cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
מאגי רוג'רס
מרגרט דביי רוג'רס (באנגלית: Margaret Debay Rogers; נולדה ב-25 באפריל 1994) היא זמרת-יוצרת ומפיקה מוזיקלית אמריקאית. היא הייתה מועמדת לפרס גראמי לתגלית השנה בשנת 2019.
שנותיה המוקדמות
בקיץ שאחרי שסיימה כיתה י"א, למדה רוג'רס בתוכנית מיוחדת במכללת ברקלי למוזיקה וזכתה בתחרות כתיבת השירים של התוכנית, מה שדרבן אותה להתמקד בכתיבה. במהלך השנה האחרונה, היא הקליטה את מה שהפך לאלבום הראשון שלה, The Echo שיצא לאור ב-2012. רוג'רס כללה את הדמואים שלה כחלק מטופס הקבלה שלה לאוניברסיטת ניו יורק. היא התקבלה והחלה את לימודיה בשנת 2012.
שנותיה באוניברסיטה וגילוי
באוניברסיטת ניו יורק, רוג'רס שקלה קריירה בעיתונות מוזיקלית, ובשנתה הראשונה, רוג'רס התמחתה אצל עיתונאית המוזיקה ליזי גודמן שעבורה תמללה וערכה מאות שעות של ראיונות עם מוזיקאים ועיתונאים גדולים.
רוג'רס הוציאה אלבום פולק נוסף, Blood Ballet בשנת 2014, במהלך שנתה השנייה באוניברסיטה.
רוג'רס למדה תקופה באירופה בזמן שלמדה באוניברסיטת ניו יורק ואחרי שחבריה שכנעו אותה לצאת למועדון בברלין, היא התוודאה לז'אנר חדש וגילתה אהבה למוזיקת דאנס. כשחזרה הביתה, רוג'רס הייתה מוכנה ליצור מוזיקה חדשה ולמזג את סגנון הפולק שלה עם מוזיקה אלקטרונית.
בשנת 2016, לאחר שנתיים של מחסום כתיבה, רוג'רס כתבה את "Alaska". היא ניגנה את השיר לפארל ויליאמס בכיתת אמן שלימד בבית הספר שלה, וסרטון של ויליאמס מאזין לשיר הפך לוויראלי בחודש יוני, וגרר מיליוני צפיות ומאות אלפי השמעות של The Echo ו-Blood Ballet.
קריירת מוזיקה
לאחר שהסרטון של פארל הפך לוויראלי, כמה חברות תקליטים שונות ניסו להחתים את רוג'רס. בסופו של דבר היא חתמה על חוזה עם חברת קפיטול רקורדס. המיני-אלבום של רוג'רס, Now That the Light Is Fading, יצא לאור ב-17 בפברואר 2017. היא הוציאה את אלבום הבכורה שלה, Heard It in a Past Life, בינואר 2019. האלבום הגיע למקום השני בילבורד 200.
באפריל 2019 ביצעה רוג'רס גרסת כיסוי לשיר "Tim McGraw" של טיילור סוויפט והוציאה אותו כסינגל בספוטיפיי.
רוג'רס ערכה את הופעת הבכורה שלה בטלוויזיה בתוכנית הלילה של ג'ימי פאלון ב-15 בפברואר 2017, הופיעה בסאטרדיי נייט לייב ב-3 בנובמבר 2018.
רוג'רס זכתה למועמדות בפרס גראמי לתגלית השנה בטקס פרסי גראמי ה-62.
ב-13 בנובמבר 2020 שיתפה רוג'רס פעולה עם פיבי ברידג'רס על גרסת כיסוי לשיר "Iris" מ-1998 של להקת הגו גו דולס, שבריג'רס אמרה שתעשה אם דונלד טראמפ יפסיד בהבחירות בארצות הברית לשנת 2020.
חיים אישיים
רוג'רס לומדת כיום בבית הספר לתארים מתקדמים בבית אוניברסיטת הרווארד.
קצבת נכות
קצבת נכות היא קצבה המשולמת על ידי מדינה לאנשים עם מוגבלות המונעת מהם לעבוד ולהשתכר ברמה מינימלית. קצבת הנכות כמעט תמיד מותנית בהיעדר הכנסה משמעותית ממקורות אחרים.
קצבת נכות משולמת במדינות רבות, בהן ישראל וארצות הברית, ובאירופה: בולגריה, אסטוניה, צרפת, יוון, הונגריה, איסלנד, לטביה, הולנד, פולין וסלובניה. במלטה קיימת תוכנית של גמלת נכות הדומה יותר לקצבת נכות מאשר לתוכנית גמלת נכות.
סוגי נכויות המזכים בקצבה
הגדרת הנכות הנדרשת לקבלת הקצבה משתנה ממדינה למדינה. בבולגריה ההטבות מוגבלות לבעלי פגיעה פיזית, פגיעת ראייה או פגיעה שכלית בעלי לפחות 90% אובדן כושר עבודה. בצרפת, לעומת זאת, נדרשת לפחות 50% נכות קבועה וביוון 67% אחוזי נכות.
בארצות הברית בשנת 1961, סבלו 25.7% ממקבלי הקצבה מבעיות לב ושבץ, 16% מבעיות נוירולוגיות, 9.6% מבעיות נפשיות והתפתחותיות, 8.3% מסרטן, 8.3% מבעיות גב ובעיות כאב אחרות, 7.2% ממחלות במערכת הנשימה, 2.5% מסכרת ו-22.4% מבעיות אחרות. בשנת 2011, סבלו 10.6% ממקבלי הקצבה מבעיות לב ושבץ, 8.2% מבעיות נוירולוגיות, 19.2% מבעיות נפשיות והתפתחותיות, 9.2% מסרטן, 33.8% מבעיות גב ובעיות כאב אחרות, 4.1% ממחלות במערכת הנשימה, 3.4% מסכרת, 3.7% מפציעות ו-7.7% מבעיות אחרות.
בישראל, בשנת 2009, סבלו 32% ממקבלי קצבת נכות ממחלות נפשיות, 25% ממחלות פנימיות, 21% ממחלות נוירולוגיות ולוקמוטוריות, 11% מפיגור שכלי ו-7.5% מליקויים חושיים.
שיעור מקבלי הקצבאות
שיעור מקבלי קצבת הנכות משתנה ממדינה למדינה. בשנת 1999 היו ביפן קצת פחות מ-2% מקבלי קצבת נכות או גמלת נכות, בעוד בהולנד היה השיעור מעל 7%. ממוצע ה-OECD עמד על כ-5%. בארצות הברית היה שיעור מקבלי הקצבה בסוף שנות ה-70 כ-2.3%. בעקבות ביקורת ציבורית תוקן החוק בשנת 1980 על מנת להדק את הפיקוח על מבקשי הקצבאות, מרבים נשללה הקצבה ושיעור מקבלי הקצבה ירד באמצע שנות ה-80 אל מתחת ל-2%. צעד זה הביא בשנת 1984 לצעד בכיוון הנגדי, כאשר חוקק ב-1984 חוק הקורא ליחס יותר מקל כלפי מבקשי הקצבה. מאז, עלה שיעור מקבלי הקצבה באופן חד ובשנות ה-2000 עלה מעל ל-3.5%.
הדיוויזיה ה-258 (ורמאכט)
הדיוויזיה ה-258 (בגרמנית: 258. Infanterie-Division) הייתה דיוויזיית חיל רגלים של הוורמאכט שלחמה במלחמת העולם השנייה.
היסטוריה
הדיוויזיה הוקמה ב-26 באוגוסט 1939, ולאחר הקמתה הועברה הדיוויזיה לדרום פולין, שם הייתה בעתודה של קבוצת ארמיות דרום. בתום המערכה הפולנית נשארה הדיוויזיה כחלק מכוחות הכיבוש בפולין בדצמבר 1939 ועברה לאזור זארבריקן, שם נשארה במגננה, גם בשלב הראשוני של מבצע מקרה אדום, ההתקפה על צרפת.
ב-14 ביוני 1940 תקפה הדיוויזיה את קו מז'ינו ולאחר מכן פרצה בהצלחה והתקדמה לכיוון ננסי.
בשלבי הפתיחה של מבצע ברברוסה, השתתפה הדיוויזיה ה-258 בקרבות הכיתור המוקדמים בביאליסטוק, ובמהלך הקרב על סמולנסק הייתה בתפקיד הגנתי, תחילה באגף הדרומי של קבוצת ארמיות מרכז, מדרום למוגילב, ומאוחר יותר, אחרי הפנייה של גודריאן דרומה, הגנה על האגף השמאלי של קבוצת הפאנצר שלו.
קבוצת ח.י.
קבוצת ח.י. היא קבוצת חברות אשר עוסקות ביבוא, שיווק, תכנון וביצוע בתחום מוצרי חשמל ואלקטרוניקה, תאורת LED, תקשורת ואנרגיה סולארית, קמעונאות, סחר אלקטרוני, רכיבים אלקטרוניים, נדל"ן, שירות ולוגיסטיקה. מטה החברה ממוקם בכפר סבא והמרכזים הלוגיסטיים באיירפורט סיטי, כפר סבא, חיפה ובית גמליאל.
הדיוויזיה ה-258 (ורמאכט)
היסטוריה
באוקטובר 1941, קבוצת ארמיות רכז השיקה סוף סוף את מבצע טייפון, המתקפה לעבר מוסקבה. הדיוויזיה צורפה לקורפוס הפאנצר ה-40, שהיה חלק מקבוצת הפאנצר ה-4 לצורך המתקפה. תוך ימים ספורים קרסה ההגנה הסובייטית באופן מרהיב ונפתחה דרך ברורה לעבר הבירה הסובייטית, אך במקביל החלו גשמי הסתיו (הרספוטיצה) ואיתם הידרדר מצב האספקה בצורה מדאיגה. החיילים נאלצו לחיות מהאדמה, לחפש מזון לבעלי חיים, תפוחי אדמה ופחם. שירותי האספקה החלו לאמץ את עגלות ה'פאנז'ה' הילידים בתור התחבורה האמינה היחידה, אבל הקיבולת הנמוכה שלהן גרמה לכך שהדיוויזיה קיבלה רק רבע מדרישות התחמושת שלה. כמו כן, אבדות בנשק טופלו על ידי שימוש בציוד רוסי שנתפס. הדיוויזיה התקדמה דרך הבוץ והגיעה לבסוף לעיירה חימקי, שמונה קילומטרים ממוסקבה.
קבוצת ח.י.
היסטוריה
החברה התאגדה בשנת 1986 על ידי יוסי סרודי המכהן כבעלים ויושב ראש הקבוצה.
הדיוויזיה ה-258 (ורמאכט)
היסטוריה
בין פברואר 1942 ליולי 1942 נותרה הדיוויזיה בעמדות הגנה מזרחית לוויאזמה. הלחימה החורפית של 1941/2 שללה מהדיוויזיה את כוח הלחימה שלה, והיא יכלה בתחילה רק להגן על גזרה צרה. עם הגעת המחליפים נבנו מחדש הרגימנטים שלה, וגזרת ההגנה שבשליטתה המשיכה להתרחב עד שבפברואר 1943 היא גדלה ליותר מ-40 קילומטרים.
בעקבות כיתור הארמייה השישית בסטלינגרד, המשיכו התקפות מתקפת החורף הסובייטית להתפזר לאורך החזית המזרחית. בפברואר 1942 פינתה הארמייה השנייה את עמדותיה מדרום לאורל לאורך גבול הגזרה עם ארמיית הפאנצר השנייה. הצבאות הסובייטיים התוקפים יכלו כעת לפנות צפונה ולאיים על אורל מדרום וממזרח. כדי לבלום אותם העבירה קבוצת ארמיות מרכז כוחות לאזור, ודיוויזיית חיל הרגלים ה-258 הוצאה מהקו והוקצתה לחזית החדשה של ארמיית הפאנצר השנייה שנוצרה מדרום לאורל. כאן הדיוויזיה יצבה את החזית בגזרתה, אך הפלישה הסובייטית יצרה מבלט גדול סביב העיר קורסק.
קבוצת ח.י.
היסטוריה
בשנת 2020, נכנסה הקבוצה לתחום המסחר האלקטרוני על ידי רכישת פעילות אתר BigDeal.
הדיוויזיה ה-258 (ורמאכט)
היסטוריה
ביולי 1943 תקפה הדיוויזיה את המבלט בקורסק כחלק ממתקפת הקיץ הגרמנית, אולם ההתקפה על קורסק הייתה כישלון יקר, והדיוויזיה ה-258 ספגה אבדות כבדות בניסיון לפרוץ את ההגנות הסובייטיות העמוקות. הסובייטים התנגדו במתקפה משלהם, חיסלו את הבליטה הגרמנית באורל ואילצו אותם לסגת לקו קצר יותר.
קבוצת ח.י.
חטיבות הקבוצה
חטיבת ייבוא והפצה - כוללת מספר חברות בקבוצה (ח.י. אלקטרוניקה, סינודן, ח.י. רכיבים), שמייצגות באופן רשמי, מפיצות, נותנות שירות ומתמחות במכירה סיטונאית לעסקים, לצד מתן שירות וקשר ישיר עם לקוחות הקצה.
הדיוויזיה ה-258 (ורמאכט)
היסטוריה
לאחר מכן נשלחה הדיוויזיה דרומה ולאחר מכן נסוגה עם קבוצת ארמיות דרום לקו הדנייפר, שם נלחמה בראש הגשר ניקופול. לאחר קריסת עמדות קבוצת הארמיות לאורך הדנייפר, הדיוויזיה נסוגה בהדרגה דרך אוקראינה, ולבסוף עברה למגננה ברומניה, שם התייצבה החזית זמנית.
קבוצת ח.י.
חטיבות הקבוצה
חטיבת פתרונות לעסקים - כוללת מספר חברות בקבוצה (ח.י. אלקטרוניקה, סינודן, ח.י. רכיבים, ח.י. אנרגיה) מתמחות במתן פתרונות לעסקים, כולל שילוט מקצועי (Digital Signage), מסכים מקצועיים, פתרונות אחסון (Data storage), פתרונות אנרגיה סולארית, פתרונות תאורה, פתרונות מיזוג אוויר ועוד.
הדיוויזיה ה-258 (ורמאכט)
היסטוריה
ב-20 באוגוסט, החזית האוקראינית הסובייטית השלישית, חידשה את המתקפה, ריסקה את ההגנה הרומנית והגרמנית, וכיתרה את כל הארמייה השישית הגרמנית. עד סוף החודש חוסלו הכיסים הגרמנים והדיוויזיה ה-258 הושמדה כליל בפעולות אלו. הדיוויזיה לא נבנתה מחדש.
קבוצת ח.י.
חטיבות הקבוצה
חטיבת הקמעונאות - כוללת מספר חברות בקבוצה (ח.י. דיגיטל, בסט מובייל, שאלטר), מתמחה במכירה קמעונאית בחנויות פיזיות או באתר סחר אינטרנטי, וכוללת כ-40 סניפים פיזיים בפריסה ארצית של בסט מובייל ושאלטר, וכן אתרי סחר אלקטרוני.
חטיבת השירות והלוגיסטיקה - כוללת את חברת ח.י. שירות ולוגיסטיקה, ומתמחה בהענקת שירות, אחריות, ופתרונות לוגיסטיים מגוונים, מהפצת מוצרים קטנים לבית הלקוח, הובלה והתקנה של מוצרי חשמל גדולים (כגון טלוויזיות, מקררים ועוד), הובלת עמודי תאורה ופאנלים סולאריים, אחסון וליקוט של מוצרים בכל הגדלים, וניהול מוקדי שירות.
חטיבת הנדל"ן - כוללת את חברת חברת אוריה מקרקעין המתמחה בייזום, ניהול והשבחת נדל"ן. לחברה בעלות במספר נכסים ביעוד מסחר, משרדים, תעשייה ואחסנה.
חטיבת האנרגיה - המתמחה בתחום ההתייעלות אנרגטית באמצעות מערכות סולאריות ופתרונות תאורת LED.
פתרונות תאורת LED ואנרגיה מתחדשת - מערכות סולאריות פוטו-וולטאיות (PV).
החברה מעסיקה כ-700 עובדים וכוללת 9 חברות בפריסה ארצית.
סחרחורת (שיר)
סחרחורת הוא סינגל של הראפר טונה, שיצא לאור ב-3 ביולי 2017, כסינגל השני מתוך אלבומו השני, "טונהפארק".
בספטמבר 2021, במסגרת חזרות לפסטיבל התמר, הקליטו טונה ועומר אדם ביצוע של השיר בשילוב עם השיר "בדד" של זוהר ארגוב. הביצוע הגיע למקום ה-19 במצעד השנתי של גלגלצ ומאקו לשנת תשפ"ב.
רקע וכתיבה
השיר נכתב והולחן על ידי טונה וניר דנן, והופק על ידי דנן ויקיר בן טוב, בדומה לשאר שירי האלבום "טונהפארק". השיר עוסק בהתקף חרדה המלווה בסחרחורת שעובר הדובר. כותב השיר ומפיקו המוזיקלי ניר דנן כתב על השיר בפייסבוק כי בוצע על מקצב של שש שמיניות, ולא על מקצב של ארבעה רבעים, המקובל בשירי היפ הופ, ואמר כי טונה "הגשים לו חלום", וכי "כבר 10 שנים" שהוא "מנסה לשכנע אותו לשיר על מקצב של 6/8".
בפתיחת השיר, מופיעה השורה "הו רומיאו, זאת הייתה, פנטזיה נהדרת", שנלקחה משירה של צרויה להב, "רומיאו". לשימוש בשורה ניתן קרדיט בחוברת האלבום "טונהפארק".
ביקורת
בביקרת שהעניק לו, ניתח מבקר המוזיקה יוסי חרסונסקי את השיר, וכן נתן לו ביקורת חיובית, בה כתב: "שני החלקים הראשונים של השיר מזכירים לי שירי סלואו שנות השישים" וטען כי "טונה מצליח לתרגם את החשיפה האישית למוזיקה מורכבת, שהשינויים בה הם תרשים אותנטי לתיאור הסיפור שלו".
נדב מנוחין העניק לאלבום בו נכלל השיר ביקורת מעורבת, אם כי אמר בה שהשיר הוא "השיר הטוב ביותר באלבום" ושהוא "מזדמזם בראש הרבה יותר מהאחרים".
וידאו קליפ
הווידאו קליפ של השיר פורסם בערוץ היוטיוב של טונה ב-3 ביולי 2017, והוא בוים על ידי נאור סוקי. נכון לספטמבר 2022, לקליפ כ-8.1 מיליון צפיות.
ימי חג (נצרות)
החגים והמועדים בדת הנוצרית (בלטינית: Sollemnitas), הם חלק מהאירועים הנחגגים על ידי נוצרים מרחבי העולם בלוח השנה הליטורגי, של הכנסייה הנוצרית על שלל זרמיה. החגים הנוצרים לרוב נסובים סביב אירועים מחייו של ישו, אמו מריה וקדושים נוצרים אחרים. בדת הנוצרית ישנה אוריינטציה חיובית לקיומם של חגים, לכן לוח השנה הנוצרי גדוש בחגים ומועדים. מרביתם של החגים אשר מציינת הכנסייה הנוצרית הם מקומיים בלבד ואינם משותפים לכל הקהילות הנוצריות באשר הן. עם זאת שניים מהחגים המרכזיים של הנצרות, משותפים לכלל הזרמים והעדות השונות הם חג הפסחא, הפנטקוסט וחג המולד.
מינוח
המילה "Sollemnitas" שהיא הלחם בסיסים של "Sollus" (שלם) ו-"Annus" (שנה), נועדה לציין את העובדה שהחגים נחגגים במלואם בכל אחת מהשנים.
קביעת מועדי החגים
השנה הליטורגית הנוצרית היא לוח השנה הכנסייתית, אשר נעשה בו שימוש בזרמים נוצריים שונים, לציון תפילות במועדים דתיים כולל חגי קדושים נוצרים וכן הנחיה איזה קטע מכתבי הקודש יש לקרוא ביום זה, במחזור שנתי או במחזור של כמה שנים. לוח השנה של הכנסייה הנוצרית משתנה בין זרמיה השונים כך למשל הכנסיות המערביות נוהגות להשתמש בלוח השנה הגריגוראני כאשר הכנסיות המזרחיות והכנסיות האוריינטליות נעזרות בלוח השנה היוליאני או בלוח שנה אשר מתבסס עליו.
כל הכנסיות הנוצריות משתמשות בחישוב ימי החג שלהם בשילוב של לוח שנה שימשי ולוח השנה הירחי, כאשר לוח השנה השימשי נועד בעיקר לקבוע מועדים כגון חגי קדושים ומועדי עונת חג המולד. בעוד שלוח השנה הירחי נודע לחישוב מועדי חגי עונת הפסחא.
לחלק מהחגים (לדוגמה חג המולד) יש תאריך קבוע והם נחגגים כל שנה בתאריך זה, וחלק מהחגים נחגגים בתאריכים שונים מדי שנה, למשל חג הפסחא שנחגג תמיד ביום ראשון.
עונת חג המולד
עונת חג המולד היא התקופה החשובה ביותר בהיבט החילוני שלה והדתי כאחד, בארצות בעלות רוב נוצרי. הכנסייה הנוצרית מנציחה בתקופה זאת את לידתו של ישו הנוצרי. היבטים שונים קיימים לחג המולד בשלל מנהגיו, בהן המנצחים בצורה שונה ממדינות שונות ברחבי העולם וכן בין עדות שונות בנצרות. כך למשל הנצרות המערבית תנציח את לידת ישו ב-25 בדצמבר בתאם ללוח הגריגוראני, בעוד שהנצרות המזרחית מנצחיה את לידת ישו ב-7 בינואר אשר הוא למעשה ה-25 בדצמבר בהתאם ללוח השנה היוליאני. מנהגי חג המולד איפוא משותפים כמעט לכל הנוצרים אף על הבדלים מזעריים בין המדינות והעדות השונות. כך שמתן מתנות, קישוט עץ חג המולד, ארוחה משפחתית ודמות אגדית לרוב סנטה קלאוס או כל דמות אחרת היו המאפיינים המרכזיים והבולטים ביותר של חג המולד.
בנצרות המערבית
עונת חג המולד המערבי נפתחת בכנסיות המערביות בחודשי דצמבר או סוף נובמבר, אשר בנצרות המערבית ידוע כתקופת הציפייה, במהלך תקופה זאת נהוג להדליק בכל שבוע ביום ראשון של חודש דצמבר נר אחד, על נזר, אשר נקראה בהתאם "נזר הציפייה". כמו כן במהלך חודש דצמבר נהוג לקנות מתנות, להציב עץ מקושט וכן להכין את הבית לקראת החג. בסיומו של חג המולד, שמונה ימים מאוחר יותר נחגגים ברחבי העולם, חגיגות השנה האזרחית החדשה. מועד חילוני לא דתי, אשר מקושר בהקשר הדתי בנצרות ליום ברית המילה של ישו, אשר בחלק ממדינות אמריקה הלטינית עדיין נחגג בשם זה. שישה ימים מאוחר יותר לחגיגות השנה החדשה, מנציחים הנוצרים במערב את חג ההתגלות, אשר בכנסייה המערבית בייחוד הקתולית, מציין חג ההתגלות את התגלות אלוהים בפני שלושת האמגושים. מנהגי החג איפוא כוללים הענקת מתנות לילדים, תהלוכות בהן נוהגים לשאת את כוכב בית לחם. בארצות בעלות השפעה של תרבות צרפתית וספרדית נהוג למכור בחניות עוגת המלכים. בנוסף באיטליה למשל לחג ההתגלות ישנה משמעות חשובה מאוד פרט על החשיבות הדתית של החג. על פי הפולקלור האיטלקי מכשפה ושמה לביפניה, נוהגת להעניק מתנות לילדים בליל חג ההתגלות הנקרא גם הלילה השתים עשרה.
בנצרות המזרחית
בנצרות המזרחית, אשר השפעת מוכחת על מדינות הבלקן, רוסיה והמזרח התיכון בעיקר. עונת חג המולד נחגגת בחודשי דצמבר ינואר. אך בניגוד לנצרות המערבית הקובעת את תאריכי מועדי חג המולד בהתאם ללוח השנה הגרגוראני, הכנסיות המזרחיות למעט הכנסייה היוונית, נוקבות בתאריכים בהתאם ללוח השנה היוליאני. ובנוסף על כל מנהגי הנצרות המזרחית לכבוד ציון הולדתו של ישו שונים מאלו של המערב. כך למשל התקופה המקדימה את חג המולד, מונצחת בידי כנסיות מזרחיות בצום המולד, שאחריו נחגג חג המולד. אולם בניגוד לחג המולד המערבי אשר נחשב לחג מרכזי וחשוב בשנה. במזרח דווקא השנה החדשה של המערב, נחשבת בעיניי נוצרים מזרחיים כחג החשוב ביותר בשנה, בעוד חג המולד קיבל גוון של חג דתי ומשפחתי מכונס יותר. תופעה זאת מוכרת בייחוד במדינות ברית המועצות לשעבר כרוסיה ואוקראינה. לאחר חגיגות השנה האזרחית וחג המולד. נוהגים הנוצרים במזרח להנציח את ראש השנה הישן ב-13 בינואר ולאחר מכאן ב-18 בינואר הכנסיות המזרחיות מציינות חג דתי נוסף על חג המולד הלו הוא חג הטבילה. בחג הטבילה נוהגים נוצריים ללכת בתהלוכה בעקבות כמרים אשר זורקים למים צלב בעוד שכל המאמינים קופצים למים אחר הצלב ועל פי אמונה האדם אשר שולה את הצלב מהמים זוכה לברכה לשנה החדשה. בנוסף לכך נוצרים המתגוררים במזרח התיכון נוהגים לאכול בתקופת חג הטבילה מאכלים כגון מעמולים ומאפיים מטוגנים בדבש. עונת חג המולד שהיא גם סיום השנה הליטורגית מסיימת בנצרות במיסת הנרות, אשר מנציחה את הצגת ישו בבית המקדש בפני הכהנים.
התענית
בדת הנוצרית התענית מייחסת לתקופה של ארבעים ימים לפני חג הפסחא, בהן נוצרים נוהגים לצום חלקית ולנהוג במנהגי אבלות, להתפלל ולבקש סליחה ומחילה מהאל. אולם ישנה הבדלים בין התענית הנוצרית המזרחית לבין התענית המערבית. מנהגי התענית מתחילים איפוא ארבעים ימים לפני חג הפסחא בנצרות המערבית ביום רביעי של אפר, בו נוהגים לאחר תפילה לפזר על מצחיהם של המאמינים אפר בצורת "צלב" לאות אבלות. בעוד שבנצרות המזרחית מתחיל הצום ביום שני הנקרא יום שני הנקי. אולם בטרם תקופת התענית נוהגים לערוך בכל רחבי העולם הנוצרי פסטיבלים מקדימים לתקופת התענית.
ברחבי העולם הנוצרי נוהגים מנהגים שונים לימים שלקראת התענית. כך למשל בארצות דוברות ספרדית פורטוגזית וכן בחלקים הקתולים של גרמניה, אוסטריה, שווייץ, בלגיה ומושבותיה לשעבר של צרפת. נוהגים מסיבת תחפושות ותהלוכות שבהן נאכלים מזונות מטוגנים בהן, מאפים כסופגניות, פנקייקים ועוגות ססגוניות. בארצות אחרות כגון מדינות סקנדינביה ופולין מנהגי ההכנה לקראת התענית היו מאופקים יותר ביחס לשכניהם שאוזכרו לעיל.
אך עם זאת בארצות מזרח אירופה שלהן הדת המרכזית היא נצרות אורתודוקסית החגיגות מתמקדות בעיקר בציון תחילת האביב. כך למשל בתרבות הסלאבית מסלניצה הוא חג הנחגג בשבוע שלפני התענית ובו נוהגים מרוצי מזחלות, תהלוכות, אכילת בלינצ'ס והצגת של קוסטרומה - "גברת מסלניצה", דמות של אישה העשויה מקש המסמלת את תחילת האביב.
השבוע הקדוש
השבוע הקדוש הוא השבוע שלפני חג הפסחא. והוא שיאה של תקופת התענית. מועד התחלתו וסיומו של השבוע הקודש משתנה בין הזרמים השונים בנצרות. כך למשל בנצרות האורתודוקסית השבוע הקדוש נפתח בשבת של לזרוס דהיינו בערב יום ראשון של הדלקים ומסתיים רק בערב חג הפסחא דהיינו בליל שבת. לעומת זאת בנצרות המערבית השבוע הקדוש נפתח רק בבוקר יום ראשון שלפני חג הפסחא ומסתיים ביום שישי הטוב, ובכך יום שבת הקדושה הוא תענית המיועדת בעיקר לנזירים ואנשי כהונה.
על כן השבוע הקדוש נפתח בחג הדקלים או ביום ראשון של הדקלים זהו חג נוצרי המסמל את כנסתו של ישו לירושלים אשר התקבל בברכות בהנחה של כפות דקלים. במהלך הימים של שני הקדוש ועד רביעי הקדוש, נוהגים בעיקר מנהגי אבלות, תפילה והודיה לכבדו ביקורו של ישו בירושלים. אומנם אין פעילות פולחנית יוצאת דופן למעט ארצות דוברות ספרדית בהן מתקיים אירועי הפרוססיון - שמם של תהלוכה העוברת ברחובות העיר. משתתפיה לובשים תלבושות מיוחדות ונושאים את ארונו של ישו שעליו פסלי איקונות. לפעמים מתנהלת תהלוכה מקבילה של נשים הנושאות את פסלה של מרים (מריה) אמו של ישו. לפני התהלוכה מעטרים את הרחובות בהם תעבור השיירה במרבדי פרחים ונסורת צבעונית.
לעומת ימי שני עד רביעי הקדוש. יום חמישי הגדול ישנה פעילות דתית תוססת במיוחדת. יום חמישי הגדול מסמל את זיכרון הסעודה האחרונה אחד האירועים החשובים והמכוננים ביותר בדת הנוצרית. במהלך יום חמישי הגדול נוהגים כמרים לטבול את רגליהם של שנים עשר מאמינים מקומיים לנגד עייני המתפללים כריטואל חוזר של רחיצת רגליי שנים עשר השליחים בידי ישו על פי הברית החדשה. מנהגים נוספים ביום חמישי הגדול קשורים למנהגים מקומיים בפולקלור המקומי. כך למשל בארצות סקנדיביה נוהגים ילדים מחופשים לקבצנים לצאת מדלת אל דלת ולבקש ממתקים ממבוגרים. בארצות קתוליות רבות נהוג להדליק מדורת, ועלות באש בובת קש של יהודה איש קריות - השליח אשר הסגיר את ישו לרומאים על פי הברית החדשה - לאחר יום חמישי הגדול מתקיים יום זיכרון לצליבתו של ישו הנקרא "יום שישי הטוב" או יום שישי הגדול. יום שישי הטוב פותח באותה עת את הטריום דהיינו "שלושה הימים" שהם כאמור שלושת הימים המקודשים ביותר בנצרות. מועד צליבתו של ישו איפוא הוא אחד החגים הפולחניים המכוננים בשנה הליטורגית הכנסייתית. בארצות קתוליות רבות נהוגה תהלוכה אשר משחזרת את רגעי הפסיון של ישו בוויה דולורוזה בירושלים על פי הברית החדשה. בארצות אחרות ליום נוסף פאן פולחני של צום קפדני ומנהגי אבלות. כמו כן אנשים רבים נוהגים לוותר על פעילות "מהנה" באותו יום כמו למשל: "ללכת לקולנוע". בכנסייה המערבית יום שישי הטוב מסיים גם את צום התענית, ובכך נהוג בסוף יום שישי הטוב לאכול עם המשפחה ארוחה משפחתית אשר כוללת בעיקר אכילת ביצים, כמו כן אצל קתולים החיים בארצות דוברות אנגלית כבריטניה, אוסטרליה ודרום אפריקה. נהוג לאפות ביום שישי הטוב לחמניות שעליהן ישנו סמל הצלב, אשר הפך למאכל המאפיין של יום זה. בנצרות המזרחית יום שישי הטוב הוא יום אבלות, וצום מחמיר שבו נהוג לאכול רק לחם ולשתות מים. בכל כנסייה אורתודוקסית ביום שישי הטוב, תצא תהלוכת לוויה שבה יישאו ארון קבורה, צלבים ומזבחות מעוטרות בפרחים אשר מסמלות אבלות. נשים וגברים כאחד ילבשו שחור. אופיו של יום שישי הטוב בנצרות המזרחית מסמל בעיקר עצב ואבלות ולכן מנהגיו הם כמנהגי לוויה. בתום התהלוכה נוהגים לחסות את הצלב שעליו גופתו של ישו מונחת ורק בערב יום שבת נוהגים להסירה כסמליות לתחייתו של ישו. ביום שבת השקטה או יום שבת של אור בכנסייה האורתודוקסית מתקיים טקס האש הקדושה. כאשר התהלוכה של כמרים ובישופים בכירים נושאת לפיד אש ומדליקה באמצעותו את נרות המאמינים. ביוון נהוג לדליק זיקוקי דינור בערב שבת הקדושה ולצלצל בפעמונים על מנת שכולם ידעו כי ישו קם מן המתים.
פסטיבלים שאחרי חג הפסחא
בתום חגיגות חג הפסחא, מציינים הנוצרים הן במערב והן במזרח את הימים בהן התהלך ישו על פני הארץ לאחר תחייתו מהמתים. ביום חמישי 39 ימים לאחר חג הפסחא, מתקיים חג העלייה. חג העלייה מציין את התרוממותו של ישו אל השמיים בפני שנים עשר השליחים. חגיגות החג מצריכות מהכנסייה את כיבוי נר הפסחא, אשר הודלק בערב יום שבת של אור שציינה את תחייתו של ישו מהמתים ועתה כיבוי הנר מסמל את התרוממותו השמיימיה וסיום חיו הארציים. לאחר חג העלייה עשרה ימים מאוחר יותר ביום ראשון חמישים ימים לאחר חג הפסחא, מציינת הכנסייה את יום הולדת בחג הפנטקוסט (מיוונית: חמישים). החג המקביל לשבועות היהודי. בעבר חג הפנטקוסט היה לבין החשובים ביותר בלוח השנה הליטורגי אומנם עם עליית החילון ירדה חשיבותו במערב או במזרח ומרבית חגיגותיו נחגגות באופן מקומי ובעיקר מסמלות בקרב נוצריים בכפרים את סיום תקופת האביב, בריקודי עם, מיסה מהודרת בצבעי אדום וירוק וכן ארוחות חגיגות בכנסייה. בשבוע לאחר פנטקוסט מציינת הכנסייה הקתולית את חג השילוש הקדוש ובשבוע שאחריו את חג הלחם והיין הקדושים. חג הלחם והיין הקדושים הם חלק מרכזי בפולחן הלחם הקדוש בדת הנוצרית. החג נחגג בידי נוצרים קתולים בלבד מאז המאה ה-13 והפך לחג חשוב במדינות קתוליות כגון: פולין, אוסטריה וברזיל. בנצרות המזרחית לעומת זאת, בשבוע שאחרי חג הפנטקוסט מונצח יום זיכרון לכבוד המתים וכול הקדושים הנוצרים.
חגי קדושים
במסורת הנוצרית ימי הזיכרון לכבודם של קדושים יכולים להיות אישיים, מקומיים, לאומיים ואף בין לאומיים. במישור האישי בנצרות המזרחית נהוג בכל בית נוצרי לכבד זיכרון של קדוש מקומי של הבית, בטקס הנקרא "קוליבה", אשר בו נהוג לאפות מאפה או עוגת דגנים ולברך בשמה את הקדוש הפטרון של הבית.
במישור הקהילתי חגי קדושים עממים או לחלופין מקומיים מונהגים בקהילות מקומיות. כמו למשל יום חגו של גרגוריוס הקדוש אשר מונצח בידי העדה האורתודוקסית של העיר לוד אשר שם הוא הקדוש המגן שלה. כמו כן ישנם חגים קהילתיים אשר עלו בדרגת המישור המקומי לקהילתי ומאוחר יותר הפכו למישור הלאומי כך למשל חגיגות מציאת הפסל של מירה מאפרדיס בברזיל. על פי האמונה הברזילאית הפסל נמשה מהמים ונעבד בידי הדייגים המקומיים במשך מספר שנים כאשר הפופולריות שלו עלתה במרוצת הדורות והפסל הפך למוקד עלייה לרגל עד אשר חגיגתו הפכה לקהילתית מקומית. ככל שעברו השנים כך עלתה הפופולריות של הפסל והחגיגות כך גדלו כאשר מספר המאמינים נטלו חלק בחגיגה. החג נחגג בברזיל לכבוד מציאת הפסל "כחג הילדים". והוא נחשב לחג רשמי בברזיל. חגים קהילתיים נוספים קשורים גם בעיקר להתגלות או כהנצחה לאירוע היסטורי חשוב בעל משמעות תאולוגית לנצרות. כך למשל האיקוניה הוא פסטיבל דתי בצפון יוון אשר נחגג על מנת להודות לאל על ניצחון אוהבי האיקונות מול האיקונוקלאסטים אשר במאה ה-9 לספירה במצוותו של הקיסר הביזנטי ליאו ה-3 ניסו למחוא את מנהג כיבוד האיקונין בנצרות. החג כאמור מתמקד איפוא בחשיבות פולחן האיקונין בדת הנוצרית וכן על מנת להראות את חשיבותו בכנסיות של סלוניקי נוהגים מאמינים לשאת עמם איקוניות בידיהם כאשר הם מתהלכים בזריזות מעל גחלים בוערים.
כמו כן קדוש יכול להוות גם מוקד של זהות לאומית. כך למשל באיים הבריטים כל מדינה אשר מרכיבה אותה יש קדוש לאומי משלה. לאנגליה למשל גרגוריוס הקדוש הוא הפטרון המגן ויום חגו הוא סמל לאומי לבריטניה. בווליס למשל הקדוש המגן שלה הוא דויד הקדוש ובאיי האירי פטריק הקדוש הוא פטרונה של המדינה ויום חגו נחגג בה מדי שנה ב־14 במרץ. בהולנד, בלגיה ובחלקים מגרמניה ניקולאס הקדוש אשר יום חגו נחגג ב-5 בדצמבר הפך לחג רשמי וחשוב בעייני בני המקום שהוא אף סמלם. חגו של ניקולאס הוא כאמור מקור השראה לדמותו של סנטה קלאוס בתרבות האנגלו-האמריקאית אך בתרבות ההולנדית והבלגית הוא ידוע כבישוף חביב אשר מחלק מתנות לילדים בתוך נעליים בערב ה-5 בדצמבר יחד עם פיט השחור המתלווה עליו בספינתו שמפליגה מספרד לצפון אירופה. לבסוף במדינות סקנדיביה יום חגה של לוצ'יה הקדושה מסירקוזי ב-13 בדצמבר הוא חג לאומי בעל מאפיינים ייחודים אשר זוכה לייחס חשוב מאוד בתרבות הסקנדינבית בפרט ובכלל בעולם כאשר הפך לסמל העמים הנורדיים בעיקר בזכות הקשר של הקדושה בין אור וחושך.
אומנם אף על החגים הלאומיים ישנם חגי קדושים שאף מעמדם הפך לבין-לאומי. כך למשל חגיגות יום פטריק הקדוש קיבלו גוון של יום חג לאומי של האירים ובכל מקום בויש נוכחות של קהילה אירית נחגג החג במשך דורות עד אשר פרץ את גבולות הקהילה האירית והופך ונהיה משותף יותר לכל אחד אשר נוטל בו חלק. חגים נוספים שקיבלו מעמד של חג לאומי הם יום וולנטין הקדוש אשר נודע גם כחג האהבה בתרבות המערבית.
לבסוף בשל מספר העצום של קדושים ב-1 בנובמבר נחוג ברחבי העולם הנוצרי המערבי, יום כל הקדושים וב-2 בנובמבר יום כל הנשמות. היום כלעצמו משמש הנצחה וזיכרון לכל הקדושים ונשמות המתים אשר לא זכו ליום מיוחד בלוח השנה הנוצרי. מנהגי החג הם לרוב עלייה לקברי קדושים וקרובי משפחה, הדלקת נרות והבאת פרחים. אולם ברבות השנים נוסף ליום המנציח את המתים מהשפעות של תרביות קלטיות ודרום אמריקאיות מנהגים קשורים לרוחות, שדים ומוות. כך למשל במקסיקו וברפובליקה הפיליפינית נחוג יום המתים. יום המתים הוא פסטיבל צבעני הנחוג ב-1 בנובמבר מדי שנה באותן ארצות שאזכרו לעיל, והוא אחד הפסטיבלים הצבעוניים ביותר בשנה והחשובים המאפיינים את אותן תרביות. מנגד בתרבות האנגלו-אמריקאית נפוץ מנהגי ליל כל הקדושים, אשר מאז שנות ה-90 בעקבות התפשטות התרבות האמריקאית באמצעות כלי המדיה השונים הפך לאחד החגים הפופולרי והידועים ביותר ברחבי העולם. מנהגי ליל כל הקדושים מכילים בתוכם מוטיבים איימתיים, תחפושות וגילוף דלועים שנהפך לאחד הסמלים המרכזיים של החג.
פסטיבלים נוצריים נוספים
פסטיבלים דתיים נוספים בנצרות אשר קשורים בחייו של ישו, אימו מרים וקדושים נוצריים נוספים הם אירועים עממים מקומיים אשר נחגגים בידי זרמים מסיומים של הנצרות ואופייהם הדתי בחלק מהמקרים כמעט ונעלם, בשל חשיבותם המקומית, או שלחלופין המסורת לקיומם של אותם חגים חדשה יחסית. כך למשל חגיגות עליית מרים השמיימה ב-15 באוגוסט וחג עיבור ללא רבב ב-8 בדצמבר הם, חגים בעלי רקע תאולוגי שקיבלו מעמד של חג רשמי במדינות קתוליות רבות ברחבי העולם מאז שנות ה-60 של המאה ה-20.
חגים בעלי מסורת שורשית יותר בנצרות כמו למשל חג הבשורה הנחוג ב־25 במרץ קיבל אופיי לא דתי במדינות צפון אירופה שם ידוע בעיקר הוופל על שם הוופל שנהוג לאכול לכבוד החג. בעבר סימל חג הבשורה במדינות כגון צרפת ואנגליה את הימים שלפני ראש השנה הנחוג ב-1 באפריל. אולם עם קבלת לוח השנה הגרגוריאני במאה ה-16 והחלפתו של מועד ראש השנה ל-1 בינואר. ירד בהדרגה חשיבותו של החג. עם זאת אצל הנוצרים החיים בארץ ישראל הדבר אינו כך וחג הבשורה הוא מועד רשמי הנחוג בידי העדות הנוצריות השונות בארץ ישראל והוא נחשב לאחד החגים החשובים ביותר בשנה בקרב נוצרי ארץ ישראל לצד חג הצלב הנחוג ב-14 בספטמבר. מנהגי חג הבשורה בישראל הם איפוא בעיקר תהלוכות צופים, תפילה מיוחדת כאשר במהלכה מתקיים סקרמנט האוכיריסטה שאחריה נהוג להגיש כיבוד ושתייה קלה בכנסיות אשר מארחות את הטקס. בחג הצלב נוהגים להדליק מדורות ולנפץ חזיזים כזיכרון לשמחת מציאת הצלב האמיתי בידי הקיסרית הלנה פלוייה אימו של הקיסר הרומי קונסטינטונוס במאה ה-4 לספירה.
חג נוסף אשר מקורם הדתי כמעט ואבד הוא יום הולדתו של יוחנן המטביל ב-21 ביוני אשר נקרא גם חג אמצע הקיץ. מנהגי החג אומנם משתנים ממדינה למדינה אם מדובר בהדלקת מדורות, הליכה על גחלים, ריקודים סביב "עמוד מאי" מהודר או ריקודים והשטה של נזרים במורד הנהר. אולם כול אותן מדינות על שלל מנהגיהם מציינים את יום הולדתו של יוחנן המטביל כהיום הארוך ביותר בשנה. לבסוף בתרבות הסלאבית. ב-8 באוגוסט נהוג לציין את חג ההשתנות. חג המנציח את זיכרון השתנותו של ישו על הר תבור על פי המסורת הנוצרית. מקור החג בכנסייה הנוסטרינית אשר הפיצה את המנהג בכנסיות המזרחיות ומאז המאה ה-16 נחוג גם בכנסייה הקתולית. מנהגי החג הם איפוא הבאת ביקורים בדמות תנא - בו נמצאים תפוחים וענבים - לכנסייה והכומר מברך את הביקורים ומפזר מים קדושים על המאמינים בתום התפילה.
מועדים מהתרבות הנוצרית
פרט לחגים והמועדים אשר מקורם הוא סיבה דתית מובהקת כמו ימי זיכרון לקדושים, אירועים מחיו של ישו ואימו מרים ואף חגים בעלי פאן תאולוגי. ישנם מועדים עממים הנחגגים במדינות שונות ברחבי העולם הנוצרי, מסיבות שאינן מקורם דתי-תאולוגי. אלא מדובר בחגיגות עממיות שמקורם לרוב יהיה היסטורי. עם זאת הם חלק מהנוסף של התרבות הנוצרית ואף מתקשרים עליה במקרים אחדים. כך למשל ליל ולפורגה הנחגג בתרבות הגרמנית והסקנדינבית בערב השלושים לאפריל מקורו אינו דתי נוצרי אך הולבש עליו בידי הכנסייה יום זיכרון לכבוד הקדושה ולפולרגה.
מפרץ מלוויל (גרינלנד)
מפרץ מלוויל (באנגלית: Melville Bay; בדנית: Melville Bugt ; בגרינלנדית: Qimusseriarsuaq) הוא מפרץ גדול מול חופי צפון-מערב גרינלנד.
גאוגרפיה
המפרץ ממוקם צפונית לארכיפלג אופרנאביק, ונפתח לכיוון דרום-מערבה לתוך מפרץ באפין.
אורכו של המפרץ 300 קילומטרים, רוחבו - 100 קילומטרים, ועומקו 1,000 מטרים מתחת לפני הים. שטחו של המפרץ 10,500 קמ"ר.
מפרץ מלוויל מתוחם על ידי כף יורק שמצפון-מזרח למפרץ, וראש וילקוקס שמדרום למפרץ. מספר איים בארכיפלג אופרנאביק מצויים בשטח המפרץ (ובהם: האי קיאטאסואק, האי קולורסוארק, האי סאארליה והאי סאקארלסואק).
אף שמפרץ מלוויל, על פי רוב, אינו מכוסה כולו קרח בין אמצע אוגוסט לסוף ספטמבר; הניווט במפרץ מסוכן בשל מספר הקרחונים הרב המצוי בו כל ימות השנה.
היסטוריה
במאה ה-19 היה מפרץ מלוויל מקום חשוב לציי ציידי לווייתנים.
בשנת 1977 הוכרז המפרץ, ששטחו 10,500 קמ"ר, כשמורת טבע.
מקור השם
שמו הגרינלנדי של המפרץ - "קימסרסאראראסוק" משמעו: "מקום מזחלות הכלבים הגדול". המפרץ נקרא על שמו של רוברט דונדס, ויסקונט מלוויל השני, שהיה הלורד הראשון של האדמירליות בין השנים 1812–1827.
לקריאה נוספת
• Altenbernd, T., Jokat, W., Damm, V., Heyde, I. and Schreckenberger, B. (2013): The crustal structure of Melville Bay, northern Baffin Bay, 3P Arctic, Stavanger, Norway, 15 October 2013 - 18 October 2013.
• Altenbernd, T., Jokat, W., Heyde, I. and Damm, V. (2014): A crustal model for northern Melville Bay, Baffin Bay, Journal of Geophysical Research-Solid Earth, 119 (119), pp. 8610-8632. doi: 10.1002/2014JB011559
Mother Nature's Son
Mother Nature's Son הוא שיר פולק של להקת הביטלס מהאלבום The Beatles (האלבום הלבן), משנת 1968. השיר נכתב על ידי פול מקרטני (הקרדיט ניתן גם לג'ון לנון). זה הושפע ונכתב בזמן שהביטלס שהו ברישיקש, הודו אצל מהרישי מהש יוגי. השיר השפיע על לנון בכך שכתב שיר שהיה אמור להיכלל באלבום, אך לא נכלל שנקרא Child Of Nature שבסוף הפך ל-Jealous Guy שבאלבום הסולו של לנון, Imagine. השיר זכה לגרסת כיסוי על ידי הארי נילסון. מקרטני הקליט את השיר לבדו עם התזמורת של מפיק הלהקה, ג'ורג' מרטין. לשיר הוקלטו 25 טייקים, לבסוף הטייק ה-24 נבחר (טייק 2 מופיע ב-Anthology 3).
שירו של הזמר הישראלי שמוליק קראוס - "אמא טבע" מתוך האלבום מדינת ישראל נגד קראוז שמואל, הוא עיבוד ל-Mother Nature's Son ואורכו כ-11 דקות.
מריאמה חאן
מריאמה חאן (באנגלית: Mariama Khan; נולדה בשנת 1977) היא במאית קולנוע, משוררת, פעילה תרבותית וחוקרת גמבית. כיום היא מלמדת היסטוריה אפריקאית ותרבות בקולג' להמן שבניו יורק.
חיים
מריאמה חאן נולדה בשנת 1977 לאב סנגלי ולאם גמבית. היא גדלה בעיר החדשה של בריקמה ברובע קומבו  המרכזי שבגמביה.
מריאמה חאן התחילה לעשות סרטים דוקומנטריים קצרים כתלמידה של הנרי פלט באוניברסיטת ברנדייס. היא עשתה כמה סרטים דוקומנטריים בין השנים 2008-2009. סרטה "Sutura: Rape and Justice in Senegal" (בתרגום חופשי לעברית: סוטורה: אונס וצדק בסנגל) זכה בפרס בקרן האומות המאוחדות, וסרטה "The Journey Up The Hill" (בתרגום חופשי לעברית: המסע במעלה הגבעה) הוקרן לראשונה בפסטיבל הסרטים הבינלאומי Cinekambiya בשנת 2016.
בגמביה עבדה מריאמה חאן כסגנית מנהל היחידה לניתוח המדיניות במשרד הנשיא. הנשיא יחיא ג'אמה מינה אותה למזכ"ל שירות המדינה של גמביה בשנת 2010, אם כי המינוי נמשך רק כמה חודשים. לאחר מכן היא מונה לתפקיד מזכיר קבוע במשרד ללשכת כוח אדם.
כיום מריאמה חאן מלמדת היסטוריה אפריקאית ותרבות בקולג' להמן שבניו יורק.
ג'בל נוקם
ג'בל נוקם (בערבית: جبل نقم) הוא הר גבוה השוכן ממזרח לעיר צנעא, בירת תימן. בראש ההר נמצאו שרידים של בית כנסת ויישוב יהודי עתיק.
היישוב היהודי
בראש ההר נמצאו שרידים של בית כנסת יהודי עתיק, וחורבות שהיו פעם יישוב יהודי עתיק, עד שגורשו ממנו היהודים במאה ה-12 לעיר צנעא שנמצאת בעמק. החורבות היו נקראים בפי ערביי המקום: "קַצְר סַאם אִבְּן נֻח" (=ארמון/מבצר שם בן נוח), או "יַאזַל" (=אוּזָל, שמה העתיק של צנעא, המוזכר בתורה (בראשית י,כז), שם רס"ג מתרגם "אוזל" כ"צנעא"). מסורת בפי זקני תימן, כי בעיר זו התגוררו היהודים לפני שירדו לעיר התחתית בתקופת האסלאם.
קיומה של העיר היהודית נתמך בשתי עדויות של חכמים מתימן מהדור האחרון שביקרו בה, ומצאו שרידים.
אלו דברי הרב יוסף קאפח:
גם הרב יחיא אלאביץ' ביקר בעיר זו, ומצא שם שופר ארוך ומסולסל אותו לקח, ובו תקע בבית הכנסת שלו בראש השנה את התרועה הגדולה לאחר תפילת מוסף. מממצא זה הוכיח הרב יחיא אלאביץ' ששופר הקודו הוא שופר שנהגו בתקיעתו בתימן עוד מלפני תקופת הרמב"ם, שדעתו היא להכשיר למצווה שופר של איל בלבד, ובזה יהודי תימן לא קיבלו את דעתו.
בית הכלא
בדורות האחרונים, הוקם בית כלא לאסירים ה"שפוטים על עבירות חמורות" במבצר שבראש ההר, ונקרא "אלקלעה".
שירלי סטרונג
שירלי אליין הולווי-סטרונג (באנגלית: Shirley Elaine Holloway-Strong, נולדה ב-18 בנובמבר 1958) היא אתלטית בריטית בעבר, סגנית אלופה אולימפית (לוס אנג'לס 1984), אלופת חבר העמים, 6 פעמים ברציפות אלופת אנגליה (1979-1984), 3 פעמים אלופת בריטניה (1979, 1980 ו-1983) ושיאנית בריטניה (1980-1988) בריצת 100 מטר משוכות.
ביוגרפיה
סטרונג נולדה וגדלה בכפר קודינגטון שבמחוז צ'שייר.
1978
במשחקי חבר העמים שנערכו באדמונטון, אלברטה, קנדה באוגוסט 1978 זכתה סטרונג במדליית כסף בריצת 100 מטר משוכות בתוצאה של 13.08 שניות.
1980
באולימפיאדת מוסקבה (1980) סיימה סטרונג במקום תשיעי בריצת 100 מטר משוכות בתוצאה של 13.12 שניות.
1982
באליפות אירופה באתלטיקה שנערכה באתונה, יוון בספטמבר 1982 סיימה סטרונג במקום 11 בתוצאה של 13.24 שניות. חודש לאחר מכן, במשחקי חבר העמים שנערכו בבריזביין, קווינסלנד, אוסטרליה באוקטובר היא זכתה במדליית זהב בריצת 100 מטר משוכות בתוצאה של 12.78 שניות, תוצאה טובה יותר מהשיא הלאומי אך בסיוע של רוח גבית של 4.5 מטר/שנייה.
1983
באליפות העולם שנערכה בהלסינקי, פינלנד בשנת 1983 סיימה סטרונג במקום חמישי בריצת 100 מטר משוכות בתוצאה של 12.78 שניות, ובסיוע של רוח גבית של 2.4 מטר/שנייה. בשלב רבע הגמר היא קבעה שיא לאומי חדש של 12.91 שניות. 11 ימים לאחר מכן, בתחרות שנערכה בציריך, שווייץ היא קבעה בריצת 100 מטר משוכות שיא לאומי חדש של 12.87 שניות. שיא זה החזיק מעמד עד לשנת 1988.
סגנית אלופה אולמפית
באולימפיאדת לוס אנג'לס (1984) זכתה סטרונג במדליית כסף בריצת 100 מטר משוכות בתוצאה של 12.88 שניות, אחרי בניטה פיצג'רלד-בראון מארצות הברית (12.84 שניות) ולפני מישל שרדונה מצרפת וקים טרנר מארצות הברית (13.06 שניות).
בשנים שלאחר מכן, התגוררה סטרונג בלוס אנג'לס, קליפורניה. בתקופה זו, עקב בעיות בגיד אכילס שלה, היא לא הצליחה להעפיל למשחקי חבר העמים הבריטי בשנת 1986.
סטרונג פרשה מאתלטיקה תחרותית בשנת 1987.
חייה האישיים
סטרונג נשואה לרונאלד הולווי ולהם שתי בנות. נכון ל-2017, הם מתגוררים בקפלה הולמס, צ'שייר, בריטניה.
שדרת העצמאות
שדרת העצמאות (באנגלית: Independence Avenue) היא אחת מן השדרות המרכזיות בעיר וושינגטון, בירת ארצות הברית.
מבנה
השדרה מתמשכת ממזרח למערב לאורך כשישה קילומטרים בדרומה של וושינגטון, בצמוד לפאתה הדרומית של שדרת המול. הקצה המזרחי של השדרה נמצא מדרום-מזרח לבניין הקפיטול ואילו הקצה המערבי שלה נח בקרבת גדת נהר הפוטומק. חלקה המערבי של השדרה מפוצל לשני נתיבים חד-סטריים, שהדרומי שבהם חולף בגשר על פני אגן הגאות בפארק הפוטומק המערבי.
לאורך השדרה, שנקראה במקור "רחוב B דרום", שוכנים רבים מן המוסדות הממלכתיים ואתרי התיירות של וושינגטון, ובזכותם היא מושכת אליה תנועת תיירים ערה בסופי שבוע. עם אתרים אלו נמנים (ממזרח למערב):
זאהדאן
זאהדאן היא עיר הבירה של פרובינציית סיסתאן ובלוצ'סתאן שבדרום-מזרח איראן.
מוסדות אקדמאיים
בעיר ממוקמות כמה אוניברסיטאות:
גאוגרפיה
העיר נמצאת כ-41 ק"מ ממשולש הגבולות איראן–פקיסטן–אפגניסטן, בגובה ממוצע של 1,352 מטרים מעל לפני הים, מרוחקת כ-1,120 ק"מ דרום-מזרחית לבירה טהראן, וכ-764 ק"מ דרום-מזרחית למשהד.
דמוגרפיה
על פי מפקד האוכלוסין האחרון של איראן משנת 2016 מתגוררים בעיר 587,730 בני אדם, עובדה ההופכת אותה לעיר הגדולה בדרום-מזרח איראן, לעיר הגדולה באיראן שנמצאת ממזרח למשהד, ולעיר ה-12 בגודלה במדינה.
תחבורה
בעיר יש מספר תחנות אוטובוס ומסוף אוטובוסים גדול. לעיר מגיעה שלוחה של מסילת רכבת, שמסתעפת מקו הרכבת הרציף. בעיר יש שתי תחנות רכבת: אחת בפאתיה, בסמוך לאזור התעשייה שלה. והשנייה במרכזה, ליד בתי החולים בעיר. בנוסף לכך בסמוך לעיר ישנו שדה תעופה ובו מסלול טיסה אחד.
ספורט
בעיר שוכן אצטדיון זאהדאן שבו 15,000 מושבים. האצטדיון נבנה בשנת 2008.
פטר מולנאר גל
פטר מולנאר גל (בהונגרית: Molnár Gál Péter (MGP); בודפשט, 11 ביולי 1936 – בודפשט, 27 ביולי 2011) היה מבקר תיאטרון, עיתונאי, דרמטורג, והיסטוריון תיאטרון יהודי-הונגרי. אשתו הייתה השחקנית מאריה רונייץ.
ביוגרפיה
פטר מולנאר גל "גדל" בתיאטרון הלאומי של בודפשט כשעוד היה בכיכר לואיזה בלהה. אמו הייתה מזכירתו של השחקן והבמאי הדגול טמאש מיור. הוא סיים את לימודיו באוניברסיטה לאמנויות התיאטרון והקולנוע ב-1961, ולאחר מכן הפך לדרמטורג של תיאטרון פטפי בבודפשט. בין 1961 לבין 1978 היה עיתונאי בעיתון החשוב ביותר בהונגריה דאז, ב"נפסבדשאג" (Népszabadság). (לפי טמאש קולטאי, זו רק אגדה שהוא היה בעל טור התרבות בעיתון). ב-1963 גייס אותו שירות הביטחון של הונגריה כסוכן-מודיע באמצעות סחיטה (בשל היותו הומוסקסואל), והוא כתב דו"חות עבורם במשך 15 שנים.
הוא פרסם כמה כרכים ממחקריו, שבהם ניתח את המצב ואת הבעיות של התיאטרון ההונגרי ואת הקריירה של כמה אמני תיאטרון. לאחר שבשנת 2004 הורחק שוב מהעיתון נפסבדשאג בשל גילוי עברו כסוכן, הוא המשיך את כתיבתו בכתב העת האינטרנטי Színház.hu. הוא כתב ביקורות גם בכלי תקשורת אחרים מאז 2006, ופרסם מחדש גם בנפסבדשאג מ-2009 ועד מותו.
עברו כסוכן
בנובמבר 2004 הוא הודה שחתם על הצהרת הגיוס כסוכן-מודיע ב-1963. בדצמבר 2004 יצא לאור הספר "בצל אור היריבות". בספר זה כינס פטר פוניודי, חוקר מדעי (ומתופף לשעבר של אנסמבל קורבינה), את הדיווחים הסודיים של פטר מולנאר גל, שכתב תחת השם הבדוי רוברט לוז'ניאנסקי בין 1963 לבין 1978 מולנאר גל לא התבייש בגילוי, הוא לא התנצל בפני איש על הדיווחים שלו על כ-90 שחקנים. הוא נתן דין וחשבון רק למצפונו.
אף על פי שמספר מאמרים בישרו את פרסומו הקרוב, ספרו Coming out על גיוסו כסוכן הופיע רק בשנת 2020. מהיצירה בהשראה אוטוביוגרפית השתמע שמבקר התיאטרון הסכים לשתף פעולה עם קבוצה III/III (בין 1962 לבין 1990, III/III היה חלק משירות הביטחון הממלכתי ומהמשטרה הפוליטית של הרפובליקה העממית ההונגרית שעסק בהרתעה פנימית. מבחינה ארגונית, השתייכה הקבוצה למשרד הפנים אגף III) מפני שנסחט בשל ההומוסקסואליות שלו.
ורד זינגר
ורד זינגר (נולדה ב-19 במאי 1969) היא סופרת, עורכת ספרות ולשון ובלוגרית ישראלית.
ביוגרפיה
זינגר נולדה בפתח תקווה ב-19 במאי 1969 בשם ורד בן ישראל. עוד בזמן לימודיה בתיכון "ברנר" בעיר, החלה לעבוד במקומון "במדרחוב" בעריכת צבי גילת. בשנים 1987–1989 שירתה ככתבת צבאית בעיתון "במחנה" ובסוף שירותה שימשה ככתבת צבאית של אגף המקא"ם בחיל חינוך. בזמן שירותה הצבאי שימשה ככתבת בעיתון "חדשות", ולאחר שירותה שימשה ככתבת מגזין ברשת המקומונים "ידיעות תקשורת".
מחודש ינואר 2021 היא מפרסמת את הבלוג "תרבות הדיור" במהדורה המקוונת של עיתון "הארץ". היא מתגוררת בשכונת רמת ישראל בתל אביב, אם לבת.
קישורים חיצוניים
על נעולה
וולט בלאמי
וולטר ג'ונס "וולט" בלאמי (באנגלית: Walter Jones "Walt" Bellamy; 24 ביולי 1939 – 2 בנובמבר 2013) היה כדורסלן אמריקאי ששיחק במשך 14 עונות בליגת ה-NBA, והוא חבר היכל התהילה של הכדורסל משנת 1993.
ביוגרפיה וקריירה
בלאמי בחר ללמוד באוניברסיטת אינדיאנה, בין היתר בזכות היותה "המכללה הדרומית ביותר בארצות הברית המקבלת אפרו-אמריקאים", כפי שצוטט בשנת 2007. הוא שיחק בקבוצת הכדורסל של המכללה במשך ארבע שנים, אותן סיים כריבאונדר המוביל בתולדות הקבוצה עם 1,087 בסך הכול, ועם של 15.5 ריבאונדים ו-20.6 נקודות למשחק. בלאמי מחזיק גם בשיא הריבאונדים (649) והדאבל דאבל (59) של המכללה לעונה אחת. במשחקו האחרון באוניברסיטה הוא קבע שיא ריבאונדים למשחק במחוז כולו (ה-Big Ten Conference) עם 33, בניצחון קבוצתו על אוניברסיטת מישיגן.
אולימפיאדת רומא
ב-1960, לפני שנתו האחרונה באוניברסיטה, לקח חלק במשחקי נבחרת ארצות הברית בכדורסל באולימפיאדת רומא. בתקופה זו הורכבה נבחרת ארצות הברית משחקני כדורסל חובבים ושחקני מכללות, בין היתר בעקבות איסור של פיב"א על שיתוף של שחקני הליגות המקצועניות בארצות הברית. באולימפיאדת רומא תפקד בלאמי כסנטר הפותח של הקבוצה, בה שיתף פעולה עם שלושה שחקני מכללות נוספים שהוצגו בהיכל התהילה לאחר פרישתם – ג'רי וסט, אוסקר רוברטסון וג'רי לוקאס.
קריירה ב-NBA
בלאמי נבחר על ידי השיקגו פקרס בבחירה הראשונה בדראפט 1961. בסיום עונתו הראשונה זכה בפרס רוקי השנה ב-NBA, לאחר שסיפק את אחת מעונות הרוקי הטובות בתולדות ה-NBA. הוא קלע את ממוצע הנקודות השני בטיבו לרוקי אי פעם, עם 31.6 למשחק (וילט צ'מברלין קלע 37.6 כרוקי), ואת ממוצע הריבאונדים השלישי בטיבו, עם 19.0 למשחק (צ'מברלין מחזיק בשיא עם 27.0, ואחריו ביל ראסל עם 19.6). באותה עונה הוביל בלאמי את ה-NBA באחוזים מהשדה (51.9%), ובמשחק האולסטאר בו השתתף קלע 23 נקודות והוריד 17 ריבאונדים. בלאמי נבחר להשתתף במשחק האולסטאר בכל ארבע עונותיו הראשונות בליגה, אך ירידה קלה ביכולת בהמשך הקריירה מנעה ממנו לקבל זימונים נוספים למשחק, והוא מעולם לא נבחר לאחת מחמישיות העונה.
בתחילת עונת נשלח בלאמי בטרייד לניו יורק ניקס, שהעמידה חמישייה מבטיחה שכללה גם את ויליס ריד, וולט פרייזר, ביל בראדלי ודיק בארנט. עם זאת, הגעתו של בלאמי הסיתה את ריד לעמדת הפאוור פורוורד שפחות התאימה לו, והקבוצה לא עמדה בציפיות הגבוהות שיצר הטרייד. במהלך עונת הועבר בלאמי לדטרויט פיסטונס בתמורה לדייב דבושר, שעזר לניקס לזכות באליפות ה-NBA ב- וב-. בעקבות חוסר איזון בלוחות הזמנים של משחקי הקבוצות, שיחק בלאמי בעונה זו שיא NBA של 88 משחקים בעונה הסדירה (35 עם הניקס ו-53 עם הפיסטונס). בעונת נשלח בטרייד לאטלנטה הוקס, בה שיחק ארבע וחצי עונות, ובעונת  שיחק משחק אחד במדי ניו אורלינס ג'אז בטרם נחתך מהקבוצה ופרש ממשחק פעיל.
בעת פרישתו, דורג בלאמי במקום השישי ברשימת הקלעים המובילים בתולדות ה-NBA, עם 20,941 נקודות בקריירה, ושלישי ברשימת הריבאונדים, עם 14,241 (אחרי וילט צ'מברלין וביל ראסל). ממוצעי הקריירה של בלאמי הם 21.3 נקודות ו-13.7 ריבאונדים למשחק.
ב-2 בנובמבר 2013 מת בלאמי בגיל 74.
Sexy Sadie
Sexy Sadie הוא שיר של להקת הביטלס מהאלבום The Beatles (האלבום הלבן), 1968. השיר נכתב על ידי ג'ון לנון (הקרדיט ניתן גם לפול מקרטני). השיר נכתב בהודו, ובמקור לנון רצה לקרוא לשיר "מהרישי" אך שינה ל-"Sexy Sadie" בהצעתו של ג'ורג' האריסון. השיר מבטא את אכזבתו של לנון מהמהרישי מהש יוגי, מדריך חברי הלהקה למדיטציה, לאחר שהמהרישי ניסה, לכאורה, להתחיל עם מיה פארו או לתקוף אותה מינית בזמן שהשתתפה בקורס באשרם של המהרישי.
נכון לאפריל 2020, מונה ההשמעות של השיר ברשת הזרמת המדיה ספוטיפיי עומד על כ-12.7 מיליון.
צביעת שיער
צביעת שיער היא פעולה הגורמת לשינוי מלאכותי של צבע השיער, לרוב באזור הראש. הצביעה יכולה לשנות את פיגמנט השערה או לכסות את השיער. השימוש בצבע לשיער נפוץ בכל העולם.
סיבות לצביעת שיער
ישנן סיבות רבות לצביעת שיער:
צביעת שיער נהוגה בקרב נשים וגברים כאחד ברחבי העולם, אם כי בשיעור גדול יותר בקרב נשים.
מוצרים לצביעת שיער
קיימים מוצרים רבים מתחום הקוסמטיקה, אשר מיועדים לצביעת שיער. החומר המשמש לצביעת השיער יכול להיות טבעי או סינתטי.
צביעת שיער בחינה
החינה עשויה מצמח המכונה כופר לבן. צמח זה יכול לשמש כצבע שיער טבעי.
תהליך הצביעה כולל מריחה של העיסה על שיער יבש, החל בשורשים, והשארתו על הראש, עטוף במגבת למניעת לכלוך, למשך מספר שעות - משעה ועד ללילה שלם. לאחר מספר חפיפות ראש מתקבע הצבע.
לצביעת שיער באורך בינוני דרושה כמות של כ-200 גרם חינה. לאבקה מוסיפים תה חם וחזק וביצה, וכן חומרים נוספים, על פי מתכונים ומסורות שונות:
החינה האדומה צובעת את השיער הלבן בצבע כתום בוהק. לשיער כהה היא מעניקה ברק כתום לאור השמש. צביעת שיער לאחר חינה עשויה להניב צבעים בלתי צפויים.
חינה שחורה היא תערובת של החינה האדומה הטבעית עם החומר (para-phenylenediamine (PPD, לצורך ספיגה מהירה יותר של הצבע והגברה של עצמתו.
סיכונים אפשריים
קיים דיון מתמשך בנוגע לבטיחות של צביעת שיער. חומרים מסוימים הנמצאים בצבעי שיער עלולים הגביר את הסיכון לסרטן השד. עם זאת, מחקרים שנעשו בנושא העלו נתונים סותרים. החומר (para-phenylenediamine (PPD, הוא אלרגן המשמש כרכיב העיקרי בצבעי שיער קבועים.
מחקר משותף משנת 2019, שבוצע בשיתוף כמה גופי מחקר, הראה שנשים שחומות עור חשופות במיוחד לסכנה כתוצאה מצביעת שיער, וצביעה באופן קבוע עלולה להגביר עבורן את הסיכון לחלות בסרטן השד בעשרות אחוזים לעומת קבוצת הביקורת.
נמצא שהאמונה בכך שצביעת שיער יכולה להזיק, אינה מונעת מאנשים להשתמש בו באופן אינטנסיבי.
במידה ולא מכסים את העור ואת סביבת השיער שברצוננו לצבוע בקרם וזלין הדבר עלול להוביל לצביעת העור בצבע למשך מספר ימים.
חימצון שיער
קיימת שיטת הבהרת שיער בחמצונו, וצביעתו לבלונד. לצורך כך מערבבים אבקת חמצן (בדרך כלל בצבע כחול) עם מי חמצן, מומלץ להשתמש ב-6%–9%. לאחר מכן מורחים על האזור הרצוי למשך 15–30 דקות.
סוזן לוצ'י
ב-1996, TV Guide  דירג את לוצ'י כמספר 37 ברשימת 50 כוכבי הטלוויזיה הגדולים של כל הזמנים. בשנת 2005, היא קיבלה כוכב ב שדירת הכוכבים של הוליווד, והיא הוכנסה להיכ ל התהילה של הטלוויזיה ב-2006. היא נמנתה כאחת מ-200 האייקונים המובילים מכל הזמנים של VH1, ואחת מעשרת האנשים המרתקים ביותר של ברברה וולטרס. היא שיחקה גם בסרטי טלוויזיה, אירחה תוכניות אירוח, והייתה כוכבת אורחת בתוכניות בידור וקומדיה, כולל "סאטרדיי נייט לייב". ב-2012 היא כיכבה בתור ז'נבייב דלטור בתוכנית "עוזרות בית נחושות". בנוסף לקריירת המשחק, יש ללוצ'י גם קו מוצרים בשם The Susan Lucci Collection הכולל מוצרים לטיפוח השיער והעור, בשמים, והלבשה תחתונה.
ב-2015 מונתה לוצ'י כ"אגדת דיסני", היכל תהילה של חברת וולט דיסני.
ביוגרפיה
סוזן לוצ'י נולדה בסקרסדייל, ניו יורק, להורים ג'נט (לבית גרנקוויסט) וויקטור לוצ'י, קבלן בניין. לאחר שסיימה את לימודי התיכון ב-1964, המשיכה ללימודי תואר ראשון בדרמה במרימאונט קולג', אותו סיימה ב-1968.
כל ילדי
לוצ'י הייתה מועמדת לפרס אמי לשחקנית הראשית הטובה ביותר בסדרת דרמה כמעט בכל שנה מאז 1978. כאשר לא זכתה שנה אחר שנה, שמה היה לשם נרדף להפסד קבוע בטקס האמי, ואף הפך לנושא לצחוק ולעג בתוכניות כמו "סאטרדיי נייט לייב", עמם שיתפה פועלה - כמו בסאטרדיי נייט לייב, כאשר במשך המונולוג שלה השחקנים והצוות הסתובבו מאחוריה בנונשלאנטיות כשהם מחזיקים בפרסי האמי שלהם, או בפרסומת עבור תחליף סוכר שהשתתפה בה, ובפרודיה על הדמות של אריקה קיין היא מתפרצת "כבר 11 שנים ללא אמי! מה צריך לעשות לזכות באמי!?" . סיפור לוצ'י והאמי הנכסף הפך לחלק מתרבות הבידור, המקושר לכל מקרה של אי-זכייה בפרסים, כמו במקרה של פיטר אוטול, שנקרא "הסוזן לוצ'י של האוסקר").
אחרי 18 מועמדויות כושלות, היא סוף סוף זכתה בפרס אמי ב-1999. כאשר המגיש, שמאר מור קרא בשמה כזוכה, הוא הצהיר "הרצף נגמר!" והקהל עמד על רגליו בתשואות. כשלוצ'י עברה ליד חברותיה לקאסט, קלי ריפה ומרסי ווקר, עם הפרס, הן בכו בגלוי, יחד עם חברתה רוזי אודונל, ואופרה ווינפרי הריעה לה מאגף הבמה.
כאשר ABC ביטלה את "כל ילדיי" ב-14 באפריל 2011, לאחר 41 שנות שידור, לוצ'י אמרה בראיון: "היה זה מסע פנטסטי. אהבתי לשחק את אריקה קיין, ואת העבודה עם אגנס ניקסון וכל האנשים המדהימים המעורבים בתוכנית... אני מצפה בכליון לכל מיני הזדמנויות חדשות ומרגשות". לוצ'י ביקרה בפומבי את נשיא ABC, בריאן פרונס על ביטול התוכנית באפילוג של האוטוביוגרפיה שלה "כל חיי".
תפקידי טלוויזיה, במה, וקולנוע
לוצ'י הופיעה במספר סדרות טלוויזיה וסרטי טלוויזיה. בשנת 1982, הייתה לה הופעת קמע בסרט הקומדיה, Young Doctors in Love. ב-1986, היא שיחקה את תפקיד הנסיכה דריה רומנוף בסרט הטלוויזיה זוכה גלובוס הזהב ופרס אמי, Anastasia: The Mystery of Anna. בשנים 1990–1991 היא הופיעה בתפקיד אורח בסדרה "דאלאס". היא אירחה את "סאטרדיי נייט לייב" באוקטובר 1991.
ב-1995, לוצ'י הופיעה בסרט הטלוויזיה Ebbie, גרסה עדכנית ל"מזמור חג המולד". לוצ'י שיחקה מנהלת חנות כולבו דמוית סקרוג', אותה מבקרים שלוש הרוחות של חג המולד. ב-2004, היה לה תפקיד כוכב אורח בשני פרקים של הסדרה הקומית Hope & Faith.
בשנת 1999, היא שיחקה את תפקיד אנני אוקלי בהפקה מחודשת של המחזמר של אירווינג ברלין, "אנני אוקלי אשת לפידות". בביקורתו, מייקל לוגאן מ-TV Guide כתב, "סוזן לוצ'י לא סתם לקחה את ברודוויי בסערה, היא לקחה אותו בטורנדו, הוריקן וצונאמי."
מאז קיץ 2010, לוצ'י הופיעה מספר פעמים בתור עצמה, כיריבה הראשית של דמותה של ונדי מאליק, ויקטוריה צ'ייס, בסיטקום "שוות בקליבלנד"''.
ב-2013, לוצ'י התחילה לגלם את דמותה של ז'נבייב דלטור בסדרת הדרמה הקומית "עוזרות בית נחושות" של מארק צ'רי.
רוקדים עם כוכבים
לוצ'י השתתפה בעונה 7 של "רוקדים עם כוכבים" עם טוני דובולאני כבן זוגה לריקודים. לוצ'י הוזמנה להשתתף בעונות קודמות, אך סירבה בשל קונפליקט בצילומים - רוקדים עם כוכבים צולם בלוס אנג'לס, ואילו כל ילדיי בניו יורק. אך שינתה את דעתה בין השאר בעקבות חוויות חיוביות של קולגות. היא הודחה ב-5 בנובמבר 2008, וסיימה במקום השישי בתחרות.
אוטוביוגרפיה
האוטוביוגרפיה של לוצ'י, "כל חיי: אוטוביוגרפיה", פורסמה בהוצאת הרפר קולינס באפריל 2011.
פרנסואה גספר אדם
פרנסואה גספר אדם (בצרפתית: François-Gaspard-Balthazar Adam; 1710, נאנסי – 1761, פריז) היה פסל צרפתי בסגנון רוקוקו.
קורות חיים
פרנסואה החל את לימודיו אצל אביו הפסל ז'קוב סיז'יסבר אדם בנאנסי ובשנת 1730 עבר לרומא בעקבות שני אחיו הפסלים למבר סיז'יסבר אדם וניקולה סבסטיאן אדם, תחילה זכה במקום שני בפרס רומא ומאוחר יותר במקום הראשון. בין בשנים 60–1746 היה הפסל הראשי של פרידריך השני, מלך פרוסיה ורוב עבודותיו מצויות בארמון סנסוסי.