cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
וואר דיר
אנגליה
המונח וואר דיר משמש בהרחבה לתיאור הליך "משפט בתוך משפט" שמתנהל שלא בפני חבר המושבעים, כגון ערעור על תקפות ראיות, על כישוריו של עד, או על קבילות של הודאה שמסר הנאשם. בית המשפט יכול לקבוע אם הראיות או ההודאה יוצגו למושבעים, או אם העד יישמע . הליך זה קרוב במהותו למשפט זוטא במשפט הישראלי.
אלירן מלכה
אלירן מלכה (נכתב גם מלכא) (נולד ב-9 ביוני 1980) הוא במאי ותסריטאי ישראלי, המוכר בשל יצירת הסדרה " שבאבניקים", עליה זכה בפרס האקדמיה הישראלית לטלוויזיה.
ביוגרפיה
מלכה נולד וגדל בנהריה למשפחה דתית ממוצא מרוקאי הוא למד במדרשית נעם בפרדס חנה ואחרי השמינית למד בישיבת מעלה גלבוע. בצבא שירת ביחידת התצפיות של חיל המודיעין ובנח"ל וכן נלחם במבצע חומת מגן, ולאחר מכן סיים השכלה על-תיכונית בבית ספר מעלה לטלוויזיה קולנוע ואמנויות, שם למד בימוי והפקה (2006–2010) וצילום ובימוי (2007–2010). עבד כצלם חתונות.
הוא למד בכולל ישיבת מעלה–גלבוע. מלכה נודע גם בהיותו חסיד ברסלב, הנוהג לנסוע לעיר אומן בראש השנה, תלמידו של אברהם זגדון ועורך ספריו.
חיים אישיים
אב לשישה ונשוי למיכל (לבית רונן) מתגורר בירושלים. פונה ב-2005 מביתו בנצרים במסגרת תוכנית ההתנתקות.
חבית (יחידת מידה)
חבית (באנגלית: Barrel) הוא שמן של מספר יחידות מידה של נפח:
Trusted Execution Environment
Trusted Execution Environment (בראשי תיבות: TEE, בעבריתː סביבת ביצוע מהימנה) הוא אזור מאובטח במעבד המופרד מסביבת הריצה הרגילה (Rich Execution Environment או REE) ומאפשר הגנה על הקוד והמידע הנטענים אליו ומבטיח את שלמותם וסודיותם. שימוש ב-TEE מונע מגורמים לא מורשים, כגון קוד זדוני המתבצע בסביבת הביצוע הרגילה, לשנות או לצפות בקוד או נתונים בסביבת הביצוע המהימנה.
לעיתים, גם הבעלים של המחשב עצמו יכול להיחשב גורם לא מורשה, למשל, ביישומים המשתמשים במנגנוני ניהול זכויות דיגיטליות (DRM) מסוימים האוכפים שימש נאות בזכויות דיגיטליות כגון שימוש במוזיקה וסרטי וידאו. במקרה זה, מטרת השימוש ב TEE היא למנוע מבעלי המחשב גישה למידע ולקוד של מנגנוני האכיפה על מנת לעקוף אותם.
יישום סביבת ביצוע מהימנה נעשה על ידי הטמעה של ארכיטקטורת אבטחה ייחודית כהרחבה לחומרת המעבד, דוגמה לכך הם TrustZone במעבדי ARM ו-SGX בחלק ממעבדי אינטל. לעיתים נעשה שימוש במנגנונים המשמשים לתמיכה בווירטואליזציה במעבד כדי ליישם סביבת ביצוע מהימנה כמכונה וירטואלית, לשם כך נדרשים שירותים מיוחדים מה Hypervisor.
היסטוריה
TEE הוגדר לראשונה על ידי ארגון OMTP (Open Mobile Terminal Platform). ארגון זה של מפעילות רשתות סלולריות פרסם בשנת 2009, בשיתוף עם יצרני טלפונים חכמים, את תקן TR1. התקן הגדיר TEE כ"אוסף של רכיבי חומרה ותוכנה המספקים את המנגנונים הנחוצים המאפרים להגיע לאחת משתי רמות ההבטחה. מטרתה של הרמה הראשונה (פרופיל 1) היא להגן מפני התקפות מבוססות תוכנה בלבד. והמטרה של הרמה השנייה (פרופיל 2) היא להגן מפני התקפות משולבות של תוכנה וחומרה".
מאוחר יותר הושקו פתרונות TEE מסחריים המבוססים על טכנולוגיית ARM TrustZone, התואמים את תקן TR1, כמו חבילת התוכנה Trusted Foundations שפותחה על ידי חברת Trusted Logic.
אופן הפעולה
TEE בדרך כלל הוא שילוב של מנגנון חומרתי היוצר סביבת ביצוע מוגנת ומערכת הפעלה המתבצעת על גבי המנגנון החמרתי.
מערכת הכללת TEE מופרדת למספר אזורים או מחיצות. מנגנוני המערכת נדרשים להבטיח, שלא יהיה ניתן לגשת או לשנות מידע השייך למחיצה אחת ממחיצות אחרות, שמשאבים משותפים לא יאפשרו דליפה של מידע מחיצה אחת לאחרת. בין המחיצה שבשליטת ה-TEE למחיצות הרגילות ישנו ערוץ תקשורת המאפשר העברת בקשות, לביצוע משימות שצריכות להתבצע בסביבה מהימנה. התקשורת בין המחיצות תתבצע אך ורק תחת בקרה ובאישור מפורש ושפרצת אבטחה במחיצה אחת לא תוכל להתפשט למחיצות אחרות.
דחיית שירות
דחיית שירות (דח"ש) הוא סטטוס של חיילים שהתגייסו לצה"ל לפרק זמן מסוים ושל מועמדים לשירות ביטחוני (מלש"ב), אשר יתרת שירותם הצבאי נדחתה על ידי צה"ל מסיבה כלשהי לתקופה מאוחרת יותר.
קיצור שירות
במצבים מסוימים, חייל היוצא לדח"ש כפוי רשאי לקבל "אישור קיצור שירות". אישור זה מאפשר לחייל להגיש בקשה לקיצור שירות כמשך התקופה בה הוא שהה בדח"ש, כשישה חודשים לפני תום שירותו הצבאי. את הבקשה יש להגיש למש"קית ת"ש בבסיס היחידה, וזו מחויבת לאשר אותו במידה וכך סוכם לפני היציאה לדח"ש. עם זאת, הצבא לא מחויב להציע לכל חייל אפשרות לקיצור שירות, והוא עושה זאת רק במקרים חריגים. כמו כן, יחידות מסוימות כגון יהל"ם דורשות ויתור על קיצור השירות כחלק מתנאי הקבלה אליהן.
אל-מנתצר
ביוגרפיה
אל-מנתצר היה בנה של שפחה יווניה ומועמדו המועדף של אל-מתוכל לח'ליפות מבין שלושת בניו. בשנת 849 מינה אל-מתוכל את שלושת בניו באופן רשמי כיורשי עצר ובשנת 851 אל-מנתצר אף הוביל את העליה לרגל השנתית למכה בשם אביו. אף על פי כן, ככל שהשנים חלפו נראה היה שהדבר החל להשתנות ואל-מנתצר החל דואג לירושתו. הוא קשר קשר כנגד אביו והביא לרציחתו בידי חייל טורקי ב-11 בדצמבר 861. באותו יום עלה אל-מנתצר לשלטון בגיבוי פלגים טורקיים אשר לחצו עליו להדיח את שני אחיו האחרים מתור הירושה לח'ליפות ולמנות תחתיהם את בנו שלו. אל-מנתצר ותומכיו חששו מנקמתם של האחים לאחר רצח אביהם. ב-27 באפריל 862 אולצו שני האחים לחתום על כתב הוויתור. תוך פחות מחודשיים מצא אל-מנתצר את מותו בנסיבות מסתוריות. ב-7 ביוני עלה לכס הח'ליפות אחיו אל-מסתעין הראשון.
אל-מנתצר היה ידוע כאוהד של משפחת הנביא והוא אף הסיר את האיסור על העלייה לרגל לקברי האמאמים בכרבלא ובמדינה.
שוניתיים
שׁוּנִיתִיִּים (שם מדעי: Pomacentridae) היא משפחה של דגים מסדרת הדקראים הכוללת את האלמוגיות ואת דגי הליצן. המינים במשפחה זו מאוד טריטוריאליים. צבע המינים השונים הופך אותם לפופולריים לגידול באקווריום.
במשפחה כ-360 מינים המחולקים ל-28 סוגים. המינים מהסוגים Amphiprion ו-Premnas מכונים דגי ליצן ושאר המינים מכונים אלמוגיות.
בישראל חיים כמה המינים במשפחה, דוגמת שושנון אילתי, בשונית האלמוגים באילת.
רוב מיני השוניתיים מקורם בים טרופי בעיקר ליד שוניות בין מזרח אפריקה לפולינזיה כאשר הרוב נמצאים בין הפיליפינים לאוסטרליה. שאר מיני השוניתיים מקורם באוקיינוס האטלנטי. רוב המינים חיים במים רדודים בקרקעית בעומק של 2 - 15 מטר. אולם מינים בודדים, כגון Chromis abyssus, חיים בעומקים שעד 100 מטרים. המינים מאוד טריטוריאליים ולרוב הם מגדלים אצות בשטח מחייתם, מה שהופך אותם לדגים היחידיים שעוסקים בחקלאות.
ארמיית קרליה
היסטוריה
לאחר מלחמת החורף, נכבש חבל קרליה שהשתייך מבחינה היסטורית לפינלנד ביד הצבא האדום, וסופח לברית המועצות.
ב-25 ביוני 1941, בתמיכת גרמניה הנאצית, פתחה פינלנד במלחמת ההמשך. ארבעה ימים לאחר תחילת המלחמה נתן הרמטכ"ל הפיני קוסטה טפולה פקודה להקים ארמייה מיוחדת לשחרור חבל קרליה. הארמייה הוקמה ב-29 ביוני, וכללה 100,000 חיילים. כמפקדה התמנה הרמטכ"ל לשעבר אריק היינריקס. בהמשך הוחלט להכפיף לפיקוד ארמיית קרליה גם את הכוחות שבאזור ימת לדוגה.
הקורפוס השישי בפיקוד פאבו טלוולה, התקדם במהירות חרף התנגדות סובייטית כבדה ותוך כמה ימים כבר הגיע לגבולות 1939. הוא רצה להמשיך הלאה, אולם קיבל פקודה לעצור. הקורפוס השביעי של וולדמאר הגלונד, השלים את משימתו שבועיים לאחר מכן והגיע לאותה נקודה. בסוף אוגוסט של אותה שנה כבר היה כל צבא פינלנד מרוכז על הגבול הרוסי של לפני מלחמת החורף. שר ההגנה הפיני מנרהיים החליט להמשיך הלאה כדי להחזיר חלק גדול מקרליה שהיה בידי הרוסים מאז 1918 והיה מיושב ברובו בפינים. ב-4 בספטמבר פתחו הפינים בהתקפה ובתחילה זכו להישגים מרשימים וכבשו מספר ערים ביניהן פטרוזבודסק. הפינים הגיעו עד נהר סוויר (המחבר בין ימת לדוגה לימת אונגה) והחזית התייצבה בדצמבר 1941. הפינים לא ערכו עוד מתקפה גדולה במהלך השנתיים וחצי הקרובות ונוכחו לדעת שהמלחמה לא תסתיים בקרוב. בשנים 1942 - 1943 התנהלה מלחמת חפירות כאשר לאף צד לא היו הצלחות משמעותיות. ארמיית קרליה פורקה ב-1 במרץ 1942.
מצבת כוחות
הארמייה הייתה מאורגנת במסגרת שני קורפוסים, וקבוצת דיוויזיות נפרדת. בהמשך שולבו בארמייה יחידות גרמניות.
סיפורי הנביאים (אסלאם)
סיפורי הנביאים (בערבית: قصص الأنبياء, תעתיק מדויק: קצץ אל-אנביאא) הם כל אוסף סיפורים אשר מבוסס על הקוראן, על חדית', או על ספרות אסלאמית אחרת אשר קשורה בקשר הדוק לקוראן ולחדית', ואשר מתארים את קורותיהם של הנביאים, מנקודת מבט אסלאמית.
בעוד שחלק מסיפורי הנביאים באים לתאר מאורעות היסטוריים, רובם באים על מנת ללמד מוסר ודרך ארץ.
סקירה כללית
באופן מסורתי, סיפורי הנביאים מתחילים בסיפור בריאת העולם, בריאת המלאכים, ובריאת אדם וחווה. לאחר מכן מופיעים סיפורים על משפחתו של אדם, קין והבל, אדריס, נוח, שם, הוד, סאלח, אברהם, ישמעאל, הגר, לוט, יצחק, יעקב, עשו, יוסף, שועייב, משה ואהרון, אל-ח'ידר, יהושע בן נון, אלישע, שמואל, דוד, שלמה, יונה, יחזקאל, ד'ו אל-קרניין, יוחנן, ישוע, מוחמד, ואחרים.
הספר תורגם לעברית על ידי אביבה שוסמן.
אסמאעיל אל-אזהרי
אסמאעיל אל-אזהרי (בערבית: إسماعيل الأزهري; 20 באוקטובר 1900 - 26 באוגוסט 1969) היה מנהיג לאומי סודאני, "אבי האומה" הסודאנית. ראש ממשלת סודאן הראשון (1954-1956) ונשיאה השלישי (1965-1969).
תולדות חייו על עלייתו לשלטון
נולד בעיר אומדורמאן בסודאן. התחנך בקולג' על שם צ'ארלס גורדון בח'רטום ובאוניברסיטה האמריקנית בביירות, אותה סיים ב-1930 כמורה למתמטיקה. ב-1937 מונה למזכיר הראשי של הקולג' על שם צ'ארלס גורדון. ב-1938, כחלק משאיפתו שבני עמו יטלו חלק גדול יותר במינהל ארצם, במסגרת השלטון הבריטי, ייסד את קונגרס הבוגרים הכללי (Graduates' General Congress) ונבחר לראשו.
ב-1943 ייסד את המפלגה הפוליטית הראשונה בסודאן, מפלגת אל-איחווה ("האחים", الإخوة) שאחד מבסיסי הכוח החשובים שלה היה הסיעה הסופית. אל-אזהרי פעל נגד כל שיתוף פעולה עם הבריטים, ולפיכך קרא להחרמת הבחירות שערכו הבריטים במדינה למועצה מחוקקת מקומית ב-1948. בעקבות צעד זה נעצר על ידי השלטונות. נכונותו ושאיפתו של אל-אזהרי לאיחוד עם מצריים זכו לתמיכה אוהדת מן הצד המצרי ושלטון המלך פארוק עשה ככל יכולתו למיזוג בין שתי הארצות, תוך בלימת השאיפות הסודאניות לעצמאות.
מהפכת הקצינים החופשיים במצרים, ביולי 1952, שהעלתה לשלטון שם את מוחמד נגיב ולאחר מכן את גמאל עבד אל נאצר, שינתה את הנכונות המצרית לאיחוד, והפנתה את כובד משקלה דווקא לתמיכה בעצמאות סודאנית נפרדת.
בפברואר 1953 נחתם הסכם בין שלטונות מצריים, בריטניה ונציגים סודאנים, ליצור תוך שלוש שנים שלטון עצמי סודאני במסגרת קונפדרטיבית עם מצרים, ולקיים בחירות על מנת לקבוע את אופי המשטר במדינה. על אף מאסרו, ועל אף שמפלגתו נקרעה בחילוקי דעות פנימיים, הצליח אל-אזהרי לשוב לעמדת הנהגה מובילה. הוא ייסד את מפלגת האיחוד הדמוקרטי (الحزب الإتحادي الديموقراطي, אל חזב אל-איתיחאדי אל-דמוקראטי), שחרתה על דגלה התנגדות שלטון הבריטי וזיקה חד-משמעית למצרים. בבחירות למועצה המחוקקת שהתקיימו בנובמבר 1953 זכתה המפלגה לרוב של 51 מושבים מתוך 97. ב-1954 היה אל-אזהרי לראש ממשלת סודאן.
שלטונו
עד מהרה התברר שהעם הסודאני, על אף תמיכתו במפלגתו של אל-אזהרי, לא היה מעוניין באמת באיחוד על מצרים. במעשה בולט של מנהיגות מאחדת, הסכים אל-אזהרי לשתף פעולה עם המפלגה היריבה, חזב אל-אומה (حزب الأمة; מפלגת הלאום) ולהצהיר את הצהרת העצמאות של סודאן ב-1 בינואר 1956, שיצרה אותה כמדינת לאום נפרדת. מאידך, הוויתור על בסיסה האידאולוגי של מפלגתו גרם להחלשתה בציבור ולצמצום בסיס הכוח שלה. בפברואר גיבש אל-אזהרי "ממשלת מומחים" שהתבססה על פקידים-טכנוקרטים. מפלגתו התפצלה, כאשר תומכיו שהשתייכו לסיעה הסופית הקימו את המפלגה העממית-דמוקרטית.
ממשלתו לא הצליחה לגבש חוקה ולא מנגנון משטר יציב, עקב רצונה של שותפתו-יריבתו לשלטון, מפלגת הלאום, במשטר נשיאותי ותמיכתו של אל-אזהרי במשטר פרלמנטרי. לפיכך הוחלט שלא להחליט, ולהמשיך לבסס את מוסדות המדינה על בסיס של הסכמות מקומיות. בעיה נוספת נבעה מהכללת דרום סודאן בגבולות המדינה. אוכלוסיית החבל לא ראתה עצמה חלק מהאומה הסודאנית הערבית-מוסלמית והשליטה עליה החלה להתבסס על כפייה דבר שהוביל למלחמת האזרחים הסודאנית הראשונה. ביוני 1956 נכשל אל-אזהרי בהצבעת אי-אמון וממשלתו הראשונה נפלה.
שארית חייו
ב-1961 נאסר אל-אזהרי במסגרת הפיכה צבאית ונשלח למאסר של מספר חודשים בג'ובה. ב-1964 הושב השלטן הדמוקרטי על כנו ואל-אזהרי שב להוביל מפלגה פוליטית. במרץ 1965 התמנה לנשיא המדינה, בתפקיד זה ביקש להשליט על המדינה את חוקי השריעה האסלאמים, כך שחוק האסלאם יגבר תמיד על החוק האזרחי. כן הוציא מחוץ לחוק את המפלגה הקומוניסטית. מ-29 באוגוסט עד 1 בספטמבר 1967 אירח את ועידת ח'רטום שגיבשה את מדיניות מדינות ערב כלפי ישראל לאחר מלחמת ששת הימים (לא להכרה בישראל, לא למשא ומתן עם ישראל, לא לשלום עם ישראל). במאי 1969 תפס ג'עפר נומיירי את השלטון בהפיכה צבאית. אל-אזהרי נכלא ובריאותו התדרדרה בכלא עד שנפטר באוגוסט אותה שנה.
בזל-שטאדט
בזל-שטאדט (בגרמנית Basel-Stadt, בצרפתית Bâle-Ville, באיטלקית: Basilea Città) (נקרא גם Basel-City) הוא אחד מעשרים וששה הקנטונים של שווייץ.
גבולות הקנטון הם הקנטון בזל-לנדשאפט וכן חבל אלזס בצרפת ומדינת באדן-וירטמברג בגרמניה.
היסטוריה
הקנטון ההיסטורי של בזל חולק בשנת 1833, בעקבות מריבות פוליטיות וסכסוכים מזוינים בתוך הקנטון. מחלוקת בדבר זכויות אזרחיות בשטחי החקלאות הם אלה שבסופו של דבר הובילו להפרדה של קנטון בזל מהעיר בזל ב-26 באוגוסט 1833. מאז, חלה תנועה לאיחוד שני הקנטונים. תנועה זו צברה תאוצה במאה ה-20 כאשר חלקים רבים של הקנטונים הפכו למתועשים.
גבולות הקנטון הנוכחיים נקבעו בשנת 1889.
פוליטיקה
הקנטון נחשב לחצי קנטון (הוא ובזל-לנדשאפט מהווים את הקנטון של בזל) ולכן הוא שולח רק נציג אחד למועצת הקנטונים (הבית העליון של הפרלמנט השווייצרי).
הפרלמנט של הקנטון הוא המועצה הגדולה, אשר כולל 100 חברים, שנבחרים מדי ארבע שנים. ישנן שמונה מפלגות שונות המיוצגות בפרלמנט; המפלגה הגדולה ביותר היא המפלגה הסוציאל-דמוקרטית, עם 32 מנדטים.
דמוגרפיה
אוכלוסיית הקנטון (נכון לפברואר 2016) היא 197,634 תושבים. בשנת 2007, כללה האוכלוסייה 56,106 זרים (או 30.29% מכלל האוכלוסייה .נכון לשנת 2000, יש כמעט שוויון בין אחוז הקתולים (25%) והפרוטסטנטים (27%). כ -10% מהאוכלוסייה מגדירים עצמם כבני "דת אחרת", בעוד ש -36% אינם משתייכים לשום דת מאורגנת.
כלכלה
התעשייה הכימית ותעשיית התרופות בעלות חשיבות גדולה בקנטון. ישנם מספר תאגידים רב-לאומיים בעיר בזל, אשר מעסיקים עובדים רבים מהקנטונים של בזל ומהאזורים שמעבר לגבול מצרפת ומגרמניה. בנקאות ופיננסים (ומגזר השירותים בכלל) חשובים גם כן. עסקים קטנים בגודל בינוני מעסיקים מספר לא מבוטל של אנשים.
ברווז ורוד-ראש
ברווז ורוד-ראש (שם מדעי: Rhodonessa caryophyllacea) הוא מין של עוף ממשפחת הברווזיים המצוי בסכנת הכחדה חמורה בטבע וחי בביצות מסוימות בתת-היבשת ההודית. מין זה הוא יחיד בסוגו.
ברווזים אלה נחשבו הרבה זמן לשייכים לתת-משפחת ברווזים מצויים (Anatinae) אך הוא בעל דורבנות אחוריים וכן התנהגותו וצורת התזונה, מה שאינו קיים בקבוצה זו. הצוואר של הברווז גם בעל יכולת התרחבות מיוחדת המאפשרת לו לשרוק באופן מיוחד. חוקרים מסוימים סיווגו אותו בסוג נטה (Netta) או צולל (Aythya), אך ההצעות לא התקבלו.
מאפיינים
הברווז מגיע לאורך 41–43 ס"מ וני המינים דומים בגודל. הוא בעל גוף שחור וצוואר ארוך וורוד. הראש גם מוארך וורוד והמקור אדום ומוארך וכן קצה הכנפיים ירוקות וחומות בקצה. לנקבות לעומתו צוואר וראש צהבהבים ומקור חיוור. לעיתים עלולים להתבלבל בינו לנטה אדומת-ראש (כשמסתכלים מרחוק), אך הוא בעל צוואר ארוך בהרבה מהנטה ובעל גוף שחור. ראשם של הצעירים הוא לבן כמעט לגמרי.
תפוצת הברווז העיקרית היא מצפון לנהר הגנגס ועד למערב נהר הברהמפוטרה במדינה ההודית ביהר וייתכן שגם ממערב לשם אך גם בנפאל, בנגלדש ואולי גם במינמאר.
ברווזים אלה חיים ביחידות או בזוגות ולעיתים נדירות גם בקבוצות קטנות. הוא נפוץ בביצות ובריכות ביערות גשם ובין עשבים גבוהים, שם הוא מקנן, ולא במים עמוקים מאוד. הברווזים ניזונים בטבילה מצמחייה מימית ורכיכות.
ברווז זה כמעט ונכחד בטבע בעיקר עקב הרס בית גידולו ואולי ציד, אך ככל הנראה אף פעם לא היה נפוץ בטבע. ישנם חוקרים הטוענים שהוא נכחד כבר. נצפו מספר ברווזים כאלה במינמאר אבל נטען שהברווזים הללו הם ברווזים מהמין Anas poecilorhyncha. ע"פ ארגון ה-IUCN מוגדר המין בסכנת הכחדה חמורה.
חרמחב
פרעה חורמחב (1321 – 1293 לפנה"ס) היה האחרון למלכי השושלת ה-18 במצרים הפרעונית.
מוצאו של חורמחב מהעיר הרקליופוליס (בשמה היווני), בדרום הדלתה של הנילוס, במצרים המרכזית, אך יחוסו המשפחתי אינו ידוע במדויק. כנראה ללא שורשים מלכותיים, שימש כאיש צבא שמקורב מאוד למשפחת המלוכה. היה נשוי למות-נדג'ם שהייתה ממשפחת המלוכה, כנראה בתו של איי.
שמו נכתב לעיתים בכתבים המצריים חורמחב, ושמו המלא הוא חורמחב מרי-אמון. חורמחב פירושו "האל חור (אל הבוקר והאור, מגן הפרעונים שראשו ראש בז) ".מרי-אמון פירושו "אהוב האל אמון".
חורמחב היה בעל השפעה רבה בארמון, פיקד על הצבא והיה יועץ למלך תות ענח' אמון, שהיה בשנות העשרה שלו, ומת ללא שהותיר יורש מזרעו. ירש אותו פרעה איי שמת כעבור תקופה קצרה מאוד, ואז המליך חורמחב את עצמו למלך. שמו על כס המלכות היה ג'סר חפרור-רע סטפן-רע. שפירושו - "קדושים הם דברי רע, נבחרו של רע". חורמחב ניסה להשלים עם הכהונה של אמון-רע. הוא כנראה ביטל את שני המלכים שקדמו לו. הוא פעל למנות כוהנים מהצבא על מנת לחזק את התמיכה בו. בשנות שלטונו הוא נלחם בשחיתות בקרב הפקידות והצבא, וניסה לדאוג שכל המיסים יגיעו אליו.
חורמחב הקדיש את מרבית ימי השלטון שלו להשבת הסדר הציבורי, שנתערער לאחר מותו של אח'אנאתון וביטול הרפורמה הדתית שלו, ודיכוי המהומות שפרצו בשל כך. לקראת מותו הוא בחר בפאראמיס, הוא רעמסס הראשון, להיות יורשו, ובכך יסד את השושלת ה-19. בתקופה הרעמססית הפך חורמחב לאל.
קונסטנטין דוברוג'אנו-גריה
קונסטנטין דוברוג'אנו-גֶריה (ברומנית: Constantin Dobrogeanu-Gherea; 1855–1920), נולד בשם סולומון כ"ץ, הוגה-דעות מרקסיסטי, סוציולוג, מבקר ספרותי ועיתונאי רומני, במוצאו - יהודי יליד אוקראינה. אביו של אלכסנדרו דוברוג'אנו-גריה, ממייסדי המפלגה הקומוניסטית הרומנית.
חייו
קונסטנטין דוברוג'אנו-גריה נולד במשפחה יהודית בעיר דניפרופטרובסק, באוקראינה (בימים ההם העיר נקראה יקטרינוסלב והייתה באימפריה הרוסית) ונפטר בבוקרשט, רומניה.
קונסטנטין דוברוג'אנו-גריה היה ממנהיגי המפלגה הסוציאליסטית, אדם בעל השפעה רבה ובעל קשרים עם ראשי הסוציאליסטים של תקופתו. דוברוג'אנו-גריה הוא מחברו של הספר המוערך "נאויובג'יזם", עבודה כלכלית-סוציולוגית על מצב האריסים בחקלאות הרומנית. הוא כתב ספרי ביקורת רבים והיה מדובריה הראשיים של התנועה הסוציאליסטית ונושא דגלה בדיאלוגים שהתפרסמו בעיתונות.
לאון טרוצקי אמר על קונסטנטין דוברוג'אנו-גריה: "בין השרים, הדיפלומטים וראשי הערים של רומניה, לא מעטים הם אלה שלמדו את מושגי היסוד שלהם מגראה והם לא היחידים. משנת 1890 גראה הוביל את הדור הראשון של עמלים רומנים אל לימודי המרקסיזם והלניניזם. גראה ורקובסקי היו הראשונים שהובילו מפלגות סוציאליסטיות אל המהפכה הרוסית ויצרו דגם חדש של מפלגה סוציאליסטית".
גראה פרסם שלושה כרכים של ביקורות ספרותיות, היה ממקורביו של יון לוקה קאראג'אלה וכתב מאמר חשוב על הפסימיזם של מיכאי אמינסקו.
אוליבר וולקוט, הבן
אוליבר וולקוט, הבן (11 בינואר 1760 – 1 ביוני 1833) היה עורך דין ופוליטיקאי אמריקאי, אשר שימש כמזכיר האוצר של ארצות הברית בשנים 1795–1800 וכמושל קונטיקט בשנים 1817–1827.
וולקוט נולד ב-11 בינואר 1760 במערב קונטיקט עוד בתקופת השלטון הבריטי. הוא שירת בצבא הקונטיננטלי בשנים 1777–1779 בזמן מלחמת העצמאות של ארצות הברית. בשנתיים שלאחר מכן וולקוט סיים לימודי משפטים באוניברסיטת ייל. כמשפטן הוא מילא שורה של תפקידים פקידותיים בכירים במחלקת האוצר של ארצות הברית.
בתקופה שבין עיסוקו כמזכיר האוצר למושל קונטיקט הוא עבד כחקלאי.
HDMI
התקן מגדיר את המחבר החשמלי בציוד הקצה ואת כבלי התקשורת הדרושים לחיבור בין המכשירים השונים. הוא תואם לתקן DVI (אם כי במחבר אחר) וניתן לחבר ציוד שבו מחבר HDMI לציוד שבו מחבר DVI על ידי מתאם פשוט. כל כבלי HDMI הם זכר-זכר, ומחבר HDMI בכל ציוד שהוא תמיד נקבה.
במחבר זה ניתן להעביר אותות וידאו ברזולוציה הגבוהה ביותר המוגדרת כיום לתקני וידאו ביתיים, "1080p" (כלומר 60 תמונות בשנייה, שבכל אחת מהן יש 1080×1920 נקודות צבע. או 1080i המציג 30 תמונות בשנייה של 1920x1080), ויכול להתלוות אליהם גם אות אודיו (עד 7.1 ערוצי שמע, כלומר תמיכה בשבעה רמקולים ובנוסף סאב וופר). קצב הנתונים המקסימלי יכול להגיע עד כ-18 גיגה-ביט בשנייה (בגרסת HDMI 2.0). הקצב הגבוה דורש כבלים איכותיים במיוחד, ולפיכך מחירי כבלים כאלו יכולים להגיע למאות שקלים. עם זאת, הכבל היחיד מחליף כבלים מרובים: במערכות אודיו-וידאו אנלוגיות איכותיות מועבר אות הווידאו בשלושה חוטים (B, G, R) ואליהם נלווה כבל נוסף לאודיו דיגיטלי (ובמקרים אחרים שישה כבלי אודיו אנלוגיים, למשל לשמיעת SACD). החלפת הכבלים הרבים בכבל יחיד מאפשרת חיבור פשוט יותר למשתמש והתוצאה היא נאה יותר לעין.
אחד החידושים בתקן הוא הצפנה דיגיטלית (High-Definition Copy Protection - HDCP). כאשר מנוגנת מדיה שהוגנה מהעתקה על ידי DRM, ציוד הקצה ינגן אותה רק אם שני המכשירים תומכים ב-HDCP כך שהמידע משודר בכבל כאשר הוא מוצפן, וצרכן קצה אינו יכול להעתיק אותו. העובדה שהתקן מכיל הצפנה אפשרה לראשונה להשמיע דיסקי SACD באופן דיגיטלי - עד יציאת תקן זה, כל ציוד קצה שתמך בנגינת SACD הוציא את האודיו הרב-ערוצי באופן אנלוגי, מחשש להעתקה באיכות המקור. כעת ניתן להעביר את האותות באופן דיגיטלי, בזכות ההצפנה, ולא לסבול מירידת איכות.
היסטוריה
ל-HDMI היו מספר גרסאות במשך השנים. הראשונה שאומצה בקנה מידה מסחרי היא גרסה 1.1. כל גרסה תואמת לאחור, כלומר כשמחברים ציוד שתומך בגרסה חדשה לציוד שתומך בגרסה מוקדמת יותר, ניתן להעביר את האות, כמובן לפי מגבלות הגרסה הישנה יותר. בכל הגרסאות משתמשים באותם הכבלים אך קצב המידע עולה ומתווספות אפשרויות שונות, למשל לאיכות צבע טובה יותר לטובת צגים עתידיים.
HDMI 1.1
גרסת המשך שהוסיפה תמיכה בפורמט DVD-Audio. יצאה במאי 2004.
HDMI 1.2
תמיכה ב-SACD, ב-RGB וב-Component video. יצאה באוגוסט 2005.
HDMI 1.3
גרסה זו יצאה ביוני 2006. בגרסה זו עלה קצב המידע המקסימלי ל-10.2 גיגה ביט בשנייה. יכולת לתמוך בעומק צבע של 30, 36 או 48 ביט בניגוד ל-24 ביט של הגרסאות הקודמות, תמיכה בפורמטי אודיו מתקדמים שהדחיסה בהם אינה גורמת לאובדן איכות (DTS-HD, Dolby TrueHD) לפענוח במקלט חיצוני, והגדרת מחבר HDMI מיניאטורי לטובת מוצרים עתידיים כגון מצלמות וידאו. המוצרים התומכים בגרסה זו הם מקלטי אודיו/וידאו וכמו כן פלייסטיישן 3.
HDMI 1.4
גרסה זו יצאה בשנת 2009. בנוסף להעברת מידע ויזואלי וקולי, נוספו לכבל גם תקן של רשת תקשורת מקומית (Ethernet), יכולת העברת תוכני תלת-ממד אמיתיים ועוד.
HDMI 2.0
גרסה זו הוכרזה בשנת 2013, כאשר בגרסה זו ניתן להעביר מידע בקצב מקסימלי של 18Gbps המאפשר העברת וידאו באיכות Ultra HD בקצב של עד 60fps (עד אז ניתן היה להעביר תוכני וידאו באיכות Ultra HD בקצב של עד 24fps) והעברת אודיו של עד 32 ערוצים. כמו כן, בגרסה זו מתווספת תמיכה בצגים בעלי מסך רחב עם יחס גובה-רוחב 21:9 ובהעברת וידאו כפולה (לשני הכיוונים בו זמנית). על אף ההתקדמות של התקן, הודיע הפורום כי ניתן יהיה להשתמש באותו הכבל בו השתמשו עד כה (של גרסה 1.4).
שמואל קלדרון
שמואל (שמוליק) קלדרון (נולד ב-1950) הוא שחקן, במאי ומפיק תיאטרון קולנוע וטלוויזיה ישראלי.
ביוגרפיה
קלדרון, בן להורים ממוצא יוגוסלבי, נולד בירושלים ב-1950 וגדל ברמת גן ובגבעת שמואל. חניך תנועת השומר הצעיר. בוגר פנימייה צבאית של חיל המודיעין, השתתף במלחמת ההתשה ביחידת מודיעין, השתתף במלחמת יום הכיפורים כתצפיתן בחיל המודיעין חטיבה 14 וחטיבה 401 בגזרה הדרומית.
בוגר בית הספר למשחק בהנהלת ניסן נתיב. משנת 1972 השתתף כשחקן בתיאטרון חיפה בהצגות "שכול וכישלון" דני הורביץ, "טיפולים אחרונים" א.ב יהושוע, "הצילו" אדוארד בונד( ארבעת ההצגות הללו בבימוי עודד קוטלר ), "רביזור" גוגול, "אכזר מכל המלך" ניסים אלוני עודד קוטלר, "רומיאו ויוליה" שקספיר, "הג'וקר" יהושוע סובול נולה צ'לטון, "קרום" חנוך לוין ובבימויו, "הנבחרים" יעקב שבתאי עודד קוטלר, "מבקר המדינה" גוגול, "יורשים", "בן ערובה" ו"חור בקיר". בשנת 1980 הפיק ושיחק בהצגה "הנסיכה האמריקאית" ניסים אלוני בבימוי דן רונן.
בשנת 1977 הקים קלדרון בחיפה פורום בשם "לוגוס - החברה לשיפור חיי הקהילה", בשיתוף אנשי תיאטרון, אנשי אקדמיה, פסיכולוגים וסוציולוגים, יחד עם אנשי עסקים, עסקו בענייני חינוך, החל מגני ילדים ועד ללימודים גבוהים באוניברסיטאות, תפקידו של קלדרון היה להקים תיאטרון שחקנים, שהשחקנים בנוסף לעבודתם על הבמה יעבדו עם נוער שוליים, נוער עבריין, תלמידי יסודי ותיכון, גמלאים, בכל הנושאים הקשורים לתיאטרון, אבל גם בנושאים אישיים וחברתיים.
בשנת 2007 יצא בקמפיין שקרא למנהלים האמנותיים בתיאטרונים הציבוריים להתחלף, לאחר שאחדים מהם כיהנו כ-14 שנים ברציפות ללא שום רוטציה.
בין השנים 1980 ל-1994 עסק בעיקר בהפקות בידור ובשיווקן, בין היתר ב"שלמה המלך ושלמי הסנדלר - 1982" "עדלידע 83" (בהיכל התרבות), "צמח בצמח", "חופשה על הקרח" ו"מסביב לעולם ב-80 יום"
בין השנים 1992 ל-1994, למד לתואר שני בטיפול באמנות בשלוחת לסלי קולג' בישראל. בשנת 1994 שיחק והפיק במשותף עם תיאטרון "צוותא" את ההצגה "טיפולים אחרונים" שהועלתה בתיאטרון חיפה ב-1973. באותה שנה גם כתב את המחזה "טאץ' ווד" - סיפורו האישי ממלחמת יום הכיפורים, מחזה יחיד בהשתתפותו שלו בבימוי רות דייכס.
משנת 1995 עוסק קלדרון בעיקר במשחק מול מצלמה בטלוויזיה ובקולנוע. בין היתר השתתף בסרטי הקולנוע "זכרון דברים" עמוס גיתאי, זירת הרצח" עמוס גיתאי, "יום יום" עמוס גיתאי, "קיצור תולדות האוהבים" יצחק צפל ישורון, "ההסדר" יוסף סידר, "צור הדסים" גדעון קולירין, "מרס תורכי" עודד דוידוף, "המפלס העליון" שמוליק קלדרון, "מפעל חיים" גדי נמט, "האסונות של נינה" שבי גביזון, "אבידות ומציאות" שבי גביזון, "זימזום" יגאל בורשטיין, ו"מינכן" סטיבן שפילברג בתפקיד האלוף חופי. בסדרת הטלוויזיה "שוטטות", "קצכן" "ועכשיו מה" דויד נוי ובסדרת הטלוויזיה "מסכים" (בשתי עונותיה) דני סירקין וכן השתתף בראשית שנות ה-70 ב"לא ביום ולא בלילה" סטיב שטרן, "על אם הדרך" הטלוויזיה הלימודית, "הצילו את המציל" אורי זוהר, "פרקי אליק" שמוליק אימברמן וב"חפיף" רם לוי. "כריזמה" עמוס גיתאי
ירידת מפלס ים המלח
החל מהמחצית השנייה של המאה העשרים נרשמת ירידה מתמשכת במפלס ים המלח, שהצטברה לאורך התקופה לכדי קרוב לחמישים מטרים.
ירידת המפלס גרמה לייבוש האגן הדרומי של הים וגורמת לתופעות כמו נסיגת חופים, בולענים ופגיעה בתשתיות ובסביבה. הירידה נבעה בעבר בעיקר מהקטנת זרימת המים לים המלח, בעיקר בנהר הירדן, עקב שימוש מוגבר במים אלה לצריכה שוטפת ולהשקיה במדינות הנמצאות באגן הניקוז של ים המלח. לאחר התייבשות האגן הדרומי הרחיבו מפעלי ים המלח שלחוף ים המלח את כריית האשלג, ובנו באגן המיובש בריכות אידוי למי הים. את המים הם שואבים מהים באגן הצפוני. שאיבת המים ואיוד המים בבריכות תורמים היום תרומה משמעותית לירידת מפלס הים.
היסטוריה
מפלס מי ים המלח היה נתון לתנודות גדולות בהיסטוריה. עדויות לכך הם קווי חופים קדומים המופיעים בצוקים בצדדי הים. מאז 1930 יש מדידות תקופתיות של מפלס מי הים. במחצית הראשונה של המאה העשרים היה המפלס יציב, סביב 390 מטרים מתחת לפני הים. יציבות זו נבעה מאיזון בין כניסת מים אל הים מאגן הניקוז שלו, ובעיקר מנהר הירדן, לבין ההתאדות הטבעית של מים. שעורי ההתאיידות הגבוהים בים המלח נובעים ממיקומו של הים באזור של אקלים מדברי צחיח, חם ויבש. באותה תקופה היה נפח המים הנכנסים לים 1,500-2,000 מיליוני מ"ק דומה לנפח המים שהתאדו ממנו מדי שנה. (מספרים אלה הם בגדר הערכה, הואיל וחלק גדול מהנתונים לא נמדדו באופן סדיר באותה תקופה).
ירידת המפלס בעשורים האחרונים
החל מהמחצית השנייה של המאה העשרים נמצא מפלסו של האגם בירידה מתמדת בשל חוסר איזון בין כמויות המים הנכנסות והיוצאות. נקודת מפנה עיקרית התרחשה במהלך שנות השישים של המאה העשרים עם הפעלת המוביל הארצי בישראל ותעלת עבדאללה בירדן. מתחילת המדידות ועד שנת 1997 ירד המפלס ביותר מ-21 מטרים. בשנות השמונים של המאה העשרים הגיעה הירידה השנתית לכ-70 סנטימטר בממוצע. בעשור הראשון של המאה ה-21 גדל קצב הירידה השנתי עד כדי מעט יותר ממטר לשנה, ובשנים מסוימות אף התקרב לכ-1.5 מטר לשנה. כתוצאה מירידת המפלס הצטמצם שטח פני ים המלח לאורך המאה ה-20. ב-1930 היה שטחו 1,015 קילומטר רבוע (קמ"ר), ב-1966 930 קמ"ר ובסוף 2012 605 קמ"ר בלבד. אורכו של הים הצטמצם מ-85 ק"מ בשנת 1930 ל-51 ק"מ בשנת 2010. רוחבו עומד כיום על כ-18 ק"מ (הנתונים מתייחסים לאגן הצפוני, אחר שהאגף הדרומי התייבש).
הקמת מפעלי מים גדולים כמו מפעל המוביל הארצי בישראל, תעלת עבדאללה בירדן וסכרים על הירמוך בסוריה והקטנת כמות המשקעים באגן גרמו להקטנת זרימת המים בנהר הירדן בכ- 90%. הקטנת הזרימות בירדן גרעה למעלה ממיליארד מטרים מעוקבים של מים לשנה ממאזן המים של הים. האקלים מדברי החם והיבש באזור ים המלח גורם לאידוי רב באגן הים. כמויות האידוי באגן תלוי במספר גורמים שהעיקריים שבהם: שטח הים, שטח בריכות האידוי של המפעלים הכימיים, התנאים האקלימיים ובמיוחד אחוזי הלחות באוויר, ורמת המליחות של המים. הירידה בשטח הים, העלייה בשטח בריכות האידוי של המפעלים, ירידת אחוזי הלחות באוויר ועליית רמת המליחות של הים הביאו במשך השנים, בסיכומו של דבר, ליציבות בהיקף ההתאיידות באגן בהיקף של למעלה ממיליארד מטרים מעוקבים בשנה. הירידה בכניסת המים לים, הגדלת שאיבת המים לאידוי בבריכות, והעלייה בהיקף האידוי בבריכות ובים, הביאו לירידה מתמשכת במפלס הים ושטחו.
הגרעון השנתי במאזן המים של ים המלח הוא ההפרש בין נפח המים הנכנסים לימה (ללא התמלחת של המפעלים הכימיים) של כ-350 מיליון מטר מעוקב בשנה, לנפח מי הים היוצאים מהים על ידי התאדות בים ובבריכות של כ-1,050 מיליון מ"ק בשנה, כלומר הגירעון הנגרם כתוצאה מההתאידות הוא כ-700 מיליון מ"ק בשנה. הגירעון החריף עם הזמן בגלל הקטנת כמות המשקעים באגן, עצירת שאריות המים הנכנסים לים והגברת השאיבה נטו של מי ים לאידוי בבריכות המפעלים. קצב ירידת המפלס הוכפל מכחצי מטר לשנה בין 1977 ל-1997, לכמטר אחד בשנה בין 1997 ל-2010, ועלה לכ-1.4 מטרים בשנת 2012. ירידת המפלס המצטברת גורמת לשינויים גדולים באגן הים ביניהם: פגיעה בגוף המים של הים באגן הצפוני על ידי הצטמצמות נפחו ועליית המליחות בו, יצירת בולענים, נסיגת חופים, פגיעה בתשתיות (כבישים וגשרים) ובשמורות טבע.
באגן ים המלח שני אגנים מחוברים: האגן הדרומי ובו בריכות המפעלים, שהוא שטוח ברום כ-402 מטר מתחת לפני הים, והצפוני, שבו גוף המים של הים שעומק המים המרבי בו עמוד על כ-380 מטר ושקרקעיתו נמצאת ברום ממוצע של כ-730 מטרים מתחת לפני הים, והרום המקסימלי כ-810 מתחת לפני הים. עד שנת 1976 היו שני האגנים מחוברים ביניהם. בשל הירידה המתמשכת במפלס התייבש האגן הדרומי שהיה רדוד, ונבנו בו בריכות המפעלים וכתוצאה מכך פחת שטחו של הים במידה ניכרת. כאמור, רוחבו של הים באגן הצפוני של ים המלח בנקודה המקסימלית הוא 18 קילומטר ואורכו 51 קילומטרים (2010).
כיום, מדידות מפלס ים המלח מתבצעות תחת אחריות השירות ההידרולוגי ברשות המים והביוב.
סיבות לירידת המפלס
הסיבה המרכזית לירידת המפלס בעבר הייתה ירידה חדה בכמות המים הנכנסים אליו, בעיקר מנהר הירדן, לאחר שסכר דגניה שמווסת את זרימת המים מהכנרת אליו נסגר, ולאחר שנהר הירמוך שמזרים אליו מים הוטה לצורך הספקת מים לירדן. סיבה נוספת לירידת היקף זרימות המים הנכנסים לים המלח היא הירידה בהיקף המשקעים באגן ההיקוות של הים. על פי ההערכות, בנהר הירדן זרמו בעבר כ-1100-1300 מלמ"ק מדי שנה, בעוד שכיום זורמים בו בשנה לא גשומה כ- 40-100 מלמ"ק בלבד. המדינות הגובלות משתמשות כמעט בכל הזרימה השנתית בנהרות האחרים, וכתוצאה מכך כמויות המים המגיעות לים המלח הן נמוכות ביותר (כ-350 מיליון מטרים מעוקבים לשנה). בנוסף, אקלים מדברי חם ויבש באזור ים המלח, שגורם לאידוי רב של מי הים, יחד עם שאיבת מי הים על ידי מפעלי האשלג השוכנים לחופיו, בצד הישראלי והירדני, יצרו מצב שבו חסרים מים לייצוב מפלסו של ים המלח.
הרחבת הייצור במפעלים הכימיים חייבה הקמת בריכות תעשייתיות גדולות באגן הדרומי לצורך אידוי המים וייצור אשלג על ידי מפעלי האשלג בישראל ובירדן. מערכת של מפעלי שאיבה ותעלות מספקת מים מהאגן הצפוני לבריכות. היקף השאיבה השנתי של המפעלים הישראלי והירדני יחד מוערך ב-600 מיליוני מטרים מעוקבים בשנה. בסיום תהליך הייצור בברכות מוחזרים לים כ- 270 מיליוני מטרים מעוקבים של תמלחת. ההפרש בין נפח השאיבה של מי הים ובין התמלחת המוחזרת מיצגת את נפח ההתאיידות של המים בבריכות המפעלים, שקיעת המלח בבריכות האידוי והעברת מלחים לעיבוד במפעלים. סך התאיידות המים באגן ים המלח מוערכת ב-1,050 מיליוני מטרים מעוקבים בשנה. ההתאיידות בבריכות שבאגן הדרומי היא 33% מסך ההתאיידות באגן. ירידת מפלס הים נובעת ממאזן שלילי של הכניסות והיציאות של מים מהאגן. המאזן השלילי בין היציאות והכניסות של מים מהאגן ואליו הוא כ-730 מיליוני מטרים מעוקבים בשנה. יש המשווים את גריעת המים הנובעת מפעילות המפעלים הכימיים לגרעון במאזן המים באגן (45%).
נזקי ירידת המפלס
ירידת המפלס המצטברת גורמת לשינויים גדולים באגן הים ביניהם: שינויים ניכרים בגוף המים של האגם הצפוני, יצירת בולענים, נסיגת חופים, פגיעה בתשתיות (כבישים וגשרים) ובשמורות טבע. השינויים הבלתי הפיכים בגוף המים של האגם הצפוני נגרמים מעליית המליחות של הים עקב ירידת המפלס, מהשקעה גוברת של מלח בקרקעית הים, מהזרמת כמויות גדולות של תמלחת בעלת הרכב כימי שונה על ידי המפעלים, מהזרמה בעתיד של המלח מקציר המלח בבריכה 5 ומזרימת ביוב ומים מליחים מהירדן ומקורות נוספים. יצירת הבולענים נגרמת עקב ירידת מפלס מי התהום הגורמת להמסה של שכבות מלח תת-קרקעיות ויצירת חללים. החללים התת-קרקעיים גורמים להתמוטטות הקרקע מעליהם. תופעת הבולענים גורמת לנזקים תשתיתיים ותיירותיים בפגיעתה במטעים, במבנים, בשטחי חניה ובכבישים, צינורות ובתי מלון. המכון הגאולוגי הכין מיפוי של האזורים עם סיכון גבוה של היווצרות בולענים. ירידת המפלס גורמת לנסיגת החופים וחשיפת משטחי בוץ גדולים בעיקר בצפון ומערב הים. בצד המזרחי קו המצוקים הוא קרוב יותר לים ולכן ירידת המפלס היא יותר אנכית. נסיגת החופים גורמת לקשיים בנגישות לים והפעלת חופי רחצה. הפגיעה בתשתיות נגרמת עקב התחפרות הנחלים. ההתחפרות נובעת משינוי זווית הזרימה של הנחלים עקב ירידת המפלס. ההתחפרות גרמה להתמוטטות גשרים ליד עין גדי. נזק גדול נגרם לשמורות הטבע שהיו ליד חופי הים הקודמים. ירידת מפלס מי התהום, התרחקות קו החוף ושינוי זווית הזרימה של הנחלים גרמו לשינוי לא הפיך בצורה ובתפקוד השמורות. נגרמת פגיעה בחי והצומח של השמורות. בנוסף לנזקים המוחשיים שנגרמים באזור יש פגיעה גם בערכים הבלתי מוחשיים של הנוף וההופעה הכללית של אגן ים המלח. יש כמה אומדנים לגבי הנזקים הנגרמים בעקבות ירידת המפלס וקיים ויכוח בין כלכלנים לגבי שיטת החישוב של נזקי הפגיעה בסביבה עקב ירידת המפלס. יש המחשבים רק את הנזקים המוחשיים הנגרמים לתשתיות ונסיגת החופים המגיעים לכמה עשרות מיליוני דולר בשנה ויש המחשבים גם את הנזקים הלא מוחשיים בנוף ובסביבה ומגיעים להיקף של כמה מאות מיליוני דולר לשנה.
האגן הדרומי ובריכות המפעלים
הירידה במפלס הביאה להתייבשותו של האגן הדרומי של ים המלח. ב-1976 התנתקו שני האגנים, שהיו מחוברים ברצועת ים ("מיצר לינץ'") זה מזה. עם ייבושו של האגן הדרומי הקימו בשטחו מפעלי האשלג של ישראל וירדן בריכות אידוי לצורך הפקת האשלג, והחלו לשאוב מי ים מהאגן הצפוני לצורך אידויים בבריכות שבאגן הדרומי והפקת מלחים. לאחר השקעת המלחים המשמשים בתהליכי הייצור במפעלים מועברת התמלחת מהבריכות בחזרה לאגן הצפוני. ההפרש בין הכמויות הנשאבות מהים והתמלחת המוחזרת הוא האידוי, שקיעת מלחים בבריכות והפקת מלחים לעיבוד בהיקף של כ- 300-250 מלמ"ק לשנה בבריכות.
בניגוד למפלס הים עצמו, מפלס הבריכות באגנו הדרומי של ים המלח דווקא הולך ועולה, בעשרים סנטימטרים מדי שנה. הסיבה לעליית מפלס ברכות האידוי הוא שקיעת מלח (בעיקרו מלח בישול) על קרקעיתן בתהליך האידוי. הגבהת קרקעית הבריכה חייבה הגבהת הסוללות המקיפות את הבריכות. במשך השנים הסוללות הלכו וגבהו והחלו להתעורר בעיות של חדירת מי תהום ליסודות המלונות וחשש מפני פריצת הסוללות במקרה של רעידות אדמה. לאחר מחקרים רבים על ידי החברה הממשלתית להגנות ים המלח ודיונים ארוכים הוחלט שמפעלי ים המלח יבצעו קציר מלח מהבריכות. ביולי 2012 נחתם הסכם, במסגרתו סוכם כי המפעלים הם שיבצעו את קציר המלח ויממנו אותו. קציר המלח יתבצע על ידי שלוש דוברות ענק שיגרדו את המלח מקרקעית הבריכה, והמלח עצמו יועבר באמצעות מסוע באורך של 36 קילומטרים לשיקוע בעומק האגן הצפוני באמצעות ספינות.
המלצת הצוות לקביעת פעולות הממשלה הנדרשות לקראת תום תקופת זיכיון ים המלח
הצוות לקביעת פעולות הממשלה הנדרשות לקראת תום תקופת זיכיון ים המלח ממליץ במסגרת הסדרת התנאים לפעילות עתידית של זכיין, ובהתאם לדיני המים, תקבע תקרה לסך השאיבה השנתית נטו. מהות התקרה לשקף איזון בין הערך הכלכלי הגדול שבהמשך פעולת המפעלים, לבין הרצון להגביל את היקף השפעתם הסביבתית השלילית ובהתאמה עם מדיניות הממשלה לגבי אזור ים המלח בכללותו. (החלטת ממשלה מתאריך 15.4.2018 לטיפול במרחב ים המלח). בנוסף מומלץ לקבוע תמריץ כלכלי אשר יתמרץ את המפיק העתידי בשימוש יעיל במים הנשאבים.
ניושה
ניושה נולדה ב-15 באוגוסט 1990 במשפחה של מוזיקאים. אבא, ולדימיר ויאצ'סלבוביץ' שורוצ'קין - חבר לשעבר בלהקה לסקובי מאי, והוא המפיק העתידי של הזמרת ניושה.
ב-2010 יצא אלום הבכורה של ניושה "ויביראט צ'ודו", ארבעה שירים שיצאו כסינגלים מהאלבום - "נה פרביבאי" («Не перебивай»), "ויביראט צ'ודו" («Выбирать чудо») , "בולנו" («Больно») ו"וישה" («Выше»)  - הגיעו לראש מצעד הרדיו של Tophit ונכנסו ל-3 המובילים של מצעדי המכירות הרצועות הדיגיטליות הרוסיים.
נוצה (חומר גלם)
נוצות משמשות את האדם כחומר גלם ליצירת מוצרים שונים מקדמת דנא. מכיוון שהנוצות עשויות מקרטין, הן מתפרקות באיטיות יחסית ומאפשרות מוצרים עמידים.
שימוש מודרני
תעשיית העופות מייצרת כמויות גדולות של פסולת מנוצות. פסולת נוצות משמשת במספר יישומים תעשייתיים כמצע לגידול חיידקים, לייצור פולימרים מתכלים ואנזימים.
קישוט
נוצות מרבות לשמש את האדם לקישוט. קישוט כובעים בנוצות הוא כנראה השימוש הנפוץ ביותר בנוצות, אך גם אביזרי אופנה אחרים כצעיפים, עגילים, תיקים, וסלים מקושטים בנוצות.
שימוש נוסף בנוצות נעשה ביצירות אמנות.
בראשית רבתי
בראשית רבתי הוא ספר מדרש, הנחשב לתקציר של מדרש שכתב רבי משה הדרשן. המדרש הודפס לראשונה בשנת 1940, על פי כתב יד שאיתר רבי שלמה יהודה רפפורט במאה ה-19.
תולדות הספר
ריימונדוס מרטיני ציטט מספר של ר' משה הדרשן בשם "בראשית רבה דרבי משה הדרשן". ר' יצחק אברבנאל, שהכיר את ספרו של רימונדוס מרטיני, לא הכיר את ספר בראשית רבתי דרבי משה הדרשן ולכן חשבו למזויף.
כתב יד של בראשית רבתי נמצא על ידי שלמה יהודה רפפורט. עוד בחייו התייעץ רפפורט עם יום-טוב ליפמן צונץ לגבי מהות תוכן כתב היד. במותו, העביר רפפורט את כתב היד, יחד עם שאר ספריו, כתרומה לקהילת פראג. שלמה בובר, קיבל מקהילת פראג את כתב היד שהוא תיאר כקשה לקריאה עם אותיות מטושטשות, הכין לעצמו עותק והשיב את המקור לקהילת פראג. על פי תיאורו של רפפורט, כתב היד כלל 8 וחצי דפים ישנים מאוד שהתחילו מבראשית עד "וישכון מקדם" ואחר כך, על נייר אחר, מדרשים שמתחילים מ"והארץ הייתה תוהו ובוהו". לטענתו של בובר אלו היו שני מדרשים שונים שחוברו יחד.
ההעתק שהכין בובר הגיע לידי אביגדור אפטוביצר ובשנת 1940 הוציא חנוך אלבק את כתב היד בדפוס "מקיצי נרדמים". הדפסה חדשה של הספר יצאה בשנת 1967.
מחקר
במאה ה-19 נחלקו הדעות לגבי תוכן כתב היד. יום-טוב ליפמן צונץ זיהה את כתב היד כמגיע מבית מדרשו של משה הדרשן על סמך דמיון של קטעים רבים למדרשים שהוזכרו על ידי ריימונדוס מרטיני. שלמה בובר טען שכתב היד אינו ספרו של משה הדרשן, שכן רוב המובאות ממדרשי משה הדרשן אינם נמצאים בכתב היד. אברהם אפשטיין בחן שוב את הסוגיה ותמך בעמדתו של צונץ שכתב היד הוא של מדרש של משה הדרשן תוך שהוא מביא 17 מקבילות עם ציטוטים של ריימונדוס מרטיני ממשה הדרשן. אלבק טען שכתב היד הוא תקציר של מדרשו של רבי משה הדרשן.
טס דיילי
טס דיילי (באנגלית: Tess Daly; נולדה ב-29 במרץ 1969) היא מנחת טלוויזיה בריטית.
ביוגרפיה
דיילי נולדה לזוג הורים שעבדו במפעל לטקסטיל ולה אחות צעירה. היא התגלתה כדוגמנית במנצ'סטר ועבדה בתחום בפריז, לונדון וגם במזרח הרחוק.
היא הופיעה בקליפים לשירים "Serious" ו-"Violence of Summer" של להקת דוראן דוראן.
ב-2004 החלה להנחות את תוכנית הריקודים הפופולרית "Strictly Come Dancing" שלה גרסאות רבות מרחבי העולם וביניהן רוקדים עם כוכבים בישראל.
בין 2006–2007 הנחתה את תוכנית המציאות "Just the Two of Us" במסגרתה זוגות המורכבים מזמר מקצועי וידוען שאינו זמר מתחרים ביניהם בשירה.
ב-2011 יצא ספר שכתבה "The Camera Never Lies".
ב-2003 התחתנה עם מגיש הטלוויזיה ורנון קיי.
קריפטיה
קריפטיה (ביוונית עתיקה: κρυπτεία) היה מוסד בפוליס ספרטה ביוון העתיקה, בו השתתפו גברים ספרטנים צעירים.
מקור המונח "קריפטיה" במונח היווני "קריפטוס" (κρυπτός) שמשמעותו "דברים חסויים".
קיימת מחלוקת בין ההיסטוריונים על תפקידה המדויק ועל עיסוקה של הקריפטיה. קיימת גישה הטוענת כי היא הייתה המשטרה החשאית שעסקה בעיקר בפיקוח על ההלוטים, העם המשועבד לספרטה. אם יש אמת בסברה זו, אזי ספרטה הייתה הפוליס היחיד שהייתה לה משטרה חשאית. גרסה אחרת מתארת אותה כגוף מעין צבאי.
לספרטנים צעירים, אשר נראו מבטיחים ובעלי פוטנציאל הנהגה והשתתפות באגוגה, ניתנה האפשרות להעמיד את כישוריהם למבחן באמצעות חברות בקריפטיה.
פרשנות אחת גורסת כי בין תפקידי הקריפטיה הייתה חיסול הלוטים שנמצאו חזקים או כריזמטיים במיוחד על מנת למנוע ניסיונות המרדה והפיכה צבאית. (ההלוטים היוו בערך 85% מכלל האוכלוסייה בספרטה, ולכן היוו תמיד סכנה לביטחונה והיו יכולים להשתלט עליה אם רק היו מאורגנים תחת מנהיג אחד). לפי פלוטרכוס (חיי ליקורגוס, 28, 3-7) נהגו אפורי ספרטה (εφορος) להכריז מדי סתיו מלחמה על האוכלוסייה ההלוטית כך שכל אזרח ספרטני יכול היה לרצוח הלוט ללא חשש מעונש או נקמת דם. אנשי הקריפטיה נשלחו בתקופה זו, חמושים בפגיון בלבד, לאזור הכפרי והורו לרצוח כל הלוט בו נתקלו ולבזוז את כל המזון לו יזדקקו. מנהג זה אפשר רצח של הלוטים מסוכנים, כמו גם להוות טקסי התבגרות עבור אנשי הקריפטיה הצעירים אשר יהרגו את הריגתם הראשונה. הדיכוי הברוטלי של ההלוטים אפשר לספרטנים לשלוט באוכלוסייה החקלאית ולהקדיש עצמם לאימונים צבאיים.
SACD
SACD (ראשי תיבות של Super Audio Compact Disc) הוא פורמט לתקליטור המכיל מוזיקה רב-ערוצית (5.1 ערוצים: חמישה רמקולים וסאב וופר) באיכות טובה בהרבה מאיכות הקול ב-CD רגיל.
קריפטיה
לעומת זאת, אפלטון (החוקים, 633) מתאר אותה כסוג של אימון הישרדות קשה, שבו המשתתפים נדרשו לדאוג בעצמם למזונם, ללכת יחפים, לישון על רצפה חשופה ולעבור מבחני סיבולת אחרים מסוג זה, על מנת לפתח קשיחות. הקריפטיה מוזכרת לצד ההתעמלות, הסיסטיה והגימנופדיה כאחד ממנהגי ספרטה.
SACD
בדומה ל-DVD נשמר על ה-SACD פסקול של 5.1 ערוצים, אך בניגוד ל-DVD, במקום לשמור על הדיסק סרט ופסקול של 5.1 ערוצים בעומק דגימה של 16 ביט, אין ב-SACD מידע חזותי, רק אות אודיו אך בעומק דגימה ובקצב דגימה טובים בהרבה: פי 64 מ-CD.
יש שלושה סוגי דיסקים של SACD:
בומבינה אדומת-גחון
בומבינה אדומת-גחון ( שם מדעי: Bombina bombina) היא מין של קרפדה רעילה ממשפחת הבומביניים, החיה באירופה.
SACD
את הפסקול הרב-ערוצי המוקלט על הדיסקים ניתן לשמוע רק בנגן DVD שתומך בפורמט SACD. אולפני המוזיקה דרשו למנוע העתקות דיגיטליות של הפסקול, וכמעט כל הנגנים התומכים ב-SACD אינם מוציאים אותו למקלט בפורמט דיגיטלי (אופטי או קואקסיאלי) אלא בשישה מחברים אנלוגיים (אחד לכל רמקול). נגנים חדישים (בדרך כלל HTPC) המכילים מחבר HDMI (שתומך בהצפנה) יכולים להוציא את האות הרב-ערוצי בפורמט דיגיטלי (מוצפן), אך לשם כך נדרש מקלט (מפענח) מתאים.
בומבינה אדומת-גחון
זוהי קרפדה קטנה ופרימיטיבית יחסית, באורך של 5.6 ס"מ בקירוב בצבע אפור עד חום-ירוק כשהבטן בעלת גוון אדום אש (מה שנתן לה את שמה האנגלי) ועליו כתמים שחורים המשמשים כצבעי אזהרה.
מאפיינים
הקרפדה מצויה לאורך מרכז ומזרח אירופה, בטווח שבין מזרח גרמניה, דנמרק ודרום-מזרח שוודיה ומזרחה לעבר רוסיה (עד לוולגה ולהרי אוראל) ודרומה עד לבולגריה וטורקיה. כמו כן ידועה אוכלוסייה מבודדת שלהם בצרפת.
SACD
למרות שתקן SACD יצא בשנת 2000, הוא זכה עד היום להצלחה מעטה. לכך תרמו מספר גורמים: תחרות עם הפורמט המתחרה DVD-Audio (אף הוא לא הצליח בשוק), העובדה שנגינת הפסקול הרב-ערוצי דרשה לחבר את הנגן למגבר בשישה חוטים נפרדים במקום בכבל דיגיטלי יחיד, והעובדה שלרוב הגדול של קהל הקונים התועלת בפורמט החדש הייתה קטנה מדי ביחס להשקעה הנדרשת.
בומבינה אדומת-גחון
מאפיינים
היא מצויה בטבע בביצות, בריכות ונהרות איטיים בהם הם מתחבאים סביב הקנים והצמחייה המיימית או על הקרקעית הרדודה. הקרפדות טורפות של פרוקי-רגליים כמו קפזנבאים וחרקים כמו זבובים, נמלים וחיפושיות. בתורה היא נטרפת לעיתים בידי נחשים ועופות שונים. הראשנים נטרפים גם בידי דגים ועלוקות. להגנה מטורפים היא מתבססת על צבעי אזהרה, המסמנים לטורפים שהקרפדה רעילה. כאשר מתקרבים אל הקרפדה היא מתגוננת במתחית רגליה לעבר בטנה ולעיתים גם מתהפכת, כדי לחשוף את צבעי האזהרה שלה. הדבר גורם לטורפים רבים לעזוב אותה לאחר מכן.
בחורף הקרפדה נמצאת בתרדמת חורף באדמה או בבולי עץ בהם הם נחים עד בוא האביב. בעונת הרבייה הנקבות מטילות במים כ־15 עד 40 ביצים, אשר לרוב מוטלות בלילה או בתחילת הבוקר. לאחר שבוע בוקעים הראשנים ולאחר גדילה מואצת הם הופכים לבוגרים כעבור חודש.
הקרפדה איננה בסכנת הכחדה, אף שהיא נפגעה מזיהום מים ופגיעה בבתי גידול לאורך אירופה. גם באזורים בהם היא נפוצה היא איננה מחזה שכיח ובכמה אזורים נכחדה כנראה לגמרי.
שברולט 150
שברולט 150 (באנגלית: Chevrolet 150) היא מכונית משפחתית גדולה מתוצרת יצרנית הרכב האמריקאית שברולט, חברת בת של ג'נרל מוטורס אשר יוצר בין השנים 1953–1957.
אמנון אלבק
אמנון אלבק (נולד ב-1 באוגוסט 1958) הוא פרופסור ישראלי לכימיה אורגנית וביו-אורגנית, רקטור אוניברסיטת בר-אילן.
משפחתו וראשית חייו
אלבק נולד בירושלים, לדר' שולמית ולפרופ' מיכאל אלבק, הנשיא החמישי של אוניברסיטת בר-אילן (1986–1989) ונשיא החברה הישראלית לכימיה (1977–1980). סבו, חנוך אלבק, היה פרופסור לתלמוד באוניברסיטה העברית בירושלים והיה ממקימי הגישה המדעית לחקר המשנה.
הוא שירת בצה"ל בחיל השריון, בסדיר ובמילואים.
אלבק מתגורר במושב גמזו, נשוי לשירה אלבק, ד"ר לכימיה ועמיתת מחקר במכון ויצמן למדע. לזוג חמישה ילדים.
לימודים והשכלה
אלבק סיים את לימודיו באוניברסיטת בר-אילן עם תואר ראשון בכימיה בשנת 1982, וסיים את לימודי הדוקטורט שלו במכון ויצמן למדע תחת הנחייתו של מרדכי (מודי) שבס, בשנת 1988.
לאחר מכן, עד 1990, שהה שנתיים כעמית פוסט-דוקטורט במעבדתו של רוברט אבלס באוניברסיטת ברנדייס שבמסצ'וסטס, ארצות הברית.
תפקידים אקדמיים
בשנת 1990 שב אלבק לאוניברסיטת בר-אילן כחבר סגל במחלקה לכימיה, וקיבל תואר פרופסור מן המנין מ-2008.
היה חבר ועדת המינויים העליונה, היה ממייסדי תוכנית הביופיזיקה בבר-אילן והוא חבר הסנאט.
ביולי 2020 הוא נבחר לרקטור אוניברסיטת בר-אילן והחליף בתפקיד זה את פרופ' מרים פאוסט בתחילת אוקטובר 2020.
מחוץ לאקדמיה
מחוץ לאוניברסיטה, מילא פרופ' אלבק תפקידים אקדמיים נוספים, כחבר בוועדה למקצוע הכימיה במשרד החינוך, בוועדת מלגות פולברייט לפוסט-דוקטורט, בוועדת ההיגוי של המרכז לסוכרים באוניברסיטת בן-גוריון בנגב, בוועד הפועל של החברה הישראלית לכימיה ובוועד הפועל של המרכז הארצי לבחינות והערכה.
תחומי עניין ופרסומים מדעיים
תחומי המחקר של אלבק כוללים:
ברכות הריח
ברכות הריח הן קבוצת ברכות השייכות לברכות הנהנין, שתיקנו חז"ל לברך קודם שאדם מריח ריח טוב, בדומה לברכה ראשונה שקודם האכילה.
מקור ומהות הברכה
למרות שההנאה מהריח היא הנאה רוחנית, בכל זאת תקנו חז"ל לברך על הנאה זו, בתלמוד למדו כן מהפסוק, ודרשו חכמים:.
בניגוד לאכילה, על ברכת הריח לא תיקנו חז"ל לברך ברכה אחרונה, מכיוון שלאחר שמפסיקים להריח התענוג מסתלק ולא נשאר ממנו כלום.
בחז"ל נזכרו מספר תנאים הנדרשים על מנת לברך את ברכת הריח:
נוסחי הברכות
נוסח הברכה שתיקנו חז"ל לברך על הריח, תלוי בהתאם לחפץ שמפיץ את הריח, והוא כולל חמישה מיני סוגי ריחות:
מיני בשמים
על דברים ריחניים שאינם מין עשב או עץ מברכים ברכה זו: ברכה זו משמשת גם כברכה כללית על ברכות הריח ולכן אם אינו יודע את סוג הדבר שמריח או שבטעות בירך ברכה זו במקום הברכה הראויה – יצא בדיעבד. בהבדלה של מוצאי שבת האשכנזים מברכים ברכה זו אפילו אם מברך על אחד משאר המינים מחשש שיש כאלו שאינם בקיאים בסוגי הבשמים וברכותיהם, ואם יטעו ויברכו על מין עץ “בורא עשבי בשמים”, או על מין עשב “בורא עצי בשמים” – לא יצאו, אבל ספרדים ובני עדות המזרח מברכים על כל מין את הברכה המתאימה לו ("עצי" או "עשבי").
עשבי בשמים
אם הדבר הריחני הוא מדבר המוגדר כשיח או עשב ברכתו היא.
הנותן ריח טוב בפירות
אם הדבר הריחני הוא פרי הראוי לאכילה בפני עצמו או בתערובת הברכה על ריחו היא.
ברכה זו מברכים רק כאשר מתחילה נטל לידו את הפרי כדי להריח בו. אך אם נטלו אך ורק כדי לאכלו ואגב כך גם נהנה מריחו אינו מברך.
בורא שמן ערב
על ריחו של שמן אפרסמון מברכים.
סאס
{{פירושונים|
ברכות הריח
בורא שמן ערב
בסיבת הדבר שתקנו על שמן זה ברכה מיוחדת נחלקו הראשונים. יש המפרשים משום מעלתו של השמן קבעו לו ברכה מיוחדת, ויש המפרשים משום שאין ריחו מעצמו אלא נקלט בתוכו ומחמת פחיתותו קבעו לו ברכה מיוחדת.
אוגוסט אייגרובר
אוגוסט אייגרובר (בגרמנית: August Eigruber; 16 באפריל 1907 – 28 במאי 1947) היה קצין נאצי אוסטרי בכיר, שימש כמנהיג מחוז (Gauleiter) דנובה עילית (Reichsgau Oberdonau) וראש מדינת אוסטריה עילית בתקופת השלטון הנאצי. הוצא להורג לאחר משפט בידי בעלות הברית.
ברכות הריח
בורא שמן ערב
ישנן דעות שאף אם שמו בשמים בשמן עד שקלט ריחם וסיננום, יברך על השמן ברכה זו. להלכה פסק השולחן ערוך שכדאי לא להריח שמן כזה כדי שלא להכניס עצמו לספק.
אוגוסט אייגרובר
ביוגרפיה
הוא נולד בשטייר אוסטריה. לאחר שסיים את חטיבת הביניים החל ללמוד גאודזיה ומכניקה במוסד ההוראה הפדרלי האוסטרי. בנובמבר 1922 הצטרף לתנועה הנאצית באוסטריה והפך למנהיג התנועה בשנת 1925. באפריל 1928 הצטרף לשורות המפלגה הנאצית, ובאוקטובר 1930 עמד בראש מטה המפלגה בעירו. על חברותו במפלגה הנאצית האוסטרית, שהוצאה מחוץ לחוק, הוא ישב בכלא במשך מספר חודשים.
סאס
ראו גם
}}
ברכות הריח
שנתן ריח טוב בפת
אם מריח לחם חם המדיף ריחו הטוב, יש דעות שמברך. ויש חולקים שאין לברך משום שאין זה ריח חשוב, ולכן אין להריח בו.
אוגוסט אייגרובר
ביוגרפיה
מחודש מאי 1935 עמד אייגרובר בראש הגאו של אוסטריה העילית, ובשנת 1936 היה למנהל הגאו. לאחר האנשלוס, סיפוח אוסטריה לגרמניה הנאצית, הוא מונה לתפקיד "לנדסהאופטמן" (בגרמנית: מושל) ב-14 במרץ 1938. מיום 10 באפריל 1938 הוא שימש כיועץ לממשלה. זמן קצר לפני מכן, עוד במרץ 1938, הצטרף אייגרובר לשורות האס אה והגיע לדרגת בריגדפיהרר.
ב-22 במאי 1938 הוא הועבר לאס אס בתפקיד "שטאנדרטנפיהרר", עלה לדרגת בריגדפיהרר בינואר 1939 ולדרגת גרופנפיהרר בשנת 1940. ב-1 באפריל 1940 מונה לתפקיד מושל-רייך ("רייכשטאטהאלטר"), מינוי שהוביל לקידומו בנובמבר 1942 לתפקיד "מפקח ההגנה של הרייך". ביוני 1943 קודם פעם נוספת והגיע לדרגת אובר-גרופנפיהרר.
לאחר מלחמת העולם השנייה
מיד לאחר כניעתה של גרמניה ללא תנאים במאי 1945, אייגרובר נעצר בזאלצקמרגוט על ידי צבא ארצות הברית, והועמד למשפט במסגרת משפטי דכאו. במשפט מאוטהאוזן-גוזן נידון אייגרובר למוות בפני בית דין צבאי על אחריותו לפשעים נגד האנושות שהתחוללו במחנה מאוטהאוזן. הוא הוצא להורג בכלא לנדסברג בתלייה ב-28 במאי 1947.
יחסי הממלכה המאוחדת–מקדוניה הצפונית
יחסי הממלכה המאוחדת–מקדוניה הצפונית אלו היחסים הדו-צדדיים בין מקדוניה הצפונית לבריטניה.
היסטוריה
בריטניה תמכה בסוף המאה ה-19 בתנועה הלאומית לשחרור מקדוניה מהאימפריה העות'מאנית, ואף הגבירה את תמיכתה בעקבות מרד אילינדן, אולם לאחר מלחמות הבלקן תמכה בחלוקת מקדוניה בין סרביה, יוון ובולגריה, ותמכה בפתרון זה גם במהלך ועידת השלום בפריז (1919), לאחר מלחמת העולם הראשונה. במהלך מלחמת העולם השנייה תמכה בריטניה ביוגוסלביה, שמקדוניה הייתה חלק ממנה, ושירות המודיעין הבריטי אף שיתף פעולה במהלך המלחמה עם תנועות פרטיזנים מקדונים. עם הכרזת העצמאות של מקדוניה בשנת 1991, בריטניה הכירה במקדוניה תחת שמה החוקתי.
נציגויות דיפלומטיות
בריטניה מחזיקה במקדוניה הצפונית שגרירות בסקופיה וקונסוליות כלליות בביטולה. מאידך, מקדוניה הצפונית מחזיקה בבריטניה שגרירות בלונדון בלבד.
יחסי סלובניה–קרואטיה
היסטוריה
לפני 1991 היו שתי המדינות חלק מיוגוסלביה. ב-26 ביוני 1991 נחתם הסכם הכרה הדדית על ידי שתי המדינות. יחסים דיפלומטיים בין שתי המדינות כוננו ב-6 בפברואר 1992.
בסדרה של פגישות בדרג גבוה מאז המחצית השנייה של שנת 1998, סלובניה וקרואטיה עוסקות ביישוב סכסוכים דו-צדדיים, מהלך שהואץ לאחר מותו של נשיא קרואטיה פרניו טוג'מן בשנת 1999.
מאז מאי 2004, סלובניה הייתה חברה באיחוד האירופי, בעוד שקרואטיה עדיין ניהלה משא ומתן לקראת קבלתה לאיחוד. זה חיזק את עמדת המשא ומתן הסלובנית במחלוקות בין שתי המדינות. סלובניה תמכה בהצטרפותה של קרואטיה לאיחוד האירופי, אך דרשה לפתור את השאלות הבילטרליות ביניהן לפני כניסתה של קרואטיה לאיחוד.