cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
אלרגיה לניקל
פיזיולוגיה
הפתופיזיולוגיה מחולקת לשלבי התעוררות ואינדוקציה. אינדוקציה היא השלב הקריטי (אירוע אימונולוגי) כאשר מגע עור לניקל מביא להצגת אנטיגן לתאי T, ומתרחש שכפול תאי T (שיבוט). קטיון המתכת Ni++ הוא הפטן בעל משקל מולקולרי נמוך החודר בקלות לשכבה הקרנית (שכבת העור העליונה). לאחר מכן, ניקל נקשר לנשאי חלבון העור היוצרים אפיטופ אנטיגני. הגורם הקובע את הרגישות הוא החשיפה לכמויות משמעותיות של ניקל. גורם זה חשוב מכיוון שסגסוגות מתכת שונות משחררות כמויות שונות של ניקל. האפיטופ האנטיגני נאסף על ידי תאים דנדריטים עוריים ותאי לנגרהנס, התאים המציגים אנטיגן (APC) של העור ועוברים התבגרות והגירה לבלוטות הלימפה האזוריות. המורכבות באה לידי ביטוי בעיקר במערך הראשי של ההתאמה הרקמתית (MHC), המפעיל ומשכפל תאי T מסייעים (CD4+ T). עם חשיפה מחודשת לניקל, תאי ה-T המשופעלים יופעלו, יתקבצו במסיביות לעור וכתוצאה מכך יתחיל שלב התסיסה ויופיעו תסמינים קליניים של דלקת העור ממגע ניקל (Ni-ACD).
אף על פי ש-ACD נחשב לתהליך הנשלט על ידי תאי T מסייעים (Th1), מחקרים אחרונים מציגים תמונה מורכבת יותר. באלרגיה לניקל מעורבים תאים אחרים הכוללים: Th17, Th22, Th1/IFN, והמערכת החיסונית מגיבה בעקביות תאי (toll-like receptor 4 (TLRs.
תסמונות
ג׳וזף ג'דאסון ייחס את המקרה הראשון של דלקת בעור ממגע מתכות בשנת 1895, לקרם טיפולי מבוסס כספית, ואישר את הגורם על ידי תבחין עור לאלרגיה. דלקת עור במגע מערכתי (SCD) מוגדרת כדלקת בעור המתרחשת אצל אדם רגיש למגע בשטח העור כאשר הוא נחשף להפטן באופן שיטתי, כגון, דרך הפה, פי הטבעת, שלפוחית השתן, דרך העור, תוך רחמי, תוך וריד י או בשאיפה.
תסמונת אלרגיה מערכתית לניקל (SNAS) נחשבת למורכבת ביותר ואינה מובנת היטב למדע. המסלול הקליני הנקבע על ידי יחסי גומלין אימונולוגיים בין שני סוגים שונים של תאי T (תגובות Th1 ו-Th2). דלקת עור במגע מערכתי (SCD) נחשבת לעיתים קרובות לקבוצת משנה של תסמונת אלרגיה מערכתית לניקל (SNAS), אך עם ביטוי עורי בלבד. לתסמונת אלרגיה מערכתית לניקל (SNAS) ישנם מגוון תסמינים הנעים בין פריחה בעור, תסמינים נשימתיים ותופעות במערכת העיכול. סקירת מטא בהערכת תסמונת אלרגיה מערכתית לניקל (SNAS) מצאה כי 1% מהחולים הרגישים לניקל הגיבו לכמות הניקל בתזונה 'רגילה', ובמינונים גדולים חולים הלוקים בתסמונת האלרגיה המערכתית לניקל (SNAS) הגיבו בתגובה אימונולוגית רב שכבתית שמדגימה את השונות בין החולים לבין מינונים שונים של חשיפה לניקל.
היסטוריה
במאה ה-17, כורי נחושת בסקסוניה גרמניה, החלו לחוות גירוי שנגרם על ידי "עפרה אדומה כהה". מכיוון שהחומר, שלימים נקרא ניקל, הוביל למחלות רבות, הם האמינו שהוא מוגן על ידי "גובלינים" וכינו אותו "הנחושת של גובלין". במאה שלאחר מכן, החלו לייצר ניקל עבור תכשיטים ברחבי העולם בשל עלותם הזולה, עמידות בפני חלודה והיצע רב.
בשנת 1979 מחקר מקיף על מתנדבים אמריקאים בריאים מצא כי 9% היו רגישים ללא ידיעה לניקל. החל משנת 2008 המספר הזה שולש. אלרגיה לניקל בקרב ילדים הולכת וגוברת, ועל פי הערכות כ-250,000 ילדים רגישים לניקל.
ספרות שפורסמה מראה עלייה אקספוננציאלית במקרים שדווחו על אלרגיה לניקל. ארגון ה-NACDG בצפון אמריקה בדק 5,085 מבוגרים שהציגו תסמינים דמויי אקזמה, והראה כי 19.5% קיבלו תגובה חיובית לניקל. אלרגיה לניקל נפוצה יותר בקרב נשים (17.1%) מאשר גברים (3%). אולי בגלל נורמות תרבותיות הקשורות בתכשיטים ונזום באוזניים הגורמים לחשיפה מוגברת לניקל. על מנת לחקור את השכיחות בהווה לניקל, אוניברסיטת לומה לינדה יחד עם ארגון האלרגיה לניקל והאקדמיה לדרמטיטיס, עורכות סקר דיווח עצמי על אלרגיה לניקל.
מקורות האלרגיה לניקל
ניקל היא מתכת הנמצאת בשימוש נרחב. ניתן למצוא אותה במגוון רחב של פריטים וביניהם - תכשיטים, רוכסנים, כפתורים, אבזמי חגורה, מטבעות, טלפונים סלולריים, מיתרי גיטרה, טבליות, שתלים כירורגיים ומזונות מסוימים.
מזונות
ניקל קיים במגוון רחב של מזונות בריכוזים שונים. למבוגרים עם דלקת עור שממגע ניקל שאינו מגיב לטיפולים קליניים מומלץ להקפיד על תזונה דלת ניקל ולהימנע ממזונות כמו שוקולד, גרנולה, שיבולת שועל ושעועית. בעוד שפיתוח אלרגיה לניקל בקרב אנשים במגע ישיר עם העור מתועד היטב, קיימת מחלוקת עבור חלק קטן מהאנשים הרגישים לניקל לגבי היכולת לפתח רגישות כאשר החשיפה לניקל היא דרך הפה, דרך הוריד או דרך השאיפה. רק כ-1%-10% מהניקל הנצרך במזון נספג בגוף. צריכת ניקל יומית ממוצעת בבליעה היא כ-200 מיקרוגרם. מספר מחקרים הראו כי אנשים רגישים לניקל שקיבלו יותר מ-5,000 מיקרוגרם ניקל (כמו NiSO4) כמינון אוראלי יחיד קיבלו תגובה אלרגית ניקל. בעוד שחשיפה כזו חורגת מהכמות הנצרכת בתזונה רגילה, יש חוקרים שמציעים ששליטה בצריכת תזונה הכוללת ניקל עשויה לסייע בטיפול השוטף באלרגיה לניקל הנגרם על ידי מקורות אחרים. חוקרים אלה זיהו נכונה מזונות עשירים בניקל (למשל, אגוזים, שוקולד ושעועית), אך לעיתים הם דגלו באופן שגוי בהימנעות מאכילה בכלי אוכל, קערות וכדומה, העשויים מפלדת אל חלד אשר אינם משחררים כמויות משמעותיות של ניקל.
מקום עבודה
במקום העבודה אנשים עשויים להיחשף לכמויות משמעותיות של ניקל הנישאות באוויר משריפת דלקים מאובנים או ממגע עם כלים המצופים בניקל. מבחינה היסטורית, במקומות עבודה שבהם מגע ממושך עם ניקל מסיס היה גבוה, איבחנו סיכונים גבוהים לדלקת בעור במגע אלרגי. לדוגמה, דלקת בעור שממגע ניקל הייתה שכיחה בעבר בקרב אנשים שציפו פריטים בניקל. בעקבות השיפור בפרקטיקות ההיגיינה התעשייתית והאישית, במהלך העשורים האחרונים, דיווחים על רגישות לניקל במקומות העבודה, כגון תעשיית האלקטרוליטי, היו דלילים. הפחתת החשיפה במקום העבודה נעשית באמצעות ציוד מיגון אישי ואמצעי ניהול סיכונים אחרים.
השפעות
אלרגיה לניקל גורמת לתגובת עורית (פריחה) לאחר שהעור בא במגע ישיר ומתמשך עם כל פריט שמשחרר כמות גדולה של ניקל מעל פניו. תגובת העור יכולה להתרחש במקום המגע ולפעמים להתפשט מעבר לאזור שנחשף. חשיפה עורית עלולה לגרום לגירוי מקומי של אדמנת, גרד, שלפוחית וקשקשים. בליעת ניקל עלולה לגרום לתגובה מערכתית, שתשפיע על משטח עור גדול יותר. דוגמאות לתגובות מערכתיות הן דרמטיטיס בידיים, תסמונת הבבון או תגובות אקזמטיות כלליות.
מניעה
לניקל שימושים רבים בייצור במתכות משום שהוא חזק וניתן לריקוע, מה שמוביל לנוכחות הניקל בכל מקום ולפוטנציאל גבוה למגע מדי יום על ידי הצרכנים. עובדה זו יכולה להיות מאתגרת עבור אלה שיש להם פריחה של דלקת בעור עקב אלרגיה לניקל. מזונות, כלי מטבח נפוצים, טלפונים סלולריים, תכשיטים ופריטים רבים אחרים עשויים להכיל ניקל ולהוות מקור לגירוי עקב התגובה האלרגית הנגרמת על ידי ספיגת ניקל במגע ישיר וממושך. המדד המתאים ביותר לאנשים האלרגיים לניקל הוא מניעת המגע עם האלרגן.
בשנת 2011, חוקרים הראו כי מריחת שכבה דקה של מרכך גליצרין, המכילה חלקיקי ננו של סידן פחמתי או סידן פוספט, על פיסת עור חזיר מבודדת (במבחנה) ועל עור עכברים (במבחנה) מונעת את חדירתם של יוני ניקל אל תוך העור. חלקיקי הננו לוכדים יוני ניקל על ידי החלפת קטיון, ונשארים על פני העור, ומאפשרים את הסרתם באמצעות שטיפה פשוטה במים. נדרשים פי 11 פחות ננו-חלקיקים כדי להשיג את אותה יעילות כמו החומר חומצה טטרא-אצטית אתילנדיאמין. שימוש בחלקיקי ננו הקטנים בקוטרם מ-500 ננומטר בקרמים מקומיים עשוי להיות דרך יעילה להגביל את החשיפה ליוני מתכת העלולים לגרום לגירוי בעור.
אסטרטגיות של מניעה מוקדמת (PEAS) עשויות בסופו של דבר להוריד את שיעורי הרגישות של ילדים הסובלים מאלרגיה לניקל לשליש. זיהוי של מקורות הניקל הרבים חיוני להבנת עולם הרגישות לניקל, אוכל כמו שוקולד ודגים, רוכסנים, כפתורים, טלפונים סלולריים ואפילו פלטות יישור שיניים ומסגרות למשקפיים עשויים להכיל ניקל. ניתן לטפל בפריטים המכילים ערך סנטימנטלי (ירושה, טבעות נישואין) באמצעות ציפוי אמייל או רודיום.
אנשים הרגישים לניקל נדרשים לבדוק תוויות מוצרים או ליצור קשר עם היצרן או הקמעונאי בנוגע לתכולת ניקל אפשרית. האקדמיה לדרמטיטיס יצרה אתר חינוכי המספק מידע נוסף על ניקל, כולל מידע על מניעה, חשיפה, מקורות ומידע כללי על אלרגיה לניקל. הודות ליוזמה זו משאבים אלה מספקים הדרכה לילדים ברחבי העולם.
אבחנה
ניתן לאבחן אלרגיה לניקל בעזרת רופא ועל סמך ההיסטוריה הרפואית של המטופל, בדיקה גופנית ותבחין עור מיוחד לאלרגיה ללא כאבים (במידת הצורך). מספר לא מבוטל של אנשים עשויים לאבחן את עצמם ולא ליצור קשר עם אנשי מקצוע בתחום הרפואה, מה שעלול לגרום לתת דיווח נרחב של הבעיה על ידי חוקרים מדעיים.
אישור האבחנה של אלרגיה לניקל ניתן לאחר שמופיעה פריחה במקום בו העור בא במגע עם ניקל (תגובה מושהית מסוג רגישות יתר), עדות לכך שהמטופל נחשף לניקל, וקביעת התגובה והחשיפה המסבירים את הפריחה הנוכחית או סימפטומים. לתבחין עור מיוחד לאלרגיה יש משקל משמעותי באבחון אלרגיה לניקל.
תבחין העור לאלרגיה מעורר תגובה מושהית מסוג רגישות יתר המהווה תגובה חיסונית בתיווך תאים שאינה תלויה בנוגדנים. תבחין העור לאלרגיה הוא כלי אבחון הנקרא "תקן הזהב" לאלרגיה לניקל. תבחין עור חיובי לאלרגיה לניקל קובע כי הנבדק נחשף בעבר ולכן הוא רגיש לניקל. זה לא בהכרח מעיד על כך שתבחין העור לאלרגיה הוא הגורם למחלה הקלינית הנוכחית. בדיקה שלילית מוכיחה כי המטופל נמצא בסף התחתון – רגישות מינימלית או לא רגיש בכלל. הסקה קלינית ותבחין עור לאלרגיה עוזרים לקבוע אם ניקל יכול להיות הגורם לתגובה האלרגית הנוכחית.
טיפול
ישנן ערכות בדיקה של דימתילגליוקסים שיכולות לעזור לאבחן את רמת שחרור הניקל מפריטים לפני שאנו רוכשים אותם. האגודה האמריקאית לדרמטיטיס סיפקה משאבים המסייעים בזיהוי מרפאות עם הכשרה במתן רשימות הדרכה של פריטים בטוחים. בנוסף להימנעות, ניתן לגשת לרופא לקבלת מרשמים לקרמים או תרופות נוספות שיעזרו להקל על התגובה העורית.
ויסות
מכיוון שניקל עלול להזיק לעור, יש לווסת את השימוש היום-יומי במוצרים המכילים ניקל. הנחיית בטיחות בנושא קיימת באירופה משנת 2004, בדנמרק בשנת 1980, ומיד לאחר מכן האיחוד האירופי חוקק חקיקה המגבילה את כמות הניקל הקיימת במוצרי צריכה שבאים במגע עם העור. חקיקה זו הביאה לירידה משמעותית בשיעורי הרגישות בקרב ילדים דנים בגילאים 0 עד 18 מ־24.8% ל-9.2% בין 1985 ל-1998, ירידה דומה ברגישות אובחנה בכל האיחוד האירופי.
לא קיימת הנחיה כזו בארצות הברית, אך מתקיימים מאמצים לחייב הנחיות לשימוש בטוח בניקל. באוגוסט 2015, האקדמיה האמריקאית לדרמטולוגיה (AAD) אימצה מסמך עמדה בנושא בטיחות ניקל. אוניברסיטת לומה לינדה, ברית האלרגיה לניקל והאקדמיה לדרמטיטיס יצרו את רישום המטופלים הראשון בגישה פתוחה עם דיווח עצמי על מנת לתעד נתוני שכיחות אלרגיה לניקל בארצות הברית.
בישראל קיימת תקנה מטעם מכון התקנים הישראלי משנת 2010, המגבילה את כמות הניקל בסגסוגות המשמשות לייצור המוצרים הבאים במגע ישיר וממושך עם גוף האדם, כמו כן, הגבלות אלו חלות גם על מוצרים מיובאים.
חשיבות הדת לפי מדינה
[[קובץ:Countries_by_importance_of_religion.svg.png|ממוזער|תוצאות סקר גאלופ שנערך בשנים 2008–2009 בו המשיבים התבקשו לציין עד כמה דת "חשובה בחיי היום-יום [שלהם]". להלן רשימת מדינות לפי חשיבות הדת לתושביהן.
מתודולוגיה
הטבלה שלהלן מבוססת על סקר עולמי של גאלופ משנת 2009 בו המשיבים התבקשו לענות על השאלה "האם דת חשובה בחיי היום-יום שלך?". אחוזי התשובות "כן" ו"לא" מפורטים להלן; בחלק מהמדינות הם לא מסתכמים ב-100% מכיוון שחלק מהמשיבים ענו "לא יודע" או לא ענו.
נסיך החלומות (שיר)
נסיך החלומות (ידוע גם בשם ולנטינו) הוא שיר שכתבה שמרית אור, הלחין ועיבד קובי אשרת ובוצע על ידי גלי עטרי. השיר יצא לאור בשנת 1978.
רקע
"נסיך החלומות" הוצע לאחר מכן לגלי עטרי, שביצעה אותו בפסטיבל הזמר והפזמון 1978. השיר הגיע למקום השלישי, כשלמקום הראשון באותה תחרות הגיע השיר "אבניבי" בביצועם של יזהר כהן ולהקת אלפא ביתא, שייצג את ישראל באירוויזיון 1978.
במצעד הפזמונים העברי השנתי של גלי צה"ל דורג השיר במקום החמישי, ובמצעד השנתי של רשת ג' דורג במקום השישי.
מנהל הבית (מחזה)
מנהל הבית (באנגלית: The Caretaker) הוא מחזה בן שלוש מערכות, פרי עטו של הרולד פינטר.
זהו מחקר פסיכולוגי על כוח, נאמנות, ושחיתות בין שני אחים וקבצן. אף על פי שזוהי יצירתו הגדולה השישית במספר לבמה או לטלוויזיה, הייתה זו הצלחתו המסחרית המשמעותית הראשונה של פינטר.
הצגת הבכורה שלו התקיימה בארטס תיאטר בווסט אנד של לונדון, ב-27 באפריל 1960. ההפקה עברה כעבור חודש ל- Duchess Theatre, בה היא הציגה 444 פעמים, אחר-כך הציגה בלונדון ובברודוויי.
המקורות וההקשרים של המחזה
מייקל בילינגטון, הביוגרף של פינטר, מספר שפינטר דן באריכות על כך שהוא שאב את הרעיונות ל"מנהל הבית" מתוך חייו הפרטיים. בילינגטון מציין בביוגרפיה המוסמכת שלו כי פינטר טען שכתב את המחזה כשהוא ואשתו הראשונה, ויוויאן מרצ'נט, התגוררו בצ'יזוויק:
בילינגטון כותב שפינטר תיאר את מיק כדמות הפחות מורכבת מהשלושה. ובאשר לקבצן (דייוויס), הוא חש חיבה מסוימת וציטט אותו:
בילינגטון סבור ש: "הרעיון ש (דייוויס) יכול לאשר את זהותו ולשחזר את המסמכים שלו אם יערוך מסע לסידקאפ הוא אולי האשליה הגדולה ביותר, אף על פי שהוא רעיון נטוע במציאות." כפי ש: "ידידו של פינטר מהאקני מוריס וורניק נזכר,
הבמאי דייוויד יו ג'ונס מספר על הפקת "מנהל הבית" בתיאטרון Roundabout Theatre Company בעיר ניו יורק, אותה ביים בשנת 2003:
פינטר התייחס למקור ממנו שאב את הרעיונות לשלושת מחזותיו העיקריים באמירה אותה מבקרים מרבים לצטט:
הצגת הבכורה
ההפקה הראשונה של "מנהל הבית" נערכה בארטס תיאטר בלונדון, ב-27 באפריל 1960 ואחר-כך עברה ל-- Duchess Theatre בווסט אנד. כיכבו בה דונלד פלזנס בתפקיד דייוויס, אלן בייטס בתפקיד מיק ופיטר וודתורפ בתפקיד אסטון. ההפקה זכתה בדרך-כלל לביקורות משבחות.
מנהל הבית בתיאטרון הרפרטוארי הישראלי
1. תיאטרון הקאמרי – הצגת בכורה: 16 ביולי 1961
2. תיאטרון הקאמרי – הצגת בכורה: 10 במאי 1976
3. תיאטרון באר שבע - הצגת בכורה: 29 באוקטובר 1980
4. תיאטרון הקאמרי – הצגת בכורה: 29 ביולי 2011
תוכנית חפרפרת
תוכנית חפרפרת (בעגה הצבאית נקראה "ס 59") הייתה תוכנית צבאית משנת 1956 לעקירת תושבי יישובים ערביים מאזורי הגבול המזרחי של ישראל במקרה של מלחמה. את התוכנית הכינו אנשי פיקוד מרכז של צה"ל, ובראשם אברהם טמיר, שהיה קצין אג"מ של הפיקוד, בהנחיית הרמטכ"ל משה דיין. התוכנית הוכנה כמסגרת כללית למקרה שתפרוץ מלחמה עם ירדן, על רקע החשש והחשדנות כלפי עשרות אלפי האזרחים הערבים שהתגוררו באזור המשולש, ביישובים שהיו סמוכים מאוד לגבול. החשש היה שבמקרה של מלחמה תושבי המשולש יהוו גיס חמישי ויסייעו לכוחות האויב, ולכן היה צורך להרחיק אותם מאזורי הגבול. בעת הכנת התוכנית היו תושבי המשולש נתונים תחת הממשל הצבאי על ערביי ישראל, שהונהג בין השנים 1948–1966.
במשך שנים ארוכות עצם קיומה של תוכנית חפרפרת היה נתון תחת איסור פרסום של הצנזורה הצבאית. ביולי 2022 הותרו לעיון פרוטוקולים חדשים ממשפט טבח כפר קאסם, שהיו עד אז סגורים לעיון, בהם נחשפו למעשה רכיביה העיקריים של התוכנית, כפי שעלו מתוך עדויות שניתנו במשפט בדלתיים סגורות. התוכנית עצמה עדיין חסויה וסגורה לעיון בארכיון צה"ל.
רקע: טבח כפר קאסם והמשפט
ב-29 באוקטובר 1956 פלשו כוחות צה"ל לחצי האי סיני במהלך שהביא לפתיחת מלחמת סיני. בעקבות אירועים אלה הוחלט להפעיל את השלב הראשון בתוכנית חפרפרת: הטלת עוצר על כפרי המשולש. העוצר תוכנן לשעה 21:00 אך הוקדם לשעה 17:00. מפקד המחלקה במג"ב שהוצבה בשטח, שמואל מלינקי, פעל על פי ההוראות שנגעו לעוצר בתוכנית חפרפרת.
תושבי האזור לא ידעו ששעת העוצר הוקדמה, וחיילי צה"ל ראו בהם מפירי עוצר. מלינקי הנחה את חייליו לירות על מנת להרוג בכל ערבי שיימצא מחוץ לביתו לאחר שעת כניסת העוצר. בטבח כפר קאסם הרגו חיילי צה"ל 43 מתושבי הכפר, בהם 9 נשים ו-17 ילדים ונערים, ופצעו 13 נוספים. בנוסף לכך נהרגו בתוך הכפר עוד ארבעה תושבים, ונער וגבר נוסף נרצחו בכפרים סמוכים. תושבי הכפר מונים בנספים גם אדם שמת משבץ לאחר ששמע על מות נכדו בטבח, ואת עוברה של אישה הרה שנרצחה בטבח, ומגיעים ל-51 קורבנות.
בעקבות טבח כפר קאסם הועמדו לדין 11 שוטרי משמר הגבול. רוב המשפט היה פומבי ותועד בהרחבה בעיתונות ובספרות של התקופה, ולאחר סיום המשפט פורסמו הפרוטוקולים של הדיונים הפומביים, שכללו כ-8,000 עמודים. במסגרת המשפט נדונה באריכות תוכנית חפרפרת, בגלל הקשר שלה לטבח, שהתרחש עקב הפרת העוצר שהוטל במסגרת התוכנית. פרטי התוכנית השפיעו על האווירה ששררה באותה עת בצה"ל ובמג"ב. עם זאת, בכל פעם שסנגורי הנאשמים ניסו להזכיר את התוכנית בדיון, כדי להפחית את אשמתם של היורים ולהסביר את הפקודות שלפיהן פעלו, מייד היו מפסיקים את הדובר, כדי לא לחשוף את פרטי התוכנית.
פרטי התוכנית
מטרת תוכנית חפרפרת הייתה להרחיק את הכפרים מקו הגבול. שלבי התוכנית העיקריים היו:
מתכננה העיקרי של התוכנית, אברהם (אברשה) טמיר, סיפר בעדותו: "הכוונה הייתה להרחיק את הכפרים במשולש מקו הגבול, לקחת אותם אחורה ולהכניס אותם למחנות מעצר, מקומות סגורים. זו פעולה נורמלית, שהייתה נהוגה בעבר גם על-ידי האמריקנים והיפנים. חפרפרת הייתה תוכנית שהתייחסה לשאלה מה עושים עד שמתחילה מלחמה, ולא מה עושים אחרי שמתחילה מלחמה. פינוי עד יעבור זעם".
בנוסח הכתוב של תוכנית חפרפרת לא ניתנו הוראות בדבר גירוש אוכלוסייה לירדן, אולם ניתנו הנחיות בעל פה לעודד את בריחתם של תושבי המשולש אל מעבר לגבול, לירדן. בראיון שנתן ב-2002 למרכז יצחק רבין אמר טמיר: "הדרך לירדן תהיה פתוחה לברוח אם הם רוצים. אבל מי שיישאר נצטרך לפנות אותו אחורה כדי שיהיה חופש פעולה לתמרן את הכוחות בהגנה."
על פי מסמכים שנמצאו בארכיון המשטרה נראה שתוכנית חפרפרת הייתה חלק מתוכנית גדולה שנהגתה בדרגים הגבוהים ביותר, במטרה להטעות את המצרים בזמן מלחמת סיני באמצעות יצירת הרושם שהמאמץ הצבאי הישראלי מרוכז נגד ירדן.
פרסום התוכנית
הבלשן והעיתונאי רוביק רוזנטל היה הראשון שפרסם את תוכנית חפרפרת, בכתבה בעיתון "חדשות" בשנת 1991. לאחר מכן פרסם ספר על טבח כפר קאסם ובו פרק נרחב על התוכנית. רוזנטל כתב בספרו כי "פרוטוקול משפט כפר קאסם חושף באופן מבהיל את האווירה ששררה בקרב השוטרים הזוטרים במשמר הגבול כלפי הערבים, אווירה שהלכה והתעצמה לקראת מבצע קדש. עדויות הנאשמים חושפות את השנאה והחשד העמוק שקיננו כלפי הערבים בקרב חלק מאנשי החיל, ואת ה'תורה שבעל-פה' ששררה שם, כמו בקרב חלקים לא מעטים בחברה הישראלית ובצה״ל. לפי תורה זו ניתן, ואף רצוי, להביא לבריחתם או לסילוקם של הערבים הישראלים שנשארו בגבולות הקו הירוק אל מעבר לגבול."
המ"מ צבי הולנדר מצטט בחלק החסוי של המשפט פקודת מבצע גדודית שנכתבה בידי מלינקי ב-27 באוקטובר 1956, בה נכתב: "הפלוגה תחסום ותבודד את כפרי המיעוטים - ניטרול שטחי המעבר בין כפרי המיעוטים לבין עצמם ובינם לבין העורף הישראלי." הולנדר אמר במשפט כי דובר והודגש ש"כך תמיד יהיה פתח לערבים לברוח מזרחה ולעזוב את שטח המדינה."
במהלך עדותו של אלוף פיקוד מרכז, צבי צור, עלתה לא פעם תוכנית חפרפרת. צור אמר בעדותו כי לא הייתה כל כוונה להפעיל את התוכנית. המושל הצבאי הכללי, אל"ם מישאל שחם, העיד כי רק מעטים ידעו על התוכנית, וכי היא מעולם לא אושרה, אלא הייתה רק "תוכנית מגירה".
על אף זאת, מפקדים אחרים העידו כי פעלו על פי השלבים שפורטו בתוכנית, בהם מפקד חטיבה 17, אלוף-משנה יששכר שדמי, מושל צבאי מחוז תיכון, סא"ל מרט זלמן, ורב-סרן שמואל מלינקי, מפקד הכוח שיבצע את פעולות הפינוי באזור הקרוב לגבול.
בשל סודיות התוכנית, חלק מדיוני המשפט התקיימו בדלתיים סגורות והם תועדו בכמה מאות עמודי פרוטוקול שנותרו סגורים לעיון במשך יותר מ-60 שנה. בשנת 1998, בעקבות פנייה של תושבי כפר קאסם והעיתונאי והבמאי נפתלי גליקסברג לבית הדין הצבאי לערעורים, התיר נשיא בית הדין הצבאי דאז לעיין בחלק מצומצם מהחומר שהיה סגור. אולם החומר שעסק ישירות בתוכנית חפרפרת לא הותר אז לעיון ונותר סגור.
פתיחת חומרי המשפט העוסקים בתוכנית
בשנת 2017 הגיש ההיסטוריון אדם רז עתירה לבית הדין הצבאי לערעורים, בדרישה לעיין בכל חומרי משפט טבח כפר קאסם שנותרו עדיין סגורים. במרץ 2022 הכריע בית הדין הצבאי לערעורים בבקשתו של רז, והתיר לפרסם חומרים חדשים מהמשפט. נשיא בית הדין לערעורים, האלוף (מיל') דורון פיילס, קבע בהחלטתו כי חלק מהחומרים יועברו לעיונו של רז, בעוד שחלק מהחומרים יישארו חסויים, בהם התוכנית עצמה שהוגשה כראייה במשפט וכן תמונות שצולמו בזירה לאחר הטבח.
הפרוטוקולים פורסמו לבסוף באוגוסט 2022 וכללו את העדויות שנתנו בדלתיים סגורות אישים שונים שהיו מעורבים בפרשה, בהם מפקד פיקוד מרכז, האלוף צבי צור, מפקד חטיבה 17, סגן אלוף יששכר שדמי, המושל הצבאי של אזור תיכון (המשולש), מרט זלמן, וכן קצינים וחיילים שהיו מעורבים באופן ישיר בטבח. מהעדויות עולה כי התוכנית הייתה מוכרת מהדרגים הגבוהים ביותר ועד לדרגים הזוטרים בשטח.
גנרטור תרמואלקטרי
גנרטור תרמואלקטרי הוא מחולל חשמל, המשמש, בין השאר, משימות חלל ארוכות שנים. עקרון הפעולה שלו מבוסס על העובדה שיסוד רדיואקטיבי, כמו פלוטוניום, הוא יסוד לא יציב, אשר דועך ובסופו של תהליך הדעיכה, הוא הופך לאיזוטופ יציב של עופרת. תהליך הדעיכה הזה מייצר גם חום רב. במחולל התרמואלקטרי החום מנוצל לייצור חשמל. בארצות הברית, המחוללים הללו הם בדרך כלל מטיפוס SNAP והם שימשו במשימות חלל שונות.
עקרון עבודה
המחולל בנוי ממכל עמיד המכיל בתוכו את החומר הרדיואקטיבי. מצמדים חומניים ממוקמים בקירות המכל והם מחוברים למקרן חום. החום המיוצר על ידי דעיכת החומר הרדיואקטיבי, זורם דרך המצמדים החומניים אל מקרני החום, ויוצר תוך כדי כך חשמל. החומר הרדיואקטיבי הוא לרוב פלוטוניום-238 מכיוון שהוא דורש את מינימום עמידות חומר המכל ויש לו את תוחלת החיים הגדולה ביותר. יש לו זמן מחצית החיים של 87 שנים, כך שהוא מספיק טוב עבור משימות מחקר של מערכת השמש. עם זאת, המצמדים החומניים מאבדים מאמינותם והם מקצרים את זמן החיים של גנרטור כזה.
שימושים במשימות חלל
האפשרות להשתמש באנרגיה סולארית מוגבלת בחלל. הן בגלל מרחק רב מהשמש המוריד את הניצולת עבור חלליות, והן בגלל מעברי יום-לילה, ובלאי של מצברים עבור רוברים על כוכבי לכת שונים (בעיקר על מאדים). מסיבות אלו רווח השימוש במחולל תרמואלקטרי במשימות חלל שונות, ומהווה פתרון אמין, המספק הספק חשמלי יציב, לאורך זמן ארוך, ובמקרים מסוימים אף לעשרות שנים.
ראו גם
גנרטור רדיואיזוטופי תרמואלקטרי
קודאבה טאק
קודאבה טאק (ಕೊಡವ ತಕ್ಕ್ Kodava takk) היא שפה דראווידית המדוברת על ידי תושבי מחוז קודאגו שבמדינת קרנאטקה שבדרום הודו. השפה היא שפה בסיכון ובעלת שני ניבים: מנדלה וקיגאט. בקודאבה יש חריגות מרוב השפות הדראווידיות האחרות, למשל ברוב השפות הדראווידיות ישנן 5 תנועות קצרות ו-5 תנועות ארוכות בעוד שבקודאבה ישנן 2 תנועות נוספות. במפקד האוכלוסין שנערך בהודו בשנת 2011 נמצא כי לשפה ישנם 113,857 דוברים.
בשפה מתקיימת תעשיית קולנוע קטנה, הסרט הראשון בשפה יצא לאור בשנת 1972 ובנוסף אליו הופקו מספר סרטים אחרים.
תנועות
בקודאבה ישנן 14 תנועות:
חוק הטריוויאליות של פרקינסון
חוק הטריוויאליות של פרקינסון (מאנגלית: Parkinson's Law of Triviality), הידוע גם כ-"bikeshedding" או "דוגמת סככת האופניים", הוא טענה מהספר חוק פרקינסון לפיה דיונים על נושאים חשובים יסתיימו במהירות ואילו דיונים על נושאים פשוטים יכולים להימשך זמן רב.
הנימוק לכך, לפי פרקינסון, הוא שרוב האנשים אינם מבינים בנושאים מורכבים, ועל כן נוטים לקבל החלטות לגביהם בלי לדון בפרטים. לעומת זאת נושאים פשוטים (ולכן, בדרך כלל, מעוטי חשיבות) מעלים דיון שבו כל אחד מהמשתתפים יכול לכאורה להוכיח את יכולותיו, וכתוצאה להאריך את הדיון עד למאוד.
הטענה מופיעה בפרק השלישי "פיננסים גבוהים, או הנקודה בה נעלמה ההתעניינות" ובה מתואר כיצד דיון לאישור הקמת כור גרעיני אורך 10 דקות ואילו דיון על הקמת סככת האופניים שלידו מתמשך על פני שלוש פגישות: אף אחד מחברי הוועדה לא מבין באמת בכור הגרעיני ויכול להעריך האם סכומי הכסף הגבוהים הכרוכים בהקמתו מוצדקים או לא (שכן לרוב חברי הוועדה אין ניסיון עם עשרות מיליוני דולרים), אולם כל אחד יודע לבנות סככת אופניים ויכול להעריך סכומים של עשרות עד אלפי דולרים ולכן כל אחד יכול לתרום לדיון בנושא, מה שמאפשר לדיון להתארך.
בתחומי המחשבים ידוע תואר הגנאי bikeshedding (או אזכור "צבע סככת האופניים") להיסחפות לדיון ארוך בנושא שולי בעקבות הודעה של פול הנינג-קאמפ ברשימת הדיוור של מפתחי FreeBSD בוויכוח כזה.
הר קינזי
הר קינזי (באנגלית: Mount Kinsey) הוא הר ברכס סאפורטרז, אזור חוף דופק, של שטח חסות רוס, שבאנטארקטיקה.
הר קינזי ממוקם בקצה המזרחי של קרחון בירדמור.
גובהו של הר קינזי 3,110 מטרים מעל פני הים.
מקור השם
שמו של ההר ניתן לו על ידי המשלחת הבריטית לאנטארקטיקה 1907–1909 (משלחת נמרוד).
ההר נקרא על שם ג'יי. ג'יי. קינזי (J.J. Kinsey), מהעיר כרייסטצ'רץ' שבניו זילנד, אשר טיפל בצרכי המשלחת הבריטית באנטארקטיקה, בניו זילנד.
גסטון גורוסאגה
גסטון גורוסאגה (בספרדית: Gastón Guruceaga; נולד ב-15 במרץ 1995 בארטיגס שבאורוגוואי) הוא כדורגלן אורוגוואי המשחק בעמדת השוער בקבוצת טיגרה מליגת המשנה הארגנטינאית.
קריירת מועדונים
ב-16 באוגוסט 2015 ערך גורוסאגה את הופעת הבכורה שלו בפניארול מליגת העל האורוגוואית, כששיחק 90 דקות בניצחון 3-0 על סרו במסגרת המחזור הראשון בליגה. בעונתו הראשונה בקבוצה הבוגרת ערך גורוסאגה 31 הופעות ליגה, וזכה עם קבוצתו באליפות אורוגוואי.
קריירה בינלאומית
גורוסאגה זומן לראשונה לסגל נבחרת אורוגוואי לקראת המשחק נגד נבחרת ונצואלה ב-7 באוקטובר 2016 במסגרת מוקדמות מונדיאל 2018, אך לא שיחק במשחק.
ולטרי בוטאס
ולטרי ויקטור בוטאס (בפינית: Valtteri Viktor Bottas, נולד ב-28 באוגוסט 1989) הוא נהג מרוצים פיני המתחרה עבור קבוצת אלפא רומיאו בסבב אליפות הפורמולה 1. התחרה במשך חמש עונות בקבוצת מרצדס לצידו של לואיס המילטון וסיים פעמיים כסגנו באליפות הנהגים. זכה יחד עם הקבוצה בחמישה תוארי אליפות היצרנים.
פורמולה רנו
בשנת 2007 התחרה בסבב החורף של אליפות פורמולה רנו הבריטית. הוא ניצח שלושה מרוצים מתוך ארבעה וסיים במקום השני במרוץ הנוסף, אך מכיוון שלא החזיק רישיון מתאים לתחרות לא צבר נקודות ולא הוכתר כאלוף. בשנת 2008 זכה באליפות סבב פורמולה רנו האירופאי ובמקביל זכה גם באליפות בסבב אליפות הפורמולה רנו הצפון-אירופאי.
פורמולה 3
בשנת 2009 התחרה בסבב אליפות הפורמולה 3 האירופאי. הוא לא הצליח לנצח אף מרוץ במהלך העונה, אך סיים את העונה במקום השלישי. ביוני אותה שנה ניצח במרוץ המאסטרס של הפורמולה 3, אליו זינק מהפול פוזישן. בשנת 2010 זכה שוב במרוץ המאסטרס, הנהג הראשון שמנצח את המרוץ פעמיים. את עונת 2010 סיים שוב במקום השלישי, אף על פי שבמהלך העונה צבר שני ניצחונות והגיע שמונה פעמים לפודיום. בוטאס החל לשמש כנהג מבחן עבור קבוצת ויליאמס, תפקיד אותו המשיך למלא גם בשנים 2011 ו-2012.
בשנת 2011 עבר להתחרות בסבב ה-GP3, בו השיג ארבעה ניצחונות ושבעה פודיומים וסיים כאלוף.
ג'ף ברלין
ג'ף ברלין (באנגלית: Jeff Berlin; נולד ב-17 בינואר 1953) הוא בסיסט יהודי-אמריקאי, הידוע בשיתופיו עם הלהקה של ביל ברופורד בשנות השבעים המאוחרות, איתם ניגן והקליט רבות.
ביוגרפיה
ברלין נולד בקווינס, ניו יורק. הוא החל במקור בנגינה על כינור למשך 10 שנים, אך כאשר שמע את הביטלס, קיבל השראה לנגן בגיטרה בס. מאוחר יותר החל ברלין ללמוד במכללת ברקלי למוזיקה, שם למד במחלקת בס.
ולטרי בוטאס
2013–2016: קבוצת ויליאמס
בנובמבר 2012 הכריזה קבוצת ויליאמס על החתמתו של בוטאס כנהג בקבוצה בעונת 2013, לצידו של פסטור מלדונדו. בעונת הבכורה התקשה לצבור נקודות ועל אף שסיים 17 מתוך 19 מרוצים צבר רק 4 נקודות, אותם השיג כשסיים במקום השמיני בגרנד פרי שנערך בארצות הברית.
ג'ף ברלין
סגנון והערכה
באחת הסקירות על אלבומו "Low Standards", כתב המגזין Bass Musician Magazine: "נראה כי בכל פעם שאני מציין את השם "ג'ף ברלין", גל גדול מאוד של תומכי ברלין ויריביו, נסחף אל פני השטח ואלו מביעים את דעותיהם. לא משנה איפה אתה עומד ביחס לפילוסופיה המוזיקלית של ג'ף, אף אחד לא יכול להכחיש את העובדה הפשוטה שג'ף הוא אשף בתחומו, והוא אחד מהנגנים הגדולים ביותר בכל הזמנים".
ולטרי בוטאס
2013–2016: קבוצת ויליאמס
בעונת 2014 המשיך לנהוג עבור ויליאמס, כשלצידו פליפה מאסה, שהצטרף לקבוצה. במרוץ פתיחת סיים את מקצה הדירוג במקום העשירי וסיים את המרוץ במקום השישי. בעקבות פסילתו של דניאל ריקארדו שסיים את המרוץ במקום השני עלה בוטאס למקום החמישי. בגרנד פרי אוסטריה זינק מהמקום השני ואת המרוץ סיים במקום השלישי אחרי ניקו רוזברג ולואיס המילטון ורשם את הפודיום הראשון בקריירת האליפות. אף על פי שזינק מהמקום ה-14 בגרנד פרי הבריטי הצליח לסיים אותו במקום השני ולרשום פודיום שני ברציפות. רצף הפודיומים נמשך גם במרוץ הבא בו סיים שוב במקום השני. בהמשך העונה הצליח לסיים עוד שלוש פעמים במקום השלישי (בבלגיה, רוסיה ובאבו דאבי) ואת העונה סיים במקום הרביעי עם 186 נקודות. העונה האישית הטובה ביותר בקריירה עד כה.
ג'ף ברלין
סגנון והערכה
סגנון נגינתו של ברלין הושווה פעמים רבות לסגנונו של ג'אקו פסטוריוס, אומנם ברלין הביע את דעתו מזה כבר על אלו המתיימרים לנגן בסגנונו של פסטוריוס, מהם הוא סולד (אותם הוא מכנה "Jaco-imitators").
דיסקוגרפיה
הקלטות סולו:
ולטרי בוטאס
2013–2016: קבוצת ויליאמס
בוטאס ומאסה המשיכו להתחרות בקבוצה גם בעונת 2015. במקצה הדרוג של גרנד פרי אוסטרליה, שפתח את העונה, דורג במקום השישי, אך במהלך מקצה הדירוג נפצע בגבו, פונה לטיפול בבית חולים ולא התחרה במרוץ הפתיחה. במהלך העונה הגיע רק פעמיים לפודיום, אך סיים מספר פעמים במקום הרביעי (3 פעמים) ובמקום החמישי (6 פעמים). את העונה סיים במקום החמישי עם 136 נקודות. בעונת 2016 הגיע לפודיום רק פעם אחת, בגרנד פרי הקנדי. את העונה סיים במקום השביעי עם 85 נקודות.
Speak Now (Taylor's Version)
(בעברית: דבר עכשיו (הגרסה של טיילור)) היא ההוצאה החוזרת השלישית של הזמרת-יוצרת האמריקאית טיילור סוויפט. האלבום יצא לאור ב-7 ביולי 2023 בהוצאת חברת התקליטים ריפבליק רקורדס. זוהי הקלטה מחודשת של אלבום האולפן השלישי של סוויפט, Speak Now (2010), והשלישית בסך הכול שלה, כשהקודמת הייתה, שיצאה לאור בנובמבר 2021. הוקלטה במסגרת מחלוקת המאסטרס של טיילור סוויפט.
סוויפט הכריזה על ההוצאה החוזרת במהלך סיבוב ההופעות שלה ב-2023, "The Eras Tour", בנאשוויל, טנסי.
רקע
הספקולציות לגבי הקלטה מחודשת של האלבום משנת 2010 התחילו עוד בנובמבר 2021, כאשר סוויפט הוציאה את Red (2012) מחדש, תוך התייחסות לשנת 2010. הקליפ של "Lavender Haze" (2022) צוין כמי שמלא בביצי פסחא הקשורות ל-. התיאוריות התעצמו לאחר תחילת סיבוב ההופעות "The Eras Tour": צמידי היד הרב-צבעוניים שקיבלו המשתתפים הבהבו בסגול בסוף ההופעה. כמו כן, סוויפט רמזה על האלבום במהלך ביצוע של "Speak Now", והשתמשה באימוג'י לב בצבע סגול ברשתות החברתיות שלה. בהופעה שאירעה באפריל 2023, הצהירה שהיא חשבה על אחד מאלבומיה ואמרה: "אחד האלבומים שלי מעסיק אותי מאוד... הרבה קורה בראש שלי בנוגע לכך".
דורה הוייר
ביוגרפיה
דוֹרֶה הוייר נולדה בדרזדן למשפחה ממעמד הפועלים ב-12 בדצמבר 1911. כנערה צעירה למדה ריתמיקה והתעמלות. היא התאמנה בסגנון הלראו־לאקסנבורג (Hellerau-Laxenburg) בשנים 1927–1928, ובמהלך 1929–1930 למדה מחול אקספרסיוניסטי במשך שנה אצל גרט פלוקה. ב־1931 הועסקה כסולנית בעיר פלאואן, ובשנת 1933 הפכה למנהלת בלט באולדנבורג. בשנת 1932 פגשה הוייר מוזיקאי בן 18 בשם פטר צ'ישלאק והתאהבה בו. צ'ישלאק הלחין מספר קטעי מחול סולו שלהם יצרה הוייר כוריאוגרפיה וביצעה אותם. ב־5 באפריל 1935 מת צ'ישלאק, אולי כתוצאה מהתאבדות.
בשנים 1935–1936 הופיעה הוייר עם להקת המחול של מרי ויגמן בגרמניה, הולנד, דנמרק ושוודיה. במהלך מסע ההופעות צילם האמן אדמונד קסטינג את הוייר ואת הרקדניות האחרות. בשנת 1937 צייר הנס גרונדיג, צייר אקספרסיוניסטי מדרזדן, את הוייר בדרך כפרית שוממת בשעת הדמדומים, לבדה לגמרי בחושך המתכנס.
בשנת 1949, הפכה הוייר למנהלת הבלט באופרה הממלכתית של המבורג, שם ניתן לה חופש אמנותי מוחלט. היא עזבה ב־1951, לאחר שתוכניותיה השאפתניות לא צלחו. היא המשיכה לקריירה משלה כסולנית וככוריאוגרפית.
הוייר בילתה עונות במנהיים (1952), באוּלם (1954), באתונה (1956), בברלין (1957), בזלצבורג (1963) ובפרנקפורט (1965). עד 1963 ערכה חמישה סיורים לאמריקה הדרומית ומשנת 1962 היא הרצתה באקדמיה לאמנות של המבורג.
בשנת 1962 יצרה הוייר מחזור כוריאוגרפי בשם "Affectos Humanos", שאותו הלחין שותפה הוותיק דימיטרי ויאטוֹביץ'. במחזור חמישה פרקים, וכל פרק עוסק באחד מסוגי הרגש שזיהה שפינוזה: "גאוות שווא", "תאווה", "פחד", "שנאה", ו"אהבה". היצירה בישרה סגנונות מחול פוסט־מודרניים, בהיותה קומפוזיציה תנועתית טכנית ביותר ומופשטת מאוד. היצירה נחקרה ובוצעה מחדש מספר פעמים, גם בשנת 2010.
רציפי האגם ציריך
רציפי האגם ציריך (בגרמנית: Quaianalagen) הם חופי האגם ציריך בעיר ציריך אשר בשווייץ. הרציפים נחנכו בשנת 1887. בניית הרציפים בניצוחו של המהנדס ארנולד בורקלי מהווה אבן דרך חשובה בהיסטוריה של העיר כאשר היא הפכה מעיר ימי הביניים קטנה השוכנת לאורן נהר הלימאט לעיר מודרנית לחופיו של האגם.
דורה הוייר
ביוגרפיה
הופעתה האחרונה של הוייר התרחשה ב־18 בדצמבר 1967 ב"תיאטרון המערב" בברלין. היא נשאה בכל עלויות ההופעה, שלא הצליחה למשוך קהל רב. היא הייתה שקועה בחובות, והתמודדה עם האפשרות שלא תוכל עוד לרקוד בגלל פציעה בברך. היא התאבדה בברלין ב־31 בדצמבר 1967. באחד המכתבים האחרונים שכתבה לפני מותה, קוננה הוייר: "רק במחול הצלחתי לתקשר".
רציפי האגם ציריך
הרציפים שייכים לרבעים רייסבך (ממזרח), העיר העתיקה (מצפון) ואנה (ממערב).
דורה הוייר
ביוגרפיה
לאחר מותה, החזיקה ואלטראוד לולי במסמכים ובארכיון של הוייר, אשר לימים נתרמו לארכיון המחול הגרמני בקלן.
רציפי האגם ציריך
רייסבך
טיילת זה-פלד-קוואיי (Seefeldquai) - בזה-פלד יש טיילת היסטורית לאורך האגם, כאשר בדרומה נמצאים חופי רחצה עם חול או חצץ. בשנת 1887, נהרס בית המרחץ שהיה באזור ובמקומו אישרו רשויות רייסבן לבנות שני בתי מרחץ חדשים שקיימים עד ימינו: Strandbad Tiefenbrunnen ו Seebad Utoquai. בשנות השבעים חודשה קו החוף בין הרחובות Feldeggstrasse ו Lindenstrasse בניצוחו של אדריכל הנוף וילי ניוקום. הפארק תוכנן עם שקעין, גבעות חול ומעברים חלקים בין אזורים פרטיים וציבוריים. השבילים מתעקלים כניגוד לשבילים הישרים בקרן-ציריך ו Blatterwiese. העצים באזור סודרו מחדש והוסיפו להם עצים מיוחדים כדון רודודנדרונים ואזאליות ובנוסף הוספו שיחי ורדים.
העיר העתיקה
רציף גנרל גיזאן - הרציף שעל חופו הצפוני של האגם נקרא על שם אנרי גיזאן החל משנת 1960 לאחר שהגנרל בדימוס יזם טיילת עם ארבע שורות עצי ערמונית הסוסים לרווחת תושבי העיר. בשנת 2003 הוחלף האספלט במסלולי החצץ המקוריים. לאורך הטיילת ניתן למצוא יצירות אומנות משלושה דורות: מזרקה מפסיפס משנת 1903 (ליד הגן הבוטני שבמערב) פסל של גנימדס משנת 1959 (ב Bürkliplatz ושבמזרח) מזרקה בצורת קערה העשויה מבטון ורוד משנת 2003 במרכז הטיילת.
אנגה (Enge)
נמל אנגה ( Enge ) - הנמל ממוקם על חופו הצפון מערבי של האגם מדרום לגן הבוטני. הנמל משמש כיום מרינה פרטית. על שובר הגלים ניתן למצוא את הפסל האריה של ציריך ששופץ בשנת 2013 והגישה אליו חופשית.
לנדיוייס - האזור נקרא על שם התערוכה Landi39 שנערכה במקום ובמקום נערכו עוד הרבה אירועים ציבוריים. בסוף חודש אוגוסט נערך במקום תיאטרון הרחוב Zürcher Theater Spektakel. במהלך תערוכת SAFFA (התערוכה השווייצרית לעבודת נשים) בשנת 1958 הוקדש האי המלאכותי לתערוכה ונושא את שמה עד היום, על האי יש פארק נעים וניתן להגיע אליו באמצעות גשר המחבר אותו אל החוף. בלנדוייס ניתן למצוא מדשאות רחבות ידיים, מגרשי ספורט ועצים עתיקים בעלי ערך רב.
Mythenquai - הפסל לזכרו של גוטפריד קלר מוצב מתקן ההשקיה יערת הדבש שהיא אחד השרידים הבודדים לתערוכת החקלאות שהתקיימה במקום בשנת 1959, המתקן הוקם רק לצורכי תצוגה ולכן אינו יעיל מבחינת חיסכון במים. במרחק מספר צעדים מן החוף ניתן לראות את העץ טקסודיון דו-טורי (Taxodium distichum) (ברוש הביצות) עם שורשי אוויר שמקורו בנהר במיסיסיפי שבאמריקה, ליד המרינה ניטעו עצי אלנוס, שמתאים לסביבה מרובת מים. ליד הרציף ניתן למצוא את חוף הרחצה היחיד סביב האגם עם חול ים (Strandbad Mythenquai).
היסטוריה
בשנת 1833 הורחב אזור Stadthausanlage באדמה ובשברים ממצודת הברוק שהייתה ממוקמת ליד חופי האגם. זה היה סופו של הרובע כציר המחבר את רובעי העיר של ימי הביניים עם חופי האגם, שם גרו תושבים שלא היו אזרחי ציריך. האזור עבר שיפוצים נרחבים בין השנים 1836 ל-1900 כחלק מהתוכנית להפוך את ציריך לעיר מודרנית לחופי האגם.
ב-4 בספטמבר 1881, החליטו העיריות של ציריך, רייסבך ואנה (שהיו אז עיריות עצמאיות) לבנות טיילת לחופי האגם, החלטה שהתקבלה בשמחה רבה אצל תושבי העיר. החזון היה לבנות טיילת לאורך כל אגן האגם מקרן ציריך ועד נמל אנה, פרויקט יקר ושאפתני ודרש שיתוף פעולה של שלוש העיריות.
ארנולד בורקיל-זיגלר ויתר על תפקידו כמהנדס העיר על מנת להיות המהנדס הראשי של הפרויקט. בניית הרציפים החלה בשנת 1881 עם כוונה לסיים אותה בתערוכה השווייצרית הלאומית בשנת 1883, אבל לפני כן היה על העיריות להפוך את חופי האגם, שהיו בבעלות פרטית לשטח ציבורי. למעשה, עד אז לתושבי ציריך לא הייתה גישה את האגם. לבסוף חנוכת הרציפים התקיימה בשנת 1887, כאשר גשר הרציפים קישר בין צידו המזרחי של האגם וצידו המערבי.
מחוות אקדח
מחוות אקדח היא מחווה גופנית שבה אדם משתמש בידו כדי לחקות אקדח. במסגרת המחווה מרים המחווה את האגודל מעל האגרוף שלו, באופן המדמה את פטיש האקדח. נוסף על כך, הוא מרים את האצבע המורה שלו ולעיתים גם את האמה שלו באופן המדמה את קנה האקדח. האצבע המורה יכולה לסמן גם את הדק האקדח. ניתן גם ללחוץ את האצבעות בעת יצירת מחוות האקדח לשם הדגשתה.
סוגים
אפשר לבצע את המחווה על ידי הנחת ה"אקדח" לצד ראשו של מישהו, בפה או מתחת לסנטר, לדימוי התאבדות, כדי להצביע על רצון עז להיחלץ מהאומללות, בין אם משעמום או מכעס, או להביע חוסר שביעות רצון מהמצב.
צורה נוספת היא שילוב של שתי ידיים כדי להביע ברכה, או כדי להכיר במשהו כמצחיק, חכם או מעורר תובנות.
חוקים הקשורים למחווה
בשנת 2019 קבע בית המשפט העליון של פנסילבניה כי שימוש במחוות אקדח לשם איום והפחדה הוא פשע הפרת סדר.
בבתי ספר
במספר מקרים, תלמידים ואנשי צוות נענשו או הושעו מהלימודים בעקבות ביצוע המחווה. בחלק מהמקרים הדבר נבע מכך שהאחראים פירשו את המחווה כאיום לשימוש באלימות ממשית, ובמקרים אחרים התפרשה המחווה כתמיכה באלימות באופן כללי. ב-2006 ביצע לכאורה פחים אחמד, מחבל ממוצא אפגני, את המחווה שעה שדיבר על אפשרות ששירות הביון הביטחוני הקנדי יפרצו לדירתו. זו שימשה כראיה לתוכנית שלו לביצוע טרור, שסוכלה בסופו של דבר.
ברזיל
נשיא ברזיל ז'איר בולסונארו בדרך כלל מבצע את מחוות האקדח כרמיזה לשאיפתו לשנות את חוקי הפיקוח על נשק כדי להפוך את הנשק לנגיש יותר לאזרח הרגיל. המחווה שלו הפכה לסמל ה"בולסונאריות", בשימוש על ידי תומכי האידאולוגיה.
אליס איב
אליס סופיה איב (באנגלית: Alice Sophia Eve; נולדה ב-6 בפברואר 1982) היא שחקנית קולנוע אנגלייה-אמריקאית. נודעת בזכות תפקידיה בסרטים "לא בליגה שלי", "גברים בשחור 3", "האויב בתוכנו - סטארטרק", ו"לפני שניפרד".
ביוגרפיה
איב נולדה בלונדון, אנגליה שבממלכה המאוחדת. הוריה הם זוג השחקנים שרון מוהאן וטרוור איב. לה שני אחים קטנים יותר והיא ממוצא וולשי ואירי. למדה בבית הספר הפרטיים המובילים "בית ספר בידלס" שבהמפשייר וב"בית ספר וסטמינסטר" שברובע הסיטי של וסטמינסטר. לאחר מכן, נסעה איב ללוס אנג'לס ללמוד משחק "תיאטרון בבית הבובות של בברלי הילס". למדה כמו כן ב"מכללת סנט קת'רין" כחלק מאוניברסיטת אוקספורד, שם שיחקה במחזות מקומיות, בין היתר ב"חשיבותה של רצינות" ו"אנה גלקתיה".
קריירה
איב החלה דרכה במספר הפקות של ה-BBC ובהפקתו של רוברט דה נירו "המין היפה". בשנת 2006 התפרסמה לראשונה בקומדיית הפשע "שום כלום" לצידם של דייוויד שווימר וסיימון פג ובדרמה הקומית "מתחילים בעשר" בהפקתו של טום הנקס. ב-2009 הופיעה בדרמה "לחצות גבולות" בתפקיד השחקנית האוסטרלית קלייר שאפרד השוהה בניגוד לחוק בארצות הברית.
בשנת 2010 שיחקה איב בקומדיות "לא בליגה שלי" בתפקיד מולי מק'ליש, ובסרט "סקס והעיר הגדולה 2" בתור ארין, השמרטפית של ילדיה של שארלוט אותה גילמה קריסטין דייוויס.
בשנת 2011 שיחקה בארבעה פרקים בסדרת הדרמה הקומית "הפמליה" בתפקיד העיתונאית סופיה. ב-2012 השתתפה איב בשובר הקופות "גברים בשחור 3" בתפקיד הסוכנת O ובמותחן "העורב". בשנת 2013, הופיעה איב בסרטים "האויב בתוכנו - סטארטרק" ו"הלילה קר". בנוסף באותה שנה היא התארחה בתערוכה הטכנולוגית של CES, ובווידאו קליפ לשיר "Queenie Eye" של פול מקרטני.
בשנת 2014 שיחקה בסרט "לילה מוטרף במוזיאון 3: סוד הקבר" לצידו של בן סטילר. בנוסף ב-2014, כיכבה בסרט הדרמה הרומנטית "לפני שניפרד", לצדו של כריס אוונס שגם ביים את הסרט.
בשנת 2016 הופיעה בפרק הבכורה של העונה השלישית מתוך סדרת האנתולוגיה "מראה שחורה". בשנת 2018 הצטרפה לקאסט העונה השנייה של הסדרה "איירון פיסט" (המבוססת על חוברות הקומיקס "איירון פיסט" מבית מארוול קומיקס) בדמותה של נבלת-העל טיפואיד מרי. בשנת 2019 גילמה את דמותה של איינסלי אירהרדט בסרט הדרמה הביוגרפי "פצצה".
בשנת 2020 גילמה את סוזן טרנצ'ארד בסדרת הדרמה ההיסטורית "בלגרביה" (המבוססת על רומן באותו שם מאת ג'וליאן פלוז), כאשתו של יורש העצר לכס המלוכה אוליבר טרנצ'ארד.
חיים אישיים
איב מתגוררת לסירוגין בלונדון ובלוס אנג'לס, והיא התאזרחה גם כאמריקאית ב-16 בנובמבר 2017, בנוסף לאזרחות הבריטית שלה מלידה.
דיאנה טוראסי
דיאנה טוראסי (באנגלית: Diana Taurasi; נולדה ב-11 ביוני 1982) היא כדורסלנית אמריקאית המשחקת בקבוצת פיניקס מרקורי מליגת ה-WNBA, בקבוצת אוגמ"ק יקטרינבורג הרוסית ובנבחרת ארצות הברית. טוראסי, המתנשאת לגובה 1.83 מטרים, זכתה בשלוש אליפויות ה-NCAA עם אוניברסיטת קונטיקט, נבחרה במקום הראשון בדראפט ליגת ה-WNBA על ידי פיניקס מרקורי וזכתה עמה בשלוש אליפויות. היא מלכת הסלים של כל הזמנים ב-WNBA. באירופה זכתה בשש אליפויות יורוליג, ארבע פעמים עם ספרטה אנד קיי ופעמיים עם אוגמ"ק יקטרינבורג. עם נבחרת ארצות הברית זכתה בחמש מדליות זהב אולימפיות ובשלוש אליפויות עולם. טוראסי נבחרה במשאל האוהדים של ה-WNBA בשנת 2021 לשחקנית הגדולה בתולדות הליגה.
ביוגרפיה
טוראסי נולדה בצ'יינו, פרבר של העיר לוס אנג'לס שבקליפורניה, בת להורים שהיגרו לארצות הברית ולה אחות גדולה אחת. אביה מריו הוא איטלקי-ארגטינאי ששיחק כשוער כדורגל באיטליה ואמה לילי ארגנטינאית. בילדותה התגוררה במשך שנה בארגנטינה. טוראסי למדה בתיכון דון אנטוניו לוגו בצ'יינו והצטיינה בכדורסל.
קריירה במכללות
בשנת 2000 החלה ללמוד סוציולוגיה באוניברסיטת קונטיקט ושיחקה בקבוצת הכדורסל תחת הדרכתו של המאמן ג'ינו אוריימה. בעונה הראשונה סיימה עם ממוצע של 10.9 נקודות למשחק והובילה את הקבוצה עד לפיינל פור של טורניר אליפות המכללות בכדורסל. את עונת 2001/2002 סיימה קונטיקט במאזן 1–31 בעונה הסדירה וזכתה באליפות המכללות, טוראסי רשמה ממוצע של 14.6 נקודות ו-5.3 אסיסטים למשחק. בעונת 2002/2003 זכתה קונטיקט באליפות שנייה ברציפות, טוראסי רשמה ממוצע של 17.9 נקודות, 6.1 ריבאונדים ו-4.4 אסיסטים למשחק ונבחרה ל-MVP של טורניר האליפות. כמו כן זכתה בפרס נייסמית' ובפרס ננסי ליברמן לשחקנית המצטיינת במכללות. בעונת 2003/2004 הובילה טוראסי את קונטיקט לזכייה שלישית ברציפות באליפות המכללות וזכתה בפעם השנייה בתואר ה-MVP של טורניר האליפות. בעונה זו השיגה ממוצע של 16.2 נקודות ו-4.9 אסיסטים למשחק וזכתה בפעם השנייה ברציפות בפרס נייסמית' ובפרס ננסי ליברמן. היא הייתה השחקנית הראשונה בהיסטוריה של אוניברסיטת קונטיקט שהשיגה 2,000 נקודות, 600 ריבאונדים ו-600 אסיסטים.
קריירה ב-WNBA
בדראפט 2004 של ה-WNBA נבחרה במקום הראשון על ידי פיניקס מרקורי. בעונתה הראשונה בקבוצה זכתה בתואר רוקי השנה ב-WNBA כשקלעה 17.0 נקודות, לקחה 4.4 ריבאונדים ומסרה 3.9 אסיסטים בממוצע למשחק. ב-2006 זכתה בתואר מלכת הסלים של הליגה עם ממוצע של 25.3 נקודות למשחק. בעונת 2007 זכתה עם פיניקס באליפות. בעונות 2008, 2009, 2010 ו-2011 הייתה הקלעית המצטיינת בליגה, כשב-2009 הובילה את פיניקס לאליפות נוספת וזכתה בתואר ה-MVP של סדרת הגמר ב-WNBA. ב-2014 הובילה את פיניקס לאליפות שלישית ונבחרה פעם נוספת ל-MVP של סדרת הגמר. טוראסי החליטה לא לשחק בעונת 2015 ב-WNBA לאחר שקיבלה הצעה כספית מקבוצתה ברוסיה לנוח ולשמור עצמה למשחקי היורוליג.
ב-18 ביוני 2017 הפכה למלכת הסלים של ה-WNBA בכל הזמנים, לאחר ששברה את שיאה של טינה תומפסון.
קריירה באירופה
במקביל לקריירה ב-WNBA שיחקה טוראסי במספר קבוצות באירופה. ב-2005 שיחקה בדינמו מוסקבה. ב-2006 עברה לשחק בשורות ספרטק מוסקבה יחד עם חברתה מאוניברסיטת קונטיקט סו בירד וזכתה עמה ארבע פעמים רצופות באליפות היורוליג. בשנים 2009 ו-2010 הייתה מלכת הסלים של היורוליג. ב-2010 עברה לפנרבחצ'ה הטורקית, היא הייתה הקלעית המובילה ביורוליג, אך בדצמבר 2010 הושעתה מפעילות לאחר שנכשלה בבדיקת סמים. בפברואר 2011 טוהר שמה, השעייתה בוטלה והיא חזרה לשחק הפעם במדי גלאטסראיי הטורקית. היא זכתה פעם נוספת בתואר הקלעית המצטיינת ביורוליג והובילה את גלאטסראיי עד המקום החמישי. ב-2012 עברה לאוגמ"ק יקטרינבורג מרוסיה וזכתה עמה באליפות היורוליג בעונתה הראשונה בקבוצה. כמו כן זכתה עם הקבוצה בארבע אליפות רצופות של הליגה הרוסית. ב-2014 סיימה עם יקטרינבורג במקום השלישי ביורוליג וב-2015 במקום השני וכן סיימה במקום השני ברשימת הקלעיות המצטיינות ביורוליג. ב-2016 זכתה פעם נוספת עם יקטרינבורג באליפות היורוליג בעונה בה הייתה מלכת הסלים וה-MVP.
קריירה בנבחרת ארצות הברית
ביולי 2000 זכתה טוראסי עם נבחרת ארצות הברית עד גיל 18 במדליית זהב באליפות העולם שהתקיימה בארגנטינה. ביולי 2011 זכתה עם הנבחרת עד גיל 19 במדליית ארד באליפות העולם שהתקיימה בצ'כיה.
טוראסי זכתה חמש פעמיים רצופות במדליית זהב עם נבחרת ארצות הברית בכדורסל, באולימפיאדת אתונה (2004), באולימפיאדת בייג'ינג (2008), באולימפיאדת לונדון (2012), באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016) ובאולימפיאדת טוקיו (2020). כמו כן זכתה עם הנבחרת שלוש פעמים ברציפות באליפות העולם, בצ'כיה ב-2010, בטורקיה ב-2014 ובספרד ב-2018. סיימה שלישית באליפות העולם שהתקיימה בברזיל ב-2006. ב-2007 זכתה עם הנבחרת באליפות האמריקות בכדורסל וב-2008 זכתה עם הנבחרת בטורניר דיאמונד בול. היא זכתה ארבע פעמים בתואר כדורסלנית השנה בנבחרת ארצות הברית (2006, 2010, 2012, 2016).
חיים אישים
טוראסי נישאה במאי 2017 לפני טיילור, כדורסלנית ששיחקה עמה בעבר בפיניקס מרקורי. לזוג שני ילדים.
פרוטוקול בישקק
פרוטוקול בִּישְׁקֶק הסכם הפסקת אש זמני, שנחתם ב-5 במאי 1994, בין נציגי ארמניה, אזרבייג'ן, נגורנו קרבאך ורוסיה, בבישקק שבקירגיזסטן. הוסכם כי הכוחות הארמניים ייסוגו מהשטחים שכבשו באזרבייג'ן ונגורנו קרבאך תקבל אוטונומיה תחת אזרבייג'ן. כמו כן הוסכם כי יינתן מעמד מיוחד למסדרון לצ'ין, מעבר הרים באזור החיץ באזרבייג'ן המהווה את הדרך הקצרה ביותר מנגורנו קרבאך לארמניה וכן הוסכם על הצבת כוחות "שמירת שלום" רוסיים באזור דוגמת הכוח שהוצב בגאורגיה. אף על פי שאזרבייג'ן חתמה על ההסכם הזמני בבישקק היא לא חתמה על הסכם הקבע במוסקבה. מאז ערוכים הצבא האזרי והצבא הארמני לאורך קו הפסקת אש עמוס תעלות.
מאז חתימת ההסכם, הופרה הפסקת האש מספר פעמים, ובאופן חמור במיוחד בשנים 2008 2016, ו-2020.
ההסכם כולל גם:
ילד (פירושונים)
ראו גם
}}
נבחרת דרום סודאן בכדורסל
נבחרת דרום סודאן בכדורסל היא נבחרת הכדורסל הלאומית של דרום סודאן. הנבחרת הוקמה במאי 2011 והצטרפה לפיב"א בשנת 2013.
הנבחרת שיחקה את משחקה הראשון נגד Ugandan club champions Power והפסידה בתוצאה 86-84.
הנבחרת העפילה פעם אחת לאליפות אפריקה בכדורסל בשנת 2021 והגיעה לרבע הגמר.
הנבחרת העפילה לטורניר הגמר של גביע העולם בכדורסל שיתקיים בשנת 2023.
כל אליפויות אפריקה
להלן שחקני הנבחרת:
פורמולה סטודנט
פורמולה סטודנט היא תחרות הנדסית בינלאומית שהחלה בשנת 1998, ובה קבוצות סטודנטים מרחבי העולם מתכננות, בונות, בוחנות ומתחרות ברכב מרוץ חד-מושבי בסגנון פורמולה.
בשונה מתחרות פורמולה 1 שמהותה מרוץ בין כלי רכב חד-מושבים, תחרות פורמולה סטודנט היא תחרות בניהול פרויקטים, כאשר הקבוצה המתחרה מדמה יצרן רכבי מרוץ חד-מושבים. הקבוצה המנצחת היא הקבוצה המספקת את החבילה המקיפה הטובה ביותר הכוללת מבנה, ביצועים, תכנון פיננסי ותוכנית מכירות. המכוניות נשפטות על מספר קריטריונים כמפורט מטה.
מוטיבציה
על ידי השתתפות בתחרות צוברים הסטודנטים להנדסה ניסיון בעבודת צוות, ניהול זמנים וניהול פרויקטים בכלל ונחשפים לאספקטים השונים שבתכנון מוצר מתעשיית הרכב בפרט. מטרת התחרות היא לחשוף את הסטודנטים לנושאים שאינם בתוכנית הלימודים בשיתוף עם האוניברסיטאות והתעשייה המקומית, כדי להגדיל את אפשרויות התעסוקה של הסטודנטים המשתתפים. זה אפשרי כיוון שהסטודנטים מאולצים על ידי לחץ תחרותי לפתח גישה מקצועית בזמן שהם עושים שימוש בכלים וביישומים מהתעשייה. נתוני החסות של התחרות ושל הקבוצות עצמן מקבלים קשרים יקרי-ערך ומעסיקים פוטנציאלים יכולים לקבל תמונה התחלתית טובה של המועמד האפשרי העתידי.
סוגי רכב
פורמולה סטודנט הוא מונח המתייחס בכלליות לתחרות תכנון שמטרתה לבנות רכב מרוץ חד-מושבי. בתחרות הסטודנטים יכולים להתחרות בשני סוגי רכב: כלי רכב המונעים על ידי מנוע בעירה פנימי ורכבים המונעים על ידי הנעה חשמלית. כאשר כל מחלקה משתתפת באירוע נפרד משלה ולכל אחת חוקים נוספים שחלים רק עליה.
דרישות קהל היעד
קהל היעד המוגדר בתחרות הוא נהג המרוצים החובב המתחרה בשעות הפנאי. המאפיינים הרצויים מהרכב הם: בנוסף, גדל ערך השוק של הרכב דרך פקטורים נוספים כמו אסתטיקה, נוחות ושימוש ברכיבים זמינים וסטנדרטים (כמו מוצרי מדף). חלק מהמטרות סותרות זו את זו ועל הסטודנטים למצוא ולספק את חבילת המאפיינים האופטימלית.
מהלך התחרות
מבלי להתחשב בסוג הרכב, על כל הרכבים המשתתפים לעבור סדרת בדיקות טכניות טרם השתתפותם במקצים הדינמיים. תוכן הבדיקות הטכניות כמו גם התקינה הבטיחותית נוגעים לשלדה, למתלים ולמערכת ההנעה.
מקצים בתחרות
מקצים סטטיים:
מקצים דינמיים: הזוכה של האירוע הוא זה עם מספר הנקודות הרב ביותר מתוך מקסימום של 1000 נקודות.
קבוצות משתתפות מישראל
הרכב הראשון שכינוי BGR2011 ומספרו 55, ייצג לראשונה את מדינת ישראל בתחרות הבינלאומית שהתקיימה באיטליה בספטמבר 2011 והפתיע את כל קבוצות המתחרים הוותיקות והחזקות כשסיים במקום ה-15 בשקלול הנקודות בתחרות כולה. בנוסף, הרכב הזה זכה במקום ראשון מבין כל הקבוצות שמשתתפות בפעם הראשונה בתחרות.
הרכב השני של אוניברסיטת בן-גוריון, שכינוי BGR2012, השיג כבר את המקום ה-11 בתחרות השנתית באיטליה בשנת 2012. רכב זה עשה היסטוריה גם בהיותו רכב ה"פורמולה סטודנט" הראשון בישראל שהוכר, ביוני 2013, כ"רכב ספורט אתגרי" לפי התקינה של משרד הספורט הישראלי וערך את נסיעת הבכורה העולמית שלו ברחובות ירושלים במסגרת אירוע של "פורמולה 1 ירושלים" שהתקיים ב-13 וב-14 ביוני 2013.
בתחרות פורמולה סטודנט אשר התקיימה באיטליה בשנת 2015 זכה רכב הבעירה מקבוצת פורמולה בן-גוריון במקום ה-8 הכללי, הישג שיא לקבוצה ישראלית אי-פעם.
בתחרויות פורמולה סטודנט בשנת 2018, זכה הרכב מקבוצת פורמולה טכניון ב"רכב הקל ביותר" עם 131 ק"ג.
בתחרות פורמולה סטודנט בצ'כיה בשנת 2019, זכתה קבוצת פורמולה טכניון בהישג גדול - מקם ראשון במקצה הסקידפד עם תוצאה של 4.9 שניות.
כוכבים ופסים לעד (סרט)
כוכבים ופסים לעד (באנגלית: Stars and Stripes Forever) הוא סרט ביוגרפי אמריקאי משנת 1952 בצבעי טכניקולור, בבימויו של הנרי קוסטר, עם קליפטון וב, רוברט וגנר, דבורה פאג'ט ורות האסי בתפקידים הראשיים.
הסרט הוא על המלחין והמנצח ג'ון פיליפ סוזה שכונה "מלך המרשים" והוא מבוסס באופן רופף על האוטוביוגרפיה שלו "Marching Along". בסרט מתואר שמנגן צעיר הגה את כלי הנשיפה סוזאפון אבל במציאות זה היה תכנונו של סוזה בעצמו.
בסרט מנוגנים המרשים המפורסמים שלו כמו "כוכבים ופסים לעד", "וושינגטון פוסט" "סמפר פידליס (נאמנות לנצח)" ועוד וכן יצירות אחרות שלו כמו האופרטה "אל קפיטן" וקטעים נוספים כמו "הפרשים הקלים" של פרנץ פון סופה.
תקציר העלילה
בשנת 1890 מבקש סרג'נט מייג'ור ג'ון פיליפ סוזה להשתחרר מתפקידו כמנצח תזמורת חיל הנחתים של ארצות הברית כדי לפתוח בקריירה פרטית. הוא מנמק זאת במשכורת הנמוכה שהוא מקבל שאינו יכול לפרנס בה את אשתו ג'ני (רות האסי) ושלושת ילדיו. הוא מבקש לשחרר גם את נגן הסוזאפון, וילי ליטל (רוברט וגנר) שאתו ועם חברתו הזמרת לילי בקר (דבורה פאג'ט) נמצאים סוזה ואשתו ביחסי חברות.
לפני כן הוא מוזמן לנגן לפני הנשיא בנג'מין הריסון וזוכה לכבוד ולהערכה לאחר שהוא מנצח שם על המרש "סמפר פידליס" (נאמנות לתמיד).
הם מופיעים ברחבי ארצות הברית בהצלחה כבירה. כאשר סוזה מקבל הודעה כי הביקור שלהם באטלנטה בוטל בגלל שתזמורות אחרות נכשלו, הוא מגיע עם תזמורתו בצעדה כשהם מנגנים את המנון מדינות דרום ארצות הברית, "דיקסי", לתשואות הקהל. סוזה ותזמרתו מלווים מקהלת אפרו-אמריקים בשיר "מזמור הקרב על הרפובליקה".
היחסים בין לילי לווילי מתהדקים והם מחליטים להתחתן באופן סודי כדי שהיא תוכל להמשיך להופיע עם התזמורת. הסוד מתגלה לסוזה אבל הוא לא מגיב.
סוזה מנצח בכל רחבי אירופה - בפני המלכה ויקטוריה, הקיסר פרנץ יוזף, הקיסר וילהלם השני ועוד.
ב-1898 פורצת מלחמת ארצות הברית-ספרד. וילי מתגייס ונועבר לקובה שם הוא נפצע ורגלו נקטעת. באותו זמן נמצאת לילי בחזרות לאופרטה "אל קפיטן" של סוזה בניו יורק. וילי מוחזר לניו יורק ומאושפז בבית חולים צבאי.