cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
ראלף אלברט בלייקלוק
עבודתו
עד שנת 1903 זויפו עבודותיו, עד כדי כך, שהוא נחשב כאמן "שהכי זויף אולי" באמריקה.
היידן פאדון
היידן פאדון (באנגלית: Hayden Paddon, נולד ב-20 באפריל 1987) הוא נהג מרוצים ניו זילנדי המתחרה באליפות העולם בראלי עבור קבוצת יונדאי. פאדון זכה באליפות ניו זילנד בראלי בשנים 2008, 2009, 2013 ו-2018 ובאליפות קטגוריית ה-PWRC בשנת 2011.
קריירה
היידן, בנו של כריס נהג עבר במרוצי ראלי, החל להתחרות בגיל צעיר במרוצי קארטינג. בשנת 2002 ערך את מרוץ הבכורה שלו בראלי, כשהוא נוהג במיצובישי איבו. בשנת 2006 החל להתחרות באליפות ניו זילנד בראלי ובסיום העונה זכה באליפות בקטגוריית הראלי והוכתר לרוקי השנה. בשנת 2007 ערך את הופעת הבכורה שלו בסבב אליפות העולם בראלי במסגרת התחרות שהתקיימה בניו זילנד. הוא השתתף גם בראלי בריטניה, המרוץ הסוגר של העונה, אך נאלץ לפרוש במהלכו. באותה שנה זכה שוב באליפות בקטגוריית הג'וניור בניו זילנד והיה רחוק נקודה אחת מזכייה באליפות כולה. בשנת 2008 זכה לראשונה באליפות ניו זילנד ושנה לאחר מכן זכה באליפות השנייה.
בשנת 2009 זכה למלגת פירלי סטאר (Pirelli Star Driver), שמימנה עבורו השתתפות בשישה מרוצים במסגרת עונת 2010 של סבב אליפות העולם בראלי למכוניות מפעל (PWRC). בראלי ניו זילנד סיים במקום הראשון בקטגוריית ה-PWRC ו-14 בדירוג הכללי. בראלי פינלנד סיים במקום השלישי ובראלי גרמניה ויפן סיים במקום השני. בסיום העונה סיים במקום השלישי בקטגוריה. לקראת עונת 2011 עבר להתחרות עבור קבוצת "New Zealand World Rally" והחל לנהוג בסובארו אימפרזה WRX STI. בעונה זאת התחרה לראשונה בסבב מלא של קטגוריית ה-PWRC. פאדון הפתיע רבים כשניצח בארבעת המרוצים הראשונים וסיים את העונה כאלוף הקטגוריה.
לאחר הזכייה באליפות עבר להתחרות בקטגוריית S-WRC, בה נהג בסקודה פאביה S2000. את המרוץ הראשון בעונה, שנערך בשוודיה, סיים במקום הרביעי בקטגוריה ובראלי פורטוגל רשם את הניצחון הראשון בקטגוריה.
יונדאי
בעונת 2014 עבר להתחרות בקטגוריה הבכירה כנהג בקבוצת יונדאי מוטורספורט N והתחרה בשישה מרוצים במהלך העונה. בעונת 2015 הכפיל את מספר המרוצים בהם השתתף וגם השיג פודיום ראשון כשסיים את ראלי איטליה במקום השני לאחר שהוביל לאורך רוב הראלי. בסיום העונה האריכה יונדאי את החוזה עמו בשלוש עונות נוספות. בתחילת עונת 2016 השיג פודיום שני, כשסיים במקום השני בראלי שוודיה. באפריל רשם ניצחון ראשון בקריירה, כשניצח במפתיע את ראלי ארגנטינה.
במהלך הסטייג' הראשון של ראלי מונטה קרלו, המרוץ הפותח של עונת 2017, איבד פאדון שליטה על רכבו והחליק מהמסלול. אחד הצופים שעמד בסמוך נפגע מהחלק הימני האחורי של הרכב ונהרג. בעקבות התאונה החליטה הקבוצה על פרישה של פאדון מהתחרות לאות כבוד לצופה ההרוג. הישג השיא בעונה נקבע בראלי פולין אותו סיים במקום השני. עד לסיום העונה השיג עוד פודיום אחד נוסף ובסיומה דורג במקום השמיני.
לקראת עונת 2018 החתימה הקבוצה את אנדריאס מיקלסן לצידו של נויביל כנהגים המובילים. את המכונית השלישית של הקבוצה הוחלט לחלוק בין פאדון לדני סורדו, כך שכל אחד יתחרה בשבעה מרוצים במהלך העונה. במהלך העונה שב להתחרות באליפות ניו זילנד בראלי וזכה בתואר בפעם הרביעית. לקראת עונת 2019 החתימה הקבוצה את סבסטיאן לואב שיחלוק במהלך העונה את הרכב עם סורדו, כך שפאדון נותר מחוץ לאליפות.
יובי בראון
יוברט ג'וד "יוּבּי" בראון (באנגלית: Hubert Jude "Hubie" Brown; נולד ב-25 בספטמבר 1933) הוא כדורסלן עבר ומאמן כדורסל אמריקאי, שאימן בליגות ה-NBA וה-ABA בין השנים 1976–2004. מאז שנת 2004 משמש כפרשן משחקי כדורסל ברשתות הטלוויזיה ABC ו-ESPN.
בשנת 2005 הוכרז כחבר בהיכל התהילה של הכדורסל כ"תורם לכדורסל".
נעורים ומכללות
בראון נולד בעיר האזלטון שבפנסילבניה, וגדל בעיר אליזבת שבניו ג'רזי. בין השנים 1952–1955 למד הוראה באוניברסיטת ניאגרה, ושיחק בנבחרות הכדורסל והבייסבול שלה. כסטודנט בניאגרה התחבר בראון עם מאמן יוטה ג'אז לעתיד פרנק ליידן, ועם שחקן האולסטאר לעתיד לארי קוסטלו.
שירות צבאי וקריירת משחק
בשנת 1952 התגייס בראון לצבא ארצות הברית ושיחק בקבוצת הכדורסל שלה עד שחרורו בשנת 1958. לאחר מכן שיחק כרכז ברוצ'סטר קולונלס מ"ליגת ה-EPBL" (אשר הפכה בהמשך לליגת ה-CBA), בעונתה היחידה בטרם התפרקה הקבוצה. בשמונת משחקי קבוצתו קלע בראון 13.8 נקודות בממוצע למשחק.
השנים הראשונות
בין השנים 1958–1967 אימן בראון נבחרות בתי ספר תיכוניים בניו ג'רזי, ובעונת 1968 שימש כעוזר מאמן בקבוצת הכדורסל של מכללת ויליאם ומרי אשר במדינת וירג'יניה. לאחר מכן עבר להיות עוזר מאמן בקבוצת אוניברסיטת דיוק במשך 4 עונות.
לקראת עונת החל את קריירת האימון ב-NBA, כאשר מונה לעוזרו של מאמן מילווקי באקס, לארי קוסטלו. בעונתו השנייה במילווקי הובילו כרים עבדול-ג'באר ואוסקר רוברטסון את הקבוצה למאזן הטוב בליגה (59–23) ולהעפלה לגמר ה-NBA, בו הפסידה לבוסטון סלטיקס בתוצאה 3–4.
קנטקי קולונלס
בעונת 1974/1975 מונה למאמנה הראשי של קבוצת קנטקי קולונלס מליגת ה-ABA, שבמדיה שיחקו חברי היכל התהילה לעתיד ארטיס גילמור, דן איסל ולואי דמפיר. כבר בעונתו הראשונה כמאמן ראשי הוביל בראון את קנטקי לזכייתה היחידה באליפות ה-ABA, וזכה בעצמו בתואר מאמן העונה. בעונת 1975/1976 הודח בראון עם הקולונלס בשלב חצי הגמר, ובסיום העונה התפרקה הליגה לאחר המיזוג עם ה-NBA. בראון מציין את הקולונלס כקבוצה הטובה ביותר שאימן אי פעם.
אטלנטה הוקס
לקראת עונת מונה בראון למאמן קבוצת אטלנטה הוקס מה-NBA, שהייתה באותה עונה הקבוצה הצעירה ביותר בליגה וכן הקבוצה בעלת סך המשכורות הנמוך ביותר. בעונת זכה בראון בתואר מאמן השנה ב-NBA לאחר שהוביל את קבוצתו לשיפור של 10 ניצחונות לעומת העונה הקודמת (41–41), ולהעפלה ראשונה לפלייאוף ה-NBA מזה 5 עונות. למעשה, ההוקס שיפרו את מאזנם לעומת העונה הקודמת בכל אחת מ-4 עונותיו הראשונות של בראון באטלנטה (31, 41, 46 ו-50 ניצחונות, בהתאמה),בהובלתם של שחקני האולסטאר ג'ון דרו, דן ראונדפילד ואדי ג'ונסון. לקראת סיום עונת, כאשר עמדה הקבוצה על מאזן ניצחונות שלילי 31–48, פוטר בראון מתפקידו והוחלף על ידי עוזרו מייק פראטלו.
ניו יורק ניקס
בפתיחת עונת החליף בראון את רד הולצמן כמאמן הראשי של ניו יורק ניקס, והוביל אותה למאזן ניצחונות 44–38 הודות ליכולת טובה של ברנרד קינג (21.9 נקודות) שהצטרף לקבוצה. בפלייאוף 1983 עלו הניקס לשלב חצי גמר המזרח לראשונה מזה 5 שנים, אך הפסידו לפילדלפיה 76' של מוזס מלון וג'וליוס ארווינג בתוצאה 0–4. בעונה הבאה שיפרו הניקס את מאזנם ל-47–35, והודחו פעם נוספת בחצי גמר המזרח, הפעם מול בוסטון סלטיקס בתוצאה 3–4.
בעונת הציג ברנרד קינג יכולת שיא כשהוביל את כל קלעי הליגה עם 32.9 נקודות בממוצע למשחק, אך הקבוצה ניצחה 24 משחקים בלבד בשל פציעות שונות של שחקני מפתח; הסנטר ביל קרטרייט נפצע בכף רגלו ונעדר מהעונה כולה; הפאוור פורוורד טראק רובינסון נפצע בבוהן והחמיץ 80 משחקים; כחודש לפני תום העונה סבל קינג עצמו מפציעה קשה בברכו אשר כללה קרע ברצועה הצולבת הקדמית, קרע בסחוס הברך ושבר בעצם השוקה. בעונה העוקבת המשיך "המזל הרע" של הניקס כאשר הבחירה הראשונה בדראפט 1985, פטריק יואינג, נפצע והחמיץ 32 משחקים, בעוד ברנרד קינג היה מושבת לכל העונה בעקבות פציעתו בברך. הניקס סיימו את העונה במקום האחרון באזור המזרחי, עם מאזן 23–59, וכחודש לאחר פתיחת עונת פוטר בראון מתפקידו והוחלף על ידי עוזרו בוב היל.
קריירת פרשנות
בשנים 1981–1982, בין פיטוריו מאימון ההוקס לבין מינויו כמאמן הניקס, שימש בראון כפרשן משחקי כדורסל בערוץ USA Network וברשת CBS. במהלך פלייאוף 1985, בעת שאימן את הניקס אשר לא העפילו לפלייאוף, חזר באופן זמני לעמדת הפרשן ב-CBS, ובדצמבר 1986, לאחר פיטוריו מהניקס, מונה לפרשן משחקים קבוע ב-CBS. בראון נשאר בתפקיד זה עד סיום עונת, אז עבר לפרשן ברשתות מקומיות את המשחקים של פילדלפיה 76' ודטרויט פיסטונס, ובהמשך הצטרף לצוות השידור של ערוץ TNT.
ליל המסכות 2
ליל המסכות II (באנגלית: Halloween II) הוא סרט סלאשר אמריקאי משנת 1981, שבוים על ידי ריק רוזנטל (סרט הביכורים של רוזנטל כבמאי), נכתב והופק על ידי ג'ון קרפנטר ודברה היל. בסרט מככבים ג'יימי לי קרטיס בתפקיד לורי סטרוד ודונלד פלזנס בתפקיד ד"ר סאם לומיס.
סימון קר
סימון קר (בדנית: Simon Kjær, ; נולד ב-26 במרץ 1989 בעיר הורסנס שבמזרח יוטלנד) הוא כדורגלן דני המשחק בעמדת הבלם במילאן ובנבחרת דנמרק, בה הוא משמש גם כקפטן.
ליל המסכות 2
זהו הסרט השני בסדרת סרטי "ליל המסכות" ומהווה המשך רציף לסרט הראשון בסדרה משנת 1978. העלילה מתרחשת מיד לאחר הסרט הראשון, כשמייקל מאיירס עוקב אחר לורי סטרוד לבית החולים המקומי, בעוד הפסיכיאטר שלו ד"ר לומיס ממשיך במרדף אחריו.
סימון קר
קריירת מועדונים
קר החל את הקריירה שלו בקבוצה קטנה בשם "לונד" ליד עיר הולדתו, בטרם עבר לקבוצת הנוער של מועדון מיטיולן מליגת העל הדנית. את משחק הבכורה שלו במדי הקבוצה קיים במסגרת "טורניר ויאסאט" (טורניר חד-פעמי שנערך בסיום עונת, בעקבות אי הצלחתה של נבחרת דנמרק להעפיל למונדיאל 2006, וסיום הליגה בתאריך מוקדם בשל משחקי מהמונדיאל). באוגוסט 2007 נבחן בריאל מדריד, אך לא עבר לבסוף מכיוון שמיטיילן סרבה להצעה הכספית של הספרדים. לאחר כישלון המשא ומתן עם ריאל, חתם קר חוזה ל-5 שנים במיטיולן. בפברואר 2008, חתם קר על חוזה עם קבוצת פאלרמו האיטלקית לחמש שנים. תמורת סכום העברה של 4 מיליון אירו.
באוגוסט 2008 עבר קר לפאלרמו. את הופעת הבכורה שלו ערך ב-26 באוקטובר במשחק הליגה נגד פיורנטינה, כאשר נכנס כמחליף במחצית. יכולתו הטובה במשחקי פאלרמו הקנתה לו מקום בהרכב הקבוצה, ובעונתו הראשונה שותף ב-27 משחקים. בעונתו השנייה בקבוצה המשיך קר את יכולתו המצוינת, ושותף ב-35 משחקים.
ליל המסכות 2
רקע
את הסרט כתבו ביחד ריק רוזנטל וג'ון קרפנטר, אך קרפנטר נמנע מלביים אותו ונתן לרונזטל את התפקיד במקומו. הסרט מכיל אלמנטים שהופיעו גם בסרט הראשון, כמו זוויות צילום מהעיניים של השחקנים (כאילו הצופה מתבונן בתמונה כמו השחקן) ובנוסף, גם הסוף של הסרט הזה דומה לסוף של הסרט הקודם ונועד לסיים את סיפורם של מייקל ולורי. עם זאת, סרט זה מציג את הטוויסט העלילתי בניגוד לסרט הקודם ובו מתגלה כי לורי ומייקל הם אחים, נרטיב שישמש כבסיס גם לסרטים הבאים.
סימון קר
קריירת מועדונים
ב-8 ביולי 2010 עבר קר לקבוצת וולפסבורג המשחקת בבונדסליגה. ב-3 ביולי 2013 חתם לארבע שנים בליל הצרפתית. ב-17 ביוני 2015 חתם בפנרבחצ'ה הטורקית. ב-2 באוגוסט 2017 חתם קר בסביליה לחמש שנים. ב-2 בספטמבר 2019 הושאל קר לאטאלנטה לעונה אחת אך כבר בינואר 2020 הועבר למילאן.
נבחרת לאומית
בפברואר 2009 זומן קר לנבחרת דנמרק לאחר שהמאמן מורטן אולסן התרשם מיכולתו הטובה בפאלרמו. אך את הופעת הבכורה שלו ערך רק לאחר ארבעה חודשים ב-6 ביוני 2009, במוקדמות מונדיאל 2010 נגד נבחרת שוודיה. קר היה חבר גם בסגל הנבחרת הלאומית למונדיאל 2010, הוא פתח בהרכב נבחרתו בשני המשחקים הראשונים אך ספג בכל אחד מהם כרטיס צהוב, והורחק מהמשחק האחרון.
ליל המסכות 2
רקע
בשנת 2018 יצא סרט נוסף בשם "האלווין" שמהווה המשך לסרט הראשון בסדרה ולו יצא גם סרט המשך בשם "האלווין 2: הנקמה". בנוסף, התסריטאי רוב זומבי תכנן סרט המשך, אך הרעיון לא יצא לפועל. הסרט צולם באביב של אותה השנה בלוס אנג'לס בתקציב של 2.5 מיליון דולר.
הפצה וביקורת
הסרט הופץ על ידי אולפני יוניברסל ושודר בבכורה ב-30 באוקטובר 1981. הסרט גרף 25.5 מיליון דולר. פחות מהסרט הקודם ואף ספג ביקורות מעורבות. מצד אחד, המבקרים שיבחו את המשחק של השחקנים והאווירה בסרט, אך מצד שני מתחו ביקורת על האלימות הקיצונית והסדיזם שלא הופיעו בצורה כזו בסרט הקודם.
סימון קר
נבחרת לאומית
במהלך המשחק הראשון של יורו 2020, מול, התמוטט חברו לנבחרת דנמרק כריסטיאן אריקסן. קר היה הראשון שניגש אריקסן וביצע בו פעולות החייאה שהצילו את חייו. עם פינוי של אריקסן דאג לשמור על פרטיותו תוך הרחקת צוותי הצילום וקריאה לשאר שחקני הנבחרת להקפתו. בנוסף גם ניחם את זוגתו של אריקסן.
תארים
מילאן
ליל המסכות 2
הפצה וביקורת
במקור, סרט זה היה אמור להיות הסרט האחרון בסדרת הסרטים של ליל המסכות אך לאחריו יצאו סרטים נוספים בסדרה.
הוצאה וקידום
על מנת לקדם את הסרט, יוניברסל הדפיסה פוסטר שהציג גולגולת שהונחה על גבי דלעת. דימויים אלה מתוארים על ידי היסטוריון הקולנוע והסוציולוג רוברט א. קפסיס כ"מוטיב אימה שאי אפשר לטעות בו". בנוסף, על כל השלטים היה רשום את המשפט "More Of The Night HE Came Home" (בעברית: עוד מהלילה שהוא שב הביתה) על מנת ליצור את אותו אפקט אימה שיצר הפוסטר.
לאנאסה (אשת פירוס)
לאנאסה (ביוונית: Λάνασσα; המאה ה-3 לפנה"ס) הייתה נסיכת סיציליה, בתו של אגתוקלס. מלכת אפירוס, ומאוחר יותר מלכת מוקדון.
ביוגרפיה
על ילדותה לא ידוע דבר. אביה היה אגתוקלס, טיראן העיר סירקוסאי בסיציליה. סביב שנת 295 לפנה"ס, היא נישאה לפירוס הראשון מלך אפירוס, והביאה לו כנדוניה את קורקירה. אביה ליווה אותה בעצמו בדרכה אל אפירוס, ואף ניצל את ההזדמנות כדי להשתלט על קרוטון. היא ילדה לפירוס שני בנים, אלכסנדר והלנוס. מאוחר יותר כבש פירוס חלקים גדולים מסיציליה, ומתוקף נישואיו חפץ להפוך את הלנוס למלך סיציליה. עם זאת, הוא נאלץ לעזוב את האי כלעומת שבא.
במהרה לאנאסה מאסה בבעלה בשל מנהגיו המופקרים ובשל כך שהתייחס יותר לנשותיו האחרות. היא נמלטה מאפירוס אל קורקירה, ושם יצרה קשר עם דמטריוס פוליורקטס מלך מוקדון. דמטריוס נודע כאיש הנאה ביותר ביוון, והיה אויב מושבע של פירוס. לאנאסה הציעה לדמטריוס את ידה, וכנדוניה היא הציעה את קורקירה. דמטריוס לא התמהמה במתן תשובה חיובית להצעה והפליג לקורקירה. קורקירה יכולה הייתה להיות עבורו בסיס ימי ממנו יצא להתקפות הן על האיטולים והן על פירוס. בדרכם למוקדון, הם עברו באתונה. עם כניסתם לעיר, נערכה עבורם תהלוכה מפוארת, בה הושוו דמטריוס לדיוניסוס, ולאנאסה לאלה דמטר. התהלוכה החגיגית כללה ריקודים לפני מרכבתם, פיזור זרי פרחים בדרכם, שתיית יין, והעלאת קטורת כפי שהיה מקובל בפסטיבלים של דיוניסוס. במהלך התהלוכה, חובר לכבוד דמטריוס ההמנון "אבר גבר".
דמטריוס השאיר חיל מצב בקורקירה, ואז חזר אל מוקדון. גורלה של לאנאסה לא ידוע.
חורים ברשת
חורים ברשת הוא אתר חדשות ותכנים בעברית שנפתח כבלוג באוקטובר 2006 על ידי גל מור ועם השנים צמח לגוף מדיה ישראלי המיועד לדור המחובר על פי הגדרתו. המסקרת מגוון נושאים כמו תרבות רשת, חדשנות, סטייל, מדיה, בעלי חיים, בריאות, צילום ועוד. התכנים בערוצי המדיה של חורים ברשת מיועדים לקהל הצורך אותם דרך מובייל ורשתות חברתיות, בהתאם לשינויים בהרגלי הצריכה במדיה בשנים האחרונות.
היסטוריה
בחודש יולי, 2012, חורים ברשת יצא בקמפיין מימון המון דרך הדסטארט במטרה לשדרג את האתר ולהפוך אותו לפלטפורמת חדשות חברתית. הקמפיין גייס יותר מ-209,000 שקלים, הסכום הגבוה ביותר שגויס עד אז לגוף מדיה בישראל.
בחודש מאי, 2015, הכריז חורים ברשת על עסקת פרסום לטווח ארוך עם חברת המלצות התוכן המסחרי "טאבולה", במסגרתה הוסרו כל הבאנרים מהאתר והוחלפו בהמלצות תוכן מסחרי בלבד.
חורים ברשת מפרסם תכנים מדי יום, שנכתבים על ידי כתבי המערכת וכתבים קהילתיים.
בחודש מרץ 2015, נפתחה תוכנית הכתבים הקהילתיים של חורים ברשת. במסגרת תוכנית זו, גויסו כותבים שמתוגמלים על פי צפיות בכתבות שלהם. על פי מודל זה, הכתב לא מקבל תשלום עבור כתיבת התוכן אלא עבור מספר האנשים שהיו באינטראקציה עם התוכן בכל תקופת ההתקשרות שלו עם חורים ברשת. עד כה גויסו שבעה כתבים קהילתיים בסבב הראשון של התוכנית.
בחודש אוגוסט 2015 הכריז האתר על הפסקת השימוש בבאנרים פרסומיים ומעבר לפרסום המתבסס אך ורק על כתבות תוכן הדומות לתוכן המערכתי באתר לצד ציון שם כל מפרסם. בין המפרסמים תכנים במודל הפרסום ב"חורים ברשת" בעבר ובהווה נמנים שטראוס, קוקה-קולה, קולנוע לב, AllJobs והקריה האקדמית אונו.
בחודש אוגוסט 2021 האתר עבר לבעלות חברת BUYPOST חברה לקידום תכנים ברשת.
פיטיגרילי
פיטיגרילי (באיטלקית: Pitigrilli, הוא שם העט שבו נודע דינו סגרה; Dino Segre; 9 במאי 1893 – 8 במאי 1975) היה סופר, עיתונאי ותסריטאי יהודי-איטלקי.
ביוגרפיה
דינו סגרה נולד בשנת 1893 בטורינו שבאיטליה, בן לאב יהודי, דוד, ואם קתולית, לוצ'יה אלנה. הוא חונך כקתולי, ובגיל שבע הוטבל. בשנת 1916 סיים לימודי משפטים באוניברסיטת טורינו. תקופה מסוימת קיים קשר רומנטי עם המשוררת עמליה גוליילמינטי. באותה תקופה החל לפעול כסופר וכעיתונאי. בשנת 1920 יצא לאור הרומן הראשון שלו, Mammiferi di lusso ("יונקים דה לוקס"). בשנת 1924 יסד את כתב העת הספרותי Grandi Firme, שזכה לקהל קוראים ניכר. כתב העת פעל עד שנת 1938, שבה הוחרם על ידי ממשלת איטליה הפשיסטית בהתאם לחוקי הגזע.
בשנת 1930 החל לסייר באירופה. הוא שהה בעיקר בפריז, עם גיחות לאיטליה. לפי מסמכים ועדויות של חברי המחתרת Giustizia e Liberta ("צדק וחירות"), פיטיגרילי שימש מודיע של המשטרה החשאית הפאשיסטית, OVRA, החל מיולי 1930. כיוון שבאיטליה שררו חוקי גזע אנטישמיים, פיטיגרילי זכה לאמונם של מתנגדי הפאשיזם, בזכות מוצאו היהודי.
בשנת 1940 חזר לטורינו, חרף הסכנה שיועבר למחנה ריכוז, עקב מוצאו היהודי. ב-10 ביוני 1940 אכן הוצא נגדו צו גירוש לעיר ל'אקווילה שבמרכז איטליה, אך זה הומר, בהשתדלות ידידיו, להגליה לכפר אושו (Uscio) שבצפון איטליה, לא הרחק מטורינו. כעבור שלושה חודשים נענתה בקשתו להשתחרר, והוא חזר לטורינו, בסוף 1940 עבר לרומא, ועסק בכתיבת תסריטים. ב-13 בספטמבר 1943 נמלט לשווייץ, שם התגורר עד 1947. בשנת 1948 היגר לארגנטינה, והתגורר בה עשר שנים. לאחר מכן חזר לפריז, תוך שהוא מבקר לעיתים בביתו שבטורינו. בשנת 1949 יצא לאור ספרו האוטוביוגרפי, Pitigrilli parla di ("פיטיגרילי מדבר").
פיטיגרילי נודע באמרות כנף שיצר, ובהן: "דקדוק: מבנה מורכב שמלמד שפה אך מעכב דיבור" וכן "אין להתבייש אם משנים דעה בכל יום; אולם כדי לשנות דעה, צריך שיהיו דעות להחלפה".
משפחתו
בשנת 1931 נישא לדבורה סינגליה. בשנת 1940 נישא לעורכת הדין לינה פורלן, בעודו נשוי לאשתו הראשונה, ממנה התגרש פורמלית רק ב-1973.
ספריו
אחדים מספריו תורגמו לעברית:
קוסטקיס ארטימטאס
קוסטקיס ארטימטאס (ביוונית: Κωστάκης Αρτυματάς; נולד ב-15 באפריל 1993 בפאראלימני שבקפריסין) הוא כדורגלן קפריסאי המשחק בעמדת הקשר האחורי בקבוצת אנורתוסיס פמגוסטה מליגת העל הקפריסאית ובנבחרת קפריסין.
אנוסיס נאון פאראלימני ונוטינגהאם פורסט
ארטימטאס החל כדורגל בגיל 8 באקדמיה של אנוסיס נאון פאראלימני, ובגיל 16 עבר לאנגליה ושיחק במשך שלוש שנים במחלקת הנוער של נוטינגהאם פורסט. בחודש יוני 2012 הוא חזר לאנוסיס נאון פאראלימני, וב-15 בספטמבר 2012 ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בתיקו 1-1 נגד אנורתוסיס פמגוסטה במסגרת הליגה.
אפואל ניקוסיה וההשאלה לקרקירה
ב-14 ביוני 2013 חתם ארטימטאס על חוזה לארבע עונות באפואל ניקוסיה מליגת העל הקפריסאית. ב-11 בנובמבר הוא ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בניצחון 3-0 על אלקי לרנקה במסגרת הליגה. חודש לאחר מכן הוא ערך את הופעת הבכורה שלו במסגרת אירופית, בהפסד 3-0 לאיינטרכט פרנקפורט במסגרת שלב הבתים של הליגה האירופית לעונת 2013/2014. בעונתו הראשונה במועדון הוא זכה בתארים הראשונים בקריירה שלו - אליפות קפריסין, הגביע הקפריסאי והסופר קאפ הקפריסאי.
בעונת זכה ארטימטאס בשני תארים נוספים, כאשר אפואל ניקוסיה זכתה באליפות קפריסין ובגביע הקפריסאי. ב-17 באוקטובר 2015 הוא הבקיע את שער הבכורה שלו במועדון, בניצחון 6-0 על א.א.ל. לימסול במסגרת הליגה.
ב-19 בספטמבר 2016 חתם ארטימטאס על חוזה חדש באפואל ניקוסיה עד ל-31 במאי 2015.
ב-31 באוגוסט 2017 הושאל ארטימטאס למשך עונה אחת לקרקירה מליגת העל היוונית. הוא ערך 25 הופעות ליגה במדי המועדון.
אנורתוסיס פמגוסטה
ב-15 ביולי 2019 חתם ארטימטאס באנורתוסיס פמגוסטה מליגת העל הקפריסאית.
קריירה בינלאומית
ב-12 באוקטובר 2021 ערך ארטימטאס את הופעת הבכורה שלו בנבחרת קפריסין, בהפסד 2-1 לנבחרת סלובניה במסגרת מוקדמות מונדיאל 2014. ב-9 בספטמבר 2019 הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת, בניצחון 4-0 על נבחרת סן מרינו במסגרת מוקדמות יורו 2020.
מסר
ראו גם
}}
ג'קי לוגרי
ג'קי לוגרי (באנגלית:Jackie Loughery, נולדה ב-18 באפריל 1930) היא שחקנית אמריקאית. מיס ארצות הברית הראשונה.
ביוגרפיה
ב-1951 היא הופיעה במופע קומי בטלוויזיה הנקרא "שבעה באחת עשרה".
ב-1954 הנחתה לצד ג'וני קרסון את שעשועון הטלוויזיה "הרווח את החופשה שלך".
ב-1955 הופיעה בתפקיד הראשי בסדרת הטלוויזיה המשפטית "לשפוט את רוי בין".
ב-1956 שיחקה בסרט "Pardners" לצד דין מרטין.
ב-1957 שיחקה בסרט הדרמה "בן שמונה עשרה וחרדתי" לצד ויליאם קמפבל.
ב-1958 שיחקה בתפקיד הראשי בסרט התעופה "המלאך החם". בנוסף היא ביצעה הופעת אורח בתוכנית "המופע של ג'ורג' ברנס וגרייס אלן".
רן שריג
רן שריג (נולד ב-14 באוקטובר 1971 בגבעתיים) הוא תסריטאי, סופר, מרצה ומנחה טלוויזיה ישראלי.
ביוגרפיה
שריג גדל בגבעתיים ולמד בבית הספר התיכון "קלעי" בעירו. סמוך לסיום לימודי התיכון, החל לפרסם ביקורת מוזיקה במקומון "כל העיר" מרשת המקומונים של עיתון "הארץ". בהמשך כתב במקומון "העיר" - בתחילה על מוזיקה ולאחר מכן על טלוויזיה וקולנוע.
שנות ה-90
בשנים 1990–1993 ניהל את לייבל האינדי הראשון בישראל, "קסבה", שהיה בבעלות חברות המוזיקה "גונג" ו"הליקון"; הלייבל ייבא והפיץ תקליטים ודיסקים של מוזיקה אלטרנטיבית בארץ וייצג, בין היתר, את להקת "הפרודיג'י" ואת הלייבלים העצמאיים XL ו-Creation. בשנת 1995 עזב את "קסבה" ושימש כמנהל אמנותי של ישראל ברייט ולהקת "השמחות", בתקופה בה יצא אלבומה הראשון, שזכה להצלחה. במקביל עבר מהמקומון "העיר" לעיתון "הארץ", שם שימש כמבקר המוזיקה של העיתון במוסף "גלריה". באותה התקופה החל לכתוב את סיפוריו הראשונים ולפרסם אותם בעיתונים. כן שיתף פעולה עם אייל דורון בכתיבת המערכונים למופע הבידור של שבי זרעיה, "הפעם זה סופי".
מ-1995 החל לכתוב תסריטים למספר ערוצי טלוויזיה. הוא הפך לתסריטאי קבוע בזכיינית השידור "קשת", והיה פעיל במחלקת הפרומו; הוא זכה פעמיים ב"פרומקס" עבור "קשת" על תסריט לפרומו השנה בעולם. כן כתב מערכונים לכל תוכניות הבידור של הזכיינית באותה התקופה, כגון התוכנית "מקרה לילה של שי אביבי" ששודרה בשנים 1998–1999.
בתקופה זו התגורר עם בת זוגו נעמה תורן; בעקבות השראה במהלך הריונה יצר את "טלמאניה", סדרת אנימציה פרועה לילדים, אותה כתב, ערך וביים עם תומר שרון. בתפקידים הראשיים כיכבו תומר שרון וסיון שביט. הסדרה זכתה לפופולריות, ובשיא הצלחתה נמכרו בובות של הדמויות ברשת המזון המהיר "בורגראנץ'".
העשור הראשון של המאה ה-21
בין השנים 2000–2009 הגיש וערך את תוכנית הרדיו האישית "ברד" ברדיו תל אביב. ב-2002 כתב עם הבמאי גבי ביבליוביץ' את התסריט לסרט הדרמה "הערב הניצול", קומדיה קאמרית-סאטירית העוסקת בשואה, ומבוססת על מחקר של ד"ר חיה אוסטרובר מאוניברסיטת תל אביב על הומור כמנגנון הישרדות בשואה; הסרט מתאר סיטואציה של ניצול השואה שנכנס לבית קפה תל אביבי במהלך מלחמת העולם השנייה. ב-2002 שריג כתב וביים את הנחיית האנימציה החתרנית של הדמויות בתוכנית התרבות של ערוץ 8 "המוסף", בבימוי רם נהרי. בהמשך ערך וביים לצד נהרי והיה התסריטאי הראשי של סדרת האנימציה ההומוריסטית "היפשושיות" בערוץ 24, בכיכובה של חנה לסלאו שגילמה את דמותן של יפה ירקוני ושושנה דמארי כצופות בעצבות ובציניות בשקיעתה של הישראליות באמצעות קליפים.
ב-2005 יצא ספרו "חיים שתיים" (הוצאת כתר), אסופת ספורים קצרים הנסבה על דמויות אנשים פשוטים החיים בפער בין ההוויה הישראלית החדשה והשאננה לבין ההוויה היהודית והגלותית מהעבר. הסיפור "הפועל בירקנאו" מתוכו הוקרא במסגרת משלחות צבאיות לאושוויץ. הספר לא זכה לתשומת-לב ואף כשל מסחרית. לאורך השנים התפרסמו סיפורים אחרים פרי עטו, באנתולוגיות "לא מה שהיה פעם" (הוצאת בבל), ו"ההולנדי של עכו" (הוצאת גלורי).
בשנים 2006–2009 היה שותף לכתיבת התסריטים לפרקי הטלנובלה הישראלית "האלופה" בערוץ 3. שריג כתב לצד אדיר מילר את התסריט לכל פרקי קומדיית המצבים "רמזור", המשודרת מ-2008 בערוץ 2 (הזכיינית "שידורי קשת"). הסדרה זכתה בפרס אמי הבינלאומי בקטגוריית "הקומדיה הטובה ביותר", ונמכרה לשידור ברשת FOX האמריקאית (שודרה עונה אחת) ובטלוויזיה הרוסית (שודרה 4 עונות). בעקבות הצלחת הסדרה הוזמן ב-2010 על ידי רם לנדס ודורון צברי להשתתף לצד ארבעה גברים נוספים בעונה הראשונה של סדרת הדוקו-ריאליטי שיצרו, "מחוברים"; במהלך העונה צילם שריג את עצמו ותיאר את קשיי נישואיו השניים, ובפרקי הסיום התחיל רומן מתוקשר עם העיתונאית דנה ספקטור שאף השתתפה בעונה הראשונה של "מחוברות".
העשור השני של המאה ה-21
ב-2011 כתב תסריטים לדמויות בדוקו-ריאליטי של Yes הטלוויזיה בלוויין, "חי ב-LA LA לנד". באותה שנה הופיע גם כחבר פאנל קבוע בתוכנית התרבות "דיבור ישיר" בהנחיית גואל פינטו, לצד שי גולדן ואלירז שדה, במסגרת הזכיינית "קשת". כן הגיש באותה שנה בערוץ 24 את תוכנית האירוח הלילית "ערים" לצד בת זוגו דנה ספקטור. התוכנית לא עלתה יפה ומקץ מספר שבועות הורדה מעל המסך.
מ-2013 הוא מגיש ברדיו 103FM עם בת זוגו, דנה ספקטור, תוכנית שבועית על אהבה, סקס וזוגיות.
בשנים 2012–2013 היה חבר קבוע בתוכנית "מועדון המבקרים" של זכיינית השידור "רשת" לצד ג'ודי ניר מוזס שלום, לינוי בר גפן ולוסי אהריש.
בספטמבר 2014 החל להשתתף בתוכנית המציאות, "הצילו! אני לא יודע לבשל", במסגרת שידורי קשת בערוץ 2, ובסופה, הוכרז כזוכה התוכנית.
ב-29 באוקטובר 2016 עלתה בערוץ 10 סדרת הדרמה הקומית "מסובך", אותה יצר שריג ובה גם שיחק לראשונה. בסדרה גילם שריג גרוש פעמיים ואב לשלוש בנות, המתאהב בבחורה צעירה.
במקביל לעיסוקו בכתיבה ובהגשה, עוסק שריג גם בהוראת כתיבה במסגרות שונות.
חיים פרטיים
שריג גרוש ואב ל-4 בנות. כיום הוא בן זוגה של דנה ספקטור.
ב-22 בדצמבר 2011 הרשיע אותו בית משפט לתעבורה בנהיגה בשכרות ושלל את רישיונו לשנתיים, זאת לאחר שנהג תחת השפעת קנאביס רפואי. שריג ערער לבית המשפט המחוזי, אשר הפחית ב-2012 את משך הפסילה לשנה. באותה שנה דחה בית המשפט העליון את ערעורו של שריג.
גל הטרור בישראל (אביב 2022)
גל הטרור ב־2022 הוא רצף פיגועי טרור שבוצעו באביב 2022 בידי פלסטינים וערבים ישראלים, במהלכם נרצחו עשרים ואחד בני אדם ונפצעו מעל לשישים ושמונה. בעקבות האירועים צה"ל ומשטרת ישראל יזמו את מבצע "שובר גלים" לסיכול פיגועי הטרור.
הפיגועים
גל הטרור כלל אירועים בהם ניסו מחבלים ערבים לרצוח יהודים.
אחדים מהפיגועים העיקריים הראשונים בלטו בכך שהמחבלים הזדהו עם ארגון הטרור דאעש. לאחר מכן, בלטה פעילותם של פלסטינים מאזור יהודה ושומרון אשר לא הזדהו עם דאעש.
עם הזמן, במערכת הביטחון הישראלית זיהו על רקע גל הטרור כי הייתה ירידה במניע הלאומני ולעומתה עלייה במניע הדתי שהוביל לפיגועים בישראל. החוט המקשר של גל הפיגועים היה השראה בדגש על הר הבית או מניעים אישיים, מבלי לייחס זאת לארגון טרור פלסטיני שעמד באופן ישיר מאחורי מעשי הרצח וניסיונות הרצח.
ארגון הטרור חמאס (עם בולטות למטה הארגון באזור הגדה המערבית) שאף להתסיס את השטח.
היערכות מערכת הביטחון
במהלך גל הטרור מערכת הביטחון הגבירה את הכוננות, ובייחוד סביב הרמדאן שעשוי להתאפיין במתיחות ביטחונית מוגברת. בתגובה להתפתחויות, צה"ל החליף את כינוייה של ההערכות המתוכננת לתקופה זו, מ"עומר התנופה" ל"שובר גלים". כדי למנוע כניסה של שוהים בלתי חוקיים דרך פרצות בגדר הביטחון, הציע צה"ל להגדיל את היתרי העבודה לפועלים פלסטינים בטענה שיש קשר בין רגיעה ביטחונית ומספר ההיתרים הזמינים. השב"כ התנגד להצעה זו, בטענה שצעד כזה עלול להוביל לפיגועים נוספים.
ב-13 במאי, לוחם הימ"מ נעם רז נורה בגבו ונהרג במהלך חילופי אש בזמן פעילות בכפר בורקין שליד ג'נין. בזמן חילופי האש דאוד זביידי אחיו של המחבל זכריא זביידי שנמלט מכלא גלבוע נהרג ו-12 פלסטינים נוספים נפצעו בהם שניים נפצעו קשה.
פעולות תגמול
בשני מקרים, יהודים שהגיעו לכפרים הפלסטינים זיתא וג'אלוד הציתו מכוניות, השליכו אבנים והשאירו אחריהם גרפיטי על קירות. בכפר זיתא אף הושלך למסגד חומר בעירה, שהצית שטיח בכניסה וכבה. המשטרה עצרה שלושה חשודים במעשה. בכפר ג'ינבה דיווחו הפלסטינים על מקרה אלימות נוסף ובמקומות נוספים דיווחו על פגיעה ברכוש. לאחר הפיגוע בחדרה, דרוזים השליכו אבנים לעבר מסגד במע'אר, סמוך לביתו של מנסור עבאס.
תגובות במערכת הפוליטית
ראש הממשלה נפתלי בנט הודיע כי בכוונת מערכת הביטחון להקים חטיבת מג"ב ייעודית. בנוסף, קרא לאזרחי ישראל בעלי רישיון לנשק לשאת אותם עליהם.
בעקבות האירועים, הקבינט המדיני-ביטחוני התכנס והחליט כי תבוצע הריסת בתים מהירה של בתי מחבלים, ישללו היתרי עבודה מקרובי משפחה של מחבלים ותקודם בנייה מחדש של גדר ההפרדה.
ח"כ מנסור עבאס, יו"ר רע"ם, כתב בתגובה לאחד מהפיגועים:.
ביקורת על מדיניות הממשלה
אזרחים וחברי כנסת העבירו ביקורת על התנהלות הממשלה בגל הפיגועים. לאחר הפיגוע בבאר שבע נערכו מספר אירועי מחאה ספונטניים ומאורגנים במחאה על המצב הביטחוני המעורער ותחושת חוסר הביטחון של האזרחים. עשרות מתושבי בית אל, בהנהגת הרב אריאל בראלי, רב הישוב, חסמו את אחת הכניסות לרמאללה בהפגנת מחאה.
תגובות במגזר הערבי בישראל
על פי סקר של מרכז "אקורד" שנערך בשלהי מרץ 2022 בקרב ערביי ישראל, 98% הביעו התנגדות לפעילות אלימה נגד יהודים, אף שרק 56% מהיהודים סבורים שהציבור הערבי מתנגד לאלימות נגד יהודים. לצד זאת, לפי סקר של תנועת הביטחוניסטים שנערך במאי 2022 בקרב ערביי ישראל, 75% סבורים שאין ליהודים זכות לריבונות בארץ ישראל, ו-23% אמרו שיתמכו במדינות שיתקפו את מדינת ישראל במקרה של מלחמה קיומית.
ב-31 במרץ פרסמה עיריית אום אל-פחם פוסט בפייסבוק ובו הביעה תנחומים על מותם של שני המחבלים שביצעו את הפיגוע בחדרה. בעקבות הביקורת הציבורית ופניית מנכ"ל משרד הפנים נמחק הפוסט וראש העירייה הודיע כי הוא מתפטר מתפקידו, אולם חזר בו כעבור זמן קצר.
גורמי תקשורת ומחלקת הסייבר בפרקליטות המדינה דיווחו על תמיכה ברשתות החברתיות ובעיקר בטיקטוק של ערבים-ישראלים צעירים בפעולות הטרור.
במאי 2022 דווח על טרנד בקרב ערביי מזרח ירושלים והשטחים ללבוש חולצות עם הדפס של רובה M16. הפרשן צבי יחזקאלי הסביר כי הטרנד החל בעקבות הרג שלושה מבוקשים בשכם בסוף פברואר באותה שנה. עם זאת, בדיקה של צוות התכנית מהצד השני הראתה כי הטרנד התחיל כבר בינואר 2022, עוד בטרם החל גל הטרור, וכי חולצות עם הדפס של M16 הן מוצר פופולרי באתרי מכירות באינטרנט כעלי אקספרס ואמזון.
Someday My Prince Will Come
Someday My Prince Will Come (בעברית: כבר לא רחוק היום, בתרגום מילולי לעברית: "יום אחד הנסיך שלי יבוא") הוא שיר ג'אז מתוך הסרט "שלגיה ושבעת הגמדים" של חברת וולט דיסני משנת 1937, אשר נכתב על ידי לארי מורי והולחן על ידי פרנק צ'רצ'יל. השיר בוצע בסרט על ידי שלגיה, כאשר בגרסת המקור שלו הוא בוצע על ידי אדריאנה קסלוטי, ובגרסת הדיבוב העברי שלו הוא בוצע על ידי לימור שפירא שביצעה את כל קטעי השירה של הדמות.
השיר נכלל ברשימת "מאה שנים... מאה שירים" של מכון הסרטים האמריקאי, כאשר הוא ממוקם בה במקום ה-19.
רקע
בזמן שאדריאנה קסלוטי לוהקה לדיבוב דמותה של שלגיה בסרט "שלגיה ושבעת הגמדים", עליו היא עבדה תמורת תשלום סמלי במשך שלוש שנים בזמן שהיה בהפקה, פרנק צ'רצ'יל נבחר להיות מלחין הסרט. השיר נכתב על ידי לארי מורי, כאשר נכתב על מילותיו בעיתון "פייננשל טיימס" שהוא מבטא את ההבטחה המרתקת של אהבה וטיפוח. מבנה האקורד של השיר הוא לא טיפוסי, דבר שהוביל אותו להיות פופולרי בתחום שירי הג'אז.
השיר מופיע בסרט כאשר שלגיה שרה לגמדים שיר לפני השינה, בו היא מספרת על האופן בו הנסיך שפגשה בטירה יבוא יום אחד עבורה. בהמשך הסרט מופיעה גרסה חוזרת לשיר אותה מבצעת שלגיה כאשר היא מכינה פשטידה, ובסיום הסרט השיר מבוצע על ידי מקהלה בזמן ששלגיה נפרדת מהגמדים ועוזבת עם הנסיך לארמונו.
גרסת הדיבוב העברי של הסרט הופצה ב-11 באפריל 1992, 55 שנים לאחר הקרנת הבכורה של הסרט. הגרסה העברית תורגמה על ידי שפרירה זכאי שתרגמה באותה תקופה את כל סרטי ההנפשה של חברת וולט דיסני. בגרסה העברית לימור שפירא, שביצעה את כל קטעי השירה של שלגיה בסרט, ביצעה את השיר. באותה שנה דיבבה שפירא את דמותה של הנסיכה שלגיה השנייה בסרט "שלגיה ושבעת הענקים" של חברת Filmation, שגם תורגם לעברית על ידי זכאי.
מכון הסרטים האמריקאי מיקם את השיר ברשימת "מאה שנים... מאה שירים" מסדרת 100 שנים... במקום ה-19. מפני שהשיר "When You Wish Upon a Star" מהסרט "פינוקיו" במקום ה-7, השיר נחשב לשיר השני של דיסני ברשימה, כאשר אחריו נמצאים השירים "Beauty and the Beast" מהסרט "היפה והחיה" במקום ה-62, ו"האקונה מטטה" מהסרט "מלך האריות" במקום ה-99.
עיבודים בולטים
לאחר יציאת הסרט הפך השיר לפופולרי, כאשר הוא זכה לעיבודים רבים בעיקר בסוגת הג'אז והפופ. העיבוד הראשון של השיר היה בשנת 1943, במהלך מלחמת העולם השנייה, כאשר הוא בוצע על ידי להקת Ghetto Swingers במחנה הריכוז טרזיינשטט. בשנת 1957 השיר בוצע על ידי דייב ברובק כחלק מאלבומו "Dave Digs Disney", ובשנת 1960 הוא הופץ כחלק מהאלבום "Portrait in Jazz" בביצוע ביל אוונס. בשנת 1961 השיר בוצע על ידי מיילס דייוויס כחלק מאלבומו שבעל אותו שם של השיר.
בשנות ה-70 השיר זכה לחמישה עיבודים: בשנת 1971 השיר בוצע על ידי ג'ין סטייפלטון באחד מפרקי מהסדרה "הכל נשאר במשפחה" בה היא גילמה את אדית' בנקר, ובאותה שנה הוא בוצע על ידי אוסקר פיטרסון ומילט ג'קסון כחלק מהאלבום "Reunion Blues". בשנת 1977 השיר הופץ כחלק מאלבום בעל אותו שם בביצוע וינטון קלי. בשנת 1978 השיר בוצע על ידי הרבי הנקוק כחלק מאלבומו "The Piano", ושנה לאחר מכן הוא בוצע במחזמר "שלגיה ושבעת הגמדים" שמבוסס על הסרט.
בשנת 1980 השיר בוצע על ידי נורית גלרון במופע "פנטסיה בארץ הפלאות" ששודר בערוץ הראשון. בשנת 1983 השיר בוצע על ידי צ'ט בייקר כחלק מאלבומו שבעל אותו שם. בשנת 2001 השיר בוצע על ידי אנריקו פיראנונזי כחלק מאלבומו "Live in Paris". בשנת 2002 השיר בוצע על ידי קית' ג'ארט כחלק מאלבומו "Up for It", על ידי איומי האמאסאקי עבור קידום הפצת הסרט ביפן, ועל ידי אנסטסיה כחלק מהאלבום "Disneymania". בשנת 2006 השיר בוצע על ידי אשלי טיסדייל ודרו סילי כחלק מהאלבום "Disneymania 4", ובשנת 2008 השיר בוצע על ידי להקת The Cheetah Girls כחלק מהאלבום "Disneymania 6", כאשר באותה שנה השיר בוצע גם על ידי סטנלי קלארק כחלק מהאלבום "Jazz in the Garden". בשנת 2009 השיר בוצע על ידי טיפאני ת'ורנטון כחלק מקידום מהדורת היהלום של הסרט.
רצח יקטרינה ויינטראוב
יקטרינה (קטיה) ויינטראוב נרצחה בפיגוע ירי פלסטיני בכביש הגישה לגנים – כדים ב-28 ביוני 2001, ז' בתמוז תשס"א.
הפיגוע
ביום חמישי ז' בתמוז תשס"א (28 ביוני 2001) בצהריים, לקחה ויינטראוב את בנה אריאל לבדיקה רפואית בעפולה. בדרך חזרה, בכביש עוקף ג'נין, פלסטינים ירו לעבר שתי מכוניות בהן נהגו שתי נשים ליד היישוב גנים שבשומרון. ויינטראוב, תושבת גנים, נפגעה מירי של מחבלים על רכבה, ונהרגה במקום. בנה בן הארבע לא נפגע. חברתה שנסעה לפניה נפצעה באורח בינוני. נגמ"ש צה"ל שעמד בצומת כדים הוסר במסגרת הבנות דו"ח טנט עשרה ימים לפני הפיגוע. תושבי גנים זעמו על כך בעקבות הפיגוע.
ויינטראוב עבדה כפקידה בבנק הפועלים וכמורה למוזיקה בבית ספר יסודי. אחרי המעבר לגנים למדה לקראת תואר מוסמך במנהל עסקים, ועבדה בחברת "פורום השקעות" בחיפה.
בת 27 במותה. הותירה בעל ובן בן ארבע. הובאה למנוחות בבית העלמין בעפולה.
לאחר הפיגוע
מועצה אזורית שומרון השביתה את כל יישובי המועצה, וקיימה הפגנה מול משרדי הממשלה בירושלים.
ארגון "גדודי חללי אל-אקצא", המזוהה עם תנועת הפת"ח, הודיע כי הוא עומד מאחורי הפיגוע.
מסע האלונקות (פסקול)
מסע האלונקות הוא פסקול מאת גידי גוב ולהקת ששת לסרט הישראלי "מסע אלונקות". השירים בפסקול חלקם של להקת ששת מתוך אלבומה, חוץ מהשיר "מסע האלונקות", שנכתב והולחן במיוחד לסרט. כלל השירים הולחנו ועובדו על ידי שם טוב לוי.
ב-2007 יצאה לאור מהדורה מיוחדת של האלבום של להקת ששת, ולה צורף דיסק הפסקול.
רשימת רצועות
בתקליט המקורי שירים 1–5 היו בצד א', שירים 6–8 היו בצד ב'
משתתפים
הוקלט באולפני "טריטון"
שונסי פיץ' קליבלנד
שונסי פיץ' קליבלנד (באנגלית: Chauncey Fitch Cleveland; ) היה פוליטיקאי אמריקאי, חבר בית הנבחרים של ארצות הברית, ומושל קונטיקט ה-31.
ביוגרפיה
בשנת 1921 הוא נשא לאישה את דיאנטה הובי (1800–1867) ולאחר מותה, נישא בשנית להלנה קורנליה ליכטפילד.
קריירה פוליטית
קליבלנד החל את הקריירה הפוליטית שלו בשנת -1826 כאשר נבחר לראשונה לבית הנבחרים של קונטיקט. הוא שירת 8 שנים לא רצופות בין 1826 ל-1848. וגם 1826 עד 1829, 1832, 1835, 1836, 1838, 1847 ו 1848.
בשנת 1836 ו-1838 הוא שימש כיושב ראש הבית.
חזר לכהן בבית הנבחרים בשנים 1863 ו-1866. בתקופה שבין 1826 ל-1848 שימש קליבלנד כפרקליט מדינת קונטיקט (1832) ונציב הבנק הממלכתי (1838). בשנת 1842 נבחר קליבלנד כמושל קונטיקט והוא כיהן שתי קדנציות עד 1844. בשנת 1848 נבחר קליבלנד בפעם הראשונה לבית הנבחרים של ארצות הברית. הוא כיהן שתי תקופות בבית עד 1853.
ב-1854 נוסדה המפלגה הרפובליקנית על ידי עורכי דין שפעלו נגד העבדות, קליבלנד תמך מלכתחילה במפלגה ונבחר כנציג ב-1856 ו-1860 לשתי הוועידות לאומיות של המפלגה.
בתקופת מלחמת האזרחים האמריקנית, קליבלנד היה חלק מ"קונגרס השלום", שהתקיים בוושינגטון. המטרה הייתה למצוא פתרונות חלופיים למלחמת האזרחים לפני שהתחילה.
קליבלנד נבחר שוב לבית הנבחרים בשנים 1863 ו-1866 ושימש כיו"ר התקופה הראשונה.
בשנת 1867, קליבלנד פרש מפעילות ציבורית. הוא עסק בתחומים חקלאיים כמשלח יד, והמשיך לעסוק בתחום המשפט עד לפטירתו ב -6 ביוני 1887.
פעילותו כבונה חופשי
קליבלנד הצטרף למסדר הבונים החופשים בשנת 1821 היה חבר בלשכת "כוכב המזרח" מספר 44 בווינדהאם, קונטיקט, ושימש שם במספר משרות.
אוליבר טוויסט (מיני-סדרה, 1999)
אוליבר טוויסט (באנגלית: Oliver Twist) היא מיני-סדרה בהפקת ITV המבוססת על הספר אוליבר טוויסט מאת צ'ארלס דיקנס.
שונסי פיץ' קליבלנד
פעילותו כבונה חופשי
הוא נקבר בבית הקברות South Cemetery בהמפטון, קונטיקט.
אוליבר טוויסט (מיני-סדרה, 1999)
תקציר עלילה
הפרק הראשון מגולל את קורותיהם של הורי אוליבר (אגנס פלמינג ואדווין ליפורד) הנאבקים באהבתם זה לזה. אדווין נאבק באשתו אליזבת' ליפורד, אם בנו אדוארד (שיהיה מוכר בשם "מונקס") שחיה בנפרד ממנו, ואגנס נאבקת בתוך משפחתה. כשאליזבת ואדווין נפגשים היא הורגת אותו ומתכננת לרצוח גם את אגנס. היא מכריחה את אדוארד להרוג את אגנס, אבל אגנס מצליחה לברוח, ואחותה הקטנה רוז (קירה נייטלי) היא עדה לניסיון הרצח ונותרת בטראומה. אגנס בורחת מהבית כשהיא בהריון עם אוליבר. היא מגיעה לרחוב מרכזי בלונדון ומתמוטטת. היא נלקחת לבית מחסה לעניים ושם היא יולדת. זמן קצר אחר הלידה היא מתה.
מר בראונלו לוקח את אוליבר לביתו לחיות איתו ועם מרת בדווין, הם אינם מודעים לעובדה שבראונלו היה חבר קרוב של הוריו של אוליבר. פייגין וביל סייקס (אנדי סירקיס) מאלצים את ננסי (אמילי ווף) להחזיר את אוליבר. היא עושה זאת על אף ניסיונותיו לברוח ממנה. מר בראונלו מפגין עוינות כלפי גברת בדווין ושולח אותה לגור בבית אחר בדרום. אוליבר מוחזר למקום המקלט של פייגין וכנופייתו. הם מפשיטים אותו מבגדיו, לוקחים ממנו את הספר והכסף שמר בראונלו נתן לו עבור מוכר הספרים. ביל סייקס מעלה רעיון לשדוד בית בדרום, זהו הבית שבו מתגוררת גברת בדווין.
גם אחותה של אגנס, רוז, גרה באותו בית. אוליבר, ביל ואחד מהבריונים של פייגין פורצים לתוך הבית. אוליבר נורה על ידי השומרים, וביל משליך אותו לתוך תעלה. פייגין מספר על כך למונקס, וננסי מקשיבה לשיחה ללא ידיעתם. גברת בדווין, רוז והשומרים מוצאים את אוליבר ומביאים אותו לתוך הבית. מר בראונלו מגיע להתנצל בפני גברת בדווין, השניים מתפייסים ומר בראונלו מגלה מה קרה לאוליבר. פייגין ומונקס מנסים לברר אם אוליבר עדיין בחיים. הם מגיעים לבית, אוליבר רואה את פייגין ורוז רואה את מונקס, אותו ראתה שנים רבות לפני כן כשהוא מנסה לרצוח את אחותה.
כשפייגין מגלה שבראונלו מחפש אותו, הוא אומר לאנשי הכנופיה שלו להתפזר. בינתיים מר בראונלו והאחרים חוזרים ללונדון להמשיך בחיפוש. רוז מספרת למר בראונלו על הסיוטים שלה אודות התוקף של אגנס, ונחישותה למצוא אותו. ננסי מגיעה לביתו של בראונלו לספר לו על השיחה בין פייגין ומונקס. פייגין שמודע לכך שננסי בוגדת בהם, שולח את דודג'ר וצ'ארלי לעקוב אחריה. דודג'ר חוזר ופייגין מספר על כך לביל. אליזבת' (אמו של מונקס) מתה מהתקף לב ומונקס מתכוון להפסיק את רדיפתו של אוליבר. הוא נעצר על ידי בראונלו והשוטרים. ביל חוזר לננסי והורג אותה. צ'ארלי ואחת מחברותיה מגלים את הגופה. ומתחיל מרדף אחרי ביל.
פייגין מתחיל לאבד שליטה על המצב, ונאלץ לשנות את מראהו כדי לא להיתפס. ביל נדחק לפינה כשצבא של גברים ונשים רודפים אחריו בכוונה להרוג אותו. הוא מוביל את ההמון למקום המסתור של פייגין, והשניים מתכננים לברוח. השניים עולים לגג, ופייגין מעמיד פנים שביל חטף אותו. ביל מאבד את שיווי המשקל נופל מהגג אל מותו. פייגין נחשב בטעות לקורבן, עד שאוליבר מזהה אותו, והוא נעצר על ידי השוטרים. אוליבר ובראונלו מבקרים את פייגין בתא הכלא, והוא מספר להם על מכתב שמונקס נתן לו, ואומר לאוליבר היכן למצוא אותו.
בכלא מתגלים אצל פייגין סימנים של שיגעון. הוא מדבר אל עצמו ושוכח שהוא נמצא בבית הסוהר. בראונלו ואוליבר מוצאים מכתב שכתב אביו של אוליבר לאמו. בראונלו קורא את המכתב. מונקס מספר להם על ילדותו האומללה, ומבטיח לשנות את דרכיו. בראונלו מאפשר לו ללכת לדרום. שנים אחר כך מונקס נשוי ומצפה לילד. רוז מתחתנת עם אהוב לבה ד"ר לוסברן (דייוויד בארק-ג'ונס). אוליבר נוכח בחתונה בסצנת הסיום של הסדרה.
מחלוקת
ביקורת הושמעה לגבי התסריט של אלן בליסדייל, בעיקר על ההחלטה להתחיל את הסדרה בשעתיים של סיפור רקע (שרובו ממוצא על ידי בליסדייל) לפני שמתחיל סיפור העלילה של הרומן עצמו. בנוסף לכך בליסדייל שינה קטעים ידועים מהרומן, גם אם הרעיון עצמו נשאר זהה, כמעט כל פרט שונה כך שהסדרה נראית כסיפור מקורי, ולא עיבוד של ספר קיים. מונקס, שבסדרה מתגלה כמי שרוצח בפועל, חוזר בתשובה ומנבל מושלם הוא הופך לאיש משפחה.
הפצה למדיה ביתית
ב-27 במרץ 2000 הוציאה חברת ITV את הסדרה על גבי קלטות VHS, בשיתוף עם חברת הסרטים "קרלטון". ב-16 באוקטובר 2006 יצאה הסדרה על גבי DVD.
אברהם לופטביר
הרב אברהם לופטביר (ה'תר"כ, 1860 – כ"ג ניסן ה'תרע"ח, 5 באפריל 1918) היה רב בוורשה, ידידו של הרב מנחם זמבה, ומחבר שו"ת "זרע אברהם" הכולל התכתבות ביניהם.
ביוגרפיה
הרב לופטביר נשא לאשה את ביתו היחידה של הרב מאיר שמחה הכהן מדווינסק, אסנת, אך זמן קצר אחרי הנישואים חלתה במחלה חשוכת מרפא. שניהם נפטרו בדמי ימיהם חשוכי ילדים. רבי אברהם נפטר ביום כ"ג ניסן שנת תרע"ח, ונקבר בבית הקברות ליד האהל של בעל חמדת שלמה.
מלבד ידידותו עם הרב מנחם זמבה, היה ידידו של הרב נתן שפיגלגלס.
בית הכנסת נווה שלום
בית הכנסת נווה שלום (בטורקית: Neve Şalom Sinagogu) הוא בית כנסת באזור קרקוי ברובע בייאולו, באיסטנבול, טורקיה.
אברהם לופטביר
ספריו
חלק מדברי תורתו הודפסו לאחר פטירתו בשני ספרים הנושאים את השם "זרע אברהם". הספרים יצאו לאור בשנת ה'תר"פ, שנתיים אחר פטירתו.
בית הכנסת נווה שלום
בית הכנסת נבנה לאור גידול האוכלוסייה היהודית בשכונת גלאטה הישנה (כיום מוקפת במחוז בייאולו) בסוף שנות השלושים. בית ספר יסודי יהודי נהרס בשנת 1949 לשם כך ובית הכנסת נבנה על חורבותיו. הבנייה הושלמה בשנת 1951. אדריכליו היו אליו ונטורה וברנר מוטולה, צעירים יהודים טורקים. חנוכת בית הכנסת נערכה ב-25 במרץ 1951 (י"ז באדר ה'תשי"א), במעמד הרב הראשי לטורקיה דאז, חכם באשי רפאל דוד סבאן.
נווה שלום הוא בית הכנסת הספרדי המרכזי והגדול ביותר באיסטנבול והוא פתוח לתפילה במיוחד בשבתות וימים נוראים והוא פתוח לבר מצוות, הלוויות וחתונות. בנוסף, במתחם בית הכנסת שוכן מוזיאון יהדות טורקיה.
צביקה זוכוביצקי
צביקה (צבי) זוכוביצקי (נולד ב-1936 בירושלים) הוא כדורגלן עבר ישראלי ששיחק בעמדת הרץ ימני בקבוצת בית"ר ירושלים במשך כ-10 עונות.
ביוגרפיה
זוכוביצקי שיחק בקבוצת הנוער של בית"ר יהודה ירושלים ובגיל 20 הגיע לקבוצת הבוגרים של בית"ר ירושלים, בעידודו של מאמן בית"ר דאז ארנסט וורמש, והחל לשחק בקבוצה כרץ ימני.
זוכוביצקי זכור במיוחד עקב שערו נגד קבוצת שמשון תל אביב בסוף עונת 1957/1958 בליגה א', אז הבקיע שער שהעלה את קבוצתו למקום הראשון בו נשארה עד תום העונה. עם זאת, בעונה זו הוקפאה הליגה ולכן לא העפילה הקבוצה בסיום העונה לליגה הבכירה. שער זכור נוסף היה נגד הפועל קריית חיים במשחק בו ניצחה בית"ר 5:1 בו כבש זוכוביצקי שער בבעיטה מ-40 מטר.
בשנים אלו דבק בו הכינוי "מקנזי" על שם כוכב הקולנוע בשנות ה-50 שהזכיר אותו במראהו.
זוכוביצקי שיחק בבית"ר ירושלים כ-10 עונות במצטבר, בהן רשם 150 הופעות ו-4 שערים.
לאחר פרישתו ממשחק פעיל כיהן זוכוביצקי מספר שנים כמחליפו של מנהל הקבוצה אליעזר ריבלין לאחר שזה התפטר מתפקידו בדצמבר 1969.
פיטר דל וצ'ו
חייו
דל וצ'ו גדל בעיר קוינסי באזור החוף הדרומי של מסצ'וסטס, על גבול בוסטון. בשנת 1980 סיים את לימודיו בהפקת תיאטרון במכללה לאומנויות של אוניברסיטת בוסטון, ועבד בתיאטרון במשך 15 שנה. ב-1995, אחרי שעבד תיאטרון גאת'רי שבמינאפוליס במשך 10 שנים, גויס על ידי אולפני ההנפשה של וולט דיסני, שם החל בניהול הפקה ולאחר מכן עבר להפקה.
דל וצ'ו הפיק עבור דיסני מספר סרטים. מלבד "לשבור את הקרח" (2013) הפיק גם את "הנסיכה והצפרדע" (2009), "פו הדב" (2011), ושימש כמפיק שותף בסרט "כוכב המטמון" (2002) שביימו ג'ון מוסקר ורון קלמנטס.
באביב של שנת 2015 הפיק את סרט האנימציה הקצר "קדחת הקרח" שהתבסס על הדמויות מהסרט "לשבור את הקרח" שגם הוא בוים על ידי לי ובאק.
במרץ 2015 הודיעה דיסני שדל וצ'ו יפיק את הסרט "לשבור את הקרח 2", סרט המשך ל"לשבור את הקרח", שגם הוא יבוים על ידי לי ובאק.
ג'וני מוס
ג'וני מוס (באנגלית: Johnny Moss; 14 במאי 1907 – 16 בדצמבר 1995) היה שחקן פוקר אמריקאי מקצועני. אלוף העולם הראשון באירוע המרכזי של אליפות העולם בפוקר (WSOPׁׂׂׂׂ) ב-1970, והיחיד שנבחר בהצבעת השחקנים. זכה פעמיים נוספות באירוע המרכזי בפורמט של אליפות העולם בשנים 1971 ו-1974, וסך הכל בתשעה צמידי אליפות העולם בפוקר לאורך הקריירה. בשנת 1979 נבחר להיכל התהילה של הפוקר.
השנים הראשונות
מוס נולד ב-14 במאי 1907 במרשל, טקסס, גדל בדאלאס, טקסס, והחל להמר כבר בגיל צעיר.
מרתון "ראש-בראש" עם ניק היווני
בשנת 1949 היה שותף מוס לאחד המשחקים המוכרים בסצנת הפוקר. מדובר במרתון פוקר "ראש-בראש" ("heads up"), שנערך במשך חמישה חודשים בין מוס לניק היווני (ניק דנדולוס), ואורגן על ידי בני ביניון, אחד מראשי המאפייה בלאס וגאס ובעל הקזינו "פרסת הסוס" (Horseshoe). מוס ניצח במשחק והרוויח סכום הנאמד ב-2 עד 4 מיליון דולר. בסיום המשחק, מיוחס לניק היווני אחד מציטוטי הפוקר המפורסמים ביותר: "מר מוס, אני חייב לתת לך ללכת". מרתון הפוקר בין מוס לניק היווני נחשב כמשחק שנתן לביניון את ההשראה לייסד ב-1970 את אליפות העולם בפוקר.
סלטינסקי איזבור
סלטינסקי איזבור (במקדונית: Слатински Извор) היא המערה הגדולה ביותר שנמצאה במקדוניה הצפונית והיא נמצאת על ההר פסיאק (Pesjak). סלטינסקי איזבור נקראת על שם הכפר שהיא נמצאת לידו, סלאטינה.
ג'וני מוס
מרתון "ראש-בראש" עם ניק היווני
עם זאת, לאורך השנים עלו טענות נגד האותנטיות של מרתון הפוקר. ראשית, המשחק התפרסם לראשונה מפי מוס עצמו רק בשנת 1971 - שש שנים לאחר מותו של ניק היווני. בני ביניון נמנע מלענות על שאלות בעניין באומרו: "טוב, הזיכרון שלי לא מה שהיה פעם." התקשורת שסיקרה את משחק הפוקר באותן השנים - לא דיווחה כלל המשחק. סתירה נוספת היא שלטענת מוס המשחק נערך בשנת 1949 בקזינו הפרסה של ביניון, אולם הקזינו הוקם רק שנה וחצי לאחר מכן. קושי נוסף הוא שביניון איבד את רישיון ארגון ההימורים שלו בין השנים 1948 עד 1950, ולכן לא היה יכול לערוך את המשחק באופן חוקי. בשנת 2017 אתר פוקרניוז (PokerNews) ראיין את ג'ק ביניון, בנו של בני ביניון, לרגל יום הולדתו ה-80. במהלכו, נשאל בניון הבן על קיום מרתון הפוקר - ומסר כי המשחק אכן התקיים אולם אי הבהירות נובעת מבלבול עם משחק מפורסם אחר שהתקיים באותן השנים. לדבריו, מרתון הפוקר בין מוס לניק היווני התקיים בקזינו "הפלמינגו" ולא היה פתוח לקהל הרחב. המשחק המפורסם השני שהתקיים כמה שנים לאחר מכן, בתחילת שנות ה-50 בקזינו הפרסה, היה משחק פתוח לציבור, וכלל מרתון פוקר מרובה משתתפים עם שחקנים רבים שבאו והלכו מסביב לשעון. באותו משחק השתתף גם מוס, אולם ניק היווני לא השתתף. לטענת ביניון, הבלבול נובע מכך שמוס השתתף בשני המשחקים, אולם מוס לעולם לא שיחק נגד ניק היווני בקזינו הפרסה. כשנשאל ביניון על ההשראה לייסוד אליפות העולם בפוקר - השיב כי ההשראה היא מטורניר הפוקר שנערך בקזינו הפרסה, ולא ממרתון הפוקר בין מוס לניק היווני.
סלטינסקי איזבור
ב-24 ביוני 2004, נרשם כאתר מורשת עולמית מיועד של אונסק"ו. ב-24 בפברואר 2011, המערה הוכרזה כאנדרטה טבעית על פי חוק.
ג'וני מוס
אליפות העולם בפוקר
מוס זכה באירועים המרכזיים של אליפות העולם בפוקר בשנים 1970, 1971 ו-1974. מחזיק בשיא הזכיות לאירוע המרכזי ביחד עם סטו אונגר.
סלטינסקי איזבור
תכונות
המערה נוצרה משיש בעידן-הקרח האחרון. המערה מורכבת מתעלה ארוכה שממנה מסתעפים תעלות ארוכות וקצרות יותר ממספר כיוונים.
ג'וני מוס
אליפות העולם בפוקר
באירוע המרכזי בשנת 1970 נבחר מוס על ידי יתר השחקנים וקיבל גביע מכסף בתור פרס. אחד הסיפורים על אותן בחירות, הוא שכל שמונת השחקנים הצביעו כל אחד עבור עצמו, בהצבעת המשך נשאלו השחקנים מי השחקן השני הטוב ביותר - ואז נבחר מוס.
סלטינסקי איזבור
תכונות
אורך המערה שנחקר עד כה הוא כ-800 מטר, כאשר כ-705 מטרים מהם שייכים לתעלת המערה הראשית. עם זאת, עד כה ידוע שאורך המערה היא יותר מ-4 ק"מ. עמודי המערות והנטיפים נמצאים במקומות מסוימים בתעלה הראשית, ובאולם המערות הגדול ביותר נמצאים נטיפים גדולים יותר. נהר תת-קרקעי באורך של כ-557 מטר נמצא במערה. מהנהר התת-קרקעי נוצרו סלעי טרוורטין, בהן גם נמצאו נוכחות של סרטנאים במערה, וכמו כן אגם מערות ירוק וענק.
ג'וני מוס
אליפות העולם בפוקר
מוס שיחק בכל טורניר אירוע מרכזי של אליפות העולם בפוקר, החל משנת 1970 ועד שנת 1995. במהלך הקריירה זכה מוס ב-9 צמידי אליפות העולם, והוא ממוקם במקום החמישי בכל זמנים אחרי פיל הלמות (15 צמידים), ג'וני צ'אן, דויל ברונסון ופיל אייבי (10 צמידים).
סלטינסקי איזבור
תכונות
על פי אורך המערה, נראות המערה ומיקום המערה, יש למערה סלטינסקי איזבור הזדמנויות מצוינות לשמש בשביל תיירות.
ג'וני מוס
אליפות העולם בפוקר
במהלך הקריירה זכה מוס בסך של 834,422 דולר מטורניר הפוקר ששיחק בהם.
דומברובה גורניצ'ה
דומברובה (בפולנית: ; ביידיש: דאמבראווה) היא עיר בשלזיה (זגלמביה) שבדרום פולין ובה התגוררו בשנת 2021 116,930 תושבים.
בדומברובה חיו כ-5,500 יהודים לפני השואה. עם תחילת מלחמת העולם השנייה הוקם בה גטו גדול עם יותר מ-20,000 יהודים. יהודי הגטו שולחו למחנות עבודה או ישירות לאושוויץ.
תרזה שנאבל
תֶרזֶה שְנאבֶּל (בגרמנית: Therese Schnabel לבית בֶּהר (Behr); 14 בספטמבר 1876 – 30 בינואר 1959) הייתה זמרת קונטראלטו גרמנייה, שנודעה בעיקר בפרשנויותיה ללידר. אשתו של הפסנתרן ארתור שנאבל.
חייה
תרזה בהר נולדה בשטוטגרט שבגרמניה, בתם של לינה וקרל בהר, מעצב פנים. בשנת 1881 עקרה המשפחה למיינץ. אחיה, המנצח והכנר הרמן בהר, דאג לה לשיעורי מוזיקה בפרנקפורט הסמוכה, אצל יוליוס שטוקהאוזן; היא למדה אצל שטוקהאוזן בשנים 1893–1895 ואחר המשיכה ללמוד בקלן אצל פרנץ וילנר.
אהרן הלברשטאם
ביוגרפיה
נולד ברודניק לרבי חיים הלברשטאם ולרחל פייגא בת רבי ברוך פרנקל-תאומים, ונקרא "אהרן" על פי הוראת רבי נפתלי מרופשיץ, רבו של רבי חיים. בסביבות גיל 13 נישא לחנה עלקא, בת הגביר ר' יעקב ויינברגר מדוקלה מצאצאי הנודע ביהודה. לאחר חתונתו, התגורר מספר שנים בעיר חותנו – דוקלה, ולאחר מכן חזר להתגורר בצאנז. אחיו הגדולים כיהנו כרבנים בערי מגוריהם, והוא שהתגורר ליד אביו היה אחראי ומנהל בית אביו. לאחר פטירת אביו הוא השיא את אחיו הצעירים רבי ישעיה מטשחויב ורבי שלום אליעזר מרצפערט, ומצויים מספר מכתבי הזמנה ובקשות עזרה ממנו לקראת נישואיהם.
תרזה שנאבל
חייה
בהר עברה לברלין בשנת 1898 ללמוד אצל אטלקה גרסטלר. ב-1900 נשכר הפסנתרן ארתור שנאבל, שעוד לא עשה לו שם בימים ההם, ללוות את בהר, שכבר הייתה לה קריירה בינלאומית מצליחה, בסיור קונצרטים במזרח פרוסיה. השניים נישאו בשנת 1905. הם הרבו להופיע יחד, והייתה זו תהילתה של בהר כזמרת לידר - ועמידתה על כך שיהיה זה בעלה שילווה אותה - שהסבו את תשומת לב הקהל אל כישרונו של שנאבל כפסנתרן. דירת שנים-עשר החדרים של הזוג שאנבל בוילנדשטראסה ברובע שרלוטנבורג הייתה עד מהרה לבית-ועד לחוגי המוזיקה של ברלין. בהר אף לימדה פיתוח קול בביתם.
אהרן הלברשטאם
רבנות צאנז
בשנת תרט"ו נפטר רבי ברוך לנדאו, מי שכיהן כרב מחוז צאנז (כונה "רב הגליל", או ביידיש "קרייזער רב"), ואביו רבי חיים פעל להושיב אותו על כס הרבנות. כעבור שנתיים (בשנת ה'תרי"ז) מינה אותו גם על מקומו ברבנות העיר צאנז, ומאז החל לסדר קידושין בעיר – תפקיד השייך לרב העיר. כדי להבדיל בינו לבין אביו שגם כיהן כרב העיר צאנז השתרש הכינוי "קרייזער רב" לרבי אהרן, אף על פי שבצורה רשמית נקרא "" וכך גם נהג לחתום. בתפקיד רב העיר שימש במשך 46 שנה, עד לפטירתו בשנת תרס"ג.