cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
וילה די ארטימינו
היסטוריה
הצורה הפשוטה של המבנה המוכתרת בארובות וכדי ארובה רבים חולשת על האזור שמסביב כולל התצפית לערוץ בו מתפתל נהר הארנו סביב סלע גונפולינה. בלא מתווך בדמות פארק מלאכותי, הבניין משתלב ישירות בסביבה שחלקה מיוערת, בחלקה חקלאית, כשהוא כופה את עצמו על הנוף בגודלו. באופן סמלי זה היה המקום להבנת התפיסה החזותית של כל הדוכסות הגדולה. מסיבה זו הזמין פרדיננדו מהצייר הפלמי ג'וסטו אוטנס סדרה של 17 לונטות עם וילות מדיצ'י שיוצבו באולם מיוחד שנקרא "אולם הווילות" (Sala delle Ville). הלונטות התפזרו במאה העשרים, וכיום הן בווילה לה פטראיה, אם כי שלוש אבדו, ואילו עותקים הוצבו מאוחר יותר בווילה. בסמוך, בחדר המכונה "אולם המלחמות" (Sala delle Guerre), הכין אותו צייר כמה לונטות עם סצנות קרבות שנעלמו לחלוטין.
הווילה הייתה המועדפת על פרדיננדו לתקופת הקיץ ובקומה הראשית היא קושטה בציורי קיר של דומניקו פאסיניאנו (Domenico Passignano) וברנרדינו פוצ'טי (Bernardino Poccetti) עם נושאים מיתולוגיים ורמיזות למעלותיו של פרדיננדו: עיטורי האולם המרכזי, של מגורי הדוכס הגדול, של האכסדרה ושל הקפלה. כמו כן היה "ארון בגדים", מעוטר בציורים יוצאי דופן כמו "דיוקן פיטרו ארטינו" של טיציאן, כיום בגלריה הפלטינית ובכחוס של קרוואג'ו, המוצג כיום בגלריית אופיצי.
בשנת 1782 נמכרה הווילה על ידי הדוכס הגדול לאופולד השני, קיסר האימפריה הרומית הקדושה מבית לורן למרקיז לורנצו ברטולומיי (Lorenzo Bartolomei), ובהמשך עברה לרוזנים פאסריני (Passerini, 1848) בירושה; ואז היא נמכרה בשנת 1911 למשפחת מראיני (Maraini).
בסביבות 1930 נעשו שינויים בארכיטקטורה של הווילה, בניית גרם מדרגות חדש וסידור מחדש של הגן.
הווילה נפגעה קשות בסתיו 1944 (שלהי מלחמת העולם השנייה) כתוצאה מהפגזה, אך שוקמה במהירות. השיקום הושלם באביב 1945.
הווילה עברה ידיים כמה פעמים. בשנת 1979 מכרה משפחת ריבה את הריהוט והציורים שהיו בווילה. כיום היא מכילה מרכז כנסים ומלון.
הארכיטקטורה
הווילה בנויה מגוף מרכזי ובו שתי חזיתות סימטריות ארוכות וארבעה באסטיונים הבולטים בפינות, שניים גבוהים עד הגג (מהצד המערבי, לכיוון האזור הכפרי) ושניים מסתיימים בקומה הראשונה על מנת ליצור שתי מרפסות (בצד לכיוון העיירה).
בארכיטקטורה של הווילה יצר בואונטלנטי את דימוי הפשטות של הווילות של המאה הקודמת, עם משטחי קיר מטויחים פשוטים, ועם זאת תוך יצירת ניגודיות בין הריק למלא החושפת את השייכות לתקופה המנייריסטית.
אפילו הקיר החיצוני שהוקם כדי ליצור גן אינו תואם את הפרויקט הראשוני שחזה קשר ישיר בין אדריכלות לנוף שמסביב, שתוכנן בכוונה ללא תיווך.
גם בניין מגורי המשרתים (Paggeria) מעניין מבחינה ארכיטקטונית. הבניין נמצא מימין לווילה, בסמוך לחפירות הארכאולוגיות שחשפו מקדש אטרוסקי. זהו מבנה המאופיין בפורטיקו עם קשתות נמוכות בקומת הקרקע ובפורטיקו עם ארכיטרב בקומה הראשונה, ואשר מיוחס לבואונטלנטי עצמו. כיום יש בו בית מלון ומסעדה. לא הרחק משם יש בניין חווה משוחזר ואשר מיוחס גם הוא לבואונטלנטי.
אולם הווילות
בין השנים 1599 ל־160 צייר האמן הפלמי ג'וסטו אוטנס את 17 הלונטות המפורסמות של וילות מדיצ'י, אשר קישטו את מה שכונה "אולם הווילות" (Sala delle Ville) בדיוק קליגרפי ונקודת מבט יוצאת דופן של "עין הציפור".
תמונות אלו, שעדיין מפורסמות בזכות המראה מסיפורי האגדות והאידיאלי שלהם, היו קטלוג רישום קרקעות של ממש שאיתו חלש הדוכס הגדול על אחוזותיו העיקריות הפזורות ברחבי טוסקנה, בדומה לאולמות עם ציורי קיר של מפות גאוגרפיות שניתן להבחין בהן במבני ממשלה רבים. עבור חוקרים מודרניים, הערך התיעודי שלהן בל ישוער והן מהוות נקודת ייחוס חובה לכל מחקר על הווילות של משפחת מדיצ'י.
האולם כלל שלוש לונטות על הקיר הקדמי, שש על כל קיר צדדי, ושתיים על קיר הכניסה, שם הפתח תפס את המקום של הלונטה. הן הוסרו ככל הנראה בזמן מכירת הווילה בתקופתו של לאופולד השני, קיסר האימפריה הרומית הקדושה (1782), והן ככל הנראה הוחזקו באוספי הדוכס הגדול בגלל ערכם הטופוגרפי. באותה הזדמנות נעלמו שלוש לונטות (כמו גם 17 הלונטות של אולם המלחמה הסמוך, ומעולם לא נמצאו שוב), ואחרי מעבר בין מקומות שונים הם נחתו ב"מוזיאון הטופוגרפי של פירנצה כפי שהייתה" בפירנצה. מוזיאון זה נסגר ב-2010 והלונטות הועברו ב-2014 לווילה לה פטראיה.
בלונטות שנותרו מצוירות הווילות: וילה דל טרביו, קפאג'ולו, קסטלו, לה פטראיה, לה מאג'יה, פאלאצו פיטי וגני בובולי, לאפג'י, פוג'ו א קאיאנו, מונטווטוליני, קולסלווטי, סראווצה, מריניולה, אמברוג'אנה ופראטולינו.
עותקים של הלונטות הוצבו בווילה ארטימינו, ולקראת תחילת המאה העשרים הוחזרו באופן שרירותי עם שלושה ציורים שנלקחו מהדפסים של המאה השמונה עשרה שלא בפרספקטיבה של ציפור, עם קרג'י, צ'רטו גווידי ופוג'ו אימפריאלה. ייתכן שלונטה ייצגה גם את ארטימינו עצמה. ציורי הנופים של המאה העשרים התפזרו וכיום החדר מעוטר ברפרודוקציות פשוטות של ציורי הקיר של הווילות העתיקות ביותר.
סדרת ציורי ה"יפהפיות"
חלק מחדרי המגורים בווילה הכילו סדרה של יותר משישים ושישה דיוקנאות של נשות החצר היפות ביותר, מפירנצה, רומא ונאפולי. המתוארכים לרוב מתקופת פרדיננדו הראשון דה מדיצ'י, הדוכס הגדול של טוסקנה (משנת 1599 ואילך), ארבעים וארבעה מהדיוקנאות ששרדו נשמרים כעת במחסנים של גלריית אופיצי, ושלושה במוזיאונים צרפתיים.
לילה מוטרף במוזיאון 2
לילה מוטרף במוזיאון 2 (באנגלית: Night at the Museum: Battle of the Smithsonian) הוא סרט הרפתקאות קומי אמריקאי משנת 2009, שבוים על ידי שון לוי. זהו סרט המשך לסרט מ-2006 לילה מוטרף במוזיאון.
תקציר העלילה
לארי דיילי (מגולם על ידי בן סטילר), אשר עבר בעברו כשומר במוזיאון, הוא כעת איש עסקים מצליח. הוא חוזר למוזיאון ומגלה כי חבריו הפסלים הועברו אל מרתפיו של מוזיאון הסמית'סוניאן שבוושינגטון משום שהם היו מיושנים וכי הם הוחלפו בהולוגרמות אינטראקטיביות וחדשניות.
בהמשך לארי טס למוזיאון הפדרלי בוושינגטון על מנת להציל את חבריו, לאחר שג'דדיה סמית הקאובוי המיניאטורי (מגולם על ידי אוון וילסון) יוצר עמו קשר ומדווח לו ששליט הפירמידות האכזר חאמונרע [(אחיו הגדול של אחמנרע) (מגולם על ידי האנק עזריה)], יחד עם איוון האיום, נפוליאון בונפרטה ואל קפונה, חברו יחדיו וכי זוממים להשתלט על מוזיאון הסמית'סוניאן. במוזיאון הסמית'סוניאן הוא פוגש בפסל השעווה של הטייסת אמיליה ארהארט (מגולמת על ידי איימי אדמס) שמסייעת לו להציל את חבריו. לארי פוגש את חאמונרע, שמכריח אותו למצוא את הקוד ללוח המחייה את הדמויות עד הזריחה ואם לא הוא יהרוג את ג'דדיה שנמצא ברשותו. אחרי הרבה תהפוכות מתרחש קרב סופי שבמהלכו לארי וחבורתו מנצחת בפיקודו של ג'ורג' ארמסטרונג קסטר (מגולם על ידי ביל היידר), סוגרת את שער השאול והורגת את הרעים. בסוף הסרט כל המוצגים חוזרים בחזרה למוזיאון בניו יורק.
ססיל קלמנטי
סר ססיל קלמנטי (באנגלית: Sir Cecil Clementi, בסינית: 金文泰; 1 בספטמבר 1875 - 5 באפריל 1947) כיהן כמושל הונג קונג בין השנים 1925–1930 ומושל מושבות המצרים בין השנים 1930–1934.
קורות חיים
קלמנטי נולד בקונפור שבהודו והיה בנו של קולונל מונטגו קלמנטי, השופט הכללי של הודו ורעייתו, איזבלה קולרד.
למד בבית הספר סנט פול שבלונדון ובמכללת מודלן שבאוניברסיטת אוקספורד. בשנת 1895 זכה במלגת הרטפורד בשל הצטיינותו בלימודים, ושנה לאחר מכן במלגת אירלנד וקרייבן. קלמנטי למד סנסקריט ובשנת 1897 קיבל את מלגן בודן בשל הצטיינותו בלימודיו. קיבל תואר ראשון בשנת 1898, וזכה במספר פרסים בגין לימודיו. בשנת 1901 סיים לימודי תואר שני.
בשנת 1899 הצטרף לשירות הציבורי הבריטי, ובעקבות הצטיינותו בבחינות הקבלה בחר לשרת בהונג קונג. בהגיעו לדרום-מזרח אסיה נשלח לקנטון אולם נאלץ לשוב למושבה בשל פרוץ מרד הבוקסרים. בשנת 1901 כיהן כעוזר הרשם הכללי של המושבה, ובשנת 1902 שירת בהודו. בשובו מונה לשופט שלום ושירת בבתי משפט בטריטוריות החדשות עד שנת 1906. בזכות הצטיינותו וידיעת השפות הסיניות מונה בשנת 1907 לתפקיד משנה למזכיר המושבה, ובמהלך כהונה זו ייצג את הונג קונג בוועידה שנערכה בשאנגחאי בשנת 1909. בשנת 1910 מונה למזכיר האישי של מנהלן המושבה, סר פרנסיס הנרי מאי, וכן מונה למזכיר המושבה בפועל, וחבר במועצה המחוקקת של הונג קונג ובמועצה המבצעת של הונג קונג. קלמנטי כיהן בתפקידים אלה עד שנת 1912. בשנת 1913 מונה למזכיר מושבת גיאנה הבריטית, וכיהן בתפקיד זה עד שנת 1922. בשנת 1916 קיבל תואר של חבר במסדר מיכאל הקדוש וג'ורג' הקדוש, ב-1926 קיבל תואר אביר של מסדר זה, וב-1931 תואר אביר גדול במסדר. ב-1926 אף קיבל תואר במסדר יוחנן הקדוש.
בשנת 1922 מונה למזכיר מועצת ציילון וכיהן בתפקיד עד שנת 1925 עת מונה למושל הונג קונג. בשנה זו קיבל תואר דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת הונג קונג. כיהן בתפקיד מושל הונג קונג במשך חמש שנים, עד שנת 1930. לאור העובדה כי דיבר קנטונזית, והיה בקיא בתרבות הסינית, היו יחסיו עם האוכלוסייה המקומית טובים, והוא הביא לסיומה של השביתה הגדולה שפגעה בכלכלת המושבה. בתקופת כהונתו נבנה נמל התעופה קאי טאק, אשר שימש את המושבה עד שנת 1998. כמו גם, קלמנטי היה זה שמינה את שואוסון צ'ו, סוחר סיני עשיר, לכהן כחבר בלתי רשמי במועצה המבצעת של המדינה. עובדה זהו מפתיעה בהתחשב בעודה שעד אז כיהנו במועצה אנשים ממוצא אירופאי בלבד.
קלמנטי נפטר בהיי וייקומב שבאנגליה ב-5 באפריל 1947.
משפחתו
קלמנטי נשא לאישה את מרי פנלופי רוז איירס (Marie Penelope Rose Eyres) בתו של האדמירל קרסוול ג'ון איירס, בשנת 1912. לבני הזוג נולד בן אחד ושלוש בנות.
כתביו
קלמנטי כתב מספר ספרים:
מורשתו
מספר אתרים קרויים על שמו בהונג קונג, ובהם בית ספר יסודי, דרך קלמנטי. בסינגפור קרויה על שמו העיירה קלמנטי.
מוריהירו הוסוקאווה
ראשית חייו
הוסוקאווה נולד בטוקיו, בנו הבכור של המרקיז מוריסאדה הוסוקאווה, ונכדו של ראש ממשלת יפן לשעבר, פומימרו קונואה. כזכות מולדת, ירש הוסוקאווה עם לידתו את תואר הקזוקו של אביו, אך איבד אותו ב-1947, לאחר שרשויות הכיבוש האמריקאיות ביטלו את המוסד.
ב-1992 הודיע שאינו מסוגל לסבול את השחיתות שפשתה במפלגה הליברלית-דמוקרטית והודיע על פרישה ממנה, והקמת המפלגה החדשה של יפן (日本新党), ששאפה לערוך רפורמות.
ראשות הממשלה
בבחירות הכלליות של 1993 איבדה המפלגה הליברלית-דמוקרטית את הרוב בבית הנבחרים של יפן, לראשונה מאז 1955, ואת מקומה תפסה קואליציה של שמונה מפלגות, שהבטיחה לערוך רפורמות חברתיות, כלכליות ופוליטיות. הקואליציה נהנתה מתמיכתן של כל המפלגות שעד אז היו באופוזיציה, מלבד המפלגה הקומוניסטית של יפן, והוסוקאווה נבחר לעמוד בראשה, כראש ממשלה.
אחת מפעולותיו הראשונות הייתה קבלת האחריות על פעולותיה של יפן במלחמת העולם השנייה. בנאום שנשא ב-15 באוגוסט 1993, הכיר הוסוקאווה בעובדה שמלחמת העולם השנייה הייתה מלחמת תוקפנות מצד יפן, ושזו הייתה טעות. הוא אף הטיל את האחריות למלחמה על כתפי יפן והביע את תנחומיו לקורבנות ולניצולים ביפן, אצל שכנותיה, ובכל העולם.
הוסוקאווה ערך ביקור לקוריאה הדרומית ב-6 בנובמבר 1993, ולסין ב-19 במרץ 1994, ובמהלך שני הביקורים חתם עם ממשלות המדינות על הסכמי שיתוף פעולה והגנה סביבתית.
אף על פי שהקואליציה שלו הצליחה לערוך רפורמות בשיטות ההצבעה בבחירות, לא החזיקה מעמד כהונתו של הוסוקאווה זמן רב. ב-1994 נחשף שהוסוקאווה השתמש בכספים שלא כדין, והוא נאלץ להתפטר בהמשך אותה שנה, שמונה חודשים בלבד לאחר שנכנס לתפקיד. לאחר פרישתו החליף אותו צוטומו האטה.
הוסוקאווה הצטרף למפלגה הדמוקרטית ב-1998, אך פרש מהחיים הפוליטיים שנה לאחר מכן.
Say No More (שיר)
"Say No More" הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת הישראלית אדרת. את השיר הוציאה ב-8 באפריל 2008 לאור חברת התקליטים פונוקול, והוא נכלל כרצועה השנייה באלבום האולפן השלישי של הזמרת, Jewish Girl.
על השיר
"Say No More" נכתב, הולחן והופק על ידי אדרת לבדה. הוא יצא לאור כארבע שנים לפני הוצאת האלבום בו הוא נכלל. הווידאו קליפ הרשמי שלו צולם במהלך הופעתה במצעד הגאווה בתל אביב לשנת 2009. הוא הפך ללהיט בלבנון, ודורג במקום הראשון במצעד הפזמונים במדינה. על מנת לקדמו יצאו שני רמיקסים שלו משל דביר הלוי ואבירם דיין.
OpenVZ
OpenVZ (קיצור של: Open Virtuozzo) היא טכנולוגיית וירטואליזציה ברמת מערכת הפעלה עבור לינוקס. היא מאפשרת לשרת פיזי להריץ מספר מופעי מערכת הפעלה מבודדים, הנקראים קונטיינרים, שרתים וירטואליים פרטיים (VPS) או סביבות וירטואליות (VEs). טכנולוגיית OpenVZ דומה ל- Solaris Containers ול- LXC.
OpenVZ בהשוואה לטכנולוגיות וירטואליזציה אחרות
בעוד שטכנולוגיות וירטואליזציה כגון VMware, Xen ו- KVM מספקות וירטואליזציה מלאה ויכולות להריץ מספר מערכות הפעלה וגרסאות ליבה שונות, OpenVZ משתמשת בליבת לינוקס אחת ולכן יכולה להריץ רק לינוקס. כל מיכלי OpenVZ חולקים את אותה ארכיטקטורה וגרסת ליבה. זה יכול להיות חיסרון במצבים שבהם נדרשות גרסאות קרנל שונות מזו של המארח. עם זאת, מכיוון שאין לו תקורה של Hypervisor אמיתי, הוא מהיר ויעיל ביותר.
הקצאת זיכרון עם OpenVZ היא "רכה" בכך שזיכרון שאינו בשימוש בסביבה וירטואלית אחת יכול לשמש אחרים או לאחסון מטמון בדיסק. בעוד שגרסאות ישנות של OpenVZ השתמשו במערכת קבצים נפוצה (כאשר כל סביבה וירטואלית היא רק ספריית קבצים המבודדת באמצעות chroot), הגרסאות המאוחרות יותר של OpenVZ מאפשרות לכל מיכל מערכת קבצים משלו.
ליבה
ליבת OpenVZ היא ליבת לינוקס, ששונתה כדי להוסיף תמיכה בקונטיינרים של OpenVZ. הליבה שהשתנה מספקת וירטואליזציה, בידוד, ניהול משאבים ונקודות ביקורת. החל מ-vzctl 4.0, ליבת OpenVZ יכולה לעבוד עם ליבות Linux 3.x לא משודרגות (unpatched), עם מערך תכונות מופחת.
וירטואליזציה ובידוד
כל קונטיינר הוא ישות נפרדת, ומתנהג במידה רבה כפי ששרת פיזי היה מתנהג. לכל אחד יש:
ניהול משאבים
ניהול משאבי OpenVZ מורכב מארבעה רכיבים: מכסת דיסק דו-מפלסית, מתזמן CPU "הוגן", מתזמן קלט/פלט של דיסקים. ניתן לשנות משאבים אלו במהלך זמן הריצה של קונטיינר, ולבטל את הצורך באתחול מחדש.
מכסת דיסקים דו-מפלסית
לכל קונטיינר יכולות להיות מכסות דיסק משלו, הנמדדות במונחים של בלוקים של דיסק ואינודים (בערך מספר קבצים). בתוך המכולה, ניתן להשתמש בכלים סטנדרטיים כדי להגדיר מכסות דיסק של UNIX למשתמש ולכל קבוצה.
מתזמן CPU
מתזמן ה-CPU ב-OpenVZ הוא יישום דו-שלבי של אסטרטגיית תזמון שיתוף הוגן.
ברמה הראשונה, המתזמן מחליט לאיזה קונטיינר יש לתת לפס זמן של ה-CPU, בהתבסס על ערכי יחידות מעבד לכל קונטיינר. ברמה השנייה מתזמן לינוקס הסטנדרטי מחליט איזה תהליך להפעיל באותו קונטיינר, תוך שימוש בסדרי עדיפויות סטנדרטיים של תהליכי לינוקס.
אפשר להגדיר ערכים שונים עבור המעבדים בכל קונטיינר. זמן מעבד אמיתי יתחלק באופן יחסי לערכים אלו.
בנוסף לאמור לעיל, OpenVZ מספק דרכים:
מתזמן I/O
בדומה מתזמן מעבד שתוארו לעיל, I / O מתזמן ב OpenVZ הוא גם דו-מפלסי, ניצול Jens Axboe של CFQ I / O מתזמן על הרמה השנייה שלו.
לכל קונטיינר מוקצית עדיפות I/O, והמתזמן מחלק את רוחב הפס הזמין של I/O בהתאם לעדיפויות שהוקצו. לכן אף קונטיינר אחד לא יכול להרוות ערוץ קלט/פלט.
משתמשי Beancounters
User Beancounters הוא קבוצה של מונים, הגבלות וערבויות לכל קונטיינר, שנועדו למנוע מקונטיינר בודד למנף את משאבי המערכת. בקרנלים הנוכחיים של OpenVZ (מבוסס RHEL6 042stab*) ישנם שני פרמטרים עיקריים ( RAM ו- swap, או physpages ו- swapages ), ואחרים הם אופציונליים.
משאבים אחרים הם בעיקר זיכרון ואובייקטים שונים בתוך הליבה כגון מקטעי זיכרון משותפים בתקשורת בין-תהליכית ומאגרי רשת. ניתן לראות כל משאב מתוך <tt>/proc/user_beancounters</tt> ויש לו חמישה ערכים המשויכים אליו: שימוש נוכחי, שימוש מקסימלי (למשך חייו של מיכל), מחסום, מגבלה ומונה כישלונות. המשמעות של מחסום וגבול תלויה בפרמטרים; בקיצור, אפשר לחשוב על אלה כגבול רך וגבול קשה. אם משאב כלשהו פוגע במגבלה, מונה הכשלים עבורו גדל. זה מאפשר לבעלים לזהות בעיות על ידי ניטור /proc/user_beancounters בקונטיינר.
מחסומים והגירה חיה
תכונת העברה ונקודת ביקורת חיה שוחררה עבור OpenVZ באמצע אפריל 2006. זה מאפשר להעביר קונטיינר משרת פיזי אחד לאחר מבלי לסגור את הקונטיינר. התהליך ידוע כ-checkpointing: קונטיינר מוקפא וכל מצבו נשמר בקובץ בדיסק. לאחר מכן ניתן להעביר את הקובץ הזה למכונה אחרת וניתן לבטל שם קונטיינר (לשחזר); העיכוב הוא בערך כמה שניות. מכיוון שהמצב בדרך כלל נשמר לחלוטין, הפסקה זו עשויה להיראות כהשהייה חישובית רגילה.
מגבלות
כברירת מחדל, OpenVZ מגביל גישה לקונטיינר להתקנים פיזיים אמיתיים (ובכך הופכת קונטיינר לבלתי תלוי בחומרה). מנהל OpenVZ יכול לאפשר גישת קונטיינר להתקנים אמיתיים שונים, כגון כונני דיסקים, יציאות USB, התקני PCI או כרטיסי רשת פיזיים.
<tt>/dev/loopN</tt> מוגבל לעיתים קרובות בפריסות (כיוון שהתקני לולאה משתמשים בשרשורי ליבה שעלולים להיות בעיית אבטחה), מה שמגביל את היכולת לטעון תמונות דיסק. דרך לעקוף היא להשתמש ב- FUSE.
OpenVZ מוגבל לספק רק חלק מטכנולוגיות VPN המבוססות על PPP (כגון PPTP/L2TP) ו-TUN/TAP. כאשר IPsec נתמך בתוך קונטיינרים מאז הקרנל 2.6.32.
ממשק משתמש גרפי בשם EasyVZ נוסה בשנת 2007, אך הוא לא התקדם מעבר לגרסה 0.1. עד גרסה 3.4, Proxmox VE יכול לשמש כסביבת וירטואליזציה של שרת מבוססת OpenVZ עם ממשק משתמש ממשק, אם כי גרסאות מאוחרות יותר עברו ל-LXC.
Scientist
Scientist (בעברית: מדען) הוא שיר שהוקלט על ידי להקת בנות הדרום קוריאנית Twice. השיר יצא לאור ב-12 בנובמבר 2021, על ידי JYP אנטרטיינמנט וריפבליק רקורדס כסינגל המוביל מתוך האלבום הקוריאני השלישי שלהן, והשישי שלהן בסך בכל, Formula of Love: O+T=＜3.
ב-2 במרץ 2022, יצאה לשיר גרסה יפנית להורדה דיגיטלית. המילים בגרסה היפנית נכתבו על ידי יוקי קוקובו.
רקע והרכב
השיר נכתב על ידי סים און-ג'י והולחן על ידי אן-מארי, מלאני פונטנה, מישל "לינדגרן" שולץ, טומי בראון, סטיבן פרנקס ו-72. השיר תואר כשילוב של דיפ האוס ודאנס-פופ עם סינת'ים משנות ה-80. מבחינה לירית, מסר השיר הוא ש-"אהבה היא לא משהו שאתה יכול לחשב, ללמוד ולנסות למצוא לו תשובה, אלא משהו שאתה צריך לעקוב אחריו עם הלב". אורכו הוא 3 דקות ו-14 שניות. השיר הולחן במפתח בי מז'ור, והוא בעל קצב של 113 פעימות לדקה.
ביקורות
ביילי קנת'ת'ם מ-New University ציין את "הגישה התמימה לאהבה" של השיר, בניגוד לסינגלים האחרונים של הלהקה, "Alcohol-Free", "Perfect World" ו-"The Feels".
קידום
JYP אנטרטיינמנט פרסמה מספר תמונות קונספט וטיזרים על מנת לקדם את Formula of Love: O+T=＜3 ואת "Scientist".
הופעות חיות
הלהקה ביצעה את "Scientist" במספר תוכניות מוזיקה בדרום קוריאה, בהן Music Bank של KBS2, ''Show! Music Core של MBC ו-Inkigayo'' של SBS. בארצות הברית, הופיעה הלהקה ב-13 בנובמבר, בתוכנית החדשה "Fresh Out Live" של MTV, וביצעה את השיר.
וידאו קליפ
הווידאו קליפ הנלווה לשיר יצא ב-12 בנובמבר. הקליפ בוים והופק על ידי רימה יון ודונגג'ו ג'אנג מ-Rigend Film, שעבדו בעבר עם Twice על הטריילר של Formula of Love: O+T=＜3 והקליפ ל-"Alcohol-Free". הקליפ מתרחש במעבדה בה חברות הלהקה מתוארות כמדעניות החוקרות על אהבה. הכוריאוגרפיה של השיר נבנתה על La Chica, שלישיית רקדניות שעבדה בעבר עם אספה, בואה, צ'ונגהא ו-CLC.
יז'י פיטלברג
יז'י פיטלברג (בפולנית: Jerzy Fitelberg 20 במאי 1903 - 25 באפריל 1951) היה מלחין יהודי-פולני-אמריקאי.
חייו
יז'י, בנו של המנצח גז'גוז' פיטלברג, נולד בוורשה. הוא החל את לימודי המוזיקה עם אביו. בגיל צעיר הכניס אותו אביו לנגינת כלי הקשה בתזמורת התיאטרון הלאומי של ורשה, כדי לרכוש ניסיון. בשנים הבאות למד במוסקבה.
בשנת 1927 תזמר מחדש את המוזיקה של ארתור סאליבן למחזמר "המיקדו" להפקה המחודשת של אריק צ'ארל כאופרטה-רוויו בברלין. ב=1928 זכתה רביעיית המיתרים מס' 2 שלו בפרס ראשון בתחרות, שארגן איגוד המוזיקאים הפולנים הצעירים בפריז.
הקונצ'רטו הראשון שלו לכינור הטביע את חותמו בקונצרט של האגודה הבינלאומית למוזיקה בת-זמננו. מבקר המוזיקה אנרי פרונייר העיר, "הקונצ'רטו לכינור ... [היה] עדין, רגיש ומצטיין ברגישות למשאב תזמורתי." יצירותיו נוגנו בקונצרטים הבאים של האגודה בשנים 1931, 1937, 1946 ו-1951.
כדי להימלט מן הנאצים, נסע תחילה לפריז בשנת 1933. שם יצאו יצירותיו לאור בהוצאת מקס אשיג. רביעיית המיתרים מס' 4 שלו זכתה בפרס אליזבת ספראג קולידג', שהעניקה ספריית הקונגרס. ביצע הבכורה של הרביעייה היה ב-9 באפריל 1937 בספריית הקונגרס.
לאחר זאת היגר פיטלברג לארצות הברית וב-15 במאי 1940 הגיע לניו יורק. בין היצירות הראשונות שחיבר בעירו החדשה, היו כאלה שהתרפקו על זכרונות מפולין. ב-1945 קיבלה רביעיית המיתרים החמישית שלו פרס מן האקדמיה האמריקאית לאמנויות ולספרות.
בקשתו לאזרחות אמריקאית הוגשה ב-26 במאי 1947. הוא מת בניו יורק ב-1951.
סגנון
פיטלברג אמר, שבסגנון ההלחנה שלו יש דמיון ל"אנרגיה ולמתח הגבוה שבמוזיקה של סטרווינסקי, להתמקדות במורכבות קווית והרמונית של הינדמית, ולצבעי המוזיקה הצרפתית המודרנית (כזו של מיו, כמו גם סגנונות סאטיריים.
מורשת
כתבי היד של יז'י פיטלברג שמורים בMusic Division of The New York Public Library for the Performing Arts בספרייה הציבורית לאמנויות הבמה בניו יורק]
פרסי הבידור של ניגריה 2013
טקס פרסי הבידור של ניגריה 2013 התקיים במרכז לאמנויות הבמה סקירבול בניו יורק. מארח האירוע היה Basketmouth.
ג'רי ליווינגסטון
ג'רי ליווינגסטון (באנגלית: Jerry Livingston; 25 במרץ 1909 – 1 ביולי 1987) היה פזמונאי אמריקאי ופסנתרן לתזמורות ריקוד, אשר היה מועמד לשלושה פרסי אוסקר בקטגוריית השיר המקורי הטוב ביותר.
ביוגרפיה
ג'רי ליווינגסטון, שנולד כג'רי לוינסון במרץ 1909 בדנוור, למד מוזיקה באוניברסיטת אריזונה, שם חיבר את הלחן הראשון שלו עבור מחזמר במכללה. הוא עבר לניו יורק בשנות ה-30, שם עבד בהתחלה כפסנתרן לתזמורות ריקוד ומאוחר יותר כפזמונאי. בין השירים שלקח בהם חלק נכללים "It's the Talk of the Town", "Under a Blanket of Blue", "Blue and Sentimental", "Close to You", "Mairzy Doats", "Wake the Town and Tell the People", "The Twelfth of Never" ו-"Young Emotions".
משנות ה-40 ועד שנות ה-60 ליווינגסטון כתב שירים לסרטי קולנוע וסדרות טלוויזיה רבים, ביניהם "סינדרלה" (1950), "Bronco" (1958), "77 Sunset Strip" (1958), "Hawaiian Eye" (1959), "Bourbon Street Beat" (1959), "Surfside 6" (1960) ו-"The Bugs Bunny Show" (1960), לה הוא כתב את השיר "This is It".
בסמטת טין פאן הוא החל לעבוד עם מאק דייוויד, איתו הוא כתב את שיר הנושא של "Casper the Friendly Ghost", את השיר "The Unbirthday Song" מתוך הסרט "עליסה בארץ הפלאות" ואת השיר "Trick or Treat For Halloween" מתוך הסרט "Trick or Treat" בשיתוף אל הופמן. כמו כן, השניים כתבו לתיאטראות ברודוויי שני מחזות זמר, "Molly" ו-"Bright Lights of 1944". ליווינגסטון ודייוויד היו מועמדים ביחד לשלושה פרסי אוסקר בקטגוריית השיר המקורי הטוב ביותר - הפעם הראשונה הייתה בשנת 1951 עם השיר "Bibbidi-Bobbidi-Boo" מהסרט "סינדרלה" ביחד עם הופמן, הפעם השנייה הייתה בשנת 1960 עם השיר "The Hanging Tree" מהסרט "עץ התלייה" והפעם השלישית הייתה בשנת 1966 עם השיר "The Ballad of Cat Ballou" מהסרט "קאט באלו".
בשנת 1965 הוא ואשתו רות נורו על ידי בנם גארי עקב כך שהכריחו אותו לקום מהמיטה בשעה 13:00, לאחר ניסיון התאבדות שלו בלילה הקודם. ב-1 ביולי 1987, בגיל 78, ליווינגסטון נפטר ממחלת לב בביתו בבוורלי הילס.
ואלי (מיתולוגיה)
במיתולוגיה הנורדית, ואלי (Váli), אחד מהאלי האייסיר, הוא בנם של אודין והענקית רינדר. מטרת הולדתו היא נקמה על מותו של אחיו, בלדר, שנהרג בעקבות תעלול של לוקי. ואלי מגיע לבגרות רק יום אחד אחרי לידתו, הורג את הוד'ר, שהוטעה על ידי לוקי והרג את בלדר, וכולא את לוקי. מנובא שואלי ישרוד את ראגנארוק.
שאלת אביו של ואלי
לעיתים מתייחסים לואלי כבנו של לוקי. מקור הבלבול הוא ככל הנראה טעות העתקה מוקדמת. ב"הטעיה של גילבי" ישנה התייחסות יחידה ל"בניו של לוקי, ואלי ונַארְוִי" ושתי התייחסויות נוספות לואלי כבנו של אודין. אודין מוזכר כאביו של ואלי גם באדה הפואטית, בפואמות חזון הנביאה (Völuspá) וחלומות בלדר (Baldrs draumar). עדות נוספת לטעות ההעתקה אפשר למצוא בטקסט מאוחר יותר, גסטה דנורום, בו נכתב שבנם של רינדר ואודין ינקום את מותו של בלדר.
Extraordinaire
"Extraordinaire" (בעברית: "יוצא דופן") הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת הישראלית אדרת. את השיר הוציאה בשנת 2008 לאור חברת התקליטים פונוקול, והוא נכלל כרצועה השלישית באלבום האולפן השלישי של הזמרת, Jewish Girl.
על השיר
"Extraordinaire" נכתב על ידי אוולין כץ בהתאם ללחן שחיברה אדרת. את הפקתו ביצעה לצד ויקטור ליברסקי ודביר הלוי, שהוציא בעבר את הרמיקס הרשמי ל-"Say No More". לא הופק לו ווידאו קליפ רשמי, אך קטע אודיו שלו פורסם בערוץ היוטיוב הרשמי של אדרת ב-16 ביוני 2011.
הוא הפך ללהיט בלבנון, ודורג במקום הרביעי במצעד הפזמונים במדינה. על מנת לקדמו יצאה רמיקס רדיו אחד.
אריה עופרי
אריה עופרי (נולד ב-14 באוגוסט 1948) הוא איש עסקים ופוליטיקאי ישראלי, כיהן כראש המועצה האזורית שומרון בין השנים 1993–1997.
ביוגרפיה
נולד בשם אריה הרשלר לדוד וטובה. ב-1977 נמנה עם גרעין "שומרון" מנתניה שייסד את היישוב שבי שומרון. בשבי שומרון שימש כמזכיר היישוב ויושב ראש הוועד שלו. בשנות ה-80 היה סגן יו"ר מועצה אזורית שומרון. בשנת 1993 נבחר לראשות מועצה אזורית שומרון. כיהן בתפקיד עד 1997. לאחר מכן שב לשמש כיו"ר המזכירות של שבי שומרון.
ניהל פרויקטים בתחום הבנייה וייבוא המזון. עופרי ואשתו מחזיקים בחברת קרן – קידום, ריכוז וניהול בע"מ.
שימש כחבר הנהלת מרכז המועצות האזוריות, חבר בהנהלת החברה למתנ"סים וחבר בהנהלת האגודה למען החייל.
בפברואר 2021, לקראת הבחירות לכנסת העשרים וארבע, הודיע על תמיכה בגדעון סער ומפלגת תקווה חדשה.
נשוי לפנינה לבית זידנפלד ולהם ארבעה ילדים.
פדל בן עבאס
פדל בן עבאס (בערבית: فضل بن عباس, 611-639) היה אחיו של עבדאללה אבן אל-עבאס, בן דודו של מוחמד, ואחד מהצחאבה.
משפחתו
פדל היה בנם של אל-עבאס בן עבד אל-מוטלב, ושל לובאבה בנת אל-חארת'. אחיו היו עבדאללה, עובייד אללה, מעבד, קת'ם, עבד אל-רחמן, ואחותו הייתה אום חביב.
פטירה
פדל נפטר בשנת 639 במגפת הדבר באמאוס.
ג'ף רולנד
ג'פרי ג'ורג' "ג'ף" רולנד (באנגלית: Jeffrey George "Jeff" Ruland; נולד ב-16 בדצמבר 1958) הוא כדורסלן עבר אמריקאי, אשר שיחק באופן פעיל בין השנים 1980–1993. בשנותיו הראשונות בוושינגטון בולטס היה אחד הסנטרים הדומיננטיים ביותר בליגת ה-NBA, אך פציעות קשות ברגליו אילצו אותו להחמיץ משחקים רבים החל מעונתו הרביעית ועד לסיום הקריירה. ממוצעיו הכוללים ב-NBA הם 17.3 נקודות, 10.2 ריבאונדים ו-3.0 אסיסטים למשחק.
בין השנים 1993–2003 שימש כמאמן של קבוצות כדורסל מליגת הפיתוח של ה-NBA ומליגת המכללות האמריקאית, וכן כעוזר מאמן בפילדלפיה 76'.
קריירת מכללות
רולנד נולד בעיר אייסליפ שבלונג איילנד, ניו יורק, ובין השנים 1977–1980 למד במכללת איונה אשר בניו רושל. בעונת 1979/1980 הוביל את קבוצת הכדורסל של המכללה להישגה הגדול ביותר – העפלה לסיבוב השני של טורניר אליפות המכללות – לאחר שגברה על אוניברסיטת הולי קרוס בתוצאה 84–78. במשחק השני של הטורניר הפסידה איונה 71–74 מול אוניברסיטת ג'ורג'טאון, בה שיחק סליפי פלויד. לאורך 3 עונותיו בליגת המכללות רשם רולנד ממוצעים של 20.8 נקודות, 12.0 ריבאונדים ו-1.5 חסימות למשחק.
קריירת משחק
בדראפט ה-NBA 1980 נבחר רולנד בבחירה ה-25 על ידי גולדן סטייט ווריורס, אשר מיד שלחה את זכויותיו לוושינגטון בולטס. רולנד העדיף לשחק באירופה לפני תחילת קריירת ה-NBA, וחתם על חוזה בברצלונה מליגת העל הספרדית. בעונתו היחידה בברצלונה העפילה הקבוצה לגמר גביע אירופה למחזיקות גביע, בו הפסידה מול פלקנסטרו קאנטו בתוצאה 82–86.
בעונת הצטרף לבולטס, ועל אף ששימש כשחקן ספסל – כמחליפם של ספנסר הייווד וריק מהורן – רשם ממוצעים מרשימים של 14.4 נקודות ו-9.3 ריבאונדים למשחק, ונבחר לחמישיית הרוקיז של העונה. במהלך העונה העוקבת תפס מקום קבוע בחמישייה הפותחת, והוביל את קלעי קבוצתו עם 19.4 נקודות בממוצע למשחק. בעונת ביסס את מעמדו כאחד משחקני הפנים הבולטים בליגה, עם ממוצעים של 22.2 נקודות, 12.3 ריבאונדים (שלישי ב-NBA) ו-3.9 אסיסטים למשחק, ונבחר להשתתף במשחק האולסטאר של ה-NBA. בעונה הבאה העמיד ממוצעים דומים, ונבחר בשנית להשתתף במשחק האולסטאר, בטרם סבל מפציעה קשה בכף רגלו. בעונת שיחק ב-30 משחקים בלבד בשל כאבים בכף רגלו, אולם במשחקים בהם שותף השיג 19.0 נקודות, 10.7 ריבאונדים ו-5.3 אסיסטים למשחק. בפלייאוף 1986 תפס מאנוט בול את מקומו בחמישייה הפותחת, והבולטס הודחו בסיבוב הראשון בפעם השלישית ברציפות.
ביוני 1986, לאחר 5 עונות בוושינגטון, הועבר יחד עם קליף רובינסון בטרייד לפילדלפיה 76', בתמורה למוזס מלון, טרי קאטלדג' ושתי בחירות דראפט עתידיות. לאחר חמישה משחקים בלבד נפצע רולנד בברכו, שוחרר מהקבוצה והודיע על פרישה ממשחק. בינואר 1992, כ-5 שנים מאז פרישתו, חזר רולנד לשחק עבור פילדלפיה, אך ב-13 משחקיו בקבוצה מיעט לשחק וקלע 3.9 נקודות בממוצע למשחק בלבד. בעונת שותף ב-11 משחקים במדי דטרויט פיסטונס בטרם פרש ממשחק באופן סופי.
קריירת אימון
בשנת 1993 מונה רולנד לעוזר מאמן בפילדלפיה 76', תחת פרד קרטר. לאחר עונה אחת בלבד, במהלכה רשמה הקבוצה מאזן שלילי 24–58, פוטר רולנד יחד עם כל יתר צוות האימון.
לאחר מכן שימש כעוזר מאמן בקבוצת הכדורסל של מכללת איונה, בה שיחק בעברו כסטודנט, ובין השנים 1998–2007 היה המאמן הראשי של הקבוצה. לאורך התקופה העפילה איונה 3 פעמים לטורניר אליפות המכללות (2000, 2001 ו-2006), ורשמה מאזן כולל של 139 ניצחונות ו-135 הפסדים.
בעונת 2007/2008 אימן את קבוצת אלבקרקי ת'אנדר בירדס מליגת הפיתוח של ה-NBA, ובעונה העוקבת חזר לשמש כעוזר מאמן בפילדלפיה 76', תחת מוריס צ'יקס וטוני דילאו. בין השנים 2009–2013 אימן את קבוצת הכדורסל של אוניברסיטת מחוז קולומביה מליגת המכללות השנייה (Division II level).
משה דוד אברהם
הרב דוד משה אברהם מטרויש אשכנזי (ה'ת"מ 1680 בערך - יח בחשוון תק"ו, 13.11.1745), ובקיצור: רבי אד"ם, היה רבה של רוהטין שבגליציה ומחבר פירושים על מדרשי ההלכה. לחם בתנועה הפרנקיסטית. יש הסבורים כי הוא אדם בעל שם.
מאבקו בפרנקיסטים.
יעקב פרנק, ממשיכו של שבתי צבי, הגיע ב - 1756 לרוהטין, ואסף שם קהל נאמנים, בראשם אלישע שור מרוהטין ומשפחת שור בכללה. הרב אד"ם נאבק בו בתוקף, ועקב כך היה קרבן להלשנה. מסופר שהבעל שם טוב ביקר בביתו כאות תודה על מאבקו.
ז'וזפ בורל
ז'וזפ בורל פונטלס (בקטלאנית: Josep Borrell i Fontelles; נולד ב-24 באפריל 1947) הוא פוליטיקאי ספרדי-קטלוני, המכהן כנציג העליון לענייני חוץ ומדיניות ביטחון של האיחוד האירופי. כחבר מפלגת הפועלים הסוציאליסטית הספרדית (PSOE), שימש כשר לענייני חוץ, איחוד אירופי ושיתוף פעולה של ממשלת ספרד בין השנים 2018–2019, לאחר שכיהן בעבר תחת פליפה גונסאלס כשר העבודות הציבוריות בין השנים 1991–1996.
בורל נולד וגדל בכפר הקטלוני לה פובלה דה סגור. הוא מהנדס אווירונאוטיקה וכלכלן בהכשרתו ופרופסור למתמטיקה. הוא נכנס לפוליטיקה בשנות השבעים כחבר מפלגת הפועלים הסוציאליסטית הספרדית (PSOE) לאחר מותו של פרנקו ובמהלך המעבר של ספרד מדיקקטורה לדמוקרטיה, והחל לכהן בכמה תפקידים בולטים בממשלותיו של פליפה גונסאלס, תחילה במשרד הכלכלה והאוצר כמזכיר הכללי לתקציב והוצאות ציבוריות (1982–1984) ומזכיר המדינה לאוצר (1984–1991), ואחר כך הצטרף למועצת השרים כשר העבודות הציבוריות והתחבורה (1991-1996). בעת שהיה באופוזיציה לאחר בחירות 1996, זכה בורל במפתיע להיות מועמד מפלגת הפועלים הסוציאליסטית הספרדית (PSOE) לראשות הממשלה בבחירות 2000 הקרבות, מועמדות שלא התממשה בשל התפטרותו בשנת 1999. לאחר התפטרותו החל לעסוק בפוליטיקה האירופית, ונבחר לחבר הפרלמנט האירופי. בין השנים 2004–2007 כיהן כנשיא הפרלמנט האירופי.
לאחר הצעת אי האמון המוצלחת ונפילת ממשלתו של מריאנו רחוי, הוא שב למועצת השרים הספרדית ביוני 2018, ומונה לשר לענייני חוץ, האיחוד האירופי ושיתוף פעולה בממשלתו של ראש הממשלה פדרו סנצ'ס.
ב-1 בדצמבר 2019 מונה לנציג העליון של האיחוד האירופי לענייני חוץ ומדיניות ביטחון.
ביוגרפיה
ז'וזפ בורל פונטלס נולד ב-24 באפריל 1947 לחואן (מהגר מהעיר מנדוסה, ארגנטינה ממוצא קטלוני) ולואיסה בכפר לה פובלה דה סגור שבחבל קטלוניה, ספרד בסמוך להרי הפירנאים.
בשנת 1964 עבר לברצלונה כדי ללמוד הנדסה תעשייתית, אך עזב לאחר שנה אחת בלבד ב-1965 למדריד כדי ללמוד הנדסת אווירונאוטיקה באוניברסיטה הטכנית במדריד (UPM). סיים את לימודיו בשנת 1969.
בקיץ 1969 נסע בורל לישראל והתנדב בקיבוץ גלאון, שם פגש את אשתו הצרפתייה לעתיד קרולינה, ממנה התגרש מאוחר יותר. במהלך תקופה זו החל גם ללמוד תואר ראשון ובהמשך דוקטורט בכלכלה באוניברסיטת קומפלוטנסה במדריד (UCM). בנוסף בורל הוא בעל תואר שני במתמטיקה יישומית (חקר פעולות) מאוניברסיטת סטנפורד בפאלו אלטו, קליפורניה, ותואר שני בכלכלת אנרגיה מהמכון הצרפתי לנפט בפריז.
בשנים 1972–1982 כיהן כמרצה למתמטיקה בבית הספר הטכני הגבוה להנדסת אווירונאוטיקה של אוניברסיטת קומפלוטנסה. בשנת 1982 מונה לפרופסור חבר למתמטיקה עסקית באוניברסיטת ואיאדוליד. בשנים 1975–1982 עבד בחברת "Cepsa" תוך שהוא ממשיך בלימוד באוניברסיטה ומתחיל להיות מעורב בפוליטיקה מקומית.
מעורבות בפוליטיקה המקומית
בורל הצטרף למפלגת הפועלים הסוציאליסטית הספרדית (PSOE) בשנת 1975 והחל את פעילותו הפוליטית במהלך המעבר של ספרד לדמוקרטיה בסניף המפלגה הסוציאליסטית הספרדית במדריד. הוא התמודד ברשימת מפלגת הפועלים הסוציאליסטית הספרדית בבחירות המוניציפליות בספרד בשנת 1979 בעיר מחדאונדה, כשהוא ממוקם במקום ה-5 ברשימה והפך לחבר מועצת העיר.
בתקופת ממשלות גונסאלס
בבחירות הכלליות ב-1982 זכתה מפלגת הפועלים הסוציאליסטית הספרדית בניצחון מוחץ. בכך החזירה את הסוציאליסטים לשלטון לראשונה מאז ימי הרפובליקה הספרדית השנייה. תחת ראש הממשלה פליפה גונסאלס מונה בורל למספר תפקידים בולטים במשרד הכלכלה והאוצר, תחילה כמזכיר הכללי לתקציב והוצאות ציבוריות (1982–1984), ואחר כך כמזכיר המדינה לאוצר (1984–1991). בשנת 1986, במהלך כהונתו כמזכיר המדינה לאוצר הצטרפה ספרד לקהילה הכלכלית האירופית. הוא התפרסם לאחר שבתקופתו גברה המלחמה במקרי ההונאה ובהעלמת מיסים, בייחוד אצל אנשים אמידים וידוענים כמו לולה פלורס. בבחירות הכלליות של 1986 נבחר לראשונה לקונגרס הנציגים, בו המשיך וייצג את ברצלונה עד שנת 2004.
בשנת 1991 הצטרף למועצת השרים של ספרד כשר העבודות הציבוריות והתחבורה.
לאחר הבחירות הכלליות ב-1993, המשיך בורל לכהן במועצת השרים, והחזיק בתיק שר העבודות הציבוריות, התחבורה והסביבה בממשלתו האחרונה של פליפה גונסאלס. הוא עזב את המשרד לאחר עלייתה לשלטון של המפלגה העממית בשנת 1996, ונשאר לכהן כחבר פרלמנט מטעם ברצלונה בקונגרס הספרדי.
כמנהיג האופוזיציה
בשנת 1998 החליט בורל להתמודד נגד יו"ר מפלגת הפועלים הסוציאליסטית חואקין אלמוניה בבחירות המקדימות הראשונות שהתקיימו במפלגת הפועלים הסוציאליסטית מאז כוננה הרפובליקה הספרדית השנייה, בחירות שעתידות לקבוע את המועמד של המפלגה לראשות הממשלה בבחירות הכלליות של שנת 2000. בורל היה נציג האגף הסוציאליסטי יותר של המפלגה מול הממסד המפלגתי בראשותו של אלמוניה ונתפס כאנדרדוג בהתמודדות.     להפתעת רבים ניצח, ברוב של 114,254 מקולות החברים (54.99%) לעומת 92,860 (44.67%) שקיבל אלמוניה.   בעקבות הניצחון התפתחה מערכת יחסים מתוחה בין יו"ר המפלגה, אלמוניה למועמד לראשות הממשלה בורל. במאי 1999 נפתחה חקירת הונאה כנגד שני גורמים, שכמה שנים קודם לכן מינה בורל לתפקידים בכירים במשרד האוצר. על אף שלא היה מעורב ישירות בחקירה החליט להתפטר מתפקיד המועמד לראשות הממשלה, זאת משום שלדבריו לא רצה שהפרשה תפגע בסיכויי מפלגתו בבחירות המקומיות והכלליות הקרובות.
מעורבות בפוליטיקה האירופית
במהלך הכהונה השישית שלו בקורטס חנרלס, נבחר בורל להיות יו"ר הוועדה המשותפת לקונגרס ולסנאט לאיחוד האירופי באוקטובר 1999, במקומו של פדרו סולבס. הוא נבחר פעם נוספת לחבר פרלמנט מטעם ברצלונה בבחירות הכלליות של שנת 2000, והמשיך לכהן כנשיא הוועדה המשותפת לאורך כל הכהונה השביעית שלו בפרלמנט.
בשנת 2004 הציע ראש הממשלה ומנהיג מפלגת הפועלים הסוציאליסטית, חוסה לואיס רודריגס ספאטרו לבורל להוביל את המחנה הסוציאליסטי (בראשות מפלגת הפועלים הסוציאליסטית הספרדית) בבחירות 2004 לפרלמנט האירופי בספרד. מפלגת הפועלים הסוציאליסטית ניצחה בבחירות עם 6.6 מיליון קולות (43.30%), ובכך זכתה ב-25 מושבים בפרלמנט, אם כי שיעור ההצבעה בבחירות אלו היה נמוך יחסית. בורל ישב בפרלמנט האירופי עם מפלגת הסוציאליסטים האירופאים (PES) וייצג שם את המשלחת הספרדית.
ביולי 2004 נבחר בורל לנשיא הפרלמנט האירופי לאחר הסכם שנרקם בין שני הגושים הגדולים בפרלמנט: מפלגת העם האירופית (EPP), מפלגת ימין-מרכז והברית הפרוגרסיבית של סוציאליסטים ודמוקרטים (בה חברה מפלגת הפועלים הסוציאליסטית הספרדית), מפלגת מרכז-שמאל, והפך לספרדי השלישי בתפקיד זה אחרי אנריקה ברון וחוסה מריה חיל-רובלס. בהצבעה לנשיאות הפרלמנט, השיג רוב של 388 קולות מתוך 700 חברי הפרלמנט האירופי. שני המועמדים האחרים היו הליברל הפולני ברוניסלב גרמק (208 קולות) והקומוניסט הצרפתי פרנסיס וורץ (51 קולות). במסגרת העסקה עם הברית הפרוגרסיבית של סוציאליסטים ודמוקרטים (EPP), הוא הוחלף בתפקידו כנשיא הפרלמנט על ידי הפוליטיקאי השמרני הגרמני הנס-גרט פטרינג בחלקה השני של הקדנציה בת 5 השנים (כיהן כנשיא הפרלמנט במשך תקופה של 2.5 שנים ופטרינג 2.5 שנים גם הוא).
בורל סיים את תפקידו כנשיא הפרלמנט ב-2007 ועזב את הפרלמנט בשנת 2009.
לאחר עזיבת הפרלמנט לקח צעד אחורה מהפוליטיקה וכיהן כנשיא המכון האוניברסיטאי האירופי מינואר 2010 עד 2012 עת נאלץ להתפטר בשל ההאשמות לניגוד אינטרסים הנוגעים לאי דיווח למכון על האינטרסים הכלכליים שלו בחברת האנרגיה "Abengoa".
שר החוץ (2018–2019)
לאחר הצעת אי-אמון מוצלחת שהובילה לנפילת ממשלתו של מריאנו רחוי ב-2018, מונה פדרו סנצ'ס לראש הממשלה החדש. סנצ'ס מינה את בורל לשר החוץ בממשלתו החדשה.
בבחירות 2019 לפרלמנט האירופי בספרד, הוצב בורל בראש רשימת מפלגת הפועלים הסוציאליסטית לפרלמנט. זמן קצר לאחר בחירתו, הוא ויתר על מושבו בפרלמנט האירופי וטען כי "הנסיבות הפוליטיות הנוכחיות" בספרד ובבריסל לא מאפשרות לו להשאיר את תפקיד שר החוץ ללא איוש". ויתור זה בא בזמן שראש הממשלה סנצ'ס שמפלגתו זכתה באפריל אותה השנה בבחירות עדיין מנסה להקים ממשלה.
הוא פרש ממשרד החוץ הספרדי ב-29 בנובמבר 2019 והוחלף בינתיים על ידי שרת ההגנה, מרגריטה רובלס.
הנציג העליון של האיחוד האירופי לענייני חוץ ומדיניות ביטחון
ב-2 ביולי 2019 הודיע נשיא המועצה האירופית דונלד טוסק כי המועצה האירופית תמנה את ז'וזפ בורל לנציג העליון של האיחוד לענייני חוץ ומדיניות ביטחון.
הוא נכנס לתפקידו ב-1 בדצמבר 2019.
יחסו לסכסוך הישראלי-פלסטיני
ביולי 2005, כשהוא נשיא הפרלמנט האירופי, ביקר בישראל וב-27 ביולי נאם בפני מליאת הכנסת. בנאומו הדגיש תחילה את המחויבות האירופית לקיומה וביטחונה של ישראל כמדינה יהודית ודמוקרטית:" הרשו לי להביע את מחויבותה של אירופה ואחריותה לקיומה של ישראל כמדינה יהודית, דמוקרטית, שתוכל לחיות בביטחון ובשלום עם שכנותיה. שזה יהיה מאוד ברור". בורל התמקד בקשרים החזקים והאמיצים לדבריו בין ישראל לאירופה והביע את תקוותו לעתיד משותף בין השתיים: "אי-אפשר לדמיין לא את אירופה ולא את ישראל בלי הקשרים האמיצים ביניהן. אירופה מודעת לתלות ההדדית הזאת, ורוצה להעניק לה את כל חשיבותה. הדרך היחידה להתגבר על הקשיים הקיימים בין ישראל לאירופה היא להתקדם ביחד לקראת עתיד משותף."
בורל שכאמור התנדב בשנות השישים בקיבוץ גלאון, ביקר פעמים רבות בישראל וכפי שתיאר זאת בנאומו בכנסת: "מאז אותו קיץ של 1969 חזרתי פעמים רבות - כשר בממשלת ספרד, כחבר פרלמנט; וגם כאזרח פשוט, שרצה לראות סוף-סוף את השלום בארץ הזאת."
בורל ידוע כתומך בפתרון שתי המדינות לסכסוך הישראלי-פלסטיני וכתומך בהכרה חד-צדדית במדינה פלסטינית. סוכנות הידיעות הספרדית EEU, דיווחה בספטמבר 2018 כי הוא מוביל את המאמצים להכרה ספרדית במדינה הפלסטינית.
במאמר שפורסם בעיתון הדיגיטלי הספרדי "רפובליקה" במאי 2018, לאחר אירועי "יום הנכבה" בגבול רצועת עזה שהובילו למותם של עשרות פלסטינים, נכתב כי בורל התייחס לאירועים ואמר כי הם: "משקפים את הדה-הומניזציה של הפלסטינים על ידי חלק גדול מהמעמד החברתי והחברה הישראלית".
בפברואר 2020 איים כי סיפוח יישובים ביו"ש "לא יעבור ללא מענה". הוא תכנן לפרסם הצהרה זו בשם כלל המדינות החברות באיחוד האירופי, אך בפועל לפחות שש מדינות התנגדו ליוזמה (אוסטריה, בולגריה, צ'כיה, הונגריה, איטליה ורומניה). מדינות נוספות העלו הסתייגויות, ובורל נאלץ לפרסם את ההודעה בשם עצמו. במאי 2020 על רקע "עסקת המאה" של נשיא ארצות הברית דונלד טראמפ וכוונות סיפוח בקעת הירדן שנשמעו מצד ממשלת ישראל וראש הממשלה נתניהו, קרא בורל בציוץ שפרסם בטוויטר לישראל להימנע מצעדים חד-צדדיים וכתב בשמו של האיחוד האירופי כי הם: "מוכנים לתמוך בתהליך שלום בין ישראל והפלסטינים ולסייע בתיווך למשא ומתן משמעותי להשגת שלום צודק ומתמשך". עם זאת, הוא הבהיר כי "החוק הבינלאומי הוא אבן יסוד של כל הסדר. לפיכך לא נכיר בשינויים בגבולות 1967, אלא אם כן הסכימו להם הישראלים והפלסטינים. אנו קוראים לישראל להימנע מכל החלטה חד-צדדית שתביא לסיפוח שטח פלסטיני כבוש כלשהו". בהמשך בירך את הממשלה החדשה ואמר כי הוא "מצפה להמשיך לעבוד יחד ברוח הידידות ארוכת השנים הקושרת אותנו".
בתגובה לדבריו כינה משרד החוץ הישראלי את מדיניות האיחוד האירופי "דיפלומטיית מגפון", והודיע כי: "מצער כי שוב, ביטחונה של ישראל, שותפה מרכזית של האיחוד, או האיומים שעומדים בפניה, לא הוזכרו בהודעה ולא קיבלו את המרכזיות שראויה להם בהודעה כזו. כפי שאמר שר החוץ אשכנזי בדברי כניסתו לתפקיד אתמול, אנו מצפים לדיאלוג משמעותי עם בעלי בריתנו באירופה. "דיפלומטיית מגפון" אינה תחליף לדיאלוג דיפלומטי אינטימי ולא תקדם את התפקיד שהאיחוד האירופי מבקש למלא".
יחסו לסכסוך איראן-ארצות הברית-ישראל
בתשובה לשאלה האם ארצות הברית יכולה "לנקום באיראן", אמר: "אנחנו לא ילדים. יש לנו לקוחות פוטנציאליים, אינטרסים ואסטרטגיה ואנחנו נמשיך לעבוד עם איראן. יהיה לנו רע מאוד אם היא תמשיך לפתח נשק גרעיני. איראן רוצה למחוק את ישראל, אין שום דבר חדש בזה. צריך לחיות עם זה".
בראיון שנערך עמו אמר כי: "צריך להתרגל לעובדה שאיראן רוצה להשמיד את ישראל". כשנשאל על הסכם הגרעין, ואם זה היה מת, ענה בורל: "האמריקאים החליטו להרוג אותו, באופן חד-צדדי כמו שהם עושים דברים בלי שום התייעצות קודמת, בלי לדאוג לאינטרסים של האירופים". עוד אמר, כי: "איראן נותרה אובססיבית לממשלת ארצות הברית. עדיין אין להן יחסים דיפלומטיים, וגם טראמפ נסוג מברית הגרעין והטיל סנקציות. אין ספק שאיראן תוכל לשרוד את הסנקציות אם טראמפ לא ייבחר מחדש. אחרת, המשטר יוכל להפעיל מחדש את תוכנית הגרעין לצרכים צבאיים ולהכפיל את התערבויותיו באזור".
באפריל 2020 בורל הצר על כך שארצות הברית מנעה מאיראן הלוואה מקרן המטבע הבינלאומית, זאת בשל המשבר הכלכלי הגדול שפקד את איראן עם התפרצות נגיף הקורונה במדינה והחמרת הסנקציות האמריקאיות על המדינה.
במאי 2020 הצהיר בורל כי ארצות הברית אינה נחשבת כחברה בהסכם הגרעין עם איראן יותר. בהמשך החודש הצהיר המנהיג העליון של איראן עלי חמינאי כי: "ישראל היא "גידול סרטני קטלני במזרח התיכון" וכי "ישראל תיעקר ותחוסל ללא ספק". בתגובה הביע בורל עמדה נחרצת כנגד דבריו של המנהיג העליון: "אני מגנה בכל תוקף את דבריו של חמינאי שקוראים להיאבק בישראל, זה איום על השלום ועל הביטחון העולמי וכי לביטחונה של ישראל חשיבות עליונה והאיחוד האירופי יעמוד לצדה".
יחסו לאיראן
בתגובה להפגנות אזרחי איראן נגד משטר האייתולות ב-2019, פרסם בורל בשמו של האיחוד האירופי הצהרה בה אמר כי: "בשביל האיחוד האירופי והמדינות החברות בו השימוש ההולך וגובר בכוח בלתי מדוד כנגד מפגינים הוא בלתי מקובל". הוא דחק באיראן לערוך חקירות שקופות ואמינות שיבהירו את היקף המתים בהפגנות והוסיף ואמר כי: "האיחוד מצפה להעמדתם לדין של כל אלו האחראים למקרי האלימות ולשחרורם של כל המפגינים שנעצרו במהלך ההפגנות הלא אלימות כנגד המשטר". הוא הדגיש כי שיתוק הגישה לרשת האינטרנט במשך שבוע כדי למנוע זליגת מידע אודות ההפגנות באיראן הוא הפרה בוטה של חופש ההפגנה והביטוי ושעל איראן לציית ולפעול על פיהם.
בפברואר 2020 ביקר באיראן כדי לדון עם נשיא איראן רוחאני על עתידו של הסכם הגרעין. ביקור זה בא לאחר מתיחות הולכת וגוברת בין איראן לארצות הברית בעקבות חיסולו של קאסם סולימאני בינואר.
יחסו לטורקיה
באוקטובר 2019 בעת שכיהן כשר החוץ הספרדי גינה בורל את המתקפה הטורקית על כורדיסטן הסורית נגד הכורדים הסורים, ואמר כי לספרד "אין כוחות קסם" שיעצרו את הפלישה הטורקית.
בינואר 2020 במהלך מפגש עם שרי חוץ אירופים, קרא לטורקיה לא לשלוח מומחים צבאיים וכוחות ללוב השרויה במלחמת אזרחים וזאת כדי לא להסלים את המצב וכדי לכונן הפסקת אש בין הכוחות הלוחמים.
במרץ 2020 נפגש עם בכירים טורקים כדי לדון במצב באידליב ובמשבר הפליטים מעיראק וסוריה הנמצאים בטורקיה והצהיר כי על האיחוד האירופי וטורקיה לחזק את קשריהם כדי להתמודד עם אתגרים משותפים.
יחסו לסין והונג קונג
בכל הנוגע לסוגיית הונג קונג, בורל, כעמדתו של האיחוד האירופי - תומך במדיניות "מדינה אחת, שתי שיטות" ובאוטונומיה של הונג קונג בהתאם להסכם שנחתם ב-1997.
עם העלאת הצעת חוק ההסגרה שתאפשר להונג קונג, טריטוריה אוטונומית-למחצה למסור לסין חשודים בפשעים, פרצו מחאות ענק בכל רחבי הונג קונג נגד חוק זה. בעקבות מחאות הענק והלחץ הבינלאומי, חוק זה בוטל, אך שנה לאחר מכן, ביוני 2020, אישר השלטון בבייג'ינג את חוק "הביטחון הלאומי" ובכך עשה צעד צעד נוסף להרחבת שליטתו בהונג קונג על אף הסכמי האוטונומיה. על בורל והאיחוד האירופי הופעל לחץ להודיע על הטלת סנקציות על סין. בתחילה אמר כי: "סין היא שותפה הכרחית, בין אם אתם אוהבים את זה ובין אם לא" ונמנע מהטלת סנקציות על סין.
ביולי 2020, עם התגברות ההפגנות, כינה בורל חוק זה "דרקוני", הודיע כי האיחוד האירופי עומד עם אזרחי הונג קונג וקרא לסין להימנע מכל פעולה שתפגע באוטונומיה, הן בתחום המשפטי והן בתחום זכויות האדם של אזרחי הונג קונג. בהמשך החודש הודיע בורל כי האיחוד האירופי יגביל את הייצוא לכל ציוד ביטחוני שישמש למעקב אחר אזרחי הונג קונג על ידי סין.
יחסו לסיפוח חצי האי קרים
בורל מתנגד לסיפוח חצי האי קרים על ידי רוסיה וסבור כי הוא מנוגד לחוק הבינלאומי.
בביקור שערך בספטמבר 2020 עם סגן ראש ממשלת אוקראינה, דמיטרו קולבה בקיר הזיכרון ל"חללי כוחות הביטחון האוקראינים שנפלו למען הגנת המולדת" במאידאן נזאלז'נוסטי בקייב, אוקראינה הצהיר בורל כי האיחוד האירופי לא יכיר לעולם בסיפוח "הבלתי חוקי" לדבריו של חצי האי קרים בידי רוסיה. במהלך הביקור באוקראינה נפגש עם נשיא אוקראינה, וולודימיר זלנסקי והביע את תמיכתו של האיחוד האירופי בעם האוקראיני ובשלמות טריטוריאלית אוקראינית. הצהרות אלו מצטרפות להחלטת מועצת האיחוד האירופי מ-18 ביוני 2020 לחידוש הסנקציות על רוסיה בשל המשך סיפוח חצי האי קרים.
חיים אישיים
אשתו הראשונה של בורל הייתה הסוציולוגית הצרפתייה קרולינה מיור, אותה הכיר בעת שהתנדב בקיבוץ גלאון בישראל בקיץ 1969. מנישואים אלו יש לו שני בנים, חואן, דיפלומט וליונל, טייס. בורל ומיור התגרשו בשנות התשעים. מאז 1998, בורל במערכת יחסים עם כריסטינה נרבונה, נשיאת מפלגת הפועלים הסוציאליסטית ושרת הסביבה לשעבר (2004–2008). הזוג התחתן ביולי 2018.
בשקימי פריזרן
בשקימי פריזרן (באלבנית Bashkimi Prizren, בסרבית унија Призрен) הוא מועדון כדורסל קוסובורי מעיר פריזרן המשתתף בסופרליגה הקוסובורית ובליגה הבלקנית. הישג השיא של המועדון הוא זכייה באליפות קוסובו ובצמד זכיות בגביע הקוסוברי.
היסטוריה
המועדון נוסד בשנת 1945 כחלק מהליגה היוגוסלבית וכמועדון המייצג את העיר פריזרן. הקבוצה שיחקה בליגות היוגוסלביות עד 1991 אז הצטרפה לסופרליגה הקוסובורית כחלק מהגרעין המייסד של הליגה בעקבות קריסת יוגוסלביה ופירוק הליגה. בעונת 2000/01 זכתה הקבוצה בגביע הקוסובורי לאחר שגברה 83:93 על קייבי פיה. בעונת 2001/02 הגיעה הקבוצה לגמר הגביע אך הפסידה בגמר לסיגל פרישטינה 73:68. בעונת 2002/03 העפילה הקבוצה בפעם השלישית ברציפות לגמר הגביע אך הפסידה פעם נוספת לסיגל פרישטינה 90:72. בעונת 2008/09 העפילה לגמר פלייאוף האליפות בליגה אך הפסידה בסדרת הגמר 2–3 לסיגל פרישטינה. בעונת 2011/12 העפילה הקבוצה לגמר הגביע בו הפסידה לסיגל פרישטינה 86:71. בעונת 2013/14 העפילה הקבוצה לגמר הגביע בו הפסידה לסיגל פרישטינה 95:65. בעונת 2016/17 העפילה הקבוצה בפעם השנייה לגמר פלייאוף האליפות אך הפסידה 1–3 בסדרת הגמר לסיגל פרישטינה בעונת 2017/18 זכתה הקבוצה לראשונה בדאבל, לאחר שזכתה לראשונה באליפות הליגה לאחר שגברה בסדרת הגמר 1–3 על סיגל פרישטינה ובנוסף זכתה בפעם השנייה בתולדותיה בגביע לאחר שגבר בגמר על סיגל פרישטינה 74:77.
אליפות ברזיל בכדורגל 2001
אליפות ברזיל בכדורגל 2001  הייתה הפעם ה-45 בו נערכה תחרות ארצית בכדורגל בברזיל. היא אורגנה על ידי קונפדרציית הכדורגל הברזילאית. המשחקים החלו ב-1 באוגוסט 2001 והסתיימו ב-23 בדצמבר 2001.
לליגה בכירה שלמעשה אורגנה מחדש לאחר בעיות משפטיות שהיו בשנה הקודמת העפילו:
בתחרות השתתפו 28 קבוצות שהתחרו במספר שלבים:
אתלטיקו פרנאאנסה זכתה באליפות. זו הייתה הזכייה הראשונה בתולדות המועדון.
בסיום העונה לליגת משנה ירדו סנטה קרוז, אמריקה פוטבול קלוב, בוטפוגו קלאב ורסיפה. במקום הקבוצות שירדו לליגה הבכירה עלו פאיסנדו ופיגיירנסה.
שחקנים מצטיינים
רומאריו שחקנה של ואסקו דה גאמה, כבש 21 שערים וזכה בתואר מלך השערים של האליפות.
אלכס מיניירו שחקנה של אתלטיקו פרנאאנסה זכה בפרס "כדור הזהב" לכדורגלן העונה.
דומיניק פישבק
ביוגרפיה
פישבק נולדה ב-ניו יורק, ניו יורק, ארצות הברית והחלה להתעניין לראשונה במשחק בערך בגיל 10. היא סיימה את לימודי התואר הראשון באוניברסיטת פייס בשנת 2013.
קריירה
בשנת 2014 קיבלה את תפקידה הראשון בתפקיד אורח בסדרת הדרמה התקופתית "הניק"; שביים והפיק סטיבן סודרברג עבור ערוץ סינמקס, ובהמשך השנה גם תפקיד אורח בסדרה "הרומן" ברשת הכבלים שואוטיים שיצר חגי לוי.
עוד בשנת 2014 שיחקה במחזה "Subverted" באוף ברודוויי שם גילמה 22 דמויות. המחזה היה מועמד לפרס התיאטרון החדשני לשנת 2015 על הופעת יחיד מצטיינת.
בשנת 2015 קיבלה את תפקידה הגדול הראשון שלה כשחקנית במיני-דרמת הטלוויזיה "דרוש גיבור", המתרחשת ביונקרס כאם חד הורית בילי רואן.
בשנת 2017 קיבלה תפקיד קבוע בסדרת הדרמה התקופתית "הצמד" של רשת HBO. הביקורת שיבחה את הופעתה כאחת הבולטות בסדרה. אחד מיוצרי הסדרה דייוויד סיימון ציין את חוזקותיה כשחקנית בתפקיד דרלין. בכתבה ב-USA Today, על תפקידה נכתב כי היא אחת מחמשת הפנים החדשות שאנשים צריכים לצפות בטלוויזיה בסתיו 2017.
סרטה הראשון הוא "הלילה מגיע", שהוקרן לראשונה בפסטיבל סאנדנס 2018. באותה השנה שיחקה בסרט "השנאה שנתתם". בשנת 2018 הופיעה פישבק כגרסה צעירה יותר של אמו של ג'יי זי, גלוריה קרטר, בקליפ "סמייל".
בשנת 2020 כיכבה בסרט "פרויקט פאוור", בבימוים של אריאל שולמן והנרי ג'וסט, לצד ג'יימי פוקס וג'וזף גורדון-לוויט, אשר הוקרן לראשונה ב־14 באוגוסט 2020 על ידי נטפליקס.
בשנת 2021 היא שיחקה בסרט "יהודה איש קריות והמשיח השחור בתפקיד האקטיביסטית אקווה נג'רי (אנ'), בת זוגו של פרד המפטון.
איגור גוזנקו
איגור סרגייביץ' גוזנקו  (ברוסית:  Игорь Сергеевич Гузенко; 13 בינואר 1919 – 28 ביוני 1982) היה פקיד צופן בשגרירות ברית המועצות באוטווה בירת קנדה, אשר לאחר סיום מלחמת העולם השנייה ערק וחשף את פעולות הריגול הסובייטי במדינות המערב. בין היתר חשף את קיומה של רשת הריגול שנודעה בשם רשת קיימברידג'.
ראשית דרכו
משרדו של גוזנקו בשגרירות הופרד משאר חלקי השגרירות על ידי דלתות פלדה. פעולות הפענוח וההצפנה שגוזנקו ביצע נעשו תחת פיקודו של הנספח הצבאי הסובייטי בקנדה קולונל ניקולאי זבוטין, שהיה אף מפעילם של סוכני הריגול הסובייטים בקנדה. בתוקף תפקידו התוודע גוזנקו לפעילות הריגול הסובייטי במדינות המערב. מחוץ לשעות עבודתו התגורר בדירה שכורה באוטווה.
עריקה
גוזנקו ואשתו אנה, שהצטרפה אליו בקנדה כשהיא בהריון, נהנו מן החיים הטובים בה. בספטמבר 1944 קיבל גוזנקו מברק ממוסקבה המורה לו ולמשפחתו לשוב למוסקבה, מאחר שהנוהג היה שתפקידם של פקידי הצופן בשגרירות הוא למשך שנה אחת בלבד. קולונל זבוטין התערב בנימוק שכישוריו של גוזנקו חיוניים בשגרירות בגלל הכמות הרבה של תעבורת המידע שנתקבל בה ושוגר ממנה. באוגוסט 1945 הגיע מברק שני ממוסקבה המורה לגוזנקו לשוב מיד לברית המועצות. גוזנקו התלבט האם להענות לדרישה או להישאר במערב. הוא למד להכיר את חירויות הפרט מהן נהנו תושבי קנדה ורמת החיים בה בהשוואה לאלו שבארצו, והצטער על הפעולות שנקט הביון הסובייטי כלפי קנדה, בעלת בריתם במלחמה. בהשפעת שיקולים אלה החליט לערוק למערב וליטול עמו כמות גדולה של מסמכים חסויים שיעידו על פעילות רשתות הריגול הסובייטיות במערב.