cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Pa' Mala Yo
Pa' Mala Yo (באנגלית: For The Bad Me) הוא סינגל שהקליטה זמרת הרגאטון הדומיניקנית נאטי נטשה. השיר יצא לאור ב-11 בינואר 2019, על ידי חברות התקליטים סוני מיוזיק לטין ופינה רקורדס, כסינגל מתוך אלבום הבכורה שלה, IlumiNATTI.
השיר הגיע למקום השמיני במצעד השירים הלטיניים הדיגיטליים.
רקע וכתיבה
השיר בדומה לשאר שיריה של נאטי נטשה, נכתב על ידה והוא שיר בסגנון הרגאטון והפופ הלטיני. השיר כשמו, מדבר על שני צדדים של נטשה, תוך שהיא שרה על כך שהיא יכולה להיות מלאך ויכולה להיות שטן. בעטיפת הסינגל, ניתן לראות את שמה של נטשה, כשהוא מעוצב בצורה של שטן.
כבר כשיצא, הצליח השיר להיכנס למצעדי אייטונס רבים, ואף היה לשיר הלטיני השמיני הנמכר ביותר בארצות הברית בשבוע צאתו.
וידאו קליפ
הווידאו קליפ הנלווה שצולם לשיר הועלה לערוצה של נטשה ב-10 בינואר 2019, יום לפני שיצא כסינגל רשמי. הקליפ זכה להצלחה רבה, וצבר 6.2 מיליון צפיות בפחות מיממה. כמו כן, בקליפ ניתן לראות את נטשה משחקת בפוקר, לצד משתתפים נוספים וזאת, בנוסף לרקדני ליווי שמופיעים לאורכו.
נכון לספטמבר 2021, מונה הצפיות של הקליפ עומד על למעלה מ-100 מיליון צפיות.
ג'ין הקמן
יוג'ין אלן "ג'ין" הקמן (באנגלית: Eugene Allen "Gene" Hackman; נולד ב־30 בינואר 1930) הוא שחקן קולנוע אמריקאי לשעבר. זוכה שני פרסי אוסקר ושלושה פרסי גלובוס הזהב.
הקמן, שפרח במהלך שנות השיא של דור הזהב בקולנוע האמריקני (1970–1980), נקט גישה שונה מזו של כוכבי התקופה האחרים כגון ג'ק ניקולסון, רוברט דה נירו, דאסטין הופמן ואל פצ'ינו. בעוד אלו התמקדו בתפקידים ראשיים ובסגנון משחק זיקתי, הקמן, הידוע בצניעותו, הרבה לקחת תפקידי משנה וכמו כן לא סלד מלגלם את דמות הנבל, דבר שגרם לקריירה שלו להיות מהיציבות, הרווחיות והנחשבות בהיסטוריה עד לפרישתו בשנת 2004.
לא מעט שחקנים צפון-אמריקנים ראו בהקמן מודל חיקוי בריא לקבלת החלטות וניסו לתמרן בין תפקידים ראשיים למשניים. אלו כוללים את רוברט דובאל, ג'ון וויט ודונלד סאת'רלנד, ומאוחר יותר את כריסטופר ווקן ואד האריס.
תחילת דרכו
הקמן נולד בסן ברנרדינו, קליפורניה שבארצות הברית. הוריו הם ליידה (לבית גריי) ויוג'ין עזרא הקמן. הם התגרשו כשהיה ילד, והוא התגורר במספר מקומות עד שעבר לגור עם סבתו בדנוול, אילינוי. בגיל 16 התגייס לחיל הנחתים האמריקני, ושירת בו במשך שלוש שנים. בתום שירותו הצבאי, החל לעבוד בעבודות מזדמנות עד אשר החל ללמוד הפקת טלוויזיה ועיתונאות באוניברסיטת אילינוי, אבל עזב ועבר לקליפורניה.
בגיל 30 החליט הקמן להתמסר לעבודה כשחקן, ולהצטרף לבית הספר למשחק, שם גם למד עוד שחקן העתיד להיות כוכב גדול - דסטין הופמן, ומשם החלה הידידות רבת השנים ביניהם. הקמן עבר להתגורר עם אשתו בניו יורק.
שנות השישים
תפקידו הראשון בקולנוע היה בתפקיד קטן בסרט Mad Dog Coll בשנת 1961. בשנת 1964 הופיע בסרט לילית כשבתפקיד הראשי מופיע וורן ביטי. תפקיד זה הגיע אחרי שורה של תפקידים בסדרות טלוויזיה (ובהן "אני מרגל"). סרטו הבא, "הוואי" (1966), על פי הרומן של ג'יימס מיצ'נר, בו שיחק לצד ג'ולי אנדרוז. סרט זה הביא הכרה ראשונה להקמן כשחקן. סרטו המשמעותי הראשון היה בסרט הפשע "בוני וקלייד" (1967), שביים ארתור פן עמו יישוב הקמן לשתף פעולה עוד מספר פעמים, סרט שהביא לו מועמדות ראשונה לפרס האוסקר, בקטגורית שחקן משנה. עד לסוף עשור זה הופיע הקמן בסרטים כמו דרמת המדע בדיוני "צל על הארץ" וב"גלישה מסחררת", לצד רוברט רדפורד, וגם בסרט "צנחנים בשחקים" (1969) בו אף הופיע, לראשונה, בפוסטר הסרט, לצד שני כוכביו הגדולים ברט לנקסטר ודברה קר.
שנות השבעים
סרטו הראשון בשנות השבעים, הדרמה "מעולם לא שרתי לאבי" זיכתה אותו במועמדות שנייה לאוסקר, כשחקן משנה. שנה אחר כך גילם במותחן הפשע הקשר הצרפתי את דמותו של פופאי דויל, שוטר נחוש ואלים, המנסה לעצור משלוח הרואין מצרפת. על תפקיד זה זכה בפרס אוסקר לשחקן הטוב ביותר, והוא היה פריצתו הגדולה של הקמן. שנה אחר כך כיכב בדרמת האסונות הידועה "הרפתקה בפוסידון" שהביאה לו מועמדות לפרס באפט"א. ב-1973 כיכב בדרמה "הדחליל" לצד אל פצ'ינו, שזכתה בפרס דקל הזהב בפסטיבל קאן. כעבור שנה, עוד סרט בכיכובו של הקמן זכה בפרס "דקל הזהב", היה זה מותחן הפשע של פרנסיס פורד קופולה "השיחה", תפקיד זה זיכה אותו במועמדות לפרס באפט"א פעם נוספת, כמו גם בסרטים "הקשר הצרפתי 2" ו"חקירה באפילה", שניהם באותה קטגוריה ובאותה שנה (1976) ועל תפקיד המשנה כלקס לות'ר בשובר הקופות "סופרמן" (1978). בתפקיד זה הפגין הקמן יכולות קומיות בלתי מבוטלות, כמו גם בדרמה הקומית "לאקי ליידי" של במאי המיוזיקלס סטנלי דונן. ב-1977 שיחק בסרט המלחמה גשר אחד רחוק מדי.
שנות השמונים
הקמן כבר הוכר במהלך שנות השמונים כשחקן מוערך, אך גם השתתף בתפקידי משנה. כך היה ב"אדומים", אפוס רחב היריעה של וורן בייטי שגרף 12 מועמדויות לאוסקר, בסרט ההמשך ל"סופרמן" בתפקיד לקס לות'ר, ב"עוצמה" של סידני לומט, ב"שכר האמת", ב"מטרה" של ארתור פן ובהחבילה של אנדרו דייוויס. כמו כן, הופיע בסרטו של וודי אלן "אישה אחרת", ובדרמות "פעמיים במשך החיים", "ימים של תהילה" (1986) ו"מיסיסיפי בוערת" (1988), עליו קיבל מועמדות לאוסקר, לראשונה מזה 17 שנים ו"ללא מוצא" עם קווין קוסטנר.
העשור הראשון של המאה ה-21
במהלך תחילת שנות האלפיים מיעט הקמן לככב בסרטים. שיחק בסרט המלחמה מאחורי קווי האויב, בקומדיות "משפחת טננבאום", עליו קיבל את פרס גלובוס הזהב, וב"שוברות הלבבות", לצד סיגורני ויבר. כיכב גם בשני סרטי פשע: "השוד", של דייוויד מאמט ובדרמה על פי ספרו של ג'ון גרישם "משחק המושבעים", בה כיכב לראשונה לצד חברו הטוב, דסטין הופמן. ב-2004 הופיע בקומדיה זניחה בשם "המרוץ לראשות העיר", בו גילם את נשיא ארצות הברית, לצד ריי רומנו. באותה שנה קיים ראיון נדיר אצל לארי קינג ברשת CNN, בו אמר כי אין לו פרויקטים קולנועיים עתידיים ושהוא מאמין שקריירת המשחק שלו הסתיימה.
תפעול רכבות ברכבת ישראל
רכבת ישראל מפעילה רשת סבוכה של מסילות רכבת בישראל. לצורך הפעלת הרכבות על המסילות יש צורך במערך תפעול רחב היקף המפקח ושולט על כל תנועת הרכבות לאורך המסילות.
פיקוד
רמת המעקב,התכנון היומי והניהול של תפעול הרכבות היא מקצוע הפיקוד המתבצע על ידי עובדים הנקראים פקדים. לכל יום מוכן מראש לוח זמנים תפעולי המכיל בתוכו את כל הנסיעות המתבצעות באותו יום: כל רכבת בלוח הזמנים התפעולי מקבלת מספר מזהה המשמש את העובדים במערך התפעול. לוח הזמנים התפעולי מתבסס על שלד שבועי קבוע (בעיקר של רכבות הנוסעים, אך גם רוב רכבות המשא נוסעות בזמנים קבועים) והשינויים הם בעיקר בשל צורכי התחזוקה המשתנים ולצורך התאמה לפעילות הנמלים.
תפקידם העיקרי של הפקדים הוא לשמור על זמני הרכבות ולוודא שהן עומדות בזמנים, חלק מן התהליך מתבצע על ידי הנחיית האתתים לביצוע פעולות במתקני איתות ומתן תעדופים על ידי שיקול דעת של מחלקת הפיקוד לרכבות מסוימות על פני רכבות אחרות, וחלק מתבצע על ידי הנחיית גורמים אחרים ברכבת ישראל כגון מוסכים, מגרשים או מתחמים לביצוע פעולות אשר יעזרו לשמור על המצב התקין ולוח הזמנים של הרכבות.
שליטה
רמת הביצוע של תפעול הרכבות היא השליטה המתבצעת על ידי עובדים הנקראים אתתים. האתתים הם עובדי רכבת אשר הוסמכו להפעיל מערכות איתות לשם הפעלת תנועת הרכבות. בין היתר האתת הוא הגורם האחראי על בטיחות תנועת הרכבות, הוא בעל הסמכות העליונה בתפעול ליקויים/שיבושים במסילה מול הגורמים בשטח. בתפעול השוטף האתתים שומרים על סדר הרכבות שתכננה יחידת הלו"ז לטווח ארוך/עונתי של רכבת ישראל,האתתים מקבלים הנחיות מהפיקוד במצבים של איחורים,תקלות או רכבות מיוחדות/לא מתוכננות ומכוונים את תנועת הרכבות על מנת שכל רכבת תגיע ליעדה על פי לוח הזמנים.
פתרון קונפליקטים
כאשר רכבת מאחרת עלול להיווצר מצב בו היא לא תספיק לצאת מקטע מסילה לפני הזמן בו אמורה רכבת אחרת להיכנס אליו על פי לוח הזמנים התפעולי. במצב זה על פקד הקו הרלוונטי להנחות את האתת,לתעדף ולקחת החלטה לפתרון הקונפליקט ועל האתת לבצע את ההנחיה ולהוריד אותה לשטח לרמת הביצוע, הפתרון שהפקד מנחה את האתת יכול להיות מהמקרים הבאים:
הפתרון צריך להביא בחשבון את ההשפעות של האיחורים על קטעי מסילה אחרים בהמשך דרכן של הרכבות בהם עשויים להיווצר קונפליקטים נוספים וכן את ההשפעה על רכבות מאוחרות יותר באותו יום המשתמשות באותו הציוד של הרכבת המאחרת.
הקונפליקט נעשה מורכב במיוחד באזורים שבהם ישנה מסילה בודדת מכיוון שרכבת הנוסעת לכיוון מסוים מונעת לחלוטין את כניסתה של רכבת בכיוון הנגדי לאותו קטע מסילה. מצב זה גורר תכופות לשרשרת עיכובים בלוח הזמנים לשני הכיוונים. לכן, למרות העלות הגבוהה הכרוכה בכך, נעשה בשנים האחרונות מאמץ רב כדי להכפיל קטעי מסילה ברחבי הארץ ככל הניתן. כיום כל המסילות המשמשות קווי נוסעים בישראל מוכפלות, למעט מסילת נען-בית שמש-ירושלים, באר שבע צפון-דימונה, באר יעקב-הראשונים, ומסילת רחובות-פלשת (שתוכפל במועד מאוחר יותר). כמו כן, כל המסילות החדשות הנבנות כיום (המסילה המזרחית החדשה, מסילת 431, השרון, עכו-כרמיאל, ואשקלון-באר שבע) נבנות מראש ככפולות למעט מסילת העמק הנבנית כמסילה יחידה, אך עם הכנות להכפלתה בעתיד.
מערכות פיקוד ושליטה
בעבר הפיקוד בוצע בתחנת הרכבת חיפה מרכז באמצעות כלי כתיבה (נייר, סרגל ועטים צבעוניים) והתקשורת עם האתתים נעשתה באמצעות רשת טלפונים. האיתות בהתחלה היה מכני - מסוטים המופעלים באמצעות מנופים ידניים וסמפורים. ליד כל נקודת איתות היה בניין איתות ובו אתת שביצע את הוראות הפיקוד ודיווח על איחורים או תקלות אחרות. עם השנים הוחלפה שיטת האיתות לאיתות חשמלי באמצעות מנועים ומערכות ממסר ששלטו מרחוק על המסוטים ועל הסמפורים ומספר נקודות השליטה פחת בהדרגה. בשנות ה-90 של המאה ה-20 נותרו 10 נקודות שליטה: אחת גדולה בתחנת הרכבת לוד ששלטה על רוב מרכז הארץ באמצעות מערכת איתות ממוחשבת ועוד 9 נקודות שליטה קטנות יותר בצפון ובדרום שהמשיכו לעבוד בשליטה חשמלית. כמו כן הוחלפו הסמפורים בסימנורים. החל מדצמבר 2008 עברו מערכות הפיקוד והשליטה בשלמותן למתקן משוא"ה הנמצא בתחנת הרכבת חוף הכרמל. מערכת הפיקוד הפכה לממוחשבת וכל בניית סדר פעולות האיתות וניהול הקונפליקטים ופתרונם נעשה באמצעותה. מערכת השליטה מוחשבה כולה גם כן וכל פעולות האיתות נעשות באמצעות מחשבים ממרכז השליטה במשוא"ה. המערכת מאפשרת בזמן אמת לעקוב אחרי תנועת הרכבות בפועל ולזהות איחורים והיווצרות של קונפליקטים במהירות.
מוסכים קיימים
רכבת ישראל מפעילה חמישה מוסכים גדולים:
מוסכים עתידים
במוסכים נעשים כל הטיפולים הדרושים להשמשת הציוד הנייד של רכבת ישראל, ובכלל זה קטרים, קרונות וקרונועים. המוסך בדימונה מטפל רק בציוד המשמש רכבות משא.
מפגשי כביש-מסילה
מפגשי כביש מסילה הם מעברים של כלי רכב, הולכי רגל או של שניהם באופן ישיר עם מסילת הרכבת. במפגשים הללו מתרחשות לעיתים תאונות (המפורסמת שבהם היא אסון הבונים) ולכן רכבת ישראל פועלת לביטול והחלפתם בהפרדה מפלסית באמצעות גשר או מנהרה.
Moon River
השיר זכה להצלחה רבה ולגרסאות כיסוי רבות. בעקבות הפופולריות של השיר, קראה סוואנה שבג'ורג'יה (העיר שבה נולד מרסר), לאחד הנהרות שבקרבתה "נהר מון" (נהר הירח) על שם השיר.
אנדי ויליאמס אשר הקליט את השיר קרא לחברת ההפקה שלו במיזורי "מון ריוור" על שם השיר.
מילות השיר
השיר מספר על שני חברים המטיילים על גדת נהר בשם מון (באנגלית: Moon - ירח). בשיר נעשה שימוש בביטוי "Huckleberry friend" ("חבר האוכמניות") אשר זכה לפופולריות בעקבות השיר. בראיון שערך ציין מרסר כי נהג ללכת בילדותו לקטוף אוכמניות עם חברים על גדת הנהר ועל כך מדבר השיר.
הביטוי "חבר אוכמניות" מקורו עוד בראשית המאה ה-19 במדינות הדרום של ארצות הברית ומשמעו מצד אחד "אדם שניתן לסמוך עליו" ומצד שני "אדם שאין לו חשיבות מיוחדת". מארק טוויין בספרו הרפתקאותיו של האקלברי פין, המספר על החברות בין תום סוייר והאקלברי פין, הכיר כנראה ביטוי זה ובעטיו נתן לגיבור הספר את שמו.
ככל הנראה מרסר הושפע מהביטוי הדרומי או מספרו של מארק טוויין בכתיבת השיר.
גרסת הסרט ארוחת בוקר בטיפני
השיר נכתב עבור אודרי הפבורן והותאם במיוחד למנעד הקולי שלה. במקור כלל השיר את השורה "I'm Holly, like I want to be / like Holly on a tree back home...", המתייחסת לשמה של גיבורת הסרט הולי גולייטלי אשר גולמה על ידי הפבורן, אולם בהמשך שונה השיר להתאים לתמת הסרט.
בתחילת הסרט מושמעת גרסה אינסטרומנטלית של השיר, ובאמצעו ישנה סצנה בה יוצא פול פרד וארג'אק (המגולם על ידי ג'ורג' פפארד) למדרגות החרום של דירתו ורואה את הולי גולייטלי (המגולמת על ידי הפבורן) שרה את השיר בעודה מנגנת בגיטרה.
בעת עריכת הסרט הוחלט למחוק סצנה זו אולם הפבורן התנגדה נמרצות למחיקה ובסוף הושארה הסצנה. יחד עם זאת השיר המושר על ידי הפבורן לא נכנס לפסקול הרשמי של הסרט, ובמקומו מושמעת בפסקול מקהלה השרה את השיר. רק לאחר מותה של הפבורן בשנת 1993 יצא אלבום המכיל את שירתה של הפבורן, שנקרא "Music from the Films of Audrey Hepburn".
הצלחת השיר
את השיר שר הזמר אנדי ויליאמס והוא נודע בעיקר הודות לשיר זה. בין הזמרים והלהקות שהקליטו גרסאות כיסוי של השיר ניתן למנות את פול אנקה, לואי ארמסטרונג, ג'ודי גרלנד, מוריסיי, R.E.M., פרנק סינטרה, ברברה סטרייסנד, וסטלייף, אלטון ג'ון, פרנק אושן, ג׳ייקוב קולייר וביונסה.
ג'ניפר לאב יואיט הקליטה גרסה של השיר במסגרת הסרט הביוגרפי סיפורה של אודרי הפבורן.
צפיפות דיריכלה
בתורת המספרים, צפיפות דיריכלה היא מדד לגודל של קבוצה אחת, בדרך כלל אינסופית, ביחס לקבוצה אחרת. השימוש במדד שכיח בעיקר בתורת המספרים האנליטית, והוא קרוי גם צפיפות אנליטית.
מדד זה לצפיפות הוצע על ידי המתמטיקאי הגרמני יוהאן פטר גוסטב לז'ן דיריכלה, כאשר הוכיח את משפטו המפורסם על ראשוניים בסדרות חשבוניות: אם a זר ל-n, אז יש אינסוף מספרים ראשוניים הנותנים שארית a בחלוקה ל-n. דיריכלה הוכיח למעשה שהצפיפות של קבוצת הראשוניים מהצורה a+nx, בתוך כל הראשוניים, שווה ל-, כאשר \phi היא פונקציית אוילר.
הגדרה
הצפיפות מוגדרת באופן הבא: אם קבוצות של מספרים טבעיים, אז הצפיפות של A בתוך B היא הגבול, בתנאי שהגבול קיים. כאשר הגבול קיים, הצפיפות היא תמיד בין 0 ל-1. המדד שימושי בעיקר כאשר הסכום שבמכנה שווה לאינסוף. תופעה זו מתרחשת כאשר הקבוצה B היא 'קבוצה גדולה', כמו קבוצת כל המספרים הטבעיים (ראו הטור ההרמוני), או קבוצת כל המספרים הראשוניים (ראו טור ההופכיים של המספרים הראשוניים).
הגדרות אנלוגיות קיימות גם עבור קבוצות אחרות מלבד המספרים הטבעיים, כגון אידיאלים ראשוניים בחוגי שלמים של שדות מספרים, או פולינומים מעל שדה סופי.
אם מחזיקים את הקבוצה B קבועה, אפשר לחשוב על הצפיפות היחסית של A כמין פונקציית מידה על המרחב B; הצפיפות מקיימת חלק מן האקסיומות המתארות פונקציות מידה, אך לא את כולן (צפיפות דיריכלה אינה "\sigma-אדיטיבית"). את צפיפות דיריכלה אפשר להשוות ל"צפיפות טבעית", (כאשר הגבול קיים), שגם לה תכונות רבות של פונקציית מידה. אם הצפיפות הטבעית קיימת, אז גם צפיפות דיריכלה קיימת, ושווה לה בערכה המספרי. מאידך, לא קשה לבנות דוגמאות שבהן הצפיפות הטבעית אינה קיימת, בעוד שצפיפות דיריכלה מוגדרת היטב; במובן זה, צפיפות דיריכלה מהווה הכללה משמעותית של הצפיפות הטבעית. במקרה של משפט דיריכלה שהובא לעיל, גם הצפיפות הטבעית קיימת (אך ההוכחה לכך קשה מן ההוכחה המקורית של דיריכלה).
צ'אבס
צ'אבס (נכתב גם כ"צ'אווס" ו-"שאבס") הוא שם משפחה הנגזר ככל הנראה משם העיר צ'אווס שבפורטוגל.
רבי ישבב הסופר
רבי ישבב הסופר היה נדיב, ואת כל נכסיו חילק לעניים, דבר שלא כל חבריו ראו בעין יפה. פעם אחת רצה לחלק חמישית מנכסיו לעניים, ורבי עקיבא לא הניח לו לעשות זאת.
רבי ישבב הסופר נמנה בין עשרת הרוגי מלכות. במדרש אלה אזכרה מסופר, שביום שהוציאוהו להורג היה בן תשעים שנה וביקש מתלמידיו להחזיק איש ברעהו ולאהוב שלום ומשפט. לפני מיתתו הוא ניהל עם הקיסר דו-שיח בנושא העולם הבא, שהכעיס את הקיסר וגרם לו לצוות על הריגתו, וזה לשון המדרש:
במדרש שיר השירים נאמר שהיה משארית החסידים, וכשהיה רבי יהודה הנשיא רואה אותו היה קורא עליו את הפסוק:. הוא נהרג על מטתו, ועליו נאמר הפסוק בתהלים:.
על פי המסורת רבי ישבב לא זכה לקבורה, שכן גופתו הושלכה לכלבים.
Malibu (שיר של קים פטרס)
Malibu (בעברית: מאליבו) הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת-יוצרת הגרמנייה קים פטרס. הוא יצא לאור ב-7 במאי 2020, על ידי חברת התקליטים שלה, BunHead. בהמשך, בעקבות חוזה הקלטות עליו חתמה, הופץ מחדש בהוצאת חברות התקליטים אמיגוס רקורדס וריפבליק רקורדס.
השיר הגיע למקום ה-15 במצעד הסינגלים העצמאיים הפורצים של חברת המצעדים הרשמית.
רקע והוצאה
ב-1 במאי 2020, פטרס הודיע שהשיר ייצא לאור ב-7 במאי 2020. פטרס תיארה את השיר כ"חזרה לצבע, ולהרגשה של להיות מאוהב. זו דוגמה לפופ האסקפיזם שאני הכי אוהבת". פטרס גם חשפה שהיא "בכתה את כל הדמעות [בסינגל האחרון, 'Reminds Me' ובאלבום, Clarity] והמשיכה הלאה, אז זה שיקוף של איך [היא] מרגישה".
השיר נכלל בחבילה המורחבת של The Sims 4: Eco Lifestyle עם שירה מחודשת בשפת הסימליש, השפה הבדיונית המדוברת במשחק. משחק הפורטנייט כלל גם הוא את "Malibu" באירוע הגאווה שלהם "ריינבאו רויאל" בשנת 2021, שבו השיר הושמע בתחנות הרדיו שלהם פאוור פליי המשמשות במכוניות המשחקים.
וידאו קליפ
האודיו הרשמי של "Malibu" הועלה לערוץ היוטיוב של קים פטרס ב-7 במאי 2020 וצבר למעלה מחצי מיליון צפיות. פטרס הוציא את הווידאו קליפ של השיר ב-11 במאי 2020 והוא צולם בבידוד שאירע במהלך מגפת הקורונה. בקליפ השתתפו מספר ידוענים ביניהם: פריס הילטון, דמי לובאטו, ג'ונתן ואן נס, מדליין פטץ', טודריק הול, פאבלו ויטאאר, ג'סי ג'יי, צ'ארלי XCX, אלי ואייג'יי, אקווריה, סקוט הוינג, לורן גריי, ניקיטה דרגון , אמנדה לפור, דוריאן אלקטרה , בואן יאנג, סלייייטר וטדי קווינליבן.
הצלחה מסחרית
בסמוך לצאתו עלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי, שם הצליח לצבור למעלה מ-30 מיליון השמעות.
לגונת הטייפון
הפארק נפתח ב-1 ביוני 1989 וממוקמת בו בריכת הגלים הבלתי מקורה הגדולה ביותר בעולם.
התמה של הפארק היא "טייפון" שהרס אי קטן, ובשל הסופה סירות הוטלו על היבשה ונשארו שם. בראשו של "הר געש" הנמצא בלב הפארק נמצאת הסירה "מיס טילי" "Miss Tilly", דבר שלא מפריע להר הגעש להתפרץ מדי חצי שעה.
אטרקציות
בפארק מספר אטרקציות מים ובהם:
קובלנץ (שווייץ)
קובלנץ (בגרמנית: Koblenz) היא עיירה במחוז צורצך, בקנטון ארגאו שבשווייץ. קובלנץ שוכנת מול ואלדסהוט בבאדן-וירטמברג, במקום שבו נהר הארה נשפך לנהר הריין.
היסטוריה
בתקופה הרומית קובלנץ נקראה Confluentia שפירושו זורמים יחד: הנהרות ארה וריין. היה במקום חצר סחורות ומגדלי שמירה שנועדו לשמור על הסחורות שעברו בנהר הריין. העיירה מיושבת מאז ימי הביניים.
לבעלי הסירות בקובלנץ היה מונופול על הסחורות שעברו מעיירת השוק החשובה (באותם הזמנים) צורצך במורד הריין אל בזל. עם סלילת מסילת הרכבת במאה ה-19 איבדו קובלנץ וצורצך את מקור הפרנסה החשוב הזה.
קובלנץ מכונה "Vier-Brücken-Dorf" (כפר ארבעת הגשרים) משום ששני גשרי כבישים ושני גשרי רכבת חוצים את הארה ואת הריין.
זואי טלפורד
זואי טלפורד (באנגלית: Zoe Telford; נולדה ב-1973) היא שחקנית אנגלייה.
ביוגרפיה
טלפורד נולדה בנוריץ' שבנורפוק במזרח אנגליה. היא הופיעה בסדרות טלוויזיה שונות בהן בדמות אווה בראון במיני-סדרה "Hitler: The Rise of Evil", בתפקיד אן קליין בסדרה "צדק פלילי", בתפקיד מריאן סוויפט, עיתונאית פרילנסרית של העיתון דיילי מייל בסדרה הקומית "The Thick of It". עוד שיחקה בתפקיד שוטרת סמויה בסדרה "אפר לאפר", בדמות שרה רופאה שמעוררת עניין רומנטי בד"ר ווטסון בסדרה "שרלוק". ב-2013 שיחקה טלפורד בתפקיד קלייר סוטון, יועצת לג'ים האקר בגרסה המחודשת של הסדרה "כן, אדוני ראש הממשלה". עוד גילמה את מישל פרדייז בדרמה של ITV "אהבה ונישואים".
פרידריך גולדה
פרידריך גוּלְדָה (בגרמנית: Friedrich Gulda; 16 במאי 1930 - 27 בינואר 2000) היה פסנתרן ומלחין אוסטרי, שפעל הן בתחום המוזיקה הקלאסית והן בתחום הג'אז.
חייו
גולדה נולד בווינה, בנו של מורה. את לימודי הפסנתר החל בגיל שבע אצל פליקס פאצובסקי, בקונסרבטוריון העממי (Volkskonservatorium) של וינה. ב-1942 נכנס לאקדמיה למוזיקה של וינה, שם למד פסנתר ותאוריה של המוזיקה אצל ברונו זיידלהופר ויוזף מרקס.
גולדה, שהתפרסם בעיקר בפרשנויות שלו למוצרט ובטהובן, ניגן גם מיצירות באך (במקרים רבים על קלוויקורד), שוברט, שופן, שומאן, דביסי וראוול.
משנת 1950 ואילך טיפח גולדה עניין בג'אז, כתב שירים אחדים וקטעים אינסטרומנטליים ולעיתים שילב ג'אז ומוזיקה קלאסית אירופאית בקונצרטים שלו. בשנת 1956 הופיע במועדון הג'אז "בירדלנד" בניו יורק ובפסטיבל הג'אז בניופורט. הוא ארגן את התחרות הבינלאומית לג'אז מודרני בשנת 1966 וייסד את ה"מוזיקפורום" הבינלאומי, בית ספר לסטודנטים שרצו ללמוד אלתור, באוסיאך, אוסטריה, בשנת 1968. פעם אמר,
בג'אז, מצא גולדה את "הדחף הרתמי, הסיכון, הניגוד המוחלט לגישה החיוורת, האקדמית שלימדו אותי." הוא החל גם לנגן בסקסופון בריטון.
גולדה נחשב לאחד מחשובי הפסנתרנים במאה ה-20. בין תלמידי הפסנתר שלו מרתה ארחריץ', שהגדירה אותו "ההשפעה החשובה ביותר שלי". והמנצח קלאודיו אבאדו.
פרידריך גולדה נישא פעמיים, בפעם הראשונה לפאולה לווה ובשנייה ליוקו ואקיאמה. שניים משלושת בניו, פאול וריקו גולדה, אחד מכל אחד מנישואיו, הם פסנתרנים מוכשרים. גולדה מת מהתקף לב בגיל 69, בביתו שבווייסנבאך, אוסטריה. סיפור חייו מתועד בסרט טלוויזיה דוקומנטרי משנת 2007 בשם ''So what?! - Friedrich Gulda'',
הקלטות
פרידריך גולדה לא הרבה להקליט, יחסית לפסנתרן בשיעור קומתו. בין הקלטותיו החשובות כל מחזור הסונאטות של בטהובן ב-1968, הפסנתר המושווה של באך ב-3–1972, קונצ'רטי לפסנתר של מוצרט (ק.467 ו-ק.595 עם הנס סווארובסקי, כולל קישוטים של גולדה לכל אורך היצירות, ועם קלאודיו אבאדו וניקולאוס הרנונקור. קונצ'רטו לשני פסנתרים של מוצרט הקליט עם צ'יק קוריאה כסולן בפסנתר השני. כן הקליט סונאטות לצ'לו ופסנתר עם פייר פורנייה.
בית הספר למדעי המחשב, אוניברסיטת תל אביב
בית הספר למדעי המחשב ע"ש בלווטניק באוניברסיטת תל אביב פועל במסגרת הפקולטה למדעים מדויקים. בית הספר כולל את החוג למדעי המחשב, את מרכז אדמונד י. ספרא לביואינפורמטיקה, ואת מכון צ'ק פוינט לאבטחת מידע. ראש בית הספר הנוכחי הוא פרופ' סיון טולדו.
היסטוריה
בשנת 1967 רכשה האוניברסיטה מחשב אלקטרוני ראשון, מדגם CDC 3400, וזה שימש גם את המחלקה למתמטיקה, לקורסים בתכנות ובאנליזה נומרית.
בשנת הלימודים תש"ל החלו להינתן במסגרת המחלקה למתמטיקה קורסים במדעי המחשב על ידי אנשי סגל ממוסדות אחרים, ובהם הפרופסורים שמעון אבן, שלימד קומבינטוריקה אלגוריתמית ורשתות זרימה, ואמיר פנואלי, שלימד שפות פורמליות, שניהם ממכון ויצמן למדע, וצבי כוכבי מהטכניון, שלימד.
מסלול מדעי המחשב החל לפעול בשנת הלימודים ה'תשל"ג (1972–1973). בין המורים שנוספו למסלול זה היה יורם הירשפלד, שלימד חישוביות ולוגיקה מתמטית. מבין מומחי ממר"ם הצטרפו בשנה זו ברוך איינהורן, שלימד מערכות הפעלה וגיורא בניוביץ, שלימד קומפיילרים. במהלך השנים נוספו אנשי סגל למסלול מדעי המחשב וגדל היצע הקורסים.
בשנת הלימודים ה'תש"ם (1979–1980) הוקם בית הספר למדעי המתמטיקה, ובו שלושה חוגים: למתמטיקה שימושית, למתמטיקה עיונית ולמדעי המחשב. בשנת 1981 עבר בית הספר לבניין שרייבר שנבנה עבורו. החל משנה זו נכללו המילים "מדעי המחשב" בשם התואר שהוענק לבוגרים, תחילה נקרא התואר "מתמטיקה ומדעי המחשב", ומשנת תש"ן הוא נקרא תואר דו-חוגי במתמטיקה ומדעי המחשב, ובהמשך ניתן גם תואר חד-חוגי במדעי המחשב. החל משנת 1992 התאפשר תואר דו-חוגי ששילב מדעי המחשב עם חוג אחר באוניברסיטה, כגון פסיכולוגיה, כלכלה, בלשנות ועוד.
בשנת הלימודים ה'תשס"א (2000–2001) נפרדה המחלקה למדעי המחשב מבית הספר למדעי המתמטיקה והפכה לבית הספר למדעי המחשב. הקשר ההדוק בין בתי הספר נמשך גם לאחר פיצול זה.
בשנת 2019 נחנך בניין צ'ק פוינט, שמשמש את בית הספר למדעי המחשב ואוניברסיטת תל אביב לנוער.
בית הספר מציע תוכניות לימוד לתואר ראשון (BSc), לתואר שני (MSc) ולתואר שלישי (PhD), וכן לימודי תעודה במדעי המחשב לבוגרי תואר ראשון במדעים מדויקים ובהנדסה.
אמיר פנואלי קיבל את פרס טיורינג על מחקרו בתקופה שבה נמנה עם סגל אוניברסיטת תל אביב. אחדים מחברי הסגל האקדמי של בית הספר זכו בפרס גדל: שמואל ספרא (2001), ניר שביט (2004), נגה אלון (2005), יוסי מטיאס (2005). ניר שביט ונגה אלון זכו גם בפרס דייקסטרה. נחום דרשוביץ זכה בפרס הרברנד.
גלי עטרי
גלי עטרי (נולדה ב-29 בדצמבר 1953) היא זמרת, מלחינה ושחקנית ישראלית. היא נחשבת לאחת הזמרות המצליחות והמשפיעות ביותר בישראל.
במהלך השנים עטרי הוציאה לאור למעלה מעשרה אלבומים, רובם הגיעו למעמד של אלבום זהב ופלטינה, עשרות שירים שלה היו ללהיטים גדולים כאשר רבים מהם מדברים על העצמה אישית ונשית, חלקם אף הגיעו למעמד של קלאסיקות ישראליות.
ביוגרפיה
נולדה בשם אביגיל עטרי בשכונת שעריים שברחובות כבת זקונים להורים שעלו מצנעא שבתימן. היא אחות לזמרת והשחקנית יונה עטרי ולשדרנית הרדיו שוש עטרי. כשהייתה עטרי בת ארבע התייתמו האחיות מאביהן. לאחר מותו של אביה היא ומשפחתה עברו להתגורר בתל אביב, שם גדלה והתחנכה.
עטרי שאפה לקריירה של קריינית רדיו, בהשראת אחותה שוש שהייתה שדרנית רדיו. לצורך כך עטרי ניגשה לבחינות של גלי צה"ל ועברה אותן בהצלחה, אך בשל חוסר תקן, לא יכלה לשרת בתחנת הרדיו הצבאית, ולבסוף ויתרה על הגיוס לצבא.
בינואר 1971 בהיותה בת 17 הקליטה עטרי שני שירים ראשונים: שיר אחד באנגלית בשם, "Give Love" (בעברית: "תן אהבה"), ושיר אחד בעברית בשם, "יש לך שמש", שכתבה שמרית אור והלחינו דוד קריבושי ומוטי המר. עטרי נסעה עם השיר ליפן על מנת לייצג את ישראל בתחרות בשם "פסטיבל טוקיו". בישראל הפך השיר ללהיט ענק ועטרי הקליטה לו גם גרסה ביפנית, שזכתה להצלחה בעיקר ביפן. בהמשך 1971 נסעה עטרי לניו יורק, והשתתפה במחזמר "לחיות עוד קיץ, לעבור עוד חורף" לצד אחותה יונה וחנן גולדבלט, והופיעה לסירוגין גם במועדון המצליח של אריס סאן בניו יורק. בתקופת מגוריה בניו יורק למדה ג'אז ופיתוח קול. לאחר חזרתה לישראל, התפרנסה מהקלטת ג'ינגלים לפרסומות והשתתפה באלבומו היחיד של יורם ארבל (שיצא לאור ב-1972) כשהיא שרה איתו את "נערה ושמה שוקולי" בדואט.
באפריל 1975 השתתפה בפסטיבל הזמר והפזמון החלופי שהתקיים בהיכל הספורט ביד אליהו עם "שיר תמים" (מילים: אהוד מנור, לחן ועיבוד: קובי אושרת). עוד באותה שנה שרה עם צמד רעים בפסטיבל הזמר החסידי את השיר "ולירושלים עירך" של שייקה פייקוב, שהגיע למקום השני, ואת "שים שלום". היא גם הקליטה שיר אחד כסולנית, "סבתי מן היישוב". באותה שנה הציע קובי אשרת לעטרי להשתתף בתוכנית הטלוויזיה לילדים, "ראש כרוב", כמחליפה לזמרת רותי נבון, שהחלה בתהליכים של חזרה בתשובה. עטרי כיכבה בתוכנית זו לצידם של חנה לסלאו, אלי מגן ומנחם עיני.
בשנת 1976 נשלחה עטרי לייצג את ישראל בשנית בפסטיבל טוקיו שביפן עם השיר, "בוא היום", שהלחין אשרת ושאת מילותיו כתבה אחותה שוש עטרי. תקופה קצרה לאחר מכן נשלחה עטרי לייצג את ישראל בפסטיבל בפוארטו ריקו, שם הציעו לה חוזה הקלטות, אך היא דחתה את ההצעה בטענה שהיא כבר חתומה על חוזה בישראל שאינה רוצה להפר אותו. עוד באותה שנה השתתפה בקולות רקע בהקלטות אלבומו של יגאל בשן "צבעים".
בשנת 1978 שיחקה עטרי בסרט "הלהקה" של אבי נשר את דמותה של מלכה (מלי) לוי, בחורה יפה, מוכשרת וחסרת ביטחון שאינה מודעת ליופייה ולכישרונה. על משחקה בסרט זכתה עטרי בתואר "שחקנית השנה" ובפרס "ורד הכסף". למרות הפרסים שקטפה בשלב מוקדם בקריירה שלה, עטרי עדיין לא הייתה משוכנעת שייעודה הוא להיות זמרת והחלה לעבוד כדיילת באל על. במהלך הקמת להקת "גזוז" הציעו לה דני סנדרסון וגידי גוב להצטרף כקול הנשי, אך היא סירבה, בשל עבודתה כדיילת.
שמרית אור וקובי אשרת כתבו את השיר, "נסיך החלומות" ("ולנטינו"), עבור אילנית שייצגה את ישראל באירוויזיון 1977, אך ועדת השיפוט דחתה אותו וכעבור שנה העבירו השניים את השיר לעטרי שהשתתפה בפסטיבל הזמר בשנת 1978. באותה תחרות ניצח יזהר כהן עם השיר, "אבניבי", ועטרי הגיעה למקום השלישי. לאחר הצלחתה בפסטיבל הזמר הפך "נסיך החלומות" ללהיט, ובעקבות פרסומה פרשה עטרי מעבודתה כדיילת והמשיכה בקריירת הזמרה. באותה שנה יצא לאור אלבומה הראשון, "נסיך החלומות", שהניב מספר שירים שזכו להצלחה במצעדי הפזמונים, בהם שיר הנושא "נסיך החלומות", "יש לך שמש", "בוא היום", "One Night איתו" ו"אל תשכח". קובי אושרת עיבד והפיק מוזיקלית את האלבום וגם ניגן בפסנתר ולצדו השתתפו בהקלטות חיים רומנו בגיטרה, מאיר ישראל בתופים, אלון אולארצ'יק ואלי מגן בבס, ריקי מנור ונאוה ברוכין בקולות. עוד באותה שנה השתתפה בקולות רקע באלבומו של צביקה פיק "מוזיקה".
בשנת 1979 הוציאה עטרי את "שמש אדומה" (מילים: שמרית אור, לחן ועיבוד: קובי אושרת) ובהמשך השנה את "דרך ארוכה" (מילים: תלמה אליגון-רוז, לחן: קובי אושרת) שהקליטה לפסקול הסרט "דיזנגוף 99" של אבי נשר, בו השתתפה. שני השירים זכו להצלחה.
הזכייה באירוויזיון
עוד בשנת 1979 חל מפנה בקריירה של עטרי, כאשר נבחרה לבצע את השיר "הללויה" (שמרית אור/קובי אשרת) יחד עם להקת "חלב ודבש", שהוקמה במיוחד לפסטיבל הזמר והפזמון. שנה קודם לכן, ב-1978, היה אמור השיר להיות מבוצע על ידי להקת הכל עובר חביבי, אך השיר לא התקבל לתחרות פסטיבל הזמר והפזמון של אותה שנה. ב-1979 התקבל השיר לתחרות אולם חברי הלהקה ויתרו עליו, לאחר שסולנית הלהקה שלומית אהרון קיבלה מכת חשמל באמצע חזרות, לפי גרסה אחת, או בשל מחלוקת בין חברי הלהקה לפי גרסה אחרת. לכן חיפשו יוצרי השיר מבצעים אחרים, והבחירה נפלה לבסוף על עטרי. משהוצע השיר לעטרי, נוצרה בעיה הואיל והשיר נכתב במקור לזמרת סולנית ולשלושה מלווים. אל עטרי צורפו שלושה זמרים מתחילים: יהודה תמיר, ראובן גבירץ ושמוליק בילו. הם קראו לעצמם "גלי עטרי ולהקת חלב ודבש". השיר זכה בפסטיבל ונבחר לייצג את ישראל באירוויזיון 1979 שנערך בבנייני האומה בירושלים בהנחיית ירדנה ארזי ודניאל פאר, לאחר ששנה קודם לכן זכה יזהר כהן בתחרות. ההצבעה הייתה צמודה ובסופה העניקה ספרד, שהייתה המדינה האחרונה בסדר ההצבעה, עשר נקודות לישראל, ואלה הביאו את הניצחון ל"הללויה" - זכייה שנייה ברציפות של ישראל באירוויזיון.
בעקבות הזכייה הוזמנו עטרי וחברי הלהקה לראיונות בתוכניות טלוויזיה ולהופעות ברחבי אירופה, בין היתר בשווייץ, בבריטניה, בגרמניה ובצרפת. "הללויה" תורגם לשפות שונות והסינגל שלו נמכר ברחבי אירופה ב-4.5 מיליון עותקים. הרביעייה אף הקליטה גרסאות בלועזית לשיר - באנגלית, צרפתית ואפילו ערבית. השיר הגיע למקום החמישי במצעד הבריטי, וחברי הלהקה השתתפו בתוכנית "Top of the Pops" לצד אלטון ג'ון ומייקל ג'קסון. לאור ההצלחה עטרי והלהקה (שהפכה מחד פעמית ללהקה של ממש) הקליטו באנגליה חמישה שירים חדשים, באנגלית, בגרמנית ובצרפתית. הם הופיעו בפני מלכת בריטניה ולצד אמנים מפורסמים כגון הבי ג'יז, בוני אם ואחרים. עטרי זכתה בתואר "זמרת השנה" במצעד הפזמונים העברי השנתי של רשת ג' לשנת תשל"ט (1979), והשיר "הללויה" זכה בתואר "שיר השנה". כמו כן, שימש השיר למתיחת אחד באפריל כאשר קול ישראל הודיע הודעה כוזבת לפיה השיר יהפוך להמנון החדש של ישראל במקום "התקווה" של נפתלי הרץ אימבר.
לאחר זכייתה בתואר שחקנית השנה על משחקה בסרט "הלהקה", נבחרה עטרי על ידי הבמאי אבי נשר לככב בסרט "דיזנגוף 99" באחד התפקידים הראשיים, לצדם של גידי גוב וענת עצמון. הסרט מספר על חבורת צעירים בתל אביב של שנות השבעים. הדמות שגילמה בסרט הייתה של מירי, חברתו של נתי (גידי גוב), מוזיקאית צעירה, מוכשרת וסקסית, אך עם זאת, אישה קשה ומניפולטיבית. עטרי עוררה סערה כאשר חשפה את החזה שלה בשתי סצנות אורגיה בסרט. עטרי טענה בזמנו שעקב סצנות אלו, לו היה בידה התקציב, הייתה רוכשת מכספה את כל העתקי הסרט ומשמידה אותם לבלי זכר, אולם עם הזמן שינתה את יחסה בנוגע לסצנות.
שנות ה-80
הצלחת השיר "הללויה" הביאה להמשך פעילותה של להקת "חלב ודבש", ויחד איתה הקליטה עטרי מספר שירים נוספים. מהם הצליחו במיוחד השירים "גלגל ענק" שנבחר כ"שיר השנה" במצעד השנתי של קול ישראל לשנת תש"ם, "שיר לשירים" ו"יחד".
בשנת 1980, לאחר שנה של עבודה אינטנסיבית, מסע הופעות, ראיונות והקלטות באירופה, נאלצה עטרי לפרוש מלהקת "חלב ודבש" עקב סכסוך עם אמרגנה שלמה צח. הסכסוך נוצר לאחר שעטרי הגישה תביעה נגד צח ושותפו למשרד האמרגנות. בתביעה שהגישה טענה עטרי שהנתבעים הפרו בצורה גסה וחמורה מאוד הסכמים שחתמו עימה, וגרמו לה נזקים חמורים במאות אלפי שקלים. היא טענה כי הופיעה בכשישים תוכניות טלוויזיה באירופה, אולם לא קיבלה את התשלום שהובטח לה עבור הופעות אלו. סיבה נוספת שבגינה עטרי הגישה את התביעה הייתה הוצאת תקליטה השני של "חלב ודבש", "חלב ודבש 2". בצידו השני של התקליט, שיצא באותה שנה בהרכבה החדש עם הסולנית החדשה לאה לופטין, נכללו ללא הסכמתה של עטרי חמישה שירים שהקליטה הלהקה טרם פרישתה. המשפט נגד צח ומשרדו נמשך קרוב לארבע עשרה שנים, ולבסוף ניצחה עטרי במשפט, ובשנת 1994 קיבלה פיצוי של 800 אלף שקל, החזרים ופיצוי על ההופעות והשתתפויות העבר בתוכניות טלוויזיה.
בשנת 1981 חל מפנה נוסף בקריירה של עטרי, שיצאה לדרך חדשה בתור זמרת סולנית, לאחר פרישתה מלהקת "חלב ודבש". יחד עם המלחין והמעבד המוזיקלי ירוסלב יעקובוביץ' הקליטה את השיר "טירוף במה", שהתפרסם מאוחר יותר בביצועו של אריק איינשטיין. לאחר מכן הקליטו יחד אלבום רוק בשם "קח אותי הביתה", שהניב להיטים רבים, בהם: "דואט פרידה" עם הזמר מני בגר, "לא יודעת", "עד שנשיב" (שהיה יוצא דופן באלבום כיוון שהיה שקט), ו"שלך עד אתמול". בתקליט זה נשמעה עטרי שונה מקטלוגה המוכר עד אז כ"זמרת לכל המשפחה", והשינוי הפתיע רבים. התקשורת כינתה שינוי זה בשם "הגל החדש של גלי". לצורך קידום יחסי הציבור של האלבום שינתה עטרי גם את תדמיתה החיצונית. האלבום נמכר בכ-13,000 עותקים, ובעקבות הצלחתו יצאה עטרי למופע משותף עם בגר. בשנה זו זכתה עטרי בשם האלבום "קח אותי הביתה" בתואר "הפקת השנה".
בשנת 1983 השתתפה עטרי בתפקיד עצמה בתוכנית הילדים "רחוב סומסום".
בשנת 1984 הוציאה עטרי אלבום סולו שלישי, "ממריאה ברוח". את האלבום הפיק ועיבד מוזיקלית מתי כספי בסגנון מוזיקלי של פאנק וגרוב, מלבד השיר "חרציות", שעובד על ידי אבנר קנר. האלבום הניב להיטים כגון: "עוד יום", "ממריאה ברוח" (מילים: זאב אולמן, לחן: מתי כספי) "הייתי אומרת" (מילים עידית חכמוביץ'), "מחר יהיה יום יפה" (שכתבה והלחינה קורין אלאל, במקור למופע הסולו הראשון שלה שהועלה ב-1979), "בעקבותיו" (מילים: זאב אולמן, לחן: אפרים שמיר) ו"אל תתייאש" (מילים: אהוד מנור).
בשנת 1985 שיחקה עטרי בסרט המוזיקלי "שוברים", גם הפעם בבימויו של אבי נשר. עטרי גילמה תפקיד של זמרת מפורסמת בשם יפה טללים, שלמרות הצלחתה הגדולה סובלת מחוסר ביטחון עצמי. עטרי תרמה את קולה לשלושה שירים בפסקול הסרט: "אהבה הלילה" שביצעה יחד עם צוות השחקנים בסרט, "תינוקת בוכה" אותו ביצעה לבדה והדואט "איך לאהוב אותך" עם יזהר אשדות, שזכה להצלחה במצעדי הפזמונים. לשיר הופק קליפ מיוחד, שביים אבי נשר. במקור בהתחלת הקליפ היו אמורים עטרי ואשדות להתנשק, אך בגלל התעקשותה של עטרי שלא לשדר בטלוויזיה תמונה נוספת בעלת קונוטציה מינית, התסריט שונה בכך שהתחיל כאשר עטרי ואשדות יושבים על ספסל בגן.
בפברואר 1988 יצא לאור "צעד אחד לפני הנהר", אלבום הסולו החמישי והמצליח ביותר של עטרי, גם הוא בהפקת אילן וירצברג. כל תקליט שדרים מהאלבום שיצא לרדיו זכה להצלחה והגיע לפסגת מצעדי הפזמונים. בין להיטי האלבום היו "קסמים" (עדית פאנק / שאול בן אמיתי), "רק אתמול", "נפאל" (שכתבה רחל שפירא בהשראת מספר מונומנטים הנמצאים בעיר פטן שבנפאל), "נ.ב" ("כי איתך"), בדואט עם שמעון גלבץ, "מֵקִיץ אל חלום", "עוד מעט", "מקדש האהבה" ו"ארץ טירוף ונביאים". גם הפעם הוקדם מועד הוצאת האלבום לשוק במספר חודשים, בשל הביקוש מצד הקהל. האלבום נמכר בלמעלה מ-80,000 עותקים ועטרי קיבלה עליו פלטינה כפולה. בעקבות הצלחתו הגדולה של האלבום יצאה עטרי במופע בכל רחבי הארץ שזכה להצלחה.
במרץ 1989 יצא לאור אלבום נוסף של עטרי, השישי במספר, הנושא את השם "בראשית". את כל המילים לשירים באלבום כתבה הפזמונאית רחל שפירא, חלקם שירים שהולחנו במיוחד עבור האלבום וחלקם גרסאות כיסוי לשירים ישנים, הן כאלה שכתבה שפירא במקור לאמנים אחרים והן תרגומים שלה ללהיטים לועזיים. "בראשית" הניב מספר להיטים, ובהם "אמצע שום מקום", "עוף מוזר", ו"מראה מכושפת". האלבום נמכר בכ-15,000 עותקים, ועטרי שוב יצאה למופע בעקבות האלבום. ב-27 ביוני באותה שנה נישאה לאודי הרשקוביץ, חוקר פרטי ואיש שב"כ לשעבר, גרוש ואב לשתי בנות. באותה השנה השתתפה עטרי בתוכנית הילדים "מסיבת גן". באותה השנה בעקבות פטירתה של אמה נעמי עטרי, עטרי פרשה מהופעות ומהקלטות למשך שנתיים.
שנות ה-90
ביולי 1991 יצא לאור "רק אתמול", אלבום האוסף הראשון של עטרי, שמכיל רבים מלהיטיה מכל התקופות. האלבום זכה להצלחה ונמכר בלמעלה מ-20,000 עותקים ("אלבום זהב").
בינואר 1992 יצא האלבום "ביום שאחרי", בו בלטו "חזקה מהרוח" (מילים: אסתר שמיר, לחן: קורין אלאל, עיבוד: אילן וירצברג וקורין אלאל), שהפך ללהיט גדול ודורג במקום השישי במצעד הפזמונים השנתי תשנ"ב של רשת ג', "ביום שאחרי" (מילים: אסתר שמיר, לחן: דריו מלכי), "ערמונים מהאש", "מה שיהיה" ו"בלוז חורפי". גם אלבום זה זכה להצלחה ונמכר בלמעלה מ-20,000 עותקים, ובשנה זו זכתה עטרי שוב בתואר "זמרת השנה" של רשת ג'. בסוף שנה זו השתתפה עטרי בפסטיגל עם השיר "אגדה" (מילים: לאה גולדברג, לחן: ארקדי דוכין, עיבוד: עובד אפרת) שהגיע למקום הרביעי, והשתתפה בקלטת וידאו השביעית מסדרת קלטות הילדים "שירים קטנים" עם עוזי חיטמן.
במרץ 1994 יצא לאור האלבום "סימנים". שבו בלט השיר "השיר שיביא לך אהבה" שכתבה והלחינה לאה שבת. עטרי הלחינה לראשונה חמישה שירים מהאלבום, בהם: שיר הנושא "סימנים" (למילים של יעל טבת) ,"אחריה" (למילים של אסתר שמיר), ו"מפני כל העולם". שירים נוספים מצליחים מהאלבום היו: "מתחת לפני השטח" (שכתב והלחין חיים ליפשיץ), וגרסת כיסוי לשיר "מלחמה משנה אנשים" מתוך המחזמר "איי לייק מייק". גם הפעם יצאה עטרי במסע הופעות לאחר הוצאת האלבום.
בשנת 1996, לאחר שאימצה את בתה היחידה לי, החלה עטרי להקליט את אלבומה התשיעי, "גלידה", שיצא לאור כעבור שנתיים, בינואר 1998. השירים הבולטים מתוכו הם "סיפור אהבה מסובך", "מאהב", "שיר הנישואין" והשיר הקצר "פני ילדה", שכתבה רחל שפירא על בתה של עטרי. האלבום שהופק מוזיקלית על ידי עדי רנרט לא זכה להצלחה מסחרית, על אף שאת שיריו כתבו פזמונאים מוכרים ומצליחים באותה תקופה כקובי אוז, אסתר שמיר, אפרים שמיר ושלום חנוך. באותה השנה הופיעה עטרי במופע "פעמוני היובל".
בשנים 1999–2001 שיחקה עטרי בסדרת הטלוויזיה הקומית בערוץ 2 "משפחת עזאני" בתפקיד נורית עזאני, אשתו של אהוד עזאני (ארנון צדוק). אחותה יונה עטרי שיחקה בסדרה את אמהּ, כרמלה.
המאה ה-21
בשנת 2000 הקליטה עטרי עם מתי כספי לאלבומו "דואטים" את השיר "מנגינה אבודה".
בשנת 2004 הקליטה עטרי עם אחיינה, מומי לוי, גרסת היפ הופ לשירה "שמש אדומה", שנכללה באלבומו של לוי "היפ סול" וזכתה להצלחה.
בשנת 2007 הופיעה בתפקיד אורח בסדרה "מתי נתנשק" בערוץ 10.
ב-8 בספטמבר 2008 הוציאה עטרי את אלבומה ה-11 "בין האש ובין המים", שהוקדש לאחותה שוש עטרי שנפטרה באותה שנה. את כל שירי האלבום כתב והלחין המוזיקאי סגיב כהן, ועיבד עמוס בן דוד. הסינגל הראשון, "בין האש ובין המים", יצא ב-27 ביולי. בסמוך לצאת האלבום יצא הסינגל השני, "מהמרחקים", בדואט עם כהן, ואחר כך יצאו הסינגלים "ואולי", "משהו קורה לי" ו"אלייך".
ב-2009 יצא "המיטב", אוסף כפול ובו 38 מלהיטיה הגדולים של עטרי. הוקלט אליו במיוחד השיר "הכל כבר מוכן".
בשנת 2010 התארחה עטרי באלבומו של המוזיקאי עילי בוטנר, שבו שרה את השיר "לא תיפול" שכתב והלחין בוטנר.
ב-2011 הודיעה עטרי שהיא עובדת על אלבום חדש עם עמיר בניון. הסינגל הראשון מתוכו שיצא במרץ באותה שנה הוא "עזוב", אשר נחל הצלחה בהשמעות רבות בתחנות הרדיו ובמצעדי הפזמונים. ביוני באותה שנה יצא הסינגל השני מתוכו, שנקרא "מכאן לשם" והפך ללהיט גדול, זכה להשמעות רבות ודורג גבוה במצעדי הפזמונים.
בפברואר 2014 עטרי הוציאה לאור שיר חדש בשם "אהבה למרחקים ארוכים". עטרי הודיעה שהסינגל לקוח מתוך אלבום חדש עליו היא עובדת עם יוצרים רבים במקום האלבום עליו עבדה עם בניון. השיר זוכה להצלחה רבה בתחנות הרדיו ובמצעדי הפזמונים. ביוני 2014 הוציאה לאור את השיר "רגע של שקט", השיר זכה להצלחה רבה בהשמעות ובמצעדי הרדיו. גורלו של האלבום עליו עבדה עטרי עם בניון אינו ידוע, כך שלא ידוע אם העבודה עליו נמשכת או שהוא נגנז. בנובמבר הוציאה את השיר "ילדה קטנה" לרדיו כסינגל.
בינואר 2015 הוציאה לאור את השיר "שם בשמיים" לרדיו כסינגל. בפברואר 2015 הוציאה לאור את אלבום האולפן ה-12 שלה "אהבה למרחקים ארוכים". סינגלים נוספים שיצאו מהאלבום הם: "לחם וחמלה" ו"מישהו אוהב אותך". ביוני 2015 הופיעה עטרי לראשונה בקיסריה.
ב-2018 סירבה עטרי לאיחוד עם להקתה לשעבר "חלב ודבש" לביצוע שירם "הללויה" בחגיגות ה-70 למדינה. לבסוף ביצעה עטרי את השיר לצד עדן בן זקן.
באירוויזיון 2019 ביצעה את השיר הללויה בחלק האמנותי, יחד עם ורקה סרדוצ'קה, קונצ'יטה וורסט, מונס סלמרלוב ואלני פוריירה.
בשנת 2022 לקחה עטרי חלק בספיישל הטלוויזיוני "מחווה לדנה אינטרנשיונל", ששודר לרגל ציון 20 שנה לארגון הנוער הגאה (איגי) ולקריירה המוזיקלית של הזמרת-יוצרת הישראלית דנה אינטרנשיונל. היא ביצעה את "אני לא יכולה בלעדיך".
בפברואר 2023 יצא השיר "כשהלב הוא חופשי", אשר כתב מאיר גולדברג למילותיו של יצחק קלפטר.
חיים אישיים
ב-1989 התחתנה עטרי עם החוקר הפרטי ואיש השב"כ לשעבר אודי הרשקוביץ. ב-1994 השניים התגרשו.
בשנת 1996 אימצה גלי את בתה לי.
מ-1999 היא בזוגיות עם המסעדן יורם ירזין. ב-2019, השניים נישאו בקפריסין. מתגוררת בתל אביב.
עמוס שוקן
עמוס שוקן (נולד ב-6 בדצמבר 1944) הוא איש עסקים ישראלי, העומד בראש קבוצת הארץ, משמש כמוציא לאור של עיתון "הארץ", בנו של העורך והמו"ל הקודם של העיתון, גרשום שוקן. בבעלותה של "קבוצת הארץ" נמצאות "הוצאת עיתון הארץ בע"מ" ו"רשת שוקן", שמוציאה לאור מקומונים רבים.
ביוגרפיה
עמוס שוקן נולד בשנת 1944, בן לשולמית פרסיץ ולגרשום שוקן ונכד לזלמן שוקן, מייסד הוצאת שוקן ולשושנה פרסיץ, חברת הכנסת הראשונה עד השלישית מטעם סיעת הציונים הכלליים. לעמוס שוקן אח ואחות: הלל שוקן, אדריכל, ורחלי אדלמן, מנהלת הוצאת שוקן.
בילדותו ובצעירותו עבד בתפקידים שונים בעיתון, כולל כמחלק עיתונים. שירת בממר"ם. לאחר שחרורו מצה"ל השתלב בעיתון כעוזר הנהלה, וסיים תואר ראשון בכלכלה וסטטיסטיקה באוניברסיטה העברית בירושלים ולאחר מכן נסע לארצות הברית, שם סיים תואר שני במנהל עסקים באוניברסיטת הרווארד.
בשנת 1972 מונה למנכ"ל "הוצאת עיתון הארץ בע"מ". ב-1983, חרף התנגדות אביו, הקים את העיתון "חדשות", שנסגר לאחר תשע שנות פעילות, משום שכשל כלכלית.
עמוס שוקן הוא מהבולטים באספני האמנות בישראל. נשוי לאירית ואב לשניים, הבכור שבהם, רוני שוקן, הוא עיתונאי ומשפטן.
השקפתו הפוליטית
שוקן כמעט ואינו מפרסם מאמרים פרי עטו ב"הארץ". מאמריו המעטים חושפים עמדות התומכות בחירויות הפרט על חשבון המדינה, למשל במקרה של תמיכה בסרבנות של טייסים (תוך הבעת התנגדות לעמדה המערכתית שאותה הביע עיתונו); או במקרה של מעמדם האזרחי של ערביי ישראל.
במהלך האינתיפאדה הראשונה, ב-21 באפריל 1989, הוצתה דלת דירתו של שוקן. אלמוני שהתקשר למערכות העיתונים לקח אחריות על המעשה בשם "הסיקריקים".
במהלך האינתיפאדה השנייה הודיעה העיתונאית עירית לינור, כי היא מבטלת את המינוי על "הארץ" בשל דעותיו ה"אנטי-ציוניות", כלשונה. שוקן הגיב למכתבה וענה:
אחד ממאמריו הידועים, בשם "האם ישראל רוצה שלום?" פורסם ב"הארץ" בנושא השתלבות במרחב ושלום בין העמים, בעקבות החלטת הכנסת לאשר את התיקונים לחוק האזרחות והכניסה לישראל, לפיהם לא יוכל אזרח ישראלי (כשהכוונה בעיקר לערביי ישראל), הנשוי לבן או בת זוג שנולדו בשטחים, לחיות עמם בישראל. במאמר טען שוקן כי "בתיקון לחוק יש איפוא אפליה קשה ופגיעה בזכויות האזרח של ערביי ישראל".
שוקן השווה בין אלמנטים מן השלטון הנאצי בגרמניה לבין המתרחש בישראל. בריאיון לאתר וואלה! NEWS בשלהי 2017 הסביר: "נאצים זה לא רק תאי גזים, אלא גזענות, הדרה של מיעוט, הרבה דברים שיש במדינת ישראל."
קישורים חיצוניים
ממאמריו:
הפתגמים ההולנדיים
הפתגמים ההולנדיים (הולנדית: Nederlandse Spreekwoorden; ידוע גם בשם העולם ההפוך או השכמייה הכחולה) הוא ציור של פיטר ברויגל האב משנת 1559. הציור מציג נוף כפרי, והסצנות השונות בו מתארות כמעל למאה פתגמים וניבים הולנדיים. המקור – שמן על בד בגודל 117 על 163 ס"מ – מוצג בגמלדה-גאלרי בברלין.
רשימת הפתגמים
להלן הפתגמים (בתרגום מילולי מהולנדית, עם הסבר או ניב דומה בעברית) שבציור:
ואלרי ז'יסקר ד'אסטן
ואלרי ז'יסקר ד'אסטן (בצרפתית: Valéry Giscard d’Estaing; 2 בפברואר 1926 – 2 בדצמבר 2020) היה פוליטיקאי צרפתי מימין-מרכז המפה הפוליטית, הנשיא השלישי של הרפובליקה הצרפתית החמישית מ-27 במאי 1974 ועד 21 במאי 1981. בשנת 2003 נבחר לכהן כחבר באקדמיה הצרפתית.
ביוגרפיה
ואלרי ז'יסקר ד'אסטן נולד בשנת 1926 בקובלנץ שבגרמניה, שהייתה באותה עת בשליטת צרפת. אביו היה עובד מדינה בכיר ואמו הייתה בתו של הפוליטיקאי ז'אק בארדו.
בתקופת מלחמת העולם השנייה היה חבר בתנועת ההתנגדות הצרפתית והשתתף בשחרור פריז. בשנת 1948 עבד במשך כשנה כמורה במונטריאול שבקנדה. למד באקול פוליטקניק וב-École nationale d'administration. בשנים 1955–1956 נמנה עם צוותו של ראש ממשלת צרפת אדגר פור.
בשנת 1956 נבחר לאספה הלאומית. הוא הצטרף למפלגת המרכז הלאומי של העצמאים והאיכרים. בשנת 1959, בתחילת הרפובליקה הצרפתית החמישית, כשראש מפלגתו, אנטואן פינאי, מונה לשר הכלכלה והאוצר, מונה ז'יסקר ד'אסטן למזכיר לענייני אוצר. בינואר 1962 מונה ז'יסקר ד'אסטן לשר הכלכלה והאוצר. לאחר מספר חודשים החליטה מפלגת השמרנים בה ז'יסקר ד'אסטן היה חבר לפרוש מהממשלה. אולם ז'יסקר ד'אסטן ושלושה שרים אחרים סירבו להשמע להוראת מפלגתם ונותרו בממשלה. בעקבות זאת הם הקימו את מפלגת הרפובליקנים העצמאיים שהייתה מפלגת לוויין של המפלגה הגוליסטית. כשר אוצר תמך ז'יסקר ד'אסטן בסחר חופשי בינלאומי כאמצעי לצמצום הפערים בין מדינות עשירות לעניות ופעל לקידום השוק האירופי החופשי. מנגד, הביע ז'יסקר ד'אסטן דאגה מהתגברות השקעות אמריקניות בצרפת ופעל לצמצם את ה"תלות" באמריקנים ולשנות את שיטת ההתחשבנות בין מטבעות המדינות השונות. בינואר 1966 לאחר ניצחון דחוק של דה גול בבחירות, הועזב ז'יסקר ד'אסטן מהממשלה, על רקע חילוקי דעות שהיו לו עם ראש הממשלה ז'ורז' פומפידו, ומשהשמועות שפומפידו עצמו יועזב וז'יסקר ד'אסטן יחליפו, לא התממשו.
בשנת 1974, לאחר מותו הפתאומי של הנשיא ז'ורז' פומפידו, הציג ז'יסקר ד'אסטן את מועמדותו לתפקיד נשיא צרפת. הוא התמודד מול פרנסואה מיטראן וז'אק שבאן-דלמאס. בסיבוב הבחירות הראשון הגיע למקום השני, לאחר מיטראן, אך בסיבוב השני גבר על מיטראן ברוב קטן ונבחר לנשיא.
תקופת נשיאותו התאפיינה בגישה ליבראלית יותר לנושאים חברתיים, כגון גרושין, מניעת היריון, הפלות, קידום ניסיונות לערוך מודרניזציה לצרפת ולמוסד הנשיאות, חניכת מפעלי תשתית רחבי היקף כגון רשת רכבות ה-TGV המהירות, והמעבר לשימוש באנרגיה גרעינית כמקור האנרגיה העיקרי של צרפת. עם זאת, הפופולריות שלו נפגמה כתוצאה מהשפל הכלכלי שבא בעקבות משבר האנרגיה העולמי בשנת 1973, שסימן את סופן של "שלושים שנות התהילה" של צרפת לאחר מלחמת העולם השנייה. בנוסף, עמד ז'יסקר בפני התנגדות פוליטית משני צידי הספקטרום הפוליטי: פרנסואה מיטראן מהצד השמאלי שאוחד מחדש, וז'אק שיראק, ששיקם את המחנה הגוליסטי וקרנו עלתה באגף הימני. כל אלו, יחד עם יחסי ציבור גרועים, העצימו את חוסר הפופולריות שלו לקראת סוף כהונתו, והוא כשל בניסיונו להיבחר מחדש בשנת 1981.
ז'יסקר ד'אסטן תמך בפדרציה אירופית, ולאחר שהגביל את מעורבותו בפוליטיקה הלאומית עם תבוסתו בבחירות, הפך מעורב באיחוד האירופי.
נפטר ב-2 בדצמבר 2020 כתוצאה מסיבוכי מחלת נגיף קורונה 2019.
מדינות הקיסרות הגרמנית
הקיסרות הגרמנית כללה 25 מדינות וטריטוריה אימפריאלית, הגדולה שבהן הייתה פרוסיה. למדינות אלו, או Staaten (או Bundesstaaten, כלומר מדינות פדרליות, שם שנגזר מהקונפדרציה הקודמת של צפון גרמניה; הן נודעו כ-Länder בתקופת רפובליקת ויימאר) לכל אחת מהן היו קולות בבונדסרט, מה שהעניק להן ייצוג ברמה הפדרלית.
כמה ממדינות אלה זכו בריבונות בעקבות פירוק האימפריה הרומית הקדושה. אחרות נוצרו כמדינות ריבוניות לאחר קונגרס וינה ב-1815. שטחים לא היו בהכרח צמודים, כמו בוואריה או אולדנבורג – רבים מהם היו קיימים בכמה חלקים (מובלעות), כתוצאה מרכישות היסטוריות, או, במקרים אחדים, מחלוקות של ענפי המשפחה השלטת.
ערים חופשיות וערי הנזה
בשונה מהמונרכיות הנזכרות לעיל, ערי המדינה הללו היו מאורגנות מבחינה חוקתית כרפובליקות.
טריטוריה אימפריאלית
בשונה מכל שאר המדינות המרכיבות שהוזכרו לעיל, אזור זה, הכולל טריטוריה שנמסרה על ידי צרפת ב-1871 לאחר צרפת-פרוסיה, נוהל לראשונה ישירות על ידי הממשל המרכזי, אך קיבל אוטונומיה מוגבלת ב-1911 עם פרלמנט מדינה נבחר משלו.
כוס ויסקי גלנקיירן
כוס ויסקי גלנקיירן (באנגלית: Glencairn whisky glass) היא כוס המשמשת להגשת ויסקי נקי, הגלנקיירן נחשבת לכוס הרשמית לשתיית ויסקי על ידי מומחים ברחבי העולם.
גלנקיירן יוצרה לראשונה על ידי חברת Glencairn Crystal Ltd. הכוס עוצבה על ידי ריימונד דוידסון מנהל החברה. צורת הכוס עוצבה בצורה שריחות הויסקי ישמרו בכוס ויגיעו לאף של השותה. הכוס יוצרה לראשונה בשנת 2001. גובה הכוס 115 מילימטר והיא בנפח 175 מ"ל ומיועדת למילוי 50 מ"ל משקה.
בשנת 2006 זכתה הכוס בפרס המלכה ליוזמה. הפרס גרם לפרסום רב לכוס ולפופולריות רבה בקרב שותי ויסקי ברחבי העולם.
אריאל ניל-לוי
אריאל ניל-לוי (נולד בשנת 1977 בתל אביב) הוא שחקן יוצר ודרמטורג שחי ויוצר תיאטרון בעשור האחרון בגרמניה.
ביוגרפיה
אריאל ניל-לוי גדל ברמת גן, אביו היה מעצב אופנה ואמו מפיקת תיאטרון ואירועים.
בגיל 16 עזב את בית הספר והחל ללמוד תיאטרון במסגרת פרטית עם המורה רחל שור וכן היה מתמחה בבית הספר למשחק 'בית צבי' ועבד כעוזר הפקה בכמה פרויקטים.
בזמן לימודי הרפואה יצר שתי יצירות סייט-ספסיפיק בשיתוף סטודנטים לרפואה (Das Krankenhaus 2002, Madam`e Habib's Kampf der Kulturen 2004)
אחרי שלוש שנות לימודי רפואה החליט לחזור ללימודי תיאטרון ולמד באוניברסיטת 'אלאנוס' משחק ועבודה קולית עם שחקנים.
קריירה בתיאטרון
בשנת 2007 עבד כפרפורמר ועוזר במאי עם דודי מעיין ב-Schauspielhaus Wien בעיבוד למחזה "המלך אובו" - אובו קומפלקס (UBU KOMPLEX, 2007). בשנים 2008-2010 עבד כשחקן, עוזר במאי ודרמטורג במגוון תיאטראות ברחבי גרמניה (Volksbühne Berlin, Kulturhauptstadt Linz 2009, Schauspiel Frankfurt, Mosunturm Frankfurt, Ballhaus Naunynstrasse Berlin).
משנת 2009 יוצר יחד עם זוגתו, הילה גולן, ביצירות שמחפשות שפה בימתית חדשה ונוגעות: בקשר הישראלי-גרמני, בזהות, ובמציאות חייהם העכשווית האישית והקולקטיבית הנוגעת בהגירה, זרות, תרבות הזיכרון ועצם היצירה בעת הזו.
השניים יצרו יצירות שונות בגרמניה ויוצרים יחד כעת בברלין ובישראל.
(Jetzt oder Später DEA Internationales Theater Frankfurt 2009, "Bauchladen voller Dämmerung "Ballhaus Naunynstrasse 2010, "Schweigeminute" Ballhaus Naunynstrasse, Acco theatre Festival 2010, "GoogleTranslate" HAU 2 2011, "Polio" Acco theatre Festival 2012))
בשנת 2010 תרגם סימולטנית מגרמנית את עיבודו של נוראן דוד צ'אליס לרומיאו ויוליה THAT BITCH IS PART OF ME שהועלה בפסטיבל ישראל בבימויו של מיכאל רונן.
בשנת 2011 הופיע בגרמניה ישראל ושווייץ בהצגה 'סינדרום השלום', פרויקט תיאטרון דוקומנטרי של בית ליסין והתיאטרון העירוני היידלברג לצד יובל שרף (במאי: טורגה קיבלר).
ניל-לוי וגולן יצרו את ההצגה דקת דומייה-Schweigeminute אשר הבכורה הייתה בתיאטרון באלהאוס נאונינשטרסה בברלין באפריל 2010 ובבכורה ישראלית במסגרת עכו 2 בפסטיבל עכו 2010 - שם זכתה במקום הראשון ומאז מופיעה ברחבי גרמניה ובישראל. בהצגה משחקות-יוצרות לצד אריאל ניל-לוי: אנקה ראוטמן, במאית אופרה ותיאטרון גרמניה, ניבה דלומי ומיטל צור, יוצרות ישראליות.
ההצגה, שהייתה אחת מ-11 הצגות בתחרות פסטיבל עכו 2012, התקיימה בבית הספר הערבי 'אל מנארה', וזכתה בפרס הראשון עבור "ההצגה הטובה ביותר" וכן בציון לשבח על עיצוב החלל הבימתי.
הרי פנסקולה
הרי פנסקולה (באנגלית: Pensacola Mountains) הם קבוצה גדולה של רכסי הרים בארץ המלכה אליזבת, שבאנטארקטיקה.
גילוי ומיפוי ההרים
ההרים התגלו וצולמו מן האוויר ב-13 בינואר 1956, במהלך טיסת חקר (טיסה ללא הפסקה ממצר מקמורדו ועד ים ודל וחזרה), שבוצעה על ידי צי ארצות הברית במסגרת מבצע דיפ פריז.
ההרים מופו בפירוט על ידי הסקר הגאולוגי של ארצות הברית, בהתבסס על סקרים על הקרקע, ועל תצלומי אוויר שבוצעו על ידי צי ארצות הברית בין השנים 1956 – 1967.
מקור השם
שמם של ההרים ניתן להם על ידי הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים.
ההרים נקראים לכבוד צי ארצות הברית, על שם בסיס הצי בעיר פנסקולה במדינת פלורידה שבארצות הברית, בה התאמנו טייסי הצי.
גאוגרפיה
ההרים כוללים מספר תתי רכסים: רכס ארגנטינה, רכס פורסטל, מסיב דופק, פסגות קורדינר, רכס נפטון, רכס פאטוקסנט, נונאטאקי ראמבו, ומדרונות פקורה.
ההרים מתנשאים מעל זרם הקרח פאונדיישן ומעל קרחון סאפורט פורס, הנשפכים לכיוון צפון אל מדף הקרח רון.