cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
יחסי ארגנטינה–ברזיל
היחסים במהלך המאה ה-21 (2000–)
ב-2023, שתיים המדינות, דנו בכינון מטבע משותף, בעיקר כדי לייעל את הסחר ולהפחית את התלות בדולר.
No Promises (שיר של צ'יט קודס)
"No Promises" (בעברית: "בלי הבטחות") הוא שיר של שלישיית הדי ג'יים האמריקאית, צ'יט קודס בהשתתפות הזמרת האמריקאית דמי לובאטו. גרסה אקוסטית של השיר כלולה במהדורת הדלוקס של אלבום האולפן השישי של לובאטו, Tell Me You Love Me.
וידאו קליפ
הווידאו קליפ לשיר יצא לאור ב-16 במאי 2017 ובוים על ידי האנה לוקס דייוויס. בווידאו נראית לובאטו עומדת לבדה בדירה זנוחה ושרה את מילות השיר כשהיא לבושה בבגדים שחורים. הקליפ עובר לסירוגין ללובאטו וחברי ההרכב צועדים עם קבוצת אנשים כשברקע מוצגות הריסות של עיר. במהלך הקליפ הם נראים רוקדים לצלילי השיר. מוטיבים של צורות גאומטריות תלת־ממדיות חוזרים על עצמם במהלך הווידאו.
נכון לאפריל 2021, יש לווידאו קליפ יותר מ-193 מיליון צפיות.
קתדרלת אלכסנדר נבסקי (טאלין)
קתדרלת אלכסנדר נבסקי בטאלין היא קתדרלה רוסית אורתודוקסית הנמצאת על גבעת טומפאה בעיר העליונה של טאלין מול בית הפרלמנט.
היא נבנתה בשנים 1894–1900 כשאסטוניה הייתה חלק מהאימפריה הרוסית ונקראה על שמו של הגיבור הרוסי אלכסנדר נבסקי שניצח את השוודים בקרב נייבה ב-1240.
האסטונים שרובם לותרנים לא אהבו את הקתדרלה הזאת שסימלה את השלטון הרוסי המדכא. בשנת 1924 הייתה תוכנית להרוס אותה כמו שנעשה באותם הימים לקתדרלת אלכסנדר נבסקי בוורשה אולם התוכנית לא יצאה לפועל מחוסר משאבים.
המבנה המשיך ליהרס עד שבשנת 1991 עם יציאת הסובייטים מאסטוניה וההכרזה על עצמאותה, הוחל במבצע גדול לשיקום הקתדרלה.
בקתדרלה 11 פעמונים ביניהם הפעמון הגדול ביותר בטאלין השוקל 15 טון. היא מהווה כיום אחת מהאטרקציות התיירותיות החשובות בטאלין.
עובדיה חזי
עובדיה חזי (1922 – 29 במרץ 2012) היה רס"ר משמעת בצה"ל.
ילדותו ונעוריו
נולד ב-1922 בעיר אסמרה בירת אריתריאה, אז מושבה איטלקית, למשפחה שהיגרה למקום מהעיר עדן שבתימן בראשית המאה העשרים לאביו שלמה, אשר שימש כרב הראשי בעיר ולאמו רומיה. בילדותו למד בבית הספר המקומי האיטלקי, וקיבל אות הצטיינות בלימודים מטעם המרשל אמיליו דה בונו, במקביל למד גם יהדות והוסמך לשוחט בגיל 13. בשנת 1935 עלתה המשפחה ארצה לארץ ישראל בקבוצה שכללה יהודים מאתיופיה, מאריתריאה ומתימן. המשפחה התיישבה במושב מחנה יהודה (כיום שכונה בפתח תקווה) וחזי עבד לפרנסתו בפרדסים ובבניין.
שירותו הצבאי
התגייס להגנה ב-1936, שנה לאחר מכאן לנוטרים ואז לפלגות הלילה המיוחדות. בשנת 1940 התגייס ושירת בבריגדה היהודית שבמסגרתה קיבל את אות פס הזהב. שמונה שנים לאחר מכאן, עם קום מדינת ישראל, התגייס לצה"ל ושימש כרס"ר במחנה תל השומר והאמון על מסדרי הצבא ביום העצמאות. כרס"ר היה בין מייסדי בית הספר למנהלה, משטר ומשמעת ועיצב את דמות החייל הישראלי ואף כונה "אבי החיילים" ו"אבי הרס"רים". ב-1951 עבר להתגורר בשכנות צהלה בתל אביב-יפו, שהוקמה לאנשי צבא. במלחמת ששת הימים שירת בגזרת רצועת עזה וצפון סיני שבה נפצע ונותר לקוי שמיעה ושבעקבותיה נעזר במכשירי שמיעה.
פעילות ציבורית
במקביל לשירותו בצה"ל ולאחר ביקור באריתריאה, אז מחוז באתיופיה, ב-1966 במסגרתו פגש בביתא ישראל החל לפעול למען עלייתם. עם חזרתו לישראל ובזכות שליטתו בשפות האמהרית והתגרית ארגן את יוצאי אתיופיה בישראל, בהם עולים בלתי חוקיים ובוגרי כפר בתיה, בוועדים מקומיים והצטרף אל הוועד הציבורי לסיוע לפלשים שבה שימש האחראי על הקהילה בישראל. במסגרת פעילותו דאג להסדיר את מעמדם האזרחי של בני ביתא ישראל שהגיעו, שחרר עולים בלתי חוקיים מהכלא, דאג לפרנסתם, ולהסתרת אלו שנגדם הוצאו צווי גירוש.
במהלך שנת 1971 ובראשית השנה העוקבת ביקר באתיופיה כאורחו של ראש המשמר הקיסרי שבו בין היתר שימש כשליח מטעם הוועד הציבורי כדי לעקוב אחר פעילויות האגודה לרווחת הפלאשים ולגשר בסכסוך שנוצר בין יונה בוגלה, נציג הוועד הציבורי והאגודה באתיופיה, לבין מיכאל אשכול וכהני הקהילה. בביקורו מונה על ידי הליקה כהנת אורי בן ברוך כראשה ונציגה הראשי של הקהילה מול המוסדות בישראל. לאחר ביקורו השתדל אצל הרב עובדיה יוסף, אשר שימש כרב ראשי ספרדי וראש בתי הדין הרבניים בתל אביב-יפו ובהמשך כראשון לציון, כדי שזה יכיר בזכות עלייתה ושייכותה של ביתא ישראל ליהדות. השתדלותו של חזי הניבה תוצאות והרב יוסף הכיר בביתא ישראל ובעלייתה וזאת לאחר שהוצאו צווי גירוש כנגד קבוצה מבני הקהילה. כחלק מפעילותו הקימו יוצאי אתיופיה ב-17 באפריל 1972, ביום העצמאות, ארגון כלל-ארצי בשם "התאחדות יהודי אתיופיה בישראל" ושבו שימש כיושב ראש.
במקביל לפועלו לעלייה ועם שחרורו מהצבא התגייס למשמר האזרחי, שבו שירת במשך עשור, לאחר סדרת גנבות ופריצות לביתו. במסגרת תפקידו, שבו שימש גם כמפקד המשמר בשכונה, עזר לנערים להיגמל מסמים והוריד את רמת הגנבות.
משנות ה-80 ועד מותו פעל למען קליטתם של העולים מאתיופיה במגוון תפקידים ונושאים.
חייו האישיים ופטירתו
חזי היה השלישי בסדר לידתו מבין שבעה אחים ואחיות ושלט בחמש שפות איטלקית, ערבית, עברית, תגרית ואמהרית. אביו נפטר ב-1950 ואמו ב-1984. ב-1948 נישא למרגלית, שנפטרה ב-1993, ועמה הביא שלושה ילדים.
נפטר ב-29 במרץ 2012 (ו' בניסן תשע"ב) ונטמן לצד אשתו בבית העלמין סגולה.
המרכז לטניס בישראל - רמת השרון
המרכז לטניס בישראל - רמת השרון, הוא אחד מ-14 המרכזים ברחבי הארץ של המרכז לטניס בישראל והיה המרכז הראשון שהוקם מביניהם. זהו מרכז הטניס הגדול ביותר בישראל, המכיל 24 מגרשים, ביניהם 3 מגרשי חימר, שני מגרשי דשא סינתטי ואצטדיון קנדה המכיל כ-4,500 מקומות ישיבה.
היסטוריה
המרכז הוקם בשנת 1976 בעזרתם של שישה מייסדים: איאן פרומן מדרום אפריקה, פרדי קריבין מבריטניה וארבעה אמריקנים - ביל ליפי, ג'ו שיין, הרולד לנדסברג ורובי ג'וזף שאחראים לגיוס התרומות ובעזרתו של פסח בלקין, ראש מועצת רמת השרון, שהסכים לתת את השטח כדי להקים את מרכז הטניס.
טקס הפתיחה התקיים ב-25 באפריל 1976 כאשר לאה רבין, אשת ראש הממשלה המכהן דאז יצחק רבין, קיבלה את הכבוד לגזור את הסרט. רבין עזרה רבות בגיוס תרומות עבור המרכז לטניס בישראל, אם זה באירוח ערבי התרמה בביתה או בעזרה בגיוס כספים בחו"ל. בטקס היא פנתה לששת המייסדים ולתורמים ואמרה: "נתתם תרומה גדולה ביותר לספורט בישראל, לכבוד הוא לי להיבחר כפטרונית למרכז טניס נפלא זה". יותר מ-150 חברי המרכז לטניס בישראל מ-15 מדינות הגיעו לטקס יחד עם קהל של 3,000 איש, שזכה לראות כיצד שדה תותים הופך למרכז של 13 מגרשי טניס וגדל בהמשך ל-24 מגרשים. המנהל הראשון של המרכז היה אבי איזקוב, אחריו שי רז, פסח פוני, דני ברקוביץ', רוני סנדר, שעיה אזר אייל תעוז ומשנת 2020 מנהל את המרכז שי פוני.
הפעילות במרכז
המרכז מקיים תוכניות טניס מגוונות לילדים, נוער ומבוגרים ברמת מתחילים ומתקדמים: תוכנית פיתוח מוטורי לגילאי 4-6, תוכנית מיני טניס לגילאי 6-8, תוכניות טניס לגילאי 8-18 ותוכנית תחרותית למצטיינים המשלבת אימוני כושר. לגילאי 18 ומעלה מתקיימת אקדמיה של חוגי טניס למתחילים ומתקדמים. במהלך השנה מתקיימות במרכז שפע של תחרויות בינלאומיות לבוגרים ולנוער, תחרויות ארציות ואזוריות. במרכז מתקיימות גם תוכניות למען הקהילה הממומנות על ידי תרומות מהארץ ומחו"ל: תוכנית ספיישל אולימפיקס לילדים ומבוגרים בעלי צרכים ייחודיים ותוכניות לילדים בסיכון.
תחרויות ATP ובוגרים מפורסמים
החל משנת 1979 ועד 1996 התקיימו במרכז תחרויות של הסבב העולמי לגברים (ATP), ריקליס ואייזנברג, תחת השם אליפות תל אביב הפתוחה בטניס, שהיו ההזדמנויות היחידות (מלבד משחקי גביע דייוויס) בו יכול היה קהל חובבי הטניס בישראל לצפות בשחקנים הפופולריים של אותה התקופה מהצמרת העולמית כגון ג'ימי קונורס, איליה נסטסה, ברד גילברט, תומאס מוסטר, הרולד סולומון, אהרון קריקסטיין, יאניק נואה, ויין פריירה, אנדריי צ'סנוקוב ועוד. טורניר ריקליס התקיים בזכות התורם הראשי משולם ריקליס וטורניר אייזנברג בזכות תרומתם של ג'ויס ומל אייזנברג. בנוסף זכה המרכז לארח את כדורסלן העבר ד"ר ג'יי ואת טניסאי העבר ביורן בורג וטום אוקר.
במרכז גדלו ילדים רבים שהפכו במהלך השנים לאלופי ישראל, לטניסאים ברמה הבינלאומית ושיחקו בנבחרות ישראל, ביניהם: עמוס מנסדורף, גלעד בלום, אנה סמשנובה, ציפי אובזילר, הראל לוי, נועם בר, אייל רן, אילנה ברגר ורקפת בנימיני.
בשנת 2014 אומר היה להיערך במרכז, אחרי 18 שנות הפסקה, טורניר מסבב ה-ATP מסדרת 250, במקום טורניר שמתקיים בסנט פטרסבורג (אליפות סנקט פטרבורג הפתוחה בטניס). הטורניר בוטל ברגע האחרון בעקבות המצב הביטחוני עקב מבצע צוק איתן בעזה.
Jurassic Park Builder
Jurassic Park Builder הוא משחק וידאו מסוג סימולציות ניהול ובנייה שיצא ב-23 ביולי 2012 בארצות הברית (וב-10 באוקטובר 2012 בבריטניה) בידי חברת "Ludia" ומבוסס על סרטי פארק היורה וניתן למשחק של שחקן יחיד באנדרואיד, בiOS ובפייסבוק.
המשחק מדמה מערכת של בניית פארק שעשועים עם יצורים נכחדים, כולל יצורים שלא נראו בסרטי הסדרה. ב-2015 סמוך לצאת הסרט עולם היורה החברה הוציאה גרסה מעודכנת למשחק בשם "עולם היורה: המשחק" (Jurassic World: The Game).
המשחק הצליח מאוד בבוע הראשון שהופץ וקיבל הורדות רבות לאנדרואיד ול-iOS וכן היה אחד מעשרת המשחקים המרוויחים ביותר שהורדו לאנדרואיד ול-iOS בשנת 2013.
המשחק
המשחק הוא למעשה Freemium דו-ממדי ובתוכו אפשר לפתח יצורים תלת-ממדים. לשם כך השחקן צריך לנקות את הפארק ולחפש בין העצים והסלעים ענברים של יתושים לכודים ולהביא אותם למעבדה, שם ינסו לחלץ מהיתוש את ה-DNA וליצור ממנו דינוזאור או יצור אחר. יתושים מתגלים גם על הקרקע בעוד השחקן מנקה את הקרקע.
את המשימות של השחקן הוא מקבל מאת הדמויות שבשני הסרטים הראשונים: אלן גרנט, ג'ון האמונד, איאן מלקולם וקלי קורטיז וכן ד"ר הנרי וו המפעיל של המעבדה. היעדים הם בניית כבישים מעברים לכלובי הדינוזאורים והוספה של יצורים שונים לפארק. לאחר מכן השחקן יכול להוסיף גם מבנים חדשים, בתי מלון ומגוון אטרקציות למבקרים, לרבות כלי רכב שונים וכן שיבוט של זני דינוזאורים חדשים ומרשימים יותר. השחקן צריך לדאוג לגדרות ולמנוע בריחה של דינוזאורים. אם דינוזאור בורח השחקן צריך ללחוץ עליו ולעצור את התקדמותו. השחקן מרוויח כסף מהמבנים והדינוזאור ואפשר להרוויח יותר כסף בידי האכלת הדינוזאורים המשובטים, אף שהם יכולים להסתדר לבד.
בנוסף על הפארק הבסיסי שממוקם על האי "איסלא נובלר" ישנם עוד סוגי פארקים להרצה: פארק הממוקם בקרקעית הים ובו מיני חיות ימיות נכחדים ופארק הממוקם בפטגוניה המבוסס על חיות מעידן הקנוזואיקון וגם על כמה תנינים מהמזוזואיקון.
עולם היורה: המשחק
גרסה נוספת של המשחק יצאה ב-29 באפריל 2015, חודשיים לפני יציאת הסרט הרביעי בסדרה - עולם היורה, אחרי שהוכרז עליו שנה לפני כן כחלק מקידום הסרט.
גם בגרסה זו השחקן מקים פארק על האי "איסלא נובלר" והוא בעל מבנים ודינוזאורים דומים לגרסה הראשית, אך הוא יכול להוסיף בה מגוון של מעל 50 זני דינוזאורים ויצורים חדשים שבגרסה זו יכולים גם להילחם ביניהם בתורות ולהשתכלל במשך השלבים. בנוסף מופיעות בו דמויות המופיעות בסרט לרבות אוון וקלייר.
ארון או'קונל
ארון ג'ון או'קונל (באנגלית: Aaron John O'Connel; נולד ב-8 באפריל 1986) הוא דוגמן ושחקן אמריקאי.
ביוגרפיה
או'קונל נולד בדייטון, אוהיו. הוא בנם של מארק אוקונל, שחקן העבר של סינסינטי בנגלס וקתרין דיבל אוקונל. יש לו שלוש אחיות, איימי, אבי ואנה. הוא סיים את בית הספר התיכון הקתדרלה בשנת 2004, שם שיחק כדורגל, כדורסל ובייסבול. בילדותו, סבו מצד אמו ויין לימד אותו לנגן בפסנתר. בשנת 2008, או'קונל סיים את לימודיו במדעי הבריאות והטבע באוניברסיטת פרדו, שם קיבל תואר ראשון.
חיים אישיים
בשנת 2013, הוא קיבל את רישיון הטיס פרטי, וטס במטוס Cirrus SR22.
דוגמנות
בשנת 2006, אוקונל חתם בסוכנות הדוגמנות פורד מודלס בזמן שלמד בקולג'. הוא הופיע בקמפיינים פרסומיים של מותגי אופנה רבים בהם, GQ, ואניטי פייר, ווג, "ווג פאריס", "ארנה" Homme+" ו-"VMAN". או'קונלהופיע בקמפיינים של אברקרומבי אנד פיץ', וראלף לורן.
משחק
או'קונל החל את הקריירה שלו באולפן השחקנים בשיקגו. לאחר מכן עבר ללוס אנג'לס כדי שיוכל להמשיך לדגמן ולהתמקד במשחק ושם החל ללמוד משחק. הוא לוהק להופיע במספר פרסומות, כולל לחברת "Liquid-Plumr" שם תפס את עינו שלטיילר פרי. או'קונל חשב בתחילה שזו בדיחה כאשר יצרו איתו קשר מחברת ההפקה של פרי לגבי אודישן לתפקיד בסדרת טלוויזיה חדשה. פרי יצר קשר עם או'קונל בעצמו וביקש ממנו להיבחן בסקייפ. לאחר מכן פרי נסע ללוס אנג'לס כדי להיפגש עם או'קונל על תפקידו של וויאט באופרת הסבון "The Haves and the Have Nots". או'קונל היה למעשה הראשון מהרכב השחקנים שלוהק.
ב-2015, הוא כיכב בקומדיה העונתית של "12 מתנות לחג המולד" בתור מארק רנקוויסט, בכיר בחברה ששוכר קניינית אישית ומגלה שהרוח האמיתית של חג המולד אינה כסף, הוא שיחק בכמה תפקידים ראשיים בסרטי טלוויזיה.
בשנת 2017, הוא כיכב בסרט "With Love, Christmas" של ערוץ הולמרק, לצד אמילי אולרופ.
אליפות צרפת בטניס 1928
אליפות צרפת 1928 הייתה תחרות טניס שנערכה על מגרשי חימר באצטדיון החדש רולאן גארוס בפריז. התחרות החלה ב-24 במאי והגיעה לידי גמר ב-4 ביוני. הייתה זו התחרות ה-33 מאז היווסדה.
אנרי קושה ואיילין בנט זכו בתחרות זוגות מעורבים ובנוסף כל אחד זכה בתחרות נוספת.
תחרות הגברים
בתחרות זו השתתפו 70 טניסאים שחולקו ל-8 בתים. לקראת התחרות המשתתפים החזקים דורגו כדלקמן:
תחרות הנשים
בתחרות הנשים השתתפו 43 טניסאיות שחולקו ל-4 בתים. כמו בתחרות הגברים, הטניסאיות החזקות זכו לדירוג:
במשחק הגמר הלן וילס ניצחה את איילין בנט  בשתי מערכות.
תחרות זוגות גברים
בתחרות השתתפו מספר זוגות. מנצחי מנצחי תחרות 1927 אנרי קושה וז'אק בריניון השתתפו גם השנה אך עם פרטנרים חדשים. במשחק הגמר נפגשו ז'אק בריניון וז'אן בורוטרה עם הזוג הצרפתי הנוסף אנרי קושה ורנה דה בוזלה וניצחו ב-5 מערכות. באותה שנה הם ניצחו גם באליפות ארצות הברית הפתוחה וז'אק בריניון ניצח באליפות וימבלדון.
תחרות זוגות נשים
בתחרות השתתפו 16 זוגות. מנצחות תחרות מנצחי תחרות 1927 איירין פיקוק ובובי הייני ( דרום אפריקה) לא השתתפו בתחרות. במשחק הגמר פיבי ווטסון ואיילין בנט שיחקו נגד סוזן דב וסילבי לפורי  וניצחו אותן בשתי מערכות. באותה שנה הם ניצחו גם באליפות וימבלדון.
תחרות זוגות מעורבים
בתחרות השתתפו 32 זוגות. מנצחי תחרות 1927 מרגריט ברוקדי וז'אן בורוטרה הודחו ברבע גמר. במשחק הגמר איילין בנט ואנרי קושה  נפגשו עם הלן וילס ופרנק הנטר  וניצחו אותם בשלוש מערכות. לשניהם זה היה הניצחון השני באליפות.
1993 במוזיקה
בערך זה מצוינים אירועים שהתרחשו בשנת 1993 ונוגעים לעולם המוזיקה.
אורופלטיים
אלה נחשים קטנים באורך 20-75 ס"מ והם בעלי ראש ולסתות קטנים, עיניים לא מפותחות, גוף גלילי מכוסה קשקשים חלקים וזנב משוריין. הם נפוצים בעיקר ברמות הרריות בהודו ובסרי לנקה, שם הם מתחבאים מתחת לאדמה או מתחבאים בסבך. הם ניזונים בעיקר מחסרי חוליות כמו חרקים או תולעים, בעיקר משלשולים.
חופשת קיץ (סרט, 1963)
חופשת קיץ (באנגלית: Summer Holiday) הוא סרט מוזיקלי בריטי משנת 1963 בבימויו של פיטר ייטס, עם קליף ריצ'רד ולורי פיטרס בתפקידים הראשיים.
זה סרטו הרביעי של קליף ריצ'רד וגם כאן מלווה אותו להקת הצלליות.
בסרט יש 16 שירים וקטעי ריקוד. השירים "The Next Time", "Bachelor Boy", "Summer Holiday", והקטע הכלי "Foot Tapper" הגיעו לפסגת מצעד הסינגלים הבריטי.
תקציר העלילה
דון (קליף ריצ'רד) עובד עם חבריו סטיב, אדווין וסיריל במוסך של חברת התחבורה הציבורית בלונדון. הוא אומר להם כי הציע להנהלה לשדרג אוטובוס אחד לאוטובוס לתיירים ולנסוע אתו לחופשה לדרום צרפת. אם המבצע יצליח, תפתח החברה קו נסיעות מיוחד לתיירים. התנאי הוא שהם ישפצו את האוטובוס בעצמם ואכן הם מצליחים לעשות זאת תוך שבעה ימים בעזרת חבריהם במוסך ויוצאים לצרפת כשדון נוהג ושר "חופשת קיץ".
בדרך הם נפגשים ברכב "טרנטה" ובו הבנות אנג'י, סנדי ומימסי שמסכימות לאחר התייעצות להצטרף אליהם. הבנות מהוות שלישית זמרות ועליהן להגיע להופעה ביוון ולכן מסיכימים הבנים לשנות את נתיב נסיעתם ליוון דרך שווייץ, אוסטריה ויוגוסלביה.
במשך הזמן הם מגלים באוטו "נוסע סמוי" (לורי פיטרס) שמציג עצמו בתור נער שברח מהוריו. במשך הזמן הם מגלים שזו בחורה בשם ברברה וינטרס, זמרת שברחה מאמה השתלטנית סטלה (מאדג' ראין) ומהסוכן שלה ג'רי (ליונל מורטון). כל העיתונים מלאים כתבות על היעלמותה והחיפושים אחריה.
סטלה וג'רי עושים הכל כדי לשבש את המסע של דון וחבריו, הם מטמינים תכשיט של ברברה באוטובוס ומודיעים למשטרה כי נגנב וכן משנים שלטי הכוונה ומביאים את האוטובוס לדרכים קשות למעבר.
ביוגוסלביה הם נתקלים ברועה ודון שר לה על "נעלי הריקוד". הוא מובל לכפר ומכריחים אותו להתחתן אתה והם בורחים כל עוד נפשם.
באוסטריה הם נפגשים בלהקת שחקנים ובראשם אורלנדו. הם מעלים אותם לאוטובוס אך נעצרים לאחר שסלה וג'רי מדווחים כי אין להם רשות להוביל תיירים. השופט (דייוויד קוסוף) מזכה אותם רק לאחר שהם עורכים לפניו הצגה.
בינתיים מתפתחת אהבה בין דון לברברה. כשהם מגיעים לאתונה מגיעים לשם גם סטלה ג'רי ועיתונאים וסטלה מאשימה את דון וחבריו בחטיפה.
היא נועלת את ברברה בחדר, עורכת מסיבת עיתונאים ומזילה "דמעות תנין" על בתה. דון וחבריו מצליחים לשחרר את ברברה ובאמצע המסיבה היא מופיעה ומודיעה על אהבתה לדון ורצונה להינשא לו. דון מודיע כי חברת האוטובוסים מסכימה להסב עוד 200 אוטובוסים לתיור והוא יהיה אחראי לכך. כעת האם סטלה מרוצה מחתנה לעתיד וכולם נוסעים באוטובוס ושרים על "חופשת קיץ".
אשת הברזל (טלנובלה)
אשת הברזל (בספרדית: soy tu dueña, תרגום מילולי: אני הבעלים שלך) היא טלנובלה מקסיקנית אשר נוצרה על ידי חברת "טלוויסה" בשנת 2010.
כוכבי הטלנובלה הם: לוסרו ופרננדו קולונגה.
עלילה
לאחר שננטשה בידי אלונסו מחליטה ולנטינה להתגורר באחוזת "לוס קסקבלס" שהייתה אחד מנכסיה בכפר. בכפר פוגשת ולנטינה בחוסה מיגל אשר הגיע לעבוד באחוזה של הוריו "מונטסינוס" אשר שוכנת בצמוד לאחוזתה של ולנטינה. תוך זמן קצר האנשים בכפר מתחילים לפחד מוולנטינה בשל שחצנותה ובשל המעשים הרעים של העוזר שלה, רוסנדו.
בתחילה חוסה מיגל וולנטינה אינם מסתדרים וכל הזמן מתווכחים על האדמות הצמודות זו לזו. אולם כל זה לא מפריע לחוסה מיגל להתאהב בוולנטינה ולנסות לשבור את תדמית הברזל שבנתה לעצמה. אם הזמן ולנטינה גם היא מתאהבת בחוסה מיגל אשר גרם לה להאמין שוב באהבה והחזיר אותה להיות אותה אישה נעימה ואוהבת אך אהבתם לא הולכת להתממש כל כך מהר. בשל תככיה של אימו לאונור, קנאתה של בת דודתה, איוונה אשר רוצה את חוסה מיגל לעצמה ואהבתו החולנית של רוסנדו לוולנטינה, הקשר של חוסה מיגל וולנטינה הופך כמעט אבל רק כמעט לבלתי אפשרי.
ישראל ברוך
ישראל ברוך (נולד ב-13 באוגוסט 1960) הוא מאמן כדורסל ישראלי המאמן כיום במחלקות הנוער של הפועל עומר הפועל באר שבע. עלה עם קבוצתו לליגות בכירות יותר, שלוש פעמים ברציפות. כיום מאמן את קבוצת מכבי דימונה מליגה א'.
פרחי פרג
פרחי פרג (בהולנדית: Stilleven met viscaria) הוא ציור בצבעי שמן של הצייר ההולנדי וינסנט ואן גוך, שנוצר בשנת 1887. שוויו המוערך של הציור נע בין 50 ל-55 מיליון דולרים. הוא נגנב ממוזיאון מוחמד מחמוד ח'ליל שבקהיר באוגוסט 2010, ולא נמצא מאז.
רק מספר שעות לאחר הגנבה, הרשויות במצרים עצרו שני אזרחים איטלקיים בנמל התעופה הבינלאומי של קהיר, אך התברר כי הם לא השודדים. זוהי הפעם השנייה שבה נגנב הציור. בפעם הראשונה הוא נגנב ביוני 1977, והושב רק לאחר כעשור מכווית.
ישראל ברוך
ביוגרפיה
בין השנים 1998–2001 אימן את הפועל בארי, ובמקביל את קבוצות הנוער של ביתר באר שבע. בין הישגיו בהפועל בארי – העפלה לליגה הארצית, ובאותן שנים העפיל עם קבוצת הנוער של ביתר באר שבע לליגה הלאומית. בעונת אימן את קבוצת הבוגרים של ביתר באר שבע.
פרחי פרג
בציור מתוארת ואזה עם פרחי פרג צהובים ואדומים. הצבעוניות של פרחים מנוגדת לרקע הכהה. ואן גוך שאב את הניגודיות הזו מאדולף מונטיצ׳לו. מונטיצ׳לו היה צייר צרפתי שואן גוך ראה את יצירותיו בפריז ב-1886 והושפע מהם רבות. מוערך כי הציור נעשה בשנת 1887, כשלוש שנים לפני התאבדותו של ואן גוך.
ישראל ברוך
ביוגרפיה
בעונת היה שותף להקמתה של מחדש הפועל באר שבע, ואימן אותה עד שנת 2007, כשפשטה רגל פעם נוספת. בעונת שוב היה שותף להקמתה של הקבוצה מחדש, יחד עם כפיר ארזי (א.א. ארזי), ואימן אותה. מאז הוקמה עלתה הקבוצה שלוש ליגות ברציפות, עונה אחר עונה, באימונו של ברוך.
פרחי פרג
ב-2010 בית המשפט במצרים הרשיע אחד עשר עובדים ממשרד התרבות המקומי, כולל סגן השר, ברשלנות שהובילה לגנבת הציור. המורשעים קיבלו עונשי מאסר של עד שלוש שנים, אך רובם שוחררו בערבות. המיליארדר המצרי נגיב סאווירס הציע פרס של 175 אלף דולר תמורת מסירת מידע שיוביל למציאתה של היצירה הגנובה.
ישראל ברוך
ביוגרפיה
משנת 1995 משמש כמאמן נבחרות ישראל הצעירות.
בעונת 2020/2021 אימן ברוך את קבוצת הנוער המחוזית של הפועל עומר, תחת חסות של הפועל באר שבע, איתה עלה בסופו של דבר לליגת הנוער ארצית, אך ויתר על המשכת אימונה עקב עומס נסיעות.
נכון לעונת 2021/2022 מאמן ברוך את קבוצת הנוער מחוזית של הפועל באר שבע.
יחסי גינאה ביסאו–ספרד
יחסי גינאה ביסאו–ספרד הם היחסים הדו-צדדיים והדיפלומטיים בין גינאה ביסאו וספרד.
יחסים דיפלומטיים
ספרד הכירה בגינאה ביסאו מיד לאחר עצמאותה בשנת 1974, וכוננה עימה יחסים דיפלומטיים. לאחר פתיחת שגרירות ספרד בביסאו בשנת 2007, התחזקו הקשרים. גינאה ביסאו מינתה שגריר תושב במדריד, שהגיש את אמנתו בפני המלך חואן קרלוס הראשון בתחילת 2012.
אחד הנושאים הבילטרליים הרלוונטיים ביותר בין המדינות הוא הגירה: במהלך ביקורו של השר מיגל מורטינוס ב-27 בינואר 2008, נחתם הסכם שיתוף פעולה חדשני בנושא הגירה. רשויות ההגירה בשתי המדינות שיתפו פעולה בתחום החזרתם ועיכובם של מהגרים. אף על פי שאין הרבה מהגרים שעוזבים את גינאה ביסאו עם זאת, מכיוון שסניף של סוכנות פרונטקס של האיחוד האירופי הוצב בסנגל, מהגרים עברו לארץ זו. בשנת 2010 החלה לפעול תוכנית "סוסון הים". תוכנית זו, הממומנת בכספים אירופיים ומבוצעת על ידי המשמר האזרחי, הורחבה ושמה פרויקט WEST-SAHEL, ובעקבותיה קצין המשמר האזרחי הספרדי השתקע בביסאו. זו תוכנית תקשורת לוויינית, שכבר עובדת, בסנגל, מאוריטניה וכף ורדה. לתוכנית יש תמיכה טכנית שהותקנה במדריד, והמשמר האזרחי הספרדי מעביר קורסי הכשרה לפקידים בגינאה ביסאו. התוכנית משמשת למידע בזמן אמת על ספינות חשאיות המובילות לאיים הקנריים, בין היתר, בנוסף לסיוע בבקרת הגבולות וההגירה בגינאה ביסאו.
לשגרירות יש נספח פנים שימושי מאוד בתחום זה הדיג: פרוטוקול הדיג שנחתם עם האיחוד האירופי בינואר 2015 כבר הוזכר. עד כה רישיונות הדיג היחידים שהונפקו לספינות ממדינות האיחוד הונפקו לספינות דיג ספרדיות.
שיתוף פעולה
במהלך השנים 2007–2011, ספרד הפכה לתורמת הדו-צדדית הראשונה במדינה יחד עם פורטוגל. הוועדה המשותפת ההיספנית-גינאית הראשונה התקיימה ביולי 2007, בה התחייבה ספרד להעניק לגינאה ביסאו 15 מיליון אירו (בין 2007–2009). למרות העובדה שבשלוש תוכניות האב הראשונות (2001–2012) גינאה ביסאו רשומה כמדינה מועדפת, בתוכנית האב הרביעית 2013–2016 היא כבר לא נחשבה למדינה מועדפת בשל קריטריונים של יעילות ואיכות הסיוע, כמו גם מסיבות תקציביות.
הנושאים המוגדרים כעדיפויות הם בריאות, חינוך, דיג ומים ותברואה. הוזכר כי דרך פרויקט האיחוד האירופי במערב סאהל, מוצב תמיד בביסאו קצין משמר אזרחי, המתחלף כל 8 חודשים, שמשתף פעולה עם רשויות אכיפת החוק המקומיות במשימות ארגון שירותי ההגירה והגבולות.
בתחום המסחרי, ספרד הוגדרה על ידי גינאה ביסאו לתורמת מסייעת במסגרת תוכנית של המסגרת המשולבת המשופרת (MIM), ב-WTO. תוכנית שיתוף הפעולה, המונפקת ביותר מ-3 מיליון דולר, נועדה לשפר את היכולות המסחריות במדינה ובעיקר למודרניזציה של המכס.
Let Me Love You like a Woman
Let Me Love You like a Woman הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת-יוצרת האמריקאית לנה דל ריי, מתוך אלבום האולפן השביעי שלה, Chemtrails over the Country Club. השיר יצא לאור ב-16 באוקטובר 2020, כסינגל ראשון מתוך האלבום.
רקע והכרזה
השיר נכתב והופק על ידי לנה דל ריי, ג'ק אנטונוף והופק גם על ידי אנטונוף. השיר עצמו הוכרז על ידי דל ריי בחשבון האינסטגרם שלה כסינגל מתוך האלבום Chemtrails over the Country Club, יום לפני צאתו.
וידאו קליפ
הווידאו קליפ המלא שצולם לשיר הועלה לערוץ היוטיוב של דל לריי ב-16 באוקטובר 2020, ביום צאתו של השיר כסינגל.
חסאן א-נורי
חסאן א-נורי (בערבית: حسان النوري; נולד ב-9 בפברואר 1960) הוא פוליטיקאי סורי שהיה מועמד לבחירות לנשיאות סוריה ביוני 2014.
א-נורי נולד בדמשק. הוא קיבל תואר ראשון בכלכלה ומסחר מאוניברסיטת דמשק בשנת 1982, וכן דוקטורט בניהול כללי מאוניברסיטת ג'ון פ. קנדי בשנת 1989. הוא היה מזכיר לשכת התעשייה של דמשק בין השנים 1997–2000. נורי התמודד (כראש מפלגת NIACS) והפסיד בבחירות בשנת 2014 לבשאר אל-אסד, כאשר השיג 4.3% (500,279) מהקולות, על פי נתוני SANA (סוכנות הידיעות הערבית הסורית).
ג'יימס קוקו לומל
ג'יימס קוקו לומל (באנגלית: James Koko Lomell; נולד ב-16 באוקטובר 1985) הוא כדורגלן עבר ליברי ששיחק בעמדת הקשר.
קריירה
לומל התחיל את הקריירה שלו בקבוצת הכדורגל "האג'ה", אליה הצטרף כבר בגיל 13, ממנה עבר לג'וניור פרופשיונל.
בגיל 17, הצטרף למריצבורג יונייטד מהליגה השנייה בדרום אפריקה וכעבור שנתיים חתם במנינג רנג'רס מליגת העל של דרום אפריקה. בהמשך, הצטרף לסקונדי האסקאס, לפרס אוילרס, פ.צ. אק, מדאן ומדורה יונייטד.
בספטמבר לומל חתם בהפועל פתח תקווה מליגת העל. ב-26 בספטמבר ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בהפסד 3-0 לבית"ר ירושלים. לומל שיחק בקבוצה מספר חודשים ולאחר מכן שוחרר. כעבור שנה חזר לליבריה וחתם ב-LISCR עמה זכה באליפות.
ב-21 ביוני 2003 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת ליבריה בהפסד 2-1 ל. ב-26 במרץ 2008 הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת בניצחון 0-2 נגד.
Together Always
Together Always (בעברית: ביחד תמיד) הוא האלבום המשותף השמיני של דולי פרטון ופורטר ווגונר, אשר יצא ב-11 בספטמבר 1972 על ידי RCA ויקטור. ב-4 בינואר 2019 האלבום יצא מחדש להורדה דיגיטלית. בהמשך, הועלה גם לרשתות הזרמות המדיה השונות, כדוגמת ספוטיפיי.
תוכן
האלבום כולו מורכב משירים שנכתבו על ידי ווגונר או פרטון. האלבום בין היתר מכיל את הלהיט "Lost Forever in Your Kiss" ואת השיר "Ten Four – Over and Out" אשר נוגן בתחנות הרדיו אף על פי שלא יצא כסינגל. בנוסף הוא גם מכיל את השיר "Poor Folks Town" שיותר מאוחר, פרטון הקליטה לו גרסת סולו לאחד מאלבומיה.
בנוסף לכך, האלבום מכיל גם הערות אותם כתבו הזמרים בכתב היד שלהם.
הצלחה מסחרית
מתוך האלבום יצאו שני סינגלים כאשר הסינגל הראשון היה השיר "Lost Forever in Your Kiss", שיצא ב-6 במרץ 1972 והגיע למקום התשיעי במצעד שירי הקאנטרי. הסינגל השני היה שיר הנושא "Together Always", והוא יצא ביולי אותה שנה והגיע למקום ה-14 במצעד שירי הקאנטרי של בילבורד גם כן.
האלבום עצמו הגיע למקום השלישי במצעד אלבומי הקאנטרי.
הנס אנוקסן
הנס אנוקסן (Hans Enoksen, נולד ב-7 באוגוסט 1956)) הוא פוליטיקאי גרינלנדי. שימש כראש ממשלת גרינלנד השלישי בשנים 2002–2009.
חייו
אנוקסן הוא יליד איטישׂק, גרינלנד וחבר הפרלמנט של גרינלנד החל מ-1995. הוא היה שר הדיג, הציד וההתנחלויות ויו"ר מפלגת סיומוט החל משנת 2001. הוא נבחר לתפקיד ראש ממשלת גרינלנד ב-14 בדצמבר 2002 לאחר שמפלגתו זכתה ב-28 אחוזים מהקולות, מה שהספיק לה לנצח.
הוא הפסיד בבחירות של שנת 2009 ופרש מתפקידו כיושב ראש מפלגת סיומוט. בשנת 2014 הקים את מפלגת נאלראק.
אנוקסן דובר גרינלנדית בלבד.
אדית סמואל
אדית סמואל (22 בנובמבר 1907 – 1 ביוני 1964) הייתה אמנית ישראלית, ילידת גרמניה, מחלוצות הבובנאות בישראל.
ביוגרפיה
בשנת 1939 לפני שפרצה מלחמת העולם השנייה, עלתה לארץ ישראל מגרמניה הנאצית, והצטרפה אל אחיה ואחותה הגדולים. מאז לא ראתה את הוריה. בזיכרונותיה של סמואל, הכתובים בגרמנית, היא משתפת בקושי שיצר המפגש הראשוני עם נופי הארץ הבלתי מוכרת: "כאשר הגעתי לפלשתינה באוגוסט 1939, עולמי חרב עלי. כך הופרדתי מכל מה שהיה משמעותי בחיי". סמואל התיישבה בראשון לציון, בחדר שכור ברחוב נורדאו, ששימש כמקום מגוריה וכחדר המלאכה בו יצרה חלק ניכר מעבודותיה. בהמשך היא התגוררה בדירה משותפת בראשון לציון עם אחיה הנס-יוחנן ואחותה חווה, סמוך לבית המלאכה של חווה. שלושתם הקדישו את חייהם לאמנות ויצירה.
סמואל הייתה חברה טובה של לאה גולדברג. שתיהן מעולם לא נישאו, וחלקו את חווית הניתוק מארץ מולדתן בעקבות העלייה לארץ ישראל. כדי להכיר את הבובות של חברתה לקהל הרחב, כתבה גולדברג את "בנים, בנות, בובות": ספר בו כיכבו בובותיה של סמואל. הבובות נשמרו עד היום הודות ריסוסן בחומרי הדברה, ריסוס שגרם למותה של סמואל מהרעלה ביוני 1964. הספר "בנים, בנות, בובות" יצא בשנת 1968, 4 שנים אחרי פטירתה של סמואל. זהו הספר האחרון שגולדברג כתבה והוציאה לאור בחייה.
יצירתה
סמואל נחשבה לאמנית משפיעה ביותר בתחום הבובנאות, והוגדרה בעיתונות התקופה כ"אמנית בעלת המספר הגדול ביותר של חקיינים". בספרו "אמנות ישראל" כתב פרופסור ג'ון צ'יני כי העתקים של בובותיה "הפכו לפריט חשוב בתוצרת המזכרות המקומיות, אבל אלה רחוקים מלהשתוות לדגמיה של הגב' סמואל". עבודותיה הוצגו במוזיאונים שונים שבהם מוזיאון ישראל ומוזיאון ארץ ישראל ובמשך שנים, נמצא אוסף מבובותיה במוזיאון בראשון לציון. היא ייצגה את ישראל בתערוכות במילאנו טוקיו ומינכן, וקיבלה פרס בתערוכת בובות בינלאומית באיסטנבול ובירושלים.
המעבר לארץ ישראל השפיע על פועלה של סמואל כבובנאית – היא התמקדה ביצירת בובות קטנות יותר, והייתה יוצרת הבובות הראשונה בארץ שייצרה בובות מחומרים רכים ומתכלים, כגון עיסת נייר, גרביים משומשים, בגדי כותנה וחוטים. היא אף הייתה תופרת לבובות בגדים ומגהצת אותם עם מגהץ פחמים, ומכינה תכשיטים משפורפרות משומשות של משחות שיניים.
כל בובה עוצבה בקפידה בהשראת דמות שהרשימה אותה. הדמויות היו עשירות מבע ובעלות אופי ייחודי, שקיבל ביטוי לא רק בתווי הפנים שפוסלו אלא גם בעמידת הגוף. הבובות שיצרה הושפעו מנוף סביבתה החדשה – מדמויות מהפולקלור החלוצי ועד מיעוטים בחברה הארצישראלית כמו חרדים, בדואים ואחרים: "לילדים הערבים הצטרפו ילדים תימנים ונשים תימניות נושאות ילדים על גבן, בני ישיבה עם כובעים ובגדיהם השחורים, חלוצים לבושים בבגדים כחולים ובחאקי".
בשנותיה בארץ עסקה גם באיור ובפיסול, וליוותה באיורים 3 ספרי ילדים: "הנסיכה בעלת לב הזכוכית", "בלונים על שפת הים" ו"כדרת התכלת".
פרויקט השבת
"פרויקט השבת" (שבת העולמית) הוא מיזם מיסודו של הרב דוקטור וורן גולדשטיין, רבה הראשי של דרום אפריקה, הקורא ליהודים בכל קהילות העולם לשמור שבת יחד. שמו הרשמי של המיזם הוא "פרויקט השבת - שומרים את זה ביחד" (באנגלית: "The Sabbos Project - Keeping It Together"). המיזם מכונה באופן עממי בשם "שבת בינלאומית". המיזם התחיל כפרויקט מקומי עבור 75 אלף יהודי דרום אפריקה. במסגרתו נקבעה שבת שאותה כל יהודי דרום אפריקה ישמרו יחד. כ־70% מיהודי דרום אפריקה השתתפו בפרויקט. שותפים במיזם ארגוני קהילות בישראל ובתפוצות. בין הקהילות שנטלו חלק: מונטריאול, לונדון, ברצלונה, טינק, רוטרדם, סטפורד, ספרינג ואלי, מקסיקו סיטי ועוד.
לפי נתוני המארגנים, בשנת 2016 התקיימו פעילויות של המיזם בלמעלה מ-1152 ערים ברחבי העולם, בחלקן השתתפו אלפים.
מצעד ההצדעה לישראל
מצעד ההצדעה לישראל (מכונה לעיתים בעיתונות בישראל: הצעדה למען ישראל או המצעד למען ישראל או מצעד ישראל, בשפת המקור באנגלית: Celebrate Israel Parade ובמקור נקרא: Salute to Israel Parade) הוא מצעד שנתי לתמיכה בישראל המתקיים בשדרה החמישית בניו יורק.
היסטוריה
על פי מארגני המצעד, זה הכינוס הגדול ביותר בעולם בתמיכה בישראל. בשנת 2011, שונה שמו של המצעד באנגלית מ-Salute to Israel Parade ל-Celebrate Israel Parade באירוע ההשקה באולם הנשפים אדיסון במרכז מנהטן. המצעד נע צפונה בשדרה החמישית מרחוב 57 לרחוב 74.
נציגויות של צועדים מגיעים מאזור המטרופולין של ניו יורק, כמו גם מחלקים אחרים ארצות הברית: בתי ספר יהודים, בתי כנסת, קבוצות נוער, נציגי ארגון הלל וארגונים אחרים, כולל מועדון רוכבי האופנועים היהודי "חי". חגיגות יום המצעד כוללות קונצרט בסנטרל פארק שבו גם מוצע אוכל כשר על ידי מוכרנים מקומיים. בניין האמפייר סטייט מדליק במיוחד לאירוע את אורות המגדל שלו בכחול-לבן.
בין הצועדים ניתן למצוא גם פוליטיקאים בולטים. לדוגמה, בשנת 2006 היו בין הצועדים ראש עיריית ניו יורק דאז מייקל בלומברג, הסנאטור של מדינת ניו יורק צ'אק שומר והילרי קלינטון, כמו גם מי שהיה אז מושל מדינת ניו יורק לעתיד, אליוט ספיצר.
תאריכי המצעד משתנים. לדוגמה, ב-2011 נערך המצעד ב-5 ביוני, ואילו המצעד ב-2014 נערך ב-1 ביוני.
ביולי 2007 מועצת המנהיגות היהודית בבריטניה, יחד עם קבוצות יהודיות אחרות בבריטניה, הודיעו כי מצעד הצדעה לישראל בריטי יתקיים במרכז לונדון ובמנצ'סטר ב-29 ביוני 2008, כחלק מחגיגות ה-60 להקמתה של המדינה ישראל. אירועים אלה משכו מעל 45,000 איש לשני אירועים מקבילים של תהלוכות רחוב, שאחריהם באו עצרות באוויר הפתוח בכיכר טרפלגר שבלונדון והיטון פארק במנצ'סטר.
מריה טקאוצ'י
מריה טקאוצ'י (ביפנית: 竹内 まりや, נולדה ב-20 במרץ 1955) היא זמרת וכותבת שירים יפנית. טקאוצ'י היא מהאמנים המוזיקליים המצליחים ביותר ביפן מבחינה מסחרית, כאשר לאורך השנים היא מכרה מעל ל-16 מיליון תקליטים. השירים אשר היא הייתה מעורבת בהפקתם בתחילת הקריירה, בין סוף שנות השבעים עד שנות השמונים, נחשבים לשירים בולטים במיוחד בסוגה המוזיקלית City pop.
חיים מוקדמים
טקאוצ'י נולדה בעיר טאישה במחוז שימאנה שנמצא במערב יפן. במהלך ילדותה משפחתה הפעילה פונדק דרכים מסורתי אותו הקים במקור הסבא רבא של טקאוצ'י בשנת 1877. במהלך ילדותה משפחתה של טקאוצ'י נהגה תמיד לנגן תקליטים עם מוזיקה מכל רחבי העולם. טקאוצ'י למדה לנגן על פסנתר וגיטרה שהייתה בכיתה ג'. לטענתה להקת הביטלס השפיעו רבות עליה בילדותה.
בשנת 1972, בשנתה השלישית בבית הספר התיכון, לקחה חלקה בתוכנית חילופי תלמידים אשר במסגרתה קיבלה את ההזדמנות ללמוד במשך שנה אחת בעיר רוק פולס במדינת אילינוי שבארצות הברית.
בשנת 1974 החלה טקאוצ'י ללמוד ספרות אנגלית באוניברסיטת קיו.
קריירה
טקאוצ'י החלה את הקריירה המוזיקלית כאשר הצטרפה למועדון המוזיקה של אוניברסיטת קיו. במסגרת זו הוזמנה לראשונה להשתתף בהקלטות של האמן מסמיצ'י סוגי ובמרץ 1978 השתתפה בהקלטות המכונות כיום "Loft Sessions". באוגוסט 1978 חתמה על חוזה עם חברת ההקלטות RCA, ובנובמבר של אותה השנה יצא לשווקים סינגל הבכורה של טקאוצ'י "Modotte-Oide, Watashi no Jikan" וכמו גם אלבומה הראשון "Beginning". במהלך שנת 1979 טקאוצ'י זכתה במספר פרסים יוקרתיים - Japan Record Awards, Tokyo Music Festival, Japan Music Awards, Shinjuku Music Festival and Ginza Music Festival. בשנת 1979 יצא לשווקים הסינגל של טקאוצ'י "September" ובשנת 1980 יצא לשווקים הסינגל של טקאוצ'י "Fushigi na Piichi Pai" - שניהם הפכו ללהיטים.
מסוף שנות השבעים ועד תחילת שנות השמונים הקליטה חמישה אלבומים ומספר סינגלים. בהפקת ההקלטות הללו לקחו חלק עשרות כותבי שירים יפניים ואמריקנים בולטים, וכמו גם נגנים ומפיקים אמריקנים בולטים - בהם דייוויד פוסטר, ג'ים קלטנר, ג'יי גריידון, סטיב לוקאת'ר, ג'ף פורקארו, דייוויד הונגייט, קאז'יקו קאטו, קוניהיקו קייס, שיגרו סוזוקי, טקשי מאצומוטו וכמו גם בן זוגה לעתיד טאטסורו יאמאשיטה. השיר של טקאוצ'י "Heart to Heart" מתוך האלבום "Miss M", אשר יצא במקור לשווקים בשנת 1980 ונכתב בשיתוף פעולה עם רוג'ר ניקולס, הופק בהמשך בגרסה אנגלית וקיבל את השם "Now". בשנת 1983 יצאה לשווקים גרסת כיסוי לגרסה האנגלית של השיר בביצוע להקת הקרפנטרז אשר הייתה למעשה ההקלטה האחרונה בה לקחה חלק קארן קרפנטר לפני מותה.
בסוף שנת 1981 לאחר צאת אלבומה החמישי "Portrait" טקאוצ'י הודיעה שהיא מתכוונת לקחת פסק זמן בקריירה המוזיקלית ובעקבות כך הפסיקה להופיע. במהלך פסק הזמן המשיכה להלחין שירים עבור אמנים שונים בהם סייקו מאטסודה ואקינה נקאמורי.
בנוסף לעבודתה כפרפורמרית, לאורך השנים טקאוצ'י כתבה גם שירים עבור זמרים אחרים, בהם יוקיקו אוקדה, הירוקו יקושימארו, הירומי איוואסאקי, מסאהיקו קונדו, מסאיוקי סוזוקי, וכמו גם להרכב טקאקי וטסובאסה. חלק מהשירים הללו הגיעו גם הם למצעד ה-top 10 היפני, כמו השירים "Kenka o Yamete" ו- "Invitation" בביצוע נאוקו קוואי, "Iro" בביצוע מיהו נקאיאמה ו-"Maji de Koi Suru 5 Byoumae" בביצוע ריוקו הירוזה. לאורך השנים טקאוצ'י הקליטה מחדש את השירים הללו עם ביצוע משלה.
מחוץ ליפן, היא ידועה בעיקר בזכות שירה "Plastic Love" מתוך אלבומה "Variety" משנת 1984. במקור אפילו לא עלה דעתה להתפרסם מחוץ ליפן. טקאוצ'י ציינה בראיון בשנת 2018 "בהתחשב בעובדה שהוא מכיל בעיקר מילים ביפנית, חשבנו שאי אפשר להפיץ אותו בחו"ל." השיר זכה להצלחה ויראלית לאחר שהועלה ליוטיוב במהלך העשור השני של המאה ה-21. נכון ליולי 2020 זכה הווידאו קליפ של השיר ביוטיוב למעל ל-35 מיליון צפיות. בעקבות ההצלחה המחודשת של השיר ב־17 במאי 2019 חברת Warner Music Japan פרסמה ביוטיוב וידאו קליפ חדש עבור השיר, 35 שנה לאחר שיצא במקור לשווקים.
חיים אישיים
באפריל 1982 נישאה טקאוצ'י לחברה המוזיקאי טאטסורו יאמאשיטה. לזוג בת אחת. במאי 2018 הפכה טקאוצ'י לבעלת פונדק הדרכים המסורתי של משפחתה.
ג'ייקוב פורצ'ן-לויד
ג'ייקוב פורצ'ן לויד (באנגלית: Jacob Fortune-Lloyd; נולד ב-18 בינואר 1988) הוא שחקן תיאטרון, קולנוע וטלוויזיה אנגלי.
ביוגרפיה
פורצ'ן-לויד נולד ברובע הילדינגון שבמערב לונדון. הוא למד בקולג' סנט אן באוניברסיטת אוקספורד, שם קיבל תואר ראשון באמנויות ובספרות אנגלית. לאחר מכן המשיך ללימודים בבית הספר גילדהול למוזיקה ודרמה וסיים את לימודיו בשנת 2014. כסטודנט הופיע בהצגות שונות כמו "אגממנון", "ברנשים וחתיכות" ו"מחזות מסתורין מימי הביניים".
קריירה
כשחקן תיאטרון, כיכב פורצ'ן-לויד בלהקה השייקספירית המלכותית והפקות אחרות, כולל "חשיבותה של רצינות", "הסוחר מוונציה", "מקבת'" ו"אותלו".
פורצ'ן-לוד גילם את דמותו של הארכיבישוף פרנצ'סקו סלוויאטי בסדרת הדרמה ההיסטורית "מדיצ'י" בשנת 2018, והופיע בסרט הקולנוע "מלחמת הכוכבים - פרק 9: עלייתו של סקייווקר". פורצ'ן -לויד כיכב כפרנסיס ווסטון במשך חמישה פרקים בסדרה "וולף הול" לצד מארק ריילנס, קלייר פוי וג'ונתן פרייס. הוא שיחק במשך ארבעה פרקים במיני סדרה של נטפליקס, "גמביט המלכה" לצד אניה טיילור-ג'וי.
בשנת 2021 הופיע פורצ'ן-לויד בסדרה "רציחות במידסומר". פורצ'ן-לויד לוהק לגלם את דמותו של מנהלה לשעבר של הביטלס בריאן אפשטיין בסרט העתידי "Midas Man".
סכין שוחות-לחימה סימן 3
סכין שוחות-לחימה סימן 3 של צבא ארצות הברית היא סכין ייעודית ללחימה. החל ממרץ 1943 הדגם סופק ליחידות לוחמות של הצבא האמריקני בדגש על כוחות רגליים בחזית כגון, יחידות סיור, צנחנים ויחידות חי"ר שונות אשר הייתה סבירות גבוהה כי יגיעו לחיכוך מטווח קרוב עם היריב. הסכין עוצבה כפגיון ונועדה לספק תחליף לסכין השוחות סימן 1 וסכינים אחרות אשר הצבא סיפק. באותה תקופה צבא ארצות הברית סבל ממחוסר בסכינים לכלל הכוחות ולכן נסמכו על מלאי במחסנים שהיה ממלחמת העולם הראשונה, תרומות של אזרחים ורכש עצמי של החיילים. דגם סימן 3 היה בשימוש בעשורים שלאחר מכן, במקביל יוצרו מספר גרסאות דומות אשר נועדו להחליף את הדגם אך למעשה "שירתו" איתו במקביל בתקופה ארוכה.
רקע כללי
בתחילת הצטרפותה הרשמית של ארצות הברית לבעלות הברית במלחמת העולם השנייה (סוף 1941), הכוחות האמריקניים החלו בתוכנית חימוש נרחבת, רוחבית, שכללה את כלל זרועות הצבא, כחלק ממאמץ זה, צבא ארצות הברית (במקביל לצי האמריקני) ראה צורך לספק לכוחות הלוחמים-בדגש על היחידות בחזית, סכיני לחימה חדשות שיסופקו לכוחות הלוחמים בשטח, כולל סכינים שניתן יהיה לספק לבני בריתו (צרפתים, בריטים וכו') ובמקביל יהיו זולות ופשוטות לייצור. באותה העת, חיילי הצבא צוידו בסכינים אשר נשארו במחסני הצבא מתקופת מלחמת העולם הראשונה (בלטו סכיני שוחות סימן 1 אשר עד 1945 הייתה באופן רשמי סכין הלחימה של צבא ארצות הברית ), לצד רכש פרטי של חיילים, ותרומות של אזרחים. במהלך 1942 בוצע מחשב בצבא ארצות הברית באשר לדגם הסכין אשר יתאים לכוחות בשטח, עלו מספר הצעות לדגמים חדשים. בדצמבר 1942 איגוד תעשיות המלחמה הקטנות הציע את העיצוב של סכין השוחות/לחימה סימן 3, על הפרק הייתה אפשרות לאמץ את סכין סימן 2 של הצי האמריקני אשר פותחה באותם ימים, אך העלות הנמוכה של הסימן 3 הן בזמן ייצור והן בכמות הפלדה הנדרשת ליחידה, ביחס לסכין סימן 2 של הצי, הכריעה את הכף וההחלטה הסופית לאמץ את הדגם התקבלה בינואר 1943 כחודשיים לאחר מכן החל הייצור.
נתונים טכניים
כאמור, אחד מההגיונות לעיצוב הסכין וחומרי הגלם היה ניהול כלכלת חומרי גלם בעת המלחמה ומהירות הייצור, על מנת לתעדף פלדות פליז ואלומיניום לאמל"ח כבד. כך, לסימן 3 עיצוב פשוט וקל לייצור, להב פלדה מושחם באורך של כ-17 ס"מ רוחב של 2.5 ס"מ ועובי להב של כ-4.7 מ"מ (המזכיר את הלהב של סכין השוחות סימן 1), מושחז במלואו רק בצד אחד, טאנג עד לקצה הניצב. הידית עשויה מדיסקיות עור דחוסות ומצופות לקה, שמורה עם הטיה לכיון הלהב בצד אחד וניצב מפלדה, נרתיק עור המחוזק בבסיסו בפלטת מתכת, שהוחלף במהרה לנרתיק פלסטי מדגם סימן 8. ייעוד הסכין: לחימה/מוצא אחרון.
ייצור
הייצור החל במרץ 1943 והחברות הראשונות שייצרו סכינים אלו היו Pal וחברת Utica ובאותו חודש סופקו לצבא האמריקני 3,005 סכיני סימן 3. הדרישה לסכין זו הייתה כה גבוהה, עד שביולי 1943 היא הוכנסה לרשימת "הפריטים הקריטיים" וקיבלה תיעדוף בייצור. עד אוגוסט 1944 יוצרו כ-2.5 מיליון סכיני שוחות/לחימה סימן 3 על ידי היצרנים הבאים:
שימוש
סכין סימן 3 יוצרה כסכין לחימה ייעודית, בניגוד לסכינים כמו סימן 2 של הצי האמריקני אשר עוצבו כסכין לחימה וסכין לשימוש כללי. לאור זאת, עם תחילת הייצור וזרימת הסכינים המוגמרות לצבא, הן סופקו בתחילה לכוחות מיוחדים בחזית ולחיילים אשר לא נשאו כידון, קרי: צוותי מכונות ירייה, נושאי פק"לים, נושאי מקלעים, חיילים החמושים ב-M1 תומפסון, רובה בראונינג אוטומטי או M1 קרבין ולאחר מכן כוחות סיוע ולוגיסטקה, עורף ואף חיל האוויר. הצבא האמריקני "הוצף" בזמן קצר בסכיני סימן 3 ואלו הפכו לפריט מבוקש, אך אף על פי שהסכין התאימה ליעודה המקורי- לחימה, עלו לא מעט תלונות של חיילים אודות חוסר ההתאמה של הסכין לשימוש כללי, כגון פתיחת ארגזי תחמושת, פתיחת קופסאות שימורים, עבודות תחזוקה ועוד. הסכין שימשה את צבא ארצות הברית תקופה קצרה, אך עיצובה הושאל לדגמי כידונים כגון ה-M5, M7 (המוכר בצה"ל כ"כידון" M16). הסכין מיוצרת כיום על ידי אונטריו וחברות נוספות, לרוב לצורכי אספנות.
אספנות
סכין שוחות/לחימה סימן 3 נחשבת לפריט אספנות מבוקש ומחירה יכול להרקיע שחקים בהתאם למצבה וליצרן. לאור השימוש הרחב בהן בתור סכיני שימוש כללי, למרות שיועדו ללחימה, רבות מן הסכינים במצב ירוד, עם שברים או סימני השחזה ושימוש אגרסיבי. ליצרן ישנה גם משמעות אספנית וסכין מהיצרנים הקטנים נחשבת ליותר נדירה ולכן בעלת ערך רב יותר. במהלך הייצור, בעקבות תהליכי התאמה של המפעלים, הסימון על הסכינים לא היה אחיד- לעיתים על הלב, לעיתים על הגארד, לעיתים על שניהם, חלק קטן אף היה ללא סימון בכלל, ישנם בערך 50 וריאציות שונות של סימונים שבוצעו במהלך מלחמת העולם השנייה.
יורם כהן
יורם כהן (נולד ב-15 באוקטובר 1960) הוא איש שירות הביטחון הכללי (השב"כ) לשעבר שכיהן בשנים 2011–2016 כראש השירות.
נעוריו ושירותו הצבאי
כהן נולד ללאה ומשה כהן, שב-1951 עלו לישראל מאפגניסטן ועל רקע זה כונה בשב"כ, "האפגני". בילדותו התגורר בשכונת שפירא שבדרום תל אביב, ולמד בבית הספר הדתי ביל"ו בתל אביב. בוגר שבט ״העדה״ של הצופים הדתיים בשכונת שפירא בתל אביב והישיבה התיכונית מדרשית נעם בפרדס חנה. בשנת 1979 התגייס לצה"ל, בחר לשרת בחטיבת גולני והתקבל לסיירת גולני. בגולני עבר מסלול הכשרה כלוחם, עבר קורס מ"כים חי"ר, והשתתף באימונים ופעילות מבצעית במסגרת הסיירת והחטיבה.
שירותו בשב"כ
בשנת 1982, לאחר שחרורו מצה"ל, התגייס לשירות הביטחון הכללי (שב"כ). תפקידו הראשון היה מאבטח רכזי שטח. אחרי שעבר אולפן ללימודי ערבית וקורס רכזי שטח הפך בשנת 1983 לרכז בנפת בנימין, ובשנת 1989 התמנה לרכז נפת רמאללה.
בשנת 1991 מונה לתפקיד ראש הדסק האופרטיבי ביהודה, ובשנת 1996 מונה לראש חטיבת הסיכול בירושלים ויהודה. בשנים 1999–2001 שימש ראש האגף לסיכול טרור ערבי-איראני. בשנת 2003 מונה לראש מרחב ירושלים, יהודה ושומרון.
בשנת 2005 מונה לסגנו של ראש השב"כ יובל דיסקין, ועסק בגיבוש מדיניות בניין הכוח והפעלתו, וכן בהחלטות ארגוניות.
בשנת 2008 יצא לארצות הברית והיה עמית מחקר במכון וושינגטון למדיניות המזרח הקרוב, במסגרתו פרסם מספר סקירות ומאמרים, תוך ציון שמו ותפקידו בשב"כ. בין היתר, תיאר במאמריו את פעילות חמאס וארגוני טרור פלסטיני נוספים ברצועת עזה. כהן הזהיר מפני ארגונים אסלאמיים קיצוניים שאינם סרים למרותו של חמאס, שמונחים על ידי קווי האידאולוגיה של הג'יהאד העולמי ושיטותיו. כהן טען כי מטרתם העיקרית של ארגוני הג'יהאד בעזה היא להחיות את תור הזהב של האסלאם העתיק, ולכונן ישות אסלאמית כלל עולמית שתיישם את החוק הדתי האסלאמי, חזון שלשם הגשמתו לא יהססו להשתמש בטרור רצחני.
עם שובו לישראל בשנת 2010 שימש כפרויקטור, והופקד על גיבוש תפיסת ניהול השירות לקראת העשור שעד שנת 2020.
כראש השב"כ
ב-15 במאי 2011 החל כהן לכהן כראש השב"כ, במקומו של יובל דיסקין וזאת לאחר שנבחר על פני שני מועמדים נוספים בהם יצחק אילן, המועמד שהועדף על ידי דיסקין.
בנובמבר 2012 היה ממפקדי מבצע הסיכול הממוקד בו חוסל אחמד ג'עברי, המפקד בפועל של גדודי עז-א-דין אל קסאם, שהיווה את מהלך הפתיחה במבצע עמוד ענן. בניגוד לעמדתו של קודמו בתפקיד, יובל דיסקין, תמך כהן בעסקת שליט וסבר שהשב"כ ומערכת הביטחון יוכלו להתמודד עם איומי טרור אפשריים שיופנו אל ישראל לאחר שחרור המחבלים. גם שנים לאחר העסקה וכשכבר היה ידוע כי רבים מהמשוחררים חזרו לטרור ואף רצחו בפועל אזרחים ישראלים הוא שב והביע את תמיכתו בה.
בתקופתו השב"כ התמודד עם גל הטרור הפלסטיני שהתבטא במספר רב של פיגועי טרור, הבולטים שבהם פיגועי דקירה וירי, שביצעו מחבלים פלסטינים, לרוב ללא שיוך ארגוני ורבים מהם קטינים. השב"כ לא הצליח לספק התרעות על רוב הפיגועים, אך את הפיגועים הקטלניים שכן בוצעו הצליח לפענח במהירות והביא למעצר המפגעים בידי כוחות צה"ל והימ"מ. מנגד, חשף וסיכל השב"כ מספר חוליות טרור מאורגנות של חמאס שתכננו לבצע פיגועים גדולים וקטלניים. ב-8 במאי 2016 הסתיימה כהונתו בת חמש השנים של כהן כראש השב"כ. במקביל, היה מעורב בחקירות שהיו סביב פיגוע הטרור היהודי, הפיגוע בדומא.
לאחר פרישתו מהשב"כ
לאחר פרישתו מהשב"כ משמש כהן יועץ בנושאי ביטחון פנים. בספטמבר 2017 מונה לחבר בוועדה המייעצת של חברת אבטחת המידע "סייפטי".
חיים אישיים והשכלה
מאז 1983 מתגורר בשכונת רמות שבירושלים. נשוי לאסנת, ראש החוג למשאבי למידה במכללה ירושלים, ולהם חמישה ילדים.
לכהן תואר ראשון ותואר שני במדע המדינה מאוניברסיטת חיפה והוא בוגר המכללה לביטחון לאומי.
במאי 2018 קיבל תואר דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת בר-אילן כהוקרה על שירותו המסור ורב השנים למדינה.
קישורים חיצוניים
מכּתביו (במכון וושינגטון למדיניות המזרח התיכון): <DIV dir=ltr> </DIV>
ניכרין דברי אמת
נִכָּרִין דִּבְרֵי אֱמֶת - ביטוי תלמודי שפירושו: תוכן הדברים עצמם מעיד על אמיתותם.
מוכר בעברית המודרנית: "ניכרים דברי אמת"
מקור הביטוי
נאמר בגמרא, מסכת סוטה :
דהיינו, הגמרא תוהה על מסקנתה של דלילה בספר שופטים, שהפעם הזו, בניגוד לשלוש הפעמים הקודמות, שמשון אומר לה את האמת על סוד גבורתו. עונה רבי חנין בשם רב, שדברי אמת ניכרים מעצמם. ומסביר אביי: דלילה הבינה, ששמשון לא יישא את שם אלוהיו לשווא, ומכיוון שהעיד על עצמו: "נזיר אלהים אני" - ניכר בו שעתה הוא דובר אמת.
רש"י מרחיב את ההסבר לאבחנתו של אביי, באמרו: "מתקבלין ומיושבין ודבורים על אופניהם. ראתה שערו גדול ולא היה שותה יין והבינה שהדברים האחרונים שאמר לה - שבדבר הזה היה כוחו גדול - אמת הן". משמע, מכיוון שדלילה אכן הכירה במציאות את מנהגי ההתנזרות של שמשון, הבינה שדבריו אמת הפעם . רש"י בוחן את אמיתות הטענה תוך השוואתה אל העובדות שבמציאות.
לאחר פענוח חלומו של שר המשקים על ידי יוסף, נאמר: "וַיַּרְא שַׂר-הָאֹפִים כִּי טוֹב פָּתָר". מפרש הרשב"ם, נכדו של רש"י, על פי רוח דבריו: "ניכרין דברי אמת"
אליפות העולם בכדורסל נשים 2006
אליפות העולם בכדורסל נשים 2006 היא אליפות העולם בכדורסל נשים ה-15 שאורגנה על ידי פיב"א ונערכה בברזיל בין ה-12 בספטמבר ל-23 בספטמבר 2006.
ארצות הברית שניצחה ב-3 אליפויות הקודמות נוצחה בחצי הגמר על ידי רוסיה. נבחרת רוסיה הגיע לגמר בפעם השלישית ברציפות וגם הפעם הפסידה ל אוסטרליה שזכתה באליפות בפעם הראשונה בתולדות האליפות.
שיטת המשחקים
תחילה התקיים השלב המוקדם בארבעה בתים. 12 קבוצות העפילו להמשך התמודדות על האליפות. הם התמודדות בשני בתים. ארבע קבוצות מכל בית העפילו למשחקי רבע הגמר ובהמשך חצי הגמר והגמר.
משחקי הגמר
משחק הגמר
משחק על המקום השלישי
דניאל ברטוני
ריקרדו דניאל ברטוני (בספרדית: Ricardo Daniel Bertoni; נולד ב-14 במרץ 1955 בבאיה בלנקה) הוא כדורגלן עבר ארגנטינאי ששיחק בעמדת הקיצוני הימני.
ברטוני שיחק בליגות הבכירות בארגנטינה, ספרד ואיטליה, וכן ייצג את נבחרת ארגנטינה בשני טורנירי מונדיאל. במונדיאל 1978, בו זכתה ארגנטינה, כבש ברטוני את שערה השלישי של הנבחרת במשחק הגמר.
קריירת משחק
ברטוני החל את הקריירה בקבוצת הנוער של קילמס. עוד בטרם היה בן 18, החל לשחק במדי הקבוצה הבוגרת, ששיחקה אז בליגת המשנה. על אף גילו הצעיר, ברטוני השתלב היטב בקבוצה, וכבר בעונת הבכורה שלו כבש 12 שערי ליגה. כעבור עונה אחת בלבד, עבר ברטוני לאינדפנדיינטה מהליגה הבכירה, שם החל לשתף פעולה עם אחד מהסמלים הגדולים של המועדון, ריקרדו בוצ'יני, שגם הוא היה אז בתחילת דרכו. הצמד הפך לאחד מצמדי ההתקפה האיכותיים ביותר בארגנטינה באותה תקופה. כבר בעונתו הראשונה בקבוצה זכה ברטוני להצלחה גדולה, כשקטף שלושה תארים. בגביע ליברטדורס, הקבוצה פגשה את קולו-קולו לגמר שהתארך לשלושה מפגשים, בשלושתם שותף ברטוני (במשחק השלישי והמכריע אף פתח בהרכב). במשחק על הגביע הביניבשתי, בו פגשה אינדפנדיינטה את אלופת אירופה יובנטוס, בישל ברטוני לבוצ'יני את השער היחיד במשחק בדקה ה-80, ובגביע האינטראמריקנה כבש ברטוני את הפנדל המכריע בדו-קרב הפנדלים שהעניק לקבוצתו את התואר.
עונה אחר כך, הוסיף ברטוני זכייה בשני תארים נוספים, לאחר שקבוצתו גברה בשלושה משחקים על סאו פאולו בגמר גביע ליברטדורס, והשלימה זכייה שנייה ברציפות בגביע האינטראמריקנה, לאחר שברטוני שוב כובש בדו-קרב פנדלים על התואר. ב-1975 עשתה הקבוצה היסטוריה עם גביע ליברטדורס רביעי ברציפות, והייתה הראשונה, והיחידה עד כה, שמשלימה רצף כזה. גם בשנה זו הגמר התארך לשלושה משחקים, בסיומם גברה הקבוצה על אוניון אספניולה הצ'יליאנית. ברטוני, שהשלים זכייה אישית שלישית ברציפות בתואר, פתח בכל שלושת המשחקים. בראשון הפסידה קבוצתו בתוצאה 1-0, ובגומלין הביתי גברה על יריבתה בתוצאה 3-1, כשברטוני קובע את תוצאת המשחק עם שערה השלישי של קבוצתו. הגמר הגיע למפגש שלישי, ובו ברטוני כבש שער נוסף, שקבע את תוצאת המשחק, 2-0 לאינדפנדיינטה.
ב-1977 זכה ברטוני, בפעם הראשונה והיחידה בקריירה, בתואר אליפות ארגנטינה, כשהקבוצה זכתה באליפות הנסיונל עם המאמן חוסה פסטוריסה. הקבוצה פגשה למשחק גמר כפול את טאז'רס, וסיימה את המשחק הראשון בבית בשוויון 1-1. במשחק הגומלין, למרות שהובילה בתוצאה 1-0, ספגה אינדפנדיינטה שני שערים, כשהשער השני מובקע באמצעות היד, ללא התערבות השופט. בעקבות המחאות הורחקו שלושה שחקני אינדפנדיינטה בכרטיס אדום. למרות זאת, כחמש דקות לסיום ובחיסרון מספרי משמעותי, כבש בוצ'יני, לאחר מסירה כפולה עם ברטוני, את שער השוויון שהעניק לקבוצתו את התואר בזכות חוק שערי חוץ. היה זה משחקו האחרון של ברטוני במדי אינדפנדיינטה.
לקראת עונת, קנתה סביליה מהליגה הבכירה בספרד את ברטוני בהעברה היקרה בתולדותיה עד אז. בעונה הראשונה התקשה ברטוני להפגין את היכולת אליה ציפו ממנו, וכבש שמונה שערים ב-25 הופעות, שהובילו את סביליה למקום ה-11 בטבלה. עונה אחר כך השתפרה יכולתו של ברטוני משמעותית. הוא שיתף פעולה בהתקפה עם בן ארצו הקטור סקוטה, והשניים כבשו 16 שערי ליגה כל אחד, בדרך למקום השמיני בטבלה. במחזור האחרון של העונה פגשה סביליה את ריאל סוסיאדד, מוליכת הטבלה שלא הפסידה עד למחזור זה. סוסיאדד נזקקה לנקודה בלבד כדי להבטיח את אליפות ספרד הראשונה בתולדותיה, אך ברטוני כבש צמד שהוביל את סביליה לניצחון 2-1. סוסיאדד, עם הפסד ליגה ראשון במחזור הנעילה, איבדה את התואר לריאל מדריד.