלי מור) הוא מלחין ומנצח של התזמורת הסימפונית היוקרתית. הוא נישא לדניאלה (נסטסיה קינסקי), אישה צעירה ויפה ממוצא איטלקי. לפני נסיעה, הוא מבקש מאב הבית האיטלקי, ג'וזפה (ריצ'רד ליברטיני), שישגיח על דניאלה, אך המסר שעבר לחברו של קלוד, נורמן (אלברט ברוקס), שישכור בלש פרטי שיעקוב אחריה.
אדווין אליס (משורר)
חייו
אליס לקח חלק בכנסים של קבוצת המשוררים, ריימרס קלאב, ותרם להם בכתיבתו חלק מאנתולוגיות השירה שלהם. ר.פ. פוסטר מתאר את יחסיו עם ויליאם בטלר ייטס כיחסים של שיתוף פעולה אמנותי. ייטס גמל לו על כך, כשהוא כלל אותו בחיבורו, "ספר אוקספורד לשירה מודרנית", 1892 - 1935, אוסף שירים מאת אמנים שהיו קרובים אישית לייטס. כמו כן, ייטס כלל ברשימת משוררים זו, אנשים אשר העניקו לו השראה אומנותית.
שלך בבגידה
עלילת הסרט
הדו"ח של הבלש מגיע עם סרט וידאו מטושטש שנראה בו כי דניאלה בילתה עם גבר אחר בזמן היעדרותו של קלוד. הסימן היחיד שאפיין את הגבר הוא גרביים סקוטיים עם צורות מעוינות. קלוד רואה שלבן חסותו, הכנר הנאה ורודף השמלות מקסמיליאן שטיין (ארמנד אסנטה) אותו סוג הגרביים.
האנטישמיות החדשה
אפיון האנטישמיות החדשה
ארווין קוטלר, פרופסור למשפטים וזכויות אדם, טוען שהאנטישמיות הקלאסית הפלתה יהודים כפרטים, ואילו האנטישמיות החדשה, בניגוד לה, "מעוגנת בהפליה כנגד היהודים כעם, וכמימוש לאומיותם בישראל. בכל צורה, המהות של האנטישמיות היא זהה - התקפה על ליבת הזהות היהודית בכל רגע." קוטלר טוען שקשה לכמת את האנטישמיות החדשה, מאחר שהקריטריונים הרגילים שמשמשים ממשלות לגלות הפליה - כגון מצב כלכלי, דיור, בריאות ותעסוקה - שימושיים רק לגילוי הפליה כנגד פרטים. לכן, קשה להראות שהאנטישמיות החדשה אכן קיימת במובנים אלה.
שלך בבגידה
עלילת הסרט
תחילה מחליט קלוד לא להתעמת עם מקסמיליאן, כאשר מקסמיליאן מזמין את קלוד יחד עם דניאלה ואת נורמן ואשתו למסעדה. במסעדה מתפתחת מריבת כינורות לצלילי הצ'רדש של ויטוריו מונטי.
אדווין אליס (משורר)
משפחה
אליס היה נשוי לאישה גרמנייה, אשר נפטרה קרוב לשנת 1922.
שלך בבגידה
עלילת הסרט
קלוד מתעמת עם דניאלה כאשר היא אומרת לו שזה לא עניין גדול. בערב ההשקה, קלוד מנצח על התזמורת לצלילי "קונצ'רטו לכינור של צ'ייקובסקי", ומרכיב תוכנית לרצוח את דניאלה ולהפליל את מקסמיליאן ברצח. כאשר הוא מנסה לבצע את תוכניתו, אירועים בלתי צפויים משבשים לו את התוכנית.
האנטישמיות החדשה
אפיון האנטישמיות החדשה
הפובליציסט בן-דרור ימיני מרבה לכתוב, מאז פרוץ האינתיפאדה השנייה, על האנטישמיות החדשה ונגד מה שהוא רואה כהסתה נגד ישראל בעולם מצד פלסטינים, פעילי שמאל רדיקלי ואחרים. הוא מכנה זאת "תעשיית השקרים" ו"אנטישמיות במסווה של אנטי-ציונות" או "אנטישמיות פוליטיקלי קורקט". לטענתו, השנאה לישראל והאנטי-ציונות הקיצונית שנהפכו לרווחות בעשור האחרון, הן למעשה ביטוי חדש לאנטישמיות הקלאסית, והשנאה המסורתית ליהודים מתועלת לשנאה כנגד ישראל (שנחשבת ללגיטימית יותר לעומת האנטישמיות המסורתית שנתפשת כגזענות לא-לגיטימית בעקבות זוועות השואה). כשם שהאנטישמיות הישנה השתמשה בעלילות דם כדי להסית לרצח יהודים, כך גם האנטישמיות החדשה משתמשת בעלילות דם ושקרים רבים כדי להסית ולעורר שנאה כלפי ישראל והיהודים. גם אמנון רובינשטיין הרבה לכתוב נגד האנטישמיות החדשה, בהתחלה בעיתון "הארץ" ומאוחר יותר ב"מעריב".
יסודות
היסודות הבאים הם שמגדירים את האנטי-ציונות החדשה כאנטישמיות:
מאפיינים
ארווין קוטלר, פרופסור באוניברסיטת מקגיל ומומחה מוביל לזכויות אדם, מונה תשעה מאפיינים של האנטישמיות החדשה:
הגדרת מחלקת המדינה של ארצות הברית לאנטישמיות
מבחן שלושת ה-D לאנטישמיות של נתן שרנסקי אומץ על ידי מחלקת המדינה של ארצות הברית. המבחן נועד להבחין בין ביקורת לגיטימית של מדינת ישראל לאנטישמיות. כששלושת ה-D-ים מייצגים: דה-לגיטימציה (Delegitimization) דמוניזציה (Demonization) ומוסר כפול (Double standards) כלפי מדינת ישראל, כשכל אחד מאלו מייצג אנטישמיות.
הגדרת ה-IHRA
הברית הבינלאומית לזיכרון השואה IHRA פרסמה ב-2016 הגדרת עבודה למהי אנטישמיות שידועה כהגדרת IHRA לאנטישמיות. ההגדרה אומצה על ידי מדינת ישראל ועל ידי 32 מדינות ברחבי העולם (נכון ל-2021). ההגדרה נפתחת במבוא:
"זהות משותפת" ובריתות מסוג "אויב אויבי הוא חברי"
הוגי דעות אירופאים מובילים טוענים בשנים האחרונות כי אירופה בונה את זהותה וערכיה בהתנגדות למדיניות ארצות הברית, ומכאן גם ההתנגדות לישראל. שכן לפי אנדריי מרקוביץ, האנטי אמריקניזם והאנטישמיות הם הסמלים הגדולים היחידים המשותפים לשמאל ולימין הקיצוני האירופי, הכולל גם את הנאו-נאציזם ואת העולם האסלאמי והלטיני. לכן בעולם הפוסט-מודרני, האנטישמיות החדשה מופצת לא ממקור יחיד אלא מממשלות ומגופים דתיים שונים ורבים ומהתקשורת בעולם הערבי. האחרונים אינם מבחינים בשנאתם בין הישראלים ליהדות התפוצות ופועלים להפצת האנטישמיות בעולם הערבי, הם תומכי אסלאם נלהבים ונאו-נאציזם. באירופה מפיצי האנטישמיות הם פעילי שמאל אך גם פעילי מרכז, שלפי אלן פינקלקראוט, החדירו לאירופאים את הרעיון שכשתחדל ישראל להתקיים יחדל גם הטרור המוסלמי, ומכאן אירופים רבים חולקים כיום את אותו הרצון, כמחרחרי השנאה הערבים, להיעלמותה של ישראל.
פעמים רבות תקיפת ישראל נחשבת כתחליף קל ונוח יותר לביטוי זעם אנטי-אמריקאי. שכן ישראל נחשבת לגורם פגיע, מבודד וקל יותר לדמוניזציה.
סטטיסטיקות
מסקר דעת קהל שנערך בשנת 2002 על ידי הליגה נגד השמצה בחמש מדינות: אוסטריה, שווייץ, ספרד, איטליה, הולנד, עלה כי ניתן לאפיין אחד מתוך חמישה משיבים כ"אנטישמי ביותר". 95% מהמשיבים ענו כי הם מאמינים של"יהודים לא אכפת מה קורה לאף אחד מלבד עצמם". 40% מהמשיבים מאמינים כי ליהודים יש יותר מדי כוח בעולם העסקים ובשווקים פיננסיים בינלאומיים. רוב העונים על הסקר השיבו כי הם מאמינים ש"היהודים יותר נאמנים לישראל מלמדינה שלהם". סקר דומה קודם בצרפת, דנמרק, גרמניה, בלגיה, והממלכה המאוחדת הניב תוצאות דומות.
בסוף שנת 2003 מחקר אירו-ברומטרי מטעם הנציבות האירופיות שהודלף העלה כי 15 מדינות החברות באיחוד האירופי מחשיבות את ישראל כ"סכנה הגדולה ביותר לשלום בעולם", יותר מכל מדינה אחרת - כשאחוז זה עומד על 60%. תוצאות סקרים אלו שאף על פי שבוצעו באופן שגוי ועם מינוח לא נכון, שימשו מאוחר יותר את התקשורת האירופאית והעולמית להעצמות הדעה השלילית נגד ישראל. מסקר משנת 2004 מטעם מכון המחקר IPSO שהתבצע באיטליה, צרפת, בלגיה, אוסטריה, ספרד, הולנד, לוקסמבורג, גרמניה, והממלכה המאוחדת, עלה כי 46% מאמינים כי "ליהודים יש מנטליות ואורח חיים שונה מלאזרחים אחרים". 40% האמינו כי ליהודי מדינתם יש קשר מיוחד עם כסף. 35% האמינו כי היהודים צריכים להפסיק "לשחק את הקורבן" ביחס לשואה ורדיפתם לפני שישים שנה. בכל המדינות הייתה הקבלה בין אנטישמיות לאנטי-ישראליות.
בקרב רוב מדינות מערב אירופה האנטישמיות חוצה למעלה מ-26 אחוזים ובהן: אוסטריה, בלגיה, גרמניה, ספרד, צרפת, שווייץ ועוד. ואילו, ברוב מדינות מזרח ודרום אירופה האנטישמיות חוצה למעלה מ-30 אחוזים ובהן: אוקראינה, בולגריה, בלארוס, הונגריה, יוון, ליטא, פולין, קרואטיה ועוד.
ביטוי מצד מדינות ומוסדות בינלאומיים
האנטישמיות החדשה מתבטאת גם במוסדות בינלאומיים דוגמת האו"ם. פעילות מועצת זכויות האדם של האו"ם רצופה בהטייה מתמשכת כנגד ישראל תוך העלמת עין מהפרות זכויות אדם חמורות בהרבה המתרחשות במדינות אחרות ובפרט במדינות ערב. לדוגמה, המועצה, שהוקמה בשנת 2006, הספיקה במהלך קיומה לגנות את ישראל 9 פעמים על הפרות זכויות אדם מתוכן 8 בשנה אחת, בעוד שאף דיקטטורה בעולם לא גונתה בה יותר מפעם בשנה. דוגמה נוספת היא ריצ'רד פאלק, מומחה לזכויות אדם ושליח המועצה לשטחי יהודה, שומרון ועזה, שהביע תמיכה בפיגועי ההתאבדות כנגד אזרחים ישראלים, פרסם בבלוג שלו קריקטורה אנטישמית ולבסוף הוכרז כפרסונה נון גראטה על ידי ישראל וכניסתו נאסרה לתחומיה ותחומי הרשות הפלסטינית. המועצה ספגה ביקורת רבה על הטיה זו, ובסופו של דבר אף הוחרמה על ידי מדינת ישראל.
סימון בנדטיני
סימון בנדטיני (באנגלית: Simone Benedettini; נולד ב-21 בינואר 1997) הוא כדורגלן סן מרינזי המשחק בעמדת השוער במוראטה ובנבחרת סן מרינו. אביו הוא שוער העבר פיירלואיג'י בנדטיני.
האנטישמיות החדשה
ביטוי מצד מדינות ומוסדות בינלאומיים
לפי מרכז שמעון ויזנטל ב-15 באפריל 2002 שוודיה, אוסטריה, צרפת, בלגיה, ספרד, ופורטוגל תמכו בהחלטת ועדת האו"ם לזכויות האדם ש"אימץ את הטרור הפלסטיני והאשים את ישראל בביצוע רצח המוני בשטחים השנויים במחלוקת" אף על פי שלאיחוד האירופי יש חלק גדול במנגנון הרשות הפלסטינית ואש"ף, לאור התמיכה הכספית הרבה להם היא מעניקה, האיחוד האירופי הזניח את תפקידו, בין מרצון או לא, בפיקוח על ספרי הלימוד ברשות ואפשר את הפיכת מערכת החינוך הפלסטינית למכונת מלחמה פעילה נגד הסכמי השלום, ובמיוחד תהליך אוסלו.
סימון בנדטיני
קריירה
בנדטיני החל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של סן מרינו קלצ'יו מהסרייה ג'. בגיל 18 עבר למחלקת הנוער של מודנה מהסרייה ב'.
האנטישמיות החדשה
ביטוי מצד מדינות ומוסדות בינלאומיים
גם בית הדין הבינלאומי לצדק בהאג ספג ביקורת על הטיה אנטישמית כנגד ישראל. למשל, חבר הכנסת יאיר לפיד תקף אותו על קריאה לחקור את ישראל בפרשת המשט לעזה (2010) וההשתלטות על המרמרה בה נהרגו 9 מחבלים ואמר כי
סימון בנדטיני
קריירה
לקראת עונת 2016/2017 הושאל לקבוצת הבוגרים של פיאנזה מהסרייה ד', כדי לצבור ניסיון. בקיץ 2017 עבר לסממורזה, גם היא מהסרייה ד'. בקיץ 2018 חזר לקבוצת נעוריו, סן מרינו קלצ'יו מאותה ליגה, ובינואר 2020 עבר למוראטה מליגת העל של סן מרינו.
קריירת נבחרות
בנדטיני שיחק בכל הנבחרות הצעירות של סן מרינו, ובחלקן אף שימש כקפטן. ב-6 בספטמבר 2019 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת הבוגרת, כשנכנס כמחליף עקב פציעתו של השוער הראשון, בן דודו אליה בנדטיני, בהפסד 0–4 ל במסגרת מוקדמות יורו 2020.
האנטישמיות החדשה
אנטישמיות בתקשורת
כבר בשנותיה הראשונות של האינתיפאדה השנייה, התפרסמו מערכונים וקריקטורות אנטישמיים בכלי תקשורת ערביים שונים (כמו ערוץ אל-מנאר של חזבאללה). בכמה מהן חזרו מוטיבים מעלילות דם נוצריות ישנות וקריקטורות מתקופת גרמניה הנאצית: למשל, ניתן היה לראות את אריאל שרון (או פוליטיקאי ישראלי אחר) כשטן השותה את דמם של ילדים פלסטיניים או דמות טיפוסית של יהודי הנוטלת דם כדי להכין מצות. במצרים פורסמה סדרה על הפרוטוקולים של זקני ציון, קריקטורות הציגו את היהודים כחיה שמשתלטת על העולם או קישרו בין גופים וסמלים ישראלים או יהודיים לסמלים נאציים. לא היה ניתן לדעת האם צעדים אלה הם חלק מאידאולוגיה או רק נעשים כהתרסה, בידיעה ששימוש בסמלים הקשורים לשואה מעורר זעם בקרב יהודים. ועידת דרבן הייתה אחד ממפגני האנטישמיות הגדולים שנראו בפומבי, כאשר במקור היה מדובר בוועידה נגד גזענות. לאחר פיגועי 11 בספטמבר, שאירעו יומיים אחרי סגירת הוועידה, נשמעו הצהרות כאילו יהודים עומדים מאחורי ההתקפה.
"האנטישמיות החדשה" התבטאה בכלי תקשורת אירופאים רבים בסיקור מוטה, עוין ואף מסולף כנגד מדינת ישראל. הסיקור המסולף התבטא בבחירת מונחים אנטי-ישראליים, בהצנעת ידיעות על פיגועי טרור פלסטיניים ובהוצאה מההקשר את פעולותיה הצבאיות של ישראל כנגד הטרור והצגתן כנובעות מתוקפנות, רשעות וגזענות גרידא ולא כאמצעי למניעת פיגועי התאבדות בערי ישראל. המקרה הבולט של סיקור עוין ומסולף כנגד ישראל הוא פרשת "הטבח בג'נין": בעת הקרב בג'נין במבצע חומת מגן הפיצו הפלסטינים האשמות על טבח שערכה ישראל במחנה, וכלי התקשורת האירופאים דיווחו על כך ללא פקפוק וללא פרסום תגובתה של ישראל. ההאשמות על טבח התגלו כשקריות, ולא כל כלי התקשורת טרחו לפרסם תיקון, הבהרה והתנצלות על ההאשמה השגויה. יש אף עיתונאים שעדיין מחזיקים בעמדה שישראל ערכה טבח בג'נין.
העיתון השוודי "אפטונבלדט" הוא בעל היסטוריה של כתבות אנטי-ישראליות המהולות באנטישמיות. באפריל 2002, בעת מבצע חומת מגן, פרסם העיתון מאמר מערכת בכותרת "Den korsfäste Arafat" (ערפאת הצלוב), שיש מבקרים שראו בו אזכור לטענה של צליבת ישו בידי היהודים. בשנת 2003 הורשע עורכו הראשי של אתר האינטרנט של העיתון, קאלה יונגקוויסט, ב"פשע שנאה נגד קבוצה אתנית" אחרי שסירב להוריד תגובות הקוראות להשמדת היהודים. ב-3 בינואר 2006 פרסם העיתונאי רוברט קולין מאמר בו התייחס ל"לובי היהודי", שכביכול מונע את השימוש במילה "חג המולד" בארצות הברית. ב-17 באוגוסט 2009 פרסם העיתון מאמר של העיתונאי דונלד בוסטרום לפיו צה"ל קצר איברים מפלסטינים שמתו בעודם במשמורת ישראלית. המאמר הביא ראיונות עם הפלסטינים שהעלו את הטענה, ועם דובר צה"ל שהכחיש אותה, אך ללא שום הוכחה לטענה המועלית בכתבה.
האנטישמיות החדשה בממלכה המאוחדת
לאור המסורת הדמוקרטית ליברלית של הממלכה המאוחדת והניסיון המועט בתחילת המאה ה-20 באנטישמיות, הממלכה המאוחדת יותר אמביוולנטית ביחס לשיח השנאה כלפי היהודים ומאפשרת את קיומה. לאור זאת, לתקשורת הבריטית חלק משמעותי בקידום הרגשות האנטי-יהודיים בממלכה המאוחדת העכשווית, תוך שימוש במלוא הקונוטציות השליליות ואף שימוש במונח "ציונות". כשתנועת הסולידריות הבינלאומית קידמה על רקע זה את האנטי-ציונות, הדמוניזציה והבידוד של ישראל. עד כי הממלכה המאוחדת הפכה למובילה האירופית המרכזית בתחומי האנטי-ציונות והאנטישמיות, תוך יזום בידוד אקדמאי וחרם על סחורות ישראליות. שכתוצאה מהן ישראל הפכה לאומה מצורעת בעיני אינטלקטואלים בריטים ומערב אירופאים רבים. במקרה הטוב ישראל מתוארת בשיח השנאה הבריטי כאנכרוניזם בלתי נסבל; לעיתים קרובות יותר כ"שתל קולוניאלי גזעני" ו"מדינת אפרטהייד" במזרח התיכון; במקרים מסוימים אף כגלגול עכשווי של גרמניה הנאצית. הרגשות האנטי-ציוניים הפכו לחלק מהשיח המרכזי בממלכה המאוחדת ומתרחשות באופן קבוע בקרב האליטות האקדמיות, הפוליטיות, והתקשורתיות; וכמעט ולא זוכות לגינוי. עד כי קיימת כיום האמונה החזקה בקרב האזרח הפשוט כי הממלכה המאוחדת אינה לוקה בבעיית אנטישמיות ויהודופוביה, אלא רואה את המציאות כפי שהיא ומעמידה ביקורות. כך שטיעונים לאנטישמיות בריטית נתפסים כמנוצלים כביכול על ידי ישראל ותומכיה הציוניים, המבקשים להסיט את השיח מבעיית הגזענות האמיתית עכשווית - והיא האסלאמופוביה.
הכיסוי התקשורתי של הממלכה המאוחדת את הסכסוך הישראלי-פלסטיני לוקה באנטי-ישראליות ואנטישמיות, תוך נקיטת גישה אקטיבית והעסקת כתבים מקומיים פלסטינים המחויבים למטרת עמם ולא לסיקור אובייקטיבי של האירועים. ל-BBC חלק בולט בכך, לאור תדמית הערוץ כבעל רמת מקצועיות ואמינות בינלאומיים גבוהים. מניתוח סיקור ה-BBC את ישראל עלה כי סיקור ה-BBC את ישראל היה ב-85 אחוז מהמקרים שלילי, 15 אחוז נייטרלי, ו-0 אחוז חיובי. כשלרוב ישראל מוצגת כמדינה סוררת ומרואיינים ישראלים זוכים ליחס עוין על ידי המראיין אלא אם מבקרים את מדיניות ישראל. כשהטרור הפלסטיני לעולם לא מוצג כטרור אלא כ"קיצונים" או "חמושים" ורציחות ישראלים על ידי פלסטינים מוצגים כהריגות. שלושה מחקרים שהתפרסמו בין השנים 2002–2004 קבעו כי ה-BBC נוקט בגישה לא פרופורציונלית בכיסוי הסכסוך הישראלי-פלסטיני ובנקיטת עמדה אקטיבית מוטה, אנטי-ישראלית ופרו-פלסטינית עקבית. החוקרים טענו לאי-דיוקים וחוסר אובייקטיביות בכיסוי הערוץ, הכוללים: בחירה סלקטיבית של עובדות, והשמטת עובדות באופן מודע כך ש"יציגו את ההפך מהאמת". הם סיכמו כי "באופן תדיר, דיווח ה-BBC מטעה. לעיתים נראה כי הם ממצאים חומר כך שיתאים לדעות הקדומות שלהם". היו אף כאלו שהאשימו את ה-BBC בעידוד האנטישמיות בממלכה המאוחדת, אירופה והעולם באופן מכוון.
ב-27 בינואר 2013, יום הזיכרון הבינלאומי לשואה, פרסם ה"סאנדיי טיימס" קריקטורה אנטישמית בה נראה ראש ממשלת ישראל בנימין נתניהו בונה חומה כאשר המלט הוא דם פלסטינים הלכודים בין האבנים. הקריקטורה עוררה זעם רב בישראל ובעולם, וגונתה על ידי הליגה נגד השמצה. בעקבות הביקורת התנצלו בעלי העיתון, רופרט מרדוק, והעיתון עצמו, על פרסום הקריקטורה.
ב-2013 התבטא שר החוץ הבריטי לשעבר ג'ק סטרו בצורה אנטישמית כאשר טען ש"המכשול לשלום במזרח התיכון הוא כסף יהודי בלתי מוגבל ששולט בממשל ובקונגרס האמריקאיים ומעוות את רצון הציבור".
אחרי בחירתו של ג'רמי קורבין, שידוע בדעותיו האנטי-ישראליות ותמיכתו בחמאס וחזבאללה, לראשות מפלגת הלייבור בממלכה המאוחדת חלה עלייה בגילויי אנטישמיות בקרב בכירים במפלגה. באפריל 2016 הסתבכו מספר חברים ופוליטיקאים בולטים בעקבות דברים אנטישמיים שאמרו: חברת הפרלמנט, נאז שאה שכתבה בפוסט כי יש לעשות לישראל רילוקיישן לארצות הברית, קן ליווינגסטון (אשר כיהן בעבר כראש עיריית לונדון) שטען כי "היטלר היה ציוני" וסאלים מולה (לשעבר ראש עיריית בלקבורן) שטען שישראל עומדת מאחורי דאעש ואחראית לפיגועי נובמבר 2015 בצרפת. בעקבות דבריהם, נאלצה המפלגה להשעות את שלושתם וקורבין עצמו ספג ביקורת קשה על סירובו לגנותם בפומבי ועל כך שאינו פועל מספיק לעקירת האנטישמיות מבין שורות המפלגה.
ב-21 במרץ 2017 ערך בית הספר לכלכלה של לונדון (LSE) כנס אנטישמי בהשתתפות ריצ'רד פאלק ומכחיש השואה גלעד עצמון. במהלך הכנס התבטאו פאלק ועצמון באופן אנטישמי והאחרון אף הכחיש את השואה והמליץ לסטודנטים לקרוא את עבודתו של דייוויד אירווינג. בית הספר לכלכלה הודיע שקיבל תלונות על התבטאויות אנטישמיות במהלך הכנס ושהוא חוקר אותן.
אנטישמיות מוסלמית
לפי מנפרד גרסטנפלד במאה האחרונה התגבשו בעולם המוסלמי תנועות איסלאמו-נאציזם בעלות אידאולוגיות ג'נוסיידיות המבוססות עצמן על בסיס פרשנות הקוראן. כשבין תנועות אלו נמנות: חמאס, אל-קאעידה, המדינה האסלאמית, חזבאללה, טליבאן, בוקו חראם, א-שבאב, ועוד.
אנטישמיות בהקשר של הסכסוך הישראלי-פלסטיני נפוצה לא רק באירופה, אלא גם בקרב הפלסטינים. שורשיה עוד בשנות ה-30 של המאה ה-20, כאשר בראש ערביי ארץ ישראל עמד המופתי חג' אמין אל-חוסייני, שהיה אנטישמי קיצוני, פרו-נאצי ואף שיתף פעולה עם אדולף היטלר כדי לפעול להשמדת היהודים. בשלהי מלחמת העולם השנייה נלכד אמין אל-חוסייני בידי בעלות הברית והוכרז כפושע מלחמה. הוא נמלט ומצא מקלט בארצות ערב, שראו בו גיבור לאומי. הפעילות האנטי-יהודית ואנטי-ציונית של אל חוסייני פרסה כנפיים מעיראק דרך החזית לשחרור פלסטין והתפשטה בעולם המוסלמי וארגוני השמאל באירופה.
במשך שנים, גם לפני האינתיפאדה השנייה, הופעלה בשטחים הסתה אנטישמית מסיבית בבתי הספר ובאמצעי התקשורת הפלסטיניים, אשר עודדו לא רק שנאת ישראל אלא שנאת יהודים באשר הם. זו האחרונה נפוצה בעיקר בקרב החוגים האיסאלמיים-הדתיים בשטחים ואף בישראל, כגון חמאס, הג'יהאד האסלאמי הפלסטיני והתנועה האסלאמית (של ערביי ישראל), אשר מציגים את היהודים ככופרים, כאויביו של האל, אשר יש להשמיד במלחמת קודש (מצוות הג'יהאד) ואף מצווה וכבוד גדול למות במלחמה זו (ראו שאהיד).
ההסתה הפלסטינית, שנעשתה הן על ידי הרשות הפלסטינית החילונית והן על ידי ארגוני טרור דתיים-אסלאמיסטים כמו החמאס והג'יהאד האסלאמי הפלסטיני (גא"פ), תרמה רבות להתפרצות האינתיפאדה השנייה, להסלמה גדולה באלימות ולנכונות של פלסטינים רבים לבצע פיגועי התאבדות כנגד אזרחים ישראליים.
בעקבות התגברות הטרור המוסלמי, מלחמתה של ארצות הברית בו ומהומות המוסלמים בצרפת, פורסמו לעיתים קריקטורות נגד האסלאם. נשיא איראן מחמוד אחמדינז'אד, שידוע כמכחיש שואה ושקרא להשמדתה של מדינת ישראל, הכריז בתגובה על תחרות קריקטורות על השואה ובהמשך גם יזם ועידה על הכחשת השואה.
אחמדינז'אד אינו היחיד שהשמיע הצהרות אנטישמיות: במספר הזדמנויות צוטטו הצהרות אנטישמיות מפי אישים שונים ובהם נשיא ונצואלה הוגו צ'אווס, ראש ממשלת מלזיה עד שנת 2003 מאהאטיר מוחמד, ראש עיריית לונדון קן ליווינגסטון ואיש הימין הקיצוני הצרפתי ז'אן מארי לה פן.