cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
איזק ואן אוסטדה
ביוגרפיה
איזק מציג את יכולותיו הטובות ביותר בסצנות חורפיות. היעדר העלווה, האווירה הפריכה והאוויר הרגוע של ימי ינואר הקרים, ללא עשן או אדים, מונעים את השימוש בגוון חום ולא משאירים לצייר ברירה אלא להגיע אל השינויים במגוון גדול של גוונים אופל. הדמויות מופיעות בנוכחות חזקה על הרקע הקליל. הציור ״בין הפונדקים בצד הדרך״ ראוי לציין את אלה באוספי ארמון בקינגהאם, הגלריה הלאומית, לונדון, אוסף וואלאס ואוספי הולפורד באנגליה, הלובר, ברלין, ואוסף רוטשילד בווינה. מיטב סצינות הקרח הוא זה הנמצא בלובר.
אדריאן ואן אוסטדה
אדריאן ואן אוסטדה (בהולנדית: Adriaen van Ostade; הוטבל ב-10 בדצמבר 1610 – נקבר ב-2 במאי 1685) היה צייר הולנדי בתקופת תור הזהב של הציור ההולנדי, ויצר יצירות המתארות את חיי היומיום.
ביוגרפיה
לדברי הוברקן, הוא ואחיו היו תלמידים של פרנס הלס וכמוהו, בילו את רוב חייהם בהארלם. הוא היה בנו הבכור של יאן הנדריקס אוסטדה, אורג מהעיירה אוסטדה שליד איינדהובן. אף על פי שאדריאן ואחיו איזק נולדו בהארלם, הם אימצו את השם "ואן אוסטדה" כציירים. על פי ה- RKD, הוא הפך לתלמיד בשנת 1627 של צייר הדיוקנאות פרנס הלס. בשנת 1632 הוא היה רשום באוטרכט (שם, הוא הושפע ככל הנראה מסצנות הכפר שהיו פופולריים בימיו), אך בשנת 1634 הוא חזר להארלם, שם הצטרף לגילדת הארלם לוק סנט. בגיל עשרים ושש הצטרף לחברת משמר האזרחים בהארלם, ובגיל עשרים ושמונה התחתן. אשתו נפטרה שנתיים לאחר מכן בשנת 1640. בשנת 1657, התחתן שנית עם אנה אינגלס. הוא הפך שוב לאלמן בשנת 1666. הוא פתח סדנה וקיבל תלמידים, ביניהם היה גם אחיו.
בזמן המגפה והמלחמות בין הולנד-צרפת ואנגליה (1672) הוא ארז את יצירותיו מתוך כוונה לברוח לליבק בגרמניה, וזו הסיבה שחושבים שהייתה לו שם משפחה. עם זאת, הוא הגיע לאמסטרדם, כשהוא שוכנע להישאר אצל אספן האמנות "קונסטנטין סנפרט", שבביתו שהה, ויצר סדרה של רישומים צבעוניים, שנרכשו אחר כך עבור 1300 פלורינים, יחד עם כמה רישומים של חריטה מאת יונאס וויצן [NL]. שם ראה את עבודותיו הוברקן, והתאהב בציורי חיי הכפר. יונאס וויצן (1676–1715) היה האיש ששכנע את הוברקן לעבור לאמסטרדם מדורדרכט. הוא היה מזכיר העיר, ונראה שהיה פטרונו. ממשיך דרכו, יוהאן ואן שוילנבורג, שהפך למזכיר העיר בשנת 1712, היה האיש לו הוברוקן הקדיש את הכרך הראשון שלו.
יצירתו
אוסטדה היה בן זמנם של הציירים הפלמיים דייוויד טנייר הצעיר ואדריאיין ברואר. כמוהם, הוא העביר את חייו בתיעוד נושאים ביתיים - סצינות בית מרזח, ירידי כפר ונופים כפריים. בין טנייר לאוסטדה הניגודיות נעוצה במצב השונה של המאפיינים החקלאיים של אזורי ברבנט והולנד ובאווירה המיוחדת לכל אזור. בברבנט יש יותר שמש, כתוצאה מכך, הפרטים בציורים כסופים ונוצצים, והאנשים שהוא מצייר תואמים לתרבותם. נראה כי הולנד, בסביבות הארלם, סבלה רבות ממלחמות - האוויר לח וערפלי, והאנשים המתוארים על ידי אוסטדה מביעים מצוקה בתווי פנים ולבוש.
ברואר, שצייר את האיכר בזכרונותיו ובתשוקותיו, הכניס לתמונותיו יותר את רוחו של פרנס הלס מאשר עמיתו. אבל הסגנון זהה לזה של אוסטדה. במהלך השנים הראשונות לקריירה שלו, אוסטדה נטה לאותה הגזמה כמו חברו, אם כי הוא נבדל ממתחריו על ידי שימוש כללי יותר באור ובצל, במיוחד בריכוז אור גדול יותר על משטח קטן בניגוד למרחב קודר נרחב. הוא מראה את הקוטג'ים, מבפנים ומבחוץ: עלי הגפן מכסים את הדלות של הקירות החיצוניים. מבפנים, שום דבר לא מקשט את טלאי הקורות ואת הארובות או המדרגות. זו דמות הבית ההולנדי הכפרי של אותם ימים. גדולתו של אוסטדה טמונה בתדירות שהוא תפס את הצד הפיוטי של מעמד האיכרים למרות הגסות שלו. הוא הטיל זוהר של שמש לפעילות הספורט שלהם, למריבותיהם, אפילו למצב הרוח השקט יותר שלהם. הוא הלביש את הריסות של הקוטג'ים בצמחייה. בערך בשנת 1638 או 1640, השפעתו של רמברנדט שינתה לפתע את סגנונו. הוא צייר את הסצנה הנוצרית הדתית ״ההכרזה״, שבמוזיאון ברונסוויק. מלאכים, מופיעים בשמיים, הולנדים שנמצאים חצי ישנים בין הבקר, הכבשים והכלבים שלהם לפני קוטג'. סצנה המזכירה נושא דומה של רמברנדט, שהאיר למעשה את הקבוצות העיקריות על ידי קרניים המגיעות לאדמה משמים עכורים. אוסטדה, עם זאת, לא הצליח לתת כוח וביטוי דרמטי. הרועים שלו היו מצוירים בלי הרבה רגש, תשוקה או הפתעה. תמונתו הייתה אפקט של אור, אך ללא התכונות שהפכו את הנושאים הרגילים שלו למושכים.
בשנת 1642 הוא צייר ציור מדהים שנמצא בלובר - אם מטפלת בבנה, בעלה יושב בסמוך, לצד ארובה גדולה. אפלת הצריף הכפרי האפלולי מוארת על ידי קרן שמש. אפשר לחשוב שהצייר התכוון לתאר את הארת ישו הנולד - סצנה שתוארה רבות באומנות. אך אין שום דבר קדוש בסצנת הכפר או שום דבר מושך, למעט השקיפות הרמברנדטית, הטון השחום והשמירה הראויה להערכה של הפרטים הקטנים ביותר.
אוסטדה השתמש באותו אפקט של אור וצבעים והגיע להשגים גבוהים בנושאי הציור הבייתים והיומיומיים שלו. בהם הראה את כוחו בהתבוננות, שהפכה אותו למאסטר. נראה שהוא לא חזר לאיורים הדתיים של הבשורה בשנת 1667, אז ייצר את ציור הלידה המעורר הערצה, שלא נופל בגדולתו מציור משפחת הנגרים של רמברנדט שבלובר, או על ידי חוטב העצים והילדים בקאסל. באותה תקופה הוא המשיך לצייר את הנושאים המוכרים יותר להם הקדיש את מכחולו: דמויות בודדות, המייצגות מעשנים או שתיינים, סוחרי דגים ואופים, קטטות בקוטג', סצינות של הימורים, שחקנים נודדים ועוד.
ההומור בחלק מהיצירות הללו בולט, כמו בסצנת הטברנות של אוסף לה קזה (לובר, 1653). ניתן ללמוד על האמנות שלו בסדרה הגדולה של יצירותיו המתוארכות המעטרות כל בירה אירופאית מסנט פטרסבורג ללונדון. בארמון בקינגהאם יש מספר רב של יצירותיו, וכן באוספים פרטיים באנגליה. אם נבחר כמה כאלה שראויים לתשומת לב נצביע על הכפריות בבית מרזח של שנת 1662 בהאג, בית הספר לכפר באותה שנה בלובר, חצר בית הטברנה של שנת 1670 בקאסל, מנוחת הספורטאים משנת 1671 באמסטרדם, והכנר והקהל שלו משנת 1673 בהאג. באמסטרדם מצויה תמונה עם דמות צייר, שיושב עם גבו לצופה, ליד כן הציור. מטחנת הצבעים בפינה וכלב שחור ישן על הרצפה. העתק של תמונה זו, עם התאריך 1666, נמצא בגלריה דרזדן. שתי אלה אמורות לייצג את אוסטדה עצמו, אך אנו רואים את גבו של האמן ולא את פניו. בתחריט (Bartsch, 32), הצייר מציג את עצמו בפרופיל בעבודה על בד.
מורשת
מספר התמונות של אוסטדה מוערך על ידי סמית' ב־385, אך הופסטדה דה גרוט, 1910, מעריך שישנן מעל תשע מאות יצירות שלו. עם מותו, מלאי יצירותיו שלא נמכרו היה מעל 200. לוחיותיו החקוקות הועמדו למכירה פומבית עם התמונות. חמישים צלחות חרוטות, רובן בין השנים 1647–1648, הושלכו בשנת 1686. יש 220 תמונות שלו באוספים ציבוריים ופרטיים, מתוכם 104 חתומים ומתוארכים, ואילו שבע עשרה חתומים עם השם אך לא עם התאריך. המחירים שקיבלה אוסטדה אינם ידועים. אבל תמונות שהיו שוות 40 ליש"ט בשנת 1750 היו שוות 1,000 ליש"ט מאה לאחר מכן, וארל דודלי העניק 4,120 ליש"ט עבור פנים קוטג' בשנת 1876.
חתימות אוסטדה משתנות בתקופות שונות, אך בדרך כלל שתי האותיות הראשונות משולבות זו בזו. עד שנת 1635, אוסטדה כותב לעצמו Ostaden. מדי פעם הוא חותם באותיות גדולות. תלמידיו הם אחיו שלו איזק אוסטדה, קורנליוס דוסארט וריצ'רד ברקנבורג.
מכוניות 3
מכוניות 3 (באנגלית: Cars 3) הוא סרט אנימציה שיצא לאקרנים ב-16 ביוני 2017, הסרט מהווה המשך לסרטים "מכוניות" משנת 2006 ו"מכוניות 2" משנת 2011. במאי הסרט הוא בריאן פי.
עלילת הסרט
ספידי מקווין הוא אחד ממכוניות המרוץ הגדולות בתחום לזמנו, מסלול המרוצים הוא כבר ביתו והקריירה שלו כבר נחשבת לאגדה. כאשר הוא כבר הופך למבוגר וותיק בתחום, נכנס לתמונה מכונית מרוץ טירון בשם - ג׳קסון סטורם - מכונית הייטק מתקדמת, חדשנית ומהירה יותר. סטורם מערער את ביטחונו של מקווין האגדי, מכוניות ותיקות בתחום מגיעות לסוף דרכן ומעוזבות מתחרויות, בזמן שמכוניות ההייטק נכנסות לתמונה, שוברות שיאים ומשנות את פני המשחק. במירוץ האחרון לעונה מנסה מקווין להוכיח לעצמו שזה לא הסוף שלו בעולם המרוצים, אך הוא מאבד שליטה ומתרסק על המסלול. זה נראה כאילו מקווין מגיע לקץ הקריירה שלו. הוא מכין את עצמו לעונה הבאה של המרוצים כדי להוכיח לעצמו כי הוא עדיין מסוגל להתעסק במקצוע שכל כך משמעותי עבורו. מכונית צעירה ונלהבת בשם קרוז רמירז מכינה את מקווין למרוץ הגורלי ביותר בקריירה שלו. מקווין נאבק בזקנה, בלחץ של החברה כלפיו, בקיומו של הדור הבא, ומנסה להבין מה אדם אמור לעשות כאשר הוא הולך ומזדקן, והדבר שהקדשת לו את כל חייך בורח לך בין הידיים ואינך יכול להימנע מכך.
שגרירות ארצות הברית בג'ובה
היסטוריה
דרום סודאן הכריזה על עצמאות ב-9 ביולי 2011. ב-14 ביולי 2011 התקבלה דרום סודאן כחברה באו"ם. המדינה הראשונה שהכירה בדרום סודאן הייתה סודאן, שנשיאה גם השתתף בטקס הכרזת העצמאות. מדינות רבות אחרות הכירו בה, ובהן חמש החברות הקבועות במועצת הביטחון (ארצות הברית, רוסיה, הממלכה המאוחדת, צרפת וסין).
עם הכרזת העצמאות של דרום סודאן, הקונסוליה הכללית של ארצות הברית בג'ובה, שנפתחה בשנת 2005 שודרגה לשגרירות, כהכרה בעצמאותה של דרום סודאן.
ב־18 באוקטובר 2011 אושרה סוזן ד. פייג' כשגרירת ארצות הברית הראשונה בדרום סודאן. סוזן פייג' הגיעה לג'ובה ב-6 בדצמבר 2011. בעבר כיהנה גב' פייג' כסגנית עוזרת המזכירה לענייני אפריקה במשרד החוץ האמריקני, למרכז ודרום אפריקה וגם סודאן.
השגריר הנוכחי הוא תומאס הושק (מונה ב-26 באפריל 2018).
ארגון הקהילה הישראלית-אמריקאית
ארגון הקהילה הישראלית-אמריקאית (באנגלית: Israeli-American Council, ובראשי תיבות: IAC) (במקור: Israeli Leadership Council) הוא ארגון ללא מטרות רווח הממוקד בבניית קהילה ישראלית-אמריקאית בארצות הברית. הארגון נוסד בלוס אנג'לס בשנת 2007 על ידי מספר אנשי עסקים ישראלים-אמריקאים. מטרת הארגון היא לבנות קהילה ישראלית-אמריקאית מאוחדת ואקטיבית, תוך השגת שלושה יעדים מרכזיים: חיזוק זהות ישראלית ויהודית אצל הדור הצעיר, חיזוק הקהילה היהודית בארצות הברית ותמיכה במדינת ישראל. צמיחתו המהירה של הארגון הובילה להפיכתו לארגון היהודי שצומח בקצב המהיר ביותר בארצות הברית כיום. מארגון ישראלי-אמריקאי מקומי, כיום ה-IAC הוא ארגון מחוף-לחוף עם השפעה ניכרת על הקהילה היהודית-אמריקאית שמוצאת בארגון בית.
נכון לשנת 2017, הארגון פעיל ב27 מדינות, מתוכן 16 סניפים ברחבי ארצות הברית: לוס אנג'לס (מטה הארגון), ניו יורק, פלורידה, בוסטון, לאס וגאס, וושינגטון הבירה, ניו ג'רזי, אריזונה, שיקגו, פילדלפיה, סיאטל, קולורדו, יוסטון, סן פרנסיסקו, סן דייגו ואטלנטה) ויש לו פעילות ביותר מ-80 קמפוסים.
יו"ר הוועד המנהל הוא אדם מילשטיין, קדמו לו בתפקיד אלי טנא ודני אלפרט (2007-2012) ושון אבן חיים (2012-2015).
מנכ"ל הארגון המייסד והנוכחי הוא שוהם ניקולט (2007-2011, ו-2015-2018). שגיא בלשה כיהן בתפקיד בין השנים 2011-2015.
מטרות הארגון
מטרת הארגון היא לבנות קהילה ישראלית-אמריקאית מאוחדת ומעורבת שפועלת לחיזוק הזהות הישראלית והיהודית של דורות העתיד, הקהילה היהודית-אמריקאית, והקשר שבין העם האמריקאי והעם בישראל.
השנים הראשונות 2007-2012 (Israeli Leadership Council (ILC
הרעיון להקמת הארגון נולד בקיץ 2006, בעיצומה של מלחמת לבנון השנייה כאשר אובחן הצורך לגוף מאחד ומרכז לקהילה הישראלית בארצות הברית. קונסול ישראל בלוס אנג'לס, מר אהוד דנוך, פנה למספר אנשי עסקים ופילנתרופים וגייס אותם לטובת רעיון הקמת "מועדון" אשר יחבר בין הישראלים-אמריקאים המתגוררים באזור ויתמוך בקהילה המקומית.
מועצת המנהיגות הישראלית, הוקם ב 2007 על ידי אנשי עסקים וחברי קהילה משפיעים ביניהם דני אלפרט, אלי מרמור, שהם ניקולט, אלי טנא, סטיב ארדמן, אדם מילשטיין, יוסי רבינוביץ', שון אבן-חיים ונתי סיידוף. ועד זה מינה את דני אלפרט ואלי טנא כיושבי ראש,  ואת שהם ניקולט כמנכ"ל-מייסד. החברים המייסדים הונעו מאותם עקרונות וערכים: דאגה לזהות הישראלית-יהודית של הדור השני והשלישי של ישראלים שהיגרו לארצות הברית, חיזוק מדינת ישראל, וחיבור משמעותי לקהילה היהודית-אמריקאית. החזון שלהם היה לבנות מודל חדש, שיהיה ניתן בעתיד לשכפל בכל ארצות הברית.
הפוטנציאל שהקבוצה המייסדת זיהתה היה ב״זהות ההיברידית״ של הישראלים-אמריקאים. היכולת של מהגרים מישראל לדבר את השפה התרבותית הישראלית והאמריקאית מהווה פוטנציאל היסטורי לשמש כגשר חי בתוך העם האמריקאי בכלל, והקהילה היהודית-אמריקאית בפרט. החיבור הייחודי למדינת ישראל, השפה העברית והתרבות וההוויה הישראלית, הופך את הישראלים-אמריקאים לנכס אסטרטגי למדינת ישראל והעם היהודי.
בשנת 2008 נערך האירוע הקהילתי הגדול הראשון של ה-ILC. נכחו בו 1,800 חברי קהילה ומנהיגים מובילים שהגיעו לערב הזדהות והתרמה למען תושבי שדרות. באותה שנה נולדה גם התוכנית הראשונה של הארגון, "צו 8", המארגנת ומשנעת אנשים בקהילה האמריקאית לתמיכה בישראל. עד סוף 2008, יותר מ-25,000 איש השתתפו בפעילויות השונות של הארגון. בארבע השנים הבאות, היקף הפעילות והתוכניות של הארגון השפיעו על עשרות אלפי משפחות ועוררו השראה ביוזמות קהילתיות ברחבי ארצות הברית.
מארגון מקומי לארגון ארצי 2013 (Israeli-American Council (IAC
השם החדש הוכרז במהלך אירוע הגאלה השנתי ב-2013. יום לאחר ההכרזה על שינוי שם  הארגון, הפילנתרופים ד"ר מרים ושלדון אדלסון פנו לארגון מתוך רצון לתמוך בהרחבת הארגון והצהירו על התחייבותם לתמוך בארגון במטרה להופכו לארגון כלל ארצי. תוכנית ההתרחבות הארצית של הארגון הושקה, כשהיא מציעה מודל אשר יאחד תחת מטרייה ארגונית אחת ישראלים-אמריקאים מכל רחבי ארצות הברית.
תוכנית ההתרחבות של הארגון הושקה. עד שנת 2015, נפתחו 7 משרדים אזוריים: לוס אנג'לס (המטה המרכזי), ניו יורק, וושינגטון הבירה, לאס וגאס, מיאמי, בוסטון וניו ג'רזי. הוועד הארצי של הארגון התרחב וקיבל לשורותיו נציגים מכל האזורים. בשנים 2016-2017 התווספו לארגון 6 סניפים נוספים: אריזונה, שיקגו, פילדלפיה, סיאטל, קולורדו וסן פרנסיסקו.
פעילות מחוף לחוף
ארגון הקהילה הישראלית אמריקאית (IAC) מציע תוכניות ופעילויות רבות לקידום מטרותיו: חיזוק זיקתם של בני הדור השני לישראל ולעם היהודי, חיזוק הקהילה היהודית בארצות הברית ותמיכה במדינת ישראל  בנוסף, הארגון מציע מגוון רחב של תוכניות תרבותיות, חינוכיות, תוכניות פיתוח מנהיגות, הסברה ופעילויות לכל המשפחה הן בעברית והן באנגלית, המיועדות לכלל הגילאים.
עיקר הפעילות מחוף לחוף:
IAC קשת
קהילה פעילה של ישראלים-אמריקאים ויהודים-אמריקאים שמתחברים דרך השפה העברית, התרבות הישראלית וערכים יהודיים. כל שנה נבחרים בקפידה ספרי ילדים הכתובים על ידי מיטב הסופרים הישראלים להיות הבסיס לפעילויות התוכנית. הספרים שנשלחים מדי חודש לאלפי משפחות ברחבי ארצות הברית, משקפים את התרבות הישראלית, ומטרתם חיזוק הזהות הישראלית ויהודית של דור העתיד. הפעילות של קשת מתרחשת במרכזים קהילתיים, מוסדות חינוך, ובתים פרטיים ומושכת אליה אלפים רבים של משתתפים מדי שנה.
IAC איתנים
תוכנית לנערים ונערות בגיל תיכון. חזון התוכנית הוא חיבור הדור הצעיר של ישראלים ויהודים-אמריקאים לישראל דרך יזמות וחדשנות. התוכנית עובדת בשיטת הלימוד הקונסטרוקטיבי, כאשר התלמיד יושב ב״כיסא הנהג״ של תהליך הלמידה, תוך כדי ביצוע מטלות לפתרון בעיות מהעולם האמיתי יחד עם מנטורים ישראלים-אמריקאים בכירים מתעשיית ההיי-טק, יזמים ואנשי עסקים המלווים אותם בדרך. באמצעות תוכנית זו, נפגשים הילדים עם ישראל, עם זהותם היהודית ועם הקהילה בדרך מעניינת המאפשרת להם להביא לידי ביטוי את כישוריהם ומסייעת להם לפתח כלים בנושאי: ניהול זמן, משא ומתן, פתרון בעיות ועוד, כלים הרלוונטיים לשנות התיכון, הקולג' ולחיים המקצועיים. התוכנית נקראת על שמו של רב-סרן איתן בלחסן ז״ל, מפקד סיירת צנחנים, אשר נהרג בעת מבצע מיוחד בדרום לבנון בשנת 1999. התוכנית נוסדה ב-2016 ובסוף שנת 2017 נפתחו 32 קבוצות של התוכנית עם כ-1,200 משתתפים.
IAC משלנו
תוכנית לעידוד מנהיגות סטודנטיאלית פרו-ישראלית במכללות ובאוניברסיטאות ברחבי ארצות הברית. התוכנית מספקת בית לסטודנטים ישראלים-אמריקאים ומקום עבורם לחקור ולחזק זהות יהודית וישראלית. התוכנית מאפשרת לסטודנטים ישראלים-אמריקאים להשפיע על החיים היהודיים בקמפוס, להוביל פעילות פרו-ישראלית ולשמש גשר חי בין ישראל ובין הקהילה היהודית-אמריקאית. נכון ל-2017 התוכנית פעילה ביותר מ-80 קמפוסים עם מעל ל-2,000 סטודנטים פעילים.
IAC גוונים
תוכנית פיתוח מנהיגות חברתית קהילתית. התוכנית מעודדת חקירת הזהות היהודית והישראלית-אמריקאית תוך שילוב פיתוח תהליכי חשיבה עמוקים בקרב המשתתפים. התוכנית מכשירה ישראלים-אמריקאים כמנהיגי העתיד של הקהילה היהודית-אמריקאית.
IAC שישי ישראלי
יוזמה חברתית קהילתית, בה ישראלים ויהודים-אמריקאים מתכננים ובונים אירועים החוגגים את המורשת והמסורת היהודית בשילוב תרבות ישראלית, סביב ארוחת השבת, ארוחות חג ופסטיבלים קהילתיים. רבים מהאירועים מתנהלים בשותפות עם ארגונים יהודיים נוספים, כגון פדרציות, מרכזים קהילתיים, בתי כנסת, בתי ספר ועוד. בשנת 2016 השתתפו יותר מ-16,000 איש באירועי ״שישי ישראלי״ בקהילות השונות.
IAC Young Professionals Program
מערך תוכניות בינה ודור חדש, תוכניות המקשרות בין צעירים ישראלים-אמריקאים ויהודים-אמריקאים סביב הזיקה והאהבה לישראל. התוכנית בונה רשת חזקה של צעירים שיהיו דור מנהיגי העתיד. התוכנית פועלת במודל של ועדות מקומיות שמובילות אירועים שמשלבים מעורבות קהילתית לצד בניית קשרים חברתיים ועסקיים, כאשר ישראל וישראליות במרכז השיח. התוכנית הפכה להמשך ישיר וטבעי לבוגרי תוכניות ״תגלית״ ו״מסע״, והמשך החוויה הישראלית, מחוץ לישראל.
IAC ביחד
על מנת לשרת את הצורך ההולך וגובר בקרב ישראלים-אמריקאים המתגוררים ברחבי ארצות הברית, פיתח ה-IAC תוכנית המנחה ותומכת בבניית קהילות על ידי מנהיגות ישראלית-אמריקאית ברחבי ארצות הברית בערים בהן אין סניף פעיל של הארגון.
IAC ACT
מגוון רחב של אירועים, תוכניות, ופעילות ענפה למען מאמצי ההסברה של ישראל. התוכנית מארגנת, מכשירה, ומנהלת  פעילים בקהילות המקומיות, וברשתות החברתיות, לצורך חיזוק מדינת ישראל, דה-לגיטימציה של ישראל מלחמה באנטישמיות ובתנועת ה-BDS. חלק חשוב מהפעילות הוא שיתוף הפעולה של הארגון עם המרכז הבינתחומי הרצליה למלחמה למען ישראל ברשתות החברתיות.
מרכזים קהילתיים
ארגון ה-IAC מפעיל מספר מרכזים קהילתיים במטרה להביא את התרבות הישראלית לתוך מרכז העשייה של הקהילה היהודית-אמריקאית, ולשמש בית לקהילה הישראלית-אמריקאית. המרכז הקהילתי בבוסטון נוסד ב-2014 ובהמשך נפתחו מרכזים קהילתיים בניו ג'רזי ובוושינגטון הבירה בתוך מרכזי ה-JCC המקומיים. בשנת 2015 חברו הפילנתרופים מירי ויצחק שפר, עם נתי ודבי סיידוף, לרכישת המרכז הישראלי-אמריקאי הראשון בארצות הברית - מרכז שפר. בשנת 2017 ביקר נשיא מדינת ישראל רובי ריבלין במרכז, בביקור היסטורי ראשון של נשיא מדינת ישראל בקהילה הישראלית-אמריקאית. הנשיא הגדיר את הישראלים בארצות הברית נכנס אסטרטגי לישראל, וגשר חי בתוך הקהילה היהודית - ״השבט החמישי״.
אירועים קהילתיים
הארגון מציע עשרות אירועים קהילתיים רחבי היקף כשבמרכזם התרבות וההוויה הישראלית.
תמיכה בפעילות מקומית ובארגונים
ארגון ה-IAC תומך בעשרות ארגונים ללא מטרות רווח שמקדמים את מטרות הארגון. בין השאר ה-IAC הוא התורם הגדול ביותר של תנועת הצופים הישראלית בארצות הברית. הוא גם התורם העיקרי של מרכז ליזמות ישראלית ICON בעמק הסיליקון, ושל מגוון ארגונים שפועלים למען מדינת ישראל.
הכנס הארצי השנתי של הארגון הישראלי אמריקאי (IAC)
החל משנת 2014 נערך בוושינגטון הבירה הכנס השנתי הארצי של ה-IAC שנחשב כיום לכנס השני בגודלו בקהילה היהודית-אמריקאית, ואחד החשובים ביותר. אל הכנס מגיעים מנהיגים ומובילי דעה מישראל וארצות הברית. הכנס מייצר מפגש נדיר בין מנהיגות מדינת ישראל, מנהיגות הקהילה הישראלית-אמריקאית, ומנהיגות הקהילה היהודית-אמריקאית. לכנס מגיעים כל שנה פוליטיקאים ישראלים ואמריקאים בכירים, יזמים ואנשי עסקים, פילנתרופים, אנשי רוח ואקדמיה, ראשי ארגונים, ואנשי תקשורת בכירים.
הכנס השנתי הארצי 2015 נערך בוושינגטון הבירה בנוכחות כ-1,320 משתתפים, ביניהם שרת המשפטים איילת שקד, ראש האופוזיציה יצחק (בוז'י) הרצוג, השגריר הישראלי רון דרמר.
הכנס השנתי הארצי 2016 נערך בוושינגטון הבירה בנוכחות כ-2,100 משתתפים, ביניהם ראש העיר לשעבר של ניו יורק רודי ג'וליאני, הסנטור צ'אק שומר, השרים יואב גלנט, אופיר אקוניס, השגרירים לשעבר דורי גולד, רון פרושאור ומייקל אורן. מעל 180 דוברים הובילו 43 סדנאות, פנלים והרצאות.
הכנס השנתי הארצי 2017 נערך בוושינגטון הבירה בנוכחות כ-2,700 איש מ-43 מדינות ברחבי ארצות הברית ו-10 מדינות בעולם. בין הדוברים הייתה שגרירת ארצות הברית לאו"ם ניקי היילי, שר התפוצות נפתלי בנט, חברי קונגרס וחברי כנסת, מנהיגים ומובילי דעה רבים.
פוליטיקה בישראל
מיום היווסדו הארגון הגדיר כאידאולוגיה אי-התערבות בנושאים פוליטיים שנמצאים בדיון ציבורי בישראל. הארגון מאמין בחשיבות הריבונות והדמוקרטיה הישראלית, ובחשיבות היכולת של תושבי ישראל לקבוע את עתידם וצביון המדינה בהם הם חיים.
פוליטיקה בארצות הברית
מיום היווסדו הארגון שם לו למטרה לחבר ולחזק את הקשר בין העם האמריקאי ובין העם הישראלי תוך כדי מימוש הזכות והחובה של חבריו כתושבי ארצות הברית. הארגון הוא על-מפלגתי, וחבריו מגיעים מרשת פוליטית רחבה, המאפשרת עבודה משותפת עם נבחרי ציבור מהמפלגה הדמוקרטית והרפובליקנית.
בשנת 2016 יסדו חברי ה-IAC שדולה שמטרתה ייצוג והשפעה פוליטית, תוך הפרדת הפעילות הפוליטית מהפעילות הקהילתית של הארגון. השדולה, מתמקדת בחמש מטרות עקריות:
בית ספר מירון תל אביב
בית ספר מירון הוא בית ספר יסודי ממלכתי דתי הנמצא בצפון תל אביב, על גדות הירקון.
היסטוריה
בית הספר נוסד בשנת 1957 כצריף ועבר למבנה קבע בשנת 1960. בית הספר מחנך לאחריות ומעורבות הדדית, יצירת קשר ושותפות עם הקהילה, והוא נבחר להוביל יוזמה חינוכית בתחום הסייבר. תוכנית הסייבר בבית הספר משלבת את הטמעת ערכי "דרך ארץ" ו"אהבת הארץ" בזיקה למעגלי השייכות בתחומי הדעת השונים. התוכנית תורמת להוראת מקצועות היהדות בדרכים מגוונות של למידה בסביבה מתוקשבת.
קמפוס בית הספר מכיל את האגף הצפוני שהוקם בשנת 1960 שבו נמצאים חלק מחדרי הכיתות, המזכירות וחדרי ההנהלה, ואת האגף הדרומי החדש שנחנך בספטמבר 2016. אגף זה כולל שתי קומות של כיתות לימוד ומעבדות המאורגנות סביב חצר פנימית מקורה וכן אולם ספורט הנמצא בקומה השלישית ומיועד לשימושם של תלמידי בית הספר ולשימוש הקהילה בשעות אחה"צ והערב. המבנה תוכנן על ידי האדריכלים מוטי בודק ודנה אוברזון.
לימפוציט B
לימפוציט מסוג B הוא סוג של תא דם לבן. לימפוציטים B, המכונים גם בפשטות תאי-B, אחראים ליצירת נוגדנים (התגובה ההומוראלית). הם נוצרים במח העצם ועם הבשלתם מגיחים למערכת הלימפה, דרכה הם מגיעים לחלקי הגוף השונים.
סיווג
במקרה בו התא אכן מכיל נוגדנים הקושרים אנטיגנים עצמיים, התא עשוי לקבל "הזדמנות נוספת" לסידור אחר באמצעות כרומוזומים הומולוגיים או מקטעים שונים המקודדים לנוגדן שעדיין נותרו בו (כגון שרשרת "למדא" בתת-היחידה הקלה). תא שהצליח ביצירת נוגדנים מתחלק ומקים "שבט" - clone של תאי B בעלי גנום זהה, המייצרים אותם נוגדנים (פרט לשינויים של התבגרות האפיניות). לעיתים מתבצעת החלפת סוג הנוגדן- class switching (רק ב Fc של הנוגדן, ללא שינוי האנטיגן) ותא הבת מפריש נוגדנים ממחלקה שונה, אך שנצמדים לאותו האנטיגן.
תאי B מבטאים סמנים שונים במהלך התפתחותם, וכך, מסייעים באיבחון הסוגים שונים של לימפומות ולוקמיות. הסמנים אותם מבטאים תאי B הם CD10, CD19, CD20, CD21, CD22, CD5, CD38 וכן HLA-DR.
מקור השם לימפוציט "B" הוא בלוטת הבורסה הקיימת בעופות, שם התגלו התאים.
חסכים חיסוניים מולדים
מחלת ה-SCID היא היעדר מולד מוחלט של תאי-B ותאי T. ילדים הנולדים עם ליקוי זה מכונים "ילדי בועה", כיוון שהם נאלצים לבלות את כל חייהם (הקצרים) בתוך בועת פלסטיק סטרילית, המונעת חדירת זיהומים לגופם. מספר טיפולים מוצלחים בריפוי גנטי השיבו לילדים אלו את היכולת לייצר לימפוציטים והעניקו להם סיכוי לשרוד.
מחלת ה-XLA היא היעדר מולד מוחלט של תאי B, וכתוצאה מכך מחסור בכל סוגי הנוגדנים.
גבולות הנורמה בבדיקת דם
בבדיקות שתן הנורמה הם 43%-22% (מספר לימפוציטים מתוך 100 לויקוציטים).
פאבל סביניין
פאבל סביניין (ברוסית: Па́вел Свиньи́н; 19 ביוני 1787 – 21 באפריל 1839) היה סופר, צייר ועורך רוסי פורה. הוא היה גיסו של אפולון מייקוב וחותנו של אלכסי פיסמסקי.
ביוגרפיה
סביניין, היה אנגלופיל, ולכן ליווה את אדמירל דמיטרי סניאבין במשלחת השנייה לארכיפלג של 1806 והועסק בקונסוליה הרוסית בפילדלפיה בין השנים 1811 ו-1813. הוא היה עוזר של הגנרל ז'אן ויקטור מארי מורו והיה נוכח במותו. ספרו הראשון, Sketches of Moscow and St. Petersburg 1813, הופיע לראשונה בפנסילבניה באנגלית. הוא השאיר את אחד התיאורים הכתובים הראשונים של מוזיקת ה​​כנסייה השחורה בארצות הברית והשיק את פרסום המגזין הספרותי Otechestvennye Zapiski ב-1818.
סביניין היה ביחסי ידידות עם סופרים רוסים רבים, כולל פושקין וגוגול, וקידם את הקריירה של איכרים מוכשרים. בשנת 1830 עזב את הבירה והתיישב באחוזתו הכפרית ליד גליך. סביניין חיבר כמה רומנים ומחזות היסטוריים, מדריך לסנט פטרבורג ופרבריה (ב-5 כרכים, 1816–1828) וקטלוג של נשקיית הקרמלין (1826). האוסף האישי שלו, המכונה "המוזיאון הרוסי", הציג מספר ציורים יקרי ערך, פסלים, כתבי יד, עתיקות, מטבעות ואבני חן. הוא נמכר במכירה פומבית בשנת 1834.
כמזכירו של הנציג הדיפלומטי הרוסי בתחילת המאה ה-19, הוא צייר מספר צבעי מים של החיים באמריקה. מאוחר יותר פרסם ספר על התקופה הזאת.
הוא תיעד את החיים האמריקאיים, ומראה סצנות שהיו נחשבות לא תרבותיות או בלתי פורמליות בחוגים רבים באירופה. כגון עישון בנוכחות נשים, עישון בתוך הבית, גבר מוריד את החליפה בנוכחות נשים ועוד.
לקטאז
לקטאז (בקיצור LCT) הוא אנזים ממשפחת β-גלקטוזידאז המופרש על ידי בלוטות באזור המכונה "ברש בורדר" במעי הדק בתגובה לשתיית חלב המכיל את סוכר החלב - לקטוז.
תפקידו של הלקטאז הוא לפרק לקטוז לשני חד-הסוכרים המרכיבים אותו, גלוקוז וגלקטוז. יונקים מייצרים את הלקטאז בינקות כדי להזין עצמם באמצעות יניקה וממשיכים לייצר את האנזים כל עוד הם ממשיכים לשתות חלב. בני אדם רבים, מיעוט באוכלוסיות ממוצא אירופאי, ואוכלוסיות שלמות ממוצאים אחרים, חדלים בשלב מוקדם בחייהם להיזון ממוצרי חלב, הלקטאז מפסיק להיווצר בגופם, סוכר החלב, הלקטוז ממשיך כמות שהוא בלתי מפורק אל המעי הגס, שם הוא מתפרק בדרך של התססה בעזרת חיידקים בעיקר מסוג של אי קולי (Escherichia coli) המצויים שם. תופעות הלוואי של פירוק זה הן גזים (בעיקר מתאן ופחמן דו-חמצני). מחסור קיצוני בלקטאז עשוי להוביל לכאבי בטן ולשלשול מסיבה זאת חברות תרופות שונות מייצרות טבליות לקטאז בישביל בני אדם שלא מייצרים מספיק לקטאז בעצמם על מנת לחפות על המחסור.
דזוקיה
דזוקיה או דאינאבה (בליטאית: Dzūkija או: Dainava) היא אחד מחמישה חבלי ארץ אתנוגרפיים מובחנים בליטא, הממוקמת בדרום-מזרח המדינה.
דזוקיה כוללת גם שטחים היסטוריים של התיישבות ליטאית, בצפון-מערב בלארוס (אזור הורדנה) ובצפון-מזרח פולין (פודלסיה). בירתה היא העיר אליטא, והעיר הגדולה ביותר בה היא וילנה.
חלקים נרחבים מאדמת דזוקיה אינם ראויים לחקלאות ולכן מכוסה האזור בצפיפות ביערות אורנים, אחד מהם הוא יער דאינאבה, הגדול ביותר בליטא. בראשית שנות ה-90 הוכרזו בתחומי דזוקיה שניים מחמישה הפארקים הלאומיים של ליטא. צפיפות האוכלוסין בדזוקיה היא הדלילה ביותר בליטא, במחוז המשנה וריאנה למשל, מתגוררים בממוצע פחות מ-15 נפש לקמ"ר. בשל היעדר קרקע חקלאית ראויה לשמה, היה האזור עני יחסית לשאר אזורי ליטא והחקלאים המקומיים נאלצו להשלים את היבול באמצעות איסוף פטריות מאכל ופירות יער. אסיף פטריות נותר גם כיום מרכיב חשוב של החקלאות והכלכלה המקומית.
שפה
בני דזוקיה משתמשים בניב מיוחד של השפה הליטאית; הדיאלקט הדזוקיאני הוא דיאלקט משנה של אאוקשטאיצ'יו, הדיאלקט הנפוץ ביותר בליטא, עליו מבוססת הליטאית התקנית.
קיפודן חרטומני אטנבורו
קיפודן חרטומני אטנבורו (שם מדעי: Zaglossus attenboroughi) הוא מין של קיפודן נמלים, ואחד משלושה מינים בסוג קיפודן חרטומני. הוא התגלה באזורים הרריים באי גינאה החדשה על הרי צ'יקלופס שליד עיר הבירה של מחוז פפואה ג'איאפורה. הוא קרוי על שם החוקר סר דייוויד אטנבורו.
מין זה של קיפודן נמלים הוא המין הקטן בסוגו ומזכיר בגודלו את קיפודן הנמלים האוסטרלי. משקלו הממוצע 5–10 ק"ג. הוא בעל גוף מסורבל בצבע חום ועליו שערות קשות שחורות, המזכירות קוצי קיפוד. הוא מתגלגל לכדור קוצים בעת סכנה.
הקיפודן כמעט נכחד בטבע והוא אחד מבעלי החיים שנמצאים בסכנת ההכחדה הגדולה ביותר בעולם. הוא נפגע כתוצאה מציד, הרס יערות וציד על ידי שבטים שמשתמשים בבשרו כחלק מטקסים.
קיפודן חרטומני מזרחי
קיפודן חרטומני מזרחי (שם מדעי: Zaglossus bartoni) הוא מין של קיפודן נמלים, ואחד משלושה מינים בסוג קיפודן חרטומני שחיים בגינאה החדשה. הוא חי על ההרים של פפואה גינאה החדשה בטווח של 2,000-3,000 קילומטרים וחי ביערות גשם טרופיים או ביערות סבוכים ואף ביערות אלפינים. הוא נחבא אל הכלים ומוגדר במצב שימור פגיע.
מאפיינים
אורכו של קיפודן זה 60–100 סנטימטרים ומשקלו עד 10 קילוגרם. הוא בעל גוף קוצני בצבע חום כהה ובעל אף ארוך ומחודד. הוא יכול להתגלגל לכדור בעת סכנה.
הקיפודן ניזון מנמלים, טרמיטים, חרקים קטנים ותולעים, אותם הוא מחפש באדמה ולוכד עם לשונו הארוכה.
מין זה מצוי בסכנת הכחדה קשה בעיקר עקב כריתת היערות בהם הוא חי.
אייפון 7
אייפון 7 (מאנגלית: iPhone 7) הוא טלפון חכם בעל מסך מגע והמכשיר העשירי בסדרת הטלפונים החכמים של אפל, אייפון. המכשיר הוכרז באירוע השנתי של אפל ב-7 בספטמבר 2016, יחד עם שעון ה-Apple Watch והאייפון 7 פלוס.
לראשונה ובאופן חריג, האייפון 7 הוכרז עם עיצוב כמעט זהה לסדרת האייפון 6, עם שינויים קטנים בעיצוב פסי האנטנה והוספת שני צבעים חדשים (Black ,Jet Black). על פי הערכות, אפל נמנעה מהוצאת עיצוב חדש עקב תכנון להשקת העיצוב החדש בשנת 2017, שתהיה שנת העשור להשקת האייפון הראשון.
חומרת המכשיר כוללת מסך 4.7 אינץ' Retina HD ברזולוציית 750X1334, מעבד 4 ליבות A10, מעבד גרפי משופר, וארכיטקטורת 64 ביט, מצלמת iSight ברזולוציית 12 מגה פיקסל, חיישן טביעת אצבע Touch ID ותמיכה ב-תקשורת טווח אפס (NFC).
תכונות וחידושים
האייפון 7 מגיע ללא כפתור הבית הפיזי הישן, אלא עם כפתור מגע עם משוב רטט למתן תחושת לחיצה. חיבור שקע האוזניות הוסר לטובת מעבר לחיבור אוזניות באמצעות מחבר ה-Lightning. על מנת לאפשר חיבור אוזניות רגילות למכשיר, פיתחה החברה מתאם ייעודי לסטנדרט הישן, שמסופק באריזת המכשיר. המסך בהיר ב-25% מאייפון 6S, ויכול לספק מגוון צבעים גדול יותר. המכשיר מצויד בשני רמקולים, עוצמתיים פי 2 מאייפון 6s, אחד בתחתית המכשיר ואחד בראשו לשמיעה סטריאופונית. עוד בגולת הכותרת הנוגעת למבנה המכשיר היא עמידות חדשה במים ואבק בעומק מטר 1 עד 30 דקות, תחת תקן IP67 (בניגוד ל-IP68 במכשירי ה-Galaxy S7 ו-Galaxy Note 7). באייפון 7 ישנו מעבד 4 ליבות, כאשר שתיים מהן חלשות, לצורך חיסכון באנרגיה, ושתיים עוצמתיות יותר, למתן ביצועים חזקים. האייפון מגיע בצבעים הרגילים - זהב, זהב-ורוד וכסף, ושני צבעים חדשים - צבע 'שחור ג'ט' (jet black) המציע מראה מבריק למדי ושחור סטנדרטי. חיישן המצלמה הוגדל, נוסף בקר המווסת את צריכת החשמל, פסי האנטנות מוקמו בקצוות המכשיר, ונוספו 4 נורות לד בפלאש.
ב-21 במרץ 2017 אפל הכריזה, ללא אירוע עיתונאים, על צבע חדש לסדרת האייפון 7 - 'אדום בוהק' כחלק משיתוף פעולה עם קרן (RED) למלחמה באיידס. במסגרת שיתוף הפעולה, חלק גדול מההכנסות ממכירת האייפונים האדומים יועברו לקרן למען המלחמה בנגיף האיידס. אפל ציינה כי האייפונים האדומים יימכרו כמהדורה מיוחדת ולא כצבע קבוע לסדרת האייפון.
הכרזה ושחרור
אייפון 7 הוכרז ב-7 בספטמבר 2016, הוא נמכר בארה״ב החל מתאריך 16 בספטמבר, והגיע לישראל ב-20 באוקטובר. מחירי האייפון בארה״ב ללא מיסים הם 649$ לדגם הבסיסי, ו- 749$ לדגם 128G. בישראל המחיר יתחיל מ-3,649₪ לדגם הבסיסי.
קישורים חיצוניים
אתר אפל
לימפוציט T
לימפוציטים מסוג T (או פשוט תאי T) הם סוג של תאי דם לבנים בעלי תפקיד בתגובה החיסונית התאית. ניתן להבדילם מלימפוציטים מסוגים אחרים כדוגמת תאי B ותאי NK על ידי נוכחות ה-TCR על גבי התא. הם קרויים כך משום שהחלק האחרון בהתפתחותם והבשלתם מתרחש בתימוס (Thymus). על פניהם מוצג קולטן תא T (TCR). בניגוד לחלק מתאי מערכת החיסון האחרים, אין להם תכונות של תאים מציגי אנטיגן.
תת-אוכלוסיות של תאי T
ישנם מספר סוגים של תאי T בוגרים:
תאי T ציטוטוקסיים
תאי T ציטוטוקסיים או ציטוליטיים (מסומנים CTL או +CD8). תאים אלו הורגים תאי גוף הנגועים בנגיף או תאים שעברו התמרה סרטנית. תאי המטרה מזוהים בזכות קומפלקס MHC מסוג 1 שהם מציגים. כתוצאה מהאינטראקציה שבין קומפלקס MHC לקולטן תאי T מחדירים תאי T ציטוטוקסיים לתא הנגוע חומרים רעילים כגון פרפורין (Perforin) וגרנזים (Granzyme B).תאי ה CD8 בגופנו מתחלקים לשתי אוכלוסיות עיקריות - תאים נאיביים ותאי זיכרון. התאים הנאיביים הם אלו אשר טרם נתקלו באנטיגן כנגדו הם אמורים להגיב ואילו תאי הזיכרון הם התאים אשר נתקלו כבר בעבר פעם אחת או יותר באנטיגן כנגדו הם מכוונים. קיימים חלבונים ממברנליים וציטופלסמטיים אשר מאפשרים להבחין בין שתי אוכלוסיות אלו, הנבדלות במידת הרעילות שלהן ובמיקומן בגוף.
תאי T מסייעים
ישנם שני סוגים של תאי T מסייעים:
תאי T רגולטוריים
תאי T רגולטוריים (מסומנים Treg) הם תאים המדכאים את פעולתם של תאי T ציטוטוקסיים ותאי T מסייעים. פעילותם מונעת התפתחות מחלות אוטואימוניות וחשובה לסיומן של תגובות חיסוניות אחרי חיסול הפתוגן. תאים אלה נוצרים בתימוס, ומבטאים גורם שעתוק בשם foxp3. מחסור בתאי T רגולטוריים גורם למחלה אוטואימונית קשה בבני אדם ובעכברים. מנגנון הפעולה של תאים אלו עדיין שנוי במחלוקת.
תאי NKT
לתאים אלו מספר תכונות של תאי NK בנוסף לתכונותיהם של תאי T. הם מסוגלים לזהות אנטיגנים שומניים המוצגים על גבי המולקולה CD1. תאים מסוג זה כוללים אנזים ZAP70.
תאי T ומחלות אוטואימוניות
קיימת הנחה שתאי T מגיבים באופן שגוי כנגד רקמות שונות. דבר זה גורם למחלות אוטואימוניות, ותפקוד לקוי במערכת החיסון כגון טרשת נפוצה, בה תוקפים תאי T את העצבים והמיילין.
תאי T  בעלי ספציפיות כנגד אפיטופים עצמיים אשר הצליחו לחמוק מסלקציה שלילית בתימוס עלולים להגיב באופן חריף כנגד חלבונים עצמיים, מה שעלול להוביל למגוון מחלות אוטואימוניות.
למשל, במחלת הטרשת הנפוצה, אפיטופים עצמיים (שמקורם ברקמות הגוף הרגילות, במקרה זה הם מהווים חלק מרקמת המיאלין) מוצגים על ידי קומפלקס הMHCII  על גביי "תאים מציגי אנטיגנים" (APCs – Antigen Presenting Cells)  ובכך תאי T  מסוג CD4+ יכולים לזהותם. תאי ה-CD4+ מזהים בטעות את האפיטופים כאפיטופים מזיקים, ולכן נודדים לבלוטת הלימפה הקרובה, משחררים ציטוקינים פרו דלקתיים וגורמים להפעלת תגובה נרחבת של מערכת החיסון כנגד מקור האפיטופים – במקרה זה רקמת המיאלין השומרת על הנוירונים. התגובה החיסונית הקשה גורמת לפגיעה ברקמת המיאלין וברקמות רבות נוספות שסביבה. העדר רקמת המיאלין, העוזרת להעביר מסרים חשמליים בגופינו, גורמת לפגיעה עצבית בדרגות שונות.
לקריאה נוספת
* Dendrou CA, Fugger L, Friese MA. Immunopathology of multiple sclerosis. Nat Rev, Immunol 2015. 15(9): pp. 545-58
סובאלקיה
סובאלקיה או סודוביה (בליטאית: Suvalkija או: Sūduva או: Užnemunė; בפולנית: Suwalszczyzna) היא אחד מחמישה חבלי ארץ אתנוגרפיים מובחנים בליטא, הממוקמת בדרום-מרכז המדינה.
סובאלקיה היא האזור האתנוגרפי הקטן ביותר בליטא, היא ממוקמת מדרום לנהר הניימן, בשטחה ההיסטורי של דוכסות וילקובישק, ובירתה הלא-רשמית היא מריאמפולה. סובאלקיה היא האזור האתנוגרפי המאוחר ביותר להגדרה עצמית מבין חמשת אזוריה האתנוגרפיים של ליטא, הוא מעולם לא היה ישות מדינית נפרדת וגם כיום אין לו מעמד רשמי בחלוקה המנהלית של ליטא, והגדרתו האתנוגרפית העצמית נוצרה במהלך המאה ה-19 כאשר היה האזור חלק מפולין הקונגרסאית.
ראג' קומיקס
ראג' קומיקס (באנגלית:Raj Comics) היא חברה שפועלת בהודו ומתמחה בהוצאת ספרי קומיקס.
היסטוריה
החברה הוקמה על ידי ראג'קומר גופטה בשנת 1984 והיא הייתה הוצאה לאור שהתמחה בספרות זולה. החברה זכתה להצלחה ומכרה כמיליון העתקים בשנה.
בניו של מייסד הוצאה לאור היו חובבי קומיקס. בשנת 1986 המשפחה החליטה לעבור לתחום של קומיקס תוך יצירת דמויות מבוססות על התרבות ההודית. החברה מתמחה בתחום פנטזיה ימי הביניים, אימה, מסתורין וגיבורי-על. רוב היצירות מתפרסמות בהינדי ורק הוצאות בודדות באנגלית. עד היום פורסמו כ-35 אלף חוברות קומיקס שנמכרו בהודו ובמדינות נוספות. בנוסף לכך כל יום מתווסף דף חדש לסדרת רשת Raj Rojana.
בשנת 2021 מספר דמויות של החברה היו בין הפופולריות ביותר בהודו.
למרות שיחות שהתקיימו עם אנשי בוליווד טרם צולם סרט קולנוע על בסיס דמויות של ראג' קומיקס.
קרל השני, הנסיך הבוחר מפפאלץ
קרל השני, הנסיך הבוחר מפפאלץ (בגרמנית: Karl II von der Pfalz; 31 במרץ 1651 - 26 במאי 1685) היה הנסיך הבוחר מפפאלץ בין השנים 1680–1685.
חייו
קרל השני נולד בהיידלברג ב-31 במרץ 1651, לקרל הראשון לודוויג, הנסיך הבוחר מפפאלץ ושארלוטה, רוזנת הסן-קאסל, בתם של וילהלם החמישי, רוזן הסן-קאסל ואמליה אליזבת, רוזנת הנאו-מינצנבורג. בשנת 1670 ביקר קרל במסגרת הטיול הגדול בשווייץ ובצרפת, ובשנת 1671 התחתן עם וילהלמינה ארנסטינה, נסיכת דנמרק, בתם של פרדריק השלישי, מלך דנמרק וסופיה אמליה מבראונשווייג-לינבורג, אך לא היו לו ילדים ממנה.
בשנת 1680 מת אביו קרל הראשון לודוויג, הנסיך הבוחר מפפאלץ, וקרל עלה לשלטון במקומו. קרל היה בעל אופי חלש וחסר ביטחון, ומינה את מחנכו הכושל לשעבר פאול הכנברג לראש ממשלתו. קרל שילם את כל חובותיה של אמו בקאסל, וחי בעיקר חיי צבא, תוך הקפדה רבה על הדת הקלוויניסטית.
בשנת 1685 מת קרל השני ללא יורשים, וקרוב משפחתו פיליפ וילהלם, רוזן פפאלץ-נויבורג עלה לשלטון במקומו. אולם אחותו של קרל אליזבת שארלוטה, נסיכת הפפאלץ שהייתה נשואה לפיליפ הראשון, דוכס אורליאן טענה אף היא לזכותה לשלטון, ובעקבות כך פרצה בשנת 1688 מלחמת הירושה הפלטינית.
במשפחות הכי טובות
במשפחות הכי טובות (באנגלית: Life In Pieces) היא סדרת קומית אמריקאית של רשת CBS, שנוצרה על ידי ג'סטין אדלר. העונה הראשונה החלה ב-21 בספטמבר 2015. הסדרה עוסקת בחייה של משפחת שורט המורחבת, ומככבים בה קולין הנקס, בטסי ברנדט, טום סדוסקי, זואי ליסטר-ג'ונס, דן בקאדהל, אנג'ליק קאבראל, ג'יימס ברולין ודיאן ויסט. ב-2019 הסדרה בוטלה בתום עונתה הרביעית.
תקציר
הסדרה מתעדת את חיי היומיום של שלושת הדורות לבית משפחת שורט. כל פרק מחולק לארבעה סיפורים קצרים כשכל סיפור עוסק באדם אחר במשפחה ובסיפור מנקודת מבטו. בדרך כלל יש קשר בין ארבעת הסיפורים. שמה של כל אפיזודה מורכב מארבע מילים שמתארות כל אחד מארבעת חלקי הפרק.
ביקורת
הסדרה קיבלה באתר Rotten Tomatoes דירוג ממוצע של 6.6/10, מבוסס על 38 ביקורות. באתר Metacritic הסדרה קיבלה ציון של 64 מתוך 100, ציון המבוסס על 24 ביקורות.
ריקי ריקי
ריקי ריקי הוא סרט קומדיה ישראלי משנת 2004 בבימויו של איתן ענר, עם דלית קהן, נירו לוי וטל פרידמן בתפקידים הראשיים.
הסרט היה מועמד לשני פרסים בטקס פרסי אופיר לשנת 2004 - פרס אופיר לעיצוב התלבושות הטוב ביותר (רקפת בהיר) ופרס אופיר למוזיקה המקורית הטובה ביותר (אלון אולארצ'יק).
תקציר העלילה
ריקי (דלית קהן) היא סטודנטית לעיצוב. היא מתכוננת לחתונתה עם אשר (נירו לוי) ומתלבטת איזו שמלה ללבוש. אשר הוא מנחה תוכנית בערוץ הקהילתי בטלוויזיה ביחד עם נעמי המכונית "הדבורה" (עמנואל הורי). הוא מתוודה בפני ריקי כי בגד בה פעם אחת בלבד עם נעמי. ריקי ההמומה מגרשת אותו מביתה ונוסעת עם אחותה שרון לירושלים להציג את עבודת הגמר שלה בעיצוב - אסלה מתנפחת.
ריקי ושרון הן אחיות יתומות לאחר שהוריהן נספו בשריפה. ריקי מקבלת טיפול פסיכולוגי אצל הפסיכולוגית בתיה (גילה אלמגור) אבל עם הזמן היא מבינה שבתיה זקוקה אף היא לטיפול וסובלת מבדידות. היא מחליטה להפסיק את הטיפול ובתיה פורצת בבכי. ריקי לוקחת אותה לשתות בבר ושם מנסה בליין מבוגר בשם אברם (לני רביץ) להתחיל אתה אבל בתיה מסרבת.
ריקי מבקרת את אשר, מוצאת את נעמי במיטתו ונמלטת משם. אשר רודף אחריה ומסתבך בקטטה עם עבריינים ונפצע קשה. ריקי מבקרת אותו בבית החולים אך מחליטה לחזור אחר כך למקס. פרודתו של מקס, אליזבת (חנה חגין) מגיעה לדירת ורוצה לחזור אליו אבל מקס דורש גט. בינתיים מגיעה ריקי עם המזוודות, רואה את מקס ואליזבת וחוזרת מיד לביתה.
היא מחליטה להתחתן עם אשר שבינתיים השתקם. הם עומדים בחתונה מתחת לחופה אך כשאשר מתכונן לדרוך על הכוס היא חוטפת אותה, רצה ברחובות תל אביב בשמלת כלה עד שמגיעה לגשר הירקון שם היא משליכה אותה, נפגשת שם לפתע עם מקס והקשר ביניהם מתחדש.
קרב נבי סמואל (1917)
קרב נבי סמואל היה קרב שהתחולל בין 18 בנובמבר ל-24 בנובמבר 1917 בין הצבא הבריטי לצבא העות'מאני, כחלק מהקרבות לכיבוש ירושלים במהלך המערכה על סיני וארץ ישראל במלחמת העולם הראשונה. מטרת הבריטים הייתה לכבוש את נבי סמואל כדי שהמקום ישמש קרש קפיצה לכיבוש ירושלים. המקום אומנם נכבש, אך הבריטים נתקלו בהתנגדות עזה של הטורקים, סבלו מנפגעים רבים ולא הצליחו לממש את תוכניתם להגיע משם לירושלים.
רקע
בשלהי אוקטובר 1917 פתחו הכוחות הבריטים במתקפה בצפון הנגב, שבמרכזה כיבוש באר שבע שצלח לאחר תוכנית הטעיה שרקמו הבריטים. פריצת קווי ההגנה הטורקים בבאר שבע ובהמשך בתל חווילפה ובתל א-שריעה ותל הוריירה, איפשרה לבריטים להתקדם צפונה במהירות תוך התמודדות עם הטורקים הנסוגים, בשורה של קרבות שניהלו במהלך נובמבר במסגרת מרדף פלשת.
עד אמצע נובמבר ביססו הבריטים את אחיזתם בכל האזור מיפו מזרחה כשב-14 בנובמבר כבשו את "תחנת הצומת" (תחנת הרכבת נחל שורק) וחסמו בכך נתיב האספקה לירושלים שעשה שימוש בקו הרכבת יפו-ירושלים. ב-15 בנובמבר כבשו כוחות אנזא"ק את רמלה ולוד, וחסמו בכך את הדרך הראשית העולה לירושלים.
חשיבות המקום
כפר נבי סמואל שוכן בפסגת הר בגובה של 884 מטר מעל פני הים וכ-5 ק"מ מצפון לירושלים. פסגת ההר שולטת על כל סביבותיה וצופה על ירושלים, ולכן למחזיק במקום פתוחה הדרך להתקדם לירושלים. הטורקים, שהבינו את חשיבותה של נקודה זו, ביצרו אותה, והפכו אותה לחלק מקו ההגנה הצפוני של ירושלים.
הכוחות הבריטים
לכיבוש ירושלים הקצה הפיקוד הבריטי את היחידות הבאות:
הכוחות הטורקים
הכוחות הטורקים שנסוגו מפני האופנסיבה הבריטית כללו את הארמייה השביעית והארמייה השמינית. במהלך נסיגתן הופרדו הארמיות כשהארמייה השביעית פנתה להגן על ירושלים וגב ההר בעוד שהארמייה השמינית נערכה להגן על מישור החוף, השרון והשומרון. במהלך הנסיגה נפגעו חיילים רבים וכ-10,000 חיילים טורקים נשבו. על אף זאת הצליחו חיילי הארמייה השביעית לבנות מערך ביצורים חזק סביב ירושלים שנתמך בסוללות ארטילריה.
הנסיגה החפוזה של שתי הארמיות הטורקיות יצרה טריז שמנע במקרים רבים העברת סיוע בין הארמיות. הבריטים ניסו לנצל מרווח זה בניסיון להתקדם צפונה.
תוכנית הקרב
תוכניתם של אלנבי והפיקוד הבריטי לכיבוש ירושלים התבססה על כיתור העיר מרוב עבריה כדי לאלץ את הטורקים לסגת ממנה. התוכנית כללה את המהלכים הבאים: כיתור זה נועד לאלץ את כוחות הטורקים לסגת מזרחה לבקעת הירדן.
מהלך הקרב
המערכה החלה ב-18 בנובמבר 1947. כבר בשלבים הראשונים הואטה התקדמותן של הדיוויזיה ה-52 וה"יומנרי" וזאת בגלל התנגדות טורקית חזקה ובגלל תנאי הקרקע ומזג האוויר הגשום ורק הדיוויזיה ה-75 הצליחה להתקדם מרחק משמעותי במעלה באב אל-ואד והגיעה ב-20 בנובמבר עד אזור קַרְיַת אלְ-עִנַבּ.
ב-21 בנובמבר שינתה הדיוויזיה ה-75 את מגמת התקדמותה והחלה לנוע לכוון צפון-מזרח כדי לחבור לדיוויזיית ה"יומנרי" אולם הכוחות נבלמו לייד כפר בידו והקרבות באזור נמשכו כל היום. בסיום היום הצליחה הבריגדה ה-234 לכבוש את נבי סמואל ולהאחז בו. במקביל ניסו חלק מהכוחות הבריטים לאגף את נבי סמואל מצפון ולכבוש את כפר אל-ג'יב כדי לחסום את כביש ירושלים-שכם אולם לא הצליחו.
בגלל עייפות הלוחמים ומחסור בציוד נעצרה הלחימה והכוחות הבריטים, ובמיוחד הבריגדה ה-234 שכבשה את נבי סמואל, נאלצו להתמודד במשך שבועיים עם התקפות נגד טורקיות שניסו לכבוש מחדש את הכפר ולהסיג את הבריטים מצפון ירושלים.
תוצאות הקרב
בלימת התקדמות הכוחות הבריטים והיקף הנפגעים הגדול במהלך כיבוש נבי סמואל וסביבתה ובמהלך התקפות הנגד הטורקיות הובילו את מפקד הקורפוס ה-21 לבקש סיוע מהקורפוס ה-20 כדי שיחידותיו יוכלו לסגת ולהתרענן ואכן עד 28 בנובמבר הושלמה החלפת הכוחות.
הארלי קווין (סדרת טלוויזיה)
הארלי קווין (באנגלית: Harley Quinn) היא סדרת אנימציה טלוויזיונית אמריקאית לקהל בוגר מסוגת קומדיה שחורה המבוססת על דמות הקומיקס מבית DC של הנבלית הארלי קווין, שנוצרה על ידי פול דיני וברוס טים. עונתה הראשונה של הסדרה עלתה לשידור בשירות ההזרמה DC Universe ב-29 בנובמבר 2019. עונתה השלישית של הסדרה עלתה לשידור ב-28 ביולי 2022 בשירות "HBO Max".
רקע עלילתי
עלילת הסדרה עוקבת אחר הרפתקאותיה של הנבלית הארלי קווין, לאחר שזו נפרדת מהג'וקר ומשתחררת מאחיזתו, ומקבלת עזרה מפויזן אייבי וגלריית הנבלים של ארקהם על מנת להפוך לחברה בלגיון האבדון.
הפקה
ב-20 בנובמבר 2017, הוכרז כי שירות הזרמת המדיה החדש "DC Universe (סטרימינג)" הזמין 26 פרקים לסדרת פעולה-קומדיה שחורה מונפשת חדשה למבוגרים בכיכובה של הנבלית הארלי קווין, שנוצרה ונכתבה על ידי ג'סטין הלפרן, פטריק שומאכר ודין לורי. צוות המפיקים בפועל היו אמורים לכלול את הלפרן, שומאכר, לורי וסאם ליסט עם ג'ניפר קויל כמפיקה. חברות הפקה המעורבות בסדרה הן "Ehsugadee Productions" ו-"Warner Bros. Animation". עונתה הראשונה של הסדרה עתידה לכלול 13 פרקים מתוך סך 26 הפרקים שהוזמנו לה.
ביוני 2018, הוכרז כי הסדרה תעלה לשידור במהלך שנת 2019. באוקטובר שלאחריו, דווח שהסדרה תעלה לשידור באוקטובר 2019. בנוסף, דווח כי השחקנית קיילי קווקו תשמש גם כמפיקה בפועל עבור הסדרה באמצעות חברת ההפקות שלה, "Yes, Norman Productions".
שידור
הסדרה עלתה לשידור בשירות הסטרימינג DC Universe ב-29 בנובמבר 2019. ב-3 באוקטובר 2018, לקראת כנס הקומיק-קון השנתי בניו יורק, הופץ טיזר-טריילר ראשון לסדרה בהשתתפותם של הארלי קווין, פויזן אייבי ובאטמן טריילר מלא ולא מצונזר הופץ ב-20 ביולי 2019, במקביל לפאנל של הסדרה בכנס הקומיק-קון שבסן דייגו.
בקנדה, הסדרה משודרת בערוץ "Adult Swim" המקומי, שם פרקיה החדשים משודרים שבוע לאחר עלייתם בארצות הברית.
ביקורות
באתר הביקורות "Rotten Tomatoes", עונתה הראשונה של הסדרה קיבלה את הציון 89% על סמך 27 ביקורות, עם דירוג ממוצע של 8.28/10. הקונצנזוס הקריטי של האתר כתב כי "צוות המדבבים החזק, ואחיזה חזקה עוד יותר במה שהופך את האנטי-גיבורה הראשית שלו לכה אהובה, הופכים את הארלי קווין לתוספת מענגת - ומלאת תובנה באופן מפתיע - ליקום האנימציה של DC." באתר הביקורות "Metacritic", עונתה הראשונה זכתה לציון ממוצע משוקלל של 82 מתוך 100, על סמך 7 ביקורות, דבר המצביע על "שבחים אוניברסליים".
קרולין פרמקה מ"וראייטי" כתבה: "האנימציה מרגישה כמו של סרט מצויר טיפוסי של שבת בבוקר, אבל התסריטים המושחזים ופרצי הגור המזעזעים מזכירים לך ש"הארלי קווין" מנצלת את מלוא השידור בשירות סטרימינג ללא צנזורות. [... ] ביצועי הדיבוב החדים לאורך הסדרה משחקנים שבירור אוהבים לשחרר את הרסן מהסיכוי לשחק בעולם הזה גם מוכיחים ש[הסדרה הזו] כיפית מכדי להתנגד לה. [...] והכי חשוב, הארלי זוכה להיות אדם שלם בזכות עצמה, תמימה ושוברת לב באותה המידה שהיא מוזרה ומצחיקה בצורה מרושעת." רובין בר מ"הוליווד ריפורטר" כתבה: "זו אחת ההפתעות הטובות של השנה. [...] 13 פרקים נמרצים, אלימים וחסרי כבוד בני חצי שעה. [...] הכתיבה היא לעיתים קרובות סוערת, מלאת נוסטלגיה חונקת מצחוק של המילניום והומור גרדומי ומעורר מחשבה ([...]אך לפחות התוכנית יודעת לחבק את הקהל שלה).
ספין אוף
באפריל 2022, נמסר כי שירות "HBO Max" הזמינה את סדרת הספין אוף "Noonan's", שתתמקד בדמותו של קייט מן ובת זוגו, גולדן גליידר, לאחר רכישת הבר בו נבלי ופושעי העיר גות'אם נוהגים לשהות.
סורבגסבטן
אגם סרווקסוואה או אגם סורבגסבטן או (Sørvágsvatn; הגייה: סרווקסוואה) או אגם לייטסבטן או אגם לייטסואטן (Leitisvatn) הוא האגם הגדול ביותר באיי פארו.
האגם, ששטחו 3.4 קמ"ר ממוקם באי ואוגר בין העיירות סורבאגור ו-ואגאר.
שטח אגן הניקוז של האגם - 35.2 קמ"ר, עומקו הממוצע 27.5 מטרים, עומקו המקסימלי 59 מטרים. שטח פניו של האגם בגובה של 32 מטרים מעל פני הים.
מחלוקת בעניין שם האגם
תושבי העיירה סורבאגור, שממערב לאגם, מעדיפים לקרוא לאגם סורבגסבטן (נהגה: סרווקסוואה- שמשמעו "האגם הסמוך לסורבאגור"). תושבי העיירות מיד'ואגור ו-סאנדבאגור שממזרח לאגם מעדיפים לקרוא לאגם לייטסבטן (שמשמעו - האגם ליד "לייטי" - שמו של האזור).
בשל המחלוקת לעיל, תושבי האזור קוראים לאגם "ואטניו" Vatnið ("האגם").
גאוגרפיה
האגם ממוקם קרוב מאוד לחוף הים, אך פני השטח שלו הוא כ-40 מטרים מעל פני הים, והוא נמצא בראש צוק, המונע את שפיכתו אל הים. בצוק ישנה פרצה - בה נופל מפל בוסדאלאפוסור אל תוך הים.
בשל הסמיכות וגובה הצוקים, נוצרת אשליה אופטית שבה נראה האגם מאות מטרים מעל פני הים אף שהוא נמוך הרבה יותר; מזווית אחרת נראה כאילו האגם הוא בגובה פני הים.
היסטוריה
במהלך מלחמת העולם השנייה, הצבא הבריטי בנה שדה תעופה מערבית לאגם - מיקום זה היה המיקום השטוח היחיד באיים שאפשר הקמת משטח נחיתה, בשל חשיבותם האסטרטגית של האיים. הצבא גם בנה תחנה לאפשר נחיתת מטוסים ימיים על האגם. המטוסים הראשונים שנחתו על האגם היו מטוסים מסוג קטלינה של פיקוד החופים של חיל האוויר המלכותי, בשנת 1941.
תיירות
האגם נודע ביופיו ברחבי העולם, ובשל כך הוא אתר תיירות פופולרי. ניתן לדוג באגם דגי טרוטה חומה.
זאמוט
זאַמוּט (בז'מאיצ'ו: Žemaitėjė; בליטאית תקנית: Žemaitija, ז'מאיטייה; מילולית: השפלה, הארץ הנמוכה; ליטא-תחתית; בלטינית: Samogitia, "סמוגיטיה") היא אחד מחמישה חבלי ארץ אתנוגרפיים מובחנים בליטא.
שטחה של זאמוט כולל את צפון-מערב ליטא, ממערב לנהר הנביז'ס ועד הים הבלטי וגבול לטביה (בעבר חבל קורלנד הליטאי) בצפון, ובדרום עד נהר הניֶימן. העיר הגדולה בה היא העיר שאולאי. שטחה של זאמוט מחולק לעיתים בחלוקה פנימית מצפון לדרום משני צדיו של נהר הדוביסה, זאמוט המערבית משתרעת מערבה מן הדוביסה ועד הים הבלטי, וזאמוט המזרחית משתרעת על פני השטח שבין הדוביסה והנביז'ס.
לזאמוט היסטוריה תרבותית רבת-שנים, המתבטאת בין היתר בדיאלקט המקומי לשפה הליטאית, ז'מאיצ'ו.
שם חבל הארץ
במקורות רותנים מוכר האזור בשם "זֶ'מוֹטְסְקַיַה זֶמְלְיָה" ("жемотьская земля"). מִשֵם זה השתלשלה הצורה הפולנית "Żmudź" (ז'מודז'). בטקסטים לטיניים נקרא האזור סמוגטיה (Samogetia) או סמוגיטיה (Samogitia), אך בקרב תושבי האזור ושאר תושבי ליטא, הוא מכונה כבר זמן רב ז'מאיטייה (Žemaitija). השם סמוגיטיה אינו בשימוש בליטא, ולא היה בשימוש בה לפחות מראשית המאה ה-19. באנגלית נעשה שימוש בשם הלטיני, בשם הליטאי, בפירוש המילולי: "ליטא תחתית", ובשם היידי: זאמוט.
מחוזות ויישובים בזאמוט
זאמוט כוללת בשטחה את שטחיהם של מחוזות המשנה, המועצות האזוריות והמקומיות דלהלן:
את חלקיהם המזרחיים של מחוזות המשנה:
ואת החלקים המערביים של מחוזות המשנה:
העיר הגדולה בחבל היא שאולאי, אם לא מחשיבים את שטח העיר קלייפדה בתחומי זאמוט. בירת זאמוט היא העיר טלז, למרות שבירת דוכסות זאמוט הייתה העיר מדינינקאי (כיום ורניאי ).
ערי זאמוט הגדולות הן: שאולאי, מז'ייקי, טלז, טאורגה, פלונגה, קרטינגה ושקוד.
יהדות זאמוט
בניגוד לשאר חבלי ליטא התיישבו יהודים בזאמוט רק במאה ה-14 וגם אז היו אלו יהודים בודדים, הסיבות לכך הן היסטוריות: זאמוט על אגמיה הרבים ויערותיה העבותים גובלת בצפונה ובמזרחה בשטחים שהיו בעבר בשליטת נסיכות פולאצק ורפובליקת נובגורוד בהן לא הייתה ליהודים דריסת רגל. בדרום-מערב היא גובלת בפרוסיה, כבר במאה ה-13 הגיעו לאזור אבירי המסדר הטווטוני, שגורשו קצת קודם לכן משטחי ארץ ישראל, ונקראו בידי נסיך פולני בשם מזובצקי שסבל מהצקות של השבטים הליטאיים, לבוא ולהשתלט על האזור. ב-1230, נוסף לפלישת הטווטונים לאזור ממד דתי; בעקבות ועידה שהתקיימה בעיר רימיני, החליטו הרמן פון זלצה, מפקד המסדר, והדוכס קונראד ה-1 ממזוביה כי עליהם לבצע פלישה משותפת לפרוסיה הפגאנית על מנת לנצר את תושבי האזור. האבירים הקימו את מדינת המסדר הטווטוני וניהלו נגד שכנות המדינה החדשה, ובעיקר כנגד ליטא הפגאנית. תוך זמן קצר השתלטו הטווטונים על כל המרחב, השליטו עליו את דתם ובוללו תרבותית את יושבי הארץ בני השבטים הליטאים והפרוסים. השלטון הקתולי הקנאי של אבירי המסדר הטווטוני, לא היווה רקע נח להתיישבות יהודים באזור. בצפון מערב גבלה זאמוט בשטחי החוף הבלטי, בהם שלטו בתקופה זו אבירים גרמנים קנאים לא-פחות, אבירי המסדר הליבוני. מסיבה זו נתיבי ההגירה של יהודים משטחי רוסיה וערבות קרים ואוקראינה, מערבה, היו רק לווהלין, רוסיה הלבנה ("רייסין"), ולפלכים ספורים בליטא (כיום בבלארוס): גרודנה, מינסק ועמה: בריסק, פינסק והורדנה, ווילנה.