cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
ג'ף בל
ביוגרפיה
ב-2009 הופיע בסרט "Tormented" בתפקיד מורה לספורט, לצדם של אלכס פטיפר, אפריל פירסון, וקאלווין דין. ב-2010 שיחק בתפקיד משנה בסרט "מטרה פראית", לצדם של רופרט גרינט, ביל ניי, ומרטין פרימן.
באביב 2010 הופיע בל במיני-סדרה "חמש בנות" בתפקיד הבלש רוי למברט, אודות חמש זונות שנרצחו באיפסוויץ' שבסאפוק. ב-2011 השתתף בסדרת הדרמה "Top Boy" של ערוץ 4 הבריטי. ב-2012 שיחק בתפקיד ג'ון מורגן בסרט "Comes A Bright Day".
ב-2019 גילם את ג'ק ורהובן בסדרת הטלוויזיה "חומריו האפלים", עיבוד לסדרת הספרים באותו שם מאת פיליפ פולמן.
חיים אישיים
ג'ף בל חי בעיר דיל שבמחוז קנט באנגליה.
ישיבת זיכרון מיכאל
ישיבת זיכרון מיכאל היא ישיבה חרדית-ליטאית השוכנת בזכרון יעקב.
הישיבה הוקמה הוקמה בסוף שנות ה-80 של המאה ה-20 כחלק מ”המרכז לחינוך תורני“ (מ.ל.ת.) מיסודו של הרב שלום מאיר יונגרמן. בשנותיה הראשונות תפס כולל האברכים של הישיבה את המקום המרכזי בה, ובמהלך שנות ה-90 גדל מספר בחורי הישיבה. כיום עומד מניין הבחורים סביב מאתיים יחד עם הסניף בבני ברק.
היסטוריה
בשנת 1968 הקים הרב שלום מאיר יונגרמן קרייה חרדית בזכרון יעקב הכוללת ישיבות קטנות ומתיבתות, כולם תחת הארגון מ.ל.ת - מרכז לחינוך תורני.
הישיבה נחנכה לקראת שנת הלימודים ה'תשמ"ט, בידי הרב יונגרמן ונקראה "זיכרון מיכאל" על שם אביו. בראשות הישיבה הועמד הרב אלחנן אילן מילר, לאחר פרישתו בתום תקופת כהונה קצרה, מינה הרב יונגרמן שהיה מקורבו של הרב חיים שאול גריינימן, את הרב יוסף חיים בן דב, והרב ישראל מנחם הירשפלד, חתניו של הרב גריינימן לעמוד בראש הישיבה. המנהל הרוחני הוא הרב חיים שלום וייס, חתנו של הרב דב יפה.
הלימוד בישיבה מתנהל בדרך החזון איש. הלימוד הוא לפי "סוגיות", נושאים נבחרים במסכת כמקובל בישיבת סלבודקה בבני ברק, ולא לפי סדר דפי המסכת כמקובל בשאר הישיבות. בנוסף מושם דגש בישיבה על ידיעת ההלכה ושמירתה בקפדנות שהיא עיקר עבודת ה' בתפיסתו של החזון איש.
הישיבה מקבלת בחורים מכל הזרמים החרדיים שמעוניינים ללמוד בסגנון הלימוד המקובל בה, אך רוב התלמידים נמנים עם משפחות חוג חזון איש, בעיקר על החלק בו שנשמע לפסיקותיו של הרב חיים שאול גריינימן, שבנו הגדול הרב אברהם ישעיהו גר בקרבת הישיבה והשפעתו עליה רבה למרות שאינו נושא בה בתפקיד רשמי. מאפיין נוסף בישיבה זו בשונה משאר ישיבות הליטאיות, שהישיבה מרשה ואף מעודדת נישואין בגיל צעיר כהמשך לשיטתו של החזו"א בעניין להקפיד להתחתן לפני גיל עשרים.
צוות הישיבה
מלבד ראשי הישיבה: הרב יוסף חיים בן דב, והרב ישראל מנחם הירשפלד, חתניו של הרב גריינימן. מכהנים בישיבה כר"מים: הרב יחיאל מיכל פישר; הרב אברהם קלמנוביץ; הרב אליהו בייפוס; הרב אליהו פוזן והרב צבי פרידמן. והמשיבים: הרב אילון שמואל עזריאלי; והרב שמעון קויפמן. הר"מים וראשי הישיבה מכהנים ברוטציה, כדי לאפשר לכל אחד מהם תקופה בשנה ללימודיו הפרטיים.
מוסדות הקשורים לישיבה
לישיבה סניף קטן בבני ברק, במבנה ישיבת "אוהל יעקב" בשכונת זיכרון מאיר. בראשות סניף הישיבה מכהנים (לסירוגין) שניים מבניו של הרב חיים שאול גריינימן, הרב אליהו והרב יעקב גריינימן, וכן נכדו הרב שמואל ("מוקה") זילבר.
שתי ישיבות קטנות קשורות לישיבה: "תהילת-שלמה" בבני ברק, ו"דרכה-של-תורה" במודיעין עילית כמו כן בחורים רבים מגיעים מישיבת משכן התורה בבני ברק.
לבוגרי הישיבה מספר כוללי אברכים ייעודיים שהלימודים בהם תואמים לסגנון הלימוד בישיבה: בבני ברק, "כולל וילנא" בראשות הרב יוסף גריינימן (בן הרב חיים שאול גריינימן), וכולל נוסף בראשות הרב אברהם קלמנוביץ; במודיעין עילית, "כולל זיכרון גבריאל" על שם הרב גבריאל ריקליס, חמיו של הרב יונגרמן, בראשות הרב יחיאל לרר ורבנים נוספים.
פורטונה (זמרת)
פורטונה (בפורטוגזית: Fortuna; נולדה ב-1958) הוא שם הבמה של הזמרת והמלחינה היהודייה-ברזילאית פורטונה זויסה זפדיה (Fortunée Joyce Safdié), שנולדה ב-1958 בסאו פאולו, בברזיל, במשפחה יהודית ספרדית.
פורטונה ביקרה ב-1981 בישראל ונחשפה למוזיקת לאדינו ומוזיקה עברית ולאחר מכן פיתחה קריירה של זמרת המתמקדת במוזיקה עברית ובמוזיקת לאדינו.
הראיון ב"טנדו" עם ניסים סרוסי
הראיון ב"טנדו" עם ניסים סרוסי היה ריאיון טלוויזיוני בשנת 1975, במהלכו העיר המראיין ירון לונדון לזמר ניסים סרוסי על מראהו וסגנונו המוזיקלי, באופן שנתפס כגזעני.
הראיון
ב-20 בינואר 1975 התקיים ריאיון טלוויזיוני בתוכנית "טנדו", במסגרת שידורי רשות השידור, בין המראיין ירון לונדון לזמר ניסים סרוסי שהתארח בתוכנית, ביחד עם גורית קדמן ואיקא ישראלי. המראיין ועורך התוכנית, ירון לונדון, שאל את המרואיין, ניסים סרוסי, כוכב זמר עולה באותה העת, שאלות שנראו באופן מתנשא ולעגני על מראהו וסגנונו המוזיקלי ועל הדרך בה נהפך לכוכב: "רק במדינה כמו ישראל אדם שנראה כך יכול להיהפך לכוכב". היו שראו בכך את תפישתו של לונדון כגזען ומתנשא כלפי יהדות המזרח ונתפס בתקשורת ובציבור כחלק מן השסע העדתי בישראל.
לדברי לונדון עצמו לא הייתה לו כוונה להעליב את סרוסי. עם זאת, הוא הודה שבאותה העת לדעתו ההתנהגות של זמרים ים-תיכוניים הייתה מצועצעת, מטופשת ומגוחכת, בהשוואה לזמרים מה"זמר העברי" כמו שלמה ארצי או יהודית רביץ, ולכן שאל על כך. הוא הוסיף כי אז לא הייתה לו את ההבנה שלימים התגבשה אצלו לגבי "ישראל השנייה", שרובה הוא יהודים ספרדים, מזרחים ועולים חדשים.
עם השנים התבססה לה התפישה בציבור כי סרוסי ירד לצרפת כי חש מושפל ונלעג מהראיון. עם זאת, בשנת 2015 הבהיר סרוסי כי לא כך, וכי ליבן את הסוגיה בשיחה פרטית מול לונדון, ומבחינתו התקרית שייכת לעבר.
לדברי לונדון לידידו, זאב גלילי, לאחר המקרה נוצר רושם מוטעה שלכאורה הוא "האשכנזי המתנשא על פני המזרחי". לונדון סיפר כי קיבל כאלף מכתבים, חלק מהם של אשכנזים יראי שמיים אשר כתבו לו "טוב שדפקת את הפרענק". לדבריו זה מעיד על הגזענות החבויה עמוק של המגזר הדתי האשכנזי, שחש כי הוא נעלה על פני המזרחים, ושהריאיון הזה היווה להם אפשרות "לשחרר את רגשותיהם החבויים". לונדון ציין כי מעולם לא נמנע מלבקר גם זמרים אשכנזים, והדגים בביקורתו על השיר "יושב על הגדר" של אריק איינשטיין. לדברי לונדון, סרט הצילום של הריאיון נשרף במחסני רשות השידור, אולם עם השנים עלו הטענות כי הוא בעצמו היה אחראי לגניזתו, בעקבות הביקורת הצולבת שהוא עורר נגדו.
ב-16 בפברואר 2016, טען סרוסי בריאיון לתקשורת כי "ירון לונדון לא למד לקח" מהראיון הנודע לשמצה ההוא מעברו והמשיך בהתנהגות פטרונית ומתנשאת כלפי בני עדות המזרח. ב-17 באוגוסט 2016 לונדון ראיין שוב את סרוסי בתוכניתו "לונדון את קירשנבאום" והשניים דנו על הראיון ב"טנדו".
תגובות
בקרב חלק מהציבור המזרחי בישראל נוצר הרושם כי ירון לונדון הוא גזען ומתנשא אשר שונא מזרחים. דימוי שהשתמר לו שנים רבות, למשל בחיקויו מצד טל פרידמן ב"ארץ נהדרת", או על ידי ערן זרחוביץ' ושרון טייכר בתוכנית הרדיו "חותרים למגע".
הראיון עובד כשנה לאחר מכן למערכון בסדרה "ניקוי ראש" בו ירון לונדון (בגילומו של דובי גל), מארח את סרוסי (שבתאי קונורטי). המערכון שם ללעג את התנשאותו של לונדון בראיון: "אתה חושב שאתה זמר רק כי כל מיני יצורים בכל מיני עיירות פיתוח, רובם אגב לא אשכנזים, מעריצים אותך?" וכן באמצעות ותנוחות והבעת אי נוחות בקרבתו. המערכון מסתיים כשלונדון מתוודה בדמעות כי הוא בסך הכל מקנא בהערצה לה זכה סרוסי מהמין הנשי.
הראיון גם זכה גם לעיבוד בסרט "שלאגר" (1979) בתור סצנה בהשתתפותו של לונדון עצמו.
הסדרי ההגנה של חמש המעצמות
הסדרי ההגנה של חמש המעצמות (באנגלית: Five Power Defence Arrangements) היא ברית ביטחוניות הדדית בין אוסטרליה, מלזיה, ניו זילנד, סינגפור ובריטניה (כל המדינות בברית הן למעשה חברות בארגון חבר העמים הבריטי והיו בעבר חלק מהאימפריה הבריטית).
ההסכם נחתם ב-1971 ולפיו חמש המעצמות אמורות להתייעץ אחת עם השנייה במקרה או איום של מתקפה חמושה על כל אחת מחמש המדינות הללו והם אמורים לדון באילו צעדים יש לנקוט במשותף או בנפרד כתגובה לאותה מתקפה תאורטית. עם זאת, אין התחייבות ספציפית להתערבות צבאית אלא אם מדובר במצב חמור. כמו כן, ההסכם ההגנה של חמש המעצמות אינו מתייחס לאזור כלכלי בלעדי, אכיפת של מי מהמדינות בהסכם הוא עניינה של אותה מדינה.
היסטוריה
הברית הוקמה לאחר סיום ערבויות ההגנה שבריטניה נתנה למלזיה במסגרת הסכם ההגנה האנגלו-מלזי. הוקמה מערכת הגנה אווירית משובלת עבור חצי האי המלאי בו נמצאות מלזיה וסינגפור. בעברו, פיקדו על הבסיס סגני מרשל אוסטרלים והבסיס היה תחת שליטה של חיל האוויר המלכותי האוסטרלי אך ב-1988 הוחלט להעביר את השליטה לחיל האוויר המלזי, וזאת בכפוף לעובדה שהמלזים מארחים בבסיס מספר יחידות טייס של אנשי צוות מכל חמש המדינות.
מאז הקמתה, חברות הברית ביצעו מספר תרגילים צבאיים רב-צדדיים שכללו את כל חמש המדינות החברות עם הפיקוד המבצעי לסירוגין בין אוסטרליה, סינגפור ומלזיה. בהתחלה ובמהלך שנות ה-70, התרגילים היו תרגילי הגנה אווירית אך במהלך שנות ה-80 החלו המדינות גם בתרגילים יבשתיים וימיים. מאז, התרגילים החלו להיות יותר ויותר מקיפים ויותר ויותר מורכבים. כיום, התרגילים בין המדינות כוללים תרגילים יבשתיים, תרגיליים אוויריים, תרגילים יבשתיים ואף תרגילים כדי להתמודד עם איומים נשק לא קונבנציונלי. מרבית התרגילים מתקימיים מול חופי אוסטרליה וסינגפור, אך חלקם גם נערכים בים סין הדרומי.
ב-1981 החלו חמש המדינות לארגן תרגילים שנתיים בתחום האוויר והים. מאז 1997, התרגילים הימיים והאווירים הם משולבים ונערכים באותה עת.
בנובמבר 2011 אירחה סינגפור את חגיגות 40 השנה לברית ההגנה, כאשרי שרי ביטחון וכלי טיס מכל חמש המדינות התכנסו בבסיס האוויר צאנג'י המזרחי להשתתף באירוע. מאוחר יותר, נערכה ארוחת ערב חגיגית על ידי שר ההגנה הסינגפורי, נג אינג חאן וראש ממשלת סינגפור, לי שיינלונג. במהלך חגיגות 40 השנים נערכו מספר תרגילים בין המדינות שבדקו את רמת המוכנות של המדינות המשתתפות בברית, החגיגות הסתיימו 3 ימים לאחר מכן, ב-4 בנובמבר.
ב-2014 פעלו הצבא האוסטרלי והצבא הבריטי בשיתוף פעולה על מנת לחקור את נסיבות התרסקות טיסה 370 של מלזיה איירליינס שהתרסקה באמצע האוקיינוס ההודי מסיבות לא ידועות (נכון ל-2021).
אנטון שונין
אנטון ולדימירוביץ' שונין (ברוסית: Антон Владимирович Шунин; נולד ב-27 בינואר 1987) הוא שוער כדורגל רוסי, שמשחק במדי דינמו מוסקבה.
החל משנת 2018 נשוי לדוגמנית יקטרינה גריגורייבה, בשנת 2020 לזוג נולד בן.
דינמו מוסקבה
שונין הוא בוגר בית הספר של דינמו מוסקבה. את הופעת הבכורה שלו ערך ב-21 באפריל 2007 בניצחון 1–2 על חימקי. הוא משחק במדי דינמו מאז החל את קריירת המשחק שלו. ב-17 בנובמבר 2012, שונין הוכה על ידי חזיז שנזרק מהיציע במהלך משחק הפרמייר ליג נגד זניט, לאחר עצירת המשחק, אושר כי שונין ספג כווייה בקרנית העין.
נבחרת רוסיה
את הופעת הבכורה שלו במדי הנבחרת הלאומית הוא ערך ב-27 באוגוסט 2007 במשחק ידידות שהסתיים בתוצאה 2–2 מול פולין. לאחר הפסקה של 3 שנים, הוא נקרא שוב לנבחרת למשחק ידידות מול בלגיה ב-17 בנובמבר 2010.
ב-19 בנובמבר 2019 עלה לראשונה בהרכב הפותח של נבחרת רוסיה במשחק מוקדמות יורו 2020, זאת לאחר הפסקה של 8 שנים.
בנבחרת
סך הכל: 3 משחקים / ספג 3 שערים; 2 שוויונות; ניצחון אחד.
הסופר קאפ הספרדי 2018
הסופר קאפ 2018 הוא המהדורה ה-35 במסגרת הסופר קאפ הספרדי. בפעם הראשונה הטורניר נערך מחוץ לספרד, אלא בטנג'יר שבמרוקו. ברצלונה (זכתה בדאבל) ניצחה במשחק את סביליה (סיימה כסגנית הגביע).
יהודה חיות
יהודה חיות (10 באפריל 1946 – 22 בדצמבר 2022) היה גאוגרף ישראלי, שכיהן כפרופסור באוניברסיטת חיפה, מומחה בתכנון מערכות תחבורה ימית ונמלים. כיהן גם כנשיא אוניברסיטת חיפה ויושב ראש ועד ראשי האוניברסיטאות.
ביוגרפיה
חיות נולד בירושלים, בן אליעזר ומרגלית. גדל בקרית-חיים.
יהודה שירת בצה"ל בסדיר ובמילואים בחטיבת הצנחנים, והשתתף בקרב על ירושלים במלחמת ששת הימים.
ב-1978 מונה למרצה באוניברסיטת חיפה, ב-1983 למרצה בכיר, ב-1988 לפרופסור חבר, ובשנת 1994 לפרופסור מן המניין. כיהן כראש מכון וידרא לחקר הספנות והתעופה ועמית מחקר בכיר, ראש פרויקט תשתיות לאומיות, במוסד שמואל נאמן למחקר מדיניות לאומית. כמו כן שימש ראש מינהל תכנון ואסטרטגיה בחברת צים ונשיא אגודת ידידי המרכז הרפואי רמב"ם.
ב-1992 מונה לסגן נשיא למינהל באוניברסיטת חיפה, מאוקטובר 1993 שימש נשיא בפועל, ומפברואר 1995 עד 2004 כיהן כנשיא האוניברסיטה. בשנים 1997 ו-2003 כיהן כיושב ראש ועד ראשי האוניברסיטאות.
ב-2018 קיבל את אות יקיר העיר חיפה.
נפטר ב-22 בדצמבר 2022 והובא לקבורה בחיפה, בבית הקברות שדה יהושע.
הותיר אחריו בן, בת ונכדים.
מייק ארמנטראוט
מייק ארמנטראוט (באנגלית: Mike Ehrmantraut) הוא דמות הטריטגוניסט בסדרה זוכת פרס אמי "שובר שורות" ודמות הדאוטראגוניסט בסדרה "סמוך על סול". הוא מגולם על ידי השחקן ג'ונתן בנקס. על גילומו של מייק ארמנטראוט, זכה בנקס בשש מועמדויות לפרס אמי לשחקן המשנה הטוב ביותר בסדרת דרמה.
ביוגרפיה בדיונית
סמוך על סול
מייק נולד בשנות ה-40 של המאה ה-20. במהלך הסדרה רמז כי חווה ילדות לא קלה ואף קשה, וכי אביו היה נוטה להשאירו בבית "עם חשבונות לא משולמים וללא מים חמים". באחד הפרקים משתמע שמייק שירת כצלף במלחמת וייטנאם, וייתכן שסבל מטראומה כלשהי משירותו הצבאי. כמו כן, ניתן להסיק על פי דבריו במהלך הפרקים כי הוא התמחה בעברו גם בריגול. מייק היה נשוי בעבר כ-22 שנים לאישה ששמה מעולם לא הוזכר, והוא עבד בתור קצין משטרה במשך 30 שנה במשטרת פילדלפיה. בנו, מאטי, שעבד כשוטר במשטרת פילדלפיה כמו אביו, נרצח על ידי עמיתיו לעבודה - צמד שוטרים מושחתים, אשר רצחו את מאטי כי סירב לשתף פעולה עם השחיתות שלהם, וגרמו לו להשאיר מאחוריו את אשתו סטייסי ואת בתו קיילי. לאחר הרצח, מייק גילה מי היו השוטרים אשר רצחו את מאטי, והרג אותם. בעקבות מותו של בנו, עברו סטייסי וקיילי לאלבקרקי, ניו מקסיקו כדי לפתוח דף חדש, ולאחר שמייק נקם את מות בנו, הצטרף אליהן. באלבקרקי, מייק החל לעבוד כשומר החניון של בית המשפט המחוזי של אלבקרקי. בכללי, עברו של מייק לוטה בערפל, והוא לא נוטה לדבר עליו, אם בכלל.
מייק פגש לראשונה בג'ימי מקגיל (בהמשך סול גודמן), כאשר האחרון עבד מטעם הסניגוריה הציבורית של בית המשפט המחוזי והיה נתקל בו בזמן שהיה יוצא ונכנס לחניון. בתחילה ג'ימי לא חיבב את מייק, אך עם הזמן נוצר ביניהם חיבור, ובהמשך אף החלו לעבוד ביחד בשביל תיקים שג'ימי היה זקוק לעזרה "לא חוקית" בהם. לאט לאט מייק החל להתוודע לסצנה המקומית של עולם הפשע, והחל לקחת עבודות צדדיות בתור שומר ראש בעסקאות סמים קטנות באמצעות ד"ר קלדרה - וטרינר בעל עסק צדדי כמתווך בין אנשים שזקוקים לעבודות לא חוקיות לבין אנשים שמוכנים לעשות את העבודות הללו, כשהוא שומר על קור רוח, מקצועיות, דיסקרטיות ויעילות בכל עבודה. באשר לג'ימי, נוצרה ביניהם מערכת יחסים שבה השניים עוזרים אחד לשני בעבודות שונות, ומייק אף שומר על ג'ימי עם וללא ידיעתו מרחוק. במהלך עבודתו של מייק כשומר ראש, הוא מכיר את איגנסיו "נאצ'ו" וארגה, עבריין שעובד עבור משפחת סלמנקה, שבני המשפחה הם חברים בכירים בקרטל המקסיקני. לאחר שהאחרון מתרשם מכישוריו של מייק, הוא מבקש ממנו לעזור לו להפיל את טוקו סלמנקה - פושע ממשפחת סלמנקה והבוס של נאצ'ו, עבריין מופרע, אלים, חמום מוח, חסר גבולות ומכור לסמים. בכל פעם שטוקו משתמש בסמים, תכונותיו הרעות נהיות גרועות אף יותר, ונאצ'ו חושש לחייו ממנו. השניים רוקמים תוכנית - מייק מתנגש עם מכוניתו במכונית של טוקו, וגורם לנזק. כאשר טוקו מגיע להתעמת עם מייק על התאונה, מייק משחק אותה "ראש קטן" עם טוקו, ומעורר עליו את זעמו. בסופו של דבר נוצרת בין השניים קטטה, וכאשר טוקו שולף את הנשק שלו כדי לירות במייק, המשטרה מגיעה ועוצרת את טוקו. השניים מצליחים בתוכניתם, ומכניסים את טוקו לכלא. לאחר מכן, מייק המשיך לעבוד עם נאצ'ו בעבודות שונות, כשבין היתר מייק משמש כמתווך בינו לבין גוסטבו פרינג, סוחר סמים בכיר שעובד עבור הקרטל. בין עבודותיו השונות של מייק, הוא מוצא את הזמן להיפגש עם סטייסי ונכדתו קיילי, ואף תומך בהן כלכלית מהצד.
רקע
מייק ארמנטראוט הוא חוקר פרטי ורוצח שכיר שמועסק על ידי גאס פרינג. ידוע בכינויו בעולם הפשע "המנקה", מאחר שהוא נוטה לנקות את האזורים בהם הוא רוצח לאחר הרציחות, במטרה לחסל כל ראיה אפשרית. מעט מאוד מידע נמסר על עברו של מייק במהלך הסדרה, אך ידוע שהוא היה בעברו שוטר והתגייס לחיל הנחתים של ארצות הברית במהלך מלחמת וייטנאם.
אופי
מייק הוא בדרך כלל אדם של מעט מילים, הוא הגיוני ומונע על ידי תוצאות בעולם האמיתי ולא מדיבורים תאורטיים והיפותטיים. מתואר כאיש שרגיל לעולם הפשע והסמים, אך תמיד דואג למשפחתו. מייק אף הוגדר כבעל סוג אישיות ISTP, כלומר בעל נפש חופשייה מכל סוג של אשליות מוטעות לגבי איך העולם עובד.
יועץ בכיר לנשיא ארצות הברית
יועץ בכיר לנשיא ארצות הברית (באנגלית: Senior Advisor to the President of the United States) הוא תואר המשמש את עוזריו הבכירים של נשיא ארצות הברית. יועצים בכירים בבית הלבן הם חברי משרד הרשות המבצעת של נשיא ארצות הברית. תפקיד היועץ מוגדר רשמית מאז 1993.
סמכות התפקיד
עם הזמן, תפקיד היועץ הבכיר היה אחראי על הקבוצות הבאות:
היסטוריית המשרה
בשנת 1993 לפני ההסדר, עמדתו של "יועץ בכיר" היה שם המשמש למטרות שונות אחרות. דוגמאות רבות לתפקיד קיימות גם בכל המחלקות המנהלות ובסוכנויות העצמאיות של הסניף. לדוגמה, מינהל המזון והתרופות כולל משרה הנקראת היועץ הבכיר למדע. אגף הפנים כולל, למשל, יועץ בכיר לענייני אלסקה.
דומז'ליצה
דומז'ליצה (בצ'כית: Domažlice) היא עיירה במחוז פלזן ברפובליקה הצ'כית. בעיירה מתגוררים כ-11,000 תושבים. מרכז העיירה שמור היטב ומוגן בחוק כשמורת מונומנט עירוני.
היסטוריה
העיירה שכנה לבוואריה ב-1331, עד 1419 (עם כמה הפרעות). תחת השלטון ההוסי, גורשו אזרחים גרמנים מהעיירה, ומאז, האוכלוסייה היא ברובה צ'כית. בשנת 1431, פרוקופ הגדול הביס את הצלבנים של האימפריה הרומית הקדושה בקרב דומז'ליצה. במאה ה-15 וה-16, עלתה חשיבותה של העיר דומז'ליצה, אך חשיבותה פחתה בעקבות תום מלחמת שלושים השנים. רק ב-1770 היא התאוששה, בעיקר בזכות חידושים בתעשיית הטקסטיל.
עד 1918 העיר הייתה חלק מהמלוכה האוסטרית, ומצאה את עצמה בצד האוסטרי של הגבול הפנימי האוסטרו-הונגרי בעקבות הפשרה האוסטרו-הונגרית של 1867. זו הייתה בירת המחוז בעל אותו השם, בהיותה אחת מ-94 בירות מחוז בוהמיה.
בתקופת התחייה הלאומית הצ'כית, דומז'ליצה הפכה למקום מרכזי במהלך המאה ה-19. באותה תקופה זו הייתה העיר האתנית הצ'כית המערבית ביותר, קרובה מאוד לגבול עם ממלכת בוואריה. בעיירה התקיימה עלייה לרגל ב-13 באוגוסט 1939, שהתפתחה להפגנת מחאה צ'כית גדולה נגד הכיבוש והשליטה הנאצית בפרוטקטורט של בוהמיה ומורביה. האוכלוסייה הגרמנית גורשה ב-1945 על פי הסכם פוטסדאם.
בשנת 2005 התגלה קבר אחים בפאתי העיירה, ובו 54 גרמנים, בעיקר אנשי האס אה המקומית, שהוצאו להורג על ידי ההתנגדות הצ'כית לאחר תום המלחמה, בסביבות ה-8 במאי 1945.
ישראל איסר שפירא (מזריטש)
הרב רפאל ישראל איסר שפירא (ה'תקפ"ח, 1828 - ה'תרנ"ד, 1894) היה רב ופוסק הלכה ליטאי שפעל גם בפולין. ר"מ בישיבת סייני ורבן של אוגוסטוב ומזריטש. מחבר הספר "עזרת ישראל".
ביוגרפיה
נולד באוגוסטוב, בצעירותו היה תלמידו המובהק של הרב יהודה בכרך רבה של סייני וראש הישיבה בעיר. אחר כך נסע ללמוד בישיבת וולוז'ין והיה לתלמידו של רבי יצחק מוולוז'ין. בוולוז'ין שמע שיעורים גם מפי ראשי הישיבה הצעירים דאז, הרב נפתלי צבי יהודה ברלין והרב אליעזר יצחק פריד.
הוא היה מקובל כפוסק הלכה בכיר בדורו, וגדולי הרבנים בפולין וליטא הפנו אליו שאלות הלכתיות. בהם: רבי ישראל יהושע טרונק מקוטנו, רבי יום טוב ליפמן היילפרין מביאליסטוק, רבי יוסף שאול נתנזון מלבוב, רבי צבי הירש אורנשטיין מבריסק ורבי חיים אלעזר וקס מקאליש.
בין השנים ה'תרי"ד, 1854 - ה'תרכ"ט, 1869, כיהן כרבה של אוגוסטוב מולדתו. ולאחר מכן (בסביבות ה'תר"ם, 1880) התקבל כרבה של מזריטש, משרה בה נשא עד פטירתו בשנת ה'תרנ"ד, 1894.
משפחתו
אחיו הרב יהושע השל שפירא היה רבן של שאקי ושצ'וצ'ין שבפלך לומז'ה.
חמיו היה הרב יעקב יוסף בן הרב משה יהודה הלוי גראמער, הוא נפטר במרץ 1870 בחיי אביו בגיל 49 לאחר מחלה קשה.
בנו ר' דוב נחמן שפירא (ה'תרכ"א-ה'תרצ"א), התמנה אחריו כרבה של מזריטש.
למה זה מגיע לנו
למה זה מגיע לנו הוא סינגל, שהוקלט על ידי הזמר והמוזיקאי הישראלי עידן רייכל בהשתתפות הזמר הישראלי ברי סחרוף. השיר יצא לאור ב-5 באוגוסט 2018 כסינגל החמישי מתוך אלבום הסולו השני של רייכל "ואם תבואי אליי", על ידי חברת התקליטים הליקון.
עם יציאתו נכנס השיר אל המקום השני במצעד השבועי של מדיה פורסט. כמו כן, הגיע השיר אל המקום ה-29 במצעד השנתי של גלגלצ.
רקע וכתיבה
השיר נכתב, הולחן והופק על ידי עידן רייכל ובוצע על ידי ברי סחרוף. השיר הוא בסגנון פופ רוק.
בסמוך לצאתו כסינגל, עלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי וצבר כמיליון השמעות.
וידאו קליפ
הווידאו קליפ הנלווה שצולם לשיר הועלה לערוץ היוטיוב של רייכל ב-5 באוגוסט 2018, בסמוך לצאתו כסינגל. נכון ליולי 2020 מונה הצפיות של הקליפ עומד על כ-4.9 מיליון.
אגרובנק
שכונת אגרובנק בחולון היא שכונת מגורים בצפון מרכז חולון, ממוקמת בין הרחובות מקוה ישראל, יוסף סרלין, סוקולוב ושדרות קוגל. אגברובנק היא אחת מתוך חמש השכונות הראשונות שנבנו כאשר חולון הפכה למועצה מקומית.
השכונה נהנית מהקרבה לכבישים הראשיים של העיר כגון: רחוב סוקולוב שמהווה רחוב מסחרי ראשי מאוד בחולון ושדרות לוי אשכול שבסופן צומת חולון. בתוך השכונה אין תחבורה ציבורית אך הודות למיקומה המרכזי היא מוקפת באוטובוסים רבים ברחובות הראשיים.
חלק מן השכונה מאופיין בשיכונים של חברת שיכון עממי בעלי חצרות וסימטאות רבות.
השכונה גובלת בכפר הנוער "מקוה ישראל" ורבים מן ילדי השכונה מגיעים ללמוד בו. בנוסף בשכונה נמצאים שלושה בתי ספר: בית ספר יסודי ממלכתי "רביבים", בית הספר יסודי ממלכתי דתי "ישורון" ובית ספר שש-שנתי אורט "מיטרני". קיימת בשכונה גם ספרייה ומרכז צעירים על שם אליעזר בן יהודה.
היסטוריה
השכונה נקראת על שם "הבנק לחקלאות ולבניין לארץ ישראל בע"מ". הבנק נוסד בשנת 1931 בתל אביב על ידי שני זוגות של אחים בני משפחות מירנבורג ויעבץ אשר החלו לרכוש את קרקעות האזור כבר בשנת 1932. האדריכל יוסף רינגס הכין תוכנית של שכונה עירונית. בתוכנית שורטטו הרחובות בצורת שתי וערב, כאשר במרכז התוכנית נקבעו שתי כיכרות. הכיכר הצפונית נקראה לימים "כיכר השבעה", הכיכר הדרומית נקראה "כיכר השלושה"
בשונה משכונות אחרות באזור, אנשי הבנק מימנו את סלילת הדרכים, הנחת תשתיות הביוב והמים ואפילו נטעו עצים ברחובות. אבני השפה במספר רחובות עליהן חקוק השם "אגרובנק" מסמלות עדות לעוצמתו של הבנק, יזם ובונה השכונה. רק לאחר השלמת העבודות החלו לשווק את המגרשים שיועדו לבנייה לציבור הרחב. בכך קיוו מנהלי הבנק כי תקום שכונה בעלת אופי שונה מהשכונות שהוקמו עד לאותם הימים.
אתרים בשכונה
כיכר השבעה - כיכר גדולה במרכז השכונה בין הרחובות חנקין וז'בוטינסקי. מקור שמה הוא על שם שישה נוטרים ואיש פלמ"ח אחד שעברו בראש שיירה בשנת 1948 בתאריך ה-22 בינואר בדרך לכיוון ירושלים מתל אביב (באותם ימים הדרך עברה בחולון, יאזור ורמלה). כאשר הגיעו לאזור הכפר יאזור, נהרגו כל השבעה מירי ערבים. במקום מוצבת אנדרטה לזכרם. מאפיין יוצא דופן בכיכר הוא שזכות מתן התנועה היא לנהגים הנכנסים לכיכר להפך מכיכרות אחרות.
אבני שפה עם השם "אגרובנק" - על אבני שפת המדרכה הנמצאות ליד הבית המשותף ברחוב ז'בוטינסקי, מסביב לכיכר השבעה ובמקומות נוספים חקוק השם "אגרובנק" בעברית ובאנגלית. מגדל המים ברחוב אז"ר - מגדל המים אשר נבנה מבטון וסיפק מים לבתי התושבים בשכונת אגרובנק. בימי מלחמת העצמאות מוקמה במגדל עמדה אנטי אווירית. מטוס מצרי ניסה להפציצה אך נכשל. ממרומי המגדל אותתו אנשי ה"הגנה" ליישובי הדרום שהיו נצורים במהלך המלחמה. במקום הוצב קיר אבן המלמד על היסטוריית המקום.
בית גלין – בית משותף גדול ברחוב סוקולוב בן שלוש כניסות ושלוש קומות מגורים שנבנה על ידי אלכסנדר גלין שהיה חבר ועד השכונה. בית גלין היה הבית האחרון אל מול פרדסי הערבים ממזרח. בחזית הבית, על המדרכה ברחוב סוקולוב נמצא ספסל אבן מקורי, שריד לאותם הימים.
בית הוצאת אמנות - מבנה תעשייתי שהוקם ב-1932 בקירוב, כיום ברחוב פרוג 6, ושימש לדפוס ואחסנה להוצאת אמנות. לאחר שנים אחדות נתפס הבניין על ידי הצבא הבריטי כשחלק משטחו שימש לאחסנת נשק. לאחר קום המדינה המשיך הבניין ושימש לצרכים תעשייתיים עד שב-2010 נעזב ונמכר ליזם פרטי. ב-2018 הושלמה בנייתם של שני בנייני מגורים חדשים במגרש, תוך שמירה ושיחזור של חלק ממבנה הייצור שהוסב למבואה למבנים ונפתח באופן חופשי לציבור כמו גם בניין המשרדים הצמוד.
לקרוע ולזרוק (סרט)
לקרוע ולזרוק (ברוסית: Оторви и выбрось) הוא סרט פשע רוסי מסוגת קומדיה אפלה משנת 2022 שכתב וביים קיריל סוקולוב. הסרט מספר על שלוש מריבות אגרסיביות של נשים: בת קטנה, אמה וסבתה מתווכחות ביניהן. בסרט מככבות סופיה קרוגובה, ויקטוריה קורוטקובה ואנה מיכאלקובה.
הסרט מתוכנן לצאת לאקרנים ב-24 במרץ 2022.
עלילה
אוליה ישבה בכלא ארבע שנים והחליטה להתחיל חיים חדשים בעזרת בתה. אבל בתה גרה עם סבתה וזו לא מתכוונת להיפרד מנכדתה.
למות על הסט
למות על הסט (באנגלית: Dead Set) היא סדרת דרמה-אימה בריטית סאטירית שנוצרה על ידי המפיק צ'ארלי ברוקר, יוצר הסדרה מראה שחורה. הסדרה הייתה מועמדת לפרס באפט"א ל"סדרת הדרמה הטובה ביותר".
עלילה
הסדרה מתרחשת בעיקר בסט של תוכנית מציאות בדיונית של האח הגדול, כאשר רוב העולם הושמד על ידי זומבים, כך שקירות בית האח הגדול הפכו למחסה הטוב ביותר מהסכנות האורבות בחוץ.
במהלך הסדרה השתתפו להופעות אורח מספר מתמודדים מסדרת האח הגדול הבריטית.
הפקה
הצילומים בבית האח הגדול בסדרה התרחשו ב-Virginia Water אשר במחוז סארי, במבנה שבעבר שימש כבסיס צבאי. אתר צילום זה שימש לצילום סדרות בריטיות נוספות כגון: Holby Blue , בראשית ו-Echo Beach. צילום התוכנית היה בקיץ של שנת 2008, ושודר במקביל לעונה ה-9 של סדרת האח הגדול הבריטית, אשר שודרה באותו ערוץ. אחת ההדחות באותה עונה (ההדחה של בלינדה) צולמה ושודרה בסדרה על ידי המפיקים, כולל צילומים של הקהל הרב. בשידור הצילומים התגלה שעקב טעות, צולם ושודר הלוגו של העונה ה-9 של האח הגדול ולא הלוגו של דד סט. דאווינה מקאל, אחת השחקניות בסדרה והמנחה של האח הגדול הבריטי בין השנים 2010-2000, מספרת שצורת הריצה שלה כשגילמה זומבית, לקוחה מהרובוט T-1000 מהסרט שליחות קטלנית 2: יום הדין, ושבגלל התנגשותה בדלת בחלק מהסצינות, בגופה נשארו חבורות עד ליום המחרת. מאחר שהוגבלה ליום צילומים אחד, בחלק מהצילומים הוחלפה דמותה בבובה.
צוות ההפקה נתקל בקשיים רבים בגלל בעיות בתקציב, חלק מהשחקנים נאלצו להתלבש מחדש ולגלם מספר זומבים שונים בגלל שמחיר עדשות המגע של הזומבים היו יקרים, ורבים מהשחקנים שגילמו זומבים התנדבו לשחק בסדרה לאחר שצ'ארלי ברוקר פרסם בקשה לחברי הפייסבוק שלו.
בשנת 2020 יצאה סידרה ברזילאית בשם Reality Z ברשת נטפליקס, המבוססת על הסדרה הבריטית.
שבחים וביקורות
למות על הסט זכתה לשבחים מאת המבקרים והקהל, ואף הייתה מועמדת פרס באפט"א ל"סדרת הדרמה הטובה ביותר", אך הפסידה לסדרה של ה-BBC, Criminal Justice.
סיימון פג, תסריטאי וכוכב סרט הזומבים מת על המתים, אמר בראיון על הסדרה לגארדיאן שמצד אחד הוא משבח את הסדרה, אך מצד אחר הוא נדהם מכך שהמפיקים בחרו לוותר על הליכת הזומבים האיטית שהייתה נהוגה עד עכשיו בסרטים של ג'ורג' רומרו (ליל המתים החיים), ולעבור לזומבים מהירים יותר כמו בסרט 28 יום אחרי והרימייק של הסרט שחר המתים. דבר זה, כך הגיב ברוקר על הדברים, התרחש מפני מספר סיבות, גם בגלל שיקולי תקציב, גם מכורח העלילה, בכך שמגפת הזומבים שיתקה את כל המדינה במהירות כה גדולה שצוות ההפקה של האח הגדול לא הספיק לפנות את הדיירים. בנוסף, ציין ברוקר, שזהו אינו תקדים, ואף בשני סרטים של רומרו הזומבים התנהגו בצורה שונה מהמקובל ואף נראו שני ילדים זומבים רצים בסרט שחר המתים.
We Are Young Money
We Are Young Money (בעברית: אנחנו יאנג מאני) הוא אלבום האוסף הראשון של חברת התקליטים האמריקאית יאנג מאני. האלבום יצא לאור ב-21 בדצמבר 2009, על ידי חברות התקליטים יאנג מאני, קאש מאני רקורדס ויוניברסל מוטאון רקורדס. מתוך האלבום שלושה סינגלים.
פלפל פדרון
פלפל פדרון הוא זן מתורבת של פלפלת צ'ילי ממין Capsicum annuum שפותח וגדל באזור העיר פדרון בחבל הארץ גליסיה בצפון ספרד. הפלפלים בגודל קטן-בינוני (כחמישה ס"מ באורכם), וצבעם נע בין ירוק, כתום ואדום, תלוי בזן הספציפי ובתנאי ההבשלה. צורת הפרי מאורכת וחרוטית, עם כתף ישרה וקימוט קל בבשר הפרי.
יחודם של הפלפלים הוא מידת החריפות המשתנה שלהם - רובם בעלי חריפות מתונה למדי, ומיעוטם חריפים למדי (במידת חריפות המשתווה לזו של חלפניו). במקום גידולו קיימות מספר תאוריות הקושרות בין תנאי השמש וההשקיה של הצמח כדרך לנבא את מידת חריפותו, אך דרך ניבוי זו לא הוכחה.
האוהל האדום
האוהל האדום הוא רומן היסטורי מאת אניטה דיאמנט שפורסם ב-1997. הספר מספר בגוף ראשון את סיפורה של דינה בת יעקב. היא דמות משנית בתנ"ך, אך המחברת הרחיבה את סיפורה. שם הספר מתייחס לאוהל בו חייבות נשות שבט יעקב על פי ההלכה הקדומה למצוא מקלט בזמן מחזור או לידה, ובו הן מוצאות תמיכה ועידוד הדדיים מאמהותיהן, אחיותיהן ודודותיהן.
הספר תורגם ל-25 שפות, נמכר במיליוני עותקים (מתוכם מאה אלף עותקים בישראל) ועובד לסדרת טלוויזיה.
תקציר עלילה
דינה פותחת את הסיפור בתיאור השידוך של לאה אמה לאביה יעקב, וכן בתיאור הרחבת המשפחה כשיעקב התחתן גם עם רחל אחותה של לאה, והשפחות זלפה ובלהה.
דינה זוכרת שישבה באוהל האדום עם אמה ודודותיה, ריכלה על אירועים מקומיים וטיפלה בעבודות הבית. מספר דמויות נוספות שאינן נראות בתיאור התנ"כי מופיעות כאן, כולל רותי אשתו השנייה של לבן ובניה.
על פי הספר דינה עבדה כמיילדת ביחד עם אמה החורגת רחל. באחת מהפעמים כאשר דינה הולכת עם רחל ליילד בעיר שכם פגשה את בנו של מלך העיר והשניים התאהבו, וכשהבחינה אימו בהתאהבותם דרשה שיינעלו בחדרו ויממשו את אהבתם.
על פי הספר בניגוד למתואר במקרא, דינה ובן המלך שכבו בהסכמה מלאה ולא התבצע אונס. לפי התיאור של התנ"ך בבראשית לד, דינה "נטמאה" על ידי נסיך שכם הקדומה, למרות שלפי הספר הוא מאוהב באמת בדינה. הוא גם מציע מוהר המתאים לבני המלוכה. אחיה שמעון ולוי שלא מרוצים מהאהבה בין הנסיך לאחותם אומרים בבוגדנות לאנשי שכם שהחתונה מותנית בכך שהנסיך ואנשיו יעברו את טקס ברית המילה היהודי בכדי לאחד את אנשי שכם עם שבט יעקב. אנשי שכם מסכימים, וזמן קצר לאחר שהם מבצעים את הברית, כשהם סובלים מכאבים, הם נרצחים על ידי אחיה של דינה ומשרתיהם, שחוזרים לבית יעקב יחד עם דינה.
באוהל האדום, דינה באמת אוהבת את הנסיך והופכת ברצון לכלתו. היא נחרדת ומוכת צער מההשתוללות הרצחנית של אחיה. לאחר שקללה את אחיה ואביה היא בורחת למצרים יחד עם רה-נפר שהייתה אשת מלך שכם. במהלך המסע גילתה דינה כי היא נושאת ברחמה את פרי אהבתם שלה ושל בנו של מלך שכם, וכשסיפרה על כך לרה-נפר הוחלט כי רה-נפר תהיה אימו של היילוד ודינה מניקתו. לימים במצרים דינה חזרה לעסוק כמיילדת והפכה לשם דבר. באחד מן הימים נקראה דינה ליילד את בנו של מלך מצריים הלוא הוא יוסף אחיה, השניים נפגשו וכשהבינה דינה כי המלך הוא אחיה מפגש זה היה מרגש וכואב נפגשית ורגישות בעבורה מאחר שהזכיר לה את עברה הכואב בכנען. כעבור זמן מה הגיע יוסף לביתה של דינה וביקש שתבוא עימו לבית יעקב אביהם הגוסס, לאחר הסכמתה הפליגו השניים מבלי שדינה תזדהה על ידי אביה ומשפחתה. לאחר פטירתו של אביהם שבו השניים למצרים ושם נפטרה דינה בשיבה טובה ובשקט נפשי.
פרסום
הספר היה כיכב ברשימת רבי-המכר של הניו יורק טיימס על פי הביקורת של לוס אנג'לס טיימס, "על ידי מתן קול לדינה, אחת הדמויות השותקות של ספר בראשית, הרומן מתייחס לנשים שאולי הרגישו מחוץ להיסטוריה המקראית. הוא חוגג עם אמהות ובנות את מסתורי מחזור החיים." ה-Christian Science Monitor כתב כי הרומן "מעלה באוב את העולם העתיק של שיירות, רועי צאן, חקלאים, מיילדות, עבדים ובעלי מלאכה. דיאמנט מציגה תיאור מרתק של סיפור שיש לו תהודה נצחית."
דיוק היסטורי והקשר
הסיפור בנוי על הסיפור המקראי. עם זאת, אין קשר בין הסיפור לתנ"ך או לאמת ההיסטורית.
דיאמנט מודה שאין ראיות לכך שבארץ ישראל בעת העתיקה השתמשו באוהל מחזור, אם כי היא מתארת זאת כמאפיין נפוץ בתרבויות פרה-מודרניות אחרות, כמו גם בתרבויות מודרניות מסוימות.
עיבודים
Lifetime עיבד את הרומן למיני-סדרה בת שני חלקים, שהוצגה לראשונה ב-7 וב-8 בדצמבר 2014. את דינה מגלמת רבקה פרגוסון. את לאה מגלמת מיני דרייבר, ורייצ'ל מגולמת על ידי מורנה בקארין.
ועדת פינקלשטיין
ועדת פינקלשטיין (גם: ועדת גלבוע, בשמה הרשמי: ועדת הבדיקה הממשלתית לאירוע בריחת האסירים הביטחוניים מבית הסוהר גלבוע ולהיערכות שירות בתי הסוהר למניעת בריחות אסירים ממתקני כליאה) היא ועדת בדיקה ממשלתית בראשות הפרקליט הצבאי הראשי לשעבר, מנחם פינקלשטיין, לבדיקת המחדלים שהובילו לבריחה מבית הסוהר גלבוע ולמניעת הישנותה. הוועדה טרם סיימה את תפקידה בבחינת האירוע.
הקמת הוועדה וסמכויותיה
השר לביטחון פנים, עמר בר לב, החליט על הקמת ועדת בדיקה ממשלתית לבדיקת נסיבות המחדל לצורך בדיקת הכשלים שהובילו לאירוע. לוועדה ניתנו סמכויות מלאות של ועדת חקירה מתוקף.
פעילות הוועדה
הוועדה החלה בשמיעת עדויות בחודש נובמבר 2021. בעדותו של מפקד כלא גלבוע, גנ"ם פרדי בן שטרית, ב-24 בנובמבר 2021, עלתה פרשת הסרסור בסוהרות שאירעה מספר שנים לפני כן. הוועדה ציינה כי נושא זה אינו אמנם עניין לבדיקתה; העניין נחקר בעבר, והיא סומכת על הגורמים המוסמכים שיתנו דעתם לסוגיה. אך, קבעה כי תתייחס לעדויות בדבר הפרשה, ככל שהן מלמדות על הנושאים שבתחום בדיקתה: הזיקה בין עבודת הקמ"ן לגורמים אחרים, כחלק מהיחס לאסירים ביטחוניים.
ב-31 במרץ 2022 שלחה הוועדה מכתבי אזהרה לנציבת שב"ס רב-גונדר קטי פרי, מפקד הכלא גונדר-משנה פרדי בן שטרית, סגן הנציבה גונדר מוני ביטן ומפקד מחוז צפון גונדר אריק יעקב. הוועדה הסבירה שממצאיה עד כה העלו חשדות לליקויים והמכתבים מהווים אזהרה לבעלי אחריות כללית במערכת, שהם עשויים להיפגע ממסקנות הוועדה והמלצותיה.
ב־17 במאי 2023 פרסמה הוועדה את מסקנותיה.
ג'יימס בוליבר מנסון
ג'יימס בוליבר מנסון (באנגלית: James Bolivar Manson; 26 ביוני 1879 – 3 ביולי 1945) היה אמן ועבד בגלריית טייט במשך 25 שנה והיה המנהל שלה 1930–1938.
ראשית חייו
בגיל 16 הוא עזב את בית הספר אליין, דאליץ', ולנוכח התנגדות אביו לקריירה כצייר, הפך לנער במשרד מוציא לאור ואחרי זה לפקיד בנק, עבודות שהוא תיעב. בינתיים למד ציור בבית הספר לאמנות של הת'רלי משנת 1890 ולאחר מכן בבית הספר לאמנות בלמבת'.
נישואים
בשנת 1903 עזב מנסון את עבודת הבנק. הוא התחתן עם ליליאן והם עברו לרובע הלטיני בפריז, שכרו חדר תמורת 1 ליש"ט לחודש והשתתפו בסטודיו עם כמה ציירים ופסלים, ביניהם ג'ייקוב אפשטיין, שהפך לחברו לכל החיים ואיתו למד באקדמיה ז'וליאן,
לאחר שנה, הם חזרו ללונדון ונולדה בתם מרי, ואחרי שנתיים נולד בנם ז'אן. הם התגוררו בשתי הקומות העליונות ברחוב אדלייד רואד 184, המפסטד, שם העבירה אשתו שיעורי מוזיקה ומנסון הקים אולפן.
בשנת 1908 הם עברו לבית קטן ברחוב המפסטד וואיי 98, וגרו שם 30 שנה. ליליאן החליפה את אמו של ברנרד שו כמנהלת בית הספר למוזיקה לבנות בצפון לונדון. בשנת 1910 הוא הפך לחבר ומזכיר קבוצת קמדן טאון.
תעסוקת בגלריית טייט
ליליאן הייתה ידידה קרובה של מנהל גלריית טייט, צ'ארלס איטקן, ובקיץ 1911 שהתה משפחת מנסון איתו בבית נופש באלפריסטון, סאסקס. מנסון סייע לאיטקן בהכנת תערוכה בטייט והמנהל התרשם מעבודתו והציע שמנסון ייקח את עבודת המזכירות של הגלריה שהתפנתה באותה העת. מנסון נבחר מבין ארבעת המועמדים שניגשו לבחינת שירות המדינה, ובגיל 33 הפך למזכיר גלריית טייט ב־9 בדצמבר 1912 עם משכורת שנתית של 150 לירות שטרלינג.
הוא המשיך לצייר באינטנסיביות בסופי שבוע. הוא היה אחראי על הצוות, על ניהול המשרד ועל הטיפול באוסף. מנסון נחשב כמי שהעניק לאיטקן את החיבה לאימפרסיוניזם הצרפתי וכי הבליט את קבוצת קמדן טאון, אף שמנהיגה, וולטר סיקרט, עדיין היה מחוץ לקאנון הרשמי.
בשנת 1914 הצטרף לקבוצת לונדון. משנת 1915 הוא הציג עבודות במועדון האמנות החדשה. מכיוון שעבודתו למען גלריית טייט נחשבה הכרחית, הוא היה פטור משירות צבאי במלחמת העולם הראשונה בשנת 1917.
בשנת 1923, בגלריית לסטר, ערך מנסון את תערוכת היחיד הראשונה שלו. המוניטין שלו כאמן היה בעיקר כצייר פרחים ואמנות הייתה השאיפה העיקרית שלו, אך הוא לא היה בטוח אם הדבר יאפשר לו להתפרנס במשרה מלאה.
בשנת 1930 הפך למנהל גלריית טייט, תפקיד אותו מילא עד 1938.
מנהל גלריית טייט
על פי אתר האינטרנט של טייט, תרומתו של מנסון לגלריה הייתה קטנה, למרות שבתקופתו שמה של הגלריה הוחלף "לגלריית טייט", ונעשו שיפוצים בבניין ובסביבתו. היו לו טעויות רבות בניהול אמנותי, ארגוני ועסקי. בתקופתו כמנהל, לא היה מימון שנתי מהממשלה לרכישות. הוא נאלץ לדחות את הצעתו של קאמי פיסארו להשאיל את אחד מציוריו מכיוון שהגלריה חסרה כספים להובלה וביטוח. מנסון התלונן בפני חברו לוסיאן פיסארו על טעמה השמרני של מועצת הנאמנים - שדחתה יצירות של מונה ורנואר כאחד - אף שהוא עצמו נרתע מיצירות פוסט-אימפרסיוניזם, והזניח תערוכות בלונדון של אמנים כמו ואן גוך ומאטיס. אף על פי שפרנק רוטר, מבקר אמנות של "סאנדיי טיימס", שיבח את ההתקדמות בהתפתחות הגלריה באמנות מאז היווסדה, אחרים - ובמיוחד דגלאס קופר - שהיו בקיאים באמנות האוונגרד האירופית המודרנית, כמו סוריאליזם ואקספרסיוניזם גרמני (שלא היו מיוצגים כלל בטייט) - ראה במנסון את האשם בדבר.
בתקופת כהונתו היה שינוי השם הרשמי מ"הגלריה הלאומית, מילבנק" ל"גלריית טייט" באוקטובר 1932, נטיעת עצי דובדבן בחוץ בשנת 1933, התקנת תאורה חשמלית בשנת 1935 ושירותים נוספים.
הדעיכה
לקראת סוף כהונתו כמנהל הגלריה, חייו של מנסון התדרדרו לאלכוהוליזם. הוא היה שיכור בישיבות מועצת המנהלים ובאחת הפעמים נפל על הרצפה. הוא ספג מכה ציבורית ביוקרתו, כאשר התגלו טעויות בקטלוג על הצייר הצרפתי מוריס אוטריו, והוא נתבע במשפט כמנהל הגלריה והפסיד. הוא בייש את עצמו ואת הגלריה באירוע אמנותי שהיה בפריז, ובעקבות כך כתב קנת קלארק כי מנסון התבקש להתפטר מטעמי בריאות, בגלל בקשה של משרד החוץ.
אחרית ימיו
בגיל 58 הודיע מנסון על פרישתו. יורשו כמנהל, סר ג'ון רוטנשטיין, גילה כי מנסון העלה את משכורתו על ידי מכירת עבודות שהיו מאוחסנות ולא בתצוגה ונקראו "מלאי המנהל".
מנסון עזב את אשתו ואת ביתו בהמפסטד גארדן כדי "להתרחק מנשים" ולפנות זמן לצייר.
בשנת 1939 הוא הציג באקדמיה המלכותית לאמנויות.
מורשת
במרץ ובאפריל 1946 נערכה במוזיאון ווילנשטיין בלונדון תערוכת זיכרון עם 59 עבודות בשמן, צבעי מים, תחריטים, רישומים ופסטל, המתוארכות לשנים 1903 עד 1945.
תערוכה שנייה נערכה באוגוסט ובספטמבר בגלריה לאמנות פרנס האל, עם 58 עבודות: 32 שמנים, 14 צבעי מים ו-12 פסטלים.
בשנת 1973 נערכה רטרוספקטיבה בגלריה מלצ'ן, בלונדון. עבודתו נמצאת בטייט ובגלריות רבות אחרות בבריטניה ומחוצה לה.
רטרוספקטיבה מרכזית של קבוצת קמדן טאון נערכה בטייט בריטניה בשנת 2008, אך השמיטה שמונה מתוך 17 החברים, ביניהם דאנקן גרנט, ג'יימס דיקסון אינס, אוגוסטוס ג'ון, וג'יימס בוליבר מנסון, שלדברי האוצר אינם מייצגים את רוח הקבוצה.
פסגת רג'יאנום
פסגת רג'יאנום (באנגלית: Regianum Peak; בבולגרית: връх Регианум) היא פסגה המכוסה ברובה קרח, בצפון-מזרח הרי סטריבוג באי בראבנט בארכיפלג פאלמר, שבאנטארקטיקה.
גובהה של הפסגה 900 מטרים מעל פני הים.
הפסגרה מתנשאת מעל קרחון פארה שמצפון לה, ומעל קרחון לאנק שמדרום לה.
קרולינה יושצ'יקובסקה
קרולינה יושצ'יקובסקה (בפולנית: Karolina Juszczykowska; 1898, בודקוב  – 1945) הייתה חסידת אומות העולם מפולין שנרצחה על ידי הנאצים.
פסגת רג'יאנום
מרגלותיה הצפוניים של הפסגה מחוברים לרכס סטאוורצי שמצפון מזרח לפסגה, באמצעות אוכף ויאמטה.
הפסגה ממוקמת 2.27 ק"מ מזרחית-צפונית לפסגת בלסנה; 4.25 ק"מ דרומית-מערבית להר קבזה; 7.7 ק"מ מערבית-מערבית לנקודת פטרוב; ו -5.9 ק"מ צפון-מערבית לפסגת אופיזו.
קרולינה יושצ'יקובסקה
ביוגרפיה
בשנת 1911 עזבה קרולינה יושצ'יקובסקה את פולין ועברה לעבודה בגרמניה, באזור מקלנבורג-מערב פומרניה. בשנת 1916 שבה יושצ'יקובסקה לפולין והתגוררה עם אחותה בחוותה של האחות, שם סייעה לאחותה בעבודה. בשנת 1924 נולדה בתה היחידה, מחוץ לנישואין. בשנת 1934 עברה יושצ'יקובסקה לטומשוב מזובייצקי ועבדה בעבודות תחזוקה בדרכים, בתור עוזרת בית, כובסת ועוד.
פסגת רג'יאנום
מיפוי הפסגה
הפסגה מופתה לראשונה על ידי סוקרים בריטיים בשנת 1980 ובשנית בשנת 2008.
קרולינה יושצ'יקובסקה
קורותיה בתקופת השואה
בתקופת הכיבוש הנאצי בפולין הייתה יושצ'יקובסקה עובדת של ארגון טודט. בתחילת יוני 1944 פגשה שני צעירים יהודים ברחוב ואלה ביקשו ממנה עזרה. ידועים רק שמותיהם הפרטיים, יאנק ופאול. הם הציעו לה תשלום זעום בתמורה להסתרתם, והיא הסכימה להסתירם למרות שידעה שהיא מסתכנת בעונש מוות שיטילו עליה הגרמנים. כשהייתה יוצאת לעבודתה, היו היהודים נשארים בביתה.
ב-23 ביולי 1944 פשטה המשטרה על ביתה של יושצ'יקובסקה בטומשוב מזובייצקי ומצאה את שני היהודים מסתתרים במרתף. שני היהודים נורו במקום. יושצ'יקובסקה נעצרה ונחקרה. בחקירתה הכחישה השתייכות לארגון פוליטי או למפלגה כלשהי.
ב-10 באוגוסט 1944 הועברה יושצ'יקובסקה לכלא בפיוטרקוב טריבונלסקי וב-23 באוגוסט נדונה למוות על ידי בית המשפט המיוחד. למרות שדנו אותה למוות, כתבו שלושת השופטים פניה לרשויות השיפוט בגרמניה בבקשה לחון אותה, עקב סברתם שפעלה מתוך מחסור ויאוש ולא מתוך מוטיבציה אידאולוגית אנטי-נאצית, וכן מכיוון שסברו שהוצאתה להורג לא תהווה גורם מרתיע מכיוון שממילא, כך הניחו, כבר נרצחו רוב היהודים באזור טומשוב מזובייצקי.
עם דחיית בקשתם של השופטים הועברה יושצ'יקובסקה לכלא פרונגסהיים שבפרנקפורט, ושם הוצאה להורג ב-9 בינואר 1945.
הכרה והנצחה
בשנת 2011 הכיר יד ושם בקרולינה יושצ'יקובסקה בתור חסידת אומות העולם.
בנאומו בשנת 2012 הזכיר סטיבן הרפר, ראש ממשלת קנדה, את קרולינה יושצ'יקובסקה בתור דוגמה לחסידת אומות העולם שנרצחה כדי להגן על יהודים. חלק מצאצאיה של יושצ'יקובסקה מתגוררים בקורנוול שבאונטריו, קנדה.
שותפים (סרט)
שותפים (ברוסית: Подельники) הוא מותחן דרמה רוסי משנת 2022, המהווה הסרט העלילתי הראשון שמביים היוצר הדוקומנטרי יבגני גריגורייב. הסרט הוקרן בבכורה בספטמבר 2021 בפסטיבל הקולנוע הרוסי הפתוח ה-32 Kinotavr. הסרט יצא להפצה מסחרית בבתי הקולנוע ברוסיה ב-14 באפריל 2022 ובהמשך יהיה זמין לצפייה ישירה בפלטפורמת START.
עלילה
רצח של אדם בכפר בהרי אורל לא מגיע לכדי ענישה בערכאות המשפטיות ובנו בן ה-10 של המנוח מחליט לנקום את מותו.
הפקה
תסריט הסרט מבוסס על אירועים אמיתיים. המחבר התכונן לצלם את הסרט מאז 2011. בשנת 2020 השתתף גריגורייב בפרויקט במעבדת Berlinale Talents, והפרויקט נכלל גם בבחירה הרשמית של שוק סרטי MIA באיטליה. המנהל האמנותי של הסרט בהקרנת הבכורה בפני נציגי משרד התרבות היה אלכסיי פדורצ'נקו, שהפיק בעבר את יצירותיו התיעודיות של גריגורייב. הצילומים התרחשו בכפר קין שבחבל פרם. תושבים מקומיים רבים השתתפו בצילומים כניצבים.
התפקיד שמילא דרוויאנקו נועד במקור עבור השחקן יבגני טקאצ'וק.
המרכז העולמי למורשת יהדות אר"ץ
המרכז העולמי למורשת יהדות אר"ץ (המרכז למורשת יהדות ארם-צובא) הוא מכון להנצחת של מורשת יהדות סוריה ויהדות ארם-צובא (חלב) בישראל.
רקע
ארגונים של יוצאי דמשק וסוריה היו פעילים בישראל החל משנות ה-30 של המאה ה-20. הארגונים עסקו בנושאים שונים, למשל בתהליכי הקליטה בארץ ישראל.
המרכז העולמי למורשת יהדות ארם-צובא קם בשנת 1986 ברחוב הרב אהרונסון 4 בתל אביב.
מטרות
המטרה הרשמית של המרכז היא להוות מוקד ריכוז של חומרים היסטוריים הנוגעים למורשת יהדות ארם-צובא עתיקת היומין שתרמה להיסטוריה העולמית של עם ישראל בגולה.
היסטוריה
הנשיא הראשון של המרכז היה עו"ד שלמה תוסייה כהן. תוסייה כהן, עורך דין ונוטריון מבכירי המשפטנים בארץ ישראל ופעיל בתחומים ציבוריים רבים, נולד בשנת 1917 בארם-צובא סוריה ונפטר בירושלים בשנת 1994. הנהלת המרכז הנציחה את זכרו בהקמת ”קרן עו“ד תוסייה-כהן למחקר“ שמעניקה מלגות ופרסי מחקר לעבודות אקדמיות אודות מורשת יהדות חלב.
יושב הראש הראשון של המרכז היה מנחם ידיד. בספרו "ידיד נפש", כתב ידיד שהמרכז מהווה נקודת ציון בחייהם של רבים מבני העדה שמסתייעים במרכז שמהווה עבורם השפעה בהתנהלות מקצועית ובכלל בחייהם. מנחם ידיד היה בנו של המקובל רבי יום טוב ידיד הלוי. נולד בחלב ועלה כנער לארץ ישראל. היה איש תנועת ה"חרות" מיום היווסדה, וכיהן כחבר כנסת בכנסת השישית, השביעית והשמינית (1966–1977). פעל למען שארית הפליטה בסוריה ובארצות ערב.
זה לא שמה
זה לא שמה (ברוסית: У нее другое имя) הוא סרט דרמה רוסי, בבימויה של וטה גרסקינה, על פי תסריט של ליליה אקופיאן ווטה גרסקינה. בסרט מככבים סבטלנה חודצ'נקובה, יאקוב דיהל, וקטיה פדינה בתפקיד קולנועי ראשון.
הסרט הוצג בפסטיבל קאן הבינלאומי ה-72.
עלילה
ליסה נטשה את ילדה בלידתה וכעת עשרים ושלוש שנים מאוחר יותר היא מנסה באובססיביות למצוא את הילד שלה. החיפוש של ליסה מוביל אותה לילדה צעירה שלדעתה היא זו שהשאירה בבית יתומים. ליסה מתחילה לרגל אחריה ופולשת לחייה אף על פי שבהמשך היא תגלה את האמת, שזו לא בתה.
הפקה
בינואר 2019 פורסם שסבטלנה חודצ'נקובה ויאקוב דיהל הצטרפו לצוות השחקנים של הסרט. הסרט הופק על ידי קונסטנטין פאם, סבטלנה חודצ'נקובה, קתרינה מיכאילובה, פולינה שליכט ואוקסנה שלמנובה. צילומי הסרט החלו במרץ 2019.
קרייזלר C-200
קרייזלר C-200 הייתה מכונית קונספט, שיצאה בשנת 1952 על ידי קרייזלר.
התחלות
ה- C-200 תוכננה על ידי וירג'יל אקסנר. הוא וצוותו הקטן תכננו את המכונית בתאגיד קרייזלר בדטרויט, מישיגן. הוא נבנה על ידי חברת Carrozzeria Ghia, בטורינו, איטליה. מחירו הבסיסי היה 20,000 דולר. למכונית היה כוח כמו של קרייזלר V8 אמריקאית במרכב בסגנון מכונית ספורט איטלקית. הפנים היה מרופד בעור שחור וסכמת הצבע החיצונית הייתה בצבע ירוק ושחור בהיר. עיצוב התאורה האחורית הוצג בדגמי ייצור של קרייזלר מאוחרים יותר.
ברט יאנש
ברט (הרברט) יאנש (באנגלית: Bert (Herbert) Jansch; 3 בנובמבר 1943 – 5 באוקטובר 2011) היה מוזיקאי פולק סקוטי וחבר מייסד בלהקת פנטאנגל. הוא נולד בגלאזגו והתפרסם בלונדון בשנות ה-60, כגיטריסט אקוסטי, וגם כזמר וכותב שירים. הוא הקליט לפחות 25 אלבומים, והופיע במקומות רבים משנות ה-60 ועד ראשית המאה ה-21.
יאנש היה דמות מובילה בעידן תחיית הפולק הבריטי. הוא סייר ברחבי האי הבריטי, ביקר במועדוני פולק והקליט כמה אלבומי סולו, וכן שיתף פעולה עם מוזיקאים אחרים כמו ג'ון רנבורן ואן בריגס. בשנת 1968 הקים את להקת פנטאנגל, והקליט איתם עד לפרידתם בשנת 1972. לאחר מכן לקח הפסקה של כמה שנים מהמוזיקה, וחזר בסוף שנות ה-70 לעבוד על סדרת פרויקטים עם מוזיקאים אחרים. הוא הצטרף לפנטאנגל המחודשת בתחילת שנות השמונים ונשאר איתם עד 1995. עד מותו המשיך יאנש לעבוד כאמן סולו.
עבודותיו של יאנש השפיעו על אמנים שונים, ביניהם אל סטיוארט, פול סיימון, ג'וני מאר, אלטון ג'ון, איאן אנדרסון, ברני טאופין, ברנרד באטלר, ג'ימי פייג', ניק דרייק, גראהם קוקסון, דונובן, ניל יאנג, מייק אולדפילד, הופ סנדובל, פליט פוקסס, דבנדרה בנהארט, ניל הלסטד ורוי הרפר.
יאנש קיבל שני פרסי מפעל חיים בטקס פרסי הפולק של ה-BBC: האחד, בשנת 2001, על הישגיו כסולן, והשני, בשנת 2007, כחבר בפנטאנגל.
.ws
ws. היא סיומת האינטרנט (Country Code Top Level Domains) של אתרי אינטרנט הרשומים בסמואה. סיומת זו מנוהלת על ידי SamoaNIC, עבור משרד החוץ של ממשלת סמואה.
ws. הוא קיצור של "מערב סמואה", שהיה השם הרשמי של המדינה בשנות ה-70, כאשר קודי מדינה בני שתי אותיות היו סטנדרטיים. אף על פי שאין הגבלות גאוגרפיות על רישום של רוב הדומיינים ברמה השנייה, הרישום .org.ws ,gov.ws ו-.edu.ws מוגבל.
סיומת האינטרנט ws. משווקת כ-Domain Hack כאשר ה-ws מייצג לכאורה "אתר עולמי" (באנגלית: world site), אתר אינטרנט או שירות אינטרנט המספק נוכחות אינטרנט "עולמית" לנרשמים, מכיוון שהוא תומך בכל שמות הדומיינים הבינלאומיים. שימוש פופולרי בדומיין נעשה עבור ארגוני חדשות למטרות קיצור כתובות אתרים, בעיקר בסיומת "ne.ws" (שם הארגון).
עצבניות אש
עצבניות אש (באנגלית: The Heat) הוא סרט קומדיה-משטרה אמריקאי משנת 2013, שנכתב על ידי קייטי דיפולד ובוים על ידי פול פייג. העלילה מתמקדת בסנדרה בולוק בתפקיד סוכנת ה-FBI שרה אשבורן ומליסה מקארתי בתפקיד הבלשית שאנון מולינס, החייבות לתפוס מאפיונר מבוקש. הסרט יצא לאקרנים בארצות הברית ובקנדה ב-28 ביוני 2013, בשתי המדינות הסרט זכה להצלחה ביקורתית ומסחרית.
עלילה
סוכנת מיוחדת שרה אשבורן (סנדרה בולוק) היא חוקרת מיומנת מאוד ויעילה מטעם ה-FBI, אבל היא זוכה ליחס לא טוב מצד עמיתיה לעבודה בגלל היהירות שלה והיחס המתנשא שהיא מפגינה. הייל (דמיאן ביצ'יר), הבוס של אשבורן במשרד ה-FBI בשטח התיחום של ניו יורק, מקודם בתפקידו ושולח אותה לבוסטון כדי למצוא ברון סמים בשם סימון לרקין. הייל מבטיח לאשבורן שתקודם לתפקידו אם תוכל לפתור את המקרה תוך כדי הצגת יכולת של שיתוף פעולה עם אחרים. בבוסטון, היא עובדת בשותפות עם שאנון מולינס (מליסה מקארתי), קצינת משטרה מיומנת ומרדנית ממשטרת בוסטון. הפילוסופיה של "עבודה לפי הספר" של אשבורן מתנגשת עם הסגנון האלים והמחוספס של מולינס בעבודתן יחד. מולינס מגלה את פרטי המקרה על סימון לרקין על ידי גנבת מסמכים מאשבורן ומתעקשת לעזור לה. אשבורן מסכימה בחוסר רצון, ומבינה כי היא צריכה את הידע הרב של מולינס על האזור.
אשבורן ומולינס עוקבות אחר בעלים של מועדון לילה ומגלות את המקום בהצלחה בעקבות באג בטלפון הסלולרי שלו שמוביל אותן למיקומו. כאשר הן עוזבות את המועדון, הן מתמודדות מול שני סוכני היחידה ללוחמה בסמים, קרייג ואדם, שעובדים על התיק על לרקין במשך כמה חודשים וחוששים כי התיק שלהם יהיה בסכנה בעקבות התערבותן וכניסתן למועדון. לאחר שראתה מולינס את אחיה, ג'ייסון, בתוך המסחרית של שני הסוכנים, אשבורן מגלה כי הוא שוחרר לאחרונה מהכלא לאחר שהוכנס לשם על ידי מולינס עצמה, והוא עשוי להיות קשור לארגונו של לרקין. אשבורן משכנעת את מולינס ללכת לבית הוריה כדי לקבל מג'ייסון מידע על לרקין. בהגעתם לבית, מתברר כי ההורים של מולינס ושני אחיה האחרים עדיין נוטרים טינה עמוקה למולינס על כך שהייתה מוערבת במאסרו של ג'ייסון. ג'ייסון, שאין לו טינה כלפי אחותו, מוסר לה מידע על גופה של סוחר סמים שנרצח והוחבא בתוך רכב נטוש. בנתיחה שלאחר המוות של הגופה, מתגלים כימיקלים בנעליו של הקורבן, שמובילים את אשבורן ואת מולינס למפעל צבעים נטוש, ששם הן עדות לסוחר סמים שנרצח על ידי חבר בארגון של לרקין ששמו ג'וליאן. השתיים עוצרות את ג'וליאן ומנסות להוציא ממנו מידע בנוגע ללרקין, אולם הן אינן מסוגלות לחלץ כל מידע מהותי וחשוב בנוגע למקום הימצאו או לפועלו של לרקין.
ביקורות
הסרט זכה לביקורות מעורבות ולביקורות חיוביות. האתר "Rotten Tomatoes" נתן לסרט ציון של 65 אחוז בהתבסס על 157 ביקורות. האתר "Metacritic" נתן לסרט ציון של 60 מתוך 100 בהתבסס על 37 ביקורות. רוב הביקורות צינו לטובה את הכימיה בין שתי השחקניות הראשיות סנדרה בולוק ומליסה מקארתי.
הכנסות
בסוף השבוע הראשון לצאתו הסרט גרף כ-39,115,043 דולר. נכון ל-17 באוקטובר, הוא הכניס כ-159,325,998 בארצות בלבד ו-68,849,672 ברחבי העולם. הסרט נחל הצלחה כלכלית עצומה והוא אף היה לסרט הקומדיה הרווחי ביותר לשנת 2013 עד צאתו של הסרט "אנחנו המילרים".
היד החמה (שיר)
עם יציאתו נכנס הסינגל אל המקום העשירי במצעד השבועי של מדיה פורסט, למקום החמישי במצעד השבועי של רשת ג' ולמקום ה-27 במצעד השבועי של רדיו אמצע הדרך.
רקע וכתיבה
השיר נכתב, הולחן והופק על ידי עידן רייכל. השיר הוא בסגנון מוזיקת עולם אשר מאפיין שירים נוספים מתוך האלבום.
בסמוך לצאתו כסינגל, עלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי וצבר מעל ל-300 אלף השמעות.
וידאו קליפ
טרם פורסם הווידאו קליפ המלא לשיר, ב-11 בינואר 2016 העלה רייכל לערוץ היוטיוב שלו את האודיו הרשמי של השיר, בסמוך לצאת הסינגל.
נכון לנובמבר 2019 מונה הצפיות של הקליפ עומד על כ-436 אלף.
עונת 1972/1973 ב-NBA
עונת 1972/1973 היא העונה ה-27 של ליגת ה-NBA. העונה הסתיימה עם זכייתה השנייה של ניו יורק ניקס בתואר האליפות, לאחר שבסדרת הגמר ניצחה את לוס אנג'לס לייקרס בתוצאה 4-1. בכך "נקמו" הניקס בלייקרס על ההפסד בסדרת הגמר הקודמת, ב-, בה ניצחה לוס אנג'לס את ניו יורק בתוצאה זהה. ויליס ריד זכה בתואר ה-MVP של סדרת הגמר לאחר שהעמיד בסדרה ממוצעים של 16.4 נקודות ו-9.2 ריבאונדים למשחק. בתואר ה-MVP של העונה הסדירה זכה שחקן הבוסטון סלטיקס דייב קאונס, שקלע 20.5 נקודות והוריד 16.2 ריבאונדים למשחק לאורך העונה והוביל את קבוצתו למאזן הטוב בליגה (68-14).
קבוצת "סינסינטי רויאלס" (כיום סקרמנטו קינגס) שינתה בתחילת העונה את שמה ל"קנזס סיטי-אומהה קינגס", וחלקה את משחקיה הביתיים בין קנזס סיטי שבמיזורי לבין אומהה שבנברסקה.
קבוצת פילדלפיה 76' סיימה את העונה במאזן ניצחונות שלילי של 9-73, ובכך קבעה את אחוז הניצחונות הנמוך בתולדות ה-NBA (11.0%). בעונת שברה שארלוט בובקאטס את "שיאה" של פילדלפיה כשניצחה רק 10.6% ממשחקיה, בעונה מקוצרת של 66 משחקים. נכון ל-2015, פילדלפיה היא עדיין הקבוצה היחידה שניצחה פחות מעשרה משחקים בעונה מלאה של 82 משחקים.