cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
ג'ורג' ברצי
קריירה
ב-1967 הוזמן ללוס אנג'לס והצטרף למחלקה לכירורגיה במרכז הרפואי סידרס-סיני כפרופסור חבר. שלוש שנים לאחר מכן מונה לפרופסור מן המניין ולמנהל המחלקה הכירורגית. בשנת 1989, החל בתוכנית אימון כירורגית לאומית עם ג'ון האנטר, MD, כדי להבטיח שהמנתחים יבצעו את הטכניקות בצורה נכונה. בשנת 1992, הוא היה נשיא האגודה האמריקאית לכירורגיה אנדוסקופית של מערכת העיכול. בשנת 2012 נפתחה בבודפשט המעבדה להוראה ומחקר כירורגית "ג'ורג' ברצי". הוא פרסם יותר מ-200 מאמרי מחקר וכתב ספרי לימוד ופרקים על ניתוחים אנדוסקופיים.
חייו הפרטיים
אשתו הראשונה הייתה אירן צ'ליקוביץ', אחות בריאות הציבור (Health visitor), הם נישאו ב-29 בדצמבר 1948 בסגד. מאז 1988 הוא נשוי לברברה וייס.
קרחון מולוק
קרחון מולוק או קרחון מאלוק (באנגלית: Mulock Glacier) הוא קרחון בשטח חסות רוס שבאנטארקטיקה.
פני השטח של הקרחון מבוקעים.
הקרחון נשפך אל מפרצון מולוק בקצה הצפון מערבי של מדף הקרח רוס, 40 קילומטרים דרומית לקרחון סקלטון.
הקרחון בגובה של 583 מטרים מעל פני הים.
מקור השם
שמו של הקרחון ניתן לו על ידי ועדת השמות האנטארקטית של ניו זילנד.
הקרחון, כמו גם מפרצון מולוק, נקראים על שמו של סגן ג'ורג' מולוק, מהצי המלכותי הניו זילנדי, שהיה מודד של משלחת המחקר הניו זילנדית שחקרה את אזור זה.
לקריאה נוספת
• Swithinbank, C. (1964), To the Valley Glaciers That Feed the Ross Ice Shelf, The Geographical Journal, 130(1), 32-48. doi:10.2307/1794263
• S. BANNISTER, B.L.N. KENNETT, Seismic Activity in the Transantarctic Mountains - Results from a Broadband Array Deployment, Terra Antartica 2002, 9(1),41-46
• IMMEDIATE REPORT OF VICTORIA UNIVERSITY OF WELLINGTON ANTARCTIC EXPEDITION 1989-90: VUWAE 34
• MARK W. SEEFELDT AND JOHN J. CASSANO, THOMAS R. PARISH, Dominant Regimes of the Ross Ice Shelf Surface Wind Field during Austral Autumn 2005 , NOVEMBER 2007, PP 1933 - 1955
• Richard Levy, David Harwood, Fabio Florindo, Francesca Sangiorgi, Robert Tripati, Hilmar von Eynatten, Edward Gasson, Gerhard Kuhn, Aradhna Tripati, Robert DeConto, Christopher Fielding, Brad Field, Nicholas Golledge, Robert McKay, Timothy Naish, Matthew Olney, David Pollard, Stefan Schouten, Franco Talarico, Sophie Warny, Veronica Willmott, Gary Acton, Kurt Panter, Timothy Paulsen, Marco Taviani, and SMS Science Team, Antarctic ice sheet sensitivity to atmospheric CO2 variations in the early to mid-Miocene, PNAS first published February 22, 2016 https://doi.org/10.1073/pnas.1516030113
פלישת עיראק לאיראן
פלישת עיראק לאיראן היא הכינוי למערכה הצבאית של עיראק נגד איראן השכנה בשלהי שנת 1980, כאשר חיילי הכוחות של עיראק חצו את הגבול הבינלאומי בין איראן לעיראק ופלשו למדינה, ופתחו את מלחמת איראן–עיראק שנמשכה שמונה שנים. הפלישה הראשונית נפתחה ב-22 בספטמבר 1980 ונמשכה עד 7 בדצמבר אותה שנה. בניגוד לציפיות העיראקיות לתגובה לא מאורגנת ודלה מצד איראן לאור המהומה שגרמה המהפכה האסלאמית ב-1979, הפלישה נעצרה קשות לנוכח ההתנגדות האיראנית העזה, אך לא לפני שעיראק כבשה יותר מ-15,000 קמ"ר משטח איראן.
ב-10 בספטמבר 1980, עיראק, בתקווה לנצל את חולשתה של איראן בעקבות המהפכה האסלאמית שנה לפני כן, כבשה בכוח שטחים במדינה שהיו אמורים לעבור לריבונותה לפי הסכם אלג'יר מ-1975. השטחים הללו מעולם לא נמסרו לעיראק על ידי איראן, מה שהוביל לכך שגם איראן וגם עיראק הכריזו על ביטול האמנה, ב-14 בספטמבר וב-17 בספטמבר, בהתאמה. ב-22 בספטמבר החלו להפציץ מטוסים עיראקים עשרה שדות תעופה בתוך איראן כדי לשתק את חיל האוויר האיראני על הקרקע. למרות שמתקפה זו נכשלה, הכוחות העיראקיים חצו את הגבול בכוח והתקדמו לתוך איראן בשלושה דחפים בו-זמנית לאורך חזית של כ-644 ק"מ למחרת. מתוך שש הדיוויזיות של עיראק שפלשו ביבשה, ארבע נשלחו לח'וזסטאן העשירה בנפט, ששכנה בסמוך לקצה הדרומי של הגבול, במטרה לנתק את השאט אל-ערב משאר איראן ולהקים אזור ביטחון טריטוריאלי.
מטרת הפלישה, לפי נשיא עיראק סדאם חוסיין, הייתה להקהות את תנועתו של המנהיג העליון האיראני רוחאללה ח'ומייני ולסכל את ניסיונותיו לייצא את המהפכה האסלאמית של איראן לעיראק החילונית תחת שלטון סדאם ולמדינות המפרץ הפרסי. תוכניתו של סדאם הייתה להשתלט על כל נתיב המים של שאט אל-ערב במערכה מהירה ונחרצת, שבאמצעותה קיווה שתגרום מכה כזו ליוקרתה של איראן שתוביל לנפילת הממשלה החדשה, או, לכל הפחות, לסיום את הקריאות של איראן להפלת שלטון מפלגת הבעת'. הוא גם רצה לבסס את מעמדו בעולם הערבי. הוא גם שאף לנתק את מחוז ח'וזסטן העשיר בנפט מאיראן, וראה במלחמה הזדמנות לעשות זאת. סדאם ציפה שהערבים המקומיים של ח'וזסטאן - שבה כבר התנהלה התקוממות בדלנית כלל-ערבית נגד איראן - יתקוממו נגד ממשלת איראן. עם זאת, יעדים אלה לא התממשו, ורוב הערבים האיראנים המקומיים לא סייעו לכוחות העיראקים.
התעמלות באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016)
תחרויות ההתעמלות באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016) התקיימו בשלוש קטגוריות שונות: התעמלות מכשירים, התעמלות אומנותית וטרמפולינה. כל התחרויות התקיימו בHSBC ארנה (המכונה גם: ההיכל האולימפי או ההיכל הרב-תכליתי). התחרויות החלו ב-6 באוגוסט והסתיימו ב-21 באוגוסט. בתחרויות לקחו חלק 324 ספורטאים מ-63 מדינות שונות.
נשים
בפעם הראשונה מאז האולימפיאדה בשנת 1976 לא זכתה נבחרת רומניה במדליה קבוצתית. בכך נקטע רצף של 40 שנים.
סימון ביילס מארצות הברית זכתה בארבע מדליות זהב שמהן שלוש אישיות: בקרב רב, בקפיצות ובהתעמלות קרקע. במוקדמות הקורה השיגה ביילס את הציון הגבוה ביותר, אך בגמר עצמו איבדה שיווי משקל במהלך התרגיל והסתפקה במדליית הארד. חברתה לנבחרת אלי רייזמן זכתה בשתי מדליות כסף אישיות: בקרב רב ובתרגיל הקרקע שבו הייתה האלופה האולימפית לפני ארבע שנים בלונדון.
גברים
לאחר שתי זכיות רצופות של נבחרת סין בתחרות הקרב רב הצליחה נבחרת יפן לנצח בתחרות הקרב-רב הקבוצתית ולזכות במדליית הזהב. קנזו שיראי ביצע תרגיל קרק שזיכה אותו בציון 16.133 והבטיח למעשה את הזכייה של הנבחרת היפנית בתחרות. קוהיי אוצ'ימורה, שהיה שותף למדליית הזהב הקבוצתית, נחשב למועמד המוביל לזכייה גם במדליית הזהב האישית. בשלב המוקדמות הפתיע אולג ורניאייב האוקראיני, שסיים במקום הראשון בפער של יותר מנקודה מאוצ'ימורה, שנפל במהלך ביצוע תרגיל המתח. בתחרות הגמר נמשך הקרב הצמוד בין השניים עד לתרגיל המתח, התרגיל האחרון בתחרות. אוצ'ימורה ביצע תרגיל ברמת קושי גבוהה וזכה לציון 15.800, בעוד ורניאייב ביצע תרגיל ברמת קושי בינונית ואף מעד בנחיתה וזכה לציון 14.800, ציון שהעניק ליפני את הניצחון בתחרות בפער של 99 אלפיות בלבד. מקס ויטלוק הבריטי סיים את הקרב-רב האישי במקום השלישי והפך לבריטי הראשון שזוכה במדליה בתחרות מאז 1908.
ויטלוק זכה בזהב בתרגיל הקרקע האישי. במהלך ביצוע התרגיל יצא אוצ'ימורה מן המזרן, נענש בהפחתת 0.3 נקודות ולא זכה במדליה. בשתי המדליות הנוספות זכו זכו צמד הברזילאים דייגו היפוליטו וארתור מריאנו. בסוס הסמוכות זכה ויטלוק בזהב שני בעוד בן ארצו לואיס סמית' זכה בפעם השנייה ברציפות במדליית הכסף. ואלכסנדר נדור האמריקאי זכה במדליית הארד והיה למתעמל האמריקאי הראשון שמגיע לפודיום בתחרויות. בשלב המוקדמות לתחרות נפל המתעמל הצרפתי סמיר סעיד בצורה קשה וכתוצאה מכך שבר את רגלו השמאלית מתחת לברך.
בגמר הקפיצות רשם המתעמל מריאן דרגולסקו הוותיק תוצאה זהה לקנזו שיראי, אך לא זכה במדליה בשל שובר שוויון, בעוד היפני זכה בארד. דאנל לייבה, שלא היה חבר בנבחרת האמריקאית המקורית, הצליח לזכות במדליות כסף בתחרות המקבילים והמתח.
ישראל בתחרויות ההתעמלות
המתעמל אלכס שטילוב היה הנציג הישראלי היחיד בהתעמלות המכשירים, כשהתחרה בתרגיל הקרקע ובמתח. במוקדמות תרגיל המתח דורג במקום ה-44 מתוך 71 מתחרים (ציון 14.066) ובתרגיל הקרקע, שנחשב למקצוע החזק שלו, דורג במקום ה-58 (ציון 13.500). בשני המקצועות לא העפיל לשלב הגמר.
נטע ריבקין השתתפה בתחרות קרב-רב ליחידות בהתעמלות אומנותיות. בתרגיל הכדור השיגה את הציון 17.866, בתרגיל הסרט ביצעה טעות וקיבלה 16.783 נקודות, בתרגיל החישוק ביצעה טעות נוספת וקיבלה 17.041 נקודות ובתרגיל האלות קיבלה 17.533 נקודות. סיום המוקדמות דורגה במקום ה-13 ולא העפילה לתחרויות הגמר.
נבחרת ישראל בהתעמלות אמנותית העפילה לגמר הקרב-רב הקבוצתי לאחר שסיימה את המוקדמות במקום השישי (ציון כולל 34.883). בתרגיל הסרטים ביצעו המתעמלות שתי טעויות וקיבלו ציון 17.166 נקודות. תרגיל החישוקים והאלות היה מוצלח יותר וזכה לציון 17.383 נקודות. התוצאה הסופית 34.549 נקודות הביאה את הנבחרת לסיים את התחרות במקום השישי
גיבור מזדמן
גיבור מזדמן הוא סרט דרמה קומית סרט בבימויו של סטיבן פרירס ובכיכובם של דסטין הופמן, ג'ינה דייוויס ואנדי גרסיה. הוא יצא לאקרנים בשנת 1992.
תקציר העלילה
עלילת הסרט מתחילה בשתי זירות אירועים שונות:
גייל (דייוויס) היא כתבת חדשות המסקרת התאבדות בקפיצה, וזוכה בפרס על פועלה בנאום הפרס היא לוקחת בצל ומקלפת אותו ומשתמשת בקילוף כהצגת מטאפורה. היא אומרת שאנשי החדשות לוקחים סיפור מקלפים אותו ומגלים פרטים נוספים מעניינים ואז מקלפים אותו שוב עד שלבסוף מתגלה שאין שם שום דבר באמת ושתמיד מחפשים רק חדשות רעות ומסיימת את נאומה בכך שהיא מייחלת ליום בו יהיו גם חדשות טובות.
ברני פלאנט (הופמן) הוא גרוש עם ילד, שאינו נותן אמון רב בבני אדם. הוא מחנך את בנו לחוסר האמון הזה למורת רוחו של גרושתו.
ברני מגיע באקראי לאזור של התרסקות מטוס והוא מציל 54 אנשים, בהם גייל שחזרה מטקס הזכייה. כאשר הוא עוזב את מקום ההתרסקות הוא מגלה שהוא שכח נעל אחת בתוך המטוס. הכתבת שזוכה ל"חדשות הטובות" להן ייחלה, מפרסמת את הנעל והרשת מפרסמת הבטחה למציל המסתורי פרס בשווי מיליון דולר. ההבטחה גורמת לאנשים רבים לנסות את מזלם דבר שמוצג בתקשורת כ"סיפור סינדרלה" של חיפוש אחר בעל הנעל. בינתיים ברני שלא היה מודע לחדשות מוסר את הנעל הנוספת לחברו ג'ון (גרסיה) שמנצל את ההזדמנות ומגיע אל התחנה ומראה שיש לו את הנעל השנייה ומתחזה למציל המסתורי. ברני שאינו מעוניין כלל בפרסום אבל חושב על הפרס כהזדמנות להינצל מצרותיו הכלכליות (הכוללות הסדרים כספיים עם בתי משפט) מנסה להסביר שג'ון אינו הגיבור אבל הציבור כבר משוכנע במשחקו של ג'ון.
ברני מתעמת עם ג'ון ומגיע למסקנה שהעולם זקוק לסיפורים חיוביים וגיבורים ושג'ון יותר מתאים ממנו לשמש מודל לחיקוי והם מחליטים שלא לגלות לעולם את האמת. יוצא מן הכלל, זה הבן של ברני לו הוא מספר את האמת בזמן ביקור בגן חיות. בעוד ברני מספר לבנו נשמעות צעקות של אשה שבתה נפלה לכלוב האריות. ברני פולט אנחה, מוריד את נעליו ואומר לבנו להשגיח עליהם.
OS/360
OS/360 (קיצור של 360 Operating System) היא מערכת הפעלה, שהוכרזה על ידי חברת IBM בשנת 1964. מערכת ההפעלה פותחה עבור מחשבי המיינפריים מסדרת IBM System/360 של החברה. המערכת תמכה בעיקר בעיבודי אצווה. מערכת הפעלה זו יועדה למערכות גדולות יחסית ומרובות עבודות. ממערכת זו התפתחו מערכות הפעלה, כגון: MFT, MVT, SVS ומערכות ההפעלה OS/390, MVS והמערכת העכשווית z/OS.
מערכת הפעלה הנוספת שפותחה לאותה סביבת חומרה הייתה DOS/360' שיועדה לארגונים קטנים יותר. מ DOS/360 התפתחה המערכת העכשווית z/VSE.
תכונות
מערכת ההפעלה הציגה עקרונות חדשניים לתקופתם שליוו את הארכיטקטורה של המחשב המרכזי לדורות. העיקרון החשוב ביותר הוא יצירת הפרדה של פרוטוקולי תקשורת והניהול לשכבות שהפרידו בין רמות תפעול של החומרה והרכיבים ההיקפיים לבין הרצת היישומים, תוך הפרדה לוגית של היישום מפרטי המימוש של הגישה לחומרה ולתקשורת הבסיסית ואיפשרו בכך כתיבת יישומים שיכלו לרוץ על חומרות שונות בלי לשנות את היישום.
המערכת כללה באופן סטנדרטי אסמבלר ומהדרים לקובול, פורטרן ו-PL/I. כן כללה גישה לכתיבה וקריאה של נתונים בשיטות ISAM (Indexed Sequential Access Method) לגישה לקובץ אינדקס סדרתי (גישה לנתונים דרך מפתח) ו-BDAM (Basic Direct Access Method) לכתיבה וקריאה ישירה של מידע מהתקני קלט/פלט. כן כללה מערכת ההפעלה את מודול תקשורת הנתונים הבסיסי של IBM, שעמד בבסיס כל הממשקים של מחשבי הסדרה (והסדרות הבאות) עם רכיבי חומרה מגוונים, BTAM(Basic Telecommunications Access Method).
מערכת ההפעלה הציגה את שפת JCL (Job Control Language), השיטה הבסיסית במחשבים מרכזיים של IBM ומחקותיה להרצת עיבודי אצווה (Batch jobs). ואת מנגנון OS/MFT (Multiple Fixed Transactions) לניהול ריבוי משימות (Multitasking) על ידי כתובות קבועות למספר קבוע של משימות.
הגרסה הראשונה
הגרסה הראשונה של מערכת ההפעלה, שהושקה באפריל 1964, הייתה ידועה לשמצה עקב כמות שגיאות התוכנה שהתגלו בה כמעט בכל רכיב. עקב לקחי ההפעלה הראשונה והכושלת כתב מנהל פרויקט התכנון והפיתוח של הגרסה, פרד ברוקס, את ספרו הקלאסי בתחום הנדסת התוכנה, "The Mythical Man-Month" ובו הוא מפרט את הכשלים בתכנון ובפיתוח ואת דרכי ההתמודדות עמם, שהביאו לבסוף את מערכת ההפעלה למצבה היציב והמכונן כאחת ממערכות ההפעלה החשובות.
DOS/360
Disk Operating System (אין קשר למערכת ההפעלה DOS) - מערכת ההפעלה הוטענה באמצעות דיסק קשיח (גם OS נטענה בדרך זו, והשם DOS בא להבדיל אותה מ-TOS, מערכת הפעלה שנטענה מסרט מגנטי). זו הייתה מערכת הפעלה פשוטה יותר, שבאופן בסיסי לא סיפקה אפשרות לריבוי משימות (Multitasking) ולא היו בה מנגנונים להגנת זיכרון. היא דרשה פחות משאבים, ולכן נועדה למחשבים הקטנים יותר בסדרה.
TSS/360 (Time Sharing Operating System) יועדה לניצול יכולת ה-360/67 לשיתוף זמן במשאבים ( time-sharing) ולהרצת מספר יישומים במקביל.
DOS/VS הייתה דור המשך למערכת ההפעלה שנועדה לנצל את יכולות הזיכרון הווירטואלי ויועדה בעיקר למחשבי System/370.
BOS/360
Basic Operating System - מערכת ההפעלה הבסיסית למחשבי דרגת הכניסה עם 8K זיכרון. גרסה זהה עקרונית ל-DOS/360, אלא שנטענה באמצעות כרטיס זיכרון ייעודי ולא דיסק קשיח על מנת לפנות כונן קשיח לשימוש כללי. בפרט איפשרה מערכת ההפעלה שיווק מחשבי רמת כניסה בעלי כונן דיסק בודד.
TOS/360
Tape Operating System - גרסה מוקדמת של DOS/360 עבור מחשבים עם כונן סרטים בלבד. יועדה למחשבי 360/30.
עונת 1993/1994 בליגה האירופית של פיב"א
עונת 1993/1994 בליגה האירופית של פיב"א הייתה העונה ה-37 של תחרות אירופית לקבוצות כדורסל והיא אורגנה על ידי פיב"א אירופה. זו הייתה התחרות השלישית במתכונת של ליגה.
המשחק הראשון התקיים ב-9 בספטמבר 1993 ותחרות הסתיימה ב-21 באפריל 1994. בתחרות השתתפו 41 קבוצות.
ז'ארקו פספל (סרביה) מאולימפיאקוס נבחר לכדורסלן המצטיין של הפיינל.
ניקוס גאליס (סרביה) מפנאתינייקוס זכה בפרס אלפונסו פורד.
מתכונת התחרות
בתחילת התחרות התקיימו סיבובים מוקדמים בהם נקבעו 12 עולות לשלבים הבאים. ל-12 קבוצות אלו הצטרפו לימוז', ריאל מדריד, בקלר בולוניה ו-אולימפיאקוס. מנצחות רבע הגמר נפגשו בהיכל יד אליהו, תל אביב למשחקי הפיינל פור.
הפועל תל אביב
הפועל תל אביב בשלב הראשון של המקודמות הפסידה לבנפיקה הפורטוגזית 75:83, 67:87.
הפועל גליל עליון
הפועל גליל עליון העפילה ישירות לשלב השני של המוקדמות. בשלב זה היא נפגשה עם גילדפורד קינגס האנגלית והפסידה לה 78:86 ו-71:65.
מכבי תל אביב
מכבי תל אביב לא השתתפה לראשונה מאז עונת 1969/1970 כי לא זכתה באליפות ישראל או בסגנות בעונת 1992/1993.
בה"ד חיל הים
בה"ד חיל הים או בשמו הרשמי בה"ד 600, הוא בסיס ההדרכה, המכשיר את המגויסים לשירות בצוותי כלי השיט וביחידות חיל הים. מחנה הבסיס ממוקם בחוף הים התיכון בשכונת בת גלים בחיפה. במחנה ששימש את הצי המלכותי הבריטי בתקופת המנדט.
פעילות
בבה"ד מכשירים את קציני החיל בית הספר לחובלים, בית הספר לפיקוד ימי ומתקיימת הכשרה מקצועית לשירות כאנשי צוות בצוללות, ספינות טילים, פלגות הבט"ש, ומערך השליטה ויחידות התחזוקה והלוגיסטיקה של החיל. הכשרה ראשונית לשירות צבאי, ימאות והכשרות מתקדמות בתפעול מכשירים ממוחשבים, מודיעין ושליטה בזירה הימית.
בסיס ההדרכה מפעיל מתקני אימונים וסימולטורים ממוחשבים המשמשים את היחידות הלוחמות ואת הקורסים השונים. ביניהם: המת"ט - מתקן לאימון טקטי, מתקן אימון בלוחמה נגד צוללות, מתקן המדמה שליטה בצוללת ומתקן לאימון מערכת הנשק בקרבות הטילים.
בבסיס ההדרכה נעשו הכשרות קדם צבאיות למסגרת גדנ"ע ים הפנימיה לאלקטרוניקה והכשרת מוכמו"ת. בשנת 2008 הוקם בבה"ד בית הספר הטכני של חיל הים, "צור-ים", המחנך תלמידים בכיתות ט'-י"ב במקצועות טכנולוגיים ונותן לתלמידיו זיקה לחיל הים.
תפקידי הבסיס
יחיד עם הכשרות אלו יש גם אימוני שגרה שמתבצעים בבה"ד למטרת שיפור ידע בקרב חיילים סדירים. הכשרות אלו נערכות בעזרת סימולטורים, סדרות לימוד וכיוצא בזה.
מבנה הבסיס
הבסיס נחלק למספר פלגות שתחתיהם בתי ספר למקצועות השונים
פינוי הבסיס
בסוף שנות ה-90 של המאה ה-20 ביקשה עיריית חיפה לקדם תוכנית להקמת. פעילי איכות הסביבה התנגדו לתוכנית, שכללה יבוש שטח ים נרחב, לצורך בינוי שיממן את הקמת המרינה. החברה להגנת הטבע הציעה תוכנית חלופית שכללה את פינוי בה"ד חיל הים ובניית מרינה בשטח שמולו, שאינו נגיש לציבור. שהבינוי בשטח הבסיס ישמש כעורף למרינה ויממן את הקמתה. בינואר 2003 הציג גם מינהל מקרקעי ישראל תוכנית לפיתוח בת גלים הכוללת את פינוי הבסיס. במאי 2008 אישרה ועדת המקומית לתכנון ובנייה בחיפה הקמת שכונה בת 1,000 יחידות דיור בשטח בה"ד חיל הים, בתכנון של האדריכל החיפאי בנימין אייזק. אולם התוכנית לא קיבלה תוקף, ומשרד הביטחון סירב לחתום על הסכם לפינוי הבסיס. בשנת 2015 הועברה התוכנית לוועדה הארצית לתכנון ולבנייה של מתחמים מועדפים לדיור, מתוך תקווה כי קידומה המהיר ישמש כמנוף לחידוש המשא ומתן עם משרד הביטחון, אך היא לא קידמה את התוכנית.
בסוף 2017 סוכם כי בסיס חיל הים יפנה רק את רצועת החוף שאותה הוא תופס לאורך חוף הים, כך שייווצר לראשונה רצף של טיילת, בחזית הים מהחוף השקט, דרך החוף של הבסיס, חוף בת גלים ועד לחופים הדרומיים של העיר. בניית הטיילת החלה בשנת 2018, רובה הושלם, ובאוגוסט 2020 הוחלט לקרוא לה על שם חולדה גורביץ, אולם חיל הים חזר בו מההסכם ומסרב לפנות קטע מהחוף לצורך השלמת הטיילת.
מפקדי הבסיס
דרגת המפקד - מהקמת הבסיס ועד שנת 1971 היה תקן מפקד הבסיס קצין ים בדרגת סא"ל. משנה זו ואילך הועלה התקן לאל"ם.
אגם צ'פלה
גאוגרפיה
האגם נמצא 45 ק"מ דרום-מזרחית לגוודלחרה שבחליסקו. אורכו כ-80 ק"מ ורוחבו המקסימלי 18 ק"מ. עומקו 10.5 מ'. שטח האגם 1,100 קמ"ר והוא נמצא בגובה 1,524 מ' מעל פני הים. האגם מוזן על ידי ריו לרמה, ריו סולה, ריו אוארצ'ה וריו דוארו. האגם מנוקז על ידי ריו גרנדה דה סנטיאגו.
כריתת היערות לאורך האגם, ירידה בכמות המים שהגיעו מנהר הריו למרה, תרמו לירידת מפלס המים של האגם. ירידה בעומק האגם העלתה את הטמפרטורה הממוצעת שלו, וכתוצאה מכך נוצרה התאיידות מוגברת שתרמה אף היא לירידת המפלס.
בו זמנית, מי אגם צ'פלה זוהמו על ידי פסלות עירונית, תעשייתית וחקלאית, בעיקר ממים שהגיעו מנהר ריו לרמה. זיהום המים יצר סביבה נוחה, לפלישת יקינתון המים (נוכחות מוגברת של חומרים מזינים מהזיהום, בשילוב עם המים החמים) שהגבירו את ירידת מפלס המים. הזיהום, פגע בדגה, בצמחים ובאלפי חיות שזה הוא בית הגידול הטבעי שלהן וכן במינים של ציפורים נודדות, כגון שקנאי לבן אמריקאי.
מספר ערים שוכנות לחופי אגם צ'פלה, בהן: צ'פלה, חוקוטפק, פונסיטלאן, חמאי, ונוסטיאנו קאראנסה, קוחומטלאן דה רגולס.
שלושה איים קטנים נמצאים באגם צ'פלה: איסלה דה לוס אלקרנס, איסלה מסקלה ולה איסלה מנור.
דוד ושאול (שיר)
דוד ושאול הוא שיר מאלבומו השלישי של אהוד בנאי "השלישי", אשר יצא בשנת 1992. השיר, שהולחן ונכתב על ידי בנאי, מתאר את מערכת היחסים של הדמויות המקראיות דוד ושאול, מנקודת מבטו של בנאי, אשר שואב השראה מתיאור יחסיהם של השניים ב.
מהשיר עולה אהבתו של שאול לדוד, אשר קשורה לנגינתו של דוד שמרגיעה את שאול, אך באותו הזמן נוכחותו מפריעה לו.
בנאי מתאר בשירו את הפרדוקס קיומי בו נתון שאול: ככל שהוא משתגע מקנאתו בדוד כך הוא הולך ונזקק לו ולנגינתו המרפאת.
בסרט "חייב לזוז", מספר בנאי שהשיר נכתב על הקשר בינו לבין יוסי אלפנט.
תלמי השמיני
תלמי השמיני ("אֵאוּאֵרְגֵטֶס" שמשמעותו "גומל החסד" או "המיטיב", ביוונית: Πτολεμαῖος Εὐεργέτης; משנת 182 לפנה"ס לערך - 26 ביוני 116 לפנה"ס) היה מלך במצרים התלמיית, המלך השמיני מבית תלמי. מלך בין השנים 170–163 ובין 145–131 ובין 116-127 לפנה"ס. היה בנם של תלמי החמישי וקלאופטרה הראשונה. היה ידוע בשל השמנת היתר שלו בכינויו "פיסקון" ("Physcon" או "Phúskōn"), כלומר נקניק או כרס.
תקופת שלטונו הראשונה
עלייתו לשלטון של תלמי השמיני בשנת 170 לפנה"ס ארעה בתקופה סוערת בפוליטיקה של מצרים. לאחר מות קלאופטרה הראשונה התחזקה במצרים הסיעה בראשות לנאוס ואלאוס, עוצרי המלך, שדרשה לצאת למאבק לכבוש מחדש את סוריה שאבדה לבית תלמי בעת המלחמה הסורית החמישית. בשנת 170 הוכרזו גם תלמי השמיני וקלאופטרה השנייה כשליטים של מצרים בנוסף לתלמי השישי, על מנת לחזק את אחדותה של מצרים. אנטיוכוס הרביעי חשש מההתפתחות העניינים במצרים וערך הכנות להדיפת הסכנה המצרית. חששותיו של אנטיוכוס התאמתו כשהמצרים הכריזו מלחמה על הסלאוקים בשנת 170 לפנה"ס והחלה המלחמה הסורית השישית. קרב פלוסיום שהתקיים בשנת 169 לפנה"ס, הסתיים בתבוסה מוחצת לצבא המצרי. ולנאוס ואלאוס הוחלפו בשני עוצרים חדשים, קומנוס וסינאוס, ושליחים נשלחו לדון במשא ומתן עם אנטיוכוס. תלמי השישי הועלה על ספינה כדי לחמוק מהאויב הסלאוקי. למרות ניסיון הבריחה, לכד הצי הסלאוקי את הספינה ותלמי השישי נפל בידיו של אנטיוכוס. בלחץ רומאי נסוג אנטיוכוס והשאיר את תלמי השישי כשליט בובה במצרים.
תלמי השישי לא רצה לשחק את תפקיד הבובה. במקום להישאר נאמן לאנטיוכוס, שלח תלמי השישי משלחת לאלכסנדריה שלא נכבשה, והגיע להסכם על דעת הרומאים שלפיו ישלוט בשיתוף עם תלמי השמיני ואחותו קלאופטרה השנייה.
תקופת המאבקים באחיו תלמי השישי
בשנת 164 הדיח תלמי השמיני את אחיו מכיסאו, תלמי השישי ברח לרומא וביקש את עזרת הסנאט הרומי ובסיועה חזר בשנת 163 לפנה"ס למצרים כשליט יחיד. תלמי השישי הסכים לחלוקה של הממלכה, אך תלמי השמיני לא הסתפק בכך וניסה להשתלט על קפריסין, אך ללא הצלחה. בשנים 155-156 לפנה"ס ניסה תלמי השישי להתנקש באחיו תלמי השמיני, אך לא הצליח בכך. תלמי השמיני נסע לרומא כדי לקבל את תמיכת הסנאט תוך שהוא מציג את הצלקות שקיבל כתוצאה מניסיון ההתנקשות. קאטו הזקן שהיה בן בריתו של תלמי השישי ניסה להתנגד לתביעותיו, הוא קיבל את תמיכת הסנאט ועשה ניסיון נוסף להשתלט על קפריסין ושוב לא הצליח בכך. בזמן שהותו ברומא פגש את קורנליה אפריקנה (Cornelia Africana) שרק התאלמנה והציע לה נישואים, אך היא סרבה.
בשנת 154 לפנה"ס הביס תלמי השישי את תלמי השמיני במלחמה. תלמי השמיני מונה לשליט קירנאיקה, אזור שהיה בשליטת מצרים והיה נתון באופן פורמלי לשליטתו. תלמי השישי הציע לו את יד בתו קלאופטרה תאה. המאבק בין האחים לא פסק עד למותו בקרב של תלמי השישי בשנת 145 לפנה"ס.
תקופת שלטונו השנייה
מיד לאחר מותו של תלמי השישי, הזדרזה קלאופטרה השנייה להכריז על בנה כמלך תלמי השביעי. תלמי השמיני הציע לה נישואים ושלטון משותף, היא הסכימה. במהלך פסטיבל החתונה רצח את תלמי השביעי והכריז על עצמו בשנת 145 לפנה"ס כמלך תוך שהוא לוקח לעצמו את התואר אאורגטס שהיה כינויו של תלמי השלישי.
לאחר עלייתו לשלטון יצא למסע נקמה באינטלקטואלים של אלכסנדריה שהתנגדו לשלטונו, הוא גירש אנשי הרוח, בלשנים, פילוסופים, פרופסורים לגאומטריה, מוזיקאים, ציירים, מורים, רופאים ואחרים ובכך שינה את פני אלכסנדריה. בשנת 142 לפנה"ס, כשקלאופטרה השנייה לא יכלה עוד להרות בשל גילה הוא פיתה את קלאופטרה השלישית בתה של אשתו קלאופטרה השנייה להתחתן איתו מבלי שהתגרש מאשתו. מעשה זה עורר זעם רב באלכסנדריה עד שבשנת 131 לפנה"ס מהומות באלכסנדריה הביאו לשריפת הארמון. תלמי השמיני, אשתו קלאופטרה השלישית וילדיהם ברחו לקפריסין, בזמן שקלאופטרה השנייה ובנם בן ה-12 תלמי ממפיטיס (Ptolemy Memphitis) מלכו באלכסנדריה.
מלחמת אזרחים איימה לקרוע את אלכסנדריה ממצרים, כשזה מול זה ניצבו תומכי תלמי השמיני ברחבי מצרים ותומכי קלאופטרה השנייה ובנה באלכסנדריה. במהלך מאבק זה רצח תלמי השמיני את בנם המשותף תלמי ממפיטיס, שהיה מלך מצרים באופן פורמלי, ושלח את חלקי גופתו המגואלים בדם אל אמו, קלאופטרה השנייה. בכך הפכה קלאופטרה השנייה לשליטה בלעדית במצרים. מחשש להתפרצות מלחמת אזרחים פנתה לסוריה והציעה לדמטיריוס השני, שהיה נשוי לבתה קלאופטרה תיאה את השלטון במצרים, אולם תלמי השמיני דאג שגם הוא יהרג.
בשנת 127 לפנה"ס עזבה קלאופטרה השנייה לסוריה ואיפשרה לתלמי השמיני וקלאופטרה השלישית לחזור לאלכסנדריה. בשנת 124 לפנה"ס חזרה קלאופטרה השנייה למצרים ושלטה במשותף יחד עם תלמי השמיני וקלאופטרה השלישית. שלטון זה התקיים עד מותו של תלמי השמיני בשנת 116 לפנה"ס. מותו הצית מחדש את מאבקי השלטון אך קלאופטרה השנייה מתה זמן קצר לאחר מכן והשאירה למעשה את השליטה הבלעדית לבתה קלאופטרה השלישית.
ילדיו
מאשתו קלאופטרה השנייה - בן אחד תלמי ממפיטיס אותו רצח.
מאשתו קלאופטרה השלישית חמישה ילדים:
חיים שמשון (הרברט) גולדשטיין
חיים שמשון (הרברט) גולדשטיין (י"ח בשבט ה'תר"נ – ה'תש"ל; 8 בפברואר 1890– ינואר 1970) היה רב אמריקאי, נשיאה הראשון של הסתדרות הרבנים דאמריקה, נשיא ה-OU (הקהילות היהודיות האורתודכסיות של אמריקה שמכוחו ארגון הכשרות היהודי הגדול בצפון אמריקה) ונשיא . היה פעיל בוועד ההצלה ובאגודת ישראל בארצות הברית.
חייו
חיים שמשון גולדשטיין נולד בי"ח בשבט ה'תר"נ (8 בפברואר 1890) בניו יורק למשפחה מקהילת בית המדרש הגדול, שם פגש את חמיו לעתיד הארי פישל. למד ב, בתיכון ובאוניברסיטת קולומביה. במקביל נסמך לרבנות מבית המדרש לרבנים באמריקה ומהרב שלום אלחנן יפה.
בין השנים 1938–1940 שימש כנשיא הראשון של הסתדרות הרבנים דאמריקה, לאחר המיזוג בין המועצה הרבנית של התאחדות הקהילות היהודיות האורתודוקסיות לבין האגודה הרבנית של ישיבת רבינו יצחק אלחנן, חלק מישיבה יוניברסיטי.
שימש כנשיא הOU במשך 10 שנים, במהלכן הוביל הקמת גופי כשרות לאומיים שהפכו לסמל הO.U. כמו כן בתקופתו כנשיא מילא תפקיד בהכרה של ישיבה יוניברסיטי כאוניברסיטה על ידי מועצת האוניברסיטאות של מדינת ניו יורק.
עמד בראש המחלקה לדרשנות של בית הספר לרבנות המסונף לישיבה יוניברסיטי במשך עשרות שנים, והדריך למעשה את שני הדורות הראשונים של הרבנים האורתודוקסים באמריקה. אייש את התפקיד זמן קצר לאחר שהוסמך לפני מלחמת העולם הראשונה וכמעט עד מלחמת וייטנאם.
היה נשיא של קרן "היישוב" למען ההתיישבות בארץ ישראל כמו גם הנשיא של הצל-ילד (Save-A-Child) שתרמה למציאת בתים לילדים בארץ ישראל.
הוביל מאבקים רבים למען זכויות היהודים והחברה, כמו למשל המאבק לחשיפת קצביות שמתחזות לכשרות והמאבק המוצלח למען חוק שכר המינימום.
היה ממייסדי הועידה הלאומית של נוצרים ויהודים.
נפטר בינואר 1970.
משפחתו
ביתו, הרבנית ד"ר נעמי כהן הייתה מחלוצות הפמיניזם הדתי בארץ וחוקרת באוניברסיטת חיפה. נשאה לרב שאר יישוב הכהן רבה של חיפה.
מרי, מלכת הסקוטים (סרט, 2018)
מרי, מלכת הסקוטים (באנגלית: Mary Queen of Scots) הוא סרט דרמה היסטורי משנת 2018 בבימויה של ג'וזי רורק, שנכתב על ידי בו וילימון, ומבוסס על הביוגרפיה "Queen of Scots: The True Life of Mary Stuart" מאת ג'ון גאי. בסרט מככבות סירשה רונן בתפקיד מרי, מלכת הסקוטים, ומרגו רובי בדמות דודניתה המלכה אליזבת הראשונה. הסרט מתעד את הסכסוך שהתרחש ב-1569 בין שתי הממלכות. בתפקיד משנה משחקים ג'ק לאודן, ג'ו אלווין, דייוויד טננט וגאי פירס.
הקרנת הבכורה של הסרט התקיימה בערב הסיום של פסטיבל הקולנוע של מכון הסרטים האמריקאי ב-15 בנובמבר 2018. בארצות הברית יצא הסרט לאקרנים ב-7 בדצמבר 2018, ובממלכה המאוחדת ב-18 בינואר 2019. הסרט קיבל ביקורות מעורבות. הוא זכה לשבחים על הופעתם של השחקנים (בעיקר אלו של רונן ורובי), ועל התלבושות, אבל קיבל ביקורת על התסריט ועל חוסר דיוק היסטורי. הסרט היה מועמד לשלושה פרסי באפט"א שהוענקו בטקס פרסי האקדמיה הבריטית לקולנוע ה-72, ולשני פרסי אוסקר עבור עיצוב התלבושות הטוב ביותר והאיפור ועיצוב השיער הטובים ביותר בטקס פרסי אוסקר ה-91. רובי הייתה מועמדת לפרס שחקנית המשנה הטובה ביותר של גילדת שחקני המסך ולפרס באפט"א לשחקנית הטובה ביותר בתפקיד משנה.
תקציר עלילה
בשנת 1561, מרי סטיוארט בת ה-19, מלכת סקוטלנד הקתולית, חוזרת לארץ הולדתה מצרפת, אחרי מותו של בעלה, המלך פרנסואה השני, כדי לעלות על כס המלוכה. שם היא מתקבלת על ידי אחיה למחצה, הרוזן של מוריי. באנגליה השכנה, מולכת דודניתה אליזבת הפרוטסטנטית בת ה-28. היא אינה נשואה, ללא ילדים, ומאוימת מטענתה של מרי לכתר אנגליה. מרי מסלקת את איש הכנסייה ג'ון נוקס מחצר המלוכה שלה. נוקס, שהוא פרוטסטנטי ומנהיג הרפורמציה הסקוטית, רואה במרי סכנה לעליונות הפרוטסטנטית של הממלכה.
אליזבת, שמבקשת להחליש את האיום של דודניתה על הריבונות שלה, מארגנת למרי נישואים עם גבר אנגלי. היא בוחרת ברוברט דאדלי, אותו היא אוהבת בסתר. אבל הוא ומרי אינם מעוניינים להתחתן. הידיעות על מחלתה של אליזבת באבעבועות שחורות משכנעת את מרי לקבל את הצעת הנישואים, בתנאי שאליזבת תכריז עליה כיורשת שלה. אליזבת אינה מעוניינת לוותר על דאדלי, והיא שולחת לסקוטלנד את לורד דרנלי בתירוץ של חופש דתי. אף על פי שמרי חושדת במניע נסתר, היא מתחילה לחבב את דרנלי, ולבסוף מקבלת את הצעת הנישואים שלו.
נישואיה הקרבים של מרי גורמים למשבר חוקתי בשתי הממלכות: היועצים אומרים לאליזבת להתנגד לנישואים מחשש שדרנלי, כאציל אנגלי, יגביר את תביעתה של מרי לכתר. יועציה של מרי חושדים בדרנלי, וחוששים מהשתלטות אנגלית. שתי הממלכות דורשות את חזרתו לאנגליה, אבל מרי מסרבת, ובכך מעוררת את זעמו של מוריי, והוא יוצא למרד נגדה. מרי מתחתנת עם דרנלי, ומגלה שהוא שוכב עם המזכיר הפרטי שלה, דייוויד ריציו. מרי מדכאת את המרד, אבל חסה על חייהם של ריציו ומוריי. כשהיא נכנסת להיריון, מרי מצהירה שהילד הוא "היורש של סקוטלנד ואנגליה" - ובכך פוגעת באנגלים.
מוריי משתף פעולה עם אביו של דרנלי, מתיו סטיוארט רוזן לנוקס, כדי לערער על מעמדה של מרי. הם מפיצים שמועות שאביו של התינוק שילדה הוא ריציו, וגורמים לג'ון נוקס להטיף בלהט נגד מרי הנואפת. מחשש מהאשמות אלה וגילוי אפשר של ההומוסקסואליות שלו, דרנלי משתכנע להצטרף לקושרים ברצח ריציו, כשהוא מנחית עליו את המכה הסופית.
מרי מגלה את הקשר נגדה, והיא מסכימה לחון את הקושרים אם תוצג בפניה הוכחה שדרנלי לקח בה חלק. לבסוף היא סולחת למוריי, ומבקשת מאליזבת להיות הסנדקית של הילד שלה. הם מסכימות להכריז שהילד הוא היורש לכתר, למגינת לבם של אנשי החצר האנגלית. מרי מגרשת את דרנלי, אבל מסרבת להתגרש ממנו, למרות דרישת המועצה שלה. הם פונים לרוזן בות'וול, שמשמש יועץ ומגן של המלכה, שידאג להרוג אותו.
אליזבת מארגנת פגישה חשאית, בה מרי מבקשת ממנה עזרה לחזור לכס המלכות. אליזבת אינה מעוניינת לצאת למלחמה עבור הקתולים, ובמקום זה היא מבטיחה לה מקום מבטחים בגלות באנגליה, כל עוד לא תסייע לאויבים שלה. מרי עונה לה שאם היא תעשה זאת, זה יהיה רק מפני שאליזבת הכריחה אותה, ומאיימת שאם אליזבת תרצח אותה, היא תיזכר כמי "שהרגה אחות ומלכה". מרי נלקחת למעצר בית, ואליזבת מקבלת ראיות משכנעות שמרי "קשרה קשר עם אויביה" כדי להתנקש בחייה. בלית ברירה אליזבת מורה על הוצאתה להורג. כאשר מרי פוסעת אל הגרדום, היא חושפת בגד אדום בוהק, שמרמז על היותה קדושה מעונה. ברגעיה האחרונים מאחלת מרי לבנה ג'יימס ברכות של תקווה ושלום בממלכתו.
בכתוביות הסיום מתגלה שעם מותה של אליזבת ב-1603, היה ג'יימס למלך הראשון של סקוטלנד ואנגליה.
צוות השחקנים
בנוסף הופיעו בסרט איילין או'היגינס, איזוקה הוייל וליה או'פריי בתפקיד של בנות הלוויה של מרי, מרי ביטון, מרי סטון ומרי ליבינגסטון בהתאמה. אלכס בקט, ששיחק בתפקיד סר וולטר מידמיי הצ'נסלור האנגלי, נפטר בגיל 35, שבעה חודשים לפני יציאתו של הסרט לאקרנים. הסרט מוקדש לזכרו.
הפקה
במקור תוכנן שסקרלט ג'והנסון תככב בסרט. הצילומים היו אמורים להתחיל באמצע 2007. אחרי שג'והנסון נשרה מההפקה, נעצר פיתוח הסרט לשנים אחדות. ב-9 באוגוסט 2012 פורסם שסירשה רונן תשחק בתפקיד הראשי בדמות מרי סטיוארט. ב-21 באפריל 2017 הוכרז שמרגו רובי לוהקה לגלם את המלכה אליזבת הראשונה, ושלב הצילומים תוכנן להתחיל באוגוסט 2017. הסרט מבוסס על הביוגרפיה "My Heart Is My Own: The Life of Mary Queen of Scots" מאת ג'ון גאי. המפיקים היו טים ביוואן, אריק פלנר ודברה הייוורד מ-Working Title, וכן ג'יימס ביגם מ-HBI Production. ג'וזי רורק נבחרה לביים את הסרט על פי תסריט של בו וילימון.
ב-13 ביוני 2017 לוהק ג'ק לאודן לגלם את לורד דרנלי, וג'ו אלווין לוהק לגלם את רוברט דאדלי. ב-22 ביוני 2017 דווח שמרטין קומפסטון יגלם את ג'יימס הפברן, הרוזן ה-4 מבות'וול, בעלה השלישי של מרי סטיוארט. ב-23 ביוני 2017 הצטרפה לצוות השחקנים השחקנית הגרמניה-רומניה מריה-ויקטוריה דראגוס בתפקיד אשת אצולה סקוטית, מרי פלמינג. ב-17 באוגוסט 2017 צורפו לקאסט ברנדן קויל, דייוויד טננט וגאי פירס, ולמחרת לוהקה ג'מה צ'אן. ב-22 באוגוסט לוהק איסמאל קרוז קורדובה לגלם את דייוויד ריציו, ידידה ואיש סודה של מרי.
חברת Focus Features החזיקה בזכויות הסרט בבריטניה, ואילו חברת סרטי יוניברסל ניהלה את ההפצה הבינלאומית. צוות ההפקה כולל את זוכי פרס אוסקר מעצבת התלבושות אלכסנדרה ביירן, מעצבת שיער ואיפור ג'ני שירקור, והעורך כריס דיקנס; זוכה פרס אמי מעצב הפקה ג'יימס מריפילד, וזוכה פרס באפט"א לקולנוע הצלם ג'ון מתייסון.
שלב הצילומים החל ב-17 באוגוסט 2017 באתרים שונים בממלכה המאוחדת כולל בסקוטלנד.
יציאה לאקרנים
הקרנת הבכורה של הסרט התקיימה בפסטיבל הקולנוע של מכון הסרטים האמריקאי ב-15 בנובמבר 2018 בלוס אנג'לס. בארצות הברית יצא הסרט לאקרנים ב-7 בדצמבר 2018. בממלכה המאוחדת יצא הסרט ב-18 בינואר 2019.
ציטוביאן
בציטוביאן התקיימה קהילה יהודית ותיקה, עד מלחמת העולם הראשונה גרו בה עשרות משפחות יהודיות שרובן התפרנסו מחקלאות. ב-1915 גורשו יהודי העיירה אך הורשו לשוב אליה עוד באותה שנה. בין מלחמות העולם היגרו רבים מתושבי העיירה, רובם לדרום אפריקה ולארצות הברית ובודדים לארץ ישראל. עם פרוץ מלחמת העולם השנייה היוו יהודי העיירה 17% מאוכלוסייתה, כ-50 משפחות. חשיבותה העיקרית של העיירה הייתה בימי חופשת הקיץ, היא הייתה מוקד משיכה לנופשים בשל היערות הסובבים אותה. בעיירה היו מוסדות חינוך ודת יהודיים אך לא היה בה בית קברות ויהודי העיירה היו משתמשים בבית העלמין של שידלובה לקבורת מתיהם.
יוצאי ורבני העיירה
בין רבני העיירה ובניה התפרסמו: הרב צבי יעקב אופנהיים (כיהן בעיירה 1881–1882); הרב אברהם אהרן בורשטין (לפני כהונתו בריטובה); הרב שלמה יעקב שיין, מחבר "אבני שיש"; הרב אליעזר יעקב לוין; הרב אליהו בר' זרחי; הרב יוסף זיו; הרב יעקב קמנצקי (עד שהיגר לטורונטו); הרב ישראל יהושע סגל; הרב שלמה אפרים קרביצקי והרב אברהם עזריאל מדין. שני האחרונים נספו בשואה. נולדו בציטוביאן: זרח ברנט, הרב משה שמעון זיוויץ והרב נתן קמנצקי.
וילהלם פון אגלופשטיין
וילהלם פון אגלופשטיין (30 באוקטובר 1853 – 15 בספטמבר 1925), גנרל גרמני שפיקד על כוחות במלחמת העולם הראשונה.
תחילת הקריירה
פון אגלופשטיין נולד ב-30 באוקטובר 1853, בויימאר שהשתייכה לדוכסות הגדולה של סקסוניה-ויימאר-אייזנך, למשפחת האצולה אגלופשטיין. בשנת 1870 התגייס לצבא הפרוסי, ולחם בשורותיו במלחמת צרפת–פרוסיה. בהמשך מילא פון אגלופשטיין תפקידי פיקוד ומטה, בשנת 1901 הועלה לדרגת אוברסט, ומונה למפקד רגימנט הגרנדירים של המשמר ה-3 (אליזבת לודוויקה, נסיכת בוואריה). בשנת 1902 הועלה לדרגת גנרל מיור, ומונה למפקד חטיבת המשמר ה-3. בשנת 1906 הועלה לדרגת גנרל לוטננט, ובשנת 1908 מונה למפקד הדיוויזיה ה-20. בשנת 1910 מונה למושל העיר שטרסבורג, והועלה לדרגת גנרל חיל הרגלים.
מלחמת העולם הראשונה ואחריתו
עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה מונה פון אגלופשטיין למפקד קורפוס המילואים ה-8 שהיה חלק מהארמייה הרביעית ולחם בחזית המערבית, ונטל חלק במערכה על הגבולות. בינואר 1915 הועבר פון אגלופשטיין לעתודת המילואים, ובשנת 1917 מונה לממלא מקום מפקד הקורפוס ה-6. לאחר המלחמה פרש פון אגלופשטיין לביתו, וב-15 בספטמבר 1925 מת בביתו שבוויימאר.
גווין קסלניו
גווין קסלניו (באנגלית: Gavin Casalegno; נולד ב-2 בספטמבר 1999) הוא שחקן קולנוע וטלוויזיה אמריקאי.
ביוגרפיה
קססלניו נולד בלואיוויל, טקסס. אחותו, אשלין קסלניו, ילידת 17 באוגוסט 2007, גם היא שחקנית.
קריירה
בשנת 2014 שיחק בסרטו של דארן ארונופסקי, "המבול", לצד ראסל קרואו ואנתוני הופקינס.
בשנת 2017, הוא כיכב בדרמה "תשע שניות" בבימויו של ג'ארד קליין.
בשנת 2021, הוא לוהק לתפקיד טרבור סטרנד, אחד התפקידים החוזרים בסדרת הטלוויזיה "ווקר", אתחול מחדש של הסדרה "ווקר", לצד ג'ארד פדלקי, לינדזי מורגן, אוסטין ניקולס וקיגן אלן.
בשנת 2022 החל לגלם את ג'רמיה פישר, אחד התפקידים הראשיים בסדרת הנעורים "הקיץ שבו הפכתי ליפה", עיבוד לרומן באותו שם מאת ג'ני האן. העונה הראשונה הוקרנה לראשונה ב-17 ביוני 2022 בפריים וידאו.
חיים אישיים
הוא היה במערכת יחסים עם הדוגמנית לארסן תומפסון במשך חמש שנים.
Æ
אֱש (אות גדולה: Æ, אות קטנה:æ. שם האות נכתב æsc או ash) היא ליגטורה של האותיות a ו-e אשר שימשה כאות באנגלית עתיקה ובלטינית ומשמשת כיום כאות בנורווגית, איסלנדית, דנית ופארואזית.
מקור שם האות הוא משם של הרונה האנגלו-סקסית ᚫ, ששמה הוא æsc, שמשמעותו "עץ המילה". בהגייה אנגלית בימינו יותר מקובל לקרוא לאות ash. האות הייתה בשימוש גם בשוודית עתיקה, עד שהוחלפה באות ä. באנגלית עתיקה, האות ייצגה את התנועה בין a ו-e, אשר ידוע בתור תנועה קדמית, כמעט-פתוחה, בלתי-מעוגלת, אך השימוש בה הופסק בעקבות מעתק הגאים. כיום האות מייצגת תנועה זו ב-IPA. באיסלנדית ובלטינית, האות מייצגת את הדיפתונג /ai/, ובחלק המערבי של דנמרק (ראו איור), משתמשים באות לציון יידוע. קיימת גם גרסה קירילית של האות, אשר קיימת באוסטית.
לאון שארל תבנין
לאון שארל תבנין (30 במרץ 1857 - 21 בספטמבר 1926) היה מהנדס טלגרף צרפתי, שהרחיב את חוק אוהם לניתוח של מעגלים חשמליים מורכבים.
חייו
תבנין נולד במו שבצרפת, הוא סיים את לימודיו באקול פוליטקניק שבפריז בשנת 1876. ב-1878 הוא הצטרף לחיל ההנדסה כמהנדס טלגרף, שם הוא עבד על פיתוח קווי טלגרף ארוכים מתחת לאדמה. בשנת 1882 הוא מונה כמפקח הוראה בגרנד אקול לטלגרפיה שבפריז, והחל לפתח עניין רב בבעיות במדידה במעגלים חשמליים. כתוצאה מכך שלמד את חוקי קירכהוף וחוק אוהם, הוא פיתח את המשפט המפורסם שלו, משפט תבנין שאיפשר לחשב זרמים במעגלים חשמליים מורכבים ולפשט מעגלים מורכבים למעגלים פשוטים יותר באמצעות שקול תבנין למעגלים חשמליים.
לאחר שנהיה לראש המשרד של הקווים, הוא החל ללמד מקצועות נוספים מחוץ לגרנד אקול לטלגרפיה, כולל קורס במכניקה במכון הלאומי לאגרונומיה. בשנת 1896 הוא מונה למנהל בית הספר להנדסת טלגרף, ובשנת 1901, נהיה המהנדס הראשי של סדנאות הטלגרף. בשנת 1926 הוא נלקח לטיפול בפריז, שם גם נפטר.
תבנין היה נגן כינור מוכשר, תחביב נוסף שהיה לו זה דיג, הוא נשאר רווק כל חייו אבל התגורר עם בת דודה אלמנה של אמו ושתי בנותיה שהוא אחר כך אימץ. תבנין התייעץ עם כמה חוקרים ידועים באותו זמן, והתעוררה מחלוקת באשר לשאלה האם המשפט שלו עולה בקנה אחד עם העובדות. זמן קצר לפני מותו חבר ביקר אותו והוא הופתע לשמוע ממנו שהמשפט שלו התקבל בעולם. הוא השאיר אחריו בקשה רשמית שאף אחד מלבד משפחתו לא יהיה בהלווייתו ושעל ארונו לא יונח דבר מלבד ורד מגינתו, כך הוא נקבר במו. תבנין זכור כמהנדס ומועסק לדוגמה, חרוץ, עובד קשה, בעל מוסריות גבוהה, קפדן בעקרונותיו אך נחמד.
ארנדו
ארנדו (בספרדית: Arnedo) היא עיירה הנמצאת בקהילה האוטונומית לה ריוחה בצפון ספרד.
היסטוריה
על פי ממצאים ארכאולוגיים שונים שנמצאו, אזור ארנדו היה מיושב עוד בתקופה הנאוליתית. נבנו בה גם מבני דת נוצריים, אך בתחילת המאה ה־8 היא נכבשה על ידי המוסלמים. בשנים 908–909 נכבש האזור מחדש על ידי הנוצרי סנצ'ו הראשון מפמפלונה כחלק מהרקונקיסטה. בשנת 1369 נמכרה ארנדו לבית בורבון, אך לאחר כשנה, ב־24 באפריל 1370, היא נמכרה לקסטיליאנים. עסקה זו אושרה סופית על ידי חואן הראשון, ב־17 באפריל 1379. לאחר כחודש הומלך חואן למלך קסטיליה. בשנת 1388 נחתם הסכם הגנה הדדי בין ממלכת קסטיליה לבין ממלכת צרפת. בהסכם זה הוחלט גם על המלכת נסיך אסטוריאס הראשון – אנריקה השלישי (בנו של חואן הראשון).
בשנת 1654 קיבלה ארנדו תואר של עיר ממלך ספרד, פליפה הרביעי.
במאה ה־19, התעשייה בארנדו התפתחה מאוד; נבנו בה מפעלים לסבונים ולמשקאות חריפים, בית דפוס ועסקי בורסקאים וכלי חרס. בתחילת המאה ה־20 התפתחו תעשיות ההנעלה, הגומי והקרטון. התפתחות התעשייה בארנדו היוותה גורם משיכה לתושבים.
גאוגרפיה
ארנדו שוכנת במזרח הקהילה האוטונומית לה ריוחה, אשר ממוקמת בצפון ספרד. היא ממוקמת למרגלות ההרים האיבריים, ולכן גובהה הממוצע עומד על 550 מטרים מעל פני הים. היא נמצאת כ־35 קילומטרים מדרום־מזרח ללוגרוניו, בירת הקהילה האוטונומית, וכ־70 קילומטרים מדרום־מערב לפמפלונה. נהר סידקוס, יובל של נהר אברו, עובר בעיירה.
אקלים
האקלים בארנדו הוא שילוב של האקלים הימי והאקלים הצחיח למחצה (Cfb ו־BSk לפי שיטת קפן). עקב כך, הטמפרטורות יכולות לעלות אל מעל ל־35 מעלות צלזיוס ולרדת אל מתחת לאפס. יולי ואוגוסט הם החודשים החמים ביותר, בעוד שדצמבר וינואר הם הקרים ביותר. משקעים יכולים לרדת במשך כל השנה, אם כי אפריל ומאי הם הגשומים ביותר. בשנה ממוצעת יורדים כ־450 מילימטרים של משקעים.
דמוגרפיה
נכון לשנת 2021, אוכלוסיית ארנדו מונה 14,954 תושבים.
מכרז סגור מחיר ראשון
מכרז סגור מחיר ראשון (אנגלית]: First price sealed-bid auction) הוא מושג בתורת המשחקים, המתאר שיטת מכרז. במכרז מסוג זה המשתתפים מכניסים את הצעות המחיר שלהם, עבור הפריט המוצע למכירה, לתיבה. לאחר מכן מוציא מנהל המכירה את המעטפות והמשתתף שהציע את ההצעה הגבוהה ביותר, זוכה - הוא מקבל את המוצר ועליו לשלם את המחיר אותו הציע. במקרה של שוויון הצעות בין מספר מתמודדים, יתבצע שובר שוויון. שובר השוויון יכול להיות הסתברותי (הטלת מטבע, הגרלה...) או קבוע (המתמודד שהציע ראשון, המתמודד עם המספר הסידורי הגבוה ביותר...)
הגדרה פורמלית
מכרז סגור מחיר ראשון (עם ערכים פרטיים בלתי תלויים) מיוצג כווקטור בעל חמש קואורדינטות
כאשר:
כעת נתאר את תהליך המכרז באופן פורמלי בהינתן וקטור המכרז:
דוגמה
בהינתן מכרז סגור מחיר ראשון עם שני משתתפים, F_1,F_2 פונקציות התפלגות אחידה, בלתי תלויות, על הקטע [0,1], מחיר מקסימלי M ופונקציית ההתפלגות והמחיר הקבועות למכרז סגור מחיר ראשון, נרצה למצוא את וקטור האסטרטגיות אשר יוביל לשיווי משקל סמטרי. נראה שהווקטור הנ"ל הוא.
הוכחה: נניח שהקונה הראשון בחר באסטרטגיה זו, ונוכיח שעל הקונה השני להשתמש באותה אסטרטגיה, ולכן אסטרטגיה זו תהווה שווי משקל. עבור הקונה השני מתקיים: ערך המוצר הוא v_2 וההצעה שלו c_2 נוכיח כי בשיווי משקל מתקיים. תוחלת התשלום של הקונה השני היא:
כעת, ניתן לבדוק כי לכל ערך של v_2 המקסימום של פונקציית התוחלת כפונקציה של c_2 מתקבל ב. כפי שרצינו להוכיח.
לכן שיווי משקל מתקבל כאשר שני הקונים מציעים מחצית מערך המוצר בעיניהם.
דוגמאות מחיי היום יום
המושג הנפוץ למכרז סגור מחיר ראשון הוא מכירה פומבית שקטה (silent auction).
בחיים שיטת מכרז סגור מחיר ראשון נפוצה בעיקר באירועי צדקה. יתרון של המכרז הזה, הוא שהוא מתבצע באנונימיות, וניתן לבצע מכירה של פריטים רבים בו זמנית.
בנוסף, מכרזים של המדינה (למשל, מכרז לאספקת ציוד רפואי) ומכרזים למכירת רכוש של פושטי רגל מתנהלים בשיטה זו, כדי לשמור על אנונימיות ועל פרטיות המשתתפים.
משפטים נוספים
משפט: מכרז פתוח יורד, שקול (במובן החזק) למכרז סגור מחיר ראשון. כלומר, שניהם מתארים את אותו משחק בצורה אסטרטגית.
משפט: תחת ההנחות שפונקציות הצפיפות f_i של פונקציות ההתפלגות המצטברת F_i היא רציפה, ושהקונים אדישים לסיכון (כלומר מטרתם היא למקסם את רווחיהם) מתקיים שהאסטרטגיה הבאה מגדירה שיווי משקל סמטרי במכרז סגור מחיר ראשון: , ותוחלת התשלום של הקונה ה-i היא ותוחלת הרווח שווה ל-
אנטיגונה (אנווי)
המחזה אנטיגונה פרי עטו של ז'אן אנוי הוא טרגדיה בהשפעת המיתולוגיה היוונית ומחזה באותו שם (אנטיגונה מאת סוֹפוֹקְלֵס) מהמאה ה-5 לפנה"ס. באנגלית נוהגים להבדיל אותו מקודמו בביטוי המחזה בצורתו הצרפתית המקורית, on-tee-GONE. המחזה נכשל בתחילה, אף ברבות הימים הפך להצלחתו הגדולה ביותר של אנווי. העלילה דומה מאוד לזו שבמחזה המקורי של סופוקלס, למעט שלושה שינויים: נוספה האומנת שמגדלת את הבנות והושמטו פרשת תריסיאס ופרשת חרטתו של קריאון.
ההפקה המקורית
המחזה הועלה לראשונה בפריז בתיאטר דה ל'אטליה, ב-6 בפברואר 1944, במהלך הכיבוש הנאצי, והופק תחת הצנזורה הנאצית. המחזה מציג עמדה דו-משמעית בנוגע לדחיית סמכות (אותה מבטאת אנטיגונה) וקבלתה (אותה מבטא קריאון). ניתן להבחין בבירור בהקבלה לתנועת ההתנגדות הצרפתית.
הצגת הבכורה הבריטית
הצגת הבכורה הבריטית נעשתה על ידי להקת התיאטרון אולד ויק והתקיימה בניו תיאטר, לונדון, ב-10 בפברואר 1949. ההפקה הופקה בידי לורנס אוליבייה (שגילם את תפקיד המקהלה) ושיחקו בה השחקנים הבאים: המקהלה - לורנס אוליבייה, אנטיגונה – ויוויאן לֵי, האומנת – איילין בלדון, איסמנה – מג מקסוול, המון – דן קנינגהאם, קריאון – ג'ורג' רלף, שומר 1 (ג'ונאס) – תומאס היתקוט, שומר 2 (רב-טוראי) – יו סטיוארט, שומר 3 – ג'ורג' קופר, הרץ – טרנס מורגן, הפג' – מייקל רדינגטון, אורידיקה – הלן בק.
עיבודים
השחקנית קתרין קורנל הפיקה וכיבה בהפקת 1946 של התיאטרון הלאומי בוושינגטון די. סי.. סר סדריק הרדוויק גילם את דמותו של המלך קריאון, בהפקה שיחקו גם ברטה בלמור, וסלי אדי, רות מתסון, ג'ורג' מתיוס, אוליבר קליף, מרלון ברנדו (בתפקיד הרץ) ומייקל היגינס (בתפקיד שומר 3). ההצגה בוימה בידי גאתרי מקלינטיק, בעלה של קתרין קורנל.
אנטיגונה בתיאטרון המקצועי הישראלי
1. "אנטיגונה", תיאטרון הקאמרי, הצגת בכורה: 30 בדצמבר 1946 2. "אנטיגונה", תיאטרון החאן, הצגת בכורה: 24 בספטמבר 1997 3. "אנטיגונה", תיאטרון אנסמבל הרצליה, הצגת בכורה: 8 ביוני 2002 4. "אנטי", תיאטרון גשר, הצגת בכורה: ינואר 2013
אפרים מזרחי
קורות חיים
אפרים מזרחי נולד בטבריה בשנת 1897 כבן למשפחה מעולי כורדיסטן שהתיישבה בעיר. בצעירותו שירת במשטרת המנדט בטבריה. לאחר מכן עבר לעפולה ועבד בה כסוכן של חברת זינגר למכונות תפירה. בה בעת היה גם מורה לשפה הערבית.
אפרים מזרחי פנה לפעילות ציבורית. שנים אחדות היה חבר מועצת העיר ושימש כסגן ראש המועצה המקומית בעפולה. מחודש אוגוסט 1932 ועד לחודש מרץ 1933 כיהן כראש המועצה המקומית של עפולה.
בתקופת כהונתו פעל אפרים מזרחי רבות לקליטתם של עולי בוכרה שהגיעו לעפולה בגל עלייה שהחל בשנת 1931 והקימו בה את שכונת הבוכרים. השכונה הוקמה כאשר ציון פנחסוב מתושבי ירושלים קנה בעפולה שטח נרחב בצידה המזרחי של העיר, כיום רחוב קהילת ציון, וחילק לכל משפחה מעולי בוכרה חלקת קרקע לבנות עליה את ביתה ובמרכז השכונה הוא הקים בית כנסת. אפרים מזרחי היה מקובל על עולי בוכרה שנתנו בו אמון והוא מצידו פעל למען רווחתם. בשנת 1932 הגיע אפרים מזרחי לתל אביב לפגישה עם ראש העיר מאיר דיזנגוף וביקש ממנו לסייע בבניין העיר עפולה.
אפרים מזרחי היה פעיל גם בקונגרסים העולמיים של יוצאי ספרד. היה פעיל בארגון ההגנה ולאחר הקמת מדינת ישראל שימש מתורגמן בממשל הצבאי בנצרת.
אפרים מזרחי נפטר ב-8 באוגוסט 1961 ונקבר בבית הקברות היהודי העתיק בטבריה. בעפולה נקרא רחוב על שמו.
גרג וייז
מתיו גרגורי "גרג" וייז (באנגלית: Matthew Gregory "Greg" Wise; נולד ב-15 במאי 1966) הוא שחקן ומפיק אנגלי. הוא ידוע מהופעותיו בתוכניות טלוויזיה ובסרטי קולנוע. תפקיד בולט שלו הוא כג'ון וילובי בסרט "על תבונה ורגישות".
ביוגרפיה
וייז נולד בניוקאסל על נהר הטיין שבמחוז נורת'מברלנד, והתחנך בבית הספר "סיינט פיטר" בעיר יורק. הוא למד אדריכלות באוניברסיטת הריוט-וואט, והופיע עם להקת התיאטרון של אוניברסיטת אדינבורו. אחרי כן עבר לגלאזגו ולמד בבית הספר למשחק "האקדמיה המלכותית הסקוטית למוזיקה ודרמה". לאחר מכן נסע ללמזרח הרחוק.
בטלוויזיה הופיע וייז בדרמות תקופתיות של ה-BBC: "אבן הירח" יחד עם קילי הוז, בסדרה "מעמד וממון" לצדה של קרלה גוג'ינו, בעיבוד לרומן "מאדאם בובארי" בכיכובה של פרנסס או'קונור וכן בשנים 1992 ו-1993 שיחק ב-"The Riff Raff Element". הוא גילם את דמותו של סר צ'ארלס מאולוור במיני סדרה "קרנפורד" משנת 2007. ב-1999 כיכב בדרמה "Wonderful You" לצידה של מי שעתידה להיות חמותו, פילידה לאו, ומי שיהיה גיסו, ריצ'רד לומסדן. ב-2011 הופיע בסרט "Honeymoon for One" של רשת הולמרק לצידה של ניקולט שרידן.
בשנת 2010 הפיק עבור ה-BBC את העיבוד הטלוויזיוני של "The Song of Lunch" בכיכובם של אשתו, השחקנית אמה תומפסון ושל אלן ריקמן. וייז חזר להופיע בתיאטרון במרץ 2015 במחזה "Kill Me Now" מאת בראד פרייזר, בתיאטרון פארק שבפינסברי פארק בלונדון.
ביולי 2015 שיחק וייז בעיבוד לרומן הביכורים של סיידי ג'ונס "Outcast" בתפקיד אב מנותק רגשית, גילברט אולדרידג'.
חיים אישיים
וייס נשא לאישה את השחקנית אמה תומפסון, ששיחקה לצידו בתפקיד אלינור בסרט "על תבונה ורגישות". לבני הזוג יש בת שנולדה ב-1999, ובן מאומץ מרואנדה, שהצטרף למשפחה ב-2003 בגיל 16.
ההומוסקסואלים (דיווחי CBS)
במהלך תהליך הפקת הסרט, שנמשך כשלוש השנים, התחלפו שני מפיקים. הסרט עבר שינויים רבים במהלך תקופה זו, ובסופו של דבר, כלל ראיונות עם מספר גברים הומוסקסואלים, פסיכיאטרים, משפטנים ומבקרי תרבות, וכן שולבו בו צילומי גיי בר ותרגיל עוקץ של המשטרה. תגובות המבקרים לסרט היו מעורבות. בשל שידור הסרט בטלוויזיה, רשת השידור CBS זכתה הן לשבחים והן לביקורות.
הפקה
יצירת התוכנית הוצעה עוד בשנת 1964. הגרסה הראשונה הופקה על ידי ויליאם פיטרס, עם פרד וו. פרינדלי כמפיק האחראי. עם קבלת המשימה, פיטרס החל בעבודת תחקיר על ידי קריאת ספרים והתייעצות עם מומחים בתחום. פיטרס הציע שהתוכנית תתמקד אך ורק בגברים הומוסקסואלים, ושהוא יכסה את הלסביות בתוכנית אחרת, ופרינדלי הסכים. עיקר הצילומים החלו בסתיו 1964 ונמשכו עד לתחילת 1965. פיטרס ראיין גברים בסן פרנסיסקו, פילדלפיה, שארלוט וניו יורק, וצבר 30 שעות של חומר גלם מצולם. זהותם של כמה מהגברים טושטשה בצורה כלשהי, אם באמצעות הצללה או, במקרה אחד, באמצעות עציץ דקל גדול. כמו כן התראיינו צ'ארלס סוקרידס, פסיכיאטר שטען כי הומוסקסואליות היא מחלת נפש, ועמיתו הפסיכיאטר אירווינג ביבר, שהיה שותף לדעתו של סוקרידס, שהומוסקסואליות היא פתולוגיה. בין לבין הוצגו צילומים של גיי בר ושל גברים העוסקים בזנות העומדים בפינת רחוב ושל מעצרו של נער מתבגר, כחלק ממבצע עוקץ.
פרינדלי אישר באופן כללי את הגרסה הראשונה של הסרט, אך סבר כי היה צורך לכלול מידע על הפעילות המינית החד-מינית. עם זאת, כאשר פרקטיקות אלו הוסברו לו, הוא שינה את דעתו. בעוד הסרט התיעודי היה עדיין בשלבי הפקה, פרינדלי קודם לתפקיד נשיא CBS News (אך פרש זמן קצר לאחר כניסתו לתפקיד, בשל חילוקי דעות אודות האופן בו הרשת סיקרה את מלחמת וייטנאם). הוא הוחלף על ידי ריצ'רד ס. סלנט, שהטיל ספק בדבר עתידו של הסרט, ועתידה של התוכנית CBS Reports כולה, בשל שיקולי עלות-תועלת.
סלנט אכן ניסה לבטל את הפרויקט, אבל ידיעות אודות יצירת הסרט כבר החלו להופיע בעיתונות הכלכלית, ופוטנציאלית, CBS עמדה בפני מצב מביך, אלמלא שידרה את הסרט. באמצע 1965, סלנט נתן לפיטרס "אור ירוק" להשלמת הסרט. פיטרס עבד עם הסניף הניו יורקי של אגודת מאטאשין לצורך קיום ראיונות עם שני גברים גאים נוספים, לארס לארסון וג'ק ניקולס, שניהם הפגינו קבלה עצמית בנוגע למיניות שלהם. ניקולס מתאר את המפגש שלו עם וואלאס:
בהמשך, פיטרס הוסיף לסרט עוד צילומים של פסיכיאטרים המביעים תמיכה באותה הגישה, כמו גם סצנות מכנס ארגונים הומופילים של אזורי החוף המזרחי שנערך בשנת 1965. האישור הסופי לשידור הסרט ניתן על ידי CBS, ומועד השידור נקבע לאביב 1966.
לאחר מכן, סלנט הסיר את הסרט מלוח השידורים והורה למפיק הארי מורגן לערוך אותו מחדש. לדברי וואלאס, סלנט סבר כי הסרט סנסציוני מדי; עם זאת, סי. איי. טריפ, הפסיכולוג שקישר בין CBS לבין המטופל שלו לארס לארסון, טען כי סלנט הרגיש שהסרט הוא פרו-הומוסקסואליות. מורגן ערך מתוך סרטו של פיטרס כמעט הכל, למעט 10 דקות. CBS חשה כי הגברים ההומוסקסואלים שבסרט, המפגינים קבלה עצמית, מציגים רושם חיובי למדי, ועל כן מורגן ערך שניים מהראיונות על מנת לגרום לגברים להיראות אומללים. לדברי וואלאס, לא נמכרו כל חסויות מסחריות עבור שידור פרק זה, בשל הטאבו בנוגע לטיבו של הנושא. את זמן המסך של החסויות המסחריות מילאו תשדירי שירות של חיל השלום ושירות הכנסות הפנים.