cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
מלחמת הכוכבים - פרק 4: תקווה חדשה
עלילת הסרט
בגלקסיה מרוחקת, ישנה מלחמת אזרחים: האימפריה הגלקטית שולטת ללא מצרים, ומולה ניצבת ברית המורדים. הצבא הקיסרי בונה תחנת חלל גדולת ממדים בשם כוכב המוות, החמושה בנשק מיוחד המסוגל להשמיד כוכבי לכת שלמים ובכך עשוי להבטיח את ניצחון האימפריה במורדים וגם להבטיח את השתלטות האימפריה על רחבי הגלקסיה. הנסיכה ליאה, אחת המתקוממים, מצליחה לקבל לידיה את התוכניות הגנובות למתקן אך ספינתה נתפסת בידי דארת' ויידר, אדון סית' אפל רב עוצמה וחסר רחמים המשמש כיד ימינו של הקיסר פלפטין, ראש האימפריה.
היא מצליחה לשגר אותן אל כוכב הלכת המדברי טטואין באמצעות שני דרואידים – R2-D2 ו-C-3PO, אבל הם נלכדים בידי שני סוחרים שמוכרים אותם לאיכרים אוון ובירו לארס, שם מגלה אותם האחיין שלהם לוק סקייווקר, נער חווה מקומי. בעודו מנקה את החווה, לוק נתקל בטעות ב-R2-D2 ומפעיל חלק מהודעתה של ליאה, בה היא מבקשת את עזרתו של אובי-ואן קנובי, אליו ליאה שלחה את R2D2. בבוקר שלמחרת, לוק מחפש אחר קנובי והשלושה מצליחים למצאו ונפגשים עמו.
קנובי מספר ללוק כי הוא היה מורהו של אביו במסדר הג'דיי, שומרי הסדר ברפובליקה הישנה לפני שקיעתה, שחבריו היו מסוגלים לשלוט באנרגיה מיסטית הנקראת "הכוח" שמעניק לאלו שניחנים בו, כוחות על-טבעיים רבי עוצמה, ואף מוסיף בדבריו, באומרו שהג'דיי היו קיימים לפני שחוסלו בידי האימפריה, אך אביו, אנאקין סקייווקר, נהרג בידי דארת' ויידר שהיה תלמידו לפני שפנה לצד האפל של הכוח. למרות זאת, אובי וואן מציג בפניו את כלי הנשק שהיה בידי אביו – חרב אור. קנובי רואה את הודעתה השלמה של ליאה, בה היא מבקשת ממנו להביא את תוכניות כוכב המוות לכוכב הבית שלה אלדראן ולהעניק זאת לאביה על מנת שינתח אותן.
לאחר מכן, מציע אובי וואן ללוק ללכת עמו ולאמן אותו על מנת שיידע לא רק את יסודות הכוח אלא גם יידע על היסטוריית הג'דיי, אך לוק מסרב בטענה שעליו לעזור לדודיו בעבודות המשק, ובמהרה משנה את דעתו כאשר חוזר לביתו ומוצא כי דודיו נרצחו על ידי חיילי סער. קנובי ולוק יוצאים להביא את התוכניות אל תנועת המרי בעזרתם של האן סולו, טייס חלל ומבריח, וחברו צ'ובאקה, ווּקי שעיר ומגודל, והם עושים את דרכם לאלדראן בעזרת ספינתו של סולו "המילניום פלקון".
עם הגעתם לאלדראן, מתחוור לקבוצה כי הכוכב הושמד בידי הקצין המפקד על כוכב המוות; המושל גראנד מוף טארקין, על מנת להמחיש את כוחו של כוכב המוות. ספינתם עד מהרה נלכדת בידי כוכב המוות, אולם, הם מצליחים להימלט ולשחרר את הנסיכה ליאה. קנובי מגיע ומכבה את הקרן הגוררת, ומאפשר ללוק, ליאה, האן, צ'ובאקה והדרואידים להימלט בעוד הוא פוגש בוויידר, גם הוא ג'דיי לשעבר, וזה הורג אותו בדו-קרב. החבורה בורחת אל בסיסה הסודי של ברית המורדים, בכוכב יאבין. הם אינם מודעים לכך שוויידר עוקב אחר ספינתם.
המורדים מנתחים את התוכניות שהשיגה ליאה ומאתרים נקודת תורפה במבנה התחנה. הם מחליטים לתקוף אותה ולהשמידה. האן סולו מסרב להישאר ולעזור, אך לוק מצטרף לצי שתוקף את כוכב המוות. רוב הספינות מושמדות, וסקייווקר הוא אחד הבודדים ששורד. הוא קרב אל המטרה, וכמעט מיורט על ידי ספינת הקרב של ויידר. סולו מופיע ברגע האחרון ומציל אותו, ואילו לוק פוגש ברוח הרפאים של אובי-וואן שגורם לו להשתמש בכוח על מנת לשגר טיל אל תוך נקודת החולשה במבנה ומצית תגובת שרשרת המשמידה סופית את כוכב המוות. אחרי הקרב הגדול, המורדים חוגגים את ניצחונם והאן ולוק מקבלים מדליות מפי ליאה על גבורתם הרבה. (קרב זה נקרא בהמשך "קרב יאבין" והוא משמש כנקודת מפתח לכרונולוגיית מלחמת הכוכבים).
פיתוח
לפי יוצרם, ג'ורג' לוקאס, הסרטים תוכננו מראש כסאגה מתמשכת, כולל סיפור הרקע שהפך מאוחר יותר לפרקי 1–3. אולם, כנראה שהגרסאות הראשונות של "מלחמת הכוכבים" היו שונות לגמרי מהסרטים הסופיים. דמויות כמו לוק סקייווקר והאן סולו, למשל, לא מופיעות בכלל בתסריט הראשון שנכתב על ידי לוקאס. עם זאת, כל המקורות של הסרט כן מופיעים: למשל, ההשפעה של "פלאש גורדון" וסרטיו של אקירה קורוסאווה. התסריט עבר שינויים רבים במהלך כתיבתו, אפילו עד תחילת הצילום. למשל, השם של גיבור הסרט היה לוק סטארקילר ("רוצח-כוכבים") עד יום לפני תחילת הצילומים.
פוסט-פרודקשן
הסרט צולם בתוניסיה ובאולפני אלסטרי שבלונדון. אלסטרי היו באותה תקופה בין האולפנים הגדולים בעולם. הצילום בתוניסיה היה בעייתי מאוד עקב מזג האוויר הסוער. בזמן הצילום, בפעם הראשונה בכ-50 שנה, ירד גשם במדבר התוניסאי והרס כמה סטים. לוקאס נאלץ לזנוח כמה סצינות שהוא תכנן לצלם בתוניסיה. במיוחד כמה מסצנות הרובוטים, מאחר ש-R2-D2 לא עבד כמעט בכלל.
בלונדון, הצילום המשיך תחת לחץ עצום מהאולפן ותחת בעיות כספיות. לאד נאלץ לבקש עוד כסף מפוקס כדי לסיים את הצילום. סיפור מפורסם טוען שאחד ממנהלי האולפן שאל אותו מדוע הוא כה מאמין בפרויקט. בתשובה ענה לאד "מפני שהוא אולי הסרט הטוב ביותר שנעשה אי-פעם." כמו כן, הצוות הבריטי לא אהב את לוקאס כלל, במיוחד גילברט טיילור, הצלם הקולנועי של הסרט שידוע מעבודתו על "דוקטור סטריינג'לאב" של סטנלי קובריק ו"רתיעה" של רומן פולנסקי. אומרים שהצוות לא התפטר רק הודות לנוכחותו של אלק גינס, שהיה אחד מהשחקנים המכובדים ביותר באנגליה. גינס תמך בלוקאס בפני הצוות והם קיבלו את דעתו. לוקאס, שסובל מסוכרת, היה חולה מאוד בסוף הצילומים וכמעט אושפז. לאחר האירוע הזה הוא נשבע שלעולם לא יביים סרט נוסף. הוא נשאר נאמן לשבועתו במשך 22 שנה.
"מלחמת הכוכבים" נפתח בכתוביות פתיחה בסגנון דומה שהופיעו שוב בכל שמונת ההמשכים. ראשית, המשפט "לפני זמן רב, בגלקסיה רחוקה, רחוקה" (A long time ago in a galaxy far, far away) מופיע, ואחריו מופיע סמליל הסאגה עצמה, מלחמת הכוכבים, על רקע חלל שחור זרוע כוכבים. לאחר מכן, המצלמה מתרחקת, וחושפת את מספר הסרט, שמו, וכתוביות המתארות את התרחשות העניינים לפני התחלת הסרט. כתוביות אלו הן מחווה לסדרת סרטי "פלאש גורדון" משנות 1930 ו-1940, עליהם יוצר "מלחמת הכוכבים", ג'ורג' לוקאס גדל כילד. בגרסות הסרט המוצגות בגרסת 'מסך רחב' (widescreen), כל שורת כתוביות מופיעה בשלמותה החל מתחתית המסך. בגרסת ה'מסך מלא' (full screen), הצדדים של כל שורה נראים רק לאחר שהשורה הגיעה לאמצע המסך. בכל תשעת הסרטים, את הכתוביות מלווה המנגינה המוכרת והמזוהה עם סדרת הסרטים, אשר הולחנה על ידי ג'ון ויליאמס.
קבלת הסרט
את הפופולריות הרבה מייחסים גם למספר חידושים שהיו כבר בסרט הראשון, האפקטים המרשימים יחסית לאותה תקופה נוצרו לראשונה לקראת הסרט. למעשה בטיוטת התסריט הכניס לוקאס סצנות של קרבות אוויר בין מטוסים וחלליות קרב. סצנות אלה לא צולמו בסוף משום שעדיין לא היו האפקטים שאותם רצה לשבץ בסרט. גם באופן הצגת הדברים לפני הצופים היה חידוש. מלבד זאת, המילים הראשונות שהצופים שבאו לצפות בסרט מדע בדיוני קראו מהמסך היו "לפני זמן רב..."
ב-1997 יצאה גרסה מחודשת דיגיטלית לרגל יום השנה העשרים להקרנת הבכורה. העבודה העיקרית בגרסה המחודשת הייתה לשחזר את הסרטים הישנים, שמצבם היה רעוע ומוזנח. בגרסה זו שופרו הצבע, איכות התמונה והקול באופן דיגיטלי (כולל שינוי הפסקול לדולבי סטריאו) ונעשו מספר תיקונים בסצנות על מנת להתאים לסרטי ההמשך: למשל, הוספת סצנת הדו-שיח בין האן סולו וג'אבה ההאט. התוספת התבססה על קטעים שצולמו לסרט המקורי, אולם לא נכללו בזמנו בשל בעיות טכניות שאז לא נמצא להן פתרון, וכיום ניתן לפתור בנקל.
בישראל
כשבועיים לפני הבכורה בארץ, פרסם מבקר הקולנוע של 'דבר', זאב רב-נוף, סקירה על 'מלחמת הכוכבים': "הסרט הזה, המלא להטוטים טכניים, מתחיל בכתובת: 'לפני זמן רב, במערכת כוכבים הרחוקה מאתנו, רחוקה מאד...' והפרדוקס מכה מהרגע הראשון. הרי ברור שזה סרט על העתיד..." רב-נוף הוסיף כי על אף שהשפעת סרטי המדע הבדיוני ניכרת, "לוקאס ברח מהישורות והסתתר מאחורי חומה של הומור דק, משעשע ונדיר. הסרט הוא 'כל-בויניק' עם אגדות אבירי השולחן העגול של המלך ארתור, והרפתקאות בנוסח ארול פלין ('רובין הוד') ו'הקוסם מארץ עוץ' והמערבונים עם ג'ון ויין וסרטי הסמוראי של קורוסאווה, עם מיפונה בעל החרב השלופה, וסרטי מלחמה, בעיקר סרטי חיל האוויר ממלחמת העולם השנייה." הוא כתב כי בעוד הדמויות מסווגות למספר קבוצות – "המושל טארקין וכמה מאנשיו, המזכירים את אנשי הק.ג.ב. בהליכתם ובדיבורם... אנשי הצבא המשוריין של טארקין הבנוי על פי הדגם של הס.ס., ובראשם דארת' ויידר" – הרי ש"הגיבורים האמיתיים והחמים של הסרט" הם "C-3PO ו-R2-D2"
זמן קצר לאחר היציאה לאקרנים בישראל, חיבר רב-נוף טור ביקורת נוסף: "בסרט שכתב לוקאס אין כל ניסיון לקשור קשר סוציאלי, פסיכולוגי או פוליטי עם הבעיות המטרידות את הצופה מחוץ לעולם הקולנוע. הוא פשוט מציג פנורמה של המכנה המשותף הרחב ביותר של הדמיונות, הנוסטלגיות והדמיונות שלו – עולמו של ילד בן 12... אין אצל לוקאס כל חזון וכל בשורה, ההפך הוא הנכון... מי שמכנה את 'מלחמת הכוכבים' בשם סרט מדע בדיוני או עתידני אינו יודע על מה הוא שח. המרכיב הזה ממלא כאן תפקיד פורמלי-טכני בלבד."
הכנסות
בסופ"ש הראשון להקרנתו, "מלחמת הכוכבים" גרף אחריו כ-6.8 מיליון דולר בארצות הברית. מחוץ לאמריקה, גרף הסרט כ-1.55 מיליון דולר. בסיום הקרנתו ב-1978 הכניס 410 מיליון דולר, לעומת תקציב הפקה של כ-11 מיליון דולר. הקרנות נוספות בשנים הבאות, כולל גרסה מחודשת ב-1997, הביאו להכנסות כלליות של כ-775 מיליון דולר.
פסקול
בהמלצת חברו הטוב סטיבן ספילברג, ג'ורג' לוקאס שכר את ג'ון ויליאמס להלחנת וכתיבת פסקול הסרט. ויליאמס אז עבד עם שפילברג על "מלתעות" משנת 1975, עליו הוא זכה בפרס אוסקר.
פרסים
בטקס פרסי אוסקר ה-50 שנערך ב-1978, זכה הסרט בשישה פרסי אוסקר: עיצוב ההפקה הטוב ביותר, עיצוב התלבושות הטוב ביותר, העריכה הטובה ביותר, הסאונד הטוב ביותר, האפקטים הטובים ביותר והפסקול המקורי הטוב ביותר מתוך 10 מועמדויות, בהן הסרט היה אף מועמד לפרס הסרט הטוב ביותר. אלק גינס היה מועמד לפרס אוסקר לשחקן המשנה הטוב ביותר, אך הפסיד את הפרס לג'ייסון רוברדס.
בטקס פרסי גלובוס הזהב ה-35, זכה הסרט לפסקול הטוב ביותר מתוך 4 מועמדויות. בנוסף הסרט זכה ב-9 פרסי סאטורן.
אמיר חמוד
אמיר ראמז חמוד (נולד ב-1974) הוא קצין צה"ל במילואים בדרגת אלוף-משנה. שימש כסגן מפקד אוגדה 162 וכמפקד עוצבת יפתח.
ביוגרפיה
חמוד הוא דרוזי מהיישוב דלית אל-כרמל ולו ארבעה אחים, אמיר נשוי ולו שלושה ילדים וגר כיום בחיפה. הוא החל את שירותו הצבאי בגדוד 53 של חטיבה 188. לאחר צמ"פ שירת כלוחם בפלוגה א' ולאחר קורס מפקדי טנקים שירת כמפקד טנק בפלוגה ב'. עבר קורס קציני שריון, חזר לגדוד ושירת כמפקד מחלקה בצמ"פ וסגן מפקד בפלוגה מבצעית. יצא לקורס מפקדי פלוגות ומונה לקצין המבצעים של גדוד 53 ולאחר מכן מונה למפקד פלוגת מקצועות, מפקד פלוגה ב' בגדוד 53 מפקד פלוגה מבצעית וסגן מפקד הגדוד. הוא היה הדרוזי הראשון ששימש מפקד פלוגה וסגן מפקד גדוד בחיל השריון. פיקד על גדוד 53 בחטיבה 188, לאחר מכן שירת כסגן מפקד חטיבה 188 ובאוגוסט 2009 מונה למפקד גדוד 196, גדוד קורס מפקדי טנקים וקורס קציני שריון בחטיבה 460. עבר קורס מפקדי חטיבות וביולי 2011 קודם לדרגת אלוף-משנה ומונה למפקד עוצבת יפתח, חטיבת שריון במילואים, שירת בתפקיד עד 2014 באותה שנה סיים את לימודיו במכללה לביטחון לאומי ותואר שני מטעם אוניברסיטת חיפה. ב-2014 מונה לסגן מפקד אוגדה 162 ושימש בתפקיד עד 2015.
שולחן מחשב
שולחן מחשב הוא שולחן עבודה המותאם לעבודה עם מחשב אישי והציוד הנלווה אליו. השולחן כולל חלקי ריהוט שנועדו לספק נוחות שימוש ומראה אסתטי של אזור העבודה, בין השאר על ידי הסתרת חלק מהציוד ההיקפי והכבילה.
מבנה
הצורה הנפוצה ביותר של שולחן המחשב היא גרסה ארגונומית של שולחן העבודה המשרדי, שכוללת מגש מקלדת מתכוונן ושטח שולחן עבודה מספיק לכתיבה. בעיצוב משולב ציוד למיקום צג (מדף, בדרך כלל) וחורים לניתוב הכבלים המחברים את רכיבי המחשב יחד.
שולחנות מחשב מיוצרים בדרך כלל בייצור המוני ודורשים הרכבה עצמית מסוימת. המחשב והציוד ההיקפי אינם חלק ממבנה השולחן, והצבתם וחיבורם נעשים לאחר הצבת השולחן במקומו.
הצעות שונות ל"משרד העתיד" הציעו עיצובים ששילבו את המחשב והציוד באופן מובנה בשולחן, אך אלה לא זכו לפופולריות.
סוגים
יש מגוון צורות ועיצובים לשולחנות מחשב. הדוגמאות הנפוצות הן:
ארגונומיה
שולחנות מחשב ארגונומיים מכילים מנגנונים המאפשרים התאמות מכניות למיקום החלקים השונים, על מנת למקסם את הנוחות והיעילות למשתמש. השולחן הארגונומי הוא בדרך כלל רהיט "עומד בפני עצמו" המאפשר גישה למנגנוני ההתאמה. לשולחנות ארגונומיים מסוימים יש התאמת גובה שולחן גדולה מספיק כדי ליצור שולחן "ישיבה" או שולחן עמידה, המאפשר למשתמש לעבוד בעמידה.
הדר (כוכב)
הדר, אגנה או β (בטא) בקנטאור הוא הכוכב השני בבהירותו בקבוצת הכוכבים קנטאור והוא גם הכוכב האחד עשר בבהירותו בשמים. הכוכב נמצא בחלק הדרומי של קבוצת קנטאור, סמוך לכוכב אלפא קנטאורי והקו המחבר אותם מצביע אל קבוצת הצלב הדרומי (ליתר דיוק אל הכוכב גקרוקס).
מאפיינים
הדר הוא למעשה מערכת משולשת במרחק של כ-525 שנות אור, המורכבת משלושה כוכבים כחולים, שניים מהם - הדר A1 ו-A2, מהווים זוג צמוד והשלישי - הדר B, מקיף את שניהם ממרחק גדול יותר. גיל הכוכבים מוערך בכ-12 מיליוני שנים.
מאפייני הדר B
הדר B הוא כוכב הסדרה הראשית מסיווג ספקטרלי B8 V, מסתו כ-5 מסות שמש ועוצמת הארתו היא פי 1,500 משל השמש. הכוכב מקיף את הזוג הדר A1 ו-A2 במרחק של כ-110 יחידות אסטרונומיות ובזמן הקפה של כ-250 שנים. למרות המרחק, קשה להבחין בו גם בעזרת טלסקופ גדול בשל הפרש הבהירות הניכר בינו ובין זוג הענקים.
מקור השם
מקור השם "הדר" אינו ברור וייתכן שהוא שיבוש של "קרקע" בערבית שכן בדרום חצי האי ערב ניתן לראותו רק בצמוד לאופק הדרומי. השם "אגנה" (Agena) פירושו ברך בלטינית שכן הכוכב ממוקם באחת מרגליו של הקנטאור.
ז'אן לרה
ז'אן לרה (בצרפתית: Jean Leray; 7 בנובמבר 1906 - 10 בנובמבר 1988) היה מתמטיקאי צרפתי שעיקר עבודתו היה בתחומים טופולוגיה אלגברית ומשוואות דיפרנציאליות חלקיות.
ביוגרפיה
בשנת 1932 נישא למרגריט טרומיה, ולזוג נולדו שלושה ילדים. בתחילת מלחמת העולם השנייה שירת כקצין בצבא, וב-1940 נפל בשבי והוחזק במחנה אדלבאך שבאוסטריה עד 1945. הוא הסתיר את מומחיותו במשוואות דיפרנציאליות מחשש שינוצל למאמץ המלחמתי, והתמקד בטופולוגיה. עבודה זו הניבה את ניצני הנושאים סדרות ספקטרליות ואלומות, נושאים אשר נחקרו רבות לאחר מכן והובילו ליצירת כלים חשובים באלגברה הומולוגית. בין השנים 1945 ועד 1947 כיהן כפרופסור באוניברסיטת פריז ולאחר מכן בקולז' דה פראנס עד שנת 1978. בשנת 1950 חזר לרה לחקור משוואות דיפרנציאליות חלקיות. בשנת 1979 זכה לרה בפרס וולף למתמטיקה, אותו חלק עם אנדרה וייל.
קומקוואט
קומקוואט או תפוז סיני (שם מדעי: Citrus japonica) הוא עץ פרי וצמח ננסי בעל פרחים ממשפחת הפיגמיים וההדרים. פירותיו משמשים למאכל ודומים לתפוז, אולם הם קטנים ממנו בהרבה וגודלם קרוב לזית אירופי.
תיאור
העץ קטן וקישוטי וניתן לגידול בעציץ במרפסת מוארת.
מקור הצמח בדרום אסיה ואסיה פסיפיק. ההתייחסות ההיסטורית הראשונה לקומקוואט, מופיעה בספרות סין ממאה ה-12. מאז הוא גודל בהצלחה ביפן, טאיוואן, הפיליפינים ודרום-מזרח אסיה. הוא הובא לאירופה בשנת 1846 על ידי רוברט פורטיון (Robert Fortune), שהיה אספן עבור "חברת הגינון המלכותית" בלונדון, וזמן קצר לאחר מכן הוא הועבר לצפון אמריקה.
מקור השם קומקוואט (Kumquat) נובע מההגייה הקנטונזית "גאם-גוואט" (מנדרינית: Jīnjú, מילולית "תפוז זהב"). קליפתו רכה, ובשל המרירות שלו, הוא משמש בעיקר להכנת ריבות, רטבים וממתקים.
סיווג
קרל פטר תונברג סיווג בשנת 1784 בספרו "פלורה ג'פאניקה" (Flora Japonica) את הקומקוואטים כ-Citrus japonica. בשנת 1915, וולטר ט. סווינגל סיווג אותם מחדש ובודד אותם לסוג "פורטונלה" (Fortunella), שנקרא על שמו של רוברט פורטיון.
נמצאו שישה מינים של פורטונלה:
קומקוואט אליפסי
קומקוואט אליפסי או פורטונלה מרגריטה (Fortunella margarita)- הוא עץ ירוק קטן, שיכול להגיע ליותר מארבעה מטרים גובה. הוא במקור מדרום-מזרח אסיה, ליתר דיוק בסין. יש לו ריח הדרי חד, והוא בעל פרחים לבנים, ופירות מאכל קטנים בצבע כתום. הוא עץ עמיד לכפור ויכול להחזיק מעמד גם בטמפרטורה של עד מינוס 10 מעלות צלזיוס. בניגוד למיני הדרים אחרים, לקומקוואט האליפסי יש תקופת צמיחה קצרה, והוא נכנס לתרדמת בשלב מוקדם בסתיו. מה שמסביר באופן חלקי את עמידותו לכפור.
העלים ירוקי העד של הקומקוואט האליפסי הם בגוון ירוק כהה וקטנים יחסית. הם יכולים להגיע עד לאורך של שבעה ס"מ, ורוחב של 3.5 ס"מ. פרחיו הלבנים דומים לפרחי הדרים. הם מבושמים מאוד, והם מופיעים מאוחר יחסית בעונת הצמיחה, בדרך כלל בשלהי האביב.
מיוטוניה קונגניטה
מיוטוניה קונגניטה (Myotonia congenita) היא מחלה גנטית של מערכת העצבים, הגורמת לעיכוב בהרפיה של שרירי השלד (השרירים המשמשים לתנועה רצונית). הסימפטום העיקרי של המחלה הוא קשיון שרירים, שעלול להגיע עד לכדי שיתוק. מקור המחלה הוא מוטציה גנטית תורשתית, המשפיעה על תעלות הכלור שבשרירים. המחלה מופיעה באדם וביונקים אחרים, אשר המפורסמת שבהם היא העז המתעלפת.
ביר בורין
באר בורין (בערבית: بير بورين) היא באר מים עתיקה, המתוארכת לתקופת הברונזה המאוחרת, בעיר באקה אל גרביה שבמשולש הקטן.
הבאר, בעומק 12 מטרים, שימשה עד לשנות ה-50 להשקיית שדות ומטעים של תושבי היישוב. עם הפיתוח המואץ שעבר על המקום והתפשטות שטחה הבנוי של העיר, הפכה הבאר למעגל תנועה. בעקבות שיתוף פעולה בין המתנ"ס העירוני וארגון "ידידי כדור הארץ" שהתקיים בשנת 2003, נוקתה הבאר, במסגרת פרויקט "מים ושכנות טובה", כיכר מאבן מקומית נבנתה סביבה ועצי זית ונוי נשתלו להנאת המבקרים. הוקם אתר ביקור עם שילוט מפורט המציג את סיפורה של הבאר ושל אתרים אחרים בעיר.
היסטוריה
בבאר בורין פעלה חלק ממערכת בארות מים אשר נמצאת באזור באקה והסביבה, פירוש המילה בורין הוא אוסף של בארות מים המעיד על ריבוי בארות מים במקום דבר זה הביא לעלייה בהתיישבות באזור.
על פי הממצאים הבאר נחפרה בתקופה הכנענית ושימשה את תושביה בעיקר לשתייה. בסוף המאה ה-18 נחפרה הבאר לעומק מי התהום והורחבה על ידי תושבי באקה הוותיקים לעומק של 7 מטרים ולקוטר 5 מטרים.
מי הבאר שימשו את התושבים לצורכי חקלאות, כביסה, ניקיון, רחיצה והשקיית העדרים. השימוש הרב בבאר ממיקומה של הבאר על דרך החקלאות המקומית ושטחי המרעה הפתוחים, ובמרחק סביר מגרעין הכפר אשר התבסס על באר באקה לצורכי מי השתייה.
תושבי באקה השתמשו וניצלו את מי הבאר עד שנת 1952. בשנה זו חיברה חברת מקורות את באקה אל גרביה לקו המוביל הארצי ומים שמקורם בקידוחים. המועצה המקומית רישתה את הכפר במערכת מי שתייה, וכתוצאה מכך ניטשה הבאר והוזנחה במשך שנים רבות עד שיקומה.
בסוף שנת 2010 יזם ביאדסי מוחמד נציג ארגון ידידי הארץ בקהילת באקה שיקום ושדרוג הבאר מחדש והפיכתה לתחנה הסבר ראשית של שביל השכנים באקה ג'ת אשר מעלה מודעות ציבורית לנושאי מים וסביבה.
ונטורה
ונטורה (Ventura) הוא שם משפחה שמקורו בספרדית ואיטלקית ומשמעותו מזל טוב.
אסף סודרי
סרטיו כצלם
בשנת 2004 סודרי שימש כצלם של הסרט "עטאש (צימאון)", בבימוי תאופיק אבו ואיל, זוכה פרס הביקורת הבינלאומית בפסטיבל קאן. אסף סודרי זכה עבור צילום הסרט בפרס אופיר לשנת 2004.
ב-2013 צילם את סרטה של חנה אזולאי הספרי, "אנשים כתומים".
סודרי אף צילם את סדרת הטלוויזיה "טייק אוויי" בבימוי דוד אופק ויוסי מדמוני והמיני סדרה "מלנומה אהובתי" גם היא בבימוי מדמוני ואופק. עבור צילום "מלנומה אהובתי" זכה סודרי בפרס האקדמיה ליצירה טלוויזיונית. בשנת 2012 צילם אסף סודרי את הסרט למלא את החלל בבימוי רמה בורשטיין שזיכה אותו בפרס הצילום מטעם האקדמיה הישראלית לקולנוע. הסרט עצמו זכה בקטגוריית הסרט הטוב, השתתף בתחרות הראשית בפסטיבל ונציה, בפסטיבל הסרטים הבינלאומי בטורונטו ובעוד פסטיבלים מרכזיים בעולם.
סרטיו מאופיינים במשחקים נועזים של אור וצל, גישה נטוריאליסטית לתאורה, ומצלמה אקספרסיבית.
סרטיו כבמאי
בשנת 2005 סודרי ביים, יחד עם אמיר טאוזינגר, את הסרט התיעודי "שביתה", העוסק בכרוניקה של שביתה כושלת במפעל "חיפה כימיקלים דרום" שבדימונה ובקשרי ההון והשלטון הפועלים כדי לדכא את השביתה. הסרט הוזמן על ידי הערוץ הראשון, אולם בשל הביקורת הנוקבת שמוצגת בו נגד קשריו של ראש הממשלה אריאל שרון עם בעלי ההון סיריל קרן ואריה גנגר, החליט מנכ"ל הערוץ דאז לאסור את שידורו. רק לאחר שנה של מאבק ציבורי בו ערכו סודר וטאוזינגר הקרנות בכל רחבי הארץ של הסרט, הותר הסרט לשידור.
בשנת 2007 סודרי ביים, יחד עם דוד אופק, את הסרט התיעודי "פרדיגמה", שהוצג בפסטיבל ירושלים, העוקב באופן ביקורתי אחרי הניסיון להעביר לידיים פרטיות את תוכנית ויסקונסין (הכשרת מובטלים והפיכתם לכח עבודה) במגזר הערבי בישראל. בשנת 2009 ביים את הסרט "האסיר", אף הוא סרט תיעודי, העוקב אחר אסיר משוחרר השב אל חייו הקודמים. הסרט זכה בציון לשבח בפסטיבל דוקאביב.
שלא כמו סרטים רבים העוסקים בנושאים חברתיים, סרטיו כבמאי משלבים תמיד עיסוק צורני דומיננטי בלב העשייה שלהם, וכך נמנעים מליפול לתוך תבנית ז'ורנאליסטית-דידקטית.
סם כץ
שמואל מיכאל (סם) כץ (באנגלית: Sam Katz; נולד ב-20 באוגוסט 1951 ברחובות) הוא פוליטיקאי קנדי-יהודי, שהיה ראש העיר ה-42 של העיר ויניפג, בשנים 2004 – 2014.
חייו
כץ (הוא מבטא את שמו כֵּייץ) נולד להורים ניצולי השואה ברחובות שבישראל. בגיל חצי שנה היגר עם משפחתו לוויניפג בקנדה. הוא סיים תואר ראשון בכלכלה באוניברסיטת מניטובה. לאחר לימודיו פתח חנות בגדים, אך לאחר זמן מה פנה לתחום עסקי הבידור והאמנות. הוא ייסד חברת הפקות מצליחה שהביאה אמני פופ ומחזות זמר לעיר. בשנת 1994 רכש את קבוצת הבייסבול המקומית, ויניפג גולדאייז (Winnipeg Goldeyes).
פעילות פוליטית
נבחר לראשונה לראשות העיר בבחירות מיוחדות בשנת 2004, לאחר התפטרותו של ראש העיר הקודם שפרש על מנת לרוץ בבחירות לפרלמנט הקנדי. בבחירות אלו זכה במקום הראשון עם 42 אחוז מהקולות. כץ שב ונבחר לקדנציה שנייה באוקטובר 2006 עם כמעט 62 אחוז מהקולות, ולקדנציה שלישית ב-2010 עם כ-55 אחוזים מהקולות. כץ הוא ראש העיר היהודי הראשון של העיר ויניפג.
כץ ואשתו הראשונה ביילי התגרשו זמן קצר לאחר שנבחר בשנית לראשות העיר. הוא נשוי בשנית ללאה פסוטה ואב לשתי בנות.
מונא חוא
מונא חוא (בערבית: منى حوّا; נולדה ב-23 בפברואר 1989) היא שחקנית ומוזיקאית ערביה-ישראלית זוכת פרס אופיר לשחקנית המשנה הטובה ביותר על תפקידה בסרט הקולנוע לא פה, לא שם של מייסלון חמוד.
ביוגרפיה
חוא נולדה בחיפה בשנת 1989. בילדותה למדה במגמת תקשורת בבית ספר נזירות נצרת, לצד לימודי מוזיקה קלאסית בקונסרבטוריון בחיפה. בשנת 2008 התפרסמה כשהשתתפה בביצוע גרסה ערבית לשיר "חבר ערבי", אשר היווה בעצמו מעין גרסת כיסוי של להקת באגו דאגו לשיר "American Boy" של אסטל וקניה וסט.
בשנת 2015, שלוש שנים לאחר שסיימה את לימודיה בבית הספר למשחק בית צבי, גילמה בסדרת הטלוויזיה פאודה את אמאל, בחורה ערביה שהתאלמנה מבעלה ביום חתונתם, ואירוע זה גרם לה לצאת לבצע פיגוע התאבדות, והשתתפה במחזמר המלך ואני בתפקיד טופ־טים, הנערה מבורמה. בשנת 2014 שיחקה בסדרה "מי נתן לך רישיון". בשנת 2016 הופיעה בתפקיד לילא, עורכת דין צעירה, בסרט הקולנוע "לא פה, לא שם". על תפקיד זה זכתה בפרס אופיר לשחקנית המשנה הטובה ביותר.
ב-2019 הייתה השחקנית הראשית בסדרה מונא, שעלתה בכאן 11, בבימוי אורי סיון ותסריט של מאיה הפנר. ב-2020 שיחקה בתפקיד היבא אל-נאסר, חוקרת במח"ש בסדרת הדרמה המשטרתית מנאייכ ששודרה בערוץ כאן 11.
בשנת 2022 חזרה לשחק בעונה השנייה של "מנאייכ"
בשנת 2023 שיחקה בתפקיד אורח בסדרה "מדרסה".
שלמי חגיגה
קורבן שלמי חגיגה הוא אחד משלושת הקורבנות שמתחייב בהם כל אדם מישראל בעלייתו לרגל לבית המקדש בשלושת הרגלים – פסח, שבועות וסוכות.
מקור המצווה בפסוק חז"ל פירשו שהכוונה היא שיש להביא קורבן חגיגה בשלושת הרגלים ולאכול את החגיגה עם המשפחה ועם עניים ושאר נזקקים בחברה.
החייבים במצווה
כל מי שחייב להביא עולת ראייה – חייב להביא שלמי חגיגה, ולפיכך גברים חייבים להביא שלמי חגיגה אך הנשים פטורות, כפי שנאמר בעולת ראייה:.
קטנים (ילדים שלא הגיעו למצוות) פטורים מקורבן זה מן התורה, אך חכמים תקנו שאף הם חייבים, אלא שנחלקו מאיזה גיל הם חייבים: לדעת בית שמאי כל ילד שיכול לרכוב על כתפי אביו ולעלות עמו מירושלים להר הבית – חייב במצווה זו, ואילו לדעת בית הלל (שהלכה כמותם) – כל ילד שיכול לאחוז בידו של אביו ולעלות עמו מירושלים להר הבית – חייב במצווה.
מי שאינו יכול לעלות לירושלים ברגל מסיבות שונות (חיגר, זקן וחולה) – פטור מן המצווה. גם בעלי מומים אחרים (חרש, אילם ועיור) – פטורים ממצווה זו.
דיני הקורבן
חובה על האדם לבוא לעזרה ביום טוב הראשון של החג ולהביא עמו קורבן שלמים. קורבן זה, כקורבן שלמים, יכול להיות פר, כבש או עז, זכר או נקבה. חיוב הבאת הקרבן אינו חל על האדם בכל פעם שהוא נראה בבית המקדש, אלא רק פעם אחת במשך החג.
חובת המצווה היא, כאמור, להביא את הקורבן ביום טוב הראשון של החג, אך מי שאיחר ולא הביא את הקורבן ביום זה, יכול להביאו באחד משאר ימות החג. בחג הפסח – ניתן להביא את הקורבן באחד משבעת ימי החג, ובחג הסוכות – באחד משמונת ימי החג (כולל שמיני עצרת). גם בחג השבועות, אף שהוא בן יום אחד בלבד – ניתן להביא את הקורבן באחד מששת הימים שלאחר החג. לאחר שעברו ימים אלה – לא ניתן להביא את הקורבן.
לקורבן זה אין שיעור מן התורה, שנאמר, אך חכמים קבעו שיעור מינימלי לערכו של הקורבן, לפי בית שמאי מעה אחת של כסף ולפי בית הלל (שהלכה כמותם) – שתי מעות של כסף.
קרבן זה, ככל קורבן שלמים מחולק לשלושה חלקים.
חגיגת ארבעה עשר
קיים סוג נוסף של קורבן שלמי חגיגה הקרב בארבעה עשר בניסן, ביחד עם קורבן הפסח. קורבן זה הנקרא "חגיגת ארבעה עשר" אינו חובה, והוא בא כדי שקורבן הפסח הנאכל אחריו – ייאכל "על השובע" (כדי לשבוע ממנו, ולא מתוך רעב כבד). הרחבה בעניין זה – בערך קורבן פסח.
ראו גם
קרבנות נוספים שיש להקריב ברגל:
אלכסנדר סטנוייביץ'
אלכסנדר סטנוייביץ' (בסרבית: Александар Станојевић; נולד ב-28 באוקטובר 1973 בבלגרד), המכונה "סאלה", הוא כדורגלן עבר סרבי, וכיום מאמן כדורגל המאמן את קבוצת קוניאספור.
קריירת משחק
סטנוייביץ' החל לשחק במחלקת הנוער של פרטיזן בלגרד, והיה קפטן קבוצות הנוער של המועדון עד שחלה בגיל 17 והושבת מכדורגל לכמעט שנתיים. כשהבריא חזר לשחק והיה כדורגלן מקצועי עד שפרש ממשחק בגיל 30, בעונת. במהלך הקריירה הספיק לשחק במיורקה הספרדית, אוביליץ' בלגרד, OFK בלגרד, פרטיזן בלגרד ו-MOL וידי ההונגרית.
קריירת אימון
את קריירת האימון שלו החל כמאמן כדורגל בקבוצת הנוער של OFK בלגרד ובשנת 2004 עבר לתפקיד עוזר המאמן בקבוצה הבוגרת. בשנת 2006 החל לאמן את הקבוצה הסרבית FK סרם, אותה עזב לאחר עונה אחת. הוא חזר למועדון נעוריו, פרטיזן בלגרד, שם שימש כעוזר המאמן. בשנת 2007 הפך לעוזר מאמן נבחרת סרביה ועונה לאחר מכן אימן את נבחרת סרביה עד גיל 19, עמה הגיע למקום שלישי באליפות אירופה לנוער. בשנת 2008 החל לאמן את פרטיזן בלגרד, עמה זכה בשתי אליפויות, אחת בעונת  ואחת בעונת. בנוסף לכך זכה סטנוייביץ' עם פרטיזן בלגרד גם בגביע הסרבי ב-2011. בשנת 2012 עזב את פרטיזן בלגרד ועבר לאמן את קבוצת דליאן ארבין הסינית וממנה עבר לאמן את בייג'ינג גוואן, אותה הוביל בפעם הראשונה בהיסטוריה של המועדון לליגת האלופות האסיאתית.
ב-25 באפריל 2014 נחת סטנוייביץ' בישראל וסיכם את תנאיו כמאמן מכבי חיפה. ב-28 בדצמבר, לאחר 15 מחזורים בהם השיגה מכבי חיפה 19 נקודות, התפטר סטנוייביץ' מתפקידו.
באוגוסט 2019 מונה למאמן א-זמאלכ המצרית, אך פוטר לאחר שבוע.
ב-2 בספטמבר 2020 חזר לקדנציה שנייה ומונה למאמנה של פרטיזן בלגרד. הוא עזב את תפקידו בפרטיזן ב-26 במאי 2022, לאחר הפסד בגמר הגביע הסרבי לכוכב האדום בלגרד.
פרשת השיר בחדר ההלבשה
לאחר שפרטיזן בלגרד, אותה אימן, זכתה בפעם השנייה באליפות סרביה, במשחק דרבי מול יריבתה המושבעת, הכוכב האדום בלגרד, צולם סטנוייביץ' בחדר ההלבשה של קבוצתו כשהוא שר יחד עם שחקני הקבוצה שיר אוהדים של קבוצתו, אשר כלל ביטויים פוגעניים כלפי הקבוצה היריבה. הסרטון זכה לפרסום גדול וסטנוייביץ' סומן כאויב הקבוצה היריבה. בשנת 2014 סיכם סטנוייביץ' עם התאחדות הכדורגל הסרבית על מינויו למאמן הנבחרת הלאומית, אולם לחצים שהפעילו עסקני כדורגל סרביים, יריבים מאז פרשת השיר, הביאו להכשלת המינוי.
מוניקה ג'וזף
מוניקה ג'וזף (נולדה ב-2000) היא דוגמנית ושחקנית טלוויזיה ישראלית ילידת סודאן.
ביוגרפיה
ג'וזף נולדה בעיר קסאלה שבסודאן. כשהייתה בת שנה, היגרו ג'וזף ומשפחתה למצרים בעקבות מלחמת האזרחים הסודאנית השנייה. כשהייתה בת שבע ברחו ג'וזף, אמה ואחיה הקטן לישראל. כשהייתה בת תשע הועברה ג'וזף לפנימיית תל ברוך על ידי משרד הרווחה, אליו התקשרה ג'וזף בשל אמה המתעללת.
בשנת 2018 החלה ג'וזף קריירת דוגמנות. מאז עבדה עם כמה מעצבי אופנה בולטים ובהם, דורית בר-אור, שחר אבנט, אלון ליבנה ונטאשה דנונה.
בשנת 2022 התחילה לשחק בעונה השנייה של הסדרה "סקיי" שם גילמה את אסיה בן-גוריון, הזהות החדשה של סקיי. משנת 2023 ג'וזף משחקת בסדרת הנוער "דרימארס", שם היא מגלמת את סיטאר.
ג'וזף מתגוררת בתל אביב-יפו.
סיקס פלאגס
סיקס פלאגס (ששת הדגלים) היא רשת פארקי השעשועים הגדולה בעולם, עם למעלה מ-20 פארקי שעשועים ופארקי מים בצפון אמריקה. החברה נוסדה ב-1961 עם פתיחת פארק השעשועים הראשון שלהם "סיקס פלאגס אובר טקסס". כיום המשרד הראשי שלהם נמצא בעיר ניו יורק.
היסטוריה
ב-1961 פתח היזם אנגוס ג'. ווין את פארק השעשועים הראשון של החברה-"סיקס פלאגס אובר טקסס", שנושאיו היו המדינות ששלטו בטקסס לאורך השנים (שישה דגלים מעל טקסס): ספרד, צרפת, מקסיקו, רפובליקת טקסס, קונפדרציית המדינות של אמריקה ומדינת ארצות הברית. הפארק ממוקם בארלינגטון, טקסס סמוך לעיר דאלאס. לאחר הצלחת פארק השעשועים, הוקמו פארקים נוספים על ידי החברה, בהם סיקס פלאגס אובר ג'ורג'יה, סיקס פלאגס אובר מיד אמריקה (כיום סיקס פלאגס סנט לואיס) וסיקס פלאגס דיסקברי קינגדום.
לחברה כיום מספר רב של פארקים בארצות הברית, בקנדה ומקסיקו. את חלקם החברה רכשה, כגון: סיקס פלאגס מג'יק מאונטיין וסיקס פלאגס גרייט אדוונצ'ר. במרץ 2008 הודיעה חברת סיקס פלאגס על כוונתה לבנות פארק שעשועים ומים בעיר דובאי, באיחוד האמירויות הערביות שייקרא "סיקס פלאגס דובאילנד" ויהווה חלק מדובאילנד אך לבסוף תוכנית זו לא יצאה אל הפועל.
פארקים של הרשת
רשימה של פארקי השעשועים של הרשת, לא כולל פארקי המים:
ג'ואן מאנגליה
מספר נשים מבית פלנטג'נט נשאו בכינוי זה.
קירן דסאי
קיראן דסאי (במלאיאלאם: കിരൺ ദേശായി; נולדה ב-3 בספטמבר 1971) היא סופרת הודית, אשר חיה ועובדת בארצות הברית.
הרומן שכתבה, ירושה של אובדן, זכה בפרס מאן בוקר לשנת 2006 והפך אותה לאשה הצעירה ביותר שזכתה אי-פעם בפרס היוקרתי. כמו כן, זכה הספר בפרס הסיפורת של חוג מבקרי הספרים הלאומי של ארצות הברית.
ביוגרפיה
דסאי היא בתה של אניטה דסאי, סופרת שהייתה מועמדת לפרס בוקר שלוש פעמים. דסאי נולדה בצ'אנדיגאר, וגדלה בפונה ובמומבאי. בגיל 14 עקרה עם משפחתה לאנגליה, ומקץ שנה לארצות הברית, שם למדה כתיבה יוצרת בבנינגטון קולג', באוניברסיטת הולינס, ובאוניברסיטת קולומביה.
יצירתה
הרומן הראשון שלה, מהומה במטע הגויאבות (יצא באנגלית בשנת 1998, בשם Hullabaloo in the Guava Orchard) זכה לשבחים מאת סלמאן רושדי. הוא זכה בפרס בטי טראסק, אשר מחלקת אגודת הסופרים האמריקאית לרומנים חדשים מאת אזרחי חבר הלאומים הבריטי מתחת לגיל 35. הרומן השני שלה, ירושה של אובדן (2006, יצא בעברית בהוצאת עם עובד בשנת 2008) זכה לביקורות חיוביות בכל העולם, ובפרס מאן בוקר לשנת 2006.
בשנת 2013, זכתה בפרס ברלין מטעם האקדמיה האמריקאית בברלין.
רמי רחמימוב
רמי רחמימוב (17 במאי 1937 – 15 במרץ 2008) היה רופא, חוקר מערכת העצבים, פרופסור לפיזיולוגיה, והמדען הראשי של משרד הבריאות. חתן פרס ישראל לחקר מדעי הרפואה לשנת תשנ"ח (1998).
ביוגרפיה
רחמימוב נולד בעיר סופיה שבבולגריה. עלה לישראל בשנת 1949 ולמד בגימנסיה הרצליה בתל אביב.
בשנת 1963 סיים לימודי רפואה באוניברסיטה העברית. בשנים 1965–1967 עשה פוסט-דוקטורט בלונדון אצל הפיזיולוג זוכה פרס נובל ברנרד כץ. בשנת 1971 הועלה לדרגת פרופסור חבר בפקולטה לרפואה של האוניברסיטה העברית והדסה, ובשנת 1975 מונה לפרופסור מן המניין. בשנים 1981–1985 כיהן כדיקן הפקולטה. הוא זכה באופן קבוע מדי שנה בתואר המרצה המצטיין. לאחר מותו, קרא בית הספר לרפואה את פרס המרצה המצטיין בשלב הפרה-קליני על-שמו של רחמימוב.
במסגרת התמחותו בחקר המוח היה רחמימוב מחלוצי מדעני הנוירוביולוגיה ועבודתו ביססה את תחום הנוירוביולוגיה המודרנית בישראל. בין תפקידיו האקדמיים, למד וחקר במוסדות שונים בישראל ובעולם: האוניברסיטה העברית, הטכניון, אוניברסיטת לונדון, אוניברסיטת הרווארד, אוניברסיטת סטנפורד ומכון מקס פלאנק. מחקריו עסקו בתקשורת במערכת העצבים, וביססו את היחס הכמותי בין יון הסידן ושיחרור הנוירוטרנסמיטר. בהמשך עסק בחקר תכונותיהן של תעלות יונים במערכת העצבים. לאורך השנים פרסם עשרות מאמרים בעיתונות הרפואית והמדעית. עבודתו המדעית זכתה להוקרה עם קבלתו את פרס ישראל לחקר הרפואה בשנת 1998.
משנת 1992 עמד בראש מרכז מינרווה של האוניברסיטה העברית והטכניון לביופיזיקה של התא.
פעילות ציבורית
רחמימוב עסק בפעילות ציבורית נרחבת עוד כסטודנט ובמשך כל חייו. בין תפקידיו: יו"ר אגודת הסטודנטים לרפואה בישראל, יו"ר ועדת הביקורת של הסתדרות הסטודנטים, יו"ר וחבר ועדות בדיקה של המועצה להשכלה גבוהה ויו"ר האגודה הישראלית לביולוגיה ניסויית (אילנית). בשנת 1989 מונה רחמימוב לראשות ועדה שבדקה את המחקר הרפואי בישראל.
רחמימוב היה יו"ר ראשון של המועצה לניסויים בבעלי חיים (1995–1999), יו"ר ועדת מקצוע הביולוגיה במשרד החינוך (משנת 1999), חבר הוועדה המדעית המייעצת וחבר הנאמנים של המכון הלאומי לפסיכוביולוגיה בישראל, חבר הוועדה של המרכז למחקר רפואי באוניברסיטת תל אביב, יו"ר ועדת פרס אלקלס למחקר רפואי מטעם קרן קיימת לישראל, יו"ר חבר הנגידים של הקרן הדו-לאומית ארצות הברית-ישראל (2006–2007), ואחרים. משנת 2001 ועד לפטירתו שימש כמדען הראשי של משרד הבריאות.
רחמימוב היה נשוי לפרופסור לביוכימיה חנה רחמימוב והוא אביהם של נמרוד רחמימוב, רופא אורתופד, איריס רחמימוב, פרופ' להיסטוריה, ותמר רחמימוב-הוניג, דיפלומטית ומומחית במשפט בין לאומי. אחיו של רחמימוב הוא האדריכל אריה רחמימוב.
טרנספורטר (מסע בין כוכבים)
טרנספורטר (באנגלית: Transporter) הוא מכונת טלפורטציה בדיונית אשר נעשה בה שימוש ביקום הבדיוני של זיכיון "מסע בין כוכבים". טרנספורטרים ממירים אדם או אובייקט אל תוך תבנית אנרגיה, ואז משגרים אותה אל מקום יעד, שם היא מומרת בחזרה לחומר. "תאונת טרנספורטר" היא מונח כללי לתיאור מצב שבו האדם או האובייקט לא הומרו כשורה למצבם החומרי.
על פי The Making of Star Trek, תוכניותיו המקוריות של יוצר מסע בין כוכבים ג'ין רודנברי לא כללו טרנספורטרים, ובמקום זאת - כאשר דמויות היו נקראות אל פני כוכב לכת, היה צורך לנחות עליו עם ספינת החלל. עם זאת, הדבר היה מחייב מספר לא מבוטל, לא ישים ויקר מדי של תפאורות ומודלים לצילומים, כמו גם בזבוז זמן מסך בכל פרק, שבו יש נחיתות, המראות וכדומה. שימוש במעבורות חלל היה הרעיון הבא, אולם כאשר החלו הצילומים, מודל הצילומים בגודל המלא לא היה מוכן. הטרנספורטרים תוכננו כאלטרנטיבה פחות יקרה, שהושגה על ידי fade-out/fade-in פשוטים של האובייקט. הטרנספורטרים מופיעים לראשונה בפרק הפיילוט המקורי "The Cage". האפקט המיוחד של הטרנספורטר, לפני שנעשה שימוש באנימציה ממוחשבת, נוצר על ידי סיבוב מצלמה בהילוך איטי במהופך וצילום כמה גרגירים מבריקים עם תאורה אחוריות של אבקת אלומיניום שפוזרה בין המצלמה לבין רקע שחור.
בשנת 1964, בעת שכתב את הטיוטה הראשונה של "The Cage", ג'ין רודנברי עדיין לא ראה את הסרט "הזבוב" משנת 1958. סרט זה הובא לתשומת לבו, וכך נהגה רעיון הטרנספורטר.
באוגוסט 2008, הפיזיקאי מיצ'יו קאקו חזה, במגזין של ערוץ דיסקברי, כי מכשיר טלפורטציה דומה לאלו שנראה במסע בין כוכבים יומצא בתוך מאה שנה.
היסטוריה
על פי דיאלוג בפרק "Daedalus" של "מסע בין כוכבים: אנטרפרייז", הטרנספורטר הומצא בתחילת המאה ה-22 על ידי ד"ר אמורי אריקסון, שגם היה בן-האדם הראשון להיות משוגר בהצלחה. על אף שיש על סיפון האנטרפרייז NX-01 טרנספורטר, הצוות לא משתמש בו באופן שגרתי לצורך העברת אורגניזמים ביולוגיים. (הקפטן ג'ונתן ארצ'ר אמר פעם שהוא לא יהיה מסוגל לשים את כלבו פורת'וס דרכו.) במקום זאת, הם מעדיפים בדרך כלל להשתמש במעבורות חלל, או אמצעי תחבורה אחרים, ומשתמשים בטרנספורטר רק כמוצא אחרון, אם אין שום אמצעי תחבורה אחר, אפשרי או ריאלי, העומד לרשותם. טכנולוגיית השיגור היא נדירה מאוד; בפרק "The Andorian Incident", לאנדוריאנים, שלהם טכנולוגיה מתקדמת בהרבה על פני זאת של צי הכוכבים מבחינות רבות, עדיין אין את הטכנולוגיה, ובפרק "Chosen Realm", קבוצה של חייזרים, דתיים קיצוניים, חוטפים את הספינה מבלי להיות מודעים לטכנולוגיה שבה, עד כדי כך שהם מאמינים לארצ'ר (שבוחר בעצמו כאשר מנהיגם מתעקש להקריב את אחד מאנשי הצוות) כשהוא אומר להם שמדובר במכשיר לפירוק חומרים, ולא לשיגורם למקום אחר. במאה ה-23, הצוות על סיפון האנטרפרייז מרבה להשתמש בטרנספורטר. במאה ה-24, נסיעות טרנספורטר הן אמינות מאוד, ו-"הדרך הבטוחה ביותר להגיע ממקום למקום", כך על פי דיאלוג בפרק "Realm of Fear" של "מסע בין כוכבים: הדור הבא".
על פי הפרק "Homefront" של "מסע בין כוכבים: חלל עמוק 9", צוערים באקדמיה של צי הכוכבים מקבלים הקצבות לצורך השימוש בטרנספורטר, ופעם אחת משפחת סיסקו השתמשה בטרנספורטר על מנת להעביר רהיטים לביתם החדש.
למרות השימוש התדיר שלו, דמויות כמו לאונרד מקוי וקתרין פולאסקי אינן ששות להשתמש בטרנספורטר, כפי שהדמויות הצהירו בפרקים "Encounter at Farpoint" ו-"Unnatural Selection", בהתאמה. בנוסף, רג'ינלד ברקלי מביע את החשש ההגלוי שלו לשימוש בטרנספורטר בפרק "Realm of Fear", בו הוא אומר: "אטום אחד שלא במקומו ו..., פוף!, אתה לעולם לא חוזר. זה מדהים שאנשים לא אובדים כל הזמן". צ'יף או'בריאן מגיב, באומרו: "אני עושה את זה במשך 22 שנה, ועדיין לא איבדתי אף לא אדם אחד".
יכולות ומגבלות
סדרות הטלוויזיה והסרטים אינם נכנסים לפירוט רב ומעמיק על טכנולוגיית הטרנספורטר. ה-Star Trek: The Next Generation Technical Manual טוען כי הטרנספורטר מסוגל להוביל אובייקטים בזמן אמת, בדיוק עד לרמת הקוונטים. בפרק "Realm of Fear" מצוין כי אורך של טרנספורטר בנסיבות חריגות יימשך "ארבע או חמש שניות; בערך פי שניים מהזמן הרגיל". על סמך זה, ניתן לחשב כי האורך של טרנספורטר טיפוסי הוא בין 2 ל-2.5 שניות ואולי פחות מזה. מפצי הייזנברג מסירים אי-ודאות מהמדידות התת-אטומיות, מה שהופך את הנסיעה באמצעות הטרנספורטר לברת-ביצוע. טכנולוגיה נוספת המעורבת בטרנספורטר כוללת חיץ דפוס מחשב כדי לאפשר מידה מסוימת של חופש פעולה בתהליך. כשנשאל "איך עובד מפצה ההייזנברג?" על ידי טיים מגזין, היועץ הטכני של "מסע בין כוכבים" מיכאל אוקודה הגיב: "זה עובד טוב מאוד, תודה לך".
טרנספורטרים של צי הכוכבים מעידן "הדור הבא" כוללים בתוכם את היכולת לזהות ולנטרל נשק פעיל (הפרק "The Most Toys", "הדור הבא"), ומסנן ביולוגי על מנת להסיר חיידקים או וירוסים מדבקים מאדם המשוגר (הפרק "Shades of Gray", "הדור הבא"). הטרנספורטר יכול גם לשרת מטרה טקטית, כגון לשגר רימון יד פוטוני או טורפדו פוטוני, על מנת לפוצצם במקומות מרוחקים (הפרק "Legacy", "הדור הבא"; הפרק "Dark Frontier", "וויאג'ר"), או להרוס אובייקטים (הפרק "Captain's Holiday", "הדור הבא"). בפרק "A Taste of Armageddon" של "מסע בין כוכבים: הסדרה המקורית", מוזכר כי במסגרת משחק מלחמה תאורטי בין שני כוכבי הלכת ונדיקאר ושכנו אמיניאר VII, כוחות ונדיקאר שיגרו פצצות-היתוך אשר התגשמו מעל למטרות אויב.
בכל פעם שאדם או חפץ משוגר דרך הטרנספורטר, המכונה יוצרת קובץ זיכרון של הדפוס. לפחות פעם אחת בסדרות "מסע בין כוכבים" נעשה שימוש בדפוס זה, על מנת להחזיר למצבם המקורי אנשים שנפגעו או שונו על ידי הטרנספורטר.
פעולות הטרנספורטר יכולות גם להיות מקוצרות כאשר נקודת המוצא ו/או אתר היעד המיועד נעים במהירויות עיוות. בפרק "The Schizoid Man" של "הדור הבא", היה צורך בטרנספורטר ארוך טווח, שיפעל במהירות הקרובה למהירות עיוות, שכן קרן הטרנספורטר אינו יכולה לעבור דרך שדה עיוות. על מנת לשגר צוות אל פני כוכב לכת, ובאותו הזמן להגיב לאות מצוקה שהתקבל, האנטרפרייז נדרשה להאט ממהירות עיוות למשך הזמן שנדרש להפעיל את קרן הטרנספורטר. ג'ורדי לה פורג' ביצע את הפעולה העדינה הזו בעצמו, אשר הייתה כרוכה בפיצוי על המהירות היחסית של הספינה. לאחר התגשמות צוות הנחיתה על פני כוכב הלכת, אחד מאנשי הצוות ציין שלרגע חשב שהוא נכלא בתוך קיר סמוך, ועמיתו השיב לו: "לרגע, אכן היית". פרקים מאוחרים יותר ("The Emissary", "חלל עמוק 9"; "The Best of Both Worlds", "הדור הבא") מאשרים כי הטרנספורטר יכול לפעול במהירות עיוות רק אם הן אתר השליחה והן אתר הקבלה נעים באותן המהירויות.
שיבושים, תקלות ותאונות
במספר פרקים של "מסע בין כוכבים: חלל עמוק 9" ו-"מסע בין כוכבים: וויאג'ר" נעשה שימוש במכשירי אנטי-טרנספורטר, שנועדו לעכב או לערבל את פעילות הטרנספורטר, ובכך למנוע את השימוש בו. "מעכב" מונע מקרן הטרנספורטר "להינעל" על מי או על מה שהוא מחובר אליו. "מערבל" גורם לעיוות של הדפוס של האובייקט שנמצא בתהליך המעבר, וממש מפזר לכל עבר את האטומים שאמורים להתגבש מחדש בסדר מסוים, וכתוצאה מכך - הרס של חפצים דוממים והרג של יצורים חיים, על ידי עיוותם לרקמה אקראית; שימוש במכשיר שכזה הודגם באופן מבעית בפרק "The Darkness and the Light" של "מסע בין כוכבים: חלל עמוק 9".
הטרנספורטר רגיש לאנומליות חריגות ולתנאים סביבתיים יוצאי דופן, שיכול לגרום לתוצאות בלתי צפויות. עפרות מגנטיות לא ידועות יצרו העתק פיזי של קפטן קירק (הפרק "The Enemy Within", "הסדרה המקורית"), וקרן שיגור משופרת, אשר ניסתה לשגר את לוטננט ויליאם רייקר דרך אטמוספירה לא יציבה, "השתקפה" והתפצלה לשתי אלומות זהות, כאשר הקרן הנוספת מייצרת העתק פיזי של רייקר, אשר נותר לא ידוע על פני שטח של כוכב לכת במשך שמונה שנים, עד אשר חולץ משם על ידי קומנדר ויליאם רייקר (הפרק "Second Chances", "הדור הבא").
מלבד השפעות חיצוניות הגורמות לשיבושים בפעילות הנורמלית של הטרנספורטרים, עובדה ידועה היא כי הטכנולוגיה עצמו נכשלת לעיתים, וגורמת לפציעה חמורה או מוות לאלו ששוגרו. הדבר בא לידי ביטוי בסרט "מסע בין כוכבים: הסרט", כאשר תקלה במעגלי חיישן הטרנספורטר הביאה לכך שאות בלתי מספיק הוצג במסוף שעל האנטרפרייז והעיד שיגור מוצלח של שני בני אדם, אולם בצד השני, בצי הכוכבים, לא הצליחו למשוך אותם החוצה למקום שבו הם היו אמורים להתגשם מחדש. מערכת הטרנספורטר ניסתה לגרום לאות החלש שהיה זמין להתגשם מחדש, ולמרות המאמצים של קירק וסקוטי, המערכת נכשלה, ושני המשוגרים נעלמו ממשטח טרנספורטר. קירק, מזועזע למראה הזוועה לה היה עד, שואל: "צי הכוכבים, יש לכם אותם?", אך נענה בתגובה: "אנטרפרייז, מה שהגיע לכך בחזרה לא האריך ימים, למרבה המזל".
עד לזמן של "מסע בין כוכבים: הדור הבא", הטכנולוגיה של הטרנספורטר התקדמה במידה ניכרת, כלומר: תאונות כעת מתרחשות בסבירות נמוכה הרבה יותר, אם לא בסבירות הקרובה לבלתי אפשרית. למעשה, בפרק "Realm of Fear", ג'ורדי לה פורג' מציין כי היו לא יותר מ-2–3 תאונות טרנספורטר במהלך 10 השנים האחרונות. כמו כן ישנה התייחסות באותו הפרק אל ההתקדמות הרבה בטכנולוגיית הטרנספורטר, של צ'יף או'בריאן שמצהיר כי לכל משטח יחיד של טרנספורטר יש ארבעה סורקים מיותרים, וכי במקרה שסורק אחד נכשל - השלושה האחרים תופסים את מקומו.
בפרק "Tuvix" של "מסע בין כוכבים: וויאג'ר", תאונת טרנספורטר גורמת למיזוגם הפיזי וההתנהגותי של לוטננט טובוק ושל ניליקס אל תוך ישות אחת.
מגבלות טכנולוגיות ומדעיות
בעוד שנטען על ידי מספר דמויות כי הטרנספורטר אינם יכולים לשגר דרך מערכות הגנה של ספינת חלל או של כוכב לכת, ישנם מקרים בהם "כלל" זה הופר באמצעות "פתרון רטורי" ("The Wounded", "הדור הבא"; "Trials and Tribble-ations", "חלל עמוק 9") או התעלמות מצד הכותבים ("Caretaker", "וויאג'ר").
בסרט "מסע בין כוכבים 2: זעמו של חאן", תת-אדמירל ג'יימס טי קירק ולוטננט סאביק מנהלים שיחה, במהלך שלב הפירוק של השיגור. בסרט "מסע בין כוכבים 4: השיבה הביתה", ד"ר ג'יליאן טיילור קופצת אל תוך קרן הטרנספורטר של קירק במהלך שלב הפירוק, והשניים מתגשמים מחדש ללא כל השפעות שליליות. כנראה בשל "קרן הכליאה הטבעתית", מרכיב של הטרנספורטר שמוזכר בפרקי טלוויזיה השונים, המשמש כדי לשמור על דפוסים נפרדים זה מזה. באותו הסרט, ספוק משוגר תוך כדי הליכה.
על פי Star Trek: The Next Generation Technical Manual, הטרנספורטר אינו יכול לשנע אנטי-חומר, אולם בפרק "Dark Frontier" של "מסע בין כוכבים: וויאג'ר", הוויאג'ר משגרת טורפדו-פוטון חי, המצויד באנטי-חומר, אל תוך ספינת חלל של הבורג. בפרק "One of Our Planets is Missing" מתוך "מסע בין כוכבים: סדרת האנימציה", האנטרפרייז משגרת נתח של אנטי-חומר אל תוך תיבת הקפאה.
ב-"מסע בין כוכבים: הסדרה המקורית", שיגור מתוך ואל תא הטרנספורטר היה הכרחי. הדבר מוסבר בפרק "Day of the Dove" של הסדרה המקורית. ספוק וסקוטי כבר אמרו ששיגור "מאתר לאתר" (כפי שהם מתייחסים לכך בתוכנית הטלוויזיה) על סיפון ספינת חלל עשוי להיות מסוכן. המשוגרים עלולים להיות "משוגרים אל תוך סיפון" או חפץ דומה, ולהיתקע שם. אולם, ישנם, ככל הנראה, מנגנוני הגנה במקום, שנועדו מלמנוע מאנשים להיות משוגרים אל תוך סביבה עוינת, כמו מתחת למים או בתוך בו לבה, למרות שזה אפשרי לעקוף את אמצעי הבטיחות האלו; לדוגמה, בפרק "And the Children Shall Lead" של הסדרה המקורית, שני מאבטחים שוגרו אל תוך החלל הפתוח. בסדרות הבאות, עם זאת, חדר הטרנספורטר נראה, בפועל, בעיקר מיושן. דמויות מוצגות מפעילות את הטרנספורטר מקונסולות רגילות ומשוגרים ממקום למקום, ללא כל בעיה הנראית לעין. המפעיל העיקרי יכול לשגר אותם בטרנספורטר לכל מקום בקלות. הסבר אפשרי לכך מוצע ב-Star Trek: Deep Space Nine Technical Manual, ועל פיו ייתכן וצריכת האנרגיה של שיגור "מאתר לאתר" היא כפולה מאשר הצריכה הרגילה - מתוך או אל חדר הטרנספורטר עצמו, שכן האובייקט המשוגר צריך להיות משוגר אל הטרנספורטר, מאוחסן, ורק אז מועבר אל היעד. בנוסף, ששת המשטחים העגולים שעל הפלטפורמה משמשים בדרך כלל את האובייקטים המשוגרים בשביל לעמוד עליהם, אבל לא נראה כי הם מייצגים הגבלה כלשהי של החומרה לעד שישה אנשים.
למרות שהדבר מעולם לא נראה, דיאלוג ב-"מסע בין כוכבים: חלל עמוק 9" מלמד על קיומם של טרנספורטרים ניידים, אם כי בפרק "Timescape" של "מסע בין כוכבים: הדור הבא" נעשה שימוש ב-"טרנספורטר חירום" שנענד על זרוע היד (אם כי ייתכן ואלו שימשו רק כדי להפעיל טרנספורטר מרחוק). כדי לבלבל את העניינים עוד יותר, בסרט הקולנוע "מסע בין כוכבים: נמסיס", נראה לראשונה האבטיפוס של "יחידת טרנספורטר חירום". טום פריס משתמש בטרנספורטר נייד, בפרק "Non Sequitur" של "מסע בין כוכבים: וויאג'ר".
מסיבות אפקטים מיוחדות, בסדרה המקורית, אנשים בדרך כלל נראים קפואים במקום במהלך שיגור, למעט פעם אחת יוצאת דופן - קירק, בפרק "That Which Survives". עם זאת, עד לעידן "הדור הבא", דמויות היו יכולות לנוע בגבולות קרן הטרנספורטר בזמן השיגור, למרות שהדבר נראה על המסך לעיתים נדירות. אנשים המשוגרים, לפחות בחלק מהפעמים, מסוגלים לתפוס את תפקוד הטרנספורטר בזמן שהם משוגרים. בפרק "The Doomsday Machine" של הסדרה המקורית, הטרנספורטר של האנטרפרייז מתקלקל בעת שהוא משגר את סקוטי מספינת החלל המושבתת קונסטליישן (Constellation) אל סיפון האנטרפרייז, בשל נפילת כוח, והדפוס של סקוטי כמעט ואבד בדרך. ברגע שהוא מתממש בהצלחה, הסקוטי שואל מפעיל טרנספורטר בדאגה, "מה קורה עם הדבר הזה?" וצווי טרנספורטר שצריך לקחת את הקו לתיקון חירום. אירוע זה אינו בהכרח מצביע על כך שתקלות כאלה היו לי השפעה חזקה על האדם שהובל, עם זאת, מומחיותו של הסקוטי אולי הייתה מאפשרת לו להבחין ולאבחן השפעות עדינות בזמן שיגור, מה שרוב האנשים לא מסוגלים לעשות.
מינים מסוימים של חייזרים אינם משתמשים בטכנולוגיית הטרנספורטר בגין מגוון רחב של סיבות. בהופעתו הראשונה של טריל בפרק "The Host" של "מסע בין כוכבים: הדור הבא", נאמר כי טריל אינם מסוגלים להיות משוגרים, לאחר שהתאחדו עם סימביונט. נראה כי הסיבה לכך הייתה שהסימביונט זוהה על ידי הטרנספורטר כגוף זר פולש, ועל כן הוסר על ידי טכנולוגיית הטרנספורטר. אודן, הטריל הפונדקאי בפרק זה, מסרב להסביר מדוע לא ייסע בדרך זו (שיגור באמצעות טרנספורטר), ועובדת היותו פונדקאי המאוחד עם שיתופן מתגלה רק מאוחר יותר, כאשר הוא נפצע. כל אנשי צוות האנטרפרייז מגיבים כאילו מעולם לא היה להם מגע עם מין זה בעבר. מאוחר יותר, מתברר שטריל מאוחדים עובדים בפדרציה מזה זמן מה.
מאוחר יותר, כאשר הטריל הופך לגזע קבוע בסדרה, חוסר היכולת להשתמש בטכנולוגיית הטרנספורטר נעלם. מעולם לא ניתן הסבר לשינוי, בכל הסדרות שהם הופיעו, אולם על פי מאמר באתר האינטרנט startrek.com, יותר מגזע אחד משמש את הטריל כפונדקאים עבור השיתופנים שלהם.
הערה מדעית
כבר חושב ונמצא כי כ-1045 (כ-2150) ביטים הם סדר הגודל של ביטים של מידע הדרושים על מנת לשחזר בצורה מושלמת אדם זכר בוגר אמריקאי בגודל ממוצע, עד לרמת הקוונטים, על מחשב - וליתר דיוק: 2.0057742 × 1045 ביטים (ראו יעקב בקנשטיין לבסיס לחישוב זה). כיום, המכשיר הנפוץ לאחסון 1 טרה-בייט יכול לאחסן כ-8 × 1012 ביטים.
נתון זה מייצג את הגבול התחתון של קיבולת מידע הנחוצה למכשיר הטרנספורטר שעל ספינת חלל ב"מסע בין כוכבים" על מנת להיות מסוגל לשגר אדם אחד. ברור כי מספר פעמים קיבולת מידע זה תהיה הכרחית לצורך שיגור מספר בני-אדם בו-זמנית.
בתרבות הפופולרית
אמרת הכנף המפורסמת "שגר אותי למעלה, סקוטי" (במקור: "Beam me up, Scotty") מתייחסת למכשיר הטרנספורטר, אשר לעיתים קרובות הופעל על ידי מונטגומרי סקוט בסדרה המקורית. עם זאת, הביטוי המדויק מעולם לא נאמר באופן זה באף אחד מפרקי "מסע בין כוכבים: הסדרה המקורית" או סרטי הקולנוע, בעוד שב"מסע בין כוכבים: סדרת האנימציה" נעשה בו שימוש לעיתים קרובות. בסרט "מסע בין כוכבים 4: השיבה הביתה" נשמע אדמירל קירק אומר: "סקוטי, שגר אותי למעלה", וזו הייתה הפעם היחידה שמישהו התקרב לאותו ביטוי שגור.
הערות שוליים
Star-Trek-Technologie
טופופיליה
טופופיליה הוא ספרו של אי פו טואן, המנסה להסביר כיצד בני האדם יוצרים קשר חיובי עם סביבתם. הספר הופיע בתקופה שבה החלו להתפתח התנועות לאיכות הסביבה, שרובם ניזונו ממחקרים שעסקו בסביבה עצמה על תופעותיה הפיזיות השונות. לעומת זאת היה מעט מאוד מחקר וניתוח של הקשר שבין בני האדם, התרבות והסביבה הפיזית. ספרו של טואן הופיע בעיתוי מושלם מבחינת תנועות סביבתיות אלה.
אי פו טואן, נולד במזרח סין (1930) למשפחה מהמעמד הגבוה. בעקבות אירועים פוליטיים באזור (הכיבוש היפני) הפכו לפליטים ונדדו בכמה ארצות, כולל אוסטרליה והפיליפינים. בסוף שנות הארבעים טואן נסע ללמוד באוקספורד גאומורפולוגיה ומשם נדד לקליפורניה וסיים את הדוקטורט ב 1957. הוא בעל השכלה וידע רחבים בתחומי התרבות המערבית והתרבויות המזרחיות. הוא חי וחקר במדבריות ניו-מקסיקו, לימד וחקר במספר אוניברסיטאות מפורסמות בצפון אמריקה וגיבש בתחילת שנות השבעים את רעיונותיו לקשר בין האדם והסביבה, והציג אותם בספר ״טופופיליה״.
בפתיחת הספר הוא מנסה להגדיר את גבולותיו בעזרת שאלות: מהן השקפתינו כבני האדם על הסביבה הפיזית והאנושית המקיפה אותנו? מהן הסביבות האידיאליות בעינינו? כיצד התרבות, הערכים או הדת משפיעים על תפיסת הסביבה שלנו? האם ישנם מכנים משותפים לאהבת הסביבה לבני תרבויות שונות?
המשותף האנושי
לכאורה כל אדם חש את המציאות באופן דומה בין השאר בגלל מבנה החושים האנושיים. לדוגמה - המידע המגיע מחוש הראייה מושפע ממיקום העיניים בחזית הפנים, המאפשר זווית ראייה מסוימת וכן לאמוד נפח, גודל ועומק. חוש הראייה מאפשר קליטת תמונה בצבעים, באורכי גל מסוימים וכן ראייה סטריאוסקופית. המידע המגיע מחושי הריח והשמיעה הם שונים - הם רציפים ומאפשרים לנו לקלוט את גוני הריח וקולות של כל סביבה. אותות אלה נוגעים בסופו של תהליך ברגשותיו של האדם.
המגע של האדם עם העולם הוא מגע סימולטנית בכל החושים באותה העת. מחסור באחד מהחושים גורם לעיוות המידע מהסביבה. כך לדוגמה, באזורי הקוטב בימות החורף הראייה קרובה לאפס, לכן אצל האסקימואים התפתחו מאוד חושי המגע, הריח והשמיעה כדי שיוכלו להבין את סביבתם ולשרוד בה. מעבר להבדלים הבין אישיים, בקליטת המידע על ידי החושים, ישנן כמה תכונות משותפות בתפיסה של בני האדם ובדרך בה הם מפרשים את המידע: יכולת חשיבה, חלוקה למגזרים, או יכולת הכללה והסמלה.
יכולת חשיבה
מעבר לתכונות של האדם כיצור חי (הצורך במזון, מקלט, טריטוריה, וכדומה) ולתכונותיו החברתיות כחלק מקבוצה אחת, יש לאדם תכונה שאינה לבעלי חיים אחרים - חשיבה רציונלית ויכולת לתפוס רעיונות וסמלים מופשטים. החשיבה מבדילה אותו מבעלי החיים ומשמשת כוח חשוב בקבלת החלטות ונתינת משמעות למידע שנקלט בחושים.
חלוקה למגזרים
המבט התלת־ממדי של האדם מאפשר לו למקד את ראייתו בעצם אחד או שניים, ולהשאיר את שאר המציאות ״מחוץ למוקד". אנחנו מחלקים את רצף המציאות כגון רוחות השמיים למקטעים של כיוונים, בעוד שהם עצמם רציפים.
חלוקה בינארית
המוח האנושי לא רק מחלק את המציאות למגזרים, אלא גם נוטה לפרשם כניגודים: ירוק מציין שלווה וביטחון לעומתו צבע האדום - מציין סכנה. בצורה דומה האדם מחלק את החברה לאנחנו/הם, מרכז/פרפריה, אור/חושך, גבוה/נמוך זכר/נקבה, חיים/ מוות…
ישוב סתירות