cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Breaking the Habit
רקע
ישנה טעות נפוצה כי חושבים שהשיר נכתב על ידי סולן הלהקה צ'סטר בנינגטון עקב מאבקיו בשימוש בסמים. אך בעצם חבר הלהקה מייק שינודה.
וידאו קליפ
הווידאו קליפ לשיר "Breaking the Habit" נוצר על ידי החברה "Studio Gonzo", הוא בוים על ידי ג'ו האן וכשותף ליצור השתתף אריק קלדרון. סגנון האנימציה הוא אנימה.
iTunes
הווידאו קליפ לשיר זמין ב-iTunes, יחד עם גרסת הופעה חיה של השיר.
הופעות חיות
"Breaking the Habit" תחילה לא נכלל כחלק מסבב ההופעות של האלבום Meteora, עד שנוגן בפעם הראשונה בגרסתו הראשונית בסן ברנרדינו ב-15 בנובמבר 2003. מאז, השיר הפך לבין השירים המרכזיים בהופעותיהם. בסבב ההופעות של האלבום Minutes to Midnight, השיר נוגן עם פתיחה של פסנתר בהתחלה, בזמן שבו הבית הראשון והפזמון הראשון אמורים להשמע, ורק אז מתחיל השיר. ב-11 בינואר 2014, השיר יצא מרשימת ההשמעה שלהם בהופעות, וחזר לרשימה רק ב-17 במאי 2015.
ברוכים הבאים לפתח תקוה
ברוכים הבאים לפתח תקווה הוא אלבום האולפן השלישי של הראפר הישראלי נצ'י נצ'. האלבום יצא לאור בשנת 2015 דרך חברת התקליטים היי פייבר הפקות.
הפקת האלבום
האלבום כולל מספר מפיקים ישראלים שתרמו לכתיבתו. בין אלו ניתן למנות את עידו מימון, ששיתף פעולה עם נצ'י נצ' באלבום הבכורה שלו "חלומות" והפיק את השיר "כלב מי שלא אוהב אותך". השיר "הללויה" הופק על ידי אייל "שקל" דוידי, שהפיק את רוב שירי אלבומיו הקודמים של נצ'י נצ' ומופיע לצידו. בנוסף משתתפים באלבום חבר להקת הדג נחש, שלומי אלון, ששר את הפזמון בשיר "תהילה", שהופק על ידי מיכאל כהן (כהן ביטס), מהצמד כהן@מושון. השיר יצא כסינגל ונכנס לרוטציה בפלייליסט לילה של גלגלצ במהלך חודש יוני 2015. שלומי אלון ניגן גם סקסופון ב"תהילה" וב"כלב מי שלא אוהב אותך". עוד מנגן באלבום גיטריסט להקת בלקן ביט בוקס, רון בונקר.
נא
{{פירושונים|
ראו גם
}}
יחסי ישראל–שווייץ
שגרירת ישראל בשווייץ כיום היא יפעת רשף.
היסטוריה
היחסים בין שווייץ לעם היהודי ולתנועה הציונית החלו זמן רב טרם הקמתה של מדינת ישראל בשנת 1948, כאשר שווייץ נודעה לאורך ההיסטוריה בסובלנותה וביחסה הנוח כלפי בני העם היהודי, וזאת בניגוד מסוים לשכנותיה הסובבות. יחס סובלני זה היה בין הגורמים שהביאו את מנהיגי התנועה הציונית, ובראשם בנימין זאב הרצל, לבחור בבזל כמקום כינוסו של הקונגרס הציוני הראשון, בשנת 1897. היחס האוהד הביא לכך שבסך הכל, מתוך 22 קונגרסים ציוניים שהתכנסו, 15 מתוכם נערכו בשווייץ. נוסף על כך, עוד בימי המנדט הבריטי התקיימו מגעים ישירים בין היישוב היהודי בארץ ישראל לפקידים במשטר השווייצרי. בתקופה זו שווייץ החזיקה בקונסוליה רשמית בירושלים, וכמו כן בשלוחה בתל אביב. יחסו האוהד של המשטר השווייצרי כלפי היישוב היהודי בא לידי ביטוי ביום 25 בינואר 1949, זמן קצר לאחר הקמתה של מדינת ישראל, כאשר שווייץ הכירה רשמית במדינת ישראל, ופתחה קונסוליה בתל אביב, אשר שודרגה בשנת 1958 לשגרירות רשמית.
לאורך השנים, ובשל העוינות של מדינות ערב כלפי ישראל, שמנעה ממדינות רבות בעולם מלכונן יחסים דיפלומטיים רשמיים עימה, שווייץ שימשה למעשה כמתווכת בין רבות ממדינות אלו לישראל, בתחומים שונים, וזאת הודות למוניטין העולמי שלה כגוף נייטרלי. בין מדינות אלו ניתן למנות את הונגריה (1967 - 1989), גינאה (1967 - 1973), סרי לנקה (1970 - 1976), מדגסקר (1973 - 1994), ליבריה (1973 - 1983), חוף השנהב (1973 - 1986) וגאנה (1973 - 2002). כמו כן, שווייץ שימשה כמתווכת בין ישראל לאיראן בין השנים 1958 - 1987.
בנובמבר 1952 חתמו שר החוץ משה שרת וציר שווייץ בישראל אוטו זייפרט על הסכם אווירי.
ב-1 באוקטובר 1985 נכנסה לתוקף אמנה לביטחון סוציאלי בין ישראל ושווייץ המגדירה את הזכויות הסוציאליות של מהגרים בין המדינות.
החל משנת 2000, ובעקבות פרוץ האינתיפאדה השנייה והסלמת הסכסוך הישראלי-פלסטיני, היחסים בין שתי המדינות נפגעו במידה מסוימת. בין היתר, בין השנים 2002–2005, מנעה שווייץ באופן גורף מכירה והעברה של ציוד צבאי לישראל, כאשר איסור זה פג רק בעקבות תוכנית ההתנתקות בשנת 2005. עם זאת, גם בתקופה זו, וביתר שאת משנת 2005, שווייץ משמשת כמתווכת בין ישראל לגורמי הרשות הפלסטינית, ובינה לבין ישראל מתקיים דיאלוג פוליטי יציב ומתמשך.
ב-2003 חתמו שר החוץ סילבן שלום ושגריר שווייץ איטן ארנסט על אמנה בדבר מניעת כפל מס. ב-2006 חתמו המדינות על הסכם הסכם תעופה חדש המאפשר להגדיל את מספר הטיסות בין המדינות.
היחסים בין המדינות ספגו מהלומה נוספת בעקבות כינוסה של ועידת האו"ם נגד הגזענות, אשר נפתחה ב-20 באפריל 2009, וזאת בז'נבה שבשווייץ. הסכמתה של ממשלת שווייץ לקיומה של הוועידה בשטחה, וכן פגישתו של ראש ממשלת שווייץ הנס-רודולף מרץ עם נשיא איראן מחמוד אחמדינז'אד, הביאו לביקורת נוקבת מטעם גורמים בממשלת ישראל ובציבור הישראלי, וכן להשבתו של שגריר ישראל בשווייץ, לצורך "התייעצויות". בתגובה הבהירה הממשלה השווייצרית כי היא מהווה גורם נייטרלי, ואינה מהווה צד בסכסוך שבין ישראל ואיראן.
למרות שיתוף הפעולה בין המדינות, קיימת מחלוקת חריפה בין המדינות בעניין הסכסוך הישראלי פלסטיני, כאשר שווייץ נוהגת להצביע נגד ישראל ברוב הצבעות האו"ם, ואף בכאלה שרוב מדינות אירופה לא מצביעות בעדן. בנוסף לכך שווייץ מממנת בהיקף רחב עמותות מישראל שעוסקות בסכסוך הישראלי פלסטיני.
ביולי 2019 דווח כי ראש ממשלת ישראל לשעבר, אהוד אולמרט, תכנן לנסוע לשווייץ, אך שלטונות המדינה איימו בהוצאת צו מעצר נגדו בחשד לפשעי מלחמה.
ב-28 באוקטובר 2021 נפגשו ראש ממשלת ישראל נפתלי בנט ונשיא שווייץ גי פרמלן בירושלים.
שיתוף פעולה מסחרי
מינהל סחר חוץ במשרד הכלכלה מפעיל נספחות כלכלית בז'נבה. הנספחות אחראית על שני תחומים מרכזיים: הראשון, ייצוג ישראל בארגון הסחר העולמי (WTO), השתתפות בוועדות הארגון וגיבוש ניסוח והבעת העמדה הישראלית בפורומים הרשמיים השונים. השני, פיתוח וקידום פעילויות כלכליות בין המדינות, הכוללות בין היתר: קידום וגיוון סחר בילטרלי, משיכה ועידוד השקעות זרות ויצירת שיתוף פעולה אסטרטגי עם חברות רב לאומיות, הממוקמות בשווייץ. הנספח הכלכלי בשווייץ הוא ד"ר שי מוזס, המכהן גם כסגן השגריר לארגון הסחר העולמי. הייצוא לשווייץ בשנת 2011 הסתכם ב-1.438 מיליארד דולרים, מתוכם בלטו תחום המכונות והציוד החשמלי (28.3 מיליוני דולרים) ותחום המכשירים והכלים האופטיים, הפוטוגרפיים, הרפואיים וכלי המדידה (21.6 מיליוני דולרים). היבוא הסתכם ב-3.961 מיליארדי דולרים, כשתחום המוצרים הפרמצבטיים בלט עם 364.1 מיליוני דולרים.
פרשות ריגול
בשנות השישים סייעו מדענים גרמנים למצרים בפיתוח טכנולוגיה צבאית. ב-2 במרץ 1963 נעצרו בשווייץ שליחי "המוסד", לאחר שאיימו על בתו של אחד מהמדענים הגרמניים בבזל.
באפריל 1968 גייסה ישראל את המהנדס השווייצרי אלפרד פראונקנכט, שסיפק 200,000 דפי תוכניות של חלקי המטוסים מיראז' 3 ומיראז' 5. פראונקנכט הואשם בשווייץ בריגול לטובת ישראל ושווייץ גירשה את נספח צה"ל אלון צבי.
ב-1998 נתפסו סוכני מוסד שניסו להתקין ציוד האזנה בבית של פעילי חיזבאללה בשווייץ. ב-2004 נתפסו סוכני מוסד שניסו להטמין מכשיר ציתות בנציגות איראנית בשווייץ, והפרשה האיצה את התפטרותו של דני יתום מראשות המוסד.
מגדל זיפנג
מגדל זיפנג (紫峰大厦) הוא גורד שחקים, אשר גובהו הוא כ-450 מטר, והוא ממוקם בעיר נאנג'ינג אשר במחוז ג'יאנגסו, שבסין. בנייתו של המגדל בן 89 הקומות הסתימה בשנת 2010 והוא כולל מכירה קמעונאית ומשרדים בחלקו התחתון. הקומות הגבוהות משמשות כבית מלון, מסעדות רבות ומצפה כוכבים ציבורי. כיום הוא המגדל הגבוה ביותר בעיר נאנג'ינג, המגדל השישי הכי גבוה בסין ובעולם מקומו 22.
משרד האדריכלים Skidmore, Owings and Merrill עיצב את הבניין, כשבראש הצוות עומד האדריכל אדריאן סמית'. המגדל תופס כ-137,529 מטרים רבועים.
דאצ'יה לודג'י
דאצ'יה לודג'י (באנגלית: Dacia Lodgy) היא מכונית מיניוואן קומפקטית עם שבעה מקומות ישיבה, המיוצרת על ידי חברת דאצ'יה משנת 2012, ונחשפה בתערוכת הרכב הבינלאומית בז'נבה במרץ 2012 כמחליפת הרנו לוגאן mcv.
סורת אל-מרסלאת
סורת אל-מֻרְסַלַאת (בערבית: سورة لمرسلات) היא הסורה ה-77 בספר הקוראן, והיא מונה 50 פסוקים.
דאצ'יה לודג'י
הלודג'י הגיעה לישראל בינואר 2015.
סורת אל-מרסלאת
שם הסורה לקוח מהפסוק הראשון בה, ומשמעותו "השלוחים".
נושא הסורה
סורת אל-מרסלאת שמה דגש על ההתרחשויות שעתידות להתרחש לכאורה ביום הדין, ומזכירה חלק מהסימנים שלפי המסורת האסלאמית מצביעים על בואו הקרב של יום הדין.
דאצ'יה לודג'י
בספטמבר 2021 חשפה דאצ'יה את מחליפת הלודג'י - "דאצ'יה ג'וגר" (jogger), מכונית במראה של רכב פנאי-שטח עם 7 מקומות ישיבה.
מפרט טכני
הלודג'י הוצע עם מנועי בנזין בנפחים של 1.2 ו-1.6 ליטר והספקים של 86, 102 ו-115 כוחות סוס, ועם מנוע דיזל בנפח 1.5 ליטר עם הספקים של 90, 110 ו-116 כוחות סוס.
תיבת ההילוכים בכל המנועים היא ידנית בלבד עם 6 הילוכים.
אבזור הבטיחות כולל 4 כריות אוויר ובקרת יציבות.
במבחני הריסוק שערך ארגון הבטיחות האירופאי "יורו NCAP", קיבלה הלודג'י 3 כוכבי בטיחות מתוך 5.
מתיחת פנים
בשנת 2017 עברה הלודג'י מתיחת פנים קלה שכללה בעיקר שינויי עיצוב קלים בחזית הרכב וגלגל הגה חדש.
לודג'י גלס
בנובמבר 2011 הכריזה דאצ'יה על השתתפותה בתחרויות גביע אנדרוס והציגה את דגם הלודגי גלס (Lodgy Glace) המותאם למרוצי מכוניות על קרח. בניגוד לגרסת הייצור בגלס הותקן מנוע מרכזי ומערכת הנעה לכל הגלגלים. המנוע בנפח 3 ליטר ובעל הספק של 355 כוח סוס.
הקבוצה כללה שלושה רכבים: בשניים התחרו אלן פרוסט ובנו ניקולס. בשלישי התחרה אוונס סטייבנארט. הקבוצה ניצחה את התחרות כשאלן פרוסט מנצח ארבעה מרוצים ומגיע בשישה מרוצים נוספים לפודיום.
מכירות
להלן טבלת נתוני מכירות הלודג'י באירופה ובישראל (ע"פ נתוני "קארזון") לפי שנים:
וודס רוג'רס
וודס רוג'רס (באנגלית: Woodes Rogers; 1679 - 15 ביולי 1732) היה רב חובל אנגלי ושכיר חרב, ומאוחר יותר המושל המלכותי הראשון של איי בהאמה. הוא ידוע כרב החובל של הספינה שהציל את אלכסנדר סלקירק, האיש שמאמינים ששימש השראה לדניאל דפו בספר "רובינזון קרוזו". רוג'רס בא ממשפחה אמידה של יורדי ים וגדל בבריסטול. אביו החזיק בספינות רבות, אך הוא נפטר כאשר רוג'רס היה באמצע שנות העשרים לחייו, והותיר את רוג'רס כמנהל העסק המשפחתי. בשנת 1707 פנה לרוג'רס ויליאם דמפייר, שביקש תמיכה במסע ימי פרטי כנגד הספרדים, עימם היו הבריטים במלחמה. רוג'רס הוביל את המשלחת, שכללה שתי ספינות חמושות היטב שנקראו "הדוכס" ו"הדוכסית". רוג׳רס היה הקפטן של "דוכס". שלוש שנים הסתובבו רוג'רס ואנשיו ברחבי העולם ותפסו כמה אוניות ספרדיות באוקיינוס השקט. בדרך, הצילה המשלחת את סלקירק, ומצאה אותו באי חואן פרננדז ב-1 בפברואר 1709. כאשר המשלחת חזרה לאנגליה באוקטובר 1711.
רוג'רס הקיף את כדור הארץ תוך שמירה על ספינותיו המקוריות ורוב אנשיו, והמשקיעים במשלחת הכפילו את כספם.
המסע הפך את רוג'רס לגיבור לאומי, אך אחיו נהרג ורוג'רס נפצע קשה בעימותים באוקיינוס השקט. עם שובו הוא נתבע על ידי צוותו בטענה כי לא קיבלו את חלקם ההוגן מרווחי המשלחת, ורוג'רס נאלץ לשלם והגיע לפשיטת רגל. הוא כתב על חוויותיו הימיות בספר "מסע שייט מסביב לעולם", שנמכר היטב, בין היתר בגלל ההד הציבורי על שחילץ את סלקירק.
רוג'רס מונה פעמיים למושל באיי בהאמה, שם הצליח להדוף את האיום מהספרדים, ולחסל את מושבת הפיראטים. כהונתו הראשונה כמושל הייתה אסון כלכלי מבחינתו, ובשובו לאנגליה הוא נכלא בגלל חובות. במהלך כהונתו השנייה כמושל נפטר רוג'רס בנסאו בגיל 53 בערך.
ראשית חייו
וודס רוג'רס היה בנו הגדול ויורשו של וודס רוג'רס, רב חובל וסוחר מצליח. וודס רוג'רס בילה חלק מילדותו בפול באנגליה, שם ככל הנראה למד בבית הספר המקומי. אביו, שהיה בעל מניות בספינות רבות, נעדר לעיתים קרובות תשעה חודשים בשנה עם צי הדייג בניופאונדלנד. בזמן מסוים בין 1690 ל־1696, קפטן רוג'רס העביר את משפחתו לבריסטול. בנובמבר 1697 וודס רוג'רס (הבן) החל ללמוד את מקצוע הימאות. בגיל 18 היה רוג'רס מבוגר מדי להתחיל חניכה של שבע שנים.
הביוגרף שלו, בריאן ליטל, מציע כי סביר להניח שרוג'רס צבר את הניסיון הימי שלו בספינת החונך שלו בצי הדייג בניופאונדלנד. רוג'רס סיים את חניכתו בנובמבר 1704.
נישואין ומשפחה
בינואר שלאחר מכן התחתן רוג'רס עם שרה ווטסטון, בתו של האדמירל סר ויליאם ווטסטון, שהייתה שכנה וחברת משפחה קרובה. רוג'רס הפך לאזרח מכובד בבריסטול בעקבות נישואיו למשפחת ווטסטון. בשנת 1706 נפטר אביו קפטן רוג'רס בים, והותיר את ספינותיו ואת עסקיו לבנו וודס. בין 1706 לסוף 1708 נולדו לוודס ושרה רוג'רס בן ושתי בנות.
הכנה וההפלגה המוקדמת
מלחמת הירושה הספרדית החלה בשנת 1702, במהלכה האויבים הימיים העיקריים של אנגליה היו צרפת וספרד, ולמספר ספינות פרטיות מבריסטול ניתנו רישיונות להצטרף לציי המלחמה. רישיון כזה איפשר להם לפעול נגד אוניות האויב. אישורים כאלה הוענקו לפחות לארבע ספינות בהן הייתה לרוג'רס בעלות. האחת, "ווטסטון גאלי", על שם חותנו של רוג'רס, קיבלה את האישור לפני שנשלחה לאפריקה כדי להתחיל בסחר העבדים. היא לא הגיעה לאפריקה, אלא נלכדה על ידי הצרפתים. רוג'רס ספג הפסדים אחרים נגד הצרפתים, אם כי הוא לא מתעד בספרו את היקפם. הוא פנה להפרטה כאמצעי להחזרת ההפסדים הללו.
בסוף 1707 פנה לרוג'רס ויליאם דמפייר, נווט וחבר של אביו, שהציע פעולה פרטית כנגד הספרדים. המעשה היה מהלך נואש מצד קפטן דמפייר כדי להציל את הקריירה שלו. דמפייר חזר באותה העת מהובלת משלחת של שתי ספינות לאוקיינוס השקט, שהגיעה לשיאה במרד, לפני ששתי הספינות שקעו בים בגלל טעות של דמפייר בכך שלא הגן את גוף האוניות כראוי מפני תולעים, לפני שעזב את הנמל. רוג'רס לא היה מודע לכך והסכים לשתף פעולה עם דמפייר. המימון הועמד על ידי בעלי הון בקהילה בבריסטול, אחד מהם היה הרופא תומאס דובר, שהצטרף גם למשלחת כרופא וכנציג המשקיעים. רוגרס היה המפקד של המשלחת, עם שתי הפריגטות - "הדוכס" וה"דוכסית" רוג'רס בילה שלוש שנים בהקפת כדור הארץ.
הספינות עזבו את בריסטול ב-1 באוגוסט 1708. דמפייר היה על סיפון הדוכס כנווט של רוג'רס. רוג'רס נתקל בבעיות שונות לאורך הדרך. ארבעים מאנשי הצוות שעלו בבריסטול נטשו או הודחו, והוא שהה חודש באירלנד בגיוס מחליפים והכנת כלי השיט לים. אנשי צוות רבים היו הולנדים, דנים או זרים אחרים. חלק מהצוות התמרד לאחר שרוג'רס סירב לתת להם לבזוז ספינה שוודית נייטרלית. הספינות התכוונו לעבור את מעבר דרייק (מדרום לארץ האש) סמוך לאנטארקטיקה, אולם מנהיגי המשלחת הבינו עד מהרה כי הם חסרים בגדים חמים ואלכוהול כדי לעבור שם. המשלחת עצרה בטנריף להצטייד ביין המקומי, ומאוחר יותר תפרו שמיכות לשייט במזג האוויר הקר. הספינות חוו שייט קשה בין האוקיינוסים. הם נאלצו לשוט בקו רוחב 62 °, שלדברי רוג'רס - "הכי רחוק שמישהו היה בדרום". הם היו קרובים יותר לאנטארקטיקה שטרם התגלתה, מאשר לדרום אמריקה.
הצלת סלקירק ופשיטות על הספרדים
רוג'רס הצטייד בספינותיו במזון כדי להתמודד עם הצפדינה, דבר שלא היה מקובל באותה תקופה. לאחר שהספינות הגיעו לאוקיינוס השקט, נגמרו הלימונים שלהם ושבעה מלחים מתו מהמחלה. דמפייר הצליח לנווט את הספינות לאי חואן פרננדז, כדי לחדש את האספקה ​​של התוצרת הטרייה. ב־1 בפברואר 1709, כשהם מתקרבים לאי, הבחינו המלחים באש בחוף וחששו שמדובר בכלי שיט ספרדי. למחרת בבוקר שלח רוג'רס חבורה לחוף וגילה שהאש הייתה מהמלח הסקוטי אלכסנדר סלקירק, שהושאר שם ארבע שנים קודם לכן. סלקירק היווה השראה לרומן הקלאסי "רובינזון קרוזו", שנכתב על ידי חברו של רוג'רס, דניאל דפו. רוג'רס כשמצא את סלקירק ראה שהוא "נראה פרוע", "לבוש עור עיזים", וציין ביומנו, "היה לו את בגדיו ומצעיו, קצת אבקה, כדורים וטבק, סכין, קומקום, תנ"ך וכמה ספרים". סלקירק, היה חלק מצוות ספינה שנטש את דמפייר בהפלגה קודמת, לאחר שאיבד את אמונו בהנהגתו, היה מוכן כעת להצטרף למשט שכלל את מפקדו הישן כנווט הספינה. סלקירק שימש כקצין על סיפון "הדוכס", ובהמשך קיבל פיקוד על אחת מספינות השלל שנתפסה על ידי המשלחת.
לאחר שעזבה את האי חואן פרננדז ב־14 בפברואר 1709, המשלחת תפסה ובזזה מספר כלי שיט קטנים, ופתחה במתקפה על העיירה גויאוויל (באקוודור). כאשר רוג'רס ניהל משא ומתן עם המושל, תושבי הערים מסרו את חפצי הערך שלהם. כך הצליח רוג'רס להשיג כופר צנוע עבור העיר. כמה מאנשי הצוות היו לא מרוצים מהסכום, וחפרו בבית הקברות בתקווה למצוא פריטים בעלי ערך. חפירת הקברים חוללה מחלה בקרב אנשי האונייה, וגרמה למוות של שישה אנשים. המשלחת איבדה קשר עם אחת הספינות שהייתה בפיקודו של סיימון האטלי. כלי השיט האחרים חיפשו אחר הספינה אך ללא הועיל - האטלי ואנשיו נלכדו על ידי הספרדים.
צוותי המשלחת היו מאוכזבים יותר ויותר מהשלל הקטן שהשיגו. רוג'רס וקציניו חששו ממרד נוסף. המתח התפזר בעקבות לכידת אונייה ספרדית שנשאה מטען יקר מול חופי מקסיקו - הספינה Nuestra Señora de la Encarnación y Desengaño. בקרב שהתפתח רוג'רס נפצע בפנים. השייטת הבריטית הצליחה ללכוד שני כלי שיט ספרדיים, והשיטו אותם מעבר לאוקיינוס השקט, תוך שהם מחדשים את מלאי המזון והמים בגואם.
הנסיעה חזרה
לאחר מכן הפליגו הספינות לנמל ההולנדי בטביה (ג'קרטה) באינדונזיה, שם עבר רוג'רס ניתוח להוצאת כדור רובה שפצה אותו. המשלחת נפטרה מרכוש חסר ערך, ולא חשוב מאוניות השלל הספרדיות. נראה היה כי רוג׳רס הפר שם הסכמים שהיו קיימים עם "חברת הסחר למזרח הודו". כאשר הספינות הגיעו ועגנו בנהר התמזה ב־14 באוקטובר 1711, התפתח קרב משפטי. המשקיעים שילמו ל"חברת הודו המזרחית" 6,000 ליש"ט (בערך 878,000 ליש"ט בערכים של היום) כהסדר עבור טענתם להפרת המונופול – כארבעה אחוז ממה שרוג'רס החזיר. המשקיעים הכפילו כמעט את כספם, ואילו רוג'רס הרוויח רק 1,600 ליש"ט (שווה כעת אולי 234,000 ליש"ט) מהפלגה שעלתה לו בחיי אחיו, שנהרג בקרב באוקיינוס השקט. הכסף היה פחות ממה שהיה יכול להרוויח אילו נשאר בבית. כל הכסף שהרוויח נבלע בחובות שמשפחתו הסתבכה בהם בזמן היעדרו.
המסע הארוך ותפיסת הספינה הספרדית הפכו את רוג'רס לגיבור לאומי. רוג'רס היה האנגלי הראשון, שעקף את כדור הארץ, וספינותיו המקוריות ורוב אנשי הצוות שלו שרדו.
לאחר מסעו הוא כתב את הספר "מסע שייט ברחבי העולם". אדוארד קוק, שהיה קצין על סיפונה של "הדוכסית", כתב גם הוא ספר, "מסע לים הדרומי וסביב העולם", והקדים את רוג'רס בהדפסה במספר חודשים. ספרו של רוג'רס זכה להצלחה רבה, כאשר קוראים רבים הוקסמו מסיפור הצלתו של סלקירק. בין המתעניינים בהרפתקה של סלקירק היה דניאל דפו, שכנראה, הנציח את דמותו בסיפור רובינסון קרוזו.
בעוד שספרו של רוג'רס נהנה מהצלחה כלכלית, הייתה לו גם מטרה מעשית - לעזור לנווטים בריטים ומתיישבים אפשריים. חלק גדול מהזכרונות בספר של רוג'רס מוקדש לים הדרומי. רוג'רס מציין כי לו הייתה מושבה בריטית שם, הוא לא היה צריך לדאוג לאספקת מזון לצוותו. שליש מספרו של רוג'רס מוקדש לתיאורים מפורטים של המקומות אותם חקר, בדגש מיוחד על "מקומות שעשויים להועיל ביותר להרחבת המסחר שלנו". הספר של רוג'רס עזר לניווט בדרום הפסיפיק לאדמירל ג'ורג אנסון ולאחרים.
הצעת איי בהאמה
רוג'רס נתקל בבעיות כלכליות עם שובו. סר ויליאם ווטסטון נפטר, ורוג'רס, לאחר שלא הצליח להחזיר את הפסדיו העסקיים באמצעות הפלגה, נאלץ למכור את ביתו בבריסטול כדי לפרנס את משפחתו. הוא נתבע על ידי קבוצה של מעל 200 מאנשי הצוות שלו, שהצהירו כי הם לא קיבלו את חלקם ההוגן מרווחי המשלחת. הרווחים מהספר שלו לא הספיקו כדי להתגבר על הפסדים האלה, והוא נאלץ להכריז על פשיטת רגל. אשתו ילדה את ילדם הרביעי שנה לאחר שובו – ילד שמת בינקותו – וודס ושרה רוג'רס נפרדו עד מהרה לצמיתות.
רוג'רס החליט שהיציאה מהקשיים הכלכליים שלו יכולים להוביל למשלחת נוספת, הפעם נגד שודדי ים. בשנת 1713 הוביל רוג'רס את מה שהיה לכאורה משלחת לרכישת עבדים במדגסקר כדי למכרם להודו המזרחית ההולנדית, הפעם באישור "חברת המזרח הבריטית". מטרתו המשנית של רוג'רס הייתה לאסוף פרטים על שודדי מדגסקר, בתקווה להשמידם או לכבוש את מדגסקר במסע עתידי. רוג'רס אסף מידע על שודדי ים ועל כלי השיט שלהם ליד האי. הוא שכנע רבים מהם לחתום על אמנה לנאמנות למלכה אן ובקשה לחסד ממנה. בעוד המשלחת של רוג'רס הייתה רווחית, כשחזרה ללונדון בשנת 1715, החברה המזרחית של הודו הבריטית הטילה וטו על הרעיון של משלחת התיישבות למדגסקר, מתוך אמונה שמושבה תהווה איום גדול יותר על המונופול שלה.
קשריו של רוג'רס כללו גם עם יועציו של המלך החדש, ג'ורג' הראשון, שהחליף את המלכה אן בשנת 1714. רוג'רס הצליח ליצור קשר עם החברה לניהול איי בהאמה, שהיו מלאים בפיראטים, בתמורה למניות מרווחי המושבה.
באותה תקופה, לדברי מושל ברמודה, איי בהאמה היו ללא ממשל תקין, ומלאה בפושעים ידועים לשמצה. עד שרוג'רס קיבל את משרת הנציב, האיים נוהלו באופן נומינלי על ידי מושל חסר אונים. על פי ההסכם שעמד בבסיס העמלה של רוג'רס, הם חכרו את זכויותיהם תמורת סכום שהעניקו לחברת של רוג'רס למשך עשרים ואחת שנים.
רוג'רס מונה רשמית ל"מפקד הכללי והנגיד הראשי" על ידי ג'ורג' הראשון ב־6 בינואר 1718. הוא בילה מספר חודשים בהכנת המשלחת, שכללה שבע אוניות, 100 חיילים, 130 מתיישבים וציוד שכלל אוכל לחברי המשלחת וצוותי הספינות וכלה בחוברות דתיות לעבור הפיראטים, שלדעת רוג'רס יחפצו בהם. ב־22 באפריל 1718 הפליגה מהתמזה המשלחת, מלווה בשלוש ספינות חיל הים המלכותי.
קדנציה הראשונה
המשלחת הגיעה ב־22 ביולי 1718, ולאחר קרב עם אחד משודדי הים צ'ארלס ויין, שהצליח להתחמק מהאוניות הבריטיות נסאו והאי ניו פרובידנס היו בידי רוג'רס.
באותה תקופה אוכלוסיית האי כללה כמאתיים שודדי ים לשעבר וכמה מאות נמלטים שברחו מהמושבות הספרדיות הסמוכות. רוג'רס ארגן ממשלה, העניק את חנינת המלך לאותם שודדי ים לשעבר באי שעדיין לא קיבלו אותה, והחל לבנות מחדש את ביצורי האי, שהיה תחת שליטת הפיראטים. פחות מחודש עבר לבית מגוריו בניו פרובידנס. רוג'רס התמודד עם איום כפול: צ'ארלס ויין איים להצטרף עם לשודד הים "שחור הזקן" כדי לכבוש מחדש את האי, וכן היה איום שהספרדים מתכננים לזרוק את הבריטים מחוץ לאיי בהאמה.
המסע של רוג'רס סבל מכישלונות נוספים. מחלה לא מזוהה הרגה כמעט מאה מחברי המשלחת שלו, תוך שהותירה את התושבים הוותיקים בריאים. שתיים משלוש ספינות חיל הים, היו ללא פקודות להישאר באי, יצאו לניו יורק. אוניות שנשלחו להוואנה כדי לפייס את מושל ספרד לא הגיעו מעולם, וצוותיהן התמרדו והפכו לפיראטים באמצע הפלגה. לבסוף, הספינה השלישית יצאה באמצע ספטמבר, מפקדה הבטיח לחזור לאחר שלושה שבועות - הבטחה שלא התכוון לקיים. העבודות בשיקום ביצורי האי נמשכו לאט לאט, רק כאשר המקומיים הראו נטייה לעבודה.
ב־14 בספטמבר 1718 קיבל רוג'רס הודעה כי צ'ארלס ויין נמצא במפרץ כמאתיים קילומטר צפונית לנסאו. כמה מהפיראטים שהיו בניו פרובידנס לקחו סירות כדי להצטרף לוויין, ורוג'רס החליט לשלוח שני קברניטים לשעבר של שודדי הים, בנג'מין הורניגולד וג'ון קוקראם, עם צוות לאיסוף מודיעין. כמו כן הם היו אמורים להביא את ויין לעימות צבאי גלוי. ככל שחלפו השבועות, והתקוות לחזרתם התעמעמו, הכריז רוג'רס מצב חירום, וקבע שכל התושבים חייבים לעבוד על שיקום ביצורי האי.
לבסוף, הפיראטים לשעבר חזרו. הם לא הצליחו למצוא הזדמנות להרוג את ויין או להביאו לידי קרב, אך תפסו ספינה אחת ומספר שבויים. קפטן הורניגולד נשלח לתפוס מחדש את הספינות והצוותים שיצאו בדרך להוואנה. הוא שב עם עשרה אסירים, ביניהם הקפטן ג'ון אוגר, ושלוש גוויות.
ב־9 בדצמבר 1718 הביא רוג'רס למשפט את עשרת הגברים שנלכדו על ידי הורניגולד. תשעה הורשעו, שמונה מהם נתלו. זמן קצר לאחר חג המולד, כמה תושבים זממו להפיל את רוג'רס ולהשיב את האי לפיראטיות, אך הקושרים זכו למעט תמיכה.
ב־16 במרץ 1719 נודע לרוג'רס כי ספרד ובריטניה שוב נמצאות במצב מלחמה. הוא הכפיל את מאמציו לתקן את ביצורי האי, קנה אספקה ​​חיונית באשראי בתקווה להחזר מאוחר יותר על ידי משקיעי המשלחת. הספרדים שלחו צי פלישה נגד נסאו בחודש מאי, אך כאשר נודע למפקד הצי, כי הצרפתים כבשו את פנסקולה, הוא כיוון את אוניותיו לשם. כך קיבל רוג'רס זמן נוסף להתקנת הביצורים ולהכין הספקה בניו פרובידנס. רק ב-24 בפברואר 1720 הגיע הצי הספרדי לאי. החיילים הספרדים נחתו על האי פרדייס, אך הם גורשו על ידי כוחותיו של רוג'רס.
שנת 1720 הביאה סוף לאיומים החיצוניים על שלטונו של רוג'רס. כשספרד ובריטניה שוב כרתו ברית שלום. הספרדים לא עשו שום צעד נוסף נגד איי הבהאמה. צ׳ארלס ויין מעולם לא חזר - לאחר מרדף הוא נלכד ושנה לאחר מכן הוא נתלה בג'מייקה. עדיין לא הסתיימו הבעיות של רוג'רס כמושל. חוץ ממימון ההגנה של ניו פרובידנס, הוא לא קיבל עזרה מבריטניה, וסוחרים סירבו לתת לו קרדיט נוסף. מצבו הבריאותי התדרדר והוא בילה שישה שבועות בצ'ארלסטון בדרום קרוליינה בתקווה להחלים. באותה העת הוא נפצע בדו-קרב עם סרן ג'ון הילדסלי מאונית צי בריטית אחרת – פלמבורו – דו-קרב שנגרם בגלל סכסוכים בין השניים בניו פרובידנס. רוג'רס, מוטרד מחוסר התמיכה והתקשורת מלונדון, הפליג לבריטניה במרץ 1721. הוא הגיע כעבור שלושה חודשים וגילה כי מונה מושל חדש לאיים, והחברה שלו חוסלה. כאחראי באופן אישי להתחייבויות שקיבל בנסאו, הוא נכלא בגין חובותיו.
פעילויות באנגליה, קדנציה שנייה ומוות
איי בהאמה לא היו תחת איום חיצוני במהלך הקדנציה השנייה של רוג'רס, אך כמושל שמונה מחדש היו לו קשיים. רוג'רס עדיין ביקש לחזק את הגנת האי וביקש להטיל מס מקומי. האספה, שהוקמה בהיעדרו של רוג'רס, התנגדה, ורוג'רס הגיב בפירוקה. הקרב השלטוני חיסל את רוג'רס. הוא שב שוב לצ'ארלסטון בראשית 1731 בניסיון לשפר את בריאותו. הוא חזר ביולי 1731, אך מעולם לא חזר לבריאותו הטובה, ומת בנסאו ב־15 ביולי 1732.
רחוב בצד הנמל בנסאו נקרא על שם רוג'רס. סיסמתו - "הפירטיות גורשה, המסחר הוחזר" נותר המוטו של איי בהאמה עד שהאיים קיבלו עצמאות בשנת 1973.
קייסי נייסטאט
ראשית חייו
נייסטאט נולד וגדל בניו-לונדון, קונטיקט. הוא נשר מהתיכון בכיתה י', בגיל 15, ולא חזר לסיים את לימודיו. מגיל 17 עד 20 הוא חי בקרוון ביחד עם בת זוגו, רובין האריס, ובנם אואן. לאחר כמה שנים עבר לניו-יורק.
סרטונים באינטרנט
נייסטאט פרסם למעלה מ-1,060 סרטוני ולוג יומיים וסרטים קצרים לערוץ היוטיוב שלו (CaseyNeistat) שאותו פתח ב-16 בפברואר 2010. ב-24 באוגוסט 2015, קייסי הגיע למיליון מנויים בערוץ היוטיוב, מספר זה גדל ל-4 מיליון באוגוסט 2016. נכון להיום, יש לו יותר מ-12.4 מיליון מנויים ויותר מ-3 מיליארד צפיות כוללות.
הוא שיתף פעולה עם יוטיוברים בעבר, לדוגמה רומן אטווד, וג'סי וולנס מהערוץ מתיחה נגד מתיחה.
סרטוני בלוגים יומיים
קייסי החל לפרסם בלוגים יומיים ביוטיוב ב-24 במרץ 2015. ב-19 בינואר 2016, קייסי העלה את הסרטון ה-300 שלו. כתוצאה מהסרטונים היומיים, קייסי הצהיר כי לעולם לא ייצור סרטים עתידיים, "לא משנה מה". נכון לספטמבר קייסי חצה את קו המיליארד צפיות ביוטיוב וזכה בתואר כבוד בטקס ה-GQ.
ב-19 בנובמבר 2016 הכריז קייסי על כך שלא ימשיך לפרסם בלוגים יומיים,.
אך ב-27 במרץ 2017 הכריז קייסי שהוא חוזר לפרסם בלוגים יומיים.
BEME
ב-2014, קייסי הקים ביחד עם מאט האקט אפליקציית שיתוף סרטונים הנקראת בים (BEME אנ'). הגרסה הראשונה שלה יצאה ב-17 ביולי 2015. צילום ושליחת סרטון באפליקציה נעשה על ידי הצמדה של הטלפון למשטח כלשהו. המנויים יכולים להגיב לסרטון המופץ על ידי שליחת סרטוני תגובה לסרטון המקורי, ותמונות של עצמם למפיץ הסרטון. לאחר הצפייה בסרטון הוא נמחק לתמיד. ב-8 הימים הראשונים של האפליקציה לאחר שהופצה, המשתמשים בה הפיצו כ-1.1 מיליון סרטונים. בחודש נובמבר 2016 הוכרז כי חברת CNN רכשה את BEME בסכום מוערך של 25 מיליון דולר מתוך כוונה לשלב את הטכנולוגיה שפותחה בפעילותה של CNN וכן לגייס את נייסטאט לפעילות בחברה.
חיים אישיים
בגיל 17 בלבד נולד לקייסי בנו הבכור בשם אואן, לאחר כשנתיים נפרד מחברתו ואם בנו. ב-29 בדצמבר 2013, התחתן עם קנדיס פול בקייפטאון שבדרום אפריקה. כיום יש להם שתי בנות: פרנסין וג'ורג'י.
יאנוש מורגנשטרן
ביוגרפיה
יאנוש מורגנשטרן נולד למשפחה יהודית בשנת 1922, בעיירה מיקולינצה (כיום בגבולותיה של אוקראינה) לדוד מורגנשטרן ואסתר (לבית דרוקס). עם סיום בית הספר העממי בעירה המשיך את לימודיו התיכוניים בעיר פשבורסק שם גר דודו, אחי אמו מארק דרוקס, שבביתו גם גר באותן שנים. הדוד מארק היה עורך דין ופילוסוף, והשפעתו הרוחנית והאינטלקטואלית על קובה הייתה רבה.
לאחר המלחמה למד בימוי בבית הספר לקולנוע בלודז' ובתחילת דרכו שימש עוזר במאי לאנדז'יי ויידה. בשנת 1954 סיים את לימודיו ושימש שם כמורה לקולנוע. מאז הפיק וביים עשרות סרטים והוא נודע כאחד הבמאים הנערצים בפולין. בישראל מוכר מורגנשטרן בעיקר דרך הסרט הקצר בן 9 הדקות שיצר בשנת 1961 - אמבולנס, אשר פגש תלמידי תיכון ישראלים רבים בתהליכים חינוכיים על אודות השואה, ובמהלך ביקור ביד ושם.
ב-7 באפריל 2011, חשף את הכוכב שלו בשדרת הכוכבים ברחוב פיוטרקובסקה בלודז'.
ב-6 בספטמבר 2011 נפטר, ונקבר בבית הקברות הצבאי בורשה בפובזקי (רובע A29-tuje-8) בשדרת ההצטיינות. בטקס השתתפו בין היתר הנשיא ברוניסלב קומורובסקי, שר התרבות בוגדן זדרוייבסקי, חברו רומן פולנסקי ויוצרי קולנוע רבים. בדרכו האחרונה ליוותה אותו המוזיקה של קשישטוף קומדה.
הנצחה
בשנת 2022, נחנך חדר עריכה על שמו בבית הספר התיכון מנור בקיבוץ כברי שבגליל.
סרטיו
{{טורים
ביים
}}
פסגת אנטים
פסגת אנטים (באנגלית: Antim Peak; בבולגרית: връх Антим) היא פסגה ברכס אימאון, באי סמית', באיי שטלנד הדרומיים, שבסמוך לאנטארקטיקה.
גובהה של הפסגה (לפי הגאזט האנטארקטי הבולגרי) 2,080 מטרים מעל פני הים; והפסגה מתנשאת לגובה של 230 מטרים מעל סביבתה; לפי הגאזט האנטארקטי המשווה SCAR, גובהה של הפסגה 2,100 מטרים מעל פני הים; והיא הפסגה ה-1,087 בגובהה באנטארקטיקה.
המדרונות הדרום-מזרחיים של הפסגה חשופים מקרח.
הפסגה ממוקמת 2.25 קילומטרים צפונית-מזרחית להר פוסטר; ו-1.3 קילומטרים צפונית-מזרחית לפסגת אבלוגי;
הפסגה ממוקמת 5.4 קילומטרים דרומית - דרום-מערבית להר פסגה; 16 קילומטרים דרומית-מערבית לכף סמית'; ו-16 קילומטרים צפונית-מזרחית לכף ג'יימס.
הפסגה משקיפה מעל קרחון צ'ופרנה שממערב ומצפון-מערב לפסגה; מעל קרחון קריוודול שמצפון-מזרח וממזרח לפסגה; ומעל קרחון פאשוק שמדרום מזרח לפסגה;
גילוי הפסגה
רק בשנת 1996, התברר כי פסגת אנטים היא לא חלק מהר פוסטר (לו מספר פסגות). גילוי זה בוצע על ידי גרג לאנדרת' (Greg Landreth) שטיפס לראשונה על הר פוסטר.
הטיפוס הראשון לפסגת הר פוסטר בוצע על ידי גרג לנדרת', ב-29 בינואר 1996. לנדרת' וצוותו החלו לטפס ב-27 בינואר והגיעו לפסגת הר פוסטר לאחר 27 שעות של טיפוס רצוף.
שאול קובובי
שאול קובובי (1 בינואר 1920 – 11 באוקטובר 2019) היה ד"ר למשפטים, מומחה למשפט עבודה ולדיני ביטוח לאומי, וכיהן כשופט בבית הדין הארצי לעבודה וכסגן נשיא של בית הדין הארצי לעבודה.
ביוגרפיה
קובובי נולד וגדל בבריסל, בלגיה, לפרלה (לבית תלשיץ) ויצחק קובוביצקי (1889–1973). סביו (משני הצדדים) הגיעו לבלגיה מליטא. האב היה ממנהיגי הציונים הכלליים בבלגיה, יו"ר ההסתדרות הציונית בבלגיה, ובארץ היה ממקימי סיליקט (בית חרושת) שייצר לבנים, ובהמשך מנהל הקרן למפעלים קונסטרוקטיביים של הציונות הכללית, וכמו כן כיהן כנשיא התאחדות עולי בלגיה וכנשיא לשכת המסחר ישראל–בלגיה. לקובובי היו שתי אחיות מבוגרות ממנו, שמעונה ולואיז-דבורה (ליזט), שנספתה באושוויץ.
פסגת אנטים
מקור השם
הפסגה נקראת על שם האקסטרך אנטים ה-1 (Антим I), שהקים מחדש את האוטוקפליה של הכנסייה הבולגרית בשנת 1870.
שאול קובובי
ביוגרפיה
במהלך מלחמת העולם השנייה הסתתר קובובי בכפר סמוך לווטרלו, בבית משפחתה של ידידה מהאוניברסיטה. בינואר 1943 סיים לימודי משפטים באוניברסיטה החופשית של בריסל, וקיבל תואר דוקטור למשפטים. בזמן הטקס ענד טלאי צהוב שבמרכזו התג "יהודי".
לאחר סיום המלחמה, עבד כמתמחה לעריכת דין במשרד של עורך דין פרטי בבלגיה. ממאי 1945 עד מאי 1946, כשהצבא הבלגי עבר שיקום, הוא התגייס לצבא ושירת תחילה בגבול גרמניה, ובשבועות האחרונים לשירותו - בשמירה על ארמונו של מלך בלגיה.
ממאי 1946 כיהן כמנהל המשרד של עליית הנוער בבלגיה, וסייע לילדים יהודים ניצולים לעלות ארצה.
ביולי 1947 עלה קובובי לישראל, וקבע את משכנו בשכונת רחביה בירושלים. לאחר העלייה, שינה את שם משפחתו מקובוביצקי לקובובי.
סולומון גאון
הרב סולומון (שלמה) גאון (באנגלית: Solomon Gaon, בחלק מהתעודות והמסמכים גם: Salamon Gaon; 15 בדצמבר 1912, טראווניק, האימפריה האוסטרו-הונגרית – 22 בדצמבר 1994, ניו יורק, ארצות הברית) היה הרב הראשי של קונגרס הקהילות הספרדיות בחבר העמים הבריטי, וממנהיגיה הבולטים של יהדות ספרד בעולם. גאון כיהן גם כפרופסור בישיבה יוניברסיטי.
קורות חייו
סולומון גאון נולד בטראווניק לרחלה ויצחק. בין השנים 1928-1932 למד בסמינר התאולוגי היהודי של קהילת סרייבו בהנהלת הרב ד"ר מוריץ לוי. ב-1934 היגר לבריטניה והשתקע בלונדון. הוריו נרצחו בשואה.
ב-1939 רכש גאון תואר דוקטור באוניברסיטת לונדון ובהמשך, הוסמך לרבנות בבית הספר ללימודי יהדות של לונדון. ב-1949 מונה לרב הראשי של קונגרס הקהילות הספרדיות בחבר העמים הבריטי שמרכזו שכן בבית הכנסת בוויס-מרקס. מ-1963 היה שותף לכתיבת תוכנית לימודי יהדות ספרד של ישיבה יוניברסיטי. סולומון גאון כיהן כנשיא הפדרציה הספרדית העולמית. ב-1977 סיים את כהונתו בבריטניה והיגר לארצות הברית, שם כיהן כמרצה בישיבה יוניברסיטי והקים בה את המכון ללימוד יהדות ספרד על שם יעקב א. ספרא (אביו של אדמונד ספרא). בהמשך כיהן כפרופסור בישיבה יוניברסיטי. כן היה פעיל בקהילת שארית ישראל.
ב-1990 הוענק לקהילות יהדות ספרד פרס נסיך אסטוריאס וסולומון גאון קיבל אותו בטקס חגיגי. גאון ערך וכתב מספר רב של מאמרים, ספרים ודרשות.
הרב סולומון גאון הלך לעולמו ב-1994 בבית החולים מאונט סיני בניו יורק לאחר שלקה בדלקת ריאות. הוא הובא לקבורה בבית הקברות היהודי בהר הזיתים.
שאול קובובי
ביוגרפיה
עם הגעתו לישראל, החל קובובי לעבוד במדור הצרפתי של מחלקת ההסברה בקרן קיימת לישראל. במקביל לעבודתו, כתב רשימה שבועית לשבועון שהתפרסם בירושלים בשפה הצרפתית - Le Journal de Jerusalem. לפרסום מיוחד זכתה רשימה מפרי עטו, שבה תיאר את ליל כ"ט בנובמבר 1947. רשימה זו פורסמה בהמשך גם בעיתונים מחוץ לישראל, ותורגמה לאנגלית, יידיש ורומנית.
במלחמת העצמאות הצטרף לארגון ה"הגנה", ונטל חלק בתפקידי שמירה. אחר כך עבר לתפקיד מפעיל מרגמה קלה בקוטר של 2 אינץ' (כ-5 ס"מ). בסוף שירותו הועבר לשרת ב"שירות תרבות", כאחראי על ההסברה בקרב חיילים שהגיעו מארצות דוברות צרפתית, כמו ארצות צפון-אפריקה, בלגיה, צרפת ואיטליה. במרץ 1949 השתחרר מצה"ל.
באפריל 1951 נישא לדבורה לבית בולוטין, בת לאחת המשפחות הוותיקות והידועות בירושלים.
קריירה משפטית
ב-1949 החל קובובי להתמחות בעריכת דין בישראל, וגם עבר את הבחינות לעורכי דין זרים ("Nostrification"). במאי 1951 הוענק לו רישיון עורך דין ישראלי מידי נשיא בית המשפט העליון השופט יצחק אולשן. בין השנים 1950 - 1958, שימש קובובי כעוזר ליועץ המשפטי במשרד העבודה. בעבודתו זו לקח חלק, יחד עם צבי בר-ניב, בניסוח תקנות ביטוח לאומי. מיוני 1956 כיהן כסגן היועץ המשפטי במשרד העבודה. בין השנים 1958 - 1969 כיהן כאב בית דין לביטוח לאומי בירושלים, תל אביב, באר שבע ואשקלון (בית הדין לביטוח לאומי קדם להקמת בית הדין לעבודה). ביום 31/08/1969 נבחר לכהונת שופט של בית הדין האזורי לעבודה. ביום 15/03/1972 מונה לכהונת שופט בית הדין הארצי לעבודה בירושלים. ביום 01/09/1986 מונה לכהונת סגן נשיא בית הדין הארצי לעבודה בירושלים. ב-1990 פרש לגמלאות.
לאחר פרישתו המשיך לעסוק בהתנדבות בעבודה משפטית (טיפול בערעורים) במסגרת משרד הביטחון.
עיסוקים נוספים
קובובי כתב מאמרים בנושאי היסטוריה ומוזיקה. מקצת ממאמריו בנושאים אלה התפרסמו בעיתון "הארץ".
נהג להשתתף בחידונים מוזיקליים שהתקיימו בשבת בבוקר ב"קול ישראל", ואף זכה בכמה מהם.
משפחתו
אב לשתיים (דפנה איתן-קובובי, פסיכולוגית קלינית ופסיכואנליטיקאית, וענת קובובי-זילברמן, עובדת סוציאלית, פסיכותרפיסטית ומטפלת זוגית ומשפחתית).
התגורר בשכונת קריית שמואל בירושלים.
אחד מדודיו היה ד"ר אריה קובובי, עורך דין ופעיל ציוני, ממייסדי הקונגרס היהודי העולמי ומזכירו הכללי, דיפלומט, ויו"ר הנהלת יד ושם (1959–1966), שעל שמו קרוי רחוב בשכונת רמת דניה בירושלים.
מוטציית פסק
בגנטיקה, מוּטַצְיַת פֶּסֶק (Nonsense mutation) היא סוג של מוטציה נקודתית, שבה שינוי בנוקליאוטיד יחיד משנה את תרגום רצף ה-mRNA כך שבמקום שחומצה אמינית תתורגם, נוצר קודון סיום המסמן את סוף החלבון. למעשה, במקום לתרגם את כל רצף ה-CDS, נוצר חלבון קטוע שלרוב אינו פעיל. ההשפעה של מוטציית פסק על החלבון תלויה במיקום שבו היא נעשית. לדוגמה, ההשפעה תלויה במידת הקרבה של מוטציית הפסק לקודון הסיום התקין, וכן במיקומו היחסי בין תתי האזורים (דומיינים) בתוך החלבון.
מוטציית פסק שונה ממוטציית סלף, שבה מוטציית נקודתית משנה את זהות החומצה האמינית המתורגמת. מוטציית פסק גם שונה ממוטציית אל-פסק, שבה קודון הסיום נמחק, בעקבות שינוי בנוקליאוטיד יחיד בשלשת הנוקליאוטידים האמורים להיתרגם לקודון סיום מוביל לכך שהתרגום ממשיך מעבר לסוף התקין של החלבון, עד למיקום בו נמצא קודון הסיום הבא או גמר מולקולת ה-mRNA.
מספר פגמים גנטיים נגרמים עקב מוטציית פסק, למשל תלסמיה וסיסטיק פיברוזיס.
דוגמה
נניח שנוצרה מוציית פסק ברביעייה השלישית בגדיל המקודד של רצף DNA מסוים, המודגשת במסגרת להלן - CGA. במצב זה, התקין, שלשה זו תתורגם לחומצה האמינית ארגינין. השינוי מוביל לכך שציסטאין מוחלף בתימין. DNA: 5' - ATG ACT CAC CGA GCG CGA AGC TGA - 3' 3' - TAC TGA GTG GCT CGC GCT TCG ACT - 5' mRNA: 5' - AUG ACU CAC CGA GCG CGA AGC UGA - 3' Protein:     Met Thr His Arg Ala Arg Ser Stop בעקבות השינוי הזה, ברצף ה-mRNA תופיע השלשה UGA, שהיא אחת מקודוני הסיום. לפיכך, תרגום ה-mRNA ייעצר בנקודה זו, כפי שמופיע במסגרת. DNA: 5' - ATG ACT CAC TGA GCG CGA AGC TGA - 3' 3' - TAC TGA GTG ACT CGC GCT TCG ACT - 5' mRNA: 5' - AUG ACU CAC UGA GCG CGU AGC UGA - 3' Protein:     Met Thr His Stop יתר השלשות לא יתורגמו כלל לחלבון, מכיוון שקודון הסיום שנוצר מפסיק את התהליך. לכן החלבון שנוצר הוא קטוע וקצר יותר מהחלבון התקין. במקרים רבים, חלבון כזה חסר את הפונקציות הרגילות של החלבון.
מינוח
המינוח לשינוי שהוצג בפיסקה הקודמת הוא R4X, כאשר האות הראשונה מייצגת את החומצה האמינית התקינה (כאן - R שמייצגת ארגינין), הספרה מייצגת את העמדה שבו חל השינוי (כאן - 4), והאות X מייצגת קודון סיום. בצורת מינוח זו, תמיד יופיע X במצב של מוטציית פסק. בסוג זה של המינוח לא ניתן לדעת מהו הבסיס שהשתנה.
צורת מינוח נוספת, שממנה לא ניתן לדעת ישירות שמדובר במוטציית פסק, נראית כך: c.10C>T, שבה המספר מייצג את העמדה שבו חל השינוי, C את הנוקליאוטיד המקורי ציסטאין שהשתנה לתימין, T. האות c מהווה קיצור ל-cDNA, כדי להבהיר לקורא שמדובר במספור המתייחס לרצף ה-DNA. לחלופין ניתן לסמן g לסימון הגנום, האות r לרצף ה-RNA, האות p לרצף החלבון או m לרצף מיטוכונדריאלי.
מנגנון לפירוק mRNA המכילים מוטציית פסק
ביצורים רבים, מוטציית פסק מופיעות הרבה פחות מהצפוי. יצורים אלו פיתחו מנגנון באמצעותו מולקולות mRNA המכילות מוטציית פסק מפורקות. מנגנון זה נקרא nonsense-mediated decay וידוע בראשי התיבות NMD.
מצבים פתולוגיים הקשורים במוטציות פסק
מוטציות פסק יכולות לגרום למחלות גנטיות שונות מכיוון שהם פוגעות ברצף DNA המוביל ליצירה של חלבון. עם זאת, ייתכן שמוטציות נוספות מסוגים אחרים יובילו לאותה המחלה. להלן מחלות שידוע שמוטציית פסק עלולה להיות הגורם למחלה:
יונקרס (ניו יורק)
יונקרס (באנגלית: Yonkers) היא עיר במחוז וסטצ'סטר הממוקמת צפונית לניו יורק ושייכת למטרופולין שלה. יונקרס היא העיר השלישית בגודל אוכלוסייתה בניו יורק (אחרי ניו יורק ובאפלו) והעיר המאוכלסת ביותר במחוז וסטצ'סטר. נכון לשנת 2020 חיים בעיר כ-211,569 אלף תושבים.
היסטוריה
תחילתה של יונקרס בשנת 1646 כאשר אדריאן ואן דר דוק קיבל שטח מהולנד החדשה, בנה חווה וקרא לה "קולן דונק". בסוף המאה ה-17 השטח נרכש על ידי פרדריק פיליפס, מהגר הולנדי אמיד מאוד שהחזיק בבעלות על שטחים עצומים, אשר מהווים כיום חלק גדול משטח העיר. נכדו של פיליפס, פרדריק פיליפס השלישי, שירש את האדמות, היה מן התומכים הבולטים בכתר הבריטי, וברח לבריטניה בזמן המהפכה האמריקאית. האדמות שהיו בבעלותו הוחרמו ונמכרו, ובמקום הוקם כפר. הכפר החל לגדול רק במהלך המאה ה-18, בזכות התפתחות התעשייה והתפתחותה של ניו יורק. בשנת 1853 הציג אלישע אוטיס לראשונה את ההמצאה שלו, המעלית. זמן קצר לאחר מכן הוקמה חברת המעליות הראשונה בעולם, חברת מעליות אוטיס. היה זה אחד המפעלים הגדולים בעיר דאז. החלק הצפוני כיום של יונקרס הוכרז ככפר בשנת 1854 (אז חיו בה כ־12 אלף תושבים) וכעיר בשנת 1872. החלק הדרומי של יונקרס סופח לרובע הברונקס. באותה עת הוצע לתושבי העיר לספח את יונקרס לעיר ניו יורק אך הם סירבו.
גאוגרפיה
יונקרס משתרעת על שטח של 52.6 קמ"ר וגובלת ברובע הברונקס מדרום, במאונט ורנון ובנהר הברונקס ממזרח, בהסטינג-על-ההדסון מצפון ובנהר ההדסון ממערב. קרבתה למנהטן (כ־15 דקות נסיעה) הפכה אותה לעיר פופולרית למבקשים לחיות מחוץ לניו יורק הומת האדם ולמחפשי דירות במחירים נמוכים יותר.
דמוגרפיה
במפקד האוכלוסין שנערך בעיר בשנת 2010 נמנו בה 195,976 תושבים. אוכלוסיית העיר מגוונת מבחינת מעמדות חברתיים, עם אוכלוסייה מבוססת יותר בשכונות הצפוניות והשכונות הדרומיות, הגובלות בברונקס, עניות יותר. ישנה קהילה יהודית בחלק הדרומי-מערבי של העיר ושוכן בה בית חב"ד ואף בית קברות יהודי.
בית הספר ברנקו וייס בית שמש
בית הספר בְּרַנְקוֹ וַייס בית שמש הוא בית ספר תיכון שש-שנתי בעיר בית שמש.
היסטוריה
בית הספר הוקם בשנת 1997, כחלק מרשת בתי הספר של מכון ברנקו וייס, שנוסד על ידי התעשיין והנדבן היהודי-שווייצרי ברנקו וייס.
מפרץ ארבוס וטרור
מפרץ ארבוס וטרור (באנגלית: Erebus and Terror Gulf) הוא מפרץ בחצי האי האנטארקטי, בארץ גרהאם שבאנטארקטיקה.
בית הספר ברנקו וייס בית שמש
היסטוריה
בשנת 1998 הקימה עליזה בלוך את החטיבה העליונה בבית הספר ושימשה כמנהלת בית הספר במשך 14 שנים.
מפרץ ארבוס וטרור
המפרץ ממוקם בצד הדרום-מזרחי של קצהו של חצי האי האנטארקטי.
בית הספר ברנקו וייס בית שמש
היסטוריה
בשנים תשע"ה - תשע"ט ניהל את בית הספר אבי וייס.
מפרץ ארבוס וטרור
המפרץ גובל בצפון-מזרח בקבוצת איי ז'ואנוויל, ובדרום-מערב בקבוצת איי ג'יימס רוס.
במפרץ קרחונים ימיים רבים.
בית הספר ברנקו וייס בית שמש
מודל חינוכי
בבית הספר פועלים בהתאם למודל, שפותח במכון ברנקו וייס, שנועד לחנך בני נוער שנמצאים בהדרה ובסיכון.
מפרץ ארבוס וטרור
מתחת למימי המפרץ מצויה שונית ברקר.
בית הספר ברנקו וייס בית שמש
מודל חינוכי
בית הספר קולט תלמידים מקבוצות שונות בחברה הישראלית: דתיים וחילונים, ותיקים ועולים חדשים. תוכנית הלימודים מותאמת באופן אישי לכל תלמיד.
בחטיבה העליונה 4 מסלולים: עיונית, מופת, מב"ר, אתג"ר.
מפרץ ארבוס וטרור
מקור השם
המפרץ נקרא על שם ספינות המחקר אה"מ ארבוס ואה"מ טרור, הספינות ששימש סר ג'יימס קלארק רוס בחקר אזור זה של אנטארקטיקה בעונת המחקר (הקיץ האנטארקטי) 1842 – 1843.
לקריאה נוספת
• Nývlt, D., Braucher, R., Engel, Z., Mlčoch, B., & Team, A. (2014), Timing of the Northern Prince Gustav Ice Stream retreat and the deglaciation of northern James Ross Island, Antarctic Peninsula during the last glacial–interglacial transition, Quaternary Research, 82(2), 441-449. doi:10.1016/j.yqres.2014.05.003
בית הספר ברנקו וייס בית שמש
תוכניות לימוד
הבתים בתיכון ברנקו וייס:
בית אופקים - הוא שש שנתי וכולל 2 מגמות עיקריות: ניהול עסקי ועבודת גמר.
מפרץ ארבוס וטרור
לקריאה נוספת
• John Turner, Robert Bindschadler, Pete Convey, Guido di Prisco, Eberhard Fahrbach, Julian Gutt, Dominic Hodgson, Paul Mayewski, Colin Summerhayes, EDITORS, Antarctic Climate Change and the Environment, Scientific Committee on Antarctic Research, Scott Polar Research Institute, Lensfield Road, Cambridge, UK
בית הספר ברנקו וייס בית שמש
תוכניות לימוד
בית מדעים - מכין את התלמידים לקבלה לפקולטות בתחומי המדע כגון: מתמטיקה, פיזיקה, ביולוגיה, כימיה, מדעי המחשב ואנגלית.
בית אמנות (חטיבת ביניים) - בית זה מיועד לכיתות ז עד ט שנמשכים לאומנויות. הבית החמישי גם כולל את כיתת תל”מ שמשמשת לשפר את המוכנות לתיכון.
בית הספורט ואמנויות הבמה -בבית זה נלמדים: ספורט ותנועה – החל מתולדות המחול והספורט וכלה באימונים בסוגי ספורט רבים כגון: טניס שולחן, אירובי, טניס ועוד. אמנויות הבמה – כולל לימודי היסטוריה של התיאטרון והמוזיקה, נגינה בכלים שונים, צפייה במופעים ופגישות עם אמנים.
בית טבע וארץ ישראל - בית זה כולל לימודי ארץ ישראל, תיירות ואדריכלות נוף.
בית אמנות, תיאטרון ועתיד - נלמדים שיעורים עיוניים ומעשיים בתיאטרון ואמנות. במסלול עתיד לומדים ערבית ברמה מוגברת והוא מבוצע בשיתוף הדוק של חיל המודיעין במטרה לשלב את התלמידים בחיל המודיעין בגמר הלימודים.
משרד החינוך מעניק לתלמידים מצטיינים אפשרות להתקבל לכיתות מופ"ת (ראשי תיבות: מתמטיקה, פיזיקה, תרבות). כיתות מופ"ת מיועדות לתלמידים מעולים בתחומי המדעים. תוכנית אופקים פונה לתלמידים בעלי הישגים גבוהים בתחומים שאינם מדעיים, כגון היסטוריה, ספרות, אומנות וכיוצא בזה.
פרסים והצטיינות
בשנת תשע"א בית הספר זכה בפרס החינוך הארצי.
בשנת תשע"ח - תגמול דיפרנציאלי, על הישגי התלמידים במבחני הבגרות.
הרי נור
הרי נור (בטורקית: Nur Dağları) או הרי אמאנוס (ביוונית: Ἁμανός) הם רכס הרים בדרום טורקיה המשתרע בנפות האטיי ואוסמניה. בפי תושבי האזור קרוי הרכס בשם "הרי גאבור" (Gavur Dağları), היינו, "הרי הכופרים" שכן באזור ישבו בעבר נוצרים רבים.
הרכס שייך למסיף הרי הטאורוס מהם הוא נשלח דרומה כאצבע שאורכה כ-150 ק"מ. ממערב גובלים הרי נור במישור צ'וקורובה ובמפרץ איסכנדרון ובדרום ובמזרח הוא תחום על ידי נהר עאסי ויובליו. הרי נור מגיעים לשיאם בהר בוז (Bozdağ - "הר הכסף", או Mıgır Tepe - "תל מיגיר"), המתנשא לגובה של 2,240 מטרים.
שני מעברי ההרים החשובים לרוחבו של הרכס הם "מעבר בלן" (Belen Geçidi, בעבר "השערים הסורים") המחבר בין איסכנדרון וחלב; ו"מעבר בהצ'ה" (Bahçe Geçidi, בעבר "מעבר אמאנוס", לטינית "Amani Portae") שבו עובר כיום כביש מהיר O-52 (E90) בין אדנה וגזיאנטפ.
מנתח עסקי
מנתח עסקי מנתח את הארגון ועיצוב עסקים, מחלקות ממשלה וארגונים לא למטרות רווח. הוא גם מעריך את המודל העסקי והשילוב שלו עם הטכנולוגיה.
רמות
יש לפחות 4 שכבות של ניתוח עסקי:
תיאור
תפקיד מנתחי מערכות התפתח ממשהו שהיה חלק מפעילות העסק ועבד עם טכנולוגיית המידע כדי לשפר את איכות של מוצרים ושירותים המסופקים, למשהו שהוא בנוסף לאיסוף דרישות עסקיות גם עוזר באינטגרציה, בדיקות קבלה וכך תומך בפיתוח של הדרכות וחומר מימוש ומשתתף במימוש ומספק תמיכה לאחר מימוש. מנתחים עסקיים היום מעורבים בפיתוח של תוכניות פרויקטים ובהרבה מקרים בעלי מיומנויות ניהול פרויקטים כאשר אלו חסרים אצל משתתפי הפרויקט האחרים.
תחומי הפעילות
תחומי הפעילות של מנתח עסקי תלויים ברמה של ההתערבות בניתוח העסק והמטרה של ספונסר הפרויקט. תחומי הפעילות כוללים מהגדרת דרישות העסקיות, דרישות פונקציונליות (הפיכת חוקים עסקיים לדרישות מערכת), הגדרת תהליכים והפיכתם למקרים עסקיים.
דרישות פונקציונליות
לעיתים דרישות העסקיות מפורקות לתת דרישות ולהרבה פונקציונליות של המערכת. תת-דרישות נקראות בדרך כלל דרישות מערכת. דוגמאות:
דרישות איכות (לא פונקציונליות)
דרישות שלא מבצעות פונקציה עבור הדרישות העסקיות, לדוגמה איכות, שימושיות ואבטחת מידע.
דרישות מימוש
הדרישות אשר צריכות להתבצע כדי להעביר את הארגון למצב העתידי הרצוי, ולאחר מכן לא יהיה צורך בהן.
ספציפיקציית דו"ח
הגדרת מטרת דו"ח, הצדקתו, פרמטרים של הבעלים ושל זמני הריצה.
מטריצת המעקב
מטריצה למעקב אחר דרישות ובאשר מומשו או סיבות למה לא מומשו.
יתרונות וחסרונות שימוש במנתח עסקי
תפקיד המנתח הוא תפקיד מפתח בפיתוח תוכנה. הוא משמש כגשר בין הקצוות הטכניים-עסקיים לבעלי אנטרסים. בדרך כלל בארגונים שבהם אין מבנה פורמלי או תהליך בעל העסק והמפתחים מתקשרים ישירות, יש קושי בתקשורת ביניהם בלי המנתח, שכן למנהל אין הבנה טכנית ולמפתח אין הבנה ניהולית.
המנתח העסקי עוזר לתת הגדרה למטרות ודרישות, וחשוב ביותר כאשר הצורך בהן גדול, אך גם כאשר מפתחים במתודולוגיית פיתוח תוכנה זריז יש לו תפקיד חשוב בתווך בין הקצוות.
חיסרון יכול להיות אם המנתח העסקי משמש כ"איש באמצע" כלומר אך ורק מעביר אינפורמציה ולא מעבר.
איזק
{{פירושונים|
איזק
אישים:
אחר
אייזק
אישים:
אחר
אייזיק
אישים
אחר }}
Rockin' in Rhythm
"Rockin' in Rhythm" הוא סטנדרט ג'אז אינסטרומנטלי, שבוצע על ידי דיוק אלינגטון והקרדיט עליו ניתן לאלינגטון, הארי קארני ואירווינג מילס. הוא הוקלט לראשונה בינואר 1931 במועדון הכותנה.
מאוחר יותר עיבד אלינגטון את המנגינה כחלק מ-Kinda Dukish שהופיע באלבומו "Piano in the Background" מ-1960.
Rockin' in Rhythm היה אחת המנגינות שהופיעו בסדרת הטלוויזיה BBC הבלש הזמר ב-1986 מאת דניס פוטר.
מרגלית אשוש
מרגלית אשוש (נולדה ב-22 באוקטובר 1964) היא סופרת, מחזאית ומשוררת ישראלית. מרגלית אשוש היא מורה וסופרת, בעיקר של ספרות ילדים, מחזאית ילדים ומשוררת הכותבת את השירים במחזות.
ביוגרפיה
מרגלית אשוש נולדה בשנת 1964 למשפחה יהודית בתוניס בירת תוניסיה. עלתה לישראל עם משפחתה בגיל שנה והתגוררה בנתיבות. סיימה תואר ראשון בחינוך ובמחשבת ישראל ולאחר מכן, למדה תואר שני בספרות עברית ב"אוניברסיטת בן-גוריון".
בשנות העשרים לחייה נישאה, ועברה להתגורר במושב תקומה שבתחום המועצה האזורית שדות נגב והחלה לעבוד כמורה ומחנכת.
הדרך לכתיבתה החלה מכתיבת יומן אישי המתעד זיכרונות, מחשבות ושירים. המפנה היצירתי החל מסיפורים חדשים משלה, שסיפרה לילדים בילדותם, כתיבתם והוצאתם לאור.
את ספרה הראשון "המשאלה של צבי" כתבה ופרסמה בשנת 1998. הספר הצליח מאוד בשל המסר החינוכי שבו: קבלה עצמית וקבלת האחר השונה. ספרה השני "הרפתקה בשביל הקסמים" יצא לאור בשנת 2009.
בשנת 2013 עיבדה למחזה את הסיפור "מנגינת הפלאים", שכתבה. בשנת 2014 הוציאה לאור את הספר "סוד מראת הקסם". לאחר מבצע צוק איתן בשנת 2014 כתבה את הספר "האור של קיפודי", במטרה שילדים יוכלו להתמודד טוב יותר עם הפחדים שנגרמו בשל המצב הביטחוני באזור עוטף עזה בו התגוררה. דמות הקיפוד נבחרה מפני שהקיפוד מתכדר בשעת סכנה ופחד. כל ספריה הומחזו על ידה והם מוצגים ב"תיאטרון אגדה" לילדים וכולם נכללים בסל תרבות ותיאטרון ארצי.
בשנת 2018 הוציאה, לראשונה, ספר למבוגרים "ניחוח האפרסמון", רומן היסטורי המתאר עלילה דמיונית המתרחשת על רקע בית שני בתקופתו של הורדוס.
סגנון כתיבה
בכתיבתה יש דגש על מסרים חינוכיים וערכיים ומעולמם של הילדים ואלו בעלי השפעה ביבליותרפית המעצימה ומחזקת את הילד מבחינה רגשית.
מרגלית אשוש משלבת נושאים לימודיים באופן סיפורי המעורר סקרנות ועניין אצל הילד, כפי שמתארת זאת בכתיבת ספרה הרפתקה "בשביל הקסמים".
ספרה "בניחוח האפרסמון" מתרחש בתקופת תחיית העם היהודי, על רקע ההתרחשויות ההיסטוריות בתקופת בית שני.
במהלך לימודי התואר השני בבן-גוריון השתתפה בסדנאות כתיבה רבות של עמוס עוז, חיים באר, אורלי קסטל בלום ואורי ברנשטיין, והיא כותבת כתיבה יוצרת.
עיבוד לתיאטרון
בשיתוף עם ביתה, אפרת אשוש, שחקנית, רקדנית, אמנית ומאיירת ובעלת תיאטרון "אגדה", יצרו השתיים מספר מחזות המבוססים על ספריה של אשוש. קשר זה משלב את ספריה בעולם הבמה, כאשר מרגלית ממחיזה את ספריה ואפרת יוצרת את העיבוד התיאטרלי.
המחזה "המשאלה של צבי" המבוסס על ספרה הראשון אושר בסל תרבות תיאטרון ארצי ובפמי פרימיום תרבות לפריפריה.
ספרים נוספים שהומחזו בשיתוף פעולה זה הם "מנגינת הפלאים", הנושא עמו מסר חינוכי על שמירת הסביבה, "האור של קיפודי", שנכתב כאמור בעקבות מבצע צוק איתן וכן "נסיך הצפרדע" הנושא מסרים חינוכיים של מסירות, דאגה וחברות מעבר למראה החיצוני.
הנרי ראת'בון
הנרי ריד ראת'בון (באנגלית: Henry Reed Rathbone; 1 ביולי 1837 – 14 באוגוסט 1911) היה קצין ודיפלומט צבאי אמריקאי שנכח ברצח לינקולן. ראת'בון ישב עם ארוסתו, קלרה האריס, ליד הנשיא ואשתו, מרי טוד לינקולן, כשג'ון וילקס בות' נכנס לחדר הנשיא בתיאטרון פורד וירה אנושות בראשו של לינקולן. כאשר ראת'בון ניסה למנוע מבות' לברוח מהמקום, בות' דקר אותו ופצע אותו קשה.
חייו
ראת'בון למד משפטים ביוניון קולג' ועבד למשך זמן קצר בשותפות למשפטים באולבני לפני שנכנס לצבא האיחוד בתחילת מלחמת האזרחים. במהלך המלחמה שימש ראתבון כקפטן בגדוד החי"ר ה-12 והיה בקרב אנטיאטם וקרב פרדריקסברג. בסוף המלחמה הוא הגיע לדרגת מייג'ור.
רצח לינקולן
ב-14 באפריל 1865, ראת'בון וארוסתו קלרה האריס קיבלו הזמנה לראות הצגה בתיאטרון פורד מהנשיא אברהם לינקולן ואשתו מרי טוד לינקולן. בני הזוג, שהתיידדו עם הנשיא ואשתו מזה זמן מה, הוזמנו לאחר שיוליסס גרנט ואשתו ג'וליה, תומאס אקרט, וכמה אחרים סירבו להזמנה של גברת לינקולן.