cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
אדוארד פליפסה
ביוגרפיה
אדוארד פליפס נולד במחוז זיילנד לקורנליס פליפסה שהיה חייט ומוזיקאי שהיה נגן עוגב ומנהל מוזיקלי. אדוארד פליפסה היה לעיתים מנגן על כלי העוגב של אביו בכנסייה ונתגלה בעל כישרון יוצא דופן באלתור. בנוסף הוא ניגן בקלרינט בתזמורת של אביו. בין השנים 1908-1913 הוא למד מוזיקה בחוס עם אוטו ליס שהכיר לו מלחינים צרפתים מודרניים כגון קלוד דביסי ומוריס ראוול.
התחייה (פירושונים)
{{פירושונים|
ראו גם
}}
החלפת מפתחות קוונטית
החלפת מפתחות קוונטית היא שיטה (פרוטוקול) לתיאום מפתח הצפנה בין שני משתתפים, המבוססת על עקרונות הצפנה קוונטית ומכניקת הקוונטים. שני סוגי סכמות החלפת מפתח קוונטית דומות הומצאו בהתבסס על תכונות פיזיקליות-קוונטיות כגון עקרון השזירה ועקרון אי-הוודאות.
השיטה הראשונה של צ'ארלס בנט וז'יל ברסרד (BB84), מנצלת את הקיטוב (פולריזציה) של פוטונים כדי לקודד סיביות מידע ומסתמכת על ההתנהגות האקראית של החלקיקים כדי למנוע מהמצותת לחלץ את המפתח.
השנייה של ארתור אקרט (1991) מנצלת את תכונת השזירה הקוונטית ומסתמכת על הקשר הקיים בין מצבם הקוונטי של זוגות פוטונים שנוצרו ממקור אחד, שלמרות המרחק ביניהם המצב המתקבל במדידה הנעשית במקומות מרוחקים, זהה. תופעה שכונתה על ידי אלברט איינשטיין "פעולה מבהילה ממרחק". הוא טען כי התכונה הפיזית של החלקיקים שלכאורה אין קשר ביניהם, מתחילה להתקיים רק לאחר המדידה, כאשר לפני המדידה מצבם הפיזי אינו מוגדר. כל הפרעה במדידת זוג הפוטונים משבשת את אי-הוודאות ובעצם קוטעת את הקשר ביניהם. מה שמאפשר את חשיפת הציתות.
קיטוב וסופרפוזיציה
ההסבר לרעיון הבסיסי של ההצפנה הקוונטית מתבסס על תופעה ידועה במכניקה הקוונטית. חלקיקים אינם קיימים במצב יחיד אלא למעשה קיימים בכמה מצבים או מקומות בו זמנית בהסתברות שווה, מצב המכונה סופרפוזיציה קוונטית. אולם מצב זה של החלקיקים חדל להיות כאשר מתבוננים בהם, אז החלקיקים למעשה "קורסים" באופן אקראי לאחד מן המצבים האפשריים של החלקיק. כלומר תהליך המדידה גורם לחלקיק לאבד את תכונת הסופר-פוזיציה. הבעיה היא שמבחינה פיזיקלית, לא ניתן למדוד כל היבט של החלקיק בו זמנית. עקרון אי הוודאות של הייזנברג קובע כי לא ניתן למדוד במקביל זוגות משתנים מדידים של חלקיק (כגון מיקום ותנע), אפילו באמצעות כלי מדידה מדויקים. עצם המדידה הורסת את מצב החלקיק כך שלא ניתן לבצע מדידה אחרת.
בזמן תנועתם במרחב, פוטונים שאינם מקוטבים, יכולים להימצא בכל זווית אפשרית. לדוגמה הפוטונים המרכיבים את אלומת אור השמש מסתחררים באופן אקראי, אנכית, אופקית או באלכסון, כלפי מעלה או מטה. כאשר פוטון נע בכיוון זהה וקבוע הוא נקרא מקוטב. ניתן לקטב פוטונים על ידי מסננת הקרויה מקטב (פולרויד). כאשר מעבירים פוטונים דרך מקטב בזווית מסוימת, רק הפוטונים המצויים בזווית זו יעברו דרכו בעוד שאחרים יחסמו. כאשר הפוטון עובר דרך המקטב הוא מתייצב בדיוק בכיוון הנקבע על ידי המקטב. לדוגמה מקטב אופקי יאפשר רק לפוטונים המצויים במצב אופקי בפוגעם בו, לעבור דרכו (בוודאות), בעוד שפוטונים אנכיים יחסמו לגמרי. אם נטיל אלומת פוטונים אופקיים במקטב ונסובב אותו בתשעים מעלות מספר הפוטונים שיעברו דרכו ילך ויפחת בהדרגה, עד כי יחסמו לגמרי. זה נשמע אולי מנוגד להיגיון, אנו נוטים לחשוב כי אם מטים אפילו במעט את זווית המקטב, לא אמורים פוטונים האופקיים לעבור דרכו כלל. אולם כאמור לפי עקרון אי הוודאות, עשויים להתרחש שינויי פתע. בזמן המדידה הפוטון יקרוס למצב יחיד באופן אקראי וככל שזווית הקיטוב של הפוטון קרובה יותר לזווית המקטב כן יגדלו סיכוייו לעבור דרכו. כלומר במקטב אופקי, לפוטון אנכי יש אפס סיכויים לעבור. בעוד שלפוטון המצוי בזווית 45 מעלות, יש סיכויים של חמישים אחוז לעבור.
אפשר לחלק את הקיטוב לשני סוגים. קיטוב אורתוגונלי שהוא קיטוב ישר-זווית המסומן (+), קרי מצבים אנכיים ואופקיים בלבד של הגל האלקטרומגנטי. קיטוב מעגלי או קיטוב אלכסוני של הגל המסומן (x), הוא מצב בו נמדדים הקיטובים האלכסוניים, למשל אלכסון ימני או אלכסון שמאלי. ניתן לקבוע בוודאות באיזה מצב הפוטון מקוטב רק אם נמדד במקטב בעל בסיס מתאים. בבסיס אורתוגונלי, פוטון המקוטב אנכית או אופקית ניתן למדידה וודאית. בעוד שמדידת פוטון אלכסוני תניב תוצאה אקראית לגמרי ולא ניתן לדעת מה באמת היה קיטובו לפני המדידה. כזכור, לאחר המדידה מצב הפוטון נהרס כליל, לא ניתן לחזור ולמדוד את הפוטון שנית. זהו חוק הפיזיקלי. מכניקה קוונטית פשוט אינה מאפשרת זאת, המדידה הורסת את מצב אי הוודאות של החלקיק.
העברת מפתח קוונטית
ניתן לנצל את התכונות הפיזיקליות האמורות לצורך הכנה ושיתוף של מפתח הצפנה סודי. נניח אליס משדרת לבוב באמצעות ערוץ אופטי מיוחד, זרם של פעימות פוטונים. כל פוטון מקוטב באופן אקראי באחד מארבעת הכיוונים האפשריים קרי: אופקי, אנכי, אלכסון-ימני או אלכסון-שמאלי. לבוב יש גלאי קיטוב. כאמור הוא יכול לכוון את בסיס הגלאי כך שימדוד קיטוב ישר-זווית או קיטוב אלכסוני אך לא שניהם בו זמנית. הוא מחליט לבצע את המדידות באופן אקראי, כאשר עם כל מדידה הוא משנה את בסיס הגלאי. כעת אם בוב קבע את הגלאי באופן הנכון (בהתאם לבסיס הקיטוב שנקבע על ידי אליס) מדידתו תהיה נכונה, הוא יקבל את הקיטוב הנכון של הפוטון. אולם אם קבע בסיס שגוי, יקבל תוצאה אקראית.
לאחר שאליס שדרה די פוטונים לבוב, כל שעליהם לעשות הוא להתקשר זה עם זה בערוץ פתוח שאינו מאובטח (כגון בטלפון) ולהסכים ביניהם על סדר המדידות הנכון, עבור כל הפוטונים. אליס תיידע את בוב אילו מבין המדידות שביצע נכונות, כך שתוצאתם תהיה זהה אצל שניהם. אם בוב יפטר מכל הפוטונים שמדד באופן שגוי, יקבל זרם של פוטונים המקוטבים באופן זהה לזה של אליס. ניתן להכין מפתח הצפנה מתוך זרם הפוטונים אם מסכימים מראש על דרך המרתם לסיביות כגון פוטון אנכי או אלכסון-ימני שווה 1, פוטון אופקי או אלכסון שמאלי שווה 0. היות שהתנהגות הפוטונים אקראית, יצליח בוב לבצע מדידה נכונה במחצית מן המקרים בממוצע, כך שניתן להמיר כמחצית מזרם הפוטונים למפתח הצפנה אפקטיבי. ליתר ביטחון הם יכולים גם לוודא התאמה של רצף הסיביות שבידיהם, על ידי בדיקה מדגמית של כמה סיביות, באמצעות הערוץ הפתוח. מפתח ההצפנה שהופק מהפוטונים, יכול לשמש לאחר מכן להצפנה בטוחה בעזרת פנקס חד-פעמי. בכך הצליחו בוב ואליס לשתף מפתח להצפנה מושלמת, באופן בטוח לחלוטין.
פרוטוקול זה הוגדר לראשונה בשנת 1984 על ידי צ'ארלס בנט וז'יל ברסר ונודע בשם BB84.
הדגמה
תמונה:Quant_samp.jpg
בטיחות
קרול (המצותת) אינה יכולה עם כל כח החישוב שבעולם ליירט את המפתח. כמובן, כמו בוב, גם קרול יכולה לחבר גלאי לערוץ התקשורת שיקלוט את זרם הפוטונים שמשדרת אליס, למדוד את קיטוביותם ולאחר מכן לשדרם הלאה לבוב. מן הסתם כמו בוב גם היא, כמחצית מן המדידות שתעשה יהיו נכונות. אולם זו בדיוק הבעיה, קרול אינה מסוגלת לדעת מה סדר המדידות שיקבע בוב אצלו, כל שהיא יכולה לעשות הוא רק לנחש, כאשר כל מדידה של קרול למעשה הורסת את מצב הפוטון, באופן כזה שבוב עלול לקבל תוצאות שגויות גם במדידה בבסיס נכון. עובדה זו יוצרת בעיה לקרול, כיוון שבבדיקה שלאחר השידור אליס ובוב יכולים לזהות, כי זרם הפוטונים שבידיהם אינו זהה, משמע מישהו צותת לערוץ. לדוגמה: על ידי חשיפת מספר מועט של סיביות בערוץ הפתוח, כדי לוודא כי הן זהות (סיביות אלו יוצאו מכלל סיביות מפתח ההצפנה), הם יגלו כל ציתות אם בוצע בהסתברות גבוהה. הם יכולים לבחור בשיטות אחרות לבדיקת ההתאמה, כמו בדיקת זוגיות (Parity). קיימות שיטות התאמה מעל ערוץ פתוח תוך חשיפה מינימלית של סיביות. בכל מקרה, הרעיון הוא שבהצפנה קוונטית לא קיים מושג של "ציתות פסיבי". מצותת המנסה לחלץ את סיביות המפתח מתוך הפוטונים, ישבש בהכרח את ערוץ התקשורת ויגרום לאי התאמה בין זרם הסיביות שבידי אליס ובוב.
מגבלות
על סמך תאוריות אלו בנו בנט וברסר, מודל מעשי של העברת מפתח קוונטית ואף הצליחו לשתף סיביות מפתח בטוחות בעזרת שולחן לייזר. אולם כדי ליישם הצפנה קוונטית באופן מסחרי, דרושה תשתית מיוחדת ויקרה. מדובר על קישור בעזרת סיב אופטי. סיב אופטי מסוגל להעביר חלקיקי אור ממקום למקום גם בעיקולים. כאמור לא ניתן ליירט את חלקיקי האור באמצע הדרך ולמדוד את תכונותיהם מבלי לשבשם. בטכנולוגיה הנוכחית סיבים אופטיים מסוגלים להעביר חלקיקי אור למרחק מוגבל בלבד.
קיימות חברות המתמחות ביצור כבלים אופטיים המסוגלים לקשר מרחקים של עשרות או מאות קילומטרים. כאשר הטכנולוגיה הזו תתפתח בעתיד, ייתכן שמרחק זה יוארך אף יותר באמצעות מתקני הגברה מיוחדים. נכון להיום הטכנולוגיה הזו עדיין בחיתוליה ועלותה גבוהה ביותר. מה שמונע ממרבית הצרכנים הפוטנציאליים למעט מספר אנשים נלהבים, מלנסות להשתמש בה.
נוטפרון
האתר נוטפרון הוקם ביולי 2004 על ידי דייוויד מיוניך (David Münnich), נער גרמני. האתר מכיל 140 שלבים.
הוא מכונה "החידה הקשה ביותר באינטרנט"
מעבר בין השלבים כרוך בפתרון חידות בדרגת קושי עולה. נכון לאוקטובר 2019, 66 אנשים בלבד סיימו את כל השלבים.
רשימה מלאה של הפותרים ניתן למצוא בפורום הרשמי כאן
נגה הראובני
נגה הראובני (21 בינואר 1924, ט"ו בשבט ה'תרפ"ד – 28 באוקטובר 2007, ט"ז בחשוון ה'תשס"ח) היה מייסד הגן הלאומי נאות קדומים וחתן פרס ישראל על תרומה מיוחדת לחברה ולמדינה.
ביוגרפיה
נגה הראובני נולד בירושלים בט"ו בשבט ה'תרפ"ד, בן לחנה ולד"ר אפרים הראובני, אנשי העלייה השנייה. הוריו היו מראשוני המחלקה לבוטניקה באוניברסיטה העברית בירושלים, והקימו בהר הצופים מוזיאון לצמחי התנ"ך, שהיה קיים עד 1948. בני הזוג הראובני יזמו הקמת גן בוטני עברי שיכלול את צמחי התנ"ך, המשנה והתלמוד, אך היוזמה לא יצאה אל הפועל, ולימים הגשים בנם את חלומם.
עניינם של הוריו של הראובני לא היה רק בבוטניקה כאחד ממדעי הטבע, אלא גם בקשר שבינה לבין העברית, אשר במשך השנים נותק הקשר הגשמי בין דובריה לבין האדמה, הצומח והחי. במורשת זו המשיכו נגה ואחותו, איילת השחר.
נגה הראובני ציין, כי בכוונה הוריו בחרו שמות כוכבים ולא צמחים כדי לא לכפות על הילדים עיסוק בתחום הבוטניקה.
במקרא מוזכר השם "נגה" כשמו של אחד מילדיו של דוד המלך:.
שדרות
שְׂדֵרוֹת היא עיר במחוז הדרום ובצפון הנגב המערבי בישראל, בקצה הצפון-מזרחי של עוטף עזה. הוקמה בשנת 1951 והוכרזה כעיר בשנת 1996.
נגה הראובני
ביוגרפיה
בשנת 1945 סיים לימודים לתואר מוסמך באוניברסיטה העברית בירושלים. עבודת המוסמך שלו, בהדרכת פרופסור מיכאל זהרי, נשאה את השם "חקירת ההבדלים בין האפיים האקולוגיים של שני מיני ה-Cistus (לוטם) הגדלים בארץ ישראל".
שדרות
היסטוריה
במחצית הראשונה של 1951 הוקמה מעברה בין ניר עם, גבים ודורות. בדצמבר 1951 היו במעברה 70 אוהלים. המעברה שכנה בסמוך לאדמות הכפר הערבי נג'ד (בערבית: نجد), שתושביו נטשו אותו במהלך מלחמת העצמאות. תחילה התגוררו במעברה עולים מכורדיסטן ואיראן. ביולי 1953 הייתה במעברה תעסוקה מלאה וצריפי העץ במעברה היו מלאים. 94 תלמידים למדו בבית הספר. באותו זמן התוכנית הייתה לפרק את המעברה ולהעביר את תושביה להתיישבות חקלאית. אולם בשנת 1954 הוחלט להקים יישוב במקום, שעל פי התוכנית אמור היה לכלול מאה בתים לתושבי המעברה ועוד 200 לעולים חדשים. ביולי 1955 התגוררו במעברה כ-90 משפחות שכללו כ-400 נפש. באותה תקופה הוצבו באתר, שהיה ממערב לכביש הראשי, 35 צריפים צבעוניים אליהם עברו חלק מתושבי המעברה. היישוב הוגדר כמרכז אזורי חצי עירוני. בנובמבר 1955 היו 150 יחידות דיור בתהליך בנייה, בבתים דו משפחתיים. חלק מהדירות היו בשטח של 35 מ"ר וחלק 45 מ"ר. בסוף 1955 פלשו כ-15 משפחות מהמעברה לתוך דירות שהיו עדיין בבנייה. מפברואר 1955 הגיעו לשדרות משפחות רבות של עולים מצפון אפריקה. ביולי 1956 התגוררו בשדרות כ-500 משפחות, שלמעלה משני שלישים מהם היו עולים חדשים מצפון אפריקה.
נגה הראובני
ביוגרפיה
בתחילת שנות הארבעים הצטרף לארגון ההגנה, ובו עסק ב"חינוך שדה" - היכרות עם צמחי ארץ ישראל ותרומתם לחיים בשדה. המשיך בדרך זו בצה"ל, והיה מפקד המדור לחינוך שדה. בשנת 1960 השתחרר מצה"ל, והחל לפעול להקמתה של שמורת נאות קדומים. בשנת 1965 הוקצו לשמורה 2,500 דונם ליד יער בן שמן. הראובני וצוות השמורה נטעו בה מגוון רחב של צמחי ארץ ישראל, והיא נפתחה לציבור בשנת 1984.
שדרות
היסטוריה
שדרות קיבלה את שמה לציון האקליפטוסים שנטעו על ידי הקרן הקיימת לאורך כבישי הנגב.
נגה הראובני
ביוגרפיה
על מפעלו זה הוענק לו ולצוות השמורה בשנת 1994 פרס ישראל על תרומה מיוחדת לחברה ולמדינה. בנימוקי השופטים נאמר:
שדרות
היסטוריה
במשך שנות ה-50 קלטה שדרות עולים רבים ממרוקו ומרומניה, ובשנת 1958 הוכר היישוב כמועצה מקומית. בראשית שנות ה-60 צמחה האוכלוסייה בשדרות במידה ניכרת והגיעה לכ-6,500 תושבים בשנת 1963. בשנת 1968 היו בשדרות כ-8,000 תושבים, כ-85% יוצאי מרוקו, 7% מרומניה והשאר מארצות שונות.
נגה הראובני
ביוגרפיה
הראובני נפטר בגיל 83 והותיר אחריו את אשתו ושני ילדיו.
שדרות
היסטוריה
בשנות ה-90 קלט היישוב עולים מאתיופיה ומחבר המדינות. ממדינות ברית המועצות לשעבר (בעיקר מאזור הקווקז) הגיעו לעיר למעלה מ-10,000 עולים, שהכפילו למעשה את אוכלוסיית העיר.
בשנת 1996 הוכרה שדרות כעיר.
בתחילת שנות ה-2000 קודמה תוכנית להקמת שכונה של 1,000 יחידות דיור חדשות בעיר.
העיר תחת ירי הטילים משנות ה-2000
העיר שדרות שוכנת במרחק של מעט יותר מקילומטר מרצועת עזה - עובדה אשר השפיעה על מצבה הביטחוני. מתחילתה של האינתיפאדה השנייה נורו על העיר רקטות "קסאם" רבות מספור מרצועת עזה והיו בהן גם כאלה שגרמו להרוגים ונזק לרכוש. גם עם דעיכתה של האינתיפאדה לא שב השקט אל שדרות, והיא המשיכה לסבול מהפגזות של רקטות. עם ביצועה של תוכנית ההתנתקות והשלמת הנסיגה הישראלית מרצועת עזה, הפך ירי הקסאם תכוף יותר ונזקו גבר.
ירי הרקטות מהרצועה הוביל את צה"ל לבצע מבצעים צבאיים על מנת לצמצם את הירי, כדוגמת מבצע גשמי קיץ, שהחל ביוני 2006. בנובמבר 2006, לאחר תקופת הפגזות קשה יחסית, הושגה הפסקת אש בין ישראל לחמאס וירי הקסאם צומצם אם כי לא הופסק כליל. באפריל 2007 החלה הידרדרות מחודשת בגזרת גבול הרצועה כאשר עשרות רקטות נורו אל העיר וסביבתה בבוקר יום העצמאות. ההסלמה נמשכה לתוך חודש מאי, אז גבר מאוד ירי הרקטות אשר גרם לנפגעים ולפינוי חלקי של תושבים מהעיר.
בדצמבר 2008, הגיע סבב נוסף של ירי רקטות לעבר תושבי העיר, דבר אשר היה אחד הגורמים לפריצתו של מבצע עופרת יצוקה.
ביולי 2014 נורו רקטות רבות אל העיר וגרמו לנזק. ירי זה, לשדרות וליתר יישובי עוטף עזה, הוביל ליציאת צה"ל למבצע צוק איתן, ביולי-אוגוסט 2014, שבמהלכו נורו רקטות רבות לעבר העיר. חלק מהן יורטו על ידי כיפת ברזל, אך אחדות מהן פגעו בעיר וגרמו לפצועים ולנזק. ירי הטילים על העיר חודש במהלך מאי-יוני 2018 ואף לראשונה נפגעו בתים בעיר מירי מקלעים פלסטיני, ומעפיפוני תבערה כחלק מההידרדרות הביטחונית מול רצועת עזה.
לאורך שנת 2021 סבלה העיר מירי לעברה מרצועת עזה. הירי התגבר במאי 2021 והעיר הופגזה במאות רקטות מדגמים שונים (כולל גראד) לאורך מבצע שומר החומות. אחד הטילים פגע ישירות בבניין מגורים והרג ילד בן 6 ששהה בממ"ד עם משפחתו.
במהלך מבצע מגן וחץ ב-2023 סובלת העיר ממטחי רקטות תכופים.
בשדרות קיימת מערכת "צבע אדום" המתריעה על ידי אזעקה על ירי רקטות קסאם וגראד בערך 10–15 שניות לפני נחיתת הרקטות. בנוסף, מגינה על העיר סוללה של כיפת ברזל, המיירטת טילים, רקטות ופצמ"רים במהלך מעופן.
פוליטיקה
העיר מהווה לעיתים סמל לפריפריה הישראלית, למשל בביטוי "מסעודה משדרות". עם זאת הצמיחה מתוכה כמה פוליטיקאים ידועים. הבולט שבהם הוא עמיר פרץ, ששימש כראש המועצה המקומית ולאחר מכן כיהן כיושב ראש ההסתדרות ובהמשך כיהן כשר הביטחון מטעם מפלגת העבודה בממשלת ישראל השלושים ואחת בזמן מלחמת לבנון השנייה. פרץ המשיך להתגורר בשדרות בזמן שכיהן בתפקידים אלה. בנוסף, גר בשדרות הרב אריה גמליאל שהיה חבר הכנסת מטעם ש"ס במשך שנים. חבר הכנסת לשעבר יהונתן יפרח מהמערך, שימש כראש המועצה המקומית של שדרות לפני הפיכתה לעיר. בנוסף לכך, גם ראש העיר אלון דוידי נכנס לרשימת ימינה שרצה לכנסת ה-24 והתפטר ממנה לאחר אי הסכמות פוליטיות עם ראש המפלגה וראש הממשלה לשעבר נפתלי בנט.
שכונות העיר
העיר שדרות מחולקת לשתים עשרה שכונות:
שלטון מקומי
שדרות הוקמה כמעברה בתחומי המועצה האזורית שער הנגב, אשר סיפקה לה שירותים מוניציפליים. ב-1958 ליישוב הוענק מעמד של מועצה מקומית.
מועצה מקומית
ראש המועצה הראשון שנבחר היה יצחק זכאי. בשנת 1962 הוא התפטר ופינה את מקומו ליהונתן יפרח שהנהיג את המועצה עד סוף 1973. את האופוזיציה בעיר הנהיג בראשית שנות ה-70 יצחק טריקי, שסיעתו החזיקה מספר מושבים במועצה. בסוף 1973 הסתיימו הבחירות למועצה ללא הכרעה ברורה, כאשר המערך בראשות יפרח ורשימה עצמאית של טריקי קיבלו כל אחת ארבעה מנדטים ומנדט תשיעי היה בידי חנניה עמוס מהמפד"ל. בתקופת כהונת המועצה התחלפו המכהנים בראשות העיר מספר פעמים. פעמיים, ב-1973 וב-1978 כיהן עמוס בראשות המועצה בתמיכת הרשימה העצמאית של טריקי. בשאר הזמן כיהן בראשות המועצה נציג של המערך, תחילה יפרח, ולאחר התפטרותו, יעקב אלקבץ. בשנת 1978 זכה חנניה עמוס בבחירות לראשות המועצה והוא כיהן בתפקיד עד 1983, עת הפסיד בסיבוב שני לעמיר פרץ, שהחזיר את ראשות המועצה לידי המערך. בשנת 1989 נבחר דוד בוסקילה לראשות המועצה. בשנת 1996 הוענק לשדרות מעמד של עיר.
עירייה
בוסקילה, אשר הפך לראש העירייה, החזיק בתפקיד עד שנת 1998, עת הודח בידי אלי מויאל בבחירות המקומיות. מויאל זכה לכיסוי תקשורתי נרחב לאחר שהחל ירי קסאמים על שדרות. מויאל שובץ למקום ה-40 ברשימת הליכוד לכנסת ה-17, אולם לא נבחר לכנסת. בבחירות לרשויות המקומיות ב-2008 לא התמודד מויאל פעם נוספת, ודוד בוסקילה נבחר שוב לראשות העיר. בבחירות שהתקיימו ב-2013 נבחר לראשות העיר אלון דוידי, שהגיע לשדרות יחד עם גרעין תורני בשנת 1995/6.
בשנת 2011 סבלה שדרות מקשיים כלכליים ומונה לה חשב מלווה. בשנת 2015 הוחלף החשב המלווה לבקשת מועצת העירייה, בטענה שהחשב הראה "קשיחות".
קיבוץ מגוון
מגוון הוא קיבוץ עירוני המשתייך לתנועת הקיבוץ הארצי, הממוקם בתחומי העיר. הקיבוץ נוסד בשנת 1987 ובשנת 2005 היו בו כ-50 חברים, כיום (2019) מונה הקיבוץ כ-19 משפחות.
רבני העיר
הרב יעקב בן נון (חותה) - חתנו של הרב ישועה שמעון חיים עובדיה, כיהן כרב היישוב עד 1973.
החליף אותו, בן משפחתו (חתן גיסו) הרב דוד בר חן, אשר כיהן כרב העיר במשך 38 שנים, עד לפטירתו בשלהי שנת 2011.
בין השנים 2012-2022 כיהן כממלא מקום רב העיר הרב משה הבלין, המכהן במקביל גם כרבה של קריית גת.
ב-19 ביולי 2022 נבחר הרב דרור טוויל לכהן כרב העיר.
תעשייה וכלכלה
שדרות הוקמה כעיירת פיתוח שיועדה להיות עיר שתושביה עוסקים בתעשייה. בבחירת מיקומה של שדרות השתתפו שיקולים כלכליים כאשר הגורמים המתכננים סברו שכלכלת היישוב תתבסס על מתן שירותים לסביבה הכפרית, ועל עבודה חקלאית ביישובים החקלאיים שבסביבה, מה שיסייע להגדיל את התפוקה החקלאית של האוכלוסייה המתרבה במדינה החדשה. בשנות החמישים והשישים היה ליישוב אופי כפרי למדי: האוכלוסייה הייתה מצומצמת, הבתים היו בעיקר חד-קומתיים וכללו יחידות קרקע ששימשו כמשקי עזר. דו"ח של משרד הפנים משנת 1957 שסקר את המסחר בשדרות הציג תמונה עגומה למדי כאשר במקום היו ארבע צרכניות שהעסיקו כ-13 איש בלבד. יחד עצם היו מספר מוכרי ירקות ומחלק נפט אחד. מבחינת התעשייה והמלאכה בשדרות היה מפעל תעשייה אחד שהיה מפעל לייבוש אספסת, שני ספרים, סנדלר ומתקן אופניים אחד. אוכלוסיית היישוב גדלה בקצב איטי, והיו תקופות שבהן סבל היישוב ממאזן הגירה שלילי. הגידול האיטי יצר צפיפות נמוכה יחסית, בהשוואה ליישוב עירוני. בשלב מאוחר יותר נבנו במקום שכונות של רבי-קומות ולצדן שכונות "בנה ביתך" הכוללות בתים פרטיים.
צדקיהו
צִדְקִיָּהוּ בֶּן יֹאשִׁיָּהוּ הוא דמות מקראית, מלכה האחרון של ממלכת יהודה בין השנים 597 – 586 לפנה"ס. דודו של יהויכין. המקורות הנוגעים לצדקיהו נמצאים בתנ"ך במספר ספרים, שהעיקריים בהם הם: מלכים, דברי הימים, ירמיהו ויחזקאל. בימי צדקיהו חרב בית המקדש הראשון ומלכות יהודה הוגלתה מארצה.
שדרות
יחסי התלות בין שדרות ליישובים הסמוכים לה
כאשר קמה שדרות סברו הגורמים המייסדים שכלכלת היישוב תתבסס על תעסוקה חקלאית במשקי עזר ובמשקי הסביבה ועל מתן שירותים לסביבה הכפרית, אך ציפיות אלה התממשו רק בחלקן. היישובים הכפריים שבסביבה סיפקו בעצמם את השירותים שנזקקו להם (חינוך, בריאות, שיווק התוצרת החקלאית ועוד) ובערים הגדולות הסמוכות, כמו באר שבע ואשקלון, היה היצע שירותים נרחב ושדרות הושפעה בעיקר מהקיבוצים שהיו סביבה.
צדקיהו
ייחוס והמלכת צדקיהו
לפי ספר דברי הימים, היה מתניה, הוא צדקיהו, השלישי בבניו של יאשיהו, אחיהם הצעיר של יהואחז ויהויקים, ודודו של יהויכין. אמו של צדקיהו הייתה חמוטל מלבנה, שהייתה גם אמו של יהואחז.
שדרות
יחסי התלות בין שדרות ליישובים הסמוכים לה
"אין להסתמך על תלות הגומלין הכלכלית שבין עיירת הפיתוח, בגודל שהיה מקובל עד כה, לבין הסביבה החקלאית להבטחת ביסוסה של העיירה ויציבות תעסוקת תושביה; בתנאינו אנו, נכון לחקלאות בקרבת עיירת הפיתוח תפקיד כלכלי משני ועיקר ביסוסה של העיירה צריך להיות על תעסוקה יציבה בתעשייה, במלאכה ושירותים אזוריים" כך כתבה במסקנותיה ועדת מהנדסים שבחנה את הנעשה בשלוש עיירות פיתוח - שדרות, אופקים ונתיבות.
בשנת 1957 העיירה שדרות הייתה שרויה בסערה מאחר שהוחלט להעביר את מפעל קייזר פרייזר מהמקום ונעשו פניות לביטול החלטה זו לראש הממשלה דוד בן-גוריון ולגורמים נוספים. בשנת 1958 התריע ראש המועצה המיועד יצחק זכאי על מספר בעיות מרכזיות במקום: היעדר שלטון מקומי בתוכה משום שלאחר שפג תוקפו של הצו המתיר לוועד המקומי לפעול בחסות מועצה אזורית שער הנגב. בעיה נוספת הייתה נעוצה בשטח שיפוט שלא תאם את צורכי היישוב משום שלמקום הוקצו כ-3,000 דונם שרובם לא היו מתאימים להתיישבות, אוכלוסייה הומוגנית ברובה וחובות ציבוריים רבים. במשך הזמן התברר שכלכלת העיר לא תוכל להסתמך על אספקת שירותים לסביבה הכפרית ועל עבודה חקלאית ביישובים הסמוכים, ובד-בבד גדלה המודעות לצורך במדיניות תיעוש ביישוב עצמו.
צדקיהו
ייחוס והמלכת צדקיהו
ברם, העובדה שיהויכין, המלך הקודם, לא הומת אלא הוגלה בלבד, והעובדה שלמרות המלכת צדקיהו המשיכו הבבלים לשמור על מעמדו של יהויכין הגולה כ"מלך יהודה", יצרה מצב בו היו בנמצא בעת ועונה אחת שני מלכים לבית דוד, דבר שערער את הלגיטימיות של מלוכת צדקיהו. מצב זה גרם למחלוקות ביהודה בין המחנה שצידד בצדקיהו לבין המחנה שצידד ביהויכין, ומחלוקת זו כללה גם את הגולה בבבל. בוויכוח עם ירמיהו הכריז חנניה בן עזור, נציגה המובהק של סיעת נביאי השקר, על שיבת בני הגולה והחזרתו של יהויכין: . ירמיהו שלל את לגיטימיות השלטון מיהויכין ומכל צאצא אחר של יהויקים:
שדרות
יחסי התלות בין שדרות ליישובים הסמוכים לה
במשך הזמן יישובי שער הנגב החלו לקלוט את ילדי שדרות שלמדו שם במוסדות חינוכיים אשר קלטו 60 תלמידים בבתי ספר יסודיים. מפעלי התעשייה בשער הנגב גדלו והצליחו והעסיקו מאות מתושבי שדרות, אך הרווחים וההתפתחות של יישובים אלה לא הראו את אותותיהם בשדרות שנחשבה עדיין כעיירת פיתוח המלאה בעולים חדשים, שהיו ברובם חסרי השכלה.
צדקיהו
ייחוס והמלכת צדקיהו
ירמיהו אמר דברים אלו לפני גלות יהויכין. אולם אחר שיהויכין חזר בתשובה, והחל לשמוע לירמיהו ונכנע למלך בבל. הוא משנה את הגישה כלפיו:
שדרות
יחסי התלות בין שדרות ליישובים הסמוכים לה
כיום ניתן למצוא בעיר אזור תעשייה גדול ומפעל תעשייה אף מופיע בסמל העיר. בעיר נמצאים מספר מפעלים גדולים של חברות "אלביט", "אסם", "שטראוס" "עלית", "תפוד" ו"הולנדיה"
צדקיהו
ייחוס והמלכת צדקיהו
ומכאן אנו למדים שירמיהו האמין שמלכות בית דוד תתחדש מיהויכין, והוא המלך האמיתי. ואכן עשרות שנים מאוחר יותר יהויכין מוצא מבית הכלא ומקבל מעמד מיוחד בבית מלך בבל. ואילו צדקיהו נענש על ידי מלך בבל. זרובבל בן שאלתיאל אשר עומד בראש שבי ציון, הוא מצאצאי יהויכין. כלומר, על פי נבואת ירמיהו, כעת זהו זמן של גלות ולכן חנניה בן עזור מתנבא בשקר, אך בכל אופן מלך יהודה הוא יהויכין ומקומם של ישראל כעת הוא בבל.
שדרות
יחסי התלות בין שדרות ליישובים הסמוכים לה
בשנת 2001 הקימה חברת ההיי-טק אמדוקס שלוחה בשדרות. מול תחנת הרכבת של העיר הושלמה בקיץ 2015 בנייתו של מרכז הקניות מול 7, ובשנת 2021 הקימה חברת התוכנה הישראלית אלמנטור שלוחה בעיר.
ירי הקסאם המתמשך מאז תחילת שנות ה-2000 גרם להידרדרות בכלכלת העיר ובתעסוקת תושביה. לפי טענת ועד העסקים הקטנים בשדרות (2008) לפחות 20% מהעסקים הקטנים שהיו קיימים לפני 2001 נסגרו או עברו ליישובים הסמוכים (נתיבות, אופקים, אשקלון, קריית גת) וחלק נכבד מאותם 20% אף הכריזו על פשיטת רגל. בשנת 2007, לאחר מאבק ממושך זכו העסקים הקטנים בשדרות לתמריץ חד פעמי בגובה שכר המינימום לכל בית עסק, וזאת על מנת לעזור לקיים את העסקים. בשנת 2004 הגיעה שיעור האבטלה בשדרות ל-20%.
צדקיהו
השנים הראשונות
צדקיהו התגלה כמלך חסר יכולת החלטה ועמידה והפך להיות שבוי ביד שריו. לכך ייתכן שתרמו אישיותו וגילו הצעיר יחסית של המלך, אך ככל הנראה גם העובדה שלא הוכתר בצורה לגיטימית על ידי העם, ולא היה היורש הלגיטימי, אלא הוכתר בידי שליט זר, ולא עוד אלא שלא עמד לרשותו כוח צבאי כלשהו. עם כל זאת, ואולי בעצת פקידיו ובניגוד לעמדתו שלו, הסתבך צדקיהו עד מהרה בניסיונות שווא של מרד. ספרי מלכים ודברי הימים עוברים בשתיקה על מה שאירע בשמונה השנים הראשונות למלכות צדקיהו, למן המלכתו ועד לשנתו התשיעית, עת ירושלים הושמה במצור. לעומת זאת השתמרו ידיעות קטועות על שנים אלו בדברי ירמיהו, ועל המתרחש מן הצד הבבלי ידוע מן הכרוניקה הבבלית.
שדרות
יחסי התלות בין שדרות ליישובים הסמוכים לה
מאז, שיעור האבטלה בשדרות ירד בצורה משמעותית ובשנת 2009 עמד על כ-7%.
צדקיהו
השנים הראשונות
לפי כרוניקה זו נאלץ נבוכדנאצר בשנת 596/595 לפני הספירה לצאת למלחמה בעילמים ולא יכול היה להתפנות ליציאה למסע למערב כבשנים הקודמות. בחודשים כסלו-טבת של שנת 595/594 לפנה"ס פרץ מרד בארץ בבל. ניסיון מרד זה ומלחמתו של נבוכדנאצר בעילם, האירועים שמנעו מנבוכדנאצר לנסוע למערב, ייתכן שעוררו תקוות שווא בקרב שליטים שונים במערב שבבל עומדת בפני התמוטטות ושניתן להסיר את עולה. אמנם עם דיכוי המרד יצא נבוכדנאצר עוד באותה השנה למסע למערב, ומסע נוסף למערב יצא בחודש כסלו של השנה הבאה (594/593 לפנה"ס), אך מסעות אלו לא הניאו את אותם שליטים במערב מתכנון המרד.
באותה שנה (594/593 לפנה"ס), היא השנה הרביעית לצדקיהו, שלחו שליטי אדום, מואב, עמון, צור וצידון, שליחים אל צדקיהו לירושלים להתיעצות בדבר המרד. ייתכן שמתכנני המרד זכו לעידודו של פסמתיך ב' שעלה לכס המלוכה במצרים כשנתיים קודם לכן, ב-595 לפנה"ס. על רקע זה החלו בירושלים להתנבא על הצלחת המרד ועל החזרת כלי המקדש מבבל, וכאמור חנניה בן-עזור גם ניבא לשובו של יהויכין מלך יהודה מגלותו. אך דבר תכנונו של מרד זה הגיע ככל הנראה לאוזני הבבלים, דבר שאילץ את צדקיהו לרדת לבבל ולהתייצב עוד באותה שנה בפני נבוכדנאצר, ומסע זה הוא שככל הנראה גרם גם לסיכול המרד.
שדרות
תרבות
שדרות נודעת כעיר אשר הצמיחה אנשי תרבות ידועים רבים. מהעיר יצאו מוזיקאים כקובי אוז, מאור כהן, יורם חזן וחיים אוליאל וכן להקות רבות ביניהן "טיפקס", "כנסיית השכל", הזמר מיכה ביטון מקים להקת "טאנארה", "הסוכריות", "הגדת הבריות" ו"שפתיים". הלהקות משדרות (ביחד עם להקות נוספות מהסביבה, שהבולטת ביותר היא להקת אלג'יר) מתאפיינות בדרך כלל בעירוב של רוק עם אלמנטים של מוזיקה מזרחית. בתקשורת אף נוצר על רקע זה המושג "סצנת הרוק של שדרות", בעוד שלמעשה רובם של מוזיקאים אלה פעלו ופועלים בסופו של דבר במסגרת סצנת הרוק התל אביבית.
צדקיהו
המרידה בבבלים
בשנת 589 לפנה"ס עלה על כס המלוכה במצרים פרעה חָפרע, ונראה שבעידודו התעוררו מחדש מלכי המערב למרוד בבבל. לא ידוע מה היה היקף המרידה, אך לאור כוחה המוחלש של יהודה אין להניח שצדקיהו ושריו היו מעיזים למרוד אם לא היו נוכחים שהמרד מקיף שליטים רבים. רמזים למורדים נוספים קיימים בכל אופן רק לגבי צור ועמון. לגבי מרד של צור מרמז המצור שהטילו עליה הבבליים; רמז למרידתה של עמון מצויה בחזון יחזקאל על מסעו של נבוכדנאצר והדילמה שניצבה בפניו אם לעלות על רבת בני-עמון או על ירושלים. כמו כן מרמזת על כך מזימת בעליס, מלך עמון, לרצוח לאחר חורבן ירושלים את גדליהו בן אחיקם, נציב יהודה מטעם בבל, באמצעות ישמעאל בן-נתניה. וכן האמור במגילת איכה: "כָּל-רֵעֶיהָ בָּגְדוּ בָהּ הָיוּ לָהּ לְאֹיְבִים"; "בִּנְפֹל עַמָּהּ בְּיַד-צָר וְאֵין עוֹזֵר לָהּ".
צדקיהו, ככל הנראה בניגוד לרצונו, נכנע לשריו ומרד בנבוכדנאצר. על פי הגמרא, מרידתו של צדקיהו הייתה, גילוי דבר אכילת נבוכדנצר ארנבת. למרות שבועתו שלא יגלה את הדבר לאיש (אומנם צדקיהו נשאל על שבועתו, אך כיוון שלא נשאל בפניו של נבוכדנצר, אין שום משמעות הלכתית להפרת השבועה).
שדרות
תרבות
הסופרים שמעון אדף ויהודה אבוטבול (כותב הספר "שני אחים בסאפי"), וכן גם מירי בוהדנה והשחקן והמוזיקאי מאור כהן הם ילידי שדרות גם כן.
צדקיהו
המרידה בבבלים
באותה שנה (היא שנתו התשיעית של צדקיהו) פתח מלך בבל במסע נגד יהודה ובעשרה בטבת הטיל מצור על ירושלים, המצור נמשך כשנה וחצי ובט' בתמוז (או י"ז בתמוז) נפרצה העיר.
עם פריצת הבבלים לירושלים, נמלט צדקיהו עם חבורת מלוויו בחסות הלילה דרך המבואות הדרומיים של העיר (אזור גני-המלך סמוך לבריכת השילוח) כדי לחמוק לעבר הירדן. אך נתפס בערבותיה של יריחו, הובא למפקדת נבוכדנאצר ברבלה שבארץ חמת (תל זראעה בסביבת כפר רבלה, כ-34 ק"מ מדרום לחומס), שם נענש צדקיהו על ידי כך שבניו נשחטו מול עיניו, ועמם נשחטו כל "חורי" (=נכבדי) יהודה, עיני צדקיהו עוורו, והוא נשלח אסור לעיר בבל. כל זאת, בניגוד לאגדה על הימלטותו של צדקיהו דרך מערה הקרויה היום על שמו, והנמצאת דווקא בצידה הצפוני של החומה. המערה משתרעת לאורך החומה הצפונית, בין שער שכם לשער הפרחים. חוקרים סבורים, שזו מחצבה מתקופת הורדוס.
שדרות
חינוך
אחוז הזכאים לתעודת בבגרות מבין כיתות י"ב בשנת ה'תשע"ד (2013–2014) עלה ל-73.43%. תיכון מקיף אמי"ת ע"ש גוטוירט שדרות נבחר על ידי משרד החינוך כתיכון מצטיין.
השכלה גבוהה
בסמוך לשדרות נמצאת המכללה האקדמית ספיר, בה לומדים כ-8,000 סטודנטים, רבים מהם מתגוררים בעיר. מ-1998 המכללה היא מוסד אקדמי מוכר על ידי המועצה להשכלה גבוהה.
חינוך בלתי פורמלי
בשדרות החינוך הבלתי פורמלי נמצא תחת ניהול המתנ"ס בשיתוף מנהל חברה ונוער ועיריית שדרות. החינוך הבלתי פורמלי מציע עבור בני הנוער בכיתות ד'-י"ב שלל פעילויות. עמותת "חברים למען החברה" תומכת בתיאום עם אגף הרווחה, אגף החינוך, המתנ"ס, תחנת המשטרה המקומית ומסגרות אחרות בפעילויות מגוונות המיועדות לילדים ונוער ממשפחות במצוקה ולתלמידי בתי הספר התיכונים בתחום החינוך הבלתי פורמלי. בנוסף הוקמה בשדרות לפני 3 שנים מועצת נוער עירונית, גוף דמוקרטי א-פוליטי המקבל החלטות הנוגעות בסוגיות נוער כמו: אלכוהול, עישון, צבא וכדומה ובהפעלת פרויקטים לקהילה ונוער כמו: מסיבות, כנס מתגייסים, יקיר העיר ועוד.
בשדרות פועלות שש תנועות נוער והן:
מסגרות הנוער הנוספות הן: אתגרים, מרכז מחשוב, נטע, פותחים עתיד, מועדון בן-גוריון, מועדון אפיקי אור, מל"ש (מרכז לימודי שדה) של החברה להגנת הטבע, משצ"ים, SYL, מד"צים במרום מועדונית כוכב, מרכז תכלית, מרכז קשת, הפוך על הפוך ועוד.
בעיר פעילה גם שלוחה של מכינת נחשון.
צדקיהו
זיהוי
הגמרא מביאה את דברי רבי יוחנן ששלום בן יאשיהו הוא צדקיהו ורש"י והמצודות מקבלים זיהוי זה. את הקושי של הביטוי "אשר יצא" המופיע בנבואה של ירמיהו של שלום, מסביר רש"י: "ואף על פי שלא יצא עדיין מתנבא עליו כאילו יצא". את הכפילות של אזכור שלום וצדקיהו יחד באותו פסוק מסבירה הגמרא בכך שהיה הבן השלישי של יאשיהו והרביעי למלוך, כי יהויכין מלך לפניו.
שדרות
קבוצות ספורט עירוניות
הפועל שדרות הייתה קבוצת הכדורגל הבכירה בעיר, ובשנת 1966 הוקמה מכבי שדרות, אך היא התפרקה כעבור שבע שנים. ב-1992 פורקה גם הפועל שדרות, ובעקבות כך הוקמה מכבי עירוני שדרות. ב-2018 הוקמה גם הפועל שדרות מחדש. בסוף שנת 2020 הפועל שדרות התפרקה שוב. במקומה הוקמה קבוצה חדשה של העירייה הנקראת מ.כ שדרות.
תחבורה
הכבישים איתם גובלת העיר הם כביש 34 מדרום, כביש 232 ממזרח ובעתיד כביש 334 מצפון.
חברת דן בדרום מפעילה קוים עירוניים, אזורים ובין עירוניים משדרות ליישובים: באר שבע, נתיבות, אופקים, אשקלון, ואשדוד וקיבוצי המועצות האזוריות שער הנגב, שדות נגב, אשכול וחוף אשקלון, חברת מטרופולין מפעילה אוטובוסים לבאר שבע, אשדוד, רחובות ותל אביב, וחברת גלים מפעילה אוטובוסים לבני ברק וירושלים.
כמו כן פועלות מספר חברות מוניות בעיר, בעבר פעל גם שירות השכרת קורקינטים.
מסופי תח"צ
הר ברוסטר (ניו זילנד)
הר ברוסטר (באנגלית: Mount Brewster) הוא הר בשטח רכס ורמיליון בהרי האלפים הדרומיים, בשטח הפארק הלאומי הר אספירינג, באזור החוף המערבי של אי הדרומי שבניו זילנד.
ההר נמצא דרומית להר ברוסטר - גבעה בשם זהה.
גובהו של ההר 2,516 מטרים מעל פני הים.
ההר מתנשא לגובה של 938 מטרים מעל סביבתו.
תיירות
הר ברוסטר נחשב לאחד מאתרי הטיפוס האלפיני הטובים בניו זילנד.
עוגת גזר
עוגת גזר היא עוגה מתובלת שבצקה כולל גזר, המעניק לעוגה את צבעה, טעמה וריחה האופייני.
היסטוריה
מקורה של העוגה בימי הביניים, תקופה בה הממתיקים היקרים מאוד היו נחלתם של האצולה, ופשוטי העם המתיקו את לחמם בגזר שהיה מוצר זול ונפוץ.
במהלך מלחמת העולם השנייה, בשל הקיצוב שהוחל בבריטניה, הפכה עוגת הגזר פופולרית ביותר.
העוגה הפכה פופולרית בארצות הברית החל משנות ה-60 של המאה ה-20 עת הוגשה בקפיטריות בבתי הספר ומקומות העבודה. בשנות ה-70 הייתה העוגה אחת העוגות הפופולריות בארצות הברית, אולם עם השנים סר חינה.
רכיבים
העוגה מכילה קמח, סוכר, ביצים וגזר. יש המוסיפים לעוגה גם אגוזים, צימוקים, אננס וקוקוס.
בצפון אמריקה נהוג לצפות את העוגה בציפוי לבן אופייני, עשוי מגבינת שמנת ואבקת סוכר מוקצפים.
מכיוון שהירק, גזר, הוא מרכיב מעט מפתיע בעוגה מתוקה, ישנם הנרתעים מאכילת עוגה זו. זו גם כנראה הסיבה לכך שבדיחות רבות עוסקות בעוגה, והזמנתה במסעדה או אכילתה משמשים כאלמנט קומי וכגורם הפתעה בבדיחות אלה.
סיסל
סיסל (שם מדעי: Agave sisalana; לעיתים ידוע גם כסיזל) הוא מין ממשפחת האגבה, המגיע במקור מדרום מקסיקו, המגדל סיב קשיח המשמש לייצור מוצרים שונים, בהם חבלים, חוטים, נייר, בד, נעליים, כובעים, תיקים ושטיחים.
מהסיסל מפיקים סיבים הקרויים גם הם סיסל. הם מוצאים מתוך העלים באופן ידני או על ידי מכונות ייעודיות, ולאחר ניקוי וייבוש משמשים להכנת חבלים ומברשות. הייצור העיקרי של סיבי סיסל בעולם הוא בהודו, אינדונזיה, טנזניה ואפריקה שמדרום לסהרה.
היסטוריה
תוצרי הסיסל יוצאו לראשונה לאירופה מנמל סיסל במדינת יוקטן ומכאן שם הצמח. בהתאם לכך גם היה מקובל שמקור הסיסל בחצי האי יוקטן. הבוטנאי הווארד סקוט גנטרי העלה את הסברה שמקור הסיסל בצ'יאפס, בהתאם למורשת של שימוש בו באזור.
בסביבות שנת 1834 הובא הסיסל לדרום פלורידה ושם הוא גדל פרא. בעקבות עליה בביקוש לסיבים לאחר שנת 1885, הועבר הסיסל מפלורידה למקומות רבים ברחבי העולם, בהם האיטי, מזרח אפריקה, אלג'יר, הודו והוואי. בשנות ה-40 של המאה ה-20 גודל הסיזאל באופן נרחב בקמפצ'ה, האיטי, קניה, טנגניקה, מוזמביק, טוגולנד, סנגל, ג'אווה וסומטרה. באותה תקופה היה מקובל שגידול הסיזאל כלכלי רק בחוות עם שטח של יותר מ-10 קמ"ר, גישה לכמויות גדולות של מים לניקוי התוצרת, כוח אדם זול ואמצעי תחבורה נוחים להעברת התוצרת לשוק.
תיאור
הסיסל כולל שושנת עלים, של בין 75–150 עלים ירוקים כהים דמויי חרב שמגיעים לגובה של 0.75-1.5 מטר ורוחב של 10–15 סנטימטר. בקצה העלים קוץ באורך של 20–25 סנטימטר ועובי של כ-4–5 מילימטר. לעלים הצעירים יש מספר שיניים חדות בקצוותיהן אך אלו נעלמות בהתבגרות העלים. אורך החיים של הסיסל הוא בין 7–10 שנים ובתקופת חייו הוא מייצר בממוצע 200–250 עלים הראויים לתעשייה. לקראת סוף חייו גדל במרכז הסיסל מקל בגובה של 3–7 מטר המוציא ענפים עם פריחה צהובה. מהפרחים יוצאים בצלצולים ואז הצמח מת.
כל עלה כולל בממוצע כ-1,000 סיבים. הסיבים מהווים כ-4% ממשקל הצמח.
הסיסל הוא צמח טרופי או סוב-טרופי הגדל באופן מיטבי בטמפרטורה של 25 מעלות ומעלה.
ישראל
ניסיון ראשון לגדל את הסיסל בנגב התקיים בשנת 1943, אך אלפי השתילים נבלו. בשנת 1947 הוקצו 10 דונם במשמר הנגב לגידול הסיסל. כן הוקמה משתלה ברעננה לשתילים עבור קיבוץ אורים ומשתלה נוספת ליד גדרה. לאחר הקמת מדינת ישראל נשלח יוסף ויץ להביא שתילי סיסל מקניה או ברזיל. מפני שנאסר על הוצאת השתילים מאותה מדינה הוא הבריח אותם, אך הם נבלו בבטן האונייה בה הוחבאו. בשנה שאחרי כן הצליחו להביא את השתילים לישראל. בשנות ה-50 של המאה ה-20 ניטעו בנגב, בבקעת באר שבע, כ-15,000 דונם של צמחי סיסל, שיועדו לשמש לתעשיית חבלים ושקים. מטרת המיזם הממשלתי היה לפתח מקורות תעסוקה לעיירות הפיתוח שהוקמו באותה עת, דימונה, אופקים ונתיבות. הוקם אף מפעל לעיבוד הסיבים. המיזם נכשל מסיבות מסחריות בשנות ה-60 של המאה ה-20 וחלק משטחי הסיסל הוסבו ברבות השנים לשטחים חקלאיים רגילים, אך ריכוזים של אגבות עדיין קיימים בנגב.
עמודי תפרחות האגבות שנכרתו שימשו את חניכי תנועות הנוער בישראל כ"סֶנָדוֹת" לבניית מתקנים בפעילויותיהם.
אייטוטקי
אייטוטקי (במאורית: Aitutaki) הוא אחד מהאיים בקבוצה הדרומית של איי קוק. בתנועת התיירות לאיי קוק הוא השני במספר הביקורים בו. הכפר הראשי באי הוא ארוטנגה (Arutanga) השוכן בצידו המערבי. אוכלוסיית האי מונה 1771 תושבים נכון ל-2013.
גאוגרפיה
אייטוטקי הוא "כמעט אטול". גובהו המרבי הוא 123 מטרים מעל פני הים. שטח האטול הוא 18.05 קמ"ר שמהם 16.8 קמ"ר הם באי הראשי, ו-1.75 קמ"ר מתוכם הם שטח חצי האי אוטו (Ootu ) שמזדקר מחלקו המזרחי של האי הראשי לכוון דרום בחלק המזרחי של טבעת האטול. שטח הלגונה נע בין 50-74 קמ"ר.
הצד המערבי של האטול כולל חלקים רבים חשובים באייטוטקי, כולל מעבר לסירות דרך השונית המאפשר להם לעגון קרוב לארוטנגה. בחלק הדרומי של הצד המערבי יש פרצה קטנה בשונית שמאפשרת גישה לסירות קטנות לתוך הלגונה שמכסה את רוב חלקו הדרומי של המשולש. צפונה משם נמצא החלק העיקרי של האי הראשי. אדמתו הגעשית הפורייה מאפשרת גידול פירות טרופיים וירקות. אדמתם של שניים מתוך 15 האיונים של אייטוטקי גם היא געשית, אדמתם של שאר האיונים עשויה מאלמוגים.
שדה התעופה של האי ממוקם קרוב לקודקוד הצפוני של המשולש וקיים מקום מתאים לעגינתם של מטוסים ימיים בחלקה הדרום-מזרחי של הלגונה.
האי מחולק ל-8 מחוזות (כפרים) שמחולקים ל-19 מחוזות משנה.
היסטוריה
ככל הנראה יושב האי על ידי פולינזים בערך בשנת 900 לספירה. המגע הראשון עם האירופאים היה עם צוותה של הספינה באונטי בפיקודו של לוטננט ויליאם בליי עוד לפני המרד המפורסם.
אייטוטקי היה האי הראשון באיי קוק שקיבל עליו את הנצרות לאחר שביקר במקום ג'ון וויליאמס (John Williams) מטעם החברה המסיונרית של לונדון ב-1821. בארוטנגה פועלת הכנסייה הוותיקה ביותר באיי קוק.
ב-1942 הוצבו כוחות צבאיים של ניו זילנד ושל ארצות הברית באי ונבנה שדה התעופה הקיים עד היום. שדה תעופה זה יחד עם שדה התעופה בפנרהין שימשו את בעלות הברית במהלך מלחמת העולם השנייה. המטוס הראשון, מפציץ קל אמריקני, נחת ב-22 בנובמבר 1942. בתום המלחמה נשארו באי כמה מהחיילים ונישאו לנשים מקומיות.
בשנות החמישים שימשה הלגונה של אייטוטקי כנקודת עצירה למטוסים הימיים של החברה שממנה צמחה בהמשך אייר ניו זילנד. על האיון אקאיאמי (Akaiami) נבנה מקום מנוחה לנוסעים בזמן שהמטוסים תדלקו ומזח שנשאר במקום עד היום כשריד האחרון לפעילות זו שנפסקה בשנת 1960.
אייטוטקי היה אתר הצילומים של תוכניות הראליטי "שברי ספינה" (Shipwrecked) הבריטית, הישרדות האמריקנית ו"השורד" (Survivorman) הקנדית. בעשור הראשון של המאה ה-21. בשנת 2001 חלף בשמי האי סטיב פוסט בטיסת הסולו בכדור פורח סביב לעולם.
בפברואר 2010 פקדה את האי סופת ציקלון. הרוחות החזקות העיפו את הגגות מרוב הבתים וגרמו לנזק לבניינים נוספים כולל בית ספר ובית חולים. לפחות 60% מהבתים ניזוקו. לא דווח על הרוגים א נמנו מספר פצועים קל. כוחות ההגנה של ניו זילנד שלחו מטוס C-130 הרקולס ויחידת הנדסה קרבית לסיוע וממשלת ניו זילנד הקצת סכום של 200,000 דולר.
תיירות
אייטוטקי מפורסם במים בצבע הטורקיז של הלגונה שלו, באיים הבלתי מיושבים שלו ובחופי הדקלים שלו. יתרון נוסף הוא שעד לאחרונה האי היה מחוץ לנתיבי התיירות ההמונית. ראויים לציון גם הכנסייה העתיקה ביותר באיי קוק ועצי הפיקוס הענקיים הצומחים בו.
האי טאפואאטאי (Tapuaetai), הידוע גם בשם "האי בגודל רגל אחת" (One Foot Island) הוא איון קטן בדרום מזרח הלגונה, שנחשב לעיתים כאטרקציה התיירותית החשובה ביותר. האי מספק את הזווית הטובה ביותר לתצפית על הלגונה.
כלכלה
ענף התעסוקה העיקרי של תושבי האי הוא השירות הממשלתי ושני לו ענף התיירות. ענף התיירות התפתח לאחרונה לאחר החשיפה שניתנה לאי על ידי כל תוכניות הריאליטי שצולמו בו.
ישיבת תומכי תמימים ליובאוויטש (מוריסטאון)
ישיבה גדולה
הישיבה נוסדה על ידי משה הרסון, מספר שנים לאחר ביקורו של רבי יוסף יצחק שניאורסון בעיר בשנות ה-40. סביב הישיבה הוקמה קהילת חב"ד במקום.
משפיע הראשי בעבר היה הרב אלימלך צויבל.
מבוגרי הישיבה:
מוסדות נוספים
שטח כלל המוסדות הוא 82 דונם (330,000 מ"ר).
פעמון אופניים
פעמון אופניים הוא אמצעי אזהרה קולית באופניים המותקן על הכידון, על מנת להזהיר הולכי רכב ורוכבים אחרים. המתקן מורכב משתי קעריות מתכת, האוחזות מנגנון צלצול מתכתי המורכב משתי דיסקיות ומשמשות לתהודה, ידית קטנה המותקנת על קפיץ ומופעלת באמצעות האצבע משמשת את הרוכב להשמיע צליל אופייני.
על פי דיני תעבורה במדינות רבות, וישראל בכללן, חובה על אופניים המשמשות לתעבורה להיות מצוידים בפעמון.
פעמון האופניים הומצא ב-1877 על ידי ג'ון ריצ'רד דדיקוט (John Richard Dedicoat).
בחדר של חני
בחדר של חני היא תוכנית טלוויזיה יומית ששודרה בטלוויזיה החינוכית הישראלית בשנים 1998– 2008. תחילה שודרה התוכנית תחת השם "הקיץ של חני". התוכנית שודרה מדי יום בטלוויזיה החינוכית בערוץ הראשון ובהמשך גם בערוץ 23. בחופשות התוכנית שודרה החל מהשעה 08:15 בבוקר ועד לשעות הצהריים. לאחר מכן היא שודרה בשידור חוזר עד לשעות אחר הצהריים. את התוכנית הגישה השחקנית והזמרת חני נחמיאס. בכל יום היא אירחה באולפן התוכנית ילדים מכל רחבי ישראל.
פעמון אופניים
השיר Bicycle Race של להקת קווין עושה שימוש בפעמוני אופניים כחלק מהליווי המוזיקלי.
בחדר של חני
בשנת 2000 עלתה הצגת הילדים "בחדר של חני" בעקבות התוכנית, אותה ביימה חני בעצמה והשתתפו בה בין היתר אבי יפה, אוליביה אפלבוים ורוני נדלר.
בשנת 2001 זכתה התוכנית בפרס מסך הזהב בקטגוריית התוכנית הטובה ביותר לילדים ולנוער, ונחמיאס זכתה בפרס המנחה הטובה בתחום תוכניות הילדים והנוער. בשנת 2001 סרטון הפתיחה של התוכנית חודש, בשנת 2005 אולפן התוכנית חודש, וב-2006 הנחתה נחמיאס את תחרות הכלבים "מעורב זה גזעי".
במצבים מסוימים הדורשים התייחסות מיוחדת, ניהלה נחמיאס "אולפן פתוח" בשידור חי. מקרים מסוג זה הם למשל: פתיחת שנת הלימודים, מלחמת לבנון השנייה וכדומה. באולפן הפתוח, חדה נחמיאס חידות רבות יותר לצופים, והעונים מהבית התבקשו להתקשר לקו טלמסר שנפתח במיוחד עבור השידור החי.
בקיץ 2006, התקיים ספיישל מיוחד של חידות בחדר של חני. רובן ככולן היו בנושא חלופות למילים לועזיות. מתקפת חידות זו נועדה למעשה להעשיר את ידיעותיהם של הצופים בחידושי האקדמיה ללשון העברית.
בקיץ 2007, נפתחה בתוכנית פינה חדשה שהוקדשה לאיכות הסביבה. בפינה זו הועלו הצעות שונות לשמירה על הסביבה ולמיתון ההתחממות הגלובלית.
התוכנית סיימה את שידוריה ב-21 בפברואר 2008 אך שודרה בשידורים חוזרים עד 31 ביולי 2008.
בינואר 2009 חזרה התוכנית במתכונת של אולפן פתוח בשידור חי, עבור ילדים ובני נוער מאזור הדרום במהלך מבצע עופרת יצוקה.
פינות התוכנית
התוכנית הכילה ארבע פינות, והן:
בלמיר יאנג
ביוגרפיה
יאנג נולד בלונדסבורו, יורקשייר, הבן השני למשפחה בת 12 נפשות, אביו היה קולונל יאנג. בלמיר יאנג התחנך בבית הספר ליערנות בוולטהמסטו, שם קיבל הכשרה קלאסית, והמשיך לאוניברסיטת קיימברידג' והמתמחה במתמטיקה. הכוונה הייתה שהוא יהפוך לאיש כמורה, אך יאנג הרגיש כי אין לו שום ייעוד לעבודה זו וקיבל את תפקיד המדריך במתמטיקה בקאטומבה קולג', קאטומבה, ניו סאות' ויילס, שהוקם על ידי ג'ון ולטר פלטשר ב-1884. יאנג נשאר בבית הספר שמונה שנים. בזמנו הפנוי התאמן בציור, ובמפגשים עם פיל מאי קיבל הדרכה מסוימת בציור בשמן.
יצירה אומנותית
בשנת 1893 חזר לאנגליה ונקשר לג'יימס פרידה ולויליאם ניקולסון בעבודות פוסטרים. בשנת 1895 חזר יאנג לאוסטרליה ויחד עם האחים לינדזי והארי וסטון עשה כמה פוסטרים מצוינים. אך הפרנסה הייתה מוגבלת ולכן סבל שנים רבות של עוני, במהלכן עשה כמות מסוימת של כתיבה לעיתונות.
הוא החל להציג בחברת האמנים הוויקטוריאנית, אך המכירות היו מעטות. במהלך ביקורו באנגליה הוא התחתן עם מייבל סוייר, מומחית בחריטת עץ ובעוד שהתקופה הקשה נמשכה, אשתו סייעה לפרנסה על ידי ביצוע עבודות עבור אדריכלי מלבורן. רק בשנת 1911 החלה ההערכה לאמנותו של יאנג. באותה שנה הוא ערך תערוכה במלבורן של תמונות קטנות, שחלקן היו בעלות איכויות דומות לחיתוכי העץ הצבעוניים היפניים של המאה השמונה עשרה. המכירות היו טובות, בין היתר מכיוון שהמחירים היו נמוכים, והאמן עשה תערוכה נוספת באדלייד. זו הייתה הצלחה אמנותית וגם כלכלית, תערוכות נוספות היו במלבורן ובסידני, ולבסוף, בשנתו החמישית, התבסס המוניטין של יאנג כאמן.
עיצוב בולים
בשנת 1911 הוזמן על ידי מנהל הדואר הכללי של אוסטרליה, לייצר עיצובים חדשים עבור הבולים הראשונים של חבר העמים של אוסטרליה. הוא הגיש את העיצובים בינואר 1912. ידועים שלושה סוגים של רישומים עבור בולי הקנגורו והמפה. עיצוב זה הונפק לראשונה ב-2 בינואר 1913 והמשיך להיות בשימוש עד 1935 במקביל לבולים אחרים. העיצוב שימש גם למעטפות דואר, כרטיסי ברכה, מעטפות רישום ועטיפות עיתון.
שנים מאוחרות
בשנת 1912 הפליג לאירופה ולאחר שהות בספרד התיישב באנגליה. שמונה עשרה חודשים מאוחר יותר באוגוסט 1914 נערכה תערוכתו הראשונה בגלריות ביילי. כל הסידורים נערכו והתמונות נתלו כשפרצה המלחמה.
יאנג היה קלע טוב בצעירותו, ובמשך שלוש שנים עבד כמדריך בתחום הקליעה והתותחנים. מיד לאחר המלחמה הוא הרים שוב את תחום הציור והציג באקדמיה ובחברה המלכותית לאמנים בריטיים.
באוסטרליה הוא שימש כמבקר אמנות ב"הראלד" וקיים מדי פעם תערוכות יחיד. מעמדו היה כעת איתן, והוא הוכר בכל מקום כאחד האמנים המובילים בצבעי מים באוסטרליה.
הוא נפטר במונטרוז והשאיר אחריו את רעייתו ושתי בנותיו.
מורשת
בשנת 1976 הוא זכה בכבוד והופיע על בול דואר שהונפק על ידי הדואר האוסטרלי עבור עבודתו כמעצב חותמת הדואר האוסטרלית הראשונה.
ג'ובאני פריני
ג'ובאני פריני (באיטלקית: Giovanni Ferrini 1699 בקירוב - 1758) היה בונה צ'מבלי איטלקי.
פריני היה עוזרו של ברתולומאו כריסטופורי בפירנצה עד מותו בשנת 1732. נראה שחלקו בבניית רבים מכלי הנגינה החתומים של כריסטופורי מן השנים 1720–1726 היה גדול וגם תשלובת הצ'מבלו-פסנתר שלו משנת 1745, אחד מן השניים ששרדו מעבודתו, נוצר על פי שרטוט של כריסטופורי. עדויות מתועדות מצביעות על כך, שפריני המשיך לייצר פיאנו-פורטה, אך עד כה לא זוהו כלים משלו, מה גם שדמיונם של הצ'מבלי ששרדו לאלה שיצאו מסדנת כריסטופורי מקשה על קביעת מקורם של כלים אלה.
ניב הדר
ניב הדר הוא חוקר אוטודידקט, מחבר ספרים ומרצה, בנושא חשיפת שרלטנים העוסקים בפאראפסיכולוגיה, חקר המוח וחידושים טכנולוגיים.
הדר למד בישיבת "אורות הנגב" בבית הגדי. משנת 2000 פועל הדר נגד אנשים הטוענים שיש להם כוחות על טבעיים. הוא מרבה להרצות בנושא ברחבי ישראל ובשנת 2002 הוציא את הספר "לחשוף את הבלתי נודע", בו הוא טוען שהטוענים לכוחות על טבעיים הם שרלטנים. כן הוציא הדר סרטים: "סוד הקסמים" 1-2, בהוצאת "גרינטק מדיה" (2005), "סודות הטלפתיה" בהוצאת "גל-פז" (2006) ו"כיפוף מתכות" בהוצאת "גרינטק מדיה" (2008), בהם הוא מלמד את הסודות המקצועיים של קוסמים, ומטיף נגד אמונה בכוחות על טבעיים.
בנוסף, מרצה הדר בנושאי נוירופידבק, ביופידבק וחקר המוח ומלמד מה שהוא מכנה: "דרכים פשוטות וקלות להגברת האינטליגנציה ובפיתוח חושים חדשים".
בשנת 2014 הוציא את ספרו "בחזרה לעתיד", בו הוא טוען שהתיאורים הרבים, המופיעים בדברי הנביאים, במדרשים ובתלמוד, הנראים לכאורה כאגדות וכגוזמאות, מאוששים בידי ההתפתחות הטכנולוגית והמדעית החדישה.
בקטריולוגיה
בַּקְטֶרְיוֹלוֹגְיָה (אנגלית: Bacteriology) הוא ענף של המיקרוביולוגיה העוסק בחקר הפרוקריוטים. כיום, נעשים שימושים רבים בחיידקים לצורך יצירת חומרים כגון הורמונים (אינסולין) בעזרת הנדסה גנטית. שימוש נוסף, טבעי, לחיידקים הוא מיחזור חומרים בטבע, גם על ידי פירוק של חומר אורגני. בנוסף, יש להם תפקיד מרכזי במחזור חומרים חיוניים (כגון פחמן או חנקן) בטבע.
היסטוריה
חיידקים נצפו לראשונה לפני 1673, כאשר אנטוני ואן לוונהוק צפה בחיידקים בעזרת מיקרוסקופ אור בעל עדשה אחת, שהוא עיצב בעצמו. לוונהוק כינה את החיידקים שראה בשם אנימלקולס (animalcules) ותיאר את תצפיותיו בסדרת מכתבים לחברה המלכותית ולעומד בראשה רוברט הוק, שכנראה צפה אף הוא בהם.
הבקטריולוג הראשון של העידן המודרני הוא הבוטנאי הגרמני פרדיננד קון (Cohn), שאפיין לראשונה, במחצית השנייה של המאה ה-19, את מסלול החיים של החיידק Bacillus subtilis, והראה שלחיידק שתי צורות חיים - וֶגֶטָטיבית, שאינה שורדת בהרתחה, ונבג פנימי (endospore) שעמיד בהרתחה.
בשנת 1859 הראה לואי פסטר כי תסיסה נגרמת מגידול של מיקרואורגניזמים, וכי המקור לגדילה זו הוא לא בריאה ספונטנית. רוברט קוך, שחקר מגוון חיידקים גורמי מחלות ובהם כולרה, גחלת ושחפת, הצליח לתת ראיות חזקות מספיק להתאוריה המדעית המקובלת עד היום לפיה חיידקים אחראיים למחלות מדבקות, ועל כך זכה בפרס נובל לרפואה בשנת 1905.
אף על פי שכבר במאה ה-19 היה ידוע כי חיידקים אחראיים למחלות רבות, לא היו טיפולים אנטיבקטריאליים זמינים. ב-1910 פיתח פאול ארליך את התרופה הראשונה, וב-1908 זכה בפרס נובל על עבודתו בתחום האימונולוגיה. ארליך היה חלוץ בשימוש בצבע לזיהוי וסיווג חיידקים, ועבודתו הייתה הבסיס לצביעת גרם ולצביעת ציל-נילסן.
עיר תהילה צבאית
התואר
בערים שהתואר הוענק להן הוקם מונומנט שבו מוצג שלט היוחסין של העיר ובצדו נוסח הצו הנשיאותי אשר העניק את התואר לעיר. ביום מגן המולדת וביום הניצחון על גרמניה הנאצית נערכים טקסים ליד המונומנטים.
הערים הראשונות שהתואר הוענק להן היו אוריול, בלגורוד וקורסק.
מרטין בראבינס
מרטין בראבינס (באנגלית: Martyn Brabbins, נולד ב-13 באוגוסט 1959) הוא מנצח בריטי המשמש כמנהל המוזיקלי של האופרה האנגלית הלאומית.
ביוגרפיה
בראבינס למד בגולדסמית' קולג' של אוניברסיטת לונדון והמשיך את השתלמותו אצל איליה מוסין בקונסרבטוריון של לנינגרד. שמו של בראבינס הגיע לראשונה לתודעה הבינלאומית כשזכה בפרס הראשון בתחרות הניצוח בלידס בשנת 1988. בין 1994 ל-2005 היה בראבינס מנצח ראשי חבר של התזמורת הסימפונית הסקוטית של ה-BBC. הוא התמנה למנצח הראשי של "סינפוניה 21" בשנת 1994. בשנים 2005-2007 היה מנהל מוזיקלי של פסטיבל המוזיקה של צ'לטנהם.בתקופת כהונתו בצ'לטנהם הקים הרכב חדש, "נגני הפסטיבל". בלידס יצר סדרה חדשה של מוזיקה קאמרית, "מוזיקה במעבר".
בראבינס גם עמד בראשו של קורס הדרכה למנצחים בראשית דרכם בפסטיבל סיינט מגנוס באורקני מאז 2002. הוא מכהן כמנצח אורח ראשי של התזמורת הסימפונית של אנטוורפן מ-2009 עד 2013.
אגם יבש
אגם יבש הוא אגן היקוות סגור בסביבה מדברית. האגם יבש במרבית הזמן אך לעיתים הוא מתמלא ממי שיטפונות הזורמים אליו. כיוון שלאגם אין ניקוז, נוצר אגם זמני המתייבש לאחר זמן מה. המים המתאדים משקיעים אחריהם מלחים ומשקעים אחרים.
לרוב, אגמים אלו נמצאים באזורים בעלי אקלים יבש, והם גורמים משמעותיים ליצירת אבק בעולם.
אטימולוגיה
בעברית מוכרת התופעה תחת המונח אגם יבש או מְלֵחָה. בספרדית מכונה האגם היבש בשם "פְּלָאיָה", אשר מהווה שם כולל לתופעות דומות ברחבי העולם, המכונות בשמות מקומיים: באפריקה הצפונית וקדמת אסיה מוכר השם "סַבְּחָ'ה", בפרס "כָּוִיר", "טָאקִיר" בטוראן, "פָּאן" באפריקה הדרומית, "באג'יר" או "שאלה" באסיה המרכזית, "שוֹט" בארצות האטלס, ובאמריקה הצפונית ומקסיקו "פלאיה" ו"סַלָאר". השוני בין השמות נובע משוני באופן היווצרות, ממיקום גאוגרפי, משפת המקום ומגודל התופעה. לדוגמה: סבחות הן פלאיות באזור קו החוף, בעוד סלאר הוא מדבר מלח.
תיאור התופעה
אגם יבש הוא אגן היקוות נמוך בסביבה מדברית חמה. זהו אגן ניקוז סגור, המהווה בסיס סחיפה לתא שטח מסוים, כלומר, התחנה הסופית, או בשמה המקצועי "טרמינל", של מי גשמים, טל, מי שיטפונות או זרימת מי נחלים המגיעים אליו. לעיתים מוצף האגם היבש מים, ונראה כעין ימה, אך עם זאת, מרבית הזמן הוא יבש.
בעונה היבשה, קצב האידוי גבוה מקצב ספיקת המים ולכן האגם מתייבש. בעונת הגשמים, לעומת זאת, קצב אספקת המים עולה, וביחס אליו קצב האידוי יורד, דבר היכול לגרום להצפת האגם היבש. כתוצאה ממחזורי ההצפה וההתייבשות המתמשכים, מתרחשת הרבדה של המשקעים (הליט, גבס, חרסית, טין ומינרלים נוספים) בקרקעית האגם היבש בתהליכי שקיעה והתאדות. בנוסף, בזמן שהאגם יבש, חלה עלייה נימית של מי תהום, אשר גורמת גם היא לשקיעת מינרלים ומלחים. תופעות אלו גורמות לריכוז מלחים גבוה בקרקעיתו, ובמקרים מסוימים יוצרות מדבר מלח.
קרקעית האגם היבש
בעקבות השקעת המשקעים, מתקבלת קרקעית בעלת אופי מרובד, שבה כל מינרל מורבד בשכבה נפרדת. במקרים אחרים, הקרקעית תהיה בנויה תערובות משקעים. מקרה כזה נקרא "פאן" או "דאיה".
בקרקעית האגם היבש מתקבלת לעיתים שכבה עליונה יבשה ומתחתיה שכבה חרסיתית לחה, מבנה הגורם להתנפחות ודחיסה ובכך לשינוי בנפח הקרקע. תופעה זו גורמת למרקם קרקע המאופיינת בסדקים ובצורות גאומטריות שונות. ישנם מקרים שסדקים אלו מתמלאים אבק וחול ומייצרים הפרדה בין המצולעים. בנוסף למרקם האופייני מתקבלים קרומים כימיים של מלח גבישי כתוצאה מהעלייה הנימית של מי התהום. קרום זה מתבטא לרוב בצבע לבן ובברק. במקרים שבהם ריכוז הברזל והנחושת גבוהים, ניתן לראות קרומים בצבעים אדמדמים, כחלחלים או ירקרקים.
האגם היבש כמקור לאבק מדברי
אגם יבש הוא סביבה דינמית, שבה פני השטח עשירים מאוד בחומר קלאסטי דק הנוצר מבליית סלעים אחרים, מובל על ידי מים ומושקע בקרקעיתו. לרוב האגם היבש הוא מסדר גודל קטן, אך כאשר ישנם מספר רב של אגמים בתא שטח מצומצם, נוכחותם הופכת להיות משמעותית כמקור לתרומת אבק, כדוגמת מדבר מוהאבי.