cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
קירה קירלינה
דרגומיר
הסיפור מתחיל בכך שבגיל 15, באיסטנבול, נמלט דרגומיר (שמו של סטברו בילדותו) מספינתו של הטורקי העשיר שהחזיק בו כל השנים מאז נמלט מבראילה. הטורקי העשיר נתן לו חיי תפנוקים, לבושו יקר, בכיסיו מטבעות זהב ועל ידיו תכשיטים יקרים, הון תועפות באותם הזמנים, אך בחיי השביה המוגנים לא ידע את ערך רכושו, לכן כמעט מיד עם הימלטותו מתחיל הוא לאבד אותו. דרגומיר מתגעגע לאמו ובעיקר לאחותו, קירה קירלינה והמחשבה על מציאתן טורדת את מנוחתו ללא הפסק. הוא פונה בבית קפה לקצין משטרה בכיר, כדי לבקש את עזרתו בחיפושיו אחר אמו ואחותו והקצין מביע תימהון על בקשתו לאיתור בני משפחה שאבדו לפני שנים ברומניה. ידידו של קצין המשטרה לוקח אותו לביתו ומיעד לו מצב דומה לזה שהיה לו אצל בעל הספינה. גם האיש הזה עשיר ומעתיר עליו כל שחשקה נפשו, פרט לחירות. העשיר מוציא ממון רב לחיפוש אחר קירה קירלינה, לתשלום לכל מיני מתווכות שירגלו בבתי הנשים לאיתורה, אך ללא הועיל. דרגומיר, למרות חיי העושר, שואף להשתחרר ובסופו של דבר מצליח להימלט מכלוב הזהב. גם הפעם הוא נמלט כשבכיסיו ממון רב ועל גופו תכשיטים יקרים וגם הפעם מאבד בהדרגה את כל רכושו והתהליך מסופר בפרטי פרטים. יום אחד, בנדודיו בארץ לבנון, הוא רואה בעגלה חולפת את אחותו, קירה קירלינה. הוא רץ בעקבות העגלה, אך לא מצליח להשיגה ורק מספיק לראות אותה נכנסת לתוך חצר מוקפת חומה. ניסיונו להתפרץ לתוך המקום מסתיים בהלקאה קשה. ידיד מזדמן, מוכר סחלב זקן, עוזר לו ומטפל בו. הוא מנסה לחדור לבית אליו ראה את אחותו נכנסת, נתפס ונזרק לבית כלא, שם מתעללים בו יתר האסירים השמחים על השלל שנפל לידיהם. לפני שתאבד לחלוטין תקוותו מגיע מוכר הסחלב שהשיג עבורו את העונש הקל ביותר האפשרי, גירוש מהארץ. הוא מתלווה למוכר הסחלב ויחד עוברים מיני פגעים חדשים עד שמגיע קיצו של מוכר הסחלב בגלל מחלת הלב שלו וכאן מסתיים הסיפור.
ביקורת ספרותית
קירה קירלינה והסיפורים הנלווים מפרי עטו של איסטרטי זכו לפרסום עולמי והתהודה לתוכנם עוררה דיונים ערים ביצירה וביוצר. הדיונים עסקו בעיקר בכמה סוגיות שנויות במחלוקת, כמפורט בפרקים הבאים.
השתייכות הסופר לספרות הצרפתית או לספרות הרומנית
קאמיל פטרסקו (Camil Petrescu) טען שהרומנים תובעים את איסטרטי לעצמם לא רק משום שאיסטרטי רואה את עצמו קשור לאדמה זו (אדמת רומניה) בתשוקה סוערת, אלא גם משום, שבחלק האיכותי ביותר בסבל האנושי המשתקף בכתביו, הרומנים מזהים בו את עצמם.
גאראבט איבראילאנו (Garabet Ibrãileanu) העיר על כך שהאופי הלאומי הרומני תרם להצלחת יצירתו של איסטרטי וכך גם הבאתן לשפה הצרפתית, על ידי תרגום, של ביטויים רומניים.
המבקר הרומני פינטאה מציין שפנאיט איסטרטי הוא סופר שגם הספרות הצרפתית וגם הספרות הרומנית משייכות אותו אליהן, אך מצד שני ג'אורג'ה קלינסקו טען:
הסופר עצמו התבטא בנושא באומרו:
בנוסף לתרגום או "היצירה המחודשת האמיתית" שביצע איסטרטי, תרגמו את היצירה מצרפתית לרומנית, תחילה אלכסנדרו טאלקס Al. Talex ומאוחר יותר אאוג'ן ברבוEugen Barbu.
שבירת טאבויים
הדמויות בעלות הרגשות העזים וההתנהגות החריגה, לפי קני המידה של התקופה, המתוארים בסיפורי איסטרטי, משכו ביקורת רבה, הן מן הפן המוסרי והן מחשש פרקטי לדימוי האדם הרומני.
ניקולאה יורגה התקומם בשם הפוריטניות הרומנית וטען שאיסטרטי מכפיש בסיפוריו את העם הרומני האציל:
לא רק יורגה, סופרים ומבקרים נוספים נרתעו מהאפשרות שהקורא הזר יזהה את הדמויות, כדמויות רומניות מייצגות. מבקר רומני אחר, שמוצאו מבראילה, מבכה את השימוש שעשה איסטרטי בשם "קירה קירלינה", הדמות המיתית בפולקלור של בראילה, שביצירתו של איסטרטי הופכת לאשה לא מוסרית, מופקרת.
סטברו, המתגלה בהמשך כדרגומיר, הוא המספר העיקרי והעלילה תלויה בדבריו, אך לו יש מניעים משלו, פיתוי והצטדקות וכך הוא עובר בין שני הצירים, מנסה בדבריו לפתות את בן שיחו, אך אותו פה מפליג בסיפורים מצטדקים, המעידים על תחושת האשמה המקננת בו.
המתירנות המינית של קירה קירלינה ודרכו המינית של אחיה, דרגומיר-סטברו, היו נושאים אסורים או מנועים לדיון פומבי בתקופה ובחברה שבה חי הסופר, לכן יש בהם נועזות וחדשנות. הסופר אינו עובר את הגבול ואינו מצדיק את התנהגות גיבוריו, אך נותן בפיהם הסבר וצידוק עצמי, כדברי האם:
ובהמשך היא טוענת:
לשאלה של קירה, "אבל אמא, לא ייתכן שגם השטן מתערב לעיתים?" עונה האם בנחרצות:
נושא זה מגיע לשיאו לאחר שהאב והבן הבכור מכים באכזריות את האם, את קירה ואת דרגומיר. האם, שפניה הושחתו במכות, משאירה מעין צוואה לילדיה:
מקום הסיפורים במדרג היצירות הספרותיות של התקופה
לאחר שתורגם למרבית הלשונות של עמי אירופה, תורגם גם לאנגלית בשם Kyra my sister ועבר את התעלה לממלכה המאוחדת ואת האוקיינוס האטלנטי, כדי לכבוש קהל קוראים נוסף. בין השנים 1926–1931, ההוצאות לאור H. Toulmin ו-G. Allen and Unwin, באנגליה ובארצות הברית שתי ההוצאות לאור הניויורקיות, Alfred Knopf ו-Vanguard Press תרגמו והדפיסו את מרבית יצירות פנאיט איסטרטי. היצירות כבשו את קהל הקוראים ואת מדורי הספרות והמדיה עסקה בהן ארוכות. בצרפת הוקמו מועדוני מעריצים ליצירה קירה קירלינה ולסופרה. ההד הרב לו זכו הסיפורים הוא שהוביל להסרטה כבר בשנות העשרים של המאה ה-20, תקופה בה הסרטים היו מעטים ורק יצירות ספרותיות ספורות זכו לנוסח קולנועי.
הסיפור הוסרט בשם "קירה קירלינה" לראשונה בשנת 1928, כסרט אילם, בברית המועצות, בבימויו של בוריס גלגולין (Boris Glagolin). בשנת 1993 הופק פעם נוספת, הפעם בשם "בלקן! בלקן!", כקופרודוקציה רומנית-הונגרית-טורקית בבימויו של Gyula Maár. בשנת 2014 הוסרט פעם נוספת בהפקה רומנית, בבימויו של דן פיצה.
ג. ד. ואסילה (G.D. Vasile) עיבד תסכית רדיו בשם קירה קירלינה
תרגום עברי
בשנת תרפ"ז (1927) הופיע תרגום עברי בהוצאת מצפה - ירושלים, בתרגומו של ישראל זמורה ובעריכתו של אשר ברש והודפס בפורמט קטן (12 ס"מ רוחב, 16,5 ס"מ גובה) בדפוס עזריאל בירושלים. התרגום העברי כולל את 3 הסיפורים, סטברו, קירה קירלינה ודרגומיר. הספר פותח עם דיוקן ויזואלי (תמונה) של הסופר ועם תרגום מבוא עליו מאת רומן רולן. הספר נעלם ממדפי חנויות הספרים לפני שנים רבות ולא זכה למהדורות נוספות.
פסטיבלי קירה קירלינה
פסטיבל לאומי נוסף, המתקיים בבראילה ונושא את השם של קירה קירלינה, הוא תחרות יופי של נשים עם בעיות ראייה.
פירמידה
ראו גם
}}
טוגנים
טֻגָּנִים, הנקראים גם צִ'יפְּס (מאנגלית בריטית: Chips), הם מאכל בינלאומי העשוי מתפוחי אדמה המטוגנים בשמן עמוק.
טוגנים מוגשים בדרך כלל כתוספת למאכלים עממיים. כך למשל, בארצות הברית הם מקובלים כתוספת להמבורגר, במיוחד במסעדות מזון מהיר, שילוב המקובל גם בישראל. דוגמה נוספת היא אנגליה, בה טוגנים מוגשים כתוספת לדג המטוגן בארוחת פיש אנד צ'יפס.
אטימולוגיה
את המילה טוגן (טֻגָּן) חידש הלשונאי והבלשן יצחק אבינרי בפינת הלשון שלו ב-1963: "למען ייחוד שמם נקרא להם: טוגנים. זהו קִצור טבעי ועברי. השוֵה: מְחומָשׁ – חומָש. החומש אינו סתם דבר מחומש, אלא ספר מסוים. גם הטוגן יהא לא סתם דבר מטוגן, אלא תפוח־אדמה מטוגן בחתיכות דקות". 13 ביולי הוא יום הצ'יפס הבינלאומי.
היסטוריה
עם זאת, כאשר החלה "המחלוקת בנושא הטוגנים" בעקבות התנגדות צרפת למלחמת עיראק, טענה השגרירות הצרפתית בארצות הברית שמקור המאכל בבלגיה. בלגיה עצמה אף היא טוענת שהיא המקור לטוגנים. , היסטוריון בלגי ידוע, טוען שיש לו הוכחה לכך שמתכון זה לתפוחי אדמה היה בשימוש כבר בשנת 1680, באזור עמק הנהר מז, בין דינאן ולייז' בבלגיה של ימינו. יושביו העניים של האזור נהגו ללוות את ארוחותיהם בדגים קטנים מטוגנים, אך בקפוא הנהר לא היו יכולים לדוג, ואז היו חותכים תפוחי אדמה לאורך ומטגנים אותם בשמן כדי ללוות את ארוחותיהם. (הפורטל הפדרלי הבלגי). מספרים כי ב-1861, יזם בלגי בשם Frits פתח דוכן למכירת מאכל זה. כמו כן מספרים כי הוא העניק את שמו למוצר, frites, - כינויו של המאכל בבלגיה בלשון הצרפתית. גם כיום, בכל כפר בבלגיה יש מספר דוכנים אשר טוגנים הם מרכולתם העיקרית (הם מכונים friterie), וניתן לקבל בהם כתוספת גם מיני בשרים מטוגנים.
הספרדים טוענים כי מקור הטוגנים בגליסיה, כמאכל המלווה דגים מטוגנים, וכי משם התפשט המאכל ליתר ספרד ואז לבלגיה.
בקרב יהדות בריטניה עולה הטענה לפיה את הטוגנים הביאו היהודים הליטאים שהיגרו לבריטניה במאה ה-17. ה"פיש אנד צ'יפס" האנגלי, לטענתם (ולטענת היסטוריונים של מזון רבים בבריטניה) הוא גילגול של המאכל הליטאי-יהודי הרינג אנד קרטופלן, פיסות של דג מעושן עם תפוח אדמה. כאשר הגיעו המהגרים הליטאיים-יהודיים לבריטניה, בעקבות ניידותם ברחבי הממלכה, הם נאלצו למצוא פתרון שיאפשר את אכילתו של המאכל גם זמן רב לאחר שאיבד את טריותו. מהסיבה הזו הם החלו לטגן את הדגים ואת תפוחי האדמה ויצרו את המאכל הנקרא "פיש אנד צ'יפס".
טוגנים הם בסיס של "פוטין" מאכל קנדי מסורתי שמוגש החל משנות ה-50 של המאה ה-20.
אופני הכנת תפוחי האדמה
עיבוד תפוח האדמה בטרם הטיגון מגוון.
במטבחים גדולים ואצל יצרנים מסוימים לא עשויים הטוגנים מחתיכות תפוחי אדמה כי אם מתפוחי אדמה מעובדים, היצוקים לצורה הרצויה. כך ניתן להשיג חתיכות אחידות בצורתן ובאורכן. הדבר גם מקל על התיבול.
הטיגון
הטוגנים מטוגנים בשמן עמוק, אולם אפשר גם לאפות אותם בתנור ובכך לחסוך קלוריות ולהעלות את ערכו הבריאותי. בבלגיה יש המטגנים אותם בשומן סוסים או בקר.
פיסת תפוח האדמה המוכנסת לשמן מאבדת מים – מים רותחים נעים לעבר ההיקף ונושאים עימם חומרים מומסים – בעיקר סוכר. במשטח הגבול שבין תפוח האדמה לשמן הופכים המים לבועה של קיטור והסוכר המומס נשאר על פני הטוגנים, חשוף לחום הגבוה של השמן. בטמפרטורה גבוהה (מעל 150°) הסוכרים הופכים לקרמל: זה המקור העיקרי לצבע הצהבהב ולפריכות של המעטה החיצוני של הטוגן.
טעמם של הטוגנים נובע מתגובה אחרת המתרחשת על פני השטח. בחום העז, החלבונים מתחילים להתפרק לאבני הבניין שלהם – חומצות האמינו, שכמו הסוכר נישאות עם הזרם לשולי הפיסה (מה שעתיד עוד מעט להפוך למעטפת המבריקה). בחום גבוה חומצה אמינית וסוכר מגיבים ביניהם בתגובת מייאר (Maillard reaction). בעומק הפיסה המים שנכלאו בתוך הקרום אמנם לא מאפשרים לטמפרטורה לעלות מעל 100 מעלות - קר מידי לתגובות מייאר או ליצירת קרמל, אבל החום הזה מספיק כדי להחליש את האריזה הנוקשה (העשויה תאית) העוטפת את צברי העמילן שבתאים. העמילן שהשתחרר סופח מים והופך לג'ל רך.
על מטבחים מסחריים קיים פיקוח באשר למשך הזמן בו משתמשים באותו שמן טיגון, בלי להחליף את השמן כולו. כתלות בסוג השמן מותרים פרקי זמן שונים. הסכנה בשמן שרוף שהתקרר היא בהתפתחות נבגים עמידים לחום בשמן.
תיבול
מקובל לתבל את הטוגנים במלח ולטבול אותם בקטשופ, רוטב ברביקיו, רוטב אלף האיים או מיונז. הטבילה במיונז מוזכרת באחד מקטעי השיחה הידועים מתוך סרט הקולנוע "ספרות זולה".
ערך בריאותי
טוגנים יכולים להכיל כמות גדולה של שומן המצטבר מהשמן בו טוגן ותוספות הנמצאים על הטוגן עצמו כשמוגש. יש מחקרים הטוענים שטיגון עמוק בטמפרטורות גבוהות יכול לגרום לתוצאות חמורות המזיקות לבריאות, כאשר תפוח אדמה מטוגן בטמפרטורה גבוהה נוצר בו חומר מסרטן בשם אקרילאמיד. טוגנים מכילים 300–700 מיקרוגרם אקרילאמיד לק"ג. עם זאת, לא נמצא מתאם בין צריכת טוגנים לסרטן בבני אדם.
יורם יאיר
יורם שמואל (יָה-יָה) יאיר (נולד ב-29 באוגוסט 1944) הוא איש צבא ישראלי, אשר שירת בצה"ל 35 שנים עד לשחרורו בדרגת אלוף, בשנת 1998. לאחר שחרורו, הוא עוסק בפעילות בתחום החברתי חינוכי בהתנדבות ועובד בתחום העסקי. משמש כיושב ראש ויועץ אסטרטגי של מספר חברות בישראל ומחוצה לה, ומכהן כיו"ר "יחד למען החייל", יו"ר עמותת "אחריי!" ויו"ר עמותה המפעילה כפרי גמילה מסמים ואלכוהול. יאיר בנה ועומד בראש תוכנית רבין למנהיגות במרכז הבינתחומי הרצליה.
ביוגרפיה
יאיר נולד בקיבוץ עין הנציב לאדריכל רפאל יאיר יליד גרמניה ולרחל, עובדת סוציאלית ילידת לודז' שבפולין, ממקימות מטב עמותה לשרותי טיפול ורווחה. הוא גדל בצפון תל אביב ולמד בתיכון עירוני ד' בעיר, היה חבר בתנועת הנוער העובד והלומד.
קריירה צבאית
יאיר התגייס לצה"ל באוגוסט 1963 במסגרת גרעין נח"ל. בסיום הטירונות, נשלח למורת רוחו לקורס מ"כים בשבטה. הוא סיים את הקורס כחניך מצטיין פלוגתי, ואף נשאר כמדריך בבסיס. בסיומו של קורס קצינים, חזר לשמש כמפקד מחלקה בבית הספר למ"כים. כאשר התבקש לחתום לשירות קבע, ביקש ואף התנה זאת במעבר לחטיבת הצנחנים. דרישתו התקבלה, והוא שירת כמפקד מחלקה וסגן מפקד פלוגה בגדוד הנח"ל המוצנח, גדוד 50. בחלוף שמונה חודשים התמנה למפקד פלוגה.
בשנת 1972 חזר יאיר לחטיבת הצנחנים והתמנה לסגן מפקד גדוד הנח"ל המוצנח עד לחודש אוגוסט 1973 ויצא לפו"מ.
באוקטובר 1973, עם פרוץ מלחמת יום הכיפורים, היה יאיר חניך במכללה לפיקוד ומטה בדרגת רס"ן. בבוקר יום הכיפורים, התבקש על ידי מפקד חטיבת הצנחנים לחזור לגדוד 50, שחייליו איישו את מוצבי קו הגבול, בחציה הדרומי של רמת הגולן. יאיר נשלח לשמש כסמג"ד בגדוד 50. מפקד הגדוד נפצע בצניחת אימונים שבועיים קודם לכן, ומנחם זטורסקי הסמגד מילא את מקומו. יאיר הגיע אל מפקדת הגדוד באל-על, תחת ההפגזה הסורית הקשה שפתחה את המלחמה. שם התחוור לו שהקשר עם זטורסקי וקצין המבצעים שיצאו לשטח אבד. יאיר נטל את הפיקוד על הגדוד. הגדוד השתתף בקרב הבלימה הקשה מול המתקפה הסורית בדרום רמת הגולן.
לאחר העברת הגדוד לפיקוד הדרום חצה יאיר בראש הגדוד את תעלת סואץ והוביל את התקדמות שלוש חטיבות השריון של אוגדת ברן ("עוצבת הפלדה") כנגד יחידות הקומנדו המצרי והמוצבים באזור החיץ החקלאי לאורך תעלת המים המתוקים והאגמים. הגדוד לחם לאורך יותר ממאה קילומטרים, עד לפאתי העיר סואץ. יאיר הקפיד לנצל את יתרונות הגדוד וניהל את כל הלחימה במתחמים המצריים לאורך עשרות הקילומטרים בלחימה רגלית, שהפתיעה את המצרים שהמתינו לטנקים עם טילי נ"ט (נגד טנקים). בכל הימים הארוכים של הלחימה מצדה השני של תעלת סואץ לא היה לגדוד אף הרוג.
בשנת 1975 התמנה יאיר למפקד קורס מפקדי פלוגות ונשלח לארצות הברית להשתתף בקורס פיקוד ומטה של צבא ארצות הברית, הנמשך שנה.
עם שובו מארצות הברית הועלה יאיר לדרגת אלוף-משנה ושימש כראש תורת לחימה במפקדת קצין חי"ר וצנחנים ראשי. במבצע ליטאני פיקד יאיר על צוות קרב חטיבתי משולב שכלל שני גדודי חי"ר מבית הספר למ"כים - גדוד 906 וגדוד 17 - וגדוד שריון 53, מחטיבה 188. צוות הקרב פעל תחת פיקוד אוגדת קצח"ר, תא"ל אורי שמחוני. הכוחות בפיקודו של יאיר כבשו את תל שעלבון, תל 850 וצומת צ'אף - אל הווא, והרגו כ־55 מחבלים. לאחר מכן, פיקד יאיר על חטיבת הנ"ט, עוצבת חצי האש ועל בית הספר לקצינים.
בשנת 1981 מונה יאיר למפקד חטיבת הצנחנים. באותה שנה, כמח"ט הצנחנים, הוביל יאיר שני מבצעי פשיטה בעומק לבנון, כתגובה לירי הארטילרי בין אש"ף לצה"ל. יאיר פיקד על מבצע "צלצל" בעומק של יותר מארבעים ק"מ בעומק לבנון. במהלך המבצע ספג כוחו של יאיר הרוג ושבעה פצועים, אך הוא הצליח, תחת אש עזה מכל הגבעות והמבנים מסביב, לאחר סיומה של המשימה, לחלץ את הכוח בעזרת שני מסוקי יסעור, השבים ארצה מנוקבי כדורים.
במלחמת לבנון הראשונה שימש יאיר כמפקד חטיבת הצנחנים. בהתאם להצעתו של יאיר, ביצעה חטיבת הצנחנים איגוף אנכי - נחיתה אמפיבית מן הים מצפון לצידון בעומק שטח לבנון, כ־70 ק"מ מהגבול, החטיבה המשיכה והובילה את כוחות צה"ל עד פרברי ביירות. בשלושת הימים הראשונים, התקדמה ולחמה החטיבה כשהיא מבודדת משאר כוחות צה"ל, הנעים מכיוון הגבול ישראל צפונה. עם החבירה לאוגדות השריון בחר יאיר להוביל את חטיבת הצנחנים בציר ההררי הקשה, העולה לקבר שמעון ומשם לפאתי ביירות. אף על פי שלכאורה, הבחירה בציר ההררי - 70 ק"מ אורכו, הייתה אמורה לעכב את כוחות החטיבה, לעומת כוחות צה"ל המתקדמים בציר החוף הקצר, 12 ק"מ בלבד לכיוון ביירות, הרי שבמבחן התוצאה, החלטתו של יאיר הייתה נכונה, והצנחנים היו לכוח הראשון שהגיע לביירות וחבר לכוחות הנוצרים בציר ביירות-דמשק. במהלך הקרבות נפצע יאיר באורח קל.
בן סירא
הספר בן סירא, הידוע גם בשם "חכמת בן סירא" או "משלי בן סירא", הוא מהספרים הידועים ביותר בין הספרים החיצוניים, כתיבת הספר מיוחסת לשמעון בן ישוע בן אלעזר בן סירא בירושלים במאה השנייה לפני הספירה. הספר נכתב בשפה העברית ותורגם למספר שפות בהן יוונית ולטינית.
יורם יאיר
קריירה צבאית
לאחר טבח סברה ושתילה, שביצעו הפלאנגות הנוצריות, נכנס יאיר בראש קבוצת חיילים למחנה הפליטים, כדי להרגיע את תושביו המבועתים. בעקבות הרוחות הסוערות בקרב לוחמיו, שהיו עדים לאירועי סברה ושתילה, דרש יאיר להיפגש עם ראש הממשלה מנחם בגין, תחת זאת נפגש עם שר הביטחון אריק שרון. ממנו דרש יאיר, לקחת אחריות על ההתרחשויות בביירות, כדי שהאשמה לא תיפול על כתפי לוחמי צה"ל.
לאחר המלחמה התמנה יאיר למפקד אוגדה 98. לאחר שעבר הסבה לשריון פיקד על אוגדת שריון במילואים, עוצבת עמוד האש, ועל קורס מג"דים. בתקופה זו חזר לספסל הלימודים במטרה להשלים את התואר השני בפסיכולוגיה באוניברסיטת בר-אילן, ובמקביל למד לתואר שני במנהל עסקים MBA, באוניברסיטת תל אביב.
בן סירא
סקירה כללית
ספר בן סירא דוגל בשיטת שכר ועונש עוד בעולם הזה, ואין בו זכר לעולם הבא או תחיית המתים. בזאת דומה בן סירא לספר מקבים א, אשר מדגיש את ה"תהילה" וה"שם" שמותיר האדם לאחר מותו, ללא רמז לחיים שלאחר המוות. השקפה המזוהה עם השקפת הצדוקים.
יורם יאיר
קריירה צבאית
בשנת 1987, בטרם הספיק לסיים את לימודיו, נקרא לתפקיד מפקד גזרת לבנון, אוגדה 91 כאשר צהל נמצא בתוך שטח לבנון. בתפקיד זה, ביצע יאיר שינוי מהותי בנושא תכנון הפעילות והמבצעים בגזרה, במקום שהיוזמה והתכנון יתבצעו ברמת הפיקוד והאוגדה ומשם יורדו לחטיבות הגדודים והפלוגות, החליט יאיר, שהמפקדים בשטח יהיו אלו אשר יזמו ויתכננו את הפעילות, ויביאו זאת לאישור החטיבות והאוגדה. שינוי זה הכפיל את כמות הפעילות והמבצעים וייעל אותם. כאשר הוא משמש כמפקדה, מבצעת האוגדה כשמונים מבצעים ופשיטות מעבר לקווים.
בן סירא
חיבור הספר
הספר חובר בשלהי המאה השלישית לפני הספירה או בראשית המאה השנייה לפני הספירה. זמנו של בן-סירא נקבע משני טעמים:
קטע בספר המופיע בפרק ל"ג, פסוקים כ"ג-ל"ט (הידוע בשם "בעלי מלאכה"), הוא העתק של פואמה חינוכית מימי מצרים העתיקה, "הסאטירה אודות בעלי המלאכה" הידועה גם בשם ההוראה מפי דואה חתי.
יורם יאיר
קריירה צבאית
בשנת 1988 הועלה יאיר לדרגת אלוף והתמנה לתפקיד מפקד הגיס הצפוני, שפיקד על חמש אוגדות כשמשימתו לחימה בחזית הסורית.
בן סירא
נוסחי הספר
עד למאה ה-19 לא היו קיימים בידינו נוסחים בעברית של ספר בן סירא, למעט כ-30 פסוקים ממנו שנשתמרו בציטוטים בספרות התנאים והאמוראים (המאה ה-4 עד המאה ה-6 לספירה), בתלמוד ובמדרשים, ו-13 פסוקים שמובאים על ידי רבי סעדיה גאון בהקדמתו לספר הגילוי. זאת עקב היותו חלק מהספרים החיצוניים שנדחו מהספרות היהודית בשלהי תקופת בית שני, ואבדו כתוצאה מכך.
יורם יאיר
קריירה צבאית
בשנת 1992 התמנה יאיר לראש אגף כוח האדם (אכ"א) במטה הכללי.
בן סירא
נוסחי הספר
נוסחים של הספר בשפות אחרות השתמרו היטב. הידוע שבהם הוא התרגום ליוונית, שנעשה על ידי נכדו של בן סירא באלכסנדריה שבמצרים עוד במאה השנייה לפני הספירה (דור או שניים לפני שנכתבה המגילה שנמצאה במצדה). נוסח זה נכנס לביבליה, הברית הישנה, ומצוי בכל כתבי היד של תרגום השבעים.
יורם יאיר
קריירה צבאית
מיד עם כניסתו לתפקיד, ביצע שינוי מהותי בשיטת הגיוס לצה"ל: כל מלש"ב יעבור את מערכת המיון, ימלא את העדפותיו ורצונותיו ולפי זה ישובץ ליחידות השונות עוד טרם חיולו. שינוי זה הביא לקיצורו של תהליך הגיוס ליום אחד אל מול 4–5 ימים, אפשר התחלת טירונות בתוך יום אחד ומעל 85% מהמתגייסים שובצו על פי העדפתם הראשונה או השנייה. בהמשך שיפר את תנאי השירות של משרתי הקבע והקים את מועדון "חבר" שהיה מועדון הצרכנות הראשון במדינה. במסגרת תפקידו עמד בראש הוועדה, לצידו של פרופסור אסא כשר, ששקדה במשך שלוש שנים על חיבור וכתיבת הקוד האתי לצה"ל - מסמך "רוח צה"ל".
בן סירא
נוסחי הספר
בוולגטה, תרגום כתבי הקודש של הנצרות ללטינית שנערך במאה ה-4 לספירה, נשתקע שמו Liber Ecclesiasticus ("ספר הכנסייה") או בקיצור Ecclesiasticus ("של הכנסייה"), שם זה כלל בתחילה את הספרים החיצוניים: טוביה, יהודית, חכמת שלמה, ואת הספר אסתר, אולם עם הזמן נתייחד השם לספר בן סירא בלבד, משום חשיבותו.
תרגום חשוב נוסף, הוא התרגום הסורי למקרא, הפשיטתא. מקובל לומר שתרגום זה בוצע ממקור עברי, וזמנו מאוחר לתרגום היווני של נכדו של בן סירא.
גילוי ראשוני של קטעי הנוסח בעברית
ב-13 במאי 1896 הבחין פרופסור שלמה זלמן שכטר בדף מתוך ספר בן סירא בעברית בתוך חבילת כתבי יד שהובאו מארץ ישראל וממצרים (שמקורם בגניזה הקהירית). בעקבות גילוי זה נמצאו תשעה דפים נוספים באוספי הבודליאנה שבאוקספורד. מאז נמצאו דפים נוספים של כתבי יד שונים של ספר בן סירא באוסף הגניזה הקהירית.
שני קטעים נוספים התגלו במערה 2 בקומראן, אולם הם מכילים רק מספר תיבות. ותיארוכם מאוחר לקטעי המגילה שנמצאו במצדה, והם נכתבו ככל הנראה במחצית השנייה של המאה הראשונה לפני הספירה (50 לפנה"ס - 1 לפנה"ס)
יורם יאיר
לאחר השירות הצבאי
בשנת 1998 השתחרר יאיר ונרתם לפעילות חברתית וחינוכית, כשהוא משמש כיו"ר, בהתנדבות מלאה, של מספר עמותות הפועלות בתחומים אלו, יאיר משמש כיו"ר העמותה המחזיקה את כפרי הגמילה מסמים ואלכוהול באילנות והרטוב, הוא יו"ר תנועת "אחריי!" - נוער מוביל שינוי תנועה חינוכית חברתית, המכינה אלפי בני נוער וצעירים מהפריפריה הגאוגרפית והחברתית לשירות משמעותי בצה"ל ולתפקידי מנהיגות בקהילה.
בן סירא
מגילת בן סירא ממצדה
ב-8 באפריל 1964 גילתה משלחת של ארכאולוגים בראשות יגאל ידין 26 קטעי מגילה באחד החדרים המזרחיים בחומת מצדה (סוגר 1109), שהכילו את הנוסח העברי המקורי והקדום ביותר שנמצא עד כה, של חלקים מספר בן סירא. קטעי המגילה ניזוקו עם השנים, וחלקם כורסמו על ידי רמשים שונים, והם פוענחו בעזרת צילומים באור תת-אדום. הקטעים שפוענחו יצאו לאור בספרו של יגאל ידין, "מגילת בן סירא ממצדה".
יורם יאיר
לאחר השירות הצבאי
נכון ל-2022 משמש יאיר כיושב ראש "יחד למען החייל" לאחר שמיזג את האגודה למען החייל וקרן לב"י, לארגון אחד, בשנת 2015. עם כניסתו לתפקיד ביצע מספר שינויים מהותיים, בראש ובראשונה קבע ש-100% מכל תרומה ילך לטובת החיילים. קבע שהחייל במרכז היא מטרתו הראשונה של הארגון, צומצמו משמעותית הוצאות הארגון ועלה מספר המתנדבים לארגון.
בן סירא
מגילת בן סירא ממצדה
המגילה שנמצאה כתובה בטורים, כאשר החרוז כתוב לכל רוחב העמוד, וצלעות החרוז כתובות בשני טורים מקבילים, צלע מול צלע. סימנים הנלווים למגילה, הם סימן בצורת "ר" המציין תחילת פרשה או פסקה, ועוד סימן אחד הדומה ל-Ψ שככל הנראה מסמן גם הוא תחילתה של פרשה.
תיארוך ארכאולוגי של קטעי המגילה שנמצאו נסמך על "טרמינוס אנטה קואם" (תאריך שלפני) של מועד נפילת מצדה, בשנת 73 לספירה, ועל כן זהו כתב היד הקדום ביותר שנמצא בידינו של ספר בן סירא. תיארוך פאליאוגראפי קובע אף הוא שזמנה של המגילה הכתובה בכתב עברי בסגנון "חשמונאי" או "קדם הרודיאני", הוא המחצית הראשונה של המאה הראשונה לפני הספירה (100 לפנה"ס - 50 לפנה"ס). בהנחה שהספר המקורי חובר בתחילת המאה השנייה לפני הספירה, הרי שנוסח זה נוצר כמאה שנים בלבד לאחר מכן.
יורם יאיר
לאחר השירות הצבאי
החל משנת 2009 עומד בראש תוכנית ייחודית למנהיגות - תוכנית רבין במרכז הבינתחומי הרצליה. התוכנית ייחודית באקדמיה, המקבצת סטודנטים מצטיינים מבתי הספר השונים של המרכז הבינתחומי, לתוכנית שנתית המשלבת לצד הרצאות אקדמאיות. הקורס המועבר על ידי יאיר עצמו, ונקרא "מנהיגות הלכה למעשה", המבטא את תפיסת המנהיגות הייחודית אותה פיתח יאיר לפני כ־40 שנים ואותה הוא מלמד בצה"ל ובגופים אזרחיים שונים, והתנסות מעשית של הסטודנטים, ביזום והקמת פרויקטים חברתיים.
בן סירא
היחס לספר
חז"ל השתמשו רבות בספר בן סירא, במספר מקומות הם מציינים את שמו בפירוש, ובמספר מקומות הם מצטטים מדבריו ללא אזכור שם החיבור. הם אף שאבו ממנו נוסחאות ומטבעות לשון, כמו הביטוי הידוע 'במופלא ממך אל תדרוש ובמכוסה ממך אל תחקור' המוזכר במסכת חגיגה משמו של בן סירה וקבעו מהם חיתומי ברכות ופיוטים. במספר מקומות אנו מוצאים שחז"ל מבארים כי ספר בן סירא אינו חלק מספרות המקרא, משום שהוא נמנה עם החיבורים המאוחרים שאינם מקודשים כחיבורים המוקדמים, אולם אין כל אמירה נגד הספר. במקורות מאוחרים יותר, בדברי האמוראים, אנו מוצאים אמירות השוללות קריאה בספר; על האמורא רב יוסף נאמר בתלמוד הבבלי כי סבר שבחלקים שאינם הגיוניים, אך בחלקים הגיוניים, מותר לקרוא ואף לצטט ברבים, אף התלמוד הירושלמי מבאר את דברי רבי עקיבא במשנה במסכת סנהדרין הפוסק כי כמתייחסים בין היתר לספר בן סירא:. היו שראו בדברים אלו איסור מוחלט לקרוא בספר. אחרים ציינו את המשך דברי הירושלמי "להגיון נתנו ולא לעמל נתנו", כמציינים איסור להתעמק בלימוד הספר אך מתירים לקרוא בו.
אף על פי שחז"ל והגאונים הרבו לצטט מן הספר, הוא לא נכלל בסופו של דבר בין ספרי התנ"ך, ולפיכך נזנח ונשכח ברוב הקהילות היהודיות, תרמה לכך גם העובדה שהיו שאסרו לקרוא בספר. עם זאת, רס"ג, שחי בסוף תקופת הגאונים, מספר על אופן כתיבת הספר בנקודות וטעמים.
יורם יאיר
לאחר השירות הצבאי
יאיר, בעל תואר ראשון בפסיכולוגיה מטעם אוניברסיטת בר-אילן.
בן סירא
היחס לספר
הספר נכלל בתרגום השבעים, וכיוון שתרגום זה משמש בסיס לברית הישנה, הוא נכלל בכתבי הקודש הנוצריים. הנוצרים מכנים אותו "Sirach" על פי שמו המקורי, או "Ecclesiasticus" שפירושו "הספר של הכנסייה". לספר שמות רבים מפאת חיבתו בקרב קוראים רבים מדתות שונות שהיו משתמשים בו ללימוד ולקריאה.
יורם יאיר
לאחר השירות הצבאי
בשנת 2009 הצטרף לסגל בית הספר לממשל, דיפלומטיה ואסטרטגיה במרכז הבינתחומי הרצליה.
בן סירא
היחס לספר
בתקופת הגאונים הופיע ניסיון לקשור את החיבור לתקופתו של ירמיהו הנביא או מיד לאחריה. לפי פירוש מהמאה ה-10 על בן סירא בשם אלפא ביתא דבן סירא בן־סירא נולד כאשר אמו שהייתה בתו של ירמיהו הנביא נכנסה למרחץ והתעברה מזרע שהותיר שם אביה, לאחר שרשעים אפרתים אילצוהו להוציא זרעו לבטלה תחת איום שאחרת יבצעו בו מעשה סדום. ולפי זה נמצא אפוא שירמיהו הוא גם אביו וגם סבו של בן־סירא. כמו כן מובא כי הערך הגמטרי של "סירא" שווה בדיוק ל-"ירמיהו". היחס בספרות התורנית לספר זה ולתאור הורתו של אימו של בן סירה המובא בו נתון במחלוקת, מצד אחד הוא משמש בדיונים הלכתיים בנושא הפריה מלאכותית, אך מצד שני היו שהתייחסו אליו בספקנות ואף זלזלו בו. במאה האחרונה גברה עוד יותר ההסתייגות בספרות הרבנית ומתגבשת עמדת הסתייגות חריפה מהאלפא ביתא.
ההתעניינות בספר בקרב משכילים יהודים עלתה בסביבות תחילת המאה ה-20, עם התגברות ההשקפה כי ספרי התנ"ך והספרים החיצוניים הם ביטוי לתרבות היהודית ולא רק להשקפה דתית. לפיכך תורגם הספר בחזרה לעברית מתוך הנוסחים הנוצריים שהשתמרו. לראשונה "נעתק ללשון עברי ואשכנזי ומתורגם ארמית עם באור העניין ופתרון מלות הארמית והערות מוסר", על ידי יהודה ליב בן-זאב, בברסלאו בשנת ה'תקנ"ח (1798).
יורם יאיר
ועדות ציבוריות
יאיר עמד בראשותן של מספר ועדות ציבוריות;
בן סירא
היחס לספר
בעקבות גילוי מגילת התהילים הגדולה ממגילות מדבר יהודה וגניזת קהיר, נמצאו קטעים מן הנוסח העברי המקורי, דבר שהקל על שחזור הספר, ואפשר לבחון את אמינות התרגומים שהשתמרו בידי הנוצרים. הימצאות קטעים מן הספר בגניזת קהיר מעידה על כך שיהודים התעניינו בספר גם לאחר חתימת התנ"ך.
יורם יאיר
חיים אישיים
יאיר מתגורר בהוד השרון. נשוי לעדנה, אב לארבעה ילדים וסב ל־13 נכדים. בנו יפתח נשוי לפסיכולוגית והמוזיקאית שירלי יובל-יאיר.
ב-13 בדצמבר 1990 שכל יאיר את בתו, סרן, שהייתה קצינת המבצעים של טייסת 113 ("הצרעה"), אז טייסת מסוקי בואינג AH-64 אפאצ'י בהקמה. שלומית נהרגה בתאונת מטוס ססנה, יחד עם ארבעה מחבריה הטייסים.
ריפבליק אוויאיישן
ריפבליק אוויאיישן קורפוריישן (מאנגלית: Republic Aviation) הייתה חברה לייצור מטוסים שמרכזה בפרמינגדייל, לונג איילנד. במהלך השנים ייצרה החברה את המטוסים P-47 ת'נדרבולט, F-84, F-105 ת'נדרצ'יף ואחרים. החברה נוסדה בשנת 1931 בשם "חברת סברסקי" (Seversky Aircraft Company). בשנת 1965 נרכשה החברה על ידי פיירצ'יילד, והפכה לחטיבת ייצור נפרדת במסגרתה.
החברה נוסדה בשנת 1931 על ידי אלכסנדר דה סברסקי שהיה טייס קרב בצי הרוסי במהלך מלחמת העולם הראשונה ואיבד אחת מרגליו במהלך תקיפה. אלכסנדר העסיק הרבה מהנדסים רוסים וגאורגים.
בשנת 1939 הוחלף אלכסנדר סברסקי כנשיא החברה בגלל חוב של למעלה מחצי מיליון דולר ושמה שונה ל-רפבליק אוויאיישן.
בשנות ה-50 של המאה ה-20 עבדה החברה על פרויקט XF-103.
תהילים כ"ז
לדוד ה' אורי וישעי הוא מזמור מ, ונוהגים לאומרו ברוב קהילות ישראל בסיום תפילת שחרית וכן מנחה או ערבית, מתחילת חודש אלול עד יום הושענא רבה. המזמור הוא אחד מארבעה עשר מזמורים הפותחים במילה 'לדָוִד'.
המזמור מבאר כי השגחת ה' על האדם היא לפי ביטחונו בטובו של ה'. המשאלה המרכזית היא לזכות להיות תמיד בבית ה' (להאמין בטובו תמיד). לסיום מתפלל המשורר שיזכה לביטחון זה, ויסיר ה' מעליו את המונעים מזה.
מבנה ותוכן המזמור
בחלק ב' (פסוקים ז–יג) מבקש דוד המלך: א. שלא יפסיד את הביטחון הגדול הזה אם יסתיר ה' פניו ממנו. ב. שילמד את הדרך להיות דבוק בה'. ג. שיעזור לו נגד המפריעים מהשגת הדבקות בו.
המשאלה המרכזית - בית ה'
מזמור זה מתרכז במשאלה המרכזית של דוד כל חייו היא להיות בבית ה', כמבואר בפסוק משאלה זו חוזרת על עצמה בכמה מקומות בספר תהילים: "אשרי יושבי ביתך, עוד יהללוך סלה"  "אך טוב וחסד ירדפוני כל ימי חיי, ושבתי בבית ה' לאורך ימים"  ו"אשרי תבחר ותקרב ישכן חצריך, נשבעה בטוב ביתך, קדוש היכלך".
יש מסבירים שבית ה' הוא בתוך לבו של אדם, בו הוא מרגיש את טובו ואהבתו של בורא עולם, שזו היא מצוות הדבקות בה' - להרגיש כל הזמן את אהבתו של בורא עולם.
המרגיש את אהבת ה' בליבו כל הזמן (דבק בו), זוכה שבורא עולם משגיח עליו ושומר אותו מכל פגע רע, וזהו שאמר בפסוק ג "בְּזֹאת אֲנִי בוֹטֵחַ" בזה שאני חי את אהבת ה' בכל ליבי.
המזמור בתפילה
במנהג אשכנז נהוג, ברוב הקהילות, להוסיף מזמור זה בתפילה, מראש חודש אלול ועד הושענא רבה (ובחו"ל, נוהגים בהרבה קהילות לאומרו עוד יום, עד (ולא עד בכלל) שמחת תורה). המזמור נאמר פעמיים ביום, בבוקר בתפילת שחרית לאחר אמירת עלינו לשבח בסוף התפילה (ויש שנהגו לאחר אמירת שיר של יום), וכן בתפילת מנחה לנוסח ספרד, ולנוסח אשכנז המזרחי בתפילת ערבית. לפי מנהג הפרושים, הוא לא נאמר בשבת. המנהג התקבל בכמה מקהילות צפון אפריקה.
טעם אמירתו
טעמים מספר נאמרו בסיבת אמירתו בימי חודש אלול ותשרי:
קפבלנקה - מרשל תחרות ניו-יורק ב-1909
במהלך חודש מרץ 1909, לאחר שכוחו השחמטאי של חוסה ראול קפבלנקה היה ברור, נעשו הסידורים המתאימים לארגון דו-קרב בין פרנק מרשל לבין קפבלנקה. לא היה קושי לארגן את ההתמודדות, בעיקר משום שמרשל לא הטיל ספק בניצחון קל על הצעיר מקובה.
השחקנים
חוסה ראול קפבלנקה, יליד קובה (1888) היה כוכב עולה בעולם השחמט הבינלאומי. פרנק ג'יימס מרשל (10 באוגוסט 1877 - 9 בנובמבר 1944), שחמטאי אמריקני, אחד מחמשת רבי האמנים המקוריים ומתמודד על אליפות העולם בשחמט (מול עמנואל לסקר ב-1907); אלוף ארצות הברית במשחק המלכים בשנים 1936-1909. תוצאת ההתמודדות, 8 ניצחונות לקפבלנקה לעומת הפסד בודד ו-14 תוצאות תיקו, הכו את העולם השחמטאי בהפתעה מוחלטת. לקפבלנקה זו הייתה התמודדות ראשונה עם אמן שחמט מהמובילים בעולם, ועל פי עדותו שלו עצמו עד לדו-קרב זה לא עיין בספרי שחמט לנושא הפתיחות. לדבריו, לו היה מרשל בוחר בפתיחות קלסיות, כמו פתיחה וינאית או גמביט דני, התוצאה הייתה עשויה להיות שונה. הפתיחה היחידה עליה קפבלנקה קרא ניתוח הייתה הפתיחה הספרדית; הניתוח נכתב על ידי עמנואל לסקר. גם מניתוח זה לא התרשם קפבלנקה וקבע כי הניתוח שגוי, שכן לא הביא בחשבון את התגובות החזקות ביותר של השחור.
הניצחון בדו-קרב מיקם את קפבלנקה בשורה הראשונה של טובי האמנים, ועם זאת בלטה חולשתו היחסית בשלב הפתיחה, הבנתו העמדתית הטובה אבל מעבר לכל בלט חוזקו הגדול בשלב הסיום של המשחק. גם כושרו ההגנתי בלט, שכן מרשל הסתער על עמדות קפבלנקה במשחקים רבים, אך נהדף פעם אחר פעם.
המשחק החמישי בדו-קרב
לפני משחק זה ניצח קפבלנקה במשחק אחד ושלושה הסתיימו בתיקו.
(לבן):פרנק מרשל ו (שחור) חוסה ראול קפבלנקה
'''1. ד4 ד5 2. ג4 ה6 3. פג3 פו6 4. רז5 רה7 5. ה3 פה4'''
המסע האחרון של השחור הוא שגיאה, המסע הנכון הוא 0-0. קפבלנקה כותב בספרו כי לא היה חוזר ומשחק מסע זה (פה4) אך בזמן המשחק הוא היה בעמדה לא מוכרת כבר בשלב מוקדם זה של המשחק, ולא ידע מה לשחק. הוא זכר כי נאמר לו שלאסקר השתמש בהצלחה במסע זה ולכן החליט לשחק אותו. רק לקראת סוף הדו-קרב שינה את אופן ההגנה שלו.
'''6. ר:ה7 מה:ה7 7. רד3'''
זאת העמדה לפני המסע רד3. ייתכן שעדיף היה לשחק 7. ג:ד5 פ:ג3 8. ב:ג3 ה:ד5 9. מהב-3. ניתוח זה מובא גם בספרו של קפבלנקה (עמ' 28) והוא גם התוצאה של ניתוח המשחק על ידי תוכנת המחשב ריבקה.
'''7...פ:ג3 8. ב:ג3 פד7'''
עוד אי-דיוק של קפבלנקה, עדיף היה ד:ג4.
בשלושת המסעים האחרונים של לבן היה עדיף להכות את הרגלי ג:ד5.
11... ג5 הרעיון של קפבלנקה הוא לפתוח בהתקפה באגף המלכה כדי לאזן את ההתקפה של הלבן באגף המלך.
'''12. צוה1 ד:ג4 13. ר:ג4 ב6 14. מהה4'''
תמרון התקפי זה הוא איטי מדי, ולא משיג יתרון ללבן; בנוסף השחור "נאלץ" למקם את כליו במקומות הטובים ביותר עבורם: את הרץ ב-ב-7, את הפרש ב-ו6 ואת שני הצריחים ב-ג8 וב-ד8, ובכך השחור ישלוט על הטורים הפתוחים עם הצריחים ויהיה מוכן להתקפה במרכז.
'''14...צב8 15. רד3 פו6 16. מהו4'''
על 16. מהח4 השחור משיב פד5 והעמדה מאוזנת.
'''16...רב7 17. ה4 צוד8 18. צאד1 צבג8'''
השחור כבר עומד עדיף, ואין בעמדתו חולשות כלשהן. אגף המלכה של השחור חזק בהרבה מזה של הלבן. המיקום האסטרטגי של כלי השחור עדיף על המיקום של כלי הלבן.
19. צה3 זה איננו מסע טוב, ככל הנראה המסע הנכון הוא צג1. קפבלנקה כותב בספרו כי המסע הנכון הוא רב1 ובדיקה עם המחשב מעמידה הן את צג1 והן את רב1 כמסעים שקולים.
19... ג:ד4 ייתכן כי מהג7 מסע חזק עוד יותר '''20. ג:ד4 צג3 21. רב1''' קפבלנקה כותב בספרו כי זו שגיאה והיה חיוני לשחק מהח4.
21...ז5
'''22... צ:ה3 23. מה:ה3 פז4''' קפבלנקה לא מעיר בספרו על המסע של הלבן מה:ה3, אך ניתוח מודרני מראה שהחלופה ו:ה3 עדיפה. '''24. מהז3 מה:ז5 25. ח4'''
(העמדה לפני המסע ח4): קפבלנקה מעיר בספרו כי לו הלבן היה משחק מהג7 מיידית, השחור היה עונה צג8 26. מה:ב7 צג1 27. מהב8+ מז7 28. צו1 מהד2 וזוכה.
'''25...מהז7 26. מהג7'''
בעמדה זו יכול היה קפבלנקה להכריע את המשחק, ואכן בספרו (ראה 2) הוא מציין כי איתור המסע הנכון היה חוסך לו עבודה רבה שנדרשה לו בהמשך לזכייה במשחק. המסע הנכון הוא 26...מהו6 27. מהז3 ח5. 28. ד5 ה:ד5 29. ו3 מהג3 30. מהו4 מהג5+ או 28. ו3 צ:ד4 29. צג1 מהה5 30. מה:ה5 פ:ה5 מכל מקום קפבלנקה בחר במסע טוב, אך פחות חזק מזה שהוצג: 26...צ:ד4
'''27. מהב8+ מח7 28. ה5 רה4 29. צ:ד4 ר:ב1 30. מה:א7 פ:ה5 31. צו4 רה4 32. ז3 פו3+'''
זו העמדה לפני המסע 32...פו5. קפבלנקה מעיר בספרו כי זה מסע חלש מאוד והיה עליו לשחק ו5 מיידית. ביקורת עצמית זו מעניינת במיוחד משום שתוכנת שחמט חזקה מוצאת כי המסע בו בחר הוא טוב מאוד, ורק המסע רד5 עדיף במקצת. אחת התכונות שמאפינות שחמטאי על היא ביקורת עצמית נוקבת שמאפשרת להם לבחון את משחקיהם ולהמשיך ולהשתפר על ידי איתור משגים שביצעו.
33. מז2 ו5  למטה מוצגת העמדה לפני המסע ו5
עמדה זו הייתה עשויה להתרחש על הלוח לו קפבלנקה היה משחק פ:ח4
'''34. מה:ב6 פ:ח4++ 35. מח2 (בעמדה זו מח3 מפסיד מיד ל-מהא1) 35...פו3+ (עם האיום פז5 ו-מהא1) 36. צ:ו3 ר:ו3 37. מה:ה6 רה4 38. ו3 רד3 39. מהד5 מהב2+ 40. מז1 רב1 41. א4 מהא1'''
42. מהב7+ (יותר עיקש מהד1) '''42...מז6 43. מהב6 מח5 44. מח2 רא2 45. מהב5 מז6 46. א5 מהד4 47. מהג6+ מהו6 48. מהה8 מהו7 49. מהא4 מהה6 50. א6 מהה2+ 51. מח3 רד5 52. א7 ר:ו3''' הלבן נכנע.
עמדת הסיום של המשחק. בעמדה זו לא ניתן למנוע מט במספר מסעים.
המשחק השישי בדו-קרב
לפני משחק זה ניצח קפבלנקה בשני משחקים ושלושה הסתיימו בתיקו. משחק זה ממחיש את ההבדל הגדול בהבנה השחמטאית בין שני השחקנים. קפבלנקה עצמו החשיב משחק כזה כאחד הטובים ביותר ששיחק.
(לבן):חוסה ראול קפבלנקה ו (שחור) פרנק מרשל.
'''1. ה4 ה5 2. פו3 פג6 3. פג3 פו6 4. רב5 ד6''' פתיחה זו, הנקראת הגנת שטייניץ לא מוערכת כיום כי השחור נשאר תחת לחץ תמידי ללא סיכויים ממשיים למשחק נגדי פעיל. למרות זאת הייתה פתיחה זו חביבה על מרשל.
'''5. ד3 רה7 6. פבד2 פו6 7. 0-0 0-0 8. צה1 ח6'''
קפבלנקה מזהה נקודה חלשה במחנה השחור שבו הוא יכול למקם את הפרש הלבן: הערוגה ו5. השחור לא יוכל להוציא את הפרש מערוגה זו, אלא אם כן ישחק ז6, מסע שיחליש את אגף המלך ולכן 9. פו1! ובכך מתחיל הפרש את מסעו הארוך ל-ו5.
'''9...פח7 10. פה3 רח5 11. ז4!'''
מטרת מסע זה היא להשתלט על מרחב נוסף. אין חשיבות לחולשה של אגף המלך של הלבן משום שללבן יוזמה חזקה באגף זה.
'''11...רז6 12. פו5'''
את הפרש הלבן ניתן להסיר על ידי ר:ו5, אך אחרי 13. ז:ו5 הלבן יוכל לתקוף בטור ז'. על השחור לבחור בין שתי רעות: כלי לבן ממוקם היטב ב-ו5 או בטור פתוח לשימוש הצריח.
'''12...ח5 13. ח3 ח:ז4 14. ח:ז4'''
כעת הלבן פינה את טור ח' עבור הצריח.
'''14... רז5 15. פ:ז5 פ:ז5 16. מז2 ד5'''
השחור מנסה לסכל את תוכנית הלבן להעביר את הצריח ל-ח1, לאחר מכן ל-ח4 להביא את המלכה ל-ח1 ולאיים במט ב-ח8. פתיחת המרכז משבשת את התוכנית של הלבן, אך באופן אובייקטיבי איננה רצויה לשחור, משום שני הרצים של הלבן אשר יהפכו לכח מאיים לאחר פתיחת המרכז. כתוצאה מהתכנון המוצלח של קפבלנקה הגיע השחור למצב גרוע, ומצליח לסכל את תוכנית הלבן במחיר של תוכנית אחרת.
17. מהה2 מסע זה מגן על ערוגה ה4. המרכז איננו סגור, אך לשחור אין משחק נגדי פעיל בשעה שהלבן מתחיל את ההתקפה באגף המלך.''' 17...צה8 18. צח1 צה6'''
הלבן השתלט על טור ח' ומכין את ההתקפה הכוללת על אגף המלך של השחור.
19. מהה3! המלכה מצטרפת לרץ הלבן בהתקפה על הפרש. השחור איננו מעוניין להניע את הפרש שכן הוא מסייע בהדיפת ההתקפה של הלבן. לכן השחור חייב לשחק ו6 כדי להגן על הפרש. ברגע זה נוצרת חולשה נוספת בעמדת השחור: האלכסון א2-ז8. הנה תרגום חופשי של הערתו של מנצח המשחק: "זהו מסע חשוב מאוד, שמטרתו לנטרל את המלכה השחורה, ובאותו הזמן להפעיל את המלכה הלבנה. מסע זה גם יוצר חולשה באלכסון של השחור, ונגד חולשה זו יכול לפעול הרץ הלבן."
19...ו6 20 רא4 מסע זה מאיים לזכות לפחות ברגלי על ידי 21. רב-3. הרץ מנוצל באלכסון שנחלש.
'''20... פה7 21. רב3 ''' כלי הלבן, מתמקמים בזה אחר זה בעמדות מצוינות. '''21... ג6 22. מהז3'''
הלבן הצליח לבלום כל ניסיון למשחק נגדי של השחור. כעת הלבן עסוק בהכנות לצרף את מלכתו להתקפה. המסע 22. מהז3 גם מפנה את הערוגה ה3 לרץ שבתורו יפנה את הדרך לצריח העומד ב-א1 להצטרף להתקפה. '''22... א5 23. א4''' הלבן לא מאפשר את המסע א4 על ידי השחור משום שבכך יאלץ הרץ לפנות את האלכסון עליו הוא שולט.
'''23...פו7 24. רה3'''
הרץ הלבן מוצא ערוגת מרכז טובה, ועל ידי האיום 25. רג5 מאלץ את השחור להחליש את מבנה הרגלים שלו עוד יותר.
'''24...ב6 25. צח4 מו8 26. צאח1 פז8'''
הצריחים הלבנים בטור ח' מוסיפים ללחץ באגף המלך. הלבן צבר עד כה יתרונות עמדתיים רבים, צריחים כפולים בטור ח', שני רצים ופרש אשר ממוקמים בצורה מצוינת ומתואמים היטב ביניהם. כעת הגיע הזמן להתקפה המכריעה אך נראה שהשחור הצליח לבצר את אגף המלך ואין נקודת חולשה ממנה ניתן לפרוץ. עם זאת, כדי להגיע לעמדת מבצר זו, השחור החליש את שליטתו על מרכז הלוח, ובמיוחד על ערוגה ד5. אחד היתרונות שבמבנה של עמדת הלבן, הוא הגמישות. הכלים יכולים לפעול באגף המלך או במרכז הלוח. לכלים השחורים שמרותקים להגנת אגף המלך אין גמישות זו ולכן קפבלנקה שיחק '''27. מהו3!''' מסע אשר תוקף פעם נוספת את ד5. השחור חייב לשחק את אחד המסעים 27...ר:ו5 או 27...ד:ה4 28. ד:ה4 כאשר האלכסון א2-ז8 נפתח. מרשל בחר לשחק '''27...ר:ו5 28. ז:ו5''' כעת השחור יכול להגן על המרכז אך המבצר באגף המלך נפרץ. טור ז' נפתח וערוגה ז7 נראית פגיעה. '''28...צד6 29. מהח5''' הסתיים הפרק העמדתי של המשחק, וכעת על הלבן לפתוח בהתקפה מכרעת. 29'''...צא7 30. מהז6 פוח6'''
'''31. צ:ח6! ז:ח6 32. ר:ח6+ מה7 33. מהח7+ מה8 34. מה:ז8+ מד7 35. מהח7+ מהה7'''
כעת מגיע מסע מבריק נוסף '''36. רו8 ולאחריו מסעי הסיום 36... מה:ח7 37. צ:ח7+ מה8 38. צ:א7''' והשחור נכנע.
פארק צ'אן-ווק
פארק צ'אן-ווק (בהנגול: 박찬욱; ) הוא במאי, תסריטאי ומפיק קולנוע דרום קוריאני ומבקר קולנוע לשעבר. נחשב לאחד הבמאים הפופולריים בקוריאה הדרומית שסרטיו זכו לשבחים רבים בארצו ובעולם. פארק ידוע בסרטיו "אזור ביטחון" ו"צמא" וכמו כן בטרילוגיית הסרטים: "סימפתיה למר נקמה", "שבעה צעדים" ו"סימפתיה לגברת נקמה". בשנת 2022 זכה בפרס הבימוי בפסטיבל הקולנוע בקאן על סרטו ״החלטה לעזוב״.
ביוגרפיה
פארק נולד וגדל בסיאול, בקוריאה הדרומית, ולמד פילוסופיה באוניברסיטת סוגאנג. שם הקים מועדון קולנוע אשר נקרא "סוגאנג-קהילת קולנוע" ופרסם מספר מאמרים על קולנוע מודרני. במקור רצה להיות מבקר אומנות, אך לאחר שצפה בסרטו של אלפרד היצ'קוק - ורטיגו, היה נחוש בדעתו להפוך לבמאי קולנוע.
לאחר סיום לימודיו, כתב מאמרים על קולנוע בעיתון ולא עבר זמן והפך לעוזר במאי. לאחר חמש שנים ב-1992 עלה לאקרנים סרטו הראשון "הירח הוא החלום של השמש" ולאחר 5 שנים נוספות את סרטו השני 'טריו'. סרטיו המוקדמים לא זכו להצלחה רבה והוא המשיך כמבקר קולנוע כקריירה ראשית.
בשנת 2000 ביים את הסרט "אזור ביטחון" אשר זכה להצלחה גדולה בקוריאה הדרומית והפך לסרט הכי נצפה בזמנו. ההצלחה איפשרה לו יותר עצמאות בסרטו הבא - סימפתיה למר. נקמה (2002), שהיווה נקודת ציון נוספת בקריירה שלו וחופש יצירתי בהמשך לסרטיו.
שלושת הסרטים לא תוכננו להיות כטרילוגיה במקור. ב-2005 יצא לאור הסרט האחרון בסדרת סרטי הנקמה - סימפתיה לגברת נקמה.
סרטיו של פארק היוו השראה לבמאי האמריקאי, קוונטין טרנטינו אשר ידוע בחיבתו לקולנוע האסייתי ומעריץ גדול של עבודתיו של פארק, היה אחד הגורמים לזכייתו בפרס הגראן פרי על סרטו "שבעה צעדים", כאחד השופטים בקאן ב-2004.
פארק עובד בימים אלה על מותחן אימה בכיכובה של ניקול קידמן בשם סטוקר, וזה יהיה סרטו הראשון אשר דובר אנגלית. התסריט נכתב על ידי שחקן הסדרה נמלטים - וונטוורת' מילר.
ב-2018 ביים את דרמת הריגול "המתופפת הקטנה".
פרס המוזיקה האמריקאית ללהקת/צמד/קבוצת הפופ/רוק האהובה ביותר
פרס המוזיקה האמריקאית ללהקת/צמד/קבוצת הפופ/רוק האהובה ביותר הוא פרס המוענק מאז שנת 1974.
ארץ פראית מאוד
ארץ פראית מאוד היא סדרת טלוויזה תיעודית בשישה פרקים של נטפליקס. הסדרה מספרת את סיפור הקמתה, עלייתה ונפילתה של הקומונה ראג'נישפורם במדינת אורגון בארצות הברית בתחילת שנות השמונים. הקומונה הוקמה על ידי חסידיו של הגורו ההודי השנוי במחלוקת בהגוואן שרי רג'ניש המוכר כיום כאושו, כאשר הסדרה מתמקדת בעיקר באישיותה של העוזרת האישית שלו מא אננד שילה (במקור שילה סילברמן, אמריקאית ילידת הודו) ותפקידה הדומיננטי במאבק בין חסידי הגורו (ראג'נישים) לבין הרשויות. הסדרה בוימה על ידי האחים מקלין וצ'אפמן וויי ויצאה לאור (כל הפרקים) ב-18 במרץ 2018. הסדרה משלבת קטעי ארכיון רבים בראיונות עכשוויים עם ראג'נישים בעבר (כולל שילה), שכנים בעיירה הסמוכה אנטילופ ואנשי אכיפת החוק.
הסדרה זכתה בפרס אמי לשנת 2018 בקטגוריית "סדרת התעודה הטובה ביותר".
פרק 1: רקע כללי
ראג'ניש החל להתפרסם בתודעה הציבורית בהודו בסוף שנות השישים בעיקר עקב הטפתו ליחסי מין חופשיים וכן לחיבור בין רוחניות וחומרנות. באמצע שנות השבעים הקים את האשראם בעיר פונה שהפך למרכז פעילותו ומשך אליו מבקרים רבים מכל העולם, בעיקר ממערב אירופה, ארצות הברית ואוסטרליה. הצלחת האשראם גררה גם הצלחה כלכלית גדולה מתשלום עבור הסדנאות השונות, ההרצאות והספרים של הגורו וכן מתרומות של בעלי אמצעים שהפכו לחסידי הגורו, או "סניאסים".
לקראת סוף שנות השבעים החלו להתפרסם שמועות על שימוש - וכתוצאה מכך סחר - בסמים אצל סניאסים, וכן על תופעות של זנות, אלימות וניצול מיני באשראם. במקביל נתגלעו מחלוקות עם הממשלה ההודית לגבי ניסיונות לשינויי ייעוד קרקע (במטרה להגדיל את האשראם) ולגבי חשד לעבירות על חוקי ההגירה (במטרה להגדיל את מספר המבקרים ואת הזמן בו הם שוהים בו), שתי עבירות שגם בארצות הברית היו הבסיס לחקירה הפדרלית שהביאה לבסוף לסגירת הקומונה. עם גבור המתחים מול הרשויות בהודו כולל פתיחת חקירה רשמית ואיומים על פעילות ענישה - החליט ראג'ניש בעצתה של שילה לעבור ולהעביר את מרכז פעילותו לארצות הברית. הרעיון הבסיסי היה הקמת קומונה של סניאסים שתהפוך עם הזמן לעיר ברוח תורת הגורו ותהווה מודל להקמתן של ערים דומות בארצות הברית ובמקומות אחרים בעולם המערבי. המיקום שנבחר ונרכש היה חווה מבודדת ובלתי מפותחת בצפון מזרח מדינת אורגון והפרויקט להקמת העיר - ראג'נישפורם - החל באמצע שנת 1981.
פרקים 2–5: ראג'נישפורם
תוך פחות משלוש שנים הוקמה עיירה שאכלסה בשיאה קרוב ל-7,000 תושבים (מהם כ-5,000 קבועים) וכללה שירותים קהילתיים כגון דואר, משטרה מקומית, בית ספר ממלכתי, מערכות מים וביוב ואפילו שדה תעופה קטן. במקביל החלה התנגדות של תושבים מקומיים בעיירה הסמוכה אנטילופ ופקידי ציבור בעיר המחוז דאלס למה שהם ראו כניסיון התפשטות לא חוקי של העיירה. אף על פי שברקע היה גם קונפליקט תרבותי בין אורח החיים בקומונה לבין זה של התושבים המקומיים - חוואים נוצרים בעיקרם - הקונפליקט העיקרי שהצית והתניע את רצף האירועים בסדרה היה כלכלי ונסב על ייעוד הקרקע: במקור יועדה הקרקע לשימוש חקלאי כלומר יכלה לאכלס רק תושבים שפעילותם העיקרית היא חקלאית. למרות זאת הקומונה התפתחה בעיקר באופן אורבני ומנהיגיה (בעיקר שילה) לא הסתירו את רצונם לבנות עיר שתאכלס בשלב ראשון 10,000 איש ותהיה בעלת פוטנציאל לעד 50,000 איש, ולכן ביקשו לשנות את ייעוד הקרקע בהתאם. עקב ההתנגדויות לא אושר שינוי הייעוד ולכן הקומונה לא יכלה להפוך לעיר. כדי לגבור על ההתנגדויות היה על הראג'נישים להשיג רוב במועצת העיירה אנטילופ (בדומה לוועדה מקומית בישראל) ואז במועצת המחוז (בדומה לוועדה מחוזית) בדאלס.
ההשתלטות על הוועדה המקומית נעשתה על ידי רכישת בתים בעיירה אנטילופ. כך הוכפלה תוך פחות משנתיים האוכלוסייה בעיירה מ-50 תושבים לכמעט 100, כאשר אנשי הכת השתלטו לבסוף על מועצת העיר ואף שינו את שמה ל"ראג'ניש" והפכו אותה לעיירת לוויין ולזרוע השירותים של הקומונה. ההשתלטות על הוועדה המחוזית הייתה מורכבת יותר עקב העובדה שהראג'נישים היו מיעוט במחוז. לקראת הבחירות ב-1984 נבחרו שתי אסטרטגיות פעולה: האחת - הגדלת בסיס מצביעי הכת. דבר זה נעשה על ידי הבאתם של אלפי חסרי בית מערים אחרות בארצות הברית ותמורת מקלט ומזון הפיכתם לתושבי המחוז וכך למצביעים, וכן על ידי נישואים פיקטיביים לכאורה בין ראג'נישים שכבר היו תושבים מקומיים ובין זרים שהגיעו לקומונה מחוץ לארצות הברית ולכן לא היו בעלי זכות הצבעה. תהליך זה גרר לפתיחת חקירה על ידי התובע הכללי של מדינת אורגון ובהמשך על ידי ה FBI בחשד לעבירות על חוקי ההגירה. בשלב מסוים תכננו חברי הכת להתנקש בחיי התובע הכללי (ללא הצלחה) כדי לשבש את המשך החקירה. האסטרטגיה השנייה הייתה על ידי צמצום מספר המצביעים שאינם ראג'נישים בעיר דאלס. השיטה שנבחרה הייתה של הרעלה המונית - במעבדה בקומונה הורבו חיידקי סלמונלה וביום שלפני הבחירות אמורים היו נציגי הכת לזהם מסעדות וחנויות מזון בעיר וכך לגרום לתושבים לשלשול קשה ולאי הגעה להצבעה. ב"חזרה גנרלית" לבדיקת השיטה נפגעו בדאלס למעלה מ-750 איש ואושפזו קרוב לחמישים (אחד במצב קריטי) במה שנחשב לפיגוע הטרור הביולוגי הגדול בכל הזמנים בארצות הברית. בסופו של דבר לא יצאה התוכנית לפועל ובבחירות שנערכו בנובמבר 1984 לא הצליחה הכת להכניס נציגים לוועדה המחוזית.
פרק 6: פירוק הקומונה
הקונפליקט המתמשך עם התושבים והרשויות, החשד למעשים פליליים חמורים, ההתחמשות המסיבית וכן אישיותו השנויה במחלוקת של ראג'ניש ואישיותה הפרובוקטיבית של שילה - הציבו את הקומונה באור הזרקורים וגרמו למערכות אכיפת החוק להתחיל להשקיע משאבים גדולים שמטרתם הפללת מנהיגי הקומונה וסגירתה. במקביל החל ראג'ניש לטפח עוזרת אישית חדשה - מא פרם האסיה (במקור פרנסואז רודי, יהודייה ילידת צרפת שאף חייתה בישראל מספר שנים ושירתה בצה"ל) שהתפרסמה כאשתו של המפיק ההוליוודי היהודי אל רודי (הסנדק), מה שגרם למתיחות וחיכוכים עם שילה ולבסוף להחלטתה המפתיעה לעזוב את הקומונה. שילה עזבה ללא התראה בספטמבר 1985 עם קומץ נאמנים והתבססה בגרמניה כאשר פתוחות נגדה האשמות על עבירות שונות, בין השאר על ניסיון לרצח. מיד לאחר נטישתה הופיע ראג'ניש בפומבי מול חסידיו לאחר מספר שנות שתיקה שגזר על עצמו והוקיע אותה בתור האחראית הבלעדית לכל הצרות שיוחסו לקומונה. אף על פי שהשתמע מדבריו כי לא ידע דבר ולא היה מעורב במעשים הפליליים - נטש ראג'ניש למחרת היום את הקומונה במטוסו הפרטי וניסה להימלט מארצות הברית, אך נעצר על ידי רשויות ההגירה בחניית ביניים בקרוליינה הצפונית. באוקטובר 1985 הוא הורשע על פי הודאתו בעבירות על חוקי ההגירה וגורש מארצות הברית. הוא חזר לפונה, שינה את שמו לאושו ונפטר בשנת 1990. הסדרה משאירה פתוחה את השאלה האם ידע או לא על שאר העבירות הפליליות.
שילה הוסגרה לארצות הברית ב-1986, הורשעה יחד עם עוד שתיים מחברות הכת באישומים שונים כולל ניסיון לרצח וריצתה עונש מאסר של מספר שנים. לאחר שחרורה המוקדם היגרה לשווייץ, נישאה ושם היא חיה עד היום, עוסקת בניהול מעון לאנשים בעלי דמנציה. קומונת ראג'נישפורם התפרקה זמן קצר לאחר הרשעתו של ראג'ניש והשטח נמכר לאחר מספר שנים ומהווה כיום מחנה קיץ לנערים מארגון "הנוצרים הצעירים". העיירה "ראג'ניש" שינתה את שמה בחזרה ל"אנטילופ". האשראם של אושו בפונה קיים ופעיל.
חנה ובר
חנה ובר (שמה הספרותי רבקה שזורי; נולדה ב־1948) היא סופרת חרדית ישראלית הכותבת בעיקר לילדים בגילאי תחילת קריאה.
קורות חייה
נולדה בירושלים בשם חנה רבקה יעקובוביץ. אביה הוא הרב חיים יוסף יעקובוביץ, ממייסדי ישיבת קול תורה. גדלה בשכונת רחביה, ולאחר מכן בשכונת בית וגן. למדה בבית הספר חורב, ובסמינר למורות בירושלים. נישאה לרב צבי ובר, ולהם 16 ילדים. כיום הם גרים בשכונת נווה יעקב בירושלים, שם משמש בעלה כרב הקהילה החרדית בשכונה.
בשנת 1975 הצטרפה לצוות הכותבות של שבועון הילדים הדתי "זרקור", והחלה לכתוב תחת השם הספרותי רבקה שזורי. בהמשך היא כתבה בשבועון מרווה לצמא וכן במוסף ילדים שמצורף לשבועון "משפחה". הסיפור הראשון שכתבה היה "בבית שלנו", סיפור פשוט בשפה קלילה המספר את אורח חייהם של משפחה חרדית ואפיזודות קטנות המאפיינות משפחה כזו המונה חמש נפשות.
מדור הילדים הפופולרי ב"זרקור" המשיך בהפסקות קלות עד היום ועבר כמה שינויי שם ושנויי תפאורה (שמות משפחה שונים, מקום מגורים שונה למשפחה), אבל הסגנון נשאר כשהיה.
שזורי כתבה גם סיפורים קצרים תחת השם הספרותי "חנה בן חי", הוציאה לאור שני קובצי סיפורים תחת שם זה בשמות: "תעלומת הכף הכחולה" ו"כי בא מועד".
אחד מסיפוריה שיצאו לאור כספר הוא הסיפור "ילדה קטנה של פעם", שהוא כעין אוטוביוגרפיה על חוויותיה כילדה קטנה בירושלים של ימי הצנע.
בשנת 2015 עזבה את זרקור.
מספרי אוילר
מספרי אוילר הם המקדמים בפיתוח לטור טיילור של פונקציית סקאנט היפרבולי (אחד חלקי הקוסינוס ההיפרבולי):
ניתן לחשב את המקדמים על ידי נוסחת הנסיגה: ,
ובקירוב:.
מכיוון שהקוסינוס ההיפרבולי הוא פונקציה זוגית, המקדמים האי-זוגיים הם אפס. עשרת המקדמים הזוגיים הראשונים מופיעים להלן: