cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
גולם במעגל (ספר)
תימות מרכזיות
לדעת יגאל שוורץ: "'גולם במעגל' הוא הספר הראשון שמנציח את תופעת ה'ג'ואיש-יזראלי-פרינסס', על משקל ה'ג'ואיש-אמריקן-פרינסס'." הכוונה למערכת הציפיות הגבוהה מאוד של הורים מזרח אירופאים מילדיהם.
ביקורות
בנימין אדר:
"אם עד עכשיו קראתי ספרים בעברית, זאת הפעם הראשונה שאני קורא ספר בישראלית".
אריק גלסנר:
"ואחרי עשרים, אולי שלושים, לא שנים כי אם עמודים, יש סיכוי סביר שתתחילו להתאהב בגיבורה הזאת. וכשתסיימו את הרומן, ההתאהבות תהיה עזה כבראשונה, עזה מכבראשונה.
זה מאורע לא כל כך שכיח, להתאהב בגיבורה של רומן...
מה יש בה, במיקי סתיו?... יש, קודם כול, הומור עצמי מפוכח, שאילולא היה מתפקע ממתיקות היה נחשב בטעות למריר... ההומור המפוכח-מתוק-מריר הוא חלק משלם גדול יותר, הטון הייחודי שהאצילה הסופרת לגיבורה הכובשת הזאת. מיקי סתיו מספרת את סיפורה בשילוב חד-פעמי של ילדותיות, סרקסטיות ורגישות רכה... זה רומן ג'יין אוסטיני וצ'יק-ליטי הרבה יותר משהוא רומן חברתי 'כבד', ורומן צ'יק-ליטי משובח. הבחירה להוציא את 'גולם במעגל' מחדש היא הברקה."
יהודית אוריין, ידיעות אחרונות:
רמי קמחי, דבר:
"פרי-אמיתי יצרה דמות חיה ואמינה להפליא. מיקום נקודת התצפית בתודעתה של הגיבורה מאפשר מעברים בעלי משמעות מחלומות בהקיץ שלה לזיכרונותיה ומשם לאירועים ממשיים. תוך שהיא משתמשת בטכניקה של מונולוג פנימי, מצליחה אמיתי לברוא עולם פנימי עשיר של צעירה אינטליגנטית ורגישה, בעלת חוש הומור, דמיון ותפיסת מציאות דקה, אך אחוזת פחדים ורגשי אשמה, לכודה בצל הביקורת המחמירה של אמה."
קישורים חיצוניים
ראיונות
במות
במה היא אתר המיועד להקרבת קורבנות, מקום מוגבה בדרך כלל, הכולל מזבח. המושג משמש בתורה ככינוי לאתרי פולחן של עבודה זרה, אתרים שכללו גם פסל ומצבה. בשאר ספרי המקרא המושג מופיע גם בהקשר של אתרים מחוץ לבית המקדש ששימשו את עם ישראל להקרבת קורבנות לה'.
הקרבת הקורבנות בבמה הייתה מותרת על פי ההלכה בתקופות מסוימות, ולאחר שנבנה בית המקדש בירושלים נאסרה כליל. בזמן שהיו הבמות מותרות, יש להבדיל בין במת יחיד של אדם פרטי לבין במת ציבור או במה גדולה המשמשת את כלל הציבור. במקומות שונים בארץ התגלו שרידי במות המזוהות כבמות לעבודת ה'.
משמעויות המילה במה
המילה "במות" מתארת מקום חניה של עם ישראל במדבר, המזוהה לפי החוקרים עם במות בעל , שביחס למיקומה יש דעות שונות. למעשה ניתן לציין למקומות נוספים בהם המילים 'במה' או 'במות' אינן באות כתיאור מקום פולחן (כגון ); מקרים אלו ייחודיים ולרוב משמעות המילה היא במובן של פולחן. ככל הנראה, מובנה הראשוני של המילה הוא מקום גבוה; בהמשך, בעקבות העובדה שהפולחן לעבודה זרה התקיים לרוב במקום גבוה, קיבלה המילה במה את משמעותה החדשה: "מקום פולחני". כאמור, תחילה היה זה כינוי למקום עבודה זרה, ולאחר מכן הורחב גם לבמה לקורבנות לשם ה'.
איסור העלאת קורבנות מחוץ למשכן
על פי הכתוב בספר ויקרא, מאז הקמת המשכן נאסר על בני ישראל להקריב קורבנות מחוצה לו, וזאת כדי למנוע עבודה זרה.
האיסור מתייחס הן לשחיטת הקורבן מחוץ למשכן, והן להעלאתו על מזבח מחוצה לו. בספרות ההלכה האיסור נקרא שחוטי חוץ.
האיסור חוזר ונשנה בספר דברים לקראת הכניסה ארצה.
על פי זה, לאחר שנקבע המשכן ב"מקום אשר יבחר ה'" – נאסר להקריב במזבחות פרטיים.
מן הכניסה לארץ ועד הקמת המקדש בירושלים
האיסור עמד במבחן ראשון מיד לאחר הקמת המשכן בשילה. בספר יהושע מסופר, שבני גד ובני ראובן ששבו מן המלחמה בארץ כנען אל נחלתם בעבר הירדן המזרחי הקימו מזבח על גדות הירדן. שאר שבטי ישראל התקהלו בשילה מתוך מחשבה לצאת למלחמה כנגדם, עד שבני גד ובני ראובן הבהירו שהתכוונו להקים מזבח ללא הקרבת קורבנות, כעין אנדרטת זיכרון בלבד:
בספר שמואל, המספר על תקופת השופטים ומלכות שאול ודוד, מסופר במקומות רבים על הקרבת קורבנות בבמה, גם על ידי שמואל הנביא או בהוראתו, והכתוב מתאר זאת באופן חיובי. הדבר מוסבר בתחילת ספר מלכים:
הדברים מעוגנים בכתוב בתורה, על תחילת האיסור החל מן ההגעה ל"מקום אשר יבחר ה'". בזמן מלכותם של שאול ודוד היה המשכן באופן זמני בנוב ובגבעון, ואילו ארון הברית הופרד ממנו, לאחר שנלקח בשבי הפלשתים. לפיכך, מקומות אלו לא נחשבו כ"מקום אשר יבחר ה'".
קושי מיוחד שפתרונו שנוי במחלוקת נוגע להקרבת הקורבנות בבמה בימי השופטים. בתקופה זו היה משכן שילה עומד על מכונו, ובכל זאת מתוארים בכמה מקומות קורבנות בבמה. הקושי אינו בעצם העובדה שהוקרבו קורבנות כאלה, שכן אפשר שהיה זה בניגוד להלכה, כפי שמצאנו לרוב בספר מלכים (ראו להלן). הקושי נעוץ בכך שקורבנות אלה נעשו על ידי כל ישראל או על ידי שופט (גדעון) או בהוראת "מלאך ה'" (בקורבנו של מנוח), והמקרא אינו מביע כל הסתייגות מכך.
הדעה המקובלת בדברי חז"ל היא, שבתקופת שילה היה איסור להקריב קורבנות בבמה, כמשתמע ממעשה בני ראובן וגד האמור, ורק בזמן היות המשכן בנוב וגבעון הותרה ההקרבה בבמות. חז"ל מעגנים את התפיסה הזו בלשון הכתוב האוסר את ההקרבה: "כי לא באתם עד עתה אל המנוחה ואל הנחלה". הביטויים "מנוחה" ו"נחלה" רומזים למצבי רגיעה של העם, מחד, ושל המשכן והארון, מאידך. משכן שילה, הקבוע באופן יחסי (משכן זה עמד למעלה מ-300 שנה, ונקרא גם "בית", ולא רק "אהל" כמו "אהל מועד" שבמדבר סיני), וארון הברית היה בו, נחשב כמקדש קבע, ואילו בזמן נוב וגבעון, בהיעדר ארון הברית, לא הייתה זו "מנוחה". כך מנסח זאת התלמוד הירושלמי: "זה סימן: כל זמן שהארון מבפנים – הבמות אסורות; יצא – הבמות מותרות". לשיטה זו, הקורבנות בבמה בזמן שילה היו חריגה מן הדין כ"הוראת שעה", על פי סמכות מיוחדת שהוקנתה לנביא לסטות מן ההלכה לצורכי שעה, או שהדבר הותר בשעה שהארון הוצא ממשכן שילה, כמקובל לעיתים בעת מלחמה.
לדעה אחרת בדברי חז"ל, של רבי שמעון בן יוחאי, גם בזמן שילה היה מותר להקריב בבמה. הביטויים "מנוחה" ו"נחלה" מכוונים, לדעתו, על ירושלים בלבד.
קיימים הבדלים רבים בין הלכות הקורבן בבית המקדש לבין הלכותיו בבמה. ההבדלים העיקריים הם, שבבמה אין להקריב חטאת או אשם, אלא רק את קורבנות הנדבה, עולה ושלמים, וההקרבה יכולה להתבצע גם על ידי מי שאיננו כהן.
לאחר הקמת בית המקדש הראשון
לאחר הקמת המקדש חל האיסור להקריב בבמות, אבל הכתובים מציינים שהאיסור הופר כמעט לכל אורך תקופת בית המקדש הראשון. הפסוק "רק הבמות לא סרו, עוד העם מזבחים ומקטרים בבמות", חוזר ונשנה בספר מלכים בפרשיות הסיכום של רוב מלכי יהודה, ומודגש בכתובים שמדובר בבמות להקרבת קורבנות לה', אלא שהוקמו מחוץ למקדש.
הסיבה להפרת החוזרת ונשנית של האיסור הייתה מתוך הרגל, מן הימים שבהם היה הדבר מותר, ותחושה של צורך עז בהקרבת קורבנות. יש מציינים גורם נוסף לדבר, ולהימנעותם של מלכים אחרים מאכיפת האיסור: מכיוון שהבמות הוקמו לשם ה' – אסור היה להרוס אותן.
שני המלכים היחידים שעליהם נאמר שעסקו בהפסקת ההקרבה בבמות הם המלך חזקיהו והמלך יאשיהו, בשלהי ימי הבית הראשון. בדרום-מערב ירושלים מצויות תלוליות אבנים ועפר שנוצרו בידי אדם ללא רבדים, המכונות רגמים.
בחפירה יסודית שבה הוסרה כל הערמה מאחד הרגמים, הם תוארכו לתקופת מלכי יהודה – המאות השמינית והשביעית לפנה"ס. בתחתית הרוגם נתגלה מבנה וסמוך לו שרידי שרפה. משערים שהרוגם הוא אתר קבורה וגניזה של במה, מימי יאשיהו.
חריגה בולטת מאיסור ההקרבה מחוץ למקדש מצויה במקרא במעשהו של אליהו הנביא בהר הכרמל, שבנה מזבח והעלה עליו קורבן, במסגרת ההתמודדות עם נביאי הבעל. בדברי חז"ל מוסבר הדבר כ"הוראת שעה" מיוחדת, שבה הותר הדבר מכח שני נימוקים: האחד – התורה הסמיכה את הנביא להורות על ביטולה של מצווה מסוימת באופן זמני. השני – כל הנהגה דתית מוסמכת להורות על ביטול זמני של מצווה ל"מגדר מילתא" (עברית: לגדור דבר), כלומר, כאשר קיים צורך מיוחד בדבר לשם החזרת העם בתשובה.
עם זאת, אליהו מקפיד לבנות את המזבח בהר הכרמל מ"שְׁתֵּים עֶשְׂרֵה אֲבָנִים כְּמִסְפַּר שִׁבְטֵי בְנֵי יַעֲקֹב". הקפדה זו באה לבטא את ההלכה שאסור לאדם להקים מזבח פרטי, ואף מזבח זה קשור לעם ישראל בכללו.
בביקורת המקרא
חוקר המקרא הגרמני ולהאוזן העלה לראשונה את הסברה, שבמשך רוב ימי המקדש הראשון איסור הבמות לא היה ידוע כלל. לדעתו המהפכה שחולל המלך יאשיהו בריכוז הפולחן בבית המקדש נעוצה בגילויו של "ספר התורה" במקדש בימיו, והכוונה, לדבריו, לספר דברים, בו מופיע איסור ההקרבה בבמות. מכאן הסיק שיש לאחר את זמן כתיבתו של ספר דברים לשלהי ימי בית המקדש הראשון.
לאחר חורבן בית המקדש
בתלמוד הבבלי מובאת דעה של האמורא רבי יצחק (המאה ה-3 לספירה) לפיה ההקרבה במקדש חוניו בימיו מותרת על פי ההלכה. התלמוד אומר שרבי יצחק חזר בו, בעקבות הכתוב במשנה.
קרבנות גוים
האיסור להקריב קורבן מחוץ למקדש נאמר לעם ישראל בלבד, וההלכה מתירה זאת לגוים. לפיכך, מותר גם לישראל להדריך אותם כיצד לעשות זאת, ובלבד שלא יהיה שותף בעשייה ממש. בתלמוד מסופר על המלך הפרסי שבור ששלח קורבן לאמורא המפורסם רבא וביקש ממנו להקריב אותה, ורבא מסר לגוים הוראות מפורטות כיצד לעשות זאת.
רואי חדד
רואי חדד (נולד ב-3 בנובמבר 1970) הוא כדורגלן עבר ישראלי ששיחק בעמדת הבלם.
קריירה
חדד החל לשחק כדורגל במחלקת הנוער של הפועל יהוד, ובעונת 1988/1989 הצטרף לקבוצת בני יהודה תל אביב. הקבוצה נקלעה לתחתית הטבלה לאחר שספגה שערים רבים, והמאמן גיורא שפיגל הציב את חדד בן ה-18 בהרכב לראשונה במשחק מול שמשון תל אביב שהסתיים בתיקו 0–0. בהמשך העונה שמר חדד על מקומו בהרכב והקבוצה הצליחה להישאר בליגה הבכירה. בעונת 1989/1990 היה חדד ממצטייני הקבוצה שזכתה באליפות היחידה בתולדותיה.
בעקבות הצטיינותו בעונת האליפות זומן חדד לסגל נבחרת ישראל למשחק ידידות מול נבחרת ברית המועצות ב-16 במאי 1990, בו פתח בהרכב וישראל ניצחה 3–2. שישה ימים לאחר מכן פתח בהרכב גם בהפסד 1–2 לנבחרת ארגנטינה, ובסך הכל ערך ארבע הופעות במדי הנבחרת, האחרונה ב-3 במרץ 1992 מול נבחרת קפריסין. במהלך תקופה זו ערך גם שתי הופעות במדי הנבחרת הצעירה.
לקראת עונת 1992/1993 הצטרף חדד להפועל תל אביב, במדיה שיחק שנתיים עד תום עונת 1993/1994, ולאחר מכן חזר לבני יהודה, אך נפצע ולא הצליח למצוא את מקומו במועדון. בהמשך שיחק בליגת המשנה בהפועל רמת גן והכח רמת גן, ואת הקריירה סיים חדד במדי הפועל אשקלון, במדיה שיחק תקופה קצרה לפני שפרש ממשחק פעיל בדצמבר 2000.
אינגה טופט
אינגה טופט (בדנית: Inge Toft) הייתה אוניית משא דנית שנחכרה על ידי חברת הספנות דיזנגוף, בתקופה שלאחר מלחמת סיני, לשם הובלת סחורות ומטענים לנמל חיפה דרך תעלת סואץ. הספינה נעצרה על ידי שלטונות מצרים ומטענה הוחרם.
הרקע
בשנת 1957, עם השלמת נסיגת צה"ל מסיני ועזה, שנכבשו על ידי ישראל במלחמת סיני, נותר לממשלת ישראל לראות אם יישמר חופש השיט במצרי טיראן. ישראל החליטה להעביר במְצרים מטענים על גבי ספינות זרות שאינן נושאות דגל ישראל. הראשונה הייתה בריגיטה טופט שנחכרה על ידי חברת צים. הספינה השתייכה לחברת הספנות הדנית "יוטלנד" שבבעלותו של הדני יאנס טופט, שהעניק לה את שמה של בת אחותו אינגה טופט. הספינה השנייה ה"אינגה טופט" נשאה את שמה של בת משפחה אחרת.
ה"בריגיטה טופט" נחכרה על ידי חברת צים ועברה לראשונה את מצרי טיראן בדרכה לאילת, בחודש מרץ 1957 וביולי אותה שנה עברה את תעלת סואץ בדרכה לחיפה אך העיתונאי הישראלי רפי נלסון, שהיה על סיפונה, נעצר על ידי המצרים.
הפלגת הספינה ומעצרה
רב החובל של הספינה ארהארד ויליאם שולץ סירב, על פי הוראה מדנמרק, לאפשר למצרים לפרוק את מטענה ועמד בסירובו עד כי בראשית חודש יוני נודע כי שלטונות מצרים עומדים להפסיק את מתן השירותים לספינה, לרבות אספקת מים, מזון ודלק, בניסיון לאלץ את רב החובל של הספינה להסכים לפריקת מטענה.
בשלב זה של המשבר נקטה ישראל במדיניות של דיפלומטיה שקטה, מכיוון שהייתה מעוניינת במעבר ספינות בתעלת סואץ ולא בניצחון של יוקרה. ממלא מקום שגריר ישרא"ל באו"ם יוסף תקוע נפגש עם מזכיר האו"ם דאג המרשלד והציר בשגרירות ישראל בוושינגטון יעקב הרצוג נפגש עם הממונה על ענייני המזרח התיכון במחלקת המדינה. מזכיר האו"ם התנגד לכינוס מועצת הביטחון לשם דיון בנושא והעדיף להמשיך במאמצים הדיפלומטיים. גם מחלקת המדינה נקטה בגישה זו.
ב-4 ביוני עלו שוטרי משטרת פורט סעיד על הספינה וכל מה שמצא מזכיר האו"ם להציע לישראל היה לפנות לבית הדין הבינלאומי בהאג, מאחר שלדבריו הבעיה היא משפטית הנובעת מהתנגשות שבין הסכם שביתת הנשק לבין בעלותה של מצרים על התעלה ופתיחתה מחדש לאחר מבצע מוסקטר.
לקראת אמצע חודש יוני הגיעו ידיעות כי בכוונת שלטונות מצרים להפסיק מתן שירותים לספינה הכוללים אספקת מים, דלק ומזון וזאת במטרה לאלץ את הקברניט לחזור בו מסירובו לפרוק את מטענה של הספינה.
ישראל ניהלה מאבק דיפלומטי מתמיד בעניין מעצר הספינה עד אשר באמצע חודש יוני הודיע מזכיר האו"ם דאג המרשלד כי הוא עומד לבקר בקהיר "כדי לישב את ההדורים" כלשונו, אך לא יבקר בישראל עצמה. ממשלת ישראל הודיעה כי תשקול את צעדיה בהתאם לתוצאות שיחותיו של מזכיר האו"ם. המרשלד הגיע לקהיר ב-30 ביוני ולמחרת נפגש עם שר החוץ המצרי ועם נשיא מצרים גמאל עבד אל נאצר. תוכן השיחות לא פורסם אך הניו יורק טיימס מסר כי המרשלד הציע למצרים להעביר את עניין הספינה לבית הדין הבינלאומי בהאג. המרשלד עזב את מצרים מבלי שעניין הספינה הוסדר.
לאחר שיחות המרשלד הגבירו המצרים את לחצם ופקידים מצריים מסרו כי החלו הכנות לפרוק את מטענה של הספינה ואף איימו בהחרמת הספינה עצמה. האיומים לא מומשו וחל קפאון במגעים בקשר לספינה. רק לאחר חודש, באמצע אוגוסט, חידש המרשלד את המגעים עם ישראל בעניין הספינה ונפגש עם יוסף תקוע. בסוף אוגוסט יצא מזכיר האו"ם למסע למדינות דרום אמריקה מבלי להודיע לישראל על תוצאות מאמציו והדבר התפרש ככישלון המאמצים.
בראשית ספטמבר חידש יוסף תקוע את שיחותיו עם נציגי המדינות חברות מועצת הביטחון ונמסר כי ישראל שוקלת להביא את עניין מעצר הספינה לדיון במועצה. במסיבת עיתונאים שערך מזכיר האו"ם בריו דה ז'ניירו ב-2 בספטמבר הוא מסר כי קיימת מחלוקת בין האו"ם למצרים בעניין חופש השיט לספינות ישראל אך הודה כי לא הגיעו לפתרון. המגעים המדיניים נמשכו ללא הכרעה. באמצע חודש נובמבר הודיע שר החוץ המצרי כי הנושא נמצא בבירור בין ממשלות מצרים ודנמרק, שהן "המדינות הנוגעות בדבר". השיחות לא נשאו פרי ובאמצע נובמבר הודיע דובר משרד החוץ המצרי כי הספינה לא תורשה להפליג בטרם תפרוק את מטענה. משרד החוץ הדני הודיע בסוף החודש כי למשרד לא ידוע דבר על משא ומתן מצרי - דני על שחרור הספינה.
בראשית דצמבר התחדשו המגעים והפעם היו הצדדים לשיחות האו"ם, ממשלת דנמרק, ממשלת מצרים ומנהל הבנק העולמי. הצעת הפתרון דיברה על כך שהספינה תחזור לדנמרק ומטענה יועבר בספינה אחרת לציילון והבנק העולמי מצידו יעניק מלווה למצרים. גם הניסיון לרצות את המצרים בכסף לא צלח וב-7 בדצמבר הודיע משרד החוץ המצרי כי דבר לא השתנה בעניין מעמדה של הספינה והכחיש כי היא עומדת להשתחרר ולחזור לחיפה. משרד החוץ הישראלי הודיע במקביל כי אין בכוונת ישראל להחזיר את הספינה לחיפה.
באמצע דצמבר הודיע משרד החוץ הדני על חידוש השיחות עם מצרים. השיחות שחודשו התנהלו בין שרי החוץ של מצרים, אך דובר משרד החוץ הדני הודיע כי אין בדעת הדנים להיכנע לתנאים שהציבה מצרים.
בעוד השיחות מתנהלות עצרו המצרים ב-17 בדצמבר בפורט סעיד ספינה נוספת שנשאה מטען ישראלי. הייתה זו הספינה היוונית אסטיפליה שנשאה מטען מלט מישראל לג'יבוטי ודרשו מקברניטה לפרוק את המטען, והוא סירב. הדבר אך החמיר את המשבר בעניין אינגה טופט. (ספינה זו תשוחרר רק באפריל 1960 לאחר החרמת מטענה).
ב-22 בדצמבר העניק הבנק העולמי למצרים את המלווה שביקשה, עבור רשות תעלת סואץ. גם התשלום למצרים לא הועיל והאינגה טופט לא שוחררה.
חלף חודש נוסף ובאמצע ינואר 1960 ביקר מזכיר האו"ם דאג המרשלד במצרים אך ביקורו הסתיים בכישלון מוחלט ומצרים לא חזרה בה מעמדתה כי תשחרר את שתי הספינות רק לאחר פריקת מטענן.
פריקת המטען ושחרור הספינה
מצבה הפיזי של הספינה, שבפברואר 1960 הייתה עצורה כבר קרוב לתשעה חודשים בפורט סעיד הלך והורע. לאחר שביקורו של מזכיר האו"ם לא העלה תוצאות, נואשו בעלי הספינה הדניים מכל סיכוי לשחרר את מטענה וב-3 בפברואר 1960 הודיעו לקברניטה כי הם מסכימים לפרוק את מטענה הישראלי. בתנאי שהספינה תורשה להפליג לאחר מכן. ב-4 בפברואר החלה פריקת המטען. שלטונות מצרים מצידם הודיעו כי הספינה תורשה להפליג לדרכה לאחר פריקת המטען. לאחר שפריקת המטען הסתיימה הפליגה הספינה מנמל פורט סעיד צפונה אל הים התיכון בכיוון חיפה, ושלטונות מצרים הודיעו כי המטען הוחרם "לטובת תושבי פלשתינה".
ב-17 בפברואר הגיעה הספינה לנמל חיפה. בהגיעה לנמל לאחר תשעה חודשי מעצר נתקבלה הספינה בקבלת פנים נרגשת ולסיקור נרחב על ידי נציגי העיתונות ורשתות הטלוויזיה העולמיות.
לאחר מעשה
עם שיחרורה של האינגה טופט נשארה עדיין עצורה במצרים הספינה אסטיפליה ואף היא שוחררה, חודשיים לאחר שחרור האינגה טופט, לאחר שמטענה הוחרם. המצרים ריככו עמדתם לגבי חופש השיט של ספינות ומטענים ישראליים בתעלת סואץ רק כעבור חמש עשרה שנים, בשנת 1975 לאחר חתימת הסכם הביניים בין ישראל למצרים ואיפשרו מעבר מטענים לישראל בספינות לא ישראליות. לאחר חתימת הסכם השלום בין ישראל למצרים ב-1979 ניתן למדינת ישראל חופש מעבר מלא בתעלת סואץ, לא רק לספנות האזרחית, אלא גם לספינות חיל הים הישראלי. בשנת 2009 עברה בתעלה גם צוללת ישראלית.
מגדל יריחו
מגדל יריחו או המגדל העגול ביריחו הוא מגדל שנבנה בעיר יריחו הקדומה (בתל יריחו) במהלך התקופה הנאוליתית הקדם קרמית א (PPNA), לפני כ-11,000 שנה. זו אחת הדוגמאות הקדומות בעולם לבנייה מונומנטלית.
נסיבות בניית המגדל
בעקבות גידול העיר יריחו בראשית התקופה הנאוליתית, נבנתה סביב העיר חומה בגובה של 5.75 מ' ושולב בה מגדל בצידה הפנימי. המגדל היה עגול ובנוי מאבנים. גובהו של המגדל היה כתשעה מטרים. במרכזו נמצא גרם מדרגות תלול ברוחב של מטר בנוי מאבנים מוארכות ומהוקצעות. על המגדל נמצאו שרידי טיח ועדויות לעבודות שיפוץ.
לקראת סוף התקופה נסתם גרם המדרגות ויצא משימוש כמגדל והוא הפך להיות אתר קבורה. בקיר צדדי נחפר מעבר שדרכו הוכנסו לתחתית גרם המדרגות 12 גופות, 9 מבוגרים ו-3 ילדים שנדחסו בערימה צפופה והפתח נסתם באבנים. בשרידי מבנים אחרים נמצאו סימני שרפה והרס מתקופה זו. בתל נחשפו קברים שהכילו 262 שלדים רובם בין הגילים 20-7. חלק קטן מהשלדים נשא סימני מחלות על העצמות כגון שחפת, עגבת ואנמיה חרמשית.
המגדל נתגלה בחפירות שבוצעו על ידי קתלין קניון בין השנים 1952–1958.
אקטואליות
אקטואליות הייתה תוכנית אירוח-אקטואלית יומית בהגשת שרון כידון, אשר כללה פאנל נשי בלבד. התוכנית שודרה מה-1 בנובמבר 2017 עד ה-2 במאי 2018 ברשת 13.
התוכנית התבססה על התוכנית המדוברת "The View" של רשת ABC, אשר כוללת פאנל נשי בלבד.
היסטוריה
התוכנית עלתה ב-1 בנובמבר 2017 ברשת 13, כחלק מלוח השידורים החדש של רשת בעקבות פיצול ערוץ 2. התוכנית הראשונה הניבה נתון של 3% בלבד.
את התוכנית נבחרה להגיש שרון כידון, שהגישה ברשת בערוץ 2 את התוכנית "שי ושרון".
תחילה שובצה התוכנית בשעה 17:00 אך בעקבות הנתונים הנמוכים עברה התוכנית לשעה 15:30.
ב-21 במרץ 2018 פורסם לראשונה בישראל היום שהתוכנית צפויה לרדת מהאוויר בעקבות חוסר הצלחתה.
מטוטלת
מטוטלת היא משקולת אשר תלויה מציר כך שהיא יכולה לנוע באופן חופשי. כאשר מטוטלת ממוקמת לצד נקודת המנוחה שלה המכונה שיווי משקל מכני, הכבידה מפעילה עליה כוח מחזיר אשר יאיץ אותה בחזרה אל עבר נקודת שיווי המשקל ויגרום לה להתנדנד סביבה. מספר המחזורים ביחידת זמן מכונה התדירות. התדירות תלויה באורך של המטוטלת ואינה תלויה במשרעת.
מטוטלת מתמטית
מטוטלת מתמטית היא מטוטלת שמורכבת מגוף בעל ממדים קטנים, התלוי על חוט שמסתו ומידת ההתארכות שלו בזמן התנודות ניתנים להזנחה. בנוסף, זווית התנודה של המטוטלת קטנה יחסית. זהו מודל פיזיקלי, שאינו קיים באופן מושלם במציאות (ולכן המודל מכונה מטוטלת מתמטית, אך בזכות הקירוב ניתן לתאר את תנועת הגוף באופן פשוט. תחת קירוב זה מטוטלת מתמטית היא סוג של אוסצילטור הרמוני, ולכן מהווה מודל לתופעות פיזיקליות רבות.
תדירות התנועה של המטוטלת נתונה בקירוב טוב מאוד על ידי הנוסחה:
כאשר l מציין את אורך המטוטלת, ו-g את תאוצת הכבידה.
מטוטלת מכנית, כל עוד היא מתנודדת בזוויות קטנות יחסית לאנך, מהווה קירוב טוב למטוטלת מתמטית, ותנועתה ניתנת לתיאור בקירוב טוב מאוד כתנועה הרמונית פשוטה.
מטוטלות מתמטיות צמודות
מטוטלת בעלת N מתנדים צמודים, היא בעצם מספר מטוטלות הקשורות זו לזו כאשר החוט של הראשונה יוצא מסוף המטוטלת הקודמת. מספר האופנים העצמיים של מטוטלות מתמטיות צמודות, הוא בדיוק כמספר המתנדים הצמודים שבה. האופנים העצמיים מצביעים על אורך פרקי הזמן שבהם המערכת חוזרת לאותו מבנה מרחבי, ללא חשיבות לזווית ביחס לאנך לרצפה, אלא רק לזוויות בתוך המערכת. עם הוספת מתנד צמוד למטוטלת, האופנים העצמיים שלה מתפלגים באופן הבא: מספר האופנים העצמיים של המערכת גדל והפרש הערכים בין אחד למשנהו קטן. בנוסף לכך, הם הולכים ומתבדרים.
היסטוריה
אחד השימושים המוקדמים ביודע הידועים של המטוטלת הוא עבור מתקן סייסמוגרף של המדען הסיני Zhang Heng משושלת האן.
העובדה שתנודת המטוטלת היא בתדירות קבועה ואינה תלויה במשרעת התנודה ("אמפליטודה") התגלתה על ידי גלילאו גליליי, בחקירותיו החל בשנת 1602.
מטוטלת פוקו
בשנת 1851 ערך פוקו את הניסוי עם המטוטלת בפני הציבור בפנתיאון בפריז כאשר השתמש בכבל אשר אורכו 67 מטרים ואל קצהו מחובר כדור ברזל. על ניסוי זה ועל הגיית הגירוסקופ זכה פוקו לקבל את מדליית קופלי מהחברה המלכותית הבריטית בשנת 1855.
שעון מטוטלת
שעון מטוטלת (אורלוגין) הוא שעון המשתמש במטוטלת, משקולת מתנודדת, כאלמנט העוקב אחרי הזמן. היתרון של שעון המטוטלת הוא הדיוק - מנגנון שעון המטוטלת מדויק הרבה יותר מכל מנגנון שעון שהיה קיים לפניו. מאז המצאתו ב-1656 על ידי כריסטיאן הויגנס ועד שנות ה-40 של המאה ה-20, היה שעון המטוטלת המכשיר המדויק ביותר למדידת זמן, ולכן זכה לשימוש נרחב. שעון המטוטלת צריך להיות נייח כדי לפעול בדיוק מרבי. טלטול או האצה משפיעים על תנועת המטוטלת וגורמים לאי דיוקים.
שעוני מטוטלת נוספים:
מאז אמצע המאה ה-20 קיימים שעונים מדויקים יותר וזולים יותר, כדוגמת שעון קוורץ, ועיקר ערכו של שעון מטוטלת הוא בהיותו פריט עיצובי.
מטרונום
מֶטְרוֹנוֹם הוא מכשיר עזר לנגינת יצירות מוזיקליות, המורה על הקצב והמפעם בו יש לנגן את היצירה, וכך יכול לשמור המנגן על מהירות אחידה של הנגינה. המטרונום מתבסס על פעולת המטוטלת המתנודדת סביב ציר קבוע. הוא מורכב משתי משקולות, אחת כבדה מהשנייה המחוברות ביניהן במוט מתכת. המשקולת הכבדה נמצאת בתחתית המוט, ובדרך כלל מוסתרת מהמשתמש. המשקולת השנייה נמצאת מעל הציר וניתנת להזזה. מרחקה מהציר קובע את הקצב בו יתנודד המטרונום. ככל שהמשקולת נמצאת גבוה יותר (כלומר רחוק יותר מהציר), זמן המחזור ארוך יותר. על המוט שעליו נעה המשקולת, מסומנות שנתות בהתאם לזמני המחזור השונים, כך שהמשתמש יכול להתאימו ליצירה אותה הוא מנגן.
סייסמוגרף
מטוטלת שבה המוט אינו אנכי אלא כמעט אופקי הייתה בשימוש של סייסמוגרפים מוקדמים למדידת רעידות אדמה. הסייסמוגרף מודד ורושם, בנוסף לעוצמת הרעש, גם את סוגי הגלים השונים המשתחררים בעת רעידת אדמה. את עוצמת התנודות מודדים בעזרת סולם ריכטר, המתבסס על גובה התנודות הנמדדות. הסייסמוגרף מדפיס תרשים המתאר את תנודות האדמה, הנקרא סייסמוגרמה. המשקולת של המטוטלת נשארת במקומה בעוד המסגרת נעה, הרישום נוצר מהפערים ביניהם.
כוונון שולר (Schuler tuning)
כפי שהוסבר לראשונה על ידי מקסימיליאן שולר (Maximilian Schuler) במאמר משנת 1923, מטוטלת שהתדירות שלה שווה בדיוק שווה לזמן ההקפה של לוויין היפותטי במסלול שקרוב לפני השטח של כדור הארץ (כ -84 דקות) נוטה להישאר במצב המצביע על מרכז הארץ ברגע שהתמיכה שלה מוסרת. עיקרון זה מכונה כוונון שולר והוא משמש מערכת ניווט אינרציאלית של אוניות ומטוסים הפועלים על פני כדור הארץ. לא עשה שימוש במטוטלת פיזית, אבל מערכת הבקרה השומרת על פלטפורמת האינרציה מחוברת לגירוסקופים משתנה כך שהמתקן מתנהג כאילו הוא מחובר למטוטלת, באופן ששומר את פני הפלטפורמה כך שיהיו מכוונים כלפי מטה בזמן שכלי התחבורה נע על המשטח המקומר של כדור הארץ.
זוגות של מטוטלות
בשנת 1665 הוגינס (Huygens) ביצעה תצפית משמעותית על שעוני מטוטלת. שני שעונים הוצבו על קורת האח והוא שם לב שיש להם תנועה הפוכה. כלומר, המטוטלות שלהם נעו באופן מתואם אך הפול בכיוונו בפאזה הפוכה של 180°. הוא מצא ששני השעונים יגיעו למצב הזה ללא תלות בנקודת ההתחלה שלהם. זאת הייתה התצפית הראשונה של תופעה זו.
הסיבה להתנהגות זו היא ששתי המטוטלות משפיעות אחת על השנייה דרך תנודות קטנות של הקורה שעליה עמדו. תהליך זה מכונה בפיזיקה סחיפה (entrainment) או נעילת מצב (Mode-locking) והוא נצפה גם במקרים אחרים של התנדנדות כפולה. מטוטלות מסונכרנות שימשו בשעונים ובמכשירי מדידה של כוח הכבידה (Gravimeter) בשנים המוקדמות של המאה ה-20. למרות שהגנס צפה רק בסינכרון מחוץ לפאזה, נמצאו גם תופעות של סנכרון בפזה כמו גם מצב "מוות" שבו אחד מהשעונים או שניהם מגיעים לעצירה.
שימושים דתיים
תנועת המטוטלת נראית גם בטקסים דתיים. לדוגמה, הקטורת המתנדנדת המכונה Censer או Thurible. המטוטלות משמשות גם בהתכנסויות רבות במקסיקו המזרחית לציון היום שבו הגאות בשיאה. המטוטלות שימשו בעבר גם לדאוזינג.
הוצאה להורג
במהלך ימי הביניים המאוחרים, מטוטלות שימשו כשיטה של עינוי על ידי האינקוויזיציה הספרדית. המשקולת של המטוטלת הוחלפה בראש של גרזן. הקורבן נקשר לשולחן מתחת לגרזן בזמן שהמתקן מופעל והגרזן מתנדנד הלוך וחזור באוויר. בכל מחזור המטוטלת מונמכת בהדרגה אל עבר בית החזה של הקורבן עד שהוא מתבקע. עקב הזמן הארוך הדרוש להשלמת הפעולה של הגרזן שיטה זו נחשבת לעינוי הקורבן עד למותו. שיטת עינוי מעין זו מופיעה בסיפורו של אדגר אלן פו "הבור והמטוטלת".
אקס-מן: סאגת אונסלוט
אונסלוט (באנגלית: Onslaught) הוא דמות בדיונית של נבל-על מוטאנט המופיעה בחוברות הקומיקס אקס-מן ביקום מארוול קומיקס. דמותו הופיעה לראשונה בחוברת X-Man #15 ממאי 1996, ונוצרה על ידי צמד הכותבים סקוט לובדל ומארק וייד והמאייר אנדי קוברט.
הדמות היא האויב הראשי באירוע קרוסאובר נרחב שהתרחש לראשונה בין יוני לאוקטובר 1996 בהשתתפות החוברות אקס-מן, אקס-פקטור, אקסקליבר, אקס פורס, Generation X, קייבל, איש אקס, וולברין, והשפעותיו ניכרו בחוברות האוונג'רס, ארבעת המופלאים, איירון מן, הענק הירוק, ספיידרמן, המעניש והגובלין הירוק.
סקירה פרסומית
היצור התעתד לדבוק במטרתו של מגנטו להציל את גזע המוטאנטים ולהעניק להם שליטה על כדור הארץ. אולם, לאחר שחזה באמת מזכרונותיו של דארק ביסט אודות כדור הארץ הנמצא תחת שליטת המוטאנטים ("עידן אפוקליפס"), אונסלוט החליט כי גם למוטאנטים וגם לבני האדם אסור לשלוט, והוא התכוון להשמיד את שני הגזעים. אחרי שחטף את פרנקלין ריצ'רדס ואת נייט גריי וגזל מהם את כוחותיהם כדי להעצים את שלו ולשנות את חזותו הפיזית, אונסלוט נלחם באוונג'רס, ארבעת המופלאים, הענק הירוק והאקס-מן (ספיידרמן ניסה להתערב בקרב, אך היה עסוק בהדיפת זקיפי הסנטינל של אונסלוט).
הדבר מוביל להקרבתם של רבים מגיבורי-העל שאינם מוטאנטים, אשר נכנסים לתוך גופו ומחלישים אותו מבפנים, ובכך מאפשרים לאקס-מן להשמידו לבסוף. לאחר הקרב, כל גיבורי-העל נחשבים למתים, מלבד פרנקלין ריצ'רדס, נייט גריי, קוויקסילבר, הענק (אשר הופרד פיזית מהאלטר אגו שלו, ברוס באנר), כפילו של מגנטו שנודע בשם ג'וזף וקבוצת האקס-מן.
אונסלוט
אונסלוט הוא ישות עוצמתית שנוצרה כתוצאה מאיחודם המחשבתי של פרופסור צ'ארלס אקסבייר ומגנטו, כאשר החלק האפל שבנשמתו של מגנטו זינק לתוך המקביל לו בנשמתו של אקסבייר. כאשר מגנטו קרע מוולברין את שלד האדמנטיום מעליו במהלך קרב בין קבוצת אקס-מן לקבוצת השוליות של מגנטו בסוף אירועי "משיכות קטלניות", אקסבייר השתמש בכוחותיו הטלפתיים כדי לכבות את מוחו של מגנטו, ובכך גורם לו להיכנס למצב קטטוני. על כוח הריפוי של וולברין נוצר עומס יתר במידה שגרמה לו להיכבות, ולא היה ברור אם הוא ישרוד. במהלך הקישור המחשבתי, רגשות הזעם, הצער והתשוקה לנקמה של מגנטו חדרו לתת-המודע של אקסבייר והתחברו עם הרגשות השליליים שצבר במהלך שלושים השנים האחרונות. אגרגציה זו הובילה להיווצרו של אונסלוט.
דמותו של אונסלוט נותרה רדומה למשך זמן מה. בהדרגה, תיסכולו של אקסבייר בנוגע לחלומו להרמוניה בין המוטאנטים לבני האדם החל להתגבר, והוחמר על ידי ההיסטריה האנטי מוטאנטית היום-יומית, על ידי מותם של מוטאנטים בידי וירוס הירושה, ועל ידי כישלונו האישי בניסיון להחזיר למוטב את סייברטות'. אקסבייר הגיע לנקודת שפל כאשר בני אדם שונאי מוטאנטים הרגו מוטאנטית צעירה על מדשאות בית הספר לצעירים מחוננים ע"ש אקסבייר, למרגלות הבסיס הסודי של קבוצת האקס-מן. היה זה באותו רגע שאונסלוט התעורר והחל להופיע בפני אחרים.
לאחר העימות עם ג'אגרנוט, אונסלוט פלש לבסיס זקיפי סנטינל הממומן בידי הממשלה. הוא הוריד את המידע על האנדרואידים ציידי המוטאנטים ומחק חלקים מזכרונותיהם של אלה העובדים במפעל. מעט לאחר מכן, כאשר התחבא במוחו של אקסבייר, הוא פגש באיש אקס רב-העצמה, ששלף את צורתו האסטרלית של אקסבייר מתוך המישור האסטרלי לתוך העולם האמיתי ו"לימד" את אונסלוט דרך פעולותיו כיצד להימלט מהמישור האסטרלי ולנוע בחופשיות. לאחר שהשתלט על גופו ומחשבתו של אקסבייר, אונסלוט קרא לקבוצת האקס-מן. כאשר הם התנגדו לתוכניתו להפוך לחייליו במלחמה כוללת נגד האנושות, אונסלוט חשף את עצמו בפניהם וניסה להשמידם. בישופ נזכר בסיפורי ילדות שבהם בוגד מתוך הקבוצה הרג את האקס-מן, והבין כי מדובר באקסבייר עליו השתלט אונסלוט. הוא הציל את חבריו לקבוצה, וכשלקח את גופתו של אקסבייר עמו, אונסלוט נמלט.
כעת כשהוא חופשי, אונסלוט יוצר לעצמו הקרנה מחשבתית בצורת ילד בשם צ'ארלס, כדי להרוויח את אמונו של פרנקלין ריצ'רדס, בנם של ריד ריצ'רדס וסוזן סטורם-ריצ'רדס. אונסלוט הצליח ללכוד את הילד למרות ניסיונות הצלה מצד הוריו. בהמשך הוא לוכד גם את איש אקס, ומתכוון להשתמש בכוחו הטלפתי כדי לקדם את תוכניותיו של אונסלוט להפוך את האנושות כולה לתודעה קולקטיבית אחת. אונסלוט חזר לניו יורק, תכנת את זקיפי הסנטינל למלא אחר פקודותיו וליצור מרחב הגנתי מסביב לעיר, ובכך לבודד את העיר מפני שאר העולם.
האקס-מן, ארבעת המופלאים והאוונג'רס מתעמתים עם אונסלוט. העימות הראשון עמו ועם כוחותיו הוביל להצלתו של אקסבייר, והנבל העוצמתי התקיים כאנרגיה הכלואה בשריון שלו. עימות שני ואחרון התרחש בסנטרל פארק. לאחר מספר ניסיונות כושלים לשחרר את איש אקס ואת פרנקלין ריצ'רדס מהשריון של אונסלוט, גיבורי-העל שבו למתקפה נוספת. חברת האקס-מן ג'ין גריי השתמשה בטלפתיה כדי לכבות את החלק הרציונלי של ברוס באנר ממוחו של הענק הירוק. כתוצאה מכך, הענק הירוק החזיק באינטליגנציה חייתית ובכוח בלתי יאמן. הוא נלחם באונסלוט וקרע מעליו את השריון שלו. פיצוץ האנרגיה העז שהתרחש הפריד בין ברוס באנר לענק הירוק, ואונסלוט נותר כישות אנרגטית טהורה, החסינה לכל מתקפה פיזית. לאחר מכן, אונסלוט משתמש בכוחו של פרנקלין ריצ'רדס כדי ליצור שמש שנייה שתשמיד את גיבורי-העל ואת מנהטן.
אונסלוט נולד מחדש
מיני סדרה בת חמש חוברות פורסמה בסוף 2006 לרגל חגיגות העשור לאירועי אונסלוט. המיני סדרה, שנקראה בשם Onslaught Reborn, נכתבה בידי ג'ף לואב ואוירה בידי רוב ליפילד. היא הציגה את שובו של נבל-העל ופתרה כמה מקצוות העלילה שנותרו פתוחות. אירוע זה מתרחש לאחר "עשירית" ו"מלחמת אזרחים".
לאחר שמכשפת השני השתמשה בכוחותיה כדי לפשוט את מרבית המוטאנטים בכדור הארץ מכוחותיהם, הכוחות של צ'ארלס אקסבייר ומגנטו התנגשו והתמזגו יחדיו כדי ליצור את אונסלוט בשנית, אשר תודעתו ריחפה לאחר הבסתו. אונסלוט נשבע לנקום בפרנקלין ריצ'רדס הצעיר ובכל גיבור-על אותו תיעב. הוא הופיע כמפלצת מכוערת בעלת פני גולגולת, והשתלט בתחילה על הלפיד האנושי ועל מיסטר פנטסטיק (ריד ריצ'רדס, אביו של פרנקלין) בניסיון להרוג את פרנקלין. ניסיונו הופרע באמצעו בזכות התערבותם של האישה הבלתי-נראית (סוזן סטורם-ריצ'רדס, אמו של פרנקלין) והדבר, שמצילים את פרנקלין. פרנקלין נמלט לכדור הארץ המקביל, אך אונסלוט הגיע בעקבותיו.
כשאונסלוט הופיע בכדור הארץ המקביל, הוא הגדיל את ממדיו וקיבל מסכה דמוית זו של מגנטו. הוא נתקל בקבוצת האוונג'רס ונדמה היה כי הובס לאחר שנפל לאוקיינוס. במקום לדאוג לשובו של אונסלוט, האוונג'רס פקפקו באמינותו של פרנקלין, היות שטען כי הוא בנם של מיסטר פנטסטיק ושל האישה הבלתי-נראית (בכדור הארץ המקביל, השניים לא נשואים ואין להם ילדים). מעט לאחר מכן, תור הותקף בידי הענק הירוק, עליו השתלט אונסלוט, והשניים נאבקו יחדיו כדי לקבוע מי מהם חזק יותר. לאחר מכן, אונסלוט החליף בין הגופות והשתלט על תור, שפגע בענק בעזרת ברקיו. כשתור עמד לתקוף שוב, הוא הפיל את מקבתו, משום שאונסלוט לא היה ראוי לשאת אותו. בתגובה לכך, אונסלוט החליף חזרה גופות, וכהענק הכה בתור אל מחוץ לאטמוספירה. אונסלוט הותקף בידי האוונג'רס, שניצלו את ההזדמנות לפני שזה האחרון הרים את מקבתו של תור. קפטן אמריקה הורה ללפיד האנושי ולאיירון מן להציל את תור, באומרו להם כי יש ברשותם שישים שניות להצילו. הם מיהרו להציל אותו, וג'וני לקח את תור בחזרה לבניין בקסטר. מיסטר פנטסטיק הבין כי פרנקלין הוא באמת בנו. באמצעו של הקרב, קפטן אמריקה הורה להוקאיי למצוא את אונסלוט ומתעמת איתו לגבי העובדה כי וולברין מתחבא למעשה בתחפושתו של הוקאיי. האוונג'רס ממשיכים להילחם בענק הירוק, וקפטן אמריקה מושלך לתוך בניין. איירון מן תוקף את הענק במלוא המהירות מתוך האטמוספירה, ומקווה כי ברוס באנר יסלח לו על כך ביום מן הימים. הוא מכה בענק ומפיל אותו. הוא וקפטן אמריקה מתייעצים ביניהם לגבי הצעד הבא בו עליהם לנקוט, עד שלפתע אונסלוט משתלט על איירון מן ותוקף את קפטן אמריקה.
בינתיים באחוזת האוונג'רס, ריקי ברנס מציעה דרך להביס את אונסלוט. היא משתמשת ברכבם הסילוני של ארבעת המופלאים כדי לשלוח גם אותה וגם את אונסלוט דרך מחסום האזור השלילי שנמצא במעבדתם של ארבעת המופלאים, ובכך היא לוכדת את השניים. פרנקלין חזר הביתה, ברנס מצאה את עצמה ביקום מארוול ואונסלוט נראה לאחרונה כשהוא מרחף מחוץ לכלא שבאזור השלילי.
אונסלוט חופשי
ריקי ברנס - שכעת נטלה את זהות גיבורת-העל נווד - החלה לקבל סיוטים מוזרים שמקורם בג'ונגלים של דרום אמריקה, אך הדבר מתברר כמציאות כאשר חברה לקבוצת "בעלי הברית הצעירים", טורו, נחטף. מאוחר יותר, האוונג'רס הסודיים חוקרים קונצרן לייצור מערכות נשק בלתי חוקיות, ומגלים תוכניות עבור "פרויקט הכוח", מקור כוח חדש וקטלני שמפותח בחשאי ביערות הגשם הקולומביאנים. בעת חקירתם, חיה ואיש הנמלה מוצאים שמקור האנרגיה מגיע מהאזור השלילי. בעוד ריקי עושה מאמצים לאתר את מיקומו של טורו, היא מגיעה לחדר בקרה. שם היא שומעת את אותו קול זדוני מחלומותיה, שמבקש לחזור מהגלות שנכפתה עליו באזור השלילי - הישות הטלפתית אונסלוט, שחוזרת ליקום מארוול.
אונסלוט, שהשתלט על גופה של ברנס, מגלה כי ריקי האמיתית מתה למעשה באזור השלילי, והיא תוצר של הקרנה אנרגטית אותה יצר אונסלוט כדי להשתמש בכוח האנרגיה שבה כעוגן שיחזיר אותו ליקום הרגיל. עצם הגילוי שריקי נועדה לשרת את אונסלוט גורם לה להילחם בו מבפנים ולהוכיח כי הוא טועה. בסופו של דבר, היא מאלצת את גרביטי להרוג אותה כדי שאונסלוט לא יחזור וישמיד את כדור הארץ.
למרות העובדה שריקי מתה לכאורה, סטיב רוג'רס החל לקבל סיוטים בדומה לאלה של ריקי, מה שמרמז על כך שמספיק אנרגיה של נווד (ושל אונסלוט) שרדה וניצלה ממוות, וכעת מחפשת אחר דרך חדשה לחזור למציאות.
אונסלוט האדום
לאחר מותו של אקסבייר באירועי "אוונג'רס נגד אקס-מן", שיבוט של הגולגולת האדומה גזל את מוחו וזכה לכוחותיו. הגולגולת האדומה החל לבנות מחנות ריכוז למוטאנטים ובלתי אנושיים, ועורר בכך את חמתו של מגנטו ניצול השואה. מגנטו הכה את הגולגולת האדומה למוות, אך עורר בכך את אונסלוט, ששכן במוחו של אקסבייר והתמזג עם מארחו החדש לכדי "אונסלוט האדום". אונסלוט האדום החל להפיץ גלי שנאה ואלימות טלפתיים ברחבי העולם, והדף את האוונג'רס והאקס-מן בקרב. מכשפת השני ודוקטור דום ניסו להביס אותו באמצעות כישוף היפוך, שישנה את מצפונו המוסרי ויאפשר לתודעתו של אקסבייר לשלוט בגוף המחודש - אך הכישוף יצא משליטה, והשפיע על כל גיבורי ונבלי-העל המעורבים. אונסלוט עצמו נעלם, והגולגולת האדומה נהפך ל"גולגולת הלבנה", כאשר נרמז שאקסבייר שולט בגופו. הגולגולת הלבנה סייע לחברי האוונג'רס המדהימים לבטל את השפעת כישוף ההיפוך, וחזר למצבו הטבעי.
אונסלוט אותר פעם נוספת על ידי פרנקלין ריצ'רדס ואיש המולקולה, שהשתמשו באנרגיה שלו כדי לבנות מחדש את המולטי-יקום אחרי חורבנו.
כוחות ויכולות
אונסלוט הוא ישות טלפתית, והוא בעל כוח פיזי ומנטלי נעלה ביותר. הוא מחזיק ביכולותיהם המשולבות של צ'ארלס אקסבייר, מגנטו, נייט גריי ופרנקלין ריצ'רדס. בשיא כושרו, אונסלוט מסוגל להשתמש בטלפתיה, טלקינזיס, הקרנה אנרגטית, איתור מיקומם של מוטאנטים, תפעול שדות מגנטיים וכן להשפיע על המציאות עצמה. בנוסף, הוא מסוגל להעצים את גודלו ואת כוחו הפיזי.
כוחותיו של אונסלוט מתעלים על רמת אומגה, הסטנדרטית למוטאנטים טלפתיים (לשם השוואה, צ'ארלס אקסבייר ובשלב מסוים גם אמה פרוסט הם מוטאנטים ברמת אומגה). בצורתו הראשונית - כאשר התמזג לתוך אקסבייר - הוא הציג מגוון רחב של יכולות כדוגמת כוח פיזי בלתי מוגבל, ולא היה ניתן להשמיד אותו. נדמה כי כוחותיו הטלפתיים של אונסלוט הם בלתי מוגבלים, והם מתעלים על אלה של אקסבייר. כוחו של אונסלוט עצום במיוחד במישור האסטראלי, היכן שיש לו כוחות כמעט אלוהיים. אפילו כוחותיה של ג'ין גריי היו חסרי תועלת כנגדו. כפי שהתגלה, יש ביכולתו להשתלט מנטלית על כל מי שיחפוץ, לשנות את תודעתם ולגרום להם להאמין שהם מישהו אחר. ביכולתו גם להקרין אנרגיות ברמות גבוהות.
לאחר שפיתח תודעה משל עצמו והוציא בפראות את אקסבייר מתוך המישור האסטראלי, אונסלוט התפתח לצורתו השנייה. כעת הוא נראה פחות ופחות דומה למגנטו ויותר כמו מפלצת קיברנטית. בצורה זו, כוחותיו כמעט אלוהיים, וכוללים את האפשרות להשתלט באופן מאסיבי על מספר דמויות (כמו למשל צבא זקיפי הסנטינל), ליצור ולשנות חומר כרצונו (יצירת העיר שלו וכן השמש השנייה שנועדה להשמיד את כדור הארץ), כמו גם ידע בלתי מוגבל (היות שסיכל בקלות ניסיון פלישה לעירו). כוחו העל-אנושי הגיע אף הוא לרמות בל יתוארו, עד כדי כך שהוא קרע מעל ג'אגרנוט את אבן הארגמן של סיטוראק, מקור כוחו, וזרק אותו לכל רוחבה של צפון אמריקה. בנוסף, הוא התעמת פנים מול פנים עם הענק הירוק אפילו לאחר שמוחו של הענק נמחק.
למשך זמן מה, היו לאונסלוט כוחות אלו כשעוד שמר על צורתו הראשונה, ורובן נבעו מאלה של נייט גריי ופרנקלין ריצ'רדס. בסופו של דבר, גופו האמיתי של אונסלוט התגלה כמסה אנרגטית טהורה, שהייתה חסינה בפני התקפות טלפתיות.
ביבליוגרפיה
{|
British Steel (אלבום)
British Steel הוא אלבומה השישי של להקת ההבי מטאל ג'ודס פריסט.
גרסת רמסטרד לאלבום יצאה בשנת 2001, בה שני שירי בונוס. השיר "Red, White, and Blue", נכתב בשנותיה הראשונות של הלהקה, אך הוקלט ב-1985. שיר הבונוס השני מהופעה חיה של "Grinder", הוקלט ב-1984 בלוס אנג'לס במהלך סיבוב ההופעות של Defenders of the Faith.
ב-2009 ג'ודס פריסט הוציאה את גרסת יום-ההולדת ה-30 לאלבום, בה הלהקה מנגנת את האלבום במלואו בהופעה חיה בפעם הראשונה.
יחסי דנמרק–תוניסיה
יחסי דנמרק–תוניסיה הם היחסים הדו-צדדיים שבין ממלכת דנמרק לבין הרפובליקה התוניסאית. שגרירות דנמרק באלג'יר אמונה על היחסים עם תוניסיה לצד קונסוליה של כבוד בתוניס, ואילו שגרירות תוניסיה בהאג מייצגת אותה בדנמרק, וכן יש לה קונסוליה של כבוד בקופנהגן. בנוסף, שתי המדינות חברות באיחוד מדינות הים התיכון.
סחר
בשנת 2017 הסתכם היקף הסחר בין המדינות בכ-30 מיליון דולר. עיקר הסחורות שייצאה דנמרק לתוניסיה כללו נייר, מכונות וציוד אלקטרוני, ואילו עיקר הסחורות שייצאה תוניסיה לדנמרק כללו ציוד חשמלי ואלקטרוני, מלח, גופרית, אדמה, אבן, טיח ועוד.
בית הקלפים (סדרת טלוויזיה אמריקאית)
בית הקלפים (באנגלית: House of Cards) היא סדרת דרמה פוליטית אמריקאית, הראשונה שפותחה עבור חברת נטפליקס. הסדרה היא עיבוד מחדש של סדרה בריטית בשם זה ששודרה ב-BBC בשנות ה-90, שהתבססה על ספרו של מייקל דובס. עלילת הסדרה עוקבת אחר פרנסיס "פרנק" ג'יי אנדרווד, פוליטיקאי ממולח וחסר מעצורים. בדומה לסדרה הבריטית, אחד ממאפייני הסדרה הוא שבירת הקיר הרביעי שמתבצעת על ידי הגיבור בגילומו של קווין ספייסי.
בעקבות האשמות על הטרדות מיניות נגד קווין ספייסי, פוטר השחקן מהסדרה זמן קצר לאחר תחילת הפקת העונה השישית והאחרונה. הפקת עונה זו החלה מחדש ללא מעורבותו של ספייסי, והיא עלתה לשידור בנובמבר 2018.
העונה הראשונה
פרנק (פרנסיס) אנדרווד הוא חבר קונגרס ממדינת קרוליינה הדרומית, המכהן כמצליף סיעת הרוב הדמוקרטי בבית הנבחרים של ארצות הברית. לאחר בחירתו של גארט ווקר לנשיא ארצות הברית, מצפה פרנק להתמנות למזכיר המדינה, אך לאכזבתו הנשיא חוזר בו מהבטחתו ומודיע כי בכוונתו למנות מועמד אחר. פרנק יוצא למסע ברוטלי של תככנות פוליטית על מנת לנקום, לקדם את מעמדו ולטפס במעלה הסולם הפוליטי.
לשם כך משתמש פרנק בזואי ברנס, עיתונאית צעירה ושאפתנית, כשופרו להדלפות. הוא משתמש גם בפיטר רוסו, חבר קונגרס מפנסילבניה שהוא נרקומן ואלכוהוליסט, ככלי שרת להשגת מידע ולקידום אינטרסים פוליטיים, ובאנשים אחרים הסובבים אותו, בהם ראש סגל הבית הלבן, יושב ראש בית הנבחרים ואף סגן הנשיא. במהלך תככיו נעזר פרנק באנשי אמונו: רעייתו קלייר שבמקביל מקדמת אינטרסים משלה, ובדאג סטמפר, ראש לשכתו ויועצו האישי.
העונה השנייה
במהלך העונה השנייה מתמנה פרנק לסגן הנשיא. הוא נפטר מזואי ורוצח אותה. לאורך העונה ממשיך בתככיו וחותר תחת הנשיא ווקר. בכהונתו כסגן הנשיא נוקט פרנק בשורה של מהלכים מורכבים שנועדו להחליש את הממשל ואת דמותו של הנשיא, עד שהוא מביא להתפטרותו, ולהשבעתו של פרנק במקומו.
העונה השלישית
העונה השלישית עוסקת בקשייו של פרנק כנשיא ארצות הברית, המתמודד עם צניחה בשיעור התמיכה בו, ובקשייה של קלייר אותה הוא ממנה לשגרירת ארצות הברית באו"ם. פרנק מנסה לקדם את רפורמת "אמריקה עובדת" שעל פי תוכניתו תיצור מקומות עבודה למיליוני אמריקאים ותפתור את המצוקה בשוק העבודה. זאת חרף התנגדותם של חברי מפלגתו והרפובליקנים.
במקביל מתמודד פרנק עם ניסיון יישוב הסכסוך הישראלי-פלסטיני, מאבקי כוח עם נשיא רוסיה ויקטור פטרוב (בן דמותו של ולדימיר פוטין) והתמודדות בבחירות מקדימות של המפלגה הדמוקרטית. בד בבד, דאג סטמפר, ראש לשכתו לשעבר, משתקם מפגיעת ראש חמורה שספג בסוף העונה הקודמת ומנסה לרכוש מחדש את אמונו של פרנק. כמו כן, יחסיהם של בני הזוג אנדרווד עולים על שרטון.
העונה הרביעית
העונה הרביעית עוסקת בפריימריז במפלגה הדמוקרטית לקראת הבחירות לנשיאות ב-2016. קלייר נוטשת את הבית הלבן ונוחתת אצל אמה עמה היא לא בקשר טוב. רגע לפני שהתקשורת מפרסמת על הפרידה ביניהם, מגלה קלייר כי אמה גוססת מסרטן. פרנק מטרפד את רצונה של קלייר לרוץ לקונגרס כנציגת מחוז בטקסס והיא בתגובה מחבלת בקמפיין הבחירות שלו כשמדליפה תמונה מביכה של אביו לצד אנשי הקו קלוקס קלאן. ניסיון התנקשות בפרנק על ידי עמיתה לשעבר של זואי ברנס, פוצע אותו קשה והורג את מיצ'ם, שומר ראשו ואיש אמונו של פרנק. בינתיים מטפלת קלייר במשבר מול רוסיה. לאחר השתלת כבד, חוזר פרנק לתפקוד והשניים מחליטים לשתף פעולה, כדי להריץ את קלייר לסגנות נשיאות ארצות הברית לצדו של פרנק כנשיא, והשניים נבחרים לתפקיד בוועידה הדמוקרטית.
כעת עובר המאבק לקמפיין הבחירות לנשיאות בעוד קלייר מנהלת רומן עם הסופר שכתב ביוגרפיה על פרנק. כדי להשיג נקודות במירוץ מול קונוויי הרפובליקני, מורה פרנק על תקיפת ארגון אייקו (ICO – Islamic Caliphate Organization, ארגון מקביל לדאעש) בסוריה, ומסתבך במתקפת טרור בארצות הברית. בינתיים מתפרסמת כתבה המאשימה אותו בקשירת הקשר נגד הנשיא ווקר כדי לרשת את מקומו. כדי להיחלץ מהמשבר מכריז פרנק מלחמה כוללת נגד אייקו.
העונה החמישית
חלקה הראשון של העונה החמישית עוסק במערכת הבחירות בין אנדרווד לקונווי. פרנק מנסה להסיט את תשומת הלב הציבורית מוועדת החקירה שהוקמה בקונגרס על פעילותו, ומקדם מלחמה בארגון אייקו. כשהוא מבין שהוא עומד להפסיד בבחירות, הוא יוצר באמצעות האקר מהסוכנות לביטחון לאומי (NSA) "דגל כוזב" של התרעה לתקיפת מרכזי הצבעה על ידי הארגון. ההתרעה מובילה להקפאת הבחירות בטנסי ובאוהיו, ולא מאפשרת למי מהמועמדים להשיג רוב בקרב חבר האלקטורים. בהתאם לחוקת ארצות הברית, ההכרעה על מינוי הנשיא עוברת לבית הנבחרים, והכרעה על מינוי סגן הנשיא עוברת לסנאט. קלייר נבחרת לסגנית הנשיא, ומתמנה לנשיאה בפועל עד להכרעת הבחירות לנשיאות. בחירות חוזרות שיכריעו את המערכה נקבעות בטנסי ובאוהיו, הדלפות על אובדן עשתונות של קונוויי מביאות לתבוסתו בבחירות ולניצחונו של אנדרווד.
בחלקה השני של העונה, מתמודד הממשל עם חשיפת פרשות השחיתות, הפלילים והמניפולציות של פרנק ומקורביו. הוא מודיע לקונגרס על כוונתו להתפטר ולפנות את מקומו לקלייר ומפציר בה שתעניק לו חנינה נשיאותית. במקביל נערך "טיהור" בקרב אנשי הממשל ומקורביהם של בני הזוג, אנשי מפתח מחוסלים פוליטית ופיזית. קלייר מושבעת לנשיאה, היא מתרחקת מפרנק, מורה על חיסול מנהיג אייקו ויציאה למערכה בסוריה. בסצנת הסיום אף היא שוברת את "הקיר הרביעי" מול הצופים ומודיעה כי כעת זה "התור שלה".
הפקה ושידור
הפקת סדרה אמריקאית על בסיס המיני סדרה הבריטית, הוצעה לבמאי דייוויד פינצ'ר שגייס את התסריטאי אריק רות' ואת בו וילימון. התסריט לפיילוט הושלם בתחילת 2011, ולהפקה חבר השחקן קווין ספייסי. באופן חסר תקדים רכשה חברת נטפליקס את זכויות השידור הבלעדיות לסדרה תמורת 100 מיליון דולר, התחייבויות להזמנת שתי עונות בהיקף של 13 פרקים כל אחת והתחייבות לאי התערבות בפיתוח הסדרה. צילומי הסדרה בוצעו באולפן בבולטימור. כל פרקי העונה הראשונה עלו בבת אחת באתר נטפליקס בפברואר 2013. על פי הערכות בפרק הראשון צפו בין 1.35 ל-2.7 מיליון איש.
לצורך ההכנות לתפקיד התלווה ספייסי למצליף המפלגה הרפובליקנית בבית הנבחרים, קווין מקארתי באחד מפרקי הסדרה אף משולבים בדבריו של אנדרווד ביטויים שאמר מקראתי.
העונה השנייה של הסדרה צולמה במהלך החודשים אפריל-נובמבר 2013 ועלתה במלואה לאתר נטפליקס ב-14 בפברואר 2014.
עונה שלישית של הסדרה הוזמנה על ידי נטפליקס ועלתה בערוץ באופן דומה, ב-27 בפברואר 2015. כשבוע לפני התאריך המיועד, הודלפו לרשת ולאתרי טורנטים כעשרה פרקים מהעונה השלישית, בעקבות כך, הואשמה נטפליקס בהדלפה מכוונת, כחלק מתרגיל יחסי ציבור. עונה רביעית של הסדרה עלתה לאתר נטפליקס ב-4 במרץ 2016. העונה החמישית עלתה בנטפליקס ב-30 במאי 2017.
בעקבות האשמות על הטרדות מיניות נגד השחקן קווין ספייסי הודיעה נטפליקס שהעונה השישית תהיה העונה האחרונה בסדרה. יממה לאחר מכן הודיעה החברה כי גם הפקת העונה השישית נעצרה בעקבות ההאשמות. לאחר מספר שבועות יצאה הודעה רשמית, כי הסדרה תשוב לעונה שישית ואחרונה בת 8 פרקים בלבד, שתתמקד בדמותה של קלייר אנדרווד.
בישראל הסדרה שודרה בערוץ HOT Plus בכבלים, ב-yes Oh בלוויין, וב-סלקום tv.
פרסים
העונה הראשונה של הסדרה זיכתה את יוצריה בשלושה פרסי אמי, עבור הבמאי הטוב ביותר, הליהוק הטוב ביותר והצילום הטוב ביותר במצלמה יחידה. כמו כן זכתה בפרס הסדרה החדשה הטובה ביותר מטעם גילדת הכותבים של ארצות הברית ובפרס פיבודי. רובין רייט זכתה על תפקידה בפרס גלובוס הזהב ובפרס סטלייט. בעונה השנייה זכתה הסדרה בפרס אמי על הפסקול הטוב יותר ביותר לסדרות דרמה וקומדיה, קווין ספייסי זכה בפרס גלובוס הזהב ובפרס גילדת שחקני המסך לשחקן הטוב ביותר. רג'ינלד א. קאטי זכה בפרס אמי לשחקן האורח הטוב ביותר בסדרת טלוויזיה. ספייסי זכה על הופעתו בעונה השלישית בפרס גילדת שחקני המסך בפעם השנייה ברציפות.
מחקר השפעה
במסגרת מחקר שבחן את ההשפעה של מגוון תוכני תרבות פופולרית על הציבור, נבדקה ההשפעה של "בית הקלפים" על צופי הסדרה ומעריציה. נמצא כי הצופים סברו כי על מנת להתקדם בעולם אין צורך בעבודה קשה לעומת משתתפים שלא צפו בסדרה. צופים ומעריצים שהשתתפו במחקר הסכימו יותר כי האמצעים מקדשים את המטרה, מאשר כאלו שלא צפו בסדרה. מעריצים וצופי הסדרה גילו רמות גבוהות יותר של ציניות לעומת ספקנות. למרות שהחוקרים טוענים שישנם עוד מאפיינים שיכולים להשפיע על הממצאים, כגון הזדהות עם דמות ראשית, עולה מהמחקר כי לסדרה ישנה השפעה על תפיסות הצופים את חייהם. החוקרים טוענים גם כי תפיסות אלו עלולות להשפיע על אידאולוגיות שקשורות במדיניות ציבורית ועוד תחומים שקשורים לפוליטיקה וממשל, ולא פוסלים את ההשפעה של סדרות פוליטיות נוספות על הצופים. על מנת לבדוק את השערת הזיקה בין חשיפה לסדרה לבין עמדות מדיניות ציבורית, החוקרים שאלו נבדקים בנוגע לאחד מהנושאים החשובים שעלו בעונה השלישית של הסדרה – מקומות עבודה וכלכלה באופן כללי יותר. המשיבים נשאלו מהן הסוגיות החשובות ביותר שעומדות בפני ארצות הברית ואלו שצפו בחלקים מעונה 3 או בכולה, לעומת כאלו שלא, השיבו שאכן מקומות עבודה והכלכלה היא הנושא החשוב ביותר.
קישורים חיצוניים
כתבות:
בארי וייט
בארי יוג'ין וייט (Barry Eugene White; 12 בספטמבר 1944 - 4 ביולי 2003) היה זמר-יוצר ומפיק מוזיקלי אמריקאי, הידוע בזכות כתיבת להיטי נשמה ודאנס רבים. הקים את להקת "Love Unlimited Orcastra", עימה יצר שירים רבים נוספים.
ביוגרפיה
וייט נולד בגאלווסטון, טקסס. גדל באזורים מוכי הפשע של דרום-מרכז לוס אנג'לס, קליפורניה. הצטרף לכנופיה בגיל 10, ובגיל 17 נכלא לארבעה חודשים על גנבת צמיגי קאדילק בשווי 30,000$.
לאחר ששוחרר מהכלא עזב וייט הצעיר את חיי הכנופיה והחל בקריירת שירה. בתחילה היה חבר במספר מקהלות, ובאמצע שנות ה-60 החל בקריירת סולו. זכה להצלחה ראשונה כאשר התפרסם ככותב שירים לזמרים מפורסמים כגון בובי פולר.
בשנת 1969 גילה שלוש זמרות מוכשרות והרכיב איתן את להקת "Love Unlimited". הלהקה הייתה אמורה לחקות את להקת המוטאון המצליחה, הסופרימס, ונוהלה על ידי וייט במשך שנתיים, עד שהזמרות חתמו על חוזה עם חברת "20th Century Fox Records". במהלך העבודה המשותפת וייט הלחין, כתב והפיק את הלהיט הגדול ביותר של הלהקה, "Walking in The Rain"; עם צאתו נכנס השיר ל-20 הגדולים במצעד האמריקאי.
הלהקה יצרה מספר להיטים יחד עם וייט. וייט נישא לזמרת המובילה של הלהקה, גולדן ג'יימס. כאשר הקליט וייט מספר דמואים לשירים שיועדו לקולות גברים, יעצה לו חברת התקליטים לעבור אל קדמת הבמה. אז החלה קריירת הסולו של וייט. הוא הקליט שירים מפורסמים רבים: "I'm Gonna Love You Just a Little More Baby" (1973), "Never, Never Gonna Give You Up" (1973), "Can't Get Enough of Your Love, Babe" (1974), "You're the First, the Last, My Everything" (1974), "What Am I Gonna Do With You" (1975), "Let the Music Play" (1976), "Your Sweetness is My Weakness" (1978), "Change" (1982), "Sho' You Right" (1987), "Practice What You Preach" (1994) ועוד. הוא כונה על ידי מעריציו בשם "המאסטרו".
וייט כתב אוטוביוגרפיה יחד עם הסופר מארק אליוט; הספר, "Barry White: Love Unlimited", יצא לאור בשנת 1999 בהוצאת Broadway Books.
וייט סבל מלחץ דם גבוה לאורך השנים, מצבו הבריאותי החל להדרדר בסתיו 2002, כאשר חלה במחלת כליות. במאי 2003 לקה בשבץ, בעקבותיו פרש מפעילות ציבורית. הוא נפטר ב-4 ביולי 2003 בבית החולים סדארס-סיני במערב הוליווד; מותו יוחס למחלת הכליות שלו.
אזכורים תקשורתיים של שיריו
שיריו של וייט זכו להוקרה מחודשת בעקבות סדרת הטלוויזיה האמריקאית המצליחה "אלי מקביל", ששודרה בשנים 1997–2002. הסדרה השתמשה בשיריו בפסקול הסדרה, להמחשת תחושותיהן ומחשבותיהן של הדמויות, וכך החזירה את שיריו לתודעת הציבור. וייט אף הופיע בסדרה פעמיים כאורח, עם דמותו האמיתית. מפגש נוסף שלו עם הטלוויזיה היה כאשר סדרת הטלוויזיה "סאות'פארק" יצרה את הדמות "שף" על בסיס דמותו של וייט. יוצרי הסדרה אף הציעו לווייט את התפקיד, אך הוא דחה את ההצעה עקב היותו נוצרי והתנגדותו לתכניה של האלימים והפרובוקטיביים של הסדרה. וייט גם הופיע מספר פעמים כשחקן אורח במשפחת סימפסון.
ראג'ה בל
ראג'ה בל (באנגלית: Raja Bell; נולד ב-19 בספטמבר 1976 בסנט קרואה, איי הבתולה) הוא כדורסלן עבר אמריקאי ששיחק בעמדת הקלע.
נעורים
בל נולד בסנט קרואה שבאיי הבתולה וגדל במיאמי שבפלורידה. הוא התחיל את קריירת המכללות שלו באוניברסיטת בוסטון, שם היה בעונתו הראשונה שחקן החוף המזרחי של אמריקה. אחרי שפל וקשיים עם המאמן דניס וולף בעונתו השנייה הוא החליט לעבור לאוניברסיטה הבינלאומית במיאמי. בל יצא לדראפט 1999, ולא נבחר.
קריירה
ב-1 באוקטובר 2002 חתם בל בדאלאס מאבריקס, שם השיג ממוצעים דומים לממוצעיו מהעונה הקודמת. בנוסף הוא השיג ניסיון רב כשפתח בחמישייה ב-32 משחקים מתוך ה-75 שהשתתף בהם. במשחקי הפלייאוף של העונה השיג ממוצעים משופרים ב-17 המשחקים ששיחק, ודאלאס הצליחה להגיע עד לגמר החוף המערבי.
ב-3 באוגוסט 2005 חתם בל בפיניקס סאנס. בל, ששיחק לצדו של סטיב נאש, הפך לחלק חשוב במערך הקבוצתי של פיניקס. בל פתח בחמישייה בכל 79 המשחקים ששיחק בהם, והשיג ממוצעי קריירה בנקודות (14.7), בדקות (37.5), באחוזים מהשדה, באסיסטים ובחטיפות. בנוסף, בזכות האחוזים הגבוהים שלו בקליעה משלוש הוא נבחר לקחת חלק בתחרות קליעת השלשות במשחק האולסטאר של ה-NBA, אך בעקבות בעיות משפחתיות לא השתתף בתחרות והוא הוחלף בידי גילברט ארינאס. זו הייתה אחת מהעונות הטובות ביותר בקריירה שלו.