cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
המשבר הפיננסי באסיה (1997)
התפתחות המשבר
למרות שרוב הממשלות באסיה היו לכאורה מבוססות על המדיניות הפיסקלית, יזמה קרן המטבע הבינלאומית (IMF) תוכנית של 40 מיליארד דולר על מנת לייצב את המטבעות של קוריאה הדרומית, תאילנד ואינדונזיה - הכלכלות שנפגעו קשה במיוחד על רקע המשבר. למרות זאת, המאמצים לבלום את המשבר הכלכלי העולמי לא תרמו הרבה כדי לייצב את המצב המקומי באינדונזיה. לאחר 30 שנים בשלטון, הנשיא סוהארטו נאלץ להתפטר ב-21 במאי 1998 בעקבות מהומות שפרצו עקב עליית המחירים החדה שנגרמה בגלל פיחות דרסטי של הרופיה האינדונזית.
הצמיחה בפיליפינים צנחה כמעט לאפס בשנת 1998. רק סינגפור וטאיוואן נראו מבודדות יחסית מהמשבר, למרות ששתיהן ספגו מכה רצינית, טאיוואן בשל גודלה וסינגפור בשל מיקומה הגאוגרפי בין מלזיה ואינדונזיה. עם זאת, בשנת 1999 האנליסטים ראו סימנים שכלכלות באסיה החלו להתאושש.
נפגעים עיקריים
תאילנד, אינדונזיה וקוריאה הדרומית היו לנפגעות הראשיות. הונג קונג, מלזיה, הפיליפינים ולאוס נפגעו גם הן משמעותית. סין, הודו, טיוואן, סינגפור, וייטנאם ומדינות נוספות נפגעו גם הן - אומנם לא בצורה ישירה אבל על ידי אובדן אמון בשווקים וביקושים נמוכים.
טיפול במשבר
הטיפול במשבר נעשה על ידי "עסקת חבילה" בין המדינות במשבר לבין קרן המטבע הבינלאומית. קרן המטבע הלוותה הלוואות דולריות גדולות לאותן מדינות בתנאי חד משמעי על פיו עליהן להתחייב: להקטין הוצאות ממשלתיות, לעלות ריבית, לאפשר לבנקים ולעסקים לקרוס ולנסות ולשמור על ערך המטבע שלהן.
הדרישה של קרן המטבע להקטנת הצריכה במדינות הנפגעות, גרמה להקטנת הביקושים בכל האזור שכן המדינות סחרו ביניהן. כאשר תאילנד הקטינה ביקושיה ממלזיה למשל, אז גם זו נפגעה. פרופסור ג'וזף שטיגליץ כינה תופעה זו "רושש גם את שכניך".
התפשטות המשבר אל מחוץ לאסיה
צמצומי הביקושים וחוסר הביטחון בשווקים הובילו לירידת מחיר הנפט עד ל 8$ לחבית. רוסיה, שכלכלתה נשענת עד היום על ייצוא חומרי גלם כגז טבעי ונפט, נפגעה קשות בשל ההשפעה הישירה של מחירי הנפט וגם בשל ההשפעות העקיפות של המשבר האסיאתי - מה שהוביל למשבר הרובל באוגוסט 1998.
כלכלות כל העולם כמעט הואטו בצורה משמעותית אם כי המשבר פגע בהן פחות מאשר המדינות הנ"ל.
הלמה קיסנר
הלמה קיסנר (בגרמנית: Helma Kissner; נולדה ב-23 בדצמבר 1923, סנסבורג, מזרח פרוסיה) היא פושעת מלחמה גרמנייה מתקופת מלחמת העולם השנייה והשואה.
ביוגרפיה
הלמה קיסנר נולדה ב-23 בדצמבר 1923 בסנסבורג, (פרוסיה המזרחית, רפובליקת וויימאר) למשפחה של נגר ועקרת בית. להלמה היו שתי אחיות, אחת מהן מתה בסוף מלחמת העולם השנייה. בשנת 1934 הצטרפה קיסנר לאגודת הנערות הגרמניות ובשנת 1941 הצטרפה למפלגה הנאצית. באמצע מלחמת העולם השנייה, הוכשרה קיסנר כמפעילת רדיו, ואז נשלחה כמפעילת רדיו וכקשרית ליחידת התמיכה הנשית בוואפן אס אס.
סיוע לפשעי מלחמה
לפי מרכז שמעון ויזנטל, הלמה קיסנר שימשה בין 21 באפריל ל-7 ביולי 1944 כמפעילת רדיו באושוויץ, שם, מטבע עבודתה, הייתה לה גישה לכל המסמכים הרשמיים, ובכך תרמה לרצח המוני של אנשים במחנה.
לאחר מכן הועברה קיסנר למחנה ריכוז אחר - נאצוויילר-שטרוטהוף, שם נעצרה על ידי בעלות הברית עם שחרורו בנובמבר 1944. קיסנר נכלאה ועוכבה עד 18 ביולי 1948, לאחר מכן שוחררה והוחזרה לגרמניה.
המשך חייה
לאחר שחרורה התיישבה קיסנר בקיל, שם נישאה לגבר בשם מאס ואימצה את שם משפחתו בעת רישום הנישואין. בשנת 2015, לבקשת מרכז ויזנטל, פתחו התובעים הגרמניים בחקירת מעורבותה בפשעי מלחמה ופשעים נגד האנושות במהלך שירותה באושוויץ.
גאמבס
גאמבס (באנגלית: Gambas) היא שפת תכנות הדומה ל-Visual Basic בלינוקס.
פיתוח
גאמבס עובד ב-GUI וב-QT, וכדי להריץ תוכניות נדרשת החבילה GAMBAS-RUNTIME. לעת עתה אין גרסה ל-Windows אבל ניתן להריץ אותו ב-Cygwin מלבד תכונות גרפיות.
תמר לוטן
תמר לוטן (1934 – 29 בדצמבר 2011) הייתה עורכת ומפיקת טלוויזיה, מראשוני הטלוויזיה החינוכית הישראלית ואחראית על תוכניות כגון "לשון המראות" אודות הספרות העברית לפי ספריו של גרשון שקד, "תיק תקשורת", "זהו זה!" ו"ערב חדש".
ביוגרפיה
לוטן נולדה בשנת 1934 כתמר קרצ'מר, אמה הייתה רחל בתו של הרבי מרדכי מנחם מנדל קאליש מוורקא. היא התחנכה בבית החינוך ע"ש א"ד גורדון בצפון תל אביב. בשנת 1952 יצאה כחניכת התנועה המאוחדת להכשרה בניר עם, ושנה לאחר מכן הצטרפה לקיבוץ יפתח, שם פגשה את מיכאל לוטן, ונישאה לו.
ב-1956 עזבו את הקיבוץ ועברו לבית ברל, שם שימשה לוטן כמורה לספרות. בשנת 1967 הצטרפה לצוות ההקמה של "הטלוויזיה הלימודית" (שמה של הטלוויזיה החינוכית דאז) ועיצבה את תוכניות העשרת המבוגרים. יחד עם תרצה יובל אלחנתי מגלי צה"ל גיבשה את תוכניות "אסכולה" למדע פופולרי.
רשת אפלה
רשת אפלה (מאנגלית: Darknet) היא סוג רשת בתחום תקשורת נתונים מסוג רשת תכסית (overlay network), כלומר רשת נפרדת שמתקיימת על פני תשתית האינטרנט אליה ניתן לגשת רק באמצעות תוכנה, הגדרה או אישור ספציפיים לרשת, לרוב על ידי שימוש בפרוטוקולי תקשורת נתונים חריגים ופורטים לא-תקניים. ישנם שני סוגים נפוצים של רשתות אפלות: האחד הוא רשת עמית לעמית לשיתוף קבצים, אשר בה נעשים הקישורים אך ורק בין עמיתים נאמנים (לעיתים נקראת friend to friend או F2F) לדוגמה רשתות VPN פנימיות של משרדים, חברות וארגונים אחרים; הסוג השני הוא רשתות פרטיוּת אנונימיות כדוגמת רשת השירותים הנסתרים של Tor (המכונה לעיתים "הרשת האפלה" או "הדרקנט"). בגלל אופיו האנונימי של הסוג השני, רשתות פרטיות אלו הן מוקד לתקשורת של קבוצות פוליטיות מחתרתיות, של מדליפי מידע, של עברייני מחשב ושל פעילויות בלתי חוקיות אחרות. בעשור הראשון של המאה ה-21 הייתה עלייה עקבית במספר הרשתות האפלות. נכון לשנת 2010, קיימות אלפי רשתות מסוג זה.
המונח Clearnet ("רשת שקופה") הוא המונח ההופכי לרשת אפלה (דארקנט), ומתאר את התוכן האינטרנטי אליו ניתן לגשת באמצעות פרוטוקולי תקשורת תקניים.
היסטוריה
המונח "דארקנט" נטבע לראשונה בשנות ה-70 כדי לתאר רשתות מחשבים שהיו נפרדות ומבודדות, מטעמי ביטחון, מרשת ARPANET (אשר התפתחה ברבות הימים לאינטרנט). רשתות דארקנט היו יכולות לקבל מידע מרשת ARPANET אולם היו להן כתובות שלא הופיעו ברשימות הרשת ולא הגיבו לשאילתות, כולל שאילתות פינג, ממחשבים מחוץ לרשת.
קוף סנאי מצוי
קוף סנאי מצוי (שם מדעי: Saimiri sciureus) הוא מין של קוף סנאי ממשפחת הצבוסיים המצוי באמריקה הדרומית.
רשת אפלה
היסטוריה
המונח זכה לפופולריות בעקבות פרסום מאמר משנת 2002, אותו כתבו ארבעה חוקרים עובדי מיקרוסופט, בשם "הדארקנט ועתיד הפצת תוכן" (באנגלית: The Darknet and the Future of Content Distribution). במאמר טענו הכותבים כי רעיון הדארקנט מבוסס על שלוש הנחות: טענת המחברים היא כי רשתות דארקנט הן רשתות הפצה העולות מהפצת אובייקטים בדרך המתוארת בהנחה מס' 1 והפצת אותם אובייקטים בהתאם להנחות 2 ו-3.
חוקרי מיקרוסופט טענו כי נוכחות רשתות אפלות היא הגורם העיקרי שמונע את פיתוחן של טכנולוגיות ניהול זכויות דיגיטלי ישימות. מאז התרחב מאוד השימוש במונח "דארקנט", ובתחילת העשור השני של המאה ה-21 הוא שגור אף באמצעי תקשורת ההמונים. דיונים על רשתות דארקנט נערכים בתחומים רבים של אבטחת מערכות מידע, בשל מאפייני חלק מן המשתמשים ברשתות דארקנט. חלק מן הפרסומים ברשתות דארקנט נעשים ממניעים פוליטיים, בעוד פרסומים אחרים הם ממניעים פליליים. אחד השימושים ברשתות דארקנט הוא לצורך הפצת חומרים המוגנים בזכויות יוצרים.
קוף סנאי מצוי
אורכו של קוף קטן זה הוא 35–42 ס"מ ומשקלו 0.7-0.9 ק"ג. לקופים פרווה חומה-זהובה עם גוון ירוק זית על הגב, הם בעלי ראש זהוב עם כיפה שחורה ופנים לבנות, שפתיים שחורות ונחיריים קטנות, אוזניים ועיניים ורודות והזנב ארוך ומעט כהה.
רשת אפלה
היסטוריה
כפי שגורס ד"ר לב טופור, חוקר סייבר שמאמריו בתחום זכו במגוון פרסים, הרשת האפלה אומנם פותחה על ידי הצי האמריקאי לצרכני מודיעין אך כעת היא משמשת למגוון פעולות אחרות שחלקן אף מועילות מאוד לאנושות כולה. למשל, מדליפים ופעילי זכויות אדם עוקפים צנזורה רשתית בכך שהם גולשים בצורה פרטית ואנונימית (כמעט לחלוטין). בארצות כגון איראן וקוריאה הצפונית ובעוד רבות אחרות יש צנזורה, ולעיתים נקודת גישה שונה, למשל VPN, אינה מספיקה כדי לעקוף צנזורת DNS או צנזורת IP. למשל, אחד מהמקרים המפורסמים קרה בירדן בשנת 2013, כאשר הירדנים חסמו 291 אתרי אינטרנט שלא עלו בקנה אחד עם רוח השלטון. אזרחים ירדנים רבים בחרו להשתמש ב-VPN או ברשת האפלה, למשל ב-TOR, כדי לעקוף את הצנזורה. ארגון (WeFC (We Fight Censorship הדליף זאת לרשת הרגילה ולרשת האפלה כדי ליידע את האזרחים הירדנים.
קוף סנאי מצוי
קופים אלה חיים בחבורות גדולות ברחבי יערות הגשם של אגן האמזונאס באמריקה הדרומית. הם מצויים רוב זמנם על העצים ומקפצים בין הענפים.
רשת אפלה
רשתות וגישה אליהן
כל הרשתות האפלות דורשות התקנה של תוכנה מסוימת או שינוי מסוים בהגדרות הרשת כדי להתחבר אליהן. כך, לדוגמה, רשת Tor דורשת דפדפן Tor כדי להתחבר אליה או חיבור דרך שרת פרוקסי שמתפקד בצורה דומה.
אלוהה וונדרוול
ראשית חייה
וונדרוול נולדה בשם אידריס גלסיה וולש, ב-13 באוקטובר 1906 בעיר וויניפג. הוריה היו רוברט וולש ומרגרט הדלי. כשהייתה בת שנתיים נפטר או נעלם אביה (אין רישומים למה קרה לו). ב-1909 התחתנה אמה עם הרברט הול, ובעכבות כך אידריס החלה להיקרא אידריס הול. השלושה עברו לעיירה בשם קוואליקום ביץ׳ באי ונקובר ושם נולדה אחותה של אידריס, שנקראה בשם אמה, מרגרט.
לאחר שהרברט נהרג ב-1917 בעיר איפר שבבלגיה במלחמת העולם הראשונה, עברו מרגרט האם ומרגרט הבת לאירופה ואידריס נשארה בפנימייה בוויקטוריה, קנדה. ב-1919, אידריס נסעה לבדה מקנדה לאנגליה ונפגשה עם אמה ואחותה. הן עברו לעיר ניס שבצרפת, שם אידריס למדה בבית ספר לנזירות.
קוף סנאי מצוי
הם ניזונים הן מהחי והן מהצומח, אך אוהבים בעיקר פירות של עץ הפיקוס. הפיקוס מושך בעונת ההבשלה שלו קבוצות רבות של קופי סנאי. כמו כן הם אוהבים תפוחים, בננות, תפוזים ופירות הדר אחרים, ענבים ופירות נוספים. הם אוכלים גם אגוזים וזרעים שונים וגם חרקים וצפרדעים שהם תופסים. לעיתים הם גם שותים צוף מפרחים.
רובר (חברה)
רובר (באנגלית: Rover Company, שם מלא: The Rover Company Limited) הייתה יצרנית כלי רכב בריטית אשר נוסדה בשנת 1869, וייצרה אופניים ואופנועים. חברת ייצור המכוניות "רובר" נוסדה ב-1896.
אלוהה וונדרוול
קריירה
ב-1922, כשהייתה בת 16, אידריס נתקלה במודעה אותה פרסם וולטר וונדרוול, שהוציא משלחת למסע מסביב לעולם בפורד מודל T משנת 1918. במודעה, חיפש וונדרוול אישה צעירה שתצטרף למשלחת ותלמד לעבוד כבמאית, שחקנית וצלמת. אידריס הצטרפה למשלחת ואימצה לעצמה את השם אלוהה.
רובר (חברה)
כיום החברה רדומה, נשלטת על ידי "Jaguar Land Rover".
אלוהה וונדרוול
קריירה
בין אוקטובר 1922 לדצמבר 1923 אלוהה נסעה עם המשלחת ברחבי אירופה, אך בעקבות ויכוח בינה לבין לוולטר עזבה את המשלחת לכמה חודשים אך שבה אליה במצרים במרץ 1924. הם המשיכו למזרח התיכון ומשם הפליגו לפקיסטן, הודו ומלזיה. המשלחת המשיכה לנסוע באסיה ומשם הפליגה לצפון אמריקה דרך הוואי. ב-1925 הציע וולטר נישואין לאלוהה והם התחתנו בקליפורניה באפריל של אותה שנה. במהלך 1926 המשיך הזוג לנסוע באמריקה הצפונית והדרומית ומשם בהפלגה לדרום אפריקה, בה התאחדה וונדרוול עם אמה ואחותה. אלוהה ווולטר התחילו את נסיעת הסיום של המשלחת במזרח אפריקה וב-1927 סיימו רשמית את המסע בצרפת. הם מימנו את מסעם בכך שהעבירו הרצאות בתשלום, תוך הקרנת צילומים ממסעם.
ב-1930 טסו השניים לברזיל, במטרה לאתר את הארכאולוג הנעדר פרסי פוסט. כשהיו במעמקי יער האמזונס, בסמוך לטריטוריה של שבט הבורורו נאלצו לעשות נחיתת חירום. במשך כחודש תיעדה ולמדה וונדרוול את מנהגי שבט הבורורו, בזמן שוולטר חיפש חלקי חילוף למטוס. הם חזרו לארצות הברית ב-1931.
רובר (חברה)
היסטוריה
מייסדי חברת רובר היו ג'ון קמפ סטארלי וויליאם סאטון שהחלו דרכם בייצור אופניים בקובנטרי, אלו היו מדגמי האופניים המודרניים הראשונים בעולם, מופעלי דוושות שהניעו את הגלגל האחורי באמצעות שרשרת, בניגוד לאופני פני-פרת'ינג שרווחו קודם לכן,  אשר פותחו על ידי דודו של סטארלי. אופניהם של סטארלי וסאטון זכו להצלחה רבה וקבעו את מבנה האופניים המודרני עד היום. בפולנית ובלארוסית המילה לאופניים היא "רובר".
אלוהה וונדרוול
קריירה
בדצמבר 1932 נרצח וולטר בלונג ביץ׳ בזמן ששהה ביאכטה. זו נשארה אחת מתעלומות הרצח הלא פתורות הגדולות בחוף המערבי של ארצות הברית.
רובר (חברה)
היסטוריה
בין השנים 1904–1947 מטה חברת רובר מוקם בקובנטרי, בין השנים 1947–1986 מטה החברה מוקם בסוליהול. בין השנים 1986–2000 מטה החברה מוקם בלונגברידג'.
אלוהה וונדרוול
קריירה
וונדרוול המשיכה בקריירה שלה כהרפתקנית, יוצרת סרטים ומרצה. בחייה המאוחרים, וונדרוול דאגה וסידרה את אוספי התמונות, הסרטים והיומנים שלה כדי להציגם במוזיאונים ברחבי ארצות הברית.
רובר (חברה)
היסטוריה
עד שנת 1885 ייצרה חברת "רובר" דגמי אופניים. בשנת 1883 בנתה את דגם תלת האופן הראשון אשר יוצר על ידי " Starley & Sutton Co". עד שנת 1925 ייצרה החברה דגמי אופניים ואופנועים. בשנת 1888 בנתה החברה מכונית חשמלית שלא הגיעה לקווי הייצור.
אלוהה וונדרוול
משפחה
בדצמבר 1925, כשהיה הזוג וונדרוול בפלורידה נולדה בתם הראשונה, ולרי. באפריל 1927, כששהו וולטר ואלוהה בדרום אפריקה, ילדה וונדרוול את בנה השני ניל. אלוהה נישאה בשנית ב-1933 לוולטר בייקר, צלם לשעבר במשלחת, לאחר שוולטר וונדרוול נרצח. היא נפטרה בניופורט ביץ‘ שבקליפורניה ב-4 ביוני 1996.
רובר (חברה)
היסטוריה
בשנת 1896 הוקמה חברת המכוניות "רובר".
אלוהה וונדרוול
עבודות מרכזיות
אלוהה הוציאה 12 סרטים המתעדים את מסעותיה בעולם וחלקם זכו להצלחה
מרטין ואן מאלה
מרטין ואן מאלה (בצרפתית: Martin Van Maele; 12 באוקטובר 1863 - 5 בספטמבר 1926), היה שם העט של מוריס פרנסואה אלפרד מרטין ואן מיאלה - מאייר צרפתי לספרות מהמאה ה-20. הוא ידוע בעיקר בזכות עבודתו בתחום הספרות הארוטית והאזוטרית.
אלוהה וונדרוול
עבודות מרכזיות
(1929) - סרט המתעד את משלחת וונדרוול מסביב לעולם במכונית פורד מודל T.
מרטין ואן מאלה
חייו ומשפחתו
ואן מאלה נולד בקומונה של בולון סור סאן - עיר תעשייתית חשובה ליד פריז. אמו, וירג'יניה מתילדה ז'אן ואן מאלה הייתה ממוצא בלגי, ואביו, לואיס אלפרד מרטין ממוצא צרפתי שהיה חוקר, ומאוחר יותר מורה בביוקס - בית הספר לאמנות בז'נבה. שם העט שלו, מרטין ואן מאלה, הוא שילוב של שם משפחתו של אביו ושם הנעורים של אמו. בנוסף לשם זה, לעיתים השתמש גם בשם העט א. ואן טרויזם.
רובר (חברה)
היסטוריה
בשנת 1940 נכנסה "רובר" לתחום מנועי מטוסי סילון.
אלוהה וונדרוול
עבודות מרכזיות
River of Death ו- (1934) - סרטים המתעדים את ימיהם בשבט הבורורו בברזיל בזמן שאלוהה למדה את מסורותיהם והצטרפה אליהם למסעות הציד. זה התיעוד הוויזואלי הראשון של שבט זה.
מרטין ואן מאלה
חייו ומשפחתו
ואן מאלה התחתן עם מארי פרנסואז ג'נה. לבני הזוג לא היו ילדים. הוא נפטר ב-5 בספטמבר 1926 בגיל 62, ונקבר בבית הקברות של הקומונה ורנס-ג'רסי שבצפון צרפת.
רובר (חברה)
היסטוריה
בשנת 1967 רובר הפכה חלק מ"ליילנד" שהיה בבעלות טריומף (באנגלית: Triumph Motor Company).
מרטין ואן מאלה
קריירה
רוב עבודותיו של ואן מאלה היו בבריסל ובפריז. עבודתו הידועה ביותר הורכבה בין היתר ממהדורה מאוירת של שיריו של המשורר פול ורלן. מהדורה זו פורסמה במהדורות קטנות וחשאיות של המו"ל הבריטי צ'ארלס קרינגטון. ההדפסים של המהדורה נחשבים גם הומוריסטיים וגם סאטריים, ולפעמים גם ציניים.
הקריירה של ואן מאלה החלה באיורים שלו עבור הסופר האנגלי הרברט ג'ורג' ולס על ספרו "האנשים הראשונים על הירח", שפורסם על ידי המו"ל הצרפתי פליקס ז'ובן בשנת 1901. הכותרת של הספר הפכה מאוחר יותר לסרט ראינוע קלאסי משנת 1902 מסוגת המדע הבדיוני בשם "מסע אל הירח" - סרט המדע הבדיוני הראשון בהיסטוריה, שבוים על ידי הבמאי ז'ורז' מלייס.
ואן מאלה נודע בעיקר בזכות איוריו הארוטיים הרבים.
רובר (חברה)
היסטוריה
בשנת 1968 "ליילנד" הולאמה על ידי הממשלה הבריטית.
בין השנים 1981–1988 נשלטה "רובר" על ידי "Austin Rover Group".
בשנת 2000 רכשה את "רובר" יצרנית הרכב הגרמנית BMW, שנשלטה על ידי "MG Rover Group".
בשנת 2006 שלטה ב"רובר" קונצרן הרכב פורד.
בשנת 2008 שלטה ב"רובר" קבוצת טאטא, ההודית.
מסוף שנת 2008 "רובר" רדומה, נשלטת על ידי "Jaguar Land Rover".
אלוהה וונדרוול
עבודות מרכזיות
סרטיה של וונדרוול הם סרטים תיעודיים שלעיתים חושפים מקומות ותרבויות לראשונה במצלמה.
הוצאת ספרים
הוצאת ספרים היא גוף העוסק בהוצאה לאור של ספרים ובהפצתם של הספרים, דרך חנויות הספרים ובמכירה ישירה לצרכן. הגוף נקרא לעיתים גם מוציא לאור (מו"ל).
בין הוצאות הספרים יש הפועלות כגוף עסקי, לשם הפקת רווחים, ויש הפועלות ללא כוונת רווח.
בחירת הספרים שתפרסם ההוצאה נעשית בהתאם לתחומי ההתמחות שלה: יש המתמחות בספרי בישול, אחרות מתמחות בספרות משפטית, מדריכי טיולים, סיפורת וכו'. מו"לים גדולים עוסקים בתחומים רבים, אך גם הגדול שבהם אינו עוסק בכל התחומים.
אלכסנדר קיימברידג', רוזן אתלון הראשון
הנסיך אלכסנדר נולד בלונדון כבנם של פרנסיס, דוכס טק ושל רעייתו, הנסיכה מרי אדלייד מקיימברידג'. הוא התחנך באיטון קולג' וקיבל את הכשרתו הצבאית במכללה הצבאית המלכותית בסנדהרסט. ב-1904 הוא נשא לאישה את אליס, נסיכת אולבני ועלה בסולם הדרגות במהלך השתתפותו במערכה במזרח אפריקה במלחמת העולם הראשונה וקיבל מספר רב של כיבודים ועיטורים.
כבן דודו וכגיסו של המלך ג'ורג' החמישי הוא ויתר ב-1917 על תאריו הגרמניים, כולל על התואר נסיך טק בממלכת וירטמברג והוענק לו תואר האצולה רוזן אתלון. ב-1923 הוא מונה על ידי המלך לתפקיד המושל הכללי של דרום אפריקה, בהמלצת ראש ממשלת הממלכה המאוחדת, סטנלי בולדווין והוא החליף בתפקיד זה את ארתור, נסיך קונוט. בתפקיד זה הוא כיהן עד אשר הוחלף על ידי רוזן קלרנדון ב-1930. אתלון שימש גם כנשיא אוניברסיטת לונדון, עד אשר ב-1940 הוא התמנה על ידי המלך ג'ורג' השישי לתפקיד המושל הכללי של קנדה, בהמלצת ראש ממשלת קנדה, ויליאם ליון מקנזי קינג והחליף בתפקיד זה את ג'ון באקן. בתפקיד זה הוא כיהן עד אשר הוא הוחלף ב-1946 על ידי הרולד אלכסנדר, רוזן אלכסנדר הראשון מתוניס. אתלון סייע להאצת מאמץ המלחמה הקנדי ואירח את המדינאים הבריטים והאמריקנים במהלך מלחמת העולם השנייה.
לאחר שובו לבריטניה שימש אתלון כחבר בוועדה המארגנת של טקס ההכתרה של אליזבת השנייה. הוא מת בארמון קנזינגטון ב-1957 ונטמן בבית הקברות המלכותי בפרוגמור.
ראשית חייו
הנסיך אלכסנדר מטק נולד בארמון קנזינגטון ב-14 באפריל 1874 כילדם הרביעי ובנם השלישי של פרנסיס, דוכס טק ושל הנסיכה מרי אדלייד מקיימברידג'. אחותו הייתה הנסיכה מרי מטק, לימים המלכה הרעיה של ג'ורג' החמישי, מלך הממלכה המאוחדת. אף על פי שאמו הייתה נכדתו של המלך ג'ורג' השלישי ובת דודה מדרגה ראשונה של המלכה ויקטוריה, כבנו של נסיך טק, הוא נקרא בלידתו "הוד רוממותו, הנסיך אלכסנדר מטק". בחוג משפחתו וידידיו הוא כונה "אלג" (Alge), כנגזר משתי האותיות הראשונות של השמות אלכסנדר וג'ורג'. הוא תואר כטיפוס קפדן וקצר רוח ועם יכולת להיות זהיר ואדיב.
כאשר מלאו לנסיך אלכסנדר תשע שנים, נמלטו הוריו למשך שנתיים מבריטניה לאירופה מפחד נושיהם, אך הוא נשאר ללמוד באיטון עד אשר עבר למכללה הצבאית המלכותית בסנדהרסט. באוקטובר 1894 הוא השלים את הכשרתו כקצין והוא הוצב כלוטננט משנה ברגימנט ההוסרים השביעי של המלכה, וזמן קצר לאחר מכן הוא לקח חלק במלחמת מטבלה השנייה. הוא קיבל כמה ציונים לשבח במהלך עימות זה ועם סיומו הוענק לו על ידי המלכה ויקטוריה התואר אביר מפקד של המסדר הוויקטוריאני המלכותי. ביוני 1899 הוא קודם לדרגת לוטננט, ובאפריל 1900 הוא קודם לדרגת קפטן. על פועלו במלחמת הבורים הוענק לאלכסנדר באפריל 1901 על ידי המלך אדוארד השביעי אות השירות המצוין.
ב-16 בנובמבר 1903 הוכרז שהנסיך אלכסנדר התארס לאליס, נסיכת אולבני, בתו של בן דודו מדרגה שנייה של הנסיך אלכסנדר, לאופולד, דוכס אולבני, בנה של המלכה ויקטוריה. טקס הנישואים של השניים נערך בקפלת סנט ג'ורג' שבטירת וינדזור ב-10 בפברואר 1904 ושישה ימים לאחר מכן קודם אלכסנדר לתואר אביר הצלב הגדול של המסדר הוויקטוריאני המלכותי. לאלכסנדר ולאליס נולדו שלושה ילדים: הנסיכה מיי מטק (נולדה ב-1906), הנסיך רופרט מטק (נולד ב-1907) והנסיך מוריס פרנסיס ג'ורג, שנולד במרץ 1910 ומת בספטמבר אותה שנה. באותה שנה מונה הנסיך אלכסנדר כיושב הראש של בית החולים מידלסקס.
מלחמת העולם הראשונה
ערב פרוץ מלחמת העולם הראשונה ב-1914, היה הנסיך אלכסנדר, שקודם לדרגת מייג'ור בינואר 1911 והיה בעל דרגת כבוד של לוטננט קולונל של משמר החיים, מועמדו של ראש ממשלת הממלכה המאוחדת, הרברט הנרי אסקווית' לתפקיד המושל הכללי של קנדה, אך הנסיך נקרא לשירות פעיל ברגימנט שלו והוא לקח חלק בקרבות בצרפת ובפלנדריה. בדצמבר 1915 הוא קודם לדרגת לוטננט קולונל ובמקביל החזיק בדרגה זמנית של בריגדיר גנרל. באותה עת הוא שירת כראש המשלחת הבריטית לצבא בלגיה. על שירותו בשדות הקרב הוענק לו על ידי גיסו, המלך ג'ורג' ב-5 ביוני 1917 התואר עמית של מסדר מיכאל הקדוש וג'ורג' הקדוש.
במהלך המלחמה הובילו רגשות אנטי-גרמניים בכל רחבי האימפריה הבריטית את המלך לשנות את שמו של בית המלוכה מהשם הגרמני בית סקסה-קובורג-גותה לשם היותר אנגלי, בית וינדזור, ובו זמנית ויתרו המלך וחברי המשפחה המלכותית על כל תואריהם הגרמניים. באמצעות צו מלכותי שהוצא ב-14 ביולי 1917 ויתר הנסיך אלכסנדר, יחד עם אחיו, הנסיך אדולפוס, דוכס טק, על תאריו הגרמניים ותחת זאת בחר בשם המשפחה קיימברידג', עד אשר ב-7 בנובמבר אותה שנה יצר המלך עבורו את התואר רוזן אתלון וויקונט טרמטון. הוא דחה את התואר מרקיז, שכן תואר זה לא נשמע לו מספיק בריטי. אשתו של הלורד אתלון שמרה על תאריה המלכותיים וילדיהם שנותרו אז בחיים נקראו ליידי מיי קיימברידג' ורופרט קיימברידג', ויקונט טרמטון. רופרט היה אמור לרשת מאביו את התואר רוזן אתלון, אך ב-15 באפריל 1928 הוא מת, עשרה ימים לפני יום הולדתו ה-21. כך התואר רוזן אתלון נכחד עם מותו של הנסיך אלכסנדר.
לאחר המלחמה
לאחר סיום המלחמה קודם אתלון לדרגת כבוד של קולונל ביוני 1919, ובנובמבר הוא פרש מהשירות הצבאי עם דרגת כבוד של בריגדיר גנרל. הוא החל למלא תפקידים במגזר האזרחי והמשיך בתפקידו כיושב ראש בית החולים מידלסקס. בשל ניסיונו שם הוא התמנה ב-1921 להיות יושב ראש ועדה לחקירת צורכי הרופאים, שנודעה בשם "ועדת אתלון" ותוצאות עבודתה כללו את הקמתם של בתי הספר שלאחר התואר להכשרה ולמחקר רפואיים, כמו בית הספר הרפואי המלכותי בבית החולים המרסמית' ובית הספר להיגיינה ולרפואה טרופית של לונדון. במרץ 1922 קודם אתלון לדרגת קולונל בצבא המילואים והוא המשיך להחזיק בדרגת הכבוד שלו כבריגדיר גנרל, וב-1937 הוא מונה להיות יושב ראש הוועדה שחקרה את ההסדרים ל"גיוס, הכשרה ורישום ואת תנאי השירות" של האחיות.
בעת שהותם בלונדון התגוררו בני הזוג אתלון בדירה ששימשה קודם לכן את אמה המנוחה של אליס, הלנה, נסיכת ולדק ופירמונט, בארמון קנזינגטון וב-1923 הם רכשו את המעון הכפרי ברנטרידג' פארק שבמערב סאסקס.
המושל הכללי של דרום אפריקה
בדצמבר אותה שנה הוענקה לאתלון על ידי המלך דרגת כבוד של מייג'ור גנרל והוא מונה למושל הכללי של דרום אפריקה. בתפקיד זה הוא החליף את בן דודה של אשתו, ארתור, נסיך קונוט. הוא הגיע לפרטוריה בינואר 1924 ומיד החל למלא את תפקידיו כמושל הכללי. הוא חנך את בניין הפרלמנט של דרום אפריקה, שבנייתו הסתיימה אז, שבועות ספורים לפני שראש ממשלת דרום אפריקה, יאן סמאטס, יעץ לו באופן פתאומי לפזר את הפרלמנט.
בבחירות שנערכו ביוני אותה שנה (ושבעטיים נאלץ אתלון לבטל את הביקור המתוכנן של אדוארד, נסיך ויילס) זכתה המפלגה הלאומית ברוב המושבים בפרלמנט ומשמעות הדבר היה שאתלון מינה את מנהיג המפלגה, ג'יימס ברי מוניק הרצוג כראש הממשלה החדש. באותה עת תפסה הלאומנות האפריקאנרית תאוצה בדומיניון והרצוג היה רפובליקניסט שקידם את פרישתה של דרום אפריקה מהאימפריה הבריטית. ככזה, הוא הציע שהמדינה תאמץ דגל במקום דגל הממלכה המאוחדת. אתלון עצמו גילה רגשות של אהדה וטקט ופתר את הסוגיה על ידי הצעת דגל שיהיה ייחודי עבור דרום אפריקה, אך עדיין יכלול את דגל הממלכה המאוחדת, וזאת על אף ההתנגדות מחוגים רחבים בציבור האפריקאנרי. הוא גם רכש את אהדתם של הדרום אפריקאים מכל הגזעים במהלך סיוריו התכופים ברחבי הארץ וביצע את תפקידיו הטקסיים, כולל פתיחת פרק החלוצים ביוהנסבורג.
עבור שירותו למען הכתר בדרום אפריקה הוענק לאתלון על ידי המלך ב-17 באפריל 1928 התואר אביר עמית של מסדר הבירית. ב-4 באוגוסט 1931, לאחר שובו לבריטניה, הוא מונה למושל טירת וינדזור. בשנה שלאחר מכן הוא גם נבחר להיות נשיא אוניברסיטת לונדון, תפקיד אותו מילא עד 1955.
המושל הכללי של קנדה
בסוף שנות השלושים גברו הקריאות בקנדה, הן בחוגי הממשלה והן בתקשורת, שהמלך ימנה לתפקיד המושל הכללי של קנדה אדם שנולד בקנדה. אף על פי כן, בשל הצורך הדחוף למלא את החלל שנוצר עם מותו הפתאומי של המושל הכללי, ג'ון באקן, ועם כניסתה של קנדה למלחמת העולם השנייה, יעץ ראש ממשלת קנדה, ויליאם ליון מקנזי קינג למלך ג'ורג' השישי, שעדיין לא הגיעה השעה הנכונה לשינוי שכזה במסורת.
תחת זאת, היה זה דודו של ג'ורג' השישי, רוזן אתלון, ששמו הוגש למלך על ידי ראש הממשלה קינג כמועמד לתפקיד וההחלטה על מינויו התקבלה. אתלון, יחד עם רעייתו ויחד עם שלישו האישי אלסטייר וינדזור, דוכס קונוט וסטראת'רן, יצא לקנדה כדי להתחיל את כהונתו כמושל הכללי. הספינה שבה הפליגו עשתה את הדרך בתמרוני זיג-זג להתחמקות מצוללות כאשר חצתה את האוקיינוס האטלנטי עד להגיעה להליפקס, נובה סקוטיה. לאחר מסע ברכבת לאוטווה, התקיים טקס ההשבעה של אתלון באולם הסנאט הקנדי ב-21 ביוני 1940.
מיד עם כניסתו לתפקיד לקח אתלון חלק פעיל בניהול המאמץ המלחמתי. הוא נסע בכל רחבי קנדה ומיקד את רוב תשומת לבו לכוחות הלוחמים, הן אלו שעסקו באימונים והן הפצועים שהיו מאושפזים בבתי החולים. בראותו את תפקיד המושל הכללי כמי שמקשר בין הקנדים לבין מלכם, אתלון נשא נאומים בהם הדגיש את עמידתו של המלך לצדם במאבקם מול אדולף היטלר והמשטר הנאצי.
המלחמה הגיע לסף ביתם של בני הזוג אתלון גם בשל העובדה שרבים מבני המשפחות המלכותיות של אירופה הגיעו לקנדה כמקום של מפלט והתגוררו במעון המושל הכללי, אחוזת רידו או בסמוך לה. בין האורחים המלכותיים שהגיעו אז לקנדה ניתן למנות את נסיך הכתר הנורווגי אולף ורעייתו הנסיכה מרתה; שארלוט, הדוכסית הגדולה של לוקסמבורג ובן זוגה הנסיך פליצ'ה; פטר השני, מלך יוגוסלביה; גאורגיוס השני, מלך היוונים; קיסרית אוסטריה, זיטה, נסיכת בורבון-פארמה ובנותיה; ווילהלמינה, מלכת הולנד ובתה, הנסיכה יוליאנה. בהמשך הגיע ראש ממשלת הממלכה המאוחדת, וינסטון צ'רצ'יל לאחוזת רידו שם הוא ניהל את ישיבות קבינט ממשלת בריטניה בשיחות טלפון ממיטתו.
אתלון היה זה שאירח בקוויבק סיטי את ראש ממשלתו, מקנזי קינג, את צ'רצ'יל ואת נשיא ארצות הברית, פרנקלין דלאנו רוזוולט, שהתכנסו למה שנודע כוועידת קוויבק הראשונה שהתקיימה בין ה-17 וה-24 באוגוסט 1943 במעון המושל הכללי בעיר, מצודת קוויבק ולוועידת קוויבק השנייה שהתקיימה בטירת פרונטנאק בין ה-12 וה-16 בספטמבר 1944. בפגישות אלו דנו ארבעת האישים באסטרטגיות שעל בעלות הברית לנקוט כדי להוביל לבסוף לניצחון על גרמניה הנאצית ועל האימפריה היפנית. ב-8 במאי 1945, יום הניצחון באירופה, וב-15 באוגוסט אותה שנה, יום הניצחון על יפן, הוביל אתלון את החגיגות הלאומיות שנערכו בגבעת הפרלמנט באוטווה ובמקומות נוספים. במהלך החגיגות הוא נשא נאומים בהם הוא דיבר על כך שעתידה של קנדה עומד לא רק בסימן המלחמה, אלא גם בסימן תפקידה החשוב בתהליכי השיקום והפיוס.
במהלך תקופת כהונתו כמושל הכללי, העניק אתלון גם את חסותו למגוון אירועי צדקה וחברה ויזם פעילויות שונות, כמו מסיבות מזחלות ושיעורי החלקה על הקרח בשטח אחוזת רידו וכן אירועי סקי בפארק גטינו שבקוויבק סיטי.
שנותיו האחרונות
ב-21 במרץ 1946, לאחר מינוי מחליפו, שב אתלון לבריטניה, שם הוא התגורר שוב בארמון קנזינגטון. ב-1 בספטמבר אותה שנה הוא פרש מתפקידו כקולונל של רגימנט ההוסרים השביעי של המלכה. הוא לא פרש לחלוטין מהחיים הציבורים ויחד עם יורשו בתפקיד המושל הכללי של קנדה, הרולד אלכסנדר, רוזן אלכסנדר הראשון מתוניס, הוא מונה כחבר בוועדה המארגנת של טקס ההכתרה של אליזבת השנייה ב-1953. הוא המשיך לשמש כנשיא אוניברסיטת לונדון עד 1955.
הרוזן אתלון מת בארמון קנזינגטון ב-16 בינואר 1957. הוא נטמן בבית הקברות המלכותי בפרוגמור.
פיניקס ראי
פיניקס ראי (באנגלית: Phoenix Raei; נולד ב-28 באוקטובר 1985) הוא שחקן, במאי ומפיק אוסטרלי ממוצא פרסי.
חיים מוקדמים
ראי נולד בשיראז, איראן. בילדותו היגרה המשפחה לאוסטרליה.
קריירה
ראי הופיע לראשונה בסרט קצר ב-2014. הוא בחר בשם הבמה נימה ראי והשתמש בו עבור Seven Storeys Down, סרט משנת 2017 שכתב וביים. הופעת הבכורה של ראי בטלוויזיה הייתה בסדרת הטלוויזיה האוסטרלית "Mustangs FC", הוא שיחק את התפקיד הראשי הראשון שלו בסרט "יום אוסטרליה" משנת 2017, וכתב וביים את המיני סדרה, "רצח". לאחר מכן הוא עבר למלבורן. בשנת 2018, ראי הופיע במותחן הפוליטי האוסטרלי "רומפר סטומפר".
בשנת 2019 הוא הופיע בסדרת דרמת הפשע האוסטרלית "ונטוורת'"; באותה שנה הוענק לו פרס גילדת הליהוק של אוסטרליה לכוכב העולה.
בשנת 2020, הוא הופיע בסדרת הטלוויזיה "עקורים", סדרה על מרכזי מעצר באוסטרליה שנוצרה על ידי השחקנית קייט בלאנשט.
בשנת 2021 שיחק ראי בסדרת הטלוויזיה "קליקבייט" לצד זואי קאזאן, בטי גבריאל ואדריאן גרנייה. ראי מגלם בסדרה את התפקיד של רושאן אמירי, בלש החוקר רצח מתוקשר מאוד. בשנת 2022 הוא הופיע ב-"Black Site", סרט מותחן-אקשן אמריקאי והוא עובד על סרט שכתב בעצמו, ביים והפיק, בשם "Schnook".
ב- 2023 החל לשחק בתפקיד מתנקש בסדרת הטלוויזיה של נטפליקס "סוכן הלילה". בת זוגו בסדרה היא השחקנית איב הארלו.
חיים אישיים
ראי מאורס לשחקנית האוסטרלית קייט ליסטר. השניים שיתפו פעולה בפרויקטים קודמים שונים, והם מנהלים יחד חברת הפקות, Little Fish Films.
אנאפסט
אַנַפֶּסְט (בלועזית: anapaest או anapest), הנקראת גם אנטידקטילוס, היא רגל משקלית שנעשה בה שימוש בשירה. במשקלים מדידים קלאסיים היא כוללת שתי הברות קצרות ולאחריהן הברה אחת ארוכה (אַ-נַא-פֶּסְט); במשקלים מוטעמים היא כוללת שתי הברות לא מוטעמות ולאחריהן הברה אחת מוטעמת. אפשר לראותה כרגל דקטילוס הפוכה.
הנה דוגמה מתוך "חרוזים שאמורים להיכתב בידי אלכסנדר סלקירק" (1782) לוויליאם קופר, שחוברה במשקל אנאפסטי תלת-רגלי:
I am out of humanity's reach
I must finish my journey alone
על שום אורכה והעובדה שהיא מסתיימת בהברה מודגשת ובכך מאפשרת שירה בחרוזים חזקים, רגל אנאפסט יכולה להפיק חרוזים מתגלגלים וקופצניים ומאפשרת שורות ארוכות עם מורכבות פנימית רבה. הציטטה להלן לקוחה מ"חורבן סנחריב" פרי עטו של הלורד ביירון:
The Assyrian came down like a wolf on the fold
And his cohorts were gleaming in purple and gold
And the sheen of their spears was like stars on the sea
When the blue wave rolls nightly on deep Galilee.
דוגמה מורכבת אף יותר מביא לנו ייטס ("נדודיו של אויזין"). הוא משלב אנאפסטים ויאמבוסים, בעזרת שורות שש-רגליות (במקום הארבע דלעיל). מכיוון שרגל האנאפסט היא כשלעצמה רגל ארוכה, הדבר יוצר שורות ארוכות במיוחד:
Fled foam underneath us and 'round us, a wandering and milky smoke
As high as the saddle-girth, covering away from our glances the tide
And those that fled and that followed from the foam-pale distance broke
The immortal desire of immortals we saw in their faces and sighed
הערבוביה של אנאפסטים ויאמבוסים בסדר הזה מאפיינת מאוד את חריזת שלהי המאה ה-19, במיוחד זו של אלג'רנון צ'ארלס סווינברן בשירים דוגמת "ניצחון הזמן" והפזמונים מ"אטלנטה בקלידון". סווינברן הוסיף וכתב כמה שירים בפחות או יותר משקל אנאפסטי פשוט, עם אורכי-שורה הנעים משלוש רגליים ("דולורס") ועד לשמונה ("מרץ: שיר-תהילה"). אולם, תפקידה הנפוץ ביותר של האנאפסט בחריזה האנגלית הוא כמשקל מבדח, הרגל של החמשיר, בשיר של לואיס קרול "ציד הסנרק", שירי האיגיון של אדוארד ליר, ספר החתולים המעשיים לת"ס אליוט, מספר סיפורים של ד"ר סוס ואינספור דוגמאות אחרות.
מלבד תפקידן הבלתי-תלוי, ברגלי האנאפסט נעשה לעיתים שימוש כתחליף בחריזה יאמבית. במשקל יאמבי נוקשה, אנאפסטים אינן חזון נפרץ, אך הן מצויות בתכיפות-מה בגרסאות חופשיות יותר של השורה היאמבית, כגון החריזה של מחזותיו האחרונים של שייקספיר, או השירה הפיוטית בת המאה התשע-עשרה.
בשירה העברית, בה הטעם הוא תמיד בהברה האחרונה או הלפני-אחרונה, נפוץ משקל האנפסט והכתיבה בו נוחה. נתן אלתרמן ידוע בשימוש הרב שעשה במשקל זה, למשל בשורה "עוד אבוא אל ספך בשפתיים כבות". דוגמה נוספת לשירה עברית במשקל אנאפסט היא "שיר הרעות" לחיים גורי, שבו השורות האי-זוגיות שקולות בטרימטר אנאפסטי ובשורות הזוגיות נוספת הברה לא מוטעמת (היפֶּרְקָטָלֶקְסיס):
שטח גלילי
שמאל|ממוזער|250px|אתר [[חירייה, המצוי בשטח גלילי]] שטח גלילי הוא אזור שאינו מצוי בתחום שיפוטה של שום רשות מקומית.
בדרך כלל, שטחים גליליים מצויים באזורים שלא מתגוררים בהם תושבים, אך בחלקם יש כפרים בלתי מוכרים או מבני מגורים בודדים.
בישראל
השטחים הגליליים נוצרו כתוצאה משתי סיבות עיקריות:
מלבד נמל התעופה בן-גוריון, מצויים בשטחים גליליים גם מפעלי התעשייה האווירית, פארק הכרמל, מתקני השפד"ן, מקווה ישראל, פארק אריאל שרון, וכן בסיסים שונים של צה"ל, ובהם חלק ניכר מבסיס צריפין ובעבר גם בסיס חיל האוויר לוד, לפני שנסגר.
השטח הגלילי הגדול ביותר בישראל נמצא ב"אזור הסייג" שבו רוכזו בשנות ה-50 הבדואים בנגב, ונמצא בין באר שבע, דימונה וערד. בגלל היעדר שלטון מקומי באזור, כל הבנייה הבדואית בו היא בלתי חוקית, והיישובים שבשטח הם בלתי מוכרים. עם השנים הוקמו עיירות בדואיות בחלק מהשטח ביוזמת המדינה, וחלק מהיישובים הבלתי מוכרים קיבלו מעמד רשמי במסגרת המועצה האזורית אבו בסמה.
קופרה פורמנטור
קופרה פורמנטור (באנגלית: Cupra Formentor) היא מכונית קומפקטית במרכב קרוסאובר, בעלת חמישה מקומות ישיבה, שמיוצרת על ידי קופרה משנת 2020. היא הוצגה במרץ 2020. הפורמנטור היא המכונית העצמאית הראשונה של קופרה.
במחן הבטיחות שערך היורו NCAP קיבלה הפורמנטור מקסימום של חמישה כוכבי בטיחות.
קונספט וייצור
הפרומנטור הוצגה לראשונה בפברואר 2019 כמכונית קונספט, שכללה מערכת הנעה היברידית פלאג-אין. במרץ 2020 הציגה את גרסת הייצור, השיווק באירופה החל ביולי 2020. הפרומנטור מיוצרת במרטורל, קטלוניה שבספרד.
עיצוב
העיצוב של הפרומנטור הוא ספורטיבי כמו שאר דגמי קופרה. חיצונית הדגם הדגם מעוצב בעיצוב מודרני, מפואר וספורטיבי, בפנים המכונית האווירה שונה לגמרי, לוח מחוונים דיגיטלי בקוטר 10.25 אינץ', ומסך מגע המשדר את המולטימדיה בקוטר 12.0 אינץ', הגה בעיצוב ספורטיבי כמו שאר דגמי קופרה הכולל משטחי מגע במקום כפתורים מכניים.
מפרט טכני
הפרומנטור משווקת עם חמש יחידות הנעה.
שלושה מנועי בנזין בנפחי 1.5 ו-2.0 ליטר טורבו המספקים 150 כ"ס (מנוע 1.5 ליטר, הנעה קדמית), 190 כ"ס (מנוע 2.0 ליטר, הנעה כפולה), 310 כ"ס (מנוע 2.0 ליטר, הנעה כפולה) המאיץ מ0 ל100 קמ"ש תוך 4.9 שניות בלבד. מנוע דיזל בנפח 2.0 ליטר טורבו המספק כ-150 כ"ס, והנעה קדמית.
חריש
{{פירושונים| אישים
ראו גם
}}
קירוב היקל
קירוב היקל (Hückel method) או שיטת אורביטלים מולקולריים של היקל (HMO), על שמו של אריך היקל (Erich Hückel) היא שיטת צירוף ליניארי של אורביטלים אטומיים לאורביטלים מולקולריים (LCAO MO) הבסיסית ביותר. שיטה זו מאפשרת חישוב אנרגיות של אורביטלים מולקולריים של קשר פאי במערכות פחממנים מצומדות, כגון אתילן (Ethylene), בנזן (Benzene) ובוטאדיאן (1,3-Butadiene). שיטה זו מהווה בסיס תאורטי לכלל היקל. בהמשך, השיטה הורחבה למערכות מצומדות הטרואטומיות, למשל פירידין (Pyridine), פירול (Pyrrole) ופוראן (Furan) .
אמנם, בכימיה הקוונטית קיימות שיטות חישוב מתקדמות הרבה יותר, אך חשיבות מודל היקל היא דידאקטית ותיאורו מופיע בספרי כימיה קוונטית כאחת מאבני הדרך לשיטות מתקדמות יותר.
מבוא ומאפייני השיטה
הנחת היסוד של השיטות סמי-אמפיריות המוקדמות הייתה כי אלקטרוני ה-\pi וה-\sigma מופרדים לחלוטין. זהו רק מודל מקורב ועל מגבלותיו יורחב בהמשך. ההצדקה לקירוב זה מבוססת על העובדה כי אורביטלי ה-\sigma וה-\pi הם בעלי סימטריה שונה. הטיפול ב-n_\pi האלקטרוני ה-\pi של המערכת מתבצע באמצעות ההמילטוניאן הבא (הכתוב ביחידות אטומיות):
כאשר
ו-V(i) הוא פוטנציאל אפקטיבי של אלקטרון ה-i הנובע מגרעינים ואלקטרוני ה-\sigma.
מכאן, בשיטת היקל מזניחים את הדחיה הבין אלקטרונית (1/r_{ij}) בהמילטוניאן עצמו, כך שההמילטוניאן של מערכת ה-\pi הוא סכום המילטוניאנים חד אלקטרוניים:
כיוון שההמילטוניאן הוא סכום המילטוניאנים החד-אלקטרוניים, ניתן להפריד בין משתנים. כלומר, אורביטלים מולקולריים מקיימים
והאנרגיה של מערכת ה-\pi ניתנת על ידי
יש לשים לב, כי שיטת היקל לא מציינת במפורש את צורתו של, במקום זאת היא מספקת כללים לבנייתו, אשר מתוארים בהמשך.
קירוב נוסף הוא פריסה של \phi_i באמצעות בסיס אטומי מינימלי (מכאן סיווג השיטה LCAO MO) בצורה הבאה:
כאשר f_r הוא אורביטל אטומי מסוג 2p_z ו-n_C הוא מספר הפחמנים במולקולה. המקדמים מתקבלים בתהליך מינימיזציה על אינטגרל הוריאציה.
נסכם את מאפייני השיטה:
פיתוח שיטת היקל
על פי עקרון הווריאציה אנרגיית מצב יסוד מקיימת את אי-השוויון הבא:כאשר \Psi היא פונקציית הווריאציה. כלומר, ערך תצפית סביב המילטוניאן של פונקציית וריאציה כלשהי יהיה תמיד חסם עליון לאנרגיית מצב יסוד.
בשיטת היקל נציב את:בתור פונקציית הווריאציה ונחשב את אנרגיית הווריאציה: נדרשת להיות מנורמלת. כעת, ניתן לבצע מינימיזציה של \varepsilon, למשל, לפי המקדמים, כך שעבור כל מתקבל:וזה מוביל למערכת של n_C משואות סקולריות מהצורה:במשואות אלה, אנרגיה \varepsilon והמקדמים  הם הנעלמים. ביחס לווקטור המקדמים, זוהי מערכת משוואות הומוגנית וקיים פתרון לא טריויאלי אם ורק אם הדטרמיננטה מתאפסת, כלומר כאשר:קיימים n_C ערכי \varepsilon, אשר מקיימים את המשוואה (שורשי המשוואה). הערך הקטן ביותר מקבוצת הפתרונות זהו הקירוב הטוב ביותר לאנרגיית מצב היסוד במסגרת שיטת היקל. שאר הערכים של האנרגיות הם הערכה לאנרגיות מצבים המעוררים.
ניתן לקבוע את על ידי קביעת וקטור המקדמים המתאימים.
רכיבי מטריצה המייצגת המילטוניאן ואינטגרלי החפיפה
כפי שצוין קודם, שיטת היקל לא מציינת במפורש את צורתו של. פתרון הבעיה המנוסחת לעיל כרוך בבניית מטריצה מייצגת של המילטוניאן בבסיס של אורביטלים אטומיים. כלומר יש לחשב את רכיבי המטריצה. בנוסף, יש לחשב את אינטגרלי החפיפה S_{rs}.
שיטת היקל מספקת כללים פשוטים לקביעת הרכיבים לעיל. מהכללים לעיל ברור מדוע בשיטת היקל רק מפת הקשרים חשובה ולא הגאומטריה המרחבית של המולקולה. בנוסף, ברור כעת מדוע המודל (הלא מורחב) מוגבל למערכות מישוריות. אילו הגאומטריה אינה מישורית, מטריצת החפיפה אינה יכולה להיות מקורבת באמצעות מטריצת היחידה, כי אכן תהיה חפיפה.
תוצאות חישוב בשיטת היקל - בוטאדיאן
טיפול בשיטת היקל במולקולת בוטאדיאן: פונקציית הגל של אלקטרוני ה-\pi היא צירוף ליניארי של ארבעה אורביטלים אטומיים \phi ומקדמי הצירוף הם c_i.
אבן חג'ר אל-עסקלאני
שהאב א-דין אבו אל-פדל אחמד בן נור א-דין עלי בן מוחמד בן עלי בן מחמוד בן אחמד בן חג'ר בן אחמד אל-עסקלאני אל-כנאני (בערבית: شهاب الدين أبو الفضل أحمد بن نور الدين علي بن محمد بن علي بن محمود بن أحمد بن حجر بن أحمد العسقلاني الكناني, תעתיק מדויק: שהאב אלדין אבו אלפצ'ל אחמד בן נור אלדין עלי בן מחמד בן עלי בן מחמוד בן אחמד בן חג'ר בן אחמד אלעסקלאני אלכנאני; 1372–1449) היה מגדולי חכמי הדת האסלאמיים בימי הביניים, מומחה בתחום החדית', היסטוריון ומשורר, שכיהן כשופט הראשי (قاضي القضاة) של האסכולה השאפעית במצרים. מומחיותו בתחום החדית' הקנתה לו את הכינויים "שייח' האסלאם" (شيخ الإسلام) שמשמעותו "מנהיג האסלאם", וכן "אמיר המאמינים בחדית'" (أمير المؤمنين في الحديث) שמשמעותו "מנהיג אומת מאמיני (האסלאם) בתחום החדית'". בהיסטוריה של יהודי קהיר נודע בשל שני אירועים משפטיים בהם היה מעורב.
קורות חייו
אבן חג'ר אל-עסקלאני נולד ב-22 בשעבאן 773 לפי הלוח המוסלמי (28 בפברואר 1372) בקהיר למשפחת סוחרים אמידה משבט כינאנה (كنانة; ארד אל-כינאנה - أرض الكنانة - כינוי למצרים). משפחתו גרה בעברה באשקלון והיגרה למצרים קרוב למאתיים שנה לפני הולדתו, לאחר שאשקלון נכבשה בשנת 1187 מידי ממלכת ירושלים הצלבנית על ידי צלאח א-דין, שהרס אותה וגירש את אוכלוסייתה. השם "אל-עסקלאני" (האשקלוני) מעיד על מקום מוצאה של המשפחה. אביו, נור א-דין עלי, היה חכם דת שאפעי ומשורר. בגיל שש כבר היה יתום משני הוריו, ולפי עדותו, גידלה אותו אחותו, שהייתה מבוגרת ממנו בשלוש שנים בלבד. האפוטרופוס העיקרי שלו היה א-זכי אל-ח'רובי. בהיות אבן חג'ר בן 11, לקח אותו אל-ח'רובי לחג' במכה, שם היה כבר פעם אחת קודם לכן עם אביו. הם חזרו למצרים כעבור שנתיים, ואל-ח'רובי נפטר זמן קצר לאחר מכן.
כמקובל אצל מעמדות הביניים העליונים בקרב המוסלמים באותה תקופה, בני משפחתו גילו עניין רב בלמדנות בתחום הדתי, גם אם לא עסקו בכך באופן מקצועי. אבן חג'ר החל את לימודיו כשהיה בן 5, גיל שנחשב למאוחר יחסית. ייתכן שיתמותו הייתה גורם שעיכב את התחלת לימודיו. הוא שינן את הקוראן בהיותו בן 9.
אבן חג'ר, שברבות הימים נודע כמלומד בתחום החדית', שופט והיסטוריון, החל את צעדיו הראשונים במחקר החדית' בגיל 20. שלוש שנים מאוחר יותר, הוא החליט להקדיש את עצמו לחלוטין לחקר החדית'. בסופו של דבר, עבודת חייו בתחום זה מהווה את הסיכום הסופי של מדע החדית' והופכת אותו לאחד הנציגים הגדולים ביותר של החוכמה הדתית המוסלמית. ניתן למצוא שבחים רבים לידענותו המופלגת בספרי ההיסטוריוגרפים של תקופתו.
בשנת 795 (1392/3) החל אבן חג'ר בעבודתו כסופר. הקריירה המקצועית שלו החלה בהוראה. מאוחר יותר החל בקריירה מקצועית של מורה במספר מדרסות, ובסופו של דבר נתמנה לראש מוסד בשם "אל-ח'אנקאה אל-ביברסיה" ולאחראי גם על ענייני ההוראה וגם על ענייני המנהלה. במשרה זו הוא החזיק, עם הפסקות קצרות, עד שנת 849 (1445). בסך הכול כיהן במשרה זו כ-31 שנה. בנוסף לכך שימש בתפקידים רבים אחרים, כגון מופתי, מטיף, ואפילו ספרן. את תהילת הנצח שלו בעולם המוסלמי הוא השיג בזכות עבודותיו הרבות, בעיקר בתחום מדע החדית', בהן הושקעו זמן ועבודה רבה.
תהפוכות כהונתו כשופט
בשנת 827 (1423) נתמנה אבן חג'ר לראשונה לשופט. הוא כיהן בתפקיד זה תשע פעמים. שמונה פעמים הודח מהתפקיד ולאחר מכן מונה מחדש, עד לעזיבתו הסופית את התפקיד ב-25 בג'ומאדא אל-אאח'רה 852 (26 באוגוסט 1448), חודשים מועטים לפני שנפטר ב-28 בד'ו אל-חיג'ה 852 (22 בפברואר 1449). אם מצרפים את כל תקופות כהונתו, הן מסתכמות ביחד בכ-21 שנים, בהן כיהן כשופט ראשי של האסכולה השאפעית במצרים ובסוריה, מאחר שבתקופה זאת הוחל לראשונה במינוי ארבעה שופטים ראשיים על ידי הסולטאן, כלומר שופט ראשי אחד מכל אחת מאסכולות ההלכה של האסלאם הסוני. ייתכן שזה נעשה על ידי הסולטאן כדי לחזק את שליטתו לפי העיקרון של "הפרד ומשול", וייתכן שזו גם הסיבה למינויים ולהדחות התדירים של השופטים. תלמידו של אבן חג'ר, א-סח'אוי, מתח ביקורת על אבן חג'ר משום שהשלים עם הקו הזה של הסולטאן.
המינוי הראשון
לאבן חג'ר הוצעה לראשונה משרת שופט בתימן בשנות צעירותו, אך הוא לא קיבל את ההצעה. תלמידו של אבן חג'ר, א-סח'אוי, טוען שגם בשנים מאוחרות יותר היה אבן חג'ר נחוש בהחלטתו לא לקבל משרה של שופט, למרות שזו הוצעה לו. הוא גם לא נענה להפצרותיו של השופט ג'לאל א-דין אל-בלקיני לקבל עליו משרת שיפוט. מאוחר יותר הטיל עליו הסולטאן אל-מואייד (المؤيد) לטפל במשפט מסוים, ואז נוצר מצב שבו הוא כיהן, בניגוד לרצונו, כשופט מן המניין יחד עם ג'לאל א-דין אל-בלקיני. הוא נכנס ממש למשרת שופט רק כשהוצע לו לכהן בה באופן עצמאי, כלומר כראש השופטים (משרת القضاء الأكبر), כלומר כאשר נתמנה לשופט הראשי (قاضي القضاة) של האסכולה השאפעית. זה היה ב-27 במוחרם, 827 (31 בדצמבר 1423). ההיסטוריוגרפים המוסלמיים שמזכירים את המינוי, כולל אבן חג'ר עצמו, מזכירים אותו בדרך כלל במשפט קצר ותמציתי, מבלי לפרט את הרקע והסיבות למינוי. אל-מקריזי מציין שאבן חג'ר היה אז מופתי דאר אל-עדל ושהוא מונה במקום אל-בלקיני. א-סח'אוי מתאר את המינוי בצורה מפורטת יותר, לאחר תקופה ארוכה שבה סירב אבן חג'ר להתמנות כשופט. גם הוא מציין שאבן חג'ר מונה במקום אל-בלקיני. א-סח'אוי ממשיך וטוען שאבן חג'ר התחרט מאוד על כך שהסכים לקבל משרה של שופט, משום שראשי המדינה אינם מבחינים בין עולמא לבעלי משרות אחרים ומגזימים בטענות שיש להם על כך שמסרבים למלא את הוראותיהם, גם כאשר הוראות אלה סותרות את הצדק, ומשום שהיה צריך להתחנף גם לבכירים וגם לזוטרים מביניהם, שכן מבחינת הצדק לא יכול היה לעשות כל מה שרצה. אבן חג'ר אמר שהוא חטא כלפי עצמו כאשר ציית להם.
ההדחה הראשונה והמינוי השני
אבן חג'ר הודח לראשונה ממשרת השופט השאפעי הראשי ב-8 בד'ו אל-קעדה 827 (1 באוקטובר 1424), כ-11 חודשים מאז מינויו הראשון. להדחה זו מתייחסים ההיסטוריוגרפים המוסלמים, כולל אבן חג'ר עצמו, בצורה תמציתית יבשה, מבלי לפרט את הסיבות.
באותה שנה לפי הלוח המוסלמי, 827 (1423/4), נקט אבן חג'ר עמדות שאינן הולכות בתלם בעניינים שאינם שיפוטיים, כאשר מתח ביקורת חריפה על הכוונה להעלות את מס הזכאה ועל מצבה הכלכלי של מצרים בכלל. דעתו התקבלה, והסולטאן אל-אשרף סיף א-דין ברסבאי נמנע מהעלאת המס. אבן חג'ר גם תקף בחריפות את שיטת המונופולין ואת ממציאה באותה תקופה, שר האוצר, האמיר ג'והר קנקבאי, שהיה חביבו של הסולטאן אל-אשרף סיף א-דין ברסבאי והייתה לו השפעה עליו. א-סח'אוי מעיד שמורו, אבן חג'ר, מתח ביקורת על השלטון הממלוכי, שהתדרדרותו גרמה למעשי עוול רבים, אשר אבן חג'ר, בתור שופט, לא יכול היה להושיע נגדם. הוא גם תקף בחריפות את המוחתסב והממונה על הווקף, עיני. ייתכן שעל רקע עמדותיו הביקורתיות הודח אבן חג'ר ב-20 ברביע אל-אוול 827 (21 בפברואר 1424 למשך פחות משבועיים ממשרתו כמורה הלכה לפי האסכולה השאפעית במסגד אל-מאידי. יחד עם זאת יש טענה שאבן חג'ר היה זהיר ביותר כאשר השמיע דברי ביקורת.
ההדחה השנייה והמינוי השלישי
אבן חג'ר הודח בפעם השנייה ב-26 בצפר 833 (24 בנובמבר 1429), פחות מחמש שנים לאחר מינויו בשנית. אבן חג'ר מזכיר את ההדחה בתוך סדרה של מינויים והדחות, מבלי לציין את הסיבות. כך נוהגים גם אל-מקריזי ואבן תע'רי ברדי. א-סח'אוי מזכיר את ההדחה במשפט קצר, מבלי לפרט סיבות, ומציין שהחליף אותו עלם א-דין אל-בלקיני.
אבן חג'ר מונה בשלישית לשופט השאפעי הראשי ב-26 בג'ומאדא אל-אולא 834 (9 בפברואר 1431, כשנה ורבע לאחר הדחתו. אבן חג'ר מציין זאת ומזכיר שזאת הפעם השנייה שהוא הוחזר למשרה זו, אך לא מוסיף דבר על הרקע והסיבות. אל-מקריזי מציין את החלפת בעל התפקיד מבלי להוסיף דבר. אבן תע'רי ברדי אינו מזכיר כלל את המינוי. א-סח'אוי מזכיר את המינוי ותו לא.
ההדחה השלישית והמינוי הרביעי
ההדחה השלישית הייתה ב-5 בשוואל 840 (12 באפריל 1437), למעלה משש שנים מאז המינוי השלישי. זוהי ההדחה הראשונה אליה מתייחס אבן חג'ר בצורה מפורטת יותר, כשהוא מרמז לחילוקי דעות עם הסולטאן, אם כי הוא משאיר את הדברים סתומים. אבן חג'ר מספר שב-1 בשוואל 840 (8 באפריל 1437) שלח אליו הסולטאן שליח כדי שידבר איתו על כך שיעשה דבר-מה, אך הוא נמנע מלעשות זאת, וכעבור ארבעה ימים, ב-5 בשוואל 840 (12 באפריל 1437) הוא הודח, ועלם א-דין אל-בלקיני מונה במקומו. אבן חג'ר אינו מפרט מה רצה הסולטאן שיעשה ואינו מפרט מדוע נמנע מלעשות זאת, אך ייתכן שיש בנסיבות ההדחה משום ראיה לכך שאבן חג'ר דחה כל ניסיון התערבות של השלטון בענייני השיפוט. אל-מקריזי, בניגוד לאבן חג'ר, מדווח שוב בצורה תמציתית וללא הסברים על הדחת אבן חג'ר ועל מינוי אלבלקיני במקומו. כך גם אבן תע'רי ברדי. גם א-סח'אוי מזכיר את ההדחה מבלי לפרט דבר נוסף כלשהו.
המינוי הרביעי של אבן חג'ר לשופט השאפעי הראשי היה ב-6 בשוואל 841 (2 באפריל 1438), שנה לאחר הדחתו השלישית. אבן חג'ר עצמו חוזר הפעם לשיטה הקודמת של דיווח תמציתי ביותר, ללא רקע וללא סיבות. אל-מקריזי מדווח על מינויו של אבן חג'ר במקום אל-בלקיני, ומוסיף שאבן חג'ר היה צריך לשלם מכספו הוא לאל-בלקיני עבור החילופים האלה, שכן הסולטאן אסר על הוצאת כספים מאוצר המדינה לצורך זה, כמקובל, משום שהאמין שהדבר הוא בבחינת חטא הגורם למקרי מוות רבים בממלכתו. גם אבן תע'רי ברדי מספר אותם דברים.
א-סח'אוי מזכיר את המינוי מחדש מבלי להוסיף דבר בקשר לכך, אך הוא מספר שמספר חודשים לאחר מכן, ב-9 ברביע א-ת'אני 842 (אוקטובר 1438), היו בארמון חילופי דברים בקשר לשופטים, ואז אמר אבן חג'ר: "הדחתי את עצמי". הסולטאן השיב לו: "החזרתי אותך", ואבן חג'ר הסכים לכך. אל-מקריזי מספר דבר דומה. לדבריו היו באותה שנה דין ודברים בין אבן חג'ר, בהיותו השופט השאפעי הראשי, לבין השופט החנפי הראשי, סעד א-דין סעד א-דירי. בעקבות אותם דין ודברים התפטר אבן חג'ר, אך הסולטאן החזיר אותו למשרת השופט, ועוד הוסיף לו תפקידי פיקוח על הקדשים.
אל-מקריזי מספר גם על אירוע נוסף שקרה בשנת 843 1439/40, כאשר הסולטאן זימן את האמירים ואת ארבעת השופטים הראשיים של ארבע האסכולות לישיבת חירום על רקע גילויים של מרי בדמשק. שניים מהשופטים הראשיים הגיעו לישיבה, אך אבן חג'ר והשופט הראשי החנבלי איחרו, והסולטאן כעס על כך והחל את הישיבה בלעדיהם. כאשר הגיעו שני המאחרים וביקשו רשות להיכנס, הם לא הורשו, והסולטאן נתן ביטוי לכעסו על כך שאיחרו.
ההדחה הרביעית והמינוי החמישי
כעבור למעלה משנתיים, במוחרם 844 (יוני 1440), הודח אבן חג'ר שוב. הפעם הייתה ההדחה למשך כחודש בלבד, והוא נתמנה שוב ב-26 בצפר 844 (27 ביולי 1440). אבן חג'ר עצמו אינו מזכיר את ההדחה הרביעית ואת המינוי מחדש בפעם החמישית. כך גם אבן תע'רי ברדי. לעומת זאת אל-מקריזי מספר את הדברים בפרוטרוט, אם כי התאריכים אצלו קצת שונים. לדבריו, ביום האחרון של מוחרם 844 (1 ביולי 1440), נצטווה אבן חג'ר להישאר בביתו, כלומר הושם במעין מעצר בית. כעבור שלושה ימים, ב-3 בצפר 844 (4 ביולי 1440), הוא הוחזר למשרתו. אל-מקריזי מודה על כך לאל, משום שלדבריו אף אחד אינו יכול להשתוות בידע שלו לאבן חג'ר. הסיבה לאירועים אלה הייתה שאחד מסגניו, בהאא א-דין אבו אל-ברכאת אל-היתמי, הוציא פסק דין בקשר לקיום צוואה ומינוי אפוטרופוס. הוגש ערעור לסולטאן על פסק הדין, ואכן הסתבר שהפסיקה הייתה לא לרוחו של הסולטאן, עד כדי כך שהוא הכניס אותו למאסר. על רקע זה היו רינונים על אבן חג'ר, והדבר הביא אותו למעצר בית, שהיה סימן להדחה. בסופו של דבר הטיל הסולטאן על אחד האמירים לבדוק את הפרשייה. הבדיקה העלתה שלא היה פגם בפסק הדין, ובעקבות זאת שוחרר אל-היתמי, ואבן חג'ר הוחזר לתפקידו.
אבן איאס מספר רק שאבן חג'ר הודח בשנת 844 (1440), ושהתגובה על כך מצד אבן חג'ר (שכאמור היה גם משורר) הייתה באומרו:
נראה שיש בדברים אלה משום ביקורת מצדו של אבן חג'ר על החלטה פזיזה של הסולטאן להביא להחלפתו, החלטה שהתבססה על דברי לעז וגרמה למינוי מישהו שאינו מתאים למשרה, אליבא דאבן חג'ר. אבו איאס מוסיף שההדחה הייתה לזמן קצר, ושאבן חג'ר הוחזר לתפקידו. הוא אינו מפרט את הסיבות.
ההדחה החמישית והמינוי השישי
ההדחה החמישית הייתה ב-15 בד'ו אל-קעדה 846 (17 במרץ 1443), למשך שלושה ימים. על כך ועל הסיבות לכך מספרים רק אבן חג'ר עצמו ותלמידו א-סח'אוי, אך כל אחד מביא גרסה שונה לחלוטין.
גרסת אבן חג'ר
אבן חג'ר הביא בפרוטרוט את הסיבות ואת שרשרת האירועים מההדחה עד מינויו מחדש. הוא מספר שסכסוך פרץ בין שתי אחיות מסוריה בעניין הפיקוח על הקדש של אביהן. השופט השאפעי של דמשק פסק ששתיהן גם יחד תפקחנה על ההקדש, אך זמן קצר לאחר מכן פסק שופט אחר שהבכורה תפקח על ההקדש והצעירה לא. התקיים דיון בעניין אצל הסולטאן, שנוכח בסתירה שבין שתי הפסיקות, ולפיכך הטיל על אבן חג'ר לבדוק את העניין ולבטל את פסיקתו של השופט השני. אבן חג'ר בדק, ונוכח לדעת שאין סיבה לבטל את הפסיקה הזאת. התוצאה הייתה שהסולטאן החליט להדיח את שני השופטים. כאשר נודע הדבר לאבן חג'ר, ישב בביתו ולא נפגש עם איש. משמעות הדבר הייתה, כפי הנראה, התפטרות. כעבור שלושה ימים שלח אליו הסולטאן שליח עם הודעה שעליו להיפגש איתו. אבן חג'ר נפגש עם הסולטאן וסיפר לו את כל הסיפור. הסולטאן סלח לו, התנצל בפניו והחזירו לתפקידו. תחילה היה אבן חג'ר נחוש בדעתו לא לקבל חזרה את התפקיד, אך נכנע לאחר איומים חריפים על רכושו, משפחתו וכבודו. לאחר מכן לחצו עליו לחדש את הפסיקה של השופט הראשון, כלומר, בעצם לבטל את הפסיקה של השופט השני, שהוא הדבר בו רצה הסולטאן. בסופו של דבר הוא מצא צידוק להיענות לכך.
גרסת א-סח'אוי
א-סח'אוי סיפר, לעומת זאת, שהוא לא בטוח שההתרחשויות היו במצרים ולא בוולאיה אחרת, שהסולטאן החליט לתת לאחד האמירים את הפיקוח על הקדש כלשהו, לאחר שאבן חג'ר החזיר לעצמו את הפיקוח עליו. הגיע אליו שליח מטעם הסולטאן, שאיים עליו כי עליו להיענות לכך, ולא... השליח השתתק ולא סיים את המשפט. אבן חג'ר החליט לא להמתין והדיח את עצמו באומרו: "מעידת החמור הייתה בגלל חמדנותו של הנוהג בו." הסולטאן אישר את הדחת אבן חג'ר ושלח אליו שליח כדי שיבוא להיפגש איתו. הוא נפגש איתו כעבור יומיים, ואבן חג'ר הביא את נימוקיו בפני הסולטאן, שמחל לו והחזיר אותו למשרת השופט הראשי של המד'הב השאפעי. קודם לכן החליט אבן חג'ר לא להסכים לחזור לתפקיד, אך השופט של המד'הב המאלכי, שהיה אחד מתלמידיו, יעץ לו לא לסרב, כדי שרכושו, משפחתו וכבודו לא ייפגעו. אבן חג'ר קיבל את העצה והסכים להתמנות מחדש.