cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
יחסי אוזבקיסטן–בולגריה
הסכמים וקשרים כלכליים
בין שתי המדינות נמשכו מגעים בדרג בכיר. במאי 1998 ביקר שר החוץ האוזבקי בסופיה ופגש את נשיא בולגריה. במהלך ביקורו דנו שרי החוץ הבולגרים והאוזבקים בקשרים כלכליים ותחבורתיים. ביוני 1998 ביקר נשיא אוזבקיסטן בבולגריה. במאי 1999 ביקר נשיא בולגריה באוזבקיסטן. בנובמבר 2003 נפגש נשיא אוזבקיסטן עם ראש ממשלת בולגריה. במאי 2004 דנו שרי החוץ הבולגרים והאוזבקים בקשרים דיפלומטיים וכלכליים. בינואר 2005 הקימו אוזבקיסטן ובולגריה משרדים קונסולריים. במרץ 2006 הצהיר השגריר הבולגרי באוזבקיסטן כי הוא שמח על שיתוף הפעולה בין שתי המדינות. באפריל 2007 ביקר שר בולגריה באוזבקיסטן לשיחות שיתוף פעולה.
בנובמבר 2008 ערך נשיא בולגריה גאורגי פרבאנוב ביקור רשמי באוזבקיסטן שם נפגש עם נשיא אוזבקיסטן אסלאם קרימוב. שני הגברים דנו בכל ההיבטים של היחסים הדו צדדיים. הם הסכימו לעשות מאמצים להגדיל ולגוון את המסחר, תוך ניצול טוב יותר של הפוטנציאל הבלתי מנוצל. הייתה מחלוקת ניכרת כאשר נשיא בולגריה צד חיות מוגנות באוזבקיסטן. בפברואר 2009 הביעה בולגריה אמון כי היחסים ימשיכו להתפתח, כולל הרחבה משמעותית של הקשרים הקשורים לתיירות וכן התפתחויות נוספות הנוגעות למסחר ולחילופי תרבות.
ביוני 1998 בולגריה ואוזבקיסטן חתמו על שבעה הסכמי אמנה ושיתוף פעולה. במאי 1999 הם חתמו על הסכמי תחבורה ופשע. בשיחה עם ראש עיריית בורגס בנובמבר 2003, הציע נשיא אוזבקיסטן אסלאם קרימוב כי יש ליישם הסכם מכס רשמי כדי להקל על הובלת סחורות אוזבקיות דרך בולגריה.
באוקטובר 2004 סיכמו שתי המדינות שלוש הסכמות משפטיות. באפריל 2007 בולגריה ואוזבקיסטן חתמו על הסכם לשיתוף פעולה כלכל. עד שנת 2005, הסחר בין שתי המדינות היה צפוי להגיע ל -50 מיליון דולר.
עם זאת, בנובמבר 2008 נשיא אוזבקיסטן, אסלאם קרימוב, הצהיר כי מדינתו אינה מעוניינת להיות ספקית של מעבר הנפט בחסות האיחוד האירופי, אך היא תמשיך לייצא דרך רוסיה.
פי. ג'יי. וושינגטון
פול ג'מיין וושינגטון הבן (באנגלית: .Paul Jamaine Washington Jr; נולד ב-23 באוגוסט 1998) הוא כדורסלן אמריקאי המשחק בקבוצת שארלוט הורנטס מליגת ה-NBA, בעמדת הפאוור פורוורד.
קריירה ב-NBA
בדראפט ה-NBA 2019 נלקח וושינגטון בבחירה ה-12, על ידי שארלוט הורנטס. במשחק הבכורה שלו ב-NBA קלע וושינגטון 27 נקודות, כולל 7 שלשות, בניצחון קבוצתו מול שיקגו בולס. 7 השלשות שקלע שברו את שיא ה-NBA לשלשות של שחקן במשחקו הראשון בליגה. לאורך עונת הרוקי שלו שימש כשחקן חמישייה קבוע בשארלוט, ותרם 12.2 נקודות ו-5.4 ריבאונדים בממוצע למשחק, ובסיומה נבחר לחמישיית הרוקיז השנייה של העונה.
קדמה - התיישבות סטודנטים ויזמים
קדמה היא עמותה שנוסדה ב-2013 ועוסקת בהתיישבות צעירים ביהודה ושומרון, בגליל ובנגב.
המנהלת הכללית והמייסדת של העמותה היא תירא-אל חמישה כהן. כהן זכתה בשנת 2015 בפרס מוסקוביץ' לציונות בשל עשייתה בעמותה. משרדי העמותה שוכנים במעלה אפרים.
חלק משמעותי מהפרויקטים של "קדמה" ממוקמים מעבר לקו הירוק, מה שעורר ביקורת רבה מצד גורמי שמאל. העיתון "הארץ" ועמותת "כרם נבות" ביקרו את "קדמה" על כך שלכאורה שמרו על מאחזים לא חוקיים.
בשנת 2019 תקציב קדמה עמד על 5,465,359 ש"ח ועבדו בה כ-25 איש. קדמה נתמכת על ידי מפעל הפיס, יק"א, וכן פדרציות יהודיות באמריקה הצפונית.
כפרי הסטודנטים ופרויקטים נוספים
נכון לשנת 2021, קדמה מקיימת כשמונה כפרי סטודנטים. בכל כפר סטודנטים גרים כ-25–30 סטודנטים המפעילים מסגרות חברתיות לצעירים בסביבה. הסטודנטים מתנדבים כמאות שעות בשנה, ומקבלים מלגת קיום. בשנת 2016 לקחו בפרויקט כ-300 סטודנטים.
כיום הכפרים הם:
יהודה, שומרון ובקעת הירדן
הגליל
עוטף עזה
בנוסף על כפרי הסטודנטים, העמותה מפעילה מתנדבי שנת שירות, וקהילות לצעירים שסיימו לימודיהם (בגילאי 25–35) בסופה שבעוטף עזה, אדמית שבגליל, בית הערבה שבצפון ים המלח ובשמעה שבדרום הר חברון.
אישטוואן וראנאי
אישטוואן וראנאי (במקור שטרן, בהונגרית: Varannai István; בודפשט, 26 באפריל 1895 – בודפשט, 7 בדצמבר 1970) היה עורך דין, התובע הכללי של בודפשט בלשכת עורכי הדין, מהדמויות המשפטיות החשובות בתקופתו. הוא אחיו הגדול של אאורל וראנאי, הסופר והיסטוריון הספרות.
ביוגרפיה
משרד עורכי הדין שלו התמקד בענייני מסחר ורישום מקרקעין. הוא היה יועץ משפטי בכיר של הקהילה היהודית של בודפשט. בנוסף לשפת אמו, הוא דיבר גרמנית, צרפתית ואנגלית. קברו נמצא בבית הקברות היהודי של אובודה.
ג'ק דאלרימפל
ג'ון סטיוארט "ג'ק" דאלרימפל (באנגלית: John Stewart "Jack" Dalrymple; נולד ב-16 באוקטובר 1948) הוא פוליטיקאי אמריקאי, איש עסקים שכיהן כמושל דקוטה הצפונית החל מ-7 בדצמבר 2010 עד 15 בדצמבר 2016.
חיים אישיים
ג'ק דאלרימפל נולד ב-16 באוקטובר 1948 במיניאפוליס, מינסוטה. הוא בילה בילדותו הרבה זמן בעבודות חקלאיות עם משפחתו באדמות דקוטה הצפונית, ומכאן הקשר שלו למדינה צפון דקוטה.
בבית הנבחרים של דקוטה הצפונית
בשנת 1984 נבחר לבית המחוקקים של דקוטה הצפונית. הוא נבחר מחדש לבית הנבחרים 7 פעמים נוספות ברציפות, בשנים 1986, 1988, 1990, 1992, 1994, 1996, 1998. בשנת 2000 עזב את בית הנבחרים ומונה לסגן מושל דקוטה הצפונית. בכך חתם דאלרימפל כהונה בת 15 שנים בבית הנבחרים.
סגן מושל דקוטה הצפונית
בשנת 2000 נבחר על ידי מושל דקוטה הצפונית ג'ון הובן לתפקיד סגן המושל. הוא נבחר מחדש לתפקיד בשנים 2004 וב-2008.
מושל דקוטה הצפונית
דאלרימפל נבחר לתפקיד לאחר התפטרותו של המושל ג'ון הובן עקב בחירתו לסנאט של ארצות הברית כנציג דקוטה הצפונית.
ב-24 באוגוסט 2015, הודיע דאלרימפל ​​כי הוא לא יתמודד מחדש בבחירות לתפקיד מושל דקוטה הצפונית 2016.
טירת וינצ'סטר
טירת וינצ'סטר (באנגלית: Winchester Castle) היא טירה ימי ביניימית הנמצאת במרכז העיר וינצ'סטר שבמחוז המפשייר בדרום אנגליה. הטירה נבנתה החל משנת 1067. בשנות האלפיים, נותר ממנה רק האולם הגדול שלה, והיא משמשת כמוזיאון ההיסטורי של וינצ'סטר.
היסטוריה
בסביבות שנת 70 לספירה בנו הרומאים סוללת עפר מסיבית (כ-240 מטרים אורכה וכ-60 מטרים רוחבה). על גבי הסוללה הם הקימו מצודה כדי להגן על העיר ונטה בלגרום. אתר זה נבחר על ידי ויליאם הכובש כאחד מראשוני מבצריה הנורמניים של אנגליה.
הטירה נבנתה בשנת 1067 ולמשך מעל למאה שנים הייתה למקום מושביו של מלכיה הנורמנים של אנגליה. המלך הנרי השני בנה צריח לאחסון האוצר המלכותי, ספר וינצ'סטר ועדיין ניתן לראות במקום את שרידיו. בשנת 1141, בתקופה המכונה בההיסטוריה האנגלית האנרכיה, הטיל המלך סטיבן מצור על הטירה, בה התבצרו כוחות מצבאה של מתילדה הקיסרית.
בניית האולם הגדול
בין השנים 1235-1222, הוסיף הנרי השלישי (שנולד בטירה), לטירה את האולם הגדול, שגולדה כגודל שתי קוביות הניצבות זו על-יד זו, באורך ניצב של כ-16.75 מטרים (כלומר, רוחב וגובה האולם כ-16.75 מטרים, בעוד אורכו כפול, כ-35.5 מטרים). האולם נבנה מאבני צור מסותתות. במקור הקירות היו נמוכים יותר והגג הכיל חלונות המופנים החוצה, אך בהמשך הם הוחלפו בחלונות תחרה ובוויטראז'. אדוארד השני הוסיף קישוטים נוספים נוספים להיכל. האולם הגדול הוא בניין רשום בדרגה I. מאחורי האולם הגדול נמצאת גינה חדשה (משנת 1986) בעיצוב ימי-ביניימי הקרויה על שם המלכה אלינור, אימם של שלושה ממלכי אנגליה.
על הקיר המרכזי שבקצה האולם תלוי שולחן, שלפי האגדה, הוא השולחן העגול של המלך ארתור. עם זאת, מחקרים מודרניים הפריכו מסורת זו, כשהראו שהשולחן נבנה במאה ה-13, ונצבע לכבוד ביקור של המלך הנרי השמיני במאה ה-16. סביב דפנות השולחן נצבעו שמותיהם של אביריו של ארתור, והדיוקן המיוחס לארתור הוא ככל הנראה למעשה דיוקנו של המלך הנרי השמיני בצעירותו.
היסטוריה מאוחרת
ב-17 בנובמבר 1603 הועמד סר וולטר ראלי למשפט באולם הגדול בעוון בגידה על חלקו בקנוניה הגדולה נגד המלך ג'יימס הראשון. בזמן מלחמת האזרחים האנגלית הוחזקה הטירה על ידי המלוכנים עד שבעיצומה של המלחמה (בשנת 1646) נפלה הטירה לידי תומכי הפרלמנט ושלוש שנים לאחר מכן נחרבה כמעט עד היסוד בפקודת אוליבר קרומוול, בגורל דומה לטירות רבות אחרות ברחבי הממלכה המאוחדת באותה תקופה שנחרבו בפקודת קרומוול. מאוחר יותר במאה ה-17 תכנן צ'ארלס השני לבנות ארמון מלכותי בסמוך לחורבות הטירה, בעיצובו של אחד מגדולי אדריכלי אנגליה, כריסטופר רן, שיתחרה ביופיו בארמון ורסאי הצרפתי שמעבר לתעלה, אך הפרויקט נגנז לבסוף על ידי אחיו, המלך הקתולי האחרון של אנגליה ג'יימס השני, מלך אנגליה. בשנת 1685, בעקבות כישלון מרד מונמות', התקיים באולם הגדול משפטיהם של מעל 1,000 מהמורדים, במה שמכונה המשפט המגואל.
משה גולן
משה גולן (גולדברג) (1904 – 11 באוקטובר 1988) היה עורך דין ישראלי שכיהן כשופט והנשיא התורן של בית המשפט המחוזי בירושלים.
ביוגרפיה
משה גולן נולד בשנת 1904 בעיר העתיקה בירושלים, בשם משה גולדברג. דור שביעי למשפחה של ילידי הארץ, אחיו של הדיפלומט יהודה גולן. למד בבית הספר תחכמוני בירושלים ובגמנסיה העברית רחביה. הוא גדל על ברכיו של סבו, הרב דוד הכהן ("בעל הפרטים"), מתלמידיו של הגאון מווילנה. את לימודיו התורניים רכש בישיבת עץ חיים. את לימודי המשפטים עשה בבית הספר המנדטורי למשפטים. בטרם פרצה מלחמת העולם השנייה מונה כעורך דין מורשה לחבר בוועדה המשפטית לענייני עליה ב' שהוקמה על ידי הסוכנות היהודית והוועד הלאומי. בתוקף תפקידו נטל על עצמו בהתנדבות, להופיע במשפטיהם של עולים בלתי חוקיים ולטפל בשחרורם והשתקעותם בארץ.
שליח הסוכנות היהודית
בשנת 1943 במסגרת עבודתו כעורך-דין נשלח מזרחה והיה שליח הסוכנות היהודית בטהראן ובהודו. תפקידו היה להעביר את פליטי השואה שהגיעו לשערי המזרח התיכון לארץ ישראל דרך ערבות רוסיה ודרך לבנון.
בשנת 1944 נעצר בנמל התעופה של בצרה, עיראק בחשד לרצח הלורד מוין. גולן נחת בנמל התעופה בעיר בצרה בשובו מהודו, שם שכר ספינה אשר אמורה הייתה לשאת שיירת עולים דרך תעלת סואץ ששלטונות עיראק סירבו להתיר את כניסתם מהגבול הפרסי. בעת ששהה בהודו נרצח בקהיר הלורד מוין. הבריטים ששלטו בחלקים נרחבים במזרח התיכון (וגם בעיראק), חשדו כי המתנקשים במוין היו יהודים והחלו לעצור יהודים בכל רחבי המזרח התיכון. גולן ששמו היה (שם יהודי מובהק) העלה את חשדם של הבלשים שחיפשו שמות יהודיים במטוס בו המריא לעיראק. דרכונו של גולן נלקח ממנו. העיראקים הזמינו את גולן למחרת לקבל את דרכונו בחזרה ולפתע מצא עצמו מוקף בטבעת של חייליים חמושים. גולן, יליד העיר העתיקה ודובר ערבית על בוריה הצליח להבין משיחת טלפון של הקצין הממונה על מעצרו למפקדת המשטרה בבגדאד כי הוא עצור. גולן שהבין כי הוא עצור, ביקש מהקצין לבצע שיחת טלפון אחת לקונסול הבריטי בבצרה. לאחר התדיינות עם הממונים עליו הצליח הקונסול להבין את עילת המעצר והבהיר לגולן כי הוא עצור בחשד לרצח הלורד מוין. על אף שהבהיר כי שהה בהודו בעת שנרצח הלורד, הועבר גולן למעצר בבית מלון בעיר. בבית המלון שהה באותו הזמן ראש הבולשת הבריטית וגולן העצור מחה בפניו ויעץ לו להתקשר לציר הבריטי בטהראן ולשמוע ממנו אודותיו. לאחר השיחה ובתום שלושת ימי המעצר שוחרר גולן וחזר לטהראן. בינתיים אספה הספינה ששכר את העולים והפליגה עמהם בשלום לארץ ישראל.
כעבור שנת שליחות החליפו אחיו יהודה ששימש מזכירו של משה שרת. עו"ד גולן פעל למימוש פסקי דין שניתנו כנגד שופטים בריטיים, עיקולים על משכורותיהם ורכושם.
שופט בית משפט השלום בירושלים
עד אוגוסט 1948 עסק בעריכת דין במשרד משותף עם ד"ר דוד גויטיין (מונה מאוחר יותר לשופט בית המשפט העליון). משרדם של השניים היה למקום מפגש של מפקדת ההגנה. באחת הפגישות, הורעשה ירושלים מתותחי הלגיון הערבי. גולן הציע למפקדים להמשיך את הפגישה בחדרו של גויטיין. כעבור מספר רגעים נחת בעוצמה רבה על שולחנו של גולן בחדרו רסיס פגז ירדני שהתפוצץ בקרבת הבית. באוגוסט 1948, בעיצומה של מלחמת העצמאות מונה על ידי דב יוסף, ששימש כשר צבאי, לכהונת שופט-חוקר בבית משפט השלום בירושלים, כתב המינוי הגיע לירושלים הנצורה מתל אביב דרך האוויר. תפקידו נקרא "שופט השלום הראשי" (מקביל לנשיא בית המשפט היום).
הפרשות המרכזיות בה עסק בעת שכיהן כשופט השלום הראשי הייתה פרשת החזקת המסמכים הצבאיים הסודיים שהועברו לחברי המפלגה הקומוניסטית אורי וינטר וגוסטב גולבנר. בשנת 1950 היה השופט החוקר שלה במשך כחצי שנה. גולבנר שוחרר מחוסר ראיות ולאחר שמצא כי יש ביסוס מספיק להעמדתו לדין של וינטר, הועבר המשך דינו לבית המשפט המחוזי, בו הורשע לבסוף. ופרשת סילבסטר, בה לאחר משפט מתוקשר ובחינה של העדויות וחומר הראיות העביר את המשך דינם של הבריטים שהואשמו בריגול לבית המשפט המחוזי בירושלים. הפרשה הגיע עד לפתחו של בית המשפט העליון והיוותה את התיק הראשון שהונח על שולחנו ואת משפט הריגול הראשון בתולדותיו.
מספר פעמים נשלחו איומים כנגד השופט גולן. ביוני 1951 נשלח לשופט מכתב איומים אנונימי בו נכתב כי: "השופט הגדול עוד ישפוט אותך". המכתב נשלח לאחר שגולן שישב במשפט מפגיני השבת ודן אותם למאסר ולקנסות. במרץ 1953 נשלח מכתב איומים לגולן בו איים הכותב לרצוח את גולן על ששלח את חברו יהודה וינברגר למאסר של 6 שנים לאחר שהורשע בגנבת שכיות החמדה בבית האבות "בצלאל" בירושלים.
שופט בית המשפט המחוזי בירושלים
בשנת 1951 מונה פעמיים על ידי שרי המשפטים פנחס רוזן ודב יוסף לכהונה זמנית כשופט בבית המשפט המחוזי בירושלים. ביולי 1952 מונה לשופט בית המשפט המחוזי בירושלים. במהלך שנות החמישים והשישים, בשבתו כשופט בבית המשפט המחוזי שפט במספר משפטים בעלי פרופיל ציבורי גבוה. משפטו של ראובן גרינברג (רומק), משפטם של הזוג קוט שהואשמו בחטיפת הילד יוסל'ה שוחמכר,  משפטו של הכומר הקופטי יואכים אל אנטוני שנאשם והורשע בריגול.   משפטו של משליך הרימון בכנסת, משה דואק,   משפטם של שושנה ברזני וסלאח מזרחי שהורשעו ברצח במנזר רטיסבון  ופרשת תל גיבורים בה מונה על ידי ראש הממשלה לוי אשכול בעת שהיה הנשיא התורן של בית המשפט המחוזי בירושלים, ל"וועדת חקירה" ובמסגרתה הופקד על חקירת פגמים בתפקודם של עובדים במשרד הבריאות. לאחר פרסום מסקנותיו בפרשה, התפטר סגן שר הבריאות, יצחק רפאל מתפקידו, לאחר שנמצא דופי במעשיו בפרשה.   בשנת 1969 היה חבר בחבר השופטים במשפטו של מצית מסגד אל אקצא, מייקל רוהאן.
בשנים 1970–1972 כיהן כנשיא התורן של בית המשפט המחוזי בירושלים. בשנות כהונתו האחרונות בבית המשפט המחוזי בירושלים שימש ראש הרכב פשע חמור. לאחר פרישתו מכס השיפוט של השופט צבי עלי בקר במאי 1974, מונה פעם נוספת לנשיא התורן של בית המשפט.
משה גולן נפטר ב-11 באוקטובר 1988 והובא למנוחות בהר המנוחות בירושלים.
חיים אישיים
היה נשוי ללילי ולהם שני ילדים, עו"ד יאיר גולן, פרקליט פלילי בכיר והאדריכל דוד גולן.
נץ פסכיאטוס
נץ פסכיאטוס (שם מדעי: Accipiter fasciatus) הוא מין של נץ ממשפחת הנציים המצוי באוסטרליה ובאיי אוקיאניה הקרובים לה, כמו גינאה החדשה, חלק מאינדונזיה, ונואטו, פיג'י ואיים קטנים נוספים. ממצאים מנורפוק יכולים להזדהות כמין נץ אחר, או אולי כתת-מין שלא נודע.
מאפיינים
מין נץ זה דומה מאוד למין האוסטרלי Accipiter cirrocephalus, אך גדול ממנו. הנץ מגיע לאורך 40–55 סנטימטרים, בעל מוטת כנפיים של 75–95 סנטימטרים ומשקלו הממוצע 220 גרם בזכרים ו-355 גרם בנקבות. צבע הנץ חום עם בטן וחזה אפורים מסורטטים בשחור. העיניים והמקור גדולים וצהובים וקצה המקור שחור. האצבעות צהובות ומעוקלות ובקציהם טפרים חדים.
תפוצת הנץ היא ברחבי החורשים ויערות הגשם של צפון אוסטרליה ושל האיים מסביבה ולעיתים מגיע לערים. הוא ממתין על ענפים נבחרים ומתצפת על טרף קטן החולף תחתיו. המזון העיקרי שלו הוא עופות קטנים יותר כמו יוניים, קקדואיים, תוכונים, פרושיים, סבכיי פיות, פיפיון וגם ברווזיים ותרנגולים. הוא טורף גם יונקים כמו חולדות, עטלפים וארנבונים. רוב הזמן הוא ממתין לטרף שיעבור תחתיו ואז צולל בהדרגה אליו, אך כאשר עוברת להקת עופות הוא חולף במהירות רגילה אליה. הוא יאכל גם זוחלים, דו-חיים או אף חרקים. הנצים עלולים להיפגע מעופות אגרסיביים כמו עורבים או עקעק אוסטרלי תוקפניים.
הוא מקנן על צמרות העצים והנקבה מטילה 2 עד 4 ביצים. הדגירה נמשכת 30 יום וגידול הצעירים 31 יום נוספים עד הגיעם לבגרות.
ווגל
ווגל (Vogel) הוא שם משפחה שמקורו במדינות דוברות גרמנית. פירוש השם בגרמנית (שבה הוא נהגה "פוגל") ובהולנדית הוא "ציפור".
{{פירושונים|
ראו גם
}}
סמיואל פרצ'ס
סמיואל פרצ'ס (Samuel Purchas; 1577 – 1626) היה איש כנסייה אנגליקני מלומד שליקט, ערך והביא לדפוס סיפורי מסעות, רבים מהם של נוסעים ומגלי ארצות אנגלים בתקופה האליזבתנית ובתקופת המלך ג'יימס הראשון.
קורות חייו
סמיואל פרצ'ס נולד בעיירה קטנה במחוז אסקס שבמזרח אנגליה. למד במכללת סנט ג'ון שבקיימברידג' ואחרי שהשיג את התואר בלימודי דת הוסמך לכמורה ומילא תפקידים כנסייתיים במחוזו. ב-1604 מונה לכומר קהילת איסטווד הסמוכה לשפך התמזה, לא הרחק ממרכזי ספנות שבהם חיו יורדי ים ומשפחותיהם. פרצ'ס, שכעדות עצמו מעולם לא הרחיק "יותר ממאתים מילין" מעיירת הולדתו, שמע ואף תיעד תיאורים מפי מלחים על אודות מקומות שאליהם הגיעו, וסיפורי מסעות יהיו לעיקר עניינו. בסביבות 1614 עקר ללונדון לשמש בניהול כנסיית מרטין הקדוש הסמוכה לגבעת לודגייט. במקביל שירת כמזכירו של הארכיבישוף מקנטרברי. בתפקידים אלה נשא עד מותו. ב-1614–1615 השיג תארים אקדמיים מתקדמים בתאולוגיה, אחד מהם מאוניברסיטת אוקספורד. המעבר למרכזי ההשכלה אִפשר לו להרחיב את חקירותיו ולפרסם את הסיפורים שליקט וערך. פרצ'ס מת בראשית הסתיו של 1626. הוא נקבר ב-20 בספטמבר 1626 בכנסיית מרטין הקדוש בלונדון בה כיהן. הכנסייה ניזוקה בשריפה הגדולה של 1666 ואין זכר לקברו.
חיבוריו
עשרים שנות עמל באיסוף סיפורים בעל פה ובכתב על נוסעים ומסעות הגיעו לשיאם בספרו השלישי של פרצ'ס – Hakluytus Posthumus, or Purchas his Pilgrimes, שראה אור ב-1625 בארבעה כרכים. כונסו בו סיפורי נוסעים ומגלי ארצות בהמשך לחיבורו של הגאוגרף האנגלי בן דורו של פרצ'ס, ריצ'רד האקלוט, Principal Navigations. הספר, שכרכיו מכילים אלפי עמודים, התבסס בחלקו הגדול על כתבי היד שהותיר האקלוט במותו ב-1616 ונפלו בידיו של פרצ'ס ב-1620. המהדורה הרביעית מ-1626 של ספרו הראשון ("הצליינות") נחשבת לכרך החמישי בסדרה זו. התוכן בכללו ערוך לפי סדר גאוגרפי, אבל פרקים לא מעטים שורבבו שלא לפי הסדר הזה. ייתכן שגרמו לכך משך ההפקה (שהחלה ב-1622) ואיטיות תהליכי ההדפסה. ארבעת הכרכים חצו את העולם מהמזרח הקדום ועד למושבות האנגליות בעולם החדש. הכרך הראשון מביא את מעשיהם של קדמונים, ובראשם שלמה המלך, ומעלה סיפורים על הקפת חופי אפריקה, הודו, סין ויפן. הכרך השני מוקדש לאפריקה, ארץ ישראל, פרס וערב. הכרך השלישי מספר על תולדות המסעות לאיתור המעבר הצפון-מזרחי והמעבר הצפון-מערבי מהאוקיינוס האטלנטי לאוקיינוס השקט, וכן מביא תיאורי מסעות לטרטריה, לרוסיה ולסין ומגיע לגילוי האמריקות וההתיישבות בהן. נושא זה ממלא את הכרך הרביעי המסתיים במושבות האנגליות בברמודה, בווירג'יניה, בניו אינגלנד ובניופאונדלנד. הדפסה חוזרת לכרכי הספר השלישי והאחרון של פרצ'ס נעשתה לראשונה רק בתחילה המאה ה-20 (בשנים 1905–1907), ביוזמת אגודת האקלוט ועל ידי הוצאת ספרים שפעלה בשיתוף עם אוניברסיטת גלאזגו. מהדורה זו מקיפה 20 כרכים.
מרגריטה פיאצולה בלוץ
מרגריטה פיאצ'ולה בלוץ' (באיטלקית: Margherita Beloch Piazzolla; 12 ביולי 1879 - 28 בספטמבר 1976) הייתה מתמטיקאית איטלקית, פרופסורית מן המניין באוניברסיטת פרארה האיטלקית, שהתמחתה בגאומטריה אלגברית, טופולוגיה אלגברית, ופוטוגרמטריה. הגילוי המרכזי שלה היה שמשטחים היפרפלטיים של דרגה 2 מאופיינים ב-16 עקומות רציונליות.
משפחתה
בלוץ' נולדה בפראסקאטי, רומא, למשפחה מגוונת ומעורבת מבחינה תרבותית. אביה ארל יוליוס בלוץ' היה מרצה ממוצא גרמני להיסטוריה עתיקה באוניברסיטת לה סאפינזה שברומא. רק בשנים האחרונות לחייו הצליח להשיג אזרחות איטלקית. אימה, בלה ביילי בלוץ', נולדה בוושינגטון, והיא קרובת משפחה של הנשיא השישה עשר של ארצות הברית, אברהם לינקולן. אחותה הקטנה של בלוץ' נולדה בשנת 1883 והתעסקה בתחום התיאטרון, באופרה, והייתה תלמידתו של פייטרו מסקאנו.
קריירה אקדמאית
כאשר בלוץ' למדה ברומא באוניברסיטה לגאומטריה האלגברית, היא נבחרה להיות העוזרת של גווידו קסטלנואובו בגאומטריה תאורטית באוניברסיטת פאביה בשנת 1919. קסטלנואובו בחר בה להיות יד ימינו כיוון שזיהה את כישוריה ויכולותיה הגבוהות, והפוטנציאל שלה להתקדם בתחום האקדמי. שנה לאחר מכן בלוץ' עברה לפאלרמו שם שיתפה פעולה במחקר עם המתמטיקאי מישל פרנקיז שמתמחה בגאומטריה אלגברית.
מרגריטה בלוץ' הייתה חברה במועצת המנהלים באיגוד האיטלקי בפוטוגרמטריה אוגנצ'ו פורו, והאקדמי למדעים של פראר.
בלוץ' הלכה לעולמה ברומא בשנת 1976.
פעילות מחקרית
מרגריטה בלוץ' חקרה בתחומי הגאומטריה האלגברית, טופולוגיה אלגברית, ופוטוגרמטריה.
טופולוגיה
טופולוגיה היא ענף במתמטיקה העוסק בחקר התכונות של המרחב הנשמרות תחת דפורמציות רציפות (עיוותי צורה כמו כיווץ, מתיחה, ניפוח). טופולוגיה מעורבת במחקר של אותן תכונות של המרחב המתארות את האופן שבו הוא מקובץ יחדיו, כגון קשירות ואוריינטביליות.
פוטוגרמטריה
טכניקה למיפוי ומדידות המתבצעים בעזרת תצלומי אוויר, ובמיוחד מודלים לשחזור מיקום עמדת הצילום לצורך מיפוי מרחבית צילום אוויר כולל בתוכו מידע מרחבי בהיקף נרחב כמו גם תיאור סמנטי, מידע מצבי ומידע גאומטרי.
משני תצלומי אוויר שבחלקם חופפים ניתן להפיק מודל סטריאוסקופי. מאחר שכל תצלום מצולם בזווית שונה, ניתן לחברם לתמונה תלת־ממדית אחת. לאחר התזה שלה בלוץ' עבדה על סיווג של משטחים אלגבריים הלומדים את תצורות השורות שעלולות לשכב על משטחים.
הצעד הבא היה ללמוד עקומות רציונליות המונחות על משטחים ובמסגרת זו השיגה בלוץ את התוצאה החשובה הבאה: "משטחים היפרפלטיים של דרגה 2 מאופיינים ב-16 עקומות רציונליות".
היא ידועה גם על תרומתה למתמטיקה של קיפול נייר ובמיוחד נראה שהיא הייתה הראשונה למסד מהלך אוריגמי המאפשר לבנות על ידי קיפול נייר משיקים משותפים לשתי פרבולות. כתוצאה מכך היא הראתה כיצד לחלץ שורשים מעוקבים על ידי קיפול נייר, דבר שאי אפשר לעשות על ידי הכלל ומצפן, מהלך שנקראה נקרא קיפול בלוץ'.
ספריה
* Opere scelte. Fotogrammetria, geometria algebrica, topologia
בז סבניגר
בז סבניגר או בז שחור אוסטרלי (שם מדעי: Falco subniger) הוא מין עוף דורס מהסוג בז החי ברחבי אוסטרליה.
תיאור
בז זה הוא הגדול שבבזי אוסטרליה. הוא בעל דו-צורתיות זוויגית כשהנקבות גדלות יותר. אורכו 45–56 סנטימטרים, מוטת כנפיו 95–115 סנטימטרים ומשקלו 582 גרם בזכרים ו-833 גרם בנקבות. הבז בעל זנב ארוך ביותר וצבע נוצותיו חומות כהות, שחורות בקצה הכנפיים והזנב. הראש בהיר וצהוב בהיר. החלק הקדמי של המקור הוא צהוב והמקור עצמו אפור ומעוקל. העיניים הגדולות והכנפיים המחודדות והרחבות עוזרות לבז לאתר ולעוט על טרף במהירות.
תפוצה ובית גידול
הבז אנדמי ליבשת אוסטרליה. הוא מצוי לאורך רוב מרכז ודרום-מערב אוסטרליה, למעט אזורים שמיוערים בצפיפות. לעיתים נדירות ניתן לצפות בו במזרח אוסטרליה. לרוב הוא מצוי באזורים מדבריים ותת-מדבריים ליד אמות מים או מקבצי עצים מבודדים. לרוב הוא חונה בלילות על עצים ובימים על עמודי חשמל.
תזונה
תזונתו העיקרית של הבז היא עופות ממשפחות שונות, מפרושיים ועד קקדואיים. לעיתים הוא גם ניזון מיונקים קטנים (ארנבים, עכברים ועכברושים), זוחלים, חרקים ופגרים.
וומבט שעיר-אף צפוני
וומבט שעיר-אף צפוני (שם מדעי: Lasiorhinus krefftii; בקיצור וומבט צפוני), הוא מין של כיסאי גדול ונדיר דמוי דובון בסוג וומבט שעיר-אף האנדמי ליבשת אוסטרליה, והמין הגדול מבין שלושת המינים הקיימים במשפחת הוומבטיים (מבחינת גודל ממוצע). הוא תואר מדעית לראשונה בשנת 1845 על ידי הביולוג האנגלי ריצ'רד אוון. שמו המדעי נגזר כדלהלן: Lasiorhinus = שעיר אף, ומתייחס לחוטם השעיר הנבדל מהחוטם החלק של הוומבט המצוי; krefftii על שמו של הזואולוג האוסטרלי ג'רארד קרפט. הוומבט הצפוני הוא אחד מבעלי החיים הנדירים והמאוימים ביותר באוסטרליה, ובין היונקים הנדירים בעולם.
תיאור ואנטומיה
לוומבט הצפוני פרווה רכה דמוית משי המורכבת משערות קצרות יחסית וצפופות. צבע הפרווה הוא אפור בהיר או כסוף עד אפור כחלחל בחלקים העליונים, ונוטה להיות צהבהב בהיר עד לבן קרם במותניים, בחזה בצוואר ובגרון. הרגליים, הגחון והמפשעה נוטים לצבע שחור מבריק, ולעיתים יש כתמים שחורים מבריקים על הצוואר והחזה. וומבטים מסוימים עלולים להיות בעלי צבע חום קפה עד חום שוקולד ברוב הגוף, או כחלחל אחיד בכל הגוף. יש לעיתים קרובות גם טלאים לא מוגדרים על הצלעות והגב הנובעים מצפיפות גבוהה של שערות מצבע מסוים (לבן, אפור, שחור, חום, כחלחל וצהבהב). ראשו של הוומבט בצבע אפור כסוף או כחלחל, כאשר הלחיים צהבהבות והסנטר לבנבן. העיניים מוקפות בטבעות כהות, וסביב החוטם יש כתם שחרחר גדול הגורם לו להראות גדול מהרגיל. בדומה לגוף, גם הראש עשוי לעיתים להיות כהה מאוד.
תפוצה ובית גידול
הוומבט הצפוני אנדמי לצפון-מזרח יבשת אוסטרליה. הטווח ההיסטורי של תפוצתו השתרע החל ממרכז קווינסלנד ועד דרום ניו סאות' ויילס, כשמאובנים שלו נמצאו גם בוויקטוריה. החל מהגעת האירופאים לאוסטרליה ב-1872 התפוצה שלו החלה להצטמצם במהירות עקב אובדן בית גידול ואיומים אחרים, ועד 1910 עדיין היה ניתן לראות וומבטים בסנט ג'ורג' בקווינסלנד וג'דירי בניו סאות' ויילס. מאז, המצב החמיר יותר ויותר עד כדי סכנת הכחדה ממשית, וכיום נותרה רק אוכלוסייה אחת של וומבטים צפוניים המוגבלת לאזור של שלושה קילומטר בפארק הלאומי יער אפינג (פחות משישית משטחו של הפארק) הממוקם צפונית מערבית לעיר קלרמון במרכז קווינסלנד ואשר שטחו הכולל הוא 32 ק"מ.
בית הגידול של הוומבט הצפוני נופל בין אקלים סובטרופי גשום לאקלים צחיח למחצה, ומורכב מחורשי שיטה ויערות אקליפטוס דלילים, כיסי שיחים, שטחי מרעה קטנים, קרקעות סחף עמוק ואדמה חולית צחיחה לאורך אגני ניקוז של נהרות. הדרישה העיקרית של הוומבט היא לאספקה סדירה של מיני עשבים רב שנתיים בסמוך למאורותיו. הטמפרטורות בתחומי מחייתו 20–30 מעלות, וכמות המשקעים הממוצעת היא 250 - 1,000 מ"מ לשנה.
אקולוגיה
כל מערכת מנהרות ומאורות עשויה לשמש כבית לארבעה או חמישה וומבטים, אף שנדיר מאוד ששני וומבטים משתמשים בו זמנית באותה מאורה; הם עשויים גם להשתמש במאורות שנחפרו על ידי וומבטים מדורות קודמים במקום להוציא אנרגיה על חפירת מערכת חדשה. כמחצית מהנקבות הבוגרות מחליפות מאורה במשך חייהן. הוומבט נוהג לסמן את המאורות הפעילות שלו בשבילים של שתן וגללים, ולרוב, מחוץ למאורה יש שבילים בצמחייה המובילים אליה שנוצרו על ידי ההליכה הקבועה של הוומבט לאתרי האכלה. הוומבטים מותאמים לאקלים צחיח למחצה בכך שהם לא מבזבזים אנרגיה בחום היום אלא נחים במאורה, וכן בכך שדרישות המים שלהן הן בין הנמוכות ביותר מהיונקים, כאשר מספיק להם הלחות הנמצאת במזון. על אף מראיהם המגושם, הוומבטים הללו מסוגלים לרוץ במהירות של 40 קמ"ש כאשר הם חשים מאוימים.
הוומבט הצפוני הוא יונק מונוגמי החי עם בן זוג קבוע, ומדי פעם זכר ונקבה עשויים לשהות באותה מאורה בו זמנית. שטח הפעילות של הוומבטים מעל פני האדמה מוערך בכ-15 דונם. אף על פי שכאמור הוומבט יונק לילי, הוא אוהב לרבוץ בפתח המחילה ולהשתזף בשעות הבוקר המוקדמות. חוקר טבע אחד מצא שצפיפות הוומבט פחותת באזורים שבהם נוכח בקר הבית לעומת אזורים שבהם נוכח הקנגורו, והגורמת העיקרית לכך היא התחרות על מקורות המזון שמשמשים הן את הוומבט והן את הבקר. הוומבט הצפוני הוא אוכל עשב, ותזונתו העיקרית מורכבת מדשא טרי בעיקר מהסוגים עשב חנית (Hetropogon contortus) ו-Aristida, וכן שורשים מדי פעם. השיניים שלו צומחות בדומה למכרסמים ללא הפסקה, והכסיסה המתמדת של עשב ושורשים שוחקת אותם שלא יגדלו יתר על המידה. הוא נוהג לרעות בעיקר בשעות הלילה, אך ייתכן גם שיצא לרעות כבר בשעות הערב. קצב חילוף הנמוך יחד עם מאגרי השומן של הוומבט, מאפשרים לו לשרוד ללא מזון במשך מספר ימים - התאמה נחוצה לאזור הלוקה בבצורות. שעות הרעייה שלו גם הן קצרות יותר מאוכלי עשב אחרים, כאשר בחורף הוא תר אחר מזון שש שעות לכל היותר, ובקיץ שעתיים בלבד; מיני קנגורו בגודל דומה לוומבט לעומת זאת, דורשים לפחות 18 שעות רעייה ביום. הוומבט מסתמך בעיקר על חושי הריח והשמיעה הטובים שלו, בעוד שחוש הראייה שלו גרוע למדי.
עונת הרבייה של הוומבט מתרחשת אחת לשנה בתקופת האביב או הקיץ. הלידות מתרחשות בין נובמבר למרץ, עם צאצא אחד בכל פעם. הועלתה השערה שכמות משקעים כבדה בחודשי החורף לפני עונת הרבייה מובילה לעלייה בשיעורי הילודה, בשל שפע במקורות מזון אשר יקל על הנקבה לגדל את הגור (הוומבטים בדרך כלל לא מתרבים בשנות בצורת מאותה סיבה). נקבות מביאות לעולם גור אחד בשנה, ובדרך כלל יש הפסקה של שנה בין לידה ללידה ואף זאת כאשר יש תנאים סביבתיים טובים. תצפיות על גורי הוומבטים הצפוניים בבתי הגידול שלהם, הראו על שרידות נמוכה של הצאצאים מסיבה לא ברורה. מכיוון שקשה לצפות בוומבטים בטבע וקשה להרבותם בשבי, לא ידוע כמעט מאומה על הרבייה או משך ההריון. גור הוומבט שוהה בכיס האם במשך 8–9 חודשים, ונשאר לצידה 3–6 חודשים נוספים; הוא הופך לעצמאי לחלוטין בגיל 18 חודשים. הוומבטים הצפוניים אינם מסתגלים לתנאי השבי, ועלולים למות תוך זמן קצר.
מצב
הוומבט הצפוני מסווג על ידי הרשימה האדומה של IUCN במצב השימור סכנת הכחדה חמורה (CR), עקב המספרים הנמוכים שלו, תפוצה מצומצמת ביותר שאינה עולה על 10 ק"מ, אובדן בית גידול מתמשך גם בתחומי האזור המוגן שבו הוא נמצא ושונות גנטית נמוכה. האיומים העיקריים שגרמו לכך הן עדרי הבקר והצאן שהובאו על ידי האירופאים לבית גידולו וצמצמו לו את מקורות המזון הזמינים, במיוחד בשנות בצורת. האוכלוסייה האחרונה של הוומבטים מאוימת בתוך השטח הקטן שלה מצד אסונות מקומיים כמו התפרצות מחלות או סופות אש, תחרות על מקורות מזון עם ארנבונים, ומטריפה על ידי דינגו, ויונקים אחרים שהובאו על ידי האדם. איום נוסף נשקף מצד הפלורה המקומית שנדחקת מפני מיני עשבים פולשים שהובאו על ידי האדם - במיוחד עשב התאו שדוחק מיני צמחים אחרים בתוך היער האחרון שמהווה מקום מפלט לוומבטים.
הוומבט הצפוני מסווג כמין מאוים על ידי ממשלת קווינסלנד, וכן על ידי החוק האוסטרלי, והוא רשום בנספח א' של אמנת CITES האוסרת לחלוטין מסחר בינלאומי במין זה או במוצריו. תפוצת האוכלוסייה האחרונה של הוומבט, נופלת בתוך תחומי הפארק הלאומי יער אפינג שהוקם במיוחד עבור המין בשנת 1971. תוכנית הבראה למין מתקדמת בהצלחה ונמצאת בשלב השלישי שלה, והיא הובילה להישג חסר תקדים בכך שהוא אחד המינים הבודדים בעולם שאם היותו נדיר כל כך מגמת האוכלוסייה שלו נחשבת כיום ליציבה. בין פעולות השימור המתבצעות או המתוכננות ניתן למנות את הבאות:
בשנות ה-80 של המאה ה-20 הגיעה אוכלוסיית הוומבט למצב החמור ביותר שלה, כאשר מספר הפרטים צנח ל-30–40 פרטים בלבד. הפסקת רעיית הבקר בתחומי התפוצה שלו החל משנת 1982, הובילה לעלייה מתמדת במספרים. בשנת 2008, גודל האוכלוסייה היה כ-115 פרטים, ומאז היא עלתה ל-196 פרטים בשנת 2013, ול-230 פרטים בשנת 2015. האוכלוסייה עדיין מאוימת מתנודות קיצוניות שעשויות לבוא בעקבות שנות בצורת.
בעקבות גל השרפות באוסטרליה 2019–2020 שב החשש לסכנת הכחדה של המין.
איישה הארט
איישה הארט (באנגלית: Aiysha Hart; נולדה ב-8 באוגוסט 1990) היא שחקנית אנגלייה. היא ידועה בעיקר מהופעתה בתפקיד אריאדנה בסדרת הדרמה של ה-BBC "אטלנטיס", ובדמותה של הבלשית סם ריילסטון בסדרה "שחיתות".
ביוגרפיה
הארט נולדה בלונדון להורים ממוצא בריטי וסעודי. היא גדלה בערב הסעודית, בברקשייר ובסארי. היא סיימה בהצטיינות תואר בספרות אנגלית בקינגס קולג' לונדון, ואחר כך למדה בבית ספר למשחק.
קריירה
בספטמבר 2017 פורסם שהארט לוהקה לתפקיד מרים בסדרה של Sky One "ליל המכשפות".
יחסי איטליה–סין
יחסי איטליה–סין הם היחסים בין הרפובליקה האיטלקית לבין הרפובליקה העממית של סין.
יחסים בין האימפריה הרומית לאימפריה הסינית התקיימו שנים רבות טרם כינון היחסים המודרניים בין המדינות, שכוננו את היחסים ביניהן ב-6 בנובמבר 1970. כינון היחסים בין המדינות הוביל מדינות נוספות באירופה דוגמת אוסטריה ובלגיה לשקול מהלכים דומים, ולוותר על יחסיהן עם טאיוואן שבאותה העת הוכרה כסין הריבונית.
היסטוריה
Hongdu Aviation, אחת מיצרניות המטוסים הגדולות בסין, הוקמה בשנת 1934 כחברה בבעלות איטלקית-סינית (SINAW) כמיזם משותף בין הרפובליקה הסינית לבין ממלכת איטליה. עם זאת, לאחר פרוץ מלחמת סין–יפן השנייה ב-1937 הפכה איטליה לבעלת בריתה של יפן וסייעה לה בהפצצת מפעלי החברה. כתגובת נגד החרימה ממשלת סין נכסים איטלקיים בסין בדצמבר 1937, וכל העובדים ממוצא איטלקי עזבו עד סוף השנה את סין.
בעת החדשה, שתי המדינות מיאנו לקיים יחסים דיפלומטיים עד שנת 1969, כששר החוץ האיטלקי, פייטרו נני, הודיע על הכרת איטליה ברפובליקה העממית של סין. המפלגה הקומוניסטית האיטלקית אף הזמינה את סין להשתתף בקונגרס המפלגה ב-1969; אך סין דחתה את ההזמנה. היחסים בין שתי המדינות החלו להירקם, ובפברואר שלאחר מכן החליפו איטליה וסין שגרירים.
יחסים כלכליים
לאיטליה היקף הסחר החמישי בגודלו עם סין, מבין מדינות האיחוד האירופי. המוצרים שמייבאת איטליה מסין כוללים בעיקר רכיבים מכניים ואלקטרוניים, טקסטיל ומוצרי הלבשה, מתכות, מוצרים כימיים (לרבות פלסטיק, גומי וכדומה), תיקים, נעליים ורכבים. מנגד, מייבאת סין מאיטליה בעיקר מכונות תעשייתיות, כימיקלים, עורות בעלי חיים ומוצרי עור, מכשירי אופטיקה ותרופות.
בין השנים 1979 ו-2003, 2,136 פרויקטים פותחו על ידי חברות איטלקיות בסין, ושוויים הכולל עמד על כ-4 מיליארד דולר. כמו כן, בין השנים 1981 ו-2003 חתמו איטליה וסין על 2,098 הסכמים בדבר טכנולוגיות חדשניות, כשהשווי הכולל של ההסכמים עמד על כ-10 מיליארד דולר.
במרץ 2019, בעיצומה של מלחמת הסחר בין ארצות הברית לסין פורסם כי איטליה תחתום על הסכמי סחר שונים, שאחד מהם כולל השקעה סינית בתשתיות במדינה. איטליה צפויה להפוך לאחת משבע המדינות המתועשות הגדולות שיירשמו ליוזמה לסלילת רשת התשתיות המקשרת בין סין, המזרח התיכון, אפריקה ואירופה. בתגובה הודיעה ארצות הברית כי היא "מודאגת באשר לעסקאות", ואילו האיחוד האירופי הביע חשש מהשתלטות סינית על מגזרים קריטיים במדינה. בתגובה אמר ראש ממשלת איטליה ג'וזפה קונטה כי "לא מדובר בעסקה מחייבת, אלא הסכם מסגרת... איטליה מצטרפת לפרויקט בכל הזהירות הנדרשת".
האיים והאזורים המוגנים של מפרץ קליפורניה
האיים והאזורים המוגנים של מפרץ קליפורניה (בספרדית: Islas y áreas protegidas del Golfo de California) הם קבוצה של איים, איונים ואזורי חוף הממוקמים במפרץ קליפורניה, ושוכנים במדינות: באחה קליפורניה, באחה קליפורניה הדרומית, סונורה, סינלואה ונאיאריט במקסיקו.
הם הוכרזו כאתר מורשת עולמית על ידי אונסק"ו ב-2005 והאזורים המוגנים שלהם הורחבו ב-2007 וב-2011. בשנת 2019 החליט ארגון אונסק"ו לכלול את האתר ברשימת המורשת העולמית בסיכון עקב ההכחדה הצפויה של מין הפוקנה האנדמי הנדיר הוואקיטה השרוי בסכנת הכחדה חמורה בשל דיג לא חוקי של דג הטוטואבה באמצעות רשתות גדולות, בהן נתקעות הוואקיטות. ב-2005 נמנו 300 ואקיטות במפרץ ובשנת 2019 היו רק 10 פרטים חיים.
האתר כולל את השטחים הבאים:
מארי שניר
מארי שניר (בגרמנית: Marie Schnür; 19 בפברואר 1869 – אחרי 1918) הייתה ציירת, מאיירת ויוצרת צלליות גרמנית. בין השנים 1907–1908 היא נישאה לצייר פרנץ מארק.
ביוגרפיה
היא הייתה אחת מחמש בנות שנולדו למשפחה אמידה מקובורג, באחוזה גדולה שבית הגן שלה עדיין שמור כאתר היסטורי. היא למדה בבית הספר לאמנות שהופעל על ידי איגוד האומניות בברלין, והמדריך העיקרי שלה היה הפסל קונרד פהר. היא למדה גם במינכן אצל לודוויג שמיד-רוטה ווילהלם דורר. לאחר מכן, היא הפכה למאיירת, עבדה על ספרים ובמגזין "יוגנד", שם עבודותיה הופיעו לעיתים קרובות בעמוד הראשון.
הקריירה שלה התקדמה דרך ידידותה עם האמנית גרטרוד רוסטוסקי והשתתפותה בקבוצת אמנות המכונה "Die Scholle". היא הייתה גם חלק מחוג האמנים סביב הרוזנת מריון קאוליץ (1865-?), יצרנית בובות אמנותיות שהן פריטי אספנות נדירים. שניר הכינה כמה משלה שהוצגו בחנות כלבו מפורסמת בברלין.
היא גם הייתה מדריכה באקדמיה לנשים, שם לימדה ציור טבע דומם. שם פגשה את פרנץ מארק וברטה מארי פרנק, סטודנטית שתהפוך לאשתו השנייה של מארק. הם בילו את קיץ 1906 יחד, בביתו של מארק בקוכל.
מוקדם יותר באותה שנה, נולד לשניר בסתר בן (קלאוס) בפריז; ככל הנראה ממערכת יחסים עם האמן אנג'לו יאנק, אם כי מקורות מסוימים מצביעים על אוגוסט גלינגר, סטודנט לרפואה שלימים נודע בחשיפת הפשעים שביצעו נגד שבויי מלחמה גרמנים במהלך מלחמת העולם הראשונה. בתחילה נאלצה להשאיר את בנה קלאוס עם הוריה בסווינמונדה, אך קיבלה הצעה ממארק להיכנס לנישואי נוחות כדי שתוכל להשיג משמורת על בנה. לאחר שנה בלבד היא התגרשה ממארק, האשימה אותו בניאוף ובכך מנעה ממנו להתחתן עם ברטה פרנק עד שנת 1911.
זמן לא רב לאחר הגירושין נסעה שניר לסווינמונדה לגור עם משפחתה.
בהמשך לא ידוע עליה דבר נוסף, אם כי המגזין יוגנד פרסם יצירות אמנות חדשות שנעשו על ידה בשנת 1916 וב־1918.
רוברט אדם
רוברט אדם (באנגלית: Robert Adam; 3 ביולי 1728 – 3 במרץ 1792) היה אדריכל נאו-קלאסי, מעצב פנים ומעצב רהיטים ממוצא סקוטי. אביו היה ויליאם אדם (1689-1748), האדריכל הסקוטי הבולט של תקופתו, והוא למד ממנו את יסודות המקצוע. לאחר מות האב ויליאם, עבר העסק המשפחתי, שכלל עבודה יוקרתית בעבור מנהלת החימוש (Board of Ordnance), לידיו של רוברט ושל אחיו ג'ון.
ביוגרפיה
ב-1754 עזב אדם לרומא, ובילה בה כמעט חמש שנים בלימוד אדריכלות תחת שארל-לואי קלריסו וג'ובאני בטיסטה פיראנזי. כשחזר לבריטניה הקים עסק בלונדון עם אחיו הצעיר ג'יימס. בלונדון הוא פיתח עם אחיו ג'יימס סגנון אדריכלות שנודע בשם "סגנון אדם" (Adamesque Style, או "סגנון האחים אדם"), וכמו כן פיתח את התאוריה שלו בנושא "תנועה" באדריכלות, שמבוססת על לימודיו בנושא אדריכלות עתיקה. הוא הפך לאחד האדריכלים המצליחים והאופנתיים במדינה, והחזיק במשרת האדריכל המלכותי של המלך ג'ורג' השלישי משנת 1761 עד 1769.
רוברט אדם הוביל את השלב הראשון של "התחייה הקלאסית" באנגליה ובסקוטלנד משנת 1760 ועד מותו. הוא השפיע על פיתוחה של האדריכלות המערבית, הן באירופה והן בצפון אמריקה. הוא עיצב רהיטים, חללי פנים וכן בתים.
אדם אף שימש חבר הפרלמנט הבריטי, מטעם המפלגה העצמאית Kinross-shire, משנת 1768 עד 1774.
בין הפרויקטים שלו ניתן למנות את גשר פולטני, קדלסטון הול, פארק אוסטרלי וחידוש תיאטרון דרורי ליין, תיאטרון הוד מלכותה וטירת אניק.
פוגל
פוֹגֶל (Vogel) הוא שם משפחה אשכנזי גרמני יידי שפירושו "ציפור" או ציפורה בדרך כלל שם משפחה זה מקורו על שם אם המשפחה ציפורה.
{{פירושונים|* אברהם פוגל – ממייסדי העיר תל אביב
ראו גם
}}
רפסול הונדה
רפסול הונדה היא קבוצת מרוצי האופנועים הרשמית של חברת ויצרנית האופנועים הונדה המתחרה באליפות ה-MotoGP. במהלך השנים זכו נהגי הקבוצה 11 פעמים בתואר אליפות הרוכבים. מייקל דוהאן זכה בארבע אליפויות רצופות במדי הקבוצה והוא הרוכב בעל מספר הזכיות הגדול בתולדותיה. רפסול היא חברת אנרגיה ספרדית.
שנות ה-90'
רפסול הונדה הצטרפה לסבב בעונת 1995 עם שלושה נהגים: מייקל דוהאן, אלכס קריבייה ושיניצי איטו שרכבו על דגם NSR500. דוהאן ניצח בשבעה מרוצים במהלך העונה וזכה בתואר אליפות שני באופן אישי וראשון עבור הקבוצה. קריבייה סיים את העונה במקום הרביעי, בעוד איטו סיים במקום השישי. בעונת 1996 התרחבה הקבוצה לארבעה רוכבים, כאשר דוהאן וקריבייה רכבו על דגם ה-NSR500 ואילו איטו וטדיוקי אוקאדה, שהצטרף לקבוצה רכבו על דגם NSR500V. דוהאן ניצח בשמונה מרוצים וזכה בתואר שלישי ברציפות. קריבייה סיים את העונה במקום השני, כשהוא רושם לזכותו שני ניצחונות. הקבוצה המשיכה עם ארבעה רוכבים גם בעונת 1997 והפגינה שליטה מוחלטת כשניצחה את כל 15 המרוצים בעונה, כאשר דוהאן ניצח 12 מהמרוצים וקבע שיא ניצחונות חדש לעונה. אוקדה סיים במקום השני עם ניצחון אחד וקריבייה סיים במקום הרביעי, אף על פי שהשיג שני ניצחונות, אך נעדר מחמישה מרוצים במהלך העונה. דוהאן, אוקדה וריבייה המשיכו בקבוצה, אליה הצטרף סטה ג'יברנאו. השליטה של דוהאן בסבב נמשכה גם בעונה הבאה, בה ניצח בשמונה מרוצים והביא לקבוצה אליפות רביעית ברציפות. ארבעת נהגי הקבוצה המשיכו גם בעונת 1999. במהלך האימונים לגרנד פרי הספרדי נפצע דוהאן בצורה חמורה, פציעה שהובילה לפרישתו מרכיבה בסיום העונה. בהיעדרו של דוהאן היה זה קריבייה שלקח את ההובלה באליפות, ניצח בשישה מרוצים ורשם אליפות אישית ראשונה ואליפות קבוצתית חמישית ברציפות.
העשור הראשון של שנות ה-2000
עונת 2000 הייתה מאכזבת עבור רפסול הונדה. קריבייה ניצח רק במרוץ אחד וסיים את העונה במקום התשיעי. אוקדה סיים במקום ה-11 וג'יברנאו סיים במקום ה-15. האכזבה נמשכה גם בעונה הבאה כאשר קריבייה סיים במקום השמיני וטורו אוקוה, שהצטרף לקבוצה בתחילת העונה, סיים עשירי. בעונת 2002, עונת הבכורה של קטגוריית ה-MotoGP החדשה, הצטרף לקבוצה ולנטינו רוסי, כמחליף של קריבייה. בתחילת העונה הציגה הקבוצה את דגם RC211V החדש. רוסי שלט בסבב וניצח ב-11 מרוצים והבטיח לעצמו את תואר האליפות כשנותרו עוד ארבעה מרוצים לסיום העונה. ניקי היידן, אלוף סבב הסופרבייק, הצטרף לקבוצה לקראת עונת 2003. רוסי ניצח בשמונה מרוצים, בדרך לתואר אליפות אישי שלישי רצוף ותואר שני במדי הקבוצה. היידן סיים במקום החמישי.
לאחר הזכייה באליפות השנייה עזב רוסי את הקבוצה ועבר לרכב עבור ימאהה, את מקומו תפס אלכס בארוס. הקבוצה לא השיגה אף ניצחון לאורך העונה וכל אחד מצמד הרוכבים השיג פודיום יחיד. מקס ביאג'י הצטרף לקבוצה בעונת 2005. בגרנד פרי האמריקאי רשם היידן את ניצחון הבכורה שלו ואת העונה סיים במקום השלישי. דני פדרוסה, אלוף קטגוריית ה-250 סמ"ק הצטרף לקבוצה בעונת 2006 לצידו של היידן. היידן הוביל לאורך רוב העונה את טבלת הרוכבים, עד שבגרנד פרי של פורטוגל התנגש בו פדרוסה והשניים יצאו מהתחרות. רוסי, שניצח במרוץ, עלה לראש הטבלה, כשנותר מרוץ אחד לסיום העונה. במרוץ הסיום נפל רוסי מאופנועו במהלך ההקפה החמישית וסיים את המרוץ במקום השלוש עשרה. היידן סיים את המרוץ במקום השלישי וזכה בתואר האליפות השמיני של הקבוצה.
צמד הרוכבים המשיך גם בעונה הבאה, כשהם רוכבים על דגם RC212V בעל מנוע 800 סמ"ק. פדרוסה רשם את ניצחון הבכורה שלו בגרנד פרי הגרמני והוסיף ניצחון נוסף במרוץ סיום העונה. את העונה סיים במקום השני, היידן סיים שמיני. בעונה הבאה ניצח פדרוסה שוב בשני מרוצים, אך הפעם סיים רק שלישי אחרי רוסי וקייסי סטונר, היידן התקדם למקום השישי. בעונת 2009 החליף אנדראה דוביציוזו את היידן לצידו של פדרוסה. כמו בעונה הקודמת, גם בעונה זאת השיג פדרוסה שני ניצחונות וסיים במקום השלישי. דוביציוזו רשם ניצחון בכורה בגרנד פרי הבריטי וסיים את העונה במקום השישי והקבוצה סיימה במקום השני באליפות היצרנים.
העשור השני של שנות ה-2000
פדרוסה המשיך לצבור ניצחונות גם בעונת 2010, בה רשם ארבעה ניצחונות וסיים במקום השני. דוביציוזו הגיע שבע פעמים לפודיום וסיים במקום החמישי. לקראת עונת 2011 התרחבה הקבוצה שוב לשלושה רוכבים, כאשר אל פדרוסה ודוביציוזו הצטרף קייסי סטונר כרוכב שלישי. סטונר הוביל את הטבלה לאורך כל העונה, כשהוא מסיים בכל המרוצים, למעט אחד על הפודיום, בעשרה מהם כמנצח. הניצחון בגרנד פרי באראגון היה הניצחון המאה בתולדות הקבוצה והניצחון באוסטרליה הבטיח לו את תואר האליפות מרוץ אחד לתום העונה. 3 ניצחונות ושישה פודיומים של פדרוסה ושבעה פודיומים של דוביציוזו הבטיחו נציגות של הקבוצה בפודיום בכל אחד מהמרוצים בעונה וזכייה נוספת באליפות הקבוצות.
הקבוצה חזרה להרכב של שני רוכבים בעונת 2012, שהייתה עונת השיא עבור דני פדרוסה. הוא השיג שבעה ניצחונות, מספר הניצחונות הרב ביותר לנהג בעונה זאת, אליהם התווספו שמונה פודיומים. למרות ההישגים האישיים המרשימים, את תואר אליפות הנהגים לקח חורחה לורנסו מקבוצת ימאהה. יחד עם סטונר שסיים במקום השלישי הבטיח הצמד תואר אליפות קבוצתית שני ברציפות. במהלך העונה הודיע סטונר על כוונתו לפרוש בסיום העונה ובמקומו הוחתם בקבוצה הרוקי מארק מארקס. כבר בעונת הבכורה שלו זכה מארקס באליפות הרוכבים ויחד עם פדרוסה הוביל לזכייה קבוצתית שלישית. בעונתו השנייה זכה שוב באליפות, תוך כדי שהוא מנצח את כל עשרת המרוצים הראשונים בעונה ומוסיף בהמשך שלושה ניצחונות נוספים.
בעונת 2015 לא הצליח מארקס לשחזר את הצלחת העונות הקודמות והוא סיים את העונה רק במקום השלישי, הרחק אחרי לורנסו ורוסי שנאבקו על האליפות עד המרוץ האחרון. פדרוסה, שנפצע במהלך ההכנות לעונה רכב פצוע במרוץ פתיחת העונה, אך בסופו של דבר נאלץ להחמיץ את שלושת המרוצים הבאים. בהיעדרו הפסידה הקבוצה נקודות רבות וסיימה את העונה רק במקום השני. בעונת 2016 חזר מארקס וזכה בתואר האליפות עם חמישה ניצחונות. פדרוסה ניצח במרוץ בודד אך פרש ממרוצים רבים וסיים את העונה במקום השישי. אמנם הונדה זכתה באליפות היצרנים, אך רפסול הונדה סיימה במקום השני באליפות הקבוצות, אחרי מוביסטאר ימאהה.
לארי מולן ג'וניור
לורנס ג'וזף "לארי" מולן ג'וניור (באנגלית: Laurence Joseph Mullen Jr; נולד ב-31 באוקטובר 1961) הוא מוזיקאי ושחקן אירי, הידוע בעיקר בשל היותו המתופף של להקת הרוק האירית U2.
ביוגרפיה
לורנס ג'וזף מולן ג'וניור נולד ב-31 באוקטובר 1961 בדבלין שבאירלנד, לאביו לורנס ג'וזף ולאמו מורין. אביו היה עובד ציבור ואמו הייתה עקרת בית. יש לו אחות גדולה בשם ססיליה והייתה לו אחות קטנה בשם מארי, אשר נפטרה ב-1973. בשנת 1976, נהרגה אמו בתאונת דרכים.
הוא למד בבית ספר למוזיקה בדבלין, שם החל לנגן בפסנתר בגיל 8, ובגיל 9 החל לנגן בתופים. לפני שהקים את להקת U2, מולן היה חבר זמן קצר בתזמורת מצעדים, דבר אשר תרם לסגנון הנגינה שלו המזכיר תיפוף צבאי. דוגמה לכך היא השיר "Sunday Bloody Sunday". הוא חסך כסף ואביו עזר לו לקנות מערכת תופים.
קריירה מוזיקלית
אביו של מולן הציע לו לפרסם בלוח המודעות של התיכון בו למד מודעה לגבי חיפוש מוזיקאים עבור להקה חדשה. U2 נוצרה ב-25 בספטמבר 1976 במטבח של מולן.
הלהקה, אשר כללה אז את מולן, בונו, דה אדג', דיק אוונס, אחיו של דה אדג', אדם קלייטון, איוון מקורמיק ופיטר מרטין נקראה בהתחלה Larry Mullen Band (הלהקה של לארי מולן), אך השם השתנה במהירות ל-Feedback, מכיוון שזה היה אחד ממונחי המוזיקה המועטים שחברי הלהקה הכירו. מקורמיק ומרטין עזבו זמן קצר לאחר מכן, ושם הלהקה שונה ל-The Hype. ממש לפני שהם זכו בתחרות כישרונות בלימריק, אירלנד, הם שינו את השם ל-U2 ודיק אוונס עזב את הלהקה. מולן עזב את בית הספר ב-1978, לאחר שעבר את בחינות חטיבת הביניים.
סגנון וטכניקה
בימיה הראשונים של הלהקה, עיקר תרומתו של לארי הייתה בנגינה על התופים, אך הוא הפך למעורב יותר בכתיבת השירים מאוחר יותר. כאשר U2 עמדה לחתום על חוזה עם קולומביה רקורדס, החברה סירבה להחתים אותם אלא אם כן לארי יפוטר. ניסיונו בתזמורת המצעדים תרם רבות לסגנון התיפוף שלו, דבר אשר מופיע בשירים רבים של U2 ומעורר בהם דימויים צבאיים.
במהלך ההקלטות של האלבום "Pop" ב-1996, מולן סבל מבעיות גב קשות. ההקלטות נדחו כדי שהוא יוכל לעבור ניתוח. כאשר הוא עזב את בית החולים והגיע לסטודיו, הוא מצא את שאר חברי הלהקה מתנסים יותר מתמיד במכונות תופים אלקטרוניים, בעיקר בהשפעתו של דה אדג', אשר התעניין במוזיקת דאנס והיפ-הופ. מכיוון שהוא היה חלש מהניתוח, מולן לא התווכח יותר מדי ונתן לדה אדג' להמשיך להשתמש בתופים האלקטרוניים, אשר תרמו רבות לתחושה האלקטרונית של האלבום.
מולן סבל מדלקות בגידים לאורך הקריירה שלו. כאמצעי להפחתת הדלקת והכאב, הוא החל להשתמש במקלות תופים מיוחדים אשר עוצבו על ידי חברת Pro-Mark. הוא משתמש בתופים של חברת ימאהה ובמצלתיים של חברת פייסט. הוא נבחר במקום ה-21 ברשימת 50 מתופפי הרוק הגדולים ביותר על פי מגזין סטיילוס. מדי פעם מולן מנגן גם על קלידים וסינתיסייזר בהופעות, אך הוא כמעט אף-פעם לא שר. הוא תרם קולות רקע לשירים "Numb", "Get On Your Boots", "Moment of Surrender", "Elevation", "Miracle Drug", "Love and Peace or Else", "Unknown Caller", "Zoo Station" ,"Daddy's Gonna Pay for Your Crashed Car" (רק במהלך סיבוב ההופעות של Zoo TV) ובעוד כמה שירים אחרים. מדי פעם במהלך סיבוב ההופעות Zoo TV הוא ביצע גרסת כיסוי של השיר "Dirty Old Town" של יואן מקול. במהלך הופעות חיות של השיר "I'll Go Crazy If I Don't Go Crazy Tonight", מולן מסתובב על הבמה ומנגן על דג'מבה.
קריירת סולו
מולן השתתף בהרבה פרויקטים מחוץ ל-U2, הכוללים שיתוף פעולה עם מריה מקי, ננסי גריפית' ואחד המפיקים של U2, דניאל לנואה. ב-1990, מולן היה שותף בכתיבת השיר הרשמי לנבחרת הכדורגל הלאומית של הרפובליקה של אירלנד לכבוד גביע העולם בכדורגל. לשיר קראו "Put 'Em Under Pressure". הוא ניגן תופים גם ברבים מהשירים באלבומה של אמילו האריס אשר יצא ב-1995 ונקרא "Wrecking Ball".
מולן ואדם קלייטון הקליטו את שיר הנושא לסרט "משימה בלתי אפשרית" מ-1996. השיר הגיע למקום ה-8 במצעד הבילבורד של ארצות הברית, והיה מועמד לפרס גראמי לשיר הפופ האינסטרומנטלי הטוב ביותר. בנוסף, הוא גם עבד עם המפיק דניאל לנואה על אלבומו "Acadie".
מולן וקלייטון שיתפו פעולה עם מייקל סטייפ ומייק מילס מלהקת אר.אי.אם. ויצרו סופרגרופ בשם Automatic Baby - שילב של שמות שני האלבומים של U2 ואר.אי.אם - "Achtung Baby" ו-"Automatic for the People". הלהקה הופיעה פעם אחת בלבד, ב-1993, בטקס כניסתו של ביל קלינטון לתפקיד נשיא ארצות הברית. הם ביצעו גרסה משותפת של השיר "One" של U2.
קריירת משחק
תפקידו הראשון של מולן בסרט היה בסרטו של פיל ג'ואנו, "אנטרופיה". הוא שיחק את עצמו יחד עם בונו. הוא שיחק גנב בסרט "Man on the Train" יחד עם קיפר סאת'רלנד, סרט אשר יצא ב-2011. ב-2013 הוא השתתף בסרט המלחמה "להיפרד כל פעם מחדש" יחד עם ז'ולייט בינוש. הסרט זכה בפרס בפסטיבל הסרטים הבינלאומי במונטריאול.
חיים אישים
מולן הכיר את בת זוגו, אן אצ'סון, בשנתם הראשונה בבית הספר התיכון, ויש להם שלושה ילדים. מולן הוא בן דוד של השחקן קונור מולן. כאשר U2 החלה להתפרסם, לארי החליט להוסיף לשמו את התוספת "ג'וניור" כדי שלא ייווצר בלבול עם אביו, אשר היה מקבל חשבונות מס גדולים שהיו אמורים להגיע לבנו. הוא מעדיף לתת לשאר חברי הלהקה לעמוד באור הזרקורים בזמן ראיונות.
פרסים
מולן זכה יחד עם U2 ביותר מ-60 פרסים, כולל 22 פרסי גראמי. בטקס הגראמי, הלהקה זכתה שבע פעמים בפרס להקת הרוק הטובה ביותר, פעמיים בפרס אלבום השנה, פעמיים בפרס הקלטת השנה, פעמיים בפרס שיר השנה ופעמיים בפרס אלבום הרוק של השנה.
Sad Forever
Sad Forever (בעברית: עצוב לנצח) הוא תקליט צדקה וסינגל של הזמר-יוצר האמריקאי, לאוב, שיצא, על ידי חברת התקליטים AWAL, ב-31 במאי 2019. השיר נכלל באלבום האולפן הראשון שלו, How I'm Feeling. השיר מתייחס לבריאותו הנפשית של הזמר. כל ההכנסות מהשיר נתרמו לעמותות המטפולת בבריאות הנפש, בין היתר ל-Time to Change ול-Beyond Blue.
וידאו קליפ
הווידאו קליפ של השיר, שצולם בהופעה במנילה, הפיליפינים, הועלה לחשבון היוטיוב של לאוב ב-31 במאי 2019. נכון לינואר 2022, הווידאו קליפ נצפה למעלה מ-15 מיליון פעמים.
נינה ארבור
תמרה נינה ארבור (באנגלית: Tamara Nina Arbore; 8 באוקטובר 1889 – 7 במרץ 1942) הייתה ציירת ומאיירת רומנית, ידועה בתמונות טבע דומם.
ביוגרפיה
אביה, זמפיר ואחותה הגדולה, אקטרינה, היו שניהם פעילים פוליטיים ידועים. את שיעורי האמנות הראשונים שלה לקחה מניקולה ורמונט בזמן שלמדה בבתי הספר הציבוריים בבוקרשט. בשנת 1906 נרשמה לאקדמיה לאמנויות יפות במינכן, שם למדה אצל פרידריך פהר ואנג'לו יאנק. לאחר סיום לימודיה נסעה לפריז, שם מצאה משרה בסטודיו של אנרי מאטיס.
עם חזרתה לבוקרשט, קיימה שם את התערוכה האישית הראשונה שלה. יחד עם חברותיה, ססיליה קושיסקו-סטורק ואולגה גרסיאנו, היא הקימה את מה שהיה ידוע בכינוי "גרופ אל סלור טריי דומנה" (קבוצת שלוש גבירות), כמשקל נגד ל"גרופול סלור פטרו " (קבוצה של ארבעה), המורכבת מניקולה טוניצה, פרנסיסק שיראטו, שטפן דימיטרסקו ואוסקר האן. בשנת 1916 הפכה קבוצתה למייסדי איגוד הפסלים והציירות, בחסות משפחת המלוכה הרומנית.
רבים מציוריה נקנו על ידי אלכסנדרו בוגדן-פיטשטי, מבקר, משורר ואספן אמנות ידוע, שכתב רבות על יצירותיה, והשווה אותה לאמנות ביזנטית קלאסית וליצירות הקואטרוצנטו. הוענק לה פרס ראשון בתערוכה הבינלאומית בברצלונה בשנת 1929.
המוניטין שלה הועצם על ידי סדרת תחריטים ואיורים בנושא מודעות חברתית שנעשו למגזין Cuvântul Liber במהלך שנות השלושים. רישומיה הופיעו גם ב"רומניה מוניטור".
בנוסף לציורי הקיר שלה, היא סיפקה קישוטים לכנסיית סנט קונסטנטין ואלנה בקונסטנצה ולכנסיית אליהו התשבי בסינאיה. במשך שנים רבות היא השתתפה בתערוכות שערכה חברת האמנויות היפות בסרביה.
היא הייתה גם מורה ב"אקדמיה לאמנות דקורטיבית ", שנוסדה על ידי מ. ה. מקסי.
לאחר הוצאתה להורג של אחותה בשנת 1937, היא פרשה מהחיים הציבוריים. נראה שמותה היה תוצאה של תאונה.
נאום השנה החדשה של נשיא רוסיה
מאז 1991, נשיא הפדרציה הרוסית נושא נאום לשנה החדשה לעם ברוסיה (ברוסית: Новогоднее обращение президента Российской Федерации) מדי שנה ב-31 בדצמבר, במה שמהווה למסורת רבת שנים במדינה.
היסטוריה
לראשונה, פנייתו של ראש המדינה לעם התאפשרה הודות להתפתחות הטכנולוגיה, בעיקר הרדיו, ולאחר מכן הטלוויזיה. נאום הראשון כזה יכול להיחשב כברכות השנה החדשה ברדיו ב-31 בדצמבר 1935 על ידי יושב ראש הוועד הפועל המרכזי של ברית המועצות מיכאיל קלינין לחוקרי הקוטב.
1941. קלינין
ב-31 בדצמבר 1941 קלינין פנה בפעם הראשונה בתולדות ברית המועצות לכל העם הסובייטי בנאום רדיו לשנה החדשה: חברים יקרים! אזרחי ברית המועצות! פועלים ופועלות! חקלאים קיבוציים וחקלאיות קיבוציות! האינטליגנציה הסובייטית! חיילים, מפקדים ועובדי מדינה בצבא האדום וחיל הים! פרטיזנים ופרטיזניות! תושבי האזורים הסובייטים שנכבשו זמנית על ידי הפולשים הפשיסטים הגרמנים! הרשו לי לאחל לכם שנה טובה ולרגל בוא השנה החדשה, הרשו לי להציג בפניכם סיכום קצר של המלחמה.