cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
אדירנה
מגירוש ספרד ועד העת החדשה
אחד מסגנונות שירת הבקשות הנקרא שירת המפטירים מקורה מהעיר אדירנה. סגנון פיוט זה מושר עד ימינו, בקהילות יוצאי טורקיה, וכן בקהילות הנותרות שם. אחד הפייטנים הידועים יותר מימי המקובלים בצפת הוא רבי אבטליון ב"ר מרדכי דוויק, תלמיד רבי ישראל נג'ארה אותו פגש בצפת. את רוב הפיוטים כתב והלחין לאחר שקבע את מושבו עד סוף ימיו באדירנה. בבית הכנסת המרכזי שבעיר פעלה לאורך השנים "מקהלת מפטירים" ואחד מיוצאיה הוא הפייטן חיים מנחם בכר.
רבני העיר היו מאסכולת המקילים - ונודעו בעולם היהודי בוויכוח הלכתי בעניין כשרות בשר שהגיע מסופיה.
תהליך נסיגתה של האימפריה העות'מאנית לווה במשבר כלכלי ואי שקט פוליטי. העיר הפכה לזירת קרבות ונכבשה מספר פעמים בידי צבאות האימפריה הרוסית, כאשר במקביל הקהילה הנוצרית בעיר התעמתה עם היהודית. ב-1835 פרצה באדירנה שרפה שכילתה חלקים נרחבים ממנה. יהודים רבים היגרו מהעיר לשטחי בולגריה של ימינו והתיישבו בעיקר באזור שכונה מאוחר יותר רומליה המזרחית. במפקד שנערך ב-1873 נמנו בעיר 12,000 יהודים מתוך 100,000 תושביה. ב-1905 שוב פרצה בעיר אדירנה שרפה גדולה ובמהלכה נשרפו וחרבו כל 13 בתי הכנסת של הקהילה ובכללם בית הכנסת הרומניוטי שהוקם עוד במאה ה-11.
בשנת ה'תרכ"ח (1868) הקים ברוך מיטראני, אחד מראשוני מחיי השפה העברית ומהכותבים בעיתון המגיד ומאוחר יותר בהחבצלת, בית ספר עברי בשם "עקדת יצחק". כמו כן יסד בעיר זו עיתון עברי בשם "כרמי". פעיל בולט נוסף של הקהילה במהלך המאה ה-19 היה מנחם מרדכי (השני).
במהלך המלחמה העות'מאנית-רוסית (1877–1878) הותקפו בני הקהילות היהודיות שהתגוררו בבולגריה הן בידי האוכלוסייה המקומית, הן בידי החיילים הרוסים והן בידי חיילים עות'מאנים שנסוגו בחוסר סדר ואיבדו רסן. כתוצאה מכך, אלפי יהודים עזבו את מקומות מגוריהם ונמלטו ביחד עם הצבא העות'מאני הנסוג לאיסטנבול ואדירנה ומספר היהודים שהגיע לעיר מוערך מכמה מאות ועד כ-2,000 נפשות. ב-1906 מנתה הקהילה היהודית בעיר 23,879 נפשות. במהלך מלחמת הבלקן הראשונה, צר הצבא הבולגרי במשך מספר חודשים על העיר ואף הצליח לכובשה לזמן מה. מאות רבות מיהודי אדירנה עזבו את מקומות מגוריהם מחמת הקרבות והם מצאו מקלט בקהילות היהודיות של סופיה ופלובדיב, בהן סייעה הקהילה הוותיקה להקלת מצב הפליטים.
בשיאה, הקהילה היהודית הייתה ידועה גם כבעלת אופי ייחודי האופייני לדעות על קהילה עשירה.
בין השנים 1920–1922 הועברה העיר לחזקת ממלכת יוון מתוקף הסכם סוור שסיים את מלחמת העולם הראשונה ונרשמה הגירה המונית של בני הקהילה לאיסטנבול וסלוניקי. בהמשך, היגרו בני הקהילה גם לארצות הברית וישראל. ב-1922 היו בעיר 13,000 יהודים, ב-1927 ירד מספרם ל-5,712 וב-1943 ל-2,000.
קץ קיומה של הקהילה
לאחר הקמת טורקיה המודרנית הפעיל הממשל המרכזי לחץ כבד על קהילות המיעוטים להיטמע במסגרותיה של המדינה החדשה ולאמץ את אופייה. בנוסף, היותה של אדירנה עיר גבול בה חיו בני הקהילה כמיעוט לא מוסלמי יחיד, הביא לעימותים מול האוכלוסייה והשלטון המקומיים. בתחילת 1934 התקיים משפט נגד יהודים שהואשמו בהעלבת טורקיה בעת לוויית יהודייה שנרצחה בידי מאהבה המוסלמי. בחסות העיתונות המקומית המשפט הפך לעלילת דם נגד כלל היהודים. בהמשך אותה שנה פרצו פרעות כנגד בני הקהילות היהודיות בכל מזרח תראקיה ובכלל זה בעיר אדירנה. נרשמו פגיעות בנפש בקרב יהודי הקהילה ונזקים כבדים לחנויות ובתי מגורים. למרות ניסיונות השלטון המרכזי להכיל את האירועים החליטו מרבית בני הקהילה לנטוש את העיר ועברו בהמוניהם לאיסטנבול. פרעות 1934 סימנו את קץ קיומה של קהילה יהודית מאורגנת בעיר.
ב-1939 עם תחילת מלחמת העולם השנייה, גורשו 4,022 מיהודי בולגריה בעלי נתינות זרה או מחוסרי נתינות. כ-2,000 מהמגורשים נקלטו בטורקיה וכמה מאות מהם הורשו להתיישב באדירנה. כ-1,000 יהודים שהיו מחוסרי אזרחות כלל הושארו בשטח ההפקר בגבולות יוון, טורקיה ובולגריה. כמה עשרות מהם נעצרו ונכלאו באדירנה. העצורים נדדו הלוך ושוב, הורשו לשבת באדירנה תקופה קצרה, וגורשו שוב. מאוחר יותר הועברו רובם לווארנה ושם הועלו על ספינות מעפילים שהפליגו לארץ ישראל, חלקם במפעל העפלה פרטי שארגן ברוך קונפינו.
ב-1948 נמנו בעיר 2,750 יהודים ומספר זה ירד בהתמדה עד לכדי 100 נפשות בראשית שנות ה-70. ב-1971 הופקע בית העלמין היהודי העתיק מידי הקהילה ונאסר המשך השימוש בו. בית העלמין חרב ועל חלק משטחו הוקמה שכונת מגורים. בראשית העשור ה-2 של המאה ה-21 עדיין עמדה על תילה הגדר שהקיפה את בית העלמין ועליה עיטורי מגן דוד וכן שטח קבורה חרב שאינו מתוחזק. ב-1988 חיו בעיר 3 יהודים. ב-2012 התגורר באדירנה יהודי אחד. הקהילה היהודית אשר בניה התגוררו בעיר כ-1,500 שנים, חדלה מלהתקיים. ב-2010 הוחל בשיפוץ בית הכנסת הגדול והוא נפתח מחדש ב-2015.
אנני (זמרת)
אן ליליה ברגה סטרנד (באנגלית: Anne Lilia Berge Strand; נולדה ב-21 בנובמבר 1977), הידועה בשם הבמה אנני (Annie), היא זמרת-יוצרת, מפיקה מפיק מוזיקלית ודי ג'יי נורווגית.
ביוגרפיה
אנני נולדה בשנת 1977 בטרונדהיים, נורווגיה וגדלה בעיירת החוף קריסטיאנסנד. אביה של אנני, היה מנגן בעוגב בכנסייה, הוא נפטר מסרטן כאשר אנני הייתה בת 7. לאחר סדרת מהלכים עברו אנני ואמה, מורה לאנגלית ודת, לעיר השנייה בגודלה בנורווגיה, ברגן, כאשר אנני הייתה בת 13. בגיל 13 החלה אנני לשיר במקהלות.
חיים אישיים
אנני מתגוררת בברלין, זאת לאחר שעברה בשל שפונתה מהדירה בברגן בה התגוררה כיוון שהיא עתידה להפוך למלון. בבעלותה היה חתול בשם ג'ואי, אותו קראה על שמו ג'ואי ראמון וגם ג'ואי מיינטיר מההרכב ניו קידס און דה בלוק. ג'ואי נפטר ב-29 בינואר 2010. אנני היא קוראת נלהבת ועוקבת אחר הפוליטיקה העולמית. היא מיודדת עם המוזיקאית פיצ'ז. ההשפעות המוזיקליות שלה כוללות את מדונה, סנט אטיין, את פט שופ בויז וגם את קייט בוש. יש לה חגורה ירוקה בקראטה.
בשנת 2020 הוציאה את "American Cars" כסינגל המוביל מתוך אלבומה השלישי, Dark Hearts. בהמשך, הוציאה את "The Bomb" כסינגל השני.
אשר קרשקש
ביוגרפיה
כאמור, הוא התפרסם בעקבות חיבורו על המורה נבוכים, בשם פירוש על המורה נבוכים שהחל ממהדורת הדפוס השנייה בשנת שי"ג הוא נדפס לצידה.
מלבד חיבורו על הרמב"ם הוא חיבר חיבור נוסף בשם אוַת נפש הכולל ביאור נרחב על פירושו של האבן עזרא לתורה. שד"ל מייחס את חיבור הספר לרבי ידעיה הפניני.
ויליאם צ'יימברס
סר ויליאם צ'יימברס (באנגלית: William Chambers; 27 באוקטובר 1723 – 17 בפברואר 1796) היה אדריכל סקוטי ממיסדי האקדמיה המלכותית לאמנויות הבריטית.
קורות חייו ופועלו
צ'יימברס נולד בגטבורג שבשוודיה, שבה אביו עבד כסוחר. בין 1740 ל-1749 הוא הועסק על ידי חברת הודו המזרחית השוודית, וערך מספר מסעות לסין שבמהלכם למד אדריכלות סינית ועיצוב.
לאחר שובו לאירופה למד אדריכלות בפריז אצל ז'אק-פרנסואה בלונדל, ובמשך חמש שנים התגורר באיטליה. ב-1755 חזר לאנגליה והקים משרד אדריכלים בלונדון. בהמלצתו של ג'ון סטיוארט, הרוזן מביוט, מונה למורה לאדריכלות של הנסיך מוויילס, לימים ג'ורג' השלישי, ולצד רוברט אדם היה לאדריכל האישי של המלך. הוא עבד עבור הנסיכה אוגוסטה והקים מבני גן אחדים בקיו, בהם "הפגודה הגדולה", וב-1757 פרסם ספר על עיצובים סיניים שהשפיע על טעמם של אנשים באותה תקופה. צ'יימברס המשיך לפתח את עיסוקיו בתחום הסיני עם פרסום חיבורו "מַסָה על גינון אוריינטלי" (Dissertation on Oriental Gardening) ב-1772, שבו הרחיב על רעיונות אותה תקופה שעסקו בסגנון הנטורליסטי של הגינון בסין.
ב-1759 הוא פרסם את ספרו "מסכת על אדריכלות אזרחית" (Treatise on Civil Architecture) והשפיע באמצעותו על אנשי ענף הבנייה; ספר זה הודפס במספר מהדורות, וחזר ופורסם גם ב-1826. השפעתו של צ'יימברס התבטאה גם באמצעות שורה של אדריכלים צעירים שהתחנכו במשרדו, בהם תומאס הארדוויק הבן (1752–1825) שסייע לו לבנות את בית סומרסט וחיבר עליו ביוגרפיה.
צ'יימברס היה יריבו העיקרי של רוברט אדם בתנועת הנאו-קלאסיציזם הבריטית. הוא היה יותר בינלאומי בנקודת המבט שלו (תואר האבירות שלו היה במקורו שוודי) והוא הושפע על ידי הנאו-קלאסיציזם האירופי (עליו השפיע בחזרה) במהלך עבודתו עבור לקוחות בריטיים. ביקור שני בפריז ב-1774 הדגיש את הגישה הצרפתית בעבודתו ואת העירוב השמרני בין הגישות הנאו-קלאסיציסטיות והפלדיאניות.
ב-1766 התמנה לחבר זר באקדמיה המלכותית השוודית למדעים.
צ'יימברס מת בלונדון ב-1796, ונקבר בפינת המשוררים שבמנזר וסטמינסטר.
אצטדיון חזר לנצ'ראן
אצטדיון חזר לנצ'ראן הוא אצטדיון כדורגל הממוקם בעיר לנצ'ראן שבאזרבייג'ן והוא משמש את קבוצת חזר לנצ'ראן. האצטדיון, המכיל 15,000 מקומות, נפתח ב-11 באוגוסט 2006 והוא אצטדיון הכדורגל הרביעי בגודלו באזרבייג'ן. המשחק הראשון ששוחק באצטדיון לנצ'ראן סיטי היה בין חזר לנצ'ראן לבין נפטצ'י באקו והוא הסתיים בתוצאה 2-1 לטובת קזאר לנצ'ראן.
ב-17 ביולי 2009 אישרה אופ"א לאזרבייג'ן לארח בו משחקים בינלאומיים. משחק הבוגרים הבינלאומי הראשון שהתקיים בו נערך ב-5 בספטמבר 2009 בין נבחרות אזרבייג'ן ופינלנד.
Do It Right
Do It Right (בעברית: עשה זאת כמו שצריך) הוא סינגל, שהוקלט על ידי הזמרת הבריטית אן-מארי. השיר יצא לאור ב-20 בנובמבר 2015, על ידי חברות התקליטים אסיילום רקורדס ו-Major Tom's, כסינגל שלא מתוך אלבום.
בסמוך לצאתו, עלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי, תוך שהצליח לצבור שם למעלה מ-32 מיליון השמעות.
עוטף ירושלים
עוטף ירושלים הוא שמו של קטע בגדר ההפרדה באזור ירושלים. מטרת תוואי הגדר באזור זה לחצוץ בין ריכוזי האוכלוסייה הישראליים והפלסטינים, על מנת לשפר את הביטחון בישראל. אורכו של עוטף ירושלים עומד על 168 ק"מ, מהר אדר בצפון ועד גוש עציון בדרום. ב-2001 הוקמה מפקדה ייעודית של משמר הגבול באזור זה.
מטרתו של עוטף ירושלים
מטרתו המוצהרת של עוטף ירושלים לפי מדינת ישראל, בהיותו חלק של גדר ההפרדה, היא ביטחונית - מניעת כניסת מחבלים מתאבדים ומפגעים אחרים אל ערי ישראל. עם זאת, הפלסטינים וגורמים שונים בישראל ובעולם טוענים כי קיים פער בין הצהרותיה לבין כוונותיה האמיתיות של מדינת ישראל, וכי מניעיה של ישראל בהקמת הגדר אינם ביטחוניים בלבד, אלא אחרים - סיפוח קרקעות והרחבת התנחלויות.
בעתירה שהוגשה נגד התוואי באזור מרחב ביר נבאללה שמצפון לירושלים, קבע ביוני 2006 הרכב מיוחד של תשעה שופטי בג"ץ, בראשותו של הנשיא אהרן ברק, כי תוואי הגדר הוא חוקי ובכך דחה חמש עתירות שהוגשו בעניין.
תוואי עוטף ירושלים
הגדר מכלילה בשטח ישראל מספר התנחלויות וכפרים פלסטינים. 16 מעברים אמורים היו להיות פזורים לאורך עוטף ירושלים עם סיום הקמתו.
תיאור התוואי
משם ממשיכה הגדר צפונה, במקביל לשטח המוניציפלי של ירושלים, עד עטרות. הגדר מקיפה את עטרות מצפון ויורדת דרומה, כשהיא משאירה את אחת השכונות במזרח ירושלים, כפר עקב, מחוץ לגדר. מבית חנינא ממשיכה הגדר מזרחה ואז דרומה, לאורך השטח המוניציפלי של ירושלים, כשהיא מקיפה את נווה יעקב ופסגת זאב. מדרום לפסגת זאב, הגדר אינה ממשיכה דרומה לאורך השטח המוניציפלי של העיר, אלא נמתחת מזרחה ואז מערבה, כשהיא משאירה את מחנה הפליטים שועפאט, הנכלל בתחומי העיר, מחוץ לגדר.
ממחנה הפליטים אמורה הייתה הגדר להמשיך מזרחה, ולהקיף מצפון את עלמון, נופי פרת, כפר אדומים ואלון, ואז לרדת דרום-מערבה, עד ליישוב קידר, ושם להמשיך צפונה למעלה אדומים, ואז בחזרה מערבה, לעבר ירושלים. בפועל, הוקמה חומה לאורך כביש מספר 1 מזרח המוביל מצומת הגבעה הצרפתית אל מעבר הזיתים, באזור מורדות הר הצופים ושכונת א-טור (ירושלים), ומשם הגדר מובילה דרומה ואז מערבה, לאורך קו השיפוט העירוני, עד לשכונת גילה, למעט מובלעת קטנה המקיפה את קבר רחל מדרום, וכך כוללת אותו בשטח ישראל. באזור גילה עוברת הגדר מדרום לשטח המוניציפלי, על מנת לכלול את ההתנחלות הר גילה בתוך שטח ישראל. הגדר ממשיכה מערבה ואז מזרחה, כשהיא מקיפה ממערב את היישוב אל ואלג'ה, ואז יורדת דרומה, ממערב לבית לחם וממזרח לאפרת, עד למגדל עוז. שם ממשיכה הגדר מערבה, מדרום לכפר עציון ובת עין, עד לקו הירוק, וכך מסתיימים עוטף ירושלים ושלוחתו הדרום-מערבית. בנוסף, מאל ואלג'ה, יוצאת שלוחה של הגדר לאורך הקו הירוק ממערב לבתיר וואדי פוכין, המסתיימת לאחר ואדי פוכין.
שלבי הקמת עוטף ירושלים
ההחלטה הראשונית אודות הקמת גדר ההפרדה ובכלל זה עוטף ירושלים, התקבלה לאחר הפיגוע בבית ליד ב-1995. החלטה זו לא יצאה לפועל, בין היתר בשל רצח רבין. הצעות להקמת הגדר הועלו גם בתקופת ממשלת ברק, אך הן לא יצאו לפועל.
את המאבק הציבורי למען הקמת הגדר החלה תנועת "גדר לחיים - התנועה הציבורית להקמת גדר ביטחון", שהוקמה ביוני 2001 לאחר הפיגוע בדולפינריום, בזמן ממשלת שרון. חברי כנסת רבים בממשלה נמנו בין התומכים בהקמת הגדר, אם כי היו אף מתנגדים לא מעטים כשר הביטחון בנימין בן אליעזר, הרמטכ"ל שאול מופז וראש הממשלה, אריאל שרון. עם זאת, לאחר רציחתם של מאות קורבנות כתוצאה מפיגועי התאבדות, התעצמה התמיכה הציבורית בגדר הפרדה ושכנעה לבסוף גם את המתנגדים. כך, באפריל 2002 אישרה הממשלה את הקמת גדר ההפרדה, אם כי עדיין לא נקבעו התוואי שלה וקריטריונים לבנייתה.
ביוני 2002 אושר שלב א' של עוטף ירושלים שכלל 2 קטעים בני 10 ק"מ כל אחד. הראשון, בצפון ירושלים, נמשך ממחנה עופר במערב ועד מחסום קלנדיה במזרח. השני, בדרומה של העיר, נמשך מכביש המנהרות במערב ועד בית סאחור (מדרום להר חומה) במזרח. בספטמבר 2002 זכתה חברת אלביט מערכות בחוזה להקמת המערכת האלקטרונית ב"עוטף ירושלים".ביולי 2003 הושלמה הקמתו של שלב א'.
בפברואר 2005 אישרה הממשלה תוספת של כ-40 ק"מ באזור מעלה אדומים וגוש אדומים, אם כי התנתה את התחלת עבודות במקום באישור הדרג המדיני. באוגוסט 2008 החליט ראש הממשלה אולמרט לצמצם את שטח מעלה אדומים שיוכלל בגדר, על פי התוכניות.
עד ליוני 2007, כ-50% מעוטף ירושלים היו בנויים, בכ-20% מהגדר הבנייה הייתה בעיצומה, וכ-30% עדיין לא היו בנויים, בעיקר באזור גוש אדומים וגוש עציון.
מבנה עוטף ירושלים
בתוואי הגדר שאינו עובר בלב שטח בנוי ויש מרחב גאוגרפי להקמת גדר רחבה, כוללת הגדר מרכיבים רבים: ראשית, בצד הפלסטיני, יש גדר תיל באורך 1.8 מטר, ולאחר מכן תעלה שמונעת חציית כלי רכב. בהמשך, יש דרך פטרול וגדר התרעה בגובה 3 מטרים בעלת חיישנים שיכולים להתריע מפני פריצה. מאוחרי גדר זו ישנן עוד דרך טשטוש, דרך פטרול, ואחריהן דרך טשטוש נוספת וגדר תיל בגובה 1.8 מטר. אורכו הכולל של מכשול זה יכול להגיע אף ל-50 מטר. לאורך הגדר פזורות מצלמות תצפית, ובחלק מהמקומות מוצבים אף פילבוקסים. כמו כן, ישנם 16 מעברים הפזורים לכל אורך עוטף ירושלים.
במזרח ירושלים, בשל הצפיפות האורבנית, לא ניתן להקים מכשול כל כך רחב, ולכן מוקמת שם חומת בטון גבוהה בליווי אמצעי חישה ותצפית, וזאת בין השאר כדי למנוע ירי אל עבר כלי רכב ואזרחים ישראלים.
השלכות הקמת עוטף ירושלים
בשל הקרבה הפיזית ותלות הפרברים הפלסטינים בירושלים, יחד עם היות העיר יעד מועדף לפיגועי טרור ורגישותה הדמוגרפית, להקמת עוטף ירושלים יש השלכות רבות ועמוקות על המרחב.
השלכות ביטחוניות
בשנים 2002–2003 סבלה ירושלים רבות מטרור- 22 פיגועי התאבדות התרחשו בעיר, בהם נהרגו 130 אזרחים. משנת 2004, ובעיקר משנת 2005 ואילך, חלה ירידה משמעותית בכמות פיגועי ההתאבדות בירושלים. עם זאת, ייתכן גם כי הירידה במספר הפיגועים נבעה מהפגיעה בארגוני הטרור במבצע חומת מגן. בנוסף, בניגוד לגדר ההפרדה בשרון, שבנייתה הושלמה, עדיין קיימות פרצות בעוטף ירושלים מהם יכולים להסתנן פלסטינים ומפגעים, ומספר פעמים אכן הסתננו מחבלים דרך הפרצות הקיימות בעוטף ירושלים בדרכם לבצע פיגוע בעיר עצמה או בשאר ערי ישראל. בכירים טוענים כי עם השלמתו של עוטף ירושלים תתגבר עוד יותר תחושת הביטחון באזור ירושלים.
בנוסף, מקשה הגדר על הסתננות אזרחים פלסטינים לירושלים וממנה לשאר חלקי ישראל.
השלכות הומניטריות
סעיף 6. לחוק יסוד: כבוד האדם וחירותו מעניק לכל אזרח ישראלי את הזכות לצאת ולהיכנס לישראל. אולם תושבי מזרח ירושלים אינם אזרחים ישראלים, אלא רק תושבים בלבד. הקמת הגדר לא בהכרח מנעה את כניסתם של תושביה לצד הישראלי של הגדר, אך הגבילה את כניסה לתנועה דרך מעברים מוגדרים (כגון אזור א-ראם ודאחית אל-בריד). עבור תושבים בעלי תיעוד פלסטיני, הגדרה מגבילה את האפשרות שלהם להיכנס לשכונות הערביות של מזרח ירושלים.
על אף שרוב תוואי עוטף ירושלים נצמד לשטח המוניציפלי של העיר, אין זה כך בשתי שכונות במזרח ירושלים - מחנה פליטים שועפאט וכפר עקב, שהגדר הוציאה אותן משטח ישראל. עקב זאת, נשארו 60,000 נושאי תעודות זהות כחולות ממזרח לגדר ההפרדה. בנוסף, בשל מצוקת המגורים במזרח ירושלים, עברו במשך השנים רבים מתושבי אזור זה לפרברים הפלסטיניים בסביבה, ממזרח לגדר. אותם תושבים, שלפני הקמת הגדר הייתה להם נגישות קלה לירושלים, מנותקים מהעיר ושירותיה.
חלק מאותם בעלי תעודות זהות כחולות, שחוששים להישאר מחוץ לגדר, עוברים לשכונות במזרח ירושלים, וחלקם אף עוברים לשכונות יהודיות בה, בעיקר לפסגת זאב, אם כי מדובר בתופעה בעלת היקף מצומצם. בשנים האחרונות גדל מספר תושבי מזרח ירושלים המבקשים ומקבלים אזרחות ישראלית (צעד שבעבר נחשב אצל הפלסטינים לבגידה).
בנוסף, הגדר מנתקת את ירושלים מפרבריה הפלסטיניים בצפון ובמזרח, כא-ראם ואל-עיזרייה. בין מזרח ירושלים לפרברים הללו היה מתקיים קשר הדוק בתעסוקה, חינוך, רפואה, ועוד. רבים מתושבי הפרברים היו מתחנכים במזרח ירושלים ומועסקים בה ולהפך, ומאז הקמתו של עוטף ירושלים נפגע קשר זה. חלק מהעסקים במזרח ירושלים נסגרו בשל הדרת רגליהם של תושבי הפרברים, שמתקשים להגיע אליהם, ואף אותם פרברים צריכים לספק את צורכיהם בעצמם.
בפרבריה הפלסטינים של ירושלים אין בית חולים, והתושבים שבעבר אושפזו בבתי החולים שבמזרח העיר דוגמת אוגוסטה ויקטוריה נאלצים להרחיק כדי להגיע לבית חולים. ישנם מעברים בין שני חלקי עוטף ירושלים, אך תושבים פלסטינים טוענים כי המעברים פועלים רק בחלק מסוים משעות היום ופעמים רבות נמנעת כניסתם לשטח ישראל. מכל מקום, הגדר עם המעברים שבה, גורמת לניתוק מזרח ירושלים מהיישובים הפלסטינים הסמוכים.
השלכות פוליטיות
ישנן טענות המועלות אודות גדר ההפרדה ובכלל זה עוטף ירושלים, הסוברות כי הגדר קובעת למעשה את הגבולות של הסכם עתידי עם הפלסטינים. אותן טענות גורסות כי עוטף ירושלים, שמשאיר כמעט את כל השכונות הערביות במזרח ירושלים בשטח ישראל, ימנע את חלוקתה של ירושלים בהסכם עתידי. יש שרואים בכך סיכוי לפתור את הסכסוך, בכך שהפלסטינים יתייאשו מרצונם לקבל את האזורים הללו, שממשלות ישראל התנגדו לזה בתוקף. ויש שחוששים שזה שיגרום למחלוקות מול הפלסטינים, שמעוניינים להפוך את מזרח ירושלים לעיר הבירה שלהם.
ההתנגדות לעוטף ירושלים
עוד לפני הקמתה, התנגדו לרעיון גדר ההפרדה חוגים נרחבים בימין ובשמאל בישראל. הימין טען כי יש לנצח את הטרור על ידי הפעלת כוח צבאי, ולא על ידי הסתגרות מאחורי גדרות שיעלו הון תועפות למשלמי המיסים ואשר יעילותן מוטלת בספק. בנוסף חשש הימין שהגדר תגביל את גבולותיה העתידים של מדינת ישראל וכך תשאיר התנחלויות רבות מחוץ לשטח ישראל. טענה נוספת של הימין הייתה, שעם הקמת גדר ההפרדה יופנו הפיגועים כלפי ההתנחלויות שמחוץ לגדר. השמאל טען כי הקמת גדר ההפרדה צריכה להיות מלווה בפינוי התנחלויות, ובכל אופן אין להקימה מעבר לקו הירוק.
בימינו, תומכת רוב אוכלוסיית ישראל בגדר ההפרדה. עם זאת, עדיין יש לה מתנגדים מימין ומשמאל. בימין חוששים שהתנחלויות הנמצאות מעבר, כדוגמת אדם, תשארנה לא מוגנות ותהיינה מחוץ לקו הגבול העתידי בין ישראל לפלסטינים, שלפי חששם, עוטף ירושלים יהווה את הבסיס לקו גבול זה. כמו כן, חוששים גורמים מן הימין והשמאל שכביש 443 המחבר את ירושלים למודיעין-מכבים-רעות ולגוש דן, ייסגר לתנועה, כיוון שעוטף ירושלים מכליל רק את חלקו בשטח ישראל.
השמאל קובל על הוצאת בעלי תעודות זהות כחולות מעבר לגדר, על ניתוק פרבריה הפלסטיניים של ירושלים מהעיר ועל הפקעת אדמות התושבים. בנוסף, מועלות טענות נגד הכללת השכונות הערביות במזרח ירושלים בשטח ישראל, מה שיקשה בהמשך על חלוקת העיר והקמת עיר בירה פלסטינית במזרחה.
בנוסף, יש הטוענים כי הגדר לא תהיה יעילה כיוון שניתן לירות מעליה, לחפור מתחתיה ולפגע בצדיה.
יחסי סאו טומה ופרינסיפה–פורטוגל
סאו טומה ופרינסיפה–פורטוגל הם היחסים הדו-צדדיים, שמתקיימים בין הרפובליקה הדמוקרטית של סאו טומה ופרינסיפה לבין הרפובליקה הפורטוגלית.
היסטוריה
סאו טומה ופרינסיפה הייתה תחת השלטון של האימפריה הפורטוגזית עד לעצמאותה ב-1975.
ב-2009, פורטוגל הייתה היבואנית הגדולה ביותר (59%) לסאו טומה ופרינסיפה.
פורטוגל הייתה היבואנית הרביעית בגודלה של סחורות מסאו טומה ופרינסיפה, עם כ-4.3% מסך היצוא.
בינואר 2011 ביקר בסאו טומה, שר החוץ הפורטוגזי, לואיש אמדו, למשך כיומיים. מספר הסכמים שקידמו את הסחר בין 2 המדינות הושגו. בין ההסכמים היה הסכם לחיסול מס כפול. משרד החוץ הפורטוגלי כינה את היחסים כ"מופלאים".
כפי שקרה עם כף ורדה לפני כניסתו של האירו, סאו טומה ופרינסיפה חתמה על עסקה עם פורטוגל ב-2009, המקשר את המטבע הלאומי, דוברה, עם היורו. שער החליפין נקבע להיות 1 יורו = 24,500 STD.
אורי שרצקי
אורי שרצקי (נולד ב-1 בינואר 1969) הוא סופר ועיתונאי ישראלי, ממייסדי הפועל קטמון ירושלים ומנכ"ל הקבוצה הנוכחי.
ביוגרפיה
שרצקי נולד וגדל בירושלים, בוגר התיכון ליד האוניברסיטה. את לימודי התואר הראשון שלו עשה באוניברסיטה עברית בירושלים בעבודה סוציאלית במסלול קהילתי. לאחר לימודיו פנה לעיתונאות ספורט ולעריכה, ובאוגוסט 1996 הקים את הירחון "שם המשחק". הירחון, שיצא תחת חברת מעריב החזקות ונסגר בשנת 2010, היה כתב העת היחיד בישראל שהתפרסם באופן קבוע ועסק בכלל ענפי הספורט. הירחון לא עסק בחדשות ספורט שוטפות, אלא פרסם בעיקר כתבות צבע ועומק בשילוב ראיונות עם ספורטאים.
במקביל לעבודתו כעורך "שם המשחק", עבד שרצקי במקומון "כל העיר" של רשת שוקן ובהמשך ערך את מדור הספורט של "כל הזמן", השלוחה הירושלמית של רשת המקומונים של מעריב. בסוף 2009 מונה לעורך הראשי של רשת המקומונים הארצית, ושנתיים לאחר מכן סיים את תפקידו.
מעורבות בהפועל קטמון ירושלים
בשנת 2007, לאחר מספר שנים בהן ניסו אוהדי הפועל ירושלים ללא הצלחה, למצוא משקיע חדש שירכוש את הקבוצה מידי ויקטור יונה ויוסי סאסי, החליטו חלק מהאוהדים בראשותו של שרצקי לקנות חלק מהבעלות על הקבוצה, זאת באמצעות חברה בע"מ שהוקמה לשם כך. לאחר שזו לא הצליחה להגיע להסכם עם סאסי, הוחלט על הקמת קבוצה חדשה אלטרנטיבית. האוהדים פנו להנהלת הפועל מבשרת ציון/אבו גוש מליגה א', שעמדה על סף פירוק, ולאחר קבלת הסכמתה, מיזגו אותה עם החברה שהקימו ושינו את שם הקבוצה ל"הפועל קטמון". לאחר המיזוג, מונה שרצקי לנציג האוהדים בהנהלת הקבוצה החדשה.
לאחר שתי עונות ובשל מחלוקות עם אנשי מבשרת בהנהלת המועדון המאוחד, החליטו האוהדים להקים קבוצה חדשה בליגה ג' שתהיה בבעלות עמותה בשם "קטמון מועדון אוהדים" ותיקרא "הפועל קטמון ירושלים". שרצקי קיבל את תפקיד יושב ראש העמותה, אותו מילא כשלוש שנים. במהלך תקופתו כיו"ר עלתה הקבוצה מליגה ג' לליגה א'.
מעט לאחר סיום תפקידו כיו"ר הפועל קטמון, התמנה שרצקי באוגוסט 2013 למנכ"ל הקבוצה. בעונתו הראשונה כמנכ"ל הפכה הפועל קטמון לקבוצת האוהדים הראשונה שמשחקת בליגת כדורגל מקצוענית בישראל. במהלך ניהולו לאורך השנים, נעשו מספר ניסיונות שלא צלחו לאיחוד בין הפועל קטמון ירושלים לבין הפועל ירושלים. בתום עונת 2016/2017 ירדה הפועל ירושלים לליגה א' ובכך הפכה הפועל קטמון ירושלים לקבוצת הפועל הבכירה בעיר. בעונת 2018/2019 זכתה הקבוצה בגביע הטוטו של הליגה הלאומית, והפכה לקבוצת האוהדים הראשונה בישראל שזוכה בתואר כלשהו.
ב-26 בפברואר 2020 החליט בית המשפט המחוזי בירושלים על פירוק העמותה אשר ניהלה את הפועל ירושלים. מספר חודשים לאחר מכן, ב-1 ביוני 2020, החליטו חברי עמותת "קטמון מועדון אוהדים" לאשר את קניית השם "הפועל ירושלים" ולהחליף את שם המועדון לשם זה. הוחלט ששרצקי ימשיך לכהן כמנכ"ל הקבוצה גם לאחר שינוי השם, ושנה לאחר מכן, ב-30 באפריל 2021, הבטיחה הפועל ירושלים את חזרתה לליגת העל, אחרי היעדרות של 21 שנים.
חיים אישיים
שרצקי מתגורר כיום בהר אדר. נשוי לרווית, עובדת באגף הרווחה של עיריית ירושלים, ואב לשלושה.
כיכר הלוחמים
מבנה
הכיכר ממוקמת בצפון העיר, בכניסה לחולון מכיוון תל אביב (במפגש הרחובות מקוה ישראל, הלוחמים, לוי אשכול וקוגל). שמה מנציח את חללי צה"ל והמחתרות, בני העיר.
ייחודה של הכיכר נובע מגודלה ומורכבותה. הכיכר בעלת 3 נתיבי תנועה - מה שהופך אותה למעגל התנועה הגדול בישראל מבחינת כמות נתיבים. אלפי כלי הרכב העוברים דרך הכיכר בכל יום הופכים אותה גם לאחד ממעגלי התנועה העמוסים בארץ.
במהלך השנים נעשו ניסיונות שונים לווסת את זרם התנועה בכיכר ולשפר את בטיחותה, וכללו בין השאר הצבת רמזורים בכניסות לכיכר. ניסיונות אלה לא צלחו וגרמו להחרפה בעומסי התנועה, מה שאילץ את העירייה להחזיר את הסדרי התנועה בכיכר לקדמותם.
פרס לורנס אוליבייה להופעה הטובה ביותר בתפקיד משנה במחזמר
פרס לורנס אוליבייה להופעה הטובה ביותר בתפקיד משנה במחזמר הוא פרס שנתי שמוענק על ידי האיגוד של תיאטרון לונדון כהוקרה על הישגים בתיאטרון המסחרי הבריטי. הפרס נוסד בשנת 1976 בשם פרסי איגוד תיאטרון הווסט אנד ושמו הוחלף ב-1984 לכבודו של השחקן האנגלי לורד אוליבייה. פרסי אוליבייה הם פרסי התיאטרון היוקרתיים ביותר בממלכה המאוחדת, והם המקבילה של פרסי טוני האמריקאיים.
רוברט יאנג (שחקן)
רוברט ג'ורג' יאנג (באנגלית: Robert George Young; 22 בפברואר 1907 - 21 ביולי 1998) היה שחקן אמריקאי זוכה פרס גלובוס הזהב לשחקן הטוב ביותר בסדרת דרמה ושלושה פרסי אמי על תפקידיו בסדרות הדרמה "ד"ר מרקוס וולבי" ו"אבא יודע הכי טוב".
ביוגרפיה
יאנג נולד בשיקגו, בן למרגרט, אמריקאית ולתומאס יאנג מהגר אירי. למד משחק ב"תיאטרון פסדינה" והתגלה על ידי סוכן כישרונות של חברת ההפקה "מטרו גולדווין מאייר".
קולנוע
יאנג החל את דרכו בתחום המשחק כשחקן קולנוע בהוליווד בתחילת שנות ה-30 של המאה ה-20 בסרטים "החטא של מדלון קלודט" בתפקיד ד"ר לורנס קלודט, "בית רוטשילד" בתפקיד קפטן פיצרוי, "היום אנו חיים" של הווארד הוקס "הילד מספרד" של לאו מקארי ו"הגמל השחור".
בתחילת שנות ה-40 הופיע יאנג במערבונים "המעבר הצפון מערבי" של קינג וידור בתפקיד ראשי לצידו של ספנסר טרייסי, "איחוד מערבי" של פריץ לאנג בתפקיד המהנדס ריצ'רד בלייק ובדרמות "הסופה האנושית", "ליידי תהיי טובה".
ב-1947 שיחק יאנג בדרמה של אדוארד דמיטריק "אש צולבת " בתפקיד החוקר המשטרתי קפטן פינלי. ב-1948 שיחק בקומדיה של וולטר לאנג "יושבת יפה" בתור עורך הדין הארי קינג. ב-1949 שיחק בסרט האישה לבית פורסייט.
טלוויזיה
יאנג שהיה שחקן הוליוודי מוכר ומצליח החליט בשנת 1954 לעשות הסבה לקריירת טלוויזיה. הוא שיחק עד לשנת 1960 בסדרה הקומית "אבא יודע הכי טוב" בתפקיד סוכן המכירות ג'ים אנדרסון, יאנג זכה להערצה ולהערכה רבה שהתבטאה בזכייה בשני פרסי אמי.
חיים אישיים
יאנג היה אב לארבע בנות מאשתו בטי הנדרסון לה הוא היה נשוי במשך למעלה מ-60 שנה עד לפטירתה.
יאנג נפטר מנסיבות רפואיות ב-21 ביולי 1998 בווסטרלייק ויליג', קליפורניה בגיל 91. הוא נקבר ב"פארק הזיכרון פורסט לון" שבגלנדייל.
על שמו של יאנג הונצחו כוכבי טלוויזיה ורדיו בשדרת הכוכבים של הוליווד.
הבחירות לנשיאות ישראל (2021)
הבחירות השבע־עשרה לנשיאות ישראל נערכו ב-2 ביוני 2021, כ"ב בסיוון ה'תשפ"א ובהן בחרה הכנסת העשרים וארבע את יצחק הרצוג לנשיא מדינת ישראל האחד עשר. מולו התמודדה כלת פרס ישראל למפעל חיים ואשת החינוך, מרים פרץ. הרצוג זכה ברוב של 87 קולות, ופרץ ב-26 קולות. הרצוג קיבל את מספר הקולות הרב ביותר בבחירות לנשיאות אי פעם. לראשונה מזה 48 שנים, לא התמודדו חברי כנסת מכהנים ולראשונה שני המועמדים היו מועמדים עצמאיים ולא מטעם מפלגה כזאת או אחרת.
ההיערכות לבחירות
ב-10 במאי החליטה נשיאות הכנסת כי הבחירות יתקיימו ב-2 ביוני 2021. ב-12 באפריל 2021, פרסמה היועצת המשפטית לכנסת את נוהלי הבחירות. כמו כן לראשונה הופצו טפסים ייעודיים לחתימת חברי הכנסת למען מועמד לנשיאות.
כחברי ועדת הקלפי פעלו חברי הכנסת דוד ביטן, אמילי מואטי, יוסף טייב ויואל רזבוזוב.
המועמדים
טרם המועד האחרון להגשת מועמדות, 19 במאי, מספר אישי ציבור הצהירו על כוונותיהם להתמודד לתפקיד, אולם בסופו של דבר לא הגישו את מועמדותם, ובהם: שמעון שטרית, יוסף אברמוביץ, מיכאל בר-זוהר, יהורם גאון, יהודה גליק, אלהאם חאזן ועמיר פרץ.
נמל אילת
נמל אילת ממוקם לחופו של מפרץ אילת בים סוף. הנמל משמש כשערה הדרומי של ישראל למדינות המזרח הרחוק, אוקיאניה, מזרח אפריקה ודרומה והודו. מרבית פעילות הנמל מקורה בייבוא כלי רכב מהמזרח הרחוק וכן מפעילות ייצוא של מפעלי כימיקלים לישראל.
היסטוריה
מתחילת שנות ה-50 הגיעו לאילת אוניות בודדות בשנה, שפרקו את סחורותיהן בלב ים, עד בניית המזח הראשון בשנת 1955. בעקבות מבצע קדש הפסיק הנמל את פעילותו לכחמישה חודשים, והפעילות חודשה ב-22 במרץ.
בעקבות הגדלת נפח התעבורה בנמל וחתימת הסכמי סחר עם מדינות המזרח הרחוק הוחלט לבנות נמל חדש דרומית לנמל הנוכחי. הבנייה החלה בשנת 1962 והנמל החדש נחנך ב-1965. ב-25 באוקטובר 1966 נחנך בנמל מזח חדש לפריקת מכליות נפט לצורך העברתו בצינור הנפט צפונה.
בעקבות סגירת תעלת סואץ במלחמת ששת הימים גדלה חשיבותה של ישראל כגשר בין ארצות אפריקה והמזרח הרחוק ובין ארצות אירופה ואזור הים התיכון ומטענים רבים החלו לעבור מנמל אילת לנמלי אשדוד וחיפה. למרות חתימת הסכם השלום עם מצרים ופתיחת התעלה למטענים ישראלים העברת המטענים בצורה יבשתית דרך ישראל רבה, שכן נמל אילת מתחרה עם תעלת סואץ באמצעות מחירי העברה נמוכים מאגרת המעבר בתעלה.
מתוקף צו ממשלתי מראשית שנות ה-90 ועד לינואר 2016 הייתה חובה על יבואני מכוניות ממזרח אסיה להשתמש אך ורק בנמל אילת לצורך כך. בעקבות בלעדיות זאת, ייבוא מכוניות היווה 70% מהפעילות הכללית של נמל אילת.
ב-2005, בעקבות הרפורמה בנמלי הים בישראל, הוקמה חברה ממשלתית בשם "חברת נמל אילת בע"מ" שבמסגרתה מתנהלים שירותי התפעול של הנמל.
בספטמבר 2020, לאחר חתימת הסכם איחוד האמירויות הערביות–ישראל, הוסכם שחברת מספנות ישראל של איש העסקים שלומי פוגל ו-DP WORLD של איש העסקים סולטן אחמד בן סוליים ישתפו פעולה בהקמת שירות ספנות שיהיה בעזרת נתיב ישיר מנמל ג'בל עלי שבדובאי לנמל אילת.
ב-13 בדצמבר 2021 נערכה במקום תחרות מיס תבל 2021.
בעיית התעבורה היבשתית
הגישה לנמל אילת אפשרית כיום אך ורק בתנועה ממונעת בכבישים. לכן כיום ישנו שימוש נרחב במשאיות לצורך הובלת סחורות אל וממרכז הארץ, מייבוא ולייצוא. עם סלילת מסוף המטענים הר צין של רכבת ישראל המרוחק כ-180 ק"מ מאילת, נוצר פתח לשימוש ברכבת משא לצורך הובלת מכולות בחלק מהדרך.
הקמתו המתוכננת של קו הרכבת לאילת, כוללת את הקמת תחנת הרכבת נמל אילת בסמוך לנמל.
הצעות חלופיות
במרוץ השנים הוצעו מספר הצעות חלופיות לנמל אילת, עקב בעיות שונות כמו: תעבורה יבשתית אליו, רצועת החוף שהוא גוזל מהציבור ועוד. בין הפתרונות שהוצעו נמצא נמל התעלה. במסגרת פתרון זה, נמל אילת ייסגר ובמקומו יוקם נמל התעלה מצפון לאילת, בערבה, והוא יתחבר לים דרך תעלה ימית.
גרלה
גרלה (ברומנית: Gherla, בהונגרית: Szamosújvár במקורות היהודים: סאמוש אויוואר) היא עיר ברומניה מחוז קלוז' בטרנסילבניה. נקראה בעבר ארמנופליס (ארמנית: (Հայաքաղաք), עקב שיעור הארמנים הגבוה שהתגורר בה. בעבר התקיימה בו קהילה יהודית.
היסטוריה
העיר נזכרת לראשונה בשנת 1291. לאחר מכן נקראה "עיר הארמנים". כמו שאר האזור, העיר הייתה תחת השלטון האוסטרו הונגרי עד 1918, ותחת השלטון ההונגרי בזמן מלחמת העולם השנייה בשנים 1940–1944.
העיר המודרנית נבנתה במאה ה-18 על ידי הארמנים. הארמנים הגיעו לעיר בסביבות שנת 1650 מאזורי מולדובה וקרים. בעיר נמצא עד היום המרכז של הכנסייה הארמנית-רומנית הכפופה לאפיפיור.
בעיר קיים מבצר של ממלכת הבסבורג ומשנת 1785 הוא משמש כבית כלא. בתקופת הקומוניזם ברומניה הוא שימש לכלא לאלפים ממתנגדי המשטר, ורבים נעלמו בין כתליו. המקום משמש גם כיום כבית כלא שמור, וקיים בו גם מוזיאון.
הקהילה היהודית
תחילת הקהילה היהודית בשנות ה-30 של המאה ה-19. באותו זמן היהודים הורשו להתגורר רק בפרבר קנדיה (Candia) סמוך למבצר ששימש כבית כלא. היהודים התפרנסו ברובם ממתן שירותים לבית הכלא, כמו ספקי מזון ורכוש. בשנות ה-50 ש/ל המאה ה-19 הוסרו ההגבלות וקמה הקהילה המאורגנת. בסוף המאה ה-19 החלה בנייה של בית כנסת גדול, שהושלמה בשנת 1903. עם הקרע ביהדות הונגריה הצטרפה קהילת גרלה לזרם האורתודוקסי.
רב העיר הראשון היה הרב יצחק יוסף כהן, שכיהן למעלה מ-40 שנה עד פטירתו ב-1920. אחריו מילא את מקומו חתנו הרב אברהם שלמה אליאש עד פטירתו בשנת 1930. בנו הרב יעקב שמואל אליאש מילא את מקומו עד שנספה בשואה. בשנות מלחמת העולם הראשונה הגיע לעיר אדמו"ר חסידי – הרב ברוך רובין מחסידות גלגוב שפתח בית מדרש חסידי בעיר, שקהילתה הייתה רחוקה מחסידות.
מילידי העיר היהודים: הפוליטיקאי ההונגרי הלאומי - איגנץ הלפי, והביבליוגרף יצחק יוסף כהן, נכדו של רב העיר הראשון שעל שמו נקרא.
יהודים חזרו לעיר לאחר תום המלחמה, וחלקם תפסו משרות בחיי החברה והכלכלה. רובם עזבו בהמשך את העיר ועלו לישראל.
החוף הצפוני
{{פירושונים| חוף המצוי בצפונו של אזור: האזור הצפוני של חוף המצוי במערבו או במזרחו של אזור: מקומות אחרים: אחרים:
ראו גם
}}
חוסה אלברדו
חוסה אלברדו (באנגלית: Jose Alvarado; נולד ב-12 באפריל 1998) הוא כדורסלן אמריקאי המשחק בעמדת הרכז בניו אורלינס פליקנס מה-NBA ובנבחרת פוארטו ריקו בכדורסל. הוא מכונה "Grand Theft Alvarado" (משחק מילים על משחק הווידאו הפופולרי Grand Theft Auto) בשל יכולות החטיפה שלו.
ראשית חייו וקריירה בתיכון
אלברדו שיחק פוטבול בילדותו, אך פרש לאחר שנפצע בצווארו. הוא שיחק כדורסל עבור בית הספר התיכון האזורי Christ the King במידל וילג', קווינס, ניו יורק. כ העמיד אלברדו ממוצעים של 17 נקודות ו-6.5 אסיסטים למשחק ונבחר לשחקן השנה של התאחדות האתלטיקה התיכונית הקתולית (CHSAA). כ הוא רשם 18 נקודות, 10 ריבאונדים, 10 אסיסטים ו-10 חטיפות, הקוואדרופל-דאבל הראשון בתולדות בית הספר, בניצחון ב-22 בדצמבר 2016 על תיכון קסבריאן. בעונתו האחרונה הוא העמיד ממוצעים של 17.9 נקודות למשחק והוביל את בית ספרו לרבע גמר ה-CHSAA. הוא נבחר לשחקן השנה של TimesLedger.
קריירת מכללות
ב-15 בספטמבר 2016 התחייב אלברדו לשחק כדורסל מכללות עבור ג'ורג'יה טק, בין היתר על הצעות מאוניברסיטת ראטגרס ואוניברסיטת סיטון הול.
כ פתח אלברדו בחמישייה בכל 25 משחקיו והעמיד ממוצעים של 12.1 נקודות, 3.7 ריבאונדים ו-3.1 אסיסטים למשחק. הוא הפך לפרשמן הרביעי בג'ורג'יה טק עם ממוצעים של לפחות 12 נקודות, 3.5 ריבאונדים ושני אסיסטים למשחק. הוא סבל משבר במרפק השמאלי שגמר לו את העונה נגד דיוק ב-11 בפברואר 2018. לאלברדו היה תפקיד גדול יותר בעונת ה שלו עם עזיבתו המוקדמת של ג'וש אוקוגי. ב-20 בפברואר 2019 קלע אלברדו קלע שיא קריירה של 29 נקודות עם שישה ריבאונדים וחמישה אסיסטים בניצחון 73–65 על פיטסבורג. כסופומור הוא העמיד ממוצעים של 12.5 נקודות, 3.9 ריבאונדים ו-3.4 אסיסטים למשחק, והוביל את קבוצתו בנקודות, אסיסטים וחטיפות. ג'ורג'יה טק הושעתה מהפלייאוף על ידי ה-NCAA בשל מספר עבירות. הוא החמיץ שבעה משחקים בתחילת עונת ה שלו בשל פציעה בקרסול. ב-25 בינואר 2020 קלע אלברדו שיא עונתי של 26 נקודות, שמונה ריבאונדים ושיא אוניברסיטה של תשע חטיפות בניצחון 64–58 על NC סטייט. בעונתו השלישית הוא העמיד ממוצעים של 14.4 נקודות, ארבעה אסיסטים, 3.4 ריבאונדים ו-2.2 חטיפות למשחק ונבחר לחמישייה השלישית של אזור ה-ACC. בעונת ה שלו, הוביל אלברדו, יחד עם מוזס רייט, את ג'ורג'יה טק לאליפות ה-ACC הראשונה שלה מאז 1993, על ידי ניצחון בגמר על סקוטי בארנס ופלורידה סטייט. בסוף העונה הוא נבחר לשחקן ההגנה של העונה ב-ACC.
ניו אורלינס פליקנס (2021–הווה)
אלברדו המשיך לשנה נוספת בקולג' עקב ביטולי המשחקים בעקבות מגפת הקורונה בארצות הברית, והכריז על מועמדותו לדראפט ה-NBA 2021. לאחר שלא נבחר בדראפט, ב-19 באוגוסט 2021, הוא חתם על חוזה דו כיווני עם ניו אורלינס פליקנס, על פיו הוא יחלק את זמנו בין הפליקנס לבין קבוצת ליגת הפיתוח שלהם, ברמינגהאם סקוואדרון. במהלך משחק הבכורה שלו נגד פילדלפיה 76' ב-25 בינואר 2022 ספג אלברדו עבירה טכנית לאחר עימות מילולי במשחק עם סנטר פילדלפיה ג'ואל אמביד. התקרית זכתה לסיקור עיתונאי לאחר שאמביד שיבח את אלברדו ושילם עבורו את הקנס בסך 2,000 דולר. ב-28 במרץ הומר החוזה הדו-כיווני של אלברדו לחוזה סטנדרטי ל-4 שנים בסך 6.5 מיליון דולר.
ב-4 בדצמבר 2022 קלע אלברדו שיא קריירה של 38 נקודות בניצחון 121–106 על דנוור נאגטס. ב-17 בפברואר 2023 זכה אלברדו בפרס ה-MVP של משחק הכוכבים העולים בסוף-שבוע האולסטאר ב-NBA, לאחר שקלע את סל הניצחון לזכות "קבוצת פאו".
אלברדו נודע ביכולות החטיפה שלו, והוא נוטה להתגנב מאחורי הרכזים המובילים את הכדור לאחר הוצאת החוץ ולהפתיע אותם.
קריירה בנבחרת הלאומית
בתחרויות פיב"א מייצג אלברדו את נבחרת פוארטו ריקו.
חיים אישיים
אלברדו הוא בעל שורשים פוארטו ריקנים ומקסיקניים. יש לו ולחברתו בת שנולדה בשנת 2020.
נמל התעופה של קלגנפורט
נמל התעופה של קלגנפורט (בגרמנית: Flughafen Klagenfurt) הוא נמל תעופה בינלאומי ליד קלגנפורט, העיר השישית בגודלה באוסטריה. הוא ממוקם ברובע אנביכל, 2.8 קילומטרים צפון-צפון-מזרחית ממרכז העיר קלגנפורט.
כינוס הפועל
כינוס הפועל היה אירוע ספורט לאומי ובינלאומי שהיה נערך אחת לארבע שנים בחסותו של נשיא מדינת ישראל. בראש המועצה הציבורית של הכינוס עמד המזכיר הכללי של הסתדרות העובדים הכללית. הכינוס הראשון נערך בשנת 1928, והכינוס ה-15 והאחרון נערך בשנת 1995.
היסטוריה
בראשית, היה "כינוס הפועל" מפגש ארצי של כל חברי "הפועל" ספורטאים במגוון ענפים, קיימו מפגשים ותחרויות שנמשכו ימים אחדים. ככל שגדל מספר חברי "הפועל" השתנה גם אופיו של האירוע. כיום, זהו סיכום הפעולות של התאגדות הספורט הגדולות בישראל הנחוג במאות אירועים ברחבי הארץ. במוקד הכינוס – אירועים בינלאומיים ולאומיים.
כינוס הפועל הראשון
הכינוס הראשון נערך ב-29 בספטמבר 1928, בתל אביב במגרשה שגבל בשכונת מכבי (בסמוך לדרך יפו-תל אביב). בכינוס השתתפו 780 ספורטאים מ-18 סניפים. הכינוס נפתח במצעד של המשתתפים מרחוב אלנבי למגרש, שם מסרו נציגי מועצת הפועלים לאיגוד דגל אדום שבתוכו עיגול גדול לבן-תכלת. כל פלוגה צעדה עם תלבושתה ודגליה, שנשאו סמלים עבריים. בערב חזרה התהלוכה העירה לאור לפידים. בכינוס נערכו תחרויות במספר ענפים: התעמלות, אתלטיקה קלה, כדור יד וכדור רגל, היאבקות, גיו-גיטסו, אופניים וחתירה. סניף הפועל תל אביב זכה בגביע בתחרות שיוט (חתירה) על הירקון. ציבור הפועלים קבל את הכינוס בהתלהבות, ובמשך יומיים נמשכו הריקודים ברחובות תל אביב עד אור הבוקר. בסיום נערך נשף התעמלותי-אמנותי שכלל ריקודים, תרגילים על מקבילים ופירמידות של מתעמלים.
כינוס הפועל השני
הכינוס השני נערך בשנת 1930 בתל אביב. במהלך הכינוס נערך כינוס החומש הראשון לפעולות "הפועל". בכינוס, שנמשך שלושה ימים, לקחו חלק כ-1,200 ספורטאים שהתחרו בשבעה ענפי ספורט.
נמל התעופה של קלגנפורט
ראשית דרכו
בשל המספר ההולך וגדל של תיירים שהגיעו לאזור נבנה ב-1971 טרמינל הנוסעים הראשון בנמל התעופה. ב-1981 נעשה שיפוץ נוסף במסלולי הנחיתה, והם הוארכו לאורכם הנוכחי, 2,720 מטרים. ב-1984 עברו בנמל התעופה 100,000 נוסעים, והמספר הלך וגדל בשנים הבאות. הוא חובר לכביש המהיר A2 בשנת 1996. ב-2005 היה מספר העוברים בנמל 522,000 איש.
כינוס הפועל
כינוס הפועל השלישי
הכינוס השלישי נערך בשנת 1932 ובאותה שנה נערך גם הכינוס הימי הראשון של הפועל בחיפה.
נמל התעופה של קלגנפורט
ראשית דרכו
בשנים 1926 עד 1938, פעלו שבע חברות תעופה משדה התעופה. מדינות כמו גרמניה, איטליה וסלובניה הפעילו מטוסים שנחתו בשדה התעופה; כמו כן התקיימו טיסות לכל הערים המרכזיות באוסטריה. לאחר 1950, חובר נמל התעופה למדינות כמו ברזיל, ישראל, ונצואלה, הולנד, גרמניה, בריטניה ואחרות.
כינוס הפועל
כינוס הפועל הרביעי
הכינוס הרביעי נערך בשנת 1935 והשתתפו בו קרוב ל-10000 ספורטאים, מה שהקנה לו את הכינוי "כינוס הרבבה". שלטונות המנדט הבריטי אסרו על קיום תהלוכת הפתיחה של האירוע. בכינוס נערך טורניר כדורגל בהשתתפות קבוצת המשטרה הבריטית ונבחרת מכבי.
נמל התעופה של קלגנפורט
שנות ה-2010
באביב 2014 הודיעה אוסטריאן איירליינס, חברת התעופה הראשית של נמל התעופה, על סגירת שירותי הכרטוס שלהם בשדה התעופה עקב ביקוש נמוך. שירותים נוספים מסופקים במקום זאת בדלפקי הצ'ק-אין. בחודש אפריל 2015 הודיעה אוסטריאן איירליינס כי היא מתכננת לסגור את מסלול טיסותיה מקלגנפורט לווינה, בהתבסס על סיבות כלכליות. באותה שנה, ממשלת אוסטריה הודיעה על כוונותיה למכור את חלקה בשדה התעופה למשקיעים פרטיים.
כינוס הפועל
כינוס הפועל החמישי
הכינוס החמישי נערך בשנת 1952, שהיה הראשון מאז קמה מדינת ישראל. הוזמנו אליו לראשונה, גם ספורטאים מארגוני ספורט הפועלים בחו"ל. המימד הבינלאומי האדיר את הכינוס, ועורר התעניינות רבה בקרב הציבור בישראל ומחוצה לה. מאז, מוזמנים להשתתף בכינוסי "הפועל" ספורטאים מצטיינים, ל"תחרויות הזמנה" מיוחדות. כינוס "הפועל", הנקרא בלועזית "משחק הפועל", הפך להיות שם דבר בזירת הספורט העולמית. כינוס "הפועל" נכלל בלוח האירועים של רוב התאחדויות הספורט הבינלאומיות וראשי הספורט העולמי מבקרים במשחקי "הפועל" ומוסיפים לאירוע משקל בינלאומי חשוב. טקס הפתיחה לאירוע התקיים באצטדיון הלאומי ברמת גן.
נמל התעופה של קלגנפורט
שנות ה-2010
בעוד נמל התעופה סובל מירידה גדולה במספר הנוסעים, הוצעו תוכניות להקים במקום מרכזי לוגיסטיקה ומטענים, שמהם ישונעו החבילות לנמלים הקרובים של הים האדריאטי. שדה התעופה כבר בעל מסילות רכבת שיכולות לשמש לתכלית זו. עם זאת, אוסטריאן איירליינס הצהירה מאוחר יותר כי לא ניתן לבצע בנמל התעופה פעולות אלו, בשל תלונות על הרעש שהן יוצרות.
כינוס הפועל
כינוס הפועל השישי
הכינוס השישי נערך במאי 1956. טקס פתיחת הכינוס נערך לראשונה בבית הבימה בתל אביב. אירוע תחרותי חדש היה מרוץ אופני כביש מדן-באר שבע, שנמשך שישה ימים. במקום הראשון זכה ג'ף מוריס מאנגליה. קבוצת הכדורגל האורוגוואית רמפלה ג'וניירס ערכה משחק ראווה מול נבחרת הפועל. המשחק התקיים באצטדיון רמת גן והסתיים בתוצאה 1-2 לטובת הקבוצה האורחת.
נמל התעופה של קלגנפורט
מבנים
נמל התעופה קלגנפורט מורכב מטרמינל נוסעים קטן שבו כמה חנויות ומסעדות. רחבת החניה כוללת מטוסים בגודל בינוני כמו איירבוס A320, כמו גם כלי תעופה קטנים יותר. משום שאין גשרי עלייה למטוס, אוטובוסים משמשים לעלייה למטוס.
כינוס הפועל
כינוס הפועל השישי
נשיא המדינה, יצחק בן-צבי, שרים וחברי הוועד הפועל של ההסתדרות ואורחים רבים חזו בטקס הסיום של הכינוס באצטדיון רמת גן. 16,000 ספורטאים ומחוללים השתתפו באירוע.
נמל התעופה של קלגנפורט
חברות תעופה ויעדים
חברות התעופה המוצגות מפעילות טיסות לנמל התעופה קלגנפורט:
כינוס הפועל
כינוס הפועל השביעי
הכינוס השביעי נערך בשנת 1961, בהשתתפות שלוש מאות ספורטאים מחו"ל. לראשונה בכינוסים נקבע שיא עולם חדש, בתחרות הרמת משקולות, יצחק ברגר מארצות הברית שיפר את שיא העולם בדחיקה בקטגוריה של עד 60 ק"ג, בתוצאה של 148.5 ק"ג.
נמל התעופה של קלגנפורט
חברות תעופה ויעדים
נמל התעופה הגדול הקרוב ביותר הוא נמל התעופה ליובליאנה יוז'ה פוצ'ניק בסלובניה, כ-70 קילומטרים מדרום לשדה התעופה.
כינוס הפועל
כינוס הפועל השביעי
בין הספורטאים הבולטים בכינוס היו: דון ברג האלוף האולימפי (רומא 1960) בקפיצה במוט, האלופה האולימפית וכוכבת תחרות השחייה שיאנית העולם כריס וון סלטצה מארצות הברית. סגניתה האולימפית יין קדרקוויסט משוודיה, ניצחה במשחה ל-400 מטר חופשי בשיא אירופי חדש של 4:46.9 דקות ותוך כדי המשחה היא הציבה גם במשחה ל-200 מטר חופשי שיא אירופי חדש של 2:20.2 דקות.
נמל התעופה של קלגנפורט
רכבת
מרחקה של תחנת הרכבת "קלגנפורט-אנביכל" (Klagenfurt-Annabichl) הוא 5–10 דקות (750 מטר) הליכה מהטרמינל. תחנת הרכבת כוללת רכבת פרברים לכיוון זנקט פייט, לתחנה המרכזית של קלגנפורט, לכפרים לאורך אגם ורטרזה ולכיוון פילאך.
כביש
משדה התעופה ישנה יציאה לכביש המהיר A2, המוביל מצד אחד לווינה ומצדו השני לאיטליה. אוטובוס מקשר את נמל התעופה עם מרכז העיר והתחנה המרכזית של קלגנפורט. ישנו גם קישור אוטובוסים בין נמל התעופה של קלגנפורט לבין נמל התעופה ליובליאנה יוז'ה פוצ'ניק, שיוצא משדה התעופה כמה פעמים ביום.
כינוס הפועל
כינוס הפועל השמיני
הכינוס השמיני נערך בשנת 1966. נוסף לתחרויות הספורט ומפגנים המוניים, התקיימו במהלכו ערבי-עמים עם מופעים עם תנועה, צליל ופולקלור.
בין הספורטאים הבולטים בכינוס היו: מרי ראנד האלופה האולימפית (טוקיו 1964) ושיאנית העולם בקפיצה לרוחק, יולנדה באלאש מרומניה האלופה האולימפית ושיאנית עולם בקפיצה לגובה, ג'ון תומאס מארצות הברית סגן אלוף אולימפי ושיאן עולם בקפיצה לגובה, השחיינית קתלין אליס מארצות הברית שיאנית עולם ואלופה אולימפית (טוקיו 1964)
כינוס הפועל התשיעי
הכינוס התשיעי נערך בשנת 1971, בסימן חגיגות יובל ההסתדרות בהשתתפות ספורטאים מכלל ההתאגדויות בארץ, ובהשתתפות כ-250 ספורטאים מצטיינים מחו"ל. הספורטאים הבולטים בכינוס היו: צ'ארלס גרין מארצות הברית, אלוף אולימפי בריצת שליחים 4x100 מטר (מקסיקו סיטי 1968), קיפצ'וגה קיינו מקניה האלוף האולימפי בריצת 1500 מטר. מייק ברטון מארצות הברית אלוף האולימפי במשחים ל-400 מטר חופשי ול-1500 מטר חופשי (מקסיקו סיטי 1968)
בין היתר שימש הכינוס לספורטאים הטובים בעולם תחרות הכנה למשחקים האולימפיים: ג'ון אקיאי-בואה מאוגנדה זכה שנה לאחר מכן, במדליית זהב אולימפית בריצת 400 מטר משוכות תוך כדי קביעת שיא עולם חדש (מינכן 1972). סנדרה נילסון מארצות הברית אף היא זכתה שנה לאחר מכן במדליית זהב אולימפית במשחה יוקרתי ביותר ל-100 מטר חופשי (מינכן 1972), ריקי ברוש משוודיה שיאן העולם בזריקת דיסקוס ומירוטס איפטר מאתיופיה, אלוף אולימפי בריצת 5000 מטר וריצת 10000 מטר (מוסקבה 1980)
כינוס הפועל העשירי
הכינוס העשירי נערך בשנת 1975. טקס הפתיחה שנערך באצטדיון בלומפילד בתל אביב נפתח בטקס זיכרון לחללי טבח הספורטאים באולימפיאדת מינכן. הכינוס היה בסימן חגיגות היובל להקמת התאגדות "הפועל", והשתתפו בו כאלפיים ספורטאים מהארץ ומחו"ל, שייצגו 18 מדינות, נוסף על ישראל. בתום הכינוס נערך קונגרס אינטרנציונל ספורט הפועלים בירושלים.
כינוס הפועל ה-11
הכינוס ה-11 נערך בשנת 1979 והיה הגדול במשחקים. נטלו בו חלק אלופים וטובי הספורטאים בעולם במקצועות רבים. העובדה שהמשחקים נערכו שנה אחת לפני המשחקים האולימפיים אפשרה לספורטאים רבים הכנה טובה לקראת ההתמודדות האולימפית. התאגדות "הפועל" מסונפת לארגון ספורט הפועלים הבינלאומי (CSIT). בין השחייניות והשחיינים שהשתתפו בכינוס היו: ננסי הוגסהד, סינתיה וודהד, ג'יל סטרקל, ראודי גיינס, דייוויד לארסון, דייוויד מקאג כולם מארצות הברית וג'רלד מרקן מגרמניה המערבית.
כינוס הפועל ה-12
הכינוס ה-12 נערך בשנת 1983 בסימן 60 שנות קיומה של התארגנות "הפועל". במסגרתו התקיימו חמש אליפויות עולם של ספורט הפועלים, בענפים: התעמלות, כדוריד, כדורעף, טניס וכדורמים. בד בבד עם אירועי הספורט התחרותיים והייצוגיים, נערכו אירועי ספורט עממיים, בהם השתתפו רבבות בני נוער ומבוגרים: צעדות ומרוצים עממיים, טורנירים מיוחדים לספורטאים ממקומות עבודה, פעילות ספורט בחיק הטבע, מבחני כושר גופני ועוד אירועים בהשתתפות תנועות הנוער החלוציות, תלמידי רשת עמל, חוגי נעמת, פנסיונרים, מתנ"סים ועוד. במסגרת הכינוס נערכו "ערבי עמים" ובהם הוצגו מופעי פולקלור, מחול והתעמלות. הכינוס חנך את אצטדיון האתלטיקה הלאומי החדש בהדר יוסף שבתל אביב, והתחרו בו 1630 ספורטאים מ-34 מדינות ב-27 ענפי ספורט.
הכינוס הסתיים בגירעון של 10 מיליון שקל.
כינוס הפועל ה-13
הכינוס ה-13 נערך בשנת 1987, בהשתתפות כ-2000 ספורטאים מ-36 מדינות אשר התחרו ב-26 ענפי ספורט. בשנה זו הוחלט לשנות את שם האירוע מ"כינוס הפועל" ל"משחקי הפועל".
כינוס הפועל ה-14
הכינוס ה-14 נערך בשנת 1991 במתכונת מצומצמת מסיבות תקציביות, בהשתתפות 600 ספורטאים אורחים מ-20 מדינות ב-13 ענפי ספורט.
כינוס הפועל ה-15
הכינוס ה-15 נערך בשנת 1995 בהשתתפות 2300 ספורטאים מ-42 מדינות, שהשתתפו ב-21 ענפים ב-15 מקומות ברחבי הארץ. במסגרת הכינוס, ארגון ספורט הפועלים הבינלאומי, ערך תחרויות אליפות עולם ב-8 ענפים, ביניהם אליפות העולם בהרמת משקולות לקדטים עד גיל 20 וכן לנשים.
ענפי ספורט
כינוס "הפועל" כלל בשיאו 24 ענפי ספורט:
הימות הגדולות
הימות ממערב למזרח:
גאוגרפיה
הימות נוצרו כתוצאה מסחיפת קרקע על ידי קרחונים אדירי ממדים בעידן הקרח האחרון. חופיהן מפורצים מאוד ועמוקים, יש בהן מאות איים ובהם גם אגמים. בתחילת החורף נוצרות לאורך החופים דיונות קרח ובהמשך קופאים פני המים, כתוצאה מן הרוחות הקרות המגיעות ממפרץ הדסון. הקרח מכסה את הימות למשך ארבעה חודשים. ספינות שוברות קרח פועלות באגמים בעונה זו ומפלסות נתיבי שיט.
שטחן הכולל של הימות הוא 245,200 קילומטר רבוע. 157,400 קילומטר רבוע, המהווים כשני שלישים מהשטח הכולל, נמצאים בתחומי ארצות הברית ואילו 87,800 הקילומטרים הרבועים הנותרים מצויים בשטח קנדה. ימת מישיגן היא היחידה מבין הימות הנמצאת כולה בתחומי ארצות הברית. חמש הימות הגדולות מפורזות מספינות מלחמה, לפי הסכם ראש-באגוט משנת 1817.
הימות ממוקמות בין קווי הרוחב הצפוניים 42–49 מעלות. הימה המזרחית ביותר, ימת אונטריו, נמצאת במרחק 355 קילומטר מהאוקיינוס האטלנטי, ומחוברת אליו באמצעות תעלת סנט לורנס. הימות מחוברות זו לזו ודרכן יכולות אוניות גדולות להגיע מן הים עד למרכז היבשת, ומכאן חשיבותן הכלכלית.
חופי הימות עשירים במרבצי ברזל ופחם, ובהם אזורי תעשייה מפותחים מאוד. לאורך חופי הימות והנהרות הנשפכים מהן שוכנות כמה מן הערים הגדולות באמריקה: מילווקי, באפלו, טורונטו, מונטריאול, קליבלנד, שיקגו והעיר דטרויט, בה מרכז תעשיית הרכב של ארצות הברית. לאורך החופים הוקמו תחנות כוח גרעיניות לייצור חשמל, הגורמות בין השאר גם לזיהום תרמי.
Kiddo
Kiddo (בעברית: ילדון) הוא המיני-אלבום הראשון של הזמרת-יוצרת והפזמונאית הקנדית ג'סי רייז. המיני-אלבום יצא לאור ב-21 באפריל 2017 על ידי חברות התקליטים ריפבליק רקורדס ו-FMLY.
סרפינה
סרפינה (באנגלית: Seraphina, פורסם בעברית כסרפינה) הוא סדרה של שני ספרי פנטזיה לנוער מאת הסופרת האמריקאית רייצ'ל הרטמן. הספר הראשון עם בוא הדרקונים יצא לאור בשנת 2012 ועם יציאתו דורג במקום השמיני ברשימת רבי-המכר של הניו יורק טיימס במשך שבוע וזכה בפרס ויליאם סי מוריס לספר ביכורים לנוער.
הספר השני בשם Shadow Scale יצא לאור בשנת 2015, ותורגם לעברית בשנת 2016, תחת הכותרת "אור מבין הצללים".
ב-2018 יצא רומן נלווה המתרחש באותו עולם בשם Tess of the Road, ב-2022 יצא לספר רומן המשך In The Serpent's Wake.
עלילה
עלילת הספר מתרחשת בממלכת גורד ועוקבת אחר סרפינה בת השש עשרה, מוזיקאית חצר. אשר נגררת לפוליטיקה של הממלכה.
בממלכה דרקונים יכולים ללבוש צורה אנושית אך מוצאים את הרגשות האנושיים מביכים, ועל כן מדחיקים כל רגש ומאמינים רק בשכל.
סרפינה מגלה שהיא חצי אדם וחצי דרקון מה שמעניק לה יכולות מיוחדת, בהמשך היא מגלה עד מבני מינה ויחד איתם היא מחזירה את השלום בין הדרקונים לבני אדם, בין הדרקונים לבין עצמם ובין בני אדם לבין עצמם.
בספר יש דמויות לסביות וטרנסג'נדריות.
קבלה וביקורת
קבלת הפנים של סרפינה הייתה חיובית,   הספר זכה לביקורות בולטות משמונה אתרי ביקורות. Kirkus Reviews גם שיבחו את הספר, וכינו אותו "נהדר". המבקר של ה"וושינגטון פוסט" העיר כי הרטמן הצליח "להחדיר דם טרי לקלישאה הקבועה של דרקונים". מגזין SFX העניק לרומן ארבעה וחצי כוכבים, וציטט את הפרוזה כ"יפה". Quill &amp; Quire גם ציין כי הספר בולט מ"עלילת הדרקון הסטנדרטי". פבלישרס וויקלי בחר את הספר כאחד מ"הספרים החדשים הטובים ביותר לשבוע של 9 ביולי 2012", ואמר כי "יש הרבה מה ליהנות בהופעת הבכורה של הרטמן". מבקרי ה"סקול ליבררי ג'ורנל" שיבחו את סגנונה של הרטמן, כמו גם את הקריינות לספר האודיו.
פרסים
הספר נבחר ב-2013 לפרס Waterstones Children's Book Prize בקטגוריית ספרי העשרה, וזכתה בפרס Cybils לשנת 2012 לרומן הפנטזיה או המדע הבדיוני הטוב ביותר לנוער. ב-28 בינואר 2013, הוא גם קיבל את פרס וויליאם סי מוריס לשנת 2013, בקטגוריית רומן ביכורים למבוגרים הטוב ביותר שפורסם בארה"ב. בבריטניה, סרפינה נכנסה לרשימה של מדליית קרנגי 2013, כאשר הרשימה הקצרה הוכרזה במרץ 2013.
האקדמיה הסרבית למדעים ולאמנויות
האקדמיה הסרבית למדעים ולאמנויות (בסרבית באלפבית קירילי: Српска академија наука и уметности, באלפבית לטיני: Srpska Akademija Nauka i Umetnosti, בקיצור САНУ /SANU) היא החשובה שבין המוסדות האקדמיים של סרביה.
האקדמיה נוסדה ב-1 בנובמבר 1886 על ידי המלך מילאן הראשון אוברנוביץ' תחת השם "האקדמיה המלכותית של סרביה". היא התקיימה תחת השם הזה בין השנים 1886–1947. בשנת 1947 עקב הדחת המונרכיה, שינתה את השם ל"אקדמיה הסרבית למדעים" והחל משנת 1960 נקראת "האקדמיה הסרבית למדעים ולאמנויות". הבניין הנוכחי ברחוב קנז מיכאילובה (הנסיך מיכאיל) בסטארי גרד בבלגרד, נבנה בשנת 1922. חבר אחד של האקדמיה זכה בפרס נובל: סופר הסרבי-בוסני איוו אנדריץ'. באקדמיה התקבלו כחברים עוד 19 זוכי פרס נובל, שלושה מהם בעלי שורשים במרחב היוגוסלבי:לבוסלב רוז'יצ'קה, ולדימיר פרלוג, פטר הנדקה. אחד מחברי האקדמיה - בהתכתבות - המדען והממציא הסרבי-אמריקאי מיכאילו פופין זכה בפרס פוליצר על האוטוביוגרפיה שלו.
היסטוריה
הגלגול הראשון של המוסד קם ב-19 בנובמבר 1841 כ"חברה להשכלה הסרבית" (דרושטוו סרפסקֶה סלובֶנוסטי, Društvo srpske slovesnosti) שיועדה לשמירת השפה הסרבית ולהפצת המדע. לחברה היה ביטאון שהתפרסם ב-17 כרכים והוצאה לאור משלה. החל מהכרך העשירי השתמשה בכתיב שנקבע על ידי ווק קאראג'יץ'.
אליהוא רוט
אליהוא רוט (באנגלית: Elihu Root; 15 בפברואר 1845 – 7 בפברואר 1937) היה עורך דין ומדינאי אמריקאי שכיהן כמזכיר המלחמה של ארצות הברית ומזכיר המדינה. היה חתן פרס נובל לשלום לשנת 1912.