cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
חטיבה 55
הצליחה
ב-14 באוקטובר התחולל קרב שריון גדול בו הושמדו למעלה מ-200 טנקים מצרים. לאחר הקרב נפלה החלטה לנצל את הרווח שנוצר בין שתי הארמיות המצריות ולצלוח את תעלת סואץ. המשימה הוטלה על חטיבתו של מט שהייתה תחת פיקוד אוגדה 143 עליה פיקד האלוף שרון. שם המבצע היה "אבירי לב". ב-15 באוקטובר בשעות הצהריים, למרות חוסר בזחל"מים נעה החטיבה יחד עם שתי פלוגות סירות של גדוד גישור (של חיל ההנדסה) 630 אל התעלה. פלוגת ההנדסה החטיבתית של חטיבת המילואים של הצנחנים 247, בפיקודו של רב-סרן אבישי (אביק) טמיר, נקבעה כראשונה לצלוח. מילת הקוד "אקוואריום" נקבעה לציון ירידת הצנחנים למים. עלייתם על הגדה שמנגד צוינה כ-"אקפולקו". הצליחה בוצעה תוך מתן ריכוך ארטילרי כבד, באזור התפר שבין הארמייה השנייה לשלישית, מול מעוז "מצמד", מצפון לאגם המר הגדול. בשעה אחת עשרים וחמש בלילה הורדה הסירה הראשונה למים, ובה כוח בפיקודו של סגן אלי כהן. חמש דקות אחר כך, לאחר שגמאו את מאה ושישים המטרים שהם רוחבה של התעלה, הגיעו הלוחמים לגדה השנייה שביבשת אפריקה. גדוד 565 (לשעבר 71), בפיקודו של סא"ל דן זיו, צלח את התעלה לאחר מכן. מפקד החטיבה, דני מט, עבר לגדה המערבית של התעלה כעבור שעתיים וחבר לכוח הצנחנים שהחזיק בראש הגשר. לימים סיפר על הצליחה: ב-16 באוקטובר צלח את התעלה גדוד הצנחנים 416 (לשעבר 28) בפיקודו של סא"ל צבי נור וחבר לכוחות החטיבה. בין הלוחמים בחטיבת המילואים של הצנחנים היה גם משה יעלון. לאחר שצלחה את התעלה התמקמה פלוגתו של יעלון במוצב מצרי נטוש סמוך לקו המים. לימים סיפר יעלון כי-. כן צלח גדוד 48 שהוכפף לחטיבה, בפיקוד קצ׳ה שמעון כהנר.
מוריס ג' טובין
מוריס ג'וזף טובין (באנגלית: Maurice Joseph Tobin; 22 במאי 1901 – 19 ביולי 1953) היה פוליטיקאי אמריקאי מן המפלגה הדמוקרטית, אשר שימש כראש עיריית בוסטון, מושל מסצ'וסטס וכמזכיר העבודה של ארצות הברית תחת ממשלו של הנשיא הארי טרומן. היה ידוע בשל עמדותיו הדמוקרטיות והליברליות ובשל תמיכתו בתוכנית הניו דיל ובאיגודים המקצועיים.
חטיבה 55
קרב סרפאום
ב-17 באוקטובר דרשה האוגדה לשגר סיור צפונה לכיוון סרפאום, שהיה כפר ובו מוצב מצרי דרומה מאסמאעיליה. הסיור הוטל על גדוד 565, בפיקודו של סא"ל דן זיו, לוחם ומפקד ותיק בצנחנים שקיבל את עיטור הגבורה על פעולותיו בקרב המיתלה. שמונה זחל"מים ובהם צנחנים וכן מספר טנקים שנלוו אליהם יצאו לסיור. המג"ד זיו העריך כי המצרים נמצאים במנוסה, ועל כן המשיך בתנועה צפונה. הכוח נתקל במוצב בסרפאום, שהיה מאויש בכוחות אויב גדולים בהרבה ממה ששיער תחילה. עם זאת, היה עדיין משוכנע כי ניתן יהיה להתגבר עליו וזאת למרות שהצנחנים כבר סבלו מנפגעים. זחל"מ המג"ד נותק משאר הכוח ובמקום התחיל קרב קשה נוכח כוחות אויב עדיפים בהרבה. בקרב בלט סרן אסא קדמוני שפיקד על חוליה מכוח לוחמים ממפקדת הגדוד. הכוח של קדמוני נותק משאר הגדוד ב"סרפאום", בתוך מתחם של גדוד מצרי. הוא החל לספוג אש ולאחר זמן קצר נפצע אחד מאנשי החוליה, ואחד נהרג (בארי חזק, שהיה חברו הטוב של קדמוני). קדמוני השמיד שתי משאיות עם חיילים מצריים, ונלחם לבדו נגד כוחות מצריים גדולים שניסו להסתער על הכוח המנותק והגיעו עד למרחק מטרים ספורים ממנו, במשך כ-4 שעות, עד שהגיע כוח החילוץ. בקרב נהרגו כ-11 חיילים ישראלים ונפצעו 40. לאחר הקרב קדמוני וקצין נוסף, גדעון ביקל, הודחו מהגדוד. על הגבורה שהפגין בקרב הוענק לקדמוני עיטור הגבורה. בינתיים המג"ד הודיע למח"ט על מצבו וביקש שיחלצו אותו. נשלחו כוח חילוץ מגדוד 416, בפיקודו של צביקי נור, וכן סיירת בפיקודו של הסמח"ט יהודה בר, שהגיע וחילצו אותם, כפי שהתבטא אחד החיילים: "ממש ברגע האחרון".
מוריס ג' טובין
ביוגרפיה
מוריס ג' טובין נולד בבוסטון שבמסצ'וסטס בשנת 1901 כבכור מבין ארבעה ילדים במשפחה קתולית מאוד. למד בבוסטון קולג'. בשנת 1927, כאשר היה טובין בן 25, נבחר לכהן בבית הנבחרים של מסצ'וסטס, שם פעל עד שנת 1929. ב-19 בנובמבר התחתן טובין ונולדו לו שלושה ילדים. בשנים 1931–1937 כיהן טובין בוועדת החינוך של עיריית בוסטון. בשנה שלאחר מכן הוא נבחר לראשות העירייה. בזמן תקופתו של ראש עירייה, טובין נאבק באפליה בתחום התעסוקה על בסיס גזע, מוצא לאומי ודת. בתקופת כהונתו של טובין התרחשה השרפה במועדון קוקונט גרוב אשר גרמה למותם של מאות בני אדם. בשנת 1945 נבחר לשמש כמושל מדינת מסצ'וסטס לאחר שניצח בבחירות את המועמד הרפובליקאי. כהונתו הקצרה של טובין (שארכה שנתיים בלבד) התאפיינה במתיחות רבה בין טובין בעל העמדות הליברליות (במיוחד תמיכה באיגודי העובדים ובזכויותיהם) לבין הקונגרס של המדינה, אשר היה בעל רוב רפובליקני. בשנת 1946 הפסיד בבחירות וסיים את כהונתו.
חטיבה 55
קרב סרפאום
ב־18 באוקטובר פתחו המצרים בהפגזה ארטילרית כבדה על ראש הגשר שנמשכה מספר ימים. על סא"ל יוסי פרדקין הוטל להגן על הגשר ועל הגדה המזרחית, שבשל צורתה כונתה "החצר". תפקיד נוסף היה לכוון את הכוחות הצולחים, לרכז את הנפגעים ולטפל בהם. באותו היום הושלמה התקנת גשר הגלילים על התעלה. המצרים תקפו את הגשר בכוח כדי להשמידו וההחזקה העיקשת בראש הגשר תבעה קרבנות רבים.
מוריס ג' טובין
ביוגרפיה
כחצי שנה לאחר סיום תפקידו, ב-19 ביולי 1953 נפטר טובין כתוצאה מהתקף לב בגיל 52. הוא קבור בברוקליין שבמסצ'וסטס.
חטיבה 55
במלחמת לבנון
החטיבה, שלאחר מלחמת יום הכיפורים קיבלה את המספר 623, בפיקודו של אל"ם נחמיה תמרי, גויסה ביום הראשון ללחימה ונכנסה ללבנון דרך שער טוליפ ללחימה בגזרה המזרחית כנגד מחבלים וכנגד הצבא הסורי. גדודי החטיבה סופחו לחטיבות שריון שונות - גדוד 8150 בפיקוד סא"ל נחשון ישראלי סופח לכוח יוסי פלד ("כוח יוסי"). גדוד 9264 (לשעבר "גדוד 71") בפיקוד סא"ל יצחק נודלמן סופח לחטיבה 7. במסגרת החטיבה שתוגברה בגדוד הנדסה ובגדוד 79 מחטיבה 14, לחם גדוד 9150 בפיקוד סא"ל מיכה עשת.
ב-10 ביוני, הוטל על גדוד 8150 להשתתף בכיבוש הכפר משע'רה. לאחר תצפית מפקדים על היעד והערכת מצב במעלה ג'בל ברוך, הציע מפקד גדוד הצנחנים נחשון ישראלי, כי הגדוד יערוך מסע רגלי במדרונות ג'בל ברוך ומשם יגלוש במורד לעורפו של הכפר. תא"ל יוסי פלד הטיל ספק ביכולת הגדוד לעמוד במאמץ, משום היותו גדוד מילואים, והמג"ד הבטיח לו כי הגדוד יכול לאתגר. גדוד הטנקים 77, בפיקוד דוביק רוזנטל תקף את הכפר מן החזית, כאשר הוא משמיד מספר טנקים סורים. כמו כן סייעו לתקיפה מסוקי קרב בל AH-1 קוברה של חיל האוויר, שפגעו גם הם בטנקים הסורים ואספו מודיעין על היערכות הכוח הסורי בכפר. גדוד הצנחנים אותו הוביל המג"ד, ישראלי, הופיע בעורף הכפר הכריע את הקרב ומוטט את הכוח הסורי. החיילים הסורים שלא נפגעו ונהרגו נמלטו, כשהם משאירים מאחוריהם רכבים וטנקים. הכיבוש הסתיים בתוך שעה ללא נפגעים לכוח התוקף.
החטיבה גויסה שנית בעת המצור על ביירות ושהתה בכוננות כניסה לביירות, מדרום לעיר, בכפר סיל. לאחר יציאת יאסר ערפאת ואנשיו מהעיר, שוחררה החטיבה.
במבצע חומת מגן
החטיבה גויסה במסגרת גיוס המילואים הכללי של מבצע חומת מגן, בבוקרו של יום שישי, היום השני של חג הפסח, 29 במרץ 2002. לאחר יומיים של התארגנות כבשה חטיבה 55 בסיוע כוח שריון את העיר טולכרם בלילה אחד, בהתקפה מהירה. כוחות המחבלים שהתבצרו בעיר הוכו בהלם ומרביתם נטמעו באוכלוסייה המקומית תוך הפקרת נשקם. בנין המשטרה הבריטי ששימש כמרכז לכוחות המחבלים נהרס עד היסוד בהתקפת מטוסי חיל האוויר הישראלי, ולמעשה ההגנה על העיר התמוטטה עם תחילת הפעולה. בקרב נהרגו 9 מחבלים. בהמשך כבשו הכוחות גם את הכפרים הסמוכים וטיהרו את מחנות הפליטים תוך מעצר מאות מבוקשים. לאחר המבצע נעצרה בכפר הסמוך לטול כרם המחבלת המתאבדת הראשונה שאפה שנלכדה בבית הוריה בערב טרם יציאה לפיגוע. כוח מהחטיבה המשיך וכבש בקלות רבה את קבטיה, שנחשבה טרם המבצע ליעד קשה. לכוחות צה"ל לא היו אבדות בנפש בכל מהלך המבצע. על החטיבה פיקד אל"ם יוסי בכר.
במלחמת לבנון השנייה
במלחמת לבנון השנייה הועמדה החטיבה תחת פיקוד מפקד עוצבת הגליל, גל הירש שהעדיף את השימוש בחטיבת אלכסנדרוני השייכת אורגנית לאוגדה. מחד, החטיבה התאמנה על מתאר לבנון פעמיים בשנה משנת 2000, ולכאורה השימוש בה היה בחירה טבעית. מאידך, כשלבסוף גויסה החטיבה כולה, כשבועיים וחצי לאחר פרוץ הקרבות, עסקה באימונים, חידוד כשירויות, תרגולי מודל, הצטיידות והעלאת רמת המקצועיות ברמת הפרט צוות ומחלקה. בסופו של דבר, בשל ביטול תוכנית מי מרום לא הופעלו החטיבה והאוגדה כמתוכנן.
ב-8 באוגוסט, לאחר יותר משבוע של התארגנות ואימונים, נכנס ללבנון גדוד הסיור, בפיקוד סא"ל גיל תימור, יחד עם מפקד החטיבה, אל"ם איתי וירוב. הגדוד התמקם בכפר קוזה למשך ארבעה ימים, ובמהלכם למעשה היה בהמתנה ולא ביצע כל פעולה התקפית. בהמשך, במבצע שינוי כיוון 11, התקדם הגדוד רגלית אל הרכס "השקיף אל צלחאני" (אשר גובהו כשש מאות מטרים) במהלך של לילה אחד. לאחר כיבוש הרכס על ידי גדוד הסיור, הוטס כל גדוד 7063 של החטיבה, בפיקודו של סא"ל יעקב (קובי) כחלון, על לוחמיו וציודו אל המתחם, בעומק השטח. יממה לאחר מכן, ללא מיסוך ארטילרי, הוטס לאותו מנחת כוח של גדוד 890 הסדיר וכן סיירת צנחנים הסדירה. המסוק האחרון שהנחית את יחידת הרפואה האוגדתית, מאובטחת על ידי מחלקת המרגמות של גדוד 7063, הופל לאחר המראתו מן השטח בדרכו חזרה לישראל. כוח צנחנים מחטיבת "חוד החנית", בפיקודו של יהודה אונגר, ששהה כ-200 מטרים מנקודת ההתרסקות ניגש מייד למקום. השטח בער, ורק בשעות הבוקר עלה בידי לוחמי הכוח לחלץ את גופותיהם של ארבעה מאנשי הצוות. בלילה חברו במסוק לוחמי שלדג ויחידת 669, ואלה חילצו את גופתה של המכונאית המוטסת קרן טנדלר.
בשל מגבלות הטסה, נותרו הלוחמים ללא מזון ומים במשך יותר מ-48 שעות. בהמשך, אספקה מוטסת הוצנחה בשטח שנשלט בחלקו על ידי החזבאללה. הצנחנים השמידו, באמצעות טילים נגד טנקים ובהכוונת אש ארטילירית וכלי טיס של חיל האוויר, משגרי רקטות וקטיושות וכן הרגו כחמישים מחבלים. אחד ממפקדי הכוח אמר לאחר מכן כי
הפלת המסוק גרמה מיד לביטול תוכנית הקרב על ידי מפקד האוגדה, אייל אייזנברג, והכוחות נשארו על השקיף יממה נוספת שבסיומה חזרו לארץ במסע רגלי ארוך. בסך הכל סיימה החטיבה את הלחימה ללא הרוגים ועם שני פצועים קל מאש כוחותינו בזמן השהות בכפר קוזה.
מכתבים לטליה
מכתבים לטליה הוא ספר המתעד חליפת מכתבים בענייני אמונה, יהדות ומחשבת ישראל בין דב אינדיג, תלמיד ישיבת ההסדר כרם ביבנה ל'טליה' (שם בדוי), נערה חילונית מקיבוץ בצפון ישראל בשנתיים שלפני מלחמת יום הכיפורים. הספר יצא לאור בשנת 2005 בעריכתו של ד"ר חגי בן ארצי, חברו של דב אינדיג, ובהוצאת "ידיעות ספרים". המכתבים מובאים במלואם ובעריכה מזערית.
רקע לספר
הנערה המכונה "טליה" התכתבה עם אינדיג במשך למעלה משנתיים עד נפילתו במלחמת יום הכיפורים ב-7 באוקטובר 1973 (י"א בתשרי ה'תשל"ד). בעת חליפת המכתבים היה אינדיג תלמיד בישיבת ההסדר כרם ביבנה בן כעשרים, והנערה תלמידת כיתות י"א וי"ב. חליפת המכתבים החלה לאחר שהנערה חזרה מסמינר של עמותת גשר, שהעלה לה שאלות רבות בנושאי יהדות. אביה הפנה אותה לדב, אותו פגש בשירות מילואים, לאחר שהתרשם מהשכלתו הרחבה ביהדות ובנושאים כללים. אינדיג הוא דמות בולטת גם בספרו של הרב חיים סבתו - "תיאום כוונות".
תוכן הספר
ההתכתבות עסקה באמונה, השקפה יהודית ואורח החיים הדתי, בעקבות השאלות שהעלתה טליה. לדוגמה: מה הבעיה בחברה מעורבת? כיצד תיאור הבריאה בספר בראשית תואם את תיאורית האבולוציה? כיצד אפשר להאמין באלוהים אחרי השואה? למה הדתיים מונעים מהחילונים תחבורה ציבורית בשבת? למה בני ישיבות ההסדר משרתים רק שנה וחצי בצבא? מהו היחס לתנ"ך ומדרש? מהו היחס לבית המקדש? מה העניין של איסורי שבת שונים?
טליה העלתה שאלות אקטואליות כגון: האם כדאי לוותר על חצי האי סיני תמורת הסכם שלום? האם נהגה ישראל כראוי בכך שסירבה לשחרר מחבלים על מנת להציל את הספורטאים במינכן?
תשובותיו של דב שזרו את מגוון הספרות היהודית החל מהתנ"ך, מדרשי חז"ל וספרי מחשבה כמו ספר הכוזרי וכתבי הרב קוק. התשובות מגלות גם ידע כללי רב, שדב שאב מספרים רבים שקרא.
בן ארצי, שהיה חברו הטוב של אינדיג ולמד עמו בישיבה, הוא אחד משני גיבורי-משנה בסיפור. גיבורת המשנה השנייה היא חברתה של טליה, בת קיבוץ המכונה מיה. חגי, חוזר בתשובה, ייעץ לדב כיצד להשיב לטליה, והצטרף אליו בשתי פגישות שבהן הרצו השניים בפני בני כיתתה של טליה. אחת מהפגישות התקיימה בזמן השירות הצבאי של דב וחנן.
מיה הלכה שני צעדים לפני טליה בדרך לחזרה בתשובה. היא התכתבה עם המדריך חנן פורת (לימים רב וחבר כנסת) (תיעוד התכתבות של חנן פורת עם נערה אחרת מופיע בספר "את אחי / ענת אנוכי מבקש"), שמרה שבת וכשרות, ובסיום השמינית הצטרפה לגרעין נח"ל דתי, בעוד טליה המשיכה עם חבריה החילונים לשנת שירות לפני הצבא בבית שאן.
טליה העידה עד כמה היא נפתחה לעולמות חדשים שלא הכירה. היא עקבה אחרי תהליך החזרה בתשובה של חברתה, החליטה לצום ביום כיפור ואף שקלה לחזור בתשובה. הספר מסתיים במכתבה האחרון של טליה שעליו דב כבר לא הספיק לענות, משאיר סימני שאלה על המשך דרכה של טליה. לאחר תום שנת השירות שלה, חזרה טליה לחייה בקיבוץ החילוני.
חגי בן ארצי הסביר את שהניע אותו להוציא את הספר: "דב הרגיש, שיש כאן משהו בעל ערך, במכתבים הללו. פעם אמר לי: אולי נוציא איזה ספר? ראיתי בזה צוואה אישית שאני ממלאה כעת, אחרי שלושים שנה".
תגובות על הספר
ד"ר דינה לוין, ראש החוג לספרות במכללת "תלפיות" בירושלים מתארת את כתיבתו של דב: "תשובותיו של דב מצטיינות בעמקות ובאינטליגנציה, בבהירות מחשבה ובניסוח קולח... התנ"ך עבורו הוא ספר חיים אקטואלי ולא רק ספרות עתיקה".
תערובת רצמית
חישוב עודף אננטיומרי
ניתן לחשב את העודף האננטיומרי על ידי הנוסחא הבאה:
נקודת היתוך של תערובת רצמית
נקודת ההיתוך של תערובת רצמית נמוכה מזו של כל אחד מהאננטיומרים בנפרד. תופעה זו נובעת מדרגת הסדר הנמוכה יותר בתערובת. התערובת הרצמית עשויה להיות נקודה אוטקטית (כלומר הנקודה בעלת טמפרטורת ההיתוך הנמוכה ביותר), אך לא בהכרח. לעיתים קיימות שתי נקודות אוטקטיות, ונקודת ההיתוך של התערובת הרצמית אינה הנמוכה ביותר.
מאפיינים
כאמור, על אף שלהאננטיומרים המרכיבים את התערובת הרצמית פעילות אופטית, לתערובת עצמה אין כל פעילות כזו והיא אינה מסיטה אור מקוטב. כמו כן, למרות שבמצבם הטהור יש לאננטיומרים המרכיבים את התערובת הרצמית תכונות פיזיקליות זהות, כגון טמפרטורת התכה ורתיחה זהות - לתערובת הרצמית יש לעיתים קרובות תכונות פיזיקליות שונות. גם התכונות התרופתיות של תערובת רצמית עשויות להיות שונות בעליל מאלו של מרכיבי התערובת.
בהיעדר מודעות לעניין, השתמשו בעבר בתערובות כאלו ברפואה ללא ידיעה מי מהאננטיומרים הוא המרפא. לאחר פרשת התלידומיד, תרופה שנראתה בטוחה אך לאחר השימוש בה נולדו תינוקות עם מומים מולדים, התברר כי אחד האננטיומרים היה רעיל והשני - תרופה.
לולאו
לולאו (שוודית: Luleå, ) היא עיר הבירה של מחוז נורבוטן (Norrbottens län), המחוז הצפוני ביותר בשוודיה. העיר יושבת בפתחו של הנהר לוּלֵה (Lule älv) ומתגוררים בה 56,749 תושבים.
גאוגרפיה
לולאו נמצאת בצפון הרחוק של שוודיה, כ-110 ק"מ מדרום לחוג הארקטי בקו הרוחב 65°38'18" צפון ו-22°9'46" מזרח ונמצאת בקצה הצפוני של הים הבלטי. האקלים הוא קריר עם חורף קר וקיץ קצר וחמים והטמפרטורה השנתית הממוצעת היא 1.3°+ צלזיוס. כמות המשקעים השנתית הממוצעת היא 490 מ"מ והמשקעים יורדים במשך כל חודשי השנה.
היסטוריה
ב-1887 התרחשה שרפה גדולה בעיר, שכמעט כילתה את כולה. השלמת מסילת הברזל מערבה לעיירה יליווארה (Gällivare) ב-1891, ומאוחר יותר צפונה לקירונה, תרמה לצמיחת העיר למעמד של העיר החשובה ביותר בצפון שוודיה. בסביבות 1900, עמדה אוכלוסיית לולאו על כ-9,000 תושבים.
במחצית הראשונה של המאה ה-20, הואטה הגדילה, עם הנהירה לערים הגדולות, אבל עם הקמת מפעל מסילות ברזל במקום בשנת 1940 הואצה גדילת העיר שוב.
כלכלה ותשתית
לולאו היא מרכז כלכלי חשוב בצפון שוודיה. מעבר לכך, לולאו היא גם מושב הבישוף הלותרני ובה נמצאת האוניברסיטה הטכנית שהיא הצפונית ביותר בסקנדינביה (Luleå Tekniska Universitet). התעשייה הגדולה ביותר היא תעשיית מסילות הברזל.
ללולאו קשרי תחבורה טובים ויש בה גם שדה תעופה (Kallax). מלולאו יוצא כביש חד מסלולי לעיר הצבאית בודן הנמצאת 35 ק"מ צפון לעיר, דרכה עוברת גם מסילת הברזל לכיוון Gällivare, והלאה צפונה לכיוון ונורווגיה. העיר יושבת על הכביש המהיר E4.
חובה שחורת בטן
חובה שחורת בטן (שם מדעי: Lissotis melanogaster) היא מין של עוף ממשפחת החובתיים. החובה נפוצה בערבות ברחבי אפריקה שמדרום לסהרה.
מאפיינים
חובה שחורת בטן מזכירה בצורתה יען קטן. היא בעלת רגליים ארוכות ובהירות וכך גם צבע מקורה. הצבע הכללי הוא חום-אפור מנוקד והבטן וקצה החזה שחורים עם קווים לבנים לידם כשהראש אפור והעיניים אדומות. הזנב גדול עם נוצות אפורות-חומות והחובה יכולה לפרוש אותו כדי להרשים נקבות. אורכה 58-65 ס"מ ומשקלה עד 2,700 גרם. לעומת הזכר הנקבות הרבה פחות בולטות. הם חיים בחבורות קטנות ומשמיעים קולות חזקים כדי למשוך נקבות. הם מחפשים מזון בעיקר בסוואנות וניזונים בעיקר מפרוקי-רגליים.
מיון
לחובה שחורת בטן שני תת-מינים:
חנניה צ'ולק
חנניה צ'ולק (נולד ב-24 ביולי 1954) הוא מייסדה ומנהלה של עמותת עזר מציון, העוסקת בסיוע פרא-רפואי לחולים ולמוגבלים.
ביוגרפיה
צ'ולק נולד וגדל בבני ברק למשפחה יוצאת גרמניה. אביו עלה ארצה ערב מלחמת העולם השנייה. אמו היא בת למשפחת הרבנים מאיר מגרמניה. דודו הוא הרב יששכר מאיר.
צ'ולק הוא בוגר ישיבת פוניבז', והיה מקורב לרב שך. בשנותיו האחרונות של הרב שך היה צ'ולק מהצוות הקרוב שסעד אותו.
ב-1979 הקים צ'ולק את עמותת עזר מציון בביתו. המטרה המרכזית בהקמת הארגון הייתה לסייע למשפחות חולים המאושפזים בבתי החולים, בעיקר דרך אספקת ארוחות חמות. בהמשך התרחבה פעילות הארגון והגיעה לפריסה ארצית של כ-40 סניפים. כיום פועלת העמותה מבניין רב קומות השוכן במזרח בני ברק. בבניין מחלקה להשאלת ציוד רפואי, בריכה טיפולית, מרכז לייעוץ רפואי, מחלקה לטיפול בנפגעי טרור, מעונות לילדים עם תסמונת דאון ופיגור, אגף להתפתחות הילד ועוד. ברשות העמותה אמבולנסים רבים.
צ'ולק הקים את המאגר הלאומי לתורמי מח עצם. מאגר זה הוא המאגר היהודי הגדול בעולם למח עצם והקמתו שיפרה את סיכויי ההחלמה של יהודים החולים בלוקמיה במאות אחוזים. עד לשנת 2021 ניצלו חייהם של כ-3920 חולי לוקמיה בזכות מאגר זה. הקים גם את "אורנית", בית החלמה לילדים ונוער חולי סרטן השוכן בפתח תקווה.
ב-2008, זכתה עמותת עזר מציון שתחת ניהולו של צ'ולק בפרס ישראל על מפעל חיים עבור תרומה מיוחדת לחברה ולמדינה. במאי 2010 קיבל צ'ולק תואר דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת בר-אילן.
צ'ולק מתגורר בבני ברק. היה נשוי ללאה, שנפטרה באוקטובר 2013 מסרטן. חייה נסקרו בספר "בקומה השנייה מאחורי הדלת" שכתבה כלתם הדסה. הוא אב ל-16 ילדים, מהם ארבעה מאומצים. ב-2015 נשא את רות כהן.
ג'וי פוסט
ג'וי לין פוסט (באנגלית: Joy Fawcett; נולדה ב-8 בפברואר 1968) היא כדורגלנית עבר אמריקאית. פוסט, שזכתה עם נבחרת ארצות הברית בשני גביעי עולם, נחשבת לאחת משחקניות ההגנה האמריקאיות הטובות בכל הזמנים.
חייה
פוסט נולדה כג'וי ביפילד בפברואר 1968 באינגלווד, קליפורניה. לאחר שסיימה את התיכון (איתו זכתה בארבע אליפויות מדינה), היא החלה ללמוד באוניברסיטת קליפורניה בברקלי. בארבע שנותיה באוניברסיטה, היא כבשה 55 שערים, בישלה 23 בישולים ונבחרה שלוש פעמים לנבחרת העונה של ה-All-American. ב-1987, היא אף קבעה את שיא האוניברסיטה לשערים בעונה - 23. באותה שנה היא גם ערכה את משחק הבכורה שלה בנבחרת, ב-3 באוגוסט, במפגש נגד סין. מספר חודשים לאחר מכן, ב-16 בדצמבר, היא כבשה את שער הבכורה שלה בנבחרת, בניצחון 0-6 על אוסטרליה. ב-1988, היא נבחרה לכדורגלנית השנה בארצות הברית, והייתה לשחקנית ההגנה הראשונה והיחידה עד כה שזכתה בפרס זה.
בנובמבר 1991 שיחקה פוסט בטורניר הבינלאומי הראשון בקריירה שלה - גביע העולם שנערך באותה שנה בפעם הראשונה אי פעם. את שלב הבתים סיימו האמריקאיות במאזן מושלם, וברבע הגמר הביסו את נבחרת טאיוואן 0-7. בחצי הגמר פגשה ארצות הברית את גרמניה, ניצחה אותה 2-5, והעפילה לגמר הטורניר נגד נורווגיה. במשחק הגמר ההיסטורי, שנערך אל מול קהל של 63,000 צופים בגואנגג'ואו, ניצחה ארצות הברית 1-2 וזכתה בטורניר. פוסט, שפתחה בהרכב הראשון בחמישה מששת משחקי הנבחרת בטורניר, סיימה אותו עם שער אחד.
שנה אחר כך, נערך באולימפיאדת אטלנטה, טורניר כדורגל הנשים הראשון בהיסטוריה של המשחקים האולימפיים. האמריקאיות סיימו את שלב הבתים במאזן מושלם של תשע נקודות וגברו בחצי הגמר 1-2 על נורווגיה. במשחק זה ציינה פוסט את הופעתה ה-100 במדי הנבחרת. במשחק הגמר של הטורניר הן שיחקו נגד סין, ניצחו 1-2 וזכו במדליית הזהב. פוסט פתחה בכל המשחקים בהרכב בראשון, וכמו בגביע העולם הקודם - גם הפעם היא לא החמיצה אף דקת משחק. לאחר האולימפיאדה, לקחה פוסט הפסקה זמנית מכדורגל על מנת להתרכז בלידת בתה השנייה, וחזרה לפעילות רק לקראת סוף 1997.
בקיץ 1998, היא הייתה חלק מסגל הנבחרת שזכה במדליית הזהב במשחקי הרצון הטוב שנערכו בניו יורק, וסיימה את השנה עם 1,992 דקות משחק - הכי הרבה בנבחרת האמריקאית. שנה לאחר מכן, הגיעה פוסט לשיא הקריירה שלה, כשזכתה עם הנבחרת בגביע העולמי שנערך בארצות הברית. היא לא החמיצה אף דקת משחק במהלך הטורניר, ובכך הייתה לאחת משתי שחקניות אמריקאיות שלא החמיצו אפילו דקה אחת בטורנירי גביע העולם 1995, אולימפיאדת 1996 וגביע העולם 1999. משחק הגמר של הטורניר, שנערך אל מול קהל שיא של 90,185 צופים, התקיים באצטדיון רוז בול שבקליפורניה. במשחק עצמו, נגד סין, הגיעו הנבחרות לבעיטות הכרעה, שם ניצחו האמריקאיות בפנדל המכריע מרגלי ברנדי צ'סטיין. פוסט, שכבשה את אחד הפנדלים בגמר, סיימה את הטורניר עם שער אחד, אותו כבשה ברבע הגמר נגד גרמניה.
שנה לאחר מכן, זכתה פוסט עם ארצות הברית במדליית הכסף באולימפיאדת סידני, לאחר שזו הפסידה 3-2 בגמר לנורווגיה. עם הקמת ליגת ה-WUSA ב-2001, הצטרפה פוסט לקבוצת "סן דייגו ספיריט", שם שיחקה לצידן של ג'ולי פוודי, שאנון בוקס וג'ולי פליטינג. בעונתה השלישית והאחרונה בקבוצה, היא זכתה בפרס שחקנית ההגנה המצטיינת של הליגה, לאחר שהובילה את סן דייגו לחצי גמר הפלייאוף. באותה שנה שיחקה פוסט בגביע העולם הרביעי שלה עם ארצות הברית, וסיימה איתה במקום השלישי. היא לא החמיצה אף דקת משחק במהלך הגביע ובסופו אף נבחרה להרכב המצטיינות של הטורניר, לצידן של שחקניות כמו בירגיט פרינץ, ויקטוריה סוונסון ומארן מיינרט.
בקיץ 2004, לאחר שזכתה עם הנבחרת במדליית הזהב באולימפיאדת אתונה, הודיעה פוסט על פרישתה ממשחק פעיל. ביחד עם פוודי פרשו גם מיה האם, ג'ולי פוודי וברנדי צ'סטיין, במהלך שסימן את סוף "תור הזהב" של הנבחרת האמריקאית. ב-17 שנים בנבחרת ארצות הברית, שיחקה פוסט ב-241 משחקים וכבשה 27 שערים. בכך היא הייתה לשחקנית ההגנה בעלת מספר השערים הרב ביותר בתולדות הנבחרת האמריקאית.
בשנת 2009 נבחרה פוסט כחברה בהיכל התהילה הלאומי לכדורגל, לצידו של ג'ף אגוס.
וירג'ין אטלנטיק
וירג'ין אטלנטיק (באנגלית: Virgin atlantic) היא חברת תעופה בריטית, השייכת לחברת הענק וירג'ין של ריצ'רד ברנסון. בסיסה הראשי נמצא בנמלי התעופה של לונדון.
תולדות החברה
החברה נוסדה בשנת 1982 על ידי רנדולף פילדס, במטרה לקיים קו טיסה בין לונדון לאיי פוקלנד, זמן קצר לאחר סיום המלחמה באיים.
ספינאמיד
ספינאמיד (safinamide) הוא החומר הפעיל בתרופה קסדגו (xadago). המשמשת כטיפול מוסף (add-on) למחלת פרקינסון, במהלך אפיזודות "קיפאון" (Off episodes). לתרופה מנגנוני פעולה רבים, בכללם עיכוב של מונואמין אוקסידז B.
וירג'ין אטלנטיק
תולדות החברה
בשל מסלול הנחיתה הקצר באיים ובעיות אחרות נגנז רעיון זה במהרה והוחלט לנסות לבצע טיסות בין נמל התעופה הית'רו בלונדון לנמל התעופה לנמל התעופה הבינלאומי ג'ון פ. קנדי בניו יורק. לחברה לא אושר לבצע טיסות אלו והפתרון שהוצע היה הפעלת טיסות בין שדה התעופה גטוויק בלונדון לניוארק.
ספינאמיד
שימושים רפואיים
ספינאמיד משמש לטיפול במחלת פרקינסון אידיופתית, כטיפול מוסף עבור אנשים הנוטלים מנה קבועה של לבודופה (Levodopa – L-Dopa) בלבד או בשילוב עם תרופות אחרות למחלת פרקינסון, לסיוע במצבי "קיפאון" כאשר לבודופה מפסיקה לפעול.
וירג'ין אטלנטיק
תולדות החברה
מיד לאחר מכן פגש פילדס את ריצ'רד ברנסון במסיבה במרכז לונדון שבה סוכם כי ברנסון ייקח לידיו את רוב מניות החברה ופילדס ימשיך להחזיק ברבע ממנה ויהיה מנהלה הראשון. כמו כן שונה שם החברה לווירג'ין אטלנטיק.
ספינאמיד
היסטוריה ואישור התרופה
התרכובת התגלתה במקור ב-Farmitalia-Carlo Erba, אשר נרכשה על ידי פרמסיה בשנת 1993. בשנת 1995, פרמסיה התמזגה עם אפג'ון. ספינאמיד נחשף לראשונה בשנת 1998. במסגרת ארגון מחדש משמעותי באותה שנה, הועברו כל הזכויות עבור ספינאמיד, לחברה חדשה בשם "ניורון פרמסוטיקלס" (Newron Pharmaceuticals), אשר פיתחה את התרופה, עד שזו נמכרה ל- Merck KGaA מקבוצת מרק בשנת 2006.
וירג'ין אטלנטיק
תולדות החברה
ב-22 ביוני 1984 ביצעה החברה את טיסתה הראשונה בין גטוויק לניוארק במטוס בואינג 747-200 חכור מחברת אארולינאס ארחנטינס.
בשנת 1986 הוסיפה החברה מטוס בואינג 747 נוסף והחלה לטוס גם בקו גטוויק - מיאמי. בשנים הבאות נוספו לחברה מטוסים נוספים ויעדים נוספים. החברה גם החלה להפעיל טיסות מנמל התעופה לונדון-לוטון לאירלנד, בתחילה במטוסי טורבו פרופ ולאחר מכן במטוסי בואינג 727.
ספינאמיד
היסטוריה ואישור התרופה
בשנת 2007, החל ניסוי קליני שלב III, שתוכנן להתנהל עד 2011. אולם באוקטובר 2011, קבוצת מרק הודיעה כי כל הזכויות לפיתוח התרכובת יחזרו לחברת ניורון, משום שחברת מרק רצתה לתת עדיפות לפרויקטים אחרים וכי היא הנמיכה את הערכותיה לגבי פוטנציאל השוק של ספינאמיד.
מנהל המזון והתרופות האמריקני (FDA), סירב לקבל את הבקשה לאישור של ניורון שהוגשה בתחילת שנת 2014, בשל סיבות טכניות. ניורון הגישה את הבקשה מחדש בדצמבר 2014. באביב 2015, סוכנות התרופות האירופית (EMA) אישרה את התרופה. ספינאמיד היא התרופה הראשונה כנגד מחלת פרקינסון, שזכתה לאישור, מזה עשר שנים. ספינאמיד אושרה על ידי ה- FDA בארצות הברית במרץ 2017 עבור אנשים עם פרקינסון הנוטלים לבודופה\קרבידופה (levodopa/carbidopa), במהלך אפיזודות "קיפאון".
וירג'ין אטלנטיק
תולדות החברה
בשנת 2002 הייתה "וירג'ין איירליינס" החברה לראשונה שהטיסה את מטוס האיירבוס A340-600 בשירות סדיר.
החברה עוזרת בניסויים למציאת דלק חלופי "ירוק" לתעופה ובפברואר 2008 ביצעה החברה טיסה מיוחדת במטוס בואינג 747 ללא נוסעים בה הונע אחד ממנועי המטוס בדלק אורגני. כמו כן החברה הודיעה כי היא מעוניינת לתדלק בעתיד את מטוסיה בדלק המופק מאצות.
ספינאמיד
היסטוריה ואישור התרופה
התרופה אינה רשומה בישראל, אך מיובאת לישראל, על פי הצורך, תחת אישור מיוחד של משרד הבריאות.
וירג'ין אטלנטיק
תולדות החברה
ביולי 2017 הודיעה החברה כי תיכנס לשותפות עם תאגיד התעופה אייר פראנס-KLM, כאשר אלו יירכשו 31% ממניותיה של חברת וירג'ין בחברה. תהליך הרכישה צפוי להסתיים בתחילת שנת 2019 ובסיומו יישמר המותג וצורת ההפעלה הנוכחית שלו מבריטניה לצד שיתוף פעולה בין החברות בתאגיד.
במהלך שנת 2018 ניסתה החברה לרכוש את קובלט אייר, אך בסוף תהליך זה לא הסתיים.
ספינאמיד
התוויות נגד
ספינאמיד הוא בעל התוויות נגד באנשים עם מחלת כבד חמורה, עם לבקנות, רטיניטיס פיגמנטוזה, נוירופתיה סוכרתית חמורה, אובאיטיס ומחלות אחרות של הרשתית. שילוב עם מעכבים אחרים של מונואמין אוקסידז (MAO) ופטידין מהווה אף הוא התווית נגד.
וירג'ין אטלנטיק
תולדות החברה
ב-4 באוגוסט 2020, בעקבות משבר הקורונה, הגישה החברה בארצות הברית בקשה להגנה מפשיטת רגל צ'פטר 15.
ספינאמיד
התוויות נגד
ספינאמיד אינו בטוח לנטילה על ידי נשים בהיריון. התרופה מופרשת בחלב אם וההשפעות על תינוקות אינן ידועות.
תופעות לוואי
תופעות לוואי נפוצות במהלך הניסויים הקליניים (יותר מאשר ב-1% מהאנשים) כללו: בחילה, סחרחורת, עייפות, נדודי שינה, תת-לחץ דם תנוחתי וכאבי ראש. לא נמצא הבדל משמעותי לגבי ההיקרות של השפעות אלה, בין ספינאמיד לבין אינבו.
וירג'ין אטלנטיק
תולדות החברה
בשני למרץ 2023 החברה הצטרפה לברית התעופה skytaem.
ספינאמיד
תופעות לוואי
בניסויים בחולדות (אך לא בקופים), נצפו רטינופתיות.
מינון יתר
השפעות צפויות של מינון יתר הן יתר לחץ דם, תת-לחץ דם תנוחתי, הזיות, אי-שקט פסיכומוטורי, בחילה, הקאות ודיסקינזיה. בניסויים, אדם יחיד נחשד כי קיבל מינון יתר על פני חודש; התסמינים היו: בלבול, נמנום ומידריאזיס (אישונים מורחבים) ואלה נעלמו לחלוטין לאחר הפסקת השימוש בתרופה. אין בנמצא תרופת נגד (אנטידוט).
וירג'ין אטלנטיק
הסכמי שותפות קוד
לוירג'ין אטלנטיק הסכמי שותפות קוד עם החברות הבאות:
ספינאמיד
פעילות גומלין
כמעכב של MAO, ספינאמיד יכול לגרום, באופן תאורטי, למשברים של יתר לחץ דם, תסמונת סרוטונין ותופעות לוואי חמורות אחרות, בשילוב עם מעכבי MAO אחרים או עם תרופות הידועות כמגיבות עם מעכבי MAO, כגון פטידין, דקסטרומורפן, מעכבי ספיגה-מחדש סלקטיביים של סרוטונין (SSRIs), מעכבי ספיגה-מחדש של סרוטונין-נור-אדרנלין (SNRIs), תרופות נוגדות-דיכאון טריציקליות ונוגדי דיכאון טטרציקליים. אינטראקציה עם טיראמין, חומר שנמצא במזונות שונים, צפויה מאותה סיבה, אך חומר זה לא נכלל במחקרים.
וירג'ין אטלנטיק
צי המטוסים
צי המטוסים של החברה נכון יוני 2023:
ספינאמיד
פעילות גומלין
ספינאמיד לא צריך להינתן עם אופיואידים; התגלו מספר תגובות קטלניות.
וירג'ין אטלנטיק
פעילות החברה בישראל
ב-25 בספטמבר 2019 החלה החברה להפעיל טיסה סדירה באופן יום-יומי בין שדה התעופה הית'רו שבלונדון לנמל התעופה בן-גוריון שבתל אביב. ב-26 במרץ 2023 הוסיפה החברה טיסה יומית נוספת וכיום מפעילה 2 טיסות יומיות. הטיסות בקו זה מתבצעות במטוסי הבואינג B787-9 ואירבוס A330-300 של החברה.
קישורים חיצוניים
מדיה וקבצים בנושא וירג'ין אטלנטיק באתר Airliners.net
ספינאמיד
פעילות גומלין
אינטראקציה תאורטית נוספת היא עם תרופות עם זיקה לנשא (חלבון) ABCG2 (הידוע גם בשם BCRP), כגון פיתבסטטין, מטוטרקסט, ציפרופלוקסצין, פרבסטטין ודיקלופנק; מחקר עם דיקלופנק לא הראה רלוונטיות קלינית. מחקר שבחן אינטראקציות אפשריות עם מעכבי אמידז הוא חלק מתוכנית הפיתוח שלאחר אישור התרופה. לא נמצאו אינטראקציות רלוונטיות, הקשורות לאנזימי ציטוכרום P450 (CYP) בכבד, אף על פי שמסלול השבתה (אינאקטיבציה) אחד של ספינאמיד מסתמן כמתווך על ידי CYP3A4.
מנגנוני פעולה
כמו תרופות קודמות כנגד מחלת פרקינסון, סלג'ילין ורסג'ילין, ספינאמיד הוא מעכב סלקטיבי של מונואמין אוקסידז B, המפחית פירוק של דופמין; בניגוד לשתי התרופות האחרות, פעולתו הפיכה. ספינאמיד גם מעכב שחרור גלוטמט, דופמין וסרוטונין. ספינאמיד נקשר גם לקולטני סיגמא, עם ערכי IC50, עבור עיכוב קישור, של 19 ננומולר (nM) עבור σ1 ו-nM 1,590 עבור σ2. בנוסף, ספינאמיד חוסם תעלות נתרן ותעלות סידן, אך, הרלוונטיות של חסימה זו, לגבי פעילותו האנטי-פרקינסונית, אינה ידועה.
פרמקוקינטיקה
ספינאמיד נספג במהירות וכמעט לחלוטין מן המעיים ומגיע לריכוזים הגבוהים ביותר בפלזמה לאחר 1.8 עד 2.8 שעות. אין מטבוליזם רלוונטי של מעבר ראשון בכבד (first-pass metabolism); הזמינות הביולוגית הכוללת היא 95%. החומר נקשר לחלבוני פלזמה ברמה של 88-90%.
החילוף החומרים אינו מובן היטב. השלב העיקרי מתווך על ידי אמידזות אשר לא זוהו, ומייצרות חומצת ספינאמיד (NW-1153). מטבוליטים רלוונטיים אחרים הם O-Debenzylated safinamide (NW-1199). ה- amine N-dealkylated אשר עובר חימצון לאחר מכן, לחומצה קרבוקסילית (NW-1689), ולגלוקורוניד שלו. בבדיקות עם מיקרוזומים של תאי כבד, נראה כי דה-אלקילציה מתווכת על ידי CYP3A4, אבל נראה כי אנזימי CYP אחרים, מעורבים גם כן. חומצת ספינאמיד נקשרת לנשא אניונים אורגניים 3 (OAT3), אך כנראה, ללא רלוונטיות קלינית. ספינאמיד עצמו נקשר אל ABCG2. לא נמצאו זיקות לנשאים נוספים, בניסויים מוקדמים.
Safinamide מסולק בעיקר (> 90%) בצורה של המטבוליטים שלו, דרך הכליה, עם זמן מחצית חיים של אלימינציה של 20 עד 30 שעות. רק 1.5% מופרשים בצואה.
מחקר
שימושים פוטנציאליים נוספים, עשויים להיות עבור תסמונת הרגליים העצבניות (restless legs syndrome - RLS) ועבור אפילפסיה (כפיון). שימושים אלה נבחנו במהלך ניסויים קליניים שלב II, בשנת 2008, אך התוצאות אינן זמינות.
גרד קנטר
גרד קנטר (באסטונית: Gerd Kanter; נולד ב-6 במאי 1979 בטאלין, אסטוניה) הוא אלוף אולימפי (בייג'ינג 2008), אלוף עולם (אוסקה 2007) ושיאן עולם באולם בזריקת דיסקוס.
ביוגרפיה
שנת הפריצה של קנטר הייתה שנת 2005, בה זכה במדליות כסף באליפות העולם וב"גמר האתלטיקה העולמי", זכה במדליית זהב באוניברסיאדה ובגביע האירופאי, וזרק לראשונה מרחק העולה על 70 מטר.
בספטמבר 2006, במהלך אליפות בהלסינבורג, שוודיה (69.46 - 72.30 - 70.43 - 73.38 - 70.51 - 65.88), זרק קנטר מרחק העולה על 70 מטרים בארבעה סיבובים שונים. המרחק הגבוה ביותר שזרק היה 73.38 מטרים, שהוא התוצאה השלישית בטיבה בהיסטוריה.
אלוף עולם
באליפות העולם באתלטיקה שנערכה באוסקה שביפן בשנת 2007 זכה קנטר במדליית זהב בזריקת דיסקוס ובגמר האתלטיקה העולמי. בשל הישגיו בשנה זו זכה קנטר בתואר הספורטאי האסטוני של השנה ועלה למקום הראשון בעולם בדירוג זורקי הדיסקוס לפני יריבו וירגיליוס אלקנה, לאחר שזכה ב-20 מתוך 25 הטורנירים בהם השתתף, והגיע לפודיום בכל אחד מהם.
אלוף אולימפי
באולימפיאדת בייג'ינג (2008) זכה קנטר במדליית זהב בזריקת דיסקוס בתוצאה של 68.82 מטר, והקדים את יריבו במקום השני במטר שלם. בעקבות זכייתו במדליה זכה פעם נוספת קנטר בתואר אישיות הספורט האסטונית של השנה.
שיאן עולם באולם
לאחר הזכייה במדליית הזהב המשיך קנטר ביכולתו הטובה. קנטר זכה בתחרות החורף של הגביע האירופאי כאשר זרק למרחק 69.70 מטר וב-22 במרץ 2009 קבע שיא עולם חדש בזריקת דיסקוס באולם של 69.51 מטר. קנטר גם זכה בתחרות הגולדן ליג בברלין כאשר זרק למרחק של 67.88 מטר.
באליפות העולם באתלטיקה שנערכה בברלין שבגרמניה בשנת 2009 זכה קנטר במדליית ארד בתוצאה של 66.88 מטר, אחרי רוברט הרטינג מגרמניה (69.43 מטר) ופיוטר מלכובסקי מפולין (69.15 מטר) ולא הצליח להגן על תוארו.
באליפות העולם באתלטיקה שנערכה בטגו שבקוריאה הדרומית בשנת 2011 זכה קנטר במדליית כסף בזריקת דיסקוס בתוצאה של 66.95 מטר, אחרי רוברט הרטינג (68.97 מטר) ולפני אחסן חדדי מאיראן (66.08 מטר).
באולימפיאדת לונדון (2012) זכה קנטר במדליית ארד בזריקת דיסקוס בתוצאה של 68.03 מטר, אחרי רוברט הרטינג (68.27 מטר) ואחסן חדדי (68.18 מטר).
באליפות העולם באתלטיקה שנערכה במוסקבה שברוסיה בשנת 2013 זכה קנטר במדליית ארד בזריקת דיסקוס בתוצאה של 65.19 מטר, אחרי רוברט הרטינג (69.11 מטר) ופיוטר מלכובסקי (68.36 מטר).
באליפות אירופה באתלטיקה שנערכה בציריך שווייץ בשנת 2014 זכה קנטר במדליית כסף בזריקת דיסקוס בתוצאה של 64.75 מטר, אחרי רוברט הרטינג (66.07 מטר) ולפני רוברט אורבנק מפולין (63.81 מטר).
קריירה כמאמן
הוא פרש מתחרויות לאחר עונת 2018 והחל קריירה של מאמן. האתלט הסלובני כריסטיאן צ'ה מתאמן אצלו.
אופטיקה
תחום האופטיקה מוקדש בדרך כלל לתיאור התנהגות הקרינה על פני הספקטרום האלקטרומגנטי אשר כלולים בו האור נראה, אור תת-אדום ואור על-סגול, וכן גם סוגים נוספים של קרינה אלקטרומגנטית כמו קרני רנטגן, קרינת מיקרוגל וגלי רדיו; לפיכך ניתן להתייחס לאופטיקה כאל תת-תחום של אלקטרומגנטיות. מספר תופעות אופטיות תלויות בטבעו הקוונטי של האור, ולפיכך תחומים מסוימים באופטיקה קשורים גם למכניקת הקוונטים.
עם זאת, אופטיקה, כתחום מחקר מדעי, נחשבת באופן כללי לנפרדת מקהילת המחקר הפיזיקלי; יש לה זהות משלה, עם עמותות וועידות מדעיות משלה. ההיבטים המדעיים גרידא של אופטיקה נקראים לעיתים מדע האופטיקה או אופטיקה פיזיקלית. תחום האופטיקה היישומית נקרא לעיתים הנדסה אופטית. הנדסה אופטית יישומית העוסקת במערכות תאורה נקראת הנדסת תאורה. לכל אחד מתחומי מחקר ועיסוק אלה יש יישומים משלו, מיומנויות טכניות נפרדות, מוקדי עניין שונים וקשרים מקצועיים נפרדים. בשל החשיבות הרבה של "מדע האור" ליישומים מעשיים, תחום מדע האופטיקה וההנדסה האופטית נוטים להיות מאוד רב-תחומיים. ניתן למצוא עיסוק במדע האופטיקה כחלק מתחומים רבים ושונים, כגון הנדסת חשמל, פיזיקה, רפואה, ועוד.
ימי הביניים
ראשית מדע האופטיקה וחקר מדע האור בימי תור הזהב של האסלאם בימי הביניים; באותה העת, נעשו מחקרים של איבן סהל (Ibn Sahl) ואיבן אל-היית'ם על עדשות, מהות האור ותופעות אופטיות נוספות כמו הנפיצה, האור והצל, צבע האור בשקיעה, אשליית ההגדלה של השמש והירח הסמוכים לאופק, ליקוי החמה והקשת בענן. האור באותה תקופה נחשב לעשוי מחלקיקים.
העת החדשה
במאה ה־18 ניתנו הסברים לתופעות רבות הקשורות לאור באמצעות התורה הגלית.
בתחילת המאה ה־20 התבסס עיקרון דואליות גל-חלקיק וההבנה כי האור הוא גם גל וגם חלקיק, כתלות בתופעה אותה חוקרים. במחצית השנייה של המאה ה־20 התפתחה האלקטרודינמיקה הקוונטית, אשר מסבירה באופן בסיסי יותר את מהות האור באמצעות שדות קוונטיים, ושימושית בעיקר בתדירויות גבוהות מאוד של האור (קרני גמא).
התפיסה המדעית כיום
אם כן, כיום ידועות שלוש דרכים שבהן ניתן להציג את האור:
תופעה אופטית
תופעה אופטית היא תופעה שמקורה בתכונותיו של האור. בין התופעות האופטיות ניתן למנות:
אופטיקה קלאסית
אופטיקה קלאסית (או אופטיקה גאומטרית) היא תחום באופטיקה המתאר את התקדמות האור במונחים של קרני אור. קרני אור משנות כיוון בנקודות מגע בין שני תווכים שונים, והן עשויות להיות עקומות בתווך בו מקדם השבירה הוא פונקציה של המיקום. הקרן באופטיקה גאומטרית ניצבת לחזית הגל באופטיקה פיזיקלית.
אופטיקה מודרנית
אופטיקה מודרנית היא הכינוי המקובל לתחומי המחקר באופטיקה שנעשו פופולריים במהלך המאה ה־20. תחומי מחקר אלה נוגעים בדרך-כלל במאפיינים האלקטרומגנטיים והקוונטיים של האור, אולם הם כוללים גם נושאים אחרים.
תחומים משיקים
התחומים הבאים נוגעים במדע האופטיקה, או שמדע האופטיקה מהווה נדבך חשוב בהם:
האי הירוק
האי הירוק (בדנית: Den grønne Ø) הוא ספר ילדים, פרי עטה של הסופרת הדנית קרין מיכאליס אשר יצא לאור לראשונה בשנת 1933 בגרמנית. בהמשך הוא תורגם לדנית ובשנת 1936 לאנגלית.
תקציר העלילה
"האי הירוק" נמצא ליד חופי דנמרק, אי קטן, התלוי לחלוטין במדינת האם שמעבר לרצועת מים לא רחבה, או כך חושבים תושביו עד שבאחד הלילות קורה משהו מוזר מאוד ובלתי מוסבר. כאשר קמים תושבי האי בבוקר, הם מגלים, שהיבשת נעלמה ואיננה. ככל מטחווי העין הם רואים רק ים ריק, שטוף שמש וכחול, לא יבשה ולא איים אחרים ואפילו לא סירות או ספינות – לא כלום. הרדיו שותק, אין שום קשר עם שום ארץ אחרת, שום רמז לאסון טבע שהתרחש ופסח רק עליהם, לא דבר.
לאחר הבהלה הראשונית, מתחילים תושבי האי להבין, שהם לבדם, לפחות עד שיוודע אחרת. וכאן מגלה כל אחד את אופיו האמיתי: נדיבי הלב מזדרזים לחלק את מה שברשותם לכל מי ששולח יד לקחתו, בלי להבין שלא יהיה מאין לחדש את המלאי, העשירים קונים כל מה שאפשר מן הסכלים, שאינם מבינים, שאין ערך לכסף כשאין מה והיכן לקנות, הקמצנים נאחזים בשיניים ובציפורניים בכל מה שברשותם, ורק מתי מעט, החכמים, רואי הנולד והאחראים, מתחילים לחפש דרכים לשרוד בקהילה קטנה ומבודדת.
ההצלה באה לאי משני כיוונים: מאישה זקנה, המכונה "הריבתית", שחיה לבדה בבית קטן ומוקף גן וכל חייה קודש לגידול, שימור וכבישת ירקות ופירות ומציאת דרכים להפיק את המיטב מכל מה שעומד לרשותה, למזון, ללבוש ולרפואה; ומן הילדים, שהם הראשונים להבין את המצב כמות שהוא ובהדרכה נכונה – להפיק ממנו תועלת הן לעצמם והן למבוגרים. בהדרגה לומדים כל תושבי האי לאחד את כוחותיהם ואת משאביהם במקום לבזבז אותם על מאבקים חסרי טעם, והם גדלים ומתפתחים – עד לסוף הטוב, כמובן.
יחסי סלובניה–רוסיה
יחסי סלובניה–רוסיה הם יחסי החוץ בין רוסיה לסלובניה. שתי המדינות כוננו יחסים דיפלומטיים ב-25 במאי 1992. לרוסיה יש שגרירות בליובליאנה. לסלובניה שגרירות במוסקבה ושתי קונסוליות כבוד (בסנקט פטרבורג ובסמרה). שתי המדינות חברות מלאות במועצת אירופה ובארגון לביטחון ושיתוף פעולה באירופה.
במרץ 2011 ביקר ראש ממשלת רוסיה ולדימיר פוטין בסלובניה ונפגש עם ראש ממשלת סלובניה בורוט פאחור ונשיא סלובניה דנילו טורק. המשלחות הרוסיות והסלובניות דנו בשותפות כלכלית, מדעית ותרבותית, במיוחד בנוגע לבניית צינור אפיק דרום.
סלובניה ורוסיה הן שותפות כלכליות חזקות באופן מסורתי. זה תקף לא רק ליחסים הבין-מדיניים אלא גם לקשרים בין אזוריים. רמת ההחלפה הכלכלית בין סלובניה לאזורים רוסיים שונים צומחת ללא הרף. צמיחה כזו נתמכת על ידי הסכמים על שיתוף פעולה, מיזמים משותפים ומשלחות עסקיות. רוסיה נמצאת בהתמדה בין עשרת השותפים המסחריים המובילים של סלובניה, והיצוא מהרפובליקה האלפית הזו מכביד על היבוא באופן משמעותי מרוסיה.
עם זאת, היחסים הדו-צדדיים הושפעו קשה בשנת 2009 מגורמים חיצוניים, כלומר המשבר הפיננסי והכלכלי העולמי הביא לירידה בפעילות הכלכלית ולצמצום הצריכה, אשר כתוצאה מכך הביאו לירידה משמעותית בסחר בין שתי מדינות.
מבנה חילופי הסחר במהלך המשבר נותר ברובו זהה - 60-70% מייצוא סלובניה הם תרופות, מערכות תקשורת קווית, ציוד חשמלי, מתקנים מכניים וצבעים. היבוא מרוסיה מורכב ברובו ממוצרי נפט וגז, ונגזרותיהם, מוצרי אלומיניום, המהווים יחד 70-75% מכלל היבוא הרוסי.
לאחר שהמשבר האוקראיני החל בשנת 2013 ובהמשך גרם לסכסוכים בין רוסיה לאוקראינה, צידדה סלובניה באוקראינה בגלל זכותה הטריטוריאלית; אולם בניגוד לרוב מדינות המערב, סלובניה נמנעה מלבקר את רוסיה, והעדיפה במקום זה למצוא פתרון פוליטי להתמודד עם הבעיה.
מחוזות אלסקה
במדינת אלסקה שבארצות הברית ישנם 19 מחוזות (המכונים "Boroughs", יחיד נהגה "בורו") מאורגנים ומחוז אחד לא מאורגן.
הגדול שבמחוזות אלסקה הוא המחוז הלא מאורגן (837,706 קמ"ר), הקטן שבהם הוא סקגוויי  (1,171 קמ"ר), והמאוכלס שבהם הוא עיריית אנקורג' (כ-291,826 תושבים). עיר הבירה, ג'ונו, נמצאת במחוז "העיר והמחוז ג'ונו" (City and Borough of Juneau).
דימום מוחי תת-עכבישי
דימום מוחי תת-עכבישי (או דימום סאב-ארכנואידלי; באנגלית: Subarachnoid hemorrhage) הוא דימום לתוך המרווח הסאב-ארכנואידלי - האזור בין השכבה הארכנואידלית (העכבישית) לבין רקמת ה- pia העוטפת את המוח. דימום זה יכול לקרות באופן ספונטני, לרוב בגלל מפרצת בכלי דם במוח, או לאחר פגיעת ראש. תסמינים קליניים הקשורים לכך כוללים כאב ראש חמור באופיו (כמו "מכת ברק"), הקאות, בלבול וירידה ברמת ההכרה, ולעיתים פרכוסים. האבחנה מתבססת לרוב על ביצוע CT וניקור מותני. הטיפול יכול להיות ניתוחי או שמרני (תרופות ומנוחה). דימום מוחי תת-עכבישי הוא סוג של שבץ ומהווה בין 1% ל-7% מכלל מקרי השבץ. זהו מצב חירום רפואי אשר עלול להביא למוות או לנכות חריפה, אפילו כאשר מצב זה מטופל במהירות. עד כ- 50% מכלל המקרים של דימום תת-עכבישי יהיו קטלניים: עד כ- 15% מכלל החולים נפטרים טרם הגיעם לבית החולים, ואלו ששורדים לרוב סובלים מבעיות נוירולוגיות שונות.
תסמינים קליניים
הסימפטום הקלאסי לדימום תת-עכבישי הוא כאב ראש חריף בעוצמתו, אותו המטופל מתאר כ"כאב הראש הכי גרוע שהיה לי בחיים", "כאילו מישהו נתן בעיטה בראש" וכדומה. כאב זה מתפתח תוך שניות עד דקות והוא מקרין ופועם באזור האונה האוקסיפיטלית (מאחורי הראש). כשליש מהסובלים מכאבי ראש לא סובלים מתסמינים נוספים. השאר עלולים לסבול מהקאות, בלבול, ירידה ברמת ההכרה עד כדי קומה, קשיון עורף ועוד. קשיון עורף לרוב מתחיל כשש שעות לאחר ההתחלה של דימום תת-עכבישי. הרחבה של האישון ואי תגובה של האישונים לאור עלולה לרמז על הרניאציה תוך מוחית כתוצאה מעליה בלחץ תוך-גולגולתי. דימום לתוך העין (דימום אינטרה-אוקולרי) הוא מאפיין נוסף של דימום תת-עכבישי ונקרא גם Terson syndrome, מקושר לרוב למקרים חמורים יותר של דימום תת-עכבישי. כתוצאה מהדימום, הגוף משחרר כמויות גדולות של אדרנלין וחומרים הורמונליים דומים. כתוצאה מכך קיימת עלייה חריפה בלחץ הדם, כאשר בכ- 27% מן המקרים ניתן לראות שינויים באק"ג.
דימות
הצעדים הראשוניים לצורך הערכה האם מדובר בדימום תת-עכבישי, כוללים לקיחת היסטוריה רפואית ובדיקה פיזיקלית. קיימת חשיבות לביצוע דימות (CT) על מנת לאשר את האבחנה. לבדיקת CT יש רגישות גבוהה באבחון דמם תוך מוחי, והיא מאבחנה כ- 95% מכלל המקרים, בעיקר ביום הראשון לאירוע. MRI טוב בהדגמת דימום תוך מוחי לאחר מספר ימים וכן בהדגמת מלפורמציות עורקיות-ורידיות באזור גזע המוח.
ניקור מותני
ניקור מותני, תהליך בו בודקים את הנוזל השדרתי (CSF), מחייב אצל אנשים בהם ה-CT נמצא תקין, היות שהוא יכול לאבחן אירוע של דימום תת-עכבישי בכעד 3% מן המקרים בהם CT נמצא תקין. ניקור מותני במקרים של דימום תת-עכבישי ידגים לחץ פתיחה מוגבר ונוזל דמי (בין 100,000 למעל מיליון תאי דם אדומים למ"מ מעוקב). כמו כן יש לבחון את הנוזל לאחר ביצוע סירכוז- במידה והנוזל מצהיב לאחר מספר שעות, זוהי עדות לפירוק רב של המוגלובין.
אנגיוגרפיה
לאחר שיש אישור כי קיים דימום תת-עכבישי, יש לבחון את מקור הדימום. במידה והדימום הוא כתוצאה ממפרצת, ניתן לבחור האם לעשות אנגיוגרפיה (הכנסת חומר ניגוד דרך קתטר לעורקים במוח) או על ידי ביצוע CT אנגיוגרפיה- הדגמת כלי דם מוחיים על ידי סריקת CT. באנגיוגרפיה פולשנית, ניתן לבצע תיקון למפרצת דרך הקתטר תוך כדי הפעולה עצמה.
טיפול
הטיפול כולל ייצוב החולה, מניעת דימום חוזר ומניעת וואזוספאם (בהמשך) וכן טיפול בסיבוכים, ככל שהיו. ייצוב החולה הוא בעדיפות הראשונה- מלבד ייצוב סימנים חיוניים יש לתת משככי כאבים. חולים שבבדיקת ה- CT מציגה המטומה גדולה, יחד עם ירידה ברמת ההכרה וסימפטומים נוירולוגיים, יש לשקול ניתוח דחוף לניקוז הדם הלוחץ על רקמת המוח. שאר החולים מיוצבים באופן שמרני. חלק מן החולים עלולים לדמם בשנית- לאחר 24 שעות, הסיכון לדמם נוסף הוא 40% לאורך כ-4 שבועות, ומכאן קיימת החשיבות שבהורדת הסיכון לכך. במידה ומאובחנת מפרצת באנגיוגרפיה, ניתן לטפל בה באמצעות מספר דרכים: דרך אחת היא על ידי קרניוטומיה (פתיחת הגולגולת), אבחון המפרצת והשמת "קליפים" מסביבה לצורך חסימתה. דרך אחרת היא באמצעות אנדו-ווסקולריזציה- קתטר מוכנס דרך צנתור ומועבר למפרצת עצמה ועל גבו מושמים סלילי פלטינום שמביאים לקרישת הדם באזור וחסימת המפרצת. ההחלטה האם ללכת לניתוח קרניוטומיה או לפעולה אנדו—ווסקולרית, תלויה בין היתר במיקום המפרצת עצמה ומצב החולה. מפרצת הנמצאת למשל בעורק האמצעי הצרברלי בעייתי יחסית לטיפול אנדו-ווסקולרי, לעומת מפרצות בעורק הבזילרי שהן בעייתיות יותר מבחינה כירורגית אולם נגידות יותר מבחינה אנדו-ווסקולרית. חיסרון אחד לשיטה אנדו-ווסקולרית לעומת ניתוח קרניוטומיה הוא בכך ששיעור הדימום החוזר לאחר ביצוע צנתור גבוה יותר כיום.
וואזוספאזם – מצב בו כלי הדם מתכווצים ובכך מפחיתים את אספקת הדם, הוא סיבוך חמור של דימום תת-עכבישי. סיבוך זה עלול להביא לפגיעה איסכמית במוח ולנזק מוחי תמידי. ניתן להעריך האם קיימת פגיעה כזו, במידה והמטופל מתלונן על תסמינים נוירולוגיים חדשים, וניתן לאבחן אותו בבדיקת דופלר או ביצוע אנגיוגרפיה. כשליש מהמטופלים יסבלו מוואזוספאזם אשר יביא לאיסכמיה מוחית מאוחרת. השימוש בתרופות החוסמות תעלות סידן (CCB) הוצע על מנת למנוע את ההתכווצות של כלי הדם. פרוטוקול הנקרא "triple h" הוצע על מנת לטפל בוואזוספאזם כאשר הוא מביא לתסמינים: פרוטוקול זה כולל שימוש בנוזלים תוך ורידי כדי להביא לעליה בלחץ הדם, היפר-וולמיה (עליה בנוזלים בדם) והמו-דילוציה (דילול הדם). עם זאת טרם בוצעו מחקרים רנדומליים המאשרים את התועלת שבטיפול זה.
סיבוכים נוספים כוללים הידרוצפלוס כתוצאה מחסימה בזרימת נוזל ה- CSF, פרכוסים ועוד.
פרוגנוזה
לרוב, דימום תת-עכבישי מקושר לפרוגנוזה גרועה. שיעור התמותה נע בין 40%-50%. מאלו ששרדו את תקופת האשפוז, יותר מרבע יסבלו מהגבלות הקשורות לניהול אורח חיים לאור פגיעה נוירולוגית, ופחות מחמישית מהחולים לא יסבלו כלל מנזק שאריתי כלשהו. פקטורים הקשורים לפרוגנוזה גרועה כוללים בין היתר רמה נוירולוגית פגועה, יתר לחץ דם, מקרה קודם של התקף לב או של דימום תת-עכבישי קודם, מחלת כבד, מיקום המפרצת במחזור הפוסטריורי, וגיל מבוגר. כאשר הדימום נוצר כתוצאה ממלפורמציות ורידיות עורקיות (AVM), אחוזי ההחלמה גבוהים בהרבה ועומדים על 90%.
ריצ'רד קליידרמן
ריצ'רד קליידרמן (בצרפתית: Richard Clayderman, נולד בשם פיליפ פאז'ה (Philippe Pagès) ב-28 בדצמבר 1953) הוא פסנתרן ומלחין צרפתי אשר הוציא מספר אלבומים בהם מוזיקה מקורית וכן ביצועים מחודשים לשאנסונים צרפתיים ויצירות פסנתר קלאסיות.
קורות חייו
קליידרמן התחיל ללמוד פסנתר אצל אביו שהיה מורה לאקורדיון ולפסנתר. בגיל 12 התקבל לקונסרבטואר של פריז שם זכה להכרה ולהערכה כנער. בריאותו הרופפת של אביו וקשיים כלכליים שחוותה משפחתו, לא איפשרו לו פיתוח קריירה כפסנתרן קלאסי. כדי להרוויח למחייתו הוא החל לעבוד כפקיד בנק וכנגן מלווה בהרכבים שונים. בין השאר ליווה זמרים שונים, בהם ג'וני האלידיי.
בלדה לאדלין
בשנת 1976 הוזמן קליידרמן על ידי אוליבייה טוסן ופאול דה סנביל, מפיקי תקליטים צרפתים, להקליט בלדה עדינה לפסנתר. פאול דה סנביל הוא שהלחין את הבלדה לרגל הולדת בתו אדלין. למבחני ההקלטה התייצבו כ-20 פסנתרנים וקליידרמן זכה בתפקיד. מאוחר יותר אמר עליו טוסן: "הוא היה מוזיקאי מעניין עם מגע עדין בקלידים וטכניקה טובה, והוא גם נראה טוב.". לרגל צאת הסינגל שינה פיליפ פאז'ה את שמו לריצ'רד קליידרמן, תוך שהוא מאמץ את שם משפחתה של סבתא רבתא שלו.
קריירה
קליידרמן הקליט במהלך הקריירה שלו למעלה מ-1,300 מנגינות ויצר סגנון רומנטי חדש המשלב מנגינות מקוריות עם יצירות קלאסיות ולחנים מוכרים מתחום מוזיקת פופ. במהלך הקריירה הוא הקדיש את רוב זמנו להופעות והופיע בלמעלה מ-1,200 הופעות, בחלק מן השנים הופיע במאות הופעות בשנה. נכון לשנת 2006 הוא מכר כ-150 מיליון תקליטים בעולם, זכה ל-267 אלבומי זהב ו-70 אלבומי פלטינה. הוא נזכר בספר השיאים של גינס כפסנתרן המצליח ביותר בעולם.
האמנה הבין-לאומית לבטיחות החיים בים
האמנה הבין-לאומית לבטיחות החיים בים (אנגלית: International Convention for the Safety of Life at Sea, ר"ת SOLAS) היא האמנה המרכזית להגנה על בטיחות אוניות סוחר. גרסתה הראשונה של האמנה התקבלה בשנת 1914 לאחר טביעתה של טיטניק. האמנה קבעה את מספרן של סירות ההצלה הנדרשות על כל אונייה וציוד חירום אחר, וכן נוהלי בטיחות, כולל הדרישה להאזנה מתמדת ברשת הקשר.
גרסאות מאוחרות יותר של האמנה נתקבלו בשנים 1929, 1948, 1960 ו-1974. האמנה משנת 1960, אשר נכנסה לתוקפה בשנת 1965, הייתה ההישג המשמעותי הראשון של ארגון הימאות הבין-לאומי לאחר היווסדו והציגה התקדמות משמעותית בעדכון תקנות הימאות המסחרית לאור התפתחויות טכנולוגיות בשטח הספנות. בשנת 1974 הוחלט לפשט את תהליך עדכון ושינוי האמנה. במקום כינוס אספת המדינות החברות באמנה וגיוס תמיכתן לשינויים, תיקון האמנה נעשה על יסוד הסכמה משוערת של החברות והתיקונים נכנסים לתוקף אלא אם כן המדינות החברות, שלהן אוניות במעמס מינימום מסוים, מגישות התנגדויות. מאז, הוכנסו לאמנה מספר שינויים ותיקונים. בין השינויים הבולטים היו תיקוני האמנה בשנת 1988 לאור תקנות הרדיו הבין-לאומיות משנת 1987, אשר הנהיגו את השימוש במערכת מצוקה ובטיחות ימית גלובלית (אנגלית: Global Maritime Distress Safety System), במקום קוד מורס שהיה נהוג עד לאותה עת. חובת השימוש במערכת ה-GMDSS נכנס לתוקף ב-1 בפברואר 1992.
סעיפי האמנה לפי נושאיהם
האמנה הבין-לאומית לבטיחות החיים בים מחולקת לפרקים הבאים:
ג'יימס סקוט
גיימס סקוט (באנגלית: James Sylvester Scott; 12 בפברואר 1885 – 30 באוגוסט 1938) היה מלחין ופסנתרן אמריקאי, שנחשב לאחד משלושת המלחינים החשובים ביותר של מוזיקת הרגטיים הקלאסית, יחד עם סקוט ג'ופלין וג'וזף לאמב.
קורות חייו
הוא נולד בניושו שבמיזורי לג'יימס סקוט האב ומולי תומאס סקוט, שניהם עבדים לשעבר. בשנת 1901 עברה משפחתו לקרתגו, מיזורי, שם למד בתיכון לינקולן.
בשנת 1902 החל לעבוד בחנות המוזיקה של צ'ארלס ל. דומארס, תחילה כשוטף חלונות, ואחר-כך החל לנגן מוזיקה בפסנתר כנגן מדגים בחנות, כולל נגינת קטעים משלו.
הביקוש למוזיקה שלו שכנע את דומארס להדפיס את היצירות הראשונות של סקוט, "A Summer Breeze - March and Two Step", שפורסמו בשנת 1903.
ב־1904 פורסמו שתי יצירות נוספות מאת סקוט, "Fascinator March" ו- "On the Pike March" ונמכרו היטב, אך לא הספיקו כדי להשאיר את דומאר בעסקים ועד מהרה החברה הפסיקה לפרסם.
היסטוריוני הרגטיים, רודי בלש והרייט ג'ניס כתבו, כי בשנת 1905 סקוט נסע לסנט לואיס, מיזורי בחיפוש אחר האליל שלו סקוט ג'ופלין. הוא איתר את ג'ופלין ושאל אם יסכים לקשיב לאחד מהלחנים שלו.
לאחר ששמע את היצירה, הציג אותו ג'ופלין בפני המו"ל שלו, ג'ון סטילוול סטארק, והמליץ ​​לו לפרסם אותה. סטארק פרסם את הקטע כעבור שנה בשם "ראג רגלי צפרדע" ("Frog Legs Rag). הקטע הפך במהרה ללהיט והיה השני במכירות בקטלוג סטארק, שני רק ל- "Maple Leaf Rag" של ג'ופלין. סקוט הפך לכותב קבוע בקטלוגים של סטארק עד 1922.
בשנת 1914 עבר סקוט לקנזס סיטי, מיזורי, שם התחתן עם נורה ג'ונסון, לימד מוזיקה וליווה סרטים אילמים כנגן אורגן וכמעבד ב"תיאטרון פנמה". כל מי שהכיר אותו ציין שעבודת התיאטרון הייתה חלק ניכר מפעילותו. בת דודתו פטסי תומאס סיפרה כי, "כולם כינו אותו 'פרופסור קטן'. הוא תמיד הלך במהירות, מביט בקרקע - היה עובר לידך ברחוב ולעולם לא ראה אותך - נראה תמיד שקוע במחשבות. "
בשנות חייו האחרונות עסק סקוט בהוראה, הלחנה ולהוביל שמיניה מוזיקלית שניגנה בפארקים פאבים לבירה ובתי קולנוע שונים באזור.
עם הגעתם של סרטי קולנוע עם פסקול, הכנסתו ירדה. הוא איבד את עבודתו בתיאטרון, אשתו נפטרה ללא ילדים ובריאותו הידרדרה. הוא עבר להתגורר עם בת דודתו רות קלהאן בקנזס סיטי, קנזס, ואף על פי שסבל ממחלת המיימת באופן כרוני, הוא המשיך להלחין ולנגן בפסנתר.
סקוט נפטר בבית החולים דגלאס ב־30 באוגוסט 1938 בגיל 52 ונקבר לצד אשתו בבית העלמין ווסטלאון.
יצירות ידועות
הקומפוזיציות הידועות ביותר של סקוט כוללות את:
Break My Heart
Break My Heart (בעברית: לשבור את ליבי) הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת-יוצרת הבריטית דואה ליפה, מתוך אלבומה השני Future Nostalgia. השיר יצא לאור ב-25 במרץ 2020 כסינגל השלישי מתוך האלבום על ידי חברת תקליטים וורנר רקורדס.
רקע וכתיבה
השיר "Break My Heart" הודלף בינואר 2020, יחד עם "Physical" ו-"If It Ain't Me", שיתוף פעולה שלא פורסם עם הזמרת נורמני. ליפה חשפה לראשונה כי השיר ישמש כסינגל השלישי מתוך האלבום Future Nostalgia בריאיון לתוכנית הטלוויזיה האוסטרלית "Sunrise". ליפה חשפה את עטיפת הסינגל והכריזה כי יופץ ב-27 במרץ 2020. לבסוף, בעקבות שינוי תאריך צאתו של האלבום עצמו, היא הקדימה את צאתו של הסינגל.
מאחר שבמסגרת השיר סומפל קטע מתוך לחן הלהיט "Need You Tonight" של INXS, נרשמו חברי הלהקה בקרדיטים של השיר גם כן.
וידאו קליפ
הווידאו קליפ שיצא עבור השיר הועלה לערוץ היוטיוב של דואה ליפה ב-25 במרץ 2020. בקליפ ניתן לראות את ליפה כשהיא רוקדת בכל מיני מקומות שונים.