cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
סיימאס
היסטוריה
בתקופת הדוכסות הגדולה של ליטא התקיים הסיימאס בין השנים 1445 ו-1569, בתחילה כמועצה מייעצת ובהמשך כבית התחתון של הפרלמנט. כבית העליון שימשה מועצת הלורדים של ליטא.
ב-1569 אוחדו הסיימים של ליטא ושל פולין במסגרת האיחוד הפולני-ליטאי.
בתקופת עצמאות ליטא בין שתי מלחמות העולם התקיים שוב סיימאס ליטאי. ב14–15 באפריל 1920 התקיימו בחירות לאספה המחוקקת של ליטא שניסחה חוקה למדינה. בין השנים 1922 ו-1926 נבחרו שלושה סיימים. בין החברים נבחרו חברי פרלמנט יהודים מטעם מפלגות יהודיות. הסיימאס השלישי פוזר ב-1927 בעקבות עליית משטרו האוטוריטארי של אנטאנס סמטונה. ב-1936 נבחר הסיימאס הרביעי שבו לא הותר שיתופן של מפלגות אופוזיציה. ב-1940, בעקבות האולטימטום של ברית המועצות, פוזר הסיימאס הרביעי ונבחר במקומו סיימאס בובות קומוניסטי. לאחר סיפוח ליטא לברית המועצות שינה הסיימאס הקומוניסטי את שמו לסובייט העליון של הרפובליקה הסוציאליסטית הליטאית.
הסיימאס הראשון לאחר עצמאות ליטא מברית המועצות התכנס לראשונה בשנת 1992 ומאז נערכו שבע מערכות בחירות.
הבחירות האחרונות נערכו בשנת 2020. המפלגה הגדולה ביותר היא איחוד המולדת שלה 50 נציגים מתוך 141 חברי הפרלמנט.
גבעת הגברים
גבעת הגברים (באנגלית: The Hill) הוא סרט דרמה בריטי משנת 1965 בבימויו של סידני לומט, עם שון קונרי, הנרי אנדרוז ואיאן הנדרי בתפקידים הראשיים.
העלילה מתרחשת בבית סוהר צבאי בריטי במדבר לוב בצפון אפריקה במלחמת העולם השנייה בו כלואים חיילים מרדניים למיניהם, המנוהל תוך שימוש באמצעים סדיסטיים במיוחד. המתקן ידוע לשמצה בעיקר בגלל גבעה מלאכותית באמצע המחנה עליה צריכים לטפס האסירים ולרדת שוב ושוב עד שהם נשברים.
הצילומים נערכו במשך 78 ימים בתנאים קשים באזור מדברי בדרום ספרד ליד העיר אלמיירה.
הסרט זכה בפרס באפט"א לצילום הטוב ביותר (אוסוולד מוריס) והיה מועמד לפרס באפט"א לסרט הטוב ביותר, לפרס באפט"א לסרט הבריטי הטוב ביותר, לפרס באפט"א לשחקן הטוב ביותר בתפקיד ראשי (הארי אנדרוז), לפרס באפט"א לתסריט הטוב ביותר ולפרס באפט"א לעיצוב ההפקה הטוב ביותר.
תקציר העלילה
בית סוהר צבאי בריטי נמצא במדבר לוב בפיקודו של מייג'ור (נורמן בירד). המפקד אינו מתערב כמעט בנעשה שם ובלילות הוא מבלה בעיר הסמוכה במיטתה של יצאנית. את בית הסוהר מנהל למעשה הרס"ג (רב-סמל גדודי) הקשוח ברט וילסון (הארי אנדרוז). הוא מתהלך במקום עם מקל ומדבר רק בצעקות. לסמלי המטה שלו הוא מסביר את דרכו:"אף אחד לא יעניק לנו מדליה, עלינו לשבור את החיילים שכשלו ולבנות מהם אנשים חדשים".
חמישה אסירים מגיעים למתקן בגלל עבירות שונות ומתקבלים על ידי וילסון והסמל הסדיסט ויליאמס (איאן הנדרי). החמישה הם:
קצין הרפואה (מייקל רדגרייב) יודע מכל הטרטורים האלה אבל הוא חלש אופי וממלא את רצונו של וילסון הדומיננטי. מפקד הכלא לא משתתף בכל הפעילויות האלה ומגיע רק למסדרים.
ויליאמס נטפל דווקא לסטיבנס החלש ולקינג השחור. סטיבן אינו עומד בטרטורים על הגבעה, לוקה במכת חום ומת בתא. האסירים מארגנים מרד וצועקים בקול כי ויליאמס רצח את סטיבנס. וילסון לוחץ על הרופא לקבוע שזה היה מוות מתאונה והרופא מסכים לאחר שהוא מאויים כי אישר בתחילה שמצבו הרפואי של סטיבנס הוא תקין.
וילסון מצליח להשקיט את האסירים ורק רוברטס טוען כי ויליאמס אשם במות סטיבנס. לאחר מכן מכה ויליאמס את רוברטס בעזרת שני שומרים. רוברטס נפגע ורגלו נשברת. הרופא מתעשת סוף סוף ומורה להעבירו לבית חולים וכאן בפעם הראשונה הוא מתווכח בקולניות עם וילסון שמתנגד לכך.
קינג המיואש מודיע על התפטרותו מהצבא, מסיר את בגדיו ונכנס בתחתוניו לחדרו של המפקד.
מכל סמלי הסגל רק סרג'נט צ'רלי האריס (איאן באנן) מגלה יחס אנושי ויוצא נגד וילסון וויליאמס.
רוברטס דורש בירור אצל המפקד ויודע כי בכך יביא לשינוי המצב בבית הסוהר. הוא שוכב בתא וויליאמס נכנס לחסל אותו במכות אך קינג ומקגארט נכנסים ומתחילים להכות את ויליאמס למרות בקשותיו של רוברטס שיודע כי בכך הם מחסלים את הסיכוי לשינוי המצב בכלא הזה.
אריץ אדוריס
אריץ אדוריס סובילדיאה (בבסקית: Aritz Aduriz Zubeldia; נולד ב-11 בפברואר 1981 בסן סבסטיאן שבספרד) הוא כדורגלן עבר ספרדי-בסקי. אדוריס שיחק ברוב הקריירה באתלטיק בילבאו, בה כבש למעלה מ-150 שערים בכל המסגרות. כמו כן שיחק גם בנבחרת ספרד.
אתלטיק בילבאו
אדוריס נולד בסן סבסטיאן שבחבל הבסקים אשר בצפון ספרד. אדוריס החל את הקריירה שלו בקבוצת באאורה מהליגות הנמוכות בספרד שם שיחק במשך עונה אחת. למרות היותו בן 19, הצטרף אדוריס למחלקת הנוער של אתלטיק בילבאו, כשב-14 בספטמבר 2002 ערך הופעת בכורה במדי הקבוצה הבוגרת של המועדון בהפסד 2-0 לברצלונה. לאחר ארבע שנים בהן שיחק לסירוגין בקבוצה הראשונה של המועדון ובקבוצת המילואים, הושאל אדוריס לקבוצת בורגוס מהליגות הנמוכות בספרד ולאחר עונה אחת בה כבש 16 שערים ב-36 הופעות הצטרף לריאל ואיאדוליד. בתום עונה אחת בריאל ואיאדוליד חזר אדוריס לבילבאו. בעונת 2006/07 הוא כבש תשעה שערי ליגה ב-34 משחקי ליגה, כולל שלושער נגד ריאל סרגוסה. בעונה שלאחר מכן איבד אדוריס את מקומו בהרכב לטובתו של פרננדו יורנטה, אך למרות זאת הצליח לכבוש שבעה שערי ליגה ב-33 משחקים.
מיורקה
ב-2008 הועבר אדוריס למיורקה וחתם בקבוצה על חוזה לארבע שנים. את עונתו הראשונה במיורקה סיים אדוריס במקום התשיעי בטבלת הכובשים של הלה ליגה וגם סייע לקבוצתו להפעיל למוקדמות הליגה האירופית.
ולנסיה
ב-14 ביולי 2010, כשהוא בן 29, עבר אדוריס לוולנסיה ששילמה עבורו ארבעה מיליון אירו. את שער הבכורה שלו במדי ולנסיה כבש אדוריס ב-28 באוגוסט בניצחון קבוצתו 3-1 על מאלגה. החל מחודש ינואר 2011, עם הגעת שחקנים חדשים לקבוצה, מצא עצמו אדוריס יושב במשחקים רבים על הספסל כשהוא ממעט לקבל דקות משחק. למרות זאת, הצליח אדוריס לסיים את עונתו הראשונה בקבוצה עם 14 שערי ליגה ועם מספר שערים בליגת האלופות.
החזרה לאתלטיק בילבאו
ב-27 ביוני 2012 חזר אדוריס בשנית לאתלטיק בילבאו, שהחתימה אותו על חוזה לשלוש שנים ושילמה עבורו לוולנסיה סכום של 2.5 מיליון אירו. ב-23 באוגוסט כבש אדוריס את שערו הראשון בקבוצה בקדנציה זו בניצחון של בילבאו 6-0 על ה.י.ק. הלסינקי במסגרת פלייאוף הליגה האירופית. ב-20 באוקטובר חזר אדוריס עם בילבאו לאצטדיון המסטאייה מגרשה הביתי של קבוצתו לשעבר ולנסיה וכבש מולה צמד שערים בהפסד בילבאו 3-2 במשחק. אדוריס המשיך במומנטום הטוב שלו וב-4 בנובמבר כבש שוב צמד שערים בניצחון בילבאו 2-1 על גרנאדה. במהרה הפך אדוריס לחלוץ המוביל של אתלטיק בילבאו ותפס מקום של קבע כחלוץ המוביל של הקבוצה. את עונתו הראשונה בקדנציה השלישית שלו באתלטיק בילבאו סיים אדוריס עם 18 שערים רשמיים ב-14 משחקים בליגה. ב-28 בפברואר 2013 כשהוא כבר החלוץ המוביל בבילבאו כבש אדוריס שלושער בניצחון קבוצתו 4-0 על גרנאדה. ב-14 באוגוסט 2015 כבש אדוריס שלושער בניצחון בילבאו 4-0 על ברצלונה בגביע הספרדי ולמעשה סייע לקבוצתו לזכות בגביע שהיה לתואר הראשון בקריירה של אדוריס. ב-16 באוקטובר, לאחר שפתח את העונה עם מספר רב של שערים עם 11 שערים ב-14 משחקים בכל המסגרות, סיכם אדוריס בן ה-34 על הארכת חוזהו בשלוש שנים נוספות באתלטיק בילבאו. ב-5 בנובמבר, כבש אדוריס את שערו ה-100 במדי אתלטיק בילבאו כשכבש שער ובישל שני שערים בניצחון בילבאו 5-1 על פרטיזן בלגרד במסגרת שלב הבתים של הליגה האירופית. בחודש מרץ 2016, זכה אדוריס בתואר שחקן החודש של הלה ליגה לחודש מרץ. אדוריס היה לשחקן הראשון בהיסטוריה של אתלטיק בילבאו שזכה בתואר שחקן החודש כשבאותו החודש כבש שלושה שערים. אף על פי שאתלטיק בילבאו הודחה על ידי סביליה מהליגה האירופית אדוריס זכה בתואר מלך השערים של הטורניר עם 10 כיבושים.
ב- 4 בנובמבר 2016 כבש אדרואיס חמישייה מול גנק הבלגית בליגה האירופית ובכך היה לשחקן הראשון במפעל שעושה זאת.
ב-16 באוגוסט עונת 2019/2020 במחזור הראשון בלה ליגה עלה אדוריס מהספסל וכבש במספרת נגד ברצלונה בדקה ה-'90 את שער הניצחון.
ב-20 במאי 2020, בגיל 39, הודיע אדוריס על פרישה מכדורגל.
נבחרת ספרד
בעקבות יכולתו הגבוהה שהציג במדי ולנסיה, באוקטובר 2010 זומן בגיל 29 לראשונה לסגל נבחרת ספרד למוקדמות יורו 2012. את הופעת הבכורה שלו במדי נבחרת ספרד ערך כמחליף בניצחון 3-1 של ספרד על נבחרת ליטא. שש שנים לאחר מכן, זומן אדוריס בגיל 35 לצמד משחקי הידידות של נבחרת ספרד נגד איטליה ורומניה. במשחק נגד איטליה פתח אדוריס בהרכב הראשון וכבש שער בתיקו 1-1. אדוריס נכלל בסגל הסופי של נבחרת ספרד ליורו 2016.
נבחרת חבל הבסקים
ב-8 באוקטובר 2006 ערך אדוריס את הופעת הבכורה שלו בעבור נבחרת חבל הבסקים בתיקו 2-2 נגד נבחרת קטלוניה. אדוריס כבש שערים נגד משחקי ידידות של נבחרת חבל הבסקים נגד נבחרות פיפ"א כמו אסטוניה, בוליביה ופרו.
צ'רלי סא
צ'רלי סא (בספרדית: Charlie Zaa, בשמו האמיתי קרלוס אלברטו סאנצ'ס רמירס,  Carlos Alberto Sánchez Ramirez, (נולד 30 בינואר 1974) הוא זמר-יוצר קולומביאני השר שירי בולרו וסגנונות מוזיקליים אחרים. הוא זכה בהצלחה רבה באמריקה הלטינית ובקרב ההיספנים בארצות הברית.
קורות חייו
צ'רלי' סא נולד ב-1974 בעיר חירארדוט, קונדינמרקה. הוא בנו של המוזיקאי לואיס הומברטו סאנצ'ס.
ב-1998 יצאה האלבום השני שלו בשם ״רגש שני״ (Un segundo sentimiento), המשך של אלבומו הקודם.
בשנת 2001 נסע לארצות הברית והשתתף בהקלטת הסינגל "הפרידה האחרונה" (El último adiós) המוקדש לקורבנות הפיגוע במגדלי התאומים בניו יורק.
בשנת 2002 הוציא דיסק בשם "רגשות גדולים" ("רגשות גדולים") שחזר על חלק מלהיטיו הקודמים.
ב-2013 אחרי משבר אישי שב צ'רלי חזר לעולם המוזיקלי ולסגנון המקורי שלו, הסלסה. האלבום שהחזיר אותו לבמה נקרא ״בזמנים אחרים״ (En otro tiempo) וכולל שירים שזכו לפופולריות עם ״גרופו ניש״ (Grupo Niche), שאיתם שר צ'רלי 20 שנה קודם לכן. ב-2015 הוא חזר לרומנטיקה עם ״המתנה הטובה ביותר שלי״ (Mi mejor regalo), מחווה למלחין חואן סבסטיאן, והאלבום הופק עבור סוני מיוזיק על ידי סרג'יו ג'ורג' המפורסם. זה היה האלבום הראשון של סא בחברת התקליטים הזאת.
ב-26 במאי 2017, הוא הוציא את אלבומו ״חגיגה״ (Celebración), לכבוד עשרים שנה לאלבום הבכורה ״רגשות״  שמכר עד היום יותר מ-6 מיליון יחידות ברחבי העולם וזכה בתעודת יהלום  והשפיע על דור שלם של מבצעים רומנטיים באמריקה הלטינית.
Celebración שהופק על ידי מריאנו פרס גרסיה, כולל גרסאות חיות חדשות של כל הלהיטים הגדולים של ״רגשות״, כולל "Un disco más", "Rondando tu esquina" ו-"Nuestro juramento". לראשונה, צ'רלי ביצע בו שני שירים קלאסיים של חוליו חרמילו, "De cigarro en cigarro" ו"אני שונא אותך ואני אוהב אותך". צ'רלי מלווה באורחים מיוחדים כמו לה סונורה סנטנרה, לזלי גרייס, יורי, כריסטיאן קסטרו, קרלוס ריברה, ריו רומא, מרגריטה לה דיוסה דה לה קומביה וקטלינה גרסיה, סולן הלהקה מסייה פרינה. אלבום זה, בן 15 רצועות, שהוקלט בהופעה חיה באולפני Sony Music במקסיקו סיטי, הגיע גם עם DVD.
חייו הפרטיים
נשוי לאלסי ג'נט הויוס טמאיו (Elsy Janeth Hoyos Tamayo), לשעבר מיס קולומביה 1993, ולזוג שני ילדים.
דיסקוגרפיה
צ'רלי סא הקליט מעל 10 CD
ויז'ה אפקואן
ויז'ה אפקואן (בספרדית: Villa Epecuén) הייתה עיירת נופש לחוף לגונה אפקואן בפרובינציית בואנוס איירס, כ-520 ק"מ דרומית-מערבית לבואנוס איירס וכ-560 ק"מ מערבית ללה פלאטה. העיירה נחרבה בשיטפון ב-1985 וננטשה.
היסטוריה
ויז'ה אפקואן הוקמה בשנות ה-20 של המאה ה-20 והתבססה כעיירת תיירות לחוף לגונה אפקואן. מסילת ברזל חיברה בינה לבין בואנוס איירס, והקלה על הגעתם של התיירים הרבים, שהגיעו כדי ליהנות מהסגולות הרפואיות של מי הלגונה המלוחים. בשיאה, התגוררו בעיירה כ-1,500 תושבים, והיו בה כ-5,000 חדרי מלון. בין שנות ה-50 לשנות ה-70 הגיעו אליה מדי קיץ (בין נובמבר למרץ) כ-25 אלף מבקרים.
ב-10 בנובמבר 1985 גרם מזג האוויר הסוער לפריצת סכר באגם, ובעקבות זאת קרסה גם סוללה שנועדה להגן על העיר. המים הציפו את העיירה במהירות, תושביה נטשו אותה, והיא נהרסה. עד 1986 הגיע גובה פני המים בעיירה ל-4 מטרים, והוא המשיך לעלות עד לשיא של 10 מטרים, שנרשם ב-1993.
מאז 1993, החלה ירידה הדרגתית בגובה מפלס המים, וב-2009 כבר יבשו לגמרי חלקים ממנה. אחד התושבים, קשיש בשנות ה-80 לחייו, אף חזר לביתו, והוא התושב היחיד שחי כיום בוויז'ה אפקואן. בעקבות ירידת המפלס, שבה ויז'ה אפקואן והפכה למוקד משיכה לתיירים, שמגיעים עתה לחזות בבתים ההרוסים של עיר הרפאים.
קרב מונס-אן-פוול
קרב מון-אן-פוול (Bataille de Mons-en-Pévèle 18 באוגוסט 1304) התחולל סמוך לעיר ליל בין הפלמים לבין הצרפתים בפיקודו של פיליפ הרביעי, מלך צרפת.
רקע
בסוף המאה השלוש עשרה היה על פיליפ הרביעי, מלך צרפת לעמוד בפני אתגר מאוד מסוכן. אדוארד הראשון, מלך אנגליה, שהיה גם דוכס אקוויטניה ווסאל של מלך צרפת, טיפח תקווה להסיר מעליו את עולו של פיליפ הרביעי, בעוד שגי דה דאמפייר, רוזן פלנדריה העלה על נס את עצמאותה של רוזנות זו. אדוארד הראשון וגי דה דאמפייר כרתו ברית נגד פיליפ הרביעי, שהיה מודאג ממצב עניינים זה ופלש לפלנדריה ביוני 1297.
ב-1299 הצליח פיליפ הרביעי לגרום לביטולה של הברית בין אנגליה לבין פלנדריה באמצעים דיפלומטיים. חיל המצב הצרפתי נשאר בערי פלנדריה, ופיליפ הרביעי ציווה להקים מצודה בקרבת העיר ליל, שהייתה עיר המפתח לפלנדריה. הושגה הפוגה עד 1300, כאשר המלחמה התחדשה ופלנדריה נכבשה. גי דה דאמפייר, שניים מבניו וחמישים מאביריו נכנעו והושמו במעצר במצודות מלכותיות.
פיליפ הרביעי ואשתו ז'אן הראשונה, מלכת נווארה שביקרו בפלנדריה במאי 1301, נוכחו בעושרן של ערי פלנדריה ובניגודים בין מעמדותיהן החברתיים של ערים אלה. האזרחים העשירים תמכו במלך צרפת ואילו ההמונים נשארו נאמנים לרוזן פלנדריה. הרוחות התלהטו, ובלילה שבין ה-17 וה-18 במאי 1302 אנשי העיר ברוז' הרגו את אנשי חיל המצב של המושל המלכותי ז'אק דה שאטיון. בתגובה, פיליפ הרביעי שלח צבא בפיקודו של רובר, רוזן ארטואה כדי לבצע פעולת תגמול. התפתח קרב דורבנות הזהב (11 ביולי 1302) שבו נחלו הצרפתים מפלה ניצחת ושבו נהרגו רובר, רוזן ארטואה ומספר רב של אבירים צרפתים.
במשך 1303 התנהלו פשיטות צבא וקרבות אבירים בגבולה של פלנדריה עם רוזנות ארטואה. פיליפ הרביעי גייס כספים כדי לשלוח צבא ואוניות מלחמה לחופי פלנדריה ולקחת נקם על המפלה בקרב דורבנות הזהב. ב-10 וב-11 באוגוסט 1304 הצי המלכותי הצרפתי בשיתוף עם הצי ההולנדי ועם מספר אוניות מלחמה של ג'נובה בפיקודו של האדמירל רנייה גרימאלדי, הביס את הצי הפלמי בים הדרומי של הולנד. פיליפ הרביעי קיבל ההודעה על אודות ניצחון זה כאשר היה כבר בדרכו לפלנדריה. הוא יצא עם צבאו מן העיר אראס ב-29 ביולי במטרה להגיע אל העיר טורנה דרך רוזנות אינו כדי לפנות אל עבר העיר ליל שהיוותה את מטרתו העיקרית.
מהלך הקרב
שני הצבאות נפגשו בסביבות הכפר מון-אן-פוול (לימים פרבר של ליל) שמעליו הייתה גבעה. היסטוריונים מעריכים את מספר הלוחמים ב-15,000 איש, מהם כ-8,000 פלמים וכ-7,000 צרפתים. בין ה-14 וה-16 באוגוסט התקיים משא ומתן שנכשל. ב-17 באוגוסט כל אחד מן הצדדים התכונן לקרב שנמשך כל יום המחרת (18 באוגוסט) שהיה יום שרב. מכונות הטרבושה ומקלעות האבנים גרמו לקורבנות רבים. האבירים הצרפתים, שהצליחו להקיף את אנשי הצבא הפלמים ולכבוש את הגבעה, מנעו מהם אספקת מזון ומשקה. הפלמים לא עשו שימוש בפרשים, משום שתיעבו את אציליו של מלך צרפת שהיו רכובים על סוסים.
צבאו של פיליפ הרביעי גרם לקורבנות רבים בין הפלמים באמצעות שימוש במכונות טרבושה, אך הפלמים הצליחו להחריב ארבע מתוך חמש מהן. היות ששני הצדדים סבלו מעייפות, הוכרז על הפוגה. כל אחד מן הצדדים היה משוכנע כי הקרב לא יתחדש לפני יום המחרת. שתי קבוצות של אנשי צבא פלמים שסבלו מאפיסת כוחות, נסוגו אל העיר ליל בפיקודם של ז'אן ושל אנרי דה נאמור, שהיו בניו של גי דה דאמפייר. הכוחות הפלמים הנותרים התחלקו לשתי קבוצות. הראשונה בפיקודו של גיום דה ז'ולייה, שהיה נכדו של גי דה דאמפייר, הצליחה להדוף את הצבא המלכותי, אך האבירים הצרפתים תקפו את הפלמים וגיום דה ז'ולייה נהרג. הקבוצה שהורכבה מאנשי העיר ברוז', החמיצה הזדמנות לפגוע בפיליפ הרביעי שהיה מוקף בחמישים אבירים בלבד, והוא נאלץ להיאבק בכל כוחו כדי להימלט מסכנה זו. צבא האבירים של צרפת הדף את הפלמים שנטשו את שדה הקרב וחזרו לליל.
אחרי הקרב
ב-20 באוגוסט, פיליפ הרביעי שהיה בדרכו אל העיר ליל, עבר דרך העיר סקלין ובזז אותה משום שנשארה נאמנה לרוזן פלנדריה. המצור על ליל נמשך חודש ימים עד שהעיר נכנעה. פלנדריה כולה שבה אט, אט לשליטתו של מלך צרפת. המשא ומתן בין הצדדים הגיע לסיומו ב-23 ביוני 1305 עם חתימת הסכם אתיס-סיר-אורז' שלפיו פלנדריה זכתה באוטונומיה תמורת תשלום פיצויים גבוהים לפיליפ הרביעי ותמורת הערים בתון ודואה שנמסרו לצרפת בנוסף על ליל שנכנעה קודם לכן.
אבן נסורה
אבן נסורה או אבן מנוסרת היא אבן שעברה ניסור ומשמשת לחיפוי מבנים. מחיר האבן הנסורה זול מאבנים מעובדות אחרות.
האבן
בתהליך סיתות האבן לבנייה בתקופה המודרנית, לאחר החציבה, נוהגים לנסר את גוש האבן ללוחות דקים שאותם ניתן לעבד עיבוד נוסף. הלוחות האלו נקראים אבן נסורה וניתן לחפות בהם מבנים גם במצבם הזה. האבן הנסורה בדרך כלל מגיעה בצורת אריחים מלבניים.
שימוש באבן בירושלים
ירושלים התאפיינה לאורך השנים בבנייה באבן. תושבי ירושלים יכלו לעמוד בכך משום שבעיר ובסביבותיה היו מחצבות אבנים רבות, בניגוד לאזורים אחרים בהם האבן לא הייתה מצויה ולכן מחירה היה גבוה הרבה יותר. בתחילת המאה העשרים השתכללו טכנולוגיות הבנייה ולקראת שנות ה-30 של המאה כבר נבנו רוב בתי ירושלים מבטון מזוין מצופה באבן. מושל ירושלים בתקופת המנדט הבריטי, רונלד סטורס, תיקן תקנה שכל מבנה בעיר ייבנה או יחופה באבן ירושלמית.
ככל שעברו השנים הקשתה התקנה של הבנייה באבן על הבונים. בראשית שנות ה-60 התירה הוועדה לתכנון ובנייה חיפוי מבנים באבן נסורה, משום שמחירה נמוך באופן משמעותי וכך ניתן היה לענות על צורכי ירושלים המתפתחת ולבנות בעיר מבנים רבים בזמן מועט.
סיבה אחרת להעדפת האבן הנסורה על פני האבן הירושלמית נוצרה בשל הבנייה לגובה. ברחבי העולם נהוג לבנות מבנים רבי קומות וגורדי שחקים מחומרים מודרניים כמו זכוכית ופלדה המעניקים למסתכל על הבניינים הענקיים תחושת קלילות. בירושלים היו חייבים המתכננים לבנות באבן אולם הם ניסו בכל דרך לשוות למגדלים שלהם צורה מודרנית וקלה. האבן הנסורה התאימה לרעיון הזה מכיוון שחיפוי האבן שהיא יוצרת לא נותן את תחושת הכובד האופיינית לבתים מאבן ירושלמית.
בשל איכותה הירודה של האבן הנסורה, אסרה ועדת התכנון בשנות ה-80 את המשך השימוש בה והמבנים בירושלים חזרו לשימוש באבן הירושלמית על צורותיה. עם זאת, נותרו בירושלים אלפי מבנים משנות ה-60 וה-70 בחיפוי אבן נסורה, ובהם מוסדות ציבור, בנייני משרדים ומסחר, בתי מלון ובתי מגורים.
לב פולבר
לב מיכאלוביץ' פולבר (יידיש: לייב פולבר; 18 בדצמבר 1883 - 18 במרץ 1970) היה מוזיקאי רוסי-יהודי. צאצא למשפחת כליזמרים ידועה.
הלל משה מעשל גלבשטיין
הרב הלל משה מעשל גלבשטיין (ה' בכסלו ה'תקצ"ד, 1834 - כ"ד בחשוון ה'תרס"ח, 1908) היה איש היישוב הישן. התפרסם בזכות רעיונותיו המיוחדים כמו חידוש עניין שמירת המקדש בהר הבית ועוד, ובזכות ספריו המיוחדים כמו הספר המתפלמס בעניין "חידוש התכלת", בו הוא תוקף בחריפות את הצעתו של האדמו"ר מרדזין לחדש התכלת ואת הרב עקיבא יוסף שלזינגר, שתמך בהצעה זו.
לב פולבר
חייו
פולבר נולד בוורקנודניפרובסק, ליד יקטרינוסלב (כיום דנייפרו), לשעבר האימפריה הרוסית (כיום באוקראינה) ולמד נגינה על כינור מילדותו המוקדמת, בתחילה עם אביו. מאוחר יותר הוא למד עם גיסו, תלמידו של הכנר הצ'כי אוטקר סֶבְצ'יק (Otakar Ševčík). פולבר סיים את לימודיו בקונסרבטוריון של סנט פטרסבורג, שם למד כינור והלחנה אצל אנטולי ליאדוב.
הלל משה מעשל גלבשטיין
ביוגרפיה
לאחר פטירת הרבי מקוצק נסע לרבי יצחק מאיר אלתר מגור. לאחר פטירתו החליט הרב גלבשטיין לעלות לארץ ישראל. בקיץ ה'תרכ"ט הוא הגיע לירושלים והיה חסיד קוצק הראשון בארץ. לצורך פרנסתם פתחה אשתו מאפייה והוא השקיע את עצמו בלימוד תורה. ציווה על אשתו לסגור את החנות כאשר הרווח יגיע לכדי פרנסת השבוע, בטענו שגם האחרים צריכים להתפרנס.
לב פולבר
חייו
בתחילה, הוא היה כנר ומלחין בקבוצת תיאטרון נודד אוקראינית. מאוחר יותר, הוא היה כנר ראשי ומנצח תזמורת סימפונית, ואחד ממייסדי רביעיית סטרדיווארי. הוא היה המנהל המוזיקלי של התיאטרון היהודי הממלכתי במוסקבה. לפולבר הוענקו תוארי "אמן העם" של הרפובליקה הסובייטית הפדרטיבית הסוציאליסטית הרוסית ו"מאסטר באמנות".
הלל משה מעשל גלבשטיין
ביוגרפיה
האדר"ת, רבה של ירושלים, למד איתו באופן קבוע שיעור בהלכה. הרב שניאור זלמן פרדקין, רבה של לובלין שעבר לגור בירושלים, נהג להתייעץ איתו בשאלות קשות. גם ההמהרי"ל התפעל ממנו. ארבע פעמים בשנה היה נוסע לחברון, ללמוד יחד עם הרב חיים חזקיהו מדיני.
לב פולבר
חייו
פולבר נפטר במוסקבה, רוסיה ב-1970.
הלל משה מעשל גלבשטיין
ביוגרפיה
הרב גלבשטיין הרבה בצומות ובסיגופים, כאשר הוא יושב ליד החלון שממנו נשקף הכותל המערבי, תוך ציפייה לגאולה. הוא הגה רעיון להציב משמרות להר הבית, כמו שהיה בזמן המקדש, וזאת על פי שיטתו שמצוות שמירת המקדש נוהגת גם בזמן הזה. את דעתו זו פרסם בספרו "משכנות לאביר יעקב", דבר שיצר דיון נרחב בין גדולי התורה בירושלים בעת ההיא.
נפטר ביום כ"ד בחשון תרס"ח, בהיותו בחברון, ושם הובא למנוחות.
לב פולבר
יצירתו
פולבר הלחין מוזיקת ליווי עבור הצגות, ביניהן: "המלך ליר" של שייקספיר, "200,000" של שלום עליכם, "האיש באוויר, הרפתקאותיו של בנימין השלישי" על פי מנדלי מוכר ספרים, "המכשפה" של אברהם גולדפדן (בשיתוף פעולה עם יוסף אחרון) ו"פריילאך'ס" של זלמן שניאור (בשיתוף פעולה עם מקסימיליאן שטיינברג). הוא גם הלחין אופרטות ("גוליבר", "בתוך האוהל הגדול", "מה שמה?") ומוזיקה לעשרות סרטים ושירים, וכתב עיבודים לשירי יידיש. כמה מלחניו נחשבו ל"פולקלור יהודי". הוא היה אחד מהמוזיקאים החשובים שגישרו בין צורות המוזיקה היהודית המסורתית של מזרח אירופה והמוזיקה הקלאסית המערבית.
אמנים על לב פולבר
לפולבר יש חוש מתוחכם למהות מוזיקת הליווי... פולבר מודע במיוחד לאותם רגעים בעלילה בהם יש צורך מיוחד לצליליה של המוזיקה. יתר על כן, זה לא מפתיע: הוא התחיל לנגן מגיל תשע, כנגן חתונות נודד. לאחר מכן, בהיותו כבר מוזיקאי מדופלם, הוא המשיך לנגן בתיאטראות, לראשונה עם התזמורת של אופרה האוקראינית, ולאחר מכן  ב"תיאטרון בולשוי" במוסקבה. החוויה התיאטרלית שלו השאירה רושם בל יימחה על כל יצירותיו. המוזיקה שלו היא ממש תיאטרלית./שלמה מיכאלס/ ..
הלל משה מעשל גלבשטיין
ביוגרפיה
בני משפחתו מקיימים מדי שנה עלייה לקברו ביום פטירתו.
לב פולבר
אמנים על לב פולבר
אבא שלי התחיל עבודה בתיאטרון היהודי של מיכואלס. התיאטרון הזה, אולי נחשב כתיאטרון מוזיקלי. על התזמורת ועל כל החיים המוזיקליים (שם) היה אחראי איש אנרגטי ומוכשר – לב פולבר. הוא כתב את כל המוזיקה וגם ניצח. הביצועים שלהם מזכירים את מחזות הזמר של היום. /קיריל קונדראשין/
הקלטות
ההקלטות הזמינות של המוזיקה שלו כוללות הופעות של תזמורת GOSET עם שלמה מיכאלס ובנימין זוסקין וכן של הזמרים שלמה חרושצ'נקו, מישה אלכסנדרוביץ, נחמה ליפשיץ, מרינה גורדון, והשחקנים אמיל גורובץ ובוריס לנדאו.
הלל משה מעשל גלבשטיין
פולמוס שמירת המקדש בזמן הזה
הרב גלבשטיין נשאר איתן בדעתו. הוא הדפיס את המכתב בראש ספרו 'משכנות לאביר יעקב' (שנדפס בתרמ"ח) ואת חלקו הראשון של הספר הקדיש להסברת שיטתו באריכות, בפרט בדעת הרמב"ם, ולמענה לקושיותיו של ה'אבני נזר'.
בשנת ה'תרפ"ב הוציא לאור הרב חיים אלעזר שפירא ממונקאטש, בעל "מנחת אלעזר", קונטרס בשם 'עולת תמיד', שבו שלל גם הוא בחריפות את שיטתו של הרב גלבשטיין.
בשיחת שבת פרשת שמיני תש"נ התייחס הרבי מליובאוויטש לשיטתו של הרב גלבשטיין, באמרו שסיבת אי-השמירה בזמן הזה הוא מחמת פיקוח הנפש שיש בדבר, אך תוכן המצווה הרוחנית ניתן לקיום גם עכשיו על ידי שמירה על ספרי קודש וענייני קדושה.
רוברט גיבס
רוברט ליין גיבס (באנגלית: Robert Lane Gibbs; נולד ב-29 במרץ 1971) הוא איש תקשורת ועוזר פוליטי אמריקאי. שימש כדובר הבית הלבן תחת נשיא ארצות הברית ברק אובמה, בשנים 2009–2011, לאחר שקודם שימש כדובר מסע הבחירות שלו.
קורות חיים
נולד באובורן, אלבמה. בתחילת שנות ה-90 עבד כמתמחה אצל אחד מחברי בית הנבחרים של ארצות הברית ושם עבד למשך חמש שנים עד לשנת 1996. לאחר מכן עבד בקמפיינים של פוליטיקאים שונים עד שקבל את תפקיד מזכיר העיתונות של ג'ון קרי בשנת 2004, כאשר התמודד לנשיאות ארצות הברית, אך עזב את הקמפיין לאחר זמן קצר. באותה התקופה ייעץ לברק אובמה בעת מסע הבחירות שלו לסנאט האמריקאי, ובילה איתו יותר מכל יועץ אחר. משם המשיך גם לקמפיין לנשיאות של אובמה.
משנת 2013 עובד בערוץ הטלוויזיה MSNBC. מאז שנת 2015 משמש גיבס כסגן נשיא ניהולי ומנהל התקשורת ויחסי הציבור של חברת מקדונלד'ס.
הוא נשוי למקרי קתרין גיבס ולהם בן אחד. מתגורר באלכסנדריה, וירג'יניה.
תוכנת משו"ב
משו"ב (ראשי תיבות של: מיידיות, שקיפות ובקרה) היא מערכת ניהול בתי ספר אינטרנטית (SMIS) שפותחה בשנת 2006 על ידי ד"ר מירה המאירי ופועלת נכון ל-2021 ב-1,550 בתי ספר ומוסדות חינוך ברחבי ישראל.
האזור המזרחי (NBA)
האזור המזרחי (באנגלית: Eastern Conference) הוא אחד משני האזורים המרכיבים את ליגת ה-NBA, יחד עם האזור המערבי. שני האזורים מורכבים מ-15 קבוצות כל אחד המאורגנות בשלושה בתים.
תוכנת משו"ב
בדצמבר 2021 נמכרה התוכנה לחברת פריוריטי ב-50 מיליון שקלים.
האזור המזרחי (NBA)
המבנה הנוכחי אומץ בתחילת עונת, כאשר שארלוט הורנטס החלה לשחק בתור הקבוצה ה-30 של ה-NBA. הקמת הקבוצה הצריכה את המעבר של ניו אורלינס פליקנס מהבית המרכזי של המזרח לבית הדרום-מערבי החדש של המערב.
תוכנת משו"ב
מאפייני המערכת
משו"ב היא מערכת ניהול פדגוגי אינטרנטית, שנמצאת בשימוש בתי ספר במערכת החינוך. שימוש בתוכנה על ידי צוות בית הספר, התלמיד והוריו תורם לשקיפות בעדכונים השוטפים, לשיפור הקשר בין הצוות הבית ספרי לתלמיד ולהוריו, וכן לשיפור היעילות בעבודה היומיומית בתוך הצוותים עצמם.
פלגריני
פלגריני (Pellegrini) הוא שם משפחה.
האזור המזרחי (NBA)
מבנה
האזור המזרחי מורכב מ-3 בתים, מצפון לדרום: הבית האטלנטי, הבית המרכזי והבית הדרום-מזרחי, כשבכל אחד 5 קבוצות. עם זאת, מה שקובע מי תעלה לפלייאוף ה-NBA היא טבלת האזור כולו, ולא הבתים. 6 הקבוצות המדורגות ראשונות מעפילות באופן אוטומטי, והקבוצות המדורגות 7-10 נכנסות לטורניר פליי-אין. לאחר טורניר הפליי-אין, בו עולות שתי קבוצות, מתחיל הסיבוב הראשון: מקום 1 נגד מנצחת הפליי-אין האחרון, מקום 2 נגד מנצחת הפליי-אין הראשון, מקום 3 נגד מקום 6 וכן הלאה. מנצחות הסדרות מעפילות לסיבוב הבא. הסדרות נערכות בפורמט סדרת הטוב מ-7, כשהמדורגת למעלה יותר מארחת את 2 המשחקים הראשונים, הנמוכה את ה-2 האחרים, ולאחר מכן - במידת הצורך - מדורגת גבוהה, מדורגת נמוכה, מדורגת גבוהה. הקבוצה הראשונה שמנצחת 4 משחקים מעפילה לסיבוב הבא. בהמשך נערך עוד סיבוב, והמנצחות בו עולות לגמר המזרח. מי שמנצחת בסדרת גמר המזרח מוכתרת כאלופת המזרח ומעפילה לגמר ה-NBA נגד אלופת האזור המערבי.
תוכנת משו"ב
מאפייני המערכת
משו"ב פותחה במטרה לנצל את תשתית המחשוב והאינטרנט לצורך דיווח, עיבוד ושימוש בנתונים רלוונטיים בזמן אמת, במטרה להעלות את האפקטיביות הבית ספרית. את משו"ב פיתח צוות של מנהלי בתי ספר ומורים, במטרה להבטיח את ידידותה והתאמתה למשתמשים, הן ברמת ההזנה והן ברמת עיבוד הנתונים. מערכת החינוך מעודדת שימוש במשו"ב ונשענת על בסיס הנתונים שמופק בבתי הספר.
האזור המזרחי (NBA)
פליי-אין
הפליי-אין נערך במשחק אחד, המנצחת במשחק 7-8 ובסיבוב 2 עולה לפלייאוף (הראשונה כמקום 7 נגד מקום 2, השנייה כמקום 8 נגד מקום 1).
תוכנת משו"ב
מאפייני המערכת
התוכנה יוצרת בסיס נתונים אליו חשופים לפי מערכת הרשאות כל בעלי התפקידים בבית הספר, וכן התלמיד והוריו. הנהלת בית הספר מגדירה את הפרמטרים החשובים בעיניה למעקב (נתוני תפקוד, ציונים, תוכני לימוד, שיעורי בית, התאמות לימודיות, שיבוץ למגמות ומקצועות, תקשורת וכדומה). הצוות הבית ספרי מזין את הנתונים בזמן אמת, וכך יכול כל אחד מהשותפים לקבל את המדע הרלוונטי לו בכל רגע נתון בדוחות מעובדים. כדי להקל על המשתמשים, ניתן לגשת למשו"ב במחשב שמחובר לאינטרנט, גם במצב לא מקוון, וכן מטאבלטים וממכשירים סלולריים.
האזור המזרחי (NBA)
אלופי המזרח
במזרח זכו 13 קבוצות שונות, ויצאו ממנו 24 אלופות לעומת 29 מהמערב. הקבוצות היחידות מהמזרח כיום שלא זכו בו הן אטלנטה הוקס ושארלוט הורנטס.
תוכנת משו"ב
מאפייני המערכת
התוכנה מאפשרת עריכת דו"חות סטטיסטיים מפרט לכלל, החל מדו"ח על התלמיד עצמו, דרך דו"ח כיתתי, שכבתי ובית ספרי. כמו גם חתכים רוחביים לגבי מקצועות לימוד ועוד. התלמיד והוריו חשופים רק לפרטי המידע הרלוונטיים.
האזור המזרחי (NBA)
משחק האולסטאר
מ-1951 עד 2017 (66 משחקי אולסטאר) הורכב משחק האולסטאר מנבחרת המזרח ונבחרת המערב, והמאזן ביניהן עומד על 37–29 לטובת המזרח.
תוכנת משו"ב
דוגמה לשימוש במערכת
מורה מזין לתוכנה את נוכחות התלמידים בשיעור. כך בזמן אמת, כל מי שמחובר לתוכנה יכול לקבל עדכון לגבי הנוכחות. המחנך יכול לקבל תמונה כוללת על כיתתו, ההורים מקבלים מידע על ילדיהם. בעלי תפקידים רלוונטיים מקבלים על ידי המידע, תמונה כוללת ועדכנית. כל אחד מהמעורבים בתהליך החינוכי חשוף למידע הרלוונטי ויכול לקבל החלטות שמטרתן לשפר את התפקוד וההישגים. בנוסף לכך, במרבית בתי הספר נהוג להכניס את הנוכחות של התלמידים בתחילת השיעור וכך הורי התלמיד יכולים לצפות בזמן אמת במהלך השיעור האם תלמידיהם נוכחים באותו השיעור.
ספריית מחניים
ספריית מחניים היא הוצאת ספרים שהוציאה סדרת ספרונים לילדים בשם "מסיפורי צדיקים" ובה 120 סיפורי צדיקים.
בשנת ה'תשפ"א החלה ההוצאה להוציא לאור סדרות חדשות בשם ״ספורי התנ״ך״ "מעשה החכמים" ו"בראי היהדות".
תולדות הספרייה
החברה הוקמה בשנות השבעים, על ידי גרשון ופנינה בורקיס, חסידי חב"ד מלוד, בעקבות המחסור שהיה אז בספרי קריאה חרדיים לילדים.
הסדרה יצאה לאור בברכתו של הרבי מלובביץ', שהיה מעורב בפרטי ההוצאה. הוא הורה ללמוד מאנשי המקצוע את מלאכת הוצאת ספרים לילדים. עוד הורה להתאים את התכנים לתוכנית הלימודים החדשה של משרד החינוך, שהוביל אז שר החינוך זבולון המר בממשלתו של מנחם בגין. בהוראתו הספרונים הופצו גם בארצות הברית.
הסדרה יצאה לאור בתחילה תחת מוסדות חב"ד קריית גת, ואחר כך באופן עצמאי.
סדרת מסיפורי צדיקים מכילה סיפורי צדיקים היסטוריים ממקורות שונים, שנערכו בידי פנינה בורקיס ובלה גולומבוביץ. הספרונים מעוטרים בציורים, ברובם מאת חיים הנריק הכטקופף. בראש כל סיפור נכתב: "הערה: מטרת הציורים להמחיש את הסיפור לילד ואין כל כונה לתאר את דמות הצדיק".
הסדרה מונה 120 סיפורים, בפורמטים שונים (מס' סיפורים בכריכה קשה, סיפורים בודדים בכריכה רכה, עיטוף בלמינציה ובניילון) חלקם תורגמו ל-9 שפות, בהן: אנגלית, ספרדית, צרפתית, רוסית, יידיש ועוד.
עם השנים הספרים נעשו נכסי צאן ברזל במגזר החרדי, גם כיום, על אף סגנונם המעט המיושן.
סיפורי צדיקים
{{טורים|תוכן=
ספורי התנ״ך
}}
אלכסנדרוס פאפאגוס
אלכסנדרוס פאפאגוס (ביוונית: Ἀλέξανδρος Παπάγος; 9 בדצמבר 1883 - 4 באוקטובר 1955) היה פילדמרשל ופוליטיקאי יווני.
ביוגרפיה
עם פרוץ מלחמת העולם השנייה מונה פאפאגוס ב-28 באוקטובר 1940 למפקד הכוחות היווניים, ובאותו היום התקיפו האיטלקים את יוון מכיוון אלבניה. הצבא היווני לחם בעקשנות, הדף את האיטלקים וכבש כמעט שליש מאלבניה. כאשר יוון נלחמה בפעם הראשונה נגד כוחות גרמנים ממרץ 1941 פאפאגוס תמך בהחלטה אסטרטגית זו, אם כי הוא גם העריך את הסיכויים הצבאיים נגד גרמניה כנמוכים מאוד.
תהילים י"ד
תהילים י"ד הוא המזמור הארבעה עשר של ספר תהילים. המזמור חתום בידי דוד, והוא עוסק בתלונה על אנשים מושחתים ששולטים בעולם. המזמור כולו חוזר ומופיע בשינויים קלים בתהילים נ"ג.
מבנה המזמור ותוכנו
מזמור י"ד מורכב משבעה פסוקים ומחולק לשלושה חלקים:
פסוקים א-ג: המשורר מלין על הרשעים והנבלים.
פסוקים ד-ו: המשורר מזהיר מפני מידת הדין.
פסוק ז: המשורר מצפה לישועת ישראל מיד השונאים.
החוקרים נחלקו האם הרשעים שבמזמור הם גויים, או יהודים שפועלים שלא כשורה. רש"י מפרש על פי המדרש שמזמור זה נאמר על נבוכדנצאר (ומזמור נ"ג המקביל נאמר על טיטוס).
המזמור חותם קבוצת מזמורים שהחלה במזמור ט', שבה מתאר המשורר את כוחם של הרשעים, מתלונן על הצלחתם ומביע תקווה שבסופו של דבר יבוא העונש על הרשעים, והסובלים מהם יצאו לחופשי.
צ'אט רולט
צ'אט-רולט (ChatRoulette בתרגום חופשי: רולטת הצ'אט) הוא אתר המשמש לקיום שיחות וידאו אקראיות בין שני משתמשים. המבקר באתר יכול לנהל צ'אט מקוון (הכולל וידאו, אודיו וטקסט בשיטת מסרים מיידיים) עם אורח אחר שבחרה תוכנת האתר באופן אקראי. במשך כל השיחה יכול כל אחד מן המשתמשים להחליט כי אין ברצונו להמשיך בה ולעבור לשוחח עם משתמש אקראי אחר.
סקירה
כבר בתחילת חודש נובמבר 2009, זמן מועט לאחר השקת האתר, הוא זכה ל-500 מבקרים ליום, וחודש לאחר מכן היו כבר כ-50,000 כניסות לאתר. האתר נסקר בעיתונים הגדולים בעולם כמו בניו יורק טיימס. בפברואר 2010 היו כ-35,000 אנשים בכל זמן נתון באתר. בתחילת מרץ העריך טרנובסקי כי לאתר כ-1.5 מיליון משתמשים אשר שליש מהם מארצות הברית.
האתר משתמש באדובי פלאש להצגת וידאו ממצלמות הווידאו של המשתמשים. על ידי שימוש ברשת עמית לעמית (Peer to Peer) מתאפשרת זרימת נתונים בין המשתמשים מבלי להשתמש ברוחב פס של שרת.
האתר נוסד בהשקעה של 10,000 דולר אותם שילם טרנובסקי באמצעות הוריו. טרנובסקי מפעיל את האתר מחדר בביתו בעזרת 4 מתכנתים נוספים העובדים מרחוק. האתר מרוויח מקישורי פרסומות ומשקיעים רבים התעניינו בקניית האתר.
נטען כי מספר ידוענים נצפו באתר ובניהם פריז הילטון, קייט מוס, קלי אוסבורן, ג'ואל מאדן, ניקול ריצ'י, ג'סטין ביבר, ליל ויין, אשטון קוצ'ר, כריס בראון, סנופ דוג, אשלי טיסדייל, דמי מור, והאחים ג'ונאס. ב-27 בפברואר 2010 ביצעה להקת פיית' נו מור בפסטיבל סאונדוייב במלבורן בשידור חי בצ'אט-רולט.
ביקורת
בסקר שבוצע על ידי RJMetrics עלה ש-1 מכל 10 משתמשים בצ'אט רצו להציג עצמם בעירום או "נראו כרוצים לבצע מעשה זימה". ולפיכך רבים דנו את האתר לגנאי. כיום, תנאי השימוש באתר הם שעל המשתמש להיות מעל גיל 16 ושחובה להיות בלבוש מלא. משתמש אשר חווה הטרדה כלשהי יכול לדווח על כך, ומטריד אשר קיבל 3 תלונות מושעה מהאתר לפרק זמן של 40 דקות.
פולין באירוויזיון לרוקדים צעירים
פולין נטלה חלק באירוויזיון לרוקדים צעירים 11 פעמים, מאז הופעת הבכורה שלה בשנת 1993. פולין ניצחה בתחרות שלוש פעמים, מספר הניצחונות השני הכי גבוהה בתחרות עד כה.
הישגים
פולין נטלה חלק בתחרות 11 פעמים מתוכם ניצחה 3 פעמים. כיום נמצאת פולין במקום השני בטבלת הזכויות לבדה, שבמקום השלישי מאחוריה נמצאת הולנד עם שני ניצחונות. נכון להיום, פולין ביחד עם ספרד הם המדינות היחידות שניצחו בתחרות פעמיים ברצף.
פולין זכתה במקום הראשון 3 פעמים: בפעם הראשונה ב-2001, בפעם השנייה ב-2015 ובפעם השלישית ב-2017. פולין זכתה גם במקום השני פעם אחת ב-2005.
צ'כיה באירוויזיון 2020
צ'כיה תוכננה להשתתף באירוויזיון 2020 שנועד להתקיים באולם אהוי רוטרדם בעיר רוטרדם שבהולנד בחצי-הגמר השני. זו הייתה צפויה להיות ההשתתפות ה-9 של צ'כיה בתחרות, אך עקב מגפת הקורונה אירוויזיון 2020 בוטל. המידע להלן מציג את התכנון והפעילות טרם הביטול.
Eurovision Song CZ
Eurovision Song CZ היה תהליך הבחירה הלאומי שאורגן על ידי ČT לבחירת השיר של צ'כיה לתחרות האירוויזיון 2020. הזוכה נחשף ב-3 בפברואר 2020.
הזוכה נקבע מבין שבעת המתמודדים על ידי שילוב הצבעות מהצבעה ציבורית ומוועד חבר השופטים הבינלאומי הכולל עשרה חברים. לצורך ההצבעה הציבורית, המשתמשים הצביעו למנצח בין ה-20 בינואר 2020 ל-2 בפברואר 2020 באמצעות אפליקציית האירוויזיון הרשמית. גם משתמשים בינלאומיים וגם צ'כיים היו רשאיים להצביע. לקולות הבינלאומיים של הצופים היה משקל זהה לזה של השופטים הבינלאומיים. ועדת השופטים הבינלאומית כללה עשרה משתתפים לשעבר באירוויזיון.
לטלוויזיה הצ'כית הוגשו 152 שירים לתחרות האירוויזיון, מהן 72 על ידי מוזיקאים צ'כים. שבעת המועמדים הסופיים שנבחרו נחשפו ב-13 בינואר 2020 במסיבת עיתונאים, והשירים נחשפו לציבור ב-20 בינואר 2020.
באירוויזיון
צ'כיה הייתה צריכה להשתתף בחצי-הגמר השני ולנסות להעפיל לגמר התחרות.
צל רעידת האדמה
בישראל, זיהו החוקרים ורד ושטרים צל רעידת אדמה באזור מישור החוף, שממערב לאזור רמלה-לוד. זאת מכיוון שאזור רמלה-לוד, הנמצא למרגלות הרי יהודה, ספג אנרגיה מוגברת שבאה לידי ביטוי בתגובת אתר סייסמית בשתי רעידות האדמה ההרסניות שהתרחשו בארץ ישראל בשנים 1837 ו-1927.
יש להבחין בין תופעה זו הנקראת צל רעידת האדמה, לבין "אזור הצל של כדור הארץ", שנובע מכך, שגלי הגזירה שמשוגרים בזמן רעידת אדמה, לא עוברים דרך גלעין כדור הארץ שלו תכונות של נוזל, ויוצרים אזור "צל" שלא ניתן לאכן בו רעידות אדמה מרוחקות.
סוף טוב (מחזה)
סוף טוב הוא מחזה סאטירי מוזיקלי ישראלי מאת ענת גוב. את ההצגה ביימה עדנה מזי"א, ובתפקיד הראשי כיכבה ענת וקסמן. המחזה מספר אודות שחקנית מפורסמת שנכנסת למחלקה האונקולוגית, כאשר היא חולה בסרטן בשלבים מתקדמים.
ההפקה
המחזה הוא פרי עטה של המחזאית ענת גוב, שכתבה פנטזיה מוזיקלית על ההתמודדות שלה עם מחלת סרטן המעי הגס, וההחלטה השנויה במחלוקת- לא לקבל טיפול מונע. את ההצגה ביימה המחזאית והסופרת עדנה מזי״א. השחקנים בהצגה הם ענת וקסמן, יפתח קליין, שרית וינו אלעד, זהרירה חריפאי, רוני שובל ורותי אסרסאי. את המוזיקה והשירים כתב שלומי שבן. על הכוריאוגרפיה אמון היה יחזקאל לזרוב. ההצגה עלתה בתיאטרון הקאמרי ביוני 2011.
ענת גוב נפטרה כשנה וחצי לאחר שהועלתה ההצגה, שהיוותה בעיניי רבים כמעיין צוואתה של גוב. זהרירה חריפאי זכתה על תפקידה בהצגה, בפרס התיאטרון הישראלי, ונפטרה גם היא מסרטן בתחילת שנת 2013. לאחר מותה, החליפה את חריפאי השחקנית תחיה דנון.
צומוד
צוּמוּד (בערבית: صمود, תעתיק מדויק: צמוד; נהגה במלרע; הגייה מקורבת: סוּמוּד; בעברית נכתב גם: סומוד) הוא מושג בערבית שמשמעותו "החזקת מעמד", "עמידה איתנה" או "היצמדות לאדמה", והוא רעיון אידאולוגי ואסטרטגיה פוליטית, שהופיע לראשונה בקרב הפלסטינים ב-1967 בעקבות מלחמת ששת הימים.
סוף טוב (מחזה)
ההפקה
בספטמבר 2011, ההצגה עלתה בהיכל התרבות של אריאל, למרות ששתי היוצרות נמנו על חותמות מכתב המחאה נגד ההיכל, אך מבחינה חוקית לא יכלו למנוע את עליית ההצגה (הן נמנעו מקבלת ההכנסות ובחרו לתרום אותן לאגודה למלחמה בסרטן).
צומוד
במהלך השנים מאז 1967, פלסטינים הבחינו בין שתי צורות עיקריות של צומוד. הראשונה, צומוד סטטי, היא סבילה יותר והוגדרה על ידי אבראהים דקאק כ"הישארותם של פלסטינים על אדמתם". השנייה, צומוד מתנגד (בערבית "צומוד מוקאוום") היא אידאולוגיה פעילה יותר, שמטרתה לחפש דרכים לבניית מוסדות חלופיים למאבק בשלטון הישראלי בשטחים הפלסטיניים.
סוף טוב (מחזה)
ההפקה
בשנת 2023 יצא סרט המבוסס על המחזה בבימוים של טל גרניט, ושרון מימון ובכיכובן של אנדי מקדואל, וסאלי פיליפס, ומרים מרגוליס.
עלילה
טליה רוט, שחקנית תיאטרון מפורסמת לקראת סוף שנות ה-40 לחייה, מגיעה למחלקה האונקולוגית כדי להתחיל לקבל טיפול כימותרפי למחלת הסרטן, שנמצאה בגופה. טליה מובכת מעצם הגיעה למחלקה, וחרדה לפרטיותה. באותו החדר בו היא מקבלת את הטיפול יושבות שלוש מטופלות: חיהל'ה, מיקי ואמונה. שלושתן מתרגשות מבואה של השחקנית המפורסמת ומנסות ליצור עמה קשר, אך נענות בסירוב מצד טליה. רופא המחלקה ד״ר כץ, ולצידו אחות המחלקה עמליה, מסבירים לטליה את נחיצות הטיפול שעליה לקבל, כיוון שהיא נמצאת ב״stage 4", כלומר שלב מתקדם וסופני במחלה. טליה לא משתכנעת, ולאחר מסע של התלבטויות, מחליטה להפסיק את הטיפול ולהמשיך לחיות את חייה, עד אשר תגבור עליה המחלה.
צומוד
מקורותיו והתפתחותו
בערבית, אדם המפגין "צומוד" מכונה "צאמד" (נהגה בקירוב: סאמד, ובנקבה: "צאמדה"; צורת הריבוי: "צאמדון" או "צאמדין"). ביהודה ושומרון ורצועת עזה, הצומוד ייצג את האסטרטגיה הפוליטית הפלסטינית, כפי שאומצה משנת 1967 ואילך. כרעיון הקשור מאוד לאדמה, לחקלאות ולילידות, הדמות האידיאלית של הפלסטיני שהוצגה באותה תקופה הייתה של הפלאח שנשאר והחזיק באדמתו, וסירב לעזוב. ברוך קימרלינג כתב שאימוץ אסטרטגיה של צומוד הונע מתוך רצון להימנע מטיהור אתני נוסף. צומוד כאסטרטגיה הוא סביל יותר מזה שאומץ על ידי הפדאיון הפלסטינים, אולם הוא סיפק סאבטקסט חשוב לשיח שלהם, בכך שסימל המשכיות וקשרים עם האדמה, עם איכרות ועם דרך חיים כפרית.
חיים פניכל
חיים (חיימקה) פֶנִיכֶל (27 בינואר 1947 – 5 ביוני 1967) היה מש"ק צוות סיור פלס"ר 7 שעוטר בעיטור העוז על פעילותו בקרב פתחת רפיח במהלך מלחמת ששת הימים.
סוף טוב (מחזה)
ביקורות
ההצגה קיבלה תשבחות מצד מבקרי התיאטרון וקהל הצופים. היא הועלתה כ-400 פעמים בקאמרי.
חיים פניכל
ביוגרפיה
פניכל נולד בכפר סבא. בן למנחם ונחמה. הוא למד בבית הספר היסודי על שם מנחם אוסישקין ולאחר מכן בבית הספר התיכון על שם ברל כצנלסון והיה חבר בנוער העובד. הוא התגייס לצה"ל באוגוסט 1965 והיה מש"ק בפלס"ר 7. הוצע לו לצאת לקורס קצינים, אך הוא סירב כדי להספיק לא לדחות את לימודיו. במהלך שירות החובה פרצה מלחמת ששת הימים וביום הראשון ללחימה הוא נפגע ברגלו בהסתערות על מוצבי רפיח, כאשר ג'יפ שנסע לפני רכבו עלה על מוקש והתהפך, הוא ירד ממנו ודאג לפינוי הפצועים, בחזרה לרכבו הוא נפגע והועבר, אף על פי שביקש להמשיך בלחימה, לטיפול רפואי בקומנדקר שנכנס לשדה מוקשים. כשהוא ברכב הפצועים, פניכל התנדב לחלצו כשהוא צועד על ברך אחת וגורר את רגלו השנייה, ובעזרת דקר פינה מוקשים בגודל גלגלי רכב והוביל את הקומנדקר לכביש. אך כשהוא עלה עליו שוב, נחת על הרכב פגז ישיר של מרגמה שהוביל למותו. פניכל הובא למנוחות בבית העלמין כפר סבא.
סוף טוב (מחזה)
ביקורות
"מחזה שנוגע בצורה חריפה ואמיצה במציאות...מנות הגונות של הומור...הבמאית עדנה מזי"א ביימה את ההצגה בקצב ובשטף על הבמה הגמישה שעיצבה אורנה סמורגונסקי. קטעי השואו מתוזמרים היטב עם המוזיקה והשירים מלאי החן של שלומי שבן. כל השחקנים עושים עבודה מצוינת... מעל הכל מי שמעניקה להצגה את הלב שלה היא ענת ווקסמן, המביאה לידי ביטוי את מלוא הקשת של הרגשות של הדמות אותה היא מגלמת ברגישות ובתבונה. נראה שגוב ושותפיה הצליחו להפוך הצגה על מחלקה של חולים סופניים לשלאגר אמיתי" (ידיעות אחרונות)
חיים פניכל
ביוגרפיה
להלן תיאור המעשה ב"אתר הגבורה":
צומוד
צומוד סטטי
לאחר מלחמת ששת הימים, ב-16 בספטמבר 1967, התכנס בעמאן קונגרס אסלאמי עולמי, שדן ב"תוצאות התוקפנות הציונית". בראשו ישב חאג' אמין אל-חוסייני ובנאומו הזהיר את הפלסטינים שבגדה המערבית וברצועת עזה, "שלא יפלו קורבן לפיתויי האויבים" וקרא להם להמשיך ב"עמידתם האיתנה" ("צומוד") נגד הכיבוש הישראלי.
חיים פניכל
ביוגרפיה
לאחר מותו, שמו הונצח באנדרטה לנופלים בבית הספר כצנלסון בכפר סבא והוריו הוציאו ספר לזכרו בשם חיים", תיאור קרבו האחרון הובא ב"ספר הגבורה", שבהוצאת אגודת העיתונאים בתל אביב וניצולי ברגן-בלזן ובספר "חשופים בצריח" של שבתי טבת.
צומוד
צומוד סטטי
לאחר השתלטות ישראל על יהודה ושומרון וחבל עזה בשנות ה-70 של המאה ה-20 הפעולות המזוינות של פדאיון הופסקו לחלוטין. בקרב הפלסטינים שחיו כעת תחת שלטון ישראלי, נשתרש רעיון הצומוד, ודמות האם שימשה כייצוג האידאולוגיה הזו. באותה העת פרחה גם תנועת המורשת התרבותית והפולקלור, ואמנות הכרזות שהתפתחה, יצרה את דמותה העגולה מאוד של פלאחית בהריון אל תוך הסמלים המייצגים של הצומוד.
בשנות ה-70 המאוחרות, קרא הצומוד לדרך שלישית בין כניעה לבין גלות, בין תגובה סבילה ואלימות. הצומוד הסטטי, אף על פי שהודגשה בו הנחישות להישאר על הקרקע, היה גם הוא מאופיין על ידי גישה של ויתור והשלמה ואולי אף רחמים עצמיים. המטרה של פשוט להישאר במקום באה לידי ביטוי תוך הסתמכות על נדבות, כגון אלה שהתקבלו מ"קרן הסיוע לעמידה האיתנה של הוועדה הירדנית-פלסטינית המשותפת", שהוקמה על ידי ועידת הפסגה הערבית בבגדאד ב-1978.
צומוד מתנגד
באמצע שנות ה-80 של המאה ה-20, תיאר יאסר ערפאת כיצד הצומוד הוא אסטרטגיה פוליטית ותנאי הכרחי ללחימה. הוא החשיב את ההיאחזות באדמה ליסוד החשוב ביותר בתוכנית הפלסטינית. לדבריו, המשך המאבק, ללא היאחזות באדמה זו טרגדיה, על כן הבסיס הוא היאחזות באדמה, ורק אחר כך המאבק. במובן זה משמעות הצומוד הוא הישארות במקום. לא החזקת מעמד פאסיבית בלבד, אלא פעולת התנגדות איתנה. פליטים פלסטינים, בתוך ומחוץ לשטחים, מתארים לרוב את יכולתם לשאת את החיים במחנות הפליטים הפלסטיניים כצומוד.
אך רעיון זה תקף גם לפלסטינים החיים מחוץ למחנות הפליטים. נועם חומסקי, בספרו "המשולש הגורלי" מצטט את רג'א שחאדה, שאומר כי ישנן שלוש דרכים להתנגד לכיבוש: "שנאה עיוורת" (ה"טרוריסט"), "כניעה אילמת" (ה"מתון") ודרכו של ה"צאמד". שחאדה אומר: "אתה, ה'צאמד', בוחר להישאר בכלא הזה כי הוא ביתך, וכי אתה חושש שאם תעזוב, הסוהר שלך לא ירשה לך לחזור. בחיים כאלה, אתה חייב כל הזמן להתנגד לפיתויים התאומים של או להסכים לתוכניתו של הסוהר בייאוש רדום, או להפוך למטורף על ידי שנאה מכרסמת כלפי הסוהר שלך וכלפי עצמך, האסיר". מאז 1967, פעולות מחאה לא-אלימות שננקטו על ידי הפלסטינים, כגון שביתות כלליות, חרמות צרכנים והפגנות, נקשרו לרעיון הצומוד. הגדרתו של שחאדה למושג הצומוד העניקה קול לפלסטינים רבים שניסו להמשיך בחייהם הרגילים. המשך החיים הרגילים תחת הנסיבות הקשות, נחשב בעיני פלסטינים רבים כסוג של התנגדות לא-אלימה.
האינתיפאדה הראשונה
במהלך האינתיפאדה הראשונה (1993-1987), רעיון הצומוד המתנגד קיבל ביטוי מלא בהתמקדות בשחרור הפלסטינים מהתלות בישראל על ידי סירוב לשתף פעולה ועל ידי הקמת מוסדות עצמאיים.
בינואר 1988, הוכרזה תוכנית פעולה בלתי-אלימה מקיפה על ידי חנא סניורה ומוברק עווד, שקראה לפלסטינים להחרים מוצרים ישראלים ולהפסיק כל שיתוף פעולה עם ישראל. נשים פלסטיניות החלו לגדל יבולים באדמות שלא עובדו קודם לכן, כדי ליתר את הצורך בתנובה ישראלית, ובתי ספר ארעיים מחתרתיים נפתחו בתגובה לסגירת מאות מוסדות חינוך בשטחים על ידי ישראל.
סמלים ואזכורים בספרות
בנוסף לפלאח ובפרט לפלאחית בהריון, עץ הזית ושורשיו הארוכים באזור הוא סמל ראשי של צומוד עבור הפלסטינים. הקישור ביניהם בא לידי ביטוי בספרות הפלסטינית, כמו למשל בקטע מספרו של רג'א שחאדה, הדרך השלישית (1982): "לפעמים, כאשר אני הולך בגבעות... אני מוצא עצמי מביט בעץ זית, וכשאני מביט בו, הוא משנה את צורתו אל מול עיני לסמל של ה'צמידין', של מאבקנו, של אבדן". עוד מוסיף שחאדה בספרו: "אנו ה'צאמדין' איננו יכולים להילחם בכח הפיזי הפראי של הישראלים אך עלינו לשמור על הכעס בוער". הייצוג של ה"צאמד" בכתביו הוא אמביוולנטי. באשר לחזרתו מאירופה לגדה המערבית, כתב: "זה מוזר לחזור כך, מרצונך החופשי, לשלשלאות הצומוד". באופן אירוני, פלסטינים רבים ראו באישים כשחאדה – בן למשפחה ידועה מהמעמד הבינוני בגדה המערבית – כאלה שמהווים חלק מהשכבות שהרוויחו הכי הרבה ממדיניות התמיכה הכספית בארגון לשחרור פלסטין בשנות ה-80 והאשימו אותם בעידוד השארת הסטטוס קוו דרך מדיניות הצומוד.
אדוארד סעיד, בספרו "After the Last Sky: Palestinian Lives" (1986), מאפיין את הצומוד כ"פתרון טקטי מוצלח לגמרי" בתקופה בה אין בנמצא אסטרטגיה יעילה.
הסופר דויד גרוסמן כתב בספרו "הזמן הצהוב" (1987): "'צומוד' מבטא עיקשות ואורך רוח, ומין תוקפנות פאסיווית, נשיכת בשרך בשיניך כדי שלא תיכנע, ושלא תצא מדעתך. צומוד פירושו לכופף את הראש ולחיות איכשהו עד שהסערה תחלוף".
העיתונאי יורם בינור, בספרו "Palestinian Like Me" (1989), מתאר בספרו את הצומוד כ"גישה, פילוסופיה, ודרך חיים". זו "צורה בסיסית יותר של התנגדות הצומחת מן הרעיון שרק להתקיים, לשרוד ולהישאר על האדמה היא פעולה של אי-שיתוף פעולה - במיוחד כאשר גירוש הוא הדבר שהפלסטינים חוששים ממנו ביותר". בתארו צורות פעילות יותר של צומוד, בינור מספר על מפגשו עם שני ערבים שהועסקו כפועלי בניין בהתנחלות בית אל. בתגובה לדברי התוכחה של בינור (שהתחזה לערבי) על כך שהם עובדים עבור "הגרועים שבהם", ענו הפועלים שלא רק שהכסף שהם מקבלים עבור עבודה כזו מאפשר להם להיות "צאמדין". בזכות פרנסתם הם נותרים במקומותיהם ומנצלים כל הזדמנות "להילחם בהם". אחד מהם פירט את מה שביכולתם לעשות כפועלים פשוטים: "לאחר שאני מניח את האריחים במקלחת או במטבח של מתנחל ישראלי, כאשר האריחים כולם במקומם והמלט כבר התייבש, אני לוקח פטיש ושובר כמה. כאשר אנחנו מסיימים להתקין צינורות ביוב, וקבלן המשנה היהודי בדק שהכל בסדר, אז אני דוחף שק מלא של מלט לתוך הצינור. ברגע שהמים זורמים לתוך הצינור הזה המלט מתקשה כסלע, ומערכת הביוב נסתמת".
טוין ואן טפלן (Toine van Teeffelen), מהמוסד החינוכי הערבי בבית לחם, מגדיר את רעיון הצומוד ככזה שמצד אחד מתייחס "לממד אנכי של חיים פלסטיניים, היאחזות חזקה באדמה, שורשים עמוקים", ומצד שני, צומוד "מצביע על ממד זמן אופקי - גישה של סבלנות והתמדה, של לא להיכנע, למרות הסיכויים".
בתי הקברות היהודיים באסואירה
בתי הקברות היהודיים באסואירה, היו בתי הקברות של הקהילה היהודית בעיר אסואירה שבמרוקו. בתי הקברות ממוקמים לחוף האוקיינוס באסואירה. הישן שבהם שימש מקום קבורה עד שלהי המאה ה-19, השני והגדול שבהם ממוקם מולו ושימש מקום קבורה מעת שחדל הראשון מלשמש לכך. במקום קבורים רבנים מפורסמים, מהם רבי אברהם רפאל קורייאט, רבי חיים פינטו ורבנים נוספים צאצאיו.
רקע: הקהילה היהודית באסואירה
העיר אסואירה הוקמה על ידי מולאי עבדאללה בשנת 1764. מהרה הפכה לעיר סחר מקומית ובינלאומית שמשכה אליה יהודים רבים. במהלך המאה ה-19 גדלה האוכלוסייה היהודית במקום והייתה לאחת מהקהילות הגדולות במרוקו. הרובע היהודי, המלאח, המכסה אומנם כ-10% משטח העיר, אך הוא אכלס בתקופות השיא כ-40% מאוכלוסייתה. קהילה זו מהוה עדות לתפקיד המשמעותי של יהודים בפיתוחה של עיר נמל מהגדולות במרוקו. כיום נותרו באסואירה קומץ יהודים. במקום פעלו רבנים חשובים ומהם: רבי אברהם רפאל קורייאט, ממשפחת רבנים נכבדת בתטואן שהיה רבה הראשון של העיר, רבי חיים פינטו שהיה דיין והתפרסם כצדיק, ורבים אחרים.
בתי הקברות היהודיים
הישן מבין שני בתי הקברות של אסואירה ממוקם לחוף האוקיינוס האטלנטי והיה מקום לקבורה עד שלהי המאה ה-19. צמיחתה המהירה של האוכלוסייה היהודית בעיר הביאה את הקמתו של בית העלמין החדש בשנת 1892 (ראו תמונה של שלט ההנצחה), הממוקם אל מול הישן. חלק ניכר מן המצבות בבית העלמין החדש נחקקו על ידי רבי דוד אלקיים, משורר ופייטן ידוע שהיה רב-אמן ופעל גם סתת וחרט של מצבות. לפי בדיקה שעשו חוקרים שתמללו את מצבות, בבית הקברות הישן מצויים כ-500 מצבות ובבית הקברות החדש כ-3500 מצבות. קבורים רבנים מפורסמים, מהם: רבי אברהם רפאל קורייאט, רבי חיים פינטו (בבית הקברות הישן, ראו תמונה), ורבי חיים פינטו השני (בבית הקברות החדש, ראו תמונה), רבי יהודה הדאן פינטו - בנו של רבי חיים, רבי דוד לוסקי ורבים אחרים.
The Hurt Business
The Hurt Business הם צמד היאבקות מקצועית, המופיע בארגון ההיאבקות האמריקאי, ה-WWE כחלק מתוכנית הדגל של הארגון, Raw. הקבוצה כוללת את בובי לאשלי, MVP, סדריק אלכסנדר ושלטון בנג'מין.
הקמה (2020)
ב-11 במאי בפרק של התוכנית Raw, MVP צירף לשורותיו את בובי לאשלי, מתוך הבטחה לקחת את לאשלי אל עבר תקופת כהונה כאלוף ה-WWE. באירוע באקלאש, שנערך ב-14 ביוני, לאשלי כשל בניסיונו לזכות בתואר מידי דרו מקינטייר, לאחר הסחת דעת מאשתו של לאשלי כחלק מהעלילה, לאנה. לילה לאחר מכן בתוכנית Raw, לאשלי האשים את לאנה בהפסדו באירוע באקלאש ודרש להתגרש ממנה, מה שסיים את העלילה הרומנטית ביניהם.
ב-15 ביוני בתוכנית Raw, MVP ניגש אל אלוף ארצות הברית, אפולו קרוז, ואמר לו שהוא יצטרך מנג'ר כמוהו על מנת לשמור על התואר שלו. מנגד, קרוז סירב להצעתו של MVP. שבוע לאחר מכן, MVP החל ניסה לשכנע פעם נוספת את קרוז להצטרף לקבוצה, אך קרוז סירב פעם נוספת. ב-29 ביוני בתוכנית Raw, MVP גבר על קרוז בקרב יחידים שאינו היה על התואר. לאחר הקרב, קרוז תקף את MVP, עד שבובי לאשלי נחלץ לעזרתו ובתגובה תקף אותו כשביצע עליו את אחיזת הפול נלסון. שבוע לאחר מכן, MVP חשף את העיצוב החדש של חגורת אליפות ארצות הברית והצהיר שהוא יתמודד מול קרוז על תואר זה באירוע The Horror Show at Extreme Rules. לעומת זאת, קרוז הוסר מקרב זה במועד קיום האירוע, כשהסיבה שניתנה על ידי ארגון ה-WWE הייתה שהוא לא היה כשיר להתחרות לאחר שכשל בבדיקת הכשירות לפני הקרב עקב התקיפה שספג מלאשלי שבוע קודם לכן. מנגד, דיווח של מגזין פורבס בישר על שמועות שקרוז נמצא חיובי לנגיף הקורונה. כתוצאה מכך, MVP הכתיר את עצמו למנצח בקרב כתוצאה מפרישה ולאלוף ארצות הברית, אף על פי שהוא לא הוכר כאלוף על ידי ה-WWE. קרוז חזר עם עיצוב חגורת האליפות המקורית ב-3 באוגוסט בפרק של התוכנית Raw, כשהוא גבר על MVP בקרב על התואר ואף שמר על חגורת האליפות החדשה שאותה MVP הציג. לאחר מכן, הקבוצה פתחה בפיוד מול חבריו של קרוז, ריקושט וסדריק אלכסנדר, כששתי הקבוצות נחלו ניצחונות וספגו תקיפות אחת מהשנייה במהלך השבועות שבאו לאחר מכן בתוכניות Raw. במהלך תקופתו בקבוצה, בנג'מין זכה באליפות 24/7 פעמיים נוספות, כששתי זכיותיו התרחשו ב-17 באוגוסט בפרק של התוכנית Raw.
הצלחה בהחזקת תארים והתרחבות (2020–2021)
בעוד ש-MVP הפסיד בקרב נוסף על אליפות ארצות הברית נגד קרוז באירוע סאמרסלאם, שנערך ב-23 באוגוסט, לאשלי ניצח את קרוז וזכה באליפות ארצות הברית שבוע לאחר מכן באירוע פייבאק לאחר שביצע עליו את אחיזת הפול נלסון.
ב-2 בנובמבר בפרק של התוכנית Raw, אלכסנדר ובנג'מין ניצחו את הניו דיי (קופי קינגסטון ואקסבייר וודס) בקרב שאינו היה על חגורות האליפות של האחרונים. הם איתגרו את הניו דיי לקרב על אליפות הזוגות של Raw ב-16 וב-23 בנובמבר, אך ניסיונות אלה כשלו. לבסוף, הם ניצחו את הניו דיי וזכו באליפות הזוגות באירוע TLC: שולחנות, סולמות וכיסאות, שנערך ב-20 בדצמבר.
איילמר האנטר-וסטון
איילמר גולד האנטר-וסטון (באנגלית: Aylmer Gould Hunter-Weston; 23 בספטמבר 1864 - 18 במרץ 1940) היה גנרל בריטי וחבר הפרלמנט.
ראשית חייו
האנטר-וסטון נולד ב-23 בספטמבר 1864 בטירת האנטרסטון, ובשנת 1884 הצטרף לחיל ההנדסה המלכותי ושירת בתפקידי פיקוד ומטה במקומות שונים. הוא שירת תחילה בהודו, שם הוא נפצע, לאחר מכן שירת במטהו של קיצ'נר בדיכוי ההתקוממות המהדית בסודאן ובהמשך הוא נטל חלק במלחמת הבורים.
לאחר תפקידים שונים במטה הכללי הוא מונה לעוזר מנהל ההכשרה הצבאית במשרד המלחמה וקיבל את תואר אביר מסדר האמבט בשנת 1911.