cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
The Rise and Fall of Ziggy Stardust and the Spiders from Mars
היסטוריה
בתקופה בה החל בואי לעבוד על "זיגי סטארדסט" הוא עבר תהליך בו נפרד מהאופטימיות שאפיינה את שנות השישים, ולצד העיסוק באיבוד התמימות של העשור החדש, חזר לעסוק בנושא שהיווה מוטיב חוזר על עצמו מתחילת הקריירה המוזיקלית שלו: החלל החיצון. בעוד שבעבר הנושא זכה לנגיעות דרך שירים שונים כמו "Space Oddity" ו-"Life on Mars", האלבום החדש היה אפוף בו כולו, דרך הלחנים ועלילת האלבום, שהציגה את סיפורו המעורפל של זיגי סטארדסט, חוצן אנדרוגני ממאדים המבקר בכדור הארץ בתקופה בה הגיעה לבני האדם הבשורה כי כוכבם יושמד כליל תוך חמש שנים. זיגי מגיע על מנת לשחרר את בני האדם מהשעמום בו הם אחוזים באמצעות מוזיקת הרוקנ'רול. זיגי הוא כוכב הרוק האולטימטיבי: הוא בעל מיניות מתירנית ומוחצנת, צורך סמים ואלכוהול דרך קבע ובעל מסר של שלום ואהבה, אך הוא הורס את עצמו בשל התמכרותו לכל אלו ונקרע ממעריציו.
עם יציאתו לחנויות הפך האלבום להצלחה אדירה, והעלה את בואי למעמד של כוכב על. גדולתו של האלבום, בעיני רבים, היא היכולת לשלב בין מצבי רוח שונים שעולים מתוכן ולחני השירים, אשר מתחלפים וחוזרים על עצמם בכל האלבום: יש בו עגמומיות, כמו בשיר הראשון "Five years" בו מסתבר כי כדור הארץ יושמד תוך חמש שנים, תחושת ריחוף בשיר "Moonage Daydream", אופטימיות בשיר "Starman", קצביות בשיר "Hang On to Yourself" ועגמומיות החוזרת על עצמה בשיר החותם את האלבום, "Rock n' Roll Suicide". למרות שהיו לבואי מעריצים רבים גם לפני אלבום זה, המוזיקה שלו הייתה בלתי נגישה ואוונגרדית ברובה עבור הקהל הרחב. זיגי סטארדסט היה עדיין חדשני וחלוצי אך קל יותר להאזנה, עם גיטרות רועשות ופזמונים קליטים, והנגיש את בואי לקהל רחב הרבה יותר. אם המוזיקה של האלבום לבדה הביאה להצלחה כבירה, השינוי החיצוני שעבר בואי הוסיף לכך, כאשר החל להציג את עצמו בתור זיגי סטארדסט, עם בגדים מאובזרים ותסרוקת פרועה, כאשר השיא הגיע עם צביעת שערו לאדום בוהק, גילוח גבותיו וכיסוי פניו באיפור כבד. בשילוב בין מאפיינים חזותיים בולטים עם מוזיקה קליטה ומילים רב משמעיות בשיריו, ייסד בואי את הז'אנר המוזיקלי, הגלאם רוק.
בואי עצמו סיפר מספר סיפורים סותרים אודות תולדות השם. האחד, לפי מקורו בשם חנות בגדים לונדונית העונה על השם "Ziggy's" ואחר בו סיפר כי זיגי הוא אחד השמות הנוצריים הבודדים שמצא המתחילים באות Z. סטארדסט הוא כינוי של זמר קאנטרי שהיה חבר באותה חברת תקליטים של בואי, נורמן קרל אודום, שכונה "Legendary Stardust Cowboy". דמותו של גיבור שיר הנושא באלבום מבוססת על דמותו של וינס טיילור, הזמר של להקת "הפלייבויז" האמריקנית שפעלה בסוף שנות ה-50 ותחילת שנות ה-60.
האתר המופיע על עטיפת האלבום הפך למוקד עלייה לרגל למעריצים, בדומה ל-"Abbey Road" של הביטלס. רבים נוהרים לראות את הנקודה המדויקת ברחוב האדון בה צולם הצילום. תא הטלפון המופיע בצילום העטיפה האחורית הוסר בשנת 1998.
מחלף יגור
מחלף יגור הוא מחלף מרכזי בעמק זבולון, במזרח מטרופולין חיפה, שקיבל את שמו מקיבוץ יגור הסמוך. עד לשנת 2012 עמד במקום צומת.
המחלף מפגיש שלושה כבישים בינעירוניים המהווים עורקים ראשיים בצפון ישראל, והוא מורכב מגשר אחד שעליו שורת רמזורים, ומעבר אחד חופשי מרמזורים לתנועה מכיוון חיפה לעמק יזרעאל. כל התנועה האחרת עוברת על הגשר דרך הרמזורים. מאז פתיחתו המחלף סובל מעומסי תנועה לכיוון עמק יזרעאל מהמחלף ועד צומת העמקים ובחזרה, היוצרים כל בוקר וכל אחר הצהריים פקקי תנועה. הפניה ימינה מכיוון עמק יזרעאל לכיוון מחלף סומך ומחלף גבעות אלונים, נעשית גם היא על גבי הגשר שמתחילה בנתיב פניה אחד ימינה ההופך בהמשך לשני נתיבי פניה בלבד, המוסיפים לעומס. הקמת המחלף לא פתרה את בעיית עומסי התנועה באזור. במרץ 2019 נפתח קטע ממונהר של כביש 6 בין מחלף העמקים למחלף סומך שמייתר את הצורך לעבור דרך מחלף יגור לנוסעים בין מחלף העמקים למחלף סומך.
היסטוריה
כביש 75 חוצה את מחלף יגור בכיוון מערב-מזרח, כשמקבילים אליו ערוץ נחל קישון מצפון ותוואי רכבת העמק מדרום; והוא ממשיך מערבה תחת השם דרך העמקים. כביש 70, שכיוונו צפון-דרום, מתחיל במחלף ומוביל ליישובי הגליל. כביש 752 יוצא מהמחלף דרומה ומיד מתעקל מערבהּ, וחוצה את העיר נשר תחת השם דרך בר-יהודה. קטעו המערבי של כביש 75, בין מחלף יגור ומחלף קישון, הוא דרך רב נתיבית שהושלמה רק סמוך למפנה המאה ה-21. בטרם נבנה המחלף, שדרכו עוברים בממוצע 30 אלף כלי רכב ביום, היה ידוע הצומת כמוקד של עומסי-תנועה בשעות מסוימות, ובשנים הראשונות של המאה ה-21 גם נרשמה בו עלייה בשיעור תאונות הדרכים.
ב-10 באפריל 2002 אירע בצומת פיגוע התאבדות, כשמחבל פוצץ את עצמו באוטובוס של אגד בקו 960 שהיה בדרכו מחיפה לירושלים, וקיפד את חייהם של שמונה נוסעים.
במרץ 2010, לאחר שנים של דחיות והתלבטויות בסוגיית הצורך בהסבת הצומת המרומזר למחלף, אושרה הקמת מחלף בצומת יגור, בעלות של כרבע מיליארד ש"ח. הפרויקט מתוכנן להשתלב בהפעלת קו הרכבת ההיסטורי חיפה-בית-שאן, שעובר בסמוך. עבודות הקמת המחלף החלו בחודש יוני 2011, והסתיימו בשנת 2013.
באמצע נובמבר 2012, נפתח הגשר העובר מכיוון נשר למחלף סומך לתנועה. הרמזורים במסלול הנסיעה של כביש 75, בין צומת לב המפרץ לצומת העמקים בוטלו. במקביל למסלול זה, נפתח מתחת לגשר מעבר למסילת העמק שתנוע בטבורו של המחלף. במרכז הגשר הוצבו רמזורים המנווטים את התנועה מנשר ומסומך לכיוון חיפה. הנוסעים מנשר ליגור ולעמק יזרעאל, פונים ימינה לפני העלייה לגשר.
ב-6 במרץ 2013 נפתח המחלף לתנועה במלואו, מספר חודשים מוקדם מהצפוי.
הגשר העליון מעל מחלף יגור משמש למחאות. בשנים 2021-2020 בתקופת המחאה נגד בנימין נתניהו התקיימו בכל שבת אחר הצהריים הפגנות על הגשר. ביוני 2022 חזרו ההפגנות לגשר תחת הכותרת: "כן לממשלת השינוי והאחדות"
ברוניי ומוארה
המחוז גובל עם הים הסיני הדרומי בצפון, מפרץ ברוניי במזרח, מחוז טוטונג במערב ומלזיה בדרום. מספר איים במפרץ שייכים גם כן למחוז זה.
פרסי האקדמיה לטלוויזיה לשנת 2017
פרסי האקדמיה לטלוויזיה לשנת 2017 הוא טקס בו מוענקים פרסי האקדמיה הישראלית לטלוויזיה בתחום היצירה הטלוויזיונית בישראל. הפרסים חולקו לזוכים בטקס שהתקיים ב-9 במרץ 2018 באולם אווניו שבקריית שדה התעופה בהנחיית איילת זורר ושודר בשידור חי בקשת 12.
ב-31 בינואר 2018 פורסמה רשימת המועמדים בתחרות. ההכרזה על המועמדים בוצעה בשידור חי בעמוד הפייסבוק של האקדמיה הישראלית לקולנוע וטלוויזיה והונחתה על ידי לירון ויצמן.
הוכרז גם שפרס מפעל החיים יוענק לאילנה דיין על 36 שנים בתחום היצירה הטלוויזיונית.
לאחר ההכרזה הושמעה ביקורת מצד אברי גלעד (מגיש "העולם הבוקר") ומני אסייג (מיוצרי "שנות ה-80") על התעלמותם של חברי האקדמיה ואי-העמדת תוכניותיהם בעלות הרייטינג הגבוה, לטענתם.
חברת החדשות המשיכה בנוהג החרמת הטקס זו השנה ה-11 מאחר שלטענתם: "יש תחושה שזה פרס תפור מראש".
נלי תגר הכריזה את רשימת הסדרות המועמדות בקטגוריית סדרת הדרמה הטובה ביותר לילדים ונוער, ולפני שהקריאה את רשימת המועמדים קראה לכל מי שידו בדבר לשחרר את "או בוי" לחופשי מ"הארובה" בה היא נמצאת במשך שנה וחצי ולהחזיר אותה לשידוריה.
אילנה דיין עלתה לבמה לשאת נאום בקבלתה פרס מפעל חיים בתחום העשייה הטלוויזיונית. בדבריה לאחר קבלת הפרס, התייחסה ליחסי תקשורת–שלטון ולפרשיות בתיק 4000: "החובה שלנו לדבר את האמת מול פרצופה של הסערה מעולם לא הייתה יותר חשובה מאשר באביב המוטרף הזה", "דמוקרטיות לא קורסות בין לילה, והתפקיד שלנו לדאוג שאף אחד לא יצליח לכבות את האור" אמרה בין השאר בנאומה. דיין גם ציטטה בנאומה שלוש פעמים משפט שנאמר על ידי שופט אמריקאי כי "העיתונות נועדה לשרת את הנשלטים ולא את השולטים".
זוכים ומועמדים
ברשימות מטה, הזוכים בקטגוריה מודגשים.
יצירה נוספת
ברשימה מטה, הזוכה בקטגוריה מודגש.
מגישים
הפרסים הוגשו על ידי הבאים:
לזכרם
הזמרת נסרין קדרי שרה את "חייאתי" כאשר אישים בתעשיית הטלוויזיה שמתו בשנה האחרונה הוצגו ברקע על המסך.
אויגן הרמן-פרידה
אויגן הרמן-פרידה (בגרמנית: Eugen Herman-Friede; 23 באפריל 1926, ברלין - 6 באוקטובר 2018) היה יהודי גרמני, איש מחתרת אנטי נאצי בגרמניה בתקופת השואה. נודע בכתיבתו האוטוביוגרפית.
ביוגרפיה
הרמן-פרידה גדל ברחוב מרינגדם (Mehringdamm) בברלין. הוריו היהודיים נפרדו בילדותו ואמו נישאה ליוליוס פרידה, נוצרי. רק בתקופת לימודיו בבית הספר התוודע לעובדת יהדותו והחל לחוות אפליה והדרה. אחרי 1943, ההגנה שקיבל מאביו החורג, הנוצרי, כבר לא הספיקה לשם מניעת התייחסות אליו כאל יהודי. עד תום המלחמה הסתתר עם חברים וקרובים בברלין, ועם פעיל ההצלה הנס וינקלר בלוקנוואלדה (Luckenwalde). שם הצטרף הרמן-פרידה לקבוצת ההתנגדות "קהילה לשלום ובנייה" (Gemeinschaft für Frieden und Aufbau). הוא שכפל והפיץ עלונים שקראו להתנגד למשטר וסייע במציאת מסמכים מזויפים ומקומות מקלט לנרדפים.
אחרי תום מלחמת העולם השנייה הצטרף הרמן-פרידה ל. ועבר למפלגת האיחוד הסוציאליסטי של גרמניה שהוקמה באיחוד כפוי של המפלגה הסוציאליסטית לתוך המפלגה הקומוניסטית בגרמניה המזרחית הקומוניסטית. הוא הלך לבית הספר של המפלגה והפך לעיתונאי בעיתון Märkischen Volksstimme בפוטסדאם. בסוף 1948 נעצר עקב מעורבות במה שכונה "פשעים כלכליים" (Wirtschaftsverbrechen). לאחר שחרורו בתחילת 1949 התגורר במערב ברלין. ב-1953 עבר עם משפחתו לקנדה ופתח מסעדה גרמנית בטורונטו. לאחר שלוש שנים חזר לגרמניה ועבד בחברת טקסטיל ובחברת כימיה.
בספרו "Abgetaucht! Als U-Boot im Widerstand" (מסתתר! מעל פני השטח) תיאר את זכרונותיו מתקופת השואה.
יחסי אוסטרליה–בליז
יחסי אוסטרליה–בליז הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין הקהילייה של אוסטרליה לבין בליז.
סקירה כללית
ב-2001 הקימה הממשלה האוסטרלית את ארגון COALAR - המועצה האוסטרלית לקשרים עם אמריקה הלטינית. המועצה פעילה בכל תחומי העניין החל מעסקים, כלכלה וחינוך, עד לתיירות ושיתופי פעולה תרבותיים. אוסטרליה עוזרת רבות לבליז בענייני פיתוח, היות שמדובר במדינה מתפתחת ללא משאבים מיוחדים וגירעונות כספיים. אוסטרליה תרמה כ-60 מיליון דולר אמריקאי לבליז בין השנים 2010-2014.
לשתי המדינות פרויקט משותף במטרה לשמור על ניקיון האוקיינוס ממזיקים ומזיהום, למעשה, כל מערכת היחסים שלהן מבוססת על הנושא הזה.
מישל מור
מישל מוּר (בערבית: ميشال المرّ; תעתיק מדויק: מישאל אלמר; 29 בספטמבר 1932 – 31 בינואר 2021) היה פוליטיקאי ואיש עסקים לבנוני.
ביוגרפיה
מור נולד בבתע'רין שבהר הלבנון ב-29 בספטמבר 1932 למשפחה יוונית אורתודוקסית. הוא למד הנדסה אזרחית באוניברסיטת סנט ג'וזף וסיים את לימודיו בשנת 1955.
הוא החל את הקריירה העסקית שלו בסיירה לאון שם ייסד חברת בנייה ממנה עשה את הונו. בשנת 1960 ניסה לראשונה להיבחר אל הפרלמנט הלבנוני בבחירות הכלליות מטעם המפלגה הסורית הסוציאלית-לאומית, אך לא נחל הצלחה. מור ניסה בשנית בבחירות 1964 אך נכשל פעם נוספת. הוא נבחר לראשונה לפרלמנט הלבנוני בבחירות 1968 הפעם לאחר שרץ מטעם מפלגת הכּתאאֶבּ הלבנונית (הפלנגות הנוצריות) של פייר ג'ומאייל. בבחירות 1972 נכשל פעם נוספת להיבחר לפרלמנט. במהלך מלחמת האזרחים בלבנון בין השנים 1975 ל-1990 צידד בפלנגות הנוצריות וכן בכוחות הלבנוניים של בשיר ג'ומאייל. באמצע שנות ה-80 תמך במיוחד בגישתו הפרו-סורית של מנהיג הפלנגות, אלי חובייקה ולקח חלק פעיל במשא ומתן על ההסכם התלת-צדדי שנחתם בדמשק בשנת 1985 על ידי מנהיגי שלושת המחנות הלוחמים במלחמת האזרחים, וליד ג'ונבלאט, מנהיג המפלגה הסוציאליסטית הפרוגרסיבית שייצגה בעיקר את הדרוזים, נביה ברי, מנהיג אמל השיעית ואלי חובייקה מנהיג הפלנגות הנוצריות, כדי לשים קץ למלחמה על ידי הכנסת כוח שמירת שלום סורי שיפריד בין המחנות הלוחמים ובכך ישים קץ למלחמה ובנוסף יגביר את האחיזה והשליטה הסורית בלבנון.
לאחר חתימת הסכם טאיף וסיומה של מלחמת האזרחים נבחר מור לפרלמנט הלבנוני בבחירות 1992, 1996, 2000, 2005, 2009 ו-2018 ועד מותו כיהן כיו"ר המפלגה העצמאית "בלוק דו מטן" (Bloc du Metn). מור כיהן בתפקידים רבים בממשלות לבנון לדורותיהן, גם כעצמאי וגם מטעם רשימה. בתפקידו האחרון כיהן כשר הפנים וכשר לענייני הכפר.
מור נפטר ב-31 בינואר 2021.
חיים אישיים
מור נישא לסילביה אבוג'ודה בשנת 1957 ולהם שלושה ילדים: אליאס שכיהן כשר ההגנה בממשלת לבנון, מירנא, ראש מועצת כפרי נפת אל-מתן בהר הלבנון ולנא.
תנוחת כפיות
תנוחת "כפיות" (באנגלית: Spooning) היא תנוחת שכיבה זוגית (או קבוצתית; המשמעות היא לרוב בהקשר של שני אנשים), שבה נחים על הצד כשגבו של האחד מופנה אל חזיתו של השני, שיכול כך לחבק אותו במצב אופקי. הדבר מזכיר סידור כפיות באגד זו לצד זו, כשהחלק הקמור של האחת נכנס בהתאמה בחלק הקעור של זו שמאחוריה. התנוחה משמשת לרוב בעת שינה זוגית, כשהצד החיצוני "מקפל" בתוכו את הצד הפנימי, בתנוחה עוברית-למחצה, ו"מגונן" עליו בעת השינה. תנוחה כזו גם מאפשרת את שטח-המפגש המרבי בין גופם של שני השותפים לשינה, כשאיברים רבים באים במגע זה עם זה. מסיבה זו היא נושאת דימוי של קרבה, אינטימיות והרמוניה.
פעמים רבות, בעוד שהצד הפנימי חש בנוח ויכול להירדם בקלות, הצד החיצוני מתקשה לחוש בנוח. בין היתר, במצב שבו הזרוע מונחת מתחת לגופו של האדם הישן לפניו, כחלק מהחיבוק, משקל גופו לוחץ על היד ומקשה על ההירדמות. בנוסף, היות שפניו של הצד המחבק מופנים אל עורפו של הצד המחובק, זרימת האוויר אל פיו ואפו של הצד החיצוני אינה תמיד חופשית ומלאה.
קוגר טאון
קוגר טאון (באנגלית: Cougar Town) היא קומדיית מצבים אמריקאית ששודרה בין השנים 2009–2015.
רקע כללי
הסדרה מתמקדת באישה שהתגרשה בשנותיה ה-40 ומתמודדת לעיתים קרובות מול אתגרים הומוריסטים, חסרונות והטבות של הפרק הבא של החיים, יחד עם בנה, בעלה לשעבר, וחברים אשר ביחד מהווים משפחה מורחבת תומכת ואכפתית. פרק הפיילוט של הסדרה שודר אחרי "משפחה מודרנית" ופרקיה שודרו בימי רביעי בערב בשעה 09:30. ABC רשמית נתן לסדרה עונה מלאה ב-8 באוקטובר 2009.
הסדרה נוצרה על ידי ביל לורנס וקווין ביגל והיא מופקת על ידי "Doozer" (חברה של לורנס) ו-"Coquette Productions" בשיתוף עם אולפני ABC. צילומי הסדרה מתרחשים באולפני קולבר בקולבר סיטי קליפורניה. שידור של פרק הפיילוט השיג 11.28 מיליון צופים. העונה השנייה של "קוגר טאון" שודרה ב-22 בספטמבר 2010 עם 8.35 מיליון צופים. התמה המרכזית בסדרה היא דמות ה"קוּגר", אשה מבוגרת-יחסית (אם לילדים בוגרים או מתבגרים), מטופחת (לעיתים לאחר ניתוח פלסטי הגורם לה להראות צעירה מכפי שהיא באמת), בעלת תיאבון מיני ושאיפה להתרועע עם גברים צעירים ממנה. בתחילת 2013 עברה הסדרה לרשת TBS.
עונה 1
חמישה חודשים לאחר סיום נישואיה ג'ולס מנסה לחזור לצאת עם גברים. לורי שעובדת עם ג'ולס מנסה להכיר לה את עולם הרווקות וג'ולס מתחילה לצאת עם בחור בשם ג'וש (ניק זאנו). ג'ולס מתיידדת עם השכן שלה, גרייסון, שהוא בעליו של הבר המקומי. טראוויס מנסה למצוא מכנה משותף עם אביו. לאחר שג'וש אומר לג'ולס שהוא מתאהב בה היא אומרת לו שהיא לא מוכנה לקשר רציני ונפרדת ממנו. גרייסון ובובי מתחברים. ג'ולס מחליטה להתמקד בעבודתה במכירת דירות ומראה דירה לאדם עשיר בשם ג'ף (סקוט פולי) שמתחיל לחזר אחריה. השניים מתחילים לצאת אך נפרדים לאחר זמן קצר. לורי מתחילה לצאת עם בחור עשיר בשם סמית'. טראוויס מתחיל לצאת עם בחורה בשם קיילי. אנדי קונה אופנוע בניגוד לדעתה של אלי. גרייסון מתחיל לצאת עם שרה. ג'ולס משפצת את ביתה. טראוויס מתקבל לשתי מכללות ומתלבט אם לבחור בזו שרחוקה או בזו שקרובה לביתו. לורי מתאהבת בסמית'. טראוויס מסיים את לימודיו בתיכון ונפרד מקיילי. בסוף העונה ג'ולס וגרייסון מתחילים לצאת ומתקשים לספר על כך לבובי.
עונה 2
החבורה ממציאה משחק על שמות של סרטים והמנצח צריך לשתות יין. בובי מתקשה לקבל את הידיעה שג'ולס וגרייסון יוצאים. טראוויס אמור להתחיל את לימודיו האקדמאיים וג'ולס מתקשה להשלים עם כך שבנה מתבגר ומתרחק ממנה. טראוויס מנסה למצוא את מקומו באוניברסיטה. גרייסון מספר לג'ולס ששכב עם לורי בעבר. לורי נפרדת מסמית' לאחר שהיא מגלה שהוא לא אוהב אותה. אביה של ג'ולס (קן ג'נקינס) מגיע לעיר וג'ולס מציגה לו את גרייסון. טראוויס מכיר לחבורה את חברתו החדשה, קירסטין. בובי מקנא כאשר טראוויס מתייעץ עם גרייסון לגבי נשים ולא פונה אליו. אנדי ולורי חושפים בפני החבורה את המשחק החדש שהמציאו שנקרא "פחית מטבע" (Penny Can). טראוויס שבור לב לאחר פרידתו מקריסטין וג'ולס ובובי מעודדים אותו. החבורה מתמכרת למשחק החדש של אנדי ולורי. טראוויס פורש מהלימודים וג'ולס מציבה לו שתי אפשרויות: לחזור ללמוד או לעבור מהבית שלה. גרייסון רוצה ילדים וג'ולס מתנגדת. בסוף העונה החבורה נוסעת להחזיר את טראוויס שנסע להוואי. טום הופך לחלק מהחבורה.
עונה 3
העונה נפתחת כאשר גרייסון מציע לג'ולס להינשא לו. היא מסכימה ומבקשת מלורי ואלי להיות השושבינות שלה. בובי מתאהב במורתו לצילום של טראוויס (שרה צ'וק). לורי מפתחת מערכת יחסים וירטואלית עם חייל אמריקאי דרך הטוויטר. גרייסון מגלה שיש לו ילדה ממערכת יחסים קודמת עם הולי. גרייסון עוזר ללורי עם עסק העוגות שלה שנוחל הצלחה מיידית. ג'ולס מתקשה לקבל את חזרתה של הולי לחייו של גרייסון. טראוויס מעודד את לורי לאחר שנפרדה מהחבר החייל שלה. בובי מתמודד לראשות הערי כדי לשנות את החוק ולאפשר לג'ולס וגרייסון להתחתן על החוף. טראוויס מתקשה לכתוב את נאומו לחתונה. ג'ולס וגרייסון חווים חששות לחזור על טעויות מקשרים קודמים בקשר הזה וגרייסון מציע לג'ולס לברוח ולהתחתן במחוז נאפה. בסוף העונה כל החבורה טסה לנאפה לחתונה וטראוויס נאלץ להתמודד עם רגשותיו כלפי לורי כאשר החבר שלה מופיע לחתונה. ג'ולס מבטלת את החתונה כי בתו של גרייסון לא יכלה להגיע. לבסוף השניים מתחתנים על החוף בפלורידה.
עונה 4
העונה נפתחת שבוע לאחר החתונה. בובי מייעץ לטראוויס על החיים ביום הולדתו ה-21. בובי מתחיל למכור המבוגרים מהמשאית החדשה שקנה. ג'ולס מפסיקה לעבוד בתחום הנדל"ן. גרייסון מציע את ביתו למכירה. וויד מפתיע את לורי כאשר הוא חוזר מוקדם מאפגניסטן. לורי ווייד עוברים לגור יחד אך טראוויס לא מקבל את החדשות בצורה טובה. טראוויס מנסה ללמוד איך להתחיל עם בנות. ווייד נפרד מלורי בטענה שיש לה יותר מדי רגשות כלפי טראוויס. לורי לא יודעת מה לעושת עם רגשותיה כלפי טראוויס. אנדי מגלה שהתמנה לראש העיר. בובי מנסה לשנות את מזלו על ידי שינוי שמה של הסירה שלו. לורי וטראוויס יוצאים לדייט הראשון שלהם. בסוף העונה אביה של ג'ולס מגיע להתאכסן אצלה בגלל בעיות בריאותיות וכאשר החבורה מגלה שהמצב רציני הם לוקחים אותו לערב הוליווד כדי לפגוש את השחקנית האהובה עליו, טיפי הדרן.
עונה 6
זוהי עונתה האחרונה של הסדרה.
שחקנים אורחים
בעונה השנייה מופיעה חברתה של קורטני קוקס לסדרה "חברים", ג'ניפר אניסטון שמגלמת בתפקיד אורח את הפסיכולוגית שלה. כמו כן הופיעו בתפקידי אורח קודי סימפסון, ליסה קודרו ומת'יו פרי מ"חברים" ובעלה, דייוויד ארקט.
היסטוריה של הונגריה: דמוקרטיה ורפורמה
השלטון הקומוניסטי בהונגריה היה בין הראשונים ממדינות מזרח אירופה שהפך לדמוקרטיה פרלמנטרית מערבית, והדבר נעשה ללא אלימות ובאופן מסודר. לאחר הדחתו של המנהיג הוותיק יאנוש קאדאר מתפקידיו בשנת 1988 החל שינוי מהיר שהוביל לבחירות חופשיות בשנת 1990 שבהן עלתה לשלטון קואליציית מרכז-ימין.
קואליציית המרכז-ימין כשלה במעבר לכלכלת שוק, תוך שמירה על רמת החיים, ויצרה התמרמרות בקרב אזרחי הונגריה אשר התרגלו לרמת חיים גבוהה יחסית במשטרו של קאדאר. תופעות של אבטלה ואינפלציה גואה הביאו לעלייתה של המפלגה הסוציאליסטית בשנת 1994. משנה זו הוחלף השלטון בהונגריה מספר פעמים, כאשר המטרה המשותפת למפלגות השמאל והמרכז-ימין המתחלפות בשלטון היא צירופה של הונגריה אל האיחוד האירופי, מטרה שהושגה בשנת 2004. כיום הונגריה היא מדינה דמוקרטית מרכז אירופית, החברה הן באיחוד האירופי והן בברית נאט"ו.
המעבר לדמוקרטיה
הונגריה הייתה הראשונה מבין מדינות הגוש המזרחי אשר עברה לשיטת ממשל דמוקרטית נוסח המערב. המעבר היה אף חלק יותר ונטול אלימות לעומת מעברים דומים בארצות אחרות כגון רומניה. בשנת 1987 פעילים במפלגה ובמנגנות המפלגתי, ואינטלקטואלים בבודפשט החלו בלחצים לשינוי. בהונגריה הקומוניסטית של תקופת יאנוש קאדאר הייתה סובלנות לארגונים פרטיים מסוגים שונים, שכן המבנה החברתי והכלכלי של תקופת קאדאר נסמך בחלקו על יוזמה פרטית בקנה מידה קטן. ההתארגנות האינטלקטואלית הפכה עד מהרה לזרעיהן של מפלגות. ליברלים צעירים יצרו את הפדרציה של הדמוקרטים הצעירים, שהיא כיום "פידס - האיחוד האזרחי ההונגרי" היא המפלגה השמרנית ההונגרית, אנשי האופוזיציה הדמוקרטית ייסדו את "ברית הדמוקרטים החופשיים" (SzDSz) שהיא כיום מפלגה ליברלית בשם זה, והאופוזיציה הלאומנית ייסדה את "הפורום הדמוקרטי ההונגרי" שהיא כיום מפלגה נוצרית דמוקרטית. הפעילות הציבורית והפוליטית הגיעה לרמות שבהן לא הייתה מאז המרידה בשנת 1956. בשנה זו מינה קאדאר את קארוי גרוס כראש ממשלה, ושמר בידו את כהונת המזכיר הכללי של המפלגה הקומוניסטית.
בוועידת המפלגה הקומוניסטית, שנערכה במאי 1988, הוחלף יאנוש קאדאר, שבריאותו הידרדרה מאוד, כמזכיר הכללי של הוועד המרכזי של המפלגה הקומוניסטית בגרוס, אשר החזיק עתה בידיו את משרת ראש הממשלה וכן את משרת ראש המפלגה. גרוס הדיח את בני דורו של קאדאר מהנהגת המפלגה, וכן צירף להנהגה רפורמיסטים כאימרה פוסגאי. נראה היה כי הונגריה צועדת בנתיב שסומן ממוסקבה, שם החל מיכאיל גורבצ'וב ביישום רעיונות הפרסטרויקה. נראה כי גרוס, אשר החזיק בידו את רסן השלטון וריכז בידו את המשרות המשפיעות במדינה, באופן שלא נודע בהונגריה מאז ימי מתיאש ראקושי בשנות החמישים, יוביל את המדינה בנתיב המתון אל השינוי הדמוקרטי, תוך שמירת גבולות בטוחים שיותירו את השלטון בפועל בידי הקומוניסטים. אך האירועים התקדמו בקצב בו לא יכול גרוס לשלוט.
בהשראתו של גרוס קיבל הפרלמנט ההונגרי, שהיה בשנות הקומוניזם חותמת גומי להחלטות המפלגה, "חבילת דמוקרטיה" אשר כללה היתר לקיומם של איגודים מקצועיים, חופש האספה, חופש העיתונות, חוק בחירות חדש, ושינויים מהותיים בחוקה. ב-23 בנובמבר 1988 נאלץ גרוס לוותר על תפקיד ראש הממשלה לטובת מיקלוש נמט, סוציאליסט מתון. בפברואר 1989 אימץ הוועד המרכזי את הגדרת המרידה בשנת 1956 כ"התקוממות עממית". שיעור החברות במפלגה הקומוניסטית ירד לשפל. באפריל 1989 חתמה ברית המועצות על הסכמה להסיג את חייליה משטחה של הונגריה עד ליוני 1991.
ביוני 1989 נקבר מחדש בטקס ממלכתי הרפורמיסט אימרה נאג' שהיה מסמלי מרידת 1956, ולאחר שהוצא להורג, בימי המשטר הקומוניסטי, הושלך לקבר בשולי בית הקברות בבודפשט, אליו לא ניתנה גישה, וכך נותר עד קבורתו מחדש לאחר 31 שנים.
מפלגות מעברה של הונגריה החלו לקום שוב - מפלגת האיכרים הזעירים קמה לתחייה וכמוה המפלגה הסוציאל-דמוקרטית.
הגבול עם אוסטריה נפתח. בחודש ספטמבר אישר ראש הממשלה נמט למזרח גרמנים להימלט דרך שטחה של הונגריה למערב גרמניה. להחלטה זו היה חלק משמעותי בנפילת חומת ברלין בנובמבר באותה השנה. היה זה סופו המעשי של מסך הברזל.
באוקטובר 1989 התכנסה המפלגה הקומוניסטית בפעם האחרונה. בכינוס הוכרז על הקמת המפלגה הסוציאליסטית ההונגרית. הפרלמנט התכנס ואימץ חקיקה שאיפשרה משטר רב-מפלגתי ובחירות חופשיות. ב-23 באוקטובר 1989, הוא יום השנה השלושים ושלושה לפריצת המרד בשנת 1956, הוכרז על הקמת הרפובליקה ההונגרית החדשה, ועל ביטול הרפובליקה העממית ההונגרית, על הבטחת זכויות האדם והאזרח, הפרדת הרשויות, ושמירה על הקניין הפרטי. לנשיא זמני מונה מתיאש סורוס.
הבחירות החופשיות וממשלת הימין - מרכז
300px|ממוזער|אזרחים בבודפשט מחליקים על הקרח לצלילי מוזיקה מערבית ווידאוקליפים המוקרנים על מסך ענק, בפארק העירוני בבודפשט, ליד טירת ואידהוניאד
הבחירות הראשונות החופשיות לפרלמנט ההונגרי, התקיימו בשני סיבובים ב-25 במרץ וב-8 באפריל 1990. העם ההונגרי ראה בבחירות אלו כמשאל עם באשר לעברו הקומוניסטי. על אף שהמפלגות הקומוניסטיות חידשו את פניהן ואת מצען, והיה להן את היתרון של מפלגת השלטון, זכה הפורום הדמוקרטי ההונגרי בראשות יוז'ף אנטל ב-43% מן הקולות, והדמוקרטים החופשיים ב-24%. הפורום ההונגרי הדמוקרטי הקים קואליציית ימין-מרכז עם מפלגת האיכרים הזעירים והמפלגה הנוצרית דמוקרטית. באופוזיציה היו הדמוקרטים החופשיים, הסוציאליסטים, וברית הצעירים הדמוקרטים. לאחר מותו של אנטל בשנת 1993 הוחלף על ידי בטר בורוש. ממשלות אנטל ובורוש יצרו דמוקרטיה פרלמנטרית מתפקדת ופעילה והניחו את היסודות לכלכלת שוק חופשית. בין היתר נפתחה בורסה בבודפשט בשנת 1990. ביוני 1990 לא השתתף צבא הונגריה בתמרוני ברית ורשה וב־1991 נסוגו אחרוני החיילים הרוסים משטחה של הונגריה.
הניסיונות הכלכליים הביאו למשבר, שכן הונגריה לא הצליחה במשימה לעבור לכלכלת שוק תוך שמירה על רמת החיים. סגירתם של מפעלים רבים, ופיטורים של עובדים רבים הביאו לאבטלה ולאינפלציה שהגיעה לשיעור של 35% בשנת 1994. רבים החלו להתגעגע אל הביטחון הכלכלי שהיה להם בימי קאדאר, וקואליציית הימין-מרכז איבדה את התמיכה העממית.
העידן החדש
במאי 1994 שבו הסוציאליסטים לשלטון בהנהגתו של גיולה הורן. מסע הבחירות התמקד בנושאים כלכליים ובירידת רמת החיים. שיעור הצבעה גבוה דחק את קואליציית הימין-מרכז, אך העניש באותה המידה את הקיצונים מימין ומשמאל. הורן יצר קואליציה עם הדמוקרטים החופשיים, תוך שהוא מבטיח לשמור על חירויות האזרח והחופש הכלכלי. ואכן ממשלתו המשיכה בהליך ההפרטה, ובניסיונות לשפר את כלכלת המדינה. הממשלה קיימה מדיניות של הצטרפות למוסדות אירופיים ומערביים והתפייסות עם שכנותיה. בשנת 1997 החלה הונגריה בהליכי הצטרפות לברית נאט"ו, לאחר שהדבר הובא להכרעה במשאל עם. שיחות על הצטרפות הונגריה לאיחוד האירופי החלו אף הן בשנת 1998.
בבחירות של שנת 1998 כשלה ממשלתו של הורן. אכזבה מקצב השינוי הכלכלי, שיעור פשיעה גובר, ניסיונות כושלים לבצע תוכנית לסכר על נהר הדנובה ושחיתות במנגנון הממשלתי הביאו לשובה של קואליציית הימין-מרכז לשלטון במאי 1998, בראשותו של ראש הממשלה ויקטור אורבן בן ה-35. ממשלתו של אורבן הבטיחה להגביר את שיעור הצמיחה, להדביר את האינפלציה ולהפחית את המיסים. על אף שאורבן הבטיח להמשיך במדיניות החוץ של הורן, ועל אף הצטרפותה הרשמית של הונגריה לנאט"ו בשנת 1999 הכעיס אורבן גורמים רבים כאשר היה לקול קולני הקורא לשיפור תנאי המיעוט ההונגרי במדינות הסובבות את הונגריה. ביוני 2001 אישר הפרלמנט חוק המקנה להונגרים אתנים החיים ברומניה סלובקיה, סרביה, קרואטיה וסלובניה זכות לעבוד, ללמוד וליהנות מביטוח רפואי בהונגריה באופן זמני. נושא זה עודו מעסיק את הפרלמנט ההונגרי. החוק תוקן בשנת 2003 ובדצמבר 2004 הועלתה למשאל עם הצעה לחוק המקביל לחוק השבות במדינת ישראל, המאפשר להונגרים אתנים אזרחות הונגרית מלאה. על אף שההצעה זכתה לרוב, הרי שבמשאל לא השתתף שיעור האזרחים הדרוש על פי החוקה על מנת להפוך את ההחלטה למחייבת.
בדצמבר 2002 הוזמנה הונגריה, ביחד עם תשע מדינות אחרות, להצטרף אל האיחוד האירופי, בוועידת האיחוד האירופי שהתקיימה בקופנהגן. הצירוף הפך לרשמי ב-1 במאי 2004, לאחר שמשאל עם שהתקיים ב-12 באפריל 2003 אישר ברוב גדול את ההצעה.
בבחירות באפריל 2002 זכתה שוב המפלגה הסוציאליסטית, והקימה ביחד עם שותפתה הליברלית "הדמוקרטים הצעירים" קואליציה של מפלגות שמאל. עיקר תפקידה של ממשלה זו, אותה הקים פטר מדיישי, היה לפעול לעמידה בתנאים ובדרישות המוקדמות שהציב האיחוד האירופי לקראת צירופה של הונגריה לשורותיו. ביולי 2002 הובך מדיישי באמצעות גילויים כי שימש כסוכן חשאי בשורות הקומוניסטים בשנות השבעים והשמונים. בספטמבר 2004 התפטר מדיישי בעקבות משבר קואליציוני והוחלף בפרנץ ג'ורצ'ני, יליד 1961.
בבחירות באפריל 2006 התחזקה המפלגה הסוציאליסטית, והקימה ביחד עם שותפתה הליברלית "הדמוקרטים הצעירים" קואליציה של מפלגות שמאל. הפרלמנט החדש התכנס בסוף מאי 2006, והממשלה החדשה הוקמה ביוני 2006.
הממשלה החדשה הציגה תוכניות להגיע לאיזון ולצמיחה כלכלית בת קיימא על ידי הסרת סובסידיות לצמיחת רמת החיים, שלא ציינה במהלך מסע הבחירות שלה.ב-2006 פרצו מהומות במדינה ה-17 בספטמבר ל-23 באוקטובר 2006. זאת בעקבות נאום מוקלט של ראש הממשלה פרנץ ג'יורצ'אן שבו התוודה כי מפלגתו שיקרה לבוחרים. זו הייתה המחאה הראשונה המתמשכת בהונגריה מאז 1989. משנת 2007, כאשר האינפלציה הנגרמת כתוצאה מהעלאות מס הפחיתה את רמת החיים, התארגנו מחדש המגזר הציבורי, מגזר האנרגיה, היחסים עם עסקים פרטיים, מערכת הבריאות ומערכות הרווחה. המדינה הצטרפה לאזור שנגן בסוף 2007.
בשנת 2008, הקואליציה התפרקה בשל מחלוקת שעסקה שאלה האם הצד הביטוחי של תחום הבריאות צריך להיות בבעלות המדינה והפוליסות שלה יוחלטו על ידי המדינה (כפי שהעדיפו הסוציאליסטים) או על ידי חברות פרטיות (כפי שהעדיפו הליברלים).עימותו היה בעקבות תוצאות משאל עם, ביוזמת פידס, שהקרא לביטול שכר הלימוד באוניברסיטה, תשלומים ישירים של חולים מבוטחים על קבלת טיפול רפואי ושכר יומי בבית החולים על ידי מטופלים מבוטחים. כך נעצר למעשה הארגון מחדש של שירותי הבריאות, בעוד שהם נשארו בבעלות ציבורית לחלוטין. מסיבה זו הליברלים עזבו את הקואליציה ומאז שלטו הסוציאליסטים בממשלת מיעוט.
המשבר הכלכלי של 2008 גרם לאילוצים תקציביים נוספים. לאחר התפטרותו של גיורצ'אני הציבו הסוציאליסטים "ממשלת מומחים" בראשות גורדון ביינאי במרץ 2009, שקיבל החלטות מאקרו כלכליות חיוניות בלבד.
עידן אורבן והחוקה החדשה
פידס בראשות ויקטור אורבן עלתה לשלטון בבחירות הכלליות בשנת 2010 וזכתה בשני שלישים מהמושבים בפרלמנט. בבחירות המוניציפליות בסתיו זכתה פידס ברוב כמעט בכל הבחירות המקומיות וראשות העירייה, וזכתה במעוזים המסורתיים של המפלגות הליברליות.
ממשלת אורבן קידמה חוקה חדשה בשנת 2011 שנכנסה לתוקף ב-1 בינואר 2012. כך תמה הרפובליקה ההונגרית השלישית והחלה הרפובליקה ההונגרית הרביעית.
החוקה שינתה את שמה הרשמי של המדינה מ"רפובליקה" ל"מדינתם של ההונגרים". בנוסף אושר חוק הפוגע בעצמאותו של הבנק המרכזי ואנדרס בקה, נשיא בית המשפט העליון, פוטר מתפקידו לטובת הסנדקית של אחד מילדיו של אורבן. בשלהי 2011 אורבן העביר הצעת חוק שלפיה מפלגתו תוכל להחזיק בשני שלישים מהמושבים בפרלמנט גם אם זכתה רק ב-25% מקולות הבוחרים, כדי לאפשר למפלגה להעביר חקיקה באופן חופשי ללא אישור של מפלגות נוספות. באותה תקופה סקרי אמצע הכהונה לא ניבאו את התוצאות להן קיווה אורבן. עם הזמן, דאג אורבן למלא את שורותיהם של המוסדות הקיימים באנשיו ובתומכיו. הרשות השופטת ורוב כלי התקשורת הוכפפו לממשלה באמצעות לחצים וחקיקה. בשל סוגיות כמו כלכלה, הגירה וחקיקה, היו סדרת עימותים בין ממשלתו לאיחוד האירופי במהלך העשור השני של המאה ה-21.
אורבן ויתר על הרעיון של מדינת הרווחה וקבע כי הכלכלה ההונגרית חייבת להיות כלכלה מבוססת עבודה. עד שנת 2014 בוצעו שיפורים משמעותיים בירידה באבטלה (מ-11.4% בשנת 2010  ל-7.1% בשנת 2014) וייצרו צמיחה כלכלית (שהגיעה ל -3.5% בשנת 2014, הערך הגבוה ביותר בקרב המדינות החברות באיחוד האירופי). אבל הצמיחה הייתה לא שוויונית במידה רבה: העושר של 20% העשירים בחברה גדל באופן משמעותי, בעוד החלק של האנשים שחיים מתחת לקו העוני עלה מ-33% בשנת 2010 ל-40% בשנת 2014. הממשלה הפכה את מערכת החינוך לריכוזית יותר, והחלה תוכנית בת מספר שנים להעלאת שכרם של מורים ואנשי מקצוע בתחום הבריאות.
באוקטובר 2019 זכתה האופוזיציה בבחירות לראשות העיר בבירה בודפשט, כלומר ראש הממשלה אורבן והברית בין פידס ליוביק ספגו תבוסה גדולה לראשונה מאז 2006. בנובמבר 2020 הכריזו שש מפלגות באופוזיציה, משמאל עד ימין, שהן ירוצו יחדיו בניסיון להחליף את ממשלת פידס. הן הפסידו בבחירות ואורבן המשיך לכהן.
סויוז 30
סויוז 30 (ברוסית: Союз-30) היא חללית מסדרת סויוז שהמריאה ב-27 ביוני 1978 מקוסמודרום בייקונור שבקזחסטן במסגרת תוכנית אינטרקוסמוס כשעל סיפונה זוג קוסמונאוטים: פיוטר קלימוק ומירוסלב הרמשבסקי מפולין, נציג פולני ראשון בחלל. החללית הייתה צריכה לעגון בתחנת חלל סאליוט 6 ולהביא משלחת ביקור השלישית, והעגינה בוצעה ב-28 ביוני לתא העגינה האחורי. לאחר העגינה עבר הצוות לתחנת החלל בה שהו כבר באותה העת ולדימיר קובליונוק ואלכסנדר איוואנצ'נקוב. במשך שבוע ביצע הצוות שמנה ארבעה אנשים מספר ניסויים בתחומי הטכנולוגיה, הביולוגיה והרפואה. בנוסף בוצעו צילומי פולין מהחלל.
ב-5 ביולי 1978 הקוסמונאוטים שהגיעו לחלל בחללית סויוז 30 נכנסו לתא החללית התנתקו מתחנת החלל וחזרו לכדור הארץ.
לוק מונטנייה
לוק מונטנייה (בצרפתית: Luc Montagnier; 18 באוגוסט 1932 – 8 בפברואר 2022) היה וירולוג צרפתי, חוקר במכון פסטר, חתן פרס נובל לפיזיולוגיה או לרפואה לשנת 2008 על גילוי נגיף האיידס, יחד עם פרנסואז בארה-סינוסי.
תולדות חייו
מונטנייה נולד בכפר שברי (Chabris), סמוך לטור בצרפת. כבר בילדותו החל מתעניין במדעים לאחר שאביו, רואה חשבון במקצועו, ניהל ניסויים בסופי שבוע במעבדה קטנה בבית. את לימודיו התיכוניים השלים בעיר שטלרו (Châtellerault) ותואר ראשון במדעי החיים סיים בשנת 1953 באוניברסיטת פואטייה, בעיר פואטייה (Poitiers) במרכז צרפת. הוא המשיך בלימודים מתקדמים באוניברסיטת פואטייה ובאוניברסיטת פריז שם הוענק לו בשנת 1955 תואר מתקדם במדעים (בצרפתית: licence ès sciences). הוא המשיך בלימודי רפואה בסורבון ואף שימש כעוזר בהוראת פיזיולוגיה בעת לימודיו. בשנת 1960 הוענק לו תואר דוקטור ברפואה. מיד עם תום לימודיו הוא החל לעבוד כחוקר במרכז הלאומי למחקר מדעי (CNRS), מכון המחקר הממשלתי הגדול בצרפת, אולם זמן קצר אחר כך עקר ללונדון למשך שלוש וחצי שנים, שם חקר במועצת המחקר הרפואי בקרשלטון (אנגלית: Medical Research Council at Carshalton). בין השנים 1963–1965 עבד במכון לווירולוגיה בגלאזגו שבסקוטלנד, שם גילה יחד עם החוקר איאן מקפירסון, כי אגר הוא מצע גידול טוב לתרבית תאים סרטניים. הטכניקה המעבדתית שפיתח אומצה בתחום חקר גורמי הסרטן. בשנת 1965 שב לעבוד בצרפת.
בין השנים 1965–1972 עבד כמנהל מעבדה במכון קירי (אשר נקרא אז "מכון הרדיום"). בשנת 1972 הוא יסד ועמד בראש היחידה לוירולוגיה אונקולוגית במכון פסטר, שם ניסה לאתר גורמים וירליים למחלות סרטניות. בשנת 1982 החל לחקור את הגורם הווירלי למחלת האיידס זאת בשיתוף פעולה עם עמיתיו למכון פרנסואז בארה-סינוסי וג'אן-קלוד שרמן. גם לאחר גילוי נגיף האיידס המשיך מונטנייה לחקור בתחום זה, כדי לזהות תרופות אפשריות למחלה.
מונטנייה התחתן עם דורתיאה אקרמן בשנת 1961. לזוג שלושה ילדים.
גילוי נגיף האיידס
בשנת 1982 פנה אל מונטנייה הרופא וילי רוזנבאום אשר עבד בבית החולים Hôpital Bichat בפריז וביקשו לחקור את האפשרות כי הגורם לסינדרום חדש ומסתורי, אשר זכה לשם איידס (AIDS), הוא נגיף. לרוזנבאום חלק מכריע בגילוי נגיף האיידס כיוון שהוא השמיע לא אחת את השערתו כי מקור המחלה הוא נגיפי בכנסים מדעיים. רוזנבאום היה זה שנטל ביופסיה של בלוטת הלימפה מאחד מחוליו, דגימה שבה התגלה הנגיף.
בשנת 1983 קבוצה של חוקרים ורופאים, בראשותם של מונטנייה ופרנסואז בארה-סינוסי, גילתה את הנגיף גורם המחלה. תחילה כונה הנגיף בשם (LAV-lymphadenopathy-associated virus), שנה אחר כך, לאחר שקבוצת חוקרים אמריקאים בראשות רוברט גאלו איששה את התגלית קיבל הנגיף כינוי חדש בשם (HTLV-III ,human T-lymphotropic virus type III).
בשנת 2008 נראה שהמחלוקת יושבה באופן סופי לאחר שהוכרז על הענקת פרס נובל לפיזיולוגיה או לרפואה למונטנייה ולפרנסואז בארה-סינוסי על תגלית נגיף האיידס, מבלי שוועדת הפרס הזכירה את עבודתו של גאלו.
מונטנייה הוא מייסד משותף לקרן העולמית למחקר ומניעה של איידס וניהל במשותף את התוכנית הבינלאומית לשיתוף פעולה וירולוגי.
פרסים והנצחה
מונטנייה קיבל למעלה מ-20 פרסים חשובים, ביניהם:
רצועת בקעים
רצועת בקעים היא מבנה גאולוגי המופיע בכמה הרי געש, בייחוד הרי הגעש מטיפוס חרוט מגן של איי הוואי, שבהם סדרה ליניארית של מערכות סדקים במורדותיו של הר הגעש מאפשרת ללבה להתפרץ מאגפיו של הר הגעש במקום מפסגתו. לדוגמה, ההתפרצות הנוכחית של הר הגעש קילוואה בהוואי מתחוללת ברציפות מאז 1983 מחרוט האפר של פּוּ אוֹאוֹ (Puʻu ʻŌʻō) השוכן ברצועת הבקעים המזרחית של קילוואה, כ-15 קילומטרים מזרחה מלוע הר הגעש הראשי בפסגת ההר. רצועות בקעים נוטות להתפשט בקו ישר כמו קרניים היוצאות מפסגת הר הגעש. במרבית הרי הגעש של הוואי יש שתי רצועות בקעים ולפעמים שלוש. הלבה המצטברת מהתפרצויות חוזרות ונשנות מרצועת הבקעים היא הגורם לצלליתם המוארכת של הרי הגעש של הוואי (צורה המכונה "חרוט מגן"). ייתכן שהדוגמה הטובה ביותר לכך היא הר הגעש מאונה לואה. פירוש שם ההר בהוואית הוא "הר ארוך".
מקורם של ההעתקים המרכיבים את רצועת הבקעים בהתפשטות הקרום בסביבת הר הגעש. ככל שהר הגעש מטיפוס חרוט מגן צובר יותר חומר, כך הוא נעשה כבד יותר והוא מתחיל לשקוע עקב כוח המשיכה. עקב כך נמתחים פני השטח במדרונות ההר ונשברים.
הסיבה לכך שלבה מתפרצת לעיתים כה קרובות מאגפי הרי הגעש היא כוח המשיכה. קל יותר ללבה נוזלית כבדה לזרום אופקית ולהתפרץ מצדי ההר, מאשר להידחף מאות או אלפי מטרים במעלה צינור ההזנה המוביל לפסגת ההר (ראו שרטוט). מערכת של סדקים ושברים המרכיבה את רצועת הבקעים מאפשרת לתופעה זו להתרחש ביתר קלות.
סטניסלב ברצקי
סטניסלב ולרייביץ' ברצקי (ברוסית: Станислав Валерьевич Барецкий; נולד ב־8 במרץ 1972) הוא מוזיקאי ואיש בידור רוסי. בשנים 2005–2008 חבר בלהקת לנינגרד. הוציא שבעה אלבומי סולו ואלבום אחד משותף עם להקת EU.
ביוגרפיה
סטניסלב ברצקי נולד ב-8 במרץ 1972 בעיר לומונוסוב. סיים בית ספר מקצועי עם מקצוע נהג. בשנת 2005 הביע את כוונתו להיכנס לפקולטה למינהל עירוני.
בסוף שנות ה-80 - תחילת שנות ה-90, בזמנו הפנוי מלימודים בבית ספר מקצועי, עבד כקברן בבית קברות, שם סידר אותו דודו. מכיוון שלדברי ברצקי שילמו יפה, הוא פתח בכסף שנצבר בית קפה-בר.
יצירה
ברצקי החל לכתוב שירה בגיל 14, רק ב-2002 החליט לכתוב שירים על פיהם. בתקופה שבין 2003 עד 2004 הקליט שני אלבומי סולו, חלק מהשירים נוגנו ברדיו "פטרוגרד - שאנסון רוסי".
בשנת 2004, הצמד האלקטרוני "EU", מעיר הולדתו לומונוסוב, התעניין בעבודתו. הם הזמינו אותו להקליט אלבום ולבצע קונצרטים במועדונים.
בנוסף לקונצרטים עם "צעצועי חג המולד" במוסקבה ובסנט פטרסבורג, סטס הצטרף להרכב הקונצרטים של להקת לנינגרד, כתב את המילים לשירים "נבסני טניס" ו"קרדיט" מאלבום "Hleb".
רוברט ברנשטיין
רוברט ברנשטיין (באנגלית: Robert L. Bernstein) (5 בינואר 1923 - 27 במאי 2019) היה מו"ל ופעיל זכויות האדם אמריקאי.
קריירה בהוצאה לאור
ברנשטיין החל כנער שליח בהוצאת סיימון את שוסטר ב-1946, עבר לרנדום האוס ב-1956, והחליף את בנט סרף כנשיא ומנכ"ל ב-1966. הוא ניהל את "רנדום האוס" במשך 25 שנה. כותבים אמריקאים רבים עברו תחת ידיו, בהם ויליאם פוקנר, ג'יימס מיצ'נר, ד"ר סוס, טוני מוריסון וויליאם סטיירון.
לאחר הזמנתו לברית המועצות כחלק ממשלחת התאחדות המו"לים האמריקאית, הוא החל להתעניין בסופרים שלא יכלו להוציא את כתביהם בארצותיהם. בהתחילו עם אנדריי סחרוב וילנה בונר, הוא הבטיח שיצירותיהם של כותבים כמו ואצלב האוול, חקובו טימרמן ווואי ג'ינגשנג יוצאו לאור סביב העולם.
ברנשטיין היה גם בין הפעילים המרכזיים במסע הציבורי לשחרורו של יורי אורלוב, מייסד קבוצת הלסינקי.
פעילות למען זכויות אדם
לאחר החוויה במוסקבה ב-1973, ברנשטיין חזר לארצות הברית והקים את "הקרן לדיבור חופשי", שהפכה לאחר מכן למשמר זכויות האדם (HRW). כיום, ארגון זה מונה יותר מ-200 עובדים ומכסה כ-70 מדינות. עם משרדים ביותר מעשרה אתרים, הארגון ידוע בפעילות למען תחום רחב של נושאים, הכוללים זכויות האישה, זכויות הילד, צדק בינלאומי, אחריות של חברות על זכויות אדם, פליטים, משלוחי נשק וזכות הדיבור בכל העולם. ברנשטיין שימש כיו"ר הארגון במשך 20 שנה. הוא משמש גם יו"ר של כבוד לארגון זכויות האדם הסיני הגדול ביותר "זכויות אדם בסין", בעל משרדים בניו יורק, הונג קונג ובריסל.
באוקטובר 2009 כתב ברנשטיין מאמר מערכת בניו יורק טיימס המבקר את ארגון משמר זכויות האדם על טיפול לא הוגן במדינת ישראל. הוא טען שהארגון שהוא הקים "איבד את ההבחנה בעימות בו ישראל מותקפת באופן חוזר ונשנה על ידי החמאס והחזבאללה, ארגונים הפוגעים במכוון באזרחים ישראליים ומשתמשים באזרחיהם כמגן אנושי". הוא גם טען שישראל היא המדינה החופשית היחידה באזור, ולמרות זאת, היא זאת שמותקפת ביותר על ידי הארגון.
בעקבות הביקורת הקים ב-2011 ארגון חדש לשמירת זכויות האדם בשם Advancing Human Rights (AHR).
הכרה בינלאומית
ברנשטיין זכה לפרסים ותוארי כבוד רבים, ביניהם:
הוא קיבל תואר דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטאות רבות בהן סוורתמור קולג, בית הספר החדש אוניברסיטת הוספטרה, בייטס קולג', טוגלו קולג ואוניברסיטת ייל.
באוניברסיטת ייל זכה ברנשטיין להערכה של חברים ועמיתים על ידי הקמת קרן המלגות לזכויות האדם הבינלאומיות ע"ש רוברט ברנשטיין בבית הספר למשפטים של ייל. המלגות מוענקות לשניים או שלושה בוגרים המתמסרים לקידום הגנת זכויות האדם בעולם. לדברי הקרן "הוא הקדיש את חייו להגנה הפעילה על זכות הדיבור ועל קרבנות של אי צדק והתעללות בכל העולם. כאחד מהקולות המשפיעים במו"לות האמריקאית לאורך עשרות שנים, הוא מהווה גם כוח מוביל בהתפתחות תנועת זכויות האדם העולמית". קרן דומה הוקמה בבית הספר למשפטים של אוניברסיטת ניו יורק, המעניקה הזדמנות לבוגר בית הספר אחד בשנה לעסוק במשרה מלאה בזכויות האדם בסין.
ברנשטיין נפטר במנהטן ב-27 במאי 2019.
קישורים חיצוניים
- לזכרו של רוברט ברנשטיין, ג'רלד שטיינברג באתר 'מידה', 16 ביוני 2019.
משקל (פיזיקה)
משקל (באנגלית: Weight) של גוף מוגדר (אופרטיבית) כתוצאה של שקילת הגוף; השקילה נעשית על ידי תליית הגוף על דינמומטר (מד-כוח); הוריית הדינמומטר היא גודל המשקל, והכיוון שעליו מתייצב הדינמומטר הוא כיוון המשקל. המדידה צריכה להתבצע בתנאים שבהם הכוח היחיד הפועל על הגוף, מלבד הכוח שמפעיל עליו הדינמומטר, הוא כוח הכבידה. אפשר לשקול גוף גם באמצעות מאזניים מהסוג שיש להם משטח עליון שעליו מניחים את הגוף הנשקל (כדוגמת מאזני אדם). במערכת היחידות הבינלאומית (SI) משקל נמדד ביחידה ניוטון.
משקל ומסה
מסה של גוף היא תכונה פנימית שלו, והיא אינה תלויה במערכת הייחוס (להוציא אפקטים יחסותיים). מסה נמדדת ביחידות SI בקילוגרמים. משקל הוא כוח הפועל על הגוף ותלוי במסתו ובכוח הכבידה שמתקיימת במערכת הייחוס, הוא נמדד ביחידות ניוטון. המסה קובעת גם את ההתמד של גוף, באופן שאינו תלוי במשקל.
המסה היא סקלר, כלומר, היא אינה פועלת בכיוון מסוים, אין לדוגמה משמעות לטענה שהמסה היא 50 ק"ג בכיוון ימין. המשקל הוא גודל וקטורי כלומר הוא גודל שיש לו כיוון, ספציפית הכיוון אליו מאיץ הגוף כאשר פועל עליו כוח הכבידה בלבד. בתנאים בהם השפעת הכבידה מזערית, כגון בחלל, המסה של הגוף נשארת ללא שינוי.
בחיי היומיום, משתמשים לרוב במלה "משקל" במשמעות של "מסה", וזאת משום שבחיי היומיום איננו חווים שינוי משמעותי בכבידה הפועלת על עצמים סביבנו, ולכן בין המשקל למסה נשמר יחס קבוע. כשאנו קונים תפוחים, לדוגמה, אנו מודדים את מסת התפוחים בעזרת מכשיר המודד את הכוח שהתפוחים מפעילים על משטח או על קפיץ תלוי. מדידה זו אינה מודדת את מסת התפוחים, אלא את משקלם. כיוון שבין המשקל למסה יש יחס ישר, ניתן להסיק ממדידת המשקל את המסה. במדידה כזו אנו מסתמכים על כך שתאוצת הכובד שווה בקירוב בכל מקום על פני כדור הארץ (אך ראו הסתייגות בהמשך ערך זה). לכן, המשקל של שקית תפוחים לא תלוי במיקום שבו הוא נמדד. גם להבדל בין גודל סקלרי לוקטורי אין משמעות פרקטית בחיים היומיומיים של רובנו.
הסיבות להימתחות קפיץ דינמומטר שגוף תלוי עליו
יכולות להיות שתי סיבות להתארכות קפיץ דינמומטר כאשר תולים עליו גוף:
א. הגוף נמשך לגרם שמים. מכנים כוח משיכה זה כוח כבידה שמקורו בגרם שמים. את כוח הכבידה שמקורו בגרם שמים אפשר לחשב בעזרת חוק הכבידה העולמי של ניוטון, האומר שבין כל שני חלקיקים נקודתיים חומריים פועל כוח כבידה; כיוון הכוח הפועל על כל אחד מהחלקיקים הוא לעבר החלקיק האחר, וגודלו מקיים:
F = Gm1m2/r2
כאשר: m1 - המסה של אחד החלקיקים הנקודתיים
m2 - המסה של החלקיק הנקודתי האחר
G - קבוע הכבידה העולמי שערכו:(G = 6.67259(85)X10-11 (Nm2/kg2
r - המרחק בין שני החלקיקים
דוגמה 1: כאשר מכונית הנעה לאורך כביש ישר נבלמת - נוסעיה "נזרקים" קדימה ביחס למכונית. הסבר לתופעה במונחים הנדונים כאן: בתוך המכונית, בנוסף לשדה הכבידה האנכי שמקורו בכדור הארץ, יש במהלך הבלימה גם שדה כבידה אופקי בכיוון תנועת המכונית (כיוון מנוגד לתאוצתה) שדה כבידה זה קשור לתאוצת המכונית, והוא ש"זורק" את הנוסעים קדימה ביחס למכונית.
דוגמה 2: כאשר אדם נשקל על פני הארץ, לא באחד הקטבים, תוצאת השקילה נובעת הן מכוח הכבידה שמקורו בארץ, והן מתאוצת האדם בגין סיבוב הארץ סביב צירה. על האדם פועל כוח כבידה כולל (השקול לשני הסוגים של כוחות הכבידה), ואדם זה, אינו יכול לדעת על סמך מדידה, מהו מקור הכוח (משיכה של הארץ או תאוצתו). שדה כבידה כולל מכונה גם שדה כבידה נמדד.
על פי עקרון השקילות של איינשטיין אין שום ניסוי שבאמצעותו אפשר להבדיל, במדידות לוקליות, בין שני סוגי שדות הכבידה.
יחסיות המשקל
כאשר שוקלים שקית עם תפוחים במעלית נחה, מוצאים ערך מסוים למשקלם, לדוגמה 10 ניוטון. כאשר המעלית עולה בתאוצה המכוונת כלפי מעלה, מוצאים ערך אחר, לדוגמה 12 ניוטון. הערכים השונים הללו הם ביטוי לעובדה שמשקל, כמו גדלים רבים בפיזיקה, הוא גודל יחסי, התלוי במערכת הייחוס. משקל שקית התפוחים ביחס למעלית הנחה הוא 10 ניוטון ומשקלם ביחס למעלית המואצת הוא 12 ניוטון. התפוחים כבדים יותר במעלית המואצת.
את משקלו w, של גוף ביחס למערכת ייחוס מסוימת אפשר לחשב בעזרת הנוסחה:
w = mg
כאשר: m - מסת הגוף
חוסר משקל
דוגמה מוכרת היטב לחוסר משקל היא אסטרונאוטים הנמצאים במסלול לווייני סביב כדור הארץ. האסטרונאוטים חסרי משקל. הם, יחד עם הלוויין, מקיפים את כדור הארץ במסלול מעגלי ולכן ניתן להבין שפועל עליהם כוח כבידה שמקורו בארץ (משקל האסטרונאוטים שונה מכוח הכובד שמקורו בכדור הארץ הפועל עליהם), אולם גם האסטרונאוטים וגם הלוויין נעים באותה תאוצת נפילה חופשית יחסית לכדור הארץ, לכן התאוצה של האסטרונאוטים ביחס ללוויין היא אפס (g של האסטרונאוטים ביחס ללוויין הוא אפס), ולכן האסטרונאוטים חסרי משקל. כוח הכבידה הכולל (השקול של כוח הכבידה שמקורו בארץ וכוח הכבידה הקשור לתאוצה) הפועל על האסטרונאוטים הוא אפס. משקל של גוף שווה תמיד לכוח הכבידה הכולל הפועל על הגוף (אך הוא אינו שווה תמיד לכוח הכבידה שמקורו בגרם שמיים).
השתנות תאוצת הכובד על פני כדור הארץ
תאוצת הכובד היא התאוצה שעובר גוף כתוצאה מכח הכובד בלבד. מצב בו מופעל על גוף רק כח הכובד נקרא נפילה חופשית.
שדה הכבידה על פני כדור הארץ אינו אחיד ממש, אלא רק בקירוב. השוני בין מקומות שונים נובע מכך ש: ממוצע תאוצות הכובד, על פני כדור הארץ הוא בסביבות 9.8m/s², והתאוצות משתנות בטווח של עשיריות האחוז.
מכאן נובע, לדוגמה, כי משקלה של שקית תפוחים בשוק של ציריך יהיה גדול ב 0.24% ממשקל אותה שקית בבנגקוק.
הערות שוליים
Tương tác hấp dẫn
מרוואן עיסא
מרואן עבד אל-כרים עיסא (בערבית: مروان عبد الكريم عيسى. מכונה "אבו אלבראא'", נולד בשנת 1965), הוא סגן ראש הזרוע הצבאית של החמאס וממייסדי הארגון.
ביוגרפיה
נולד ברצועת עזה. מוצא משפחתו מהכפר בית טימא ששכן עד מלחמת העצמאות באזור אשקלון. ריצה עונש מאסר בישראל במשך חמש שנים בגין פעילותו בחמאס. בנוסף, ריצה עונש מאסר בבית הכלא של הרשות הפלסטינית במשך ארבע שנים, אך שוחרר עם פרוץ האינתיפאדה השנייה.
ב-10 בפברואר 2005 השתלט בראש עשרות חמושים מאנשי החמאס על בית הכלא ה"סראיה" שבעזה ורצח שלושה אסירים פלסטינים אנשי פת"ח, בעקבות חשד בשותפות ברצח קרוב משפחתו, אחמד עיסא. לדברי קצין בכיר בצה"ל, ספק אם הנרצחים היו קשורים לאירוע ההריגה של אחמד עיסא. לפני תוכנית ההתנתקות תפקידו היה מפקד המבצעים "לכיבוש ההתנחלויות". נחשב בידי קהילת המודיעין בישראל כאחד המחבלים המסוכנים והאכזריים באזור.
באוגוסט 2006 נפצע עיסא באגן בעת ניסיון סיכול ממוקד שכוון לצמרת ארגון החמאס ברצועה.
בנובמבר 2012, לאחר חיסולו של אחמד ג'עברי במסגרת מבצע עמוד ענן, מונה עיסא לתפקיד ראש הזרוע הצבאית של החמאס. המינוי נחשב כמפתיע, משום שהציפייה הייתה שימונה ראאד אל-עטאר. עם זאת, על פי גורמים שונים, מצרים התנגדה למינויו של אל-עטאר, בטענה שהיה מעורב במתקפת הטרור בגבול ישראל-מצרים סיני ביולי 2012, ומינויו היה גורם לפגיעה ביחסים בין החמאס לשלטון האחים המוסלמים במצרים. בעקבות כך, יש שראו בעיסא מנהיג כלפי חוץ בלבד, בעוד המנהיג בפועל היה אל-עטאר, שחוסל לבסוף במבצע צוק איתן.
חיים אישיים
אחיו וואיל עיסא שהיה ראש מחלקת הריגול הנגדי בביטחון הצבאי של המודיעין הצבאי חוסל על ידי הכוחות הישראליים במהלך מבצע שומר החומות. ביום החמישי של המבצע הופצץ ביתו.
אליס קאשל
אליס מרי קאשל (באנגלית: Alice Mary Cashel; 17 ביולי 1878 – 22 בפברואר 1958) הייתה לאומנית אירית, חברת מועצה מחוזית, ושופטת. היא הייתה אחת החברות המייסדות, יחד עם אני מקסווייני, של סניף קורק של קומן נה מאן, ארגון נשים רפובליקני פארה-צבאי.
תחילת דרכה
קאשל נולדה ב-17 ביולי 1878 בביר, מחוז אופאלי (אז - מחוז קינג), לביינרהאסט קאשל, מנהל תחנת הרכבת של מחוז טיפררי ומריה אגנס ליונס ממחוז קורק. היא נהייתה מורה ולמדה לקראת תואר באוניברסיטה המלכותית של אירלנד. בשנת 1895 אחותה אגנס קאשל נישאה לפוליטיקאי שין פיין ג'יימס אומרה.
פעילות רפובליקנית
קאשל הצטרפה למפלגת שין פיין ב-1907. היא פעלה במסגרת זו עם רבים מאזרחי קורק המובילים. יחד עם אני מקסווייני, היא הקימה את הסניף של קומן נה מאן בקורק בשנת 1914 והיא הייתה המזכירה המייסדת של סניף קורק של המתנדבים האירים. באותה העת היא התגוררה בבאלנגירי, מחוץ לעיר קורק, אך כשהבריטים גרשו את הפעיל הרפובליקני שון הגרטי מקורק, היא מסרה לו את הקוטג' שלה, שם הוא ואשתו חיו שנים רבות. בשנת 1916 קאשל כבר התגוררה בלימריק ולמדה על קיום מרידת חג הפסחא מהגרטי כשהיא ביקרה אצלו בחג הפסחא.
היא יצרה קשר עם תומאס מקרטין, אשר שלח אותה למטה המרידה בקורק, שם קיבלה פקודות מטיי בארי. התוכנית הייתה שהיא תשתמש בשם פרוטסטנטי כדי לקבל מכוניות ממוסך מקומי. המכוניות היו אמורות להגיע אז לקרי כדי לאסוף נשק. אך אז התקבלה ההודעה שרוג'ר קייסמנט נעצר והנשק נעלם, ולא היה צורך במכוניות. קאשל חיכתה להוראות נוספות בעוד המרידה התקיימה בדבלין. בשל הבלבול שנגרם על ידי הביטול של הפקודות, כמעט ולא הייתה פעילות לטובת ההתקוממות בקורק. קאשל קיבלה מידי הגרטי דו"ח כתוב לגבי המרידה, אותו למדה בעל פה ואז השמידה. היא אז נסעה לארצות הברית, וכתבה מזכרונה את הדו"ח, כדי להעבירו לפעילים שם. הזהירות שלה הוכיחה את עצמה, שכן כל האירים הקתולים שעלו לספינה נחקרו קודם על ידי הבריטים, והיא עברה בהצלחה שכן לא היו בידיה מסמכים מרשיעים. כשחזרה לאירלנד בינואר 1917, היא החלה ללמד בבית ספרה של מקסווייני בקורק.
ב-1918 עברה קאשל לגאלווי, שם היא גרה עם גיסה, אשר ביקש ממנה לסייע לבנו בריצתו בבחירות של מחוז ארמה. היא פעלה כמארגנת של קומן נה מאן בזמן שהותה שם, והקימה סניף בניורי. היא אז התבקשה להצטרף לאיימון דה ואלירה ושון מקנטי בדרי. המטרה הייתה שקאשל תתלווה אליהם בסבב ביקורים ברחבי אירלנד, ותקים סניפי קומן בכל מקום. כל סניפי מחוז דניגול של הארגון הוקמו על ידי קאשל. היא גם עבדה בבחירות בטיירון, מונהן וקאוואן. באספה אחת שארגנה, הייתה פשיטה של המשטרה, אשר הרסו את הבמה עליה עמדה. כשהיא גילתה שיש תוכנית לעצור אותה, היא ברחה, ונשארה במנוסה למשך מספר חודשים.
גיסה של קאשל, ג'יימס אומרה, היה לחבר בדאל אירן הראשון בינואר 1919. כשהוא נשלח לארצות הברית להמשיך את עבודתו עם דה ואלירה, היא ניהלה את עסק הצדפות שלו, ושמרה על פרופיל נמוך לזמן מה.
הזהות שלה הייתה ידועה למשטרה המקומית, אשר חששה שהיא תקבל משלוחי נשק בלתי חוקיים מארצות הברית. המשטרה נהגה לפשוט על ביתה מדי פעם, אך לא מצאו דבר. מסמכים שהחרימו ממנה עסקו בתזה שעבדה עליה, שעסקה במעיינות קדושים. עם זאת, קאשל נעצרה לפחות פעם אחת בתקופה זו, ושהתה בכלא בגאלוויי למשך שבוע.
מועצת המחוז ובחירה כשופטת
היא גם שיקמה סניף מקומי של המתנדבים האירים אשר התפרק, ונתנה להם פקודות. אחד התפקידים שלהם היה להשתלט על סחר הפוטין (משקה אלכוהולי אירי) באזור.
בסופו של דבר, פשטו על ביתה של קאשל בלאק אנד טאנס, במהלך מלחמת העצמאות האירית. קאשל ברחה לדבלין. שם למדה שעליה לנסוע לצרפת בעניינים משפחתיים, והיא ניצלה את הנסיעה כדי להיפגש עם שון או'קלי בפריז. אחר כך, חזרה קאשל לגאלוויי, שם עזרה לבטל החלטת מועצה לפיה גאלוויי לא תכיר בסמכות הדאל האירי. קאשל שוב נעצרה בינואר, כשניסתה להשתתף בישיבת מועצה. היא נכלאה יחד עם עוד פעילות, ביניהן אדה אינגליש ואניטה מקמהון, למשך כחצי שנה, ושוחררה ב-25 ביולי 1921.