cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
אלי כהן (רופא)
קורות חיים
בילדותו בצפת למד בחֵיידֶר ובבית ספר היסודי אליאנס. כמצטיין נשלח בשנת 1920 על ידי כי"ח לבית ספר אליאנס בפריז שם הוסמך כמורה ובשנת 1925 הוצב כמורה לעברית באליאנס דמשק. מרד הדרוזים האלים באותה שנה גרם לו לחזור לצפת ולשנות מקצוע . בשנת 1926 התקבל ללימודי רפואה באוניברסיטה האמריקאית בביירות. בהיותו בחופשת מולדת במהלך מאורעות תרפ"ט הותקף בית הוריו על ידי ערבים חלקם שכנים. הוא ואביו בלמו במו ידיהם את הפורעים כאשר שאר בני הבית התחבאו בקומה העליונה. שניהם נפצעו מדקירות רבות והבית נשרף לחלוטין. שני אחיו הקטנים, סמי שהיה בן 5 בעת הפרעות ופנינה בת 12, שהוחבאו בתוך ארון מתכת יצאו מהפרעות עם טראומות קשות אשר בעקבותיהן היגרו שניהם עם התבגרותם לניו-יורק..
בשנת 1931 הוסמך כהן כרופא וחזר לצפת. בעידוד רופאי בית החולים הדסה בצפת הוא פתח מרפאה פרטית והיה אז לרופא היהודי הפרטי היחיד (מחוץ לבית החולים) בעיר לצד כמה רופאים ערבים, שימש כפנימאי, כירורג, אורתופד ובשעת הדחק גם מיילד.
בשנת 1941 התגייס לצבא הבריטי והוצב כמפקד בית החולים הצבאי בדרגת מייג'ור באלכסנדריה במצרים, בית חולים שטיפל בחיילים שנפגעו בקרב אל-עלמיין הראשון ובקרב אל-עלמיין השני.
לאחר שחרורו בתחילת 1946 חזר לצפת ונישא לעליזה לבית טולידאנו, גננת במקצועה ילידת 1922 טבריה, אחייניתו של שר הדתות יעקב משה טולידאנו. עליזה פעלה בצפת במוסדות התנדבותיים כמו ויצו, רוטרי, איל"ן וידידי המרכז הרפואי זיו.
כצאצאית למגורשי ספרד, ביום העצמאות בשנת 1992 הדליקה משואה בהר הרצל במלאת 500 שנה לגירוש ספרד.
במהלך קרבות מלחמת העצמאות בצפת התבקש כהן מפעם לפעם על ידי משפחות ערביות להמשיך ולטפל בהן והוא נענה. שומרים ערבים הוצמדו אליו כאשר חצה את הקווים והוא הלך ללא פחד לבתי ערבים לטפל בחוליו. במהלך המלחמה, על מנת להשיג שליטה טובה בהגנת צפת, העיר חולקה לשישה קטעים כאשר בכל קטע הוקמו בנקודות התורפה עמדות סטטיות. אחת העמדות נקראה 'עמדת בית ד”ר כהן' והייתה צמודה לגרם המדרגות שהפריד בין הרבעים. מול הבית, במרחק של כחמישה עשר מטר, הייתה עמדה ערבית ועם תחילת מעשי האיבה השכנים פוצצו את העמדה. באזור זה התחולל הקרב הקשה לבלימת ההתקפה על הרובע היהודי מכיוון השוק והמסגד (ראה: הקרב על צפת). ב-7 במאי החל צבא ההצלה של קאוקג'י להפגיז את העיר בתותחים, דבר שעורר פאניקה וחרדה בקרב תושבי הרובע היהודי, וחלקם אשר סברו כי אין שום סיכוי לנצח בקרב, ביקשו מאלעד פלד להיכנע. לדברי פלד, במקביל לדרישה להיכנע, הציע אחד מתושבי הרובע היהודי, ד"ר אלי סלים כהן, שהיה בקשרים עם הערבים, לתווך בין הקהילה היהודית לקהילה הערבית. הוא אמר כי אם ההגנה והאצ"ל יעזבו את העיר יוכלו יהודי צפת תושבי העיר הוותיקים להגיע לידי הבנה גמורה עם שכניהם.
אלי כהן טיפל במשך 50 שנה בצפת וברחבי הגליל העליון ביהודים, ערבים, דרוזים וצ'רקסים גם תוך כדי מלחמת השחרור ולאחריה, כולל במשפחתו של אבו מאזן עד אשר ברחה בשנת 1948 ובראש העדה הדרוזית, השייח' אמין טריף.
תוך כדי העיסוק ברפואה, לאחר קרבות מלחמת העצמאות, התנדב אלי לפעילות ציבורית ונבחר למועצת העיר צפת. היה סגנו של ראש העיר הראשון פדהצור ויחד אתו קיבל בצפת בשנים 1952–1953 את נשיא המדינה יצחק בן צבי ואת המועמד לנשיאות ארצות הברית מושל אילינוי עדלי סטיבנסון.
הנצחה
בחודש יוני 2022 נחנכה בצפת סמטה על שמו של ד" אלי כהן. טקס הסרת הלוט מעל השלט, בסמטה המתחילה מרחוב ירושלים במדרחוב לעבר המצודה, נערך במעמד בני משפחה לדורותיהם בהם ילדיו, אילן, שלומי, עופרה ואמירה כהן אלמנת בנו ניסו. בטקס נכחו ראש העיר צפת, שוקי אוחנה, וחברת מועצת העיר, ויקי אלקבץ.
KPN
KPN היא חברה הולנדית לתקשורת נייחת וסלולרית. KPN החלה כחברת טלקומוניקציה ציבורית ובסיסה הוא בהאג, הולנד.
היסטוריה
החברה נקראה בעבר Koninklijke PTT Nederland, ולפני כן Staatsbedrijf  der Posterijen, Telegrafie en Telefonie או PTT, והייתה מפעילת קווי טלפון נייחים בבעלות ציבורית. KPN התפתחה למתכונתה הנוכחית ב-1 בינואר 1989, כאשר היא עברה תהליך הפרטה. קודם לכן החברה שלטה גם על שירותי הדואר בהולנד. החל מ-1994 ממשלת הולנד הפריטה בהדרגה את החברה, הפחיתה את שליטתה במניות עד ל-6.4% בשנת 2005, התהליך הושלם לבסוף בשנת 2006, אז ויתרה המדינה על מניית הזהב שלה.
בשנת 2001 ניסתה KPN להתמזג עם מפעילת הטלקום הבלגי Belgacom. הדבר לא צלח בעקבות התנגדות ממשלה בלגיה.
חברת הסלולר היפנית NTT DoCoMo מחזיקה 2% ממניות KPN Mobile NV. מ-2002 עד 2007 סיפקה KPN Mobile שירותי I-mode לטלפונים הניידים ברשת שלה. השירות היה לשירות האינטרנט הסלולרי הראשון באירופה.
I Love You (שיר של בילי אייליש)
I Love You (בעברית: אני אוהב/ת אותך) הוא שיר שהקליטה הזמרת-יוצרת האמריקאית בילי אייליש, ומופיע באלבום הבכורה שלה,. השיר יצא לאור ב-29 במרץ 2019, על ידי חברות התקליטים דארק-רום רקורדס ואינטרסקופ רקורדס, ביחד עם האלבום עצמו.
KPN
היסטוריה
KPN מחזיקה בבעלות חלקית ב-KPNQwest, חברת תקשורת בבעלות משותפת של KPN וחברת התקשורת האמריקאית Qwest. החברה הוקמה כדי להביא יחד את המילה האחרונה בתחום הסיבים האופטיים. החברה קרסה בפשיטת רגל ב-2002.
ל-KPN מיזמים משותפים עם TDC ו-Swisscom.
I Love You (שיר של בילי אייליש)
רקע וכתיבה
השיר בדומה ל-"", "Bad Guy" ו-"Wish You Were Gay" נכתב על ידי בילי אייליש ופיניאס או'קנול שגם הפיק אותו. בקנדה קיבל השיר את תואר הפלטינה, על מכירות של למעלה מ-80,000 עותקים במדינה. בארצות הברית קיבל את תואר הפלטינה, על מכירות של למעלה ממיליון עותקים במדינה.
KPN
היסטוריה
באוגוסט 2013 הציעה אמריקה מוביל לקנות 70% מהמניות שנותרו של חברת התקשורת ההולנדית תמורת 7.2 מיליארד אירו ($9.49 מיליארד דולר). אמריקה מוביל היא הבעלים של קרוב ל-30% מ-KPN. ממשלת הולנד פרסמה אזהרה על הצעת השתלטות של KPN על ידי המיליארדר המקסיקני קרלוס סלים, במסגרת שאיפתו להרחיב את אימפריית הטלקום שלו. התוכנית לא יצאה בסוף אל הפועל כאשר "Stichting Preferente Aandelen B KPN" שהוקמו כדי לשמור על האינטרסים של KPN קנו 50% ממניות החברה ויצרו חומת הגנה מפני השתלטות עוינת.
I Love You (שיר של בילי אייליש)
רקע וכתיבה
כמו כן, עלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי, בסמוך לצאת האלבום.
הצלחה
במרץ 2019, עלה האודיו הרשמי של השיר לערוץ היוטיוב של בילי אייליש. באודיו ניתן לראות את עטיפת האלבום בו נכלל השיר. נכון לפברואר 2020, מונה הצפיות של האודיו עומד על למעלה מ-35 מיליון צפיות. קליפ המילים של השיר צבר למעלה מ-45 מיליון צפיות.
בין היתר, הצליח השיר לצבור למעלה מ-285 מיליון השמעות ברשת הזרמת המדיה ספוטיפיי.
KPN
פעילות
ל-KPN יש 6.3 מיליון לקוחות בעלי קו נייח בהולנד. לחטיבה הסלולרית, KPN Mobile, יש יותר מ-33 מיליון מנויים בהולנד, גרמניה, בלגיה, צרפת, ספרד, תחת שמות מותג שונים. KPN גם מספקת גישה לאינטרנט ל-2.1 מיליון לקוחות, ומציעה לעסקים שירותי רשת נתונים ברחבי מערב אירופה.
צפניה בן כושי
צְפַנְיָה בֶּן-כּוּשִׁי היה נביא שניבא בזמן המלך יאשיהו מלך יהודה. הוא פנה לגולים בכתב ובעל פה. ספר צפניה קרוי על שמו ומספר על נבואותיו. צפניה הוא הנביא היחידי במקרא שייחוסו נזכר ארבעה דורות לפניו. צפניה מנבא את אחת מנבואות הזעם והתוכחה, מהנוקשות אשר מופיעות במקרא.
שמו ומוצאו
השם צפניה הוא שם תאופורי מהשורש צ-פ-ן (שמשמעותו להניח דבר יקר במסתור לבל יאבד או יינזק) בתוספת מרכיב שם האלוהים. השם צפניהו נמצא על גבי חותם מתקופת מלכי יהודה ובמכתבי יב.
לטביה במשחקים הפאראלימפיים
הרפובליקה של לטביה השתתפה לראשונה במשחקים הפאראלימפיים באולימפיאדת הנכים ברצלונה (1992), האולימפיאדה הראשונה לאחר התפרקות ברית המועצות. מאז היא השתתפה בכל אולימפיאדות הקיץ. לטביה זכתה במדליות הראשונות שלה באולימפיאדת הנכים סידני (2000), 3 מדליות ארד.
לטביה השתתפה ב-2 אולימפיאדות חורף בלבד: אולימפיאדת הנכים לילהאמר (1994) ואולימפיאדת הנכים טורינו (2006).
לאורך השנים זכו הספורטאים הפאראלימפיים של לטביה ב-11 מדליות קיץ, מתוכן 3 מדליות זהב, ולא זכו במדליות חורף.
צפניה בן כושי
שמו ומוצאו
יש הסוברים כי השם "כּוּשִׁי" בא בגלל צבע עורו ואין קשר לארץ המוצא כוש, זאת מפני ששמות אבותיו הנזכרים בפתיחה הם שמות תיאופוריים עבריים.
יש הסוברים כי סב-סבו של צפניה הוא חזקיהו מלך יהודה. הרד"ק אינו בטוח בזיהוי אך לשיטתו רשימת היחס נותנת חשיבות לייחוסו החשוב של צפניה:.
יש הטוענים שצפניה ניבא לפני הרפורמה שביצע יאשיהו. מנגד יש הסבורים שניבא אחרי התיקונים שביצע יאשיהו. לפי המסופר על החברה ביהודה באותם ימים בספר, ייתכן שצפניה ניבא לפני הרפורמה, שהתבצעה בשנה השמונה עשרה למלכותו של יאשיהו. חטאי אנשי יהודה שבהם מאשים אותם צפניה, כלומר: עבודת האלילים, הייתה קיימת עוד בזמנו של מנשה מלך יהודה ונמשכה גם בתקופת אמון מלך יהודה. מעבר לכך צפניה מנבא על חורבן העיר הקרב ובא. ישנם הטוענים שנבואותיו וזמן פעולתו מאוחרים יותר, בזמן מלכות יהויקים. זאת ועוד גם ביטויים המופיעים בספר כמו "שְׁאֵרִית יִשְׂרָאֵל" מעידים על מצבו של העם ביהודה בזמן החורבן.
קבר צפניה
קבר צפניה מזוהה בדרום הר הלבנון, מקודש גם למוסלמים (א-נבי צאפי, הממוקם בג'בל צאפי ) והיווה במשך שנים אתר עלייה לרגל ליהודים ומוסלמים. יש המזהים את קברו בחיטין.
מקס פון גלוויץ
ראשית חייו
גלוויץ נולד בברסלאו בחבל שלזיה, אז בשליטת פרוסיה. הוא התגייס לצבא הפרוסי ב-1870, ונלחם עם גדוד תותחנים במלחמה הפרנקו-פרוסית.
בשנת 1877 החל ללמוד באקדמיה הצבאית הפרוסית, ולאחר מכן מילא תפקידי מטה שונים, וכן התקדם בסולם הפיקוד בחיל התותחנים. בשנת 1899 הוא הועלה לדרגת אוברסט, ומונה למפקד רגימנט הארטילריה ה-76 (באדן-5). בשנת 1901 הוא מונה למפקד חטיבת הארטילריה ה-29, ובשנת 1902 הוא הועלה לדרגת גנרל מיור. בשנת 1906 הוא הועלה לדרגת גנרל לויטננט, ומונה למפקד הדיוויזיה ה-15, עליה פיקד עד לשנת 1911. לאחר מכן הוא הועלה לדרגת גנרל חיל התותחנים, ומונה למפקח הכללי של חיל התותחנים. בשנת 1913, לרגל חגיגות 25 שנה לשלטונו של וילהלם השני, קיסר גרמניה, הוא קיבל את תואר האצולה פון גלוויץ.
מלחמת העולם הראשונה
פון גלוויץ הוצב עם פרוץ המלחמה בראש קורפוס המילואים של המשמר בחזית המערבית והשתתף בקרב שרלרואה. לאחר קרב זה הוא הועבר לחזית המזרחית כדי לתגבר את הארמייה השמינית. ב-9 בפברואר 1915 מונה למפקד פלגת הארמייה גלוויץ שהפכה ב-7 באוגוסט לארמייה ה-12, והשתתף עימה בקרב גליציה. ב-23 בספטמבר מונה למפקד הארמייה ה-11 ופעל עימה במערכה נגד סרביה. ב-19 ביולי 1916 מונה למפקד הארמייה השנייה שלחמה בקרב על הסום, ובנוסף לכך גם מונה למפקד קבוצת הארמיות גלוויץ - שהוטל עליה לתאם בין הארמיות הראשונה והשנייה. ב-17 בדצמבר 1916 מונה למפקד הארמייה החמישית, ופיקד עליה גם במהלך קרב סן-מייל. ב-27 בספטמבר 1918 מונה למפקד קבוצת הארמיות גלוויץ - שכללה את הארמייה החמישית ואת פלגת הארמייה C, ופיקד עליה עד לסיום המלחמה.
לאחר המלחמה
לאחר המלחמה כיהן פון גלוויץ בין השנים 1920–1924 כנציג מפלגת העם הלאומית גרמנית ברייכסטג. ב-18 באפריל 1937 מת פון גלוויץ במהלך טיול באיטליה.
Take a Bow (שיר של ריהאנה)
Take a Bow (בעברית: קוד קידה) הוא שיר של הזמרת הברבדית ריהאנה מהמהדורה המחודשת של אלבומה השלישי, Good Girl Gone Bad. השיר נכתב והופק על ידי סטארגייט וני-יו. השיר יצא כסינגל הראשון מהמהדורה המחודשת, וכסינגל החמישי בכללי מהאלבום. השיר הוא שיר R&B שמכיל השפעות של דאנס-פופ. השיר זכה לביקורות מעורבות כאשר חלק מהמבקרים שיבחו את המילים של השיא וכהיותו "בלדה חזקה" וחלקם טענו כי ההפקה של סטארגייט אינה מקורית.
השיר הגיע למקום הראשון במצעד הבילבורד הוט 100 ובכך הפר לשיר השלישי של ריהאנה לעשות זאת. בנוסף הוא הגיע למקום הראשון במצעד שירי ה-R&B וההיפ-הופ ובמצעד שירי הפופ של בילבורד ונכון להיום הוא הגיע למעמד פלטינה מרובעת במדינה. בנוסף הוא הגיע למקום הראשון גם בקנדה, דנמרק, אירלנד, סלובקיה ובריטניה והגיע לחמישייה הפותחת במדינות כמו אוסטרליה, ניו זילנד ונורווגיה. הקליפ של השיר בוים על ידי אנתוני מנדלר אשר ביים בעבר קליפים נוספים של ריהאנה. בקליפ נראית ריהאנה כמישהי שעוזבת את בן זוגה לאחר שהיא מגלה שהוא בגד בה. על מנת לקדם את השיר ריהאנה ביצעה אותו ב-"AOL Music Sessions" וגם בכל ארבעת סיבובי ההופעות בין לאומיים הראשונים שלה.
רקע והרכב מוזיקלי
השיר נכתב והופק על ידי סטארגייט וני-יו. השיר נחשף לראשונה ב-14 במרץ 2008 בתוכנית הרדיו KIIS-FM On Air עם ראיין סיקרסט. השיר יצא כסינגל החמישי מהמהדורה המחודשת של האלבום והיה זמין לרכישה באמצעי התקשורת ודרך אתר האינטרנט של דאף ג'אם. במאי של אותה השנה השיר גם הפך לזמין ב-iTunes. השיר נכתב במפתח E בקצב של 82 פעימות לדקה. טווח קולה של ריהאנה בשיר משתרע מהתווים הנמוכים (E3) לתווים הגבוהים (C♯5). מבחינה מוזיקלית השיר שיר R&B שמשלב גם אלמנטים של דאנס-פופ. מבחינה לירית השיר מתאר בחורה אשר נפרדת מבן זוגה לשעבר לאחר שבגד בה.
ביקורות
השיר קיבל ביקורות מעורבות מצד מבקרי המוזיקה עם יציאתו כסינגל. ניק לוין מ-Digital Spy העיר על הבחירה להוציא את השיר כסינגל על מנת לקדם את המהדורה המחודשת במקום השיר "Breakin' Dishes" שיצא כסינגל שיווקי מהאלבום והגיע למקום ה-4 במצעד שירי הדאנס האמריקאי א"אף היא בחרה את השיר הזה מכיוון שהוא היה חדש ולכן סביר להניח שהוא ימצא חן יותר בעיני הקהל". לוין המשיך ואמר "שעל אף שמדובר בבלדה שמצליחה במשימתה לספר על מערכת יחסים כושלת, השיר לא היה באותה רמה כמו הסינגל הקודם, "Don't Stop the Music". ליון ציין כי אמנם השיר עושה את מה שהוא עושה טוב מאוד אך עדיין הוא לא שיר דאנס שמתאים לרחבת הריקודים כמו "Don't Stop the Music". בביקורת שלו התייחס לשאר השירים במהדורה המחודשת וטען כי הוא נחות ביחס לשאר השירים באלבום אך עדיף על השיר האחרון ("If I Never See Your Face Again"). נטלי צפת מרולינג סטון נתנה לו שלושה וחצי כוכבים מתוך חמישה כוכבים.
מיקומים במצעדים ומכירות
בארצות הברית השיר הגיע בבכורה למקום ה-53 ושבוע לאחר מכן קפץ למקום הראשון עם מכירות של 267 אלף עותקים ובכך הפך לשיר השני בהיסטוריה שעשה את הקפיצה הגדולה ביותר למקום הראשון אי פעם ולשיר השלישי של ריהאנה להגיע למקום הראשון במדינה. בנוסף השיר גם הגיע למקום הראשון במצעד הדיגיטלי של ארצות הברית. בעקבות המכירות הדגיטליטות הגבוהות של השיר הוא הפך לשיר השלישי בהיסטוריה עם הכי הרבה עותקים דיגיטליים שנמכרו בשבוע אחד – עקפו אותו רק שירה של ריהאנה "Umbrella" והשיר "Touch My Body" של מריה קארי. בסך הכל הוא נשאר במצעד במשך 27 שבועות. בנוסף הוא הגיע למקום הראשון גם במצעד שירי ה-R&B וההיפ-הופ, במצעד שירי הרדיו, ובמצעד Mainstream Top 40 האמריקאי. במצעד שירי הדאנס האמריקאי הוא הצליח להגיע למקום ה-14 אך במצעד השירים למבוגרים רק למקום ה-21. נכון ליוני 2015 השיר הגיע למעמד פלטינה מרובעת בארצות הברית (בהתבסס על מכירות וסטרים) ומכר 3 מיליון עותקים נקיים בארצות הברית. במצעד שירי הקיץ של בילבורד לשנת 2008 הוא הגיע למקום ה-3. גם בקנדה השיר זכה להצלחה רבה כאשר הגיע גם שם למקום הראשון לאחר שעשה קפיצה מהמקום ה-70 ובכך הפך לשיר שעשה את הקפיצה למקום הראשון הגדולה ביותר בהיסטוריה.
באוסטרליה השיר הגיע לראשונה למקום ה-30 במצעד האוסטרלי ושבוע לאחר מכן קפץ למקום ה-13. לאחר 8 שבועות כבר הגיע למיקום השיא שלו שהיה המקום השלישי כשאר מתוכם היה 4 שבועות בעשירייה הפותחת. בסך הכל השיר שהה 11 שבועות בעשירייה הפותחת ו-22 שבועות במצעד עצמו. מבחינה מסחרית השיר הצליח להגיע למעמד פלטינה במדינה. גם בניו זילנד השיר זכה להצלחה כאשר הצליח להגיע בבכורה למקום ה-4 במצעד ובשיאו הגיע למקום השני שם שהה 5 שבועות. בסך הכל השיר שהה 10 שבועות בחמישייה הפותחת ו-20 שבועות במצעד עצמו.
גם באירופה השיר זכה להצלחה ענקית כשאר הגיע למקום ה-3 במצעד האירופאי. בבריטניה השיר הגיע בבכורה למקום השני במצעד הבריטי ושבוע לאחר הוא עלה למקום הראשון, שם שהה במשך שבועיים. מבחינה מסחרית השיר הצליח להגיע למעמד זהב עם מכירות של 400 אלף עותקים. נכון לינואר 2016 הוא מכר 499,900 עותקים בבריטניה. בדנמרק השיר הופיע לראשונה במקום ה-13 ולאחר שבועיים כבר הגיע למקום הראשון. סך הכל שהה בחמישייה הפותחת 3 שבועות, 12 שבועות בעשירייה הפותחת ו-20 שבועות במצעד עצמו. בנורווגיה השיר הופיע לראשונה במקום השמיני והגיע בשיאו למקום ה-5 שבוע לאחר מכן. סך הכל שהה בעשירייה הפותחת 4 שבועות ו-6 שבועות במצעד עצמו. באוסטריה השיר הופיע לראשונה במקום ה-16 ולאחר 4 שבועות הגיע לשיאו במקום השישי שם שהה במשך 6 שבועות רצופים. בסך הכל השיר שהה 10 שבועות בעשירייה הפותחת ו-20 שבועות במצעד בסך הכל. בשווייץ השיר הופיע בבכורה במקום ה-29 ולאחר שבוע הגיע לשיאו במקום השביעי, סך הכל שהה 29 שבועות במצעד. בהולנד השיר הגיע למקום ה-10 ואילו בצרפת ושוודיה למקום ה-12.
סך הכל השיר מכר 7.3 מיליון עותקים מה שהופך אותו לאחד השירים המצליחים ביותר בכל הזמנים.
הופעות חיות
על מנת לקדם את השיר ריהאנה הופיעה איתו במספר הופעות חיות. היא הופיעה איתו במהלך אירוע להשקת הסמארטפון Nokia X6 בלונדון לצד שירים נוספים. בנוסף היא גם הופיעה איתו בהופעה בלעדית לאתר של AOL בפברואר 2010 לצד שירים נוספים. השיר גם היה חלק מרשימת השירים של סיבובי ההופעות שלה: Last Girl on Earth Tour, Loud Tour ו-Diamonds World Tour וגם בחלק מהמופעים בסיבוב ההופעות לקידום האלבום.
אוניברסיטת ויסקונסין-מילווקי
אוניברסיטת ויסקונסין-מילווקי (באנגלית: University of Wisconsin–Milwaukee) היא אוניברסיטת מחקר עירונית ציבורית במילווקי, ויסקונסין, ארצות הברית. זוהי האוניברסיטה הגדולה ביותר באזור מילווקי (והשנייה במדינה), ומהווה חלק מרשת האוניברסיטאות של מדינת ויסקונסין. זוהי גם אחת משתי האוניברסיטאות הציבוריות המעניקות תואר דוקטור בוויסקונסין.
האוניברסיטה מורכבת מ-14 בתי ספר ומכללות. האוניברסיטה כוללת גם את בית הספר היחיד ללימודי לימנולוגיה בארצות הברית, בית הספר הייעודי הראשון לבריאות הציבור המוסמך בוויסקונסין ובית הסמדו באוניברסיטה כ-27,156 סטודנטים. באותה השנה עבדו במוסד כ-1,604 חברי סגל. האוניברסיטה הציעה 191 תוכניות לימודיות, ובהן 94 לתואר ראשון, 64 לתואר שני ו-33 תוכניות לדוקטורט. ב-2018 האוניברסיטה השקיעה כ-55 מיליון דולר במחקר.
האוניברסיטה חברה באיגוד אוניברסיטאות הערים הגדולות. מבין בוגרי המוסד הידועים ניתן למנות את גולדה מאיר, ג'ק קילבי, ג'יימס לאודר, מילדרד פיש-הרנק, זוהדי ג'אסר, ג'ף הלפר, ג'רי קלצ'קה, רות אסאווה, וילם דפו, סאטיה נאדלה ואלברטו פוג'ימורי.
היסטוריה
בית הספר של מדינת ויסקונסין נפתח לשיעורים במרכז העיר מילווקי בשנת 1885. הנשיא הראשון היה ג'ון מייפל, בוגר אוניברסיטת ויסקונסין מדיסון שהיה בעבר המפקח על בתי הספר באיווה. האוניברסיטה עברה ממרכז מילווקי למיקומה הנוכחי בשנת 1919. בשנת 1927 בית הספר שינה את שמו ל"מכללת המורים של ויסקונסין-מילווקי". המכללה הפכה לאחת מהמכללות המובילות במדינה להכשרת מורים בשנות הארבעים. בשנות ה-50 מכללת המורים הפכה ל"מכללת ויסקונסין-מילווקי".
בשנים 2008–2009 הוקמו באוניברסיטה בית הספר לבריאות הציבור ובית הספר למדעי המים המתוקים.
ניו זילנד במלחמת העולם הראשונה
עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה הכריזה ממשלת ניו זילנד ללא היסוס מלחמה על גרמניה מיד לאחר שעשתה זאת בריטניה, למרות בידודה הגאוגרפי ואוכלוסייתה הקטנה. באותה תקופה מדיניותה של ממשלת ניו זילנד הייתה שכל הכרזת מלחמה מצידה של ממשלת בריטניה תוביל אוטומטית להצטרפות של ניו זילנד.
מספרם הכולל של החיילים והאחיות של ניו זילנד ששירתו מעבר לים בשנים 1918-1914, לא כולל את אלה ששירתו במסגרת הצבאות של בריטניה או של צבאות אחרים של חבר העמים הבריטי, עמד על 100,444 אנשים, מתוך אוכלוסייה כללית של קצת יותר ממיליון איש. 42% מהגברים בגיל גיוס שירתו ב"חיל המשלוח של ניו זילנד" - (NZEF) The New Zealand Expeditionary Force. 16,697 לוחמים ניו זילנדים נפלו במלחמה ו-41,317 לוחמים נפצעו, כ-58% נפגעים מכלל המגויסים. אלף נוספים נפטרו במהלך 5 השנים שלאחר סיום המלחמה כתוצאה מפציעות ו-507 מתו באימונים שנערכו בניו זילנד בשנות המלחמה. אחוז הנופלים בקרב הגברים בגיל גיוס ביחס לגודל האוכלוסייה בניו זילנד עמד על 5% והוא הגבוה ביותר מבין כל הדומיניונים שהשתתפו במלחמה לצדה של בריטניה. 11 מחיילי ניו זילנד עוטרו בצלב ויקטוריה.
מלחמת העולם הראשונה, הייתה העימות הצבאי הגדול הראשון בהיסטוריה של ניו זילנד, בו השתתפו חיילים מאורים (אם כי מספר קטן שלהם השתתפו כבר במלחמת הבורים, כאשר רשויות הגיוס בניו זילנד בחרו להתעלם מהמדיניות הבריטית לפסול מתגייסים מקרב הילידים בדומיניונים השונים). חיילים מאורים אלה לקחו חלק במערכת גליפולי ומאוחר יותר שרתו בהצטיינות בחזית מערב אירופה. 2688 מאורים ו-346 מבני איי האוקיינוס השקט (כולל 150 מבני האי ניואה) שרתו במלחמה במסגרת הכוחות הניו זילנדים.
סמואה
פעולתה הקרבית הראשונה של ניו זילנד במלחמת העולם הראשונה הייתה שיגורו של חיל משלוח שיכבוש את סמואה הגרמנית. ב-6 באוגוסט 1914 הכריזה ממשלת בריטניה כי יהיה זה "שירות גדול ודחוף לאימפריה", אם ניו זילנד תכבוש את סמואה. ב-15 בחודש הפליג כוח של 1413 חיילים ו-6 אחיות ולאחר שעצר פיג'י כדי לאסוף מורי דרך ומתורגמנים וכן ספינות ליווי נוספות, נחת באפיה בירת סמואה ב-29 בחודש. למרות שרשמית לא הסכימו הכוחות הגרמניים באיים להיכנע, לא הייתה שום התנגדות וכיבוש האיים בוצע ללא קרב. יחד עם זאת, הטריטוריה הגרמנית הראשונה שנכנעה בפני כוחות חבר העמים הבריטי, הייתה טוגו במערב אפריקה ארבעה ימים מאוחר יותר. מעניין לציין כי כיבוש סמואה התנהל בסיועו של הצי הקיסרי היפני.
אימונים במצרים
באוקטובר 1914 הפליג חיל המשלוח של ניו זילנד מולינגטון. יעדם המקורי היה אירופה אך באמצע הדרך התקבלה הוראה שהכוח ינחת במצרים, שם סייעו בהדיפת ההתקפה הטורקית על תעלת סואץ בפברואר 1915. החיילים הניו זילנדים נשארו במצרים, לצדם של חבריהם האוסטרלים, והחלו באימונים לקראת העברתם לצרפת.
פינוי גליפולי
למרות הטעות החמורה בחוף אנזא"ק, החיילים הניו זילנדים נלחמו באומץ לאורכה של כל המערכה בגליפולי אך בסופו של דבר היה זה מאמץ שנדון לכישלון. מספר הנפגעים בקרב שני הצדדים שלחמו במערכת גליפולי מוערך ב-392,000 איש, מתוכם 131,000 הרוגים, כשמספר הנפגעים בקרב צבא ניו זילנד הגיע ל-2721 הרוגים ו-4852 פצועים. כוחות מדינות ההסכמה התפנו לבסוף מגליפולי במהלך דצמבר ובתחילת ינואר 1916. המפלה במערכת גליפולי גרמה להשפעה חזקה בניו זילנד (ובאוסטרליה), בהיותה המערכה הצבאית הגדולה הראשונה שהתנסתה בה האומה הצעירה. לפני גליפולי, אזרחיה של ניו זילנד היו סמוכים ובטוחים בתחושת העליונות של האימפריה הבריטית והיו גאים ונלהבים לתת כתף במערכה. מערכת גליפולי מהווה נקודת שבר ברגשות אלה. בריגדת הרובאים הניו זילנדית (חסר שני גדודים), הגיעה בינתיים למצרים בנובמבר 1915 ונשלחה למדבר לוב כדי לסייע בהדיפת המרד הסנוסי. הגדוד הראשון נלחם בשתי פעולות מהירות וכמעט ללא אבדות מדרום למטרוח כחלק מכוח משולב של בריטים, אוסטרלים והודים. פעולה אחת התרחשה בעיצומו של חג המולד 1915 והשנייה ב-23 בינואר 1916. שתי ההתקפות הוכתרו בהצלחה ומוטטו את הפלישה הסנוסית הפרו-טורקית. באמצע פברואר הצטרף הגדוד הראשון לשאר כוחות הבריגדה במואסקר באזור תעלת סואץ.
המערכה על ארץ ישראל
במצרים אורגנו מחדש חיילי חיל המשלוח הניו זילנדי ל"בריגדת הרוכבים של ניו זילנד" (New Zealand Mounted Brigade) ול"דיוויזיית חיל הרגלים של ניו זילנד" (New Zealand Division). כוחות תגבור הגיעו מניו זילנד והחליפו את המרכיב האוסטרלי בדיוויזיה שהפליגה באפריל 1916 לצרפת. בריגדת הרוכבים, על 147 קציניה ו-2897 חייליה, נשארה במצרים כחלק מדיוויזיית הרגלים הרכובים אנזא"ק ובאפריל 1916 נשלחה לחצי האי סיני ולקחה חלק במערכה המוצלחת בסיני ובארץ ישראל כנגד הטורקים. הניו זילנדים נלחמו ברובם של הקרבות עד לכיבוש ירושלים ולתבוסתו של הצבא העות'מאני וזכו לתשבחות על לחימתם לצדם של חבריהם הבריטים והאוסטרלים. ב-1919 ציין הפילדמרשל אדמונד אלנבי לטובה את לחימתם של חיילי צבא ניו זילנד במערכה בסיני:
17,723 חיילים מצבא ניו זילנד השתתפו במערכה על סיני וארץ ישראל. 640 נפלו בקרבות ו-1146 נפצעו.
הקרב על הסום
בצרפת השתלבו חיילי הדיוויזיה של ניו זילנד בחזית המערבית שהייתה במצב של קיפאון וההתנסות הרצינית הראשונה שלהם הייתה בקרב על הסום. הם לקחו חלק במתקפה של הארמייה הרביעית ב-15 בספטמבר 1916. עד לסיום חלקם בקרב התקדמו הניו זילנדים 3 ק"מ ותפשו 8 ק"מ לאורך קווי החזית. בקרב זה נפלו 1560 חיילים ו-5488 נפצעו.
קרב מסין
ביוני 1917 הדיוויזיה הניו זילנדית נלחמה בהצטיינות בקרב מסין ובשחרור הכפר מסין (Messines). הקרב החל בפיצוצם של 500 טונות חומר נפץ במנהרות שנכרו על ידי הבריטים במשך שנתיים. הפיצוץ העצום גרם להריגתם של כ-10,000 גרמנים והתרחש בסמוך לגזרה הניו זילנדית של קו החזית. חיילים הבריגדות השנייה והשלישית התקדמו בקושי במעלה הרכס, תחת מטר של פגזים וספגו, לראשונה במלחמה מתקפת גז חרדל גרמנית. עד מהרה נכנסו הכוחות לכפר מסין החרב. הבריגדה הראשונה הצליחה להתקדם על ידי סיוע של טנק בודד עד שהגיעה ליעדה. הקרב הוכתר בהצלחה והסתיים ב-10 ביוני עם 3700 מחיילים צבא ניו זילנד שנהרגו.
קרב פשנדל
משימתה הבאה של הדיוויזיה הניו זילנדית הייתה להצטרף לכוחות שלחמו בקרב פשנדל באוקטובר 1917. הדיוויזיה התאמנה מאז סוף אוגוסט כדי להתגבר על הביצורים בגזרה זו. הגבעה הראשונה נכבשה לפני עלות השחר ב-4 באוקטובר. הבריגדות הראשונה והרביעית פעלו להקדים מתקפה גרמנית וההרעשה הארטילרית הכבדה גרמה לטבח בקרב הגרמנים הממתינים. בעוברם בשדה הקטל הזה, הצליחו הבריגדות הראשונה והרביעית להשיג את מטרתם לאחר לחימה קשה, גרמו לאבדות קשות לאויב ולקחו שלל רב. המחיר העצוב של הצלחה זו היה אובדנם של 1700 הרוגים נוספים. התקפה בריטית ב-9 בחודש על חלק אחר של רכס פשנדל נחלה הצלחה מועטה במחיר כבד. רשת צפופה של תיל דוקרני עדיין הייתה פרושה על מורדות הגבעה והרעשה ארטילרית מאוחרת ודלה מדי לא עשתה רושם על הגרמנים. הרובאים הניו זילנדים עמלו קשות לקדם כמה תותחים, אך קשה היה למצוא סוללות עפר יציבות ולייצר אש מדויקת. הדיוויזיה חידשה את התקפתה ב-12 באוקטובר עם כניסתם לקרב של הבריגדות השנייה והשלישית. האנשים היו מיואשים בהמתינם כל הלילה בבוץ תחת גשם כבד. בסופגם הפגזה על שטח הכינוס שלהם כשהחלה המתקפה בשעה 5:25 בבוקר. לאחר מכן הם נקלעו למטר של כדורי רובים ומקלעים וספגו מטר של בוץ כאשר הפגזים נחתו באדמה הבוצית. גדרות התיל היו הדבר הגרוע ביותר. גם אם היו בהן פרצות, הם היו למלכודת מוות. חלק מהאנשים ניסו לזחול תחתם, חלק השליכו את עצמם עליהם ואחרים נהרגו מפגיעות רימונים. ההתקדמות הייתה קשה ובסופו של הקרב שנחשב לאחד הנוראים במלחמה נמנו 640 הרוגים מקרב חיילי ניו זילנד. הקרב נחשב לכישלון, שכן כוחות ההסכמה הצליחו להתקדם רק 10 ק"מ מעבר לקו הביצורים הגרמני.
מתקפת מאה הימים וסיום המלחמה
בהמשך השנה הצטיינו הכוחות הניו זילנדים בכך שהיו בין אלו שהובילו את מתקפת הנגד. בפעולתה האחרונה במלחמה של הדיוויזיה הניו זילנדית, ב-4 בנובמבר 1918, היא ניהלה את יום הקרב המוצלח ביותר מתחילת המלחמה. העיר המבוצרת לה-קווסנוי (Le Quesnoy) שהייתה נקודתה אסטרטגית חשובה בצפון-מזרח צרפת והוחזקה על ידיה הגרמנים מאז תחילת המלחמה, נכבשה תוך כדי התקדמות של הדיוויזיה ב-10 ק"מ, לקיחה בשבי של 2000 גרמנים ולקיחת שלל של 60 תותחי שדה. הלוחמים הניו זילנדים הבינו את חשיבותו של כיבוש העיר ונלחמו בנחישות, תוך כדי טיפוס על גבי חומות העיר באמצעות סולמות. בשלבים מסוימים הפך הקרב ללחימה פנים אל פנים ועד מהרה נכנע חיל המצב הגרמני שהחזיק את העיר. חיילי הרגלים הניו זילנדים סיימו את תפקידם בלילה שבין ה-5 ל-6 בנובמבר והמלחמה הסתיימה 5 ימים מאוחר יותר. ב-28 בנובמבר נפרדה הדיוויזיה הניו זילנדית מהארמייה השלישית ועברה לאזור קלן שבגרמניה כדי לשמש כצבא כיבוש. השחרור הסופי של הדיוויזיה ממשימותיה בחזית המערבית היה ב-25 במרץ 1919. התוצאות של פעילותה של הדיוויזיה במשך השנתיים וחצי של שהותה בחזית המערבית היו מחרידות. סך כל הנפגעים של הכוח הניו זילנדי הגיע ל-50,000, כולל 13,250 הרוגים.
המלחמה בים
ניו זילנד גם תרמה למאמץ המלחמתי בזירה הימית. הכוחות הימיים שלה היו אז חלק מהצי המלכותי הבריטי. מיד עם פרוץ המלחמה ספינה שהושאלה לניו זילנד לצורכי אימונים, "פילומל" (HMS Philomel), בתגבור של שתי ספינות בריטיות, היו אלה שהובילו את הכוח שכבש את סמואה. בהמשך ליוו שלוש הספינות הללו את כוח המשלוח שהפליג למצרים. בינואר 1915 סיירה ה"פילומל" במפרץ אלכסנדרטה שבצפון-מזרח הים התיכון, לקחה חלק בהגנתה של תעלת סואץ, ביצעה פעולות במפרץ עדן ופיטרלה במפרץ הפרסי. כדי לשמור על כשירותה, עגנה מעת לעת במלטה או בבומביי. בסופו של דבר, בשל היותה ספינה מיושנת, שבה במרץ 1917 לוולינגטון לסדרת שיפוצים נרחבת. ניו זילנד עצמה לא ספגה שום מתקפה ישירה על אדמתה במהלך המלחמה. למרות שהיו תוכניות לפלישה ימית גרמנית על אוסטרליה וניו זילנד, אותו כוח של הצי הקיסרי הגרמני שיועד למטרה זו הושמד בקרב איי פוקלנד. ביוני 1917 הניח כוח קומנדו גרמני מוקשים ימיים בחופיה של ניו זילנד שגרמו לאובדנן של שתי ספינות סוחר. שתי ספינות מכמורת הוכשרו כשולות מוקשים וביצעו פינוי של המוקשים באזורים הללו.
האלחוטנים
תרומה נוספת של ניו זילנד למאמץ המלחמתי היה שיגורו של כוח אלחוטנים שנשלח להשתתף במערכה במסופוטמיה ושם התמזג עם כוח אלחוטנים אוסטרלי והפך לכוח האלחוט של אנזא"ק. בהמשך הופנה הכוח האלחוטי לפעילות באיראן ולאחר מכן נשלח לחזית המערבית באירופה וסופח לדיוויזיה הניו זילנדית. בתקופת המלחמה לא היה לניו זילנד עדיין חיל אוויר, אך כמה מאות ניו זילנדים שירתו במסגרת הכוחות האוויריים של בריטניה.
860-869 לפנה"ס
שימו לב: ערך זה מכיל אירועים מן השנים 869 - 860 לפנה"ס
פירת'
פירת' הוא שם משפחה אנגלי
אוניברסיטת בלומינגטון אינדיאנה
אוניברסיטת אינדיאנה בבלומינגטון (באנגלית: Indiana University Bloomington, או בקיצור IU Bloomington) היא אוניברסיטת מחקר ציבורית בבלומינגטון, אינדיאנה שבארצות הברית. זהו קמפוס הדגל של אוניברסיטת אינדיאנה עם למעלה מ-43,000 סטודנטים (נכון לסתיו 2017). אוניברסיטת אינדיאנה חברה באיגוד האוניברסיטאות האמריקאיות ובאיגוד אוניברסיטאות המחקר.
55.1% מכלל הסטודנטים הם מאינדיאנה, בנוסף על סטודנטים מכלל 50 מדינות ארצות הברית, וושינגטון די.סי., פוארטו ריקו ו-165 מדינות בעולם. בקמפוס פועלים למעלה מ-750 ארגוני סטודנטים וכ-17% מהבוגרים מצטרפים לאחוות שונות. קבוצות אתלטיות של אינדיאנה מתחרות ב-NCAA.
הסגל, הצוות והבוגרים של אינדיאנה כוללים תשעה חתני פרס נובל, 19 זוכי מלגת רודס וחמישה עמיתי מקארתור. בנוסף על כך, סטודנטים ובוגרים זכו בשישה פרסי אוסקר, 49 פרסי גראמי, 32 פרסי אמי, 20 פרסי פוליצר, ארבעה פרסי טוני ו -95 מדליות אולימפיות (51 זהב, 21 כסף ו-23 ארד). מבין האישים הבולטים שלמדו או לימדו באוניברסיטה ניתן למנות את אלפרד קינסי, רוברט גייטס וג'ימי ויילס.
היסטוריה
ממשל אינדיאנה החליט קים את אוניברסיטת אינדיאנה ב-20 בינואר 1820, כ"סמינר המדינה". הבנייה החלה בשנת 1822 והשיעורים החלו ב-4 באפריל 1825. בשנה הראשונה למדו שנים עשר תלמידים אצל פרופסור אחד שקיבל שכר של 250 דולר. באותה העת האוניברסיטה התמקדה בלימודים קלאסיים. המחזור הראשון סיים את לימודיו ב-1830.
שם המוסד שונה ל"קולג' אינדיאנה" ב-1829, ול"אוניברסיטת אינדיאנה" ב-1838. מרבית מן המרצים בשנים הראשונות היו פרסביטריאניבטים אדוקים.
צמיחת המוסד הייתה איטית. ב-1851 למדו באוניברסיטה כמעט מאה סטודנטים עם שבעה פרופסורים. IU הייתה האוניברסיטה הציבורית הרביעית שקיבלה נשים, עם הסטודנטית הראשונה בשנת 1867. הסטודנטית, שרה מוריסון, הפכה להיות בסופו של דבר לפרופסורית הראשונה במוסד ב-1873. בשנת 1883, העניק המוסד את הדוקטורט הראשון שלו. באותה השנה נשרף לחלוטין ונבנה מחדש.
בשנת 1902 נרשמו לאוניברסיטה 1,203 סטודנטים תואר ראשון ו-82 סטודנטים לתארים מתקדמים (מתוכם עשרה מחוץ לאינדיאנה). בשנים 1893–1902 גדל מספר הסטודנטים מ-524 ל-1,285.
האוניברסיטה הצליחה לשרוד במהלך השפל הגדול, אודות לתמיכה ממשלתית וקמפיין גיוס כספים בקרב בוגרי המוסד והקהילה העסקית. לא רק שהאוניברסיטה הצליחה לשרוד את המשבר, אלא גם לצמוח. במהלך שנות ה-30 וה-40 נבנו 15 מבנים חדשים.
בשנת 1960, איגוד הסטודנטים של IU בחר בתומס אטקינס, אפרו-אמריקאי לתפקיד נשיא אגודת הסטודנטים. המינוי גרם לסערה ציבורית בקמפוס.
BBC
BBC (ראשי תיבות של British Broadcasting Corporation, "תאגיד השידור הבריטי") הוא תאגיד השידור הציבורי בבריטניה. ה-BBC מפיק תוכניות, סדרות וסרטים באנגלית. בנוסף לו גם שירותי מידע בטלוויזיה, ברדיו ובאינטרנט.
קיימים מספר ערוצי BBC – לדוגמה BBC WORLD, BBC 3 וכן BBC 4. לכל ערוץ יש תחום משלו. BBC 4 ידוע בתוכניותיו התיעודיות, בעוד תוכניות הטבע, המדע והתרבות של ה-BBC זכו למוניטין של איכות מן המעלה הראשונה.
BBC World Service
"השירות העולמי" (World Service) של ה-BBC משדר משדרי רדיו ב-43 שפות לכל העולם, והוא ממומן בעיקר על ידי אגרת טלוויזיה שמשלמים אזרחי בריטניה, בדומה לאגרת הרדיו והטלוויזיה בישראל. הערוץ משדר באמצעות משדרי רדיו המפוזרים בעולם בטריטוריות בריטיות או בעלות הקשר בריטי ומשמש כשופר תקשורתי לממשלה הבריטית ברחבי העולם.
עד אפריל 2015 הערוץ שידר לרחבי המזרח התיכון באמצעות משדר רב עוצמה של כ-200KW, שהיה בכפר זיגי, שבפאתי לימסול, קפריסין, והיה נקלט היטב בישראל בגלים בינוניים בתדר 1323 AM. לאחר הפסקת פעילותו של משדר זה, ניתן להאזין לשידורי הערוץ באמצעות האינטרנט או שידורי הלוויין.
"השירות העולמי" משדר גם שידורי חדשות בטלוויזיה 24 שעות ביממה. השידורים נקלטים היטב באמצעות צלחות לוויין, ומועברים בישראל באמצעות חברות הכבלים והלוויין.
שידור ה-World service בישראל
בישראל שודר הערוץ באנגלית בשם BBC Entertainment (לשעבר BBC Prime), עד שנת 2018, ב-HOT וב-yes. הערוץ הקרין תוכניות בידור וסדרות דרמה מצליחות, עם כתוביות בעברית.
ישנו גם ערוץ החדשות באנגלית BBC World שמשודר ב-HOT, ובעבר שודר גם ב-yes.
ארגון התאגיד
תאגיד השידור הבריטי (BBC) הוא שירות השידור הציבורי של בריטניה, המטה המרכזי של התאגיד נמצא בסיטי של וסטמינסטר, לונדון. התאגיד מעסיק כ-23,000 עובדים, ומבחינת מספר עובדיו, הוא נחשב לתאגיד השידור הציבורי הגדול בעולם. התאגיד אחראי בעיקר על מתן שירותי שידור ציבורי בבריטניה, איי התעלה והאי מאן.
מבחינת התקציב, התאגיד הוא שירות שידור אוטונומי הפועל במסגרת תקציב הממלכה המאוחדת, ופעילותו ממומנת בעיקר על ידי אגרת רדיו וטלוויזיה שנתיים, המוטלים על כל משקי הבית בבריטניה. מחוץ לבריטניה, שירות השידור העולמי של ה-BBC מסופק באמצעות תחנות ממסר ברחבי העולם.
היסטוריה
ב-2 בנובמבר 1936 נוסד ערוץ הטלוויזיה הראשון של BBC, שנקרא BBC one, ועד היום הוא הערוץ הנצפה ביותר בבריטניה. בהמשך נוסדו ערוצים נוספים: BBC2, BBC3 ,BBC4, BBC News ,BBC Parliament ,BBC HD ,CBBC ו-CBeebies. תחרות ל-BBC הוצגה בשנת 1955 על ידי ITV, רשת טלוויזיה מסחרית אשר פעלה באופן עצמאי. עם זאת, המונופול על שירותי ה-BBC ברדיו נמשך לתוך שנות השבעים של המאה העשרים.
בשנת 2022, הוחלט שרשת השידור הציבורית תבטל את אגרת הטלוויזיה עד 2027. כך היא תיאלץ למצוא מקורות מימון אחרים. התוכנית הממשלתית שהוכרזה כללה הקפאה של האגרה בשנתיים הקרובות.
הערוצים של BBC
ל-BBC מספר חברות בת המהווים גם כערוצי הטלוויזיה הנוספים שלה.
BBC וישראל
משרדי ה-BBC במזרח התיכון שוכנים בגן הטכנולוגי מלחה שבירושלים. בין ה-BBC לרשויות הממשלתיות בישראל שררו בעשורים האחרונים לא פעם יחסים מתוחים, וה-BBC הואשם על ידיהן בנקיטת עמדה פרו-פלסטינית או פרו-ערבית ואנטי-ישראלית. בדצמבר 2021, ברשימת הגופים האנטישמיים של מרכז ויזנטל היה ה-BBC במקום השלישי, כאשר קודמים לו רק איראן והחמאס.
סיקור הסכסוך הישראלי-פלסטיני על ידי התקשורת הבריטית נתפס כאנטי-ישראלי, תוך נקיטת גישה אקטיבית והעסקת כתבים מקומיים פלסטינים המחויבים למטרת עמם ולא לסיקור אובייקטיבי של האירועים. ל-BBC חלק בולט בכך, לאור תדמית הערוץ כבעל רמת מקצועיות ואמינות בינלאומיים גבוהים. מניתוח סיקור ה-BBC את ישראל עלה כי סיקור ה-BBC את ישראל היה ב-85 אחוז מהמקרים שלילי, 15 אחוז נייטרלי, ו-0 אחוז חיובי. כשלרוב ישראל מוצגת כמדינה סוררת ומרואיינים ישראלים זוכים ליחס עוין על ידי המראיין אלא אם מבקרים את מדיניות ישראל. כשהטרור הפלסטיני לעולם לא מוצג כטרור אלא כ"קיצונים" או "חמושים" ורציחות ישראלים על ידי פלסטינים מוצגים כהריגות. שלושה מחקרים שהתפרסמו בין השנים 2002–2004 קבעו כי ה-BBC נוקט בגישה לא פרופורציונלית בכיסוי הסכסוך הישראלי-פלסטיני ובנקיטת עמדה אקטיבית מוטה, אנטי-ישראלית ופרו-פלסטינית עקבית. החוקרים טענו לאי-דיוקים וחוסר אובייקטיביות בכיסוי הערוץ, הכוללים: בחירה סלקטיבית של עובדות, והשמטת עובדות באופן מודע כך ש"יציגו את ההפך מהאמת". הם סיכמו כי "באופן תדיר, דיווח ה-BBC מטעה. לעיתים נראה כי הם ממצאים חומר כך שיתאים לדעות הקדומות שלהם". היו אף כאלו שהאשימו את ה-BBC בעידוד האנטישמיות בבריטניה, אירופה והעולם באופן מכוון.
ביולי 2012, בדף המייצג את ישראל באתר ה-BBC שנוצר עבור האולימפיאדה לא נרשמה לישראל עיר בירה (ואילו "מזרח ירושלים" נרשמה כבירת "פלסטין") ותמונת חייל ישראלי מתעמת עם פלסטיני פורסמה כמייצגת את המדינה. בדפים של סוריה ואיראן לעומת זאת, הוצגו תמונות נייטרליות ללא התייחסות כלשהי לסנקציות הבינלאומיות שהוטלו עליהן בשל הדיכוי האכזרי של ההתקוממות העממית בראשונה או תוכנית הגרעין בשנייה. התמונה המייצגת את ישראל הוחלפה רק לאחר פניית לשכת ראש הממשלה.
ביוני 2012 התנצל מנכ"ל ה-BBC על החלטת עורכי החדשות של הרשת שלא לסקר את הפיגוע באיתמר.
בשנת 2021 הודיעה BBC על פיטוריה של העיתונאית טלה חלאווה לאחר שנתגלה שבשנת 2014, בעת מבצע צוק איתן, פרסמה פוסט בטוויטר בו כתבה שהישראלים גרועים מהנאצים והצדיקה את אדולף היטלר והשואה. לאחר שפוטרה, חלאווה התנצלה על אמירותיה, הסבירה שלא חשבה לפני שפרסמה את הפוסט, אך המשיכה לטעון שהושתקה בידי תומכי ישראל.
ב-4 ביולי 2023 ראש הממשלה לשעבר נפתלי בנט התראיין ל-BBC כדי להסביר את ישראל במבצע בית וגן בג'נין ואמר שכל ההרוגים הפלסטינים היו מחבלים חמושים. במהלך הראיון אמרה המגישה הבריטית אנג'נה גדג'יל ש"חיילי צה"ל שמחים להרוג ילדים". בנט ענה לה בתקיפות. המגישה ו-BBC ספגו גינויים רבים על אמירתה, כולל מצד ארגון הגג של יהדות בריטניה שדרש ממנכ"ל ה-BBC התנצלות. ה-BBC פרסמו התנצלו וגדג'יל סגרה את חשבון הטוויטר שלה בעקבות הביקורת נגדה.
פרשת הריאיון עם הנסיכה דיאנה
ב-20 בנובמבר 1995 שודר בתוכנית "פנורמה" בערוץ BBC One, ריאיון שקיים מרטין בשיר עם דיאנה, הנסיכה מוויילס, כשנה אחרי גירושיה מהנסיך צ'ארלס. 23 מיליון צופים ראו את הריאיון שבו דיברה הנסיכה בגילוי לב על הרומן שניהל בזמנו בעלה עם קמילה פרקר (לימים, ה מלכה רעיה, אשת המלך צ'ארלס השלישי), ואמרה: "בנישואים האלה היו שלושה אנשים, והיה קצת צפוף". באוקטובר 2020 פרסם העיתון "דיילי מייל" שבשיר נקט דרכי זיוף והונאה על מנת להשיג את הראיון, ובין היתר, הוא הראה לאחיה של הנסיכה, הרוזן צ'ארלס ספנסר, מסמכי בנק מזויפים, מהם עלה כביכול, שמקורביה של דיאנה קיבלו כספים על מנת "לפקח" עליה. כמו כן, בשיר שלח לספנסר מכתב בדבר שמועות שלנסיך צ'ארלס היה רומן עם האומנת של שני בניו, ופרטים נוספים שנועדו לתמרץ אותה להתראיין. לדברי העיתון, בשיר נקט באמצעים אלה, מכיוון שבאותה עת חששה דיאנה שהיא הייתה תחת מעקב, ושאנשי צוות שלה מדליפים מידע על אודותיה, והמידע המזויף נועד לרכוש את אמונה. בעקבות הצהרת הרוזן צ'ארלס ספנסר שבשיר "סיפר סיפורי פנטזיות" כדי לזכות באמונה של הנסיכה, הודה ה-BBC שבשיר הציג לספנסר מסמכים מזויפים, ומנכ"ל התאגיד, טים דייווי שלח לספנסר התנצלות אישית, והתחייב לקיים חקירה בעניין
ב-13 בנובמבר 2020 הודיע ה-BBC שלאחר בדיקה פנימית, נמצא מזכר בכתב ידה של דיאנה, המאשר שהיא התראיינה מרצונה, ללא השפעה עליה. דובר בשם התאגיד לא הציג עותק של המזכר ולא אמר היכן הוא נמצא, אך הצהיר שהמסמך יימסר לכל חקירה עצמאית שמטרתה לבדוק כיצד הגיע לידי בשיר. הרוזן ספנסר הודיע שהבדיקה הפנימית לא מספקת אותו, ודרש לחקור את נסיבות קיום הריאיון. לטענת בשיר, המידע המזויף לא הגיע ממנו, אלא השמועות שנמסרו לו כעובדות, הגיעו מדיאנה עצמה.
השתלשלות הפרשה נחקרה במשך שישה חודשים על ידי לורד דייסון, שופט בדימוס בבית המשפט העליון של הממלכה המאוחדת, אשר פרסם את מסקנותיו ב-20 במאי 2021. לורד דייסון קבע שבשיר נקט בדרכי מרמה על מנת להשיג את הריאיון, ותאגיד BBC כשל "באופן מעורר רחמים" בבדיקת התנהלותו של העיתונאי, ולא עמד במדדי היושרה והשקיפות המאפיינים אותו. עוד קודם לפרסום המסקנות, ב-14 במאי התפטר בשיר מעבודתו בתאגיד. בעקבות פרסום הדו"ח של לורד דייסון, תקף הנסיך ויליאם בחריפות את ה-BBC וכשליו, ואמר שהריאיון "תרם באופן משמעותי לפחד, לפרנויה ולבידוד" של אימו בשנותיה הטרגיות האחרונות.
לאור חומרת הפרשה, הודיע אוליבר באודן, שר המדינה לענייני דיגיטל, תרבות, תקשורת וספורט , שהממשלה תבחן ביצוע רפורמות בצמרת תאגיד BBC. לורד מייקל גרייד, בעבר יושב ראש דירקטוריון BBC, הביע עמדה שיש לייסד בתאגיד מועצת עורכים בכירים ועצמאיים, והתאגיד צריך לענות על שאלות רבות הנוגעות לאופן שבו בנויה עבודת העיתונאות שלו.
וייסלר סיפר ל"דיילי מייל" שבשיר פנה אליו במפתיע, שלושה חודשים אחרי שהוא, וייסלר, עזב את עבודתו ב-BBC ופתח משרד עצמאי עם שותף. משום שהוא נודע כמי ש"יודע לעשות הכל", התאגיד המשיך לעבוד איתו כפרילנסר. בשיר הופיע בביתו ערב אחד בשעה תשע, והסביר שהוא רוצה לשחזר עותקים של הפקדות בנקאיות, ששולמו כ"דמי פיקוח". מכיוון שהיה מדובר בתוכנית טלוויזיה יוקרתית כ"פנורמה", וייסלר נתן אמון בבשיר וקיבל את הסברו שהפרטים חסויים. על אף זאת, וייסלר ביקש לקבל הנחיות בכתב, כנהוג במשימות מסוג זה, אך בשיר התעקש להשאיר את הדברים בעל-פה. בשיר שילם לו 250 לירות שטרלינג, ולבקשתו, וייסלר שלח את המסמכים למחרת בבוקר לנמל התעופה לונדון הית'רו, משם תכנן בשיר לטוס ליעד לא ידוע. חשדותיו של וייסלר התעוררו אחרי שידור הריאיון. הוא פנה למי שהיה מפיק "פנורמה", מארק קיליק, שהביע דאגה מהמסמכים והבטיח לשוחח "עם האנשים המתאימים". אחר כך נפגש עם העורך החדש אז של "פנורמה", סטיב יולט, שהגיב בזלזול וחוסר עניין. בדצמבר 1995, כאשר חזר וייסלר ממסיבת חג המולד של ה-BBC, הוא מצא שדירתו נפרצה, ונגנבו ממנה תקליטוני הפלופי עם המסמכים שהוא יצר עבור בשיר, וחשש שעומדים לעשות אותו שעיר לעזאזל. הוא פנה אל טים גארדם, מנהל התוכניות השבועיות, שהבטיח לו ש"העניין בשליטה, ויטופל", וביקש ממנו לא לדבר עם התקשורת. לאחר מכן פנו אליו עיתונאים רבים, והתברר שה-BBC לא רק שלא תמך בו, אלא אף הפיץ תדרוכים תדרוכים נגדו. כמו כן, ה-BBC ביטל עבודות שהוזמנו אצלו, ואחד מעובדי התאגיד סיפר לו שהצוות שלו מעוניין לעבוד איתו, אך סטיב יולט אסר זאת עליהם. למעשה, הופצה הוראה שלפיה וייסלר "לעולם לא יעבוד עוד ב-BBC". וייסלר פנה לבשיר, שהתחייב באוזניו שהמסמכים לא שימשו לצורך השגת הראיון.
בעקבות הדוח החריף של השופט דייסון, החליט תאגיד BBC לוותר ולהחזיר את הפרסים שקיבלו התאגיד והריאיון ב"פנורמה", ובראשם פרס באפט"א לטלוויזיה לתוכנית האירוח הטובה ביותר לשנת 1996. ב-25 במאי 2021 הודיע מנכ"ל ה-BBC, טים דייווי, על פתיחת חקירה עצמאית לבדיקת נסיבות החזרתו של בשיר לעבודה בתאגיד בשנת 2016. (בשיר עבד ב-BBC עד 1999, עבר ל-ITV, ואחר כך עבר לניו יורק, בתחילה כמגיש "נייטליין" ברשת ABC, ואחר כך כפרשן פוליטי ב-MSNBC, משם התפטר בדצמבר 2013 בעקבות הערות "לא ראויות" שלו כלפי שרה פיילין, שהייתה מושלת אלסקה ומועמדת למשרד סגנית נשיא ארצות הברית בבחירות 2008. הוא חזר ל-BBC בשנת 2016 ככתב לענייני דתות, ועד להתפטרותו במאי 2021, שימש כעורך תחום הדתות). לאחר בדיקה שעשה קן מק'קוורי, בכיר בדימוס ב-BBC, נמסר ב-14 ביוני 2021, שהעסקתו מחדש של בשיר ב-2016, נעשתה מכיוון שהוא היה המועמד המתאים ביותר למשרת הכתב לענייני דתות, ולא נועדה לטייח את שערוריית הריאיון עם הנסיכה דיאנה.
ראו גם
תוכניות וסדרות:
ניסים פרץ
ניסים פרץ (נולד ב-1960) הוא מנכ"ל חברת נתיבי ישראל. קודם לכן שירת בצה"ל, ובתפקידו האחרון היה ראש מנהלת המעבר של צה"ל לנגב, בדרגת תת-אלוף.
ביוגרפיה
בשנת 1977 התגייס לצה"ל ושובץ בחטיבת גולני. שירת בגדוד 13 (גדעון) של החטיבה, עבר מסלול הכשרה כלוחם, וקורס מ"כים חי"ר. בהמשך עבר קורס קציני תחזוקה. בתום הקורס שב לחטיבה ושימש כמפקד פלוגת מפקדה גדודית וכקצין הלוגיסטיקה של חטיבת גולני. לאחר מכן שירת כקצין לוגיסטיקה באוגדת שריון וכקצין הלוגיסטיקה של עוצבת הגליל. בהמשך שימש קצין לוגיסטיקה של פיקוד הצפון, כראש מחלקת לוגיסטיקה בצה"ל ובשנים 2007–2011 שימש ראש חטיבת הלוגיסטיקה באט"ל. בתפקידו הבא שימש ראש מנהלת המעבר של צה"ל לנגב.
עם סיום שירותו בצה"ל החל לכהן, באוקטובר 2015, כמנכ"ל חברת נתיבי ישראל. פרץ הוא בעל תואר ראשון במדעי המדינה ותואר שני במינהל ציבורי. נשוי לתרצה, ששירתה כקב"נית והוסמכה כעורכת דין, ואב לארבעה, מתגורר במושב דוב"ב.
רקוויאם (קארל ג'נקינס)
הרקוויאם של ג'נקינס היא יצירה פרי עטו של המלחין הוולשי קארל ג'נקינס, המתבססת על מילות הרקוויאם הקתולי. היצירה בוצעה לראשונה בשנת 2005 ויצאה באלבום "Requiem" מאותה השנה, יחד עם יצירה נוספת: "In These Stones Horizons Sing".
הרקוויאם
הרקוויאם של ג'נקינס הולחן בשנת 2005, הוא בעיקרו מבוסס על הטקסט המסורתי של הרקוויאם, בהשמטת חלקים. בנוסף, שילב ג'נקינס ברקוויאם שירי האיקו יפניים העוסקים באבל. הרקוויאם הולחן למקהלה, תזמורת מלאה הכוללת גם כלים יפניים מסורתיים, לרבות שאקוהאצ'י סולן, ובנוסף סולנית סופרן ונער סולן (בפאי ישו).
היצירה בוצעה לראשונה בקתדרלת סאת'ק בביצוע התזמורת הפילהרמונית של קזחסטן המערבית, בניצוחו של המלחין, בשנת 2005.
האלבום
היצירה הוכנסה לאלבום שיצא באותה השנה, והיא מהווה את עיקרו של האלבום. באלבום יש גם יצירה נוספת: "In These Stones Horizons Sing". האלבום יצא בהוצאת EMI Classics.
In These Stones Horizons Sing
היצירה: "In These Stones Horizons Sing" (באבנים אלו אופקים שרים), היא יצירה שהולחנה על ידי ג'נקינס בשנת 2004 לפתיחת מרכז המילניום בווילס ובוצעה לראשונה ב-29 בנובמבר באותה שנה. היצירה כוללת מילים בוולשית ובאנגלית ומחולקת לארבעה חלקים קצרים יחסית. ביצוע ממוצע של היצירה לוקח 10-15 דקות.
רשימת שירי האלבום
Requiem In These Stones Horizons Sing
אוניברסיטת מלאיה
כיום אוניברסיטת מלאיה מחולקת לשלוש עשרה פקולטות, שני בתי ספר, חמישה מכונים ושישה מרכזים אקדמיים. לאוניברסיטת מלאיה יש גם תחנת רדיו משלה, "Umalaya Radio" הפועלת בחסות איגוד הסטודנטים.
חורבת זיתה
חורבת זיתה הוא אתר ארכאולוגי בשיפולי רמת הגולן, בו נתגלו שרידי יישוב יהודי מתקופת המשנה והתלמוד ובית כנסת קדום.
אוניברסיטת מלאיה
היסטוריה
האוניברסיטה הוקמה כאיחוד של שני מוסדות: קולג' לרפואה על שמו של אדוארד השביעי (שהוקם ב-1905 בסינגפור), ומכללת ראפלס (שהוקמה ב-1929). הקולג' לרפואה הוקם על מנת להכשיר רופאים באזור בשלל תחומים, ואילו מכללת ראפלס עסקה במספר תחומים מדעיים.
חורבת זיתה
החורבה שוכנת מעל גדתו הדרומית של נחל דליות, כשני קילומטרים ממזרח למושב מעלה גמלא, וברום של כ-180 מטרים מעל פני הים.
אוניברסיטת מלאיה
היסטוריה
האיחוד עצמו התרחש באוקטובר 1949 לאחר שנים של מחשבה ותכנון. יעדי האוניברסיטה היו לקדם מבחינה חברתית את כלל האוכלוסיות המגוונות במלזיה. בתחילה, האוניברסיטה פעלה בשתי חטיבות אוטונומיות - האחת בסינגפור והשנייה בקואלה לומפור. בשנת 1960 ממשלת מלזיה החליטה לפצל את שתי החטיבות לאוניברסיטאות נפרדות. החטיבה בסינגפור הפכה בסופו של דבר לאוניברסיטה הלאומית של סינגפור. אוניברסיטת מלאיה העצמאית הוקמה ב-1 בינואר 1962. בשנת 2012, אוניברסיטת מלאיה קיבלה אוטונומיה ממשרד ההשכלה הגבוהה.
חורבת זיתה
בחורבה נתגלו חרסים מהתקופה הרומית המאוחרת ומהתקופה הביזנטית, וכן פריטים ארכיטקטוניים האופייניים לבתי כנסת בגולן ובגליל, ובהם אבני גזית, משקופים, עמודים, כותרות ומזוזות.
אוניברסיטת מלאיה
מוסדות שותפים
אוניברסיטת מלאיה משתפת פעולה עם עשרות מוסדות אקדמיים רבים ברחבי העולם, ובהם: האוניברסיטה הלאומית של אוסטרליה, אוניברסיטת ייל, אוניברסיטת גלאזגו, אקול פוליטקניק, קינגס קולג' לונדון, קינגס קולג' לונדון, אוניברסיטת קיוטו ו-KU לוון.
חורבת זיתה
בסמוך לאתר, לאורך נחל דליות, אותרו שרידי בתי כנסת נוספים בעלי מאפיינים דומים לאלו של חורבת זיתה, בחורבת בתרה ובחורבת חוחה.
לקריאה נוספת
א' שילר, אריאל כתב עת לידיעת ארץ ישראל, חוברת 52 - בתי כנסת בגליל ובגולן, תשמ"ז-1987, עמ' 98-99.
אבא כהן
אַבָּא כֹּהֵן (י"ח בתמוז תרל"ח, 19 ביולי 1878 - כ"ה בחשון תשי"ח, 19 בנובמבר 1957) היה מייסד גדוד הכבאים המתנדבים של תל אביב, יחידת הכבאים העברית הראשונה.
תולדות חייו
כהן נולד בכפר דנו שבמחוז פסקוב באימפריה הרוסית, בן ליצחק, סוחר יערות ממשפחה אמידה, ולאשתו, רבקה, בת אבא ליבמן. הגבלות השלטון אילצו את המשפחה לעזוב את הכפר, וב-1882 עברה לעיר ויטבסק ברוסיה הלבנה. בנעוריו ניסה כהן לרכוש השכלה כללית, למרות התנגדותם של הוריו. כנער הקים אגודת גמילות חסד ויזם חוגי תרבות. הוא עסק בפעילות ציונית וסוציאליסטית, בעטיה נידון לשישה חודשי מאסר, וארגן שביתה של עובדי בתי המסחר בוויטבסק, שבעקבותיה פוטר. כהן המשיך בפעילות ציונית חוקית, אך התרחק מפעילות סוציאליסטית ואף הפך לסוחר עצמאי. ב-1901 הצטרף ליחידת כבאים מתנדבים.
ב-1915 עבר כהן לחרקוב ונכנס כשותף במכרה פחם. הוא סייע לפליטי מלחמת העולם הראשונה היהודים בעיר וארגן עבורם מוסדות חינוך. גם כאן התנדב ליחידת הכבאים ועסק בה בהדרכה. אחרי מהפכת אוקטובר נושל כהן מנכסיו ונאסר לתקופה קצרה. הוא עזב את ברית המועצות, התגורר שנתיים בווילנה, וב-1923, בגיל 45, עלה לארץ ישראל עם משפחתו. תחילה עבד כפועל ביישור חולות ובהמשך מצא עבודה כפקיד.
אחרי פרישתו, נבחר כהן לנשיא כבוד של מרכז אגודות מכבי אש מתנדבים בישראל.
כהן היה חבר ההגנה, פעל באגודות ציבוריות שונות, ונמנה עם מייסדי בית הכנסת המרכזי לשכונות הצפון.
כהן נפטר ב-1957 בתל אביב ונקבר בבית העלמין קריית שאול. בית הכבאים ברחוב בזל נקרא על שמו.
משפחתו
כהן נישא ב-1905 לסוניה, בת הרב מאיר פרדקין מדוינסק, והיה אב לחמישה בנים. בנו השלישי,, נהרג במלחמת העצמאות. בנו השני היה האלוף אליהו בן חור. בנו הבכור, זלמן, המציא את שיטת המורס בעברית.
איסלנד במשחקים הפאראלימפיים
אולימפיאדת החורף הראשונה בה השתתפה איסלנד הייתה אולימפיאדת הנכים לילהאמר (1994). באולימפיאדות הבאות היא לא לקחה חלק, וחזרה להשתתף באולימפיאדות החורף החל מאולימפיאדת הנכים ונקובר (2010).
לאורך השנים זכו הספורטאים הפאראלימפיים של איסלנד ב-59 מדליות קיץ, מתוכן 13 מדליות זהב, ולא זכו במדליות חורף.
חורבת חוחה
חורבת חוחה הוא אתר ארכאולוגי בשיפולי רמת הגולן, בו נתגלו שרידי יישוב יהודי מתקופת המשנה והתלמוד ובית כנסת קדום.
החורבה שוכנת מעל גדתו הדרומית של נחל דליות, בסמוך לצומת הכניסה למושב מעלה גמלא, ברום של כ-100 מטרים מעל פני הים.
שרידי בית הכנסת העתיק שוכנים בדרום החורבה, בנקודה הגבוהה ביותר בה, ונתגלו בשנת 1976. הקיר הדרומי של המבנה, העשוי אבני גזית, השתמר לגובה. סביב המבנה ובתוכו אותרו שרידי עמודים, כותרות ואיפריזים מעוטרים, האופייניים לבתי כנסת קדומים באזור.
בשטח החורבה נמצא מטבע מראשית המאה ה-8 לספירה וכן מטבע מהמחצית השנייה של המאה ה-12.
בסמוך לאתר, לאורך נחל דליות, אותרו בתי כנסת קדומים בעלי מאפיינים דומים לחורבת חוחה, בחורבת בתרה ובחורבת זיתה.
משלחת דנדי לציד לווייתנים
משלחת דנדי לציד לווייתנים (באנגלית: Dundee Whaling Expedition, 1892–1893) הייתה הפלגה מסחרית מסקוטלנד לאנטארקטיקה. ציד הלווייתנים במימי החוג הארקטי היה בדעיכה בגלל ציִד מוגזם. הסוחרים בדנדי החליטו לצייד צי שישייט כל הדרך אל ים ודל בחיפוש אחר לווייתני אובלנה. ציד לווייתנים באנטארקטיקה נעשה בעיקר מתחנות ציידי לווייתנים בג'ורג'יה הדרומית ובאיי סנדוויץ' הדרומיים.
ב-6 בספטמבר 1892 יצאו לדרך ארבע ספינות קיטור לציד-לווייתנים, "באלנה" (1872), "אקטיב", "דיאנה" ו"כוכב הקוטב". בסופו של דבר, לא הצליחו למצוא שום לווייתנים שאפשר לצוד, כיוון שהלווייתן הכחול האנטארקטי היה גדול וחזק מכדי לגבור עליו, אך המשלחת יצאה בכל זאת ברווח הודות לאיסוף מספר רב של פרוות כלבי-ים.
המכון הפוליטכני של ווסטר
המכון הפוליטכני של ווסטר (באנגלית: Worcester Polytechnic Institute, או בקיצור WPI ) הוא אוניברסיטת מחקר פרטית בווסטר, מסצ'וסטס, ארצות הברית. WPI, שנוסד בשנת 1865, הוא אחד המוסדות האקדמיים הראשוניים להנדסה וטכנולוגיה בארצות הברית. כיום פועלות במכון 14 מחלקות אקדמיות עם למעלה מ-50 תוכניות לתואר ראשון ושני במדעים, הנדסה, טכנולוגיה, ניהול, מדעי החברה ומדעי הרוח. המכון חבר באיגוד האוניברסיטאות הטכנולוגיות העצמאיות.
היסטוריה
המכון הפוליטכני של ווסטר נוסד על ידי התעשיינים ג'ון בוינטון ואיצ'בוד וושברן. לאחר מחלוקות על אופי המקום, המכון נרשם כתאגיד ב-10 במאי 1865, ובכך הוקם פורמלית. השיעורים עצמם החלו ב-11 בנובמבר 1868.
נשים החלו ללמוד במכון רק בפברואר 1968.
שארל מסיה
שארל מסיה (צרפתית: Charles Messier; 26 ביוני 1730 - 12 באפריל 1817) היה אסטרונום צרפתי שקיטלג 110 עצמים שמימיים, ביניהם ערפיליות וצבירי כוכבים. קטלוג זה קרוי קטלוג מסיה.
מסיה נולד בלורן כבן עשירי מתוך 12 ילדים, אשר 6 מהם מתו בילדותם. בגיל 11 נפטר אביו והוא עבר להשגחת אחיו הבכור שהיה בן 24. אחיו שהיה אוצר מוזיאון הימיה החליט לא לשלחו לבית ספר ולימד אותו בעצמו תוך שהוא נעזר בו בעבודתו. מנעוריו גילה עניין באסטרונומיה, בעיקר לאחר שבגיל 14 הופיע שביט בעל 6 זנבות (Great Comet of 1744) שעורר עניין רב באותה תקופה וליקוי חמה מלא (טבעתי) שהתרחש בגיל 18 (27 ביולי 1748). בגיל 20 החל לעבוד כשולית אסטרונום במצפה הימי של הקולג' המלכותי.