cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
החי בארץ ישראל
גאוגרפיה
פעם בישראל חיו האייל האדמוני האריה האסייתי הבובאל הצפוני הברדלס האסייתי הגחן המצוי הדוב החום הסורי ההיפופוטם חדף המים חתול החולות הטרבנון החולתי הטברנון הלסתני יען הנגב כוח הנילוס לבנון החולה נברן המים עגולסת סדום הפרסף החיוור צב הביצות האירופי הצפע המזרחי הקטופה המצויה שבלולית הפיקרד שור הבר והנמר האנטולי אבל עכשיו הם נכחדו מישראל. כמה בעלי חיים נכחדו אך הושבו לטבע והם אייל הכרמל הדישון המרקאי היחמור הפרסי עז הבר הערוד הפרא הראם הלבן נמר המדבר ותנין היאור.
במפרץ אילת חיים 1270 מיני דגים, מעל 3000 מינים של חסרי חוליות ואלמוגים, עשרות מיני עופות, 4 מיני צבי ים, ומעל 10 זנים של יונקים ימיים. מפרץ אילת הוא קטן. ממדיו מגיעים לכדי 1% משטחו הכללי של ים סוף, שאף הוא איננו גדל בממדים עולמיים. כמותו הוא עמוק – 1860 מטר – ופתחו אל ים סוף עצמו רדוד וצר. טמפרטורות המים גבוליות: פחות מ-20 מעלות צלזיוס בחורף, וגם המליחות קיצונית, 4.1% מלחים. שני אלה מגבילים מאוד את תפוצת החי והצומח שבו. למרות כל אלה, שוניות ים סוף ומפרציו ידועות בעושרן והמגוון הביולוגי שלהן, והאחוז הגבוה של מינים אנדמיים (30%-35%).
הציפור הלאומית של ישראל היא דוכיפת היונק הלאומי הוא צבי ארץ ישראלי הנחש הלאומי הוא צפע מצוי העקרב הלאומי הוא נבו יריחו והפרפר הלאומי הוא כחליל השרבק.
מוצא החי בארץ ישראל הגיע, ככל הנראה, מארבעה מקומות גאוגרפיים:
בתקופה הפרה-היסטורית
בתקופות קדומות יותר הפאונה של ארץ ישראל הייתה מגוונת בהרבה וכללה בעלי חיים כגון פיל ישר-חט, קרנף סטפנורינוס, ג'ירף, ואף ממותה דרומית שממצאים שלהם נמצאו באתרים שונים בארץ, כדוגמת גשר בנות יעקב, בעלי חיים אלו ניצודו על ידי האדם הקדמון, שכבר בתקופות קדומות הוביל לשינויים אקולוגיים ולהכחדה.
באתר הארכאולוגי מחצבת רבדים התגלה חט באורך כ-2.5 מטרים של המין הנכחד פיל ישר-חט, שמתוארך לתקופה הפלאוליתית התחתונה, כחצי מיליון שנה לפני זמננו.
במכתש רמון נמצא קיר האמוניטים, בו טבועים מספר רב של אמוניטים, שהתקיימו בין תקופת הדבון עד לסוף הקרטיקון מלפני 410 עד 66 מיליון שנה מזמננו.
ב-1962, התגלו במקרה עקבות דינוזאורים בבית זית בנות כמה עשרות מיליוני שנים, והשתייכו ככל הנראה לסטרוטיומימוס.
ב-2015, שרידי שלד מאובן של אלאסמוזאור בן 85 מיליון שנה התגלו בערבה.
ב-2021, בחפירה בנחל חווארים שבנגב נמצאו מאובנים של זוחל ימי קדום, כמעט בשלמותו. גילו מוערך בכ-75 מיליון שנים. לפי הערכות מדובר במזוזאורוס.
בתקופת המקרא
התנ"ך עשיר באזכורים של נופי ארץ ישראל, הצומח והחי בה. אף על פי שהוא מתאר את קורות עם ישראל ומתמקד בעיקר באדם, הרי שבין דפיו נחשפות לא מעט ידיעות אודות בעלי חיים, בסוגיות הקושרות אותם לאדם: אלה המשמשים את האדם בביתו ובמשקו ואלה המזיקים לו.
בתקופה המקראית, החי של ארץ ישראל היה עשיר ומגוון. התנ"ך מזכיר כ-130 מינים של בעלי חיים, מתוכם כשליש הם עופות וכשליש הם יונקים.
במגילת שיר השירים, פרק ב' אפשר למצוא דימויים רבים המשתמשים במיני הצומח והחי של ארץ ישראל. ספר תהילים, פרק ק"ד מעניק לנו תיאור חזותי מרשים של המערכת האקולוגית בארץ. במקרא מתוארים גם בתי הגידול והקשר שלהם לבעלי החיים המאכלסים אותם, כגון: נופי מים, הרים סלעיים, מעזבות, חורשים ובמדבר.
בתנ"ך מצוינים לפעמים גם קבוצות של בעלי חיים. המיון של בעלי החיים בתנ"ך מבוסס בעיקר על תכונות חיצוניות, בהתאם למיון בעת העתיקה ובניגוד לטקסונומיה המודרנית.
בתקופה המודרנית
כיום, חיים בישראל בעלי החיים הבאים:
יונקים
בעברה, הכילה ארץ ישראל מגוון יונקים, אולם בתקופה האחרונה יונקים רבים כמו נברן המים, הברדלס האסייתי, הסנאי הזהוב ועוד נכחדו מאזור זה. בעידן המודרני, אוכלוסיות יונקים רבות כמו חתול החולות והצבוע המפוספס הנמצאים בסכנת הכחדה. נכון לשנת 2002, כ-57 מתוך 104 מיני היונקים החיים בישראל נמצאים בסכנת הכחדה. כמו כן, הטורף היבשתי הגדול ביותר בארץ ישראל שחי כיום הוא הצבוע המפוספס.
מיני יונקים שונים נכחדו עקב ציד לא מבוקר תחת השלטון העות'מאני ובמידה פחותה גם תחת שלטון המנדט הבריטי, בשל אי אכיפה של חוקי הציד. בתחילת המאה ה-20 נכחדו הראם הלבן (שהושב חזרה לטבע), הדוב החום הסורי, הברדלס האסייאתי והפרא הסורי (וכן גם מהעולם) מהאזור. חוקי הציד המודרניים אוסרים על כל ציד של יונקים, עופות, זוחלים ודו-חיים, למעט אלה הנחשבים למזיקים ובעלי חיים ספציפיים אחרים בעונות הציד. למרות זאת, להקות כלבי פרא מהווים איום גובר על יונקי הבר.
יונקים שונים כמו הראם הלבן, היחמור הפרסי אייל הכרמל והפרא הפרסי (במקום הפרא הסורי) נכחדו מהאזור והושבו בחזרה לטבע.
זוחלים
בארץ ישראל חיים כ-85 מיני זוחלים, מגוון גדול יחסית לשטחה המצומצם. מספר מיני הנחשים בארץ ישראל גדול ממספרם בכל יבשת אירופה. בין הזוחלים שנכחדו מהאזור בתחילת המאה ה-20 נכללים תנין היאור, צב הביצות האירופי, כוח הנילוס והצפע המזרחי. בין הזוחלים האנדמים לישראל ולסביבתה הקרובה נכללים שחור ראש שלווני, שנונית באר שבע, צב יבשה מדברי וצפע החרמון.
הזוחל הכבד ביותר שחי בישראל הוא צב ים גלדי, אשר נצפה בישראל אך ורק לעיתים נדירות ואינו מקנן בה, הכוח האפור הוא הלטאה הגדולה והכבדה בישראל, הזעמן השחור הוא הנחש הארוך בישראל, צפע מצוי הוא הנחש הנפוץ בישראל ושרף עין גדי הוא הנחש הארסי בישראל.
דו-חיים
בישראל 7 מיני דו-חיים. מספר הדו-חיים בישראל ירד באופן דרמטי מאז המאה העשרים בעיקר בשל ייבוש ביצות על ידי המתיישבים החדשים.
לדו החיים ממשפחת הסלמנדריים החיים בארץ, הסלמנדרה הכתומה וטריטון הפסים, מהווה ישראל גבול תפוצתם הדרומי.
העגולשון שחור גחון, אשר נחשב כבר משך עשרות שנים (עד 2011) כמין נכחד, החפרית המצויה וטריטון הפסים נמצאים בסכנת הכחדה חמורה בישראל.
עופות
בארץ ישראל כ-550 מיני עופות, מגוון גדול מאוד יחסית לשטחה הקטן. הסיבה העיקרית לריבוי המינים הוא מיקומה הגאוגרפי של הארץ על מסלול הנדידה העיקרי של מיני עופות רבים אשר מקננים במערב אסיה או באירופה וחורפים במזרח התיכון או באפריקה. כמו כן ארץ ישראל נמצאת במקום המפגש של שלוש יבשות, וכוללת מספר אזורים ביוגאוגרפיים שונים המספקים מגוון של בתי גידול. מסיבה זו הפכה ישראל ליעד צפרות עולמי חשוב.
הציפור הלאומית של ישראל היא דוכיפת מצויה.
בשנים האחרונות התרבו בארץ מינים פולשים, בעיקר עורב אפור, מיינה מצויה ודררה מצויה, הפוגעים באוכלוסיית העופות המקומית ובחקלאות עקב אופיים האגרסיבי.
דגים
בישראל חיים כיום כ-1,728 מיני דגים, מתוכם כ-410 בים התיכון וכ-1,270 בים סוף. השאר, כ-48 מינים, הם דגי מים מתוקים.
בשנת 1869 הסתיימה בנייתה של תעלת סואץ, שהביאה לנדידת בעלי חיים מהים האדום אל הים התיכון - "הגירה לספסית".
הדג הגדול בעולם, כריש לווייתני, נצפה בישראל כמה פעמים. כמו כן נצפה במפרץ אילת כריש טיגריסי.
חרקים
כיום בישראל חיים כעשרות אלפי מיני חרקים - כ-4,000 מיני חיפושיות; כ-3,000 מיני זבובאים; כ-1,100 מיני דבורים; כ-800 מיני פשפשאים; כ-398 מינים ותת-מינים של נמליים (נכון ל-2020) כשאחד הסוגים הבולטים בה הוא נמלת קציר; כ-140 מיני פרפרים; כ-100 מיני חגבים; כ-21 מיני גמלי שלמה; ועוד.
סגה הוא החרק הגדול בישראל.
עכבישניים
בסדרת העכבישאים, עד כה תוארו בישראל כ־800 מינים שלהם (הנחלקים בין כ־52 משפחות מתוך 128 משפחות בכל העולם). שני מיני העכבישים היחידים שמסוכנים לאדם וחיים בישראל הם האלמנה השחורה והארסן החום. כיום, מין העכביש הגדול ביותר שחי בישראל בפרט, ובמזרח התיכון בכלל הוא מברישמון הערבה, שהוא גם מין אנדמי לישראל ולירדן. עד לגילויו של מברישימון הערבה בחולות סמר נחשבה הפרוונית השחורה, הטרנטולה היחידה בארץ, לגדולה בעכבישי ישראל. ב-2022, התגלה מין חדש של עכביש בישראל באזור הערבה.
מסדרת העקרבים, חיים בישראל כ-20 מינים מתוכם כ-3 נחשבים למסוכנים לאדם: עקצן צהוב, קטלן דו-גוני וקטלן עב-זנב. העקרב הגדול בישראל הוא נבו יריחו, שגם נבחר לעקרב הלאומי בהצבעה שנערכה באתר ynet.
מסדרת העכשובאים, מצויות בישראל כ-5 משפחות.
מינים פולשים
במרוץ השנים לישראל פלשו 29 מיני דגי מים מתוקים, 18 מיני עופות, יותר מ-40 מיני חלזונות ויותר מ-200 מינים של חרקים.
מינים פולשים של חרקים הגיעו לישראל בצורות שונות: גידול אסור כחיית מחמד, דרך ייבוא תוצרת חקלאית וטובין שונים, התפשטות. החרקים הפולשים עשויים להביא לפגיעה בגידולים חקלאיים, בצמחי נוי, לפגוע בפאונה ובפלורה המקורית, להוות מפגע בריאותי ועוד.
מינים אנדמיים
בארץ ישראל חיים מינים אנדמיים, החיים רק בה, כמו: שבלול החרמון, שנונית באר שבע, צבי השיטים, עגולשון שחור-גחון ועוד.
בין המינים האנדמיים לישראל הנודעים נמצאים: צבי השיטים - אשר אוכלוסייתו האחרונה המונה בסביבות ה-30 פרטים חיה במתחם מגודר מיוחד בחי-בר יטבתה; עגולשון שחור-גחון אשר נחשב לנכחד עד לגילויו מחדש ב-2011; ועוד.
הכחדת בעלי חיים מקומיים
מספר רב של מינים נכחדו או שנמצאים על סף הכחדה בישראל בגלל הרס בית גידול; דוגמאות לכך: ייבוש החולה, כריית חול על חופי ישראל (המפריעה לצבים להטיל ביצים) ובניית ערים, כפרים וקיבוצים למיניהם. כמו כן, בעלי החיים נעלמים גם מסיבות אחרות: ציד בלתי חוקי, סחר, והשתלטות של מינים פולשניים אשר לא אמורים להיות בארץ וברחו מגני חיות ומחזיקי סחר בלתי חוקי. מינים אלה דוחקים את שאר המינים לצד; חלקם אוכלים אותם, פוצעים אותם או נושכים אותם (דוגמת הנוטריה), את חלקם מהססים לאכול מאי ידיעה, וחלקם פשוט אוכלים על חשבון מינים אחרים. יחמור פרסי נכחד בארץ והובא מחדש מאיראן. בנובמבר 2011 נתגלתה מחדש הצפרדע עגלשון שחור גחון, שנכחדה בעת ייבוש החולה. מינים רבים (כגון אריות או דובים) נכחדו מארץ ישראל וזאת בעיקר כתוצאה מציד לא מבוקר או אובדן שטחי מחיה.
מאמצי שימור מקומיים
על מנת להגן על עולם החי בארץ ישראל נעשים מאמצי שימור על ידי גורמים ממשלתיים כמו רשות הטבע והגנים והמשרד להגנת הסביבה, על ידי גורמים ציבוריים כמו החברה להגנת הטבע, וכן על ידי גורמים פרטיים כמו עמותות שונות (כדוגמת עמותת ע.ט.ל.ף). חוקים שונים כמו חוק להגנת חיית הבר, תשט"ו-1955 נועדו להגן על אוכלוסיות חיות הבר בארץ ישראל.
הכרזות על שמורות טבע
שמורות הטבע בישראל נועדו על מנת להגן על ערכי החי, הצומח והדומם הנמצאים בהם.
טיפול רפואי בחיות בר
רשות הטבע אחראית בין היתר על טיפול רפואי בחיות בר בישראל. היא עושה זאת על ידי ניהול בית החולים לחיות בר, שיתוף פעולה עם עמותות שונות כמו עמותת "למען חיות הבר" ופרויקטים שונים כמו "התוכנית לניטור מחלות בחיות בר בישראל".
בית החולים לחיות בר הוא בית חולים וטרינרי המעניק טיפול, במידת הצורך, לחיות הבר של ארץ ישראל. בית החולים שייך לספארי ולרשות הטבע והגנים בשיתוף עם עמותת המרכז הישראלי לשיקום חיות בר.
ה"חיבולנס" הוא מערך מתנדבים של רשות הטבע והגנים שנוצר על מנת להעביר חיות בר מוגנות פגועות מכל רחבי הארץ, אל בית החולים לחיות בר.
שימור והשבת בעלי חיים לטבע
בחוק הנוגע להשבת בעלי חיים לטבע בישראל נאמר כי כל בעל חיים אשר ידוע שבעבר היה נפוץ בישראל הוא בר החזרה, כשיוצאי דופן הם תנין היאור והדוב החום הסורי, שבגלל מזגם והמחסור בשטח למחייתם - יש איסור לנסות ולהחזירם לנוף הארצישראלי.
רשות הטבע והגנים פועלת על מנת להשיב את אותם בעלי חיים שנכחדו מארץ ישראל, ובעלי חיים אשר אוכלוסייתם נמצאת בסכנה. בין המינים שנכחדו והושבו בהצלחה בחזרה נמצאים: יחמור פרסי, פרא פרסי (אשר החליף את הפרא הסורי שחי בעבר בישראל ונכחד מן העולם), ראם לבן ואייל הכרמל. לשם השבת בעלי החיים בחזרה לטבע הארץ-ישראלי הוקמו שני מרכזי חי-בר בישראל - חי-בר יטבתה וחי-בר כרמל.
גם גני החיות במדינה לוקחים חלק במאמצי השימור המקומיים, ומנהלים פרויקטים שונים, שלעיתים מנוהלים יחד עם רשות הטבע והגנים, למען שימור ורביית בעלי חיים מקומיים. לדוגמה, הספארי ברמת גן המנהל פרויקט שימור לבעלי החיים: חתול חולות, פנק, זאב ערבי, צבוע מפוספס, ראם לבן ונשר המקראי; גן החיות התנכ"י המנהל פרויקט שימור לבעלי החיים: ראם לבן, יחמור פרסי ועוד; הגן הזואולוגי של אוניברסיטת תל אביב המנהל פרויקט שימור לבעלי החיים: עוזניית הנגב, נשר, עיטם לבן-זנב ומינים שונים של בזים; וגני חיות נוספים בישראל.
טיפול במינים פולשים ומזיקים
ביולי 2015, רשות הטבע והגנים הקימה בשיתוף פעולה עם המשרד להגנת הסביבה ובסיוע משרד החקלאות, את "היחידה הארצית לטיפול במינים פולשים".
הסברה וחינוך
רשות הטבע והגנים, החברה להגנת הטבע וגורמים נוספים מפעילים קמפיינים שונים על מנת להעלות את המודעות לשמירה על הסביבה ועל חיות הבר.
יחסי גומלין עם האדם
עקב שטחה הקטן של ישראל, והתפשטות השטחים העירוניים אל הטבע, גדל מספר המפגשים וההתנגשויות בין בעלי החיים בארץ לבין האדם.
בין המפגשים של חיות הבר בישראל והאדם נמצאים:
חקר החי בארץ ישראל
חוקרי הטבע הראשונים הגיעו לארץ לא רק ממניעים מדעיים, אלא גם מסיבות דתיות, וכהרפתקנים שנמשכו לאקזוטיקה של המזרח התיכון. ראשון חוקרי הטבע בארץ ישראל הידוע לנו הוא פייר בלון, אשר פרסם בשנת 1553 ספר על מסעותיו בין השנים 1546 ו-1549 ביוון, אסיה הקטנה, מצרים, ערב הסעודית וארץ ישראל. בין המינים המתוארים בספרו נמצא ארז הלבנון.
שימוש והפקת תועלת
מאז ימי קדם ועד היום השתמש האדם בארץ ישראל בבעלי החיים החיים בה למען תועלתו האישית.
בומבוס האדמה היא מין של דבורה אשר ממלאת תפקיד חשוב בהאבקת גידולים חקלאיים ברחבי הארץ.
ריף האלמוגים באילת מהווה אטרקציה תיירותית ומעניק לרשות הטבע והגנים הכנסה עבור תשלום הכניסה לאתר.
ביישובים ובערים
מבין מיני בעלי החיים שניתן למצוא בנוף העירוני נמצאים: חתול הבית, חולדה מצויה, קיפוד מצוי,לטאה שבלול הגינה חולד צב יבשה מצוי  עטלף פירות מצוי, זיקית ים תיכונית  מניפנית מצויה העורב האפור,הצוצלת הדרור והעורבני.
ב-16 ביוני 2016, אירע אסון העטלפים בחדרה, כאשר נהרס בניין נטוש ברחוב תרנ"א בעיר בו שהו אלפי עטלפי פירות ועטלפים מסוגים אחרים, שמצאו בו את ביתם למעלה מ-20 שנה. אלפי עטלפים מצאו את מותם בעת ההריסה או מפציעות בימים שאחריה, במה שהיה אסון העטלפים הגדול ביותר הזכור בישראל.
תופעת חזירי הבר בחיפה
תופעת חזירי הבר בחיפה היא סוגיה העוסקת בתופעה בה משוטטים חזירי בר במרחב העירוני בחיפה. התופעה מתרחשת גם ביישובים אחרים כדוגמת נשר, טירת הכרמל, עספיא, דלית אל-כרמל ויישובי חוף הכרמל.
תופעת היעלים במצפה רמון
עם הזמן, הפכו היעלים לחלק מאורח החיים ביישוב ולמעין אטרקציה תיירותית. תיירים רבים המגיעים למקום מאכילים את היעלים, על אף האיסור לכך.
למרות זאת, היעלים המשוטטים מסבים נזק לפעמים, כאשר הם יכולים לטפס על גבי מכוניות ולשרוט אותן.
כמו כן, היעלים עצמם מסתכנים בנוכחותם ביישובים כאשר קרו מקרים בהם יעלים הותקפו על ידי כלבים משוטטים.
טורפים ביישובים
בשנים האחרונות יותר ויותר טורפים בישראל מתפשטים ונכנסים אל תוך יישובים וערים. המינים הנפוצים ביותר הם תן זהוב ושועל מצוי, אך התופעה קורית גם אצל הצבוע המפוספס והזאב מצוי במספרים פחותים בהרבה. מקרה נדיר שמעולם לא קרה שנית, קרה בשנת 2007, כשנמר מדבר נכנס אל בית במדרשת בן-גוריון, על מנת לטרוף את חתולת הבית.
הסכנה הגדולה בנוכחות טורפים אלו, מלבד הסכנה שבנשיכה עצמה, היא התפשטות מחלת הכלבת המסוכנת לאדם גם כן.
דוגמה לטורף ששוטט בחופשיות ברחבי עיר, היא רותי הצבועה. רותי היא צבועה מפוספסת שהתפרסמה עקב נוכחותה במודיעין, וניסיונות לכידתה שכשלו לאחר שזו שבה חזרה למודיעין בכל פעם שנלכדה ושוחררה. עם הזמן, הפכה רותי לסמל, והעלתה את המודעות בקרב הציבור לקונפליקט בין חיות הבר לבין הסביבה העירונית ומהו הפתרון הראוי לשילוב בניהם.
תופעת הכרישים בחדרה
תופעת הכרישים בחדרה היא תופעה בה כל שנה בעונת החורף, מתקבצים כמה עשרות, לרוב 20–30, כרישים במים הרדודים שסביב תחנת הכוח אורות רבין שבחדרה. התופעה קורת גם במים הרדודים סביב תחנות הכוח האחרות בארץ כמו באשקלון ובתל אביב, אך במספרים פחותים בהרבה, ולפעמים אף לא בכלל.
כמו כן, מיני הכרישים המגיעים לחופי ישראל במסגרת תופעה זו הם כריש עפרורי וכריש סנפירתן. בנוסף לכרישים אלו, ישנן תצפיות נוספות של צבי ים, תמנונים ובטאים, כדוגמת אברתן רחב שן, המגיעים במסגרת התופעה.
צפרות בישראל
עקב כך שישראל מהווה ציר נדידה חשוב מאוד למאות מיליוני עופות בכל שנה, הוקמו מספר מרכזי צפרות בתוך או ערים או בסמוך להם. לדוגמה, פארק ראש ציפור בתל אביב ופארק הצפרות באילת.
תיכון עירוני י"א
בית הספר התיכון עירוני י"א, הוא בית ספר תיכון בתל אביב, המתמקד בסיוע לתלמידים מתקשים בדרך של הוראה מתקנת.
החי בארץ ישראל
חיות הבר וצה"ל
במהלך שנות קיומו של צה"ל, ובמיוחד בשנותיו הראשונות, התרחשו מקרים רבים של מפגשים של צה"ל עם חיות הבר בישראל. העובדה שבסיסים ושטחי אש רבים חולשים על פני שטחים פתוחים ושמורות טבע, הביאו למספר גבוה של מפגשים והתנגשויות בין בעלי החיים לחיילים.
לדוגמה, בבסיס נבטים חי עדר צבאים ממין צבי ארץ-ישראלי שנכלא בתוכו כשנבנתה גדר הבסיס. תחילה נכלאו בתוכו צבאים מעטים, אך הם התרבו ומנו כ-25 פרטים. שוטטות הצבאים על מסלולי הטיסה בעת המראה או נחיתה של מטוסים עשויה להסתיים בהתנגשות ומסכנת הן את חיי הטייסים והן את חיי הצבאים. רשות הטבע והגנים וחיל האוויר כבר שיתפו פעולה בעבר בפעולה בה נלכדו צבאים מתוך העדר והוצאו אל מחוץ לבסיס. במבצע השתתפו כ-100 עובדים של הרשות ועוד כ-500 חיילים, ונתפסו כחמישה צבאים ששוחררו בנחל גרר.
תיכון עירוני י"א
ייחודו של בית הספר
בית הספר שוכן ברחוב שטריקר 19 (יהודה המכבי פינת ברנדיס), בצפון תל אביב, במתחם ששימש בעבר את בית החולים הירקון. בחלק הדרומי של המתחם שוכן הבניין החדש של הקונסרבטוריון הישראלי למוזיקה תל אביב.
החי בארץ ישראל
חיות הבר וצה"ל
כמו כן, חיל האוויר מתמודד גם עם בעיית נדידת להקות העופות בשמי ישראל. ב-30 השנים האחרונות נרשמו 3,000 תאונות בהן התנגשו ציפורים במטוסים. עקב כך, יצאו חיל האוויר והחברה להגנת הטבע בפרויקט משותף לצמצום המפגשים והפגיעות. לדוגמה, אלפי עופות שמחפשות מזון באתרי הטמנה בדרום מסכנות מטוסים הממריאים מבסיסים סמוכים.
תיכון עירוני י"א
היסטוריה
בית הספר התיכון עירוני י"א התפצל מתיכון עירוני ו' במחצית הראשונה של שנות ה-60 בניהולה של מרים יעקובוביץ' אשר ניהלה את בית־הספר עד לשנות ה-70, והוא נועד לבנות בלבד.
בשנים הראשונות פעל בית הספר במשכן זמני ברחוב בוגרשוב 67 בתל אביב, אשר שימש בעבר את בית־הספר (יסודי ותיכון דתי) וגן הילדים "מוריה", ובהמשך את "בית־ספר־תיכון דו שנתי מקצועי".
החי בארץ ישראל
חיות הבר והחקלאיים
במהלך השנים, נרשמו מספר תקריות בין חקלאים לבין זאבים ותנים הפוגעים בעדרי החקלאים. עם הזמן, נרשמו מספר פעמים בהם חקלאים הרעילו פגרים על מנת להרעיל את אותם זאבים ותנים, אך בסופו של דבר פגעו באוכלוסיות בעלי חיים אחרות כמו הנשר המקראי ואוכלי נבלות אחרים.
תיכון עירוני י"א
היסטוריה
בבניין היו שמונה חדרים ששימשו 12 כיתות לימוד. לכן נאלצו תלמידות רבות להתחיל את לימודיהן בשעה 12:00 (משמרת שנייה). לא זו אף זו, שתי כיתות פעלו בצריף ללא מאוורר כשרק מחיצת עץ פשוטה מפרידה בין הכיתות והכול בצמוד לגן ילדים. במבנה לא היה מקום לספריה או למעבדה וגם חצר לא הייתה.
כאשר בית הספר התיכון עירוני י"א הוקם התוכנית העירונית הייתה שמשכנו יהיה ברחוב מאפו 7, במקום תיכון עירוני ו' שהיה אמור לעבור למבנה ששימש את תיכון עירוני ה' ברחוב מזא"ה. עירוני ה' היה אמור לעבור לבניין חדש שנבנה עבורו ברח' ירמיהו (הבניין הנוכחי), אלא שהבנייה התעכבה בגלל קשיים תקציביים. בסופו של דבר עבר תיכון י"א בשנת 1967 לרח' מאפו 7 (שהיה ידוע כ"בית ויניק" שבשנות ה-40 שימש כמשכן לגימנסיה בן יהודה ובהמשך למוסדות אחרים). בבניין הסמוך אליו, מאפו 5, ששימש בחלקו את תנועת הנוער הדתית עזרא, היה אולם ששימש את בית הספר כאולם התעמלות.
החי בארץ ישראל
כסמלים לאומיים
כיום, מהווה הדוכיפת מצויה את הציפור הלאומית, כחליל השברק את הפרפר הלאומי, הצפע המצוי את הנחש הלאומי ונבו יריחו את העקרב הלאומי. עם זאת, לישראל אין חיה לאומית, והצבי הארץ-ישראלי מהווה את אחד מסמליה של ארץ ישראל הנקראת בתנ"ך גם ארץ הצבי.
תיכון עירוני י"א
היסטוריה
גם הבניין ברחוב מאפו לא התאים לבית הספר שהלך וגדל – בשנת 1968 למדו בו 650 תלמידות. חדרי הלימוד היו קטנים וצפופים, מקלט וחצר לא היו במבנה כך שבהפסקות התלמידות הסתובבו על המדרכה ועל הכביש. הבניינים ברחוב מאפו נועדו להריסה והתוכנית הייתה להקים מבנה חדש לבית הספר ברחוב שטריקר, ליד רחוב יהודה המכבי. בית הספר קלט גם בוגרי כיתה ח' שלא עברו את מבחן הסקר וכן תלמידים שנשרו מבתי ספר תיכוניים אחרים, תוך מטרה מוצהרת למנוע ככל הניתן נשירת תלמידים.
החי בארץ ישראל
בקולנוע ובטלוויזיה
בין סרטי הקולנוע אודות החי בארץ ישראל נמצאים: ארץ בראשית, סרט הטבע הישראלי הראשון באורך מלא; יללת הזאבים; וכנרת - ים של חיים, העוקב אחר החי בכנרת.
תיכון עירוני י"א
היסטוריה
בשנת הלימודים תש"ל (1970-1969) קלט בית הספר לראשונה מאז הקמתו בנים. באותן שנים פעלו בבית הספר החל מכיתה י' חמש מגמות: פדגוגית והומניסטית-ספרנות – במסלול לבגרות מלאה ומגמה לאומנות, שירותי תיירות ופקידות לתעודת גמר ממשלתית (בגרות חלקית).
שנת הלימודים תשל"ב (1972-1971) נפתחה כאשר בית הספר פעל במשכנו החדש ברחוב שטריקר. הבנייה הושלמה בזכות מימון נדיב שהתקבל מקרן פרץ נפתלי ועל כן נקרא בית הספר על שמו.
החי בארץ ישראל
בקולנוע ובטלוויזיה
בין סדרות הטלוויזיה אודות החי בארץ ישראל נמצאות: ישראל הפראית, חיות שטח וזן נדיר.
תיכון עירוני י"א
התלמידים
בבית הספר לומדים כיום כ-300 תלמידות ותלמידים בשכבות ט' עד י"ב. התלמידים באים ממגוון של סביבות תרבותיות, כגון: משפחות של עובדים זרים, שכונות שבהן רמת הלימודים נמוכה ביחס לממוצע, בעיקר בדרום תל אביב, יפו ופרוורי העיר, אך עם זאת כשליש מהתלמידים מגיעים משכונות צפוניות. כמו כן יש בבית הספר מגוון של לאומים ובהם: יהודים תושבי כל השכונות, ערבים תושבי יפו והשכונות הדרומיות, ובני עובדים מארצות חוץ.
תוכניות מיוחדות
בבית הספר פועלת תוכנית אות הנוער, שהיא מסגרת בינלאומית לחיזוק והעצמת בני נוער, הפועלת גם בישראל.
החי בארץ ישראל
בקולנוע ובטלוויזיה
בין סדרות הרשת אודות החי בארץ ישראל נמצאת כאן חיים.
גני חיות
בין גני החיות הפועלים בישראל בולטים גני חיות ואקווריום ספציפיים אשר שמים דגש במגוון המינים שלהם על מינים ארץ-ישראליים ברובם או אף במלואם.
תיכון עירוני י"א
תוכניות מיוחדות
בבית הספר פועלות קבוצות מתנדבים מהארגונים יחד מורים ועמותת פוש, שמסייעים לתלמידים מתקשים, בעיקר בהכנה לבחינות הבגרות.
החי בארץ ישראל
מוזיאונים
בישראל קיימים מספר מוזיאונים השמים דגש על החי בארץ ישראל, בהם:
תיכון עירוני י"א
תוכניות מיוחדות
בנוסף למקצועות הרגילים, קיימות בבית הספר מגמות הלימוד הבאות:
החי בארץ ישראל
לקריאה נוספת
יורם יום-טוב, גיא בר-עוז, הכחדות ותמורות: עולם החי בעברה של ארץ ישראל, הוצאת דן פרי, 2022
הערות שוליים
Wildlife of Israel
יחסי ירדן–כורדיסטן העיראקית
יחסי ירדן–כורדיסטן העיראקית הם היחסים הבילטרליים שבין ירדן לכורדיסטן העיראקית. ירדן מיוצגת בכורדיסטן העיראקית באמצעות קונסוליה כללית בארביל, מאז 2011. לכורדיסטן העיראקית אין נציגות בירדן. היחסים מתוארים כהיסטוריים, המתוארכים לתקופותיהם של מוסטפא ברזאני והמלך חוסיין בן טלאל. באוגוסט 2018, הקונסול הכללי הירדני בארביל תיאר את הקשרים כ"חזקים ואיתנים".
היסטוריה
בשנת 1996 נפגשו מנהיג האיחוד הפטריוטי של כורדיסטן ג'לאל טאלבאני וחוסיין, מלך ירדן, בחנוכת בית הקונסוליה הכללית הירדנית בארביל, בניסיון להביא להסדר במלחמת האזרחים הכורדית.
בספטמבר 2011 ראש ממשלת ירדן מערוף אל-בח'ית ביקר בכורדיסטן העיראקית עם משלחת הכוללת את שר החקלאות סמיר הבשנה, שר המסחר והתעשייה האני אל-מולקי ושר האנרגיה ומשאבי טבע, חאלד טוקאן וארבעה שרים אחרים. במהלך הביקור נחתמו שבעה מזכרי הבנות בין שני הצדדים.
עבדאללה השני, מלך ירדן ונשיא כורדיסטן העיראקית מסעוד בארזאני נפגשו בחמש הזדמנויות שונות; מרץ 2007, במאי 2014, במאי 2015, בפברואר 2016 ובמאי 2017.
בינואר 2018, ראש ממשלת כורדיסטן העיראקית נצ'ירוואן בארזאני נפגש גם עם מלך ירדן עבדאללה השני, במהלך הפורום הכלכלי העולמי בדאבוס והיחסים תוארו כ"מצוינים".
בינואר 2019 ביקר נשיא כורדיסטן העיראקית מסעוד ברזאני בירדן ונפגש עם מלך ירדן עבדאללה השני לשיחות אזוריות.
הגנבים מהיער
הסדרה מבוססת על הרומן "כנופיית יאן דה ליכטה" משנת 1957 מאת לואי פול בון, הסדרה מציגה את יאן דה ליכטה לא רק כשודד דרכים אלא כנציג המעמדות הנמוכים המדוכאים, מעין רובין הוד פלמי. בשנים 1740 עד 1748, במהלך מלחמת הירושה האוסטרית, הרס יאן דה ליכטה את הכפר באזור אלסט.
הסדרה עובדה לטלוויזיה על ידי כריסטוף דיריקס ובנג'מין ספרינג'ר ובוימה על ידי רובין פרונט ומארטן מוירקרקה. הצילומים התקיימו בסתיו 2016 ובחורף ואביב 2017. הצילומים נערכו ביער קלואיסבוס ובאתרים שונים ברחבי בלגיה, כולל שמורות טבע, שווקים וטירה ימי-ביניימית.
מילפורד סאונד
מילפורד סאונד (באנגלית: Milford Sound, במאורית: Piopiotahi) הוא פיורד בדרום מערב האי הדרומי של ניו זילנד, בתוך הפארק הלאומי פיורדלנד ואתר המורשת העולמית טה ואהיפוונמו. מילפורד סאונד הוא אחד מאתרי התיירות הבולטים בניו זילנד, ומגיעים אליו למעלה מחצי מיליון תיירים מדי שנה.
הפיורד נקרא על שם נמל Milford Haven שבוויילס, בתחילה זוהה כמצר ים (באנגלית - Sound), ולא כפיורד, ועל כן דבק בו השם מילפורד סאונד. השם המאורי, Piopiotahi, מתייחס ככל הנראה לציפור קטנה בשם Piopio שמוצאה מאזור הפיורד ונכחדה זה מכבר.
גאוגרפיה
מילפורד סאונד הוא הצפוני ביותר מבין הפיורדים בפארק הלאומי פיורדלנד. אורכו, ממעגן הסירות שנמצא בפנים היבשת ועד לים טסמן, הוא כ-15 ק"מ, עומקו מגיע ל-450 מטרים והמצוקים וההרים המתנשאים מעליו מגיעים לגובה של מעל 1,500 מטרים. מילפורד סאונד הוא אחד האתרים הגשומים ביותר בניו זילנד, ואף בעולם כולו. ממוצע המשקעים באזור הוא 6,813 מ"מ בשנה ומספר ימי הגשם בשנה ממוצעת הוא 182. כמות המשקעים הגדולה מאפשרת את קיומם של יערות גשם צפופים על ההרים והצוקים התוחמים את הפיורד, ויוצרים אלפי מפלים בגדלים שונים הזורמים אל מימיו. הזרימה הקבועה של מים מתוקים אל מימי הפיורד יוצרת שכבת מים מתוקים בעומק של כ-2.5 מטרים מעל מי המלח של הים.
תיירות
בקצהו המזרחי של הפיורד, בפנים היבשת, ממוקם מרכז המבקרים של מילפורד סאונד. במרכז המבקרים קיים נמל תעופה קטן - המשמש מטוסים קלים לצפייה בנוף, מעגן סירות - המספק שירותים למספר חברות המציעות שיט נופי במימי הפיורד, מלון, אכסניה ומסעדה לשירות התיירים הרבים שפוקדים את האתר מדי יום. על אף המרחק הגדול מנקודות יישוב או מוקדי תיירות אחרים פוקדים את מרכז המבקרים אלפי תיירים מדי יום ומעל 550,000 תיירים בשנה. רובם מגיעים באוטובוסים מאורגנים מקווינסטאון, אך גם העיירה טה אנאו, הקרובה יותר אל הפיורד, מהווה תחנת יציאה מרכזית.
רוב התיירים המגיעים למילפורד סאונד יוצאים לשיט נופי של מספר שעות במימיו. שכבת המים המתוקים שמעל מי המלח של הים מסננת את רוב קרינת השמש ויוצרת במימי הפיורד סביבה תת-מימית ייחודית בה ניתן לצפות קרוב לפני המים ביצורים דוגמת ה-Black coral השוכנים בדרך כלל בעומק רב. אטרקציות תיירותיות נוספות כוללות טיסה לצפייה בנוף ושיט בקיאק ים. לאורך הדרך המובילה אל מילפורד סאונד פזורים מסלולי הליכה רבים ומגוונים, וכן מסלול ההליכה המפורסם ביותר בניו זילנד טרק המילפורד (Milford track) מתחיל מאגם טה אנאו ומסתיים במילפורד סאונד עצמו, מרחק הפלגה קצרה ממרכז המבקרים.
גלעד שלמור
גלעד שלמור (נולד ב-6 ביוני 1983) הוא עיתונאי ישראלי. משמש כתב בחברת החדשות של קשת 12 ומגיש תוכנית רדיו ב־FM103.
ביוגרפיה
שלמור נולד וגדל ברמת השרון. בנעוריו ייצג את עירו בתוכנית להכשרת מנהיגים צעירים "LEAD". את שירותו הצבאי עשה כלוחם ביחידת דובדבן.
בתום שירותו הצבאי שימש שליח הסוכנות היהודית בארצות הברית. בשנת 2006 עסק בהדרכה ובהוראה של בני נוער צעירים מארצות הברית בבית הספר "אלכסנדר מוס" שבהוד השרון.
לשלמור תואר ראשון בלימודי אפריקה ובתוכנית הרב־תחומית באוניברסיטת תל אביב. בשנת 2019 השלים תואר שני במסלול המחקרי בחוג לפוליטיקה ולממשל באוניברסיטת בן-גוריון, והתמקד בחקר אפריקה. בשנת 2020 הגיש את עבודת התזה שלו, שבה חקר את האופן שבו קובעי מדיניות ההגירה הישראלית קיבלו את ההחלטות העוסקות במבקשי המקלט מאריתריאה.
את דרכו העיתונאית החל כתחקירן בתוכנית הבוקר של "קשת". לאחר מכן, עם הקמת דסק האינטרנט של חדשות 2, מונה לכתב האתר באזור המרכז. בין היתר, היה שלמור העיתונאי היחיד שהצליח לראיין את דודו טופז לאחר מעצרו בחשד לפלילים ובטרם התאבדותו. במהלך הריאיון הודה טופז במעשיו והתנצל.
ביולי 2017 סיקר את הלווייתו של נער בן 16 שנורה בידי שוטר ביפו. במהלך הסיקור תקפו אותו עשרות אנשים. לאחר האירוע אושפז בבית החולים איכילוב, ושם אובחנו לו שברים בצלעות וקרעים בשרירי הכתפיים.
באוקטובר 2018 נשלח לסקר את השתתפות ישראל בטורניר ה"גראנד סלאם" בג'ודו באבו דאבי. זמן קצר לאחר הגעתו נעצר ונכלא בידי השירות החשאי בחשד לריגול למען ישראל. לאחר חקירה צולבת של 26 שעות והתערבות משרד החוץ, שוחרר בחזרה לישראל.
בשנת 2021 סיים את תפקידו ככתב פלילים והחל ליצור סדרות של כתבות דוקומנטריות, במסגרתן הוא מבלה במשך שבוע בקרב קבוצות ואוכלוסיות שונות ברחבי ישראל
במבצע שומר החומות ב-2021 נכנס שלמור לבית באשקלון שנפגע קשות מפגיעת רקטה, וראיין את דייריו בשידור חי, למרות בקשתם שייצא .
פרויקטים תיעודיים
ביוני 2015 שודר הפרויקט התיעודי "מסע השיקום של מג"ד 12", שליווה במשך שנה את התמודדותו של מפקד גדוד 12 שי סימן טוב עם פציעתו האנושה ממבצע צוק איתן.
במאי 2015 שודר הפרויקט התיעודי "אפליה בכל מקום". במיזם תיעד שלמור צעירים ממוצא אתיופי מנסים להתקבל לעבודות ולשכור דירות, ולאחר מכן תיעד ישראלים בהירי עור מנסים להתקבל לאותם המקומות. התחקיר הראה כיצד בהירי העור זוכים לעדיפות בדיור, בעבודה ובכניסה למועדונים.
במרץ 2016 הוקרן סרטו התיעודי "כל האמת על הפוליגרף". הסרט, בעריכתה של נעה הוכרמן, חשף שיטות שבהן ניתן לתעתע במכונת הפוליגרף והצביע על כשלים מהותיים בשימוש בכלי זה בחקירות פליליות.
ב־2018 שודר הפרויקט התיעודי "הצעד הראשון של לוחם מגלן", אשר ליווה את הלוחם עילי חיות לאחר שנפצע קשה בטקס חניכה של יחידת מגלן. לאורך שנה תועד חיות מתמודד עם ההשלכות הפיזיות והנפשיות של פציעתו, לצד התמודדותם של בני משפחתו, קצינים ולוחמים, שנאלצו להתעמת עם העובדה שצה"ל הוא שהביא לפציעת בנם. החלק השני של פרויקט זה שודר בינואר 2020.
ביוני 2020 שודר הפרויקט התיעודי "26 שעות", שבו התלווה שלמור למשמרת של מתמחי רפואה בבית החולים איכילוב, מתחילתה ועד סופה. הרופאים הצעירים נראו מתמודדים עם סיטואציות מורכבות כשהם נאבקים בעייפות ובתנאים קשים.
באפריל 2021 שודר הפרויקט התיעודי "ההומלסים" ב-2 חלקים, במהלכו התגורר שלמור ברחובות התחנה המרכזית ובמשך שבוע תיעד את חיי מחוסרי הדיור
באוגוסט 2021 שודר הפרויקט התיעודי "ארץ הגבעות" ב-2 חלקים, שבו שהה שלמור במשך שבוע ברמת מגרון והתלווה לפעילות של נוער הגבעות.
בדצמבר 2021 שודר הפרויקט התיעודי "גדר חיה" ב-2 חלקים, שבו שלמור התלווה במשך שבועיים לשב"חים, ועבר איתם את גדר ההפרדה.
במאי 2022 שודר הפרויקט התיעודי "דובדבנים" ב-2 חלקים, במהלכו חזר שלמור ליחידת דובדבן בה שירת וליווה את הלוחמים במבצעים ובאימונים
חיים אישיים
שלמור היה נשוי לאדוה דדון, כתבת התחקירים ומגישת הפינה "הנוכלים" במהדורת החדשות המרכזית של חברת החדשות, ולשניים בת.
מעבר לעשייתו העיתונאית, גלעד שלמור מנגן במגוון כלים ובשנים 2017–2020 שימש סולן וגיטריסט של הלהקה "אלכסנדריה".
פינג'אן
פִינְגָ'אן (בטורקית: Fincan) היא כוס המיועדת לשתיית קפה. בעברית קיים בלבול בין ג'זווה, שהוא כלי להכנת קפה לבין פינג'אן.
מקור הטעות
כבר במאה החמש עשרה ישנן עדויות לכך שהפינג'אן שימש במצרים ככוס לשתיית קפה. נהגו לפזר את אבקת הקפה הטחון על גבי המים שניצוקו לכוס. נטען כי מקור הטעות המשייכת את הפינג'אן עם הכלי שבו נהוג להכין קפה, הוא מלפני קום מדינת ישראל, כשהיו זקני היישוב הערבי מזמינים את שכניהם היהודים לשתות קפה, היו אומרים להם "תעאל תשרב פינג'אן קהווה", כלומר: בוא תשתה כוס קפה. היהודים חשבו בטעות שפינג'אן הוא שם הכלי בו מבשלים את הקפה ואימצו את המילה.
הפינג'אן בתרבות
הפינג'אן נזכר בשיר "הפינג'אן" שנכתב על ידי חיים חפר בשנת 1945 ומתאר את הווי הפלמ"ח.
אדריכלות גותית ספרדית
אדריכלות גותית ספרדית היא תת-סגנון של האדריכלות הגותית שהתפתח בספרד בימי הביניים.
הסגנון הגותי הגיע לספרד מצרפת במאה ה-12, והחל להופיע לצד מבנים רומנסקיים. במאה ה-13, כתוצאה מהצליינות מצרפת לספרד ובפרט בדרך סנטיאגו (מסלול צליינות בעקבות יעקב הקדוש), הגיע לספרד הסגנון הגותי הבשל (High Gothic). סגנון זה, שהושפע מהאדריכלות הצרפתית והגרמנית, התבטא במספר קתדרלות בספרד - שהיו הטהורות ביותר מבחינת אדריכלות גותית בחצי האי האיברי. בסוף המאה ה-13 החל להתפתח בספרד סגנון גותי מקומי, שלא היה רק ייבוא סגנוני ממרכז אירופה אלא כלל גם השפעות של האדריכלות המורית. סגנון זה אף אומץ על ידי אדריכלים מובחרים שהשתמשו בו לעיתים, ויצרו שילוב של טכניקות אירופאיות עם קישוטים ספרדיים-ערביים.
7 בדצמבר
7 בדצמבר הוא היום ה-341 בשנה (342 בשנה מעוברת), בשבוע ה-50 בלוח הגריגוריאני. עד לסיום השנה, נשארו עוד 24 ימים.
קפה ואקום
קפה הוואקום הומצא בגרמניה בשנות ה-30 של המאה ה-19 על ידי לואף מברלין. שיטה זו נקראת גם קפה סיפון. שני המכלים המהווים את הקנקן עשויים מפיירקס. בשיטה זו שמים גרגירי קפה טחון בחלק העליון, מים בחלק התחתון ושמים בחימום. המים שמתאדים יוצרים לחץ רב ודוחפים את שאריות המים דרך צינורית אל החלק העליון. לאחר הקירור נוצר ואקום ששואב את הקפה החלוט חזרה אל החלק התחתון. לאחר מכן מפרקים את החלק העליון, וניתן למזוג את הקפה שיש לו טעם חלק ורך.
מניפתה של ליידי וינדרמיר (סרט, 1916)
מניפתה של ליידי וינדרמיר (באנגלית: Lady Windermere's Fan) הוא סרט קומדיה אילם בריטי משנת 1916, בבימויו של פרד פול ובכיכובם של מילטון רוסמר, נטה וסטקוט ונייג'ל פלייפייר. זה היה העיבוד הקולנועי הראשון של המחזה "מניפתה של ליידי וינדרמיר" מאת אוסקר ויילד שיצא לאור ב-1892. קיים עותק של הסרט, והוא יצא על גבי DVD בהוצאת מכון הסרטים הבריטי.
אוראו
אוראו (באנגלית: Oreo) הוא השם המסחרי של עוגיות-סנדוויץ' פופולריות המיוצרות על ידי חטיבת נביסקו שבתאגיד המזון קראפט האמריקאי. העוגיות מכילות מילוי מתוק לבן, והוא נמצא בין זוג ביסקוויטים בטעם שוקולד.
מקור השם
על אף שמקור השם אינו ידוע, קיימות מספר השערות בנוגע לכך. יש הטוענים שמקורן במילה הצרפתית "Or" שפירושה "זהב", או במילה היוונית ωραίο (אוראו) שפירושה "טוב" או "אטרקטיבי". אחרים מאמינים שהעוגייה נקראה כך בגלל שזו מילה פשוטה וקלה להגייה.
תאוריה אחרת היא ששורשי המילה במילה היוונית "Oreodaphne", זן עץ במשפחת העריים. תאוריה זו נתמכת בעובדה שהעיצוב המקורי של האוראו כלל זר עריים, וכן בשל העובדה שהשמות של כמה מהעוגיות שיוצרו על ידי חטיבת נביסקו נבעו ממקורות בוטניים, ביניהן עוגיות הלוטוס.
היסטוריה
עוגיות אוראו הוצאו לשוק על ידי חברת נביסקו בפברואר 1912. השוק הבריטי היה יעדה הראשון של החברה. בתחילה היו העוגיות בצורת "תלולית" ובשני טעמים: "קרם" ו"מקצפת לימון". הן נמכרו עבור 30 סנט לפאונד בתוך קופסאות שימורים עם מכסה זכוכית אשר איפשר להביט בעוגיות אשר בקופסה.
בשנות ה-20 של המאה ה-20, בשל הפופולריות הגדולה של טעם הקרם על פני הלימון, הפסיקה החברה לייצר את העוגיות בטעמו של האחרון. בשנת 1952 יצאה העוגיה בצורתה המוכרת כיום.
בשנת 2000 נרכשה חברת נביסקו, יצרנית העוגיות, על ידי חברת פיליפ מוריס, ומוזגה בתוך תאגיד המזון קראפט שבבעלותה.
העוגיות נמכרות בישראל. הן מיובאות ממפעל נביסקו בספרד.
סוגים שונים
פרט לעוגיה "הקלאסית", בעולם משווקים סוגים שונים רבים של עוגיות אוראו הנבדלות בטעמים ובצורות. ביניהן, "אוראו מוזהבות" בטעם וניל, "מיני אוראו", "אוראו ממולאות כפליים" המכילות כמות כפולה של קרם, "אוראו THIN" עוגיות רזות השוות לחצי עוגיה  ועוד עוגיות בטעמים, גדלים או כמויות שונות.
בארצות הברית משווקים גם מעדני חלב תחת השם אוראו והגביעים ממולאים כך שיש בהם שתי שכבות. כמו כן, נמכרות בישראל ובשאר העולם גליליות אוראו, במארזים מותאמים למוצר. יש מעל מ-63 טעמים של אוראו בכל העולם.
המטבח הכורדי
המטבח הכורדי הוא מטבחה של כורדיסטן המודרנית. המטבח הושפע בעבר מהארצות שסבבו אותו, בהם: המטבח העיראקי, המטבח הסורי, המטבח הטורקי, המטבח הארמני והמטבח האיראני ועוד מטבחים מהעולם הערבי וסביבה לו. המאכלים שמזוהים עם המטבח הכורדי הם הקובה והממולאים הנקראים בלשונם של הכורדים "יפרח" או "דולמה", והממולאים הם גם המאכל הלאומי של כורדיסטן.
המאכלים שבושלו בידי היהודים שחיו בכורדיסטן שונים במקצת ממאכליהם של הכורדים בגלל עניין הכשרות ולכן התפתחו מאכלים ייחודיים רק לכורדים היהודים כמו קובה של פסח העשוי מאורז טחון בשילוב עם בשר ועוף טחון.
מאפייניו של המטבח הכורדי
המטבח הכורדי הוא מטבח גדול ומגוון מאוד כיוון שכורדיסטן היא חבל ארץ המורכב מכמה ארצות ובכל חלק של כורדיסטן הצמחייה, בעלי החיים וחומרי הגלם הניתנים להשגה שונים. כורדיסטן מאופיינת בצחיחותה ובעקבות כך הכורדים נאלצו למצוא דברים לאכול, ולכן החלו הכורדים לבשל לוף (קארדי) – צמח רעיל שרעלו מפורק רק לאחר בישול ממושך. המטבח הכורדי הוא המטבח יחיד שבו משתמשים בירק זה. בעקבות צחיחותה של כורדיסטן, המטבח הכורדי עושה שימוש מושכל בתבלינים ורוב המאכלים מבושלים עם מעט תבלינים.
לואר (נהר)
נהר הלואר (בצרפתית: Loire; הגייה: lwaʁ) הוא הנהר הארוך ביותר בצרפת. אורכו הוא 1,013 קילומטר, ואגן הניקוז שלו מכסה כ-20% משטח צרפת המטרופוליטנית. מוצא הנהר הוא מאזור הסון (Cévennes) במחוז ארדש בגובה של כ-1350 מטר, והוא זורם צפונה דרך העיר נוור עד לאורליאן, משם הוא ממשיך מערבה דרך טור ונאנט עד שהוא נשפך למפרץ ביסקאיה בסן-נאזר. החלק המרכזי של עמק הלואר, המשתרע סביב הנהר, הוכלל בשנת 2000 ברשימת אתרי המורשת העולמית של אונסק"ו.
היכל המשפט תל אביב
היכל המשפט בתל אביב, השוכן ברחוב ויצמן 1, הוא המבנה המשמש את בית המשפט המחוזי בתל אביב ואת בית משפט השלום הגדול והחשוב במחוז תל אביב.
המבנה הישן: 2014-1966
המבנה שוכן בין רחוב ויצמן ממזרח לכיכר מוזיאון תל אביב ממערב; ובין שדרות שאול המלך מדרום לרחוב ברקוביץ' מצפון. מעבר לרחוב ברקוביץ' ניצב מגדל המוזיאון והיכל המשפט מחובר אליו באמצעות גשר להולכי רגל. הבניין תוכנן על ידי האדריכלים זאב רכטר, משה זרחי ויעקב רכטר בשנים 1959–1960. בנייתו הסתיימה בשנת 1966. עד לאותו מועד שכן בית משפט השלום בתל אביב ברחוב יהודה הלוי 14. סגנונו של היכל המשפט ברוטליסטי והוא משלב משטחי בטון חשופים, גם במעטפת החיצונית וגם בחללו הפנימי של הבניין. בקירות הבטון החשופים בתוך הבניין משולבים תבליטים של דוגמאות גאומטריות ושל פסוקים הקשורים בדין ובמשפט.
היכל המשפט בנוי משני מבנים נפרדים הניצבים על קומת מסד משותפת שלה שני שערים הניצבים זה מול זה. שער שלישי נמצא בקומת המרתף ופונה אל צדו הצפוני של הבניין. מרכזה של קומת המסד נמצא בין שני המבנים הנפרדים ומשתרעת בו מבואה גבוהה ורחבת ידיים.
במבנה הצפוני שניצב על קומת המסד שש קומות והוא משמש את בית המשפט המחוזי. עד שנת 2008 לא פעל במחוז מרכז בית משפט מחוזי, ובית המשפט המחוזי בתל אביב שירת את שני המחוזות. בשנת 2008 הוקם בית המשפט המחוזי מרכז בפתח תקווה, שעבר לימים ללוד.
המבנה הדרומי רבוע ובו ארבע קומות. מבנה זה משמש את בית משפט השלום ובמרכזו חצר פנימית גדולה.
בית משפט השלום לנוער ובית משפט השלום לתעבורה שכנו ברחוב שוקן בדרום העיר והועברו לבת ים, בית המשפט לענייני משפחה נמצא ברמת גן ובשנים האחרונות הועבר חלק מהאגף האזרחי של בית המשפט לבית אסיה הסמוך.
המבנה החדש: החל מ-2014
בשל מצוקת המקום בהיכל המשפט והפיכתו של הבניין המיושן במידה רבה לבלתי מתאים לייעודו החלה המדינה בשנת 2011 בבנייתו של מבנה חדש שממנו יפעלו בתי המשפט המחוזי והשלום בתל אביב ברחוב ברקוביץ'. היכל המשפט החדש נחנך בסוף 2014. יש בו 22 קומות מעל הקרקע ושש קומות תת-קרקעיות. בבניין יש 52 אולמות דיונים ו–78 לשכות שופטים. בקומות התחתונות פועל בית משפט השלום. ההוצאה לפועל, שבעבר פעלה גם היא בהיכל המשפט בתל אביב ברחוב ויצמן עברה בשנת 2017 לרחוב המסגר בתל אביב. היכל המשפט הקודם עובר שיפוץ מקיף וישמש את הנהלת בתי המשפט.
ההשקעה במבנה בית המשפט מסתכמת ב-575 מיליון ש"ח, שכוללים את עלות הבנייה והתחזוקה של הבניין לתקופה של 20 שנה. שיטת המימון של ההקמה היא PFI - פרויקט זכייני שבו המדינה היא שנושאת בהחזר ההשקעה - את המגדל בנתה חברת סולל בונה והמדינה תשכור אותו ל-20 שנה. בתום התקופה הנכס יועבר לידי המדינה. המדינה נתנה לחברה מענק הקמה 175 מיליון ש"ח, ובמשך 20 שנה תעביר לחברה תשלומים שנתיים של 20 מיליון ש"ח הכוללים את השלמת עלות הבנייה ותחזוקה שוטפת.
רמז צץ
רֶמֶז־צָץ (באנגלית: tooltip או infotip) הוא עצם גרפי נפוץ בממשקי משתמש גרפיים, תיבה קטנה ובה מידע אודות העצם שמעליו מרחף הסמן (למשל, של עכבר המחשב).
היסטוריה
שימוש שהיה נפוץ בתוכנות ישנות הוא הצגת תיאור העצם בסרגל המצב. סוג זה של הצגת מידע אינו מכונה רמז־צץ. מערכת נוספת שהציגה תיאור אודות עצמים היא Mac OS: בגרסאות ישנות של המערכת ניתן להבחין בבלון עזרה כאשר הסמן זז מעל אחד העצמים. מיקרוסופט הייתה הראשונה שאימצה כינוי לאלמנט: "ScreenTip" והשתמשה בו במסמכי קצה.
מטרתו העיקרית של רמז־צץ היא להעביר מידע שיועיל בהבנת הממשק בין ריחוף הסמן לפעולת הלחיצה על אותו העצם.
דוגמאות
רמז־צץ מופיע בעיקר בעמודי אינטרנט. רוב דפדפני האינטרנט כיום מציגים את המאפיין title באלמנטים של HTML כרמז־צץ כאשר משתמש מניח את סמן העכבר על עצם מסוים בעמוד; בדפדפן נתמך אפשר להניח את הסמן על תמונות או קישורים בוויקיפדיה ולהיווכח בנוכחות הרמז הצץ. ישנם דפדפנים כמו אינטרנט אקספלורר (עד גרסה 7) שמזהים אם מאפיין ה-title ריק ואז מציגים את מאפיין ה-alt כרמז־צץ.
משמעות השם
המונח tooltip הגיע מגרסאות ישנות של תוכנות מיקרוסופט (כמו Word 95) שכללו סרגל כלים (toolbar) כאשר בעת מעבר הסמן על אחד מהעצמים - הופיע תיאורו הפונקציונלי של הכפתור (הכלי ה-tool). בשנים האחרונות עקב העלייה במודעות לחוויית המשתמש ולאתרים נגישים, רוב אתרי האינטרנט מכילים רמז־צץ.
ונטית (שפה איטלית)
ונטית (שפה איטלית) (לטינית Lingua Venetica) הייתה שפה הודו-אירופית שדוברה בעת העתיקה באזור ונטו שבצפון-מזרח איטליה בין עמק הפו מדרום למורדות הרי האלפים מצפון.
אין לבלבל שפה זו עם הוונטית המודרנית, השייכת למשפחת השפות הרומאניות.
שיוך
ונטית היא שפה הודו-אירופית המשתייכת לקבוצת ה"קנטום" והיא נכתבה באלפבית צפון איטלי. קיימת הסכמה כי למעט ליבורנית, הייתה הוונטית השפה המקורבת ביותר לשפות האיטליות, קבוצה שכללה בין היתר גם את הלטינית. האפשרות שוונטית הייתה מקורבת גם לניבים אילירים מוטלת בספק בידי רוב החוקרים. עוד נתגלו מספר קווי דמיון בין ונטית לשפות הגרמאניות, במיוחד בכינויי השם (Pronoun).
סובוטניקים
סוּבּוֹטניקים (ברוסית: Субботники) הם בני קהילה רוסית-נוצרית אשר התייהדה, ושחבריה החלו לקיים מנהגים ומצוות יהודיים שונים, וחלקם אף התגיירו רשמית. מקור השם "סובוטניק" הוא ככל הנראה במילה הרוסית "סוּבּוֹטה Суббо́та" (שבת), עקב היותם במקור חלק משומרי השבת הנוצרים. קהילתם מונה (נכון לשנת 2008) כ־10,000 איש בכל רחבי ברית המועצות לשעבר. חלקם עלו לישראל.
שלוש כתות הסובוטניקים
נראה שיש שלוש קבוצות נפרדות של סובוטניקים: הרב יהודה ליב צירלסון שהיה רבה של קישינוב וחבל בסרביה בתשובתו חילק אותם לשלוש קבוצות: "הנה הכתה הזאת פאורותיה שלוש: "סובאטניקים" "מאלאניקים" ו"גרים". חלקי הכיתה האלה לא נתגיירו כדין, וגם מחזיקים רק באיזה עיקרי דתנו, אבל לא בכל שלמותה. ואפילו אותם המכונים בפי הרוסים וספרותם בשם "גרים" אינם ברובם גרים גמורים".
לפי הערכות, בתחילת המאה ה-20 היו בתחומי האימפריה הרוסית כמה עשרות אלפי סובוטניקים.
מרבית הסובוטניקים החיים בישראל השייכים לקבוצה השלישית שעברה גיור רבני וקיימה אורח חיים יהודי הגיעו מהכפר אילינקה (Ильинка) שכל תושביו הסובוטניקים עלו לישראל במהלך מחציתה השנייה של המאה ה-20. בארץ ישנם גם סובוטניקים שהגיעו מהכפר ויסוקי (Высокий) ומכפרים אחרים ברוסיה. שני הכפרים הללו נמצאים במחוז וורונז' שברוסיה. כשליש מהכפר ויסוקי חיים כיום בארץ. כאשר הסובוטניקים התגיירו, רובם קיבלו את היהדות הרבנית ומיעוטם את היהדות הקראית.
באילניה גרה היום משפחת שמואלי - מצאצאי משפחת פרוטופופוב שהגיעו בשיירת קורקין מהכפר הרוסי סולודניקי.
הישראלים הידועים מביניהם: השומר אלכסנדר זייד, שאמו הייתה סובוטניקית, ניצב בדימוס אליק רון שסבתו הייתה סובוטניקית, יואב דוברובין מיסוד המעלה, משפחת ראובן קורקין, ועוד. בעל שורשים סובוטניקים הוא גם המחזאי יהושע סובול. נטען כי הרמטכ"ל רפאל איתן הוא נכד של סובוטניק. מקור טענה זו הוא בעובדה שדודו של הרמטכ"ל היה כנער אחד הקנטוניסטים. טענה זו הוכחה כשגויה. המשורר אלכסנדר פן טען כי אימו הייתה סובוטניקית, אולם עובדה זו שנויה במחלוקת בקרב חוקרים. נפוצה גם הטענה שאימו של אריאל שרון היא סובוטניקית.
יחס פוסקי ההלכה לסובוטניקים
בשנת תרע"ד כתב הרב אברהם יצחק הכהן קוק תשובה על הסובוטניקים, בה סיכם שאינם בכלל ישראל ולא צריך לחשוש לקידושין שלהם. גם הרב יהודה לייב צירלסון כתב שהם גויים, ולכן אין לקבור אותם עם יהודים, אבל לארגן להם חלקה נפרדת בבית הקברות היהודי, כי יש לקרב נכרי שבא בתום רוח לשם ה'.
הסובוטניקים הסקויים
בין הסקויים (הסקלרים) ברומניה הייתה קבוצה גדולה של סובוטניקים מהסוג הראשון, שבהדרגה התרחקה מהנצרות והתקרבה ליהדות. מרכזם היה בקומונה (מין מועצה אזורית) הרומנית בוזודויפאלו (Bicsadul Nou), שכלל בית כנסת במבנה שאורכו 16 מטר, רוחבו 3–4 מטרים וגובהו 4 מטרים, עם ריהוט מעץ מגולף בסגנון סקויי אופייני, מקווה, בית עלמין ובית ספר יהודי לכל דבר. בשנת 1868 הם ביקשו משלטונות הונגריה וקיבלו הכרה בקהילתם. אחרי מלחמת העולם הראשונה האזור היה לשטח רומני, אך לאחר תכתיב וינה הועבר אזור זה לשלטון הונגרי. בשנת 1941 ביקר במקום הסופר ההונגרי ז'יגמונד מוריץ (Zsigmond Móricz), שציין כי בקהילה 105 חברים.
Say You'll Be There
"Say You'll Be There" (בעברית: "אמור שתהיה שם") הוא הסינגל השני של להקת הבנות הבריטית ספייס גירלז. את השיר הוציאה לאור ב-14 באוקטובר 1996 חברת התקליטים וירג'ין רקורדס. השיר נכלל כרצועה השנייה באלבום הבכורה של הלהקה, Spice. את המילים ואת הלחן חיברו חברות הלהקה לצד ג'ון בי, אליוט קנדי וצוות הכותבים "אבסולוט", שגם הפיקו את השיר. בשיר מופיע קטע סולו מפוחית של ג'וד לאנדר. השיר, שמתאר את אירועי העבר של הלהקה ואחוותן, קיבל ביקורות מעורבות מפי מבקרי המוזיקה, אשר מחד שיבחו את מילות השיר, ומאידך, ציינו לרעה את הפקתו.
"Say You'll Be There" הגיע למקום הראשון במצעד הסינגלים הבריטי, ולמעמד פלטינה, לאחר שנמכר ביותר מ-750,000 עותקים. "Say You'll Be There" הגיע לעשירייה הפותחת במצעדי המוזיקה השונים באירופה. לאחר הצלחתו באירופה, יצא השיר לאור גם באוסטרליה, שם העניק איגוד תעשיית ההקלטות האוסטרלי לשיר תואר אלבום זהב. בארצות הברית, נכנס השיר למקום השלישי בבילבורד הוט 100, למקום ה-24 במצעד 40 השירים למבוגרים ולמקום השני במצעד שירי המיינסטרים.
הווידאו קליפ של השיר צולם בהשראת סרטי הטלוויזיה "" (1965) ו-"ספרות זולה" (1994). בקליפ, מוצגת הלהקה כבנות ברית בעת מלחמה טכנולוגית, המשתמשות באמנויות לחימה מגוונות ובכלי היי-טק כדי להביס את הנבל הגברי. בדומה לקליפ השיר הקודם ("Wannabe"), הוצגו בקליפ של "Say You'll Be There" מוטיבים פמיניסטים, המדכאים את המין הגברי. בין השנים 1996–1997, הועמד השיר למספר פרסי מוזיקה ביניהם פרסי הווידאו קליפים של MTV ופרסי המוזיקה הבריטית.
רקע
במרץ 1994 רצו האב והבן כריס ובוב הרברט להקים להקת בנות שתתחרה בלהקות הבנים הפופולריות באותה עת. השניים הוציאו הודעה לעיתונות, בה כתבו שהם מחפשים בנות 18 עד 23, עם יכולות ריקוד ושירה. מאות מתמודדות הגיעו למבחני הקבלה, ולבסוף נבחרו ויקטוריה אדמס, מלאני בראון, מלאני צ'יסהולם, ג'רי האליוול ומישל סטיבנסון. הלהקה, שנקראה אז "טאץ'" ("מגע"), עברה לגור יחדיו וערכה חזרות רבות לקראת הוצאת סינגל בכורה. במהלך החודשיים הראשונים עבדה הלהקה על הקלטות דמו ועל כוריאוגרפיה. במהלך החזרות חלתה אימהּ של מישל סטיבנסון בסרטן השד, והיא נאלצה לעזוב את הלהקה. אמה בנטון החליפה אותה זמן קצר אחר כך. הלהקה החלה לעבוד עם כותבים ומפיקים בריטיים באולפני "נומיס" שבלונדון, ושמה הוחלף ל"ספייס גירלז". העבודה על השיר "Say You'll Be There" החלה במרץ 1995, בד בבד לעבודות על סינגל הבכורה שלהם, "Wannabe".
לאחר שראו את הפוטנציאל החבוי בקבוצה החליטה משפחת הרברט לחתום חוזה עמה. בעקבות התנגדותו של אביה של ויקטוריה ויועצה המשפטי של הלהקה, אנטוני אדמס, פוטרה משפחת הרברט מניהול הספייס גירלז, ונדחתה פגישתן של חברות הלהקה עם אליוט קנדי, מכותבי השיר.
ניתוח מוזיקלי
ללא גישה לספר הכתובות של משפחת הרברט, חיפשו בראון והאליוול בספר טלפונים בתחנת דלק מקומית את מספר הטלפון של קנדי, וקבעו עימו פגישה למחרת בבוקר. חברות הלהקה נשארו בביתו של קנדי למשך כשבוע. כיוון שלא היה בשימוש לפני הספייס גירלז, קרא קנדי לסטודיו ההקלטות שלו על שמן, Spice. בניגוד לשירן הקודם, רצתה הלהקה לכתוב שיר פופ עדכני, אך בעל רגש, הדומה לזה הקיים במערכת יחסים רומנטית. ב-19 במאי 1995 מונה סיימון פולר למנהל המשפטי החדש של הלהקה, וביולי, חתמה הלהקה על חוזה הקלטות עם "וירג'ין רקורדס". פזמון השיר דומה במנגינתו לזה של "What U R 2 Me" של אפטר 7, שחובר בידי ג'ונתן דייוויד באק (ג'ון בי) מאוחר יותר, נוסף ג'ון בי לרשימת בעלי הזכויות על "Say You'll Be There".
"Say You'll Be There" הוא שיר דאנס-פופ המשלב ראפ ואר אנד בי. השיר נכתב בסולם רה♭ מז'ור, והוא בעל קצב בינוני של 108 פעימות לדקה. השיר כתוב במבנה סטרופי, ברצף האקורדים סי♭ מינור–מי♭–סול♭ מינור–רה♭. מבקרי מוזיקה רבים ציינו לטובה את צלילי הסינטי ואת סגנונו המוזיקלי בשיר. בתי השיר מחולקים לשניים; הראשון מושר בסגנון דקלרטיבי על ידי בנטון, בראון והאליוול. בשני, שרה אדמס בגוון קול חושני ומפתה יותר. המילים הפמיניסטיות של השיר מבטאות אשה שמצפה מבן זוגה להישאר לצדה לאורך מערכת היחסים ביניהם. השיר נפתח בצעקת שם השיר על ידי מלאני בראון. אחר כך שרה הלהקה יחדיו את שתי שורותיו הראשונות מפזמון השיר ("I'm giving you everything All that joy can bring, this I swear" – אני נותנת לך הכל, את כל האושר שניתן להעניק, בזה אני נשבעת). את שני בתי השיר חולקות מלאני ואמה בנטון, ובשורותה האחרונה של בראון, מצטרפות חברות הלהקה לקול שני. את הגשרון המוביל לפזמונו הראשון של השיר מבצעת ויקטוריה אדמס. בכל שורה הצטרפה לאדמס אחת מחברות הלהקה, עד שלבסוף כל הלהקה מבצעת את הפזמון ביחד. בדומה לקודמיהם, חולקו הבתים העוקבים בין גרי האליוול לוויקטוריה, ששרה את גם הגשרון השני. לאחר הפזמון מבוצע סולו המפוחית שנמשך כ-15 שניות, ובעדן מבצעת אדמס את הגשרון השלישי והאחרון של השיר. טרם ביצוע הפזמון מדקלמת בראון את המשפט – חיזוק הקשר הרומנטי-הטרוסקסואלי בין חברות הלהקה לבחיר לבן. השיר מסתיים בקודה המורכבת מפזמון החוזר על עצמו תוך התפוגגות בהדרגה. את פזמונים אלו מבצעות חברי הלהקה, ומלאני סי שרה קטעי סולו נבחרים.
הוצאה לאור וקידום
טרם הוצאת השיר "Wannabe", התעוררה מחלוקת בין חברות הלהקה לחברת התקליטים. בנות הלהקה העדיפו את "Wannabe" כסינגל הבכורה שלהן וחברת התקליטים העדיפה את "Say You'll Be There" או את "Love Thing". לבסוף הסכימו שני הצדדים שהשיר "אינו מיינסטרים דיו", והוחלט כי "Wannabe" לא יהיה סינגל הבכורה. עם זאת, לאחר התעקשותה של ג'רי האליוול, חברת הלהקה, נכנעה חברת התקליטים ו-"Wannabe" יצא לאור כסינגל הבכורה, ו-"Say You'll Be There" יצא לאור אחריו. לאחר הצלחתו של "Wannabe", העלה קהל הלהקה את ציפיותיו לרגל צאת הסינגל הבא. לאחר יציאתו, פתחה הלהקה בקמפיין קידום לשיר וללהקה. במהלך חודש ספטמבר 1996 צבר השיר שידורים רבים ברשתות הכבלים הבריטיות "The Box" ו-MTV, ועורר עניין בעיתונות הבריטית. כחודש לאחר יציאתו הושמע רבות בתחנות רדיו מקומיות דוגמת "Capital" ו"BBC". ב-11 באוקטובר ביצעה הלהקה את השיר בתוכנית הטלוויזיה Top of the Pops, ולאחר מכן רואיינה למגזיני מוזיקה לנוער ולתוכניות אירוח דוגמת GMTV, Newsround ו-The O-Zone.
"Say You'll Be There" יצא בבריטניה ב-14 באוקטובר 1996 בשלוש גרסאות שונות. הגרסה הראשונה, שיצאה בגרסת סינגל מקסי כללה רמיקס מאת ג'וניור וסקז, גרסה אינסטרומנטלית לשיר ואת הבי-סייד של "Say You'll Be There", "Take Me Home". הספייס גירלז כתבו את "Take Me Home" בשותפות עם צוות הכותבים "אבסולט". הגרסה השנייה, שיצאה בשני פורמטים שונים (תקליטור ו-DVD), כללה שלושה רמיקסי מועדונים שהופקו על ידי די מוב, ווסקז ולינסלי קמפבל. הגרסה השלישית יצאה בפורמט קלטת שמע, כללה את הבי-סייד "Take Me Home" ורמיקס מאת ג'וניו' פאס.