cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
ג'ימי קינון
חייו
קינון נולד ב-5 באפריל 1911 לג'יימס פטריק קינון ואליזבת קאריק. ב-8 באוגוסט 1923 הוא הגיע עם משפחתו מסקוטלנד לאליס איילנד, ניו יורק. במשך תקופה עבד בתור גנן ונאבק בהתמכרות לסמים, עד שהצליח להחלים באמצעות הימנעות מוחלטת מכל סוגי הסמים בעזרת מכורים אנונימיים ב-2 בפברואר 1950.
קינון ועוד כמה מכורים נקיים שנפגשו באלכוהוליסטים אנונימיים התחילו סדרה של מפגשים עצמאיים למכורים לסמים, מ-17 באוגוסט 1953. המפגש הראשון של "מכורים אנונימיים", כפי שהוא מוכר כיום, התקיים ב-5 באוקטובר 1953 בדרום קליפורניה. כיום, "מכורים אנונימיים" מקיים יותר מ-30,000 מפגשים שבועיים בלמעלה מ-100 מדינות ברחבי העולם. שלא כמו רבים אחרים שניסו ליצור קבוצות לעזרה עצמית עבור מכורים לסמים, "מכורים אנונימיים" התבסס כבר מהתחלה על תוכנית שנים עשר הצעדים ו-12 המסורות של אלכוהוליסטים אנונימיים.
קינון הוא דמות מפתח בהיסטוריה של "מכורים אנונימיים". הוא כתב מספר חלקים בחוברת הלבנה, אשר היוותה את הבסיס לספר "מכורים אנונימיים", שנקרא גם "הטקסט הבסיסי". הוא פורסם בשנת 1983 תחת הכותרת "Narcotics Anonymous" (ISBN 0-912075-02-3). ספר זה מכיל גם את הביוגרפיה האנונימית, שכותרתה "אנחנו כן מחלימים". קינון גם תכנן ועיצב את הלוגו של מכורים אנונימיים וגם שימש מנהל של משרד השירות העולמי מזמן ההקמה ב-1983. הוא מעולם לא הציג את עצמו בתור מייסד "מכורים אנונימיים", אם כי הרשומות מוכיחות בבירור כי הוא מילא את תפקיד המייסד של "מכורים אנונימיים" כפי שהוא קיים כיום.
קינון מת מסרטן ריאות ב-9 ביולי 1985 בקליפורניה. לפני מותו הוא ביקש, שאם תהיה לו אי פעם מצבה, שיהיה רשום בכותרת המצבה: "כל מה שעשינו היה לזרוע זרעים ועבודה והיינו מחושלים לעשות את העבודה הזאת, כך שאנו ואחרים נוכל לחיות בשלום בחופש ובאהבה". הוא היה נקי במשך שלושים וחמש שנים בעת מותו.
יחסי אבחזיה–ונצואלה
יחסי אבחזיה–ונצואלה הם היחסים הדו-צדדיים בין רפובליקת אבחזיה לבין הרפובליקה הבוליברית של ונצואלה. ונצואלה הכירה באבחזיה ובדרום אוסטיה ב-10 בספטמבר 2009, כמעט עשר שנים לאחר שהמדינות הכריזו על עצמאותן מגאורגיה בשנת 1999. ונצואלה היא המדינה השלישית המכירה בעצמאות אבחזיה ודרום אוסטיה, אחרי רוסיה וניקרגואה.
סקירה כללית
נשיא ונצואלה הוגו צ'אווס הודיע, כי ממשלתו תכיר באבחזיה ודרום אוסטיה כשהתקבל בביקורו על ידי נשיא רוסיה, דמיטרי מדבדב במוסקבה. צ'אווס הודיע גם כי ייווצרו יחסים דיפלומטיים רשמיים עם שתי הרפובליקות. מוקדם יותר הוא תמך בהכרה בשתי המדינות על ידי רוסיה, באומרו: "רוסיה הכירה בעצמאות אבחזיה ודרום אוסטיה. אנו תומכים ברוסיה. לרוסיה הזכות להגן על האינטרסים שלה".
לאחר הכרזת ההכרה הגיב נשיא אבחזיה, סרגיי בגאפש: "תמיד הסתכלנו בתקווה על ונצואלה ועל כמה מדינות אחרות באמריקה הלטינית. המשלחת האבחזית נמצאת כעת בקראקס לאחר ביקורה בקובה ובניקרגואה, שם קיבלה קבלת פנים ותמיכה חמה". משרד החוץ הגאורגי גינה את החלטת ממשלת ונצואלה וכינה את הנשיא צ'אווס "דיקטטור", אפילו בהצהרה הרשמית שהתקבלה באותו יום.
לפי הדיווחים, ישיבתן של שתי הממשלות ברמת סגן שרי החוץ בספטמבר 2009 התמקדה בשיתוף פעולה פוליטי וכלכלי. אבחזיה ביקשה מוונצואלה ליצור פלטפורמה לשדלנות להכרה בעצמאותה של אבחזיה באמריקה הלטינית.
בגאפש הודיע גם, כי יגיע עם משלחת בכירים בביקוריו ביולי 2010 בוונצואלה ובניקרגואה. הביקור נועד לקדם הכרה בינלאומית והרחבת היחסים עם מדינות אמריקה הלטינית והקריביים. ראש ממשלת אבחזיה סרגיי שאמבה אמר: "אנו מאמינים כי מדינות מכבדות את סמכותו של צ'אווס כמנהיג אזורי וממלאות את דוגמתו". נשיא אבחזיה, סרגיי בגאפש, הזמין השקעות של חברת הנפט PdVSA ונצולאנית לאבחזיה. יש אנשים שראו צעד זה כניסיון לצמצם את תלותה של אבחזיה ברוסיה.
שגריר ונצואלה באבחזיה הוגו חוזה גארסיה הרננדז הציג את כתב האמנתו בפני נשיא אבחזיה סרגיי בגאפש ב-12 ביולי 2010.
מאז 6 בדצמבר 2010 זאור גווג'אבה הוא השגריר של אבחזיה בוונצואלה.
מזאצ'ו
מזאצ'ו (איטלקית: Masaccio, שמו המקורי Tommaso di Giovanni di Simone Cassai; 21 בדצמבר 1401 – שלהי 1427 או ראשית 1428) היה צייר פלורנטיני חשוב בתקופת הרנסאנס המוקדם, הידוע במיוחד בזכות ציורי הפרסקו שלו בקפלת בראנקאצ'י. אף שתקופת פעולתו הייתה קצרה מאוד, שש שנים, הייתה לציוריו השפעה ניכרת על ציירי הרנסאנס.
ילדותו
מזאצ'ו נולד בקסטל סן ג'ובאני, שהיא היום העיירה סן ג'ובאני ואלדארנו, במחוז ארצו שליד פירנצה. אביו היה נוטריון, אמו בת לפונדקאי ואחיו, ג'ובאני, היה צייר כושל. מזאצ'ו, לפי ביוגרף ציירי הרנסאנס וזארי, זכה בכינויו (שפירושו, תומאסו המגושם) בגלל פיזור הנפש שלו והרישול שבחוסר תשומת לב בהופעתו. לא ידוע בוודאות כיצד או מדוע הפכו מזאצ'ו ואחיו ציירים, אף שאביהם היה נוטריון. האב מת ב-1406, ואמם נישאה מחדש לרוקח, וייתכן כי האחים שאבו עידוד או תמיכה ממשפחת סבם מצד אביהם, שהיה נגר של שידות (באיטלקית, cassoni, ומכאן שם המשפחה Cassai). האב החורג, טאדסקו, מת ב-1417 וייתכן כי האם ושני בניה עקרו אז לפירנצה. פרטים נוספים על ילדותו ונעוריו של מזאצ'ו אינם ידועים, ובמיוחד חסר מידע כלשהו על האמן אצלו למד והכשיר עצמו לציור.
יצירות ראשונות
העובדה הוודאית הראשונה הידועה לנו על מזאצ'ו אחרי תאריך לידתו היא הצטרפותו לאחת משבע גילדות האומנים של פירנצה ב-7 בינואר 1422. מזאצ'ו הצטרף תחת השם ג'ובאני די סימונה (Johannis Simonis), צייר, "תלמידו של האדון ניקולו מפירנצה" (populi S. Nicholae de Florentia). העבודה המוכרת הראשונה שלו היא טריפטיך (ציור מזבח בעל שתי כנפיים) קטן מה-23 באפריל 1422. הטריפטיך צויר בטמפרה על לוח עץ עבור כנסיית סנט פייטרו בקאשה די ראג'לו (כיום בגלריה אופיצי). על לוחו המרכזי מופיעים מריה וישו, מלווים בשני מלאכים, ועל כנפיו מופיעים ארבעה מן השליחים. בפיזיות הבולטת של הדמויות ניכרת השפעתם של ציירים כג'וטו ושל הפסל דונאטלו, והן רחוקות כבר מהמסורת הפלורנטינית הקודמת.
קפלת בראנקאצ'י
היצירה החשובה הבאה של מזאצ'ו הייתה ציור מזבח גדול עבור כנסיית סנטה מריה דל קרמינה בפיזה (1426). הזמנת המזבח על ידי גורם מחוץ לפירנצה מעידה ככל הנראה על־כך שבשלוש שנות פעילותו הראשונות כבר רכש מזאצ'ו לעצמו שם ומעמד מרכזי. ציור המזבח פורק במאה ה-18 ורבים מחלקיו אבדו. מהחלקים שנותרו ניתן להתרשם מתעוזתו הגוברת של מזאצ'ו בעיצוב הקומפוזיציה ותנוחות הדמויות (כמו תנוחתה של מריה מגדלנה למרגלות ישו בלוח הצליבה, כיום ב-Museo di Capodimonte בנאפולי; או ציורה של מריה הקדושה מזווית נמוכה בלוח האלהתה של מריה, כיום בגלריה הלאומית בלונדון), ומיכולתו ההולכת ומתעצמת של מזאצ'ו להשתמש בצבע ובגווני צבע כדי להעניק לדמויות נפח ריאליסטי וליצור תמונה בעלת עומק ותחושה תלת־ממדית, למרות היעדר הפרספקטיבה (כפי שניתן לראות בלוח הערצת האמגושים, כיום ב-Staatliche Museen zu Berlin שבברלין).
זמן לא רב אחרי השלמת עבודת המזבח בפיזה הוזמן מזאצ'ו ליצור סדרה של ציורי קיר בכנסיית סנטה מריה דל קרמינה שבפירנצה. ידוע כי בעבודה על ציורי הקיר היה שותף גם מאזולינו (Masolino da Panicale), צייר ותיק יותר (1383), ששיתף פעולה בעבר עם מזאצ'ו והושפע ממנו, אך לא ידוע מי מן הציורים הוא פרי מכחולו של מי, או האם מזאצ'ו הוזמן לבצע את היצירה אחרי שמאזולינו נטש את המלאכה, או שמא השניים שיתפו פעולה במילוי ההזמנה. ידוע כי מזאצ'ו נטש את העבודה בשלב מסוים, שב אליה ושוב נטש אותה. מאוחר יותר יצר, שינה או השלים פיליפינו ליפי שלושה מציורי הפרסקו.
שני ציורי הקיר המזוהים ביותר עם מז'אצ'ו בקפלה הם "גירוש אדם וחווה מגן עדן" ו"הוויכוח על תשלום המס". פרסקו הגירוש, בו נראים אדם וחווה הבוכים והמיוסרים מגורשים על ידי המלאך מגן עדן, מפגין את קלות מכחולו, יכולת עיצוב הגוף והתנופה הדרמטית המרשימה של מזאצ'ו, המצליח להמחיש את רגע הגירוש ואת חרטתם של אדם וחווה. הרושם שהותירה היצירה הנועזת הועצם מן הסתם נוכח ציור הקיר של "פיתוי אדם וחוה", מעשה ידיו של מאזולינו הנראה, בהשוואה, צפוד וקפוא.
ציור הקיר של "הוויכוח על תשלום המס" (לפי מתי כ"ב; מרקוס י"ב; לוקס כ'). מאייר את ישו בוויכוח למי מגיעים כספי המס. הציור זרוע דמויות המצוירות בביטחון רב, עם נפחיות משכנעת. הציור זונח את המסורת הביזנטית, המציגה את הדמויות בתנוחות סמליות, ומנסה לאייר את הסיפור באופן מציאותי, כהתרחשות דרמטית אליה אנו יכולים להציץ. אלמנט נוסף הבולט בציור קיר זה, כמו גם בציורי קיר אחרים, הוא התחלה של שימוש עקבי יותר בפרספקטיבה בציור, כפי שניכר מדמותו של פטרוס האוסף את הכסף ממעי הדג בחלקו האחורי של הציור.
השילוש הקדוש
השימוש העקבי בעקרונות הפרספקטיביים של פיליפו ברונלסקי בולט גם בציור הקיר החשוב האחרון של מזאצ'ו, "השילוש הקדוש" שבכנסיית סנטה מריה נובלה בפירנצה. תקרת הגומחה הברונלסקית-רומית שבציור היא כנראה הדוגמה הראשונה לשימוש עקבי בציור לפי נקודת מגוז על־פי העקרונות שהתווה ברונלסקי. הציור מציב את דמויותיו (האב, הבן הצלוב, מריה ויוחנן המטביל) במעין חלל אדריכלי דמיוני, כשבחזית התמונה כורעים על ברכיהם שני תורמים, והיווה מודל לציורים רבים מתקופת הרנסאנס, שהציגו אירועים מן הברית החדשה באופן פרספקטיבי ובתוך חללים אדריכליים מדומיינים מסוג זה.
מותו
מזאצ'ו עזב את פירנצה בשנת 1427 או 1428 ונסע לרומא, שם מת בסוף 1428 בנסיבות שלא הובהרו עד תום. משערים כי אחת הסיבות ליציאה לרומא הייתה כדי להצטרף למאזולינו, שעסק שם בציור קיר בבזיליקה די סן קלמנטה, אך לא ידוע אם תרם מזאצ'ו ליצירות כאן.
השפעתו
במובנים רבים היה מזאצ'ו ממשיכו החשוב של ג'וטו, בצרפו להישגיו של קודמו החשוב רבים מפיתוחי הרנסאנס המוקדם: הנפח הפיסולי שהעניק דונאטלו לפסליו, השימוש העקבי בקיארוסקורו (הצללה) כדי ליצור נפח, והשימוש השיטתי יותר בעקרונות הפרספקטיביים שפיתח ברונלסקי. השפעתו של מזאצ'ו נכרה במיוחד אצל הציירים הפלורנטינים החשובים, שנהנו מיתרון של היכולת להתרשם מיצירותיו ישירות ובאופן בלתי אמצעי. וזארי מספר כי רבים מן הציירים נהגו לבחון את יצירותיו ולהתעמק בהן. השפעתו ניכרת ביצירותיהם של פיירו דלה פרנצ'סקה, אנדראה דל קסטניו, פרה אנג'ליקו ופיליפו ליפי, אך לרושם העז והמתמשך ביותר זכתה יצירתו באמצעות השפעתה על סגנונו של מיכלאנג'לו.
ביוגרפיה של מזאצ'ו נכללת בספרו של ג'ורג'ו וזארי חיי הציירים, הפסלים והאדריכלים הדגולים ביותר.
פארק תעשיות משגב
פארק תעשיות משגב, המוכר גם בשם "תְּרַדְּיוֹן", הוא אזור תעשייה השוכן בשטח מועצה אזורית משגב בגליל המערבי, בין היישובים יובלים, רקפת וסכנין.
פעילות
בפארק כ-110 חברות וכ-2,700 מועסקים. מרבית העסקים הם מפעלי תעשייה קלאסית וחברות לשירותים עסקיים. בפארק חברות מובילות מתחומי עיסוק שונים ובהם ביונד ביולוג'יקס, "חממת טרנדליינס", "תדביק", "תפרון", "הלן דורון" ו"באבקום" ומועסקים בו עובדים מהמגזר היהודי והערבי.
שטח הפארק הכולל הוא 884 דונם. מתוכם 420 דונם ברוטו לתעשייה ו-216 דונם של שצ"פ (שטח ציבורי פתוח). שטח כולל של מגרשי התעשייה ששווקו ונבנו עד היום הוא כ-200 דונם, ובתוכם כ-124,000 מ"ר של מבנים. בתחום הפארק ישנן גם חלקות פרטיות, שיעודן חקלאי (כ-60 דונם).
הפארק מנוהל על ידי מנהלה אשר נותנת שירותים לחברות הפועלות בפארק, כמו גם עוסקת בשיווק מגרשים פנויים. לפארק תקנון ייחודי, השם דגש על דרישות מחמירות לאיכות הסביבה. הפארק מטופח מאוד וזכה בחמשת כוכבי היופי של המועצה לישראל יפה.
הפארק קרוי על שמו של חנינא בן תרדיון מעשרת הרוגי מלכות.
יצחק שתיל
ביוגרפיה
שתיל נולד בתל אביב לחוה ומרדכי שתיל. הוא למד בבית ספר יסודי ביל"ו, ובתיכון עירוני ה' (לימודי ערב). היה חבר בתנועת הנוער בית"ר ותנועת החרות. היה חבר ועד בתנועת הנוער העובד הלאומי. בשנים 1957–1958 היה כתב חרות בלוד וכתב לענייני שחמט וספורט. את שרותו בצה"ל עשה בגדוד חיל התותחנים ובחיל האספקה.
לבאר שבע הגיע שתיל בשנת 1962 כעיתונאי בעיתון חרות ובהמשך שימש ככתב הספורט של ידיעות אחרונות. במקביל שימש ככתב קול ישראל בבאר שבע. כאשר אוחדו העיתונים "חרות" ו"הבוקר" שימש כסופרו של עיתון היום, ביטאונה של גח"ל. בשנת 1968 כתב בעיתון דבר.
שתיל היה העיתונאי הבאר שבעי הראשון ששידר כתבות לתוכניות הרדיו והיה מחלוצי תוכנית הספורט שירים ושערים (1965). בשנת 1969 היה הכתב הראשון של הטלוויזיה הישראלית (1969) בבאר שבע ובנגב וסיקר אירועי ספורט רבים, מבאר שבע ומרחבי הארץ לתוכנית "מבט ספורט". בעבודתו רבת השנים כעיתונאי בלט בכתבותיו מבתי המשפט בעיר. הוא היה המראיין הראשון בבאר שבע (1968) שהנחה את תוכנית האירוח והראיונות "על הסכין" בהן הופיעו שרים, חברי כנסת, אישי ציבור וספורט וכן אומנים. בשנת 1970 ייסד את המקומון הראשון בבאר שבע "ידיעות באר שבע".
שתיל יזם בשנת 1967, לאחר מלחמת ששת הימים, את הקמתו של מועדון לפצועי צה"ל שהיו מאושפזים בבית החולים סורוקה בבאר שבע.
בשנת 1971 הוא הקים את מועדון האגרוף של בית"ר באר שבע ברחוב בר גיורא בשכונה ד'. במסגרת זו ארגן את אליפות ישראל לשנת 1972, בהשתתפות מאות מתאבקים מכל רחבי הארץ וכן את אליפות ישראל הפתוחה באגרוף, בשנת 1973.
במשך שנים סיקר שתיל אירועי ספורט בינלאומיים בישראל ובשאר העולם, החל באליפות העולם בכדורגל, גביע אירופה בכדורגל, גביע אירופה בכדורסל, "גביע דייוויס" בטניס, אליפות העולם בכדוריד ועוד.
בשנים 1991–2014 ערך וכתב 19 ספרים, שרובם עוסקים באופיה הייחודי וההיסטורי של באר שבע ואנשיה, דמויותיהם של נשים וגברים בחלק מתחומי החיים.
כחבר בוועדת השמות של עיריית באר שבע בשיתוף ראש עיריית באר שבע יעקב טרנר ושגריר טורקיה בישראל נמיק תאן, הוביל לקריאת הרחבה שליד תחנת הרכבת הטורקית על שמו של מוסטפא כמאל אטאטורק.
בשנת 2003 הוענק לשתיל אות יקיר התקשורת מטעם עיריית באר שבע ותא עיתונאי הנגב ובשנת 2009 עוטר באות יקיר באר שבע. היה חבר הנהלת מוזיאון "סטרומה" וחבר בהנהלה הציבורית של תיאטרון באר שבע.
נפטר ב-26 במרץ 2019 ונטמן בבית העלמין החדש בבאר שבע. הותיר אחריו את רעייתו, יהודית.
קפוצ'ין כהה
קפוצ'ין כהה (שם מדעי: Sapajus) הוא סוג של קופים ממשפחת הצבוסיים החיים ביערות אמריקה המרכזית ואמריקה הדרומית. סוג זה התפצל מהסוג קפוצ'ין (Cebus).
מאפיינים
קופים אלה מזכירים את הקפוצ'ינים ודומים להם אך ראשם וגופם כהים יותר והראש גדול יותר. אלו קופים נבונים הניזונים ממגוון מאכלים איתם הם מתמודדים באמצעות שכלם, ידיהם החזקות ולעיתים אפילו עם כלים שהם ממציאים, כמו אבנים המפצחות אגוזים.
אלו קופים החיים ביער בקבוצות קטנות.
מינים רבים בסוג נמצאים בסכנת הכחדה.
דיסקוגרפיה של ליידי גאגא
הדיסקוגרפיה של הזמרת האמריקאית ליידי גאגא כוללת חמישה אלבומי אולפן, שלושה אלבומי אוסף, ארבעה מיני-אלבומים, שלושה אלבומי וידאו, פסקול, שלושים סינגלים, תשעה סינגלים שיווקיים ועשרים וארבע וידאו קליפים. בהקשבה ל-RIAA נכון לאפריל 2017 גאגא היא האמן החמישי הנמכר ביותר בארצות הברית עם יותר מ-60 מיליון הורדות דיגיטליות והזרמות. מספר המכירות של אלבומיה עומד כיום על כ-30 מיליון עותקים ויותר מ-150 מיליון עותקי שירים ברחבי העולם. אלבומה הראשון The Fame, שהגיע למקום הראשון במעל ל-12 מצעדים ביציאתו, לתואר פלטינה מרובעת בארצות הברית ולמקום השני במקום במצעד ועד היום מכר כ-15 מיליון עותקים. מין האלבום יצאו הסינגלים Poker Face ו-Just Dance שהפכו להצלחה עולמית והגיעו למקום הראשון באוסטרליה, קנדה, בריטניה, וארצות הברית, מן האלבום יצאו עוד 3 סינגלים, "LoveGame", "" ו-"Paparazzi". שנחלו הצלחה ונכנסו ל-10 המובילים במדינות רבות ולמקום הראשון בגרמניה יוון ומצעדי המועדונים בבילבורד.
למען קידום מכירותיו של "The Fame" הוציאה מיני-אלבום שנה לאחר מכן בשם "The Fame Monster", שהשפיע על קידומו באופן משמעותי ונכנס לפסגה ב-5 מצעדים (בחיבור עם The Fame) ולבדו למקום הראשון באוסטרליה, בלגיה, קרואטיה, ניו זילנד, פולין, פינלנד, ולמצעד האלבומים האלקטרונים של בילבורד. במכירות הגיע לכ-8.2 מיליון עותקים בעולם. מספר עותקים עצום בהשוואה למיני-אלבום. לפני יציאתו של The Fame Monster, גאגא הוציאה לאור שני מיני-אלבומים נוספים בשם, The Cherrytree Sessions, שמכיל רק 3 שירים ובארצות הברית מכר מעל 9,000 עותקים לשנת 2010 ונכנס למיקום ה-32 במקסיקו, ואלבום נוסף בשם "Hitmixes" שמכיל להיטים שלה וגרסאות רמיקס לחלקם. אך ייצא למכירה בקנדה בלבד ונכנס למקום ה-8 במצעד הרשמי. מ-The Fame Monster, יצא הסינגל "Bad Romance" שהיה לסינגל המצליח ביותר של גאגא בכך שכבש מעל 26 מצעדים, מכר 13 מיליון עותקים בעולם, והפך לשיר השני של גאגא לאחר "Poker Face" שהגיע לתואר יהלום בארצות הברית לאחר שמכר כ-10 מיליון עותקים. לאחר מכן יצאו הסינגלים: "Telephone" ו-"Alejandro", שזכו להצלחה בינלאומית והגיעו לפסגת המצעדים של בלגיה, ישראל, ספרד, יוון, ומכרו מעל 2 מיליון עותקים בארצות הברית.
בשנת 2010 הוציאה את אלבום הרמיקסים הראשון שלה, The Remix, שהגיע למקום הראשון ברוסיה, יוון, ומצעד הדאנס של הבילבורד. הוא נחשב לאחד מתוך "אלבומי הרמיקסים הנמכרים בהיסטוריה", לאחר שהוא מכר מעל 800,000 עותקים בעולם וקיבל תואר זהב בבריטניה, בלגיה, רוסיה, ופלטינה ביפן וברזיל. בארצות הברית לא הגיע לתואר זהב אך מכר כ-314,000 עותקים. שנה לאחר מכן יצא אלבום האולפן השלישי שלה, Born This Way. האלבום הגיע לראש המצעדים ב-26 מדינות ביניהם מצעד הבילבורד 200 ובכך הפכה לאלבומה הראשון שהגיע לפסגת המצעד של ארצות הברית, מכר כ-7 מיליון עותקים בעולם, והגיע לתואר פלטינה כפולה, משולשת, ומרובעת במדינות רבות. מין האלבום יצאו כחמישה סינגלים שהמצליח מתוכם הוא "Born This Way" שנושא את שמו של האלבום. ביציאתו הגיע למקום הראשון במעל 26 מצעדים בעולם ובמכירות למעמד פלטינה מרובעת בארצות הברית עם כ-4.1 מיליון עותקים שמכר וברחבי העולם מעל 8.2 מיליון והוא נכלל ברשימת "הסינגלים הנמכרים בכול הזמנים". הסינגלים הבאים מהאלבום: "Judas", "", "" ו-"Marry the Night", זכו להצלחה עולמית גם כן, והגיעו לפסגת מצעד שירי הדאנס קלאב ולתואר זהב, פלטינה כפולה ומשולשת עם כ-3 מיליון עותקים. בחודש נובמבר 2011 הוציאה לאלבום אלבום רמיקסים בשם, Born This Way: The Remix שיצא למכירה ביפן בלבד והגיע לתואר זהב לאחר שמכר כ-100,000 עותקים במדינה. באותו היום הוציאה מארז שכולל את Born This Way, את אלבום הרמיקסים, ואת ה-DVD מסיבוב ההופעות "The Monster Ball Tour". ארבעה ימים לאחר צאת המארז הוציאה מיני-אלבום בשם, A Very Gaga Holiday שכולל שירים שהופיעה עימם בספיישל מיוחד לחג המולד. האלבום הגיע למקום ה-52 במצעד הבילבורד 200 ומכר מעל 40,000 עותקים בארצות הברית.
בשנת 2013 הוציאה את אלבום האולפן השלישי שלה, Artpop. האלבום הפך לשני של גאגא במקום הראשון במצעד הבילבורד 200 בנוסף לכך שהגיע לפסגות המצעדים במדינות, אוסטריה, יפן, בריטניה, מקסיקו, קרואטיה ועוד. בארצות הברית מכר מעל 750,000 עותקים והגיע לתואר פלטינה ובמקסיקו, צרפת, קנדה, וברזיל לתואר פלטינה. נכון לחודש יוני 2014 האלבום מכר מעל 2.5 מיליון עותקים בעולם. מהאלבום יצא הסינגל המוביל, "Applause" שמכר כ-5 מיליון עותקים בעולם והגיע למקום הראשון בשבעה מצעדים ומקום הרביעי בבילבורד הוט 100. בארצות הברית הגיע לתואר פלטינה משולשת. מהאלבום יצאו הסינגלים הבאים, "Do What U Want" ו-"G.U.Y.". שנה לאחר צאת האלבום הוציאה אלבום משותף עם הזמר טוני בנט, Cheek to Cheek. בעולם מכר כ-1 מיליון עותקים והגיע לתואר פלטינה בברזיל וקנדה ולזהב בארצות הברית בנוסף לכך שהיה אלבומה השלישי במקום הראשון במצעד הבילבורד 200. ב-2016 יצא אלבום האולפן החמישי שלה, Joanne. בארצות הברית מכר מעל 515,00 עותקים ו-1.4 מיליון בעולם. במצעדים היה מקום ראשון בארגנטינה, מקסיקו, קוריאה הדרומית, ברזיל, מצעד הבילבורד 200 ועוד. מהאלבום יצאו הסינגלים, "Perfect Illusion"' ו-"Milion Reasons" שזכו להצלחה. את האלבום חתמה גאגא עם הסינגל "Joanne", שתפקד גם כשיר הנושא שלו.
המשאיות
המשאיות הם להקת רוק ישראלית שפעלה בשנים 1992–1993. נחשבת כ"להקת בת" של משינה.
פעילות
בראשית דרכם עבדו חברי הלהקה בחברת ההגברה "בטי בם". בראשית שנות ה-90 עבדו עם משינה והתחבבו על הלהקה הוותיקה. אלדד תמיר, אחד מאנשי סאונד, שאב את השראתו מלהקת האם והקים הרכב עם חבריו לעבודה, עמי שלו ודייוויד זומרפלד. שלומי ברכה, גיטריסט משינה, העניק להם את שירם הראשון "ארגז" כאשר תמיר צירף כבסיסטית חברה נוספת לעבודה, שרה דוידסון (שהייתה בשנות השמונים חברה בלהקת הטראנס-פאנק "Free Style"). שמה של הלהקה הטרייה גם הוא תוצרת משינה: משינה הציעו ללהקה שתי אופציות לשם: "מפלצות התהילה" ו"המשאיות". תמיר וחבריו בחרו בשם המשאיות (ומשינה לקחה את מפלצות התהילה כשם אלבום האולפן החמישי שלה).
במאי 1992 הסתיימה הפקת האלבום המשאיות שהופק על ידי איתן גדרון ויצא בחברת "הליקון".
שירי האלבום הושמעו מעט ברדיו והלהקה אף חיממה את משינה בסיבוב ההופעות של "מפלצות התהילה" אך לא החזיקה מעמד ימים רבים והתפרקה.
שלושת החזירונים
שלושת החזירונים (ידוע גם בשמות שלושת החזירים הקטנים ושלושת החזרזירים) היא מעשייה אודות שלושה חזירונים הבונים שלושה בתים מחומרים שונים. הזאב הרע נושף על שני הבתים הראשונים, העשויים מקש ומזרדים בהתאמה, והורס אותם, אך אינו מצליח למוטט את הבית של החזיר השלישי, העשוי מלבנים.
גרסאות מודפסות של המעשייה קיימות כבר משנות ה-40 של המאה ה-19, אך מקובל לחשוב שהוא קדום בהרבה. הגרסה הראשונה ביותר מתרחשת בדארטמור על שלושה פיקסים ושועל לפני שהגרסה הידועה ביותר למעשייה הופיעה ב"אגדות אנגליות" מאת ג'וזף ג'ייקובס בשנת 1890, כשג'ייקובס מציין את החוקר ג'יימס הליוול-פיליפס כמקור.
המשאיות
לאחר הפירוק
קצת אחרי הפירוק הקים שלו את להקת סאבווי סאקרס, תמיר המשיך לעבוד מאחורי הקלעים וגם לעשות מוזיקה בהרכבים נוספים, שהבולט בהם הוא כאמל ג'אמל. שרה דוידסון הצטרפה ב-1996 ללהקת ז'ק מיראז' (שנקראה על שם המרפדיה לכלי רכב בתל אביב), שם ניגנה בתופים.
שלושת החזירונים
הביטויים שבסיפור, כמו גם מוסר ההשכל שלו, הוטמעו בתרבות המערב. הוא הופץ בספרונים מאוירים רבים ואף הוצג בפרקי סדרות טלוויזיה לילדים. גרסאות רבות של המעשייה שוחזרו ושונו במהלך השנים, ולפעמים אף הופכות את הזאב לדמות חביבה. הוא סווג כ־B124 בסיווג ארנה-תומפסון.
הגרסה המקורית
הסיפור נכלל בספר "The Nursery Rhymes of England" (לונדון וניו יורק, 1886 בערך), מאת ג'יימס הליוול-פיליפס. הסיפור, בצורתו הידועה ביותר, הופיע ככל הנראה ב"אגדות אנגליות" מאת ג'וזף ג'ייקובס, שפורסם לראשונה ב-19 ביוני 1890, ונותן קרדיט להליוול-פיליפס כמקור. הגרסה המוקדמת ביותר שפורסמה של הסיפור היא מדארטמור, דבון, אנגליה בשנת 1853, ויש בה שלושה פיקסים קטנים ושועל במקום שלושת החזירים והזאב. הסיפור מתחיל בכך ששלושת החזירונים נשלחים לעולם הגדול על ידי אימם בכדי ללמוד לדאוג לעצמם. החזירון הראשון בונה בית מקש, אבל זאב נושף על הבית, הורס אותו וטורף את החזירון. החזירון השני בונה בית מעץ, שגם אותו הזאב ממוטט וגם החזירון השני נטרף. כל חילופי הדברים בין הזאב לחזירים כוללים ביטויים, כלומר:
"חזיר קטן, חזיר קטן, תן לי להיכנס" (Little pig, little pig, let me come in).
מונדיאל 2010
מונדיאל 2010 נערך בדרום אפריקה. המונדיאל החל ב-11 ביוני 2010 והסתיים ב-11 ביולי. מונדיאל זה הוא סיום של משחקי מוקדמות שהחלו באוגוסט 2007, שבהם שיחקו 204 נבחרות לאומיות מתוך 208 הנבחרות החברות בפיפ"א. כתוצאה מכך השתווה המונדיאל לאולימפיאדת בייג'ינג ב-2008 מבחינת מספר המדינות המשתתפות.
מונדיאל זה היה הראשון והיחיד עד כה שנערך ביבשת אפריקה, לאחר שדרום אפריקה גברה על מרוקו ועל מצרים בהתמודדות על אירוח הטורניר. החלטה זו של פיפ"א הותירה את קונפדרציית הכדורגל של אוקיאניה כקונפדרציית הכדורגל היחידה שלא אירחה את המונדיאל. הייתה האלופה המכהנת, לאחר שזכתה במונדיאל 2006 שנערך בגרמניה. הגרלת משחקי המונדיאל נערכה ב-4 בדצמבר 2009 בקייפטאון.
שלושת החזירונים
הגרסה המקורית
"אז אני אנשוף ואנשוף, ואמוטט את ביתך ארצה" (Then I'll huff, and I'll puff, and I'll blow your house in).
מונדיאל 2010
במשחק הגמר גברה על  בתוצאה 1 - 0 משער של אנדרס אינייסטה בדקה ה-116, וזכתה במונדיאל בפעם הראשונה בתולדותיה.
שלושת החזירונים
הגרסה המקורית
החזירון השלישי בונה בית מלבנים, אשר הזאב אינו מצליח להרוס. לאחר מכן הוא מנסה להערים את החזיר בכדי שייצא מהבית על ידי בקשה לפגוש אותו בכמה מקומות בזמנים ספציפיים, אבל החזיר מתחכם אותו בכך שהוא מגיע למקומות האלה מוקדם יותר מהזאב. לבסוף, הזאב הזועם מחליט לרדת דרך הארובה, והחזירון אשר בבעלותו בית הלבנים מדליק אש מתחת לסיר מים המונח על האח. הזאב נופל פנימה ומתבשל אנושות, וכך החזירון נוקם את מותם של אחיו.
מונדיאל 2010
בחירת המדינה המארחת
אפריקה נבחרה כמארחת של המונדיאל כחלק מהמדיניות של פיפ"א לתת את זכות האירוח לקונפדרציות הכדורגל השונות, שאותה ביטלה באוקטובר 2007. חמש מדינות הגישו הצעות לאירוח המונדיאל: מצרים, לוב ותוניסיה (אירוח משותף), מרוקו ודרום אפריקה. תוניסיה משכה את הצעתה לאחר החלטתה של הוועדה המבצעת של פיפ"א לא לאפשר יותר אירוח משותף. הוועדה החליטה גם לא לדון בהצעתה של לוב, מאחר שהיא לא עמדה יותר ברשימת הקריטריונים שהותוו, ובין השאר כי הודיעה שלא תתיר לנבחרת ישראל להיכנס לשטחה אם זו תעפיל למונדיאל. דרום אפריקה, שכשלה בהתמודדות על אירוח מונדיאל 2006 בנסיבות שנויות במחלוקת, זכתה באירוח מונדיאל 2010 עם 14 קולות (מרוקו קיבלה 10 קולות ומצרים אפס קולות), ולפיכך העפילה נבחרת דרום אפריקה באופן אוטומטי לטורניר כמארחת.
שלושת החזירונים
גרסאות נוספות
בחלק מהגרסאות, החזיר הראשון והשני אינם נאכלים על ידי הזאב לאחר שהוא הורס את בתיהם, אלא בורחים לבית של החזיר השלישי. רוב הגרסאות משמיטות כל ניסיונות של הזאב לפגוש את החזיר השלישי מחוץ לביתו לאחר הניסיון הכושל שלו למוטט את בית הלבנים. לאחר שהזאב יורד מהארובה או שהוא מת כמו במקור או בורח ולא חוזר לעולם לאכול את שלושת החזירונים או, בגרסאות מסוימות, הזאב מתעלף לאחר ניסיונות הנשיפה שלו על ביתו של החזיר השלישי ובכך כל השלושה שורדים בכל מקרה.
מונדיאל 2010
בחירת המדינה המארחת
על פי הנהוג במונדיאלים האחרונים, אירחה דרום אפריקה את גביע הקונפדרציות בשנת 2009, שבו נטלו חלק שש הנבחרות שזכו באליפות הקונפדרציה היבשתית שלהן, נבחרת דרום אפריקה המארחת ונבחרת איטליה שזכתה במונדיאל 2006 אך לא ביורו 2008. בטורניר זכתה נבחרת ברזיל, שגברה 3 - 2 על נבחרת ארצות הברית במשחק הגמר.
שלושת החזירונים
גרסאות נוספות
הסיפור משתמש בכלל השלושה בכתיבה, המתבטא במקרה זה כ-"contrasting three" (שלישי מנוגד), שכן בית הלבנים של החזיר השלישי מתגלה כהיחיד שמצליח לעמוד בפני הזאב.
מונדיאל 2010
מוקדמות
נבחרת דרום אפריקה העפילה אוטומטית לטורניר מתוקף היותה המארחת. עם זאת, היא כן השתתפה במוקדמות המונדיאל באפריקה, ששימשו גם כטורניר המוקדמות של גביע אפריקה לאומות 2010, ובכך הייתה למארחת הראשונה מאז מונדיאל 1934 שהשתתפה בטורניר מקדים. בדומה למונדיאל 2006, האלופה המכהנת לא קיבלה מקום אוטומטי, ונבחרת איטליה נאלצה להשתתף במוקדמות. הגרלת המוקדמות לקראת המונדיאל נערכה בדרבן שבדרום אפריקה ב-25 בנובמבר 2007. במוקדמות המונדיאל התחרו 206 נבחרות לאומיות, מספר שיא, על 31 הכרטיסים הנותרים. המשחקים נערכו לפי הקונפדרציות השונות, שכל אחת מהן קיבלה מספר שונה של מקומות בהתאם לרמת הנבחרות בתחומה. הנבחרות שסיימו במקום החמישי בדרום אמריקה ובמקום הרביעי בצפון ומרכז אמריקה והקאריביים התמודדו על כרטיס נוסף. מנצחת הבית של אוקיאניה התמודדה בפלייאוף מול הנבחרת שסיימה במקום החמישי בבית המוקדמות של אסיה. החלוקה הסופית מפורטת בטבלה הבאה:
בנובמבר 2009 נערכו משחקי ההעפלה המכריעים בין צרפת ו, ו,  ואלג'יריה, שהיו שנויים במחלוקת. במחצית השנייה של ההארכה במשחק הפלייאוף בין צרפת לאירלנד נגע תיירי הנרי מצרפת בכדור המשחק בידו מבלי שהשופט שם לב לכך, והצליח בסופו של דבר להביא להבקעת שער הניצחון ולהעפלת נבחרתו על חשבון אירלנד. תקרית זו גרמה לוויכוח ציבורי נרחב בסוגיה כיצד אמורים לשפוט משחקים ברמות אלה. פיפ"א דחתה את בקשתה של התאחדות הכדורגל של אירלנד לערוך משחק חוזר, ומאוחר יותר דווח כי אירלנד ויתרה על בקשתה להיכלל במונדיאל כנבחרת ה-33. קוסטה ריקה התלוננה ששער הניצחון נגדה הובקע מעמדת נבדל, והמשחק בין מצרים לאלג'יריה נערך בצל מהומות אלימות של אוהדי שתי הנבחרות.
אצטדיונים
עשרה אצטדיונים, בתשע ערים שונות, נבחרו לארח את משחקי גביע העולם. חמישה מתוכם, בבלומפונטיין, בפרטוריה, בפולוקוואנה ושניים ביוהנסבורג, הם אצטדיונים ותיקים ששופצו ושודרגו רבות לקראת המשחקים. חמישה אחרים, בקייפטאון, בדרבן, בפורט אליזבת, בנלספרייט וברסטנבורג, הם אצטדיונים חדשים שנבנו במיוחד לקראת המונדיאל בדרום אפריקה. אצטדיונים אלו ארחו בסך הכל 64 משחקים במסגרת טורניר המונדיאל. שני חצאי הגמר נערכו באצטדיונים של קייפטאון ודרבן ומשחק הגמר נערך באצטדיון סוקר סיטי ביוהנסבורג.
מבנה טורניר הגמר
מבנה משחקי הגמר של מונדיאל 2010 זהה לזה של המונדיאל הקודם. התחרות מחולקת לשני שלבים: שלב הבתים ושלב הנוק אאוט.
בשלב הבתים משובצות הנבחרות לשמונה בתים בני ארבע נבחרות, וכל נבחרת עורכת משחק אחד נגד שלוש יריבותיה לבית. חלוקת הנקודות היא כמו במשחק כדורגל רגיל, כלומר 3 לניצחון, 1 לתיקו ו-0 להפסד. בשלב זה תשחק כל נבחרת נגד שלוש הנבחרות האחרות בבית, ועל פי הדירוג ייקבעו 16 הנבחרות אשר ימשיכו לשלב שמינית הגמר ושיבוץ המשחקים בשלבים הבאים. הראשונה והשנייה בכל בית יעלו לשמינית גמר, בעוד שהשלישית והרביעית יסיימו את חלקן בטורניר.
במקרה של שוויון במספר הנקודות בין כמה נבחרות, דירוגן ייקבע לפי הקריטריונים הבאים, לפי הסדר:
לשלב הנוק אאוט מבנה שונה. בשלב שמינית הגמר משחקת הנבחרת אשר סיימה במקום ראשון בבית א' נגד זאת אשר סיימה במקום שני בבית ב', וההפך (שנייה בבית א' נגד ראשונה בבית ב'), ובאופן דומה עבור הבתים האחרים. הנבחרת המפסידה במשחק מודחת מהמשך הטורניר, והמנצחת מעפילה לרבע הגמר. במקרה ומתרחש תיקו ניתנת הארכה בת 30 דקות, ואם גם בסופה התוצאה עדיין תיקו המשחק מוכרע באמצעות דו-קרב פנדלים. מנצחת המשחק הראשון של שמינית הגמר מתמודדת מול מנצחת המשחק השני, וכן הלאה לשאר המשחקים. ארבע המנצחות בשלב זה מעפילות לשלב חצי הגמר באופן דומה. הנבחרות שהפסידו בחצי הגמר מתמודדות במשחק נוסף על המקום השלישי, והמנצחות מעפילות למשחק הגמר שבסיומו נקבעות האלופה וסגניתה.
הגרלת הבתים
הוועדה המארגנת של פיפ"א אישרה את הליכי הגרלת בתי המונדיאל ב-2 בדצמבר 2009. קביעת ראשי הבתים התבססה על הדירוג העולמי של פיפ"א לשנת 2009, כשאחת מתוכן היא נבחרת דרום אפריקה מתוקף היותה המארחת. הוועדה אישרה גם את הרכב קבוצות ההגרלה האחרות. קבוצה 2 הורכבה מנבחרות מאסיה, אוקיאניה וצפון ומרכז אמריקה והאיים הקאריביים. קבוצה 3 הורכבה מנבחרות מאפריקה ומדרום אמריקה. בקבוצה 4 נכללו הנבחרות מאירופה שלא היו בין שבע הנבחרות הבכירות במונדיאל מבחינת דירוגן לפי פיפ"א.
דרום אפריקה שובצה באופן אוטומטי לראשות בית א'; שאר שבע הבכירות הוגרלו לבתים ב' - ח', אך תמיד במקום הראשון של הבית שלהן. הבתים הוגרלו לפי סדר הא'-ב', והדירוג הפנימי בתוך הבית נקבע עבור קבוצות 2 - 4. בהגרלה היו גם שיקולים גאוגרפיים, דהיינו ששתי נבחרות מאותה קונפדרציה לא יהיו באותו בית, למעט הנבחרות האירופיות, שבמקרה שלהן יהיו עד שתי נבחרות בכל בית. משמעות הדבר היא, לדוגמה, שדרום אפריקה לא יכלה להיות מוגרלת מול נבחרות אפריקאיות מקבוצה 3, ו ו לא היו יכולות להיות מוגרלות מול שלוש הנבחרות האחרות מדרום אמריקה.
ההגרלה נערכה בקייפטאון שבדרום אפריקה ב-4 בדצמבר 2009, במרכז הכנסים הבינלאומי של העיר. מנחת הטקס הייתה השחקנית הדרום אפריקנית שרליז ת'רון, ביחד עם סגן מזכ"ל פיפ"א ז'רום ואלק.
בית א'
, סגנית אלופת העולם במונדיאל 2006, הודחה כבר בשלב הבתים, לאחר שסיימה במקום האחרון בבית עם שער זכות אחד ונקודה אחת. נבחרת סיימה במקום השלישי, והייתה למארחת הראשונה בהיסטוריה שלא העפילה משלב הבתים. סיימה במקום הראשון בבית מבלי שספגה ולו שער אחד, ואליה הצטרפה נבחרת.
בית ב'
נבחרת סיימה עם מאזן מושלם של שלושה ניצחונות, והעפילה לשמינית הגמר מהמקום הראשון בבית. לשלוש הנבחרות האחרות בבית נותר סיכוי לעלות לשלב הבא בטרם מחזור המשחקים האחרון, וניצחון של ארגנטינה על במקביל לתיקו בין  ל הביאו לעלייתה של קוריאה הדרומית מהמקום השני בבית.
בית ג'
נבחרת סיימה בתיקו את שני משחקיה הראשונים בבית, מול  ו, והייתה על סף הדחה מהטורניר במשחק השלישי, אך ניצחון על  הבטיח את עלייתה לשמינית הגמר. במשחק המקביל התמודדו נבחרות ו, כאשר תוצאת תיקו הייתה מביאה לעלייתן של נבחרות אנגליה וסלובניה לשלב הבא. שחקן ארצות הברית לנדון דונובן כבש בתוספת הזמן את שער הניצחון לזכות נבחרתו, והביא לעלייתה לשלב הבא. ארצות הברית סיימה את הבית במקום הראשון, עם מספר נקודות והפרש שערים זהה לאלו של אנגליה, אך עם שני שערי זכות יותר. במשחק בין ארצות הברית לסלובניה שער חוקי בהחלט של פרדי אדו מארצות הברית נפסל בטענת עבירה, דבר שגזל ניצחון מהאמריקאים, שסיימו את המשחק בתיקו 2-2, לאחר שהיו בפיגור של 0–2.
בית ד'
לאחר שני המשחקים הראשונים בבית נותר לארבע הנבחרות סיכוי ממשי להעפיל לשלב הבא. ניצחון של על  במשחק האחרון הביא לעלייתה לשמינית הגמר מהמקום הראשון בבית. במצב זה הייתה זקוקה לתוצאת תיקו בלבד במשחק שקיימה במקביל מול, אך אוסטרליה ניצחה 2–1. בסופו של דבר סיימה גאנה במקום השני בבית, במספר נקודות זהה לזה של אוסטרליה, אך עם הפרש שערים עודף שנגרם בעקבות תבוסתה של אוסטרליה 4–0 לגרמניה.
בית ה'
נבחרת, שסיימה את משחקי המוקדמות של הטורניר עם מאזן מושלם של שמונה ניצחונות משמונה משחקים, שמרה על המאזן המושלם גם בטורניר עצמו, וניצחה את שלושת משחקיה בשלב הבתים. להולנד הצטרפה, שסיימה במקום השני בבית.
בית ו'
אלופת העולם היוצאת, נבחרת, רשמה את אחת ההופעות החלשות ביותר של אלופה מכהנת בטורניר והודחה כבר בשלב הבתים, עם שתי תוצאות תיקו והפסד שדירגו אותה במקום האחרון בבית. נבחרת סיימה בראש הבית, ו, שניצחה את איטליה במשחק האחרון, במקום השני. אל המקום השלישי הגיעה נבחרת שסיימה את שלושת משחקיה בתיקו ובכך הפכה לנבחרת היחידה שלא הפסידה במונדיאל.
בית ז'
נבחרת רשמה את הניצחון הגבוה ביותר בטורניר, 7–0 על נבחרת. פורטוגל סיימה את שני משחקיה הנוספים בבית בתוצאות תיקו 0–0 (מול ו) שהספיקו לה כדי לעלות מהמקום השני בבית. סיימה בראש הבית.
בית ח'
נבחרת, אלופת אירופה, הפסידה במפתיע לנבחרת 1–0 במשחק הראשון. אף על פי כן ניצחו הספרדים בשני המשחקים הנוספים מול נבחרות ו וסיימו במקום הראשון בבית. במקום השני סיימה צ'ילה, עם מספר נקודות זהה לספרד, אך עם הפרש שערים נחות (וזאת עקב ההפסד לספרד). שווייץ, למרות ניצחונה על ספרד, הודחה מהטורניר כבר בשלב הבתים, לאחר הפסד לצ'ילה ותיקו מול הונדורס.
שמינית הגמר
במשחק הראשון בשלב שמינית הגמר גברה על  2-1, משני שערים של לואיס אלברטו סוארס. גברה על בתוצאה זהה, לאחר הארכה. בכך הפכה גאנה לנבחרת האפריקאית השלישית אי פעם שהעפילה לשלב רבע הגמר.
באחד המשחקים הבולטים של הטורניר, ניצחה את  4-1, ההפסד הגבוה ביותר של אנגליה בגביע העולם בכדורגל אי פעם, אם כי סערה גדולה קמה על שער אנגלי שנפסל שלא בצדק. במשחק היחיד בשמינית הגמר (והראשון מתוך שניים בטורניר) שהוכרע בדו-קרב בעיטות עונשין גברה על, ועלתה לשלב רבע הגמר בפעם הראשונה בתולדותיה.
יתר העולות לשלב רבע הגמר היו שניצחה את  2-1, ברזיל שגברה 0–3 על,  שניצחה 1–3 את  ו, שניצחה 0–1 את.
רבע הגמר
נבחרת המשיכה ברבע הגמר את יכולתה מהמשחקים הקודמים, וניצחה את  4-0. הייתה זו הפעם השלישית בטורניר שגרמניה כבשה ארבעה שערים במשחק אחד.
במשחק האחרון בשלב רבע הגמר ניצחה את  1-0 משער של דויד וייה. בטרם השער החמיצה פרגוואי בעיטת עונשין, ודקות ספורות לאחר מכן החמיצה גם ספרד בעיטת עונשין.
חצי הגמר
במשחק חצי הגמר הראשון התמודדו נבחרות ו. ג'ובאני ואן ברונקהורסט העלה את הולנד ל-0–1 לאחר בעיטה מרחוק, ולקראת סיום המחצית הראשונה של המשחק השווה דייגו פורלאן את התוצאה, גם הוא בבעיטה מרחוק. במחצית השנייה עלתה הולנד ל-1–3 משערים של וסלי סניידר ואריין רובן. אורוגוואי הצליחה רק לצמק את התוצאה ל-2–3 משער בתוספת הזמן של מקסימיליאנו פריירה. הולנד ניצחה והעפילה לגמר הטורניר לראשונה מאז 1978.
בחצי הגמר השני שיחקו ו. ספרד ניצחה בתוצאה 0–1 בפעם השלישית ברציפות, משער של קרלס פויול. הייתה זו הפעם הראשונה שספרד העפילה לגמר הטורניר.
מקום שלישי
במשחק על המקום השלישי גברה על  בתוצאה 2–3, וסיימה בפעם השנייה ברציפות במקום השלישי בטורניר.
מצטיינים
נבחרת הטורניר:
פרסים כספיים ותשלומים למועדונים
סכום הפרסים הכולל בטורניר, לפי הצהרת פיפ"א, הוא 420 מיליון דולר, המהווה עלייה של 60% בהשוואה למונדיאל 2006. לפני תחילת הטורניר קיבלה כל נבחרת מיליון דולר לצורך הכנות. הנבחרות שהודחו בשלב הבתים יקבלו 8 מיליון דולר כל אחת. לאחר מכן סכום הפרס יהיה כמפורט להלן:
קמע
הקמע הרשמי של המונדיאל נקרא זאקומי, שהוא נמר בעל שיער ירוק שעבר האנשה, והוצג ב-22 בספטמבר 2008. שמו של זאקומי נובע מראשי התיבות "ZA", שהם קיצור בינלאומי נפוץ לדרום אפריקה, והמילה "קומי" המתורגמת ל"עשר" בשפות אפריקניות אחדות. צבעיו של זאקומי משקפים את צבעי המדינה המארחת - צהוב וירוק, ועל החולצה שלו רשומות המילים "דרום אפריקה 2010" (South Africa 2010). "תאריך הלידה" של זאקומי, 16 ביוני 1994, חל באותו יום שבו נחגג יום הנוער בדרום אפריקה, ובו ערכה הנבחרת הלאומית את משחקה השני במונדיאל, מול, שבו הפסידה 3:0.
המנון
ההמנון הרשמי של המונדיאל הוא השיר "ואקה ואקה", שאותו שרה הזמרת הקולומביאנית שאקירה ביחד עם הלהקה הדרום אפריקנית Freshlyground, בספרדית ובאנגלית. "ואקה ואקה" מבוסס על שיר מסורתי בקרב חיילים אפריקניים, הנקרא "זאנגאלווה" (Zangalewa). שאקירה והלהקה שרו את השיר בקונצרט מיוחד שנערך ב-10 ביוני בסווטו, יום לפני תחילת הטורניר. השיר בוצע גם בטקס הפתיחה של המונדיאל וגם לפני הגמר שנערך ב-11 ביולי.
כדור המשחק
כדור המשחק של המונדיאל, שנוצר על ידי אדידס, קרוי ג'אבולאני, ביטוי בזולו שמשמעותו "להביא שמחה לכולם". המספר 11 הוא מוטיב הקשור לטכנולוגיה של הכדור: הוא הכדור ה-11 שמיוצר לקראת המונדיאלים על ידי אדידס, יש בו 11 צבעים המייצגים את 11 השחקנים של כל נבחרת על המגרש, ואת אחת-עשרה השפות הרשמיות של דרום אפריקה. כדור משחק מיוחד עם פנלים בצבע זהב שימש בגמר שנערך באצטדיון סוקר סיטי שביוהנסבורג.
במשחק הגמר השתמשו בכדור בצבע זהב שעוצב במיוחד למשחק זה, כדור זה נקרא "ג'ובולאני" (Jo’bulani) אשר נגזר מהשם ג'אבולאני (Jabulani), שהיה הכדור של כל משחקי המונדיאל מלבד הגמר, ומהשם יוהנסבורג, שהייתה העיר המארחת.
הווּבוּזֵלָה
זמן קצר לאחר פתיחת המשחקים נשמעו טענות קשות של השחקנים ושל הצופים, כולל צופי טלוויזיה - על הרעש הבלתי נסבל של הוובוזלות בכל המשחקים. בשל כך, נאלצו הערוצים המשדרים להשתמש בעיבוד אותות קול על מנת להוריד את רעש הרקע אך לשמור על הסאונד של המגרש והשדרים.
כיסוי תקשורתי
משחק גמר המונדיאל שודר בערוץ הראשון ב-11 ביולי 2010 בשידור חי וזכה ל-1,373,000 צופים ובכך דורג כמשדר השמיני הנצפה ביותר בהיסטוריה של מדינת ישראל.
בייסבול
בייסבול או כדור בסיס (באנגלית: Baseball) הוא משחק כדור וספורט קבוצתי שמשחקות בו שתי קבוצות. במשחק כדור קשה וקטן בגודל של אגרוף נזרק ונחבט על ידי שחקן שחובט בכדור בעזרת מחבט מיוחד לכך. הניקוד מושג על ידי ריצה ונגיעה בסימנים על האדמה הנקראים "בסיסים", ומכאן שמו של המשחק. כדור המשחק עצמו נקרא גם הוא בייסבול. כדור בסיס נקרא לעיתים "הארדבול" (כדור קשה), כדי להבדיל את המשחק הזה ממשחקים דומים לו, כמו הסופטבול ואחרים. מטרת המשחק היא להביא שחקן אל בסיס הבית מבלי שנפסל במהלך הריצה.
המשחק נפוץ בעיקר בארצות הברית, בה הוא נחשב לספורט לאומי. הליגה הבכירה בצפון אמריקה נקראת MLB, והיא מורכבת משתי ליגות: הנשיונל ליג והאמריקן ליג, כל אחת מהן מחולקת לבתים לפי אזור גאוגרפי: מזרח, מרכז ומערב.
מטרת המשחק
המשחק מתנהל בין שתי קבוצות המונות כל אחת תשעה שחקנים, ואשר מתחלפות ביניהן כקבוצת ההתקפה (החובטת) וקבוצת ההגנה (המגישה). המגיש (Pitcher) זורק כדור (שקוטרו כ-75 מ"מ) לתופס (Catcher) וביניהם עומד החובט (Batter), אשר מנסה לחבוט בכדור. בעקבות חבטה מוצלחת, החובט עוזב את המחבט ורץ על מנת לנסות להשלים (במהלך אחד או במספר מהלכים) מסלול ריבועי שלם בן ארבעה "בסיסים" (Bases), עד חזרה לבסיס הבית (Home plate) שממנו יצא. אם יצליח להשלים את המסלול, נרשמת לטובת קבוצת ההתקפה "ריצה" (Run). מטרת ההגנה לפסול חובטים או רצים, ובכך למנוע "ריצות". שחקן נפסל (Out) במגוון דרכים, הכוללות תפיסת כדור שנחבט באוויר, וכן מסירת כדור שנגע בקרקע לשחקן בסיס לפני שהרץ מגיע לאותו הבסיס. שחקן נחשב "בטוח" (Safe) כאשר הוא עומד על בסיס ראשון, שני או שלישי, אז לא ניתן לפסול אותו. חצי סיבוב נגמר כאשר ההגנה פוסלת שלושה שחקני התקפה, ואז הקבוצות מתחלפות. הקבוצה המנצחת היא זאת שרשמה לזכותה את מספר הריצות הרב ביותר בתום תשעה סיבובים (Innings), או עד שובר שוויון.
המגרש והשחקנים
מגרש כדור בסיס תָּחוּם בין שני קווים הניצבים אחד לשני. בנקודת המפגש בין הקווים ניצב בסיס הבית, שהוא עמדה עשויה מגומי. שלושה בסיסים נוספים (גם הם עשויים מגומי) משלימים יחד עם בסיס הבית מעוין מושלם שצלעו 90 רגל (כ-27 מטרים). הבסיס על הקו התוחם הימני נקרא בסיס ראשון (First base) ואילו זה שעל הקו התוחם השמאלי נקרא בסיס שלישי (Third base). הבסיס הנותר נקרא בסיס שני (Second base). לצד בסיס הבית ישנם שני מלבנים שעליהם עומדים החובטים - אחד לחובטים ביד ימין ואחד לחובטים ביד שמאל. מאחורי בסיס הבית ישנו מלבן שבו עומד התופס. במרכז המעוין אזור מוגבה עליו עומד המגיש. קשת מעגל, שמרכזה בעמדת המגיש והרדיוס שלה הוא 95 רגל (כ-29 מטר), מחלקת את המגרש ל"מגרש פנימי" (Infield) ול"מגרש חיצוני" (Outfield). אין קצה רשמי למגרש החיצוני, אך בדרך כלל הוא נגמר בפועל בגדר או בחומה שמרחקם לבסיס הבית משתנה ממגרש למגרש.
שחקני ההגנה מפוזרים במגרש, למעט המגיש והתופס שמקומם קבוע. בדרך כלל עומדים ארבעה שחקני הגנה בין המעוין לבין הקשת המפרידה בין שני חלקי המגרש, ושלושה עומדים במגרש החיצוני.
בתחילת כל חצי סיבוב, שחקן אחד של ההתקפה על המגרש והוא החובט. אם וכאשר מצליח החובט להתקדם לבסיס ראשון (או ממשיך לבסיסים נוספים), מחליפו חובט חדש וכך מתווספים שחקני התקפה למגרש. אם שחקן התקפה נפסל או מגיע לבסיס הבית, יורד מספר שחקני התקפה במגרש. כאשר חובט נפסל בלי שהגיע לבסיס הראשון, גם אז מחליפו חובט חדש. רשימה מסודרת של החובטים קבועה מראש על ידי המאמן ולא ניתנת לשינוי, אלא אם מתבצע חילוף שחקנים. שחקן שהוחלף לא יכול לחזור למשחק.
מהלך המשחק
מהלך מתחיל עם הגשת המגיש, כאשר עליו להקפיד על הנקודות הבאות:
להגשה שלוש תוצאות אפשריות:
אחרי חבטה מוצלחת, רץ החובט נגד כיוון השעון בקו ישר לבסיס הראשון, בזמן ששחקני ההגנה מנסים לתפוס את הכדור הנחבט ושחקני התקפה אחרים יכולים (אך לא תמיד חייבים) לנסות להתקדם לבסיס חדש לפי סדרם המספרי. ואז ישנם מספר תרחישים אפשריים, וביניהם:
בדרך כלל קיים שיתוף פעולה בין שחקני ההגנה על מנת להשיג הפסילה לאחר חבטה - למשל, שחקן הגנה אחד תופס את הכדור וזורק במהירות לשחקן ההגנה אחר, השומר על בסיס מתאים.
אם מצליח שחקן התקפה להגיע לבסיס חדש, עליו להחליט האם לנסות להמשיך ולרוץ לבסיס הבא באותו המהלך או להישאר באותו הבסיס, בו הוא בטוח, ולנסות להתקדם במהלך אחר. חבטה שהביאה את החובט בבטחה לבסיס הראשון נקראת "סינגל" (Single או Base hit), לבסיס השני - "דאבל" (Double) ולבסיס השלישי - "טריפל" (Triple).
קבוצה משיגה נקודה (Run) כאשר אחד החובטים שלה (שמזמן הגעתו לבסיס נקרא Runner) מצליח להקיף את כל הבסיסים ללא פסילה ולהגיע לבסיס האם. כששלושה שחקני התקפה נפסלים (מכל אחת הסיבות המתוארות לעיל), נגמר חצי סיבוב והקבוצות מתחלפות. המנצחת היא הקבוצה שהשיגה את מספר הריצות (Runs) הגבוה ביותר במהלך תשעה סיבובים.
משחק בייסבול לא נגמר בתיקו - אם יש שוויון בנקודות לאחר תשעה סיבובים, ימשיכו הקבוצות לסיבובים נוספים (Extra innings) עד אשר יישבר השוויון.
התפקידים במשחק
בכל קבוצה משחקים תשעה שחקני שדה. התפקידים בשדה הם: שלושת שחקני השדה יחד נקראים שחקני "שדה חוץ" (Outfield) והאזור בו משחקים שאר השחקנים נקרא "שדה פנים" (Infield).
שמות נוספים של המשתתפים במשחק:
סטטיסטיקה
בבייסבול הסטטיסטיקה מהווה חלק חשוב מאוד במשחק, על פיה נמדדים השחקנים והיא מפורטת מאוד, עד כדי כך שכל מהלך במשחק מחושב לסטטיסטיקה על ידי שופטי סטטיסטיקה מיוחדים. ישנה סטטיסטיקה למגישים (Pitching Stats), לחובטים (Hitting Stats) ולשחקני שדה (Fielding Stats).
פני הענף והיסטוריה
הבייסבול פופולרי בארצות אמריקה ובמזרח אסיה. ביפן, הרפובליקה הדומיניקנית, קובה, פנמה, קוריאה הדרומית ובכמה ארצות אחרות זהו הספורט הפופולרי ביותר. הבייסבול הוא ענף הספורט הלאומי של ארצות הברית - אף על פי שאחוזי הצפייה הגדולים ביותר למשחק ספורט שמשודר בטלוויזיה, שייכים באופן מסורתי לגמר ליגת הפוטבול - משחק הסופרבול.
בייסבול היה במשך שנים ענף אולימפי, אך בשנת 2005 החליט הוועד האולימפי הבינלאומי להוציא את הענף מהתוכנית של האולימפיאדה שנערכה בשנת 2012 בלונדון. החלטה זו נתקבלה בעיקר בשל העובדה שהשחקנים הטובים ביותר של כל המדינות משחקים ב-MLB – שמשחקיה נערכים, כמו האולימפיאדה, בחודשי הקיץ. סיבה נוספת היא שההקפדה על בדיקות לגילוי שימוש בסמים והענישה של מי שנתפסים ב-MLB אינה מחמירה כמו בספורט האולימפי. עם זאת באולימפיאדת טוקיו שב הבייסבול להיות ספורט אולימפי.
בשנת 2006 נערכה אליפות העולם הראשונה. 16 נבחרות שיחקו באליפות בארבעה בתים בשיטת ליגה של סיבוב אחד. שני בתים שוחקו בארצות הברית, אחד ביפן ואחד בפוארטו ריקו. שתי הראשונות מכל בית עלו לבתי רבע הגמר (ארבע קבוצות בכל בית) שנערכו גם הם בשיטת ליגה: האחד בארצות הברית והשני בפוארטו ריקו. לחצי הגמר עלו שתי הראשונות מכל בית. משחקי חצי הגמר והגמר נערכו באצטדיון 'PETCO Park' שבסן דייגו, קליפורניה. באופן מפתיע הזוכה הייתה יפן שהביסה בגמר את קובה. בחצי הגמר ניצחה יפן את קוריאה הדרומית שלא נוצחה עד לאותו משחק וכבר ניצחה את יפן פעמיים באליפות (בכל אחד מהסיבובים המוקדמים). יפן כבר הייתה עם רגל אחת מחוץ לתחרות לאחר שהפסידה לארצות הברית ולקוריאה הדרומית בבית רבע הגמר, אך בשל הפסד מפתיע של ארצות הברית למקסיקו במשחק שבו הייתה חייבת לנצח עלתה יפן לחצי הגמר במקום האמריקאים.
אדם גרגורי
אדם גרגורי (באנגלית: Adam Gregory; נולד ב-28 בדצמבר 1987) הוא שחקן ודוגמן אמריקאי. הוא מוכר בעיקר בשל תפקידו בתור טיי קולינס בסדרת הנעורים "90210" (2009-2008 ) ובזכות הופעתו בתור תומאס פורסטר (אנ') באופרת הסבון "היפים והאמיצים" (2014-2010).
ביוגרפיה
גרגורי נולד בסינסינטי, אוהיו, הצעיר מתוך שלושה בנים. אחיו הבכור, שאנון, הוא טייס והשני, סקוט, הוא חייל בצי ארצות הברית. לאחר שסיים את לימודיו בתיכון אוק הילס (אנ') ב-2006, הוא התקבל לאוניברסיטת צפון קנטקי (אנ') אך נשר מהלימודים כדי לקדם את קריירת המשחק שלו. גרגורי דיגמן בעבר ל"נו מודלס".
קריירה
בשנת 2008 לוהק לתפקיד חוזר של טיי קולינס לסדרת הנעורים "90210", דמות אשר גילם במשך עשרה פרקים. באותה שנה התארח בסדרות "ג'ורדן וזהו" ו-"המכשפים מווייברלי פלייס".
בשנת 2009 שיחק בסרט הקומדיה "שוב בן 17" בכיכובו של זאק אפרון, שיחק את דרו בסרט "האנה מונטנה: הסרט", המהווה עיבוד קולנועי לסדרת הטלוויזיה "האנה מונטנה" בכיכובה של מיילי סיירוס, וכן, השתתף כחבר לשעבר של אשלי טיסדייל בוידאו קליפ לשירה "It's Alright, It's OK", הכלול באלבומה השני.
באוגוסט 2010 לוהק לדמותו של תומאס פורסטר באופרת הסבון הפופולרית "היפים והאמיצים", המשודרת בערוץ CBS, ולקח את התפקיד מדרו טיילר בל. הוא שיחק בתוכנית במשך כ-3 שנים עד שדמותו הוסרה מהתכנית ב-2013.
בשנת 2014 גילם את אחת הדמויות הראשיות בסרט המלחמה "Saints and Soldiers: The Void" בתור רב"ט קארי סימס. בשנת 2016 הוא גילם כוכב ריאליטי שמואשם בתקיפה מינית בסדרת הטלוויזיה "חוק וסדר: מדור מיוחד" בפרק "Assaulting Reality".
חיים אישיים
בספטמבר 2009 החל לצאת עם הדוגמנית שרידן ספארי, אותה הכיר כאשר למדו יחד בתיכון. השניים נישאו ב-26 בפברואר 2010. בנם הראשון, אדם קאנון, נולד ב-8 בפברואר 2013. ב-16 ביוני 2016, נולד בנם השני.
מועדון החתול שמיל
מועדון הֶחתול שְׁמיל היא תוכנית טלוויזיה ישראלית לילדים ששודרה בערוץ הראשון בשנים 1979–1983 בהנחיית השחקן נתן דטנר.
תלמה אליגון התבקשה לכתוב תוכנית אירוח עם בעל חיים, ובחרה בחתול בשם "שמיל" על שם החתול שלה. אליגון כתבה את מילות שיר הפתיח, יגאל חרד הלחין ושר (עם חבורת ילדים). גדי יגיל היה הראשון לגלם את דמותו של החתול שמיל. לאחר פרישתו, נקרא לתפקיד נתן דטנר, אז שחקן צעיר ואלמוני בתיאטרון באר שבע, יוצא להקה צבאית. מכיוון שגילם את הדמות בתחפושת חתול כשמסכה (שעיצבה יהודית גרינשפן) לראשו, נותר אלמוני למדי עד ששיחק ברחוב סומסום. למרות זאת, סיפר דטנר כי הילדים זיהו את הקול והרגישו בהחלפת השחקן שמתחת לתחפושת; לפיכך כשנזקק למחליפים (בעיקר משום שתיאטרון באר שבע סירב לשחרר את דטנר בתדירות הנדרשת) הם גילמו דמויות חתולים אחרות: מתי סרי היה קרוב משפחה (דוד או אח) ויעל עמית הייתה חברתו.
התוכנית הראשונה שודרה ביום חמישי 25 באוקטובר 1979 בשעה 17:30. בפרק זה אירח החתול שמיל את שושיק שני, אריק לביא ושתי בנותיהם - נועה ויעל. בתחילה שודרה התוכנית בשחור לבן ובהמשך בצבע. כל תוכנית הוקדשה לאמן אחר שאירח שמיל ופירוש הדבר היה "ספיישל" של חצי שעה בערוץ ללא מתחרים, חשיפה שאמנים חשקו בה, ולכן רבים ביקשו להתארח במועדונו. מיטב אמני התקופה התארחו בתוכנית, ביניהם: רבקה מיכאלי, דליה פרידלנד, יהורם גאון, עפרה חזה והכל עובר חביבי, ספי ריבלין ועוזי חיטמן וריקי גל ועוד. זכורות במיוחד תוכנית שהוקדשה לשירי נעמי שמר, תוכנית שהוקדשה לשירי הילדים של לאה גולדברג בהשתתפות גילה אלמגור ותוכנית שבה התארחו יוסי גרבר ותיאטרון הבובות של אריק סמית וביצעו גרסאות עבריות לשירים מתוך מחזות זמר. התוכנית זכתה להצלחה רבה בקרב הילדים, ושיר הפתיחה הפך ללהיט; לימים נכלל באוסף הנוסטלגי "לעולם בעקבות השמש 2" בעריכת קובי בן עטר.
בדצמבר 1982 התקיים בתוכנית ספיישל של מופע הפסטיגל.
ב-1983 עלתה בטלוויזיה החינוכית התוכנית "רחוב סומסום", שנתן דטנר היה אחד משחקניה הקבועים. באחת מהתוכניות של אותה שנה התרחש "קרוסאובר" והחתול שמיל קפץ לביקור ברחוב סומסום כדי להזמין את קיפי למועדון.
בשנת 1983 גילמו את תפקיד החתול גם אבי קושניר ואבי דור.
במאי 2019 חזרה דמותו של החתול שמיל בפרסומת של חברת כלל ביטוח ופיננסים, ואותו גילם נתן דטנר.
ויקיפיט
ויקיפיט (באנגלית: wikiFeet) הוא מיזם אינטרנטי שנוסד ומנוהל על ידי הישראלי אלי עוזר, שמטרתו ליצור מאגר תמונות של כפות רגליים יחפות של נשים מפורסמות. ויקיפיט נחשב לאתר האינטרנט הלא פורנוגרפי הגדול בעולם בתחום הפטיש לכפות רגליים.
תחילת המיזם
לדברי מייסד האתר אלי עוזר, הרעיון להקמת מיזם המציג מאגר תמונות של כפות רגליים של נשים מפורסמות החל בשנת 2008. לטענתו: "בזמנו היו רק שני אתרים כאלה — אחד בתשלום והשני מאוד מסורבל", ומשכך פתח את האתר. את 6,000 התמונות הראשונות שיתף עוזר בעצמו, ותוך כחצי שנה הצטרפו עוד אנשים למיזם, והוסיפו מאגר תמונות עצום של כפות רגליים של מפורסמות, החל מסלבריטאיות ופוליטיקאיות, וכלה ביוטיובריות מצליחות.
מידע ותפוצה
בראש רשימת התמונות מופיע סרגל דירוג, שבו יכולים להצביע הרשומים לאתר על מראה כפות הרגליים. הדירוג מתחיל מחמישה כוכבים (beautiful feet) עד כוכב אחד (ugly feet). בתחתית רשימת התמונות יכולים הרשומים להגיב על כפות רגליה של המפורסמת.
לדברי עוזר, נכון לשנת 2020 מבקרים באתר מדי חודש כ-5.4 מיליון אנשים מכל העולם.
באוגוסט 2017, פתח עוזר גם מדור גברי לוויקיפיט, המופיע כאתר מקביל לאתר הרגיל.
בינואר 2018 הרחיב עוזר עוד יותר את ויקיפיט ופתח את מדור "wikiFeet X", המאגד תמונות כפות רגלי נשים עם התמקדות בנשים מתעשיית הפורנוגרפיה, וזאת כדי לכלול בו תמונות רבות שאינן יכולות להיכלל באתר הרגיל, האוסר הצגת תמונות פורנוגרפיות או מיניות.
בספטמבר 2019 פתח עוזר את מדור "my.wikiFeet", שבו הוא מאפשר גם לנשים שאינן נמצאות במאגר IMDb, ובעצם לכל אישה החפצה בכך, לפרסם גלריות תמונות של כפות רגליהן, ואף להציג אותן למכירה עבור הציבור.
ביקורות ותגובות
אחת הטענות המרכזיות שנטענו כלפי המיזם של עוזר הוא העובדה שהוא עוסק באיבר מסוים של האישה, ובכך הוא לא מתייחס לאישה כמכלול, אלא מבצע לה סוג של החפצה.
עוזר הגיב לטענה זו בכך שאין זו מטרתו של המיזם. ואדרבה - המיזם "עושה חסד" עם האיבר המושמץ ביותר בגוף האישה: כפות רגליה, שלרוב מתייחסים אליהן כאיבר מלוכלך ולא אסתטי. עוד הוסיף עוזר שברבות מהתמונות ההתמקדות אינה דווקא בכפות הרגליים של האישה, אלא בכלל גופה, כאשר כפות רגליה מקבלות מעמד שווה כשאר הגוף.
עוד טענה שנטענה כלפי המיזם הוא שהקריטריון להחשבת האישה כ"מפורסמת" הוא קריטריון פרוץ למדי. שכן, מספיק שהבחורה הופיעה פעם אחת בתוכנית אירוח, נידחת ככל שתהיה, ושמה נקלט בבסיס הנתונים של IMDb - שזהו קריטריון מספיק כדי ששמה יכנס לרשימות האתר, ושתמונותיה יתנוססו לעיני כל.
עוזר בתגובה טען שאמנם הקריטריון הוא פרוץ, אולם ברגע שמגיעה בקשה להסרת השם - הוא מוריד אותו בלי לשאול שאלות. כמו כן מציין עוזר שאחד מהקריטריונים להעלאת התמונות הוא שהן אינן מוגנות בזכויות יוצרים.
מגדן
מָגָדָן (ברוסית: Магадан), עיר ברוסיה במזרח הרחוק הרוסי, בירת מחוז מגדן. העיר נמצאת על חופו של ים אוחוצק באוקיינוס השקט. אוכלוסייתה נאמדת ב-95 אלף תושבים (2010). ב-1989 חיו בעיר 152 אלף תושבים, אך בשל שינוי המצב הכלכלי ברוסיה, ירידה בענף הזהב, וביטול תוספות למשכורות לתושבי הצפון, קטנה האוכלוסייה עד פחות ממאה אלף. בעשור הראשון של המאה ה-21 השתנתה המגמה והחל גידול איטי באוכלוסייה, אך מגמה זו הורגשה רק מספר שנים ונפסקה.
היסטוריה
פיתוח האזור החל בתחילת המאה ה-20 במהלך סיורים של גאולוגים באזור וגילוי מרבצים של מתכות שונות. בתקופת סטלין נבנו מחנות עבודה מיוחדים למטרה זו ובין הידועים שבהם הוא גולאג קולימה.
מגדן הפכה ליישוב עירוני ב-1929, כאשר אסירי הגולאג הראשונים נשלחו לאזור. ב-1939 היישוב נהפך לעיר ובדצמבר 1953 היה לבירת מחוז מגדן שהוקם באותה שנה. בעיר קיימת אוניברסיטה ובה מחלקה מיוחדת לחקר הצפון, ובמיוחד חקר אזור הטונדרה.
כיום, העיר היא אחת מהיצואניות הגדולות של דגי האוקיינוס השקט ברוסיה.
תחבורה
את העיר משרת נמל התעופה הבין-לאומי מגדן-סוקול.
העיר קשורה ליקוטסק על ידי כביש קולימה R504 המכונה עם "כביש העצמות" לאור האסירים הרבים שמתו בזמן הקמתו.