cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
ניקי ראיין
קריירה
ראיין הוצג בפני הלהקה הקלטית המשפחתית, קלאנאד, על ידי המנהלת שלהם, פק'טנה או'קלי. ב-1975, הוא הפך לטכנאי הקול של הלהקה ומשנת 1976, הפך למנהל החדש שלה, יחד עם אשתו רומא ראיין, לאחר שאו'קלי עזבה לנהל את בומטאון ראטס. בשנת 1980, שכנע ראיין את אניה, אחותם הצעירה של האחים מייר, פול וסיארן ברנן, להצטרף ללהקה עימם ועם הדודים התאומים, נואל ופדרייג דוגן. במהלך השנתיים שלה בלהקה, ראיין ואניה דנו לעיתים קרובות ברעיון שלו להקליט רצועות קוליות שלה, שישולבו בשירים שונים. ב-1982, בני הזוג ראיין עזבו את קלאנאד ויצרו שותפות עם אניה לאחר שהאחרונה רצתה להמשיך בקריירת סולו, עם ראיין כמפיק והמעבד שלה ורומא ככותבת שלה.
במשך השנתיים הבאות, אניה התגוררה עם בני הזוג ראיין שהתגוררו אז בארטן, פרוור בצפון דבלין בעת שהיא תרגלה את כישורי המוזיקה שלה והקליטה מבחר קטעי דמו. בספטמבר 1983, השלושה הפכו למנהלים של חברת התקליטים המשותפת שלהם אייגל מיוזיק, כאשר "אייגל" היא המילה הצרפתית המקבילה ל"נשר". באמצעות כלי נגינה שנוצר במקור עבור קלאנאד, השלושה בנו אולפן הקלטות ביתי וקראו לו אולפן אייגל.
אופנה במדינות המערב בשנות ה-90 של המאה ה-20
במשך רוב העשור האופנה במדינות המערב בשנות ה-90 של המאה ה-20 הוגדרה על ידי חזרה לאופנה מינימליסטית, בניגוד למגמות המתוחכמות של שנות השמונים. האופנה מזוהה לרוב עם גזרה נקייה, זיקוק צורני, ומיעוט בפרטים.
העלייה בפופולריות של מוזיקת הגראנג' והרוק האלטרנטיבי בתחילת העשור השפיעה רבות על האופנה הפופולרית לאורך העשור, ומזווית האופנה, המילה "גראנג'" מתארת סגנון בלתי-מוקפד ובלתי-מתואם במתכוון, שהיוותה ניגוד גמור להופעתם המצוחצחת יחסית של להקות גלאם מטאל של שנות השמונים.
מגמות בולטות בעולם המערבי היו העלייה בפופולריות של קעקועים, ופירסינג. שנת 1993 היא שנה של פריצת דרך של תופעת הפירסינג אל המיינסטרים, בזכות שילוב נסיבות של ידוענים ודוגמניות אשר הופיעו עם פירסינגים שונים, כמו פירסינג הטבור שהיה אופנתי במיוחד בתקופה זו, וזכייתו של הוידאו-קליפ "" של אירוסמית' - בו הוצגו פירסינג בטבור - כקליפ השנה של MTV, והפך את התופעה הרחבה לנפוצה.
בשל הזמינות המוגברת של האינטרנט והטלוויזיה בלוויין ברחבי העולם האופנה הפכה גלובלית יותר והומוגנית יותר מאי פעם בסוף שנות התשעים ובתחילת העשור הראשון של המאה ה-21.
כמה מדוגמניות האופנה המובילות בשנות ה-90 כללו בין היתר את לינדה אוונג'ליסטה, נעמי קמפבל, אווה הרציגובה, נדיה אוורמן, כריסטי ברינקלי, כריסטי טרלינגטון, קייט מוס, קרלה ברוני, הלנה כריסטנסן, קלאודיה שיפר, סטפני סימור, מילה יובוביץ', וטיירה בנקס.
אופנת הגראנג'
אחד מהאופנות הבולטות ביותר בשנות ה-90 הייתה אופנת הגראנג' שהפכה פופולרית ב-1992. אופנת הגראנג' הושפעה בעיקר ממוזיקת הגראנג' שהפכה פופולרית במהלך 1992 הודות להצלחת להקת נירוונה והלהיטים שהיא הוציאה באותה העת, כמו " Smells Like Teen Spirit". העלייה בפופולריות של אופנת הגראנג' אופיינה בעיקר בלבישת חולצות פלנל משובצות, מכנסי ג'ינס כחולים.
אופנת הגראנג' הובילה גם לעלייה בפופולריות של מגפי דוק מרטינס, ונעלי אולסטאר. כמו כן, בהשראת אופנת הגראנג' נערים רבים גידלו שיער ארוך. אופנת הגראנג' נשארה פופולרית עד 1994.
אופנת ההיפ הופ
סצנת ההיפ הופ והראפ השפיעה על מגמות אופנה רבים במהלך העשור. צעירים רבים החלו ללבוש כובעי בייסבול לאחור. נעליים ספורט גבוהות הפכו פופולריות, ובמיוחד נעלי אייר ג'ורדן של נייקי.
פירסינג
פירסינג בטבור הפך אופנתי בסביבות שנת 1993 בקרב נערות ונשים בעולם המערבי. בעקבות כך הייתה עלייה בפופולריות של חולצות בטן שהותירו את הבטן חשופה על מנת שהטבור יהיה חשוף. סוגים אחרים של פירסינג הפכו פופולריים בהמשך העשור.
תסרוקות נשים
השיער המסולסל עם הנפח שהיה פופולרי בשנות ה-80 בקרב נשים רבות חדל באופן הדרגתי להיות פופולרי והוחלף בהדרגה בשיער ארוך וישר, ולעיתים קרובות עם פוני. תספורת המאלט נשארה פופולרית עד סביבות שנת 1992. בסתיו 1994 התספורת החדשנית של הדמות רייצ'ל גרין בעונות הראשונה והשנייה של הסדרה "חברים" הפכה למודל לחיקוי בקרב מיליוני נשים ברחבי העולם ונחשבת לתספורת המבוקשת ביותר בהיסטוריה; דווח כי קרוב ל-11 מיליון נשים הסתפרו באותו סגנון. התופעה כונתה "תספורת רייצ'ל" או "הרייצ'ל".
תסרוקות גברים
תסרוקות גברים פופולריות בתחילת שנות התשעים כללו בין היתר שיער וילונות, תספורת מאלט, ושיער עם זנב סוס היו פופולריים.
באמצע שנות התשעים היו מספר טרנדים בקרב תספורת גברים - עבור גברים צעירים רבים הפכה "תספורת יוליוס קיסר" פופולרית. סגנון זה הפך פופולרי בעיקר משום שהדמות אותה גילם ג'ורג' קלוני בתוכנית הטלוויזיה המצליחה ER הייתה תספורת זו. בעוד שלבני נוער מרדנים יותר היה שיער ארוך יחסית בהשפעת אופנת מוזיקת הגראנג'.
גלריית תמונות
תמונות שמציגות מגמות בולטות באופנה במהלך העשור
Loose Change (מיני-אלבום)
Loose Change הוא מיני-אלבום של הזמר-יוצר הבריטי אד שירן, שיצא באופן עצמאי. המיני-אלבום הוקלט בסטיקי סטודיו, סארי, והופק על ידי ג'ייק גוסלינג. המיני-אלבום פורסם תחילה ב-2010, לפני ששירן זכה להכרה עולמית. הוא פורסם מחדש שלוש פעמים: ב-2011; ב-2015 כחלק מאלבום האוסף 5; ולבסוף בשנת 2016, על ויניל צבעוני בגודל 12 אינץ'. שם המיני-אלבום, "Loose Change", נגזר מהבית השני של הרצועה המובילה של האלבום, "The A Team".
המיני-אלבום היה לחלק השני של אלבום האוסף שפרסם שירן בשנת 2015, 5, המורכב מחמישה מיני-אלבום שיצאו באופן עצמאי לפני אלבום האולפן הראשון שלו, +. המהדורה הראשונית זכתה להצלחה, הודות לרצועה הפותחת, "The A Team", שהפכה ללהיט.
כאשר המיני-אלבום פורסם מחדש בשנת 2015 כחלק מהאוסף 5, הרצועה הראשונה, "The A Team", הוחלפה ברצועה "Let It Out", הסינגל המוביל מהמיני-אלבום הקודם של שירן. הסיבה לכך היא ש-"The A Team" המשיך והפך לסינגל המוביל מתוך אלבום הפריצה של שירן, +, והמיני-אלבום "Let It Out" לא היה חלק מאלבום האוסף.
Loose Change הגיע למקום ה-90 במצעד האלבומים הבריטי בשנת 2011. ב-2017, עם יציאתם של שני שירים מאלבומו השלישי של שירן, ÷, האלבום נכנס למצעד האוסטרלי, והגיע למקום ה-83 במצעד האלבומים של ARIA.
לירז מרגלית
לירז מרגלית (נולדה ב-12 במרץ 1981) היא דוקטור לפסיכולוגיה חברתית העוסקת בחקר התנהגות בעידן הדיגיטלי, בעלת טורים ופודקאסטים בנושא זה בעיתונים ואתרים שונים, בהם מעריב סופהשבוע, TheMarker, ynet, רדיו תל אביב, Entrepreneur, TechCrunch, ו-Psychology Today. ב-2020 ליוותה את המתמודדות בתוכנית המציאות "אהבה חדשה", ששודרה ברשת 13. מלמדת באוניברסיטת רייכמן.
יום המהגר הבין-לאומי
יום המהגר הבין-לאומי הוא יום ציון בין-לאומי המבקש להגביר את המודעות להגירה. יום המהגר הבינלאומי נקבע ב-18 בדצמבר, על ידי העצרת הכללית של האומות המאוחדות בארבעה בדצמבר 2000. ב-18 בדצמבר 1990, העצרת הכללית אימצה את האמנה הבינלאומית בדבר הגנה על זכויות של מהגרי עבודה ובני משפחותיהם. ביום זה, במדינות רבות, ממשלות, ארגונים בינלאומיים ואזוריים וארגונים ללא מטרת רווח מפיצים מידע ומעלים את המודעות לזכויות אדם וחירויות פוליטיות בסיסיות של מהגרים, על מנת להבטיח את ההגנה למהגרים ובעקבות המספר ההולך וגדל של מהגרים בינלאומיים.
לירז מרגלית
ביוגרפיה
אביה היה מכונאי ראשי בצים ואמה עקרת בית, בצה"ל שירתה כמדריכה בגדנ"ע. החל מהתואר הראשון עד השלישי למדה מרגלית פסיכולוגיה באוניברסיטת חיפה. סיימה תואר שני בהצטיינות בפסיכולוגיה חברתית. בשנים 2006–2011 עשתה דוקטורט בפסיכולוגיה קוגניטיבית וקבלת החלטות, במימון מלגת נשיא. בשנים 2012–2013 עשתה פוסט-דוקטורט בקבלת החלטות ופסיכולוגיה בבית ספר לאודר לממשל, דיפלומטיה ואסטרטגיה במרכז הבינתחומי הרצליה. בשנים 2007–2013 שימשה כחוקרת במרכז דדו לחשיבה צבאית בינתחומית. החל מ-2012 חוקרת ומרצה במרכז הבינתחומי.
בשנים 2013–2019 הייתה ראש תחום מחקר התנהגות בחברת קליקטייל. במסגרת עבודתה השתמשה בתובנות מתחום הכלכלה ההתנהגותית כדי לגרום לאנשים לקנות יותר וייעצה לחברות כמו מיקרוסופט, גאפ, דה נורת' פייס, הום דיפו, נייקי ווולמארט. מייסדת הסטרט-אפ Topick.
יום המהגר הבין-לאומי
בספטמבר 2006, נערך דיון בנושא הגירה ופיתוח בינלאומי בעצרת הכללית של האו"ם בהשתתפות נציגים רמי דרג מ-132 מדינות. בסיכום הדיון פורסמה הודעה שכללה מספר מסרים: הגירה, היא תופעה הולכת וגוברת שבאפשרותה לתרום תרומה חיובית לפיתוח מדינות המוצא ומדינות היעד, בתנאי שהיא נתמכת על ידי מדיניות נכונה. יתרונות ההגירה, יבואו לידי ביטוי רק אם יכובדו זכויות היסוד וחירויותיהם של כל המהגרים. כן, מדינות צריכות להגביר את שיתוף הפעולה הבינלאומי בנושא ההגירה אזורית וגלובלית. המשתתפים הכירו בכך שלצד היתרונות של הגירה בין מדינות, היא אינה תחליף לפיתוח. לעיתים קרובות מדי, מהגרים נאלצים לחפש עבודה במדינות אחרות בגלל עוני, סכסוכים או הפרות של זכויות אדם. שלום וביטחון, ממשל תקין, שלטון החוק והזדמנויות לעבודה הוגנת במדינות המוצא, יבטיחו שאנשים ימשיכו להתגורר במדינות המוצא מתוך בחירה ולא מתוך צורך. בהמשך לכינוס. ממשלת בלגיה הקימה פורום עולמי בנושא הגירה ופיתוח ((The Global Forum on Migration and Development (GFMD) להתייעצות מרצון, לכל המדינות החברות באו"ם ומשקיפים.
לירז מרגלית
ביוגרפיה
מרגלית חוקרת, מרצה ומייעצת בנושאי קבלת החלטות, עיצוב התנהגות והתנהגות משתמשים. היא עוסקת בממשק שבין הפסיכולוגיה, למודלים התנהגותיים והBig data ומציגה את השפעת הטכנולוגיה על ההתנהגות והאופן שבו העולם הדיגיטלי הביא לאימוץ הרגלים והתנהגויות השונים מהעולם האמיתי ושינה את הקשרים הבינאישיים ואופן עיבוד המידע.
יום המהגר הבין-לאומי
בעצרת הכללית בספטמבר 2016 בהשתתפות ראשי מדינות נערך דיון בנושא תנועת הפליטים ומהגרים הגוברת בעולם. הדיון הסתיים בהצהרה משותפת המכונה הצהרת ניו יורק. הצהרת ניו יורק לפליטים ולמהגרים מבטאת את הרצון הפוליטי של מנהיגי העולם להציל חיים, להגן על זכויותיהם ולשאת באחריות בקנה מידה עולמי לטיפול מהגרים.
לירז מרגלית
ביוגרפיה
היא חלק מחוג הידידים של עמותת אלווין ישראל ויועצת למרכז לקידום ההגינות בישראל.
הופעות בתקשורת
בעלת טור במעריב סופהשבוע, הבלוג "אם לפרויד היה סמארטפון" באתר TheMarker, הפודקאסט "סקס, סמים וסמארטפון" ברדיו תל אביב, כותבת טורים באתרים Entrepreneur, CMSWire ו- TechCrunch ובעלת הבלוג Behind Online Behavior באתר Psychology Today, זכתה בתואר "כותבת השנה" (contributor of the year) על ידי המגזין CMSWire בשנים 2017 ו-2020.
ב-2020 ליוותה את המתמודדות בתוכנית המציאות אהבה חדשה ששודרה ברשת 13. השתתפה בסרט ״הקרב על המוח״ - תעשיית השקרים״ בהנחיית דרור גלוברמן.
ספרה
הספר עוסק בהתנהגות דיגיטלית, בשימוש של גורמים מסחריים בעקבות הדיגיטליים שאנשים משאירים באינטרנט כדי לבנות עליהם פרופיל ולמכור אותו. הפרופיל נמכר לגורמים מסחריים ובאמצעות אלגוריתמים מאפשר להם לשלוח לו מסרים המיועדים אליו אישית. האנשים סבורים שיש להם בחירה חופשית, אולם למעשה התנהגותם מעוצבת מבלי שהם מודעים לכך.
פרק בספר
הספר בגוגל ספרים
קישורים חיצוניים
ריאיונות על הספר "עיצוב התודעה"
ריאיונות
הרכבת התחתית של פריז
הרכבת התחתית של פריז (נודעת גם בשם המטרו של פריז, בצרפתית: Métro de Paris ובשם métropolitain) היא רכבת תחתית עירונית המשמשת אמצעי תחבורה מרכזי בפריז ובפרבריה הקרובים. המטרו, שהפך לאחד מסמליה של פריז, מאופיין בסגנון ארכיטקטוני הומוגני, המושפע מסגנון אר נובו.
בשנת 2013 כללה הרכבת 14 קווים "ארוכים" ושני קווים לטווח קצר, ומספר התחנות הפעילות היה 303. אורכה הכולל של מערכת הרכבת התחתית היה 219.9 קילומטר (כולל 62 תחנות בהן עובר יותר מקו אחד) והיא הסיעה 4.5 מיליון איש ביום.
המטרו פעיל החל מהשעה 5:30 בבוקר עד השעה 00:45 בלילה והוא מקושר עם רכבת הפרברים RER ותחנות הרכבת הגדולות.
היסטוריה
אף שב-1863 כבר הוקם הקו הראשון ברכבת התחתית של לונדון, בפריז התלבטו בשאלת רכבת עירונית כחמישים שנה, מאז שנות ה-40 של המאה ה-19. החשש המשמעותי ביותר נגע לשימוש במסילות הרכבת העירוניות כחלק מרשת רכבות הארצית, ולבעיות הבטיחותיות הנובעות מכך. בסופו של דבר הוכרע שהרכבת תהיה תחתית, בעיקר עקב עלויות השטח הנדרש ברחבי העיר. בתחילה התנגדו אנשים רבים להקמת המטרו: נהגי אוטובוס וכרכרות שחששו לפרנסתם, אנשי כלכלה שחששו שהמטרו תעלה הון רב, ותושבי פריז שחששו שתושבי הפרברים יציפו את עירם.
תוכנית הרכבת התחתית שכללה תשעה קווים אושרה ב-1896. בנובמבר 1898 החלה בניית הקו הראשון, שנחנך ב-1900 במהלך התערוכה העולמית של פריז, שבמסגרתה ביקרו בעיר מאות אלפי תיירים. ביום חנוכת קו המטרו הראשון, ב-19 ביולי 1900, התקהלו המוני אזרחים על-מנת לראות את הפלא החדש, אך רבים חששו לרדת מתחת לאדמה ולהשתמש בו. במהלך השנים הבאות נפתחו קווים חדשים כמעט בכל שנה.
דורית ניתאי נאמן
דורית ניתאי נאמן (נולדה ב-14 ביולי 1965, תל אביב) היא שחקנית ובמאית תיאטרון, ומורה למשחק.
קורות חיים
למדה בחוג לתיאטרון בפקולטה לאמנויות של אוניברסיטת תל אביב. בעלת תואר שני בלימודי נשים ואמנות.
שיחקה בתיאטרון הסימטה, אותו יסד אביה המחזאי, הבמאי והשחקן ניקו ניתאי, בהצגות: "סינים סינים", "אי זוגי", "שלישייה במי במול", "אשתי הנצחית לשעבר". הופיעה גם בתיאטרון הקאמרי, בהצגות: "אויב העם", "השיבה הביתה" ו"האישה המופלאה שבתוכנו". כבמאית ייסדה את קבוצת התיאטרון "נשים יוצרות" על שם טלי שקד-זגמן, וביימה את ההצגות: "אבירות מתעלפות", "האיש משם", "כדור הבדולח", "סודות נלחשים" ו"בלוג - מסע בין יומנים".
ניתאי נאמן גם הופיעה בסדרה "חלומות נעורים" בתפקיד המורה בילי. בשנת 2000 זכתה בפרס ראשון לשחקנית בתחרות הסרטים של בית הספר סם שפיגל לקולנוע ולטלוויזיה על תפקידה בסרט "פרמננט".
בשנת 2001 ביחד עם אביה עברה לתיאטרון קרוב וכיום היא המנהלת האומנותית שלו.
היא שימשה לגד אפוטקר למודל לסדרה של 30 יצירות.
מעברות (סדרת טלוויזיה)
מעברות היא סדרה דוקומנטרית ישראלית, ששודרה בערוץ כאן 11. התוכנית עוסקת במעברות שהוקמו במדינת ישראל בתחילת ימיה, בעת גל העלייה הגדול לארץ. התוכנית מציגה חומרי ארכיון נדירים ועדויות של תושבי המעברות.
זוכת פרס האקדמיה הישראלית לטלוויזיה לשנת 2019 בקטגוריית "סדרת התעודה".
תוכן
הפרק הראשון, "תוהו ובוהו", עסק בקליטה ומיון העולים במחנה שער העלייה והתנאים במחנה, פרשת ילדי תימן וההחלטה על הקמת המעברות.
הפרק השני, "החלום", עסק בתהליך הקמת המעברות, מבצע עזרא ונחמיה, העלייה מרומניה בתקופה זו, והחיים במעברות.
הפרק השלישי, "השבר", עסק באפליה בין עולי ארצות האסלאם לבין העולים מאירופה, הסכם השילומים, והתרבות במעברות, כולל פרויקט "תל"ם" - תיאטרון למעברות, הטיפול נגד הגזזת ומחאות תושבי המעברות.
הפרק הרביעי, "סרח עודף", עסק בתהליך חיסול המעברות ובקבוצות שנשארו במעברות עד תחילת שנות ה-70.
קישורים חיצוניים
ביקורות
אילן עמית
אילן עמית (19 בינואר 1935 - 11 במרץ 2013) היה מתמטיקאי והוגה דעות ישראלי, מעובדי רפא"ל ו"המוסד".
ביוגרפיה
ב-1962 סיים לימודי תואר ראשון במתמטיקה בטכניון. עבד במחלקת חקר ביצועים של חברת "מקורות" וב-1965 מונה למנהל המחלקה, תפקיד אותו מילא עד שנת 1967. היה מנהל משותף של חברת נת"ם - חברה לניתוח מערכות וחקר ביצועים. בשנת 1967 קיבל תואר דוקטור למתמטיקה מהטכניון, על עבודה שכותרתה "שיטה וריאציונית עבור המשוואה הדיפרנציאלית של לבנר ושמושיה", בהנחייתו של אלישע נתניהו. היה מרצה למתמטיקה בפקולטה למתמטיקה של הטכניון.
בסוף שנות ה-70 הצטרף למחלקה למחקרים צבאיים ברפא"ל. במהלך עבודתו זו, בגיל 46, התעוור עקב מחלה.
בסוף שנות ה-80 צורף על ידי עוזי ארד, סגן ראש אגף המודיעין ב"מוסד", לצוות שעסק בהערכות מודיעין וגיבש המלצות מדיניות ואסטרטגיות.
בנוסף לעבודתו עסק בפעילות רוחנית בהשפעת המיסטיקן גורדייף.
שימש עורך-שותף של אחדים מגליונות כתב העת "מחשבות".
עמית נישא שלוש פעמים והוליד ארבעה ילדים. נפטר בחודש מרץ 2013 ונטמן בבית הקברות קריית שאול.
בלרופון
בלרופון (ביוונית: Βελλεροφῶν) הוא גיבור מהמיתולוגיה היוונית, אשר רכב על פגסוס, סוס הפלא המעופף.
המיתוס
המיתולוגיה מספרת שבלרופון אילף את פגסוס הסוס המעופף, באמצעות רסן מוזהב שקיבל מהאלה אתנה. בלרופון ביצע מספר משימות מסוכנות כשהוא רכוב על פגסוס, שכללו את הריגת הכימרה, הבסתן של האמזונות ועוד. לאחר ביצוע מטלות אלו רצה בלרופון בכבוד האלים וקיווה לחיות לצדם באולימפוס, הר משכנם, אך פגסוס סירב לקחתו לשם והשליכו מעל גבו.
מושל מרילנד
מושל מדינת מרילנד (באנגלית: Governor of the State of Maryland) הוא המושל וראש הרשות המבצעת של מדינת מרילנד שבארצות הברית והמפקד העליון של המשמר הלאומי שלה. המושל הוא פקיד הממשל הבכיר ביותר במדינה ולרשותו עומד מגוון רחב של סמכויות מינוי הן ברמה המדינתית והן ברמה המקומית, כפי שמוגדר בחוקת מרילנד. בשל סמכויותיו הרחבות הללו, מדורג מושל מרילנד בין מושלי מדינות ארצות הברית בעלי הכוח הרב ביותר.
מושל מרילנד הנוכחי הוא הדמוקרטי וס מור, שהושבע לתפקידו ב-18 בינואר 2023.
בחירת המושל
כמו רוב מושלי מדינות ארצות הברית, מושל מרילנד נבחר על ידי אזרחי המדינה לתקופת כהונה של ארבע שנים. על פי חוקת המדינה, לא חלה על מושלי מרילנד הגבלת כהונה, אך הם לא יכולים לכהן במשך יותר משתי תקופות כהונה ברציפות. מושל שכיהן שתי תקופות כהונה רצופות, יכול להיבחר שוב לאחר שהמתין תקופת צינון של תקופת כהונה אחת לכל הפחות. על המועמד למשרת המושל להיות לכל הפחות בן 30 עם היבחרו, ותושב מרילנד ומצביע רשום בה במשך חמש שנים. כמו כל פקידי הממשל הנבחרים במרילנד, המושל נבחר בבחירות שנערכות בשנים זוגיות בהן לא מתקיימות הבחירות לנשיאות ארצות הברית.
תפקידי וסמכויות המושל
המושל עומד בראש הרשות המבצעת, כולל מחלקות הממשל וסוכנויות הממשל המדינתיות, וכן בראש מועצות מייעצות, נציבויות, ועדים וכוחות משימה. האחריות המרכזית של המושל על פי החוקה היא כמו כל שאר מושלי המדינות הוא לנהל את ענייני המדינה ולאכוף את החוקים שמועברים על ידי בית המחוקקים. למושל עומדת גם זכות אמירה בנוגע לחוקים אלו, שכן לרשותו עומדת זכות הוטו על כל הצעת חוק שנשלחת לעיונו על ידי האספה הכללית של מרילנד, אם כי האספה יכולה לעקוף את הווטו. למושל מסורות גם מספר סמכויות ספציפיות בנוגע לתקציב המדינה, למינוי פקידי ממשלה, ומגוון של סמכויות חשובות יותר או פחות.
תקציב
מדי שנה, על המושל להגיש הצעת תקציב לאספה הכללית של מרילנד. לאחר שהצעת התקציב מוגשת, רשאית האספה להקטין כל חלק של התקציב עבור הזרוע המבצעת, אך היא לא יכולה להגדיל אותם או להעביר כספים בין מחלקות הממשל השונות. עם זאת, האספה רשאית להגדיל סעיפי תקציב המיועדים לזרוע המחוקקת או הזרוע השיפוטית. למושל עומדת סמכות הווטו על כל חוק שמועבר באספה הכללית, כולל סמכות וטו חלקית על סעיפים ספציפיים, שבה ניתן לעשות שימוש במחיקת חלקים של חוקים בעלי השלכה תקציבית. לאחר מכן עומדת לאספה הכללית הסמכות לעקוף את הווטו של המושל בהצעה ברוב של 60 אחוזים של כל אחד משני בתי האספה.
המושל גם יושב בראש הוועדה לעבודות ציבוריות, ששני חבריה הנוספים הם מבקר המדינה והגזבר. לוועדה זו סמכויות רחבות בפיקוח ובאישור הוצאת כספי המדינה. מחובתם לאשר את הוצאות המדינה מכל התקציבים הכלליים וקרנות לעבודות ציבוריות, ללא כולל סלילת כבישים מדינתיים, גשרים וכבישים מהירים. בסמכות הוועדה להגיש בקשות להלוואות על דעת עצמה כדי לפתור פערים תקציביים או כהשלמה להכנסות אחרות, בנוסף לאישור הוצאות כספים מהלוואות שאושרו על ידי האספה הכללית.
סמכויות ותפקידים נוספים
המושל הוא המפקד העליון של הכוחות הצבאיים של המדינה, שכוללים את כוחות המשמר הלאומי של מרילנד, היבשתיים והאוויריים, ואת כוחות ההגנה של מרילנד, למעט כאשר כוחות אלו נקראים לשירות על ידי הממשלה הפדרלית בסמכות נשיא ארצות הברית. בזמנים של מצב חירום ציבורי, בסמכות המושל להפעיל סמכויות חירום, כולל גיוס הכוחות הללו. בתחום המשפט הפלילי, המושל רשאי להעניק חנינות לפושעים, להמתיק עונשי מאסר, או להפחית קנסות או הפקעות שהוטלו על אנשים שהורשעו, נכלאו או נקנסו על הפרת חוקי המדינה.
בשני תחומים אלו, ובמגוון של תחומים נוספים, המושל יושב במועצות מדינתיות ובין-מדינתיות עם מגוון סמכויות. המושל מחויב לדווח על מצבה של המדינה בכל עת במהלך השנה, אם כי באופן מסורתי הוא מבצע זאת ב"נאום מצב המדינה" בכל חודש ינואר בתחילת המושב של האספה הכללית.
סגל המושל
בנוסף למחלקות ולסוכנויות שתחת שליטתו, לרשות המושל עומד צוות מנהלי שמסייע לתאם את תפקידיו הניהוליים. בראש צוות זה עומד ראש הסגל, והוא כולל חמישה משרדים: יחסים בין-ממשלתיים, ייעוץ משפטי, חקיקה ומדיניות, תקשורת, ומשרד המושל בוושינגטון די. סי.. לראש הסגל יש כמה סגנים לסיוע לניהול המחלקות הללו. חברי סגל המושל הם פקידים ממונים, ולפיכך הם פטורים מחוקי השירות הציבורי.
סגן המושל
לאחר שהתקיימה במשך מספר שנים בשנות ה-60 של המאה ה-19 נוצרה משרת סגן המושל מחדש ב-1971 בעקבות תיקון שהתקבל לחוקת מרילנד. בהשוואה לעמיתיו במדינות אחרות בארצות הברית, סגן מושל מרילנד הוא בעל תפקיד חלש יחסית. לדוגמה, בטקסס סגן המושל הוא נשיא הסנאט המדינתי, ובקליפורניה מועברות לסגן המושל כל סמכויות המושל כאשר זה האחרון נמצא מחוץ לגבולות המדינה. במרילנד הוא מחזיק בסמכויות ובתפקידים שהמושל מאציל לו. סגן המושל נבחר באותו פתק בחירה ולאותה תקופת כהונה כמו המושל. סגן המושל יורש את המושל רק כאשר משרתו של המושל מתפנה.
אף אחד מסגני המושלים של מרילנד לא נבחר בהמשך למשרת המושל בזכות עצמו, ואף אחד מהם גם לא ירש את משרת המושל בשל התפנותה עקב התפטרות, מוות או העברה מהתפקיד, למעט במקרה של בלייר לי השלישי, שכסגן המושל כיהן כמושל בפועל בתקופה בה המושל מרווין מנדל ריצה עונש מאסר של 19 חודשים בעוון הונאה מיוני 1977 ועד ינואר 1979. ב-1792, טרם היות משרת סגן המושל, כיהן ג'יימס ברייס כמושל בפועל לאחר פטירתו של ג'ורג' פלטר ועד השבעתו של המושל הקבוע, תומאס סים לי מתוקף היותו החבר הבכיר במועצת המושל.
מעון המושל
בשנים 1777–1870 התגורר מושל מרילנד בבית ג'נינגס שבאנאפוליס. הבית, ששכן במקום שאליו יתרחב בהמשך הקמפוס של האקדמיה הימית של ארצות הברית הסמוך, נמכר ב-1869 לאקדמיה לאחר שובה ממיקומה הזמני ברוד איילנד במהלך מלחמת האזרחים. הבית נהרס ב-1901 לטובת הקמת בניינים נוספים של האקדמיה. החל מ-1870 מתגוררים מושלי מרילנד בבית הממשלה (Government House), מעון שבמקור נבנה מלבנים אדומות בסגנון ויקטוריאני, ובשנות ה-30 של המאה ה-20 חודש ונבנה מחדש בסגנון אדריכלות ג'ורג'יאנית כך שהוא יתאים לבנייני המדינה הבנויים בסגנון הג'ורג'יאני-פדרלי באזור ההיסטורי של העיר. המעון ניצב בסמיכות לבית המדינה של מדינת מרילנד, שנבנה בשנים 1772–1797. בנוסף להיותו מעון למושל ולמשפחתו, מכיל הבית מספר חדרים ציבוריים שמשמשים את המושל לאירועים רשמיים.
התפתחות התפקיד
בתקופת קיומה של פרובינציית מרילנד, בעלי הקרקע שלה, הברונים והלורדים של בולטימור, שבאופן כללי התגוררו בממלכת אנגליה, בחרו מי יוכל לכהן כמושל נחלתם בשמם. לאונרד קלוורט, אחיו הצעיר של ססיל קלוורט, ברון בולטימור השני, הגיע עם המתיישבים הראשונים במרץ 1634 כדי לכהן כמושל הראשון של פרובינציית מרילנד עד למותו ב-1647. החל מ-1692, כאשר איבדו ברוני בולטימור את שליטתם על המושבה, ועד 1715, הייתה מרילנד מושבת כתר, והמושל היה ממונה על ידי מלכי אנגליה. ב-1715 קיבלו הלורדים של בולטימור מחדש את הצ'רטר המלכותי שלהם ממלכי בריטניה מבית הנובר, וכאשר הייתה המושבה בבעלות הלורדים החמישי והשישי של בולטימור, הם היו אלו שמינו את מושלי המושבה עד לפרוץ המהפכה האמריקאית. המושל הראשון של מדינת מרילנד היה תומאס ג'ונסון, שהושבע לתפקידו ב-21 במרץ 1777.
ספירו אגניו כיהן כמושל מרילנד ה-55 בשנים 1967–1969, ולאחר מכן כיהן כסגן נשיא ארצות הברית תחת הנשיא ריצ'רד ניקסון. עד כה, אגנויו הוא בן מרילנד שהגיע לדרגה הגבוהה ביותר בממשל הפדרלי, לצד נשיא בית המשפט העליון של ארצות הברית רוג'ר טוני. לאחר שהתפטר אגניו מתפקידו כסגן הנשיא על רקע אישומים בשחיתות, הוסר ב-1979 דיוקנו הרשמי כמושל בחדר קבלת הפנים של בית המדינה של מרילנד. ב-1995 הושב הדיוקן למקומו על ידי המושל פריס גלנדנינג, שציין שאין זו יכולתו של אף אחד לשנות את ההיסטוריה, לטוב או לרע, והביא דוגמה מספרו המפורסם של ג'ורג' אורוול 1984. במקרה של מרווין מנדל, הוסר דיוקנו בחדר קבלת הפנים בעקבות הרשעתו בהונאה ומאסרו והושב גם הוא ב-1993.
עד כה לא כיהנו נשים כמושלות מרילנד. עם זאת, נשים התמודדו לתפקיד בארבע מערכות בחירות (1974, 1994, 1998 ו-2002). בנוסף, אישה אחת, קתלין קנדי טאונסנד, כיהנה כסגנית מושל תחת המושל הדמוקרטי פריס גלנדנינג בשנים 1995–2003. אישה נוספת, קריסטן קוקס, ששמשה כמזכירת המחלקה לטיפול באנשים עם מוגבלויות, התמודדה ללא הצלחה למשרת סגן המושל כשותפתו למרוץ של המושל הרפובליקני בוב ארליק. קוקס הייתה ייחודית לא רק בכך שהיא אישה, אלא גם בהיותה סובלת מלקות ראייה.
שלושה ממושלי מרילנד, כולם בסוף המאה ה-18 ובתחילת המאה ה-19, כיהנו בשתי תקופות כהונה בלתי רצופות כל אחד. אלברט ריצ'י הוא המושל שמשך כהונתו היא הארוכה ביותר, 15 שנה.
רונלד ד. מור
רונלד דאול מור (באנגלית: Ronald Dowl Moore, נולד ב-5 ביולי 1964 בצ'אוצ'ילה, קליפורניה) הוא תסריטאי ומפיק סדרות טלוויזיה אמריקני זוכה שני פרסי הוגו ופרס הפיבודי, שהיה גם מועמד לשני פרסי אמי.
ביוגרפיה
כבנו של מורה ומפקח על בית הספר בצ'אוצ'ילה, רונלד עסק בכתיבה ודרמה עוד מצעירותו. הוא קיבל מלגה ללימודי מדע המדינה באוניברסיטת קורנל, אך נכשל לאחר שאיבד עניין. הוא קיבל פטור משירות בצי האמריקני לאחר פציעה בברך.
עבודתו כמפיק ותסריטאי טלוויזיה
במהלך 1988, בעת סיור בסט הצילומים לסדרת "מסע בין כוכבים: הדור הבא", מור מסר תסריט לאחד מעוזריו של ג'ין רודנברי, שעזר לו למצוא סוכן שהעביר את התסריט דרך הצינורות המקובלים. לאחר שבעה חודשים, המפיק מייקל פילר קרא את התסריט וקנה אותו (הפרק The Bonding בעונה שלישית). הוצעה למור עבודה כתסריטאי עורך, ושנתיים לאחר מכן, הוא קודם למפיק שותף ולאחר מכן מפיק בשנה האחרונה של הסדרה (1994).
מור היה שותף לכתיבת 27 פרקים בסדרה, ואף שיתף פעולה עם המפיק בראנון בראגה, שאיתו כתב את פרק סיום הסדרה (שזכה בפרס הוגו). שניהם כתבו את התסריט לסרטם הראשון של צוות הדור הבא, "מסע בין כוכבים 7: דורות". בהמשך, מור הצטרף לצוות ההפקה של "מסע בין כוכבים: חלל עמוק 9" בעונתה השלישית, שעד לשתי עונותיה האחרונות כבר קודם לתפקיד מפיק בפועל. במשך זמן זה עבד עם בראגה על תסריט לסרט "מסע בין כוכבים 8: המפגש" וטיוטה לתסריט "משימה בלתי אפשרית 2", שעליה קיבלו קרדיט. במשך זמן זה החל מור בהתכתבות עם מעריצים, מנהג שאותו הוא ממשיך עד היום. מור פיתח לעצמו מוניטין של מומחה לקלינגונים והיה אחראי לכתיבת תסריטים שעסקו בפיתוח גזע הקלינגונים ותרבותם, הן בסדרת "מסע בין כוכבים: הדור הבא" והן ב"מסע בין כוכבים: חלל עמוק 9".
לאחר שחלל עמוק 9 הסתיימה ב-1999, מור עבר לצוות ההפקה של "מסע בין כוכבים: וויאג'ר", שנמצאה בעונתה השישית, אך עזב לאחר שכתב שני תסריטים בלבד, על רקע חילוקי דעות שהיו בינו לבין בראגה, שהיה מפיק בפועל של הסדרה באותה עת.
בשנת 2000, לאחר סיום "מסע בין כוכבים: וויאג'ר", מור עבד כמפיק בפועל בעונתה השנייה של הסדרה "רוזוול".
בשנת 2002 הוצעה למור הזדמנות לעבוד על מיני סדרה בשם בטלסטאר גלקטיקה. כמו כן, הוצעה לו עבודה על סדרה חדשה בשם "קרניבל", שבה שימש כמפיק בפועל למשך עונה אחת בלבד. לאחר מכן המשיך לעבוד כמפיק בסדרת בטלסטאר גלקטיקה, שהחלה את עונתה הראשונה באוקטובר 2004.
לאחר שהסתיימה הסדרה בטלסטאר גלקטיקה, עבד מור על עיבוד מחודש לסרט משנת 1982, "הדבר". כתוצאה משביתת התסריטאים, הפקת פרקי האינטרנט "בטלסטאר גלקטיקה: המחתרת" (שמהווים חיבור בין עונה שנייה לשלישית) הופסקה וגרמה למתחים רבים בזמן הפקת עונה שלישית. בהמשך (2014 והלאה) כתב לטלוויזיה את התסריט לסדרה "זרה" (outlander) ששודרה ברשת Starz, ובעברית ב-yes.
ב-1 בנובמבר 2019 עלתה סדרת הטלוויזיה שלו "עבור כל האנושות" ברשת Apple TV, אותה כתב והפיק, ומככבים בה ג'ואל קינמן וג'ודי בלפור. הסדרה חודשה לעונה שנייה עוד טרם עלתה הראשונה.
סיטרואן ביז'ו
סיטרואן ביז'ו (בצרפתית: Citroën Bijou, קרויה גם: citroen-2cv-bijou) היא מכונית קופה, שיוצרה בידי Citroën UK Ltd, חברה בת של יצרנית המכוניות הצרפתית סיטרואן, אשר יוצרה בין השנים 1964 ו-1959 בבריטניה.
תיאור טכני
נתונים ומפרט:
פרדס יוסף
פרדס יוסף היא סדרת ספרי חידושים על החומשים בראשית, שמות וויקרא. הספר חובר על ידי רבי יוסף פצנובסקי ונדפס בפיטרקוב ובלודז' בין השנים תרצ"א - תרצ"ט (1930–1939).
פצנובסקי, שהשתייך לחסידות גור, עסק במסחר והתגורר בפאביאניץ שבפולין. סדרת ספריו מכילה ליקוט רחב של חידושי תורה, פירושים, שאלות ותשובות מראשונים ואחרונים. החידושים בדרך כלל למדניים. חלק גדול מהחידושים נלקט מספרים שאינם מפורסמים.
בשער הספר כותב המחבר אודות עבודתו:.
הכרך הראשון על ספר בראשית יצא לדפוס בפיטרקוב בשנת 1930 בהוצאת מסורה. כרכים נוספים יצאו בשנים 1937 (שמות) ו-1939 (ויקרא).
פצנובסקי נפטר בב' בסיוון ה'תש"ב (1942) בגטו לודז' לפני שהספיק להביא לדפוס את כתבי ידו על הספרים במדבר ודברים.
פרדס יוסף החדש
עקב הפופולריות של הסדרה הוציאו מספר מחברים ספרים משלהם ברוח סגנונו של המחבר, תחת השם "פרדס יוסף החדש". מכון פרדס השלים את הכרכים על החומשים במדבר ודברים, בעריכת הרב דוד אברהם מנדלבוים. מכון זיכרון מרדכי הוציא את "פרדס יוסף החדש" על הגדה של פסח, בעריכת הרב גמליאל רבינוביץ.
הסמינר התאולוגי היהודי בסרייבו
הסמינר התאולוגי היהודי בסרייבו (בבוסנית: Jevrejski Srednji Teoloski Seminar U Sarajevu) היה מוסד לימודי ייחודי שפעל במתכונת של ישיבה תיכונית בעיר סרייבו אשר בממלכת יוגוסלביה בין 1928–1941 והכשיר רבנים, ממלאי מקום לרבנים, חזנים, מורים ושוחטים מקרב קהילות יהדות יוגוסלביה אשכנזים וספרדים. במבנה פעל בית כנסת בו נוהלו תפילות הן בנוסח הספרדים והן בנוסח אשכנז תוך שירת חזנות ומקהלה.
רקע
התקופה האוסטרו-הונגרית הייתה תקופה של שינוי ופריחה בחיי הקהילה הספרדית בסרייבו. השינוי הוביל לעימות בין הדור הצעיר שבניו יצאו ללימודים גבוהים בעיקר בווינה לבין הדור הוותיק והשמרני. בתקופה קצרה של שלושה עשורים התחולל שינוי מהותי בחיי הקהילה הספרדית, שלא חל בכל התקופה הארוכה בת מאות השנים בה שלטו העות'מאנים בסרייבו. בתקופה העות'מאנית התבסס חינוך ילדי הקהילה על המֶלְדָארִי. במלדארי למדו ילדים בגילאי 4 – 12 אשר ישבו על מחצלות בכיתה צפופה. הלימודים נוהלו בלאדינו והתבססו על שינון. לאחר חצי יום לימודים הועסקו התלמידים כשוליות בקרב אומנים מבני הקהילה. רמת ההשכלה בקרב ילדי הקהילה הייתה נמוכה לעומת קהילות מערב אירופה, וכמעט ולא אפשרה ללומדים לרכוש השכלה גבוהה. ב-1910 הוכפפו המלדארים למשרד החינוך האוסטרו-הונגרי ולתוכנית הלימוד הוכנסו תכנים כלליים בנוסף לתכני הדת. שובם לעיר של רבנים מקרב הקהילה שרכשו השכלה בבית המדרש לרבנים בווינה כגון מוריץ לוי ויעקב מאסטרו עוררה טלטלה בממסד הרבני והובילה לחילופי דורות גם בתוכו. ב-1913 עזב את סרייבו הרב אברהם מרקאדו רומנו מראשי הממסד הרבני "הישן" ועלה לארץ ישראל.
הקמת הסמינר
ב-1917 התמנה ד"ר מוריץ לוי לרב הראשי של יהודי סרייבו. לוי סיים את בית המדרש לרבנים בווינה ורכש תואר דוקטור באוניברסיטת וינה. לאחר תום מלחמת העולם הראשונה וכינון ממלכת הסרבים, הקרואטים והסלובנים עברו יהודי יוגוסלביה תהליך חילון מהיר. לא הייתה מערכת השכלה גבוהה בתחומי יהדות וצעירי הקהילה פנו בהמוניהם להשכלה כללית. כן היה חוסר במערכת להכשרת בעלי תפקידים קהילתיים כגון חזנים ומורים, ובכלל זה מחסור בספרי לימוד. הקהילות השונות נאלצו לפנות לבעלי תפקידים מחוץ ליוגוסלביה ואלו הועסקו בעלויות גבוהות מאוד. ב-1921 הוקמה בסרייבו עמותת "דגל התורה" ובה למדו בחברותא צעירים משכילים מקרב הקהילה, והיא נתמכה כלכלית על ידה. ב-1923 הגישו ד"ר מוריץ לוי וחברי העמותה לאגוד הקהילות היהודיות ביוגוסלביה הצעה להקים סמינר תאולוגי בעיר, שיקבל תלמידים מכל רחבי יוגוסלביה ויכשיר אותם לתפקידי רב, חזן, שוחט וממלא מקום רב. הוצעה תוכנית ארבע שנתית שכללה תוכני לימוד אוניברסליים ולימודי יהדות. ההצעה אושרה והוקמה ועדה לבחינת יישום ההצעה. ב-16 באוקטובר 1928 נפתח הסמינר. בכל מחזור למדו 20 תלמידים. המחזור הראשון היה ארבע שנתי, והחל מהמחזור השני הייתה תוכנית הלימוד חמש שנתית וכללה שנת התמחות בתפקידים הקהילתיים השונים והסמכה לתפקיד. אף מוסד אחר ביוגוסלביה לא הציע תוכני יהדות מתקדמים כמו הסמינר בסרייבו.
הסמינר שכן במבנה הממוקם ברחוב צ'מלושה בסרייבו. המבנה כלל כיתות לימוד ופנימייה בת מספר חדרים. בקומה הראשונה שכן בית הכנסת שפעל במקום קודם לכן וסופח לסמינר כחלק ממנו. מתחת לבית הכנסת במרתף שכן אולם ספורט של תנועת הנוער "בר כוכבא" ובו התקיימו שיעורי החינוך הגופני בסמינר. המתקן פעל עד אפריל 1941, עת נכבשה יוגוסלביה על ידי גרמניה הנאצית.
תוכני הלימוד, סגל המורים והתלמידים
התלמידים מחוץ לסרייבו התגוררו בפנימייה שבסמינר, והתלמידים מסרייבו התגוררו בביתם בעיר. במחזור הראשון 1928–1932 למדו תלמידים מסרייבו, בלגרד, ביטולה, טראווניק, ספליט, צ'ורוג, סובוטיצה וסטארה פאזובה. מבין תלמידי מחזור זה ניתן למנות את הרב פרופסור סולומון גאון, לימים מרצה בישיבה יוניברסיטי. המחזור השני מ-1932 ועד 1937 היה חמש שנתי. השנה האחרונה כללה התמחות בתפקידים השונים ובמסגרתה בוצעו גם סמיכה לרבנות או הסמכה להוראה. במחזור זה למדו תלמידים מסרייבו, בלגרד, נובי פאזאר, פרישטינה, ביטולה, קוטינה, סנטה, שטיפ, וינקובצי, זאגרב, ספליט וממלכת אתיופיה. מבין תלמידי המחזור ניתם למנות את צדיק דאנון לימים הרב הראשי ליהודי יוגוסלביה, צבי הלפגוט ומנגיסטו סנבטו בן קהילת ביתא ישראל מגונדר. למחזור שהחל ב-1938 ואמור היה להסתיים ב-1943, למדו תלמידים מסרייבו, בלגרד, שטיפ, נובי פאזאר, אוסייק, ווקובאר, ביילובאר, אולובו וסובוטיצה.
הקשר עם קהילת ביתא ישראל
ב-1931 הגיע לבלגרד מגונדר סנבטו מנגיסטו בן קהילת ביתא ישראל, אחד מתלמידיו של יעקב פייטלוביץ'. אחיו יצחק מנגיסטו למד באותה העת באירופה. סנבטו ענד על צווארו לוחית ועליה מוטבע שמו של יצחק אלקלעי הרב הראשי של יהודי יוגוסלביה. סנבטו הובא על ידי בני הקהילה לרב אלקלעי ומסר לו מכתב מיעקב פייטלוביץ' ובו הסבר שסנבטו הוא יהודי מגונדר ובקשה שישלח ללימודים בסמינר התאולוגי היהודי בסרייבו. לצורך לימודיו היה עליו ללמוד סרבו-קרואטית ובמהלך השנה למד את השפה ומתואר כי שלט בה היטב. ב-1932 הגיע ללימודים בסמינר בסרייבו. הוא תואר כתלמיד מצטיין, אתלט, ומקובל בקרב חבריו. יהודי סרייבו כינו אותו שבתאי בן שבתאי ופרסו את חסותם עליו. במהלך המלחמה האיטלקית-אתיופית השנייה נכבשה ממלכת אתיופיה על ידי איטליה הפשיסטית וסנבטו התייצב בקונסוליה האיטלקית בסרייבו והצהיר על נאמנות לשלטון החדש, עניין שעורר עימות מול חבריו לכיתה שאהדו את היילה סלאסי, קיסר אתיופיה. סנבטו מנגיסטו סיים את לימודיו בהצטיינות, הוסמך כמורה למקצועות היהדות וב-1937 שב לאתיופיה. לאחר סיום לימודיו בסמינר בסרייבו כתב סנבטו מכתב ליעקב פייטלוביץ' ובו הודה לו על שהוציא אותו מעבדות רוחנית לחירות רוחנית.
הקמת בית הכנסת וראשית פעולתו
ב-1900 הגיע לסרייבו הרב והחזן אברהם קאפון (1853, רוסצ'וק, האימפריה העות'מאנית - 1930, וינה, הרפובליקה האוסטרית הראשונה) וחולל שינוי בחיי הקהילה הספרדית. קאפון היה בעל השכלה אקדמית רחבה בספרות ובמוזיקה בנוסף להשכלתו הרבנית. ב-1903 מונה על ידי הקהילה לרב ולחזן בית כנסת חדש שהוקם במרכז העיר. קאפון ניהל את התפילות בסגנון הדומה לנאולוגי. התפילות נוהלו כדיאלוג בין החזן למקהלה. קהל המתפללים נדרש להתפלל בשקט והמקום כונה בלאדינו בלעג על ידי זקני הקהילה: Il kal de los Mudus - קהל האילמים. בית הכנסת הפך לאטרקציה לצעירי הקהילה. בהמשך בוטלה עזרת הנשים במקום והגברים והנשים התפללו יחדיו באולם התפילה. אירוע זה גרם למהומה רבתית בקרב הקהילה, זקני הקהילה החרימו את המקום, ובשיאו של העימות ב-1910 פוטר הרב קאפון ממשרתו בקהילה. מספר שנים מאוחר יותר הגיע למקום הרב שבתאי ג'אין וכיהן כגבאי וממלא מקום רב בית כנסת. גם הרב ג'אין נקלע לעימות עם ראשי הקהילה הספרדית על רקע גישותיו הליברליות ולבסוף פוטר באמתלה שהוא אינו בקיא מספיק בתנ"ך. בהמשך, ועד 1927 כיהן כרב בית הכנסת מרדכי אלטרץ.
לאחר הקמת הסמינר
לאחר הקמת הסמינר הפך בית הכנסת חלק אינטגרלי ממנו. חלונות בית הכנסת פנו לסמטה פנימית ולא לרחוב הראשי (צ'מלושה). המבנה היה צנוע וכלל אולם תפילה, עזרת נשים אשר שכנה בצידו המזרחי, באותו המפלס והובדלה מאולם התפילה על ידי מעקה עץ. ארון הקודש שכן בצידו המערבי של החדר. בית הכנסת נפתח לקהל מתפללים מחוץ לסגל המוסד ותלמידיו רק בחגי ישראל ומועדיו. בשאר הימים שימש בית הכנסת את תלמידי המוסד במהלך לימודי הדת והחזנות. בעת מלחמת העולם השנייה לאחר הפלישה ליוגוסלביה, פסק השימוש במקום.
פטריק בולדווין ג'וניור
פטריק אוניל בולדווין ג'וניור (באנגלית: Patrick O'Neal Baldwin Jr., מוכר בכינוי PBJ; נולד ב-18 בנובמבר 2002) הוא כדורסלן אמריקאי המשחק בעמדות הסמול והפאוור פורוורד בוושינגטון ויזארדס.
קריירה
בולדווין נולד באוונסטון, אילינוי. אביו, פאט, הוא כדורסלן עבר העובד כמאמן כדורסל, ואימו הייתה שחקנית כדורעף. כאשר היה בתיכון, נבחר להשתתף במשחק מקדונלד'ס אול-אמריקן ובנייקי הופ סאמיט. לאחר שקיבל הצעות מאוניברסיטאות רבות, הוא בחר להצטרף לקבוצת הכדורסל של אוניברסיטת ויסקונסין-מילווקי, אותה אימן אביו. בהופעת הבכורה שלו באוניברסיטה, רשם 21 נקודות ו-10 ריבאונדים בניצחון 75–60 על דקוטה הצפונית. לאחר עונה אחת באוניברסיטה, בה שיחק 11 משחקים בלבד והעמיד ממוצעים של 12.1 נקודות ו-5.8 ריבאונדים למשחק, הכריז כי יתמודד בדראפט 2022 ב-NBA.
בדראפט נבחר בולדווין בבחירה ה-28 על ידי גולדן סטייט ווריורס, וב-6 ביולי 2022 חתם על חוזה רוקי בקבוצה, תוך שהוא משחק במקביל בסנטה קרוז ווריורס, קבוצת הבת של גולדן סטייט המשחקת בליגת הפיתוח של ה-NBA. ב-30 באוקטובר ערך את הופעת הבכורה שלו ב-NBA, כשנכנס לשחק בדקה האחרונה בהפסד קבוצתו 114–128 לדטרויט פיסטונס. ב-21 בדצמבר 2022 קלע שיא קריירה של 17 נקודות בהפסד 113–143 לברוקלין נטס.
ב-6 ביולי 2023 הועבר בטרייד יחד עם ג'ורדן פול, ראיין רולינס ובחירות דראפט עתידיות לוושינגטון ויזארדס בתמורה לכריס פול.
טיפול בשתיקה
טיפול בשתיקה (המכונה לעיתים גם שתיקה כעונש או עונש השתיקה) הוא סירוב לתקשר מילולית עם אדם אחר, שמעוניין בתקשורת. ההתנהגות יכולה לבוא לידי ביטוי במגוון צורות, החל מהזעפת פנים ועד התנהגות פוגענית ומרושעת. יחס של שתיקה כלפי האחר יכול להיות צורת ביטוי של התנהגות פסיבית-אגרסיבית כחלק מהתעללות רגשית במסגרתה אי שביעות רצון, זלזול ובוז המוצגים באמצעות מחוות לא-מילוליות תוך שמירה על שתיקה.
הפסיכולוגית הקלינית הרייט ברייקר מזהה את הבחירה לנקוט בהתנהגות זו כסוג של ענישה מניפולטיבית.
מקור המונח
מקור המונח נובע מ"טיפול" באמצעות שתיקה, שהיה פופולרי בבתי כלא במאה ה-19. מאז רפורמת בתי הכלא בשנת 1835, השימוש בטיפולי השתיקה בבתי הכלא נעשה כאלטרנטיבה לעונש פיזי. היה נהוג לחשוב כי נקיטה בפעולות שונות מצד הסוהרים, למשל: מניעת דיבור מאסירים, כינוי של אסירים במספרים במקום בשמם הפרטי, כפייה על אסירים לכסות את פניהם כך שהם לא יוכלו לראות אחד את השני, ועוד - יעודדו חשיבה רפלקסיבית של האסירים על הפשעים שביצעו.
בנוסף, המונח באנגלית, אשר זכה לתפוצה בינלאומית, מכיל כפל משמעות לגבי המילה Treatment. מילה זו משמשת באנגלית הן כהתייחסות לאדם אחר (וכאן: התייחסות לאדם אחר באמצעות שתיקה) והן כטיפול במישהו (רמז לטיפולים דלעיל).
טיפול בשתיקה במערכות יחסים אישיות
במערכות יחסים, הבחירה בשתיקה יכולה להיות דפוס התנהגותי שקשה לשנותו אם הוא מושרש, מה שיכול בסופו של דבר להביא לכישלון של מערכות היחסים האלו.
הבחירה לנקוט בטיפול בשתיקה משמשת לעיתים כמנגנון שליטה שכן זו יכולה להיות פעולה פסיבית-אגרסיבית במסגרתה אדם החווה תחושות שליליות אינו מסוגל לבטא את עצמו ואת תחושותיו. עצם היותו במצב של "שתיקה" מעביר מסר לאחר. השתיקה בעצם יכולה ליצור את מה שהאדם השותק רוצה, כמו תשומת לב וידיעה שהאחר נפגע מההתנהגות, בתוספת תחושת כוח ושליטה על ידי יצירת חוסר ודאות לגבי משך הזמן בו השתיקה תימשך. לפעמים המטרה של טיפול בשתיקה היא פשוט ליצור חוסר שביעות רצון אצל הצד השני, וכאשר המסר התקבל והובן, מסתיימת השתיקה מהצד השותק.
שתיקה, כמו גם צעקות, היא דרך ביטוי המביעה כוח ועוצמה. שתיקה מעבירה מסר לאחר בנוסח "אינני רואה אותך ואינך קיים לגביי" ומהווה מעין חרם של אחד הצדדים על השני. שימוש בשתיקה מעיד על ייאוש ואכזבה שמשפיעים בצורה שלילית על מערכת היחסים. כפועל יוצא, השותף תלוי בחסדיו של בן הזוג השותק, עד אשר לעיתים בסופו של דבר הוא בוחר לוותר על בן הזוג.
ממצאים ממחקרים בנושא
ממחקרים עולה כי דפוס התנהגות זו הוא אחד המזיקים ביותר למערכות יחסים אישיות. חוקרים הגיעו למסקנה כי התנהגות המביעה אדישות היא הדרך הנפוצה ביותר בה אנשים מתמודדים עם קונפליקטים במערכות יחסים זוגיות. מניתוח של כ-74 מחקרים שונים (במסגרתם נבדקו יותר מ-14,000 משתתפים) עולה כי כשאחד הצדדים נאטם רגשית על מנת להאשים את הצד השני, התוצאה מביאה לנזק למערכת היחסים.
פול שרודט, פרופסור בתחום לימודי התקשורת באוניברסיטה הנוצרית של טקסס, הוביל מחקר בנושא שפורסם בירחון האקדמי Communication Monographs. תוצאותיו הראו כי ככל שדפוס השתיקה נפוץ יותר במערכת היחסים, כך גדלים הסיכויים של בני הזוג לחוות רמות גבוהות יותר של חרדה בקשר או לפתח דפוסי התנהגות אגרסיביים. התנהגותם של שני הצדדים במערכת יחסים יכולה לתרום לדפוס ההתנהגות הזה. החוקרים חלוקים בדעותיהם אם דפוס התנהגותי זה מאפיין יותר נשים או גברים.
לס פארוט, פרופסור לפסיכולוגיה באוניברסיטת סיאטל פאסיפיק, פרסם גם ספר בנושא, וטוען כי שתיקה היא דפוס שקשה לשבור מאחר שהוא טבוע מאוד בנפשו של האדם. לטענת פארוט רבים למדו לבחור בהתנהגות זו החל מגיל צעיר כדרך להעניש את הצד השני.
במצבי התעללות
במערכות יחסים הכוללות התעללות מענישים את קורבנות השתיקה שלהם על ידי הסירוב לדבר איתם או אפילו להכיר בנוכחותם. באמצעות שתיקה, המתעללים מתקשרים בצורה מוחצנת רגשות שונים שהם חשים, למשל: אי-שביעות רצון, כעס ותסכול. ההשלכות של ההתנהגות הזו על האדם הסופג את ההתעלמות יכולות להיות יצירת תחושות של חוסר אונים וחוסר ערך.
במקום העבודה
ממחקר שבוצע על ידי המכון לבריונות במקום העבודה עולה כי "טיפול השתיקה כדי לבודד ולהרחיק אחרים" הוא הטקטיקה הרביעית הנפוצה ביותר מבין טקטיקות של התעמרות בעבודה. טיפול בשתיקה מדווחת ב -64% ממקרי הבריונות במקומות עבודה. טיפול בשתיקה היא צורה מוכרת של פיקוח פוגעני. צורות אחרות כוללות: להזכיר לקורבן את כישלונות העבר שלו, לא לתת קרדיט ראוי על עשייה מקצועית, להטיח האשמות בקורבן ועוד.
סיבות אפשריות לבחירה בדפוס התנהגות זה
הבחירה בשתיקה יכולה ליצור הרחקה של הבוחר להשתמש בטקטיקה זו מהתמודדות ישירה עם מקורות נפשיים של כאב וסבל, ומשמשת כעונש כלפי האחר.
במקרים בהם פעולת השתיקה הופכת לסוג של כלי נשק כלפי הצד הנחשף אליה, הוא עלול לפתח בעקבות כך רגשות של עצב, בדידות וחוסר ערך. בכך מהווה השתיקה מחסום לתקשורת כנה במערכות יחסים אישיות. הבחירה של אדם לבצע טיפול בשתיקה יכולה להיות מהסיבות הבאות:
הפסיכולוג הבריטי אנדריאה סבדיני, טוען כי מאחורי השתיקה קיימת פנטזיה שתביא לכך שהצד השני יבין את רצונות ורגשות הצד השותק מבלי שהוא יצטרך לבטא את עצמו בדיבור.
ייתכן כי אנשים המשתמשים בשתיקה חשים שאינם מסוגלים להתבטא באופן חופשי וחוששים מכך שהדעה שיביעו לא תקבל התייחסות. ייתכן והתנהגות זו נובעת כתוצאה מחשש משיפוטיות, ביקורת וזלזול.
הבוחר באפשרות זו סבור כי המסר יעבור או מטרותיו יקודמו מבלי שיצטרך לדבר, אך במערכת יחסים נורמטיבית נטען שבחירה בטיפול בשתיקה צריכה להיות תמרור אזהרה לזוגיות ומסמלת ייאוש ואכזבה.
אנרי השני, מלך צרפת
אנרי השני, מלך צרפת (Henri II 31 במרץ 1519 – 10 ביולי 1559) היה בן לשושלת ולואה, מלך על צרפת מ-31 במרץ 1547 עד מותו.
חייו
אנרי היה בנו של המלך פרנסואה הראשון שהובס בקרב פאביה (24 בפברואר 1524) בידי קרל החמישי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה ונלקח בשבי למדריד. ב-15 במרץ 1526, בהתאם להסכם מדריד, אנרי בן השבע ואחיו יורש העצר פרנסואה דה פראנס נלקחו למדריד כבני ערובה למילוי תנאי שחרורו של אביהם משביו. הם הוחזקו בכלא במדריד במשך ארבע שנים, דבר שהטביע בהם את חותמו במשך כל חייהם.
ב-28 באוקטובר 1533, בהשפעתו של האפיפיור קלמנס השביעי, נערך הסכם נישואים בין אנרי לבין קטרינה דה מדיצ'י, כאשר שניהם היו בני 14 שנה בלבד. היא ילדה לו עשרה ילדים, אולם היו לו גם שלוש מאהבות שילדו לו שלושה ילדים נוספים. המאהבת הבולטת ביותר שלו הייתה דיאן דה פואטייה, שהייתה מבוגרת ממנו ב-20 שנים. דה פואטייה הייתה בת סודו ויועצתו של המלך בנושאים שונים ואף חתמה על מסמכים מלכותיים, תוך שהיא דוחקת את אשתו החוקית, קטרינה דה מדיצ'י והופכת בעלת עוצמה רבה יותר בחצר. ב-1536 נפטר אחיו יורש העצר פרנסואה דה פראנס ואנרי תפס את מקומו. ב-1547 נפטר אביו המלך פרנסואה הראשון ואנרי ירש את הכתר בשם אנרי השני.
אנרי השני תבע את נסיגת האנגלים מבולון-סור-מר שלחופי תעלת למאנש, שנפלה לידיהם ב-1544. הוא התכונן להטיל עליה מצור, אך לבסוף הם פינו אותה ב-1550. ב־7 בינואר 1558 כבש צבאו של אנרי השני, תחת פיקודו של פרנסואה, דוכס גיז, את העיר קאלה מידי האנגלים.
אנרי השני חיפש לנקום בקרל החמישי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה על כך שלקח בשבי את אביו, המלך פרנסואה הראשון, ועל כך שהוא עצמו ישב בכלא במדריד בהיותו ילד. בשנת 1552 קראו הנסיכים הלותרניים בגרמניה לאנרי השני לתקוף את חבל לורן והוא כבש את הערים: טול, ננסי, מץ וורדן. קרל החמישי הטיל מצור על העיר מץ, אך ללא הצלחה. על פי שלום קאטו-קמברזי (3 באפריל 1559) בין אנרי השני לבין מלך ספרד פליפה השני, בנו של קרל החמישי, נשאר חבל לורן בידי צרפת.
המלך אנרי השני היה קתולי אדוק. הוא רדף את ההוגנוטים, העלה רבים מהם על המוקד, וגזר מאסר עולם על רבים אחרים. אולם לא היה בכל אלה כדי לדכא את הכפירה הפרוטסטנטית של ההוגנוטים, ומלחמות הדת בצרפת שהחלו ב-1562 נמשכו עד 1596.
אנרי השני השיא את בתו אליזבת דה ולואה, נסיכת צרפת לפליפה השני, מלך ספרד במסגרת שלום קאטו-קמברזי. כדי לחגוג מאורע זה נערכו בפריז תחרויות אבירים שבהן השתתף המלך אנרי השני. בתחרויות אלה הוא נפצע קשה בראשו ומת מהרעלת דם ב-10 ביולי 1559. אנרי השני נקבר בבזיליקת סן-דני שליד פריז ובנו פרנסואה ירש את הכתר בשם פרנסואה השני.
ילדיו
ילדיו מאשתו
ילדיו ממאהבותיו
יחסי טרינידד וטובגו–ישראל
יחסי טרינידד וטובגו–ישראל הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שמתקיימים בין רפובליקת טרינידד וטובגו לבין מדינת ישראל.
היסטוריה
ראש הממשלה הראשון של טרינידד וטובגו, אריק ויליאמס, הגיע לביקור בישראל ביוני 1962, עוד לפני שהמדינה קיבלה עצמאות מלאה והייתה עדיין חלק מהפדרציה של איי הודו המערבית. ביקור זה היה הביקור הרשמי הראשון של ויליאמס במדינה זרה, במהלכו, ביקש סיוע טכני מישראל. בספטמבר אותה שנה קיבלה טרינידד וטובגו עצמאות וכוננה יחסים דיפלומטיים עם ישראל.
באוקטובר 1963, נענתה ישראל לבקשת טרינידד, לסייע לנפגעי סופה שהשתוללה באי, ושלחה טון מזון לאי.
בשנת 2010, חברת מקורות ייזום, זרוע היזמות של חברת המים הלאומית מקורות, בשותפות עם "קבוצת מרחב" שבבעלות איש העסקים יוסי מימן, זכתה בפרויקט בהיקף של 110 מיליון דולר לשדרוג תשתיות המים בבירת טרינידד טובגו, פורט אוף ספיין.
ב-29 בנובמבר 2012, תמכה טרינידד וטובגו בהצבעה על החלטה 67/19 של העצרת הכללית של האו"ם לשדרוג מעמדה של הרשות הפלסטינית באו"ם – מישות משקיפה שאינה מדינה, למדינה משקיפה שאינה חברה.
בשנת 2013 נפגשה משלחת של נציגים מישראל עם נציגים רשמיים של טרינידד וטובגו, ובה הובע הרצון לחזק את הקשרים בין המדינות, בין היתר באמצעות מתן קורסי הכשרה ומלגות עבור אזרחי טרינידד, ומתן ייעוץ ישראלי בטרינידד וטובגו בנושאי חממות וגידול דגים.
במרץ 2016, חתמה חברת החשמל על חוזה ליבוא גז טבעי מטרינידד במחיר 4.9 דולרים ליחידת חום, כגיבוי לאספקת גז ממאגר תמר.
ב-6 בדצמבר 2017 הכריז דונלד טראמפ, נשיא ארצות הברית על הכרה בירושלים כבירת ישראל. לאחר מכן התקיימה בעצרת הכללית של האו"ם הצבעה הקוראת לגינוי הכרה זו. בתוצאות ההצבעה טרינידד וטובגו נמנתה בין 35 המדינות שנמנעו בהצבעתן . שר החוץ של טריניד וטובגו, דניס מוזס, הסביר את הצבעת מדינתו באומרו כי מדיניותה של טרינידד וטובגו הייתה תמיד לתמוך ברעיון שתי מדינות, ובכך להכיר באופן איתן בישראל בגבולותיה הטריטוריאליים, כמו גם תמיכה בהקמת מדינה פלסטינית.
לאסלו וארגה
לאסלו וארגה (בהונגרית: Varga László; בגרמנית: Laszlo Varga; 13 בדצמבר 1924 – 11 בדצמבר 2014) היה צ'לן יהודי-הונגרי-אמריקאי, בעל מעמד עולמי כסולן, אמן הקלטות ומורה סמכותי לצ'לו.
ביוגרפיה
וארגה נולד ב-13 בדצמבר 1924 למשפחה יהודית בבודפשט, ממלכת הונגריה.
כיהודי איבד וארגה את משרתו בתזמורת הסימפונית של בודפשט במהלך מלחמת העולם השנייה. הוא נלקח למחנות שרות העבודה (עבודות כפייה לגברים יהודים עבור הצבא ההונגרי) ולאחר מכן גורש למחנה עבודה נאצי.
במשך 11 שנים כיהן וארגה בתפקיד הצ'לן הראשי של הפילהרמונית של ניו יורק תחת שרביטם של המנהלים המוזיקליים של התזמורת דימיטרי מיטרופולוס וליאונרד ברנשטיין ומנצחים אורחים רבים ביניהם פריץ ריינר וגווידו קאנטלי. הוא הופיע עם תזמורות כסולן במדינות כמו אוסטרליה, יפן, כל רחבי ארצות הברית, ברית המועצות לשעבר וברחבי אירופה ובפסטיבלי מוזיקה כמו אספן, Chautauqua ו-Shreveport. הוא זכה לאור הזרקורים במהלך 40 השנים האחרונות לפעילותו כמוזיקאי, הן כסולן, הן כמוזיקאי קאמרי והן כמנטור הוראה. במהלך תקופה זו הקליט שפע של דיסקים עבור מותגי מוזיקה רבים כולל: Columbia, CRI, Decca, EMI, Musicelli Period, Philips, RCA, Serenus ו-Vox. מלחינים רבים ברחבי העולם ביקשו ממנו לנגן את הביצוע הראשון של יצירותיהם.
כמוזיקאי קאמרי היה חבר בלהקות כמו שלישיית הפסנתר בורודין, רביעיית המיתרים הקנדית, רביעיית מיתרים לנר, שלישיית הקונצ'רטנטה וה-Crown Chamber Players. אוניברסיטת אינדיאנה העניקה לווארגה את התואר Chevalier du Violoncelle על שהקדיש את הקריירה שלו כמורה וכסולן לשיפור נגינת הצ'לו. הוא לימד צ'לו באוניברסיטת סן פרנסיסקו סטייט (שם גם לימד ניצוח ופיקח על התוכנית למוזיקה קאמרית), אוניברסיטת קליפורניה בסנטה קרוז, אוניברסיטת טורונטו ואוניברסיטת יוסטון, ממנה פרש בשנת 2000.
הוא נהנה מכך שרבים מתלמידיו הגיעו לתפקידים בתזמורות ובאוניברסיטאות ברחבי העולם. הוא קיים באופן שגרתי כיתות אמן והופיע ברסיטלים וכן ניצח על קבוצות גדולות של הרכבי צ'לו מכל קצוות תבל. רבים מהם התקיימו במהלך קונגרסים בינלאומיים לצ'לו. הוא היה מנצח על תזמורות בבודפשט, הונגריה וסן ליאנדרו, קליפורניה, כמו גם פסטיבלים באספן, קולורדו ושברופורט, לואיזיאנה. הוא לא רק ניצח על "הווירטואוזים של ניו יורק" ועל "הווירטואוזים של סן פרנסיסקו", אלא היה המייסד של שניהם. הוא עיבד יצירות מוזיקליות רבות שהתפרסמו בהוצאת MusiCelli Publications. קבוצות כמו הצ'לו של ייל, אנסמבל הצ'לו של סאיטו, צ'לו לסוני/פיליפס, MusiCelli, Los Angeles I Cellisti, כמו גם רביעיית הצ'לו הפילהרמונית של ניו יורק הקליטו את העיבודים שלו.
עבור צ'לו סולו
באך, יוהאן סבסטיאן
ברהמס, יוהנס
לצ'לו ולפסנתר
באך, יוהאן סבסטיאן
בארטוק, בלה
בטהובן, לודוויג ואן
שוברט, פרנץ
שומאן, רוברט
עבור שני צ'לו
באך, יוהאן סבסטיאן
עבור שלושה צ'לו
באך, יוהאן סבסטיאן
רביעיות צ'לו והרכבים גדולים יותר
בארטוק, בלה
בטהובן, לודוויג ואן
בוקריני, לואיג'י
שופן, פרדריק
דביסי, קלוד
היידן, פרנץ יוזף
מור, עמנואל
מוצרט, וולפגנג אמדאוס
רוסיני, ג'ואקינו
ויוואלדי, אנטוניו
אנסמבל צ'לו עם זמר/ים
ברהמס, יוהנס
צ'לו סולו וארבעה צ'לו או כלים אחרים
הנדל, ג'ורג' פרדריק
מוצרט, וולפגנג אמדאוס
רספיגי, אוטורינו
שטראוס, ריכרד
צ'ייקובסקי, פיוטר איליץ'
נחל תבור
נַחַל תָּבוֹר (בערבית: ואדי אל-בִּירָה) הוא נחל איתן בגליל התחתון, שמוצאו באזור הר כסולות שבהרי נצרת, זורם לכיוון דרום-מזרח ונשפך אל נהר הירדן סמוך לתל שושן, כ-3 ק"מ מדרום לנהריים. בדרכו הוא עוקף את הר תבור ומנקז אליו יובלים רבים, המרכזי מבניהם הוא נחל השבעה. הנחל מהווה גבול גאוגרפי בין רמת סירין לרמת כוכב. בקטע התחתון של הנחל, הנכלל בתחום שמורת הטבע "נחל תבור" נובעים שלושה מעיינות: עין רכש, עין זאב ועין שחל.