cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
מערב פקיסטן
עצמאות לאחר השלטון הבריטי
חלוקת השטחים במדינות חילקו גם את המשאבים, התשתיות, כמות האנשים ואת הצבא. התוצאה הייתה שלרפובליקה של הודו כ-345 מיליון נפש, לעומת 35 מיליון בלבד בפקיסטן.
מני פקיאו
דרכו כמתאגרף מקצועי
ב-28 ביוני 2008 התאגרף פקיאו במשקל קל וניצח את דייוויד דיאז בנוקאאוט בסיבוב התשיעי, בקרב שנערך בלאס וגאס. הוא זכה באליפות ה-WBC במשקל קל. עם זכייתו זו הפך פקיאו לפיליפיני הראשון שהחזיק בתואר אליפות אגרוף בחמישה משקלים שונים והפיליפיני הראשון שזכה באליפות עולם במשקל קל. הכנסתו של פקיאו מקרב זה הייתה 3 מיליון דולר.
מערב פקיסטן
דמוקרטיה פרלמנטרית
מהכרזת עצמאותה, תושבי פקיסטן רצו ממשלה דמוקרטית ופרלמנטרית. ב-1947, מונה ליקאת עלי ח'אן לתפקיד ראש ממשלתה הראשון של פקיסטן.
מני פקיאו
דרכו כמתאגרף מקצועי
ב-6 בדצמבר 2008 החל פקיאו להתאגרף במשקל מעורב, בניסיון לזכות בתואר אלוף בקטגוריית משקל שישית. יריבו היה האלוף אוסקר דה לה הויה. פקיאו שלט בקרב ובפתיחת הסיבוב התשיעי נאלץ דה לה הויה להיכנע בנוקאאוט טכני. על פי הערכות, פקיאו הרוויח בקרב בין 15 ל-30 מיליון דולר מהכנסות צפייה בשידור הטלוויזיה וכן סכום נוסף מן הצופים באולם.
מערב פקיסטן
דמוקרטיה פרלמנטרית
לאחר החלוקה, נוצר מצב שבו החלק המערבי של המדינה שולט בפוליטיקה של האיחוד. למרות שלמזרח היו יותר ממחצית התושבים, מספר המושבים באספה המכוננת של פקיסטן היה נמוך בהרבה משכנתה. כדי לסיים את אי השוויונות בין שתי המובלעות, הועלתה תוכנית יחידה אחת.
מני פקיאו
דרכו כמתאגרף מקצועי
ב-22 בדצמבר 2008 עוטר פקיאו בעיטור לגיון הכבוד הפיליפיני כאות הוקרה על הכבוד והגאווה שהביא לבני ארצו ועל הישגיו יוצאי הדופן בזירת האיגרוף.
ב-2 במאי 2009 התאגרף פקיאו לראשונה במשקל מעורב-קל נגד האלוף ריקי האטון בלאס וגאס. פקיאו ניצח בקרב בנוקאאוט בסיבוב השני. ב-14 בנובמבר 2009 התאגרף פקיאו במשקל מעורב נגד מיגל קוטו וניצח בנוקאאוט טכני. שידור הקרב בטלוויזיה בשיטת שלם וצפה הכניסה למעלה מ-70 מיליון דולר מ-1.25 מיליון צופים משלמים. חלקו של פקיאו בהכנסות היה כ-22 מיליון דולר.
מערב פקיסטן
דמוקרטיה פרלמנטרית
עימותים בין מזרח למערב פקיסטן החלו מיד לאחר החלוקה. לשתי המדינות היו אידאולוגיות פוליטיות אחרות: מערב פקיסטן הוקמה כדמוקרטיה פרלמנטרית, והאסלאם כדתה הרשמית. לעומת זאת, מזרח פקיסטן הייתה מדינה סוציאליסטית מאז שנת 1954. מערב פקיסטן הייתה חברה קרובה של נאט"ו בראשות ארצות הברית, בעוד שבמזרח עמדו לצד הגוש המזרחי וברית ורשה בראשות ברית המועצות. חוקת 1956 של פקיסטן הכירה בשפות אורדו, בנגלית ואנגלית כשפותיה הרשמיות של פקיסטן.
מני פקיאו
דרכו כמתאגרף מקצועי
ב-13 במרץ 2010 התאגרף פקיאו נגד ג'ושואה קלוטי באצטדיון הדאלאס קאובויס בטקסס. הוא ניצח בקרב בהכרעת השופטים. למעלה מ-40,000 צופים צפו בקרב באצטדיון וכ-700,000 צופים שילמו עבור צפייה בטלוויזיה. בשנת 2010 נבחר פקיאו למתאגרף העשור (2000-2009) על ידי התאחדות כתבי האיגרוף האמריקאים, את הפרס העניק לו ג'ו פרייז'ר.
מערב פקיסטן
ממשל צבאי
מ-1947 עד 1959, הממשלה הפקיסטנית הייתה יחסית רעועה. שבעה ראשי ממשלה, ארבעה מושלים כלליים ונשיא אחד הודחו מתפקידם בכוח או ממהפכה. התכנית יחידה אחת הובילה להתנגדות עזה מצד תושבי המדינה. המפלגה הסוציאליסטית של פקיסטן והליגה המוסלמית יישמו מערכת בחירות משלהן, שבהן המפלגה הרפובליקנית בראשות בוגרה הפסידו, והליגה המוסלמית בראשות צ'אודהרי מוחמד עלי זכו בהן. יחסיה עם ארצות הברית נגרעו, שהודיעה כי הדמוקרטיה בשתי המדינות נכשלה.
מני פקיאו
דרכו כמתאגרף מקצועי
ב-13 בנובמבר 2010 התאגרף פקיאו באנטוניו מרגריטו על תואר אליפות ה-WBC הפנוי במשקל קל-בינוני. הוא ניצח בקרב ומיד עם סיומו הוחש יריבו לבית החולים שם אובחן שבר בארובת עינו. הייתה זו קטגוריית המשקל השמינית בה זכה פקיאו באליפות. לאחר שפקיאו הודיע כי אין בכוונתו להגן על תוארו במשקל זה, החליט חבר המנהלים של ה-WBC כי התואר פנוי.
מערב פקיסטן
ממשל צבאי
בשנת 1958, צבא פקיסטן התחיל מהפכה במדינה. הוא יישם ממשל צבאי בראשותו של הגנרל איוב ח'אן. הוא גם החליף את הבירה לבירה זמנית ברוואלפינדי. בשנת 1965, הוכרזה הבירה החדשה אסלאמאבאד.
מני פקיאו
דרכו כמתאגרף מקצועי
ב-7 במאי 2011 הגן פקיאו על תוארו כאלוף ה-WBO במשקל מעורב בקרב נגד האלוף שיין מוסלי. הקרב הוכרע בהחלטת השופטים. ב-12 בנובמבר 2011 ניצח פקיאו את מנואל מרקז, זו הפעם השלישית.
מערב פקיסטן
פירוק
לאחר לחץ גדול של תושבי הרפובליקה, בוטלה תוכנית יחידה אחת ב-1 ביולי 1970. מערב פקיסטן חדלה להתקיים, ונקראה בשם הרפובליקה האסלאמית של פקיסטן. עם זאת, מזרח פקיסטן המשיכה להתקיים, אך בשנה שלאחר מכן, פרצה מלחמת העצמאות של בנגלדש ונהפכה למדינה העצמאית של בנגלדש.
מני פקיאו
דרכו כמתאגרף מקצועי
פקיאו איבד את תוארו ב-9 ביוני 2012 לאחר שהפסיד לטימותי בראדלי האמריקאי בהחלטת שופטים חצויה ומעוררת מחלוקת מכיוון שהופל לקרשים ולא התאושש מהנפילה לספירת 10. היה זה הפסדו הראשון מאז מרץ 2005.
מערב פקיסטן
דמוגרפיה
למערב פקיסטן היו 33,000,000 איש בשנת 1947.
מני פקיאו
דרכו כמתאגרף מקצועי
לאחר אחד עשר חודשים, ב-24 בנובמבר 2013 גבר פקיאו על ברנדון ריוס ברקב שנערך בסין. וולאחריו התכונן לקרב חוזר מול אותו טימותי בראדלי.
מערב פקיסטן
דת
כ-22.77 מיליון נפשות (69%) במערב פקיסטן היו מוסלמים, כ-7.92 מיליון (24%) הינדים וכ-2 מיליון (6%) - סיקים.
אפגניסטן
בשנת 1955, החזירה מערב פקיסטן את שגרירה באפגניסטן, ונותקו יחסי שתי המדינות. ב-1961, הכוחות המזוינים של פקיסטן דיכאו פלישה אפגנית בצפון מערב פקיסטן.
מני פקיאו
דרכו כמתאגרף מקצועי
ב-12 באפריל 2014 נפגשו טימותי ופקיאו, בקרב על האליפות, בלאס וגאס נבאדה, קרב ארוך וקשה, שבסופו ניצח פקיאו בהחלטת שופטים פה אחד.
בספטמבר 2021 הודיע על פרישה מאגרוף.
מייוות'ר נגד פקיאו
בעולם האיגרוף ציפו זמן רב לקרב בינו לבין אגדת האיגרוף פלויד מייוות'ר הקרב נדחה פעם אחר פעם בשל סיבות שונות וקשיים במשא ומתן בין הצוותות של השניים, לבסוף כשהשניים בשלהי הקריירה נקבע קרב ב-2 במאי 2015, צפוי להיות הקרב הרווחי ביותר בהיסטוריה. בקרב זה, בהחלטת שופטים פה אחד, ניצח פלויד, וכך העלה את מאזנו ל-48 ניצחונות ו-0 הפסדים.
מערב פקיסטן
הודו
למערב פקיסטן היו יחסים עוינים כלפי הודו, בעיקר בגלל מלחמת הודו-פקיסטן הראשונה שפרצה בשנת 1947 והסכסוך על קשמיר.
בשנת 1947, צבא פקיסטן וחיל האוויר הפקיסטני ניסה לכבוש את חבל קשמיר, אך הובסו על ידי הצבא ההודי. למרות שהפלישה הצליחה חלקית, הפקיסטנים הצליחו לכבוש 40% מחבל הארץ, שיקרא אזאד קשמיר.
לאחר המלחמה, היחסים נותרו מתוחים בעקבות המלחמות הבאות על קשמיר (מלחמת הודו-פקיסטן השנייה, מבצע גיברלטר, וכו').
הרפובליקה העממית של סין
היחסים בין הרפובליקה העממית של סין למערב פקיסטן היו ידידותיים.
בשנת 1950, פקיסטן הייתה אחת המדינות הראשונות לבטל את הכראתן ברפובליקה הסינית ולהכיר בסין העממית. לאחר זאת, המדינות שמרו על יחסים קרובים. סין סיפקה לפקיסטן אמצעים טכנולוגיים וצבאיים במהלך המלחמה הקרה, ושתי המדינות החשיבו את השנייה כבעלות ברית.
ג'ון י. בראון
ג'ון יאנג בראון הבן (באנגלית: .John Young Brown Jr; 28 בדצמבר 1933 – 22 בנובמבר 2022) היה פוליטיקאי ואיש עסקים אמריקאי חבר המפלגה הדמוקרטית. כיהן כמושל קנטקי בשנים 1979 עד 1983.
ביוגרפיה
אביו של בראון, ג'ון י. בראון האב היה פוליטיקאי בקנטאקי ששימש כחבר בית הנבחרים שלה במשך כשלושה עשורים ואף שימש יו"ר בית הנבחרים שלה. בעת לידתו של בראון שימש כנציגה של קנטאקי בבית הנבחרים של ארצות הברית. בראון למד באוניברסיטת קנטקי וסיים אותה בשנת 1960 עם תואר במשפטים. לאחר קבלת התואר הוא הצטרף למשרד עורכי הדין של אביו. בשנים 1959–1965 הוא שירת בעתודה של צבא ארצות הברית.
לאחר מספר שנים בהן עבד במשרד של אביו, ג'ון י. בראון עזב אותו ופנה לעסקים. בשנת 1964 הוא היה בראש קבוצת אנשי עסקים שרכשו את רשת KFC תמורת 2 מיליון דולר. תוך מספר שנים הרשת גדלה ל-1500 סניפים ונמכרה בשנת 1971 תמורת 284 מיליון דולר.
בשנות ה-70 של המאה ה-20 ג'ון בראון היה בעליה של קבוצת כדורסל ששיחקה בליגת ה-ABA. לאחר פירוק הקבוצה עם איחוד ליגות ה-ABA וה-NBA רכש בשנת 1976 מחצית מהבעלות על לוס אנג'לס קליפרס.
בשנת 1979 החליט להתמודד על משרת מושל קנטקי וניצח בבחירות. ג'ון י. בראון כיהן בתפקיד זה עד לשנת 1983. בשנת 1984 הוא הודיע על רצונו להתמודד על משרה בסנאט של ארצות הברית אך בעקבות בעיות רפואיות פרש מהמרוץ. בשנת 1987 הוא התמודד בפעם השנייה על משרת מושל, אך הפסיד בבחירות לסטיב בישיר.
בשנת 1991 הוא נכנס לשותפות עם קני רוג'רס ברשת מסעדות והיה שותף ברשת עד לשנת 1996.
בראון נישא שלוש פעמים. מנישואיו הראשונים לאלנור דארל נולדו לו שלושה ילדים ובהם ג'ון, ששימש כמזכיר המדינה של קנטאקי. מנישואיו השניים לפיליס ג'ורג' נולדה לו בת אחת, פמלה, שהיא עיתונאית.
נפטר בלקסינגטון ב-22 בנובמבר 2022.
פרח הלילך
פרח הלילך הוא שיר שהלחינה נורית הירש וכתב אורי אסף. שלישיית שריד הקליטה אותו לראשונה ב־1965, אבל עיקר פרסומו הגיע בביצועה של חוה אלברשטיין, שכללה אותו באלבומה "חוה אלברשטיין בשירים עבריים", שהתפרסם ב־1967.
ללחן של הירש נכתבו גם מילים אחרות מאת דני הורוביץ לשיר שנקרא "שתיקת האוהב". עם זאת, גרסתו של אורי אסף, "פרח הלילך", היא שהתפרסמה וזכתה להקלטות גרסאות כיסוי.
ביצוע של אריק איינשטיין ל"פרח הלילך" נכלל באלבומו "ארץ ישראל הישנה והטובה חלק ב'", שהתפרסם ב־1976. "הכל עובר חביבי" ביצעו את השיר ב־1978 במשדר לכבוד יום העצמאות, ובהמשך כללו אותו באלבומם "שירים", שהתפרסם ב־1982. ביצוע של אריק סיני נכלל באלבומו "שירים חוזרים", שהתפרסם ב־1982. איתן מסורי כלל את ביצועו לשיר באלבומו "השירים הקלאסיים של ארץ ישראל – חלק ב'", שהתפרסם ב־2004, וגרסה כלית שלו בפסנתר באלבומו הכלי "15 נעימות לשירי הארץ היפים", שהתפרסם ב־2005. יגאל בשן הקליט את השיר לאלבומו "פגישה לאין קץ", שהתפרסם ב־2009. ביצוע של ששי קשת בהופעה חיה במוזיאון הארץ בתל אביב נכלל באלבומו "נוסטלגיה זה לא מה שהיה – יונה אליאן וששי קשת", שהתפרסם ב־2010. ביצוע של יהודית רביץ נכלל באלבום גרסאות הכיסוי המשותף לה ולאחיה "יהודית ויעקב, שירים מהבית", שהתפרסם ב־2010. קרן פלס ביצעה את השיר בסיבוב ההופעות שלה "שני פסנתרים", שהחל ב־2011, וכן בהופעותיה בהמשך. בועז מעודה ביצע את השיר עם תלמידי תוכנית המציאות בית ספר למוסיקה, כשנורית הירש מלווה בפסנתר, ב־2013, וחבורת "זהו זה!" ביצעו את השיר ב־2020.
על השיר
"פרח הלילך" הוא השיר הראשון שהלחינה נורית הירש. הירש הלחינה אותו כלחן ללא מילים ב־1962 כשהייתה חיילת בלהקת גייסות השריון. ערב אחד נערכה ב"מועדון המפתח" בתל אביב מסיבה למפקדי החיל בהשתתפות חברי הלהקה. לבקשת חבריה ניגנה הירש בפסנתר את הלחן שחיברה. נעמי שמר שנכחה באירוע החמיאה לה על הלחן והציעה לה להתאים לו מילים (הירש סיפרה לימים שהמחמאה עודדה אותה מאוד).
לאחר שחרורה משירותה הצבאי פנתה הירש לאסף בבקשה לכתוב ללחן שלה מילים חדשות. היא נסעה באוטובוס לפנות ערב לקיבוצו של אסף באותה התקופה, כפר מנחם. השניים ישבו ליד הפסנתר במועדון חברת הילדים. היה זה פסנתר חצי מכוון ובעל קלידים קטנים, והירש ניגנה בו את הלחן כ־45 דקות בעוד אסף כותב את המילים. המשפט הראשון שכתב אסף היה, משפט שהתייחס לחבר קיבוץ ותיק שהובא למנוחות בבית העלמין של הקיבוץ. מחלון המועדון השתקפה פינת החי של חברת הילדים, כשבמרכזה בהקו לאור הירח, בפריחתם הלבנה של חודש שבט, עצי שקד. אסף, שהתרשם מפריחת השקד, בחר לכתוב עליה שיר, אך מכיוון שהמילים "עץ שקד" או "שקדייה" לא התאימו לו לחריזה, הוא הפך את השקד ללילך.
השיר מצטט מוטיב מן הפרק הראשון של הקונצ'רטו הראשון לפסנתר של שופן. הירש סיפרה ששמעון כהן היה הראשון שהפנה את תשומת לבה "לכך שבשיר יש קטע קצרצר שממנו מהדהד משהו ממה שכתב שופן. לא הופתעתי. כמי שבאה מהמוזיקה הקלאסית, טבעי שהושפעתי".
הפרדוקס של שרפינסקי-מזורקביץ'
במתמטיקה, הפרדוקס של שרפינסקי-מזורקביץ' מתייחס לעובדה הלא אינטואיטיבית שקיימת תת-קבוצה (לא ריקה) של המישור, אותה ניתן לפצל לשתי תת-קבוצות זרות שכל אחת מהן חופפת לקבוצה המקורית.
המילה "פרדוקס" משמשת כדי לציין את חוסר האינטואיטיביות של התוצאה, ואין בכך רמיזה שישנה בעיה לוגית כלשהי בנכונותה.
התוצאה הוכחה ב-1914 על ידי ואצלב שרפינסקי ותלמידו סטפן מזורקביץ', שהדגימו בנייה מפורשת של הקבוצה.
תיאור הפרדוקס
הפרדוקס קובע כי קיים אוסף A של נקודות במישור שניתן לחלק אותו לשתי קבוצות זרות: A_1 ו-A_2, כך שמתקיימת התכונה הבאה:
הקבוצה A הנבנית בהוכחה היא קבוצה אינסופית בת מנייה לא חסומה.
בניית הקבוצה
לצורך נוחות נעבוד עם המישור המרוכב. נבחר מספר מרוכב טרנסצנדנטי (מספר שאינו שורש של אף פולינום במקדמים שלמים) שנמצא על מעגל היחידה. קיומו של מספר כזה מובטח משיקולי ספירה: עוצמת מעגל היחידה היא עוצמת הרצף, בעוד יש רק מספר בן-מנייה של מספרים שאינם טרנסצנדנטיים.
נגדיר את הקבוצות:
ברור כי. נוכיח כי זהו איחוד זר: נניח בשלילה שקיים איבר בחיתוך. כלומר קיימים פולינומים כך ש-, כאשר ל-p_1 מקדם חופשי חיובי ול-p_2 מקדם חופשי 0. מכאן ש-, אולם c מספר טרנסצנדנטי, ולכן p_1-p_2 פולינום האפס, בסתירה לכך ש-p_1\ne p_2 (מקדמים חופשיים שונים).
כעת נבחין בחפיפות הבאות:
דרך נוספת להסתכל על A היא כקבוצה הקטנה ביותר שמכילה את הראשית וסגורה לפעולת ההזזה ב-1 והסיבוב ב-\theta סביב הראשית.
אם נבחר את c=e^i נקבל בדיוק את הדוגמה שניתנה בתיאור הפרדוקס (זהו מספר טרנסצנדנטי לפי משפט לינדמן).
תוצאות נוספות
שרפינסקי הוכיח שלא קיימת קבוצה דומה בישר. למעשה נכונה גם תוצאה חזקה יותר: לא קיימת קבוצה בישר שמתפרקת לשתי קבוצות חופפות לה בחלקים (שתי קבוצות חופפות בחלקים אם ניתן לפרק אותן למספר סופי של חלקים כך שכל חלק בפירוק של אחת חופף לחלק המקביל בפירוק של האחרת).
לא קיימת קבוצה חסומה במישור שמקיימת את הפרדוקס. לעומת זאת קיימת קבוצה חסומה במישור שמתפרקת לשני חלקים שחופפים לה בחלקים.
סטפן בנך הוכיח שקיימת הרחבה של מידת לבג לפונקציה \mu המוגדרת על כל הקבוצות במישור והיא אדיטיבית (סופית) ואינווריאנטית לאיזומטריות. מכך נובע שכל קבוצה מדידה שמקיימת את הפרדוקס של שרפינסקי-מזורקביץ' היא בהכרח ממידה אפס או אינסוף (מכיוון ש-).
יש שפע מקום בתחתית
יש שפע מקום בתחתית (באנגלית: There’s plenty of room at the bottom) הוא שמו של נאום מפורסם שנשא הפיזיקאי התאורטי האמריקאי ריצ'רד פיינמן בפני החברה האמריקאית לפיזיקה בדצמבר 1959, במכון הטכנולוגי של קליפורניה. יש הרואים בהרצאה זו את תחילתה של הננוטכנולוגיה.
תקציר
בנאום הציע פיינמן מספר יישומים אפשריים ליכולת לשלוט על אטומים בודדים. למשל, הוא הציע את האפשרות לייצר מחשבים בעלי יכולת חישוב גדולה יותר, ומיקרוסקופים מדויקים יותר. הוא הציע בנאומו שבני האדם יוכלו לבנות ננו-מכונות, שתוכלנה לסדר אטומים כרצון המתכננים. כמו כן הוא דיבר על הרעיון של "לבלוע את הרופא", כשהוא מתייחס לרעיון של ננו-תרופות.
פיינמן הציע בנאום שני אתגרים, שנשאו פרס של אלף דולר: הראשון למי שיבנה מנוע זעיר, והשני למי שיצליח לכתוב את המידע הכלול בדף של ספר, על משטח הקטן פי 25,000 באופן ליניארי. שני האתגרים נענו בהצלחה: הראשון נענה תוך פחות משנה על ידי ויליאם מקללן, והשני בשנת 1985 על ידי טום ניומן.
משודרג (סרט)
משודרג (באנגלית: Upgrade) הוא סרט אימה מדע בדיוני אמריקאי-אוסטרלי משנת 2018 שכתב וביים ליי ווינל. בסרט מככבים לוגאן מרשל גרין, בטי גבריאל והאריסון גילברטסון. עלילת הסרט מתארת אדם אשר בגופו מושתל שבב אלקטרוני המאפשר לו לשלוט בגופו לאחר שהפך למשותק בעקבות שוד אלים. ג'ייסון בלאם הפיק את הסרט באמצעות חברת ההפקות שלו בלאמהאוס הפקות.
לאחר הקרנת בכורה שנערכה ב-10 במרץ 2018 בפסטיבל הסרטים South by Southwest, הסרט עלה לאקרנים בארצות הברית ב-1 ביוני 2018 בהפצת OTL Releasing ו-Blumhouse Tilt. ב-14 ביוני 2018 הסרט עלה לאקרנים באוסטרליה. הסרט קיבל ביקורות חיוביות מצד המבקרים, אשר כינו אותו הכלאה בין "סטיב אוסטין, האיש השווה מיליונים" לבין "משאלת מוות", ושיבחו את ההומור השחור שבו ואת קטעי הפעולה.
בנות (סרט)
בנות הוא סרט קולנוע ישראלי משנת 1985 בבימויו של נדב לויתן ולפי תסריט של אסי דיין.
הפקה
הסרט הייתה הפקת "סרט ניצול" ישראלית-איטלקית בסגנון "סקספלויטיישן" (הצגת עירום נשי על גבול הפורנוגרפיה הרכה). צילומי הסרט נערכו באוקטובר, נובמבר 1984, אך ההפקה נקלעה לקשיים כספיים בתחילת 1985 ועריכת הסרט והפצתו התעכבו, הקרנת הבכורה שלו נערכה ב-18 במאי 1985, והוא יצא לבסוף לאקרנים ביוני 1985.
עלילה
הסרט מספר על נערות העוברות יחד טירונות נשים בצה"ל, כל אחת מרקע אחר:
ניבה - נערה מפונקת ועשירה שמבינה שהיא צריכה להיות חיילת כמו כולן, לצד חלומה להתקבל ללהקה צבאית.
קארן - עשתה את כל הדרך מקנדה כחיילת בודדה רק כדי להתגייס לצה"ל, וזאת בניגוד לרצונה של אביה שתחזור לקנדה, ותעזוב את הצבא.
אנה - עולה מרוסיה שמנסה להראות לכולן שלהיות שמנה זה יפה, ואף מוכיחה זאת כאשר החבר החתיך שלה יגאל קופץ לביקור בבסיס הטירונות.
שירלי - בחורה בעייתית שמחפשת להיזרק בכל מקום, ועושה כל מאמץ לצאת מהצבא ולברוח אל חייה באזרחות, אך לבסוף מבינה בדרך הקשה שגם מקומה שמור בין הבנות ומסיימת את הטירונות.
רינה וגליה - צמד חברות שהגיעו יחד לטירונות מהאזרחות, ולא נפרדות לרגע, לצד היותן מתחברות לכולן, ולבסוף למרות הקשיים מסיימות את הטירונות עם חיוך גדול.
טליה - מפקדת המחלקה שעושה כל מאמץ כדי להפוך את חבורת הבנות לחיילות מן השורה, וזאת למרות מספר מקרים לא פשוטים שעוברת עם בנות המחלקה, ובעיקר בינה לבין פקודתה שולי.
שומאכר
שומאכר או שומכר (Schumacher) הוא שם משפחה שמקורו בגרמנית ומשמעו סנדלר (לשם משמעות דומה).
טרוי אייקמן
טרוי אייקמן (באנגלית: Troy Aikman; נולד ב-21 בנובמבר 1966) הוא שחקן עבר בפוטבול אמריקאי ששיחק בתפקיד הקוורטרבק בקבוצת דאלאס קאובויס. זכה שלוש פעמים בסופרבול, נבחר לחבר בהיכל התהילה של הפוטבול המקצועני ולחבר בהיכל התהילה של פוטבול המכללות.
ביוגרפיה
אייקמן נולד בווסט קובינה שבקליפורניה ועבר עם משפחתו בגיל 12 להנרייטה שבאוקלהומה.
ליגת המכללות
ב-1984 החל ללמוד באוניברסיטת אוקלהומה ולשחק בקבוצת הפוטבול שלה. במשחק השביעי של העונה פתח לראשונה כקוורטרבק בהרכב הקבוצה. את השנה השנייה פתח כשחקן ההרכב הראשון, אך במשחק הרביעי של העונה שבר את רגלו והחמיץ את שאר העונה, בה זכתה אוקלהומה באליפות. אייקמן שהבין כי איבד את מקומו בהרכב הפותח עבר ב-1986 לאוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס, ונאלץ להחמיץ שנה שלמה עקב חוקי ה-NCAA.
בכל אחת משתי העונות שלו כקוורטרבק ב-UCLA סיימה הקבוצה במאזן 10–2. בעונתו השנייה נבחר לאול אמריקן (נבחרת העונה במכללות), וסיים שלישי בדירוג גביע הייזמן לשחקן המצטיין. ב-2008 נבחר לחבר בהיכל התהילה של פוטבול המכללות.
ליגת ה-NFL
אייקמן נבחר במקום הראשון בדראפט ה-NFL של שנת 1989 על ידי דאלאס קאובויס. כבר מעונתו הראשונה פתח בהרכב הראשון של הקבוצה שסיימה במאזן 1–15. במחזור העשירי מסר ל-379 יארד, שיא NFL לאותה עת לרוקי. בעונתו השנייה סיימה הקבוצה במאזן 7–9 ולא העפילה לפלייאוף. בעונת 1991 נפצע לאחר 12 משחקים כשהקבוצה במאזן 7–5, מחליפו הוליך אל דאלאס ל-4 ניצחונות רצופים עד תום העונה ולמקום בפלייאוף. בסיבוב השני של הפלייאוף נכנס אייקמן כמחליף במחצית אך הקבוצה הודחה על ידי דטרויט ליונס.
בעונת 1992 הוליך את דאלאס למאזן 13–3 וזכייה באליפות בית NFC מזרח. הוא מסר ל-3,445 יארד ו-23 טאצ'דאונים, שניהם שיאי קריירה. בפלייאוף העפילה דאלאס לסופרבול XXVII בו גברה על באפלו בילס. אייקמן כיכב במשחק ונבחר ל-MVP לאחר שמסר ל-273 יארד, 4 טאצ'דאונים ללא חטיפות ומדד יעילות של 140.7. בעונת 1993 סיימה הקבוצה במאזן 12–4 הטוב ב-NFC, בפלייאוף סבל אייקמן מזעזוע מוח במהלך גמר ה-NFC מול סן פרנסיסקו 49'. הוא שב לשחק בסופרבול XXVIII בו זכתה הקבוצה בתואר בפעם השנייה ברציפות. לאחר שבעונת 1993 הודחה דאלאס בגמר ה-NFC, זכתה דאלאס בהנהגתו של אייקמן פעם נוספת באליפות, כשגברה בסופרבול XXX על פיטסבורג סטילרס. בעונת 1996 הודחה דאלאס בסיבוב השני של הפלייאוף, אייקמן ודאלאס הפעילו עוד פעמיים לפלייאוף בעונות 1998 ו-1999 אך הפסידו בסיבוב הראשון. לאחר עונת 2000 הודיע אייקמן על פרישתו.
ב-2006 נבחר לחבר בהיכל התהילה של הפוטבול המקצועני.
לאחר פרישתו
לאחר פרישתו ממשחק פעיל החל לעבוד כפרשן ספורט ברשת פוקס, הוא היה מועמד ארבע פעמים לפרס אמי לפרשן הטוב ביותר. בשנים 2005–2010 היה מבעלי קבוצת מרוצי הנאסקאר "Hall of Fame Racing" יחד עם רוג'ר סטאובך, אף הוא קוורטרבק לשעבר בדאלאלס קאובויס וחבר בהיכל התהילה של הפוטבול המקצועני.
חייו הפרטיים
אייקמן היה נשוי בשנים 2000–2011 לרונדה וורתי ולזוג שתי בנות. ב-1997 זכה בפרס וולטר פייטון לאיש השנה ב-NFL בתחום הפעילות למען הקהילה.
פרס קרוון לאדריכלות גנים ונוף
פרס קרוון לאדריכלות גנים ונוף הוא פרס שמוענק על ידי עיריית תל אביב-יפו מדי מספר שנים החל משנת 1971 לאדריכלי נוף עבור גן בישראל שבנייתו הושלמה.
הפרס מוענק על ידי קרן על שמו של אברהם קרוון, שהוקמה במטרה לעודד את אדריכלות הגנים והנוף בישראל. קרוון היה ראש מחלקת נטיעות ואדריכל הגנים והנוף של תל אביב-יפו, בין היתר היה אדריכל גן מאיר, גן העצמאות, גן הפסגה, וגנים נוספים בעיר.
Demeanor
Demeanor הוא סינגל שהוקלט על ידי הראפר האמריקאי פופ סמוק בהשתתפות הזמרת הבריטית דואה ליפה. השיר יצא לאור ב-20 ביולי 2021, על ידי חברות התקליטים ויקטור ויקטור וריפבליק, כסינגל מוביל מתוך אלבום האולפן השני של פופ סמוק Faith.
קרדיטים וצוות
כל הקרדיטים שלהלן לקוחים מ-טיידל.
Poem to a Horse
רקע וכתיבה
את השיר כתבה שאקירה ביחד עם לואיס פרננדו אוצ'ואה, והוא הופק על ידה גם כן. השיר נכלל באלבום ההופעה השני של שאקירה, Live & off the Record. באלבום ההופעה נכללו מרבית שירי האלבום.
וידאו קליפ
הווידאו קליפ המלא שצולם לשיר הועלה לערוץ ה-Vevo של שאקירה בשנת 2009. הקליפ שילב בתוכו קטעים מתוך כמה מהופעותיה שבהן ביצעה אותו ובנוסף, שילב בתוכו גם קטעים אשר צולמו כחלק מהקליפ עצמו.
הקליפ זכה להצלחה פחותה משאר הקליפים שיצאו מתוך האלבום, כאשר נכון לדצמבר 2017, מונה הצפיות שלו עומד על כ-5 מיליון צפיות.
מישל רישאר (שף)
מישל רישאר (בצרפתית: Michel Richard; 7 במרץ 1948 - 13 באוגוסט 2016) היה שף יליד צרפת ולשעבר הבעלים של מסעדת "ציטרוס" (Citrus) בלוס אנג'לס. לאחר מכן היה הבעלים של המסעדה עטורת הפרסים "ציטרונל" (Citronelle), לה סניפים בג'ורג'טאון, כרמל, ובמרכז וושינגטון די. סי..
ביוגרפיה
מישל רישאר נולד בבריטני ב-1948
וגדל בשמפן הוא למד לבשל בהיותו בן שבע, כשהיה בן תשע, השתתף במקבילה הצרפתית ל-Fresh Air Fund.
נאמר לו שאם הוא רוצה להיות שף הוא צריך ללמוד קודם כל להיות שף מגדנאות, בהיותו בן 14 היה שוליית מאפה במלון בריימס. אחרי ששירת בצבא הצרפתי הוא עבד במאפיה, "מזו לנוטר" (Maison Lenotre), בפריז תחת שף המגדנאות גסטון לנוטר. הוא פתח את הסניף הניו יורקי שלא העריך ימים, "שאטו פרנס",
לאחר מכן עבר לסנטה פה, ניו מקסיקו, על מנת לנהל את חנות המגדנאות הצרפתית במלון לה פונדה.
ב-1977 הוא היה בלוס אנג'לס, שם פתח את חנות המגדנאות "מישל רישאר". הוא השתמש ברווחים על מנת לאכול במסעדות בצרפת בנות שלושה כוכבים במדריך מישלן האדום, וכך לגבש את תשוקתו להמשיך מעבר למגדנאות, ולאמן עצמו כדי להיות שף בעשר השנים הבאות.
ב-1987 הוא פתח את מסעדת "ציטרוס" (Citrus) בלוס אנג'לס.
ב-1997 הוא מכר חצי מבעלותו במסעדות לתאגיד מריסטאר, שהוא גם שותף ב"ציטרונל".
ב-1989, שנה אחרי-כן פתח רישאר את "ציטרונל" (Citronelle) באין הוטל סנטרה ברברה בסנטה ברברה. אחרי-כן פתח את "ביסטרו אם" (Bistro M) בסן פרנסיסקו וציטרונל בבולטימור ופילדלפיה. ב-1994 פתח את "ציטרונל" במלון לאטאם (Latham Hotel) בג'ורג'טאון. בשלב מאוחר יותר, פתח סניף של "ציטרונל" ב- Carmel Valley Ranch בכרמל, קליפורניה. עשר שנים אחרי-כן הוא פתח סניף במרכז וושינגטון די. סי..
רישאר הכין את התפריט הצרפתי עבור בית הקפה ב-National Gallery of Art בוושינגטון, די. סי., בו ישתמשו ב-2010 ו-2011.
באוקטובר 2010 עמד לפתוח את "מישל" בטייסון פינת ריץ' קרלטון בוושינגטון די. סי.
באוגוסט 2016 נפטר רישאר כתוצאה משבץ.
מעבר שיפקה
מעבר שיפקה (בבולגרית Шипченски проход) הוא מעבר הרים ברכס הרי הבלקן בבולגריה, המהווה את הגבול בין מחוז סטארה זאגורה ומחוז גברובו, מחבר בין הערים גברובו ו-קאזאנלק, ואורכו 13.5 קילומטרים. המעבר נחצה על ידי הכביש המהיר ומסילת הרכבת המחברת את רוסה לסטארה זאגורה עד אדירנה שבטורקיה. חצייתו של מעבר זה פותחת את הדרך לעבר דרום בולגריה ומזרחה, אזור תראקיה, האזור שכונה בתקופה העות'מאנית "מחוז רומליה המזרחית", בואכה החלק האירופי של טורקיה.
במעבר עתיד לעבור תוואי נתיב מספר 3 בנתיבי התעבורה האירופיים, אשר מוצאו באיסטנבול שבטורקיה, ויעדו תהיה העיר סנטיאגו דה קומפוסטלה בספרד.
במהלך המלחמה העות'מאנית-רוסית (1877–1878) היה מעבר זה זירתם של ארבעה קרבות בין צבאות האימפריה הרוסית, מיליציית המתנדבים הבולגרית האופלצ'נצי וצבאות האימפריה העות'מאנית ובמהלכם הצליחו הכוחות הרוסיים להשתלט על המעבר ולהחזיק בו, למרות ניסיונות העות'מאנים לחזור ולהשתלט עליו. בקרבות אלו נמנו 25,000 נפגעים עות'מאנים וכ-10,000 נפגעים רוסים ובולגרים.
הקרב הרביעי, שנערך בראשית ינואר 1878 ובו חוסלה לחלוטין ההתנגדות העות'מאנית, חרץ את גורל המלחמה והעמיד את הרוסים תוך זמן קצר בעמדת איום על איסטנבול.
בשנת 1934 הוקם על פסגת הר סטולטוב אתר הנצחה לחללי קרבות מעבר שיפקה במלחמת העצמאות הבולגרית, ובו אנדרטה בגובה 31.5 מטרים הנראית למרחוק.
איכון באמצעות קול
איכון בעזרת קול (באנגלית: Sound Ranging) הוא שיטה לקביעת קואורדינטות (שיעורים) כלי הארטילריה באמצעות ניתוח קולות ירי התותחים או כלי ירי אחרים כדוגמת מרגמות ורקטות. בשיטה דומה ניתן להשתמש על מנת לכוונן ירי ארטילרי ישיר למקום שהקואורדינטות שלו ידועות.
רחל פיסם
רחל (רחלי) פיסם (נולדה בשנת 1967) היא ראש אגף משאבי אנוש בשירותי הכבאות וההצלה בדרגת טפסר, החל מאוקטובר 2022.
איכון באמצעות קול
איכון סוללת תותחים הוא רק אחד מהשימושים הצבאיים לאיכון ואיתור מקורם של קולות שנוצרו באוויר, על פני השטח או מתחת לפני המים. הסונאר (מאנגלית SONAR - ראשי תיבות של Sound Navigation And Ranging) הוא דוגמה מוכרת יותר לשימוש כזה. איכון באמצעות קול הוא אחת משלוש שיטות לאיתור הארטילריה שפיתוחן זורז עקב מלחמת העולם הראשונה. השיטות האחרות היו סיורים אוויריים (הן לתצפית ישירה והן למשימות צילום) ואיתור הרשף הנוצר בזמן הירי.
ג'ייסון טייטום
ג'ייסון כריסטופר טייטום האב (באנגלית: .Jayson Christopher Tatum Sr; נולד ב-3 במרץ 1998) הוא כדורסלן אמריקאי, המשחק בעמדות הסמול פורוורד והפאוור פורוורד, בקבוצת בוסטון סלטיקס מליגת ה-NBA. כמו כן שיחק בקבוצת אוניברסיטת דיוק ובנבחרת ארצות הברית.
רחל פיסם
ביוגרפיה
פיסם נולדה בדימונה, למשפחה חילונית ולה אח המשרת כיום כקצין משטרה. בגיל 9 עברה עם משפחתה לבת ים. שירתה בחיל האוויר והשתחררה בדרגת סרן, כשהיא אם ל-7 ילדים.
ג'ייסון טייטום
ביוגרפיה וקריירת מכללות
בשנתו האחרונה בתיכון הוביל טייטום את נבחרת בית הספר שלו לזכייה באליפות מיזורי לתיכונים לעונת 2015/2016. הוא נבחר לשחקן השנה בתיכונים ולמשחק מקדונלד'ס אול-אמריקן.
בליגת המכללות שיחק בעונת 2016/2017 באוניברסיטת דיוק. הוא סיים את העונה עם ממוצע של 16.8 נקודות, 7.3 ריבאונדים ו-2.1 אסיסטים למשחק. בתום העונה נבחר לחמישיית שחקני העונה הראשונה בליגת ה-ACC אליה משתייכת דיוק.
קריירה מקצועית
טייטום נבחר במקום השלישי בדראפט ה-NBA בשנת 2017, על ידי בוסטון סלטיקס. הוא השתלב בחמישייה הפותחת של הקבוצה החל מתחילת העונה וזכה לתואר רוקי החודש באזור המזרח לחודש דצמבר. בתום העונה נבחר לחמישיית הרוקיז של העונה ב-NBA, לאחר שרשם ממוצעים של 13.9 נקודות ו-5.0 ריבאונדים למשחק. בפלייאוף 2018 היה הקלעי המצטיין של הקבוצה עם 18.5 נקודות בממוצע למשחק, והוביל את בוסטון עד לגמר אזור המזרח, בו הפסידה הקבוצה 3–4 לקליבלנד קאבלירס.
בעונת שיפר טייטום במעט את תפוקתו לממוצעים של 15.7 נקודות ו-6.0 ריבאונדים למשחק, אך קבוצתו הודחה מהפלייאוף כבר בסיבוב השני, על ידי מילווקי באקס. במהלך סוף-שבוע האולסטאר של אותה עונה זכה טייטום באתגר הכישורים של ה-NBA.
בעונתו השלישית בבוסטון,, הציג שיפור משמעותי, כאשר הוליך את שחקני הסלטיקס עם 23.4 נקודות בממוצע למשחק, והצעיד אותם למקום השלישי באזור המזרחי, עם מאזן ניצחונות 48–24. ב-11 בינואר 2020 קלע שיא קריירה של 41 נקודות בניצחון מול ניו אורלינס פליקנס, וב-23 בפברואר 2020 השווה שיא זה בהפסד מול לוס אנג'לס לייקרס. במהלך אותה עונה השתתף לראשונה במשחק האולסטאר של ה-NBA, ובסיומה נבחר לחמישייה השלישית של העונה. בפלייאוף 2020 הוא הוביל את הקבוצה לגמר המזרח, בו הפסידה למיאמי היט בתוצאה 2–4. טייטום סיים את הפלייאוף עם ממוצעים של 25.7 נקודות, 10.0 ריבאונדים ו-5.0 אסיסטים למשחק.
בנובמבר 2020 חתם על הארכת חוזה בבוסטון ל-5 עונות נוספות, החל מעונת, תמורת כ-195 מיליון דולר.
במאי 2022 הוביל את הבוסטון סלטיקס לגמר הNBA, לראשונה מזה 12 שנים (בו בוסטון הפסידה ללייקרס ב-2010) לאחר ניצחון, בסדרה בת 7 משחקים בגמר הבית המזרחי, על מיאמי היט, תוך שהוא הזוכה הראשון בתואר הMVP של סדרת גמר המזרח ע"ש לארי בירד. במהלך משחק 1 של גמר ה-NBA, טייטום הוביל את הסלטיקס לניצחון 120–108 על גולדן סטייט ווריורס עם 13 אסיסטים, הכי הרבה אסיסטים שרשם שחקן בהופעת הבכורה שלו בגמר. הסלטיקס הובילו 2–1 בסדרה, אך בסופו של דבר הפסידו 4:2 בסדרה. טייטום קבע את שיא ה-NBA בכל הזמנים עם 100 איבודי כדור בהופעת פלייאוף בודדת.
עונת 2022/2023 הייתה עונת שיא בקריירה של טייטום, הוא השיג שיאי קריירה בממוצע נקודות (30.1), ריבאונדים (8.8) ובאסיסטים (4.6). הוא נבחר ל-MVP של משחק האולסטאר לאחר שהשיג שיא של 55 נקודות, להן הוסיף גם 10 ריבאונדים ושישה אסיסטים. בתום העונה נבחר לחמישיית העונה.
נבחרת ארצות הברית
ב-2013 נכלל בנבחרת ארצות הברית עד גיל 16, אשר זכתה באליפות יבשת אמריקה (צפון אמריקה ודרום אמריקה) שהתקיימה בפונטה דל אסטה שבאורוגוואי. באוגוסט 2014 השתתף עם נבחרת הנוער של ארה"ב עד גיל 17, שזכתה באליפות העולם שהתקיימה בדובאי. ב-2015 זכה עם הנבחרת באליפות העולם עד גיל 19 שהתקיימה ביוון, כאשר בטורניר רשם ממוצע של 13.9 נקודות ו-4.6 ריבאונדים למשחק. ב-2019 השתתף עם נבחרת ארצות הברית באליפות העולם בסין, הנבחרת נכשלה והודחה כבר בשלב רבע הגמר.
חיים אישיים
טייטום הוא בנם של ג'סטין טייטום וברנדי קול. ג'סטין טייטום שיחק כדורסל באוניברסיטת סנט לואיס והינו מורה להתעמלות ומאמן כדורסל בתיכון כריסטיאן ברדרס קולג' בסנט לואיס, בו סיים את לימודיו ב-1997, כשנה לפני לידתו של ג'ייסון. הוא היה בעבר המאמן ומנהל מגמת אתלטיקה בתיכון ללימודים בינלאומיים סולדן במשך שש שנים. טייטום נולד כשהוריו היו שניהם תלמידי תואר ראשון בני 19. אמו, ברנדי, סיימה את בית הספר למשפטים באוניברסיטת סנט לואיס וכיום היא עורכת דין באזור סנט לואיס. טייטום הוא בן הסנדק של שחקן ה-NBA לשעבר, לארי יוז, שהיה חברו לקבוצה של אביו בתיכון ובקולג'. הוא גם בן דודו של שחקן ה-NBA לשעבר ומאמן לוס אנג'לס קליפרס בהווה טיירון לו.
טייטום הוא נוצרי, והוא נותן קרדיט לישו על הצלחתו ועל הקריירה שלו.
בזמן שלמד בבית הספר התיכון במכינה של מכללת צ'מינייד, טייטום היה חבר טוב של פורוורד ה-NHL העתידי מתיו טקאצ'וק מהקלגרי פליימס, כאשר השניים שובצו באותו שיעור התעמלות. טייטום הוא גם חבר טוב של חברו לשעבר באוניברסיטת דיוק ושחקן ה-NBA הנוכחי הארי ג'יילס.
בנו של טייטום, ג'ייסון טייטום ג'וניור, שלעיתים קרובות מכונה דוס (Deuce), נולד ב-6 בדצמבר 2017.
רחל פיסם
קריירה
פיסם החלה את עבודתה ביחידת סמך של משרד השיכון – במרכז למיפוי ישראל, ותוך 3 שנים מונתה סמנכ"לית תכנון שרות ומדיניות ומנהלית משאבי אנוש במרכז.
במקביל לעבודתה ובהיותה אם ל-8 ילדים יצאה ללימודים אקדמיים. עם סיום לימודיה והיא בוגרת תואר ראשון במדעי הרוח והחברה ותואר שני במדיניות ציבורית מהאוניברסיטה העברית בירושלים, הייתה אם ל-11 ילדים, עבדה בתפקידים בכירים כולל סמנכ"לית הון אנושי ומנהל במשרד לביטחון פנים עד אוקטובר 2022.
השתתפה ב-2022 בתוכנית מנהלים באוניברסיטת הרווארד במשך חמישה שבועות.
באוקטובר 2022 מונתה לטפסר בשירותי הכבאות וההצלה, כראש אגף משאבי אנוש, והיא האישה הראשונה בתפקיד ובדרגה זו במערך.
איכון באמצעות קול
שיטות לאיכון תותחים בעזרת קול הירי התפתחו עוד קודם למלחמת העולם הראשונה, והיו מבוססות על שימוש בשעון עצר או על האזנה למיקרופונים. שיטת "שעון העצר" התבססה על זיהוי רשף ירי התותח, מדידת הכיוון היחסי אליו ומדידה באמצעות שעון עצר של משך הזמן שלקח לקול להגיע. מכפלת הזמן במהירות הקול אפשרה למצוא את המרחק אל מקור הירי. שיטת "ההאזנה" התבססה על האזנה לשני מיקרופונים המצויים במרחק של מספר קילומטרים האחד מהשני ומדידת הפרש הזמנים בין הגעת קול התותח למיקרופון הראשון לבין הגעתו למיקרופון השני. נראה כי הגרמנים השתמשו בשיטה זו במהלך מלחמת העולם הראשונה. לעומתם, מדינות ההסכמה פסלו את השיטה והתייחסו אליה כבלתי יעילה. הם פיתחו שיטות ומכשירים מדויקים יותר לאיכון בעזרת קול שאינם תלויים במהירות התגובה האנושית. פיתוח השיטות והמכשירים נמשך גם אחר כך, והם מצויים בשימוש עד היום.
איכון בעזרת קול בשיטות מדעיות מבוסס על שימוש במספר זוגות של מיקרופונים על מנת לחשב את הכיוון למקור הקול. החיתוך בין התוצאות מאפשר חישוב של מיקומה של הסוללה. את הכיוונים גוזרים מהפרש הזמנים של הגעת הקול למיקרופונים.
הציוד הבסיסי הנדרש
יש מערכות שלא יאפשרו מיקום אקראי של המיקרופונים. לדוגמה יש מערכות הדורשות שהמיקרופונים יוצבו בקו ישר. מגבלות אלו מוטלות על מנת לפשט את חישוב מיקום הארטילריה ואינן מאפיין של הגישה הכללית.
ניתן גם לתכנן את המיקרופונים כך שיקלטו את קול ירי התותח בלבד. ישנם 3 סוגי צלילים שהמיקרופון יכול לקלוט:
במהלך מלחמת העולם הראשונה נתגלה על ידי סר ויליאם לורנס בראג כי תותח יורה מפיק צליל מתגלגל בתדירות נמוכה שנקלט בצורה המיטבית על ידי מיקרופון הרגיש לתדירויות נמוכות ומתעלם מהצלילים הגבוהים.
דוגמה
השרטוט משמאל מראה דוגמה של חישוב בעיית מיקום ארטילריה.
בהנחה שמיקמנו 3 מיקרופונים ומדדנו כי:
נתונים אלו חייבים להימדד כבר במהלך ההקמה הראשונית של פריסת המיקרופונים.
מהירות הקול היא בערך 330 מטרים בשנייה. בתור דוגמה נניח שהפרשי זמן בין הגעת קול ירי התותח שבשרטוט למיקרופונים השונים הם:
ישנן כמה דרכים לחשב את מיקומו של התותח. דרך אחת היא ליישם את משפט הקוסינוסים פעמיים:
זו מערכת של שתי משוואות בשני נעלמים (\theta, r1). מערכת משוואות זו, אף שאינה ליניארית, ניתנת לפתרון בעזרת שיטות נומריות והפתרון הוא r1 שווה ל-1,621 מטרים. גישה זו ניתנת ליישום באמצעות מחשבים, אך היא לא הייתה ישימה בתקופת מלחמת העולם הראשונה והשנייה. במהלך מלחמות אלו פותחו פתרונות תוך שימוש באחת מהשיטות הבאות:
יתרונות וחסרונות
לאיכון בעזרת קול ישנם מספר יתרונות על פני שיטות איכון אחרות: לעומת זאת לאיכון בעזרת קול ישנם מספר חסרונות ניכר על פני שיטות איכון אחרות:
במשך השנים מצאו הצבאות השונים דרכים מגוונות להתמודד עם בעיות אלו, אך הן יוצרות עבודה נוספת, מפחיתות מדיוק השיטה ומאריכות את הזמן הנדרש לפריסת המערכת.
מלחמת העולם הראשונה
לידת האיכון המודרני בעזרת קול הייתה במלחמת העולם הראשונה. רק אז היו קיימים האמצעים הנדרשים לאפשר איכון יעיל בעזרת קול: חיישנים, טכנולוגיית מדידה ויכולות ניתוח. כמו רעיונות טכנולוגיים רבים, רעיון השימוש בקול על מנת לאתר את תותחי האויב פותח במקביל על ידי אנשים שונים:
מלחמת העולם הראשונה סיפקה את הסביבה האידיאלית לפיתוח איכון בעזרת קול, מכמה סיבות:
אף על פי שהבריטים לא היו הראשונים לנסות איכון ארטילרי בעזרת קול, הם הקימו במהלך מלחמת העולם הראשונה את המערכת התפעולית היעילה הראשונה. האחריות על איתור תותחי האויב הוטלה על חטיבת הטופוגרפיה (topographical sub-section) במפקדה הכללית בפלנדריה שבבלגיה המכונה "Maps GHQ" משום שעיקר פעילותה היה שרטוט מפות. בתחילה הוקמו צוותים שעשו שימוש הן באיכון באמצעות קול והן באמצעות רשף התותח. תוך שימוש בתאודוליט המכוון אל רשף התותח, יכול היה הצוות לקבוע את הכיוון אל התותח. צוות גילוי הקול חישב את ההפרש בין הזמן בו נראה רשף התותח לזמן בו הגיע הקול. תוך שימוש במהירות הקול נקבע המרחק אל התותח. שיטות אלו לא היו מוצלחות במיוחד.
במקביל, הגיעו הצרפתים להתפתחות חשובה המבוססת על הקלטת צליל התותח באמצעות גלוונומטר תיל. הרוח החיה מאחורי הרעיון היה שרל נורדמן (Charles Nordmann אסטרונום במצפה הכוכבים של פריז), אשר רתם את לוסיאן בול (Lucien Bull), אירי שעבד ב-Institute Marey והיה בעל ניסיון בבנייה והפעלה של גלוונומטר תיל. התיל היה חוט מוליך דק שעבר במרכז מגנט חזק, וכאשר עבר בו זרם חשמלי הוא נע בשדה המגנטי. צלו של החוט הוקרן על סרט צילום שנע במהירות קבועה. בול החליף את התיל הבודד בשישה תיילים שחוברו ל-6 מיקרופונים שהוצבו במרחק ידוע מראש מהגלוונומטר. פיתוח הסרט ארך מספר דקות, אבל לא הייתה זו מגבלה משמעותית מכיוון שלא נהגו אז להזיז סוללות תותחים ממקומן לעיתים קרובות. עם זאת, הציוד לא הופעל באופן רציף בשל עלות סרט הצילום. את המתקן הפעיל צופה קדמי ששלט על מכשיר ההקלטה באמצעות כבל ברגע שהבחין ברשף התותח.
הקמת צוות האיכון
באמצע שנת 1915 החלו הבריטים להתעניין בשיטה שפיתחו הצרפתים לאיכון תותחים בעזרת קול. למרות התנגדות נרחבת שנבעה מספקנות לגבי יעילות השיטה הצליח מפקד חטיבת הטופוגרפיה, לוטננט קולונל יואן מקליין ג'ק (Ewan Maclean Jack), לשכנע את המפקדה להזמין מהצרפתים גלוונומטר תיל ולהקים צוות שיבדוק את יעילות השיטה הצרפתית. הבריטים נזקקו לפיזיקאי המבין במתמטיקה, בחשמל ובקול, וביולי 1915 פנו לויליאם לורנס בראג, קצין בארטילריה המלכותית הרכובה בצבא הבריטי. בראג, פיזיקאי יליד אוסטרליה, סיים את לימודיו באוניברסיטת קיימברידג' 3 שנים קודם לכן. הוא התפרסם במאי 1915 כשזכה יחד עם אביו במדליית ברנרד, פרס יוקרתי שחילקה אוניברסיטת קולומביה שבניו יורק, עבור תגליתם המשותפת בתחום פענוח מבנה הגבישים באמצעי קרני רנטגן. בנובמבר 1915, חמישה חודשים לאחר שבראג הצטרף לצוות ההקמה של יחידת האיכון באמצעות קול, הוא זכה, יחד עם אביו, גם בפרס נובל לפיזיקה בגין אותה תגלית.
התברר כי אף על פי שבאופן תאורטי השיטה של הצרפתים להשוואה בין הזמנים שבהם מגיע קול התותח למספר מיקרופונים וחישוב מיקום התותח על פי מהירות הקול היא נכונה, נתקלו בראג ועמיתיו במספר מכשולים טכניים. ראשית, למרות האנרגיה הניכרת של קול התותח (בראג סיפר כי ביושבו בשירותים הצליח קול ירי תותח בריטי מסוללה קרובה להרים אותו ממושבו), הרי התדירות של קול ירי התותח נמוכה מאוד, בין 25 הרץ בתותח שדה ל-10 הרץ בתותחים הכבדים. הדיאפרגמה במיקרופונים שבהם עשו שימוש בתחילה נועדה לקלוט תדרים גבוהים בהרבה - ירי רובה, זמזום חרקים ואפילו צעקות אדם, אבל היא כמעט שלא נעה בתדרים הנמוכים, ולכן התיל בגלוונומטר כמעט שלא זז. שנית, תותח יורה מפיק שני צלילים - צליל הירי עצמו ובום על-קולי בשעה שהפגז עובר את מהירות הקול. הבום העל-קולי, שמיקומו היה חסר משמעות, הגיע ראשון למיקרופונים, ומנע מהם לקלוט את קול ירי התותח שהגיע זמן קצר אחריו. היה צורך בסוג אחר של מיקרופונים שיקלוט אך ורק את התדירות הנמוכה של ירי התותח, אלא שמיקרופון מסוג זה לא היה בנמצא. למרות זאת החליט המפקד האחראי, לוטננט קולונל ג'ק, כי התוצאות שהושגו מהוות הצלחה והורה לבראג להכשיר מחלקות שישתמשו באיכון תותחים בעזרת קול בציוד שהיה בידיהם.
פתרון בעיית המיקרופונים
באמצע 1916 פתר רב-טוראי מהיחידה של בראג בשם טאקר (W. S. Tucker) את בעיית המיקרופונים. טאקר, שלמד פיזיקה באימפריאל קולג' שבאוניברסיטת לונדון, שם לב שגל ההדף הנוצר על ידי ירי התותח יוצר משב רוח קר. מניסיונו בבניית מד רוח נבנה מיקרופון מסוג חדש המבוסס על חוט פלטינה דק מאוד שהושחל בתוך תיבת תחמושת ריקה, עשויה עץ. בתיל הועבר זרם חשמלי שגרם לו להתחמם, דבר שהעלה את ההתנגדות של התיל. התיל היה אחת הזרועות של גשר ויטסטון, ומפל המתח בתיל אוזן על ידי התאמה של נגד משתנה בזרוע הנגדית של הגשר, כך ששום זרם חשמלי לא עבר בו. משב הרוח הקר של גל ההדף מירי התותח צינן לחלקיק שנייה את התיל, הוריד מהתנגדותו וכך עבר זרם בגלוונומטר. מיקרופון זה הגיב אך ורק להדף שנוצר מירי התותח והתעלם מקול הנפץ של הבום העל קולי וגם מקולות אחרים שקלטו המיקרופונים מהסוג המקובל. עדיין היו בעיות לפתור: ראשית, גם משבי רוח רגילים גרמו להפעלת המיקרופון. הפתרון היה לעטוף את תיבת התחמושת ששימשה כמיקרופון בכמה שכבות של רשת הסוואה. הגרמנים שהגיעו גם הם יותר מאוחר לרעיון של מדידת ההדף בטכניקה דומה, לא הצליחו להתגבר על בעיית הרוח ולכן לא יישמו טכנולוגיה זו עד סוף המלחמה. בעיה נוספת הייתה שחרקים נמשכו לחום שפלט חוט הפלטינה והתיישבו עליו וגרמו לקריעתו. בעיה זו נפתרה על ידי כיסוי החורים בארגז התחמושת ברשתות נחושת שמנעה מהחרקים להיכנס.
לא בכל מצב פעלו המיקרופונים של טאקר כהלכה. אם הרוח נשבה מכיוון המיקרופונים לכיוון התותחים היה גל ההדף מוסט כלפי מעלה ולא מגיע אליהם. לעומת זאת גבעות ובניינים המצויים בין המיקרופונים לתותח לא היוו בעיה שכן גלי קול עוקפים מכשולים אלו. המצב האופטימלי היה ערפל ורוח קלה לכיוון המיקרופונים. למזלם של הבריטים, רוב הזמן הייתה הרוח בפלנדריה מערבית, כלומר מכיוון קווי הגרמנים כלפי קווי הבריטים.
יחידות האיכון
יחידת איכון בסיסית כללה שישה מיקרופונים ושני צופים קדומנים. הצופה הראשון שהבחין ברשף של תותח לחץ על מתג המחובר בכבל לגלוונומטר והפעיל את מנוע סרט הצילום. את המיקרופונים פרסו לאורך קשת בת 8 קילומטרים שפנתה כלפי קווי האויב ומוקמה 4.5 קילומטרים מאחורי קו החזית. הסתבר כי סידור זה הבטיח שלכל תותח תהיה תבנית הקלטה משלו ואפשר היה לאכן כל תותח בסוללה גם אם כל התותחים בסוללה ירו בבת אחת. סך הכל נדרשו כ-70 קילומטרים של כבל בעל התנגדות נמוכה שבודד היטב ושנקשר למוטות מעל לפני הקרקע. עובדה זו הצריכה תיקונים תכופים בשל פגיעות של פגזים בכבלים או משום שחיילים בריטים נהגו לגנוב את הכבלים. בתחילה הצליחו מערכות אלו לאכן את מקומם של התותחים ברדיוס של 90 מטרים. את המיקום המדויק של התותח המוסווה איתרו בעזרת צילומי אוויר.
התוכנית השתכללה מאוד לקראת סוף מלחמת העולם הראשונה. למעשה השיטה התרחבה וכללה גם את זיהוי קוטר קנה התותח ומטרתו המיועדת וזאת בנוסף למטרה המקורית של איכון מקום התותח. כל מחלקה לאיכון בעזרת קול כללה 18 אנשים (מתוכם 3 קצינים) שבראג אימן תחילה באופן אישי. אחר כך הוא הקים בסיס אימונים לשיטה בעיירה מרלימון (Merlimont-Plage), 30 קילומטרים דרומית לבולון במחוז פה-דה-קאלה. המחלקות שאימן שולבו בפלוגות סקרי השדה שהיו צמודות לכל ארמייה ועסקו בשרטוט מפות ובאיתור תותחי אויב באמצעות זיהוי מקור רשף הירי ובאיכון בעזרת קול. בסוף המלחמה היו בפלוגות אלו כ-5,000 איש והן פעלו בחזיתות צרפת, איטליה, סלוניקי וארץ ישראל. כשהאמריקאים הצטרפו למלחמה ב-1917, הם אימצו את הציוד הבריטי.
השימוש בפועל באיכון בעזרת קול
הגרמנים ידעו שיש לבריטים אמצעי לאיכון תותחים בעזרת הקול והורו שאין לירות בתותח בודד אלא להפעיל כמה תותחים בבת אחת, מבלי לדעת שציוד האיכון של הבריטים אינו מושפע מעובדה זו. באחת ההתקפות שערכו הגרמנים ב-1917 נפל הציוד לידיהם אך הם לא השכילו להבין כיצד הוא פועל.
במקרים שבהם הצליח הצבא הבריטי להשתלט על אזור גרמני התברר שהמאכנים באמצעות קול איתרו 95% מהתותחים. ב-8 באוגוסט 1918 קצרו הבריטים בקרב אמיין את ההצלחה הגדולה ביותר המבוססת על איכון באמצעות הקול; הבריטים תקפו לאחר שבוע של ערפל שבו לא ניתן היה לערוך סיורים אוויריים, ובמהלכו הזיזו הגרמנים את תותחיהם מבלי לדעת שמאכני הקול איתרו אותם בקלות מחדש. סוללות התותחים הבריטיות השמידו את הסוללות הגרמניות ולגרמנים לא נותרה תשובה מול הנשק החדש שהעמידו הבריטים מולם - הטנק. אריך לודנדורף, ראש המטה של מפקד צבא גרמניה, פאול פון הינדנבורג, ושליט גרמניה בפועל, כינה מתקפה זו "היום השחור של הצבא הגרמני".
בין מלחמות העולם
המחקר הבריטי בנושא (כמו גם המחקר במדינות אחרות) נמשך בין שתי מלחמות העולם. בבריטניה הוביל מחקר זה לפיתוח מיקרופונים טובים יותר וציוד הקלטה שעשה שימוש בנייר רגיש לחום במקום בסרט צילום. בנוסף פותח שימוש בקשר רדיו, אם כי רק לשם לקישור בין המיקרופונים לציוד ההקלטה. קשר הרדיו לא איפשר בשלב זה לצופים הקידמיים להפעיל את מכשיר ההקלטה ולשם כך עדיין נאלצו לפרוס כבל שליטה. המצאה נוספת בשנות ה-30 הייתה פיתוחו של ה"קומפרטור" (comparator – המשווה). היה זה מחשב אנלוגי שחישב משוואות דיפרנציאליות מהמעלה הראשונה. המכשיר סיפק אמצעי מהיר להשוות את הקואורדינטות של נפילת הפגז שאותרו בעזרת איכון בעזרת קול עם הקואורדינטות של המטרה המיועדת ומכך הסקת התיקון הנדרש לדיוק בפגיעה במטרה.
מלחמת העולם השנייה
ב-1944 התגלה כי מכ"ם מסוגל לאתר מרגמות, אבל לא תותחים או רקטות. אף שהמכ"ם היה יכול "לראות" את הפגזים לא ניתן היה לחשב את מסלולם האליפטי.
חיל הנחתים האמריקני כלל יחידות לאיכון בעזרת קול כחלק תקני של גדודי ההגנה שלו. יחידות איכון בעזרת קול אלו היו פעילות במרינס הן לפני מלחמת העולם השנייה והן במהלכה. גם צבא ארצות הברית עשה שימוש במאתרים בעזרת קול; במהלך קרב אוקינאווה השתמש הצבא האמריקני באמצעי האיכון בעזרת הקול על מנת לכוון אש ארטילרית שנועדה לשתק את הסוללות היפניות. היפנים ניסו להתמודד עם שיטה יעילה זו של איתור הסוללות שלהם על ידי טקטיקה של "ירה וזנק" שפירושה ירי של מעט פגזים והזזת התותחים לפני שתגיע התגובה בדמות אש נגד סוללתית. אך בעוד ששיטה זו הייתה טקטיקה יעילה כנגד אש נגדית, היא גרמה להפחתה ביעילות של האש הארטילרית.
במהלך מלחמת העולם השנייה עשו הבריטים שימוש נרחב באיכון בעזרת קול. קיימים ברשת האינטרנט מספר ניכר של יומנים מעולים המציגים את השימוש באיכון בעזרת קול על מנת לאתר ארטילריה. המאמר הבא מתאר את הציוד האלקטרוני הכרוך בפעולות אלו.
מלחמת קוריאה
גם במלחמת קוריאה נעשה שימוש באיכון ארטילריה בעזרת קול, אבל טכניקה זו רק השלימה איתור מרגמות באמצעות מכ"ם וצופי ארטילריה מוטסים. מכיוון שטרם פותחו אמצעי חסימת מכ"ם ולכוחות האו"ם הייתה עליונות אווירית במהלך כל המלחמה היו שיטות אלו פשוטות ומדויקות יותר.
מלחמת וייטנאם
איתור אש ארטילריית האויב נעשה במלחמת וייטנאם בעזרת מכ"ם או מטוסים. לאוסטרליה הייתה יחידה קטנה לאיכון בעזרת קול בווייטנאם בין השנים 1970-1967 שהפעילה קווי מיקרופונים צולבים לאיכון אש אויב מכל כיוון שהוא.
באותה תקופה פרסו הבריטים בעומאן ובבורנאו סוללות המכונות 'Cracker' המצוידות במכשור לאיכון בעזרת קול ובמכ"מים מאתרים.
בתחילת שנות ה-70 של המאה ה-20 הונהג לראשונה קשר רדיו VHF שאפשר לצופה בעמדה הקדומנית להדליק את ציוד ההקלטה. ההתקדמות בתחום האלקטרוניקה אפשרה זמן קצר אחר כך להחליף את השרטוט והחישובים הידניים במחשבונים אלקטרוניים.
בכמה מצבאות העולם השלישי היה כוח אדם מספיק לאפשר הצבת אנשים ליד כל מיקרופון, נוהג שלא היה מצוי בצבאות מערביים.
בשנים האחרונות
אף על פי שהחל משנות ה-70 של המאה ה-20 התווספו מכ"מים לאיתור תותחים למכ"מים לאיתור מרגמות, עברה הטכניקה של איכון באמצעות קול תחייה מחודשת משום שצבאות אחדים ממשיכים להשתמש בה למרות מגרעותיה. נראה כי בחלקן גם מכירים בפוטנציאל להפעיל עמדות האזנה קדומניות עבור המכ"מים.
את הגישה החדשה הובילו הבריטים. השיטה פותחה על ידי מעבדת המחקר של חברת פלסי (Plessey) (חברת אלקטרוניקה בריטית המצויה כיום בבעלות הקונצרן המאוחד של ג'נרל אלקטריק וסימנס), הממוקמת באחוזת רוקה (ומכאן שמה באנגלית Roke Manor Research Limited). בשיטה שפיתחה המעבדה הוחלפו המיקרופונים הבודדים בקשת הבסיס באשכולות של ציוד אלקטרוני המקושרים בקשר רדיו VHF לעמדת הבקרה. כל אשכול כלל 3 מיקרופונים המוצבים במרחק של מספר מטרים האחד מהשני, חיישן מטאורולוגיה ויחידת עיבוד. כל אשכול בלתי מאויש האזין לקולות ברציפות וחישב את כיוונו אליו ורשם נתונים נוספים, נתונים אלו נשלחו אוטומטית לעמדת הבקרה בה מוזגו עם הנתונים מהאשכולות האחרים וכך חושב מיקומו של מקור הקול. באבטיפוס של המערכת החדשה הקרויה HALO (ראשי תיבות של Hostile Artillery LOcating – איתור ארטילריה עוינת) נעשה שימוש בסרייבו ב-1995. המערכת בשלב הייצור קרויה ASP (Advanced Sound ranging Project – פרויקט מתקדם לאיכון בעזרת קול) נכנסה לשירות בצבא הבריטי ב-2001. דווח כי בעיראק, בשנת 2003, הצליחה המערכת לאתר ארטילריה עוינת ממרחק של 50 קילומטרים. המערכת נרכשה על ידי מספר צבאות אחרים, כולל חיל הנחתים האמריקני. מערכת דומה פותחה בגרמניה. כיום נעשה שימוש באיכון קולי לצורך איתור צלפים.
איתור בעזרת קול
שימושים צבאיים נוספים מלבד איכון מיקומה של ארטילריה כוללים איתור צוללות ומטוסים. שימושים אזרחיים כוללים איתור חיות הבר, ואיתור המקום ממנו נורו יריות. בעזרת שימוש באותות רדיו יושמה המתודולוגיה הבסיסית של איכון בעזרת קול למערכות ניווט כדוגמת ה-LORAN וה-GPS.
רוב העבודה על איכון מטוסים בעזרת קול נעשתה על ידי הבריטים. הם פיתחו רשת נרחבת של "מראות אקוסטיות" שהיו בשימוש במהלך מלחמת העולם הראשונה והשנייה. "מראות קול" (Sound mirrors) הן למעשה מיקרופונים הנעים על ציר שממטרתם למצוא את הזווית שבה משרעת הקול היא המקסימלית, שהוא גם הכיוון אל המטרה. שתי מראות אקוסטיות במקומות שונים יספקו שני כיוונים שונים, דבר המאפשר בעזרת טריאנגולציה לקבוע את מקומו של מקור הקול.
לפני פיתוח המכ"ם היה איכון בעזרת קול הטכנולוגיה היחידה לאתר מטוסים ממרחק, אך לקראת מלחמת העולם השנייה החל המכ"ם להוות אלטרנטיבה אמינה. עם זאת, תחנות האיכון בעזרת קול המשיכו לפעול כגיבוי. בעוד שאיכון ארטילריה בעזרת קול הייתה שיטה שהתמידה עד ימינו, איכון מטוסים בעזרת קול הוכחה כשיטה בלתי שימושית. כבר במלחמת העולם השנייה היו המטוסים מהירים משמעותית מהמטוסים של מלחמת העולם הראשונה ולכן מערכות האיכון בעזרת קול יכלו לתת אזהרה מוקדמת רק מספר מועט של דקות לפני הגעת המטוס, עובדה זו הפכה אותן לנחותות בהשוואה למכ"ם. תחנות האזנה נטושות קיימות עדיין וניתן לבקר בהן. לאחר מלחמת העולם השנייה לא נעשה יותר שימוש באיכון מטוסים בעזרת קול.
ביל ג'וליאן
ביל ג'וליאן (באנגלית: John William Julian; 10 ביולי 1867 – 14 במרץ 1957) היה כדורגלן אנגלי.
ביל ג'וליאן נולד בעיר בוסטון, והחל את דרכו ככדורגלן במועדוני נוער מקומיים. בשנת 1889 הוא השתתף במשחק נגד ארסנל וסידרו לו עבודה במפעל כדי שהוא יוכל לשחק במועדון. הוא שיחק במועדון ובשנת 1890 אף מונה לקפטן של הקבוצה. בשנת 1892 ביל ג'וליאן עבר ללוטון טאון והיה בקבוצה זו קפטן ומאמן.
לאחר שנתיים בשנת 1894 ביל ג'וליאן עבר לטוטנהאם הוטספר. במועדון זה הוא שיחק מספר שנים.
בשנת 1895 ביל ג'וליאן היה הבריטי הראשון שאימן קבוצת כדורגל נשים. בשנת 1909 ביל ג'וליאן עבר להולנד בה המשיך בקריירת מאמן.
בשנת 1915 הוא חזר ללונדון והתיישב באנפילד. בשנת 1948 הוא השתתף במשחק לזכר קבוצת מקצוענים ראשונה של ארסנל לצד גאווין קרופורד וג'ק מקבין נגד צ'לסי. ביל ג'וליאן נפטר בשנת 1957 בגיל 89 והיה האחרון בין שחקני קבוצת ארסנל מקצוענית ראשונה.
סאבה סזונוב
סאבה אנדרייביץ' סזונוב (ברוסית: Саба Андреевич Сазонов, בגאורגית: საბა ანდრეის ძე საზონოვი; נולד ב-1 בפברואר 2002 בסנקט פטרבורג שברוסיה) הוא כדורגלן גאורגי-רוסי המשחק בעמדת הבלם בקבוצת דינמו מוסקבה מליגת העל הרוסית ובנבחרת גאורגיה.
קריירת מועדונים
סזונוב גדל במחלקת הנוער של זניט סנקט פטרבורג. בשנת 2019 החל לשחק בזניט-2 סנקט פטרבורג, קבוצת המילואים של המועדון. ב-16 במאי 2021 ערך הופעתו היחידה בקבוצה הראשונה של המועדון, בניצחון 1–5 על טמבוב במסגרת המחזור ה-30 בליגת העל הרוסית לעונת 2020/2021.
ב-9 ביולי 2021 חתם סזונוב על חוזה לשלוש שנים בדינמו מוסקבה מליגת העל הרוסית. ב-16 באוקטובר ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בתיקו 2-2 נגד ספרטק מוסקבה במסגרת המחזור ה-11 בליגה לעונת 2021/2022.
קריירה בינלאומית
ב-17 בנובמבר 2022 ערך סזונוב את הופעת הבכורה שלו בנבחרת גאורגיה, בהפסד 0–3 לנבחרת מרוקו במשחק ידידות.
אריח קרמיקה
אריחי קרמיקה הם אריחים העשויים מתערובת סיליקטית שעוברים שרפה. בעבר, היו האריחים תוצר של עבודת יד אמנותית, כמו אריחי מיוליקה, אריחי דלפט ואריחי אזולז'ו. האריחים המודרניים משמשים בישראל בעיקר לריצוף בתים ודירות ולחיפוי קירות בחדרים רטובים. החל מסוף שנות השמונים של המאה ה-20 הפך הריצוף באריחי קרמיקה לריצוף הנפוץ בישראל, בגלל מחירם הנמוך ביחס לפתרונות ריצוף אחרים.
סיווג ותכונות של אריחי קרמיקה מודרניים
התקן הישראלי מבדיל בין שלושה סוגים של אריחי קרמיקה: אלה שמידת הספיגות שלהם קטנה מחצי אחוז, אלה שמידת הספיגות שלהם נעה בין חצי אחוז לשלושה אחוז ואלה שהספיגות שלהם גבוהה משלושה אחוז.
כמו כן, מבדיל התקן בין אריחים מזוגגים ולא מזוגגים. במינוח נכון, אריחים לא מזוגגים נקראים אריחי טרה קוטה. כאשר אריחים עוברים תהליך זיגוג, הכוונה שהם מכוסים בשכבה דקה של זכוכית. שכבה זו מגינה על האריח מפני ספיגה של חומרים ויצירה של כתמים, אבל היא עמידה פחות לשבירה ושריטות. אלה אריחי קרמיקה.
אריחי קרמיקה מזוגגים שהספיגות שלהם קטנה מחצי אחוז, מכונים בטעות בשם "גרניט פורצלן".