cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
יחסי אירלנד–גרמניה
היסטוריה
היחסים בין המדינות תוארו, בשנת 2011 על ידי רוארי קווין, אז שר החינוך האירי: "אירלנד וגרמניה נהנו מיחסים פוליטיים וכלכליים מצוינים ארוכי שנים, ותרבות, אמון הדדי וערכים משותפים היו תמיד בבסיסם של היחסים בינינו", והוסיף עוד כי" כאשר הוקמה תוכנית השאנון ההידרו-חשמלית הראשונה, זו הייתה החלטה מכוונת מאוד, קביעה תרבותית מאוד של פרידה מלונדון, ולהזמין את סימנס לספק סיוע טכני."
שלמה בן משולם דיפיארה
התקופה השנייה
תקופה זו מתחילה בערך בשנת 1391, שבה התרחשו גזירות קנ"א ברחבי ספרד הנוצרית. בשנה זו שדדו פורעים את ביתו והרסו אותו, וילדיו נחטפו מבלי שעלה בידו לברר מה עלה בגורלם:
יחסי אירלנד–גרמניה
יחסים כלכליים
גרמניה היא אחת משותפות הסחר הגדולות באירלנד, ודורגה במקום השלישי בשנת 2014, עם נתח של כשמונה אחוז מסך סחר החוץ של אירלנד.
יחסים דיפלומטיים
גרמניה מחזיקה באירלנד שגרירות בדבלין וקונסוליה כללית בגולוויי. מאידך, אירלנד מחזיקה בגרמניה שגרירות בברלין ו-4 קונסוליות בקלן, המבורג, מינכן ושטוטגרט.
שלמה בן משולם דיפיארה
התקופה השנייה
לאחר המאורעות חזר דיפיארה לסארגוסה. בתקופה זו, חיבר הרבה אגרות המלצה לנפגעי הפרעות שהתכוונו לצאת את ספרד בין השאר גם לארץ ישראל. בסרגוסה, כבר יצא שמו כמשורר, יש להניח כי בשל כך בחר בו השר ר׳ בנבנשת בן שלמה אבן לביא דילה קאבאליירה, להורות תורה לבניו וללמדם פרק בשיר. כעזר לעבודת הוראה זו, חבר דיפיארה ספר בשם "אמרי נואש". לפי תוכניתו אמור היה הספר להכיל ארבעה חלקים. אולם לא ידוע אם חבר את כולם. לידינו הגיעו שני חלקים: מילון לחרוזים, ומילון למילים נרדפות. עובדת היותו "משורר מקצועי", המתפרנס מפרי עטו הכריחה אותו להקדיש חלק מזמנו וכוחו ל״שירי התהלה״ לכבוד ה״שרים״ וה״גבירים״ נותני לחמו.
יש בשירים אלה גם ערך לחוקרי התקופה וציוני דרך בתקופות חייו. בין מקבלי שיריו העבריים היה גם נסיך נוצרי משכיל בשם Don Jaun De Ixar. דאפיירה נעשה במובן ידוע למשורר משפחת קאבאליירה, ובמשרתו זו החזיק עד מותו של ר׳ בנבנשת אבן לביא בשנת 1411. עליו חבר דיאפירה קינה יוצאת מן הלב, (שיר II). מַה קּוֹל זְעָקָה כָּל יְקוּם יִזְעָקוּ אוֹ נַאֲקוֹת חָלָל מְתִים יִנְאָקוּ? מַה זֶּה אֲשֶׁר יִתְפַּלְּשׁוּ אִישִׁים בְּתוֹךְ עָפָר וּבָאֵפֶר – וְיִתְאַבָּקוּ? את שבע עשרה או עשרים השנים האלה אפשר לציין בתור ״תקופת הפריחה״ של המשורר. בזמן זה הוא כנראה ייסד ונעשה לראשה ולדברה של ״כת המשוררים״ בסרקוסטה. אפיינה קבוצת משוררים זו מסירות נאמנה ללשון העברית ולמקורה (התנ״ך). על מקרה מעניין בנושא זה, מסופר ב״ההקדמה״ לשיר סימן צ״א. אשתרוק רמוך, אחד מהאישים שהתנצר לאחר ויכוח טורטוסה, בקש לשלוח לדיפיארה את יצירתו בלשון הספרדית. דיפיארה שהעניין היה למורת רוחו ענה לו: לְשׁוֹן עֵבֶר לְחָבֵר לִּי, וּמַה לִּי לְשׁוֹן כַּשְדִּים וְהֶגְיוֹן אַשְׁכְּנַזָם לְשׁוֹן קֹדֶשׁ לְכֹהֵן לִּי אֲקַדֵּשׁ, וּמַה לִּי עוֹד לְלָעוּזוֹת בְּלַעְזָם״. קשריו עם משפחת לביא, נמשכו גם לאחר מותו של ראש המשפחה. ידידו ותלמידו וידאל יוסף בן לביא שעזב את סרקוסטה, בשנת 1412, מייעץ גם לדיפיארה, לברוח מן העיר, בשל הסכנה של מגפת הדבר.
התקופה השלישית
לאחר שתיקה של כמה שנים מתחילה התקופה השלישית לערך בשנת 1416 או 1417. עד לזמן זה הוא שרוי בבדידות ועזובה רוחנית, ראייתו הלכה והידרדרה והוא מתלונן בפני חבריו על שנזנח. בין שאר היצירות של תקופה זו, בולטת הפואמה הגדולה שלו ״באפס יד ינופף יד גאוני״, יצירה שאפשר לציין אותה בתור ״שיר עלילה אוטוביוגרפי״, שמחברה שואף בו להראות שעדיין כוחו עמו. וכן גם שירו ההיתולי ״על היינות הרעים״ שנתחבר לפי עדותו בשנת קע"ז (1417) בעת שישב בעיר מונסון שבאראגון.
לעת זקנתו היו מעייניו נתונים לחיי העולם הבא והוא התחנן לפני בורא עולם שינהג בו במידת הרחמים. לכן מוזר מאוד הדבר שהוא המיר את דתו לאחר שהיה בן שבעים ומעלה. הידיעה על המרת הדת הזאת לא מופיעה בתעודות הנוצריות של זמנו. אולם לפי מקורות העבריים שבידינו קיימת חליפת מכתבים בן דיפיארה ובן זמנו וידאל בנבנשת ועליה רשום בכתב יד ״שירים שלחם אנשלמה די פיאירה שנשתמד לאחר שבעים שנה לידידו דון וידאל״. גם המשורר שלמה בונפיד מזכיר ההשתמדות זו. הדבר אירע לאחר המפלה הקשה בוויכוח בטורטוסה, אז התנצרו רבנים ומשכילים רבים, ביניהם גם תלמידו וידאל בן לביא. וידאל בנבנשת כתב לו מכתב גינוי על אודות מעשהו זה. דיפיארה המשיך לשמור על קשר עם ידידיו ולשלוח מכתבים בעברית, ואף קבל על כך שכישרון שירתו נחלש ביותר. גם החוקר יצחק בערבדעה שהוא המיר את דתו ביחד עם תלמידו יוסף בן לביא. אולם יש החולקים וסבורים שהוא נשאר ביהדותו עד סוף ימיו. שנת מותו ומקום קבורתו לא נודעו.
שלמה דיפיארה כתב לערך שלוש מאות וחמישים שירי קודש ושירי חול. חלקם מופיעים בדיואן שלו. בכתבי־יד אדלר ובודליאנה נכללים ארבעה או חמישה שירי קדש מפרי עטו. כתב־יד ברלין כולל ארבעים שירי קדש המיוחסים לו, רובם השם ״שלמה״ או ״שלמה חזק״ בראשי חרוזיהם ושלשה פיוטים חורזים את שמו ושם אביו במלואם.
קאל אורקו
קאל אורקו (Cal Orcko) הוא אתר פלאונטולוגי השוכן ליד העיר סוקרה בבוליביה. באתר קיר תלול עם אלפי טביעות רגליים של דינוזאורים. אורכו של האתר הוא 1,200 מטר וממוקם על צוק בעל שיפוע של 73 מעלות המתנשא לגובה של 80 מטר. מזוהים בו כיום טביעות רגליים של לפחות שמונה מיני דינוזאורים מתקופת הקרטיקון העליון.
כוכב תועה
כוכב תועה (באנגלית: Intergalactic Star, ידוע גם כ-Intracluste Star או Rogue Star) הוא כוכב שלא משויך לאף גלקסיה. לאחר דיונים רבים בקהילה המדעית, הוסכם כי הכוכבים התועים היו פעם חלק מגלקסיות, אולם התנתקו מהן כתוצאה מאינטראקציה עם גרם שמיים אחר.
קבוצת הכוכבים התועים הראשונה שהתגלתה נמצאה בצביר הגלקסיות "הבתולה" והתגלתה על ידי טלסקופ החלל "האבל" בשנת 1997, והכוכבים בה היו הכוכבים הראשונים בהיסטוריה שהתגלו במרחק של יותר מ-300,000 שנות אור מן הגלקסיה הקרובה ביותר אליהם.
אוכלוסיית הכוכבים התועים בצביר הגלקסיות "הבתולה"
בשנה בה התגלתה אוכלוסיית הכוכבים התועים, נמצאו בה 600 כוכבים תועים, אשר כולם ענקים אדומים. בתקופה זו, שיערו החוקרים כי כוכבים תועים נוספים, אשר אורם חלש מכדי שטלסקופ החלל "האבל" יוכל להבחין בקיומם, חבויים באזור זה. מאוחר יותר, אכן התגלו כוכבים שכאלה, כפי ששוער.
מחקרים מצביעים על כך שאוכלוסיית הכוכבים התועים מהווה כ-10% ממסתו של צביר "הבתולה", בשיעור העומד על כטריליון מסות שמש.
היווצרות של כוכב תועה
עד כה, גובשו מספר תאוריות אפשריות לגבי תהליך היווצרותם של כוכבים תועים:
כוכבים שנפלטים מהגלקסיות שלהם כתוצאה מסופרנובה
כאשר כוכב שנמצא במערכת מרובת כוכבים קורס ועובר סופרנובה, שאר הכוכבים במערכת עשויים להאיץ מאוד כתוצאה מעוצמת הפיצוץ. במידה ומהירות התנועה של הכוכבים מספקת על מנת שיתגברו על ההשפעה הכבדתית של הגלקסיה בה הם נמצאים, הם נחלצים ממנה וממשיכים למרחב הבין גלקטי. מרגע שיצאו הכוכבים מהגלקסיה בה נוצרו, מרכז המסה של הגלקסיה אינו יכול עוד להשיבם, והם נחשבים לכוכבים תועים.
כוכבים שנפלטים מהגלקסיות שלהם כתוצאה מאינטראקציה עם חור שחור
כוכבים שנמצאים במערכת מרובת כוכבים עשויים לצאת מגלקסיית האם שלהם באמצעות אינטראקציה עם חורים שחורים. כאשר מערכת מרובת כוכבים מתקרבת לחור שחור במידה מספקת, אחד הכוכבים במערכת נשאב לחור השחור, ושאר הכוכבים מאיצים מאוד עד שהם מגיעים למהירות אדירה, כתוצאה מ"אפקט הכבידה הקיצונית" (באנגלית: the extreme gravitational effect). אותם כוכבים מגיעים למהירות מספיק גבוהה על מנת לצאת מהגלקסיה שלהם, ואכן הם יוצאים מהגלקסיה שלהם ונהפכים לכוכבים תועים. כוכבים תועים שיצאו מהגלקסיות שלהם באופן זה נקראים "כוכבי מהירות על" (באנגלית: hyper-velocity stars).
אינטראקציה בין גלקסיות
ככל הנראה, הדרך הנפוצה ביותר בה כוכבים יוצאים מהגלקסיות שלהם והופכים לתועים היא אינטראקציה בין גלקסיות. כאשר גלקסיות נפגשות חלק מהכוכבים שבהן יוצאים מהן במהירות גבוה אל החלל, כתוצאה משינויי במכלול הכוחות הכבדתיים הפועלים על אותם כוכבים, דבר שיכול לשנות באופן דרסטי את מהירותם וכיוון תנועתם, ואף לגרום להם לצאת מהגלקסיה שלהם, כפי שקורה לאותם כוכבים.
היווצרות של כוכבים תועים מחוץ לגלקסיות
עד כה לא תועד כוכב תועה שנוצר מחוץ לגלקסיה, וככל הנראה הדבר גם לא אפשרי, כיוון שכוכבים נוצרים כתוצאה מהתגבשות של עננות גז ואבק גדולות מאוד, דבר שלא נפוץ במיוחד מחוץ לגלקסיות. על אף שמדענים כבר מצאו עננות גז ואבק גדולות מחוץ לגלקסיות בעלות פוטנציאל ליצירת כוכבים, הדבר לא סביר במיוחד כיוון שעל מנת שכוכב ייווצר מעננות אילו גורם מסוים צריך לגרום להן להתפזר מעט על מנת שהן יוכלו להתגבש לצורה חדשה. גליי הלם שעוברים בתוך גלקסיות (למשל כתוצאה מסופרנובות) יכולים לפזר מעט את העננות שנמצאות בגלקסיות אילו ולאפשר להן להתגבש מחדש לכוכב. אולם גליי הלם אילו לא קיימים בחלל הבין-גלקטי.
תנועתו של כוכב תועה
בניגוד לכוכבים שנמצאים בגלקסיות, שנעים סביב מרכז הגלקסיה בה הם נמצאים, תנועתם של כוכבים תועים לא מושפעת רק מגלקסיה אחת, אלא ממצבור גרמי השמיים שנמצאים סביבם, ועל כן כוכבים תועים נעים סביב מרכז המסה של כל גרמי השמים שנמצאים בסביבתם (לדוגמה, כוכבים תועים שנמצאים בצביריי גלקסיות ינועו סביב מרכז המסה הכולל של כול צביר הגלקסיות).
ההבדל בין כוכב תועה לכוכב לכת תועה
יש להבדיל בין כוכב תועה לכוכב לכת תועה, כיוון שמדובר בשני סוגים שונים של גרמי שמיים. ניתן להבדיל ביניהם בשני אופנים עיקריים:
אוכלוסיות כוכבים תועים אחרות שהתגלו
עד כה, התגלו מספר אוכלוסיות של כוכבים תועים מלבד אוכלוסיית הכוכבים התועים בצביר הגלקסיות "הבתולה". לפניכם כמה מהן:
כוכבים תועים ספציפיים שהתגלו
לפניכם תיאור של כמה כוכבים תועים שהתגלו:
תרומה של הגילוי של הכוכבים התועים למחקר של תחומים אחרים
גילויי הכוכבים התועים (בין היתר גם גילוי של אוכלוסיות מסוימות של כוכבים תועים) מסייע במחקר של נושאים מסוימים במדעי החלל (לצורך מדידת מרחקים, מיפויי של השפעות אנרגיה באזורים מסוימים ועוד). להלן כמה מהאופנים בהם גילויי הכוכבים התועים תורם למחקר של נושאים מדעיים:
החגורה הירוקה של סטטן איילנד
החגורה הירוקה של סטטן איילנד (באנגלית: Staten Island Greenbelt) היא רצועת פארקים ושטחים פתוחים במרכז סטטן איילנד - רובע מרבעי העיר ניו יורק שבמדינת ניו יורק שבארצות הברית.
הפארק הוא השני בגודלו מבין הפארקים של העיר ניו יורק, והוא מנוהל על ידי מחלקת הפארקים והפנאי של העיר ניו יורק.
מרבית שטחי הפארק, בניגוד לסנטרל פארק ולפארק פרוספקט, הם שטחים טבעיים ובלתי מתוכננים. בפארק מסלולי טיול רבים המאפשרים למטיילים לחוות את נוף היערות והביצות שבשטחי הפארק.
בשנות ה-60 מנע לחץ ציבורי ניסיון לחצות את הפארק בכביש מהיר. חלקי הכביש המהיר שלא הושלם מצויים היום בשטח הפארק.
בשנת 1982, נוסף לפארק שטח של 100,000 מ"ר שהיה שייך לעיר ניו יורק ושימש כחווה עירונית.
אחורי בית הכפורת
אחורי בית הכפורת, הוא שמו של השטח המערבי ביותר של העזרה בבית המקדש, הנמצא מאחורי ההיכל וקודש הקדשים. בבית המקדש השני תחומיו היו 11 האמות שבין הקיר המערבי של העזרה לבין הקיר המערבי של התאים.
מקור השם
מקור השם הוא, שכאשר רוב המתפללים בבית המקדש פונים לכיוון מערב (שם נמצא "בית הכפורת"), הם רואים את אחורי בית הכפורת מאחוריו.
קדושתו
הקדושה שלו היא כקדושה של עזרת ישראל, שאסורה לכניסה של טמאים, אם נכנסו- אז יביאו קרבן חטאת.
קסטיליה ולאון
קסטיליה ולאון היא קהילה אוטונומית שהוקמה ב-1983 בצפון ספרד, ונחשבת לגדולה ביותר מבחינת שטח. קסטיליה ולאון משתרעת על שטחיהן של ממלכת לאון הקדומה ושל קסטיליה הישנה בצפון מרכז חצי האי האיברי.
קסטיליה ולאון גובלת במערב בפורטוגל וגליסיה, בדרום באקסטרמדורה, בקסטיליה-לה מנצ'ה ובקהילה האוטונומית מדריד ובמזרח באראגון ובלה ריוחה. בצפון, קנטבריה, חבל הבסקים ואסטוריאס מפרידות בינה ובין הים הקנטברי.
קסטיליה ולאון חופפת בעיקרה את אגן הניקוז של החלק הספרדי של הנהר דורו.
בתחילה, החיבור של המחוזות לקהילה האוטונומית נתקל בהתנגדות של לאון וסגוביה אשר הוכרחו להצטרף לקהילה האוטונומית בפסק דין של בית המשפט הספרדי לחוקה.
ריו לארגו
ריו לארגו נוסדה בשנת 1830 וב-1915 זכתה למעמד של עיר. כלכלתה התבססה בעיקר על גידול סוכר, סיבי טקסטיל, וטבק, אם כי מאז שנות השבעים של המאה ה-20 חלה התפתחות משמעותית של ענפי התעשייה והשירותים.
ארתחששתא הרביעי
אַרְתַּחְשַׁסְתְּא הרביעי (בפרסית עתיקה: 𐎠𐎼𐎫𐎧𐏁𐏂𐎠), הידוע גם כאַרְסֵס (מיוונית: Ἀρσής, מפרסית עתיקה: 𐎠𐎼𐏁𐎣, רְ'שָׁה) היה מלך פרס בין השנים 338–336 לפנה"ס. הוא היה בנם הצעיר של המלך ארתחשסתא השלישי והמלכה אטוסה, ולא היה אמור לרשת את כס המלוכה של פרס. עלייתו הבלתי צפויה לכתר באה ב-338 לפנה"ס כתוצאה מרצח אביו ורוב בני משפחתו, ככל הנראה על ידי בגווהיה, השר החזק של פרס שסר חינו בעיני ארתחשסתא. בגואס ביקש להישאר בתפקידו על ידי החלפת ארתחשסתא עם ארסס הבן, איתו חשב שיהיה קל יותר לשלוט. ארסס היה לא יותר ממלך בובה בשתי שנות שלטונו, תוך שבגווהיה פעל ככוח שמאחורי הכתר. בסופו של דבר, ממורמר ממצב עניינים זה, ובהשפעת אצילי החצר שהתייחסו בבוז אל בגווהיה, ארסס תכנן לרצוח את בגווהיה. בגווהיה שוב הכה ראשון במטרה להגן על עצמו, והרעיל את ארסס. אז המליך את בן דודו של ארסס כמלך דריווש השלישי.
דאגתם הגדולה של הפרסים בעת שלטונו הקצר של מלך זה, הייתה אי השקט בגבול המערבי עם מוקדון תחת המלכים פיליפוס השני ואלכסנדר הגדול. אי השקט יוביל למלחמה בין שתי המדינות בתקופת שלטונו של יורשו של ארסס.
במקורות היווניים הוא היה ידוע בשם "ארסס" ונראה שזה היה שמו האמיתי. לפי הכתובת התלת לשונית מקסנתוס, ולפי חרסים משומרון נראה שהוא אימץ את השם המלכותי ארתחשסתא הרביעי, בעקבות אביו וסבו.
ZAP70
ZAP70 הוא אנזים תוך-תאי הנמצא בלימפוציט T ובתאי NK. משקלו המולקולרי הוא 70kd והוא שייך למשפחת האנזימים המזרחנים (טירוזין קינאזות).
תפקיד ואקטיבציה
לאחר קשירה של הקולטן (receptor) הנמצא על תאי T לאנטיגן המוצג על ה-MHC של תא מציג-אנטיגן (APC), ולאחר שקו-רצפטור מסוג CD4 או מסוג CD8 נקשר ל-MHC, מתבצע זירחון של אנזים הנקרא LCK. כתוצאה מהוספת קבוצת הזרחן ל-LCK הוא נעשה אקטיבי, ומזרחן את שרשרת zeta / CD247 הנמצאת על החלק התוך-תאי של קולטן תא T (או TCR). שרשרת zeta מתפקדת כ-ITAM, ולכן כתוצאה מהזירחון, ZAP70 ייקשר אליה ויעבור אקטיבציה. במצב אקטיבי, ZAP70 משמש זרז לזירחונן של מולקולות הנמצאות קרוב לממברנת התא. זירחון מולקולות אלה, גורם לאקטיבציה של PLC-gamma. כאשר PLC אקטיבי הוא הופך PIP2 ממברנת התא ל-DAG ול-IP3, ואלו, בתורם, גורמים לזירחונו, ועקב כך לשחרורו של חלבון מעכב מגורמי שיעתוק (transcription factors), ולאקטיבציה של גורמים אלו. אקטיבציה זו מובילה, לבסוף, לסינתזה של חלבונים המשחקים תפקיד במערכת החיסונית. רמה נמוכה של ZAP70 מתבטאת במחלה חיסונית קשה - SCID. מחלה זו היא רצסיבית והורשתה אינה תלויה במין.
איוואנובו
איוואנובו (ברוסית: Ива́ново) היא עיר ברוסיה, בירת מחוז איוואנובו. העיר הוקמה בשנת 1871 תוך איחוד כפר איוואנובו (מרכז לעיבוד גידולים שונים) ועיר תעשייה ווזנסנסקי פוסד. עד לשנת 1932 שם העיר היה איוואנונו-ווזנסנסק.
איוואנובו מחולקת לארבעה אזורים, ונכון ל-2014 מתגוררים בה כ-409,223 אלף תושבים.
עוד במאה ה-19 העיר הייתה ידועה כמרכז תעשיית הטקסטיל בקנה מידה אירופאי, מגמה שנמשכה בתקופה הסובייטית. היא נודעה כ"מנצ'סטר הרוסית" ומאחר שהתעשייה עתירת עבודה העסיקה נערות ונשים רבות (רובן רווקות) דבק בעיר כינוי נוסף - "עיר הכלות". אף שבימינו מפעלי הטקסטיל כבר נסגרו, הדימוי "עיר הכלות" לא נעלם. הוא מצא את ביטויו בסמל העיר החדש (מ-1996), במצעד הכלות, באירועים שנתיים שמארגן מגזין קוסמופוליטן ובמותגים מסחריים שונים.
ערים תאומות
לאיוואנובו שמונה ערים תאומות:
בה"ד 7
בית הספר הארצי לקשר, תקשוב וסייבר, המכונה בסיס הדרכה (בה"ד) 7, הוא בסיס ההדרכה המרכזי של חיל הקשר והתקשוב.
היסטוריה
נכון להיום הבסיס ממוקם בעיר הבה"דים, לאחר שהועתק לשם במאי 2016.
בשנותיו האחרונות בצריפין זכה הבה"ד בפרסים רבים מטעם שר הביטחון והרמטכ"ל, ביניהם, פרס על חזות הבה"ד אשר נחשב לאחד היפים והמטופחים בצה"ל ופרס על הכשרות הצי"ד והלמידה המתוקשבת.
החל משנת 2021 מפקד הבה"ד הוא שלומי קדם.
הכשרות בבסיס
מדי שנה עוברים בבסיס אלפי חיילים, חוגרים, קצינים וצוערים בהשלמה חיילית, המוכשרים בבסיס בתפקידי מחשוב, הגנה בסייבר, קשר ותפקידים טכנולוגיים אחרים. בסיס ההדרכה אמון על הכשרת תפקידי הקשר והטכנולוגיה של צה"ל. בשנים האחרונות מתפתח הבהד בתחומי הלוחמה מבוססת רשת וכן בתחום ההגנה בסייבר, התפתחות זו נוגעת בכלל תוכני ההכשרות השונות וכן בפיתוח של מקצועות חדשים ייעודיים לעיסוק בשני תחומים אלה. בין השאר נערכים בבה"ד קורסים במקצועות הדיגיטל, מחשוב, הגנה בסייבר, תקשורת, רדיו, שו"ב, לווינות ועוד.
השלמה חילית
בבה"ד מתקיימת ההשלמה החילית של קורס קציני הקשר, האורכת 14 שבועות.
מסלול קשר"גים
בין המסלולים הבולטים בבה"ד 7 הוא מסלול קשר"גים - מסלול ייעודי לתפקיד קציני תקשוב גדודיים קרביים ליחידות חי"ר ויח"ש. למסלול חשיבות רבה במסגרת תפיסת צבא יבשה דיגיטלי (צי"ד) בה דוגל צה"ל בשנים האחרונות. הקשר"ג מהווה חוליה המקשרת בין מרכז השליטה והבקרה ליחידות בשטח. בנוסף, הקשר"ג אחראי על נושא הקשר הטקטי ברמת הגדוד.
בשנה האחרונה תוקף והותאם מסלול הקשר"גים לעידן הנוכחי, המסלול קוצר ואורכו כיום כשנה וארבעה חודשים. שבמהלכם עובר החייל טירונות ברמת רובאי 03 ולראשונה טירונות זו מבוצעת בבהד עצמו תחת פלוגת המסלולים בענף מפקדים, הטירונות משולבת הכשרת יסוד מקצועית, שבמהלכה החייל לומד את מקצוע טכנאי הקשר, ובנוסף לומד על מגוון נושאים חשובים לתפקיד כגון ניווטים, לש"ב, שבוע כושר גופני במכון וינגייט, והתמקצעות מוגברת בנושאי לוחמה. לאחר מכן החייל יסופח למחלקות הקשר ביחידות השדה בצה"ל (בדרך כלל לגדודים למעט מקרים חריגים),לאחר תקופת הסיפוחים יחזור החניך לביצוע קורס פיקודי שהחל מנובמבר 2018 יבוצע אף הוא בבהד 7 בהובלת ענף מפקדים ולבסוף קורס קצינים במגמת להב והשלמת תקשוב קרבית.
מפקדי הבסיס לדורותיהם
מפקד בה"ד 7 הוא קצין בדרגת אלוף-משנה. מפקד הבה"ד כפוף פיקודית לקצין הקשר והתקשוב הראשי.
דוד פסיפיקו
דוד פסיפיקו (בפורטוגזית: David Pacifico; מוכר גם בשם דון פסיפיקו; 1784 – 12 באפריל 1854) היה סוחר יהודי פורטוגזי, שהיה במרכזה של תקרית בינלאומית לאחר שרכושו ביוון נפגע באירועים אנטישמיים.
פרשת דון פסיפיקו
בחג הפסחא של שנת 1847 אסרה ממשלת יוון, לבקשת נציג משפחת רוטשילד ששהה באתונה, לבצע שרפה טקסית של תמונת יהודה איש קריות. בתגובה לאיסור פרצו מהומות אנטישמיות, במהלכן נבזז ונשרף ביתו של פסיפיקו בידי ההמון.
פסיפיקו דרש פיצויים מממשלת יוון, אך זו סירבה. בצר לו פנה פסיפיקו אל ממשלת בריטניה, אשר התייחסה לטענותיו ברצינות רבה. שר החוץ הבריטי, לורד פלמרסטון, הורה על מצור ימי על חופי יוון עד שישולמו לפסיפיקו הפיצויים. המצור נמשך למורת רוחן של רוסיה וצרפת, אשר אף החזירה את השגריר מלונדון. לאחר חודשיים של מצור הורה פלמרסטון לצי המלכותי לתפוס אוניות יווניות ולהחזיק בהן. צעד זה הביא בשנת 1850 להסכמת ממשלת יוון לשלם את הפיצויים שדרש פסיפיקו.
הפעולה הצבאית עלתה לדיון בפרלמנט הבריטי ב-25 ביוני 1850. בדיון הכריז פלמרסטון כי כל אזרח בריטי זכאי להגנה מממשלת בריטניה בכל מקום שהוא בעולם. כפי שאזרח האימפריה הרומית היה זוכה להגנה בהכריזו "Civis Romanus Sum" ("אני אזרח רומאי"), כך גם פסיפיקו, ואינו יוצא דופן בשל היותו יהודי. הכרזה זו אושרה ברוב קולות בפרלמנט.
פרשת פסיפיקו הייתה אחת הפעמים הראשונות בהן הפעיל פלמרסטון את המדיניות שנודעה לאחר מכן כ"" בה כפתה בריטניה את רצונה על אומות אחרות, באמצעות האיום בכוחה הימי.
כספי הפיצויים שקיבל אפשרו לפסיפיקו לבלות את שארית חייו בלונדון, שם נפטר ב-12 באפריל 1854.
שמואל פקטור
שמואל פקטור (בגרמנית: Samuel ("S. D.") Factor (Faktor); 22 בספטמבר 1883, לודז' – 11 בינואר 1949, שיקגו) היה שחמטאי יהודי-פולני-אמריקאי.
במהלך מלחמת העולם הראשונה היה פקטור אחד משחקני השחמט החזקים בלודז'. בשנת 1916 הפסיד דו-קרב להירשביין +2 -4 =4 (+ ניצחונות – הפסדים = תוצאות תיקו). בשנת 1917 הגיע למקום השלישי באליפות לודז', לאחר גרז סלווה ותיאודור רגדינסקי. באותה שנה הוא הפסיד למשה הירשביין עם תוצאה (+2=4-4). בשנת 1918 הגיע למקום השני, לאחר תיאודור רגדינסקי ובשנת 1919 ניצח באליפות מועדון השחמט של לודז'. לאחר מכן היגר, בתחילה להולנד ולאחר מכן לארצות הברית.
בסוף שנת 1919 סיים פקטור בתיקו מיני דו-קרב עם ריכרד רטי +1 -1 בעיר רוטרדם. במרץ 1920 חלק מקום 2–3 עם אברהם שפייר, אחרי עקיבא רובינשטיין בתחרות רוטרדם. ביולי 1921 חלק פקטור מקום 5–7 בתחרות אטלנטיק סיטי (הקונגרס האמריקאי השמיני). בתחרות ניצח דוד ינובסקי. בחודש אוקטובר 1921 סיים פקטור במקום השני, אחרי אדוארד לסקר בתחרות קליבלנד. בחודש אוגוסט 1922 ניצח פקטור בתחרות לואיסביל (אליפות איגוד השחמט המערבי) ובאותה שנה ניצח באליפות שיקגו.
בשנת 1928 השתתף פקטור בנבחרת ארצות הברית באולימפיאדת האג. במסגרת זו זכה במדליית כסף קבוצתית. פקטור שיחק בלוח השלישי וצבר 6.5/11 (59.1%) 4+ 5= 2-.
בשנת 1930 חלק פקטור מקום ראשון-שני עם נורמן וויטקר בתחרות שיקגו (אליפות איגוד השחמט המערבי). בחודש אוגוסט 1932 חלק מקום 7–10 בתחרות פסדנה (ניצח: אלכסנדר אלכין).
פקטור מת בשנת 1949 לאחר מחלה קצרה.
הנס פון אוילר-שלפין
הנס קארל אוגוסט סימון פון אוילר-שלפין (בגרמנית: Hans Karl August Simon von Euler-Chelpin; 15 בפברואר 1873, אאוגסבורג – 6 בנובמבר 1964, סטוקהולם) היה ביוכימאי שוודי (יליד גרמניה), חתן פרס נובל לכימיה לשנת 1929 בו זכה במשותף עם ארתור הרדן "על מחקריהם בתחום תסיסת הסוכר ואנזימי תסיסה".
לאחר סיום לימודי התיכון שלו, ב-1891, למד פון אוילר-שלפין אמנות באקדמית מינכן לציור. בעקבות התעניינותו בבעיות צבע וצבעי הספקטרום, בחר להתחיל בלימודי מדע ב-1893. הוא החל בלימודיו באוניברסיטת ברלין, שם למד כימיה אצל הרמן אמיל פישר וא. רוזנהיים, ופיזיקה אצל אמיל ורבורג ומקס פלאנק; ב-1895 קיבל תואר דוקטור.
אז המשיך לאוניברסיטת גטינגן, שם עבד בין השנים 1896 ל-1897 אצל ולטר נרנסט. בקיץ 1897 עבד במעבדתו של סוונטה ארהניוס, והתמנה לעוזר מחקר שם. ב-1898 הוסמך למרצה (Privatdozent) בכימיה פיזיקלית באוניברסיטה המלכותית של סטוקהולם, וב-1899 התמנה לתפקיד שם. בין 1899 ל-1900 ביקר במעבדתו של ואן 'ט הוף. ב-1906 התמנה לתפקיד פרופסור לכימיה כללית ואורגנית באוניברסיטה המלכותית. ב-1929 התמנה למנהל מכון הוויטמינים ומכון הביוכימיה, שהוקם זה לא מכבר. ב-1941 פרש מהוראה, אך המשיך לעסוק במחקר.
עבודתו הביוכימית הראשונה פורסמה ב-1904, ועסקה בפעולתם של אנזימים, בהשוואה לעבודתו המוקדמת על קטליזה, שבחנה הידרוליזה קטליטית של מצעים על ידי היווצרות מלח עם הזרז.
חלק נכבד מעבודתו עסק באנזימים אינוורטאז (saccharase) וקטלאז, וזאת בשיתוף עם ק. יוזפסון. עבודתו בתחום התסיסה התקדמה לעיסוק בפוספורילציה, קו-אנזימים, והשלבים הראשונים של התסיסה והקטליזה שלהם. ב-1924 החל בחקר ויטמינים, בשיתוף ב. פון אוילר, פול קארר, ומרגרטה רידבום, איתה ביצע מחקר נוסף, ב-1928, בעניין ויטמין A וקרוטן.
ב-1914 פרסם ספר אודות הכימיה של שמרים ותסיסה אלכוהולית. בין 1925 ל-1934 איגד את תוצאות מחקרו המעמיק בתחום האנזימולוגיה במונוגרפיה בשם "Chemie der Enzyme", המונוגרפיה הראשונה בנושא. ב-1957 פרסם ספר עם ב. איסטרט על הכימיה וביוכימיה של רדוקטונים. ב-1958 ביקר ביפן ופרסם מונוגרפיה אודות רדוקטונים בשיתוף פרופסור ק. ימאפוג'י, ד"ר נאמורה וד"ר אדאצ'י.
פון אוילר-שלפין חקר גם את הביוכימיה של גידולים, ובמיוחד את חומצות הגרעין בהם, בטכניקה של סמנים שפיתח עם ג'ורג' דה הוושי. בתחום זה פרסם שתי מונוגרפיות, "Biochemistry of Tumours" (עם Boleslaw Skarzynski מקרקוב), ו-"The Chemotherapy and Prophylaxis of Cancer".
פון אוילר-שלפין היה חבר האקדמיות למדעים של מדינות וערים רבות, וזכה בתוארי דוקטור לשם כבוד ממספר אוניברסיטאות מובילות. הוא נישא פעמיים; ראשית לכימאית אסטריד קלב, ולזוג נולדו 5 ילדים. בשנית, ב-1913, לאליזבת', ברונית אף אוגלס, שגם עבדה איתו במחקריו. לזוג נולדו 4 ילדים. בנו מנישואיו הראשונים, אולף פון אוילר, היה לרופא ופרמקולוג, וזכה בפרס נובל לפיזיולוגיה ולרפואה לשנת 1970.
אמבה סאווארה
אמבה סאווארה (בתיגרינית: እምባ ሶይራ) הוא הר במחוז הדרום שבאריתריאה. בסמוך להר, נמצאים חורבות העיר קוהיטו.
אקלים
הטמפרטורה הממוצעת היא 22 מעלות צלזיוס. החודש הכי חם הוא מאי (26 מעלות צלזיוס). החודש הכי קר הוא יולי (18 מעלות צלזיוס). כמות המשקעים הממוצעת היא 375 מילימטרים בשנה. חודש אפריל הוא החודש שיש בו הכי הרבה גשם (129 מ"מ גשם), וחודש ינואר הוא החודש שיש בו הכי פחות גשם (2 מ"מ גשם).
מפעל הביבליוגרפיה העברית
מפעל הביבליוגרפיה העברית (Institute for Hebrew Bibliography) הוא גוף שייעודו עריכת ביבליוגרפיה של הדפוס היהודי.
המפעל רושם ומתאר כל הספרים שהודפסו באות עברית בלשון העברית ובלשונות היהודים (יידיש, לאדינו, ערבית יהודית וכו') למן ראשון ספרי הערש העבריים בשנת ה'רל"ה 1475 לערך, עד לשנת ה'תש"ך 1960. מסד הנתונים הביבליוגרפי נבנה על בסיס אוספי הספרייה הלאומית ואוספים אחרים בארץ ובעולם.
הביבליוגרפיה מונה למעלה מ-141,000 רשומות ביבליוגרפיות ו-15,000 ביוגרפיות, והיא כוללת: ספרים, כתבי עת ודפים בודדים (אפמרה). כל פרסום נבדק על ידי עובדי המיזם, ותיאור הספרים רחב מאוד ומקיף יותר מאשר תאורם בקטלוג הספרייה הלאומית וכולל, לדוגמה: הסכמות לספרים, הקדמות שחוברו על ידי מחברים אחרים וכדומה.
פאולה טולר
פאולה טולר (פורטוגזית: Paula Toller; נולדה ב-23 באוגוסט 1962) היא זמרת, פזמונאית ומלחינה ברזילאית. טולר ידועה בעיקר כסולנית הרכב הפופ הברזילאי קיד אבליה (Kid Abelha), שהתפרסם בראשית שנות השמונים, ואף כיום נמנה בין ההרכבים הפופולריים בברזיל. ב-1998, הוציאה טולר אלבום סולו ראשון. ב-2007, יצא אלבום הסולו השני של טולר, SóNós.
מפעל הביבליוגרפיה העברית
נכון ל-2011 רשם המפעל ותיאר קרוב ל-90% ממצאי הספרים היהודי העולמי והוא מקוון באתר הספרייה הלאומית.
פאולה טולר
שנותיה הראשונות
פאולה טולר נולדה בריו דה ז'ניירו. היא גדלה בקופקבנה, רובע מסורתי בריו דה ז'ניירו. בילדותה השתתפה בחוגים לבלט ואנגלית. היא גודלה בידי סבה פאולו וסבתה רנה, הורי אביה. פאולו היה רופא מנתח, ויועץ לשעבר של נשיא ברזיל ושל ממשלת מדינת גואנברה (כיום, בתחומי מדינת ריו דה ז'ניירו), היסטוריון ומחברם של ספרים רבים. רנה הייתה עקרת בית ואם-בית בפנסיון לנשים קשישות.
מפעל הביבליוגרפיה העברית
היסטוריה
לרעיון כתיבת ביבליוגרפיה מלאה של הספר העברי היסטוריה ארוכה. ראשון למכנסי הכותרים העבריים היה שבתי בס בספרו שפתי ישנים (נדפס באמסטרדם 1680). במאה ה-19 פרסם הביבליוגרף משה שטיינשניידר סדרת הקטלוגים אודות אוצרות הספר העברי בספריות שונות באירופה, יצחק אייזיק בן יעקב פרסם את ספרו אוצר הספרים ב-1880 ובמאה ה-20, ספרו של חיים דב פרידברג בית עקד ספרים. כל ניסיונות הקיבוץ הללו הם פרי מאמצים של מחברים יחידים שלמרות מאמציהם וכישרונם קצרה ידם מלהגיע לכל ספר עברי.
פאולה טולר
שנותיה הראשונות
בילדותה וצעירותה, נחשפה בביתה בעיקר למוזיקה קלאסית של באך, מוצרט, בטהובן ושופן, בין יתר היוצרים הקלאסיים, וגם למוזיקה ולאופרה ספרדית. בנוסף, נחשפה גם למוזיקה בת זמננו, של כרמן מירנדה, אליס רז'ינה והביטלס (להקת הרוק היחידה המקובלת בעיני סבה). בבית הספר, השתתפה טולר בשעורי בלט ואנגלית, כדי להיות מורה לאנגלית.
בגיל 17, החלה טולר ללמוד באוניברסיטה האפיפיורית הקתולית של ריו דה ז'ניירו (PUC) והשתתפה בקורסים בעיצוב תעשייתי ותקשורת חזותית והחלה ללמוד צרפתית. היא שילבה בלימודיה גם עבודת סטאז' בחברה לתכנות חזותי. באותו הזמן, גם שלחה ידה בעבודות צדדיות, על מנת להשלים את הכנסתה. עבודותיה אלו כללו תרגום ספרים, עזרה עם עבודות עבור חבריה ללימודים, מילוי מקום כמזכירה בסטודיו למחול שלה בזמן חופשות והגהות עבור ספריו של סבה. בחדרו של אחיה נחשפה למוזיקה של ג'יימס בראון וטים מאיה.
מפעל הביבליוגרפיה העברית
היסטוריה
ההצעה לכתוב ביבליוגרפיה יהודית לאומית מקיפה עלתה ב-1953, על ידי ד"ר ישראל מהלמן. ד"ר מהלמן ניסה במשך כמה שנים לעניין מוסדות אקדמיים שונים בהצעתו. ב-1959 חתמו האוניברסיטה העברית, מוסד ביאליק, מוסד הרב קוק ומשרד החינוך על הסכם משותף שמכוחו הוקמה חברה בשם מפעל הביבליוגרפיה העברית. ב-1960 הציע ד"ר מהלמן, יחד עם אברהם מאיר הברמן ואברהם יערי, תוכנית לביבליוגרפיה מקיפה של הספרים העבריים המודפסים. הייתה גם הצעה אחרת של הספרייה הלאומית, שנציגה היה שלמה שונמי. הצעה זאת הייתה מצומצמת בהיקפה בהשוואה להצעה הראשונה. באפריל 1961 פרש מוסד הרב קוק ממפעל הביבליוגרפיה.
פאולה טולר
שנותיה הראשונות
התקליטים הראשונים שרכשה היו פסי-קול לטלנובלות הברזילאיות האהובות עליה (שכללו שירים של סטיבי וונדר, מרקוס ואלה וחמישיית הג'קסונים. בהמשך החלה להאזין גם לג'ניס ג'ופלין ולריטה לי (סולנית המוטנטים). תדירות הלכה למסיבות מצומצמות המכונות "Arrastas" (מפורטוגזית - "סחיבות", "זחילות"), בהן התבצעו גרסות כיסוי לאמנים כגון לד זפלין, פינק פלויד, בילי פול, מייקל ג'קסון. עם תחילת לימודיה באוניברסיטה, התמכרה טולר להאזין לרדיו.
מפעל הביבליוגרפיה העברית
היסטוריה
המייסדים הניחו שיידרשו שמונה עד עשר שנים להשלמת העבודה והניחו שהיא תכלול 12–13 כרכים. למעשה העבודה לא הושלמה עד היום. בשנת 1963 הוציא המפעל חוברת לדוגמה בת 116 עמודים שהוכנה על ידי נפתלי בן מנחם וצוות העובדים במפעל, שכלל חמישה עובדים: ברוך מרדכי כהן (עורך שותף במהדורה המוערת של האנציקלופדיה התלמודית פחד יצחק), יצחק יוסף כהן – מומחה בתולדות יהודי הונגריה, יהודה אריה קלוזנר וישראל אליעזר פולק, שעבד במפעל עד 1964. החוברת כללה את הערכים: אייבשיץ, יהונתן; אייזנשטיין, יהודה דוד; אלגאזי, נסים שלמה; ארחות צדיקים; ואריסטו.
פאולה טולר
שנותיה הראשונות
ב-1982, כבר שרה טולר בהרכב קיד אבליה, ושנתיים מאוחר יותר נטשה את לימודיה באוניברסיטה, על סף קבלת התואר. באותה השנה, היא החלה ללמוד פיתוח-קול אצל הזמרת הלירית וֶרָה מָרִיה דוּ קנְטוֹ אֶה מֶלוֹ, והחלה לשיר שירי לידר (שירי פולק גרמניים) בגרמנית.
מפעל הביבליוגרפיה העברית
היסטוריה
בשנת 1964 פורסמה חוברת לדוגמה נוספת שכללה אותם ערכים בתוספת הערך אחד העם ומבוא מאת גרשם שלום. בקונגרס העולמי הרביעי למדעי היהדות 1965 פרסם גרשם שלום דו"ח על פעילות המפעל ובו מסר שהמפעל עובד ברצינות מאז 1962 בצוות מלא ורשם כבר 35,000 כרטיסים כשמתוכם 10,000 הם עיולים ראשיים.
פאולה טולר
סולנית קיד אבליה
הקריירה המוזיקלית של טולר החלה בראשית שנות השמונים כסולנית בלהקת הפופ הברזילאית "קיד אבליה והדלעות הפראיות" ("Kid Abelha e os Abóboras Selvagens". השם קוצר לאחר מכן ל"קיד אבליה"). הלהקה הופיעה בשנת 1985 במסגרת פסטיבל רוק בריו. גם כיום משמשת טולר כסולנית ההרכב, על אף קריירת הסולו אליה פנתה. הסינגל הראשון של הלהקה "Distração" יצא בשנת 1982. בתחילה, סברו המבקרים שההרכב קיד אבליה הוא עוד להקה מני רבות שיוציאו מקרבן לא יותר משלושה להיטים לרדיו ודינן להיעלם ממפת הפופ הברזילאי. עם זאת, נחלה לאורך השנים הלהקה הצלחה רבה, חיברה להיטים רבים, וגם בחלוף 25 שנה, אוזלים הכרטיסים להופעות ההרכב ונמכרים אלבומים רבים. בין להיטי ההרכב הגדולים נמנים שירים כמו "Como eu quero", "Fixação", "Alice", "No seu lugar", "Grand Hotel", "?Por que não Eu", "Na rua, na chuva, na fazenda", "Garotos", "Nada por mim", "Os outros" וכן הסינגל הנודע, שני במספר, של הלהקה - "Pintura íntima" שיצא בשנת 1983 (מפורטוגזית - "ציור אינטימי" או "רישום אינטימי").
מפעל הביבליוגרפיה העברית
היסטוריה
בקונגרס העולמי החמישי למדעי היהדות ב-1969 דיווח בן מנחם שהצוות כולל כבר 10 עובדים ומספר הכרטיסים הגיע ל-72,000 ומתוכם 37,500 עיולים. העבודה הגיעה עד האות מם, הכוללת, בין השאר, את הערכים: מחזור, מדרש, משה בן מימון. מבין הבעיות שהציג בן מנחם בהרצאתו הייתה השאלה האם העיולים צריכים להיות בכתיב מלא או חסר. הוחלט שהכתיב יהיה מלא, דבר שגרם לחוסר תיאום עם הקטלוגים של הספריות האקדמיות בארץ שנהגו לקטלג בכתיב חסר.
פאולה טולר
סולנית קיד אבליה
<!--
מפעל הביבליוגרפיה העברית
היסטוריה
משנת 1991 ניהל את המפעל יצחק יודלוב. ב-1994 העריך יודלוב שקוטלגו כ-70% מן הספרים העבריים וכי בסופו של דבר יהיו בו 120,000 כותרים ובתוכם 14,000 ביוגרפיות ו-40,000 הסכמות. פרופ' ישראל שצמן מנהל הספרייה הלאומית מ-1990 קבע למפעל יעד חדש: ליצור מאגר מידע של ספרים עבריים הנמצא בתהליך עדכון ותיקון מתמיד. לשם השגת מטרה זו הכניסו שני שותפים חיצוניים חדשים בכוונה ליצור תקליטור שיכיל את המידע שנאגר עד אז על כרטיסי קטלוג. ב-1992 המו"ל EPI וחברת ההיי-טק הישראלית CDI שיתפו פעולה בייצור התקליטור.
פאולה טולר
Personal life
Erotismo Sexo, sexualidade e erotismo são temas freqüentes nas letras de Paula Toller. Às vezes estes temas são cantados de forma mais explícita como em Um Segundo a Mais, Por uma Noite Inteira, Eutransoelatransa, Poligamia e Derretendo Satélites - esta do seu primeiro disco solo. Outras vezes estes temas aparecem também mais disfarçados ou em forma de metáfora ou leves citações, como nas músicas Pintura íntima, Agora Sei, No seu lugar entre outras. Apesar das letras ousadas; nos shows Paula prefere uma postura mais distante, sem grandes apelos.
מפעל הביבליוגרפיה העברית
היסטוריה
תהליך יצירת מאגר המידע האלקטרוני מן הכרטיסים נעשה על ידי צילום כל הכרטיסים. הכרטיסים המקוריים נשלחו לפיליפינים שם הם הוקלדו על ידי קלדנים (שלא יודעים עברית). המפעל לא מומן בצורה סדירה על ידי הגופים שהתחייבו לתמוך בו, אלא קיבל מענקים שנתיים בלבד, ממספר גופים פרטיים. התוצאה הייתה חוסר במימון להחזקת צוות עובדים קבוע לאורך זמן. ב-2006 עבד במפעל רק יצחק יודלוב, מקטלג נוסף במשרה מלאה ומספר מקטלגים במשרות חלקיות.
פאולה טולר
Personal life
At the age of 17, she began taking courses in Industrial Design and Visial Communication at the Pontifícia Universidade Católica of Rio de Janeiro (PUC) and started studying French. In conjunction with her course work, she did an internship in a visual programming office where she would put into practice the things she learned in school. In the meanwhile, she would arrange side jobs to complement her small salary. Her side jobs included translating books and term papers for her fellow students, assuming the position of secretary in her dance studio during the holidays and revised her grandfather's books. In her brother's room, she heard for the first time James Brown and Tim Maia.
מפעל הביבליוגרפיה העברית
היסטוריה
ב-1 בספטמבר 1994 הציג יודלוב את התקליטור בשם "הביבליוגרפיה של הספר העברי רל"ג-תש"כ" בפעם הראשונה בפני הציבור. התקליטור לא היה מלא משום שלא הכיל את האות תי"ו, בה נמצאים הערכים: תלמוד, תפילה, תנ"ך, המהווים חלק נכבד מן הספרים בעברית. מפעל הביבליוגרפיה שונה מביבליוגרפיות עבריות אחרות בהיקף ובשיטה בה הוא עובד.
פאולה טולר
Personal life
The first discs she bought were the soundtracks of her favorite telenovelas (which included songs by Stevie Wonder, Marcos Valle, and the Jackson Five). After that, she got interested in Janis Joplin and Rita Lee. She would often go to small parties called "Arrastas" where they would play artists like Led Zeppelin, Pink Floyd, Billy Paul, Michael Jackson. Once in the university, she became addicted to listening to the radio.
מפעל הביבליוגרפיה העברית
היסטוריה
בשנת 2011 רכשה הספרייה הלאומית את הזכויות מחברת CDI, כדי להנגיש את המאגר כולו, דרך תוכנת "אלף" של הספרייה חינם לכל דורש.
פאולה טולר
Personal life
By 1982, she was already singing in the group Kid Abelha, and two years later, she gave up on school right before reaching graduation. In the same year, she began taking voice lessons with a professor and lyrical singer Vera Maria do Canto e Mello and started singing Lieder (songs) in German, which awoke her interest in the language that she still studies today.
מפעל הביבליוגרפיה העברית
מבנה הרישום בביבליוגרפיה
בחוברת שפורסמה על ידי המפעל ב-1962 פורטו העקרונות שקבעה המערכת ברישום הספרים:
פאולה טולר
Personal life
During her day-to-day, to maintain her physical and mental self, Paula does gymnastics, psychoanalysis and plays tennis. She preventitively treats herself with medicine and oriental therapies (shiatsu/acupuncture). She tries to maintain a balanced diet without going overboard. In addition, she hasn't had a soft drink in over ten years and doesn't use sugar and avoids processed foods.
One of her favorite pastimes is to take long drives alone in her car, listening to loud music. This is how she comes up with most of her lyrics which she tries to write down while she drives. The bathroom tub is also one of the places she prefers to think of lyrics in.
מפעל הביבליוגרפיה העברית
אוצר ההגדות
בשנת תשנ"ז הוציא לאור מפעל הביבליוגרפיה את אוצר ההגדות: ביבליוגראפיה של הגדות פסח מראשית הדפוס העברי עד שנת תש"ך, בעריכת יצחק יודלוב
פאולה טולר
Personal life
Since 1987, she has been married with brazilian film director Lui Farias and has one son, Gabriel .
-->
פרה (פירושונים)
{{פירושונים|
תורת הקשרים
עיסוק מרכזי של תורת הקשרים הוא לענות על השאלה מתי שני קשרים נתונים הם זהים זה לזה.
קשרים, דיאגרמות ושזרים
הקשרים המתמטיים שתורת הקשרים חוקרת הם מודלים מתמטיים לקשרים שאנו פוגשים בחיי היום-יום: כאלו שאפשר ליצור בנקל מחבל או משרוך. הקשרים האלה מצויים במרחב התלת-ממדי, והמטרה היא לחקור את המאפיינים שלהם שאינם משתנים תחת עיוות רציף במרחב העוטף אותם. כדי לתאר קשרים בצורה נוחה וחד-משמעית, מציירים דיאגרמה של הקשר, שהיא התמונה הדו-ממדית שרואים כשמתבוננים בקשר מלמעלה. המוסכמה היא לבחור נקודת מבט שממנה לכל היותר שני מקטעים של החבל חוצים זה את זה באותה נקודה, ולהציג את נקודות החצייה - הקרויות "צמתים" (crossings) - כאשר המקטע העליון שלם, והתחתון מחוק מעט (ראו דוגמה משמאל).
קשר, על-פי ההגדרה, הוא מסילה סגורה העשויה להיות מפותלת במידה רבה או מועטה (ראו הגדרה להלן). מבנה הכולל כמה קשרים, שזורים זה בזה, קרוי שזר (ובאנגלית link). שתי טבעות המונחות זו לצד זו הן שזר. אם הטבעות עוברות זו את זו, זהו שזר אחר. דוגמה מפורסמת אחרת היא הטבעות הבורומאניות, שדיאגרמה שלהן מופיעה משמאל.
היסטוריה
הקשר הפשוט ביותר הוא בעל צורת טבעת, שאותה אפשר לתאר במישור ללא צמתים כלל. הקשר הזה נקרא "אל-קשר" (ובאנגלית the unknot) או "הקשר הטריוויאלי". קשרים שיש להם רק צומת אחד או שניים אפשר להתיר בקלות. הדיאגרמה של כל קשר אמיתי כוללת לפחות שלושה צמתים.
הראשון שזיהה שקשרים ניתנים לחקירה מנקודת מבט מתמטית היה קרל פרידריך גאוס, אשר ב-1794 המציא שיטת סימון מיוחדת לקשרים המקודדת בתוכה את התכונות של קשר נתון (קוד גאוס). מאוחר יותר בחייו גאוס נתקל בתורת הקשרים בשלושה הקשרים שונים: ב-1804 בהקשר של חקירותיו באסטרונומיה, בהקשר של חקירותיו בגאומטריה, וב-1833 בהקשר של עבודתו בפיזיקה בתורת האלקטרומגנטיות. הצורך להגדיר את התחום עלה בתודעתו של גאוס לראשונה כאשר ניסה לקבוע את התחום השמיימי (חלקה של הספירה השמיימית) שבו שביטים ואסטרואידים עשויים להופיע, תחום אותו הוא מכנה Zodiacus, וכך התעוררה בעיה טופולוגית במחקר אסטרונומי בפעם הראשונה (נכלאס, כרך 6, מאמר "Grenzen der geocentrischen orter der planeten" בעמודים 106 - 121). תוצאות מאוחרות יותר עסקו בתורת הצמות, בסובכים (Tangles) ובשזרים. הנכלאס של גאוס מכיל איורים מעוררי דמיון של צמות, וההערות המופיעות בו מעידות כי גאוס היה הראשון לחקור את המבנה הטופולוגי של צמות וייתכן שאף לחשוב על חבורת הצמות. גאוס גם מצא במאמר קצר מ-1844 את כל הקשרים שהדיאגרמה שלהם מכילה לכל היותר ארבעה צמתים. ב-1833, בהקשר של בעיה אלקטרומגנטית מסוימת, הוא הגדיר את מספר הקישור (linking number) ופיתח שיטה לחשבו באמצעות אינטגרל כפול מתאים (Gauss's linking integral). רעיונותיו של גאוס הכתיבו את אווירת המחקר בגטינגן של אותה תקופה, והספר הראשון שעסק באופן מוצהר בטופולוגיה, ספרו של תלמידו יוהאן בנדיקט ליסטינג, הוקדש לגאוס.
את החקירה השיטתית של קשרים החל פטר טייט (Peter Tait, 1831-1901), שעסק במיון של קשרים על-פי הדיאגרמות שלהם (ראו להלן). הוא הגדיר את "מספר הצמתים" של קשר כמספר הצמתים הקטן ביותר בדיאגרמה של הקשר, ויצר רשימה מפורטת של כל הקשרים שמספר הצמתים שלהם אינו עולה על 7. אחר-כך נעזר טייט בתומאס קירקמן (Thomas Kirkman) כדי להרחיב את הרשימה עד ל-9 צמתים.
הגישה השלטת באותו זמן הייתה שכדי להבדיל בין קשרים, די "לראות" שהם שונים זה מזה, ושאי-אפשר לפתל אחד מהם עד שיתקבל הקשר האחר בלי לקרוע את החבל. מאוחר יותר, עם התבססותה של הטופולוגיה כתחום מתמטי מאורגן, היה ברור שאין בכך די. יש למצוא דרכים להוכיח ששני קשרים נבדלים זה מזה. כך נוצרה הבעיה היסודית של תורת הקשרים: למצוא אלגוריתם שיקבע האם שני קשרים נתונים זהים זה לזה, אם לאו. הגישה המתמטית הכללית לבעיות כאלה היא לאתר אינווריאנטים, גדלים שאפשר לחשב מתוך הקשר, ושיהיו שונים זה מזה עבור קשרים שונים, לפחות בחלק מהמקרים.
דוגמה לאינווריאנט כזה הוא מספר הצמתים: אם קשר אחד ניתן להצגה בדיאגרמה עם 8 צמתים וקשר אחר דורש 10 צמתים לפחות, הם חייבים להיות שונים זה מזה. הבעיה היא שקשה לחשב את מספר הצמתים. אכן, רק בראשית המאה העשרים נמצאה הדרך להראות שקיימים בכלל קשרים שאינם שקולים לאל-קשר!
ב-1976 תיאר Waldhansen אלגוריתם המאפשר להבדיל בין כל שני קשרים; האלגוריתם מבוסס על רעיונות של Haken מ-1954 ו-1961.
סכום קשיר וקשרים ראשוניים
אחת הבניות היסודיות בתורת הקשרים היא הסכום הקשיר של שני קשרים נתונים. כדי לחבר שני קשרים, מנתקים כל אחד מהם בנקודה אחת, ומחברים את הקצוות זה לזה כבאיור משמאל. הקשר המתקבל איננו תלוי בנקודות שבהן בוחרים לנתק את הקשרים המקוריים. את הסכום הקשיר של הקשרים \ K_1 ו- \ K_2 מסמנים ב-.
קשר שלא ניתן להציג אותו כסכום קשיר אלא אם אחד המרכיבים הוא האל-קשר, נקרא קשר ראשוני. לקשרים הראשוניים תפקיד דומה לזה של המספרים הראשוניים באריתמטיקה של מספרים טבעיים: משפט שוברט (1949) קובע שכל קשר אפשר להציג באופן יחיד (עד כדי סדר) כסכום קשיר של מספר קשרים ראשוניים.
דיאגרמה נקראת דיאגרמה מתחלפת, אם בטיול לאורך המסילה אנו עוברים לסירוגין פעם מעל ופעם מתחת למקטע השני בצומת. קשר שאפשר להציג אותו באופן כזה נקרא קשר מתחלף. דיאגרמה מתחלפת נותנת הצגה 'הדוקה' של הקשר, ולעיתים קרובות הצגה כזו היא בעלת מספר צמתים מינימלי. לכן קל יותר למיין את הקשרים המתחלפים, והיום ידועות טבלאות של כל הקשרים הראשוניים המתחלפים שמספר הצמתים שלהם אינו עולה על 16 (יש כמעט 2,000,000 כאלה).
הגדרה פורמלית
ההבנה האינטואיטיבית מזהה קשר עם מסילה רציפה סגורה במרחב התלת-ממדי (פורמלית - עותק של הספירה החד-ממדית \ S^1). המעגל הפשוט נבדל מן הקשר המורכב בדרך שבה הוא משוכן במרחב; אם אפשר לעוות את המרחב (באופן רציף, ללא חיתוך או הדבקה) באופן שמעביר קשר אחד לשני, אז הם שקולים זה לזה. שינוי כזה נקרא איזוטופיה. הגדרה זו פגומה, משום שאם אין מגבילים את "עובי" החבל, אפשר לכווץ כל קשר לנקודה, וכך להפוך כל מסילה סגורה לאל-קשר. כדי למנוע ניוון כזה של התאוריה, מתבוננים בסביבה צינורית שלו (באנגלית: tubular neighborhood), שהיא טורוס מלא אשר כל דיסק מרידיאני בו הומוטופי לדיסק החותך את הקשר בדיוק פעם אחת. לכל קשר אפשר ליצור סביבה צינורית על ידי "עיבוי" בעל רדיוס קטן די הצורך, כדי שהטורוס הנוצר לא יחתוך את עצמו. הסביבה הצינורית מאפשרת להגדיר שני קשרים הם שקולים אם קיימת ביניהם "איזוטופיה סביבתית" (באנגלית: Ambient Isotopy), כלומר, הומוטופיה בין סביבה צינורית של הקשר הראשון לסביבה צינורית של הקשר השני.
כדי להימנע מקשרים פתולוגיים, אפשר להגדיר קשר גם כמסילה סגורה ליניארית-למקוטעין (כלומר, המורכבת ממספר סופי של קטעים ישרים). תחת הגדרה זו, אומרים ששני קשרים שקולים זה לזה, אם אפשר לעבור מאחד לשני במספר סופי של צעדים, שבכל אחד מהם מחליפים צלע אחת של משולש בשתיים האחרות, או להפך, ובלבד שהמשולש אינו נוגע באף צלע אחרת של הקשר.
צעדי ריידמייסטר
הגדרת הקשר כמסילה סגורה המורכבת מקטעים ישרים, מאפשרת להוכיח משפט חשוב של ריידמייסטר, הקובע שבין שתי דיאגרמות של אותו קשר אפשר תמיד לעבור במספר סופי של צעדי ריידמייסטר. יש שלושה צעדי ריידמייסטר חוקיים (ראו איור), וקל לראות ששלושתם אינם משנים את הקשר שאותו הדיאגרמה מתארת. לכל קשר K, מספר צעדי ריידמייסטר הדרוש למעבר בין שתי דיאגרמות של K עם n צמתים חסום על ידי פולינום ב-n, ועולה לפחות כמו n^2.
אינווריאנטים של קשרים
הבעיה היסודית של תורת הקשרים היא להוכיח ששני קשרים (הנתונים למשל על ידי דיאגרמות) שונים זה מזה. אותה שאלה אפשר לשאול על שזרים באופן כללי, מחד, או על ההפרדה בין קשר נתון לאל-קשר. כדי למלא את המשימה הזו, יש לאתר גדלים שיהיו תלויים בקשר או בשזר, ולא בדיאגרמה המסוימת שנבחרה לייצג אותם; מסיבות שונות, רצוי שהגדלים האלו יהיו ניתנים לחישוב מתוך דיאגרמה. תורת הקשרים משמשת שדה ניסויים לטכניקות שונות בטופולוגיה ובתחומים אחרים של המתמטיקה, והיא מכירה אינווריאנטים רבים ומגוונים. מהם אינווריאנטים מספריים, כמו מספר מרכיבי הקשירות, מספר הקישור הסופר את מספר הפיתולים של המסילה סביב עצמה, הגנוס של משטח סייפרט העוטף את הקשר, מספר הצביעות של הדיאגרמה; ואינווריאנטים אלגבריים כמו פולינום אלכסנדר או פולינומים נוספים, והחבורה היסודית של המשלים לקשר.
המשלים של הקשר
ב-1905 הציע Wirtinger לחשב, עבור קשר נתון K, את החבורה היסודית של המשלים ב-\ S^3. זהו אינווריאנט טופולוגי טבעי ומוכר, שהיה לו חלק חשוב בהתפתחות של הטופולוגיה האלגברית. לחבורה היסודית של כל קשר אותה אבליניזציה -. לפי הלמה של דן (מקס דן, 1910), החבורה היסודית איזומורפית ל- אם ורק אם K הוא האל-קשר. ההוכחה שפורסמה לא הייתה שלמה, ותוקנה רק ב-1957. החבורה היסודית תלויה כמובן רק במחלקת ההומיאומורפיזם של המרחב \ S^3-K. ב-1989 הוכיחו Cameron Gordon ו-John Luecke שאם המשלימים של שני קשרים (אבל לא שזרים!) הומיאומורפיים, אז עד כדי תמונת מראה הקשרים הומוטופיים זה לזה.
עוד ב-1970 הוכיח Bill Turston שכל קשר שייך לאחת משלוש מחלקות: או שהוא ניתן לציור על הטורוס, או שהוא "קשר לווין" (המתקבל מקשירה של קשר בתוך קשר), או שהמשלים שלו הוא יריעה היפרבולית. יתרה מזו, במקרה האחרון הוכיח ג'ורג' מוסטוב שליריעה יש מבנה היפרבולי יחיד בעל נפח סופי, כך שהנפח של המשלים הוא אינווריאנט של קשרים היפרבוליים. Thurston ו-Troels Jorgensen הוכיחו שיכולים להיות רק מספר סופי של משלימי שזרים היפרבוליים בעלי אותו נפח (אם כי יכולים להיות אינסוף שזרים בעלי אותו משלים). קבוצת הנפחים של משלימי שזרים היפרבוליים סדורה היטב.
עם זאת, החבורה היסודית אינה אינווריאנט אוניברסלי של טיפוס ההומיאומורפיזם של המשלים, ואפילו אינה מאפיינת את הקשר עצמו. לשני הקשרים משמאל (שאינם הומוטופיים כי יש להם מספרים שונים של 3-צביעות), יש אותה חבורה יסודית.
אפשר לחשב הצגה של החבורה היסודית באופן הבא. נתונה דיאגרמה מכוונת של הקשר K. מתאימים יוצר לכל קשת בדיאגרמה. כל נקודת מפגש בין קשתות מתאימה ליחס: בנקודת המפגש תמיד שותפות שלוש קשתות: i עוברת מעל j ההופכת ל-k. מתבוננים בנקודת המפגש כאילו i ו-j מגיעות מלמטה, ואז מתקיים היחס אם קשת i מגיעה משמאל, ו- אם היא מגיעה מימין. לדוגמה, החבורה היסודית של קשר השמונה (עם הדיאגרמה המופיעה משמאל, כאשר המספור מתחיל מן הקשת העליונה) היא.
הכללות
קשרים מתוארים כמסילות במרחב התלת-ממדי. לממד המרחב יש כאן תפקיד מכריע: במרחב הארבעה-ממדי אפשר לעוות כל קשר לכל קשר אחר, כך שתורת הקשרים במרחב זה ריקה מתוכן. הכללה בכיוון אחר משנה את המרחב שבו משכנים את הקשר, תוך שמירה על הממד. ממילא הקשר הוא קבוצה קומפקטית, ולכן השיכון במרחב האוקלידי הוא למעשה שיכון בספירת רימן \ S^3.
באותו אופן אפשר ללמוד גם קשרים המשוכנים במרחבים תלת-ממדיים אחרים, ובמיוחד בכאלו שהגנוס שלהם אינו אפס, כמו הטורוס הסולידי. הכללה מרחיקת לכת יותר עוסקת בשיכון של יריעות מממד גבוה יותר, במקום בשיכונים של הלולאה \ S^1.
בייסוגלה
בייסוגלה (בליטאית: Baisogala) היא עיירה קטנה במרכז ליטא שממוקמת בצומת הדרכים קדאיניאי-שדובה וראסייניאי–שדובה. לפי מפקד האוכלוסין של 2011, היו בה 2,034 תושבים.
היסטוריה
בייסוגלה מוזכרת לראשונה במכתב משנת 1539 כאשר זיגמונט הראשון, מלך פולין הקים קהילה בעיר. ארכאולוגים גילו בתי קברות מהמאות ה-5 וה-6 ליד העיירה, מה שמצביע על כך שאנשים אכלסו את האזור הרבה לפני המאה ה-16. במאה ה-17, העיירה נמסרה לשליטת משפחת רדזיוויל והחליפה בעלות מספר פעמים. בשנת 1791 העיירה קיבלה מעמד "עיר" לפי זכויות מגדבורג. בסופו של דבר, העיר נקנתה בשנת 1830 על ידי ג'וזף קומאר, קולונל לשעבר של נפוליאון בונפרטה. משפחת קומאר נשארה בבייסוגלה עד שנת 1940 כשהסובייטים עצרו וגירשו את המשפחה לקזחסטן.
דת
הכנסייה הראשונה בעיר נבנתה על ידי זיגמונט השני אוגוסט, מלך פולין, אך היא לא שרדה. כנסייה נוספת נבנתה ב-1781 ונבנתה מחדש ב-1882 בתמיכת משפחת קומאר.
קהילת יהודי בייסוגלה
ראשיתה של הקהילה היהודית בביסגולה בסוף המאה ה-18. בשנת 1801 הוקם בעיר בית קברות יהודי. משנת 1813 כתבו היהודים פנקסי קהילה. חיי הרוח של הקהילה הקטנה התרכזו סביב בית הכנסת, צדקה ולימוד תורה. הקהילה נפגעה קשה מרעב בשנות ה-60 של המאה ה-18, והקהילה היהודית מקלייפדה עזרה לה. בשנים 1862–1881 רב העיר היה הרב אברהם בן רפאל גרושקין, ואחריו, שמואל-אביגדור פייבלסון ואהרן בקשט. ב-1847 היו בעיר 461 יהודים, 229 גברים ו-232 נשים.
זרמים חילוניים וציוניים צצו לקראת סוף המאה השמונה עשרה בעיר. בתקופה זו הצטרפו צעירים יהודים רבים לחינוך חילוני והצטרפו לארגון חובבי ציון. שרגא בן משה ליפשיץ, תושב העיר, פרסם מאמר על התורה בכתב העת "המליץ" (13 באפריל 1888). אל העיר הגיעו ספרי ההוצאה לאור של יהודי רוסיה מסנט פטרבורג. שמותיהם של תושבים רבים נכללו ברשימת התורמים לתנועות בארץ ישראל (1898–1899). בשנת 1897, מספר היהודים בבייסוגלה היה 634 איש – 53% מכלל תושבי העיר. דמויות חשובות רבות הגיעו מהקהילה, משה חיים מרוויס – לימים רבה של קייפטאון, רבי מנחם נחום קפלן, רבי מאיר אטלס, רבי ברוך-משה פייבלסון, ממייסדי חובבי ציון בארצות הברית, רפאל גרושקין, אליעזר אטלס ומשה מירליס.
בשנת 1911 פרצה בבייסוגלה שריפה גדולה שכילתה את נכסי הקהילה. כתב העת "חמדיה" פרסם פנייה לעזרה, חתומה בין היתר על ידי רב העיר, אברהם-יצחק בן ברוך פיוולסון. בתקופה זו עמדה הקהילה על סף קריסה. התלמוד תורה היה על סף חורבן מוחלט ובית הכנסת הוזנח. אחת הסיבות לכך הייתה הירידה המהירה במספר חברי הקהילה היהודית, שרבים מחבריה היגרו, בין היתר לעולם החדש. לפני פרוץ מלחמת העולם הראשונה שהו בעיר 15 משפחות יהודיות – כ-100 נפשות.
בשנת 1915, עם כיבוש האזור על ידי צבא הקיסרות הגרמנית, גירשו הרוסים הנסוגים את יהודי המקום עמוק לתוך האימפריה הרוסית. לאחר תום מלחמת העולם הראשונה, רק חלק מהם חזרו לבבייסוגלה, שם גילו שבתיהם נתפסו על ידי ליטאים שהרסו גם את בית הכנסת. שש משפחות יהודיות בנו בתים חדשים ליד תחנת הרכבת.
לאחר מלחמת העולם הראשונה והורדת העול הרוסי מעל המדינות הבלטיות, זכתה ליטא לעצמאות מידי רוסיה יחד עם לטביה, אסטוניה ופינלנד. בתחילת שנות ה-20 של המאה ה-20 זכתה הקהילה היהודית לאוטונומיה שהתבטאה בהקמת משרד לענייני יהודים בממשלה הליטאית. בבייסוגלה נבחרו 5 חברי ועד הניהול. הוועדה הייתה פעילה מאוד. יושב הראש שלה היה יהושע קאופמן, ומזכירו היה מנחם ויצמן. ב-1923 חיו בבייסוגלה 106 יהודים (48 גברים ו-58 נשים), כ-6% מהאוכלוסייה. בבחירות הראשונות לסיימאס הליטאי ב-1922 הצביעו 29 יהודים למפלגה הדמוקרטית. המפלגה הדתית האורתודוקסית לא קיבלה אפילו קול אחד.
בקיץ 1923 התקיימה בעיר עלילת דם נגד היהודים.
בשנת 1942 הרגו כוחות הכיבוש הגרמניים בעיר 664 תושבים, בעיקר יהודים.
אביעזר בורשטיין
אביעזר בורשטיין (7 בפברואר 1918–18 באוגוסט 1996 ) היה סופר ומחנך דתי ישראלי.
ביוגרפיה
נולד בגובורובו בפולין למרדכי וגיננדל בורשטיין. למד בישיבת חכמי לובלין והוסמך לרבנות.
בשנת 1947 נישא לרוזה רינגר. בשנת 1949 עלה לישראל. היה ממייסדי המוסד לנוער עולה "תלפיות" בירושלים וניהל אותו במשך מספר שנים. לאחר מכן שימש מנהל ישיבת "תורה ומלאכה" בכפר סיטרין.
בורשטיין עסק בחקר תולדותיהם של גדולי הרבנים באלף השנים האחרונות. פרסם מספר ספרי ביוגרפיה על גדולי הרבנים מתקופות שונות. כמו כן פרסם בקביעות מונוגרפיות ומאמרים בנושאים שונים בעיתונות הדתית והחרדית, בעברית וביידיש.
לאחר שפרש מתפקידו בכפר סיטרין התגורר בשכונת רחביה בירושלים. זכה בפרס יקיר ירושלים.
ספריו
כן היה מהעורכים של ספרי היזכור לקהילות אושפיצין וגובורובו.
בן ציון הלברשטאם
רבי בן-ציון הלברשטאם (מכונה ה"קדושת ציון" על שם ספרו; י' באייר ה'תרל"ד, 1874 – ד' באב ה'תש"א, 28 ביולי 1941) היה האדמו"ר השני מבאבוב, ומקים רשת ישיבות עץ חיים בגליציה.
ראשית דרכו
בתקופת מלחמת העולם הראשונה היה ר' בן ציון פליט באימפריה האוסטרו-הונגרית, ושב לפולין לאחר המלחמה. הוא הקים מחדש את הישיבה בבאבוב, וקרא לה "ישיבת עץ חיים". הישיבה מנתה 300 בחורים. בהמשך הקים עשרות סניפים ברחבי גליציה ופולין והשפעתו על הנוער הייתה מרובה, ורבים שהתרחקו מהדת, חזרו בתשובה בזכותו. השפעתו התפשטה במערב גליציה, וחסידות באבוב הייתה לחסידות הגדולה ביותר באזור. בשנת 1931 עבר מבאבוב לטשיבין ווהקים בה את חצרו, וכן פתח במקום את ישיבתו. בשנת 1936 חזר לגור בבאבוב.
הקים את "אגודת הרבנים דמערב גליציה", לארגון פעולות הדת. היה בעל דעות קנאיות והתנגד לציונות ולאגודת ישראל, אך עם זאת גילה פתיחות בפעולותיו עם הנוער, ובשל כך נמתחה עליו ביקורת מחוגים קנאיים יותר.