cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
ארלז קורט
תרבות
כמו כן, בארלז קורט פעל בעבר מרכז התערוכות ארלז קורט, אשר בו התקיימו תערוכות ומופעים עד סגירתו ובהמשך גם הריסתו.
בשכונה נמצאת קהילה גדולה של מהגרים מהפיליפינים, ובהתאם בשכונה חנויות רבות המוכרות מזון מיובא מהפיליפינים ומסעדות פיליפיניות רבות.
אריך קלייבר
ביוגרפיה
קלייבר נולד בווינה ולמד בפראג. בשנת 1923, אחרי שניצח על הופעה מרגשת של "פידליו" מאת בטהובן באופרה של ברלין, התמנה למנהלו המוזיקלי של מוסד זה.
קלייבר נודע בפרשנויותיו לרפרטואר הסימפוני והאופראי המקובל, בד בבד עם העידוד שנתן ליצירות חדשות. בשנת 1925, למשל, ניצח על הצגת הבכורה של האופרה "ווצק" מאת אלבן ברג. כאשר המפלגה הנאצית הטביעה חותם "מוזיקה מנוונת" (Entartete Musik) על האופרה השנייה של ברג, "לולו", התפטר קלייבר ממשרתו באופרה של ברלין במחאה (קלייבר לא היה יהודי). ב-1939 ביטל גם חוזה עם בית האופרה האיטלקי הנודע 'לה סקאלה' משום שהוא מנע השתתפות יהודים במופעי האופרה, עקב חוקי הגזע שנתקבלו באיטליה הפאשיסטית לאחר חיזוק הברית עם גרמניה הנאצית. בהמשך היגר לבואנוס איירס, שם עבד בתיאטרון קולון, והיה למנהלו המוזיקלי. כאן התמחה ברפרטואר האופראי הגרמני, בעיקר ביצירות וגנר. היוקרה הכרוכה בשמו משכה אל ה"קולון" מאורות גדולים כמו עמנואל ליסט, קירסטן פלגסטד וסט סוואנהולם. כמה מהקלטותיו מתקופה זו זמינות על גבי תקליטורים באיכות משתנה, בהתאם לתנאים שבהם נערכו ההקלטות המקוריות.
אריך קלייבר היה לאזרח ארגנטינה בשנת 1938.
אחרי מלחמת העולם השנייה הוצעה לו משרתו הקודמת באופרה של ברלין, שנמצאה עכשיו באזור הרוסי של העיר, אבל אחרי שגילה, שהקומוניסטים אינם לטעמו יותר משהיו הנאצים, התפטר בלי לנצח ולו על הצגה יחידה. הוא היה למנצח אורח משוטט ושוב לא החזיק בשום משרת ניצוח קבועה.
מותו
נסיבות מותו שרויות בערפל מסוים. הוא נפטר ב-1956, זמן קצר לאחר שבית האופרה של וינה החליט שלא למנותו למנצחו הקבוע, וסיבת המוות הרשמית הייתה התקף לב. ואולם, בנו קרלוס קלייבר (שלימים נעשה מנצח ידוע שם ונכבד בזכות עצמו) צוטט כמי שהעיד שאביו נמצא באמבט כשהוא מדמם למוות, ובכך פתח פתח להשערה כי הלה התאבד. ואולם, טענה זו לא הוכחה מעולם.
סגנונו המוזיקלי
קלייבר ידוע כמנצח עתיר עוצמה, שהעדיף בדרך כלל טמפו מהיר וצליל חיוני ו'צבעוני' על פני ברק וליטוש ממושטרים. דרכו זו בולטת במיוחד בביצועיו לבטהובן. מן הבחינה הזאת היו שהציבו אותו לצד מנצחים דוגמת ארטורו טוסקניני, ובהנגדה למנצחים דוגמת הרברט פון קאראיין. סגנון ניצוח זה יצא מן האופנה במחצית השנייה של המאה העשרים, אך לקראת סופה של מאה זו החלו רבים להתגעגע אליו, והקלטותיו של קלייבר נעשו יותר ויותר מבוקשות ומוערכות.
ספר לרישום עסקאות מקרקעין
ספר לרישום עסקאות מקרקעין הוא ספר חובה לפי חוק ניהול ספרים התשנ"ז-1997 (תוספת ט'), שבו חייב לרשום כל מתווך/אדם העוסק בנדל"ן את הפרטים הבאים:
1. פרטי חובה בהזמנה לביצוע פעולת תיווך במקרקעין בהזמנה בכתב לביצוע פעולת תיווך במקרקעין לפי סעיף 9(א) לחוק, ייכללו לפחות הפרטים הבאים:
(1) שמות, כתובות ומספרי זיהוי של המתווך ושל הלקוח;
(2) סוג העסקה שפעולת המתווך מבוקשת לגביה, כגון: "שכירות", "מכירה";
(3) תיאור הנכס נושא פעולת התיווך;
(4) מחיר העסקה המבוקשת, בקירוב;
(5) הסכום המוסכם של דמי התיווך או שיעור דמי התיווך המוסכם מתוך המחיר שבו תתבצע העסקה, והאם המחיר - לפי אחד מאלה - כולל מס ערך מוסף, כמשמעותו בחוק מס ערך מוסף, התשל"ה-1976.
איי פסי
איי פסי (באנגלית: Psi Islands) היא קבוצת איים קטנים הנמצאים בסמוך לצידו המערבי של האי למדא באיי מלכיור, בארכיפלג פאלמר שבאנטארקטיקה.
גילוי ומיפוי האי
משלחות ארגנטינאיות סקרו ומיפו את האזור בשנת 1942 ובשנת 1943. משלחות נוספות סקרו ומיפו את האיים בעונת המחקר (הקיץ האוסטרלי) 1947–1948.
מקור השם
האי קרוי על שם האות פסי, האות ה-23 של האלף-בית היווני. שם זה מופיע לראשונה בתרשים ממשלת ארגנטינה משנת 1946 בעקבות הסקרים של המשלחות הארגנטינאיות. שם האי, בדומה לשמות איים אחרים בארכיפלג, שנקראו על שם אותיות באלפבית היווני.
כ"ט בחשוון
פרשת בר המצווה של ילד שנולד בכ"ט חשוון היא תמיד פרשת תולדות.
בית כנסת מגדלא
בית הכנסת מגדל או בית כנסת מגדלא הוא שמו של בית כנסת עתיק, והראשון מבין שניים, שהתגלו בעיר העתיקה מגדלא בישראל, סמוך לחופיה של הכנרת.
במקום התגלו שני בתי כנסת, האחד בחפירה שנעשתה בשנת 2009, והשני בחפירה שנעשתה בשנת 2021.
לדעת החוקרים שני בתי הכנסת, נחשבים בתי הכנסת העתיקים ביותר שנמצאו בישראל, והן בתי הכנסת היחידים שהיו בשימוש בזמן שבית המקדש השני היה קיים, בתקופת בית שני.
בתוך בית הכנסת, נמצאה אבן מגולפת שעליה צורת המנורה, מנורת שבעת הקנים שהייתה בבית המקדש השני. חריטה זו היא הייצוג הקדום ביותר שיש למנורה, ואף נראה שהיא נעשתה על ידי אמן שראה את המנורה המקורית בבית המקדש.
רקע
מגדלא הייתה עיירת דייגים, והיא נזכרת בתעודות יהודיות של התקופה, כאתר מרכזי במלחמת היהודים-רומית הראשונה (66–73 לספירה) בזמן חורבן בית שני בשנת 70 לספירה ומוזכרת גם בתחילת דרכה. ישנם טקסטים של הנצרות הקדומה, שנוצרו על ידי חברי הקהילה של מרים מגדלנה
חפירה ראשונה (2009)
בית הכנסת הראשון התגלה בשנת 2009 במהלך חפירת הצלה שערכה ד"ר דינה אבשלום-גורני מרשות העתיקות, חפירה שנעשתה לקראת בנייתו של בית מלון חדש בחוף מגדל, שנמצא באתר מגדלא העתיקה.
בית הכנסת משתרע על פני כ-120 מטרים. כמו בבתי כנסת עתיקים אחרים, יש בו ספסלי אבן שנבנו כחלק מקירות בית הכנסת. הקירות מעוטרים בציורי קיר מעוצבים וצבעוניים, והרצפה עשויה בחלקה מפסיפס.
בחזיתו המערבית של בית הכנסת שכן חדר מבואה מלבני שלאורך קירותיו ניצב ספסל אבן. ממזרח לחדר המבואה שכן האולם המרכזי שתקרתו, מעפר כבוש ועץ, נתמכה בשלושה זוגות של עמודי אבן. ברצפת האולם נקבע פסיפס בצורת רוזטה, וקירותיו טויחו בטיח צבעוני.
אבן מגדלא
אחת התגליות המשמעותיות באתר היא אבן גיר מרובעת אשר שמשה כשולחן ואשר נצבה במרכזו של האולם. האבן העשויה גיר, בניגוד ליתר חלקי המבנה העשויים בזלת, שימשה כשולחן קריאה, והיא עוטרה בארבעת צדדיה ובצידה העליון, כך ששימשה דגם לבית המקדש. בצידה המערבי של האבן מופיעה חריטה של מנורת שבעת הקנים שלה שלוש רגליים, בדומה לציור הקיר של המנורה שנחשפה ברובע ההרודיאני בירושלים, ובשונה מבסיס מדרגות אבן של המנורה המופיעה בשער טיטוס. מצידי המנורה מופיעים זוג כדים עם שתי ידיות וזוג עמודים.
האבן המקורית הוצגה בבית יגאל אלון ובאתר הציבו שני העתקים שלה - האחד בבית הכנסת והאחר בפינת תצוגה. בשנת 2022 הוחזרה האבן המקורית לאתר, לאחר שעברה תהליך שימור.
חדר נוסף במבנה, גם הוא מעוטר בפרסקאות וברצפתו פסיפס, שימש לאחסון מגילות. בחפירה זוהו שלושה שלבים למבנה, ונראה כי רק בשני השלבים המאוחרים שימש כבית כנסת.
ד"ר אבשלום-גורני מנהלת החפירות באתר, משערת שהחריטה נעשתה על ידי אמן שראה את המנורה בעצמו:
חפירה שנייה (2021)
בדצמבר 2021 בחפירה נוספת שנעשתה במקום, התגלה בית כנסת נוסף מאותה תקופה בחפירת הצלה במגדלא. בית הכנסת מעוצב כריבוע ובנוי מבזלת ואבן גיר. הוא כולל אולם מרכזי ושני חדרים נוספים. בית הכנסת נבנה קרוב לרחוב מגורים, בניגוד לבית הכנסת שנמצא בשנת 2009 שנבנה באזור תעשייה עתיק.
גדודנית פרודניה
גְּדוּדָנִית פְּרוֹדֶנְיָה (שם מדעי: Spodoptera littoralis) היא מין של עש ממשפחת התנשמיתיים. שמה העברי נגזר משמה המדעי הקודם.
מאפיינים
אורך גופה של הפרודניה הוא 14–18 מ"מ ומוטת כנפיה היא 27–38 מ"מ. הבוגרים פעילים בשעות הדמדומים והלילה, ונמשכים לאור. המין נפוץ באפריקה ובאזור הים התיכון. תפוצה בישראל: כל הארץ, כל השנה. הפרודניה נחשבת כמזיק חמור לגידולי השדה, לגינות ולמטעים.
מחזור החיים של הפרודניה
הנקבה מטילה כ-1000 ביצים במספר הטלות. כל הטלה מונה בין שלושים לכמה מאות ביצים. הן מוטלות על כל חלקי הצמח. הביצים מוטלות ב"חבילה" המכוסה בשערות בצבע חום צהבהב הנושרות מקצה גופה של הנקבה. משך התפתחות הביצים משתנה: בקיץ 2–3 ימים מההטלה עד לבקיעה, בסתיו ובאביב 3–6 ימים ובחורף 10–18 ימים. הפרודניה היא מין רב פונדקאי - אין לו צמח מועדף, והוא מטיל את ביציו על מגוון גידולי הגינה: מברוקולי, כרוב וחסה, מיני ירקות, עשבי תיבול ועד לדשא.
הזחלים מופיעים במגוון צורות וצבעים: מאפור, חום ועד ירוק אזמרגדי בהיר. הם יכולים להיות חלקים או שעירים, עם דוגמאות פסים ונקודות או בצבע אחיד. תצורות אלו משמשות אותם בהסוואה על גבי הצמח ממנו הם ניזונים. זחלים צעירים יכרסמו את העלה מצידו התחתון עד האפידרמיס ויותירו אחריהם "חלונות שקופים". הזחלים הבוגרים יכרסמו את כל העלה עד עורקיו. הם מותירים אחריהם את הפרשותיהם בצורת כדוריות זעירות ושחורות. לזחל 6 דרגות התפתחות/התנשלות. עד הדרגה השלישית הזחלים רגישים מאוד לחום ויובש, וחיים בקבוצות. לאחר הנשל השלישי הזחלים חיים ביחידות, לרוב בצד העלה התחתון. תקופת הזחל נמשכת בקיץ 12–18 ימים, בסתיו ובאביב 20–30 ימים ובחורף 70–85 ימים.
הזחלים מתגלמים בתוך האדמה או בחלק התחתון של העלים. צבע הגולם חום אדום ואורכו 18–22 מ"מ. תקופת הגולם נמשכת בקיץ 5–10 ימים, בסתיו ובאביב 14–19 ימים ובחורף 21–31 ימים.
מיד לאחר גיחתם מהגולם, הבוגרים מזדווגים. הנקבה מטילה את הביצים מספר שעות עד יומיים לאחר ההזדווגות. חיי הבוגרים קצרים מאוד - בקיץ יומיים עד שבוע.
מין זה מעמיד, באזור החוף, 7-8 דורות בשנה.
הפרודניה פגיעה מאוד בכל דרגות התפתחותה (ביצה, זחל, גולם ובוגר), ושיעור התמותה אצלה גבוה מאוד, בייחוד בעונות הקרות.
הדברה
בגינה ביתית ההדברה מתאפשרת באופן ידני. ניתן לזהות את הזחלים ולאספם אחד אחד. בשטחים נרחבים יותר, ניתן להשתמש בסוגי הדברה אחרים כגון: תאורת לכידה אולטרא סגולה ללכידת העש הבוגר (בתנאי שמדובר במבנה סגור אחרת המנורה עלולה למשוך אליה מזיקים חדשים) או חומרי הדברה כימיים\ביולוגיים המתאימים לזחלים אלו (למשל Bt).
תפוח (יישוב פלסטיני)
היסטוריה
הכפר תפוח יושב על תל קדום. חלק מבתיו בנויים על גבי יסודות קדומים ועושים שימוש משני באבנים עתיקות. בסמוך למעין ביר אל-מלח, השוכן מדרום לכפר, נמצאו חרסים מתקופת הברזל II, התקופה הפרסית, ההלניסטית, הרומית, הביזנטית, ימי הביניים ומהתקופה העות'מאנית (משתי האחרונות נמצאה כמות מרובה). על הטרסה העליונה מצפון לכפר נמצאו חרסים בודדים מתקופה הביזנטית, ולצידם כמות מרובה של חרסים מימי הביניים ומהתקופה העות'מאנית.
מספר חוקרים הציעו לזהות את תפוח עם היישוב המקראי בית תפוח, שמוזכר בספר יהושע (ט"ו, נ"ג) במסגרת רשימת ערי יהודה, בסמוך ליישובים אחרים באזור, כדוגמת חברון וציער (שזוהתה עם הכפר סעיר). באזור הכפר התגלו שרידים של דרך קדומה, באר, בורות מים, וחציבה בסלע. בסמוך לדרך המקיפה את הכפר מצידו הדרום-מזרחי, ישנן מערות קבורה קדומות, ולידן נתגלו חרסים מהתקופה הרומית.
התקופה העות'מאנית
ב-1838, בתקופה העות'מאנית המאוחרת, תואר תפוח ככפר מוסלמי, הממוקם צפונית לחברון וממערב לדרך מירושלים.
בשנת 1883 תיאר "סקר ארץ-ישראל המערבית" את תפוח, כ"כפר עתיק, העומד בראש רכס גבוה, כשמצפונו המדרונות התלולים של ואדי קדיר, בהם עצי זית השייכים לכפר. בכפר עוברת דרך כפרית עתיקה, וממשיכה לאורך המישור ממערב, ומיד יורדת אל הרכס. יש באר ממערב לכפר, בורות מים, מערות וחציבה. מסביב לכפר יש כרמים, ומעיינות טובים בעמק שממערב."
המנדט הבריטי
לפי תוכנית החלוקה, שהתקבלה ברוב קולות בעצרת הכללית של האו"ם ב-29 בנובמבר 1947, היישוב נכלל בשטח המדינה הערבית, ולאחר הסכמי שביתת הנשק בתום מלחמת העצמאות ב-1949, עבר משליטה בריטית לירדנית.
בשנת 1961, האוכלוסייה של תפוח הייתה 1,282 נפש.
אחרי מלחמת ששת הימים ב-1967 עברה תפוח לשליטה ישראלית.
קוהינור
קוהינור (טלוגו: కోహినూరు, פרסית: کوہ نور, אורדו: کوہ نور, הינדית: कोहिनूर, בנגלית: কহিনূর) שמשמעות שמו "הר האור" הוא יהלום שמשקלו 105 קרט (21.6 גרם). יהלום זה נחשב לאחד היהלומים הגדולים ביותר שהתגלו ברחבי העולם.
מקורו של היהלום בגלוקונדה שבמדינת אנדרה פרדש שבהודו, והיה בבעלותם של שליטים רבים בהודו ובפרס. כיום מהווה היהלום חלק מתכשיטי הכתר של הממלכה המאוחדת בעקבות שליטתה של המלכה ויקטוריה כקיסרית הודו החל משנת 1877.
האמונה המקובלת היא שהאבן מביאה מזל רע, וכי כל מלך האוחז באבן יאבד את כיסאו. כאשר הובאה האבן לממלכה המאוחדת היא שובצה בכתרה של המלכה ויקטוריה, ולאחר מכן בכתריהן של מלכות בלבד, בשל אמונה זו.
היסטוריה
מקורות היהלום אינם ברורים. על פי חלק מהמקורות, התגלה יהלום הקוהינור לפני כ-5,000 שנים. סברה זו מבוססת על מסמך בסנסקריט שנקרא הסמאנתאקאמאני. על פי מסורת עתיקה זו, קיבל קרישנה את היהלום מג'אמבוונתה, לרגל נישואיו של קרישנה עם בתו. על פי מסורת זו נגנב היהלום מקרישנה עת שישן. מסורת אחרת מציינת כי האבן התגלתה בשנת 3,200 לפנה"ס.
עדויות היסטוריות ממקמות את האבן בממלכת גולקונדה בדרומה של הודו, במקום בו נמצאת כיום מדינת אנדרה פרדש, אזור הידוע במרבצי היהלומים שבו. על פי מסורות מקומיות האבן נכרתה במכרת קולור במחוז גונטור של ימינו. מסורות אלה מציינות כי בשנת 1320 עלה גיאס א-דין תורלו' שאח הראשון לשלטון בדלהי ושלח את צבאו בשנת 1323 לכבוש ולבזוז את אזור אנדרה פרדש. כחלק משלל המלחמה הגיע יהלום הקוהינור לדלהי, ונשמר בידי שליטי סולטנות דלהי עד בשנת 1526 עבר לידי באבור, הראשון בקיסרי האימפריה המוגולית.
האזכור הוודאי הראשון של האבן הוא משנת 1526. הקיסר באבור מציין את היהלום בספר זיכרונותיו (הבאבורנאמה) - באבור מעריך כי שוויה של האבן מספיק להאכיל את כל אוכלוסיית העולם במשך יומיים. על פי הבבורנאמה הגיעה האבן לידיו של הראג'ה של מאלווה בשנת 1294, והוא נאלץ להעבירה לאלה א-דין חיליג'י, ומאז נשמרה בידי סולטנות דלהי עד שהגיעה לידיו של באבור עצמו בשנת 1526. בבאורנאמה מכונה האבן בשם "יהלום באבור". היהלום נשמר בידי שושלת קאצ'ווהא שליטי גוואליור ולאחר מכן עבר לידי שושלת טומרה.
אבן הקיסרים
אירועים היסטוריים שונים שגרמו לנפילת קיסרי הודו הביאו לאמונה שהאבן הביאה מזל רע למלכים שהחזיקו בה. שר שאח סורי נפטר בפיצוץ אחד מתותחיו. אסלאם שאח סורי בנו, נרצח. אכבר הגדול הקפיד להחזיק את היהלום מרוחק ממנו. שאח ג'אהן החזיק באבן בידיו וזמן קצר לאחר מכן הודח על ידי בניו ונרצח.
בשנת 1739 בעקבות הפלישה של נדיר שאח, מלך פרס, לדלהי ואגרה, נלקחה האבן לפרס. על פי המסורת היה זה נדיר שאח שנתן לאבן את שמה כאשר ראה אותה משובצת בכס הטווס שבנה שאח ג'אהן אמר "קו הי נור" - בפרסית "הר של אור".
נדיר שאח נרצח בשנת 1747 והאבן הועברה לאחמד שאח אבדאלי מאפגניסטן. בשנת 1830 שוג' שאח דוראני, השליט המודח של אפגניסטן נמלט עם האבן, והגיע ללהור, שם ניתנה האבן למהרג'ה של אזור פונג'ב, רנג'יט סינג' אשר שכנע את חברת הודו המזרחית לשלוח חיילים לאפגניסטן ולסייע להשיב את דוראני לכיסאו.
העברת היהלום מהודו לאנגליה
רנג'יט סינג' ציווה בצוואתו להוריש את הקוהינור למקדש ג'גאנאת, אולם הצוואה לא בוצעה, ולאחר מותו הפכה פונג'ב לחלק מהאימפריה הבריטית ההודית ובהסכם לאהור צוין מפורשות שהיהלום הפך לרכושה של מלכת אנגליה. מושל הודו דלוייזי שלח את יורשו של המהרג'ה דוליפ סינג' למלכה ויקטוריה בשנת 1851 על מנת להעניק לה את היהלום. דוליפ, שהיה בן 13 באותה עת, הפליג לממלכה המאוחדת עם היהלום, והשאירו שם. היהלום הפך לחלק מתכשיטי הכתר של הממלכה המאוחדת.
תכשיטי הכתר של הממלכה המאוחדת
על אף גודלו, עורר היהלום אכזבה רבה בשל צורתו. בשנת 1852 בפיקוח קפדני של בעלה של המלכה ויקטוריה, הנסיך אלברט מסקס קובורג גותה ובהנחיית היהלומן ג'יימס טננט נחתך היהלום מ-1/16 186 קרט (37.21 גרם) ל-105.602 קרט (21.61 גרם) על מנת להגביר את זהרו של היהלום. עלות החיתוך הגיעה ל-8,000 ליש"ט ובעקבות החיתוך הופחת משקל האבן בכ-42%. האבן שובצה בכתר יחד עם למעלה מ-2,000 יהלומים נוספים.
לימים שובצה האבן בכתר המלכה אלכסנדרה בו הוכתרה כמלכה רעיה אלכסנדרה מדנמרק, ולאחריה מרי מטק. בשנת 1936 שובצה האבן בכתר המלכה אליזבת עבור הכתרתה כמלכה רעיה של אליזבת בווס ליון, רעייתו של המלך ג'ורג' השישי, בו הוא משובץ גם כיום.
טענות לבעלות ביהלום
מדינות רבות טוענות לבעלות על היהלום, ויוצאות כנגד הממלכה המאוחדת על שהחרימה אותו כשלל מלחמה. בשנת 1976 ראש ממשלת פקיסטן זולפיקאר עלי בהוטו פנה לראש ממשלת בריטניה ג'יימס קלהאן וביקש שהיהלום יושב לפקיסטן. ראש ממשלת בריטניה סירב. הודו הביעה אף היא דרישות להשבת היהלום וכן ממשלת הטליבן ששלטה באפגניסטן ואיראן דרשו את היהלום.
אזכורים תרבותיים
ספרה של אגתה כריסטי "סוד הארובות" נסב סביב גנבת היהלום ומציאתו מחדש. סדרת הטלוויזיה "היהלום שבכתר" מתארת את שלהי השלטון הבריטי בהודו. שם הסדרה מתייחס הן להודו עצמה והן ליהלום הקוהינור ששובץ בכתר הבריטי. הסדרה מבוססת על רומן מאת פול סקוט.
בסדרת הטלוויזיה דוקטור הו משנת 2006 שעלילתה מתרחשת בשנת 1879 נעשה שימוש ביהלום הקוהינור כאמצעי להגן על המלכה ויקטוריה מפני איש זאב. על פי עלילת הסדרה הנסיך אלברט הורה על חיתוך היהלום והקטנתו על מנת ליצור מנסרה שתאפשר השתלטות על איש הזאב.
אלי פיניש
ביוגרפיה
פיניש גדל בנתניה לאב שעלה מתוניסיה, ולאם שעלתה ממרוקו. כשהיה בן תשע, נפטרה אמו ממחלת הסרטן. למד בתיכון שרת בנתניה.
בשנת 1996, מיד לאחר שירותו הצבאי, למד משחק בבית הספר לאומנויות "הבוסתן" בנתניה.
בעקבות הפרסום וההצלחה הרבה לה זכו, העלה הצמד מופע סטנד-אפ בשם "אלי ומריאנו עוברים על הצחוק", איתו הופיעו ברחבי הארץ וגם בעולם. בשנת 2001 הופיעו בסדרה משלהם בשם "אחלה סרט", וב־2002 הוציאו לשוק דיסק DVD אשר מכיל קטעים נבחרים ממופע הסטנדאפ שלהם. בתקופה זו הופיעו בתוכנית הסטנד-אפ המיוחדת של ערוץ ביפ "לא נפסיק לצחוק", לצד קומיקאים כמו אסי כהן, טל פרידמן ורותם אבוהב.
בשנת 2003 הופיע פיניש בסדרות היחיד "אלי נגד העולם" ו"הדרבי הגדול", ששודרו גם כן בערוץ ביפ.
מאז שנת 2003 מופיע פיניש בתוכנית הסאטירה "ארץ נהדרת". בתוכנית, אשר משודרת בקשת 12 (ערוץ 2), במסגרת שידורי קשת, מחקה פיניש, לצד בדרנים כמו איל קיציס, טל פרידמן ומריאנו אידלמן, מגוון דמויות שהפכו לאהודות, ביניהן עוזי כהן, יאיר לפיד, שמעון פרס, משה קצב, בנימין בן אליעזר, עמיר בניון, משה כחלון, אלי ישי, דודי אמסלם וזופר אבדיה.
בשנת 2004 הוציא מיני אלבום מוזיקלי ומתוכו השיר "זמר מועדונים".
בשנת 2005 שיחק תפקיד דרמטי ראשון בסדרה של יאיר לפיד - "חדר מלחמה", שם שיחק לצד איילת זורר וליאור אשכנזי.
לקראת סוף 2006, החל פיניש לככב בסדרה "לא הבטחתי לך" (של "יס") לצד גורי אלפי ודני גבע.
בשנת 2010 גילם את המלך ברע בסרט של חבורת "ארץ נהדרת", "זוהי סדום".
ב-2012 השתתף בתפקיד ראשי (גולן) בסרטו של שמי זרחין "העולם מצחיק". באותה שנה השתתף פיניש ב"ספיי פסטיגל" לצד אליאנה תדהר,תובל שפיר,יעל בר זוהר ועוד.
בשנת 2014 הוא השתתף בסרט "שושנה חלוץ מרכזי" בבימויו של שי כנות, שבו הוא מגלם עבריין צמרת חסר רחמים בשם כושי בוקובזה. באותה שנה הוא השתתף בפסטיגל בתפקיד שליט אואזיס לצד מריאנו אידלמן.
בשנת 2016 השתתף בתוכנית "תריץ אחורה" ששודרה בטלוויזיה החינוכית הישראלית. באוגוסט אותה שנה החל להצטלם לסיטקום "צפוף" של ערוץ זום.
בשנת 2021 השתתף בדרמת המתח "השוטרים" של קשת 12.
קריירת דיבוב
בשנת 2004 דיבב את דמותו של ארני בסרט "תפוס ת'כריש" לצד שלמה בראבא ומריאנו אידלמן.
בשנת 2008 דיבב את דמותו של הורטון בגרסה העברית של הסרט הורטון שומע מישהו.
מ-2012 עד 2021 פיניש השתתף בקמפיינים המונפשים של "ביטוח ישיר", בהפקת חברת באומן בר ריבנאי, שבהן הוא דיבב את יונה לצד טל פרידמן שדיבב את יוניאל.
אוהד שרגאי
אוהד שרגאי (נולד ב-30 בספטמבר 1983), הוא זמר ומוזיקאי ישראלי. התפרסם בכוכב נולד 8 כאשר הגיע לשלישיית הגמר. חבר בהרכב עילי בוטנר וילדי החוץ לצד עילי בוטנר, אדר גולד ותום גפן.
אלי פיניש
חיים אישיים
פיניש היה נשוי לליטל (לוליק) גת, ולהם בן אחד. לאחר מכן ניהל במשך שנתיים זוגיות עם השחקנית דנה פרידר.
אוהד שרגאי
ביוגרפיה
שרגאי נולד בכפר סבא כבן זקונים לשמעון ולאה, סוכן ביטוח ומנהלת חשבונות. בילדותו למד בקונסרבטוריון בכפר סבא וניגן באורגנית. היה חבר להקת פיקוד הצפון בצה"ל.
אלי פיניש
חיים אישיים
ב-2017 התארס לבת זוגו, מדריכת הגלישה שלי לביא. השניים נישאו ב-6 באוקטובר 2017. ב-2 ביולי 2018 נולדה לשניים בת. באוגוסט 2020 נפרדו.
פיניש מתגורר בנתניה. בפברואר 2023 ביתו עלה באש ונשרף כליל.
אוהד שרגאי
ביוגרפיה
מ-2011 חבר בהרכב עילי בוטנר וילדי החוץ לצד עילי בוטנר ואדר גולד לאחר כמה זמן גם תום גפן הצטרף ללהקה..
בדצמבר 2018 פרסם את הסינגל הראשון שלו, "טיול שנתי", אשר נכתב על ידי איתי צוק בהשראת סיפורו האישי של שרגאי.
בפברואר 2019, נבחר השיר "Home" לייצג את ישראל באירוויזיון 2019 בביצוע קובי מרימי. את השיר חיבר שרגאי ביחד עם ענבר ויצמן.
בהמשך השנה השתתף בעונה השביעית של הכוכב הבא לאירוויזיון 2020 והודח בחצי הגמר.
ב-1 בדצמבר 2019 הוציא את מיני-אלבום הבכורה שלו "אלבומצ'יק".
שיטות הפצה בתקשורת נתונים
בתקשורת נתונים ישנן מספר שיטות להפצה של חבילות נתונים ממקור הנתונים אל היעד. שימוש בשיטות הפצה שונות מאפשר לרשת התקשורת לעשות שימוש יעיל יותר במשאבים העומדים לרשותה, ולשרת בצורה טובה יותר את המטרות של שליחת כל מסר ומסר.
רקע
הצורך בשיטות הפצה שונות עולה מאופי התכנים השונים שנדרש להעביר בתקשורת נתונים. אדם אשר גולש בין אתרים באינטרנט, מבצע תקשורת ישירה מול השרת של כל אתר ומקבל ממנו באופן אישי את התכנים שבהם הוא מעוניין. לעומתם, כאשר מבצעים חיפוש של משאבים ברשת, ניתן לבצע תשאול אישי של כל צומת וצומת ברשת, ובדיקה אם המשאב הרצוי נמצא שם. תשאול אישי שכזה יכול לארוך זמן רב, ואינו יעיל בגלל החזרות הרבות. פעולה יותר יעילה היא "פרסום" יחיד של בקשת חיפוש, בכל הרשת. לבקשה זו יענו רק גורמים ברשת אשר יש להם את המשאב הרצוי, ובכך יחסך התשאול האישי מכל הגורמים ברשת, בין אם יש או אין להם את המשאב הרצוי. דוגמה נוספת לצורך בשיטת הפצה היא תחנת טלוויזיה המפיצה את שידוריה באינטרנט. תחנה שכזאת יכולה לפעול בצורה לא יעילה ולשלוח את אותו השידור באופן אישי לכל צופה וצופה. שיטה זו מהווה כפילות, שיוצרת עומס על שרתי האינטרנט של התחנה. ניתן להימנע מעומס זה על ידי שליחה אחת של השידור, ופיצול של האות שנשלח אל הצופים השונים, רק בנקודת הפיצול הקרובה ביותר אליהם. הפיצול יתבצע כך שהשידור יגיע רק אל הצופים המעוניינים בכך, ולא אל כל המכשירים האפשריים ברשת.
חד-נתיב
בשיטת החד-נתיב (Unicast), הנתונים נשלחים באופן אישי לכל צומת ברשת. שיטה זו נהוגה בגלישה באינטרנט, בשימוש בדואר אלקטרוני, בשליחה וקבלה של קבצים, וגם בשירותי VOD. היכולת לתקשר באופן אישי הוא היתרון בשיטה זו, אך החסרון הוא חוסר היעילות בהפצה של נתונים לכמות צמתים גדולה.
רחב-נתיב
בדומה לתחנת רדיו המשדרת מאנטנה אחת אל כלל מקלטי הרדיו של המאזינים, גם שיטת הרחב-נתיב (Broadcast) מבצעת שליחה יחידה, אשר מגיעה אל כלל הצמתים ברשת. היתרון בשיטה זו הוא היעילות בהפצה של אותם הנתונים אל כמות גדולה יחסית של צמתים ברשת. אך החסרון הוא חוסר הפרטיות בשליחה כזאת, והעומסים שעלולים לנבוע ממנה. עומסים עלולים להיווצר כאשר מספר מכשירים מבצעים בו זמנית שידור Broadcast. במצב זה הרשת עסוקה בהעברת כל חבילה אל כל אחד מחברי הרשת, והעומס עלול אף לגרום לקריסת הרשת. תופעה שכזו היא סוג של התקפת מניעת שירות הנקראת "סערת Broadcast" (מאנגלית: "Broadcast Storm") או "הפצצת Broadcast". שיטה זו הייתה יכולה להקשות על קיומה של רשת האינטרנט, שבה פועלים מיליוני משתמשים. הפצצת Broadcast מכמות קטנה יחסית של מכשירים אל כלל האינטרנט הייתה עלולה להביא לשיתוק הרשת כולה. על מנת למנוע תופעות שכאלו, הודעות ה-Broadcast לא מופצות לכלל ההיקף של הרשת, אלא מופצות רק בתוך אזור מצומצם של הרשת הנקרא מתחם שידור.
שיטת ה-Broadcast נהוגה בפרוטוקולים ARP ו-DHCP.
רב-נתיב
בשיטת הרב-נתיב (Multicast), הפצת הנתונים מתבצעת בו-זמנית ממקור יחיד אל קבוצה של יעדים, תוך שאיפה ליעילות מרבית בשימוש במשאבי הרשת. באופן ספציפי, היעילות מתבטאת בכך שעל כל קו תקשורת יועבר רק עותק אחד של הנתונים, והם יפוצלו בנקודה הקרובה ביותר אל היעדים.
ג'ון קמרון מיטשל
ג'ון קמרון מיטשל (באנגלית: John Cameron Mitchell; נולד ב-21 באפריל 1963) הוא במאי, שחקן ותסריטאי אמריקאי. ביים את הסרטים "שורטבאס","מחילת הארנב" ו"הדוויג והשארית העצבנית", שעל משחקו בו הועמד לפרס גלובוס הזהב.
שיטות הפצה בתקשורת נתונים
רב-נתיב
יתרונות שיטת ה-Multicast באים לביטוי בעיקר בהפצה של מולטימדיה כגון שידורי טלוויזיה באינטרנט ושידורי רדיו באינטרנט.
ג'ון קמרון מיטשל
ביוגרפיה
מיטשל נולד באל פאסו, טקסס לאם ממוצא סקוטי ולגנרל בצבא ארצות הברית. מיטשל גדל בבסיסים אמריקאיים בארצות הברית, גרמניה וסקוטלנד ולמד במוסדות חינוך קתולים. למד תיאטרון ב"אוניברסיטת נורת'ווסטרן". בשנת 1985 יצא מהארון בפני משפחתו וחבריו ובשנת 1992 הודיע על כך באופן רשמי בראיון שנתן ל"ניו יורק טיימס".
שיטות הפצה בתקשורת נתונים
כל-נתיב
בשיטת הכל-נתיב (Anycast), הנתונים נשלחים אל היעד הקרוב ביותר או הטוב ביותר (על פי מדד מסוים) מתוך מספר יעדים אפשריים.
ההשפעה של טכנולוגיית הרשת
לטכנולוגיות תקשורת שונות יש תמיכה טבעית בשיטות הפצה שונות. לדוגמה, קו תקשורת מסיב אופטי או זוג שזור מהווה חיבור ישיר בין מכשיר אחד למשנהו, ולכן ה-Unicast הוא טבעי לחיבור שכזה והנתונים הנשלחים ממכשיר יחיד קצה אחד מתקבלים על ידי מכשיר בקצה השני. אולם, גם בקווי תקשורת ניתן לממש את שיטות ההפצה האחרות, על ידי העברה של הנתונים ממכשיר למכשיר. באופן דומה, רשתות Ethernet המבוססות על 10BASE-2 ו-10BASE-5 (אך לא 10BASE-T ומעלה) - הן רשתות Broadcast טבעיות, שכן כל הצמתים מחוברים לקו תקשורת יחיד, העובר בין כל הצמתים, והנתונים המשודרים על ידי כל צומת, מגיעים לכל שאר הצמתים ברשת. גם תקשורת אלחוטית ה-Broadcast הוא טבעי, שכן כל שידור אלחוטי מגיע לשאר המכשירים ברשת. כאשר מדובר על טווח קליטה מצומצם, אזי ה-Multicast הוא טבעי, שכן רק חלק מהמכשירים מקבלים את הנתונים המשודרים. כאשר מבוצעת תעבורת Unicast ברשת אלחוטית, כלל התחנות קולטות את הנתונים, אך רובן מתעלמות מנתונים שלא מיועדים עבורן, ורק התחנה שאליה מיועד ה-Unicast אכן מעבדת את הנתונים שהתקבלו.
ריבוי קישורים
במכשירים שיש להם יותר מקישור אחד לרשת (לדוגמה: נתבים, מחשבים עם 2 כרטיסי רשת, מכשירים ניידים עם Wi-Fi ורשת דור 3), הבחירה באיזה מהקישורים יש להעביר את הנתונים דורשת יכולת של עיבוד נתונים מהירה, על מנת לקבל את החלטת הניתוב הנכונה. בעוד שהעיקרון מאחורי החלטות אלו הוא פשוט, המימוש והביצוע של תהליכי קבלת ההחלטה הוא מורכב, מכיוון שההחלטה צריכה להתקבל באופן פרטני עבור כל חבילת נתונים ובאופן מצטבר, עלול להיווצר צוואר בקבוק בהעברת הנתונים. צוואר בקבוק זה יכול להוות מגבלה עיקרית על הביצועים הכוללים של רשת התקשורת. בפיתוח מתגים ונתבים חדשים, רוב תשומת הלב מושקעת בשיפור המהירות של קבלת ההחלטות וביצוען, על מנת להתמודד עם נפחי תקשורת הולכים וגדלים.
כתובת הרשת של כל מכשיר מרמזת במידה מסוימת על מיקומו הפיזי ברשת, ועל דרכים אפשריות לאתר מכשיר מסוים מתוך כלל הרשת. מתוך הרצון להקטין את תפוצת הודעות ה-Broadcast, על מנת לחסוך בעומסים ברשת, נתבים (שלרוב היוו את הגבול של מתחמי השידור) הפכו לגורם מוביל ברשתות גדולות, כדוגמת האינטרנט. לעומתם, השימוש בגשרים יכול להתאים לרשתות קטנות יחסית, בהן Broadcast המיועד לאיתור יעד מסוים אינו מהווה עומס מהותי המשפיע על ביצועי הרשת, או כאשר הרשת הקטנה מהווה מתחם שידור נפרד, והיא חלק מתוך רשת גדולה יותר.
ג'ון קמרון מיטשל
קריירה
מיטשל התחיל את הקריירה שלו בתיאטרון. קמרון מיטשל היה אמור לככב במחזמר "אל תוך היער" בתפקיד הנער ג'ק ואף הקליט שיר שנחתך מהאלבום הסופי של המחזמר. אבל בסוף קמרון מיטשל הוחלף בשחקן בן ורייט.
קמרון מיטשל היה מועמד למספר פרסים על הופעותיו במחזות המוזיקליים "שוב שלום" ו"סוד הגן הנעלם". סרטו הראשון כשחקן היה סרט הפשע "Band of the Hand" לצידו של סטיבן לאנג. ב-2006 ביים כתב והפיק את הדרמה הקומית מעוררת המחלוקת "שורטבאס" שזכתה לביקורות מעורבות בעולם בשל סצינות הסקס הבוטות המוצגות בסרט, מהנועזות ביותר שהוצגו בקולנוע מזה שנים. ב-2010 ביים מיטשל את הדרמה "מחילת הארנב" בכיכובן של זוכות האוסקר ניקול קידמן ודיאן ויסט וכוכב "האביר האפל" אהרון אקהרט. בשנת 2016 גילם את אנדי וורהול בסדרת הטלוויזיה "ויניל".
בשנת 2022 לוהק צוקרמן לדמותו של ארמורי בסדרת הטלוויזיה "עיר בלהבות" המבוססת על הרומן באותו שם מאת גארת ריסק הולברג משנת 2015. הסדרה תעלה לאוויר במהלך 2023 בשירות אפל TV פלוס.
הדוויג והשארית העצבנית
ב-1998 יצר מיטשל ביחד עם סטפאן טראסק את המחזמר "הדוויג והשארית העצבנית" אודות הטרנסג'נדרית הגרמנית הנזל שמידט העוברת ניתוח לשינוי מין ועוברת לארצות הברית עם חייל אמריקאי, שם מקימה להקת דרכים רוקיסטית. המחזה זכה להצלחה רבה בבמות אוף ברודוויי וברחבי בעולם.
סק"א מינסק
סק"א מינסק (מועדון הספורט הצבאי מינסק; בבלארוסית: Гандбольны клуб СКА-Мінск) היא קבוצת כדוריד מהעיר מינסק שבבלארוס והיא משחקת בליגה הבלארוסית בכדוריד.
הקבוצה נוסדה בשנת 1976 ומאז היא קבוצת פאר שמשחקת ברמות הגבוהות באירופה.
סינדרלה (דמות דיסני)
סינדרלה (באנגלית: Cinderella) היא דמות בדיונית המופיעה בסרט האנימציה ה-12 של אולפני ההנפשה של וולט דיסני, "סינדרלה" שיצא לאקרנים בשנת 1950, ובהמשכונים שלו, "סינדרלה 2: חלומות מתגשמים" שיצא בשנת 2002 ו"סינדרלה 3: אהבת אמת" שיצא בשנת 2007. בסרט המקורי מדובבת סינדרלה על ידי הזמרת והשחקנית האמריקאית איילין וודס. בסרט ההמשך ותוכניות הטלוויזיה שלאחר מכן, הוחלפה וודס בשחקניות האמריקאיות ג'ניפר הייל ותמי טפן, המספקות את קולות הדיבור והשירה של הדמות בהתאמה.
בעקבות מותו של אביה בטרם עת, סינדרלה נותרת בטיפול המזניח של אמה החורגת האכזרית ואחיותיה החורגות הקנאיות שמתעללות בה ללא הרף, גריזלדה ואנסטסיה, מכריחות את סינדרלה לעבוד כעוזרת בית בבית שלה. כאשר הנסיך עורך נשף, אמה החורגת לא מרשה לה ללכת. סינדרלה נעזרת בפיה הסנדקית האדיבה שלה המעניקה לה שמלת כסף יפהפייה וזוג נעלי זכוכית ייחודיות. סינדרלה משתתפת בנשף, כשעליה לעזוב את האירוע בחצות, כשהכישוף של הפיה מופר.
התגובות כלפי סינדרלה היו מעורבות, כאשר כמה מבקרי קולנוע תיארו את הדמות כפסיבית מדי, חד־ממדית ופחות מעניינת מדמויות המשנה בסרט. מבקרים אחרים מצאו אותה חביבה, מקסימה ונצחית. גם מלאכת הדיבוב של וודס זכתה לשבחים. סינדרלה הפכה לאחת הנסיכות המפורסמות והמזוהות בתולדות הקולנוע. היא נסיכת דיסני השנייה. עם נעלי הזכוכית האייקוניות שלה, שמלת הכסף, התסרוקת וסצנת המהפך, אחד מהמהפכים הראשונים שנראו על המסך, הדמות התבססה כסמל אופנה, וזכתה להוקרה והכרה מצד ארגונים בולטים בתעשיית האופנה, ביניהם InStyle, אנטרטיינמנט ויקלי וגלאמור, כמו גם מעצב הנעליים ואייקון האופנה הצרפתי כריסטיאן לובוטן, שבשנת 2012 עיצב והפיץ נעל על בסיס נעלי הזכוכית של סינדרלה. לילי ג'יימס גילמה את גרסת הלייב אקשן של הדמות בחידוש הלייב אקשן לסרט המקורי משנת 1950.
פיתוח הדמות
הגרסה של דיסני לסינדרלה התבססה על הגרסה הצרפתית של הסיפור מאת שארל פרו, Cendrillon, שנכתבה בשנת 1697.
אישיות
התסריט לסרט המקורי עבר תיקונים של כותבים שונים, לפעמים עם פרשנויות שונות לדמות. מוריס ראפף ניסה להפוך אותה לדמות פחות פסיבית משלגיה, בכך שתהיה יותר מרדנית במשפחתה החורגת. ראפף הסביר,.
מראה חיצוני
הדמות הונפשה על ידי מרק דייוויס ואריק לארסון, אך לשני האנימטורים לא הייתה אותה תפיסה לגבי הדמות, דייוויס רצה להדגיש את האלגנטיות של הדמות בעוד לארסון את הפשטות והצניעות. כפי שנעשה בסרטי דיסני אחרים, וולט דיסני שכר את השחקנית הלן סטנלי שתגלם את הדמות אל מול האנימטורים, ואילו הם איירו ביססו את הדמות על תנועות השחקנית. בהמשך סטנלי היוותה סימוכין מסוג זה גם לדמויות כמו הנסיכה אורורה בסרט "היפהפייה הנרדמת" ואניטה רדקליף בסרט "על כלבים וגנבים".
דיבוב
בסרט המקורי משנת 1950, סינדרלה מדובבת על ידי הזמרת והשחקנית האמריקאית איילין וודס. בשנת 1948, וודס הייתה זמרת צעירה בת שמונה עשרה בלבד העובדת בתור אשת רדיו בזמן והנחיית תוכנית רדיו משלה. במהלך עבודתה ברדיו ABC, כותבי שירים שונים פנו אל וודס ורצו שהזמרת תבצע את יצירותיהם, ובסופו של דבר היא פגשה והתיידדה עם כותבי השירים של הסרט סינדרלה, מאק דייוויד וג'רי ליווינגסטון.
לבקשת דייוויד וליווינגסטון, וודס הסכימה להקליט סדרת שירים שכתבו הצמד לקראת הסרט. וודס הקליטה את השירים "Bibbidi-Bobbidi-Boo", "So This Is Love" ו"A Dream Is a Wish Your Heart Makes". לאחר מכן, הגישו הכותבים את ההקלטות לדיסני עצמו. דיסני התרשם מהביצועים והתקשר אל וודס כיומיים לאחר מכן. השניים קבעו ריאיון בו הציע לה דיסני לגלם את הדמות של סינדרלה.
מאפיינים
סינדרלה היא אישה צעירה עם שיער בלונדיני המגיע עד שכמותיה, עיניים כחולות ועור בהיר. לאחר שאביה נפטר, היא נאלצת לעבוד בביתה שלה כמשרתת וחווה יחס מחפיר מאמה החורגת, ליידי טרמיין, ושתי אחיותיה החורגות, אנסטסיה ודריזלה. למרות זאת, היא נשארת צנועה, טובה ונחמדה. היא מאמינה שיום אחד חלומותיה יתגשמו וטוב הלב שלה ישתלם. ניכר שיש לדמות גישה ריאליסטית, אך היא גם רומנטית ונוטה לחלום בהקיץ. נראה כי יש לה צד סרקסטי וחד.
בעזרת ידידיה העכברים והציפורים, היא מתקנת ותופרת מחדש את שמלת המסיבות הישנה של אמה כדי שתוכל ללכת לנשף המלכותי. למרות זאת - אחיותיה החורגות מרטשות את השמלה ומשאירות את סינדרלה שבורת לב מכך שחלומה ללכת לנשף לעולם לא יתגשם. הפיה הסנדקית שלה מופיעה והופכת את שמלתה של סינדרלה לשמלת כסף מפוארת ונוצצת, יחד עם סנדלי זכוכית.
סינדרלה
בתחילת הסרט סינדרלה עובדת כמשרתת בבית שלה עבור אמה החורגת, ליידי טרמיין ושתי אחיותיה החורגות, אנסטסיה ודריזלה. החברים היחידים שלה הם הציפורים והעכברים החיים גם באחוזה, כולל גאס וג'אק, כלב המחמד שלה ברונו וסוסו של אביה, מייג'ור.
היא מכינה ארוחת בוקר לבעלי החיים ולמשפחתה החורגת לפני שהיא מתחילה במטלות הקבועות שלה. הזמנה לנשף מגיעה וסינדרלה רוצה להשתתף. אמה החורגת אומרת לה שהיא תוכל לבוא בתנאי שתסיים את מטלותיה ותמצא משהו מתאים ללבוש. סינדרלה מגלה את שמלת המסיבות הישנה של אמה שנפטרה ומקווה לתקן אותה כדי להפוך אותה למודרנית יותר, אך היא עסוקה מכדי לעשות זאת. בינתיים, כשהעכברים רואים את אחיותיה החורגות של סינדרלה משליכות את תכשיטיהן הישנים, ג'אק וגאס נאלצים לאסוף אותם בשקט. העכברים משתמשים בפריטים שאספו כדי לתקן את השמלה. מאוחר יותר, סינדרלה חוששת שלא תסיים לעבוד בזמן ולא תוכל להשתתף בנשף, אך חבריה חושפים את השמלה החדשה. סינדרלה מאושרת ומודה לחבריה. היא יורדת במדרגות בדיוק בזמן, אך אחיותיה החורגות מזהות את הפריטים שהושלכו ומאשימות אותה בגניבת תכשיטיהן. הן קורעות את השמלה לגזרים ומשאירות את סינדרלה לבדה. בורחת לגן ובוכה.
הפיה הסנדקית מגשימה את חלומותיה והופכת את שמלתה הקרועה לשמלת כסף מנצנצת ויפה. לפני שסינדרלה עוזבת, הפיה מזהירה אותה שהכישוף יפוג בחצות. בנשף סינדרלה רוקדת עם הנסיך והם מיד מתאהבים זה בזה. כשהשעה חצות מתקרבת, היא ממהרת לעזוב, בתקווה למנוע מהכישוף לפוג כשהיא עדיין בנשף, מה שעלול לגרום לה להיתפס על ידי אמה החורגת או אחיותיה החורגות. בגלל החיפזון היא מאבדת את אחת מנעלי הזכוכית שלה על גרם המדרגות, אך לא מצליחה להחזיר אותו. סינדרלה ממהרת להיכנס למרכבה. בעודה עוזבת את הנשף. הכישוף נשבר וסינדרלה שוב לובדת את השמלה הקרועה שלה. היא נזכרת בריקוד שלה עם הנסיך ומודה לפיה על כל מה שעשתה למענה. למחרת, הנסיך מודיע שהוא יתחתן עם העלמה שכף הרגל שלה תיכנס לנעל הזכוכית. ליידי טרמיין שומעת את סינדרלה מזמזמת את אותו השיר שהתנגן בנשף ומגלה כי סינדרלה הייתה הנערה שהנסיך התאהב בה. סינדרלה ננעלת במגדל על ידי אמה החורגת, שמסרבת לתת לה את ההזדמנות למדוד את הנעל, אך חבריה בעלי החיים עוזרים לה לברוח. היא ממהרת למטה לנסות את נעל הזכוכית בידיעה כי נעל הבית תתאים לה, ליידי טרמיין גורמת לכך שהנעל תיפול ותתנפץ. סינדרלה מגלה שהיא שמרה על הנעל השנייה. היא מודדת את הנעל, והיא מתאימה באופן מושלם. היא והנסיך מתחתנים זמן קצר לאחר מכן.
סינדרלה 2: חלומות מתגשמים
גאס וג'אק, בעזרת העכברים האחרים והפיה הסנדקית, יוצאים להכין ספר חדש שיספר את המתרחש לאחר סיום הסרט הקודם באמצעות שלושה סיפורים קצרים. בסיפור הראשון סינדרלה והנסיך חוזרים הביתה ומסיבה מתחילה זמן קצר לאחר מכן. בסיפור השני, סינדרלה עובדת על תכנון פסטיבל. ג'אק הפך לאדם בשם סר יו. ובסיפור השלישי, סינדרלה עוזרת לאחותה החורגת אנסטסיה להתחבר עם האופה, אף על פי שאמה החורגת ליידי טרמיין אסרה זאת. אנסטסיה והאופה מתאהבים. לקראת סוף הסרט היא קוראת את הספר שהעכברים עשו לה.
סינדרלה 3: אהבת אמת
בסינדרלה 3: אהבת אמת, המוסר, האופטימיות והמסירות של סינדרלה עומדים למבחן, כאשר היא מאבדת את חייה המאושרים בשל כישוף שעשתה לייד טרמיין ונאלצת לפעול כדי להשיב אותם ואת מערכת היחסים שלה עם הנסיך. במהלך אירועים אלה מוצגת סינדרלה ערמומית, חכמה ועקשנית המתנגדת לאלה המדכאים אותה. בלי שום קסם, בעודה נאלצת לסמוך אך ורק על האינטליגנציה והאומץ שלה, סינדרלה מצליחה להביס את אמה החורגת, לתקן את מערכת היחסים שלה עם אנסטסיה ולשמור על חיי האושר הראויים לה, ולהוכיח גם את עצמאותה וגם את כוח הרצון העז שלה.
אנדיז'ן (מחוז)
מחוז אנדיז'ן (באוזבקית: Андижон вилояти/Andijon viloyati; ברוסית Андижанская область; בפרסית: ولایت اندیجان) הוא המחוז המזרחי ביותר באוזבקיסטן, שוכן באזור הנקרא וגובל במחוזות פרגנה ונמנגן ממערב ובקירגיזסטן ממזרח. המחוז מחולק ל-14 נפות ו-2 ערים ובירתו היא העיר אנדיז'ן. המחוז משתרע על פני 4,300 קמ"ר ולפי אומדן רשמי מתאריך 1 בינואר 2022 מתגוררים בו כ-3.2 מיליון בני אדם.
ישעיהו דליות
ישעיהו (שייקה) דליות (נולד ב-1936) בעבר מבכירי המוסד וצייד נאצים, ואיש עסקים ישראלי. ממייסדי והמנכ"ל הראשון של המרכז למורשת המודיעין, חבר הוועד המנהל של הליגה נגד השמצה ויקיר העיר רמת השרון. במסגרת משימתו האחרונה ב״מוסד״ ניהל את המבצע לאיתור פושעים נאצים ממלחמת העולם השנייה בהתמקדות על שלושה: יוזף מנגלה, קלאוס ברבי וואלטר ראוף.  את ממצאי החקירה על קלאוס ברבי - לרבות מיקומו ופרטי זהותו הבדויה - העביר לממשלת צרפת, אשר דנה אותו למאסר עולם.
בצעירותו
נולד בשם ישעיהו בלומברג, בפתח תקווה. אימו, בת למשפחה מלמדים ובוגרת הגימנסיה תרבות בגרודנו בלארוס, עלתה לארץ ישראל ב-1932 במסגרת המכבייה הראשונה. אביו עלה באותה שנה מוורשה. בשירותו הצבאי היה קצין בחיל הנדסה קרבית ומונה למפקד קורס קציני הנדסה. ב-1956 נפצע במלחמת סיני בעת פריצת שדה מוקשים. לאחר שסיים קורס מפקדי פלוגות והתנדב לקורס לוחמה זעירה (קומנדו) לקצינים עיצב את סיכת לוחם-קומנדו הראשונה של צה״ל, בה נעשה שימוש עד היום.
במלחמת יום הכיפורים היה מפקד פלוגת צמ״ה ולאחר המלחמה התנדב להקים גדוד מילואים חדש שפעל במרחב שלמה בחצי האי סיני.
במוסד
בשנת 1962 הוצע לו לקטוע את הקריירה בצבא ולהתנדב ליחידה אזרחית ממודרת במשרד ראש הממשלה. דליות הצטרף למוסד, בו שירת 22 שנים במגוון תפקידי מטה ושטח בכירים. ב-1980, עם שובו משירות ממושך בחו״ל, הוצב בראש המצוד לאיתור פושעים נאצים. שייקה קיבל לידיו רשימה של עשרה פושעים מבוקשים והחליט להתמקד בשלושה: יוזף מנגלה, קלאוס ברבי וואלטר ראוף.
דליות הרבה לשהות באמריקה הלטינית, לפקח ולהשתתף באיסוף מודיעין ולהפעיל סייענים מקומיים וכן שלוחות של "המוסד" עצמו. פעילויות האיסוף התבצעו גם באירופה.
במבצע לאיתור קלאוס ברבי אשר כונה "הקצב מליון", אותר האחרון לאחר פעילות ענפה, בדירה בלה פאס שבבוליביה, שם חי בכיסוי תחת השם אלטמן. עם זאת, המבצע לתפיסתו לא אושר ודליות העביר גורם שלישי את הממצאים לממשלת צרפת על מנת שתפעל להסגרתו והעמדתו לדין. ממשלת צרפת לא ידעה על מעורבותו של המוסד במבצע האיתור. לאחר כשנה בוליביה נענתה לדרישת צרפת והסגירה אותו. הוא הועמד לדין בליון, נדון למאסר עולם וכעבור זמן קצר מת בכלא.
את וולטר ראוף, ממציא משאיות הגז שקדמו לתאי-הגזים, בהם נרצחו 92 אלף יהודים, איתרו אנשיו של דליות בצ'ילה, לאחר שהאחרונה סירבה לבקשות גרמניה להסגירו לידיה. חוליה של סייענים הובאה מארץ שכנה, אך מבצע החיסול לא אושר על ידי ראש "המוסד" באותה עת, יצחק חופי, בתואנה שדרך המילוט הייתה בעייתית.
לאחר פרישתו מהמוסד
ב-1983 פרש לטובת עסקים פרטיים והקים חברת ייעוץ לגופים כלכליים בינלאומיים. במקביל נקרא על ראש המוסד לשעבר, מאיר עמית, להצטרף אליו להקים את המרכז למורשת המודיעין (מל"מ) - ״המוסד״, אמ"ן, השב״כ, ו״נתיב״. שייקה נבחר כמנכ״ל ראשון של העמותה וחבר הוועד הפועל.
מאז פרישתו יזם פיתוח פרויקטים ומתן ייעוץ בישראל ומחוצה לה שעיקרן הקמת "קרתגו אנרג'י" ו"אובק גז" שעיסוקן באנרגיה וגז. כיהן בשתיהן כיו"ר מועצת המנהלים. כמו כן כיהן כדירקטור במועצות מנהלים של חברות רבות, ביניהן הילטון ירושלים, אפקון בקרה ואוטומציה, גולדבונד תעשיות נייר ועוד.
בשנת 2007 הוכרז "יקיר רמת השרון" על פועלו רב השנים ותרומתו לשיתוף פעולה של העיר על תושביה והמל"מ השוכן בעיר.
נשוי למרים, אב לשלושה ילדים וסבא לשישה נכדים.
הבשורות של ירושלים
הבשורות של ירושלים (בגאורגית: იერუსალიმის ოთხთავი სახარება, יְרוּסָאלִימִיס סַאֲחָרֶבָּה) או ארבעת הבשורות של ירושלים או הארבעה של ירושלים (גאורגית: იერუსალიმის ოთხთავი ოთხთავი, יְרוּסָאלִימִיס אוֹתְחְתָאוִוי) הוא כתב-יד מאוייר של ארבע הבשורות כתב-היד כתוב בשפה הגאורגית, בכתב הנוסחורי  ומתוארך למאות ה־12–13. כיום הוא נמצא בספרייה הלאומית של צרפת (סימון: Géo 28).
על פי צוואה המצורפת לכתב-היד, הבשורות הועתקו בגאורגיה ונתרמו למנזר המצלבה בירושלים. כתב-היד כתוב על קלף באיכות גבוהה. עובי הגיליונות שונה מדף לדף. גודל כל עמוד 18x24 ס"מ. כותרות ואותיות תחיליות כתובות באותיות גדולות בדיו אדומה. קווי מתאר של חלק מהאותיות הגדולות מוזהבים. כתב-היד מעוטר בשמונה מיניאטורות. מתוכם ארבעה לוחות קאנוניים וארבע מיניאטורות של המבשרים. המיניאטורות מוצגות על עמודים נפרדים כשהצד האחורי שלהם לבן. לפני כל בשורה ישנו אינדקס פרקים ופסוקים.
כתב היד נכרך ארבעה פעמים: בפעם הראשונה במאה ה־13 כפי שמעיד אזכור של כורך הספרים בכתב היד עצמו. בפעם השנייה במאה ה־16 (גם כן צוין בכתב היד). בפעם השלישית במאה ה־18 המאה (צוין בכתב יד) ובפעם הרביעית במאה ה־19 או ה־20.
כתב היד הועתק על ידי מָאל דַּוְוִיתִיסְדְּזֶה. על פי הצוואה, לכתב היד היה כיסוי מעוטר עם כריכה יקרה של זהב וכסף (אבזמים וברגים) וכך הוא נשלח למנזר המצלבה. תיארוך כתב-היד על פי סימנים פליאוגרפיים בוצע על ידי החוקרים אֶכְּווְתִּימֶה תָּאקָאִישְׁווִילִי שתיארך את כתב היד למאה ה־13 ואֵלֵנֶה מֶטְרֵווֶלִי  שתיארכה למאה ה־12. הכריכה מהמאה ה־16 הוזמנה על ידי וְלַסִּי סַאֲקַדְזֶה, הארכיבישוף של אוּרְבְּנִיסִי.
כתב היד מהווה מקור חשוב לחקר יחסי הגאורגים והלטינים בירושלים. כתב היד מלווה בדיווחים על צלבני ירושלים.
דאף ג'אם
איילנד דאף ג'אם מיוזיק גרופ (באנגלית: Def Jam Recordings) היא חברת תקליטים בינלאומית הממוקמת במנהטן, ניו יורק, בבעלות חברת האם יוניברסל מיוזיק גרופ. החברה מתמקדת בעיקר במוזיקת ראפ והיפ-הופ. הסניף המקומי של החברה בבריטניה שייך למרקיורי רקורדס.
היסטוריה
דאף ג'אם הוקמה במרץ 1984 על ידי ריק רובין בעודו סטודנט באוניברסיטת ניו יורק. זמן קצר לאחר מכן הכיר רובין את ראסל סימונס באמצעות הדי ג'יי ג'ייזי ג'יי וסימונס. רובין אמר לראסל שהוא מעוניין לשקם את החברה וראסל הפך לשותף לבעלות החברה. סימונס עזר לרובין להחתים אמנים חדשים רבים שהפכו ברבות השנים לאמני "מוזיקה שחורה" ידועים כמו אל אל קול ג'יי, ביסטי בויז, פאבליק אנמי ו-EPMD.
פעילות
הסינגל הראשון שיצא באמצעות החברה הוא "It's Yours" של T La Rock וג'ייזי ג'יי משנת 1984. בין הסינגלים הראשונים שיצאו דרך החברה היו סינגל הבכורה של אל אל קול ג'יי, "I Need A Beat" והסינגל השלישי של ביסטי בויז, "Rock Hard". שני הסינגלים הללו הצליחו מאוד מה שגרם לחברת תקליטים גדולה כמו סי.בי.אס רקורדס (שמאוחר יותר הפכה לסוני מיוזיק).
האלבום המלא הראשון שיצא לאור דרך דאף ג'אם הוא "Radio", אלבום הבכורה של אל אל קול ג'יי בשנת 1985. באותה השנה דאף ג'אם הקימה לייבל המיועד למוזיקת רית'ם אנד בלוז.
בשנת 1988, לאחר סדרת מאבקים פנימיים בחברה, הפך ליאור כהן לנשיא החברה. המייסד והנשיא הקודם, ריק רובין, פרש והקים את הלייבל "דאף אמריקן" (כיום "אמריקן רקורדינגס").
למרות ההצלחה של האמנים החתומים בחברה, בשנת 1992 דאף ג'אם נקלעה לקשיים כלכליים והייתה על סף פשיטת רגל. בשנת 1994 לייבל בשם "פוליגרם" (כיום חלק מיוניברסל) קנה 50% מדאף ג'אם וזה מה שהוציא את החברה מהקשיים הכלכליים. בשנת 1995 רכשה פוליגרם עוד 9.5% מדאף ג'אם וחיזקה את השליטה שלה בחברה. בשנת 1997 החברה החתימה את הראפרית פוקסי בראון והחלה לשתף פעולה עם רוקאפלה רקורדס, חברת התקליטים של ג'יי-זי.
בשנת 1998 התמזגה פוליגרם עם יוניברסל מיוזיק גרופ ובעקבות כך גם דאף ג'אם הפכה לחלק מיוניברסל. יוניברסל רכשה את החלק הנותר (41.5%) מראסל סימונס בעלות של 100 מיליון דולרים. כאשר 100% מדאף ג'אם היו בשליטת יוניברסל היא מיזגה אותה עם חברת תקליטים נוספת שהיא רכשה, איילנד רקורדס וקראה לחברה החדשה "איילנד דאף ג'אם מיוזיק גרופ".
בשנת 1999 החברה הקימה לייבל בתוך לייבל המיועד למוזיקת סול וקראה לו "דאף סול". לחברה הועברו אמנים שהיו חתומים בעיקר באיילנד רקורדס כמו דרו היל והסולן שלהם סיסקו, האחים אייסלי, מיוזיק, מונטל ג'ורדן, קייס, 112, כריסטינה מילאן ועוד.
מאוחר יותר באותה שנה, החברה התחילה לעבוד בשיתוף פעולה עם דה אינק. זמן קצר לאחר מכן החברה הקימה את הלייבל "דאף ג'אם סאות'". הלייבל התמקד בהיפ הופ שהגיע מדרום מזרח ארצות הברית, סגנון מוזיקלי הידוע בשמו "דירטי סאות'". בין האמנים שחתמו בחברה היו לודקריס, ליל ג'ון, ג'יי.די, צ'ינגי, בובי ולנטינו ועוד.
בשנת 2000, ליאור כהן, נשיא החברה פתח את הסניף הבינלאומי הראשון של דאף ג'אם בגרמניה. הסניף של הרשת החתימה את גדולי אומני ההיפ הופ הגרמני וגם מייבאת את האלבומים של כל האומנים החתומים בדאף ג'אם בארצות הברית.
בשנת 2004 חברת 'רוקאפלה רקורדס' נמכרה לדאף ג'אם.
בשנת 2006, 'דאף ג'אם סאות' החלו לשתף פעולה עם חברת התקליטים סליפ אנד סלייד רקורדס. מאז אמנים החתומים בסלייד רקורדס כמו טרינה, ריק רוס ועוד נחשבים לחתומים בצורה עקיפה גם בדף ג'אם.
בשנת 2004 עזב ליאור כהן את תפקידו כנשיא ומנכ"ל החברה ועבר לוורנר ברוס רקורדס. את מקומו החליף המפיק אל. איי. רייד שתוך זמן קצר עזב ועבר גם הוא לוורנר. את רייד החליף ג'יי זי. בשנת 2007 סיים ג'יי-זי את תפקידו כנשיא ומנכ"ל החברה והחוזה שלו לא חודש. במקומו מונה שוב אל. איי. רייד כנשיא זמני.
סורת א-שמס
סורת א-שמס (בערבית: سورة الشمس, "השמש") היא סורה מספר 91 בקוראן, והיא מכילה 15 פסוקים המורכבים מ-54 מילים המכילות סך הכל 253 אותיות.
הסורה קיבלה את שמה מהפסוק הראשון, אשר מהווה מעין שבועה בשמש.
תוכן הסורה
סורה זו עוסקת בטיהור 'הנשמה הגשמית' והגנה על הלב מפני מידות רעות ומטומאות. במהלך הסורה מוצגים בני עם ת'מוד (Thamud), כדוגמה לאנשים שהתעלמו מהרוחניות ובתוצאות ההרסניות שלכאורה באו עליהם כתוצאה מכך.
הסורה נפתחת בסדרת שבועות של אללה בתופעות אסטרונומיות שונות, ביניהן השבועה בשמש, ובנפשו של האדם. לאחר מכן מתארת הסורה את גורלם שלל בני עם ת'מוד, שבט ערבי שנכחד בעבר. הנביא צאלח דחק בהם לנטוש את עבודת האלילים לטובת המונותאיזם, וציווה עליהם לשמור על נאקה אשר הוא טען אוזניהם שהיא נאקה השייכת לאללה. הם לא צייתו לו, והמשיכו לדחות את המסר שלו, עד שהם נכחדו מלבד אלו שהלכו אחרי צאלח.
חלק מפרשני הקוראן גורסים כי ניתן לחלק את הסורה הזו לשני חלקים, כשהחלק הראשון הוא בפסוקים 1 - 10 והחלק השני הוא בפסוקים 11 - 15.
אפקט בנג'מין פרנקלין
אפקט בן פרנקלין הוא תופעה פסיכולוגית אפשרית ליצירת חיבה באמצעות בקשת טובה. אדם שכבר ביצע טובה עבור אדם אחר, סביר יותר שיעשה שוב טובה עבורו, אפילו יותר מאשר מי שיקבל טובה מאותו אדם. הסבר לכך הוא דיסוננס קוגניטיבי: אנשים חושבים שהם עוזרים לאחרים כי הם אוהבים אותם, גם אם הם לא, כי המוח שלהם נאבק לשמור על עקביות הגיונית בין הפעולות והתפיסות שלהם.
אפקט בנג'מין פרנקלין, במילים אחרות, הוא תוצאה של תפיסת העצמי של האדם המותקף. כל אדם מפתח פרסונה, והפרסונה הזו נמשכת מכיוון שחוסר עקביות בנרטיב האישי של האדם נכתב מחדש, מודפס ומתפרש לא נכון.
התבוננות של פרנקלין
בנג'מין פרנקלין, שעל שמו קרוי האפקט, ציטט באוטוביוגרפיה שלו את מה שהוא תיאר כ"old maxim": "מי שעשה לך פעם טובה יהיה מוכן יותר לעשות לך אחת נוספת, מאשר מי שאתה בעצמך עשית לו טובה. באוטוביוגרפיה שלו, פרנקלין מסביר כיצד התמודד עם האיבה של מחוקק מתחרה כאשר כיהן בבית המחוקקים של פנסילבניה במאה ה-18:"."כלומר, לא רק שאותו יריב שלח לפרנקלין את מבוקשו, אלא אף החל לחבב אותו, לדבר עמו במקום להתעלם ממנו, ואף הציע לו עזרה נוספת.
מחקר
בשנת 1969 בדקו החוקרים ג'ון ג'קר ודייוויד לנדי את אמיתותו של האפקט על שמו של בן פרנקלין. הצמד ביצע ניסוי חברתי כלשהו תמורת סכום כספי. בסוף הניסוי, ולאחר ששילמו לכולם, הודיעו למשתתפים שהכספים יצאו מכיסם האישי וכעת אזל הכסף. בשל כך הם מבקשים, ממי שמסכים, את הכסף בחזרה. ג'קר ולנדי מצאו כי כל הנבדקים החזירו את הכסף ואף נטו לחבב ולהעריך יותר את החוקרים. כלומר, הם אהבו יותר את אותם אנשים שביקשו מהם כסף, מאשר כשהם נתנו להם כסף.
בשנת 2015 נערך מחקר בארצות הברית וביפן אשר מצא שכשנותנים לנבדקים לפתור חידת היגיון, וכשממשתף אחד מבקש עזרה ממשתף אחר, הנבדקים נטו לאהוב יותר את מי שביקש מהם עזרה.
המחקר מעניק לתופעה כמה הסברים אפשריים, המרכזי שבהם מתבסס על דיסוננס קוגניטיבי. ההסבר הרציונלי לעשיית טובה לאדם אחר הוא רגשי: סימן לחיבה. הקשר בין תחושות, רגשות ומחשבות, לבין המעשים. אדם לא פועל רק בהתאם אליהם, אלא גם בכיוון ההפוך, הפעולות עצמן משפיעות על התחושות, הרגשות והמחשבות. בנוסף להסבר זה, ניתנו עוד כמה הסברים. למשל, הנחה רווחת שהמבקש טובה אוחז בהשקפה שבני אדם אמורים לעזור אחד לשני. לכן גם הוא נכון לסייע לאחר, מה שהופך אותו לאדם טוב, ולכן ראוי לחבב אותו לעזור לו. אפשרות אחרת, היא שבעצם בקשת הטובה ממישהו אחר, גורמת לו להרגיש טוב יותר כאדם, ומחזקת אצלו תחושה חיובית של כוח ויכולת, ולכן הוא יחבב את המבקש.
מירנדה (ירח)
מירנדה הוא הירח הפנימי ביותר מבין ירחיו העיקריים של אורנוס.
זמן ההקפה של מירנדה סביב אורנוס הוא 34 שעות, זמן זהה לזמן הסיבוב העצמי שלו, כך שמירנדה נע בהקפה סינכרונית סביב אורנוס.
פני השטח של מירנדה ככל הנראה עשויים מקרח מימי, ואלה עוטפים את גופו שצפיפותו נמוכה. גוף זה עשוי מסיליקטים, סלע, מתאן ותרכובות אורגניות אחרות.
פני השטח של מירנדה נחצים לאורכם ולרוחבם על ידי קניונים שעומקם מגיע עד לכדי 20 ק"מ. על פני הירח ישנם מבנים גאולוגיים רבים כגון מכתשים ורכסים, ביניהם הצוק הגבוה ביותר במערכת השמש, שגובהו יותר מ-5 ק"מ. מבנים אלו מעידים כי בשלב כלשהו בעברו, הייתה על הירח פעילות אינטנסיבית מבחינה גאולוגית. פעילות גאולוגית זו כנראה הונעה והוזנה על ידי כוחות הגאות (שמתחו את פני הירח כלפי מעלה ומטה וכך נוצר חום), שיוצר אורנוס בכוח משיכתו הגדול, אולם תאוריה נוספת גורסת כי אובייקט שמימי גדול פגע בירח וריסק חלקית את פניו.
התמונות היחידות של ירח זה הם מגשושית המחקר וויאג'ר 2 שתצפתה על מירנדה בזמן שחלפה על פני אורנוס בינואר 1986. במהלך חליפה זו החלק הדרומי של הירח היה מופנה לכיוון השמש ורק חלק מהירח היה גלוי. נכון ל-2016 לא מתוכננות גשושיות נוספות לכיוון זה.
מ"ג אסירי ההגנה
מ"ג אסירי ההגנה (או בקיצור המ"ג), היו 43 חברי ההגנה שנעצרו ונכלאו על ידי שלטונות המנדט הבריטי בשנת 1939 בפרשה שזעזעה בשעתו את היישוב היהודי בארץ ישראל.
רקע היסטורי
דעיכת "המרד הערבי הגדול" בשנת 1939 הביאה לשינוי במערכת היחסים עם שלטונות המנדט. במהלך המרד היה שיתוף פעולה בין היישוב היהודי ושלטונות המנדט, בשל אינטרס משותף לדכא את הטרור הערבי. עם דעיכת המרד נפסק שיתוף הפעולה והשלטונות הבריטים החלו לראות בארגון "ההגנה", לא ככוח הגנתי, אלא כמחתרת שיש לדכאה כמו שאר המחתרות. החלה תקופה של מאסרים, חיפושי נשק ומשפטים. דעיכת "המרד הערבי הגדול" הביאה גם לשינוי בהערכות "ההגנה" ועל רקע מאבקי כוח שונים ביישוב פורקו "פלוגות השדה". החלל שנוצר ונסיבות שונות הביאו להקמת כוח רחב יותר במקומו, "חיל השדה", והתעורר הצורך להכשיר מפקדים נוספים.
בקיץ 1939 נפתחו לשם כך ביבנאל קורסים ל"מפקדי מחלקות" בפיקודו של רפאל לב. ב-28 באוגוסט 1939 נפתח הקורס השני בפיקודם של רפאל לב ומשה כרמל. צוות המדריכים כלל, בין השאר, את משה דיין, יגאל אלון ויעקב סלומון. הקורס הוסווה כמחנה ספורט של הפועל ועמד לפני סיומו.
ב-3 באוקטובר 1939, באמצע שיעור של משה כרמל לפני חניכים סביב שולחן חול, הגיעו לפתע למקום קציני משטרה בריטים. הם נכנסו גם לאוהלים ומצאו שם רובים. לאחר עזיבתם הוחלט להעביר מיד את הקורס לג'וערה. המדריכים והחניכים פוצלו לשתי קבוצות. קבוצה אחת בפיקודו של יגאל אלון יצאה מיד בשיירת מכוניות שהעבירו את הציוד והנשק. קבוצה שנייה של 43 (מ"ג) חניכים ומדריכים חמושים בחלקם עשתה דרכה ברגל תחת פיקודו של משה כרמל. בשל איחור ביציאה, לא הספיקו להגיע למקום המיועד ועם עלות השחר הם נתקלו בוואדי אל-בירה (נחל תבור) בשיירה ממונעת של חיל הספר העבר-ירדני. ניתנה פקודה להתפזר, אך היחידה הוקפה מיד. אחד החניכים – אבשלום טאו – כיוון רובה לעבר החיילים, אך נאלץ להיכנע כשאר חבריו. כל ה-43 הובלו לכלא עכו שם נחקרו תוך מכות ואיומים.