cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
סקו מארה
קריירה
מארה הוא בוגר נבחרות הנוער של צרפת. הוא שיחק בנבחרות עד גיל 16, 17, 20 וכיום משחק בנבחרת עד גיל 21.
ב-21 ביולי 2022 חתם בסאות'המפון מהפרמייר ליג. ב-13 באוגוסט הוא ערך הופעת בכורה בפרמייר ליג, בתיקו 2-2 עם לידס יונייטד.
חיים אישיים
מארה, שנולד בצרפת, הוא ממוצא צרפתי וסנגלי. אימו, אודרי קרספו-מארה, היא עיתונאית ומנחת טלוויזיה צרפתייה, ואביו, אליו מארה, הוא יזם סנגלי.
תסמונת המופע של טרומן
תסמונת המופע של טרומן (באנגלית: The Truman Show delusion - בתרגום מדויק: מחשבת השווא על המופע של טרומן) היא תופעה שבה אדם סובל ממחשבת שווא רודפנית בעלת מאפיינים של שיגעון גדלות ומאמין שחייו הם למעשה מופע מבוים או תוכנית מציאות. את המונח טבעו בשנת 2008 האחים ג'ואל ואיאן גולד, פסיכיאטר ונוירופילוסוף, בהתאמה, על שם הסרט "המופע של טרומן" (1998). תסמונת זו אינה תסמונת מוכרת רשמית, ואין לה רשומה נפרדת ב-DSM (ספר האבחנות הפסיכיאטריות האמריקאי).
רקע
"המופע של טרומן" הוא סרט דרמה קומי משנת 1998, בבימויו של פיטר ויר, לפי תסריט של אנדרו ניקול. ג'ים קארי מגלם בסרט את דמותו של טרומן ברבנק, אדם שמגלה שהוא חי בתוך עולם מלאכותי שבו הוא הכוכב המרכזי של תוכנית מציאות (בשם "המופע של טרומן") המשודרת סביב השעון ברחבי העולם. מאז שנולד, כל האנשים בחייו היו שחקנים בתפקיד. כאשר הוא מגלה את האמת על חייו, הוא נאבק בניסיון למצוא דרך מילוט מאלו המנסים לשלוט עליו במשך כל חייו.
הרעיון המרכזי של הסרט הוצג עוד לפני כן בספרות. הסופר פיליפ ק. דיק כתב סיפורים קצרים, וכן ספר ידוע בשם Time Out of Joint, שבהם הגיבור חי בעולם מלאכותי שבו האנשים אותם הוא תופס כמשפחתו וחבריו הם למעשה שחקנים בשכר שתפקידם לשמר את האשליה שבה הוא חי. מאוחר יותר פורסמו ספרי מדע בדיוני נוספים בעלי רעיון מרכזי דומה. אמנם ספרים אלו לא מדברים על תוכנית מציאות, כמו ב"מופע של טרומן", אך הם בהחלט חולקים עם הסרט את הרעיון של עולם מלאכותי, שבנו אחרים, הסובב סביב אדם מסוים.
הסרט הוקרן אחרי שהתגבשה לראשונה סוגת תוכניות המציאות, אך טרם הופעתן של תוכניות הריאליטי הגדולות והמצליחות כמו "האח הגדול" בהולנד ו"הישרדות" בארצות הברית. עיתוי זה יכול להעיד על השפעה רבה שהשאיר על הסוגה "המופע של טרומן", שהיה אמור להוות ביקורת על התקשורת האלקטרונית ועל תוכניות המציאות בפרט, כגורם מחולל ומשפיע על העולם שסביבן.
מחשבות שווא
מחשבות שווא, כלומר קיבעון באמונות כוזבות, הן תסמינים, שמעידים, בהיעדר קיומה של הפרעה אורגנית, על מחלה פסיכיאטרית. התוכן שסביבו נסובות מחשבות השווא נתון לשינוי (למעשה הוא מוגבל רק בגבולות הדמיון של האדם הלוקה במחשבת השווא), אך ישנם כמה נושאים טיפוסיים. אחד מהם הוא מצב של מחשבות שווא רודפניות, שבו חש האדם כי הוא נרדף, אף על פי שאין לכך ביסוס במציאות. מחשבות השווא הרודפניות מאפיינות מצב פסיכוטי.
השפעה של התרבות
התוכן של מחשבות שווא קשור בקשר הדוק למהלך חייו של האדם, ונראה שהתרבות בת זמנו תופסת מקום חשוב בעניין זה. מחקר שנערך ב-2008 הראה כי התוכן של מחשבות שווא השתנה במהלך השנים מתוכן דתי/מאגי, לתוכן פוליטי ולבסוף לנושאים טכניים/טכנולוגיים. עורכי המחקר סיכמו כי "לתמורות חברתיות-פוליטיות ולהתפתחויות מדעיות וטכנולוגיות ישנה השפעה ניכרת על התוכן של מחשבות שווא בסכיזופרניה".
ג'וזף ויינר, ראש מחלקת פסיכיאטריה מייעצת בבית החולים האוניברסיטאי נורת' שור במנהסט, ניו יורק, ופרופסור חבר במכללה הרפואית על שם אלברט איינשטיין של ישיבה יוניברסיטי, העיר כי: "בשנות הארבעים סבלו חולים פסיכוטיים ממחשבות שווא על כך שהמוח שלהם נשלט על ידי גלי רדיו; כיום חולים הסובלים ממחשבות שווא מתלוננים על שבבי מחשב שהושתלו בהם".
תסמונת המופע של טרומן יכולה לייצג שלב נוסף בתכניהן של מחשבות שווא על רדיפה, בתגובה לשינוי בתרבות הפופולרית. "מאחר שתוכניות מציאות זוכות לשיעורי צפייה גבוהים, זהו תחום שהחולה יכול בקלות לשלב במחשבות השווא שלו. אדם כזה יחשוב שהוא מצולם כל העת ונמצא כל העת תחת העין הבוחנת של קהל נרחב בטלוויזיה".
מקרים מתועדים
ישנם למעלה מ-40 מקרים מתועדים של אנשים שסבלו מתסמונת המופע של טרומן, בארצות הברית, בבריטניה ובמקומות אחרים. ג'ואל גולד, פסיכיאטר במרכז הרפואי בלווּ בניו יורק, ופרופסור קליני לפסיכיאטריה באוניברסיטת ניו יורק, ואחיו איאן, חוקר בתחום הפילוסופיה והפסיכיאטריה באוניברסיטת מקגיל בקנדה, הם בכירי החוקרים של התסמונת. מאז 2002 הם נפגשו עם יותר מתריסר אנשים הסובלים מהתסמונת, רובם גברים לבנים בגילאי 25 עד 34. לדבריהם, אחד החולים נסע לניו יורק לאחר אירועי 11 בספטמבר כדי לוודא שמתקפת הטרור אינה תפנית בעלילה של תוכנית "המופע של טרומן" שבה הוא חי-כביכול, וחולה אחר נסע לבניין ממשלתי במנהטן כדי לחפש בו מקלט, שבו יוכל להימלט ולהתחבא מפני תוכנית המציאות שסובבת כביכול סביבו. חולה אחר עבד כמתמחה בהפקה של תוכנית מציאות, וסבר שהוא נתון במעקב חשאי של המצלמות, שחשב שעקבו אחריו אפילו בקלפיות בבחירות של שנת 2004. במהלך מערכת הבחירות התפרע בפומבי וצעק שהנשיא המכהן ג'ורג' וו. בוש הוא "בוגד" ("Judas"), ובעקבות זאת אושפז בבית החולים בלוו, וכך הכיר אותו גולד.
אחד ממטופליו של גולד, חייל אמריקאי מהמעמד הבינוני-עליון, שניסה לטפס על פסל החירות מאחר שסבר כי המעשה ישחרר אותו מ"תוכנית המציאות" שלו, תיאר את מצבו כך: "הבנתי שהייתי ואני גם כיום המרכז, מוקד העניין של מיליוני אנשים רבים... המשפחה שלי וכל מי שהכרתי היו ועודם שחקנים הפועלים לפי תסריט, משחק שכל מטרתו להפוך אותי למוקד העניין העולמי."
מקור השם שבחרו האחים גולד לתסמונת, "תסמונת המופע של טרומן", הוא בעובדה ששלושה מתוך חמשת המטופלים שסבלו מהתסמונת, שבהם טיפל תחילה ג'ואל גולד, ציינו באופן מפורש את הסרט כקשור לתופעות שהם חווים.
חוקרים נוספים
בבריטניה תיארו הפסיכיאטרים פאולו פוסאר-פולי, אוליבר האווס, לוסיה ואלמגיה ופיליפ מקגווייר מהמכון הפסיכיאטרי של לונדון, בכתב העת הפסיכיאטרי British Journal of Psychiatry, תסמינים שאותם כינו בשם "תסמונת טרומן" (באנגלית: Truman Syndrome). הם דיווחו על מקרה של דוור בן 26, מר מ.א., שהיה נתון בתחושה עמומה שקורה סביבו דבר מה שהוא לא מודע אליו. הוא סבר שהאנשים סביבו מתנהגים בצורה מזויפת, שהוא מרכז העניין, ושנעשים מאמצים להסתיר ממנו סוד כלשהו שהוא אינו יודע מהו. הוא סבל מ"מחשבה טורדנית על כך שהעולם השתנה באופן כלשהו ששאר האנשים בעולם היו מודעים אליו, והוא פירש זאת כעדות לכך שהוא חי בתוך סט של סרט ('עולם מפוברק'). מקבץ תסמינים זה... קיים כתלונה נפוצה אצל מטופלים... שעלולים להיות בשלב המבשר של סכיזופרניה." החולים אוחזים בתחושה שהעולם הרגיל השתנה באיזושהי צורה, שיש לה משמעות חשובה. בעקבות זאת הם מחפשים מהי משמעות השינוי, ואז הם בוחרים בהסבר נוסח המופע של טרומן.
רלוונטיות כאבחנה רפואית
על אף המקרים המתועדים שעליהם דיווחו האחים גולד, קהילת הפסיכיאטרים עדיין לא גמרה בדעתה לסווג את התסמונת כהפרעה נפשית נפרדת. התסמונת עדיין איננה מוכרת רשמית והיא לא רשומה ב-DSM (ספר האבחנות הפסיכיאטריות האמריקאי). האחים גולד לא טוענים שמדובר באבחנה חדשה, אלא מתייחסים לתסמונת כ"וריאציה של מחשבות רדיפה ומחשבות גדלות".
איוואן ווקוביץ'
קריירת מועדונים
ווקוביץ' התחיל את הקריירה שלו בזטה. כבר בעונתו הראשונה הפך לשחקן מפתח וסיים את העונה עם הקבוצה במקום ה-3 של ליגת העל של סרביה ומונטנגרו שנחשב להישג הגדול ביותר של הקבוצה עד אז. בקיץ חתם בבודוצ'נוסט פודגוריצה עימה זכה באליפות בתום עונת  אך בעונה זו לא כבש ב-16 משחקים בהם שותף. בשלוש העונות שלאחר מכן, היה מלך השערים של הקבוצה בכל עונה ובעונת של הליגה כולה עם 20 שערים.
בקיץ חתם בהיידוק ספליט תמורת 425 אלף אירו. ב-28 ביולי 2011 ערך את הופעת הבכורה שלו בספליט בהפסד 0–1 נגד סטוק סיטי במסגרת מוקדמות הליגה האירופית. בעונתו הראשונה בספליט לא עלה על הציפיות וכבש שני שערים בלבד, אולם עונה לאחר מכן כבש 9 שערים. בקיץ חתם בסאנגנם הדרום קוריאנית בה שיחק במשחק שנה.
ב-1 בספטמבר 2014 חתם בOFK בלגרד הסרבית. בינואר חזר למונטנגרו כאשר חתם במלאדוסט פודגוריצה בה כבש 7 שערים ב-15 הופעות. ב-4 באוגוסט 2015 חתם במכבי נתניה. אך פרש מהמועדון תוך פחות מחודש. בפברואר חזר למלאדוסט פודגוריצה לאחר שהיה שחקן חופשי כחצי שנה.
נבחרת מונטנגרו
ב-18 בנובמבר 2009 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת מונטנגרו במשחק ידידות נגד.
אורבי אמנואלסון
קריירת מועדונים
אמנואלסון התחיל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של אייאקס אמסטרדם. ב-10 באפריל 2005 הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת בניצחון 2–4 נגד א.ז. אלקמאר. בעונת סיים את גיל הנוער והצטרף באופן רשמי לקבוצה הבוגרת בה הפך במהרה לשחקן הרכב ואף זכה עם הקבוצה בגביע ההולנדי בתום העונה ואף בתואר "הכישרון של השנה באמסטרדם". בעונת הוסט לעמדת הקיצוני שמאלי לאחר שגילה יכולת הגנית לקויה.
ב-23 בינואר 2011 חתם במילאן ל-3 וחצי שנים תמורת 1.7 מיליון אירו. ב-26 בינואר 2011 ערך את הופעת הבכורה שלו במדי מילאן נגד סמפדוריה במסגרת קופה איטליה בו בישל שער לפאטו. הוא הבקיע את שער הבכורה שלו במדי מילאן נגד פלרמו. ב-19 בפברואר 2012 הבקיע את שער הליגה הראשון שלו במילאן נגד פארמה.
ב-31 בינואר 2013 הושאל לפולהאם האנגלית עד לסיום העונה. כעבור יומיים ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה. במחזור האחרון של העונה נגד סוונסי סיטי כבש את שער הבכורה שלו עבור פולהאם. ב-11 ביולי 2014 חתם ברומא עד לסיום העונה עם אופציה לשנתיים נוספות. בינואר עבר לאטאלנטה ושוחרר ממנה ב-1 ביולי אותה שנה.
ב-1 בינואר 2016 חתם בהלאס ורונה האיטלקית עד לסוף העונה. ב-6 בספטמבר 2016 חתם בשפילד ונסדיי מהליגה האנגלית השנייה.
בקיץ אמנואלסון חתם באוטרכט.
קריירה בינלאומית
בשנת אמנואלסון השתתף עם נבחרת הנוער של הולנד באליפות העולם בכדורגל עד גיל 20. שנה לאחר מכן זכה עם הנבחרת הצעירה באליפות אירופה בכדורגל עד גיל 21 - 2006. ב-16 באוגוסט 2006 הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת הבוגרת במשחק ידידות נגד.
פרדי קדיוגלו
פרדי אריניי קדיוגלו (בטורקית: Ferdi Erenay Kadıoğlu; נולד ב-7 באוקטובר 1999) הוא כדורגלן טורקי-הולנדי, המשחק בעמדת הקשר בפנרבחצ'ה ובנבחרת טורקיה.
קריירה
קדיוגלו גדל בניימכן, וערך את הופעת הבכורה בקבוצה בליגה ההולנדית בהפסד 0–2 לא.ז. אלקמאר ב-28 באוגוסט 2016. ב-30 באוקטובר 2016 כבש שער בכורה בתיקו 1-1 נגד אוטרכט. בסך הכל כבש 11 שערים ב-61 הופעות ליגה בניימכן, וביולי 2018 חתם בפנרבחצ'ה.
הוא ערך את הופעתו הראשונה בקבוצה ב-20 בדצמבר, במסגרת הגביע טורקי נגד גירסונספור. הוא כבש את השער הראשון שלו ב-19 באוגוסט 2019 נגד גאזישהיר גזיאנטפ בניצחון 0–5.
נבחרת טורקיה
קדיוגלו נולד בהולנד לאב טורקי ולאם הולנדית ילידת קנדה. לכן הוא זכאי היה לייצג את טורקיה, הולנד וקנדה בנבחרות הלאומיות. בנבחרות הנוער שיחק עבור הולנד.
ב-3 בינואר 2022 הודיע המועדון שלו, פנרבחצ'ה, שהוא בחר לייצג את נבחרת טורקיה. הוא הופיע לראשונה עם טורקיה בניצחון 4–0 בליגת האומות של על איי פארו ב-4 ביוני 2022.
לואיג'י לונגו
לואיג'י לונגו (באיטלקית: Luigi Longo ; 15 במרץ 1900, פובינה - 16 באוקטובר 1980, רומא) היה פוליטיקאי איטלקי ומזכיר המפלגה הקומוניסטית האיטלקית בין השנים 1964 ל-1972.
תחילת דרכו הפוליטית
לואיג'י לונגו נולד ב-1900 בפובינה שבנפת אלסנדריה, בדרום-מערב מחוז פיימונטה, למשפחת איכרים.
החל את פעילותו הפוליטית כסטודנט להנדסה באוניברסיטה הפוליטכנית של טורינו, כשהצטרף אל התנועה הצעירה של המפלגה הסוציאליסטית האיטלקית ועסק בהפצת תעמולה פוליטית מנקודת מבט מרקסיסטית. בתקופה זו התוודע לאנטוניו גראמשי ופלמירו טוליאטי, והיה אורח קבוע במשרדי העיתון "ל'אורדינה נואובו" (בעברית: "הסדר החדש"), עיתון מרקסיסטי שנוסד ב-1919 על ידי קבוצת פעילים מרקסיסטים מקרב המפלגה הסוציאליסטית, בהנהגתם של גראמשי וטוליאטי.
בינואר 1921, בקונגרס ה-17 של המפלגה הסוציאליסטית האיטלקית שנערך בליבורנו, היה לונגו מתומכי הפילוג במפלגה. הפילוג אירע בעקבות סירוב המפלגה הסוציאליסטית להיענות לדרישת הקומינטרן לנפות מתוכה פלגים רפורמיסטים, בעקבות כך החליטו תומכי הקו הבולשביקי של לנין לעזוב את המפלגה כדי להקים את "המפלגה הקומוניסטית האיטלקית".
ב-1922 היה לחבר במשלחת המפלגה הקומוניסטית האיטלקית אל הקומינטרן במוסקבה, שם פגש את לנין. ב-1923 נעצר לונגו כחלק ממסע מעצרים המוני של חברי המפלגה הקומוניסטית על ידי המשטר הפשיסטי באיטליה, כאשר בשבוע אחד נעצרו יותר מ-5,000 פעילים של המפלגה. ב-1926 התחתן עם בת זוגו, תרזה נוצ'ה, גם היא מן המפלגה הקומוניסטית, לזוג נולדו שלושה ילדים, שאחד מהם נפטר בילדותו.
באותה שנה, כאנטי-פשיסט נחרץ, עזב לונגו את איטליה יחד עם אשתו, תחילה למוסקבה ולאחר מכן לפריז, והפך למנהל המרכז החיצוני של ארגון הנוער של המפלגה הקומוניסטית האיטלקית (כאשר פייטרו סקייה שימש כאחראי על המרכז של הארגון בתוך איטליה), תפקיד בו החזיק עד 1929. בתפקידו זה בילה כמה חודשים במוסקבה כחבר ההנהלה של ארגון הנוער הקומוניסטי הבינלאומי, שם פגש בסטלין ובשאר מנהיגי המפלגה בקרמלין. בנוסף השתתף בקונגרס השלישי של המפלגה הקומוניסטית האיטלקית שנערך באותה שנה בליון. בתקופה זו יצא לטובת הקו האידאולוגי שהוביל סטלין במפלגה בהפצת רעיון ה"סוציאליזם בארץ אחת", תוך התנגדות לקו האופוזיציה במפלגה בראשותו של טרוצקי, שתמכה ברעיון "המהפכה המתמדת".
ב-1933 הפך לחבר בוועדה הפוליטית של הקומינטרן. שנה לאחר מכן חתם על הסכם שיתוף פעולה בין המפלגה הקומוניסטית האיטלקית למפלגה הסוציאליסטית האיטלקית.
לונגו השתתף במלחמת האזרחים בספרד כמפקח על הכוחות הרפובליקניים של הבריגדות הבינלאומיות וכחלק מ"פלוגת גריבלדי" האיטלקית בבריגדה ה-12, תוך שאימץ לעצמו את השם "גאלו" למשך תקופת המלחמה. בתחילה היה חבר הוועדה המארגנת של הבריגדות הבינלאומיות, ומ-8 בדצמבר 1936 הפך לקומיסר הפוליטי של הבריגדה ה-12 (שנקראה גם "בריגדת גריבלדי" וכללה בין השאר את "פלוגת גריבלדי" האיטלקית), עמה השתתף בקרבות להגנת מדריד מפני כוחותיו של פרנקו. לאחר חודש עזב את הבריגדה ומונה לתפקיד המפקח הכללי של הבריגדות הבינלאומיות, תפקיד אותו מילא עד ל-11 בפברואר 1939 כשעזב את ספרד עם המתנדבים האחרונים שנותרו מקרב הבריגדות הבינלאומיות. לאחר תבוסת הכוחות הרפובליקניים על ידי הכוחות הפשיסטיים של פרנקו, שב לצרפת.
תקופת מלחמת העולם השנייה
עם כיבוש צרפת על ידי גרמניה הנאצית והקמת משטר וישי בראשותו של אנרי פיליפ פטן, לונגו נעצר ונכלא במחנה הריכוז בוורנה. ב-1941 הוסגר לידי השלטונות הפשיסטיים באיטליה והושם במעצר באי האיטלקי ונטוטנה. עם הדחתו של מוסוליני על ידי המועצה הפשיסטית העליונה ב-25 ביולי 1943 שוחרר לונגו, וזמן קצר לאחר מכן, ב-8 בספטמבר, נחתם הסכם שביתת הנשק של איטליה. עם פלישת צבאות גרמניה הנאצית לצפון איטליה והקמת ממשלת בובות בראשותו של מוסוליני בשם "הרפובליקה הסוציאלית האיטלקית" (שנודעה גם בשם "הרפובליקה של סאלו"), הקימה המפלגה הקומוניסטית האיטלקית את הזרוע הצבאית שלה ואת "גדודי גריבלדי", שהיוו גדודים של התנגדות פרטיזנית איטלקית לכוחות הנאצים והפשיסטים של "הרפובליקה של סאלו" בצפון איטליה. אנשי "גדודי גריבלדי" היו בעלי אוריינטציה קומוניסטית, בראש המפקדה הכללית הוצבו פייטרו סקייה ולואיג'י לונגו. לאחר מכן הפך לסגן מפקד של ה"Corpo volontari della libertà" (בעברית: חיל המתנדבים של החופש), שהיווה מבנה-על לתיאום פעולותיהם של כלל הפרטיזנים באיטליה, בתקופה זו היה מקורב לפרטיזן נוסף ולראש ממשלת איטליה בעתיד - פרוצ'ו פארי.
באפריל 1945 היה לונגו ממנהיגי המרד בצפון איטליה. ב-27 באפריל נעצרו מוסוליני ופילגשו קלרה פטאצ'י על ידי פרטיזנים מ"גדודי גריבלדי" ליד הכפר דונגו שעל שפת אגם קומו, כשעמם מספר שרים מממשלת הרפובליקה של סאלו וכמה בעלי תפקידים אחרים בממשל הפשיסטי, כשאלה עשו את דרכם לשווייץ תוך כוונה לעלות משם על מטוס ולברוח לספרד שתחת שליטתו של פרנקו. למחרת הוצאו להורג מוסוליני, פילגשו ו-15 האנשים שהיו איתם, בג'ולינו שעל שפת אגם קומו.
חלקו של לונגו בהוצאה להורג נותר שנוי במחלוקת בקרב היסטוריונים עד היום. אורבנו לזרו, אחד מהפרטיזנים שלקח חלק משמעותי בלכידתו של בניטו מוסוליני טען כי לונגו, תחת השם הבדוי "ואלריו" (בו השתמש גם פרטיזן נוסף בשם ולטר אאודיזיו), נתן את מכת המוות למוסוליני. לעומתו טען פרטיזן אחר בשם ג'וליו סניגה כי לונגו לא יכול היה להרוג את הדוצ'ה משום ששניהם היו יחדיו במילאנו.
לאחר מלחמת העולם השנייה
בקונגרס החמישי של המפלגה הקומוניסטית האיטלקית בדצמבר 1945 הוא פרסם דו"ח על נקודת המבט האידאולוגית של המפלגה והצורך ב"מפלגה אחת למעמד הפועלים" וזמן קצר לאחר מכן נבחר לתפקיד סגן המזכיר הכללי של המפלגה. אחרי המלחמה היה חבר בקונגרס הלאומי וב-25 ביוני 1946 נבחר לאספה המכוננת מטעם המפלגה הקומוניסטית, בהמשך נבחר לבית הנבחרים האיטלקי ומאז נבחר באופן עקבי כל פעם מחדש מטעם המפלגה הקומוניסטית והיה חבר בהנהגתה. כסגן מזכיר המפלגה שמר על פרופיל פוליטי דומה לזה של חברו פייטרו סקייה, הוא העדיף לתרום את זמנו לפעילות חוץ-פרלמנטרית שכללה מאבקים חברתיים וגיוס המונים על פני פעילות פוליטית פרלמנטרית. אחת מפעילויותיו הייתה יצירת ועריכת המגזין "ויה נואובה" (בעברית: "דרכים חדשות"), לונגו השתמש במגזין שבועי זה ככלי ליישוב בין הצורך של ההמונים בבידור ובתרבות פופולרית והצורך בהעמקת התפוצה של הרעיונות של המפלגה הקומוניסטית בקרב ההמונים.
מזכיר המפלגה הקומוניסטית האיטלקית
ב-1964, בעקבות מותו של מזכיר המפלגה פלמירו טוליאטי, מונה לונגו למזכיר המפלגה, תוך שהוא מודיע כי הוא "רק מזכיר, לא בוס". בתפקידו זה המשיך בקו של טוליאטי, שכונה בשם "הדרך האיטלקית לסוציאליזם" כשבתחום יחסי החוץ והתנועה הקומוניסטית הבינלאומית פעל להצנעת כוחה של ההנהגה בברית המועצות על הנעשה במפלגה הקומוניסטית האיטלקית, ופיתח את התאוריה שניסח טוליאטי תחת השם "פוליצנטריזם", תפיסה שראתה את התנועה הקומוניסטית הבינלאומית כמבוססת על קבוצות אזוריות ונפרדות של מפלגות קומוניסטיות המקדמות את פעילותן על פי האינטרסים הלאומיים והאזוריים שלהן, מתפיסה זו נוצרה במשך השנים תיאורית ה"אירוקומוניזם" שהמשיכה את הלחימה על ריבונותן של המפלגות הקומוניסטיות ברחבי העולם מכוחה הריכוזי של המפלגה בברית המועצות. לונגו הדגיש את המאפיינים המיוחדים של כל מדינה ואת הדרכים השונות והמתאימות לכל מדינה ומדינה בשאיפת המפלגות הקומוניסטיות השונות לכונן סוציאליזם בארצן.
הוא תמך באלכסנדר דובצ'ק ובתנועת הרפורמה של האביב של פראג, הוא ראה זאת כהזדמנות לחזק את רעיונות הסוציאליזם הדמוקרטי ואת הריבונות של כל מפלגה באשר לדרך המתאימה למדינתה ביישום הקומוניזם. במאי 1968 נסע לפראג והביע בפני דובצ'ק את התמיכה והסולידריות שרוחשים הקומוניסטים האיטלקים כלפי התפתחות הסוציאליזם הייחודי בצ'כוסלובקיה. לאחר הפלישה הסובייטית לצ'כוסלובקיה, הביעו לונגו והמפלגה הקומוניסטית האיטלקית את התנגדותם הנחרצת לפלישה ואת תמיכתם במדיניות הליברליזציה של המנהיגים הצ'כוסלובקיים, בהודעה שפרסמו בביטאון המפלגה נכתב "איש אינו יכול לשכנע אותנו שצ'כוסלובקיה היא סאנטו דומינגו, שברית המועצות היא האמריקה של ג'ונסון, שהסוציאליזם חייב להשתמש בשיטות של האימפריאליזם, דווקא בימים אלה שבהם חייב היה האימפריאליזם לנפוח את נשמתו. איש לא ישכנע אותנו שכלי רכב משוריינים הם האמצעי היעיל ביותר ליישוב חילוקי דעות בדרך לסוציאליזם". התבטאויות אלו הובילו לתרעומת רבה מצד המפלגה הקומוניסטית של ברית המועצות, שבמשך זמן רב הייתה לנקודת התייחסות חיובית בקרב המפלגה הקומוניסטית האיטלקית.
ברמה הבינלאומית המפלגה הקומוניסטית האיטלקית החלה להתנער מרעיון שני הגושים באירופה - המערבי שבראשות ארצות הברית והמזרחי שבראשות ברית המועצות, והחלה לתמוך ברעיון של ביטחון קיבוצי כלל-אירופאי, כך הביעה את תמיכתה במדיניות האוסטפוליטיק של וילי ברנדט, אותה ראתה כדו-קיום מחייב לכלל המפלגות הקומוניסטיות שבאירופה הקפיטליסטית. בתקופתו כמזכיר המפלגה שינתה המפלגה את דעותיה לגבי אינטגרציה כלל-אירופאית, לונגו ראה בתקופה זו כהזדמנות פז לכוחות השמאל ולכוחות הסוציאליסטיים לפתח מדיניות ואסטרטגיה למען בנייתה של אירופה עממית ודמוקרטית, שאינה מתבססת על כוחן של המעצמות. בנוסף התמקד לונגו בצורך לעזור ולעודד תנועות אנטי-קולוניאליסטיות ואנטי-אימפריאליסטיות ב"עולם השלישי" ולתאם בין הכוחות האנטי-אימפריאליסטיים באזור הים התיכון במאבק למען ריבונותם של העמים וכנגד התערבות זרה.
תחת הנהגתו, הייתה המפלגה הקומוניסטית מפולגת בין שני מחנות - האחד הורכב מהמיעוט השמאלי-מהפכני בקרב המפלגה ובראשותו עמד פייטרו אינגראו, והשני הורכב מהרוב הימני ופרו-סובייטי יותר במפלגה ובראשותו עמד ג'ורג'יו אמנדולה. לונגו ניסה לפייס בין שני המחנות השונים ולייצר חזית אחידה
הוא הגיב בחיבה לתנועות "השמאל החדש" שקמו ברחבי העולם ב-1968, וניסה לפתוח בדיאלוג עם המוחים האיטלקים של אותו גל הפגנות. ניסיונותיו אלה לוו בהתנגדות מקרב רבים במפלגה הקומוניסטית האיטלקית. עם זאת, בחודש מאי הוא נפגש עם קבוצה של סטודנטים מרומא שהיו חלק מהשמאל החדש ואשר תמכו בצורך לאחד את מאבק הסטודנטים עם מאבקי העובדים.
בפברואר 1969 צירף אליו את אנריקו ברלינגר כסגנו, וכבר ב-1972 כשנאלץ לפרוש מתפקידו בשל בריאותו הלקויה, תמך במינויו של ברלינגר כמחליפו בתפקיד המזכיר הכללי של המפלגה. מאותה שנה ועד מותו, מונה לנשיא כבוד של המפלגה הקומוניסטית האיטלקית. במסגרת תפקיד זה הביע את התנגדותו לקו עיקרון "הפשרה ההיסטורית", שאומץ מאוחר יותר על ידי המפלגה הקומוניסטית בראשותו של ברלינגר.
לונגו נפטר ב-1980 ברומא.
רפאל ישראלי
רפאל ישראלי (נולד ב-15 בספטמבר 1935) הוא מזרחן ומומחה לאסלאם, פרופסור אמריטוס ללימודי האסלאם, המזרח התיכון וסין באוניברסיטה העברית בירושלים וחבר וועדת ההיגוי של מרכז אריאל למחקרי מדיניות. חבר מערכת כתב העת "נתיב". כתב יותר מ-20 ספרים, בנוסף ליותר מ-100 מאמרים שהתפרסמו בעיתונות המקצועית בארץ ובעולם.
ביוגרפיה
למד ערבית והיסטוריה באוניברסיטה העברית בירושלים וב-1963, בן 28 סיים תואר ראשון. המשיך בלימודי סין באוניברסיטת קליפורניה בברקלי וב-1970 קיבל את ה-MA בהיסטוריה של מזרח אסיה. קיבל מלגה מאוניברסיטת סטנפורד ובעזרתה למד במשך כשנה סינית באוניברסיטת טאיוואן. בסיומה של השנה, ב-1971 חזר לברקלי ובמשך כשלוש שנים היה עמית מחקר במרכז ללימודים בינלאומיים של האוניברסיטה, במקביל ללימודי הדוקטורט שם. ב-1974 קיבל מאוניברסיטת ברקלי את ה-PhD בסינית ובהיסטוריה של האסלאם וחזר לישראל.
ישראלי כיהן החל מ-1974 כמרצה ואחר כך כפרופסור להיסטוריה סינית ולתרבות האסלאמית באוניברסיטה העברית וכעמית מחקר במכון טרומן המסונף לה. במקביל הוא כיהן גם במישרות ניהוליות באוניברסיטה, לרבות מתאם היחידה לחקר אסיה במכון טרומן ומנהל המרכז ללימודים קדם אקדמאיים וכן היה פרופסור אורח ונתן קורסים וביצע מחקרים באוניברסיטאות חוץ שונות, בארצות הברית (אוניברסיטת הרווארד ואחרות), קנדה, איטליה, אוסטרליה, יפן, בלגיה ועוד.
בשנים 1992–1996 היה יו"ר המחלקה ללימודי מזרח אסיה באוניברסיטה העברית..
דעותיו
ב-2004 העיד פרופסור רפאל ישראלי בבית המשפט המחוזי בחיפה (השופט דאז מיכה לינדנשטראוס), כעד מומחה מטעם המדינה במשפט הפלילי כנגד התנועה האסלאמית בראשות השייח' ראאד סלאח, כי "קיימת זהות אידאולוגית בין התנועה בהנהגת השייח ראאד סלאח לבין תנועות האחים המוסלמים וחמאס, היות שהתנועה האיסלאמית חותרת נגד המדינה ושואפת להשמדתה"(המשפט הסתיים בהרשעת התנועה ומנהיגה במגע עם סוכן זר ובמתן שירות להתאגדות בלתי מותרת).
בפברואר 2007 עורר ישראלי מחלוקת עזה באוסטרליה, בתקופה בה שימש שם כמרצה אורח מטעם אוניברסיטת ניו סאות' וויילס. הוא טען אז, בראיונות לעיתונים אוסטרליאן ג'ואיש ניוז וסידני מורנינג הראלד, שכשמיעוט מוסלמי מגיע לאחוז מסוים במדינה מסוימת, יש בעיות, וזה חוק כללי: "אם זה תקף בכל מקום, זה תקף גם באוסטרליה". כאשר מספר המוסלמים החיים במדינה מערבית מגיע למסה קריטית מסוימת, יש להתחיל לצפות למהומות ו"בעיות אלימות קשות". "המוסלמים נוטים לנצל את מוסדות התרבות המערבית על מנת לחתור תחתיה ולהשפיע עליה".
ישראלי הביא לעניין זה כדוגמה את המהומות שעוררו המוסלמים בצרפת, ב-2006. המוסלמים מהווים כ-10% מאוכלוסיית צרפת, וזוהי לפיכך דוגמה למסה קריטית מעין זו. לדעתו, המיעוט המוסלמי והמשך ההגירה המוסלמית לאוסטרליה, בעיקר מאינדונזיה, מהווים סכנה למדינה כולה. הוא קרא לאוסטרלים להטיל מגבלות על מספר המהגרים אליהם, ממדינה זו. באוסטרליה יש בשלב זה עדיין רק כ-2.5% מוסלמים ולפיכך אפשר עדיין לעצור ולמנוע מראש את הסכנה.
אישים וגופים רבים, לרבות יהודיים, גינו את דבריו והמועצה היהודית ליחסי ישראל-אוסטרליה אף ביטלה בעקבות זאת את תוכניותיה לתת חסות להרצאותיו.
ישראלי עצמו הגיב להתקפות כנגדו במאמר שכתב ב-The Australian ובו טען כי "הפלישה המוסלמית החדשה, השלישית, לאירופה ובאופן ספציפי השכונות המוסלמיות שנוצרו בה, יוצרות אלימות ובעיות בסביבתם. המוסלמים שכבר נולדו באירופה נשבעים לשנות אותה, כך שתהיה יותר לטעמם, לאסלם אותה ולהשתמש לשם כך, אפילו באלימות. הדברים הגיעו עד כדי כך, שמדינות כמו צרפת, הולנד ובריטניה, שהיו קודם לכן בעד הגירה נאלצו לשנות את חוקיהן ולהטיל מגבלות על ההגירה ולאפסן לעת עתה את האוטופיה של רב תרבותיות. אין במדיניות זו שום גזענות, ובוודאי שאין שום גזענות בתיאורה של המדיניות הזו באופן מחקרי".
במאמר "דעות" שכתב ב"הארץ" ב-2009 תקף פרופ' ישראלי את שני המיעוטים "קוראי התיגר", שאינם מקבלים את מרות המדינה בישראל - הערבים והחרדים, "המשבשים תדיר את סדרי חיינו... (ואשר) הריבוי הטבעי שלהם מגביר את הסבירות, שהתיגר שהם קוראים על המדינה רק יחמיר.
ספרים באנגלית
בנוסף לספרים אלה ונוספים שכתב, הוא גם ערך, לבדו או יחד עם שותפים ספרים רבים נוספים, שיצאו לאור בעברית, אנגלית וצרפתית ופרסם עשרות רבות של מאמרים בעיתונות המקצועית, בארץ ובעולם.
קרחון קארייר
קרחון קארייר או קרחון קרייר (באנגלית: Carryer Glacier) הוא קרחון יובלי מחורץ במיוחד, בהרי באוורס, בארץ ויקטוריה שבאנטארקטיקה.
הקרחון מנקז לכיוון מערב את החלק המרכזי של הרי באוורס, ונשפך אל קרחון רניק, בין הר סוזה והר גואו.
אורכו של הקרחון 22 קילומטרים.
מקור השם
הקרחון נקרא על שמו של ס. ג'. קארייר (S.J. Carryer), גאולוג של משלחת הסקר.
דלקת קיבה ניוונית
השלכות
דלקת זו יכולה להוביל לפגיעה בהפרשת הקיבה של חומרים חיוניים כמו חומצה הידרוכלורית, פפסין וחומרים חשובים אחרים, דבר אשר מוביל לבעיות עיכול. הנפוצים ביותר הם חוסר בוויטמין B12, אשר גורם לאנמיה מגלובלסטית, וחוסר ספיגת ברזל אשר מובילה לאנמיה של מחסור בברזל.דלקת זו יכולה להיווצר מזיהום מתמשך עם הליקובקטר פילורי, או שהיא יכולה להיות מחלה אוטואימונית. לאלו הסובלים מהמחלה כמחלה אוטואימונית, יש סיכוי גבוה לפתח קרצינומה בקיבה, מחלת השימוטו ואכילוהידריה.
סימנים וסימפטומים
יש אנשים הסובלים מדלקת קיבה אטרופית והם אסימפטומטיים. עם זאת יש חולים סימפטומטיים והן בעיקר נשים. סימנים הקשורים לדלקת קיבה אטרופית הם בעיקר אלה הקשורים למחסור בברזל: עייפות, תסמונת הרגליים חסרות המנוחה, ציפורניים שבירות, נשירת שיער, תפקוד חיסוני לקוי וריפוי פצעים לקוי. בנוסף ישנם עוד תסמינים כגון: התרוקנות קיבה מעוכבת (85% מהמקרים), נוירופתיה היקפית (25% מהמקרים),תסמיני רפלוקס קיבתי-ושטי (25% מהמקרים), חריגות אוטונומיות ואובדן זיכרון (פחות נפוצים, מופיעים ב-1%–2% מהמקרים). כמו כן יש דיווח על הפרעות פסיכיאטריות שונות כגון: מאניה, דיכאון, הפרעה טורדנית-כפייתית, פסיכוזה, ולקות קוגניטיבית. דלקת קיבה מסוג A פוגעת בעיקר בגוף או בתחתית הקיבה ושכיחה יותר באנמיה ממארת. דלקת מסוג B משפיעה בעיקר על האנטרום, היא יותר שכיחה בזיהום עם הליקובקטר פלורי. דלקת קיבה אטרופית מופיעה בתדירות גבוהה (שכיחות, 28%) באוכלוסיות מבוגרים לבנים, כאשר סוג B שכיחה פי ארבעה בהשוואה לסוג A.
תנאים קשורים
אנשים עם דלקת קיבה אטרופית נמצאים בסיכון מוגבר להתפתחות של אדנוקרצינומה בקיבה. אסטרטגיית המעקב האנדוסקופית האופטימלית אינה ידועה, אך יש להסיר את כל הגושים והפוליפים בחולים אלה.
גורמים
מחקרים עדכניים הראו כי דלקת קיבה אטרופית שנובעת ממחלה אוטואימונית, היא תוצאה של מערכת החיסון שתקפה את התאים הדופניים. דלקת קיבה אטרופית מטפלסטית סביבתית, נובעת מגורמים סביבתיים, כמו דיאטה וזיהום עם הליקובקטר פילורי. לרוב היא מוגבלת לגוף הקיבה. חולים עם דלקת זו, נמצאים בסיכון מוגבר לקרצינומה בקיבה.
פתולוגיה
דלקת קיבה אטרופית אוטו גרונית, היא סוג של דלקת קיבה אטרופית המאופיינת בתגובה חיסונית המכוונת לכיוון תאים דופניים, ופקטורים פנימיים. נוכחות נוגדנים לתאיים דופניים ולפקטורים פנימיים, היא ממצא אופייני. לאחר מכן תגובת מחלת חיסון העצמי מביאה להרס של התאים הדופניים, מה שמוביל לאכילוהידריה עמוקה (ורמות גסטרין גבוהות ). יצור לקוי של גורמים פנימיים מוביל לחוסר ספיגה של ויטמין B ואנמיה ממארת. דלקת זו בדרך כלל מוגבלת לגוף הקיבה או לתחתיתה. אכילוהידריה משרה היפרפלזיה של תאי G (ייצור גסטרין), דבר המוביל להיפרגסטרינמיה, הגסטרין מפעיל אפקט הזנה על תאי ECL ( אשר אחראים על הפרשת היסטמין). זה אחד המנגנונים המשוערים המסבירים את ההמרה הממאירה של תאי ECL לגידולים קרצינואידים.
אבחון וסיווג
איתור נוגדי תאיים דופניים, נוגדן גורמים פנימיים ונוגדנים של הליקובקטר פלורי, בשילוב עם גסטרין בנסיוב יעילים למטרות אבחון. ניתן להבחין בין שני סוגים של דלקת קיבה אטרופית, סוג A ו- B, על בסיס פיזור המחלה בבטן ותוצאות של בדיקות סרולוגיות שקשורות למחלת חיסון עצמי. בדלקת מסוג A, הבדיקה לנוגדן של תאים דופניים היא חיובית ורמות הגסטרין בנסיוב הן גבוהות, מה שמשקף קרום העייתי שלם שניתן להוכיח גם על ידי ביופסיה. בדלקת מסוג B הבדיקה לתאים דופניים היא שלילית ורמות הגסטרין בנסיוב נמוכות, מה שמשקף נזק אנטריאלי. במחקרים המוקדמים הוצע הרעיון,כי ניתן לסווג דלקת קיבה אטרופית בהתאם לרמת התקדמות כ"סוג סגור" או "סוג פתוח", אולם לא קיים סיווג אוניברסלי החל משנת 2017.
טיפול
תרופות אימונוסופרסיביות וכימותרפיה בשילוב תרופות אנטי פלסטיות, הן אפשרויות טיפול פוטנציאליות עבור דלקת קיבה אטרופית. במקרה של סרטן הקיבה מאובחן, ייתכן שתדרש כריתת קיבה.
בערבות הנגב (ציור)
"בערבות הנגב" (1953) הוא ציור מאת מרדכי ארדון.
תיאור
את הציור "בערבות הנגב" יצר מרדכי ארדון במחצית הראשונה של שנות ה-50 של המאה ה-20. באותה תקופה יצר האמן כמה עבודות שהתייחסו אל מאורעות מלחמת העצמאות ובהן "חירבת חיזעה" (1953), "לנופלים" (1956-1954) ו"הו, האב נאנה" (1955). גם ציור זה, העושה שימוש בכותרת "בערבות הנגב", עשוי להצביע על השפעת מלחמה זו. בין השימושים הבולטים בכותרת זו באותה עת היו מחזהו של יגאל מוסינזון, "בערבות הנגב" (1949), שזכה להצלחה רבה בישראל בראשית שנות ה-50 של המאה ה-20 והשיר "בערבות הנגב" (1948) בביצוע יפה ירקוני. אלו היו יכולים להשפיע על ארדון בבחירת השם והנושא.
תיאור הנוף והאדמה היווה נושא שגור ביצירתו של האמן. במאמר משנת 1949, המוקדש לתלמידו עזריה (ג'ימי) מַריַמצִ'יק שנפל במלחמת העצמאות, כותב ארדון כי הצייר הוא כמי שמהלך על "אדמה-של-מטה", אך יצירתו עשויה להובילו אל "עולם של מעלה". "אין לצייר סתם את הרי ירושלים. לא הר זה ולא אחר", כתב ארדון אל תלמידו שנפל, "קפל תחילה, עזריהו, את כל אדמת-ישראל והנח אותה למראשות נשמתך, ואז צייר - ואולי תצליח אז לצייר את הנוף הזה. ולא חשוב אז לאן תפנה עם מכחולך, מכחול אמן עברי, אם ימה או קדימה, אם צפונה או נגבה - מאחר שתהיה מוטל בזרועותיה של אדמתך שלך, הרי תשכיל לבטאה בכל אשר תצייר".
בשנת 1967 יצר ארדון את הציור "סיני 1967 (סיני, עגל הזהב והנחש)", החוזר על המוטיבים והקומפוזיציה של "בערבות הנגב". כותרת זה מזהה את הדימויים בציורים כ-"עגל הזהב" המקראי ו"נחש הנחושת". שיבתו של ארדון אל הנושא בתקופה שלאחר מלחמת ששת הימים, מדגישה ביתר שאת את הקשר של הציור המוקדם אל מלחמת העצמאות ואל תחושת האבל והשכול שליוו אותה.
לעומת פרשנות זו, וישני (1973), טען כי אמונתו הבסיסית אשל ארדון הייתה כי "העבר, ההווה והעתיד אחד הם". בעקבותיו הדגיש ארטורו שוורץ (2003), את הרקע התנ"כי של הציור. על פי שוורץ הציור מתאר את הרגע שלאחר מתן תורה. רגע זה מבטא את "קוצר-רוח ובורות [ש]הובילו אנשים ללכת אחרי מנהיגים דמגוגיים" ואת הנסיגה לאמונות תפלות. הגם שרעיון זה איננו מפותח אצל שוורץ, ייתכן כי הוא רומז לא רק לביטוי פוליטי, אלה גם למעין חשיבה בנוסח "השיבה הנצחית".
"בערבות הנגב" הוצג לראשונה בתצוגה הישראלי בביאנלה של ונציה, איטליה (1954). אז נרכש על ידי וילם סנדברג עבור מוזיאון סטדליק באמסטרדם. ב-1960 הוצג הציור באותו מוזיאון במסגרת תערוכה קבוצתית של אמנות ישראלית שאצר אויגן קולב, מנהל מוזיאון תל אביב. בנוסף, הוא הוצג בתערוכה הרטרוספקטיבית של ארדון בבית הנכות הלאומי בצלאל (1963), בתערוכת היחיד של ארדון בגלריה מרלבורו, ניו יורק (1967) ובמוזיאון תל אביב (1985) וכן בתערוכה המשותפת למוזיאון ישראל ומוזיאון תל אביב לאמנות בשנת 2003.
תצלום העבודה הופיע על כריכת הקטלוג של תערוכת היחיד של ארדון במוזיאון סטדלק ב-1960 וכן בקטלוגים רבים נוספים של האמן. הוא שובץ באנציקלופדיה העברית בתמונת צבע, בספר "אמנות ישראל" (1963) ובשנת 1980 הודפס שוב בספר "סיפורה של אמנות ישראל".
900-909 לפנה"ס
שימו לב: ערך זה מכיל אירועים מן השנים 909 - 900 לפני הספירה
הר גואו
הר גואו (באנגלית: Mount Gow) הוא הר בהרי באוורס, בארץ ויקטוריה, שבאנטארקטיקה.
גובהו של ההר 1,770 מטרים מעל פני הים.
ההר נמצא בצידו המזרחי של קרחון רניק.
ההר מהווה את הקצה המערבי של הרמה שבין שפכם של קרחון קארייר וקרחון סלדג'רס, במקום בו שני קרחנים אלה נשפכים אל קרחון רניק.
גילוי ומיפוי ההר
ההר מופה לראשונה על ידי הסקר הגאולוגי של ארצות הברית, בהתבסס על סקרים על הקרקע ועל תצלומי אוויר שצולמו בין השנים 1960–1962.
מקור השם
שמו של ההר ניתן לו על ידי הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים.
ההר נקרא על שמו של אנתוני ג'י. גואו (Anthony J. Gow), חוקר קרחוני אנטארקטיקה ניו זילנדי, אשר ערך מחקרים בתחנת בירד, בתחנת הקוטב הדרומי ובתחנת מקמרדו כל שנה בעונת הקיץ האנטארקטי בין השנים 1959 ו-1969.
אריק פורטר
אריק ריצ'רד פורטר (באנגלית: Eric Richard Porter; 8 באפריל 1928 - 15 במאי 1995) היה שחקן תיאטרון קולנוע וטלוויזיה אנגלי.
ביוגרפיה
פורטר נולד בשפרדס בוש בלונדון לריצ'רד ג'ון פורטר ולפיבי אליזבת ספול. למד בווימבלדון טקניקל קולג'. הופעת הבכורה שלו על הבמה הייתה בשנת 1945 בקיימברידג' כשהיה בן 17.
ב-1955 הופיע בתפקיד הראשי במחזה וולפון (Volpone) מאת בן ג'ונסון בתיאטרון בריסטול אולד ויק. ב-1960 הצטרף לרויאל שייקספיר קומפני ושיחק במחזה "The Duchess הדוכסית של מאלפי" מאת ג'ון ובסטר בתפקיד פרדיננד. ב-1962 גילם את דמותו של יאקימו (Iachimo) במחזה "סימבלין" של שייקספיר. תפקידים נוספים אותם גילם בתיאטרון היו יוליסס, מקבת', לאונטס ב"אגדת חורף", מלווליו ב"הלילה השנים עשר", שיילוק ב"הסוחר מוונציה", "המלך ליר" ואת דמותו של הנרי הרביעי. עוד השתתף במחזה "היהודי ממלטה" של כריסטופר מרלו.
בטלוויזיה גילם את דמותו של סומס פורסייט בסדרת הדרמה של ה-BBC "ההגדה לבית פורסייט" משנת 1967. הסדרה מבוססת על ספריו של ג'ון גולסוורתי המגוללת את קורותיהם של שלושה דורות במשפחת פורסייט. על תפקידו זה זכה פורטר בפרס באפט"א לטלוויזיה לשחקן הטוב ביותר.
בסדרת הטלוויזיה "היהלום שבכתר" גילם פורטר את דמותו של הרוזן ברונובסקי. ב-1985 גילם את דמותו של פייגין בסדרת הטלוויזיה "אוליבר טוויסט", עיבוד לספר באותו שם מאת צ'ארלס דיקנס. בהפקה של ה-BBC של המחזה "ציד המכשפות" הופיע בתפקיד תומאס דנפורת'. בעיבוד לסיפורי שרלוק הולמס של רשת "גרנדה" גילם את פרופסור מוריארטי אויבו המושבע של הולמס (דמות שגילם ג'רמי ברט). ב-1980 גילם את פולוניוס בעיבוד של ה-BBC למחזה "המלט" בכיכובו של דרק ג'קובי בתפקיד הראשי.
פורטר המשיך להופיע גם בתיאטרון. ב-1988 זכה בפרס התיאטרון לשחקן הטוב ביותר של לונדון איבנינג סטנדרד על תפקידו במחזה "חתולה על גג פח לוהט".
מדגם תועלת
מדגם תועלת הוא קטגוריה בקניין רוחני שנועד להגן על המצאות. בדין הישראלי אין קטגוריה מוכרת כזו, והמסגרת המשפטית לבחינת המצאות היא של דיני הפטנטים. זכות זאת ניתן לקבל במספר מדינות, והיא מוסדרת בחוק, כפי שמתואר להלן. מדגם תועלת דומה מאוד לפטנט, אך תקופת תוקף ההגנה שלו קצר יותר, בדרך כלל בין 6 ל-10 שנים, ודרישות למדגם תועלת פחות נוקשות. ניתן לתאר מדגם תועלת כפטנט סוג ב'.
בניגוד לזכויות יוצרים, סימני מסחר או פטנטים, מדינות אינן מחויבות להגן על מדגם תועלת על פי אמנה כלשהי והם אינם כפופים להסכם TRIPS. למרות זאת, מדגמי תועלת כפופים לאמנת פריז להגנה על רכוש תעשייתי, כלומר: מדינות שמעניקות הגנה על זכויות מדגמי התועלת, נדרשות לעמוד בחוקים כמו טיפול לאומי וזכות הקדימות. מדגמי תועלת זמינים גם הם (במדינות בהן הם ניתנים) באמצעות האמנה לשיתוף פעולה בפטנטים.
במדינת ישראל לא ניתן לרשום זכויות של מדגם תועלת (בשונה מזכויות של מדגם רשום, שהוא קטגוריה שונה בקניין רוחני).
הגדרות וטרמינולוגיה
מדגם תועלת הוא זכות מונופול חוקית שניתנת לזמן מוגבל תמורת קבלה ממציא תיאור ה המצאה מספיק על מנת שבעל מקצוע ממוצע בתחום ה המצאה יוכל לבצע את אותה. זכויות הניתנות על ידי החוק למדגם תועלת דומות מאוד לזכויות הניתנות בחוק לפטנט, אך תואמות יותר ל המצאות מוספות (ראה פטנט מוסף). מונחים כגון "פטנט פשוט", "פטנט חדשנות", "פטנט זעיר" ו"פטנט קטן" יכולים להיכלל בהגדרת מדגם תועלת.
דרישות לקבלה
אומנם ברוב המדינות בהם קיים חוק למדגם תועלת נדרשת ה המצאה להיות חדשה, אבל הרבה משרדי פטנטים ומשרדי מדגם תועלת לא בוחנים את הבקשות בחינה מהותית, אלא מסתפקים בבחינה פורמלית ולאחר עמידה בכל התנאים הפורמליים ניתן מדגם תועלת. ישנן מדינות מסוימות אשר לא נותנות הגנה לדברים מסוימים. כך למשל, שיטות, צמחים ובעלי חיים מוחרגים מהגנה על ידי מדגם תועלת.
אוסטרליה
החוק באוסטרליה מאפשר הגנה למדגם תועלת בשם פטנט חדשנות (Innovation patent ). כדי שפטנט חידוש יתקבל, עליו להיות חדש ובעל צעד חדישות. המצאה תיחשב לא חדשה אם התפרסמה בפומבי בדרך פרסום או שימוש בכל מקום בעולם. לפרסום יש "תקופת גרייס" של 12 חודשים לפני תאריך ההגשה של פטנט חידוש. על המבקש להודיע כי פרסום אינו נמנה עם ידע קודם לעניין החידוש. דרישת צעד חדישות פחות נוקשת יחסית לדרישת צעד המצאתי בפטנט סטנדרטי בחוק אוסטרלי. המצאה תיחשב בעלת צעד חדישות אם יש הבדלים בין הידע הקודם וה המצאה, התורמים בצורה ניכרת לקיום ה המצאה.
פטנט חדשנות ניתן אוטומטית לאחר בחינה פורמלית וללא בחינה מהותית, אך במידה ויש התנגדות לפטנט חידוש, ההליכים של התנגדות יחלו לאחר בחינה מהותית של פטנט חידוש וקבלת הסמכה. התנאי לבחינה מהותית - קיבול פטנט חידוש. לפטנט חידוש תקופת תוקף של מקסימום 8 שנים בתנאי שמשולמות אגרות חידוש שנתיות החלות מיום השנה השנייה מתאריך ההגשה ואילך. אנשים מחוץ לאוסטרליה יכולים לקבל פטנט חידוש, אך עליהם להמציא כתובת אוסטרלית לתכתובות. עורך פטנטים מוסמך יכין תיאור בקשת פטנט חידוש, למעט מקרים בהם הבקשה היא בקשה במסגרת אמנה או בקשת חלוקה. בקשה לפטנט חידוש לא יכולה להיות בקשה לאומית של בקשת פטנט בינלאומית, אך כן יכולה להיות בקשת חלוקה של בקשת פטנט בינלאומית שפתוחה לעיון הציבור.
גרמניה
בגרמניה מדגם תועלת נחשב חדש אם הוא אינו מהווה חלק מידע קודם. ידע קודם הוא כל ידע שהתפרסם לציבור באמצעות פרסום כתוב או בשימוש בו בגרמניה לפני התאריך הרלוונטי לתאריך זכות קדימה. תיאור או שימוש בתוך 6 חודשים לפני תאריך זכות בכורה של הבקשה לא יילקחו בחשבון במבוסס על הגשה של המבקש או מי שקדם לו בזכות בעלות.
איטליה
באיטליה מדגם תועלת (באיטלקית: Modello d'utilità) נחשב חדש אם הוא אינו מהווה חלק מידע קודם. ידע קודם הוא כל ידע שהתפרסם לציבור באמצעות פרסום כתוב או מושמע, בכל מקום בעולם לפני תאריך הגשת הבקשה או תאריך זכות קדימה, אם נתבע. למדגם תועלת נדרש צעד המצאתי, כלומר על המבקש להוכיח כי מכונות, מכשירים או פריטים מיועדים לקבל הגנה של מדגם תועלת יעילים יותר או פשוטים יותר לשימוש מהמכונות\מכשירים\פריטים קודמים. לא ניתן לתבוע תהליכים ושיטות במדגם תועלת. בזמן הגשת בקשה למדגם תועלת יש לשלם אגרה של 4 שנים הראשונות של מדגם תועלת. אין אגרה לתביעות. משרד הפטנטים וסימני מסחר של איטליה לא מבצע בחינה מהותית של הבקשה לעניין חידוש והתקדמות המצאתית; הבחינה פורמלית בלבד. פרסום מדגם תועלת נעשה אחרי 18 חודשים מיום ההגשה או מיום זכות הבכורה הכי מוקדם, אם יש; ביום ההגשה המבקש רשאי לבקש הקדמת הפרסום, והבקשה תתפרסם לאחר 90 יום בדרך כלל. בכל מקרה לאחר 30 יום מיום ההגשה מתפרסמת רשימת ציטוטים. מדגם תועלת באופן כללי מתקבל שנתיים לאחר ההגשה. עמידה בדרישות של מדגם תועלת נבחנת מול השופט שעובד עם בוחן טכני שלו\ה, במהלך ליטיגציה. בתום 4 שנים, יש לשלם אגרת חידוש לשנים 5–10. לחברות או אנשים זרים יש להמציא כתובת איטלקית של עורך דין או של עורך פטנטים.
יפן
ביפן מדגם תועלת נחשב חדש אם הוא לא התפרסם לציבור באמצעות פרסום כתוב או בשימוש בו לפני תאריך הרלוונטי לתאריך זכות בכורה (זהה לדרישה של פטנט). מדגם תועלת יפני אינו נבחן בחינה מהותית, אך על המבקש להמציא אחד או יותר "דו"חות טכניים" לפני התקדמות בהלכי הפרה.
ספרד
בספרד הדרישה לחידוש של מדגם תועלת (בספרדית: Modelo de utilidad) היא יחסית, מאחר שרק פרסום פומבי כתוב של המצאה בספרד שולל את החידוש מה המצאה הנתבעת. דרישה זאת שונה לחלוטין מדרישת חידוש אבסולוטי לפטנט. בשנים 1996 ו-2004 היו שתי פסיקות על הנושא של "פרסום של המצאה בספרד" בבית המשפט העליון של ספרד.
האיחוד האירופי
בשנת 1997 הוגשה הצעה על ידי נציבות האיחוד האירופי להכיל חוקים הקשורים לרישום מדגמי תועלת, בכל המדינות החברות באיחוד. ההצעה עודכנה בשנת 1999, אך המדינות החברות באיחוד לא הגיעו להסכמה ובשנת 2006 ההצעה נדחתה.
אוסטרליה
ביולי 2018 פורסמה טיוטת הצעת חוק באוסטרליה, שהופצה לעיון הציבור ולהתייחסותו. לפי הצעת חוק זו, יוכנס תיקון לחוק הפטנטים וסימני המסחר האוסטרלי, לפיו (בין היתר) תבוטל האפשרות לרישום מדגם התועלת. בסה"כ הוגשו למשרד הפטנטים האוסטרלי, 6 התייחסויות של הציבור להצעת החוק (בין 23 ביולי – 31 באוגוסט 2018). ברובן המכריע, ההתייחסויות הביעו התנגדות של הציבור לביטול האפשרות לרישום מדגם התועלת ואף לא אחת מההתייחסויות תרמה מידע חדש בנושא. לאור זאת, ב-25/7/2019 הוגשה הצעת החוק בפרלמנט האוסטרלי, לביטול מנגנון הרישום של מדגמי התועלת.
קוריאה
בשונה משיטת רישום מדגמי התועלת בשיטה הישנה (1999-01/10/2006), בה נבחנה רק עמידת הבקשה בתנאים הפורמליים והדרישות הבסיסיות להגשה, בשיטה החדשה המונהגת בקוריאה (החל מ-01/10/2006) הגשת בקשה לרישום מדגם תועלת כוללת בחינה מעמיקה של הבקשה והסיבות שבגינן הוגשה, בדומה לתהליך בחינת הפטנטים. רק לאחר בחינה מעמיקה זו הבקשה מאושרת או נדחית. במקרה של דחייה מגיש הבקשה מקבל הודעה רשמית ומנומקת, בה מפורטות סיבות הדחייה.
סין
החל משנת 2017, החלה רשות הקניין הרוחני של סין (CNIPA) לבצע בדיקות יסודיות יותר של מדגמי התועלת, כבר בשלב הגשת הבקשה. מדיניות זו התגברה אף יותר בשנת 2018, במהלכה נרשמו דחיות לבקשות רישום של מדגמי תועלת, בהיקף גבוה, כבר בשלב הבדיקה הפורמלית של בקשת הרישום, מסיבות שונות, כגון: חוסר מקוריות, חוסר תמיכה ומידע וסיבות אחרות. העלאת רף הבדיקות, החלה ללא כל שינוי רשמי של המדיניות וההנחיות בנוגע לבדיקות הנדרשות. יחד עם זאת, החמרת הבדיקות המבוצעות בשלב הגשת הבקשה לא מבוצעת בצורה אחידה על כלל הפרמטרים. נראה כי חלק ניכר מהבקשות נדחות בשל חוסר מקוריות, בעיקר בגלל חוסר התאמה כלשהו שנמצא בבקשה, למשל: הסבר מפורט או פשוט מידי, שרטוט שחסרים בו פרטים או כל אי התאמה אחרת שמאלצת את הבוחן להיכנס יותר לעובי הקורה.
ארגנטינה
בצו נשיאותי שפורסם בארגנטינה במאי 2019, הוכנסה שורה ארוכה של תיקונים בחוק הקניין הרוחני של ארגנטינה ובין השאר הוחמרו הבדיקות שנדרשות לביצוע בכל בקשה לרישום פטנט או מדגם תועלת. על הבוחן לבדוק בין היתר האם הבקשה חדשה והאם היא כוללת צעד חדשני. כחלק מבדיקה זו, על הבוחן לבחון תחומים שונים שעשויים להכיל מידע אודות הבקשה ובין היתר עליו לבחון מסמכים כגון: מסמכי פטנטים או מדגמי תועלת לאומיים, בקשות לרישום פטנטים או מדגמי תועלת במדינות אחרות, בחינת ספרות רלוונטית או כל חומר אחר שיסייע בידו להעריך את הבקשה. הבוחן גם רשאי לבקש ממבקש בקשת הרישום מידע נוסף לגבי הבקשה.
== מדגמי תועלת בהסכמים בינלאומיים ומולטילטראליים ==
אמנת פריז להגנה על רכוש תעשייתי
בזירה הבינלאומית, ועידת פריז הכירה במדגמי תועלת כקניין תעשייתי (Industrial property), אך היא איננה מתייחסת להגדרתו או לתכולתו ומסתפקת באישור שהעקרונות הבינלאומיים של טיפול לאומי וזכות הקדימות ניתנים גם למדגם תועלת.
הסכם TRIPS
ההסכם מציג הגדרות מפורשות לגבי זכויות קניין ראשיות כגון: פטנטים, זכויות יוצרים וכדומה, אך אינו כולל התייחסות לזכויות קניין רוחני מדרגה שנייה (second tier) ובכלל זה מדגם תועלת. למעשה ההסכם מותיר את ההחלטה האם לאפשר רישום מדגם תועלת ולהעניק לו זכויות של קניין רוחני או לא, לכל מדינה החתומה על ההסכם, בנפרד.
סיווג בינלאומי של פטנטים
ההסכם שנחתם בשטרסבורג בשנת 1971, מאפשר גישה למסמכי קניין רוחני במדינות החתומות, בדגש על בדיקת מקוריות וחדשנות והוא כולל בתוכו גם בדיקות לגבי מדגמי תועלת.
אמנת שיתוף פעולה לפטנטים
מאפשרת רישום זכויות קניין רוחני בכלל המדינות החברות באמנה באמצעות הגשת בקשה אחת. הבקשה מופצת על ידי משרד רישום הפטנטים לכלל המדינות החתומות על האמנה. לאחר בחינה ראשונית של הבקשה, היא נשלחת לבחינת מקוריות וחדשנות, באחד מ-9 המוסדות המוסמכים לכך. האמנה כוללת גם את האפשרות לרשום זכויות של מדגם תועלת בהליך זהה.
B2B
B2B או (Business-to-business) במדינות מסוימות נכתב גם BtoB ובעברית: עסק לעסקים הוא מצב שבו עסק מבצע עסקאות מסחריות או מייעד את עיקר פעילותו לטובת מסחר עם עסקים אחרים.
מודל זה זה קורה בדרך כלל כאשר:
B2B מנוגד לרוב למושג B2C (מעסק לצרכן). ובמסחר מסוג זה לשני הצדדים יש בדרך כלל כוח משא ומתן דומה, וגם כאשר אין להם, כל צד בדרך כלל מערב צוות מקצועי ויועצים משפטיים במשא ומתן על התנאים, בעוד B2C מעוצב בדרך כלל בצורה המכונה בתיאוריות כלכליות כמערכת יחסית אסימטרית.
השוואה עם B2C
ההבדל העיקרי בין B2B ל-B2C הוא שהראשון מתייחס לעסקת מסחר בין יצרן לקמעונאי, והשני הוא הקמעונאי המספק סחורה לצרכן.
ב-B2B יש אנשי עסקים משני הצדדים, בעוד שב-B2C יש בדרך כלל איש עסקים אחד וצרכן אחד. במקרה הראשון, ההחלטה נמשכת על ידי צורך (כי העסק השני זקוק לה), ובמקרה השני, מדובר בציפיות ולא בצרכים. B2B מתרכז בבדרך כלל במכירה של מוצרים גולמיים עבור חברה אחרת, אבל B2C מתמקד בייצור מוצר מוגמר עבור צרכנים. עסקת B2B כרוכה בניהול חוזי מיקור ישיר, הכולל משא ומתן על תנאים הקובעים מחירים וגורמים שונים נוספים כגון תמחור מבוסס נפח, העדפות ספק ולוגיסטיקה וכו'. עסקת B2C ברורה יותר, יש לה ניהול חוזי מקורות נקודתיים שמציע תעריף קמעונאי אחיד עבור כל פריט שנמכר. הזמן גם שונה מכיוון של-B2B יש תהליך איטי יותר מ-B2C שמסתיים בפרקי זמן קצרים יותר (שיכולים להיות דקות או ימים). בB2B, מכיוון שבדרך כלל מדובר בסכומים גדולים יותר בפרקי זמן ארוכים יותר, בדרך כלל יש עלויות גבוהות יותר מאשר B2C, המורכב מעסקאות מהירות ויומיות. ב-B2B, המוניטין של המותג תלוי ביחסים האישיים בין העסקים. מצד שני, ב-B2C, המוניטין של העסק ניזון לרוב באמצעות פרסום ותקשורת.
מודל B2B אנכי
B2B אנכי מכוון בדרך כלל לייצור או לעסקים. ניתן לחלק אותו לשני כיוונים: במעלה הזרם ובמורד הזרם. יצרנים או קמעונאים מסחריים יכולים לקיים יחסי אספקה עם ספקים במעלה הזרם, כולל יצרנים, וליצור קשרי מכירה. כדוגמה, Dell עובדת עם ספקים במעלה הזרם של שבבי מעגל משולבים ומעגלים מודפסים למחשבים (PCB).
אתר B2B אנכי יכול להיות דומה לחנות המקוונת של הארגון. באמצעות האתר, החברה יכולה לקדם את מוצריה בצורה נמרצת, יעילה ומקיפה יותר מה שמעשיר את העסקאות שכן הם עוזרים ללקוחותיהם להבין היטב את המוצרים שלהם. לחלופין, ניתן ליצור את האתר לעסקים, שבו המוכר מפרסם את מוצריו כדי לקדם ולהרחיב עסקאות.
מודל B2B אופקי
B2B אופקי הוא דפוס העסקאות לשוק מסחר הביניים. היא מרכזת עסקאות דומות של תעשיות שונות למקום אחד, שכן היא מספקת הזדמנות מסחר עבור הרוכש והספק, בדרך כלל מערבות חברות שאינן מחזיקות במוצרים ואינן מוכרות את המוצרים. זוהי רק פלטפורמה להפגיש בין מוכרים ורוכשים באינטרנט. הפלטפורמות הטובות יותר מסייעות לקונים למצוא בקלות מידע על המוכרים והמידע הרלוונטי על המוצרים דרך האתר.
B2B2C
B2B2C פירושו "עסק-לעסק-לצרכן" ולפי אתר TechTarget, מטרת המינוח היא "להרחיב את מודל הB2B כך שיכלול מסחר אלקטרוני לצרכנים". B2B2C שואפת "ליצור מערכת יחסים מועילה הדדית בין ספקי סחורות ושירותים וקמעונאים מקוונים". לפי Lomate ו-Ramachandran, מודל זה מאפשר ליצרנים (ה-B הראשון ב-B2B2C) להתחבר, להבין ולשרת את לקוחות הקצה שלהם ("C") מבלי לערער את רשתות המכירות וההפצה שלהם, כולל מוכרים מקוונים (ה-B השני)) או אי הכללתם מהמשך מעורבות הלקוחות.
ברדיקרדיה
ברדיקרדיה היא מצב קליני המתאר האטה בקצב הלב אל מתחת ל-60 פעימות לב לדקה, אף שלעיתים רחוקות מתואר על ידי האטת קצב הלב לפחות מ-50 פעימות לדקה. מקור השם בשפה היוונית (ברדיס= איטי, קרדיה= לב).
התופעה עשויה לגרום לעייפות, חולשה, סחרחורת והתעלפויות. ברדיקרדיה משמעותית של מתחת ל-40 פעימות בדקה מוגדרת כברדיקרדיה מוחלטת. במהלך השינה, קצב פעימות לב איטי, הסובב סביב 40–50 פעימות בדקה נחשב לנורמלי. כמו כן, אנשים העוסקים בספורט באופן קבוע יחיו לעיתים עם ברדיקרדיה קבועה בזמן מנוחה. לדוגמה, ליבו של רוכב האופניים המקצוען מיגל אינדוראין פעם בקצב של 28 פעימות לב בדקה. קצב הלב האיטי ביותר שנמדד באדם בריא נמדד בשנת 2005 שייך למרטין בריידי (Martin Brady) ועמד על 27 פעימות בדקה.
המושג ברדיקרדיה יחסית מתאר קצב של מעל ל-60 פעימות בדקה, אך איטי באופן יחסי למצבו הרפואי הנוכחי של אותו אדם.
הגדרה
ברדיקרדיה במבוגרים היא כל קצב לב הנמוך מ-60 פעימות לב בדקה, אף שסימפטומים מופיעים בדרך כלל רק כשקצב הלב נמוך מ-50.
ברדיקרדיה פרוזדורית
ברדיקרדיה פרוזדורית מחולקת לשלושה סוגים:
הפרעה בקצב הלב של הסינוס הנשימתי
מופיעה בדרך כלל בקרב בוגרים צעירים יחסית ובריאים. בהפרעה זו, קצב הלב גובר בזמן שאיפת האוויר ופוחת בזמן נשיפת האוויר. הסיבה להפרעה זו היא ככל הנראה שינויים המתרחשים בטון של העצב התועה (העצב הקרניאלי העשירי) בזמן הנשימה. אם יש הפחתה של קצב הלב בזמן הנשיפה אל מתחת ל-60 פעימות בדקה בכל נשימה, סוג זה של ברדיקרדיה נחשב בלתי מזיק ומהווה סימן טוב לטון עצמאי של קצב הלב.
סינוס ברדיקרדיה
במצב זה קצב הסינוס של הלב נמוך מ-60 פעימות לב לדקה. סוג זה שכיח הן בקרב אנשים בריאים והן בקרב ספורטאים כשירים. מחקרים מצאו כי 50-85% מהספורטאים חיים עם סוג זה של ברדיקרדיה שאינו מזיק, בהשוואה ל-23% מהאוכלוסייה הכללית שנבדקה, לשריר הלב של ספורטאים יש נפח פעימה גדול יותר הדורש פחות כיווצים המשמשים לזרימה של הדם.
תסמונת הסינוס החולה
תסמונת הסינוס החולה מתרחשת כאשר קוצב הלב הטבעי - קשר הגת והפרוזדור אינו תקין. החולים בתסמונת הסינוס החולה עלולים לחוות קצב לב מואט או מהיר, או קצב לב הנע בין מהיר ואיטי מדי לסירוגין. החולים במחלה עלולים לחוות תסמינים כגון סחרחורות, עייפות, חולשה או התעלפויות. על אף שהמחלה נפוצה יותר אצל קשישים, היא עלולה לפגוע גם בילדים, לרוב אחרי ניתוחי לב.
ברדיקרדיה של פרוזדורי וחדרי הלב
סוג זה ידוע גם בתור קצב לב בלתי סדיר (AV Junction Rythem) ונגרם בדרך כלל מהעדר דחף חשמלי של קוצב הסינוס. מצב זה מתבטא בבדיקת אק"ג כקומפלקס QRS נורמלי מלווה בגל P הפוך הן לפני, במהלך או אחרי ה-QRS.
הבריחה המתרחשת בקצב הלב היא למעשה פעימה מאוחרת של הלב שמקורה בפוקוס חריג שמתרחש בזמן פעימת הלב. מצב זה מתרחש כאשר הקיטוב של קוצב הסינוס נמוך יותר מהקיטוב של הקוצב ה-AV. הפרעה זו בקצב הלב עלולה להתרחש גם כן כאשר הדחף החשמלי שמקורו בסינוס נמוך מכדי להשיג את קוצב ה-AV בשל חסימה של אחד מהם. זהו למעשה מנגנון הגנתי של הלב שמטרתו לפצות על קוצב סינוס שאיננו מסוגל יותר להכתיב את הקצב, ולמעשה מדובר בגיבוי שמייצר הלב, לצורך שמירה על רצף הפעימות. במצב זה יתקיים מרווח PR ארוך יותר. קצב לב בלתי סדיר מסוג זה מהווה תגובה נורמלית שמקורה בטון עודף של העצב התועה על קוצב הסינוס. גורמים פתולוגיים הקשורים לסוג זה כוללים את הסינוס ברדיקרדיה, עיכוב של הסינוס, חסימת יציאת הסינוס או חסימת ה-AV.
ברדיקרדיה של חדרי הלב
ידועה גם בשם קצב לב חדרי ייחודי -idioventricular rythem. ברדיקרדיה זו מתארת קצב פעימות לב של פחות מחמישים פעימות בדקה. זהו מנגנון הגנה המתרחש בעת מחסור בדחף חשמלי או מחסור בגירוי שמקורו בפרוזדור הלב. דחפים חשמליים שמקורם הוא ממצבור שרירי ה-His או נמוכים יותר, ידועים גם בתור דחפי החדרים של הלב, יפיקו מבנה QRS רחב עם קצבי לב הנעים בין 20–40 פעימות לב בדקה. דחפים הגבוהים מהדחפים הנוצרים על ידי ה—His ינועו בדרך כלל בין 40–60 פעימות לב בדקה עם מבנה QRS צר. ברדיקרדיה מסוג זה עשויה להתרחש יחד עם סינוס ברדיקרדיה, עיכוב של הסינוס או חסימת ה-AV. הטיפול בסוג זה כולל בדרך כלל מתן אטרופין וקוצב לב.
גורמים
גורמי הברדיקרדיה מסווגים לגורמים הקשורים ללב ולגורמים שאינם קשורים ללב.
גורמים שאינם קשורים ללב
בדרך כלל אלו גורמים משניים, וכוללים בדרך כלל שימוש בסמים, גורמים הקשורים במערכת העיכול או המערכת האנדוקרינית-בעיקר בעיות בבלוטת התריס, חוסר איזון במוליכים החשמליים בגוף, בעיות במערכת העצבים, בעיות בריפלקסים האוטונומים, וגורמים כגון שכיבה ממושכת במיטה ובעיות אוטואימוניות של הגוף.