cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
ליסה (ראפרית)
קריירה עם בלאקפינק
ב-8 באוגוסט 2016 פרצה ליסה עם Blackpink, כאשר הופיעו לראשונה עם סינגל הבכורה Boombayah המרכיב את פלייליסט הבכורה המורחב שלהן Square Up, אותו הן הוציאו בשילוב עם מיני-אלבום אחר בשם Kill This Love, ביחד עם שני אלבומים יפניים בשם, Blackpink in Your Area ו-Blackpink.
ב-26 ביוני 2020, יצא ללהקה סינגל קאמבק חדש בשם "How You Like That", שהגיע למקומות הראשונים בטבלאות להיטים ברחבי העולם.
קריירת סולו
ב-21 בספטמבר 2018, לוהקה ליסה לתוכנית דוקומנטרי בשם "Real Man 300" של רשות השידור MBC בתפקיד קבוע, הסדרה לוקחת כוכבים דרום קוריאנים, בנים ובנות כאחד, ומעבירים אותם טירונות ומסלולי הכשרה של הצבא הדרום קוריאני. תפקיד זה היה התפקיד הקבוע הראשון של ליסה בתוכנית טלוויזיה מאז הופעת הבכורה שלה עם בלאקפינק.
השתתפותה של ליסה בסדרה חשפה את אשיותה העדינה והמתחשבת, ומאוחר יותר באותה שנה, זכתה ליסה בפרס "אופי השנה" בטקס "פרסי הבידור של MBC לשנת 2018"
ב-5 בנובמבר של שנת 2018, חשפה ליסה את ערוץ היוטיוב שלה, אותו היא מתחזקת עד היום בשם "Lilifilm", אליו היא מעלה סרטונים קצרים על המסעות שלה עם בלאקפינק וסרטוני ריקוד. נכון ליוני 2020, לליסה יש למעלה מ-3.18 מיליון מנויים לערוץ, והיא קיבלה את כפתור פליי המוזהב של יוטיוב (אשר ניתן לערוצים עם מעל למיליון מנויים)
ב-15 באוקטובר 2019, הודיעה ליסה שתיקח חלק בעונה השלישית של תוכנית ריאליטי הישרדותית סינית בשם "Idol Producer" כמנטורית לריקוד.
ב-22 באוגוסט 2021 פרסמה ליסה פוסט רשמי אודות אלבום סינגל חדש שהיא הולכת להוציא. ב-27 באוגוסט נחשף שלשיר ייקראו "Lalisa" על שמה. אלבום הסינגל, Lalisa, כלל גם את שיר הנושא מתוכו וגם את השיר "Money".
חיים אישיים
כחלק מתוכנית המתאמים של YG, ליסה הייתה צריכה ללמוד מספר שפות נוספות, מה שהפך אותה לרב-לשוניות. היא דוברת מספר שפות כגון תאית (תאילנדית), אנגלית, קוריאנית, יפנית וסינית בסיסית מאוד.
פרזנטורים
בעקבות הליהוק של ליסה בתור דוגמנית למותג הקוסמטיקה הדרום קוריאני "Moonshot", נהפכה ליסה לפרזנטורית הרשמית של המותג בסין במרץ 2018. ב-25 ביולי 2019, ליסה הפכה להיות הפרזנטורית באופן רשמי ובלעדי לקולקציה החדשה שהושקה בתאילנד של "Moonshot". הקולקציה כללה שישה מוצרים שעליהם מוטבעת החתימה של ליסה באריזה.
ב-28 במרץ 2019, נחשף שליסה חתמה על עסקה עם AIS בתאילנד כהפרזנטורית הראשית שלהם, AIS היא מפעילת הטלפונים הגדולה ביותר בתאילנד, ובכך נהפכה ליסה לפרזנטורית בעלת המשכורת הגבוהה ביותר בחברה. בנוסף לכך, קמפיין הפרסום שלה דורג במיקום הכי גבוה בתאילנד כקמפיין המשתלם ביותר.
ב-11 במאי 2019, נהפכה ליסה לפרזנטורית של הסמסונג גלקסי S10 בתאילנד, חלקי הקידום הראשונים של ליסה למוצר פורסמו ב-14 במאי.
ליסה היא גם הפרזנטורית למשחק טלפון נייד בשם "Ragnarok M: Eternal Love" ובנוסף לכך, ליסה מופיעה במשחק מדי פעם ב"Midnight Party", החל ביולי 2019.
בינואר 2020, ליסה הצטרפה לצד מינו, זמר בלהקת "Winner" שמיוצג גם הוא על ידי YG אנטרטיינמנט בתור הפרזנטורית של בגדי הספורט של המותג אדידס תחת הכותרת "SS20 season My Shelter clothing range".
בעקבות הפופולריות של ליסה בסין בעקבות החלק שלקחה בתור מנטורית ריקוד בסדרה "Youth With You", נחשף שליסה היא הדוברת החדשה של מותג מרכך כביסה של החברה iQiyi. בנוסף לכך, באותו החודש נחשף שליסה היא הדוברת החדשה של חברת ייצור החלב בין הגדולות בסין בשם "Mengniu Dairy" למותג יוגורט בשם "Zhengouli"
אופנה וצילום
בינואר 2019, נהפכה ליסה לבמאית תמונות יצירתית ואסתטית של החברה הצרפתית היוקרתית Celine.
בנובמבר של אותה שנה, "Penshoppe", חברת ביגוד חשפה שליסה הצטרפה למשפחת החברה בתור פרזנטורית ראשית שלהם.
בעזרת החברה YG אנטרטיינמנט, ליסה פרסמה מהדורה מוגבלת של אלבום תמונות בשם "0327" המורכב כולו מתמונות אשר ליסה צילמה בעצמה דרך מצלמת פילים. אלבום התמונות פורסם ביום ההולדת של ליסה, ב-27 במרץ 2020.
פִילָנטרוֹפִּיָה
ב-17 בספטמבר 2019, לאחר אסון טבע בתאילנד, שיטפון אשר גרם להרס כבד על למעלה מ-32 מחוזות ברחבי תאילנד, בלוגרית, אופנה בשם "Koi Onusa", קרובת משפחה של ליסה, חשפה שליסה תרמה כ-฿ 100,000 לקרן גיוס כספים של השחקן התאילנדי "Bin Bunluerit" אשר סייע לאנשים אשר איבדו את בתיהם ולתמיכה באנשים הנפגעו מהאסון.
השפעה
נכון ליוני 2023, ליסה היא כוכבת הקיי-פופ הנעקבת ביותר באינסטגרם וכעת יש לה יותר מ-94 מיליון עוקבים.
כאשר ליסה הייתה על שער המגזין "Harper's Bazaar" בתאילנד, שזהו גם השער הראשון בו היא הופיעה, דווח כי כל ה-120,000 עותקים מודפסים של אותו מגזין אזלו. דווח גם כי בדרך כלל מודפסים כ-30,000 עותקים רגילים וכ-60,000 עותקים כאשר סלבריטאי מופיע על שער המגזין, כמות העותקים שהודפסה כאשר ליסה הופיעה על שער המגזין, שהיא פי 2 מכמות העותקים לסלבריטאים (כ-120,000 עותקים), כל העותקים אזלו ולא כל דרישות הקהל נענו בנושא המלאי וזמינות המגזין.
לאחר נוכחותה של ליסה בתערוכת האופנה של "Celine" לקולקציית גברים ב-2020 בפריז, צרפת ופרסום תמונה של הסטייל והלבוש אותו לבשה ליסה ברשתות החברתיות שלה דווח שהחיפושים ברשת על ליסה, המותג Celine, הבגדים והאקססוריז שלבשה זינקו בכ-66% ביוני 2019.
דפנה קריב
דפנה קריב היא פרופסור לניהול בבית הספר אדלסון ליזמות באוניברסיטת רייכמן.
סיימה תואר ראשון (.B.A) בסוציולוגיה ומינהל החינוך באוניברסיטת תל אביב והוכשרה לתעודת הוראה בחינוך, תואר שני (.M.A) בלימודי עבודה באוניברסיטת תל אביב, ודוקטורט (.Ph.D) בתעשייה וניהול, בטכניון. את דרגת הפרופסור קיבלה בשנת 2014 על מחקריה וספריה הבינלאומיים בתחום היזמות. ב־2002 הצטרפה לסגל מסלול האקדמי המכללה למנהל, כיהנה כראש המחלקה ליזמות וחדשנות בבית הספר למנהל עסקים ומשנת 2017 סגנית נשיא המכללה ליזמות ופיתוח בינלאומי. בשנת 2020 הצטרפה לסגל בית הספר אדלסון ליזמות במרכז הבינתחומי הרצליה (כיום אוניברסיטת רייכמן).
קריב היא חברת הקתדרה ליזמות באוניברסיטת HEC במונטריאול מאז 2007, ומעורבת במחקרים עם מספר קבוצות מחקר בעולם. היא הובילה בישראל את פרויקט ה-Tempus הראשון שהתקבל בישראל מטעם קרנות המחקר האירופיות בנושא 'העצמת היזמות במוסדות להשכלה גבוהה'.
פרסמה ספרים ומאמרים בתחומי יזמות, מגדר, ויזמות בינלאומית.
קריב הקימה ומנהלת את מרכז היזמות האקדמי NOVUS משנת 2014 הכולל חממה טכנולוגית ("אינקובטור"), מאיץ יזמי ("אקסלרטור"), "חממה וירטואלית" בינלאומית, ומסגרות נוספות להוראה יזמית-התנסותית. ב-NOVUS החלו את פעילותם מספר סטארטאפים מצליחים כגון paybox ו-Lightico.
מתגוררת ברמת השרון, נשואה לעו"ד רענן קריב ואם לשלושה.
ראובן כהן
ראובן כהן (1937 – 20 בדצמבר 2022) היה כדורגלן ומאמן כדורגל ישראלי ששיחק בעמדת החלוץ בהפועל רמת-גן.
קריירה כשחקן
ראובן כהן גדל במחלקת הנוער של גדנ"ע יהודה ובעונת 1955–1956 בגיל 17 וחצי הצטרף לקבוצת הבוגרים של הפועל רמת-גן בליגה הבכירה. כבר בעונה הראשונה התגלה בחלוץ נמרץ שמבקיע שערים רבים. השער החשוב ביותר שלו בעונת הבכורה היה במשחק חוץ מול בית"ר ירושלים, שער שהציל את קבוצתו מירידת ליגה ושלח את הירושלמים למשחקי המבחן. בעונת 1957–1958 הבקיע את שער הניצחון של הפועל רמת גן במשחק הבינלאומי הראשון שלה מול קבוצת א.א.ל. לימסול. בעונת 1959–1960 ירד עם הפועל רמת גן לליגה א'.
בעונת 1962–1963 הגיע המאמן דוד שווייצר להפועל רמת גן לשנתיים מוצלחות. ראובן כהן חזר עם קבוצתו לליגה הבכירה דרך המקום הראשון. עם החזרה לליגה הבכירה, בעונת 1963–1964 זכה באליפות היסטורית עם הפועל רמת גן עם ניצחון 0–1 במחזור האחרון מול מכבי חיפה באצטדיון המכתש. ראובן כהן המשיך לשחק במדי הפועל רמת גן עד לפרישתו בסוף עונת 1966–1968. כהן הוא מלך שערי כל הזמנים של הפועל רמת גן בליגה הבכירה (85 שערים) ושיאן כמות השערים של הקבוצה בגביע המדינה (23 שערים).
קריירת אימון
לאחר פרישתו ממשחק, בעונת 1968–1969 אימן כהן את קבוצת הפועל אשדוד מליגה ב' דרום. בעונת 1969–1970 מונה ראובן כהן למאמן הפועל רמת גן בליגה א' צפון למשך עונה אחת, וסיים איתה במקום ה-13. בעונת 1970–1971 אימן את קבוצת בית"ר אשדוד מליגה ב' דרום.
בעונת 1973–1974 אימן את מכבי רמת עמידר בליגה א' דרום והוחלף בפברואר על ידי אשר בלוט. בעונת 1974–1975 אימן בהפועל גבעתיים מליגה ב' דרום א'.
בעונת 1976–1977 אימן את קבוצת מכבי יבנה מליגה א' דרום. בעונת 1978–1979 העלה את הפועל הרצליה מליגה א' לליגה הארצית, כשניצח במשחקי המבחן 1–3 את מכבי קריית גת. לאחר מכן המשיך עוד עונה אחת.
בשנים 1980–1982, אימן כהן את הפועל אילת וניהל את בית הספר לכרדורגל בעיר. בעונת 1983–1984 אימן את קבוצת ילדים א' של הפועל רמת גן וזכה איתם באליפות המדינה. בעונת 1984–1985 החל לעבוד במחלקת הנוער של קבוצת בני יהודה תל אביב.
בעונת 1988–1989 אימן את קבוצת מכבי יפו וסיים איתה במקום הרביעי בליגה הארצית.
בעונת 1995–1996 אימן את הפועל רמת גן בליגה הארצית מהחזור ה-11 וסיים איתה במקום השישי. בעונה שלאחר מכן אימן עד המחזור ה-12 ועבר לאמן את הפועל חדרה, איתה סיים במקום האחרון וירד לליגה א'.
בנבחרת ישראל
ראובן כהן השתייך לנבחרת ישראל מאז שנת 1957 כשזומן על ידי המאמן משה וארון (אימן אותו ברמת גן).
תארים כשחקן
אליפות עם הפועל רמת גן:
חיים אישיים
ראובן כהן היה גמלאי של חברת בזק. היה נשוי ללאה והתגורר בהרצליה. בנו, אייל כהן, שיחק בעבר בהפועל רמת גן ובהפועל קריית אונו.
ג'ק קלסי
אלפרד ג'ון "ג'ק" קלסי (אנגלית: Alfred John "Jack" Kelsey; 19 בנובמבר 1929 - 18 במרץ 1992) היה כדורגלן ולשי בינלאומי ששיחק בעמדת השוער בנבחרת ויילס ובארסנל. קלסי נחשב לאחד השוערים הטובים ביותר ששיחקו בנבחרת ויילס.
חייו
קלסי נולד באזור לנסמלט שבסוונסי, ובצעירותו עבד בתעשיית הפלדה. ב-1949 הוא אותר על ידי לן מוריס שהיה שחקן ארסנל בעברו, בזמן ששיחק במועדון המקומי וינץ' ון בליגת סוונסי אנד דיסטריקט. מוריס המליץ לארסנל להחתים את קלסי, ולאחר שבמועדון צפו בו במספר משחקים הוחלט לעשות זאת. באותה תקופה ג'ורג' סווינדין היה השוער הראשון של ארסנל, כך שקלסי נאלץ להמתין להזדמנות שלו לשחק בהרכב.
סווינדין סבל מפציעה בעונת 1950/1951, וב-24 בפברואר 1951 קלסי ערך את הופעת הבכורה שלו בארסנל במשחק נגד צ'רלטון אתלטיק באצטדיון הייבורי; אולם, הבכורה של קלסי לא הייתה מוצלחת כיוון שהמשחק הסתיים בהפסד של ארסנל בתוצאה 2 - 5, שהיה גם ההפסד הגדול ביותר מאז נובמבר 1928. באותה עונה קלסי השתתף בארבעה משחקים, אך חזר לשבת על ספסל המחליפים כשסווינדין החלים, ולא היה חלק מההרכב של ארסנל שהגיע לגמר גביע ה-FA בעונת 1951/1952.
קלסי חזר להרכב במהלך עונת 1952/1953 לאחר עונה שלמה בקבוצת המילואים, וחלק את העמדה עם סווינדין; הוא השתתף ב-29 משחקים וזכה עם ארסנל באליפות. קלסי התבלט במבנה גופו הקשיח וביכולתו לתפוס כדורים, והצליח להדיח מההרכב את סווינדין שהשתתף בשני משחקים בלבד בעונת 1953/1954. הוא המשיך להיות השוער הראשון של ארסנל במשך שמונה העונות הבאות; מעמדו של קלסי בארסנל נחלש בעקבות שבר בידו שנגרם בתיקו בגביע ה-FA נגד שפילד יונייטד ב-1959, והוא הוחלף על ידי ג'ים סטנדן.
בתקופתו של קלסי בארסנל המועדון סבל מ"בצורת תארים" (המקום השלישי ב-1958/1959 היה הטוב ביותר), והוא לא הצליח לזכות עמו בתארים נוספים. למרות זאת הוא נחשב לאחד מהשוערים הטובים ביותר בתולדות המועדון. קלסי היה בסגל של קבוצת לונדון XI שהובסה על ידי ברצלונה בסיכום שני המשחקים של גמר גביע ערי הירידים של 1958.
קלסי היה גם השוער הראשון של נבחרת ויילס, וערך את הופעתו הראשונה מתוך 41 ב-1954. קלסי שיחק במשחק של נבחרת הממלכה המאוחדת נגד שאר אירופה ב-1955. הוא היה שוער הנבחרת במונדיאל 1958, היחיד עד כה שבו היא השתתפה. הנבחרת הוולשית הצליחה להעפיל עד רבע הגמר, בו הודחה על ידי נבחרת ברזיל לאחר הפסד בתוצאה 0 - 1. קלסי היה אחד מהשחקנים העיקריים בנבחרת שהצליחו למנוע מהברזילאים להבקיע לאורך רוב המשחק, אך בדקה ה-70 בעט פלה כדור שפגע בסטיוארט ויליאמס והצליח להטעות את קלסי ולהיכנס לשער.
הקריירה של קלסי נקטעה כתוצאה מפציעת גב שספג לאחר שניסה לעצור בעיטה של ואוה במשחק ידידות נגד נבחרת ברזיל שנערך במאי 1962; למרות הניסיונות המאומצים לחזור לשחק הוא נאלץ לפרוש בשנה שלאחר מכן. סכום הביטוח שקיבל על כך היה 5,000£. במדי ארסנל הוא השתתף ב-352 משחקים, כאשר דייוויד סימן הוא השוער היחיד בתולדות המועדון ששיחק יותר ממנו.
לאחר פרישתו הוא עבד בארסנל בתפקיד המנהל השיווקי, ולבסוף פרש ב-1989.
לודוויג דטמן
לודוויג דטמן (בגרמנית: Ludwig Dettmann; 25 ביולי 1865 – 19 בנובמבר 1944) היה צייר אימפרסיוניסטי גרמני.
ביוגרפיה
לאחר 1891 הוא היה מורה בבית הספר לציור של "התאחדות אמניות ברלין". [3] בשנת 1894 הוא זכה במדליית זהב קטנה בתערוכת האמנות הגדולה בברלין, אירוע שנתי גדול שנמשך בין השנים 1893 עד 1969(מאוחר יותר הוא זכה שם במדליית זהב גדולה בשנת 1909.
בהשפעתו של מקס ליברמן הוא פנה לציור נוף בצבעי שמן ובצבעי מים. הפרויקט הגדול הראשון שלו כלל ארבעה ציורי קיר בבית העירייה באלטונה, המתארים את ההיסטוריה של העיר.
בשנת 1898 הוא היה ממייסדי הזצסיון הברלינאי, ויחד עם מקס ליברמן, וולטר לייסטיקוב, אוטו היינריך אנגל, אוסקר פרנזל, קורט הרמן ופריץ קלימש, היה חבר בוועד המייעץ. בשנת 1900 מונה למנהל האקדמיה לאמנות בקניגסברג. הוא גם השתייך לוועדה המופקדת על בחירת אמנים לפרסום מסחרי פופולרי בחברת השוקולד של סטולוורק.
לאחר המלחמה שב לברלין. בשנת 1923 הוא אייר את שני הכרכים של "הטרגדיה של גרמניה 1914-1918" בחינה מפורטת של המלחמה והשלכותיה על ידי הסופר וולטר בלום, לאומני נלהב. באוקטובר 1928, עם תיאו מטייקו, הוא הוזמן לטיסה הטרנס-אטלנטית הראשונה של ספינת האוויר גרף צפלין, שם ערך תיעוד אמנותי של המסע.
לאחר שהיטלר תפס את השלטון הצטרף דטמן למפלגה הנאצית וכיהן בדירקטוריון "איגוד הרייך של אמנות חזותית". הוא נשאר חבר מפלגה עד מותו.
בשנת 1935 הוענקה לו "מדליית גתה לאמנות ומדע" והיה יו"ר ארגון "אמני ברלין" לשנת 37–1936.
בשנת 1946 שמו הוכנס לרשימה של יצירות נאציות שהיו אסורות באזור הכיבוש הסובייטי.
מרק אנטוקולסקי
מרק (מרדכי) אנטוֹקוֹלסקי (ברוסית: Марк Матвеевич Антокольский (בכתיב שנהג בזמנו: Маркъ Матвѣевичъ Антокольскій); 2 בנובמבר 1843 – 26 ביולי 1902) היה פסל וצייר יהודי רוסי.
ביוגרפיה
אנטוקולסקי נולד באנטוקול, פרוור של העיר וילנה שבצפון-מערב האימפריה הרוסית (מכאן שם משפחתו), כבן למשפחה יהודית אדוקה וענייה מאוד. הוא לא למד באורח מסודר, אבל כישרונו המובהק התבלט מילדותו. וכך, בסיועם של אנשים טובים בעלי אמצעים שהכירו בכישרונו, נשלח אל האקדמיה לאמנות בסנקט פטרבורג. הוא התפרסם מאוד בחוגי האמנות ברוסיה ואחר כך גם במערב אירופה. בשנות חייו האחרונות יצא לפריז, וזכה שם לתהילה רבה. בשנת 1889 היה מורהו של בוריס שץ, מי שייסד את בית-הספר הגבוה לאמנות בישראל, "בצלאל".
תורתו של אנטוקולסקי, הנחשב לפסל היהודי הראשון, הייתה להקים בית-הספר לאמנות יהודית. אנטוקולסקי הבין שיהודים לא משקיעים הרבה באמנות הפיסול, ולכן תלמידיו בוריס שץ ואיליה גינצבורג הקימו בתי ספר לאמנות יהודית. הראשון בישראל, קיים עד היום, והשני בפולין, שנסגר ב-1941 עם מלחמת העולם השנייה.
אנטוקולסקי פיסל דיוקנאות ותבליטים של אישים רבים ובהם איוואן האיום, לב טולסטוי, טורגנייב וברוך שפינוזה. פסל מפורסם נוסף שלו הוא פסלו של מפיסטו. לאחר מותו, ביקשה העיר סנקט פטרבורג לזכות בקבורתו, ואכן קברו נמצא בבית עלמין היהודי של העיר. אנטוקולסקי נחשב בעיני הרוסים לפסל רוסי ובעיני היהודים לפסל יהודי. על שמו נקרא רחוב בתל אביב (לא הרחק מבניין העירייה), רחוב בירושלים בשכונת "נווה בצלאל" ורחוב בווילנה.
קישורים חיצוניים
מיצירתו:
ריקי (פולין)
ריקי (בפולנית: Ryki) היא עיירת מחוז בפרובינציית לובלין בפולין, בה התקיימה עד השואה קהילה יהודית גדולה.
תולדות היישוב
ריקי נוסדה במאה ה-15 ככפר פרטי בבעלות אצולה, ובשנת 1553 נמנו בה 20 בתי עץ. בשנת 1782 הוענקו לריקי זכויות עיר, אולם 12 שנים לאחר מכן פרצה בה שרפה גדולה, שהביאה לשיתוקה.
בחלוקת פולין השלישית, בשנת 1795, נכללה העיירה בתחום אוסטריה, ובשנת 1815 נכללה בתחום פולין הקונגרסאית. בתחילת מלחמת העולם הראשונה נערכו בסביבת העיירה מספר קרבות, ורוב תושביה עזבו אותה.
בשואה
עם כיבוש העיירה בידי הגרמנים ב-17 בספטמבר 1939, פרעו אלו ביהודיה, ובזזו את רכושם. בהמשך, נצטווה יודנרט שמונה בעיירה לספק לגרמנים מדי יום מאות עובדי כפייה יהודים. בסוף 1940 רוכזו כ-1,800 יהודי ריקי בגטו צפוף שהוקם בה, ובחורף 1942-1941 מתו עשרות מיושביו ממגפת טיפוס הבהרות.
בליל ה-6 במאי 1942 פשטו אנשי ס"ס ושוטרים פולנים על הגטו שבעיירה, וריכזו את כל יושביו בכיכר השוק, תוך רצח קשישים וחולים במקום. יתר היהודים הוצעדו לדמבלין אירנה, תוך רצח כ-130 יהודים בדרך, בעיקר ילדים. בדמבלין נערכה ביהודי העיירה סלקציה, שלאחריה הועברו כ-200 צעירים למחנה עבודה, וכל יתר היהודים שולחו במשלוח של כ-3,000 יהודים בקרונות משא למחנה ההשמדה סוביבור.
מקהילת ריקי שרדו את השואה כ-30 יהודים, אך אלו לא שבו להתגורר בה, לאחר ש-6 מהם נרצחו בידי הפולנים המקומיים.
חוזה פריז (1812)
חוזה פריז נחתם בפריז ב-5 במרץ 1812 בין פרוסיה בראשות פרידריך וילהלם השלישי לבין צרפת בראשות נפוליאון בונפרטה. ההסכם הביא לכינון ברית צבאית בין פרוסיה לצרפת כחלק ממלחמת רוסיה–צרפת, והביא להצטרפות פרוסיה למלחמה כבעלת ברית של צרפת ב-24 ביוני 1812. הברית שהייתה לא פופולרית מלכתחילה החזיקה מעמד זמן קצר בלבד עד 30 בדצמבר אותה שנה כשפרוסיה חתמה על אמנת טאורוגן עם רוסיה. ב-17 במרץ 1813 פרידריך וילהלם השלישי הכריז מלחמה על צרפת בנאומו המפורסם "לעמי".
רקע
במהלך 1811 צרפת ורוסיה התכוננו למלחמה. כחלק מההכנות, מוקדם יותר באותה שנה הרוסים פנו לפרוסיה בבקשה לחתום על ברית ונענו בשלילה, אולם החשש הגובר בפרוסיה מפני הפיכתה לבסיס צרפתי גרם לשינוי עמדת הממלכה. באוקטובר ביקר גנרל גרהרד פון שרנהורסט בסנקט פטרבורג, עדכן את הרוסים שפרוסיה מנהלת מגעים עם צרפת וביקש לחתום על ברית צבאית. במהלך ביקורו חתמו שני הצדדים בחשאי על חוזה צבאי, בו התחייבה רוסיה לעזור לפרוסיה במקרה של פלישה צרפתית, אך פרוסיה אולצה שלא להגן על כל שטחיה אלא לסגת לנהר ויסלה. לאחר הביקור פנה שרנהורסט לאוסטרים בהצעה דומה אך סורב. במצב עניינים זה הודיע הצאר אלכסנדר הראשון כי אם לא יזכה לשיתוף פעולה מלא עם פרוסיה, אזי שהממלכה תפורק במלחמה. לאחר שקיבל את האיום ניסה שר החוץ הפרוסי קרל אוגוסט פון הרדנברג לשכנע את מלכו לחתום על ברית פומבית עם רוסיה, אולם האחרון סירב באומרו "כל זה מזכיר לי את 1805 ו-1806 כשבית הצאר נתפס לאותה התלהבות. אני חושש שהתוצאה הסופית של המהלך תהיה מלחמה בלתי מתוכננת שתביא מזל ביש לידידיה של רוסיה במקום לגאול אותם מעול הדיכוי." לאחר תשובה זו השר הציע שוב לחתום על ברית עם צרפת. בינואר 1812 התפטר הגנרל גבהרד לברכט פון בליכר ונימק זאת בסירובו להילחם למען צרפת.
החוזה
החוזה נחתם בפריז ב-5 במרץ 1812 ולפיו על פרוסיה היה לפתוח את גבולותיה בפני צבא צרפת ולספק לגרנד ארמה הצרפתי 20,842 חיילי עזר ואספקה לרבות סוסי משא ועגלות. מדובר היה במחצית מצבא פרוסיה אחרי שהוגבל בחוזה טילזיט ל-42 אלף איש. בחוזה הובטח לפרוסיה גם פיצוי טריטוריאלי מסוים על חשבון שכנתה ממזרח. עם המוני חיילי צבא צרפת הצובאים על הגבול והחשש מפני פלישה, אישר פרידריך וילהלם את ההסכם ב-5 במרץ. במקביל, הברית שנחתמה בין צרפת לאוסטריה באותה עת היה פחות מחייב והאוסטרים מיהרו להודיע לרוסים כי בכוונתם להימנע מהמלחמה ככל הניתן.
לאחר אישור ההסכם למעלה מ-300 קצינים, רבע מכלל הקצינים בפרוסיה התפטרו מתפקידם, ורובם יצאו לגלות ברוסיה, ספרד או אנגליה. שרנהורסט שהיה ראש המטה הכללי של פרוסיה התפטר גם כן ועבר לשלזיה, אם כי הוא נשאר אחד מהיועצים הצבאיים של המלך. עוזריו, קרל פון קלאוזביץ והרמן פון בוין התפטרו גם הם ועברו לרוסיה. חלק מהקצינים שהתפטרו קיוו בהתפטרותם להישנות המרד בספרד ב-1808 והסיכוי לכינון קואליציה שישית בסיוע בריטי.
פרוסיה במלחמה
בשלב הראשון של הפלישה לרוסיה, הוביל גנרל יוליוס פון גראוורט שהיה ידוע באהדתו לנפוליאון, את הצבא הפרוסי ששירת באגף הצפוני הצרפתי לאורך חוף הים הבלטי, אולם עד מהרה הוא חלה. מחליפו, לודוויג יורק פון וארטנבורג התנגד לברית עם צרפת ופעל בהתאם. כך, למשל, כשהממונה עליו, מרשל ז'אק מקדונלד פקד עליו לבצר את עיר הנמל ממל, הוא סירב בטענה כי הדבר לא כלול בהסכם. במהלך המצור על ריגה ניסה יורק לבצע חילופי שבויים עם רוסיה רק כדי לגלות שרוב השבויים הפרוסים הצטרפו ללגיון הגרמני בשירות רוסיה. לאור הקשיים שהתעוררו במסגרת ההסכם, באוקטובר הציע שר החוץ האוסטרי קלמנס ונצל פון מטרניך לחתום על הסכם אוסטרי-פרוסי שיחייב את הצרפתים לסגת אל מאחורי נהר ריין, אולם ממשלת פרוסיה עדיין הייתה מחויבת באותה עת לחוזה פריז.
בזמן זה החל גנרל פרידריך וילהלם פון בילוב לייסד כוח עתודה ומנע מהחיילים והאספקה לנוע לחזית. הכוח נאסף בקניגסברג, בירת מזרח פרוסיה והאספקה נשלחה לגראודנץ. במקביל, כל חיילי המילואים והחיילים הסדירים נקראו לשרת תחת פיקודו של קולונל אוגוסט פון תומן. ב-14 בדצמבר עזב הגרנד ארמה את רוסיה, אך רבים בברלין לא העלו על דעתם עד כמה גרועה יכולה להיות תבוסתו של נפוליאון. ב-15 בדצמבר קיבל מלך פרוסיה מכתב מנפוליאון בו התבקש לשלוח כוחות נוספים לחזית, ונענה בחיוב. ב-19 בדצמבר הקים מלך נאפולי ז'ואקים מירא את מפקדתו בקניגסברג. ב-24 בדצמבר אושר לפון בילוב להקים חיל מצב על נהר ויסלה, מכיוון שיורק עשוי היה לתפוס את הפיקוד במזרח ומערב פרוסיה עם שובו מרוסיה. ב-30 בדצמבר, ללא אישורו של המלך ולאחר שהוקף בכוחות רוסים, חתם יורק על שביתת הנשק הידועה בשם אמנת טאורוגן. אף על פי שאירוע זה נחשב לעיתים כתחילת שחרור פרוסיה משלטונו של נפוליאון, ממשלת פרוסיה התכחשה בתחילה ליורק. כשהכוחות הרוסים החלו לזרום למזרח פרוסיה, הממשלה בברלין דרשה את השבת השטחים שאיבדה בחוזה טילזיט ב-1807 ותשלום 90 מיליון פרנק שהייתה חייבת כדי שתוכל להמשיך לקיים את הברית. צרפת דחתה את דרישותיה של פרוסיה שלא הייתה יכולה לצאת למלחמה נגד צרפת. צרפת כבשה בעת זו את כל המצודות הגדולות של פרוסיה והציבה 25 אלף חיילים בברלין בפיקודו של מרשל פייר אוגרו.
ככל שהלכו והתבררו ממדי התבוסה של נפוליאון, ברלין ביקשה להשיב לחיים את הצעתו של פון מטרניך. ב-12 בינואר הגיע לברלין קרל פרידריך פון דה קנסבאך כדי לנהל משא ומתן להסכם נייטרליות אוסטרי-פרוסי שנועד לכפות הסכם שלום צרפתי-רוסי. קנסבאך הונחה לקבל אישור אוסטרי להסכם רוסי-פרוסי. שר החוץ האוסטרי מטרניך סירב לחתום על הסכם בין המדינות אך אמר כי אוסטריה לא תתנגד להפסקת אש בין רוסיה לפרוסיה. ב-4 בפברואר, כסימן לייאוש בברלין, הציע יועץ של פרידריך וילהלם שפרוסיה תתווך בין רוסיה לצרפת בתמורה להעברת השליטה בקונפדרציה של הריין לצרפת ומזרח פרוסיה לרוסיה.
ב-21 בינואר נמלט פרידריך וילהלם מברלין ונסע לוורוצלב, אליה הגיע ארבעה ימים אחר כך. המעשה לא פגע באמונתו של נפוליאון שהפרוסים יקיימו את חלקם בחוזה, אם כי היו סימנים שהמורדים תופסים אחיזה בצבא הפרוסי. ב-29 בינואר עוד הבטיח הרדנברג לנפוליאון שיוקם חיל פרוסי חדש בפיקודו של בילוב.
מיכאל היידן
יוהאן מיכאל היידן (14 בספטמבר 1737 - 10 באוגוסט 1806) היה מלחין אוסטרי, אחיו הצעיר של יוזף היידן.
משפחתו
מיכאל היידן נולד בכפר האוסטרי רוהאו, סמוך לגבול ההונגרי. אביו, מטיאס היידן, יצרן גלגלים לעגלות שכיהן גם בתפקיד "מרקטריכטר", משרה מקבילה לראש הכפר. אמו של היידן, ששם נעוריה היה מריה קולר, עבדה כטבחית בארמונו של הרוזן האראך, האריסטוקרט בעל הנחלות ברוהראו. בני הזוג היידן לא ידעו לקרוא תווים, אך מטיאס היה חובב נלהב של מוזיקה עממית, למד בכוחות עצמו לנגן בנבל בתקופת נדודיו כשוליה וייחס חשיבות לכך שילדיו ילמדו לשיר.
ילדות וראשית הקריירה
את הדרך לראשית הקריירה המקצועית של מיכאל סלל אחיו הבכור יוזף, שמיומנותו בזמרה הקנתה לו משרה כזמר סופרן במקהלת הנערים של קתדרלת שטפאן הקדוש בווינה, בניצוח קרל גיאורג רויטר. הסופר אלברט כריסטוף דיאס מראשית המאה ה-19, המסתמך על זכרונותיו של יוזף בשלהי חייו, אומר את הדברים הבאים:
אותו מקור מעיד, כי מיכאל הצטיין בלימודיו יותר מיוזף וכי הייתה זו שירתו של מיכאל (בייחוד כשיוזף הגיע לגיל, שבו התקשה לשמור על קול הסופרן שלו), שזכתה להתפעלות הרבה ביותר.
זמן קצר אחרי שעזב את המקהלה, התמנה מיכאל לקאפלמייסטר בגרוסוורדיין ואחר כך, ב-1762 בזלצבורג. במשרה זו שירת במשך ארבעים ושלוש השנים הבאות, במהלכן כתב יותר מ-360 יצירות לכנסייה ומספר רב של יצירות חילוניות. הוא התוודע למוצרט, שהתרשם מאוד מעבודתו והיה מורם של ובר ודיאבלי.
הקרבה בין מיכאל ליוזף נמשכה לכל אורך חייהם. יוזף העריך אותו מאוד וסבר, שהמוזיקה הדתית של מיכאל עולה על זו שלו.
מיכאל היידן מת בזלצבורג בגיל 68.
יצירותיו
מקובל לראות ביצירות הכוראליות הכנסייתיות של מיכאל היידן את החשובות ביצירותיו המוזיקלית. בין אלה ה"רקוויאם למות הארכיבישוף זיגמונד" בדו מינור, שהשפיע במידה רבה על הרקוויאם של מוצרט, "מיסה היספניקה", מיסה ברה מינור, "שבחי ציון" וקובץ שירי מעלות, שארבעים ושניים מהם נכללו בהדפסה מחודשת ב"אקליזאסטיקון" של דיאבלי. היידן היה מלחין פורה גם של מוזיקה חילונית, כולל שלושים סימפוניות ופרטיטות, מספר רב של קונצ'רטי ומוזיקה קאמרית לרבות חמישיית מיתרים בדו מז'ור, שנחשבה בעבר בטעות לפרי עטו של אחיו יוזף.
במשך שנים נחשבה סימפוניה מס' 25 של מיכאל היידן לסימפוניה מס' 37 של מוצרט וקיבלה את מס' 444 ברשימת קכל. הטעות נבעה מגילוי של כתב יד חתום של סימפוניה, שבו כתוב הפרק הפותח בכתב ידו של מוצרט ויתר הפרקים בכתב יד שונה. כיום סבורים, שמוצרט חיבר פרק פתיחה איטי חדש מסיבות שאינן ידועות, אבל את שאר היצירה כתב בבירור מיכאל היידן. כל עוד סברו שמדובר בסמפוניה של מוצרט, הרבו לבצע אותה, אך מאז התגלית המשייכת אותה למיכאל היידן, בשנת 1907, פחתה הפופולריות שלה במידה ניכרת.
במקרה ידוע אחר, חלה מיכאל היידן ולא היה מסוגל לעמוד בהתחייבותו להשלים שישה דואטים לכינור ולוויולה שהוזמנו אצלו, והספיק לכתוב רק ארבעה מהם. מוצרט נחלץ לעזרתו וכתב שני דואטים נוספים (423 ו-424 ברשימת קכל), וכל השישה התפרסמו בשמו של מיכאל היידן. כיום שני הדואטים פרי עטו של מוצרט מוכרים יותר.
מיכאל היידן לא ערך מעולם קטלוג של יצירותיו על פי נושאים וגם לא פיקח על התקנתו של קטלוג כזה. הקטלוג המוקדם ביותר נערך בשנת 1808 על ידי ניקולאוס לאנג בשביל 'Biographische Skizze'. בשנת 1907 ערך לותאר פרגר קטלוג של היצירות התזמורתיות של מיכאל היידן בשביל 'Denkmäler der Tonkunst in Österreich', הנחשב למהימן הרבה יותר. בשנת 1915 לקח עליו אנטון מריה קלאפסקי משימה דומה ביחס למוזיקה הכנסייתית ווקאלית של מיכאל היידן.
חלק מיצירות היידן מסומנות במספרים של פרגר, על פי הקטלוג התימאטי של יצירותיו בעריכת לותאר פרגר משנת 1907.
משפט ימי
תחילת המשפט הימי
מסחר ימי הוא אחד מדרכי המסחר העתיקות ביותר, ודרכים ליישוב סכסוכים על רקע מסחר ימי התפתחו כבר בימי קדם. מקורות קלאסיים למשפט ימי כוללים את החוק של רודוס (ממנו לא נותר שריד בכתב, אולם קיימת התייחסות אליו בכתבים משפטיים אחרים: רומאים וביזנטיים) וכן המנהגים של ברית ערי הנזה.
לבתי הדין הימיים תפקיד מרכזי בין הגורמים לפרוץ מלחמת העצמאות של ארצות הברית. בתי הדין הימיים, המנהלים משפט ללא מושבעים, כנהוג בבתי המשפט האזרחיים באנגליה ובארצות הברית, העלו את חמתם של המתיישבים בקולוניות הבריטיות בצפון אמריקה, באוכפם בפסקי דין של שופטים יחידים, חוקים שרוב האוכלוסייה התנגדה להם. ספק אם פסקי דין אלה היו ניתנים בבתי דין של מושבעים.
המשפט הימי הפך לחלק מן המשפט האמריקאי, על רקע סכסוכי ימאות שאירעו לאחר שאומצה חוקת ארצות הברית. רבים מעורכי הדין שהתבלטו בעת מלחמת העצמאות של ארצות הברית עסקו במשפט ימי בחייהם המקצועיים. בהם היו אלכסנדר המילטון וג'ון אדמס.
אמנות בינלאומיות
קודם למחצית שנות ה-70 של המאה ה-20 נוסחו רוב האמנות הנוגעות לימאות ולמסחר ימי בידי ארגון פרטי של עורכי דין העוסקים בדין הימי בשם Comite Maritime International - CMI שנוסד בשנת 1897. ה-CMI היה אחראי לניסוח אמנות רבות, כולל כללי האג (האמנה הבינלאומית על שטרי מטען) וכן "תיקוני ויסבי" (המתקנים את כללי האג), אמנת ההצלה ואמנות רבות נוספות. בעוד שה-CMI ממשיך לפעול כגוף מייעץ, רוב תפקידיו הועברו לארגון הימאות הבינלאומי (International Maritime Organization - IMO), שנוסד על ידי האומות המאוחדות בשנת 1958, אבל השפעתו לא באה לידי ביטוי עד לשנת 1974.
ארגון הימאות הבינלאומי הכין אמנות בינלאומיות רבות הנוגעות לבטיחות בים ולהיבטים אחרים של פעילות כלי שיט בים. אמנת האומות המאוחדות על חוק הים יוצרת ברית להגנת הסביבה הימית וגבולות ימיים שונים.
מעת שמדינה מאמצת אמנה ימית בינלאומית, היא אחראית לאכיפתה בתחומי מימיה, באמצעות משמר החופים שלה ומערכת המשפט במדינה.
תחזוקה ותרופה
הדוקטרינה המשפטית של תחזוקה ותרופה מקורה בסעיף 6 של "כללי אולרו" שנחקקו בשנת 1160 לערך. החובה "לרפא" משמעותה הטלת חובה על בעל האונייה לתת טיפול רפואי, חינם אין כסף, לימאי שנפגע במהלך שירותו את האונייה, עד אשר הימאי הגיעה ל"החלמה רפואית מקסימלית". המונח "החלמה רפואית מקסימלית" רחב יותר מן המונח "שיפור רפואי מקסימלי". החובה לרפא ימאי כוללת את החובה לספק לו תרופות ועזרים רפואיים אשר ישפרו את יכולתו לתפקד, אף אם אינם משפרים את מצבו הרפואי והם כוללים טיפולים לטווח ארוך, כגון: גפיים מלאכותיות, כיסא גלגלים ותרופות לשיכוך כאב.
החובה "לתחזק" משמעותה הטלת חובה על בעל האונייה לספק לימאי את צורכי המחיה היום-יומיים בעודו מחלים. מעת שהימאי מסוגל לשוב לעבודה, אזי עוברת אליו החובה לדאוג לצרכים אלה. יוצא מכך כי ימאי עשוי לאבד זכותו ל"תחזוקה" בעוד שזכותו לריפוי עומדת.
על בעל האונייה חלה אף החובה לנקוט בזהירות סבירה כלפי נוסעיו. פועל יוצא הוא שנוסעים הנפגעים בגופם בעודם על ספינה יכולים לתבוע את בעל הספינה על רשלנות, בדיוק כשם שהם יכולים לעשות זאת כנגד צד שלישי ביבשה. במקרה כזה, על הנוסע הנטל להוכיח כי בעל האונייה התרשל כלפיו. ההתיישנות במשפט הימי במקרים כאלה היא בת שלוש שנים, אולם החוזים המופיעים על כרטיסי נסיעה באוניות תענוגות מגבילים בדרך כלל את ההתיישנות לשנה אחת.
הצלת (ישע) אנשים ורכוש בים
כאשר אובד רכוש בים והרכוש מוצל על ידי אחר, המציל זכאי לדרוש שכר הצלה על הרכוש המוצל. כלל זה אינו חל על הצלת חיים. על כל ימאי חלה החובה להציל חיים בסכנה ללא ציפייה לקבלת תמורה. מכך שחוק ההצלה מתייחס אך ורק להצלת רכוש.
קיימים שני סוגי הצלה: הצלה על פי חוזה והצלה "טהורה", אשר לעיתים מכנים אותה "הצלה של מידה טובה" (merit salvage). בחוזה הצלה בעל הרכוש והמציל כורתים ביניהם הסכם קודם לתחילת פעולות ההצלה והתגמול הניתן למציל נקבע על פי ההסכם. חוזה ההצלה הנפוץ ביותר הוא "טופס חוזה ההצלה הסטנדרטי של לוידס" (Lloyds Standard Form of Salvage Agreement).
פעולות הצלה טהורה מחולקות לפעולות מסוג "גבוה" ו"נמוך" ("high-order" "low-order"). בפעולות מסוג "גבוה" המציל חושף את עצמו ואת צוותו, במהלך פעולות הצלת הספינה הנטושה, לסכנת פציעה או מוות או נזק לציודו. דוגמאות לפעולות הצלה מסוג "גבוה" הן עליה על סיפון ספינה טובעת בים סוער, עליה על סיפון ספינה העולה באש, משיית ספינה שטבעה, גרירת ספינה המצויה בתחום גלי החוף אל לב הים כדי למנוע עלייתה על החוף. פעולות הצלה מסוג "נמוך" כוללות גרירת ספינה אחרת בים שקט, מתן דלק לספינה אחרת, גרירת ספינה שעלתה על שרטון חול. התגמול על ביצוע הצלה טהורה מסוג "גבוה" רב במידה משמעותית מזו שבביצוע פעולות הצלה מסוג "נמוך".
בשני סוגי פעולות הצלה טהורה גודל שכר ההצלה מבוסס בעיקר על ערך הרכוש שהוצל. אם לא הוצל דבר, או שנגרם נזק נוסף לרכוש, לא ניתן שכר. גורמים נוספים הקובעים את גודל השכר הם מיומנותו של המציל, הסכנה שבה היה נתון הרכוש המוצל, ערך הרכוש שהיה בסכנה, משך הזמן וההשקעה הכספית של המציל בפעולות ההצלה, ועוד.
השכר עבור הצלה טהורה עולה לעיתים קרובות מעל מחצית שווי הרכוש שהוצל. יוצא הדופן לכלל זה הוא במקרי הצלת אוצר. כיוון שבדרך כלל אוצרות טבועים אבדו בים משך מאות בשנים, אף שלבעלים המקורי (או לחברת הביטוח) עדיין קיים עניין ברכוש, המציל יקבל את חלק הארי של שווי הרכוש.
זכויות עיכבון ושעבודים ימיים
בנקים אשר הלוו כסף לרכישת ספינה, סוחרים אשר סיפקו ספינה בצידה הכרחית כגון מזון ודלק, ימאים המחכים לשכר עבודתם, וגופים רבים אחרים הם בעלי זכות עיכבון כנגד הספינה כדי להבטיח את תשלום חובותיה. כדי להוציא לפועל את זכות העיכבון, יש צורך לשים את הספינה במעצר, או להחרימה. זוהי אחת התרופות העומדת לרשות בעלי זכות עיכבון אך ורק באמצעות בתי המשפט הימיים. כדי שניתן יהיה לאכוף זכויות עיכבון על ספינה, אשר מטבע הדברים נודדת בין ארצות ומשנה מיקומה כמעט בלי הרף במימי העולם, מאפשר חוק האדמירליות לבקש את מעצר הספינה בכל בית משפט לימאות של מדינה בה נמצאת הספינה אותה עת. כך קשה יותר לבעלי ספינות להתחמק מתשלום לנושיהם, על ידי העברת הספינה למדינה אחרת.
כיום מקובל ליצור "חברה של אונייה אחת": כאשר לחברה יש מספר אוניות, היא יוצרת חברה בת עבור כל אחת מהאוניות, כך לא ניתן לעצור אוניות אחרות של אותם בעלים בגלל חוב של אונייה אחרת.
המשפט הימי במדינות המשפט המקובל
רוב המדינות במסורת המשפט המקובל (כולל פקיסטן, סינגפור, הודו, קנדה ומדינות רבות אחרות בחבר העמים הבריטי) ממשיכות לאמץ את החקיקה האנגלית והתקדימים במשפט האנגלי, בכל הנוגע למשפט ימי.
משפט ימי בישראל
בישראל, בדומה למצב המשפטי במושבות בריטיות לשעבר, הוחל המשפט הימי האנגלי. המשפט הימי הוחל בארץ ישראל המנדטורית מכוח דבר המלך במועצה משנת 1937, שקבע את סמכות בית המשפט העליון המנדטורי, בשבתו לדון בענייני ימאות. בית המשפט העליון המנדטורי פעל מכוח אותן סמכויות שהוקנו לבתי המשפט הימיים בכל מושבות הבריטיות על פי "חוק בתי המשפט הקולוניאליים לאדמירליות" (Colonial Courts of Admirality Act 1890). בתי המשפט הקולוניאליים פעלו על פי אותה מערכת סמכויות שהוקנתה לבית המשפט הגבוה לאדמירליות באנגליה והתבססו על שני חוקים: חוק בית המשפט לאדמירליות משנת 1840 וחוק בית המשפט לאדמירליות משנת 1861. עם קום המדינה תפס בית המשפט העליון את מקומו של בית המשפט העליון בתקופת המנדט, ועד לשנת 1952 המשיך לדון בענייני ימאות, בשבתו כבית דין ימי. חוק בית המשפט לימאות, התשי"ב-1952, העביר את סמכויות בית המשפט העליון לבית המשפט המחוזי בחיפה, המשמש מאותה עת כבית משפט לימאות היחיד בישראל. באופן זה חלים עדיין בבית המשפט לימאות בישראל חוקי האדמירליות מן המאה ה-19 וכן התקדימים המשפטיים מן המשפט האנגלי הימי. זאת, לצד חקיקה נוספת בתחום המשפט הימי שחוקקה בישראל, למשל חוק הספנות (כלי שיט), התש"ך-1960.
אדולף סילבר
אדולף סילבר (בצרפתית: Adolphe Silbert) היה שחמטאי וכנר צרפתי.
הישגים בולטים
סילבר הפסיד בדו-קרב לארנולד אורבך 1–3 וניצח דו-קרב מול ויינשטיין 3.5-1.5; שני הדו-קרבות התקיימו בשנת 1907.
סילבר חלק מקום שני בתחרות ניצה בשנת 1925 (אליפות צרפת לשחמט, ניצח: רוברט קרפו) וחלק מקום 10–11 באליפות צרפת לשחמט בשנת 1932 (ניצח: מוריס רייזמן).
רולטת הרשת
רולטת הרשת היא טקס חניכה ומשחק שהיה נהוג בחיל האוויר הישראלי למסיימי קורס פקחי טיסה. דבר קיומו של הטקס נודע ברבים ב-1992 לאחר שחייל נהרג בעת ביצועו.
ב-21 ביולי 1992 נפצעו קשה החייל אמיר מלט והחיילת לילך בר-נתן בבסיס חצרים, כאשר הפעלת הרשת הדפה אותם לעבר מסלול הנחיתה, עליו התרסקו. כעבור חמישה ימים נפטר מלט מפצעיו. בגרסת צה"ל לאירוע "נפגע החייל אנושות מכבל לבלימת מטוסים, במהלך שיעור הדרכה במתקן, מתוך רשלנות הקצינים במקום". לאחר האסון הועמדו לדין שלושה קצינים בדרגת סגן. אחד מהם זוכה ואילו השניים האחרים, סגן נועה טרנר וסגן ירון נעים, הורשעו בגרימת מותו של רב"ט אמיר מלט ובפציעתה של טוראית לילך בר נתן ונשפטו למאסר בפועל ולהורדה בדרגה.
בהשפעת האירוע כתבה הסופרת בתיה גור את הרומן "אבן תחת אבן".
Wii Sports
Wii Sports הוא משחק וידאו ספורט משנת 2006 שפותח על ידי חברת נינטנדו עבור קונסולת משחקי הווידאו שלה, Wii. המשחק יצא לראשונה בצפון אמריקה ב-19 בנובמבר 2006, ובחודש שלאחר מכן הופץ באזורים נוספים בעולם. המשחק הופץ ברחבי העולם כחלק מהקונסולה, מלבד ביפן ודרום קוריאה, והיה לראשון מאז Mario's Tennis שיצא בשנת 1995 והיה חלק מהמערכת של נינטנדו.
המשחק כולל אוסף של חמש סימולציות ספורט, שנועדו להמחיש את יכולות חישת התנועה של השלט של Wii. חמשת ענפי הספורט שכולל המשחק הם טניס, בייסבול, באולינג, גולף ואגרוף. השחקנים משתמשים בשלט כדי לשחק ובכך מדמים את התנועות במציאות., לדוגמה סיבוב מחבט טניס. כללי המשחק פשוטים על מנת להקל על שחקנים חדשים. המשחק כולל גם מצבי אימון וכושר המפקחים על התקדמות השחקנים.
המשחק התקבל בברכה על ידי המבקרים ומכר עד סוף 2017 למעלה מ-82 מיליון עותקים. זהו המשחק הנמכר ביותר בפלטפורמה אחת בכל הזמנים, והרביעי בסך הכול. גרסה מחודשת של Wii Sports Club בהפרדה גבוהה שוחררה ב-2013 עבור ה-Wii U.
המשחק
Wii Sports מורכב מחמישה משחקי ספורט נפרדים - טניס, בייסבול, באולינג, גולף ואגרוף - אליהם ניתן לגשת מתפריט המשחק המשחקים משתמשים ביכולות החישה של השלט כדי לשלוט בפעולות הדמויות שעל המסך. השחקן מזיז את השלט בדומה לאופן הפעולה במציאות, לדוגמה בעת חבטת גולף או זריקת כדור באולינג.
הדמויות במשחק ניתנות להתאמה באמצעות ה-Mii, שירות יצירת האווטארים של נינטנדו, אשר ניתן לייבאם למשחקים התומכים. Wii Sports הוא המשחק הראשון ב-Wii שתמך באפשרות זו.
לאחר המשחק מקבל השחקן ניקוד על פי ביצועיו בהשוואה למחשב, אם כי במשחקים מרובי משתתפים אין נקודות. לאחר שהשיג 1,000 נקודות, זוכה השחקן לתואר "מקצוען". המשחק מחשב גם את גיל הכושר של השחקן מ-20 עד 80, כש-20 הוא הטוב ביותר, ובוחן את ביצועיו בשלושה אתגרים אקראיים. חישוב גיל הכושר לוקח בחשבון את שיווי המשקל, הסיבולת והמהירות של השחקן.
פיתוח וקבלה
עם פיתוח ה-Wii, ניסתה נינטנדו להגיע לאנשים שלא שיחקו בעבר במשחקי וידאו. לשם כך נדרשה החברה לפתח משחק המאפשר לשחקנים לשחקו למשך זמן רב וכן שיסב להם הנאה. עוד רצו בנינטנדו כי המשתמשים ישחקו במערכת מדי יום, וה-Wii Sports הייתה הניסיון להשיג זאת. המשחק תוכנן כך שיוכל לפנות גם לגיימרים וגם לאלו שאינם, ועל כן נבחר הספורט כנושא מוכר.
המשחק זכה לביקורות "חיוביות בדרך כלל" ממבקרים, כך על פי צובר הביקורות Metacritic.
השפעה
Wii Sports היה גורם מרכזי בהצלחת המשחק ברחבי העולם. מחקר שנערך בקרב בני 13 עד 15 על ידי אוניברסיטת ליברפול מצא כי השחקנים הוציאו אנרגיה הגדולה ב-2% בהשוואה לאנרגיה שהוציאו בשימוש בקונסולות אחרות. עוד נמצא כי המשחק משך גיימרים מזדמנים יותר, שכללו יותר נשים ואנשים מבוגרים יותר.
Wii Sports Resort
משחק ההמשך, "Wii Sports Resort", כלל 13 ענפי ספורט, והם: סיף, טניס שולחן, חץ וקשת, סקי מים, פריזבי, כדורסל, גולף, באולינג, שייט, רכיבה על אופניים, שייט בקאנו וספורט אווירי (צניחה וטיסות). המשחק שוחרר לראשונה ב-24 ביוני 2009.
Wii Sports Club
ב-18 בספטמבר 2013, נינטנדו הכריזה על Wii Sports Club לחנות המשחקים שלה. המשחק כולל את חמשת המשחקים של Wii Sports בחדות גבוהה יותר, עם תמיכה ב-Wii Motion Plus, וכן במשחקים מקוונים מרובי משתתפים. המשחק משתמש במערכת מועדונים, אשר מתקשרים זה עם זה דרך Miiverse, ומתחרים מול מועדונים אחרים. לאחר תקופת ניסיון של 24 שעות, השחקנים נדרשים לבחור האם ברצונם לקנות גישה יומית לכל המשחקים, או לרכוש גישה מלאה לכל המשחקים.
דטרמיננטה
באלגברה ליניארית, הדֵּטֶרְמִינַנְטָה של מטריצה ריבועית, היא סקלר התלוי ברכיבי המטריצה, ושווה לאפס אם ורק אם המטריצה אינה הפיכה. יתרה מזו, כאשר הדטרמיננטה של מקדמי מערכת משוואות ליניאריות שונה מאפס, נוסחת קרמר מחשבת ממנה ומהדטרמיננטה של מטריצה קרובה, את הפתרון היחיד של המערכת. את הדטרמיננטה מסמנים |A| או \det(A).
הדטרמיננטה היא פונקציה כפלית ( כלומר, ), ובעלת משמעות גאומטרית: אם A היא מטריצה ריבועית בעלת מקדמים ממשיים, אז הדטרמיננטה שלה שווה לנפחו (המכוון) של המקבילון (במרחב האוקלידי ה-n-ממדי), שקודקודיו הם עמודות המטריצה.
היסטוריה
הדטרמיננטות מופיעות, בצורה לא מפורשת, כבר בלוחות חרס בבליים מן המאה השנייה לפני הספירה ואף לפני-כן, שם נעשה בהן שימוש לפתרון מערכות של שתי משוואות ליניאריות.
במאה ה-16 ניסח ג'ירולמו קרדאנו בעזרת דטרמיננטות את הפתרון למערכת של שתי משוואות בשני נעלמים; קרדנו הציג גרסה מוקדמת ולא מלאה של נוסחת קרמר, עבור מטריצות בגודל 2\times 2.
הנוסחה לדטרמיננטה של מטריצות גדולות יותר הופיעה באירופה וביפן בו זמנית, ב-1683. ביפן פרסם טאקאקזו סקי קווה (1642-1708) הסבר על חישוב הדטרמיננטה של מטריצות מספריות מסדר המגיע עד 5\times 5, לצורך פתרון של משוואות שונות. באותה שנה, הציג לייבניץ את הנוסחה הכללית לחישוב דטרמיננטה מסדר 3\times 3, במכתב למרקיז דה לופיטל.
נוסחת קרמר הופיעה לראשונה, עבור מטריצות בגודל 3\times 3, בספר שפורסם ב-1748, כשנתיים לאחר מות המחבר קולין מקלורן. שנתיים אחר-כך פרסם גבריאל קרמר מאמר שבו תיאר בנספח, ללא הוכחה, את הכלל הקרוי על-שמו עבור מטריצות בגודל כלשהו.
לגראנז' הציג את הפירוש של דטרמיננטה (מסדר 3\times 3) כאלמנט נפח, במאמר מ-1773 שעסק במכניקה. המונח דטרמיננטה מוצג לראשונה בספרו של גאוס על תורת המספרים; גאוס קרא לה כך משום שהיא קובעת (determines) את התכונות של התבניות הריבועיות שאותן חקר. עם זאת, הדטרמיננטה של גאוס אינה זהה להגדרה המקובלת היום. זו הופיעה בשם זה רק ב-1812, בעבודתו של קושי, שהוכיח לראשונה את הכלל החשוב.
הנושא הבשיל בשלושה מאמרים שפרסם יעקובי ב- 1841, בהם הוא הגדיר את הדטרמיננטה עבור מטריצה כללית ובאופן אלגוריתמי, שסייע לתפוצה הרחבה של הרעיון. את הסימון |A| עבור הדטרמיננטה של A הציע ארתור קיילי באותה שנה.
ב-1896 מיין פרדיננד פרובניוס את ההעתקות הליניאריות השומרות על הדטרמיננטה (במובן ש- לכל מטריצה X), והראה שכולן מהצורה T(X) = AXB או.
הגדרה "אקסיומטית", של הדטרמיננטה, כתבנית (היחידה) שהיא מולטי-ליניארית, אנטי-סימטרית ומנורמלת התגלתה על ידי קארל ויירשטראס, והתפרסמה ב-1903, לאחר מותו.
הגדרה
הסכום בנוסחה הוא על n! התמורות \sigma האפשריות של המספרים. הסימן מתקבל על פי זוגיות התמורה. אם התמורה זוגית,, אם היא אי זוגית,. הדטרמיננטה שווה, אם כך, לסכום של כל המכפלות האפשריות לאורך אלכסונים מוכללים של המטריצה, עם סימנים מתחלפים.
לדטרמיננטה יש גם הגדרה אקסיומטית: אפשר לראות את הפונקציה כפונקציה של n העמודות של המטריצה, ואז זוהי הפונקציה היחידה שהיא ליניארית בכל המשתנים, מתחלפת (כלומר מחזירה 0 עבור מטריצה שיש בה שתי שורות זהות), ומנורמלת כך ש-\det(I)=1 כאשר I היא מטריצת היחידה. בלשון מודרנית, הגדרה זו שקולה לכך שפעולתה של טרנספורמציה ליניארית מממד n על מכפלת היתד של המרחב V (שהיא מרחב חד-ממדי) היא כפל בסקלר השווה לדטרמיננטה.
דטרמיננטיות 2X2
במקרה של מטריצה 2\times 2, נוסחת הדטרמיננטה היא: בפרט מתקיים: ולכן מטריצה זו הפיכה.
לעומת זאת המטריצה הבאה איננה הפיכה: כעת, חישוב הדטרמיננטה ייתן אפס:
דטרמיננטיות 3X3
במקרה של מטריצה 3\times 3, נוסחת הדטרמיננטה היא: הנוסחה כוללת 6 מחוברים (מפני שיש 6 תמורות באורך 3), 3 עם סימן חיובי ו-3 עם סימן שלילי.
דירוג המטריצה
הפיתוח לפי ההגדרה המפורשת דורש כ- n\cdot n! פעולות בשדה. לעומת שיטות אלה, שיטת הדירוג של גאוס מאפשרת לחשב את הדטרמיננטה בכ-n^3 פעולות, על ידי דירוג המטריצה עד שמגיעים למטריצה משולשית: הדטרמיננטה של מטריצה משולשית שווה למכפלת איברי האלכסון הראשי שלה.
הדירוג נעשה על ידי הפעלת פעולות אלמנטריות בשרשרת, ואלו משפיעות על הדטרמיננטה באופן הבא:
פיתוח לפי מינורים
את הדטרמיננטה אפשר לחשב בצורה רקורסיבית, הנקראת פיתוח לפי מינורים. הדטרמיננטה של מטריצה בגודל 1\times 1 הוא האיבר היחיד שלה. כעת נראה כיצד ניתן לחשב דטרמיננטה מסדר n\times n כאשר n\geq 2. המינור של איבר במטריצה A הוא הדטרמיננטה של המטריצה המתקבלת על ידי מחיקת השורה והעמודה של אותו איבר מהמטריצה, כך שמתקבלת מטריצה בגודל (את הדטרמיננטה הזו, של מטריצה קטנה יותר, אנו כבר יודעים לחשב). נסמן את המינור המתקבל ממחיקת הרכיב A_{ij} (שהוא הרכיב ה-(i,j) של המטריצה) ב-A^{ij}. הדטרמיננטה ניתנת כעת לחישוב בצורה -- זהו פיתוח לפי השורה ה-i. פיתוח לפי העמודה ה-j מתקבל מנוסחה דומה:.
לדוגמה, הפיתוח לפי השורה הראשונה של מטריצה מסדר 3\times 3 נותן את הנוסחה .
הסיבוכיות בשיטה זו דומה לחישוב הדטרמיננטה על-פי ההגדרה, ולכן אין לה ערך מעשי, אלא אם יש במטריצה שורה או עמודה שכמעט כולה אפסים. עם זאת יש בה תועלת תאורטית לא מבוטלת. לדוגמה, נובע ממנה בקלות (באינדוקציה) שהדטרמיננטה של המטריצה המשוחלפת שווה לזו של המטריצה המקורית.
תכונות
משפט סילבסטר קובע שלכל שתי מטריצות ו- מתקיים השוויון.
הפירוש הגאומטרי של הדטרמיננטה
ניתן לראות בדטרמיננטה פונקציה של איברי המטריצה שערכה מבטא את פקטור ההגדלה הנפחית של הטרנספורמציה הליניארית המיוצגת על ידי המטריצה. בצורה פורמלית, אם A היא מטריצה ממשית מסדר n\times n, אז כפל המטריצה בוקטורי הבסיס הסטנדרטי של המרחב ייתן את ווקטורי העמודה של המטריצה:
פירוש הדבר הוא שהטרנספורמציה המיוצגת על ידי A מעתיקה את קוביית היחידה ה-n ממדית למקבילון ה-n ממדי שקואורדינטות קודקודיו מיוצגות על ידי ווקטורי העמודה של המטריצה, ואשר הפנים שלו מוגדר על ידי התחום:. הדטרמיננטה תיתן את הנפח המכוון של המקבילון הזה, כלומר (הסימן מראה האם הטרנספורמציה הליניארית משמרת או הופכת את אוריינטציית המקבילון).
בדרך זו ניתן גם להבין את מושג ההפיכות של מטריצה בצורה שונה; מטריצה מסדר n\times n בעלת דטרמיננטה אפס מעתיקה את קוביית היחידה ה-n ממדית למקבילון בעל נפח 0 שאינו יכול להיות n-ממדי, מה שמעיד על כך שממד התמונה של A נמוך מ-n. פירוש הדבר הוא ש-A מייצגת טרנספורמציה ליניארית שאינה על ואינה חד-חד ערכית, ולכן אין לה מטריצה הופכית (אין טרנספורמציה הופכית לטרנספורמציה שהיא מייצגת).
הדטרמיננטה באנליזה ווקטורית
בשל הפירוש הגאומטרי של הדטרמיננטה שצוין לעיל, אם S קבוצה כלשהי במרחב הממשי, אז הנפח של A\cdot S שווה לנפח של S מוכפל בדטרמיננטה של A (עובדה המסבירה את הופעתו של היעקוביאן בחישובי אינטגרלים מרובים).
הדטרמיננטה כפונקציית נפח
כפי שראינו עבור A מטריצה ממשית ריבועית מסדר 2, הדטרמיננטה שלה מייצגת את השטח של המקבילית הנפרשת על ידי ווקטורי השורות של A (או עמודותיה). למעשה, הגדירו את הדטרמיננטה של מטריצה כפונקציה שמקבלת מטריצה ומחזירה את "השטח המכוון" של המקבילון הנפרש על ידי השורות (עמודות) שלה. מי אמר שיש פונקציה יחידה כזאת? כפי שנראה, יש רק דרך אחת להגדיר פונקציה נפח וזאת הגדרת הדטרמיננטה שאותה אנו מכירים.
הגדרה
יהי F שדה ותהי. נאמר ש- V פונקציית נפח אם ורק אם
(מן הליניאריות והתכונה השנייה נובע שאם B מתקבלת מ-A על ידי החלפת שתי שורות, אז V(B)=-V(A)).
נרשה לעצמנו להסתכל על איברים מ- M_{n}(F) כאל איברים מ- (F^{n})^{n} כך שכל מטריצה מיוצגת כאל n-יה של ווקטורי השורות שלה. כך, נוכל להסתכל על כל פונקציית נפח כאל פונקציה מ- M_{n}(F) ל- F באופן שתיארנו.
הוכחה
נסמן את שורותיה של A ב- (בהתאמה) ושל B ב-  (גם בהתאמה). נניח ש- B התקבלה מ- A על ידי החלפת השורה ה- i עם ה- j.
כעת בהינתן פונקציית נפח V ומטריצה ריבועית מסדר n, מעל שדה F שאת שורותיה נסמן ב-  בהתאמה
ומתכונה 2 של פונקציית הנפח ניתן להיווכח כי מספיק לסכום על אוסף התמורות - S_{n}
(*) - מחליפים k שורות עד שמגיעים לרצף ועם כל החלפה כופלים במינוס 1. מתכונות התמורה k הוא מספר ההיפוכים של \sigma ולכן,
עדיין לא הוכח שבכלל קיימת פונקציית נפח. ההוכחה מסורבלת אבל ניתן להוכיח שלכל n טבעי קיימת פונקציית נפח יחידה. ואם 2\leq n לכל
כאשר A_{j,i}^{M} היא המטריצה המתקבלת מ- A על ידי מחיקת השורה ה- {i} והעמודה ה- j.
כריס קלייבורן
כריסטופר "כריס" ג'ושון קלייבורן (באנגלית: Kristopher "Kris" Joshon Clyburn; נולד ב-20 באפריל 1996) הוא כדורסלן אמריקאי, המשחק בעמדות הרכז והקלע במכבי ראשון לציון. אחיו הבכור הוא שחקן הפועל חולון בעבר, ויל קלייבורן.
קריירת מכללות
קלייבורן נולד ב-20 באפריל 1996 בדטרויט, מישיגן, לדלדרה ג'קסון וויליאם קלייבורן. יש לו שני אחים בשם ויליאם וטרל. קליבורן למד בבית הספר התיכון ברומולוס ברומולוס, מישיגן, וסיים את לימודיו בשנת 2014.
את דרכו במכללות החל קלייבורן בשנת 2015 במכללת ריינג'ר. באותה עונה, הוא שותף ב-38 משחקים והעמיד 14.3 נקודות, 5.2 ריבאונדים, 3.5 אסיסטים ו-1.3 חטיפות בממוצע. הוא זכה בתואר שחקן ההגנה בטקסס. קלייבורן הוביל את המכללה למאזן של 3–35, ולזכייה באליפות לאחר מאזן 0–12.
קריירה מקצוענית
ב-11 ביוני 2020, חתם קלייבורן בצמוקי מינסק מהליגה המאוחדת של VTB. בקבוצה העמיד ממוצעים של 16.1 נקודות, 4.3 ריבאונדים ו-1.4 אסיסטים ב-27.0 דקות למשחק.
ב-14 ביולי 2021, חתם קלייבורן לעונה במכבי ראשון לציון מהליגה הישראלית.
האירוע המרכזי (סרט)
האירוע המרכזי (באנגלית: The Main Event) הוא סרט קומדיה אמריקאי של נטפליקס. הוא עלה לשירות ההזרמה של החברה ב-10 באפריל 2020.
עלילה
ליאו תומפסון בן ה-11 מגלה מסכת היאבקות קסומה שמעניקה לו כוחות-על, והוא נעזר בה כדי להירשם לתחרות WWE. בעזרתה של סבתו, ליאו עושה את כל מה שביכולתו כדי להגשים את חלומו ולזכות בתואר אלוף ה-WWE.
הפקה
ביוני 2019 הודיעה נטפליקס כי תחל את צילום הסרט בוונקובר, וכי בסרט ישתתפו כוכבי WWE אמיתיים, ביניהם המיז, שיימוס, קית' לי, אוטיס ורנה יאנג.
הסרט עלה לשירות ההזרמה של נטפליקס ב-10 באפריל 2020.
הצלחת הסינית
הצלחת הסינית (באנגלית: The China Plate) הוא סרט הנפשה קצר אמריקאי משנת 1931, המשמש כסרט ה-18 בסדרת הסרטים "סימפוניות טיפשיות".
עלילה
הסרט הקצר מבוסס על אגדת דפוס הערבה, עם כמה הבדלים עיקריים, כולל דרקון. יש סצנה מזרחית, דוגמת הערבה על צלחת חרסינה, שמתעוררת לחיים, ומספרת את סיפורם של שני אוהבים צעירים שמוטרדים. ראשית, הם צריכים להתמודד עם קיסר כועס ובעל משקל עודף שהוא אביה של הילדה. הוא רודף אחריהם כי הילד הפריע למנוחתו ולא רואה בעין יפה אותו ליד בתו. לאחר מכן שני הילדים נרדפים על ידי דרקון יורק אש שאוכל את הקיסר (הקיסר חשב שהפה הפתוח של הדרקון הוא למעשה כניסה לתוך מערה).
ביקורות
הסרט היומי (14 ביוני 1931): "בידור הן לקהל הנוער והן לקהל המבוגר ניתן למצוא בסרט הזה מסדרת סימפוניות טיפשיות של וולט דיסני. חידוש ולא הומור הוא העיקר. זה בידור אמיתי ושונה לאורך כל הדרך."
וראייטי (30 ביוני 1931): "הזירה הגדולה ביותר של כולם, בתיאטרון רוקסי הוצג סרט האנימציה בשתי ההצגות האחרונות. סלילי עט ודיו אינם מוגבלים לשעת ארוחת הערב, אלא מהבהבים בהופעות המפוארות מיד לאחר סרט החדשות. עד כה האוס נתן את הפסקה לרישומי דיסני. זה עוד אחד מהמקור הזה וטוב מספיק כדי להתאים לכל פריסת בית גדול. זה נושא את הסנכרון המוזיקלי המוכר תוך שהוא פותח כמה טוויסטים משעשעים... שורט בולט בהיעדר של דיאלוג. רק אפקטים קוליים, וזה עדיף ככה."
מדיה ביתית
הסרט הופץ ב-4 בדצמבר 2001, באוצרות וולט דיסני: סימפוניות טיפשיות - קלאסיקות מוזיקליות היסטוריות.
היינט
הַיְינְט (בכתיב יידי: הײַנט; יידיש: "היום") היה עיתון יומי ביידיש שיצא לאור בוורשה בין השנים 1906–1939.
העיתון נוסד בשנת 1906, תחת השם "יידישעס טאַגעסבלאַט" (ביידיש: "הדף היומי היידישאי/היהודי"), על ידי שמואל יעקב יצקאן, לשעבר כותב בעיתון העברי "הצפירה".
נורמן פולמר
שירות אזרחי
פולמר ניהל פרויקטים עבור מחלקת ההגנה של ארצות הברית. היה יועץ למספר מזכירי הגנה ולמספר מפקדי צי ארצות הברית.
היינט
ב-1908 שונה שם העיתון ל"היינט", ועד מהרה מיצב את עצמו כעיתון היידיש הגדול בפולין הקונגרסאית. העיתון פרסם סיפורים בהמשכים, וקבע שיא בתפוצת עיתון ביידיש. עד שנת 1913 הגיע העיתון להיקף של 150,000 גיליונות. מתחרהו העיקרי היה היומון הוורשאי היידי "דער מאָמענט", שנוסד ב-1910.
נורמן פולמר
שירות אזרחי
פולמר ייעץ בנושאים הקשורים בים לשלושה סנאטורים אמריקנים, יושב ראש בית הנבחרים, סגן היועצת לנשיא, ושלושה מזכירי חיל הים, וכן למנהל המעבדה הלאומית לוס אלמוס. הוא הוזמן להעיד מספר פעמים בפני ועדות הקונגרס של ארצות הברית על התפתחות של הצי הסובייטי, על תוכניות צי ארצות הברית ועל נושאים ימיים קשורים לביטחון לאומי.
היינט
עד 1932 פעל "היינט" כחברה פרטית. באותה שנה הקימו עובדי העיתון קואופרטיב בשם אלט-נוי, אשר הוציא את העיתון. בשנת 1932 מונה אלפרד קיטנר לעורך העיתון.
נורמן פולמר
שירות אזרחי
פולמר ביצע מחקרים בארצות הברית ובעולם לחברות תעופה וחלל, וכן שימש כיועץ למנהיגים ומפקדים אוסטרלים, סינים וישראלים. פולמר החל כאנליסט ומשנת 1980 החל מנהל בביצוע מחקרים בתחום הצי, המדע והטכנולוגיה, ואת אזורי התעופה. מזה כארבע שנים כמנתח מערכות הצלילת העמוקה: הצלה והצלה בצוללת, חיפוש והתאוששות מעמקי האוקיינוס, אדם בים, הנצלת כלי שיט וחפצים גדולים וכדומה.
היינט
באוקטובר 1938 פרסמו שלטונות המנדט הבריטי בארץ ישראל איסור על הפצת העיתון בתחומי ארץ ישראל למשך 3 חודשים.
נורמן פולמר
ועדות ממשלתיות
מ-1982 ועד 1986 ומדצמבר 2002 ועד יוני 2008, כיהן פולמר כחבר ומזכיר הוועדה המייעצת למחקר של הצי - NRAC. בשנת 1995 היה חבר בוועדת DARPA לפתח את הרעיון של "אניית ארסנל". השתתף בוועדת "הסרט הכחול" של בית הנבחרים בנושא צוללות, 1997.
היינט
עם פרוץ מלחמת העולם השנייה נסגר העיתון. המהדורה האחרונה של העיתון הודפסה ב-22 בספטמבר 1939, וכללה פרק מספר תהילים בתרגום ליידיש.
נורמן פולמר
ועדות ממשלתיות
בשנת 2004 השתתף בפאנל מחקר של מועצת המדע על המעבר לפעולות איבה וחזרה ממנו.
בשנת 2007 פעל בוועדת DARPA המייעצת לבדיקת דרישות הלחימה העתידית.