cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
גמר ליגת האלופות 2001
מאמן באיירן, אוטמאר היצפלד, היה למאמן השני בהיסטוריה, אחרי ארנסט האפל, שזוכה בתואר עם שתי קבוצות שונות. זכייתו עם באיירן התווספה לזכייה עם בורוסיה דורטמונד ב-1997. מצד שני, מאמנה הארגנטינאי של ולנסיה, הקטור קופר, השלים שלושה הפסדים רצופים בשלוש עונות במשחקי גמר אירופים, אחרי ההפסד עם ולנסיה בגמר ליגת האלופות שנה קודם לכן, והפסד עם מיורקה בגמר גביע אירופה למחזיקות גביע שנתיים קודם לכן.
באיירן מינכן
בהגרלת שלב הבתים הראשון שובצה באיירן בבית ו', יחד עם פריז סן-ז'רמן, רוזנבורג והלסינגבורג. באיירן פתחה את משחקיה עם שני ניצחונות רצופים, אך אז רשמה את הפסדה היחיד בשלב הבתים, בחוץ מול פריז סן-ז'רמן (0-1). במשחק הרביעי באיירן ניצחה 0-2 את הצרפתים בביתה, לפני שרשמה שתי תוצאות תיקו שהספיקו לה כדי לסיים במקום הראשון בבית.
בשלב הבתים השני שובצה באיירן לבית ג' לצידן של ארסנל, אולימפיק ליון וספרטק מוסקבה. לאחר ניצחון ביתי של 0-1 על ליון, הפגינה באיירן אופי רב כשחזרה מפיגור של שני שערים מול ארסנל בהייבורי, בדרך לשוויון 2-2 בסיום. באיירן הבטיחה את ראשות הבית כבר לאחר המשחק הרביעי, בו הביסה במשחק החוץ שלה במוסקבה 0-3 את ספרטק. באיירן שמרה על רשת נקייה בארבעה מששת המשחקים בשלב זה.
בשלב רבע הגמר פגשה באיירן את מנצ'סטר יונייטד מאנגליה, בשחזור גמר ליגת האלופות 1999. באותו גמר ניצחה מנצ'סטר בצורה דרמטית עם שני שערים בתוספת הזמן של המשחק, והפעם במשחק הראשון באולד טראפורד, הייתה זו באיירן שהשיגה ניצחון דרמטי, בזכות שער של פאולו סרג'יו ארבע דקות לסיום. במשחק הגומלין באצטדיון האולימפי במינכן, השלימה באיירן ניצחון כפול במפגש, הפעם בתוצאה 1-2, לאחר שכבר הובילה 0-2 במחצית המשחק, והעפילה לחצי הגמר.
בשלב חצי הגמר התמודדה באיירן מול אלופת אירופה המכהנת, ריאל מדריד. התוצאות בצמד המשחקים היו זהות לתוצאות אותן השיגה שלב קודם לכן, כשבמשחק באצטדיון סנטיאגו ברנבאו שבמדריד, כבש ג'ובאני אלבר את השער היחיד במשחק, ובאיירן ניצחה 0-1, ובגומלין השלימה הקבוצה ניצחון כפול, כשגברה על ריאל בתוצאה 1-2. באיירן מעפילה לגמר לאחר ארבעה ניצחונות רצופים מול שתי אלופות אירופה הקודמות.
ולנסיה
ולנסיה העפילה לשלב הבתים דרך שלב הפלייאוף של המוקדמות, בו פגשה את טירול אינסברוק האוסטרית. לאחר שוויון 0-0 בחוץ, ניצחה ולנסיה בתוצאה 1-4 במסטאייה, אצטדיונה הביתי, מצמדים של גאיסקה מנדייטה ודייגו אלונסו.
בהגרלת שלב הבתים הראשון שובצה ולנסיה לבית ג', לצידן של אולימפיק ליון, אולימפיאקוס והירנביין. בארבעת המשחקים הראשונים השיגה ולנסיה ארבעה ניצחונות, כולל צמד ניצחונות על ליון. כבר בשלב זה הבטיחה הקבוצה את ראשות הבית ואת העפלתה לשלב הבא.
בשלב הבתים השני, ולנסיה הוגרלה לבית א' יחד עם מנצ'סטר יונייטד, שטורם גראץ ופנאתינאיקוס. ולנסיה רשמה מאזן נקי מהפסדים בשלב זה, כשרשמה שלושה ניצחונות ושלוש תוצאות תיקו, ביניהן שוויון 0-0 בבית ושוויון 1-1 בחוץ מול מנצ'סטר יונייטד, מה שנתן לה את המקום הראשון בבית בזכות יתרון בשערי חוץ מול האנגלים, שסיימו עם מספר נקודות זהה.
ברבע הגמר פגשה ולנסיה את ארסנל. במשחק הראשון בהייבורי, ולנסיה כבר הובילה במחצית משער של רוברטו אז'אלה, אך הפסידה בסיום בתוצאה 1-2. בגומלין במסטאייה, חלוץ הקבוצה ג'ון קארו מצא את הרשת בדקה ה-75, והעלה את ולנסיה לשלב חצי גמר בזכות יתרון בשערי חוץ.
בחצי הגמר ולנסיה פגשה קבוצה אנגלית שלישית במספר במהלך הטורניר, הפעם הייתה זו לידס יונייטד. לשתי הקבוצות היה מאזן גמרים זהה, הפסד אחד בהופעה אחת, ושתיהן רצו את הכרטיס לגמר. לאחר משחק ראשון שקול באלנד רואד שהסתיים בשוויון 0-0, ולנסיה לא הותירה לאנגלים שום סיכוי בגומלין. חואן סנצ'ס כבש ראשון בדקה ה-16 וקבע את תוצאת המחצית. שתי דקות מפתיחת המחצית השנייה הוסיף סנצ'ז את השני שלו, ומנדייטה קבע את תוצאת המשחק חמש דקות אחר כך, 0-3 לוולנסיה והופעה שנייה ברציפות בגמר המפעל.
מחצית ראשונה
למשחק הגיעה באיירן ללא אחד משחקני ההרכב הפותח הקבועים שלה במרכז המגרש, ינס ירמיס הפצוע. מנגד, ולנסיה פתחה בהרכב עם חמישה שחקנים שפתחו גם בגמר הקודם, במטרה להשיג הפעם את המטרה ולזכות בגביע.
המשחק החל בסערה כשכבר בדקה השלישית בסן סירו, השופט ההולנדי, דיק יול הצביע על הנקודה הלבנה וקבע פנדל לוולנסיה. לאחר שנוצרה ערבוביה ברחבה, בלם באיירן, פטריק אנדרסון, נגע בכדור בידו כשהוא שרוע על הדשא. קפטן ולנסיה, גאיסקה מנדייטה, לקח את האחריות והכניע את אוליבר קאן, 0-1 לוולנסיה. מנגד, רק שבע דקות חלפו ובאיירן קיבלה פנדל גם היא, לאחר עבירה של ז'וסלין אנגלומה על שטפן אפנברג בתוך הרחבה. קשר באיירן, מהמט שול, היה זה שלקח את הבעיטה, אך סנטיאגו קניסארס עצר את הבעיטה ושמר על יתרון קבוצתו. עד לסיום המחצית באיירן שלטה יותר בכדור וניסתה לשלוח כדורים קדימה אל עבר ג'ובאני אלבר, אך הגנת ולנסיה החזיקה מעמד ושמרה על היתרון, 0-1 בהפסקה.
מחצית שנייה
עם פתיחת המחצית השנייה, שתי הקבוצות ערכו חילוף אחד. בוולנסיה דויד אלבלדה החליף את פאבלו איימר, בעוד ערכה באיירן חילוף התקפי, כשהמגן וילי סניול יצא, ובמקומו נכנס החלוץ קארסטן יאנקר. חמש דקות מפתיחת המחצית, אמדאו קרבוני נגע בכדור בידו בתוך הרחבה, ובאיירן קיבלה פנדל שני לזכותה ושלישי במשחק. הפעם הבועט היה אפנברג, שהטעה את קניסארס והשווה את התוצאה. באיירן הוסיפה לשלוט גם אחרי השער, אך ולנסיה נראיתה מעט יותר התקפית ויוזמת, הקצב ירד ובסיום הזמן החוקי התוצאה הייתה 1-1, והמשחק הלך להארכה.
הארכה ובעיטות הכרעה
באיירן הוגרלה לבעוט ראשונה, והבועט היה פאולו סרג'יו, שנכנס כמחליף שלישי רק בדקה ה-108, והבעיטה שלו הלכה מעל השער. לאחר רצף של ארבע בעיטות מוצלחות, הגיע תורו של הבועט השלישי של ולנסיה, זלאטקו זחוביץ'. הסלובני נהדף על ידי קאן, ולאחר שלוש בעיטות לכל קבוצה, התוצאה עמדה על 2-2. הבאים בתור לבעוט היו שני שחקנים שגרמו לפנדל במהלך המשחק, פטריק אנדרסון ואמדאו קרבוני. שני השחקנים החמיצו את הבעיטה, כשהבעיטה של אנדרסון נעצרה על ידי קניסארס, וקרבוני בעט למשקוף. לאחר שערים בבעיטה החמישית של אפנברג ורובן בראחה, התוצאה עמדה על 3-3 אחרי חמש בעיטות, והדו-קרב המשיך. ביצ'נטה ליזארזו וקילי גונסאלס עמדו בלחץ וכבשו. בלמה של באיירן תומאס לינקה כבש אף הוא, וברגע המכריע של המשחק אוליבר קאן עצר את הבעיטה של מאוריסיו פלגרינו, ובאיירן זכתה בתואר הרביעי בתולדותיה.
ד'תקל"ז
לדעת רוב הראשונים זו שנת היובל.
ג'ובאני פרנצ'סקו אנריו
חייו
אנריו נולד ברומא ותאריך הולדתו המדויק אינו ידוע. החלטתו להיעשות לכומר התגבשה בעליל כבר בגיל צעיר והוא התוודע לאורטוריה של פיליפו נרי בסביבות 1583. בשנת 1595 עבד כנגן עוגב בסאן מרצ'לו ונראה שהיה למאסטרו די קאפלה (ממונה על המוזיקה) בבזיליקה די סאן ג'ובאני בלאטראנו, אחרי פרנצ'סקו סוריאנו, בין השנים 1600 או 1601 ל-1603. בשנת 1609 כיהן במשרה דומה בקתדרלה של ורונה, כהונתו הראשונה מחוץ לרומא; הוא נשאר שם עד 1610, אז חזר לרומא ושם נשאר, להוציא אי-אילו מסעות, עד 1624, בתפקידים שונים (עד שהתמנה לבסוף לכומר בשנת 1616). ב-1624 התמנה למשרת מנצח מקהלה בחצר זיגיסמונד השלישי מלך פולין בוורשה. לפולין היו כמה מרכזים מוזיקליים פעילים בשלהי המאה ה-16 וראשית המאה ה-17, ביניהם קרקוב וורשה, שנהגו להעסיק איטלקים וגרמנים; אנריו היה בין הבולטים במוזיקאים הנוכרים שהשתכנו בפולין. אנריו נפטר בגראץ, אוסטריה, בדרכו לשוב הביתה ונקבר שם ב-12 ביוני 1630.
סגנונו המוזיקלי
רבים מן המדריגלים שלו היו מונודיות, שאילה מסגנון, שמוצאו בפירנצה ובמקומות אחרים בצפון. המוטטים והמיסות שלו, לעומת זאת, שמרנים באופיים וכתובים בסגנון פלסטרינה, אף כי המוטטים כוללים בס ממוספר, עוד חידוש מן העשור הראשון של המאה ה-17. השפעה מסוימת של ויאדאנה ניכרת ביצירות אלה.
כמה מן המיסות של אנריו הן פוליכוראליות, טכניקה העושה שימוש בקבוצות אחדות, נפרדות ומרוחקות זו מזו, של זמרים. אף כי גם טכניקה זו התפתחה בוונציה, היא נפוצה למקומות רבים עד סוף המאה ה-16: כמעט כל מלחיני הפוליפוניה הכנסייתית השתמשו בטכניקה פוליכוראלית בזמן זה או אחר, בייחוד אלה שעבדו בסביבות אקוסטיות רחבות ידיים (כמו רוב הקתדרלות באירופה).
הישגו החשוב ביותר של אנריו הצעיר היה ה-Teatro armonico spirituale שלו משנת 1619, שאפשר לראות בה את האורטוריה הראשונה. היא כוללת את כתיבת האובליגטו המוקדמת ביותר לכלי נגינה ששרדה מן האסכולה הרומאית. האינסטרומנטאציה מותווית בהקפדה יוצאת דופן וחילופי הקטעים בין כתיבה אינסטרומנטלית לווקאלית השפיעו רבות על יצירות בעשורים הבאים. שלא כיצירות שנכתבו באסכולה הוונציאנית, שרבות מהן היו ביסודן מוטטים גרנדיוזיים, ה"תיאטרו ארמוניקו ספיריטואלה" נכתב באיטלקית; הוא כלל סיפורים שתוארו במוזיקה אך לא הוצגו (כפי שהיה הדבר נעשה באופרה) וקולות התחלפו לסירוגין בכלי נגינה פרק אחר פרק. היצירה כללה מוזיקה לסיפור "הבן האובד" ו"המרת דתו של שאול".
יצירותיו
אנריו היה מלחין פורה, שכתב מוטטים, מחרוזות מזמורים, אנטיפונים, "קונצ'רטי מקודשים", רספונסאריות, מזמורי תהילים, מדריגלים, מוזיקת קודש ומוזיקה חילונית מסוגים שונים וקומץ יצירות אינסטרומנטליות. רוב יצירותיו יצאו לאור ברומא; עד כה לא זוהו יצירות, שאפשר לשייכן בוודאות לתקופת שהותו בפולין.
טטרה 20
טטרה 20 (בצ'כית: Tatra 20) היא מכונית משפחתית, מתוצרת יצרנית הרכב הצ'כית "טטרה" (באנגלית: Tatra company) אשר יוצרה במספר תצורות בין השנים 1914–1926.
עד 1920 החברה הייתה קרויה "Nesselsdorfer Wagenbau-Fabriksgesellschaft" ובשנת 1920 שינתה את שמה ל-"טטרה". הדגם "type T" שונה ל-"טטרה 20".
My Church
השיר הגיע למקום החמישי במצעד שירי הקאנטרי.
רקע וכתיבה
בסמוך לצאתו, עלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי, תוך שהצליח לצבור שם למעלה מ-100 מיליון השמעות.
ביקורת ופרסים
השיר זכה לביקורות חיוביות, תוך שהועמד בקטגוריות רבות בטקסי פרסים שונים ואף זכה בפרס גראמי בקטגוריית "הופעת הסולו קאנטרי הטובה ביותר".
אהרון טנא
אהרון (ג'וני) טנא (טננבוים; 18 בספטמבר 1940 – 18 באוקטובר 1973) היה קצין בחיל ההנדסה הקרבית שזכה בעיטור המופת. חלל צה"ל.
נעוריו
טנא נולד ב-18 בספטמבר 1940 בפולין לחיים ולדבורה טננבוים. ב-1950 עלה לישראל. סיים את לימודיו בבית-הספר היסודי "ברנר" ובבית-הספר-התיכון "כצנלסון" בכפר סבא.
שירותו הצבאי
טנא התגייס לצה"ל באוגוסט 1958 ושירת עד מותו בחיל ההנדסה הקרבית. הוא סיים בהצלחה קורס צניחה, קורס מפקדי פלוגות וקורס ללוחמה זעירה. הוא סיים קורס קציני הנדסה בתור חניך מצטיין. טנא נחשב לקצין מוכשר ביותר ומילא שורת תפקידים: החל ממפקד שדה, ממפקד בבהל"צ (בית הספר להנדסה צבאית) וכלה בתפקידי מטה.
טנא נשלח לאתיופיה בשליחות של משרד הביטחון ושהה שם בשנים 1961–1964.
מלחמת ששת הימים
את הקרבות וחשיבות חיל ההנדסה הקרבית במלחמה סיכם טנא כך:
על לחימתו והנהגת פלוגת ההנדסה ולחימתה זכה טנא למחמאות רבות. בין השאר אמר עליו מח"ט 45, משה בר-כוכבא:
בין המלחמות
אחרי המלחמה מונה טנא למג"ד (מפקד גדוד) בסיני, שם היה אחראי על הקמת ביצורים. בסיום תפקידו זכה הגדוד שלו להערכה מיוחדת ממפקד האוגדה "על יכולת ומסירות וכושר ביצוע בעבודתם בחזית סיני". טנא למד לתואר הראשון בחוג לסוציולוגיה ולמדע המדינה באוניברסיטת תל אביב והשלים אותו במהלך שירותו הצבאי. הוא תכנן ללמוד לתואר שני במנהל עסקים, אך ויתר על הלימודים לטובת התפקיד הבכיר של מפקד ההנדסה הפיקודי פיקוד הדרום, ובתפקיד זה שימש במלחמת יום הכיפורים.
בין המלחמות שירת כמפקד ההנדסה הפיקודי של פיקוד הדרום בדרגת סגן-אלוף (סא"ל). בתקופה שלפני מלחמת יום הכיפורים עסק טנא בהכשרת הכוחות לצליחה, אימונים ופיתוח תרגולות בנושא, פיתוח אמצעי לחימה ואמצעי גישור ועוד. הוא הכין את כוחותיו לצליחת מכשול המים העיקרי שהיה תחת אחריות פיקוד הדרום - תעלת סואץ.
מלחמת יום הכיפורים
במלחמת יום הכיפורים הצטרף טנא לאוגדתו של האלוף אריאל שרון כאחראי וכמפקד על פעולות הגישור והצליחה. הוא פיקד על הקמת הגשר הראשון בתעלת סואץ, "גשר הדוברות", במסגרת מבצע אבירי לב. את הגשר הקים טנא תחת הפגזה ארטילרית כבדה מצד המצרים תוך פינוי מוקשים, חילוץ פצועים ושמירת המוראל של כוחות צה"ל למרות האבדות. לפי אתר "יזכור":
טנא נהרג ב-18 באוקטובר 1973 אחרי שהחליף את ברוך דה-לאון, מפקד ההנדסה האוגדתי, בניהול מאמצי הצליחה והגישור. בעת שעסק בניווט גשר הגלילים בציר "לכסיקון" אל עבר התעלה נקלע צוות הניווט להפגזה ארטילרית ותפס מחסה במעביר מים, שם נתקל בחוליית קת"ק מצרית שתפסה מחסה באותו מקום. בהיתקלות נהרג טנא. על שמו נקרא גשר הגלילים שהוקם על התעלה - "גשר ג'וני".
משפחה
טנא השאיר אחריו אישה בן ובת, אב ואחות
הפיזיקה של העתיד
הפיזיקה של העתיד: כיצד ישנה המדע את גורל האנושות ואת חיי היום-יום שלנו עד שנת 2100 הוא ספר מאת הפיזיקאי התאורטי מיצ'יו קאקו שיצא בשנת 2011 באנגלית, ובשנת 2012 בעברית. הספר משער את האפשרויות של פיתוח טכנולוגי עתידי במהלך 100 השנים הבאות. בעזרת ראיונות עם מדענים בולטים בתחום המחקר קאקו פורס את החזון שלו להתפתחויות הקרובות ברפואה, מחשבים, בינה מלאכותית, ננוטכנולוגיה ואנרגיה. קאקו כותב כי הוא מקווה שתחזיותיו לשנת 2100 יהיו מוצלחות כמו תחזיותיו של סופר המדע בדיוני ז'ול ורן. קאקו משווה את ראיית הנולד של ורן לזו של מנהל הדואר הכללי של ארצות הברית ג'ון וונמאקר, שטען בשנת 1893 שגם בעוד מאה שנה יעבירו את הדואר עם סוסים, ושל יו"ר IBM תומאס ווטסון, שטען בשנת 1943 כי "אני חושב שיש שוק עולמי אולי לחמישה מחשבים". קאקו מצביע על היסטוריה ארוכה של תחזיות כושלות כדי להדגיש את הרעיון שלו ש"זה מסוכן להמר נגד העתיד". הספר היה ברשימת רבי-המכר של "הניו יורק טיימס" במשך חמישה שבועות.
תוכן
כל פרק מחולק לשלושה חלקים: העתיד הקרוב (ההווה עד שנת 2030), אמצע המאה (2030 עד 2070) והעתיד הרחוק (2070 עד 2100), קאקו מציין כי פרקי הזמן הם קירובים גסים שרק מראים את מסגרת הזמן הכללית למגמות שונות.
עתיד המחשב: הרוח על החומר
קאקו מתחיל עם חוק מור, ומשווה שבב שמנגן "יום הולדת שמח" עם כוח המחשוב של בעלות הברית בשנת 1945, וקובע כי השבב מכיל הרבה יותר כוח מחשוב, וכי "היטלר, צ'רצ'יל, או רוזוולט היו הורגים כדי לקבל את השבב". הוא צופה כי כוח המחשוב יגדל עד לנקודה שבה מחשבים, בדומה לחשמל, נייר ומים "יטמעו במרקם חיינו, ושבבי מחשב יחוברו לקירות".
בנוסף לכך הוא צופה כי משקפיים ועדשות מגע יהיו מחוברים לאינטרנט, תוך שימוש בטכנולוגיה הדומה למציאות וירטואלית. מכוניות ללא נהג יעבדו בעזרת מערכת ה-GPS. תחזית זו נתמכת בידי מרוץ האתגר הגדול של דארפ"א. הטכנולוגיה תאפשר לבני אדם לשלוט במחשבים עם חיישני מוח זעירים ו"כמו קוסמים, נוכל להזיז חפצים מסביבנו בעוצמת מוחנו."
עתיד הבינה המלאכותית: עליית המכונות
קאקו דן בחלקי גוף רובוטיים, רובוטים מודולריים, אבטלה טכנולוגית הנגרמת על ידי רובוטים, תחליפים ואוואטרים, והנדסה של המוח. קאקו דן בשלושת חוקי הרובוטיקה ובסתירות שלהם. הוא תומך ב"שבב במוח הרובוטים אשר יכבה אותם אוטומטית אם יש להם מחשבות רצחניות", ומאמין כי התרחיש הסביר ביותר הוא שרובוטים יהיו חופשיים לזרוע הרס וחורבן, אך יהיו מתוכנתים לחסד ורצון טוב.
עתיד הרפואה: להיות מושלם ויותר מזה
קאקו מאמין כי בעתיד, תכנות מחדש של אחד הגנים יוכל להעשות על ידי שימוש בווירוס המתוכנת במיוחד לכך, ויפעיל גנים המאיטים את תהליך ההזדקנות. ננו-חיישנים בחדר יבדקו אם יש לנו סרטן או מחלות שונות וננורובוטים יכולו להזריק תרופות לתאים חולים. בנוסף לכך ההתקדמות בחילוץ תאי הגזע תאפשר גידול של איברים חדשים. לפי דעתו, הרעיון של החייאת מינים נכחדים הוא אפשרי ביולוגית.
ננו-טכנולוגיה: הכול מכלום?
קאקו דן בחומר מתוכנת, מחשבים קוונטיים, ננו-צינורית פחמן, וכן באפשרות של משכפלים. הוא גם מצפה שמגוון של ננוטכנולוגיה יחפשו וישמידו תאי סרטן בצורה נקייה, תוך השארת תאים רגילים ללא פגע.
עתיד האנרגיה: אנרגיה מהכוכבים
קאקו דן בהתרוקנות השמן על פני כדור הארץ ומצביע על עקומת הוברט, והבעיה של מהגרים שרוצים לחיות את החלום האמריקאי הבזבזני מבחינת אנרגיה. הוא צופה כי אנרגיה ממימן ואנרגיה סולארית יהיו האנרגיות העתידיות, ומציין כיצד הנרי פורד ותומאס אדיסון הימרו מה ישלוט: נפט או חשמל. הוא מתאר את תהליכי ההיתוך עם לייזר ועם שדות מגנטיים, ומבטל את ההיתוך הקר כ"מבוי סתום". קאקו טוען כי מדינות אינן ששות להתמודד עם ההתחממות הגלובלית בגלל הפזרנות שלהן בשימוש בנפט, שמהווה מקור אנרגיה זול, ומעודד את הצמיחה הכלכלית. קאקו טוען כי בעתיד מוליכי-על בטמפרטורת החדר יובילו לעידן של מכוניות המרחפות על מגנטים.
עתיד המסע בחלל: אל הכוכבים
קאקו דן בכמה אפשרויות של מסע בחלל. מפרש שמש היא אחת האפשרויות. בניגוד לרקטות כימיות קונבנציונליות המשתמשות בחוקי התנועה של ניוטון, מפרשי שמש מנצלים את לחץ הקרינה מהכוכבים. קאקו מאמין כי אפשר להתקין לייזרים על הירח ולאחר שליחת מפרש השמש הלייזרים ירו בו ויתנו לו תנופה.
חלופה אחרת היא לשלוח אלפי ננו-ספינות, כאשר רק מעטות מגיעות ליעד. קאקו טוען כי"ברגע שהן מגיעות ליעד, הן יכולות ליצור מפעל שיוצר עותקים במספר בלתי מוגבל של עצמן". ננו-ספינות ידרשו רק דלק מועט כדי להאיץ. בנוסף לכך הן יכולות לבקר בכוכבים אחרים על ידי שיט בשדות המגנטיים של כוכבים אחרים.
עתיד האושר: מנצחים ומפסידים
קאקו מסביר כיצד הרובוטים של חוק מור ישפיעו על עתיד הקפיטליזם, אילו אומות ישרדו ויגדלו, ואיך ארצות הברית גורמת ל"בריחת מוחות" בגלל חוקי הכלכלה שלהם.
סכום ישר
סכום ישר (סימון: ⊕) הוא אובייקט מתמטי המורכב מכמה אובייקטים מאותו סוג ללא "הפרעות" הדדיות ביניהם. אפשר להגדיר סכום ישר של מבנים אלגבריים כמו מרחבים וקטוריים או מודולים, אבל גם של מטריצות, גרפים, קבוצות סדורות או מרחבים טופולוגיים.
אם, אומרים ש-A הוא סכום ישר של B ו-C, ואילו B,C הם מחוברים ישרים של A. הסכום הישר של שני אובייקטים מורכב, כקבוצה, מן הזוגות הסדורים שאפשר לבנות מהם, ולכן הוא שווה למכפלה הישרה שלהם; כך גם בכל מספר סופי של מבנים. לעומת זאת, כאשר מטפלים במספר מבנים אינסופי, הסכום הישר מוכל במכפלה הישרה, והוא כולל רק את הווקטורים שכמעט כל אבריהם אפס.
הסכום הישר מאפשר לטפל במספר כלשהו של אובייקטים בבת-אחת. אפשר להבחין בין בנייה "חיצונית" של סכום ישר, המשלבת מבנים נתונים למבנה אחד גדול, לבין בנייה "פנימית", המזהה שמבנה נתון מורכב מתת-מבנים שלו. ההבדל פורמלי בלבד, משום שבשתי הדרכים מקבלים מבנים איזומורפיים.
הגדרה קטגורית
בתורת הקטגוריות, המכפלה הישרה של אובייקטים A_i בקטגוריה, היא אובייקט B=\prod A_i, עם מורפיזמים ("היטלים"), המקיימים את התכונה הבאה: לכל אובייקט C בקטגוריה עם מורפיזמים , קיים מורפיזם יחיד כך ש-.
הסכום הישר מוגדר באופן דואלי: הסכום הישר של האובייקטים A_i, הוא אובייקט, עם מורפיזמים , המקיימים את התכונה הבאה: לכל אובייקט C בקטגוריה עם מורפיזמים , קיים מורפיזם יחיד כך ש-. אם הסכום הישר קיים בקטגוריה, אז הוא יחיד עד כדי איזומורפיזם.
סכום ישר של מרחבים וקטוריים
אם V ו-W מרחבים וקטוריים מעל אותו שדה F, הסכום הישר שלהם הוא מרחב וקטורי חדש, V\oplus W, שאבריו הם ה (v,w) (כאשר ), עם פעולות החיבור והכפל בסקלר לפי רכיבים:, ו-. התוצאה היא מרחב וקטורי שממדו הוא סכום הממדים של V ושל W. המרחב החדש מכיל את שני המרחבים, וכל וקטור שלו אפשר להציג באופן יחיד כסכום של וקטור מן הסוג הראשון ווקטור מן הסוג השני.
תכונות אלה מציעות הגדרה של סכום ישר פנימי: אם V הוא מרחב וקטורי, עם תת-מרחבים U_1,...,U_n, וכל וקטור v \in V ניתן להצגה כסכום, כאשר u_i \in U_i, אז אומרים ש-V הוא סכום של U_1,...,U_n, וכותבים. אם הצגה כזו היא תמיד יחידה, אז הסכום הוא סכום ישר, אותו מסמנים ב-.
מכיוון שהמרחבים V,W איזומורפיים לתת-המרחבים \{(v,0)\} ו-\{(0,w)\}, בהתאמה, הסכום הישר ה"חיצוני" הוא גם סכום ישר פנימי של תת-מרחבים וקטוריים,, ולהפך.
סכום ישר של מרחבי מכפלה פנימית
הסכום הישר של מרחבי מכפלה פנימית U,V הוא המרחב הווקטורי U\oplus V שהוגדר לעיל, עם המכפלה הפנימית. באופן זה תת-המרחבים U\oplus 0 ו-0\oplus V מאונכים זה לזה, וכך מתקיים משפט פיתגורס: ריבוע הנורמה של u+v שווה לסכום ריבועי הנורמות של u ושל v (כאשר ). תכונה זו מכלילה את הסכום הישר של תבניות ריבועיות.
ההגדרה מכבדת גם את המבנה הטופולוגי של המרחבים הווקטוריים (המושרה על ידי הנורמה): סדרה \{u_n+v_n\} מתכנסת לגבול u+v אם ורק אם שתי סדרות הרכיבים מתכנסות ל-u ו-v, בהתאמה. בפרט, סכום ישר של שני מרחבי הילברט הוא מרחב הילברט.
במקרה המיוחד של או, המכפלה הפנימית הסטנדרטית מתקבלת מחיבור חוזר של המכפלות הפנימיות הטבעיות על \mathbb{R} או \mathbb{C} ( במקרה הראשון,  בשני).
סכום ישר של מודולים
הסכום הישר של מרחבים וקטוריים הוא מקרה פרטי של סכום ישר של מודולים. נניח ש-M,N הם מודולים שמאליים מעל חוג R. אפשר להגדיר את המודול, כקבוצה הכוללת את כל הזוגות (m,n) (עם ), והפעולות לפי רכיבים כבמקרה של מרחבים וקטוריים. גם כאן אפשר להגדיר סכום ישר פנימי, המתלכד עם הסכום הישר החיצוני.
סכום ישר של עותקים של החוג (כמודול מעל עצמו) נקרא מודול חופשי. מודול M הוא חופשי אם ורק אם יש לו בסיס, כלומר קבוצת איברים כך שכל איבר אפשר להציג באופן יחיד כצירוף ליניארי  עבור.
סכום ישר של שתי אלגברות
אפשר לראות כל אלגברה (בין אם היא אסוציאטיבית ובין אם לאו) כמודול מעל חוג עם מכפלה ביליניארית. לכן, עבור שתי אלגברות A,B מעל אותו חוג. R נגדיר את A\oplus B באותו אופן שהגדרנו את הסכום עבור שני מודולים, ואת המכפלה על ידי.
סכום ישר של מטריצות ריבועיות
אם A ו-B הן שתי מטריצות ריבועיות בגודל n ו-m בהתאמה, אז הסכום הישר A\oplus B הוא המטריצה, בגודל n+m. אם V ו-W הם מרחבים וקטוריים ו-A,B המטריצות המייצגות של העתקות ו- בהתאמה (ביחס לבסיסים B_V ו-B_W), אז A\oplus B היא המטריצה המייצגת של ההעתקה  המוגדרת לפי  (ביחס לבסיס ).
הסכום הישר מקיים ו-.
אילימאן אנדיאייה
קריירת מועדונים
אנדיאייה גדל במחלקות הנוער של רואן סאפינס FC, רואן, אולימפיק מרסיי, דקר סקרה קר ובורהאם ווד.
ב-31 באוגוסט 2019 חתם אנדיאייה בשפילד יונייטד, ובשנת 2020 הושאל להייד יונייטד מהליגה השביעית, במדיה ערך שש הופעות ליגה והבקיע שער אחד.
ב-1 באוגוסט 2023 חתם אנדיאייה באולימפיק מרסיי בה שיחק בנוער.
קריירה בינלאומית
ב-4 ביוני 2022 ערך אנדיאייה את הופעת הבכורה שלו בנבחרת סנגל, בניצחון 3-1 על נבחרת בנין במסגרת מוקדמות גביע אפריקה לאומות 2023.
נכלל בסגל נבחרת סנגל לטורניר מונדיאל 2022.
קול קטן
קול קטן (באנגלית: Little Voice) הוא סרט דרמה מוזיקלי בריטי משנת 1998. מארק הרמן ביים וכתב את התסריט המבוסס על המחזה "עלייתה ונפילתה של ליטל ווייס" מאת ג'ים קרטרייט.
עלילת הסרט
חיי החברה של לורה מתעוררים מעט כאשר מגיעים אנשי חברת הטלפון להתקין טלפון בביתם. בילי, העוזר הצעיר והביישן של הטכנאי, מגלה עניין בלורה, הוא חוזר לביתם לכאורה כדי לתת עלון הדרכה, אך למעשה הוא מעוניין לפגוש אותה שוב.
לורה נאלצת לצאת מבדידותה כאשר אחד ממאהביה של אמה, ריי סיי, שהוא אמרגן של אמנים מדרגה שלישית, שומע אותה שרה. הוא מזהה את הכישרון המדהים שלה, ומנסה להפוך אותה לכוכבת למרות רצונה. ריי מצליח לשכנע את מיסטר בו, בעל מועדון לילה, לאפשר ללורה להופיע אצלו. היא מתגברת על הפחד שלה מפני קהל כאשר היא מדמיינת את אביה יושב בקהל, והיא מופיעה במיוחד בשבילו. לורה שרה סדרה של להיטים בהופעה מחשמלת מול קהל משולהב.
אחרי ההצלחה הגדולה של ההופעה לורה מסתגרת בחדרה ולא מסכימה להופיע בשנית, למרות ההכנות הרבות שנעשו לקראת ההופעה הבאה אליה הוזמן גם סוכן אמנים ידוע מלונדון. באותו לילה הבית של מארי ולורה עולה באש וכל אוסף התקליטים נהרס. בילי, שתחביבו הוא גידול יוני דואר, מציל את לורה מהשרפה, ובאופן סמלי הוא מציל אותה גם מהבית ומאמא שלה.
הפקת המחזה בישראל
בשנת 1999 הפיק תיאטרון בית לסין גרסה ישראלית של המחזה בעיבוד ובימוי של הלל מיטלפונקט, בכיכובים של יונה אליאן, רמה מסינגר, רפי תבור ושלמה וישינסקי.
מתאם
מִתְאָם או קשר (באנגלית: Correlation, Covariation) הוא מושג המבטא את קיומו או אי-קיומו ואת חוזקו של קשר סטטיסטי בין שני משתנים. קשר זה אינו חייב להיות קשר סיבתי. בדרך כלל עוצמת הקשר נמדדת על ידי מדד סטטיסטי המכונה "מקדם מתאם" או "מקדם קשר". יש מספר רב של מקדמי מתאם. סוג מקדם המתאם תלוי בסולמות המדידה של שני המשתנים המעורבים בבדיקת הקשר.
בדרך כלל ערכיהם של מקדמי הקשר נעים בין 1- ל-1, או בין 0 ל-1. ערך של 0 מציין חוסר  קשר בין המשתנים (במובן שבו הוגדר הקשר), וערכים של 1 או של 1- מציינים   קשר מלא בין המשתנים.
היסטוריה
מושג המתאם הופיע לראשונה במחקריו של סר פרנסיס גולטון. הוא התעניין באינטליגנציה האנושית וניסה לברר האם אינטליגנציה עוברת בתורשה. לשם כך היה זקוק למדד שיבטא את הקשר המשותף (Co-relation) בין רמת האינטליגנציה של דור מסוים ורמת האינטליגנציה של הדור הקודם. קשר משותף חזק היה מספיק לדעתו להוכיח גם קשר סיבתי – האינטליגנציה מועברת בירושה מאבות לבנים. עם זאת, הבין כי החשיבות המדעית של מדידת הקשר בין שני משתנים משתרעת מעבר לבעיה הספציפית בה התעניין, ולכן פיתח את רעיונותיו גם על ידי מחקר של נתונים אחרים, כגון תכונות פיזיקליות של בני אדם ושל צמחים.
גולטון פרסם את מסקנותיו בשלושה מאמרים שהופיעו בשנים 1885–1888. מקדם המתאם שהציע התבסס על ההנחה שלשני המשתנים הנמדדים יש התפלגות משותפת דו-נורמלית. החישוב שלו התבסס על שרטוט הנתונים בגרף, מדידה פיזית של שיפוע קו הרגרסיה בין המשתנים, וחישוב סטיות התקן שלהם (אם כי לא במפורש – מושג סטיית התקן הופיע והוגדר מאוחר יותר).
גולטון עמד גם על תכונותיו של מקדם המתאם שחישב המוכרות לנו כיום: ערך של 1 מציין קשר חיובי מלא, ערך 0 מציין חוסר קשר, וכו'. הוא היה מודע לכך שהמקדם שחישב מודד קשר ליניארי בלבד בין המשתנים, והבהיר כי אין להסיק קשר סיבתי בין המשתנים רק על סמך מתאם גבוה ביניהם.
קרל פירסון המשיך את עבודתו של גולטון ובנה את המסגרת המתמטית שבה שולב מקדם המתאם, ביחד עם המושג של סטיית התקן, וזאת בשני מאמרים שפרסם ב-1893 וב-1896. במאמרים אלה הגדיר את מקדם המתאם הקרוי על שמו "מקדם פירסון", והראה כי אין צורך בהנחת ההתפלגות הנורמלית של גולטון.
מקדם המתאם של פירסון הוגדר למדידת הקשר בין שני משתנים כמותיים. פירסון ניסה לפתח מקדם דומה למדידת הקשר בין שני משתנים איכותיים (קטגוריים), שנתוניהם מוצגים בלוח שכיחות דו-ממדי. ב-1900 הוא הציג את סטטיסטי חי-בריבוע, שמבטא רעיון דומה לרעיון של מקדם המתאם. מקדם המתאם התבסס על ההפרשים בין התצפיות והממוצע שלהן. סטטיסטי חי בריבוע מבוסס על ההפרש בין מספר התצפיות בתא מסוים בלוח השכיחות הדו-ממדי, והמספר הצפוי של התצפיות באותו תא בהנחה כי יש אי-תלות בין משתנים.
במקביל לפיתוח מדד חי בריבוע, ניסה פירסון גם להכליל את מקדם המתאם למדידת קשר בין שני משתנים איכותיים על ידי הכנסת הנחה על קיומו של משתנה נסתר (לטנטי). לדוגמה, אם יש משתנה המתאר את גובהו של אדם באוכלוסייה מסוימת כ"נמוך" או "גבוה", ערכים אלה נקבעים על ידי התפלגות הגבהים של האנשים באוכלוסייה, וניתן להניח כי זוהי התפלגות נורמלית. כאשר דנים בשני משתנים, טען פירסון כי ניתן להניח שקיימים שני משתנים נסתרים עם התפלגות משותפת דו-נורמלית. תחת הנחה זו פיתח את מקדם המתאם הטטרכורי, ומאוחר יותר את מקדם המתאם הפוליכורי.
הגישה הזו של פירסון נתקלה בהתנגדות של הסטטיסטיקאי אדני יול, שטען כי במקרים רבים ההנחה הבסיסית של פירסון לפיה מקורם של הנתונים האיכותיים נמצא בהתפלגות דו-נורמלית שאינה ניתנת לצפייה אינה נכונה. יול הציג גישה אלטרנטיבית שמבוססת על הערכים הנצפים בלוח השכיחות, ללא הנחה של התפלגות נסתרת או השוואה למצב של אי-תלות. רוב הסטטיסטיקאים קיבלו את גישתו של יול, ופיתחו מדדי קשר שהתבססו על העקרונות שלו. עם זאת, גישתו של פירסון המניחה התפלגות נסתרת מהווה בסיס למודלים סטטיסטיים אחרים העוסקים בניתוח הקשר בין משתנים איכותיים למשתנים אחרים, כגון רגרסיה לוגיסטית.
מקדם המתאם של פירסון
המדד המוכר ביותר לקשר בין שני משתנים כמותיים הוא "מקדם המתאם של פירסון" (לעיתים קרובות נקרא בפשטות "מתאם פירסון" או אף "מקדם המתאם"). מקדם מתאם זה זה מודד את עוצמת הקשר הליניארי בין שני משתנים כמותיים, כאשר ערך של 1 מציין קשר ליניארי חיובי מלא, וערך של 1- מציין קשר ליניארי שלילי מלא. ערך של 0 מציין חוסר קשר ליניארי. ייתכנו מצבים בהם ערכו של מתאם פירסון שווה או קרוב לאפס, ועדיין קיים קשר בין המשתנים. דבר זה קורה למשל כשהקשר בין המשתנים אינו לינארי אלא ריבועי או אחר.
מקדם המתאם של ספירמן
מקדם ספירמן הוא הכללה של מתאם פירסון שמתאימה למקרה בו לפחות אחד משני המשתנים נמדד בסולם סדר, והמשתנה השני יכול להימדד בסולם סדר, רווח או מנה. כדי לחשב את מתאם ספירמן מדרגים את הערכים של כל אחד מהמשתנים, כך שהתצפית שערכה הנמוך ביותר מקבלת דרגה השווה ל-1 וכן הלאה. לדוגמה, אם ערכי משתנה אחד הם "גבוה", "נמוך" ו-"בינוני", הדרגות יהיו 3, 1 ו-2 בהתאמה. לאחר מכן, מפעילים את נוסחת החישוב של מתאם פירסון על דרגות הערכים במקום על הערכים עצמם.
מקדם הקשר של קראמר
מקדם הקשר של קראמר (המסומן בדרך כלל באות V) פותח על ידי הסטטיסטיקאי השוודי הראלד קראמר. מקדם זה מתאים למדידת עצמת הקשר בין שני משתנים קטגוריים. הוא מבוסס על ערכו של סטטיסטי חי-בריבוע המיועד לבדיקת ההשערה הסטטיסטית של אי-תלות בין המשתנים, כאשר ערך זה מתוקנן לפי מגודל המדגם, מספר הקטגוריות של כל אחד מהמשתנים והוצאת שורש. ערכו של מקדם המתאם של קראמר נע בין 0 ל-1, כאשר ערך 0 מציין אי-תלות סטטיסטית בין המשתנים.
מקדם המתאם התוך-אשכולי
מקדם המתאם התוך-אשכולי (Intraclass correlation או ICC) מודד את עצמת הקשר בין משתנה כמותי ומשתנה קטגורי. המקדם, שפיתח רונלד פישר, מבוסס על הפרמטרים של מודל ניתוח שונות חד כיווני. מודל זה משווה בין הממוצעים של משתנה כמותי הנמדד באופן בלתי תלוי במספר קבוצות. המדד הוא היחס בין השונות שבין הקבוצות ובין השונות הכוללת, וערכו נע בין 0 ל-1.
מדדים נוספים של תלות בין משתנים אקראיים
המידע הניתן על ידי מקדם המתאם לא מספיק על מנת להגדיר את מבנה התלות בין משתנים אקראיים. מקדם המתאם מגדיר את מבנה התלות לחלוטין רק במקרים מאוד מסוימים, למשל כאשר ההתפלגות היא התפלגות רב-נורמלית (ראה דיאגרמה בתחילת העמוד). במקרה של התפלגות אליפטית הוא מאפיין את אליפסות הצפיפות השווה. עם זאת, הוא לא מאפיין לחלוטין את מבנה התלות.
מתאם מרחק ומתאם בראוני (Brownie coeffiecient) הובאו על מנת לטפל במחסור של מתאם פירסון שיוכל להיות אפס עבור משתנים תלויים אקראיים; מתאם מרחק אפסי ומתאם בראוני אפסי מצביעים על חוסר תלות.
מתאם וסיבתיות
מתאם הוא לעיתים קרובות תנאי הכרחי אך לא מספיק לקשר סיבתי. על מנת שנוכל לטעון לקשר סיבתי בין X (גובהו של אדם) ל-Y (הצלחה במבחן אינטליגנציה), כלומר שגובהו של האדם גורם להצלחה במבחן האינטליגנציה, תנאי הכרחי הוא שיהיה קשר או מתאם בין X ל-Y. בדוגמא ספציפית זו מובן שיתקבל מתאם בין גובה להצלחה במבחן אך מתאם זה לא יעיד על קשר סיבתי אלא ינבע מהשפעה של משתנה שלישי. כלומר, משתנה שלישי (גיל האדם Z) משפיע על הקשר בין X ל-Y. כלומר, גיל האדם משפיע על גובהו, מחד, וגיל האדם משפיע על ההצלחה במבחן האינטליגנציה, מאידך. תופעה זו, בה הקשר בין X ל-Y אינו קשר סיבתי והוא למעשה תוצאה של השפעה של משתנה שלישי (Z) על כל אחד מהם נקרא מתאם מזויף (Spurious Correlation). למעשה, אחת ההבחנות החשובות שהאדם עושה ביומיום היא בין קיום קשר לקיום קשר סיבתי. יתרה מכך, מחקרים ניסויים רבים תוך נסיון לקבוע אילו משתנים משפיעים סיבתית על תופעה, מנסים לנכות מה שקרוי הסברים חלופיים באמצעים ניסויים אן סטטיסטיים, כך שיהיה שהמשתנה שגם לתופעה  שבמוקד הוא אך ורק המשתנה   הבלתי תלוי ולא משתנים אחרים.
מכל מקום, קיום מתאם ברמה כלשהי מוסכם על ידי מרבית התאורטיקנים כתנאי הכרחי אם כי לא מספיק להיסק על סיבתיות. ראו למשל את הקריטריונים של ברדפורד היל, וההתייחסות של הפילוסוף דייוויד יום לבעיית הסיבתיות וביקורת האינדוקציה.
דבי אלן
דברה קיי "דבי" אלן (באנגלית:  Deborrah Kaye “Debbie” Allen; נולדה ב-16 בינואר 1950) היא שחקנית, כוריאוגרפית, במאית ומפיקה אמריקאית. אלן היא זוכת פרס גלובוס הזהב לשנת 1981 על משחקה בסדרת הטלוויזיה "תהילה" ושלושה פרסי אמי על עבודה כוריאוגרפית.
ביוגרפיה
אלן היא בוגרת אוניברסיטת הווארד עם תואר בספרות יוונית. היא בעלת תואר דוקטור של כבוד מאוניברסיטת הווארד ובית הספר לאמנות של קרוליינה הצפונית.
משחק
בשנת 1980, לאחר שהועמדה לפרס טוני על הופעתה במחזמר "סיפור הפרברים", לוהקה אלן על ידי הבמאי אלן פארקר לדרמה הקולנועית המוזיקלית "תהילה" לתפקיד המורה לריקוד לידיה גרנט. תפקידה של אלן בסרט היה קטן ולא משמעותי אך מפיק הסרט דייוויד דה סילבה החליט ליצור בשנת 1982 גרסה טלוויזיונית לסרט, "תהילה" בה דמותה של לידיה גרנט הייתה לדמות הראשית. אלן זכתה להערכה רבה על משחקה ועל עבודת הכוריאוגרפיה שעשתה עבור התוכנית. היא קטפה את פרס גלובוס הזהב לשחקנית הטובה ביותר בסדרה קומית וקיבלה 3 פרסי אמי בקטגוריית עבודת הכוריאוגרפיה הטובה ביותר. בשנת 2009 השתתפה אלן ברימייק לסרט "תהילה" בתפקיד אנג'לה סימס, מנהלת בית הספר לאומנויות.
ב-2011 הצטרפה, החל מהעונה ה-6 לסדרת הדרמה "האנטומיה של גריי" בתפקיד המנתחת האורולוגית ד"ר קתרין אייברי פוקס, שהופכת בהמשך למנהלת בית החולים.
ב-2018 החלה להופיע בסדרה "S.W.A.T." כאמו של הונדו (שמאר מור), תפקיד אותו מילאה לסירוגין במשך 5 עונות.
בימוי והפקה
אלן ביימה והפיקה 15 פרקים בסדרה "תהילה" ולאחר מכן הפיקה את קומדיית המצבים של ביל קוסבי "עולם אחר".
בשנת 1997 הפיקה אלן ביחד עם סטיבן ספילברג את הדרמה ההוליוודית התקופתית המוערכת "אמיסטאד".
אלן ביימה מספר פרקים לסדרות הקומיות המצליחות "כולם שונאים את כריס", "כל כך רייבן" ו"חברות". בין 2010 ל-2013 היא ביימה שישה פרקים עבור "האנטומיה של גריי".
חיים אישיים
אלן נשואה לכדורסלן העבר, נורם ניקסון, אשר שיחק בלוס אנג'לס לייקרס. להם שני ילדים: הרקדנית ויויאן ניקסון ושחקן הכדורסל נורמן אלראד ניקסון.
סיקרט גארדן
סיקרט גארדן (באנגלית: Secret Garden) הוא הרכב אירי-נורווגי המנגן בסגנון מוזיקת העידן החדש. ההרכב בנוי מהכנרת האירית פיונואלה שרי ומהמלחין והפסנתרן הנורווגי רולף לבלנד.
הצמד ייצג את נורווגיה באירוויזיון 1995 עם השיר "Nocturne", שיר אינסטרומנטלי שכמעט ואינו מכיל מילים, איתו הם הגיעו למקום הראשון. זהו השיר האינסטרומנטלי היחיד שהשתתף ואף זכה באירוויזיון, אולם נכתבו לו מספר מילים בנורווגית על ידי פטר סקבלן וזאת על-מנת להבטיח שהשיר אינו מפר את חוקי התחרות.
באירוויזיון, הזמרת הנורווגית גונהילד טווינריים שרה את מילות השיר, וכן הופיעה על הבמה נגנית הניקלהרפה (כלי נגינה שוודי) השוודית אוסה יינדר, וזאת למרות ששתיהן אינן חברות קבועות בסיקרט גארדן.
פיונואלה שרי
פיונואלה שרי (באנגלית: Fionnuala Sherry; נולדה ב-20 בספטמבר 1962 ביישוב נאס שבמחוז קילדייר, אירלנד) היא זמרת וכנרת אירית. שרי החלה לנגן בכינור כאשר הייתה בת 8. בגיל 15 עברה שרי לדבלין על-מנת להמשיך את לימודיה המוזיקליים. היא למדה בטריניטי קולג', אותו סיימה בהצטיינות. הקריירה המוזיקלית שלה החלה כאשר הייתה חברה במקהלה של RTÉ במשך 10 שנים.
שרי חברה למספר רחב של מוזיקאים, ביניהם The Chieftains, שינייד או'קונור, ואן מוריסון, כריס דה בורג, בונו ו-Wet Wet Wet. כמו כן, היא הקליטה מנגינות יחד עם תזמורת הסרטים האירית עבור מספר סרטים בהוליווד, ביניהם זכרונות אהבה מפירנצה והמסכה. שרי כתבה והנחתה תוכנית טלוויזיה לילדים בטלוויזיה האירית, המבוססת על רעיון שהיא המציאה בעצמה. בנובמבר 2010 היא הוציאה אלבום סולו בשם Songs from Before.
רולף לבלנד
רולף אונדסט לבלנד (בנורווגית: Rolf Undsæt Løvland; נולד ב-19 באפריל 1955 בקריסטיאנסנד שבנורווגיה) הוא מלחין נורווגי. לבלנד החל להלחין בגיל צעיר ואף הקים להקה בגיל 9. הוא למד מוזיקה בקריסטיאנסנד, ומאוחר יותר קיבל תואר מהמוסד למוזיקה שבאוסלו. הוא מוכר בעיקר לאחר שהלחין את השיר You Raise Me Up, שלפי דבריו נעשו לו למעלה מ-500 גרסאות כיסוי.
לבלנד הלחין את השיר "La det swinge" שזכה באירוויזיון 1985, וכן את השיר "Nocturne" שזכה באירוויזיון 1995, ובכך הביא לנורווגיה את שני ניצחונותיה הראשונים בתחרות.
White Stones
האלבום השני של הצמד. יצא ב-15 באפריל 1997.
Dawn of a New Century
אלבום האולפן השלישי של הצמד. יצא ב-20 באפריל 1999.
Once in a Red Moon
אלבום האולפן הרביעי יצא ב-26 במרץ 2002. השיר הראשון באלבום, "The Awakening", נכתב בעקבות השראה מהרומן "היקיצה" של הסופרת קייט שופן.
Inside I'm Singing
אלבום האולפן השישי של הצמד. יצא ב-26 בנובמבר 2007. בניגוד לאלבומים הקודמים, האלבום הזה מורכב בעיקר משירה ומופיעים בו מספר זמרים מוכרים, ביניהם ברברה סטרייסנד, ניב קבאנה (זוכת אירוויזיון 1993 ואיליין פייג'. כמו כן, יצאו באלבום שירים מחודשים של הצמד מאלבומים קודמים.
Winter Poem
אלבום האולפן השביעי של הצמד. יצא ב-11 בנובמבר 2011.
La Bella Mafia
רקע
בסוף 2001 קים עזבה את ההרכב Junior M.A.F.I.A. וניתקה קשר עם כל חבריי ההרכב והמשיכה להתמקד כתוצאה מכך בקריית הסולו שלה. בנוסף היא גם סיימה את חברותה ומערכת היחסים העסקית שלה עם שון קומבס.
הקלטות האלבום החלו באביב 2002 ואף חשפה באותה תקופה בריאיון כי היא עובדת על האלבום עם ד"ר דרה. בנוסף היא ציינה שהיא מעוניינת לעבוד גם עם אמינם, טימבלנד והנפטונז.
שם האלבום המקורי היה אמור להיות "Hollyhood" אך בסוף החליטה לשנות את שם האלבום לשם הנוכחי לאחר שצפתה בסרט בעל אותו השם.
בנוסף למהדורה הרגילה לאלבום יצאה מהדורה מוגבלת של חצי מיליון עותקים ובה ניתן לקבל אפשרות לצפות בתוכן מיוחד כמו תמונות וסרטונים של קים.
הצלחה
האלבום זכה להצלחה בארצות הברית כאשר הגיע למקום ה-5 במדינה עם מכירות של 1.8 מיליון עותקים מה שזיכה אותו למעמד פלטינה. מחוץ לארצות הברית האלבום זכה להצלחה פחותה כאשר מכר 200 אלף עותקים בלבד מחוץ למדינה.
סינגלים ופרסים
מתוך האלבום יצאו שלושה סינגלים: "The Jump Off", אשר הגיע למקום ה-17 בארצות הברית ולמקום ה-16 בבריטניה, "Magic Stick", אשר הגיע למקום השני בארצות הברית ו-"Thug Luv" אשר לא הצליח לשחזר את הצלחת שני השירים הקודמים. "Magic Stick" קיבל מועמדות לפרס גראמי בקטגוריית "ביצוע הראפ הטוב ביותר בצמד או קבוצה" ושיר נוסף מהאלבום בשם "Came Back for You" קיבל מועמדות נוספת לפרס בקטגוריית "ביצוע הראפ סולו הנשי הטוב ביותר".
שירווינטוס
שירווינטוס (בליטאית: ; בפולנית: Szyrwinty, שירווינטי; ביידיש: שירווינט) היא בירת מחוז משנה שירווינטוס שבמחוז וילנה בליטא, כ-50 ק"מ צפונית מערבית לווילנה. העיר שוכנת על גדות נהר שירווינטה.
תולדות היישוב
שירווינטוס נזכרת מהמאה ה-14. באמצע המאה ה-16 נבנתה בה כנסייה ראשונה. במהלך המלחמה הפולנית-סובייטית בשנת 1920 נקבע היישוב בסמוך לגבול הרפובליקה הפולנית השנייה. בשנת 1951 הוענקו ליישוב זכויות עיר.
יהודי שירווינטוס
בשנת 1897 נמנו בעיר 1,413 יהודים. בין מלחמות העולם נמנו בעיר כ-700 יהודים, כשליש מתושביה, והתקיימה בה פעילות ציונית, שכללה בית ספר עברי ותנועות נוער ציוניות. עם סיפוח ליטא לברית המועצות בשנת 1940 נאסרה פעילות זו.
בסוף יוני 1941, תחילת מבצע ברברוסה, נכבשה העיר בידי הגרמנים, ואלו העלו באש את בתי הכנסת בה, תוך חילול ספרי התורה שבהם. לאחר מכן, תפסו את השליטה בעיר ליטאים לאומנים, אשר הוציאו להורג יהודים מהעיר שהואשמו בקומוניזם, והטילו על יתר היהודים עבודות כפייה, תוך רצח עשרות מהם.
בסוף אוגוסט 1941 רוכזו יהודי העיר בגטו קטן שהוקם בה, בו שדדו הליטאים את רכושם מעת לעת. ב-18 בספטמבר 1941 נרצחו ביער פיבוניה (Pivonija) כל יושבי הגטו שבעיר. לאחר מכן, נקבע בכניסה לעיר שלט רשמי המציין כי שירווינטוס "נקייה מיהודים".
אסף קורמן
אסף קורמן (נולד ב-5 ביולי 1982) הוא במאי קולנוע, עורך סרטים, מדבב ומוזיקאי ישראלי.
ביוגרפיה
אסף קורמן נולד בתל אביב. אביו, יוסף כרמון, היה שחקן בתיאטרון הקאמרי. אמו, תמי אשל, הייתה שחקנית, זמרת ומדבבת. לקורמן אח אחד, צביקה קורמן, במאי הצגות ילדים ושתי אחיות, אביטל קורמן, שחקנית ומורה למשחק ומיכל קורמן, שחקנית וליצנית רפואית. הוא השתתף ב-1991 בגיל 9 בקלטת הווידאו לילדים "כמו גדולים" של אריק איינשטיין וצבי שיסל. מגיל 10 עבד בדיבוב ונתן את קולו למעל 200 סרטים וסדרות ילדים.
קורמן למד בבית הספר הפתוח הדמוקרטי ביפו. בתום לימודיו הוא עשה סרט גמר בשם "כותרות סיום" (30 דקות) בו שיחקו דאנה איבגי וניתאי גבירץ שלמדו עמו בתיכון. הסרט הוקרן ב"מבחן בד", תוכנית בערוץ 2 שהוקדשה לסרטים קצרים אותה הנחה השחקן אלון אבוטבול. כשסיים את התיכון ביים סרטים קצרים נוספים שהוקרנו בפסטיבל סרטי הסטודנטים של תל אביב.
בשנים 2005-2002 למד קורמן קולנוע בקמרה אובסקורה. במסגרת לימודיו עשה סרט בשם "יומולדת" (17 דקות), בו שיחק דביר בנדק. הסרט, שעסק בהתמודדותו המורכבת של פדופיל במהלך יום הולדתה של אחייניתו בת ה-5, התקבל לפסטיבל מינכן לסרטי סטודנטים ולפסטיבלים רבים נוספים בארץ ובעולם.
בשנת 2006, בהיותו בשנה ג' ללימודיו בקמרה אובסקורה - בית הספר לאמנות, פשט בית הספר את הרגל והוא עבר ללמוד ב-2007, השנה האחרונה ללימודיו, בבית הספר מנשר לאמנות, שם עשה את סרט הגמר שלו "מותה של שולה" (25 דקות). הסרט מבוסס על סיפור אמיתי שאירע במשפחתו, כשנאלצו להרדים למוות את כלבת המשפחה החולה. הסרט מספר על אביו שמחפש שותפים מבני המשפחה למסע הקבורה של הכלבה והנמשל הוא התמודדות המשפחה עם הזדקנותו של אביו. בסרט שיחקו כל בני משפחתו. הסרט הוצג בבכורה עולמית בקטגוריית השבועיים של הבמאים בפסטיבל קאן 2007 וזכה במספר פרסים בשנים 2008-2007 בהם פרס חבר השופטים בפסטיבל מינכן, פרס חבר השופטים בפסטיבל הסטודנטים של תל אביב, פרס השחקן הטוב ביותר בפסטיבל טורונטו לסרטים קצרים ופרס אריה הברונזה בפסטיבל הקולנוע בטאיוואן.
עם תום לימודיו ביים סרט קצר נוסף בשם "נדל"ן", במסגרת פרויקט "תל אביב לוקיישן" בהפקת בית הספר מנשר לאמנות ופרויקט הקולנוע של קרן רבינוביץ', ובמקביל החל לעבוד כעורך סרטים ובמאי עריכות. הוא ערך סרטים קצרים רבים, סרטים עלילתיים ארוכים, וסדרות טלוויזיה. כמו כן, שימש כצלם ראשי בעבודת הוידאו ארט "ציון" בכיכובה של רונית אלקבץ, מאת האמן היהודי-צרפתי ז'וזף דדון, אשר הוקרנה בבכורה במוזיאון פתח תקווה לאמנות בשנת 2008.
אסף קורמן למד מוזיקה והלחין מוזיקה מקורית להצגות שונות, בהן "דרך חגב" - המופע השני שהעלה אנסמבל "ציפורלה" בשנת 2010. המופע מבוסס על ספר הילדים "דרך חגב" של עוזי בן כנען. על כך זכה קורמן בפרס "קיפוד הזהב" למלחין בתיאטרון הפרינג' בשנת 2010.
בשנת 2009 החל לעבוד עם אשתו, לירון בן-שלוש, על תסריט לסרט באורך מלא בהשראת יסודות אוטוביוגרפיים מחייה של האחרונה. הסרט ששמו "את לי לילה", על שם שירו הידוע של בועז שרעבי, צולם ונערך במהלך שנת 2013 והוצג בבכורה עולמית במסגרת "השבועיים של הבמאים" בפסטיבל קאן 2014. במרכז הסרט מערכת היחסים המורכבת בין שתי אחיות, גבי (בגילומה של דאנה איבגי) הסובלת מפיגור שכלי וחלי (בגילומה של לירון בן שלוש) המקדישה את חייה לטיפול באחותה הנזקקת. הסרט זכה בפסטיבל חיפה וכן בפסטיבלים רבים ברחבי העולם ונמכר להפצה מסחרית בבתי הקולנוע בצרפת, בריטניה, אירלנד ואוסטרליה. יצא בבתי הקולנוע בישראל החל מינואר 2015. בגין עבודתו על סרט זה, קורמן זכה בפרס הבימוי מטעם פורום מבקרי הקולנוע בישראל לשנת 2015.
בשנת 2016 יצא לבתי הקולנוע סרט ילדים מסחרי בבימויו - "גאליס - קונקט", בו משחקים תובל שפיר, אליאנה תדהר, רותם סלע ועופר שכטר.
בשנת 2020 יצאה בהוט סדרת הטלוויזיה בבימויו - "נורמלי", אותה גם יצר וכתב קורמן יחד עם ליאור דיין. הסדרה, המבוססת על אלמנטים אוטוביוגרפיים מחייו של דיין, מספרת על עיתונאי צעיר שמתאשפז במחלקה פסיכיאטרית. בסדרה משחקים רועי ניק, רמי הויברגר, קרוליין לנגפורד ולירון בן שלוש. הסדרה השתתפה בפסטיבל סיריז מאניה לסדרות טלוויזיה בצרפת, נמכרה לשידור בשירות הסטרימינג HBOmax וכן זיכתה את רועי ניק במועמדות לפרס אמי הבינלאומי לשחקן הטוב ביותר.
קורמן ביים מספר קליפים לאורך השנים, בהם: א' ב' הושענא של הזמרת ויקטוריה חנה, רחמים של הזמר אביתר בנאי, נשקי אותי של הזמרת סיון שביט.
קורמן נשוי לשחקנית והתסריטאית לירון בן-שלוש ולהם שלושה ילדים.
שמעון יוז'וק
הרב שמעון אריה יוז'וק (תרע"ו, 1916 - תשנ"ג, 1993) היה דיין ואב"ד וכן חבר מערכת "אוצר הפוסקים".
תולדותיו
נולד בעיירה מוטלה שבמחוז פינסק לחיים חלוונה יוז'וק וללאה, בת משה אליעזר הכהן בייער ממוטלה. למד בישיבת נובהרדוק בפינסק, משם עבר לישיבת ברנוביץ' והיה מתלמידיו של הרב אלחנן וסרמן. זיכרונותיו משם מתוארים בביוגרפיה של הרב וסרמן, 'אור אלחנן', מאת אהרן סורסקי. בהמשך למד בישיבת מיר.
בשנת תרצ"ג (1933) עלה לארץ ישראל. למד בישיבת בית יוסף בבני ברק, שבראשה עמד דודו, הרב מתתיהו שצ'יגל. בשל התקרבותו ומגעו עם קבוצת חלוצים שהתיישבה בסמוך לישיבה בניגוד לעמדת ראשי הישיבה, סולק מהישיבה עם חברו שמואל בן ארצי. הוסמך לראשונה מרבה של בני ברק, הרב יוסף צבי קליש. בשנת תרצ"ח (1938) עבר ללמוד בישיבת חברון בירושלים.
נשא לאשה את צירה, בתו של הרב משה אריה לייב שפירא, ראש ישיבת תורת אמת. לאחר נישואיו למד בכולל "אוהל תורה" של הרב שמואל יצחק הילמן. בשנת תשי"ח (1958) קיבל "תעודת כושר" לדיינות. היה חבר בית הדין הרבני בפתח תקווה במשך שנים. אחר כך כיהן כאב בית הדין בנתניה. מסר שיעורי תורה בבית הכנסת "מקור חיים" ובבית הכנסת הגדול בפתח תקווה.
משפחתו
בניו הם: הרב מאיר בנימין - מחבר ספרי "אמרי בנימין" על מסכתות הש"ס, הרב חיים - מחבר ספרי "שמועת חיים" על מסכתות הש"ס (נשוי לנכדת הרב יעקב ישראל קניבסקי), הרב יוסף ישר - רבה הראשי האשכנזי של עכו.
נירון קיסר
נֵירוֹן קְלַאוּדִיוּס קֵיסָר אוֹגוּסְטוּס גֶרְמָנִיקוּס (בלטינית: Nero Claudius Caesar Augustus Germanicus; 15 בדצמבר 37 – 9 ביוני 68) היה קיסר רומאי, החמישי והאחרון מהשושלת היוליו-קלאודית. הוכתר לקיסר באוקטובר 54, לאחר מות דוֹדהּ של אמו, שהיה גם אביו המאמץ, הקיסר קלאודיוס. יצא לו שם כאחד הראוותניים, המטורפים והאכזריים שבשליטי רומא מאז ומעולם. נירון הודח בשנת 68, ומסופר כי התאבד. בתקופת שלטונו פרץ ביהודה המרד הגדול.
שמעון יוז'וק
משפחתו
אחיו הבכור הוא ד"ר דב ירדן. אחיו הצעיר, שמואל ירדן, תיעד את הווי עיירת מולדתם בספר "סיפורה של מוטלה". אחותם היא תמה (פרומה) אשת הרב יוסף רוזנטל ר"מ בישיבת נובהרדוק "בית יוסף" בפינסק, שניהם נרצחו בשואה.
נירון קיסר
המקורות ההיסטוריים הראשוניים על תקופה זו הם במיוחד כתבי טקיטוס וסווטוניוס, החשודים בהטיה פוליטית לרעתו של נירון, ומשום כך יש להתייחס בספקנות לכמה מן הסיפורים השליליים המסופרים במקורות אלו אודותיו.
שמעון יוז'וק
משפחתו
דודותיו, אחיות אימו, שרה ומרים, היו נשואות בהתאמה לרב אברהם יצחק גרשונוביץ ולרב מתתיהו שטיגל (שצ'יגל).
נירון קיסר
מוצא משפחתי
נירון נולד באנטיום (כיום אנציו באיטליה), כלודיוס דומיטיוס אהנוברבוס, בנו היחיד של גנאיוס דומיטיוס אהנוברבוס, אציל רומי, בן למשפחה עתיקה ומיוחסת (ובין היתר צאצא למרקוס אנטוניוס), ולאגריפינה הצעירה, נינתו של הקיסר אוגוסטוס, בת למשפחת השליטים מן השושלת היוליו-קלאודית, אחותו של הקיסר קליגולה, ולדברי אחדים מן ההיסטוריונים אף המאהבת של אחיה.
שמעון יוז'וק
יצירתו
עם ייסוד "אוצר הפוסקים" נבחר לחבר המערכת והטביע חותמו על סגנון וצורת העבודה. כמו כן הרבה לכתוב ולחדש בכל תחומי העניין היהודיים, ומאמרים תורניים וסקירות ספרים פרי-עטו ראו אור בכתבי עת תורניים כמו: המאור, תבונה (כתב עת).
נירון קיסר
חייו
לפי סווטוניוס, עם לידתו של נירון התבקש קליגולה לקרוא לו בשם. כבוד זה יכול היה לסמל כי הילד עתיד להיות יורש לדודו, אך קליגולה, שהיה קפריזי כשם שהיה אכזר, הציע לקרוא לילד על שם דודו קלאודיוס. סווטניוס מתאר את ההצעה של קליגולה כבדיחה ומוסיף שאגריפינה לא הסכימה לקרוא לילד בשם זה, משום שקלאודיוס היה מושא לגיחוך. סווטוניוס הוא המקור היחיד לסיפור זה; ואם קליגולה אכן התערב בבחירת השם, ייתכן שהצעתו לא נועדה להעליב, שכן קלאודיוס סבל מהשפלות בחלק המאוחר של שלטון קליגולה, אך בזמן לידתו של נירון התייחסו אליו בכבוד והוא אף מונה לקונסול בשנת 37.
שמעון יוז'וק
יצירתו
בשנת תשנ"ד, לאחר מותו של הרב יוז'וק, הדפיס הרב מיכל יהודה ליפקוביץ מתוך כתביו את מהדורתו המוערת לספרו של רב האי גאון "משפטי שבועות". הספר נדפס כנספח לספרו הגדול של רב האי גאון "המקח והממכר" העוסק בדיני קניין במשפט העברי, ובדרכי הקניין.
נירון קיסר
חייו
היחסים בין קליגולה לאחיותיו תמיד נחשבו לקרובים במיוחד. שלוש אחיותיו של קליגולה הופיעו לצידו באירועים ממלכתיים, ואף על מטבעות הממלכה הרומית. רבים מההיסטוריונים בני התקופה, כיוסף בן מתתיהו, סווטוניוס ודיו קסיוס מדווחים כי הקיסר חי חיי זימה עם שלוש אחיותיו. נירון היה, אם כן, בנה של אישה בעלת השפעה, וידועה לשמצה. אך עד מהרה סר חינה בעיני אחיה. לאחר מות האחות הבכורה, דרוסילה, בשנת 38, מאס קליגולה אף ביתר אחיותיו, ובמשפט ציבורי שנערך לאמיליוס לפידוס, אשר היה בעלה של דרוסילה, והואשם על ידי קליגולה בספטמבר 39 בקשירת קשר לרציחתו, הרשיע אף את אחיותיו, ואגריפינה ביניהן, בהיותן שטופות זימה עם לפידוס ומרעיו, ושותפות לקשר. אגריפינה הוגלתה לאי מרוחק, ונירון, שנתייתם בשנת 40 אף מאביו שמת במחלה, התחנך בבית דודתו, וחי חיי דלות.
שמעון יוז'וק
יצירתו
ערך רשימת שמות אנשים ונשים מתוך אלפי גיטין שנכתבו בבתי-הדין הרבניים בארץ ישראל. רשימותיו נדפסו במהדורת סטנסיל, ואחר זמן הוקלדו ומופיעים במאגר שמות גיטין של הרבנות הראשית לישראל וכן בתכנת המחשב אוצרות התורה.
נירון קיסר
חייו
על אף שאמו הייתה אחותו של הקיסר המכהן קליגולה, עלייתו של נירון לקיסרות לא הייתה צפויה בילדותו - קליגולה היה קיסר צעיר שאך זה החל את תקופת מלכותו, בגיל 25. טירופו של קליגולה טרם היה לנחלת הציבור, ועל פי התקדים של קודמיו אוגוסטוס וטיבריוס (שניהם מתו בשנות השבעים לחייהם) עתיד היה למשול תקופה ארוכה, אשר במהלכה יש להניח כי יביא לעולם יורשים משלו.
בינואר 41 נרצח קליגולה בגיל 29 על ידי קושרים שקצו בטירופו ובאכזריותו. המשמר הפרטוריאני אשר היה בעל עניין להמשיך את שלטון הקיסרים, ואשר אנשיו סלדו מרעיון השבת הרפובליקה, הכתיר לקיסר את קלאודיוס, דודם של קליגולה ואגריפינה, והנצר הזמין היחיד לשושלת היוליו קלאודית. קלאודיוס אשר נחשב עד אז לשוטה החצר, בשל פגמים מלידה, היה צולע ומגמגם. אחת מהחלטותיו הראשונות של הקיסר החדש, הייתה ההחלטה על השבת אחיותיו הגולות של קליגולה ממקום גלותן.
אגריפינה נישאה במהרה לאדם עשיר בשם פסניוס. הוא מת בין שנת 44 ל-47, ואגריפינה נחשדה בהרעלתו על מנת לרשת את כספו. נירון הפך עתה מיתום אומלל, לבנה היחיד והאהוב של אישה עשירה ורבת השפעה.
אימוצו על ידי קלאודיוס הקיסר
כאשר היה נירון בן 10 שנים, הוציא הקיסר קלאודיוס להורג את אשתו, מסלינה, אשר זנתה תחתיו, ואשר קשרה קשר לרציחתו. בטרם הוצאה להורג ילדה מסלינה לקלאודיוס שלושה ילדים, גרמניקוס, בריטניקוס וקלאודיה אוקטביה. כאשר ראתה אגריפינה כי משרת אשת הקיסר התפנתה, החלה בפיתויו של הקיסר המזדקן, שהיה אז בן 57 שנים. ב-1 בינואר 49 נשא הקיסר את אחייניתו אגריפינה לאשה.
בתחילת שנת 50 הוכתרה אגריפינה על ידי הסנאט כ"אוגוסטה" תואר כבוד שעד אז הוכתרה בו רק ליביה רעייתו של אוגוסטוס. ב-25 בפברואר 50 אומץ נירון באופן רשמי על ידי קלאודיוס הקיסר, ושמו שונה מ"לוקיוס דומיטיוס אהנוברבוס" ל"נירון קלאודיוס קיסר דרוסוס". נירון היה מבוגר מאחיו החורג בריטניקוס, שהיה בנו הטבעי של קלאודיוס, ועם אימוצו הפך ליורשו של קלאודיוס.
קלאודיוס חלק כבוד לבנו המאומץ בכמה דרכים. בגיל 14 הוכרז נירון לבוגר, ומונה לפרוקונסול, צורף לשורות הסנאט, ואף נאם בפניו. הופיע בציבור ביחד עם אביו המאמץ קלאודיוס, ודיוקנו עיטר את מטבעות האימפריה. בשנת 53, בגיל 16, נשא לאישה את אחותו החורגת אוקטביה, בתו של קלאודיוס.
נירון קיבל את החינוך הטוב ביותר שניתן היה להשיג אז, והפילוסוף הנודע סנקה היה למורו הפרטי. לימים יגמול נירון למורה זה, בכך שירדוף אותו עד כדי כך שהלה שם קץ לחייו.
הכתרתו של נירון לקיסר
קלאודיוס מת ב-13 באוקטובר 54 (לטענת אחדים כתוצאה מהרעלה בידי אגריפינה). נירון הוכתר במקומו לקיסר. הוא היה בן 17, והאדם הצעיר ביותר שנשא עד אז במשרה זו. בתחילת שנות כהונתו מעריכים ההיסטוריונים כי נירון פעל כחותמת גומי, וכי ההחלטות הממשיות התקבלו על ידי אמו, מורו סנקה ומפקד המשמר הפרטוריאני בורוס. חמש שנותיו הראשונות של נירון היו שנים של שלטון מוצלח, ושל מינהל תקין.
ענייניה של האימפריה נוהלו היטב, והסנאט נהנה מתקופה של השפעה מחודשת בענייני המדינה. עם זאת, עד מהרה התגלה הקרע בין אגריפינה תאבת השלטון, ובין שני יועציו של נירון. נירון היה בלתי מרוצה מנישואיו, והזניח את אשתו אוקטביה. הוא החל במערכת יחסים עם שפחה לשעבר בשם קלאודיה אקטי בשנת 55. אגריפינה ניסתה להתערב לטובת אוקטביה ודרשה כי נירון יגרש מעליו את אקטי. בורוס וסנקה תמכו בנירון.
שערוריות
בעוד שיועציו מנהלים את ענייני המדינה, התמכר נירון להנאות החיים בלווית ידידים קרובים. אחד מהם היה מרקוס סלביוס אותו שיהיה לימים לקיסר לתקופה בת שבועות מספר. אותו היה לידידו האינטימי של הקיסר ההולל, והציג בפניו את פופיאה סבינה. פופיאה התגרשה מבעלה, והתחתנה עם אותו בנישואין פיקטיביים, על מנת שתוכל לבלות את זמנה עם נירון, אך אותו התאהב בפופיאה, ונמלא קינאה כה רבה בשל יחסיה עם נירון, עד שהיה צורך לסלקו, והוא מונה למושל לוסיטניה הרחוקה.