cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
פירוק הנשק הכימי בסוריה
משא ומתן והסכם
שלושה ימים אחרי ההודעות הללו נפגשו קרי ולברוב וצוותי מומחים משני הצדדים, בז'נבה. הם הגיעו תחילה להסכמה, כי לאסד יש בערך 1,000 טון נשק כימי לסוגיו, כאשר האמריקאים מעריכים שהנשק מפוזר ב-45 אתרים שונים. רוסיה לא יכלה להסכים למספר זה, משום שתמכה כל העת, לפחות הצהרתית, בטענתו של אסד, שלא הוא האחראי למתקפה הכימית בע'וטה, אלא הכוחות המורדים. אם יש מספר ידוע ומוסכם של אתרים כימיים ואם כולם בשליטת כוחות אסד, ברור שרק הוא יכול להיות האחראי לתקיפה. להמחשת משמעותה של כמות הנשק הכימי הסורי, ניתן להשוותה לכ-40,000 טון נשק שכזה, שהיו בשעתו בידי רוסיה ואשר כשלושה רבעים מהם כבר פורקו נכון לדצמבר 2013, כ-30,000 טון שהיו בידי ארצות הברית וכ-90% מהם כבר הושמדו ומאידך, לכ-25 טון שהיו בידי לוב של קדאפי וכ-85% מהם כבר פורקו.
אחרי משא ומתן אינטנסיבי שנמשך שלושה ימים, 12 - 14 בספטמבר 2013, הגיעו שתי המעצמות להסכם לפירוק הנשק הכימי בסוריה (Framework for Elimination of Syrian Chemical Weapons). ההסכם כלל התייחסות לחומרים הכימיים מסוג סארין, גז חרדל ו-VX אולם לא התייחס לגז כלור שבו נעשה שימוש נרחב לאחר יישום ההסכם.
ההסכם קורא להסרתו או פירוקו של מאגר הנשק הכימי הסורי, עד אמצע 2014 ודוחה במקביל גם את האפשרות להתקפות אוויר אמריקאיות על סוריה. על פי ההסכם, אי ציות לו מצד סוריה, עלול לגרום להחלטה של מועצת הביטחון של האו"ם, על פעולה בינלאומית, לאו דווקא צבאית, כנגד סוריה. עם זאת, רוסיה לא התחייבה לתמוך בהחלטה מעין זו של מועצת הביטחון, ואף הודיעה במפורש על התנגדותה לפעולה צבאית, גם במקרה של אי ציות סורי ואילו ארצות הברית לא התחייבה שלא לתקוף במקרה כזה, גם בהיעדר החלטה של מועצת הביטחון.
הכנות למימוש ההסכם
סימן ממשי ראשון לנכונותו של אסד לעמוד במלוא חלקו בהסכם ניתן ב-20 בספטמבר 2013. הסעיף הראשון לביצוע על פי ההסכם קרא לאסד לספק ל-OPCW (הארגון למניעת הפצת נשק כימי) - Organisation for the Prohibition of Chemical Weapons, בתוך שבוע ימים, רשימה מקיפה של המאגר הכימי שברשותו. הרשימה צריכה הייתה לכלול את כל הסוגים והכמויות של הנשק והגז הרעיל הסורי, מיקומו ואתרי המחקר והייצור שלו. ה-OPCW, בראשות הדיפלומט הטורקי אחמט אוזומצו הוא זוכה פרס נובל לשלום לשנת 2013, בגין פעילותו לפירוק הנשק הכימי בעולם. אוזומצו מכהן כמזכ"ל הארגון מאז 2010 והיה לפני כן (1999–2002) קונסול כללי של טורקיה בחלב.
מאטרה MS80
מאטרה MS80 (בצרפתית: Matra MS80) היא מכונית מרוץ שיועדה למרוצי פורמולה 1 מתוצרת קבוצת ההנדסה הצרפתית מאטרה (שם רשמי: Mécanique Aviation Traction) אשר יוצרה בשנת 1969 בצרפת.
פירוק הנשק הכימי בסוריה
הכנות למימוש ההסכם
ב-27 בספטמבר 2013 אימץ ה-OPCW את ההסכם וכמה שעות אחר כך, עוד באותו יום אישרה אותו גם מועצת הביטחון של האו"ם, פה אחד (החלטה 2118). ההסכם בין רוסיה לארצות הברית הוכנס כחלק בלתי נפרד מההחלטה בשני הגופים.
השלב האחרון בהכנות למימוש פירוק הנשק הכימי בסוריה התבצע בתוך כחודש ימים בלבד. הוקם צוות מומחים מטעם האו"ם ו-OPCW, עם בסיס לוגיסטי עורפי בקפריסין. ראשוני אנשי הצוות הגיעו לסוריה והחלו בעבודתם כבר ב-1 באוקטובר. מספרם היה 27 בשלב ראשון זה, אך הוא גדל בהתמדה עם עבור הזמן והגיע בסופו של דבר לכ-100. ב-13 באוקטובר מינה מזכ"ל האו"ם באן קי מון את הדיפלומטית ההולנדית סיגריד קאאג (Sigrid Kaag), למנהלת הצוות וכעבור שלושה ימים אושר מינויה במועצת הביטחון. המומחים בראשות קאאג בדקו אחד לאחד את כל האתרים שהסורים מסרו שיש בהם נשק כימי, ועד סוף אוקטובר סיימו לוודא, שמה שהסורים אמרו לגבי אותם אתרים, נכון. הם אמנם לא בדקו ולא היו אמורים לבדוק אם אין אתרים נוספים שהסורים מסתירים.
ביצוע
ב-6 באוקטובר יצא לפועל השלב הראשון במימוש ההסכם - מומחי או"ם ו-OPCW, בראשות קאאג פשטו ופירקו 21 מתוך 23 אתרי הייצור המוצהרים של הנשק הכימי, לרבות אתרי ערבוב החומרים לצורכי הכנת הגז, ואתרי מילוי הפגזים, הפצצות וראשי הקרב בגז רעיל; אתרים עליהם דיווחו הסורים עצמם.
הפירוק בפועל בוצע על ידי מומחים סורים בפיקוח המומחים הבינלאומיים.
בשלב הראשוני הזה, הדיווח היה כאמור, שהפירוק הושלם, כאשר לגבי שני האתרים המוצהרים הנוספים, התקבלו ב-OPCW, שוב, לפי דיווחי הארגון, הוכחות מספיקות מהסורים, כי גם שניהם פורקו. צוותה של קאאג אף הצליח להגיע מאוחר יותר אל אחד מהם, פיזית, לוודא זאת. לשני הוא לא הצליח להגיע כלל, בשל היותם שניהם אזורי קרבות, במסגרת מלחמת האזרחים בסוריה.
ב-15 בנובמבר 2013 אימץ ה-OPCW תוכנית מפורטת להוצאת כל הנשק הכימי הסורי, להבדיל מאמצעי ייצורו, כ-1,290 טון גז להשמדה המונית, בעיקר גז חרדל, סארין ו-VX, אל מחוץ לגבולות סוריה. ב-7 בינואר 2014 יצא מתחומי סוריה, המשלוח הראשון של נשק כימי המיועד לפירוק.
תהליך ההוצאה על פי התוכנית אמור היה להסתיים עד 5 בפברואר 2014 ואילו השלמת פירוק הגז לפי התוכנית אמורה הייתה לעמוד בתאריך הסיום המיועד לתהליך כולו על פי הסכם ארצות הברית - רוסיה, סוף יוני 2014.
אחת הבעיות שהתוכנית לא התייחסה אליהן הייתה, שלא נמצאה תחילה, ולו מדינה אחת בעולם כולו, שתסכים לקלוט לתוכה לצורכי תהליך הפירוק, את אותם 1290 טון גז רעיל מסוכן ביותר. בעיה זו נפתרה, כשארצות הברית הודיעה על נכונותה ויכולתה לבצע את התהליך בלב ים ואף הקצתה וציידה לשם כך ספינה מיוחדת - The Cape Ray. בריטניה וגרמניה עזרו גם הן, כאשר התנדבו בסופו של דבר לקבל לשיטחן, לצורכי השמדה, חלק מהגז הפחות מסוכן. נורווגיה ודנמרק הקצו ספינות, שיובילו את הנשק הכימי מנמל לטקיה, בצפון מערב סוריה, אל הספינה האמריקאית, שתעגון בנמל Gioia Tauro באיטליה, שם תעמיס את הנשק הכימי. התוכנית היא, שמשיועמס הנשק על סיפונה, תצא הספינה האמריקאית אל הים הפתוח ושם תפתח בתהליך פירוקו.
בעיה נוספת שהתעוררה הייתה בעיית העברת הנשק, מהאתרים השונים בהם הוא היה מוצב, ברחבי סוריה, אל לטקיה. העברה זו הייתה חייבת להיעשות דרך אזורי קרבות, שסיכנו אותה בצורה רצינית. בין ה-18 ל-20 בדצמבר קיימה לפיכך רוסיה רכבת אווירית, במסגרתה 38 טיסות הביאו 75 משאיות משוריינות, על כל הציוד הנלווה להן והאבטחה הנדרשת, לנמל התעופה של לטקיה. משאיות אלה העבירו את הנשק הכימי הסורי, משנים עשר האתרים בהם הוא רוכז כבר, אל נמל לטקיה. לוויינים אמריקאים, כמו גם מצלמות מעקב סיניות אבטחו את ההעברה הזו גם הם. רוסיה גם הודיעה במקביל, כי הצי הרוסי בים התיכון יאבטח את מעברן של הספינות, הדנית והנורווגית, מלטקיה עד לספינה האמריקאית, בה כבר הותקן הציוד המיוחד לפירוק הנשק הכימי.
עיכובים בביצוע (ינואר - פברואר 2014)
ב-16 בינואר 2014 הודיעה סוריה לראשונה, כי בעיות ביטחון מעכבות את המשלוחים של הנשק הכימי לנמל לטקיה, וב-29 בינואר 2014 נודע ברבים לראשונה, כי סוריה "גוררת רגליים" ו"מושכת" את תהליך הפירוק.
מסתבר, על אף מימוש שלב ראשון הוא בר חזור לסוריה יכולת לחזור ולרכוש את אותה יכולת ייצור גז רעיל ממנה התפרקה תוך זמן קצר.
במקביל גם נודע, כי אין שום סיכוי שעד המועד המתוכנן הראשוני, 5 בפברואר 2014, יוצא כל הנשק הכימי עצמו, מגבולות סוריה. על פי דיווחו של מזכיר האו"ם באן קי מון, למועצת הביטחון, מסתבר שעד 29 בינואר 2014 ביצעו הסורים בסך הכל שני משלוחים של נשק כימי, מרחבי סוריה אל נמל לטקיה ולפיכך הוצאו מסוריה עד אותו יום רק 4.1% מכלל הנשק הכימי. מזכיר האו"ם קבע בדיווחו למועצת הביטחון, שמדובר בעיכובים בלתי מוצדקים מצד הממשלה הסורית והאיץ בה לזרז את המשלוחים הללו. למחרת היום, 30 בינואר 2014, נאמרו דברים אלה ישירות לנציגי סוריה, בישיבה מיוחדת של ה-OPCW וב-31 בינואר אף איים שר החוץ האמריקאי ג'ון קרי, בפומבי, כי המשך גרירת הרגליים הסורית עלול לגרום לחזרתה של האופציה הצבאית כנגדה.
עד ה-14 בפברואר 2014 הוצאו מסוריה בסך הכל שלושה משלוחים ובהם 11% מהנשק הכימי המיועד לפירוק. כזכור, ספינה אמריקאית מיוחדת, The Cape Ray הוקצתה לצורכי ביצוע הפירוק בלב ים, של אותם חומרים שהוחלט שהם מסוכנים מכדי להעבירם למדינה כלשהי לצורכי פירוק. ספינה זו יצאה מנורפוק וירג'יניה כבר ב-27 בינואר, הגיעה לספרד ושם היא חיכתה בנמל רוטה עד שתצטבר כמות מספקת של החומר (שתאפשר לה לצאת לנמל Gioia Tauro, שבאיטליה, לפגוש את הספינות הנורווגית והדנית, לקבל מהן את הנשק ואז לצאת ללב ים להתחיל בתהליך פירוקו).
בנוסף לכל אלה, גורמי אופוזיציה סורים טענו זה מכבר, כי חלק מהנשק הכימי או אמצעי ייצורו הועברו בחשאי מסוריה, לעיראק או ללבנון. עד כה לא נמצאה כל הוכחה לנכונות טענתם, אולם העיתון הבריטי "סאנדיי טיימס" דיווח ב-2 בפברואר 2014, כי נשיא סוריה אסד מאחסן נשק מתקדם, ובכלל זה נשק כימי וביולוגי, באזורים ששולטת בהם עדתו, העדה העלאווית, במערב המדינה.
קצב הפירוק מואץ שוב (מרץ - אפריל 2014)
עם זאת, הלכו וגברו החשדות במערב, כי בנוסף ל-8% מהנשק הכימי המוצהר, אשר נכון לסוף מאי 2014 נותרו עדיין בידי המשטר הסורי, ואשר היו קשיים בהוצאתם מהמדינה בשל הלחימה עם המורדים, נותרו בידיו עוד מחסני נשק כימי עליהם כלל לא הצהיר וכן גז כלור, שלא נכלל בשעתו בהגדרות הנשק הכימי, אך משמש כעת את המשטר במלחמתו במורדים. כמו כן, חושדים במערב כי בידי המשטר יש גם נשק ביולוגי, אשר כלל לא עסקו בו במסגרת הסכם הפירוק המקורי.
ביוני 2014 הושלם הפינוי של 1,300 טונות של נשק כימי מסוריה.
לאחר מועד גמר התהליך המוסכם
ישראל ראתה בפירוק הנשק הכימי ירידה משמעותית באיום הכימי עליה, ובעקבות זאת הפסיקה המדינה לחלק מסכות אב"כ לתושביה, צמצמה את ייצורן, ושינתה את היערכות צה"ל למול איום בנשק כימי.
ב-4 בספטמבר 2014, כשלושה חודשים לאחר השלמתו כביכול של תהליך פירוק הנשק הכימי בסוריה הודיעה שגרירת ארצות הברית באו"ם סמנתה פאוור כי ארצות הברית מודאגת מהאפשרות כי משטר אסד לא הצהיר על כל הנשק הכימי שברשותו, ונשק זה עלול כעת ליפול לידי האיסלאמיסטים הקיצונים מארגון "המדינה האיסלאמית" (דאעש). כחודש לאחר מכן, ב-7 באוקטובר דיווחה סיגריד קאאג למועצת הביטחון, שסוריה הודתה כי הסתירה עד כה מפני העולם שלושה מתקנים למחקר ופיתוח נשק כימי ואחד נוסף, לייצורו. שגרירת ארצות הברית באו"ם, סמנתה פאואר, צייצה בטוויטר בתגובה כי "חייבים להמשיך עם הלחץ על המשטר, כך שהוא לא ימשיך להסתיר את יכולתיו".
ב-3 במרץ 2015 הודיע מזכ"ל האו"ם באן קי מון, שפקחי הארגון למניעת נשק כימי, שיצאו לשטח כחודש קודם לכן דיווחו על שלושה כפרים בצפון סוריה שהותקפו באמצעות גז כלור. באותו יום גם מסר הארגון העולמי למניעת נשק כימי, כי הושמדו שני מתקנים לייצור נשק כימי בסוריה, וכן כי השמדת כל 12 המתקנים הנותרים תושלם עד הקיץ.
באוקטובר 2016 קבעה עדת חקירה של האו"ם ו"הארגון למניעת שימוש בנשק כימי", בדו"ח שהגישה למועצת הביטחון של האו"ם, כי ממשלת סוריה השתמשה בגז רעיל במתקפה במרץ 2015 במחוז אידליב שבמדינה.
המתקפה הכימית בח'אן שייח'ון נערכה ב-4 באפריל 2017, ובה העיר ח'אן שייח'ון שבמחוז אידליב, הנשלטת על ידי המורדים הסונים, הופצצה מהאוויר בגז רעיל, ככל הנראה סארין, וכתוצאה מכך נהרגו כ-74 בני אדם ונפצעו מעל 557. תקיפה זו עוררה זעזוע רב, והובילה לתקיפה אמריקאית בסוריה, לראשונה מתחילת מלחמת האזרחים.
באפריל 2018 דווח על מתקפה בנשק כימי על העיר דומא, שבה נהרגו 150 מתושביה ונפגעו מאות. המשטר הסורי הכחיש דיווחים אלה. בדיקת הארגון למניעת הפצת נשק כימי לא העלתה שימוש בגז עצבים במתקפה זו, אלא רק שימוש בכלור. בסך הכל, מאז הסתיים כביכול תהליך פירוק הנשק הכימי בסוריה ועד דצמבר 2021, נעשו לא פחות מ-200 תקיפות כימיות בסוריה, רובן ככולן תוך שימוש בגז כלור.
מט טיפשים
מט טיפשים (המט השחור) הוא המט המהיר ביותר האפשרי במשחק שחמט. במט הטיפש קיים מט במסע השני. המט יכול להיות מושג בעקבות טעות חמורה של השחקן הלבן או בעקבות שיתוף פעולה בין השחקנים במטרה לתת מט ללבן.
מהלך המשחק
אפשר גם להפוך את סדר המהלכים של הלבן, או להזיז את הרגלי ל-ו4 במקום ו3. השחור יכול להגיב למהלך הראשון ב-ה6 במקום ה5. המשותף לכל הגרסאות הוא שלבן פותח אלכסון בו המלך יכול להיות מותקף על ידי מלכה שחורה, מבלי לאפשר להזיז את המלך או לחסום את האיום על ידי כלי אחר.
רעיון מעט דומה מופיע במט סנדלרים ופתיחות שונות. במט סנדלרים הלבן תוקף את המשבצת הלא מוגנת ו7 והאלכסון ח5-ה8 ובכך מנחית מט על השחור. בגלל דמיון מסוים בין המטים לפעמים קוראים גם למט טיפשים בשם "מט סנדלרים".
אח"י משגב
אח"י משגב הייתה ספינת טילים, ששירתה בחיל הים משנת 1967, היא נבנתה במספנות קונסטרוקסיון מקאניק דה נורמאנדי בשרבורג שבצרפת. השתתפה ב עדיין כספינת תותחים. בשנת 1974 שודרגה הספינה ונוספו לה יכולות חדשות, במרכזן - יכולת נשיאת טילי גבריאל, בכך הפכה לספינת טילים מדגם סער 2.
הספינה בשירות חיל הים
הספינה אח"י משגב התקבלה בבסיס חיפה של חיל הים ב-25 בדצמבר 1967 יחד עם אח"י מבטח וניתן לה המספר ס-312 אז הגיעה מצרפת שם נבנתה בשרבורג, היא הייתה מהספינות הראשונות שנבנו בשרבורג כשסך הכל נבנו שם 12 ספינות טילים ישראליות.
הספינה הייתה מהראשונות (השנייה אחרי אח"י מבטח) במסגרת שייטת ספינות הטילים שהוקמה זמן קצר קודם לכן והייתה אחת מתוך שלוש ספינות מדגם סער 1 עד שקיבלה מערכת נשק שכללה טילי גבריאל ומאז נעשתה לדגם סער 2.
פעילות מבצעית
עם הגעתה לישראל יצאה והשתתפה בחיפושי הצוללת דקר שנעלמה ב-25 בינואר 1968.
הספינה השתתפה באבטחת החופים ובלחימה במחבלים, בליל ה-9 באפריל 1973 השתתפה במבצע אביב נעורים והייתה חלק מן הכוחות שתקפו מטרות מדרום לביירות.
במלחמת יום הכיפורים השתתפה הספינה בקרבות, בליל ה-6 באוקטובר השתתפה בקרב פורט סעיד וב-8 באוקטובר בקרב דמיאט.
1 באוקטובר 1976 – לחימה במחבלים - אח"י משגב בפיקוד יעקב צוק תפסה שתי סירות מחבלים מול בירות הטביעה אחת והשתלטה על השנייה. שלושה מחבלים הרוגים שלושה מחבלים שבויים. בחקירת השבויים עלה שיצאו לבצע פיגוע בישראל - הפיגוע נמנע.
כיכר עומר אבן אל ח'טאב
כיכר עומר אבן אל ח'טאב היא כיכר בעיר העתיקה בירושלים בסמוך לשער יפו. הכיכר נקראה על שמו של המצביא והשליט הערבי עומר אבן אל ח'אטיב, שכבש את ארץ ישראל מידי הביזנטים ופתח את התקופה הערבית הקדומה בארץ ישראל ובירושלים. בשולי הכיכר, סמוך לשער מצויים שני קברים הידועים בשם "קברי המהנדסים".
היסטוריה
מתחם הכיכר כולל את הדרך משער יפו אל רחוב דוד, ואת שטח החפיר הרחב שהקיף את מצודת דוד ולצדו חנויות; בתקופת השלטון העות'מאני עד סוף המאה ה-19. החפיר נסתם בעפר לרגל ביקורו של הקיסר הגרמני וילהלם השני בעיר, בשנת 1898. ואחר כך נסללו בו מדרכה וכביש והחנויות הוסרו. משלהי המאה ה-19 ועד שלהי תקופת המנדט הבריטי הייתה הכיכר מרכז עירוני חשוב בירושלים. ושכנו בה מוסדות רבים:
בראשית המאה ה-21, פועלות בכיכר חנויות לאמנות עממית ואתנית, דברי טקסטיל ומזכרות לתיירים וכן מרכז מודיעין (בסמוך לשער יפו). המתחם רוצף המתחם כולו באבן, ונערכים בו מופעי אמנות.
האנדאן סולטאן
האנדאן סולטאן (בטורקית עותמ'אנית: خندان سلطان; נולדה בתאריך לא ידוע – 9 בנובמבר 1605) הייתה בת זוגו של מהמט השלישי, וולידה סולטאן בתקופה מלכותו של בנה אהמט הראשון.
ראשית חייה
ממוצא בוסני, האנדאן סולטאן הייתה משרתת בביתו של ג'רה מהמט פאשה, ביילרבי של רומליה איילת. הוא היה בעלה של גברהאן סולטאן, בתו של הסולטאן סלים השני, אחותו של הסולטאן מוראט השלישי, ודודתו של הסולטאן מהמט השלישי. מהמט פשה היה מנתח ("ג'רה") ומל את שהזאדה מהמט ב-1582.
כבת זוג קיסרית
בשנת 1583, כאשר מהמט מונה לסנג'ק-ביי של מניסה, הוצגה בפניו האנדאן היפהפה לפני עזיבתו על ידי מהמט פאשה וגברהאן סולטאן. כשמהמט הומלך לאחר מות אביו בשנת 1595, הגיעה איתו האנדאן לאיסטנבול.
להאנדאן ולמהמט נולדו חמישה ילדים:
המלכתו של אהמט
כאשר אהמט הומלך בעקבות מותו של מהמט השלישי ב-22 בדצמבר 1603, הפכה האנדאן לולידה סולטאן. כאם של הסולטאן החדש, היא קיבלה 1,000 אקצ'ה ביום. ביום שישי 9 בינואר, נשלחה הולידה סולטאן לשעבר, ספייה סולטאן, יחד עם שהזאדה מוסטפא (לימים מוסטפא הראשון) להתגורר ב"ארמון הישן" שנמצא בכיכר באיזיט. זמן קצר לאחר הכתרתו, אהמט רצה להביע את תודתו למהמט פאשה וגברהאן סולטאן שהכירו בין הוריו. אולם באותה העת, ג'רה מהמד פאשה היה קשיש וחולה ומת ב-9 בינואר 1604. לכן אהמט כיבד את אשתו של הפאשה המנוח. הוא גם קרא על שמה את אחת מבנותיו.
כעוצרת
היא העדיפה את חבריה הבוסנים בחצר של בנה. היא שכנעה את אהמט למנות את יבוז עלי פאשה לווזיר הגדול ושמרה על קשר הדוק איתו, במיוחד בחודשים הקריטיים הראשונים לשלטונו של אחמד. באביב 1604, היא ומוסטפא אפנדי הורו לעלי פאשה לקחת פיקוד בהונגריה. באוגוסט 1604 הורה אהמט להוציא להורג את סגן הווזיר הגדול קאסים פאשה, ובינואר 1605 את יורשו סריקצי מוסטפא פאשה, ובשני המקרים החלטתו אושרה ועודדה על ידי האנדאן סולטן ומוסטפא אפנדי שניסו להיפטר מאנשיה של ספייה סולטאן בחצר המלכות.
בגלל השפעתה של האנדאן סולטאן על בנה, דרוויש מהמט אגא החליף את באירן אגא כגנן הראשי בקיץ 1604. בכל פעם שהאנדאן, אהמט ודרוויש הגיעו לגני הארמון, היא גרמה לאהמט להבטיח כי הוא לא יעשה שום דבר בניגוד למה שדרוויש יגיד. הודות לתמיכתה הרציפה של האנדאן, הוא הצליח להפוך לחביב על אהמט.
מותה
האנדאן סולטאן נפטרה בארמון טופקאפי ביום רביעי, 9 בנובמבר 1605 לאחר מחלה ממושכת. בהלווייתה חולקו כמויות גדולות של אוכל ונדבה לעילוי נשמתה. היא נקברה לצד בעלה במאוזוליאום שלו במסגד איה סופיה באיסטנבול. אהמט למרות דרישותיהם של הווזירים להישמע למסורת האבל בן שבעה הימים, לא דחה את יציאתו מאיסטנבול למערכה נגד מרידות הג'לאלי. לאחר מותה של האנדאן, הפך האג'י מוסטפא אגא, לסריס הראשי של ההרמון הקיסרי (הסמכות הגבוהה ביותר בהרמון) לאורך שלטונו של אהמט.
מקורות
הערך תורגם מוויקיפדיה האנגלית.
ייז'י טרנקה
ייז'י טרנקה (בצ'כית: Jiří Trnka; 24 בפברואר 1912 – 30 בדצמבר 1969) היה מאייר, מעצב בובות, אנימטור, במאי ותסריטאי צ'כי. זוכה פרס אנדרסן למאיירים לשנת 1968. נודע במיוחד בזכות עבודותיו בהנפשה בשילוב בובות.
ביוגרפיה
טרנקה נולד וגדל בפלזן שבמערב בוהמיה. ב-1929 התחיל ללמוד בבית הספר לאמניות שימושיות (כיום נקרא "האקדמיה לאמנות, ארכיטקטורה ועיצוב בפראג") ובשנת 1936 סיים את התמחותו.
לאחר סיום התמחות נשכר טרנקה לעבודה בבית ההוצאה לאור "מלנטריץ'" וספר ראשון באיורו הודפס בשנת 1937. מאז אייר טרנקה ספרים רבים והודפסו בסך הכל כ-130 ספרים באיורו, רובם ספרי ילדים. ידועים במיוחד איוריו למעשיות האחים גרים ולסיפורי עם צ'כים.
במקביל, לאחר סיום לימודיו הקים טרנקה תיאטרון בובות ב-1936 אך זה פורק עם תחילת מלחמת העולם השנייה.
בתום המלחמה החל טרנקה ליצור סרטי הנפשה קצרים וב-1947 התרחב עיסוקו גם לסרטים ארוכים עת יצר את הסרט "Špalíček".
בסך הכל יצר טרנקה שישה עשר סרטים קצרים ושישה ארוכים. האחרון שבהם עיבוד למחזהו של שיקספיר "חלום ליל קיץ" אותו אייר בעבר.
פילמוגרפיה נבחרת
Zvírátka to petrovstí (סרט קצר, 1946)
יבגני ניקיטין
יבגני ניקיטין (רוסית: Евгений Никитин; ) הוא כימאי פיזיקלי ישראלי, פרופסור אמריטוס בפקולטה לכימיה של הטכניון.
חייו
בין השנים 1955-1950 ניקיטין היה תלמיד במחלקה לפיזיקה של אוניברסיטת סראטוב ברוסיה. בשנת 1958 סיים לימודי דוקטורט במכון לכימיה פיזיקלית באקדמיה למדעים במוסקבה. בין השנים 1991-1965 היה חבר סגל במכון מוסקבה לפיזיקה וטכנולוגיה והתקדם עד לדרגת פרופסור מן המניין. החל משנת 1992 ועד לשנת 2002 היה פרופסור לכימיה פיזיקלית בטכניון ומאז הוא פרופסור אמריטוס. משנת 2002 הוא משמש פרופסור אורח במכון מקס פלאנק בגוטינגן, גרמניה.
במהלך עבודתו כחוקר פרסם ניקיטין 18 ספרים ולמעלה מ-320 מאמרים בתחום התמחותו.
בשנת 1977 התקבל ניקיטין כחבר לאקדמיה לאופולדינה, האקדמיה הלאומית למדעים של גרמניה. בשנת 1983 התקבל כחבר באקדמיה האירופית למדעים ואמנויות. מאז שנת 1987 הוא חבר באקדמיה הבינלאומית למדע קוונטי ומולקולרי. בשנת 1991 הוענק לו פרס אלכסנדר פון הומבולדט, מאוניברסיטת גטינגן. בשנת 2012 הוא התקבל כחבר באקדמיה למדעים ולמדעי הרוח של גטינגן.
עטלפים אוכלי חרקים
עֲטַלֵּפִים אוֹכְלֵי הַחֲרָקִים או עטלפים קטנים (שם מדעי: Microchiroptera) היא תת-סדרה אפשרית גדולה של עטלפים קטנים, הניזונים בעיקר מחרקים וקטנים בהרבה מעטלפי הפירות, תת-הסדרה המקבילה. אלו הם עטלפים נפוצים החיים בכל העולם וגם בארץ יש לא מעט מינים, שנמצאים בסכנה עקב ריסוס ושימוש באורות הפוגעים בעיניהם הקטנות. הם גם נודדים דרומה כשהחורף מגיע ומבריח את החרקים, או שהם נכנסים לתרדמת חורף ומשהים את פעולותיהם. הם חיים במערות ונוטים לעופף בלילה בחיפוש אחר חרקים קטנים ואצל מינים גדולים, גם אחרי דגים, לטאות קטנות ואף עטלפים אחרים. בנוסף מיני הערפדים ניזונים מדם.
לאחרונה החלה חלוקה שונה מחלוקת שבין עטלפי פרי לעטלפי חרקים, חלוקה הכוללת את מיני העטלפים כדמויי עטלפי פרי (Yinpterochiroptera) או דמויי נשפון (Yangochiroptera). בשתי הקבוצות ישנם נציגים של עטלפי חרקים.
חושים
יכולת איכון באמצעות הד (echolocation) שלהם מפותחת במידה מספקת כדי להקנות להם "תמונה מרחבית" בכושר הפרדה גבוה מאוד. בנוסף לחלק ממיני העטלפים יש קרומי עור על אפם ואוזניהם (עלה אפי ו"צפירים"), שמשפרים את יכולת השמעת הקולות וקליטת ההד. עם זאת ראייתם ירודה בהרבה מראיית עטלפי הפירות מאחר שהם פעילים בעיקר בלילה וישנים בימים. חוש הריח והטעם שלהם ירוד אף הוא.
ציד מזון וחרקים קטנים באמצעות הפקת גלי קול בתדר על-קולי
יש לציין שמבחינה פיזיקלית, חרקים קטנים ששטח הפנים שלהם לא גדול מספיק כדי להחזיר הד משמעותי - לא אמורים להיקלט בחושיהם של העטלפים. למרות זאת, בבדיקות דנ"א של גופות עטלפים נמצא כי הם מצליחים לצוד גם חרקים קטנים כמו יתושים. כיצד עשו זאת אם לא הצליחו לקלוט מהם הדים? הדבר נותר בגדר תעלומה עד לפרסומו של מחקר ישראלי בדצמבר 2019.
המחקר נעשה בהובלת פרופ' יוסי יובל באוניברסיטת תל אביב, ומצא כי קיימת הגברה מעריכית של עוצמת ההד אצל חרקים קטנים שנעים בנחיל, כך שעטלפים יכולים לקלוט אותם בקלות ולצוד אותם כשהם מצויים בקבוצות.
במסגרת המחקר נבדק עטלף שהיה מצוי בחלל עם חרק קטן יחיד, ההד החוזר מגוף אחד היה חלש והעטלף לא הצליח לצוד אותו. עם זאת, כל פעם שהכפילו את מספר החרקים בחלל, אותרה עלייה בשלושה דציבלים של ההד החוזר. כלומר, התעופפות חרקים קטנים בנחיל היא זו שמפיקה הד גדול מספיק כדי שהעטלף יקלוט אותו ויוכל לצוד אותם אף על פי גודלם הקטן יחסית. מדענים השתמשו בסימולציה שפותחה במחקר ודימתה קריאה של עטלף שניזון מחרקים כדי לשלוט על משתני מחקר שבטבע לא היה ניתן למדוד, כמו מספר חרקים, המרחק ביניהם, צורתם, מספר קריאות העטלף ועוד.
אליעזר ברמן
אליעזר (לאזאר) בן יעקב ברמן (בכתיב היידי, שנהג בזמנו: בעהרמאן; ברוסית: Лазарь Яковлевич Берманъ, בכתיב מודרני: Берман, לאזאר יקובלביץ' ברמן; 26 בספטמבר 1830, פרידריכשטדט, פלך קורלנד, רוסיה – ד' באייר תרנ"ג, 7 באפריל (על פי הלוח היוליאני: 19 באפריל) 1893, סנקט פטרבורג) היה איש חינוך משכיל, עסקן ציבורי, מו"ל ועורך יהודי בסנקט פטרבורג. עורך השבועון היהודי בשפה הרוסית "רוסקי ייבריי" (1879–1883) ומחבר ספר לימוד היהדות היסודי "ספר מוסדי דת משה" (1874, 1881).
קורות חיים
ברמן נולד בשנת 1830 בעיירה פרידריכשטדט (בפי היהודים: ניירא; כיום יאוניילגבה (Jaunjelgava) שבלטביה) בפלך קוּרלנד שבצפון-מערב האימפריה הרוסית. למד שם ב"חדר" ובבית ספר המחוזי בעירו, ושם החל ללמד בשנות ה-50, כשהיה בשנות העשרים לחייו. בשנת 1854 התיישב בעיר מיטאבה שבקורלנד, ובשנת 1861 ייסד בה בית ספר יהודי כללי לנערים בן שלוש שכבות, וקנה לעצמו שם כאיש חינוך.
בשנת 1864 נקרא לבירה סנקט פטרבורג להזמנת הקהילה היהודית לייסד בה את בתי הספר היהודיים הראשונים, בעיקר עבור ילדיהם של אנשי הצבא היהודים שהורשו לשבת בעיר (ברוסיה גופא, מחוץ ל"תחום המושב" היהודי) בזכות שירותם. ברמן היה הראשון שהצליח להשיג מהשלטונות רישיון לייסד בעיר הבירה בית ספר יהודי למתחילים (בית ספר עממי) בן שלוש כיתות. בסוף ימיו מנה בית הספר כמאה תלמידים בכל מחזור. בנוסף לילדיהם של יהודים בעלי אמצעים, ברמן דאג לכך שבבית הספר שלו ילמדו ילדים עניים ויתומים, בתמיכת הקהילה. בבית הספר נלמדו הלשון העברית ולימודי יהדות, ולצדם מקצועות כלליים, שנועדו להכשיר את התלמידים ללימודים בגימנסיה. בשנת תרכ"ז אישרו השלטונות לקיים על יד בית הספר פנימייה.
ברמן ניהל את בתי הספר עד אמצע שנות ה-80. בעבודתו החינוכית סייע לו רבה הרשמי של סנקט פטרבורג, הרב ד"ר אברהם ניימאן (נוימן), ממקדמי ההשכלה. בין מורי בית הספר היו יהודה ליב קצנלסון ('בוקי בן יגלי'), שבעת היותו סטודנט לרפואה באוניברסיטת סנקט פטרבורג עבד בו כמורה עברית, ואשר רוזנצווייג (מראשוני בוגרי בית המדרש לרבנים בז'יטומיר).
נוסף על ניהול בית הספר, משנת 1869 עד שנת 1882 עבד כמורה לדת ישראל בגימנסיה לנערות בפטרבורג, ותקופה קצרה גם בגימנסיות אחרות.
בשנת 1874 פרסם ספר לימוד כתוב רוסית (עם עברית) להקניית יסודות הדת היהודית, לתלמידים משני המינים, בשם "ספר מוסדי דת משה: להורות לבני ישראל דרך אמונה" (ברוסית: Основы Моисеева закона). (בשנת תרמ"א-1880 הופיעה מהדורה מתוקנת ומורחבת.) משרד החינוך הרוסי המליץ עליו כספר לימוד לבתי הספר שבהם נלמדה הדת היהודית.
בסוף שנת 1879 ייסד והוציא עם הסופר צבי הירש הכהן רבינוביץ (מחבר מדע פופולרי בעברית) את השבועון הספרותי-חברתי-מדיני "רוסקי ייבריי" (Русскій Еврей; בכתיב הנהוג כיום: Русский Еврей; 'היהודי הרוסי'). השבועון הופיע עד שנת 1884. ברמן ערך את העיתון לאורך רוב שנותיו, עד שב-1883 מסר את העריכה לעוזרו יהודה ליב קאנטור (שבהמשך ייסד וערך את היומון העברי "היום").
בבית הדפוס שלו ושל שותפו רבינוביץ נדפסו גם ספרים (בהם ספרו שלו), ומשנת 1890 היומון העברי "המליץ". הדפוס המשיך לפעול מספר שנים לאחר מותו של ברמן.
בנו זאב וולף ואסילי ברמן (1862–1896) היה עורך דין ומראשוני הפעילי ציוני. לאחר שחלה ברמן בשחפת, סייע לו בנו בניהול בית הספר.
בשנת 1895 העבירה אשתו אנה ברמן את בית הספר לרשות חברת מרבי השכלה.
עדות מקומית
"עדות מקומית" היא תערוכה לצילומי עיתונות מישראל ומהרשות הפלסטינית, הנערכת מדי שנה, מאז שנת 2003, במוזיאון ארץ ישראל. התערוכה מתקיימת לצד התערוכה World Press Photo, המציגה צילומי עיתונות מהעולם.
הצילומים המוצגים בתערוכה נבחרים על ידי חבר שופטים, מתוך אלפי הצילומים הנשלחים לתערוכה. הצילומים הם בקטגוריות אחדות, שבכל אחת מהן נבחרות שלוש תמונות: חדשות, חברה וקהילה, דת ואמונה, אורבניזם ותרבות, טבע וסביבה, ספורט, ועוד. כן נבחרות תמונת השנה וסדרת השנה.
המנהלת והמייסדת של התערוכה מראשיתה היא דנה וולפיילר-ללקין.
הרמן פון שטיין
הרמן כריסטליב מתיוס פון שטיין (בגרמנית: Hermann Christlieb Matthäus von Stein; 13 בספטמבר 1854 – 26 במאי 1927) היה גנרל גרמני, ושר המלחמה הפרוסי במהלך מלחמת העולם הראשונה.
ראשית חייו
שטיין נולד ב-13 בספטמבר 1854 בוודרשטדט, ובשנת 1873 הוא התגייס ל, והצטרף לרגימנט הארטילריה ה-3 (ברנדנבורג ה-1). בשנת 1901 הוא מונה למפקד רגימנט הארטילריה ה-33 (לורן ה-1), ובשנת 1910 הוא הועלה לדרגת גנרל מיור. בשנת 1912 הוא הועלה לדרגת גנרל לויטננט, ומונה למפקד הדיוויזיה ה-41, ובשנת 1913 הוא קיבל מהקיסר וילהלם השני את תואר האצולה "פון שטיין".
מלחמת העולם הראשונה ואחריתו
בפרוץ מלחמת העולם הראשונה היה פון שטיין ראש אגף האפסנאות, וב-14 בספטמבר 1914 הוא מונה למפקד קורפוס המילואים ה-14, ופיקד עליו במהלך המירוץ אל הים, ולאחר מכן במהלך הקרב על הסום. באוקטובר 1916 הוא מונה לשר המלחמה הפרוסי, וכיהן בתפקיד זה עד לאוקטובר 1918. לאחר המלחמה פרש פון שטיין מהצבא וחי בלהנין, עד מותו ב-26 במאי 1927.
גראנד מוף טארקין
גראנד מוף טארקין הוא דמות בדיונית ביקום של הסרט "מלחמת הכוכבים" (1977) ונבל בו. תפקידו ביקום זה הוא מפקד הכוחות הקיסריים, מושל ומפקד כוכב המוות מהקמת האימפריה הגלקטית ועד מותו בקרב על יבין.
שמו האמיתי היה ווילהוף טארקין. טארקין מתואר כאכזרי, קר רוח וחסר רחמים, דבר שעזר לו להתקדם בסולם הפיקוד.
דמותו של טארקין גולמה בידי השחקנים פיטר קאשינג במהלך הסרטים הקלאסיים, ובידי גיא הנרי (עליו הולבשו פניו של קאשינג) בסרט "רוג אחת: סיפור מלחמת הכוכבים".
במלחמת המשובטים
קפטן טארקין הופיע לראשונה במלחמת הכוכבים: מלחמת המשובטים כשפגש את אובי ואן קנובי ותלמידו הצעיר אנקין סיקייווקר, שלימים יהפוך לעמיתו דארת' ויידר בעת שהשניים, בצוותא עם אסוקה טאנו הצילו את חייו מידי הבדלנים. הוא עזר להם להיחלץ מכוכב כלשהו. עקב עובדה זו, יש המעריכים כי טארקין היה מודע לזהותו האמיתית של דארת' ויידר ולעובדה כי הוא בעצם אביר הג'דיי הצעיר שפגש בו פעם. טארקין שירת בצבא הרפובליקה במלחמת המשובטים ולקראת סופה, כבר כאדמירל טארקין, נטל חלק במשפטה של אסוקה טאנו, שהואשמה ברצח וחבלה במקדש הג'די, דבר אשר נעשה, למעשה, על ידידתה, בריס אופרי, אשר התגלתה על ידיו של אנקין סקייווקר ונאסרה לאחר מכן. קשיחותו של טארקין באה לידי ביטוי במשפט כאשר הוא דרש, ללא פרשות כי יוטל עונש מוות על הפדוואן טאנו, זאת לאחר שהביא לסילוקה בבושת פנים משורות מסדר הג'דיי.
לא ידוע הרבה מעבר לכך על אודותיו בתקופה זו בחייו.
לאחר הקמת האימפריה
לאחר נפילת הרפובליקה והפיכתה לאימפריה, הקיסר פלפטין חיפש, מתוך הכוח הפיקודי הקיים, אנשים שיוכל לעבוד איתם ויהיו נאמנים לו ולדרכו. קור רוחו, חוסר הרגש, ליבו העשוי מאבן, נחישותו, החלטיותו ואכזריותו של טארקין סייעו לו לקבל מיד מעמד גבוה אצל הקיסר החדש כ"מוף טארקין", מעין ראש כוחות הצבא הקיסרי. במהלך אירועי הספר הקאנוני "טארקין" חברו טארקין וויידר במשימה משותפת להשמדת תא מורדים וחשפו בוגד משורות האימפריה. על כך קודם טארקין לדרגה מיוחדת- "גראנד מוף". כפי שמתואר בספר הקאנוני "Catalyst", הקמת תחנת החלל האימתנית, כוכב המוות, הופקדה בידיו של המנהל קרניק, עוד בימים שקדמו להקמת האימפריה באמצעות ידידו משכבר הימים, גיילן ארסו. גיילן נמלט מקרניק אחרי שגילה כי הוא עובד למען נשק מסוכן ועל כישלונו זה הורד המנהל בדרגה ונושל מהאחריות כעל כוכב המוות, אך המשיך לפתח אותו ולנהלו בפועל. על רקע זה התפתחה בינו ולבין טארקין יריבות עמוקה ועוינות גלויה לעין, כשטארקין לא חושש לחבל במאמצי האימפריה הכלליים על מנת לפגוע בתדמיתו של קרניק. טארקין, ויידר, כמו גם שורה גנרלים ואדמירלים הרכיבו את המטות המשולבים של האימפריה. טארקין היה למושל החלל הלא נודע (שלו הקיסר ייחס משמעות רבה מהצפוי), לצד מושלים נוספים בדרגת מוף- ביניהם אירהינדה פרייס- בת בריתו של האדמירל ת'רון מהסדרה המצוירת, המורדים. היות שעמד בראש המטות המשולבים וכיהן בדרגה הגבוהה הקיימת בצבא הקיסרי, היה טארקין למפקד העליון של הצבא בפועל (למעט הקיסר פלפטין עצמו)
במלחמת הכוכבים: המורדים
בעונה השלישית הוא נראה בשיחה עם הסוכן קאלוס והאדמירל קונסטנטין על התרחבות המרד כנגד האימפריה, בעיקר בסקטור של לות'ל. המושלת פרייס מציגה לעמיתיה את ת'רון שקודם לאחרונה לדרגת גראנד אדמירל ובידיו מופקדת האחריות לחסל את המרד המתפתח.
בפרק הסיום של העונה, "שעת אפס", טארקין נראה כשהוא משוחח עם ת'רון על דיכוי המרד ודורש לתפוס את מנהיגיהם בחיים. ת'רון מסכים בחוסר רצון אך למרות ניצחונו החד משמעי בקרב על אטולון, הוא כושל במשימה זו.
אירועי תקווה חדשה
טארקין הוא הנבל הראשי, ביחד עם דארת' ויידר, בסרט "מלחמת הכוכבים - פרק 4: תקווה חדשה".
לאחר בריחתם מכוכב המוות, נמסרו התוכניות לידי פיקוד המורדים ובה בעת בסיסם התגלה וכוכב המוות החל להתקרב על מנת להנחית עליהם מכה אחרונה. המורדים שלחו את כל כוחם לתקוף את הכוכב. למרות שהקרב נראה אבוד, העובדה כי החלליות הקטנות חומקות מאש הטורבו-לייזרים והטייסים גוברים על טייסי האימפריה, גרמה להחלטה שיש סכנה לשלמות כוכב המוות. אחד מהמפקדים ניגש אל טארקין בטענה ש"נשקפת סכנה" לכוכב המוות ושאל האם להכין את חלליתו להמראה. טארקין המופתע מהשאלה סירב בתוקף להתפנות מכוכב המוות (מה שבדיעבד היה מציל את חייו) והעריך כי הם מגזימים בהערכותיהם. לאחר שלוק סקייווקר השתמש ב"כוח" על מנת לכוון את טיליו אל נקודת התורפה של כוכב המוות, כוכב המוות התפוצץ וכך טארקין נספה יחד עם מעל למיליון חיילים סדירים. לאחר מותו, דארת' ויידר החליף אותו כמפקד העליון של צבא האימפריה.
תכונות
גראנד מוף טארקין היה אדם נערץ ביותר. הוא זכה לכבוד מלכים מהקיסר פלפטין עצמו שהתרשם עמקות מאכזריותו וכישרונו של טארקין. הוא זכה לכבוד הנדיר, לפקד אפילו על דארת' ויידר האימתני. טארקין היה ידוע בכישרונו הצבאי הרב, קור רוחו, החלטיותו, ליבו המאובן, חוסר רחמיו ואף אכזריותו מחד, וביהירותו וזלזולו ביריבו מאידך. טארקין היה מחושב וקר מזג, וראיה לכך היא הרגע בו פנתה אליו הסנאטורית הנסיכה ליאה אורגאנה ואמרה כי "זיהתה את צחנתו מהרגע שבו הובאה לבסיס". עלבון זה העלה על פניו של טארקין חיוך מזלזל וזחוח ולא גרם לו להתרגשות כלשהי.
מרגרט גרדינר
מרגרט גרדינר (אנגלית: Margaret Gardiner; נולדה ב-21 באוגוסט 1959) היא עיתונאית דרום אפריקאית וזוכת תחרות מיס תבל 1978. גרדינר הייתה הזוכה הראשונה מדרום אפריקה.
ביוגרפיה
גרדינר נולדה בקייפטאון, דרום אפריקה. ב-1978, בגיל 18, היא נבחרה למיס רפובליקת דרום אפריקה ובאותה שנה נבחרה למיס תבל מתוך 75 מתמודדות בתחרות.
היא למדה לתואר ראשון בפסיכולוגיה באוניברסיטת צ'ארלסטון וכתבה שני ספרים על בריאות ויופי, גרדינר התחנכה בקתדרלת סנט ג'ורג', אותה כנסייה בה דזמונד טוטו מטיף.
גראנד מוף טארקין
תכונות
לאחר שהתברר כי הנסיכה שיקרה לגבי מיקום בסיס המורדים, טארקין הורה להוציאה להורג ללא היסוס, למרות מעמדה הרם.
מרגרט גרדינר
ביוגרפיה
היא חברה באיגוד העיתונאים הזרים בהוליווד הבוחרת מדי שנה את המתמודדים והזוכים בפרס גלובוס הזהב ועובדת כעיתונאית בטלוויזיה ובעיתונות הכתובה בלוס אנג'לס.
גראנד מוף טארקין
יחסו לכוח
טארקין נודע בבוז העמוק שרחש ל"כוח". הוא התייחס אליו בביטול כלא יותר מדת פגאנית עתיקה. טארקין האמין כי האמונה ב"כוח" חייבת להיעלם ובטח בעליונותה הצבאית של האימפריה. הוא אמנם הכיר בקיומו של ה"כוח", עקב ידידותו עם דארת' ויידר ושירותו כקפטן במלחמת המשובטים תחת פיקודם של ג'דיי שונים, אך סבר כי יש לזנוח דת זו. הוא טען בביטחון כי הג'דיי נכחדו וויידר הוא "השריד האחרון לדת העתיקה הזו". הוא האמין שאובי ואן קנובי (שאותו הכיר במהלך מלחמת המשובטים) מת מפאת גילו, אך ויידר ענה לו כי אל לו לזלזל ב"כוח". ציטוט זה מעלה תהיות בהתחשב בעובדה שטארקין עצמו היה מבוגר מאובי ואן במספר שנים, אך ייתכן כי לא ידע את גילו המדויק. שורה זו מעידה על כך שהאימפריה הייתה בטוחה כי ראש מסדר הג'דיי, מאסטר יודה, מת במהלך הקמתה. כמו כן, יש הסוברים שטארקין היה מודע לזהותו האמיתית של אדונו כאדון אפל של הסית' כיוון שהוא שלט ביד רמה באימפריה ודארת' ויידר נשמע לו ללא שאלות והיסוס. טארקין, במוחו המבריק, לא ראה סיבה לציות מוחלט של ויידר לקיסר אלא אם כן הוא מאסטר הסית' שלו.
מרגרט גרדינר
חיים אישיים
גרדינר נשואה לאנדרה נל, פרופסור לרפואת ילדים ובריאות הציבור באוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס.
תלמי השביעי
תלמי השביעי נאוס פילופטור (ביוונית: Πτολεμαῖος Νέος Φιλοπάτωρ; 162 - 145 לפנה"ס) היה מלך מצרי מבית תלמי אשר שלטונו שנוי במחלוקת, וייתכן שלא מלך בכלל, ורק לאחר מותו כובד בכבוד המלוכה.
קורות חיים
תלמי השביעי היה בנם של תלמי השישי וקלאופטרה השנייה. בשנת 145 לפנה"ס, זמן קצר לפני מותו בקרב, מינה תלמי השישי את בנו, תלמי פילופטור, שהיה בן שבע עשרה, לעוצר ושותף לכתר. בעקבות מוות זה נוצר משבר ירושה באלכסנדריה. תלמי השמיני, שהיה באותה עת שליט בקירנה (לוב של ימינו), רצה להשיג את הכתר לעצמו וגייס לשם כך תומכים מבין בני אלכסנדריה, אתם היה בקשר בעבר. העם באלכסנדריה התחלק לשתי סיעות של תומכים. תלמי השמיני השתלט על קפריסין, הגדיל את צבאו והופיע בשערי פּילוּסיוֹן (עיר נמל יוונית ליד ימת ברדוויל). רוב התמיכה של הצבא הייתה נתונה לתלמי השמיני. בקלאופטרה השנייה ובבנה תלמי השביעי תמכו גדודים מעטים, בעיקר של החיילים היהודים בפיקוד חוניו ודוסתאי.
ברומא החליטו להתערב ולמצוא פתרון שיחליש את התלמיים ויחזק את רומא. הם שלחו נציג שהציע הצעת פשרה, לפיה תלמי השמיני יישא את קלאופטרה השנייה לאישה ושלושתם ימלכו במשותף. קלאופטרה לא הצליחה להתנגד. לאחר מכן פרסם תלמי השמיני צו חנינה החל על כל אוכלוסיית מצרים. קלאופטרה השנייה עשתה מאמצים להגן על בנה, אך למרות זאת הצליח תלמי השמיני להרוג את תלמי השביעי, לעיניה, במהלך טקס החתונה.
יש חוקרים המזהים אותו עם תלמי מֶמְפִיטֵיס, בנו של תלמי השמיני וקלאופטרה השנייה, שנרצח על ידי אביו בערך בשנת 131/132 לפנה"ס בעת שניסתה להדיח את תלמי השמיני ולהכריז עליו כמלך.
חלק מההיסטוריונים לא התייחסו אליו כאל מלך והוא לא נספר ברשימת המלכים של בית תלמי. אצלם תלמי השמיני רשום כתלמי השביעי וכך הלאה משתנה הספרור של המלכים התלמיים הבאים אחריו. הזיהוי נעשה דרך השם המלא של המלך והכינוי, שנשאר ללא שינוי.
אליפות צרפת הפתוחה 1979
אליפות צרפת הפתוחה 1979 הייתה תחרות טניס שנערכה על מגרשי חימר באצטדיון רולאן גארוס בפריז. התחרויות התחילו ב-28 במאי והסתיימו ב-11 ביוני. זו הייתה האליפות ה-78 מאז ייסודה.
ונדי טרנבול מאוסטרליה השתתפה ב-3 גמרים וזכתה בתחרות זוגות נשים וזוגות מעורבים.
הפרסים
סך הפרסים היה 150 אלף $.
תחרות הגברים
בתחרות זו השתתפו 128 טניסאים שחולקו ל-8 בתים. לקראת התחרות המשתתפים החזקים דורגו כדלקמן:
מנצח תחרות 1978 ביורן בורג נפגש במשחק הגמר עם ויקטור פצ'י  וניצח ב-4 מערכות. באותה שנה הוא ניצח גם אליפות וימבלדון.
תחרות הנשים
בתחרות הנשים השתתפו 64 טניסאיות שחולקו ל-4 בתים. כמו בתחרות הגברים, הטניסאיות החזקות זכו לדירוג:
מנצחת תחרות 1978 וירג'יניה רוזיצ'י ( רומניה) הודחה ברבע הגמר. במשחק הגמר כריס אוורט נפגשה עם ונדי טרנבול  וניצחה בשתי מערכות.
תחרות זוגות גברים
בתחרות השתתפו 64 זוגות. להלן הזוגות שקיבלו דירוג:
במשחק הגמר ג'ין מאייר (שהיה חלק של הזוג המנצח בתחרות 1978) עם אחיו סנדי מאייר נפגשו עם רוס קייס ופיל דנט  וניצחו ב-3 מערכות.
תחרות זוגות נשים
בתחרות השתתפו 32 זוגות. להלן הזוגות החזקות שזכו בדירוג:
זוג מנצחות תחרות 1978 מימה יאושובץ ווירג'יניה רוזיצ'י ( רומניה) הודחו בסיבוב השני. במשחק הגמר בטי שטוב וונדי טרנבול  נפגשו עם פרנסואז דיר  ווירג'יניה וייד  וניצחו ב-3 מערכות.
תחרות זוגות מעורבים
בתחרות השתתפו 28 זוגות. להלן הזוגות שקיבלו דירוג:
זוג מנצחי תחרות 1978 רנטה טומנובה ופאבל סלוז'יל הודחו ברבע הגמר. במשחק הגמר בוב יואיט ( דרום אפריקה) וונדי טרנבול נפגשו עם וירג'יניה רוזיצ'י ויון ציריאק ( רומניה) וניצחו ב-3 מערכות. בוב יואיט באותה שנה ניצח גם באליפות וימבלדון ובאליפות ארצות הברית הפתוחה.
מחנה הריכוז קומפיין
מחנה קוֹמְפְיין (בצרפתית: Le camp de Royallieu - Compiègne, הכינוי הנאצי: פרונט-סטאלאג 122) היה אחד ממחנות הריכוז והמעבר הגדולים ביותר בצרפת ליד העיר קומפיין, 75 קילומטר מצפון לפריז, שם נאסרו במהלך מלחמת העולם השנייה מיוני 1941 ועד לאוגוסט 1944 כ־54,000 איש, ביניהם: אסירים פוליטיים, קומוניסטים ויהודים. כ־45,000 אסירים גורשו מהמחנה למחנה ההשמדה "אושוויץ" ולמחנות ריכוז והשמדה נוספים.
היסטוריה של המחנה
המחנה הוקם לראשונה ב-1913 כמחנה צבאי ושימש במהלך מלחמת העולם הראשונה כבית חולים צבאי. בפרוץ מלחמת העולם השנייה ב-1939, הקימו הצרפתים בית חולים צבאי בכמה צריפים לבנים ישנים בעיר קומפיין. שנה לאחר מכן, לאחר כניעתה של צרפת ביוני 1940, הפכו הגרמנים את המתקן למחנה שבויים לצרפתים ולאנגלים. לאחר מכן קיבל הגסטפו את השליטה במחנה והפך אותו ביוני 1941 ל"פרונט-סטאלאג 122", מחנה ריכוז קבוע לאסירים "עויני המשטר". האסירים הראשונים היו רוסים שנעצרו לאחר פלישת גרמניה לברית המועצות. הצטרפו אליהם חודש מאוחר יותר אסירים "פוליטיים": אנשי איגודים מקצועיים, סוציאליסטים וחברי התנגדות קומוניסטיים שנעצרו באזור הכבוש. החל מפברואר 1942 העיד צו רשמי מקום ליהודים במחנה "למטרות גירוש" ו"כבני ערובה ליישום העתידי של צעדי תגמול".
היהודים רוכזו בחלק מהמחנה והופרדו מהצרפתים והרוסים על ידי גדרות תיל.
הגירוש הראשון של יהודים ואסירים פוליטיים מצרפת למחנות הריכוז הנאצים יצא ממחנה קומפיין. ביום שישי, 27 במרץ 1942 יצאה ממנו הרכבת הראשונה ועליה 1,120 יהודים שגורשו לאושוויץ. בין 1942 ל-1944 יצאו עשרים וששה משלוחים קטנים ועוד 12 גדולים. מעל 45,000 איש - לוחמי התנגדות, יהודים, אנשי איגודים מקצועיים ואחרים - נשלחו ממחנה קומפיין למחנות ריכוז וההשמדה בשטחי גרמניה הנאצית.
ההיסטוריון ניצול השואה אויגן קוגון תיאר את המגורשים שהגיעו מקומפיין לבוכנוואלד: "בקושי יכול לתאר את המצב בו האנשים האלה הגיעו. בקיץ 1943 הועמסו מאות צרפתים מהתחנה בויימאר יחד עם מתיהם. הם הועברו בקרונות בקר מקומפיין והיו לבושים בתחתונים או היה עירומים. לאחר מכן הם צעדו יחדיו לבוכנוואלד...".
בין עצורי המחנה היו דוד בריינין ואברהם ברלין, שאף ציירו את חיי היומיום בו.
עונת 1952/1953 בלה ליגה
עונת 1952/1953 הייתה העונה ה-22 של לה ליגה שהיא הליגה הספרדית הבכירה בכדורגל. העונה החלה ב-14 בספטמבר 1952 והסתיימה ב-3 במאי 1953.
מליגת המשנה עלו ריאל אוביידו, סלטה ויגו, דפורטיבו מאלגה וסרגוסה.
ברצלונה זכתה בתואר וזאת בפעם השישית בתולדות המועדון ובפעם השנייה ברציפות. בנוסף לכך, היא זכתה בגביע חנרליסימו.
דפורטיבו מאלגה וסרגוסה ירדו לליגת משנה בסוף העונה. "אספנה אינדוסטריאל" זכתה במקום השני במשחקי המבחן, אך לא יכלה לעלות לליגה הבכירה בהיותה קבוצת-בת של ברצלונה. בהתאם לכך, בעקבות דפורטיבו לה קורוניה וסלטה ויגו שזכו במשחקי המבחן במקום ה-1 וה-3 נותרו בליגה הבכירה.
כדורגלנים מצטיינים
מרסל דומינגו מאספניול היה השוער הטוב של העונה. הוא ספג 34 שערים ב-27 משחקים. הוא הגיע להישג זה בפעם השנייה בקריירה.
שלמה גלוברזון
שלמה גלוברזון (נולד ב-13 בינואר 1941) הוא דיקן בית הספר להנדסה במרכז האקדמי רופין, לאחר פרישתו לגמלאות מאוניברסיטת תל אביב, שם שימש כראש התחום לניהול טכנולוגיה בבית הספר למנהל עסקים ע"ש רקנאטי.
ביוגרפיה
נולד ב-1941 בקריית חשמל, שכונה בקריית חיים, בן זקונים לציפורה ומנחם גלוברזון. אביו שהיה בין מקימי תחנת הכוח רוטנברג, נפטר בגיל צעיר כששלמה היה בן 6. אמו, ציפורה גלוברזון, עבדה כפקידה בחברת חשמל. שלמה הוא האח לשני אחיו: פרופ' אריה גלוברזון וד"ר דב גלוברזון.
לאחר מות אביו עברה המשפחה להתגורר בחיפה. שלמה למד בבית הספר המקצועי בסמ"ת והיה פעיל מאוד בשבט "משוטטי בכרמל" של תנועת הצופים. הוא התגייס, יחד עם הגרעין שלו, לנח"ל, שם היה בהכשרה בקיבוץ חצרים, שירת בגדוד 50, עבר קורס מכונות חקלאיות, ושימש כמדריך שליח.
את לימודי הנדסת המכונות לתואר ראשון סיים בטכניון, שם גם סיים את התואר השני בהנדסת תעשייה וניהול.
בשנת 1970 נסעו שלמה ורעייתו ד"ר תמר גלוברזון, ללימודי דוקטורט באוניברסיטת קליפורניה בברקלי. בדרכם לשם טיילו כתרמילאים במשך מספר חודשים בטורקיה, איראן, הודו והפיליפינים.
שלמה ותמר הביאו לעולם שלושה ילדים: שרון, ענת ויונתן. בשנת 1988 נפטרה תמר. החל משנת 1991 הוא חולק את חייו עם שותפתו לחיים, תא"ל במיל' ישראלה אורון.
לאורך השנים הוא שימש כפרופסור אורח באוניברסיטאות בארצות הברית, ברזיל, צ'ילה, קפריסין ותאילנד.
עם חזרתו ארצה, לאחר לימודי הדוקטורט, הצטרף כחבר סגל לפקולטה למנהל עסקים באוניברסיטת תל אביב, בה פיתח והוביל את תחום ניהול התפעול, ובמקביל יזם וניהל את הקמת מנפ"ט (המרכז לניהול פרויקטים וטכנולוגיה) במסגרת לה"ב (לימודי הכשרה בניהול). כמוביל את תחום ניהול הפרויקטים בישראל, שימש נשיא ה-PMI - העמותה לניהול פרויקטים בישראל (1999-2001). הוא כתב את ספרי הייסוד בתחומים של ניהול התפעול והייצור וניהול פרויקטים. ספריו, משמשים עד היום בסיס ללימודים של תחומים אילו, בישראל ומחוצה לה. לאחר פרישתו לגמלאות, שימש במהלך שנתיים כראש המחלקה להנדסת תעשייה וניהול במכללת עזריאלי להנדסה בירושלים. מאז שנת 2014 הוא מכהן כדיקן בית הספר להנדסה במרכז האקדמי רופין.
בוחבוט
בוחבוט הוא שם משפחה הנפוץ בקרב יהודי צפון אפריקה, ופירושו בערבית קלאסית "אדם בעל צלקת".
אסרף
אסרף (אלצראף, الصراف) הוא שם משפחה מזרחי הנפוץ בקרב יהודי צפון אפריקה, ופירושו: "חלפן כספים". {{פירושונים|
ראו גם
}}
נערה גבוהה
נערה גבוהה (באנגלית: Tall Girl) הוא סרט קומדיה רומנטית אמריקאי של נטפליקס שעלה לשירות ההזרמה של החברה ב-13 בספטמבר 2019.
בשנת 2022 יצא לסרט המשך בשם "נערה גבוהה 2".
עלילה
ג'ודי היא נערה בת 16, שגובהה הוא חריג - כ-1.85 מטרים. גובהה החריג מקשה על חיי החברה שלה, והיא סובלת מהצקות רבות. אחותה, הרפר, מתחרה בתחרויות יופי. חברה הטוב ביותר הוא ג'ק דונקלמן, שמאוהב בה בסתר.
כשסטיג, תלמיד שוודי, מגיע לבית הספר במסגרת חילופי סטודנטים, ג'ודי מתאהבת בו, אך פוחדת לגשת אליו, משום שהוא מסתובב עם מלכת הכיתה השחצנית, קימי.
הפקה
בנובמבר 2018 הודיעה נטפליקס כי חברת ההפקה "Wonderland Sound and Vision" מפיקה סרט בבימויה של הבמאית נזינגה סטיוארט שייקרא "נערה גבוהה".
צוות השחקנים לוהק בינואר 2019, ובסוף אותו חודש החלו צילומי הסרט בניו אורלינס.
הטריילר לסרט יצא ב-29 באוגוסט 2019 והסרט עלה לשירות ההזרמה של נטפליקס ב-13 בספטמבר 2019.
ב-17 באוקטובר 2019 הודיעה נטפליקס כי הסרט נצפה בשירות ההזרמה שלה למעלה מ-41 מיליון פעמים.
איינרס בגאצקיס
איינרס בגאצקיס (בלטבית: Ainars Bagatskis; נולד ב-29 במרץ 1967) הוא כדורסלן עבר ומאמן כדורסל לטבי בהווה. כיום הוא משמש כמאמן קייב באסקט ונבחרת אוקראינה בכדורסל. בגאצקיס שיחק בנבחרת לטביה בשנים 1999–2006 והשתתף בארבע אליפויות אירופה בכדורסל.
קריירה כשחקן
בגאצקיס שיחק במשך 21 עונות בליגות באירופה, החל משנת 1985 בואף ריגה. בסך הכל שיחק ב-14 קבוצות שונות, איתן זכה באליפויות בנורווגיה, בלטביה, בליטא ובליגה הבלטית.
הוא שיחק בז'לגיריס קובנה, ובין השאר, השתתף באפריל 2004 במשחק נגד מכבי תל אביב שכונה "נס ז'לגיריס", שאותו כינה -"ההפסד הקשה ביותר בקריירה שלי".
בסוף עונת 2006 פרש ממשחק ועבר לקריירת אימון.
קריירה כמאמן
בשנת 2006, בעונתו האחרונה כשחקן, בגאצקיס כבר שימש כמאמן-שחקן בליגת העל הלטבית. בהמשך אימן תקופה קצרה את קבוצת ז'לגיריס קובנה ולאחר מכן אימן קבוצות נוספות בלטביה, ברוסיה, בגאורגיה ובאוקראינה.
החל משנת 2010 משמש בגאצקיס כמאמן נבחרת לטביה. הוא הוביל את נבחרתו לשלוש אליפויות אירופה - 2011, 2013 ו-2015. באליפות האחרונה סיימה לטביה במקום השמיני וזכתה בכרטיס לטורניר הקדם-אולימפי.
בין השנים 2014–2016 אימן בגאצקיס את קבוצת ניז'ני נובגורוד מליגת העל הרוסית.
בקיץ 2016 מונה לעוזרו של המאמן דייוויד בלאט בקבוצת דרושפאקה הטורקית.
ב-24 בדצמבר 2016 מונה למאמן קבוצת מכבי תל אביב עד לסוף העונה עם אפשרות להארכה. ב-16 במאי 2017 פוטר ממכבי תל אביב לאחר רצף הפסדים וכשלונות.
ב-30 ביוני 2018 בגאצקיס מונה לתפקיד מאמן ברוזה במברג.
מחלות מעי דלקתיות
מחלות מעי דלקתיות (באנגלית: Inflammatory Bowel Disease, בראשי תיבות: IBD) אלו מחלות הנגרמות לאור פגיעה דלקתית במעי המביאה למחלה כרונית של המעי ולעיתים של איברים נוספים המעורבים במחלה. שתי המחלות העיקריות תחת ההגדרה של מחלות מעי דלקתיות הן מחלת קרוהן וקוליטיס כיבית (Ulcerative colitis). שכיחות המחלות דומה, ונעה בין 2 ל-14 לכל 100,000 נפשות. בחלק מן המקרים, המחלה היא משפחתית (עד 5%–10%), ואם לחולה יש מחלת מעי דלקתית, הסיכון של קרוב משפחה מדרגה ראשונה לחלות עומד על כ-10%.
גנטיקה
נמצא כי מחלות מעי דלקתיות קשורות למספר תסמונות גנטיות, כגון תסמונת טרנר, מחלת אגירת גליקוגן, מחלות חסר חיסוני כגון תסמונת ויסקוט-אולדריץ', היפוגמאגלובולינמיה, אנגיואדמה תורשתית ועוד. קיימים מספר הסברים, או השערות, באשר לשאלה מדוע אנשים מסוימים מפתחים את המחלה. ככל הנראה, אצל אנשים המועדים גנטית לפתח את המחלה, יש מנגנון בקרה לא תקין במעיים. מנגנון לקוי זה, כנראה יוצר מצב כרוני שבו מוקוזת המעיים עצמה לא מתפקדת כהלכה ברמה החיסונית, כלומר התפקוד החיסוני איננו מיטבי.
מחלות מעי דלקתיות קשורות בהפרעה פוליגנטית, כלומר נמצאו מספר אזורים על פני כרומוזומים רבים האחראים למחלה. בערך כשליש מגורמי הסיכון הגנטיים הללו קשורים הן לקרוהן והן לקוליטיס כיבית, מה שמסביר חלק מהתכונות הדומות בין שתי מחלות אלו. נמצא גם, כי חלק מגורמי הסיכון הגנטיים הללו נמצאו מעורבים גם בתהליכים הקשורים למחלות אוטואימונית אחרות, כגון: סוכרת סוג 1, זאבת, פסוריאזיס, אסתמה ועוד.
הפגמים הגנטיים שנמצאו במחלות מעי דלקתיות קשורים למספר תהליכים שונים: יכולת פגומה של מערכת החיסון להגיב לחיידקים ולהכחידם, תפקוד פגום של בקרה על תאים מפרישים המעורבים בתגובה מול התוצרים המטבוליים של החיידקים, וכן פגמים שנמצאו בתהליך הקשור להתפתחות הדלקת ולרזולוציה שלה. כך למשל, במצבים נורמליים המעי מבטא סובלנות, כלפי מזון וכלפי אנטיגנים הנמצאים במזון, אחרת כל אנטיגן יביא להתפתחות דלקתית. אצל חולים במחלות מעי דלקתיות נמצא כי מנגנון הסובלנות המתואר לעיל פגום, ומביא לחוסר שליטה על רמות הדלקת. זאת כשבנוסף קיימת, ככל הנראה, מעורבות הכוללת גם תגובות חריפות לחיידקי מעיים. הן אצל חולי קרוהן והן אצל חולי קוליטיס כיבית נמצאו נוגדנים נגד חיידקים שונים בהם E.coli, אנטי-פלגלין ואחרים.
הבנת הקסקדה המביאה להתפתחות התגובה הדלקתית, קשורה במגוון תהליכים. אחד מהראשונים בהם הוא פעילותם של תאי דם לבנים מסוג CD4+ T, המביאים לידי הפרשה מוגברת של ציטוקינים דלקתיים, שבתורם פועלים על תאי דלקת אחרים וכן הלאה. התאים המתחילים את התהליך, CD4+ T, קשורים ככל הנראה למגוון הפתולוגיות הנראות במחלות מעי דלקתיות. בין היתר, דלקת המערבת את כל דופן המעי (טראנסמוראלית, בדומה למה שמתרחש במחלת קרוהן), דלקת שטחית של המוקוזה (בדומה לקוליטיס כיבית) וכן גיוס של נויטרופילים המביאים לפגיעה ברקמה. התהליך הדלקתי מתווך בין היתר על ידי ציטוקינים כגון IL-1, IL-6, ו-TNF, אשר מביאים לייצור של מתווכים דלקתיים אחרים ואשר חסימתם על ידי תרופות ספציפיות הוא אחד מהדרכים להתמודד עם המחלה.
ממצאים סרולוגיים
קיימים כמה ממצאים סרולוגיים היכולים לסייע באבחנה של קוליטיס כיבית וקרוהן וכן לסייע בפרוגנוזה של המחלה. ממצאים אלו כוללים קיומם של נוגדנים מסוג ASCA (הנפוצים יותר בקרוהן) ו-pANCA (השכיחים יותר בקוליטיס כיבית). ממצאים סרולוגיים נוספים כוללים נוגדנים ל-OmpC המקושרים עם נטייה לפרפורציות, וכן נוגדנים ל-I2 המקושרים עם מחלה הכרוכה בהיצרויות (מחלה פיברוסטנוסית). עוד נמצא, כי מטופלים המציגים נוגדנים הן ל-OmpC, ל-I2 ול-ASCA נמצאים תחת סיכון גדול יותר לעבור ניתוח של המעי הדק. עם זאת, ממצאים קליניים בעת האבחנה נוטים להיות משמעותיים יותר מאשר בדיקות סרולוגיות לצורך הערכת אופן התפתחות המחלה.
אבחנה מבדלת
הגם שלקרוהן ולקוליטיס כיבית מאפיינים ייחודים, המאפיינים המשותפים לשניהם, מקשים על אבחנה חד־משמעית לגבי המחלה ממנה סובלים החולים. מצבים אלו מאפיינים כ-15% מהחולים המגיעים לראשונה לביקורת אצל אנשי רפואה, ומכונים indeterminate colitis. עם זאת, במרבית המקרים הללו, המחלה מתפתחת באופן בו ניתן לאבחן את סוג המחלה המדויק בהמשך ולטפל בהתאם.
לעיתים קיימות מחלות זיהומיות אשר מדמות קרוהן או קוליטיס כיבית. מחלות אלו יכולות לכלול זיהום על ידי קמפילובקטר, סלמונלה, שיגלה וכן חיידקים נוספים. לצורך אבחנה של קוליטיס זיהומית, יש לשלוח תרבית צואה וכן בדיקת רעלנים לדלקת מעי מקלוסטרידיואידס דיפיצילה. באופן דומה, גם וירוסים, פטריות וטפילים יכולים להביא לזיהום של המעי הגס והדק ולתסמינים קליניים הדומים למחלות מעי דלקתיות. וירוסים יכולים להיות למשל הרפס או ציטומגלו. אצל חולים עם HIV, הידבקות במיקובקטריה מסוג Mycobacterium aviumintracellulare עלולה להביא לשלשול, לכאבי בטן, לירידה במשקל, לחום ולתת ספיגה, ויש צורך בביופסיה ותרבית לצורך אישוש האבחנה.
מחלות לא זיהומיות גם הן יכולות לדמות תמונה של קרוהן או קוליטיס כיבית. מחלות אלו כוללות דלקת התוספתן, דיברטיקוליטיס, קוליטיס איסכמי, גידולים שונים וכן גרורות, או שימוש בתרופות וחומרים אחרים כגון נוגדי דלקת שאינם סטרואידים, שימוש בקוקאין, כימותרפיה, גלולות למניעת הריון וחומרים נוספים.
מחלת קרוהן
מחלת קרוהן נפוצה בעיקר במדינות המערב ובמדינות מתועשות ומפותחות, כאשר החלוקה בין גברים לנשים היא יחסית זהה. במרבית המקרים המחלה פורצת בעשור השני והשלישי לחיי החולים, ובמקרים מועטים יותר, בגילאים מבוגרים. ישנם תסמינים רבים ומגוונים למחלה, בהם: דם בצואה, פיסורה, כאבי בטן חריפים, בחילות וירידה במשקל. הופעת התסמינים ועוצמתם שונה מאוד מחולה לחולה.
אבחון המחלה נעשה באמצעות ביצוע קולונוסקופיה במרבית המקרים, כאשר קיימת תמונה היסטולוגית אופיינית למחלה. הטיפול במחלה נעשה על ידי תרופות שונות, החל מתרופות המשמשות כטיפול אחזקה (פנטסה, רפאסל ותרכובות אחרות של 5-ASA), טיפול בסטרואידים במצבי התלקחות, מתן אנטיביוטיקה וכן טיפול באימוראן, תרופות ביולוגיות (רמיקייד (אינפליקסימאב) והומירה (אדאלימומאב)) ובמידת הצורך, ניתוח.