cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
מרים דוידוביץ
הישגים מקצועיים בולטים
המכון הנפרולוגי במרכז שניידר לרפואת ילדים בישראל, בניהולה של פרופ' מרים דוידוביץ הוכר בשנת 2012 על ידי משרד הבריאות כמרכז ארצי לטיפול בילדים עם אי-ספיקת כליות כולל טיפולי דיאליזה והשתלות כליה. מאז הקמת המרכז, בוצעו למעלה מ-600 השתלות כליה בתינוקות, ילדים ובני נוער, עם אחוזי הצלחה הדומים ואף גבוהים יותר בהשוואה למרכזים הרפואיים הטובים בעולם. צוות המכון הנפרולוגי אחראי על הטיפול והמעקב אחר הילדים המושתלים, לפני ואחרי ניתוח ההשתלה. במסגרת המכון, מטופלים פעוטות, ילדים ובני נוער עם דרגות שונות של אי-ספיקת כליות כרונית (מרפאה פרא-דיאליטית) לרבות ילדים עם אי-ספיקת כליות סופנית המטופלים ביחידת הדיאליזה. כמו כן, צוות המכון הנפרולוגי מטפל בילדים עם מגוון רחב של מחלות כליה ודרכי השתן, ביניהם: מומים מולדים כולל ייעוץ טרום לידתי, זיהומים במערכת השתן, אבני כליות ויתר לחץ דם. בשנת 2012 הוכר המכון הנפרולוגי על ידי משרד הבריאות כמרכז ארצי לאי ספיקת כליות, דיאליזה והשתלות כליה בילדים, ובשנת 2014 הוכר המכון כמרכז מצוינות ארצי.
ליגת העל הרוסית בבנדי
ליגת העל הרוסית בבנדי (רוסית: Суперлига России по Хоккею с мячом) היא תחרות שנתית ברוסיה בתחום הבנדי. הליגה נערכת ברציפות מאז 1950, תחילה כאליפות ברית המועצות ולאחר מכן בשם "ליגת העל" (Суперлига), מאז 1993. מארגנת הליגה היא פדרציית הבנדי של רוסיה.
שיטת המשחקים
בליגה נוטלות חלק 13 קבוצות שמתמודד זו מול זו בשני שלבים: שלב בתים המחולק לבית מערב ובית מזרח ושלב פלייאוף, שבו משתתפות 8 הקבוצות בעלות המאזן הטוב ביותר בשלב הבתים.
ארטזוסטרה
ארטזוסטרה, (המאה ה-5 לפנה"ס) הייתה נסיכה פרסית. בתו של דריווש הראשון, אחותו של חשיארש הראשון, ואשתו של המצביא המפורסם מרדוניוס.
דריווש הראשון מלך פרס נישא לבתו של גובריאס, אציל פרסי חשוב. גובריאס עצמו נישא לאחותו של דריווש וממנה נולד לו מרדוניוס. דריווש השיא את מרדוניוס שהיה עוד צעיר יחסית לבתו ארטזוסטרה. כך לפחות על פי הרודוטוס. גם בכתובת שנמצאה בפרספוליס נכתב שמרדוניוס נישא לבתו של דריווש. אם כי נכתב שם ששמה "Ardušnamuya". אם כי ייתכן ש-"Artozostre" הוא שיבוש יווני של השם.
ידוע על בן אחד שנולד למרדוניוס וארטזוסטרה. המצביא הפרסי אורטנטס.
כביש 16
כביש 16 (או שדרות אריאל שרון) הוא כביש אורך ארצי במערבה של ירושלים, המקשר בין רחוב שמואל בייט ושדרות בגין, בקרבת מחלף גבעת מרדכי, לכביש 1 באזור מוצא.
הכביש נסלל בתור כניסה נוספת לירושלים לבאים ממערב, ומאפשר לנוסעים בכביש 1 גישה לשכונות דרום-מערב העיר, מבלי לעבור ברובע הכניסה לעיר, שבדרך כלל עמוס למדי. עלות הקמתו של הכביש מוערכת בכמיליארד וחצי ש"ח. הכביש הוא דו-נתיבי לכל כיוון ומהירות הנסיעה המותרת בו היא 80 קמ"ש, שתעלה בהמשך ל-110 קמ"ש.
במסגרת הפרויקט הוקם גשר באורך של כ-370 מטרים במחלף מוצא, מעל נחל שורק, המחבר את הכביש, בקצהו הצפוני, לכביש 1 העובר על גשר מוצא הקיים. בהמשכו דרומה הכביש חולף בשתי מנהרות כפולות ומסתיים במחלף גבעת מרדכי הקיים, ששודרג ומחבר את כביש 16 לכביש בגין, המוביל אל מלחה וגילה.
אשתקד במרינבד
אשתקד במרינבד (בצרפתית: L'Année dernière à Marienbad) הוא סרט צרפתי שבוים על ידי אלן רנה, בכיכובם של דלפין סריז', ג'ורג'ו אלברטצי וסשה פיטוף. התסריט נכתב על ידי הסופר והתסריטאי אלן רוב-גרייה.
כביש 16
מספרו של הכביש, 16, מהווה את המִספור הן ברשת הדרכים הארצית והן ברשת הדרכים המקומית של ירושלים.
אשתקד במרינבד
תקציר העלילה
במפגש חברתי, באחוזה גדולה, ניגש אדם אל עבר אישה. הוא טוען בפניה שהם נפגשו אשתקד במרינבד (שמה הגרמני של עיירת מרחצאות המרפא הצ'כית, מריאנסקה לאזנייה (Mariánské Lázně)), ושהוא משוכנע שהיא "כאן מחכה" לו. האישה עומדת על כך שמעולם לא נפגשו. אדם נוסף, ייתכן בעלה של האישה, מפגין את עליונותו על הגבר הראשון (מנצח אותו מספר פעמים במשחק קלפים). הסרט סוקר את היחסים בין הדמויות באמצעות שימוש בהבזקים מעורפלים לעבר ותזוזות במרחב-זמן. שיחות ואירועים שונים חוזרים על עצמם במספר מקומות בשטח האחוזה וחצרה, וקיימים מספר צילומים עוקבים במסדרונות האחוזה, בליווי קריינות מעורפלת. הדמויות בסרט המוגמר אנונימיות; בתסריט המופץ האשה מכונה "A", הגבר הראשון מכונה "X", והגבר שייתכן ומגלם את בעלה של האישה מכונה "M".
כביש 16
שלב חציבת המנהרות הסתיים בשנת 2021. טקס חנוכת הכביש נערך ב-31 באוגוסט 2022, והוא נפתח לתנועה ב-1 בספטמבר, שנה לפני המועד המתוכנן.
תוואי הכביש
הכביש הוא כניסה מרכזית שנייה לעיר ירושלים ממערב, ומתפצל ממחלף מוצא עד לחיבורו עם כביש בגין. אורך הכביש הוא 4.7 קילומטר והוא כולל שני נתיבים לכל כיוון. הכביש מתחיל בהרחבה חדשה למחלף מוצא, חולף בגשר חדש, ועובר בשתי מנהרות: האחת תחת שכונת הר נוף, והשנייה תחת שכונת יפה נוף וחלקו המזרחי של הר הרצל. בין שתי המנהרות עובר הכביש בגשר מעל נחל רבידה, שם נבנה מחלף נחל רבידה המחבר אותו עם הר נוף ועם דרך יוסף וייץ, ומוביל לגבעת שאול. מחלף בייט מחבר את הכביש לרחוב שמואל בייט ליד שכונת רמת בית הכרם, והכביש מסתיים במחלף גבעת מרדכי, ששודרג, ומקשר את הכביש לכביש בגין ולרחוב שח"ל שבשכונת גבעת מרדכי. המשכו של הכביש מזרחה, ברחובות בייט ובצלאל בזק, מתוכנן להיות משודרג על ידי עיריית ירושלים, והוא יחבר את כביש 16 עם הכניסה הדרומית לקמפוס אדמונד ספרא של האוניברסיטה העברית, ויגיע עד רחוב הרצוג כאשר בכך תתאפשר הגעה מהירה מכביש 16 לשכונות רסקו וקטמון.
אשתקד במרינבד
הפקה וסגנון
הסרט ידוע בשל המבנה הסיפורי החידתי שלו, אשר קשה להבחין בו בין אמת לבדייה, והיחסים בין זמן למרחב מוטלים בספק. הטבע החלומי של הסרט ריתק ובלבל הן את קהל הצופים והן את המבקרים. חלקם היללו אותו כיצירת מופת וחלקם מצאו אותו כבלתי ניתן לתפישה ולצפייה. אחת התמונות הידועות בסרט היא סצנה ובה שתי דמויות (והמצלמה) ממהרות מחוץ לאחוזה אל גן בעל דמויות המפוזרות בסדר גאומטרי ולמרות שהאנשים העומדים בגן מטילים צללים ארוכים ודרמטיים, הדמויות והעצים לא מטילים צללים כלל. מרינבד היא עיירת קיט ומרפא צ'כית (למרות שלא ברור אם המיקום האמיתי בו מתנהלת העלילה מתרחש במרינבד עצמה או בכל מקום אחר). רנה צילם את הסרט במספר אחוזות שונות וחצרותיהן, כולל ארמון נימפנבורג וארמון שלייסהים בבוואריה. הוא ערך את החומרים באופן היוצר מרחב המקשה על ההתמצאות וחסר היגיון גאוגרפי. צילומים נוספים נעשו בתוך אולפן. מלתחת האישה עוצבה על ידי מעצבת האופנה קוקו שאנל.
כביש 16
היסטוריה
התוכניות הראשונות לכביש הוצגו בשנות ה-90 של המאה ה-20. על פי תוכניות אלו הכביש היה אמור להקיף את שכונת הר נוף דרך יער ירושלים, עד נחל רבידה, ושם להיכנס למנהרה מתחת לשכונת יפה נוף עד היציאה לרחוב בייט. תוכנית זו נתקלה בהתנגדות מצד הקרן הקיימת לישראל וגופים ירוקים בשל טענה לפגיעה ביער ירושלים ובוטלה בשנת 2000. ביולי 2011 אושרה התוכנית המעודכנת הכוללת מנהרה נוספת ובינואר 2012 הוצגה תוכנית זו לציבור.
בשנת 2013, לאחר פטירת הרב עובדיה יוסף, הודיע שר התחבורה ישראל כץ כי הכביש החדש, שיעבור מתחת לביתו של הרב בשכונת הר נוף, ייקרא על שמו, אך ועדת השמות העירונית של עיריית ירושלים, שהתכנסה ב-24 בדצמבר 2017, החליטה כי הכביש ייקרא על שמו של ראש הממשלה לשעבר אריאל שרון.
אשתקד במרינבד
פרסים
ב-1961 זכה הסרט בפרס אריה הזהב בפסטיבל הסרטים של ונציה. ב-1963 היה הסרט מועמד לפרס האוסקר על התסריט המקורי (אלן רוב-גריה). ב-1963 הכריז הבמאי היווני אדוניס קיירו על הסרט כניצחון מוחלט בהשפעתו על "הסוריאליזם בקולנוע", ובכך הכיר בסביבה השנויה במחלוקת ובמוטיבים האפלים של הסרט כייצוג לגיטימי של נושאים רבים בסוריאליזם הקולנועי. לעומת זאת, "אשתקד במרינבד" הוזכר בכתב העת "חמישים הסרטים הגרועים בכל הזמנים", מאת הרי ומיקל מדווד ורנדי דריפוס. המחברים הכפישו את סגנונו הסוריאליסטי של הסרט וציטטו מספר מבקרים שמצאו את הסרט יומרני ובלתי ניתן להבנה.
טינאייג' האדבה
טינאייג' לינגאני האדבה (באנגלית: Teenage Lingani Hadebe; נולד ב-17 בספטמבר 1995) הוא כדורגלן זימבבואי המשחק בעמדת הבלם ביוסטון דינמו.
אשתקד במרינבד
השפעה
הקליפ של להקת בלר לשיר "To the End", מבוסס על הסרט. הסרט היה מקור השראה לקולקציית "שאנל" בעיצובו של קרל לגרפלד ב-2011. התערוכה כללה מזרקת מים וחיקוי של הגן המפורסם המופיע בסרט. מאחר שהתלבושות לסרט נעשו על ידי קוקו שנאל, שאב לגרפלד את השראתו מהסרט ושילב את הגנים המצולמים בסרט עם גני ורסאי.
כביש 16
היסטוריה
ב-6 בינואר 2014 אישרה ועדת השרים לענייני פנים ושירותים את התוכנית לסלילת הכביש ואת תכנונו המוקדם לקראת תחילת ביצוע. מבדיקת כדאיות כלכלית שערכו כלכלני משרד התחבורה נטען כי הכביש עשוי לחסוך למשק הישראלי כ-100 מיליון שקל בשנה הראשונה לפתיחתו, חיסכון שצפוי לגדול לכ-400 מיליון שקל בשנה. הבדיקה מצאה גם כי הכביש החדש יצמצם את מספר כלי הרכב הנכנסים לירושלים דרך הכניסה המערבית הוותיקה (גינות סחרוב) בכ-30%. מדובר בהפחתה של כאלף כלי רכב בשעה, בשעות השיא בבוקר, לכל כיוון.
באפריל 2015 הוחלט על ביצוע הפרויקט בשיטת PPP ופורסם הליך מיון מוקדם לקראת הגשת הצעות למכרז. התוכנית המקורית הייתה לפרסם את מסמכי המכרז עד יולי 2015; לבסוף הסתיים ההליך בסוף אוקטובר. שש הצעות נמסרו בשלב המקדמי ובאוגוסט 2018 הוכרזה שותפות שפיר-פיצרוטי, שהורכבה משפיר הישראלית ומחברת הכרייה האיטלקית פיצרוטי, לזוכה במכרז להקמת הכביש.
טינאייג' האדבה
קריירת מועדונים
האדבה התחיל את הקריירה שלו בבאנטו המקומית כאשר היה בן 17. בשנת הושאל להיילאנדרס עד לסיום העונה. בינואר חתם בצ'יקן אין, אלופת זימבבואה, עמה זכה בגביע העצמאות של זימבבואה.
ביולי האדבה חתם בקייזר צ'יפס מליגת העל הדרום-אפריקאית עם הצטרפותו למועדון, נפצע בקרסול ונעדר שלושה חודשים. ב-22 בנובמבר 2017 האדבה ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בתיקו 0-0 נגד אמזולו. ב-4 באפריל 2018 האדבה הבקיע את שער הבכורה שלו בקבוצה בדקה ה-95 נגד פרי סטייס סטארס.
כביש 16
היסטוריה
החברה החלה בבניית הכביש בשנת 2019 ותכננה לפותחו לתנועה בשנת 2023, זאת לאחר שפתיחת הכביש נדחתה בשל דחיית המועד האחרון להגשת ההצעות במכרז.
במהלך עבודות הסלילה בוצעה ב-2019 חפירת הצלה בעמק מוצא, בה נמצא יישוב מהתקופה הנאוליתית בארץ ישראל אשר מנה בין 2,000 ל-3,000 תושבים.
טינאייג' האדבה
קריירת מועדונים
ב-14 ביולי 2019 האדבה הצטרף לייני מלטיאספור מליגת העל הטורקית. ב-25 ביולי ערך ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בתיקו 2-2 נגד אולימפיה ליובליאנה. ב-1 במרץ 2020, הורחק בהפסד 2-0 לדניזליספור. ב-17 באפריל 2021 הבקיע את שער הבכורה שלו בקבוצה בניצחון 0-1 נגד אלניהספור.
ב-28 ביוני 2021, האדבה חתם ביוסטון דינמו מה-MLS. ב-20 ביולי ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בתיקו 0-0 נגד ונקובר ווייטקאפס.
כביש 16
היסטוריה
בינואר 2021 הסתיימה כריית מנהרת הר נוף.
ביוני שנה זו נפער בולען במגרש חניה בשטחי בית החולים שערי צדק. גורמים העריכו כי המגרש קרס בשל המנהרה של כביש 16 שנחפרה מתחתיו.
טינאייג' האדבה
קריירה בינלאומית
ב-16 בנובמבר 2014 ערך את הופעת הבכורה שלו בהפסד 2-1 ל. ב-31 במאי 2016 הבקיע צמד בניצחון 0-2 נגד.
האדבה נכלל 3 פעמים בסגל הנבחרת לקראת גביע אפריקה לאומות.
כביש 16
ביקורת
מבקרי הכביש מציינים שהוא מסתיים ברמזור, מה שצפוי להוביל לפקקי תנועה בתוככי העיר. כדי להתגבר על בעיה זו התוכנית העתידית של הכביש כוללת חיבור ישיר שלו לכביש בגין. ביקורת אחרת התייחסה לעלות הגבוהה של הפרויקט על חשבון השקעה בתחבורה ציבורית. מבחינה סביבתית, בניית הכביש שינתה באופן דרמטי את תוואי השטח הטבעי הפתוח של עמק מוצא ונחל רבידה וכן חשפה אתר ארכאולוגי פרה-היסטורי גדול שנקבר מחדש כדי לאפשר את המשך הפרויקט, הליך שזכה לביקורת.
במהלך עבודות הכרייה במרץ 2020 התלוננו דיירים בשכונת יפה נוף, שתחתיה עוברות המנהרות, על נזקים שנגרמו לבתיהם מהפיצוצים שנדרשו לכרייה. חברת נתיבי ישראל טענה כי אין כל בסיס לטענות.
רצח האחות ג'ורג'
רצח האחות ג'ורג' (באנגלית: The Killing of Sister George) הוא מחזה משנת 1964 מאת המחזאי הבריטי פרנק מרקוס אשר לימים עובד לסרטו משנת 1968 של רוברט אולדריץ' באותו השם. המחזה היה מועמד לפרס טוני למחזה הטוב ביותר.
תקציר העלילה
ג'ון בוקרידג' היא שחקנית, המגלמת את דמותה של "האחות ג'ורג'", דמות אהובה בסדרת הרדיו הפופולרית Applehurst, המשמשת כאחות מחוזית המשרתת את הצרכים הרפואיים והבעיות האישיות של תושבי הכפר המקומיים. בחייה האמיתיים, ג'ון היא אנטיתזה לאישיות המתוקה שהיא מגלמת - למעשה, היא אישה גברית, מעשנת סדרתית ומעט סדיסטית. לעיתים קרובות, היא מכונה "ג'ורג'" גם בחייה האמיתיים. ג'ון מתגוררת יחד עם אליס "צ'ילדי" מק'נובה, אישה צעירה ומנומנמת שלעיתים קרובות ג'ון מתעללת בה, הן מילולית והן פיזית. כאשר ג'ורג' מגלה כי דמותה צפויה "להיהרג", היא הופכת עוד יותר לבלתי נסבלת ולמי שבלתי אפשרי לעבוד עימה או לחיות איתה. מרסי קרופט, מנהלת תחנת הרדיו, מתערבת בחייה המקצועיים והאישיים, כביכול כדי לעזור, אך למעשה יש לה תוכניות משלה.
אודות
מעלילת המחזה משתמע כי ג'ורג' וצ'ילדי הן לסביות, ולקראת הסוף נרמז כי אף כי מרסי עשויה להיות לסבית, אולם הדבר מעולם לא נאמר בצורה מפורשת במחזה. מרקוס התכוון שמחזהו יהיה פארסה, לא טיפול רציני בלסביות, אך בכל זאת החלו להתייחס למחזה ככזה, בעיקר מכיוון שבאותה העת בה נוצר - היו כל כך מעט יצירות אודות לסביות.
בדרך כלל, עלילת המחזה נתפסת כפרודיה על הריגתה של הדמות הבדיונית גרייס ארצ'ר באופרת הסבון "The Archers" המשודרת בתחנת הרדיו BBC Radio 4 מאז 1950. מקור השראה אפשרי נוסף הוא פיטוריה של השחקנית אליס פאוול מ-"Mrs Dale's Diary" (תוכנית דרמה אשר שודרה בתחנת הרדיו BBC Radio 2 בשנים 1948-1969), ולעיתים נעשית השוואה בין המחזה לבין סרט הקולנוע "מה קרה לבייבי ג'יין?" (1962). ייתכן גם כי מותה של מרתה לונגהרסט ב-1964, דמות אותה גילמה השחקנית לין קרול בסדרת הטלוויזיה הבריטית "Coronation Street" (שעלתה לשידור ב-1960) היה גם הוא השראה למחזה.
הפקות
ההצגה הוצגה לראשונה ב-Bristol Old Vic שבבריסטול באפריל 1965, בבימויו של ואל מאי. לאחר סיבוב הופעות, ההפקה עברה ל-Duke of York's Theatre בלונדון, שם הציגה החל מה-17 ביוני 1965, כשצוות השחקנים המקורי כלל את בריל ריד בתפקיד ג'וני בוקרידג', איילין אטקינס בתפקיד צ'ילדי וללי באוורס בתפקיד מרסי קרופט. באפריל 1966 עברה ההפקה ל-St Martin's Theatre. ב-5 באוקטובר 1966, עלתה ההצגה ב-Belasco Theatre שבניו יורק, עם צוות השחקנים המקורי של ריד, ריד, אטקינס ובאוורס. הרמיוני באדלי, אנדרה מלי ומרגרט קורטנאי החליפו את צוות השחקנים, כאשר ההפקה עברה לסנט מרטין. ריד זכתה בפרס טוני בשנת 1966 עבור השחקנית הראשית הטובה ביותר מחזה עבור השתתפותה בהפקה של ברודוויי של המחזה.
בשנת 1969 העלה תיאטרון דורות של חינה רוזובסקה ויוסף לוי את המחזה בתל אביב.
בשנת 1995 עלתה בווסט אנד הפקה מחודשת של המחזה, בכיכובן של מרים מרגוליס, סרינה אוונס וג'וזפין טוסון. בשנת 2011 הועלתה הפקה נוספת, ב-Arts Theatre שבלונדון, עם מירה סיאל בתפקיד ג'ורג'. איקבל קאן היה במאי הפקה זו, ועוד השתתפו בה אליזבת קדוואלדר, בלינדה לאנג והלן לדרר.
עיבוד קולנועי
בשנת 1968 המחזה זכה לעיבוד קולנועי לסרט עלילתי אשר, ביחס למחזה, היה אפל יותר וכלל אלמנטים לסביים בצורה מפורשת יותר.
עיבוד לרדיו
ג'ון טיידמן עיבד וביים את המחזה עבור הרדיו, לתסכית ששודר בתחנת BBC 4. התסכית שודר ב-25 באפריל 2009, בהשתתפותם של שרה באדל בתפקיד ג'ורג', לוסי וויברו בתפקיד צ'ילדי ואנה מאסי בתפקיד מרסי.
מסדר הכתר ההודי
המסדר הקיסרי של הכתר ההודי (באנגלית: Order of the Crown of India) הוא מסדר במערכת המסדרים והעיטורים הבריטית. המסדר הוקם על ידי המלכה ויקטוריה בשנת 1878, כשהפכה לקיסרית הודו. המסדר פתוח רק לנשים ולא נקבעו מינויים נוספים מאז חלוקת הודו בשנת 1947. המסדר הוגבל לנסיכות בריטיות, נשים או קרובי משפחה של נסיכים הודים ואשתו או קרובות משפחה של כל אדם שהחזיק בתפקיד:
תיאור
חברי המסדר יכלו להשתמש באותיות הפוסט-נומינליות "CI", אך לא קיבלו כל קדימות או מעמד מיוחד בשל כך. יתר על כן, הם היו רשאים לענוד את תג המסדר, שכלל את האותיות הקיסריות של המלכה ויקטוריה, VRI ("ויקטוריה רג'ינה אימפריקס"). האותיות היו משובצות ביהלומים, פנינים וטורקיז והיו יחד מוקפות בגבול פנינים שעליו דמות הכתר הקיסרי. התג נלבש מחובר לקשת כחולה בהירה, עם שוליים לבנים, על כתף שמאל. המלכה אליזבת השנייה (כנסיכה אליזבת) ואחותה הנסיכה מרגרט מונו למסדר על ידי אביהם המלך ג'ורג' השישי ביוני 1947. עד לפטירתה הייתה המלכה אליזבת השנייה החברה האחרונה שנותרה בחיים וכיום הריבון של המסדר הוא בנה צ'ארלס השלישי, מלך הממלכה המאוחדת. החברה הרגילה האחרונה הייתה הנסיכה אליס, דוכסית גלוסטר שנפטרה ב־2004.
מרי בארה
מרי תרזה בארה (באנגלית: Mary Teresa Barra; נולדה ב-24 בדצמבר 1961) היא מנכ"לית חברת הרכב "ג'נרל מוטורס" שבסיסה בארצות הברית. היא מונתה לתפקיד זה ב-15 בינואר 2014, ובכך הייתה לאישה הראשונה בעולם שמונתה למנכ"לית של יצרנית כלי רכב. לפני כן כיהנה כסמנכ"לית פיתוח המוצרים, הרכש ושרשרת האספקה הבינלאומיים של החברה.
באפריל 2014 צוינה ברשימת "100 האנשים המשפיעים בעולם" של מגזין טיים.
ביוגרפיה
נולדה בשם מרי תרזה מקלה. הוריה ממוצא פיני. אביה עבד בחברת המכוניות פונטיאק. היא החלה לעבוד בג'נרל מוטורס בגיל 18 כסטודנטית, ב-1980. למדה הנדסת אלקטרוניקה בבית הספר של ג'נרל מוטורס (כיום אוניברסיטת קטרינג) במישיגן, וקיבלה תואר ראשון במדעים. היא קיבלה מלגה של ג'נרל מוטורס ללימודי תואר שני במנהל עסקים באוניברסיטת סטנפורד, אותו סיימה ב-1990.
בארה עבדה בג'נרל מוטורס במגוון תפקידי הנדסה ואדמיניסטרציה. ב-2008 מונתה לסמנכ"לית הנדסת הייצור הבינלאומית, וב-2009 עברה לתפקיד סמנכ"לית משאבי האנוש הבינלאומית. החל מ-2011 שונה תפקידה לסמנכ"לית פיתוח המוצרים. במסגרת תפקידה פעלה לייעול ארגוני באמצעות הפחתת פלטפורמות ייצור כלי הרכב בחברה והקטנת הביורוקרטיה הארגונית באמצעות השטחה של המבנה הארגוני. ב-2013 הורחבו הסמכויות בתפקידה, והיא הפכה לאחראית גם על הרכש ושרשרת האספקה הבינלאומיים.
ב-2014 מונתה למחליפתו של דן אקרסון בתפקיד מנכ"לית החברה. במהלך השנה הראשונה לכהונתה, נאלצה החברה להוציא 84 אזהרות בטיחות עבור כ-30 מיליון מכוניות שייצרה, ובארה נקראה להעיד בפני הסנאט של ארצות הברית על אזהרות אלו ומספר מקרי מוות שיוחסו למתג הצתה פגום ברכביה.
נשואה לטוני בארה, אותו פגשה כסטודנטית באוניברסיטת קטרינג, ולהם שני ילדים. הם מתגוררים בנורת'וויל, פרבר של דטרויט.
המשלחת הסובייטית השלישית לאנטארקטיקה
המשלחת הסובייטית השלישית לאנטארקטיקה יצאה לדרכה בסוף שנת 1957 ונמשכה עד סוף שנת 1958.
המשלחת הימית הובלה בידי יבגני טולסטיקוב. היא כללה שתי אוניות: "אוב" (שהשתתפה בשתי המשלחות הקודמות) ו"קופריצה" (אשר השתתפה במשלחת הקודמת). ה"קופריצה" שימשה בעיקר כספינת תובלה. צוות המשלחת כלל בסך הכל 445 אנשים. התלווה אליו גם האסטרונום הצ'כוסלובקי אנטונין מרקוס. המשלחת נועדה לסיים את משימותיה של המשלחת השנייה ומחקרים מדעיים במסגרת השנה הגאופיזית הבינלאומית. כמו כן היא הייתה אמורה לארגן מחדש את תחנת המחקר סובטסקאיה, לערוך מסלולי טרקטור בפנים הארץ, עבודה אוקיינוגרפית באוקיינוס הדרומי וקרטוגרפיה של החוף מתחנת מירני ועד ים בלינגהאוזן. לרשות אנשי המשלחת הועמדו 6 תחנות מחקר סובייטיות: ווסטוק, מירני, סובסטקאיה, אואזיס, פיונירסקאיה וקומסומולסקאיה).
הטרקטורים הראשונים התקדמו אל פנים הארץ ב-26 בדצמבר, עם 32 אנשים. ב-2 בינואר 1958 הגיעה הקבוצה לפיונרסקאיה, והמשיכה הלאה ממנה ב-8 בחודש. ב-17 בו הם הגיעו לקומסומולסקאיה; תנאי הנסיעה היו קשים. חלק מכלי הרכב (7 טרקטורים ומזחלות) חזרו ב-20 בחודש לווסטוק, אליה הגיעו ב-27, כדי לאסוף למעלה מ-100 טון מטען. ב-28 לחודש הם נסעו חזרה לקומסומולסקאיה, והגיעו אליה ב-31 בחודש. ב-3 בפברואר עזבה הקבוצה שנותרה בסובטסקאיה והמשיכה להתקדם. הם הגיעו אל 78 ° 24 'S, 87 ° 35' E. הם בנו במקום תחנה ועזבו את המקום ב-18 בחודש. הם הגיעו למירני ב-4 במרץ, לאחר שסיימו נסיעת הלוך ושוב של 4,000 ק"מ.
הסינדרום הסיני
הסינדרום הסיני (באנגלית: The China Syndrome) הוא סרט דרמת מתח אמריקאי משנת 1979 בבימויו של ג'ון ברידג'ס עם ג'יין פונדה, ג'ק למון ומייקל דאגלס בתפקידים הראשיים, דאגלס גם הפיק את הסרט.
העלילה עוסקת בשאלת הבטיחות של כורים גרעיניים. שדרנית וצלם טלוויזיה מגלים בעיות בטיחות קשות בכור גרעיני המוסתרות ומטוייחות על ידי הנהלת הכור.
הסרט יצא לאקרנים ב-16 במרץ 1979 ו-12 יום לאחר מכן אירעה תאונת אי שלושת המילין שבעקבותיה הופסקה בניית תחנות כוח גרעיניות חדשות. עובדה היסטורית זו גרמה להצלחת הסרט ולהפיכתו לשובר קופות.
הסרט היה מועמד לארבעה פרסי אוסקר: השחקן הטוב ביותר (ג'ק למון), השחקנית הטובה ביותר (ג'יין פונדה), התסריט והעיצוב האמנותי הטוב ביותר. ג'ק למון זכה בפרס באפט"א לשחקן הטוב ביותר בתפקיד ראשי ובפסטיבל הקולנוע בקאן. ג'יין פונדה זכתה בפרס באפט"א לשחקנית הטובה ביותר בתפקיד ראשי.
"הסינדרום הסיני" הוא מונח דמיוני למצב שבו תותך ליבת כור גרעיני וכל החומר הרדיואקטיבי יחדור את קליפת כדור הארץ ויגיע עד לסין מהצד השני. המונח הזה הוא מטפורי היות שארצות הברית וסין אינן נקודות אנטיפודיות ושום חומר לא יכול לחדור את כל קליפת כדור הארץ. אחד המומחים בסרט אומר כי החומר לא יגיע לסין אלא יפגוש במי תהום ותיווצר התפוצצות גדולה שתשלח ענן רדיואקטיבי שיוכל לזהם שטח כמו כל מדינת פנסילבניה.
תקציר העלילה
קימברלי וולס (ג'יין פונדה) היא שדרנית טלוויזיה בערוץ 3 בקליפורניה. היא משדרת בעיקר אירועים מבדרים למשפחה כמו "מברק מזמר" או ביקור בגן חיות. היא רוצה לשדר אירועים יותר משמעותיים אך נבלמת.
יום אחד היא מקבלת הזמנה לצלם בתוך הכור הגרעיני בוונטאנה (שם פיקטיבי) ליד לוס אנג'לס. החברה המפעילה את הכור הגישה בקשה לכור נוסף וזקוקה ליחסי ציבור להדגים את בטיחות הכורים.
לקימברלי מצטרפים הצלם ריצ'רד אדמס (מייקל דאגלס) והמקליט הקטור סאלאס (דניאל ואלדז). הם עומדים ביציע המבקרים וצופים על חדר הפיקוח על הכור ומצלמים את הצוות שבראשו המפקח ג'ק גודל (ג'ק למון). לפתע הם מרגישים זעזוע ורואים שאנשי הבקרה בראשות גודל מתרוצצים בחרדה ממקום למקום. מנהל יחסי הציבור מבקש מריצ'רד להפסיק לצלם אבל הוא ממשיך בחשאי. מסתבר שהייתה תקלה במערכת השסתומים, הטמפרטורה עלתה והשעונים זייפו. לבסוף מתגברים על התקלה אך מפסיקים זמנית את פעולת הכור.
קימברלי וריצ'רד מביאים את הקלטת לתחנת הטלוויזיה אבל המנהל החושש מתביעת דיבה אוסר את השידור ומחביא את הקלטת בכספת. צ'ארלס גונב את הקלטת ומראה אותה למומחה שאומר שהכור הוא בסכנה של "הסינדרום הסיני".
בינתיים מגלה גודל המודאג מהרעידות בכור כי תצלומי הרדיוגרפיה ממספר שנים של הריתוכים בכור הם זהים וכי בעצם לא בוצעו צילומים חדשים. הוא מראה את העדות למנהלים ומתריע כי הם יוצגו לוועדה. קימברלי וריצ'רד נמצאים במקום בו נערכת חקירה של ועדת הפיקוח הגרעיני האמורה לאשר בניית כור נוסף של אותה חברה, הם מתקשרים לגודל ומשכנעים אותו להעביר להם את הצילומים המזויפים של הכור. גודל מוסר את הצילומים להקטור אך בריוני החברה רודפים אחרי מכוניתו של הקטור וגורמים להתהפכותה ולפציעתו הקשה ומסלקים ממכוניתו את העדות המרשיעה.
גודל מחליט לנסוע להעיד במקום החקירה. הוא שם לב למכונית שעוקבת אחריו ומחליט במקום זה להגיע במהירות לכור בוונטאנה שם לא יוכלו רודפיו להיכנס.
גודל מכריח את העובדים באיומי אקדח לעזוב את חדר הבקרה ונועל אותו. הוא מעביר דרישה להנהלה להביא את קימברלי וצוותה למקום כדי שיוכל לדבר בשידור ישיר לטלוויזיה.
קימברלי מוכנסת לחדר הבקרה וגודל מתחיל בשידור לטלוויזיה אבל הוא נשמע מבולבל ומתקשה בדיבור. באותו זמן מוזעקים אנשי קומנדו לכור ועובדי הכור מצליחים לרתך את המנעול של הדלת. אנשי הקומנדו פורצים, פותחים באש והורגים את גודל.
הנהלת הכור מודיעה שגודל מעורער בנפשו ואין לשים לב לדבריו אולם קימברלי מודיעה שהוא היה אדם מצפוני ובריא בנפשו. היא מעלה לשידור את טד ספינלר (וילפורד ברימלי), עמיתו לעבודה של גודל, המעיד כי גודל היה אדם ישר ושפוי. באותו רגע נקטע השידור במכוון ועובר לפרסומות.
אליפות צרפת הפתוחה 2016
אליפות צרפת הפתוחה 2016 הייתה תחרות טניס שנערכה על מגרשי חימר באצטדיון רולאן גארוס בפריז. התחרויות התחילו ב-22 במאי והסתיימו ב-5 ביוני. זו הייתה האליפות ה-115 מאז ייסודה.
תחרות הגברים
מנצח תחרות 2015 סטאן ואוורינקה הודח בחצי הגמר. נובאק ג'וקוביץ' נפגש במשחק הגמר עם אנדי מארי  וניצח ב-4 מערכות.
תחרות הנשים
בתחרות הנשים השתתפו 128 טניסאיות שחולקו ל-8 בתים. כמו בתחרות הגברים, הטניסאיות החזקות זכו לדירוג:
במשחק הגמר מנצחת תחרות 2015 סרינה ויליאמס נפגשה עם גרביניה מוגורוסה  והפסידה בשתי מערכות.
תחרות זוגות גברים
בתחרות השתתפו 64 זוגות. להלן הזוגות החזקים שזכו בדירוג:
מזוג מנצחי תחרות 2015 איוואן דודיג ומרסלו מלו  הודחו בחצי הגמר. פליסיאנו לופס ומארק לופס נפגשו במשחק הגמר עם בוב בריאן ומייק בריאן  וניצחו ב-3 מערכות.
תחרות זוגות נשים
בתחרות השתתפו 64 זוגות. להלן הזוגות החזקים שזכו בדירוג:
מנצחות תחרות 2015 בת'אני מאטק ולוציה שפרובה  הודחו בסיבוב הראשון. במשחק הגמר קרולין גרסיה וכריסטינה מלדנוביץ' נפגשו עם יקטרינה מקארובה וילנה וסנינה  וניצחו ב-3 מערכות.
תחרות זוגות מעורבים
בתחרות השתתפו 32 זוגות. להלן הזוגות שזכו בדירוג:
מנצחי תחרות 2015 בת'אני מאטק ומייק בריאן לא השתתפו בתחרות. הזוג הלא מדורג מרטינה הינגיס ולאנדר פאיס  נפגשו במשחק הגמר סניה מירזה  ואיוואן דודיג  וניצחו ב-3 מערכות.
ישראל ברולאן גארוס
דודי סלע השתתף בתחרות הגברים. בסיבוב הראשון הוא הפסיד ב-3 מערכות לדסטין בראון מגרמניה. הוא השתתף גם בתחרות זוגות גברים לצד דניס מולצ'נוב אוקראינה והודח בסיבוב הראשון.
יונתן ארליך השתתף בתחרות זוגות גברים לצד קולין פלמינג מבריטניה. בסיבוב הראשון הם ניצחו בשתי מערכות זוג מצרפת. בסיבוב השני הם נפגשו עם הזוג שהיה מדורג מס' 14 בתחרות והפסידו בשתי מערכות.
קורט האמל
קורט האמל (באנגלית: Kurt Hummel) הוא דמות בדיונית בתוכנית הטלוויזיה האמריקאית "Glee". את דמותו משחק כריס קולפר. קורט הופיע לראשונה בפרק הפיילוט של התוכנית והוא אף אחד מחברי המקהלה "כיוונים חדשים" המקוריים. בנוסף, במהלך העונה הראשונה, קורט יוצא מהארון, וכתוצאה מכך הוא סובל מבריונות מתמשכת עד לעונה השלישית.
במהלך העונה השנייה, קורט פוגש את בליין אנדרסון מהמקהלה המקבילה, "הוורבלז". בליין הופך למורו הרוחני של קורט יחד הם נקראים קליין, ובצירוף תמיכת אוהדים לזוג הנקראים "קליינרים"- הובילו את המפיק, ראיין מרפי, לחבר ביניהם רומנטית. מערכת היחסים ביניהם התקבלה על ידי הביקורת, והשניים כונו "אחד הזוגות הטלוויזיוניים האהובים ביותר של המילניום" על ידי ג'רט ויסלמן, כתבת ה"ניו יורק פוסט".
במקור, קולפר נבחן לדמותו של ארטי אברמס (התלמיד הנכה), וביצע באודישן את השיר "mr. cellophane" מתוך המחזמר "שיקגו". ריאן מרפי כל כך התלהב מהאודישן של קולפר, שהוא יצר במיוחד בשבילו את דמותו של קורט האמל. על מנת לשמור על האיזון בין מספר התלמידים במקהלת "כיוונים חדשים", ריאן הוציא מהתוכנית דמות שנקראה "רג'יש". שמו של קורט נגזר מקורט פון טראמפ (דמות מצלילי המוסיקה), אותו קולפר שיחק כילד, ושם משפחתו, האמל, נגזר מסדרת פסלוני החרסינה הגרמניות "Hummel figurines".
עונה 1
בפרק הפיילוט, קורט נבחן באודישן למקהלת "כיוונים חדשים" ולבסוף הוא גם מתקבל. אף על פי שהוא מסתיר בהתחלה את עובדת היותו הומוסקסואל, החברים האחרים במקהלה מניחים שהוא כזה. לאחר שמרסדס מנסה להתחיל איתו, קורט מגלה לה שהוא הומוסקסואל, והשניים מפתחים חברות קרובה. לאחר מכן, קורט מצטרף לקבוצת הפוטבול בסיועו של פין הדסון (קורי מונטית') על מנת להרשים את אביו האלמן, ברט האמל (מייק אומאלי), ומסייע לקבוצה הכושלת לנצח במשחק הראשון שלה בבעיטת שובר שוויון. קורט חושף בסוף את ההומוסקסואליות שלו לאביו, שמגיב לא רק באהבה ובקבלה, אלא גם מפתיע את קורט ומספר לו שהיה מודע לכך. לאחר אירועים אלו, קורט עוזב את קבוצת הפוטבול כאשר המאמן קן טנקה (פטריק גלאגר) מאלץ את חברי "כיוונים חדשים" לבחור בין פוטבול לשירה.
בהמשך העונה, קורט מתחרה נגד רייצ'ל ברי (ליאה מישל) על הסולו "Defying Gravity" מהמחזמר "מרשעת". אך לאחר שברט מקבל שיחת טלפון הומופובית, קורט מפסיד בכוונה בתחרות כדי למנוע מאביו הטרדות נוספות. בפרק "הבלדה", קורט מתחבר עם חבר המקהלה והקוורטרבק, פין הדסון, ומפתח כלפיו רגשות רומנטיים. בידיעה שגם רייצ'ל נמשכת לפין, קורט מנסה לחבל בסיכויים שלה איתו. בפרק "כוחה של מדונה", קורט ומרסדס אינם מרוצים מהסולואים המעטים שלהם, הם הפך מצטרפים גם לקבוצת המעודדות של התיכון, ואף על פי שמרסדס עוזבת מיד, קורט נשאר בתחרות אליפות המעודדות הלאומית, ומבצע סולו מרכזי שמזכה אותם באליפות המעודדות הלאומית השישית ברציפות שלהם.
קורט מציג את אביו לאימו של פין, קרול, בתקווה שאם השניים יתחילו לצאת, זה יקרב אותו לפין. פין בתחילה מדוכא כשהוא מגלה שאימו נמצאת במערכת יחסים רצינית, אבל מתחיל להתקרב לברט, מה שמעורר את קנאתו של קורט, שמנסה למשוך בחזרה את תשומת לבו. ברט מזמין את קרול ופין לעבור לגור עמו ועם קורט. מודע למשיכה של קורט אליו, פין לא מרגיש בנוח עם שינה באותו החדר יחד עם קורט. העניינים מסלימים, כשלבסוף פין מאבד את עשתונותיו וקורא לריהוט החדש של קורט "מתרומם". ברט, שנכח בחדר, נוזף בו. בסוף העונה, כאשר שני בריונים מציקים לקורט, פין מגן עליו.
עונה 2
בשלב מוקדם של העונה, ברט עובר התקף לב, ונופל לתרדמת במשך מספר ימים, ואילו קורט מבוהל מהמחשבה שהוא עלול לאבד אותו. כאשר חברי "כיוונים חדשים" שרים שירים דתיים במטרה לנחם אותו, קורט, שאינו מאמין באלוהים, מרגיש מנוכר, ומתייחס כלפיהם בזלזול. ברט חוזר להכרה, וקורט מתחרט על התנהגותו כלפי חבריו. בפרק "דואט", תלמיד חדש בשם סאם אוונס, מצטרף ל"כיוונים חדשים", וקורט, שחושד שהוא הומו, מבקש ממנו לשיר איתו דואט. פין מנסה להניא את קורט מכך במחשבה שעל ידי כך, סאם יהפוך את עצמו למטרה. לאחר שברט מציין שייתכן שקורט מנצל את סאם, קורט מחליט לשיר דואט עם עצמו. עם אמפתיה יוצאת דופן, רייצ'ל מבחינה שקורט בודד ואומלל, ומבינה כמה קשה לו להיות התלמיד היחיד שמחוץ לארון בתיכון. היא מזכירה לקורט שחברי המקהלה מעריכים אותו מאוד ושהוא לא לבד, ומבקשת ממנו לשיר איתה דואט.
בפרק "אף פעם לא נושק", קורט הולך לרגל באקדמיית דלטון אחרי המקהלה שלהם, "הוורבלז", המתחרים החדשים של "כיוונים חדשים" ופוגש את בליין אנדרסון (דארן כריס), שמפלרטט איתו בזמן שהוא שר את "Teenage Dream". קורט מספר לבליין שהוא סובל מבריונות הומופובית כלפיו, ובליין משכנע אותו לעמוד על שלו. כאשר הבריון, דייב קארופסקי, מתעלל פעם נוספת בקורט בחדר ההלבשה, קורט מתעמת איתו, ודייב הנסער מנשק אותו, אך קורט דוחף אותו משם. קורט ובליין מנסים לדבר עם דייב על היותו הומו בארון, אך זה האחרון מכחיש את הנשיקה. הבריונות מעצימה, ודייב מאיים להרוג את קורט אם הנשיקה המשותפת תתגלה. לאחר שברט מגלה על האיום של דייב על קורט, הוא מושעה. ברט וקרול מתחתנים, אבל כאשר ההשעיה של דייב מבוטלת, ברט וקרול מחליטים להשתמש בכסף שהם חסכו לירח הדבש עבור שכר הלימוד להעברתו של קורט לאקדמיית דלטון, אשר אוכפת מדיניות של אפס סובלנות נגד בריונות.
אחרי שקורט חוזר לתיכון מקינלי, הוא מזמין את בליין להיות הדייט שלו בנשף (שנערך בשנת הלימודים הלפני אחרונה). שניהם נדהמים כאשר קורט זוכה בתואר "מלכת הנשף" בעקבות מספר רב של הצבעות חשאיות לבחירת מלך ומלכת הנשף. דייב קארופסקי, שזכה לתואר "מלך הנשף", עוזב כדי להימנע מלרקוד עם בחור בריקוד המסורתי בין מלך ומלכת הנשף, וקורט רוקד במקומו עם בליין. לאחר שקורט חוזר מהתחרות הארצית המתקיימת בניו יורק, הוא ובליין מכריזים על אהבתם האחד לשני.
עונה 3
בליין עובר לתיכון מקינלי, מה שמאפשר לזוג לבלות ביחד בשנתו האחרונה של קורט. קורט ורייצ'ל מחליטים שהם רוצים להירשם ל"ניאד"ה", אקדמיה לאומנויות הבמה, אבל מרגישים מאוימים כשהם פוגשים כמה מהמתחרים שלהם. מה שגורם להם להחליט שהתיק האישי שלהם צריך לכלול יותר הישגים: רייצ'ל מציעה למר שוסטר להעלות את המחזמר סיפור הפרברים ולקחת אותה לתפקיד הראשי, מריה, וקורט רץ לנשיאות הכיתה. בריטני מתנדבת להיות מנהלת הקמפיין שלו, והוא מסכים. אבל כשהוא מתנגד לכרזות שלה בטענה שהם מדגישים יותר מדי את המיניות שלו, היא מחליטה לרוץ לנשיאות הכיתה בעצמה. קורט מנסה להיבחן לתפקיד הראשי במחזמר, טוני, אבל ארטי לא משוכנע שהוא מספיק גברי כדי לשחק אותו, ונותנים את התפקיד לבליין במקומו, אף על פי שהוא לא מעוניין וקורט מקבל את תפקידו השולי של השוטר קרופקי. כאשר רייצ'ל מאמינה שהיא לא תתקבל כמריה, היא נבהלת ומחליטה לרוץ לנשיאות הכיתה וקורט מתקומם נגדה. בסופו של דבר, רייצ'ל מחליטה לפרוש ולתמוך בקורט, אך הוא בכל זאת מפסיד לבריטני.
מאוחר יותר, סבסטיאן סמית', הקפטן החדש של "הוורבלז" משכנע את קורט ובליין ללכת איתו ל"שערורייתי", בר של הומואים. כשהם עוזבים, בליין השיכור מנסה לשכנע את קורט לקיים איתו יחסי מין במכונית. קורט מסרב, והשניים רבים. לאחר ערב פתיחת סיפור הפרברים, הם מתנצלים אחד כלפי השני, ומחליטים ללכת לביתו של בליין, שם הם מקיימים יחסי מין בפעם הראשונה. כאשר "כיוונים חדשים" מתחרים עם "הוורבלז" באופן לא רשמי, סבסטיאן זורק כוס ברד שמכיל גושי מלח על קורט, אבל בליין מתערב והוא נפגע בעינו, אך מאוחר יותר מחלים. מאוחר יותר, קורט מצליח להגיע לגמר של "ניאד"ה", ביחד עם רייצ'ל.
עונה 4
קורט מצטרף לרייצ'ל בניו יורק לאחר שהוא מגלה שהיא לא מרוצה עם השותפה שלה ומעוניינת לחיות לבדה. בעידודם של בליין ואביו, הוא מחליט למכור את המכונית שלו ולטוס לניו יורק, שם הוא מוצא דירה נטושה לו ולרייצ'ל בבושוויק. קורט מתחיל להתמחות ב-"Vogue.com" ומתיידד עם העורכת שלו, איזבל רייט. קורט נהיה עסוק יותר ויותר בהתמחות שלו, מה שגורם לבליין לבגוד בו. בליין מגיע לניו יורק כדי לספר לקורט על מה שקרה, והם נפרדים, כשלאורך העונה, איזבל מעודדת אותו לנסות לסלוח לבליין. לאחר הפרידה, קורט נבחן פעם נוספת ל"ניאד"ה" עם השיר "Being Alive", כשהפעם הוא מתקבל.
ברט ובליין מבקרים את קורט בחג המולד. ברט מודיע לקורט שהוא חולה בסרטן הערמונית, ואילו בליין מנסה להתפייס עם קורט, מה שהופך את החג למעיק עבור קורט. לאחר מכן, קורט פוגש את אדם קרופורד, סטודנט שמתעניין בו. אחרי החתונה של מר שוסטר ואמה - בה אמה מקבלת רגליים קרות ובורחת, קורט ובליין שוכבים פעם נוספת, אך עדיין לא חוזרים להיות זוג. כאשר סנטנה עוברת לגור עם קורט ורייצ'ל, קורט מנסה למנוע מסנטנה מלספר לרייצ'ל את האמת על ברודי, שהוא ג'יגולו, אך נכשל. כשהוא עדיין עובד ב-"Vogue.com", קורט מופקד על ערב הבלט בניו יורק, ומזמין את רייצ'ל וסנטנה כדי לעזור, והוא ורייצ'ל מעלים חוויות. קורט מצליח לשחד את סנטנה שתבוא איתם לאירוע עם שמלת מעצבים. לאחר מכן, קורט חוזר ללימה בשביל לשמוע את תוצאות הטיפול בסרטן הערמונית של אביו, וכדי לתמוך ב"כיוונים חדשים" בתחרות הלאומית. לאחר הניצחון של "כיוונים חדשים" בתחרות הלאומית, הוא אחד מהמשתתפים בטקס החתונה הפרטי של מר שוסטר ואמה, כשהוא אינו מודע לכך שבליין מתכנן להציע לו נישואין.
עונה 5
בפרק הבכורה, "אהבה אהבה אהבה", קורט ובליין חוזרים להיות שוב בני זוג. הצופים מגלים שקורט מודע לכך שבליין מתכנן להציע לו נישואין באקדמיית דלטון, בו הם נפגשו לראשונה, ומרגיש מתוח בשל כך, אך לאחר שבליין מבצע את "All You Need Is Love" ומציע לו נישואין, הוא עונה תשובה חיובית. בחזרה בניו יורק, קורט מתחיל למלצר בדיינר בו רייצ'ל וסנטנה ממלצרות, ומחליט להקים להקה. בפרק "הקוורטרבק", קורט חוזר לליימה פעם נוספת כדי להשתתף באזכרה של פין הדסון, שם הוא מציין ש"למי אכפת איך הוא מת?! יותר חשוב שנזכור איך הוא חי!". מאוחר יותר, בליין וסאם מבקרים בניו יורק את השלישייה, שם קורט ובליין דנים על הקריירות העתידיות של בליין, והוא מעודד את בליין ללכת להיבחן ל"ניאד"ה". מאוחר יותר, קורט, רייצ'ל וסנטנה מקבלים הודעה ש"כיוונים חדשים" הפסידו בתחרות והם מתפרקים. לאחר סיום הלימודים, בליין עובר לגור עם קורט, רייצ'ל וסנטנה (שנמצאת בחופשה עם בריטני), אבל בסוף קורט מבין ששניהם זקוקים למרחב משלהם, אף על פי שהם עדיין ביחד. לאחר שרייצ'ל פורשת מ"ניאד"ה", קורט כועס עליה ומבחין בסכסוך שהתרחש על רקע הומופובי, בו כמה הומופובים הרביצו להומו ברחוב. קורט הנסער מתפרץ לסיטואציה, והאנשים מרביצים גם לו וקורט מגיע לבית חולים. בעקבות המקרה, ב"ניאד"ה" מתייחסים אליו כגיבור. בגלל הדבר הזה ובגלל עלייתו של בליין במשקל, בליין נהיה חסר ביטחון ב"ניאד"ה" מפני שהוא מרגיש שהוא כל הזמן נמצא תחת הצל של קורט, אבל קורט מבטיח לו שהוא יהיה בסדר. לאחר מכן, ג'ון דולוואי, מפיקה גדולה, שומעת את בליין שר ומביעה עניין בו. ג'ון מבטיחה לבליין שהיא תעשה אותו לכוכב, אבל גם מייעצת לו לעזוב את קורט. ג'ון מארגנת מופע ראווה ללילה אחד כדי לקדם אותו ובליין מבקש ממנה לתת לקורט לשיר במופע, אבל היא לא מסכימה. בליין מרחם על קורט, משקר לו ואומר לו שג'ון הסכימה לתת לו לשיר דואט איתו במופע הראווה. לבסוף, קורט מגלה את האמת וכועס על בליין מפני ששיקר לו, אבל מאוחר יותר הם מתפייסים והוא בא לראות אותו במופע הראווה. בליין מזמין את קורט לשיר איתו דואט למורת רוחה של ג'ון. אבל לאור התשואות מהקהל, ג'ון מתרשמת מהדואט ומשבחת אותם. בסוף העונה, בליין חוזר לגור פעם נוספת עם קורט.
עונה 6
בתחילת העונה, קורט חוזר לליימה, כדי לבקש סליחה מבליין לאחר שנפרדו, אך הוא מגלה שבליין כבר "המשיך הלאה" והוא בזוגיות כעת עם דייב קארופסקי, אויבו לשעבר. בפרק החמישי, "מטען הכאב - חלק 2", סו מתוודה שהיא רוצה נואשות שקורט ובליין יחזרו להיות זוג, מפני שהיא מעריצה אותם כך. כדי שזה יקרה, היא נועלת את שניהם במעלית ומסרבת לתת להם לעזוב עד שהם יתנשקו. קורט ובליין מתנשקים נשיקה לוהטת, אך עדיין לא חוזרים להיות יחד. בפרק השביעי "מעבר", קורט שר את הדואט, "Somebody Loves You", עם בליין. אחרי הדואט, יש לקורט ובליין שיחה קצרה ובליין מנשק את קורט, ומיד לאחר מכן עוזב. קורט מתחיל זוגיות עם וולטר, מבוגר בן 50; כשבליין מנסה לחזור אליו כשהוא מבין שהוא עדיין מאוהב בו. בפרק השמיני, "החתונה", קורט אומר לוולטר שהוא הולך לחתונה של בריטני וסנטנה יחד עם בליין, ווולטר מעודד אותו לחזור לבליין. קורט רץ לביתו של בליין, שם השניים מתנשקים וחוזרים להיות זוג. בחתונה, בריטני מתעקשת שקורט ובליין יתחתנו לצידה ולצד סנטנה, וקורט ובליין מסכימים ומתחתנים לצידן של בריטני וסנטנה. בסיום הסדרה, שניהם חוזרים לניו יורק. בשנת 2020, בליין וקורט הם זוג מפורסם והם הולכים לבתי ספר לתת נאומים על שוויון. מאוחר יותר באותו היום, הם מתקבצים מסביב עם חבריהם הישנים וצופים ברייצ'ל מקבלת את פרס הטוני בטלוויזיה בשידור החי. הצופים מגלים שרייצ'ל היא בהריון פונדקאי עם התינוק של בליין וקורט, שמרומז על ידי הדמויות שסביר להניח שזו תינוקת.
יחסי מונגוליה–צ'ילה
יחסי מונגוליה–צ'ילה הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין מדינת מונגוליה לבין הרפובליקה של צ'ילה.
היסטוריה
היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין מדינת מונגוליה לבין הרפובליקה של צ'ילה הם יחסים דיפלומטיים שקטים - הם אינם מתוחים ומתקיימים במסגרתם שיתופי פעולה אחדים בלבד במסגרת ארגונים מולטילטרליים בהן חברות המדינות כגון האומות המאוחדות. היחסים הדיפלומטיים שבין מונגוליה לצ'ילה כוננו באופן רשמי ב-1 ביוני 1971. היחסים בין המדינות הושעו ב-1973 אך חודשו בשנת 1990.
אזרחי צ'ילה שרוצים להיכנס, לבקר ולשהות במונגוליה אינם נדרשים להנפיק אשרת כניסה על מנת לעשות כן למשך תשעים ימים. גם אזרחי מונגוליה שרוצים להיכנס, לבקר ולשהות בצ'ילה אינם נדרשים להנפיק אשרת כניסה על מנת לעשות כן למשך תשעים ימים.
דיסקוגרפיה של נתי לוי
נתי לוי הוא זמר-יוצר, פזמונאי, ומלחין ישראלי בתחום מוזיקה מזרחית ומוזיקה ים תיכונית. נחשב לאחד ממובילי המוזיקה המזרחית בשנות ה-80 ושנות ה-90 בישראל.
אלבומים ורשימות השמעה
אלבומי אוסף:
שלום נערתי
אלבום הבכורה של נתי לוי. האלבום שאורכו 60:00 נפתח בשיר "סוכר", שהפך ללהיט. עוד בלטו באלבום: "נטלי", "אישה", "פרא אדם", "רקדו אחי", ו"בני" עיבודי האלבום נחלקו בין יגאל חרד לבין משה בן מוש, כששיר הנושא עובד במשותף על ידי משה בן מוש ואריה ברקוביץ'. ציון שרעבי, שלקח תחת ידיו את ניהולו של נתי לוי, גם חיבר את מרבית שירי האלבום.
אש
האלבום הופץ בחברה עצמאית קטנה בשם "ליפז". כל מילות עשרת השירים באלבום נכתבו על ידי שרעבי עצמו, כשהפעם העיבודים נחלקו בין יגאל חרד לבין אריה ברקוביץ'. שיר הנושא של האלבום הפך ללהיט הגדול ביותר מתוכו, וזכה בפסטיבל הזמר המזרחי "דרור", שנערך באותה שנה.
שיר הנושא של האלבום הפך ללהיט הגדול ביותר מתוכו, וזכה בפסטיבל הזמר המזרחי "דרור", שנערך באותה שנה.
השירים הוקלטו באולפני "קיסר" ובאולפני "הרולד".
מעבדים:
נגנים:
נשיקות
שיר הנושא: "נשיקות" הפך ללהיט הגדול מתוכו. האלבום הופק על ידי חברת "האומנים בידור לכל" בבעלותה של שושנה ברסקי.
ניהול מוזיקלי: ציון שרעבי
הוקלט באולפני "סיגמא"
השתתפו בהקלטות:
אדמה חרוכה
שירי האלבום עובדו על ידי מספר רב של מוזיקאים, בהם: יגאל חרד, אריה ברקוביץ', יאיר שדה, ננסי ברנדס, ורוני וייס.
הוקלט באולפני "קיסר", "קולינור", "ויליג", ו"בן-צור"
בין נגני האלבום:
רוח סתיו
העיבודים של השירים נחלקו בין המוזיקאים נחום עושרי ואריה ברקוביץ. האלבום כלל חידושים לשיריו הקודמים "סוכר", "נטלי", ו"פרא אדם". הסגנונות באלבום נעים בין חפלה מזרחית, שירים עם אלמנטים טורקיים וספרדיים, ואפילו בלדות רוק.
לגרסת הדיסק של האלבום שיצאה בשנת 1993 נוספו 3 מחרוזות להיטים מאלבומיו הקודמים.
הוקלט באולפני "בן-צור".
משתתפים בהקלטות:
השמיים הם הגבול
שיר הנושא עובד על ידי אושר כהן, כאשר עיבודי שאר השירים נחלקו בין נחום עושרי לבין אריה ברקוביץ'.
האלבום זכה להצלחה נאה הן בהשמעות רדיופוניות והן במכירות.
הוקלט באולפני "בן-צור".
השתתפו בין היתר בהקלטות האלבום:
מזמין אותך לרקוד
מזמין אותך לרקוד הוא אלבום אוסף. אלבום זה הכיל אוסף של להיטים של לוי מאלבומיו הקודמים. האוסף כולל את כל שירי האלבום "אש", 2 שירים מהאלבום "אדמה חרוכה", את "עמק הפרחים" מתוך האלבום "רוח סתיו", השיר "בודד ברוח" שנכתב על ידי יורם הראל חיימוב והולחן על ידי אורי חיימוב, שהוקלט במקור לאלבום "השמים הם הגבול" וכן את נעימת השיר "הדלתות".
האור קרוב
האלבום ראה אור בספטמבר 1996, הופק והופץ בחברת "הליקון" - אחת מ-3 חברות התקליטים הגדולות והממוסדות באותה תקופה.
באלבום הזה נחשף כישרונו של לוי ככותב וכמלחין, כאשר הוא יוצר את מרבית שירי האלבום. כל שירי האלבום עובדו על ידי המוזיקאי צור בן זאב.
האלבום כלל את השירים הקצביים: האור קרוב", "סטאלה" ו"באתי עם הליל", הבלדות: "עוד יום", "עכשיו את אינך", ו"מנגינה נגמרת" וכן שירי המסורת: "לילה בתימן", "שבת היום" ו"אנא סלח" שסימלו את התקרבותו של הזמר אל חיק הדת.
משתתפים:
למענך
משתתפים באלבום:
חובק 13 שנות זמר
האלבום ציין 13 שנה לקריירה של לוי, והכיל מחרוזות שירים מאלבומיו הקודמים שלו. וכן חידושים שלו לשירים של אחרים. האלבום כלל גם שיר מקורי אחד - "העיניים של המדינה" שכתב והלחין נתי בעצמו ועסק בהתנגדות לנסיגה מרמת הגולן. בין השירים שחידש: "בואי נערה" של ג'קי מקייטן, "מטדור", "סמדר" של חיים משה ו"ילדתי" של זוהר ארגוב ו"כשאת עצובה" של עמיר בניון.
הוקלט באולפני "מולטי סאונד" כפר סירקין, מלבד "העיניים של המדינה" שהוקלט באולפן של קובי אחרק
משתתפים בהקלטות:
חסד נעוריי
באלבום הזה בחר לוי בשני מעבדים: דני טלבי ורמי רבה – כוחות חדשים ועולים בתחום העיבוד וההפקה המוזיקלית. השיר "אהוב ליבי" נכתב לזכרו של האח יגאל. באלבום נכללו גם הדואטים: "ילדה רעה", ו"אוהב אבל מציאותי" בהם שיתף לוי פעולה עם הזמר פיני חדד.
האלבום הופק והופץ על ידי חברת התקליטים של אבי גואטה.
משתתפים באלבום:
הוקלט באולפני "מיתר"
אהבה של פעם בחיים
רוב האלבום הכיל רובו כולו דואטים ושיתופי פעולה של לוי עם זמרים אחרים מהז'אנר הים תיכוני והמזרחי. באלבום זה היו רק שני שירי סולו של לוי "אהבה של פעם בחיים" שיר הנושא ו"הגורל שהפריד בינינו". את שאר השירים הוא ביצע עם זמרים כמו ישי לוי, פיני חדד, לידור יוספי, חיים ישראל, ציון גולן ועוד.
משתתפים:
נוסע
האלבום מציין 25 שנה שנות קריירה של לוי. בין השירים באלבום חידוש לשירו של עוזי חיטמן את השיר "רציתי שתדע". לוי חידש גם את השיר "ללכת שבי אחריך" ושיתף פעולה עם עזרי קרואני ויקיר ונה. לפני צאת האלבום קדמו לו הלהיטים: "אישה של החיים", "כל מילה", "את ואני", "דוגרי", "פסגת החיים" ו"מזל טוב".
קרדיטים:
האורות באומן
האורות באומן הוא אלבומו ה-12 מיני אלבום אשר יצא לאור בשנת 2008.
האלבום מכיל 6 שירים העוסקים באמונה וקדושה.
אלבום זה מכיל שירים המופיעים גם באלבום "נתי לוי וחברים שרים לרבנו".
הריגת אליעזר שלזינגר
הריגת אליעזר שלזינגר התרחשה ב-2 ביוני 1988 בגן סאקר לאחר שפרוצה ערבייה פתחה בירי לעבר אליעזר שלזינגר שמת לאחר מספר שעות.
הפיגוע
בליל שישי 2 ביוני 1988 אליעזר שלזינגר (בנו של הרב משה יהודה שלזינגר) וחברו מישיבת מעלות התורה יצאו לחזור על תלמודם תוך סיבוב בגן סאקר, לפתע פנתה אליהם יצאנית ערבייה בשם נעמה ג'אבר וסיפרה להם שהיא רוצה להתאבד והם ניסו להניא אותה, בתגובה היא ירתה בשלזינגר חמישה כדורים והרגה אותו, ופצעה את חברו. לאחר מכן היא יצאה לרחוב וניסתה לעצור טרמפ, חנן ליברטי עצר לה והסגיר אותה למשטרה.
במשפטה סיפרה שביצעה את הפיגוע ממניע לאומני, אך היא לא הבינה שהיא הורגת, בית המשפט הרשיעה אותה בהריגה וגזר עליה שבע שנות מאסר. לאחר ערעור של המדינה הוגדל עונשה ל-12 שנות מאסר. לאחר שמונה שנים ג'אבר שוחררה מהכלא.
במשפט הועלתה השערה שהיא ביצעה את הפיגוע בצל דחייה של ארוסה שטען שהיא קרובה מדי ליהודים, והיא הרגה יהודי כדי לשכנע את משפחתו.
אמה של ג'אבר התנערה מבתה ואמרה ש"בשבילי בתי מתה".
מספר חודשים לאחר הפיגוע יצא לאור ספר זיכרון בשם "אש תמיד", בספר הובאו חידושי תורה מהנרצח, ממשפחתו (הרבנים: יחיאל מיכל שלזינגר, אליקים גצל שלזינגר ועוד) וכתבי יד מראשונים ואחרונים.
שלזינגר נקבר בהר הזיתים, הונצח גם באנדרטה בהר הרצל.
עמיחי שפיגלר
עמיחי שפיגלר (נולד ב-26 בספטמבר 1971 בנתניה) הוא שדר כדורגל, מנחה מהדורת הערב של חדשות הספורט בערוץ הספורט, שדרן משחקי ליגת העל בערוץ הספורט (לצד הפרשן עמרי אפק), ושדרן משחקי נבחרת ישראל בליגת האומות של אופ"א בערוץ הספורט (לצד הפרשן עמרי אפק).
עמיחי הוא בנו של כדורגלן העבר מרדכי שפיגלר.
החל את דרכו המקצועית בערוץ הספורט ב-1998. ב-1 בספטמבר 2014 מונה לשדר הכדורגל הבכיר של הערוץ הראשון במסגרתו הוביל מדי שבוע את המשחק המרכזי בליגת העל. כמו כן, שידר עד יוני 2017 את משחקי נבחרת ישראל. בנוסף לאלה משמש כשדר ליגת העל הצרפתית בכדורגל בערוץ הספורט וכן כשדרן בליגת האלופות וכמנחה מחליף בתוכנית יציע העיתונות. שפיגלר היה שליח ערוץ הספורט באולימפיאדת ריו (2016) ובאולימפיאדת טוקיו (2020).
שפיגלר משדר את משחקי נבחרת ישראל בקמפיין שלה בליגת האומות 2022/2023 של אופ"א בערוץ הספורט, לצד הפרשן וכדורגלן העבר עמרי אפק. שניהם משדרים גם את משחקי הידידות של הנבחרת בערוץ הספורט.
קייסי קטנזארו
קייסי אסתר קטנזארו (באנגלית: Kacy Esther Catanzaro; נולדה ב-14 בינואר 1990) הידועה יותר בשם הבמה שלה, קטאנה צ'אנס היא מתאבקת ומתעמלת אמריקאית, המופיעה בארגון ההיאבקות WWE, בתוכנית NXT. כמו כן, היא השתתפה בתוכנית הספורט אמריקן נינג'ה ווריור.
ביוגרפיה
קייסי קטנזארו נולד ב-14 בינואר 1990 בגלן רידג', ניו ג'רזי. היא ממוצא איטלקי. היא החלה להתאמן בהתעמלות מאז שהייתה בת 5. היא למדה חינוך ילדות התחלתי באוניברסיטת טאוסון בין השנים 2009 ל-2012 במסגרת מלגת אתלטים.
אלף: סדרת האנימציה
אלף: סדרת האנימציה (באנגלית: ALF: The Animated Series, ידוע גם בשם ALF on Melmac) היא סדרת טלוויזיה מונפשת בת 30 דקות של שבת בבוקר ששודרה ברשת NBC במשך 26 פרקים מ-26 בספטמבר 1987 ועד 7 בינואר 1989.
זהו פריקוול וספין-אוף מונפש של סדרת הפריים טיים "אלף", ששודרה גם ב-NBC מ-1986 עד 1990. פול פוסקו, היוצר ובובנאי של ALF בסדרת הלייב-אקשן, היה חבר השחקנים היחיד שחזר על תפקידו בדיבוב; אף אחת מהדמויות האנושיות מהפריים טיים "אלף" לא הופיעה בסדרת האנימציה, בשל הנחת התוכניות שסובבה סביב דמותו של אלף (גורדון שומאווי) הנוסע למקומות שונים בעולם הבית שלו, מלמק. אגדות אלף היה ספין-אוף מהסדרה שרצה גם ב-NBC בשבתות מספטמבר 1988 עד דצמבר 1989. שתי סדרות האנימציה של אלף רצו במקביל במהלך עונת 1988–1989 בתור ALF & ALF Tales Hour.
בישראל, הסדרה שודרה בדיבוב המקורי בערוץ 2 ובערוץ הילדים.
פורמט
הסדרה היא פריקוול לסיטקום לייב-אקשן "אלף", המתאר את חייו של אלף בחזרה על כוכב הבית שלו מלמק לפני שהוא התפוצץ. מכיוון ששם הדמות המקורית "אלף" היה ראשי תיבות של Alien Life Form ("יצור חייזרי"), הוא אף פעם לא בשימוש בסדרת האנימציה למעט הכותרת שלה. הדמות הראשית היא גורדון שומווי שבדרך כלל מכונה "גורדון". בכל פרק מופיעה הבובה אלף מהסיטקום בהקדמה ובסיומו של הפרק, משוחחת עם צופי הטלוויזיה במוסך של משפחת טאנר; או להגדיר את הפרק כאילו כותב את זיכרונותיו "זכרונות מלמק" ומגיב עליו לאחר מכן, קורא דואר מעריצים או מתאר איך נראו חייו במלמק. המראה הוויזואלי של הסדרה נוצר על ידי מעצב הדמויות הראשי פיל בארלו.
לפורמט של הסדרה יש את ההגדרה הסטנדרטית של קומדיית מצבים או סיטקום, כמו הנחת היסוד שלו, בסגנון "משפחת קדמוני" או "משפחת סילוני". חלק גדול מההומור נובע מהדמויות שלוקחות חלק בפעילויות יומיומיות רגילות המתרחשות בסביבה זרה וסוריאליסטית.
דמותו המונפשת של גורדון/אלף מסדרה זו הופיע בתור אחת הדמויות המצוירות בסרט "כוכבי האנימציה נחלצים לעזרה".
פרקים
כל פרק מסומן על ידי אלף שמדבר על ספרו הקרוב, "זכרונות ממלמק", על חייו על כוכב מלמק במהלך השנה הראשונה שלו ב-Orbit Guard.
הרג עודף
הרג עודף המכונה גם תסמונת הלול (באנגלית: Surplus killing) היא סוג של התנהגות אכילה בעולם החי בה טורף צד נטרפים בכמות העולה בהרבה על צרכיו המיידיים.
המונח הוגדר בידי החוקר ההולנדי הנס קרוק (Hans Kruuk), שצפה בהתנהגות של צבועים מנומרים באפריקה ושל שועלים אדומים באנגליה.
היקף
התנהגות זו נצפתה במספר טורפים ביניהם: מיני זואופלנקטון, שפיריות, נימפות חרקים, עכבישים ואקריות אך היא ידועה יותר אצל חולייתנים טורפים כמו סמורים, דלקים, חורפנים, גירית דבש, שועלים, זאבים, קויוטים, תנים, צבוע מנומר, חתוליים שונים כמו אריות, נמרים, יגוארים, פומות, שונרים, ראקונים, דובים חומים, שחורים ולבנים, קטלנים וכן אצל חיות בית כמו חתולים וכלבים.
התנהגות כזאת נצפית הן בטבע והן בשבי. למשל חוקרים מהטריטוריות הצפון-מערביות מצאו בשטח של מעל 3 קמ"ר, 34 נבלות של עופרי אייל צפון שנהרגו בידי זאבים, אך רק בחלקם נראו סימני אכילה. צבועים מנומרים נצפו צדים מעל 82 צבאי תומסון אך אכלו רק 27 מהם, כ-16% מההרוגים. באוסטרליה שועל, שהוא מין פולש בה, נצפה הורג מעל 54 פינגווינים אך לא אכל דבר. אצל כלבי וחתולי בית שהתפראו המצב קיצוני עוד יותר, מאחר שיצר הציד שלהם גורר אותם לצוד חיות אחרות, אף שבמקרים רבים הם מוזנים לשובע מהאדם, כך שהחיות המתות לא נאכלות. גם חיות בר המוצאות חיות משק כמו כבשים, עזים או פרות או חזירים יכולות להרוג פרטים רבים ולאכול פחות מהכמות הרגילה. שועלים נתקפים בהתנהגות זו כשהם פורצים ללולים והורגים את כל התרנגולים.
סיבות אפשריות
הסיבה להתנהגות זו לא ברורה לחלוטין, אך היא בחלקה מונעת מהצורך של מספר חיות לאגור מזון לחורף. כך חמוס גמדי הורג נברנים רבים במשך הסתיו וקובר אותם במאורה, בה הוא אוכל את נבלתם בחורף, בו קשה למצוא מזון. התנהגות דומה חלה אצל שועל השלג הטורף מכרסמים ואלקות צעירות רבות וקובר אותם באדמה לזמני החורף הקפוא והקשה. זאבים בפארק הלאומי דנאלי נצפו טורפים 17 פרטי איילי צפון שמהם אכלו מעט ואת היתר קברו באדמה והוציאו אותם לאחר שבוע, אז הם אכלו את מרבית ההרוגים.
הסבר אפשרי נוסף הוא יצר ציד אינסטינקטיבי, המעורר את תגובות ההרג של הטורף. הדבר מסביר הרבה מההרג של חתולי בית.
חיות כמו הקטלנים עסוקים בללמד את צאצאיהם בדרכי ציד של גורי אריות ים, גם אם הם לא אוכלים אותם בסוף ובמקרים רבים הגורים מתים מהתהליך, בו הם נחבטים בידי זנב הקטלנים או גולגולתם הקשה.
מיכאיל בורודין
קורות חיים
בורודין נולד כמיכאל גרוזנברג בעיירה ינוביצ'י (אז בתחומי האימפריה הרוסית, כיום בבלארוס). בשנת 1903 הצטרף בורודין למפלגה הבולשביקית של רוסיה, לאחר שנה נסע לשווייץ ושם חבר ללנין בפעילות מהפכנית. לאחר מהפכת אוקטובר שב לרוסיה ועבד בוועדה העממית לענייני חוץ, גם בארצות הברית, מקסיקו ובריטניה. בשנת 1919 השתתף בישיבה הכללית הראשונה של הקומינטרן.
שימש כנציג הקומינטרן בסין וכן כנציג ברית המועצות בעיר גואנגג'ואו בין השנים 1923-1927. כמו כן בתקופת שהותו בסין היה בורודין ליועצו הפוליטי של סון יאט-סן. בנוסף, בין השנים 1923-1927 סייע בורודין למפלגה הקומוניסטית והלאומית ליצור חזית מאבק משותפת להתמודדות מול המנהיגים המקומיים שהשתלטו על חלקים מסין.
טבח צ'יאנג קאי שק בכוחות הקומוניסטים באפריל 1927 סימל את סיום שיתוף הפעולה בין המפלגה הלאומית לקומוניסטית בסין, לפיכך שב בורודין חזרה לברית המועצות ביולי 1947.
לאחר החזרה לברית המועצות עבד בורודין כעורך במהדורה האנגלית של "חדשות מוסקבה". בשנת 1949 נעצר באשמת התנגדות למשטר כחלק מהמאבק נגד קוסמופוליטיות. בורודין נפטר בהיותו בכלא ב-1951.