cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
פרשת דניאל חנוך
הפרשה
ב-18 במאי 1980, מספר ימים לפני פתיחת המשפט, נודע למפקד מרחב חיפה, אברהם תורג'מן, שאחד מהשוטרים בצוות החקירה, מרדכי דואק, טען שהופעלו נגד דניאל חנוך אמצעים בלתי כשרים בעת החקירה. תורג'מן בדק את התיק והגיע למסקנה שהיו "חריגות יותר מטכניות" בחקירתו של חנוך והודיע על כך לפרקליטות. הנושא הועבר ליועץ המשפטי לממשלה שהחליט שבהיעדר "דבר מה נוסף" יש לבטל את כתב האישום, ודניאל חנוך שוחרר. דבר השחרור פורסם על ידי עורך הדין של דניאל חנוך באחד מעיתוני הבוקר, תוך שעורך הדין לוקח קרדיט על השחרור. אברהם תורג'מן זעם על הפרסום, כינס מסיבת עיתונאים וטען שהוא שהניע את השחרור ללא קשר לעורך הדין. דניאל חנוך הסביר שהודה בגלל שהוא סובל מאולקוס, סבל קשות מהמעצר במתקן בנמל שלטענתו במצב גרוע בהרבה מתאי מעצר רגילים ולא קיבל אוכל הדרוש לו בגלל מחלתו. לטענתו, השוטרים הבטיחו לו שאם יודה יעבור לתנאים יותר טובים. הוא הסביר שהוא חלש אופי ושהאמין שבגלל האליבי שלו יוכל להוכיח בקלות שההודאה הייתה הודאת שוא.
בעקבות החקירה הכושלת, נתגלע סכסוך חריף בין סנ"צ אברהם צמרת שהיה אחראי על החקירה לבין אברהם תורג'מן מפקד מרחב חיפה. דבר הסכסוך פורסם בעיתונות, דבר שהקשה עוד יותר על העבודה במרחב. בעקבות זאת, הועבר צמרת לתפקיד אחר במחוז הצפוני של המשטרה.
בעקבות זיכוי חוקרי המשטרה הוחלט לחזור ולהעמיד לדין את דניאל חנוך באשמת רצח אביו. חנוך נעצר מחדש ב-4 במרץ 1982 ונקבע שיוחזק במעצר עד תום ההליכים. ערעור לבית המשפט העליון נגד המעצר נדחה על ידי אהרן ברק. ב-16 בפברואר 1983 מסרו שופטי בית המשפט המחוזי, אמנון כרמי, חיים פיזם וא. ד. חרמון את הכרעתם במשפט הזוטא, בה פסלו את ההודאה של חנוך מחמת הספק ומתחו ביקורת חריפה על השוטרים שהעידו במשפט. בעקבות זאת, ובהיעדר ראיות אחרות, משכה הפרקליטות את כתב האישום וחנוך זוכה. עם זאת, לא נפסקו לחנוך פיצויים על המעצר.
זיכויו של חנוך הביא את נושא הודאתו לדיון נוסף בכנסת. חבר הכנסת אלי קולס שאל את ראש אגף החקירות יחזקאל קרתי האם עדיין יש למשטרה תאי מעצר מצחינים והאם עדיין קיימים במשטרה אמצעי חקירה העשויים לאלץ אדם להודות בפשעים שלא ביצע. קרתי השיב ש"חקירה משטרתית זה לא פיקניק". קרתי גם ציין שבין אנשי צוות החקירה נתגלעו סכסוכים חריפים הנמצאים בבדיקה של המבקר הפנימי של המשטרה.
קצין המשטרה והחוקר עזרא גולדברג, שפעל למשפט חוזר לעמוס ברנס שהורשע ברצח רחל הלר, הצביע על ניסוחים דומים בהודאה של חנוך ובהודאה של ברנס, וטען שהניסוחים הדומים, שכמוהם נמצאו גם אצל המורשעים ברצח דני כץ מעידים על כך שההודאות הוכתבו על ידי החוקרים בנוסח שהם הכירו שפועל על השופטים ומביא להרשעה. גולדברג כינה את שיטת הכתבת ההודאות, "שיטת מרכוס" (כפרפרזה לשיטת מצליח) בשל שמו של שאול מרכוס שהיה ראש צוות החקירה של עמוס ברנס. כן צוין שמזרחי היה חבר בצוות החקירה של ברנס. בין הניסוחים הדומים שמנה גולדברג נכללו:
בהתייחס לניסוחים הדומים כתב השופט שלמה לוין: "השוואת לשון שתי ההודאות אינה מוכיחה אף היא שהודאתו של המבקש הושמה בפיו. מדובר בביטויים כלליים, שתואמים את הנסיבות, ועל כן טבעי שיאמרו על ידי המבקש בעצמו."
פרדי מת: הסיוט האחרון
פרדי מת: הסיוט האחרון (במקור: Freddy's Dead: The Final Nightmare) הוא סרט אימה אמריקאי משנת 1991 אשר נכתב על ידי מייקל דה-לוקה, על פי דמויות מאת וס קרייבן, על פי סיפור מאת רייצ'ל טאלאליי, אשר ביימה את הסרט. סרט זה הוא השישי בסדרת סרטי "סיוט ברחוב אלם".
סרט זה הוא סרט התלת מימד הראשון של חברת New Line Cinema.
תקציר העלילה
בשנת 1999, כעשר שנים לאחר אירועי הסרט הקודם, פרדי קרוגר (רוברט אנגלונד) הצליח להרוג בשנתם כמעט את כל בני-הנוער שבעיר ספרינגווד, אוהיו. הנער השורד האחרון (שון גרינבלט) מתעמת עם פרדי בחלומו. פרדי משליך אותו מעבר לגבולות העיר ספרינגווד, ומתגלה כי הם מהווים מחסום, אשר פרדי איננו יכול לחצות אותו בעצמו. לאחר שחצה את גבולות העיר, הנער נופל לקרקע וחובט את ראשו על אבן. הוא מאבד את זיכרונו, איננו יודע מי הוא או למה הוא בורח מספרינגווד. שמו האמיתי של הנער מעולם לא מתגלה, ומעתה ואילך יתר הדמויות מתייחסות אליו בשם הפיקטיבי ג'ון דו.
בינתיים, בבית מחסה לבני-נוער במצוקה מוחזקים שלושה שמנסים לברוח: קרלוס (ריקי דין לוגאן) - אשר עבר התעללות פיזית מצד אימו, שהותירה אותו בעל מוגבלות שמיעה, ספנסר (ברקין מייר) - בן-עשירים שמעשן סמים וטרייסי (לזלי דין) - אשר נאנסה על ידי אביה. אל בית המחסה הזה מצטרף ג'ון, לאחר שנעצר על ידי המשטרה, ואשר מופנה לטיפולה של ד"ר מגי בורוז (ליסה זיין). מגי מוצאת עניין בכתבה שנגזרה מהעיתון המקומי של ספרינגווד, אשר נמצאה בכיס מכנסיו של ג'ון. בניסיון לרפא את מחלת השכחה שלו, היא מחליטה לקחת אותו אל ספרינגווד על מנת לרענן את זיכרונו. טרייסי, קרלוס, וספנסר מתגנבים אל תוך הוואן שמגי וג'ון לוקחים, אך מתגלים בסופו של דבר.
מגי מחליטה לחקור בעיר אודות עברו של ג'ון, בעוד היא מורה לטרייסי, ספנסר, וקרלוס לקחת את הוואן ולחזור מיד לבית המחסה. השלושה לא מצליחים למצוא את דרכם מחוץ לעיר, ומחליטים להישאר ללון בבית נטוש בקרבת מקום, שמתגלה להיות בית מספר 1428 ברחוב אלם (הבית בו התגוררו בעבר ננסי תומפסון ולאחר מכן ג'סי וולש). מגי וג'ון מבקרים בבית יתומים מקומי, ומוצאים שם תיעוד תחת השם ק' קרוגר - דבר הגורם לג'ון לחשוב כי פרדי הוא אביו הביולוגי, וזו הסיבה שהוא עדיין בחיים. בינתיים, ברחוב אלם, קרלוס נרדם ונרצח בחלומו על ידי פרדי. מגי וג'ון מגיעים למקום, ומעירים את טרייסי, אך לא מצליחים להעיר את ספנסר, שנמצא תחת השפעת סמים. ג'ון וטרייסי לא מצליחים להציל את ספנסר, אשר נרצח על ידי פרדי. טרייסי מתעוררת, ויחד עם מגי מנסה להעיר את ג'ון - אך ללא הצלחה. השתיים מחליטות לקחת אותו בחזרה אל בית המחסה, אך עוד בדרכם חזרה - פרדי הורג את ג'ון בחלומו, לא לפני שהוא מגלה לו כי ק' זה לא בנו, אלא ביתו. בעודו מת בידיה של מגי, ג'ון חושף בפניה את המידע הזה. טרייסי ומגי חוזרות אל בית המחסה, ומופתעות לגלות כי אף אחד שם לא זוכר את ג'ון, ספנסר או קרלוס, למעט דוק (יפת קוטו), שמסביר זאת בכך שהוא יודע לשלוט בחלומותיו. באמצע הלילה, מגי מגיעה לבית הוריה ומוצאת שם מסמכי אימוץ, המאשרים את דבריו של ג'ון, ועל פיהם - שמה האמיתי הוא קתרין קרוגר, והיא בתו הביולוגית של פרדי.
דוק מגלה כי מקור כוחותיו העל-טבעיים של פרדי הוא "השדים של החלומות", אשר ללא הרף מחזירים אותו לחיים, אולם הוא יכול למות אילו יוציאו אותו מתוך עולם החלומות אל העולם האמיתי. מגי מחליטה שהיא זו שתכנס אל מוחו של פרדי, על מנת למשוך אותו אל העולם האמיתי. כאשר היא מגיעה אל עולם החלומות, היא מרכיבה זוג משקפי תלת מימד, ונכנסת אל תוך מוחו של פרדי.
שם, מגי מגלה כי פרדי הנער היה קורבן להתעללות מצד אביו המאמץ (אליס קופר), ולהקנטות מצד חבריו לכיתה, שגרמו לו לפגוע בעצמו פגיעה עצמית וכן לרצוח את אשתו לורטה (לינדזי פילדס). מגי מגלה כי פרדי קיבל את הכוח להיות בן אלמוות מן השדים בזמן שנשרף למוות על ידי ההורים של ילדי רחוב אלם. לאחר מאבק, מגי מצליחה למשוך את פרדי אל העולם האמיתי.
מגי ופרדי נאבקים זו מול זה בקרב פנים אל פנים, כאשר דוק וטרייסי מעבירים לידיה כלי נשק שונים, אשר הוחרמו מבני הנוער שבמקלט. לבסוף, מגי מצליחה להעיף מידו של פרדי את כפפת הלהבים שלו. היא חובשת אותה לידיה, מתקרבת אליו ודוקרת אותו בבטנו. טרייסי משליכה לעברה מטען צינור, אותו מגי מדליקה ונועצת בחזהו של פרדי. היא מאחלת לו "יום אב שמח", מנשקת אותו ואז בורחת מן הפיצוץ הממשמש ובא. פרדי מתפוצץ, ושלושת השדים של החלומות יוצאים מגופו ונופלים מתים. מגי מחייכת לעברם של טרייסי ודוק, תוך שהיא אומרת להם: "פרדי... מת" ("Freddy... is... dead").
תלת מימד
סצנת החלום האחרון שבסרט צולמה והוקרנה בבתי הקולנוע בתלת־ממד, כאשר הטכנולוגיה משולבת בעלילת הסרט: מגי מקבלת לידיה משקפי תלת־ממד והסבר מפי אחת הדמויות כי עליה להרכיב את המשקפיים בחלומה, ואילו הצופים, בבואם לבתי הקולנוע, הונחו לשים גם הם על עיניהם משקפי תלת-ממד, באותו הזמן שהדמות שעל המסך עושה זאת.
ביקורות ותגובות
הסרט קיבל ביקורות שליליות באופן כללי ולציון 19% באתר ריכוז הביקורות Rotten Tomatoes, מתוך 27 ביקורות.
מוד אוולין קאלן
מאודה אי קאלן (באנגלית: Maude Evellin Callen) (8 בנובמבר 1898, קווינסי, פלורידה - 23 בינואר 1990, פינוויל קרוליינה הדרומית) הייתה אחות-מיילדת במדינה התחתית שלאורך החוף בקרוליינה הדרומית שבארצות הברית במשך יותר מ-60 שנה. עבודתה קיבלה תודעה לאומית בארצות הברית, כאשר צולמה על ידי הצלם יוג'ין סמית' כחלק מעבודתו "אחות מיילדת", שפורסם במגזין לייף ב-3 בדצמבר 1951.
ראשית חייה והשכלתה
מוד אוולין קאלן נולדה בקווינסי אשר בפלורידה, ארצות הברית בשנת 1898. היו לה 12 אחיות, והיא התייתמה מהוריה כבר בגיל 6. כתוצאה מכך היא נלקחה לבית דודה דר' ויליאם ג'יי גאן, שהיה פיזיקאי בטלהסי, פלורידה. קאלן למדה בבית הספר היסודי סיינט מיכאל, ולאחר מכן בבית הספר התיכון אול אנג'לס שהיו בתי ספר פרטיים דתיים. לאחר מכן למדה באוניברסיטת פלורידה לחקלאות ומכונות בטלהסי, שם הייתה חלק מאחוות אלפא גמא צ'י. היא סיימה את לימודיה בהצלחה בשנת 1922 ולאחר מכן סיימה קורס אח מוסמך באוניבסיטת טוסקג'י באלבמה. במקביל היא למדה בבית החולים של ג'ורג'יה בשנת 1921. מוד השקיעה את חייה בעבודה בשכונות המעמד הסוציואקונומי הנמוך ביותר בדרום ארצות הברית. עד שנת 1923 היא פתחה קליניקה פרטית בתור אחות מיילדת במחוז ברקלי בדרום קרולינה, שהיה אחד המחוזות העניים ביותר במדינה באותה תקופה. במקביל היא קיבלה הכשרה בבית החולים של מדינת ג'ורג'יה בסוואנה. בנוסף לכל היא למדה איך לטפל במחלת השחפת בבית החולים הומר ג'י פיליפס בסנט לואיס שבמיזורי.
חייה האישיים
מוד אוולין התחתנה עם ויליאם דוור קאלן בשנת 1921. לאחר נישואיהם הם עברו לגור בפיינביל שבקרוליינה הדרומית, שם התמנתה כאחות מיסיונרית.
עבודתה כאחות מיילדת
התנאים במחוז ברקלי היו קשים במיוחד:
בשנת 1936 קאלן הצטרפה למחלקת הבריאות של מחוז ברקלי באחות לבריאות הציבור. עבודתה כללה הסמכת מיילדות ברחבי קרוליינה הדרומית. היא לימדה נשים שחורות צעירות את דרכי ההתמודדות הראויות כהורים, התמודדות עם צירי לידה, ביצוע לידה וטיפול ברך הנולד. "תפקידיה כללו חיסון, בדיקה ושמירת רשומות על עיניהם ושיניהם של תינוקות".
בשנת 1943 מוד קאלן נשלחה לקורס שנמשך שישה חודשים ב"מרכז הרפואי מטרניטי" בטוסקג'י ושם הוסמכה כמעט כרופאה. לכן, קאלן הפכה לאחות-מיילדת השנייה בקרוליינה הדרומית.
ב-3 בדצמבר 1951 מגזין לייף פרסם כתבה עם תמונות שארכה שנים עשר עמודים על עבודה של קאלן שצולמה על ידי הצלם הידוע יוג'ין סמית'. סמית' בילה מספר שבועות לצידה של קאלן בקליניקה שבביתה ובנסיעותיה אל בתי המטופלים ברחבי הקהילה. סמית' צוטט שאמר על התמונות שצילם במהלך שהייתו לצידה של מוד "המרשימות ביותר מבין עבודותיו" והוסיף "קאלן הייתה האדם השלם ביותר שהכרתי". עם פרסום הכתבה, קוראים רבים תרמו יותר מ-20,000$ על מנת לתמוך בעבודתה של קאלן בפננביל. כתוצאה מכך, הקליניקה של מוד קאלן נפתחה בשנת 1953. קאלן הפעילה את הקליניקה עד פרישתה מטיפול בבריאות הציבור ב-1971. הקליניקה של מוד אי. קאלן נפתחה מחדש כמרכז לקשישים, המעניק ארוחה חמה ומספק צרכים בסיסיים עד מותה של מוד ב-1990.
עבודתה עם אוכלוסיית הקשישים
אחרי פרישתה בשנת 1971 מוד אי קאלן עתרה לרשויות המחוז על מנת להקים בית תמחוי לאזרחים קשישים. המרכז נפתח ב-1980 מתוך הקליניקה שהייתה בביתה. קאלן ניהלה את המרכז בהתנדבות. בית התמחוי סעד ושלח ארוחות במשך חמישה ימים בשבוע וסיפק שירות הסעות לקשישים שהזדקקו להסעה. בשנת 1983 כחלק מחדשות ערוץ סי בי אס, חלק בתוכנית שנקרא " על הדרך עם צ'ארלס קוראלט" ביצע תחקיר על קאלן ובו בין היתר נאמר: "בגיל 85, גברת מאודה מחלקת ארוחות בכל ימי השובע לכ-50 קשישים, רובם צעירים ממנה". נשיא ארצות הברית, רונלד רייגן הזמין את מוד לבית הלבן, אך זו סרבה: "אתה לא יכול פשוט להתקשר ולהזמין אותי להגיע למקום כלשהו. אני חייבת לעשות את עבודתי". היא המשיכה בעבודת ההתנדבות בבית התמחוי עד מותה בשנת 1990.
פרסים ואותות כבוד
קאלן קיבלה תואר "אזרח של כבוד" של לשכת המסחר במחוז ברקלי.
ציטוטים
"תנו לי לחיות בביתי, לצד הכביש ולהיות חברה של בן אדם".
סולי מקלאוד
סולי מקלאוד (באנגלית: Solly McLeod) הוא שחקן קולנוע וטלוויזיה בריטי.
ביוגרפיה
מקלאוד הוא בנם של המוזיקאים איימי לאונרד ורורי מקלאוד, סולי גדל באורקני לפני שמשפחתו עברה ללונדון בגיל 10 כשהוריו נפרדו. הוא למד בבית הספר לדרמה "Unseen" בלונדון.
קריירה
מאפריל 2021 ואילך מקלאוד צילם ארבעה פרויקטים כשיום מנוחה בלבד בין כל אחד מהם. הוא שיחק בסדרת הטלוויזיה של The Rising ובסדרת הטלוויזיה בית הדרקון ששודרה בערוץ HBO. הוא שיחק בתפקיד ראשי בסדרת הטלוויזיה טום ג'ונס ולאחר מכן הצטלם למותחן ההישרדות העצמאי ג'ריקו רידג' שצולם בקוסובו. בסדרה משחק מקלאוד לצד סופי ויילד והאנה וודינגהם. בשנת 2022 שיחק בפרק בסדרת הטלוויזיה זרה. באותה שנה לוהק לצד ויגו מורטנסן, לתפקיד במערבון, "The Dead Don't Hurt" ולפרויקט העתידי בשם "ביץ' בויז".
פרס אנני לעיצוב הדמות הטוב ביותר
פרס אנני לעיצוב הדמות הטוב ביותר (באנגלית: The Annie Award for Character Design in an Animated Feature Production) הוא פרס אנני המוענק מדי שנה למעצב הדמויות הטוב ביותר והוצג לראשונה בשנת 2002. הפרס מתגמל את העיצוב והמראה של דמויות לסרטי אנימציה והוא מוענק על ידי האגודה הבין-לאומית לסרטי הנפשה בסניף אסיפ"א - הוליווד, קליפורניה.
הזוכים והמועמדים
להלן רשימת הזוכים והמועמדים, נכון לשנת 2020:
תחנת משטרה
מרכיבים עיקריים של תחנת משטרה בישראל:
תחנות המשטרה מוגבלות בכוח האדם העומד לרשותן ובמשאבים שלהן. הן תחת פיקוד של יחידות גדולות יותר (מרחבים, נפות, מחוזות - תלוי בצורת הארגון של משטרת ישראל באותה תקופה) ומקבלות ממטות המרחבים שירותים, שהן אינן מסוגלות לספק, כמו מעבדת זיהוי פלילי, יחסי ציבור, טיפול בכלי רכב, פרשים, כלבנים וכדומה.
בהיותן סמל מובהק של השלטון, משמשות תחנות משטרה לעיתים יעד לפיגועי טרור.
בקולנוע ובטלוויזיה
תחנת משטרה משמשת פעמים רבות כזירת אירועים עיקרית בסרטי קולנוע ובסדרות טלוויזיה. דוגמאות:
מוראט קראילאן
קורות חיים
קראילאן נולד בבירצ'ק שבאורפה בשנת 1954. כשסיים לימודי מכונות במכללה הצטרף ל-PKK בשנת 1979. הוא היה פעיל במחוז ילדותו סאנליאורפה עד שברח לסוריה בשנת 1980 בעת המהפכה בטורקיה. קראילאן קרא לכורדים לבפסיק לשרת בצבא טורקיה, לא לשלם מיסים לטורקיה ולהימנע מלהשתמש בשפה הטורקית.
משתגע
"משתגע" הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמר הישראלי נאור אורמיה. את השיר הוציאה ב-22 בנובמבר 2011 לאור חברת התקליטים Mobile1 Music, והוא נכלל כרצועה ה-11 והאחרונה באלבום האולפן השני של הזמר, תתני קצת ממך.
על השיר
"משתגע" נכתב על ידי עוזי בוקובזה בהתאם ללחן שחיבר אייל ניסים. הפקתו המוזיקלית ביצע תמיר צור. לא הופק לו וידאו קליפ רשמי, אולם קטע אודיו שלו פורסם בערוץ היוטיוב הרשמי של אורמיה ביום צאת השיר. הוא מלווה לתצלום קבוע של אורמיה בשחור-לבן. נכון ליולי 2023 עומד מונה הצפיות של הקליפ על למעלה מרבע מיליון צפיות.
הנרייטה, נסיכת ליכטנשטיין
הנרייטה, נסיכת ליכטנשטיין (בגרמנית: Henriette von Liechtenstein, 6 ביוני 1843 - 24 בדצמבר 1931), הייתה בתו של אלויס השני, נסיך ליכטנשטיין וסבתו של פרנץ יוזף השני, נסיך ליכטנשטיין.
ביוגרפיה
הנרייטה נולדה ב-6 ביוני 1843 בטירת ליכטנשטיין, אוסטריה תחתית, לאלויס השני, נסיך ליכטנשטיין ולפרנציסקה קינסקי, רוזנת וצ'יניץ וטטאו, בתם של פרנץ דה פאולה קינסקי, רוזן וצ'יניץ וטטאו ותרזה, רוזנת ורבנה ופרוידנטל.
ב-26 באפריל 1865 התחתנה הנרייטה עם בן דודה אלפרד, נסיך ליכטנשטיין, ממנו נולדו לה 10 ילדים. בשנת 1907 מת בעלה אלפרד, וב-24 בדצמבר 1931 מתה הנרייטה בטירת פרוינטל באוסטריה.
מכיוון שלאחיה יוהאן השני, נסיך ליכטנשטיין ופרנץ הראשון, נסיך ליכטנשטיין לא היו ילדים, היה אמור לעבור השלטון לאחר מותם לבנה אלויס, נסיך ליכטנשטיין, אולם הוא ויתר על זכותו בשנת 1923, ומשום כך לאחר מות אחיה פרנץ בשנת 1938, עלה לשלטון נכדה פרנץ יוזף השני, נסיך ליכטנשטיין.
משפחתה
ב-26 באפריל 1865 התחתנה הנרייטה עם בן דודה אלפרד, נסיך ליכטנשטיין, ממנו נולדו לה 10 ילדים:
פינקוושינג
{{פירושונים| פינקוושינג (Pinkwashing) הוא הלחם של שתי המילים "ורוד" (pink) ו"טיוח" (whitewashing), אשר נועד לסמן שימוש בשיח חברתי כסוג של פעילות שיווקית בשני הקשרים:
ראו גם
}}
אורל מנגאלה
אורל ז'ונסון מנגאלה (בצרפתית: Orel Johnson Mangala; נולד ב-18 במרץ 1998 בבריסל שבבלגיה) הוא כדורגלן בלגי המשחק בעמדת הקשר האחורי בקבוצת נוטינגהאם פורסט מהפרמייר ליג ובנבחרת בלגיה.
קריירת מועדונים
ב-9 ביוני 2017 חתם מנגאלה על חוזה לארבע עונות בשטוטגרט מהבונדסליגה. ב-8 באוגוסט 2018 הושאל למשך עונה אחת להמבורג מהבונדסליגה השנייה.
ב-9 באפריל 2021 האריך מנגאלה את חוזהו בשטוטגרט עד לחודש יוני 2014.
ב-31 ביולי 2022 חתם מנגאלה בנוטינגהאם פורסט.
קריירה בינלאומית
ב-26 במרץ 2022 ערך מנגאלה את הופעת הבכורה שלו בנבחרת בלגיה, בתיקו 2-2 נגד נבחרת אירלנד במשחק ידידות.
בית לבאות
בֵּית לְבָאוֹת היה יישוב מקראי כנראה בצפון-מערב הנגב. מוזכר בספר יהושע כעיר המצוייה בנחלת שבט שמעון או בנחלת שבט יהודה.
חוקר המקרא עמנואל ענתי סובר כי שמו של האתר נגזר מהמצאו של מבנה פולחן לאלה כנענית בשם לביאה, "ומכאן שראשיתה של העיר היא בתקופה הכנענית".
לבאות מוזכר כאחד מערי שבט יהודה, בין סַנְסַנָּה לשלחים:
בית לבאות נזכר גם כשייך לשבט שמעון, בין חצר סוסה לבין שָׁרוּחֶן: .
ענתי שיער כי בית לבאות היא העיר בֵּית בִּרְאִי המוזכרת בספר דברי הימים:
Say You Do
Say You Do הוא סינגל של הדי ג'יי הבריטי, סיגלה, בשיתוף הזמרת הבריטית, אימאני ויליאמס, והדי ג'יי הבריטי, די ג'יי פרש, שיצא, על ידי מיניסטרי אוף סאונד, באופן לא-רשמי ביוטיוב ב-23 בינואר 2016. הסינגל יצא באופן רשמי ב-18 במרץ 2016. בשיר נמצאת דגימה מהשיר "Always Be My Baby" של מריה קארי.
נכון לדצמבר 2021, השיר הושמע למעלה מ-77 מיליון פעמים בספוטיפיי.
וידאו קליפ
הווידאו קליפ של השיר, שצולם בפורט אנטוניו, ג'מייקה, יצא בערוץ היוטיוב של סיגלה ב-5 בפברואר 2016. נכון לדצמבר 2021, הווידאו קליפ נצפה למעלה מ-29 מיליון פעמים.
All Your Fault: Pt. 1
All Your Fault: Pt. 1 (בעברית: הכל באשמתך: חלק. 1) הוא המיני-אלבום השני של הזמרת-יוצרת האמריקאית ביבי רקסה. האלבום יצא לאור ב-17 בפברואר 2017, על ידי חברת התקליטים האחים וורנר.
סיבוב הופעות
כדי לקדם את המיני-אלבום, רקסה יצאה ב-1 במרץ 2017, לסיבוב ההופעות הראשון שלה, "All Your Fault Tour", באירופה, צפון אמריקה, אסיה. אשר הסתיים ב-18 במאי 2017.
Super Smash Bros. Brawl
סופר סמאש ברוס ברול (Super Smash Bros. Brawl, בתרגום חופשי: "האחים סופר-כוח") הוא משחק לחימה המהווה ספין אוף (Spin off) לדמויות הדגל של משחקי נינטנדו. המשחק מיועד לקונסולת Wii, הוא הופץ בשנת 2008 על ידי חברת נינטנדו, והוא השלישי בסדרת סופר סמאש ברוס. במשחק זה משתתפות לראשונה שתי דמויות שלא שייכות לנינטנדו: סנייק מקונאמי וסוניק הקיפוד מסגה.
עלילה ותוכן המשחק
עלילת המשחק היא כמו במשחק הראשון והשני, וכל מצבי המשחק נשארו ועברו שדרוגים:
"שליחי החלל התחתון" מספר על טורניר גדול שעורכות כל גיבורי המשחק עד שלפתע צבא "החלל התחתון" ומנהיגם השר העתיק פולשים לעולם ומנסים להשמידו ולהעבירו לעולם אחר, החלל התחתון. חלק מהיריבים שייכים למשחקי נינטנדו שונים למשל הרובוטים שהיו פעם לצידי ה-NES, רייקוואזה ממשחקי פוקימון, פיטי פיראנה מסופר מריו ורידלי היריב של סאמוס. כמו כן ניתן להילחם ביריבים חדשים שנוצרו בשביל המשחק.
הדמויות
גם במשחק זה מופיעות דמויות ממשחקי נינטנדו המובילים במשך השנים:
הר קניקולה
הר קניקולה או הר קאניקולה (באנגלית: Mount Canicula) הוא הר במרכז חצי האי טרינטי, שבחצי האי האנטארקטי, בארץ גרהאם, שבאנטארקטיקה.
ההר הוא הר דו-פסגתי (יש לו שתי פסגות); שתי פסגות ההר סלעיות.
גובהה של הפסגה השנייה 825 מטרים מעל פני הים; פסגה זו היא הפסגה ה-4,459 בגובהה באנטארקטיקה.
ההר ממוקם 6 קילומטרים ממזרח לגבעת סיריוס.
ההר ממוקם על קו פרשת הקרחונים המפריד בין קרחון ראסל המזרחי לבין קרחון ראסל המערבי.
ההר מחובר למישור לואי-פיליפ, שמצפון לו, באמצעות אוכף בקע ורדיקל, ההר מתחבר לרמת טרקיה שמדרום מערב לו באמצעות אוכף בקע סרם.
גילוי ומיפוי ההר
ההר מופה לראשונה באוגוסט 1946 על ידי סקר שטחי חסות איי פוקלנד.
מקור השם
שמו של ההר ניתן לו על ידי סקר שטחי חסות איי פוקלנד.
השם ניתן בשל היותו סמוך לגבעת סיריוס.
"קניקולה" הוא שם נרדף של הכוכב סיריוס (אשר על שמו נקראת גבעת סיריוס) - הכוכב הבהיר ביותר בשמי כדור הארץ.
שם זה ניתן על ידי הסקר לאחר שמשלחת המזחלות של סקר שטחי חסות איי פוקלנד באביב 1948 ראתה באתר זה לראשונה את השמש זורחת (בתום החורף האנטארקטי בו לא זורחת השמש).
לקריאה נוספת
• Defense Mapping Agency 1992, Sailing Directions (planning Guide) and (enroute) for Antarctica, P 278
• National Imagery and Mapping Agency 2002, Sailing Directions (planning Guide) and (enroute) for Antarctica, P 102
• Koerner, R. (1961), Glaciological Observations in Trinity Peninsula, Graham Land, Antarctica, Journal of Glaciology, 3(30), 1063-1074. doi:10.3189/S00221430000174702
גס היימן
גס היימן (באנגלית: Gus Heyman; 1915 - ?) היה אתלט אמריקאי-יהודי. אלוף המכביה הראשונה (1932) בריצת 100 מטר.
ביוגרפיה
היימן גדל בניו יורק ולמד בסיטי קולג' של ניו יורק.
במכביה הראשונה שנערכה בשנת 1932 היה היימן צעיר המשתתפים במשלחת האמריקאית. הוא זכה ב-3 מדליות, 1 זהב ו-2 כסף. מדליית זהב, בריצת 100 מטר לפני פריץ גרבר ופליקס זימנאואר, שניהם מגרמניה. מדליות כסף, בריצת 400 מטר בתוצאה של 51.2 שניות, אחרי פריץ דויטשר מאוסטריה (50.9 שניות) ולפני לאון פאסי מיוון (51.4 שניות) ובריצת שליחים 4x100 מטר בתוצאה של 44.0 שניות, אחרי גרמניה (43.6 שניות) ולפני ארץ ישראל (44.4 שניות).
הר פורבס
{{פירושונים|
ניו זילנד
}}
עונת המכשפה
עונת המכשפה (באנגלית: Season of the Witch) הוא סרט פעולה, אודות קבוצת אבירים במאה ה-14 הנשלחת למשימה להשמיד מכשפה. הסרט יצא לאקרנים ב-7 בינואר 2011 בבימויו של דומיניק סנה. בסרט מככבים ניקולס קייג' ורון פרלמן בתפקידים הראשיים. שחקני המשנה בסרט כוללים את קלייר פוי, סטיבן קמפבל מור, רוברט שיהאן, אולריך טומסון וסטיבן גראהם.
עלילת הסרט
האבירים ביימן (ניקולס קייג') ופלסון (רון פרלמן) מחליטים לנטוש את הכנסייה בעקבות טבח המוני בנשים וילדים. בדרכם הם מגיעים לעיר שבה שוררת מגפת "המוות השחור" שהתפשטה לכאורה בעקבות נערה שמואשמת בכישוף (קלייר פוי). אנשי העיר חושפים את זהותם של האבירים ומביאים אותם לקרדינל דאמברוייז (כריסטופר לי). הקרדינל מבקש מהם שיובילו חבורה של אבירים השומרים על מכשפה למנזר שבו ייערך לה טקס להסרת המגפה. בהתחלה מסרבים ביימן ופלסון, אך הם נעתרים לבקשה כשמובטח להם שלנערה ייערך משפט הוגן. הם יוצאים לדרך עם הכומר דאבלזאק (סטיבן קמפבל מור), קאי (רוברט שיהאן), האביר אקהרט (אולריך טומסון) והנוכל האגאמר (סטיבן גראהם).
ביקורות והכנסות
הסרט זכה לביקורות שליליות ממבקרי הקולנוע. אתר Rotten Tomatoes המרכז ביקורות קולנוע העניק לסרט דירוג של 10%. הסרט הכניס ביום הראשון לצאתו לאקרנים כ-3.7 מיליון דולר. בסוף השבוע הראשון לצאתו בהפצה כללית הסרט הכניס כ-13.5 מיליון דולר. נכון ל-28 במאי 2011 גרף הסרט הכנסות של למעלה מ-90 מיליון דולר.
קסם הנעורים
קסם הנעורים (באיטלקית: La meglio gioventù) הוא סרט איטלקי משנת 2003 בבימויו של מרקו טוליו ג'ורדנה . הסרט נוצר במקור כמיני-סדרה בארבעה חלקים לטלוויזיה האיטלקית, אך היא בחרה לא להציגו. בשנת 2003 הוצג הסרט בפסטיבל הקולנוע בקאן, וזכה בפרס לסרט הטוב בקטגוריית "מבט מסוים". בעקבות הצלחתו שוחרר הסרט לבתי הקולנוע באיטליה, והוצג שם בשני חלקים, כשאורכו של כל חלק שלוש שעות, עם הפסקה של 40 דקות בין שני החלקים. הסרט היה מועמד לעשרה פרסי האקדמיה האיטלקית לקולנוע (פרסי דויד די דונטלו ) - מתוכם זכה בשישה פרסים, כולל הפרסים לבמאי, לסרט ולתסריט. בנוסף זכה בפרס חביב הקהל בפסטיבל רוטרדם 2004.
שמו של הסרט באיטלקית "La meglio gioventù" (שמשמעותו "מיטב הנוער") לקוח משמו של קובץ שירים שנכתב בשנת 1954 על ידי המשורר ובמאי הקולנוע האיטלקי פייר פאולו פאזוליני.
הסרט עוסק בסאגה משפחתית רחבת-יריעה המשתרעת על פני קרוב ל-40 שנה, תוך שילוב קורות המשפחה עם אירועים היסטוריים חשובים שאירעו באותן שנים באיטליה.
עלילה
הסרט הוא סאגה המספרת את קורות משפחת קראטי באיטליה בין השנים 1966–2003. הוא מתעד את חייה, אך מתמקד בעיקר בסיפורם של שני האחים, האח הצעיר מתיאו, המגולם על ידי השחקן אלסיו בוני, והאח המבוגר יותר, ניקולא, המגולם על ידי השחקן לואיג'י לו קאשו. הסרט מתעד את חייהם והמסע שהם עוברים מתקופת נעוריהם הפרועים, מאבקיהם נגד הממסד, הורות ופרישה מהעבודה בתחילת שנות ה-2000. הסרט מראה את הקשר בין חייהם הפרטיים לבין האירועים הפוליטיים שאירעו באיטליה באותן שנים והשפיעו עליהם, והדרך בה אירועים קטנים הפכו לנקודת מפנה בדרך בה בחרו לפעול. יוצר הסרט בחר להציג בו אירועים שונים דרך קורות חייהם של האחים, המשפחה וחבריהם, כגון: השיטפון הגדול בפירנצה בשנת 1966; השינויים בממסד הפסיכיאטרי באיטליה שהתרחשו בשנות ה-70; מאבקי הפועלים שהתרחשו בטורינו בשנות ה-70; הטרור של הבריגדות האדומות בשנות ה-80; חיסול שופטים על ידי המאפייה ורציחות פוליטיות בשנות ה-90.
קיץ 1966
הסרט מתחיל ברומא. שני האחים הם סטודנטים המתכננים טיול קיץ משותף לנורווגיה יחד עם חבריהם ללימודים קרלו, שהוא סטודנט לכלכלה, וברטו, שהוא סטודנט לפילוסופיה. ניקולא, המבוגר מבין השניים, הוא סטודנט לרפואה. מתיאו, האח הצעיר יותר, לומד ספרות ושירה, גבר יפה ועצוב. הוריהם הם אנג'לו ואדריאנה, שהיא מורה במקצועה. יש להם אחות בוגרת, ג'ובאנה, שהיא עורכת דין, ואחות צעירה, פרנצ'סקה. בבחינות סיום השנה, מתאו, שהיה תלמיד מצטיין בתיכון, עוזב את הבחינה הראשונה שלו באמצע, ואילו ניקולא מסיים אותן בהצלחה, הוא מקבל 100 כשקיבל מהמרצה תוספת לציון משום שהוא אדם המגלה אמפתיה, והדבר חשוב למי שמעוניין להיות רופא. מתיאו עובד במוסד לחולי נפש. בתפקידו הוא לוקח חולי נפש לטיולים כדי לתת להם אפשרות להרגיש נורמליים. החולה שהוא מטפל בה היא ג'ורג'יה, המגולמת על ידי ג'סמין טרינקה. מתיאו מבחין שג'ורג'יה נפגעה בעקבות טיפול בנזעי חשמל שקיבלה במוסד הרפואי שבו אושפזה. הוא מחליט להוציא אותה ללא אישור מהמוסד הרפואי. הוא מביא אותה למקום שבו מחכים ניקולא וחבריהם למתיאו כשהם מוכנים לצאת לטיול בנורווגיה. ניקולא מבין שיש לטפל בנושא, הוא נשאר עם מתיאו ומבטיח לקרלו וברטו שהם יצטרפו אליהם לאחר יומיים. הם נוסעים לכפר בו חי לפי ידיעותיהם אביה של ג'ורג'יה כדי שתגור עם אביה. בכפר הם פוגשים את הכומר, שאומר להם שהאב עבר לכפר אחר. מאחר שאיחרו את האוטובוס לאותו כפר, הם נשארים ללון בלילה במחסן של הכומר. ג'ורג'יה מאוד מפוחדת, הם נשכבים לישון. מתיאו מוצא מחברת על רצפת המחסן ומתחיל לקרוא בה. ג'ורג'יה מתנפלת עליו ובורחת החוצה לגשם, כשמתיאו רודף אחריה. הוא לא מצליח להרגיע אותה. ניקולא, שיוצא אחריהם, מצליח להרגיעה ולהכניסה פנימה. מתיאו מזועזע מכל האירוע. למחרת הם ממשיכים לכפר של האב, שלא מבין מה זה עסקם היכן ג'ורג'יה חיה ומתכנן להחזירה למוסד. מתיאו מתנפל עליו ובכך פוגע בכל סיכוי שתחיה עם האב. הם נוסעים להיפגש עם ג'ובאנה, אחותם עורכת הדין, כדי לקבל עצה. היא מבהירה להם שהוצאת ג'ורג'יה מהמוסד היא מעשה בעייתי. היא ממליצה להעביר אותה למוסד מתקדם יותר במקום אחר.
הם מגיעים לתחנת רכבת, ושם מעודד ניקולא את ג'ורג'יה המפוחדת ללכת לקנות עבורם שלושה גביעי גלידה. היא הולכת, אבל לא לוקחת את העודף. המוכר מתעקש שתיקח את העודף. לקיוסק נכנסים שני שוטרים, והשיחה מסבה את תשומת הלב לג'ורג'יה. הם לוקחים אותה לתחנת משטרה כדי לברר את זהותה, ובהמשך היא מוחזרת למוסד. מתיאו נכנס בעקבות כך לדיכאון. הוא מחליט לא להמשיך בטיול, עוזב את אחיו בפתאומיות, חוזר לרומא ומתגייס לצבא. ניקולא, שלא מצליח להיפגש עם קרלו וברטו, ממשיך בטיול לבדו ברחבי נורווגיה, במטרה להגיע לכף הצפוני. הסרט מציג את המקומות והנופים היפים בהם טייל. הוא משיג עבודה כחוטב עצים ונשאר שם תקופה מסוימת. הוא לוקח תקופת חופש ולא חוזר ללימודים. בהמשך נודע לו דרך שידורי הטלוויזיה על האסון של עליית נהר הארנו על גדותיו, שהתרחש בנובמבר 1966: נהר הארנו עלה על גדותיו והציף את פירנצה בנהרות מים ובוץ, תוך שהוא גורם נזק רב לנכסי התרבות, יצירות אמנות וספרים עתיקים. ניקולא מפסיק את מסעו בנורווגיה וחוזר לאיטליה, וכמו סטודנטים רבים אחרים באותה עת, הוא מתגייס לסייע במאבק להצלת נכסי התרבות. בפירנצה הוא פוגש את מתיאו, שהגיע יחד עם היחידה הצבאית שלו לסייע. בנוסף הוא פוגש את שני חבריו קרלו וויטלי, שסיימו את הטיול וחזרו ללמוד באוניברסיטה ברומא. תוך כדי מאמצי הסיוע הוא פוגש את הסטודנטית ג'וליה בעת שהיא מנגנת על פסנתר שהוצא החוצה במסגרת מאמצי ההצלה. הוא מוקסם ממנה. מתברר שהיא לומדת בטורינו, וניקולא מציע לחבריו לעבור ללמוד ביחד בטורינו.
פברואר 1968
ניקולא עובר עם חברו קרלו לטורינו, הם מעורבים בהפגנות של סטודנטים. הם בקשר עם ויטלי עובר עובד בחברת המכוניות פיאט, המעורב בפעילות של האיגודים המקצועיים. ניקולא וג'וליה נמצאים בקשר ביניהם. הם מאוהבים מאוד, אבל לא מוכנים להינשא הם מעורבים במחאות של 1968 כנגד הצבא והביורוקרטיה שהתרחשו באיטליה וברחבי העולם. ניקולא מתמחה בפסיכיאטריה. מתיאו מפתח קריירה בצבא.
1974
הוריו של מתיאו מאושרים והם מגיעים מרומא לבקר את נכדתם. ההבדלים באופיים של ג'וליה וניקולא מתחילים להקרין על חייהם, היא מעורבת בפעילות אנטי ממסדית של קולקטיב עם אידאולוגיה קומוניסטית, בעוד שניקולא מתרחק מכך, לוקח אחריות לפרנס את משפחתו ועובד כפסיכיאטור בבית אבות.
1977
ניקולא שהפך לפסיכיאטור, פועל לביטול ההתעללות בבתי החולים הפסיכיאטריים. באחד מחיפושיו בבתי החולים השונים אחר חולים פגועים, הוא מגלה בתוך מרתף קבוצה של חולים שהוסתרו מעין המבקרים, ביניהם הייתה גם ג'ורג'יה במצב קשה מאוד. במוצאו אותה היא הייתה קשורה  למיטה בתנאים לא אנושיים, היא לא מדברת ומראה סימני פחד מכל מגע עם אנשים אחרים. היחסים בין ניקולא וג'וליה מתדרדרים, היא הופכת להיות קיצונית יותר. היא מצטרפת לפעילות של אחד מתאי הבריגדות האדומות, תוך שהיא מסתירה את פעילותה מניקולא. היא מרגישה לכודה במערכת היחסים שלה אתו.
מתיאו חי בבדידות חברתית בסיציליה, כשהוא עוסק בצילום זירות פשע. הוא פוגש בבית קפה בנמל פאלרמו בצלמת חובבת בשם מירלה, הוא מציג את עצמו בשם ניקולא ולא מגלה לה את זהותו. היא מצלמת אותו כשהוא מסתיר חלק מפניו באצבעות ידיו. מירלה מספרת לו על חייה באי סטרומבולי ועל רצונה להיות ספרנית ומתאו שהיה חובב קריאת ספרים, ממליץ לה לעבוד בספרייה היפה של רומא. בגלל מיזגו האלים, אולץ מתיאו לצאת לחופשה, לפני יציאתו הוא מקבל מכתב מניקולא המגלה לו שהוא מצא את ג'ורג'יה. הוא עובר ברומא בדרכו לטורינו, הוא מבקר את חברו המשותק לואיג'י, המגלה לו שהוא מאושר, כי הוא פגש אישה והוא עומד להינשא לה. בנוסף מגלה מתיאו להפתעתו, שכל השנים, אמו ביקרה את לואיג'י אחת לשבוע ולימדה אותו שירה ואימנה את ידו הפגועה בכתיבה. לאחר מכן הוא ממשיך לבית הוריו, הוא רואה אותם ממכוניתו כשאביו החולה בסרטן מתהלך בקושי. הוא רק משקיף עליהם ממכוניתו. וממשיך לטורינו. הוא מגיע למוסד בו עובד ניקולא ופוגש את ג'ורג'יה. בחוזרם הביתה מספרת להם ג'וליה שאביהם נפטר ממחלתו, ומתיאו לא מצליח לדבר איתו בפעם האחרונה. בדרכם לרומא, מתיאו נוהג בצורה מסוכנת, ולאחר צעקות של ניקולא וג'ולייה, הוא עוצר את הרכב, רק לאחר מכן הוא מצליח להביע את רגשותיו ושני האחים בוכים.
לבית המשפחה לאחר פטירת האב, מגיע גם קרלו חברו של ניקולא, הוא למד באוניברסיטת קיימברידג' כלכלה וחזר לעבוד בבנק של איטליה. בבית הוא פוגש את פרנצ'סקה האחות הצעירה בת ה-18 של ניקולא ונוצר ביניהם קשר, שיביא לחתונה בהמשך.
אביב 1982
איטליה מתכוננת למשחקי מונדיאל 1982, תוך ציפייה לניצחון. הבת שרה גדלה ורוצה לראות את אמה ג'וליה. האם נעשית מעורבת יותר ויותר בפעילות של הבריגדות האדומות וחיה במחתרת. היא מתחילה להתגעגע לביתה ומבקשת לראותה. היא פונה לוויטלי מיקאבי חברו של ניקולא מימי הלימודים שהפך בינתיים לפועל לא מקצועי, בבקשה שיאפשרו לה לראות את הבת בעת שמתקיים משחק המונדיאל האחרון. הם קבעו להיפגש במוזיאון האזורי לטבע ומדע של טורינו, כשניקולא יעבור עם שרה, וג'וליה תראה אותה בעוברה בלי להזדהות.
נובמבר דצמבר 1983
מתיאו עובר לרומא לעבוד כחוקר משטרה. תפקידו כולל מרדף אחרי טרוריסטים, כולל ג'וליה, בת זוגו של אחיו. הוא לא מגלה למשפחתו שעבר לרומא, ולא מבקר אותם. אחותו ג'ובאנה מגלה שעבר לרומא ומבקרת אותו בדירתו. היא נוזפת בו על כך שלא בא לבקר את אמו. מתיאו מתפרץ עליה בצעקות באומרו שאיש לא יכתיב לו מה לעשות, וג'ובאנה עוזבת. מתיאו נכנס לספריית רומא, ופוגש את מירלה, העובדת שם כספרנית על פי המלצתו של מתיאו. מירלה מזהה אותו, והוא ממשיך להסתיר ממנה את זהותו. מירלה מזמינה אותו לחלוק איתה את הארוחה הקלה בגן. מתיאו נענה לה, והוא חייכני ומשאיר עליה רושם טוב. כשהוא מחזיר לאחר שבועיים את הספר ששאל מהספרייה, הם הולכים לטייל. הוא מספר לה שהוא עובד כמהנדס ונעדר רבות לרגל עבודתו. הם הולכים למשחק באולינג. מירלה, שאינה מנוסה במשחק, מצליחה להפיל את הפינים ובשמחה מנשקת את מתיאו. הם חוזרים למכונית. מתיאו מחפש תירוץ להתחמק ממנה, והולך לתא טלפון, אבל לא משוחח עם איש. הוא חוזר למכונית, והם מקיימים יחסי מין בתוך המכונית. בעת פרידתם הוא מספר לה שעליו לעזוב את איטליה לרגל עבודתו, וכי יחזור ב-7 בדצמבר ויפגוש אותה בפתח הספרייה בסיום יום העבודה. במועד שקבעו הוא מגיע במכוניתו, אך לא יוצא ממנה, ועוזב את המקום.
המועד הוא ערב השנה החדשה. משפחת קראטי מבלה ביחד במשחק קלפים. במקום נמצאים ניקולא והבת שרה, האחות הגדולה ג'ובאנה, וכן האחות הצעירה פרנצ'סקה, הנשואה לקרלו, חברו של ניקולא, וילדיהם. היחיד שלא הגיע לאירוע המשפחתי הוא מתיאו. הנמצא בתחנת המשטרה ועובד שעות נוספות על חקירת מקרה של מכירת קוקאין. הוא עצבני ומתוח. אל התחנה מגיעה מירלה במטרה לשאול אותו למה הוא ניתק איתה את הקשר, ולמה הציג את עצמו בשם ניקולא ואמר שהוא מהנדס. היא מגלה את זהותו באמצעות מפעיל הבאולינג המכיר אותו. מתיאו מתרגז מאוד, אומר לה שהוא לא מוכן לקבל כל ביקורת לא ממנה ולא מאחותו, ואומר שאינו רוצה כל קשר איתה. מירלה עוזבת. בעקבות כך מחליט מתאו סוף סוף לבקר את אמו, השמחה מאוד לראותו ולחגוג עם כל המשפחה. אבל גם שם הוא חסר מנוחה. מתאו מחליט לא לחכות לברכה של חצות, ועוזב מוקדם בלי להגיד שלום למשפחה. היחיד ששם לב לעזיבתו הוא ניקולא, הפוגש בו ליד הדלת, מברך אותו, ומבקש ממנו הבטחה שהם ייפגשו בהמשך שהותו של ניקולא ברומא. מתיאו נמצא בביתו ומחליט להתקשר למירלה. היא לא עונה לו מיד. לאחר מספר צלצולים, כשהיא מחליטה לענות לו סוף סוף, מתיאו כבר סגר את הטלפון. הוא מחליט להשקות את העציצים על מרפסת ביתו. בטלוויזיה מושמעת הספירה לאחור לקראת חצות הלילה, בבית המשפחה אצל האמא, כל המשפחה סופרת, ומתיאו מחליט בפתאומיות לקפוץ ממרפסת ביתו ולהתאבד.
המשפחה הלומת צער. האם מחליטה להפסיק לעבוד כמורה, וחיה חיי בדידות ברומא. ניקולא מרגיש שהוא היה יכול להציל את מתיאו. הוא לא רוצה לחזור על שגיאה זאת בקשר לג'וליה. הם היו בקשר מדי פעם. הוא מארגן בעזרת אחותו הגדולה ג'ובאנה, העובדת כקטגורית בשירות המדינה, את תפיסתה, וזאת כדי למנוע ממנה להיהרג או להרוג מישהו. היא נידונה ל-17 שנות מאסר. תוך כדי תקופת מאסרה ניקולא מגיע לכלא ומציע לה נישואים, אך היא מסרבת.
אביב 1992 עד 1995
ניקולא הולך ברחוב במילנו ורואה פוסטר גדול עם תמונה בחזית תערוכת צילומים, של פני איש שבו רואים בבירור את עיניו כשחלק מפניו מוסתרים על ידי כף יד. הוא מזהה את עיני אחיו מתיאו, הוא נכנס פנימה ומגלה שהצלמת היא אישה בשם מירלה, הוא מביא את הקטלוג של התערוכה לג'ורגיה, היא מעודדת אותו להיפגש עם הצלמת בטענה שלפי התמונה ברור שהצלמת הכירה את מתיאו. ניקולא מסרב, ואז ג'ורג'יה שעדיין חיה במוסד בסרבה לעבור למגורים למעון מיוחד, בורחת ומנסה להגיע למילנו. משטרת הרכבת תופסת אותה והם מתקשרים לניקולא המשחרר אותה. הוא מתעקש שעכשיו שעזבה את המוסד, היא יכולה לעבוד למעון מחוץ למוסד. היא משכנעת, אבל לפני שנכנסת למבנה המעון היא מפנה את תשומת לבו להערה בקטלוג לגבי הצילום שבו נאמר "מתיאו בזמן שהיה ניקולא". הכיתוב משכנע אותו, הוא חוקר בגלריה ומגלה שהיא גרה באי סטרומבולי, אי געשי קטן צפונית לסיציליה. היא עובדת כצלמת בסיציליה, עסוקה בצילומים הקשורים לרציחתו של השופט ג'יובנה פאלקונה שנרצח על ידי המאפייה במאי 1992, בגלל מאבקיו נגדה. בסיציליה הוא פוגש את אחותו ג'יובנה שהפכה לשופטת והיא מלווה בשומרי ראש. הוא פוגש את מירלה בכנסייה כשהיא עסוקה בצילומים, לאחר מכן הם הולכים לבית הקפה בו פגשה מירלה לראשונה את מתיאו, היא מספרת לו על המפגש ומגלה לו גם שיש לה בן בשם אנדראה שהוא בנו של אחיו מתיאו. הוא מספר על כך לאמו והם מבקרים יחדיו בסטרומבולי, האמא יוצרת קשר טוב עם נכדה אנדראה ועם מירלה, ועל פי הזמנתה של מירלה היא נשארת לחיות באי. לאחר מספר שנים היא מתה ונקברת באי. מירלה מודיעה על כך לניקולא, ובעקבות כך, הוא מחליט לנסוע לאי ולבקר את מירלה ואחיינו ולראות את קברה של אמו.
שרה בתם של ניקולא וג'וליה, נמצאת בשנות העשרים המוקדמות שלה, היא עדיין נאבקת בבחירות שעשתה אמה. היא מחליטה לעבור לרומא ולגור אצל דודתה פרנצ'סקה, היא לומדת רסטורציה של ציורים עתיקים. ברומא היא פוגשת את מימו ומתארסת לו.
אביב 2000
לאחר שיחרורה של ג'וליה מהכלא, היא עובדת כארכיבאית בספרייה הלאומית של פירנצה. היא מוצאת תמונה שלה ושל ניקולא כשהם צעירים ומאוהבים, בעת התנדבותם ב-1966, בהצלת נכסי התרבות שנפגעו מהשיטפון. היא שולחת את התמונה לבת שלה שרה. ניקולא מעודד את שרה המחוזקת על ידי אושרה, להתעמת עם אימה ג'וליה, ולנסות לחזק את הקשר ביניהן. הן נפגשות ומבקרות בבזילקה סנטו ספיריטו, שרה מספרת לאמה שהיא בהריון ונושאת את ילדו של מימו. היא מבקשת ממנה שתנגן בכנסייה. ג'וליה מנגנת בעוגב ומבטיחה לבקר בעת לידת הילד.
המשפחה כולה מבלה בביתם של קרלו ופרנססקה בטוסקנה, בלילה של שתייה, מצליח קרלו לפקוח את עיניו של ניקולא ולשכנע אותו שעליו להתגבר על מותו של אחיו ולבנות מערכת יחסים עם מירלה הנמצאת גם היא במפגש המשפחתי עם בנה אנדריאה. בבוקר ניקולא ומירלה מטיילים בשתיקה בשדה, בסצנה רואים את דמותו של מתיאו הולכת מאחוריהם כשידו על כתפו של כל אחד מהם, הדמות מחברת ביניהם ועוזבת אותם לנפשם, ולאט לאט דמותו נסוגה ונעלמת כשמירלה וניקולה מצליחים לשחרר את דמותו ולתת לו ללכת. ניקולה ומירלה ממשיכים ללכת, ניקולא מניח את זרועו על כתפה של מירלה, ובהמשך הדרך הם מתנשקים, הם מתוודים על אהבתם ההדדית, והופכים לזוג.
הצגה בישראל
הסרט הוצג לראשונה בישראל בשנת 2004 במסגרת פסטיבל הסרטים הבינלאומי חיפה, בעקבות הצלחתו הוא הוצג גם בסינמטק תל אביב, וצפו בו כ-100,000 צופים. הוא הוצג גם בבנייני האומה בירושלים ובמקומות נוספים. בעקבות הצלחת הקרנתו, נדחתה הוצאתו של הסרט ב-DVD.
מבקר הקולנוע אלון רוזנבלום כותב על הסרט באתר "סרט":
עבדול האק ואסיק
עבדול האק ואסיק (בערבית: عبد الحق واثق) הוא ראש מנגנון המודיעין של הטליבאן באפגניסטן. הוחזק במעצר מנהלי במתקן המעצר בגואנטנמו, קובה. אנליסטים מודיעיניים אמריקאים מעריכים כי הוא נולד בשנת 1971 במחוז ע'זני, אפגניסטן.
עבדול הגיע לגואנטנמו ב־11 בינואר 2002 והוא הוחזק שם עד 31 במאי 2014. הוא שוחרר, יחד עם ארבעת חבריו האחרים מהטאליבן - מוחמד פאזל, חיראללה ח'ירכווה, נוראללה נורי ומוחמד נבי עומרי תמורת שחרורו של חייל צבא ארצות הברית, בו ברגדאל, שהוחזק בשבי על ידי רשת חקאני של הטליבאן.
רוב האפגנים שהיו בגואנטנמו הוחזרו לאפגניסטן עד 2009. לאורך סתיו 2011 וחורף 2012, ארצות הברית ניהלה משא ומתן לשלום עם הטליבאן והדליפה בהרחבה כי נקודת מפתח מרכזית היא המעצר המתמשך של וואסיק וארבעה בכירי טליבאן נוספים, נוראללה נורי, מוחמד פאזל, חיראללה ח'ירכווה ומוחמד נבי. המשא ומתן היה תלוי בהצעה לשלוח את חמשת הגברים ישירות לדוחה, קטר, שם יורשו להקים משרד רשמי לטליבאן.
באוגוסט 2021, עם עליית הטליבאן לשלטון, חזר לקאבול וב-7 בספטמבר 2021 מונה לראש מנגנון המודיעין במסגרת המינויים בקבינט של הטליבאן.
ג'יימס ריינווטר
ריינווטר היה עמית באקדמיה הלאומית למדעים, Institute of Electrical and Electronics Engineers ובאגודה האופטית של אמריקה.
ביוגרפיה
ליאו ג'יימס ריינווטר נולד ב-9 בדצמבר 1917 במזרח איידהו. הוא מעולם לא השתמש בשמו הראשון, ותמיד נקרא בשמו השני. אביו של ריינווטר נפטר כשהיה בן 10 מן השפעת הספרדית. בשנים שלאחר מכן ריינווטר עבר עם אמו ואחיו לקליפורניה. בתיכון הוא הצטיין במתמטיקה, כימיה ופיזיקה והתקבל למכון הטכנולוגי של קליפורניה. הוא סיים את התואר הראשון בשנת 1939. לאחר מכן החל ללמוד את התואר השני באוניברסיטת קולומביה. בתקופה זו למד אצל המדענים אנריקו פרמי ואדוארד טלר. בשנת 1941 סיים ריינווטר את התואר השני.
בשנת 1942 התחתן ונולדו לו כשלושה ילדים, כשהצעירה שבהם נפטרה בגיל תשע מלוקמיה. תקופה זו ריינווטר גם עבד בפרויקט מנהטן.
בשנת 1946 הוענק לריינווטר תואר דוקטור. בשנת 1949 הוא החל לפתח את התיאוריה כי (בניגוד למה שהאמינו אז) לא כל גרעיני האטום הם כדוריים. בשנת 1975 הוענק לו פרס נובל לפיזיקה.
ריינווטר נפטר ב-31 במאי 1986 בניו יורק.
עונת 2002/2003 בליגת כדורגל נשים
עונת 2002/2003 בליגת כדורגל נשים הייתה העונה ה-5 של ליגות כדורגל הנשים בישראל תחת אחריות הההתאחדות לכדורגל בישראל. בעונה זו הליגה הופסקה לקראת סיום העונה בגלל שביתת הקבוצות אך לבסוף חודשה והגיעה לסיומה.
הליגה הסדירה כללה 12 קבוצות שחולקו בשלב הראשון לשתי ליגות אזוריות (צפון ודרום). בכל מחוז היו אמורים להיערך שני סיבובים של משחקים כשהקבוצות הראשונות מכל מחוז היו צפויות להשתתף במשחקי פלייאוף עליון.
הליגה הופסקה כשהקבוצות פתחו בשביתה כמחאה על אפליה מגדרית בחלוקת התקציבים ובעיות כלכליות של הקבוצות. הנושא נידון בישיבת ועידת הכנסת למעמד האישה ובסופו של דבר הגיעו הצדדים להסכמה על מתווה לסיום העונה והליגה חודשה.
מכבי חיפה סיימה ראשונה במחוז הצפוני. מכבי חולון סיימה ראשונה במחוז הדרומי.
הפלייאוף צומצם ובסופו של דבר, ב-23 במאי 2003, התקיים משחק אחד לקביעת האלופה. במשחק זה ניצחה מכבי חולון את מכבי חיפה בתוצאה 2–1 וזכתה באליפות בפעם הראשונה בתולדותיה.
Spyro Reignited Trilogy
Spyro Reignited Trilogy הוא משחק וידאו שפותח על ידי חברת Toys for Bob ושווק על ידי חברת Activision. המשחק הוא אוסף חידושים של שלושת המשחקים הראשונים בסדרת המשחקים "Spyro". הוא יצא ל-PlayStation 4 ול-Xbox One ב-13 בנובמבר 2018, ול-Microsoft Windows ולנינטנדו סוויץ' ב-3 בספטמבר 2019.
משחקיות
Spyro Reignited Trilogy הוא חידוש של טרילוגית Spyro המקורית שפותחה על ידי Insomniac Games עבור קונסולת הפלייסטיישן: Spyro the Dragon, !Spyro 2: Ripto's Rage ו-Spyro: Year of the Dragon. כל משחק הוא תלת־ממדי ובו משחקים עם דרקון סגול בשם "ספיירו". בנוסף, המשחקים כוללים מספר פריטי אספנות שיש לרכוש כדי להתקדם במשחק, כמו אבני חן, המשמשות גם כמטבע, וביצי דרקון.
Spyro Reignited Trilogy מנסה בעיקר להישאר נאמן למשחקיות של המשחקים המקוריים. כמה תכונות, הקיימות רק באחד או שניים מהטרילוגיה המקורית, אוחדו בכל שלושת המשחקים המחודשים, כמו "נקודות מיומנות", והיכולת של ספיירו להתגלגל מצד לצד.
כמה אויבים במשחק הראשון, למשל, החזיקו נשקים חצי אוטומטיים בגרסת הפלייסטיישן המקורית של המשחק, ובגרסה המחודשת הם משתמשים ברובי פיינטבול.
פיתוח
Spyro Reignited Trilogy הוכרז רשמית ב-5 באפריל 2018. טום קני, שדיבב במשחקים הקודמים בסדרה, חזר לדבב בטרילוגיית Regnited Trilogy, ודיבב את ספיירו גם במשחק הראשון המחודש, אותו דיבב במקור קרלוס אלאזרקי. הפסקול, שהולחן על ידי סטיוארט קופלנד, עבר גם חידוש.
המשחק היה אמור לצאת במקור ב-21 בספטמבר 2018, אך נדחה ל-13 בנובמבר 2018.
סו בירד
סוזן "סו" בריגיט בירד (באנגלית: Suzanne Brigit "Sue" Bird; נולדה ב-16 באוקטובר 1980) היא כדורסלנית אמריקאית-ישראלית ששיחקה בעמדת הרכז בסיאטל סטורם מליגת ה-WNBA ובנבחרת ארצות הברית. בירד, המתנשאת לגובה 1.75 מטרים, זכתה בשתי אליפויות המכללות בכדורסל עם אוניברסיטת קונטיקט, נבחרה במקום הראשון בדראפט ה-WNBA על ידי סיאטל סטורם וזכתה עמה בארבע אליפויות. היא זכתה בחמש אליפויות יורוליג, ארבע פעמים עם ספרטה אנד קיי ופעם אחת עם אוגמ"ק יקטרינבורג. עם נבחרת ארצות הברית זכתה בחמש מדליות זהב אולימפיות ובארבעה גביעי עולם.
ביוגרפיה
בתקופת התיכון הצטיינה בענפי ספורט רבים, עם קבוצת הכדורסל של בית הספר זכתה פעמיים באליפות מדינת ניו יורק וב-1998 זכתה בתואר ה-MVP של טורניר אליפות התיכונים.
WNBA
בירד נבחרה במקום הראשון בדראפט ה-WNBA על ידי קבוצת סיאטל סטורם. את העונה הראשונה סיימה שנייה לאחר טאמיקה קאצ'ינגס בבחירה לרוקי השנה, נבחרה לחמישייה הפותחת במשחק האולסטאר של הליגה ולחמישיית העונה. היא השיגה ממוצע של 14.4 נקודות ו-6 אסיסטים למשחק, והובילה את סיאטל להופעה ראשונה בפלייאוף, בו הודחה בסיבוב הראשון על ידי לוס אנג'לס ספארקס. ב-2004 זכתה עם סיאטל באליפות, וחזרה על הישג זה גם ב-2010. היא החמיצה את עונת 2013 בעקבות ניתוח שעברה בברכה. ב-2018 זכתה עם סיאטל בפעם השלישית באליפות. ב-2006 נבחרה לקבוצת העשור של ה-WNBA. בשנת 2020 זכתה באליפות עם סיאטל והפכה לשחקנית היחידה בהיסטוריה של הליגה שזוכה באליפות בכל עשור בה שיחקה בליגה. היא פרשה לאחר הדחת הקבוצה בפלייאוף 2022.
עם פרישתה דורגה במקום הראשון בכל הזמנים במספר העונות ששיחקה (20), במספר המשחקים ששיחקה (561), בכמות האסיסטים שמסרה במהלך הקריירה (3,122), במספר ההופעות באולסטאר (12), שנייה במספר השלשות (972), רביעית בחטיפות (702), ושביעית בנקודות (6,664).
כדורסל באירופה
בשנת 2004 החלה לשחק במקביל גם באירופה. בשנתיים הראשונות שיחקה בדינמו מוסקבה, ב-2006 עברה לשחק בקבוצת ספרטק מוסקבה של שבתאי קלמנוביץ', היא הסתייעה בקבלת אזרחות ישראלית על מנת לא להימנות במכסת השחקניות הזרות של הקבוצה. עם ספרטק זכתה ארבע פעמים באליפות היורוליג לנשים. ב-2011 עברה לאוגמ"ק יקטרינבורג וזכתה עמה באותה עונה באליפות היורוליג.
נבחרת ארצות הברית
באפריל 2002 זומנה לראשונה לסגל נבחרת ארצות הברית בכדורסל נשים. היא זכתה עם הנבחרת בארבע אליפויות עולם בשנים 2002, 2010, 2014 ו-2018 וסיימה עמה במקום השלישי ב-2006. זכתה עם ארצות הברית בחמש מדליות זהב אולימפיות, באולימפיאדת אתונה (2004), אולימפיאדת בייג'ינג (2008), אולימפיאדת לונדון (2012), באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016) ובאולימפיאדת טוקיו (2020), בה נבחרה לנושאת הדגל של המשלחת בטקס הפתיחה של המשחקים האולימפיים.
ב-2007 זכתה עם הנבחרת במדליית זהב באליפות האמריקות וב-2008 בטורניר דיאמונד בול.
חיים אישיים
בירד היא לסבית. ארוסתה היא הכדורגלנית מייגן ראפינו.
ברנדן ארונסון
ברנדן ראסל ארונסון (באנגלית: Brenden Russell Aaronson; נולד ב-22 באוקטובר 2000) הוא כדורגלן אמריקאי המשחק בעמדת הקשר ההתקפי בקבוצת אוניון ברלין מהבונדסליגה בהשאלה מלידס יונייטד, ובנבחרת ארצות הברית.
ביוגרפיה
ארונסון נולד בניו ג'רזי שבארצות הברית, והוא נוצרי. אחיו הצעיר פקסטן ארונסון גם הוא כדורגלן.
בית לחם סטיל
ארונסון גדל במחלקת הנוער של פילדלפיה יוניון מה-MLS, ובעונות ו-, שיחק בבית לחם סטיל, קבוצת המילואים של המועדון, ששיחקה ב-USL. הוא ערך 24 הופעות ליגה במדי קבוצת המילואים, בהן הבקיע שער אחד.
פילדלפיה יוניון
ב-17 בספטמבר 2018 נודע כי ארונסון ישחק בפילדלפיה יוניון מה-MLS החל מעונת. ב-17 במרץ 2019 הוא ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בתיקו 1-1 נגד אטלנטה יונייטד במסגרת הליגה. במשחק זה הבקיע את שער הבכורה שלו במועדון. הוא שיחק במועדון במשך שתי עונות, בהן ערך 57 הופעות ליגה והבקיע שבעה שערים.
רד בול זלצבורג
ב-16 באוקטובר 2020 פורסם כי ארונסון יצטרף לרד בול זלצבורג מהבונדסליגה האוסטרית בחודש ינואר 2021, לאחר סיום עונת ב-MLS.
לידס יונייטד
ב-26 במאי 2022 הודיעה לידס יונייטד על החתמתו של ארונסון על חוזה לחמש שנים, החל מ-1 ביולי 2022. ערוץ סקיי ספורט דיווח כי שווי העסקה עומד על 24.7 מיליון ליש"ט.
ארונסון ערך את הופעת הבכורה שלו בלידס יונייטד ב-6 באוגוסט 2022, במשחק הראשון של עונת 2022/2023, בו ניצחה לידס את וולברהמפטון וונדררס בתוצאה 1–2. ב-21 באוגוסט כבש את שער הבכורה שלו בקבוצה, בניצחון 0–3 על צ'לסי.
אוניון ברלין (השאלה)
ב-9 ביולי 2023, בעקבות ירידתה של לידס יונייטד לליגת המשנה, הושאל למשך עונה אחת לאוניון ברלין מהבונדסליגה.
נבחרות ארצות הברית
לאחר שהציג יכולת טובה בעונתו הראשונה ב-MLS, זומן ארונסון לראשונה לסגל נבחרת ארצות הברית בחודש אוקטובר 2019 לקראת משחקי ליגת האומות של CONCACAF נגד נבחרות קובה וקנדה, אך לא שיחק במשחקים אלו. ב-31 בדצמבר 2019 זומן פעם נוספת לסגל הנבחרת. ב-1 בפברואר 2020 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת, בניצחון 0–1 על נבחרת קוסטה ריקה במשחק ידידות. ב-10 בדצמבר 2020 הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת, בניצחון 0–6 על נבחרת אל סלוודור במשחק ידידות. הוא זכה יחד עם נבחרת ארצות הברית בטורניר ליגת האומות של CONCACAF לעונת.
נכלל ומשחק בסגל נבחרת ארצות הברית בטורניר מונדיאל 2022 שבקטאר.
שרפת הרכבת בפקיסטן (2019)
שרפת הרכבת בפקיסטן (2019) התרחשה ב-31 באוקטובר 2019, ברכבת שהייתה בדרכה מקראצ'י לרוואלפינדי שבפקיסטן, כתוצאה מפיצוץ שאירע באחד מקרונות הרכבת. מרשויות פקיסטן נמסר כי הפיצוץ נגרם ככל הנראה עקב שימוש בגזייה, בה השתמשו נוסעים כדי לבשל, אך נסיבות התקרית עדיין בחקירה. 75 בני אדם נהרגו באסון, ו-43 לפחות, נפצעו, 11 מתוכם במצב קשה.
זהו אסון הרכבת החמור ביותר בפקיסטן מאז אסון הרכבת בגוטקי בשנת 2005, בה נספו למעלה מ-150 בני אדם.
רקע
התקרית אירעה בשעה 6:18 בבוקר, במחוז ראהים יאר קאן, בחבל פנג'אב. שר הרכבות הפקיסטני, ראשיד אחמד, הודיע כי 2 גזיות התפוצצו, וגרמו להתלקחותה של הרכבת. אולם על פי דיווחים אחרים, המבוססים על עדויות ראייה, השרפה נגרמה עקב כשל חשמלי. שלושה מקרונות הרכבת נשרפו כליל. הרכבת נשאה 933 בני אדם, מתוכם 207 שהתמקמו בקרונות שהתלקחו.
צבא פקיסטן נחלץ לסייע בזירת האסון. אלה שנפצעו באורח קשה הובהלו לבתי חולים בבהוולפור ובמולטאן, ואילו אלה שנפצעו באורח קל הובהלו לבתי חולים בראהים יאר קאן. על פי דיווחים ועדויות ראייה, לכוחות הכיבוי לקח כ-20 דקות עד שהצליחו להשתלט על האש. זמן מה לאחר מכן, הגיעה רכבת נוספת לזירה, והסיעה את אלה שנותרו לרוואלפינדי.
תגובות לאירוע
ראש ממשלת פקיסטן, עימראן ח'אן, הורה על ועדת חקירה מיידית לבירור נסיבות התאונה. שר הרכבות, רשיד אחמד, הודיע על קרן פיצויים בסך של 1.5 מיליון רופי פקיסטני עבור משפחות ההרוגים. כמו כן הודיע על קרן פיצויים בסך של חצי מיליון רופי פקיסטני לפצועים.
אנסטסיה פטרישאק
חינוך מוזיקלי
פטרישאק נולדה ב-1994 באיוונו-פרנקיבסק. בגיל 5 היא התוודעה לעולם המוזיקה כשהחלה בלימודי פסנתר. בשנים שלאחר מכן החלה ללמוד נגינה בכינור. כבר בשנותיה הראשונות היא החלה להופיע בפומבי כסולנית, השתתפה וזכתה בתחרויות לאומיות ובינלאומיות רבות. הכישרון הגדול והנחישות שלה, שהופגן באוקראינה, הובילו אותה לעבור לאיטליה כשהייתה בת 10, כדי להמשיך ולפתח את לימודי הכינור. בגיל 15 החלה ללמוד התמחות מתקדמת בכינור באקדמיה הבינלאומית על שם וולטר שטאופר בקרמונה, לאחר מכן עברה לאקדמיה מוזיקלה קיג'אנה שבסיינה, שם הוכשרה על ידי המאסטרו סלווטורה אקרדו.
בגיל 17 סיימה בהצטיינות את לימודיה בקונסרבטוריון אריגו בויטו בפארמה. לאחר מכן קיבלה תעודת התמחות בכינור מהאקדמיה הבינלאומית לפסנתר "Incontri col Maestro" באימולה. המשיכה את לימודיה אצל זכר ברון, בוריס בלקין, שלמה מינץ, פייר אמויאל ואחרים. בתחילת 2015 היא סיימה בציונים גבוהים תוכנית בת שנתיים להתמחות מתקדמת במכון המוזיקלי קלאודיו מונטוורדי בקרמונה עם לורה גורנה. בכך השלימה את שיא הלימודים הזמינים באיטליה לכינור.
מאז 2017 היא משפרת עוד יותר את טכניקת הכינור שלה אצל פרופסור רודולף קולמן, באוניברסיטת ציריך לאומנות.
קריירה
היא החלה בקריירת סולו באוקראינה בהופעות סולו רבות עם תזמורת, של יצירות של מלחינים כמו יוהאן סבסטיאן באך, אנטוניו ויוואלדי ואקולהיי. גם בשנים הראשונות היא התגלתה כזוכה המוחלטת בתחרויות רבות. את הופעת הבכורה שלה הייתה כסולנית באיטליה בגיל 15, כשהופיעה בקונצ'רטו לכינור מס' 1 של ניקולו פאגאניני עם התזמורת הפילהרמונית "ארטורו טוסקניני" של פארמה, איתה גם הופיעה, בחודשים שלאחר מכן, את קונצ'רטו לכינור של צ'ייקובסקי באודיטוריום פגניני ובכך פתחה בקריירת סולו שהובילה אותה להופיע במספר תיאטראות גדולים. בשנת 2012 היא זכתה בתחרות "הבוגרים הטובים ביותר מקונסרבטוריונים ומכונים מוזיקליים באיטליה, 2011" ובשנת 2014 הייתה בין התלמידים הטובים ביותר מהמכונים לחינוך למוזיקה מתקדמת באיטליה.
היא הופיעה ושיתפה פעולה עם מוזיקאים בינלאומיים כמו סופיה גוביידולינה, סלבטורה אקרדו, רוֹקוֹ פִילִיפִּינִי, ג'אנלואיג'י ג'למטי, פדריקו לונגו ורבים אחרים. החל מגיל 15 היא עובדת לצד אנדראה בוצ'לי, שהזמין אותה לנגן כסולנית אורחת בהופעות רבות באיטליה ומחוצה לה.