cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
יוליאן פלאט
קורות חיים
הוא נסע לרומא לשנה. הציור "הזקן המתפלל" (1881) צויר בתקופה זו. בשנים 1882–1886 הוא היה קשור לקהילת אמני ורשה. כדי להיות מסוגל לפרנס את עצמו הוא יצר סצינות ז'אנריות, למשל תמונות מחיי החצר של ורשה, שפורסמו ב"קלוסי "בשנת 1882. בשנת 1884 נסע לשנה לספרד ואז נסע ברחבי העולם. הוא תיעד את המסע הזה בעזרת ציורים בצבעי מים, שרק מעטים מהם שרדו עד היום. לאחר שחזר לפולין בשנת 1887, הופיעו סצינות צייד בציוריו של פלאט. המפורסמים יותר הם "אנשי הכידון" משנת 1890 ו"החזרה מציד הדובים" משנת 1892. הוא צייר בעלי חיים - צבאים, איילים. הוא מחבר נופי החורף בפנורמה של ברז'ינה, שנחתכה לחלקים בשנת 1907 על ידי הקוזאקים.
בשנים 1886–1895 עבד בחצר הקיסר וילהלם השני בברלין. הוא זכה במדליות בתערוכות בברלין, מינכן ווינה. באפריל 1895 הפך למנהל בית הספר לאמנויות יפות בקרקוב, שם עשה רפורמה על ידי הצגת פרופסורים חדשים. הוקמה קתדרה לציור נוף שהשתלט עליה יאן סטניסלבסקי. הוא היה ממייסדי אגודת האמנים הפולנים "אגודת שטוקה".
בשנת 1900 נישא יוליאן פלאט לאיטלקייה מריה לואיזה קומלו סטוקנפלד, עמה נולדו לו שלושה ילדים.
נוף חורפי הופיע בציוריו - הראשון צויר על ידי האמן בשנת 1902, האחרון מתוארך לשנת 1913. פלאט צייר גם מוטיבים של קרקוב - נוף חומות העיר, מצוירים מחלונות הסטודיו בשעות שונות של היום. לעיתים קרובות הוא נסע לזאקופנה, ונופי הרים הופיעו בעבודותיו. בשנת 1902 הוא בנה וילה עם סטודיו בביסטרה, ובשנת 1910, לאחר שהתפטר מתפקיד הרקטור של האקדמיה לאמנויות יפות, התיישב שם לצמיתות.
רחוב הפחד – חלק 3: 1666
1994: חלק 2
עם סיום החיזיון, דינה מבינה שמשפחת גוד היא האחראית האמיתית לקללה על שיידיסייד, מכיוון שכל בכור בשושלת שלהם מקיים מחדש את הטקס אותו התחיל סולומון גוד. היא וג'וש נמצאים על ידי השריף ניק, שמתחיל להבין שהם גילו את האמת מאחורי הקללה, אך שני האחים מצליחים להימלט במכוניתו של ניק ולהגיע לביתה של זיגי, שם היא עדיין משגיחה על סם אחוזת הדיבוק. זיגי המומה לגלות שניק ומשפחתו הם הסיבה למות אחותה, אך מבינה שעליהם להרוג את ניק במטרה לעצור את הקללה. לאחר שהם מגייסים את עזרתו של מרטין, השרת של קניון שיידיסייד, הרביעייה רוקחת תוכנית לפתות את ניק לקניון ולהציב מלכודות במטרה להוביל לכך שרוצחי שיידיסייד המתים יהרגו אותו.
על אף שבתחילה התוכנית משתבשת בעקבות שוטרים שמוזעקים למקום אך נהרגים, הרביעייה מצליחה ללכוד זמנית את הרוצחים. זיגי מפתה את ניק למרכז הקניון, שם היא מושכת חוט ששופך דלי מלא בדמה של דינה עליו. עם זאת, ניק מצליח להימלט למנהרות. דינה וסם אחוזת הדיבוק עוקבות אחריו בזמן שהאחרים נאבקים ברוצחים המתים. סם משיגה את דינה, אך דינה מצליחה לעלף אותה, לאחר מכן נאבקת בניק שכמעט מצליח להרוג אותה. עם זאת, דינה מצליחה לחשוף את ניק לגוש הבשר הטמא במרכז המנהרות, מה שמעניק לו חיזיון של כל קורבנותיו שנהרגו על ידי הרוצחים ששלח אחריהם. כשדעתו של ניק מוסחת, ידה של דינה נמצאת על העליונה והיא לבסוף מצליחה להרוג אותו ומביאה לשבירת הקללה על שיידיסייד אחת ולתמיד.
זמן קצר לאחר מכן, מוצג כי מעשיה הנבזיים של משפחת גוד נחשפו; מרטין פתח בקריירה לממכר מוצרי טכנולוגיה; ואילו דינה וסם, שהביאו לתיקון העוול שנעשה לשרה פיר, עורכות פיקניק על יד קברה. עם זאת, בסצנה המוצגת באמצע הכתוביות, נחשף כי ספרה של האלמנה, שעוד נותר במנהרות שמתחת לביתו של ניק גוד, נלקח על ידי אדם שזהותו לא ידועה; רמז לכך שמחזוריות הקללה על שיידיסייד עתידה לשוב על כנה.
הפקה
ב-9 באוקטובר 2015, דווח על הפקת עיבוד קולנועי שיתבסס על סדרת הספרים "רחוב פחד" מאת רוברט לורנס סטיין על ידי חברות ההפקה פוקס המאה ה-20 ו-Chernin Entertainment. העיבוד הקולנועי תוכנן כטרילוגיה בה כל חלק יתרחש ברחוב פחד בתקופת זמן שונה, אך יכלול את אותו צוות שחקנים שיקשר בין שלוש תקופות הזמן. על פי האתר "הוליווד ריפורטר", ההפקה תכננה לצלם את הטרילוגיה בשיטת גב-אל-גב, ולהפיץ את הסרטים חודש זה אחרי זה בנפרד. בינואר 2019, דווח שג'ניאק תביים את הסרט הראשון ואת הסרט השלישי.
יוליאן פלאט
קורות חיים
לאחר מות בנו לוקיאן העביר את ביתו לידי האגודה הפומרנית להגנת ילדים. הוא הפך למייסד משותף ונשיא של אחוות האמנים. במהלך הפגישות של יום חמישי נולדו יוזמות חשובות נוספות, כמו החברה למוזיקה פומרניאנית וקונסרבטוריון המוזיקה, אגודת ידידי האמנויות.
רחוב הפחד – חלק 3: 1666
הפצה
הסרט הראשון בטרילוגיה התעתד לעלות לאקרנים ביוני 2020, וכיוצא מכך הסרט השני התעתד לעלות לאקרנים ביולי 2020 ואילו הסרט השלישי התעתד לצאת לאקרנים באוגוסט 2020. עם זאת, עליית הטרילוגיה לאקרנים בוטלה בעקבות התפרצות מגפת הקורונה. באפריל 2020, נודע שחברת ההפקה "Chernin Entertainment" ביטלה את העסקה שלה עם פוקס המאה ה-20, וחתמה במקום זאת על חוזה הפצה רב-שנתי מול נטפליקס.
יוליאן פלאט
קורות חיים
הוא השתתף בישיבות מועצת העיר כאשר נדונו ענייני תרבות, ישב בוועדות כבוד, ותמך בפעולות חברתיות שונות. הוא צייר את נופי הוויסלה ופינות בטורון. עד סוף ימיו נותר נשיא של האחווה והיה בקשר מתמיד עם טורון. הוא מונה להיות מנהל המחלקה לאמנות בלשכתו של השר אנטוני פוניקובסקי.
רחוב הפחד – חלק 3: 1666
הפצה
ב-11 באוגוסט 2020, נודע על רכישת זכויות ההפצה של טרילוגיית "רחוב פחד" על ידי נטפליקס, שהודיעה שבכוונתה להפיץ את הטרילוגיה בקיץ 2021, במהלך שיווקי שייקרא "קיץ הפחד", תוך שמירה על האסטרטגיה המקורית להפיץ את שלושת הסרטים חודש זה אחר זה.
יוליאן פלאט
קורות חיים
בסוף ימיו ארגן תערוכות רטרוספקטיביות בקרקוב ובוורשה בשנת 1925.
רחוב הפחד – חלק 3: 1666
הפצה
ב-19 במאי 2021, נמסר שהסרט עתיד לעלות לשידור בכל הפלטפורמות של נטפליקס ב-9 ביולי 2021, שבועיים לאחר הפצת שני הסרטים הקודמים בטרילוגיה.
חותמות דואר הרשות הפלסטינית בשנותיו הראשונות
חותמות הביול שלא הופעלו
מנהיגי הרשות הפלסטינית ניסו באותה תקופה לאשר את השימוש בבולים אותם הדפיסו בגרמניה, ואשר עוצבו במתכונת אשר הפרה את ההסכם עליו חתמו עם ישראל. כמחווה של רצון טוב הבטיח יצחק רבין, ראש ממשלת ישראל, ליאסר ערפאת, יושב ראש הרשות הפלסטינית, להכשיר את הבולים הבעייתיים באמצעות הוספת הדפס רכב של המטבע "פילס" על גבי המילה "מילס" שהודפסה במקור בניגוד להסכם. בעקבות זאת הודיעו נציגי הדואר של הרשות הפלסטינית כי על פי הנחייתו של יאסר ערפאת הם מנועים מלהפעיל את מכונות הביול לפני כניסתם של הבולים הפלסטינים לשימוש.
היריבות בין זניט סנקט פטרבורג לבין צסק"א מוסקבה
היריבות בין זניט לצסק"א הוא יריבות בין מועדוני הכדורגל זניט וצסק"א, הנחשב לאחד המשמעותיים והטעונים בכדורגל הרוסי. בדומה ליריבות בין זניט לבין ספרטק הוא מייצג את דרבי ערי הבירה, אך בייחוד יריבות בין שני המועדונים הרוסיים המצליחים ביותר בתחילת המאה ה-21.
צסק"א וזניט נפגשו ביניהן 25 פעמים בתקופה הסובייטית, בעיקר בשנים 1938–1970 ובמפגשים אלה צסק"א מעולם לא הפסידה לזניט, היא ניצחה 14 פעמים ו-11 משחקים הסתיימו בשוויון. זניט הצליחה להביס את צסק"א לראשונה בשנת 1971 כשהם ניצחו אותם במגרשם הבייתי בתוצאה 5:0.
היריבות בין הקבוצות הפכה למתוחה ביותר, בעיקר מאז שנת 2000, שתי הקבוצות הפכו לקבוצות הכדורגל המוצלחות ביותר במדינה לאחר ששתי הקבוצות זכו בגביע אופ"א (צסק"א עשתה זאת ב-2005 בעוד זניט זכתה בגביע ב-2007) וזכו מספר פעמים בתוארי אליפות וגביע לאומיים.
צסק"א מתקשה לגבור על זניט מאז 2011, כשרק 4 משחקים היא הצליחה לנצח.
כדורסל
ישנה יריבות גם בין מועדוני הכדורסל זניט וצסק"א (שגלשה גם מהליגה המאוחדת של VTB למשחקי היורוליג) אך היא משמעותית פחות בשל היותו של מועדון זניט מועדון חדש שהוקם בשנת 2014.
כדורגל נשים
ליריבות בכדורגל גברים וכדורסל שבין זניט לבין צסק"א נוספה גם יריבות בענף כדורגל נשים, כאשר זניט (שהוקמה בינואר 2020) ערכה את משחק הבכורה הרשמי הראשון שלה באליפות רוסיה בכדורגל נשים מול צסק"א (אלופת 2019). לה זניט הפסידה 2:1 באצטדיון ארנה צסק"א במשחק שצפו בו ביוטיוב 55,000 צופים, במה שמהווה לנתון שיא למשחק בליגת כדורגל נשים הרוסית.
חותמות דואר הרשות הפלסטינית בשנותיו הראשונות
החתמות המחווה
גורמים בדואר הפלסטיני, אשר היו בקשר עם ד"ר יוסף ואלך וידעו שהוא מתעניין בכל חידוש בתהליכי העבודה בדואר הרשות הפלסטינית, שלחו אליו בתחילת שנת 1995 סדרה בת 15 חותמות, אחת מכל מכונת ביול. החותמות הוטבעו כמחווה עם סכום אפס, והן נשאו תאריכים שונים. אין לייחס כל חשיבות לתאריך המופיע בחותמת. כל החותמות הוטבעו באתר אחד וניכר כי לא נעשה כל ניסיון לשנות את מצב המכונה ולהתאים את התאריך למועד ההחתמה. החתמות מחווה אלו מהוות תיעוד יחיד לעיצוב של חותמות הביול.
פתיחת בתי הדואר של הרשות הפלסטינית בגדה המערבית
ביום 8 בנובמבר 1995, במסגרת מימוש הסכמי אוסלו ב', הופעלו ברחבי הגדה המערבית 36 בתי דואר. המועד המקורי נקבע ליום 5 בנובמבר 1995, אולם נדחה עקב הירצחו של יצחק רבין, ראש ממשלת ישראל, בשעות הערב של היום הקודם - 4 בנובמבר 1995.
בסניפים אלו הוכנסו לשימוש חותמות עשויות גומי, שנוצרו ככל הנראה בשטח הגדה המערבית. חותמות הגומי שימשו במגוון התפקידים הרגיל, הן כחותמות ביטול, הן כחותמות הגעה והן כחותמות מעבר. בנוסף ניתן למצוא אותן על טפסים שונים דוגמת קבלות של דואר רשום.
כעבור מספר חודשים, במהלך פברואר-מרץ 1996, הוכנסו בהדרגה לשימוש במרבית סניפי הדואר של הגדה המערבית חותמות מתכת מאיכות מעולה שיוצרו בגרמניה. בשונה ממה שהתרחש ברצועת עזה וביריחו, חותמות המתכת לא החליפו את חותמות הגומי, שנותרו בבתי הדואר והמשיכו לשמש במקביל לחותמות המתכת החדשות. שני סוגי החותמות שימשו בו זמנית את דואר הרשות הפלסטינית משך שנים רבות ובחלק מבתי הדואר אף הוכנסו לשימוש חותמות גומי חדשות.
חותמות הגומי בסניפי הדואר הנוספים לאחר יישום הסכם אוסלו ב'
בשנים שלאחר יום ההפעלה הראשון של בתי הדואר בגדה המערבית במסגרת הסכם אוסלו ב' (8.11.1995) הורחב היקף השירות מעת לעת ונפתחו בתי דואר נוספים. במקומות אלו הוכנסו לשימוש חותמות גומי מתוצרת מקומית של הרשות הפלסטינית.
חותמות קווי הדואר הנע שלא הופעלו
במחצית שנת 1997, כשנה וחצי לאחר תחילת יישום הסכמי אוסלו ב', פעלו בשטחי הרשות הפלסטינית בגדה המערבית כמה עשרות בתי דואר שהיו ממוקמים בערים וובישובים הגדולים. מנהלי הדואר ביקשו להרחיב את השירות גם למקומות יישוב קטנים יותר, ולהנהיג בכפרי הגדה המערבית שירות של דואר נע.
על פי מודל זה, הפועל במדינת ישראל מאז תחילת שנות החמישים, יוצא רכב מאחד מבתי הדואר המרכזיים ופוקד במהלך היום מספר יישובים לאורך נתיב מתוכנן מראש. בכל יישוב חונה הרכב לפרק זמן קצר, ומשמש כסניף דואר מקומי המקבל ומוסר דברי דואר. במתכונת זו פעל דואר ישראל גם ברצועת עזה, שם הופעל קו "קטע עזה" עד יום 4 במאי 1994, מועד בו נסגר עם תחילת יישום הסכמי אוסלו א'.
ביום שתוכנן להפעלת השירות שלח מנהל דואר רמאללה אל ד"ר יוסף ואלך מעטפות שהוחתמו בחותמות המיוחדות של קווי הדואר הנע. ב-28 ביוני 1997 נשלחו המעטפות עליהן הוטבעה חותמת "דואר נע 2", ולמחרת, ב-29 ביוני 1997, נשלחו המעטפות עליהן הוטבעה חותמת "דואר נע 1". בדיעבד התברר כי חותמת היום הראשון לפתיחת שירות הדואר הנע הייתה גם חותמת היום האחרון של השירות. למעשה השירות לא הופעל כלל, והמעטפות שנשלחו מדואר רמאללה הן תיעוד בולאי יחיד לקיומן של חותמות הדואר הנע. לא ידועה הסיבה לאי הפעלת השירות המתוכן.
יוליאן פלאט
קורות חיים
הוא נקבר בבית העלמין בביסטרה.
אשל ארמוני
אשל ארמוני (נולד ב-1959) הוא יו"ר דירקטוריון נמל חיפה, לשעבר מנכ"ל משרד הבינוי והשיכון. בעבר היה איש מערכת הביטחון, ראש אגף במוסד למודיעין ולתפקידים מיוחדים ומנכ"ל עיריית כפר סבא.
ביוגרפיה
גדל באבן יהודה והיה חבר גרעין שמיניסטים לעיירות פיתוח בקריית מלאכי.
ארמוני התגייס לצה"ל ב-1978 ושירת כלוחם וכקצין בצוות צוללים התקפיים (צ-1) בשייטת 13. השתחרר בדרגת סרן. ב-1987 התגייס למוסד ומילא תפקידים מבצעיים בישראל ומחוצה לה, בעיקר בתחום היומינט. הוא עסק בהעלאת יהודי אתיופיה במבצע משה, בניהול פעילות חשאית במלחמת לבנון השנייה ובמבצע עופרת יצוקה והוביל מבצעים רבים. הוא שימש ראש שלוחה ובתפקידו האחרון כיהן כראש אגף בארגון. באוקטובר 2010 פרש מהשירות במוסד.
בנובמבר 2010 מונה למנכ"ל עיריית כפר סבא וכיהן בתפקיד עד התפטרותו בינואר 2015. במהלך הבחירות לכנסת העשרים היה מעורב בארגון הפעילות של מפלגת "כולנו" בכפר סבא ובאזור השרון. ב-31 במאי 2015 מונה בידי הממשלה למנכ"ל משרד הבינוי. בפברואר 2017 הודיע ארמוני על התפטרותו.
בעל תואר ראשון בהיסטוריה ובכלכלה מהאוניברסיטה העברית בירושלים, בעל תואר שני במנהל עסקים ותואר שני בפילוסופיה של הדתות.
ארמוני מתגורר בתל אביב, גרוש בפעם השנייה ואב לחמישה. בתו הבכורה היא המלחינה והמפיקה המוזיקלית תום מאירה ארמוני.
Whats Poppin
Whats Poppin הוא סינגל של הראפר האמריקאי ג'ק הארלו, אשר יצא לאור ב-21 בינואר 2020, כסינגל מתוך המיני-אלבום Sweet Action ואלבום האולפן Thats What They All Say, על ידי חברות התקליטים Generation Now ואטלנטיק רקורדס. השיר הגיע לעשירייה הפותחת במצעד הבילבורד הוט 100 של ארצות הברית, וגם במצעדים של אוסטרליה, קנדה וניו זילנד, וקיבל מועמדות לקטגוריית "ביצוע הראפ הטוב ביותר" בטקס פרסי גראמי ה-63.
וידאו קליפ
הווידאו קליפ הרשמי שצולם עבור השיר פורסם בערוץ היוטיוב "Lyrical Lemonade" בסמוך לצאת הסינגל ובוים על ידי קול בנט.
ביקורת
מיטץ' פינדליי מ-HotNewHipHop אמר כי השיר "עשוי להיות אחד הטובים ביותר של הארלו תוך דקה".
רמיקס
רמיקס לשיר בשיתוף הראפרים האמריקאים דה-בייבי וליל ויין והראפר הקנדי טורי ליינז יצא לאור ב-24 ביוני 2020. הרמיקס הגיע למקום השני במצעד הבילבורד הוט 100 ב-11 ביולי 2020 ושהה בו כשלושה שבועות, ובכך הפך להיות הסינגל הראשון של הארלו וליינז שהגיע לעשירייה הפותחת במצעד, וכן השלישי של דה-בייבי וה-25 של ליל ויין לעשות זאת גם כן.
בלי פילטרים (סרט)
בלי פילטרים (Sin filtro) הוא סרט קומדיה צ'יליאני משנת 2016 בבימויו של ניקולאס לופז
עלילה
פיה ורגס היא סוכנת פרסום בת 37, הנאבקת להתמודד עם החבר האמן הרעב שלה, בנו חסר האחריות, מסיבות בלתי פוסקת ליד הבית, והבוס שלה שמעסיק אושיית רשת בת 20, חכמה אך חסרת ניסיון לעבוד כמפקחת שלה. כשהיא מבקרת בדיקור סיני, הרופא משכנע אותה שהלחץ בחייה נובע מזעם מדוכא והתרופה היחידה היא להוציא את הכל החוצה, ללא קשר לתוצאות.
עונת 2013/2014 בליגת כדורגל נשים שנייה
הפועל באר שבע שנשרה מליגת נשים ראשונה הצטרפה לליגה. בנות קיסריה ובנות טבעון התאחדו שוב לקבוצה אחת – בנות קיסריה טבעון. בית"ר בנות עירוני מעלה אדומים התפרקה ולעומתה בנות נתניה הוקמה והצטרפה לליגה.
כיוון שנרשמו 7 קבוצות, הפורמט שנקבע הוא של שלושה סבבים שבהן כל קבוצה תשחק 3 פעמים מול כל קבוצה אחרת ובסה"כ 18 משחקים לקבוצה במהלך העונה. בנות קיסריה טבעון הפסיקה את פעילותה לאחר סיבוב אחד, תוצאות משחקיה בוטלו אך הפורמט של הליגה נשאר וכך כל קבוצה שיחקה בסה"כ 15 משחקים במהלך העונה.
מכבי צור שלום ביאליק סיימה ראשונה ועלתה לליגת נשים ראשונה.
בנות נתניה סיימה במקום השני ושיחקה במשחק מבחן שנערך ב-11 במאי 2014 מול בנות סכנין שסיימה לפני אחרונה בליגה הראשונה. בנות סכנין ניצחו 7–0 ובנות נתניה נשאר בליגה השנייה.
סופות של חול
סופות של חול הוא אלבום הסולו ה-12 של הזמרת יהודית רביץ. האלבום יצא בשנת 2012 על ידי חברת הליקון.
יאקאב פויה
יאקאב פויה (במקור פולק, בהונגרית: Pólya Jakab; בקשסנטאנדראש, 22 באוקטובר 1844 – בודפשט, 30 ביולי 1897) היה דוקטור למדע המדינה, עורך דין, יהודי-הונגרי, פרופסור באוניברסיטה וחבר נספח של האקדמיה ההונגרית למדעים. אביו של ג'ורג' פויה, המתמטיקאי והפיזיקאי ושל ינה פויה, רופא כירורג.
קורות חיים
אביו, מוזש (משה) פולק, היה חנווני. בשנת 1854 הלך יאקאב ללמוד בגימנסיה הלותרנית בסרווש. לכיתה השלישית של הגימנסיה נרשם בנאג'קרש, שם גרו סבו וסבתו. הוא למד שם אצל הסופר ההונגרי הגדול יאנוש אראן בכיתה הששית של הגימנסיה במשך שנה אחת. כשביעיסט-שמיניסט למד לבד צרפתית עד לרכישת השפה. הוא סיים את לימודיו בתיכון בשנת 1863, ואז נסע לפשט ונרשם כסטודנט לרפואה. עם זאת, הוא לא המתין לסוף שנת הלימודים ועבר לבית הספר למשפטים. הוא למד גם כספים, כלכלה לאומית וסטטיסטיקה. הוא קיים את עצמו ממתן שיעורים פרטיים ואף עזר להוריו העניים.
לאחר סיום את לימודיו באוניברסיטה, התקבל במשרד עורכי הדין של יוז'ה אלד, עורך דין ידוע בבודפשט. בעבודתו הצליח לחסוך הון קטן והתחתן בשנת 1873. עם זאת, הגורל התאכזר אליו מייד מכיוון שבאותה שנה, במהלך המשבר הכלכלי הגדול, התמוטט הסוחר שאצלו הפקיד את רכושו לניהול ופויה איבד לא רק את רכושו שלו אלא גם את הנדוניה של אשתו. גם הפרקטיקה הפרטית שלו דעכה לאט. בשנת 1883 נפרד לבסוף מעריכת הדין והצטרף לשורות חברת הביטוח הכללית (כנראה ג'נרלי) שמרכזה היה בטריאסטה, שם הועסק בשכר שנתי של 1,000 פורינט.
בשנת 1882 שינה פולק את שם משפחתו לפויה. בשנת 1886 התמנה ליועץ משפטי של חברת הביטוח הזו מטריאסטה, בשנת 1887 קיבל דוקטורט במדע המדינה ובשנת 1890 הפך מרצה למדיניות חקלאית באוניברסיטת בודפשט. האקדמיה ההונגרית למדעים צירפה אותו כחבר נספח בשנת 1893.
עבודותיו
בשפת המקור: בתרגום לעברית:
יאנוש קרקש
יאנוש קֶרֶקֶש (בהונגרית: Kerekes János; בודפשט, 18 באפריל 1913 – בודפשט, 16 באוגוסט 1996) היה מלחין ומנצח יהודי-הונגרי. כיום שמו נודע בעיקר כמלחין של האופרטה ההונגרית המצליחה ביותר בשנות ה-50 של המאה ה-20, "חנות הכלבו הממשלתית". הוא זכה בפרס פרנץ ארקל.
ביוגרפיה
קרקש למד קומפוזיציה באופן פרטי אצל לאו ויינר, הכשרתו כמנצח רכש במכללה למוזיקה בברלין כתלמידו של יוליוס פריבר בין השנים 1931 לבין 1933. בבירת גרמניה הוא שמע מדי יום את הקונצרטים של מיטב המנצחים בתקופתו, כמו אוטו קלמפרר. הוא נאלץ לעזוב את העיר בגלל השתלטות המפלגה הנאצית. בתחילת דרכו בהונגריה עבד כמלווה בפסנתר, הוא היה שותף קאמרי תכוף של הכנר והמלחין ההונגרי אמיל טלמני שחי אמנם בדנמרק משנת 1919, אך הופיע תכופות בהונגריה. מעונת 1936–1937 הוא קיבל משרת חונכות בבית האופרה של בודפשט. הוא גורש משם בשנת 1939 בגלל החוקים האנטי יהודיים ההונגריים המפלים. בשנת 1942 נלקח לשירות העבודה (עבודות כפייה של גברים יהודים עבור הצבא ההונגרי). הוא נשבה על ידי הכוחות הסובייטים של הצבא האדום שנכנסו לשטח הונגריה ונכלא במחנה שבויים בטימישוארה. שם ארגן להקה מחבריו האסירים. לאחר שחרור הונגריה, רק בשנת 1946 יכול היה לחזור לבית האופרה. הוא קודם למנצח וערך את הופעת הבכורה שלו עם האופרה של אנגלברט הומפרדינק "עמי ותמי" או במקור הגרמני הנזל וגרטל (Hänsel und Gretel). הוא עבד בעיקר ברפרטואר האיטלקי וניצח בעיקר באופרות קומדיות ובאופרטות. הוא פרש בשנת 1981. (בשנת 1998 הוענק לו לאחר מותו תואר חבר לנֶצח של בית האופרה). במקביל לעבודתו בתיאטרון, בין השנים 1952–1957, מילא תפקיד בימוי ב"אנסמבל האמנים הונבד". עם תחילת שידורי הטלוויזיה ההונגרית הוא ויתר על תפקידו זה כמנהל האנסנבל וקיבל על עצמו את תפקיד "מנהל ההטור המוזיקלי" של הטלוויזיה ההונגרית ובהמשך כהפך למנהל תוכניות המוזיקה הקלאסית עד 1976. הוא פיקח על תוכניות חינוכיות ותוכניות של דיוקנאות. במשך זמן מה הוא היה גם נשיא התאחדות המוזיקאים ההונגרית.
הוא יצר את הדור האחרון של מלחיני האופרטות ההונגרים יחד עם המלחינים פרנץ פרקש וסאבולץ' פנייש. בנוסף לארבע יצירות הבימתיות שלו, הוא חיבר כמה יצירות של אופרטת רדיו, ז'אנר שהיה פופולרי בשנות החמישים וה-60. הוא גם כתב כמה לחנים קצרים שהפכו ללהיטים.
ג'ון סאלי
ג'ון תומאס סאלי (באנגלית: John Thomas Salley; נולד ב-16 במאי 1964) הוא כדורסלן עבר אמריקאי, אשר שיחק באופן פעיל בין השנים 1986–2000. במהלך הקריירה זכה בארבע אליפויות ליגת ה-NBA עם שלוש קבוצות שונות: דטרויט פיסטונס ( ו-), שיקגו בולס ולוס אנג'לס לייקרס. אחד מארבעה שחקנים בלבד, לצד רוברט הורי, דני גרין ולברון ג'יימס, אשר זכו באליפות עם יותר משתי קבוצות שונות. ממוצעיו הכוללים לאורך 11 עונותיו ב-NBA הם 7.0 נקודות, 4.5 ריבאונדים, 1.2 אסיסטים ו-1.3 חסימות למשחק.
מאז שנת 1995 השתתף סאלי במספר סרטי קולנוע וסדרות טלוויזיה, בעיקר בתפקידי אורח או קמע.
קריירת מכללות
סאלי נולד וגדל ברובע ברוקלין שבניו יורק, ובין השנים 1982–1986 למד במכון הטכנולוגי של ג'ורג'יה ("ג'ורג'יה טק"). בכל ארבע עונותיו בקבוצת הכדורסל של האוניברסיטה שימש כשחקן חמישייה קבוע, ולאורך התקופה רשם ממוצעים של 12.7 נקודות, 6.4 ריבאונדים ו-1.9 חסימות למשחק. בעונת 1984/1985 הוליכו סאלי ומארק פרייס את ג'ורג'יה טק לשלב רבע גמר טורניר אליפות המכללות, בפעם השנייה בתולדותיה ולראשונה מזה 25 שנים. במשחק רבע הגמר עצמו הפסידה הקבוצה בתוצאה 54–60 מול אוניברסיטת ג'ורג'טאון, אותה הוביל פטריק יואינג. בעונה העוקבת, אשר הייתה האחרונה שלו בליגת המכללות, הפסיד עם ג'ורג'יה טק בשמינית גמר טורניר המכללות, מול אוניברסיטת המדינה של לואיזיאנה. בעת סיום לימודיו ניצב סאלי במקום הראשון בתולדות קבוצת האוניברסיטה בסך חסימות בקריירה (243), במקום השלישי בריבאונדים (798) ובמקום הרביעי בנקודות (1,587).
קריירת כדורסל מקצועית
בדראפט ה-NBA 1986 נבחר סאלי על ידי דטרויט פיסטונס, בבחירה ה-11. לצדם של ביל ליימביר, דניס רודמן, ריק מהורן וג'יימס אדוארדס השלים סאלי את הקו הקדמי ההגנתי, האגרסיבי והקשוח של ה-"Bad Boys" – כינויים של הפיסטונס בתקופת המאמן צ'אק דיילי, אשר העפילו לגמר ה-NBA שלוש פעמים ברציפות וזכו באליפות עונות ו-. לאחר שהפסידו מול לוס אנג'לס לייקרס בגמר (3–4), נקמו בהם הפיסטונס בגמר 1989 בתוצאה 4–0, ובסדרת הגמר 1990 גברו על פורטלנד טרייל בלייזרס בתוצאה 4–1. בשלבי הפלייאוף של שתי עונות האליפות העמיד סאלי ממוצעים של 9.2 נקודות, 5.3 ריבאונדים ו-1.6 חסימות למשחק, כשחקן ספסל.
בספטמבר 1992 הועבר בטרייד למיאמי היט, בתמורה לאייזיאה מוריס ובחירת דראפט עתידית. לאורך 3 עונותיו במיאמי פתח במרבית המשחקים, ותרם 7.7 נקודות ו-5.2 ריבאונדים בממוצע למשחק.
בדראפט ההרחבה של שנת 1995 נבחר סאלי על ידי טורונטו ראפטורס, אך כבר אחרי 25 משחקים במדיה שוחרר מהקבוצה.
במרץ 1996 חתם על חוזה בשיקגו בולס עד לסיום עונת, ובכך התאחד עם חבריו מתקופת ה-"Bad Boys" דניס רודמן וג'יימס אדוארדס. בסיום אותה עונה זכה עם הבולס באליפות השלישית בקריירה שלו, והרביעית בתולדות המועדון. בפלייאוף עצמו שותף ב-16 מתוך 18 משחקי קבוצתו, אך מיעט לשחק וקלע 0.9 נקודות למשחק בלבד.
בקיץ 1996 עזב את ה-NBA, וחתם על חוזה בקבוצת פנאתינאיקוס מליגת העל היוונית והיורוליג. בשל חיכוכים עם מאמן הקבוצה בוז'ידאר מליקוביץ', עזב סאלי את פנאתינאיקוס כבר לאחר שבעה משחקים, ופרש ממשחק.
בספטמבר 1999, כשנתיים וחצי לאחר פרישתו ממשחק, חזר ל-NBA כשחתם על חוזה בלוס אנג'לס לייקרס. בפלייאוף סייע ללייקרס לזכות באליפות ה-12 של המועדון, כמחליפו מהספסל של שאקיל אוניל. בקיץ 2000 פרש סאלי ממשחק באופן סופי, בגיל 36.
חבזיט
חבזיט היא משפחה של מינרלים טקטוסיליקטיים (סיליקטים במבנה מרחבי) המכילים הרכבים שונים של סידן, נתרן, אשלגן, מגנזיום ואלומיניום, השייכת לקבוצת הזאוליטים.
הרכב כימי וקריסטלוגרפיה
החבזיט מופיע בטבע בכמה צורות שכל אחת הוכרה כמינרל בפני עצמו על ידי האגודה הבינלאומית למינרלוגיה על פי סוג הקטיון הבולט.
כאמור, החבזיט משתייך לקבוצת המינרלים הגדולה של הזאוליטים. בקבוצה זו ישנם שלושה סוגי מבנים, והחבזיט משתייך לזאוליטים במבנה הקרוי בעלי שלד. משפחת המינרלים של החבזיט קרובה בהרכבה ובתכונותיה למשפחת המינרלים של הגמלניט (Na4(Si8Al4)O24•11H2O)
חבזיט-K וחבזיט-Na מתגבשים במערכת הטריגונלית, חבורת סימטריות נקודתית "הקסגונלית סקלנוהדרלית", וחבורת סימטריות מרחבית "R\bar{3}\ m". הפרמטרים של תא היחידה הם: Åa=13.78, c=14.97Å.
תכונות פיזיקליות
הגבישים של החבזיט מופיעים בצורת מעוינון באורך עד 4.5 ס"מ ועשויים להיראות קובייתיים (פסאודוקובייתיים) משום שהזווית בין הפאות קרובה לזווית ישרה. כמו כן המינרל מופיע בטבע במקבצים גרגיריים או חסרי צורה היוצרים קרום. תופעת גבישים תאומים נפוצה בחבזיט, וקיימים הן תאומי מגע והן תאומי חדירה סביב ציר ה-c. לחבזיט יש פצילות גרועה בשלושה כיוונים המקבילים לפאות המעוינון, ומובחנת בכיוון אחד ({1011}). הקשיות של המינרל בינונית נמוכה, 5-4 בסולם מוס, ומשקלו הסגולי הממוצע 2.09 גרם לסמ"ק.
תכונות אופטיות
אופטית המינרל הוא דו-צירי חיובי או שלילי (חבזיט-Ca, חבזיט-K וחבזיט-Na) או חד-צירי חיובי (חבזיט-Sr). מקדמי השבירה של שלושת הסוגים הראשונים של החבזיט הם:nα=1.478-1.485, nβ=1.48-1.4895 ו-nγ=1.48-1.49. מקדמי השבירה של החבזיט-Sr הם: nω=1.503 ו-nε=1.507. גבישי החבזיט הם שקופים עד שקופים למחצה. הם חסרי צבע או לבן, ורוד צהבהב, אדמדם וחום. בשקף מנוסר החבזיט הוא חסר צבע. הברק של החבזיט הוא זגוגי.
גילוי ומקור השם
חבזיט-Ca נתגלה לראשונה ב-1792 על ידי הבוטנאי הצרפתי לואי-אגוסטין בוסק ד'אנטיק (Louis-Augustin Bosc d'Antic; 1828-1759) בקול דל לאר (Colle del Lares) בעמק פאסה (Val di Fassa) בנפת טרנטו במחוז טרנטינו - אלטו אדיג'ה שבאיטליה.
חבזיט-K נתגלה לראשונה בעיר ארקולנו השוכנת למרגלות מתחם סומה-וזוב – הכולל את הר הגעש וזוב - במחוז קמפניה שבאיטליה.
חבזיט-Na נתגלה לראשונה ברופה די אצ'י קסטלו (Rupe di Aci Castello) שבקומפלקס הגעשי אטנה בקטניה שבאיטליה.
חבזיט-Sr נתגלה לראשונה בהר סולוייב (Суолуайв) במסיב לובוזרו (Ловозёрские тундры) בחצי האי קולה במחוז מורמנסק שברוסיה.
מקור שם המינרל ביוונית "חבזיוס", נעימה או לחן, אחת מ-20 האבנים היקרות ששמן מופיע בשיר "פרי ליתוס" המדבר בשבחן של המינרלים. שיר זה מיוחס לאורפיאוס, המייסד האגדתי של כת האורפיזם, שפרחה ביוון במאה השישית לפנה"ס. בוסק ד'אנטיק קרא למינרל בתחילה שבזי (chabasie), והשם שונה אחר-כך.
שמות נוספים של המינרל:
שימושים
למינרל יש שני שימושים נפוצים: עבור אספני מינרלים, וכמסננת מולקולרית להפרדת מולקולות. החבזיט, כמו שאר הזאוליטים, בנוי כך שהחללים המולקולריים מתחברים ויוצרים תעלות. הגודל המקסימלי של מולקולות או יונים היכולים לחדור לנקבוביות של החבזיט נקבע על פי קוטר התעלות, ורק מולקולות בגדלים וצורות מסוימים יכולים לעבור.
מקור ותפוצה
החבזיט מצוי בדרך כלל בחללים דמוי השקד שבבזלת ובסלעים דומים כדוגמת אנדזיט יחד עם זאוליטים רבים אחרים. כמו כן, בעורקים הידרותרמיים ובמשקעי טוף שעברו התמרה מזכוכית געשית.
כאמור, החבזיט הוא אחד מסוגי הזאוליטים הנפוצים. בין המקומות בהם ניתן למצוא החבזיט: בקול דל לאר (Colle del Lares) בעמק פאסה (Val di Fassa) בנפת טרנטו במחוז טרנטינו - אלטו אדיג'ה, ובהר הגעש הכבוי סומה (Suma) – קלדרה עתיקה שהר הגעש וזוב הוא חלק ממנה - במחוז קמפניה שבאיטליה (המקום בו נמצא המינרל לראשונה); גבישים נאים באידר-אוברשטיין (Idar-Oberstein) במדינת ריינלנד-פפאלץ בגרמניה; בנובה סקוטיה שבקנדה; בהר סולוייב (Суолуайв) במסיב לובוזרו (Ловозёрские тундры) בחצי האי קולה במחוז מורמנסק שברוסיה; בכמה מקומות, כולל סוללת הענק במחוז אנטרים שבצפון אירלנד; בפונה שבמדינת מהאראשטרה שבהודו; ובהר פיירי (Fairy Mount), סמוך לקיוגלה (Kyogle) במדינת ניו סאות' ויילס שבאוסטרליה.
אדמון אבו
אדמון פרנסואה ולנטין אַבּוּ (בצרפתית: Edmond François Valentin About, נהגה ; 14 בפברואר 1828 – 16 בינואר 1885) היה סופר, פובליציסט ועיתונאי צרפתי.
אבו נודע כסופר אנטי דתי, הוא היה פעיל פוליטית בעיקר בכתיבתו. כשנה לפני פטירתו נבחר כחבר האקדמיה הצרפתית אך מת לפני שמונה בפועל לתפקיד. הוא נקבר בבית הקברות פר לשז בפריז.
פסק דין קולך נגד רדיו קול ברמה
פסק דין קולך נגד רדיו קול ברמה היא פסיקה בתובענה ייצוגית, שהגיש ארגון קולך באמצעות המרכז הרפורמי לדת ומדינה ועו"ד אסף פינק נגד תחנת הרדיו החרדית רדיו קול ברמה, בעילה של אפליית נשים, בעקבות מדיניותה המוצהרת של התחנה שלא להשמיע נשים בשידוריה בין השנים 2009–2011. בקשת הארגון התקבלה בהחלטתו של בית המשפט המחוזי בירושלים. כחלק מהתנאים לאישורה של תובענה ייצוגית, היה על בית המשפט המחוזי לבחון האם מתקיימת עילה להגשת התובענה והאם המייצג כשיר לייצג באותה התובענה. בית המשפט המחוזי השיב בחיוב לשתי השאלות וקבע שהתחנה הפרה את חוק איסור הפליה ושהארגון כשיר לייצג בתובענה.
תחנת הרדיו הגישה בקשת רשות ערעור לבית המשפט העליון, שקבע כי פסק דינו של בית המשפט המחוזי נותר על כנו למעט הדגשות נקודתיות. זוהי החלטתו הראשונה של בית המשפט העליון בתובענה ייצוגית שעסקה בהדרת נשים וכן בשאלת אפשרותו של ארגון לייצג קבוצה בתובענה ייצוגית, קביעה זו תקדימית בכך שהיא מאפשרת הגשת תובענה ייצוגית ללא כל מעורבות מצד יחידים הרואים עצמם כחלק מהנפגעים. הכשרתו של ארגון "קולך" פתחה פתח לאפשרות הגשת תביעות אזרחיות ופיצויים ממוניים בדרך של תובענה ייצוגית באמצעות ארגון.
בעקבות פסק דין זה דן בית המשפט המחוזי בתובענה הייצוגית, וחייב את "רדיו קול ברמה" לשלם לקרן לתובענות ייצוגיות מיליון ש"ח שיחולקו לתוכניות להעצמת נשים מסורתיות, דתיות וחרדיות. בנוסף, תחנת הרדיו חויבה לשלם לתובעת המייצגת, עמותת "קולך" גמול בסך 50,000 ש"ח וכן 250,000 ש"ח עבור הוצאות משפט ושכר טירחה.
שני הצדדים ערערו על ההחלטה לבית המשפט העליון. ארגון קולך טען כי בית המשפט סבר שיש לפסוק פיצוי בסכום של 10 מיליון ש"ח ויותר אך הפחית את הסכום בשל טענות לקשיים כלכליים של התחנה שלא הוכחו כראוי. כן ביקשו להגדיל משמעותית את סכום הגמול עבור המייצג ושכר הטרחה. לעומתו טענה התחנה כי הפיצוי שנפסק גבוה מאוד ביחס לקבוצת הנשים שכביכול נפגעה. בדיון החליטו השופטים שלא להתערב בהחלטת בית המשפט המחוזי והמליצו לשני הצדדים למשוך את הערעורים שהגישו. עם זאת הגדיל בית המשפט העליון הגמול ל"קולך" לסך 80,000 ש"ח ואת הוצאות משפט ושכר טרחה על סך 350,000 ש"ח.
העובדות בבסיס פסק הדין
בעקבות התלונות, בשנת 2011 החלה הרשות השנייה בהליכי אסדרה ופיקוח, שארכו שלוש שנים, שמטרתם הייתה לקבוע כללים בדבר השמעת נשים בשידורי התחנה; תחילה הונחתה התחנה לאשר לנשים הנושאות תפקיד ציבורי לעלות לשידור, ולהקדיש זמן לתוכנית שבועית המיועדת לקהל המאזינות. לאחר מכן הונחתה התחנה לשדר "רצועת שידור יומית", שתצטבר לכדי שעתיים שבועיות, שיוקדשו לקהל המאזינות. ולבסוף, בשנת 2014, הונחתה התחנה להסיר את המגבלה על השמעת נשים בשידורי התחנה, למעט שעה אחת ביום. הליכים אלו יצרו רפורמה ואפשרו לתחנה להאריך את זיכיונה בשלוש שנים נוספות.
במקביל להליכים שנקטה הרשות השנייה, בשנת 2012 מינה היועץ המשפטי לממשלה צוות משרדי מטעמו (להלן: "הצוות"), שנתבקש לבחון את גילויי תופעת הדרת הנשים במרחב הציבורי ולגבש המלצות לטיפול בהם. בשנת 2013, אימץ היועץ המשפטי לממשלה את הדו"ח שהגיש הצוות. ממצאי הדו"ח היו שבתחנה אכן הודרו נשים בתחילת דרכה, וגם בהמשך, כאשר החלו הליכי האסדרה של הרשות, הייתה התקדמות בנושא, אך עדיין ישנן הגבלות שמהוות "פגיעה בזכויות היסוד לכבוד, לשוויון ולחופש הביטוי" שכן פעילותה של התחנה מהווה שירותי תקשורת ומדיניותה עשויה להיות מטופלת בהתאם להוראות חוק איסור הפליה. במכתב, ששלח היועץ המשפטי לממשלה למספר שרים ציין כי פעילותה של התחנה וההסדרים הנוהגים בה "גורמים לפגיעה קשה בזכויות היסוד של נשים". בעקבות המכתב, בשנת 2014 גם ממשלת ישראל אימצה את תוכנו של הדו"ח.
התביעה
בעקבות כך הגישה ארגון "קולך" בשנת 2012 בקשה לאישור תובענה ייצוגית בבית המשפט המחוזי. העילה שבגינה ביקש לתבוע הייתה הפליה מחמת מין בהספקת שירות ציבורי, המפרה את האיסור בסעיף 3(א) לחוק איסור הפליה.
בבקשתו טען הארגון, באמצעות עורכי הדין אורלי ארז לחובסקי ואסף פינק, כי מדיניותה והתנהלותה של התחנה פוגעת בזכויות היסוד של נשים לכבוד ולשוויון ובחופש הביטוי שלהן, זאת בשל העובדה שהתחנה מנעה מנשים לעלות לשידור באופן גורף עד שנת 2011 ולאחר מכן באופן חלקי. הארגון הוסיף כי התחנה מנעה מציבור המאזינים והמאזינות להיחשף לתוכן נשי ולשמוע את דעותיהן של נשים. לטענת הארגון, הנפגעות ממדיניות זו הן "כל מאזינות תחנת הרדיו וכן כל הנשים אשר רצו להאזין לתחנה אך נמנעו לעשות זאת עקב אפליית הנשים בתחנה". בקשתו הייתה לצוות על התחנה לחדול מאפליה זו ולפצות את חברי הקבוצה בפיצוי כספי. הארגון עמד על כך שהוא עונה לכל התנאים להגשת בקשה לתובענה ייצוגית ולכן על בית המשפט לאשר את בקשתו.
הבקשה התבסס על חוק איסור הפליה במוצרים, בשירותים ובכניסה למקומות בידור ולמקומות ציבוריים שקובע שהתנהגות מפלה היא עוולה אזרחית ומי שנפגע ממנה יכול לדרוש פיצויים בעבור הנזק שנגרם לו.
תחנת הרדיו ביקשה לדחות את הבקשה לאישור תובענה ייצוגית. לטענתה, הארגון אינו כשיר להגיש תובענה ייצוגית מפני שהוא אינו עונה לתנאים הקבועים בחוק תובענות ייצוגיות. שנית, טענה התחנה כי הסעיף הרלוונטי שבגינו מוגשת התובענה כלל לא חל בנסיבות העניין שכן השירות הציבורי שהתחנה נותנת הוא השמעת השידורים, ואלו פתוחים ללא הפליה לכל המינים. על כך הוסיפה התחנה שאם ימצא שהסעיף אכן חל באשר להתנהלותה, הרי שלטענתה מדובר ב"הבחנה מותרת" שאינה אסורה על פי החריגים שמנויים באותו הסעיף לעניין הפליה אסורה. שלישית, טענה התחנה שכלל לא נגרם ולא הוכח נזק לקבוצה, מפני שהנשים בקהילה המדוברת אינן מעוניינות להשמיע את קולן בציבור הרחב. לבסוף טענה התחנה שכל פעילותה נעשתה תחת פיקוחה של הרשות ובהרשאתה ולכן עומדת לה חסינות חוקית המנויה בסעיף 6 לפקודת הנזיקין.
בפסק הדין השופטת גילה כנפי-שטייניץ קיבלה את עמדת קולך ואישרה את הבקשה להגשת תובענה ייצוגית. נקבע כי ארגון "קולך" עומד בכלל התנאים המצטברים לייצג כארגון בתובענה הייצוגית בנושא שלפנינו וכי ישנה חשיבות רבה להגשמת מטרותיו של חוק התובענות הייצוגיות בכך שדווקא על ידו תוגש התובענה.
השופטת חילקה את פעילותה של התחנה לשתי תקופות וקבעה: בהחלטתה, השופטת דחתה את כלל טענותיה של המשיבה למעט הטענה בדבר חסינותה, אותה קיבלה באופן חלקי רק ביחס לתקופה השנייה, וגם בה, קבעה כי ההפרות הנקודתיות של התחנה בשני מקרים חורגות מהרשאתה של הרשות ולכן החסינות לא תעמוד לתחנה גם ביחס אליהן.
הערעור לבית המשפט העליון
תחנת הרדיו ביקשה רשות לערער על החלטת בית המשפט המחוזי. בית המשפט העליון נעתר לבקשה.
התחנה חזרה על כלל טענותיה שנטענו בערכאה הנמוכה וטענה בראש ובראשונה כי החלטותיו ומסקנותיו של בית המשפט המחוזי שגויות, ושלא היה נכון לאשר את בקשתו של הארגון. בית המשפט שגה בכך שקבע שהארגון כשיר להגיש את התובענה, ושגה בקביעתו על קיומה של העילה, שכן, לטענתה, החוק לא חל עליו. התחנה חזרה על כך שעומדת לצידה ההגנה שבפקודת הנזיקין ושקביעתו של בית המשפט בדבר מועד תחולתה של ההגנה מכוח פקודת הנזיקין שגויה, ושיש לראות אותה כחלה ממועד הקמתה של התחנה. התחנה הוסיפה שתי טענות חדשות: התחנה חזרה על הטענה שמאחר שפעלה תחת זיכיון ובשיתוף פעולה עם הרשות, הגשת תובענה ייצוגית כנגדה אינה הולמת בנסיבות העניין.
המשיב טען שבית המשפט העליון כלל לא היה צריך לתת רשות ערעור, שכן בית המשפט המחוזי צדק בכל קביעותיו ואמות המידה שנקבעו לקבלת בקשת רשות ערעור במקרה הנידון לא מתקיימות. בנוסף, עמד הארגון על כך שבבקשתה של התחנה לצמצם את הקבוצה ישנה פגיעה בקבוצה והעברת מסר פוגעני ומשפיל שלפיו הנשים יכולות רק להאזין ולא להשתתף משום שהן נחותות מהגברים. באשר לטענתה של התחנה על הנזק, משיב הארגון כי אין כלל צורך לאמוד את הנזק בשלב המקדמי אם כי הפגיעה בזכויות הקבוצה היא נזק בפני עצמה.
ולעניין הדרת הנשים, הוסיפה השופטת ברק ארז כי מעבר לפגיעה בשוויון, זוהי פגיעה גם בחופש הביטוי, שמובילה להמשך ההדרה בקרב המאזינים ומבעצם השתקתן של הנשים בהווה, צופה שתהיה לכך השפעה עתידית על כלל החברה גם כן. הפליה שכזאת, מהשיח הציבורי, פוגעת ובולטת במיוחד כאשר מדובר על שידורים שנמצאים תחת פיקוחה והרשאתה של הרשות. בנוסף לדעת השופטת ברק-ארז לא נכון יהיה לתת עדיפות לנורמות הלכתיות מחייבות ב"התנגשותן" עם הזכות היסודית של נשים לשוויון רק מעצם היותן מחייבות.
גובה הפיצוי
בעקבות פסק הדין של בית המשפט העליון, החלו הצדדים לדון על גובה הפיצוי בו תחויב התחנה. לאחר שנים שבמהלכן ניסו להגיע לפשרה על ידי גישור אך לא הצליחו בכך בעקבות הפערים שביניהם, חזר התיק לבית המשפט המחוזי. ארגון קולך ביקש מבית המשפט להטיל על התחנה חובת פיצוי של 150–300 ש"ח עבור כל אחת מ-40,000 הנשים המאזינות לתחנה אשר נפגעו לטענתו ממדיניות התחנה. חישוב זה היה מחייב את התחנה לשלם 6–12 מיליון ש"ח. בשנת 2018, נתן בית המשפט המחוזי פסק דין בתובענה הייצוגית בית המשפט קיבל עקרונית את עמדת קולך, אך על מנת שלא להגיע למצב של קריסת התחנה חייב את "רדיו קול ברמה" לשלם לקרן לתובענות ייצוגיות מיליון ש"ח שיחולקו לתוכניות להעצמת נשים מסורתיות, דתיות וחרדיות. בנוסף, תחנת הרדיו חויבה לשלם לתובעת המייצגת, עמותת "קולך" גמול בסך 50,000 ש"ח וכן 250,000 ש"ח עבור הוצאות משפט ושכר טירחה.
סגנית נשיא בית המשפט המחוזי, השופטת גילה כנפי-שטייניץ כתבה בפסק הדין: "מדובר בתובענה ייצוגית בעלת חשיבות ציבורית של ממש שעשתה לראשונה שימוש במוסד התובענה הייצוגית ככלי לקידום שוויון ולמניעת הפליה מגדרית". השופטת הוסיפה כי:"קול הוא חיוני לתחושת ערך עצמי וליכולת "לכתוב את סיפור חיי". אדם שסביבתו החברתית רואה בקול שלו ושל חברי קבוצתו קול לא חיוני, חסר ערך, ואף אסור להשמעה או להאזנה, נפגעת אנושות האפשרות שלו להרגיש חבר שווה ערך בקהילתו ובעל תחושת ערך עצמי".
שני הצדדים ערערו על ההחלטה לבית המשפט העליון. ארגון קולך טען כי סכום הפיצוי שהשית בית המשפט אינו מספק וביקשו להעמידו על סכום גבוה הרבה יותר. כן ביקשו להגדיל משמעותית את סכום הגמול עבור המייצג ושכר הטרחה. לעומתו טענה התחנה כי הקנס שהתקבל גבוה מאוד ביחס לקבוצת הנשים שכביכול נפגעה.
בדיון שנערך בפני השופטים ניל הנדל, ענת ברון וג'ורג' קרא החליטו השופטים שלא להתערב בהחלטת בית המשפט המחוזי והמליצו לשני הצדדים למשוך את הערעורים שהגישו אך הורו על הגדלת הגמול לארגון קולך ושכר הטרחה נוכח העובדה שמדובר בתביעה תקדימית ופורצת דרך.
הפרעת דה-ריאליזציה
הפרעת דה-ריאליזציה (באנגלית: Derealization Disorder) היא הפרעה דיסוציאטיבית (הפרעת דיסוציאציה) שבה הסובל חש שינוי בתפיסה או בחוויה של העולם החיצוני, כך שהוא נראה מוזר ולא ממשי. הסביבה החיצונית נחווית כלא-ספונטנית, חסרת צבע רגשי וחסרת עומק. הפרעה זו עשויה להופיע כסימפטום דיסוציאטיבי של מצבים שונים, כמו הפרעות נוירולוגיות ופסיכיאטריות שונות, ותיתכן גם כתופעת לוואי חולפת של שכרות, סמים, מחסור בשינה ולחץ.
בעבר הייתה הפרעת דה-ריאליזציה הפרעה עצמאית ב-DSM. כיום, ב-DSM 5 הקריטריונים לאבחנה זו זהים לאלה של הפרעת דה-פרסונליזציה פרט למרכיב אחד בקריטריון א' (ראה פירוט האבחנה בהמשך). בספר הסיווג והאיבחון של הפרעות נפשיות של ארגון הבריאות העולמי (ICD 10) דה-פרסונליזציה ודה-ריאליזציה מהוות הפרעה אחת.
איבחון
לפי ה-DSM 5, פסיכיאטר יאבחן הפרעת דה-ריאליזציה/דה-פרסונליזציה בהתקיים התנאים הבאים.
א. הופעה של התנסויות חוזרות או מתמשכות בדה-ריאליזציה או דה-פרסונליזציה או תסמינים מעורבים של שני המצבים גם יחד. ב. במהלך חוויית הדה-ריאליזציה/דה-פרסונליזציה בוחן המציאות נשאר תקין.
ג. הסימפטומים גורמים למצוקה משמעותית מבחינה קלינית או לפגיעה בתפקוד החברתי, התעסוקתי, או כל תפקוד אחר החשוב לאדם.
ד. ההפרעה אינה קשורה למצב פיזיולוגי או רפואי ואינה תוצאה של שימוש בתרופות או סמים
ה. ההפרעה אינה ניתנת להסבר טוב יותר באמצעות אבחנה אחרת כמו סכיזופרניה הפרעת פאניקה, הפרעת דיכאון מז'ורי הפרעת דחק אקוטית, PTSD, או הפרעה דיסוציאטיבית אחרת.
שכיחות ואפידמיולוגיה
באופן כללי כמחצית מהאוכלוסייה בעולם חוותה לפחות אירוע חולף אחד של דה-פרסונליזציה או דה-ריאליזציה. עם זאת השכיחות של ההפרעה המלאה היא כמובן נמוכה בהרבה. נתונים מארצות הברית מצביעים על שכיחות של כ־2% (דה-פרסונליזציה ודה-ריאליזציה במשותף). אין הבדלים בין גברים לנשים מבחינת שכיחות ההפרעה.
גורמי סיכון פרוגנוסטיים
גורמים אישיותיים: אנשים עם ההפרעה מתאפיינים בדפוסי הגנה לא בוגרים כמו אידיאליזציה ודוולואציה, השלכה ו-Acting Out ובסכמה מנותקת או לחלופין מחוברת מדי. סכמה מנותקת משמעה עכבות רגשיות ורקע של התעללות או הזנחה. סכמה מחוברת מדי היא תחושת אוטונומיה פגועה, וקשיים הקשורים לעצמאות וחוסר קומפוטנטיות.
גורמים סביבתיים: יש קשר ברור בין ההפרעה לבין חוויה של טראומה בילדות, לרבות התעללות רגשית, הזנחה רגשית ועוד. סטרסורים אחרים יכולים להיות התעללות או הזנחה פיזית או היות האדם עד לאלימות במשפחה. חשיפה לגורמי דחק חמורים מעלה את הסיכון להפרעה ושימוש בסמי רחוב שונים (MDMA, קטמין, מריחואנה ועוד) גם הוא.
מהלך ההפרעה
הגיל הממוצע להופעת ההפרעה הוא 16, אם כי ההפרעה יכולה להופיע באמצע הילדות. אצל פחות מ 20% ההפרעה מופיעה אחרי גיל 20 ואצל חמישה אחוזים ההפרעה מופיעה אחרי גיל 25. הופעת ההפרעה לאחר גיל 40 היא נדירה ביותר. הופעת ההפרעה יכולה להיות הדרגתית ויכולה להיות פתאומית וחדה. היא יכולה להיות מתמשכת מאוד (שבועות או חודשים) או קצרה (עד מספר שעות או ימים). אצל חלק מהאנשים עם ההפרעה יש תקופות של החמרה ותקופות של הקלה. עם זאת ישנם גם אנשים שאצלם הסימפטומים הדיסוציאטיביים נשארים בעוצמה פחות או יותר קבועה לאורך שנים ולעיתים גם עשרות שנים. החרפות בחומרת הסימפטומים יכולות להתרחש על רקע של חשיפה לדחק נפשי, בין אם מדובר באירוע בדיד או בחיים שיש בהם יותר סטרס באופן כללי (למשל על רקע עומס רב בעבודה).
תיאור קליני
הפרעת הדה-ריאליזציה, כמו הפרעות דיסוציאטיביות אחרות, היא מצב תגובתי. כלומר, היא מתרחשת אצל חלק מהאנשים כתוצאה מחשיפה של האדם לאירוע מעורר דחק נפשי. האדם עם דה-ריאליזציה חש ניתוק מהסביבה החיצונית, כאילו ישנו דבר המפריד בינו לבין העולם שמסביבו. למשל כאילו הוא צופה בעולם מבעד לעדשת מצלמה, או כאילו המציאות החיצונית היא הצגה או חלום. במצב זה נפוצות תחושות של דז'ה וו או ז'מה וו. מקומות מוכרים נראים פתאום זרים, מוזרים וסוריאליסטים. תחושת הרגש מופחתת. לפעמים ישנה תחושה של חוסר בהירות ועירפול חושים. השינוי הזה בתפיסה יכול להתרחב גם לחושים אחרים כמו שמיעה, טעם וריח. כמו כן ייתכנו שינויים בתפיסת הזמן (דברים נראים כאילו הם מתרחשים בהילוך איטי)
תחלואה נלווית
אבחנות של דיכאון חד־קוטבי (דיכאון מז'ורי, ודיכאון מתמשך) נמצאו בשכיחות גבוהה בקרב אנשים שקיבלו אבחנה של דה-פרסונליזציה/דה-ריאליזציה. (לא באו לאחר ההפרעה אלא היו לפניה / ביחד איתה) כמו כן הייתה שכיחות יחסית גבוהה של מספר הפרעות אישיות: בעיקר הפרעת אישיות נמנעת, הפרעת אישיות גבולית, והפרעת אישיות טורדנית-כפייתית. הפרעת דחק פוסט-טראומטית לא הופיעה בשכיחות גבוהה.
טיפול
כאשר ההפרעה היא משנית להפרעה אחרת יש לטפל בהפרעה הראשונית. כאשר היא מופיעה כהפרעה ראשונית אפשר להשתמש במגוון של טיפולים הכוללים פסיכותרפיה דינמית, קוגניטיבית, תמיכתית, וכן שיטות טיפול התנהגותיות דירקטיביות. טיפול תרופתי נוגד חרדה ונוגד דיכאון יכול גם כן להקל על המצב.
יש ניסיון גם בטיפול באמצעות גירוי מגנטית (TMS).
מפקדת נורת'ווד
מפקדת נורת'ווד (באנגלית: Northwood Headquarters) היא מרכז פיקוד ושליטה ומתקן צבאי של הכוחות המזוינים של בריטניה הממוקם באיסטברי, הרטפורדשייר בסמוך לשכונת נורת'ווד שבלונדון.
המפקדה משרתת כיום מספר פיקודים מבצעיים ואסטרטגים חשובים, בהם הפיקוד האסטרטגי (לשעבר הכוחות המאוחד) הרב-זרועי, המפקדה הרב-לאומית שמנהלת את הקשרים הרב-לאומיים בין הכוחות הבריטים לבעלות ברית סביב העולם, מפקדת המבצעים של הצי המלכותי הכולל גם את כוחות המשימה של צוללות התקיפה והצוללות הגרעיניות של הצי המלכותי, והפיקוד הימי של נאט"ו המשרת את כלל הציים של חברות ברית נאט"ו.
היסטוריה
מפקדת נורת'ווד הוקמה בשנת 1938 לקראת פרוץ מלחמת העולם השנייה עבור פיקוד החופים של חיל האוויר המלכותי בשטח הפרטי 'פארק נורת'ווד' שרכש משרד המלחמה, אז שימשה מתקן צבאי של חיל האוויר המלכותי ונקראה RAF Northwood. במהלך המלחמה שימשה נורת'ווד כמרכז פיקוד ושליטה חשוב והוקם מערך תת-קרקעי ממוגן, בהמשך מערך זה הורחב בתחילת המלחמה הקרה במטרה לאפשר ניהול כוחות גם במקרה של התקפה ישירה על אזור לונדון. ב-1953 החל הצי המלכותי לעשות שימוש במתחם נורת'ווד כאשר הפיקוד המזרח-אטלנטי של נאט"ו (בפיקודו של מפקד צי הבית הבריטי) הוקם במקום, ב-1960 כלל פיקוד צי הבית הועבר לנורת'ווד מפורטסמות' וב-1963 מתחם הצי המלכותי בנורת'ווד קיבל את השם אה"מ ווריור (HMS Warrior).
בשנת 1966 מרכיב הצי בנורת'ווד המשיך לגדול עם מעבר פיקוד תעלת למאנש של נאט"ו גם הוא מפורטסמות' וב-1969 עם סגירת פיקוד החופים של חיל האוויר ומיזוגו לתוך פיקוד התקיפה של חיל האוויר המלכותי הפסיקה נורת'ווד להיות מחנה של חיל האוויר המלכותי. בשנת 1971 נוסד פיקוד הצי (פיקוד שעסק באימון, אספקה ומבצעים של הצי המלכותי) בנורת'ווד והצי המלכותי הפך לממונה על המתחם כולו, ב-1978 גם פיקוד המבצעים של צוללות הצי הועבר לנורת'ווד כך שהמפקדה הפכה למוקד חשוב בפיקוד וניהול המבצעים של כוחות הצי המלכותי. ב-1996 הוקמה במקום מפקדת הפיקוד המשולב הקבועה (Permanent Joint Headquarters) ובשנת 2002 רוב מפקדת הצי המלכותי עברה חזרה למרכז הצי בפורטסמות' ומתחם נורת'ווד הועבר לפיקוד המשולב, ב-2006 עברו מספר מבנים חשובים במתחם שיפוץ נרחב ונבנו מבנים חדשים בעלות כוללת של 150 מיליון לירה שטרלינג ובין היתר נבנה מבנה מפקדת פיקוד המשולב החדש. בשנת 2012 נוסד פיקוד הכוחות המשולבים (Joint Forces Command) שהצטרף למתחם המפקדה.
פיגור גדילה תוך-רחמי
פיגור גדילה תוך-רחמי (באנגלית: Intra-Uterine Growth Restriction), להלן - IUGR, הוא מונח הבא לתאר עוברים בעלי עיכוב גדילה ברחם האם במהלך ההיריון. עיכוב הגדילה יכול להוביל למשקל עובר נמוך לגיל ההיריון (SGA) המוגדר כמשקל הנמוך מהאחוזון העשירי (10%) ביחס לשבוע ההיריון. כ-70% מעוברים אלו הם עוברים קטנים ללא כל פתולוגיה אחרת (constitutional small), ועל כן המינוח "פיגור גדילה תוך-רחמי" אינו מדויק עבור מרבית העוברים.
הסיבות ל-IUGR נחלקות לגורמים הקשורים באם (maternal factors) ולגורמים הקשורים בעובר ובשליה (fetoplacental causes).
בין הגורמים הקשורים באם ניתן למנות מחלות כרוניות מהן סובלת האם, תת-תזונה, שימוש באלכוהול, סיגריות ותרופות או סמים שונים וכן קומה נמוכה. גורמים הקשורים בעובר ובשליה כוללים מחלות גנטיות ומומים שונים, זיהום תוך-רחמי, היריון מרובה עוברים ופתולוגיות בשליה עצמה.
פתופיזיולוגיה
באופן כללי, גדילת העובר נעשית בשלושה שלבים במהלך ההיריון: עד שבוע 16 העובר עולה 5 גרם ליום, כשבעיקר קיימת היפרפלזיה (התרבות של תאים). משבוע 16-32 יש עליה של 15-20 גרם כשיש שילוב בין היפרפלזיה להיפרטרופיה (גדילת כל תא כשלעצמו). מעל שבוע 32, יש עליה במצבורי שומן וגליקוגן, והתהליך הוא היפרטרופי.
בהשוואה לעוברים בעלי משקל תקין, עוברים עם IUGR מאופיינים בירידה בכמות השומן, החלבונים, חומצות השומן וחומצות אמינו בגוף, שוני בחלוקת משקל וגודל בין איברים שונים ועוד. במרבית המקרים קיימת פגיעה כלשהי בכבד וזרימת הדם לכליות ולריאות נפגעת אף היא. כתוצאה מהשינויים האמורים, קיים בחלק מן המקרים מיעוט מי שפיר (המושפע מפעולת הריאות והכליות).
בעבר חולקו מקרי IUGR בהתאם לאופן הפגיעה (סימטרית או א-סימטרית): פיגור גדילה סימטרי - כ-20% מעוברים אלו הם קטנים באופן סימטרי - כלומר, מרבית או כל איברי הגוף קטנים מהממוצע. עוברים אלו הם לרוב בעלי בעיה אנדוגנית (פנימית) המביאה כבר בשלב מוקדם לפגיעה בהתפתחות הכוללת של תהליך ההיפרפלזיה העוברית, או עוברים אשר נחשפו בשלב מוקדם של ההיריון לעישון, אלכוהול, סמים או זיהומים שונים. עוברים עם פיגור גדילה סימטרי מאופיינים בכך שגודל מוחם קטן גם הוא באופן פרופורציונלי, היות שמספר תאי המוח קטן יותר מהרגיל.
סיבוכים
קיימים סיבוכים הן לאם והן לעובר במקרים בהם העובר הוא IUGR.
אבחון
אולטראסאונד: הדמיה על ידי US מתבצעת במהלך ההיריון על מנת להעריך את גודלו ומשקלו של העובר. בשבוע 32-34 מתבצעת הערכת משקל ב- US, הערכת הגדילה בשבועות אלו מורכבת ממדדים של הראש, הבטן ועצם הירך. שיעור הטעות בהערכת משקל העובר מוערך בכ-10%-20%, כאשר המדד הטוב ביותר להערכת גודל העובר הוא האורך שבין הראש לעכוז (Crown-rump length) במהלך שלבי ההריון המוקדמים, ולאחר מכן קוטר הראש (biparietal diameter) בטרימסטר השני (וכן head circumference). קוטר הבטן מדויק פחות ממדידות אלו, אולם מהווה את הכלי היעיל ביותר להערכת גדילת העובר. אורך הפמור (עצם הירך) אינו אבחנתי לקביעת IUGR. ירידה בכמות מי השפיר יכולה להיות הסמן ההדמייתי הראשון ל-IUGR, אולם גם כמות תקינה של מי שפיר אינה שוללת IUGR.
ביצוע בדיקת דופלר במהלך האולטראסאונד עוזר באבחנה של מומים ווסקולרים, ירידה בפרפוזיה לשליה ולעובר ומומים אחרים הקשורים בזרימת דם מופחתת לעובר. בדופלר ניתן לראות אם יש הפרעה בזרימת הדם לעובר: ככל שההיריון מתקדם, יש ירידה בתנגודת העורקית, היחס של הסיסטולה לדיאסטולה הוא 2, והשאיפה שיהיה פחות מ-3 בשבוע 30. אם יש בעיה בזרימה הדיאסטולית ואף היעדר זרימה דיאסטולית צריך לחשוב על יילוד העובר, במיוחד כאשר יש reserve flow המסמל מצוקה עוברית וצורך דחוף ביילוד העובר תוך מספר ימים כדי למנוע מוות תוך-רחמי. כמו כן ניתן לבדוק זרימת דם ב- middle cerbelar artery, כדי לבדוק brain sparing effect (מצב בו יש זרימות מוגברות למוח על חשבון איברים אחרים)- זרימה מוגברת תחשיד לפיגור גדילה תוך-רחמי.
בדיקות מעבדה: רמות מוגברות של maternal serum alpha protein מעידות על חשש ל-IUGR (וכן חשש לפתולוגיות נוספות כגון היפרדות שליה, לידה מוקדמת ועוד).
מניעה וטיפול
מניעה של IUGR כוללת בין היתר שינוי אורחות חיים כגון הפסקת עישון וצריכת אלכוהול. גורמים אחרים המביאים ל-IUGR אינם ניתנים למניעה במרבית המקרים. על אימהות לעוברים שיש להם IUGR, להיות במעקב כל שבוע-שבועיים ממועד האבחנה ויש להעריך את העובר באמצעות מוניטור, הערכת כמות מי השפיר ודופלר.
פרוגנוזה
מחקרים מצאו כי ילודים עם IUGR נוטים לעשות קפיצת גדילה במהלך ששת החודשים הראשונים לחייהם, אולם מרביתם נותרים קטנים, רזים ונמוכים יותר בהשוואה לנורמה. לתינוקות עם IUGR לטווח הארוך יש נטייה גדולה יותר לבעיות נוירולוגיות ואינטלקטואליות, עליה בשכיחות לתסמונת מוות בעריסה, ועליה בסיכון ללקות במחלות לב איסכמיות כמבוגרים.
הפיגוע במרתון בוסטון
במצוד אחר מבצעי הפיגוע, האחים טמרלן ודז'וחר צרנייב, נהרג הראשון, והשני נלכד כשהוא פצוע קשה.
הפיגוע
שני הפיצוצים אירעו יותר מארבע שעות לאחר תחילת המרוץ, כשעתיים לאחר שהמנצחים חצו את קו הסיום, כשבאזור נכחו עוד מתחרים וצופים רבים. הפצצות הונחו ברחוב בוילסטון, מרחק של כ-170 מטר זו מזו, באזור של כיכר קופלי שבמרכז העיר בוסטון. הפיצוץ הראשון נשמע בחלק הצפוני של רחוב בוילסטון, ליד הגשר עליו קו הסיום של המרוץ. פיצוץ נוסף נשמע כמה שניות לאחר מכן, במרחק מה מאחור.
פצועים נלקחו תחילה לאוהל רפואי שהוקם עבור המרתון. לא נמסרה הודעה על קבלת אחריות והבהרה חד משמעית כי מדובר בפיגוע. המרחב האווירי סביב האזור כולו הוכרז כאסור לטיסה.
הפיצוצים בוצעו באמצעות מטעני חבלה, שהוטמנו בתוך סירי לחץ.
בפיגוע נרצחו 3 בני אדם, בהם ילד בן 8. בנוסף נפצעו 264 אנשים נוספים.
המפגעים
בערב 18 באפריל חשף ה-FBI את תמונותיהם של שני חשודים בביצוע הפיגוע, "חשוד מספר 1" חבש כובע שחור. "חשוד מספר 2" חבש כובע בייסבול לבן. התברר כי מבצעי הפיגוע הם שני אחים, טמרלן ודז'וחר צרנייב, מוסלמים צ'צ'נים שהיגרו עם משפחתם מרוסיה ב-2002 וזכו למעמד תושבי קבע.
ב-19 באפריל לפנות בוקר, לאחר ששוטר נורה למוות בניסיון לחטוף את נשקו, באוניברסיטת MIT, נבדק חשד לקשר בין האירוע לפיגוע שאירע כמה ימים קודם לכן. לאחר מכן, החשודים חטפו רכב מסוג מרצדס יחד עם בעל הרכב והמשיכו בנסיעה בשני כלי רכב. אולם בעל הרכב הצליח להימלט בריצה כאשר עצרו בתחנת דלק, תוך שהוא מזעיק את המשטרה. הטלפון הסלולרי של בעל הרכב שנשאר במכונית בנוסף לעובדה שהרכב היה מונחה GPS סייעה למשטרה לאכן את מיקום הרכב החטוף והרכב הנלווה. במהלך המרדף אירעו חילופי אש ואף הושלכו מטענים לכיוון ניידות המשטרה. בחילופי האש נהרג אחד המחבלים והשני נפצע קשה אך נמלט. אחד השוטרים נפצע באורח קשה ונפטר לאחר מכן מפצעיו. לאחר מרדף, שבו השתתפו 10,000 שוטרים ואנשי ביטחון והוטל עוצר על מטרופולין בוסטון, נלכד המחבל השני כשהוא מסתתר בתוך סירה בחצר של בית מגורים.
בעקבות הפיגוע
בעקבות הפיגוע הוגברה הכוננות בכל רחבי ארצות הברית וכן במדינות אחרות ברחבי העולם, בהן אנגליה, שבה תוכנן מרתון לונדון למחרת. בניו יורק הודיעו על כוננות מוגברת והגברת האבטחה סביב מתקנים ציבוריים. בוושינגטון, נחסמו שדרות פנסילבניה בסמוך לבית הלבן.
שלוש שעות לאחר הפיגוע כינס נשיא ארצות הברית ברק אובמה מסיבת עיתונאים בה גינה את הפיגוע וקרא לציבור שלא לקפוץ למסקנות לפני שכל העובדות תתבהרנה והדגיש כי ארצות הברית תגיע אל האחראים לפיגוע.
ב-2016 יצא הסרט "הגיבורים של בוסטון", המתאר את הפיגוע, בבימויו של פטר ברג. ב-2017 יצא הסרט "חזק יותר" המתאר את חייו של ג'ף באומן, שאיבד את שתי רגליו בפיגוע, בכיכובו של ג'ייק ג'ילנהול.