cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
בואינג 377 סטרטוקרוזר
בחיל האוויר הישראלי
בשנת 1966 לפני מלחמת ששת הימים, יצא משלחת תעש"א בראשות משה מיץ לארצות הברית, על מנת לאתר ולשפץ מטוסי KC-97, ולהביאם לארץ. עקב האמברגו האמריקאי, המבצע היה חשאי, ואף על כן קיבל פורסם בוושינגטון פוסט.  מטוסים אלו, שהיו מדגם  כמטוסי תדלוק בחיל האוויר האמריקאי. בנובמבר 1970 הושמד אחד המטוסים בתאונה (התנגשות מטוס חיל האוויר סטרטוקרוזר ומטוס טי.וו.אי בואינג 707) על מסלול המראה בנמל התעופה לוד כאשר התנגש בו מטוס מטען בואינג 707 של חברת התעופה TWA.
צוות אוויר של המטוס באותה תקופה כלל: קברניט, נווט, מהנדס טיסה, אלחוטן אוויר, ופקח העמסה.
ב-1978 יצא המטוס רשמית משירות חיל האוויר הישראלי.
ב-2011, במלאת 40 שנה לתקרית ב-17 בספטמבר 1971 שבה הופל אחד המטוסים, הוצב מטוס סטרטוקרוזר מספר 035, כאנדרטה בבסיס נבטים, לאחר שהיה מונח מאז 1978 כגרוטאה בבסיס חצרים.
אפוקליפטיק לאב
אפוקליפטיק לאב (באנגלית: Apocaliptic Love) הוא שמו של אלבום האולפן השני של קריירת הסולו של הגיטריסט סלאש. האלבום יצא בשנת 2012. זהו האלבום הראשון מתוך שני אלבומים שסלאש הקליט יחד עם פרויקט הסולו שלו הידוע בתור "סלאש, מיילס קנדי והקונספירטורס".
היסטוריה והכנה
האלבום הופק לאחר סיבוב הופעות שארך של כ-שנה  וחצי של סלאש עם הרכב בו סלאש ניגן גיטרה ראשית, מיילס קנדי שימש כזמר ראשי וניגן גיטרת קצב, ברנט פליץ ניגן בתופים וטוד קרנס ניגן בגיטרת בס. סלאש היה המבוגר בהרכב מבחינת גיל בהפרש של כמה שנים. סיבוב הופעות זה היה בעקבות יציאת אלבום הסולו הראשון של סלאש שנקרא "סלאש", סלאש אמר שהוא החליט לעשות את האלבום כי "הייתי צריך לעשות משהו חוץ מלהיות בסיטואציה קבוצתית, עשיתי את זה לכל כך הרבה זמן ופשוט הייתי צריך את החופש לעשות משהו משלי" (בתרגום חופשי מאנגלית). בנוסף לכך, סלאש הגדיר את הכנת האלבום כחוויה "חינוכית שהראתה לי מה אני יכול לעשות בעצמי" (בתרגום חופשי מאנגלית). לאחר סיבוב ההופעות החליט סלאש להקליט את האלבום הבא שלו בהרכב זה.
תהליך כתיבת השירים התחיל מלחן שכתב סלאש בעזרת שימוש בתוכנות במחשב הנייד שלו שהשמיע להרכב שניגן באלבום סוף שנת 2010 לתחילת שנת 2011. לאחר מכן, מיילס קנדי כתב מילים ושר אותם על הלחן של שסלאש יצר. האלבום הוקלט באופן של הופעה חייה, כלומר, כל הלהקה ניגנה בו זמנית בזמן הקלטת האלבום. למען הקלטת האלבום נעשה שימוש בגיטרות "גיבסון לס פול סטנדרט", "גיבסון סלאש לס פול אפטייט", "מרטין די-18" ו"מיוסיק מן ברייטון". המגברים שהשתמשו בהם להקלטת האלבום הם "מרשל ג'יי סי אם 800 2203", "מרשל ג'יי אם פי סופר ליד", "מרשל איי אף די 100" ו"סלאש סיגנוטור ווקס נייט טריין אן טי 15 אייץ'". האלבום הופק על ידי חברת התקליטים  "101 דיסטרביושיון" והוקלט באולפן "ברפוט רקורדינג סטודיוס" שנמצא בארצות הברית. אריק ולנטינה הפיק את האלבום. סלאש הגדיר את העבודה עם ולנטינה "כחוויה טובה" (בתרגום חופשי מאנגלית) ושחוויה זו "קיבלה סאונדים מעולים" (בתרגום חופשי מאנגלית), בנוסף, סלאש אמר על ולנטינה ש"אני אוהב לעבוד איתו וכולם אוהבים אותו" (בתרגום חופשי מאנגלית).
יציאה לאור וקבלה
האלבום יצא ב-22 במאי  2012 עם שלושה עשר שירים. יחד עם הגרסה הרגילה של האלבום, יצאה גרסה מיוחדת שכללה שני שירים נוספים.
האלבום הגיע למקום הרביעי במצעדי המכירות של הבילבורד ב-9 ביוני של אותה שנה ונשאר בבילבורד במשך 11 שבועות. האלבום מכר כ-38,000 עותקים בשבוע הראשון לאחר יציאתו לאור. האלבום יצא לאור עם ארבעה סינגלים, הראשון מהם שיצא לפני האלבום נקרא "You're a lie" שיצא בפברואר 2012.
סינגלים נוספים שיצאו לאור לאחר היציאה לאור של האלבום המלא הם השירים "Standing in the Sun" שיצא ביוני 2012, "Bad Rain" שיצא בספטמבר 2012 ו"Anastasia" שיצא בפברואר 2013.
לאחר היציאה לאור של האלבום "סלאש, מיילס קנדי והקונספירטורס" יצאו לסיבוב הופעות בשם "סיבוב ההופעות אהבה אפוקליפטית" (באנגלית Apocalyptic love tour). שהחל ב-23 במרץ 2012 ונגמר ב-25 ביולי 2013.
ניקולאס ריי
ניקולאס ריי (באנגלית: Nicholas Ray; 7 באוגוסט 1911 - 16 ביוני 1979) נולד בשם ריימונד ניקולס קינזל הבן (Raymond Nicholas Kienzle Jr.) היה במאי, תסריטאי, ושחקן קולנוע אמריקאי, שנודע בעיקר בשל סרטו מרד הנעורים (Rebel Without a Cause).
ריי זכה להערכה גם בשל מספר רב של סרטים עלילתיים באורך מלא שיצר בין 1947 לבין 1963 בהם:ding Bigger Than Life, Johnny Guitar, They Live by Night, In a Lonely Place, רוח מעבר לאוורגליידס ו-55 יום בפקינג וכן בשל סרט ניסיוני שייצר בשנות השבעים בשם אנחנו לא יכולים ללכת הביתה שוב, אשר הושלם רק לאחר מותו של ריי מסרטן ריאות. סגנונו מתאפיין בקומפוזיציות המוקפדות בתוך פריים הסינמסקופ והשימוש הראוותני בצבע. לריי הייתה השפעה חשובה על הגל החדש הצרפתי. בביקורת מפורסמת לסרטו של ריי "ניצחון מר" כתב ז'אן לוק גודאר, "הקולנוע הוא ניקולס ריי".
ספר החשבונייה
ספר החשבונייה (בלטינית: Liber Abaci) הוא ספר שכתב המתמטיקאי האיטלקי לאונרדו פיבונאצ'י ובו הציג לאירופה רעיונות מתמטיים, בין היתר רעיונות שהיו קיימים במזרח והבולט ביניהם היה שיטת ייצוג המספרים ההינדו-ערבית (השיטה העשרונית) והציע להשתמש בה במקום השיטה המסורבלת שהייתה מקובלת אז באירופה שהשתמשה בספרות רומיות. הספר פורסם בשנת 1202.
פיבונאצ'י הציג בספר זה גם את חידת הארנבים שהולידה את סדרת פיבונאצ'י.
המהדורה השנייה של ״ליבר אבצ'י״ (ספר החשבונייה) הוקדשה למייקל סקוטוס ב-1227.
כיום לא ניתן למצוא העתקים של כתב היד המקורי מ-1202.
מקור השם
השם "Liber Abaci" (אפשר גם לאיית "Liber Abbaci") פירושו בלטינית "ספר החשבונייה" או "ספר החישובים". המילה "Abbacus" בלטינית פירושה חשבונייה והמילה הגיעה מהמילה העברית "אבק".
תוכן הספר
בחלק הראשון מתוארת שיטת ייצוג המספרים ההינדו-ערבית ודרך ההמרה משיטת ייצוג אחת לשנייה.
החלק השני עוסק בדוגמאות לאפקטיביות השיטה מעולם המסחר.
החלק השלישי עוסק בשאלות מתמטיות כמו משפט השאריות הסיני, מספרים מושלמים, נוסחאות עבור סדרות חשבוניות, מספרי מרסן ועוד.
החלק הרביעי עוסק בקירוב ערכים של מספרים אי-רציונליים כמו שורשים ריבועיים לא שלמים.
בנוסף מופיעות בספר הוכחות בגאומטריה והוא עוסק גם במערכות של משוואות ליניאריות.
חברה שקופה
חברה שקופה הוא הסדר עתידי בדיני המס בישראל מכוח תיקון 132 לפקודת מס הכנסה (סעיף 64א1). ההסדר דומה באופיו להסדר אמריקאי המכונה S-corp (מוסדר בפסקת משנה S לקוד מס ההכנסה האמריקאי). משמעות ההסדר היא כי ההכנסות וההוצאות של החברה תיוחסנה לבעלי המניות של החברה בהתאם לחלקיהם בזכות לרווחים בחברה.
הערה: ערך זה מתייחס לחברה שקופה לפי הדין הישראלי בלבד. קיימים הסדרים דומים בדיני המס של מדינות אחרות.
התנאים לחברה שקופה
לפי סעיף 64א1(א) בפקודת מס הכנסה, חברה שקופה היא חברה תושבת ישראל שעומדת בתנאים הבאים:
מיסוי חברה שקופה
לצורך חישוב המס, שיעור המס, קיזוז הפסדים ופטורים ממס תיחשב הכנסתה החייבת והפסדיה של החברה השקופה כהכנסתם או הפסדם של בעלי מניותיה, בהתאם לחלקיהם בזכויות לרווחים בחברה. סיווג ההכנסה או ההפסד לא משתנה אצל בעל המניות (למעט במקרים מסוימים). כך, למשל, על-פי חוק המיסוי, המוכר רשאי לפרוס את הרווחים החייבים במס שבח על-פני תקופה של 4 שנים טרם המכירה, וכך להקטין את גובה מדרגות המס שהוא חייב בהן ולהפחית את שיעור המס שישלם. הרציונל הוא שהשבח לא נוצר בשנת המכירה בלבד, אלא נצבר במהלך תקופה ממושכת. ואולם, הזכות לפרוס את השבח נתונה רק לנישום יחיד ולא לחברה. חריג לעניין זה הוא חברה משפחתית וחברה שקופה, כהגדרתה בפקודת מס ההכנסה.
ההסדר החקיקתי
ההסדר היה אמור להיכנס לתוקף ב-2003 ויש שיאמרו טרם לכן. הוא אינו תקף עדיין משום שלא נחקקה לצידו חקיקת משנה כנדרש. הסדר החברה השקופה נועד להחליף את ההסדרים הקיימים כיום באמצעות חברות הצינור הישראליות: חברה משפחתית וחברת בית. נקבע כי מרגע שיכנס ההסדר לתוקפו תהפוכנה כל חברות הצינור לחברות שקופות, אלא אם תודענה אחרת לפקיד השומה.
NMI
NMI הוא "יזמת הכלכלה הגרמנית לאזור צפון אפריקה והמזרח התיכון". (Nordafrika Mittelost Initiative der deutschen Wirtschaft).
פעילות
ה-NMI הוקם במרץ 1996 על ידי איחוד התעשיינים הגרמני (BDI), משרד התעשייה והמסחר הגרמני (DIHK), משרד מסחר החוץ הגרמני (BGA), אליהם הצטרפו יותר מאוחר איחוד אפריקה (AV) ואיחוד הבנקים הגרמני (BdB).
ארגון ה-NMI מרכז מידע על 21 מדינות:
ניו איבריה
ניו איבריה היא עיר במדינת לואיזיאנה בארצות הברית ובירת מחוז איבריה. על פי מפקד התושבים שנערך בשנת 2020 חיים בעיר 28,555 תושבים.
גאוגרפיה
שטחה של העיר הוא 27.4 ק"מ רבועים של יבשה. החשוב שבין האגמים שבאזור העיר הוא אגם פייגנור שהיה בעבר אגם מים מתוקים וכיום הומלח.
היסטוריה
העיר נוסדה על גדות נחל טצ'ה בשנת 1779 על ידי קבוצת חלוצים ספרדיים ממאלגה, זו העיר היחידה בלואיזיאנה שהקימו ספרדים בתקופה הקולוניאלית. הם קראו לה על שם מולדתם איבריה - חצי האי האיברי בו שוכנת ספרד.
בשנות ה-60 של המאה ה-19 סבלה העיר רבות. ב-1863 במהלך מלחמת האזרחים האמריקנית נכבשה העיר פעמיים על ידי כוחות הצפון, וביטול העבדות גרם לנזק כלכלי כבד לעיר. בשנת 1867 מגפת קדחת צהובה הפילה הרבה חללים, ובשנת 1870 פרצה שרפה שכילתה כחצי מהאזור המסחרי שבעיר.
ב-12 בנובמבר 1980 התרחש אסון באגם פייגנור ליד העיר. מתחת לאגם הרדוד בעל המים המתוקים היו בו זמנית קידוחי נפט של חברת טקסאקו וכריית מלח. טעות בחישובים במהלך הקידוחים גרמה ליצירת פרצה וניקוז האגם למכרה המלח, האנשים במכרה הצליחו להתפנות אך המערבולת שנוצרה במהלך הניקוז ינקה לתוכה אסדות קידוח, עצים, בניינים וחלק מהקרקע. כאשר מילאו את האגם מחדש במי ים מלוחים הדבר גרם לשינוי כיוון הזרם בתעלת דלקמבי שמובילה למפרץ מקסיקו ובכך נוצר לכמה ימים המפל הגדול בתולדות לואיזיאנה בגובה של למעלה מ-45 מטר. לא היו אבדות בנפש אך האירוע גרם שינוי אקולוגי קיצוני באגם. באגם שנהיה מלוח ועמוק יותר צמחו צמחים חדשים ואף הופיעו סוגי דגים אחרים. חברת טקסאקו שילמה בהסדר מחוץ לכותלי בית המשפט 32 מיליון דולר לחברת כריית המלח ו-12.8 מיליון דולר על גינות עצי האלון שנהרסו.
דמוגרפיה
על פי מפקד התושבים של שנת 2000 בעיר 32,623 תושבים, 11,756 משקי בית ו-8,335 משפחות. צפיפות האוכלוסין היא 1,192.8 לק"מ רבוע. ישנן בעיר 12,880 יחידות דיור בצפיפות של 470.9 לק"מ רבוע.
אירועים
משנת 1941 מארחת העיר בסתיו את "פסטיבל קנה הסוכר" המסמל את תחילת קציר קני הסוכר שמהווה יבול עיקרי בחקלאות המקום.
אלנד רואד
היסטוריה ונתונים
האצטדיון הוקם בשנת 1897 ושימש כאצטדיון למשחקי רוגבי. ב-1904 נרכש האצטדיון בידי מועדון הכדורגל לידס סיטי שהתפרק ב-1919. מאז בנייתו שופץ האצטדיון מספר פעמים. הפעם האחרונה הייתה בתום עונת 1992–1993, כאשר נבנה אגף חדש אשר הוסיף לאצטדיון 17,000 מקומות ישיבה, ובכך הקנה לו את מספר המושבים שהוא מכיל כיום: 37,608. אורכו של מגרש הכדורגל באצטדיון הוא 105 מטרים, ורוחבו כ-68 מטרים. אלנד רואד הוא האצטדיון הארבע עשר בגודלו באנגליה והרביעי בגודלו מחוץ לפרמייר ליג.
כל יציעיו של האצטדיון הם מקורים וקרובים מאוד אל כר הדשא כמקובל בדרך כלל באצטדיונים באנגליה, עובדה התורמת לאווירה מיוחדת במהלך המשחקים. אלנד רואד אירח בעבר גם מספר מופעי רוק, ביניהם של להקת קווין ב-1982, ושל להקת U2 בשנת 1987.
מחוץ לאצטדיון ניצבים פסלי ברונזה של בילי ברמנר, אחד מגדולי שחקני הקבוצה בכל הזמנים, ושל דון ריווי, גדול מאמני הקבוצה בכל הזמנים.
היציע המערבי
תפוסה: 12,000 מושבים. קרוי על שמו של שחקן העבר האגדי של המועדון, ג'ון צ'ארלס. יציע זה עלה באש בשנת 1956, נבנה מחדש ונפתח לקהל כשנה מאוחר יותר. יציע זה משמש כיציע העיתונות, ובו נמצאות גם עמדות השידור של הטלוויזיה והרדיו המשדרים את מהלך המשחקים. כמו כן מאכלס היציע המערבי את תאי הצפייה של בעלי ומנהלי המועדון הבכירים.
היציע הדרומי
תפוסה: 6,500 מושבים. היציע הדרומי שופץ בשנת 1974 בעלות של כחצי מיליון ליש"ט, ונבנו בו בין היתר כ-16 תאי צפייה פרטיים, וכן מסעדה המשמשת את בכירי המועדון. היציע שופץ בפעם האחרונה בעונת 1988–1989, ונוספו לו כ-16 תאי צפייה פרטיים נוספים.
היציע הדרומי-מזרחי
יציע זה משמש את אוהדי הקבוצות האורחות.
היציע המזרחי
תפוסה: 15,000 מושבים. יציע זה נבנה בעונת 1992–1993 והחליף את היציע הישן, ומשמש גם כיציע המשפחות. הוא מכיל מרכז קניות, מסעדות ובתי קפה.
היציע הצפוני
תפוסה: 7,000 מושבים. יציע זה קרוי על שמו של דון ריווי, מאמנה המפורסם והמצליח ביותר של הקבוצה בכל הזמנים. היציע הצפוני מכונה גם ה"קופ", (The Kop), סלנג באנגלית ליציע ה"אוהדים השרופים". תקרתו נבנתה בשנת 1968, והוא שופץ בעונת 1993–1994 והותקנו בו כ-7000 מקומות ישיבה חדשים, עובדה שהפכה את אלנד רואד לאצטדיון המכיל מקומות ישיבה בלבד, בניגוד לשנות השבעים והשמונים בהם היו קיימים גם יציעי עמידה. את היציע חנכה אלמנתו של ריווי, והוא מכיל טרקלין כניסה מפואר בעל שטיחים מקיר אל קיר, וכן דוכני מזון מהיר.
אנה לי פישר
אנה לי טינגל פישר (באנגלית: Anna Lee Tingle Fisher, נולדה ב-24 באוגוסט 1949) היא רופאה, כימאית אמריקאית ואסטרונאוטית של NASA. בשנת 1984 הפכה לאסטרונאוטית השישית ולאם הראשונה בחלל. כיום היא האסטרונאוטית הפעילה המבוגרת ביותר של NASA ובמהלך פעילותה היא הייתה מעורבת בשלוש תוכניות עיקריות של נאס"א: מעבורת החלל, תחנת החלל הבינלאומית ופרויקט אוריון.
מונולופוזאורוס
מונולופוזאורוס (שם מדעי: Monolophosaurus; מילולית: "לטאה בעלת ציצה בודדת") הוא סוג של דינוזאור תרופוד מקבוצת הטטנורים שחי ביורה האמצעי לפני 165 מיליון שנה. מאובניו נמצאו במחוז שינג'יאנג בסין ב-1993 ונמצא עם שלד כמעט שלם שהיה שייך לפרט מבוגר כנראה.
אנה לי פישר
חייה
פישר נולדה בניו יורק אך גדלה בסן פדרו, קליפורניה. היא סיימה את תיכון סן פדרו ב-1967 והמשיכה ללימודים אקדמאים באוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס בתחום הכימיה וסיימה תואר ראשון ב-1971. היא המשיכה לתואר שני בכימיה בתחום קריסטלוגרפיה בקרני רנטגן. בשנת 1976 קיבלה תואר דוקטור מהבית ספר לרפואה באוניברסיטת קליפורניה. את ההתמחות שלה היא עשתה בבית החולים Harbor Hospital בטורנס, קליפורניה. נושא ההתמחות שלה היה רפואת חירום והיא עבדה במספר בתי חולים באזור לוס אנג'לס. בשנת 1987 סיימה תואר שני בכימיה באוניברסיטת קליפורניה.
מונולופוזאורוס
מאפיינים
דינוזאור זה הגיע לאורך 5.5 מטר ולמשקל 475 ק"ג והיה בעל זרועות גדולות, רגליים ארוכות וחזקות ולסת גדולה עם חוטם רחב דמוי-גרזן שבלט בקצה הראש מעל העיניים. החלק הבולט תיפקד באופן דומה לקסדת הדילופוזאורוס שהשתמש בה כדי להילחם ביריבים, למשוך נקבות וכו'.
דינוזאור זה לא קרוב לאף דינוזאור אחר והיה כנראה מאבותיהם של המגלוזאוריים, האלוזאוריים והספינוזאוריים, להם שלד דומה מעט.
אנה לי פישר
קריירה ב-NASA
פישר נבחרה כמועמדת לתפקיד אסטרונאוטית בינואר 1978. בסוף תקופת האימונים שלה באוגוסט 1979 היא הוסמכה כמומחית משימה.
לאחר תוכנית אימונים בסיסית באורך שנה, משימותיה הראשונות של אנה לי פישר ב-NASA (מלפני STS-1 ועד STS-4) כללו:
במשימות STS 1-4 היא שמשה כרופאה מוטסת במסוקים באתר הנחיתה. במסגרת פעולות אלה, פיתחה פישר נוהלי הצלה חדשים. למשימות STS-5 עד STS-7 היא סייעה באינטגרציה בין המעבורת למטען שלה.
טיסתה של פישר לחלל הייתה במעבורת החלל דיסקברי במשימה STS-51-A. מטרת המשימה הייתה הצבת שני לוויינים במסלול ותיקון שני לוויינים שלא הגיעו למסלולם. טיסת חלל זו הייתה משימתה היחידה בחלל. פישר הייתה לאם הראשונה בחלל.
לאחר אסון מעבורת החלל צ'לנג'ר
לפני אסון מעבורת החלל צ'לנג'ר, פישר הצטרפה כמומחית משימה למשימה STS-61H אשר בוטלה בעקבות אסון הצ'לנג'ר. היא הייתה סגנית מנהלת של ענף פיתוח משימות במשרד האסטרונאוטים. בנוסף, הייתה גם בצוות שבחר את האסטרונאוטים אשר יטוסו לחלל מתוך קבוצת האסטרונאוטית שנבחרו בשנת 1987. בנוסף שימשה גם בפיתוח תחנת החלל בתחומי האימון, מבצעים ובריאות בתחנה. פישר נטלה חופשה ארוכה בת שנים אחדות, לצורכי משפחתה. היא הייתה נשואה בעבר לאסטרונאוט וויליאם פישר ולזוג שני ילדים.
החזרה ל-NASA
כשחזרה ב-1996, היא הצטרפה לאגף תפעול ותכנון ועבדה שם על נוהלי אימון לצוותי תחנת החלל הבינלאומית. בין יוני 1997 ליוני 1998 היא ניהלה משרד זה. במסגרת תפקידה, היא הייתה אחראית על פיקוח על הנהלים, המבצעים והאימון לתחנת החלל הבינלאומית. בהמשך, היא שמשה כמנהלת סניף תחנת החלל במשרד האסטרונאוטים והייתה אחראית על 40-50 אסטרונאוטים ומהנדסים. במסגרת תפקיד זה, היא רכזה במשרד האסטרונאוטים את בנושאי תכנון, פיתוח ובדיקת חומרה. ב-2012, כשמעבורת החלל דיסקברי הועברה לתצוגה במוזיאון התעופה והחלל הלאומי של מכון הסמית'סוניאן, היא ייעצה למי שרוצה להיות אסטרונאוט ש"ילמד רוסית". לדעת הפרשנים, הייתה זו ביקורת מרומזת על המימון הלא מספק של הפרלמנט לתוכנית החלל האמריקאית.
נכון ל-2019, היא עובדת על פרויקט אוריון.
שלושת המלכים וחמשת הקיסרים
שלושת המלכים וחמשת הקיסרים  היו על פי המסורת שליטי סין בתקופה שקדמה לשושלת שְׂיָה (שנת 2200 לפנה"ס על פי המסורת). לא ברור כמה זמן נמשכה התקופה שבין שלושת המלכים לחמשת הקיסרים אך נראה שמדובר לכל הפחות על אלף שנים. תרבויות כגון פֵּילִיגָאנְג וגְ'יָאחוּ, אשר נחשפו באזור אגן הנהר הצהוב על ידי הארכאולוגיה המודרנית, הפכו לחברות חקלאיות כבר באזור 8000 לפנה"ס עד 5000 לפנה"ס, והכתב על שריונות הצבים שנחשפו מאותה תקופה, דומה באופיו ובמקומו לזה של עצמות הניחוש של שושלת שאנג מאזור 1000 לפנה"ס. שלושת המלכים וחמשת הקיסרים הם הנציגים הבולטים ביותר של ההנהגה בסין העתיקה. ישנן מסורות רבות באשר לזהותם של שלושת המלכים וחמשת הקיסרים, אך ככלל לא משנה על איזה ספר היסטורי או אגדה מתבססים, תקופתם של שלושת המלכים נחשבת קודמת לזו של חמשת הקיסרים. תקופת שלושת המלכים מוערכת לאזור התקופה של 6000 לפנה"ס ועד 2500 לפנה"ס, או אפילו לפני כן, והיא נמשכה זמן רב. ומולה, תקופתם של חמשת הקיסרים אינה מרוחקת מתחילת תקופת שושלת שְׂיָה, ומחושבת לקצת לפני 2000 לפנה"ס.
על פי המסורת הסינית, התקופה המדוברת התקיימה בשנים מ-2852 לפנה"ס ועד 2205 לפנה"ס, בתקופת סין המיתולוגית.
המונח הסיני "קיסר" הופיע בעת עלייתו לשלטון של קיסר צ'ין הראשון בשנת 221 לפנה"ס, ולכן השימוש במונח זה במיתולוגיה הסינית מכוון לאל-אדם, כדי להלביש עליו כסות פולחנית.
תיעוד היסטורי
המידע על התקופה המיתולוגית מגיע בעיקר מהספרים: הספרים מתארכים את תחילת ההיסטוריה הסינית לתקופת שלושת המלכים וחמשת הקיסרים - 2800 לפנה"ס. לתקופה זו מאפיינים מיתולוגיים מובהקים. למלכים ולקיסרים תכונות מיסטיות והם מתוארים כשליטים נבונים ובעלי מוסר גבוה. אחד מהם, הקיסר הצהוב נחשב לאבי בני ההאן.
שלושת המלכים וחמשת הקיסרים שייכים לתקופה העתיקה ביותר בסין אשר נדיר למצוא מקורות כתובים ממנה, ורוב הידע לגביה מסתמך על אגדות שהועברו מדור לדור עד ימינו. משום כך העובדות ההיסטוריות מאותם ימים נעשו מעורפלות ולא ברורות בדורות מאוחרים יותר. מאחר שההיסטוריה של התקופה קשורה בעבותות עם אגדות עממיות, קשה לקבוע את מהימנותם של סיפורים רבים.
סה-מה צ'יאן כותב כי תחילת ביסוס מערכת ממשלתית נעשה בימי שושלת שיה, וסגנון המערכת הונצח על ידי שושלות שאנג וג'ואו. בתקופת שלוש שושלות אלו, החלה ההיסטוריה של סין. מכאן ואילך, עד למאה העשרים, מתוארות תולדות סין לפי השושלות שמשלו בה.
שלושת המלכים
עידן שלושת המלכים התקיים בתקופה של לפני בערך 9000 שנה עד 4000 שנה, והוא העידן בו החלה להיווצר התרבות הסינית. המקורות ההיסטוריים קובעים בבירור שהתקופה הממושכת של שלושת המלכים הייתה תקופה של מעבר מחברה שבטית מטריארכלית לפטריארכלית, ואכן בין שלושת המלכים משתלבת גם דמותה הקדומה של נוּ'וָה. עד תקופתם של חמשת הקיסרים החברה הייתה כבר פטריארכלית, אולם לנשים עדיין היה מעמד חברתי גבוה יחסית, וכך לנשים דוגמת ליי דזו הייתה תרומה משמעותית בהתפתחות התרבות. תקופת חמשת הקיסרים היא התקופה העוקבת לזו של שלושת המלכים ובה המשיכה התרבות להתפתח. בתחום הכתב למשל, האגדות מספרות שפֿוּשִׂי יצר את שמונה הטריגרמות ואת הכתיבה, ובתקופתו של הקיסר הצהוב היה זה צָאנְג גְ'יֵה שהגדיר את סימני הכתב הסיני, וקידם את הכתב לשלב של בגרות. גם פולחן הדרקון מימיהם של נוּ'וָה ופֿוּשִׂי הוסיף להתפתח בתקופתו של קיסר הלהט. על פי האגדות גם קיסר הלהט (הכוונה לקיסר הלהט האחרון) וגם הקיסר הצהוב הם צאצאיו של שֶׁנּוֹנְג, אך קיסר הלהט היה ראש השבט של אנשי שֶׁנּוֹנְג, כמו גם ראש התאגדות השבטים והקיסר הכללי. אולם אז הגיעה תקופה בה נחלש שבטו של שֶׁנּוֹנְג, ושבטם של הקיסר הצהוב ופֿוּשִׂי (ויש המאמינים שפָּאנְגוּ הוא למעשה פֿוּשִׂי) היה מקורב למלוכה, כך שלבסוף החליף הקיסר הצהוב את קיסר הלהט בתור הקיסר, ונעשה לראשון מבין חמשת הקיסרים. לאחר חמשת הקיסרים הגיעו התקופות של שושלות שיה, שאנג וג'ואו.
שלושת המלכים מתוארים במסורת הקונפוציאנית כמלכים-קדושים שמשתמשים בכוחם לשפר את חיי האזרחים במדינתם. בשל קדושתם הם חיו שנים רבות, וזכו לתקופות ארוכות של שלום.
ישנן גרסאות רבות בשאלת זהותם של שלושת המלכים:
מלבד אלו, רשומות ההיסטוריון של סְה-מָה צְ'ייֵן מתקופת שושלת חאן מונות את שלושת המלכים כ"מלך השמיים", "מלך האדמה" ו"מלך האנשים", שלושה אלים שמאוחר יותר הפכו בדאואיזם לשלוש קבוצות של שליטים מוקדמים, אמצעיים ומאוחרים: לשלושת המלכים הראשונים הייתה צורת אדם. לשלושת המלכים האמצעיים היה ראש דמוי אדם וגוף נחש או גוף דרקון. ומתוך שלושת המלכים המאוחרים, למלך השמיים המאוחר, הוא פֿוּשִׂי, היה ראש אדם וגוף נחש, למלך האדמה המאוחר, הלא היא נוּ'וָה, היה ראש אדם וגוף נחש, ולמלך האנשים המאוחר, הוא שֶׁנּוֹנְג, היה ראש שור וגוף אדם.
פֿושי ונו'וה הם (לפחות בחלק הגרסאות) אל (פֿוּשִׂי) ואלה (נוּ'וָה), בעל ואישה, וכן אח ואחות ששורדים אחרי מבול הרסני, והם האב והאם של כל בני האדם.
פֿושי הבחין לראשונה בשמים והכוכבים כשהיה הראשון שצפה למעלה, וחקר את העולם כאשר הביט למטה, הוא בחן את אורח חיי הציפורים ובעלי החיים האחרים, גילה את הסדר הקדמון ששולט בעולם, ואז יצר 8 כללים שלפיהם יש לחיות בעולם.
שנונג "האיכר האלוהי", הידוע גם בכינוי "קיסר הלהט", המציא את החקלאות והיה הראשון שהחל להשתמש בצמחים למטרות ריפוי.
חמשת הקיסרים
ישנם כמה רישומים של חמשת הקיסרים האגדיים:
מעבר לאלו המסמך "הדרך של טאנג יוּ'” שנמצא בין פיסות הבמבוק של צ'וּ מגְווֹדְייֵן מתאר שישה קיסרים באומרו: “שישה קיסרים עלו בימי קדם, כולם מקורם בזאת".
הקיסר הצהוב
הקיסר הצהוב נחשב כאב מייסד של התרבות הסינית. חי לפי המסורת בין השנים 2698 לפנה"ס ו2599 לפנה"ס. בין היתר הוא איחד 40 שבטים שונים וכך יצר את האומה הסינית הראשונה, את בני חאן. מייחסים לו את פיתוחם של:הכתב הסיני, לוח השנה הסיני, המתמטיקה, הרפואה המסורתית, הפקת המשי, חץ וקשת, המצפן.
פלטאוזאורוס
פלטאוזאורוס (שם מדעי: Plateosaurus; משמעות השם: "לטאה רחבה") הוא סוג של דינוזאור ארוך-צוואר שהיה היה מראשוני הזאורופודים הענקיים, אך היה קטן מהם בהרבה.
שלושת המלכים וחמשת הקיסרים
הקיסרים המופתיים
הקיסרים יָאו ושון נקראים "שני הקיסרים",ויחד עם יו' הגדול מייסד שושלת שיה, הם נחשבים למופת של מנהיגים/שליטים מוסריים ונבונים לאורך כל ההיסטוריה הסינית.
תחילת שושלת שְׂיָה
המיתוס העיקרי על יו' הגדול מתאר את ההתרחשות שהביאה להקמת שושלת שְׂיָה. במיתוס מתואר כיצד הקיסר שון הטיל על יו' לרסן את מימיו של שיטפון גדול. כהוקרה על עבודתו, התפטר הקיסר שון מתפקידו לטובת יו' שייסד את שושלת שְׂיָה.
פלטאוזאורוס
מאפיינים
דינוזאור זה הגיע לאורך 4.8–10 מטר ולמשקל 600–4,000 ק"ג, קטן בהרבה מקרוביו המאוחרים. בניגוד לזאורופודים הוא היה יכול להתרומם על רגליו האחוריות ולעמוד ולהשתמש ברגליו הדמיות לאחיזת ענפים. לפלאטוזאורוס היו שיניים חדות דמויות אזמל וככל הנראה הוא ניזון בעיקר מעלים ושיחים של מחטניים וציקסיים וייתכן שגיוון בטרף קטן או אף מנבלות.
שלושת המלכים וחמשת הקיסרים
מקור השם חואנג-די
צ'ין שה חואנג די (בסינית: 秦始皇帝) משמעו הקיסר הראשון מצ'ין, שמו המקורי של צ'ין שה חואנג די היה יינג ג'נג, ובנטילת התואר שה חואנג-די הקיסר רצה לבדל את עצמו מול התואר "מלך" (וָאנְג 王) בו השתמשו בשבע המדינות אותן הוא איחד. ולכן הקיסר הראשון של סין צ'ין שה-חואנג די, יצר את התואר קיסר סין (חואנג-די) מהמילים קיסר (חואנג) ומלך-אל (די).
כריסטיאן הנזן
גנרל כריסטיאן הנזן (בגרמנית: Christian Hansen; 10 באפריל 1885 – 7 באוגוסט 1972) היה מפקד בכיר בוורמאכט שפיקד על כוחות במלחמת העולם השנייה.
קריירה מוקדמת
הנזן נולד ב-10 באפריל 1885 בשלזוויג, שהשתייכה לאימפריה הגרמנית. בשנת 1903 התגייס לצבא הגרמני הקיסרי, והצטרף לרגימנט הארטילריה ה-9 (שלזוויג-הולשטיין), עמו לחם במלחמת העולם הראשונה, וב-8 בנובמבר 1914 הועלה לדרגת האופטמן. על פעולותיו בקרבות קיבל את עיטורי צלב הברזל דרגה ראשונה ושנייה, וצלב הכבוד של מלחמת העולם 1914/1918.
לאחר המלחמה הצטרף הנזן לרייכסווהר, ומילא בו תפקידי פיקוד ומטה. בשנת 1922 מונה למפקד סוללה 3 ברגימנט הארטילריה ה-2 (הפרוסי), וב-1 בפברואר 1925 מונה לקצין מטה בדיוויזיה ה-1 של הרייכסווהר. ב-1 בפברואר 1926 הועלה לדרגת מיור, ובשנת 1928 חזר לרגימנט הארטילריה ה-2 (הפרוסי), שבו מונה בשנת 1929 למפקד סוללה 2. בשנת 1930 מונה לקצין מטה בקבוצת הארמייה ה-1, וב-1 בדצמבר 1930 הועלה לדרגת אוברסט לוטננט, ומונה לקצין מטה ברגימנט הארטילריה ה-5 (הסן/וירטמברג). ב-1 באוקטובר 1932 מונה הנזן למדריך בבית הספר לתותחנים בייטרבוג, וב-1 באפריל 1933 הועלה לדרגת אוברסט. ב-1 באוקטובר 1933 מונה למפקד רגימנט הארטילריה ה-1 (הפרוסי), וב-1 באפריל 1936 הועלה לדרגת גנרל מיור. ב-6 באוקטובר 1936 מונה למפקד הדיוויזיה ה-25, וב-1 במרץ 1938 הועלה לדרגת גנרל לוטננט.
מלחמת העולם השנייה
עם פרוץ המלחמה היה הנזן מפקד הדיוויזיה ה-25, שהייתה חלק מהקורפוס ה-9 במסגרת הארמייה הראשונה בחזית המערבית. ב-15 באוקטובר 1939 מונה למפקד הקורפוס ה-10 ולחם עמו במהלך המערכה על צרפת כחלק מהארמייה ה-18 במסגרת קבוצת ארמיות B, וב-1 ביוני 1940 הועלה לדרגת גנרל חיל התותחנים. במהלך מבצע ברברוסה לחם הנזן עם הקורפוס שבפיקודו כחלק מהארמייה ה-16 במסגרת קבוצת ארמיות צפון, וב-3 באוגוסט 1941 קיבל על פעולותיו את עיטור צלב האבירים של צלב הברזל. ב-20 באפריל 1943 קיבל על פעולותיו את עיטור הצלב הגרמני בזהב, וב-4 בנובמבר 1943 מונה למפקד הארמייה ה-16. ב-1 ביולי 1944 נאלץ הנזן לפרוש מתפקידו עקב מחלה, והועבר לעתודת המילואים, וב-31 בדצמבר 1944 פרש מהצבא.
לאחר המלחמה
לאחר המלחמה התגורר הנזן בגרמיש-פרטנקירכן, וב-7 באוגוסט 1972 מת, והוא בן 87 שנים.
Runaway (שיר של קניה וסט)
לשיר צולם סרט מוזיקלי קצר בן 35 דקות בבימויו של וסט, שחלק ממנו משמש לקליפ של Runaway. הסרט, שבתפקיד המרכזי משחק וסט עצמו, יצא לאור ב-23 באוקטובר 2010. לסרט יש 4 גרסאות: הסרט באורך מלא, גרסה נקייה קצרה בדקה, גרסת הקליפ של Runaway, התואמת את אורכו (כ-9 דקות), והגרסה המורחבת שהיא כמעט כפולה באורך מגרסת הקליפ.
וסט הופיע עם השיר בטקס פרסי ה-VMA של MTV בספטמבר 2010 יחד עם פושה טי.
וסט ביצע את Runaway בהופעה של טקס פרסי ה-VMA ב-12 בספטמבר 2010, יחד עם פושה-טי. הצמד הופיע עם השיר גם בתוכנית סאטרדיי נייט לייב, כשבזמן השיר הופיעו רקדניות בלט בדומה לקליפ של השיר.
עטיפת הסינגל
תמונת העטיפה המקורית של Runaway הוא תצלום של בלרינה מתוך הקליפ שצולם על ידי ג'ורג' קונדו. ב-1 באוקטובר 2010 פרסם וסט עטיפה חדשה יותר לסינגל שהוא דיוקן של בלרינה מאת קונדו, ששימשה בתור העטיפה האלטרנטיבית. הציור הוא אחד מתוך מספר ציורים של קונדו לעטיפת האלבום, כשאחד מהציורים שימש לעטיפת האלבום, אחד לעטיפה האלטרנטיבית של Runaway, ואחד לסינגל הראשון מהאלבום, Power.
הערכה ביקורתית
השיר נכלל במספר רשימות שפרסמו גופי תקשורת שונים לסיכום השירים הטובים והאהובים ביותר לשנת 2010. אאוחניה מונזון ממגזין Access Hollywood הכלילה את השיר במקום השלישי לפי בחירתה ברשימת 10 השירים הטובים ביותר לשנת 2010, תוך כדי מתן תשומת לב לאלבום, והכלילה אותו במקום השלישי ברשימת האלבומים. מגזין הרולינג סטון דירג את השיר במקום הראשון במצעד "הסינגל הטוב ביותר של שנת 2010" של המגזין, בטענה כי "אף שיר אחר ב-2010 לא היה פראי, מטריף ואפי כל כך - באף רדיו, באף מקום". MTV דירג אותו בתור השיר השני הטוב ביותר ב-2010. השיר זכה לביקורות חיוביות קיצוניות בתור נקודת השיא של האלבום, ומגזין פיצ'פורק דירג אותו במקום ה-2 במצעד "השיר הטוב ביותר לשנת 2010".
קליפ
הקליפ לשיר הוא קטע מתוך הסרט המוזיקלי של וסט מ-2010 בעל אותו השם, Runaway. בקליפ מוצג וסט כשהוא מבצע את השיר בזמן מסיבה בארוחת ערב, כשהוא מנגן בפסנתר בזמן שבלרינות מבצעות ריקוד המפרש את השיר. דמות "עוף החול" המגולמת על ידי הדוגמנית סליטה איבנקס, צופה בקניה בזמן ששאר האורחים אוכלים טוסט. לאחר בערך 5 דקות כשהשיר נרגע ונשמעות רק מנגינות הפסנתר, הקליפ מתרכז ב-3 בלרינות מרכזיות, כשבסוף השיר הבלרינות עוזבות את המקום כש-וסט נשאר עומד על הפסנתר עם יד על החזה.
גונתר בורשטיין
גונתר בורשטיין (בגרמנית: Gunther Burstyn; 6 ביולי 1879 - 15 באפריל 1945) היה ממציא, מהנדס וקצין בצבא האוסטרו-הונגרי.
ראשית חייו
גינתר אדולף בורשטיין (Günther Adolf Burstyn) נולד בבאד אסוזה, שטיירמרק, האימפריה האוסטרו-הונגרית, אולם במהלך חייו שינה את שמו לגונתר (Gunther). בורשטיין נולד לחיים מפקח על מערכת הרכבות המקומית, ויוליה שעסקה בעיתונות (מבית הופמן). אביו בא ממשפחה יהודית מלבוב, אבל התנצר כקתולי יחד עם בת זוגו ושינה את שמו לאדולף. .
השכלה
בורשטיין למד בגימנסיה ובסיום לימודיו עבר לבית ספר טכני לצוערים של הצבא האוסטרו-הונגרי אותו סיים ב-1899, ולאחריו שירת בחטיבת הרכבות והטלגרף ליד וינה. ב-1900 הועלה לדרגת לויטננט ושנתיים לאחר מכן הועבר לחיל הים וקיבל פיקוד על מבצר בפולה. בעת שירותו התנסה בשייט בסירת טורפדו, התנסות שנתנה לו השראה לתכנן כלי-רכב יבשתי דומה: רכב מהיר, ממוגן, ובעל כושר לשאת תותח.
המצאת הטנק
בשנת 1911, בעודו משרת כהאופטמן (סרן), בורשטיין ייצר ורשם פטנט על העיצוב הראשון של רכב לחימה חוצה-ארץ עם צריח אקדח מסתובב: הטנק. עיצוב זה נעשה על בסיס טרקטור חקלאי אמריקאי. הוא כינה את הטנק שלו Motorgeschütz (בתרגום חופשי: "אקדח מנועי"). תכנון הטיוטה שלו, מתקדם יותר מכמה מתכנוני הטנקים של מלחמת העולם הראשונה, נדחה הן על ידי אוסטריה-הונגריה והן על ידי האימפריה הגרמנית ואף פעם לא הופק אב-טיפוס. מאוחר יותר הוא ביקש לרשום פטנט על העיצוב שלו, אך נאמר לו שהוא עלול להפר את הפטנטים הקיימים, ולכן הוא ביטל את כל התוכניות לעשות זאת.
הרכב שתכנן היה באורך 3.5 מטר, רוחבו 1.9 מטר וגובהו 1.9 מטר. הטנק היה חמוש בתותח קל מהיר (בקוטר 30–40 מ"מ) ובעל מהירות של 29 קמ"ש בדרכים סלולות ומהירות של 8 קמ"ש בתנאי שטח. הרכב היה מונע משאית. ניתן היה להרים ולהוריד את ארבעת גלגלי העזר; החלק האחורי יוכל לסייע במתיחה בעוד שהזוג הקדמי יכול לשמש להיגוי. הרכב נחזה כמשמש לתקיפת קני התותחים של האויב ותומך בהתקפות חי"ר, כמו גם לתקיפת עמדות ארטילריה של האויב.
מלחמת העולם הראשונה
בפרוץ המלחמה שירת בגליציה וניהל שם את מערך הרכבות בהצלחה, ועוטר בארבעה עיטורים שונים של הקייזר. את המלחמה סיים בדרגת מיור, ועם התמוטטות הקיסרות עבר לשרת בצבא הרפובליקה האוסטרית. בשנת 1921 הועלה לדרגת אוברסט-לויטננט (סגן אלוף), שירת במוזיאון ההיסטורי של הצבא ואחר כך הועבר למשרד הביטחון. ב-1934 פרש בשל מחלת עיניים.
לאחר פרישתו
בתחילת מלחמת העולם השנייה תמך בורשטיין במפלגה הנאצית, ועל אף שנחשב יהודי לפי חוקי נירנברג, הוענק לו תואר של ארי לשם כבוד. ב-31 במרץ 1941 הצליח בורשטיין להציג באופן אישי את חידושי הטנקים שלו בפני אדולף היטלר. על רעיונותיו וייעוצו הוענק לבורשטיין צלב ההצטיינות במלחמה דרגות ראשונה ושנייה עם חרבות.
לקראת סוף המלחמה באפריל 1945, כשאשתו גוססת וכושר ראייתו הלך והתדרדר, בורשטיין התאבד בקורנויבורג, אוסטריה תחתית, בטרם נפלה בידי הצבא האדום.
חיים אישיים
ב-1910 התחתן עם גבריאלה וואגנר ונולדו להם שני ילדים, אחד מהם נפל בקרבות החזית המזרחית.
סיון ארבל
סיון ארבל (נולדה ב-10 ביולי 1967 בגבעתיים) היא במאית טלוויזיה ישראלית.
ביוגרפיה
ארבל היא בוגרת בית הספר סם שפיגל לקולנוע ולטלוויזיה שם זכתה בפרס על סרט הגמר שלה, "מרק עוף" (1992).
היא ביימה בין השאר את הסדרות "בטיפול" של הוט 3 ו"מסכים" של yes ישראלי, וכן את הסרטים התיעודיים "שיר ערש" על אמהות שכולות ישראליות ופלסטיניות, "מה שאני עכשיו" (סרט על חוה אלברשטיין שאותו ארבל אף צילמה) ו"ילדה" (על אלונה פרנקל) במסגרת הסדרה "גיבורי תרבות" של ערוץ 8, בה גם השתתפה כעורכת משנה.
בשנת 2007 ביימה את הסרט "שורות שורות" על ספרות "דור תש"ח", סרט הבנוי מראיונות עם סופרים ומשוררים בני הדור, תצלומים וסרטי ארכיון המשקפים את מגוון הנושאים שדור הפלמ"ח התמודד אתם במהלך השנים. בסרט משתתפים: נתיבה בן-יהודה, חיים גורי, חיים חפר, ישראל ויסלר (פוצ`ו), ס. יזהר, עמליה כהנא-כרמון, יורם קניוק, אמנון שמוש, נתן שחם. הסרט הופק על ידי עמותת "אהלי פלמ"ח".
בשנת 2015 יצא לאקרנים בסדרת העברים הסרט הדוקומנטרי "העלמה בלובשטיין, רחל", בהפקתו של יאיר קדר ובבימויה של ארבל. בין המשתתפים: נורית גרץ, דנה אולמרט, יהודית רביץ, חיים באר, מיכאל גלוזמן. הסרט הוקרן בבכורה עולמית בבית גבריאל למרגלות הכנרת בפסטיבל דוקאביב, גליל, 2015.
פרסים
בשנת 2005, זכה סרטה של סיון ארבל "יום ולילה" בפרס הסרט הטוב ביותר ב"דוקאביב", הפסטיבל הבינלאומי לקולנוע דוקומנטרי.
הסתדרות הפועלים החקלאיים בגליל
הסתדרות הפועלים החקלאיים בגליל הייתה הסתדרות הפועלים הראשונה בארץ ישראל. ראשיתה בסכסוך שפרץ בחוות כנרת בחורף 1911 בין הפועלים החקלאיים במקום, בראשותו של ברל כצנלסון לבין מנהל הפעילות החקלאית, האגרונום משה ברמן. בעקבות הסכסוך, שנסוב על תנאי העבודה של הפועלים, פוטרו מעבודתם הן הפועלים והן האגרונום ברמן על ידי המשרד הארצישראלי.
ב-13 ו-14 אפריל 1911 (פסח תרע"א) התכנסו נציגי הפועלים מהחוות הלאומיות בגליל באום ג'וני (לימים אתר ההתיישבות של דגניה א') לוועידת יסוד של ההסתדרות בכוונה ליצור מסגרת שיתופית. הרקע האידאולוגי לגיבושם ניתן על ידי רעיונות הקואופרציה של הוגה הדעות פרנץ אופנהיימר. בוועידה נבחר 'ועד פועל' בו כיהנו ברל כצנלסון ואליעזר שוחט. בנוסף נבחרו עוד 5 איש לוועד: חנה מייזל שוחט, ישראל שוחט, מניה שוחט, צבי יהודה וישראל בצר.
בינואר 1912 התכנסה הוועידה השנייה בקבוצת כנרת. בוועידה זו הוגדרו מטרות ההתאגדות השיתופית לכיבוש העבודה במושבות ולהתיישבות עצמאית של הפועלים במסגרת קיבוצית וזאת על מנת להפסיק את תופעת נדידת הפועלים האופיינית לעלייה השנייה. כן הוחלט, שעל ההסתדרות להילחם למען שיפור תנאי המחיה של הפועלים בחוות הלאומיות. לוועד הפועל נבחרו יוסף בוסל, ישראל גלעדי, ואליעזר יפה, שהפך לדמות המרכזית בהסתדרות הפועלים החקלאיים בגליל.
ב-1915 הוקמה ועדת תרבות ליד ההסתדרות, שתפקידה היה "לדאוג למורים להנחלת הלשון העברית בריכוזי הפועלים." על חברי הוועדה נמנו ברל כצנלסון, רחל כצנלסון-שזר ויצחק טבנקין.
בשנת 1919 הוקמה מפלגת אחדות העבודה, אשר הקימה מסגרת שנקראה "הסתדרות הפועלים החקלאיים", בה התאגדו חברי ההסתדרות, פרט לאנשי "הפועל הצעיר" שהתנגדו לאיחוד. בדצמבר 1920 הוקמה בחיפה ההסתדרות הכללית של העובדים העבריים בארץ ישראל, שאיגדה את כל ההסתדרויות הנפרדות ומנעה בכך את הפיצול המפלגתי.
ארסיסטרטוס
ארסיסטרטוס (ביוונית: Ἐρασίστρατος; 304 – 250 לפנה"ס) היה יווני שעסק באנטומיה. הוא היה רופא מלכותי תחת סלאוקוס הראשון ניקטור מסוריה. יחד עם עמיתו, הרופא הרופילוס, הוא ייסד בית הספר לאנטומיה באלכסנדריה, שם הם ביצעו מחקר אנטומי. כמו כן, מייחסים לו השתתפות בייסוד לתורת הרפואה באלכסנדריה, תוך התנגדות לתיאוריות הומוריות מסורתיות של אידאולוגיות היפוקרטיות. היסטוריונים גם מייחסים לו יחד עם הרופילוס, את ייסוד מדעי המוח בשל ההכרה שלו בעצבים ובתפקידיהם ובשליטה מוטורית דרך שרירי המוח והשלד.
לארסיסטרטוס מייחסים את תיאור שסתומי הלב. הוא גם הגיע למסקנה שהלב לא היה מרכז התחושות, אלא שהוא מתפקד כמשאבה. הוא היה בין הראשונים שהבחין בין ורידים לעורקים, מתוך אמונה שהעורקים מלאים באוויר ושהם נושאים את "רוח החיה" ("הנשמה"). הוא ראה באטומים את היסוד החיוני בגוף, והוא האמין שהם מוזנים על ידי הנשמה שמסתובבת בעצבים. הוא גם חשב שהעצבים הניעו רוח עצבית מהמוח. לאחר מכן הוא הבדיל בין תפקוד העצבים התחושתיים והמוטוריים, וקישר אותם למוח. משייכים לו את אחד התיאורים המעמיקים הראשונים של המוח הגדול והמוח הקטן. יש המחשיבים אותו כמייסד הפיזיולוגיה.
חייו
באופן כללי משערים שארסיסטרטוס נולד ב שבאי קאוס, אם כי, כפי שמוזכר במילון היווני רומאי לביוגרפיה ולמיתולוגיה,, סטפנוס מביזנטיון מתייחס אליו כאל יליד קוס, גלנוס, כאל יליד כיוס, והקיסר יוליאן כאל יליד סאמוס. פליניוס אומר שהוא היה נכדו של אריסטו על ידי בתו פיתיאס, אבל זה לא אושר על ידי אף סופר עתיק אחר. ולפי הסודא, הוא היה בנם של קרטוקסנה, אחותו של הרופא מדיוס, וקלאומברטוס. מהאחרונים לא ממש ברור אם קלאומברטוס היה אביו או דודו. הוא היה תלמיד של, מטרודורוס, וככל הנראה תאופרסטוס.
הסיפור המהולל הזה מסופר בווריאציות שונות על ידי סופרים עתיקים רבים, אנקדוטה דומה סופרה על היפוקרטס, גלנוס, אבן סינא, (ואם השמות אינם בדויים) פנאקיוס ואקסטינוס. אם זו האנקדוטה שאליו מתייחס פליניוס, כפי שכנראה הוא המקרה, אומרים כי ארסיסטרטוס קיבל מאה כישרונות על היותו האמצעי להשבת בריאותו של הנסיך, אשר הסתכם בשכר טרחה רפואי מהגדולים ביותר המתועדים. מעט מאוד ידוע בנוסף על ההיסטוריה האישית של ארסיסטרטוס: הוא חי זמן מה באלכסנדריה, שהחלה באותה תקופה להיות בית ספר לרפואה מהולל, וויתר על העיסוק בזקנתו, כדי שיוכל להמשיך את לימודיו האנטומיים בלי הַפרָעָה. הוא ועמיתו הרופא הרופילוס עסקו באנטומיה בהצלחה רבה, ובלהט כזה שהניחו שהם נתחו פושעים בחיים. פושעים אלה סופקו כביכול על ידי המלך לבקשת הרופילוס. על ידי ביצוע ניתוחים אלה על נבדקים חיים הם הצליחו לראות את הצבע והצורה האמתיים של איברים פנימיים שהיו שונים בנבדקים שנפטרו. עם זאת, עריכת בדיקות אלה לא הובילו לגילוי שקיים דם ולא רק "נשמה" בעורקים, מה שהיה צריך להיות ברור בנתיחה של אדם חי. נראה כי ארסיסטרטוס מת באסיה הקטנה, מכיוון שהסודא מזכירה שהוא נקבר על יד הר באיוניה. תאריך מותו המדויק אינו ידוע, אך הוא כנראה חי עד זקנה טובה, שכן, לפי אוסביוס, הוא היה בחיים ב-258 לפנה"ס, כארבעים שנה לאחר נישואי אנטיוכוס וסטרטוניקה. היו לו תלמידים וחסידים רבים, ובית ספר לרפואה הנושא את שמו המשיך להתקיים בסמירנה שבאיוניה כמעט עד לתקופתו של סטראבון, בערך בתחילת המאה ה-1. להלן שמות הרופאים המפורסמים ביותר השייכים לכת שנוסדה על ידו: אפומאנטס, אפולוניוס ממפיטס, אפולופנס ארטמידורס, חרידמוס, כריסיפוס, הרקלידס מסמירנה, הרמוגנס, היססיוס, מנוסיאוסט, מאריאסטיוס, פיסיוס, מאריאסטיוס, סטרטו, קסנופון. התקפה על ארסיסטרטוס וחסידיו שמורה בפפירוס שנמצא במוזיאון הבריטי,.
רפואה
ארסיסטרטוס כתב יצירות רבות על אנטומיה, רפואה מעשית ורוקחות, מהן נותרו רק הכותרות, יחד עם מספר רב של קטעים קצרים שנשמרו על ידי גאלינוס, קייליוס אורליאנוס וסופרים עתיקים אחרים. אולם, די בכך כדי לאפשר לנו לגבש מושג סביר לגבי דעותיו כרופא והן כאנטומיסט. הפרסום שלו נובע בעיקר מעיסוקו באנטומיה. ייתכן שאין אף רופא קדום אחר שעשה יותר ממנו על מנת לקדם את הענף הזה של מדע הרפואה.
נראה שהוא היה קרוב מאוד לגילוי מחזור הדם, שכן בקטע שנשמר על ידי גאלינוס הוא אומר:"הווריד נובע מהחלק שבו מקורם של העורקים, המופצים לכל הגוף, והוא חודר לחדר הסנגוויני [או הימני] [של הלב]. העורק [או הווריד הריאתי] נובע מהחלק שבו מקורם של הוורידים, וחודר לחדר הפנאומטי [או השמאלי] של הלב."התיאור לא מאוד ברור, אבל נראה שהוא מראה שהוא הניח שהמערכת הוורידית והעורקית קשורות באופן אינטימי יותר ממה שסברו בדרך כלל. רעיון זה מאושש על ידי קטע אחר בו נאמר שהוא היה שונה משאר חוקרי האנטומיה הקדומים, אשר האמינו כי הוורידים נובעים מהכבד, העורקים נובעים מהלב והלב הוא המקור הן של הוורידים והן של העורקים. עם הרעיונות האלה, יכול להיות שרק האמונה שלו שהעורקים מכילים אוויר ולא דם, היא שהפריעה לו לצפות את הגילוי של הארווי. דעות אלו תמכו גם באמונתו שייצור הדם התחיל בכבד, ולא בלב לארסיסטרטוס הייתה תיאוריה שאם הייתה פגיעה בעורק שגרמה לו לטראומה, אז ניתן יהיה למצוא דם בשלב זה, לא כיוון שדם נמצא בתוך העורק עצמו, אלא בגלל שהגוף מתפקד כמו ואקום. כאשר נוצר חור בעורק, הוא היה יוצר ואקום שימשוך אליו דם מוריד סמוך. עם גילוי התפקוד של ארבעת השסתומים העיקריים של הלב, הוא ראה שכאשר מוציאים חומר מהלב, חומר חדש נכנס פנימה, אבל זה לא קורה ברצף כמו בצינור מים. ברגע שחומר יצא מהלב הוא לא יכול לחזור פנימה, וחומר שנכנס ללב לא יכול לזרום בחזרה החוצה באותו כיוון. זה מושג על ידי ממברנות הפותחות וסוגרות את פיהם על שסתומי הלב. עם זאת, על פי ארסיסטרטוס החומר שנע דרך השסתומים הללו הוא הנשמה - פנאומה. בדרך כלל אומרים ש של הלב קיבלו את שמם מארסיסטרטוס. עם זאת, נראה כי מדובר בהתעלמות לא מכוונת של העובדות, שכן גאלינוס מייחס זאת לא לו, אלא לאחד מחסידיו. ארסיסטרטוס גם ערך תצפיות על המורפולוגיה של הלב, ותיאר את עורק הריאה ואת אבי העורקים בצורה סיגמואידית, כינוי שנמצא בשימוש גם כיום.
נראה כי ארסיסטרטוס הקדיש גם תשומת לב מיוחדת לאנטומיה של המוח, ובקטע מיצירותיו שנשמרו על ידי גאלינוס הוא מדבר כאילו ניתח בעצמו מוח אנושי. גאלינוס אומר שלפני שארסיסטרטוס בדק יותר מקרוב את מקור העצבים, הוא דמיין שהם נבעו מהחומר הקשה ולא מהחומר של המוח; וכי רק כשהתקדם בחייו הסתפק בבדיקה ממשית ובה מצא שלא כך היה. לפי, הוא חילק את העצבים לאלה של תחושה ולאלה של תנועה, כך שהראשונים הם חלולים ונובעים מקרומי המוח והאחרונים מחומר המוח עצמו ושל המוח הקטן.
הפנאומה (החומר הרוחני) מילאה תפקיד חשוב מאוד הן במערכת הפיזיולוגיה והן בפתולוגיה שלו: הוא הניח שהיא תיכנס לריאות דרך קנה הנשימה, משם תעבור דרך ורידי הריאה אל הלב, ומשם תתפזר בכל רחבי הגוף באמצעות העורקים. הוא גם הניח שהשימוש בנשימה היה למילוי העורקים באוויר, וכי פעימת העורקים נגרמה מתנועות הפנאומה. הוא התייחס למחלות באותו האופן, והניח שכל עוד הפנאומה ממשיכה למלא את העורקים והדם מוגבל לוורידים, האדם במצב בריאותי טוב; אבל שכאשר הדם מסיבה כלשהי נדחף לתוך העורקים, התוצאה היא דלקת וחום.
בין שיטות הריפוי שלו, הראויה ביותר לציון הייתה הסלידה שלו מתרופות להקזת דם ותרופות מטהרות: נראה שהוא הסתמך בעיקר על תזונה ומשטר, רחצה, פעילות גופנית, חיכוך וירקות פשוטים ביותר. ארסיסטרטוס היה נגד הקזת דם ככל הנראה בשל התיאוריה שלו על "גודש יתר". זה היה מונח רפואי שהיה נפוץ ביוון ההלניסטית, וארסיסטרטוס האמין שזה המקום שבו חלקי הגוף של האדם המלאים בשברי מזון לא מעוכלים, מה שגורם לגוף לתפקד א בצורה לא תקינה. תאוריית גודש היתר הזו הייתה הסיבה שרבים מהטיפולים שלו התייחסו לדיאטה, צום ושימוש בתרופות שישנו את העיכול. בניתוח הוא נחגג על המצאת קטטר שנשא את שמו, ואשר היה בצורת האות S.
על רקע המחלוקת שהייתה לגאלינוס לגבי דעותיו של ארסיסטרטוס בנוגע להקזת דם, גאלינוס אמר בעבודתו שכותרתה, "הקזת דם נגד הארסיסטרטים ברומא", כי הרופא האלכסנדרוני התעלם מחשיבות השיטה והציע שיטות חלופיות. ארסיסטרטוס מציע לחבוש את בתי השחי והמפשעה של המטופל כדי להשיג את התוצאות הרצויות הקשורות להקזת דם. גם על נקודת מבט זו, גאלינום ממשיך בעבודתו למתוח ביקורת רבה, ומצביע על כך שארסיסטרטוס לא נתן הציג די ראיות כדי לתמוך בהימנעות מהקזת דם לטיפולים אחרים.
קשר עם הרופילוס וגאלינוס
ארסיסטרטוס מוזכר לעיתים קרובות במסמכים היסטוריים עם דמויות משמעותיות אחרות הן בתקופת הזמן שלו מהמאה ה-4 וה-3 לפני הספירה ואחריה הודות להישגיו והתקדמותו בתחום הרפואה. האדם הבולט ביותר שאליו מתייחסים מתקופת חייו היה הרופילוס, רופא נוסף שהיווה חלק חשוב ברפואה האלכסנדרונית העתיקה יחד עם ארסיסטרטוס. יחד, ארסיסטרטוס והרופילוס תרמו לצמיחה המהפכנית של הידע בתקופה ההלניסטית לא רק במדע אלא גם בתרבות בהתאם לכתביהם של היסטוריונים מהעת העתיקה. עם זאת, ארסיסטרטוס והרופילוס לא חלקו אידאולוגיות דומות במדע הרפואה כמו גם ביישום שלה. על נושא אחד השניים לא הסכימו: איזה חומר נישא בפועל על ידי העורקים. הרופילוס האמין שהעורקים נושאים תערובת של פנאומה ודם, בעוד ארסיסטרטוס האמין שהם נושאים אך ורק פנאומה. לארסיסטרטוס מייחסים השקפות פילוסופיות טבעיות בהשוואה לאחרים במהלך הזמן, מה שסלל את הדרך להוראה של מתודולוגים בתחום הרפואה. הפרסומים של חלק מעבודותיו של גאלינוס, שמהן יש אזכורים רבים של והרופילוס, הובילו להבנה נוספת של האידאולוגיות השונות.
ארסיסטרטוס וגאלינוס תמכו שניהם בתאוריית הפנאומה, אולם האמונות שלהם לגבי האופן שבו פנאומה רכשה את האוויר הדרושה לו היו שונות. ארסיסטרטוס האמין שפנאומה קיבלה את האוויר הדרושה לו מהריאות. גאלן הסכים שהאוויר מהריאות שימש לדלקת ריאות, אולם גם בהוצאת אוויר ככל שנשף פנימה לא היה מספיק אוויר כדי להסביר את כל הפנאומה הדרושה לתפקוד. גאלן גם האמין שאוויר מוכנס דרך נקבוביות העור, ודרך האף שיעבור לחללים הגרמיים של המוח כדי לשמש כפנאומה נפשית.
גאלינוס ציין את המחלוקת שלו עם ארסיסטרטוס והרופילוס לגבי השקפתם על הרכב גופים אורגניים. הם אימצו השקפה אריסטוטלית על גופים אורגניים המורכבים משלוש רמות: אלמנטים, חלקים אחידים ובלתי אחידים. יסודות מורכבים מהיסודות, אדמה, רוח, מים ואש. חלקים אחידים היו מורכבים מהטבע של בעלי חיים כמו עצם ובשר. לבסוף, חלקים לא אחידים בטבע היו דברים כמו פנים או יד. ארסיסטרטוס והרופילוס האמינו שרופאים צריכים להתייחס לרמות האחידות והלא אחידות של הגוף, אך לא לאלמנטים שכן זה היה תפקידם של פילוסופים ומדענים. זה עולה בקנה אחד עם התפקיד שהוטל על רופאי התקופה לא לפעול כמדענים. אולם גאלינוס האמין שכדי להבין את גוף האדם צריך להבין את תערובת היסודות שלו.
הרבה ממה שידוע על ארסיסטרטוס ועל עבודתו שעשה במאה ה-4 וה-3 לפנה"ס נודע דרך העבודה שעשה גאלינוס. גאלינוס מציין לעיתים קרובות את רעיונות העבר שהפכו נפוצים מעבודתו של ארסיסטרטוס כאשר הוא משווה אותה לזו של עבודתו ורעיונותיו. כמה היסטוריונים הציעו שבשל חילוקי הדעות של ארסיסטרטוס עם האידאולוגיות המצויות בתורות ואמונות היפוקרטיות, כמו גם בפלבוטומיה, נראה שגאלן לועג לעבודה כלשהי שארסיסטרטוס סינתז. עם זאת, ישנן פעמים רבות שגאלן תומך גם ברעיונותיו של ארסיסטרטוס, מה שמוביל לטענות מנוגדות שגאלן היה בדרך כלל שלילי כאשר דן באידאולוגיות שהפיק ארסיסטרטוס.
נפילה ואובדן השפעה לאחר המוות
עד שמתו ארסיסטרטוס והרופילוס, בית הספר האמפיריציסטי לרפואה באלכסנדריה נחשב כאידאולוגיה והשיטה המקובלת ביותר לעיסוק ברפואה במשך כמה מאות שנים. אירוע בולט אחד שההיסטוריונים מייחסים לנפילת רעיונותיו והשפעתו של ארסיסטרטוס היה זה של המלחמה הסורית שהתרחשה בין השנים 246-241 לפנה"ס בשל השפעתה השלילית על החברה האלכסנדרונית, ואת הפחתת יכולתה לממן תוכניות שימשיכו את תורתו של ארסיסטרטוס. אף על פי שעוד לפני שמלחמת סוריה הרסה את התרבות והכלכלה של החברה האלכסנדרונית, בשנת 145 לפנה"ס תלמי מלפקטור, השפיע לרעה על המשך תורתו ורעיונותיו של ארסיסטרטוס, כמו גם על תורות אלכסנדרוניות אחרות, כאשר הוא דחף להרחקת שכבת האינטליגנציה האלכסנדרונית מהחברה האלכסנדרונית לחלוטין. בסופו של דבר, הרס של יצירות רבות, כולל זו של ארסיסטרטוס והרופילוס, בשריפה שפרצה בספרייה הגדולה בשנת 391 לספירה, עשויה להיות הסיבה המהותית ביותר לכך שיש מקורות מוגבלים של חומר להבנת תורתו ועבודתו של ארסיסטרטוס מלבד ההתייחסויות לרופא האלכסנדרוני מכתביו של גאלינוס. יתר על כן, ייתכן שזה גם האירוע שהביא לכך שאף אחד מהכתובים המקוריים של ארסיסטרטוס לא נשארו.
גילוי מידע על הרופאים האלכסנדרוניים
חלק ניכר מהתיעוד של יצירותיהם של ארסיסטרטוס והרופילוס לא התגלה עד סוף המאה ה-20, כך שחשיבותו של ארסיסטרטוס בקידום הידע הרפואי לא הובנה במלואה. האוסף המהותי היחיד של מידע על עבודתם היה כמה קטעים מכתביהם שנאספו על ידי KFH Marx ור' Fuchs מתוך טקסטים גרמניים. לפני כן, הדרך היחידה כמעט ללמוד על עבודתם הייתה על ידי ניתוח יצירותיו של גאלינוס, המזכירות את ארסיסטרטוס. סטים דומים של טקסטים מקוטעים נאספו גם באנגלית על ידי JF Dobson. בסוף שנות השמונים ותחילת שנות התשעים, ה. פון סטאדן וגרופלו מצאו גם מקורות מידע חשובים רבים על הרופאים האלכסנדרונים.
נושא הנחש
נושא הנחש הוא שמה האסטרונומי של קבוצת כוכבים הנמצאת על קו המשווה השמימי. אזור זה בשמים מכיל צבירי כוכבים רבים וחלק של שביל החלב הקרוב למרכזו. מסלול השמש חוצה את הקבוצה בין ה-1 בדצמבר וה-17 בדצמבר.
בספטמבר 2016 נאס"א אזכרה את קבוצת הכוכבים והציתה ויכוח האם קבוצת הכוכבים נחשבת כאחד המזלות באסטרולוגיה אם לאו.
גרמי שמים מעניינים
ראס אלהאג (α בנושא הנחש) הוא כוכב כפול במרחק של פחות מ-50 שנות אור המורכב מענק לבן ובן זוג עמום מאוד עם דרגות בהירות 2 ו-7 בהתאמה.
ϱ בנושא הנחש הוא למעשה מערכת בת שלושה כוכבים - זוג כוכבים קרוב בבהירויות מדרגות 5 ו-6 וכוכב נוסף מעט רחוק יותר בבהירות מדרגה 8.
τ בנושא הנחש הוא כוכב כפול המורכב מזוג כוכבים קרוב מאוד בבהירויות מדרגות 5 ו-6.
כוכב ברנרד הוא ננס אדום עם דרגת בהירות 9.5 והוא הכוכב השני בקרבתו אל השמש (אחרי המערכת α קנטאורי). לכוכב זה התנועה העצמית הגדולה ביותר, הוא נע על רקע השמים כמעלה אחת ב-350 שנים או כ-10 שניות קשת בשנה.
M10 ו-M12 הם זוג צבירי כוכבים בבהירויות מדרגות 7 ו-8. במשקפת הם נראים ככתמים מעורפלים.
IC 4665 הוא צביר כוכבים פתוח בקוטר של כמעלת קשת המכיל כ-20 כוכבים עם בהירויות סביב דרגה 7, המפוזרים באזור של הכוכב סבאלראי (β בנושא הנחש). ניתן לראותם בקלות עם משקפת.
מיתולוגיה
במיתולוגיה היוונית, שכיח קישורו של נושא הנחש לאל הרפואה היווני, אסקלפיוס, אשר מטהו הוא אחד הסמלים המסורתיים של ריפוי. לפי האגדה אסקלפיוס למד את סודות החיים והמוות מנחש אשר נשא צמחי מרפא כדי לרפא נחש אחר, אותו ניסה אסקלפיוס להרוג. כדי למנוע מהמין האנושי להגיע לאלמוות תחת טיפולו של אסקלפיוס, הרג אותו זאוס במכת ברק. לאחר מכן העלה אותו לכוכבים כדי לכבד את עבודתו הנעלה.
אמונה
אמונה, במובנה הרחב, היא מצב פסיכולוגי בו אדם חש כי טענה או הנחה מסוימת היא נכונה (אמת). לפעמים משמש המושג גם לתיאור הטענה עצמה ביחס לאותו אדם. במובנה המצומצם, אמונה מתייחסת רק לעניינים שאינם טריוויאליים, ועשויה להיות מחלוקת לגבי הוכחתם. בשימוש כזה, אמונה מובחנת מידיעה, שהיא תחושת נכונות של עניינים שאינם טריוויאליים. מובן עוד יותר מצומצם של אמונה, אך מאוד נפוץ, הוא תחושת נכונות של עניינים שכלל אינם ניתנים להוכחה לוגית או אמפירית, גם לדעת המאמין. ישנן דעות שונות בשאלה אלו אמונות הן תחושות בלבד ואלו מהוות ידיעה.
אטימולוגיה
כשהמקרא וחז"ל משתמשים במילה אמונה לציון הקשר בין האדם לאל, הכוונה היא לביטחון שבאדם כלפי אלוהיו – ולא לאמונה בעצם קיומו של האל, אשר לכאורה היא ברורה מאליה. שורשו של המושג 'אמונה' הוא א.מ.נ. והוא משמש במשמעות של מתן אמון או של אמינות ויציבות. גם הביטוי אָמֵן משמש להבעת אמון באמינותה של האמירה אליה מתייחס הדובר.
רק החל מימי הביניים, אנו עדים לקיומם של דיונים על עצם קיומו של האל. ההוגים היהודים הרציונליסטים מימי הביניים ואילך הגדירו אמונה לאור המסורת הפילוסופית ממקורותיה היווניים, כקבלת דבר מה כנכון, הוגים יהודים אחרים, ובעיקר כאלו היותר מושפעים מהקבלה, זיהו אותה יותר עם תחושה פנימית שדבר מה נכון.
לאור הפער שבין מושג האמונה בתנ"ך ומושג האמונה בימי הביניים הבחין מרטין בובר בין "אמונה ב-" ל"אמונה ש-". ה"אמונה ב-", מתייחסת למושג האמונה התנ"כי, שהוא אינטר-סובייקטיבי וקיומי במהותו. ה"אמונה ש-" יונקת מן המסורת הפילוסופית והיא צורה של ידיעה, כהכרה בתקפותה של טענה.
אמונות סינתטיות ואנליטיות
האמונה קושרת את האדם למושגי ה"אמת" וה"נכון". אמונת האדם עשויה להגדיר את המתודה לקביעת האמת, או את האמת עצמה – ובמובן זה קיים הבדל בין אמונות ישירות לאמונות עקיפות.
כל מערכת אמונות מתבססת על אקסיומות, שהן אבני יסוד, אשר נכונותן ברורה לאדם בצורה אינטואיטיבית. אמונה אקסיומטית בטענה כלשהי יכולה להתבסס בחלקה על אמונות קודמות, אך יהיה בה ממד שיישען על התחושה הטבעית בלבד, והיא נוצרת על ידי האדם בצורה סינתטית.
האמונה האקסיומטית יכולה להיות אפריורית, ולטעון לאמיתתה ללא הצורך בהתבססות על אמונה קודמת. היא גם יכולה להיות אפוסטריורית, כגון אמונה בדואליזם או במטריאליזם, שיכולה להתבסס על התחושה הכללית שהאדם קולט מהמציאות.
אמונה אנליטית שואבת את קיומה מכוחה של האמונה האקסיומטית שמחייבת אותה, והיא נובעת ממנה בצורה לוגית על ידי דרכי הגזירה האנליטיות. ניתן להוכיח שאמונה אנליטית כלשהי היא שגויה על ידי ההוכחה שהאקסיומות העומדות בבסיסה מובילות לאמונה הפוכה. ניתן גם להוכיח שאמונה אקסיומטית כלשהי היא שגויה על ידי ההוכחה שהמסקנות האנליטיות הנובעות ממנה מובילות לאבסורד, או לאמונה שסותרת אמונה אחרת, שמוסכם שהיא חזקה ממנה.
אמונה בטוב
לאמונה גם קשר הדוק למושגים "מוסר" ו"טוב", וזאת מכיוון שהם מחייבים השלכה של העולם הסובייקטיבי על החוץ. קיומו של טוב או מוסרי מותנה באמונה שיש אכן דברים "טובים" ו"מוסריים" שהם יעד אנושי. סוג אמונה שכזה מכונה גם "אמונה בערכים".
היחס בין שתי האמונות, באמת ובטוב, נתון להשקפה פילוסופית. לדוגמה, הפילוסוף היווני סוקרטס לא קיים הבדלה בין "טוב" ל"אמת", ועל כן האמונה באחד מהם חייבה את האחר. לעומתו, הפילוסוף היווני אריסטו קיים הבדלה זו, והפריד בין שתי אמונות אלו.
עבור מרבית הפילוסופים, שתי אמונות אלו אינן נפרדות באופן מוחלט, ולרוב מייצגות שני פנים שונים של מערכת אמונות אחת ושלמה.