cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
ירגזי אדום-גרון
התנהגות
הירגזי אדום-הגרון נצפה לרוב יחיד, בזוגות או בלהקות קטנות. הוא עוף קולני הנע באיטיות דרך הסבך בחפשו אחר מזון על עלים, זרדים, ענפים וקליפת גזעים. הירגזי מקנן בחללים בעצים ובתיבות קינון, והקן מרופד בפלומה וסיבים צמחיים. הנקבה מטילה בקן כ-3 ביצים לבנות עם נקודות ורדרדות בגודל 17×13.5 מ"מ. לא ידוע רבות על רביית המין. לפי בריטון (1980), צימרמן ואח' (1996) ופריי וקית' (2000), הירגזי מקנן בגבהים של 1,000–1,600 מטרים מעל פני הים, אבל ידוע על זוג שקינן רבייה מוצלחת בצפון כפר אבורו, קניה, בגובה של 2,100 מטרים מעל פני הים. במחקר שנערך בשנים 2009–2016, הוצבו תיבות קינון, וזוג של ירגזים אדומי-גרון קינן בתיבת במשך שש שנים, ונראה שעונת הרבייה מתרחשת בתקופות הלחות שמאפריל עד יולי ושמאוקטובר עד דצמבר. בתחילת העשור השני של המאה ה-21, תועדו גם ירגזים לבני-בטן מקננים בתיבות אלו, וזה התיעוד הראשון של שני מינים אלו מקננים בסמיכות זה לזה.
בית גידול ותפוצה
הירגזי אדום-הגרון אנדמי למזרח אפריקה היבשתית, בדרום קניה ובצפון ומרכז טנזניה. הוא חי בערבות מיוערות, ערבות שיחים וערבות שיטה פתוחות. גובה הקינון האופטימלי הוא 1,000–1,600 מטרים מעל פני הים, אבל הירגזי תועד בגבהים של מעל 2,000 מטרים מעל פני הים. הירגזי לא שכיח ברוב תפוצתו, אבל נפוץ במיוחד במסאי מארה, בארושה ובסרנגטי. טווח התפוצה של מין זה גדול (כ–411,000 קמ"ר), ולכן הוא אינו מתקרב לסף סכנת הכחדה לפי קריטריון גודל הטווח. לא כימתו את גודל האוכלוסייה, אך מעריכים כי המין לא מתקרב לסף סכנת ההכחדה על פי קריטריון גודל האוכלוסייה. מגמת האוכלוסייה יציבה, ועל כן אין ירידה מהירה דיה כדי להתקרב לסף סכנת הכחדה לפי קריטריון מגמת האוכלוסייה. על כן, הירגזי אדום-הגרון מסווג כמין ללא חשש.
טקסונומיה
הירגזי אדום-הגרון תואר לראשונה בידי ו בשנת 1884. הסוג מלאניפרוס תואר על ידי שארל לוסיאן בונפרטה בשנת 1850. עם זאת, שנים רבות נחשב הסוג לחלק מהסוג ירגזי. מחקר משנת 2013 הראה שהמינים האפריקאיים בסוג ירגזי יוצרים קלייד עצמאי והמליץ לפצלם לסוג מלאניפרוס, כפי שביצעו גופים אחדים, בהם IUCN, ו-IOC. לעומתם, ITIS עדיין מציג את מיני הסוג מלאניפרוס בסוג ירגזי.
העץ הפילוגנטי של הסוג מלאניפרוס על פי יוהנסון ואחרים (2013):
רדיוס עקמומיות
בגאומטריה, רדיוס העקמומיות, R, של עקום בנקודה הוא הרדיוס של המעגל המקרב בצורה הטובה ביותר את העקום בנקודה זו. רדיוס זה הוא ההופכי של העקמומיות בנקודה זו.
כאשר s הוא אורך הקשת מנקודה מסומנת, φ הוא הזווית שיוצר המשיק לעקום ו- היא העקמומיות.
אם העקום נתון בקואורדינטות קרטזיות, אזי רדיוס העקמומיות הוא (בהנחה שהעקום גזיר לפחות פעמיים):
.
מבחינה היוריסטית, תוצאה זאת ניתנת לפרשנות כך:
דוגמה
עבור חצי מעגל ברדיוס a בחצי המישור התחתון:
למעגל ברדיוס a יש רדיוס עקמומיות ששווה ל-a.
קתרין אוקסנברג
קתרין אוקסנברג (באנגלית: Catherine Oxenberg; נולדה ב-22 בספטמבר 1961), היא שחקנית אמריקאית ממוצא יהודי, בת למשפחת המלוכה קאראג'ורג'ביץ'.
ילדותה ונעוריה
אוקסנברג נולדה בניו יורק וגדלה בלונדון, בתם הבכורה של אליזבת, נסיכת יוגוסלביה ובעלה הראשון הווארד אוקסנברג (1919–2010), יצרן בגדים יהודי המקורב אל משפחת קנדי. אמה הייתה בתם של פאבלה, נסיך יוגוסלביה (שכיהן כעוצר המלוכה) והנסיכה אולגה מיוון ודנמרק. משפחתה של אמה מקורבת אל המלוכה באירופה, והיא בעלת קשרי משפחה אל כל משפחות המלוכה האירופאיות כיום. אליזבת היא בת דודה של אדוארד, דוכס קנט, בת דודה מדרגה שנייה של סופיה, מלכת ספרד ואליזבת השנייה. סבתה מצד אמה, הנסיכה אולגה, הייתה בתם של הדוכסית הגדולה אלנה ולדימירובה מרוסיה, ושל הנסיך ניקולאס מיוון ודנמרק. הנסיך ניקולאס היה בנם של הנסיכה אולגה לבית רומנוב, ובעלה גאורגיוס מלך היוונים), אחיהן של אלכסנדרה, מלכת הממלכה המאוחדת ודאגמאר, נסיכת דנמרק. הנסיכה אולגה הייתה אחותה של הנסיכה מרינה, שנישאה לג'ורג', דוכס קנט, אחיו של ג'ורג' השישי ובן דודו של פיליפ, דוכס אדינבורו (דרך אביהם אנדראס, נסיך יוון ודנמרק והנסיך ניקולאס מיוון ודנמרק שהיו אחים), ועד היום היא נכללת בסדר הירושה לכתר הבריטי.
לאוקסנברג אחות, כריסטינה (1962) אשר הייתה נשואה לאומן דמיאן אולייז (אחיו של קרי אלווס) ואח למחצה, ניקולאס בלפור (1970) מנישואיה השניים של אמה לבנקאי נייל בלפור, בהמשך נישאה אמה לראש ממשלת פרו לשעבר מנואל אולואה אליאס, היא בוגרת אוניברסיטאות הרווארד וקולומביה.
קריירה
בשנת 2006 החל לשחק בסדרת הטלוויזיה "שמור עליי" ברשת MyNetworkTV, שם גילמה את ליאנדרה תאמס, חברתה הטובה של ג'וליה, אותה גילמה דיאנרה טורס.
ב-2013 ייצא הסרט "הנסיך פול הגולה המלכותי" (Prince Paul Royal Exile) שאותו היא כתבה הפיקה ומשחקת בתפקיד הראשי, הסרט עוסק בעבר של משפחתה כמשפחת המלוכה השלטת של סרביה והיא מגלמת בו את סבתה. הוריה, בעלה ובנותיה לקחו חלק בעשיית הסרט.
חיים אישיים
ב-1991 ילדה אוקסנברג את בתה, השחקנית אינדיה אוקסנברג, ובמשך שנים סרבה לחשוף את זהות אבי בתה בציבור. רק עם הסתבכותה של הבת, במעורבות בכת, נחשף האב, וויליאם וויטס שפר, סוחר סמים לשעבר. ב-1998 היא נישאה לבמאי ולמפיק רוברט אוונס המבוגר ממנה ב-31 שנה והם התגרשו לאחר שבוע. ב-1999 היא פגשה את השחקן קספר ואן דיין כשהשתתפה בסרט "המחסלים" ובאותה שנה הם נישאו בלאס וגאס ומנישואין אלו נולדו לה שתי בנות (2001 ו-2003), ב-2005 הופיעו הזוג בתוכנית מציאות משלהם "התחתנתי עם נסיכה" שעוקבת אחר חייהם ומשפחתם, אוקסנברג התגוררה במאליבו ביחד עם בעלה, שלוש בנותיה ושני ילדיה החורגים מנישואיו של ואן דיין לקארי מיצ'ם (נכדתו של השחקן רוברט מיצ'ם) שעליהם הוא בעל משמורת מלאה. בשנת 2015 הזוג התגרש. אוקסנברג מחזיקה באזרחות כפולה אמריקאית וסרבית.
אלן מקגרגור
אלן מקגרגור (בסקוטית: Allan McGregor; נולד ב-31 בינואר 1982) הוא כדורגלן סקוטי המשחק בעמדת השוער בגלאזגו ריינג'רס.
גלאזגו ריינג'רס
מקגרגור התחיל את הקריירה שלו בקבוצת הילדים של האצ'ינסון ואלה המקומית. ב-14 ביולי 1998 הצטרף לגלאזגו ריינג'רס. עם עלייתו לקבוצת הבוגרים נפצע ונעדר מהמגרשים למשך שנה, אחריה חזר לקבוצת המילואים של המועדון. בפברואר ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת במשחק נגד פורפר את'לטיק במסגרת גביע הליגה הסקוטי.
בעונת מקגרגור הושאל לסט. ג'ונסטון, על מנת לצבור דקות משחק. בדצמבר נבחר לכדורגלן החודש בליגה וחודש לאחר מכן חזר לריינג'רס. לאחר פציעתו של השוער הראשון סטפן קלוס הפך לשוער הראשון של המועדון, אך כעבור זמן קצר איבד את מקומו לרונאלד ווטרוס שהצטרף לקבוצה לקראת סיום חלון ההעברות. בקיץ הצטרף בהשאלה לדאנפרמלין אתלטיק עד לסיום לעונה. במהלך העונה הצליח לשמור על שער נקי ב-7 משחקים ואף סייע לקבוצה להגיע לגמר הגביע הסקוטי בו הפסידה לסלטיק.
בספטמבר חתם לארבע שנים במועדון. בגמר גביע הליגה הסקוטי מקגרגור עצר שני פנדלים שהביאו לזכיית ריינג'רס בתואר. באותה עונה, נפצע באולד פירם השלישי של העונה ולכן נאלץ להחמיץ את גמר גביע אופ"א וגמר הגביע הסקוטי.
ביוני חתם על חוזה חדש לחמש שנים במועדון. בעונת ענד לראשונה את סרט הקפטן. באותה עונה איבד את מקומו בהרכב בעקבות "פרשת בוזגייט", אך חזר להרכב בתחילת העונה שלאחריה. בפברואר נכנס המועדון לחובות כספיים כבדים שהובילו להורדתו לליגה הרביעית בסקוטלנד ומקגרגור שוחרר מהמועדון.
בשיקטאש & אנגליה
ב-26 ביולי 2012 חתם לשנתיים בבשיקטאש מליגת העל הטורקית, במדיה שיחק עונה אחת.
ב-2 ביולי 2013, מקגרגור חתם לשלוש שנים בהאל סיטי 1.5 מיליון פאונד. במחזור הפתיחה של עונת 2013/2014 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בהפסד 0–2 לצ'לסי. באותו משחק עצר פנדל מרגליו של פרנק למפארד שנשרק לאחר שמקגרגור עצמו פגע בראשו של פרננדו טורס. בינואר הושאל לקארדיף סיטי.
החזרה לריינג'רס
במאי חתם לשנתיים בגלאזגו ריינג'רס. בסיום עונתו הראשונה במועדון נכלל בהרכב העונה. בדצמבר עצר פנדל במהלך האולד פירם שנערך בסלטיק פארק, בו ניצחה ריינג'רס 1-2 שהיה ניצחונה הראשון באצטדיון מאז אוקטובר.
ב-3 בדצמבר 2020, מקגרגור רשם את הופעתו ה-73 במדי הקבוצה במפעלים האירופים ובכך קבע שיא מועדון חדש. בסוף אותו החודש רשם את הופעתו ה-400 במדי הריינג'רס. מקגרגור היה שותף לעלייה של המועדון לגמר הליגה האירופית 2022 בו הפסידה בפנדלים לאיינטרכט פרנקפורט.
קריירה בינלאומית
בצעירותו, מקגרוגר שיחק בנבחרת הצעירה של סקוטלנד. ב-30 בינואר 2007, זומן לראשונה לסגל נבחרת הבוגרת, אותה אימן אז אלכס מקליש מנג'ר הריינג'רס לשעבר. ב-30 במאי ערך את הבכורה הבינלאומית שלו במשחק נגד. באוגוסט גרם לפנדל אותו עצר במהלך משחק ידידות נגד.
במרץ הודיע על פרישה מהנבחרת כאשר לזכותו 42 הופעות במדי הנבחרת.
לקסוס HS
לקסוס HS (ביפנית: レクサス・HS, באנגלית: Lexus HS, קרויה גם: Lexus HS 250h) היא מכונית סלון קומפקטית, והיברידית מסוג "Hybrid electric vehicle" מתוצרת חטיבת רכבי היוקרה לקסוס, בבעלות יצרנית הרכב היפנית טויוטה אשר יוצרה מיולי 2009 – מרץ 2018 ביפן.
אי-שרדות באי פקיטיו
אי-שרדות - באי פקיטיו היא סדרת אנימציה קנדית/אמריקאית המהווה המשך לסדרות "אי-שרדות", "אי-שרדות אקשן", "אי-שרדות מסביב לעולם", "אי-שרדות הנקמה של האי" ו-"אי-שרדות אולסטארס". הסדרה מתרחשת העונה באי חדש הנקרא "פקיטיו", וישנם 14 מתחרים חדשים. העונה הייתה קצרה יחסית ובעלת מספר מתמודדים קטן.
לקסוס HS
דגמי "לקסוס CT" יוצרו ברמות גימור מהודרות.
אי-שרדות באי פקיטיו
עלילה
בעונה הקודמת, אי-שרדות אולסטארס, בפרק הסיום, האי וואוואנקוואה טבע בים מכיוון שבשביל משימת הגמר, שף השתמש במכונת סידוק, אך הוא לא ידע שהאי הזה קטן מדי והטביע אותו. העונה הזאת מתקיימת באי חדש לגמרי שנקרא פקיטיו הנמצא במערב קנדה. במהלך העונה מתגלה שהאי מלאכותי לגמרי. התוכנית מלווה את התחרות של 14 בני נוער במחנה פקיטיו. הנערים צריכים להשתתף בתחרויות שונות בקבוצות (מו-סקוואק וגיי-נו-סיי-וואק) לאחר מכן הקבוצה שמפסידה מדיחה אחד מחבריה והמודח נורה מתוך תותח הבושה מצוק. לבסוף המתחרה שנשאר אחרון זוכה במיליון דולר.
לקסוס HS
ב-2013 עבר הדגם מתיחת פנים.
אולפיני
אולפיני (בפולנית: Ołpiny, יידיש: אלפין) הוא כפר במחוז טרנוב שבפרובינציית פולין קטן בדרום פולין.
היסטוריה
ראשיתה של ההתיישבות באזור בו יושב הכפר, בעמק בו עובר נהר אולשינקה (Olszynka), היא בתקופה הנאוליתית. הכפר נוסד באופן רשמי ב- 7 באוגוסט 1349, בהוראת קז'ימייז' השלישי, מלך פולין.
בשנת 1386 שוחרר הכפר מהחזקת המלוכה, על ידי המלך ולדיסלב השני יגיילו, ובמשך כ-500 שנה החזיקו בו אצילים שונים.
יהודי אולפיני
יהודי הכפר השתלבו בימי השוק שנערכו בו מימים ימימה, וסחרו במוצרי תעשייה שהביאו למקום. במחצית השנייה של המאה ה-19 הייתה בכפר קהילה מאורגנת. בשנת 1886 נתמנה לרב הקהילה הרב מרדכי דוד הורוויץ, אשר המשיך בכהונתו עד מלחמת העולם השנייה, בה נספה. בכפר הוקמה חברת "ביקור חולים", שנתמכה ב- 1923 מכספי הג'וינט.
טרם פרוץ מלחמת העולם השנייה התגוררו בכפר כ-40 משפחות יהודיות, קרוב ל-200 איש. בימים הראשונים למלחמה עזבו את הכפר כ-20-30 יהודים לז'שוב, ושם ככל הנראה נרצחו.
עם כניסתם של הגרמנים לכפר, הם החלו בהתעללות ביהודיו, תוך גזיזת זקנים ופיאות, איסור תפילה, ולקיחת גברים לעבודות כפייה. כן הוגבלה יציאת יהודים מהכפר, והם חויבו לענוד סרט עם מגן דוד על זרועם. בראשות היודנרט שהוקם בכפר הועמד בנימין ורובל, ותפקידו היה לספק יהודים לעבודות כפייה יומיות, ולמסור לשלטונות כספים ודברי ערך.
ביוני או יולי 1942 אספו הגרמנים כ-40 צעירים יהודים מהכפר, ושילחו אותם למחנה העבודה פלאשוב. לאחר כמה שבועות, גורשו חלק מיהודי הכפר לבייץ', אך רובם, כ-120 גברים, נשים וטף, הועברו ב-9 באוגוסט 1942 ליער דומברי שליד ז'פייניק ביסקופי, ושם נרצחו ביריות בידי אנשי המשטרה הגרמנית, שבאו מיאסלו ומגורליצה. כל אחד מן המובלים למוות נצטווה לעבור על קרש שהונח מעל קבר אחים, ובעברו את הקרש נורה, ונפל אל תוך הבור. אחדים נפלו אל הבור, המלא סיד לא כבוי, בעודם בחיים. יחד עם תושבי הכפר נרצחו במקום גם יהודים מכפרים סמוכים, ומספר הנספים באתר היה 364 איש.
מיהודי הכפר נותרו בחיים ארבעה בלבד - שלושה שהסתתרו, וניצול אחד ממחנות הריכוז.
Colours
Colours הוא אלבום האולפן החמישה עשר של אמנית ההקלטות היפנית איומי האמאסאקי. הוא יצא לאור ב-2 ביולי 2014, ביפן על ידי "Avex Trax", וברחבי העולם על ידי "Avex Entertainment Inc" וב-18 ביולי בטאיוואן על ידי "Avex טאיוואן". השירים באלבום נכתבו כולם על ידי האמאסאקי, ואילו ההפקה הובלה על ידי מפיקה זה מכבר, מקס מאטסורה; זה כלל גם מגוון של מפיקים ממדינות מערביות כמו ארמין ואן ביורן, חברים מ- RedOne Productions De Paris ו- Rush, Darkchild ו- Fedde Le Grand, בין היתר. זה הפך לאלבום האולפן הראשון של האמאסאקי שלא הופק במלואו על ידי מקס מאטסורה, ואלבומה הראשון ששילב כמות גדולה של להיטים בשפה האנגלית. מבחינה מוזיקלית, Colors הוא אלבום מוזיקה ל"אלקטרו-דאנס".
עם שחרורו, האלבום קיבל ביקורות חיוביות ממבקרי המוזיקה. המבקרים שיבחו את החומר וכיצד האמאסאקי כללה יצרנים נוספים מעבר למאטסורה, לצד שבחים על ההפקה. מבחינה מסחרית, זה לא היה כה מוצלח כמו קודמיה ביפן, והגיע למקום החמישי במדרג האלבומים של אוריקון. במצעדים החודשיים ביפן הוא הגיע למקום ה-12 אך במצעד השנתי הוצב במקום ה-98. זהו אלבום האולפן עם היקף מכירות הנמוך ביותר שלה ביפן, נמכרו כ-64 אלף יחידות. הוא הציג תאוצה דומה במצעדים אחרים בשטחים אחרים באסיה. כל רצועה מהאלבום יצאה לאור כסינגל, עם "Feel the Love" / "Merry-Go-Round" ו- "Terminal" שנכנסו למדרג הסינגלים של Oricon.
קוזנצ'יק
קוזנצ'יק (ברוסית: Кузнечик; בתרגום מילולי: חגב) היה גמל דו-דבשתי, שזכה להכרה בעקבות שירותו בצבא האדום בחזית המזרחית במלחמת העולם השנייה.
היסטוריה
כחודש לאחר קרב סטלינגרד, יחידות צבאיות רבות של הצבא האדום הסובייטי השתמשו בגמלים באזור הדרומי של המלחמה כדי להעביר תחמושת, דלק לטנקים ולמטוסים, מזון, מים, דלק ואפילו חיילים פצועים. השימוש בבעלי חיים אלה כאמצעי תובלה נעשה הכרחי עקב הטופוגרפיה של הערבה האירואסייתית שבאזור קלמיקיה, וכן עקב מחסור בכלים מכניים אחרים.
ב-21 במרץ 1942 הוקמה יחידה 308 תחת ארמיית המשמר הראשונה של הצבא האדום. היחידה הניעה מזון וציוד ממקום למקום באמצעות גמל דו-דבשתי שכונה "קוזנצ'יק" שהובא מקזחסטן. החיילים הוסיפו כי הגמל, בהיותו חיה גדולה, סייע לחיילים לאתר את היחידה ממרחק גדול.
הגמל השתתף יחד עם היחידה בקרב סטלינגרד, במבצע בגרטיון, במבצע פרוסיה המזרחית ולבסוף בקרב על ברלין. על פי האגדה, כשהגיעה היחידה לברלין, הביא מובילו של קוזנצ'יק את הגמל עד לבניין הרייכסטאג ההרוס כדי שיירק עליו.
עם זאת, יש מקורות הטוענים כי קוזנצ'יק לא הגיע לברלין, אלא נהרג בהתקפה גרמנית בשנת 1945 באזור הים הבלטי.
Made in Japan (אלבום של איומי האמאסאקי)
Made in Japan (מעוצב כ-M(A)DE IN JAPAN) הוא אלבום האולפן השיבעה-עשר של אמנית ההקלטות היפנית איומי האמאסאקי. הוא יצא לאור באמצעות שירות הסטרימינג "AWA Japan" ב-11 במאי 2016, ובסופו של דבר יצא לאור פיזית ודיגיטלית ב-29 ביוני. זהו אלבום האולפן השבעה עשר של האמאסאקי, מאז אלבום הבכורה שלה והוא נכתב במלואו על ידיה. זהו גם אלבום האולפן השיבעה-עשר שהופק על ידי המפיק המוזיקלי מקס מאטסורה מאז הופעת הבכורה שלה. מבחינה מוזיקלית, האלבום מכיל מגוון ז'אנרים וכולל בתוכו מוזיקה של רוק כבד, בלדה ומוזיקה אלקטרונית.
עם יציאתו, Made in Japan קיבל ביקורת מעורבת של פטריק סנט מישל ב"ג'פאן טיימס", שסקר את האלבום בהתבסס על יציאתו לסטרימינג. מבחינה מסחרית, מכירות האלבום בשבוע הראשון ביפן נסקו בהשוואה לאלבומים הקודמים של האמאסאקי, אך הגיעו למקום השני במדרג של אלבומי Oricon, מה שהפך אותו לאלבום המכניס ביותר מאז "Love Again" בשנת 2013. כדי לקדם את האלבום, היא החלה בגרסה מורחבת של סיבוב ההופעות "הספירה לאחור של 2015–2016" בטוקיו, באותו הכותרת של האלבום. אף על פי שלא יצאו לאור סינגלים מהאלבום, הרצועות "Flower" ו"Mad World" קיבלו קטעי וידאו למוזיקה והשיר "FLOWER" בוצע ב-29 ביולי 2016 בתוכנית הטלוויזיה היפנית "Music Station". האלבום כולל גם קאבר של השיר "Many Classic Moments" של הלהקה היפנית "Globe", אשר יצא לאור לקידום מכירות דרך אלבום המחווה, "Globe20#".
שוק אלברט קאופ
שוק אלברט קאופ (בהולנדית: Albert Cuypmarket) הוא שוק רחוב יומי הממוקם בשכונת דה פייפ (De Pijp) ברובע דרום אמסטרדם של העיר אמסטרדם שבהולנד.
הרחוב והשוק נקראים על שם אלברט קאופ, צייר מהמאה ה-17.
היסטוריה
השוק נוסד בתחילת המאה ה-20 מאוסף רופף של רוכלי רחוב ודוכנים. הסוחרים בשוק התחילו את עבודתם לפני עלות השחר, קנו את הסחורה שלהם ומכרו בשוק.
סולידריות ועזרה הדדית היו המוטיב הראשי של השוק, עם הזמן כאשר השוק גדל המקום לא תפקד בצורה הולמת וחוקית, דבר זה גרם לאי סדר.
בשנת 1905 החליטה המועצה להקים שוק מסודר, תחילה נערך בערבי שבת בלבד ובשנת 1912 החל לעבוד במתכונת יומית שישה ימים בשבוע.
במקור הרחוב היה פתוח לכולם, אך הרחוב נסגר לחלוטין לתנועת כלי רכב בשעות שוק.
בשנות ה-60 וה-70 שוק אלברט קאופ היה הגדול ביותר בהולנד.
כיום שוק אלברט קאופ הוא אטרקציה תיירותית חשובה, מונה כ-300 דוכנים: עופות, דגים, מאפים, פירות, ירקות, פרחים, בגדים, מוצרי חשמל ותכשיטים.
השוק זוכה לביקורים של כ-20,000 לקוחות ביום, שוק אלברט קאופ נחשב לשוק השבועי הגדול ביותר באירופה.
בשנת 2005 חגג השוק את יום הולדתו ה-100 ובנוסף לדוכנים ניתן למצוא בתי קפה רבים, מסעדות קטנות וגדולות עם מטבח בינלאומי, חנויות מיוחדות לטבעוניים ומוצרים ירוקים, ביגוד, מוצרי חשמל ופריטים אחרים.
בעבר היה זה שוק של פועלים אך כיום זהו מקום רב תרבותי עם אווירה בינלאומית.
סבאדל (כדורגל)
מרכז הספורט סבאדל מועדון כדורגל (בקטלאנית: Centre d'Esports Sabadell Futbol Club) הידוע בקצרה כסבאדל, הוא מועדון כדורגל ספרדי מהעיר סבאדל, שבחבל קטלוניה, אשר בספרד. המועדון נוסד בשנת 1903, וקבוצת הבוגרים הראשית שלו משחקת בליגה השלישית בספרד. אצטדיון הקבוצה הוא נובה קראו אלטה המכיל 11,908 מקומות ישיבה.
במהלך ההיסטוריה, הקבוצה שיחקה ארבע-עשרה עונות בליגה הראשונה - ה"לה ליגה".
היסטוריה
חואן וקימט סאוס מהעיר סבאדל הממוקמת במחוז ואייס אוקסידנטל, בפרובינציית ברצלונה שבקטלוניה גילו את משחק הכדורגל בזמן שלמדו בבית ספר בעיר ליל שבצרפת. כשחזרו לסבאדל בשנת 1901, הם לימדו את חבריהם - צעירים נלהבים שלקחו חלק בפעילות המרכז הקטלוני - ויחד הם הקימו את קבוצת הכדורגל של העיר תחת השם "Centre d'Esports Sabadell CF". תחילה הקבוצה שיחקה משחקי ידידות כנגד הקבוצות השכנות, וביניהן אספניול. משחקיה הראשונים היו במגרש דשא שכונה "משטח הקרטונים", אך כיוון שהמגרש היה מרוחק ממרכז העיר לאחר זמן מה הושמש אזור שבין הרחובות סול וסרוואנטס בעיר סבאדל. אט-אט הקבוצה התגבשה, ובתאריך 11 בדצמבר 1903, המועדון נוסד באופן רשמי.
ב-3 ביוני 1906, הסתיימה בנייתו של אצטדיון הקראו אלטה והוא נחנך במשחק בין ברצלונה לבין X ספורטינג קלוב, כחלק מ-Copa Salud. יומיים לאחר מכן, ב-5 ביוני 1906, המועדון נרשם רשמית מול התאחדות הכדורגל הקטלאנית. רשתות נוספו לאצטדיון לראשונה בשנת 1911.
לקראת עונת 1930/1931 הקבוצה נרשמה לליגת הטרסרה דיוויסיון, הליגה השלישית באותם הימים, וסיימה את העונה במקום השני, אך לא העפילה לליגה השנייה. בסוף עונת 1932/1933 הקבוצה קודמה לליגה השנייה לראשונה בתולדותיה, לאחר שסיימה במקום השני, שאיפשר קידום החל מאותה העונה. בעונת 1933/1934, הקבוצה זכתה בתואר הגדול הראשון שלה, אליפות הכדורגל הקטלאנית, דבר אשר הקנה לה את הזכות להשתתף בקופה דל ריי בעונה הבאה. בטורניר גביע המלך בעונה העוקבת, הגיעה סבאדל לגמר, בפעם היחידה בהיסטוריה שלה, אך הפסידה 0-3 לסביליה.
סבאדל הגיעה לליגה הבכירה לראשונה בעונת 1943/1944 לאחר שבעונה הקודמת סיימה כסגנית האלופה בליגה השנייה. את עונתה הראשונה בלה ליגה הקבוצה סיימה במקום התשיעי, והגיע לשלב רבע הגמר בגביע הספרדי. בעונה הבאה שבה הקבוצה לליגה השנייה, אולם שבה לליגה הראשונה לאחר עונה אחד בלבד. בעונת 1946/1947 הקבוצה סיימה במיקום השיא שלה עד אז - חמישית, במרחק של ארבע נקודות בלבד מהאלופה ולנסיה. בעונת 1948/1949 סבאדל שבה לליגת המשנה לאחר שלוש עונות של היעדרות. הקבוצה בילתה את 14 השנים הבאות בליגה השנייה, עד אשר בעונת 1962/1963, ירדה לראשונה לליגה השלישית. עונה לאחר מכן, סבאדל חזרה לליגה השנייה, ועונה מאוחר יותר העפילה הקבוצה לליגה הראשונה, ובכך רשמה עלייה של שתי ליגות בשנתיים. את עונת 1968/1969 הקבוצה סיימה במקום הרביעי - הגבוה בתולדותיה, וכתוצאה מכך הוזמנה להשתתף בגביע ערי הירידים, אך היא הפסידה לקלאב ברוז' מבלגיה והודחה מהטורניר. בסוף עונת 1971/1972, לאחר שבע שנים בליגה הבכירה, סבאדל שבה לליגה השנייה לאחר שסיימה במקום ה-18, שהיה אז האחרון. הקבוצה שבה לליגת העל בראשית עונת 1986/1987 לאחר 14 שנות היעדרות, אך שרדה שם רק שתי עונות, בטרם שבה לליגה השנייה לאחר שסיימה במקום ה-19 שהוא הלפני-אחרון. מאז הקבוצה לא שיחקה לליגה הראשונה יותר.
בעונת 1992/1993 הקבוצה הגיעה למקום ה-20 בליגה השנייה, אך במקום לרדת לליגה השלישית, סבאדל ירדה לליגה הרביעית בעקבות בעיות כלכליות קשות וחוסר יכולת להעמיד תקציב מספק לליגה השלישית. בעונת 1993/1994 הקבוצה זכתה באליפות הבית שלה של אזור קטלוניה, ושבה לליגה השלישית. את 17 השנים הבאות הקבוצה בילתה בליגה השלישית, למעט עונה אחת בליגה הרביעית. בעונת 2010/2011 הקבוצה זכתה באליפות הבית שלה, ובשלב הפלייאוף על העלייה, שיחקה נגד אייבר. המשחק בבית של סבאדל הסתיים בתוצאה 0-0, והמשחק בחוץ הסתיים בתוצאה 1-1 וסבאדל העפילה לליגה השנייה בזכות חוק שערי החוץ. את העונה הראשונה שלה בליגה השנייה סיימה סבאדל במקום ה-19, שמשמעותו ירידה לליגה השלישית. הקבוצה ניצלה מירידה בעקבות העובדה שויאריאל ירדה מהלה ליגה וקבוצת המילואים שלה נאלצה לרדת במקום סבאדל מכיוון שאסור שקבוצת בת של מועדון תשחק איתו באותה הליגה. את עונת 2014/2015 סיימה הקבוצה במקום ה-21 וכתוצאה מכך שבה לליגה השלישית, בה היא משחקת היום.
בעונת 2015/2016 הקבוצה זכתה לראשונה בתולדותיה בגביע קטלוניה.
בעונת 2019/2020, סבאדל חזרה לליגה השנייה לאחר חמש שנות היעדרות, כשהיא משתתפת בגרסה מיוחדת של פלייאוף העלייה עקב התפרצות מגפת הקורונה. בעונה שלאחר מכן, עונת 2020/2021, סבאדל ירדה לליגה השלישית החדשה שהוקמה על ידי ההתאחדות, היא "Primera RFEF", מהמקום ה-19 בליגה השנייה.
נשיקה אחרונה
נשיקה אחרונה (באנגלית: The Last Kiss) הוא סרט אמריקאי מסוגת דרמה רומנטית משנת 2006. הסרט בבימויו של טוני גולדווין ובכיכובם של: זאק בראף, ג'סינדה בארט, רייצ'ל בראף וקייסי אפלק. עלילת הסרט סובבת סביב זוג צעיר וחבריהם, המתמודדים עם החיים כבוגרים ועם סוגיות של מערכות יחסים ומחויבות.
מבחינה מסחרית הסרט כשל ולא החזיר את עלויות ההפקה.
תקציר העלילה
הרפתקה רומנטית שמוכיחה מחדש שאהבה ונישואין יכולים להפוך כל גבר לילד קטן. חמישה חברים בשנות ה-30 לחייהם מתמודדים עם הפחד הנצחי ממחויבות ושיגרה. דרמה קומית רגישה על הצורך של כל אדם להרגיש נאהב ועל המאמץ הכרוך בלשמור על האהבה.
ביקורות
הביקורות על הסרט היו מעורבות. באתר Rotten Tomatoes, המשקלל ביקורות של מבקרים רבים, קיבל הסרט 46% ביקורות חיוביות בלבד.
פריץ קצמן
פריץ קצמן (בגרמנית: Fritz Katzmann; 6 במאי 1906 – 19 בספטמבר 1957) היה קצין בכיר באס אס ופושע מלחמה נאצי, אחראי להשמדתם של יהודי גליציה במלחמת העולם השנייה.
ביוגרפיה
פריץ קצמן הצטרף למפלגה הנאצית ב-1928, וב-1930 התגייס לאס אס ועלה בשלבי הדרגות. בנובמבר 1939 התמנה למפקד האס אס והמשטרה בראדום. הקים את היודנראט והגטו בעיר וארגן מספר אקציות.
עם מבצע ברברוסה וכיבוש חלק גדול מברית המועצות, הוקם מחוז גליציה וסופח לגנרל גוברנמן. קצמן הועלה לדרגת בריגדפיהרר וב-8 באוגוסט 1941 מונה לתפקיד מפקד האס אס והמשטרה (SS - und Polizeiführer) במחוז גליציה, ומפקדתו הייתה בלבוב. הוא היה תחת פיקודו של מפקד האס אס והמשטרה בגנרל גוברנמן פרידריך וילהלם קריגר, שמפקדתו הייתה בקרקוב.
בשלב ראשון ארגן קצמן את סלילת הכביש המהיר D-4 מלבוב לחזית רוסטוב. לשם כך הקים מחנות עבודה-כפייה של יהודים שכונו "יולאגים", שבהם תנאי המחיה היו קשים, ודאג לספק אסירים יהודים נוספים במקום אלה שמתו מאפיסת כוחות ומהוצאות להורג. הוא הספיק לסלול 160 ק"מ וקיבל תשבחות ממפקדיו. באתו זמן אורגנו הגיטאות במחוז והוחל בהשמדת היהודים וגזילת רכושם במסגרת מבצע ריינהרד.
ב-30 ביוני 1943 שלח קצמן דו"ח למפקדו קריגר עם הכותרת: "פתרון שאלת היהודים במחוז גליציה" ("Lösung der Judenfrage im Distrikt Galizien"). בדו"ח הוא מתאר במילים "מכובסות" איך הצליח "לפנות" 437,329 מיהודי גליציה, וכי מלבד יהודים הנמצאים כעת במחנות בפיקוח האס אס, מחוז גליציה "נקי מיהודים" (Judenfrei). הדו"ח מכיל רשימה מפורטת של הרכוש שנשדד מהיהודים. זהו אחד המסמכים החשובים ביותר בחקר שואת יהודי פולין.
בפברואר 1943 שלח היינריך הימלר את יירגן שטרופ לקצמן "לתקופת התנסות". באותה תקופה כבר חוסלו הגיטאות והאס אס היה עסוק אחרי הבורחים והמסתתרים. לפי שטרופ: "השלב הראשון של סילוק היהודים אינו קשה. אתה טוען אותם לתוך שק כמו אפרוחים. השלב השני של הטיפול בבורחים הוא קשה כי הם אנשים אמיצי לב, חזקים ובעלי תושייה המוכנים לכל....". שטרופ התנסה בגילוי וחיסול בונקרים. בתום תקופת ההתנסות צלצל אליו הימלר ואמר כי הוא מייעד אותו למפקד ה"האקציה הגדולה" בגטו ורשה.
ב-20 באפריל 1943 מונה קצמן למפקד האס אס והמשטרה במחוז דנציג.
לאחר המלחמה הצליח להסתתר תחת השם ברונו אלברכט. זהותו נתגלתה רק לאחר מותו בבית חולים בדרמשטאדט.
אנדרו יאנג
אנדרו ג'קסון יאנג, הבן (באנגלית: .Andrew Jackson Young, Jr; נולד ב-12 במרץ 1932) הוא פוליטיקאי, דיפלומט, כומר ופעיל זכויות אדם אמריקאי. כיהן כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית, ראש עיריית אטלנטה ושגריר ארצות הברית באומות המאוחדות.
ביוגרפיה
באוקטובר 1981 נבחר לראשות עיריית אטלנטה וכיהן כראש העיר מינואר 1982 עד ינואר 1990. לאחר מכן ניסה ללא הצלחה להיבחר לתפקיד מושל ג'ורג'יה. ב-1994 מונה על ידי נשיא ארצות הברית ביל קלינטון למנהל קרן פיתוח לאזור דרום אפריקה.
יאנג זכה לעיטורי כבוד רבים, בהם מדליית החירות הנשיאותית שהעניק לו קרטר ב-1981, לגיון הכבוד הצרפתי, מדליית ספינגרן מטעם ארגון ה-NAACP על הישגים יוצאי דופן כאפרו-אמריקאי, פרס אמי על מפעל חיים וב-2011 הוצג דיוקנו באופן קבע בגלריית הדיוקנאות הלאומית.
הרפורמה המוניטרית בברית המועצות (1961)
הרפורמה המוניטרית בוצעה בברית המועצות בינואר 1961, בתקופת שלטונו של ניקיטה חרושצ'וב. במהלך הרפורמה הוחלפו כל השטרות ורוב המטבעות, ללא מגבלה, ביחס של 10:1, והמחירים הופחתו באותו יחס. שר האוצר, שכיהן בתפקידו עוד מתקופת יוסיף סטלין והיה אחראי על הרפורמה של שנת 1947, לא הסכים עם המהלך והתפטר מתפקידו במאי 1960, לאחר שהתקבלו ההחלטות על מתכונת הרפורמה.
השטרות היו בשימוש עד לשנת 1991, אז בוצעה רפורמה נוספת.
רקע
בינואר 1961 הוחלפו כל השטרות ביחס של 1:10. מטבעות בערכים של 1, 3 ו-5 קופיקות המשיכו להיות בשימוש. לאחר הכנסת השטרות החדשים לשימוש, ניתן היה להשתמש בשטרות ישנים עד לאפריל 1961. במקביל הוקטנו פי 10 כל המחירים, התשלומים, המשכורות והמלגות. יחד עם זאת, שער הרובל לעומת הדולר השתנה רק פי 4.44; כתוצאה מכך, ממשלת ברית המועצות החלה לקבל יותר מטבע סובייטי ממכירת סחורות למדינות אחרות, ולעומת זאת, מחירי הסחורות המיובאות עלו.
הממשלה הודיעה רשמית על הרפורמה כבר במאי 1960. החל ממועד זה אסור היה להמיר סכומי כסף גדולים למטבעות שלא ייצאו מהמחזור גם לאחר 1961. כתוצאה מההודעה על הרפורמה הצפויה, החל גל קניות של דברי ערך.
המחירים בשוק הפירות והירקות, שהיו חופשיים מפיקוח ממשלתי, לא ירדו פי 10 כמצופה, ובפועל הורגשה עליית מחירים של סחורות אלו ומוצרי מזון נוספים. כתוצאה מכך הועברו מוצרי מזון מהחנויות הכפופות לפיקוח מחירים אל השווקים. במטרה לאזן את המצב הוחלט להעלות את המחירים בחנויות. בתגובה לכך היו הפגנות והתקוממויות נגד הממשלה במספר ערים ברחבי ברית המועצות, לרבות אירועי הדמים בנובוצ'רקסק.
השלטונות טענו שהרפורמה הקלה על ביצוע התחשבנות בין המוסדות הסובייטים ובכך הביאה לחיסכון של 3-4.5 מיליארד רובל.
בסלנג העממי היה מקובל במשך תקופה ארוכה לקרוא "כסף חדש" לשטרות שנכנסו לשימוש בשנת 1961.
פראט
{{פירושונים| אישים: אחר:
ראו גם
}}
Guilty (אלבום של איומי האמאסאקי)
GUILTY הוא אלבום האולפן התשיעי של אמנית ההקלטות היפנית איומי האמאסאקי. האלבום יצא לאור ב-1 בינואר 2008, על ידי Avex Trax.
ג'ואיש וורלד רוויו
ג'ואיש וורלד רוויו (באנגלית: Jewish World Review - JWR) הוא עיתון אינטרנט יהודי אמריקאי, ובו טורי דעות, בדרך כלל בעלי נטייה שמרנית, שנוסד ב-1997 וממשיך להופיע מזה כעשרים שנה, עד היום (2017).
Guilty (אלבום של איומי האמאסאקי)
"Guilty" מסמן את האלבום התשיעי ברציפות של האמאסאקי שהופק במלואו על ידי המפיק והמנהל היפני מקס מטסורה, בעוד שהיא תורמת לאלבום כסולן הראשי, זמר רקע וכותבת שירים לכל השירים. Guilty הוקלט ביפנית עם ביטויים מינוריים באנגלית, הוא אלבום רוק עם אלמנטים מוזיקליים רבים כמו רוק כבד, מטאל, מוזיקה אלקטרונית ומנגינות בלדת פופ.
ג'ואיש וורלד רוויו
אופיים של העיתון וכותביו
מייסדו ועורכו הראשי של ה- JWR הוא העיתונאי יוצא "יתד נאמן", ו"וול סטריט ג'ורנל", בנימין ג'ולקובסקי (נולד בארצות הברית ב-1968), אשר הקים אותו בדצמבר 1997. משרדי העיתון נמצאים בבורו פארק, ברוקלין, ניו יורק.
Guilty (אלבום של איומי האמאסאקי)
"Guilty" הוקלט ביפן ובארצות הברית, מה שהפך אותו לאלבום השלישי של האמאסאקי שהוקלט בארצות הברית. הפקה ועריכה נוספים טופלו הן ביפן והן בארצות הברית. חמישה פורמטים שונים יצאו לאור לקידום האלבום; תקליטור עצמאי, צרור CD ו- DVD, חבילת ספרי תמונות, מהדורה מוגבלת Playbutton, והפצה דיגיטלית ברחבי העולם. שלוש יצירות אמנות שונות הוצאו לשרוול הכריכה של האלבום; בפורמט התקליטור יש צילום ארוך של חמאסקי בשמלה עם הדפסים מנומרים, בפורמט התקליטור וה- DVD היה צילום מקרוב על פניו של חמאסקי, ובחבילת ספרי הצילום יש את חמאסקי במושב במאי עם שמלה צהובה.
ג'ואיש וורלד רוויו
אופיים של העיתון וכותביו
הג'ואיש וורלד רוויו מופיע ומתעדכן מדי יום במהלך השבוע, למעט שבתות וחגי ישראל. הוא בעל אופי דתי אורתודוקסי בדרך כלל, אף כי חלק גדול ממנו מוקדש גם לעניינים כלליים ויש בו גם כותבים חילוניים רבים, יהודים ולא יהודים. מבחינה כלכלית - חברתית העיתון נוטה לכיוון השמרני. הטורים המופיעים בו, מופיעים לעיתים קרובות גם בשורה ארוכה נוספת של עיתוני דפוס ואינטרנט אחרים. בין הכותבים הקונסרבטיבים והנאו-קונסרבטיבים הידועים ביותר המרבים לכתוב בו: צ'ארלס קראוטהאמר, דניאל פייפס, פרנק גפני, דניס פרגר, דיאנה וסט, זאב חפץ, ג'ורג' ויל, קאל תומאס, דייוויד לימבו (האח של ראש לימבו), ואחרים.
Guilty (אלבום של איומי האמאסאקי)
עם יציאת האלבום הוא נפגש עם ביקורות מעורבות לטובה מצד מבקרי המוזיקה. המבקרים החמיאו לאלמנטים האפלים של האלבום ושיבחו את המסירה האותנטית של חמסקי באמצעות מילות השיר והרגשות שלה. עם זאת, חלקם מתחו ביקורת על העיבודים המפליגים של האלבום ועל ההופעות הווקאליות של חמאסקי, לצד ז'אנרי הקופרת היונים והיעדר המגוון המוזיקלי. מבחינה מסחרית, האשמה הייתה הצלחה. זה הפך לאלבום האולפנים הראשון של חמאסקי שהחמיץ את המקום הראשון בתרשים האלבומים היפניים של אוריקון. למרות זאת, האשמה מכרה למעלה מ 568,000 יחידות בסוף שנת 2008. היא אושרה פלטינה כפולה על ידי איגוד תעשיות ההקלטות של יפן (RIAJ) למשלוחים של 500,000 יחידות.
ג'ואיש וורלד רוויו
אופיים של העיתון וכותביו
בנוסף למאמרי הדעות כולל העיתון לעיתים קרובות גם קריקטורות / קומיקס פוליטי וכן מאמרי עצות לסוגיהם ועוד.
Guilty (אלבום של איומי האמאסאקי)
שלושה סינגלים יצאו לאור מגילטי. הסינגל הראשי והיחיד בצד "Glitter / Fated" "זכה להצלחה מסחרית, והגיע למקום הראשון בתרשים הסינגלים של אוריקון היפני והיה מוסמך על ידי RIAJ. האלבומים הסינגל השני," Talkin '2 Myself ", היה הצלחה מסחרית, היא הגיעה למקום הראשון בתרשים הסינגלים של אוריקון והוסמכה מזהב על ידי RIAJ. הסינגל הדיגיטלי היחיד של האלבום, "When When ..." לא הצליח למפות במפת הסינגלים של Oricon מכיוון שהוא שווק דיגיטלית; הוא הצליח מכרו למעלה מ -3.3 מיליון מכירות, הסינגל הנמכר ביותר של חמאסקי עד כה. כמה רצועות אלבומים נוספות שרטטו במצעדים מיומנים ביפן.
נתנאל נורת'
נתנאל נורת' (אנגלית: Nathaniel North; בערך 1671 – 1716?) היה שודד ים יליד ברמודה בתור הזהב של הפיראטים, שפעל באוקיינוס ההודי עם ג'ון בוואן ואחר כך כמחליפו בפיקוד על ה"דיאפינט" לאחר פרישתו של בוואן בשנת 1704. לאחר שאיבד את הספינה הוא שלט במושבת פיראטים באמבונאיבו שהורכב מצוותו לשעבר לפני שחזר שוב לים. עם פרישתו בעושר רב בשנת 1709, הוא התיישב בצפון מדגסקר והתחתן עם אישה מקומית, אך נרצח על ידי משפחתה.
קורות חיים
בשנת 1689 היה נורת' איש צוות (פריוואטר) על סיפונה של ספינה אנגלית שתקפה ספינות צרפתית במלחמת הברית הגדולה. הוא גויס לצי המלכותי, אך נמלט ועשה את דרכו לג'מייקה. שם פגש שוב את המגייסים הבריטיים, אך נמלט מהם בקפיצה מעל סיפון האוניה, ושחייה לחוף. עד שנת 1696 היה נורת' חבר צוות בקבוצת שודדי ים שכירים (פריוואטרים) (שכללה את הקברניט לעתיד ג'ורג' בות') שכבשו את ספינה מסוג בריגנטין עם ה-18 תותחים שנקראה "פליקן", סמוך לניופאונדלנד. השודדים השכירים הונהגו באותה העת, על ידי קברניט חדש - רוברט קולי, שהשיג רישיון לתקוף מאחזים צרפתיים במערב אפריקה. אבל במקום לתקוף את הצרפתים, הם נסעו למדגסקר ושם חיפשו לשדוד ספינות ערביות וסוואהיליות. כשלא הצליחו למצוא ספינות, השודדים ב"פליקאן" פשטו ותקפו ביבשה כפרים באיי קומורו.
כשחזר למדגסקר, נבחר נורת' כסגן מפקד הספינה על ידי הצוות לאחר שקולי ומספר שודדים אחרים נפטרו ממחלה. ג'וזף ווילר נבחר על ידי הצוות להיות רב החובל שלה. "הפיליקן" הצטרפה ל"דירק צ'ייברס" ו"רוברט קוליפורד״ ושלוש הספינות יחדיו כבשו את "מוחמד הגדול". לאחר מכן, צ'ייברס וקוליפורד סירבו לחלוק את השלל מ"מוחמד הגדול" וטענו כי הצוות של "הפיליקן" לא השתתף בקרב. בעקבות אירוע זה, "הפיליקן" עזבה את השלישייה ומאוחר יותר השתלטה על שלוש אוניות קטנות, שמרו על אחת מהן, ושינו את שמה ל"דולפין". לאחר מכן, נגרם נזק לשתי הספינות בהוריקן חזק, מה שהכריח את הספינות לחזור למדגסקר. שם הם ביצעו את חלוקת השלל, כשכל אחד מהפיראטים קיבל כ-700 ליש"ט.
המשך הקריירה
בשנת 1699 שימש נורת' שוב כסגן רב החובל, בפיקוד קפטן סמואל אינלס, שקיבל פיקוד על ה"דולפין". לאחר שתפסו ספינה דנית גדולה הם הפליגו לאיל סיינט-מארי וחילקו את הביזה כאשר כל אחד מקבל מהם מקבל כ-400 פאונד. אולם לאי סנט-מארי הגיעו ארבע אוניות מלחמה בריטיות שהכריחו את רב החובל לשרוף את ה"דולפין". בעוד שהוצעה חנינה לפיראטים - וחלקם קיבלו אותה - נורת' נמלט למדגסקר בסירה של הספינה.
בשנת 1701 פנה נורת' לפשיטה על יישובים במקום שוד ימי. הוא הוביל חבורת שודדים לחוף באיי קומורו. החבורה שלו בזזה כפרים בנגזידג'ה והחזיקה את סולטן הכפר מיוט ושחררה אותו תמורה שוחד, לפני שחזרה לים.
סוף הקריירה ומוות
רק בשנת 1707 הצטרף נורת' לג'ון האלסי כסגן בספינה "צ'ארלס". במהלך תקופה זו נלכדו שתי אוניות בריטיות, אחת מהן האלסי לקח לעצמו וחזר למדגסקר, והשאיר את נורת' בפיקוד על ה"צ'ארלס". המינוי הזה התגלה כקצר חיים, שכן ה"צ'ארלס" עלתה על שרטון זמן קצר אחר כך. נורת' חזר למדגסקר וחי עם מלך מרטן. בשנת 1709 חזר נורת'ן לאמונבולה, שם סחר עם מאוריציוס ורכש מדי פעם עבדים מאיי קומורו. בתקופה מסוימת לאחר מכן, במהלך סכסוך בין שבטים ילידים, הוא נלכד ונרצח על ידי קבוצת מתנגדים.
רסיסטנסיה
רסיסטנסיה (בספרדית: Resistencia) היא עיר הבירה והעיר הגדולה בפרובינציית צ'אקו בארגנטינה. העיר ממוקמת על גדות נהר הפרנה, מול העיר קוריינטס, בפרובינציית קוריינטס. במפקד ב-2001 בעיר הייתה אוכלוסייה של 274,490 מתיישבים. על פי ההערכות במטרופולין של העיר יש כ-377,000 איש.
היסטוריה
באזור ישבו במקור שבטים ילידים. התנגדותם לתהליך הניצור שניסו האירופאים לבצע להם מנעה הקמה של התיישבות אירופאית יעילה.
במהלך המאה ה-17 הקימו הישועים מסיונים בפרובינציית צ'אקו, ובהם סן פרננדו דל ריו נגרו, אך הוא ננטש לאחר מספר שנים. אולם, במהלך מלחמת הברית המשולשת התרחשו באזור קרבות בין ארגנטינה לפרגוואי והצבא הארגנטינאי הקים מוצב צבאי על חורבות המיסיון ושינה את שמו ב-1876 לרסיסטנסיה (התנגדות). בינואר 1878 הוקמה העיר כבירת הפרובינציה. הממשלה עודדה הגירה לאזור ועוד באותה שנה הגיע לעיר קבוצת מהגרים ראשונה מאיטליה. למעשה, כל חברי מועצת העיר הראשונה הגיעו במקור מאיטליה.
תחבורה
העיר משורתת על ידי נמל התעופה הבינלאומי של רסיסטנסיה מאז 1965.
גשר חנרל מנואל בלגרנו מקשר את העיר עם העיר קוריינטס מעבר לנהר.
דומא (נפת שכם)
דומא (בערבית: دوما) היא עיירה פלסטינית בנפת שכם שבשומרון, כ־25 ק"מ דרומית-מזרחית לשכם. בסמוך ליישוב נמצאים הכפר הפלסטיני מג'דל בני פדיל וההתנחלות מגדלים.
היסטוריה
השם "דומא" משמר את שמה של אדומה, ישוב הנזכר במאה הרביעית לספירה במיל ה-12 מדרום לעיר שכם.
יש סבורים שיישוב זה הוא מולדתו של דואג האדומי.
זאב וילנאי משער שתושבי היישוב הם אדומים שגוירו בכפייה בידי יוחנן הורקנוס הראשון במאה השנייה לספירה, והשם "אדומה" משמר את מקורם - הרי אדום.
בשלהי המאה ה-19 צוין כי במקום נמצאו שרידי ביצורים, ותושבי המקום עיבדו אדמות בבקעת הירדן מצפון לתל פצאליס, וגידלו בהן חיטה. לפי החוקר ויקטור גרן התגוררו במקום כ-300 נפש.
בשנת 1922 התגוררו ביישוב 155 תושבים. על פי סקר הכפרים שבוצע בשנת 1945, הוערך מספר התושבים בכ-310 איש ושטחו 17,351 דונם טורקי. בשנת 1961 התגוררו ביישוב 444 תושבים. בשנות ה-80 החל גידול מואץ של אוכלוסיית היישוב, ובאמצע 2006 התגוררו בו 2,220 תושבים.
היישוב נכלל בשטח המנדט הבריטי, ובעקבות מלחמת העצמאות נכלל בגדה המערבית שבשליטת ירדן. במלחמת ששת הימים עבר היישוב לשלטון ישראל.
עד למלחמת ששת הימים עסקו מרבית הגברים שביישוב בחקלאות. לאחר המלחמה עברו רבים מהתושבים לעבוד בבניין בישראל או פתחו עסקים קטנים ביישוב. כלכלת היישוב ממשיכה להתבסס על חקלאות שלחין, בוסתני פרי, כרמי זית וגידול בעלי חיים. היישוב מקבל את מימיו מארבעה מעיינות שבסביבתו. הגדול שבמעיינות משמש גם לאספקת מים להתנחלויות סמוכות. בעקבות הסכמי אוסלו נכלל היישוב בשטח B.
בשלהי שנות ה-60 נחשפה בכפר רשת טרור פלסטיני של תנועת הפת"ח.
סמוך לדומא נובע המעיין "עין דומא".
בשנת 2021 תושבים מהכפר בנו באופן לא חוקי על אדמות ישראליות שנמצאות במרחק משמעותי מהכפר באמצעות בניה, כבישים וחקלאות. בית המשפט הורה על הריסת המתחם, ובחודש נובמבר בוצעה הריסה.
Love Songs (אלבום של איומי האמאסאקי)
Love Songs (שירי אהבה) הוא אלבום האולפן השנים עשר של הזמרת היפנית איומי האמאסאקי. האלבום יצא ב-22 בדצמבר 2010 דרך Avex Trax, והופץ שמונה חודשים אחרי אלבום האולפן האחד-עשר שלה "Rock 'n' Roll Circus". באלבום ישנה שיבה סגנונית לאסתטיקה של אלבומיה לפני "Secret".
"Love Songs" מכיל שירי פופ עם מילות שירים בעיקר סביב אהבה, רבים מהם בלדות.
האלבום קודם עם שלושה סינגלים. הסינגלים האלה היו ספירה לאחור לסינגל החמישים שלה. הסינגל הראשי "Moon" / "Blossom" יצא לאור ב-14 ביולי 2010. ביצועיו היו מאכזבים: אף על פי שהגיע למקום הראשון, הסינגל מכר קצת יותר מ-95,000 עותקים ולא הצליח לקבל אלבום כלשהו. "Crossroad" הראה ביצועים דומים. אף על פי שזה היה מאושר על ידי איגוד תעשיות ההקלטות ביפן, הוא מכר קצת יותר מ-99,000 עותקים. הסינגל השלישי היה הסינגל החמישים של האמאסאקי, שכותרתו הייתה האות "L", הספרה הרומית למספר חמישים. צד משולש-א 'המורכב מהשירים "Last Angel", "Virgin Road" ו"Sweet Season ", L הגיע למקום הראשון במצעד אוריקון, והפך לסינגל השלושים ושמונה שלה בראש המצעדים ביפן. עם זאת, הוא מכר מתחת ל-95,000 עותקים. יציאת האלבום הייתה במקביל ליציאת סינגל הבכורה של Naoya Urata "Dream On", שהופק על ידי האמאסאקי, והפך לזיכוי ההפקה הראשון שלה עבור אמנית אחרת. קטעי השיר הועמדו באתר הרשמי של האמאסאקי.
האלבום זכה להצלחה בינונית ביפן, שם יצא לראשונה בראש האוריקון עם מכירות בשבוע הראשון של למעלה מ-180,000 עותקים. זה העלה את המכירות הנמוכות ביותר של האמאסאקי בשבוע הראשון לאלבום באותה נקודה. לאחר שמכר מעל 270,000 עותקים, האלבום קיבל אלבום פלטינה על ידי האיגוד לתעשיית ההקלטות של יפן. סינגל הרדיו המוביל, "שיר אהבה", הוסמך גם כסינגל זהב על ידי ה-RIAJ, להורדות דיגיטליות לטלפונים סלולריים.
מרט ומוזל
מרט ומוזל (בצרפתית: Meurthe-et-Moselle) הוא מחוז בחבל גראנד אסט שבצרפת. הוא נקרא על שמם של הנהרות מרט ומוזל.
היסטוריה
המחוז נוצר ב-1871 בסוף מלחמת צרפת–פרוסיה כאיחוד של המחוזות "מרט" ו"מוזל", שנשארו בטריטוריה צרפתית.
עד סוף שנת 2015 השתייך המחוז לחבל לורן.
החל משנת 2020 רב המחוז הוא החזן והאמן הרב שמואל שפירו.
כריסטופר ביני
כריסטופר ביני (באנגלית: Christopher Beeny; 7 ביולי 1941 - 3 בינואר 2020) היה שחקן אנגלי, שהחל את הקריירה שלו כשחקן בהיותו ילד. ביני נודע בעיקר מהופעתו בתפקיד המשרת אדוארד בסדרת הטלוויזיה "על אדונים ומשרתים" משנות השבעים של המאה העשרים. תפקידים ידועים נוספים שלו הם בילי הנשו בסיטקום "In Loving Memory" וגובה החובות הלא מוצלח בסדרה הקומית "בערוב ימי היין".
ביוגרפיה
ביני נולד בלונדון. הוא למד שנים אחדות ב-"Arts Educational School" ואחר כך בבית הספר למשחק האקדמיה המלכותית לאמנות הדרמה. הקריירה של ביני החלה בהיותו ילד, כשהיה בן שש רק עם להקת המחול "בלט רמברט".
התפקיד הראשון של ביני על המסך היה ב-1953 בסרט "The Long Memory" בכיכובו של ג'ון מילס. בסרט השתתפה ת'ורה הירד, שכיכבה לצדו של ביני בסדרה "In Loving Memory" ובסדרה "בערוב ימי היין".
טלוויזיה
ביני שיחק בדמות לני גרוב באופרת הסבון הבריטית הראשונה "משפחת גרוב" של ה-BBC. הסדרה שודרה בימי שישי באמצע שנות החמישים של המאה העשרים.
הפריצה הגדולה שלו הייתה כשהופיע בתפקיד אדוארד ברנס בסדרת הדרמה זוכת הפרסים "על אדונים ומשרתים" ששודרה במשך חמש עונות, ביותר מתשעים מדינות ברחבי העולם. אחרי כך שיחק ביני בתפקיד ג'פרי בסדרה הקומית "Miss Jones and Son", בתפקיד טוני בגרסה המחודשת של הסיטקום "The Rag Trade" ובתפקיד בילי הנשו לצדה של ת'ורה הירד בסדרה "In Loving Memory".
ב-2001 שיחק ביני בתפקיד אורח בסדרה הקומית "בערוב ימי היין", וחזר להופיע בסדרה פעמים רבות עד 2009, אז הצטרף לצוות השחקנים הקבועים של הסדרה. בתחילה שיחק בדמות הרמן טיסדייל, ואחר כך בדמות מורטון בימיש.
ב-2006 הופיע ביני בתפקיד קמע באופרת הסבון "אמרדייל". במקרה הוא שיחק בתפקיד בן דוד של נורין בל בגילומה של ג'ני תומאסין, מי ששיחקה לצדו בסדרה "על אדונים ומשרתים". ביני השתתף במיני-סדרה "תבונה ורגישות" של ה-BBC, ובסדרה "Honest" של רשת ITV.
תיאטרון
בתיאטרון הופיע ביני בין השאר במחזות "עצרו את העולם אני רוצה לרדת", "The Long and the Short and the Tall", "סקאפינו", "How the Other Half Loves" מאת אלן אייקבורן, "Night Must Fall", "אוליבר!", "Who Saw Him Die", המחזה "The Unexpected Guest" מאת אגאתה כריסטי, "בואינג בואינג", "Move Over, Mrs. Markham" מאת ריי קוני, "Bedroom Farce" מאת אייקבורן, "Run for Your Wife" מאת ריי קוני, "חצייה קשה" מאת טום סטופארד, "Present Laughter" מאת נואל קאוורד, "היכרות חטופה", "Caught In The Net", המחזמר "Crazy for You", המחזה "Ten Times Table" והעיבוד לספר "מלארק רייז לקנדלפורד".
ביני יצא לסיבוב הופעות עם המחזה "There's No Place Like a Home" יחד עם השחקן גורדון קיי. ב-2011 שיחק בסיבוב הופעות במחזה "Five Blue Haired Ladies Sitting On A Park Bench".
בנו של ביני, ג'יימס, הקים ב-2009 את הלהקה "Virgin Soldiers", והיה שותף לכתיבה של הפקה לציון 100 שנה למלחמת העולם הראשונה בשם "The Dreamers". הופעת הבכורה הייתה באוקטובר 2014 בתיאטרון אסמבלי הול בטאנברידג' ולס. בקיץ 2015 הועלתה ההצגה בתיאטראות וסט אנד. ביני גילם בהצגה את דמות המספר.
נפטר ב-3 בינואר 2020.
ליברליזם חברתי
ליברליזם חברתי (באנגלית: Social liberalism; ידועה גם בשם ליברליזם שוויוני או ליברליזם מודרני) היא אידאולוגיה פוליטית שהתפתחה במאה ה-20 הדוגלת בשאיפה למציאת איזון בין חירות לצדק חברתי. בדומה לליברליזם קלאסי, ליברליזם חברתי היא תפיסה התומכת בכלכלת שוק חופשי ובהרחבת זכויות חברתיות, פוליטיות וחירויות אישיות, אך שונה ממנה באמונתה כי לממשלה יש תפקיד חשוב בטיפול בעוני, ביטוח בריאות וחינוך הכולל מעורבות בכלכלת השוק. מדיניות ליברליזם חברתי רווחת ברוב העולם החופשי והקפיטליסטי, בפרט לאחר מלחמת העולם השנייה, והיא משויכת לרוב לאסכולה הקיינסיאנית בכלכלה. רעיונות ומפלגות הדוגלים בליברליזם חברתי ממוקמים במרכז או במרכז-שמאל.
החזית של כולם
החזית של כולם (בספרדית: Frente de Todos או בקיצור FdT) היא סיעה של מפלגות פרוניסטיות וקירשנריסטיות בארגנטינה, הנוצרה במטרה לתמוך בנשיא אלברטו פרננדס ובסגנית הנשיא כריסטינה פרננדס דה קירשנר לקראת הבחירות הכלליות של 2019.
אידאולוגיה
החזית של כולם היא סיעה של מפלגות, שנוצרה במטרה לאחד את כל המפלגות הפרוניסטיות, קירשנריסטיות, פרוגרסיביות וסוציאל-דמוקרטיות כולל מפלגות מהמרכז-שמאל ומהשמאל, שקמה במטרה למנוע את בחירתו החוזרת של מאוריסיו מאקרי לנשיאות.
הסיעה זוכה בתמיכתם של רוב ארגוני העובדים (כמו איחוד העובדים המרכזי בארגנטינה (CTA) והקונפדרציה הכללית של העבודה (CGT)), וארגוני שביתה נוספים.
היסטוריה
לאחר שסגן הנשיא לשעבר דניאל סיולי הובס בבחירות של 2015, ולאחר הפיצול בתנועה הפרוניסטית, הנשיאה לשעבר כריסטינה פרננדס דה קירשנר הקימה סיעה חדשה בשם האחדות האזרחית  במטרה להשיג רוב בקונגרס ולהביס את קואליציית ביחד לשינוי השולטת בו. למרות זאת, בבחירות לקונגרס של 2017 הגיעה הסיעה למקום השני עם רק 25,21% מהקולות.
ב-12 ביוני 2019 הוקמה סיעת החזית של כולם על ידי איחוד של סיעת האחדות האזרחית עם המפלגה החוסטיסיאליסטית ומפלגת חזית התחדשות.
בבחירות המקדימות שהתקיימו ב-11 באוגוסט 2019 זכתה הסיעה ב-49.49% מהקולות, לעומת 32.94% מהקולות שהגיעו לסיעה היריבה ביחד לשינוי. ובבחירות ב-7 באוקטובר זכתה הסיעה ב-48.24% מהקולות, לעומת 40.28% שהגיעו לסיעת ביחד לשינוי.
ב-10 בדצמבר 2019 נשבעו אלברטו פרננדס לתפקיד הנשיא וכריסטינה פרננדס דה קירשנר לסגנית נשיא. ובאותו לילה, בקאסה רוסדה, נחגג ניצחון הנשיא החדש בריקודים, זיקוקים ונאומים.
Right Now (שיר של ריהאנה)
Right Now (בעברית: ממש עכשיו) הוא שיר של הזמרת הברבדית ריהאנה בהשתתפות הדי ג'יי הצרפתי דייוויד גטה. השיר יצא לאור ב-28 במאי 2013 כסינגל הרביעי מאלבום האולפן השביעי של ריהאנה, Unapologetic.
השיר הגיע למקום ה-90 במצעד הסינגלים האמריקאי בילבורד הוט 100 והגיע למקום ה-50. במצעד "שירי הדאנס החמים" של בילבורד, הוא הגיע למקום הראשון. השיר נכתב על ידי דייוויד גטה, ריהאנה ותור אריק. מאחר שלשיר לא צולם קליפ, הוא לא הפך ללהיט עולמי, אך שימש כשיר פרסומת למשחקי הפלייאוף של ה-NBA ב-2013. מאוחר יותר יצאה גרסת רמיקס רשמית לשיר הכוללת גם את שיתופו של גטה.
טירת האי (טרקאי)
טירת האי (בליטאית: Trakų salos pilis) היא טירה הנמצאת על אי באגם גאלבה בעיר טרקאי, ליטא. הטירה מכונה לעיתים "מאלבורק הקטנה". הקמת טירת האבן החלה במאה ה-14 על ידי קסטוטיס, הדוכס ששלט בתקופתו בדוכסות הגדולה של ליטא, ובסביבות שנת 1409, הסתיימו עבודות הבנייה העיקריות על ידי בנו ויטאוטאס הגדול, שנפטר בטירה בשנת 1430. טרקאי הייתה אחד המרכזים הראשיים של הדוכסות הגדולה של ליטא ונודעה לה חשיבות אסטרטגית גדולה.
שלב ראשון
הטירה נבנתה בכמה שלבים. במהלך השלב הראשון, באמצע המאה ה-14, הטירה נבנתה על הגדול שבשלושת איי האגם בהוראת הדוכס הגדול, קסטוטיס. בניית הטירה קושרה להרחבה ולחיזוק של טירת חצי האי של טרקאי, הנמצאת דרומית לאגם גאלבה. קסטוטיס העביר את מגוריו והאוצר שלו לטירת האי.
הטירה סבלה הרס רב במהלך ההתקפה של אבירי המסדר הטבטוני בשנת 1377. לאחר רצח קסטוטיס, החל מאבק כוח בין יוגאילו לבין ויטאוטאס על תואר הדוכס הגדול של ליטא. הטירה הייתה במצור על ידי שני הצדדים. זמן קצר לאחר חתימת ההסכם בין הצדדים, החל השלב השני של בניית הטירה עד לשנת 1409. השלב הזה נחשב לשלב ההתפתחותי החשוב ביותר בהיסטוריה של הטירה. מסתבר שבזמן שביתת האש עם המסדר הטבטוני, העבודות בוצעו בהשגחת רב הבנאים של המסדר, ארבע שנים לפני פרוץ קרב גרונוולד.
שלב שני
במהלך השלב השני, נוספו שני אגפים חדשים, ובצד הדרומי נבנה מגדל ביצור בין 6 קומות. למגדל היו שערים ניתנים להזזה שהפרידו את הארמון משאר חלקי הטירה. המגדל שימש למספר פונקציות; חוץ מהיותו מבנה הגנה, היה בו בית תפילה ומתחם מגורים. הוא קושר לארמון הדוכסי, שהיה לה חצר פנימית.
חומר הבנייה העיקרי שהשתמשו בבנייה נקרא לבנים גותיות אדומות. בלבני אבן השתמשו רק בבנייה של היסודות ובחלק העליון של המבנים, המגדלים והחומה. אפשר לתאר את סגנון הבנייה של הטירה בסיום השלב השני כגותי עם מעט מאפיינים רומנסקיים.
שלב שלישי
ההרחבה של החלק החיצוני של הטירה במאה ה-15 סימן את השלב השלישי בהתפתחות של טירת האי. החומות החיצוניות חוזקו לעובי של 2.5 מטרים והוגבהו. 3 מגדלי הגנה גדולים נבנו בפינות החומה. המגדל הדרום-מערבי גם שימש ככלא. הקומה העליונה של המגדל תוכננה עבור חיילים והיו בה מספר רב של תותחים. בניין כניסה ראשי נבנה גם כן, שיחד עם מגדל הביצור, היה בעל שערים ניתנים להזזה. סמוך לחומות הפנימיות נבנו מספר בניינים ביניהם: אורוות, מטבח ומבני תמיכה נוספים. כאשר הטירה עברה את השיפוצים הללו במאה ה-15, גובה פני המים באגם גאלבה היה גבוה מאשר הוא היום. בנאי הטירה ניצלו עובדה זאת על ידי הפרדת הארמון הדוכסי והחלק החיצוני של הטירה בעזרת חפיר, שהיה מספיק רחב רק למעבר סירות קטנות. שני החלקים קושרו בעזרת שערים ניתנים להרמה במקרה של התקפה.
לאחר המלחמה
טירת האי איבדה מחשיבותה הצבאית זמן קצר לאחר קרב גרונוולד. הטירה הפכה להיות מקום מגורים ושרוהטה מחדש בפנים. פרסקאות חדשות צוירו על הקירות, שחלקן שומרו בחלקיות עד היום. אורחים חשובים מחו"ל הוזמנו לארמון הדוכסי. ידוע שיואילו ביקר בטירה 13 פעמים בין השנים 1413 ל-1430.
הדוכס, ויטאוטאס הגדול, מת בתוך הטירה, מבלי שהומלך למלך ליטא, בשנת 1430. במהלך שלטונו של זיגמונט השני אוגוסט, הטירה רוהטה מחדש בסגנון רנסאנסי, והיא שימשה כארמון הקיץ המלכותי לזמן קצר. בשנים מאוחרות יותר הטירה שימשה ככלא. במהלך המלחמות עם נסיכות מוסקבה במאה ה-17, הטירה ניזוקה ולא שופצה מחדש.
בנייה מחדש
כיום הטירה מהווה אתר תיירותי מרכזי.
אברהם יחיאל פיש
הרב אברהם יחיאל פיש (ידוע בכינוי: הבנאי הקדוש) נולד בעיירה טרנוב שבגליציה ועלה לארץ ישראל במהלך השואה. פעל בתל אביב, שם היה ביתו, בסמוך לשוק הכרמל, אליו הכניס עניים ונזקקים ודאג לכל צורכיהם. נפטר בי"ג באלול ה'תשנ"ח (4 בספטמבר 1998) ונטמן בבית הקברות העתיק בצפת.
ביוגרפיה
פיש נולד בעיירה טרנוב שבגליציה לרב יוסף חיים פיש. למד אצל האדמו"רים מסטוטשין ורופשיץ. בזמן השואה ברח לארץ ישראל . רוב שנות חייו למד אצל הרב משה יעקב רביקוב ("הסנדלר הקדוש"). לימים, קיבל הוראה מהבאבא סאלי להתגלות והחל לקבל אנשים לברכות. בנוסף, לפני פטירתו של הבאבא סאלי, קרא למקורביו ואמר להם כי "רבי אברהם הוא ממשיך דרכו והוא זה שימלא את מקומו בהשפעת ברכותיו לעם ישראל".
סייע למאות חתנים וכלות וקנה להם מוצרי חשמל ובעיקר מקררים. כשנשאל מדוע דווקא מקררים היה עונה שכאשר "יעלה לשמים ויכניסו אותו לגיהנום, אוכל לבקש להתקרר במקררים אלו".
נפטר בערב שבת, י"ג באלול התשנ"ח, ונטמן בבית הקברות היהודי העתיק בצפת. בצוואתו ביקש שכל אדם שיעלה על קברו, יאמר את תפילת "רחם בחסדך" שלוש פעמים, והוסיף כי מי שיקיים בקשה זו, מובטחים לו ישועות גדולות בכל נושא (תפילת רחם בחסדך היא קטע מפיוט צור משלו).
ימית נוי
ימית נוי-כספי (נולדה ב-1969) היא מלכת היופי של ישראל לשנת 1987, שחיינית והידרותרפיסטית.
ביוגרפיה
ימית נוי נולדה בראשון לציון כאחת משלושה ילדים, אביה היה ימאי ועבד בחברת ספנות.
כשהייתה בת שמונה עשרה נבחרה למלכת היופי של ישראל, והשתתפה תחרות מיס תבל 1987. מיד אחר כך עסקה בדוגמנות בישראל ומחוצה לה. במשך עשור דיגמנה כספי עבור גוטקס, דיווה, פולגת, גולף, המשביר לצרכן, ד"ר פישר ועוד.
היא סיימה תואר בחינוך גופני בסמינר הקיבוצים ולמדה הידרותרפיה, כיום מפעילה בריכת שחייה טיפולית לילדים.
לוריין הנסברי
לוריין ויויאן הנסברי (באנגלית: Lorraine Vivian Hansberry; 19 במאי 1930 – 12 בינואר 1965) הייתה סופרת ומחזאית אפרו-אמריקאית לסבית.
אחרי שעברה לניו-יורק, הנסברי עבדה בעיתון הפאן-אפריקניסטי "חירות", שם עבדה מול אינטלקטואלים מובילים של זמנה, לדוגמת פול רובסון וויליאם א. ב. דו בויז. בתקופה זו עבודתה התמקדה במאבקי שחרור באפריקה והשפעתם על העולם. הנסברי עצמה הייתה לסבית, וחופש מיני הוא נושא חשוב בכמה מן העבודות שלה. היא נפטרה מסרטן בגיל 34. הנסברי היא מקור ההשראה של השיר של נינה סימון "להיות צעיר, מוכשר ושחור".
רקע משפחתי
לוריין הנסברי הייתה הצעירה מבין ארבעת ילדיהם של קארל אוגוסטוס הנסברי, מתווך נדל"ן מצליח אשר גם רץ כרפובליקני לקונגרס, ללא הצלחה; ונני לואיז (לבית פרי), מורה בבית הספר. ב-1938, אביה קנה בית באזור וושינגטון פארק בצד הדרומי של שיקגו, דבר שהעלה את חמתם של השכנים הלבנים. השכנים פתחו במאבק משפטי לסלק את משפחת הנסברי מהשכונה, והמקרה הגיע עד בית המשפט העליון, כאשר החלטתם בתיק הנסברי נגד לי הייתה שהגבלות גזעיות ברישום מקרקעין ניתנות לערעור, אך אינן פסולות מיסודן.
הנסברי כתבה על תקופה זו, כיצד כילדה בת שמונה ראתה את אמה מפטרלת חמושה בבית ובחצר, אל מול המוני שכנים לבנים שהיו מתקבצים בפתח הבית, צועקים ססמאות גזעניות ואיומים, ואף תוקפים את יושבי הבית באבנים ולבנים.