cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
איוונדר הוליפילד
ימיו כחובבן
הוליפילד נולד במדינת אלבמה בשנת 1962 ובשנת 1964 עקרו הוריו לאטלנטה בג'ורג'יה. הוא החל מתאגרף בגיל 12 וכבר בגיל זה זכה בטורניר איגרוף לילדים. בגיל 13 הוא עמד במבחנים לתחרות אולימפיאדת הנוער. בגיל 15 הוכתר כאלוף דרום-מזרח ארצות הברית ובפרס המתאגרף המצטיין. בגיל 20 ייצג הוליפילד את ארצות הברית במשחקי פאן אמריקה לשנת 1983 שנערכו בקראקס, ונצואלה, שם זכה במדליית כסף לאחר שנוצח בגמר על ידי אלוף העולם לחובבים הקובני פבלו רומרו.
בשנת 1984 זכה באליפות "כפפות הזהב" של ארצות הברית, שהיא אליפות המדינה באגרוף לחובבים. באותה שנה זכה אף במדליית ארד באולימפיאדת לוס אנג'לס, לאחר שהפסיד בחצי הגמר בקרב מעורר מחלוקת למתאגרף קווין בארי מניו זילנד. לאחר הקרב התנצל שופט הקרב על קריאתו למתאגרפים להפסיק ללחום. הוליפילד, אשר לא שמע את הקריאה, שלח אגרוף אשר הפיל את יריבו לקרשים. לאחר שהמתאגרף הניו זילנדי לא היה יכול להתאושש ולחזור לקרב, נפסל הוליפילד והניצחון הוענק ליריבו. הוליפילד קיבל את מדליית הארד כאשר פניו שטופי דמעות.
משקל חצי-כבד
הוליפילד החל את קריירת האגרוף המקצועי במשקל חצי-כבד בקרב בן שישה סיבובים בו ניצח, במדיסון סקוור גארדן, ב-15 בנובמבר 1984. ב-20 בינואר 1985 הוא ניצח בקרב נוסף בן שישה סיבובים, שנערך באטלנטיק סיטי נגד אריק וינברש. ב-13 במרץ אותה שנה ניצח בנוקאאוט בסיבוב הראשון את פרדי בראון, בקרב שנערך בנופולק, וירג'יניה. ב-20 באפריל ניצח בנוקאאוט בסיבוב השני את מרק ריברה בקרב שנערך בקורפוס כריסטי שבטקסס.
משקל Cruiserweight
הוליפילד עבר להתאגרף במשקל Cruiserweight (עד 190 ליבראות, כ-86 ק"ג) לקראת קרב שנערך ב-20 ביולי 1985 נגד טיירון בוז, בווירג'יניה. הוליפילד ניצח קרב זה בנקודות, בשמונה סיבובים. הוליפילד קיים שלושה קרבות נוספים בשנת 1985 ובכולם ניצח בנוקאאוט.
את שנת 1986 פתח בניצחון בנוקאאוט על מי שהתחרה בעברו על הכתר העולמי, קיסנדה מוטי ולאחר מכן ניצח בשני קרבות נוספים בטרם ניתנה לו ההזדמנות להילחם על תואר אלוף העולם של התאחדות האיגרוף העולמית (אנגלית: World Boxing Association, ראשי תיבות WBA) במשקל cruiserweight נגד אלוף העולם דוויט מוחמד קאווי. קרב זה הוכתר על ידי ירחון האיגרוף "רינג" כקרב הטוב ביותר בשנות ה-80 במשקל Cruiserweight. הוליפילד ניצח בקרב בנקודות, בהחלטת רוב השופטים, ב-15 סיבובים. כאלוף עולם נסע לפריז שם ניצח בנוקאאוט את מייק ברות'רס, ב-3 סיבובים.
בשנת 1987 הוא הגן על תוארו נגד האלוף האולימפי לשעבר הנרי טילמן, אשר בעברו ניצח את מייק טייסון פעמיים בקרבות חובבים. לאחר שהגן על תוארו הוא ניצח אף באליפות העולם של פדרציית האיגרוף הבינלאומית (אנגלית: Internation Boxing Federation, ראשי תיבות IBF) כאשר ניצח את ריקי פרקי בנוקאאוט ב-3 סיבובים. בשני קרבות נוספים שערך בשנת 1987 הוא הגן על תאריו.
בשנת 1988 הפך הוליפילד לראשונה בהיסטוריה לאלוף העולם באיגרוף במשקל Cruiserweight בכל ארגוני האיגרוף המקצועי המוכרים, זאת לאחר שניצח בנוקאאוט את אלוף מועצת האיגרוף העולמית (אנגלית: World Boxing Council, ראשי תיבות WBC) קרלוס דה לאון בקרב בן 8 סיבובים שנערך בלאס וגאס.
משקל כבד
לאחר שאיחד את תוארי אלוף העולם במשקל Cruiserweight הכריז הוליפילד כי יעלה במשקל וינסה להתחרות על תואר אלוף העולם במשקל כבד, בו החזיק מייק טייסון. הקרב הראשון במשקל כבד בו התחרה נערך ב-16 ביולי 1988 בו ניצח בנוקאאוט בסיבוב החמישי את ג'יימס "המהיר" טיליס, בלייק טהו שבנבדה. הוליפילד ניצח באותה שנה אף את אלוף העולם לשעבר במשקל כבד פינקלון תומאס, זאת בנוקאאוט בסיבוב השביעי.
בשנת 1989 התאגרף נגד אלוף העולם לשעבר במשקל כבד מייקל דוקס. אף קרב זה נבחר לאחד הקרבות הטובים ביותר של שנות ה-80 (במשקל כבד), על ידי המגזין "רינג". הוליפילד ניצח בקרב בנוקאאוט בסיבוב ה-10. הוא נלחם אותה שנה בשני קרבות נוספים, באחד מהם ניצח את אלוף ברזיל.
בשנת 1990 לאחר שניצח בקרב אחד, הוא היה למועמד הראשון לקרב על כתר אלוף העולם.
שנותיו כאלוף עולם במשקל כבד
ב-11 בפברואר 1990 הוכה עולם האיגרוף בתדהמה כאשר ג'יימס "באסטר" דוגלאס, מתאגרף אלמוני יחסית עד לאותה עת, ניצח בקרב אליפות שנערך בטוקיו את אלוף העולם במשקל כבד מייק טייסון והדיחו מן הכתר. להוליפילד הובטח קרב אליפות עוד בטרם נערך העימות בין טייסון לדוגלאס, כל זאת מתוך הנחה כי טייסון יגבר בקלות על דוגלאס. במקום טייסון, פגש הוליפילד בקרב האליפות את דוגלאס, אשר הופיע לקרב לאחר שהעלה באופן ניכר במשקלו ולא היה בכושר גופני מתאים. בסיבוב ה-3 נפל דוגלאס לקרשים לאחר אגרוף ימני של הוליפילד והתעלף. הוליפילד הוכתר לאלוף העולם החדש במשקל כבד של כל ארגוני האיגרוף המקצועי, והראשון לזכות בתואר זה שהחל את דרכו במשקל חצי כבד.
להוליפילד נקבע קרב נוסף על התואר, נגד מייק טייסון, לחודש נובמבר 1991. אולם, טייסון ביקש תחילה לדחות את הקרב בטענה כי נפצע באימונים ומאוחר יותר הורשע באונס ונכלא ולכן הקרב הראשון בין הוליפילד לטייסון נערך רק בשנת 1996 (קרב בו ניצח הוליפילד בנוקאאוט בסיבוב ה-11). הוליפילד הצליח להגן על תוארו משך למעלה משנתיים, במספר קרבות, ביניהם מול אלוף העולם לשעבר, לארי הולמס.
בחודש נובמבר 1992 נפגש לקרב על התואר, בן 12 סיבובים, עם רידיק בואו. אף שהוביל בבטחה לאורך 5 הסיבובים הראשונים, הוליפילד נוצח בתום 12 הסיבובים בנקודות והפסיד את התואר. ב-6 בנובמבר 1993 נפגש עם בואו פעם נוספת. בסיבוב ה-7 בקרב זה אירע אחד הרגעים המוזרים יותר בהיסטוריית האיגרוף המקצועי, כאשר צנחן הופיע מאי-שם בשמיים וכמעט צנח לתוך הזירה בעיצומו של הקרב, לולא נתפס מצנחו בכלונסאות הפנסים. הצנחן נגרר אל הקהל, הוכה נמרצות בידי אנשי צוותו של בואו והקרב (בו הוביל בואו בבטחה) הופסק ל-20 דקות. לאחר ההפסקה נטל הוליפילד את היוזמה וניצח בנקודות ב-12 סיבובים. אותה שנה בחרה בו תוכנית הספורט של רשת הטלוויזיה ABC כאתלט השנה לשנת 1993.
הפסד תואר אלוף העולם
בחודש אפריל 1994 ניסה הוליפילד להגן על תוארו בקרב נגד מייקל מור, אשר ביקש להיות למתאגרף הראשון בעל עמידת מוצא שמאלית (Southpaw) המוכתר לתואר אלוף העולם במשקל כבד. אף שהפיל את מור לקרשים בסיבוב השני, הוליפילד נקע את כתפו והפסיד בקרב בנקודות לאחר 12 סיבובים. כאשר אושפז לאחר הקרב לצורך הטיפול בכתף, התגלה כי קיים ליקוי בליבו והוא נאלץ להכריז על פרישה מאיגרוף מקצועי. זמן קצר אחר כך הפך הוליפילד למאמינו של המטיף הנוצרי יליד ישראל, בני הין, ובאסיפה של הין בפילדלפיה, זה הודיע לו כי ליבו החלים. בתגובה תרם לו הוליפילד 265,000 דולר. הוליפילד התייצב לבדיקה רפואית נוספת באיגוד האיגרוף ונמצא כשיר להתאגרף.
הוליפילד חזר להתאגרף ונפגש לקרב נוסף עם רידיק בואו, בו הפסיד בנוקאאוט בסיבוב ה-8. מאוחר יותר טען הוליפילד כי נדבק בצהבת נגיפית לפני הקרב ולכן היה חלש.
קרבותיו עם מייק טייסון
בשנת 1996 נערך העימות הראשון בין הוליפילד לטייסון. טייסון חזר וזכה בתוארי אלוף העולם במשקל כבד של ה-WBA וה-WBC. הוא הוכרז כמוותר על תואר ה-WBC לאחר שסירב להתייצב לקרב הגנה על התואר וב-9 בנובמבר 1996 והעדיף להתייצב לקרב הגנה על תואר ה-WBA נגד הוליפילד. רוב הפרשנים ניבאו ניצחון לטייסון אולם הוליפילד ניצח בנוקאאוט בסיבוב ה-11 והיה לאלוף עולם במשקל כבד בפעם השלישית, הישג לו זכו שני מתאגרפים בלבד לפניו: מוחמד עלי ולנוקס לואיס.
הוליפילד בתחילת המאה ה-21
הוליפילד נפגש פעם נוספת עם מורר, אז אלוף העולם במשקל כבד של ה-IBF, וניצחו בנוק-אאוט טכני בתום 8 סיבובים, במהלכם הפיל הוליפילד את מורר שבע פעמים. בחודש מרץ 1999, נערך ניסיון לאחד מחדש את שלושת תוארי אלוף העולם במשקל כבד, בקרב נגד לנוקס לואיס מבריטניה. עימות זה הסתיים בתיקו לאחר 12 סיבובים, והשניים שמרו איש על תאריו (הוליפילד שמר על התארים מטעם ה-WBA וה-IBF ולואיס הוסיף להחזיק בתואר ה-WBC). על פי החלטת שלושת ארגוני האיגרוף נפגשו השניים לקרב נוסף בחודש נובמבר אותה שנה. בקרב זה ניצח לואיס בהחלטה פה אחד של השופטים, והפך לאלוף העולם הבלתי מעורער.
בחודש אוגוסט 2000 נפגש הוליפילד לקרב עם ג'ון רואיז על התואר העולמי של ה-WBA במשקל כבד, זאת לאחר שמתאגרף אחר הודח מן התואר לאחר שלא התייצב לקרב. הוליפילד זכה בהחלטת שופטים מעוררת מחלוקת לאחר 12 סיבובים. בכך היה למתאגרף הראשון בהיסטוריה שזכה בפעם הרביעית בתואר אלוף העולם במשקל כבד. בחודש מרץ 2001 נפגשו השניים לקרב נוסף על התואר. הפעם ניצח רואיז ב-12 סיבובים והיה לאלוף ההיספני הראשון במשקל כבד. ב-15 בדצמבר 2001 נפגשו השניים בפעם השלישית. הקרב הסתיים בתיקו ורואיז שמר על תוארו. הוליפילד המשיך להתאגרף אף לאחר שמלאו לו 40. בחודש אוגוסט 2005 דיווח עיתון הניו יורק דיילי כי הוועדה האתלטית של מדינת ניו יורק אסרה על הוליפילד להמשיך ולהתאגרף בגלל "מיומנויות ירודות". זאת אף שהוליפילד עמד בכל הבדיקות הרפואיות שנעשו לו. הוליפילד לא התאגרף בשנת 2005, אולם חזר להתאגרף וניצח מתאגרפים בולטים בשנים 2006–2007.
ב-30 ביוני 2007, עת היה בן 44, ניצח הוליפילד בהחלטת שופטים, קרב בן 12 סיבובים, נגד לו סבריס וכך נסללה דרכו לקרב נוסף על התואר העולמי במשקל כבד של ארגון ה-WBO. ב-13 באוקטובר 2007 נוצח הוליפילד על ידי סולטאן איברגימוב, בקרב שנערך במוסקבה. למרות גילו הצליח הוליפילד להלום באיברגימוב ואף זכה במספר סיבובים. לאחר הקרב הכריז הוליפילד כי עדיין אין בדעתו לפרוש מאיגרוף, למרות חששם של רבים לבריאותו.
מאזנו כמתאגרף מקצועי
מאזנו של הוליפילד כמתאגרף מקצועי, לאחר שהפסיד בקרב עם סולטאן איברגימוב, הוא 42 ניצחונות (מהם 27 בנוקאאוט, 13 בהחלטת שופטים, 1 בניצחון טכני לאחר פרישת היריב, 1 בפסילת היריב), 9 הפסדים (2 בנוקאאוט, 7 בהחלטת שופטים), 2 קרבות שנסתימו בתיקו.
עיסוקים נוספים
בשנת 2016 השתתף בגרסה הארגנטינאית לתוכנית המציאות "רוקדים עם כוכבים" בעונה ה-11, והיה למודח השלישי.
שעון אסטרונומי
שעון אסטרונומי הוא שעון עם מחוגים ומנגנונים ייחודיים, המציג מידע אסטרונומי כגון מיקומם היחסי של השמש, הירח, גלגל המזלות, ולפעמים כוכבי לכת גדולים.
במובן מצומצם, שעונים המחשבים את זמני שקיעת וזריחת השמש (או זמנים קשורים כמו שחר ודמדומים), שכיחים כיום לקביעת זמני ההדלקה והכיבוי של תאורת רחוב ועבור נתיבי תחבורה עירוניים ובינעירוניים.
אליז קרטס
אַלִיס קֶרְטֵס (בהונגרית: Kertész Alíz; נולדה ב-17 בנובמבר 1935) היא מתעמלת יהודייה-הונגרייה בעבר, אלופה אולימפית (מלבורן 1956) וסגנית אלופת עולם (רומא 1954) ומאמנת התעמלות.
ביוגרפיה
קרטס הייתה משנת 1949 מתעמלת באגודת הספורט "פּוֹשְטָה" (בהונגרית: דואר) בבודפשט ומשנת 1954 ב"הוֹנְוֵוד" ("מגן המולדת" בהונגרית – אז אגודת הספורט של הצבא ההונגרי). בין השנים 1954–1960, הייתה חברת נבחרת הונגיה בהתעמלות.
באליפות העולם שנערכה ברומא בשנת 1954 זכתה קרטס במדליית כסף בתחרות הקרב-רב קבוצתית (518.280 נקודות), אחרי ברית המועצות (524.310 נקודות) ולפני צ'כוסלובקיה (511.750 נקודות). בתחרות קרב רב אישי היא סיימה במקום 11 בתוצאה של 73.440 נקודות, שלישית מבין המתעמלות ההונגריות.
באולימפיאדת מלבורן (1956) היא זכתה בשתי מדליות, זהב וכסף. מדליית זהב בתחרות הקבוצתית עם מכשירים ובמדליית כסף בתחרות קרב-רב קבוצתית, ביחד עם אנדריאה בודו, אגנס קלטי, מרגיט קורונדי, ארז'בט קוטלש ואולגה טאש. בתחרות קרב-רב אישי היא דורגה במקום 61, לאחר שנאלצה לפרוש מתרגיל החופשי סוס קפיצות ואיבדה נקודות רבות. היא סיימה מקום שישי בתרגיל מקבילים מדורגים (18.633 נקודות), מקום 23 בתרגיל קורה (17.966 נקודות) ומקום 34 בתרגיל קרקע (18.033 נקודות).
באליפות העולם שנערכה במוסקבה בשנת 1958 היא סיימה במקום חמישי בתחרות הקבוצתית (365.387 נקודות) בפער קטן אחרי רומניה שזכתה במדליית ארד (367.020 נקודות). בתחרות קרב-רב אישי היא סיימה במקום 26 בתוצאה של 72.864 נקודות, שלישית מבין המתעמלות ההונגריות.
בשנת 1960 פרשה קרטס פרשה מספורט תחרותי.
קרטס סיימה את המכללה לחינוך גופני בשנת 1960 במסלול הוראה, בשנת 1967 במסלול מאמנת התעמלות ובשנת 1974 תואר שני כמאמנת התעמלות. לאחר פרישתה מספורט פעיל אימנה במרכז הספורט ונוער (KSI) ולאחר מכן אימנה באגודת הספורט וַאשַאש בודפשט. בין השנים 1981 עד 1982 כיהנה כקפטן האיגוד של נבחרת הנשים להתעמלות של הונגריה. משנת 1982 הייתה מרצה לחינוך גופני באוניברסיטת אטוואש לורנד. פרשה לגמלאות בשנת 1988 ומאז עוסקת בתחום אימוני הכושר.
בר כוכבא (שיר)
בר-כוכבא הוא שיר ילדים עממי מפורסם שנכתב בידי המשורר לוין קיפניס ב-1930 למנגינה מאת המלחין מרדכי זעירא. השיר מזוהה ביותר עם ל"ג בעומר, ונפוץ מאוד בגני ילדים.
בשיר בן שלושת הבתים מתואר מאבקו של הגיבור בר כוכבא, החותר לדרור ואהוב בשל כך על ידי העם כולו, באריה שלכלובו הוא הושלך. בבית האחרון של השיר רוכב בר כוכבא על האריה ובידו "דגל דרור", לקול תרועות העם.
שיר הילדים של קיפניס מושפע מראייתה של התנועה הציונית בראשיתה את בר כוכבא כסמל ומופת להתקוממות לאומית. קיפניס עצמו חיבר את המיתוס שעליו התבסס השיר אל התנועה הציונית, בסיפורו 'האריה ששאג' (או 'ארי האבן') מ-1943, שבו עובר האריה לשרת את יוסף טרומפלדור, ולאחר מכן קופא והופך לפסל האריה השואג בתל חי.
בפרט, השיר מבוסס על המיתוס בן המאה ה-19 לפיו הוטל בר כוכבא על ידי הרומאים לזירה ובה אריה, ומיד השתלט בר כוכבא על האריה ורכב איתו לביתר. המיתוס הופיע לראשונה ברומן "הריסות ביתר" (ליטא, 1858), עיבוד מאת הסופר קלמן שולמן לרומן בגרמנית פרי עטו של הרב שמואל מאיר מהעיר הכינגן שבפרוסיה, Israelitischer Musenalmanach (אלמנך המוזות היהודי).
עוד בטרם חיבר קיפניס את שירו, כתב שאול טשרניחובסקי על פי המיתוס את הפואמה "ביתרה" (המציגה גם היא תפיסת עולם ציונית באשר לבר כוכבא), ובה המילים הבאות:
בשל הדמיון בין הפואמה לשירו של קיפניס, ייתכן כי שירו של קיפניס הושפע באופן מרכזי מ"ביתרה".
השיר חודש והוקלט בעיבוד רוקיסטי באלבומה של להקת השוונג של הפיתה שיצא בשנת 1993.
פילוסופיה סינית
פילוסופיה סינית היא שם כולל למסורות פילוסופיות שצמחו בסין בעיקר מאז המאה ה-5 לפנה"ס, החל מתקופת האביב והסתיו.
בעוד שהפילוסופיה המערבית שמה דגש על חיפוש האמת, הטוב לעומת הרע, הפילוסופיה הסינית התמקדה לרוב בחיפוש הדרך הנכונה (דאו).
לפילוסופיה הסינית יש היסטוריה של אלפי שנים. את מקורותיה אפשר למצוא ב"אי צ'ינג" ("ספר התמורות"), ספר הדרכה לגילוי עתידות, שכבר קיימים בו כמה מהמושגים הבסיסיים ביותר של הפילוסופיה הסינית. את גילו של הספר אפשר רק להעריך, אך הוא בוודאי שואב ממסורת בעל פה המגיעה עד התקופה הנאוליתית.
היסטוריה קצרה
המחשבה בתקופת שושלת שאנג המוקדמת הייתה מבוססת על תפיסה מעגלית של הזמן, במקביל לעונות. רעיון זה, שנותר רלוונטי בכל ההיסטוריה הסינית, שונה באופן מהותי מהפילוסופיה המערבית, שבה הראייה הדומיננטית של הזמן היא של התקדמות ליניארית. בתקופת שאנג, ניתן היה לשנות את מזלך בעזרת האל הגדול שאנג די, שבדרך כלל מתרגמים את שמו כ"אל הגבוה". היה קיים גם פולחן אבות, וכן קורבנות של חיות ושל אדם.
כששושלת שאנג הופלה על ידי שושלת ג'ואו, מושג פוליטי, דתי ופילוסופי חדש קם, שנקרא "מנדט השמים". אמרו כי הרשאה זו נלקחה כאשר המנהיג נעשה לא ראוי לתפקידו, ורעיון זה הצדיק את עלייתם של הג'ואו. העדויות הארכאולוגיות מתקופה זו מעידים על גידול באוריינות ועל תזוזה מסוימת מהאמונה בשאנג די, כאשר פולחן האבות נעשה מקובל יותר, עם אוריינטציה גשמית יותר.
בערך ב-500 לפנה"ס, כששלטון הג'ואו נחלש וסין עברה לתקופת "הסתיו והאביב", החלה התקופה הקלאסית של הפילוסופיה הסינית (תקופה זו מקבילה כמעט לעלייתם של הפילוסופים היוונים הראשונים). תקופה זו ידועה כתקופת "מאה האסכולות". מהאסכולות הרבות שיוסדו בתקופה זו ובתקופת המדינות הלוחמות, הארבע המשפיעות ביותר היו קונפוציוניזם, דאואיזם, מוהיזם ולגליזם (חוקתיות). שושלת צ'ין, שם הלגליזם הייתה הפילוסופיה השלטת, ניצחה את האסכולות המוהיסטיות והקונפוציאניות. לגליזם נותרה כאסכולה המשפיעה, עד שהקיסרים של שושלת האן אימצו את הטאואיזם ולאחר מכן את הקונפוציאניזם כדוקטרינה הרשמית. שני האחרונים נעשו לכוחות החשובים ביותר במחשבה הסינית עד למאה ה-20, כשהפילוסופיה הבודהיסטית (שהוכנסה בעיקר בתקופת שושלת טאנג) השפיעה בעיקר דרך הדמיון שלה לטאואיזם.
את ההשפעות של הטאואיזם והקונפוציאניזם יש שתיארו באופן הזה: "סינים הם קונפוציאנים במשך היום, וטאואיסטים בלילה". מעבר לכך, מנדרינים סינים רבים היו פקידי ממשל ביום ומשוררים או ציירים בזמנם החופשי.
מושגים בפילוסופיה הסינית
אם כי אסכולות פילוסופיות יחידות שונות באופן משמעותי זו מזו, בכל זאת יש להן אוצר מילים והתעניינות משותפת.
בין המושגים המצויים בפילוסופיה הסינית:
בין הוויכוחים הגדולים בפילוסופיה הסינית:
מאפיינים כלליים של הפילוסופיה הסינית:
מוטי רגב
מוטי (מרדכי) רגב (נולד ב-15 במאי 1954) הוא סוציולוג ישראלי, שמתמחה בחקר התרבות והאמנות. מחקריו עוסקים בעיקר בתחום המוזיקה הפופולרית. פרופסור אמריטוס במחלקה לסוציולוגיה, למדע המדינה ולתקשורת באוניברסיטה הפתוחה. כמו כן התארח, במהלך השנים, כחוקר, באוניברסיטאות שונות בעולם.
ביוגרפיה
רגב נולד בבואנוס איירס, להורים ילידי ארגנטינה, רחל ואהרון רוגובסקי, שהוריהם היגרו לארגנטינה ממזרח אירופה. האמצעי מבין שלושה ילדים. הגיע לישראל עם הוריו בטרם מלאו לו שנתיים (והמשפחה עברתה את שמה עם ההגעה לישראל). אביו היה רוקח בעיסוקו וכתחביב היה אספן של מוזיקה קלאסית. רגב גדל והתחנך בבת ים, בה למד בבית הספר היסודי "גאולים" ובתיכון מקיף עירוני חשמונאים.
את לימודי התואר הראשון בסוציולוגיה סיים באוניברסיטת אוטרכט (הולנד) בשנת 1978. תואר שני, בסוציולוגיה ואנתרופולוגיה, סיים באוניברסיטת תל אביב בשנת 1983. את עבודת המ.א., שהתבססה על ניתוח סמיוטי של מופעי גבריות במודעות פרסום, כתב בהנחייתו של ד"ר סשה וייטמן. גם את הדוקטורט סיים באוניברסיטת תל אביב, שוב בהנחייתו של ד"ר סשה וייטמן, בשנת 1990. בדוקטורט הציג רגב ניתוח סוציולוגי של צמיחת הרוק הישראלי והגעתו לעמדה דומיננטית בשדה המוזיקה הפופולרית בישראל.
בשנים 1992–1999 היה חבר סגל במחלקה לסוציולוגיה ואנתרופולוגיה באוניברסיטה העברית.
בשנת 1999 הצטרף לסגל הבכיר של האוניברסיטה הפתוחה ובשנות עבודתו שם עלה בסולם הדרגות האקדמי עד לדרגת פרופסור מן המניין. בנובמבר 2022 פרש לגמלאות.
רגב נמנה עם ראשוני החוקרים של מוזיקה פופולרית בעולם. היה חבר פעיל ב, ובשנים 1997–1999 כיהן כמזכיר הכללי של האגודה.
היה בין הראשונים בישראל להתמחות בסוציולוגיה של התרבות.
מחקרו
עבודתו של רגב משלבת בין גישתו של פייר בורדייה לחקר תרבות ואמנות לבין גישות לחקר גלובליזציה תרבותית. ביסס את המונח "פופ-רוק" כשם כולל לתרבות המוזיקה שצמחה בהמשך לרוקנרול ולמוזיקת הרוק, הפופ והסול (מוזיקת נשמה) של שנות הששים (במאה ה-20), וכן טבע את המונח "פופ-רוקיזציה" (pop-rockization) כדי לאפיין את התהליך בו האסתטיקה היצירתית והצלילית של מוזיקת הפופ והרוק נעשתה לגורם הדומיננטי במוזיקה הפופולרית המודרנית ברחבי העולם.
קורסים עיקריים שפיתח באוניברסיטה הפתוחה
כמו כן, תרם והשתתף בפיתוח מגוון קורסים נוספים בתואר ראשון בתחומי הסוציולוגיה והתקשורת ובתואר שני בלימודי תרבות.
מבחר ממאמריו
רגב פרסם למעלה מארבעים מאמרים ופרקים בספרים ערוכים.
להלן מבחר ממאמריו:
חיים אישיים
רגב נשוי ולו שתי בנות. בתו, ד"ר רוני רגב, היא מומחית להיסטוריה אמריקנית ומכהנת כחברת סגל באוניברסיטה העברית.
מתגורר בתל אביב.
ויקיספר
ויקיספר (באנגלית: Wikibooks) הוא מיזם רב-לשוני של קרן ויקימדיה ליצירת ספרי לימוד ומדריכים חופשיים, שיתופיים ומהימנים שכל אחד יכול לתרום ליצירתם ופיתוחם. ויקיספר העברי החל דרכו ב-30 ביולי 2004 ומאז מתווספים אליו ערכים שונים על ידי הגולשים.
מטרת הפרויקט היא שכל אדם יוכל ללמוד ולפתח את ידיעותיו בכל נושא שירצה ולא יצטרך לשלם לאף אחד בשביל לעשות זאת, לאפשר לאנשים ללמוד איך להשתמש במחשב ולשפר את הנגישות שלהם למידע הקיים באינטרנט.
ליילנד טיטאן (B15)
ליילנד טיטאן (B15) (באנגלית: Leyland Titan B15) הוא אוטובוס קומתיים מתוצרת יצרנית כלי הרכב הבריטית"ליילנד" (שם מלא: "BritishLeylandMotor Corporation") אשר יוצר בין השנים 1978–1984.
עצמאות ברזיל
עצמאות ברזיל היא התהליך שבמהלכו ברזיל התנתקה פוליטית מהאימפריה הפורטוגזית בתחילת המאה ה-19. באופן רשמי, בברזיל חוגגים את עצמאות המדינה ב-7 בספטמבר, התאריך בו אירעה בשנת 1822 הכרזת העצמאות על ידי דום פדרו הראשון- אירוע המוכר גם כזעקת איפירנגה (על שם הנהר שעל גדותיו התחולל האירוע).
נסיבות
בתחילת שנות העשרים של המאה ה-19, עם סיום הכיבוש הנפוליאוני של חצי האי האיברי, חזר ז'ואאו השישי, מלך פורטוגל, מגלותו הזמנית בממלכה הברזילאית לפורטוגל. זכויות היתר מהן נהנתה ברזיל בזמן ששהתה בה משפחת המלוכה הפורטוגלית בוטלו, וביטולן עורר את זעמם של לאומנים מקומיים. דום פדרו, יורש העצר הפורטוגלי שנשאר במצוות אביו כעוצר של ברזיל, צידד בלאומנים, תמך במורדים ואף סירב לשוב לפורטוגל. על שום כך הודח דום פדרו מתפקידו כעוצר ומונה כנציגה של משפחת המלוכה בברזיל.
זעקת איפירנגה
החדשות אודות הדחתו הגיעו לדום פדרו ב-7 בספטמבר 1822, עת הגיע לסאו פאולו מביקור בנמל העיר סנטוס. על גדות נהר האיפירנגה שלף דום פדרו את חרבו וקרא "עצמאות או מוות!" והכריז על עצמאותה של ברזיל מפורטוגל. ב-12 באוקטובר הוכרז דום פדרו כקיסר של האימפריה הברזילאית, והוכתר רשמית ב-1 בדצמבר. בכך הפך מ"פדרו הרביעי מפורטוגל" ל"פדרו הראשון".
Viasat Sport (שוודיה)
Viasat Sport היא קבוצה של ערוצי ספורט המשודרים מבריטניה. הערוצים מיועדים לסקנדינביה ולמדינות הבלטיות, אם כי עיקר הצופים הוא בשוודיה.
היסטוריה
הערוץ הושק ב-1999 כערוץ פאן סקנדינבי. הערוץ הושק על מנת לשדר אירועי ספורט רבים שלתאגיד MTG היו זכויות השידור עליהם אולם הם לא שודרו ב-TV3 ולכן לא היו בשימוש.
בינואר 2002 הושק ערוץ Viasat Sport המיועד לדנמרק (שהוחלף מאוחר יותר בידי TV2 Sport) ועקב כך השוק העיקרי של הערוץ היה שוודיה ונורווגיה. בשנת 2005 השתנה שוב ייעודו של הערוץ, לאחר השקת ערוץ ספורט ייעודי לנורווגיה. שמו של הערוץ שונה מאוחר יותר ל-Viasat Sport 1
במרץ 2008 קיבלה Viasat רישיון לשידור ערוץ Viasat Sport 1 ברשת השידור הדיגיטלית היבשתית. נכון לאוגוסט 2009 טרם החלו השידורים הקרקעיים, שכן התשתית לשידור הערוצים החדשים לא הושלמה.
ב-17 באוקטובר 2008 Viasat שינתה שוב את ערוצי הספורט שלה בשוודיה, נורווגיה ופינלנד. משמעות השינוי היא כי שמו של Viasat Sport 1 שב להיות Viasat Sport. כמו כן מרבית שידורי התוכניות העוסקות בכדורגל הועברו ל-Viasat Football. תוכניות ספורט ששודרו ב-Viasat Sport 3 הועברו ל-Viasat Sport.
שידורי הערוץ השתנו שוב ב-1 בספטמבר 2009 עקב השקתו של ערוץ Viasat Hockey. משמעות הדבר היא שרוב שידורי ההוקי הועברו לערוץ החדש. עקב כך, התוכן שנותר לשידור ב-Viasat Sport הם טניס, כדורסל, פוטבול וספורט מגע.
Viasat רכשה את זכויות השידור של הליגה האנגלית באפריל 2010 והודיעה כי תיצור ערוץ ייעודי לשידורי הליגה. ב-13 באוגוסט 2010 החלו שידורי Viasat Premier League HD.
Viasat Sport HD
Viasat Sport HD הוא ערוץ ספורט המעביר שידורי ספורט באיכות של HDTV. הערוץ מתמקד בעיקר בשוודיה ונורווגיה.
שאריות מעצמי
שאריות מעצמי הוא שיר שהקליט הזמר הישראלי שיר לוי, כסינגל שלא מתוך אלבום אולפן. ניצן קייקוב הלחין, עיבד והפיק את השיר למילותיו של נעם חורב.
ביקורת
נבו הצביע על כך שלוי הושפע מעמיר בניון בביצוע הקולי, וכן שיש מחווה לבניון במילים "בסוף כל לילה הייתי מגיע", שמתקשרות עם "בסוף, כל לילה אני בא" של בניון,.
לידור אלימלך מאתר "פרוגי" כתב:.
הצלחה
השיר הוצג לראשונה כמועמד למצעד הפזמונים השבועי של רשת ג' ב־22 במאי 2014 ולא הצליח להיכנס למצעד בשבוע שלאחריו. עם זאת, לאחר מכן השיר חזר ונכנס למצעד ששודר ב־5 ביוני 2014, זכה להצלחה גדולה וצעד 12 שבועות במצעד, עד 28 באוגוסט 2014. שבוע אחד מתוכם הוא עמד בראש המצעד – בשבוע של ה־19 ביוני 2014. גם במצעד השנתי (תשע"ד) של התחנה הוא זכה להצלחה רבה, ודורג במקום השמיני. ב־3 ביולי 2014 השיר הגיע למקום הרביעי במצעד הרשמי של גלגלצ, לאחר שדורג במקומות החמישי והשישי בשבועות הקודמים. השיר אף הגיע למקום ה־31 במצעד העברי השנתי לשנת תשע"ד (2014) של גלגלצ ואתר וואלה!.
הכל מתחיל בים
הכל מתחיל בים הוא סרט קולנוע ישראלי משנת 2008, שהיה מועמד לשני פרסי אופיר בקטגוריית התסריט הטוב ביותר והעריכה הטובה ביותר.
עלילה
הסרט עוסק במשפחת גולדשטיין, האמא דינה, האבא יודה והבן אודי, התמונה הראשונה בסרט מתרחשת בחוף הים, כאשר הם כמעט טובעים כשהם נסחפים כתוצאה מחור במזרן הים המתנפח, התמונה השנייה מתרחשת בפארק הלאומי באשקלון, התמונה השלישית בסרט מתרחשת בביתה החדש של המשפחה אליו היא עוברת לקראת הלידה הצפויה של הבת. כל אחד משלוש התמונות בסרט מלווה במוטיב של שאיפת המשפחה להתרחבות עם גורלה הישארות של שלושה בתא המשפחתי.
המאה ה-20
המאה ה-20 היא התקופה שהחלה בשנת 1901 והסתיימה בשנת 2000 (בין התאריכים 1 בינואר 1901 ל־31 בדצמבר 2000). זו הייתה המאה האחרונה באלף השני.
במאה ה־20 חלו תמורות מרחיקות לכת בעולם, מבחינה דמוגרפית מדינית, כלכלית, חברתית, תרבותית ומדעית. אוכלוסיית העולם גדלה בריבוי טבעי מהיר פי 3.6 מאשר בכל מאה אחרת בהיסטוריה, והגיעה לשישה מיליארד נפש בסוף המאה.
דמוגרפיה
כבר עם כניסת המאה ה-20 מנתה אוכלוסיית העולם 1.65 מיליארד נפש, יותר מאשר בכל תקופה קודמת בתולדות האנושות. אך שיעור הריבוי הטבעי המשיך לנסוק במהירות, ובשנות ה-60 של המאה הגיע לשיא כל הזמנים של 2.1% בשנה. ריבוי מהיר זה היה בעיקר תוצאת ההפחתה של עשרות אחוזים בתמותת תינוקות וילדים, בזכות השיפור בתזונה, ברפואה ובמניעת מחלות זיהומיות. מאז ירד הריבוי הטבעי לכ-1.2% לשנה בסוף המאה, בעיקר כתוצאה מירידת שיעור הפריון מממוצע של 5 ילדים לאשה באמצע המאה ל-2.7 ילדים לאשה בסופה. בסיומה של המאה ה-20 מנתה אוכלוסיית העולם למעלה משישה מיליארד נפש, והוא ממשיכה לגדול בקצב מתון יותר במאה ה-21. בראשית המאה ה-20, מוקדי הריבוי המהירים ביותר היו בעיקר באירופה ובצפון אמריקה, אך במהלך המאה הם עברו לדרום ומזרח אסיה, ולקראת סופה לאפריקה שמדרום לסהרה.
במקביל עלתה תוחלת החיים במהלך המאה בעשרות שנים, עלייה המשקפת בעיקר את הירידה הדרסטית בתמותת תינוקות, ובמידה מועטה יותר את שיפור הרפואה והתזונה בגילאים מבוגרים יותר.
נפילת האימפריות והקמת המדינות החדשות
לאחר מלחמת העולם השנייה, נסוגו (או גורשו) מדינות אירופה ששלטו בשאר חלקי העולם מרוב מושבותיהן, ובמיוחד האימפריה הבריטית שהייתה הגדולה שבהן, דבר שהביא לסיום האימפריאליזם והקולוניאליזם. במקום האימפריות האירופיות, קמו מדינות חדשות רבות ברחבי העולם, ובהן בין היתר מדינת ישראל.
מלחמות העולם
שתי מלחמות העולם התרחשו במאה ה-20: מלחמת העולם הראשונה (1914–1918) ומלחמת העולם השנייה (1939–1945). במלחמות אלו נהרגו עשרות מיליוני אזרחים וחיילים, נשפכו נהרות של דם, הוגדרו מחדש בכוח הזרוע מדינות, גבולותיהן, ושיטת הממשל בהן, במיוחד ביבשת אירופה שהייתה המקור והבמה הראשית למאבקים אלו אולם גם בכל שאר העולם. במהלך מלחמת העולם השנייה התרחשה השואה.
עם זאת, קטלנותה של המאה ה-20 במונחי מספרים מוחלטים נבעה במידה רבה מאוכלוסיית עולם שהייתה גדולה פי כמה וכמה מאשר בכל המאות שקדמו לה. במונחי אחוז האבדות מתוך אוכלוסיית העולם היו לאורך ההיסטוריה מאות מלחמות קטלניות במידה דומה, ואולי אף קטלניות יותר. יתר-על-כן, במחציתה השנייה של המאה ה-20 פסקו כמעט לחלוטין מלחמות בין מעצמות, ומלחמות בין מדינות כלשהן, ובעיקר בין מדינות דמוקרטיות ומפותחות, פחתו מאוד.
מאבק האידאולוגיות
ציונים עיקריים למאבק זה:
התאגדות מדינית בינלאומית
לאחר מלחמת העולם הראשונה הוקם חבר הלאומים במטרה לשמור על שלום העולם. ארגון זה הוחלף בארגון האומות המאוחדות לאחר מלחמת העולם השנייה, בה הוכיח את אי-יעילותו. אלו הארגונים הראשונים לאגד את רובה המוחלט של אוכלוסיית העולם. כמו כן בשנות ה-90 של המאה ה-20 הוקם האיחוד האירופי שמהווה עד היום מסגרת מחייבת ודמוקרטית שמאחדת כמעט ממחצית ממדינות אירופה תחת פרלמנט וממשלה משותפים.
פוסטמודרניזם
לקראת סוף המאה, עם קריסתה של הגרסה המזרח אירופית לקומוניזם והופעתם של תהליכי הגלובליזציה המהירה עברו המאבקים להיות יותר בין תרבויות ופחות בין אידאולוגיות. תהליך זה הוביל לעידן המכונה "העידן הפוסט מודרני", ולצידו תפיסת עולם חדשה ושנויה במחלוקת - הפוסטמודרניזם.
זכויות אדם כרעיון אוניברסלי
במחצית הראשונה של המאה ה-20 בוצעו מספר ניסיונות לעגן באופן אוניברסלי את זכויות האדם - אלו הוכרו קודם לכן במדינות מסוימות אולם התייחסו בדרך כלל לחלקים מהאוכלוסייה, למשל, רק לבני דת, גזע, מגדר או מעמד חברתי מסוימים. הרעיון זכה להכרה בינלאומית בשנת 1948 כאשר אושרה באו"ם ההכרזה לכל באי עולם בדבר זכויות האדם. המהלך הפך את נושא זכויות האדם מעניינה הפרטי והלאומי של המדינה שנוגע לשיקול דעתה, לנושא בעל לגיטימציה להתערבות בינלאומית.
ההשפעה של ההכרזה הייתה משמעותית, ועקרונות מההכרזה שולבו עד סוף המאה בחוקות של מרבית מדינות העולם. המגמה העולמית הפכה לכזו ששוללת באופן כללי את הלגיטימציה של פגיעה באוכלוסיות מוחלשות, ומכירה בזכויות אדם שונות, אם כי נותרו הבדלים רבים בין מדינות שונות בעולם. במהלך המאה קמו ארגוני זכויות אדם בינלאומיים אשר מפעילות לחצים על מדינות העולם לפעול בהתאם להכרזת האו"ם ולכבד את זכויות האדם.
זכויות נשים
מעמד האישה עבר תמורות משמעותיות לאורך המאה, שהחלה בהמשך המגמה מסוף המאה הקודם של התחזקות התנועה הפמיניסטית. פעילותן של התנועות הפמיניסטיות במאה ה-20 מחולקת בדרך כלל ל-3 גלים עיקריים.
הגל הראשון, שהחל במאה ה-19, התמקד בזכות הצבעה לנשים. טרם תחילת המאה ה-20, ניו זילנד הייתה המדינה היחידה בעולם שהעניקה זכות הצבעה באופן שוויוני לגברים ונשים גם יחד. בתחילת המאה ה-20 הצטרפו מספר מדינות מעטות, כאשר המפנה הגדול החל מימי מלחמת העולם הראשונה. עד סוף המאה עמד מספר המדינות שהכירו בזכות הצבעה לנשים למעלה מ-100 מדינות.
הגל השני החל בשנות ה-60, כחלק מעוררות אקטיביסטית רחבה יותר שעסקה בזכויות אזרח, והוא התמקד בשוויון בפני החוק בין גברים לנשים. בעוד הגל הראשון התקיים בעיקר במערב, הגל השני של הפמיניזם היה גלובלי יותר באופיו.
הגל השלישי שהחל בשנות ה-90 עסק במגוון נושאים, כמו מיניות וזהות נשית, גבולות הלגיטימציה החברתית ועוד.
גלים אלו, לצד פיתוחים מדעיים וטכנולוגים מקבילים, יצרו שינויים גדולים במבנה החברה. כך למשל, מחקר של אוניברסיטת הארווארד הראה על קשר בין המצאת הגלולה למניעת הריון, וזמינותה בקרב נשים צעירות בחברות שונות, לדחיית גיל הנישואין, תופעה שבתורה אפשרה להתפתח יותר מבחינת הכשרה מקצועית, והזדמנות זו התרגמה בתורה לירידה בקצב הריבוי הטבעי והגברת שיעור התעסוקה של הנשים, אם כי התהליך האחרון צבר תאוצה בעיקר במערב. כך למשל, על פי מחקר של אוניברסיטת מונטריאול, שיעור התעסוקה של נשים נשואות עמד בשנת 1900 על 5%, ואילו בשנת 1980 על 51%, כחלק ממגמה הדרגתית. המחקר הצביע על תרומה אפשרית שנתנו לכך המצאות חשמליות למשק הבית כמו מכונת הכביסה והמיקרוגל, שהפחיתו, על פי המחקר, את משך הזמן הממוצע שאישה משקיעה בעבודות משק הבית מ-58 שעות שבועיות בשנת 1900 ל-18 שעות שבועיות בשנת 1975.
תגליות והמצאות
מבחינה טכנולוגית, התפתחה האנושות במהירות לאורך המאה. תגליות ופיתוחים טכנולוגים הגדירו מחדש פעם אחר פעם את הדינמיקות בין מעצמות ומדינות בעולם, השפיעו על אורך החיים בהיבטים רבים, ושינו תפישות רבות.
המצאות מסוימות לאורך המאה, כמו אמצעי תקשורת שונים, האיצו את קצב המצאתן של תגליות נוספות מאחר שהגבירו את יכולתם של חוקרים ממקומות שונים לשתף פעולה, ובעולם המדע והטכנולוגיה נפוצו בהדרגה כנסים ושיתופי פעולה של צוותים בינלאומיים, ורבים מההישגים המשמעותיים לאורך המאה התגלו בעבודת צוות, זאת בניגוד למאות הקודמות בהן הישגים רבים שויכו בדרך כלל לעבודתו של אדם אחד. בד בבד עם עליית יעילות הצוותים, התחזקה מגמת ההתמחות, בה חוקר הופך למומחה בתחום ספציפי מאוד.
חלק מהתפתחות המחקר לאורך המאה נבעה גם מהתפתחות תחום החינוך במדינות רבות, שהובילה לתופעות שונות כמו עלייה בשיעור האוריינות או אפקט פלין, והגבירה בפועל את כמות החוקרים ברחבי העולם.
התפתחות הרפואה
המאה ה-20 שינתה את פני הרפואה, והתפתחות הרפואה השפיעה רבות על הדמוגרפיה האנושית, אורח החיים ואספקטים נוספים.
סדרה של פריצות דרך ברפואה במחצית המאה הקודמת, גרמה לכך שבמהלך המאה התפתחו במדינות רבות שירותי בריאות לאומיים ששמו דגש לא רק על טיפול במחלות, אלא גם על מניעתן מראש.
במחצית הראשונה של המאה הושגו ציוני דרך בולטים באנדוקרינולוגיה, תזונה ותחומים נוספים. בשנים שלאחר מלחמת העולם השנייה, תובנות שמקורן בתחום הביולוגיה של התא שינו את עולם המושגים הבסיסי בהתייחסות לתהליך המחלה. תגליות חדשות בביוכימיה ופיזיולוגיה פרצו את הדרך לבדיקות אבחון מדויקות יותר וטיפולים יעילים יותר - ביניהם טכניקות חלוציות לקטילת חיידקים ביעילות, והתקדמות בהנדסה ביו-רפואית אפשרה לרופאים ולמנתחים לחקור את התפקודים של הגוף באמצעות טכניקות הדמיה לא פולשניות כמו אולטרה סאונד או טומוגרפיה ממוחשבת (CT). לאורך המאה סווגו כמות אדירה, ביחס למאות הקודמות, של אורגניזמים פתוגניים.
בשל קצב התגליות המהיר במאה ה-20, עם כל התפתחות מדעית חדשה, הפכו פרקטיקות רפואיות שהיו מקובלות רק כמה שנים קודם לכן למיושנות.
המרוץ לחלל
בעיצומה של המלחמה הקרה, התחרו ביניהן ארצות הברית ברית המועצות על יוקרה בינלאומית, ובין היתר התחרו מי תהייה המעצמה הראשונה שתגיע להישגים גדולים יותר בשינוע חלליות ואנשים אל מחוץ לאטמוספירת כדור הארץ. מאבק זה בין המעצמות עודד את שני הצדדים להשקיע משאבים רבים בפיתוח טכנולוגיות בתחום החלל, ולהגיע במהירות להישגים רבים.
במסגרת המרוץ לחלל שוגר הלוויין הראשון בעולם, ספוטניק 1, ב־4 באוקטובר 1957 (מהלך שמסמל את פתיחת המרוץ); שוגרו לראשונה חלליות וגשושיות אל מחוץ לכדור הארץ, ביניהן גשושיות שהגיעו אל כוכבי לכת אחרים ושידרו חזרה מידע לכדור הארץ ; פותחו המצאות כמו מעבורת החלל שמקלה על המסע לחלל וחזרה ; ונשלחה לחלל אפולו 11 שהנחיתה לראשונה בני אדם על הירח והחזירה אותם בבטחה.
מהפכת המידע
בסוף המאה, ובמיוחד החל משנות ה-80 של המאה התגבר הייצור ההמוני והשימוש הנרחב במעגלי לוגיקה דיגיטלית והטכנולוגיות הנגזרות ממנה.
מסוף שנות ה-70 יוצרו מחשבים אישיים, ובשנות ה-80 הטלפונים הסלולריים הראשונים שווקו לקהל הרחב. עד סוף המאה, עברו המצאות אלו שכלולים רבים בקצב גבוה והפכו לנפוצים במדינות המתועשות.
בשנת 1992 הושק ה-World Wide Web ועד 1996 האינטרנט הפך למיינסטרים כאשר באותה העת בתי עסק רבים ברחבי העולם החלו לראשונה להקים אתרי בית משלהם. עד שנת 1999 כמעט בכל מדינה בעולם היה חיבור לאינטרנט.
המצאות אלו הגבירו את זמינותו של מידע והשפיעו על כל האספקטים של החברה - כלכלה, מדע, חינוך, בריאות, ממשל, אורח חיים ועוד.
תרבות ואמנות
ההמצאות הרבות לאורך המאה, בעיקר בתחום התקשורת, שינו ללא היכר את הדרך לייצר ולצרוך תרבות. פיתוחים טכנולוגיים בתחום הקולנוע, הטלוויזיה והרדיו בעשורים הראשונים של המאה הפכו את שלושת המדיות האלו לדומיננטיות מאוד מבחינה תרבותית, והגדילו את ההשפעה של בירות תרבות עולמיות, דוגמת הוליווד, על תרבותן של מדינות רבות שכעת נחשפו לתרבותן באופן זמין וקבוע מאי פעם. תופעה זו גרמה לכך שמהפכות תרבותיות וחברתיות שהתרחשו בארצות הברית למשל, חלחלו במהירות למדינות רבות שהושפעו ממנה - מגמה שהתחזקה במחצית השנייה של המאה עם התפתחות הקולנוע והטלוויזיה.
השכלולים הטכנולוגיים ביכולת לשמור מידע הביאו למהפכות נוספות עם תפוצתם של מכשירים דוגמת תקליטים, תקליטורים, קלטות וידאו ובסוף המאה אף המחשבים ורשת האינטרנט, שהגבירו את יכולתם של ההמונים לצרוך תרבות בביתם שלהם. גם יכולות הפצתן של סחורות התקדמה במהלך המאה, הגבירו את זמינותם של תחומים תרבותיים נוספים, והובילו להיווצרותן של נישות דוגמת הספרות הזולה, או להופעתם של טרנדים פופולארים שונים, כמו מותגי משחק לילדים כמו יו-יו או גיים בוי, שהתאפשרו על רקע העלייה ברמת החיים.
פיתוחים טכנולוגים אפשרו גם את יצירתם של כלי נגינה חדשים, דוגמת הגיטרה החשמלית או הסינתיסייזר, ואלו השפיעו על הסגנונות המוזיקליים שהתחלפו במהירות לאורך המאה. אופנות שמתחלפות במהירות היו תופעה רווחת גם בתחומים רבים נוספים, למשל אופנה או אדריכלות, ששיקפו את ההשפעות התרבותיות העדכניות.
בסוף המאה תפוצתם העולה של המחשב והאינטרנט גרמו ליצירתם של מדיומי תרבות ובידור חדשים דוגמת משחקי מחשב ומשחקי וידאו.
בספורט התגבשו לאורך המאה התאגדויות ספורט בתחומים רבים שיצרו תחרויות בינלאומיות בענפי ספורט רבים, מגמה שהחלה ממש בסוף המאה הקודמת עם האולימפיאדה, וצברה תאוצה לאורך המאה.
עלייתם של סוגים חדשניים של משטרים טוטאליטאריים השפיעו גם הן על התפתחות התרבות והאמנות. גרמניה, רוסיה וסין של תחילת המאה, למשל, נהנו מפריחה אמנותית והאמנים המקומיים בלטו במספר פריצות דרך. כאשר המפלגה הנאצית התבססה בשלטון הגרמני, הם רתמו את האמנות והתרבות המקומית לצורכי התעמולה של המפלגה. עם התרחשות המהפכות הקומוניסטיות ברוסיה ובסין בהמשך, ובמיוחד בתקופת המלחמה הקרה, נדחו ההשפעות המערביות שהתכתבו עם היצירה המקומית קודם לכן, נרתמו אמנים ויוצרים לקידום ערכי הממשל, ונענשו כאלו שיצאו נגד ערכים אלו. מסך הברזל שחצה את אירופה מספר עשורים היה גם חומה תרבותית, שצמצום את חדירתה והשפעתה של התרבות מערבית למזרח אירופה.
למרות זאת, באזורים אחרים ברחבי העולם השפעתה של התרבות המערבית הייתה דומיננטית מאוד. באזורים שונים כאשר למדו כיצד לתכנן יצירה, למשל באדריכלות, למדו למעשה את השיטות המערביות לעשות זאת, וכך גם אם התאפיינה האמנות במוטיבים מקומיים, בבסיסה נשענה על מורשת מערבית מובהקת.
מדענים
מדענים בולטים:
מוזיקה
ראו גם 100 האמנים הגדולים בכל הזמנים (רולינג סטון)
ספרות ושירה
ראו גם: קטגוריה:זוכי פרס נובל לספרות
הומניזם
ראו גם קטגוריה:זוכי פרס נובל לשלום
מילוש ביקוביץ'
מילוש ביקוביץ' (בסרבית: Милош Биковић; נולד ב-13 בינואר 1988, בלגרד, יוגוסלביה) הוא שחקן קולנוע ותיאטרון סרבי ורוסי. בסרביה, זכה לתהילה בעקבות גילום התפקיד הראשי בסרט ההיסטורי ובסדרות הטלוויזיה "מונטווידאו: חזון אלוהי". זכה בפרסים קולנועיים בסרביה. ברוסיה, הקריירה שלו החלה עם השתתפותו בסרט "מכת שמש" מאת ניקיטה מיכאלקוב ולאחר מכן בסרט "נטול נשמה 2" לצד דנילה קוזלובסקי. זכה לפופולריות בשל סדרת הטלוויזיה "מלון אלאון".
ביוגרפיה
מילוש ביקוביץ' נולד ב-13 בינואר 1988 בבלגרד. הוא סיים את לימודיו באוניברסיטת בלגרד לאמנויות (הפקולטה לאומנות דרמטית).‎ מילוש מופיע בתיאטרון הלאומי של בלגרד.
קריירה
הוא השתתף בעיקר בסדרות טלוויזיה ובזיכיון מונטווידאו שזכה להצלחה רבה בסרביה.
ב-2013 הכיר את ניקיטה מיכאלקוב בפסטיבל הסרטים הבינלאומי במוסקבה שליהק אותו לסרטו "מכת שמש". זמן קצר לאחר מכן קיבל הזמנות להשתתף בשלל סרטי קולנוע רוסיים והשתתף בשובר הקופות קרח, במיני-סדרה "כנפי האימפריה" ובסרטים "נטול נשמה 2", "מוסקבה פינת הוליווד", "מעבר למציאות", "הגבול הבלקני" ו"תרדמת".
בשנת 2020 סרטו "מעושר לאושר" הפך לשובר קופות ולסרט הקולנוע הרוסי הרווחי ביותר כשהכניס יותר מ-3 מיליארד רובלים (50 מיליון דולר).
ב-2019 חזר לסרביה והוא נוטל חלק בהפקה הטלוויזיונית של חברת KINODANZ הרוסית והטלוויזיה הסרבית על חייו של ניקולה טסלה.
חייו האישיים
ב-2016 נפגש מילוש ביקוביץ' עם הדוגמנית הרוסייה סאשה לוס, אך הזוג נפרד. מאז שנת 2016, נפגש מילוש עם אגלאיה טראסובה - כוכבת הסרט "קרח" שבו היא כיכבה בצמד עם מילוש, אך בתחילת 2018 נפרדו בני הזוג. כרגע, מילוש מנהל יחסים עם הדוגמנית הסרבית ברברה טטאלוביץ'.
מים אפלים (סרט, 2005)
מים אפלים (באנגלית: Dark Water) הוא סרט אימה אמריקאי משנת 2005, שבוים על ידי וולטר סאלס ובכיכובה של ג'ניפר קונלי. זוהי גרסה מחודשת לסרט יפני בעל אותו שם שצולם בשנת 2002. הסרט מבוסס על סיפור קצר בעל אותו שם. הסרט זכה להכנסות של כ-50 מיליון דולר.
עלילה
דיילה ובעלה לשעבר קייל, נאבקים אחד בשני בנושא המשמורת על בתם המשותפת, ססיליה. קייל רוצה שססיליה תגור קרוב יותר לדירה שלו בג'רזי סיטי, אך דיילה רוצה לעבור לאי רוזוולט שבניו יורק, שם מצאה בית ספר טוב יותר עבור הילדה.
דיילה וססיליה עורכות סיור בדירה רעועה, הנמצאת מרחק כמה רחובות מבית הספר החדש של ססיליה. בתחילה הילדה מתנגדת לגור בדירה, אך לאחר מכן היא מתגנבת לגג, שם היא מוצאת תיק "הלו קיטי" ליד מכל המים של הבניין. לאחר מכן הילדה מחליטה שהיא רוצה לגור בבניין. בעקבות כך דיילה מגישה הצעה לשכירת הדירה.
זמן קצר לאחר שהן עוברות לדירה החדשה, מתקרת חדר השינה מתחילים לדלוף מים עכורים. דיילה מוצאת דיוקן משפחתי של הדיירים לשעבר בדירה מעל, הנקראים משפחת רימסקי, ובדיוקן רואים אם, אב וילדה בגילה של ססיליה. דיילה מתלוננת בפני מר מוראי ומר ויק בגלל המים, אך ויק מתעקש כי איננו שרברב. התקרה, אותה תיקן ויק בצורה מרושלת, דולפת שוב. דיילה רואה את פניה של ילדה צורחת במכונת הכביסה.
המורה של ססיליה מוטרדת מ"החברה הדמיונית" שלה, שנקראת נטשה. ססיליה נראית כשהיא מתווכחת עם נטשה ונוטה לאבד שליטה על היד שלה כשהיא מציירת. לאחר שדיילה תופסת את ססיליה משחקת בבובות ומדברת עם נטשה במעלית, היא אוסרת עליה לדבר שוב עם נטשה.
באותו לילה, דיילה עולה לגג, ורואה כי המים נשפכים ממכל המים. בתוך המכל היא מוצאת את הגופה של נטשה. עקב כך ויק נעצר בחשד לרשלנות; מתברר כי הוא היה מודע לעובדת היותה של הגופה במכל המים, ולכן סירב לתקן את בעיות הצנרת ברחבי הבניין. דיילה ופלטזר מגלים כי הוריה של נטשה הותירו אותה בבניין, בשעה שכל אחד חשב שנטשה נמצאת עם השני. נטשה נאלצה לטפל בעצמה, נפלה למכל המים וטבעה, והיא הפכה לרוח רפאים נקמנית ובעלת קנאה עזה בססיליה.
דיילה מסכימה לבוא לקראתו של קייל, כך שמשמורת משותפת תהיה קלה יותר לשניהם. בשעה שססיליה מתרחצת באמבטיה, ילדה בגילה, המכוסה בברדס יוצאת מהאמבטיה ומבקשת שתקרא לה סיפור. כאשר דיילה שומעת את ססיליה באמבטיה, היא מבינה כי הילדה בברדס היא נטשה. נטשה מתחננת שדיילה לא תעזוב אותה, אך היא רצה לחדר האמבטיה כדי להציל את ססיליה. נטשה נועלת את ססיליה בתא המקלחת, המוגן בזכוכית חסינה, ומנסה להטביע אותה. דיילה, לאחר שנואשה מהניסיונות לפרוץ את הזכוכית, מתחננת בפני נטשה שתיתן לבתה לצאת. בתוך כך, שיטפון של מים עכורים מציף את הדירה, ונטשה ורוח הרפאים של דיילה הולכות במסדרון כאם ובת.
שלושה שבועות לאחר מכן, מגיעים קייל וססיליה לבניין על מנת לאסוף את יתר החפצים שלהם. במעלית, רוח הרפאים של דיילה אוספת את שיערה של ססיליה, ואומרת לה שתהיה איתה לעד.
זאב דרוקמן
פרופ' זאב דרוקמן (נולד ב-1945 בישראל) הוא אדריכל ישראלי. מייסד התוכנית לתואר שני לארכיטקטורה ועיצוב אורבני באקדמיה לאומנות ועיצוב "בצלאל" בירושלים.
קריירה
למד בפקולטה לארכיטקטורה ובינוי ערים בטכניון בחיפה ב-1966. מיד עם סיום לימודיו ב-1971 התמנה כחבר בצוות תכנון של משרד הבינוי והשיכון. מספר שנים לאחר מכן התמנה לתפקיד האדריכל הראשי במחוז הצפון של המשרד ועבד כראש צוות לפיתוח פרויקטים נסיוניים באגף תכנון והנדסה עד שנת 1987.
במקביל מאז שנת 1977 שימש כמרצה בפקולטה לארכיטקטורה ובינוי ערים בטכניון. בשנת 1990 התמנה לראש המחלקה לעיצוב סביבתי דאז, באקדמיה לאומנות ועיצוב בצלאל, ירושלים. שנתיים מאוחר יותר הוביל מהלך שבסופו הכירה המועצה להשכלה גבוהה במחלקה לעיצוב סביבתי כמחלקה לארכיטקטורה. דרוקמן עמד בראש המחלקה במשך יותר מעשור.
פרופ' דרוקמן מרצה בפקולטות לאדריכלות ובינוי ערים ברחבי העולם (בהן הונג קונג, הודו, צרפת, סלובקיה, ארצות הברית ואוסטריה), ומוביל סמינרים בינלאומיים בנושא אדריכלות ובינוי ערים.
פרופ' דרוקמן הוא נציג של ישראל בארגון האדריכלים הבינלאומי UIA בקבוצת העבודה למבני חינוך ותרבות, והוא חתן אות יקיר עמותת האדרכלים לשנת 2008, על פועלו בתחום החינוך לאדריכלות.
פרויקטים בולטים
כמו כן תכנן שכונות מגורים רבות באשקלון, טירת כרמל, שכונת התקווה, תל אביב, נצרת עילית, מקבצי מגורים בטבריה, חצור הגלילית וקריית שמונה.
להתראות בחלומותי
להתראות בחלומותי הוא אלבום האולפן השלישי של זמר הרוק הישראלי רמי פורטיס. האלבום יצא בינואר 1992 בחברת התקליטים נענע דיסק ובהפקת ניצן זעירא.
הפקה
האלבום הודפס כדיסק, כקלטת שמע ואף כתקליט. זהו האלבום האחרון של פורטיס שהודפס בפורמט זה עד אלבומו "תולדות הכותרת" מ-2015.
אביגדור אוחנה
אביגדור אוחנה, מנכ"ל המשרד לשירותי דת לשעבר ופעיל מפלגת ש"ס. כיום, משמש כמנכ״ל רשת בני יוסף, מעיין החינוך התורני.
אוחנה, בעל תואר ראשון במינהל עסקים מהקריה האקדמית קריית אונו ותואר שני במינהל עסקים מטורו קולג' , הוסמך לרבנות בבית המדרש הגבוה להוראה שבירושלים. הוא החל לפעול בתנועת ש"ס בשנים הראשונות לקיומה, בהיותו המנכ"ל המייסד של ארגון "בני חיל" של אל המעיין בראשית שנות התשעים להפצת שיעורי תורה בקרב ילדים ונוער.
אוחנה שימש מאוחר יותר סמנכ"ל תנועת ש"ס, יועץ ליו"ר התנועה אלי ישי, עוזר פרלמנטרי, וכן יועץ לראש המועצה המקומית אלעד צביקה כהן. בבחירות לכנסת ה-17 מוקם אוחנה במקום ה-15 ברשימת מועמדי ש"ס לכנסת. בשנים 2006–2008 היה אוחנה יועץ בכיר לשר יצחק כהן שהופקד על המועצה לשירותי דת במשרד ראש הממשלה. לאחר הקמתו של המשרד לשירותי דת, בשנת 2008, מונה אוחנה למנכ"ל המשרד וסיים את תפקידו לאחר הבחירות לכנסת התשע עשרה.
אוחנה נשוי ואב לחמישה ילדים.
רולנד פרייזלר
רולנד פרייזלר (בגרמנית: Roland Freisler; 30 באוקטובר 1893 – 3 בפברואר 1945), משפטן נאצי והמנהל הכללי של משרד המשפטים של הרייך. הוא ידוע גם כאחד ממשתתפי ועידת ואנזה וכנשיא הפולקסגריכט - בית הדין העממי, שהיה אחראי לפסקי דין שרירותיים רבים נגד מתנגדי המשטר בימי השלטון הנאצי בגרמניה.
תולדות חייו
פרייזלר נולד בצלה שבסקסוניה התחתונה, לאב שהיה מהנדס ומורה. בשנת 1914, עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה, קטע את לימודיו בפקולטה למשפטים והתגייס לצבא הגרמני.
הוא התגייס לצבא כצוער ובשנת 1915 הועלה לדרגת סגן ועוטר בצלב הברזל מהדרגה הראשונה והשנייה על גילוי גבורה בקרב. באוקטובר 1915 הוא נפצע בחזית המזרחית ונפל בשבי הרוסי. פרייזלר בילה חמש שנים במחנות מאסר בסיביר ובמהלך השבי למד רוסית ופיתח עניין בקומוניזם לאחר פרוץ המהפכה ב-1917.
מ־1942 עד 1945 ישב פרייזלר בראש בית הדין העממי. לבית הדין הוקנתה סמכות לדון במגוון נרחב למדי של עבירות "פוליטיות", לרבות עבירות הנוגעות לשוק השחור (אותו ניסו השלטונות לדכא בתנאי קיצוב ומלחמה), ל"תבוסתנות" וכיוצא בזה. בית הדין הוסמך להמית את הבאים בפניו, ואכן עונש המוות הוטל אף על עבירות קלות יחסית. תחת נשיאותו של פרייזלר גדל מאוד מספרם של גזרי דין המוות, לעומת תקופת הנשיאות של קודמו בתפקיד. בין 1942 ו־1945 גזר בית הדין מוות על כ־5,000 אנשים. המושב בראשותו ישב פרייזלר באופן אישי גזר מיתה על כ־2,600 מהם. כמות זו של 2,600 עונשי מוות היא הכמות אותה גזר בית הדין מאז היווסדו ב-1934 ועד שנת 1942, עת קיבל פרייזלר את תפקיד הנשיא.
אחיו של פרייזלר, אוסוואלד פרייזלר, היה פרקליט הגנה ידוע, אשר ייצג נאשמים בפשעים פוליטיים, למורת רוחה של המנהיגות הנאצית, כל זאת בעת שפרייזלר כיהן בתפקידים חשובים במנגנון המשפטי הנאצי. אוסוואלד פרייזלר התאבד בשנת 1939.
משפטי מחתרת "הוורד הלבן"
ב-22 בפברואר 1943 פרייזלר דן למוות בעריפת ראש את הנס שול, סופי שול ואת כריסטוף פרובסט, חברי תנועת המחתרת האנטי-נאצית "הוורד הלבן".
משפטי קושרי ה-20 ביולי
באוגוסט 1944 הובאו למשפט בפני פרייזלר כמה מהעצורים שהשתתפו בניסיון ההתנקשות הכושל נגד היטלר ב-20 ביולי באותה שנה. המשפט צולם במצלמות קולנוע מתוך כוונה להציגו בפני הקהל הגרמני. בסרטים אלה נגלתה האווירה שבה ניהל פרייזלר את ההליך המשפטי, התרסותיו כלפי הנאשמים, התעללותו המנטלית והמילולית בהם והצעקות והעלבונות ששיגר כלפיהם. פרייזלר התעקש שהנאשמים יובלו לפניו בלי עניבה ובמכנסיים רחבים ללא חגורה, כשהם אוחזים בשוליהם כדי שלא ייפלו. כמעט כל הנאשמים נידונו למוות בתלייה, וגזר הדין הוצא אל הפועל בתוך שעתיים מתום המשפט.
מותו
ב־3 בפברואר 1945, בעודו מתכונן למשפט בבית הדין נגד פביאן פון שלברנדורף, אחד מהקושרים של 20 ביולי, נהרג פרייזלר מפצצה שהוטלה ממפציץ אמריקני. שלברנדורף הועבר למחנות ריכוז שונים ושרד עד נפילת השלטון הנאצי.
דמותו
דמותו של רולנד פרייזלר שימשה השראה ליצירות אחדות, שהידועה בהם היא ספרו של הנס פאלאדה "לבד בברלין".
קוליברי זעיר מצוי
קוליברי זעיר מצוי (שם מדעי: Mellisuga helenae), המכונה קוליברי הדבורה, הוא מין של קוליברי מהסוג Mellisuga. זהו מין העוף הקטן ביותר בעולם, וכן מין העוף שמבלה הכי הרבה זמן מחייו באוויר.
מאפיינים
צווארו של הזכר אדום, כיפתו אדומה ויש לו כתם צבעוני המתמשך מהצוואר עד לחזה. פלג גופו העליון כחלחל, ורוב פלג גופו התחתון אפור לבנבן. פלג גופה העליון של הנקבה ירוק, ופלג גופה התחתון לבנבן. בעונת הרבייה ראשו, צווארו וסנטרו צבועים בוורוד אדמדם.
הנקבה בונה קן דמוי כוס מקורי עכביש ומקליפות עץ וחזזיות. קוטרו של הקן כ-2.5 סנטימטר, והוא מרופד מבפנים בסיבי צמחים. נקבת הקוליברי מטילה 2 ביצים לתטולה, וגודל כל ביצה אינו עולה על זה של גרגר אפונה. הנקבה דוגרת על הביצים ומגדלת את הגוזלים ללא סיוע הזכר.
מיאפלסידוס
מיאפלאסידוס (בכתיב לועזי: Miaplacidus) או β בשדרית (β Carinae) הוא הכוכב השני בבהירות נראיתו בקבוצת שדרית, אשר פורקה באסטרונומיה המודרנית מהקבוצה העתיקה הספינה ארגו, וכן אחד מהכוכבים הבהירים בשמיים. זהו הכוכב הבהיר הקרוב ביותר לקוטב השמימי הדרומי ומדרום לקו הרוחב 20°-, הוא כלל לא שוקע.
פירוש שמו הוא ככל הנראה צירוף דו־לשוני של המלה הערבית מיא (مياه - מים) והמילה הלטינית פלאסידוס (Placidus, שקטים), כלומר "מים רוגעים" – שם המתאים למיקומו בתחתית השדרית של הספינה ארגו. שם זה חייב להיות מודרני, שכן הכוכב לא היה מוכר לאירופים טרם המאה ה-16.
תכונות
מיאפלאסידוס הוא ענק לבן, אשר גילו מוערך בכ-350 מיליון שנים ונמצא לקראת סיום המימן שבליבתו בתהליך היתוך גרעיני להליום. הכוכב יצא מהסדרה הראשית לקראת השלב של הפיכת ההליום לפחמן ולחמצן המלווה בהתנפחות והתקררות עד שיהפוך לענק אדום. מסתו כ-3 מסות שמש כך שהוא צפוי להפוך בסופו של דבר לננס לבן. רדיוסו פי 5.8 מרדיוס השמש ועוצמת הארתו פי 210 משל השמש. מהירות סיבובו סביב צירו גבוהה יחסית – כ-140 ק"מ לשנייה, והוא משלים סיבוב כזה במעט יותר בכ-50 שעות.
פרס אורי אבנרי לעיתונות אמיצה
הזוכים הראשונים בפרס, במאי 2021, הם העיתונאים גור מגידו ואור-לי ברלב.
בשנת 2022 זכה בפרס עיתונאי כאן 11 אורן אהרוני על סדרת "תחקירים עיתונאיים החושפים שימוש לרעה בעמדות כוח שלטוני" במסגרת הסדרה ״ארץ, עיר״ ששודרה בתאגיד השידור הציבורי.
פסודובלה
פסודובלה (בספרדית: Pasodoble - צעד כפול; בעברית נקרא לא פעם "פסדובלה") הוא סגנון מוזיקה וריקוד זוגות ספרדי בקצב המארש.
הפסודובלה מבוסס על המוזיקה המנוגנת במלחמות שוורים, בזמן הכניסה או לפני אקט ההריגה. מקור הסגנון בדרום צרפת, אולם את עיקר פרסומו הוא קנה בספרד ובפורטוגל. מטאדורים מפורסמים זכו לקטעי פסודובלה שהולחנו לכבודם ונושאים את שמם.
תחרות פאגאניני
תחרות פאגאניני (מאיטלקית: Premio Paganini או Paganini Concore) היא תחרות בינלאומית בכינור על שם הכנר הוירטואוז ניקולו פאגאניני, אשר נערכת מאז שנת 1954 בג'נובה איטליה, בין החודשים ספטמבר ואוקטובר.
כיום (2020) התחרות נערכת אחת לשלוש שנים בתיאטרון "קרלו פליצ'ה" שבעיר. התחרות מורכבת משלושה שלבים הכוללים נגינה ללא ליווי, מוזיקה קאמרית עם פסנתר וקונצ'רטי עם תזמורת סימפונית.
שלבי התחרות והשופטים
שלב המוקדמות: שילוב של יצירות לכינור וסולו ויצירות קאמריות בליווי פסנתר. ישנה חובה לנגן שני קפריסים מתוך 24 קפריצ'י לכינור מאת פאגאניני.
שלב חצי הגמר: שלוש או ארבע יצירות לכינור סולו\יצירות קאמריות, מביניהן יצירה אחת לפחות מאת פאגאניני, ולפחות יצירה אחת מודרנית.
שלב הגמר: שני קונצ'רטי\יצירות לכינור ולתזמורת, כאשר אחת מהן נכתבה בידי פאגאניני.
ישנם כשמונה שופטים, לרוב כנרים אך ייתכן שגם מנצחים, מלחינים וכדומה. מנכ"ל התחרות לשעבר הוא המנצח פאביו לואיזי.
פרסים
שישה מוזיקאים, ולעיתים שבעה זוכים בפרס כלשהו. מאז 1989 התווספו מספר פרסים ייחודיים. הזוכים לרוב זוכים בחוזי הקלטות והזדמנות לנגן על אחד מהכינורות של פאגאניני או של מיטב הבונים כמו סטרדיוואריוס, אמאטי וגוארנרי.
גד אלבז
גד גסטון אלבז (נולד ב-20 באוגוסט 1982) הוא זמר חרדי מודרני-ישראלי, השר בסגנון נשמה, פופ, מערבי ומוזיקה מזרחית.
קורות חייו
נולד וגדל בנס ציונה לזמר בני אלבז ולדליה, משפחה ממוצא מרוקאי. כשהיה בן ארבע אביו הקליט עמו את השיר "אבא, אותך אני אוהב". כשהיה בן 9 חזרה המשפחה בתשובה ולמד בבית הספר של חב"ד בעיר. בוגר ישיבת "עטרת הלויים" בגני תקווה.
בשנת 1999 בהיותו כבן 17, פתח בקריירת זמר עצמאית, והוציא את אלבומו הראשון "לך בדרכים ישרות", שהיה אלבום קאברים לשירים לועזיים. שנה לאחר מכן הוציא את האלבום "אור בקצה המנהרה", שבו יש שישה עשר שירים ונעימה אחת. לאלבום יצאו שני סוגי עטיפות.
במהלך שנות כיכובו בעולם הזמר, הוציא אף ג'ינגל בחירות לתנועת ש"ס.
פרסומו הגדול נבע מהופעתו בשנת 2005 בבת ים במופע הבכורה של האלבום "משמעויות". חלק גדול מהמילים באלבום זה כתבה אשתו. אלבום זה היה הראשון שאלבז הפיק והלחין בעצמו.
בשנת 2005 יצא שירו של אלון דה לוקו "אור" מתוך האלבום הראשון של אלון דה לוקו, ומאוחר יותר יצא השיר גם כן באלבומו של אלבז. שיר זה זכה בכל המצעדים ונחשב ללהיט.