cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
אודנסה בולקלוב
אי יציבות ו"נס מדריד" (1991 ועד היום)
בסיבוב הראשון, ניצחה אודנסה גם במשחק הבית וגם במשחק החוץ 3–0 מול פלורה טאלין האסטונית. בסיבוב השני, הם השוו 1–1 במשחק החוץ מול המועדון הצפון אירי לינפילד וניצחו 5–0 בבית, כולל שני שערים מרהיבים של המגן סטין נדרגורד. בסיבוב השלישי, שיחקה נגד הקבוצה הגרמנית פ.צ. קייזרסלאוטרן, שם הצליחה לגרד תיקו 1–1 בגרמניה ותיקו 0–0 בבית; במקרה זה עלתה אודנסה בזכות חוק יתרון שערי חוץ.
בסיבוב הרביעי היריבה הייתה ריאל מדריד, שבאותה תקופה שיחק בה קפטן נבחרת דנמרק, מיכאל לאודרופ. המשחק הראשון נערך באצטדיון אודנסה היה מלא, ואודנסה כבשה שער מפתיע בכדור קרן במחצית הראשונה. במחצית השנייה ריאל מדריד כבשה במהירות שני שערים, אבל אודנסה הצליחה לחזור למשחק, כשהשוותה ל-2–2. זמן קצר לפני הדקה ה-90, ריאל מדריד כבשה ועלתה ליתרון 2–3, שהייתה התוצאה הסופית של המשחק הראשון.
ברבע הגמר פגשה אודנסה את פארמה האיטלקית. במשחק הראשון בחוץ בפארמה, הקבוצה בכיכובו של לארס הו כמעט מנעו מהאיטלקים להבקיע, אבל סטין נדרגורד ביצע פנדל אותו הבקיעה פארמה ובכך ניצחה את המשחק בתוצאה 1–0. המשחק השני באודנסה הסתיים בתיקו 0–0, והקבוצה סיימה את דרכה הסנסציונית ברבע גמר הגביע.
כאשר התאחדות הכדורגל הדנית (ה-DBU) ביצעה שינוי מבנה בסופרליגה לפני עונת 1995/1996, והציגה פורמט ליגה של 33 משחקים על פני שנה שלמה; סיימה אודנסה פעם נוספת במקום השלישי. אף על פי שלקבוצה היו שחקנים איכותיים רבים, לקבוצה הייתה חסרה יציבות ובעונת 1997/1998 סיימה אחרונה עם שישה ניצחונות עונתיים בלבד, וירדה שוב לליגת המשנה.
המועדון העפיל שוב לליגה הראשונה ב-1999 וחזר לסופרליגה לעונת 1999/2000. ב-2002 זכתה אודנסה בגביע הדני בפעם הרביעית עם ניצחון 2–1 מול קופנהגן באצטדיון פארקן. מאז עלייתם ב-1999, העונה הטובה ביותר שלה בליגה היה המקום השני בעונת 2008/2009. ב-2006 סיימה אודנסה במקום השלישי, ובנוסף הגיע המועדון למקום הרביעי בשנים 2003, 2004 ו-2007.
בעונת 2006/2007 סיימה אודנסה במקום הרביעי בליגה לאחר מרוץ צמוד במחזורים האחרונים. למרות זאת, אודנסה זכתה בגביע הדני בפעם החמישית בתולדותיה, לאחר שניצחה את קופנהגן 2–1, מה שנתן לה את ההזדמנות להעפיל לגביע אופ"א זו השנה השנייה ברציפות.
בעונת 2007/2008, סיימה שוב הקבוצה במקום הרביעי, והעפילה שוב למוקדמות גביע אופ"א דרך גביע האינטרטוטו. ב-19 וב-26 ביולי 2008, שיחקה הקבוצה נגד אסטון וילה האנגלית בסיבוב השלישי של גביע האינטרטוטו. אודנסה הצליחה להשיג תיקו ביתי 2–2 ב-19 ביולי, אך הפסד 1–0 בחוץ ב-26 ביולי הוביל להפסד מצטבר של 2–3 והקבוצה הודחה מהטורניר.
רגולר שואו
רגולר שואו (באנגלית: Regular Show, בתרגום חופשי: "תוכנית רגילה") היא סדרת אנימציה אמריקאית שנוצרה על ידי ג'יי. ג'י. קווינטל עבור ערוץ Cartoon Network ושודרה לראשונה ב-6 בספטמבר 2010. הסדרה סובבת אחר חייהם של מרדכי העורב הכחול וריגבי הדביבון אשר מתעצלים לעשות כל דבר.
הסדרה מבוססת על סרט סטודנטים קצר מ-2005 שנוצר על ידי ג'יי. ג'י. קווינטל ונעזר בהפקה בחבריו, הסרטון זכה לפופולריות ובעקבות כך מנכ"ל ערוץ Cartoon Network אישר הפקת סדרה דומה. בראיון סיפר קווינטל כי לוקחים שישה חודשים ליצירת פרק ולכן לאחר ההחלטה על הסדרה הייתה הזדרזות רבה רבה לסיום ההפקה תוך זמן קצר מאד.
הסדרה זוכה לקהל מעריצים רב של מבוגרים ונערים יחד, ממוצע צופים לפרק עומד על 2,500,000 ואף בכורת העונה הרביעית נצפתה על ידי יותר מ-3,000,000 בני אדם. מאז עלייתה לשידור הועמדה למספר פרסים אך זכתה רק באחד.
הסדרה סיימה את שידורה לאחר העונה השמינית שהתחילה ב-6 בספטמבר 2016 והסתיימה ב-16 בינואר 2017.
עלילה
מרדכי וריגבי אוהבים להתעצל כל היום, לשחק במשחקי וידאו ולהתבטל עם חבריהם בפארק. בכל פרק הם מסתבכים בצרה בגלל התנהגותם שגורמת לאסונות.
יצירה
הסדרה ברובה מספרת על חייו של יוצר הסדרה ג'יי. ג'י. קווינטל. הסדרה הופקה בעקבות סרטון סטודנטים של היוצר שהועלה ליו-טיוב וצבר הצלחה ומכמה סרטונים נוספים, בהפקת הסרטון נעזר בפנדלטון וורד (שיצר את הרפתקאות פין וג'ייק) ובטנרופ ואן-אורמה (שיצר את כישלונות חביבים). טנרופ ואן-אורמה פנדלטון וורד החליטו שלא להתערב בהפקת הסדרה ופנו לדרך משלהם, בעקבות כך קווינטל נתקע בבעיה גדולה וביקש מהאולפנים צוות שהיכולות שלו דומות לשלהם, קווינטל לא הצליח לשחזר את אותה עלילה שיצר עם חבריו ובעקבות כך קרו מספר שינויים.
ניתן לשים לב כי כמה אלמנטים ידועים ממשפחת סימפסון קיימים בסדרה וגם קצת מהאישיות של חלק מדמויות המשנה. בריאיון למגזין "Animation" האמריקאי אמר קווינטל שזאת משום שמשפחת סימפסון נתנה לו השראה וסללו לו את הדרך אליה הגיעה.
יצירת הדמויות
דמותו של מרדכי מבוססת על קווינטל כשלמד במכללה. רעיונו הראשון של קווינטל היה שלושה חברים, אך בעקבות העזיבה של חבריו מההפקה נאלץ לפתח קווינטל דמויות אחרות, וכך יצר את ריגבי אשר התקשה בהתחלה לתקשר עם מרדכי. איש השריר מבוסס על תלמיד מהמכללה של קווינטל, בנסון מבוסס על אחד ממוריו לשעבר של קווינטל, פופס מבוסס על שותף ללימודים של קווינטל וכך גם סקיפס. לערוץ הייתה תחילה בעיה עם הדמויות שיצר קווינטל, זאת הייתה בעיקר שהוא לא הרשה לתסריטאים לשנות אופי של הדמויות במהלך הפרקים, בעקבות בעיה זו קווינטל כתב כמעט את כל הפרקים ולא שיתף פעולה עם התסריטאים האחרים; הבעיה נפתרה בסוף העונה הראשונה כאשר קווינטל הפך לעורך התסריט ולא לאחד מן התסריטאים.
כתיבה התחלתית
עוד לפני שהחלו לכתוב את הסדרה ניסו המפיקים והתסריטאים לגבש את הדמויות, מה שגרם לבעיה - אישיות הדמויות שונה זו משל זו ולא היה ניתן ליצור עלילה שתכניס את כל הדמויות לאזור דומה; בעקבות מה שקרה החלו לכתוב את העלילה הכללית ללא שום קשר על הדמויות, וכך ולאחר מכן התאימו כל דמות למקום דומה. קווינטל אמר כי הכתיבה הייתה מאוד קשה מכיוון שהוא ניסה ליצור סיטקום טבעי, מקורי ורענן.
כתיבה
העלילה מתחילה בדרך כלל כאשר מרדכי וריגבי נקלעים לבעיה שהם צריכים לצאת ממנה תוך כדי אלמנטים של כוחות על טבעיים, קסמים או דברים מופרכים אחרים. רב המקרים המתוארים בסדרה עד עונה 2 הם מקרים אשר קווינטל חווה בעבר, מהעונה ה-3 העלילות מועטות בכך. בנוסף, הסדרה מתייחסת בה לתרבות של שנות ה-80 עם הומור משנות ה-70 וה-90 על תרבות זו. הגבלת הצפייה לסדרה היא TV-PG מה שאומר שחובה לעבור את גיל 8 כדי לצפות בסדרה, מכיוון שעל מנת לעניין גם מבוגרים הכניסו התסריטאים לתסריט מילים או משפטים רמוזים על אלכוהול וסמים למרות שהבדיחות הללו הן עדינות.
אנימציה
הסדרה מופקת באנימציה ידנית, בדומה לשאר הסדרות של קרטון נטוורק. כל פרק רגיל בסדרה (11 דקות) לוקח שישה חודשים להפיק, זמן שנחשב לארוך יחסית משאר הסדרות המצוירות. הסדרה מופקת בסטודיו קרטון נטוורק (Cartoon Network Studios) הנמצאים בברבנק, קליפורניה, ארצות הברית. תחילה מתבצע סטוריבורד (Storyboard) באולפנים של הערוץ בקוריאה הדרומית ולאחר מכן זה נשלח למשרדי הערוץ שמחליטים אם לאשר את הפרק ואם כן הוא מועבר להפקה מלאה בסטודיו שבקליפורניה. בכל שנה מופקות שתי עונות כאשר מפיקים כל עונה במקביל, אחרי 2011 נוצר רווח גדול בין העונה הראשונה לשנייה וזאת בעקבות ההפקה הפתאומית לאחר ההצלחה הגדולה.
ביקורת
רגולר שואו זוכה לביקורות חיוביות רבות ממבקרים. אתר כתב על הסדרה "דיאלוג מבריק, דמויות מוזרות, עלילה חכמה. נראה שאין סדרה יותר מצחיקה מזו". בסוף העונה הרביעית כתב אתר The A.V Club שזוהי סדרת האנימציה הטובה ביותר של Cartoon Network. קווין מק'פרלנד, מבקר הטלוויזיה של אתר The A.V Club, ביקר גם הוא את הסדרה באופן חיובי.
מדרוג
הסדרה זוכה לצופים רבים בממוצע מאז שידורה הראשון. בפרק הבכורה ב-6 בספטמבר 2010 זכתה הסדרה ל-2,097,000 צופים, ב-23 בנובמבר 2010 זכתה הסדרה ל-2,028,000 צופים, ב-1 בדצמבר 2010 זכתה הסדרה ל-2,067,000 צופים, בבכורת העונה השנייה ב-20 בספטמבר 2011 ירדה כמות הצופים מאז העונה הראשונה והסדרה זכתה ל-2,000,000 צופים בלבד ובבכורת העונה הרביעית ב-2 באוקטובר 2012 חלה עלייה משמעותית בכמות הרייטינג והסדרה זכתה ל-3,047,000 צופים.
קומיקס
בינואר 2013 הודיעו סטודיו הקומיקס "BOOM!" כי הם יפתחו קומיקס קומי אשר יעסוק בעלילת הסדרה. ב-15 במאי 2013 יצא הגיליון הראשון של הקומיקס.
משחק ווידאו
ב-8 באפריל הודיע ג'יי. ג'י. קווינטל בטוויטר שלו כי משחק ווידאו המבוסס על הסדרה נמצא בפיתוח, ב-29 באוקטובר 2013 שוחרר המשחק.
צעצועים ופריטי לבוש
מאז שחרור העונה השלישית לסדרה ישנם צעצועים, בובות, חולצות ודברים דומים. ייצור הסחורה צפוי להפסיק עם עליית העונה השישית.
אדם חתול
אדם חתול (באנגלית: Werecat) הוא יצור מיתולוגי של אדם אשר יכול להפוך לעיתים למין חתול, לשנות את צורתו בין צורת אדם לחתול או שהוא נשאר תמיד כחתול. הצורה הרווחת היא שינוי לחתול הבית אך גם לחתוליים נוספים כמו אריה, נמר, טיגריס, שונר או לחתולים מיתולוגיים שונים.
היסטוריה
הסמל הקדום ביותר לאדם חתול הוא פסל הארי-אדם ממערת שטאדל, שהיווה את העדות הקדומה ביותר לאמנות וגילה היה 32,000 שנה.
באירופה נפוצו אגדות על אנשים ההופכים לחתולי בית ולעיתים גם לפנתרים. המושג היה קשור למכשפות, אף שהיו חסרי יכולות קסומות. במהלך ציד המכשפות באירופה ראיות על אדם או אשה אשר הפכו לחתול או לכל חיה אחרת היו מהוות הוכחה להיותם מכשפים, מה שגרר הוצאה להורג.
באסיה ישנם מאמינים ברוח של מכשף ההופך לטיגריס (weretiger) אשר נהפך כרצונו לטיגריס וניזון מבשר מאנשים. כך גם האמינו כמה מבני האן הסינים. אמונה נוספת שלהם היא שאנשים שנהרגו בידי טיגריסים הופכים לרוחות נקמניות דמויות טיגריס המנסות להרוג את רוצחם. גם בתאילנד האמינו ברוחות טיגריסים או במכשפים ההופכים כרצונם לטיגריסים וכשטיגריס טרף אדם תיארו אותו כפריים רבים כרוח weretiger. רוח מאינדונזיה ומלזיה בשם "Harimau jadian" שדומה לאדם-טיגריס היא למעשה ערפד או שד אכזרי המחפש לפגוע באנשים או בחיות בית.
בתרבויות של מסו-אמריקה נפוצו אגדות על "לוחמי יגואר" (were-jaguar), בעיקר אצל האצטקים אשר כוהנים ושמאנים שלהם לבשו עורות יגוארים כדי להוכיח את כוחם. כמה שבטי אינדיאנים מברזיל האמינו שמחלות מסוימות נגרמות כתוצאה מרוחות בשם "kanaima", אשר נגרמות ממכשפים מרושעים שהפכו ליגוארים תאבי בשר אדם או כנקמת דם.
בארצות הברית הגיעו דיווחים על אנשי חתול שנראו כמו ביגפוט עם ראשי חתולים. טענות אלה לא הוכחו מעולם בדומה לרוב הקריפטידים.
בתרבות הרווחת
בסדרה המכשפות מאיסט אנד הדמות 'דודה וונדי' יכולה להפוך לחתול כשחפצה בזאת.
סלבה ביברגל
ויאצ'סלב "סלבה" ביברגל (נולד ב-4 בפברואר 1961) נולד בלטביה הוא שחקן, תסריטאי ובמאי ישראלי.
ביוגרפיה
ביברגל נולד, גדל והתחנך בריגה שבלטביה הסובייטית דאז בוגר הפקולטה לתיאטרון באקדמיה המוזיקלית הלטבית. עבד כשחקן בתיאטרון הדרמה ריגה במסגרתו שיחק תפקידים ראשיים בהצגות:
ב–1989 התמנה למנהל תיאטרון ופסטיבל "זמן הילדות". ההצגה "צהובון ושושנון" שכתב לתיאטרון זה, תורגמה לעברית והועלתה החל משנת 1997. לאחר התפרקות ברית המועצות העלה הצגות בתור תסריטאי ובמאי. בין השאר, ב-1993 הועלה במינסק המחזמר שכתב "אגדה ישנה"; ב-1994 הועלה בווילנה המחזמר שכתב "איך להיות שודד"; ב-1995 הועלתה בריגה הדרמה הפוליטית בבימויו "הפינה האדומה" על פי תסריט של לודמילה פיטרושבקי וב-1996 הועלה המחזמר שכתב "מנגוסט הלוחם" על פי הסיפור ריקי-טיקי-טאבי מאת רודיארד קיפלינג.
קריירה תיאטרונית
בסתיו 1996, כשהיה בן 35 עלה לישראל, וכבר מיומו הראשון בישראל החל לשחק בתיאטרון גשר. ביברגל שיחק בין היתר במחזות "העיר" (מאת איסאק באבל), "שלוש אחיות" (מאת אנטון צ'כוב) ,"הנהר" (מאת אוסטרובסקי), "טרטיף" (מאת מולייר), "השטן במוסקבה" (מאת מיכאיל בולגקוב). בשנת 2002 שיחק בתפקיד הראשי בפרויקט רוסי של "תיאטרון חיפה" "סיפור חג מולד", וגילם את דמיטרי בהצגה "משפחת ישראלי", גם היא של תיאטרון חיפה.
קריירה קולנועית וטלוויזיונית
בשנת 2002 גילם רופא בסרטו של אורי ענבר, "בית"ר פרובנס". ב-2006 גילם רוקח בסרטו של איתן ענר "סיפור חצי רוסי".
בשנת 2007 גילם את פאבל קוזניצקי, רופא המתקשה להתמודד עם נישואיו המתפוררים, אביו של זוריק (הנרי דוד), בסדרת הטלוויזיה "מרחק נגיעה",, שביים רוני ניניו וששודרה בערוץ 2.
ב-2008 גילם את פאבל קוזניצקי בסדרת הטלוויזיה "שולץ" אשר נכתבה על ידי גורי אלפי ורועי בר נתן, ושודרה בyes, גילם את אבא של אלכס (תומר אופנר) בסדרת הטלוויזיה שבוימה על ידי מיכאל גרוניק, חיים אברהם ושאולי גורודסקי "לשם שינוי", ששודרה בהטלוויזיה החינוכית הישראלית. כמו כן שיחק בסרטי הקולנוע "שלוש אצבעות", "ילדי ברית המועצות" ו"אמפתיה".
ב-2010 גילם מורה לשחייה באחד הפרקים של העונה השנייה של סדרת הקומדיה "עבודה ערבית".
בשנת 2014 גילם את בוריס, שומר בבניין מגורים, לצד יהודה לוי ואלמה דישי, בסדרת הדרמה "איש חשוב מאוד", ששודרה בערוץ HOT3. בנוסף שיחק סלבה ב"דובדבני וקובץ" בתפקיד השומר בפרק הראשון של הסדרה. באותה השנה שיחק גם את וולף, אביו השנוא של סלאבה (אדי קבטנר) אחד מהגיבורים הראשיים בסדרת הטלוויזיה, "מתים לרגע". בשנת 2016 הופיע בסדרה "גאליס" לצד תובל שפיר ואליאנה תדהר, וגילם את גרגורי - מדען רוסי שנמצא בבונקר מתחת לאדמה.
ב-2017 גילם את אביו של אלכסיי (איליה ציבולסקי) העובד כשומר בחניון בעונה הראשונה של סדרת הדרמה "כיפת ברזל".
Hide Your Heart Tour
Hide Your Heart Tour הוא סיבוב ההופעות הראשון של הזמרת הוולשית בוני טיילר. סיבוב ההופעות היה עבור הממלכה המאוחדת, שם הופיעה בסקוטלנד, ויילס, ואנגליה. בסך הכול היו כ-19 מופעים שנכללו בסיבוב ההופעות.
רקע
לאחר שהוציאה את אלבומה השביעי Hide Your Heart Tour, החליטה טיילר כי היא תצא לסיבוב הופעות ראשון שבו תופיע בבריטניה. רגע זכור מן סיבוב ההופעות היה כאשר טיילר הופיע בפסטיבל רדינג, שם היא הקהל זרק לעברה בקבוקים.
הרובע השלושה-עשר של פריז
הרובע השלושה-עשר של פריז (בצרפתית: XIIIe arrondissement), הממוקם בגדה השמאלית, הוא אחד מעשרים הרבעים של פריז, צרפת. ברובע נמצאת שכונת הצ'יינהטאון העיקרית של פריז, אזור בו מרוכזים בניניי מגורים גבוהים, בדרום-מזרח הרובע השלושה-עשר.
כמו כן, הרובע הוא מקום מושבה של הספרייה הלאומית של צרפת – אתר פרנסואה מיטראן, ואזור העסקים החדש שבגדה השמאלית.
גאוגרפיה
לב הרובע הוא כיכר ד'איטלי (כיכר איטליה), המהווה את נקודת ההתכנסות של כל השדרות המרכזיות של הרובע, וכן של קווי הרכבת התחתית שעוברים בו. הכיכר נפגשים חלקי הרובע, בּוּט-אוֹ-קָאי, גובלן והרובע האסיאתי (צ'יינהטאון). שטח הקרקע של הרובע הוא 7.146 קמ"ר.
דמוגרפיה
אוכלוסיית הרובע השלושה-עשר נמצאת עדיין בהליך של צמיחה, בעיקר בשל שטף המהגרים מאסיה שמתנקז אליו. במפקד האוכלוסין האחרון משנת 1999, מנתה האוכלוסייה 171,533 איש. הרובע השלושה-עשר גדל במהירות גם בהיקף הפעילות העסקית שבו, הודות למחוז העסקים החדש שהוקם בו (פארי ריב גוש). ב-1999 אכלס הרובע 89,316 משרות, וסביר להניח שמספר זה גדול יותר בימנו.
הרבעים הפנימיים
כל אחד מעשרים הרבעים של פריז מחולק בעצמו לארבעה רבעים (quartiers). הרבעים הפנימיים של הרובע השלושה-עשר הם:
היסטוריה
הרובע השלושה-עשר נוצר לאחר הרחבת פריז בשנת 1860, והוא כולל חלקים מהרובע השנים-עשר על-פי חלוקת העיר הישנה. הרובע השלושה-עשר היה עד למספר פיתוחים טכנולוגיים גדולים; ב-21 בנובמבר 1783, באזור בוט או קאי נחתו ז'אן פרנסואה פילטרה דה רוזייה (Jean-François Pilâtre de Rozier) יחד עם פרנסואה לורן המרקיז מארלנדה לאחר הטיסה המאוישת הראשונה בכדור פורח שבנו האחים מונגולפייה. בשנת 1891 פנאר ולבסור הקימו את המפעל הראשון לייצור מכוניות בסמוך לפורט ד'איברי.
במהלך המאה ה-19 וחלק מהמאה ה-20, עברה ברובע השלושה-עשר פעילות תעשייתית ענפה, בה ניתן למנות את מפעל השוקולד של לומבר (Lombart), מפעל הסוכר של סֶה (Say) ומפעל SUDAC.
חלקו של הרובע המצוי מדרום לכיכר ד'איטלי עבר טרנספורמציה רבתי במחצית השנייה של המאה ה-20. אזור המגורים שבסביבת שדרות וינסן אוריו נבנה מחדש לאחר מלחמת העולם השנייה, כמו כן, בלוקים שסבלו מבעיות תברואה וסניטריה עברו שיפוצים: בלוק מספר 13 (בשדרות אוגוסט-בלנקי), בלוק מספר 4 (סביב כיכר נסיונל), ובלוק בייברה.
העבודות האורבניות הגדולות ביותר, בשנות השישים והשבעים של המאה ה-20, זכו לשם איטלי 13 (Italie XIII), משום שהתרכזו סביב שדרות ד'איטלי, והובילו לבנייתם של מגדלי מגורים גבוהים בחלקו הדרומי של הרובע. בהשארת תאוריות התכנון האורבני של לה קורבוזייה, שונו פניו של האזור שנמשך מבוט-או-קיי עד לרחוב נסיונל, ומשדרות וינסן אוריו ועד לפורט-ד'איטלי. למעלה משלושים מגדלים שגובהם חוצה את מאה המטרים נבנו באזור זה, בעיקר באזור אולימפיאד.
באמצע שנות השבעים הופסק מפעל השיפוצים, בעת שהגיעו לאזור הפליטים הראשונים מווייטנאם, ומילאו את מגדלי המגורים החדשים, שעדיין לא אוכלסו. גלי פליטים ומהגרים נוספים הגיעו מאוחר יותר מאסיה, בעיקר מקמבודיה, לאוס וסין, והפכו בסופו של דבר את חלקו הדרומי של הרובע השלושה-עשר לרובע אסייתי אמיתי.
תוכניות שיפוץ גדולות נוספות החלו בחלקו המזרחי של הרובע מראשית שנות התשעים, עם בניית האתר החדש של הספרייה הלאומית של צרפת, והקמת אזור העסקים פארי ריב גוש. גם כיום נחשב אזור זה לאחד מאזורי הבנייה הגדולים ביותר בצרפת.
אמנות
הרובע השלושה-עשר כולל מספר גלריות אוונגרד ברחוב לואי-ויס, ונהנה מפעילות אומנות סביבן. כמו כן, מצוי בו מתחם של מגורי אמנים ואטליה במבנה ה"פְרִיגוֹ" ("מקרר" בצרפתית) העצום, ששימש בעבר כמחסני קירור. המחסנים הפכו לאזור מגורי אמנים בתחילת שנות השמונים של המאה ה-20.
בתחום האדריכלות, מעטים הרבעים בפריז בהם הייתה לאדריכלים מודרניים אפשרות לבנות ולשנות כברובע זה. הרובע השלושה-עשר מתהדר בכמה מהשמות הגדולים באדריכלות המאה ה-20, שבניינים משלהם נבנו בשטחו, ובהם:
יהודים
ברובע קיים בית הספר היהודי יבנה, שבו כ-1500 תלמידים.
פיל ורוד
פיל ורוד (Pink Elephant) הוא ביטוי באנגלית בעל מספר משמעויות. הנה כמה מהן:
גופים עסקיים אחדים בחרו להיקרא בשם "פיל ורוד":
אברהם אשר (איש ציבור)
אברהם אשר (בהולנדית: Abraham Asscher; 1880 –1950) היה איש עסקים ואיש ציבור יהודי-הולנדי, בין מנהיגי היודנראט בהולנד ויושב-ראש הוועדה, עד לפירוקה ב-1943.
בין 1917 ל-1940 היה פעיל פוליטי וייצג את מפלגתו במועצה המחוזית של צפון הולנד. באותה תקופה הוא היה פעיל גם במוסדות יהודיים רבים וחבר בתנועה הציונית. בתגובה על האירועים בגרמניה הקימו אשר וידידו פרופסור דוד כהן את הוועדה לעניינים יהודיים מיוחדים.
היסטוריה
לפני מלחמת העולם השנייה אשר היה איש ציבור יהודי בהולנד. אשר היה מבעלי מפעל היהלומים החשוב ביותר באמסטרדם. ב-1932 נבחר ליושב-ראש הוועדה המתמדת של ארגון הקהילות האשכנזיות וליושב -ראש מועצת הקהילה של אמסטרדם, ובכך הפך לאישיות החשובה והייצוגית ביותר ביהדות הולנד.
ב-10 למאי 1940 פלש צבא גרמניה להולנד והכניעו אותה בתוך ימים אחדים. בתוך זמן קצר החלה מסכת הרדיפות החוקיות, הכלכליות והחברתיות של יהודי הולנד. עוד באותו חודש, פנה אשר יחד עם פרופסור דוד כהן לגרמנים והודיעו שהם נציגי יהדות הולנד. מעט אחר כך התברר שיש צורך בגוף אשר ייצג את יהדות הולנד, ארגון גג שיחלוש על כל האגודות.
ב-נובמבר 1940 פוטרו כל הפקידים היהודים בשירות הציבורי. בסוף ינואר 1941 התקיים ברובע היהודי של אמסטרדם מצעד של התנועה הנאצית ההולנדית (נ.ס.ב). היה ידוע שהצועדים יהיו חמושים בסכינים ובנשק קר, ויהודים נערכו לכך וניסו להתגונן. במהלך העימותים, חבר נ.ס.ב בשם סטניסלב קוט נהרג, והיהודים חששו שהדבר יביא לתגובה קשה של השלטונות. פרופסור כהן נקרא אל השלטונות הגרמניים ואולץ לחתום על התחייבות שהיהודים ימסרו את נשקם. הוא חתם, ובכך הודה בעצם שיש ליהודים נשק. ההצהרה התייחסה רק ליהודים שגרו בשכונה של יודנראט.
ב-12 בפברואר 1941 אשר קיבל עליו להקים עם ידידו פרופסור דוד כהן מועצת יהודים לאמסטרדם ובה 17 חברים. היודסה ראט הוקם ואשר וכהן מונו ליושבי ראש משותפים. הם שילבו את המנגנון של הוועדה לעניינים יהודיים מיוחדים של הוועד למען הפליטים יהודים שהם עמדו בראשם כתשתית ארגונית ליודסה ראט.
הקמת היודסה ראט
בעקבות המהומות ברובע היהודי באמסטרדם בפברואר 1941, הורה נציג ה-אס.אס בהולנד על הקמת מועצה יהודית – יודסה ראט. ביודסה ראט היו חברים נכבדי הקהילה ורבנים. בראשית דרכו התבסס היודסה ראט על תרומות, אך בעקבות תהליך האריזציה קיבל היודסה ראט חלק קטן מההון שנגזל מהיהודים כדי לקיים את פעילותו. היודסה ראט היה חייב להציג בפני הגרמנים דו"חות על הוצאת הכספים שהוקצו לו. ליודסה ראט הותר אף לגבות מיסים מהיהודים למימון פעילותו. בראשית הדרך פעלו היודסה ראט והועדה היהודית המתאמת במקביל ובשיתוף פעולה. אך בעקבות חילוקי דעות בין הארגונים ביטלו הגרמנים את הוועדה היהודית המתאמת באוקטובר 1941.
היודסה ראט הפך לארגון הרשמי של יהודי הולנד והיה אחראי לכל תחומי החיים של היהודים. היודסה ראט חויב לטפל בשורה ארוכה של בעיות ונושאים. ילדים יהודים חויבו ללמוד רק בבתי ספר שהיו בפיקוח היודסה ראט. ילדים לא הורשו לפנות אל פקידי השלטון ההולנדי או הגרמני, אלא באמצעות היודסה ראט. מי שרצה לעבור דירה או לנסוע למקום כלשהו מחוץ לעיר שלו היה חייב לפנות אל יודסה ראט, כך נעשו היהודים תלויים ביודסה ראט.
מתחילת קיומו היה היחס ליודסה ראט גם אהוב וגם שנוא, שכן לצד מילוי הוראות הגרמנים גם ראה והציג את עצמו ואף פעל כמייצג האינטרסים של היהודים, השינוי בתפקידו גרם למהפך עמדת הקהילה היהודית כלפיו. במרץ 1941 סונף הוועד למען פליטים יהודים באופן רשמי ליודסה-ראט בהוראת משטרת הביטחון הנאצית. היודסה-ראט המשיך בפעילותו של ועד הפליטים, כאחראי הרשמי לסיוע לאלפי המהגרים היהודים הגרמנים ברחבי הולנד הכבושה, שחלקם היו עצמאיים וחלקם נמצאו במחנות מיוחדים לפליטים.
בסוף 1941 החליט ארתור זייס-אינקווארט להטיל את הטיפול בכל יהודי הולנד על היודסה-ראט של אמסטרדם מבלי ששונה שמו, אך בלי להעניק לו מעמד משפטי.
בינואר 1942 החלו הנאצים לרכז את יהודי הולנד בשני יעדים: עיר הבירה אמסטרדם ומחנה וסטרבורק ליהודים חסרי נתינות. השלטונות ריכזו בהדרגה יהודים מאזורים שונים בהולנד. בהמשך הקימו הנאצים מחנה סמוך לעיירה ווכט. במרץ 1942 חויבו יהודי הולנד מגיל 6 לתפור לבגדיהם טלאי צהוב. הגרמנים איימו כי יהודי שייתפס ללא טלאי ישלח למחנה הריכוז מאוטהאוזן. הפקודה התקבלה בביקורת גדולה בקרב הציבור ההולנדי, הולנדים אף נשאו את הטלאי במחאה. אולם עם הזמן ועם התגברות הגזירות הלכה המחאה ודעכה. ביוני 1942 נשלחו 2000 יהודים ראשונים לאושוויץ במסווה של "העסקה משטרתית". שילוחם של ילדים וזקנים הבהיר את מטרתו האמיתית של שילוח היהודים. משלב זה החלו משלוחים רצופים של אלפי יהודים דרך המחנה בווסטרבורק לאושוויץ וסוביבור. ה"יודסה ראט" נאלץ לספק כמה שבועות משלוח של אלפי יהודים להשמדה. ב-2 באוקטובר 1942 נערך מבצע ארצי מקיף כדי להחיש את שילוח הקורבנות. כל הגברים במחנות העבודה בכל הולנד הועברו לווסטרבורק ואליהם צורפו משפחותיהם באמסטרדם, בסך-הכל 12,296 נפש. מחנה וסטרבורק לא היה מסוגל לקלוט המון אדם כזה, ובתוך יום השתררו שם תנאים איומים. אך הגרמנים הגדילו את המכסות לרכבות המסיעות מזרחה, והן הקלו את העומס בווסטרבורק בהעבירן בחודש אחד 7,463 יהודים להשמדה.
בספטמבר 1943 נשלחו גם אשר וכהן למחנות במזרח אירופה. ב-20 ביוני 1943 נעשה מצוד בשכונות שבהן גרו יהודים. בשני המצודים יחדיו נעצרו 8,850 יהודים והועברו לווסטרבורק. היודסה ראט המקוטע המשיך לפעול, ואולם, ב-29 בספטמבר 1943 הועברו לווסטרבורק כמעט כול היהודים שנשארו, כ-2000 נפש, וביניהם אשר וכהן. לשני היושבים-ראש נמסר בווסטרבורק שהיודסה ראט חדל להתקיים.
אחרי המלחמה
הן אשר והן כהן שרדו את המלחמה. לאחר תום המלחמה התנהל ויכוח סוער בנוגע לאחריותם של אשר וכהן לשילוח היהודים, והשלטונות ההולנדיים אף עצרו אותם. עם שובם של אנשי היודסה ראט להולנד, הוטחו נגדם האשמות קשות הן בציבור היהודי והן מצד שלטונות הולנד. כהן ואשר נעצרו כדי להעמידם לדין, ואולם, בסופו של דבר לא התקיים המשפט, בין השאר משום שהתברר, יותר ויותר, מה רב חלקם של הגורמים ההולנדיים בפשע נגד היהודים. 'בית דין של כבוד' שהקימו היהודים הרשיע בפסק-דינו את אשר וכהן בחמישה סעיפים: הקמת היודסה ראט עצמו; הוצאת השבועון; ההוראות שניתנו בדבר השילוחים למזרח אירופה; מעורבות בהפצת הטלאי הצהוב: בחירת 7,000 האנשים לשילוח. על-פי פסק הדין היו שני האישים מנועים מלמלא תפקיד של כבוד במוסדות יהודים. בשנת 1950 בוטל פסק-הדין בידי ארגון הקהילות האשכנזיות. אשר עצמו לא הכיר בסמכותו של אותו בית דין יהודי, ניתק את קשריו עם הציבור היהודי ואף נקבר בבית קברות לא-יהודי.
זאבז'ה
זאבז'ה (בפולנית: Zabrze) היא עיר בדרום פולין, בחבל שלזיה ליד קטוביץ. בעיר מתגוררים כ-190,000 נפש. היא ממוקמת בגבעות שלזיה, על הנהר ביטומקה, יובל של נהר האודר.
זאבז'ה ממוקמת בפרובינציית שלזיה שהוקמה מחדש בשנת 1999, קודם לכן העיר הייתה שייכת לפרובינציית קטוביץ.
זוהי אחת הערים בתוך אגד ערים של 4,620,624 תושבים. כלל המטרופולין של קטוביץ במחוז שלזיה מאוכלס ב-5,294,000 תושבים.
בימי השלטון הנאצי שונה שם העיר ל"הינדנבורג", ובהמשך הוקם בה מחנה ריכוז. לאחר מלחמת העולם השנייה, העיר הוחזרה לפולין בשנת 1945 ושמה הושב ל"זאבז'ה". ב-19 במאי 1945 גורשו רוב התושבים הגרמנים מהעיר.
כלכלה
כמו כל הערים האחרות באזור, היא עיר תעשייה המאוכלסת בצפיפות, היא מרכז חשוב של מכרות פחם וברזל וכן תעשיית מתכת, זכוכית, כימיקלים, נפט, מבשלות, ועוד.
יהודים
בית הכנסת של העיר, אשר היה קיים מאז 1872, נהרס בפרעות ליל הבדולח בחודש נובמבר 1938.
לאחר מלחמת העולם השנייה פעל בעיר בית יתומים לילדים יהודים ניצולי השואה.
אמן רעב
אמן רעב או אמן צום הוא אדם העורך מופעים של צום ממושך, כסוג של בידור. מופעים של אמני רעב היו מקובלים באירופה ובאמריקה מסוף המאה ה-17 ועד תחילת המאה ה-20, והגיעו לשיא פריחתם בשנות ה-80 של המאה ה-19. אמני רעב היו בדרך כלל גברים, שנדדו מעיר לעיר וערכו מופעי צום שנמשכו עד 40 ימים. אמני רעב אחדים נתפסו אוכלים במרמה במהלך המופע שלהם.
סיגל גולדין הבחינה בין אמני רעב, שפעילותם התאפיינה בייסורים כמפגן של שליטה עצמית, ובין "נשים צמות" כדוגמת אן מור (Ann Moore), שייחסו את הימנעותן מאכילה לנס והתגלו כמתחזות, ובין "שלדים חיים" - אנשים שהתאפיינו במשקל גוף נמוך במיוחד.
זאבז'ה
ספורט
תמונות מהעיר
אמן רעב
סוג זה של אמנות הונצח בסיפור הקצר של פרנץ קפקא, "אמן צום".
מופעי צום שתכליתם היא בידור או אמנות אינם מתקיימים כיום, אך שביתת רעב, המתקיימת עד ימינו היא צום ממושך שתכליתו הבעת מחאה.
אנסמבל עיתים
אנסמבל עיתים בהקמת כלת פרס ישראל רנה ירושלמי ובניהולו האמנותי של הבמאי והיוצר צבי סהר, הוא קבוצת תיאטרון שפועלת כמעבדה, במטרה לחפש צורות חדשות ולהרחיב את דרכי היצירה האמנותיות בתיאטרון. הקבוצה פועלת בחסות התיאטרון הקאמרי.
היסטוריה
אנסמבל עיתים הוקם ב-1989 על ידי רנה ירושלמי, יחד עם מעצב הבמה והתפאורן משה שטרנפלד כתיאטרון נסיוני, במטרה לחקור את מהויות התיאטרון ולחשוף את תפקידו בתוך השינויים החברתיים והתרבותיים של זמננו. במסגרת האנסמבל ההכנות והחזרות לכל מופע מתקיימות כתהליך מעבדתי, ארוך טווח ולא מסחרי. בתהליך זה נחקרת מחדש בכל פרויקט שאלת היחסים בין כל מרכיבי התיאטרון - חלל, זמן, קהל, שחקן, שפה, תנועה והקומפוזיציה עצמה. בסוף התהליך מתפתחת שפה בימתית חדשה שיוצאת מהחוקיות הקיימת וממציאה את עצמה מחדש.
האנסמבל החל לפעול במרכז ביכורי העתים בתל אביב, מכאן שמו.
ההפקה הראשונה של האנסמבל הייתה "המלט" מאת ויליאם שייקספיר עם שולי רנד בתפקיד הראשי. ההצגה הועלתה לראשונה באוקטובר 1989 בפסטיבל עכו לתיאטרון אחר, וזכה לביקורות חיוביות. הצלחתו הובילה לייסוד האנסמבל כלהקה קבועה, לאחר שהתיאטרון הקאמרי הזמין את האנסמבל להופיע עם "המלט" באולם החזרות שלו. ההצגה רצה בין השנים 1989–1993 והועלתה בפסטיבל הבינלאומי של שייקספיר בבראונשוויג ובאקדמיית ברוקלין.
בשנת 1991 העלה האנסמבל את "וויצק" בעיבדה וביימה ירושלמי על פי גאורג ביכנר, שוב בכיכבו של שולי רנד.
בשנת 1993 העלה האנסמבל את "רומיאו ויוליה" מאת שייקספיר.
בשנים 1996–2000 העלה האנסמבל את "פרויקט התנ"ך", עיבוד של טקסטים מהתנ"ך בארבעה חלקים: "ויאמר", "וילך", "וישתחו, "וירא".
בשנת 2002 עבר האנסמבל לפעול מאולם נחמני. האולם שבמקור הכיל 600 מקומות ישיבה הוקטן ל-90 מקומות, ובשאר השטח הוקמו חדרי חזרות ומחסן תפאורת עבור האנסמבל. באותה שנה העלה האנסמבל את המחזה ""מיתוס"" שכרך יחדיו קטעים מטרגדיות של אייסכילוס, סופוקלס ואוריפידס וטקסטים מודרניים.
בשנת 2005 העלה האנסמבל את "שלוש אחיות".
בשנת 2007 העלה האנסמבל את "חלום ליל קיץ" מאת שייקספיר.
בשנת 2008 העלה האנסמבל את "הדיבוק".
בשנת 2010 העלה האנסמבל את "הרצל".
בשנת 2012 העלה האנסמבל את "הטייפ האחרון של קראפ", מחזה בן מערכה אחת, מאת סמואל בקט.
בשנת 2015 העלה האנסמבל את "פר גינט". המחזה זכה בשני פרסי קיפוד הזהב.
בשנת 2017 העלה האנסמבל את "סוף משחק". באותה שנה גם העלה את המחזה "טימון איש אתונה".
ביוני 2016 עיריית תל אביב החליטה על סגירת אולם נחמני, מאחר שהוא היה צריך שיפוץ מקיף בעלות של כ-30 מיליון שקלים. לאחר שהושקעו כספים רבים בשיפוץ אולם תיאטרון הבימה, הסינמטק, היכל התרבות וחידוש בניין תיאטרון בית ליסין (פסאז' הוד), החליטה העירייה לא להקצות כספים למבנה תיאטרון נוסף בעיר. בעקבות סגירת האולם "אנסמבל עיתים" נאלץ למכור את רוב הציוד שאכסן במבנה, והוא עבר לפעול במקלט ציבורי.
בשנת 2018 הצטרף צבי סהר, תלמידה של ירושלמי, לאנסמבל והתמנה למנהל האמנותי ובמאי הבית. ירושלמי ממשיכה ללוות את האנסמבל כיועצת אמנתית.
באותה שנה העלה האנסמבל את הצגת הילדים בבימויו של צבי סהר- "מסע בין חלמונים"
בשנת 2019 העלה האנסמבל את ההצגה "מתיא"- עיבוד לספרו של יאנוש קורצ'אק "המלך מתיא הראשון"- ההצגה עלתה בבכורה בפסטיבל ישראל
במהלך שנת 2020 בעקבות ביקור בארכיון גנזים של אגודת הסופרים שבבית אריאלה, נולד בניהול אומנותי משותף עם ענת ספרן פרויקט "גנוזים" - פרויקט במהלכו נבחרו עשרות מכתבים מתוך אלפים אשר נסרקו על ידי מכון גנזים. יוצרים מתחומים שונים הוזמנו להגיב למכתבים הנבחרים ביצירה אמנותית חדשה.
בין המגיבים: דרור קרן, מאור כהן, מרים זהר, ויקטוריה חנה, יצחק חזקיה, רן אלמליח (כנסיית השכל),יוסי סגל ועוד.
בשנת 2021 עלתה לאוויר הצגה שנולדה בעקבות הפרויקט- "הארכיבאית" שנכתבה ובוימה ע"י היוצרת דניאל כהן לוי, בניהולו האומנותי של צבי סהר.
בנוסף בשנת 2021 עלתה הצגת הילדים "המפץ הגדול" בשיתוף פעולה ישראלי-ליטאי
בשנת 2022 העלה האנסמבל את ההצגה "צעד- תמונות מחיי המין האנושי", בהשראת רב המכר "קיצור תולדות האנושות" מאת יובל נח הררי
תפיסה אמנותית
צבי סהר, הבמאי והמנהל האמנותי של אנסמבל עיתים, ממשיך את מסורת האנסמבל לשאיפה למקוריות בכל פרויקט. כתלמיד של רנה ושחקן באנסמבל צבי ממשיך בדרכו את רוח האנסמבל באמצעות מחקר, עבודת יצירה משותפת, פיתוח אלמנטים חזותיים ושימוש בערוצים עכשוויים.
הפרפורמרים במופעים מגיעים מעולמות שונים: תיאטרון, מוזיקה, צילום, אמנות פלסטית, מחול ובובנאות. כולם לוקחים חלק בתהליך היצירתי בשיתוף הבמאי או הבמאית ותוך כדי כך משכללים את מיומנויות המשחק והמופע שלהם.
הצגות האנסמבל כיום מבוססות על שפת ה-PuppetCinema שאותה פיתח סהר.
הצגותיו "הדרך לעין חרוד", "גוליבר", "פתאום דפיקה בדלת", "מסע בין חלמונים", ו"מתיא" זוכות להצלחה בינלאומית ולשבחי הביקורת.
פרסים והוקרה
בשנת 1992, במסגרת זכייתה של רנה ירושלמי בפרס משה הלוי לאמנות הבמה, ציינו השופטים כי האנסמבל הוא:.
ספיירו 2: זעמו של ריפטו!
עלילת המשחק סובבת את הדרקון הסגול, המטייל בין עולמות שונים ומציל את יושביהם מאויבים מרושעים. זה המשחק השני בסדרת, ובדומה לקודמו, הוא זכה להצלחה רבה. רימייק של המשחק שוחרר ב-2018 כחלק מטרילוגיית ריאיגנייטד.
משחקיות
פלטפורמת המשחק היא תלת־ממדית ובתוכה מניע השחקן את דמותו של ספיירו, דרקון סגול המטייל בין עולמות שונים ועוזר ליושביהם. הממלכה בה מתרחשת העלילה נקראת אוולאר, והיא מיושבת בידי שלוש ערי-בית. כל עיר מייצגת שלב חדש במשחק, ומכילה מספר שערים, מעין דלתות קסומות, המהווים מעבר לעולמות אחרים. השחקן נדרש לבקר בכל העולמות ולעזור ליושביהם על ידי ביצוע משימות וסילוק האויבים שפלשו לביתם.
מד החיים של השחקן מיוצג על ידי ספארקס, גחלילית המלווה את ספיירו, אשר צבעיה מעידים על נקודות החיים שנותרו בידיו. צבע צהוב פירושו חיים מלאים, צבע כחול מצביע על חצי כוח, וצבע ירוק מעיד על גסיסה. אם השחקן נפגע פעם נוספת כאשר הגחלילית כבר ירוקה, נעלמת ספארקס לחלוטין, ופגיעה נוספת מובילה למוות הגוזל מנת חיים אחת, ומשיב את השחקן לנקודת השמירה האחרונה. מילוי מד החיים מתבצע באמצעות הריגת חיות שונות, אשר עם מותן הופכות לפרפרים הנאכלים בידי ספארקס. שמירה או צ'קפוינט נעשית דרך דמותה של הפיה זואי, המוצבת במקומות שונים במשחק.
כל עולם חדש אליו נכנס השחקן מלווה בסרטון פתיחה קצר, המתאר את האויב בו נתקלו תושבי המקום טרם הגעתו של ספיירו אליהם, ועם סיום השלב מופיע גם סרטון סיום, המציג את השינוי שנוצר. חלק קטן מהעולמות הם "שלבי מרוצים", כאשר השחקן נדרש להשלים מספר משימות תחת שעון עצר.
מטרת המשחק היא כניסה לכל השערים, מעבר פלטפורמות בעלות דרגות קושי שונות, איסוף היהלומים ואבני החן, וחזרה לעיר הבית דרך פורטל חדש. עם יציאתו של השחקן מכל עולם הוא מקבל טליסמאן, מעין קמע המסמל את הצלחתו, הנחוץ לצורך התקדמות במשחק. לאחר השלמת כל העולמות בעיר בית מסוימת, מגיע השחקן לשלב לחימה סופי במעין ארנה או זירה, בה מחכה לו בוס חזק במיוחד.
עלילה
עלילת המשחק מתרחשת מספר שנים לאחר אירועי ספיירו הדרקון. ספיירו וספארקס מואסים בגשמים התכופים הפוקדים את עולם הארטיזנים שבממלכת הדרקונים, ומחליטים לצאת לנופש קצר בחופי הדרקון. אולם עם כניסתם לפורטל, הם מגיעים בטעות לממלכת אוולאר הסמוכה, ומגלים כי זומנו לשם בידי אלורה, האנטר והפרופסור. השלושה מסבירים להם כי שבוע אחד קודם לכן הם ערכו ניסויים בפורטל מיוחד וזימנו בטעות מכשף מרושע דמוי דינוזאור הקרוי ריפטו, יחד עם שני משרתיו המפלצתיים, קראש וגולפ. העולם החדש ונטול הדרקונים אליו הגיע מצא חן בעיניו, והוא גמר אומר בדעתו לכבוש את ממלכתו.
גלימר
גלימר, שפירושו נצנוץ, הוא עולם פורה ומלא במחצבים. תושביו הם ירבועים העובדים ככורים. זה הוא המקום הראשון אליו מגיע ספיירו עם בואו לאוולאר, אפילו לפני יער הקיץ, המשמש כעיר הבית של גלימר. הירבועים מבקשים את עזרתו בסילוק נחיל לטאות אשר פלש לעולמם.
איידול ספרינגס
איידול ספרינגס, או מעיינות האלילים, הוא עולם הררי וירוק שיושביו, בעלי מלאכה ואומנים השוקדים באובססיביות על בניית אלילי עץ, נדהמים לגלות כי הפסלים שבנו התעוררו לחיים והכריזו עליהם מלחמה. בכדי לסיים את השלב יש להביס מספר אלילים בעלי דרגות חוזק שונות. ישנן שתי אבני חן ברחבי העולם, והשגתן כרוכה בשלוש משימות של השלמת משחקי פאזלים שונים, ובמשימה אחת של ניפוץ פסלים גבוהים עליהן נתקעו נשות האומנים, אשר יורדות מטה ופותחות בריקוד גשם על מנת לגרש אליל חזק במיוחד. עם סיום השלב מקבל ספיירו טליסמאן בצורת אליל עשוי ברקת.
קולוסוס
קולוסוס הוא עולם הררי ומושלג המאוכלס בנזירים שמתגוררים במקדשים. הם הגעתו למקום מבקשים ממנו הנזירים כי יעזור להם להילחם במפלצת יטי אשר פלשה לעולמם. ספיירו נאלץ לעבור דרך סדרת מקדשים הנפתחים עבורו באמצעות יכולות הטלקינזיס של הנזירים, ולהילחם לאורך הדרך בעזים וביאקים. עם הגעתו לשלב הסופי, מתחיל היטי לקפוץ על הרצפה עד שפסל כבד נופל עליו ומוחץ אותו, ללא כל מאבק.
שתיים מתוך שלושת אבני החן המצויות בקולוסוס נמסרות לספיירו לאחר ניצחון בטורניר הוקי קרח קצר, ואבן נוספת ניתנת לו מידי הפרופסור, המבקש ממנו את עזרתו במטלה מיוחדת הכרוכה בסילוק רוחות רעות הרודפות את פסלי הנזירים. עם סיום השלב מקבל ספיירו טליסמאן בצורת פסלון מוזהב של נזיר.
הוריקוס
הוריקוס הוא עולם קריר וחשוך המצוי תחת סופת גשמים נצחית. יושביו קרויים אלקטרולים, והם מבקשים את עזרתו של ספיירו בהבסת טוחני הברגים, יצורים גדולים ודמויי אדם בעלי חוש טכנולוגי, אשר הקימו מחסומים חשמליים וחיבלו בתחנת הכוח המקומית.
כל שלושת אבני החן הנמצאות בהוריקוס דורשות מספיירו, בדרך כלשהי, להפיח חיים במכונות שהשביתו טוחני הברגים, החל בהחזרת נורות חשמליות לבתיהן, וכלה בקפיצה ותמרון על גבי מאווררי ענק. עם סיום השלב מקבל ספיירו טליסמאן בצורת גלגל שיניים מוזהב.
סאני ביץ'
סאני ביץ', או חוף קיצי, כשמו, הוא עולם חולי המצוי על שפת הים. יושביו הם צבי ענק המותקפים בידי אויבים הקרויים "עובדי המים", מעין יצורים דמויי אדם הלבושים בחליפות צלילה משוריינות, ובידי פינגווינים חמושים באתי חפירה. הם מבקשים את עזרתו של ספיירו בהגנה על הצבים הקטנים שזה עתה בקעו, אותם מנסים עובדי המים לגנוב. ישנן שלוש אבני חן ברחבי החוף, שתיים מהן מגיעות לידיו של ספיירו לאחר שהוא מונע מהצבים הקטנים לקפוץ לתוך קדרה רותחת בה מתבשל מרק, ואחת נוספת כאשר הוא מפוצץ את כל ארגזי המתכת המצויים בחוף, ומחלץ מהם את הצבים הקטנים שנכלאו בידי עובדי המים. עם סיום השלב מקבל ספיירו טליסמאן בצורת מדליון מוזהב המשובץ בצב עשוי ברקת.
אקווריה טאוורס
השגת שלושת אבני החן המצויות בעולם כרוכה בשתי מטלות מיוחדות עבור דמותו של האנטר הצ'יטה, המבקש מספיירו לעזור לו לביית את חתול הים שלו באמצעות רכיבה עליו דרך טבעות, וכן במשימת חילוץ עבור מלך סוסוני הים, פליפי, שילדיו נחטפו בידי עובדי המים ונכלאו בשישה מגדלים ברחבי התחנה. עם סיום השלב מקבל ספיירו טליסמאן בצורת קונכייה.
אושן ספידווי
אושן ספידווי או מרוץ האוקיינוס הוא עולם מרוצים המצוי בסביבת הים, בו נדרש ספיירו להשלים ארבע מטלות שונות לפני עצירתו של שעון העצר המופעל עם תחילת השלב. המשימות כוללות מעבר דרך שמונה טבעות ושמונה שערי חשמל, וכן שריפת שמונה סירות ושמונה מכוניות. עם סיום השלב תעניק מלכת הדגים אבן חן בודדת לספיירו.
גבעות הסתיו
גבעות הסתיו היא עיר הבית השנייה, המורכבת מטירה רחבה ומדשאותיה, המוקפות כולן בחומות ענק. ישנם עשרה שערי עולמות המצויים מחוץ לטירה ובתוכה, ועם השלמתם מגיע ספיירו לשלב הבוס בו הוא מתמודד מול גולפ, המפלץ השני של ריפטו.
סקלוס באדלנדס
סקלוס באדלנדס הוא עולם מדברי וצחיח, עתיר באגמי לבה רותחים ובשלדי דינוזאורים. תושביו הם אנשי מערות, המותקפים יום וליל בידי שלל מפלצות, ביניהן מכשפי אש, לטאות ענק, וקרפדות. ישנן שלוש אבני חן ברחבי העולם, כאשר שתיים מהן מגיעות לידיו של ספיירו לאחר שהוא מסייע לאחד מאנשי המערות בסילוק הלטאות שזה עתה בקעו בכפרו. אבן החן השלישית נמסרת לספיירו לאחר שהוא אוסף את כל עצמותיו של איש מערות מנוח, ומשיב אותן לחברו. עם סיום השלב מקבל ספיירו טליסמאן בצורת עצם מוזהבת.
קריסטל גלסייר
קריסטל גלסייר או קרחון הקריסטלים הוא עולם הררי, קפוא, ומושלג, המאוכלס באסקימואים הנרדפים בידי מכשפי קרח וארנבים מקורננים. שתי אבני החן המצויות בעולם נמסרות לספיירו מידי השמאנים של שבטי המקומיים. אחת מהן כרוכה בלחימה ביצורים דמויי עכביש המכונים דרקלטים, המסתתרים בנקיקים שבין הקרחונים, והשנייה ניתנת לספיירו לאחר שהוא מוצא את ג'ורג', נמר השלג של אחד השמאנים. עם סיום השלב מקבל ספיירו טליסמאן בצורת קרחון דמוי קריסטל.
בריז הארבור
בריז הארבור היא עיר נמל לילית המשמשת כתחנת עגינה עבור ספינות מעופפות. יושבי העיר הם ציפורי ענק, הנמצאים במלחמה מתמדת עם אויביהם המושבעים, הלרוות, המכבות את דודי החימום שלהן. שתי אבני החן המצויות בנמל נמסרות לספיירו דרך שתי משימות, האחת כרוכה בסילוק מוקשים מעופפים שהלרוות טמנו ברחבי המקום, והשנייה היא מעין מרוץ רכיבה על עגלת מסילות ואיסוף כל גלגלי השיניים שהציפורים איבדו. עם סיום השלב מקבל ספיירו טליסמאן בצורת עוגן מוזהב.
זפיר
זפיר או צפריר הוא עולם מלא בשדות ירוקים, ביתן של הלרוות, בהן נתקל ספיירו בשלב הקודם, בריז הארבור, רק שהפעם הן אלו שמבקשות את הגנתו מפני ציפורי הענק, אשר מרחפות מעליהם ומטילות פצצות.
פרקטור הילס
פרקטור הילס או גבעות סדוקות הוא עולם אפלולי וסוריאליסטי, מעין שטח מרעה גדול במיוחד, המצוי תחת לילה נצחי. יושביו הם סאטירים ונשות-תיש. עם הגעתו למקום, מגלה ספיירו כי ענקי אבן הקרויים "מעצבי אדמה" הטילו כישוף על כל הסאטירים והפכו אותם לפסלים. בכדי לסיים את השלב, הוא נדרש לנפץ אותם בכדי שהסאטירים יוכלו לצאת החוצה ולנגן בחמות החלילים שלהם, כך שצלילי מנגינתם ישברו את מחסום האבן החוסם את הדרך למקדש המרכזי.
ישנן שלוש אבני חן בעולם. אחת מהן נמסרת לספיירו מידיו של סאטיר, המבקש ממנו לעזור לו לנפץ את דלת הכלוב בו כלואה חברתו, כריסטה. האבן השנייה ניתנת לו מידיו של האלכימאי, הזקוק לשומר שיגן עליו מפני ענקי האבן בדרכו להאנטר. עם הגעתם ליעדם, מציע האנטר לספיירו אבן נוספת, בתמורה לכך שיעזור לו להרוג את כל הענקים הנותרים. עם סיום השלב מקבל ספיירו טליסמאן בצורת חליל עשוי ארד.
מאגמה קון
שתיים מאבני החן המצויות בעולם נמסרות לספיירו מידיו של האנטר, המסתתר בלוע הר הגעש, אשר בדרך לא מוסברת קפא והפך למערה עשוית קרח. האנטר מציב בפני ספיירו שני אתגרים הכרוכים בתחרות איסוף קריסטלים הבוקעים מתוך הקרח הגעשי. האבן השלישית נמסרת אליו מידי אחד הסאטירים, המבקש ממנו להרוג את כל מפלצות הלבה, אשר גנבו את כובעי המסיבה שלו ושל חבריו. עם סיום השלב מקבל ספיירו טליסמאן בצורת פסלון של הר געש משובץ באבני אודם.
שיידי אואזיס
שתי אבני החן המצויות בארמון נמסרות לספיירו מידי ההיפופוטמים, אחת מהן עבור הריגת שלושה גנבים המסתובבים לאורך מסדרונות היכלי המלוכה, והשנייה בתמורה לניפוץ האבנים בהן נכלאו כמה מהם, בטרם ישקעו לתוך אגם הלבה. עם סיום השלב מקבל ספיירו טליסמאן בצורת מנורת שמן.
אייסי ספידווי
אייסי ספידווי הוא עולם מרוצים ארקטי בו נדרש ספיירו להשלים ארבע מטלות שונות לפני עצירתו של שעון העצר המופעל עם תחילת השלב. המשימות כוללות הריגת שמונה מחליקי קרח, רחפני שלג ונחשי ים, וכן מעבר בין שמונה קשתות קרח. ישנה משימה נסתרת בשלב הניתנת לספיירו מידי האנטר, המאתגר אותו לעבור בין חמישים טבעות אוויריות כאשר הוא רתום למצנח רחיפה.
טונדרת החורף
טונדרת החורף היא עיר בית הררית ומושלגת המצויה בלילה נצחי. בעיר ישנה טירה קטנה בעלת גרם מדרגות ארוך, בנוסף לשער גדול במיוחד או "סופרפורטל", המוביל, עם השלמת כל המשימות, לחופי הדרקון. מחוץ לטירה ישנן שתי מערות ומפל מים נסתר. ישנם חמישה שערי עולמות ברחבי העיר, אולם בשונה מערי הבית הקודמות, עם סיומם מקבל ספיירו אבני חן במקום טליסמאנים.
מיסטיק מארש
מיסטיק מארש הוא עולם ביצתי וערפילי המכיל אלמנטים אוסטרליים ואסיאתיים. יושביו, מכשפי המים, מבקשים את עזרתו של ספיירו בהחייאת המעיין הקסום שלהם, המפיח חיים בכל עורקי עולמם. השלב מכיל אויבים משונים במקצת, החל בפילים בעלי קונכיות של שבלולים וכלה בדגים נפוחיתיים.
אחת מתוך שלושת אבני החן המצויות בשלב נמסרת לספיירו עם החייאת המעיין. אבן נוספת ניתנת לו מידיו של בזיל, מגלה ארצות שרכבו שבק חיים במורד הדרך, המבקש את עזרתו בהשבת המצתים שלו, אשר נגנבו בידי קנגורו. האבן השלישית נמצאת בידיו של הפרופסור, המבקש מספיירו למצוא את עיפרונו האבוד.
קלאוד טמפלס
קלאוד טמפלס הוא עולם הררי ועתיר מקדשים המאוכלס בידי מכשפים, הנמצאים במלחמה מתמדת זה עם זה, ומבקשים את עזרתו של ספיירו בהשבת הסדר לעולמם. שלושת אבני החן המצויות בשלב נמסרות לספיירו לאחר שהוא מביס את כל המכשפים, מצלצל בשלושה פעמונים בעזרת כוח קיפאון מיוחד, ומצליח לעקוב אחר נער הסובל מפיגור שכלי למקום מחבואו הסודי.
רובוטיקה פארמס
רובוטיקה פארמס היא חווה עתידנית המנוהלת בידי חוואים-רובוטים, הזועקים לעזרתו של ספיירו על מנת שיציל אותם מנחיל חרקי הברזל שהשתלט על עולמם. ספיירו נאלץ להילחם בחגבים, דבורים וחיפושיות, כולם רובוטיים, בדרכו להדלקת המנורה הענקית המפיחה חיים בחווה. אחת משלושת אבני החן המצויות בשלב נמסרת לספיירו עם הדלקת המנורה, אחת נוספת בתמורה להדברת החרקים המציקים לאחד החקלאים, והשלישית עבור ריסוק כל הדלועיים באמצעות כוח התנגשות מיוחד.
מטרופוליס
מטרופוליס היא עיר עתידנית המיושבת בידי רובוטים הקרויים דרואידים. ארבעת אבני החן המצויות בשלב נמסרות לספיירו בתמורה להריגת האויבים, והוא נאלץ להילחם בפרות חלל, בחזירים מתאבדים ובחלליות מרחפות. כמו כן ישנה משימת בוס הכרוכה בהריגת שור ענקי שהשתלט על נשקיית הרובוטים.
קניון ספידווי
קניון ספידווי הוא עולם מרוצים וולקני המתרחש בין נקיקים צרים, בו נדרש ספיירו להשלים ארבע מטלות שונות לפני עצירתו של שעון העצר המופעל עם תחילת השלב. המשימות כוללות הריגת שמונה עיטים ואילים, התנגשות בשמונה מכוניות, ומעבר בין שמונה טבעות אוויריות. אבן החן הבודדת המצויה בעולם ניתנת לספיירו מידיו של האנטר, לאחר שהוא עוזר לו לבחון את המטוס שבנה באמצעות ירי על בלונים.
חופי הדרקון
חופי הדרקון הם מקום נופש, אליו ניסו ספיירו וספארקס להגיע, לפני שזומנו בעל כורחם לאוולאר, בידי הפרופסור וחבריו. לאחר הבסתו של ריפטו נפתח השער המיוחד בטונדרת החורף המוביל אל החופים, בהם נמצא פארק שעשועים מיוחד המכיל מספר משחקים. אם השחקן השלים את כל המשימות, קרי אסף עשרת אלפים יהלומים ושישים וארבע אבני חן, הוא מורשה להיכנס לחדר בו נמצא כוח על המשפר את הלהבה של ספיירו.
פיתוח
המשחק הוא המשכון לספיירו הדרקון, והשני בסדרת. תחילה נקרא "ספיירו הדרקון 2" בטרם שונה שמו, על בסיס אלמנטים עלילתיים, ל"זעמו של ריפטו". דמותו של ספיירו דובבה בידי טום קני, אשר החליף את קודמו,, מהמשחק הקודם. דמויות נוספות דובבו בידי, , , , ומרי לינדה פיליפס.
העבודה על המשחק הוכרזה לראשונה בועדת העסקים והמדיה בלוס אנג'לס, קליפורניה, ב-1999, והוא יצא לאור לראשונה באמריקה הצפונית, ב-2 בנובמבר אותה שנה. אחראית הפיתוח של חברת סוני קומפיוטר אנטרטיינמנט אמרה כי.
ביקורת
המשחק זכה לביקורות חיוביות, וקיבל ציון של שמונים ושבעה אחוזים באתר. כריס קריימר ממגזין משחקי הווידאו תיאר אותו כ.
במגזין נכתב על המשחק.
ביפן שוחרר המשחק תחת השם ב-16 במרץ 2000. מגזין משחקי הווידאו היפני העניק לו ציון חיובי של שלושים מתוך ארבעים.
המשחק זכה בפרס המכירות המוזהב של, המצביע על כך שמכר לפחות כמאתיים אלף יחידות בממלכה המאוחדת בלבד. נכון ל-30 ביוני 2007, מכר המשחק יותר מ-3.4 מיליון יחידות ברחבי העולם. כמו כן זכה בפרס הבימוי האמנותי והאנימציה המרהיבה ביותר בקטגוריית המשחק המשפחתי ב של.
אוניית מטען כללי
אוניית מטען כללי (general cargo ship) היא אונייה שמובילה מטענים יבשים, בעלי נפח שאינו אחיד ושלא ניתן לאחסנו במכולות, כגון: קורות ברזל, מכונות חקלאיות ומטענים הארוזים בתיבות או על גבי משטחים.
משך הפריקה והטעינה של אניית מטען כללי גדול לאין שיעור מזה של אוניית מכולות. האנייה מחולקת למחסנים לאורכה ולרוחבה. פריקת וטעינת המטענים נעשית על ידי מנופי האנייה, שהם גם סימן ההיכר שלה.
בעבר אוניות המטען הכללי הובילו כמעט את כל סוגי המטען, כולל מכוניות, פחם ותבואות.
Cargo ship
שתי בנות כוס אחת
כלבות רעבות (באנגלית: Hungry Bitches), הידוע בעיקר בשם הלא-רשמי שתי בנות כוס אחת (באנגלית: 2 Girls 1 Cup), הוא סרט פורנוגרפי קשה מסוג פטיש קופרופיליה (משיכה מינית לצואה) ברזילאי משנת 2007, שהופק על ידי חברת MFX Media. קדימון הסרט, שאורכו דקה, הפך במהרה לסרטון ויראלי ידוע לשמצה. "שתי בנות כוס אחת" הפך לסרטון מזעזע בפני עצמו, ונלוו לו תגובותיהם של צופים על תוכנו הגרפי של הסרט, שמעולם לא ראו כמוהו. בסביבות אמצע אוקטובר 2007, אתרי וידאו, כמו YouTube, הוצפו בסרטוני תגובה, בהם מגיבים לקדימון ולסרט לאחר שצפו בו בפעם הראשונה בחייהם.
רקע
יוצר הסרט הוא הפורנוגרף הברזילאי מרקו אנטוניו פיוריטו (Marco Antônio Fiorito), המתאר את עצמו כ"בעל כפייה לפטישיזם". פיוריטו החל להתעניין בהפקת סרטי פטישיזם פורנוגרפיים ב-1994. ב-1996, הפך את העניין למקצוע ביחד עם אשתו, השחקנית הפורנוגרפית ג'ואילמה בריטו, שהשתמשה בשם הבמה "לטיסיה מילר". לאחר זמן קצר, החל פיוריטו בהפקת סרטי פורנוגרפיה קופרופיליים. הסרט הופק על ידי MFX Video, אחת מחברות הפורנוגרפיה שברשותו.
התוכן הגרפי
בסרט מופיעות השחקניות קארלה ולטיפה, שתי נשים המנהלות יחסי מין קופרופיליים זו עם זו, שבמהלכם הן מפרישות את צואתן לכוס, אוכלות את ההפרשה ומקיאות אותה בתורות האחת לפיה של השנייה. השיר "Lovers Theme", שהולחן על ידי הרווה רוי ולקוח מהסרט "שיגעון גדלות" ("Delusions of Grandeur"), מנוגן לכל אורך הקדימון.
הדרך בה התוכן הגרפי הקיצוני נוצר אינה ברורה, ויש המאמינים שבמהלך צילומי הסרט נעשה שימוש בגרפיקה ממוחשבת מתקדמת. רבים האמינו כי הצואה המוצגת בסרט אינה אותנטית, אלא תערובת של חומרי מזון כגון שוקולד, קרם קפה וחמאת בוטנים. תאוריה נוספת גורסת כי קארלה ולטיפה ניקו את חלחולותיהן וישבנן בטרם החדירו את החומרים אל פי הטבעת, כך שהאיבר דחה אותם באופן מיידי ונוצר אפקט של עשיית צרכים. בנוסף, יש המשערים כי הקיא של השחקניות אמיתי, אך נפלט בטרם הגיע אל הקיבה ואינו מכיל חומצות קיבה (בקדימון, רוב הקיא לא נכנס לתוך הפה).
תגובות וסרטוני תגובה
רוב התגובות לסרט ובעיקר לקדימון שלו "שתי בנות כוס אחת", היו ביקורות שליליות והובעו בהן תחושות זוועה וגועל מתוכנם הגרפי הגרוטסקי המציג שימוש לא שגרתי בצואה וקיא והנאה מהמעשים.
הרשת הוצפה בסדרת סרטוני תגובה רבים על הקדימון. הרבה מהסרטונים ב-YouTube של משתמשים שהציגו לחבריהם את הקדימון (שאינו מופיע בסרטוני התגובה אך מנוגן ברקע) ומצלמים את התגובה שלהם, אף על פי שחלקן היו מבוימות. אפילו ג'ו רוגן, מנחה שעשועון הטלוויזיה האמריקאי "אפקט הפחד", בה מתמודדים נאלצים לאכול מאכלים דוחים במיוחד, נאלץ להפנות את ראשו בסרטון תגובה שפרסם בבלוג שלו. סרטון תגובה שבו מופיעה בובת הדמות הבדיונית קרמיט הצפרדע, היה מאוד פופולרי באתר האינטרנט הקהילתי Digg.
בינואר 2008, המגזין "סלייט" תיעד את סרטוני התגובות בתוך מצגת הכוללת סרטוני תגובה שונים לקדימון.
רונדל (שירה)
רונדל (בצרפתית: Rondel) הוא מבנה של פואמה שהתפתח בצרפת בין סוף המאה ה-13 ל-15.
זהו שיר בן 14 או 13, שורות ששתי השורות הראשונות (ובמקרים נדירים השורה הראשונה) של הבית הראשון חוזרות על עצמן כשורות האחרונות בכל הבתים. בנוסף לחזרה הוא בנוי גם על חריזה, במודל של A ו-B.
לדוגמה:
כרכן חלק
כַּרְכָן חָלָק (שם מדעי: Zamenis hohenackeri taurica; בעבר: Elaphe hohenackeri taurica) הוא מין נחש.
מאפיינים
אורכו של הכרכן החלק מגיע עד תשעים ס"מ, אך כרכנים שנמצאו בחרמון קצרים בהרבה. צבעו של הכרכן הוא אפור, לעיתים עם גוון חום. קשקשים חלקים מעניקים לעור הכרכן גוון מבריק. הגחון שחור מבריק. לאורך גבו כתמי רוחב צרים לא סדורים. על העורף זוג כתמים, שלפעמים מחוברים ביניהם בחלקם הקדמי ויוצרים מעין צורת פרסה.
הכרכן חי באזורים סלעיים בהרים גבוהים. יש לו תנועה מהירה המאפשרת לו להתחבא מפני אויביו בתנועה מהירה אל מתחת אבן או סדק באדמה. הכרכן פעיל ביום וניזון ממכרסמים קטנים ולעיתים גם מזוחלים. נקבת הכרכן החלק מטילה בין 7-3 ביצים בקיץ.
לכרכן חלק שני תת-מינים: Z.h. taurica, Z.h. hohenackeri. בישראל ניתן למצוא את תת-המין Z.h. taurica שתפוצתו בחרמון ובצפון רמת הגולן.
תפוצה עולמית: הקווקז, צפון איראן, טורקיה, לבנון, סוריה ובאופן נדיר בצפון ישראל.
אגרוף קוף
אגרוף קוף (באנגלית: monkey's fist) הוא סוג של קשר בחבל, הנקרא כך משום שהוא דומה בצורתו לכף יד קפוצה. אגרוף קוף משמש משקולת בקצהו של חבל זריקה (heaving line) להתקשרות של ספינה לרציף.
השלב הראשון ביצירת הקשר הוא שלושה ליפופים של החבל מסביב לארבע אצבעות. כשיש שלושה ליפופים, מוציא הקושר את אצבעותיו ומלפף את החבל שלוש פעמים מסביב לליפופים הקיימים. בשלב הבא הקושר מלפף שלושה ליפופים בין שני החורים שנוצרו, ולבסוף מהדק את החבל עד למתיחתו. מספר גבוה יותר של ליפופים יוצר קשר גדול יותר.
דולפין לוחם
דולפין לוחם הוא דולפין המאומן ומאולף לשירות צבאי ולפעולות ביטחוניות.
היסטוריה ושימושים
ניסיונות לאימון ואילוף דולפינים למטרות ביטחוניות החלו בזמן המלחמה הקרה, ומאז ניסו ומנסים צבאות ארצות הברית וברית המועצות להשתמש בדולפינים למטרות צבאיות שונות ומגוונות, כגון הצלת טובעים וצוללנים, או איתור ונטרול מוקשים ימיים והגנה על חופים. הסיבה לכך שדווקא הדולפינים נבחרו למשימה היא משום שהם חיות אינטליגנטיות, ידידותיות לאדם וקלות לאילוף.
השימוש הצבאי הרשמי הראשון בדולפינים לוחמים היה במלחמת עיראק, שם הם שימשו להגנה על נמלים וחופים כנגד פעולות טרור. ישנן שמועות בלתי מאומתות בדבר שימוש בדולפינים גם במלחמת וייטנאם.
תוכניות אימון הדולפינים של צבא רוסיה הופסקו במהלך שנות התשעים, עם התמוטטות ברית המועצות. חיל הים של ארצות הברית ממשיך עד היום בתוכנית לאימון ואילוף דולפינים ואריות ים לשימושים צבאיים, הקרויה "תוכנית היונקים הימיים של חיל הים האמריקני" ובסיסה בסן דייגו, קליפורניה. על פי פרסומים רשמיים, הדולפינים בתוכנית מאומנים למטרות הגנה על נמלים וחופים, נטרול מוקשים וכן חילוץ בני אדם טובעים.