cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
חזי שטרנליכט
ביוגרפיה
בתחילת דרכו בשוק העבודה שימש בתפקיד כלכלן ומבקר פנים באוצר השלטון המקומי. לאחר מכן פנה לעבוד בעיתונות כלכלית. בשנת 2003 החל לעבוד באתר החדשות הכלכליות ביזפורטל מקבוצת קו מנחה, תחילה ככתב שוק ההון ובהמשך כעורך הראשי של Bizportal. בשנת 2006 עבר ל"מעריב" שם שימש כתב שוק ההון. בהמשך הדרך עבד בתפקיד יועץ לקשרי משקיעים בחברת תקשורת פיננסית של נעם ילין. בתפקיד זה ייעץ לחברות ולגופים שונים בשמירת קשר עם הגופים המוסדיים בשוק ההון הישראלי. מאז קיץ 2008 ועד ל-2017 שימש בתפקיד כתב ופרשן כלכלי בעיתון "ישראל היום". בשנת 2013, פרסמה תוכנית התחקירים המקור, בערוץ 10, כיצד עמוס רגב עורך העיתון, מתערב בתכנים של כתבי העיתון ומטה אותם כך שיסקרו באופן חיובי את ראש הממשלה בנימין נתניהו. כדוגמה הביא כתבה של חזי שטרנליכט שתוכנה שונה על ידי רגב, כך שבמקום ביקורת על המדיניות הכלכלית של נתניהו היא תציג אותו באור חיובי.
בין פברואר 2018 סיקר שטרנליכט את שוק ההון, ככתב מוסף "השוק" בעיתון "כלכליסט", ומאז חודש אפריל 2022, עבר לשמש בתור כתב ופרשן שוק ההון במוסף "שוק ההון והשקעות" של העיתון "גלובס".
בחודש פברואר 2015 העניקה האגודה לזכות הציבור לדעת את הפרס לתקשורת כלכלית איכותית לשטרנליכט.
חיים אישיים
שטרנליכט מתגורר בנתניה, הוא גרוש ואב לשניים.
ספרים
שטרנליכט פרסם שלושה ספרים פרי עטו:
וילהלם מורגנר
וילהלם מורגנר (בגרמנית: Wilhelm Morgner; 27 בינואר 1891 – 16 באוגוסט 1917) היה צייר ואמן גרפי אקספרסיוניסטי גרמני.
ביוגרפיה
אביו היה מוזיקאי בלהקה צבאית, לימים הפך לעובד ברכבת. אמו היה לה כשרון אמנותי והוציאה לאור ספר שירה קטן בשנת 1920. לאחר מות אביו בשנת 1892, היא נאבקה לפרנס את וילהלם ואחותו.
למרות נטיותיה וכישרונו, היא רצתה שהוא יהפוך לכומר פרוטסטנטי. לאחר זמן קצר בלבד בגימנסיה המקומית, הם החלו לברר על שיעורי אמנות. בשנת 1908, בעצתו של אוטו מודרסון, עבר למושבת האמנים בוורפסוודה, שם למד אצל הצייר האקספרסיוניסטי גאורג טאפרט, שהכיר לו את האמנות המודרנית ויצא למסעות ציור רבים. טאפרט והוא ימשיכו להתכתב בקביעות למשך שארית חייו הקצרים של מורגנר.
הוא חזר לזוסט בשנת 1909, שם הקים סטודיו קטן והחל להציג. בשנת 1910 הוא נסע לברלין לקחת עוד כמה שיעורים מטאפרט. פרנץ מארק אמר כי הוא התרשם מעבודתו. הרווארט ולדן פרסם כמה מיצירותיו ב"דר שטורם". לאחר מכן הוא הצליח להשתתף בתערוכות יוקרתיות של "הזצסיון החדש" בברלין, "הפרש הכחול" במינכן וה-Sonderbund בקלן.
לאחר אשפוז קצר נוסף בבית החולים הוא נשלח לבולגריה ולסרביה, שם עבד כשרטט. הוא בילה את חופשת חג המולד בסוסט, ואז חזר לסרביה למספר חודשים לפני שנשלח לפלנדריה. הוא נהרג בקרב ליד לנגמרק על ידי חיילים בריטים. הוא היה רק בן 26.
בשנת 1920 הפיק טאפרט קטלוג של יצירותיו שכלל 235 ציורים, 1,920 רישומים וצבעי מים ו-67 הדפסים. הוא גם תבע את הזכויות לעבודות אלה עד שאמו של מורגנר נקטה צעדים משפטיים. בשנת 1937 הכריז השלטון הנאצי על עבודותיו כ"מנוונות" ורבים מהם נתפסו. שמונה הוצגו בברלין בתערוכה השנייה לאמנות מנוונת בשנת 1938.
אולם יצירות רבות שרדו. האוסף הגדול ביותר (60 יחידות) מוצג בזוסט, שם בית משפחתו הפך למוזיאון (בית וילהלם מורגנר) בשנת 1962. פרס וילהלם מורגנר לאמנים צעירים נוסד בשנת 1953 על ידי העיר זוסט ובנק החיסכון זוסט. שווי הפרס ב-2016 היה 15,000 אירו.
Do They Know It's Christmas?
(בעברית: האם הם יודעים שזהו חג המולד?) הוא שיר שחיברו בוב גלדוף ומידג' יור ב-1984 על מנת לגייס תרומות לסיוע לקורבנות הרעב הגדול באתיופיה. הביצוע המקורי של השיר הופק על ידי יור וטרבור הורן ובוצע על ידי הבאנד אייד ב-3 בדצמבר 1984.
בוב גלדוף ומידג' יור, שהיה סולן אולטראווקס, חיברו את השיר לאחר שגלדוף ראה דיווח ב-BBC על הבצורת הקשה שפקדה את אתיופיה. בנובמבר קרא גלדוף בראיון ברשת "BBC One" לאמנים אחרים להצטרף ליוזמת הצדקה. גלדוף הרכיב את הקבוצה, באנד אייד - שבין חבריה היו זמרים אירים ובריטים ידועים בזמנו.
השיר הוקלט מספר פעמים נוספות: לרגל הבאנד אייד השני (ב-1989) עם אמני סטוק אייטקן ווטרמן; לרגל יובל העשרים, בשנת 2004 ולרגל יובל השלושים, בשנת 2014. שני אמנים הופיעו ביותר מהקלטה אחת: בונו מ-U2 מופיע בהקלטה הראשונה, השלישית והרביעית; וחברות בננרמה מופיעות בהקלטה הראשונה והשנייה.
קרבאניון
בכימיה, קרבאניון (carbanion) הוא אניון (יון שלילי) בו לפחמן יש זוג אלקטרונים לא קושר ונושא מטען שלילי, בדרך כלל עם שלושה מתמירים, כלומר - 8 אלקטרוני ערכיות בסך הכל. לקרבואניון גאומטריה של פירמידה משולשת. באופן פורמלי, הקרבאניון הוא הבסיס המצומד של חומצת פחמן:
R3C-H + B− → R3C− + H-B
כאשר B מייצג את הבסיס.
קרבאניון הוא נוקלאופיל. היציבות והריאקטיביות של קרבאניון נקבעת על ידי מספר גורמים, ביניהם:
קרבאניון הוא בדרך כלל חומר ביניים ריאקטיבי, ומשתתף בתגובות רבות בכימיה אורגנית כצורון ביניים. למרות שהדבר נדיר, קיימים גם קרבאניונים יציבים. ב-1984 אולמסטד הציג את מלח הליתיום אתר כתר של דיפנילמתיל קרבאניון מ-דיפנילמתאן, בוטילליתיום ו-12-כתר-4 בטמפרטורות נמוכות..
חופמי אסיה
חופמי אסיה (שם מדעי: Charadrius asiaticus) היא מין של עוף ים קטן בצבע חום אפור לבן. ניתן לראות את החופמי בדרום ישראל בעיקר בעונת הסתיו במקומות שיש בהן מקורות מים, לרוב מלוחים.
תיאור המין
אורך גופו: 18 - 22 ס"מ, מוטת כנפיו : 55 - 61 ס"מ, ומשקלו: 70 - 100 גרם.
גבו וכיפתו בצבע חום-אפור זיתי, עורפו בהיר יותר. בחורף הבוגר בעל חלקים תחתונים לבנים עם מעט "לכלוך" בצבע הגב בצידי החזה. הצעיר דומה מאוד לבוגר אבל שולי נוצות הגב שלו בהירים וחזהו בולט יותר, גם עורפו מתבלט כבהיר הרבה יותר. בקיץ לזכר יש חזה בצבע חלודי-עמוק, עם גבול תחתון שחור. הנקבה בעלת צבע חזה חלש הרבה יותר וללא קו גבול, בדומה לעוף הצעיר. הכנפיים שלו בהירות אבל הגב שלו כהה. פס הכנף לבן וקצר והרגליים שלו בולטות עד לקצה הזנב הוא ניזון מחרקים ותולעים.
אזורי מחיה ועונות נדידה
תפוצתו באזור של צמחייה ומתפרסת בין הים הכספי לערבות טורקסטן ועד ימת בלחש שמקורה בדרום מזרח קזחסטן, היא הימה השנייה בגודלה באסיה המרכזית, כמין דוגר קרקע, נראה הגיוני שחופמי אסיה יפתח שיטות שונות להגנה מפני טורפים ושודדי קינים. ניתן לראותו באופן נדיר יותר בסתיו מאשר באביב.
נדידת הסתיו מתחילה כבר בחודש אוגוסט. החופמים נודדים למזרח אפריקה ומרגע שהגיעו ליעד מתחילה תנועה נוספת דרומה, בעקבות "העונה היבשה". בנדידות אלה, שמתבצעות בקבוצות קטנות, החופמים יורדים דרומה עד לארץ הכף - דרום אפריקה. הוא חורף גם בארצות המפרץ הפרסי ובאזור ים סוף. בדרך כלל ניתן למצוא את העוף בעיקר בנחלים או במעיינות לרוב מלוחים עם צמחייה דלילה. בארץ הוא חולף נדיר בעיקר בערבה, באזורים מדבריים וחולף נדיר מאוד בשאר אזורי ארץ ישראל.
פירוש השם
שמו בערבית - קטקאט קזויני - כנראה המילה קזויני היא שיבוש של המילה "כספי" - Caspian plover, שמו באנגלית.
פירוש השם המדעי - Charadrius. המילה הוזכרה בוולגטה (התרגום החשוב ביותר של כתבי הקודש הנוצריים, הביבליה, ללטינית) במשמעות עוף שצבעו צהוב בהיר. חלקו השני של השם - asiaticus, פירושו אסייתי.
פטרישה גרווד
פטרישה גרווד (באנגלית: Patricia Garwood; 28 בינואר 1941 – 24 בפברואר 2019) הייתה שחקנית קולנוע, טלוויזיה ותיאטרון אנגלייה. גרווד הופיעה בגיל תשע בסרט "The Lavender Hill Mob", והיא ידועה בעיקר מהופעתה בתפקיד בריל קרבטרי בחמש העונות של קומדיית המצבים של ה-BBC "אין כמו בבית" ששודרה בין 1983 ל-1987.
ביוגרפיה
גרווד נולדה בפייג'נטון שבמחוז דבון. היא למדה משחק ב-Arts Educational School, ובאקדמיה המלכותית לאמנות הדרמה. ב-1960 התחתנה ונולדו לה ארבע בנות. בפברואר 2019 נפטרה גרווד ממחלת לימפומה שאינה הודג'קין בגיל 78.
הסכמה
בספרות התורנית, "הסכמה" היא מכתב נלווה המופיע בראשית ספר, שבו מעידה אישיות תורנית חשובה על טיבו של הספר. לעיתים נהוג לכתוב הסכמה לספר גם מבלי לעיין בתוכנו. החל מסוף המאה ה-20 ניתן למצוא הסכמות גם על קלטות ותקליטורי שמע.
ההסכמה משמשת בדרך כלל למספר מטרות. המטרה המרכזית היא להעיד שתוכנו של הספר ראוי לעיון ושהמחבר אכן בקיא בנושא. מטרות נוספות שלהן שימשו הסכמות, בעיקר בעבר, היו שמירה על זכויות היוצרים של מחבר הספר על ידי הטלת איסור להדפיס אותו בלי רשות, וכן לעיתים במקום שהיו משאבי דפוס מוגבלים הועילה ההסכמה להעדיף ספר אחד על פני אחר.
היסטוריה
ההסכמות החלו להופיע בשערי ספרים במאות האחרונות, לאחר מהפכת הדפוס והחלת הצנזורה על ספרים עבריים. ההסכמה הראשונה ניתנה בשנת 1490 בערך לספר "האגור", ספר הלכתי של ר' יעקב ברוך לנדא, שיצא לאור בהוצאת בית הדפוס של משפחת שונצינו בנאפולי. ההסכמה הראשונה שעניינה איסור הסגת גבול ניתנה ב-1518 לשלושה מספריו של רבי אליהו בחור.
החובה לבקש הסכמה נקבעה לראשונה בשנת 1554 על ידי רבני שבע קהילות מאיטליה (רומא, בולוניה, ונציה, פרארה, רג'יו, מנטובה ומודנה) שהתכנסו בפיררה ותיקנו שאין להדפיס ספר עברי ללא הסכמת שלושה רבנים ופרנס של הקהילה. התקנה באה מספר חודשים לאחר פקודת האפיפיור שאסרה החזקת ספרים המכילים דברים נגד הנצרות. לדעת חוקרים רבים, מטרת התקנה הייתה ליצור מערכת ביקורת פנימית, אך לדעת מאיר בניהו, סמיכות התאריכים הזו מקרית.
ב-1603 נאספו בפרנקפורט נציגי קהילות באשכנז ואסרו להדפיס ספר בבזל או בשאר אשכנז ללא נטילת רשות. תקנה זו נבעה מהחשדות שהיו כלפי ספרים שהודפסו בעיר בזל באותה עת. ב-1684, עם עליית השבתאות, אסר ועד ארבע ארצות הדפסת ספרים חדשים בלא רישיון מיוחד.
בראשית ההשכלה עברה ההסכמה התאמה שחיברה את ספרי המדע לספרי העולם היהודי המסורתי, תוך התאמה לתפיסת העולם ה"משכילית". בשנת 1788 פרסם ברוך לינדא את ספר המדע הפופולרי העברי "ראשית לימודים", במקום הסכמה רבנית צירף לינדא לספרו הקדמה מאת "האדון הרופא החכם החוקר הטבעי המפואר" מרכוס אליעזר בלוך והקדמה מאת "האדון הרופא החוקר הפילוסוף הטבעי המפואר" מרכוס הרץ.
על ההסכמה לספר התניא של הרב שניאור זלמן מלאדי סיפר ש"י עגנון:
הסכמות כיום
בציבור החרדי נחשבת ההסכמה לרכיב שהוא כמעט חובה. מקובל לומר שהאירוע שתרם מאוד להרחבת השימוש בהסכמות היה השבתאות, בעקבות האכזבה הרבה משבתי צבי שרבים מהיהודים בתקופתו נהרו אחריו, הוחלט על מתן הסכמות על מנת לבדוק כל ספר שנכתב, שכותבו ותוכנו ראויים. לפי החתם סופר דרושה הסכמה משלושה רבנים ולפי הרב יוסף חיים זוננפלד מספיקה הסכמה של רב אחד. כיום אין אוכפים את הדרישה לקבלת הסכמה לספר, אולם עדיין מדובר בנוהג כולל.
עם התפתחות טכנולוגיית הדפוס, מובאות היום ההסכמות כצילום של המכתב המקורי על נייר המכתבים של המסכים ולעיתים אף בכתב ידו ממש. בדרך כלל מנצלים המסכימים את ההסכמה לשם העתרת שבחים מופלגים על מחבר הספר, בלשון עשירה ועתירת מליצות ולעיתים קרובות גם בחרוזים. בדרך כלל ההסכמות כתובות בנוסח המאפשר להסיק אם הממליץ קרא את הספר בעיון, או רק סקר בסקירה חטופה. יש מחברים המגדילים לעשות ומסתפקים בהבאת הסכמה שנתן רב לספר קודם שלהם. לעומת זאת יש מקרים שבהם הרב המסכים מצרף להסכמה רשימה ארוכה של תיקונים והערות לספר (דבר המתפרש בדרך כלל כמחמאה לכותב הספר, שתלמיד חכם בולט מצא לנכון לעיין בספרו).
נהוג לחשוב שמתרחש תהליך של "אינפלציה" בהסכמות. עדות לכך הם דברי הרב חיים קנייבסקי שהשיב לשאלה האם הסכמות הניתנות לספרים הן ראיה לכך שניתן לסמוך על הספר: "בזמננו אין ראיה כלל, כי ההסכמה שנותנים למחבר הספר הוא מצד גמילות חסדים, וכותבי ההסכמות אינם בודקים כלל את הספר, ולפעמים סומכים על חזקת המחבר כידוע".
בספרי עיון חילוניים אין נוהג מקובל להוסיף הסכמה, אך קיימות דוגמאות כאלה. כך לדוגמה הספר "לפני ולפנים" של אבשלום אליצור, מתחיל בפתח-דבר מאת פרופ' שלמה שוהם.
מבצע משרוע 110
משרוע 110 הוא שמה של התוכנית הסורית היזומה לכיבוש רמת הגולן מישראל והשמדת כוחות צה"ל שהיו ערוכים בה. תוכנית זו פתחה את מלחמת יום הכיפורים. השיטה העיקרית של התוכנית הייתה הטלת כוח צבאי גדול של שלוש דיוויזיות חי"ר שישטפו את רמת הגולן בתנועה רציפה, ויגיעו אל נהר הירדן בתוך יום אחד, בטרם יספיק צה"ל לגייס מילואים. שתי דיוויזיות שריון נוספות היו בעתודה מדרום לדמשק.
המבצע, שהחל ב-6 באוקטובר 1973, שובש עוד בתחילתו כאשר כוחות הסדיר של צה"ל שהיו ערוכים בדלילות לאורך החזית הצליחו בקרבות קשים להשמיד חטיבות שהוטלו אל הקרב תוך ספיגת אבדות. ב-10 באוקטובר, היום החמישי ללחימה, חזרו הצדדים לקווים שבהם היו ממוקמים לפני פתיחת הקרבות.
התוכנית
התוכנית הגדירה שלושה שלבים:
יישום התוכנית
לקראת המבצע תיגבר המטכ"ל הסורי את שלוש דיוויזיות החי"ר בחטיבות שריון עצמאיות: חטיבה 81 בצפון, חטיבה 51 במרכז וחטיבה 47 בדרום. לאחר התגבור היו בדיוויזיה 7: 250 טנקים, בדיוויזיה 9: 270 טנקים, בדיוויזיה 5: 310 טנקים, ובנוסף 237 טנקים בכל אחת מהדיוויזיות שבקו השני. סך הכל נערך בחזית רמת הגולן בפרוץ הקרבות כוח גדול של 1,300 טנקים.
ניצול הצלחה
סוריה נערכה לניצול הצלחה לאחר כיבוש שטח רמת הגולן מישראל. אחת העדויות לתוכניות לניצול הצלחה נמצא במפת שלל שנתפסה במלחמה באחד הגדודים בחטיבת טנקים 46 בדיוויזיה 5 הסורית. על פי המפה היה אמור הגדוד לאחר הצלחת המבצע לחבור לכוח קומנדו שיונחת במסוקים ולהתבסס במושב אלמגור ממערב לנהר הירדן. עדויות נוספות הצביעו על תנועה מתוכננת לכיוון העיר נצרת.
בית הקברות היהודי ברקושקרסטור
בית הקברות היהודי ברַקוֹּּשְקֶרֶסְטוּר (בהונגרית: Rákoskeresztúri izraelita temető) היה בית קברות ששימש את היישוב הגדול רקושקרסטור (שצורף לעיר בודפשט בתחילת שנות ה-50 של המאה ה-20) ותוחזק על ידי הקהילה היהודית לשעבר ברקושקרסטור. עם פתיחתו של בית הקברות ברחוב קוזמה הוא הפך למיותר, ולמעשה, כמעט לא קברו בו מאז פתיחת בית הקברות ברחוב קוזמה.
היסטוריה
אין נתונים לגבי מועד ייסוד והקמה של בית הקברות; על פי המצבות שעדיין נמצאות במקום, רוב הקבורים נטמנו סביב תחילת המאה ה-20. יש להניח כי לאחר פתיחת בית הקברות ברחוב קוזמה, הועברו לשם כמה קברים או לא השתמשו במלוא גודלו של בית הקברות, כיוון שהשטח המגודר ריק ברובו.
בית הקברות ממוקם על מגרש פינתי בין סמטה להולכי רגל לבין הכביש הסואן של רובע 17 דרך פריהדי (Ferihegyi), משם הוא נראה בבירור. הוא די קטן בגודלו ושטחו רק כשלושה ארבעה בתים גדולים. אף על פי שהאזור הוקף בגדרות וגם את העשבים עוקרים ממנו באופן קבוע, עם זאת האתר מוזנח באופן קיצוני מכיוון שככל הנראה אין שימור או שיפוץ של הקברים והמצבות. אחוזת הקבר המשפחתית הדומיננטית בבית הקברות היא של איגנץ פוקס, בעל אחוזות באזור. פוקס רכש חלקות רבות באזור ממשפחה מקומית, שם פיתח את עסקיו. המקום גדל ליישוב בשם רקושהדי (Rákoshegy). בית הקברות היה בשימוש בפעם האחרונה בסביבות מלחמת העולם השנייה.
נאום קורי העכביש
נאום "קורי העכביש" (בערבית: خطاب بيت العنكبوت) הוא נאום שנשא מזכ"ל חזבאללה השייח' חסן נסראללה ב-26 במאי 2000 בעיירה בינת ג'בייל, במהלך חגיגות הניצחון של חזבאללה לאחר נסיגת צה"ל מלבנון יום לפני כן, ב-25 במאי.
מקור השם
מקור שם הנאום בערבית והבסיס לתיאוריה העולה מתוכו הוא מתוך פסוק בקוראן:
הנאום והשלכותיו
במהלך נאומו של מנהיג חזבאללה, השייח' חסן נסראללה, אמר בין היתר כי "יש לה (לישראל) נשק גרעיני והכוח האווירי החזק ביותר באזור, אבל באמת שהיא חלשה יותר מקורי עכביש".
סביב דברים אלה נבנתה תאוריה המכונה "תאורית קורי העכביש". לפי תאוריה זו, בעוד ישראל היא מעצמה צבאית חזקה, החברה הישראלית היא חברת שפע מפונקת שעייפה ממלחמות וסף כח העמידה של אזרחיה נמוך. התאוריה גורסת כי אף על פי שצה"ל חזק, אזרחי ישראל, שרגישים לאבדן חיי אדם, אינם מוכנים יותר להילחם ולהקריב חיים כדי להגן על האינטרסים הלאומיים שלהם. כך תיאר את הנאום עשהאל לובוצקי בספרו מן המדבר והלבנון:
נוסף על כך, על פי תפיסה זו, החברה הישראלית היא חברת מהגרים מסוכסכת ומפולגת, וחסרה את הגיבוש ההכרחי, לשיטת נסראללה, כדי לנצח בעימותים האזוריים.
הנאום ביחס לסכסוך הישראלי-פלסטיני
כחלק מניסיונו ליצור דה-מורליזציה בחברה הישראלית, הקדיש בנאומו חסן נסראללה, הרחבה מיוחדת בפנייה לעם הפלסטיני, ופנייה עקיפה לעם ישראל:
הנאום שודר בשידור ישיר בכל רחבי העולם הערבי-דרך רשתות התקשורת הערביות. חסן נסראללה נתפס בעיני העולם הערבי בעת הזו כמנצח היסטורי על הישות הציונית. מזרחנים רבים טענו כי הנאום השליך לימים באופן ישיר על הסכסוך הישראלי-פלסטיני וחיזק את ביטחונם ורצונם של הארגונים הפלסטינים לפתוח באינתיפאדה השנייה, ארבעה חודשים מאוחר יותר.
במשך שש השנים הראשונות לאחר הנסיגה החד צדדית של צה"ל מלבנון, נשמר שקט יחסי, אך מתוח, בגבול ישראל-לבנון. שקט זה הופר מספר פעמים במהלך 6 השנים הללו ונשבר ב-12 ביולי 2006, כאשר חזבאללה ביצע פיגוע חטיפה בגבול ישראל לבנון- בו חטף שני חיילי צה"ל. לאחר החטיפה פרצה מלחמת לבנון השנייה, במסגרתה יצא צה"ל למבצע "קורי פלדה" לכיבוש העיירה בנת ג'בייל. שם הקוד של המבצע מבקש להשיב לנאומו של נסראללה ולתאוריה שהתפתחה סביבו, כי מדינת ישראל חזקה מכפי ששיער.
ציטוטים של הנאום
בסרטון שפרסם ארגון חמאס, "תקוף, תעשה פיגועים", במהלך מבצע צוק איתן, מושמע ברקע שיר תעמולה של חמאס בעברית (לא תקנית). אחת מפסקאות השיר אומרת: "כקורי עכביש הם (מדינת ישראל) מתגלים".
הרעלת בארות
הרעלת בארות היא פעולת חבלה של הרעלת מי שתייה, שמטרתה לפגוע במשתמשים במים אלה, באופן שיגרום להם מחלה, או מוות, וימנע מהם גישה למי שתייה.
הרעלת בארות ומקורות מים בהיסטוריה
הרעלת בארות תועדה כצעד קדום של לוחמה ביולוגית כבר מהעת העתיקה. היא שימשה כצעד התקפי וגם כצעד הגנתי, בטקטיקה של אדמה חרוכה, שימנע מים מהאויב המתקדם.
בשנת 1462, למשל, השתמש ולאד המשפד בשיטה זו כדי לעצור את התקדמות אויביו העות'מאנים. גם הצבא הפיני השתמש בטקטיקה זו בעת מלחמת החורף, נגד הצבא האדום שפלש לפינלנד.
לאחר השואה התגבשו מספר קבוצות נוקמים בנאצים. הקבוצה הקיצוניות ביותר נקראה 'הנקם' או 'דין' שמנתה כ-60 יהודים בהובלת אבא קובנר. חוליות של אנשיה הגיעו לגרמניה לערים נירנברג ודכאו במטרה לבצע מעשי נקם מורכבים וקטלניים באוכלוסייה אזרחית נרחבת בגרמניה. כוונתם הייתה להשיג נקמה של ממש בעם הגרמני, לעורר הד בינלאומי רחב, וללמד לקח היסטורי את אויבי העם היהודי בעתיד. התוכנית הראשונה של הקבוצה היתה להרעיל את מקורות המים של מספר ערים בגרמניה ולגרום למוות המוני של מיליוני אזרחים גרמניים. תוכנית זו סוכלה בגלל מעצרו של קובנר שהובילה להפעלה של תוכנית אחרת, שנכשלה אף היא, להרעיל כמה אלפי חיילי אס אס שהיו שבויי מלחמה באמצעות החדרת ארסן ללחם.
ההיסטוריון אורי מילשטיין, טוען שבמלחמת העצמאות הורה דוד בן-גוריון למשה דיין להוציא לפועל את מבצע שלח לחמך להרעלת בארות בכפרים ערביים, כאמצעי לריקון יישובים ומניעת חזרת פליטים. מחקר משנת 2022 מאשש שבמסגרת מבצע "שלח לחמך", הורעלו לאחר כיבוש בידו ובית סוריכ מקורות מים בכפרים אלה.
תאוריות קונספירציה על הרעלת בארות
הרעלת בארות הייתה אחת משלוש האשמות חמורות (יחד עם עלילת דם ופגיעה בלחם הקודש) שהעלילו אנטישמים על היהודים בימי הביניים. האשמה בהרעלת בארות הופנתה גם נגד קוריאנים שהתגוררו ביפן, לאחר רעידת האדמה הגדולה בקאנטו, בשנת 1923. בשני המקרים ההאשמות לא הוכחו, אך הובילו לפרעות בקבוצה שהואשמה.
הידע הרפואי בימי הביניים לא נתן מענה לשאלת התפרצותן של מגפות, ולכן יוחסה תופעה זו להרעלה. החיידקים נצפו לראשונה על ידי האדם ב-1676 על ידי אנטוני ואן לוונהוק, ותאוריית החיידקים כגורמי מחלות גובשה רק באמצע המאה ה-19. בתנאים אלה הציבור הרחב וגם מלומדים ורופאים היו בדרך כלל חסרי אונים נגד רוב המחלות והמגיפות. והדבר הוביל למגוון רחב של אמונות שווא, דעות קדומות, שימוש בקמעות או חומרים שונים כ"תרופות" ומעשי אכזריים שונים שכוונו בדרך כלל אל שולי החברה כמו "מכשפות" (נשים אלמנות, זקנות בודדות), בעלי חיים (חתולים שחורים, עיזים שחורות) ואל קבוצות מיעוט.
אירופה נפגעה מגלים אחדים של "המוות השחור", ובפרט נפגעו ערים צפופות. היהודים, שחיו בגטאות סגורים, נחשדו בהרעלה, ובעקבות זאת מאות יהודים הוצאו להורג בשרפה.
סיכה
סיכה היא אביזר המשמש להצמדת עצמים, עשוי תיל שקצהו מחודד כדי לאפשר נעיצה, וראש רחב וקהה לבטיחות המשתמשים. סיכות עשויות לרוב פלדה, נחושת או פליז.
סיכות משמשות כבר למעלה מ-4000 שנה. אצל השומרים הן היו עשויות ברזל ועצם ושימשו להצמדת בדים. מאוחר יותר הן שימשו גם להחזקת דפים, על ידי נעיצתן בפינה העליונה.
סיכה ויקינגית (סיכת נחושת עם טבעת בראשה) שהתגלתה בחוף בנורטון, סאוונסי, ויילס, מוכיחה לדברי ארכאולוגים מקומיים כי הוויקינגים הגיעו לוויילס .
סיכות יוצרו בעבר מפליז, מתכת רכה. מאוחר יותר נעשה שימוש בפלדה, החזקה יותר. כיוון שלא היה קיים תהליך קל למניעת החלדת פלדה, סיכות איכותיות צופו בניקל, אך מתכת זו נטתה להישבר ולהתפורר בלחות גבוהה, כך שהתאפשרה היווצרות חלודה. למרות זאת שימשו סיכות פלדה לשימושים ביתיים של הצמדת אריגים כעזר לתפירה.
באנגליה לא היו הסיכות מוכרות עד לקראת סוף תקופתו של הנרי השמיני (אמצע המאה ה-16). הסיכות הראשונות היו בלתי איכותיות עד כדי כך שנאסרו בצו מלכותי. בין המאה ה-17 למאה ה-19 היה אזור גלוסטר ובריסטול באנגליה מרכז חשוב של יצרני סיכות. ב-1863 הוערך כי האומה האנגלית צורכת 20 מיליון סיכות ביום.
בימינו ראשן של סיכות תפירה עשוי לעיתים פלסטיק צבעוני, בצורת עיגול או כדור (בדומה לחלק מסוגי הנעצים) כדי להוזיל עלויות יצור, להקל על האחיזה ולאפשר סימון בולט. קיימות גם סיכות מעוטרות למטרות קישוט, למשל בעלות ראש דמוי פנינה. כרית סיכות היא אביזר קטן דמוי כרית לאחסון סיכות, המקל על שליפתן המהירה תוך כדי עבודת תפירה.
ערבית לבנטינית
ערבית לבנטינית או שאמית היא קבוצה של ניבים ערביים המדוברים לרוחב 100 ק"מ באזור רצועת מישור החוף באגן המזרחי של הים התיכון שמכונה הלבנט, קרי בסוריה, לבנון, ישראל, יהודה ושומרון, ומערב ירדן. אזור גאוגרפי זה תואם את החבל המערבי של הסהר הפורה. הערבית הלבנטינית נכללת בקבוצת השפות שנקראת ערבית מזרחית.
הנרי בייקון
הנרי בייקון (באנגלית: Henry Bacon; 1839 – 13 במרץ 1912) היה צייר וסופר אמריקאי.
ערבית לבנטינית
מזרחית לאזור זה, במדבריות, מדוברים הניבים הערביים הצפון-בדואיים.
הנרי בייקון
ביוגרפיה וקריירה
הנרי א. בייקון נולד בהוהריל, מסצ'וסטס בשנת 1839. במהלך מלחמת האזרחים האמריקנית הוא התגייס לצבא האיחוד ב-16 ביולי 1861 ופעל כאמן שדה בזמן ששירת כחייל בחיל הרגלים ה-13 של מסצ'וסטס. הוא נפצע קשה בבול ראן, ושוחרר ב-19 בדצמבר 1862.
ערבית לבנטינית
ניתן לחלק את הערבית הלבנטינית לשישה תת-ניבים:
הנרי בייקון
ביוגרפיה וקריירה
לאחר המלחמה הוא למד אומנות אצל ולטר גיי, שהציע לו לנסוע לפריז ולקבל חינוך פורמלי לאמנות. בשנת 1864 הוא נסע לפריז, עם אשתו הראשונה אליזבת לורד, ללמוד ציור דמויות. הוא התקבל לבית הספר הלאומי לאמנויות יפות והיה אחד מתלמידיו של אלכסנדר קבנל. הוא נסע גם לבריטני ועבר דרך פונט-אבן, הוא התאהב במקום. עוד בפריז הוא הזכיר את המקום לחבריו. הוא זכה להיות הצייר הראשון מקבוצה ארוכה של ציירים שהגיע לפונט-אבן כולל פול גוגן. תקופה זו מכונה בימינו אסכולת פונט-אבן.
ערבית לבנטינית
הם ניתנים להבדלה מול ניבים ערביים אחרים:
הנרי בייקון
ביוגרפיה וקריירה
הוא הציג בסלון בפריז משנת 1868 ועד 1896 בדרך כלל עבודות ז'אנריות שמצאו חן בעיני השוק האמריקאי. הוא עבד גם כעיתונאי בהעברת דיווחים על אירועים בפריז למהדורת הערב של Daily Boston.
בשנת 1897 הוא נסע לראשונה למצרים והחל לבלות שם את החורפים באופן קבוע. באותה תקופה הוא עבר מציור בצבעי שמן לצבעי מים שלדעתו הם המדיום האופטימלי לתפוס את האור של המזרח התיכון.
בייקון מת מהתקף לב בקהיר, מצרים, בשנת 1912.
סאם סאנדרלנד
סאם סאנדרלנד (באנגלית: Sam Sunderland, נולד ב-15 באפריל 1989) הוא רוכב אופנועי מרוץ בריטי המתחרה במרוצי ראלי רייד. ניצח פעמיים את מרוץ ראלי דקר.
קריירה
סאנדרלנד ניצח את אליפות מרוצי הבאחה של איחוד האמירויות בשנים 2010 ו-2011. בשנת 2012 ערך את הופעת הבכורה בראלי דקר, כרוכב של קבוצת הונדה. במהלך היום השלישי של המרוץ נאלץ לפרוש בשל תקלה חשמלית באופנוע. שנה לאחר מכן לא לקח חלק במרוץ לאחר ששבר את שני פרקי כף היד בתאונה שאירעה במהלך נסיעות המבחן לקראת המרוץ.
בשנת 2014 שב למרוץ כרוכב הונדה. הוא ניצח את הסטייג' השני ועלה למקום השלישי בדירוג הכולל, אך נאלץ לפרוש מהמרוץ יום למחרת בשל בעיה במנוע. מאוחר יותר באותה שנה, הוא הוחתם כרוכב בקבוצת המפעל של KTM, ניצח בשני סטייג'ים באתגר המדבר של אבו דאבי והגיע למקום השני בראלי מרוקו. בשנת 2015 ניצח בראלי מרוקו ובשנת 2016 ניצח בראלי קו החוף של קטר.
בראלי דקר 2017 הוא ניצח את הסטייג' החמישי ועלה לראש הדירוג הכולל, מיקום עליו הצליח לשמור עד לסיום המרוץ. בעקבות הזכייה הוענק לו גביע סגרייב באותה השנה.
בראלי דקר 2018 ניצח בסטייג' הראשון והשלישי והוביל את המרוץ בדירוג הכולל, לפני שהתרסק בסטייג' הרביעי ונאלץ לפרוש. בשנת 2019 ניצח שני סטייג'ים וסיים במקום השלישי בדירוג הכולל, מקום בו סיים גם בשנת 2021.
בשנת 2022 עזב את הונדה ועבר להתחרות עבור קבוצת המפעל של גאס גאס. הוא ניצח את המרוץ וקטע רצף ניצחונות של הונדה בקטגוריה. בהמשך השנה זכה באליפות העולם בראלי-רייד. הניסיון להגן על התואר בראלי דקר שנה לאחר מכן הסתיים בשלב מוקדם לאחר שנפצע בסטייג' הראשון ונאלץ לפרוש.
ריצ'רד ו. אלן
ראשית חייו
ריצ'רד אלן נולד בקולינגסווד, ניו ג'רזי. הוא התחנך בבית הספר התיכון סנט פרנסיס בספרינג גרוב, פנסילבניה. הוא סיים תואר ראשון ותואר שני במדע המדינה באוניברסיטת נוטרדאם.
היועץ לביטחון לאומי
בנובמבר 1981, כששירת כיועץ לביטחון לאומי של הנשיא רייגן, הואשם אלן בקבלת שוחד מעיתונאי יפני תמורת הסדרת ראיון בינואר אותה שנה עם הגברת הראשונה ננסי רייגן. הנשיא רייגן כתב ביומנו, שהעיתון היפני העניק מתנות מזומנים לאנשים שהתראיינו עבורו, ושאלן התערב כדי למנוע מהתשלום להגיע ליעדו כדי למנוע מבוכה מהגברת הראשונה, לאחר מכן הוא העביר את התשלום למזכירו ששם את ההמחאה בכספת משרדו. לאחר מכן, כאשר עבר אלן למשרד אחר, ההמחאה נותרה בכספת. ה-FBI ניקה את כל המעורבים מחשד, לאחר מכן מחלקת המשפטים החלה חקירה מטעמה והסיפור דלף לעיתונות. הנשיא רייגן האמין שמאחורי הדלפת הסיפור עמד רק ניסיון הכפשה פוליטי. מקור ממשלתי מסווג חשף בהמשך שאלן ושותפיו בחברת Potomac Associates נתפשו על כך שביקשו שוחד או "דמי ייעוץ" מתאגידים יפנים. שירותי הביטחון היפנים דיווחו על כך לשגרירות ארצות הברית בטוקיו וביקשו שממשלת ארצות הברית תטפל בעניין בחשאי. אף על פי שההאשמות מעולם לא הוכחו, בסופו של דבר אולץ אלן להתפטר מתפקידו ב-4 בינואר 1982.
ב-1981 אמר אלן שמדינה שלישית בלתי ידועה (ככל הנראה קנדה), העבירה הצעה לשחרור 50 שבויים ממלחמת וייטנאם תמורת סכום של 4 מיליארד דולר. בעדות ארוכה בדלתיים סגורות בפני ועדת חקירה שנמסרה ב-23 ביוני 1992, הוא אישר באופן כללי את ההצעה הזאת. אלן נשאל על ידי חבר הוועדה, "זמן קצר לאחר שנכנסת לתפקידך, האם ממשל רייגן היה מעורב בהצעה שהוגשה על ידי ממשלת וייטנאם להשבתם של שבויים חיים, למיטב זכרונך?" אלן השיב, "סכום זה של 4 מיליארד דולר זכור לי, ואני זוכר שכתבתי משהו - לא ידוע לי אם זה היה במהלך פגישה עם הנשיא או שכתבתי לו את זה - שזה יהיה כדאי שהנשיא ימשיך עם זה וננהל משא ומתן..." לאחר מכן נשאל אלן, "האם זכור לך עם הסכום של 4 מיליארד דולר היה עבור שבויים אמריקאים חיים?" אלן השיב, "כן, אם זה היה סכום של 4 מיליארד דולר, זה היה אכן עבור שבויים חיים". בהמשך הוא חזר בו ואף גורם אחר בממשל לא גיבה את ההצהרה הזאת בפומבי.
קריירה מאוחרת
כיום משמש אלן כחבר בכיר במכון הובר של אוניברסיטת סטנפורד והוא חבר במועצה המייעצת של המרכז ללימודי אסיה של מוסד הריטייג', במועצה ליחסי חוץ, בוועדה המייעצת של מועצת מדיניות ההגנה ובגופים נוספים.
אלן הוא נשיא חברת "ריצ'רד ו. אלן", חברת שירותי ייעוץ שבסיס בוושינגטון. הוא מספק שירותי ייעוץ לחברות וארגונים בינלאומיים. הוא משרת כיום בצוות השיקום של עיראק של חברת APCO Worldwide והוא נחשב לאחד השדלנים המשפיעים ביותר בוושינגטון לאינטרסים של קוריאה הדרומית. הוא גם חבר בקולג' סנט מרגרט באוטגו, אחד מהקולג'ים היוקרתיים ביותר בניו זילנד.
ג'ני (זמרת)
קים ג'ני (בקוריאנית: 김제니, באנגלית: Kim Jennie) היא זמרת וראפרית דרום קוריאנית. ג'ני חברה בלהקת בנות הקיי-פופ בלאקפינק, שהוקמה על ידי YG אנטרטיינמנט וכוללת שלוש בנות נוספות: ג'יסו, רוזה וליסה. בנוסף להצלחה שזכתה כחלק מהלהקה, הוציאה ג'ני גם את הסינגל "Solo", שהפך ללהיט בינלאומי.
בשנת 2020, הוציאה הלהקה את "How You Like That". הווידאו קליפ הרשמי של השיר עלה לערוץ היוטיוב הרשמי שלה בשידור חי ב-26 ביוני 2020. במהלך השידור החי, צפו בקליפ למעלה מ-1.6 מיליון אנשים ובכך שברה הלהקה את שיא כל הזמנים לפרימיירה המצליחה ביותר בכל הזמנים ביוטיוב. הקליפ הוא הקליפ הנצפה ביותר בכל הזמנים ב-24 שעות, כשהקודם לכך היה "Boy with Love", שצבר 60,119,890 צפיות ב-24 שעות. 23 שעות אחרי צאתו של הקליפ, מונה הצפיות שלו מנה 81,026,891 צפיות, מה שהופך אותו לסרטון הראשון בכל הזמנים שהצליח לחצות את רף ה-80 מיליון צפיות בפחות מ-24 שעות.
ההתחלה
ג'ני נולדה בסיאול שבקוריאה הדרומית ב-16 בינואר 1996 לשני הורים וגדלה בתור בת יחידה. בהיותה בת שמונה, יצאה משפחתה של ג'ני לחופשה באוסטרליה וניו זילנד; כשנשאלה על הביקור שלה, ציינה ג'ני כי תרצה לעבור לשם יום אחד. שנה לאחר מכן, הוריה של ג'ני הגשימו לה את החלום ושלחו אותה ללמוד בבית הספר של וויקובאי שבאוקלנד, ניו זילנד, שם היא גרה אצל משפחה מארחת. לאחר שסיימה את לימודיה בחטיבת הביניים והתיכון, נרשמה למכללת ACG פרנל שבניו זילנד.
בתוכנית הדוקומנטרית של רשות השידור NBC "English, Must Change To Survive", דיברה ג'ני על החוויות האישיות שלה בנוגע ללימוד שפות חדשות אותן למדה במהלך חייה. במהלך תקופת הנעורים וגיל ההתבגרות ציינה רבות כי היא תמיד רוצה לרקוד בלט בעתיד. היא נחשפה למוזיקת הקיי-פופ בזמן השהות שלה בניו זילנד ומצאה עניין רב במוזיקה של אמנים המיוצגים על ידי YG אנטרטיינמנט, ורצתה לנסות את מזלה בתעשיית הפופ הקוריאני. בגיל 14, אמה של ג'ני תכננה עבורה מסלול לימודים בפלורידה, ארצות הברית לעורכי דין או מקצוע בתחום ההוראה; ג'ני חששה שהיא לא תמצא עבודה שתהנה בה ולא רצתה לגור לבד ורחוק מהוריה ולכן ביקשה מהוריה לחזור לדרום קוריאה על מנת שתנסה להיות כוכבת קיי-פופ, הוריה תמכו בה ובחזרתה לארץ והיא חזרה להתגורר שם בשנת 2010.
באותה השנה, ניגשה ג'ני לאודישן של החברה YG אנטרטיינמנט, כאשר ביצעה את השיר "Take a Bow" של ריהאנה, אותו היא עברה וגויסה לתוכנית המתאמנים של החברה. היא התחילה את מסלול האימונים וההכשרה להיותה זמרת אך YG ראתה את הפוטנציאל שלה בתור ראפרית ובכך שונה המסלול שלה למסלול משולב להכשרת ראפרים וזמרים כאחד. ג'ני עברה ללמוד בבית הספר התיכון של צ'ונגדאם שבדרום קוריאה.
קריירת סולו
ב-10 באפריל 2012, ג'ני נחשפה לציבור בפעם הראשונה דרך תמונה שהועלתה לבלוג הרשמי של YG אנטרטיינמנט, עם הכיתוב "מי זו הבחורה הזו?". התצלום וה-"ילדה המסתורית" העלו המון עניין ונהפכו לדבר הכי מדובר באותה התקופה. כמו כן, הועלו מספר רב מאוד של תיאוריות על הזהות של ג'ני והיא כונתה "Mystery Girl". ב-30 באוגוסט, פורסם בערוץ היוטיוב של YG סרטון בשם "Trainee - Jennie Kim" (המתלמדת - ג'ני קים) בו ג'ני ביצעה קאבר לשיר "Strange Clouds" של הראפרים בי.או.בי וליל ויין. ב-1 בספטמבר התאפשר לה להיחשף לציבור באופן רשמי כשחקנית ראשית בקליפ של ג'י-דראגונס; זמר החתום גם הוא ב-YG אנטרטיינמנט.
ב-21 בינואר 2013, פורסם סרטון יוטיוב נוסף של ג'ני בערוץ של YG אנטרטיינמנט בשם "Jennie Kim - YG New Artist" (ג'ני קים - הכוכבת החדשה של YG) בו היא ביצעה קאבר לשיר "Lotus Flower Bomb" של הראפר וייל. במרץ באותה השנה, הזמרת הדרום קוריאנית לי היי, ביצעה שיתוף פעולה עם ג'ני בשיר "Special" מתוך אלבום הבכורה שלה First Love. באוגוסט, זמר בשם סונגרי ביצע שיתוף פעולה עם ג'ני בשיר "GG Be", שהוא חלק מהמיני-אלבום שלו Lets Talk About Love. בספטמבר, ג'י-דראגונס ביצע שיתוף פעולה עם ג'ני בשיר "Black", שיצא כחלק מהאלבום שלו, Coup D'etat. ב-8 בספטמבר, ג'ני השתתפה בפרק של "Inkigayo" לצד ג'י-דראגונס, של רשות השידור SBS. פרק זה היווה להופעה הראשונה של ג'ני לציבור הרחב בטלוויזיה. באחד מהראיונות בהם ג'ני השתתפה, היא חשפה כי פעם היא חששה מאנשים זרים ומאינטראקציה איתם ולכן היה לה מאוד קשה לדבר וליצור קשרים בזמן ראיונות ובכללי בעבר. באוקטובר של 2018, פורסמה הודעה רשמית על פריצת בכורה של ג'ני בתור זמרת סולו.
בנוסף לכך, יצאו מספר טריילרים לאלבום הבכורה של ג'ני. באחד מהטריילרים, נחשף כי האלבום ייקרא "Solo" ובו יהיה שיר נושא אשר ייקרא "Solo". במהלך הפרסומים הוחלט על ידי YG אנטרטיינמנט שסינגל הבכורה שלה ("Solo") יבוצע לראשונה במהלך סיבוב ההופעות של בלאקפינק וייכלל באלבום Blackpink in Your Area. השיר בוצע לראשונה בהופעה ב-10 בנובמבר, יומיים לפני תאריך ההפצה הרשמי של אלבום הבכורה של ג'ני. אלבום הבכורה של ג'ני יצא לאור ב-12 בנובמבר ובמסיבת העיתונאים שהייתה בעקבותו, הסבירה ג'ני כיצד "Solo" נהפך לסינגל הבכורה שלה. היא אמרה כי: "כאשר הייתי בסטודיו של טדי פארק, הוא הציע לי להקליט שיר שעבד עליו תקופה. הוא לא עבד על השיר בשבילי והוא אמר שהוא פשוט מעוניין לנסות משהו חדש ממה שהוא רגיל אליו ושאין מה להפסיד, לאחר שהקלטנו את השיר הרגשנו שזו פשוט התאמה וזה נועד לקרות". השיר תואר כשיר בסגנון היפ הופ, עם אלמנטים של מוזיקת פופ, מה שהרוב מאמינים מסמל את שני צידי האישיות של ג'ני-האחד, של ג'ני בתור ילדה עדינה והשני של ג'ני בתור אישה עצמאית. סינגל הבכורה של ג'ני הגיע למקום הראשון בטבלת המוזיקה של Gaon והשיג הישג משולש בהיותו במקום הראשון של האזנות דיגיטליות, הורדות והשמעות ונשאר במקום הראשון לעוד שלושה שבועות ברציפות. האלבום עצמו קיבל על ידי איגוד תעשיית ההקלטות הדרום קוריאני את תואר הפלטינה והשיר נבחר להיות שיר השנה בטקס פרסי המוזיקה השמיני של Gaon. בנוסף לכך, דורג השיר במקום ה-34 ברשימת שפורסמה במהלך טקס פרסי דיסק הזהב.
מחוץ לקוריאה הדרומית, "Solo" הגיע למקומות גבוהים במצעדים ובטבלאות והיה במקום הראשון במצעד שירי העולם הדיגיטליים של בילבורד, תוך שהופיע שנכלל ברשימת ההשמעה של הניו יורק טיימס. הקליפ של "Solo" נהפך לקליפ הנצפה ביותר של אמנית סולו פופ קוריאנית ב-24 שעות בצאתו. בנוסף לכך, ג'ני נהפכה לאמנית הסולו הפופ קוריאנית הראשונה שהשירים שלה עברו את רף ה-300 מיליון צפיות ביוטיוב בפרק זמן של כחצי שנה מהוצאתם. הופעת הבכורה הראשונה של ג'ני בטלוויזיה כאמנית סולו הייתה אמורה להיות דרך התוכנית "Inkigayo" של רשות השידור MBC והתוכנית "Show! Music Core", אך שידור הסדרות נדחה ולכן YG אנטרטיינמנט העלו סרטוני כוראוגרפיה של השיר "Solo" כחלופה, למען סיפוק מעריציה של ג'ני. עם המשך קידום אלבום הבכורה של ג'ני, הועלתה מיני סדרת דוקו לערות היוטיוב של YG אנטרטיינמנט בשם "Jennie - Solo diary" (ג'ני - במסע של סולו) בו נחשפו המעריצים לתהליכים אשר עברו מתקופת ההקלטה להוצאת וקידום האלבום. ב-25 בנובמבר, ג'ני השיגה את הזכייה הראשונה שלה כאמנית סולו ב-"Inkigayo".
קריירה עם בלאקפינק
ב-1 ביוני בשנת 2016, נחשפה ג'ני כחברה בלהקת בנות חדשה של החברה YG אנטרטיינמנט; להקת הבנות הראשונה של YG מאז הופעת הבכורה של 2NE1 שבע שנים קודם לכן. ג'ני הייתה חברת הלהקה הראשונה עליה הכריזו. ב-8 באוגוסט, פרצה ג'ני עם בלאקפינק כאשר הופיעו לראשונה עם סינגל הבכורה שלה, "Boombayah". באחת מההופעות שלה, סיפרה ג'ני על תקופת הלימודים שלה ב-YG אנטרטיינמנט שארכה כשש שנים; ג'ני סיפרה על לוח הזמנים העמוס, על הצורך ללמוד ריקוד ושיר חדש כל חודש ובאופן אישי על מנת להרשים את המאמנים אשר היו מבצעים הערכות מצב להתקדמות המתלמדים בכל חודש, ג'ני גם הסבירה על דברים שהיו המתלמדים צריכים לבצע בכל חודש כמו קניית או הכנת התלבושות, יצירת כוראוגרפיה ובחירת או יצירת שיר.
ביולי 2018, הופיעה ג'ני ביחד עם חברתה ללהקה ג'יסו בתוכנית ריאליטי קומדיה הנקראת "Running Man", בו הייתה צריכה לעבור חדר אימה עם אחד מהבנים המופיעים בתוכנית, חוויית חדר האימה הייתה טראומטית מאוד עבור ג'ני ממספר סיבות ולכן פרצה בבכי, סרטון הבכי שלה צבר תאוצה בדרום קוריאה וצבר למעלה ממיליון צפיות באת פורטל מוכר וביותר משלוש מיליון צפיות במגוון אתרים נוספים.
בהמשך 2018, ג'ני נבחרה לאחת מכוכבות הקיי-פופ הטובות ביותר שגילו אותה דרך אותה הסדרה, "Running Man". לאור תשומת הלב והפרסום לה ג'ני זכתה במהירות, היא הוזמנה בשנית לקחת חלק בעוד פרק של הסדרה וחשפה כי היא נמצאת המקום הראשון לליהוקים לסדרות מגוונות אליהן קיבלה הזמנה. ב-26 ביוני 2020, יצא ללהקה סינגל חדש בשם "How You Like That", אשר הגיע למקומות הראשונים בטבלאות הלהיטים ברחבי העולם.
פרזנטורים
ג'ני נבחרה להיות הדוגמנית החדשה של שאנל ביוטי בקוריאה הדרומית ודרכם נערך הצילום המקצועי הראשון שלה למותג הרפרס בזאר, בינואר 2018. מאוחר יותר באותה השנה, ג'ני נהפכה לפרזנטורית הרשמית של שאנל בקוריאה הדרומית. הדובר של החברה אמר כי הסטייל של ג'ני ודמותה תואמים למותג של שאנל והוסיף כי הנאמנות שלה למותג ראויה להערכה. בעקבות הליהוק החדש, ג'ני לקחה חלק בהשקת הבושם החדש של שאנל "Les Eaux De Chanel", שנערכה בדוביל שבצרפת. במסגרת התפקיד, ג'ני ראיינה את יוצר הבשמים של שאנל - אוליבר פלוג' והשתתפה בצילום לכבוד ליין הבשמים החדש של אוליבר.
באוקטובר, נהפכה ג'ני לפרזנטורית העולמית של שאנל, בדומה לג'י-דראגונס המיוצג גם הוא על ידי YG אנטרטיינמנט. תצוגת האופנה הראשונה בה ג'ני לקחה חלק הייתה במהלך שבוע האופנה בפריז כנציגה קוריאנית של שאנל. בתצוגת האופנה, ישבה ג'ני לצד אנשים מפורסמים כגון פארל ויליאמס ופמלה אנדרסון. הרה (Hera), מותג יופי יוקרתי קוריאני הנמצא בבעלות "Amore Pacific", הצהירו כי בחרו בג'ני לדוגמנית החדשה שלהם בעיקר בזכות התדמית האלגנטית והיוקרתית שלה וכי היא תייצג את החברה לצד השחקנית ג'ון ג'י-היון, מה שאמור להרחיב את המטרה ואת האנשים אליה החברה מדברת בזכות שתי הבנות. הפרסומת הראשונה של ג'ני למותג זה הייתה בפברואר לליין אודמים בגוון אדום. החברה חשפה כי כמות המכירות היו גבוהות פי חמישה מליין האודמים הקודם שלהם בזכות ג'ני ולכן גם נקרא הליין הנוכחי "השפתונים של ג'ני".
תאגיד KT, חברת הסלולר הגדולה ביותר בדרום קוריאה, גייסה את ג'ני בתור הפרזנטורית של החברה לצד הזמרת ג'יסו והשתיים דגמנו במהלך השקתו של מכשיר הסמסונג החדש - "Samsung Galaxy S20". (הדגם האדום שיצא בפברואר 2020) במהלך השיווק אותו הדגם נקרא גם "האדום של ג'ני" בדומה לקמפיינים קודמים של החברה בהם שינו את שם המוצג שיתאים לשם הפרזנטור. ב-11 ביוני 2020, קונדיטוריה בשם "Lotte" הכריזה על ג'ני בתור הפרזנטורית שלה, לכבוד השקת החטיף החדש שלה "Air Baked". דובר הקונדיטוריה הצהיר כי החברה מאמינה כי ג'ני נחשבת לטרנדית ותתאים להשקת המוצר החדש שלהם.
השפעות
בתחילת דרכה של ג'ני כראפרית, היא ניסתה ללמוד רבות מאמנים כגון לורין היל וחברות להקת TLC, אותן היא מעריצה כבר זמן רב, וציינה כי ריהאנה היא המודל לחיקוי שלה. מאז היותה ילדה קטנה, ג'ני קראה מגזיני אופנה רבים והייתה מנסה ובוחנת סגנונות לבוש שונים ומגוונים. התעניינות זו באופנה הגיעה מאמה.
ג'ני סיפרה שהחברה שאנל תפסה חלק מרכזי בחייה מאז שהייתה צעירה ושהיא עדיין זוכרת את הליין הראשון של גבריאלה שאנל; בריאיון למגזין Elle, סיפרה ג'ני כך: "אני זוכרת שכשהייתי קטנה הייתי מסתכלת בארון הבגדים של אמי ומחפשת אחר כל מוצר שאנל בסגנון וינטאז' שיכולתי למצוא".
ג'ני פתחה ערוץ יוטיוב בשלושה עשר בינואר בשנת 2021 ופרסמה בו עד כה כ-17 סרטונים, יש לה כ-9.61 מיליון מנויים נכון ל-יוני 2023.
אופנה ושירה
לקראת הופעת הבכורה שלה בתור אמנית סולו, ג'ני הייתה מעורבת בבחירת וייצור התלבושות שלה, הקונספט של הופעת הבכורה, הכוראוגרפיה וכל אמצעי ויזואלי לאלבום שלה. ג'ני יצרה למעלה מ-20 תלבושות לקליפ של "Solo". היא סיפרה בריאיון למגזין הבילבורד שבתהליך הייצור והכנת התלבושות, היא חשבה כיצד כל תלבושת תלווה את הקליפ וכיצד היא יכלה לבטא את עצמה דרכן.
מאמן השירה של ג'ני, שין יו-מי, אימן את אותה במהלך ההכנות לפריצתה בתור אמנית סולו קוריאנית ובראיון הוא תיאר אותה כ-"רב כישרונית עם אהבה לשיר ואהבה לדברים שהיא מאמינה בהם".
תדמית ציבורית
ג'ני לוקחת חלק גדול מאוד בתלבושות של בלאקפינק ואפילו מכונה ה-"גוצ'י האנושית" וה-"שאנל האנושית", מכיוון שהסטייל שלה נע בין גוצ'י, איב סן-לורן, מריני סרו וריצ'רד קווין. בזכות חוש האופנה הבולט שלה, היא הוזמנה למספר אירועי אופנה גדולים כגון מסיבת ההשקה של "קולקציית הקיץ של אנתוני וקלארו" של החברה איב סן-לורן, תערוכת "Mademoiselle Privé" של שאנל, ומסיבת ההשקה של "קולקציית הקומיקס" של פראדה.
ג'ני יודעת בזכות הכוח שהיא מובילה ברשת החברתית ושתמונות אשר היא מעלה לרשתות החברתיות הן בעלות השפעה רבה והפריטים איתם היא מצטלמת הופכים לטרנדים: לדוגמה, בזמן קידום אלבום הבכורה שלה, ג'ני העלתה תמונה שלה לובשת סיכות שיער שנהפכה מיד לאחר הפוסט כטרנד אופנתי ולאחר מכן קיבלו אותן הסיכות את הכינוי "הסיכות של ג'ני". שער המגזין הראשון שלה היה לכבוד המגזין "Dazed" שמפורסם בקוריאה הדרומית, בשיתוף עם החברה איב סן-לורן באפריל 2017. בין היתר, היא נהפכה לכוכבת הקוריאנית הראשונה אשר דגמנה עבור "Boucheron Paris"; מותג תכשיטים יוקרתי אשר נאמר כי התחושה האלגנטית והיוקרתית של ג'ני מתאימה לצורכי המותג. התמונה הוצגה במגזין מפורסם בשנת 2017 והיא זכתה לכינוי "אומנות המספקת אור". מאז, הופיעה ג'ני במספר רב של מגזיני אופנה כגון: דייזד, הרפרס בזאר, אל, מרי קלייר, בילבורד ועוד.
ג'ני תיארה את עצמה כבחורה שקטה וביישנית בעיקר ליד אנשים זרים. בריאיון עם הרפרס בזאר, היא הוסיפה שיכול להיות שהאישיות שלה תואמת למה שאנשים אחרים ממתגים אותה אך היא רוצה להיות ייחודית ללא קטגוריות.
השפעה
נכון ליוני 2023, ג׳ני היא כוכבת הקיי-פופ השנייה עם הכי הרבה עוקבים באינסטגרם וכעת יש לה יותר מ-79 מיליון עוקבים.
ג'ני ידועה בעקבות הכוח השיווקי שלה ועמדה במקום הראשון בסקר על השפעת הכוכבים על צרכנים. בשנת 2018 דורגה במקום השני בטבלת הכוכבים האהובים ביותר בדרום קוריאה של Gallup. בנוסף, אינסטגרם העניקו לה את התואר "החשבון הנעקב ביותר לשנת 2018 בדרום קוריאה", תוך כדי התחשבות במספר הצפיות, הלייקים והעוקבים אותם צברה באותה השנה.
פורבס ציין את תרומתה של ג'ני על השפעות על טרנדים ולהיטים, כאחת מהסיבות לכך שבלאקפינק נבחרו במקום הראשון של כוכבים בעלי השפעה של המגזין פורבס קוריאה באפריל 2019. בנוסף לכך, היא דורגה במקום הראשון בטבלת "50 כוכבות הקיי-פופ עם הכי הרבה חיפושי גוגל לשנת 2019", שפורסמה על ידי גוגל. באותה השנה, דורגה במקום השביעי בטבלת כוכבי הקיי-פופ הפופולריים ביותר בסקר שנערך על חיילים המשרתים שירות צבאי חובה בדרום קוריאה.
וורניק
וורניק (ברומנית: Vornic) הוא תוארו של ראש החצר הנסיכותית במולדובה ובמונטניה בתקופת ימי הביניים.
הוורניק מילא מעין תפקיד של שר פנים ובהדרגה קיבל גם סמכויות שיפוטיות. בנסיכות מולדובה, לאחר חלוקת הארץ בתקופתו של אלכסנדרו הטוב, היו שני וורניקים, אחד עבור "הארץ העליונה" ואחד עבור "הארץ התחתונה". במונטניה היה וורניק אחד.
לקריאה נוספת
* Constantin C. Giurescu, Istoria Românilor, volumul III
שלמה פרחון
שם משפחתו יחיד במינו, אך מכך שהוא כותב בצמוד לשם משפחתו "הידוע" נראה שהיה מוכר בשם זה.
קורות חייו
בן פרחון נולד לפי דבריו במצודת בני חמאד. לימים היגר לסלרנו שבדרום איטליה, ושם השלים את מילון המקרא שלו, מחברת הערוך. לא ידוע תאריך לידתו או תאריך פטירתו, אך לפי דבריו בסיום ספרו הוא מעיד שסיים את ספר הדקדוק שלו בשנת 1161 בעיר סלרנו שעל שפת הים (בדרום איטליה).
באין מסמכים או תאריכים, יש מלומדים שהתעמקו וסוברים כי פרחון נולד בקלעת איוּבּ, היא בימינו קלטיוד (Calatayud) אשר בחבל אראגון, ספרד. מכאן הכתוב על הוצאת 'מחברת הערוך' ועוד, ר' שלמה בן פרחון ממלכת אראגון, ובכתבים בלועזית Abraham Salomon Ibn Parḥon Aragonensis.
הערוך
בן פרחון התפרסם בעיקר על ידי ספרו 'הערוך'. על אף שהמחבר עצמו כינהו 'הערוך', הספר נקרא בפי כל "מחברת הערוך" כדי להבדילו מספר הערוך שחיבר רבי נתן מרומי, אף על פי ש"מחברת" הוא שם הניתן לכל אוסף כתבים.
לפי דבריו קיבל בן פרחון תורה מפי שלשה חכמים גדולים – רבי אברהם אבן עזרא, רבי יהודה הלוי, ורבי אפרים מקלעה (תלמידו של הרי"ף); אך נראה שלא היה תלמידם של רבי אברהם אבן עזרא ורבי יהודה הלוי ממש, אלא דן אתם בסוגיות מספר כדבריו:, אך לרבי אפרים מקלעה היה תלמיד חבר.
ב-1170 טען רבי יהודה אבן תיבון ש"הערוך" אינו אלא פלגיאט של מילון אבן ג'נאח; אך טענה זו אינה צודקת, הואיל ובימי הביניים מקובל היה יחס ליברלי לגבי השימוש בספרי אחרים. בנוסף לכך, מכיל ספרו של פרחון חומר מקורי, בין היתר חומר בעל עניין היסטורי-ספרותי והלכתי, וכן פירושים מקוריים לקטעים מקראיים.
עיקר חשיבותו של ספרו בהיותו כתוב עברית – עבור היהודים שישבו בעולם הנוצרי – ומביא להם את הישגי הבלשנות העברית שהושפעה מהבלשנים הערביים בספרד. זוהי גם מטרתו המוצהרת של פרחון, ובכך הלך בעקבות מורו אבן עזרא. הספר זכה לתפוצה רבה בשל בהירותו, רהיטותו וסגנונו המלוטש.
את החיבור העתיק והוציא לאור זלמן בן גוטליב בן כוכב טוב בשנת תר"ד (1844). בעמוד האחרון של הספר כותב המעתיק:
ולסיום מוסיף מעתיק הספר בשמו של מ"א גינזבורג:.
אפקט סטרי
בכימיה אפקטים סטריים נובעים מהעובדה שכל אטום במולקולה תופס נפח מסוים בחלל. אם האטומים קרובים מדי אחד לשני נוצרת דחייה (דחיית פאולי או בורן) כתוצאה מחפיפה בין ענני האלקטרונים שלהם. דחייה זו עשויה להשפיע על הצורה (קונפורמציה) המועדפת של המולקולה.
קיימים מספר סוגי אפקטים סטריים:
הבנת האפקטים הסטריים חיונית לכימיה, ביוכימיה ופרמקולוגיה. בכימיה, האפקטים הסטריים הם כמעט אוניברסליים, ומשפיעים על הקצבים והאנרגיות של רוב התגובות הכימיות במידה זו או אחרת. בביוכימיה, אפקטים סטריים משמשים לעיתים קרובות במולקולות טבעיות כמו אנזימים, בהן האתר הפעיל יכול להיות קבור בתוך מבנה חלבוני גדול. בפרמקולוגיה, אפקטים סטריים קובעים כיצד ובאיזה קצב תרופה תגיב עם הביו-מולקולות המיועדות (מטרות התרופה).
תעוזה
תעוזה (או חוסר מורא) היא ההפך מפחד. להיות נועז מעיד על נכונות לבצע מעשים הכרוכים בסכנה למרות ההפסדים האפשריים.
בהקשר של יחסים חברתיים, אדם נועז עשוי להיות מוכן להסתכן בתחושות קשות כדוגמת בושה או בדחייה במצבים חברתיים, או לכופף את כללי ההתנהגות או הנימוסים המקובלים בחברה לצורך מטרה מסוימת. אדם עם רמות תעוזה גבוהות יכול לבקש כסף באגרסיביות, או לדחוף מישהו בהתמדה למלא בקשה.
המילה "נועז" יכולה לשמש גם כמילה נרדפת ל"חוצפה"; לדוגמה, ילד עלול להיענש על היותו "נועז" משום שהוא מתנהג בחוסר כבוד כלפי מבוגר או על ידי התנהגות לא נאותה.
אטימולוגיה
המילה תעוזה היא חידוש לשוני של עדיה חורון, מהשורש המקראי והאוגריתי ע־ז־ז. היא חודשה במשמעות המצומצמת של תעוזה במסגרת שחרור המולדת, אך נפוצה במשמעות הרחבה יותר המוכרת בימינו.
האמיגדלה
באחד ממחקריו של אנטוניו דמסיו, מתארת S.M, אישה עם נזק חמור באמיגדלה, כיצד פגישה אקראית בפארק כמעט הובילה למותה:
האמיגדלה מקושרת עם תגובות רגשיות למצבי סכנה (בעיקר פחד ותוקפנות). היא משתתפת בתגובות התנהגותיות, אוטונומיות והורמונליות על גירויים רגשיים. תגובת הילחם או ברח משויכת לאמיגדלה.
האמיגדלה מעורבת בזיהוי פחד אצל האחר. מבחינה אבולוציונית, לזיהוי זה יש ערך הישרדותי, מכיוון שפחד של האחר עשוי להצביע על סכנה. כדי לשרוד, האייל, למשל, חייב להיות מסוגל לזהות סכנה, כגון טורף מתקרב. יכולת זו, המפעילה את מנגנון "הילחם או ברח", מחייבת בראש ובראשונה זיהוי סימני התנהגות מסוכנים אצל האחר. ברם, לא תמיד האייל המסוים רואה את הטורף בעצמו. משום כך הוא נזקק לזהות הבעות פחד אצל חבריו הסמוכים לו, שכן פחד של אייל אחד מסמל זיהוי סכנה בטווח המחיה. מחקרים רבים מעגנים את תפקידה של האמיגדלה בזיהוי סכנה מתוך מגוון גירויים, במיוחד גירויים חזותיים, כגון הבעות-פנים. נמצא שאנשים עם נזק באמיגדלה מתקשים לעבד רגשות המומחשים באמצעות הבעות-פנים, במיוחד הבעות המשקפות פחד או עצב.
חוק האפונימים של סטיגלר
חוק האפונימים של סטיגלר היא תופעה שתיאר הפרופסור לסטטיסטיקה סטיבן סטיגלר במאמר באותו השם שפורסם ב-1980. הוא קובע כי "אף תגלית מדעית לא נקראת על שם המגלה המקורי שלה". סטיגלר טען כי מי שגילה את החוק היה הסוציולוג רוברט קינג מרטון, ובכך הגשים סטיגלר את החוק בעצמו.
היסטוריונים מאמתים את הגישה בכך שברוב המקרים מי שמפנה את תשומת לב הציבור לגילוי או לרעיון שלא היו מפורסמים עד אז הוא זה שזוכה להיות מזוהה עמם, ולא המגלה עצמו, ושמן של תאוריות נקבע מאוחר יותר מגילוין. במקרה של אפונימים הרעיון נקרא על שם מפרסמיו, אפילו אם מחקר ההיסטוריה של המדע עולה שלא הוא היה ממציא הרעיון אלא רק פרסם אותו ברבים. במקרים רבים תגליות נעשות במקביל ובאופן בלתי-תלוי על ידי מספר אנשים, ושם הממציא נקבע על ידי רוחב פרסום העבודה שלו והיכרות רחבה עם הממציא עצמו.
רעיונות קרובים
אביו של סטיבן, הכלכלן ג'ורג' סטיגלר, חקר את נושא הגילויים בכלכלה והגיע למסקנה כי "אם תאוריה נכונה נופלת על אזניים ערלות, וניסוח מחודש שלה מתקבל בקהילה המדעית, הרי שזו הוכחה כי המדע מקבל רעיונות רק כאשר אלו מתאימים למצבו העדכני של המדע", וגם פרסם כמה דוגמאות לכך.
אפקט מתי נקבע על ידי רוברט קינג מרטון וקובע כי חוקרים בכירים מקבלים יותר פרסום מאשר חוקרים מוכרים פחות, גם אם העבודה שנעשית היא זהה.
חוק בויאר מ-1972, שנקרא כך על ידי הוברט קנדי, טוען כי "נוסחאות ומשפטים מתמטיים בדרך כלל אינם נקראים בשמות מגליהם או אלו שהוכיחו אותם". הוא נקרא כך על שמו של מחבר הספר "היסטוריה של מתמטיקה" קרל בויאר שמביא בו דוגמאות לחוק הזה. כפי שציין קנדי, "זהו מקרה נדיר של חוק שניסוחו מאשר את נכונותו".
לאלפרד נורת' וייטהד מיוחס הפתגם: "כל הדברים החשובים נאמרו לפני כן על ידי מישהו שלא גילה אותם".
השרון
אזורי המשנה של השרון ומאפייניהם הפיזיים
ניתן לחלק את אזור השרון לארבעה גלילי משנה עיקריים:
יער השרון והביצות
מקורות בכתב ומן הממצא הארכאולוגי מעידים כי בתקופת ממלכת ירושלים היה בשרון יער אלונים רחב ידיים. היער ה 'מקורי' באזור זה היה יער אלון מצוי מעורב באלה ארץ ישראלית, מאוחר יותר בזמן התקופה המוסלמית המוקדמת בארץ ישראל החל תהליך מתמשך שבו הפך אלון התבור למרכיב חשוב ביער השרון.
חלק מהחוקרים משערים כי קרקעות השרון, שהן ברובן חמרה, היו בעבר חול ים, ונוכחותם של עצי אלון התבור במשך אלפי שנים שינתה את סוג הקרקע.
בעבר היה רוב השרון מכוסה ביצות; זאת משום שבאזור זה ישנם מספר נחלים, שנחסמו בעבר על ידי רכסי הכורכר והדיונות של חוף הים, ובקרקע הסחף שמסביב לרכסי הכורכר המים מחלחלים באטיות רבה. הביצות נוקזו בתחילת ההתיישבות הציונית, ורוב מי המעיינות והנחלים מנוצלים לפני שהם מגיעים לאזור.
היסטוריה
בכתובות מצריות על מסעו של אמנחותפ השני לארץ כנען, שעבר גם בשרון, נקרא האזור "פא-עמקו סרן" (עמק שרון), בכתובת אשמונעזר של מלך צידון מהמאה ה-5 לפנה"ס נכתב: . על פי הכתובת הזאת, יפו הייתה חלק מהשרון. והשרון היה אסם התבואה של צידון.
הגירה ערבית בתקופת המנדט הבריטי
בראשית תקופת המנדט הבריטי עמד מספר תושבי אזור השרון הערבים על כ־10,000, שרובם התגוררו ב־20 יישובי קבע ומיעוטם היו בדווים נוודים. עד סיום המנדט, כעבור כ־30 שנה עלה מספר זה בחדות לכ־30,000. שיעור גידול זה גדול בהרבה משיעור הגידול הממוצע של האוכלוסייה הערבית בארץ ישראל בתקופת המנדט הבריטי, שיעור שעמד על כ־70% גידול לאורך התקופה, ומוסבר באמצעות הגירה משמעותית של אוכלוסייה ערבית לאזור. בעוד בשאר חלקי הארץ עמד שיעור הגידול באוכלוסייה על רקע הגירה על כ־10–25%, באזור השרון הייתה ההגירה חלק משמעותי מאוד מתוך הגידול באוכלוסייה הערבית.
הגורמים להגירה המשמעותית מוסברים בשיפור הניכר שחל במצב הבריאותי באזור עם ייבוש הביצות שהסתיים באמצע שנות ה־20, והוביל לירידה ניכרת בשכיחות המלריה. ייבוש הביצות גם הצריך כוח אדם גדול בלתי מקצועי לצורך העבודות, ואף איפשר את הרחבת השטחים החקלאיים באזור ואת הגדלת המושבות היהודיות, דבר שצריך פועלים רבים לתעסוקה ביבוש הביצות, בבניה ובחקלאות, ועודד גם הוא הגירה ערבית לאזור. להרחבת החקלאות באזור תרם גם גילוי מי התהום באזור, דבר שהפך באחת את האזור (שרובו אדמה חמרה) משטח חקלאי ירוד (בהיעדר מים זמינים) לשטח חקלאי מבוקש.
בד בבד עברה החקלאות הערבית המסורתית סדרת משברים באמצע שנות ה־20, שהובילה למעבר מעיסוק בחקלאות מסורתית זעירה שהייתה מקובלת באוכלוסייה הערבית לתעסוקה כפועלים במשק החקלאי המודרני היהודי שהיה זקוק לכח עבודה זול וזמני. הרחבת היישוב היהודי בשנות ה־30 וה־40 על רקע גלי עלייה משמעותיים ושגשוג המושבות הובילה לביקוש רב עוד יותר של כח עבודה זול, ולהמשך הגידול בהתיישבות הערבית באזור, על רקע המשך ההגירה הערבית לאזור בעקבות אפשרויות התעסוקה החדשות. שטחי הפרדסנות היהודית והערבית באזור גדלו מכ־121,000 דונם ב־1931, לכ־263,000 דונם ב־1946.
ההגירה הייתה בעיקרה של שבטים בדווים (במלואם או בחלקם) שהגיעו מהנגב, מחצי האי סיני ומעבר הירדן המזרחי, והתיישבו בסמוך למוקדי התעסוקה החדשים סביב המושבות היהודיות החדשות. להתיישבות הבדווים הצטרפה גם אוכלוסיית פועלים ערבים מהחורן, שעלות העסקתה הייתה זולה יותר מעלות ההעסקה של ערבים תושבי הארץ. עד 1934 הגיעו לארץ כ־30,000 פועלים מהחורן, ולצידם גם קבוצות קטנות יותר מעיראק ומתימן. השלטון הבריטי נאבק בהגירה הבלתי חוקית לארץ, אך הצלחתו במניעתה הייתה נמוכה. קבוצת מהגרים נוספת הגיעה מאזור השומרון עקב חוסר בקרקעות לחקלאות ביישובי המוצא או עקב סיבות אחרות, וייסדו יישובים חקלאיים קטנים באזור השרון ככפרי בת של יישובים בשומרון.
בזמן מלחמת העצמאות, בין דצמבר 1947 למרץ 1948, כפרים ערביים רבים בשרון פונו מיושביהם. לדברי בני מוריס, רובם "פונו מפאת הפחד של יושביהם מפני הישוב, ובגלל תחושת הבידוד שלהם לנוכח ריחוקם ממרכזי האוכלוסייה הערביים". בתחילת מאי 1948 כמעט שלא נותרו עוד תושבים ערבים בשרון.