cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
מארק ג'ורדי
קורות חייו
ג'ורדי, יליד קונולפינגן ליד ברן, השלים חניכה כשרטט ולמד אדריכלות במכללה הטכנית בברן. הוא חי ועובד בברלין מאז 1994. לאחר עבודתו במשרדי אדריכלות שונים ובמחלקה לפיתוח עירוני בברלין, הוקם משרד קלר-גינתר-ג'ורדי בשנת 1996 ומשרד אדריכלים ג'ורדי-קלר הוקם בשנת 2008. בנוסף לעבודתו כאדריכל, ג'ורדי עוסק גם בעבודות פיסול, גרפיקה וצילום. ג'ורדי הוצג בתערוכות בברן, פריז, ברלין, במוזיאון ג'ורג 'קולבה בברלין בשנת 2002 בנושא "המרכז ההיסטורי ברלין" ובשנת 2016 באולם התצוגה בפרנקפורט בנושא "אם האמנויות – פיסול אדריכלי ומלאכת יד באדריכלות". בין השנים 2008–2010 הוא היה מרצה במכון לפיתוח ערים ותכנון אזורי (ISR) של האוניברסיטה הטכנית בברלין לעיצוב עירוני. מרצה ציבורי בכנסי תכנון עירוני, אדריכלות ושימור אנדרטאות.
מצעדי סינגלי ואלבומי ה-R&B הבריטיים
מצעד סינגלי ההיפ הופ וה-R&B הבריטי ומצעד אלבומי ההיפ הופ וה-R&B הבריטי (הידועים גם כמצעד הרשמי של ההיפ הופ וה-R&B בממלכה המאוחדת, 40 סינגלי ההיפ הופ וה-RnB המובילים ו-40 אלבומי ההיפ הופ וה-RnB המובילים', או פשוט המצעד האורבני בממלכה המאוחדת) הם מצעדי מוזיקת R&B והיפ הופ של 40 שירים, המתבסס על נתונים שנאספו על ידי חברת המצעדים הרשמית (OCC) מטעם תעשיית המוזיקה בממלכה המאוחדת.
היסטוריה ומצעדים
במהלך אוקטובר 1994 חברת המצעדים הרשמית הקימה מצעד לאלבומי וסינגלי מסוגת ה-R&B. אף על פי שהמצעדים אינם זוכים איירפליי כלשהו, הם מתפרסמים באתרי האינטרנט של OCC ו-BBC רדיו 1, כמו גם בפרסומים כגון UKChartsPlus ו-Music Week. מצעדי ה-R&B בממלכה המאוחדת מפורסמים באופן קבוע גם בערוצי מוזיקה כולל Kiss,, ו-MTV Hits.
בנוסף לכך, אותם הערוצים שצוינו לעיל מפעילים באופן קבוע את מצעדי ה-R&B הדיגיטליים הבריטי, אשר מוצגים ב-4Music.
שני המצעדים גם מלוקטים ומוצגים באתר BBC רדיו 1. הקריטריונים להכללה במצעד אינם ברורים, כיוון שהוא לא בהכרח מסתמך על מיקומם של שירי R&B והיפ הופ במצעד הסינגלים הבריטי.
הגנה לעומק
הגנה לעומק (לעיתים מכונה הגנה אלסטית), היא אסטרטגיה צבאית שמטרתה לעכב את התקדמות כוחות האויב ולשחוק אותם, במחיר ויתור (זמני) על טריטוריה. הרעיון אומץ בהשאלה גם למושגים אסטרטגיים שאינם צבאיים.
יתרונות
אסטרטגיה הגנתית קונוונציונלית תרכז את רוב הכוחות והמשאבים בקו ההגנה הקדמי, ובמקרה שזה יותקף על ידי האויב תשאף לבלום אותו שם ולא לאפשר לו לפרוץ דרכו, כדי להימנע מאיגוף וכיתור הכוח המגן, ולהגן על קווי האספקה והתקשורת בעורף. במסגרת אסטרטגיית ההגנה לעומק נדרש הכוח המגן לפרוס את משאביו הצבאיים - הביצורים והיחידות הלוחמות - על מספר קווי הגנה (או דרגים אופרטיביים), שישתרעו למרחק ניכר מאחורי קו החזית. המטרה היא להקשות על הכוח התוקף להבקיע את מערך ההגנה, הבנוי לעומק, ולשחוק בהדרגה את כוחותיו, כדי להתיש אותו ולהכשיר את הקרקע למעבר למתקפת נגד של כוחות העתודה של הצד המגן. אסטרטגיית ההגנה לעומק דורשת החזקת כוחות עתודה ניידים במרחק קצר מאחר קו החזית, שיוכלו לתקוף את כוחות האויב, שיצליחו לחדור דרך מערך ההגנה הקדמי, ולהשמיד אותם. אסטרטגיה הגנתית זו עשויה להילקח בחשבון בעיקר בצד שבו "המעטים", המנסים לשמור על הסטטוס קוו מול אויב בעל עליונות כמותית, המסוגל לרכז את כוחותיו ולפתוח במתקפה במספר מקומות לאורכו של קו ההגנה, ובמיוחד כשלא ניתן לאתר בקו נקודת תורפה עיקרית.
ביישום מושכל של הגנה לעומק, יוכנו מבעוד מועד עמדות הגנתיות מדורגות במרחקים שונים מאחורי הקו, ונסיגה הדרגתית אליהן במסגרת הכלת (containment) ההתקדמות של כוחות האויב תוכל לגבות מהם מחיר כבד, בעוד שהמגנים יוכלו להימנע מסכנת הקריסה או האיגוף. השהיית ההתקדמות של הצד התוקף מבטלת את יתרון ההפתעה שלו, ומאפשרת לצד המגן להזרים כוחות לגזרה/לגזרות המותקפות, ואף לגייס את כוחות העתודה שלו, במטרה להתיש את כוחות האויב ולעבור למתקפת-נגד.
פריסת הכוחות אמורה להביא לכך שיתמכו הדדית אלה באלה, ושיושמו בתפקידים מתאימים. לכן, למשל, כוחות חי"ר מעולים, מאומנים ומצוידים היטב, יהיו אלו שישאו בנטל הלחימה הניידת והגמישה (בעיקר בעתודה), בעוד שהכוחות המאומנים פחות יהיו אלו שיוצבו בעמדות הסטטיות על הקו הקדמי ובקווים אחוריים. באשר לאותם קווים מדורגים, לכל אחד מהם אמורים להיות מותאמים האמל"ח והטכנולוגיות האחרות שבהם ישתמש, בהתאם לתנאי השטח המקומי (למשל עירוב של ביצורי נ"ט במקום שאיננו עביר לחי"ר, או גדרות תיל במקרה ההפוך). במקרה של הגנה לעומק יש למגן את האפשרות להסתמך על התכונות ההגנתיות הטבעיות שמקנה לו השטח.
בשלבים המאוחרים יותר של המלחמה החלו שני הצדדים היריבים להשתמש באסטרטגיית ההגנה לעומק, או ההגנה הגמישה. ניתן למצוא לכך דוגמאות רבות, בעיקר במערכה הצבאית בחזית המזרחית. הדוגמה הבולטת והידועה ביותר לשימוש מוצלח בהגנה לעומק היא קרב קורסק ביולי 1943. במסגרת קרב זה הצליח הצבא הסובייטי לבלום את המתקפה הגרמנית על מבלט קורסק, ולגרום אבדות כבדות לכוחות הניידים של הוורמאכט, באמצעות הכנת מספר רב של קווי ביצורים, בעומק שהגיע לעשרות ק"מ מאחורי קו החזית, וריכוז עתודות ניידות רבות עוצמה בדרג האופראטיבי השני שלו.
"הגנה לעומק" בהשאלה
המונח הגנה לעומק משמש בימינו גם בהקשרים שאינם צבאיים, בכל מובן שקשור להימנעות מתקלות, כאשר המטרה היא לא להתמקד במניעת התקלה עצמה אלא לאפשר "בזבוז" משאבים מסוים כדי להילחם בגורמיה. כך למשל בהנדסה, ניתן לנקוט ב"הגנה לעומק" כשמאפשרים יתירות בתכנון: תכנון המערכת נעשה כך שהיא תמשיך לתפקד גם במקרה שאחד מהרכיבים או שילוב מסוים שלהם כשל. לרוב, תכנון שכזה יהיה קל יותר ביחס לתכנון "חסין-תקלות", שישאף להביא כל רכיב לשלמות תפקודית ולזמן-חיים ארוך ככל האפשר באופן אובייקטיבי. באופן שכזה, לדוגמה, בנוי המוח האנושי, שממשיך לתפקד כמערכת גם כשחלק לא מבוטל מהנוירונים שבו כושלים, הודות לאופן הקישוריות המורכב ביניהם. כך גם מטוסים, שמנועיהם מאפשרים להם לטוס בביטחה יחסית גם כשאחד מבין המנועים פסק מלפעול - זאת ללא קשר לתקן האמינות לפיו תוכנן כל אחד מהמנועים בנפרד. באופן דומה, באבטחת מידע המונח "הגנה לעומק" מתייחס לשימוש במספר טכניקות של אבטחת מחשבים, באופן שיקשה על תוקף פוטנציאלי לנצל פרצה או מעקף באחת משכבות ההגנה.
סיג'ין
סיג'ין (בערבית: سِجِّين; תעתיק מדויק: סג'ין) הוא מושג בתורת הגמול האסלאמית, הקשור לעונשם של הנדונים לגיהנום, אך ישנה מחלוקת על משמעותו המדויקת. המושג נזכר בקוראן, בסורת אל-מטפפין, פסוקים 7–9.
פיתוח תרופות וחיסונים למחלת COVID-19
פיתוח תרופות וחיסונים למחלת COVID-19 מיועד לפיתוח של חיסונים ותרופות טיפוליות נגד מחלת COVID-19, אותה מחולל הנגיף SARS-CoV-2.
סיג'ין
חלק מהתאולוגים אומרים שמדובר במקום אשר נמצא בתחתית הגיהנום, וחלקם מפרשים שמדובר בספר שבו רשומים שמות האנשים שמיועדים לגיהנום.
פיתוח תרופות וחיסונים למחלת COVID-19
במהלך אפריל 2020, מאות חברות תרופות, חברות ביוטכנולוגיה, קבוצות מחקר באוניברסיטאות וארגוני בריאות, פיתחו 115 חיסונים ו-249 טיפולים פוטנציאליים למחלת COVID-19, שנמצאים בשלבים שונים של מחקר פרה-קליני או קליני. בסוף אפריל נערכו כ-330 מחקרים קליניים ברחבי העולם כדי להעריך טיפולים פוטנציאליים נגד המחלה.
בחודש מרץ 2020 יזם ארגון הבריאות העולמי את "ניסוי SOLIDARITY" בעשר מדינות, אליו נרשמו אלפי אנשים שנדבקו ב-COVID-19, כדי להעריך את ההשפעות הטיפוליות של ארבע התרכובות האנטי-ויראליות הקיימות והמבטיחות ביותר. מנגנון סקירה דינמית ושיטתית הוקם באפריל 2020 במטרה לעקוב אחר התקדמות הניסויים הקליניים הרשומים כחיסונים נגד המחלה ואחר תרופות טיפוליות פוטנציאליות.
פיתוח חיסונים ותרופות הוא תהליך רב-שלבי, האורך בדרך-כלל מעל חמש שנים על-מנת להבטיח את הבטיחות והיעילות של תרכובת חדשה. בפברואר 2020 אמר ארגון הבריאות העולמי כי אין ציפייה שחיסון נגד הנגיף יהיה זמין בתוך פחות משנה. מספר סוכנויות רגולטוריות לאומיות, כמו ה-EMA וה-FDA, אישרו נהלים במטרה לזרז בדיקות קליניות. בדצמבר 2020 אושרו החיסונים הראשונים לשימוש חירום - החיסון של "פייזר" ו-"BioNTech" וכן החיסון של "מודרנה".
גורמים שסייעו בפיתוח החיסונים היו בין היתר התקדמות טכנולוגית והשקעת משאבים רבים. המגפה גם איפשרה להגיע למספר הנדבקים מהר מאוד, כך שאובחנה האפקטיביות במהירות יחסית. גורמים אחרים היו ייצור במקביל לשלב האחרון בניסוי (הימור שעלותו יכולה להיות מיליונים רבים) ולעיתים גם קיום טכנלוגיה קיימת.
מדינות כמו סין ורוסיה חיסנו אזרחים לפני סוף הניסוי הקליני. ב-1 בדצמבר 2020 הייתה בריטניה המדינה הראשונה במערב שאישרה שימוש בחיסון, לאחר שהושלם הניסוי.
עד אפריל 2020, היו ארבעה טיפולים פוטנציאליים לאחר הידבקות - פביפירביר, רמדסיביר, לופינאביר והידרוקסיכלורוקווין (או כלורוקין) – בשלב האחרון של הבדיקה על בני אדם – ניסויים קליניים בשלבים III-IV; וחמישה חיסונים פוטנציאליים נכנסו לשלב II של הבטיחות, הערכת המינון והיעילות על בני אדם.
בדצמבר 2021, קיבל השילוב של תרופת פייזר Nirmatrelvir באריזה משותפת עם ritonavir אישור שימוש חירום  על ידי מנהל המזון והתרופות האמריקאי (FDA) לטיפול במחלת הקורונה COVID-19. התרופות באריזה משותפת נמכרות תחת שם המותג Paxlovid.
בדצמבר 2021 ניתן אישור חרום גם לתרופה מולנופיראוויר של חברת מרק.
רשימת טיפולים פוטנציאליים בשלבים המתקדמים ביותר
מספר תרופות הפוטנציאליות הנבדקות כטיפול "תומך" להקלה על סימפטומים במהלך מחלה, כמו NSAIDs או מרחיבי סימפונות, אינן כלולות בטבלה שלהלן. טיפולים פוטנציאליים בשלבי הניסוי II ו-I אינם נכללים אף הם. לתרופות בשלבי הניסוי I ו-II יש אחוזי הצלחה נמוכים (מתחת ל-12%) לעבור את כל שלבי הניסוי עד לקבלת אישור סופי. לאחר שהגיעו לניסויים בשלב III, טיפוליים פוטנציאליים למחלות הקשורות לזיהום של COVID-19 – מחלות זיהומיות ונשימתיות – הם בעלי אחוזי הצלחה של כ-72%. בפברואר 2021 דווח על תרופה ישראלית חדשה בעלת 96% אחוזי יעלות שנוסתה על 30 מטופלים במרכז הרפואי ת"א ע"ש סוראסקי, 29 מהם נרפאו.
רשימת חיסונים פוטנציאליים
כפי שדיווחו מדעני CEPI באפריל 2020, כ-115 חיסונים פוטנציאליים נמצאים בשלבי פיתוח מוקדמים כפרויקטים פעילים שאושרו או שנמצאים בתהליך פיתוח מחקרי או פרה-קליני.
ניסויי שלב I נבדקים בעיקר לבטיחות ולמינון מקדים בכמה עשרות נבדקים בריאים, ואילו ניסויים בשלב II – בעקבות ההצלחה בשלב I – אומדים את האימונוגניות, את רמות המינון (יעילות על סמך סמנים ביולוגיים) ואת ההשפעות השליליות של החיסון הפוטנציאלי, בדרך-כלל בקרב מאות אנשים. ניסויים בשלב III כוללים בדרך-כלל יותר משתתפים, כולל קבוצת ביקורת, ובודקים את יעילות החיסון במניעת המחלה, תוך פיקוח על תופעות לוואי במינון האופטימלי. לפי המועצה האמריקאית למדע ובריאות סיכויי ההצלחה של חיסון שהגיע לשלב III עומדים על 85%.
בישראל
משרד הביטחון פרסם קול קורא להצעת רעיונות וכיווני פיתוח טכנולוגיים שיסייעו במניעה, טיפול והתמודדות עם נגיף הקורונה. הקול הקורא פנה ליזמים בתחומי ההיי-טק, ביו-טק, רפואה, טכנולוגיה וכן למדענים ולחוקרים באקדמיה ובמכוני מחקר, להציע רעיונות, יוזמות והצעות להתמודדות עם נגיף הקורונה.
חברת אנלייבקס תרפיוטיקס הישראלית מפתחת בשיתוף המרכז הרפואי הדסה את התרופה אלוסטרה להתמודדות עם קורונה אצל חולים במצב קשה וקריטי באמצעות שימוש בתאים שנלקחו מאנשים בריאים. ובבית החולים הדסה נעשה ניסוי ראשוני לשימוש בתרופה אצל חמישה חולים שהבריאו לחלוטין. התרופה מבוססת על מחקריו של פרופ' דרור מבורך לריפוי של אלח דם, שם התרופה נמצאת לקראת השלב השני של הניסוי. טיפול נוסף נעשה במרכז רפואי הדסה באמצעות חברת קמהדע, החברה עושה שימוש בנסיוב שהופק מפלזמה מדם של חולי קורונה שהבריאו, הנסיוב פותח מנוגדנים שנראים כיעילים בנטרול הנגיף, ובודדו, כשהתורמים שמהם נלקחה הפלזמה הם כאלה שפיתחו רמה גבוהה של נוגדנים. טיפול בפלזמה זו הניב תוצאות חיוביות יחסית, אולם חולה אחת נפטרה למרות הטיפול.
בישראל ישנם גם מספר מחקרים המנסים לפתח חיסון, בהם המכון למחקר ביולוגי בישראל בנס ציונה, מרכז ידע גליל עליון ומכון ויצמן למדע.
דוברות משרד הביטחון פרסמה שבמכון למחקר ביולוגי פותח נוגדן חד-שבטי עם שיעור נמוך במיוחד של חלבונים אחרים, שעלולים לסכן את החולה המטופל, שהוכח כמנטרל את וירוס הקורונה האלים.
ב-26 במאי 2020 הודיע המכון למחקר ביולוגי בישראל, כי ערך ניסוי בנגזרות של שתי תרופות שפותחו במקור לטיפול במחלת גושה ומצא כי טיפול בהן הוביל לירידה משמעותית ביכולת השכפול של נגיף הקורונה, והוא גורם להרס ותמותה של התא המודבק. אחד החומרים שנבחנו בניסוי הוא נגזרת של התרופה Cerdelga®, שקיבלה כבר אישור FDA וניתנת לחולי גושה, והתרופה השנייה נמצאת בשלבי אישור מתקדמים. במהלך אוקטובר 2020 בוצע השלב הראשון של הניסוי במרכזים הרפואיים תל השומר שיבא והמרכז רפואי הדסה, שיעשה באמצעות מתן החיסון ל-40 אנשים בריאים . השאיפה להגיע ל-70% יעילות במניעת הידבקות.
ב-2 בפברואר הודיע ראש ממשלת ישראל, בנימין נתניהו: "הנחיתי את המכון הביולוגי ומשרד הבריאות לפעול ליצירת חיסון ולהקים מפעל חיסונים בישראל." לשם כך הובאו על ידי משרד הביטחון, משלוחים של נגיף הקורונה למכון הביולוגי מחוץ למדינה. משרד הביטחון הודיע שעל מחקר ופיתוח המענה הרפואי לנגיף עמלים במכון למעלה מ-50 מדענים מנוסים. במקביל הוחלט על הקמת מפעל החיסונים בירוחם.
ב-1 בנובמבר החל השלב הראשון בניסויים בבני אדם, כאשר חוסן הנסיין הראשון בחיסון הישראלי.
בדיון בוועדת המדע והטכנולוגיה שהתקיים ב-30 בנובמבר, מנהל המכון הביולוגי, פרופ' שמואל שפירא, העריך כי החיסון יתחיל להינתן מתחילת קיץ 2021: "יש לנו חיסון יעיל ובטוח, והכוונה שלנו היא לייצר 15 מיליון חיסונים. סיימנו את השלב הראשון לפני חמישה ימים - ואנחנו אמורים להתחיל את השלב השני תוך עשרה ימים".
ב-14 בדצמבר הוכרז על תחילת השלב השני. באפריל 2021 נמסר כי החיסון עדיין נמצא בשלב השני של הניסוי הקליני, ולא ברור אם ומתי יתקיים השלב השלישי.
צ'אנה סטאר 9
צ'אנה סטאר 9 (בסינית: 长安之星9), נקרא בעבר: Chana Star 4500 (בסינית: 长安星光4500 (דגם "Star 4500" יוצר עד סוף שנת 2014), הוא מיניוואן מתוצרת יצרנית הרכב הסינית Changan Automobile אשר מיוצר משנת 2013 ועד היום.
סטאר פרו
סטאר פֶּרוּ (Star Perú), שבעבר נקראה סטאר אפ (Star Up), היא חברת תעופה פרואנית שבסיסה בנמל התעופה הבינלאומי חורחה צ'אבס שבלימה, פרו. החברה מפעילה טיסות נוסעים ומטען ל-8 יעדים בפרו מלימה.
היסטוריה
חברת התעופה הוקמה במאי 1997 והחלה את פעילותה עם מטוס אנטונוב An-32 ששימש להובלת נוסעים ומטען ברחבי  דרום אמריקה.
בסוף שנת 2004 החלה סטאר פרו בהפעלת טיסות נוסעים פנימיות בפרו לאחר שרכשה מטוס בואינג 737-200. בעקבות פעילות עסקית נכונה הוכתרה החברה לחברת התעופה בעלת הצמיחה הגדולה ביותר בפרו בשנת 2005.
יעדים
נכון לשנת 2016 טסה החברה מבסיסה שבלימה ל-8 יעדים בפרו: אנדוס, קאמיסה, אילו, קוריאנטס-טרומפטארוס, קוסקו, הואנוקו, איקיטוס, פוקאלפה, פוארטו מלדונאדו וטראפוטו.
רום (הונגריה)
רום (בהונגרית: Rum) הוא כפר במחוז ואש, בנפת סומבטהיי שבהונגריה.
מיקום
הכפר ממוקם על הגדה השמאלית של נהר הרבּא במערב הונגריה, קרוב לגבול האוסטרי, 20 ק"מ דרום-מזרחית מהעיר סומבטהיי. ניתן להגיע אליו מהכביש הראשי 8 בירידה בכפר קאם (5 ק"מ) ובהמשך בכביש 87. בין השנים 1894–1974, ביישוב הייתה התחנה הסופית של קו הרכבת סומבטהיי–רום, שעל מסלולו כיום נבנה שביל אופניים.
מקור שמו
מקור שם הכפר הוא בשם הפרטי הגרמני Ruhm או בשם המשפחה Rummy.
היסטוריה
כבר בתקופה הרומית היה המקום נקודת מעבר חשובה על נהר הרבּא, כאן עבר מסלול החיבור של Sabaria (היום העיר סומבטהיי) עם Sopianae (היום העיר פץ'). נמצאו בחפירות ארכאולוגיות שרידי גשר רומאי מעל הרבא וכן של ביתן המשמר של החיילים הרומאים ששמרו על הגשר.
בשנת 1246 הוזכר היישוב לראשונה בכתובים בשם "טרה רום" באיגרת הכומר של ואשוואר. במעבר על הנהר במקום נגבתה "אגרת גשר" שהוטלה על המעבר בגשר הרבא. בשנת 1323, האמנה של המלך קארוי רוברט, קארוי הראשון, מלך הונגריה מזכירה את רום במכתב הענקת הרכוש שלו. בשנת 1342, באמנת חלוקת האחוזות מוזכרת אחוזת בניו של בעל הבית דורוזלאו באחוזת רום.
בשנת 1350, במכתב הענקת קרקעות מבודה לאיוש הראשון, הוציא לאיוש הראשון, מלך הונגריה את הגשר מעל ראבה, יחד עם כמה יישובים, מתחום השיפוט של ראש מחוז ואש ותרם אותו לחסידיו יאנוש נמט וגרגיי, צאצאי משפחת רומי.
בשנת 1532 כבש הצבא הטורקי שתקף את וינה גם את טירת רום ושרף את היישוב. על פי רשימת מעשר האפיפיור, בשנת 1565 היו ברום 16 צמיתים ו-15 איכרים חופשיים שכירים מתוך 41 משלמי המיסים. בשנת 1857 התגוררו בכפר 645 תושבים ב-68 בתים. בשנת 1869, בשריפה ענקית, כמעט כל הכפר נשרף. תנועת הרכבות מסומבטהיי החלה בשנת 1894, מה שהגדיל את חשיבות היישוב – קו הרכבת הזה – אם כי תוכנן להרחיב אותו לאגם בלטון בשנת 1909 – פסק לפעול בשנת 1974. בשנת 1910 היו בכפר 1315 תושבים.
אמנם היו בכפר משפחות יהודיות והתיישבותם במקום נפסקה לחלוטין אחרי השואה אין תיעוד מיוחד על כך.
כלכלה
העיסוק המסורתי של האוכלוסייה היא חקלאות. מאז 1990 מופעל גם מכרה חצץ. קוטג'ים רבים נבנו במקום מאז 1970. חלקם עבור תיירות כפרית ולינה (צימרים). פועל במקום גם בית ספר לרכיבה על סוסים ויש אפשרויות דיג באזור. כיום גרמנים ואוסטרים עוברים לגור באזור שזול יותר, ורבים בו דוברים גרמנית.
ר. א. קוסאשי
ראדן אחמד קוסאשי, המוכר לרוב כ'''ר. א. קוסאשי''' (4 באפריל 1919 – 24 ביולי 2012) היה קומיקסאי, מהגדולים באינדונזיה.
נולד בשם ראדן קוסאשי בעיר בוגור שבאינדונזיה בשנת 1919. בצעירותו התפרנס בעיקר מאיור ספרים.
קוסאשי פרסם את הקומיקס הראשון שלו בשנת 1954. הייתה זו סדרת קומיקס בת חמישה חלקים בכיכובן של שתי גיבורות על נשיות. הסדרה הפכה לקומיקס הפופולרי הראשון בקנה מידה ארצי באינדונזיה שנכתב על ידי יליד המדינה (ולא על ידי אדם לבן). הקומיקס קיבע את מעמדו של קוסאשי כקומיקסאי האינדונזי החשוב באותה תקופה.
את השפעתו שאב קוסאשי מסיפורי וויאנג קוליט (תיאטרון הבובות האינדונזי), שנתנו לו השראה סגנונית וטכנית אותה מימש בקומיקס. בסוף שנות ה-50 התפרסם קוסאשי בעיקר על ידי עיבודיו לסיפורי העם ההודים מהבהאראטה וראמאיאנה שפרסם בין השנים 1957–1959. לאחר מכן המשיך לפרסם ספרי קומיקס גם בשנות ה-80. הפופולריות של סיפוריו הובילה להתעניינות מחודשת גם בסיפורי הוויאנג, ודמויות קומיקס שלו הפכו לשכיחות בעלילות וויאנג אינדונזיות שונות.
קוסאשי המשיך לכתוב ולצייר קומיקס עד 1993, אך אז נאלץ להפסיק בשל מחלת הפרקינסון שבה לקה. הוא נפטר בשנת 2012, בגיל 93.
אדרמלך
אַדְרַמֶּלֶךְ (בשמו האשורי: אַרְדַ-מוּלִיסִי, או אַרְדַ-מוּלִיסוּ) היה בנו של מלך אשור סנחריב, אשר רצח יחד עם אחיו שראצר את אביהם סנחריב בבית האל נסרוך בנינוה. על פי חוקרים בוצע הרצח בכ' בטבת בשנת 681 לפנה"ס. לאחר הרצח ברחו אדרמלך ושראצר אל ארץ אררט. מאורע זה מוזכר גם בתנ"ך, וכפי שמסופר בספר מלכים ב':
על פי ספרות המחקר, המסופר בתנ"ך באשר לרצח סנחריב בידי שראצר ואדרמלך תואם באופן כללי את המסופר במקורות אשוריים ובבליים. המקורות הללו מספרים כי סנחריב ייעד ליורשו את בנו הצעיר יותר, אסרחדון, כנראה בשל השפעתה של אשתו נקיה-זכותו שהייתה אמו של אסרחדון ולא של אחיו האחרים. מינוי זה, שנישל למעשה את ארד-מוליסי (אדרמלך) ונבו-שרו-אוסור (שראצר) מכס המלוכה, הביא לרציחתו של סנחריב על ידי השניים. מקץ הרצח פרצו מלחמות ירושה על כס מלך אשור, ולאחר שישה שבועות הביס אסרחדון את מתחריו וזכה במלוכה.
בילקוט מעם לועז נאמר:
גרגורי אדמוב
גרגורי בוריסוביץ' אדמוב (שם אמיתי - אברם בורוכוביץ' גיבס, ברוסית: Абрам Борухович Гибс, 18 במאי 1886 - 14 ביוני 1945) היה סופר מדע בדיוני יהודי סובייטי.
קורות חיים
נולד בעיר חרסון (אף כי יש גם מקורות הטוענים שנולד בז'יטומיר), בשם אברם גיבס, הילד השביעי למשפחת פועלים יהודית עניה. הוא אף גורש מבית הספר שנה לפני הסיום, משום שהוריו לא יכלו לממן את גמר לימודיו. החל מגיל 15 הצטרף לפעילות מהפכנית במסגרת המפלגה הקומוניסטית הבולשביקית וב-1906, בן עשרים, הוגלה בשל כך לארכנגלסק שבצפון רוסיה.
גיבס לא נשאר במקום גלותו זמן רב. הוא ברח משם לסנקט פטרבורג, המשיך בה בפעילותו המהפכנית ואחר כך חזר לחצי האי קרים, לסבסטופול, שם נשפט ונידון שוב על ידי שלטונות הצאר בשל פעילותו במפלגה הקומוניסטית, הפעם לשלוש שנות מאסר.
סיפורים קצרים החל גרגורי אדמוב לפרסם החל משנת 1930, בשמו הספרותי, והבמה הספרותית הראשונה שלו הייתה המגזין "ידע הוא כוח" (Znanie-Sila). כעבור שנים אחדות החל לכתוב גם ספרים. מרבית יצירתו הייתה של סיפורי מדע בדיוני ריאליסטיים וטכנולוגיים של העתיד הקרוב.
הוא נפטר במוסקבה ביוני 1945. בנו, ארקדי אדמוב (1920–1991) היה סופר, נודע בזכות עצמו בברית המועצות, בעיקר בשל ספרי הבלשים והמתח, אשר כתב.
אוניברסיטת ירדן
אוניברסיטת ירדן (בערבית: الجامعة الأردنية, תעתיק מדויק: אלג'אמעה אלארדניה) היא אוניברסיטה ממלכתית הפועלת בעמאן בירת ממלכת ירדן. האוניברסיטה נוסדה בשנת 1962 באזור ג'וביהא והיא המוסד להשכלה גבוהה הגדול והוותיק ביותר בממלכת ירדן. באוניברסיטה כ-2,700 אנשי סגל אקדמי ויותר מ-38,000 סטודנטים. קמפוס האוניברסיטה נמצא ברובע האוניברסיטה בעיר עמאן. אוניברסיטת ירדן היא בין האוניברסיטאות הבולטות בעולם הערבי. האוניברסיטה ואוניברסיטת ירדן למדע וטכנולוגיה הן שני המוסדות הבולטים להשכלה גבוהה וללימודי הנדסה ורפואה בממלכת ירדן.
פקולטות
באוניברסיטה פועלות פקולטות הבאות:
אנציקלופדיה תלמודית
אנציקלופדיה תלמודית היא אנציקלופדיה שמטרתה לתמצת את החלק ההלכתי של התורה שבעל פה. הכרך הראשון התפרסם בשנת ה'תש"ז (1947) והכרך ה-50, המגיע לערך "ממון השבט", התפרסם בשנת ה'תשפ"ג (2023). בשנת תשמ"ח (1988) זכה המפעל בפרס הרב קוק לספרות תורנית.
מטרת המפעל היא לתמצת את כל הדיונים התלמודיים וההלכתיים, וכן את עיקרי השיטות של הראשונים והאחרונים בערכים אנציקלופדיים בסדר אלפביתי.
האנציקלופדיה מודפסת על ידי איחוד מפעלים תורתיים-ספרותיים "יד הרב הרצוג" בירושלים. בעבר פעלה המערכת מתוך בניין "יד הרב הרצוג" בשכונת בית וגן בירושלים, ונכון ל-2014 היא פועלת במתחם בית הכנסת ישורון שבשכונת רחביה.
הקמה
הרעיון למיזם נולד בהרצאת הרב קוק בתחילת תקופת רבנותו בירושלים (תרפ"א). בהרצאה זו קרא הרב קוק להקים שורה של מיזמים תורניים. למטרה זו איגד הרב מאיר בר-אילן קבוצת עורכים בעלי שם. את המימון השיג הרב בר-אילן כאשר החליט לצאת בארצות הברית במגבית נפרדת מזאת של ההסתדרות הציונית כי סבר שכך יוכל להשיג יותר כסף. הוא התנה תנאי עם הנהלת המזרחי שאם ישיג סכום גבוה יותר הוא יקבל את ההפרש של השנה הראשונה לצורך האנציקלופדיה התלמודית. כאשר ראו בהסתדרות הציונית שהרב בר-אילן מצליח במגבית שלו הם הסכימו להעלות את האחוז שהוקצב למזרחי בתנאי לשמירה על מגבית מאוחדת והרב בר-אילן השתמש בהפרש לצורך הקמת האנציקלופדיה. החלטתו להשתמש בכסף למפעל תרבותי במקום לצורכי ההווה הדוחקים לא הייתה מוסכמת על הכל בתוך המזרחי והפועל המזרחי אך זכתה לגיבוי מצד תנועת המזרחי בארצות הברית ומצד יחיאל אליאש.
ערכי האנציקלופדיה
המהדורה הראשונה של הכרך הראשון יצאה בשנת 1947 (תש"ז). כרך זה כלל 219 ערכים בצורה תמציתית ומרוכזת. דרכו של הרב שלמה יוסף זוין, העורך הראשון, הייתה לקצר ולתמצת ככל האפשר. בשני הכרכים הראשונים נקט בהשפעת הרב בר-אילן בשיטה קצרה ביותר, אולם בכרכים הבאים שיצאו לאחר פטירת הרב בר-אילן הערכים הם מקיפים יותר, וכוללים לא רק את יסוד הערך המדובר, אלא גם הרבה מפרטיו ומהסתעפויותיו. כך יצא שבכרכים הראשונים ישנם ערכים רבים, בעוד בכרכים יותר מאוחרים יש מעט ערכים בהיקפים הרבה יותר גדולים.
הרב זווין קבע את רשימת הערכים (2,000 ערכים) וערכי המשנה ואת שיטת הניתוח ההלכתית של האנציקלופדיה. הוא ערך את הכרכים שיצאו לאור בימי חייו, והכין רשימה של שאר הערכים המתוכננים. הערכים כוללים את ההגדרה, המקורות, הנימוקים והטעמים וכן השיטות השונות. הערך הראשון הוא "א" והאחרון עד עתה הוא "מלואים".
בעקבות בקשת התורם של המפעל לזירוז הכתיבה, סיום הדפסת כל כרכי האנציקלופדיה אמור להיות בשנת תשפ"ד.
הערכה וביקורת
רבנים בולטים רבים עודדו את המפעל, בהם הרב משה פיינשטיין, הרב מנחם מנדל שניאורסון, הרב עובדיה יוסף והרב שלמה גורן.
מאידך, היו רבנים שהביעו התנגדות לאנציקלופדיה התלמודית, בשל החשש שהיא תפגע בעמל הנדרש בלימוד תורה ותאפשר למי שאינם תלמידי חכמים להציג את עצמם כבקיאים או לפסוק הלכה שלא כדין. עוד עלתה הטענה שדרך הכתיבה האנציקלופדית, המסכמת את כל הדעות הקיימות בלי להכריע ביניהן, שונה מדרך הלימוד המסורתית המבחינה בין הדעות שנפסקו להלכה לבין אלה שנדחו.
היו שהסתייגו מהאנציקלופדיה התלמודית גם מסיבות פוליטיות, בשל זיהויה הראשון עם המזרחי.
בעלי תפקידים מרכזיים
עורכה הראשון של האנציקלופדיה היה הרב שלמה יוסף זוין, ששימש בתפקיד עד תשל"ז בסמוך לפטירתו בתשל"ח. במקומו כיהן בשנים תשל"ז - תשנ"ז ראש ישיבת חברון, הרב אברהם פרבשטיין. בין תשנ"ז לפטירתו בשלהי תש"פ, כיהן כעורך ראשי הרב זלמן נחמיה גולדברג (שהצטרף למערכת בתש"נ), והחל מתשע"ד שימש גם בתפקיד המבקר הראשי. הרב יונה מרצבך היה מראשי המערכת מאז תש"ג ועד פטירתו בתשמ"א. במשך שנים ארוכות שימש הרב רפאל שמואלביץ כראש המערכת.
מנהל האנציקלופדיה מראשית דרכה היה הרב יהושע הוטנר, בשנת תשס"ו נכנס לתפקיד הרב פרופ' אברהם שטינברג, אשר משמש כמנכ"ל האנציקלופדיה. מרכז המערכת היה הרב אורי דסברג, עד למותו בתאונת דרכים בתשע"א (2011).
כיום ראש המערכת הוא הרב מאיר שמואלביץ. הרב סער מייזל, מותיקי העורכים, עמד בראש בית המדרש של האנציקלופדיה, המכשיר מ-ה'תשע"ד עורכים חדשים באנציקלופדיה.
חברי המערכת בעבר
מלבד הרב זווין והרב מאיר בר-אילן, חברי המערכת הראשונים היו:
השתתפו במהלך השנים
במשך השנים השתתפו בכתיבת ערכים בין היתר:
כרכים מיוחדים
במהלך השנים יצאו לאור ספרים מיוחדים המבוססים על ערכים מורחבים מתוך האנציקלופדיה, ובהם הגדה של פסח ומחזור ליום הכיפורים. עוד יצאו שני כרכי מפתחות: מפתח עניינים ומפתח מקורות לתלמוד הבבלי. כמו כן יצא גם כרך מיוחד בשם "ערכי מסכת כתובות", הכולל לקט של הערכים הרלוונטיים לפי סדר סוגיות המסכת.
האנציקלופדיה מופיעה גם בתוך גרסאות הפלוס של פרויקט השו"ת של בר-אילן, ונמכרת כחבילה מיוחדת במאגר התורני אוצר החכמה.
מיקרופדיה תלמודית
בשנת 2013 עלה לרשת האינטרנט המיזם "מיקרופדיה תלמודית" המבוסס על האנציקלופדיה. הוא מיועד למי שאינם תלמידי חכמים מובהקים המבקשים הסבר תמציתי וקצר של המושגים. המיקרופדיה עלתה כחלק ממיזם ויקישיבה שבאתר ישיבה. המיקרופדיה יוצאת לאור גם כספר מודפס. עד כה יצאו לאור תשעה כרכים.
AppArmor
פרטים
בנוסף ליצירת פרופילים ידנית, AppArmor כולל מצב למידה, שבו הפרות פרופיל נרשמות, אך אינן נמנעות. לאחר מכן ניתן להשתמש ביומן זה ליצירת פרופיל AppArmor, בהתבסס על התנהגותה האופיינית של התוכנית.
AppArmor מיושם באמצעות ממשק הליבה של Linux Modules Security Modules (LSM).
AppArmor מוצע בחלקו כחלופה ל-SELinux, שמבקרים מחשיבים אותו כקשה יחסית למיישמי IT להקים ולתחזק. בניגוד ל-SELinux, שמבוסס על החלת תוויות על קבצים, AppArmor עובד עם נתיבי קבצים. תומכי AppArmor טוענים כי זה פחות מורכב וקל יותר למשתמש הממוצע ללמוד מאשר SELinux. הם גם טוענים כי AppArmor דורש פחות שינויים כדי לעבוד עם מערכות קיימות. לדוגמה, SELinux דורשת מערכת קבצים התומכת ב"תוויות אבטחה" (security labels), ולכן אינה יכולה לספק בקרת גישה לקבצים המותקנים באמצעות NFS. מאידך, אפליקציית AppArmor היא אגנוסטית למערכות קבצים.
מייקל בייקר
קורות חיים
מייקל בייקר נולד בעיר ממפיס שבמדינת טנסי וגדל בקליפורניה. בשנת 1975 הוא סיים לימודי תואר ראשון בהנדסת אווירונאוטיקה באוניברסיטת טקסס באוסטין.
לאחר סיום הלימודים בייקר סיים קורס טיס. בשנת 1978 הוא הוצב בנושאת מטוסים "מידוויי (CV-41)" בה היה טייס במטוס "ווט A-7 קורסייר II". בשנת 1981 הוא סיים קורס טיסי ניסוי. בשנת 1983 בייקר חזר לבית ספר לטיסה והיה מדריך. בהמשך הוא היה מדריך בבית ספר של חיל האוויר המלכותי. בסך הכול הוא עשה כ-5400 שעות טיסה ב-50 מטוסים שונים.
שירות בתחום החלל
בשנת 1985 בייקר נבחר ליחידת האסטרונאוטים של נאס"א. הוא היה בצוות קרקע של מספר משימות. בשנת 1991 הוא השתתף במשימת STS-43 כטייס של מעבורת החלל אטלנטיס (ג'ון בלאהה היה מפקד צוות). המשימה כללה הצבת לוויין TDRS במסלול. במשימת STS-52 בשנת 1992 (ג'ים ות'רבי היה מפקד צוות) הוא היה טייס צוות של מעבורת החלל קולומביה. במהלך המשימה שוחרר למסלול לוויין LAGEOS-2 שנבנה על ידי נאס"א תוך שיתוף פעולה עם סוכנות החלל האיטלקית. בשנת 1994 בייקר היה מפקד צוות של STS-68 במעבורת החלל אנדוור. המשימה פעלה לפי תוכנית של חקר כדור הארץ. בשנת 1997 בייקר טס לחלל בפעם הרביעית כמפקד צוות של STS-81 על מעבורת החלל אטלנטיס. המעבורת התחברה לתחנת החלל מיר, הביאה אספקה והחזירה לכדור הארץ ממצאי המחקרים.
בשנת 1995 בייקר היה נציג נאס"א במרכז גגארין להכשרת קוסמונאוטים. בשנת 1997 הוא מונה לתפקיד ניהולי במרכז החלל ג'ונסון. מספר שנים הוא היה נציג נאס"א ברוסקוסמוס. באוגוסט 2001 הוא חזר למרכז החלל ג'ונסון.
לאחר פרישה מנאס"א
בשנת 2017 בייקר פרש מנאס"א ונקלט בתעשייה פרטית.
צ'רי A11
צ'רי A11 (באנגלית: Chery A11) היא מכונית משפחתית המוגדרת כמכונית קומפקטית, מתוצרת יצרנית הרכב הסינית צ'רי (שם מלא: "Chery Automobile Co., Ltd", בסינית: 奇瑞汽车股份有限公司) אשר יוצרה בסין בין השנים 1999–2006 ומיוצרת בירדן משנת 2008 ועד היום.
מכונית ה"צ'רי A11" יוצאה למצרים.
GTP
גואנוזין טריפוספט (Guanosine-5'-triphosphate ובקיצור GTP) הוא תרכובת כימית בעלת מבנה של בסיס חנקני גואנין, בתוספת סוכר ריבוז ושלוש קבוצות זרחה. הבסיס החנקני קשור לפחמן 1' בריבוז וקבוצות הזרחה קשורות לפחמן 5'. GTP היא אחת התרכובות החשובות ביותר בכל היצורים החיים, והיא יכולה לשמש כמצע ליצירה של RNA בתהליך השעתוק, וכמקור אנרגיה וכמפעיל של תהליכים מטבוליים. היא נוצרת במהלך הריאקציה החמישית במעגל קרבס. בין היתר משמשת GTP כמקור אנרגיה ביצירת חלבונים, והיא מנוצלת על ידי חלבוני G במסלולי מעבר אותות.
מצעד שירי הסטרימינג הבריטי
מצעד שירי הסטרימינג הבריטי (, בשמו הקודם: Official Streaming Chart) הוא מצעד מוזיקה המבוסס על מספר ההשמעות של שירים בפלטפורמות הסטרימינג השונות, כמו ספוטיפיי, דיזר, Google Play Music, אפל מיוזיק וטיידל ב. הוא כולל נתונים הן משירותי הסטרימינג החינמיים והן מהשירותים שכרוכים בתשלום נוסף. הנתונים נאספים על ידי חברת המצעדים הרשמית הבריטית ומפורסמים מדי שבוע באתר הרשמי שלה ובמגזין Music Week.
החל מהמצעד מתאריך 12 ביולי 2014 – תאריך הכללת נתוני הסטרימינג במצעד הסינגלים הבריטי – אושר מצעד הסטרימינג הרשמי לשימוש. השיר הראשון שהגיע לראש המצעד היה "Sing" של אד שירן.
N.W.A
N.W.A. (קיצור של "Niggaz With Attitudes" – בתרגום חופשי, "כושים עם חוצפה") היא להקת גנגסטה ראפ מקומפטון, קליפורניה שזכתה להצלחה רבה בסוף שנות השמונים ותחילת שנות התשעים. חברי הקבוצה הם DJ Yella, ד"ר דרה, Eazy-E, אייס קיוב ו-MC Ren.
היסטוריית הלהקה
בתחילת שנות השמונים הקים אריק רייט (המכונה Eazy-E), שהיה אז סוחר סמים בלוס אנג'לס, חברת תקליטים קטנה בשם "רות'לס רקורדס" (Ruthless Records). בסוף שנת 1986 הוא נפגש עם חברו מבית הספר ד"ר דרה ועם DJ Yella, שבאותה תקופה היו בקבוצת ראפ ידועה בשם "World Class Wreckin' Cru", והציע להם לעבור לחברת התקליטים שלו. אייס קיוב, שהיה אז בלהקת ראפ קטנה בשם C.I.A, היה חבר של רייט מהתיכון וכתב בשבילו שיר גנגסטא ראפ מפורסם בשם "Boyz-n the Hood". בנוסף, הצטרפו לחבורה אנשים אחרים, כגון The D.O.C מהקבוצה Fila Fresh Crew ו-Arabian Prince.
הלהקה שינתה שמה ל"N.W.A." לאחר שחברת HBO סירבה לקנות שיר של אייס קיוב, בגלל השפה הבוטה שבו. בנוסף, הלהקה נתנה לאריק רייט לשיר את אותו השיר ולהיות בראש הקבוצה.
אלבומם הראשון, N.W.A. and the Posse שיצא בסוף 1987, לא הצליח ולא זכה להתעניינות רבה. לאחר מכן MC Ren צורף לקבוצה והוחלט לצמצם את הלהקה ל-5 חברים בלבד, כששאר החברים יתעסקו בצד הטכני של יצירת השירים. האלבום השני של ההרכב, Straight Outta Compton, שיצא ב-1988 בגרסה מצונזרת ובפברואר 1989 בגרסה המקורית, זכה להצלחה מסחררת ונחשב לאחד מאלבומי הראפ הטובים ביותר. האלבום התפרסם במיוחד בגלל שירי המחאה של הקבוצה, כגון "Fuck Tha Police", בו התלוננה הקבוצה על השוטרים באזורם שמטרידים אותם ואחרים ללא הצדקה. בעקבות השיר קיבלה הקבוצה מכתב אזהרה מסגן ראש ה-FBI.
למרות הצלחת הקבוצה, אייס קיוב עזב אותה בסוף שנת 1989, בגלל שטען שהאמרגן היהודי שלהם גונב אותם, והחל בקריירת סולו מצליחה. עזיבתו הכעיסה את חברי הקבוצה, שהוציאו בתגובה ב-1990 מיני-אלבום מצליח בשם 100 Miles and Runnin', שם אומר ד"ר דרה, בתרגום חופשי, "זה התחיל בחמישה אבל אחד לא עמד בזה, אז עכשיו אנחנו ארבעה כי החמישי לא הצליח לעשות את זה". בכך פתחה הקבוצה מלחמת ראפ כנגד אייס קיוב, ובתגובה הוא הוציא שיר מזלזל משלו על הקבוצה, בשם no vaseline באלבומו השני "Death Certificate", שיצא בסוף 1991. השיר נחשב בעיני רבים לאחד משירי הדיס הכי טובים בכל הזמנים בהיפ הופ.
הפרידה של אייס קיוב מהקבוצה לא פגעה בהצלחתה – במאי 1991 שחררה הקבוצה את האלבום האחרון שלה, Niggaz4Life, שהגיע למקום הראשון במצעד הבילבורד. האלבום דיבר על הגזענות כלפי השחורים בארצות הברית. כמה חודשים מאוחר יותר ד"ר דרה עזב את הקבוצה – דבר שהביא לפירוקה.
פוליטיקה ועימותים עם המשטרה
הלהקה התעסקה ותמכה בזכויות שחורים - שם הלהקה: N.W.A משמעותו niggaz with attitdues (כושים עם חוצפה) נבחר בכוונה בידי Eazy-E. השיר Fuck tha Police הוא אחד משירי הלהקה המפורסמים ביותר. שמו מרמז על תוכנו - שיר מחאה חריף כנגד אלימות משטרתית. הדובר בשיר מקלל את המשטרה על כך שהיא מפלה את השחורים ושוללת את זכויותיהם. הF.B.I אסר לפרסם את השיר, שלחו מכתב ברור לחברי הלהקה שלא לבצע אותו בהופעות ואף איימו על חברי הלהקה באופן אישי. אך חברי הלהקה המשיכו לבצע את השיר ואף הלהיטו את הקהל כנגד המשטרה בהופעותיהם בחיזוק אמרגנם ג'רי הלר טענו שמדובר בחופש הביטוי. מעריצי הלהקה אף תקפו שוטרים והציתו תחנות משטרה.
ב-9 בנובמבר 1989 במהלך הופעה בדטרויט לאחר שאייס קיוב שלהב את הקהל יחד עם כול הלהקה להרים אצבע משולשת לכיוון השוטרים שהשגיחו על האירוע ולשיר את "fuck tha police", המשטרה ערבה לחברי הלהקה ועצרה אותם לעיני המעריצים יחד עם האמרגן ג'רי הלר, על הסתה כנגד המשטרה. לאחר המעצר מעריצי הלהקה הזועמים תקפו שוטרים והתפרעו על תחנות משטרה ואף פצעו אנושות שוטרים. דעת חברי הלהקה על שנאה למשטרה לא פחתה אלא רק גברה והתבטאה באלבום Niggaz4Life שהגיע מקום ראשון במצעד הבילבורד.
אייס קיוב המשיך להוציא שירים נגד המשטרה לאחר שפרש מן הלהקה ואף נעצר מספר פעמים.
גם לאחר התפרקות הלהקה חבריה המשיכו בקריירת הסולו שלהם כנגד המשטרה ובפעילותם בעד זכויות שחורים ונגד אלימות המשטרה.
לאחר פירוק הלהקה
ד"ר דרה פצח בקריירת סולו מצליחה מאוד ב-1992, יחד עם הראפר סנופ דוג, ובמהרה הפך אלבומו "The Chronic" להצלחה גדולה. גם MC Ren ו-DJ Yella ניסו להתחיל קריירות סולו משלהם, אך ללא הצלחה רבה. Eazy-E החל גם הוא בקריירת סולו מצליחה יחד עם זאת שהוא מגלה ראפרים חדשים. ב-1995 מת מברונכיטיס שנבע ממחלת האיידס שבה נדבק.
בשנת 2002 התכנסו חברי הקבוצה לאלבום מיוחד של ה-N.W.A., בו ניסו לשחזר את הצלחתם, אך הקבוצה התפרקה שוב, בשל סכסוכים בין אייס קיוב לסנופ דוג.
Miles Away
Miles Away (בעברית: רחוק מאוד) הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת-יוצרת האמריקאית מדונה, מתוך אלבומה האחד עשר, Hard Candy. השיר יצא לאור ב-17 באוקטובר 2008, כסינגל השלישי והאחרון מתוך האלבום.
השיר הגיע למקום ה-39 במצעד הסינגלים הבריטי, והשני במצעד שירי הדאנס קלאב.
רקע וכתיבה
השיר נכתב והופק על ידי מדונה, טימבלנד, ג'סטין טימברלייק ונייט הילס. השיר הוא שיר בסגנון האלקטרופופ, אשר אפיין כמה שירים נוספים מתוך האלבום, Hard Candy. עבור השיר יצא רמיקס רשמי אותו עשה ג'וני וישיוס.
בנוסף לכך, זכה השיר למעמד הפלטינה בברזיל, על סך מכירות של 100,000 עותקים.
וידאו קליפ
הווידאו קליפ הנלווה שיצא עבור השיר הועלה לערוץ היוטיוב של מדונה ב-24 במאי 2018. הקליפ מכיל בתוכו חלקים מסיבובי הופעות שונים של מדונה, כדוגמת סיבוב ההופעות "Sticky & Sweet Tour", מתוכו נלקחו קטעים שונים מיעדים שונים בהם הופיעה.
מדונה העלתה הופעה שלה עם השיר ליוטיוב, שזכתה להצלחה כאשר צבר למעלה מ-1.9 מיליון צפיות.
יוז'ף אנטל (האב)
אנטל הוא אביו של יוז'ף אנטל הבן, שהיה ראש ממשלת הונגריה הראשון לאחר נפילת המשטר הקומוניסטי במדינה.
קורות חיים
אנטל לחם בשורות צבא האימפריה האוסטרו-הונגרית במלחמת העולם הראשונה. יחידתו הוכתה קשות והוא ניצל משבי בזכות משפחה פולנית שהסתירה אותו.
לאחר המלחמה חזר אנטל להונגריה. הוא למד משפטים ועבד במשרד הפנים ההונגרי.
בתקופת מלחמת העולם השנייה
עם כיבוש פולין על ידי גרמניה בספטמבר 1939 ברחו אלפי פולנים להונגריה, בהם מאות יהודים. בשנים 1942 ו-1943 ברחו יהודים נוספים, בתקופה בה חוסלו גטאות פולין אך הונגריה עדיין הייתה בטוחה יחסית.
אנטל היה אחראי על הפליטים מטעם משרד הפנים ההונגרי בין השנים 1939–1944. הוא היה בין האחראים להקמתה של ועדה אזרחית לסיוע לפליטים מפולין, בראשה עמדו הנריק סלביק ויאן קולטאי-שדניצקי (Jan Kołłątaj-Srzednicki) שהיה גם נציג ממשלת פולין הגולה. בניגוד לפקידים אחרים בוועדה זו, אנטל לא הפלה בין יהודים ונוצרים.
כדי להציל את היהודים הסתירה הוועדה חלק מהם בזהות של לא יהודים. אנטל סייע בהסתרת זהותם של מספר יהודים, וכן סייע למחתרת הציונית בהונגריה. עם מעצרם של חברי מחתרת פעל אנטל לשחרורם ובחלק מהמקרים הצליח להביא לשחרורם.
לאחר פלישת הגרמנים להונגריה במרץ 1944 נעצרו חברי הוועדה לסיוע לפליטים. חלקם, כמו קולטאי-שדניצקי, נרצחו מיד. חלקם, כגון סלביק, נעצרו ונשלחו למחנות ריכוז. אנטל נעצר גם הוא ביולי 1944 אך שוחרר מכיוון שחבריו לוועדה טענו בחקירתם על ידי הגסטפו שאנטל לא ידע דבר על פעילותם.
לאחר המלחמה
לאחר המלחמה מונה אנטל לתפקידי שר השיקום ויושב ראש הצלב האדום ההונגרי. הוא היה ממייסדי מפלגת החקלאים והעצמאיים ההונגרית.
בנו, יוז'ף אנטל, היה ראש ממשלת הונגריה הראשון לאחר התקופה הקומוניסטית.
הכרה
בשנת 1989 הוכר אנטל בתור חסיד אומות העולם על ידי יד ושם.
טופיה (סוג)
ממוזער|[[טופיה ניקוברית (Tupaia nicobarica)]] טופיה (שם מדעי: Tupaia) הוא סוג של חדפי עצים קטנים והסוג הגדול במשפחת הטופייתיים, הדומים לחדפים וחיים רק בהודו ודרום-מזרח אסיה באזורים הטרופיים. משמעות שמם במלזית פירושו: "סנאי", עקב דמיונם במראה ובהתנהגות לסנאים.
הטופיות הם יונקים קטנים באורך 14-30 ס"מ ומשקל של 100-300 גרם. הם בעלי עיניים גדולות וחוטם קצר, פרווה עבה וזנב שעיר וארוך המשמש לאיזונם. רוב המינים הם פעילי יום החיים בג'ונגלים וברמות הרריות טרופיות. מינים אלו הם אוכלי כל הניזונים מחרקים, חלזונות, בשר, פטריות, פירות, פרחים וצוף. חלק מהמינים מקיימים יחסים סימביוזה עם צמחים טורפים אנדמיים.
חלק ממינים אלה הגיעו לסכנת הכחדה עקב הפגיעה בבית גידולם.
אווה מריאן האבאק
אווה מריאן האבאק (באנגלית: Eva Marian Hubback; 13 באפריל 1886 – 15 ביולי 1949) הייתה פמיניסטית בריטית ותומכת מוקדמת של חינוך למניעת היריון ואאוגניקה.
ראשית חייה
אווה מריאן שפילמן נולדה ב־13 באפריל 1886, בתו של סר מאייר שפילמן (1856–1936). סר מאייר היה אחד משלושת הבנים, שנותרו בחיים, משמונת ילדיו של הבנקאי אדם שפילמן (1812–1869). הוא היגר לבריטניה מאזור פוזנן עם שני אחיו.
אווה הייתה אחייניתו של המהנדס האזרחי, שנהייה שוחר אמנות, סר איזידור שפילמן (1854–1925), ושל מבקר האמנות הנודע מריון שפילמן (1856–1936) ואשתו, סופרת הילדים מייבל שפילמן (1862–1938). מצד דודים אלו אווה הייתה קרובת משפחה של המשפחות הידועות מונטאגו / סמואל וסבג-מונטיפיורי.
אווה למדה בבית הספר סנט פליקס, סאות'וולד, סאפקולק ואחר כך בניוהאם קולג' בקיימברידג'. בשנת 1908 היא סיימה בהצטיינות את הבחינות לתואר הראשון בכלכלה בשנת 1911 נישאה לפרנסיס ויליאם האבק (1884–1917). לזוג היו שלושה ילדים, דיאנה, רחל ודוד. בעלה נפטר בפברואר 1917, מפציעות שספג בפעולה במלחמת העולם הראשונה, משנת 1916, למשך שנה, היא הייתה המנהלת של לימודי הכלכלה בניוהאם וגירטון בקיימברידג'.
קריירה
האבאק הייתה מעורבת בתנועת הסופרג'יזם יחד עם אלינור ראת'בון. משנת 1918 עד 1927 היא הייתה מזכירה פרלמנטרית, ובהמשך גם נשיאת האיחוד הלאומי לשוויון אזרחי, שניהל מאבקים מוצלחים לרפורמות בחוקים הנוגעים לזכויות נשים וילדים. היא הפכה למנהלת של המכללה לחינוך מבוגרים מורלי לגברים ונשים עובדות בשנת 1927. בשנת 1929 הצטרפה לאגודה היוג'נית, בשנת 1931 הפכה לעמיתה באגודה, בשנת 1932 חברת המועצה ובשנת 1934 חברת הוועד המנהל.
בשנת 1930 היא סייעה בהקמת התנועה הפמיניסטית "גילדת נשות העיר" (Towenswomen's Guild). בשנת 1933 יחד עם שאנה סיימון וארנסט דרווין סימון הם ייסדו את האגודה לחינוך לאזרחות. היא הפכה למזכירה של אגודה זו, ויושבת ראש האגודה לתמיכה במשפחה.
בנה של האבאק, דוד, היה נשוי לג'ודית האבאק ששיתפה פעולה עם מחקריה הסוציולוגים של אווה האבאק, ולאחר מותה המשיכה והרחיבה את פועלה.
בשנים 1946 - 1948 ייצגה האבק את צפון קנסינגטון במועצת מחוז לונדון, מועצה שנבחרה על מצע מפלגת הלייבור. היא נפטרה ב־15 ביולי 1949.
מוסתחב
מוסתחב (בערבית: مستحبّ) הוא מושג בהלכה האסלאמית, אשר משמעותו "מומלץ", ובתחומו נמצאים מעשים אשר אינם בגדר חובה, אך בגדר המלצה.
מעשה שמוגדר כ"מוסתחב" הוא מעשה שעל פי ההלכה והתאולוגיה של האסלאם, עשייתו מזכה בשכר מאת אללה, ובדרך כלל מביאה גם תועלת בעולם הזה, ואשר אי עשייתו או הימנעות מעשייתו אינן מושכות עונש אלוהי ואינן גורמות לנזק בעולם הזה או בעולם הבא.
ההפך מ"מוסתחב" הוא מקרוה (مكروه) אשר משמעותו "שנוא", או "בלתי רצוי".
מוצ'ון
מוצ'ון (בהונגרית: Múcsony) הוא כפר במחוז בורשוד-אבאוי-זמפלן שבצפון מזרח הונגריה. כמו כפרים רבים באירופה גם אוכלוסיית מוצ'ון קטנה משמעותית בעשרות השנים האחרונות מ-3,423 תושבים בשנת 1990 עד 2,894 תושבים בשנת 2018 (ירידה של כ-15%).
במוצ'ון חיו יהודים בודדים ובמקום קיימים שאריות של בית קברות יהודי וידוע מיקומו של בית קברות נוסף בכפר שהיה ואיננו.
חיל התמיכה האסטרטגית של צבא השחרור העממי
חיל התמיכה האסטרטגית של צבא השחרור העממי (סינית מסורתית: 中国人民解放军战略支援部队) הוא גוף צבאי לתיאום פעילותה הצבאית של סין בתחום הסייבר, החלל והלוחמה האלקטרונית של צבא השחרור העממי של סין. החיל הוקם ב-31 בדצמבר 2015 כחלק מהגל הראשון של הרפורמה הצבאית בסין.
היסטוריה
ההודעות הראשוניות לא סיפקו פרטים רבים על החיל, אך יאנג יוג'ון ממשרד ההגנה הסיני תיאר זאת כשילוב של כל כוחות התמיכה שאוחדו לכדי חיל אחד בדצמבר 2015.
פרשנים משערים שגוף זה יכלול פעולות היי-טק הכוללות פעולות במרחב הקיברנטי ולוחמה אלקטרונית, ללא תלות בגופים אחרים של הצבא. מומחה אחר, יין ז'ואו, אמר ש"המשימה העיקרית של כוח התמיכה האסטרטגית של צבא השחרור העממי היא לתת תמיכה לפעולות הלחימה כך שהצבא יוכל להשיג יתרונות אזוריים בתחום הלוחמה בחלל ובמלחמת הסייבר ולהבטיח פעולות חלקות."
מבנה
מבחינה תפקודית ומבנית פועל כוח התמיכה כמו חיל הטילים של צבא השחרור העממי. החיל נוצר מיחידות האחראיות על לוחמה, סייבר ולוחמה אלקטרונית במחלקת המטה הכללי לשעבר (כולל יכולות הריגול בסייבר של המחלקה השלישית לשעבר, אמצעי התמיכה האלקטרונית של המחלקה הרביעית לשעבר, ויחידות החלל שהפעילו מערכות ומשרדי סיור אווירי ותחנת לוויין), עליהם צורפו אגפים של המחלקה הפוליטית הכללית ומחלקת החימוש הכללי (כולל מתקני שיגור, טלמטריה, מעקב ובקרה וארגוני מחקר ופיתוח). על פי ההערכה, יש לפחות 5 מחלקות, אם כי קיים ויכוח בפרשנויות המערב על קיומה של מחלקה שישית אפשרית לציוד חלל.
יחסי איי מרשל–ארצות הברית
היסטוריה
במהלך מלחמת העולם השנייה כבשה ארצות הברית את האיים מידי האימפריה היפנית במסגרת המערכה באיי גילברט ומרשל. בשנים 1946–1958 צבא ארצות הברית ביצע ניסויים גרעיניים באטול ביקיני שבשטח איי מרשל. בשנת 1965 הממשל האמריקאי הקים פרלמנט מקומי על מנת לקדם את הממשל העצמי של האיים. בשנת 1979 הוענקו לאיים עצמאות מוחלטת מטעם ארצות הברית. מאז נחתמו חוזים רבים בין המדינות. עד שנת 2023 ארצות הברית אמורה לספק כ-57 מיליון דולרים בכל שנה לאיי מרשל. סוכנויות אמריקניות שונות כגון רשות התעופה הפדרלית, שירות הדואר של ארצות הברית ו-FEMA מעניקות סיוע לאיים. בתמורה, איי מרשל מעניקים תמיכה מוחלטת בארצות הברית באומות המאוחדות. עם זאת, בשנת 2015 איי מרשל גינתה את האמברגו האמריקני על קובה. מושא למחלוקת מרכזית נוסף בין המדינות הוא האי וייק אשר נחשב לטריטוריה אמריקאית אך גם איי מרשל טוענת עליה לבעלות. מחלקת ההגנה של ארצות הברית מורשית להשתמש במספר לגונות ואיים בקווג'לין. מבחינה כלכלית, איי מרשל הביעה עניין למשוך השקעות אמריקאיות.
גביע דייוויס 1963
המשחק על התואר נערך ב-28-26 בדצמבר 1963 באדלייד, אוסטרליה. המשחק נערך בין אוסטרליה לבין ארצות הברית והסתיים בניצחון של נבחרת ארצות הברית עם התוצאה 2:3. בכך נבחרת ארצות הברית זכתה בתואר בפעם ה-19 בסך הכל.
בית אמריקה
הבית כלל 7 קבוצות כולל איראן.
בית אירופה
הבית כלל 28 קבוצות, כולל ברזיל, צ'ילה, מצרים, דרום אפריקה, רודזיה הדרומית וישראל. לאחר משחקים מוקדמים החלו משחקי רבע הגמר.
בית המזרח
הבית כלל 9 נבחרות. במשחק המוקדם פקיסטן ניצחה את ציילון.
משחקים בין מנצחי הבתים
המשחקים נערכו במהלך ספטמבר-נובמבר 1963.
ישראל בגביע דייוויס
בשנת 1963 נבחרת ישראל שובצה בבית אירופה ושיחקה נגד נבחרת אוסטריה.
באוקה מולמה
באוקה מולמה (בהולנדית: Bauke Mollema; נולד ב-26 בנובמבר 1986) הוא רוכב אופני כביש הולנדי בקבוצת טרק - סגפרדו. מולמה ניצח בקלאסיקה סן סבסטיאן ב-2016 ובג'ירו די לומברדיה ב-2019. בנוסף לכך, למולמה ניצחון בקטע בטור דה פראנס (2017), ובוואלטה אספנייה (2013), למולמה פודיום אחד מגרנד טור, כאשר סיים שלישי בוואלטה אספניה 2011.
2008
לאחר שרכב בקבוצת הפיתוח שלה, הצטרף מולמה לקבוצה הראשית של רבובנק (נקראה בהמשך "בלקין" וכיום נקראת "יומבו–ויסמה"). הוא סיים שביעי בטור של גרמניה, ושישי בוואלטה קסטיליה לאון.
2009
מולמה סיים 16 כללי ב, וסיים במקום ה-17 הכללי במרוץ הגראן פיימונטה.
2010: השתתפות ראשונה בגרנד טור
מולמה סיים במקום החמישי הכללי בוואלטה של אנדלוסיה. הוא נבחר לראשונה לגראנד טור, כאשר התחרה בג'ירו ד'איטליה וסיים במקום ה-12 הכללי, 19:41 אחרי איוואן באסו האיטלקי.
2011: פודיום בוואלטה אספנייה
מולמה סיים תשיעי במרוץ פריז - ניס ובוולטה אה קטלוניה. הוא סיים שני בוואלטה קאסטיליה לאון, וסיים חמישי בטור דה סוויס ובאליפות הולנד באופני כביש. הוא התחרה לראשונה בטור דה פראנס, וסיים שני בקטע ה-17, שרק אדוואלד בואסון האגן הנורווגי מקדים אותו. בסופו של דבר, סיים במקום ה-68 הכללי. הוא התחרה גם בוואלטה אספנייה, ושם רשם הופעה הרבה יותר מוצלחת, עם מקום שני אחד בקטע התשיעי, פעמיים מקום שלישי (בקטעים 17 ו8) ומקום שלישי כללי במרוץ, 1:50 דקות אחרי כריסטופר פרום המנצח. (בפועל, מולמה סיים רביעי במרוץ, וחואן חוזה קובו ניצח בו, אך בשל פסילתו של קובו עלה מולמה למקום השלישי)
2012: חמישי בקלאסיקה סן סבסטיאן ושלישי בטור של חבל הבסקים
מולמה סיים שלישי בטור של חבל הבסקים, וסיים שני בקטע נגד השעון האישי. הוא סיים במקום העשירי במרוץ אמסטל גולד, שביעי בלה פלש ואלון, ושישי בלייז'–בסטון–לייז'. הוא השתתף בטור דה פראנס, אך פרש במהלך הקטע ה-11. הוא סיים חמישי בקלאסיקה סן סבסטיאן, הוא נבחר שוב לוואלטה אספנייה, וסיים שישי בקטע ה-3 וה-19, וסיים בסופו של דבר במקום ה-28 הכללי. את העונה הוא סיים עם מקום שביעי במרוץ ג'ירו די לומברדיה.
2013: שישי בטור דה פראנס וניצחון בקטע בוואלטה אספנייה
מולמה פתח את העונה עם מקום שישי כללי בטור של מדיטראנין, ומקום שלישי בוואלטה של אנדלוסיה. הוא סיים שני במרוץ החד יומי, וואלטה מורסיה. ורביעי במרוץ קריטריום אינטרנשיונל, הוא סיים עשירי במרוץ אמסטל גולד, ותשיעי בלה פלש וואלון. הוא סיים רביעי כללי בטור של נורווגיה, וניצח את הקטע השני בטור דה סוויס וסיים במקום השני הכללי, 1:02 אחרי רוי קושטה הפורטוגלי. מולמה המשיך את יכולתו הטובה גם בטור דה פראנס, כאשר סיים במקום השישי הכללי (11:42 דקות אחרי כריסטופר פרום), וסיים שלישי בקטע ה-13, ורביעי בקטע ה-8. הוא סיים תשיעי בקלאסיקה סן סבסטיאן, ובוואלטה אספנייה, ניצח את הקטע ה-17 וסיים במקום ה-52 הכללי. הוא סיים במקום ה-11 באליפות העולם.
2014: שני בקלאסיקה סן סבסטיאן, שלישי בטור דה סוויס ועשירי בטור דה פראנס
מולמה סיים שישי בוואלטה של אנדלוסיה ושביעי במרוץ אמסטל גולד. הוא ניצח את הקטע הרביעי בטור של נורווגיה, וסיים במקום השלישי הכללי. הוא סיים שלישי כללי בטור דה סוויס, וסיים שני בקטע התשיעי והאחרון. מולמה סיים עשירי בטור דה פראנס, 21:15 דקות אחרי וינצ'נצו ניבאלי, המנצח במרוץ. הוא סיים שני בקלאסיקה סן סבסטיאן, 14 שניות אחרי אלחנדרו ולוורדה.
2016: ניצחון בקלאסיקה סן סבסטיאן
מולמה סיים שלישי בוואלטה אנדלוסיה, ותשיעי בטירנו - אדריאטיקו, הוא סיים במקום ה-14 במרוץ אמסטל גולד, ובמקום התשיעי בלייז'–בסטון–לייז'. הוא סיים תשיעי בטור דה רומאנדי. ו-11 בטור דה פראנס. עד קטע 19, מולמה היה ממוקם במקום השני, בפער של 3:52 מכריסטופר פרום שהוביל, אך בקטע ה-19 סיים במקום ה-23, בפער של 4:26 דקות ממנצח הקטע, רומן בארדה. ובשל כך ירד למקום ה-10. בקטע ה-20, איבד עוד זמן וירד למקום ה-11. הוא ניצח את מרוץ קלאסיקה סן סבסטיאן, לאחר שהקדים את טוני גלופן ואלחנדרו ולוורדה ב-17 שניות. הוא סיים במקום ה-17 במקצה אופני הכביש באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016), וניצח את הקטע הרביעי בטור של אלברטה, ובסופו של דבר סיים במקום השני.
2017: ניצחון בקטע בטור דה פראנס, וניצחון בוואלטה סן חואן
מולמה ניצח את וואלטה סן חואן, לאחר שהקדים את אוסקר סביליה ב-14 שניות, ואת רודולפו אנדראס טורס ב-16 שניות. הוא סיים רביעי בטור אבו דאבי, ותשיעי בטירנו - אדריאטיקו. מולמה התחרה בג'ירו ד'איטליה, וסיים במקום השביעי, 3:41 דקות אחרי טום דימולן המנצח. בטור דה פראנס, מולמה ניצח את הקטע ה-15 לאחר בריחת סולו. הוא סיים במקום ה-17 הכללי אך לא היה חלק משמעותי מהמאבק בדירוג הכללי. הוא סיים שלישי בקלאסיקה סן סבסטיאן, חמישי בגרנד פרי קוויבק, ושני בטור של גואנשי.
2018: ניצחון במרוץ גראן פרמיו ברונו בגלי
מולמה סיים רביעי בוואלטה או אלגראב. הוא ניצח את הקטע השני במרוץ קופי אה בארטלי, וסיים שני כללי. הוא סיים שביעי בטור של חבל הבסקים, וסיים במקום ה-12 בטור דה סוויס. הוא סיים במקום ה-26 בטור דה פראנס, שני בקלאסיקה סן סבסטיאן, ובמקום ה-30 בוואלטה אספנייה. הוא ניצח את מרוץ גראן פרמיו ברונו בגלי.
2019: ניצחון בג'ירו די לומברדיה ואלוף אירופה במקצה מעורב
מולמה פתח את העונה עם מקום שלישי במרוץ טרופאו סס סאלינס, ושלישי במרוץ טרופאו אנדראטקס, הוא סיים רביעי כללי במרוץ אטואל דה בסז'. בקלאסיקות האביב, מולמה סיים במקום השנים עשר במרוץ אמסטל גולד ובמקום השישי בלה פלש ואלון. הוא סיים חמישי בג'ירו ד'איטליה, 5:43 דקות אחרי ריצ'רד קאראפז המנצח. הוא השתתף בטור דה פראנס, ותוצאתו הבכירה הייתה מקום רביעי בקטע ה-17, וסיים במקום ה-28. הוא סיים חמישי בקלאסיקה סן סבסטיאן, וזכה במדליית זהב באליפות אירופה ביחד עם נבחרתו (הולנד) במקצה נגד שעון מעורב. בסיום העונה ניצח במונומנט ג'ירו די לומברדיה לאחר בריחת יחיד.
2020
מולמה פתח את עונת 2020 עם מקום שמיני בוואלטה או אלגארבה, 1:31 דקות מרמקו אוונפול המנצח. הוא התחרה בשני מרוצים חד יומיים בצרפת, קלאסיקת פאון-ארדש וקלאסיקת רויאל ברנר דרומה, אך בשניהם לא סיים את המרוץ. המרוץ הבא בו התחרה מולמה התקיים חמישה חודשים מאוחר יותר, בשל פגרת הקורונה המאולצת, והיה הרוט ד'אוקסיטניה, בו סיים חמישי, 1:09 דקות מאיגן ברנל המנצח. גם המרוץ הבא של מולמה היה בצרפת ושימש כמרוץ הכנה לטור דה פראנס, הטור דה ל'אן, וסיים בו שישי, 2:24 דקות מפרימוש רוגליץ' המנצח. מולמה זינק לג'ירו די לומברדיה, במטרה להגן על תוארו, הוא הלידר של טרק-סגפרדו במרוץ הזה ששלחה סגל למרוץ שכלל גם את ג'וליו צ'יקונה ווינצ'נצו ניבאלי, אך מולמה סיים רק רביעי את המרוץ, 1:19 מיאקוב פוגלסן המנצח. בטור דה פראנס, מולמה היה חלק ממאבקי הדירוג הכללי ודורג במקום ה-13 לפני הקטע ה-13, שבמהלכו הוא התרסק וסבל משבר בכף היד, שגם סיים את עונתו.
ויליאם ריגל
דארן קנת' מת'יוז (באנגלית: Darren Kenneth Matthews; נולד ב-10 במאי 1968) הידוע יותר בשם הבמה שלו, וילאם ריגל הוא מתאבק עבר אנגלי, מאמן היאבקות ומנג'ר, המופיע בארגון ההיאבקות All Elite Wrestling (AEW). הוא מוכר בעיקר בשל תקופתו בארגון ההיאבקות WWE, שבו היה הג'נרל מנג'ר של התוכנית NXT. בנוסף לתפקידו כג'נרל מנג'ר, הוא היה מנהל פיתוח כישרונות ומנהל הגיוס הגלובלי של ה-WWE.
בשנת 2000. הוא הצטרף לארגון ההיאבקות World Wrestling Federation (ה-WWF, כיום ה-WWE), שבו היה פעמיים האלוף הבין יבשתי, חמש פעמים אלוף ההארדקור של ה-WWE, ארבע פעמים האלוף האירופאי של ה-WWE, ארבע פעמים אלוף העולמי לזוגות ומלך הזירה לשנת 2008. אף על פי שלא זכה באף אליפות עולם, ריגל מוערך על ידי מעריצי ההיאבקות על יכולותיו בזירה ואף נחשב לאחד מהמתאבקים הכי פחות מוערכים בכל הזמנים.
חיים אישיים
מת'יוז נשוי לכריסטינה בדדוס מאז נובמבר 1986, כשלשניים יש יחדיו שלושה ילדים בשם דניאל, ביילי ודיין.