cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
הולוגרמה רפואית לשעת חירום
ההולוגרמה עצמה נוצרת על ידי סדרה של פולטי הולוגרמה המותקנים במרפאה, כמו אלו הקיימים בהולודק. טווח התנועה שלה מוגבל למקום הימצאותם הפיזי של פולטים אלו, כלומר: הרופא יכול להופיע גם בהולודק, למשל, ולא רק במרפאה; עם זאת, בסדרה "מסע בין כוכבים: וויאג'ר", ה-EMH של וויאג'ר מצליח, בסופו של דבר, לעזוב את המרפאה, וזאת באמצעות פיסת טכנולוגיה מהמאה ה-29 המכונית "פולט [הולוגרמה] נייד".
הולוגרמה רפואית לשעת חירום, סימן 1
להולוגרמה הרפואית לשעת חירום, סימן 1 יש את המראה הפיזי של המתכנת שלה, ד"ר לואיס צימרמן (רוברט פיקארדו).
הולוגרמה רפואית לשעת חירום, סימן 2
את ההולוגרמה הרפואית לשעת חירום, סימן 2 גילם השחקן אנדי דיק בפרק "Message in a Bottle" של "מסע בין כוכבים: וויאג'ר", שלכאורה היה בעל יחסים אישיים "טובים יותר" מאשר סימן 1, כמו גם מאגר נתונים רפואי מעודכן יותר. בפרקים מאוחרים יותר יצוין כי פרט לסימן 2, קיימות גרסאות נוספות של ההולוגרמה הרפואית לשעת חירום.
דגמים עתידיים
בסדרה "מסע בין כוכבים: פיקארד" המתרחשת כעשרים וחמש שנה אחרי "וויאג'ר" מופיע EMH בדמותו של כריסטובל ריוס, קפטן הלה סירנה, שמהווה חלק מחבילת שירותים הולוגרפיים המסופקת עם הספינה.
בעונתה השלישית של הסדרה "מסע בין כוכבים: דיסקברי" המתרחשת כאלף שנה שנה אחרי "וויאג'ר" מוצגת גרסת EMH חדשה בשם Eli. גרסה זו מסוגלת לאבחן את המטופל גם ללא מכשור חיצוני.
הולוגרמה רפואית לטווח ארוך
בעוד שההולוגרמה הרפואית לשעת חירום נועדה לשימוש לטווח קצר, בפרק "?Doctor Bashir, I Presume" של "מסע בין כוכבים: חלל עמוק 9" ד"ר לואיס צימרמן מגיע אל תחנת החלל חלל עמוק 9, על מנת לסרוק את ד"ר ג'וליאן באשיר (אלכסנדר סידיג), על מנת ליצור בדמותו הולוגרמה רפואית לשימוש לטווח ארוך.
הערות שוליים
en:Doctor (Star Trek: Voyager)
צ'באטה
הצַ'בַּאטה (באיטלקית: Ciabatta - נעל בית) היא סוג של לחם לבן איטלקי העשוי מקמח חיטה ומשמרים. כיכר הלחם עצמה שטוחה, רחבה ומוארכת וייתכן כי מכאן נגזר שמה. החל בשנות התשעים המאוחרות נפוץ לחם זה ברחבי אירופה, באמריקה ואף בישראל, שבה נשתרש ההיגוי השגוי גֶ'בֶּטה, ומשמש לרוב להכנת כריכים.
יחסי בלארוס–ישראל
בין מדינת ישראל ורפובליקת בלארוס מתקיימים יחסים דיפלומטיים מלאים מאז שנת 1992. לישראל יש שגרירות במינסק, ולבלארוס יש שגרירות בתל אביב-יפו.
צ'באטה
את הצ'באטה בצורתה המוכרת לנו הגה וייצר לראשונה הטוחן האיטלקי ארנלדו קאוואלרי ב-1982. מטרתו הייתה למצוא תחליף איטלקי ללחמי הבגט הצרפתיים, שבאותה עת הציפו את איטליה והיו הבחירה הפופולרית להכנת כריכים. הלחם, שהיה שונה מלחמים איטלקיים קלאסיים אך עדיין העניק לטועמיו תחושת מסורת איטלקית, נחל הצלחה ברחבי איטליה. ב-1989 רשם את צ'באטה איטליאנה כסימן מסחר. עד 1999 העביר קאוולארי את המתכון ברישיון למאפיות ב-11 מדינות בעולם.
יחסי בלארוס–ישראל
היסטוריה
היחסים הדיפלומטיים כוננו בשנת 1992, כאשר ישראל הייתה מהמדינות הראשונות שהכירו בעצמאות בלארוס, עוד בדצמבר 1991. בספטמבר 2014 בוטל הצורך באשרת כניסה לישראלים בבלארוס.
צ'באטה
כיום ניתן למצוא לפחות סוג אחד של צ'באטה בכל אחד ממחוזות איטליה. הצ'באטה המצויה באזור אגם קומו, למשל, קלה, בעלת קרום פריך ומרקם רך ואוורירי. בחלקים אחרים באיטליה מקבלת הצ'באטה מאפיינים שונים ומגוונים; מקרום קשיח יותר דרך מרקם דחוס ועד לצ'באטות המכילות מרכיבים נוספים כגון חלב, תבלינים שונים ועוד.
יחסי בלארוס–ישראל
היסטוריה
ב-12 באוקטובר 2007 אמר נשיא בלארוס אלכסנדר לוקשנקו במסיבת עיתונאים על עירייה יהודית בבלארוס, בוברויסק, "הרי מדובר בעיר יהודית והיהודים אינם דואגים למקום שהם גרים בו, תסתכלו בישראל הייתי שם", וש"היהודים הפכו את בוברויסק לדיר חזירים". עקב דברים אלה, שרת החוץ ציפי לבני גינתה את דבריו של לוקשנקו ושגריר בלארוס בישראל איגור לשנייה זומן לשיחת אזהרה במשרד החוץ.
ביוני 2009 ערך שר החוץ אביגדור ליברמן ביקור רשמי ברוסיה ובבלארוס. במהלך הביקור בבלארוס, נועד ליברמן עם נשיא בלארוס אלכסנדר לוקשנקו, עם שר החוץ הבלארוסי סרגיי מרטינוב ועם אישים נוספים וראשי קהילות ביהדות בלארוס.
במהלך 2012 סייע שר החוץ ליברמן לראש המוסד מאיר דגן לקבל תרומת כבד להשתלה בבלארוס, בזכות קשריו האישיים עם נשיא המדינה, אלכסנדר לוקשנקו. בדצמבר 2012 השר ליברמן הודיע על התפטרותו בעקבות החלטת היועץ המשפטי לממשלה להעמידו לדין בפרשת השגריר בבלארוס. בנובמבר 2013 שב ליברמן לכהן כשר החוץ, לאחר שזוכה בבית משפט השלום בירושלים מהעבירות שבהן הואשם.
סגירת וחידוש השגרירות
השגרירות במינסק נסגרה ב-2003 מסיבות תקציביות. בבלארוס שקלו להגיב באופן דומה ולסגור את שגרירות בלארוס בתל אביב. השגרירות נפתחה מחדש בשנת 2004. בתחילת 2016 החליט משרד החוץ לסגור את שגרירות ישראל בבלארוס שוב מטעמי תקציב וחיסכון.
החלטת משרד החוץ גרמה לקירור היחסים בין שתי המדינות וזעם במשרד החוץ הבלארוסי. במרץ 2016 החליט משרד החוץ להמשיך להפעיל כרגיל את השגרירות לאור המשבר שנוצר.
ב-24 בנובמבר 2020 הגיש אלכס גולדמן-שיימן, השגריר החדש של ישראל, את כתב ההאמנה לנשיא בלארוס אלכסנדר לוקשנקו. האירוע ספג ביקורת מצד מתנגדי המשטר בבלארוס ומצד ישראלים יוצאי מדינה זו, הרואים בכך חיזוק לדיקטטורה.
ב-14 בדצמבר 2020 פגש שגריר ישראל בליטא, יוסי לוי, את מנהיגת האופוזיציה של בלארוס, סבטלנה טיכאנובסקאיה, שקיבלה מקלט מדיני בווילנה. לפי ישראל, הביע בפניה "אמפתיה כלפי העם בבלארוס והבעת תקווה שהמשבר במדינה ייפתר במהרה". לדברי טיכאנובסקאיה, נדונה בפגישה הבעת תמיכה ישראלית מלאה בשאיפתו של העם בבלארוס לחירות ולדמוקרטיה, או במילים אחרות - התנערות ממשטרו של לוקשנקו.
בנובמבר 2021 נעצרה ישראלית בשדה תעופה בבלארוס בשם מאיה רייטין-סטול לאחר שנמצאו ברשותה 2.5 גרם של מריחואנה. ב-31 בדצמבר 2021 שוחררה רייטן מהכלא בבלארוס לאחר פנייה של עורך דינה, שרון נהרי, להתערבות דיפלומטית, והתערבותם של נשיא המדינה, יצחק הרצוג, שר החוץ וראש הממשלה החלופי, יאיר לפיד, ושר האוצר, אביגדור ליברמן. כשנחתה בישראל אמרה רייטן: "אני אדם חופשי".
ריצ'רד לוי-הארשר
ריצ'רד שמעון לוי-הארשר (ד' בסיוון ה'תרע"ז 25 במאי 1917 - ח' בחשוון ה'תש"ו 15 באוקטובר 1945) היה הארץ ישראלי הראשון שהתנדב, סיים קורס טיס ושירת כטייס בדרגת לוטננט טיסה (flight lieutenant) בחיל האוויר המלכותי במלחמת העולם השנייה.
מאפיינים
נולד בקושטא שבטורקיה, לשם גורשו הוריו, ד"ר יצחק לוי ומטילדה (מוד) לוי-הארשר בשל פעילותם הציונית, שלא מצאה חן בפני המושל הטורקי ג'מאל פאשה.
עם שובם של הוריו לארץ ישראל ב-1919 וחזרתם לפעילות ציונית, חזרו גם הוא ואחיו הבכור אברהם.
ב-1942, לאחר נפילתו בקרב בטוברוק של אחיו אברהם שהיה בין מתנדבי היישוב לצבא הבריטי במלחמת העולם השנייה, התנדב ריצ'רד, שלמד אז חקלאות באוניברסיטת רדינג באנגליה, לחיל האוויר המלכותי, נשלח לקורס טיס ברודזיה והיה הארץ ישראלי הראשון שסיים קורס זה (מחזור לפני עזר ויצמן).
הוא הוצב כטייס בטייסת 230 של חיל האוויר המלכותי והטיס מטוס סיור ותובלה סירה מעופפת מסוג סנדרלנד, כשאת מרבית שירותו עשה בדרום-מזרח אסיה.
באוקטובר 1945, לאחר סיום המלחמה ובדרכו חזרה, התרסק מטוסו על צלע הר באזור ג'והור שבדרום מאלאיה והוא, יחד עם שבעת אנשי צוותו ו-15 שבויי מלחמה משוחררים, נהרגו.
מקום קבורתו בשורה 438 בבית הקברות בקררנג'י שבסינגפור שם קבורים חללי בנות הברית ממלחמת העולם.
על-פי בקשת אביו, נוסף לוח אבן על קברו בבית העלמין קריית שאול שעליו נוספו שמות בניו ריצ'רד ואברהם, שנקבר במצרים.
החשוד העיקרי (סרט תיעודי)
תקציר העלילה
באוקטובר 2000 פרצו ביישובים ערבים ברחבי הארץ מהומות, בפברואר 2001 התחילה לפעול ועדת חקירה ממלכתית לבדיקת האירועים ונסיבות מותם של 13 ערבים ישראלים – כולם בתחומי המחוז הצפוני של המשטרה. היו שהאשימו בתוצאות את "החשוד העיקרי" - מפקד המחוז הצפוני, ניצב אליק רון. ואולם, ככל שמעמיק הסרט לחקור, נארגת תופעה של פער בין אליק רון, האדם הפרטי לבין ניצב רון, הפרסונה הציבורית.
לדברי במאי הסרט, יקי יושע, "הכרת דמותו של אליק רון אינה מפחיתה מחומרת מותם של 13 בני אדם, היא רק מחריפה את הטרגדיה שבה כולנו שחקנים ראשיים".
סקוונק
הסקוונק (באנגלית: squonk) הוא יצור אגדי שחי ביערות הצפוניים של פנסילבניה, ארצות הברית. מקורה של האגדה בצפון אמריקה ומספרת שכאשר נתפס הסקוונק, הוא מתמוסס לברכה של דמעות. אגדות רבות סופרו על הסקוונק ונמצא בפולקלור ובאזכורים תרבותיים רבים ביניהם השיר Squonk של להקת ג'נסיס מהאלבום A Trick of the Tail.
Burning Daylight
"Burning Daylight" (בעברית: "אור יום בוער") הוא סינגל שהוקלט על ידי צמד הזמרים ההולנדיים דיון קופר ומיה ניקולאי. את השיר חיבר הצמד לצד דאנקן לורנס, זוכה אירוויזיון 2019; ג'ורדן גארפילד ולואק ואן דר גרינטן, והוא יצא לאור ב-1 במרץ 2023. נבחר על ידי רשות השידור ההולנדית (AVROTROS) לייצג את הולנד באירוויזיון 2023, שהתקיים בליברפול שב.
לפני האירוויזיון
ב-17 במאי 2022 פתחה רשות השידור ההולנדית את תקופת הגשת המועמדויות לייצוג המדינה באירוויזיון, שנמשכה עד 31 באוגוסט. כל אמן רשאי היה להגיש שלושה שירים לכל היותר, שנשפטו וסוננו על ידי ועדה מיוחדת המורכבת ממנכ"ל AVROTROS, אריק ואן סטאד; מגיש הטלוויזיה והסופר קורנלד מאס, הזמר יאן סמיט, ומנחי הרדיו הילה נורזאי, קרוליין בורגרס וסנדר לנטינגה.
AVROTROS הכריזה על דיון קופר ומיה ניקולאי כנציגים הנבחרים ב-1 בנובמבר 2022. ב-22 בפברואר 2023 הוכרז כי שירם המשותף יצא לאור ב-1 במרץ. שישה ימים לאחר מכן חשפו את שמו, "Burning Daylight".
באירוויזיון
על פי חוקי האירוויזיון, כל האומות למעט המדינה המארחת ו"חמש הגדולות" (צרפת, גרמניה, איטליה, ספרד והממלכה המאוחדת) נדרשות להעפיל מאחד משני חצאי הגמר על מנת להתמודד בגמר ; עשר המדינות המובילות מכל חצי גמר עולות לגמר. איגוד השידור האירופי (EBU) פיצל את המדינות המתחרות לחמישה סלים שונים בהתבסס על דפוסי הצבעה מתחרויות קודמות, כאשר מדינות עם דפוס הצבעה דומה הוכנסו לאותו סל. ב-31 בינואר 2023 נערכה הגרלת הקצאה שהכניסה כל מדינה לאחד משני חצאי הגמר, וכן באיזו מחצית מהמופע הם יופיעו. הולנד שובצה למחצית הראשונה של חצי הגמר הראשון, שהתקיים ב-9 במאי 2023,
לאחר שפורסמו כל השירים המתחרים לתחרות של 2023 הוחלט סדר השירים לחצי הגמר על ידי מפיקי התוכנית ולא באמצעות הגרלה נוספת, כך ששירים דומים לא הוצבו זה ליד זה. הולנד שובצה כמדינה ה-14, אחרי צ'כיה ולפני פינלנד. ב-9 במאי 2023 ביצע הצמד את "Burning Daylight" על בימת חצי הגמר הראשון של אירוויזיון 2023. הוא נכשל בניסיון להעפיל לגמר התחרות, שהתקיים ב-13 במאי.
ברידיי הרביעי, מלך הפיקטים
ברידיי הרביעי (באנגלית: Bridei IV; נפטר ב-706) בנם של דארגאט מק פינגין (Dargart mac Finguine) ושל הנסיכה דר איליי, היה מלך הפיקטים. ברידיי הרביעי מלך כתשע שנים, החל מעלייתו לשלטון בשנת 697, לאחר הדחתו של טרן ועד מותו בשנת 706.
קורות חיים
ברידיי היה אחיו של נכטאן השלישי, מלך הפיקטים, שיירש את כיסאו.
בשנת 697 התחייב ברידיי (יחד עם אצילים נוספים באירלנד וסקוטלנד) בביר לקיים את הקיין אדומיין (חוק החפים מפשע).
בשנת 698 השתתף ברידיי בקרב נגד הסקסונים, במהלכו נהרג ברהטרד בנו של בורנהית' (Beornhaeth). קרבות נוספים שהתרחשו בתקופת שלטונו נערכו בלוך למונד בשנת 704 (בו הובסה דאל ריאטה), וכן באי סקיי בשנת 701.
ה"כרוניקון סקוטורום" מתאר את חורף 700 כחורף קר ביותר, בו קפא הים בין אירלנד וסקוטלנד.
על פי "דברי ימי אלסטר" ו"דברי ימי טיגרנאך", ברידיי נפטר בשנת 706 וירש אותו אחיו, נכטאן.
WWO
WWO (ר"ת ל: W Witrynach Odbicia - פירוש בעברית השתקפות בויטרינה) היא להקת ראפ פולנית מהעיר ורשה.
הלהקה התחילה בהקלטות בהפצה עצמית על ידי סוקול וידקר, שני חברי הלהקה בתחילת דרכה בהמשך הצטרף דיג'יי סטרוגי. לאחר ההצלחה של החבורה אחד מהראפרים של וואו פתח חברת הקלטות בשם PROSTO, פשוט בפולנית. כל אומן שחותם בחברה נהפך לאחד מחבורת ראפ כללית בשם ZIP Sklad. עד היום הלהקה הוציאה 5 אלבומים, 9 סינגלים ו-9 קליפים.
הליריקה של וואו עוסקת בעיקר ביחסים בין אישיים, חיבה לפולין ועוד. רוב מעריצי הלהקה הם מפולין אך גם באירלנד, באנגליה וארצות הברית איפה שקיים מיעוט פולני. בישראל וואו אינה ידועה, אך קיים קהל מעריצים מצומצם שכולל בעיקר עולים מברית המועצות ומספר מועט של עולים חדשים מפולין.
מגטאותיס גיגנתי
מגטאותיס גיגנתי (שם מדעי: Megateuthis gigantea) הוא מין רכיכה גדולה נכחדת אשר חיה בתור היורה שבעידן המזוזואיקון בים תטיס סמוך לחופי אירופה ואסיה. רכיכה זו השתייכה לקבוצה הנכחדת בלמניטים והייתה הגדולה שבבני הקבוצה הנכחדת, שלא שרדה את הכחדת הקרטיקון. מאובניו התגלו ב-1820.
אורך השריון של מין זה הגיע ל-46 ס"מ, מה שנתן ליצור הכולל אורך של קרוב ל-3 מטרים, גדול בהרבה מרוב הדיונונים. הוא היה בעל זרועות גדולות אשר שימשו לתפיסת מזון והיה בעל מבנה הנעה סילוני.
זהות נרדפת
הסדרה מבוססת על הסיפור "A Novel of Dissimulation", מאת רוברט ליטל.
בישראל הסדרה שודרה בערוץ yes Action.
רקע כללי
הסדרה עוסקת במרטין אודום (שון בין, משחקי הכס), סוכן FBI, שכסוכן תפקידו לאמץ לעצמו זהות חדשה, כל פעם מחדש (מפה שם הסדרה, כל דמות היא "אגדה"), על מנת לפצח חקירות, להיכנס לתאי טרור, ולעצור את פורעי החוק, כאשר כישרונו בהחלפת הזהויות כמעט ומסתורי.
עונה 1
הסדרה מתחילה בפרק הראשון, כאשר מרטין אודום מתחזה לטרוריסט שהצליח לחדור לתא טרור, על מנת ללכוד את ראש הארגון.
לאחר מכן ממשיכה הסדרה כאשר מרטין אודום מחליף זהויות בכל פרק מחדש.
העלילה מתחילה להסתבך כאשר מרטין אודום פוגש באדם מסתורי, שטוען שמרטין אינו מי שהוא חושב שהוא, מה שמוביל את אודום להתמודד עם שדיו מן העבר.
שותפיו בסוכנות כוללים את קריסטל קווסט (אלי לרטר, "גיבורים"), ראש הצוות של מרטין, אשר לה ולו יש היסטוריה, שגורמת לקריסטל קווסט שלא לבטוח במרטין שיין בעת משימותיו, ובעצם כשירותו לתפקיד. באותו הצוות עובדת מאגי האריס (טינה מאז'רנו), הגיקית של הצוות וטוני קימארו (מוריס צ'סטנוט), סוכן FBI המאמין שמרטין שיין מסתיר משהו, מה שגורם לו להתחקות אחריו, ולבסוף להיכנס לתוך הצוות של מרטין אודום.
לאחר שהפסיק לחשוד במרטין אודום, החל לעזור לו ולעבוד עמו בשיתוף פעולה.
ונלסון גייטס (סטיב האריס), הוא ראש החטיבה של מבצעים מיוחדים. לצידם משתתפת בעלילה, גרושתו של אודום, סוני אודום (אמבר ולטה), אשר להם בן משותף.
עונה 2
העונה ה-2, שונה בתכליתה מה-1, וזה כולל את העלילה ואזורי ההתרחשות, עד כדי כך שמי שצפה בעונה הראשונה, בקושי יזהה את השנייה.
החיפוש אחר זהותו לוקח את אודום לרחבי אירופה, שם הוא מגלה כי עברו מעורב בהרבה סודות חשוכים ואפלים, שאולי קיווה שלא היה חושף.
עוזרים לו בחיפוש, סוכנת ה-CIA נינה ברנר (קלי אוברטון), וסוכן ה- FBI טוני רייס.
Piece by Piece
Piece by Piece (בעברית: חתיכה אחר חתיכה) הוא אלבומה השביעי של הזמרת קלי קלרקסון, אשר יצא ב-27 בפברואר 2015 על ידי חברת התקליטים תקליטי RCA. זהו גם אלבומה האחרון עם תקליטי RCA לאחר שעברה לאטלנטיק רקורדס שנה לאחר מכן.
רקע והפקה
קלרקסון שיתפה פעולה עם המפיק גרג קורסטין אשר היה גם בין המפיקים של אלבומיה הקודמים, ג'ס שטקין, ג'ייסון הלברט ועוד. קלרקסון הייתה שותפה לכתיבת מספר שירים באלבום אך היא קיבלה שירים ממספר כותבים כמו הזמרים סיה וג'סטין טרנר.
בהשראת אלבומה הקודם קלרקסון רצתה שכל השירים באלבום ירגישו כאילו הם נלקחו מסרט קולנוע משלה והוא שואב השראה מפסקולים כמו Cruel Intentions ו-Love Actually ומהמוזיקאי ג'וזף טרפנס.
סוגה
האלבום הוא אלבום קונספט אשר מספר סיפור אשר משלב נושאים כמו שיברון לב, מאבקים אישיים, שלום והעצמה. מבחינה מוזיקלית האלבום הוא אלבום אלקטרו-פופ, פופ-תזמורת, פאוור-פופ, ו-EDM, מה שבעם סימל את ההתרחקות שלה מז'אנר הפופ-רוק שאפיין אותה באלבומים קודמים.
ביקורות, פרסים ומועמדויות
בנוסף שיר הנושא והשיר "Heartbeat Song" היו מועמדים לפרס "ביצוע הסולו הטוב ביותר בשיר פופ".
הצלחה וקידום
האלבום הגיע למקום הראשון בארצות הברית ובכך הפך לאלבום השלישי שלה לעשות זאת. בנוסף הוא גם הגיע לעשירייה הפותחת במדינות רבות בעולם ביניהם באוסטרליה, קנדה ואירלנד. הסינגל הראשון מהאלבום "Heartbeat Song" נכנס לעשירייה הפותחת בבריטניה ונהיה לשיר ה-9 שלה לעשות זאת. הסינגל השני מהאלבום היה השיר "Invincible" אך הוא זכה להצלחה פחותה ביחס לסינגל הקודם.
הסינגל האחרון מהאלבום היה שיר הנושא אשר הגיע למקום ה-8 בארצות הברית ונהיה לשיר ה-11 שלה להיכנס לעשירייה הפותחת במדינה. על מנת לקדם את האלבום יצאה לסיבוב ההופעות "Piece by Piece Tour" אשר התחיל ב-11 ביולי 2015 והסתיים ב-4 במרץ 2016. בהמשך גם יצאה גרסת רמיקסים של האלבום בשם Piece by Piece Remixed אשר כללה 10 רמיקסים לשירי האלבום.
נאהבים
נאהבים (באנגלית: The Lovers) היא נובלת מדע בדיוני מאת פיליפ חוזה פארמר, שיצאה לאור בשנת 1952. סיפור זה הוא סיפורו הראשון של פארמר שהתפרסם ועליו זכה בפרס הוגו. הספר הוא מסוגת מפגש ראשון המתרחש על כוכב הבית של חוצנים.
רקע היסטורי
הרקע ההיסטורי לעלילה הוא מלחמה אפוקליפטית שהתרחשה בעבר בין תושבי כדור הארץ לבין מתיישבים על המאדים. במהלך מלחמה זו הושמדו רוב תושבי כדור הארץ באמצעות נשק ביולוגי, ולאחר מכן רוב תושבי המאדים. על פני כדור הארץ נותרו מספר קטן מאוד של ניצולים, למעט מספר אזורים חריגים שלא נפגעו כלל ומהם התפתחה האנושות מחדש: איי הוואי, איסלנד וישראל. המדינות שלא נפגעו השתלטו על שטחי כדור הארץ ויצרו מערך כוחות חדש, הכולל שני מוקדי כוח ראשיים: ברית הייג'אק והרפובליקות הישראליות.
הרקע לעלילה
העלילה מתרחשת בקרב אנשי ברית הייג'אק. מדינת הייג'אק היא מדינה דתית טוטליטרית המפעילה על אזרחיה שיטות של דיכוי ושליטה המוכרות מההיסטוריה של גרמניה הנאצית וברית המועצות, כאשר האידאולוגיה המצדיקה את מערך השלטון היא דת שפותחה על ידי נביא בשם סיגמן, דת שנועדה מלכתחילה להשיג שליטה בתושבי המדינה על ידי הצדקת שלטון טרור והצגת כל מתנגד אפשרי כחוטא. המדינה שולטת לחלוטין בחיי אזרחיה – מחינוכם כילדים והתנייתם לשיטות המדינה, בחירת מקצוע עבורם, בחירת בן/בת זוג וכן הלאה.
עלילת הספר עוסקת בחבר במשלחת לכוכב לכת דמוי ארץ שהתגלה במרחק 40 שנות אור. משימת המשלחת היא מחקר ביולוגי שיאפשר פיתוח נשק להשמדת כל תושבי הכוכב על מנת לאכלסו על ידי אזרחים מברית הייג'אק. הפלנטה, המכונה כמועוץ, היא פלנטה בה עיקר בעלי החיים התפתחו מחרקים, בהם מספר גזעים תבוניים. יחד עם זאת, התקיימו בעבר הרחוק על הפלנטה יונקים דמויי אדם, ומחקרם מהווה את הכיסוי לפעילות האמיתית של המשלחת.
גזעים
בנוסף, מאוכלסת הפלנטה בצורות חיים רבות נוספות, רובן חרקים.
תרגום לעברית
הספר תורגם לעברית על ידי המתרגם אריאל כהן, וראה אור בהוצאת זמורה-ביתן-מודן, תל אביב 1979.
זכריה בן יהוידע
זְכַרְיָה (המאה ה-9 לפנה"ס – המאה ה-9 לפנה"ס) מתואר במקרא כבנו של יהוידע הכהן, בתקופת יואש מלך יהודה. דיין ונביא שהוצא להורג לאחר שהוכיח את המלך ואת שרי יהודה על מעשיהם שנשתנו לרעה.
מסורת עממית מייחסת את מקום קבורתו למונומנט אבן, "נפש", מתקופת בית שני בעמק קדרון אשר למרגלות הר הזיתים, הידוע בשם קבר זכריה.
מעשה הריגתו ונסיבותיו
הכתוב בדברי הימים מספר על כפיות הטובה של יהואש לאחר מות יהוידע. כאשר זכריה בן יהוידע אמר דברי תוכחה כנגד מעשיהם הרעים של יואש ושריו, ציווה הלה והוציאוהו להורג.
"וּכְמוֹתוֹ אָמַר: יֵרֶא ה' וְיִדְרֹשׁ" - לפני מותו של זכריה, אמר וביקש מאת ה' שיתבע את דמו וינקום את נקמתו. נקמת דמו של זכריה מיואש המלך מוזכרת כמה פסוקים אחר כך. הכתוב מספר, מיד לאחר סיפור הריגת זכריה, שעלה חיל ארם על יהודה וירושלים. הארמים פגעו והרגו רבים משרי העם ומפשוטי העם, ולקחו שלל לדמשק. הכתוב מציין שזה אירע "כי עזבו את ה' אלוהי אבותיהם". כשחיל ארם עזב את ירושלים, נותר המלך יואש פצוע:
זכריה בספרות חז"ל ובפרשנות חכמי ימי הביניים
על פי אחד המדרשים היה זכריה כהן גדול.
לפי המדרשים, נקמת דמו של זכריה לא מוצתה בדמי יהואש בלבד, ונקשרים אליה מאורעות שאירעו בחורבנם של בתי המקדש. מעשה הריגתו של זכריה מוזכר במדרשים כאחד החטאים הכבדים שגרמו לחורבן.
הרמב"ם, בהקדמתו לספרו משנה תורה, מציין את שמו של זכריה בשרשרת מסירת התורה ממשה ועד רב אשי. לפי דברי הרמב"ם שם, זכריה למד את התורה מאביו, יהוידע, ומסר את התורה לנביא הושע בן בארי.
מסע הרצח של נבוזראדן
המדרש בקהלת-רבה, על הפסוק "ומקום הצדק שמה הרשע" (ג, טז), עוסק במעשה הריגתו של זכריה ובנקמת דמו:
המדרש עובר לעסוק במעשה נקמת דמו של זכריה על ידי נבוזראדן רב טבחים בשעת החורבן, כ-250 שנה לאחר הריגתו של זכריה (החלקים שבארמית תורגמו לעברית):
בתלמוד מסופר שנבוזראדן הזדעזע והתגייר בעקבות המעשה הזה.
בסיום המדרש רבי יודן מוסיף פרטים על הריגתו:
אם יהרג במקדש ה' כהן ונביא
ירמיהו הנביא מקונן במגילת איכה:
"כהן ונביא" שמוזכר כאן - פירשו חז"ל שמדובר בזכריה, שנהרג בבית המקדש. בהקשר הזה, התלמוד מביא את הברייתא הבאה, על חורבן בית המקדש השני:
ביקורת על זכריה
בתוך הדברים שמביא המדרש באגדות על החורבן, מובאת ביקורת על זכריה, על כך ש"הניח (עזב) ענוותנותו":
קינות העוסקות במאורע
במרוצת השנים הוזכר סיפור הריגת זכריה במספר קינות לתשעה באב. הבולטת בהן היא "יום אכפי הכבדתי", שכתב רבי יהודה הלוי ונאמרת בקרב רוב קהילות ישראל ביום תשעה באב.
סיפור היסטורי או "מדרש מקראי"
יש מן החוקרים שסבורים, שסיפור זה - אשר לראשונה אנו פוגשים אותו בספר דברי הימים, מתקופת בית שני, ולא בספר מלכים הקדום יותר - אינו משקף התרחשות שהייתה, אלא מהווה מעין מבוא למדרשים שחז"ל הרבו לספר, שמבטאים פעמים רבות הרחבה סיפורית-מדרשית לפסוקים ידועים.
לטענת חוקרים אלו, הסיפור מהווה מדרש על הפסוק "אם יהרג במקדש ה' כהן ונביא" - דהיינו, נבנה על בסיסו, ולא שהפסוק נכתב בעקבות האירועים. עם זאת, סברה זו כלל אינה מוסכמת, שכן הבסיס העיקרי שלה - חסרונו של הסיפור מספר מלכים - הוא רעוע יחסית, כיוון שלספר דברי הימים היו מקורות היסטוריים נוספים שמהם הוא מצטט, ואין כל הכרח שתהיה חפיפה בכל הסיפורים ההיסטוריים בין הספרים.
בנצרות
המסורת הנוצרית מקשרת בין זכריה בן יהוידע לבין זכריה אבי יוחנן המטביל, שהיה אף הוא כהן שנרצח בחצר בית המקדש.
היצף מידע
היצף מידע או עודף מידע הוא מושג המתייחס למצב שבו יש יותר מדי מידע, הכמות העודפת של המידע מפריעה לקבלת החלטה וליכולת להתעדכן.
You Don't Even Know Me
You Don't Even Know Me (בעברית: אתה אפילו לא יודע מי אני) הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת-יוצרת הקנדית-מרוקאית פאוזיה. את השיר הוציאה לאור ב-18 בספטמבר 2019 חברת התקליטים אטלנטיק רקורדס. הוא נכלל כרצועה הרביעית במיני-אלבום הראשון של הזמרת, שכלל גרסאות מיוחדות לחלק משיריה, Stripped. השיר צבר כ-16 מיליון השמעות בפלטפורמת ספוטיפיי.
היצף מידע
היצף מידע הוא מצב קיומי של הפרט, בו אדם מסוים סובל מחוסר יכולת להשתלט על כל הגירויים והעובדות המוצבים בפניו. זהו מצב החורג מיכולת עיבוד המידע של האדם.
You Don't Even Know Me
רקע
השיר נכתב והולחן על ידי פאוזיה. הווידאו קליפ של "You Don't Even Know Me" הועלה לערוץ היוטיוב הרשמי של הזמרת ב-18 בספטמבר 2019 גם כן. ב-28 בספטמבר העלתה פאוזיה וידאו המציג את ההכנות להפקת השיר והקליפ שלו. לאחר מכן היא פרסמה את גרסת ה-Stripped של השיר, לצד וידאו קליפ שונה. גרסה זו בוצעה בסגנון בלדה ווקאלית. בקליפ ביצעה פאוזיה את מילות השיר תוך שהיא מנגנת את מנגינתו.
היצף מידע
עודף מידע יכול להיות גם תופעה קבוצתית. יש "תקרות", או רמות מקסימליות של מידע גם ברמת הקבוצה של האנשים. זיהוין של התקרות האלה חשוב לתפקוד הקבוצה.
You Don't Even Know Me
רקע
ב-4 בספטמבר 2020 ביצעה פאוזיה את "You Don't Even Know Me", כחלק מקונצרט יומי של שירי Stripped.
היצף מידע
דיסציפלינות אקדמיות שונות עוסקות בהיצף מידע. בין אלה נכללות מדע התקשורת (בהנדסת חשמל), תורת המידע, תקשורת אנושית, ותורת הכאוס.
גורמים
אחד הגורמים להיצף המידע הוא צוואר הבקבוק של החשיבה האנושית. צוואר הבקבוק נוצר משום שהזיכרון לטווח קצר יכול להכיל פחות או יותר שבע יחידות מידע בו זמנית למשך זמן קצר בלבד.
עודף מידע יכול להיווצר בתנאים בהם יש יחס נמוך מדי בין נתונים רלוונטיים (סיגנלים) לבין הרעש שסביבם. למשל, כאשר העובדות החשובות שקועות בתוך ים של פטפטת. הצטברות מיותרת של רכילות, פריטי היסטוריה או סתם פריטים עלולה ליצור מצב של עודף מידע. כאשר מתקיים היצף מידע נוצר קושי בהערכת החשוב, בברירה של המוץ מן התבן, ובזיהוי העיקר מן הטפל.
יש המזהים את עודף המידע כתופעת לוואי של עידן בו יש יותר כלים לאגירה ושינוע של מידע. כך, יש המאשימים את הטלוויזיה, המחשב והאינטרנט באחריות להיצף במידע.
מצב של עומס מידע מאפיין הפרעת קשב, משום שהיא יכולה להקשות על האדם להתעלם ממסיחים ולארגן את שלל המידע הנקלט באופן יעיל.
התמודדות
אחד המנגנונים הקוגניטיביים המאפשרים להתמודד עם היצף מידע הוא הסכמה. הסכמה מהווה מסגרת התייחסותית שנבנית על סמך ניסיון העבר ומסייעת בארגון ועיבוד של מידע חדש. לצורך כך הסכמה משפיעה על תהליכי הקשב, הזיכרון והשליפה. משום שהסכמה מראה עמידות למידע סותר היא יכולה לגרום לנטאי בתפיסת המציאות ולהוביל לתופעות כמו נבואה המגשימה את עצמה.
אחת ממטרות החינוך היא להכשיר את התלמידים לחיים בחברה תקשורתית ועתירת מידע, כך שיוכלו להפיק תועלת מן המידע הנגיש להם באופן בטוח ולהתמודד עם היצף המידע הלא מבוקר שנמצא באינטרנט.
אוריינות מדיה מאפשרת שימוש יעיל באמצעי תקשורת שונים, לצורך קליטה, הבנה ומסירה של מידע.
פרספקטיבות של התנהגות צרכנים
המושג של היצף מידע קיבל התייחסות רבה בהיבט של התנהגות צרכנים בספרות המקצועית. ישנן תוצאות שהן אינן חד משמעיות ושינוי בהתפתחות המחשבה בהיבט של היצף מידע במהלך השנים. יש חילוקי דעות רבים בספרות המחקרית לגבי האם עומס מידע הוא טוב או רע. פרדיגמת המחקר של היצף מידע היא מוגבלת ביכולת לתת בסיס הולם לעולם הניהולי האמיתי ולמקבלי ההחלטות ועל כן ישנן מחלוקות רבות בנושא על האם היצף מידע משפיע וכיצד. יחד עם זאת, במחקרים אקדמיים בתחום נראה כי צרכנים/לקוחות יכולים להתמודד עם מידע רב וככל הנראה לא יהיו מוצפים בעקבות זה. יש מעט מקום לדאגה מכיוון שלקוחות יודעים לווסת את המידע. כמו כן, הם יכולים להתמודד ולא בהכרח יש "עומס יתר". צרכנים יכולים להיות מוצפים במידע אינסופי אך לא בהכרח באמת יהיו מוצפים בו מכיוון שהם בעלי יכולת סלקטיבית גבוהה, ובעלי הבנה של איזו כמות מידע הם רוצים לצרוך, ואיזה מידע בדיוק רלוונטי לגביהם. כמו כן, הם נוטים לעצור את היצף המידע לפי הצורך שלהם.
מכיוון שצרכנים הם בררנים, מה שאמור להיות חשוב למקבלי ההחלטות/מנהלים/מפרסמים להבין זה לא כמה מידע מספקים להם אלא לאיזה מידע הם מגיעים בפועל, וזה מה שאמור להיות הדבר המשמעותי בחשיבה האסטרטגית שלהם. בנוסף, היקף כמות המידע הזמין בסביבה החיצונית יוצר קושי רב יותר/גוזל זמן רב יותר על מנת להגיע להחלטה הרלוונטית או חשוב מכך הופך את הסבירות לכך שהאדם יגיע למידע הקריטי לפחות סבירה. כמות כל כך גדולה של מידע עלולה להיות דיספונקציונלית.
האיש האפור
האיש האפור (באנגלית: The Gray Man) הוא רומן הביכורים של מארק גריני, שיצא לאור לראשונה בשנת 2009 בהוצאת ג'וב ספרים. זהו גם הרומן הראשון שמציג את "האיש האפור", סוכן CIA לשעבר, קורטלנד "קורט" ג'נטרי. לאחר שהסתבך כנער עם רשויות החוק במיאמי, סייע מכר של אביו לקבלתו לסוכנות. הוא עבר הכשרה ניכרת ושירת שנים רבות כאיש מבצעים באגף לפעולות מיוחדות של הסוכנות.
ג'נטרי לקח חלק בשורה ארוכה של מבצעים חשאיים ומבצעי לוחמה בטרור. אירוע שנותר עמום בספר הביא להדחתו של מהסוכנות ולסימונו כבוגד. פרס הוצב על ראשו והוא נמלט על חייו. מאז שעזב את ה־CIA היה ג'נטרי למתנקש פרילנסר, אך תמיד קיבל על עצמו חוזים שנגען להריגתם של ראשי ארגוני פשע וטרור וכיוצא באלו. הרומן עוקב אחר ג'נטרי במשימה ברחבי אירופה להציל את המפקד שלו, סר דונלד פיצרוי ואת משפחתו בנורמנדי, צרפת מאדם בשם לויד, חבר בתאגיד צרפתי ענק שרוצה לגבור על ג'נטרי כדי לנהל עסקה בשווי מיליארד דולר למען אינטרסים בשדות הנפט בניגריה, שם נשיאה רוצה שג'נטרי ימות בשל רצח אחיו.
הספר תורגם לעברית בשנת 2015 בהוצאת קוראים.
עיבוד קולנועי
היו כמה ניסיונות להפוך את הרומן לסרט, בתחילה כשכריסטופר מק'קווארי הוכרז כבמאי בשנת 2016. לאחר שגרסה זו לא התקדמה להפקה ממשית, הפרויקט היה רדום עד יולי 2020, אז הודיעה נטפליקס על תוכניותיה לעבד את הספר. ג'ו ואנתוני רוסו נשכרו לביים, כשג'ו רוסו גם יכתוב את התסריט, כריסטופר מרקוס וסטיבן מק'פילי ביצעו כתיבה מחודשת. אנה דה ארמס, כריס אוונס, ראיין גוסלינג, ואגנר מורה, ג'סיקה הנוויק ודנוש לוהקו לככב וצילומי הסרט החלו בתחילת 2021 בתקציב של 200 מיליון דולר. הסרט עלה לשידור בנטפליקס ב-22 ביולי 2022.
אעתכאף
אעתכּאף (בערבית: اعتكاف) הוא מנהג אסלאמי המורכב מתקופה של שהייה במסגד במשך מספר מסוים של ימים, שבה מתמקדים בעבודת האל ובהתרחקות מענייני העולם.
המשמעות המילולית של המילה מרמזת על דבקות והצמדות למשהו, או שהיה באופן קבוע בדבר מסוים. 'משהו' זה לרוב כולל ביצוע תפילות רשות, קריאת הקוראן ולמידת חדית'.
ברידיי החמישי, מלך הפיקטים
ברידיי החמישי (באנגלית: Bridei V, בגאלית סקוטית: Bruide mac Fergusa; נפטר ב-763) בנו של פרגוסה, היה מלך הפיקטים. ברידיי החמישי מלך כשנתיים, החל מעלייתו לשלטון בשנת 761 ועד מותו בשנת 763.
ברידיי עלה לשלטון לאחר מותו של אחיו, אואנגוס הראשון.
על פי "דברי ימי אלסטר" ו"דברי ימי טיגרנאך" מלך ברידיי בפורטריו כשנתיים, ונפטר בשנת 763.
תשעה וחצי שבועות של שכרון חושים
תשעה וחצי שבועות של שכרון חושים (באנגלית: Weeks½9) הוא סרט ארוטי רומנטי אמריקאי משנת 1986 עם קים בייסינגר ומיקי רורק בתפקידים הראשיים.
הסרט מבוסס על רומן ארוטי סמי אוטוביוגרפי בשם זה משנת 1978 של הסופרת האוסטרית - אמריקאית אינגבורג דיי (1940–2011).
הסרט הופק ב-1984 אבל הופץ ב-1986 לאחר שעבר צנזורה של קטעי מין. הסרט הלא מצונזר הופץ ברחבי העולם והפך לשובר קופות לאחר שגרף מאה מיליון דולר והפך לסרט פולחן.
הסרט מתרכז בסקס בין בני זוג שבקושי מכירים זה את זה וכולל קטעים של אוננות ו-BDSM (שימוש בשוט, זחילה וכיסוי עיניים).
שם הסרט נובע מהתקופה בה נמשך קשר זה.
ב-1997 הופק סרט המשך בשם "Another 9½ Weeks " עם מיקי רורק ואנג'י אברהארט בתפקידים הראשיים.
מהפסקול התפרסם השיר "I Do What I Do" בביצוע חבר להקת דוראן דוראן, ג'ון טיילור. כמו כן, התפרסם השיר "You Can Leave Your Hat On", המלווה את סצנת הסטריפטיז של קים בייסינגר. השיר נכתב במקור על ידי רנדי ניומן ובוצע בפסקול על ידי ג'ו קוקר.
תקציר העלילה
אליזבת' ("ליז") מקגרו (קים בייסינגר) עובדת בגלריה באזור הסוהו בניו יורק. זה עתה התגרשה מברוס לאחר שלוש שנות נישואים, והיא פתוחה לקשר זוגי חדש.
היא פוגשת במכולת את ג'ון גריי (מיקי רורק), מבטיהם מצטלבים, וג'ון מתחיל לעקוב אחריה. כאשר היא מוותרת על קניית צעיף יקר בשוק, הוא קונה את הצעיף היקר, מתחיל איתה בשיחה, ונותן לה את הצעיף במתנה. הוא אינו מוסר פרטים על עצמו פרט לכך ששמו הוא ג'ון והוא איש עסקים בוול סטריט.
מתחילה ביניהם מערכת יחסים המושתתת בעיקר על סקס. ג'ון מפעיל עליה משחקי מין הכוללים קשירת עיניים, העברת קרח על גופה, זחילה לקול הצלפת שוט. הוא נותן לה שעון ומצווה עליה כי בשעה 12:00 היא תסתכל בשעון ותחשוב רק עליו. ליז נכנעת לו, ובעבודה בשעה 12:00 היא מסתכלת בשעון, חושבת על ג'ון ומאוננת.
כשליז מציעה לו לפגוש את חבריה בגלריה הוא מסרב כי הוא מעוניין רק בה.
היא משוטטת בוכה ובודדה ברחובות ניו יורק וחושבת על היחסים המוזרים שהיו לה במשך תשעה וחצי שבועות עם אדם זר לגמרי.
יחסי אינדונזיה–קוריאה הדרומית
יחסי אינדונזיה–קוריאה הדרומית הם יחסי החוץ הדו-צדדיים בין שתי המדינות של אינדונזיה ודרום קוריאה. שתי המדינות חולקות חזון משותף, ערכים ורצון לתרום לקהילה הבינלאומית כמעצמות בינוניות. שתי המדינות חברות ב-G-20 ו-APEC. אינדונזיה ודרום קוריאה כוננו רשמית יחסים דיפלומטיים ב-17 בספטמבר 1973. קוריאה הדרומית מחזיקה שגרירות בג'קרטה ואילו אינדונזיה מחזיקה בקוריאה הדרומית שגרירות בסיאול. על פי סקר השירות העולמי של ה-BBC ב-2014, 48% מהאינדונזים רואים את השפעת דרום קוריאה באופן חיובי, כאשר 27% מביעים דעה שלילית.
שיתוף פעולה צבאי
סחר והשקעות בצמיחה מהירה איפשרו לשתי הממשלות להסכים על שותפות אסטרטגית בשנת 2006. אינדונזיה ודרום קוריאה השקיעו במספר פרויקטים של פיתוח צבאי משותף, כולל מטוס הקרב KFX / IFX. חברת דרום-קוריאה, Daewoo Shipbuilding and Engineering Engineering (DSME), נמצאת במגעים אחרונים על חוזה על מנת לספק לאינדונזיה שלוש צוללות מסוג 209. זו תהיה עסקת ההגנה הדו-צדדית הגדולה ביותר אי פעם, המוערכת ב-1.1 מיליארד דולר.
הגירה
בשנת 2012 חיו בדרום קוריאה כ-38,000 אזרחים אינדונזיים.
כלכלה וסחר
בעבר היחסים התפתחו רק סביב סחר והשקעות, כמו ענפי היער והבגדים. כיום הורחב שיתוף הפעולה למספר פרויקטים של מגה ותעשיות מתקדמות. עם סחר דו-צדדי בסך 27 מיליארד דולר, דרום קוריאה הפכה לשותפה המסחרית הרביעית בגודלה של אינדונזיה בשנת 2012. היא הפכה למשקיעה הזרה השלישית בגודלה באינדונזיה, עם השקעה של 1.94 מיליארד דולר.
ישנם מספר גדול של חברות דרום קוריאניות שהשקיעו ופועלות באינדונזיה, כמו מיווון (תאגיד דייסנג), לוטה, יונג מא, צמיג הנקוק, סמסונג, LG, קיה מוטורס ויונדאי. בשנת 2011 הודיע האנקוק על השקעה בסך 353 מיליון דולר במפעל ייצור הממוקם בבקאסי, מערב ג'אווה, אינדונזיה.
תרבות
באינדונזיה הופיעו מספר רב של להקות ואומנים קוריאנים, כמו SMTown Live World Tour III ו-Bank Music World Tour. תרבות הפופ הקוריאנית עוררה השראה באמנים אינדונזיים כמו קבוצת אני-פופ גברית בשם "S4" שהתאמנה בקוריאה ועשתה שם הופעות.
ביקורים רשמיים
הנשיא צ'ון דו הוואן ביקר באינדונזיה ביולי 1981, ובשנה שלאחר מכן ביקר הנשיא סוהארטו בדרום קוריאה באוקטובר 1982. בנובמבר 1988 ביקר הנשיא נו טה-וו באינדונזיה. הנשיא קים יונג-סאם ביקר באינדונזיה בנובמבר 1994. נשיא אינדונזיה עבד א-רחמן וחיד ביקר בדרום קוריאה פעמיים בשנת 2000, בפברואר ובאוקטובר, ובאותה השנה ביקר הנשיא קים דה-ג'ונג באינדונזיה בנובמבר. הנשיא מגוואטי סוקרנופוטרי ביקר בדרום קוריאה במרץ 2002.
הנשיא סוסיליו באמבאנג יודהויונו ביקר בדרום קוריאה במהלך פסגת ה-APEC בנובמבר 2005. בדצמבר 2006 ביקר הנשיא רו מו-היון באינדונזיה כדי לחתום על שותפות אסטרטגית משותפת בין אינדונזיה לדרום קוריאה. הנשיא יהודויונו ביקר בקוריאה כאורח ממלכתי במרץ 2012 והנשיא לי מיונג-בק ביקר בבאלי כדי להשתתף בפורום באלי לדמוקרטיה בנובמבר 2012.
Campanile giganteum
Campanile giganteum הוא מין נכחד של חילזון ימי שהיה מבין הגדולים ביותר במיני החלזונות אי-פעם. הוא חי בתקופת האאוקן והגיע לאורך 40–60 ס"מ, מקביל לאורך הקונכייה של חצוצרת הים אך קטן יותר מזו של החצוצרה החקיינית, הגדול ביותר בחלזונות אי-פעם. מאובניו נמצאו סביב פריז שבצרפת ב-1840 והוגדרו בידי החוקר ז'אן-בטיסט דה לאמארק.
עקב גודלו החילזון כנראה חי על קרקעית הים וחיפש עם משושיו טרף קבור בחול כמו תולעים, סרטנים ורכיכות אחרות.
חילזון זה נכחד בסוף האאוקן וכיום ישנו רק מין אחד בסוג שלו - המין Campanile symbolicum, המצוי בחופי דרום אוסטרליה שמגיע לאורך 60–244 מ"מ.
רודולף הראשון
{{פירושונים|* רודולף הראשון, מלך גרמניה (1218–1291) - מייסד שושלת הבסבורג בשלטון גרמניה
פקודת nslookup
nslookup הוא כלי לניהול רשת בשורת פקודה אשר זמין עבור מערכות ההפעלה של מחשבים רבים לביצוע שאילתות DNS כדי להשיג שם תחום (domain) או לשם מיפוי כתובת ה-IP או כל רשומת DNS אחרת.
בשלב מוקדם של התפתחות ה-BIND 9, מערכות קונסורציום האינטרנט תכננו לזנוח את nslookup לטובת dig (domain information) groper ו-host. עם זאת, החלטה זו התהפכה בשנת 2004 עם שחררו של BIND 9.3, ומאז nslookup נתמך באופן מלא.
רקע
פירוש השם nslookup הוא בדיקת שם השרת. nslookup אינו משתמש בספריית מערכות ההפעלה המקומית של DNS כדי להציג את השאילתות, ובכך הפקודה עשויה להתנהג באופן שונה ממה שעושה dig. בנוסף לכך, גרסאות שהספק ספק יכולות לסבך את השימוש או הכללת פלט של מקורות אחרים של שם המידע (כמו קובצי host ורשת שירות מידע). התנהגויות מסוימות של nslookup ניתן לשנות על ידי התוכן של resolv.conf.
שימושים
nslookup פועל במצב אינטראקטיבי או אי-אינטראקטיבי. כאשר נעשה שימוש באופן אינטראקטיבי על ידי הפעלתו ללא ארגומנט או הארגומנט הראשון הוא - (סימן חיסור) והארגומנט השני הוא כתובת אינטרנט של שם השרת או שם של המארח, תצורות נושאי פרמטר המשתמש או בקשות לאחר שהוצגה בפניו פקודת nslookup (<). כאשר הפקודה ניתנת ללא ארגומנטים, פקודת השאילתה תשתמש בשרת ברירת מחדל. סימן החיסור (-) מפעיל את הפקודות אשר צוינו בשורת הפקודה וצריך להקדים את פקודת ה-nslookup. במצב שאינו אינטראקטיבי, דהיינו כאשר הארגומנט הראשון הוא שם של כתובת האינטרנט או המחשב המארח שחופש, הפרמטרים והשאילתה יצוינו כארגומנט שורת פקודה בתוך הבקשה של התוכנית. במצב אי-אינטראקטיבי חיפוש המידע על מארח (host) ספציפי מתבצע על ידי שימוש בשם השרת המוגדר כברירת מחדל.
Machika
Machika (בעברית: לרסק) הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמר הקולומביאני ג'יי באלווין, הזמרת הברזילאית אניטה וג'ון. השיר יצא לאור ב-19 בינואר 2018, כסינגל השלישי מתוך האלבום Vibras, של באלוויין. בסמוך ליציאתו עלה השיר גם לרשתות הסטרימינג השונות.
עם יציאתו נכנס השיר אל המקום ה-1 במצעד שבקולומביה, ה-15 במצעד שבבוליביה, וה-17 במצעד שבארגנטינה.
רקע וכתיבה
מאוחר יותר, הופיעה אניטה עם השיר לבדה, בפסטיבל שהתקיים בברזיל.
וידאו קליפ
הווידאו קליפ הנלווה שיצא לשיר צולם על ידי הבמאי 36 גראדוס, ופורסם באותו יום שבו יצא כסינגל. בקליפ ניתן לראות את השלושה, כשהם נמצאים בשדה קרב עתיק, נלחמים אחד בשני, צבא נגד צבא.
ביומו הראשון של הקליפ ביוטיוב, מונה הצפיות שלו עמד על כ-18 מיליון צפיות, דבר אשר הופך אותו לסרטון ה-17 בהיסטוריה שעשה זאת. נכון ליולי 2018, מונה הצפיות של הקליפ עומד על כ-141 מיליון צפיות.
הסגנון האקלקטי בארץ ישראל
הסגנון האקלקטי (פירוש בעברית: "לקטני/ליקוטי/אספני" - אוסף של סגנונות שונים יחדיו) הוא סגנון אדריכלי שהיה נפוץ בישראל בשנות ה-20 מתוך הזרם האומנותי הקרוי: אקלקטליזם ועיקרו שילוב אדריכלות מערבית עם סגנונות קישוטיים ממספר רב של מקורות השראה - האדריכלות הקלאסית (יוון-רומא-רנסאנס-בארוק), אדריכלות של המזרח הרחוק, אר דקו, המזרח הקרוב, הסגנון הספרדי-מורי (אלהמברה), אר-נובו ואדריכלות מזרח-תיכונית עתיקה. הסגנון היה נפוץ במרבית העולם המערבי, וייחודו של הסגנון האקלקטי בארץ הוא שימוש נפוץ למדי במוטיבים קישוטיים כמו-תנ"כיים: אריחי קרמיקה תוצרת בצלאל עם נופי ארץ ישראל, דמויות מהתנ"ך וסצינות מקראיות; עץ התמר כאלמנט קישוטי מקובל; מוטיבים דמויי קרנות-מזבח; שימוש במגיני דוד ובאותיות עבריות; ועוד.
מאפיינים
בתים רבים שנבנו בסגנון הבנייה האקלקטי ניתן לראות באזור לב תל אביב, אך לא מעט מבנים בסגנון זה נבנו (וחלקם אף נותרו) במושבות ובערים אחרות שהייתה בהן אוכלוסייה יהודית בשנות העשרים. רבים מבלבלים בין הסגנון האקלקטי לבין הסגנון הארץ ישראלי, שהיה נפוץ בעשור הראשון של המאה העשרים. שני הסגנונות מקושטים מאוד, אך הסגנון הארץ ישראלי מפגין, באופן מובהק ומכוון, שילוב של אדריכלות מקומית ערבית-מוסלמית עם ארכיטקטורה מערבית, בעוד שהסגנון האקלקטי מתייחס כמעט באדישות למקור של הסגנונות שמהם הוא שואב השראה (ומעתיק מוטיבים).
גם האוכלוסייה הערבית בארץ ישראל בנתה באותה תקופה בתים מקושטים מאוד, שניתן לכנותם "אקלקטיים", והם נבדלים מאלו שנבנו בידי יהודים, בעיקר בגלל השימוש הרב שהם עושים במוטיבים ערביים-מוסלמיים. דוגמה לבנייה ערבית בסגנון האקלקטי היא מלון פאלאס הישן בירושלים, מבנה שנהרס אך חזיתותיו שומרו. בתים רבים בשכונות הערביות האמידות בירושלים - בקעה, טלביה וקטמון - נבנו אף הם בסגנון זה.
בשנות השלושים, עם הגעתה של העלייה החמישית מגרמניה, ועם הגעתם של אדריכלים מודרניסטים רבים לישראל (כולל בודדים שלמדו בבית הספר באוהאוס), הם חוללו מהפכה והשליטו את הסגנון הבינלאומי. מאז תחילת שנות השלושים סירב מהנדס העיר של תל אביב, יעקב שיפמן, לתת היתרי בנייה למבנים בסגנון האקלקטי, וכתוצאה מכך כמעט שלא נבנו יותר מבנים בסגנון זה.
בנוסף לקישוטים הרבים המאפיינים את בתי הסגנון האקלקטי, ניתן לזהות בהם אף סימני היכר נוספים: רבים מהבתים האקלקטיים הם דו-קומתיים או תלת-קומתיים, כאשר קומת הקרקע משמשת לצרכים מסחריים (חנויות, בדרך כלל); המבנים הם על פי רוב סימטריים בצורתם - ובמקרה של בניינים פינתיים, הם מדגישים את הפינה באופן בולט, ואף מוסיפים בה מגדלון; חלק גדול מהקישוטים הם קישוטי גבס, שנרכשו מקטלוגים והודבקו על המבנה, כך שניתן למצוא קישוטי תבליט זהים במבנים שונים; הבניינים, כמעט תמיד, מצופים שכבת טיח עבה, ולעיתים קרובות ניתן למצוא חריצים אופקיים על הטיח; החלונות הם בדרך כלל אנכיים, עם פרופורציות של 1:2, ועם תריסי עץ חיצוניים המותקנים על ציר; החזיתות של המבנים בסגנון האקלקטי עמוסות מאוד; אדריכלי מבנים אלו עשו מאמץ להדגיש דווקא את הקווים האנכיים; השימוש באריחי קרמיקה צבעוניים הוא מקובל למדי; תשומת לב מודגשת ניתנת דווקא לחזית הרחוב, וישנו היעדר כמעט מופגן של קישוטים בכל החזיתות האחרות; גגות הרעפים נמוכים למדי, ובמרבית המקרים הם מוסתרים באמצעות מעקה על הגג; על החזיתות ישנו כיתוב, כחלק מהקישוטים, בדרך כלל בחלק העליון של החזית ובמרכזה; נעשה שימוש בחלונות ארקר בצורת חצי-משושה הבולטים מן החזית.
מבנים
דוגמה מובהקת למבנה בסגנון האקלקטי, המשלב מוטיבים ממקורות רבים ושונים עם בנייה מערבית, היא בית הפגודה בתל אביב, שמאופיין בקשתות גדולות, עמודים דוריים, קשתות מוסלמיות וגג בצורה פגודה אסייתית.
מבנים מפורסמים נוספים בסגנון האקלקטי:
יפתח קליין
יפתח קליין (נולד ב-28 בספטמבר 1972) הוא שחקן קולנוע, טלוויזיה ותיאטרון ישראלי.
ביוגרפיה
קליין נולד בתל אביב וגדל במושב בצרה. בשנת 1993, עם סיום שירותו הצבאי הקרבי, נרשם ללימודי משחק בסטודיו למשחק ניסן נתיב. במהלך לימודיו הופיע קליין בהצגה "הביצה", במסגרת פסטיבל "פודיום" במוסקבה שברוסיה.
קריירה
עם סיום לימודיו המשיך את דרכו בתיאטרון בהצגות "משחקים בחצר האחורית" בתיאטרון חיפה ו"הורדוס", "ליזיסטרטה", "ילדים רעים", "פרק ב'", "ביבר הזכוכית", "אחורי הקלעים", "מותו של סוכן", "שמנה" ו"הכתובה" בתיאטרון הקאמרי.
בשנת 1998 זכה לחשיפה בעולם הטלוויזיה, כשכיכב בסדרת הדרמה המצליחה של אורי ובני ברבש, "טירונות", אשר שודרה במשך שלוש עונות בשידורי "רשת" בערוץ 2. במקביל ולאחר ירידת הסדרה, השתתף קליין ב"החצר" (2003) ב"ערוץ התכלת", "משפחה וחצי" בטלוויזיה החינוכית, "המכון" ב"רשת" של ערוץ 2, "טייק אוואי", "הקמצן" בערוץ הילדים ו"חברות הכי טובות" (2006) ב"הוט 3". בנוסף, הנחה את "טלסינמה" בטלוויזיה החינוכית, והשתתף בסרט "קאמבק" של קבוצת באבון.
ב-2005 השתתף בסרט הטלוויזיה "עכשיו או לעולם לא".
ב-2007 השתתף בסרטה של איילת מנחמי, "נודל", בסרטו של ארנון צדוק, "רק כלבים רצים חופשי", בסדרה "האקס המיתולוגי" ב"קשת" של ערוץ 2, ובסרט "החברה של אמיל".
ב-2008 עלו שלוש סדרות בהשתתפותו: "רביעיית רן" בערוץ yes stars ישראלי, "עד החתונה" ב"רשת" ו"על קצות האצבעות" בשידורי "קשת".
ב-2010 עלתה סדרת הדרמה "בלו נטלי" בערוץ Yes Drama HD, בה גילם קליין את יוני. ב-2011 הופיע בתפקיד הראשי בסרט הקולנוע "השוטר".
ב-2012 הופיע בסרט "למלא את החלל". במהלך אותה שנה הוקרנה ב-HOT3 הסדרה "אמא ואבאז", בה השתתף קליין בתפקיד ראשי לצד יהודה לוי ומיה דגן. במקביל באותה השנה גם שיחק בסרט "מלח ים", בבימויו של איתי לב.
ב-2015 התמנה לתפקיד המנהל האמנותי של תיאטרון מ.ר.א.ה בקריית שמונה, ושיחק בסדרה "ג'וני ואבירי הגליל".
באוקטובר 2016 שיחק בתפקיד הראשי בפסטיבל עכו הבינלאומי לתיאטרון אחר במחזה "ערב שקופיות", אותו גם כתב וביים. המחזה ממשיך לעלות ברחבי הארץ גם בימינו.
ב-2018 גילם את דמותו של עוזר ראש אמ"ן למבצעים אהוד ברק בסרט "שבעה ימים באנטבה", המבוסס על אירועי מבצע אנטבה. באותה שנה יצא לאקרנים סרטו של מייק בורשטיין "אזימוט", והסרט "המועדון לספרות יפה של הגברת ינקלובה", שבשניהם הופיע בתפקיד ראשי.בנוסף שיחק בעונה השנייה של סדרת המתח כפולים לצד נטע ריסקין ומיקי לאון, ובתפקיד אלון בסדרת הנעורים ששודרה בטלוויזיה החינוכית "האוצר שלנו"
ב-2019 שיחק בתפקיד ראשי בסרט "מראות שבורות". באותה שנה שיחק גם בסרט "אהבה בשלייקס" לצידם של יהודה ברקן וניצה שאול, בסדרה "כפולים" בתפקיד ראשי וגם בעונתה השלישית של הסדרה "השוטר הטוב" בתפקיד גדי יסעור, פאנסקסואל שנשוי לשרון.
ב-2022 שיחק את תפקיד השוטר עמי בסדרה "ילדים ביער". בנוסף השתתף בהפקות של כאן 11 כמנחה של התוכנית "המייקרים" ובכאן חינוכית בתפקיד בסדרה "הבאר".
ב־2023 שיחק בסדרה קורדרוי. בנוסף שיחק בעונה השנייה של סדרת הפשע "השוטרים" שמשודרת בקשת.
חיים אישיים
קליין נשוי לתסריטאית שירי ארצי. ב-2017 נפרדו לשנה וחצי וחזרו לחיים משותפים ולהם שלושה ילדים.
קרב השריון ב-14 באוקטובר (מלחמת יום הכיפורים)
קרב השריון של 14 באוקטובר 1973 היה קרב שריון גדול בין צבא מצרים ובין צה"ל שהתרחש ביומה התשיעי של מלחמת יום הכיפורים לכל אורך החזית היבשתית במערב חצי האי סיני. הקרב החל במתקפה מצרית מתוכננת בשישה מוקדים עיקריים, של כוחות שריון, חיל רגלים, ארטילריה, הפצצות אוויריות ופשיטות מוסקות של קומנדו. כוחות צה"ל, שנערכו להתקפה בעוד מועד, הדפו אותה בכל גזרות הלחימה תוך הסבת אבדות כבדות לכוחות המצריים. הניצחון הישראלי היווה נקודת מפנה במערכה בחזית המצרית, ואפשר את פתיחת מבצע אבירי לב - צליחת הכוחות הישראלים לגדה המערבית של תעלת סואץ.
רקע
בימיה הראשונים של מלחמת יום הכיפורים צלח הצבא המצרי את תעלת סואץ ביצע מתקפה מתוכננת מוצלחת (שהחלה ב-6 באוקטובר 1973), שבמהלכה הקים מספר רב של ראשי גשר וכבש חלקים ממערב סיני. יומיים לאחר תחילת המתקפה ניסה צה"ל להדוף את הכוח המצרי הגדול שהתבסס במערב סיני וביצע מתקפת נגד אוגדתית. מתקפה זו נכשלה והסבה לצה"ל אבדות כבדות. לאחר המתקפה של צה"ל התבסס צבא מצרים עוד יותר בסיני ותפס מספר מאחזים על ציר החת"ם המרוחק 8-12 ק"מ ממזרח לתעלת סואץ.
קרקע
ברוב חלקיה של הגדה המזרחית של תעלת סואץ הקרקע היא חולית. בחלק המרכזי-צפוני היא עבירה לנגמ"שים ולטנקים אך קשה מאוד עד בלתי אפשרית למעבר זחל"מים. חלקים גדולים מהשטח הם מישוריים או בעלי מבנה גבעי מתון ביותר. בחלקה הצפוני הייתה הקרקע ביצתית ולמעט צירים בודדים, התנועה ברכב כלשהו הייתה קשה מאוד עד בלתי אפשרית. בחלקה הדרומי של הגדה המזרחית, במרחק של כ-20 קילומטר מזרחה מצוי רכס הררי ובו שני מעברים הכרחיים שכיוונם הוא מזרח-מערב. הצפוני הוא מעבר הגידי והדרומי הוא מעבר המיתלה. רכס הררי זה ממשיך דרומה עד אזור ראס סודר וכונה "קו המעברים". בחלקה המרכזי והצפוני של הגזרה לא קיים מכשול טבעי המונע מכוחות ממונעים להגיע לעומק צפון סיני.
צירי תנועה
ב-1973 היו קיימים בגזרה שלושה כבישים עיקריים בכיוון צפון-דרום
כבישים אלו חוברו על ידי מספר כבישים שכיוונם מזרח-מערב
הכוח הישראלי
כוחות השריון בחזית כולה כללו על פי המקורות הישראלים 750 טנקים ועל פי המקורות המצרים, 900 טנקים. ונפרשו (מצפון לדרום):
הכוח המצרי
הכוח המצרי בגדה המזרחית של תעלת סואץ מנה 780 טנקים. בגדה המערבית היוו הדיוויזיות המשוריינות 4 ו-21 ככוח עתודה שמנה 330 טנקים (דיוויזיה 21 לארמייה השנייה ודיוויזיה 4 לארמייה השלישית).
ההמתנה
בשבוע שבין 9 ו-14 באוקטובר, התרחשו בסיני רק קרבות מקומיים. אוגדת שרון ניסתה אומנם להגיע לקו המים בכוחות קטנים, אך ההוראה של הרמטכ"ל הייתה להסיג אותם מיד. המצרים מצידם, נקטו בטקטיקה של ניסיונות התקדמות זוחלת. בלילות 9 ו-10 באוקטובר התקדם חי"ר מצרי בהסתר הליל והתחפר בסמוך לעמדות השריון הישראלי. עם שחר תקפו המצרים בחיפוי ארטילריה וטילי סאגר. הכוחות הישראלים בלמו התקפות אלו באמצעות ארטילריה ושימוש מושכל בשריון והסבו אבדות ניכרות לחי"ר המצרי. למרות כישלון התקפות אלו, גברה ההערכה בקרב הפיקוד הישראלי לתעוזה ולדבקות במטרה של החייל המצרי.
הפיקוד הישראלי
גישת הפיקוד הישראלי גרסה כי המצרים פועלים על פי הדוקטרינה הסובייטית-מצרית הטוענת כי את ההתקפה יש לבצע על ידי שתי דיוויזיות שריון. עד עתה חצו את תעלת סואץ אל סיני רק דיוויזיות חי"ר ודיוויזיות ממוכנות (בכולן נכללו גם חטיבות טנקים) ולפי דוקטרינה זו היה על המצרים להעביר לסיני גם את הדיוויזיות המשוריינות ה-4 וה-21. אולם בחלוף הימים התברר כי המצרים אינם מזדרזים להעבירן לגדה המזרחית של תעלת סואץ.
באותם ימים קשים לישראל בהם כוחו של צה"ל נשחק והלך, שקלו במטכ"ל להסיג את הכוחות אחורה אל אזור "קו המעברים" (מעבר המיתלה ומעבר הגידי המרוחקים כ-30 ק"מ מתעלת סואץ). במקביל, הוחל בתכנון צליחת תעלת סואץ. חיל האוויר תמך בתוכנית הצליחה בשל חששו משחיקה בכוחו שתביא לנטרול יכולתו ההתקפית וראה בצליחה ובהשמדת בסיסי הטילים מהקרקע פתרון הכרחי מבחינתו. בתחילה סברו בר-לב ואלעזר כי ניתן לבצע ניסיון צליחה רק לאחר שלמצרים ייגרמו אבדות משמעותיות בכוח השריון שלהם. גם סגן הרמטכ"ל ישראל טל התנגד בתוקף לצליחה בשל קרב ההבקעה הצפוי שהיה לדעתו כרוך באבדות כבדות והעדיף לנהל קרבות שריון בגדה המזרחית של התעלה. בר-לב ואלעזר נטו לתמוך בתוכנית הצליחה, אך העבירו את ההחלטה לשר הביטחון משה דיין וזה העדיף להעביר את הדיון להכרעת ראש הממשלה. עד שהתקיים הדיון כבר רבו הסימנים להתקפה מצרית קרבה לאחר שב-13 באוקטובר החלו לעבור שתי הדיוויזיות המשוריינות שמנו כ-600 טנקים לעבר סיני. בכך התייתר הדיון בלשכת גולדה מאיר והיה מוסכם על כל המפקדים הישראלים כי יש להמתין להתקפה המצרית.
לכשנתרבו הסימנים כי ההתקפה המצרית קרבה ובאה, אחד המשמעותיים ביניהם היה ידיעה מהסוכן "סלקט" ("פיקס" במקום אחר), התווה בר-לב, מפקד חזית הדרום, את תוכנית הקרב הישראלית. המטרה הייתה למשוך את השריון המצרי אל השטח הישראלי ולהשאירו חשוף, מחוץ למטריית טילי הנ"מ וחיפוי מערכי החי"ר המחופרים. על פי התכנית הישראלית, לאחר בלימת המתקפה המצרית על צה"ל לעבור מיידית להכנות לצליחה.
פרישת הכוחות הייתה כדלקמן: כוח ששון יצחקי, אוגדת שרון ואוגדת קלמן מגן יהוו את הקו הראשון מול ההתקפה, בשעה שאוגדת אדן תהיה מכונסת באזור טסה כעתודה פיקודית להתקפת נגד עיקרית ותתכונן לצליחה. את גזרתה תתפוש חטיבה 274 וכוחות נוספים מאוגדות שכנות תחת פיקוד דב תמרי. גם באוגדת שרון הוקצתה חטיבה לעתודה ולמתקפות נגד בגזרת אוגדות שרון ומגן. המפקדים הישראלים צפו כי המצרים ירכזו את כוחותיהם לשני מאמצים ארמיונים. מאמץ מרוכז של הארמייה השנייה בכיוון רפידים וטסה ומאמץ מרוכז של הארמייה השלישית לכיוון המעברים. במקרה כזה, הייתה למצרים עדיפות מספרית בנקודות הפריצה שכן 750 הטנקים של צה"ל היו פרושים לאורך כל החזית. כמו כן, היה חשש כי המצרים ינחיתו כוחות קומנדו מוסקים בעורף הכוחות הישראלים.
הפיקוד המצרי
תוכנית המלחמה המצרית גרסה כי בשלב השני תתקיים "עצירה אופרטיבית" שמטרתה הייתה לחזק את היאחזות המצרים בגדה המזרחית של תעלת סואץ תוך שבירת התקפות הנגד של צה"ל. השלב השלישי כונה "פיתוח המתקפה מזרחה". כבר בערב ב-8 באוקטובר עלתה שאלת ההתקדמות לכיוון קו המעברים. באותו שלב הייתה תמימות דעים בין הנשיא סאדאת, שר ההגנה אחמד איסמעיל עלי והרמטכ"ל סעד א-שאזלי בנושא זה; שלושתם התנגדו למהלך. סאדאת בשל רצונו להצמד למטרותיו הפוליטיות של היאחזות בסיני (ללא מתן חשיבות להיקף השטח הנשלט) וגרימת אבדות גדולות ככל האפשר לצה"ל, אחמד איסמעיל בשל שמרנותו ונאמנותו לסאדאת ושאזלי בשל חששו מיציאה מטווח מטריית ההגנה של סוללות טילי הנ"מ המצריות, דבר שלדעתו היה עלול, ברמה גדולה של ודאות, לחשוף את כוחות הקרקע המצריים לתקיפות של חיל האוויר הישראלי. אמנם היו קצינים בכירים מצריים שלחצו על אחמד איסמעיל להמשיך בהתקדמות מזרחה בטענה שכך לא יינתן לצה"ל להתארגן מחדש ולהשיב לעצמו את היוזמה אך איסמעיל דחה אותם בעקבות הנחיה מפורשת של סאדאת לעצור את הכוחות. סאדאת היה מעוניין בהפוגה כדי להשיג בפסק זמן זה הישגים מדיניים על ידי מגעים עם המעצמות שאזלי טוען כי גם הוא וגם מפקדי הארמיות התנגדו להתקדמות וכי דיוויזיות 4 ו-21 הושארו ממערב לתעלה כיוון שהיוו עתודה ניידת לבלימת ניסיון הבקעה ישראלי שהיה ברור לו כי יגיע, רק לא היה ברור לו היכן. הוא אף מתאר את תגובת מפקד הארמייה השנייה, סעד מאמון, ב-12 באוקטובר, כשקיבל את תוכנית ההתקפה. לטענתו, הודיע לו מאמון כי הוא מתפטר כיוון שהפקודות הן בלתי אפשריות (תגובה זו הייתה בגדר התרסה, מאמון לא התפטר).