cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
גרף מקרי
חוקי אפס אחד לגרפים מקריים
רונלד פייגין הראה ב-1976 כי לתכונות מסדר ראשון (בשפה שבה היחס היחיד הוא יחס השכנות בגרף) יש יכולת הפרדה חלשה מאד: הסיכוי של כל תכונה כזו, כאשר n שואף לאינסוף והגרפים מוגרלים על-פי המודל G(n,p), הוא או אפס או אחד, באופן שאינו תלוי בקבוע p (כל עוד \ 0<p<1).
שהרן שלח וג'ואל ספנסר הוכיחו ב-1988 שתכונות מסדר ראשון מקיימות את "חוק ה-0-1" (שלפיו ההסתברות של התכונה שואפת לאפס או לאחד כאשר n שואף לאינסוף) עבור אם \alpha אינו רציונלי, ולעומת זאת אם \alpha רציונלי אז יש תכונות שההסתברות שלהן (התלויה ב-n) אינה שואפת לאף גבול. בהוכחה מסתכלים על התורה המתקבלת מכל הפסוקים המתארים תכונה בהסתברות 1. מראים שלתורה זו יש מודל אחד בן מנייה (זהו הגרף המקרי האינסופי שהתכונה המרכזית שלו היא שלכל שתי קבוצות סופיות זרות של קודקודים, קיים קודקוד המחובר לכל הקודקודים בקבוצה הראשונה, ולאף אחד מאלו שבקבוצה השנייה). כמסקנה ממשפט לוונהיים-סקולם מקבלים שהתורה שלמה, ולכן כל תכונה מסדר ראשון או שהיא נובעת מהתורה והסתברותה 1, או ששלילתה נובעת, והסתברותה 0.
לקריאה נוספת
8 המאמרים של ארדש ורניי:
קישורים חיצוניים
המאמר של סולומונוף ורפופורט:
הערות שוליים
Complexe netwerken
האחים דיאמונד
האחים דיאמונד (באנגלית: Diamond Brothers) היא סדרת ספרים בלשית, פרי עטו של הסופר הבריטי אנתוני הורוביץ, המתארת את עלילותם של האחים הרברט (טים), הבלש הכושל, ושל אחיו הצעיר, ניקולס סימפל. העלילה מסופרת מנקודת מבטו של האח הצעיר, ניקולס. ספרי הסדרה מפורסמים בידי ההוצאה הפרטית Walker Books, שגם היא בריטית.
רקע
רב הפקח המשטרתי, פרדי סנייפ, ועוזרו הגוץ והאלים, בויל, תמיד שמחים לעצור את הרברט ואחיו, ותמיד מציינים שהוא בלש פרטי גרוע.
ספרים
נכון להיום, יצאו לאור 7 ספרים, כאשר רק הראשון בסדרה פורסם בעברית. הספר השמיני צפוי לצאת ב-2012.
עדשי השוקולד של הבז
פותח בביקורו הלא צפוי של זר מסתורי- הגמד ג'וני נאפולי - שמפקיד בידיהם של האחים חבילה מסתורית לשבוע. הוא דורש שישמרו עליה בכל מחיר- גם עם חייהם יהיו תלויים בכך. תוך זמן קצר הגמד ספג מכה אנושה, וכעת, לאחר שנעצרו, נחקרו, ואוימו, הפושעים המסוכנים בעיר מחפשים את החבילה, בזמן שהאחים דיאמונד נמצאים במרוץ נגד הזמן לפתרון תעלומה, שטמון בה קוד סודי לאוצר של מיליונים.
תורגם לעברית על ידי יוספיה סימון, בהוצאת זמורה ביתן.
Public Enemy Number Two
טים, הבלש הפרטי, נשכר בידי המוזיאון הבריטי, על- מנת שיאתר את האגרטל הגנוב, "הטווס הסגול". במקביל, המשטרה מפלילה את ניקולס בגנבת אבני חן, ומכניסה אותו למוסד לעבריינים צעירים. השוטר שארגן את הפללתו של ניקולס, מספר לו על פושע מסוים, שארגן עסק מאסיבי להברחות, רכישה ומחירה לא חוקיות. אין למשטרה מושג מיהו האדם הזה, אבל הם מתכוונים להכניס אותו לכלא, עם סיפור כיסוי של שוד, על- מנת לנסות להשיג מידע אותות אותו פושע. כך מוצא עצמו ניקולס, בבית כלא עם אבטחה כבדה, חולק תא עם אויב הציבור מס' 1, ג'וני פאוורס.
טרם תורגם לעברית.
South By South East
כרגיל, כשהעסקים חלשים ביותר, מגיע באופן פתאומי זר מסתורי לדירה. הוא מציג את עצמו כג'ייק מקגאפין (McGuffin), סוכן חשאי. הוא מספר שאדם בשם כארון (Charon), ראש ארגון התנקשויות עצום, רוצה להרוג דיפלומט רוסי. הוא מספר ששלחו אותו לסכל את מזימתו של כארון, לפני שיהיה מאוחר מדי. תוך זמן קצר ג'ייק נרצח. כעת האחים נמצאים על הכוונת של הארגון של כארון, והם מוצאים עצמם מפליגים להולנד, בשליחות עבור ה-MI6, על מנת לעצור את כארון.
בספר מופיעה סצנת המטוס המפורסמת מהסרט מזימות בינלאומיות, של אלפרד היצ'קוק.
טרם תורגם לעברית.
The French Confection
טים וניקולס דיאמונד, בעלי עסק הבלשים הכושל, זוכים בחופשה בפריז, במסגרת תחרות. עד מהרה, הם מגלים שהחופשה החלומית הופכת לסיוט אחד ארוך, כאשר הם מהווים סיכון לארגון להברחת סמים, ובראשו ה- Mad American.
The Blurred Man
מתחיל עם ביקורו הלא צפוי של סופר אמריקאי מצליח, שמציג עצמו כג'ו קארטר. הוא שוכר את טים על- מנת שיאתר את לני סמייל, ראש ארגון צדקה שנעלם, לאחר שג'ו תרם לארגון שלו שני מיליון דולרים אמריקאים. עד מהרה הם חושפים הונאות ענק, מקרה רצח, ואפילו מסתבכים עם המשטרה.
טרם תורגם לעברית.
I Know What You Did Last Wednesday
חברו הוותיק של טים מספסל הלימודים, רורי מקדוגל (McDougal), מזמין את חבריו, כולל טים וניקולס, לביקור באחוזתו לסוף בשבוע. כאשר הם מגיעם, הם מוצאים את רורי מת, כשחרב מפלחת את גופו. בזה אחר זה, מוצאים עצמם חברים של רורי את מותם. לא נשאר להם זמן רב, ובכל רגע הרוצח עלול להכות שוב.
טרם תורגם לעברית.
The Greek Who Stole Christmas
טרם תורגם לעברית.
The Radius Of The Lost Shark
טרם יצא לאור
מקבצי ספרים
נכון ל-2015, פורסמו מספר מקבצי ספרים, כאשר המוכר ביותר מהם הוא "Three Of Diamonds", הכולל את הספרים: The French Confection, The Blurred Man ואת I Know What You Did Last Wednesday. ביוני 2015 פורסמו מספר מקבצים נוספים, הכוללים שני ספרים האחד.
תכנון ערים במדינות קומוניסטיות
תכנון ערים במדינות הגוש המזרחי בתקופת המלחמה הקרה הוכתב על ידי מוטיבים אידאולוגיים, פוליטיים, חברתיים, וגם כלכליים. בניגוד להתפתחות עירונית במדינות מערביות, התכנון העירוני הסובייטי לעיתים קרובות קרא לעיצוב מחדש מוחלט של ערים.
במדינות קומוניסטיות, התכנון העירוני שיקף את הלך הרוח בחברה. רוב המערכות הסוציאליסטיות כללו צורה של התפתחות מבוקרת ושיטות מופשטות של בנייה. מהתכנון הקומוניסטי נבעה תוצאה של בלוקים עירוניים כמעט זהים שעמדו ברוב המדינות הקומוניסטיות, למעט שינויים קטנים בכל מדינה.
את המקור התכנוני של ערים סובייטיות ניתן למצוא ברעיונות הארכיטקטורה המודרניסטית של למשל האדריכל לה קורבוזיה ותוכניותיו עבור פריז. ההתפתחות בתחום הדיור בדרך כלל כללה רבי קומות אשר נבנו בשיטות בנייה מהירות בעזרת פאנלים (למשל חרושצ'ובקה).
תחילת התכנון העירוני במדינות קומוניסטיות
למדינות מזרח-אירופאיות רבות נגרם נזק משמעותי בזמן מלחמת העולם השנייה ומצבן הכלכלי היה רעוע מאוד. היה צורך לבנות מחדש ערים אשר נפגעו באופן משמעותי בגלל המלחמה. למשל, ורשה. אשר נהרסה כמעט לחלוטין תחת ההריסה המתוכננת של ורשה על ידי הגרמנים לאחר מרד ורשה ב-1944. מרכז העיר דרזדן בגרמניה נהרס לחלוטין על ידי הפצצות של בעלות הברית ב-1945. סטלינגרד נהרסה בקנה מידה עצום כאשר בסוף המלחמה נשארו בה מבנים עומדים מעטים.
המשאבים הפיננסים של המדינות המזרח-אירופאיות לאחר הלאמתן של התעשיות והאדמות, היו תחת שליטה מוחלטת של המדינה. כל התפתחות והשקעה הייתה צריכה להיות מתוקצבת על ידי המדינה. בהתאמה עם המחויבות של המדינות לקומוניזם, העדיפות הראשונה הייתה בניית תעשיות. לכן, למשך עשר עד חמש עשרה שנה, רוב המשאבים הופנו להתפתחות תעדיות ובנייתן מחדש של ערים. ברוב המקרים תהליך זה הוצא לפועל ללא כל תכנון עירוני מעשי בגלל כמה סיבות. סיבה ראשונה היא שתהליך הבנייה מחדש היה אמור להתחיל באופן מיידי ולא היה זמן להכין תוכנית מדויקת. סיבה שנייה לכך היא המחסור במשאבי אנוש ומומחים לפיתוח עירוני.
ברוב המקרים, הערים ההרוסות לא נבנו מחדש להיות כמו שהן היו לפני כן. להפך, ערים חדשות לחלוטין נבנו בתיאום עם העקרונות של הסוציאליזם הסובייטי. למרות זאת, מבנים בעלי משמעות היסטורית בכמה ערים גדולות נבנו מחדש. מומחים עמלו כדי להפוך את עבודות השימור והדיוק עד כמה שניתן. למשל מרכז העיר העתיקה בוורשה, ארמון צווינגר בדרזדן, והרבה מבנים היסטוריים בבודפשט נבנו מחדש ליופיים מתקופת לפני המלחמה.
דוגמה יוצאת מן הכלל הידועה לשמצה היא בניין התיאטרון הלאומי של בוקרשט שברומניה אשר ספג נזק רב בהפצצה באוגוסט 1944. אף על פי שחלק מהבניין נשאר עומד, לאחר השתלטות הקומוניסטים על השלטון ב-1947, הרשויות החליטו להרוס את שאריות הבניין.
בסוף שנות ה-40, ברית המועצות פיתחה סוג חדש של רבי קומות. אבות טיפוס לסוג הזה נבנו במוסקבה: הבניין הראשי של אוניברסיטת מוסקבה, בניין הדירות גדות קוטלנישסקאיה, בניין כיכר קודרין, מלון לנינגרדסקאיה, מלון אוקראינה, בניין משרד החוץ, ובניין משרד התעשייה הכבדה (שבע האחיות). בניינים אלו הועתקו למדינות אחרות. דוגמאות בולטות הן: ארמון התרבות והמדע בוורשה ו"בית העיתונות החופשית" בבוקרשט. שדרת סטלין (אשר בהמשך שונה שמה לשדרת קרל מרקס) בברלין המזרחית גם נבנתה בהשראת הסגנון הסטליניסטי הזה למרות שהוא כלל שינויים מרבי הקומות המוסקבאיות. הבניינים הללו מהווים דוגמה לסגנון ארכיטקטוני חדש שהתפתח באותן שנים.
בנייתם של הבניינים הללו דרשה את הריסתם של מבנים אחרים אשר נמצאו במתחמי הבנייה שלהם. הדוגמה הידועה ביותר לכך היא הריסת קתדרלת ישו המושיע אשר נבנתה במוסקבה כמזכרת להפסדו של נפוליאון. בשטח הזה תוכנן להיבנות ארמון הסובייטים, אשר לבסוף בנייתו החלה אך לא הושלמה מעולם. הריסתם של מבנים היסטוריים, במיוחד כנסיות, כדי לבנות מבנים קומוניסטים חדשים היה עיקרון מרכזי באורבניזם הקומוניסטי. דוגמה יותר עדכנית היא הריסתם של אזורים היסטוריים בבוקרשט על ידי ניקולאה צ'אושסקו אשר תכנן לבנות מחדש את הבירה בסגנון הריאליזם הסוציאליסטי.
תהליך התיעוש גרם להגירה גדולה של אנשים מאזורים כפריים לערים. מכיוון שלאחר מלחמת העולם השנייה מצב הדיור לא השתפר כמעט כלל, משבר דיור ששרר בערים רק החמיר. לבסוף, משברי דיור כרוניים גרמו ליצירתן של תוכניות שאפתניות לבניות חדשות. כתוצאה מכך רוב המדינות הקומוניסטיות אימצו לעצמן את הפתרון אשר אומץ בברית המועצות אשר כלל הגבלות על מרחב המחיה לכל אדם. באופן כללי, לכל אדם ניתנו בערך 9–10 מטרים רבועים. לעיתים קרובות, חדר אחד היה צריך להיות משותף ליותר מאדם אחד. לאחר אמצע שנות החמישים, מדיניות דיור חדשה לבנייה מאסיבית של דירות גדולות יותר.
התפתחות אורבנית בשנות ה-60 וה-70
בערים הגדולות יחידות דיור חדשות מעטות נבנו והקיימות סבלו מעומס. בשנות ה-60 ברית המועצות שינתה את המדיניות שלה והחלה תוכנית שאפתנית של בניית בניינים הישמשו לדיור. התופעה הזאת באופן מיידי גם עברה לכל המדינות הקומוניסטיות של מזרח אירופה. התפתחותן של שכונות חדשות לכדי הרחבת הקיבולת של ערים דרשה מאמץ תכנוני נרחב. ברוב הערים התפתחויות חדשות נבנו בחוצות ערים קיימות ובכך גרמו לפרוורי ערים להפוך לחלק מהערים עצמן. נוסף על כך, בערים בהן היו קיימים שכונות עניות, הן תוכננו מחדש ועברו מודרניזציה.
בעוד שהעיצוב המעשי והבנייה של מגדלי דירות הוא לא חלק מתכנון ערים, גובה וסוג הבניינים, הצפיפות של הבניינים ומאפיינים כלליים נוספים כן נכללו בתכנון. לצד זאת, ההתפתחות הכוללת ובניית התשתיות היו צריכים לתכנן מחדש גם כן. זה כלל גם מערכות תחבורה וכבישים, אספקת מים, ביוב, חשמל, מרכזי קניות, בתי ספר, ותשתיות נוספות. תכנון מנע מהצפות היווה גם מקור לדאגה עבור ערים שנמצאות ליד מקורות מים.
לוטרה מלאית
לוטרה מלאית (שם מדעי: Lutrogale perspicillata) ידועה גם בשם לוטרה חלקת-פרווה, היא מין של לוטרה.
הלוטרה המלאית מצויה בעיקר בתת היבשת ההודית ומזרחית לשם בדרום מזרח אסיה. לזן יש אוכלוסייה מבודדת בעיראק. בהתאם לכינויה, ללוטרה המלאית יש פרווה חלקה וקצרה יותר משל שאר הלוטרות.
מאפיינים
הלוטרות המלאיות הן גדולות יחסית למיני לוטרה אחרים, ומשקלן נע בן 7 ל-11 קילוגרם, ואורכן נע בין 59 ל 64 סנטימטר. אורך זנבן נע בין 37 ל-43 סנטימטר. בניגוד לזנבי לוטרות אחרות, זנבן משוטח, ולא מעוגל. רגליהן קצרות וחזקות, ויש להן טפרים חזקים. ראשן מעוגל יותר מזה של לוטרות אחרות ואפן חסר השיער בצורת יהלום. פרוותן קצרה וחלקה. פרוותן בגב בצבע חום אדמדם, ובבטן בצבע חום בהיר עד אפור.
תפוצה וסביבת מחיה
הלוטרות המלאיות חיות ברוב תת היבשת ההודית, וחלקים גדולים מדרום מזרח אסיה. ללוטרה המלאית יש אוכלוסייה מבודדת שנמצאת בביצות בדרום בעיראק.
הלוטרות חלקות הפרווה חיות באזורים עשירים במים מתוקים, דוגמת נהרות, אגמים, שלוליות חורף, ביצות, ואפילו שדות אורז. באזורים בהן אין זני לוטרות אחרים, הלוטרות חלקות הפרווה ימצאו בכל סביבת מחיה עם מים מתוקים, אך באזורים בהן הן חולקות את השטח עם זני לוטרות אחרות, יעדיפו הלוטרות חלקות הפרווה לחיות במקווי מים גדולים כמו אגמים, ולא נחלים ושלוליות חורף, בהן חיות הלוטרות הקטנת יותר. הלוטרות מותאמות לחיים בסביבת מחיה מימית, אך הן יכולות לחיות גם באזורים יבשים ולעיתים נודדות מרחקים גדולים על היבשה כדי להגיע למקורות מים חדשים.
למרות שלעיתים קרובות הלוטרות חלקות הפרווה מצויות באזורי מחיה של מים מלוחים, בעיקר חופים ואיים קטנים, הלוטרה המלאית חייבת מקווה מים מתוקים קרוב לסביבת מחייתה.
ללוטרה מלאית שלושה תת-מינים:
מאפיינים התנהגותיים וחברתיים
הלוטרות המלאיות הן חיות חברתיות שצדות בקבוצות. הלוטרות פעילות בעיקר ביום עם הפסקה קצרה בפעילותן בשעות הצהריים.
הן מבלות את לילותיהן במחילות שנחפרות בתוך צמחייה צפופה, מתחת לשורשי עצים, או ליד סלעים. הן משתמשות בריח כדי לתקשר עם זני לוטרות אחרים ועם בעלי חיים אחרים. לכל לוטרה ישנן שתי בלוטות ריח בבסיס זנבן, בהן הלוטרות משתמשות לסימון אדמה או עצמים כגון סלעים וצמחים ליד אתרי הזנה. הלוטרות אף משתמשות בתקשורת קולית הכוללת שריקות, ציוצים ויללות.
חלקן עשויות לבנות מחילות קבועות ליד המים, בצורה הדומה לסכרי בונה, עם כניסה תת-מימית למנהרה שמובילה לקן מעל פני המים.
בעת ציד בערוץ נחל, קבוצת הלוטרות תיצור מעין מבנה תקיפה בצורת ראש חץ המצביע לכיוון השחייה, ורוחבו כרוחב ערוץ הנחל עצמו. הפרטים הגדולים יותר יהיו באמצע. בצורה הזאת הן שוחות ומבהילות את הדגים, שמנסים להתרחק מהלוטרות. באופן פתאומי הלוטרות צוללות ותופסות דג אחד כל אחת. לאחר מכן הן שוחות אל החוף ובולעות את הדג שלם, עם הראש קודם.
קבוצת ציד של לוטרות יכולה לכלול עד 11 פרטים. שטח הציד של קבוצת לוטרות נע בין 7 ל 12 קילומטרים רבועים.
תזונה
70% מתזונתן של הלוטרות חלקות הפרווה מורכבת מדגים, אך הן אוכלות גם זוחלים, צפרדעים, חרקים, סרטנים, ויונקים קטנים. הלוטרות מעדיפות לאכול דגים גדולים, בעיקר באזורים בהן הן חולקות את שטח המחיה שלהן עם זני לוטרות אחרים. גודל הדגים שהן מעדיפות נע בין 5 ל-30 סנטימטר. לוטרה בוגרת בשבי צורכת כקילוגרם אחד של מזון ליום.
רבייה
הלוטרות חלקות הפרווה יוצרות קבוצות משפחתיות קטנות אשר כוללות זוג הורים ועד ארבעה צאצאים מעונות קודמות. ההזדווגות מתרחשת במים ונמשכת פחות מדקה.
כשיש מזון בשפע, הלוטרות יתרבו במהלך כל השנה, אך במקומות בהן תלויות הלוטרות במונסונים בשביל מזון, הן יתרבו בעיקר בין החודשים אוקטובר ופברואר. לאחר הריון של חודשיים נולדים עד חמישה גורים. האמהות יולדות ומגדלות את גוריהן במאורה סמוך למים. לרוב הלוטרות בונות את המאורה בעצמן, אך לעיתים הן לוקחות מאורות עזובות. לאחר הלידה, הגורים עיוורים ותלויים לחלוטין בהוריהם, אך לאחר 10 ימים, עיניהם נפתחות, והם נגמלים כעבור שלושה עד חמישה חודשים. הם מגיעים לגודל של בוגרים כעבור שנה, ולבגרות מינית כעבור שנתיים או שלוש.
איומים
האיום העיקרי על הלוטרות חלקות הפרווה הוא איבוד שטחי ביצות בגלל הקמת תחנות כוח הידרואלקטריות, הריסת ביצות בשביל בנייה וחקלאות, חוסר במקורות מזון (בגלל מוות של דגים), ציד בלתי חוקי, והרעלת מקווי מים על ידי חומרי ריסוס ושפכים תעשייתיים. ברוב מדינות דרום מזרח אסיה הגידול המסיבי באוכלוסייה במאה ה-20 וחוסר ההצלחה של תוכניות פיתוח של אזורי מגורים חקלאיים גרמו לאנשים להיות תלויים יותר ויותר במשאבי טבע. על כן, רוב מקווי המים לא מהווים מקור מזון מספיק בשביל אוכלוסיית הלוטרות. מקווי מים מזוהמים על ידי חומרי הדברה ושפכים המגיעים מחקלאות לא מבוקרת. השימוש המוגבר בחומרי הדברה מסכן את כל הטורפים הניזונים מבעלי חיים מימיים באזור. בכל דרום ודרום מזרח אסיה מתנהל מאבק בין המקומיים ללוטרות, בגלל שהעוני והגידול בפעילויות הקשורות במים הביא להרג לא מוצדק של לוטרות רבות. אזורי מחיה רבים של הלוטרות חלקות הפרווה נהרסו בגלל בנייה לא מבוקרת. בדרום מזרח אסיה אמנם אין הרבה לכידה והרג מכוון של לוטרות, אך פעילות זו נפוצה בהודו, נפאל ובנגלדש.
שימור
מאז שנת 1977, הלוטרה המלאית היא מין מוגן תחת אמנת וושינגטון לחיות מוגנות, כלומר שכמעט בכל מדינות המוצא שלה הלוטרה המלאית מוגנת בחוק ואסור להרוג אותה. למרות זאת, רוב מדינות התפוצה הטבעיות של בלוטרה לא מצליחות לאכוף את החוק ולהשתלט על הציידים הלא חוקיים והסחר הלא חוקי בלוטרות.
הלוטרות חלקות הפרווה מוגדרות כמין פגיע, בגלל שאוכלוסייתן ותפוצתן קטנה כתוצאה מאיבוד שטחי מחיה וזיהום על ידי חומרי ריסוס. רוב מדינות המוצא של הלוטרות לא מצליחות להשתלט על הסחר הלא חוקי הנרחב בלוטרות, שמוביל לציד בלתי חוקי. מאז 1972 הלוטרות מוגנות בהודו, שם הן מוגדרות בסכנת הכחדה.
בבנגלדש משתמשים בלוטרות חלקות הפרווה לדיג. הלוטרות מרובות בשבי, מאומנות ומשתמשים בהן בשביל להבריח דגים לתוך רשתות דייג. טכניקת דיג זו כיום משומשת על ידי בערך 300 דייגים, כש-2000 אנשים נוספים תלויים בדגים אותן הלוטרות מביאות למחייתם.
Next (רשת אופנה)
Next היא רשת אופנה וכלי בית בריטית בעלת חנויות רבות ברחבי בריטניה. הרשת מפעילה חנויות מקוונות ברחבי העולם.
לרשת 597 חנויות ברחבי אנגליה ואירלנד וכמעט 200 זכיינים ביותר מ-40 מדינות ברחבי העולם. רשת זו גם משווקת את בגדיה ואביזריה ל-72 מדינות ברחבי העולם ובכללן רוסיה, אוסטרליה, גרמניה, ארצות הברית וישראל. Next היא רשת האופנה הגדולה ביותר בבריטניה, לאחר שעקפה את רשת מרקס אנד ספנסר. בתחילת 2012 ו-2014, החלה החברה להיסחר בבורסה לניירות ערך של לונדון כאשר היא מרכיב של מדד FTSE 100.
היסטוריה
החברה הוקמה בעיר לידס בשנת 1864 על ידי חייט בשם יוסף היפוורת', שהקים אז חברה תחת השם יוסף היפוורת' ובניו(J Hepworth & Son).
בשנת 1982 נרכשה יוסף היפוורת' ובניו על ידי קנדל ובניו בע"מ, חברת אופנה שבכוונתה הייתה לפתח מחדש החנויות של קנדל כבגדי נשים. טרנס קונרן, שבנוסף להיותו המעצב הראשי של החברה, היה גם היו"ר של היפוורת'. בשלב זה הוא גייס את ג'ורג' דייוויס, שהגיע על מנת להפוך למנכ"ל של הבא.
עקב נגיף הקורונה החברה הפסיקה את פעולתה בגל הראשון בסוף מרץ למספר שבועות.
המותג "נקסט"
הרשת הקמעונאית "נקסט" הושקה בפברואר 1982, כאשר החנות הראשונה שנפתחה הייתה בעלת אוספים אקסקלוסיביים של בגדים אופנתיים, נעליים ואביזרים לנשים. לאחר זמן קצר, נוספו אוספים עבור גברים, ילדים וכלי בית.
הבגדים של חברת נקסט מעוצבים על ידי צוות העיצוב הפנים ארגוני, אשר מנסים לשלב עיצוב, איכות, תמורה כספית ומשלבים את מגמת האופנה העכשווית.
כיום, החברה מחזיקה בלמעלה מ-500 חנויות בבריטניה ואירלנד, ובלמעלה מ-40 חנויות במדינות שונות בחו"ל. בשנים האחרונות מספר חנויות אופנה וכלי בית נפתחו באנגליה, באוגוסט 2011, חברת נקסט פתחה את הסניף הראשון שמשלב אופנה, כלי בית וריהוט לחצר ב- Shoreham-by-Sea.
בשנת 1988 הושקה היכולת הפורצת דרך של ההזמנות בדואר, עם ספר בכריכה קשה המכיל 350 עמודים, אשר היווה את הקטלוג לקמעונאות. בספר של קולקציית האביב-קיץ ישנם כמעט 1400 עמודים אשר מציעים אוספים נרחבים עבור גברים, נשים ילדים וכלי בית.
קניות מקוונות הוצגו בשנת 1999, כאשר כל הקטלוג הפך להיות זמין לרכישה דרך האינטרנט- כל עמוד ועמוד מתוך הקטלוג, גם בקניות מהבית בבריטניה. נקסט הייתה חלוצת הרעיון של מותג יחיד עם שלוש דרכים שונות לרכישה- בחנויות, בטלפון ובאינטרנט. חברת נקסט עכשיו משרתת את לקוחותיה בכ-70 מדינות מחוץ לבריטניה.
עסקי חברה אחרים
לחברת נקסט יש פעילויות בסין, הונג קונג, סרי לנקה, הודו ובריטניה העוסקות בעיצוב, קנייה, שיווק ובקרת איכות של מוצריה של החברה.
Lipsy- מעצבת ומוכרת את המותגים שלה- מוצרי אופנה לנשים צעירות יותר.
Wild Side (שיר של נורמני)
Wild Side (בעברית: הצד הפראי) הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת האמריקאית נורמני, בהשתתפות הראפרית האמריקאית קארדי בי. השיר יצא לאור ב-16 ביולי 2021, על ידי חברות התקליטים RCA רקורדס וקיפ קול, כסינגל הראשון מתוך אלבום הבכורה שלה. זהו הסינגל הראשון של נורמני מאז צאת הסינגל שלה "Motivation", משנת 2019.
השיר מכיל דגימה מהסינגל "One in a Million", של הזמרת האמריקאית אליה.
רקע והוצאה
נורמני הופיעה בקליפ "WAP" של קארדי בי ומייגן די סטליון באוגוסט 2020 לצד זמרות ואישים אחרים כמו קיילי ג'נר ורוסליה. נורמני פרסמה קטע מתוך השיר "Wild Side" ברשתות החברתיות שלה ב-5 בפברואר 2021, עם הכיתוב "יודעת שזה יהיה מזמן". לאחר מכן, החלו מבקרי המוזיקה לפרסם השערות על שיתוף פעולה בין השתיים, וזאת לאחר שהסירה נורמני את כל הפוסטים למעט אחד בדף האינסטגרם שלה ב-12 ביולי 2021, ורמזה על הכרזה בקרוב. למחרת, הצהירה קארדי בי כי יש לה "סוד קטן" אותו תספר למעריצים שלה בקרוב. ב-14 ביולי, חשפה נורמני את שם הסינגל "Wild Side", תאריך יציאתו ועטיפתו ברשתות החברתיות.
וילהלם הנמן
וילהלם הנמן (בגרמנית: Wilhelm 'Willi' Hahnemann; 14 באפריל 1914 – 23 באוגוסט 1991) היה כדורגלן ומאמן אוסטרי-גרמני, ששיחק בעמדת החלוץ.
ביוגרפיה
וילהלם הנמן נולד ב-14 באפריל 1914 בווינה שבאוסטריה. לאורך כל הקריירה שיחק במועדון האוסטרי אדמירה וינה, עימו זכה ב-6 תוארי אליפות, שלוש פעמים בגביע ובתואר מלך השערים בליגה האוסטרית של עונת 1935/36 עם 23 שערים.
הנמן שיחק בנבחרת אוסטריה מ-1935 עד 1948 והוא כבש במדיה 4 שערים ב-23 הופעות. מ-1938 עד ל-1941 שיחק עבור גרמניה לאחר שאוסטריה סופחה אליה בעקבות האנשלוס. במונדיאל 1938 כבש במשחק החוזר נגד שווייץ בשמינית הגמר אך נבחרתו הפסידה 4–2 בסיום. המשחק הכי זכור של הנמן בקריירת הנבחרות שלו היה הניצחון הגדול על פינלנד 0–13 ב-1940. הוא היה לכוכב המשחק עם 6 שערים ובכך השחקן היחיד שכבש עבור גרמניה יותר שערים במשחק בודד היה גוטפריד פוקס שכבש 10 שערים נגד רוסיה במשחקים האולימפיים של 1912.
לאחר שסיים את הקריירה ככדורגלן הנמן היה למאמן בכמה קבוצות שווייצריות. הוא נפטר ב-23 באוגוסט 1991 בגיל 77 במקום הולדתו.
ציטה לינקר
ציטה לינקר (1 במרץ 1917 - 26 בינואר 2009) הייתה אשת ציבור ישראלית, אשר הייתה ממייסדות המפלגה הליברלית וכיהנה כחברת הכנסת מטעמה בסיעת הליכוד בכנסת השמינית.
ביוגרפיה
לינקר נולדה ב-1 במרץ 1917 בווינה שבאוסטריה ליעקב וסבינה קאופמן. עלתה ארצה עם הוריה ב-1934 לאחר התגברות השפעתם של הנאצים על אורחות החיים באוסטריה.
שנים רבות פעלה בהתנדבות, יחד עם שרה דורון, במסגרת הציונים הכלליים. בראשית שנות השישים נמנתה בין ראשוני החברים במפלגה הליברלית. פעילותה נמשכה שנים ארוכות כחברת מרכז ומועצת המפלגה, נציגתה בקונגרסים ציוניים ובחירתה ליו"ר המדרשה הליברלית בתל אביב.
בבחירות לכנסת השמינית הייתה נציגת הנשים בחטיבת המפלגה הליברלית במסגרת רשימת הליכוד, אך נותרה מחוץ לכנסת. בשלהי כהונתה של הכנסת השמינית, עם התפטרותו של שמואל תמיר, הושבעה במקומו וכיהנה בה כארבעה חודשים.
פעילותה במסגרות חברתיות כללה מעורבות בויצו ובקליטת עלייה. בשנת 1991 הוענק לה תואר יקירת העיר תל אביב-יפו.
לינקר נפטרה ב-26 בינואר 2009, בגיל 92.
חיים אישיים
ציטה לינקר השאירה אחריה שני ילדים, בהם הרופא אלי אלון, חמישה נכדים ו11 נינים.
מתיאס ינסן
מתיאס ינסן (בדנית: Mathias Jensen; נולד ב-1 בינואר 1996 ביירסלב שבשלן, דנמרק) הוא כדורגלן דני המשחק בעמדת הקשר בקבוצת ברנטפורד מהפרמייר ליג ובנבחרת דנמרק.
נורשלן
ינסן הגיע אל מחלקת הנוער של נורשלן מליגת העל הדנית בשנת 2011. ב-15 בינואר 2015 חתם על חוזה מקצועני ראשון במועדון. ב-20 בספטמבר 2015 הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של המועדון, בניצחון 0–1 על מיטיולן במסגרת המחזור התשיעי בליגה לעונת. ב-1 במאי 2016 הבקיע את שער הבכורה שלו במועדון, בתיקו 2-2 נגד ראנס במסגרת המחזור ה-27 בליגה. בסך הכל הוא ערך 63 הופעות ליגה במדי המועדון, בהן הבקיע 15 שערים.
סלטה ויגו
ב-8 באוגוסט 2018 חתם ינסן על חוזה לחמש עונות בסלטה ויגו מהלה ליגה. ב-1 באוקטובר ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בתיקו 1-1 נגד חטאפה במסגרת המחזור השביעי בליגה לעונת 2018/2019. בשל פציעות רבות שעבר, הוא ערך שש הופעות ליגה בלבד במדי המועדון, ועזב את המועדון לאחר עונה אחת בלבד.
ברנטפורד
ב-10 ביולי 2019 חתם ינסן על חוזה לארבע עונות בברנטפורד מהפוטבול ליג צ'מפיונשיפ. ב-3 באוגוסט ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בהפסד 0–1 לברמינגהאם סיטי במסגרת המחזור הראשון בליגה לעונת. ב-30 בנובמבר הבקיע את שער הבכורה שלו במועדון, בניצחון 0–7 על לוטון טאון במסגרת המחזור ה-19 בליגה. בעונתו הראשונה במועדון ערך ינסן 42 הופעות ליגה, בהן הבקיע שער אחד. בעונתו השנייה במועדון, שהסתיימה בהעפלת המועדון לפרמייר ליג, ערך ינסן 48 הופעות ליגה והבקיע שני שערים.
ב-28 באוגוסט 2021 ערך ינסן את הופעת הבכורה שלו בפרמייר ליג, בתיקו 1-1 נגד אסטון וילה במסגרת המחזור השלישי לעונת 2021/2022.
קריירה בינלאומית
ב-7 באוקטובר 2020 ערך וינד את הופעת הבכורה שלו בנבחרת דנמרק, בניצחון 0–4 על נבחרת איי פארו במשחק ידידות. ב-28 במרץ 2021 הוא הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת, בניצחון 0–8 על נבחרת מולדובה במסגרת מוקדמות מונדיאל 2022.
הוא היה חלק מסגל נבחרת דנמרק לטורניר יורו 2020 בשנת 2021,, וערך שש הופעות בטורניר, בו הגיעה נבחרתו לשלב חצי הגמר.
יגון משולל זכויות
יגון משולל זכויות (Disenfranchised grief) הוא מונח המתאר עצב שהחברה אינה מכירה בו. דוגמאות לאירועים שהובילו לסוג כזה של עצב הן מותו של חבר, אובדן חיית מחמד, טראומה במשפחה בדור הקודם, אובדן של בית או מקום מגורים, במיוחד במקרה של ילדים, שברוב המקרים אין להם שליטה במצבים כאלו, ואלו שמטפלים בהם אינם מסוגלים לשים לב לצערם או להבין אותו. ילדים של אנשי צבא בארצות הברית המשנים מקום מגורים לעיתים קרובות. היריון שנפסק עקב הפלה טבעית או יזומה, העברת ילד לאימוץ, אובדן האם הביולוגית של ילד מאומץ, מותו של אדם אהוב בנסיבות שהחברה לא מקבלת אותם, למשל התאבדות, או מותו של ידוען.
אירועים מסוימים הקשורים לסטיגמה חברתית יכולים גם הם לגרום יגון משולל זכויות. פרידה, או ניתוק של רומן חשאי (כלומר יחסים מחוץ לנישואין), ניתוח פלסטי שהשתבש, אבחון זיהום המועבר במגע מיני, פיטורים וכו' הם דוגמאות מובהקות. סוגים מסורתיים של יגון זוכים כן להכרה, אפילו במקרים של דרך חיים פחות קונבנציונלית, אבל אין כמעט מערכות תמיכה, טקסים, מסורות, או אפילו חופש המיועד לאבל, לאלו שחווים יגון משולל זכויות.
אפילו צורות מוכרות מאוד של יגון יכולות להפך למשוללות זכויות, כאשר חברים ובני משפחה, בעלי כוונות טובות מנסים להציב מגבלת זמן על זכותו של השכול להתאבל. למשל, הצורך להסדיר את עניין האבל ולחזור לשגרת עבודה השפיעו קשה על תהליך האבל של קורבנות הפיגוע באוקלהומה סיטי, כך לפי החוקר האמריקני אדוארד ליננטל. האבל על ילדים שנפטרו הוגדר מחדש כהפרעת דחק פוסט-טראומטית אם ההורים לא "התגברו" על האובדן תוך שבועיים.
אובדן
אובדן הוא אחת הסיבות העיקריות ליגון, ואף על פי שלרוב הוא נתפס כתגובה נורמלית, ישנם מקרים שהוא נשלל. דוגמאות אחדות בהם היגון עלול להפוך למשולל זכויות, הן: אובדן נכד, בן / בת זוג לשעבר, אח או אחות, או ילד/ה מאומץ.
אובדן נכד יכול להיות קשה ביותר עבור סבא וסבתא, אך האבל שלהם משולל זכויות כיוון שהם אינם חלק מהמשפחה הגרעינית. תשומת לב ותמיכה ניתנות להורי הילד ואחיו, אך האבל של הסבא והסבתא הוא כפול כיוון שהם אינם מתאבלים רק על אובדן נכדתם, אלא גם אבלים על ילדיהם הבוגרים שאיבדו את ילדם. תופעה זו מכונה על ידי דוידסון "צער כפול" והיא מסבירה כי תופעה זאת מקשה עוד יותר על השכול.
אובדן בן / בת זוג לשעבר הוא משולל זכויות כיוון שבזמן האסון לא היה קשר מתמשך בין בני הזוג לשעבר. אבל אף על פי שהנישואין הסתיימו, הקשר בין בני הזוג לא נגמר, ויש להם קשרים אשר יישארו לעד כמו: ילדים משותפים, חברויות הדדיות וקשרים כלכליים. מחקרים מצאו כי זוגות שמעולם לא פתרו את הסכסוכים ביניהם חוו יגון הרבה יותר עמוק מאשר אלו שעבדו על היחסים לאחר שהסתיימו. האבלים חווים רגשות אשמה ומחשבות של "מה היה קורה אילו", בדומה לאלו של אלמנות.
יחסים
סוגים רבים של מערכות יחסים אינם זוכים ללגיטימציה על ידי החברה, ולכן כאשר בן/בת זוג במערכת היחסים נפטר/ת, ייתכן שנשללת הזכות ליגון ממי שנשאר. לדוגמה, בעקבות מותו של בן זוג במערכת יחסים הומוסקסואלית ייתכן שהחברה תתן קדימות למשפחתו הגרעינית, תוך רמיסת משמעות הקשר והאובדן עבור בן הזוג האבל (McNutt & Yakushko, 2013).
דוגמה נוספת יכולה להיות מותו של בן זוג שעבר, אדם שהאבל בעבר היה נשוי אליו, אך בסופו של דבר התגרש. אבדן מסוג זה אינו מקבל בדרך כלל את אותה הכרה כמו מותו של בן הזוג הנוכחי.
סוג נוסף היא מערכת יחסים בה המתאבל והאדם שנפטר לא היו בהכרח בקשר אישי הדוק: למשל עמיתים לעבודה, יחסי רופא ואחות עם המטופלים שלהם, או אפילו אנשים שהמתאבל אינו מכיר באופן אישי, כמו ידוענים.
מערכות יחסים שנוצרו באופן מקוון לרוב אינן מוכרות או מקבלות תוקף חברתי. דוגמאות לכך הן למשל חברויות שהתפתחו כתוצאה ממשחקים מקוונים, או מהכרות במדיה החברתית. אף על פי כן כאשר חבר אינטרנטי נפטר, החברו שנותר אחריו יחווה לעיתים קרובות יגון משולל זכויות(Doka, 1989).
תגובות
ביגון משולל זכויות ישנם סיבוכים שלא תמיד קיימים בתהליכי אבל אחרים. ראשית, לרוב קיימות תגובות חזקות למוות או לאובדן. לדוגמה, האדם האבל יכול להפוך מדוכא יותר או זועם בגלל חוסר האפשרות לבטא את יגונו באופן מלא. שנית, יגון משולל זכויות משמעותו שהחברה אינה מזהה את המוות או האובדן, ולכן, האדם האבל אינו זוכה לתמיכה חברתית חזקה ועלול להיות מבודד. מכיוון שליגון משולל זכויות אין בהגדרה לגיטימציה חברתית, ייתכן שלמתאבל לא תהיה גישה לטקסים, או אפשרות לבטא את מחשבותיו ורגשותיו בצורה אחרת (McKissock & McKissock, 1998). חשוב שאלו שתומכים במי שחווה יגון משולל זכויות יכירו באבלו ויתנו תוקף לאובדן (McKissock & McKissock, 1998).
אם לאם בקהילה
התוכנית
העשייה של "אם לאם בקהילה", מורכבת ממספר צירים:
התוכנית "אם לאם בקהילה", הוקמה על ידי דפנה נוימן מדריכת הכנה ללידה, ובשיתוף עם נועה ברקת, מנחת קבוצות לאימהות, יועצת ביוגרפית ועורכת ספרים, מחברת הספר "מבטן ומלידה". התוכנית הוקמה בשנת 2002 כתוכנית פרטית ובשנת 2004 עברה התוכנית ל"אורנים - המכללה האקדמית לחינוך", כתוכנית קהילתית המתקיימת ברמה מוניציפלית.
התוכנית היא תוכנית קהילתית לליווי אימהות לאחר לידה. במסגרת התוכנית קיימים שני צירים תמיכה:
את התוכנית מקימות ומפעילות רכזות "אם לאם בקהילה", שעברו הכשרה בשדמות. כל רכזת מקיימת קורס להכשרת מתנדבות באזור שלה, הקורס מלווה ומסובסד על ידי הרשויות המקומיות.
התוכנית מתקיימת ביישובים והמועצות האזוריות הבאות: כפר קרע, כרמיאל, מועצה אזורית משגב, מועצה אזורית מנשה, מועצה אזורית מטה אשר, מועצה אזורית עמק חפר, נתניה, מועצה אזורית עמק הירדן, עמק המעיינות, קדומים, ראשון לציון ורעננה, מועצת מטה בנימין.
מטרת התוכנית
להוביל לשינוי חברתי במקומן של אימהות בחברה הישראלית, לאפשר לאימהות לצמוח ולגדול מתוך חוויית האימהות השלמה שלהן. העשייה של "אם לאם בקהילה", מתמקדת בשני עקרונות:
הפעילות של "אם לאם בקהילה" מכוונת לשבירת קשר השתיקה לגבי קשיים וחוויות שעוברות אימהות בשנה הראשונה לחיי התינוק שלהם. כמו כן ליצירת מרחב לגיטימי ומוגן עבור אימהות. במסגרת התוכנית מתאפשר מפגש בין נשים שונות בקהילה, המאפשר שיח פתוח על חוויית האימהות. זהו מפגש שחוצה הבדלי גיל, מוצא תרבותי, השכלה, מצב כלכלי וכו'.
המודלים התאורטיים על פיהם פועלת התוכנית
התוכנית נותנת מענה למציאות הקיימת בחברה הישראלית. אין אמירה אחת איך נכון להיות אמא אלא הצגת תפיסות שונות ומתן לגיטימיות לכל חוויה שעולה. מודלים לדוגמה:
אמא טובה דיה: ויניקוט טבע את המונח "אמא טובה דיה" כדי לתאר אם המספקת את צורכי תינוקה, תוך ניסיון להבין וללמוד את התינוק שלה. עצם המאמץ והניסיון להבין את התינוק הוא המשמעותי. מתוך הבנה שזה אנושי לטעות לעיתים.
הולדתה של אם: דניאל סטרן מתאר את החוויה הפנימית והפרטית של האם. האימהות מהווה שינוי מהותי עבור האישה. היא מפתחת הלך רוח מחשבתי סביב תפקידה כאם וסביב האחריות שלה. סטרן מתאר את השינויים בעקבות האימהות: ביחס של האישה לעצמה, בזוגיות, במערכות קשרים, היחס של הסביבה אל האם ולהפך ובעבודה. סטרן מציג את נקודת המבט של האם, את החוויות והתנפצות החלומות שאולי נרקמו במהלך ההיריון. מלאני קליין: תאוריית יחסי אובייקט – קליין הדגישה את תרומתם של הקשרים עם דמויות מטפלות- בדרך כלל האם, להתפתחותו הנפשית של התינוק. התנסויות אלה מעצבות את תפיסתו העצמית ומהוות בסיס להתפתחות נפשית תקינה.
בנצי סאו
בן-ציון (בנצי) סאו (נולד ב-9 בספטמבר 1959) הוא ניצב בדימוס במשטרת ישראל, כיהן בין היתר כממלא מקום המפכ"ל (בין יולי לדצמבר 2015), כסגן המפכ"ל, כמפקד מחוז תל אביב וכמפקד מחוז מרכז.
ביוגרפיה
סאו החל את שירותו במשטרה כשהתגייס ב-1977 למשמר הגבול והמשיך לשרת בחיל בתפקידי פיקוד במשך קרוב לשלושים שנה. באוגוסט 1996 מונה למפקד מרחב מג"ב צפון, בתפקידו זה הוביל את היערכות החטיבה במרחב התפר בצפון בעקבות יישום הסכמי אוסלו. במהלך אירועי אוקטובר 2000 הופקד על גזרת ואדי עארה והיה המפקד בשטח בשני ימי העימותים האלימים הראשונים, ב-1 וב-2 באוקטובר. ועדת אור, שמסקנותיה פורסמו באוגוסט 2003, קבעה כי סאו ניהל עימות ממושך בניגוד להנחיות, היה אחראי על כניסת כוח שוטרים לאום אל-פחם, בניגוד להנחיות שניתנו וכן שותף, אם כי במידה פחותה מזו של ניצב אליק רון, לאחריות להפעלה בלתי מוצדקת של ירי צלפים באש חיה כלפי מיידי אבנים בצומת אום אל-פחם. הוועדה מצאה כי סאו הוא אמנם מפקד מנוסה ורציני אך שהכשלים שניכרו בתפקודו היו מהותיים ועל כן המליצה שלא יקודם בדרגתו או בתפקידו לתקופה של ארבע שנים מיום פרסום הדו"ח שלה.
בפברואר 2001 מונה סאו למפקד מרחב מג"ב ירושלים והוביל את הקמת מערך מג"ב בעוטף ירושלים, באוקטובר 2004 מונה לראש מטה משמר הגבול תפקיד בו כיהן עד מאי 2006. במהלך תקופה זו שימש גם כראש מטה תיאום תוכנית ההתנתקות במטה הארצי.
ביוני 2006 מונה לראש המטה המבצעי של השר לביטחון פנים, אבי דיכטר, אולם בהחלטת בג"ץ באוקטובר 2006, בעקבות עתירה של ארגון עדאלה, קבע הרכב השופטים בדעת רוב של אילה פרוקצ'יה וסלים ג'ובראן מול אליקים רובינשטיין, כי המינוי מנוגד להמלצות ועדת אור שאומצו על ידי ממשלת ישראל ועל כן על סאו לעזוב את תפקידו בתוך חודש ימים.
סאו מונה לעוזר ראש אגף שיטור וביטחון, אגף המבצעים של המשטרה, בנוסף שימש מפקד המחזור הראשון של "תוכנית ברק" לאיתור וטיפוח שוטרים מובחרים בקצונה הזוטרה.
ביולי 2008 קודם לדרגת ניצב ומונה לראש האגף לשיטור וביטחון, במאי 2010 מונה למפקד מחוז מרכז. ב-4 ביוני 2013 החל לכהן כמפקד מחוז תל אביב. בפברואר 2015 מונה לממלא מקום סמפכ"ל המשטרה (המפכ"ל יוחנן דנינו פיטר את סגנו ניצב ניסים מור), זאת במקביל להמשך פיקודו על מחוז תל אביב. ביוני 2015 אושר מינויו לממלא מקום המפכ"ל היוצא, יוחנן דנינו, עד להחלטה וכניסתו לתפקיד של המפכ"ל החדש.
ביולי 2017 מונה לדירקטור בחברה הציבורית וילי פוד השקעות. עם סיום תפקידו של רוני אלשיך ולאחר הסרת מועמדותו של צ'יקו אדרי, עלתה מחדש מועמדתו של ניצב בדימוס סאו כמועמד למפכ"ל.
סאו הוא בעל תואר ראשון במדעי החברה ותואר שני במנהל עסקים. נשוי ואב לארבעה.
משה קרונה
משה צבי קְרוֹנֶה (ט"ו באייר תרע"ג, 22 במאי 1913 – ב' בסיוון תשנ"ג, 22 במאי 1993) היה מראשי "השומר הדתי" בפולין, הקונסול הראשון של ישראל בארצות הברית ולאחר מכן ממקימי המפד"ל ב-1956 ואחד ממנהיגיה, ראש מחלקה בסוכנות היהודית, סופר, עיתונאי והוגה דעות שתרגם לעברית חלק מכתביו של הרב יוסף דוב סולובייצ'יק, חתן פרס שפירא בשנת תשמ"ח למחשבת הציונות הדתית.
תולדות חייו
משה קרונה, בן מנשה וראכיל, נולד בשנת 1913 בוורשה. למד בבית מדרש לרבנים "תחכמוני" ולאחר מכן באוניברסיטה בפקולטה למשפטים. בעקבות פעילותו האינטנסיבית ב"השומר הדתי" הפסיק את לימודיו. ארגן את ועידת השומר הדתי בפולין שהתקיימה בוורשה ועמד בראש ההנהגה שנים ארוכות. קרונה עלה לארץ ישראל בשנת 1937, היה חבר בקבוצת רודגס ואחר כך בקבוצת יבנה. בשנות ה-40 היה חבר הסיעה המרכזית "תורה ועבודה" של הפועל המזרחי, בראשות משה שפירא.
בתקופת מלחמת העולם השנייה היה מנהל המזכירות העולמית של תנועת נוער תורה ועבודה ונציג התנועה במוסד הגבוה לעליה ב'. עם תום המלחמה יצא לארצות הברית במשלחת הראשונה בשליחות משותפת של הסוכנות היהודית והתנועה. ביום קום המדינה נתמנה להיות הממונה על ענייני עלייה ותיירות בקונסוליה הישראלית הראשונה בניו יורק.
חזר לישראל ב-1952 והיה נציג הפועל המזרחי בהסתדרות העובדים הכללית. עם ייסוד המפד"ל ב-1956 נבחר להנהלתה, כיהן בה כגזבר ואחר כך כמזכ"ל. קרונה קירב לתנועה צעירים רבים שזכו לכינוי "נערי קרונה", ובהם זבולון המר שהפך לימים למנהיג המפד"ל. ב-1967 נבחר לחבר בהנהלה הציונית וכראש המחלקה לחינוך ותרבות תורניים בגולה של ההסתדרות הציונית העולמית בה עמד 15 שנה. ב-1988 זכה בפרס שפירא למחשבת הציונות הדתית. משה קרונה נישא לרחל (לבית בלומברג; 1916–2009). השניים נמנו עם מקימי קבוצת יבנה, ובשנת 1952 התיישבו בתל אביב. בשנות השבעים עברו לירושלים, בה התגורר קרונה עד פטירתו. לקרונה ורעייתו שתי בנות ובן, דוד אסף, היסטוריון.
ארכיונו האישי שמור בספרייה הלאומית.
יצירתו הספרותית
משה קרונה כתב את זיכרונותיו בספרים "מורי ורבותי, אחי ורעי" (הוצאת מורשת, תשמ"ז) ו"עם חברים לדעה" (ההסתדרות הציונית העולמית, תשנ"ב). בספר הזיכרונות הראשון הוא מתאר תחילה את חייו בוורשה היהודית בין שתי מלחמות העולם, ופגישותיו עם אישים כמו הרב מאיר בר-אילן והרב יצחק ניסנבוים. בספר זה המהווה מאגר מידע חשוב על העולם היהודי שחרב מחייה קרונה בזיכרונותיו את ורשה היהודית ברגעיה האחרונים. בספר אף ישנה עדות חשובה על חסידות ברסלב בפולין, שקרונה חש קרבה עמוקה אל תורתה. בספר אף מופיעים זיכרונות מרגשים לאחר עלייתו לארץ, ובהם טקס ליל סדר שערך לחלוצים בחניתה בעיצומו של "המרד הערבי הגדול", השתתפותו בפרידה מחנה סנש לפני צאתה להונגריה, שיחה עם האדמו"ר החלוץ בערב שבועות, שעות ספורות לפני פטירתו, ועוד. עדות חשובה נוספת היא ביקורו אצל הרבי מבאבוב בניו יורק אחרי השואה. הרבי ניצל בעור שיניו מהמלחמה ורוב משפחתו נרצחה. הרבי אמר לקרונה: "אתם צדקתם" ביחס למחלוקת בין הציונות הדתית ליהדות החרדית האנטי-ציונית לפני השואה.
בספרו השני מתאר קרונה את פעולתו הפוליטית בארץ, דרך ההחלטות ההיסטוריות שהביאו להקמת המפד"ל בה כיהן כמזכיר הכללי, תוך תיאור מיוחד על הדרך בה קירב לתנועה את זבולון המר, שלימים הפך למנהיג התנועה, דרך עבודתו בסוכנות כראש המחלקה לחינוך היהודי בגולה בה נאבק בהתבוללות המתפשטת בחו"ל וכאיש ספר דאג להוצאת ספרים רבים. כחבר הנהלת הסוכנות דחף להוצאת סידור "רינת ישראל", שהפך לסידור הפופולרי ביותר בציונות הדתית.
על ספריו הנוספים של קרונה נמנים ביוגרפיה קצרה בשם "הרב מאיר בר-אילן" (1954) המתארת את חייו של הרב ו"אישים וניחוחים" (1991) בו מופיעות עשרות שיחות שקיים קרונה עם מנהיגיה השונים של הציונות הדתית החל מפרופ' מנחם אלון דרך הרב יהודה עמיטל ועד הפילוסוף אבי רביצקי. ב-1986 הוציאו חבריו של קרונה מתוך הערכה עמוקה לפועלו את הספר "עיטורים - פרקי עיון והגות לכבוד משה קרונה" (ההסתדרות הציונית העולמית).
קרונה הצליח לראשונה לשכנע את הרב יוסף דוב סולובייצ'יק, מנהיג הציונות הדתית באמריקה, לפרסם את כתביו, ואף נטל משימה זו על עצמו. קרונה תרגם את הגותו של הרב באמצעות קלטות שהועברו לרשותו מהרצאות שונות של הרב. תמלילי הקלטות כונסו בספרים "דברי השקפה" (תשנ"ב), "דברי הגות והערכה" (תשמ"ב), "מן הסערה" (ירושלים תשס"ד) ועוד.
בנוסף, כתב אלפי מאמרים פובליציסטיים וכתבות בעיתון "הצופה", החל מימיו הראשונים של העיתון, ועד יום פטירתו. במאמרים אלו פרש את דעותיו ומשנתו המדינית והחינוכית. במסגרת עבודתו העיתונאית ייסד עוד בוורשה את הירחון "גווילין", שעסק בנושאי הגות יהודית, אותו ערך עד פטירתו.
היהאצ'ירו טוגו
הֵיְהַאצִ'ירוֹ טוֹגוֹ (ביפנית: 東郷平八郎) (27 בינואר 1848 – 30 במאי 1934) היה אדמירל צי יפני ששירת כמפקד הכוחות הכללי של הצי היפני המשולב והצי הראשון של יפן במהלך מלחמת רוסיה–יפן.
קורות חייו
היהאצ'ירו טוגו נולד בחבל סצומה בעיר קגושימה והשתתף בהגנה על קגושימה נגד תותחני הצי הבריטי בשנת 1864. הוא התגייס לחיל הים האזורי ושימש כקצין תותחנות. לאחר עליית הקיסר מייג'י הצטרף לצי הקיסרי היפני כקצין צעיר. ב-1871 נשלח לבריטניה כסטודנט ימי ולמד במכללה לאימונים ימיים בלונדון. הוא הפליג מסביב לעולם כמלח רגיל על סיפון אנייה בריטית. למד מתמטיקה בקיימברידג', ולאחר מכן פיקח על בניית אניית מלחמה. כשחזר ליפן ב-1878 הוא קודם לדרגת לוטננט, לדרגת לוטננט קומנדר בשנת 1879, לדרגת קומנדר ב-1885, וב-1886 לקפטן. במשך תקופה זו פיקד טוגו על מספר רב של אניות מלחמה, אולם עקב בריאות לקויה הוא כמעט ונאלץ לפרוש. כשהחלה מלחמת סין–יפן הראשונה מונה למפקד הסיירת נאניווה. ספינתו של טוגו האיצה את המלחמה בכך שהטביעה אוניית משא בריטית שהובילה יותר מ-1,000 חיילים סינים לקוריאה. כמו כן הוא השתתף בקרב נהר יאלו שבמהלכו קודם לדרגת אדמירל משנה ומונה למפקד הצי הסדיר.
לאחר מכן הוא מילא מספר תפקידים חשובים ביבשה וב-1898 הוא קודם לתפקיד סגן אדמירל. ב-28 בדצמבר 1903, כשישה חודשים לפני פרוץ מלחמת רוסיה–יפן בשעה שכיהן כמפקד הבסיס הימי מאזורו הוא מונה למפקד בפועל של הצי המשולב. לפני המלחמה הוא נחשב למפקד שגרתי, אולם הוא נבחר למעשה לתפקיד בשל כישרונותיו הטקטיים ונטייתו לעקביות במהלך קרב, תכונות שהפגין במהלך מלחמת סין–יפן הראשונה. בתפקידו החדש פיקד טוגו על ההתקפה הראשונה על נמל פורט ארתור והמצור על המפרץ. ביוני 1904 הוא קודם לדרגת אדמירל ובאוגוסט הוא הביס את הכוח הימי של תת-אדמירל וילגלם ויטגפט בקרב הים הצהוב. תשעה חודשים מאוחר יותר הוא הוביל את הצי המאוחד בקרב צושימה כשהוא מנצח ניצחון מוחלט שלמעשה הביא לסיום המלחמה. ניצחון זה הדביק לו את הכינוי "נלסון של המזרח" ומיקם אותו בין האדמירלים הדגולים בהיסטוריה הימית.
לאחר המלחמה בדצמבר 1905, טוגו מונה למפקד כללי של כוח אדם בחיל הים היפני, חבר המועצה הימית ב-1909 וקיבל את דרגת אדמירל הצי בשנת 1913. הוא זכה לתואר קזוקו בשנת 1907 וזכה באות הצטיינות מטעם בריטניה. הוא גם היה חבר במועצת המלחמה העליונה. בשנת 1912 טוגו החליף את גנרל נוגי מארסוקה שהתאבד וקיבל עליו את האחריות להשכלתו של הנסיך הירוהיטו. במהלך שנים אלו הוא נשאר בעל השפעה חזקה וקיבל לפני מותו תואר אצולה גבוה. כגיבור לאומי והיותו בעל תהילה בינלאומית הוא נחשב לאחד המנהיגים הצבאיים היפנים הדגולים בהיסטוריה המודרנית וכנראה הגדול ביותר בתחום הימי.
לאחר מותו הוקם מקדש טוגו בטוקיו להנצחת זכרו.
עדן שרם
עדן שרם (נולד ב-9 במרץ 1993) הוא כדורגלן ישראלי המשחק בעמדת החלוץ בהפועל מרמורק.
קריירה
שרם גדל בראשון לציון והחל לשחק כדורגל במחלקת הנוער של הפועל תל אביב. ב-31 ביולי 2010 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של המועדון, כשנכנס כמחליף בהפסד 1–2 לבני סכנין בגביע הטוטו, ובישל לויקטור מרעי את השער המצמק. בהמשך עונה זו כבש עשרה שערים בליגת העל לנוער, ובעונה שלאחר מכן כבש 13 שערים. ב-18 באוגוסט 2012 כבש שרם את שער הבכורה שלו בקריירה במדי הקבוצה הבוגרת של הפועל תל אביב, בניצחון 2–0 על בני יהודה בגביע הטוטו. במחזור הפתיחה של עונת 2012/2013 ערך את הופעת הבכורה שלו בליגת העל, כשנכנס כמחליף בניצחון 1–0 על הפועל רמת גן. ב-29 בדצמבר 2012 כבש שרם את שער הבכורה שלו בליגת העל, בהפסד 1–2 לבני יהודה, ובסך הכל כבש בעונה זו שני שערים ב-11 הופעות בליגת העל.
בקיץ הושאל שרם להפועל ראשון לציון מהליגה הלאומית, ובעונת 2013/2014 כבש ארבעה שערים ב-22 הופעות ליגה במדי הקבוצה.
בקיץ שוחרר שרם מהפועל תל אביב, וחזר לקדנציה נוספת בהפועל ראשון לציון. בעונת 2015/2016 ערך 36 הופעות בליגה הלאומית במדי הקבוצה, בהן כבש 11 שערים.
לקראת עונת 2016/2017 חזר שרם לקדנציה שנייה בבית"ר תל אביב רמלה, ובעונה זו כבש 14 שערים ב-34 הופעות בליגה הלאומית.
ב-17 במאי 2017 חתם שרם במכבי נתניה מליגת העל, ובהופעת הבכורה שלו במועדון כבש שער בניצחון 3–2 על מכבי פתח תקווה בגביע הטוטו. שרם הוסיף שער אחד בליגה ושער אחד בגביע המדינה, ובינואר חתם במכבי פתח תקווה, במדיה כבש שער אחד בשבע הופעות עד תום עונת 2017/2018.
ב-8 ביולי 2018 חזר שרם לליגה הלאומית וחתם בהפועל קטמון ירושלים. בעונת 2018/2019 ערך 19 הופעות ליגה במדי הקבוצה, בהן כבש שני שערים.
ב-22 באוגוסט 2021, שרם חתם במכבי עירוני אשדוד.
וואלטה אה בורגוס
וואלטה אה בורגוס (בספרדית: Vuelta a Burgos) הוא מרוץ אופני כביש בקטעים שנערך ברחבי מחוז בורגוס מאז 1946. המרוץ נערך באוגוסט, כמה שבועות לפני תחילת הוואלטה אספנייה ונחשב למרוץ ההכנה האחרון והבולט לקראתו. משנת 2020, המרוץ הוא חלק מסבב UCI ProSeries.
היסטוריה ומסלול
המרוץ נוסד בשנת 1946, אז ניצח בו ברנרדו קאפו המקומי. הוא נערך גם ב-1947, כשברנרדו רואיז ניצח, אולם משנת 1948 עד שנת 1980 כולל לא התקיים. המנצח הראשון במרוץ שאינו ספרדי היה אלכס צילה השווייצרי, שניצח ב-1992. מריאנו לחרטה המקומי הוא שיאן הניצחונות במרוץ, שניצח ארבע פעמים, ב-1986, 1987, 1988 ו-1990.
המרוץ נערך באוגוסט, יותר משבוע לפני תחילת הוואלטה אספנייה, ולכן נחשב למרוץ ההכנה הבולט לקראת הוואלטה ומושך אליו לא מעט מטפסים ורוכבים שעתידים להתחרות בוואלטה, ב-2009 ניצח אלחנדרו ולוורדה את המרוץ ולאחר מכן המשיך גם לניצחון כללי בוואלטה אספנייה. תוואי המרוץ הוא הררי ומנצחי המרוץ הם מטפסים, אך הוא כולל גם קטעים גבעיים שיכולים להתאים לפנצ'רים או לספרינטרים.
מעשי פטרוס ופאולוס
מעשי פטרוס ופאולוס הוא טקסט מהמאה הרביעית, אשר מהווה אחד מהספרים החיצוניים (האפוקריפה) של הברית החדשה - כתבי הקודש של הנצרות.
לספר זה קיימות שתי גרסאות, שההבדל ביניהם הוא בפסקת הפתיחה ובשמן (שם הגרסה השנייה הוא "הפסיון של פטרוס ופאולוס".)
תוכן הספר
הספר מתאר את מסעו של פאולוס מאיי יוון לרומא לפגוש את פטרוס. כמו כן מסופר בספר על כריתת ראשו של פאולוס (בהתאם למסורת נוצרית קדומה בדבר מותו). הספר כולל מכתב שנשלח לכאורה מפונטיוס פילאטוס.
הספר מבוסס על הספר מעשי פטרוס - אף הוא ספר מאוחר- כאשר בגרסה זו נוסף פאולוס לעלילה על מנת לקשר את מעשיו עם פטרוס.
ג'ף דאנקן
ביוגרפיה
דאנקן נולד בראשית ינואר 1966 בגרינוויל שבקרוליינה הדרומית. אביו עבד בתחום הטקסטיל והעביר את המשפחה בין מדינות דרום ארצות הברית בנעוריו של דאנקן. לאחר שהשלים שלוש שנות לימוד בבית הספר התיכון של העיר מורסוויל בקרוליינה הצפונית, עבר דאנקן לעיירה וייר שולס (Ware Shoals) שבמדינת הולדתו. במהלך שנת הלימודים האחרונה שלו בתיכון הכיר דאנקן את מלודי הודג'ס, רעייתו לעתיד. בשנת 1988 סיים דאנקן את לימודיו באוניברסיטת קלמפזון, שם התבלט בעמדת התופס בנבחרת הפוטבול, אך מעולם לא הוצב במשחקים וקריירת הפוטבול שלו נגדעה עוד בטרם החלה.
בתום לימודיו הגבוהים שימש דאנקן כמנהל סניף ועוזר סגן נשיא בבנקאות קהילתית, במשך שבע שנים. מאוחר יותר הקים בית עסק קטן משלו בשם "J. Duncan & Associates", חברת שיווק נדל"ן בבעלות משפחתית שהתמחה במכירות פומביות של נדל"ן ברחבי קרוליינה הדרומית. הוא ניהל והפעיל את העסק עד להיבחרו אל הקונגרס בבחירות אמצע הכהונה של 2010.
כאמור, דאנקן התחרה על ייצוג מחוז הקונגרס השלישי של קרוליינה הדרומית בבית הנבחרים האמריקאי לאחר שנציג המחוז המכהן גרשאם בארט התמודד על משרת מושל קרוליינה הדרומית דאנקן זכה לתמיכתה של תנועת מסיבת התה ולחסותם של ארגונים שמרניים נוספים, בהם והוועדה הלאומית לזכות לחיים. בבחירות המקדימות של הרפובליקנים סיים במקום הראשון, עם 25% מהקולות, איש העסקים ריצ'רד קאש. דאנקן סיים שני מתוך שישה מועמדים אחרי שגרף 23% בלבד. בסיבוב השני ניצח דאנקן את קאש בקושי רב (49%–51%), פער בן 2,171 קולות. ביום הבחירות נבחר אל הקונגרס ה-112 של ארצות הברית.
דאנקן הושבע לתפקידו ב-3 בינואר 2011. במהלך כהונתו בבית הנבחרים נרשם לזכותו דפוס הצבעות שמרני, הכולל התנגדות להפלות ותמיכה בביטול חוק הגנת החולה וטיפול בר השגה ובשוק חופשי. ב-30 בינואר 2018 מצא ניתוח אידאולוגי מאת אתר האינטרנט "GovTrack" כי לדאנקן האג'נדה השמרנית ביותר בבית הנבחרים של ארצות הברית. ב-2019 נמנה דאנקן בין שישים חברי הקונגרס הרפובליקנים שהצביעו נגד גינויו של הנשיא דונלד טראמפ על שהסיג מסוריה את הכוחות המזוינים של ארצות הברית. בדצמבר 2020 תמך בביטול תוצאות הבחירות לנשיאות ארצות הברית 2020 ובערעור על ניצחונו של ג'ו ביידן בבחירות אלה.
לורל לי
לורל פרנסס לי (באנגלית: Laurel Frances Lee; נולדה ב-26 במרץ 1974) היא פוליטיקאית אמריקאית, המכהנת כחברת בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מחוז הקונגרס ה-15 של מדינת פלורידה. טרם שירותה בבית הנבחרים האמריקאי, כיהנה לי כמזכירת המדינה של פלורידה בשנים 2019–2022 וכשופטת בבית המשפט המחוזי ה-13 בפלורידה.
ביוגרפיה
לי נולדה בקליבלנד שבאוהיו. היא החלה את הקריירה המשפטית שלה כעורכת דין במשרד עורכי הדין קרלטון פילדס בשנת 2003, ולאחר מכן עברה לסניגוריה הציבורית כפרקליטה מסייעת ב-2005. משנת 2007 ועד למינויה אל כס השיפוט, הייתה לי עוזרת התובע הפדרלי במחוז התיכון של פלורידה. בשנת 2013 מונתה בידי מושל פלורידה ריק סקוט לשופטת בבית המשפט המחוזי ה-13 של פלורידה, שבתחום שיפוטו מחוז הילסבורו. בבחירות 2014 נבחרה ללא התנגדות לתקופת כהונה מלאה.
ב-28 בינואר 2019 מונתה לי למזכירת המדינה של פלורידה בידי המושל רון דה-סנטיס. היא החליפה את המזכיר המתפטר מייק ארטל, שעזב לאחר פחות מחודש בתפקיד כאשר נחשף תצלום שלו משנת 2005 מאופר בבלאקפייס כחלק מתחפושת ליל כל הקדושים של קורבן הוריקן קתרינה. באוקטובר 2020, שבועות מספר טרם הבחירות הכלליות באותה השנה, דרשה לי להשמיט פושעים מרשימות הבוחרים אם יש להם חובות לבית משפט. ביקורת נמתחה על הדרישה; ב"פוליטיקו" כינו את הצעד "מהלך מפתיע באישון ליל שמגיע לאחר שיותר מ-2 מיליון איש כבר הצביעו בבחירות לנשיאות". החלטתה של לי לא הופצה לציבור הרחב, אלא רק לפקידי הבחירות המקומיים.
ב-12 במאי 2022 הכריזה לי על התפטרותה מתפקיד מזכירת המדינה, כשבעה חודשים לפני בחירות 2022. היא בחרה שלא לנמק את התפטרותה. ב-17 במאי הודיעה כי תתמודד לבית הנבחרים של ארצות הברית במחוז הקונגרס ה-15 של פלורידה. ביום הבחירות הכלליות ניצחה בפער גדול, והחלה את כהונתה עם התכנסות הקונגרס ה-118 של ארצות הברית.
קוראל סי
קוראל סי (Coral Sea) היא מכלית שהובילה דלק מהמפרץ הפרסי לאילת והותקפה על ידי מחבלים ב-11 ביוני 1971.
היסטוריה
"קוראל סי" הייתה מכלית של חברת אל-ים, שהפליגה בדגל נוחות ליברי. המכלית הייתה בתפוסה של 68,000 טון והובילה דלק מאיראן לנמל אילת. ב-11 ביוני 1971 הותקפה במצרי באב אל-מנדב על ידי ארבעה מחבלים שהגיעו בסירת מרוץ שהורדה מספינת דיג ליד האי פרים. המחבלים ירו עשר פצצות בזוקה RPG-7 לעבר המכלית, ואש פרצה בה אך כובתה במהירות. החזית העממית לשחרור פלסטין נטלה אחריות לפעולה.
רב החובל היה יווני בשם מרכוס מוסקוס, (Markos Moschos) ופעולתו הנועזת והמקצועית הצילה את האנייה. ב-11 באפריל 1973 העניק לו שר התחבורה גד יעקבי את "עיטור המופת" מטעם ממשלת ישראל, והוא היה בכך האזרח הלא-ישראלי היחיד שזכה לכך. בעקבות החילוץ המוצלח מירי הרקטות שונה שם האניה ל"Sea Valiant" והיא המשיכה בהובלת דלק לישראל.
שימוש מלחמתי באופניים
שימוש מלחמתי באופניים הוא השימוש שעושים לוחמי חיל רגלים באופניים כאמצעי תחבורה מלחמתי. תחילת השימוש באופניים כאמצעי לחימה הופיעה בסוף המאה ה-19 כאשר נכנסו לשימוש האופניים הבטוחים באירופה, ארצות הברית ובאוסטרליה. למרות שצבאות סדורים רבים השתמשו באופניים כאמצעי לחימה במשך שנים רבות, כיום משמשים האופניים מיליציות בלבד.
שימושים ראשונים
בשנים שקדמו לשנת 1894 נעשו מספר ניסויים לבדיקת היתכנות שימוש באופניים למטרות מלחמתיות במספר צבאות. עד לשנה זו, התפתחות האופניים לא איפשרה שימוש יעיל ובאופן עקרוני, היה הסוס עדיף על האופניים. השיפורים שנכנסו באופניים, כדוגמת מבנה השלדה ויצירת צמיגים מנופחים באוויר, הובילה לכך שבסיום המאה ה-19, למרבית צבאות אירופה וצבא ארצות הברית היו יחידות רכובות על גבי אופניים. שימוש מלחמתי בסוסים הלך והתמעט אך לא נעלם: במלחמת העולם השנייה היה עדיין שימוש נרחב בסוסים: בצבאות איטליה ופולין היו גדודי פרשים; בצבא רוסיה שימשו סוסים לתעבורת מפקדים וגרירת תותחים ועגלות.
הממלכה המאוחדת העסיקה חיילי חי"ר מצוידים באופניים בצבאות מקומיים או במיליציות אך לא ביחידות צבא בריטניה עצמו. בצרפת הוקמו מספר יחידות ניסיוניות שבחנו לראשונה את האופניים המתקפלים. בצבא ארצות הברית נערכו הניסויים הגדולים ביותר במאה ה-19: יחידות אופניים, מצוידות בסוגים שונים של אופניים, ביצעו אימונים לתנועות רכובות של עד 1600 קילומטרים. בנוסף, לראשונה נוסתה יכולתה של יחידה לרכוב בשטחים פתוחים ולא על דרכים בלבד.
השימוש המבצעי הראשון שיש תיעוד לגביו היה פשיטת ג'יימסון, בה רוכבי אופניים נשאו הודעות. במלחמת הבורים השנייה, שימשו רוכבים כתצפיתנים ושליחים ויחידה שתפקידה היה פטרול על פסי הרכבת עשתה שימוש לראשונה באופני טנדם שקובעו לפסים. מספר פשיטות, משני הצדדים, השתמשו בכוחות רכובים.