cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
עונת 1947/1948 בפוטבול ליג
הליגה הבכירה כללה 22 קבוצות. מנצ'סטר סיטי וברנלי היו הקבוצות שעלו מליגת משנה.
עבור הניצחון הוענקו שתי נקודות ונקודה עבור תוצאת תיקו. במידה וכמה קבוצות זכו באותו מספר נקודות, הקבוצה עם יתרון ביחס שערים דורגה במקום גבוה יותר. שיטה זו הייתה בתוקף עד לעונת 1976/1977.
ארסנל זכתה באליפות בפעם השישית בתולדות המועדון.
בסוף העונה לליגת משנה ירדו בלקברן רוברס וגרימסבי טאון. במקומן לליגה הבכירה עלו בירמינגהאם סיטי וניוקאסל יונייטד.
כדורגלנים מצטיינים
רוני רוק מארסנל כבש 33 שערים וזכה בתואר מלך השערים.
בסוף העונה התאחדות עיתונאי הכדורגל האנגלית לראשונה העניקה פרס כדורגלן השנה לסטנלי מתיוס מבלקפול.
מארב כוח טייגר
"כוח טייגר" הוא כינויה של פלוגת טנקים ג' מגדוד 82, חטיבה 7, בפיקוד סרן מאיר זמיר שלחמה במלחמת יום הכיפורים. לפנות בוקר 7 באוקטובר ערכה הפלוגה מארב בו השמידה גדוד מחטיבה 43 המשוריינת הסורית שנע לעבר קוניטרה על ציר "רשת", ואיים על אגפה הדרומי של חטיבה 7. הפלוגה היא הפלוגה הלוחמת היחידה שלא ספגה אבידות בנפש לאורך כל המלחמה.
על האופן בו לחם ופיקד על הכוח הוענק למאיר זמיר עיטור העוז. אופן לחימתם של לוחמי הכוח במארב בלילה נלמד באקדמיות הצבאיות ברחבי העולם.
רקע
במלחמת ששת הימים כבש צה"ל את שטח רמת הגולן מידי סוריה. לאחר המלחמה נותרה רמת הגולן בידי ישראל והוקמו בה מספר יישובים. צה"ל נערך בשורת מוצבים לאורך קו הפסקת האש, הקו הסגול, שעבר ממזרח לקו התילים. בשנים שלאחר מלחמת ששת הימים אירעו תקריות ו"ימי קרב" רבים בין ישראל לסוריה. במקביל, החלו מנהיגי סוריה ומצרים לתכנן מתקפה מתואמת, בשתי חזיתות, על ישראל.
לאחר קרב האוויר של 13 בספטמבר 1973 הוחלט בפיקוד הצפון להעלות כוננות ברמת הגולן. ב-26 בספטמבר, ערב ראש השנה, הוחלט להעלות אל רמת הגולן מסיני את גדוד 77, ומספר ימים לאחר מכן הוא תוגבר בשתי פלוגות, א' ו-ג', מגדוד 82, והועבר תחת פיקוד חטיבה 188. ב-5 באוקטובר הגיעו לרמת הגולן שאר גדודי החטיבה, אך פלוגה ג' נשארה תחת פיקוד גדוד 77 ולא שבה אל גדוד 82. הפלוגה כללה שמונה טנקים מסוג "שוט קל". אות הקריאה בקשר של הפלוגה במהלך המלחמה היה "טייגר".
עם פרוץ הלחימה נעה פלוגה ג', יחד עם גדוד 77, אל עבר פתחת קוניטרה. בסביבות השעה 17:15 הורה קצין האג"ם הפיקודי למח"ט 7, אביגדור (יאנוש) בן-גל, להקצות כוח שיאבטח את האגף הדרומי של החטיבה, בתפר שבין גזרתה לבין גזרת חטיבה 188. למשימה זו הוקצתה פלוגה ג', שנשלחה אל צומת רשת 53, בסמוך למוצב 110.
סביב השעה 18:00 החליט בן-גל, יחד עם מג"ד 77 אביגדור קהלני, להטיל על סמג"ד 77, איתן קאולי, את הפיקוד על המאמץ הדרומי של החטיבה, שכלל את פלוגה ג'. בסביבות השעה 18:30 ניתנה הפקודה לקאולי, והוא נע דרומה ובשעה 20:00 ביצע הערכת מצב יחד עם מפקדי הפלוגות שתחתיו. על פלוגה ג' הוטל לשלוח מחלקה בפיקוד הסמ"פ לבצע חסימה לכיוון מוצב 110, ומחלקה בפיקוד המ"פ לבלימה בצומת רשת 52 לכיוון דרום.
סביב השעה 01:00 חצתה חטיבה 43 מהדיוויזיה התשיעית הסורית, שמשימתה הייתה להגיע למחנה נפח ומשם לתפוס את גשר בנות-יעקב, את הגבול, ואז קיבלה פקודה לשלוח גדוד לעבר קוניטרה כדי לסייע לחטיבה 52 בכיבוש קוניטרה. מח"ט 43 שלח את גדוד 211 לנוע אל עבר קוניטרה דרך ציר ג'ויזה-עין זיוואן (ציר רשת).
בשעה 01:08 הורה קצין האג"ם הפיקודי למח"ט 7 לשלוח כוח שינוע אל עבר הכניסה לקיבוץ עין זיוון ויוודא כי לא התרחשה חדירת טנקים סוריים למקום. מח"ט 7 הטיל את המשימה על קאולי, שלקח איתו את מחלקה 1 מפלוגת טייגר בפיקוד אורי סגל. בשעה 02:54 הודיע קאולי כי המשימה בוצעה.
מארב הלילה
בשעה 03:05 הורה מח"ט 7 לקאולי לשלוח את פלוגה ג' דרומה, ולהחבירה לכוחות חטיבה 188 בצומת כודנה. בשעה 03:39, בעת תנועת פלוגה ג' דרומה, דחק בה מח"ט 7 לעבור לרשת הקשר החטיבתית של חטיבה 188. בסביבות השעה 03:50 נפגשו המחלקה בפיקוד זמיר המ"פ והמחלקה בפיקוד הסמ"פ בצומת רשת-קטקומבה. זמיר, שזיהה את הטנקים המתקרבים אליו מדרום, שאל בקשר את בני קצין, קצין אג"ם 188, אם אלו כוחותינו או אויב. קצין הודיע לו שמדובר באויב והורה לו להשמידו.
בשעה 03:55 החל זמיר לפרוס את המארב. כוח הסמ"פ נפרס ממזרח לציר רשת, כשפניו מערבה. כוח המ"פ נערך מצפון לצומת רשת-קטקומבה, והציב שני טנקים ממזרח לציר רשת ושני טנקים ממערב לציר. בשעה 04:05 זיהה זמיר שהכוח הסורי נכנס למארב והורה לכוחותיו לפתוח באש. עם מתן הפקודה האיר מ"מ 1, אורי סגל, את השיירה באמצעות זרקור. כ-15 טנקים ונגמ"שים נפגעו, והכוח הסורי התפצל - חלק נסוגו דרומה וחלק נערכו ממערב לציר רשת, באזור הכפר הנטוש עין עיישה. סביב השעה 07:00 נערכה הפלוגה מחדש ויצאה להתקפה על הכוח הסורי ממערב לציר. עד השעה 11:00 ניהלה הפלוגה אש אל עבר הכוחות הסורים בעין עיישה, ופגעה בכ-30–35 כלי רק"מ. בסביבות השעה 11:00 התארגנה הפלוגה ונעה צפונה מחשש שמספר טנקים הצליחו לחלוף על פניהם צפונה בעת הלחימה. הפלוגה נתקלה בטנקים סוריים מצפון לתל א-ריחניה ופגעה בהם. בשעה 13:30 הגיעה הפלוגה אל חפ"ק חטיבה 7, ביצעה מלא מחדש וחברה לגדוד 77 ברכס הבוסטר.
תוצאות הקרב
במארב הלילה השמידה הפלוגה 30-35 טנקים ונגמ"שים סוריים והכוחות הסוריים נאלצו לסגת, לוותר על כוונתם להתקדם אל קונטרה מכיוון דרום. גדוד 211 מחטיבה 43 הסורית ספג אבדות כבדות וחדל להתקיים ככוח לוחם, והגדוד שנותר לחטיבה הועבר תחת פיקוד חטיבה 51 הסורית. בדיעבד כתב שר ההגנה הסורי מוסטפא טלאס, כי הדיוויזיה התשיעית הסורית נתקלה בכוח ישראלי, אותו חשבה בטעות לכוח חטיבתי, ולאחר שלא הצליחו להבקיע דרכו, נסוגו הכוחות הסוריים. בהמשך שבו חלק מהכוחות הסוריים ותקפו בעמק הבכא, שם התעמתו שוב עם טנקי כוח טייגר.
הנצחה ומורשת
לחימת כוח טייגר מהווה מופת למקצועיות ועוז רוח. על האופן בו לחם ופיקד על הכוח הוענק לסרן מאיר זמיר עיטור העוז. אופן לחימתם במארב הלילה נלמד באקדמיות הצבאיות ברחבי העולם לרבות בבית הספר לשריון של צבא ארצות הברית.
כוח טייגר היא פלוגת הטנקים היחידה שסיימה את מלחמת יום כיפור ללא כל נפגעים ואבדות. תא"ל במיל' עמוס גלבוע כתב כי.
בשנת 2022 חודש אחד מטנקי השוט קל שהשתתפו במארב והוצב באתר הקרב, כאתר מורשת "מארב טייגר". האתר נמצא כ-2 ק”מ צפונה לאלוני הבשן על כביש 98 בהצטלבות עם דרך 9099. טנק זה הוא "טנק מְסַפֵּר" המאפשר להקשיב לסיפורם של לוחמי ומפקדי פלוגת טייגר. כמו כן הוקמה במקום על ידי ותיקי הכוח, עמדת מסבירן.
הבנק המרכזי של לוב
הבנק המרכזי של לוב (בערבית: مصرف ليبيا المركزي, באנגלית: The Central Bank of Libya, בראשי תיבות: CBL) הוא הסמכות המוניטרית העליונה והבנק המרכזי בלוב, אשר זוכה למעמד של תאגיד אוטונומי. במסגרת החוק להקמת הבנק הלאומי, אשר נכנס לתוקף בשנת 1956, נקבע כי יעדיו של הבנק המרכזי יהיו לשמור על יציבות מוניטרית בלוב, ולקדם את הצמיחה המתמשכת של המשק בהתאם לעקרונות המדיניות הכלכלית של המדינה.
מטה הבנק המרכזי ממוקם בטריפולי. עם זאת, כדי להפוך את שירותי הבנק לנגישים יותר עבור סניפי בנקים מסחריים ומחלקות ציבוריות הממוקמים הרחק מהמטה, יש לבנק שלושה סניפים הממוקמים בבנגאזי, סבהא וסירת.
בחודש מרץ 2011, לאחר פרוץ מלחמת האזרחים הראשונה בלוב, התפטר מתפקידו נגיד הבנק, פרחאת בנגדארה, וערק לצד המורדים כנגד שלטונו של קדאפי, וזאת לאחר שהביא להקפאתם של נכסים לוביים חיצוניים רבים, כך שלא יהיו זמינים לשימושו של משטר קדאפי.
נכון לספטמבר 2011, נגיד הבנק הוא גאסם עזוז.
היסטוריה
הבנק הלאומי של לוב החל את פעילותו ב-1 באפריל 1956, והחליף את ועדת המטבע הלובית, אשר הוקמה ביוזמת האו"ם, ובחסותן של מדינות מפקחות אחרות בשנת 1951, וזאת על מנת לתרום ליציבותו ופיתוחו של המשק הכלכלי הלובי הלא מפותח. המטרות העיקריות של ועדת המטבע הלובית היו לסייע ללוב בתהליך יצירתו של מטבע אחיד בכל ארבעת המחוזות המרכיבים את המדינה הלובית.
מבנה הבנק
בראש המבנה הניהולי של הבנק פועל הוועד המנהל, המורכב בצורה הבאה:
ניהולו הכללי של הבנק, ברוח המדיניות הכללית של הממשלה הלובית, מופקד בידי דירקטוריון המונה שמונה חברים. נגיד הבנק מכהן כיושב ראש הדירקטוריון, המשנה לנגיד מכהן כסגנו, ושאר ששת חברי הדירקטוריון מייצגים אינטרסים כלכליים ופיננסיים לובים אחרים.
משימותיו של הנגיד כוללות את:
תפקידי הבנק
מאז הקמתו של הבנק, הלכו תפקידיו והתרחבו, וכעת כוללים את התפקידים הבאים:
Run (שיר של טיילור סוויפט)
Run (בעברית: לרוץ) הוא שיר שהוקלט על ידי הזמרת-יוצרת האמריקאית טיילור סוויפט, בהשתתפות הזמר הבריטי אד שירן. הוא יצא לאור ב-12 בנובמבר 2021, עם פרסומו של אלבום ההוצאה החוזרת השני של הזמרת , בהוצאת חברת התקליטים ריפבליק רקורדס.
רקע
אלבום האולפן הרביעי של טיילור סוויפט, Red, יצא לאור ב-22 באוקטובר 2012 על ידי ביג משין רקורדס. האלבום זכה לשבחי המבקרים בשל נכונותה של סוויפט להתרחק מסגנון הקאנטרי האופייני לה ולהתנסות בז'אנרים מוזיקליים חדשים. סוויפט זכתה בפרסים ובמועמדויות רבים עבור האלבום. בטקס פרסי גראמי ה-56, Red היה מועמד לאלבום הקאנטרי הטוב ביותר, המועמדות השלישית ברציפות של סוויפט בקטגוריה זו, ומועמד לאלבום השנה, המועמדות השנייה של סוויפט בקטגוריה זו לאחר שזכתה בה עם אלבומה השני, Fearless (2008).
ב-30 ביוני 2019 נרכשו המאסטרס על ששת אלבומי האולפן הראשונים של סוויפט, על ידי מנהל המוזיקה סקוטר בראון, כחלק מרכישתו של חברת ביג משין רקורדס, חברת התקליטים לשעבר של סוויפט, עד שחתמה על חוזה הקלטות עם ריפבליק רקורדס בשנת 2019. היא גינתה את העסקה. היא אף הצהירה על כוונתה להקליט מחדש את ששת אלבומי האולפן הראשונים שלה, כאמצעי להשיג בעלות על קטלוג המוזיקה שלה.
ב-5 באוגוסט 2021, טיילור סוויפט פרסמה טיזר באורך 30 שניות ברשתות החברתיות ובו אותיות מבולבלות שכאשר פוענחו, חשפו את שמות השירים ומשתפי הפעולה מתשעת השירים שטרם פורסמו ונכללו ב- (2021), הגרסה החוזרת לאלבומה Red מ-2012. אחת מתשע הרצועות הייתה "Run", שהוכרזה זמן קצר לאחר מכן כשיר ה-28 באלבום. בפלטפורמת הספוטיפיי צבר השיר כ-31 מיליון השמעות. באלבום Red שירן השתתף ברצועה "Everything Has Changed", שמנגינתה מזכירה את צלילי הגיטרה בה השתמש ב-"Run".
ביקורות
אל השיר הופנו ביקורות חיוביות לרוב; האתר "The A.V. Club" כי צלילי הגיטרה בשיר מזכירים את "Everything Has Changed". אולם ציין לרעה את קולו של שירן, שלטענתו לא מתאים להוצאה המחודשת של האלבום Red.
זית (סוג)
זַיִת (שם מדעי: Olea) הוא סוג של עצים ושיחים רב-שנתיים במשפחת הזיתיים. הסוג כולל כ-40 מינים. המין המוכר ביותר והיחיד הגדל בר בארץ ישראל הוא הזית האירופי.
בעבר נכלל הסוג יצהרון (Elaeagnus) כמין בסוג זה.
אלביציה צהובה
אלביציה צהובה (בשם מדעי: Albizia lebbeck) הוא עץ ממשפחת הקטניתאים ותת משפחה שלו היא המימוסיים. מקור העץ הוא אינדונזיה, גינאה החדשה וצפון אוסטרליה. בנוסף לשם אלביציה צהובה הוא ידוע בעוד הרבה שמות כמו ליבק, עץ הפשפשים, קוקו ועץ לשון הנשים, אך השם הנפוץ ביותר לעץ הוא "סיריס", אף על פי ששם זה מיוחס לכל העצים ממשפחה זו.
העץ יכול לגדול לגובה של 18-30 מטר ורוחב הגזע שלו מגיע ל-80 ס"מ עד מטר. אורך העלים 7.5-15 ס"מ. צבע הפרחים של העץ הוא צהוב ולבן עם מספר רב של אבקנים באורך 2.5-3.8 ס"מ. הפרי הוא תרמיל באורך 15-30 ס"מ ורוחב של 2.5-5 ס"מ המכיל בין 6 ל-10 זרעים.
שימוש
השימושים של העץ הם גינון סביבתי, מספוא, רפואה ועץ לבנייה והצללה, העץ המשמש לבנייה הוא בעל צפיפות של 0.55-0.66 גרם/ס"מ3 ומעלה.
אתנובוטניקה
אלביציה גורם לעפיצות. בתרבויות מסוימות הוא שימש גם לטיפול בשחין, שיעול, טיפולי בבעיות עיניים, שפעת, דלקת חניכיים וגידולים בבטן, הקליפה משמשת לטיפול בדלקות, מידע זה הושג באמצעות רשומות אתנובוטניים, אשר התייחסו לאופן שבו עמים שונים השתמשו בצמח, אך אין כל ביסוס מדעי או רפואי לממצאים. בתרבות טמילית עתיקה עוצבו הפרחים של העץ ככתר לברך חיילים מנצחים.
טקסונומיה
ההיסטוריה של הטקסומוניה של האלבינה הצהובה קצת מפותלת.
מריה בסרה
מריה דה לוס אנג'לס בסרה (בספרדית: María de los Ángeles Becerra; נולדה ב-12 בפברואר 2000) הידועה בשמה מריה בסרה (María Becerra), היא זמרת ויוטיוברית ארגנטינאית. היא כונתה כ"קול מוביל בתנועת הפופ האורבנית של ארגנטינה".
קריירה
בספטמבר 2019, היא הוציאה את מיני-אלבום הבכורה שלה, 222. בנובמבר היא הוציאה את הסינגל "High", אשר זכה לגרסת רמיקס עם הזמרת הארגנטינאית טיני והזמרת הספרדייה לולה אינדיגו; הרמיקס הגיע למקום השני בארגנטינה הוט 100. בשנים 2020 ו-2021, בסרה השתתפה ברמיקסים שונים, כולל "En Tu Cuerpo" עם ליאנו, ראו אלחנדרו ולני טבארז וכולי.
בשנת 2020, בסרה הפכה לאמנית הלטינית הראשונה שהוחתמה בחברת התקליטים העצמאית, 300 אנטרטיינמנט. בשנת 2021, הוציאה בסרה את המיני-אלבום השני שלה, Animal, Pt. 1 שכלל את הסינגל "Animal" ביחד עם הזמרת קאזו, ואת גרסת הסולו לסינגל "Acaramelao". שני הסינגלים הפכו ללהיטים בארגנטינה, שם הגיעו למקום החמישי והשביעי, בהתאמה. המיני-אלבום מכיל ז'אנרים שונים כגון היפ-הופ, רגאטון, טראפ, היפ-הופ, R&B וסלסה, נושאים השירים הם על העצמת נשים, אהבה ותשוקה.
השפעות
לדברי בסרה עצמה, ההשפעה האישיות העיקרית שלה הייתה אמה. באשר להשפעותיה האמנותיות, עבודתה של מריה מושפעת בעיקר מאיימי ויינהאוס, ויטני יוסטון ונאטי נטשה, בעוד שהיא הצהירה שהיא תמיד העריצה את הזמרות אריאנה גרנדה, ריהאנה וקארדי בי.
שוקי התוכי
שוקי התוכי היא סדרת ספרים חרדית בהוצאת ספרייתי לילדים בת 6 ספרים של הסופרת רחל שטיגליץ. הספר הראשון, שוקי כפול שתיים, יצא בשנת תשס"ב, 2002. מאיירת הסדרה היא רחל דוד.
הסדרה
יענקל, שכנם המבוגר של משפחת ביכלר, הלך לבית עולמו בגיל 85. בימי חיותו היה בן בית אצל המשפחה ונהג לבקר אותם רבות. אולם, מעולם לא הזמין איש אליו, מה שסיקרן מאוד את הילדים.
לאחר מותו ביקש אבי המשפחה מהילדים ללכת ולסדר את דירתו של יענקל. להפתעתם, לאחר שהם נכנסו לדירה הם גילו ששכנם היה בעלים של תוכי מסוג ג'קו אפריקני העונה לשם שוקי. שמו של התוכי ניתן לו על שם בחור אמריקאי שהתגורר בביתו של יענקל במשך חודש, אז עזב בבהילות לארצות הברית משום שאביו חלה. לאחר התלבטות הסכימו ההורים ביכלר לאמץ את התוכי אליהם, לשמחת הילדים ושוקי התוכי הפך לחלק מהמשפחה והשתתף בכל עלילות הסדרה.
יליזבטה בויארסקאיה
יליזבטה מיכאילובנה בויארסקאיה (ברוסית: Елизаве́та Миха́йловна Боя́рская; נולדה ב-20 בדצמבר 1985, בלנינגרד, ברית המועצות) היא שחקנית תיאטרון וקולנוע רוסייה. אמנית הכבוד של הפדרציה הרוסית (2018). זוכת פרס נשר הזהב הרוסי בקטגוריית השחקנית הטובה ביותר לשנת 2017 על תפקידה כאנה קארנינה בסרט אנה קארנינה. בתם של השחקנים מיכאיל בויארסקי ולריסה לופיאן.
בוגרת המכון הממלכתי הרוסי לאמנויות הבמה. היא לוהקה לגלם תפקיד בעיבוד קולנועי לסיפור "המעצב" מתוך משימות מיוחדות מאת אקונין, אך ההפקה הוקפאה בהיעדר תמיכה כספית.
משפחתה
נשואה לשחקן מקסים מאטבייב (יליד 1982), להם יש בן: אנדריי מאטבייב.
יוסף לוינשטיין (רב)
הרב יוסף לוינשטיין (מכונה הרב מסרוצק; ה'תקצ"ז, 1837 או ה'ת"ר, 1840 – כ"ו בניסן ה'תרפ"ד, 30 באפריל 1924) היה רב פולני, רבה של סרוצק במשך למעלה מ-50 שנה, גנאלוג והיסטוריוגרף בולט בחקר רבנים, אדמו"רים ויחוסין. מחבר הספר "דור ודור ודורשיו". לפנים כיהן ברבנות בחורזיל ובזקליקוב.
ביוגרפיה
נולד בלובלין לאביש לוינשטיין, אביו היה מצאצאי רבי אברהם אביש מליסא רבה של פרנקפורט ורבי יעקב יהושע פלק. בגיל 17 התחתן עם בת רבי יצחק בן ניסן מפראגה, מחסידי רבי יצחק מוורקי.
נסמך לרבנות בידי רבי יהושע השל אשכנזי רבה של לובלין. בגיל 20 התמנה למו"ץ בחורזיל שליד פלוצק. בהמשך כיהן כאב בית דין זקליקוב שבמחוז לובלין, ומאוחר יותר לרב ואב בית דין סרוצק הסמוכה לוורשה, שבה כיהן יותר מיובל שנים. בעת שכיהן בעיר התגוררו בה למעלה מ-2000 יהודים שהיוו כמחצית מאוכלוסיית העיר.
הרב לוינשטיין הותיר כתבים ומכתבים רבים בנושא היסטוריה רבנית ויוחסין וכתביו מהווים חומרי יסוד בתחומים אלו. כתביו מצוטטים רבות בספריו של יועץ קים קדיש וכן במקומות אחרים. הרב לוינשטיין היה מהמחברים שהושפעו מסגנונו של צבי יחזקאל מיכלסון ומחברים מאוחרים יותר הושפעו מכתיבתו. כמו כן מופיעות הסכמות ממנו בספרים שיצאו בתקופתו וכן פסקי הלכה ושו"ת שלו הופיעו בכתבי עת ובספרים, בהם ב"נשמת חיים" של הרב חיים ברלין ועוד. בגיליון הראשון של כתב העת התורני המאסף מופיעים דברים מאת הרב לוינשטיין לצד שני רבנים נוספים. רבים מכתבי היוחסין היהודיים המקובלים עד היום, נשענים על גרסאותיו.
היה מחותן של הרב ירוחם מאיר ליינר.
בעיית שנה מעוברת
בעיית שנה מעוברת (המכונה גם באג שנה מעוברת או באג יום מעובר) היא בעיה בעולמות המחשב שנובעת מחישוב שגוי של השנים שהן שנים מעוברות, או ממניפולציה של תאריכים ללא התחשבות בהבדל בין שנים מעוברות לשנים שאינן מעוברות.
סוגים
באגים של שנה מעוברת מתחלקים לשתי קטגוריות:
פייתון
קוד הפייתון הבא הוא דוגמה לבאג שנה מעוברת שגורם לזריקת חריגה. הוא יעבוד כמו שצריך עד ש- יהפוך ל-29 בפברואר. לאחר מכן, הוא ינסה ליצור תאריך 29 בפברואר בשנה לא מעוברת, שאינו קיים. הבאי של ה- יציג   עם ההודעה "day is out of range for month".
++C
קוד ה-++C הבא הוא דוגמה לבאג של שנה מעוברת שגורם לתוכנית לסיים את ריצתה בצורה לא תקנית, ולהחזיר קוד שגיאה. הקוד יעבוד כמו שצריך עד ש- יהפוך ל-29 בפברואר. לאחר מכן, הוא ינסה ליצור 29 בפברואר של שנה לא מעוברת, שאינו קיים. העברה זו לכל פונקציה שמקבלת מבנה  תיכשל.
לדוגמה,  המוצגת כאן תחזיר קוד שגיאה. מכיוון שערך ההחזרה אינו נשמר במשתנה ונבדק לאחר מכן, הדבר יביא לכך ש- יישאר לא מאותחל.
#C
קוד ה-C sharp .NET הבא הוא דוגמה לבאג של שנה מעוברת שגורם לזריקת חריגה. הוא יעבוד כמו שצריך עד ש- יהפוך ל-29 בפברואר. לאחר מכן, הוא ינסה ליצור 29 בפברואר של שנה לא מעוברת, שאינו קיים. הבנאי של  יזרוק את החריגה.
JavaScript
קוד ה-JavaScript הבא הוא דוגמה לבאג בלוגיקה שנגרם עקב שנה מעוברת, ומוביל להתנהגות לא צפויה. הקוד יעבוד כמו שצריך עד ש- יהפוך ל-29 בפברואר, למשל בתאריך 29 בפברואר 2020, אז ינסה לקדם את השנה ל-2021. מכיוון ש-29 בפברואר 2021 לא קיים,  יתגלגל קדימה לתאריך החוקי הבא, שהוא 1 במרץ 2021, שעלול להוביל להתנהגות לא צפויה בהמשך הקוד.
אלגוריתם שגוי לחישוב שנה מעוברת (נכון למגוון שפות תכנות)
הקוד הבא הוא דוגמה לבאג נפוץ של שנה מעוברת שיכול להתרחש במגוון שפות תכנות. הבאג עלול לגרום למגוון תופעות שחלקן לוגיות וחלקן גורמות לתוכנית לקרוס, כתלות בשימוש שנעשה בתוצאה. הקוד מניח באופן שגוי ששנה מעוברת מתרחשת בדיוק כל ארבע שנים.
היסטוריה
הופעת באגים שנגרמים עקב שנה מעוברת התרחשה פעמים רבות לאורך ההיסטוריה, וככל הנראה תמשיך להתרחש גם בשנים מעוברות עתידיות. מספר דוגמאות:
מאוריציו דמילנו
מאוריציו דמילנו (באנגלית: Maurizio Damilano; נולד ב-6 באפריל 1957) הוא אתלט עבר איטלקי. הוא אלוף אולימפי בעל 3 מדליות מהן 1 זהב, פעמיים ברציפות אלוף עולם (רומא 1987 וטוקיו 1991), סגן אלוף אירופה (שטוטגרט 1986) בהליכה ל-20 ק"מ ושיאן העולם הנוכחי בהליכה ל-30 ק"מ (2012).
ביוגרפיה
דמילנו נולד בסקרנפיג'י נפת קונאו שבצפון איטליה, 45 ק"מ מטורינו. ביחד עם אחיו התאום, ג'ורג'ו, אף הוא אתלט אולימפי (מקום 11 ב-20 ק"מ הליכה במוסקבה 1980) התאמנו בהליכה תחרותית בהדרכת אחיהם הבכור סנדרו.
באליפות אירופה באתלטיקה שנערכה בפראג, צ'כוסלובקיה בשנת 1978 סיים דמילנו במקום שישי ב-20 ק"מ הליכה בתוצאה של 1:24:57.5 שעות.
אלוף אולימפי
באולימפיאדת מוסקבה (1980) זכה דמילנו במדליית זהב ב-20 ק"מ הליכה בשיא אולימפי חדש של 1:23:35.5 שעות, לפני פיוטר פוצ'ינצוק מברית המועצות (1:25:45.4 שעות) ורולנד וייזר ממזרח גרמניה (1:25:58.2 שעות).
באוניברסיאדה שנערכה בבוקרשט, רומניה בשנת 1981 זכה דמלינו במדליית זהב ב-20 ק"מ הליכה בתוצאה של 1:26:47 שעות.
באוניברסיאדה שנערכה באדמונטון, קנדה בשנת 1983 זכה דמלינו במדליית כסף ב-20 ק"מ הליכה בתוצאה של 1:24:21 שעות. באליפות העולם הראשונה באתלטיקה שנערכה בהלסינקי, פינלנד באוגוסט אותה שנה הוא סיים במקום שביעי ב-20 ק"מ הליכה בתוצאה של 1:21:57 שעות.
באולימפיאדת לוס אנג'לס (1984) זכה דמילנו במדליית ארד ב-20 ק"מ הליכה בתוצאה של 1:23:26 שעות, אחרי צמד הלכים ממקסיקו ארנסטו קנטו (1:23:13 שעות) וראול גונסאלס (1:23:20 שעות) ולא הצליח להגן על תוארו. נוסף לכך, הוא השתתף ב-50 ק"מ הליכה, אך לא סיים את התחרות.
באליפות אירופה באתלטיקה שנערכה בשטוטגרט, מערב גרמניה בשנת 1986 זכה דמילנו במדליית כסף ב-20 ק"מ הליכה בתוצאה של 1:21.17 שעות, שתי שניות אחרי שיאן העולם יוזף פריבילינץ מצ'כוסלובקיה (1:21.15 שעות) ולפני מיגל אנחל פריטו מספרד (1:21.36 שעות).
אלוף עולם
באליפות העולם באתלטיקה שנערכה ברומא, איטליה בשנת 1987 זכה דמילנו במדליית זהב ב-20 ק"מ הליכה בתוצאה של 1:20:45 שעות, לפני יוזף פריבילינץ (1:21:07 שעות) וחוסה מרין מספרד (1:21:24 שעות).
באולימפיאדת ברצלונה (1992) סיים דמילנו במקום רביעי ב-20 ק"מ הליכה בתוצאה של 1:23:39 שעות.
שיאן עולם
בתחרות שנערכה בקונאו ב-3 באוקטובר 1992 קבע דמילנו ב-30 ק"מ הליכה שיא עולם חדש של 2:01:44.1 שעות (הנוכחי 2012).
מיס שווייץ
מיס שווייץ היא תחרות יופי שנתית המתקיימת בשווייץ, התחרות נערכה לראשונה ב-1951 ומשודרת בערוץ הטלוויזיה הממלכתי של שווייץ "SRG SSR".
כל אחת מהמתמודדות מייצגות בתחרות קנטון שונה במדינה, הזוכה בתחרות מייצגת את מדינתה בתחרות מיס תבל והתחרות גם החזיקה בזיכיון עבור מיס עולם עד 2005, מיס אינטרנשיונל עד 1993 ומיס אירופה עד 2006.
גלריית סמלי מחוז המרכז
רשימה זו כוללת את הסמלים שבהם נעשה שימוש במחוז המרכז של מדינת ישראל לפי סוג הרשות המוניציפלית ולפי סדר הא'-ב':
את ואני (אלבום)
את ואני הוא אלבומו השישי של שלמה ארצי משנת 1975 בעיבודו של אלדד שרים.
האלבום יצא בעקבות השיר "את ואני", שאתו ייצג ארצי את ישראל באירוויזיון של אותה שנה. האלבום "את ואני" כלל את תרגומיו של ארצי לשירים "Teenage Idol" של ריקי נלסון ו-"Things" של בובי דארין, וכן את השיר "את הלכת" שכתב ארצי על פי מנגינת ה"אדאג'יו" של תומאזו אלבינוני. מנור כתב שיר נוסף לאלבום בשם "מתחת למיטה", וארצי כתב והלחין מספר שירים נוספים, כ"שיר אהבה אחרון" ו"היי ליזה".
מקדוניה הצפונית באירוויזיון 2021
מקדוניה הצפונית באירוויזיון 2021 עם השיר "Here I Stand", שיבוצע על ידי הזמר המקדוני וסיל גרוונלייב.
לפני האירוויזיון
במרץ 2020, רשות השידור המקדונית הכריזה כי גרוונלייב נבחר לייצג את מקדוניה הצפונית באירוויזיון 2020 עם השיר "You". ב-18 במרץ 2020, תחרות האירוויזיון לשנת 2020 בוטלה עקב מגפת הקורונה. ב-20 בינואר 2021, רשות השידור המקדונית הכריזה כי גרוונלייב ייצג את ארצו באירוויזיון 2021. באותו היום, נפתחה תקופת הגשת השירים, שנמשכה עד 27 בינואר. ב-11 במרץ 2021, רשות השידור המקדונית פרסמה את השיר אותו גרוונלייב יבצע בתחרות, "Here I Stand".
באירוויזיון
ב-18 במאי 2021, גרוונלייב ביצע את השיר בחצי הגמר הראשון של התחרות וכשל להעפיל לגמר.
גרטל ברגמן
מרגרט "גרטל" ברגמן-למברט (באנגלית: Margaret "Gretel" Bergmann-Lambert; 12 באפריל 1914 – 25 ביולי 2017) הייתה אתלטית גרמניה-יהודיה, אלופה ושיאנית גרמניה בקפיצה לגובה בשנות ה-30, אלופת בריטניה בקפיצה לגובה (1934) ואלופת ארצות הברית בקפיצה לגובה (1937 ו-1938) ובהדיפת כדור ברזל (1937).
ביוגרפיה
מרגרט ברגמן נולדה וגדלה בלאופהיים שבדרום גרמניה, בתם של פאולה (שטרן) ומקס ברגמן, ספורטאי ואיש עסקים.
שיאנית גרמניה
באליפות דרום גרמניה שנערכה בשנת 1931 זכתה ברגמן במדליית זהב בשיא גרמניה חדש של 1.51 מטר. עם עליית הנאצים לשלטון, היא סולקה מקבוצתה בשל היותה יהודייה ולכן הוריה שלחו אותה לבריטניה. בשנת 1934 היא זכתה באליפות בריטניה בקפיצה לגובה בשיא אישי חדש של 1.55 מטר.
מאחר שהיו קריאות בעולם לחרם על אולימפיאדת ברלין (1936) בשל יחסה הגזעני של גרמניה כלפי היהודים והמדיניות של הרייך השלישי, ממשלת גרמניה רצתה שברגמן תחזור למולדתה על מנת להציג את המדינה כמדינה ליברלית וסובלנית כלפי היהודים לקראת המשחקים. בני משפחתה, שנשארו בגרמניה, קיבלו איום על חייהם אם היא לא תחזור. לבסוף, היא חזרה לגרמניה וזכתה באליפות וירטמברג שנערכה באולם בקפיצה לגובה בשנת 1935 בתוצאה של 1.55 מטר.
חודש לפני פתיחת המשחקים, במבחנים של גרמניה למשחקים האולימפיים שנערכו בשטוטגרט ב-27 ביוני 1936, היא זכתה במקום הראשון בקפיצה לגובה תוך כדי השוואת השיא הלאומי בתוצאה של 1.60 מטר. שבועיים לפני פתיחת האולימפיאדה, היא קיבלה מכתב מרשויות הספורט הגרמנים שהיא סולקה מהנבחרת הלאומית למשחקים ושיאה נמחק מטבלת השיאים. היא הוחלפה על ידי דורה רטיין שסיימה במקום הרביעי במשחקים ומאוחר יותר התגלה שרטיין היא גבר שגדל כאישה.
אלופת ארצות הברית
בשנת 1937 היגרה ברגמן לארצות הברית והתגוררה בניו יורק. היא נישאה לד"ר ברונו למברט. אותה שנה, באליפות ארצות הברית היא זכתה בשתי מדליות זהב, בקפיצה לגובה בתוצאה של 1.51 מטר ובהדיפת כדור ברזל בתוצאה של 11.45 מטר. שנה לאחר מכן, היא זכתה במדליית זהב בקפיצה לגובה בתוצאה של 1.57 מטר והגנה על תוארה וסיימה במקום שלישי בהדיפת כדור ברזל. היא פרשה מספורט תחרותי עם פרוץ מלחמת העולם השנייה ובשנת 1942 קיבלה את אזרחותה האמריקאית.
בספטמבר 2009 יצא לאקרנים הסרט "ברלין 36" המספר את סיפור חייה של ברגמן. ב-23 בנובמבר אותה שנה שיאה הגרמני בקפיצה לגובה (1.60 מטר) הוכר רשמית והושב לטבלת השיאים הלאומית של גרמניה.
נסיכות נסאו-אוזינגן
נסיכות נסאו-אוזינגן הייתה רוזנות שהוקמה בשנת 1659 בתחומי האימפריה הרומית הקדושה, ובשנת 1688 שודרגה למעמד של נסיכות. בשנת 1806 צורפה הנסיכות ליצירת דוכסות נסאו, שהתקיימה כחלק מהקונפדרציה הגרמנית עד 1866, שאז סופחה לממלכת פרוסיה, בעקבות תבוסת האימפריה האוסטרית ובעלות בריתה (שהדוכסות הייתה חלק מהם) במלחמת אוסטריה–פרוסיה.
היסטוריה
בשנת 1640 מת וילהלם לודוויג, רוזן נסאו-זארבריקן, ובניו ירשו את נחלותיו, ובשנת 1659 הם חילקו את הנחלות; יוהאן לודוויג, רוזן נסאו-אוטוויילר קיבל את רוזנות נסאו-אוטוויילר, גוסטב אדולף, רוזן נסאו-זארבריקן קיבל את רוזנות נסאו-זארבריקן, ואילו ואלראד, רוזן נסאו-אוזינגן קיבל את רוזנות נסאו-אוזינגן.
בשנת 1688 קיבל ואלראד, רוזן נסאו-אוזינגן את התואר "נסיך האימפריה" מלאופולד הראשון, קיסר האימפריה הרומית הקדושה, יחד עם הרוזנים האחרים מבית נסאו. בשנת 1728 איחד קרל, נסיך נסאו-אוזינגן תחתיו את רוזנויות נסאו-אוזינגן ונסאו-זארבריקן, שכבר כללה את נסאו-אוטוויילר ונסאו-אידשטיין, אולם בשנת 1735 הוא מסר לאחיו וילהלם היינריך, נסיך נסאו-זארבריקן את נסיכות נסאו-זארבריקן. בשנת 1783 חתם קרל וילהלם, נסיך נסאו-אוזינגן יחד עם שאר ראשי הענפים השונים של בית נסאו, על אמנה ולפיה במקרה של היכחדות אחד מענפי המשפחה, תעבור הנחלה לענפים האחרים.
לאחר מכן
ב-17 ביולי 1806 הצטרפו נסיכות נסאו-ויילבורג ונסיכות נסאו-אוזינגן לקונפדרציה של הריין, וב-30 באוגוסט 1806 התאחדו הנסיכויות לישות אחת - דוכסות נסאו. בראש הדוכסות הועמד פרידריך אוגוסט, נסיך נסאו-אוזינגן שהיה המבוגר מבין שני השליטים, ומכיוון שלא היו לו בנים נקבע שפרידריך וילהלם, נסיך נסאו-ויילבורג יירש אותו לאחר מותו.
לאחר תבוסת נפוליאון, הוחלט בקונגרס וינה לצרף לדוכסות גם את נסיכות אורנז'-נסאו, ובכך לאחד את כל נחלות בית נסאו תחת שליט יחיד. הדוכסות הצטרפה לקונפדרציה הגרמנית, ובשנת 1816 הועברה בירת הדוכסות לעיר ויסבאדן.
ב-9 בינואר 1816 מת פרידריך וילהלם, נסיך נסאו-ויילבורג מנפילה במדרגות, ובשל כך לאחר מות פרידריך אוגוסט, דוכס נסאו ב-24 במרץ 1816 ירש אותו וילהלם, דוכס נסאו בנו של פרידריך וילהלם. בשנת 1839 מת וילהלם, דוכס נסאו, ובמקומו עלה לשלטון בנו אדולף, דוכס נסאו.
בשנת 1866 הצטרפה הדוכסות לאימפריה האוסטרית במלחמת אוסטריה–פרוסיה, וב-20 ביולי נכבשה ויסבאדן על ידי הכוחות הפרוסים. בשלום פראג שנערך בסוף המלחמה, סופחה הדוכסות לממלכת פרוסיה, ונכללה בפרובינציית הסן-נסאו.
The Very First Night
רקע
אלבום האולפן הרביעי של טיילור סוויפט, Red, יצא לאור ב-22 באוקטובר 2012 על ידי ביג משין רקורדס. האלבום זכה לשבחי המבקרים בשל נכונותה של סוויפט להתרחק מסגנון הקאנטרי האופייני לה ולהתנסות בז'אנרים מוזיקליים חדשים. סוויפט זכתה בפרסים ובמועמדויות רבים עבור האלבום. בטקס פרסי גראמי ה-56, Red היה מועמד לאלבום הקאנטרי הטוב ביותר, המועמדות השלישית ברציפות של סוויפט בקטגוריה זו, ומועמד לאלבום השנה, המועמדות השנייה של סוויפט בקטגוריה זו לאחר שזכתה בה עם אלבומה השני, Fearless (2008).
ב-30 ביוני 2019 נרכשו המאסטרס על ששת אלבומי האולפן הראשונים של סוויפט, על ידי מנהל המוזיקה סקוטר בראון, כחלק מרכישתו של חברת ביג משין רקורדס, חברת התקליטים לשעבר של סוויפט, עד שחתמה על חוזה הקלטות עם ריפבליק רקורדס בשנת 2019. היא גינתה את העסקה. היא אף הצהירה על כוונתה להקליט מחדש את ששת אלבומי האולפן הראשונים שלה, כאמצעי להשיג בעלות על קטלוג המוזיקה שלה.
ב-5 באוגוסט 2021, טיילור סוויפט פרסמה טיזר באורך 30 שניות ברשתות החברתיות ובו אותיות מבולבלות שכאשר פוענחו, חשפו את שמות השירים ומשתפי הפעולה מתשעת השירים שטרם פורסמו ונכללו ב- (2021), הגרסה החוזרת לאלבומה Red מ-2012. אחת מתשע הרצועות הייתה "The Very First Night", שהוכרזה זמן קצר לאחר מכן כשיר ה-29 באלבום. בפלטפורמת הספוטיפיי צבר השיר כ-24 מיליון השמעות.
שגית בלומרוזן-סלע
שגית בלומרוזן-סלע (נולדה ב-1969) היא פסיכולוגית קלינית, מחברת ספרי עיון ומאמרים בתחום הספרות והפסיכולוגיה, בעיקר בתחום האוטיזם (תסמונת אספרגר).
קורות חייה
שגית בלומרוזן-סלע נולדה וגדלה בירושלים. למדה בתיכון ליד האוניברסיטה. היא סיימה תואר ראשון באוניברסיטה העברית בפסיכולוגיה בתוכנית "אמירים", ודוקטורט בספרות כללית והשוואתית. נושא עבודת הדוקטורט שלה, המשלבת ספרות ופסיכולוגיה, הוא: "המעבר מכתיבת שירה לכתיבת פרוזה: היבטים ספרותיים ופסיכולוגיים" (1999).
בלומרוזן-סלע עבדה כמרצה מן החוץ באוניברסיטה העברית, ועסקה בכתיבת ביוגרפיות לניצולי שואה. בהמשך, למדה לתואר שני בפסיכולוגיה קלינית במכללה האקדמית תל אביב יפו. היא עשתה התמחות בפסיכולוגיה קלינית בתב"ן צפון ירושלים ובבית-חולים הרצוג.
בשנת 2014, בעקבות מפגשים עם מטופלת אוטיסטית, בלומרוזן-סלע פרסמה מאמר בשם "בעיית תת-האבחון של תסמונת אספרגר בקרב מבוגרים בכלל ונשים בפרט" באתר "פסיכולוגיה עברית". מאמר זה זכה לצפיות רבות ותרם להעלאת המודעות לנושא תת-האבחון של אוטיזם בתפקוד גבוה בארץ.
בשנת 2017 פרסמה ספר העוסק בהפרעות אישיות בספרות הישראלית בהוצאת רסלינג.
בהמשך כתבה ספרים בנושא האוטיזם בתפקוד גבוה - "הדור האבוד של האספרגר" (רסלינג 2021) ו"האוטיסטים שבינינו" (רסלינג 2023).
היא עובדת כיום כפסיכולוגית קלינית בירושלים.
חיים אישיים
שגית בלומרוזן-סלע נשואה למתמטיקאי פרופ' צליל סלע, ואם לשלושה ילדים. מתגוררת בירושלים.
הערות שוליים
קט:ישראליות שנולדו ב-1969
בית מכתום
שושלת מכתום (בערבית: آل مكتوم; אאל מכתום) היא משפחת המלוכה השולטת באמירות דובאי, ואחת משש המשפחות השולטות באיחוד האמירויות הערביות. המשפחה היא ענף של שבט בני יאס (שושלת שהמשפחה חולקת עם שושלת בית נהיאן של אבו דאבי). משפחת אאל מכתום צמחה במחוז אל-בו פאלאסה (הידוע כיום בשם אל-פאלאסי) של בני יאס, פדרציה שבטית שהייתה הכוח הדומיננטי לאורך רוב מה שכיום הוא איחוד האמירויות.
חברים
בשנת 1833, כ-800 איש משבט בני יאס, בהנהגתו של מכתום בן באטי, השתלטו על אמירות דובאי והקימו את שושלת אאל מכתום בנסיכות. שושלת אאל מכתום שולטת בדובאי מאז 1833.
אמיר דובאי הוא ראש ממשלת איחוד האמירויות הערביות, וסגן נשיא איחוד האמירויות הערביות ושר הביטחון. בני משפחת אאל מכתום הבאים שלטו בדובאי:
ישתבח
ברכת ישתבח (יש אומרים כי נקראת גם ברכת השיר) היא הברכה החותמת את פסוקי דזמרא הנאמרים כחלק מתפילת שחרית. שמה של הברכה, "ישתבח", ניתן לה על שם המילה בה היא מתחילה.
היסטוריה
ברכה זו אינה מוזכרת בחז"ל, ומוזכרת לראשונה בגאונים וככל הנראה היא מתקנות הגאונים. אמנם באחרונים קיימות מספר שיטות מי תיקן ברכה זו, וחלקם טענו שברכה זו קדומה יותר, ביסוס לטענתם נמצא בראשונים המביאים תלמוד ירושלמי האומר ש"כל המספר בין ישתבח ליוצר עבירה היא בידו וחוזר עליה מעורכי המלחמה" (ספר האשכול וספר המנהיג), אמנם בירושלמי שלפנינו אמרה זו איננה קיימת.
ניתן לחלק דעות אלו לשלוש חטיבות עיקריות:
נוסחים
בנוסח עדות המזרח מוסיפים לפני אמירת ישתבח את המילה "ובכן". וכן בנוסח ספרד בשבת ויום טוב כשיטת השערי תשובה, כדי להפסיק בין נשמת כל חי לישתבח.
בשולחן ערוך כתוב שאומרים "מלך מהולל בתשבחות" כמו בברכת ברוך שאמר. אמנם במשנה ברורה הביא שהנוסח "מלך גדול בתשבחות", כך גם הנוסח בסידור רב עמרם גאון, ברש"י ובתוספות. וכך אומרים בנוסח אשכנז. בנוסחים האחרים צרפו את שניהם ל"מלך גדול ומהולל בתשבחות".
יש שטענו לומר "חי העולמים" בצירי ויש שאמרו בפתח, וגם לדעה השנייה אומרים "העולמים" עם ה', על שני עולמות הזה והבא.
בסיום הברכה נוהגים הספרדים להוסיף אמן ומוזכרת דעה זו בגמרא "כל העונה אמן אחר ברכותיו הרי זה משובח" וביארו כמה ראשונים בדברי הגמרא שהכוונה היא אחר סוף סדרת ברכות כגון ברכותיהם של פסוקי דזמרא. וכתבו התוספות שלא נהגו לענות אמן אחר עצמו אלא בברכת בונה ירושלים שבברכת המזון, וזהו מנהג המתפללים בנוסח אשכנז.
מבנה הברכה
בספרות הגאונים נזכר שיש בברכה זו שמונה עשרה לשונות שבח, כנגד שמונה עשרה ברכות התפילה. ישנם אחרונים שמנו בברכה זה יש שלושה עשר לשונות שבח (ולא מנו את "ברכות והודאות"), כנגד שלוש עשרה מידות. האבודרהם מנה חמש עשרה כנגד שירי המעלות, תיבות של ברכת כהנים ולשונות הקדיש.
ברכת ישתבח אינה פותחת בברוך כיוון שסמוכה לחברתה (ברוך שאמר), ששניהם נתקנו על פסוקי דזמרא (למעט לשיטת הסדר היום שישתבח נתקן רק על שירת הים, שבכוחו בקע ים), ולכן פסוקי דזמרא אינם נחשבים הפסק כמו ברכה אחרונה של קריאת שמע והלל שאינה מתחלת בברוך מטעם זה. אמנם ברכת ישתבח אינה כפופה לברכת ברוך שאמר, ואף אם לא אמר ברוך שאמר יכול לומר ישתבח. וגם כשאמר אותה לבד אינו פותח בה בברוך כיוון שלא נתקנה כך.
מנהגים שונים
בעת אמירת ישתבח נוהגים האשכנזים לעמוד, על פי פסק הרמ"א, מפני מעלת ישתבח, מפני שהיא סיום של ברכת ברוך שאמר, או כדי שלא יצטרך להפסיק בין ישתבח לקדיש בשביל לעמוד. אולם לפי השולחן ערוך וכן נוהגים יהדות המזרח רק השליח ציבור מחויב לעמוד בישתבח. בשערי תשובה הביא שיש שנהגו דווקא לשבת בישתבח, על פי הקבלה.
יש הטוענים על פי הקבלה, שצריך לומר את כל שבחי ישתבח בנשימה אחת. אולם ביסוד ושורש העבודה טוען בדעת ספר הזוהר שאין צורך ואף אסור לומר בנשימה אחת כיוון שאת פסוקי דזמרא צריך להגיד בנחת, רק לא להפסיק.
התנגדות למשטר הסובייטי
התנגדות למשטר הסובייטי הייתה התנגדות גלויה לשלטון הקומוניסטי בברית המועצות ובמדינות הגוש הסובייטי. המתנגדים כונו דיסידֶנטים; כינוי זה משמש כיום לתיאור אדם המתנגד בגלוי לשלטון טוטליטרי ומוכן להקריב את נוחותו האישית למען טובת החברה.
האופוזיציה הפוליטית בברית המועצות ובגוש הסובייטי לא פעלה במרחב הציבורי, ולרוב הייתה חסרת השפעה על כלל האוכלוסייה. עיקר פעולתם של מתנגדי המשטר הייתה הפצת מידע, הן בברית המועצות והן מחוצה לה, על הפרת זכויות האדם בידי המשטר.
על פי החוק במדינות הסובייטיות, ביקורת על המשטר נחשבה כעבירה פלילית שעונשה הגליה, אשפוז כפוי בבית חולים לחולי נפש, או מאסר במחנה עבודה (גולאג). התנהגות אנטי-סובייטית גלויה, הפגנה בעד רפורמות ופרסום ספרים שנאסרו נחשבו להפרעות נפשיות.
היסטוריה
בספטמבר 1965 עצר הקג"ב את הסופרים אנדריי סיניאבסקי ויולי דניאל באשמת תעמולה נגד משטר סטלין. המעצר עורר גל של אהדה ציבורית וביטויי תמיכה בזכויות אדם. רוב הדיסידנטים היו אמנים ואנשי רוח, שזכו לשיתוף פעולה מצד מדענים, מתמטיקאים ואקדמאים, שהיו בקשר הדוק עם פעילי זכויות אדם במדינות המערב.
באוגוסט 1969 פנתה קבוצת מתנגדים לוועדת האו"ם לזכויות אדם בבקשת הגנה על זכויות האדם שנשללו מהם על ידי המערכת המשפטית בברית המועצות.
בשנות השבעים נשמעו קולותיהם של המתנגדים לעיתים קרובות בכלי התקשורת במדינות המערב. הסכמי הלסינקי היוו השראה למתנגדי המשטר בברית המועצות, צ'כוסלובקיה, הונגריה ופולין, והם הקימו את קבוצת הלסינקי שארגנה פעולות מחאה גלויות במקומות רבים. מחאה זו דוכאה בידי השלטונות. ארגון אמנסטי אינטרנשיונל וארגוני זכויות אדם נוספים חשפו בשנים 1975–1976 מקרים רבים של אסירים פוליטיים ואסירי מצפון בברית המועצות.
בנאום שנשא ג'ימי קרטר ב-20 בינואר 1977, עם בחירתו לנשיא ארצות הברית, הוא הכריז כי זכויות האדם יהפכו לנושא מרכזי במדיניות החוץ של ארצות הברית. זמן קצר לאחר מכן שלח קרטר מכתב תמיכה באסיר המצפון אנדריי סחרוב. בעקבות המכתב הזהירה ברית המועצות מפני ניסיונות "להתערב בענייניה הפנימיים תחת תירוץ של 'הגנה על זכויות אדם'." תמיכתו של קרטר במתנגדים הסובייטים גרמה לקג"ב להכריז כי המתנגדים תומכים באימפריאליזם אמריקני ושהמחאה היא סיפור כיסוי לרשת ריגול אמריקאית בברית המועצות. מתנגדים רבים נעצרו על ידי הקג"ב ונשפטו, בהם אנדרי אמלריק, ולדימיר בוקובסקי, זוויאד גמסחורדיה, אלכסנדר גינזבורג, פיוטר גריגורנקו ונתן שרנסקי. מתנגדים פוליטיים ואינטלקטואלים רבים היגרו או גורשו מברית המועצות, בהם הסופרים ולנטין טורצ'ין, ולדימיר ווינוביץ' ווסילי אקסיונוב. בספרו של סחרוב "כרוניקה של אירועים עכשוויים" נמנים 424 משפטים פוליטיים, בהם נעצרו הורשעו 753 בני אדם, ואף אחד מהעצורים לא זוכה מהאישומים. בנוסף, 164 אנשים הוכרזו כחולי נפש ואושפזו בכפייה בבתי חולים פסיכיאטריים.
על פי עדויות המתנגדים הסובייטים, לעיתים קרובות הקג"ב נהג להפנות מתנגדים לאבחון פסיכיאטרי ולתייג את המתנגדים כחולי נפש, כדי להימנע מהמבוכה הכרוכה במשפטים פומביים. הדיסידנטים נכלאו בבתי חולים פסיכיאטריים וטופלו בתרופות אנטי-פסיכוטיות. בין המתנגדים שאושפזו במוסדות פסיכיאטריים נמנים ופיוטר גריגורנקו. המתנגד הסובייטי ולדימיר בוקובסקי פרסם באותה תקופה ספר בשם "מחלת נפש חדשה בברית המועצות: האופוזיציה", שתורגם לשפות רבות.
בשנים 1977–1982 ערך הקג”ב מספר מבצעים בהם נעצרו פעילי "קבוצת הלסינקי" במוסקבה, קייב, וילנה, טביליסי וירוואן. הפעילים הואשמו ב"תסיסה ותעמולה אנטי-סובייטית" ובגידה, וקיבלו עונשי מאסר, מחנה עבודה, הגליה פנימית או אשפוז פסיכיאטרי כפוי. חלקם היגרו מברית המועצות, ואחד מהם התאבד.
במזרח גרמניה נקט משטרו של אריך הונקר בשיטות פעולה דומות נגד מתנגדי המשטר. אנשי השטאזי נהגו לכנות את הדיסידנטים "" ונקטו נגדם בשיטת לוחמה פסיכולוגית ייחודית שנקראה "" או "פירוק נפשי". שיטת פעולה זו כללה אמצעים סמויים ששימשו להתעללות רגשית ומניפולציה פסיכולוגית שמטרתן מניעת פעילות פוליטית של מתנגדי המשטר. שיטה זו הייתה לרוב יעילה, והצליחה למנוע את השימוש באלימות פיזית ובעונשי מאסר נגד הדיסידנטים במזרח גרמניה, דבר שהועיל לממשלת הונקר ושיפר את המוניטין הבינלאומי שלה.
זכויות האדם
החל משנות ה-60 של המאה ה-20, בשנים הראשונות של, מיקדו המתנגדים את תשומת ליבם בנושא זכויות האדם, ודנו בסוגיות של חופש הביטוי, חופש המצפון, מסורבי עלייה, ומצבם של אסירים פוליטיים. המתנגדים נקטו בשיטות של התנגדות בלתי אלימה. עיקר פעילותם הייתה תיעוד מקרים של הפרת זכויות אדם ופרסום מכתבי מחאה. רבים מהם נהגו להפיץ מידע באמצעות סאמיזדאט, הפצה והדפסה של ספרות שנאסרה על ידי השלטון באמצעות שכפול ביתי.
הפעילים לרוב פוטרו מעבודתם או סולקו ממוסדות הלימוד, וחלק מהם נעצרו ונגזרו עליהם עונשי מאסר במחנות עבודה או אשפוז כפוי במוסדות פסיכיאטריים.
נושא זכויות האדם היה הגורם המרכזי שליכד קבוצות שונות של מתנגדים, בהן קבוצות ממגוון אזורים בברית המועצות, וכן קבוצות אוכלוסייה שונות, מתלמידי תיכון ועד פרופסורים באוניברסיטאות. פעילי ארגוני זכויות האדם בגוש הסובייטי זכו לפרסום רב במדינות המערב, לצד מסורבי העלייה.
זכות השיבה
בתקופתו של סטלין גורשו מספר קבוצות לאומיות או אתניות, ואלו הקימו תנועות מחאה שדרשו לחזור למולדתם. קבוצות אלה כללו את הטטרים שגורשו מחצי האי קרים, טורקים מסחתים שגורשו מדרום גאורגיה, וגרמנים שהתגוררו לאורך נהר הוולגה, ליד סראטוב, וגורשו לסיביר בגלל החשש משיתוף פעולה עם גרמניה הנאצית במהלך מלחמת העולם השנייה.
תנועת הטטרים של קרים, שגורשו בשנת 1944, פרסמה מכתב בשנת 1957 בו הם דורשים לשוב לחצי האי, בנימוק שהחוקים לפיהם נשפטו בוטלו מאז.
זכות ההגירה
לאחר מלחמת ששת הימים חל שינוי תודעתי גדול בקרב יהדות ברית המועצות, וגברו לימודי העברית והפעילות היהודית המחתרתית. נתן שרנסקי כתב: "המלחמה הותירה רושם אדיר עליי, כפי שעשתה בקרב יהודים סובייטים רבים". באותה תקופה שלח ראש הקג"ב יורי אנדרופוב דיווח מדאיג: "האזרחים היהודים נגועים ברעיונות ציוניים, ומנסים לנצל התכנסויות דתיות בבתי כנסת כדי לעורר רגשות לאומניים. הם מדברים על הצורך בסולידריות יהודית, מבטאים את אהדתם למדינת ישראל, ומנסים לעורר תסיסה בקרב הנוער." בתנועת מסורבי העלייה בלטה נוכחותם של אינטלקטואלים בולטים שהתנגדו למשטר, והם מילאו בה תפקידים מרכזיים.
בנוסף ליהודים, אזרחי ברית המועצות ממוצא גרמני ביקשו להגר למערב גרמניה, וסורבו. גרמנים אלה התגוררו במדינות הבלטיות לפני שסופחו לברית המועצות בשנת 1940. החל משנת 1972 אפשרה ברית המועצות הגירת גרמנים באופן הדרגתי, וכ-70,000 היגרו לגרמניה.
באופן דומה, הארמנים בברית המועצות ביקשו להגר לארמניה, וממשלת ברית המועצות אישרה את הגירתם של כ-15,000 ארמנים.
חופש דת
חופש הדת דוכא בברית המועצות, ומדיכוי זה סבלו בעיקר נוצרים, חברי הכנסייה האורתודוקסית הרוסית, וכן קתולים ומספר קבוצות של פרוטסטנטים. הם ביקשו לקיים טקסים דתיים מבלי שהמדינה תתערב בענייניהם הפנימיים.
תנועות לאומיות
חלק מהמתנגדים למשטר הסובייטי היו פעילים בתנועות לאומיות שביקשו עצמאות מברית המועצות. התנועה הלאומית הבולטת ביותר הייתה תנועת העצמאות האוקראינית, שקמה בשנות השישים. שאיפתה הייתה הקמת מדינה דמוקרטית בעלת שוויון זכויות וסממנים תרבותיים שאינם רוסים. תנועה דומה קמה בליטא, תחת השפעת הכנסייה הקתולית במדינה.
תנועות לאומיות נוספות פעלו בלטביה, אסטוניה, גאורגיה וארמניה.
חופש ספרותי ואמנותי
כבר בשנת 1922 גורשו מרוסיה אנשי רוח, רופאים וסופרים רבים, לפי הנחיית ולדימיר לנין. מבצע הגירוש זכה לכינוי "אוניית הפילוסופים".
בתנועת ההתנגדות למשטר הסובייטי בלטו סופרים ואנשי רוח, שנרדפו בשל דעותיהם או מאמרים וספרים שפרסמו. בין הסופרים הללו נמנו אוסיפ מנדלשטם, בוריס פסטרנק, מיכאיל בולגקוב, יוסף ברודסקי, אלכסנדר סולז'ניצין, וסילי אקסיונוב, אלכסנדר גאליץ', ונדיקט ירופייב, אנדריי סיניאבסקי ווארלאם שאלאמוב.
כתבי עת בארצות הברית ובאירופה נהגו לתרגם ולפרסם את יצירותיהם של סופרים ומשוררים רוסיים שהביעו התנגדות למשטר.
הספר "ארכיפלג גולג" של אלכסנדר סולז'ניצין היה אחד הספרים שנאסר לפרסום, ואי לכך תורגם לשפות רבות וזכה לתפוצה רחבה.
קבוצות אחרות
קבוצות אחרות של מתנגדים למשטר הסובייטי כללו ארגונים סוציאליסטים, ארגוני עובדים שתבעו זכויות עובדים, תנועות למען זכויות האישה, תנועות למען איכות הסביבה וארגונים פציפיסטיים.
ההתנגדות למשטר הסובייטי בתקופת המלחמה הקרה
בשנת 1974 נחקק בארצות הברית תיקון ג'קסון-ואניק, שנועד להפעיל לחץ על ברית המועצות בנושא מסורבי העלייה. שמונה ממדינות ברית ורשה חתמו על הסכמי הלסינקי באוגוסט 1975, שבחלקם כללו סעיפי זכויות אדם נרחבים.
עם כניסתו של ג'ימי קרטר לתפקיד נשיא ארצות הברית בשנת 1976 הוא הכריז כי זכויות האדם יהפכו לנושא מרכזי במדיניות החוץ של ארצות הברית. זמן קצר לאחר מכן שלח קרטר מכתב תמיכה באסיר המצפון אנדריי סחרוב ובאמנת 77 בצ'כוסלובקיה הקומוניסטית, והביע דאגה מאופן הטיפול של ברית המועצות במתנגדי המשטר אלכסנדר גינזבורג ואנדריי סחרוב. בשנת 1977 אירח קרטר בבית הלבן את ולדימיר בוקובסקי, שהיה פעיל בארגוני זכויות האדם בברית המועצות, ואמר כי אין בכוונתו "להיות הססן" בתמיכתו בזכויות האדם.
בשנת 1979 הוקמה "קבוצת הלסינקי" בארצות הברית, במימון קרן פורד. קבוצה זו העניקה תמיכה מוסרית במתנגדים למשטר הסובייטי, ריכזה מידע על דיכוי זכויות האדם בברית המועצות, והפעילה קבוצת אינטרס בנושא זה אצל קובעי המדיניות בארצות הברית.
חייהם של מתנגדי המשטר
אנדריי סחרוב אמר: "כל אדם רוצה לעבוד, להתחתן, להביא ילדים לעולם, להיות מאושר, אבל המתנגדים למשטר צריכים להיות מוכנים לראות את חייהם נהרסים ואת היקרים להם סובלים. כשאני מסתכל על המצב שלי, ועל המצב של משפחתי ושל ארצי, אני מבין שזה מדרון חלקלק."
ליודמילה אלכסייבה, ממייסדות קבוצת הלסינקי במוסקבה, כתבה: "מה יקרה אם האזרחים יפעלו למען זכויות האדם? אם אדם אחד יעשה זאת, הוא יהפוך לקדוש מעונה. אם שני אנשים יעשו זאת, הם יתויגו כאויבים. אבל אם אלפי אנשים יעשו זאת, המדינה תיאלץ לעצור את הדיכוי."
על פי פעיל זכויות האדם הסובייטי ויקטור דוידוף, במשטר טוטליטרי לא קיימים מנגנונים שיכולים לגרום לשינוי התנהגות השלטון מבפנים. כל ניסיון לשינוי מדוכא מיד. המתנגדים למשטר הסובייטי הצליחו במשימתם רק כאשר פנו לארגוני זכויות האדם הבינלאומיים ולממשלות זרות.
ארנבת הקוטב
ארנבת הקוטב (שם מדעי: Lepus arcticus) היא מין של ארנבת, שתפוצתה באזורים קרים. ארנבת הקוטב אוגרת שומן רק בקיץ, ושורדת בתנאי הקור בעזרת שכבה עבה של פרווה. לרוב היא אף חופרת מאורות מתחת לאדמה או מתחת לשלג, שם היא שומרת על חומה וישנה. ארנבת הקוטב נראית כמו ארנב, אך אוזניה קצרות יותר, עמידתה זקופה יותר והיא יכולה לחיות בתנאי קור שלא כמו ארנבים. לעיתים הארנבות נעות בעדר, שיכול למנות כמה עשרות פרטים או יותר, אך לרוב הן חיות בגפן, לעיתים יחד עם שותף אחד או יותר. ארנבת הקוטב יכולה לרוץ במהירות של עד 64 קמ"ש. טורפיה כוללים את הזאב הארקטי, שועל השלג וההרמין.
תפוצה
ארנבת הקוטב נפוצה באזורי הטונדרה של גרינלנד ובחלקיה הצפוניים ביותר של קנדה. באזורי תפוצתה הדרומיים, משנה ארנבת הקוטב את צבע פרוותה, על ידי השרת פרוותה הקודמת והצמחת פרווה חדשה, בצבעים הנעים בין חום לאפור בקיץ ולבן בחורף, בדומה לחיות ארקטיות אחרות כמו ההרמין ושכווי השלג, ובכך היא מסווה את עצמה בסביבתה. אולם, ארנבות הקוטב שחיות בקצב הצפוני של קנדה, שם הקיץ קצר מאוד, נשארות בצבע לבן במשך כל השנה.
מאפיינים
ארנבת הקוטב היא אחת ממיני הארנבאים הגדולים בעולם. אורכו של מין ממוצע נע בין 43 ל-70 ס"מ, לא כולל זנב באורך 4.5 עד 10 ס"מ. משקלה נע לרוב בין 2.5 ל-5.5 ק"ג, אולם פרטים גדולים יכול להגיע עד למשקל של 7 ק"ג.
ארנבת הקוטב ניזונה בעיקר מצמחים עציים אך גם מניצנים, מענבות, מעלים ומעשבים. בראשית הקיץ היא ניזונה מפרחי בקעצור. חוש הריח שלה מפותח ולעיתים היא אף תחפור מתחת לשלג כדי ללקט ענפי ערבה. כאשר היא מחפשת צמחים לאכילה, נוהגת ארנבת הקוטב לחפשם במקום עם מעט שלג, כדי ללקט בקלות יתר ענפים או עלים שנפלו לאדמה או שגדלים על האדמה. כמו ארנבת השלג גם ארנבת זו אינה צמחונית גמורה ואם היא מוצאת היא אוכלת נבלות של חיות קטנות ואף גונבת בשר מפתיונות של ציידים.
נקבות ארנבת הקוטב יכולות להוליד עד שמונה צאצאים בלידה אחת. הצאצאים חיים בסביבתה של האם עד שהם בוגרים דיים כדי לשרוד בכוחות עצמם.
לארנבת תוחלת חיים אופיינית של חמש שנים.
נונאטאקי הארווי
הנונאטאקים ממוקמים 7 קלומטים ממערב להר ריידר, בחלק המזרחי של הרי טולה.
גילוי ומיפוי הנונאטאקים
הנונאטאקים מופו בהתבסס על תצלומי אוויר שצולמו על ידי משלחת החקר האנטארקטית הלאומית של אוסטרליה בשנים 1956 ו-1957.
מקור השם
שמם של הנונאטאקים ניתן להם על ידי ועדת השמות האנטארקטיים של אוסטרליה.
הנונאטאקים נקראים על שמו של ד. ג'יי. הארווי (D.J. Harvey), שהיה מהנדס אלקטרוניקה בתחנת מוסון, בשנת 1961.
ויטוריו סטוררו
ויטוריו סטוררו (באיטלקית: Vittorio Storaro; נולד ב-24 ביוני 1940 ברומא) הוא צלם קולנוע איטלקי.
ביוגרפיה
בגיל 18 נרשם לבית הספר האיטלקי ללימודי צילום והיה לאחד הסטודנטים הצעירים ביותר שהתקבלו לבית הספר אי-פעם. בגיל 20 הועסק כעוזר צלם וקודם לתפקיד צלם בתוך שנה בלבד. סטוררו בילה לאחר מכן מספר שנים בביקור בגלריות ומוזיאונים ברחבי אירופה מתוך רצון ללמוד עבודות שונות של אמנים, מוזיקאים ויוצרים מתחומים שונים. בשנת 1965 חזר לעבודתו כעוזר צלם בסרטו הראשון של ברנרדו ברטולוצ'י "לפני המהפכה". את הקרדיט הראשון שלו כצלם בסרט קיבל כאשר צילם את "Giovinezza, Giovinezza" מ-1968. "אסטרטגיית העכביש" היה הסרט השלישי שצילם והוא הסרט שסימן את תחילת שיתוף הפעולה הפורה עם ברטולוצ'י. סטוררו צילם לברטולוצ'י גם את "הקונפורמיסט", "הטנגו האחרון בפריז", "לה לונה"," שמיים מגינים מעל", "הקיסר האחרון" ו"בודהה הקטן".
את האוסקר השני שלו קיבל על צילום סרטו של וורן בייטי "Reds" מ-1981. סרטו של ברטולוצ'י "הקיסר האחרון" הביא לסטוררו את האוסקר השלישי שלו. סטוררו קיבל גם מועמדות לאוסקר על צילום הסרט "דיק טרייסי" משנת 1990.
סטוררו נחשב לצלם רב-השפעה בקולנוע המודרני, בעיקר בשל השימוש בצבע באורות ובצללים בסרטיו. אסתטיקת הצילום והשימוש שלו בצבעים מושפעים רבות מהפילוסופיה של גתה ובעיקר מספרו "תאוריית הצבעים" אותו פרסם ב-1810. בספרו מתמקד גתה בתופעות פסיכולוגיות המיוחסות לצבעים שונים ובדרך בה הצבע משפיע על התפיסה שלנו של מצבים מסוימים. סטוררו משתמש בצבעוניות בסרטיו כדי להדגיש רגשות שונים ואף הגדיר את "אפוקליפסה עכשיו" כמסע בין צבעים. "כל סרטי הקולנוע הגדולים הם תוצאה של קונפליקט בין אור וחשכה" אומר סטוררו "אין דרך אחת נכונה לבטא את עצמך, יש אינסוף אפשרויות לשימוש באור, צללים וצבע. ההחלטות שתעשה לגבי קומפוזיציה, תנועה ושלל הקומבינציות של השילובים הללו- הם אלה שהופכים את הקולנוע לאמנות" בשנת 2002 הוציא סטוררו לאור סדרת ספרים שבה הוא פורש את משנתו בנושא קולנוע וצבע באופן מוצק.
בשנת 2003 נבחר לאחד מעשרת צלמי הקולנוע המשפיעים בעולם על ידי גילדת צלמי הקולנוע הבינלאומית.
סטוררו מוכר גם בשל הופעתו האופנתית והמהודקת, כאדם ראוותני ומוחצן. קופולה אמר עליו שסטוררו הוא האדם היחיד שיכול ליפול מסולם לתוך בוץ בעודו לובש חליפה לבנה, ולצאת נקי לחלוטין.
יוסף יעבץ
הרב יוסף יעבץ הידוע בכינויו החסיד יעבץ (בסביבות ה'ר' 1440 – ח' באדר רס"ח 1508) היה אחד מגדולי הרבנים בתקופת גירוש ספרד, מחבר הספר "אור החיים" על ענייני האמונה.
שאבי באביקה
שאבי וורן באביקה (בצרפתית: Shavy Warren Babicka; נולד ב-1 ביוני 2000 בליברוויל שבגבון) הוא כדורגלן גבונזי המשחק בעמדת קשר הכנף בקבוצת אריס לימסול מליגת העל הקפריסאית ובנבחרת גבון.
יוסף יעבץ
ביוגרפיה
החסיד יעבץ נולד לאביו ר' חיים בסביבות שנת ה'ר' בעיר ליסבון שבפורטוגל. שם למד אצל כמה מגדולי הרבנים באותה תקופה, רבי יוסף בן אברהם חיון, דון יצחק אברבנאל ועוד.
שאבי באביקה
קריירת מועדונים
באביקה החל את הקריירה המקצוענית שלו בקבוצות מנגה ספורט מליגת העל הגבונזית וקיובו ספורטס מליגת העל הרואנדית.
יוסף יעבץ
ביוגרפיה
כעבור מספר שנים נשא לאישה את אחותו של הרב יצחק עראמה (מחבר הספר עקידת יצחק).
שאבי באביקה
קריירת מועדונים
ב-5 באוגוסט 2021 חתם באביקה באריס לימסול מליגת העל הקפריסאית. בשתי העונות הראשונות שלו במועדון ערך 63 הופעות ליגה, בהן הבקיע 11 שערים.
יוסף יעבץ
ביוגרפיה
לאחר גירוש ספרד בשנת ה'רנ"ב הוא התחיל במסע נדודים עם בנו: תחילה נסע לעיר נאפולי שבאיטליה ומשם, לצפון איטליה, לעיר פירארה. כעבור שנה נסע לעיר מנטובה שם כתב את ספרו "חסדי ה'". במשך נדודיו וגם בהמשך חייו עסק הרבה בסיוע למגורשים מספרד גם מבחינה פיזית אך בעיקר מבחינה נפשית – דרשותיו עסקו באמונה ובהשגחת ה' בעולם, וכך היה מפיח תקווה בלבם של הפליטים.
שאבי באביקה
קריירה בינלאומית
ב-4 ביוני 2022 ערך באביקה את הופעת הבכורה שלו בנבחרת גבון, בניצחון 1-0 על נבחרת הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו במסגרת מוקדמות גביע אפריקה לאומות 2023. במשחק זה הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת.
יוסף יעבץ
ביוגרפיה
בנו הוא רבי יצחק יעבץ.
החסיד יעבץ נפטר בח' באדר ה'רס"ח.
מדברי תורתו
אמרתו המפורסמת היא שבגירוש ספרד עמדו בניסיון דווקא פשוטי העם שהאמינו אמונה פשוטה ואילו החכמים שחקרו באמונה לא עמדו בניסיונות והתנצרו. אמרה זו אומצה על ידי כמה ממנהיגי תנועת החסידות, וחדרה אף למיינסטרים החרדי הליטאי, הרב שך השתמש באמרה זו כהסבר לתמיכתו במפלגות הימין ולא בשמאל.
חיבוריו
ר' יוסף יעבץ, נודע בעיקר בזכות חיבורו אור החיים שנדפס יותר מעשרים פעמים.
בין ספריו האחרים:
קארן אוגנסיאן
קארן אוגנסיאן (ברוסית: Каре́н Оганеся́н, בארמנית: Կարեն Հովհաննիսյան; נולד ב-26 ביוני 1978, גיומרי, ארמניה, ברית המועצות) הוא במאי קולנוע, מפיק ועורך סרטים ארמני-רוסי.
נולד בארמניה ב-26 ביוני 1978. למד קורסים בהנחיית טלוויזיה בירוואן. לאחר מכן נסע למוסקבה ולמד בסדנה של יורי גרימוב באוניברסיטה ההומניטארית הממלכתית הרוסית. לקח חלק ביצירת קליפים וקטעי וידאו.