cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
סטימפאנק
הרקע בסגנון סטימפאנק מורכב ממכוניות, קטרים, טלפונים וחפצים אחרים שנראים מיושנים. הם בנויים באופן אנכרוניסטי בסביבה "וינטאג'ית". ספינות מעופפות, רובוטים מכניים, כל אלה הוכנסו במכוון לאגדות או אפילו סיפורי ילדים.
מתוך ספרות הסטימפאנק צמחו סגנונות אמנותיים, אופנה, עיצוב, קולנוע ומוזיקה. סגנון סטימפאנק מתפשט יותר ויותר לגרפיקה, איורים, פיסול ואף למשחקי מחשב. יש אומרים שסטימפאנק התפתח להיות תת-תרבות של ממש.
המבשרים
השפעה רבה על יצירת העבודות בז'אנר סטימפאנק הייתה (ועודה) ספרות מדע בדיוני של המאה ה-19, בפרט, העבודתם של ז'ול ורן, ה.ג'. ולס (מכונת הזמן, מלחמת העולמות), מארק טוויין (ינקי מקונטיקט בחצר המלך ארתור), ומרי שלי ("פרנקנשטיין").
אחת הדוגמאות המוקדמות המפורסמות ביותר של סטימפאנק היא הצוללת "נאוטילוס" של קפטן נמו מהעיבוד הקולנועי של הספר "20,000 מיל מתחת למים" על ידי וולט דיסני.
תולדות המונח
למרות שבאופן רטרואקטיבי המונח סטימפאנק מתייחס ליצירות רבות של ספרות ואמנות הציור שנוצרה בשנות ה-50 וה-60 ואף לפני, המונח הופיע לראשונה בשנות ה-80 של המאה הקודמת כגרסה אירונית של סייברפאנק. נראה שנטבע על ידי סופר המדע הבדיוני קווין ו. ג'טר (Kevin W. Jeter) שניסה למצוא מונח כללי ליצירות של טים פאוורס (שערי אנוביס, 1983); ג'יימס בליילוק (James Blaylock, הומונקולוס, 1986); ואת עצמו (הלילה של מורלוק, 1979, אביזרים שטניים, 1987). בכל היצירות האלה העולם היה ברמת ההתפתחות הטכנולוגית של המאה ה-19 וחיקה את הסגנון הספרותי של מדע בדיוני ויקטוריאני כמו "מכונת הזמן" של ה. ג'. וולס.
באפריל 1987 במגזין לוקוס פורסם מכתבו של ג'טר:
השם נתפס ועזר להגדיר את הז'אנר.
בספרות המודרנית
למרות תחושת הוינטג' שלו והמקורות שיוצאים מהמאה ה-19, כאשר ז'ול ורן, ה.ג'. ולס, מרי שלי ואחרים סללו את הדרך למגוון רחב של גלגוליו מודרניים, סטימפאנק כז'אנר ספרותי הוא חדש יחסית. שורשיו בקושי נוגעים אחורה לשנות ה-70 והשם נרכש רק בסוף שנות ה-80.
אך להגדיר את סטימפאנק כ'פנטזיה ויקטוריאנית' בלבד לא יהיה מספיק. הנושא הנפוץ ביותר הוא להראות עולם שבו האנושות, שבדרך כלל נמצאת בתקופה הוויקטוריאנית, אימצה טכנולוגיות המשלבות את חשיבת העבר והעתיד, 'מכונת זמן הממונעת על ידי אדים ותיבת הילוכים'. אבל הז'אנר מקיף הרבה יותר מאשר בין 'היצורים המהונדסים גנטי' בטרילוגיה "הלווייתן" של סקוט וסטרפלד, לבין הרכיבים העל-טבעיים ב"שערי אנוביס" של פאוורס, "עידן דרקולה" של קים ניומן, ו"חסר הנשמה" המאוחר יותר של גייל קריגר.
בשנת 1990 הוצג סטימפאנק לקהל רחב יותר עם "The Difference Engine" של ויליאם גיבסון וברוס סטרלינג, שבו המחשב המכני המתואר בשנת 1822 על ידי צ'ארלס בבג' נבנה בהצלחה והוביל לפריחת עידן המידע בסוף המאה ה-19, ולא 100 שנים מאוחר יותר. למעשה, זהו מניפסט של סטימפאנק, שהיה לו את אותה משמעות כמו ל"נוירומנסר" של גיבסון לסייברפאנק. מעניין ששני המחברים המובילים של סייברפאנק, שהחליטו לתאר את אנגליה של המאה ה-19, כאילו בדרך אגב הפיחו רוח חיים בכיוון פנטסטי חדש.
דוגמאות אחרות של שילוב הטכנולוגיות שעשוי להיות מסווג כסטימפאנק הן רובוטים המופעלים באמצעות קפיץ, הצפלינים של המאה ה-22, האנרגיה האטומית של התקופה האדוארדית והרחפת הממונעת על ידי כוח קיטור.
מאפייני הז'אנר
המאפיינים העיקריים של סטימפאנק כוללים: ספינות וקטרי קיטור, ספינות אוויר, כדורים פורחים, נשק מתקופת המהפכה התעשייתית, שעונים מכניים, מכשירי טלפון כבדים. סגנון בגדים מזכיר את אנגליה של מאה ה-19: כובעי צילינדר, מעילים ארוכים וחולצות תחרה, מחוכים וחצאיות עם קרינולינה עם דגש על סגנון הגותי.
בעולם בדיוני זה לא קיימים חומרים סינתטיים אך יש הרבה נחושת, עור ועץ. האביזר הטיפוסי הוא גלגל שיניים.
סוגי סטימפאנק
ניתן להפריד את תת-ז'אנר מערבון סטימפאנק - טכנולוגיית קיטור בסגנון המערב הפרוע, לדוגמה - סרט וסדרת הטלוויזיה "פרוע על המערב". סוגה זו חופפת את שני התת-ז'אנרים: המערב המסתורי והמערב מדע בדיוני. התעוררו כמה סוגות אחרות שאימצו שמות דומים, כולל דיזלפאנק, ואחרים.
פנטזי סטימפאנק - מתאר עולמות פנטסטיים, המזכירים מבחינה טכנולוגית את אירופה של המאה התשע העשרה. בעולמות אלו, יחד עם מנועי קיטור מסתדרים יפה גם הקסמים והגזעים הפנטסטיים: גמדים, אורקים ואלפים. סוג זה גובל במידה רבה עם טכנופנטזי. דוגמאות - המשחק ארקנום, רומן "זה לא הזמן לדרקונים" מאת סרגיי לוקיאננקו וניק פרומוב. אחד הסופרים המפורסם ביותר של פנטזי הוא סופר בריטי צ'יינה מייוויל שהמציא את העיר העתיקה ניו קרובוזון. מייוויל היה קרוב מאוד לסייברפאנק הקלאסי. הדמויות שלו לעיתים קרובות אנשים מחוץ לחוק, מחוץ למוסר - חיים במטרופולין מסתורי, המזכיר את גות'אם סיטי של באטמן.
סטימפאנק בתרבות פופולרית
סוגת הסטימפאנק הובילה להופעתו של סגנון באמנות ובתרבות עולמית. הוא מתבטא כמודינג ועיצוב מחדש של כלי בית מודרניים בסגנון הסטימפאנק, אביזרים ותכשיטים, הכוללים מנופים, שסתומים והילוכים והמעוטרים בחומרים רלוונטיים (כגון נחושת מבריקה, עץ מלוטש ועור), פרטי לבוש, מסוגננים בעיקר בהתאם לתקופה הוויקטוריאנית. סטימפאנק גאדג'טים נכנסו לעולם האמיתי. אנשים הופכים לסטימפאנק את המחשבים, רהוט, כלי נגינה, אופנועים ומכוניות. פריטים אלה יכולים להשתנות ממראה מוזנח או עתיק עד החידוש המבריק של המועדון הג'נטלמנים ויקטוריאני. סטימפאנק הוא גם אסתטיקה של העיצוב. השפעות סטימפאנק ניתן למצוא באמנות, עיצוב, אופנה ואפילו איפור.
אמנות ועיצוב
רובוטים מודרניים הכוללים חלקי שעונים מיושנים ומחשבים ניידים ממוסגרים בעץ ופליז הם דוגמאות של אמנות סטימפאנק. חפצי סטימפאנק לעיתים קרובות נראים כמו פריטים תעשייתיים או כאילו נמצאו במעבדה מדעית ישנה.
מעת לעת מתקיימים אירועים שונים המוקדשים לסטימפאנק. באתרים מיועדים ניתן למצוא מידע על אירועים שמתקיימים בכל העולם, לדוגמה: ביוני - ספטמבר 2012 בגלריה AFA בניו-יורק התקיימה התערוכה “Steampunkinetics”, התערוכה הגדולה ביותר שהוקדשה לסטימפאנק. היא הציגה יותר מ-40 פסלים קינטיים על ידי שמונה עשר אמנים בהשראת האסתטיקה של סטימפאנק.
בחודשים מאי–יוני 2008 אמן מולטימדיה ופסל פול סנט-ג'ורג' הציג בחוץ התקנה טכנולוגית בצורה של טלקטרוסקופ המעוצב בסגנון ויקטוריאני, שחיבר בין לונדון לניו יורק. אוולין קריט, אמרגנית וחברה בקבוצת האמנות Brass Goggles ארגנה פגישה טרנס אטלנטית של חובבי סטימפאנק משתי הערים.
החל מאוקטובר 2009 ועד פברואר 2010 במוזיאון להיסטוריה של מדע באוקספורד נערכה התערוכה הגדולה הראשונה של אמנות סטימפאנק. בתערוכה הוצגו עבודות של שמונה עשר אמני סטימפאנק מכל רחבי העולם. רבים מהמוצגים היו פריטים ביתיים רגילים שעברו שינוי בהתאם. התערוכה הייתה מוצלחת מאוד, היא משכה מעל 80,000 מבקרים.
אופנה
לאופנת סטימפאנק אין כללים, אבל יש נטייה לסנתז סגנונות מודרניים עם השפעה של התקופה הוויקטוריאנית. לעיתים קרובות, אופנת סטימפאנק יכולה לכלול שמלות, מחוכים, וחצאיות לנשים, וחליפות עם וסטים, פראקים וחותלות או בגדים בסגנון מיליטרי לגברים. תלבושות סטימפאנק, בדרך כלל מתאפיינות בפריטים ואביזרים שמבטאים את טכנולוגיות של התקופה: שעוני כיס, מטריות, משקפי טייס/נהיגה (Goggles), מקטרות ומקלי הליכה. אביזרים מודרניים כגון טלפונים ניידים או נגני מוזיקה, יכולים להיכלל בתלבושות סטימפאנק, אבל רק לאחר קבלת מראה "ויקטוריאני". היבטים של אופנת סטימפאנק יכולים לשלב אלמנטים של הוט קוטור, ניאו ויקטוריאני, לוליטה גותית, אריסטוקרט גותי ותת-תרבות רומנטית גותית. הגוונים העיקריים של הבגדים הם כהים, לעיתים עם תוספות גוונים אדומים, ירוק זית ולבנים. הסגנון הבסיסי של בגדים - ישן, עם הרבה אביזרים, רצועות, רוכסנים, כפתורים ואלמנטים דקורטיביים אחרים. האביזרים הנפוצים ביותר הם שעוני סטימפאנק וגוגלס – משקפי נהיגה עם זכוכיות עגולות, לעיתים קרובות צבעוניות. בשנת 2005, קייט למברט, הקימה חברה ראשונה של בגדי סטימפאנק, "סטימפאנק קוטור". בקו הבגדים שלה היא ערבבה סגנון ויקטוריאני ופוסט אפוקליפטי. בשנת 2013, יצאה תחזית מחשב של חברת IBM, המבוססת על ניתוח של יותר מחצי מיליון הודעות ציבוריות על לוחות מודעות, בלוגים, אתרי מדיה חברתית ומקורות חדשות, ש"סטימפאנק, תת-ז'אנר המושפע מבגדים, טכנולוגיה ונורמות חברתיות של החברה הוויקטוריאנית, יהיה הטרנד העיקרי אשר יכבוש את הענף הקמעונאי". חברות אופנה עילית מציגות סגנונות סטימפאנק על מסלולי האופנה.
תכשיטים
אחד המרכיבים החשובים באופנת סטימפאנק זה תכשיטים. תכשיטי סטימפאנק כמעט תמיד נעשים בעבודת יד. האביזרים בסגנון סטימפאנק מיוצרים מנחושת, פליז, כסף, עור, קריסטלים של סברובסקי. הדרישה ההכרחית היא מראה מרופט, עם פטינה עתיקה. הם כוללים ברגים, גלגלי שיניים, מסמרות, חלקים מכניים קטנים. אלה יכולים להיות סוגים שונים של שעוני יד או כיס, עגילים, תליונים, סיכות וצמידים עשויים כסף או מצופי כסף בסגנון ויקטוריאני.
מוזיקה
למוזיקת סטימפאנק אין הגדרה מוסכמת, אבל ניתן לתאר אותה כ"אקלקטית". הסולן של להקת Abney Parkundefined, רוברט בראון, הגדיר אותה כ. מוזיקת סטימפאנק מושפעת ממוזיקה גותית, אינדסטריאל, סינת'פופ, דארקוייו וגל חדש, אבל קיימים גם השפעות של מוזיקה קלאסית, רגטיים, קברט, הודית, צוענית, פולק, ומוזיקת כליזמר מסורתית. ההיבט החשוב ביותר של מוזיקת סטימפאנק, ואולי הסמל שלה, הוא הופעות במה. לעיתים קרובות הלהקות מעצבות את הציוד שלהם כך שיזכיר סגנון ויקטוריאני וניאו ויקטוריאני. חברי הלהקה בעצמם לובשים תלבושות מהתקופה הזאת עם אביזרי סטימפאנק.
לפעמים להקות סטימפאנק מורכבות משלישייה מסורתית של גיטרה, כלי מקלדת ותופים אך לעיתים הם מנגנים בכלים אקזוטיים או יוצאי דופן, כגון צ'לו, אקורדיון, חמת חלילים או בללייקה. סטימפאנק הופיע גם בעבודתם של מוזיקאים שדווקא לא מזדהים כסטימפאנק. לדוגמה, הווידאו קליפ של "Turn Me On" של דייוויד גטה ובהשתתפות של ניקי מינאז', מתרחש ביקום סטימפאנק בו גואטה יוצר דרואידים אנושים. בנוסף, האלבום Clockwork Angels של להקת רוק ראש וההופעה הקשורה אליו מכילים מילים, נושאים והדמויות מעולם הסטימפאנק.
קולנוע וטלוויזיה
המבשר הראשון של הז'אנר בקולנוע הוא מטרופוליס, סרט אילם שהפיק אריך פומר וביים פריץ לאנג בשנת 1927, על פי תסריט שכתבה אשתו תיאה פון הארבו. 20,000 מיל מתחת למים (1954), העולם המופלאundefined (1958), ומכונת הזמן (1960) כולם מכילים מכונות וטכנולוגיות בדיוניות וניתן לסווג אותם כסטימפאנק. קפטן נמו והעיר התת-ימיתundefined (1969) ושר העולםundefined (1961) הם שני סרטים על פי סיפורי ז'ול ורן אשר גם ניתן לשייך לז'אנר סטימפאנק.
סרטי הנפשה
ז'אנר סטימפאנק הצליח גם בסרטי אנימציה, כולל סרטי CGI. ניתן למצוא אלמנטים של סטימפאנק בולטים באטלנטיס: האימפריה האבודה (2001) וכוכב המטמון (2002) של וולט דיסני. הנושא המרכזי של שני הסרטים מתמקד בטכנולוגיות מתקדמות ופנטסטיות. קומיקסים וסרטי אנימה יפניים לעיתים קרובות משתמשים באלמנטים של סטימפאנק. דגש מיוחד כאן הוא על סרט אנימה סטימבויundefined (2004) של קצוהירו אוטומו, אשר נחשב על ידי כמה אוהדים לדובר סטימפאנק בייצוג קולנועי. אחד הסרטים הראשונים בסגנון סטימפאנק והסרט השני באורך מלא של הייאו מיאזאקי הוא הנסיכה מעמק הרוחות (1984). סרטיו של מיאזאקי כגון: הטירה המרחפת (1986) והטירה הנעה (2004), המכילים הרבה אנכרוניזמים הם אופייניים לז'אנר סטימפאנק. ב-2021 יצאה בנטפליקס הסדרה ארקיין, המבוססת על משחק המחשב הפופולרי League of legends, ובה העלילה מתרחשת בעיר עתידנית בסגנון סטימפאנק מובהק.
מונטנגרו באירוויזיון
מונטנגרו נטלה חלק באירוויזיון כמדינה עצמאית כ-12 פעמים ונעדרה מהתחרות פעמיים ב-2010,2011. מונטנגרו מעולם לא ניצחה בתחרות ומעולם לא סיימה את התחרות בתור אחת מעשר המדינות המובילות בגמר התחרות.
עד הצטרפותה כמדינה עצמאית היא נטלה חלק בתחרות תחת הרפובליקה הפדרלית הסוציאליסטית של יוגוסלביה בין 1961-1991, תחת הרפובליקה הפדרלית של יוגוסלביה ב-1992 ותחת האיחוד המדיני של סרביה ומונטנגרו בין 2004-2006.
היסטוריה
בין התחרויות בשנים 1961-1991, מונטנגרו הייתה מיוצגת תחת הרפובליקה הפדרלית הסוציאליסטית של יוגוסלביה פעמיים מתוך עשרים ושבע פעמים בהן יוגוסלביה נטלה חלק בתחרות, כאשר הישגה הטוב ביותר בתחרות היה המקום הרביעי עם 125 נקודות בתחרות ב-1983, שהוא גם המיקום הטוב ביותר בתחרות של הרפובליקה הפדרלית הסוציאליסטית של יוגוסלביה חוץ מהמקום הראשון ב-1989 עם השיר "Rock Me" של להקת "ריווה".
לאחר התפרקותה של הרפובליקה הפדרלית הסוציאליסטית של יוגוסלביה ב-1992, מונטנגרו הייתה מיוצגת ב-1992 תחת הרפובליקה הפדרלית של יוגוסלביה.
לאחר התפרקותה של הרפובליקה הפדרלית של יוגוסלביה ב-2003 והיעדרות בין 1993-2003, מונטנגרו הייתה מיוצגת תחת האיחוד המדיני של סרביה ומונטנגרו בתחרויות בין השנים 2004-2006.
לאחר התפרקותו של האיחוד המדיני של סרביה ומונטנגרו ב-2006 מונטנגרו וסרביה הצטרפו לשורות התחרות כמדינות עצמאיות.
היעדרויות
מונטנגרו נעדרה מארבע תחרויות אירוויזיון לאורך השנים:
היעדרותה הראשונה של מונטנגרו התרחשה לאחר שרשות השידור המונטנגרית הודיעה בנובמבר 2009, כי מונטנגרו לא תיטול חלק בתחרות ב-2010 בשל קשיים כלכליים של הרשות המונטנגרית.
בדצמבר 2010, מספר חודשים לאחר קיומה של התחרות ב-2010, רשות השידור המונטנגרית הודיעה כי מונטנגרו לא תשוב לתחרות בדיסלדורף בשל קשיים כלכליים של רשות השידור המונטנגרית וכן מחסור בחסויות מסחריות. אולם, רשות השידור המונטנגרית הודיעה כי ישנן תוכניות לשוב לתחרות ב-2012 ומונטנגרו אכן שבה לתחרות באותה שנה.
אף על פי שאישרה בהתחלה את השתתפותם בתחרות 2020, ב-8 בנובמבר 2019 הודיע רשות השידור המונטנגרית, RTCG, על פרישתם בגלל בעיות כלכליות, שלא היה ניתן לטפל בהם בזמן כדי להבטיח את ההשתתפות. באוקטובר 2020, הודיעה רשות השידור המונטנגרית כי לא תשוב לתחרות ב-2021.
ב-12 באוקטובר 2021 הודיע ה-RTCG שמונטנגרו תחזור ותשתתף באירוויזיון 2022.
אנוסיס נאון פאראלימני
אנוסיס נאון פאראלימני (ביוונית: Ένωσις Νέων Παραλιμνίου) הוא מועדון כדורגל קפריסאי מהעיירה פאראלימני, המשחק בליגת המשנה הקפריסאית.
המועדון, שהוקם בשנת 1936, לא זכה מעולם בתואר, אך מספר פעמים היה מועמד מוביל לתואר. בעונת 1974/75 הקבוצה הגיעה למקום השני בטבלת הליגה הקפריסאית וכן העפילה לגמר הגביע הקפריסאי, בו הפסידה בגמר 3-2 לאנורתוסיס פמגוסטה לאחר שהמשחק נמכר על ידי השחקן קיריאידס שהושעה מכדורגל להמשך חייו. הקבוצה העפילה עוד שלוש פעמים לגמר הגביע אך בשלושתן הפסידה לאומוניה ניקוסיה.
בשנים האחרונות, בשל העובדה שבקבוצה אימנו מאמנים ישראלים, אלי גוטמן וניר קלינגר, החלה מגמה בקבוצה של הכנסת מספר שחקנים מישראל ומליגת העל הישראלית שאומנו על ידי המאמנים הישראלים בעבר.
היסטוריה
המועדון אנוסיס נאון פאראלימני (האיחוד הצעיר של פאראלימני) הוקם בחודש אפריל 1944 בעקבות איחוד של המועדונים פאראלימני והרקולס. שני המועדונים אוחדו בעקבות התפרקותה מסיבות כלכליות של הרקולס.
המשחק הראשון של המועדון היה בחלק הראשון של 1945, זמן קצר לאחר סיום מלחמת העולם השנייה. המשחק היה נגד קבוצת חיילים גרמנית. המשחק הרשמי הראשון של הקבוצה היה ב-16 בספטמבר 1945, נגד אנורתוסיס פמגוסטה. המשחק הסתיים בהפסד 5-4.
עד ראשית שנות ה-60 לקחה הקבוצה חלק בטורנירים מקומיים בקפריסין. בשנת 1965, הצליחה פאראלימני להשתלב בליגה הקפריסאית השנייה. בעונת 1969/1968, הצליחה הקבוצה לזכות בליגה השנייה, ולעלות לראשונה בתולדותיה לליגת העל הקפריסאית. מאז, שיחקה פאראלימני רק בליגת העל הקפריסאית. הקבוצה הייתה אחת מחמש הקבוצות היחידות בקפריסין שמעולם לא ירדה לליגה השנייה, עד עונת 2013/2014, כאשר סיימה במקום ה-13 בליגה הראשונה וירדה לליגה השנייה. בסיום עונת סיימה הקבוצה במקום הראשון בליגת המשנה ועלתה לליגה הבכירה.
Born This Way
Born This Way (בעברית: נולד/ה ככה) הוא אלבום האולפן השני של זמרת הפופ האמריקאית ליידי גאגא. האלבום יצא לאור ב-23 במאי 2011 על ידי חברת התקליטים אינטרסקופ רקורדס. בתור מפיקה משותפת של כל המסלול באלבום, גאגא שיתפה פעולה עם כמה יצרנים בהם המפיק רדוואן אשר עבדה איתו בעבר באלבומיה הקודמים.
מוזיקת האלבום נובעת מסגנונות סינת'פופ ודאנס-פופ, תוך שילוב מוזיקה אלקטרונית. כמו כן, הוא כולל מגוון רחב יותר של סוגות כגון אופרה, הבי מטאל, דיסקו, רוק אנד רול שעוסקים בנושאים כגון: מיניות, דת, חופש, פמיניזם, ואינדיבידואליזם. על אף דעותיהם המחולקות של פרשנים דתיים ושמרנים, האלבום זכה לביקורות חיוביות מטעם מבקרי המוזיקה, ששיבחו את הסגנונות המוזיקליים המשתנים של גאגא ואת שירתה. האלבום קיבל שלוש מועמדויות לפרס גראמי, שכללו גם את המועמדות השלישית ברצף של גאגא בקטגוריית "אלבום השנה".
Born This Way דורג במקום הראשון במעל ל-26 מצעדים, כולל בילבורד 200 בארצות הברית שם דורג בראש המצעד עם מעל למיליון עותקים שנמכרו בשבוע ליציאתו ובכך הפך לאלבום עם המכירות הגבוהות ביותר בשבועו הראשון מזה חמש שנים. עד היום, מכר מעל שבעה מיליון עותקים ברחבי העולם. ארבעה מהסינגלים שלו, "Born This Way", "Judas", "The Edge of Glory" ו-"Yoü and I", דורגו בעשירייה הפותחת בבילבורד הוט 100 ו-"Born This Way" הפך לשיר ה-1000 שהגיע לפסגת המצעד מאז שנוצר ב-1958; הוא שבר שיא גינס בהיסטוריית חנות המוזיקה, iTunes בכך שהפך לנמכר והמהיר ביותר להגיע למקום הראשון, בשלוש שעות בלבד. הסינגל השיווקי מהאלבום, "Hair", דורג בשישה-עשר מצעדי שירים.
גאגא קידמה את האלבום במספר תוכניות ואירועים טלוויזיוניים כגון, טקס פרסי גראמי ה-53 שבו ביצעה את הסינגל הראשון ושיתפה את ההופעה בערוצה ב-Vevo שקיבלה מעל 24 מיליון צפיות, טקס פרסי ה-VMA של 2011, שבו התחפשה לגבר והעניקה את פרס "מפעל החיים על שם מייקל ג'קסון" לזמרת בריטני ספירס, וטקס פרסי ה-EMA של 2011, שהופיעה בו עם "Marry the Night" ובמהלכו, הדוגמנית הישראלית בר רפאלי העניקה לה פרס מתוך כ-4 פרסים שזכתה סך הכול והייתה הזוכה הגדולה של הערב. בנוסף הפיצה אלבום רמיקס לקידומו, Born This Way: The Remix.
רקע והקלטה
במרץ 2010, גאגא גילתה שהיא עובדת על אלבום חדש ואמרה כי כתבה את רוב השירים לבדה. המפיק רדוואן איתו הפיק יחד את האלבום אמר כי זהו "אלבום החופש של גאגא". מנהלה האישי, טרוי קרטר, הרגיש שתדמיתה הציבורית תתחיל להישתנות לאחר צאתו של Born This Way.
מספר חודשים לאחר הודעתה, גאגא אמרה כי סיימה לכתוב את שירי האלבום, "זה הגיע כל כך מהר... אני עובדת על חודשים ואני מרגישה מאוד חזקה שזה נגמר עכשיו. יש אמנים שלוקח להם שנים לכתוב אלבום, לי לא אני כותבת מוזיקה כל יום מחדש". בראיון נוסף הרכיזה על האלבום כ-"המנון של הדור הזה", ואמרה, "הוא כולל את המוזיקה הגדולה ביותר שכתבתי. כבר כתבתי את הסינגל הראשון של האלבום החדש ואני מבטיחה לך שזה הוא האלבום הגדול ביותר בקריירה שלי". בריאן מיי, גיטריסט להקת קווין, וקלרנס קלמונס, חבר להקת "E Street Band" לשעבר עבדו עם גאגא על האלבום.
השפעות ונושאים
מבחינת הרכבו המוזיקלי, "Born This Way" נחשב לסטייה בולטת מיצירותיה הקודמות של גאגא, הוא משלב מגוון רחב יותר של ז'אנרים מוזיקליים כמו אופרה, רוק מטאל, רוק אנד רול, יורופופ, דיסקו, מוזיקה אלקטרונית וכלי נגינה שונים. ניתן להבחין בשירים כגון "Hair" ו-"The Edge of Glory" בניגוני סקסופון וגיטרות חשמליות בשיר "Bad Kids". במספר ראיונות סיפרה גאגא כי בתקופת האלבום קיבלה השראה מאמנים כגון מדונה, ויטני יוסטון, ברוס ספרינגסטין, פרינס, ולהקת קווין.
האלבום מכיל בעיקר שירי מחול בקצב בינוני, כאשר הזמר אייקון שמע את האלבום, אמר כי גאגא "תביא את המוזיקה לדרגה הבאה". האלבום כולל התייחסויות למספר דמויות דתיות בנצרות, בעיקר יהודה איש קריות, מריה. וישו לצד מספר שירים המתייחסים למיניות, להט"ב, ופמיניזם. נושאים נוספים הם אינדיבידואליזם, שוויון, וחופש.
סגנון מוזיקלי ומילים
האלבום נפתח עם השיר, "Marry the Night" שנכתב על ידי גאגא כהומאז לעיר ניו יורק. זהו שיר דאנס-פופ המכיל פעמוני כנסיות, ואלמנטים של דיסקו, טכנו, ופאנק. צליל השיר הושווה לזה של אמנים משנות השמונים בהם להקת בון ג'ובי, פט בנאטר, ובוני טיילור. השיר השני, "Born This Way" מדבר על האופן בו כול בני האדם שווים ללא קשר לצבע עורם, למיניותים, לאמונתם הדתית וכי כל אחד יכול להגשים את חלומו. מאוחר יותר קיבל השוואות לשיר "Express Yourself" של מדונה. השיר השלישי באלבום, "Government Hooker", מכילה אלמנטים של מוזיקת אופרה, ומנגינת ריקוד הדומה לז'אנרים כמו טכנו, טרנס, ודיסקו, כמו גם ביט המושפע מהיפ הופ. השיר הושווה ליצירה של להקת האלקטרוניקה הגרמנית קרפטוורק.
שירו השישי, "Hair" עוסק בהבעת החופש של גאגא דרך שיערה, לשיר יש מנגינת דאנס-פופ עם השפעות רוק מטאל של אמנים כגון ברוס ספרינגסטין, ואיירון מיידן. השיר השביעי,"Scheiße" מכיל מילים בשפה הגרמנית ומדבר על מסר פמיניזם, בליווי פעימות טכנו, והשפעות דיסקו. מנגינתו של השיר הושוואה לשיריהן של מדונה ומיס קיטין. "Bloody Mary", השיר השמיני מכיל אזכורים דתיים ומושפע ממוזיקת הטראנס. "Bad Kids" מכיל השפעות של סינת'פופ ורוק מטאל משנות השמונים ונגינה של גיטרות חשמליות. ביציאתו קיבל השוואות לשיריה של הזמרת דונה סאמר.
"(Highway Unicorn (Road to Love" הוא השיר העשירי מהאלבום, המושפע מז'אנרים של דאנס-פופ בליווי תופים. "Heavy Metal Lover" מוגדר כשיר עם נטיות של טכנו ואלקטרופופ, מוזיקת ההאוס, עם השוואות לז'אנר הפופ של שנות התשעים. השיר ה-12 מתוף האלבום, "Electric Chapel" הושפע מרוק מטאל כבד המציין אלמנטים של יורופופ אשר הושפע ליצירותיה של מדונה. השיר הבא, "You and I", היא בלדת רוקנרול המכילה אלמנטים של מוזיקת קאנטרי. השיר מכיל קצב מתון, וגיטריסט להקת קווין בריאן מיי מופיע גם הוא בשיר. השיר מדגים את סגנונו של הסינגל "We Will Rock You" של קווין משנת 1977. השיר ה-14, "The Edge of Glory" מתייחס למותו של הסבא של גאגא המכיל ז'נר דאנס-פופ, רוק אלקטרוני, ונטיות סינת'פופ. אחד משירי הבונוס באלבום הוא, "Black Jesus + Amen Fashion", שיר פופ ששואב השפעות משנות השמונים והתשעים של מוזיקת המועדונים האלקטרונית. שיר הבונוס השני, "Fashion of His Love", מושפע ממוזיקת שנות השמונים ודבר על התאבדותו של מעצב האופנה אלכסנדר מקווין.
רקע
ב-12 בספטמבר 2010, גאגא הופיעה בטקס פרסי הווידאו קליפים של MTV, במהלך נאום הזכייה שלה בפרס וידאו השנה עם השיר "Bad Romance" היא חשפה את כותרת האלבום החדש, ושרה את פזמון הסינגל המוביל. היא תיארה אותו כ-"מתנת חג המולד למעריצים שלי" והודיעה על תאריכי יציאת האלבום והסינגל המוביל שלו בחצות 1 בינואר 2011 בחשבונה בטוויטר. במהלך הופעתה בנובמבר 2010 כחלק מהסבב "The Monster Ball Tour" בפולין, גאגא הודיעה כי אלבומה החדשה יוכל להכיל עד כ-20 שירים והוסיפה כי סיימה עם תהליך הפקתו. בראיון למגזין ווג בפבאור 2011 אישרה כי הוא יכלול כ-17 שירים בסך הכל.
לפני תאריך צאתו המתוכנן, "Born This Way" הודלף באינטרנט ב-18 במאי 2011, עקב הפרה של חוק זכויות היוצרים, הוא הוסר מאוחר יותר. האלבום פורסם רשמית ברחבי העולם ב-23 במאי 2011, בשתי מהדורות נפרדות בהן הוצגו כמה שירים שאינם סינגלים כחלק מקידומו בהם רמיקסים של "Scheiße" ו-"Hooker Government" שהוצגו בתצוגות אופנה בינואר ובמרץ 2011. ב-17 באפריל צייצה גאגא בחשבונה בטוויטר את בחירתה לכריכת האלבום שהציגה אותה מחוברת לאופנוע, העטיפה זכתה לביקורות שליליות מצד המבקרים והמעריצים, שון מייקלס מהגרדיאן אמר כי "העטיפה נראית יותר כמו עבודה זולה בפוטושופ מאשר האלבום המצופה ביותר של השנה". לאחר מכן הוסיף, "נעלמו משקפי השמש העתידניים, התספורות הא-סימטריות, אפילו קרני הקסם הטריות של גאגא. במקום זאת אופנוע מוטציה עם זרועותיו וראשה". הוא התייחס בנוסף למספר הודעות של מעריצים בפורום הרשמי של גאגא שהביעו את חוסר אהבתם לעטיפה.
הופעות חיות
השיר הראשון מהאלבום שבוצע על ידי גאגא בשידור חי היה "You and I", ב-"White Tie & Tiara Ball" בשנת 2010 בביתו של אלטון ג'ון, בתוכנית "The Today Show" במרכז רוקפלר בניו יורק ובמהלך סבב ההופעות השני שלה, "The Monster Ball Tour". בשנת 2011 גאגא יצאה לסיבוב ההופעות השלישי שלה לקידום האלבום בצפון אמריקה, אירופה, אסיה ואוסטרליה "Born This Way Ball" בו נכלל כשיר השלישי ברשימת ההשמעה. הופעתו החיה הראשונה הייתה ב-13 בפברואר 2011, בטקס פרסי הגראמי ה-53 במרכז סטייפלס בלוס אנג'לס. ב-28 באפריל ביצעה גאגא את "Judas" לראשונה בתוכניתה של אלן דג'נרס. ב-6 במאי הופיעה עם "Born This Way" ו-"You and I" במופע של אופרה וינפרי. לאחר הופעתה בטקס פרסי הגראמי, ב-19 בפברואר 2011, גאגא הוסיפה את "Born This Way" לרשימת ההשמעה ב-"The Monster Ball Tour", שם ביצעה אותו כהדרן שני, בתלבושת וכוריאוגרפיה דומים לאלו כמו בטקס הפרסים. בחודש מאי סיימה את מסע ההופעות "The Monster Ball Tour" בהופעה במקסיקו, שם העלתה את "Americano" במופע בכורה על ידי ביצוע השיר בניגון פסנתר, וסגרה את ההופעה בביצוע של "Judas".
לאחר סיום מסע ההופעות הופיעה גאגא ב-"Robin Hood Gala" בניו יורק ב-9 במאי 2011. במספר מופעים באירופה, ביצעה את "Judas" במופע הצרפתי של "Le Grand Journal" ב-12 במאי, "Born This Way" ו-"Judas" בתוכנית "The Graham Norton Show" ב-13 במאי, ואת "Born This Way" ו-"You and I" ב-12 במאי במופע פרטי ב-"Belvedere Vodka". במהלך הפסטיבל "BBC Radio 1's Big Weekend" בבלוודר ב-15 במאי שרה לראשונה את "The Edge of Glory". לאחר שחזרה לארצות הברית, גאגא שרה את שלושת הסינגלים הראשונים מהאלבום בגמר העונה 36 של התוכנית סאטרדיי נייט לייב ב-21 במאי, ואת "The Edge of Glory" בתוכנית הגמר בעונה העשירית של אמריקן איידול ב-25 במאי. ב-27 במאי היא קיימה קונצרט עבור התוכנית בוקר טוב אמריקה בסנטרל פארק בניו יורק, שם ביצעה את שלושת הסינגלים הראשונים מהאלבום ולראשונה את "Hair". מסעה הנוסף לאירופה ביוני כלל את הופעותיה בגמר העונה ה-6 של התוכנית הטופ מודל הבאה של גרמניה, בתוכנית הטלוויזיה הבריטית "Paul O'Grady Live", בחגיגות מופעי הגאווה של "Europride" לשנת 2011 ברומא, וכן בכמה תוכניות צרפתיות כגון "Taratata", "The X Factor" ו-"Le Grand Journal" שוב. הופעות נוספות של "The Edge of Glory" ו-"Born This Way" נערכו במהלך טקס פרסי הווידאו של "MuchMusic" לשנת 2011 בטורונטו ב-19 ביוני, ובערוץ MTV ביפן ב-25 ביוני. לאחר מכן הופיעה גאגא במופעים במדינה כגון "SMAP×SMAP" ו-"Music Lovers" לפני שביצעה מספר מופעים בטאיג'ונג, טייוואן ב-3 ביולי, ב-7 ביולי בסינגפור, וב-13 ביולי בבית העירייה בסידני ב-"Sydney Town Hall". ב-11 ביולי הופיעה בסידני בתוכנית הטלוויזיה "A Current Affair".
לאחר מכן חזרה לארצות הברית והופיעה ב-"The Howard Stern Show" ב-18 ביולי, וכן בתוכניות "So You Think You Can Dance" ב-27 ביולי), ב-28 ביולי ב-"!Jimmy Kimmel Live", וב-1 באוגוסט ב-"The View". בהופעתה בטקס פרסי הווידאו קליפים של MTV ב-28 באוגוסט ביצעה את השיר "Yoü and I" אשר במהלכה הצטרף אלייה לבמה המוזיקאי הבריטי בריאן מיי. ב-24 בספטמבר היא הובילה את פסטיבל המוזיקה של iHeartRadio לשנת 2011 בזירת "MGM" גרנד גרדן בלאס וגאס. הופעה נוספת הגיעה באוקטובר בתוכנית הטלוויזיה הבריטית "Friday Night with Jonathan Ross", במהלך קונצרט עבור הקרן "Clinton Foundation" בהוליווד, ובאפטר פארטי של פורמולה 1 בהודו, שם ביצעה את "Marry the Night" בפעם הראשונה. היא המשיכה בהופעות לקידום האלבום בטקס פרסי המוזיקה של MTV אירופה בבלפסט, צפון אירלנד, בתוכניות הטלוויזיה הבריטיות "The X Factor", "Alan Carr: Chatty Man", "Children in Need Rocks Manchester", ובטקס פרסי הגראמי לשנת 2012 בלוס אנג'לס. שירי האלבום הושמעו גם בספיישל הטלוויזיה של גאגא עבור חג ההודיה, A Very Gaga Thanksgiving ששודר ב24 - בנובמבר. ב-3 בדצמבר הובילה את הפסטיבל " Jingle Ball" בתיאטרון נוקיה בלוס אנג'לס, וכן ב-" Z100's Jingle Ball" במדיסון סקוור גארדן בניו יורק ב-9 בדצמבר. לאחר מכן הופיעה שוב בתוכניתה של אלן דג'נרס, ובתוכנית היפנית "Music Station". הופעות הקידום עבור Born This Way המשיכו בהופעה של השיר ה-11 מהאלבום "Heavy Metal Lover" ו-"Marry the Night" בערב ראש השנה של "Dick Clark's New Year's Rockin' Eve" בכיכר טיימס.
סינגלים
"Born This Way" - הסינגל הראשון מהאלבום, יצא לאור ב-11 בפברואר 2011. השיר הפך ללהיט בעולם ובמצעדי הפזמונים הגיע למקום הראשון במעל ל-20 מדינות, בארצות הברית נכנס היישר אל המקום הראשון, ושהה בו במשך שישה שבועות. הקליפ לשיר יצא ב-28 בפברואר וזכה בשני פרסי הווידאו קליפים של MTV. ברחבי העולם מכר מעל 14 מיליון עותקים והוא נחשב לאחד מהסינגלים הנמכרים בכול הזמנים. מבקרים רבים השוו את השיר ל-"Express Yourself" של מדונה, וטענו שהעתיקה אותו ממנה ושהיא אינה מקורית מספיק, אך גם היו רבים שכינו אותו "ההמנון של הקהילה הגאה". "Judas" - הסינגל השני מהאלבום, יצא לאור ב-15 באפריל 2011. בצאתו קיבל ביקורות מעורבות מפני התוכן שלו בין הנצרות ליהודה איש קריות שבגד בישו. אך למרות הביקורות הגיע לתואר פלטינה כפולה בארצות הברית ונכנס לעשירייה הפותחת במצעד הרשמי. בקוריאה הדרומית ומצעד שירי הדאנס של בילבורד כבש את המקום הראשון ולקידומו גאגא ביצעה אותו בתוכניות סאטרדיי נייט לייב, בוקר טוב אמריקה ובסבב ההופעות "The Born This Way Ball".
"The Edge of Glory" - הסינגל השלישי מהאלבום, יצא לאור ב-9 במאי 2011. השיר תחילה יצא כסינגל שיווקי ראשון מהאלבום, אך לאחר יציאתו קיבל מחמאות רבות ממבקרים, והצליח במצעדי ההורדות, ובעקבות כך החליטה גאגא להוציא אותו כסינגל רשמי. השיר כולל קטע סולו סקסופון שמבוצע על ידי המוזיקאי קלרנס קלמונס, מהלהקה "E Street Band" גאגא סיפרה שהיא כתבה אותו כאשר נפטר סבה כשהיא בבית החולים, לדבריה הוא מדבר על "הרגע האחרון בכדור הארץ רגע של אמת, קצה התהילה, רגע לפני שאתה עוזב אותו". בארצות הברית השיר הגיע למקום השלישי במצעד הבילבורד הוט 100 ומכר מעל 7.1 מיליון עותקים בעולם.
"Yoü and I" - הסינגל הרביעי מהאלבום, יצא לאור ב-23 באוגוסט 2011. הקליפ לשיר צולם בנברסקה, גאגא סיפרה שבו היא הולכת ברגל כל הדרך מניו יורק לנברסקה, על מנת להשיג את בן זוגה בחזרה. הקליפ יצא לאור ב-16 באוגוסט. בקליפ, נראית גאגא בלבוש שמזכיר בת ים, כשהיא רוקדת עם פאה בצבע טורקיז, בין הסצנות נראה האלטר אגו הגברי של גאגא שמכונה "ג'ו קלדרון". לשיר צולמו חמישה קליפים נוספים כשבכל אחד מופיעה גאגא כאחת מהדמויות שבקליפ המקורי. לקידום השיר גאגא הופיעה עמו בטקס פרסי הווידאו קליפים של MTV לשנת 2011 ובנוסף, הוא קיבל את המועמדות ה-15 של גאגא לפרס הגראמי.
סיבוב הופעות
בחודש אפריל 2012, יצאה גאגא לסיבוב ההופעות השלישי שלה "Born This Way Ball" לקידום האלבום שכלל כ-98 מופעים בחלקים בהם לא ביקרה בעבר כולל דרום מזרח אסיה, אמריקה הלטינית ודרום אפריקה. היא תיארה את הסבב כ-"אופרה אלקטרו-מטאלית". במת המופע עוצמה בהשראת טירה גותית מימיי הביניים, שכללה מגדלי תצפית וטיילת ארוכה שהיוותה אינטראקציה עם הקהל. במהלך הסבב, בוצעו כל שירי האלבום.
"Born This Way Ball" התקבל היטב על ידי המבקרים ששיבחו את מראה הבמה, את התלבושות, ואת יכולות השירה של גאגא אשר מעבירים מסרים שונים. בסיומו, הסבב קיבל הכנסות של כ-183.9 מיליון דולר עם כ-1,692,693 מיליון כרטיסים שנמכרו, אך לאחר פציעה בירכה של גאגא, היא נאלצה לבטל את המופעים האחרונים בצפון אמריקה.
ביקורת
ביציאתו, "Born This Way" קיבל ביקורות חיוביות ברובן ממבקרי המוזיקה. באתר הביקורות "Metacritic" אשר מקצה דירוג מתוך כ-100 ביקורות, האלבום קיבל ציון ממוצע של 71 נקודות, על בסיס של כ-34 ביקורות שונות. דן מרטין מהמגזין "NME" אמר כי "זה דבר טוב מאוד שגאגא לא יודעת מתי לעצור, היא דחפה גבולות מוזיקליים לתואר האולטימטיבי". סאל צ'ינקמני מהמגזין "Slant" כתב על האלבום ביקורת חיובית על האלבום שנתן לו ציון של 4 כוכבים מתוך 5 ואמר, "אין שום דבר קטן באלבום הזה, גאגא שרה את כול החרא מכול שיר שיש בו". צ'ינקמני גם השווה את "Born This Way" לאלבום "Sam's Town" של הלהקה הקירלס. רוב שפילד ממגזין הרולינג סטון הרגיש ש-"ככל שגאגא מופרזת יותר, כך היא נשמעת כנה יותר".קארין גאנז ממגזין המוזיקה האמריקאי "Spin" הרגישה כי ""העודף הוא ההימור המוזיקלי המסוכן ביותר של גאגא, אבל זה גם הנשק הכי גדול שלה, ו-"Born This Way", ללא רחם, מאכלס את מרכזי העונג של המאזינים. אדם מרקוביץ מהמגזין "אנטרטיינמנט ויקלי" אמר כי לדעתו "האלבום אינו אחיד אך בכול זאת הוא מראה את הכישרון של גאגא". באתר "MSN Music", רוברט כריסטגאו מצא את האלבום לא תואם עם The Fame או The Fame Monster אך הוסיף כי "שניהם ממשיכים לגדול ועם הרגע המטורף שלהם והנושאים המטורפים שלהם, "Born This Way" יכול גם כן.בביקורות המעורבות, גרג קוט מהעיתון "שיקגו טריביון" הרגיש כי גאגא נשמעת באלבום כמו "אמן גדול שרצה לרצות את כולם כול הזמן". אוואן סאודי מהאתר "PopMatters" כינה את "Born This Way" כ-"אלבום החלש ביותר של גאגא עד היום" והוסיף כי הוא משלב "כמה שירים נועזים עם כמה נושאים שחוזרים ונשנים". כריס ריצ'רדס מהעיתון האמריקאי "וושינגטון פוסט" מצא את האלבום כ-"משעמם" ואמר כי הוא "במקרה הגרוע ביותר הוא נשמע כמו שאריות מחוממות מפסקול של שנות השמונים". רנדל רוברטס מהעיתון "לוס אנג'לס טיימס" סבר כי לגאגא "אין הרפתקה מוזיקלית" וכי היא "לא מרוצה במסר שלה, לא מתלבשת בשמלתה, והכי חשוב, לא אסתטית...". העיתון "הבוסטון גלוב" קרא לאלבום "הרגע הכי מנופח במוזיקת הפופ השנה".
ביקורת האלבום בישראל
בישראל האלבום התקבל בביקורות מעורבות אך טובות גם כן. עמית קוטלר, מאתר "ynet" כתב כי, "האלבום יוצר מעין סיפור מסגרת עם חשיבה נאה מאחוריו, כאשר גם התוכן שיצקו גאגא ואנשיה לתוכו לא רע בכלל. אז מה אם היא לא מפתיעה... מדובר בכוכבת הפופ היחידה שמשמרת את הסגנון שלה ושומרת לו אמונים". גיא סידס, מאתר "Nrg", אמר "האלבום כולל לא מעט להיטים, אך עם זאת, הוא לא מביא עמו בשורה מוזיקלית חדשנית". באתר "וואלה! NEWS" דפנה לוסטיג אמרה כי "אלבום מתיש אך עם רגעים טובים, גאגא היא זמרת מלאת נוכחות, היא יכולה להיכנס לאולפן ההקלטות ביום אחד ולכתוב שיר פופ סוחף שנושא את החותמת האישית שלה.
באתר "Mako" הכתב אסף נבו נתן לאלבום ביקורת חיובית ואמר כי "האלבום החדש של גאגא "Born This Way" ממקם אותה כיום לא רק ככוכבת הפופ הגדולה והחשובה בעולם, אלא כאחד מבני האדם המשמעותיים על הפלאנטה. כי אחרי שמקלפים את כל ה-"רעש" - התלבושות, הפרובוקציות, האיפור, הגימיקים והשערוריות - נשארת זמרת ויוצרת ששרה על שחשוב באמת - ערכים אוניברסליים כמו שלום ואחווה בין בני אדם". דני לוזון כתב בעיתון "ישראל היום" "מבחינה מסחרית, נראה שההצלחה של האלבום כמעט מובטחת. הסינגל הראשון "Born This Way", נמכר באתר ITunes במיליון עותקים בחמישה ימים. ולכן, שלא במפתיע גם הניסיון של האתר אמזון השבוע להציע את האלבום להורדה דיגיטלית ליום אחד תמורת 99 סנט, הביא במהירות לקריסת האתר".
שבחים
"Born This Way" נכלל במספר רב של מצעדי סוף שנה ב-2011 של מבקרי מוזיקה שונים. במגזין ה-"רולינג סטון" האלבום הוכלל ברשימת "50 האלבומים הטובים ביותר של 2011" במקום השישי. בעיתון הבריטי "הגרדיאן", "Born This Way" הוכנס לרשימת "50 האלבומים הטובים ביותר 2011" במקום ה-31. ברשימת "25 האלבומים הטובים ביותר של 2011" של מגזין ה-"Slant", האלבום הוכנס למיקום השלישי וכונה כ-"יצירת מופת". ב-MTV האלבום הגיע למקום העשירי ברשימת "25 האלבומים הטובים ביותר של 2011" בטענה שהוא "אלבום הפופ הראשון הרב-לאומי, רב המיקוף, והרב-מיני של ימינו". בנוסף כונה "היצירה הטובה ביותר של גאגא עד כה". האתר "About.com" רשם את האלבום כאלבום הפופ השני הטוב ביותר של 2011 בטענה שהוא "ציון דרך פופ" ו-"רכבת הרים פראית של מוזיקה". מגזין "Spin" דירג את "Born This Way" כ-"אלבום הטוב ביותר של השנה" מתוך 50 אלבומים, כמו גם "אלבום הפופ הטוב ביותר של השנה" מתוך 20 אלבומים שונים. האתר הבריטי "דיגיטל ספיי" הכליל את האלבום במיקום החמישי מתוך כ-25 אלבומים בקטגוריית "האלבומים הטובים ביותר של 2011", בעוד שהעיתון הסקוטי "Daily Record" דירג אותו כאלבום ה-17 השנתי הטוב ביותר מתוך כ-20 נבחרים.
האלבום נכלל במספר רשימות שפרסמו גופי תקשורת שונים לסיכום האלבומים הטובים ביותר לשנת 2011, וסיכום האלבומים של העשור השני. כתב העת בילבורד דירג את האלבום במקום ה-21 ברשימתם "100 האלבומים הטובים ביותר של העשור השני". מגזין הרולינג סטון דירגו את האלבום במקום ה-484 ברשימת "500 האלבומים הגדולים בכל הזמנים" אשר הרכיבו בשנת 2020, לאחר שני גרסאות שנוצרו בעבר.
מלבד דירוגים גבוהים במצעדי סוף שנה, "Born This Way" ושיריו זכו במועמדויות ופרסים שונים. בטקס פרסי גראמי ה-54 בשנת 2012, הוא קיבל 2 מועמדויות בקטגוריות "אלבום הפופ הטוב ביותר", ו-"אלבום השנה" בנוסף לשיר You and I שהועמד לפרס "ביצוע הפופ הטוב ביותר". זו היא גם המועמדות השלישית ברצף של גאגא לפרס "אלבום השנה" (אחרי The Fame Monster ו-The Fame) ובכך היא מוכתרת כאמן הראשון שמשיג 3 מועמדויות רצופות לקטגוריה לאחר להקת הרוק הביטלס. בטקס פרסי המוזיקה האמריקאית 2011, "Born This Way" הועמד לקטגוריית "אלבום הפופ/רוק המועדף" אך הפסיד ל-21 של הזמרת אדל. למרות זאת זכה בפרס "האלבום המועדף" בטקס פרסי בחירת הקהל ה-38. בטקס פרסי "דיסק הזהב של יפן", 2012 האלבום זכה ב-2 קטגוריות, "האלבום הבין לאומי של שנה", "האלבום המערבי של השנה". בשנת 2012 הרולינג סטון הכתיר את "Born This Way" כאלבום ה-11 הטוב ביותר בכול הזמנים על ידי זמרת. ברשימות המגזינים של "NME" האלבום דורג במקום הראשון במצעד "עשרת האלבומים הפופולריים ביותר בהיסטוריה".
אמריקה הצפונית
"Born This Way" הגיע ביציאתו למקום הראשון במצעד הבילבורד 200 בארצות הברית לאחר שמכר מעל 1,108,000 עותקים במהלך השבוע הראשון שלו, מה שהופך אותו לאלבום השביעי בעולם למכור מעל למיליון עותקים בשבוע אחד. האלבום הפך לאלבומה הראשון של גאגא בפסגת המצעד, ולמספר העותקים הגבוה ביותר בשבוע לצאת אלבום מאז "The Massacre" של הראפר 50 סנט משנת 2005 שמכר 1,141,000 בשבועו הראשון. גאגא נהפכה לאישה החמישית שמחזיקה באלבום עם מעל ל-1,000,000 מכירות עותקים בשבוע ליציאתו בארצות הברית עם ויטני יוסטון עם הפסקול The Bodyguard משנת 1992, בריטני ספירס עם "Oops!... I Did It Again" מ-2000, נורה ג'ונס עם "Feels Like Home" מ-2004, וטיילור סוויפט עם "Speak Now" משנת 2010.
אמזון מכרה כ-440,000 עותקים של האלבום ביומיים הראשונים לצאתו במחיר של כ-99 סנט, (בהפסד של מעל ל-3 מיליון דולר). לאחר מכן נחשף כי 662,000 ממכירותיו השבועיות הראשונות של "Born This Way" היו הורדות דיגיטליות, (כ-60%). רק לאחר שבועו הראשון, הוא הפך לאלבום הדיגיטלי השמיני הנמכר ביותר בארצות הברית בהיסטוריה. במצעד אלבומי הדאנס הוא הגיע למקום הראשון ובכך הוריד את "The Fame" אשר שהה בו למקום השני. בשבועו השני מכר 174,000 עותקים והמשיך לשהות במקום הראשון בבילבורד 200 אך ירד בכ-84.27% במכירותיו. באופן דיגיטלי הוא קיבל ירידה של 94%, עם כ-38,000 עותקים. בשבועו השלישי ירד האלבום למקום השני בעקבות האלבום 21 של הזמרת אדל שכבש את המצעד וירידה של 42% במכירות (100,000 עותקים). האלבום הוכתר כאלבום השלישי הנמכר ביותר בארצות הברית בשנת 2011 עם מכירות של 2,101,000 עותקים. זהו גם האלבום החמישי הנמכר ביותר בהורדות דיגיטליות בארצות הברית עם מכירות של נכון לינואר 2012 877,000 עותקים. נכון ל-29 בפברואר 2016, האלבום קיבל תואר פלטינה כפולה בארצות הברית על ידי "איוגד תעשיית ההקלטות של אמריקה" (RIAA) עבור מכירות של 2,400,000 עותקים. לאחר הופעתה של גאגא במופע המחצית של הסופרבול LI בשנת 2017, האלבום חזר למצעד הבילבורד 200 למקום ה-25 לאור מכירות של כ-17,000 עותקים.
אירופה, אסיה ואוקיאניה
בבריטניה, "Born This Way" נכנס לראשונה על תוך מצעד האלבומים הבריטי למקום ה-1 ב-29 במאי 2011 עם מכירות שבועיות ראשונות של כ-215,639 עותקים. אלה הם גם המכירות השבועיות הראשונות הגבוהות ביותר במדינה לשנת 2011. באותו שבוע, האלבום מכר יותר עותקים מכול שאר עשרת האלבומים ששהו איתו בעשירייה הפותחת והפך לאלבום הנמכר ביותר של זמרת אמריקאית בשבועו הראשון לצאתו בבריטניה מאז "Confessions on a Dance Floor" של מדונה בשנת 2005 שמכר כ-217,610 עותקים. נכון לחודש ינואר 2017, האלבום השיג מעמד פלטינה משולשת במדינה על ידי "איגוד תעשיית ההקלטות של בריטניה" (BPI) לאחר שמכר כ-989,000 עותקים. ביציאתו בשוודיה ואירלנד, "Born This Way" השיג את המקום ה-1 במצעדי האלבומים, ובפינלנד נכנס למקום השני והוכתר כאלבום החמישי הנמכר ביותר של 2011 במדינה. בצרפת, האלבום הגיע למיקום הראשון במצעד האלבומים הצרפתי והחזיק את המיקום במשך כשבועיים. נכון לינואר 2012, הוא מכר 180,000 עותקים במדינה והוכתר כאלבום פלטינה כפולה על ידי "איגוד תעשיית ההקלטות של צרפת" (SNEP). נכון לספטמבר 2012, מכירות האלבום בעולם עמדו על כ-6,00,000 מיליון עותקים.
מחלוקות דתיות
מספר קבוצות דתיות גינו את האלבום על שילובו בסממנים דתיים של הנצרות ועל עמדתו בנוגע למיניות. בלבנון, "Born This Way" נאר באופן זמני על ידי מחלקת המזכירות הכללית אשר ראה בו טעם רע ולעג כלפי הנצרות. עבדו אבו קאסם, מנהל מרכז המידע הקתולי בלבנון, מתח ביקורת רבה על נושאי האלבום ואמר כי "אם הם הולכים לפגוע בנו, נבטל את האלבום". והוסיף, "אנחנו לא נקבל שמישהו יעליב את מריה הבתולה או את ישו או את הנצרות". איסור האלבום במדינה נמשך עד 9 ביוני. קליפ השיר "Judas" ספג ביקורות שליליות על ידי הליגה הקתולית בארצות הברית, בה נשיאה ויליאם אנתוני דונוהו הביע את חוסר שביעות רצונות כלפי התמקדותה של גאגא ביהודה ומרי מגדלננה וכינה אותה "יותר ויותר לא רלוונטית" בהשוואה לאנשים עם "כישרון אמיתי" ותקף אותה על כך שלכאורה הוציאה לאור את השיר והקליפ בכוונה בסמוך לשבוע הקודש ולחג הפסחא. זמן קצר לאחר יציאתו נאסר גם הוא בלבנון.
במלזיה, היכן שהומוקסואליות נחשבת כעבירה פלילית ויכולה לגרור קנסות ועונשים נוספים, הממשלה מתחה ביקורת על האלבום בנושא מיניותו ופמיניזם. זמן קצר לאחר צאת השיר "Born This Way" סוכנויות הידיעות דיווחו כי תחנות הרדיו במדינה נדרשות לצנזר את השיר, בגלל משפטו, "לא משנה אם אתה הומו, סטרייט או דו-מיני, לסבית או טרנסג'נדר" המופיע בו, בחלק מהתחנות המשמיעות את השיר השורה מושתקת, באחרות הושמע רעש לא ברור על הפסקול ובחלקן חתכו את השורה מהשיר. רוזנה איסמעיל, סגנית קנצלרית אוניברסיטת מלזיה סבאח, גינתה את השיר וטענה כי, "דת האסלאם אוסרת על כך ועלינו לעמוד בחוקים".
קרן ליברה
הקרן התאגדה ברשם התאגידים בשנת 2014 כשותפות מוגבלת. מייסדיה הם מייסדי משרד עורכי הדין פירט, וילנסקי, מזרחי, כנעני אליהם חבר אל"ם (מיל') יריב שנפ. עו"ד עפר פירט מכהן כיו"ר הקרן. הקרן פועלת בהתאם לעקרונות ה- Code of Conduct, קוד אתי שפורסם על ידי מועצת הצדק האזרחי מטעם משרד המשפטים הבריטי.
על פי דיווחי הקרן, נכון למרץ 2018 היא מממנת 23 הליכים משפטיים בישראל ובחו"ל.
המודל העסקי
קרן ליברה מציעה מודל עסקי הפועל בהצלחה במספר הולך וגדל של מדינות בעולם, ובראשן אנגליה, ארצות הברית ואוסטרליה. על פי מודל זה, הקרן מממנת תביעות בעלות סיכויי הצלחה גבוהים שהיו נזנחות כתוצאה מהיעדר מימון, או כאלו המוגשות על ידי חברות תזרימיות המעוניינות לגדר את הסיכונים הכלכליים שלהן. במקרה של זכייה חולקת הקרן את הרווחים יחד עם התובעים ומקבלת בחזרה את השקעתה בצירוף תשואה שנקבעה מראש. על פי מודל זה, הקרן מציעה מימון לתביעות אזרחיות-מסחריות ובוררויות המתנהלות בארץ ובעולם ונאמדות בחמישה מיליון ש"ח ומעלה. הכנסותיה של הקרן מתקבלות מדמי טיפול ראשוניים עבור בחינת היתכנות של התביעה, וכן מאחוז מהרווחים במקרים שבהם התביעה זכתה בבית המשפט או שהתובע השיג את מבוקשו עוד טרם ההתדיינות. הקרן אינה צד להליך המשפטי ואינה מייצגת את התובעים בערכאות השיפוטיות, אלא מהווה גורם הבוחן-מממן-מלווה את ההליך. במקרים מסוימים מציעה הקרן לממן אשכול הליכים משפטיים ולא הליך בודד.
מודל העבודה
על מנת ליצור מצב שבו הקרן תממן תביעות מוצדקות, ואילו תביעות בעלות סיכויי הצלחה נמוכים יאובחנו ככאלו מראש ולא יקבלו מימון, אימצה הקרן תהליך סינון הדומה לזה הנהוג בקרנות הון סיכון המתמחות בשוק הטכנולוגי. לאחר פניית הישות המשפטית המעוניינת להגיש תביעה, עורכת הקרן בדיקה ראשונית לבחינת האפשרות למימון ההליך. במקרה שבו הבדיקה הראשונית מעלה תשובה חיובית, מועבר התיק לבחינה מקצועית של צוות ייעודי המורכב מעורכי דין בעלי ניסיון בהופעות בבתי משפט. הצוות עורך לתיק אנליזה מקיפה ובוחן את מכלול הנסיבות המרכיבות אותו (על פי הדין המקומי במדינה שבה צפויה התביעה להיות מוגשת), ותוך מספר ימים מתבשר הלקוח אם תיקו עומד בקריטריונים הנדרשים להמשך בחינת הקרן את מימונו. אם צוות הבדיקות מקבל החלטה חיובית, עובר התיק לאישור סופי של ועדת ההשקעות, ובמקביל מנוסח הסכם התקשרות עם התובע (הלקוח). אם ועדת ההשקעות ממליצה לקרן לממן את התביעה, נחתם הסכם ההתקשרות בין הקרן ללקוח ולעורך דינו בנוגע למימון. החלטת הקרן לגבי מימון או אי-מימון התיק יכולה לסייע לתובע הפוטנציאלי בהחלטתו, שכן גם תשובה שלילית מהווה אינדיקציה חשובה ביותר לתובע בכל הנוגע לכדאיות ניהול ההליך.
היסטוריה
באוקטובר 2014 פנה עו"ד עפר פירט לאל"ם (מיל') יריב שנפ, והציע לו לבחון ולקדם יחד את רעיון הקמתה של קרן למימון הליכים משפטיים. את הרעיון לקרן שאב פירט מקרנות דומות הפועלות במדינות רבות בעולם. ביוני 2015 התכנסה ועדת ההשקעות של הקרן בפעם הראשונה. התיק שנבחן על ידי חברי הוועדה אושר כתיק בעל היתכנות גבוהה, ובנובמבר 2015 הוא הוגש לבית המשפט.
עד אפריל 2017 התקבלו במשרדי הקרן למעלה מ-300 פניות, ו-27 מהן אושרו. מרץ 2017 הכיר בית המשפט לראשונה בתרומתה של הקרן. בתיק לינום, תיק אזרחי שדן בחברה בהליכי פירוק, קבע בית המשפט: "...כמו כן ניתן צו כמבוקש בסעד ג' (תשלום לקרן ליברה, שתרומתה לשיפור הצעתה הכספית של אלקטרה הייתה בולטת ומוכחת ולכן יש לאשר את המלצת הנאמן בעניינה...)".
חודש לאחר מכן, באפריל 2017, במסגרת תיק זועבי חברה לבנייה שנדון בבית המשפט המחוזי בנצרת, קבע השופט עיילבוני: "...והנה, סוף סוף, קמה לה קרן שמוכנה לבחון בעיניים מקצועיות תביעה פוטנציאלית, ומקום שסיכויי התביעה הם סיכויים שנראים טובים, תהא מוכנה לממן על חשבונה עלויות התביעה, תוך נטילת סיכון שאם התביעה תידחה, לא תשופה על עלויות המימון... אין ספק שיש לברך על ייסוד הקרן ואף לומר כי חבל שלא קמה קודם... עוד יש לעודד בעלי תפקידים לפנות לקבלת שירותי הקרן מקום בו נראה לכאורה שיש תביעה מוצדקת שאין לה מקורות מימון... מקום שגם הקרן בחנה בעיניים מקצועיות את סיכויי התביעה ומצאה כי יש ממש בגו... נראה שטענות מזמיני העבודות להיעדר סיכויים לתביעה, אינן יכולות עוד לעמוד".
מעברים בזמן
מעברים בזמן הוא אלבום מוזיקה שנעשה בפרויקט משותף של באלדי אולייר ובנו ברק אולייר.
מעברים בזמן הוא אלבומו ה-9 של באלדי אולייר - גיטריסט, מלחין ומעבד, הנוהג לשלב פלמנקו ומוזיקה צוענית עם מוטיבים ים תיכוניים. בעקבות עבודה משותפת על האלבום עם בנו ברק, הפך "מעברים בזמן" לפרויקט המחבר בין הגיטרה הספרדית והפלמנקו למוזיקה הישראלית העכשווית, בין קטעי נגינה מסורתיים לסאונד עדכני. לראשונה באלבומיו מחוברים למנגינות של אולייר, גם טקסטים המבוצעים על ידי מגוון של זמרים צעירים.
האלבום מכיל 9 שירים בהם מתנהל דיאלוג בין השירה לגיטרה כפי שמקובל בפלמנקו, בעיבודים אלקטרוניים ואקוסטיים, כשלכל שיר באלבום סגנון ייחודי משלו.
לחנים ועיבודים: באלדי אולייר, ברק אולייר
הפקה מוזיקלית: ברק אולייר
חיי יוסף
חיי יוסף (ביוונית: Iosepou Bios, Ἰωσήπου βίος; בלטינית: Vita Josephi) הוא ספרו האוטוביוגרפי של יוסף בן מתתיהו (שמו הרומי: טיטוס פלאוויוס יוספוס). החיבור מופיע בכתבי יד כהמשך ספרו הארוך קדמוניות היהודים, והקשר ביניהם מופיע בשני החיבורים: בסופו של החיבור "קדמוניות היהודים" מספר יוסף כי בדעתו לכתוב את סיפור חייו, ואילו ב"חיי יוסף" הוא מגיש לאפאפרודיטוס את החיבור "קדמוניות היהודים": "כאלה הם אפוא הדברים שעשיתי לכל אורך חיי... ואילו בתתי לך, אפאפרודיטוס הנכבד מכל אדם, את הרישום המלא של הקדמוניות, הנני מסיים כאן, לעת עתה, את החיבור".
זמן חיבורו
הזיקה שהוזכרה בין "קדמוניות היהודים" ל"חיי יוסף" מעידה כי "חיי יוסף" נכתב זמן קצר לאחר חיבור "קדמוניות היהודים" - מה גם שאוסביוס מצטט קטע מ"חיי יוסף" באומרו כי קטע זה הוא "מסוף קדמוניות". יוספוס עצמו מציין כי הוא חיבר את "קדמוניות" בשנה ה-13 לשלטונו של הקיסר דומיטיאנוס עת היה בן 56 - משמע שזמן תום כתיבת החיבור הוא 93/94 לספירת הנוצרים. לכן יש להסיק כי "חיי יוסף" נתחבר לא לפני שנה זו.
שני נתונים נוספים מסייעים להנחה ש"חיי יוסף" חובר בעשור האחרון של המאה ה-1. יוספוס פונה בחיבור בשאלה רטורית ליוסטוס איש טבריה: "מדוע לא הוצאת את ספרך בימי אספסיאנוס וטיטוס? הלא במקרה כזה ספרך היה נכתב ונשלם עוד לפני עשרים שנה" (סעיף 360). כלומר, מאחר שהמלחמה הסתיימה בתחילת שנות ה-70, הקביעה כי חיבורו של יוסטוס היה מוכן עשרים שנה לפני שיצא לאור, לא יכלה להיכתב לפני שנות ה-90 של המאה ה-1. בנוסף לכך, יוספוס מציין כי יוסטוס פרסם את ספרו רק לאחר מותו של המלך אגריפס השני (סעיף 359). על פי פוטיוס (המאה ה-9), אגריפס מת בשנה השלישית לטריאנוס (99/100 לספירה), אולם כיום חוקרים רבים סבורים כי הוא מת כבר בתחילת שנות ה-90.
ישנה דעה הטוענת כי תחילת כתיבתו של הספר הייתה כבר בסוף שנות ה-60 של המאה ה-1, וזאת בשל העובדה שכל התארוכים שהוזכרו לעיל נמצאים בחלקו הראשון של הספר, המספר על ראשית חייו של יוסף, או בחלקו האחרון, המספר על יוסף ברומא. רוב רובו של הספר העוסק במרד עצמו, אינו בעל תיארוך כלשהו. זאת ועוד, למרות שבעת הוצאת הספר יוספוס היה בן קרוב ל-60, הרי שהביוגרפיה אותה הוא מוסר נוגעת רק לתקופת היותו מפקד הגליל במרד הגדול וליתר דיוק במחצית השנה שבין מינויו למפקד הגליל לקראת סוף שנת 66 לבין הגעת צבא הרומי בפיקודו של אספסינוס לגליל בשנת 67. כלומר, למרות שהספר יצא לאור בשנות ה-90, ישנה סברה כי עיקרו של הספר התבסס על רשימות שהכין יוספוס כבר בשנת 68 או 69.
תוכן הספר
החיבור עוסק רק בששת החודשים בהם כיהן יוסף בן מתתיהו כמפקד הגליל במרד הגדול. למעשה רק תחילתו וסופו של הספר עוסקים בחייו של יוסף. רובו מוקדש לפולמוס עם יוסטוס איש טבריה ולתיאור מחודש של פעולותיו כמפקד הגליל, כאשר ישנן סתירות רבות בין תיאור זה לבין תיאור המאורעות בספרו הראשון, "מלחמת היהודים". הספר נכתב כמענה למאשימים אותו בחתירה תחת רומא והוא מתגונן בו מפני האשמתו במרדנות. בספר מתגונן יוסף בן מתתיהו מפני האשמתו של יוסטוס בבגידה ביהודים בזמן המרד. נראה שהספר נכתב מהר וללא סיוע וייתכן שדברים אלה מעידים שספרו של יוסטוס ודברי מקטרגים אחרים, הכניסו את יוסף למצב שחייב אותו להתגונן במהירות. הספר הוא הקטן והמוזנח ביותר בספריו של יוספוס מבחינת תרגומים ומחקרים, וגם המחבר לא השקיע בו הרבה. הספר כתוב באופן רשלני בסגנון יווני רדוד עם אוצר מילים מוגבל, ללא יופי או עושר.
בספר ארבעה חלקים:
מהדורות
מהדורות ברשת
לקריאה נוספת
ספרות יפה
רשת עצבית
רשת עצבית (באנגלית Biological neural network) היא אוסף של תאי עצב (נוירונים) או אזורי מוח שונים שמקושרים ביניהם, בין אם זהו קשר מבני על ידי סינפסות וסיבים עצביים ובין אם זוהי קישוריות תפקודית. המוח האנושי מורכב מכ-1011 נוירונים ומכ־1014 סינפסות, שמרכיבות את הרשת העצבית הגלובלית, הקונקטום האנושי. הרשת העצבית מתפתחת לאורך החיים אך מאבדת מיעילותה בשנים המאוחרות לחיים. בחקר הרשת העצבית האנושית נתגלו מספר רשתות עצביות שונות המשתתפות בתהליכים קוגניטיביים וסנסוריים שונים. פגיעה במבנה או בתפקוד שלהם יכולה להוביל לפגיעה בתפקודים אלו, להפרעות פסיכולוגיות, ולמחלות שונות.
מאפיינים ומושגים של הרשת העצבית
בחקר הרשת העצבית נהוג להשתמש בתאוריה מתמטית ששמה תורת הגרפים כדי לייצר מודל של הרשת העצבית ולנתח את המאפיינים השונים של הרשת. הגרף מוגדר כאוסף של צמתים והקשרים ביניהם. הקשרים בין הצמתים יכולים להצביע על כיוון הקשר וגם על עוצמת הקשר. בחקירת רשת עצבית בוחנים את יחסי הגומלין בין הצמתים, הקשרים ביניהם, והארגון המרחבי שלהם. ניתן להמיר את הייצוג הגרפי למטריצת שכנות, שבה הצמתים נמצאים בשוליים, והקשרים ביניהם מיוצגים בתוך המטריצה עצמה. הצמתים ברשת יכולים להיות נוירונים בודדים, מקבץ של נוירונים שמכיל מאות עד אלפי תאים או אזורי מוח שונים. הקשרים ביניהם יכולים להיות פיזיים על ידי סינפסות ואקסונים, או תפקודיים, כלומר פעילות בו זמנית של כמה צמתים אך ללא הכרח של חיבור פיזי ביניהם.
אוסף של כמה צמתים שקרובים זה לזה ומקושרים ביניהם נקרא מודול (Module), וצמתים שאליהם מחוברים צמתים רבים אחרים נקראים מרכזת (Hubs). הרשת המוחית מתאפיינת בארכיטקטורה של רשת עולם קטן (Small world network). ברשת מסוג זה יש קישוריות גדולה בין צמתים שקרובים זה לזה, ומספר מרכזות שאליהם מחוברים צמתים רבים ומשמשים כ"גשר" בין מודולות ברשת, כך שמידע יכול לזרום מצומת לצומת בצורה יעילה.
התפתחות היסטורית
קמילו גולג'י פיתח ב-1873 טכניקת צביעה (שיטת גולג'י) שאפשרה את צביעתם של תאי מוח כדי לבחון את המבנה שלהם. גולג'י טען שהמוח בנוי מרשת מחוברת של תאים שאינם נפרדים זה מזה, לעומתו, טען סנטיאגו רמון אי קחאל שהמוח מורכב מתאים בודדים שאינם מחוברים זה לזה בצורה פיזית, אך עדיין מתקשרים זה עם זה. בדיעבד, התברר שקחאל צדק (כאשר הסינפסה החשמלית היא היוצאת מן הכלל).
העניין בחקר הרשתות המוחיות נמשך עם קארל לאשלי שחקר למידה וזיכרון כפונקציה של קישוריות בין אזורי מוח שונים. תלמידו של לאשלי, דונלד הב, שלימים נעשה לאחד מחוקרי המוח המשפיעים ביותר, המשיך את חקר הזיכרון והקישוריות ברמה התאית. אחת מן התגליות המשמעותיות שלו הייתה שכאשר נוירונים פועלים בו זמנית, מתחזק הקשר ביניהם.
בשנת 2013 החלו פועלים שני פרויקטים בינלאומיים גדולים שמטרתם למפות את כל הקשרים הקיימים במוח האנושי, פרויקט ה-BRAIN Initiative שיזם הנשיא אובמה, ופרויקט המוח האנושי שיזם האיחוד האירופי. הנחת המוצא של הפרויקטים הללו היא שכאשר נדע את מיקומה של כל סינפסה וסינפסה ברשת העצבית של המוח, נוכל להבין בצורה טובה יותר את תפקודו בבריאות ובחולי.