cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
מדליית הניצחון במלחמת העולם השנייה (ארצות הברית)
היסטוריה
ב-8 באוגוסט 1946 הונפקה מדליה נפרדת למלחי צי הסוחר של ארצות הברית ששירתו במהלך מלחמת העולם השנייה, "מדליית הניצחון של צי הסוחר במלחמה העולם השנייה".
המדליה עשויה מברונזה, והיא בקוטר של שלושה וחצי ס"מ. על חלקה הקדמי מוטבעת דמות המסמלת חירות, ראשה מוטה ימינה, מאחוריה עולה שחר של יום חדש והיא רומסת ברגל ימין את קסדת אל המלחמה. בידיה הימנית ניצב של חרב שבורה והלהב בידה השמאלית. מתחת למרכז המדליה, משני צידי הדמות מופיע הכיתוב "מלחמת העולם השנייה". על חלקה האחורי של המדליה הוטבעו ארבע החירויות (מנוסחות בשני משפטים): "חירות ממורא ומחסור" ו"חופש הביטוי והדת", מופרדים בכף תמר. בהיקף נחרטו המילים "ארצות הברית של אמריקה 1941-1945". רוחבו של סרט התלייה הוא כרוחב המדליה, באמצעו צבוע באדום ומשני צדדיו בצבעי הקשת, בהתבסס על סרט התלייה של מדליית הניצחון במלחמת העולם הראשונה.
תקלה היימנות הראשון, קיסר אתיופיה
תכלה היימנות הראשון (בגעז: ተክለ ሃይማኖት, בעברית: צמח דת) היה קיסר אתיופיה בתאריכים 27 במרץ 1706 - 30 ביוני 1708. הוא הוכתר בשם "לעלה סגד" (בגעז: ለዓለ ሰገድ, בעברית: לו הקשת משתחווה). תקלה היה בנו של הקיסר שקדם לו ייאסו הראשון מהקיסרית מלכותווית. קיסר זה מכונה לעיתים קרובות בשם ארגום תקלה היימנות שפירושו תקלה היימנות המקולל מכיוון שרצח את אביו הקיסר ייאסו.
תקלה הוכתר לקיסר כאשר אביו פרש מתפקיד הקיסר והחל לחיות באי אגם טאנה. אמו הקיסרית מלקוטוויט תמכה במינויו, והוא הוכתר לקיסר בעיר הבירה גונדר. אביו התנגד למינוי בנו לקיסר ועל כן תקלה רצח אותו.
בספטמבר 1707 החלה התקוממות בגוג'אם. מנהיג ההתקוממות הכריז על עצמו כקיסר אתיופיה בשם עמדה ציון השלישי והדיח את תקלה. לאחר שעמדה ציון נהרג, בקרב עקוב מדם במאציה בין תומכי תקלה לתומכי עמדה ציון, חזר תקלה לשלטון. שלטונו של תקלה היימנות היה שנוי במחלוקת משום שהחזיק בשלטון רק בזכות אמו, ותקלה נרצח על ידי תומכי אביו מבית המלוכה.
הר חרמון
הַר חֶרְמוֹן (בערבית: جبل الشيخ) הוא ההר הגבוה ביותר בישראל ובסוריה. ההר נמצא בגבול הצפוני-מזרחי של ישראל ומהווה את קצהו הדרומי של רכס הרי מול הלבנון. שטח החרמון מחולק בין ישראל, סוריה ולבנון.
פסגת ההר בגובה 2,814 מטרים מעל פני הים, ונמצאת על הגבול שבין סוריה ולבנון, כ-14 ק"מ מצפון מזרח למוצבי ההר הישראליים. הפסגה הגבוהה ביותר בתחומי ישראל היא כיפה בגובה 2,236 מטרים מעל פני הים, הנמצאת מערבה למצפה שלגים, שגובהו 2,224 מטרים מעל פני הים, ומצפון-מזרח לרכבל העליון שבאתר הסקי.
להר ארבעה שמות בעברית, שמקורם בתנ"ך: חֶרְמוֹן, שְׂנִיר, שִׂרְיֹן ושִׂיאֹן.
בשטחי ההר בישראל נמצאים: אתר החרמון, שמורת החרמון ומוצב החרמון.
אטימולוגיה
הרמב"ן (בפירושו על התורה שם בספר דברים פרק ג' פסוק ט') כתב שמקור השם "חרמון" הוא בשורש חר"מ, אשר הוראתו דבר שאין להשתמש בו. מפני גובהו והטמפרטורה הנמוכה בו (ראה בהמשך) היה ההר "חרם", כלומר אזור לא מיושב, ולכן נקרא חרמון.
דעה נוספת היא שמקור השם בהוראה קרובה במשמעותה של אותו שורש: דבר קדוש. ההר נחשב כמקום קדוש, והאמורים הקימו מקדש לבעל גד בבקעת הלבנון למרגלות ההר. משום כך נקרא גם ההר עצמו "בעל חרמון":.
לפי הספר החיצוני חנוך א מקורו בשבועת בני השמיים והחרמתם (התחייבותם בשבועה) לשאת נשים מבנות האדם: "וַיְהִי כִּי־רַבּו בְנֵי־הָאָדָם בַּיָּמִים הָהֵם וּבָנוֹת יָפוֹת וְנָאוֹת יֻלְּדוּ לָהֶם׃ וַיִּרְאוּ אוֹתָן הַמַּלְאָכִים בְּנֵי־הַשָּמַיִם וַיַּחְמְדוּ אוֹתָן וַיְדַבֵּר אִישׁ אֶל־רֵעֵהוּ לְכָה נִבְחֲרָה־לָּנוּ נָשִׁים מִבְּנוֹת הָאָדָם וְנוֹלִידָה־לָּנוּ בָנִים׃ וַיֹּאמֶר אֲלֵיהֶם שַׁמְחֲזַי וְהוּא נְשִׂיאָם יָרֵאתִי פֶּן־תְּמָאֲנוּ לַעֲשׂוֹת אֶת־הַדָּבָר הַזֶּה וְהָײִתִי אֲנִי לְבַדִּי נוֹשֵׂא הֶעָוֹן הַגָּדוֹל׃ וַיַּעֲנֻהוּ כֻלָּם וַיֹּאמְרוּ הִשָּבַע נִשָּבַע כֻּלָּנוּ וְהִתְקַשַּרְנוּ בְחֵרֶם כֻּלָּנוּ בֵּינוֹתֵינוּ לְבִלְתִּי סוּר מִן־הָעֵצָה הַזֹּאת וּבָהּ נַעֲשֶׂה אֶת־הַמַּעֲשֶׂה הַזֶּה׃ אָז נִשְׁבְּעוּ כֻלָּם יָחַד וַיִתְקַשְּרוּ בֵינֵיהֶם בְּחֵרֶם׃ וַיִּהְיוּ כֻּלָּם מָאתַיִם מַלְאָך וַיֵּרְדוּ בִימֵי יֶרֶד עַל־רֹאשׁ הַר־חֶרמוֹן וַיִּקְרְאוּ לָהָר חֶרמוֹן כִּי בוֹ נִשְׁבְּעוּ וְהֶחֱרִימוּ בֵינֵיהֶם׃" (חנוך א', פרק ו' פסוקים א'-ו').
באשר לשמותיו האחרים של ההר, כפי שהובאו במקרא, שִׂרְיֹן, שְׂנִיר ושִׂיאֹן, רש"י מפרש "שניר" כך: "הוא שלג בלשון אשכנז [בחלק מהנוסחים: "(שנעע)"] ובלשון כנען (הכוונה כנראה למלה הסלאבית *sně̑gъ, באלפבית קירילי: снѣгъ באלפבית גלגוליטי: ⱄⱀⱑⰳⱏ או לאחת מהתפתחויותיה).
ⱄⱀⱑⰳⱏ)".
בערבית קרוי ההר גַ'בְּל אַ-שֵיח' (جبل الشيخ) שפירושו "ההר של הזקן", בשל פסגתו המושלגת המזכירה שיער שיבה. בעבר כונה ההר גם ג'בל א-ת'לג' (جبل الثلج) – "הר השלג". שם זה מופיע גם בתלמוד בגרסתו הארמית, טור תלגא.
גאוגרפיה
הר החרמון הוא רכס צר וארוך, ומהווה חלקו הדרומי של רכס הרי מול הלבנון. כיוונו של רכס החרמון מדרום מערב לצפון מזרח. אורכו כ-60 ק"מ. שטחו הכולל כ-1,000 קמ"ר שרובם בשטחי סוריה ולבנון, 70 קמ"ר משטחו נמצא בשטח ישראל. גבולותיו של החרמון הם: מדרום רמת הגולן, ממערב בקעת הלבנון, מצפון נהר ברדה וממזרח אגן הניקוז של נחל אעווג'. רוב שטחו של ההר בישראל הוא שמורת חרמון - שמורת טבע. ארבעה יישובים שוכנים על ההר בחלקו הישראלי: שני יישובים יהודיים - נווה אטי"ב ונמרוד, ושניים דרוזים - מג'דל שמס ועין קנייא.
מאזור מוצבי החרמון יורדות שלוש שלוחות לעבר עמק החולה: נחל שיאון מפריד בין כתף שיאון לשלוחת שריון. נחל גובתה מפריד בין שלוחת שריון לכתף חרמון.
אקלים
בחרמון כמות משקעים שנתית של 1,300 מ"מ ואף יותר. בשל גובהו של ההר המשקעים היורדים עליו הם שלגים ברובם. על ההר מנשבות רוחות חזקות מאוד במשך כל השנה. הטמפרטורה בו נמוכה ביותר ובמשך רוב החורף היא סביב נקודת הקיפאון. בחודשי הקיץ החמים הטמפרטורה מגיעה ל-25 מעלות.
פסגת ההר
בתנאי ראות טובים ניתן לצפות מפסגת החרמון למרחק 150 ק"מ. צבי אילן סייר בשיא החרמון ב-19 ביוני 1974, בטרם נמסר לכוח משקיפי החירום של האו"ם. אילן מחלק את פסגת ההר לשלושה שיאים שגובהם דומה וביניהם עמק בשם "אל-דר". מהשיא הצפון-מערבי יש תצפית לבקעת הלבנון, הרי הלבנון עד הים התיכון. מהשיא הצפוני-מזרחי יש תצפית לעבר קַטַנַה ודמשק וכן לעבר הבשן הגולן, הגלעד והגליל. מהפסגה (2,814 מטרים) יש תצפית הקפית.
אילן מצא את שרידי המקדש שצ'ארלס וורן מהקרן לחקר ארץ ישראל כתב עליהם בביקור בשנת 1869. המקדש, הבנוי מאבני גזית גדולות, נמצא מדרום-מזרח לצוק וממדיו 11 מ' על 10 מ'. בצד המזרחי של הצוק מצוי כוך קטן דמוי מערה ועליו כתובת ערבית משנת 1934. על ההר מצא אילן חרסים מהתקופה ההלניסטית ומהתקופה הביזנטית. נמצאו גם מעט חרסים מתקופת הברזל.
החי
בין הציפורים המקננות אירניה, סיטת הצוקים, ירגזי חרמון וסלעית אירופית.
החרמון משופע במיני פרפרים, מהם 23 ייחודיים לשמורת החרמון, מבין החלזונות נמנים החביונית המזרחית וחשופית מוארכת שלא נצפו דרומית לחרמון.
בין הזוחלים נחש ארסי (צפע החרמון) ונחשים לא ארסײם (כרכן הקרינים, כרכן חלק ושלון הקולר) הנמצאים בישראל רק בחרמון ובצפון רמת הגולן. בין הלטאות ניתן למנות את הלטאה החרמונית ושממית החרמון, שהיא מין אנדמי לחרמון.
מבין היונקים ניתן למנות את השועל מצוי, חמוס השלגים, תן זהוב, צבי ארץ ישראלי ועוד. בעבר חיו בחרמון פרטים של דב סורי אך האחרון בהם ניצוד בשנת 1917. בימי הצלבנים ניצודו אחרוני האריות האסייתים שחיו בחרמון.
הצומח
צמחיית ההר מתאימה להרים רמים. ידועה תופעת החיגור לפי גובה. בכל גובה גדלים צמחים המתאימים לתנאי האקלים בגובה זה.
בחרמון יש שלוש חגורות צומח שונות: בראשונה עד כ-1,300 מטר מעל פני הים, צומח החורש הים-תיכוני (כמו בהר מירון). השנייה מ-1300 מטר עד כ-1900 מטר היא חגורת יער הסְפָר ההררי. העץ הנפוץ ביותר הוא אלון התולע ולצידו צומחים גם שקד, שזיף ואגס ועוד. בחגורה השלישית שמעל ל-1900 מטר אין כלל עצים אלא רק עשבוניים ושיחים נמוכים. צומח זה נקרא צומח כרקוצי מלשון "כר קוצים", או בלועזית צומח טרגקנטי.
עקב גובהו של ההר הגידול והפריחה מתחילים בראש ההר באוגוסט, במקום באביב (בחודש מרץ באזורים הנמוכים יותר). בהר הבתרים ישנם עצי אלון מצוי מהגדולים בארץ, בעמק דובדבן גדלים שיחי דובדבן מהמין דובדבן שרוע.
בשמורת החרמון צומחים עצים ייחודיים לאזור כמו: בן-חוזרר הררי, אלון שסוע, אֶדֶר קטן-עלים ועוזרר סינַי ופרחים של כרכומים וסתווניות.
גאולוגיה
החרמון הוא קמר גבוה שתחילת קימוטו בתקופת הקרטיקון העליון, במקביל לקימוט הקשת הסורית. המשך התרוממותו חלה ביחד עם יצירת בקעת הירדן ונבע מתזוזה אופקית של לוח ערב לעומת הלוח הלבנטיני לאורך הבקע הסורי-אפריקני. בשיא התרוממותו הגיעה פסגתו לגובה 4 ק"מ מעל פני הים.
עיצוב טקטוני
הקמר נוצר בתהליך של קימוט שהתרחש בקרטיקון עליון, בתקופה שבה החל ים טתיס להיסגר באמצעות תנועתו של הלוח האפריקאי צפונה לעבר הלוח האירואסייתי. במהלך הנאוגן נוצר הבקע הסורי-אפריקני המפריד בין הלוח הערבי והלוח האפריקאי, והמשכו לאורך בקעת ים המלח (הנמשך מדרום טורקיה עד דרום מפרץ אילת) מפצל את הלוח הערבי לשניים. חלקו המערבי של הלוח המפוצל הוא הלוח הלבנטיני, שעדיין מחובר במערבו ללוח האפריקאי ומופרד ממנו באופן מלאכותי לאורך תעלת סואץ. שלושת הלוחות נעים צפונה, אולם תנועת הלוח הערבי – הנושא קמר החרמון – מהירה יותר ביחס לשני הלוחות האחרים.
הבקע הסורי-אפריקני אינו העתק ישר אחד אלא מערכת העתקי חילוף נפרדים ולא רציפים היוצרים דוגמת זיגזג. לאורך הבקע מצויים העתקי חילוף שמאלײם וימנײם, המשפיעים על צורת הנוף:
מסלע
רובו של החרמון בנוי מאבן גיר. בליה נמרצת הסירה את השכבות העליונות וחשפה שכבות שמקורן ביורה, לפני 200–145 מיליון שנה. המשכן של שכבות אלה נמצא ברמת הגולן, בעומק של כקילומטר מתחת לגובה פני הים – עובדה המדגישה את עוצמת הקימוט שיצר את הקמר. בשכבות סלעי הגיר השונות נראים מאובנים רבים ושונים: קיפודי ים, אמוניטים, אלמוגים, צדפות וחלזונות. מסיסות הגיר וריבוי המשקעים באזור החרמון תרמו להתפתחות מבנים קרסטײם שונים: דולינות – שקעי המסה רדודים, טרשונים, מחילות המסה ומערות – שחלקן הן מערות נטיפים.
למרגלות החרמון מצויות שכבות צעירות יותר מתקופת קרטיקון תחתון, החושפות פעילות טקטונית וגעשית רבה, בנוסף לבליה עזה. במקום קיימים דײקים, שחדרו לשברים ולסדקים בתוך הסלע. גופי חדירה אלה מתפרקים בתהליכים הדרגתײם של בליה וסחיפה, ובמקומם נוצרים סדקים המובילים מי גשמים והפשרת שלגים לתוך סלעי הגיר, המשמשים אקוויפר – אקוויפר החרמון – וכולאים את המים מעל לשכבה הגעשית המשמשת כאקוויקלוד.
שמורת טבע החרמון
שמורת החרמון או שמורת הר החרמון היא שמורת טבע מאושרת, העתידה להשתרע על פני שטח של כ-85,000 דונם בשטחי הר חרמון וסביבו, ועתידה להיות השמורה הגבוהה והצפונית בישראל.
החרמון במלחמה
החרמון נכבש מסוריה על ידי כוח צה"ל שהונחת במסוקים בתום מלחמת ששת הימים. במקום הוקם מוצב מבוצר - מוצב החרמון, שנועד לתת התרעה ומידע לחיל האוויר ולאגף המודיעין.
בפרוץ מלחמת יום הכיפורים כבשו כוחות קומנדו סוריים את המוצב (ראו: הכיבוש הסורי של החרמון), ושבו חלק ניכר מהחיילים ששהו בו. חלק אחר מן החיילים הצליח לברוח בחסות החשכה. ניסיון ראשון שנכשל לכיבוש מוצב החרמון בחזרה נעשה ב-8 באוקטובר על ידי כוח חטיבת גולני. לקראת סוף המלחמה נכבש המוצב על ידי צה"ל במבצע קינוח. בעקבות קרב זה קיבל החרמון את הכינוי "העיניים של המדינה".
לאחר המלחמה, בעקבות פריצת ציר וכיבוש שיא החרמון בידי חיל ההנדסה הישראלי, הועבר "החרמון הסורי" לשליטת האו"ם.
החרמון בתנ"ך ובתרבות
ההר נזכר בספר דברים, בתיאור חבל הארץ בעבר הירדן שכבשו משה ובני ישראל מסיחון מלך האמורי ומעוג מלך הבשן:, וכן:.
עם חציית הירדן בידי בני ישראל, נזכר היישוב בעל גד, ששכן למרגלות החרמון, כנקודה הצפונית ביותר אליה הגיע יהושע בן נון בכיבושיו בארץ:. יתר הר חרמון ורכס מול הלבנון נותר בשלב זה בגדר "הארץ הנשארת", שנותר לכבוש אותה:.
מלבד אזכוריו הרבים של החרמון בתיאור כיבוש עבר הירדן וארץ כנען, ההר נזכר באופן סמלי גם בספר תהילים ובספר שיר השירים:, וכן: , וכן: וכן:. בנוסף, נזכר במקורות המונח "חרמונים":.
בתקופת בית שני כבש את ההר אלכסנדר ינאי, וגייר את היטורים שישבו בו. באותה תקופה התקיימה בהר גם מושבת חכמי בני בתירא.
החרמון בתרבות
בתקופה המודרנית כתב ז'בוטינסקי בשירו המפורסם, "שיר אסירי עכו", את השורה הבאה: "לנו, לנו, תהיה לנו כתר החרמון".
רחל המשוררת כתבה בשיר "כנרת" "בבדידות קורנת נם חרמון הסבא וצינה נושבת מפסגת הצחור."
אתלריק, מלך ברניקיה
אתלריק או את'לריק (באנגלית: Aethelric; נפטר בשנת 572) היה מלך ממלכת ברניקיה בין השנים 568 ועד פטירתו.
אתלריק היה בנו של אידה ואחיהם של גלאפה ואדה אשר מלכו לפניו.
פרטים מועטים ידועים אודות שלטונו של אתלריק. ידוע כי היה אביו של אתלפירת' אשר לימים מלך בממלכה, ואיחד אותה עם ממלכת דיירה לממלכת אחת בשם ממלכת נורת'מבריה.
לאחר מותו עלה לשלטון תאודוריק, אחיו.
לוחם בלתי חוקי
לוחם בלתי חוקי הוא מונח לא רשמי ללוחם שאינו זכאי למעמד של שבוי מלחמה לפי אמנת ז'נבה השלישית, מכיוון שאינו משתייך לצבא סדיר או למיליציה שקיבלה על עצמה את דיני המלחמה.
המונח אינו מופיע באמנות המסדירות את דיני המלחמה, והוא פותח במדינות מסוימות כדי לאבחן לוחמים כאלו מלוחמים הזכאים למעמד של שבויי מלחמה לפי אמנת ז'נבה השלישית. מכיוון שהאמנות המסדירות את המשפט ההומניטרי מכירות בשתי קטגוריות - לוחמים ואזרחים - עצם קיומה של קטגוריה שלישית, קטגוריית הלוחמים הבלתי חוקיים, שנוי במחלוקת, ומרבית מדינות העולם אינן מכירות בה. ישנם הרואים בטרוריסטים לוחמים בלתי חוקיים.
אמנות האג וז'נבה
במקביל, הכיר המשפט הבינלאומי המנהגי בכך שאזרח הלוקח חלק בפעולות איבה, מאבד את חסינותו ומהווה מטרה לגיטימית כל עוד הוא לוקח חלק ישיר בפעולות אלה.
המשפט הבינלאומי הכיר בשתי קטגוריות בלבד - מצד אחד לוחמים ושאר כוחות מיוחדים (צוותי רפואה, מרגלים וכו'), ומצד שני אזרחים. אזרח הוא כל מי שאינו חלק מהכוחות הלוחמים; לוחם הוגדר בסעיף 4 לאמנת ז'נבה השלישית כך: כאמור, לוחם זכאי למעמד של שבוי מלחמה. מעמד זה הוקנה באמנה גם לקבוצות הבאות:
הפרוטוקולים לאמנות ז'נבה
בשנת 1977 נחתמו שני פרוטוקולים לאמנות ז'נבה שאיגדו בתוכם תוספות ושינויים למה שנכתב באמנות. בין היתר נכללה בפרוטוקולים התייחסות ללוחמים שעד אז ראו בהם "אזרחים הנוטלים חלק בפעולות האיבה". הכלל הנהוג לפיו ניתן לפגוע באזרח הנוטל חלק בפעולות האיבה כל עוד הוא לוקח בהן חלק ישיר, עוגן בפרוטוקול; ובמקביל, הורחבה הגדרת הלוחם, כך שהיא כללה כל אדם הלוקח חלק בלחימה ומהווה חלק מארגון היררארכי, ובלבד שהוא נושא את נשקו באופן גלוי בזמן או לפני המתקפה. עם זאת, לא כל המדינות חתמו על הפרוטוקולים, וההגדרה הרחבה ללוחמים אינה מחייבת מדינה שלא הצטרפה לפרוטוקולים, כגון ישראל.
אחת הסיבות לכך שמדינות בחרו שלא לחתום על הפרוטוקולים, הייתה ההגדרה המרחיבה ללוחמים, בטענה שהיא מהווה פרס לטרור ומכשירה מאבק של ארגונים לא סדירים. מצד שני, גם הכרה בלוחמים אלו כאזרחים הלוקחים חלק בפעולות האיבה הייתה בעייתית מבחינת מדינות אלו. כך התפתח מונח ה"לוחם הבלתי חוקי", שנועד להכיר בהם כמטרה לגיטימית כמו כל לוחם אחר, ולאפשר להחזיק בהם עד לסיום הלחימה כמו בכל לוחם אחר (עם או ללא צורך בביקורת שיפוטית), אבל בלי להעניק להם חסינות ואת יתר הזכויות להן זכאים שבויי מלחמה.
יחס המשפט הבינלאומי לקטגוריית "לוחמים בלתי חוקיים"
ככלל, הקהיליה הבינלאומית לא אימצה את הגישה לפיה קיימת קטגוריה שלישית. בית הדין הפלילי הבינלאומי ליוגוסלביה לשעבר, למשל, שפסק בפרשת Celebici, אימץ בפסק דינו את עמדת הצלב האדום לגבי האמנה הרביעית, לפיה כל אדם המצוי בידי האויב הוא או שבוי מלחמה שעליו חלה האמנה השלישית, או אזרח שעליו חלה האמנה הרביעית. לדעת הצלב האדום, אין מעמד ביניים, ואין אדם המוחזק בידי האויב שהחוק הבינלאומי לא חל עליו. אם אזרחים מעורבים בפעולות איבה, יש להעמידם לדין בהתאם למשפט הפלילי של מי שמחזיק בהם.
איו (ירח)
אִיוֹ הוא אחד מירחי כוכב הלכת צדק. הוא החמישי במרחקו מבין 80 ירחי צדק והשלישי בגודלו מבין ארבעת הירחים הגליליאניים. מקיף את צדק אחת ל-42 שעות. איו מבצע הקפה סינכרונית סביב צדק. הדבר נובע מכוח המשיכה החזק של צדק אשר נעל את סחרורו הצירי של איו עד שזה מפנה אליו רק צד אחד בכל עת. בנוסף, בהשפעת כוחות הכבידה של צדק ושאר הירחים הגליליאניים, נוצרים כוחות גאות חזקים המביאים לעיוות משמעותי – עד לכדי הבדל של 100 מטר בין "שיא הגאות" (Tidal Bulge) לבין השפל. תנודות אלו בליבת הירח גורמות ליצירת חום רב המתיך את גרעינו הפנימי של איו והתוצר הוא פעילות געשית רבה על פניו.
לוחם בלתי חוקי
תמורות בעקבות פיגועי 11 בספטמבר
לאחר פיגועי 11 בספטמבר, הוציא נשיא ארצות הברית, ג'ורג' בוש, צו נשיאותי שאפשר את מעצרם של חברים בארגון אל-קאעידה שנחשדו בהפרה של דיני המלחמה לזמן בלתי מוגבל, ואת העמדתם לדין בבתי דין צבאיים. כן אפשר הצו לנהוג כך גם במי שנחשד בקשירת קשר או ביצוע פעולות טרור, או לפגוע בארצות הברית, אזרחיה, הביטחון הלאומי שלה, מדיניות החוץ שלה או כלכלתה. אף שהצו משתמש במילה "עצירים" (Detainees), הממשל העדיף לכנותם "לוחמי אויב בלתי חוקיים" (Illegal Enemy Combatants). הצו לא חל על אזרחי ארצות הברית, וכלפיהם ננקטים הליכים פליליים רגילים, אך בכל זאת בתי המשפט האמריקניים נאלצו להתערב במספר מקרים שבהם נעצרו אזרחים אמריקנים.
עם הפלישה לאפגניסטן חיוו אנשי משרד המשפטים את דעתם לפיה אמנות ז'נבה אינן חלות על אנשי אל-קאעידה והטליבאן, משום שאפגניסטן אינה מתפקדת כמדינה, ואין לראות בכוחות הלוחמים בה צבא סדיר. חרף התנגדות מחלקת המדינה, אומצה חוות הדעת, והצבא לא נהג בשבויים שלכד באפגניסטן כשבויי מלחמה. בתחילה הוחזקו העצורים במחנות מעצר שהוקמו באפגניסטן, ולאחר מכן הועברו לבסיס הצי האמריקני במפרץ גואנטנמו. מיקום זה נבחר בשל פסיקת בית המשפט העליון של ארצות הברית מ-1950 ולפיה אין האזור, שהוא מובלעת אמריקנית בקובה מכוח תיקון פלאט, מצוי בסמכות שיפוטם של בתי המשפט של ארצות הברית. בית המשפט הפך פסיקה זו בשנת 2004.
בשנת 2006 נדרש בית המשפט העליון לסוגיה, בפרשת חמדאן נ' ראמספלד, שעסקה במעמדם של אסירים שהוחזקו במפרץ גואנטנמו. בית המשפט קבע שהאמנה השלישית חלה גם על שבויים שנשבו במהלך המאבק בטרור, אף שלא הכריע בסוגיית קיומה של הקטגוריה השלישית.
באותה שנה, הוסב הצו הנשיאותי לחוק, (Military Commissions Act of 2006), ובו הגדרה ל"לוחם אויב בלתי חוקי":
ב-12 ביוני 2008 פסק בית המשפט העליון של ארצות הברית כי החוק מפר את הזכות החוקתית להביאס קורפוס, וכי הלוחמים הבלתי חוקיים שנעצרו מכוחו זכאים לפנות לבתי המשפט בארצות הברית.
ביקורת
מומחים משפטיים מתחו ביקורת על השימוש שעשתה ארצות הברית במונח "לוחם בלתי חוקי". לטענתם, השימוש במונח, שלא הוכר עד אז לא במשפט הבינלאומי ולא בדין הפלילי הפנימי של ארצות הברית עצמה, נועד לאפשר לארצות הברית למנוע מהעצורים זכויות אזרח בסיסיות כגון הזכות לייצוג בידי עורך דין והזכות לערעור, וכי יש בכך משום פגיעה בשלטון החוק. היו אף שטענו כי יש להעמיד לדין את מי שאחראי להסדרים שגובשו (ובפרט, שר המשפטים אלברטו גונזלס) בגין פשעי מלחמה.
מספר מדינות מערביות שאזרחיהן נעצרו מכוח הצו הנשיאותי והחוק שהחליפו, ובפרט בריטניה, קנדה ושוודיה פעלו לשם השגת זכויות לאזרחיהן העצורים, אך הדבר נעשה על בסיס פרטני.
בישראל
בשנת 2002 נחקק חוק כליאתם של לוחמים בלתי חוקיים, התשס"ב-2002. החוק נחקק לאחר קביעת בג"ץ בפרשת פלונים לפיה לשר הביטחון אין סמכות להחזיק במעצר מינהלי אזרחים לבנוניים כ"קלפי מיקוח", וכי ניתן להחזיק אנשים במעצר מינהלי רק כאשר הם עצמם מסוכנים לביטחון המדינה. בפסיקה בעתירה שהוגשה נגד שחרורם של מרבית העצירים (למעט דיראני ועובייד) בעקבות פסק הדין, העיר אהרן ברק כי בית המשפט לא רואה בהליך החקיקה המסתמן עקיפה של פסיקתו הקודמת, כי אם יצירת דין חדש.
החוק שנחקק מגדיר לוחם בלתי חוקי כ"אדם שנטל חלק בפעולות איבה נגד מדינת ישראל, בין במישרין ובין בעקיפין, או נמנה עם כוח המבצע פעולות איבה נגד מדינת ישראל שלא מתקיימים לגביו התנאים המקנים מעמד של שבוי מלחמה במשפט הבינלאומי ההומניטרי, כמפורט בסעיף 4 לאמנת ז'נבה השלישית מיום 12 באוגוסט 1949 ביחס לטיפול בשבויי מלחמה".
החוק מסמיך את רמטכ"ל צבא ההגנה לישראל להוציא צו כליאה נגד אדם שמוחזק בידי רשויות המדינה, ויש לו יסוד סביר להניח כי הוא לוחם בלתי חוקי. בתוך 14 ימים ממתן צו הכליאה יש להביאו בפני שופט מחוזי, לשם ביקורת שיפוטית על הצו. ביקורות נוספות נערכות אחת לחצי שנה. בנוסף, הסדיר החוק את זכותו של הכלוא לפגישה עם עורך דין במועד המוקדם ביותר האפשרי מבלי לפגוע בביטחון המדינה, אך לא יאוחר משבעה ימים מהוצאת צו הכליאה.
איו (ירח)
איו הוא הגוף הפעיל ביותר מבחינה געשית במערכת השמש, והתזות ההתפרצויות הגעשיות שלו מגיעות לגובה 300 ק"מ מפניו. פעילות זאת היא הגורם לגוון הצהבהב של פניו. על-פי הנתונים הידועים כיום (2016) איו בנוי בעיקר מסלעי סיליקט מותכים, ויש לו גרעין מתכתי. גשושית המחקר גלילאו מצאה כי הירח כמעט שלא נפגע ממטאוריטים, אבל יש בו כמות גדולה של הרי געש פעילים, ואף שלחה צילומי התפרצויות. הקרינה החזקה הקיימת סביב איו פגעה במכשור על הגשושית והובילה לסיום המשימה.
איו נקרא על שם הנימפה איו מהמיתולוגיה היוונית.
ההיסטוריה של תצפיות באיו
התצפית הראשונה שדווחה על איו בוצעה על ידי גלילאו גליליי ב-7 בינואר 1610, באמצעות טלסקופ עדשות שהגדיל פי 20 במהלך עבודתו באוניברסיטת פאדובה. עם זאת, באותה תצפית גלילאו לא יכול היה להפריד בין איו ואירופה בגלל ההגדלה הנמוכה של הטלסקופ שלו, כך ששני הירחים תועדו כנקודת אור יחידה. איו ואירופה נצפו לראשונה כגופים נפרדים במהלך התצפיות של גלילאו על המערכת של ירחי צדק למחרת, 8 בינואר 1610. הגילוי של איו ושאר הירחים הגליליניים של צדק פורסם בספרו של גלילאו "שליח הכוכבים" במרץ 1610. בספרו "ירחי צדק" (Mundus Jovialis) שפורסם בשנת 1614 טען סימון מריוס כי גילה את איו ואת הירחים האחרים של יופיטר בשנת 1609, שבוע לפני גילויו של גלילאו. גלילאו הטיל ספק בטענה זו והציג את עבודתו של מריוס כגנבה. בנוסף לכך, התצפית הראשונה של מריוס בוצעה ב-29 בדצמבר 1609 לפי לוח השנה יוליאני, השווה ל-8 בינואר 1610 בלוח השנה הגרגוריאני, שבו השתמש גלילאו. בהתחשב בכך שגלילאו פרסם את עבודתו לפני מריוס, זוכה גלילאו לגילוי.
הטכנולוגיה המשופרת של טלסקופים בסוף המאה ה-19 וה-20 אפשרה לאסטרונומים לשפר את כושר ההפרדה (כלומר לזהות גופים קטנים) ולזהות תכונות שטח רחבות היקף באיו. בשנות ה-90 של המאה ה-19, אדוארד ברנרד היה הראשון שצפה בהבדלים בבהירות של איו בין אזורי המשווה והקוטב, וקבע נכונה כי הדבר נבע מהבדלי צבע ואלבדו בין שני האזורים, ולא בגלל היותו של איו בצורת ביצה. זאת בניגוד להצעה של האסטרונום ויליאם פיקרינג, לפיה יש לראותם שני גופים נפרדים, כפי שהציע בתחילה ברנרד. תצפיות טלסקופיות מאוחרות יותר אישרו אזורים קוטביים חומים אדמדמים של איו ופס קו המשווה הצהוב-לבן.
ארגמן-מיטב הוצאה לאור
ארגמן-מיטב היא הוצאה לאור של ספרי פרוזה, שירה, ביוגרפיות וספרי עיון.
היסטוריה
הוצאת ארגמן-מיטב הוקמה בשנת 2011 על ידי המשורר ראובן שבת על מנת להוציא לאור כתבים של סופרים, משוררים, וחוקרים. עד לשנת 2021 הוציאה ההוצאה כ-82 כותרים, חלקם זכו לפרסים וציונים לשבח.
ההוצאה עורכת ומנהלת גם כתב עת ספרותי מקוון בשם "בכיוון הרוח". מהווה במה לפרסום קטעי ספרות, שירה, הגות וראיונות עם סופרים.
ישיבת שפע מקור חיים
ישיבת שפע - מקור חיים היא ישיבה תיכונית דתית לאומית נאו חסידית, בראשות הרב יהונתן גוטמן, ונשיאה הוא הרב עדין אבן ישראל (שטיינזלץ)זצ"ל. הישיבה נוצרה כחלק מישיבת בני עקיבא נתיב מאיר ואז קיבלה מעמד עצמאי. היא שייכת למוסדות שפע - מקור חיים בראשותו של הרב עדין אבן ישראל, ולומדים בה כ-400 תלמידים. הישיבה מאתפיינת בקווה החסידי-ציוני-ארצישראלי.
היסטוריה
הישיבה הוקמה ב-2009 ביוזמת הרב עדין אבן ישראל (שטיינזלץ) ותלמידו יואל שפיץ, ראש המכון הפדגוגי במרכז שטיינזלץ. הישיבה הוקמה כאגף בתוך ישיבת בני עקיבא נתיב מאיר ובראשה הועמד הרב יהונתן גוטמן, בוגר ישיבת מקור חיים.
מאוחר יותר קיבלה הישיבה מעמד עצמאי. נכון למאי 2023 היא נמצאת בשכונת קריית היובל ברחוב נ.י אפשטיין, אך ברחוב מקור חיים בירושלים, ישנו שטח המיועד למבנה קבע לישיבה, המעבר מתוכנן לשנת 2025.
הישיבה הקימה בשנת תשפ"ג שלוחה בפסגת זאב (משם באים הרבה מתלמידי הישיבה) בשם "שפע צפון" בראשותו של הרב בניה קניאל (ר"מ בישיבת מקור חיים) ובניהול הרב צוריאל אלקיים (ר"מ בישיבה).
בשנת 2023 הודיע הרב יהונתן גוטמן, ראש הישיבה שיצא לשנת שבתון ואותו יחליף בתפקיד ראש הישיבה הרב דוד מאלי (בנו של הרב אליהו מאלי ראש ישיבת יפו), ר"מ כיתה יב.
אופי הישיבה
התלמידים מגיעים משכונת ברחבי ירושלים, ומיישובים סמוכים. בישיבה קיימות חטיבת ביניים וחטיבה עליונה.
הישיבה מגדירה את עצמה כישיבה בניחוח חסידי, ונערכות בה התוועדויות (כגון בחג בגאולה, י"ט בכסלו, בכ"ד שבט ובי"ח באלול), ואירועים נוספים הקשורים לחסידות. רוב תלמידי הישיבה הם דתיים לאומיים. בישיבה מתקיימות חבורות בענייני עבודת ה' כמו "חבורת תפילה" העוסקת בעבודת התפילה. הישיבה מוציאה בכל שנה חוברת בשם "חידושפע", ובה חידושים בענייני גמרא ועבודת ה' מאת תלמידי ובוגרי הישיבה.
בישיבה לומדים גמרא במהלך שעות הבוקר, ולאחר מכן עוברים ללימודי תיכון והכנה לבגרות. במקביל למסלול הלימוד הרגיל מתקיימים מסלולים למעוניינים ללמוד מעבר לרגיל כמו - סדר צהריים, חבורת "אשכולות", מסלול 'לבו חפץ'.
לפני חנוכה נערך בישיבה חידון ה"מוסיף והולך" שמטרתו להגביר את לימודי הגמרא בישיבה.
בישיבה מספר מגמות - היסטוריה, ביולוגיה, פיזיקה, מדעי המחשב, ולימודי ארץ ישראל.
הישיבה שמה דגש על טיולים והכרות הטבע, מיקום הישיבה סמוך ליער ירושלים ועל כן קיימת בישיבה "פלס"ר שפע" קבוצת טיולים בנהגת הרב עזרא גטנו שיוצאת ליער על מנת לטייל וללמוד על הטבע.
הרב עזרא גם כן מלמד חסידות בישיבה.
הישיבה מעודדת עיסוק במוזיקה ובאמנות.
הישיבה דוגלת בהתאם לחזון הרב עדין אבן ישראל באחדות עם ישראל. בשנת ה-2011 פתחו הרב עדין והרב מנחם פרומן את מיזם "גשר" במהלכו נפגשו והתווכחו התלמידים עם שמאלנים, חילונים, ערבים, קיבוצניקים והומוסקסואלים. הרב עדין הורה לקבל לישיבה מורים ותלמידים בעלי דעות שונות ובכך ליצור גיוון. בשנת 2023 על רקע הקרע בעם בעקבות רפורמת לוין יזם הרכז החברתי, אריאל שוובר את מבצע "אנשים אחים אנחנו" במהלכו הלכו תלמידי הישיבה לחלק משלוחי מנות לתושבי תל אביב.
הישיבה בניגוד לרוב ישיבות הציונות הדתית סולדת מהזדהויות פוליטיות כל שהן, בהתאם למה שקבעו הרב שטיינזלץ והרב גוטמן. לכן הישיבה לא השתתפה (למעט שנת 2022 ו-2023) במצעד הדגלים.
בהתאם להוראת הרב עדין הישיבה מגבירה גם את התעסקות באמונה ומחשבת ישראל ובפרט את היחס של החסידות עליהם (לדוגמה רבי נחמן מברסלב ואחרים).
מייסדי הישיבה הרב שטיינזלץ והרב גוטמן הדגישו שהישיבה לא תהיה ישיבה פנימייתית, כדי לתת מענה לתלמידים מירושלים שאינם מעוניינים להתנתק מביתם, אך מאחר שרבים מתלמידי הישיבה באים משכונות ויישובים רחוקים ממיקום הישיבה יזמה הישיבה בשנת תש"פ את תוכנית "מעלין בקודש" בה ממשיכים בלימודי קודש עד שעות הערב המאוחרות. לשם כך נפתחה בישיבה בשנת תשפ"ג חצי פנימייה.
יסחק ייאסו
יסחק ייאסו הכריז על עצמו קיסר אתיופיה בשנת 1685 מידי הקיסר ייאסו הגדול, נתמך על ידי הגנרל וולה והנזיר טבדן מגונדג' אויבי ייאסו. בתגובה לכך ייאסו מחץ את המרד והוציא להורג את יסחק.
Canned Heat Cookbook
The Canned Heat Cookbook: Their Greatest Hits (בתרגום חופשי: ספר הבישול של קנד היט: הלהיטים הגדולים) הוא אלבום אוסף של הלהקה האמריקאית קנד היט, שיצא בשנת 1969 בארצות הברית וכולל תשעה להיטים של הלהקה מאז האלבום הראשון ועד 1969. האלבום היה להצלחה בלתי משוערת והגיע למקום 8 במצעד האלבומים הבריטי ולמספר 86 במצעד בילבורד 200. האלבום היה לאלבום האוסף הראשון של הלהקה.
האלבום כולל להיטים משנים שונות, ובכך נותן נקודת מבט על ההתפתחות המוזיקלית של הלהקה. בין שירי האלבום נמצאים השירים "On the Road Again" ו-"Going Up the Country", שני השירים המצליחים ביותר של הלהקה. מתוך תשעת השירים המופיעים באלבום, חמישה מהם שר בוב הייט וארבעה שר אלן וילסון.
על עטיפת האלבום מופיע איור מאת דין טורנס המציג את חמשת חברי הלהקה בהרכב הקלאסי – בוב הייט, אלן וילסון, הנרי וסטין, לארי טיילור ואדולפו דה לה פארה – אף על פי שגם השיר "'Rollin' and Tumblin" שבו מנגן מתופף הלהקה המקורי פרנק קוק. האיור שעל העטיפה מצייר את חברי הלהקה בקווי מתאר עבים ובולטים וצבעי מים, שמשווים להם אווירה ציורית. ברקע הציור מופיעים רקעים כגון חופי ים, עצים ודשא בצורה שלווה, ופרפרים עפים בין חברי הלהקה המצוירים.
Tagged Image File Format
Tagged Image File Format (בראשי תיבות TIF או TIFF, לפעמים מתורגם כקובץ "טיף") הוא פורמט אחסון (container) לקובצי תמונות מפת סיביות. שיטת המיפוי של TIFF מבוססת על פיקסלים והיא כוללת תמיכה בריבוי שכבות.
TIFF הוא פורמט גמיש יחסית, אשר יכול להכיל קבצים באיכות גבוהה, תומך בצבעים מ־1 ועד 24 ביט, תומך ברקע שקוף, שומר את המידע על התמונות, תומך בכמה אלגוריתמים של דחיסה ללא איבוד מידע וניתן לשימוש במכשירי ובתכנות פקס, סורקים, מדפסות ותכונות לזיהוי כתב או לפרוק ועיבוד תמונה. לכן הוא פופולרי בקרב גרפיקאים, בדפוס, צלמים ובתעשיית ההוצאה לאור.
הפורמט נוצר ופותח במקור בשנות השמונים על ידי חברת אלדוס (Aldus) לשימוש בתוכנת הוצאה לאור שולחנית מתוצרתה וכיום הוא בבעלות חברת אדובי מערכות (Adobe Systems).
אנדרה מיאטוביץ'
אנדרה מיאטוביץ' (בקרואטית: Andre Mijatović; נולד ב-3 בדצמבר 1979) הוא כדורגלן עבר קרואטי ששיחק בעמדת הבלם.
קבוצות
הקריירה המקצוענית של מיאטוביץ' החלה בעיר הולדתו, בקבוצת רייקה, בה ערך את הופעת הבכורה בקיץ 1998. הוא שיחק עם הקבוצה במשך חמש עונות בליגת העל הקרואטית. לזכות מיאטוביץ' רשומות עשר הופעות ושלושה שערים במשחקי הקבוצה במוקדמות ליגת האלופות וגביע אופ"א.
עם סיום חוזהו בקבוצה עבר מיאטוביץ' לגרויטר פירת' מהבונדסליגה השנייה, ואף על פי שהורחק כבר במשחקו השני בקבוצה שיחק במשך השנתיים הבאות באופן קבוע בהרכב הראשון.
ביולי 2007 חתם מיאטוביץ' על חוזה לשלוש שנים בקבוצת הבונדסליגה ארמיניה בילפלד. בסיום עונתו השנייה ירדה הקבוצה לליגה השנייה.
לקראת עונת 2010/11 חתם מיאטוביץ' על חוזה לשנתיים בשורות היורדת הטרייה לבונדסליגה השנייה הרטה ברלין. מיד עם הגעתו לברלין מונה לתפקיד קפטן הקבוצה על ידי מאמנה מרקוס באבל תוך שהוא מועדף על פני פאל דרדאי, לבאן קוביאשווילי ורפאל . בשנת 2012 עבר לשחק בקבוצת אינגולשטאדט 04. בסיום עונת פרש ממשחק פעיל.
נבחרות קרואטיה
יכולתו ויציבותו של מיאטוביץ' בתחילת הקריירה המקצוענית שלו הביאו לצירופו לנבחרות הצעירות של קרואטיה, במסגרתן הופיע בעשרה משחקים בינלאומיים. מיאטוביץ' השתתף בארבעת משחקי נבחרת הנוער באליפות העולם שנערכה ב-1999 בניגריה עד להדחה בשלב שמינית הגמר, כמו גם בארבעת משחקי מוקדמות אליפות אירופה עד גיל 21 שנערכה ב-2002 בשווייץ.
סינאן
מימר סינאן (בטורקית: Mimar Sinan, בערבית: سنان آغا או معمار سنان) (15 באפריל 1489 - 17 ביולי 1588) היה אדריכל החצר של הסולטאנים העו'תמאניים סלים הראשון, סולימאן המפואר, סלים השני ומוראט השלישי. במהלך חמישים שנות פעילותו תכנן סינאן כמעט 500 מבני ציבור ומבנים פרטיים ברחבי האימפריה העות'מאנית (בעיקר באיסטנבול), דבר שהקנה לו את התואר "מיכלאנג'לו של המזרח". מייחסים לו את תכנון מבנה שער שכם המפואר בירושלים.
קריירה צבאית
סינאן נולד בשנת 1489 בעיירה הסמוכה לקייסרי שבאנטוליה למשפחה ארמניתנוצרית, ובגיל 23 גויס לשורות הצבא העות'מאני והגיע לאיסטנבול. כעבור זמן קצר התאסלם והחליף את שמו הפרטי מיוסף לסינאן. במסגרת שירותו הצבאי החל ללמוד נגרות ומתמטיקה. במהרה התגלה כישרונו הגדול באדריכלות, והוא החל להתמקצע בתחום זה, והפך לאחד הקצינים הבולטים בחיל ההנדסה של סלים הראשון. הוא גילה יכולת מרשימה בתכנון גשרים מהירי בנייה; מתקני הגנה ותקיפה; ואף הצליח לבנות ספינות שאפשרו לצבא העות'מאני לחצות נהרות. תרומתו הגדולה של סינאן לצבא העות'מאני הביאה לקידומו המהיר, וסולימאן המפואר מינה אותו למפקד המשמר המלכותי.
במהלך הקרבות שבהם השתתף, עקב סינאן אחר כושר עמידותם של מבנים בפני ירי רובים או תותחים, ויישם את המידע הזה מאוחר יותר, כאשר עסק בפועל באדריכלות. הוא גם נחשף לסוגים שונים של סגנונות בנייה, ובמסעותיו הצבאיים במקומות שונים, כמו רודוס, קורפו, אזור הבלקן, אירופה והמזרח התיכון, בחן מקרוב סוגי אבנים; חומרי מלט; טכניקות בנייה וכדומה.
קריירה אזרחית
בשנת 1539 מונה מפקדו הישיר של סינאן, צ'לבי לוטפי פאשה (Çelebi Lütfi Pasha), לתפקיד הווזיר הגדול של איסטנבול. הוא שחרר את סינאן משירותו הצבאי ומינה אותו לתפקיד האדריכל העירוני של איסטנבול. במסגרת תפקיד זה היה בסמכותו של סינאן לקבוע את גורלו של כל בית בעיר, וכן לתכנן ולעקוב אחר כל פעולות הבנייה והתחזוקה הציבוריות בעיר, כולל סלילת כבישים, חציבת תעלות ומערכות ניקוז ובניית גשרים.
כעבור כמה שנים קודם סינאן לתפקיד "אדריכל האימפריה העות'מאנית", מינוי שהיה רב כוח והשפעה, והקנה לו חשיבות עצומה במנהל העות'מאני. הוא החל להכשיר אדריכלים צעירים, והעביר את מורשתו ואת הידע שלו הלאה.
ייחודו
בתחילת הקריירה של סינאן הייתה האדריכלות העות'מאנית פשוטה ומעשית. רוב המבנים נבנו אז על פי תכנון מקובל וזהה, והמראה היה פשוט ובסיסי. עקב רגישות האזור לרעידות אדמה, נבנו בתים רבים בגושי אבן וברזל, דבר שהכביד על מראה הבית ודרש כמות חומר גדולה ועבודה קשה. חדשנותו של סינאן הייתה ביצירת מבנים יפים וייחודיים, ללא שימוש בחומר בנייה רב מדי, ועם זאת בעלי יציבות ועמידה יוצאים מהכלל.
סגנונו ועבודתו
את עבודתו של סינאן ניתן לחלק לשלוש תקופות: השנים הראשונות (עד שנת 1550); תקופת ההכשרה (עד שנת 1570); וימי הזוהר שלו (עד מותו בשנת 1588).
בשנים הראשונות תכנן סינאן מבנים שחיקו פחות או יותר את סגנון הבנייה העות'מאני הפשוט, אם כי כבר אז שילב ביצירותיו חומרים ורעיונות עיצוב ותמיכה, שראה במסעותיו בעולם. מבנה לדוגמה מהימים ההם הוא מסגד היסרב פאשה (ח'וסרובייה בהגייה הערבית, נהרס כמעט במלואו בשנת 2014, במהלך מלחמת האזרחים בסוריה), שאותו בנה בחלב שסוריה בשנת 1537 עבור מפקדו, שהיה מושל העיר. המסגד ניכר בפשטותו, ואפילו מעט בגסותו, אפיון שהלך ונעלם מעבודתו של סינאן בחלוף השנים. הפרויקט הרשמי הראשון שביצע במסגרת תפקידו כאדריכל האימפריה, היה מתחם האסקי הורם (Haseki Hürrem) באיסטנבול, שהקים עבור רוקסלנה (הורם סולטאן), אשתו של סולימאן המפואר (האסקי – אשת הסולטאן, שילדה לו בן; הורם – שמה המוסלמי של רוקסלנה, שפירושו "המאושרת"). גם כאן מדובר בתכנון פשוט למדי, אך המראה אלגנטי ו"זורם" יותר. אחד המבנים היותר "סינאניים" מתקופה זו, הוא המסגד והמדרסה שבנה ב-1548 בפקודת מיהרימה סולטאן, בתו היחידה של סולימאן המפואר, באיסטנבול. במבנים אלו ניכרים כבר המרתפים המרווחים והמקושתים; צריחי המסגד הדקיקים והעגולים; הכיפה העגולה הגדולה במרכז, שסביבה חצאי כיפות, ועוד. יצירת המופת של סינאן מתקופה זו היא מסגד שהזאדה מהמט (Ṣehzade Mehmet) באיסטנבול, שנבנה לזכר יורש העצר של סולימאן המפואר, שמת בדמי ימיו. מבנה המסגד מתנשא לגובה עצום, וכולל כיפה ענקית בראשו, המוקפת בשישה חצאי כיפות תומכים. כבר בתכנון מבנה זה התכתב סינאן עם מבנה איה סופיה, ועל מנת להאפיל עליו תכנן לשהזאדה 4 חצאי כיפות, לעומת שני חצאי הכיפות של איה סופיה.
התקופה השנייה ביצירתו של סינאן החלה בשנת 1550, עם בניית מתחם מסגד סולימאנייה באיסטנבול, לכבוד סולימאן המפואר. מדובר בקומפלקס ענק הכולל מסגד, ארבע מדרסות, מטבח ציבורי, בית חולים, בית מחסה, בית מרחץ (חמאם), בית הארחה ופונדק לעוברי אורח (חאן. סינאן נעזר במאות עוזרים ומתכננים, והצליח להשלים את הקמת המתחם בתוך שבע שנים. המסגד עצמו, אחד מהמפוארים בעולם, נבנה בהשראת כנסיית איה סופיה הביזנטית שבאיסטנבול. בהמשך בנה סינאן ברחבי האימפריה כמה מבנים עבור הווזיר הגדול רוסטם פאשה (Rüstem Pasha) (בעלה של מיהרימה סולטאן, בתו של סולימאן). עיקר פעילותו היה בבניית מסגדי פאר ענקיים, מרובי כיפות וצריחים, ובכולם פתרונות מאלפים לקשיי יציבות וחולשה מבנית. סינאן הצליח להטות את כובד משקל הכיפות והתקרות אל הקירות החיצוניים, ובכך לצמצם ככל שניתן את הצורך בעמודי תמך פנימיים. כך יצר חללים עצומים בתוך המבנים שלו, המעוררים השתאות עד ימינו.
בתקופה השלישית, הנחשבת לתקופת הזוהר של יצירתו, יצר סינאן מבנים אלגנטיים מאוד, בעלי גימור מושלם וסימטריה. הוא הקפיד מאוד על יצירת מבוא מסוגנן ורחב למסגדים שבנה אז, והצליח להיפטר מעמודי תמך באזורים אלה, מבלי לערער את יציבות המבנה. מאמץ זה ניכר, למשל, במסגד סוקולו מהמט פאשה (Sokollu Mehmet Paşa) באיסטנבול, שנבנה בשנת 1572, או במסגד סלימייה באדירנה. סינאן העז אז להתנסות בבחינת יכולת הקירות לשאת משקל רב מאוד של תקרות וכיפות, ובכל זאת ליצור מרחב גדול. מבחינה זו הווה מסגד סלימייה באדרינה פריצת דרך, מפני שהוא המבנה הראשון שבו הצליח סינאן לבנות כיפה גדולה יותר מזו שבאיה סופיה. הצלחתו זו של סינאן הייתה לא רק מקצועית, אלא בעיקר דתית, והוא טען כי בכך "ניצח את הנוצרים".
אחרית ימיו
סינאן השלים את בניית מסגד סלימייה באדירנה בגיל למעלה מ-80, גיל מאוחר במושגים של ימינו, ומופלג במושגים של אז. למרות גילו, הוא היה נמרץ ובריא, והמשיך בפעילות רבה עד מותו ב-1588, בגיל 99. הוא נקבר בתוך תורבה שעיצב, לצד סולימאן המפואר ואשתו, מצפון למתחם סולימאניה באיסטנבול. לאחר מותו (ועד ימינו) נקרא הרחוב העובר בסמוך לתורבה על שמו.
במהלך חמישים שנות פעילותו בנה סינאן, כאמור, כמעט 500 מבנים, כ-200 מהם עדיין קיימים. לא ידוע על אדריכל אחר בכל ימי האימפריה העות'מאנית שהותיר אחריו מבנים כה רבים, והיווה פריצת דרך כמו סינאן. האדריכל האמריקני פרנק לויד רייט אמר תמיד: "אני האדריכל השני הכי טוב בעולם, אחרי סינאן." ממשלת טורקיה כיבדה את זכרו בהקמת אוניברסיטת מימר סינאן לאמנות באיסטנבול.
המבנים של סינאן
סיכום עבודתו של סינאן לאורך השנים מלמד כי הקים 94 מסגדים גדולים (ג'אמע), 52 מסגדים קטנים, 57 בתי ספר, 48 בתי מרחץ, 35 ארמונות ממשל (סאראיה), 17 מטבחים ציבוריים (בתי תמחוי), 10 ח'אנים, שמונה גשרים, שמונה אסמים ומחסני תבואה, שבע מדרסות, שש אמות מים ושלושה בתי חולים.
המבנים המרשימים ביותר (רשימה חלקית) הם:
כאן חיים
כאן חיים היא סדרת רשת של כאן תאגיד השידור בבימויה של מתן דרורי, ובהגשתם של לוסי איוב ואלון יששכר. הסדרה סוקרת אחר שימור חיי הטבע בישראל, לדוגמה: היכחדותן של הלוטרות בישראל וחשיבותם של המסדרונות האקולוגיים.
כמו כן, הסדרה הוכנה בשיתוף פעולה עם החברה להגנת הטבע.
הדומה הראשונה
המושב הראשון של הדומה הממלכתית של האספה הפדרלית של הפדרציה הרוסית הוא הכינוס הראשון של הדומה הממלכתית, הבית התחתון של הפרלמנט הרוסי<font color="#004000">.  הכינוס התקיים מה-12 בדצמבר 1993 ועד ל-16 בדצמבר 1995. בחודשים הראשונים, הדומה ערכה את מפגשיה במטה קומקון, בבניין ברחוב ארבאט החדש, לאחר מכן עברה הדומה לבניין ברחוב אוחוטני ריאד.
עד הבחירות לראשות הדומה כיהן גאורגי לוקאווה בן ה-69 כאב הבית. ב-17 בינואר 1996, הפרלמנט בחר את איוואן ריבקין כיו"ר הדומה.
ועדות
בדומה הראשונה פעלו 23 ועדות.
המטה למאבק בסחר בנשים ובזנות
המטה למאבק בסחר בנשים ובזנות הוא פרויקט שהוקם במטרה לפעול לקידום מדיניות בתחום המאבק בזנות ובסחר בנשים במישורים שונים (חקיקתי, משפטי וציבורי).
רקע
המטה הוקם בשנת 2003 כשיתוף פעולה בין עמותת עצו"מ - עבודות צדקה ומשפט ומשרד עו"ד נבו-קידר-בלום. המטה הוקדם במטרה להביא למיגור תופעת הסחר בנשים בישראל. עבודת המטה מתמקדת הן במישור המשפטי והן במישור הציבורי במטרה להביא לשינוי ביחס החברה, המחוקק ורשויות האכיפה לתופעה. מאז 2003 המטה פועל בעניין אסטרטגית החקיקה וההתמודדות הציבורית עם תופעת הזנות במטרה למגרה. הוא עוסק בכתיבת הצעות חוק וקידומן, בשינוי מדיניות ציבורית, בהובלת מהלכים משפטיים ובשינוי תודעת הציבור, תוך שעומד בקשר מתמיד עם גורמי האכיפה, הרווחה והשיקום. בנוסף, מרכז המטה את הקואליציה למאבק בזנות, הכוללת ארגונים ממשלתיים וארגוני חברה אזרחית העוסקים בסיוע לנשים בזנות ומייצרים קשר משמעותי לשטח ולצורכי הנשים בזנות.
היסטוריה
במשך שנים תעשיית הזנות פעלה בישראל באין מפריע. דרדרה לתוכה דור אחרי דור של צעירות, פעלה ממרכזי הערים הגדולות בישראל ובפריפריה והגיעה לממדי ענק של 14,000 נשים, גברים, טרנסג'נדריות, צעירים וצעירות אשר מנוצלים מדי לילה כ-26,500 פעמים.
בראשית דרכו, התרכזו מירב מאמצי המטה בהדגשת הצורך במאבק מערכתי ומשמעותי בסחר בנשים למטרות זנות בישראל. בהתאם, בראשית דרכו נקרא 'המטה למאבק בסחר בנשים'.
במסגרת זו ערך המטה קמפיינים וכן פגישות רבות עם חברי כנסת ושרים, בכירים במערכת הביטחון, במשטרת ישראל ובמשרדי הממשלה השונים. כמו כן, המטה היה בקשר עם מחלקת המדינה האמריקאית, אשר מדי שנה בוחנת את מידת מאבקן של מדינות העולם בתופעת הסחר בנשים.
מהלכים אלו, לצד עתירת המטה לבג"ץ בשנת 2005, שתוצאתה הובילה לשינוי הנחיות פרקליט המדינה בעניין חקירה והעמדה לדין בעבירות סרסרות מלבד זאת החלה גם חקיקתו של תיקונים לחוק למניעת סחר בבני אדם הובילו לשינויי מדיניות משמעותיים בקרב רשויות המדינה, ושימשו גורמים משמעותיים בצמצום הסחר בנשים למטרות זנות לישראל בסוף העשור הראשון של שנות ה-2000.
ההבנה כי כל זמן שיש ביקוש לזנות, תעשיית הזנות תמשיך לשגשג ולהוות תמריץ מרכזי לסחר בנשים, הביאה את המטה לקראת סוף העשור הראשון של שנות ה-2000 למקד את עיקר מאמציו במאבק בצריכת זנות. בהתאם שונה שם הארגון ל'המטה למאבק בסחר בנשים ובזנות'.
חקיקה לאיסור צריכת זנות ושיקום שורדות זנות
למעלה מעשור פעל המטה כדי שמקבלי ההחלטות יאמצו בישראל את המודל הנורדי להפללת לקוחות זנות. במסגרת זו כבר בשנת 2007 קידם המטה את הצעת חוק איסור צריכת זנות וטיפול בקהילה (תיקוני חקיקה), התשס"ח-2008, בשיתוף פעולה עם חברת הכנסת זהבה גלאון, אשר ביקשה לראשונה להפליל לקוחות זנות בישראל. במהלך השנים פעל המטה לקידום החקיקה במספר הצעות חוק נוספות בתחום, בהן הצעת חוק איסור צריכת זנות וטיפול בקהילה (תיקוני חקיקה), התש"ע-2010, של חברת הכנסת לשעבר אורית זוארץ שאף אושרה בקריאה טרומית בכנסת השמונה עשרה אך המשך קידום החקיקה נעצר בשל התפזרותה של הכנסת.
בכנסת העשרים, אושרה בקריאה טרומית של הצעת חוק המאבק הלאומי בצריכת זנות ומתן סיוע לשורדות זנות, התשע"ז-2017
הצעת החוק ביקשה לייצר רפורמה כוללת ביחס לתופעת הזנות. זאת, תוך קביעת איסור פלילי על צריכת זנות, במקביל לביסוס מענים משמעותיים, רחבים ומגוונים לשיקום שורדות הזנות. חלק נוסף בהצעה התמקד בהקמתה של רשות לאומית למיגור הזנות, וכן הוצע לבסס החמרה והתאמה של העבירות הנלוות לזנות.
הצעת החוק הונחה על שולחן הכנסת במרץ 2017 על ידי חברות הכנסת שולי מועלם רפאלי (הבית היהודי) וחברת הכנסת זהבה גלאון (מרצ) ואושרה בקריאה טרומית ביולי 2017, לצד הצעת חוק מקבילה של חברת הכנסת עליזה לביא (יש עתיד), ברוב של 74 חברי כנסת.
בעקבות אישור הצעות החוק, התחייבה שרת המשפטים, איילת שקד, כי תקדם במקומן הצעת חוק ממשלתית לאיסור צריכת זנות ושיקום שורדות זנות.
בעקבות מאבק מתמשך של המטה, חוק איסור צריכת זנות אושר בסוף שנת 2018. בהתאם לדרישת הקואליציה למאבק בזנות, לצד החוק אושרה גם תוכנית ממשלתית שעיקרה היא הרחבת מעני השיקום שמעניקה המדינה לשורדות זנות, תוך הוספת תקציבים משמעותיים לכך - 30 מיליון ₪ כל שנה, בשלוש שנים הראשונות שלאחר חקיקת החוק.
חוק איסור צריכת זנות
חוק איסור צריכת זנות אושר בקריאות שנייה ושלישית בדצמבר 2018, ברוב של 34 חברי כנסת וללא מתנגדים, זאת לאחר שהוכרז על פיזורה של הכנסת, לקראת הבחירות לכנסת העשרים ואחת.
העבירה שנקבעה בחוק היא עבירה מנהלית, אשר עובר אותה מי שצרך זנות, וכן מי שניסה לצרוך זנות או אף נמצא במקום המשמש למעשי זנות - במטרה לצרוך זנות. העונש על העבירה הוא בקנס בגובה 2,000 ש"ח לעבירה ראשונה, ו-4,000 ש"ח לעבירה חוזרת.
החוק נכנס לתוקף ביולי 2020 וזאת לצורך היערכות מיטבית, המבוססת על התכנית הממשלתית שאושרה. בתקופה זו נקבע כי משרדי הרווחה והבריאות, בהתבסס על התקציבים שאושרו, יערכו להגדלה ראשונית של מערכי השיקום, ומשטרת ישראל תיערך לאכיפת החוק.
הצעות חוק נוספות
במרוצת השנים קידם המטה שורה ארוכה של חוקים שנועדו לצמצם את תופעת הזנות ולייצר כלים חדשים ואפקטיביים למאבק בה.
בתוך כך קידם חקיקה להגבלת גישה לאתרי אינטרנט המפרסמים זנות - במסגרת חקיקת חוק סמכויות לשם מניעת ביצוע עבירות באמצעות אתר אינטרנט, תשע"ז-2017; כתב וקידם את חוק חסימת מספר טלפון לשם מניעת ביצוע עבירות, התשע״ח-2018, אשר מוזג עם הצעת חוק ממשלתית ואושר בפברואר 2018; כתב וקידם את תיקון מס' 132 לחוק העונשין – איסור פרסום מודעות גיוס לזנות היה מעורב בהחמרת הענישה על צריכת זנות מקטינים ועוד.
המישור המשפטי
עתירה העוסקת בנושא זה הוגשה על ידי המטה בשנת 2016 נגד עיריית תל אביב ומשטרת ישראל, ובמרכזה הדרישה לשלילת רישיון מועדון החשפנות "הפוסיקט" שפעל כבית בושת, לאחר מאבק ארוך נסגר המועדון ביולי 2019. בעקבות העתירה עודכנו הנחיות המשטרה בעניין רישוי מועדוני חשפנות לפיו לא תינתן המלצה חיובית לרישיון עבור מועדונים בהם כבר קיימים חדרים פרטיים.
במהלך השנים המטה העניק ייעוץ וייצוג משפטי בנושאים הקשורים בזנות ובסחר בנשים, ובתוך כך – ייצג בתיקים של קורבנות סחר ובבתי הדין למשמורת; בנוסף, מייצג המטה פרו-בונו את העיתונאית שרון שפורר בתביעת השתקה אשר הוגשה נגדה על ידי דוד דיגמי לאחר שפרסמה לציבור כי ראוי שלא להתקשר בהסכמים עם חברה שבבעלותו, ועוד.
המישור הציבורי
במסגרת זו הוביל המטה במרוצת השנים קמפיינים ציבוריים להעלאת המודעות והצורך בהתמודדות עם תופעת הזנות על כל זירותיה.
המרכזיים שביניהם הם קמפיין Woman To Go שהצלחתו בארץ הובילה ליצירת קמפיינים בהשראתו ברחבי העולם; קמפיין "When He Pays", המפנה את הזרקור אל צרכני הזנות בשיתוף מכון תודעה ועמוד הפייסבוק When He Pays. קמפיין "צריכת זנות הורגת" אשר הופק בשותפות עם מאקו לקראת עצרת הזיכרון השנתית בשנת 2018, "מצטרפים למהפכה – לא צורכים זנות" בשיתוף צלמי פוטואקטיב מסגרתו השתתפו עשרות גברים שקראו לא לצרוך זנות ועוד.
נציגות המטה השתתפו באינספור ראיונות בכלי התקשורת השונים, על מנת לייצר קול ברור וצלול למען זכויות האדם הבסיסיות של קרבנות הסחר והזנות. כל זאת לצד פעילות לובינג בכנסת הכוללת מעורבות בתהליכים פוליטיים ובהליכי חקיקה במטרה להביא לשיפור המדיניות הלאומית בתחום המאבק בסחר בנשים ובזנות. במסגרת כך המטה נוטל חלק קבוע בדיונים בוועדות הכנסת ובקבוצות עבודה במשרד המשפטים. כמו כן, המטה נמצא בקשר שוטף עם משרדי הרווחה והבריאות ועם רשויות מקומיות ושותף בבניית תוכניות להתמודדות עם תופעת הזנות על כל זירותיה.
המטה אף עומד בקשר רציף עם משטרת ישראל וגורמי האכיפה מתוך הבנה כי רק שיח מתמיד עמם יוביל לשינוי מעמיק בשטח. בהתאם, במהלך 2018 הצליח המטה להוביל לשינוי משמעותי ביחס המשטרה לשורדות הזנות. במסגרת זו, לאחר מאבק שהוביל המטה עם ארגוני הקואליציה למאבק בזנות, הוציאה משטרת ישראל נוהל עבודה חדש, לפיו בעת הגעת נשים בזנות לתחנת המשטרה תחויב המשטרה להציע להן ליווי של ארגוני הסיוע הממשלתיים בתהליך העדות ויציעו להן סיוע.
פרויקט 119
פרויקט 119 הוא ניוזלטר אינטראקטיבי, באמצעותו יצר המטה למאבק בסחר בנשים ובזנות קהילה אקטיבית של מאות תומכים ופעילים הרתומים ומגויסים לפעילות למיגור צריכת זנות. במסגרת הפרויקט, נשלחות אחת למספר שבועות מאות פניות של מתנדבי המטה אל חברי הכנסת כמו גם אל קובעי מדיניות נוספים, במטרה לקדם את המאבק בסחר ובזנות.
אות הדרור
במהלך שנות פעילותו, העניק המטה את "אות הדרור" – למובילי המאבק בסחר בנשים ובזנות, ולאנשים שהעלו את הנושא למודעות הציבור. בין זוכי "אות הדרור" ניתן למנות את המשנה לנשיא בית-המשפט העליון השופט מישאל חשין, שופטת בית המשפט העליון דליה דורנר, העיתונאית אורלי וילנאי, חברת הכנסת זהבה גלאון, עורכת הדין רחל גרשוני שכיהנה שנים רבות כמתאמת המאבק לסחר בנשים במשרד המשפטים ועוד.
הקואליציה למאבק בזנות
הקואליציה למאבק בזנות מונה 14 ארגונים ישראליים הפועלים בשותפות במאבק בצריכת זנות, בהם ארגונים ממשלתיים, חצי ממשלתיים ועמותות. מטרת הקואליציה לקדם את הרחבת שירותי הטיפול והשיקום לשורדות הזנות, להיאבק בזנות באמצעות קידום חקיקה לאיסור צריכת זנות ולפעול לשינוי תפיסות הציבור והעלאת מודעות ביחס לזנות. המטה מרכז את פעילותה השוטפת של הקואליציה.
עצרת הזיכרון לג'סיקה וקרבנות הזנות
עצרת הזיכרון נערכה לראשונה בשנת 2015, עם מותה של ג'סיקה, אישה בזנות ששמה קץ לחייה בחדר מספר חמש, בבית הבושת בירקון 98, בו היא חיה ונוצלה במשך למעלה מעשור.
ג'סיקה, בת 36 במותה, התאבדה לאחר שלא יכלה עוד לשאת את החיים בזנות. היא סיימה את חייה בבית הבושת בו גרה ונוצלה על ידי עשרות צרכני זנות מדי לילה. שעות ספורות לאחר מותה, עם פינוי גופתה מבית הבושת, בהוראת הסרסורים חזר המקום לפעול ולקבל צרכני זנות.
מטרת העצרת היא להזכיר את קרבנות הזנות הרבות ולקרא להפסקת האלימות המתמשכת והניצול הקשה כלפיהן.
משנת 2010 עד אפריל 2020, מתו במעגל הזנות 94 נשים שמוכרות לרווחה, שגיל פטירתן הממוצע הוא 40.
אראוקריה לוקסוריאנס
תיאור
העץ גדל בכמה תת-אוכלוסיות קטנות, בעיקר בקרקעות אולטרה-מאפיות, ביערות לחים, בצוקים ובמדרונות. העץ נמצא בסכנת הכחדה.
גובהו של העץ יכול להגיע ל-40 מטרים, וקוטרו ל-70 סנטימטרים. קליפתו של העץ מפרישה שרף אדום.
אצטרובלים נקביים (בעלי זרעים) גדלים בחלקם העליון של העצים. האצטרובל הנקבי הוא בצורת כדור פחוס באורך 10–15 ס"מ ובקוטר דומה.
העץ משמש כצמח נוי פופולרי בקלדוניה החדשה, והוא משמש רבות כעץ חג המולד עקב עלוותו השופעת. עם זאת, כמעט לא ניתן למצוא אותו בגנים בוטנים מחוץ לקלדוניה החדשה בשל חוקי הייצוא המחמירים שלה.
ג'ובה (גאולוגיה)
ג'ובה היא תופעה גאולוגית שבאה לידי ביטוי בשקע טופוגרפי בעל מתאר מעגלי בקוטר של עד מאות מטרים בודדות. מקור השם הוא ערבי ומשמעותו בור. הג'ובה היא שם מקומי, כאשר במבט גלובלי היא נכנסת לרוב לקטגורית לועות געשיים.
צורתה הכללית של ג'ובה היא כשל חרוט כאשר מוכרת ג'ובה אחת בעלת צורה כשל פעמון, צורה נבדלת זאת יכולה להעיד על אופן היווצרותה של הג'ובה. דבר נוסף שיכול להעיד על אופי היווצרות הג'ובה הוא אופי הסלע המארח. מרבית הג'ובות נמצאות ברמה הגעשית שבגולן אך חלקן נמצא בסלע הגירני הנחשף באזור וזכה לשם "חלונות שמיר".
אופן היווצרות הג'ובה
בעבר היו טענות לדרך נוספת ליצירת הג'ובות על ידי פגיעה של מטאורים, בדומה למכתשים בירח, אולם חוסר בעדויות למטמורפוזה בקרקעית הג'ובה ואלמנטים אחרים פוסלים את האופציה הזאת.
הג'ובות ברמת הגולן מצויות בשורות המקבילות לתלים הגעשיים. ביער אודם לבדו מצויות 23 ג'ובות, כאשר הגדולה והמרשימה מכולן היא הג'ובה הגדולה שקוטרה ועומקה מגיעים ל-250 ו-60 מטרים בהתאמה.
וולפגנג הייניגר
וולפגנג הייניגר (בגרמנית: Wolfgang Heiniger; נולד בשנת 1964 בבזל) הוא מלחין שווייצרי ופרופסור למוזיקה אלקטרו אקוסטית באקדמיה למוזיקה על שם הנס אייזלר בברלין.
קורות חייו ופועלו
הייניגר למד כלי-הקשה, מוזיקה אלקטרו אקוסטית וקומפוזיציה בבזל ובאוניברסיטת סטנפורד. תומאס קסלר היה אחד ממוריו. בין השנים 1995 ו-2003 כיהן כראש החוג לעיצוב סאונד באקדמיה למוזיקה בבזל. מאז 2003 הוא פרופסור לקומפוזיציה אינטר-מדיאלית באקדמיה למוזיקה על שם הנס אייזלר בברלין.
Basel Electric Art Messengers, European Powerbook Orchestra כמו כן ארגן פסטיבלים רבים בין היתר Echt!Zeit, Tage für Neue Musik Rümlingen. יצירותיו המשלבות לרוב אלמנטים תיאטרליים אינטראקטיביים ומכילות שימוש במערכות חיישנים וכלים אלקטרו-אקוסטיים זוכות לביצועים רבים על ידי הרכבים שונים בין היתר: musikFabrik Nordrhein-Westfalen, Ensemble mosaik Berlin ו Ensemble Phoenix Basel. פועלו של הייניגר הוא גם בתחום הבימאות-סאונד (מגרמנית:"Klangregisseur") וביצוע של מוזיקה אלקטרונית בהפקות שונות באירופה, אסיה ואמריקה.
יום ללא קניות
יום ללא קניות הוא אירוע של מחאה נגד תרבות הצריכה, שהמשתתפים בו נמנעים, על-פי הצהרתם, מקניה למשך יום אחד. יום זה נוסד על ידי "מכסחי הפרסומות" הקנדיים (Adbusters). בארצות הברית מקיימים את האירוע בבלאק פריידיי, יום השישי הראשון שאחרי חג ההודיה ולפני חג המולד ובמקומות אחרים בעולם בשבת האחרונה של חודש נובמבר, במקביל לתקופת הקניות העמוסה של השנה. יום ללא קניות מצוין בקנדה, ארצות הברית, בריטניה, ישראל, אוסטריה, גרמניה, ניו זילנד, יפן, הולנד, צרפת, נורווגיה ושוודיה ומדינות נוספות.