cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
ארגירוזאורוס
הדינוזאור חי בסופו של הקרטיקון במשך המאסטריכט לצד טיטאנוזאורים גדולים נוספים וטורפים כמו הגיגאנוטוזאורוס שאולי ניזונו ממנו.
יחסי אלג'יריה–סוריה
יחסי אלג'יריה–סוריה הם היחסים הבילטרליים בין הרפובליקה האלג'יראית הדמוקרטית העממית לבין הרפובליקה הערבית הסורית. לאלג'יריה שגרירות בדמשק ולסוריה שגרירות באלג'יר. שתי המדינות חברות בליגה הערבית. בין 2011 ל-2023 הייתה אלג'יריה אחת המדינות המוסלמיות הבודדות ששמרו על יחסיהן עם משטר אסד, והיא פעלה כדי להגן על סוריה בדיוני הליגה הערבית.
היסטוריה
המאבק האלג'יראי לעצמאות שאב השראה ממדינות אחרות, ביניהן סוריה, שגם היא נשלטה על ידי צרפת טרם קיבלה עצמאות ב-1946. אחרי שאלג'יריה זכתה בעצמאות בשנת 1962 ואחרי הפיכת הבעת' בסוריה שהתקיימה שנה אחר כך, המדינות כוננו יחסים דיפלומטיים.
מלחמת האזרחים בסוריה
בשנת 2011 פרצה מלחמת אזרחים בסוריה בין משטר אסד לכוחות האופוזיציה הסורית. גם לאחר פרוץ המלחמה, אלג'יריה המשיכה לשמור על יחסים עם המשטר וסירבה לספק נשק או סיוע אחר לכוחות המורדים. לפי פרשנויות מסוימות, מדיניותה של אלג'יריה נבעה מהתערבותה של סעודיה במלחמת האזרחים האלג'יראית, שיצרה מתיחות בין המדינות. על כן, אלג'יריה התנגדה לסייע לאופוזיציה הסורית ותמכה במשטר ובבשאר אל-אסד.
אלג'יריה שימשה בעבר גם כמגשרת בין סוריה לטורקיה, ונכון ל-2019 שהו בה 7,757 מהגרים סורים, ירידה לעומת 25,000 שהיו בה בשנת 2015.
מאז 2019, אלג'יריה פעלה למען השבת סוריה לליגה הערבית. בשנת 2021 הוקמה נציבות משותפת לשיתוף פעולה בין המדינות.
בשנת 2023 השתתף נשיא סוריה, בשאר אל-אסד בוועידת הליגה הערבית בסעודיה, לראשונה מזה 12 שנים.
אוברדוירו
מועדון הכדורסל אוברדוירו (Obradoiro Clube de Amigos do Baloncesto) הוא מועדון כדורסל ספרדי המשחק בליגת העל הספרדית.
משחקי הבית של הקבוצה מתקיימים בעיר סנטיאגו דה קומפוסטלה, עיר הבירה של הקהילה האוטונומית גליסיה, בספרד.
היסטוריה
מועדון הכדורסל אוברדוירו נוסד ב-1970 והחל לשחק בליגה השלישית בספרד. בסוף עונת 1981/1982 עלתה הקבוצה לראשונה לליגה הראשונה במדינה לאחר שסיימה במקום השלישי בליגה השנייה. בעונה הבאה, הראשונה שלה בליגה הבכירה, ניצחה הקבוצה שני משחקים בלבד, סיימה במקם האחרון ושבה לליגת המשנה. בסוף עונת 2008/2009, כמעט 30 שנה לאחר-מכן, שבה הקבוצה לליגה הבכירה, אולם שוב סיימה בתחתית הטבלה (מקום 17 מתוך 18) וירדה לליגה השנייה. עונה אחת אחר-כך חזר המועדון לליגת העל ומאז לא ירד ליגה. בעונת 2012/2013 אף נכנסה הקבוצה לפלייאוף, כאשר סיימה במקום השמיני, אולם הפסידה כבר ברבע הגמר, 2-0 לריאל מדריד, שאף זכתה בעונה זו באליפות.
גביע נסיך אסטוריאס
2010-2011
גביע גליסיה
2010, 2011, 2012, 2013, 2014, 2015
יוליוס בלס
יוליוס בלס (בהונגרית: Július Balász; בצ'כית: Július Baláž; 5 באוקטובר 1901 - 29 באוקטובר 1970) היה שחיין וקופץ למים צ'כוסלובקי-יהודי-הונגרי. אלוף צ'כוסלובקיה בקפיצה למים, בעל מדליית ארד מאליפות אירופה הראשונה בשחייה (בודפשט 1926). ייצג את ארצו בקפיצה למים בשתי אולימפיאדות (פריז 1924 ואמסטרדם 1928).
קורות חיים
בלס נולד וגדל בבודפשט. הוא התאמן בשחיה ובכדורמים בהדרכתו של בלה קומיאדי. בשנת 1918 הוא עבר עם משפחתו לז'ילינה, סלובקיה ובשנת 1920 החל ללמוד מסחר באקדמיה בברנו ושם התאמן בקבוצת מכבי ברנו, לימים בר כוכבא ברנו. בהמשך עבר לפראג והתאמן בקבוצת הגיבור פראג.
קופץ למים אולימפי
באולימפיאדת פריז (1924) סיים בלס במקום תשיעי בקפיצה למים ממקפצה של 3 מטר. נוסף לכך, הוא סיים במקום 18 במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 1:11.8 דקות.
מדליית ארד מאליפות אירופה
באליפות אירופה הראשונה בשחייה שנערכה בבודפשט, הונגריה בשנת 1926 זכה בלס במדליית ארד בקפיצה למים ממקפצה של 3 מטר, אחרי ארתור מונד ויוזף לכניר שניהם מגרמניה.
באולימפיאדת אמסטרדם (1928) סיים בלס במקום עשירי בקפיצה למים ממקפצה של 3 מטר.
בשנת 1935 השתתף בלס במכביה השנייה וזכה במדליית זהב, בקפיצה למים ממקפצה של 3 מטר בתוצאה של 148 נקודות לפני ד"ר ביליג מארץ ישראל (124.9 נקודות).
בתקופת מלחמת העולם השנייה, נעצר וגורש למחנה הריכוז טרזיינשטט משם לאושוויץ ולבסוף לפרידלנד (מחנה חיצוני של מחנה הריכוז גרוס-רוזן). לאחר המלחמה הוא עבד כמאמן.
Lockdown
Lockdown הוא סינגל של המוזיקאי האמריקאי אנדרסון פאאק, שיצא לאור ב-19 ביוני 2020, על ידי חברות התקליטים 12 טון מיוזיק ואפטרמת' אנטרטיינמנט. השיר נכתב על ידי פאאק עצמו, יחד עם ג'ייסון פאונדס, ג'ף גיטלמן, ג'וני מקנייז, קניה ריי ג'ונסון ו-ויקי פיירווייל ניואן, והופק על ידי פאאק ו-J.LBS. בטקס פרסי גראמי ה-63, הועמד האלבום לשתי קטגוריות: "ביצוע הראפ המלודי הטוב ביותר" ו"הווידאו קליפ הטוב ביותר", תוך שזכה בראשונה. בנוסף, היה מועמד גם לקטגוריית "הקליפ הטוב ביותר בעל מסר חברתי" בטקס פרסי הווידאו קליפים של MTV לשנת 2020 ו"קליפ למטרה טובה" בטקס פרסי המוזיקה של MTV אירופה 2020. הרמיקס הרשמי של השיר יצא לאור ב-7 באוגוסט 2020 ומשתתפים בו J.I.D, ג'יי רוק ונוניים.
הרכב
לדברי מגזין Stereogum, השיר הוא "אותו סוג של ראפ-נשמה מחליק ומרומז שאנדרסון פאאק בנה עליו את שמו". מבחינה לירית, השיר הוא שיר מחאה העוסק באלימות משטרתית.
וידאו קליפ
הווידאו קליפ של השיר פורסם בערוץ היוטיוב של אנדרסון פאאק בסמוך לצאתו של הסינגל. הקליפ בוים על ידי דייב מאיירס. בקליפ נראים פאאק וחבריו מתאוששים לאחר עימות עם שוטרית. בקליפ מתארחים מוזיקאים שונים, בהם סיד, סומיניק פייק, סיר, אנדרה דיי, דאמבפאונדד וג'יי רוק, שהשתתף ברמיקס של השיר. בסוף הקליפ נראית גרפיקה המפרטת שמות של קורבנות שונים של שוטרים, בהם ג'ורג' פלויד ובריאונה טיילור.
הופעות חיות
ב-28 ביוני 2020 ביצע פאאק את השיר בהופעה חיה בטקס פרסי ה-BET.
ויל הובס
ויל הובסון (באנגלית: Will Hobson) הידוע יותר בשם הבמה שלו, פאוורהאוס הובס הוא מתאבק אמריקאי, המופיע בארגון ההיאבקות All Elite Wrestling (AEW). הוא חבר בקבוצת טים טאז לצד ריקי סטארקס והוק. בנוסף, הוא הופיע בארגוני היאבקות עצמאיים, כשהבולטים ביניהם הם All Pro Wrestling (APW) ו-Championship Wrestling From Hollywood (CWFH).
ארגונים עצמאיים (2009–2020)
הובס ערך את קרב הבכורה שלו בקריירה ב-18 ביולי 2009 עבור ארגון ההיאבקות All Pro Wrestling (APW) תחת שם הבמה ויל רוד. בקרב זה שהיה מסוג קרב רויאל ראמבל וקבע את זהות הטוען לכתר לאליפות האינטרנט הכלל עולמית של APW, הוא כשל במשימתו. לעומת זאת, הוא הצליח לזכות בתואר זה שלוש פעמים במהלך שהותו בארגון, ואף זכה שלוש פעמים באליפות הזוגות יחדיו עם מרקוס לואיס.
All Elite Wrestling (2020–היום)
ביולי 2020, הובס החל לעבוד עבור ארגון ההיאבקות All Elite Wrestling (AEW), כשעשה זאת בתוכנית השבועית המשנית של הארגון, Dark, והפסיד לרוב יריביו. באירוע All Out, שנערך ב-5 בספטמבר, הובס השתתף בקרב קזינו באטל רויאל של 21 משתתפים, שבסופו לאנס ארצ'ר ניצח. טוני חאן, המשמש כנשיא וכמנכ"ל הארגון, התרשם מיכולותיו בקרב ולכן ב-16 בספטמבר, הודיע על החתמת הובס ב-AEW. ב-16 בספטמבר בפרק של התוכנית Dynamite, הובס נחלץ לעזרת אלוף העולם של AEW, ג'ון מוקסלי, מתקיפה של בריאן קייג' וריקי סטארקס; מעשה זה ביסס את דמותו כדמות הטובה. הובס כשל בניסיונו לזכות באליפות ה-FTW ב-7 באוקטובר בפרק של התוכנית Dynamite. ב-18 בנובמבר בתוכנית, הובס ביצע את מעברו לדמות הרעה, כשחבר לשורותיהם של טאז, קייג' וסטארקס לאחר שתקף את קודי רודס עם חגורת אליפות ה-FTW של קייג' ואף עזר להם בתקיפתם נגד רודס ודארבי אלין. שבוע לאחר מכן בתוכנית, הוא הופיע תחת שם במה חדש פאוורהאוס הובס, כשבאותו הפרק גבר על לי ג'ונסון. בספיישל Winter Is Coming, שנערך ב-2 בדצמבר, הובס וסטארקס הפסידו בקרב זוגות לרודס ואלין. ב-21 באפריל 2021, הובס נחל הפסד לכריסטיאן קייג'. ב-11 ביוני, הובס וקייג' הפסידו בקרב זוגות לאדם פייג' ופרסטון ואנס. ב-26 ביוני, הובס נוצח בקרב יחידים על ידי אדם פייג'. ב-1 בספטמבר בפרק של התוכנית Dynamite, הובס גבר על בריאן קייג'. שבוע לאחר מכן בתוכנית, הובס רשם ניצחון נוסף, הפעם על דאנטה מרטין. ב-22 באוקטובר בפרק של התוכנית Rampage, הובס נחל הפסד לאורנג' קאסידי במסגרת הסיבוב הראשון של טורניר ההדחות על המועמדות לאליפות העולם של AEW. ב-12 בינואר 2022 בפרק של התוכנית Dynamite, הובס הפסיד במפתיע לדאנטה מרטין לאחר התערבות של ג'יי לית'ל. ב-18 בפברואר בפרק של התוכנית Rampage, הובס גבר על דאנטה מרטין והעפיל לקרב סולם פני המהפכה של האירוע Revolution. ב-1 באפריל בפרק של התוכנית Rampage, הובס נחל הפסד לקית' לי. ב-13 באפריל בפרק של התוכנית Dynamite, הובס וסטארקס ניצחו בקרב זוגות את קית' לי וסוורב סטריקלנד.
STS-91
STS-91 הייתה משימתה ה-24 של מעבורת החלל דיסקברי, משימת המעבורות העשירית והאחרונה במסגרת תוכנית מיר ומעבורות החלל ומשימת העגינה השמינית והאחרונה במיר. המשימה שוגרה ב-2 ביוני 1998 מ-LC-39A ממרכז החלל קנדי ונחתה ב-12 ביוני 1998 גם כן במרכז קנדי. המעבורת נשאה עימה אל התחנה אספקה, והחזירה לכדור הארץ את האסטרונאוט אנדרו תומאס, שסיים שהייה בת כ-5 חודשים בתחנה. כמו כן הוחזרו לכדור הארץ כל הניסויים שבוצעו במיר על ידי האסטרונאוטים הקודמים ששהו בה.
תיאור המשימה
במהלך המשימה בוצעו מספר ניסויים לרבות בדיקה אמצעי קצה רובוטי חדש, מרכיבים אלקטרוניים ותוכנה חדשה וניסויים בתחום גידול גבישים. בין היתר בוצע ניסוי בתחום חקר חלקיקים שהוצע על ידי סמואל טינג.
בזמן שמעבורת החלל הייתה בקרבת תחנת החלל ממודול פגום שלה "ספקטרום" בוצע שחרור גז בתקווה שצוות המעבורת יצליח לזהות מקום הדליפה. ניסיון זה נכשל.
מעבורת נחתה ב-12 ביוני במסלול נחיתה מס' 15 במרכז החלל קנדי.
ישורון (כתב עת)
יְשׁוּרוּן היה שמם של כתבי עת שונים בארצות שונות. רבים מהם, כמו ישורון התוניסאי וישורון העיראקי הדפיסו גליונות ספורים בלבד. {{פירושונים|
ראו גם
}}
הפסנתר
הפסנתר (באנגלית: The Piano) הוא סרט דרמה אוסטרלי משנת 1993 בבימויה של ג'יין קמפיון, אודות אדה מקגרת (הולי האנטר), פסנתרנית אילמת, שנאלצת להתחתן עם אליסטר סטיוארט (סם ניל). בסרט גם משחקים הארווי קייטל ואנה פקווין. הסרט זכה לביקורות מהללות והיה מועמד לשמונה פרסי אוסקר שמביניהם הוא זכה בפרס אוסקר לשחקנית הטובה ביותר עבור משחקה של האנטר, פרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר עבור משחקה של פקווין ופרס אוסקר לתסריט המקורי הטוב ביותר עבור קמפיון. נכון ל-2011, פקווין שהייתה אז בת ה-11 היא זוכת פרס אוסקר לשחקנית המשנה הצעירה ביותר אחרי טייטום אוניל שזכתה ב-1974, בגיל עשר. בנוסף, קמפיון הייתה אחת מארבע הנשים היחידות שהיו מועמדות לפרס אוסקר לבמאי הטוב ביותר.
הסרט עלה לאקרנים באוקטובר 1993 בארצות הברית בתפוצה מוגבלת וברחבי הממלכה המאוחדת.
עלילה
אדה מקגרת (הולי האנטר), פסנתרנית אילמת מסקוטלנד, נמכרת על ידי אביה לאיש עסקים ניו זילנדי, אליסטר סטיוארט (סם ניל). היא מפליגה לשם ביחד עם בתה, פלורה (אנה פקווין). אדה לא דיברה מאז שהייתה צעירה והיא מתקשרת עם העולם באמצעות שפת הסימנים והפסנתר שלה שעליו היא מנגנת שעות בכל יום. פלורה לומדת שהיא בתו של מורה שאדה חשבה שהוא יכול לקרוא את מחשבותיה אך הוא עזב אותה.
כשאדה ופלורה מגיעות לניו זילנד, הן נאלצות לנטוש את הפסנתר על החוף כיוון שאין מספיק אנשים שיוכלו לסחוב אותו למקום מגוריו של אליסטור. אדה פונה לחברו של אליסטר, ג'ורג' ביינס (הרווי קייטל), שייקח אותה לחוף. למרות חוסר רצונו הראשוני, ג'ורג' לוקח את אדה לחוף. לאחר שהם חוזרים, ג'ורג' מציע לאליסטר שאם הוא יקבל שיעורי נגינה מאדה, אליסטר יוכל לקבל קרקע שהוא רוצה. במהלך שיעורי הנגינה, מתפתח רומן בין ג'ורג' לאדה.
לבסוף, אליסטר מגלה אודות הרומן והוא מרחיק את אדה מג'ורג', אך אדה שולחת מכתב אהבה לג'ורג' שמגיע בסוף לאליסטר. בתגובה כורת אליסטר את אצבע האמה של אדה. לבסוף, אליסטר מגרש את אדה, ג'ורג' ופלורה. השלושה עוברים לנלסון שם אדה מלמדת נגינה בפסנתר עם אצבע מלאכותית, ולוקחת שיעורי דיבור כדי ללמוד איך לדבר.
Match Grade (תחמושת)
תחמושת Match Grade היא תחמושת כדורי רובה שמיוצרים באיכות גבוהה במיוחד על מנת להשיג דיוק מרבי ונועדו לשימושים של קליעה, קליעה אולימפית וצליפה. זוהי תחמושת צליפה ייעודית. תחמושת זו איכותית באופן ניכר מהתחמושת הרגילה ושימוש בה מגדיל את דיוק הירי, שנמדד בפיזור זוויתי מקסימלי בדקות קשת (MOA): ככל שהפיזור (וערך ה-MOA) קטן יותר כך הירי מדויק יותר. רובי צלפים צבאיים מודרניים רבים מקבצים ב-1 דקת קשת עם תחמושת רגילה וכ-0.5 דקת קשת עם תחמושת Match Grade.
מקור השם "Match Grade" נובע מייעודה המקורי: תחמושת לתחרויות קליעה (באנגלית תחרות כזאת נקראת Match) ברובי קליעה אולימפיים. רובים אלה מדויקים ביותר ויכולים לקבץ בדיוק של 0.3 דקת קשת (כלומר: במרחק 100 מטר הפיזור המקסימלי יהיה 8.73 מ"מ) ולשם כך צריכים תחמושת איכותית במיוחד, מיוצרת בקפידה ובעלת גימור מושלם, שתתאים לרובה. כתוצאה מכך, תחמושת ה-Match Grade קשה הרבה יותר לייצור המוני בפס ייצור והיא יקרה באופן ניכר מתחמושת צבאית רגילה. בעשורים האחרונים, עם התפתחות תחום הצליפה הצבאית והשתכללות רובי הצלפים והגדלת דיוקם, לעיתים עד לרמות של רובי קליעה אולימפיים, החל שימוש בתחמושת Match Grade גם בקרב כוחות מיוחדים, יחידות קומנדו ויחידות השתלטות ולוחמה בטרור. כמו כן, חברות נשק החלו בפיתוח וייצור של תחמושת ברמת ביניים בין התחמושת הרגילה לתחמושת ה-Match Grade שאמורה לספק דיוק משופר ביחס לתחמושת הרגילה אך במחיר סביר יותר ובכמויות גדולות יותר. דוגמה ל"תחמושת ביניים" כזאת היא ה-M118LR בקליבר 7.62x51 מ"מ נאט"ו.
חלון מכשפות
חלונות אלו מצויים כמעט באופן בלעדי במדינת ורמונט (ארצות הברית) או בסמוך אליה, לרוב במרכז ובצפון המדינה, ובדרך כלל בבתי חווה מהמאה ה-19.
השם "חלון מכשפות" בא מאמונה טפלה לפיה המכשפות אינן מסוגלות להטיס את המטאטאים שלהן מבעד לחלונות משופעים.
ג'בארי פארקר
ג'בארי עלי פארקר (באנגלית: Jabari Ali Parker; נולד ב-15 במרץ 1995 בשיקגו, ארצות הברית) הוא כדורסלן אמריקאי המשחק בעמדות הסמול פורוורד והפאוור פורוורד, בקבוצת ברצלונה מליגת העל הספרדית בכדורסל והיורוליג.
מילווקי באקס
ב-17 באפריל 2014 הכריז פארקר על התמודדותו בדראפט ה-NBA 2014 בראיון בלעדי בספורטס אילוסטרייטד. ב-26 ביוני נבחר פארקר במקום השני על ידי קבוצת מילווקי באקס. ב-29 באוקטובר ערך את משחק הבכורה שלו במשחק נגד קבוצת שארלוט הורנטס. הוא שיחק 37 דקות, קלע 8 נקודות, ליקט 4 ריבאונדים, חטיפה אחת ואסיסט אחד במשחק, שהסתיים בהפסד קבוצתו 106 - 108 לאחר הארכה. ב-19 בנובמבר הוא קבע שיא קריירה בליגה כשקלע 23 נקודות בניצחון קבוצתו על ברוקלין נטס לאחר שלוש הארכות. הוא נבחר לרוקי חודש אוקטובר/נובמבר של המזרח. ב-15 בדצמבר 2014 נפצע פארקר וסיים את העונה. ב-29 בפברואר 2016 שיפר את שיאו האישי כשקלע 36 נקודות במשחק מול יוסטון רוקטס.
שיקגו בולס
לקראת עונת חתם על חוזה לשנתיים בשיקגו בולס, עבור כ-40 מיליון דולר.
וושינגטון ויזארדס
ב-6 בפברואר 2019 הועבר בטרייד לוושינגטון ויזארדס, יחד עם בובי פורטיס, בתמורה לאוטו פורטר.
אטלנטה הוקס
ביולי 2019 חתם פארקר על חוזה באטלנטה הוקס.
סקרמנטו קינגס
בפברואר 2020 הועבר יחד עם אלכס לן בטרייד לסקרמנטו קינגס, בתמורה לדוויין דדמון. במרץ 2021 שוחרר על ידי הקינגס.
בוסטון סלטיקס
באפריל 2021 חתם על חוזה לעונה וחצי בבוסטון סלטיקס כשחקן חופשי. באוקטובר 2021 שוחרר מבוסטון, ומיד חתם בה על חוזה חדש. בינואר 2022 שוחרר שוב ולאחר מכן לא חזר לשחק בקבוצה.
ברצלונה
ב-7 באוגוסט 2023 עזב פארקר את הNBA לראשונה בקריירה שלו וחתם בברצלונה מהיורוליג כמחליף לניקולה מירוטיץ' שעבר לארמאני מילאנו.
פרס משרד החינוך והתרבות
פרס משרד התרבות והספורט (ניתן בעבר בידי משרד החינוך והתרבות, כאשר הם היו מאוחדים במשרד אחד) ניתן ליוצרים במגוון תחומים בידי משרד התרבות והספורט.
רקע
הפרס ניתן ליוצרים במגוון תחומים, בין השאר: תחומי היצירה הספרותית, צילום, אמנות פלסטית, מוזיקה קלאסית ישראלית, וזמר עברי. עם השנים זכו בו דבורה עומר, אלכס ליבק, דן אלמגור, יעקב צים, דניאלה יניב-ריכטר, מיקי קרצמן, לאה ניקל, מרדכי אריאלי, דגנית ברסט, אלכסנדר בוגן ועוד.
פיטר ברונט
ביוגרפיה
מ-1971 עד 1979 הוא שימש גם כנציג אוקספורד בעיתונות. בין 1972-1987 הוא היה חבר במועצת בית הספר הבריטי ברומא, ובין 1980-1983 הוא היה נשיא האגודה לקידום לימודי רומא (Society for the Promotion of Roman Studies). הוא פרש מההוראה ב-1982 בגלל מצב בריאותי מעורער. לאחר פרישתו פרסם שלושה ספרים נוספים. בסתיו 2005 התגלה אצלו גידול סרטני בוושט, אולם הוא סירב לקבל טיפול. הוא נפטר ב-5 בנובמבר של אותה שנה.
במהלך התקופה בה לימד באוניברסיטת סנט אנדרוז, התאהב ברונט באחת מתלמידותיו, אך היא דחתה את הצעת הנישואין שלו. מאוחר יותר היא עברה לארצות הברית ונישאה שם. ברונט מעולם לא שקל להינשא לאחר מכן, אך תצלומה של אותה תלמידה נותר תמיד על הכוננית שלו. הוא חי עם אמו עד מותה.
פרס משרד החינוך והתרבות
רקע
בנוסף ניתנים פרסים בתחומי מחול, אוצרות, ופרס רכטר בתחום תכנון אדריכלי.
פרסי משרד התרבות ניתנים ברמות שנות ובסכומים שונים. חלקם מהווים מלגה או תמיכה באמן צעיר מבטיח, חלקם ניתנים כתמיכה ביצירה (דוגמת ספר, סרט או יצירת מחול) וחלקם כפרס מפעל חיים לאמן ותיק.
בשנת 2012, יזמה לימור לבנת, פרס נוסף, בסכום כולל של 300,000 ש"ח, בתחום היצירה הציונות. הפרס ניתן במשך 4 שנים עד שנת 2015. ב-2013 יזמה את פרס אריק איינשטיין לאמנים ותיקים ובשנת 2014 יזמה את פרס דבורה עומר, בתחום היצירה הספרותית העברית לילדים ולנוער. בעקבות פיצול המשרד, משך השנים שינה הפרס את שמו ל"פרס שרת המדע והאמנויות"; "פרס שרת החינוך, התרבות והספורט"; "פרס שר המדע, התרבות והספורט", ומאז 2015 "פרס שרת התרבות והספורט".
בשנת 2016, החל משרד החינוך, ביוזמת נפתלי בנט, להעניק פרס חדש - "פרס שר החינוך ליוצרים בתחומי התרבות היהודית", ע"ש אורי אורבך. באותה עת הופסקה חלוקת "פרס היצירה בתחום הציונות" שיזמה לימור לבנת.
פרסים בתחומי היצירה הספרותית
בתחומי היצירה הספרותית, קיימים מספר פרסים בחסות משרד התרבות והספורט:
פרס בתחומי הזמר העברי
החל מסוף שנות ה-90 חילק משרד התרבות, בחלק מהזמן בשיתוף עמותת אמנות לעם, פרס לזמר עברי. בשנת 2004 אישרה שרת החינוך, התרבות והספורט לימור לבנת את המלצות המדור לזמר עברי שפעל מטעם המועצה הישראלית לתרבות ואמנות והחליטה כי יוענקו מדי שנה חמישה פרסים כספיים ליוצרים ולמבצעים. במשך השנים שינה הפרס את שמו ל"פרס הכנסת לזמר העברי", "פרס שבוע הזמר העברי", "פרס שר/שרת התרבות בתחום הזמר העברי", ו"אות יקיר הזמר העברי". בין הזוכים בפרס היו:
פרס על תכנון אדריכלי
פרס רכטר הוא פרס על תכנון אדריכלי המוענק מדי שנתיים לזכרם של זאב רכטר ובנו יעקב רכטר בחסות משרד התרבות והספורט.
בחלוקת הפרס הוחל בשנת 1962, כאשר משרד השיכון, חברת עמידר ומשפחתו של זאב רכטר הקימו קרן לחלוקת פרס דו שנתי בסך 3,000 לירות, המוענק על ידי אגודת האדריכלים בישראל. לאחר מותו של יעקב רכטר בשנת 2001 הפרס נקרא גם על שמו, עבר לאחריות משרד התרבות והספורט וכולל שני פרסים: פרס עידוד לאדריכל צעיר בסך 10,000 ש"ח ופרס עבור הישג אדריכלי על מבנה או קבוצת מבנים משולבת, בגובה של 25,000 ש"ח. הפרס ניתן למבנה עד 10 שנים משנת הקמתו.
פרסים בתחומי האמנות פלסטית
בתחומי האמנות הפלסטית, קיימים מספר פרסים המוענקים מדי שנה לאמנים ישראלים על ידי המדור לאמנות פלסטית במועצה לתרבות ואמנות, מטעם משרד התרבות והספורט. בשנת 2019 ביקשה שרת התרבות מירי רגב לבטל את הפרס, אף על פי שנבחרו כבר הזוכים, לאחר עיכוב של חמישה חודשים הוא חולק לבסוף במאי 2020 (לזוכי שנת 2019), אך בשנת 2020 לא חולקו פרסים. בין הזוכים בפרס היו:
פרס אמנות הקולנוע
הפרס לאמנות הקולנוע נועד לעודד עשייה ויצירה קולנועית, תוך חתירה לקידום האיכות והמצוינות, ובמטרה לסייע לשגשוג ולהתפתחות הסרט הישראלי. המענקים לזוכים נועדו לאפשר ליוצרים להתפנות לעשייה קולנועית. בין הזוכים בו היו: חיים בוזגלו, אילת מנחמי, יגאל בורשטיין, עמית גורן, דויד גורפינקל, אבתיסאם מראענה, יולי כהן, דובר קוסאשווילי, בני תורתי, אלי כהן, אבי נשר, שלומי אלקבץ, טליה לביא ותומר הימן.
פרס ליוצרים ולמבצעים בתחום המחול
הפרס מוענק מאז 1996 ליוצרים ולמבצעים בתחום המחול האמנותי, ונועד לבטא את ההוקרה וההערכה של החברה הישראלית לפועלם של אמנים בתחום המחול האמנותי ולתמוך בהמשך דרכם האמנותית. הפרס כולל מספר קטגוריות: בין זוכי הפרס נמנים:
אנדראס גרליץ
אנדראס גרליץ (בגרמנית: Andreas Görlitz; נולד ב-31 בינואר 1982 בויילהיים שבגרמניה המערבית) הוא כדורגלן עבר גרמני, ששיחק בעמדת המגן הימני. לגרליץ שתי הופעות במדי נבחרת גרמניה.
קריירת מועדונים
גרליץ החל את קריירת הבוגרים במינכן 1860 בשנת 2000, ושיחק בעיקר בקבוצת המילואים בעמדת הקשר. את הופעת הבכורה בקבוצה הבכירה ערך בפברואר 2002, בהפסד 2-1 לנירנברג במסגרת הבונדסליגה. בעונת 2003/04 הוסב גרליץ לעמדת המגן הימני, והחל לתפוס מקום קבוע בהרכב של מינכן 1860, ואת שערו הראשון בקבוצה הבקיע בניצחון 3-0 על איינטרכט פרנקפורט בפברואר 2004. עם זאת, בתום העונה נשר גרליץ עם מינכן 1860 אל הבונדסליגה השנייה. גרליץ לא נשאר במינכן 1860 לאחר הירידה, וחתם בשורות היריבה העירונית, באיירן מינכן. את עונת 2004/05 החל גרליץ היטב וזכה לשחק מספר משחקים בהרכב, אך נפצע בצורה חמורה במשחק ליגת האלופות מול יובנטוס בשלב הבתים, והחמיץ את שארית העונה וגם את עונת 2005/06. בתקופה זו, זכתה באיירן מינכן בשני דאבלים תחת המאמן פליקס מגאת. בעונת 2006/07 חזר גרליץ לשחק, וערך 11 הופעות ליגה במדי באיירן מינכן, אך היה שותף לעונה מאכזבת בה הקבוצה סיימה במקום הרביעי ולא העפילה לליגת האלופות.
בקיץ 2007 הושאל גרליץ לקרלסרוהה, העולה החדשה לבונדסליגה, למשך עונה אחת. בעונת 2007/08 גרליץ וקרלסרוהה סיימו עונה טובה מהמצופה, במקום ה-11 בבונדסליגה, הרחק ממאבקי התחתית. בתום העונה, הושאל גרליץ לקרלסרוהה לעונה נוספת. בעונה זו, גרליץ נפצע שוב וכמות הופעותיו פחתה, וקרלסרוהה נשרה אל הבונדסליגה השנייה. בתום עונה זו חזר גרליץ לבאיירן מינכן, לשנה האחרונה שנשארה לו בחוזה. בעונה זו, 2009/10, שיחק גרליץ בעיקר בקבוצת המילואים, אך הוקפץ לסגל הקבוצה לגמר ליגת האלופות 2010, בו הפסידה באיירן מינכן 2-0 לאינטר מילאנו. גרליץ לא שותף בגמר זה. באיירן מינכן זכתה באותה עונה בדאבל נוסף, לו גרליץ היה שותף.
בתום עונת 2009/10, שוחרר גרליץ מבאיירן מינכן עם תום חוזהו, וחתם באינגולשטאדט 04 מהבונדסליגה השנייה. גרליץ היה שחקן הרכב בשתי עונותיו הראשונות בקבוצה, שסיימה בהן בחלק התחתון של הטבלה, אך רחוק ממאבקי התחתית. בעונה השלישית, 2012/13, גרליץ מיעט לשחק, ובתום עונה זו שוחרר מאינגולשטאדט וחתם בשנת 2014 בסן חוזה ארת'קווייקס מליגת ה-MLS, שם ערך שלוש הופעות בלבד בגין פציעה, ובסוף עונת 2014 שוחרר מהמועדון. מעט לאחר שחרורו פרש גרליץ מכדורגל.
קריירה בינלאומית
גרליץ ערך תשע הופעות במדי נבחרת גרמניה בכדורגל עד גיל 21, ובספטמבר 2004 ערך את הופעת הבכורה במדי נבחרת גרמניה הבוגרת, במשחק ידידות מול נבחרת ברזיל, שהסתיים בתיקו 1-1. במשחק זה נכנס גרליץ כמחליף בדקה ה-85. כעבור חודש, גרליץ בישל שער לתומאס ברדריץ' במשחק מול נבחרת איראן, שהסתיים בתוצאה 2-0 לגרמניה. זו הייתה הופעתו השנייה והאחרונה של גרליץ במדים הלאומיים.
חיים אישיים
נוסף על היותו כדורגלן, גרליץ הוא גם מוזיקאי, המשמש גיטריסט וסולן בלהקת הרוק הגרמנית Room 77, בה היה חבר גם אחיו מרקוס. בשנת 2009 הוציאה הלהקה אלבום בכורה.
פסח בירושלים (אלבום)
פסח בירושלים הוא אלבום האולפן השביעי של נגן הכליזמר הישראלי חיליק פרנק. האלבום יצא לאור בשנת-תשע"ב 2011.
תיאטרון פסיק
תיאטרון פסיק הוא תיאטרון ירושלמי שנוסד בשנת 1997 על ידי אסי שמעוני, שמואל הדג'ס ועוזי ביטון.
להקת השחקנים
להקת השחקנים הופיעה בין השאר בפסטיבל ישראל, פסטיבל אנדריאה באיטליה, פסטיבל לצ'ה באיטליה, פסטיבל Belya Vezha בבלארוס, בהודו, פסטיבל עכו לתיאטרון אחר, פסטיבל חיפה להצגות ילדים, פסטיבל בת ים לתיאטרון רחוב ועוד.
פעילות בקהילה
מעבר לתרומת התיאטרון בעצם יצירותיו, תיאטרון פסיק פועל רבות במישור החברתי. התיאטרון מפעיל בית ספר לתיאטרון בקהילה, פרויקטים חברתיים ופסטיבלים. בבית ספר פסיק קיימות כעשר קבוצות תיאטרון לקהלים שונים.
התפתחות התיאטרון
מן הרחוב אל הבמה השלב הבא היה חיפוש בימתי ומחזאי אחר, שפת תיאטרון קומדיה דל ארטה ישראלית. העבודה כללה חקר המסכות, עיצוב דמויות מסכה ישראליות, חקר המבנים של הסנריו של הקומדיה דל ארטה וחציית הגבולות של המבנים הללו אל מסגרת מחזאות חדשה. פירותיה של עבודה זו הן היצירות הקבוצתיות  –"פרויקט מסכות ישראלי", "התאומות" ו"הקומדיה הירושלמית". בשלוש ההצגות הללו ביסס תיאטרון פסיק ז'אנר חדש וייחודי - קומדיה דל ארטה ישראלית.
מן הקומי אל הטראגי כהמשך ישיר לעבודה בקומדיה, העלה התיאטרון מספר יצירות המבוססות על מחזאות ישראלית צעירה ונסיונית, תוך שימוש בטקסטים האישיים להעמקת השפה הפיזית, לרבדים פנימיים עמוקים וחתירה ליצירת רגע אמיתי על הבמה. המחזות "הימים של עאדל", "ליצני החצר" ו"מוטנטים" הם מחזות טראגיים העוסקים בשאלות זהות קיומיות בחברה הישראלית. בעבודות אלו התאפיינה כל הצגה בתהליך עבודה עמוק וארוך תוך מחויבות ליצירת אווירה ועולם דמויים השונים לחלוטין בכל יצירה ויצירה.
מיסטר צ'יפס
מיסטר צ'יפס היא קומדיית מצבים ישראלית, אשר משודרת בערוץ ניקלודיאון ישראל למנויי yes בלבד. בסדרה מככבים דר זוזובסקי, אורטל בן שושן וחיים ברבי.
דמויות
בסדרה התארחו גם הצמד "עופר ומאור" (עופר בן שבת ומאור הרוש)
STS-74
STS-74 הייתה משימה של מעבורת החלל אטלנטיס אל תחנת החלל מיר. הייתה זו המשימה הרביעית במסגרת תוכנית מיר ומעבורות החלל המשותפת לארצות הברית ורוסיה, ובוצעה בה העגינה השנייה של מעבורת חלל במיר. המשימה שוגרה ב-12 בנובמבר 1995 מ-LC-39A ממרכז החלל קנדי ונחתה חזרה במרכז קנדי ב-20 בנובמבר. המשימה נשאה את יחידת העגינה של תחנת החלל מיר, שנבנתה על ידי רוסיה, לתחנה, יחד עם זוג לוחות סולאריים, והייתה השנייה מבין סדרה של 7 משימות רצופות של האטלנטיס אל מיר.
במהלך 3 ימי העגינה העבירו צוותי התחנה והמעבורת אספקה מן המעבורת אל התחנה, והעבירו ציוד לא דרוש וניסויים מן התחנה אל המעבורת, לחזרה לכדור הארץ. כמו כן חוברה יחידת העגינה אל היחידה "קריסטל" לשימוש במשימות העגינה הבאות.
צוות
כריס הדפילד הוא האסטרונאוט הקנדי היחיד שביקר בתחנת החלל מיר.
קוביאסוקוויק
קוביאסוקוויק (Quviasukvik), הוא היום הראשון בשנה לפי האינואיטים. את פסטיבל תחילת השנה החדשה חוגגים האינואיטים, היופיק, האלאוט, הצ'וקצ'ים והאינופיאט. מקור החג מדת האינואיטים המסורתית, אך בתקופה המודרנית יש בו השפעות נוצריות.
ביצות כבארה
ביצות כבארה השתרעו עד שנות ה-20 של המאה ה-20 במרזבה של מישור חוף הכרמל סביב נחל תנינים ממזרח לקיבוץ מעגן מיכאל של היום. הביצות הוכרזו כאדמת ג'יפתליק על ידי השלטון העות'מאני.
היסטוריה
הביצות היו הגדולות בארץ ישראל לאחר ביצות החולה, והשתרעו על שטח של כ-6 קמ"ר. במקום סכרו הרומאים אגם ששימש את מפעל המים של קיסריה. האגם שרד כ-1,000 שנה, עד שהתדרדר עקב הצטברות סחף ותחזוקה לקויה לשטח ביצתי. הביצות היו תחומות בין סכר רומי באזור בריכות הדגים של מעיין צבי מצפון, סכר באזור אמת המים של קיסריה מדרום, הר הכרמל ממזרח ורכס הכורכר שדרכו זורם נחל תנינים ממערב. הביצות היו מקור ליתושי אנופלס ומוקד של מחלת המלריה. ערביי שבט ערב אל-ע'וארנה, חיו בשולי הביצה והתפרנסו מדיג, ממרעה תאואים, ומקליעת מוצרים מצמחי הגומא והקנה.
אדמת הביצה נרכשה על ידי חברת יק"א מכספי הברון רוטשילד בשנת 1922, והאגודה השקיעה כרבע מיליון ליש"ט בניקוזה. ייבוש רוב שטח הביצה התנהל במשך שנות העשרים והשלושים של המאה ה-20. לצורך פעולות הניקוז הזמינה יק"א מהנדס צרפתי בשם ליאון קרון, אשר עסק יבוש ביצות באלג'יריה. נשכרו פועלים מצריים וסודאנים, אשר עבדו במקום בתנאי מחיה קשים וסבלו ממלריה וגויסו פועלים משבט ערב אל-ע'וארנה. פיק"א (שירשה את יק"א ב-1924) רכשה אדמה חלופית לבדויים וב-1926 הקימה עבורם את הכפר ג'סר א-זרקא על רכס הכורכר הסמוך.
אנשי העלייה השלישית דרשו מפיק"א לשלב יהודים בעבודה במסגרת כיבוש העבודה, אולם נתקלו בסירוב. לאחר מאבק ציבורי שהתנהל בשנת 1924 הסכימה פיק"א לשלב גם פועלים יהודים בעבודה, ותנאי העבודה שופרו. העבודות הביאו פועלים רבים לזכרון יעקב ולמושבה החדשה בנימינה, ובהם אנשי קבוצת כבארה וקבוצת מנורה של תנועת בית"ר בהנהגתו של גרשון שץ. בין הפועלים היה מהנדס חקלאי מרוסיה שהתמחה בניקוז מים בשם דב קובלנוב. דב החל לעבוד בביצות כפועל פשוט ולאחר שנוכח כי תוכניות הניקוז של קרון לא עובדות, חקר את הסיבות והגיש תוכניות משלו. התוכניות נשלחו לפריז, אושרו ודב החל לנהל את פרויקט יבוש הביצה. על פי מדידת זרימת המים הוא הסיק כי יש נביעות תת-קרקעיות ויש להגיע אליהם. הוא איתר אלפי נביעות ודאג להכניסם לצינורות, את המים המלוחים לים והמתוקים לעיבוד חקלאי. למרות המחלות ומקרי המוות, היו רבים שרצו לעבוד ביבוש הביצות, פיק"א מצדה הטיבה עם העובדים והנהיגה שבוע עבודה של חמישה ימים.
אחד מן החלוצים שייבשו את הביצה היה משה שטקליס. בסיוריו באזור בשנת 1929 הוא גילה את מערת כבארה הפרהיסטורית, בה נערכו מאוחר יותר חפירות רבות.
על אדמות הביצה שיובשה, הוקם, ב-1949, קיבוץ מעגן מיכאל. גם עם סיום הניקוז הופיעו באזור שלוליות חורף נרחבות מדי שנה. רק בסוף שנות ה-70, לאחר שהוקם מפעל נחלי מנשה שאסף את המים העודפים, הן נעלמו. שריד זעיר לביצות מצוי כיום בשמורת בריכת תמסח.
Home (שיר של משין גאן קלי, X Ambassadors וביבי רקסה)
Home הוא סינגל של הראפר האמריקאי, משין גאן קלי, להקת הרוק האמריקאית, X Ambassadors, והזמרת-יוצרת האמריקאית, ביבי רקסה. השיר יצא, על ידי אטלנטיק רקורדס, ב-5 בדצמבר 2017. השיר נמצא בפסקול של הסרט "Bright". נכון לספטמבר 2021, הסינגל הושמע למעלה מ-308 מיליון פעמים בספוטיפיי.
וידאו קליפ
הווידאו קליפ יצא לראשונה ביוטיוב ב-23 בנובמבר 2017, כחודש לפני צאת הסרט. נכון לספטמבר 2021, הווידאו קליפ נצפה למעלה מ-178 מיליון פעמים.
לשון (משחק)
לשון (נהגה במלעיל) הוא משחק קלפים ישראלי המיועד לשלושה שחקנים ומעלה.
סידור המשחק
מחלקים לכל שחקן ארבעה קלפים, אם שלושה מתוך ארבעת הקלפים של אחד השחקנים זהים יחליפם בארבעה קלפים חדשים, מצב זה נקרא "שרוף". יתר הקלפים מועמדים בערימה לצד השחקן הראשון.
מהלך המשחק
השחקן המתחיל שולף קלף מן החפיסה ולאחר מכן מעביר קלף אחד הלאה לשחקן הבא. השחקן הבא בתורו ירים את הקלף שהעביר אליו השחקן הראשון ויעביר הלאה לשחקן הבא. וכן הלאה, עד לשחקן האחרון שבמקום להעביר הלאה ישים את הקלף בערימה מוסתרת. המשחק ממשיך בקצב שבו שולף השחקן קלפים חדשים מהחפיסה, קלף אחד בפעם כך שהיד של כל שחקן נעה בין ארבעה לחמישה קלפים.
החדשות בעירום
לצד הגרסה בשפה האנגלית, קיימת גם תוכנית החדשות בעירום יפן. גרסה איטלקית התקיימה למשך כמה שנים אך נסגרה. החדשות בעירום בספרדית התקיימה למשך זמן קצר בלבד. גרסה של מגישים זכרים באנגלית הושקה אך חדלה להתקיים ב-31 באוקטובר 2007.
רוב מגישות התוכנית גויסו באמצעות מודעות בעיתונים אלטרנטיביים בטורונטו. כאמור, רוב צוות התוכנית מגיע מאזור טורונטו. המופע כולל מדי פעם ראיונות רחוב המתבצעים על ידי שדרניות חדשות טופלס. ראיונות אלו מתאפשרים בזכות חוקי אונטריו לשוויון בנושא חשיפת החזה. מאז הקמת התוכנית בשנת 1999, התקיימה תחלופה רבה בין מגישי החדשות. שדרניות התוכנית כבר מופיעות כמעט בכל מדיום טלוויזיוני, עיתון ומגזין, (TV Guide, פלייבוי) וכן זכו בהופעות אורח רבות ברדיו, כולל בתוכניתו של הווארד סטרן.
הסוג הרביעי
הסוג הרביעי (באנגלית: The Fourth Kind) הוא סרט קולנוע ומותחן אמריקאי משנת 2009, בכיכובה של השחקנית מילה יובוביץ', העוסק בחטיפת בני אדם על ידי רוחות/שדים וחוצנים. כמו כן הסרט מתיימר להיות מבוסס על אירועים אמיתיים אשר התרחשו בשנת 2000, בעיר נום באלסקה, ארצות הברית. הסרט זכה להצלחה מסחרית, בגורפו הכנסות של כ-47.5 מיליון דולר, לעומת תקציב מוערך של כ-10 מיליון דולר.
עלילה
הפסיכולוגית ד"ר אביגיל "אבי" טיילר הופכת לאלמנה, בעקבות רצח בעלה בידי אלמוני לאחר שהחל את מחקרו אודות היעלמויות שונות בעיר נום אשר באלסקה, ארצות הברית. ד"ר אביגיל ממשיכה את מחקרו של בעלה, אך נחשפת לשורה של תופעות משונות אשר גורמות לה להאמין כי גורם חוצני נותן את השפעתו על העיר נום. במהלכה של העלילה עוברת ד"ר אביגיל חוויות אישיות הגורמות לפגיעות פיזיות ונפשיות לה ולשאר בני משפחתה, דבר המעלה את חשדם של אנשי החוק בדבר כל הקורה עם ד"ר אביגיל.
אמיתות הסרט
בכל הנוגע לאמיתות "הסוג הרביעי", שמועה שהסתובבה בעיקר ברשת גרסה כי יוצרי הסרט טוענים כי העלילה מקבילה לסיפורים אמיתיים אשר אירעו בעבר בעיר נום, למרות הסרטונים המאולתרים כאמיתיים והדמויות השונות המגולמות על ידי שחקנים עומדת הסברה לטשטוש הזהויות האמיתיות, וכי יש לגיטימציה לעידודה של תאוריית קשר נוספת כנגד ממשל ארצות הברית המסתיר את האירועים האמיתיים. במציאות, יוצרי הסרט מעולם לא טענו לאמיתות כלשהי של הדברים ואף הצהירו מפורשות כי מדובר בעלילה בדיונית לחלוטין.
חיים יוסף פולק
רבי חיים יוסף פולק (בכתיב מיושן: פאללאק; בלועזית: Joachim Pollak; ח' בטבת ה'תקנ"ט, 16 בדצמבר 1798 - ליל ב' בטבת ה'תר"ם, 16 בדצמבר 1879) היה רב במוראביה, מתלמידי החת"ם סופר ומהבולטים שבאנשי תנועת ההשכלה. כיהן כרב אב"ד וראש ישיבת טרייביטש, ומחבר ביאור "מקור חיים" על ספר העקידה.
ביוגרפיה
בשנת ה'תקפ"ט התמנה לכהן כרבה של עיר הולדתו טרייביטש. משרה בה החזיק במשך כיובל שנים, עד לפטירתו. הוא החזיק בעיר ישיבה גדולה שלמדו בה תלמידים רבים.
הרב פולק נודע כמלומד גדול ופרסם חידושים רבים בכתבי העת בני התקופה (חבצלת, שומר ציון הנאמן, העברי בו כתב מיום היווסדו, היהודי ואחרים). חיבורו "מקור חיים" נדפס בשולי ספר "עקידת יצחק" אותו ביאר. הדפסת הספר נעשתה בהסכמת הרש"ר הירש, הכתב סופר ועוד. בפירושו, במבוא לשער השלושים ואחד, הוסיף קטע נרחב הדן באסטרונומיה של העת החדשה, בה, בין השאר, קיבל את המודל ההליוצנטרי ולא היסס להדגיש שהארץ "גם היא כוכב לכת, איין פלאנעט, המקפת את השמש בשס"ה יום ושש שעות".
תלמידו אייזיק הירש וייס אשר למד אצלו כשנתיים (בהיותו הרב פולק כבן 30) והושפע ממנו כל חייו, כתב על אודותיו באריכות בספרו "זכרונותי":
וייס הרחיב על אודות סגנון וקצב הלימוד של הרב פולק, סדר יומו, ידיעתו בעל פה את לשונות הש"ס והראשונים, ידיעותיו הבלשניות ועוד. לדבריו, הרב פולק היה בקי בכתבי קיקרו וסנקה "כמו בהלכות שבת... גם בלשון צרפת היה בקי". כן תיאר את אופיו הרך, מלבושיו (בשבת ובחג התעטף "בבגדי רבני פולין"), מתנגדיו ועוד.
הרב פולק היה אחד מהפוריים בין רבני מוראביה: רבים ממאמריו פורסמו בכתב-העת "כוכבי יצחק", שהוא תרם לו יותר מכל כותב יחיד אחר, וכמו כן חיבר הסכמה לפירושו של גדעון ברכר ל"ספר הכוזרי" והרבה לעסוק בפילוסופיה היהודית של ימי הביניים.
בנו הרב שמואל פולק, ששימש קודם ברבנות בעיירה, כיהן אחריו כרבה של טרייביטש.
נוט
{{פירושונים|
ראו גם
}}
יפה נוף (יפו)
יפה נוף הייתה שכונה חרדית בבעלות יהודית, ששכנה על החוף במערבה של שכונת מנשייה, בשמה הערבי, או נווה שלום בשמה העברי, בצפונה של יפו.
היסטוריה
השכונה נוסדה בסוף שנות ה-90 של המאה ה-19 על ידי חברי אגודת בני משה שהקימו ב-1898 חברה מניות לבניין בתים ושמה "יפה נוף". קדמו לה בשטח ולאחר הקמתה נכללו בתחומה שכונות החצר חצר שמרלינג וחצר אמזלאק.
בתחילה נקראה השכונה בּלֶה ויסטה ("יפה נוף"), שהוא כינוי מליצי להר ציון, ככתוב בתנ"ך: "יפה נוף, מְשׂוֹשׂ כל הארץ, הר ציון יַרְכּתְיֵ צפָון, קִריתַ מלך רב" (תהלים, מח); ובפרפרזה בשירו הידוע של יהודה הלוי, "יפה נוף, משוש תבל, קריה למלך רב..." יחזקאל סוכובולסקי (דנין), היה מראשי היוזמים להקמת השכונה. יצחק אייזיק בן-טובים כיהן כנשיא "לשכת יפה נוף ד' ביפו" . בשכונה שהשתרעה על פני 26 דונם נבנו בתי מגורים ל-30 משפחות, בית כנסת ו'חדר' שהפך במרוצת השנים לבית הספר תחכמוני. בשכונה הקים היזם שלמה פיינגולד ב-1904 את בית המלון, 'בלה ויסטה' ובתים להשכרה בצמוד לו. מרגרט פלמר, שמימנה את המיזם, הייתה מעורבת בתכנון הבתים, והקבלן יוסף אליהו שלוש בנה אותם. כמו כן נבנה בשכונה מלון 'שולמית'.
בתי החולים
בשנת 1898 פתח את שעריו בשכונה משכנו החדש של בית החולים שער ציון עד 1921 בבית הקונסול האוסטרו-הונגרי, יעקב פסקל, בסמוך לרחוב חסן בק בצפונה של יפה נוף. בית החולים שרת את יהודי יפו וחלוצי השכונות היהודיות החדשות שמחוץ לחומת העיר ללא הבדל זרם ועדה, את אנשי מושבות העלייה הראשונה, עולי העלייה השנייה וגם אוכלוסייה לא יהודית. ערב פסח תרע"ז גורשו מעירם יהודי יפו ותל אביב בהוראת השלטונות העות'מאניים ובית החולים נסגר. בסוף 1918 פתחה מחדש קבוצת עזרה מדיצינית ציונית אמריקנית את בית חולים באותו האתר. במקביל נפתח ב-1918 בסמוך ל'בתי פיינגולד' בית החולים הדסה (יפו) מיסודה של ההסתדרות הציונית הדסה, תחילה כבית חולים חירום ואחר נפתחו בו מספר מחלקות אשר פעלו, ככל הנראה, עד 1922.
מלון 'בלה ויסטה'
בשנת 1904 הקים פיינגולד על שפת הים צפונית ליפו, בשכונת מנשייה, מספר בתים להשכרה ובית מלון בשם "בלה ויסטה". המלון כלל טרקלין מפואר, אולם למשחקי ביליארד, בית מרחץ לרפואה הידרותרפית, מרחצאות מים חמים, חמאם (בית מרחץ טורקי), סאונה (בית מרחץ רוסי), מרחץ בשמים, ומקלחות קרות וחמות. בערבי הקיץ נערכו בו קונצרטים ביציע שפנה לים. לצד המלון הוקם חוף רחצה מוסדר עם בית קפה. "בלה ויסטה" היה המלון הראשון שנהנה מאספקת חשמל (בעזרת גנרטור) ומן המלונות המפוארים ביותר בארץ ישראל, עוד לפני הקמת העיר תל אביב (שהוקמה ב-1909). בפברואר 1908 הושכר המלון לירחמיאל אמדורסקי, בעליו של מלון אמדורסקי הירושלמי, ששינה את שמו ל"מלון אמדורסקי" והקים בו ראינוע וקזינו. במרץ 1909 נערכה במלון קבלת פנים לחיים נחמן ביאליק על ידי מוסדות היישוב היהודי ביפו לכבוד ביקורו הראשון בארץ ישראל. קהל של כ-3000 איש נאסף בטרקלין המלון, בגנו ועל חוף הים והאזין לנאומו של המשורר. בשנת 1912 הוחכר המלון למשפחת ליפשיץ, שניהלה אותו עד פרוץ מלחמת העולם הראשונה, שבמהלכה הוחרם המלון בידי העות'מאנים (כיוון שפיינגולד היה נתין מדינת אויב - רוסיה) ושימש למעצר נתינים זרים טרם גירושם מן הארץ.
במלחמת תש"ח, במהלך כיבוש יפו על ידי האצ"ל, שימשו הריסות המלון את אנשי האצ"ל כעמדה קדמית, ו"בתי פיינגולד" כבסיס יציאה לכיבוש מנשייה של יפו העוינת. במהלך התקפת האצ"ל על יפו פרצו לוחמי האצ"ל את דרכם בנתיב שהסתיים במלון 'בלה ויסטה' שהייתה לעמדתם המערבית. על הריסותיה של יפה נוף הוקם בשנות ה-70 פארק צ'ארלס קלור.
אמיגדלודון
אמיגדלודון (שם מדעי: Amygdalodon; מילולית: "שן שקד", בהתבסס על מראה שיניו) הוא סוג של דינוזאור זאורופוד פרימיטיבי שחי במשך היורה התחתון של אמריקה הדרומית. מאובניו התגלו בתצורת סרו קרנררו שבצ'ובוט, ארגנטינה. זהו אחד מהדינוזאורים מהיורה הבודדים שהתגלו באמריקה הדרומית.
מאפיינים
האמיגדלודון היה לפי הערכות זאורופוד באורך של 12 מטרים, גובה של 4 מטרים בראשו ומשקלו הגיע ל-4 עד 5 טונות, קטן בהרבה מקרוביו המאוחרים כמו הטיטאנוזאורים. בשל משקלו הוא היה כנראה הולך על ארבע, בניגוד לפרוזאורופודים שיכלו להתרומם ולהתייצב בעזרת זנבם וגפיהם האחוריות.
כמה מדענים ראו בו זאורופוד בן לקבוצה הגדולה אאוזאורופודה, אך מחקרים חדשים רואים בו זאורופוד קדום יותר חסר מקור, הקרוב לסוג Isanosaurus מתאילנד.
אריה וילנר
אריה וילנר (יוּרֶק) (1917 – 8 במאי 1943) היה ממייסדי הארגון היהודי הלוחם (ZOB) אשר נלחם בנאצים במסגרת מרד גטו ורשה. עמד בראש הקריאה ללוחמיו להתאבד על מנת להימנע משבי בידי הגרמנים בזמן המרד.
ביוגרפיה
וילנר נולד בוורשה ב-1917, למשפחה מן המעמד הבינוני. אביו היה בעל בית חרושת לעיבוד עורות. בגיל 14 הצטרף לתנועת "השומר הצעיר", ועסק בחינוך ציוני של חברי התנועה, כחבר בהנהגת הקן של וורשה. עם פרוץ מלחמת העולם השנייה, יצא להכשרה בעיר סלונים במטרה לעלות לארץ ואף קיבל רישיון עלייה, אולם זו נדחתה בגלל תפקידי הדרכה שנטל על עצמו.
עקב פלישת גרמניה הנאצית לפולין ב-1 בספטמבר 1939, נמלט וילנר מוורשה לוילנה, שהייתה אז בשליטת ברית המועצות. אלא שב-22 ביוני 1941 פלשה גרמניה הנאצית לברית המועצות במסגרת מבצע ברברוסה, והוא הוכנס יחד עם שאר יהודי וילנה לגטו. אלא שוילנר לא הפסיק את פעילותו בתנועת "השומר הצעיר" גם בתוך הגטו, ויחד עם חבריו לתנועה החליטו להתנגד באופן פעיל להשמדה הנאצית. בתחילת 1942 חזר לוורשה והתמנה לאיש קשר של "הארגון היהודי הלוחם" עם המחתרת הפולנית.
גטו ורשה
כמו בגטו וילנה, גם בהגיעו לגטו ורשה המשיך וילנר את פעילותו בתנועת "השומר הצעיר" ולקח חלק בפעילויות חינוכיות שונות, אולם עיקר פעילותו הייתה אספקת נשק לגטו. בזמן המרד הראשון בגטו ורשה, בינואר 1943, עמד בראש אחת הפלוגות שלחמו בגרמנים מתוך הבתים. לאחר המרד, וילנר נמלט מן הגטו בזהות בדויה והמשיך לעסוק ברכישת נשק עבור חברי המחתרת בגטו. בעקבות הלשנה של סוחרת נשק פולנייה, וילנר נתפס, נאסר ועונה במשך שבוע על ידי אנשי הגסטפו. משם, הועבר לבית הסוהר 'פאביאק', ומשם נשלח למחנה עבודה ליד וורשה. לאחר שיידע את חבריו למחתרת על מקום הימצאו, וילנר חולץ מהמחנה. מעצרו הביא להקפאת הקשרים בין הארגון היהודי הלוחם למחתרת הפולנית, מחשש שוילנר יסגיר מידע אודותיהם. רק לאחר חילוצו וידאו הפולנים כי לא מסר מידע, וחידשו את הקשרים.
העינויים הקשים שספג וילנר החלישו אותו במידה ניכרת, אך הוא התעקש לשוב אל הגטו ולהמשיך בפעילותו בארגון היהודי הלוחם.
מרד גטו ורשה
במרד גטו ורשה הגדול באפריל-מאי 1943, שהה וילנר בבונקר המפקדה ברחוב מילא 18 יחד עם מרדכי אנילביץ' ומירה פוכרר. לאחר שהבונקר נתפס על ידי הגרמנים, האיץ וילנר במורדים להתאבד ולא ליפול בידי הגרמנים. הוא התאבד בבונקר ב-8 במאי 1943, יחד עם כ-80 לוחמים.
כשנתיים מאוחר יותר, זכו וילנר וחברים נוספים למחתרת בצלב "וירטוטי מיליטארי", עיטור הכבוד של הצבא הפולני, על חלקם במרד.
דיאנה הרשברגר
דיאנה הרשברגר (באנגלית: Diana Harshbarger; נולדה ב-1 בינואר 1960) היא פוליטיקאית אמריקאית, המכהנת כחברת בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מחוז הקונגרס הראשון של מדינת טנסי. היא החליפה בתפקיד את פיל רו.
ביוגרפיה
הרשברגר נולדה בקינגספורט שבטנסי, וגדלה ביישוב בלומינגדייל שבצפון-מזרח המדינה. היא האדם הראשון במשפחתה אשר השלים לימודים תיכוניים. להרשברגר תואר ראשון מאוניברסיטת המדינה של צפון טנסי, ודוקטורט ברוקחות מאוניברסיטת מרסר השוכנת במייקון שבג'ורג'יה. מאז 1987 מחזיקה הרשברגר בתואר רוקחת מוסמכת, ולצד בעלה בוב היא מנהלת את בית המרקחת "פרמייר".
לקראת בחירות 2020 הודיע חבר הקונגרס המכהן פיל רו על פרישתו מהחיים הפוליטיים, ולאחר מכן הכריזה הרשברגר על התמודדותה לבית הנבחרים של ארצות הברית במחוז הקונגרס הראשון של טנסי. ב-5 באוגוסט 2020 זכתה הרשברגר זכה בבחירות המקדימות שנערכו במפלגה הרפובליקנית, וביום הבחירות הכלליות גברה על בלייר ולסינגהם, מועמד המפלגה הדמוקרטית, ונבחרה אל הקונגרס ה-117 של ארצות הברית. עם זאת, ניצחונה בבחירות המקדימות סימן למעשה את היבחרה לקונגרס בנובמבר. מחוז הקונגרס הראשון בטנסי נמנה בין מחוזות הבחירה השמרניים ביותר בדרום ארצות הברית. הרפובליקנים איישו את המחוז ברציפות מאז 1861, זולת ארבע שנים בודדות, והדמוקרטים הצליחו לגרוף כ-40% מהקולות רק פעמיים מאז 1898.
כאשר הרשברגר הושבעה לתפקידה ב-3 בינואר 2021, נהפכה לאישה החמישית שנבחרה לבית הנבחרים האמריקאי מטנסי, אך רק לשלישית שלא נבחרה כממלאת מקומו של בעלה אחרי דיאן בלאק ומרשה בלקברן.
איילוזאורוס
איילוזאורוס (שם מדעי: Aeolosaurus) הוא סוג של דינוזאור זאורופוד מהענף טיטאנוזאוריה שחי באמריקה הדרומית שהשתייך לקבוצה אילוזאוריני. הוא התגלה בתצורת "Angostura Colorada Formation" שבריו נגרו בארגנטינה ותואר בידי החוקר הארגנטינאי חיימה פאוול ב-1987. מעריכים שישנם 3 מינים בסוג זה, רובם ידועים רק משרידים בודדים של חוליות שונות וחלקי גפיים.
זה היה זאורופוד קטן באורך של 14 מטרים ומשקל של מעל 6 טונות, על פי החוקר גרגורי ס. פאול. חוקרים אחרים העריכו את אורכו באורך של 18.1 מטרים ומשקל 14.7 טונות. ייתכן שהיה מכוסה גבשושיות קשיחות בדומה לסלטזאורוס הקרוב.
למרות דמיונו לרוב הטיטאנוזאורים הוא משויך לקבוצה פנימית בשם אילוזאוריני.
קוושקאל
קוושקאל (בהונגרית: Köveskál) הוא כפר קטן במחוז וספרם שבמרכז הונגריה. כמו כפרים רבים באירופה גם בקוושקאל מספר התושבים נמצא בירידה. כך, בשנת 1990 חיו בכפר 468 תושבים, ובשנת 2020 רק 304 תושבים.
יהודי קוושקאל
קוושקאל חיו יהודים בתקופות זמן שונות.
המנון הפלמ"ח
המנון הפלמ"ח חובר על ידי זרובבל גלעד בקיץ 1942, לארגון הפלמ"ח שהוקם על ידי ההגנה באותה שנה. פורסם ב"עלון הפלמ"ח" ונפוץ בפלוגותיו. הולחן בלחן עממי רוסי, ואחר חובר לחנו על ידי דוד זהבי, אשר התקבל. השיר זכה לביצועים רבים, בין השאר, של הזמרת יפה ירקוני. הוא מושר על ידי חברי הפלמ"ח באספות ומפגשים, ומנוגן ומושר בטקסים ובכלי התקשורת בימי זיכרון. הוא מצוטט באתרי זיכרון, כגון באנדרטת חטיבת הנגב.
פרקי השיר ותכניו
השיר המחורז, הכולל ארבעה בתים, מפרט מכלול ערכים לחברי הפלמ"ח יראו כקוד מחייב תמידי להתנהגותם.בבית הראשון, מפורטת יכולת העמידה במצבי משבר ומצוקה, הצייתנות לפקדה ולצו המפקדים, והמסירות המתמדת: בבית השני נכתב על אהבת ארץ ישראל בגבולותיה המנדטורים: במזרח: מדבר ערב, במערב: הים התיכון, בצפון: מטולה ובדרום: הנגב; אל משמר הארץ מגויסים חברי הפלמ"ח החמושים.
השורה הראשונה והשנייה משוחחות עם פסוק ב: "מֵהַמִּדְבָּר֩ וְהַלְּבָנ֨וֹן הַזֶּ֜ה וְֽעַד־הַנָּהָ֧ר הַגָּד֣וֹל נְהַר־פְּרָ֗ת כֹּ֚ל אֶ֣רֶץ הַֽחִתִּ֔ים וְעַד־הַיָּ֥ם הַגָּד֖וֹל מְב֣וֹא הַשָּׁ֑מֶשׁ יִֽהְיֶ֖ה גְּבוּלְכֶֽם׃". השורות השלישית והרביעית משוחחות עם הפסוק מ המתאר את שאול: "וְלוֹ הָיָה בֵן וּשְׁמוֹ שָׁאוּל בָּחוּר וָטוֹב וְאֵין אִישׁ מִבְּנֵי יִשְׂרָאֵל טוֹב מִמֶּנּוּ מִשִּׁכְמוֹ וָמַעְלָה גָּבֹהַּ מִכָּל הָעָם."
הבית השלישי מתאר את היכולות הנפשיות והגופניות של חברי הפלמ"ח שאותן יפעילו בשירותם; הכוללות תנועה בכל נתיב גאוגרפי ללא מורא מהאויב, תוך חתירה למפגש חזיתי עמו: הבית הרביעי מתאר את מידות הראשוניות, הפעולה החלוצית, והמחויבות להתגייסות מהירה וזריזה לכל מטלה אשר תדרש, בגלוי ובחשאי:
יצירת המלל והלחנים
זרובבל גלעד שהיה מגויס בפלוגה א' בתחילת דרכו של הפלמ"ח, נתבקש על ידי מפקד האימון לכתוב שיר למסיבת סיום "תוכנית 200 השעות" של האימון הבסיסי. לשם כך פטר אותו המפקד מיום אימונים, אולם גלעד ויתר על הפטור וכתב את השיר בזמן ששמר. במסיבה הושמע השיר בלחן רוסי (לחן השיר "פּוֹ דּוֹלִינָם אִי פּוֹ וְזְגוֹרְיָאם" שעליו הולחן גם השיר "הלוך הלכה החבריא"). השיר מבטא את אופיו הקרבי ואת פעילותו הצבאית של הפלמ"ח ואין בו אזכור של אופיו העובד, משום שהוא נכתב חודשים ספורים אחר הקמת הפלמ"ח, בטרם נתקבל "הסדר העבודה והאימונים". בשנת 1943 בשעה שהחליטה תנועת הנוער העובד על גיוס כלל גרעיניה לפלמ"ח, הלחין בוגר התנועה חבר נען, דוד זהבי, לחן עברי לשיר. הלחן החדש פורסם תחת הכותרת "שיר הפלוגות" בעיתון הנוער העובד "במעלה" ביוני 1943. שם הפלמ"ח לא נזכר בפרסום בעיתון, מטעמי חשאיות, והמילים "אנו אנו הפלמ"ח!" הוחלפו ב"אנו, ההולכים בסך!". בעלון הפלמ"ח של נובמבר-דצמבר 1944. הוא נדפס שוב כ"שיר הפלוגות" בליווי הלחן של זהבי, ובהסתרת שם הפלמ"ח, אולם הוכנס בו עוד שינוי קל במילה אחת בבית השלישי : "כָּל בָּחוּר וְטוֹב - לַנֶּשֶׁק - בָּחוּרה עַל הַמִּשְׁמָר!". בית זה הופיע בשנית בשער "עלון הפלמ"ח" באפריל-מאי 1947. שינוי המילה בא להצביע על אופיו השוויוני של הפלמ"ח.
אהרון יורן
אהרן יורן (יורקביץ'),(1942 – 23 בדצמבר 1996) היה פרופסור למשפטים באוניברסיטה העברית בירושלים, אחד המומחים הבולטים בישראל בתחומי דיני מיסים ודיני חברות.
ביוגרפיה
אהרן יורן נולד בחיפה בשנת 1942. בשנת 1965 סיים לימודי כלכלה ומשפטים באוניברסיטה העברית בירושלים. הוא סיים תואר שני באוניברסיטת קולומביה בניו-יורק. את הדוקטורט במשפטים עשה בארצות הברית באוניברסיטת הרווארד. עבודת התיזה שלו גיבשה מושג חדש "תביעה נגזרת".
בשנת 1971 הצטרף לסגל הפקולטה למשפטים באוניברסיטה העברית, והתמקד בתחום דיני מיסים ודיני חברות. בין תפקידיו בפקולטה שימש יורן גם כראש המכון למחקרי חקיקה ולמחקר השוואתי ע"ש הרי ומיכאל סאקר. בנוסף, החזיק בפקולטה למשפטים קתדרה לדיני מיסים ודיני קניין על-שם מרי וצ'ארלס סטינובר.
פרופ' יורן היה ממניחי הדרך בישראל בהסתכלות על דיני מיסים בגישה מודרנית בין-תחומית, הקושרת בין תחום המיסים לתחומי המשפט הציבורי והחוקתי. הוא פרסם מאמרים רבים וספרים בתחומי מיסים, דיני חברות, בנקאות ונירות ערך.
לצד עבודתו האקדמית שימש כיועץ לחברות רבות. אהרן יורן הועסק כיועץ מיוחד לענייני מיסוי של חברת הנכסים של ההסתדרות. היה יועץ של חברת העובדים, יועץ של חברת שיכון ובינוי. בשנות השמונים טיפל במיזוג בין הקיבוץ המאוחד לקבוצת הקיבוצים. עמד בראש הצוות שמכר את מניות כור שהוחזקו בידי חברת העובדים, בשווי של 1.13 מיליארד דולר. מכירה שבגינה קיבל 700 אלף דולר בנוסף למשכורת חודשית של 10,000 דולר. הוא כיהן במועצת המנהלים של בנק הפועלים.
בשנת 1996, בגיל 54, נפטר בפתאומיות. היה נשוי פעמיים. הותיר אחריו שלושה ילדים.
קישורים חיצוניים
ממאמריו:
ויליאם הרטמן וודין
ויליאם הרטמן וודין (באנגלית: William Hartman Woodin; 27 במאי 1868 – 3 במאי 1934) היה תעשיין אמריקאי. הוא כיהן כמזכיר האוצר של ארצות הברית בממשלו של הנשיא פרנקלין דלאנו רוזוולט.
קורות חייו
ויליאם הרטמן וודין נולד בברוויק, פנסילבניה. משפחתו הייתה מבעלי חברת ייצור קרונות רכבת "ג'קסון וודין". אביו, קלמואל ריקטס "קלמנט" וודין, היה נשיא החברה, וסבו, שגם הוא נקרא ויליאם הרטמן וודין, היה שותף בחברה. ב-1890 סיים וודין את לימודיו בבית הספר למכרות של אוניברסיטת קולומביה.
בהנהלתו הפכה חברת ג'קסון וודין להיות חברת בניית קרונות הרכבת הגדולה ביותר במזרח ארצות הברית, והייתה לאחת מ-13 החברות שהתמזגו ב-1899 ל"חברה האמריקאית לקרונות ובית יציקה" (ACF). הוא המשיך לעבוד ב-ACF זמן מה לאחר המיזוג וב-1916 היה לנשיא החברה. בשנים 1927–1932 הוא היה חבר הדירקטוריון של הסניף הניו יורקי של הפדרל ריזרב.
מזכיר האוצר
וודין היה רפובליקני בהשקפתו הפוליטית אך תרם רבות למערכת הבחירות של המועמד הדמוקרטי פרנקלין דלאנו רוזוולט בבחירות לנשיאות של 1932. במרץ 1933 מינה אותו רוזוולט כמזכיר האוצר של ארצות הברית. בשל בריאותו הרופפת כיהן במקומו כמזכיר בפועל במשך כמה שבועות במהלך אותה שנה דין אצ'יסון, סגנו. וודין היה מעורב בהחלטות החשובות של ממשל רוזוולט החדש בנוגע למאבק בשפל הגדול.
במרץ 1933 כאשר הושבע רוזוולט כנשיא, היו דלתות הבנקים בכל רחבי ארצות הברית סגורות בשל הפאניקה שגרמה למפקידי הכספים לדרוש באופן מיידי את פדיון פיקדונותיהם. וודין היה המוביל בהכרזת הממשל על "פגרת הבנקים" שבמסגרתה נסגרו כל הבנקים בארצות הברית עד לבדיקה שתוכל לבחון איזה מהם יציב מספיק כדי להפתח מחדש. כאשר ניתנו האישורים לפתיחה, שב האמון של ציבור המפקידים ורובם לא משכו את פקדונותיהם. מהלך זה קדם ליצירת ביטוח הפיקדונות והקמת התאגיד הפדרלי לביטוח פיקדונות עם העברתו של חוק גלאס-סטיגל.
וודין גם ניהל את פרישת ממשל רוזוולט מהוועידה המוניטרית הבינלאומית בלונדון וההחלטה להוציא את ארצות הברית אל מחוץ לתקן הזהב הבינלאומי שם. בעת כהונתו כמזכיר האוצר החל הממשל את תהליך קבלת ההחלטות שבסופו של דבר הוביל להחלטה לרכוש את הזהב שהיה בידיים פרטיות בארצות הברית (למעט הזהב שהיה בשימוש רופאי השיניים ויצרני התכשיטים) ולאחר מכן להעלות את שער הזהב כלפי הדולר.
תת-מזכיר האוצר דין אצ'יסון התנגד לשתי ההחלטות של הנשיא רוזוולט ובנובמבר 1933 הוא התפטר. וודין היה אספן מטבעות נלהב, וכאשר נרכשו מטבעות הזהב מהידיים הפרטיות, הוא ווידא שתרשם בחוק הסתייגות בנוגע למטבעות "נדירים או מיוחדים". ב-31 בדצמבר 1933 התפטר וודין מתפקידו.
חיים אישיים
ב-1889 נשא וודין לאישה את אנני ג'סופ. לשניים נולדו שלוש בנות ובן אחד והם חיו בניו יורק. נינו הוא המתמטיקאי ויליאם יו וודין.
וודין היה מוזיקאי מוכשר. תחת השם ויל וודין, הוא שיתף פעולה עם סופר הילדים ג'וני גרול, והלחין את המוזיקה עבור הספר "רגדי אן" שיצא לאור ב-1930 ועל שמו נקראה הדמות בסדרת ספרים זו של גרול, "וודן וילי הקטן". ב-1933 הלחין וודין מארש לכבודו של הנשיא רוזוולט.
ויליאם וודין נפטר בניו יורק ב-3 במאי 1934. הוא נטמן בבית הקברות פיין גרוב, ליד עיר הולדתו ברוויק.
ניאו-פגאניזם גרמאני
נאו-פגאניזם גרמאני הוא שם כולל למספר רב של זרמים, שמאפיינם המשותף הוא שאיפה ל"שיקום" או הקמה מחדש של דתות פוליתאיסטיות גרמאניות שמלפני הנצרות (הפגאניזם הגרמאני). היעדר המקורות המהימנים על האמונות, הטקסים, המנהגים, הקוסמולוגיה ותפישות-העולם של העמים הגרמאנים שמלפני הנצרות מותיר את אלו שמנסים להחיות דתות אלו בעמדה שדורשת "בנייה מחדש דתית" (באנגלית: Religious reconstruction). כבר בראשית המאה ה-19 התנועה הרומנטית בגרמניה וסקנדינביה החלה לנסות לפתח אסתטיקה וקריאה לחזרה לדת גרמאנית אותנטית. אולם, תנועות אלו מעולם לא התגבשו לדתות ומערכות אמונה מבוססות. בראשית המאה ה-20 התנועה הפולקלוריסטית (גרמנית: Volkisch, עממי) החלה לבסס גרסה חדשה של דת גרמאנית, שמבוססת על איחוד בין הדת, הלאום, התרבות, הגזע והאל. בתגובה לביקורת על דת זו החלו לצמוח החל משנות ה-50 של המאה ה-20 זרמים חדשים בנאו-פגאניזם הגרמאני שמבקרים את ההנחות הגזעניות של התנועה הפולקלוריסטית.
תפוצה
דתות נאו-פגאניות גרמאניות נפוצות בעיקר במדינות גרמאניות, כגון איסלנד, נורווגיה, שוודיה, דנמרק, גרמניה, אנגליה וארצות הברית, שם קיימת אוכלוסייה גדולה של קולוניאליסטים ממוצא גרמאני. לא קיימות הערכות מלאות של תפוצת דת זו, אך ההערכות הנמוכות עומדות על מספר עשרות אלפים. הערכה אחת מ-2014 טוענת כי רשומים לפחות 20,000 אנשים ברחבים העולם בארגונים דתיים שמשויכים לנאו-פגאניזם הגרמאני.