cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
חסידות מכנובקה
מרכזי החסידות
מרכזה של חסידות מכנובקה בעלזא ברחוב רש"י בבני ברק. בניין חדש וגדול הולך נבנה ברחוב האדמו"ר מגור. לחסידות בתי מדרש גם בירושלים, בבית שמש, בביתר עילית ובאלעד. בחו"ל ישנם בתי מדרש בשכונת סטמפורד היל בלונדון, במנצ'סטר, באנטוורפן ובארצות הברית. אנשי החסידות רואים את עצמם כחסידי בעלזא ונוהגים במנהגי בעלזא, מלבד בית המדרש בבני ברק שבו שומרים על מספר מנהגי צ'רנוביל.
אלכסנדריה אוקסיו-קורטז
היא נחשבת לחלק מ"הסקווד", קבוצה של חברי קונגרס פרוגרסיבים הכוללת אותה ואת אייאנה פרסלי, קורי בוש, אילהאן עומאר, ג'מאל באומן, סאמר לי, רשידה טליב וגרג סזאר.
סנדל הזכוכית (ספר)
סנדל הזכוכית (באנגלית: The Glass Slipper) הוא רומן לנוער של הסופרת הבריטית אלינור פרג'ן, משנת 1955. זהו עיבוד לאגדה סינדרלה של האחים גרים. בשנת היציאה של הספר יצא גם סרט באותו שם המבוסס על המחזה, עם לסלי קארון בתפקיד הראשי.
אלכסנדריה אוקסיו-קורטז
ביוגרפיה
ב-2008 כשלמדה בשנתה הראשונה באוניברסיטת בוסטון, נפטר אביה ומשפחתה נקלעה למצוקה כלכלית. היא סיימה תואר ראשון בכלכלה וביחסים בינלאומיים באוניברסיטת בוסטון, במהלך לימודיה עבדה עבור הסנאטור טד קנדי. לאחר הלימודים שבה לברונקס ועסקה בעבודות מזדמנות ובתחום החינוך.
סנדל הזכוכית (ספר)
עלילה
אלה חיה עם אמה החורגת ושתי אחיותיה החורגות, הרואות בה משרתת שלהן ורודות בה בכל הזדמנות. אביה הביולוגי של אלה מתואר כאדם זקן וחלש שאינו נמצא הרבה בבית, ולא מסוגל להתנגד לאשתו גם כך. אלה מתוארת כמי שמקבלת את תפקידה הנחות בבית, וחולקת את לחמה עם בעלי חיים ומי שזקוק לכך יותר ממנה. יום אחד מגיע אל הבית שליח מטעם הנסיך ומזמין את המשפחה לנשף בארמון, שבו יבחר הנסיך את אשתו מבין כל הנשים הלא נשואות בממלכה. גם אלה מקבלת הזמנה, אך האם החורגת לא מאפשרת לה לצאת מהבית. אחרי שהמשפחה יוצאת לארמון, נכנסת אל הבית פייה טובה שאלה פגשה קודם לכן בדמות אישה זקנה. היא הופכת אותה ליפה ונקייה, ושולחת אותה לארמון עם אזהרה שהקסם יפוג בשעה שתים עשרה בדיוק. אלה מגיעה לנשף ומקסימה את כל הנוכחים, כולל הנסיך שמתאהב בה מיד. הם רוקדים ומשוחחים, ובחצות היא בורחת במהירות מהארמון, ומשאירה אחריה את אחד מסנדלי הזכוכית שלה. למחרת מצווה המשפחה להגיע שוב אל הארמון, לאחר שהנסיך הכריז שהאישה שהסנדל יתאים לה תהיה אשתו. האם החורגת שוב לא מאפשרת לאלה להגיע לארמון, ושוב היא מגיעה בכוחות עצמה, מוכיחה שהסנדל שייך לה, ומתחתנת עם הנסיך.
אלכסנדריה אוקסיו-קורטז
ביוגרפיה
במהלך הבחירות המקדימות במפלגה הדמוקרטית לקראת הבחירות לנשיאות ארצות הברית 2016 עבדה בקמפיין של ברני סנדרס. לאחר הבחירות יצאה עם שתיים מחברותיה למסע בארצות הברית, במהלכו ערכו ביקורים מתועדים בעיר פלינט במישיגן שתושביה סובלים מהרעלת עופרת, בפגישות עם בעלי עסקים קטנים ובינוניים באוהיו, עד שהתמקמו במשך שבועות במאהל מחאה נגד הנחת צינור הנפט בשמורת האינדיאנים סטנדינג רוק שבדקוטה הצפונית. לאחר שובה לניו יורק פנה אליה ארגון "Brand New Congress" שנוסד על ידי תומכי סנדרס, במטרה להריצה לקונגרס.
בחירתה של אוקסיו-קורטז החברה בתנועת הסוציאליסטים הדמוקרטים של אמריקה צוינה כמסמלת את הגל החדש במפלגה הדמוקרטית, נגד הממסד הוותיק ועם עמדות סוציאליסטיות, ועוררה תגובות נגד עזות בקרב גופים שמרניים.
בנובמבר 2018 ניצחה בבחירות הכלליות לבית הנבחרים והיא האישה הצעירה ביותר שנבחרה לקונגרס בתולדות ארצות הברית. בקונגרס ה-116 היא כיהנה כחברה בוועדת השירותים הפיננסים ובוועדת הפיקוח והרפורמות.
בפברואר 2019 הציגה את יוזמתה לתוכנית כלכלית חדשה בשם "הניו דיל הירוק" (Green New Deal), היוזמה כללה סעיפים שעוררו עליה ביקורת ולעג כגון הצבת מטרה לספק ביטחון כלכלי לכולם, כולל אלו שאינם מעוניינים לעבוד, העלמת מטוסים ופליטות גזים של פרות. בתגובה לביקורת, הסירה אוקסיו-קורטז את המסמך מאתרה וטענה שמדובר בטיוטה בלבד.
חיים אישיים
בן זוגה מאז 2017 הוא ריילי רוברטס (Riley Roberts), מפתח יישומי תוכנה, והם מתגוררים בפארקצ'סטר, הברונקס, ניו-יורק.
ביקורות ומחלוקות
מאז החלה את כהונתה ואף לפניה, ספגה אוקסיו-קורטז ביקורת רבה על ידע חלקי בענייני מדינה ובנושאים אחרים, החל מחברי מפלגתה, יריביה, מאמצעי התקשורת ואף מקרב הבוחרים במחוז כהונתה. בין הנושאים הבולטים ניתן למנות את:
בספטמבר 2019, לאחר שמתחה ביקורת על החלטותיה של ממשלת ישראל, עלו באינטרנט ובתקשורת קולות שהאשימו אותה באנטישמיות והציגו אותה כדוגמה לפנים החדשות של האנטישמיות החדשה בארצות הברית. בריאיון לחדשות ערוץ 12 הכחישה אוקסיו-קורטז את ההאשמות, ואמרה שהביקורת שהביעה היא כלפי המדיניות של ממשלת ישראל ביהודה ושומרון ואינה אומרת שהיא נגד ישראל.
ב-25 בספטמבר 2020 נודע כי אוקסיו-קורטז תשתתף באירוע לזכרו של ראש ממשלת ישראל יצחק רבין בארגונה של תנועת "שלום עכשיו". באותו היום הכריזה כי תשקול מחדש את השתתפותה באירוע לאחר ששמעה על פועלו בשירותו הצבאי ועל אמרתו "לשבור להם את הידיים והרגליים" לגבי המתפרעים באינתיפאדה הראשונה. הדבר גרם לתמיכה רבה מצד גורמים פרו-פלסטיניים, אך גם לביקורת מצד גורמים פרו-ישראליים . ב-27 בספטמבר הודיעה תנועת "שלום עכשיו" בטוויטר כי אוקסיו-קורטז לא תשתתף באירוע.
ב-17 במאי 2021, במהלך העימות בין ישראל לחמאס (מבצע שומר החומות), הודיעה אוקסיו-קורטז, כי "מדינות אפרטהייד אינן דמוקרטיות". אמירה זו פורשה על ידי אתרי אל-ג'זירה ו"אינדפנדנט" בכך שכינתה את ישראל כ"מדינת אפרטהייד". אמירה זו נשמעה לאחר שבמהלך אותו מבצע אוקסיו-קורטז ביקרה את ממשלו של הנשיא ג'ו ביידן בנוגע ליחסו לישראל. על האשמה זו ועל ההאשמות החוזרות בדבר עמדותיה האנטישמיות הגיבה אוקסיו-קורטז לאחר התקיפות האנטישמיות בניו-יורק ב-21 במאי בציוץ: "לעולם לא נסבול אנטישמיות כאן בניו-יורק או בכל מקום אחר בעולם. אנו עומדים לצד הקהילות היהודיות שלנו ומגנים את האלימות הזאת".
בספטמבר 2021 הצביעה נגד מתן סיוע של מיליארד דולר לישראל לחידוש מלאי המיירטים של כיפת ברזל. בהצבעה על הסיוע התנגדה ואז שינתה את הצבעתה ל"נמנע".
סנדל הזכוכית
{{פירושונים|
מודיעין קרבי
מודיעין קרבי הוא תת-תחום במודיעין הצבאי המתייחס לאיסוף מידע על הנעשה בשדה הקרב, גזרות עוינות ושטחי אויב בזמנים של מלחמה ושלום. מודיעין כזה כולל איסוף וניתוח מידע על פני השטח (טופוגרפיה), על כוחות האויב הנמצאים בשטח (מערך וסדר כוחות), וכן על תוכניותיהם העתידיות (להתבצר בשטח, לעבור דרכו, לתקוף וכו'). בדרך כלל, מודיעין זה מועבר ישירות למפקד בשטח של הכוחות הלוחמים, על מנת להקנות להם ידע רב ומהימן ככל האפשר כדי שיתכננו את הפעולה בהצלחה המרבית.
סנדל הזכוכית
ראו גם
}}
מודיעין קרבי
הגוף האחראי על איסוף המודיעין הקרבי בצה"ל הוא חיל האיסוף הקרבי, בעוד שניהול המודיעין הקרבי השוטף מתבצע ביחידות מודיעין השדה אשר שייכת לאמ"ן.
מודיעין קרבי בתנ"ך
דוגמאות תנ"כיות לאיסוף מודיעין בשדה הקרב נמצאות בסיפור שליחת המרגלים על ידי יהושע (במדבר, י"ג: י"ז-כ"ט) ואצל גדעון בהתגנבותו אל הכוחות המדיינים לפני התקפתו עליהם (שופטים, ז': י'-י"א).
דוגמה נוספת ניתן למצוא בספר יחזקאל ל"ג, ז: "ואתה בן-אדם, צופה נתתיך לבית ישראל; ושמעת מפיו דבר, והזהרת אותם ממני".
הנביאים בתנ"ך שימשו פעמים רבות כמודיעין צבאי, אמנם לא במובן של איסוף מידע על האויב וכדומה. רוב הנביאים נתנו מעין מידע מודיעיני כאשר השופטים והמלכים היו שואלים אותם אם לצאת לקרבות והם היו עונים רק כן או לא על פי החלטת ה'.
אלישע בן שפט הגדיל לעשות יותר מכל הנביאים ושימש, בעזרת כוח נבואתו, כחיל מודיעין לכל דבר כפי שניתן לראות במלכים ב' פרק ו' פסוק ח': "וּמֶלֶךְ אֲרָם, הָיָה נִלְחָם בְּיִשְׂרָאֵל; וַיִּוָּעַץ אֶל-עֲבָדָיו לֵאמֹר, אֶל-מְקוֹם פְּלֹנִי אַלְמֹנִי תַּחֲנֹתִי. (ט') וַיִּשְׁלַח אִישׁ הָאֱלֹהִים, אֶל-מֶלֶךְ יִשְׂרָאֵל לֵאמֹר, הִשָּׁמֶר, מֵעֲבֹר הַמָּקוֹם הַזֶּה:  כִּי-שָׁם, אֲרָם נְחִתִּים.  (י') וַיִּשְׁלַח מֶלֶךְ יִשְׂרָאֵל, אֶל-הַמָּקוֹם אֲשֶׁר אָמַר-לוֹ אִישׁ-הָאֱלֹהִים וְהִזְהִירֹה--וְנִשְׁמַר שָׁם:  לֹא אַחַת, וְלֹא שְׁתָּיִם.  (י"א) וַיִּסָּעֵר לֵב מֶלֶךְ-אֲרָם, עַל-הַדָּבָר הַזֶּה; וַיִּקְרָא אֶל-עֲבָדָיו, וַיֹּאמֶר אֲלֵיהֶם, הֲלוֹא תַּגִּידוּ לִי, מִי מִשֶּׁלָּנוּ אֶל-מֶלֶךְ יִשְׂרָאֵל. (י"ב) וַיֹּאמֶר אַחַד מֵעֲבָדָיו, לוֹא אֲדֹנִי הַמֶּלֶךְ: כִּי-אֱלִישָׁע הַנָּבִיא, אֲשֶׁר בְּיִשְׂרָאֵל, יַגִּיד לְמֶלֶךְ יִשְׂרָאֵל, אֶת-הַדְּבָרִים אֲשֶׁר תְּדַבֵּר בַּחֲדַר מִשְׁכָּבֶךָ."
דגל פולינזיה הצרפתית
דגל פולינזיה הצרפתית אומץ רשמית בשנת 1984. צבעי האדום והלבן שבדגל מקורם בדגלים ההיסטוריים של טהיטי. במרכז הדגל מצויר מעגל שבמרכזו פירוג חציו התחתון של המעגל מסמל את האוקיינוס השקט וחציו העליון את השמש, בדומה לדגל קיריבטי. על הסירה עומדות חמש דמויות המסמלות את תושבי האיים.
עונת 1977/1978 בליגה הלאומית
עונת 1977/1978 בליגה הלאומית הייתה העונה ה-22 של הליגה הלאומית כליגת הכדורגל הבכירה בישראל.
על ניצחון במשחק הוענקו שתי נקודות ונקודה בודדת הוענקה על תיקו. הקבוצה שעלתה לליגה הלאומית לעונת 1977/1978 הייתה הפועל חדרה. בתום העונה סיימה מכבי נתניה במקום הראשון וזכתה באליפות. המבקיע המצטיין של העונה היה דוד לביא ממכבי נתניה שכבש 17 שערים.
לליגת המשנה ירדו בסיום העונה הכח מכבי רמת גן והפועל עכו. בעקבות החלטת ההתאחדות לכדורגל להגדיל את מספר הקבוצות בליגה ל-16 קבוצות, לעונת 1978/1979 לליגה הלאומית עלו בני יהודה תל אביב, מכבי פתח תקווה, הפועל כפר סבא והפועל ראשון לציון.
ארמון פארנזה
ארמון פארנזה (באיטלקית: Palazzo Farnese; "פאלאצו פארנזה") הוא ארמון מתקופת הרנסאנס הממוקם במרכז העיר רומא. כיום משמש הארמון את שגרירות צרפת באיטליה.
היסטוריה
ארמון פארנזה הוא אחד הארמונות המרשימים ביותר שנבנו ברומא בתקופת הרנסאנס. הארמון תוכנן על ידי אנטוניו דה סאנגאלו, הבן, מתלמידיו של ברמנטה. הארמון הוקם בהוראת אלסאנדרו פארנזה, לימים האפיפיור פאולוס השלישי, בן למשפחת פארנזה העשירה, זמן קצר לאחר שאלסאנדרו פארנזה מונה לקרדינל (מינוי שקיבל בזכות אחותו ג'וליה פארנזה, שהייתה פילגשו של אלכסנדר השישי). עבודות ההקמה החלו בשנת 1515 לאחר שנתיים של הכנת התוכניות וחומרי הבנייה. עבודות הבנייה הופסקו בשנת 1527 בשל ביזת רומא והחלו שוב בשנת 1534 בהוראת אלסאנדרו פארנזה לאחר מינויו של זה לאפיפיור. פאולוס השלישי העסיק את מיכלאנג'לו בואונרוטי בהשלמת הקומה השלישית של הארמון ובנייתה מחדש של חצר הארמון (ובה אכסדרת עמודים דוריים, יוניים וקורינתיים). מיכלאנג'לו תכנן את כרכובי הארמון, ובנה מחדש את החלון המרכזי בחזית הארמון ובו סמל האפיפיור. הארמון הושלם בשנת 1589.
חדרי הארמון עוטרו בפרסקאות המתארים נושאים מיתולוגיים כאלגוריות ובהם סדרת פרסקאות המתארות את הרקולס ואת אהבת האלים מעשה ידי אניבאלה קאראצ'י.
מיכלאנג'לו תכנן בניית גשר מעל נהר הטיבר במטרה לקשר את הארמון, בקשת שתעבור מעל ויה ג'וליה (קשת זו אכן נבנתה) ותמשיך לעבר וילה פארנזינה שבצדו השני של הנהר, בטרסטוורה. גשר זה לא הושלם.
לאחר מותו של הקרדינל אודוארדו פארנזה בשנת 1626 עמד המבנה ריק במשך כ-20 שנה, ואז הוענק על ידי האפיפיור אלכסנדר השביעי למלכה כריסטינה, מלכת שוודיה בעת שזו התגוררה ברומא. לאחר עזיבתה התגלה כי משרתיה בזזו את אוצרות האמנות שבארמון.
משפחת פארנזה העבירה את הבעלות על הארמון לבית בורבון, וזה מכר את הארמון בשנת 1874 לצרפת על מנת שישמש כשגרירות.
המבנה בתרבות
באופרה "טוסקה" מאת ג'אקומו פוצ'יני, משנת 1900, הסצנה בה הגיבורה מתעמתת עם מפקד המשטרה מתרחשת בארמון פארנזה.
הארמון היווה השראה למבנים ברחבי העולם, ובהם לשאטו גרימאלדי באקס-אן-פרובאנס, למוזיאון הבנייה הלאומי בוושינגטון בירת ארצות הברית, ולבניין המזכיר הראשי בסידני שבאוסטרליה.
T.A.Z: אזור אוטונומי ארעי
T.A.Z: אזור אוטונומי ארעי (באנגלית: Temporary Autonomous Zone) הוא ספר הגות אנרכיסטי שיצא לאור תחת הפסאודונים חכים ביי (פיטר למבורן וילסון) בשנת 1991. הספר קורא למציאות של התקוממות מתמדת למול הממסד, בניגוד לחשיבה האנרכיסטית הקלאסית המבקשת מהפכה. החופש שבראשית התקוממות הוא תכליתה, ולכן היא תמיד זמנית. מכאן גם שמו של הספר - החיפוש אחר אזורי החופש הארעיים. חשיבותו של הספר נובעת בין השאר מכך שהוא חזה את המשמעויות על החברה ועל המשילות שיהיו לעלייתה של התקשורת הממוחשבת, שתהיה לימים האינטרנט.
אוטופיות של פיראטים
חכים ביי מתחיל בתיאור מחקרו על אזורים היסטוריים ש"נשלטו" על ידי קבוצות של פיראטים. אלו התקיימו ב"אזורים לבנים" במפה, מחוץ להישג ידם של המדינות. באזורים הללו התקיימו חברות דמוקרטיות מאוד, שוויוניות, ליברליות וחסרות שלטון מרכזי. עוד דוגמה היא רשת המצודות של כת החשישיים שהיו "מדינה" חסרת גבול וצורה. בהמשך מציין ביי כי מטרתו של ה-TAZ הוא ליצור אזור קטן וארעי של חופש ואוטונומיה מוחלטת לנמצאים בו - להימלט, ולו לזמן מה ובמקום מוגבל, מהמדינה. ה-TAZ איננו מהפכה אלא התהוות זורמת המשנה את המציאות במקום ובזמן בו היא מתהווה.
ביי מונה שלושה מאפיינים של ה-TAZ:
הרשת (Net) והמרקם (Web)
אחד הכלים העיקריים ליצירת ה-TAZ הוא המרקם (Web). המרקם הוא רשת פרטית של העברת מידע, המורכבת על ובתוך הרשת הכללית והגלויה. המרקם משתמש ברשימות תפוצה מחתרתיות, בהפצה מפה לאוזן, בשימוש במשאבי התקשורת הקיימים להעברת מסרים כנגד השיטה. המרקם הוא כמו קורי עכביש על רשת הדייגים. אין חשיבות לטכנולוגיה המשמשת במרקם, היא יכולה להיות של העת העתיקה או של הסייבר ספייס.
"הלכנו לקרואטן" והרצון לעוצמה כהיעלמות
"הלכנו לקרואטן" היה מסר שהשאירה חברת מתיישבים קטנה באמריקה לפני שנעלמה מאופק ההתבוננות של שאר המתיישבים ונטמעה באינדיאנים של קרואטן. כאן ביי מביא מספר דוגמאות למקרים של נטישת החברה המערבית על ידי קבוצות שונות לטובת חיים באוטופיה פיראטית או ילידית מחוץ להישג החברה המערבית.
מכיוון שהמפה נסגרה, אין יותר מקומות שאפשר להתבודד בהם מהחברה, מציע ביי טקטיקה של היעלמות - לא התנגדות לחברה המערבית, אלא פעולה מחוץ לטווח המושגי שלה. לא אנאלפביתיות כמחאה על החינוך המערבי אלא לימוד עצמי מחוץ למסגרת. התארגנויות רשתיות נמוכות, חתימה במקום מהפכה ומרד הקיימות כולן בתוך החברה הקיימת ולא מחוצה לה.
ארנולד צדיקוב
ארנולד אהרון צדיקוב (Arnold Zadikow; 27 במרץ 1884 – 8 במרץ 1943) היה פַּסָּל ויוצר מדליות יהודי-גרמני שפעל בגרמניה, בצרפת ובצ'כוסלובקיה.
קורות חייו
צדיקוב, יליד קולברג, פומרניה, הקיסרות הגרמנית, למד באקדמיה לאמנות שימושית במינכן והתמחה בפיסול בחומרים שונים, מתכת, אבן וזכוכית. במלחמת העולם הראשונה שירת בחזית המערבית, נפצע בקרב ב-1917 ונפל בשבי הבריטי. אחרי המלחמה חזר להתגורר ולעבוד במינכן, ובראשית שנות ה-30 עבד בפריז. ב-1936 עקר עם משפחתו לפראג והתפרנס מעבודתו במפעלי הזכוכית של מוֹזֶר בקרלסבאד. בעקבות סיפוח חבל הסודטים לגרמניה איבד את משרתו, ואחרי פלישת הנאצים לצ'כוסלובקיה ב-1939 ורדיפות היהודים בה הוצרו צעדיו. וב-15 במאי 1942 נתפסו צדיקוב ובני משפחתו ונכלאו במחנה הריכוז טרזיינשטט. צדיקוב מת שם מדלקת בתוספתן מעט לפני מלאת לו 59. אשתו ובתו שרדו את השואה.
עבודותיו
ארנולד צדיקוב הרבה ליצור פרוטומות, לוחיות זיכרון ומדליות. הוא התמחה בעיצוב מצבות קבורה. אחת המפורסמות בהן היא זו של מגנוס הירשפלד בבית הקברות בניס שבצרפת. בשהותו בפריז פנה אליו אלברט איינשטיין בבקשה שייצור מצבה לאחד ממשפחתו. היו ביצירותיו כאלה שהוקדשו לנושאים עבריים, בהן מטבעות מסוג שקל דמיוני ומדליות זיכרון. את פסלו הנודע "דוד הצעיר" יצר באבן ב-1921. הפסל הוצב בכניסה למוזיאון היהודי בברלין עם פתיחתו ב-1933, ערב עליית היטלר לשלטון. צדיקוב הציג את דוד הלוחם בהתאם לתפישות הגרמניות בנות הזמן של היופי הגברי ובניגוד לדימויי היהודי בהסתה האנטישמית. יצירותיו של צדיקוב נחשבו ל"אמנות מנוונת", מה עוד שיוצרן היה יהודי, ולכן נידונו על ידי הנאצים לכְליה. הפסל "דוד הצעיר" מוכר רק מתצלומים.
במכלול עבודותיו של צדיקוב בולטות המדליות שעיצב בתקופת מלחמת העולם הראשונה למטרות התעמולה הגרמנית. רובן נושאות דימויים מבעיתים של זוועות מלחמה. למרות ייעודן המוצהר ניתן למצוא בהן מסרים חתרניים: ביטויי מחאה על טרגדיה אוניברסלית, לאו דווקא גרמנית. צדיקוב יצר במדליות הללו, בדומה למדליסטים גרמנים אחרים, גרסאות למוטיב "ריקוד המוות" הימי-ביניימי, שבהן שלד סיוטי ממלא תפקיד מרכזי ומעצים את החיזיון האפוקליפטי. כך במדליות "המוות והתותח", "המוות כחלילן", "המוות פורש רשתו", "המוות והצפלינים", "שלום". ב-2014 הוצגה במוזיאון הבריטי תערוכה שהוקדשה למדליות הגרמניות מתקופת מלחמת העולם הראשונה ("הצד השני של המדליה: כיצד ראו בגרמניה את מלחמת העולם הראשונה"), ובהן יצירותיו של ארנולד צדיקוב.
באפריל 1946 נערכה בגלריה "מקרא סטודיו" בתל אביב תערוכת זיכרון לכבודו של ארנולד צדיקוב.
דויל ברונסון
דויל פ' ברונסון (באנגלית: Doyle F. Brunson; 10 באוגוסט 1933 – 14 במאי 2023), שהיה מוכר בכינויו "טקסס דולי", היה שחקן פוקר מקצועי אמריקאי. הוא היה הראשון שזכה באירוע המרכזי של אליפות העולם בפוקר פעמיים ברציפות, היה חבר היכל התהילה של הפוקר, וחיבר מספר ספרי פוקר רחבי תפוצה, המוכר מביניהם הוא Super/System.
ברונסון היה הראשון שזכה במעל מיליון דולר בטורנירים. במהלך הקריירה שלו זכה ב-10 צמידים באליפות העולם בפוקר. הישג נוסף הרשום לשמו, הוא העובדה כי הוא היה השחקן הראשון אשר זכה בצמיד אליפות העולם בפוקר ותואר בסבב הפוקר העולמי. בינואר 2006 מגזין הפוקר בלוף הכריז עליו כשחקן המשפיע ביותר על עולם הפוקר.
שנותיו הראשונות
ברונסון נולד בטקסס, בעיירה קטנה בה חיו כ-100 תושבים, אח בכור לשלושה אחים. עקב הריחוק של העיירה, נהג ברונסון לרוץ לעיירות שכנות, עובדה שתרמה להפיכתו לאתלט מבטיח. ברונסון זכה במספר תחרויות ריצה, ואף החל לשחק כדורסל בקבוצה הלאומית של טקסס. למרות שקיבל הצעות ממספר מכללות, החליט ברונסון ללמוד במכללה קרובה לביתו. קבוצת הכדורסל מיניאפוליס לייקרס הייתה מעוניינת בשירותיו, אך פציעה בברכו מנעה ממנו לשחק. במהלך קיץ אותה שנה, שבר ברונסון את רגלו בשני מקומות שונים, ורגלו גובסה למשך שנתיים, עובדה ששמה קץ לקריירת הכדורסל שלו. לאחר פציעה זו, השלים תואר בחינוך.
ברונסון החל לשחק פוקר טרם פציעתו, והגדיר את המשחק כ"קל". לאחר פציעתו, החל לשחק בצורה תכופה יותר, ורווחיו שילמו על חלק ניכר מהוצאותיו. הוא החל לעבוד כאיש מכירות, אך לאחר שערב אחד הרוויח במהלך שלוש שעות את השכר החודשי שלו, החליט להתחיל לעסוק בפוקר בצורה מלאה ומקצוענית.
קריירה כשחקן פוקר
ברונסון החל לשחק בצורה לא חוקית יחד עם חברו, דווין המילטון. עם הזמן החלו השניים לשחק על סכומים גדולים יותר, ואף הכירו מספר שחקני פוקר מפורסמים. מרבית משחקים אלו נוהלו בידי פושעים, לרוב חברים בפשע מאורגן. הוא נהג לשאת אקדח מתחת לחולצתו באופן קבוע, וסיפר כי הוא נשדד והוכה מספר פעמים. לאחר זמן מה, בו חסכו מעל מאה אלף דולר, נסעו ברונסון ומספר חבריו יחד ללאס וגאס, שם הפסידו את כל הסכום במספר ימים.
ספרו של ברונסון, Super/System, נחשב לאחד הספרים המשפיעים ביותר על הפוקר. הספר יצא לראשונה בשנת 1978, ובגרסה מעודכנת בשנת 2004. הספר, אשר מספר פרקים בו נכתבו על ידי מקצועני פוקר כגון צ'יפ ריס ומייק קארו, מסביר בצורה הנהירה גם לשחקן חובבן את החוקים, הכתובים והלא כתובים, שיכולים לשפר את משחקו של כל שחקן פוקר. ברונסון עצמו טען כי עצם פרסום הספר עזר לשחקנים אחרים, ועלה לו כסף רב. ברונסון המשיך עד למותו לשחק במשחקי הפוקר הגדולים בעולם, לרבות טורנירים רשמיים ומשחק המזומן המפורסם בבלאג'יו על סכומים שהגיעו עד בליינדים של 4,000$/8,000$. מקורו של כינויו, טקסס דולי, נבע מטעות של כרוז, אשר עיוות את שמו "טקסס דויל", והכינוי השתרש עם השנים.
הוא היה מזוהה עם שתי ידיים התחלתיות. הראשונה, 10 ו-2 מכל צורה, איתה הוא לקח את שתי אליפויות העולם שלו. בשני המקרים, ברונסון החל את היד עם סיכוי פחות לנצח, אך לבסוף ניצח עם פול האוס. יד זו נקראת בפשטות על ידי חובבי הפוקר כ"יד של דויל ברונסון". יד נוספת הקרויה על שמו, בעיקר בטקסס, היא אס ומלכה, וזאת מאחר שבספרו הוא טען כי הוא "מעולם לא משחק את היד הזו", אף על פי שלאחר מכן שינה את הכיתוב בספר.
בספרו מספר ברונסון כי ראה 3 אנשים מתים במהלך משחק פוקר: הראשון, אשר ישב ליד ברונסון, נורה בראשו, לאחר מריבה בינו לאדם אחר על יד מסוימת. שניים אחרים נפטרו מהתקף לב: הראשון, ככל הנראה, משילוב מוגזם של אלכוהול וסמים, והשני מהלם לאחר שהפסיד קופה גדולה לברונסון.
ברונסון הופיע במספר סדרות טלוויזיה, בהן היי סטייקס פוקר. בתוכנית זו לקח דויל חלק במספר ידיים מפורסמות, באחת מהן זכה בקופה של מעל 800,000 דולר נגד גאי ליברטי, עם זוג אס בלבד.
ברונסון זכה בסך של כ-6.2 מיליון דולר מטורנירי פוקר, כשמתוכם כ-3 מיליון דולר בסבב אליפות העולם ו-2.1 מיליון דולר בסבב הפוקר העולמי.
חיי משפחה
דויל הכיר את אשתו לואיז בשנת 1960 והתחתן עמה באוגוסט 1962. באותה שנה, נכנסה לואיז להריון, אך לדאבונם של הזוג התגלה גידול בצווארו של דויל. במהלך ניתוח להסרת הגידול, הבינו המנתחים כי הגידול התפשט מעבר למצופה, והכריזו כי המחלה אינה ניתנת לריפוי. הרופאים ביצעו ניתוח, על מנת להאריך את חייו של דויל כדי שיוכל לפחות להספיק לראות את ילדו. זמן קצר לאחר הניתוח, הגידול נעלם כלא היה, באירוע שהמנתחים הגדירו כנס. דויל עצמו ייחס את ריפויו לתפילות משפחתו וחבריו. זמן קצר לאחר מכן, אובחנה גם אשתו לואיז כחולת סרטן, אך כשהועברה לביצוע ניתוח התגלה כי גם הפעם הגידול נעלם. בתו דוילה נפטרה לאחר שלקחה כמות גדולה מדי של אשלגן לטיפול בבעיית הלב שלה. אירוע זה השפיע רבות על דויל: הוא החל להרבות בקריאת ספרות נוצרית, ואמונתו הדתית התהדקה מאוד.
בנו טוד ברונסון הוא שחקן פוקר, אשר זכה באחת מטבעות אליפות העולם בפוקר בשנת 2005. בכך הפכו דויל וטוד לאב-בן הראשונים שזכו בתוארי אליפות העולם. בתו, פמלה, היא שחקנית חובבנית, אשר שיחקה באליפות העולם בשנים 2007 ו-2009, ונשארה זמן רב יותר מטוד ומדויל בשני המקרים.
מגנטיות
מַגְנֶטִיּוּת היא תופעה פיזיקלית לפיה עצם המפיק שדה מגנטי, כגון חומר פרומגנטי, מפעיל כוח דוחה או מושך על עצם אחר המפיק שדה מגנטי. חומרים שמראים תכונות מגנטיות בולטות הם ברזל, כמה מיני מתכות (ניקל וקובלט) והמינרל מגנטיט; אולם, כל חומר מושפע בצורה זו או אחרת מנוכחות שדה מגנטי, רק שברוב המקרים ההשפעה קטנה מכדי להבחין בה ללא ציוד מיוחד.
מגנטים דו-קוטביים
בדרך כלל, מתייחסים לשדות מגנטיים כדו־קוטביים (דיפולים מגנטיים), בעלי 'קוטב דרומי' ו'קוטב צפוני'; מונחים המתוארכים לשימוש במגנטים כמצפנים, היוצרים אינטראקציה עם השדה המגנטי של כדור הארץ כדי להצביע על צפון ודרום על כדור הארץ.
שדה מגנטי מכיל אנרגיה, ומערכות פיזיקליות יתייצבו לתוך התצורה עם האנרגיה הנמוכה ביותר. לכן, כשמונח בשדה מגנטי, מגנט דו-קוטבי יטה לישר את עצמו בקוטביות מנוגדת לזו של השדה, ובכך מבטל את נטו חוזק השדה ככל האפשר ומוריד את האנרגיה המאוחסנת בשדה למינימום. לדוגמה, שני מוטות מגנט זהים בדרך כלל יתיישרו צפון לדרום הגורמים לאי נטו שדה מגנטי, ויהיו עמידים בפני כל ניסיון לשנות את כיוונם שיצביעו לאותו כיוון. האנרגיה הדרושה לשינוי הכיוון בתצורה הזו נשמרת בשדה המגנטי שנוצר, שהוא כפול החוזק של השדה של כל מגנט. (זו הסיבה שבגללה המגנט המשמש כמצפן יקיים יחסי גומלין עם השדה המגנטי של כדור הארץ להצבעה על צפון ודרום).
מגנטים חד-קוטביים
בפיזיקה קלאסית (או ליתר דיוק משוואת מקסוואל הרביעית) לא קיימים מגנטים חד-קוטביים. בניגוד לחוויה הרגילה, פיזיקה תאורטית חוזה את הקיום של מגנטים חד-קוטביים. פול דיראק ציין ב-1931 את העובדה שהתאוריה החשמלית והתאוריה המגנטית מראות סימטריה מסוימת, על כן כמו שתורת הקוונטים חוזה שמטענים חשמליים חיוביים או שליליים יחידים יכולים להתקיים ללא המטען הנגדי, קטבים מגנטיים צפונים ודרומיים מבודדים אמורים להיות אפשריים. בפועל, לעומת זאת, על אף שניתן בקלות לבודד פרוטונים ואלקטרונים למטענים אלקטרוניים יחידים, מוצאים רק שדות מגנטיים דו-קוטביים, בעלי קוטב דרומי וצפוני. שאלה זו נותרה אחת השאלות הישנות והקשות ביותר בפיזיקה.
הכוכב הגדול של הצלב הגדול של צלב הברזל
הכוכב הגדול של הצלב הגדול של צלב הברזל (בגרמנית: Stern zum Großkreuz des Eisernen Kreuzes) היה העיטור הצבאי הגבוה ביותר של ממלכת פרוסיה והקיסרות הגרמנית. זה נחשב עיטור בכיר לצלב הגדול של צלב הברזל.
מגנטיות
יסודות מתכתיים פרומגנטיים
בשל הספין של אלקטרונים בלתי-מזווגים, מתכות מסוימות (בעיקר ברזל, קובלט וניקל וסגסוגותיהן) יכולות להפוך למגנטיות כתוצאה מהשדה המגנטי של כדור הארץ, גם בצורתן הטבעית, כמחצבים, כגון עפרת ברזל (מגנטיט). תופעת המגנטיות תוארה לראשונה בסלעים מגנטיים שנוצרו בצורה טבעית במגנזיה שביוון. חומרים אלה בצורתם המתכתית יכולים להיות ממוגנטים כתוצאה מתהליך החישול. מגנטים כגון אלה שימשו בניסויים הראשונים במגנטיות.
הכוכב הגדול של הצלב הגדול של צלב הברזל
היסטוריה
הכוכב הגדול של הצלב הגדול של צלב הברזל הוענק לגנרלים המצטיינים ביותר שביצעו מעשי הנהגה לטובת המדינה הפרוסית והגרמנית המאוחרת יותר. הוא הוענק רק פעמיים, בהפרש של מאה שנה, לפילדמרשל גבהרד לברכט פון בליכר בשנת 1815 על חלקו בניצחון על נפוליאון בקרב ווטרלו, ולפילדמרשל פאול פון הינדנבורג ב-25 במרץ 1918 על התנהלותו במהלך מתקפת האביב בשנת 1918. הינדנבורג קיבל את הצלב הגדול של צלב הברזל ב-9 בדצמבר 1916.
מגנטיות
מגנטים קרמיים או פריטיים
מגנטים קרמיים, או פריטיים, נוצרים מתרכובת מודבקת של אבקת תחמוצת ברזל וקרבונטים של בריום או סטרונציום. בשל עלות החומרים הנמוכה ושיטות הייצור, ניתן לייצר בייצור המוני מגנטים זולים (או ליבות פרומגנטיות לא ממוגנטות, לשימוש ברכיבים אלקטרוניים כמו אנטנות רדיו) בעיצובים שונים. המגנטים הנוצרים לא מחלידים, אבל שבריריים וצריך לטפל בהם כבקרמיקות אחרות.
הכוכב הגדול של הצלב הגדול של צלב הברזל
היסטוריה
העיטור היה ידוע בכינויו "הכוכב של בליכר" (Blücherstern) על שם מקבלו הראשון.
מגנטיות
אלניקו
מגנטי אלניקו מיוצרים על ידי יציקה או סינטור תערובת של אלומיניום, ניקל וקובלט יחד עם כמויות קטנות של יסודות אחרים שמחזקים את תכונות המגנט. סינטור מאפשר מאפיינים מכניים עדיפים ועיצוב של צורות גאומטריות מורכבות, אך תהליכי הייצור מורכבים יותר מאשר יציקה. מגנטי אלניקו יוצרו לראשונה בשנות ה-30 של המאה ה-20, ואיפשרו יצירת שדה מגנטי חזק משמעותית מאשר מגנטים מבוססי ברזל. הם עמידים בפני קורוזיה ושומרים על מגנטיות גם בטמפרטורה גבוהה, אך אינם גמישים כמו מגנטים מתכתיים או פריטיים.
הכוכב הגדול של הצלב הגדול של צלב הברזל
היסטוריה
גרסת מלחמת העולם השנייה של הכוכב תוכננה, אך מעולם לא הוענקה רשמית. לאחר ניצחון בעלות הברית במאי 1945, תפס צבא ארצות הברית את האב-טיפוס היחיד הידוע, שאוחסן בבונקר. כעת הוא חלק מאוסף המוזיאון של האקדמיה הצבאית של ארצות הברית בווסט פוינט, ניו יורק.
מגנטיות
מגנטים מעוצבים בהזרקה
מגנטים המעוצבים בהזרקה הם תרכובת מסוגים שונים של שרף ואבקות מגנטיות, ובכך מתאפשר ייצור של מגנטים בעלי צורות רצויות. התכונות הפיזיקליות והמגנטיות של המוצר תלויים בחומרי הגלם, אבל בדרך כלל חלשים בחוזקם המגנטי ומזכירים פלסטיק בתכונותיהם הפיזיקליות.
מגנטים גמישים
מגנטים גמישים דומים למגנטים מעוצבים בהזרקה. הם בנויים משרף גמיש או מקשר כגון ויניל, ומיוצרים כרצועות או דפים שטוחים. המגנטים הללו חלשים בחוזקם המגנטי אבל יכולים להיות מאוד גמישים, כתלות במקשר שבשימוש. מגנטים מהסוג הזה משמשים בין היתר כמצע לדפוס - למשל תמונות על גבי מגנט, או פרסומות.
מגנטי מתכות נדירות
ליסודות מקבוצת המתכות הנדירות יש עד 14 אלקטרונים בקליפת האלקטרונים f, ולכן יכולים להיות עד שבעה אלקטרונים בלתי-מזווגים, היוצרים מומנט מגנטי חזק. בנוסף, גבישים של סגסוגות של מתכות אלה הם אנאיזוטרופיים, כלומר בעלי כיווניות מרחבית. ניתן לגרום לספין של אלקטרונים אלה להיות בכיוון אחיד על כל המבנה הגבישי. כיוון אחיד זה יוצר שדות מגנטיים חזקים מאוד. משתמשים ביסודות אלה לבניית מגנטים קומפקטיים בעלי חוזק מגנטי גבוה ביישומים שבהם המחיר הגבוה אינו בעיה.
קובלט סמריומי
מגנטי קובלט סמריום (Samarium Cobalt) עמידים מאוד בפני חימצון, עם חוזק מגנטי ועמידות בפני טמפרטורות גבוהות יותר מאלניקו או חומרים קרמיים. מגנטי קובלט סמריום מסונטר שבריריים מאוד, נוטים להיסדק ועלולים להישבר כתוצאה משוק תרמי.
בור ברזל נאודימיום
למגנטי בור ברזל נאודימיום (Neodymium Iron Boron - NdFeB) חוזק השדה המגנטי הגבוה ביותר, אבל הם נחותים מקובלט סמריום בעמידות בפני חימצון וטמפרטורה. סוג המגנט הזה הוא יקר, הן בשל מחיר חומרי הגלם והן בשל פטנטים המגינים עליהם. מחיר גבוה זה מגביל את שימושם למקרים בהם הצורך במגנטים קטנים וחזקים הוא קריטי. שימוש בציפויי מגן כגון זהב, ניקל, אבץ, שרף אפוקסי, ולוחיות פח יכולים לתת הגנה בפני חלודה וטמפרטורות.
Medal of Honor (סדרת משחקים)
Medal of Honor ("מדליה של כבוד") היא סדרת משחקים מסוג פעולה-יריות בגוף ראשון. עלילת משחקי הסדרה מתרחשת במלחמת העולם השנייה מלבד שני המשחקים האחרונים, Medal of Honor 2010 ו-Medal of Honor: Warfighter, המתרחשים במלחמת אפגניסטן. הסדרה פותחה על ידי חברות משחקים שונות והופצה על ידי Electronic Arts. עד כה הושקו 16 משחקים.
טאהא מוחמד עלי
ביוגרפיה
עלי היה אוטודידקט. בבית ספר למד רק ארבע שנים. כך הוא גם מסביר מדוע כתיבתו חיכתה לנבוע ממנו רק כשהגיע לגיל 41. במגירות שבחנותו המתינו במשך שנים סיפוריו ושיריו, עד שאזר אומץ והחליט לפרסמם.
הוא כתב על ימי ילדותו בגעגועים, ועל מה שחווה כגירוש מאדמתו עם משפחתו והרס חיי הכפר השלווים. במהלך השנים הוציא חמישה ספרי שירה וקובץ סיפורים קצרים בשפה הערבית. כתביו תורגמו לתשע שפות, בהן סינית, רוסית, ספרדית, צרפתית ואיטלקית, ופורסמו בעשרות כתבי עת בעולם.
חתן פרס טבע לשירה 2005.
הפארק הלאומי יוסמיטי
הפארק הלאומי יוסמיטי (באנגלית: Yosemite National Park) הוא פארק לאומי השוכן בחלק המזרחי-מרכזי של מדינת קליפורניה שבארצות הברית. הפארק משתרע על פני שטח של, הכולל גם את האזור שמעבר למורדות המערביים של רכס סיירה נבדה. בכל שנה מבקרים ביוסמיטי מעל ל-4 מיליון תיירים, ורובם מגיעים לעמק יוסמיטי ששטחו 15 קמ"ר. הפארק הוכרז על ידי אונסק"ו כאתר מורשת עולמית ב-1984, והוא התפרסם ברחבי העולם בשל צוקי הגרניט התלולים, מפלי המים, הנחלים הצלולים, חורשות הסקוויה הענקית והמגוון הביולוגי שלו. כ-95% משטחי הפארק הוכרזו כאזור טבע בראשיתי. על אף שיוסמיטי אינו הפארק הלאומי הראשון שהוכרז, הוא היווה נקודת מפתח בהתפתחות רעיון הפארק הלאומי בארצות הברית, בעיקר בזכות עבודתם של אנשים כג'ון מיור.
טאהא מוחמד עלי
ביוגרפיה
הוא מת בביתו בנצרת ב-2 באוקטובר 2011 והותיר אחריו רעיה, שני בנים ובת.
הפארק הלאומי יוסמיטי
יוסמיטי הוא אחד מבתי הגידול הגדולים והרגישים ביותר בסיירה נבדה, ויש בו מגוון גדול של צמחים ובעלי חיים. גובה הפארק הוא בין 600 ל-4,000 מטרים, והוא מחולק לחמישה אזורי צמחייה עיקריים: יער אלונים עבות, אזור רמה תחתון, אזור רמה עליון, תת-אלפיני ואלפיני. ביוסמיטי מצויה כחמישית ממיני הצמחים הגדלים בקליפורניה. בפארק תועדו בתי גידול של למעלה מ-160 מיני צמחים נדירים, תצורות גאולוגיות נדירות והרכבי קרקע ייחודיים.
הגאולוגיה של אזור יוסמיטי מתאפיינת בסלעי גרניט ובשרידים של סלעים עתיקים. רכס הסיירה נבדה התרומם לפני כ-10 מיליון שנים, ולאחר מכן נוצרו מורדותיו המערביים והמזרחיים. ההתרוממות הגדילה את תלילותם של גדות הנחלים והנהרות, דבר שהוביל בסופו של דבר ליצירתם של קניונים עמוקים וצרים. לפני כמיליון שנים הצטברו בפארק שלג וקרח, ומהם נוצרו הקרחונים באזורי המרעה הגבוהים שזרמו לכיוון עמקי הנהרות. במהלך עידן הקרח המוקדם היה עובי שכבת הקרח ביוסמיטי כ-1.2 קילומטר. תנועת הקרחונים במדרונות גרמה ליצירתו של עמק ה-U הפופולרי. כ-5% משטח הפארק מכוסים בסלעים מותמרים של סלעי משקע וסלעי יסוד המכונים "תליוני גג" (roof pendants), כיוון שבעבר הרחוק הם היוו גג לסלע הגרניט.
מקומות ידועים
בפארק ישנן שלוש חורשות של עצי סקוויה ענקית: חורשת מריפוסה (200 עצים), חורשת טואולומי (25 עצים) וחורשת מרסד (20 עצים). סקוויה ענקית הוא העץ הגדול ביותר בעולם מבחינת ביומסה, והוא גם בין הגבוהים והעתיקים ביותר. עצי סקוויה נאה, הנמנים עם הסקוויה הענקית בתת-משפחת הסקווים, הגדלים לאורך החוף הצפוני של קליפורניה הם הגבוהים ביותר, ואילו אורן האצטרובל הזיפני, הגדל בגובה באזורים צחיחים במערב ארצות הברית, הוא העץ העתיק ביותר. תפוצתם של עצים אלו הצטמצמה לאחר תחילת עידן הקרח האחרון.
מים וקרח
ביוסמיטי קיים מגוון רב של מקורות מים הכוללים כ-3,200 אגמים, 17 מפלי מים ובריכות טבעיות שלתוכן נשפכים המפלים, 2,700 ק"מ של נחלים, שני נהרות ושני מאגרי מים. מערכות הנהרות טואולומי ומרסד נובעות לאורך פסגת הסיירה נבדה בפארק, והם חצבו את קניוני הנהרות לעומק של 900–1,200 מטרים. נהר הטואולומי מתנקז לתוך החלק הצפוני של יוסמיטי המשתרע על פני שטח של כ-1,760 קמ"ר. נהר המרסד מתחיל בפסגות הדרומיות של הפארק, בעיקר ברכסי קלארק וקתדרלה, ומנקז שטח של 1,320 קמ"ר. מקורות המים ביוסמיטי נמצאים בתחתית העמק לאורך הפארק וקשורים לאגמים, לנחלים ולנהרות הקרובים באמצעות הזרימה השנתית ותנועת מי התהום.
הגורמים האחראים ליצירת צורות הנוף ביוסמיטי הם תהליכים הידרולוגיים, כולל קפיאה, זרימה ותגובה גאומורפית הקשורה לנהר. אזורי הגידול הטבעי במרעה או אחו המצויים בין הגבהים 900–3,500 מטרים הם לרוב סביבות מים, בדומה לסביבות הגידול הטבעי הנמצאות על גדות הנהרות והנחלים הרבים ביוסמיטי.
יוסמיטי מפורסם בריכוז הגבוה של מפלי מים הנמצאים בו. בפארק יש מספר "צניחות" גובה תלולות, מדפי קרח ועמקים תלויים המאפשרים למפלי מים להתקיים בהם, ובייחוד בחודשים אפריל–יוני שבהם מתרחשת המסת השלגים. מפלי יוסמיטי שגובהם 739 מטרים נמצאים בעמק יוסמיטי, והם המפלים הגבוהים ביותר באמריקה הצפונית. בעמק יוסמיטי נמצאים גם מפלי ריבון הקטנים יותר, שבהם מצויה צניחת הגובה הבודדת התלולה ביותר (492 מטרים). אחד המפלים הבולטים ביותר בפארק הוא מפל ברידלוויל (מפל הינומת הכלה), שניתן לצפות בו מהקצה המזרחי של תעלת ואוונה. מפלי ואפאמה בעמק הץ' הצ'י מפורסמים גם כן. בנוסף, ביוסמיטי יש מאות מפלים זמניים שקיומם תלוי בעונות השנה.
רוב הקרחונים שבפארק הם קטנים ונמצאים כמעט תמיד באזורי צל. קרחון לייל הוא הקרחון הגדול ביותר בסיירה נבדה (ולכן בפארק כולו), והוא משתרע על פני שטח של 650 דונם. אף לא אחד מהקרחונים ביוסמיטי הוא שריד לקרחוני הענק מעידן הקרח האחרון שהיו אחראים לעיצוב הנוף, אלא הם נוצרו בפרקי זמן מסוימים לאחר עידן הקרח האחרון. כתוצאה מההתחממות העולמית נעלמו והצטמקו קרחונים רבים באזור יוסמיטי, ושטח הפנים של חלקם הצטמק ב-75%.
אקלים
הטמפרטורה יורדת ככל שמעפילים לגובה רב יותר. גבולות טווח הטמפרטורות אינם קיצוניים, כיוון שיוסמיטי נמצא במרחק של כ-160 ק"מ בלבד מהאוקיינוס השקט. אנטי ציקלון המתרחש בחוף של קליפורניה בקיץ גורם לתנועת כמויות גדולות של אוויר קר לעבר הסיירה נבדה, וכתוצאה מכך האוויר באזור יוסמיטי נקי ויבש.
הטמפרטורה הממוצעת ביום היא בין 3.9°C- ל-11.5°C בערבות טואולומי הנמצאות בגובה של 2,600 מטרים. הטמפרטורה היומית הממוצעת בשער ואוונה, הנמצא בגובה של 1,564 מטרים, היא בין 2.2°C ל-19.4°C. בגבהים שמתחת ל-1,525 מטרים הטמפרטורה גבוהה יותר; הטמפרטורה היומית הממוצעת הגבוהה בעמק יוסמיטי (1,209 מטרים) היא בין 7.8°C ל-32.2°C. בגבהים שמתחת ל-2,440 מטרים הטמפרטורות נקבעות לפי סופות רעמים קיציות תכופות, ביחד עם שלג שלעיתים יורד עד חודש יולי. השילוב של הצמחייה היבשה, הלחות הנמוכה יחסית וסופות הרעמים גורם לשרפות רבות הנגרמות כתוצאה ממכת ברק.
מסלע
בראשית ההתפתחות הגאולוגית של האזור נוצרו סלעי משקע דוגמת אבן גיר, אבן חול ופצלים, ששקעו במים רדודים ובשלבים מאוחרים יותר חלה בהם התמרה לשיש, לקוורציט, וללווחה. מחשופים של סלעים אלה מפוזרים בצפון ובמרכז הפארק. במערב הפארק מצויים סלעי גנייס וצפחה וסלעי ברקציה המורכבים מפצלים, מאבן טין ומצור עם תכלילים מאפיים.
הפארק מתאפיין בצוקי גרניט חשופים אותם חורצים עמקי U ובסלעים מותמרים קדומים. צורות הנוף באזור יוסמיטי ובתחומי הפארק נובעות מהבתולית הגרניטי הגדול של רכס הרי סיירה נבדה. כ-5% מסלעי הפארק נוצרו מהתמרת פרוטוליתים של סלעי משקע וסלעים געשיים. הסלעים המותמרים מצויים ברובם ליד הר דיינה. סלעים אלה היו בעבר הרחוק חלק מגג הבתולית, ולכן הם מכונים "תליוני גג".
המסלע והמבנים בפארק נוצרו בכמה שלבים:
טקטוניקה וגעשיות
בפרקמבריון ובתחילת הפלאוזואיקון נמצא אזור יוסמיטי בשני שולי יבשת סבילים בדרומו של כדור הארץ. על קרקעיתו של הים הרדוד בתווך הצטברו סלעי משקע.
בין הדבון לפרם חלה התקרבות של שולי היבשות זה לעומת זה באמצעות הפחתה של לוח פָרָלוֹן אל מתחת ללוח הצפון-אמריקאי, ובעקבותיה השתנו שולי היבשת מסבילים לפעילים.. עם התפתחות געשיות בגבול בין הלוחות נוצרה בקרבון קשת איים. הרי הגעש של הקשת נוצרו בשוליים המערביים של לאורנטיה ומרכיבים כיום את מערבה של אמריקה הצפונית. לוח פרלון התפצל מאז ללוחות קטנים יותר, בהם חואן דה פוקה, קוקוס ונסקה.
בשלהי הטריאס, לפני כ-210 מיליון שנים, החלה געשיות תת-קרקעית שנמשכה אל תוך היורה והסתיימה לפני כ-150 מיליון שנים. לאחר שוך הגעשיות התגברה נדידתו של הלוח הצפון-אמריקאי לצפון-מערב. התנועה הטקטונית הובילה לאורוגנזת נבדה, במסגרתה חלה התמרת סלעי המשקע ונוצר רכס הרי נבדה שהתרומם לגובה של כ-4,500 מטרים. ברכס זה נוצרו מאוחר יותר הרי סיירה נבדה.
ביורה התרחשה סדרה של התפרצויות געשיות, שתוצריהן כיסו את סלעי הקרום. באותה עת חדרה מאגמה לסלעי הקרום ויצרה את הבתולית בעומק של כ-10 ק"מ מתחת לפני השטח, שגרם להתרוממות הרי סיירה נבדה. המחדר הורכב בעיקר מגרניט, וכ-95% מן הסלעים נסחפו מאוחר יותר בתהליך שהאיץ את התרוממות הרכס.
בקרטיקון התרחש שלב געשי תת-קרקעי שהחל לפני כ-120 מיליון שנים והסתיים לפני כ-80 מיליון שנים. שלב זה לווה בחדירה מגמטית והתרחש במקביל לאורוגנזה הסוויירית שפעלה על מערב אמריקה הצפונית, מקנדה בצפון ועד מקסיקו בדרום.
שלב געשי נוסף החל בנאוגן לפני כ-20 מיליון שנים והסתיים לפני כ-5 מיליון שנים, במהלכו התרחשו התפרצויות בהרי הגעש של רכס קסקייד שאינם פעילים כיום. התפרצויות אלה פלטו כמות גדולה של טפרה, שכיסתה את האזור שמצפון ליוסמיטי. געשיות זו נדדה אחר-כך ללונג ואלי בגבולו המזרחי של הפארק. בפליסטוקן, לפני כ-700,000 שנים, נוצרה הקלדרה של לונג ואלי באירוע געשי שפלט כמות טפרה המוערכת בכ-600 ק"מ3 – גדולה כמעט פי 600 מזו שפלט הר סנט הלנס בהתפרצות בשנת 1980. השלב הגעשי האחרון החל בסוף הפליסטוקן, לפני כ-60,000 שנה, והסתיים בהולוקן, לפני כ-600 שנים. תוצריו ניכרים בלועות מונו-איניו (Mono-Inyo) באזור אגם מונו ודרומית לו.
התרוממות, בליה וסחיפה
בפליוקן, לפני 10 מיליון שנים, החלה התרוממות של הרי הסיירה נבדה לאורך העתק סיירה. תחילה חלה התרוממות אנכית ולאחר מכן נטייה של הגוש, שהגבירה את ההתרוממות ויצרה מדרונות מזרחיים מתונים ומדרונות מערביים תלולים יותר. השיפוע החד האיץ את זרימת המים בנחלים ובנהרות במורדות המערביים, ואלה התחתרו במסלע ביתר-שאת ויצרו עמקים תלויים ומפלים. שלב נוסף של התרוממות נבע מהתפתחותם של העתקים גדולים ממזרח ליוסמיטי, בייחוד היווצרותו של עמק אוונס, והתפתחות פרובינציית אגן ורכס. האצה נוספת של תהליך ההתרוממות התרחשה בפליסטוקן, לפני כ-2 מיליון שנים.
להתרוממות ההרים תרמה סחיפה, שהסירה את השכבות העליונות של המסלע והפחיתה את הלחץ על השכבות התחתונות. תהליכים אלה חשפו את סלעי הגרניט על-פני השטח, והובילו לבליה, להתכדדות, להיווצרות כיפות מעוגלות רבות בפארק, לתנועת בלית מסיבית ולהתפתחות סדקים רבים במסלע החשוף. ההתכדדות שפעלה על סלעי הגרניט האחראית להיווצרות כיפות דוגמת חצי כיפה והכיפה הצפונית וקשתות טבעיות דוגמת "הקשתות המלכותיות" (Royal Arches). ההתרוממות והסחיפה התגברו בפליסטוקן עם היווצרות קרחונים, שהותירו בדרכם דרדרות ומשקעים קרחוניים על קרקעית העמקים.
מיקום ואיכות הסחיפה נשלטים על ידי מישורי הסידוק האנכיים הרבים שנוצרו במסלע. סדקים אלה – שחלקם הגדול עמוק מאוד ונוטה לצפון-מערב או צפון-מזרח – מקבילים זה לזה ויוצרים מערך סדור בעל מרווחים קבועים. בניגוד להעתקים לא מתרחשת תזוזה של המסלע לאורך הסדקים. המרווחים בין הסדקים נקבעים על ידי תכולת הסיליקה בסלעים: תכולה גבוהה מספקת עמידות רבה יותר של סלעים דוגמת גרניט וגרנודיוריט לבליה, ולכן נוצרים בהם מרווחים גדולים יותר בין הסדקים. עמודי סלע דוגמת "עמוד וושינגטון" (Washington Column) ו"החץ האבוד" (Lost Arrow) נוצרים על ידי סדקים מוצלבים. הסחיפה שפעלה על הסדקים הראשיים אחראית להיווצרות העמקים, ומאוחר יותר להיווצרות הקניונים.
עיצוב קרחוני
הגורם העיקרי לסחיפה במיליוני השנים האחרונות היה קרחון יבשתי אלפיני גדול, שהפך עמקי נהר כגון עמק יוסמיטי ועמק הץ' הצ'י שצורתם כדומת האות הלטינית V לעמקים קרחוניים בצורת האות U.
סדרת של תקופות קרח שהחלו לפני 2–3 מיליון שנים והסתיימו לפני כ-10,000 שנים גרמו אף הן לשינויים בפני האזור. באזור סיירה נבדה התרחשו לפחות ארבע תקופות קרח עיקריות, שכינוייהן המקומיים: "שרווין" או "קדם-טאהו" (pre-Tahoe) היא הקדומה ביותר ואחריה: טאהו, "טֶנָיָה" ו"טיוגה". הקרחונים נוצרו על ידי הצטברות שלג וקרח בשטחי המרעה ההרריים העליונים. הקרחונים של תקופת שרווין היו הגדולים ביותר, ואילו הקרחונים שנוצרו בתקופות הקרח המאוחרות יותר היו קטנים יותר. קרחונים מתקופת "שרווין" אחראיים כנראה ליצירתו ולעיצובו של עמק יוסמיטי, כמו גם ליצירתם ולעיצובם של עמקים וקניונים אחרים באזור. באמצעות תנועה, סחיפה והפשרה הפכו הקרחונים ההרריים עמק או קניון נהרי בצורת V לעמק או קניון קרחוני בצורת U, כפי שעשו בעמק יוסמיטי ובעמק "הֶץ' הֶצ'י". עוביים של הקרחונים שהשאירו את חותמם על אזור יוסמיטי הגיע ל-1,200 מטרים. הקרחון הארוך ביותר שהיה באזור נע לתוך "הקניון הגדול" של הנהר טואולומי לאורך כ-95 ק"מ, כשהוא עובר את עמק הֶץ' הֶצ'י בפארק הלאומי יוסמיטי. קרחון מרסד זרם מעמק יוסמיטי לתוך ערוץ הנהר מרסד. קרחון אחר גילף את "קניון לי ויינינג" והתנקז לתוך אגם ראסל.
רק הפסגות הגבוהות ביותר, דוגמת הר דיינה (3,981 מטרים), הר לייל (3,997 מטרים) והר קוֹנֶס (2,630 מטרים) – לא כוסו בקרחונים. הקרחונים הותירו מוֹרֶנוֹת קצה נסוגות שסכרו אגמים דוגמת אגם יוסמיטי – אגם עונתי רדוד באורך של 9 קילומטרים שכיסה את רוב קרקעית עמק יוסמיטי.
המחלוקת על היווצרות העמק
אופן היווצרותו של עמק יוסמיטי היה נושא לדיון החל משנת 1851. ההשקפה שהייתה מקובלת באותה תקופה הייתה כי העמק נוצר כתוצאה מאסון טבע דוגמת רעידת אדמה חזקה מאוד שגרמה להיווצרות גראבן – גוש שקוע המצוי בין העתקים. השקפה זו הוצעה על ידי פרופסור ג'וזיה ויטני (Josiah Dwight Whitney; 1819–1896), פרופסור לגאולוגיה באוניברסיטת הרווארד ויו"ר המכון הגאולוגי של קליפורניה.
השקפה שונה מזו של ויטני הוצעה על ידי ג'ון מיור – חוקר טבע וגאולוג – לפיה נוצרו העמק ואתרים נוספים ביוסמיטי כתוצאה מפעילות קרחונית. ויטני התייחס למיור בזלזול, לעג לו כחובבן חסר-ידע ובור ואף כינה אותו "רועה צאן".
מיור אכן עסק במשך תקופה מסוימת ברעיית צאן, אך התאוריה שלו התקבלה גם על דעתו של לואי אגסי – מדען בעל שם עולמי שבשנת 1837 העלה השערה הנוגעת לקיומו של עידן הקרח והיה מראשוני חוקרי הקרחונים באמריקה הצפונית. אגסי שיבח את מיור והגדיר אותו כ"אדם הראשון שמצאתי אי-פעם כבעל תפיסה הולמת על פעילות קרחונית". לעומת אגסי התעקש ויטני על דעתו, אף שבמהלך חייו נמצאו ראיות לפעילות קרחונית באזור יוסמיטי. ראיות אלה לא קיבלו ביטוי בדיווחיו והוא לא שינה את דעתו עד יומו האחרון.
פלורה ופאונה
טווח בתי הגידול ביוסמיטי נע מחורשה עבותה למרגלות ההרים למרחבים של סלעים אלפיניים, ובסך הכל מתקיימים ביוסמיטי 250 מינים של בעלי חוליות הכוללים דגים, דו-חיים, זוחלים, עופות ויונקים. מגוון עשיר זה נובע בעיקר מבתי הגידול ביוסמיטי שכמעט לא נפגעו, בהשוואה לסביבות טבעיות מחוץ לפארק שנפגעו או נהרסו כתוצאה מפעילות האדם.
רוב בתי הגידול הסמוכים לגבול המערבי של הפארק נשלט על ידי יערות מחטניים מעורבים של מיני האורן (אורן הזפת, אורן הסוכר), ארזים, קלוצדרוס מפושק, אשוח לבן ואשוח דאגלס, וקבוצות של עצי סקוויה ענקית המופרדות זו מזו על ידי אזורים של עצי אלון. בבתי הגידול הללו נמצא מגוון גדול של מינים טבעיים, בין השאר בזכות האקלים המתון בגבהים הנמוכים, אך גם בזכות השילוב בין סוגי בתי הגידול למיני הצמחים. מיני בעלי החיים המתקיימים בבתי גידול אלה הם בעיקר דוב שחור אמריקני, שונר מצוי, שועל אפור מצוי, אייל פרדי שחור-זנב, חומט גילברט (Plestiodon gilberti) ממשפחת החומטיים, ציפור השיר מהמין Certhia americana (באנגלית Brown Creeper), לילית מנוקדת ומינים רבים של עטלפים. עצים מתים בפארק הם בעלי חשיבות לאוכלוסיית העטלפים כיוון שהם משמשים אתרי קינון חשובים.
היערות המחטניים באזורים גבוהים הופכים בהדרגה לאזורי גידול של אשוח אדום ומספר מינים של אורן. בבתי גידול אלה יש בדרך כלל מספר קטן יותר של מיני בעלי חיים, בעיקר בגלל מורכבותם והגובה הרב שבו הם נמצאים. המינים הנפוצים באזורים הללו הם בעיקר מין הסנאי הזהוב Spermophilus lateralis (אנגלית Golden-mantled ground squirrel) וסנאי דאגלס (Tamiasciurus douglasii), דלק קליפורני, עורבני שטלר, קיכלי חלוד זנב ונץ גדול. הזוחלים אינם נפוצים, אך המינים שכן נמצאים הם הנחש Charina bottae (באנגלית Rubber boa) והקשקשאים לטאה דוקרנית מערבית (Sceloporus occidentalis) וקמטן האליגטור (Elgaria coerulea).
באזורים גבוהים עוד יותר מתאפיינים העצים בגובה נמוך יותר, והם מפוזרים יותר בגלל סלעי הגרניט הפזורים בשטח. בין העצים הללו ניתן למנות את אורן מפותל, אורן לבן-קליפה וצוגה הררית ממשפחת האורניים, הגדלים עד קו העצים. האקלים בבתי הגידול הללו הוא קשה, ועונת הצמיחה קצרה מאוד. אולם, מינים כגון פיקה, מרמיטה זהובת-בטן, ארנבת הערבה (Lepus townsendii) והעורב קיק אגוזים אמריקאי הסתגלו לתנאי המחיה באזורים אלה. כמו כן, בתי הגידול האלפיניים חסרי העצים מועדפים על ידי התת-מין "נבדה" של כבש גדול-קרניים. אוכלוסייה קטנה של תת-מין זה הובאה מחדש לאזור מעבר טיוגה – האזור היחיד ביוסמיטי שבו מתקיימת אוכלוסייה יציבה של הכבש.
הערבות בגבהים השונים הן בית גידול מוגן וחשוב עבור חיי הטבע ביוסמיטי. בעלי חיים מגיעים אליהן על מנת למצוא מזון באזורי הדשא הירוקים, ולהשתמש במים העומדים והזורמים הנמצאים בערבות רבות. בתגובה לכך נמשכים גם הטורפים לאזורים הללו. בעלי חיים רבים נוטים להעדיף את אזור המגע בין הערבה ליער כיוון שקרבתם של האזורים הפתוחים נוחה לחיפוש אחר מזון, והיער מספק הגנה מטורפים. מינים שתלויים בערבות באופן מהותי הם לילית אפורה, ציפור השיר טירן ערבות (Empidonax traillii, באנגלית willow flycatcher) ממשפחת הטירניים, קרפדת יוסמיטי והמכרסם בונה הררי.
בתוך גבולות הפארק תועדו למעלה מ-130 מיני צמחים לא-מקומיים. הצמחים הללו הובאו לתוך יוסמיטי במהלך הגירת המתיישבים האירו-אמריקנים המוקדמים בשלהי שנות ה-50 של המאה ה-19. מפגעים טבעיים ומעשה ידי האדם, כגון שריפות ותהליכי בנייה, תרמו לעלייה המהירה בתפוצת הצמחים הלא-מקומיים. חלק מהמינים הללו פולשים באגרסיביות ו"מסלקים" את קהילות הצמחים הטבעיות. כתוצאה מכך מושפעים משאבי הפארק לרעה, כיוון שהצמחים הלא-מקומיים עשויים לגרום לשינויים משמעותיים במערכות האקולוגיות של הפארק באמצעות שינוי קהילות הצמחים המקומיות והתהליכים שעליהם הן מסתמכות. חלק מהצמחים הלא-מקומיים גורמים לעלייה בתדירות השריפות האזור, או מגדילים את זמינות החנקן בקרקע כך שצמחים לא-מקומיים נוספים יוכלו לשגשג בה. צמחים לא-מקומיים רבים יכולים להצמיח שורשים ארוכים, המסייעים להם בתחרות עם הצמחים המקומיים על משאבי המים. מאז שנות ה-40 הוגדרו כמה מיני צמחים ביוסמיטי כרעילים ומזיקים, ואחרים הוגדרו כאגרסיביים ודורשי בקרה.
נושאים בטיפול הסגל
למרות העושר והאיכות של בתי הגידול ביוסמיטי נכחדו שלושה מינים במהלך ההיסטוריה של הפארק, ו-37 מינים נוספים הוכרזו על ידי רשויות קליפורניה או הרשויות הפדרליות כמינים במעמד מיוחד. האיומים החמורים ביותר על חיי הטבע והמערכות האקולוגיות ביוסמיטי הם נזקי שריפות, מינים לא מקומיים שהוחדרו לסביבה הטבעית, זיהום אוויר, הרס בתי גידול ושינויי אקלים. ברמה בסיסית יותר השפיעו גורמים שונים – כגון מוות בתאונות דרכים וזמינות גבוהה של מזון לבני-אדם – על חלק מהמינים.
הדובים השחורים ביוסמיטי התפרסמו בעבר כאשר פרצו למכוניות חונות על מנת לגנוב מזון. נטייתם של הדובים לנבור בפחי האשפה שבפארק הייתה אטרקציה תיירותית במשך מספר שנים. תדירות הולכת וגוברת של מפגשים בין דובים לבני אדם והנזק הגדול לרכוש הובילו לקמפיין נמרץ, במטרה להפסיק את תלותם של הדובים במזון האנושי ואת יצירת הקשר עם בני-אדם או עם רכושם. הפחים הפתוחים לאוויר נסגרו; כל כלי הקיבול לאשפה הוחלפו בכלים חסיני-דובים; כל אתרי המחנאות צוידו בארונות מזון שהדובים לא יכולים לפתוח, כך שהתיירים יוכלו להשאיר מזון ברכבים ללא חשש שהדובים בעלי הכוח הרב יוכלו להגיע אליו בקלות. כיוון שנהרגו דובים שהראו נטיות אגרסיביות כלפי אנשים, השתמשה הנהלת הפארק באמצעים שונים, כגון ירי כדורי גומי, על מנת לגרום לדובים להירתע מבני-האדם. מדי שנה נלכדים כ-30 דובים, אוזנם מסומנת ונלקחת מהם דגימת DNA על מנת שניתן יהיה לזהות את הדוב שגרם לנזק.
זיהום שכבת האוזון גרם לנזק רקמתי בעצי הסקוויה הענקית שבפארק. נזקים אלה הופכים את העצים פגיעים יותר להדבקה בחרקים ומחלות. כיוון שהאצטרובלים שלהם צריכים קרקע שנחרכה באש על מנת לנבוט, פגעו מאמצי דיכוי האש בעבר ביכולת הרבייה של העצים. המדיניות הנוכחית של הנהלת הפארק היא להבעיר שריפות מתוכננות מתוך תקווה שבכך יינתן פתרון לבעיה.
מלחמות האינדיאנים
אינדיאנים משבטי הפאיוט והסיירה מיווק התגוררו באזור במשך עשרות שנים לפני הגעת החוקרים הלבנים הראשונים. קבוצת אינדיאנים בשם אהוואהניצ'י התגוררה בעמק יוסמיטי כאשר הזרים נכנסו אליו בפעם הראשונה.
במהלך הבהלה לזהב בקליפורניה באמצע המאה ה-19 גדל מספר האנשים הלבנים שעברו דרך יוסמיטי באופן משמעותי. מייג'ור ג'ים סאבאג' מצבא ארצות הברית הוביל את גדוד מריפוסה דרך עמק יוסמיטי בשנת 1851, כחלק ממרדף אחרי 200 אינדיאנים בהנהגתו של צ'יף טנאיה במסגרת מלחמות מריפוסה. העדויות מגדוד זה הן הראשונות הנוגעות לכניסה הראשונה של האדם הלבן לעמק. ליחידתו של סאבאג' סופח דוקטור לאפאייט באנל, שבתקופה מאוחרת יותר כתב על רשמיו מהעמק בספר The Discovery of the Yosemite (גילוי יוסמיטי). באנל נחשב לזה שהעניק לעמק את שמו לאור ראיונותיו עם צ'יף טנאיה. באנל כתב שהצ'יף היה זה שייסד את מושבת פאייוט של אה-ואה-ני. המיווקים (ורוב המתיישבים הלבנים) החשיבו את בני אהוואהניצ'י לאלימים בגלל המחלוקות הטריטוריאליות התכופות שפרצו ביניהם, ומשמעותה של המילה המיווקית "yohhe'meti" היא "הם רוצחים". התכתובת והמאמרים שנכתבו על ידי חיילי הגדוד סייעו בהפיכתו של העמק והאזור שמסביבו לאתר פופולרי.
טנאיה ויתר האהוואהניצ'ים נלכדו בסופו של דבר, והכפר שלהם נשרף; הם הועברו לשמורה הסמוכה לפרזנו שבקליפורניה. חלקם הורשו לחזור לעמק בתקופה מאוחרת יותר, אך הסתבכו בצרות כאשר תקפו קבוצה של שמונה כורי זהב באביב 1852. הם נאלצו להימלט מהעמק ולמצוא מקלט בקרב שבט מונו הסמוך; לאחר שגנבו מספר סוסים ממארחיהם, הם נרדפו וחוסלו על ידי בני המונו. מאחורי מוזיאון יוסמיטי ובאזור מרכז המבקרים עמק יוסמיטי נמצא העתק משוחזר של כפר אהוואהניצ'י.
התיירים הראשונים
התיירים הראשונים שהגיעו לעמק היו היזם ג'יימס מייסון הצ'ינגס, האמן תומאס איירס ושני אנשים נוספים. הצ'ינגס כתב מאמרים וספרים על המסע הזה ועל מסעות מאוחרים יותר באזור, ושרטוטיו של איירס הפכו לתיאור המדויק הראשון של כמה מהמאפיינים הבולטים של יוסמיטי. הצלם צ'ארלס לינדר ויד צילם את התמונה הראשונה של העמק ב-1859. אחד הצלמים שפעלו באזור לאחר מכן היה אנסל אדמס.
ואוונה הייתה אתר חנייה אינדיאני באזור שבו נמצא כיום החלק הדרום-מערבי של הפארק. המתיישב גאלן קלארק גילה את חורשת הסקוויה הענקית בוואוונה בשנת 1857. לאחר מכן נבנו כמה בקתות ודרכים פשוטות באזור. מלון ואוונה נבנה ב-1879 על מנת לשרת את התיירים המבקרים בחורשה. ככל שגדל נפח התיירות, כך גדל גם מספר השבילים והמלונות.
יוסמיטי גרנט
אזרחים בעלי השפעה כגון הסנאטור ג'ון קונס וגאלן קלארק היו מודאגים מבעלי האינטרסים המסחריים, ופעלו למען הכרזה על האזור כשטח מוגן. החוק להקמת פארק הועבר בשני בתי הקונגרס, ונחתם על ידי הנשיא אברהם לינקולן ב-30 ביוני 1864, וכך נוצר יוסמיטי גרנט. הייתה זו הפעם הראשונה שבה קרקע של פארק הוקצתה לשימור ושימוש ציבורי על ידי הממשל הפדרלי, והיא היוותה תקדים שלפיו הוקם ב-1872 הפארק הלאומי הראשון – ילוסטון. עמק יוסמיטי וחורשת מריפוסה נמסרו לקליפורניה כפארק מדינתי, ושנתיים לאחר מכן מונה חבר מנהלים לטפל בקרקעות.
גאלן קלארק מונה על ידי הוועדה לשומר הפארק הראשון, אך לא הייתה לו ולוועדה סמכות לפנות את בעלי האחוזות שביניהם היה הצ'ינגס. הנושא לא נפתר עד 1875, עת בוטלו זכויות בעלי האחוזות בקרקע. קלארק וחברי הוועדה הודחו ב-1880, והצ'ינגס הפך לשומר הפארק החדש.
בשנותיו הראשונות של הפארק שופרה הנגישות לתיירים, והתנאים בעמק יוסמיטי הפכו ליותר מתקבלים על הדעת. נפח התיירות גדל בעיקר לאחר שב-1869 הסתיימה בנייתה של מסילת הרכבת הטרנס-יבשתית הראשונה, אך זמן הרכיבה הארוך לאזור היה מכשול בהתפתחות התיירות. באמצע שנות ה-70 של המאה ה-19 נבנו שלושה שבילים למרכבות על מנת להתמודד עם מספר המבקרים המגיעים לעמק.
הנטורליסט הסקוטי ג'ון מיור כתב מאמרים שפרסמו את האזור והגבירו את ההתעניינות המדעית בו. מיור היה הראשון ששיער כי צורות הנוף הגדולות של יוסמיטי נוצרו על ידי קרחונים אלפיניים, ובעקבות כך נכנס לוויכוח עם מדענים כגון ג'וזיה ויטני. מיור כתב מספר מאמרים מדעיים על הביולוגיה של האזור.