cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
יחסי ספרד–קולומביה
התקופה הקולוניאלית
בשנת 1549 השלטון הספרדי הפך את בוגוטה לבירת ממלכת גרנדה החדשה, ישות קולוניאלית ספרדית שתפסה חלק גדול משטחה המודרני של קולומביה. בשנת 1717 נוצרה במקור מלכות המשנה של גרנדה החדשה, עם סנטה פה דה בוגוטה כבירתה. מלכות משנה זו כללה כמה מחוזות אחרים בצפון מערב דרום אמריקה, שהיו בעבר בתחום השיפוט של מלכות המשנה של ספרד החדשה או מלכות המשנה של פרו ושתאמו בעיקר לשטחי ונצואלה, אקוודור ופנמה המודרניות. בוגוטה הפכה לפיכך לאחד המרכזים המנהליים העיקריים של הרכוש הספרדי בעולם החדש.
עצמאות
תנועה שהקים אנטוניו נריניו, שהתנגד לריכוזיות של ספרד והוביל את האופוזיציה כנגד מלכות המשנה, מה שהוביל לעצמאות קרטחנה בנובמבר 1811, ולהקמת שתי ממשלות עצמאיות שלחמו מלחמת אזרחים - תקופה המכונה לה פטריה בובה. בשנה שלאחר מכן הכריז נריניו על המחוזות המאוחדים של גרנדה החדשה, בראשות קמילו טורס טנוריו. למרות הצלחות המרד, הופעתם של שני זרמים אידאולוגיים מובהקים בקרב המשחררים (פדרליזם וריכוזיות) הולידה התנגשות פנימית שתרמה לכיבוש השטח מחדש על ידי הספרדים. מלכות המשנה הוחזרה בפיקודו של חואן דה סאמנו, שמשטרו העניש את מי שהשתתף במרד. מרד מחודש, בשילוב עם ספרד מוחלשת, אפשרו מרד מוצלח שהובל על ידי סימון בוליבר יליד ונצואלה, שהכריז לבסוף על עצמאות בשנת 1819. ההתנגדות הפרו-ספרדית הובסה לבסוף בשנת 1822 בשטחה הנוכחי של קולומביה ובשנת 1823 בוונצואלה.
שטח מלכות המשנה של גרנדה החדשה הפך לרפובליקת קולומביה הגדולה המאורגנת כאיחוד של אקוודור, קולומביה (כולל פנמה של ימינו) וונצואלה. קונגרס קוקוטה בשנת 1821 אימץ חוקה לרפובליקה החדשה, וסימון בוליבר הפך לנשיא הראשון של קולומביה. עם זאת, הרפובליקה החדשה הייתה לא יציבה והסתיימה עם התנתקות ונצואלה בשנת 1829 ואקוודור בשנת 1830.
לאחר העצמאות
קולומביה וספרד כוננו רשמית יחסים דיפלומטיים בשנת 1881 כאשר נציגי שתי המדינות חתמו על "חוזה שלום וידידות" בפריז. במהלך השנים, היחסים בין שתי המדינות פחתו כאשר ספרד איבדה את חשיבותה באזור, במיוחד לאחר תבוסתה במלחמת ארצות הברית–ספרד.
במהלך מלחמת האזרחים בספרד, רבים בקולומביה תמכו בפלג הלאומני שהוביל הגנרל פרנסיסקו פרנקו נגד הפלג הרפובליקני. במהלך תקופה זו, כמה ספרדים היגרו לקולומביה כדי לברוח מהמלחמה. עם זאת, מספרם לא היה גדול יחסית להגירת ספרדים לארגנטינה, מקסיקו ואורוגוואי באותה תקופה. לאחר המלחמה שמרה קולומביה על יחסים דיפלומטיים עם ממשלת ספרד בפיקודו של הגנרל פרנקו.
באוקטובר 1976 ביקר חואן קרלוס הראשון, מלך ספרד, בקולומביה, ביקור החוץ הראשון שלו כמלך ספרד. מאז, משפחת המלוכה הספרדית ערכה מספר ביקורים בקולומביה וכמה נשיאי קולומביה ערכו ביקורים רשמיים בספרד.
במהלך השנים שתי המדינות חתמו על הסכמים ואמנות בנוגע לשיתוף פעולה שיפוטי, לאום כפול, הסגרה, ביטוח לאומי, ערבות לקניין רוחני, קידום והגנה על השקעות, תיירות, הימנעות ממס כפול והסכמה לכך שאזרחים תושבים במדינה המקבילה יוכלו להצביע בבחירות לרשויות המקומיות שהם שוהים בהן.
תחבורה
קיימות טיסות ישירות בין שתי המדינות עם אייר אירופה, אוויאנקה ואיבריה.
יחסי סחר
בשנת 2016 הסתכם המסחר הכולל בין קולומביה לספרד בכ-1.6 מיליארד אירו. הייצוא העיקרי של קולומביה לספרד כולל: דגים, פירות וירקות, קפה, סוכר, קקאו, נפט, ברזל ומינרלים. הייצוא העיקרי של ספרד לקולומביה כולל: מכונות, ציוד חשמלי, מוצרי תרופות וכימיקלים אורגניים. חברות רב-לאומיות ספרדיות כמו בנקו בילבאו ויזקאיה ארגנטריה, בנקו סנטנדר, מפפר, טלפוניקה וזארה פועלות בקולומביה. בשנת 2011 חתמה קולומביה על הסכם סחר חופשי עם האיחוד האירופי (הכולל את ספרד).
מסטודון (רשת חברתית)
מסטודון היא פלטפורמת רשת חברתית מבוססת קוד פתוח ושרתים מבוזרים. בניגוד לרשתות חברתיות הנשלטות באופן ריכוזי על ידי תאגידים, במסטודון כל אדם או קבוצה יכולים לפתוח שרת נפרד. המשתמשים יכולים לקיים קשרי גומלין גם עם משתמשים משרתים אחרים (בהתאם למגבלות שקובע כל שרת ושרת). הרשת מבוססת על הפרוטוקול הפתוח ActivityPub ומשתמשיה יכולים לקיים אינטראקציה עם משתמשי פלטפורמות חופשיות נוספות בפדיברס התומכות באותו פרוטוקול דוגמת PeerTube ו-Friendica. המרחב הווירטואלי המשותף לפעילות השרתים השונים מכונה "פדיברס" (Fediverse) - הלחם של פדרציה ויוניברס (עולם).
הממשק של מסטודון מזכיר מעט את טוויטר. המשתמש מוגבל ל-500 תווים בפוסט, המכונה ברשת 'חצרוץ' (toot). המשתמשים יכולים גם להגיב לחצרוצים ו'להדהד' אותם (boost). השרתים השונים מאפשרים מידות שונות של הגדרות פרטיות, שעל פי רוב נחלקות להודעות פרטיות, הודעות לעוקבים בלבד, הודעות המופיעות בפיד הציבורי, וכאלו שאינן פרטיות - אך אינן עולות לפיד הציבורי. התוכנה נקראת על שם דמוי הפיל הפרה-היסטורי מסטודון, והקמע שלה הוא מסטודון חום או אפור שלעיתים מחזיק בסמארטפון או טאבלט.
כל שרת ברשת קובע לעצמו את תנאי השירות, כללי הקהילה והאופן בו הם נאכפים. כך כל משתמש יכול לפתוח פרופיל בשרת שהמדיניות שלו תואמת את העדפותיו, או לעזוב שרת שאיננו מרוצה ממנו ולפתוח משתמש בשרת אחר - מבלי לעזוב את הרשת לגמרי. כל שרת יכול להרחיק מעצמו משתמשים הפוגעים בכללי הקהילה הנהוגים בו, ואף 'לחסום' שרתים אחרים שההתנהגות בהם מנוגדת לכללי הקהילה בו.
במסטודון פועלים נכון לנובמבר 2022 למעלה מ-5,700 שרתים, ורשומים למעלה מ-4.5 מיליון משתמשים, מהם כ-1.7 מיליון פעילים.
hed.im
hayu.sh
pirsamti.com. השרת צפוי להיסגר בתאריך 31 באוגוסט 2023
kishkush.net
toot.org.il
שימוש
מסטודון עלה לרשת באוקטובר 2016 והחל להתרחב באפריל 2017. באוגוסט 2017 היו בה 766,500 משתמשים וב-1 בדצמבר 2017 חצתה את רף מיליון המשתמשים. בנובמבר 2017 אמנים, סופרים ויזמים כמו צ'אק וונדיג, ג'ון סקאלזי, מלאני גילמן ומאוחר יותר ג'ון אוניולאן פתחו משתמשים בשרתים ברשת. עלייה נוספת בפופולריות הגיעה במרץ, עד אפריל 2018, בשל החששות שעלו לגבי פרטיות המשתמשים ברשתות המסחריות וקמפיין #deletefacebook. בעקבות ההודעה של טאמבלר בתחילת דצמבר 2018 כי בכוונתה לאסור על תכנים רגישים מסוימים באתר, חלה קפיצה גדולה נוספת במספר המשתמשים ברשת.
בעקבות הודעת הרכישה של רשת טוויטר על ידי אילון מאסק באפריל 2022, נרשמו 30,000 משתמשים חדשים ברשת. כשבועיים וחצי לאחר רכישת טוויטר על ידי מאסק, דיווחה הרשת כי הצטרפו אליה למעלה ממיליון משתמשים פעילים חדשים, וכי מספר המשתמשים הפעילים בה שילש עצמו ועמד על 1.6 מיליון. קבוצה של כמה מאות עובדים שפוטרו בעקבות השתלטות מאסק על טוויטר, אף הקימה במסטודון שרת עבור עובדים ועובדים לשעבר של טוויטר.
טיסה 501
טיסה 501 הוא משחק קופסה ישראלי, מבית חברת קודקוד. המשחק מלמד גאוגרפיה והתמצאות בעולם, תוך שימוש באסטרטגיה ותכנון מהלכים. הגרסה הקלאסית עם רכיב אלקטרוני משווקת משנת 2000, וגרסה המהדורה החדשה עם שבשבת משווקת משנת 2014. המשחק הוא חלק מקטלוג "קונים כחול לבן" של משרד הכלכלה.
מהלך המשחק
השחקנים מקבלים חמישה יעדים אקראיים על גבי מפת העולם. לאחר מכן מקבלים יעד נוסף, שממנו מתחילים לשחק. על גבי המפה מסומנות ערים גדולות בעולם, לרוב ערי בירה, וביניהן מסלולי תעופה. על המשתתפים לחשב איזה מסלול "לטוס" ברחבי העולם כדי להגיע לכל חמשת היעדים בזמן הקצר ביותר, ולחזור. השחקנים מתקדמים על גבי המפה בעזרת הטלת קוביות, כאשר בכל פעם שיוצאת הספרה 6 מפעילים השחקנים את "מגדל הפיקוח" (בגרסה הראשונית מדובר במתקן אלקטרוני, בגרסה החדשה שבשבת) שמחליט באופן אקראי על אחת מהפעולות הבאות: טיסה חופשית (השחקן יכול לטוס לאן שהוא רוצה על המפה ללא הגבלה), עצור (על השחקן לחכות תור), החלף קלפים (השחקן מחליף את אחד מקלפי היעד שלו בקלף יעד של שחקן אחר), סיבוב חוזר (על השחקן להטיל את הקוביות פעם נוספת), כוכב קדימה (השחקן קופץ לכוכב הבא במסלול שלו, ראו כוכב) וכוכב אחורה (השחקן קופץ לכוכב הקודם שהיה במסלול שלו). השחקן הראשון שביקר בכל חמשת היעדים שלו מנצח במשחק.
מונחים
קלפי המשימות הם קלפים שנמצאים לצד קלפי היעד, וכל אחד מהם מכיל משימה. לכל משימה יש סיבה, למשל "טוס לסידני כדי לאסוף קנגורו גזעי", "נחות בעיר הקרובה אליך, אישה יולדת במטוס" או "נוסע עצבני מסרב לעלות למטוס, חכה תור". קלפי משימה ניתנים לשחקן שנחת על כוכב.
במשחק, בין כל כמה תחנות עצירה במסלולי הטיסה ישנו כוכב. אם שחקן עוצר על כוכב עליו להרים קלף מערימת קלפי משימה, ולבצע את המשימה. ניתן לעצור על כוכב גם כתואצה מפעולה שיצאה ממגדל הפיקוח, אם השחקן קיבל "כוכב קדימה" או "כוכב אחורה". כוכבים יכולים להופיע בכל שלב במסלול, מלבד על ערים.
על מפת העולם שעליה משחקים על שחקנים, מסומנות עשרות ערים בעולם (הכי הרבה באירופה, הכי מעט באפריקה) שכל אחת מהן מופיעה גם על קלף יעד אחד. כל קלף יעד מכיל קטע מידע קצר אודות העיר, כולל מיקומה במפה, היבשת והמדינה שלה. קלפי היעד מחולקים באופן אקראי לשחקנים בתחילת המשחק, והערים המסומנות בהם משמשות כיעדים של אותם שחקנים.
בכל קלף יעד ישנו קטע מידע אודות העיר, ומתחתיו חידה שתשובתה מסתתרת בקטע המידע. אם נגזר על שחקן לענות על חידה, הוא מבקש מהשחקן שמשמאלו לבחור חידה מקלפי היעד שלו ולחוד אותה לשחקן המבוקש. אם השחקן עונה נכון על השאלה, הוא זוכה בשתי נקודות התקדמות (שתי תחנות קדימה במסלול). אם טעה - הוא נשאר במקום והתור עובר לשקן הבא. השאלות משתנות בין שאלות קלות ("מהי עיר הבירה של יפן?") לשאלות קשות ("באיזה צד של הכביש נוהגים בעיר בנגקוק, ומדוע?").
הפמליה
הפמליה (באנגלית: Entourage) היא סדרת טלוויזיה קומית אמריקאית של רשת HBO, ששודרה במשך שמונה עונות, בין ה-18 ביולי 2004 לבין ה-11 בספטמבר 2011. הסדרה נוצרה ונכתבה ברובה על ידי דאג אלין, והיא עוסקת בנושאים של ידידות גברית ומצבים בחיים האמיתיים בהוליווד של ימינו. העלילה מתארת את קריירת המשחק של וינסנט צ'ייס (אדריאן גרנייה), כוכב קולנוע צעיר בראשית דרכו, המנסה להתקדם בתעשיית הקולנוע האמריקאי של לוס אנג'לס, בעזרת חברי הילדות שלו מקווינס, ניו יורק (קווין קונולי, קווין דילון וג'רי פררה), וסוכן חסר-מעצורים (ג'רמי פיבן). הסדרה מבוססת באופן רופף על חוויותיו האישיות מתחילת הקריירה של מארק וולברג, אשר הפיק אותה יחד עם סטיבן לוינסון.
הסדרה ידועה בשל שלל הסלבריטאים המופיעים בה, בתפקידי אורח או הופעות קמאו, ואשר לעיתים קרובות מגלמים גרסאות בדיוניות של עצמם. בין הכוכבים שהופיעו בסדרה בתפקיד עצמם: אדוארד ברנס, אנה פריס, בוב סאגט, ג'וני גאלקי, ג'יימס קמרון, ג'יימי-לין סיגלר, ג'פרי טמבור, גארי ביוסי, מארק וולברג, מארק קיובן, מנדי מור, סשה גריי וסת' גרין.
ביוני 2015 יצא לאקרנים סרט הקולנוע "הפמליה " - הממשיך את הסדרה.
רקע
הסדרה נוצרה על ידי דאג אלן, שמשמש כמפיק בפועל וכותב את רוב הפרקים של הסדרה. הסדרה מבוססת באופן כללי על חייו של השחקן מארק וולברג וחוויותיו כאשר הגיע לראשונה להוליווד. וולברג משמש גם הוא כמפיק בפועל של הסדרה ואפילו מופיע בעצמו בפרק הפתיחה לכמה שניות וכן בעונה החמישית. "הפמליה" היא אחת מסדרות הדגל של רשת HBO, ובדומה לסדרות אחרות של הרשת, יש בה התייחסות בולטת לסמים ולסקס. חלקים מהסדרה מצולמים ברחובות לוס אנג'לס ומקומות מוכרים כגון הסטיפלס סנטר ואחוזת פלייבוי. בפרקים רבים מתארחים שחקנים, במאים, זמרים ולהקות בתפקיד עצמם, לתוספת גוון מציאותי לסדרה. בין האורחים ניתן למצוא: הבמאים זוכי פרס אוסקר ג'יימס קמרון, פול האגיס ומרטין סקורסזה; שחקנים כגון לוק וילסון, מאט דיימון וג'סיקה אלבה; זמרים כמו סנופ דוג וקניה וסט ולהקות כמו יו 2.
הסדרה הייתה מועמדת ל-8 פרסי אמי ו-6 פרסי גלובוס הזהב. שיר הפתיחה הוא גרסה מקוצרת של השיר "Superhero" של להקת "ג'יינס אדיקשן".
עלילה
הסדרה עוקבת אחר עלייתו לגדולה של שחקן קולנוע צעיר מקווינס בשם וינסנט צ'ייס, החל מסרטו הראשון (Head On) שהפך ללהיט. כל עונה נפתחת בסיומו של פרויקט גדול אחד ומסתיימת בסגירת חוזה על אחר. חלק מהסרטים הם שוברי קופות אדירים כגון "אקווהמן", וחלקם סרטי אינדי אמנותיים, שמוקרנים בפסטיבלי קולנוע. פרט לעסקי הסרטים, הסדרה מתעמקת ביחסים בין החברים לבין עצמם, כמו גם בינם לבין עשרות המנהלים, יחצ"נים, אנשי מכירות ועוזריהם העטים עליהם ללא הרף.
מרבית הרגעים הדרמטיים ביותר (כמו גם האתנחתות הקומיות) נובעים מכך שכל אחד מחברי הפמליה תלוי נואשות באחרים: וינס, על אף הכריזמה הרבה והצלחה בלתי מבוטלת, עדיין חסר אונים ללא חבריו (למשל, עד העונה השישית ללא רישיון נהיגה); אחיו המבוגר ג'וני מנסה לרכוב על הצלחותיו, כדי להחזיר לעצמו את תהילת העבר (הזוטרה יחסית) בעסקי הקולנוע; חברו הטוב אריק מנסה למצוא את דרכו כמנהל אישי, בין עשרות מנהלים מנוסים ממנו וחסרי מצפון; וטרטל מזדנב ללא בושה על מנת להשיג לעצמו כל מה שיוכל. על כולם מנצח הסוכן של וינס, שגילה אותו בתחילת דרכו, ארי גולד. ארי נראה כחסר מצפון, מהיר חימה ומקלל ללא הרף, אבל מתגלה כנאמן ללא דופי לוינס, אותו הוא רואה כפרויקט חייו וחבר יקר. לאחר פרידות שונות (רובם תלויות בשקרים בלתי פוסקים מצד ארי) הקשר בין השניים תמיד מתהדק שוב.
עיבוד קולנועי
היוצר של הסדרה דאג אלן ציין שהוא מתכנן לכתוב תסריט לסדרה כשהיא תיגמר, בספטמבר 2011 אדריאן גרנייה ציין שסרט כן הולך להיות אבל תסריט צריך להיכתב. מארק וולברג ציין שתסריט כבר נכתב ושהוא יעשה את כל מה שהוא יכול כדי שהסרט יעשה בסופו של דבר. לבסוף הסרט הושלם, ויצא לאקרנים ביוני 2015.
קישורים חיצוניים
מידע וכתבות: ביקורות:
אנביגאדו (כדורגל)
אנביגאדו פוטבול קלוב (בספרדית: Envigado Fútbol Club) הוא מועדון כדורגל מהעיר אנביגאדו שבמחוז אנטיוקיה, קולומביה. הוא נוסד ב-1989 ומשחק בליגה הראשונה בקולומביה. ידוע בעיקר במחלקת הנוער הטובה שלו שהוציאה משורותיה שחקנים כגון חאמס רודריגס, פרדי גוארין, דורלן פאבון, ג'יובני מורנו, מאוריסיו מולינה ומתאוס אוריבה. את משחקיה הביתיים משחקת הקבוצה באצטדיון פולידפורטיבו סור המכיל 14,000 מקומות.
היסטוריה
המועדון נוסד בעיר אנביגאדו בשנת 1989 על ידי איש העסקים גוסטבו אדולפו אופגי לופס, אבל רק בשנת 1991 ערכה הקבוצה את הבכורה עם הקמתה של הליגה השנייה. אנביגאדו גברה על אליאנסה ייאנוס, אתלטיקו וילה ואל קונדור בוגוטה כדי להעפיל לליגה הבכירה. באותה קבוצה שיחקו שחקנים שמאוחר יותר הפכו למשמעותיים בליגה כמו השוער הוגו טוברקיה, המגן סרחיו גוסמן, הקשר אדגר קרבאחל ושחקנים נוספים תחת המאמן הוגו קסטניו. לאחר העפלתה לליגה הבכירה שוב היו לאנטיוקיה שלוש נציגות ביחד עם אתלטיקו נסיונל ואינדפנדיינטה מדיין לראשונה מאז שנת 1951, אז שיחקה ביחד עם השתיים גם קבוצת הוראקן פוטבול קלוב. לאנביגאדו אין זכיות בתארים לאורך ההיסטוריה, הישג השיא שלו הוא העפלה לפלייאוף הליגה, אותו השיג מספר פעמים אך לא מעבר לכך. ב-12 בנובמבר 2006 הפסידה הקבוצה 0–1 לקוקוטה דפורטיבו וירדה לליגה השנייה לאחר 15 שנים רצופות. למרות הירידה, לאנביגאדו לא לקח זמן רב עד שחזרה לליגה הבכירה ועשתה זאת לאחר שנה אחת בלבד שבו שלטה לחלוטין בליגה השנייה. בטורניר האפרטורה הגיעה לגמר מול אקדמיה פוטבול קלוב וסיימה עימה בתיקו 1-1 גם במשחק הבית וגם במשחק החוץ, סדרה שלבסוף הוכרעה לטובת אנביגאדו בדו-קרב פנדלים בתוצאה 3–4. בטורניר הקלאוסורה שוב נפגשו שתי הקבוצות בגמר, הפעם אנביגאדו ניצחה בשני המפגשים בתוצאה 1–2 וכתוצאה מכך הוכתרה כאלופת הליגה השנייה והעפילה ישירות לליגה הבכירה, בעוד שאקדמיה הפסידה במשחקי המבחן לדפורטיבו פריירה שנשארה בליגה הראשונה. באותה עונה היה ג'יובני מורנו השחקן המוביל של אנביגאדו, שכללה בסגל שלה גם שחקן כישרוני וצעיר בשם חאמס רודריגס ואומנה על ידי המאמן חסוס בריוס.
בשנים 2008 ו-2010 הייתה הקבוצה קרובה מאוד לרדת שוב לליגה השנייה, אבל הצליחה לגבור על יריבותיה במשחקי המבחן ולהישאר עוד עונה בליגה הבכירה. ב-2008 שיחקה מול דפורטיבו ריונגרו וניצחה אותה 1–3 בסיכום שני המשחקים. ב-2010 פגשה אנביגאדו את דפורטיבו פאסטו וגברה עליה 0–3 בסיכום שני המשחקים. בשנת 2011 הצליחה אנביגאדו להעפיל לרבע גמר הפלייאוף גם בטורניר האפרטורה וגם בטורניר הקלאוסורה, שם הודחה על ידי לה אקידד ומיונאריוס בהתאמה. למרות ההדחה, סיימה הקבוצה את הטבלה המשוקללית של השנה עם 64 נקודות ובמקום המוליך להשתתפות בטורניר הקופה סודאמריקנה לראשונה בתולדות המועדון. אנביגאדו צלחה את השלב הראשון בטורניר כשניצחה את אוניון קומרסיו מפרו 0-2 בסיכום שני המשחקים, אבל בשלב השני הפסידה לליברפול מאורוגוואי 1-2 בסיכום שני המשחקים והודחה.
רשימת קלינטון
ב-19 בנובמבר 2014 נכנס המועדון ל"רשימת קלינטון". מדובר על קבוצה הנמצאת בתוך משרד האוצר האמריקני וקרויה על שמו של נשיא ארצות הברית בעבר, ביל קלינטון, שהקים אותה ב-1995 כדי להילחם בסמים. רשימה זו בעצם מאגדת בתוכה את כל החברות המנהלות קשרים כלשהם עם ארגוני וקרטלי סמים ונאסר עליהן קיום יחסים עם חברות בתוך ארצות הברית. במקרה של אנביגאדו היה מדובר על חקירה שבוצעה במשך קרוב לעשור ובה התברר כי הקבוצה ניהלה קשרים והלבינה הון על ארגון הפשע, 'לה אופיסינה דה אנביגאדו' באמצעות מכירה ורכישה של שחקני הקבוצה וכרטיסי המשחקים. חואן פבלו אופגי, מי שירש את הקבוצה מידי אביו שנרצח בשנת 2006 כחלק מהמלחמה עם ארגון הפשע של אנביגאדו, הורשע ביחד עם אמו בהלבנת ההון באמצעות הקבוצה. בעקבות הסנקציות שהוטלו עליה, נקלעה הקבוצה לבעיות כלכליות קשות ושיחקה ללא פרסומת של נותן חסות על החולצות. רק כעבור 4 שנים, באפריל 2018, יצאה הקבוצה מרשימת קלינטון. זה קרה בעקבות התערבות הממשלה הקולומביאנית וקרן פרטית הנקראת פרופוטבול (ProFutbol), שהבטיחו את ניתוק קשרי המועדון עם ארגון הפשע של 'לה אופיסינה דה אנביגאדו'. מדובר על קרן הון פרטית שמדיניותה היא רכישת מניות של חברות שמטרתן לפתח פעילויות ספורט המאורגנות כמועדון כדורגל. זוהי קרן ההשקעות הפרטית הראשונה והיחידה בקולומביה, המשקיעה בנכסים הקשורים לפעילות ספורט, כמו במקרה של אנביגאדו, לקדם תוכניות של אינטרסים ציבוריים וחברתיים כאחד והיא אכן רכשה 55% ממניותיו של המועדון.
אצטדיון
הקבוצה משחקת את משחקיה הביתיים באצטדיון פולידפורטיבו סור המכיל כ-14,000 מקומות וממוקם בתוך אזור המטרופולין של מדיין. לרוב משחקיה הביתיים של הקבוצה אינם מושכים קהל רב בגלל היעדר אוהדים לקבוצה, אלא אם היא מארחת את הקבוצות הגדולות מהאזור, אתלטיקו נסיונל או אינדפנדיינטה מדיין, שמביאות את רוב האוהדים לאצטדיון. ב-2009 עבר האצטדיון שדרוג לקראת המשחקים האזוריים שנערכו ב-2010 במדיין ולכן באותה שנה שיחקה אנביגאדו את משחקיה הביתיים באצטדיון אטנאסיו חירארדוט.
טור דה מאיין
טור דה מאיין (Tour de Mayen) הוא הר במערב רכס האלפים הברניים המתנשא לגובה של 2,326 מטר מעל פני הים, וממוקם בקנטון וו בשווייץ.
גאוגרפיה
ממזרח להר נמצא ההר מון ד'אור, ממערב לו נמצא הר טור ד'אאי, מדרום לו נמצאים הר ברנז והעיירה לזאן, ומצפון לו נמצאים עמק אורמו-דסו וההר פונטה ד'אבנרה.
סמוך לפסגתו ממזרח נמצא אגם סגריי (Lac Segray) למרגלותיו מדרום נמצאים האגמים מאיין (Lac de Mayen) וד'אאי (Lac d'Aï) ולמרגלותיו מצפון האגמים נרוו (Lac de Nervaux), רונד (Lac Rond) ופורי (Lac Pourri).
תיירות
ההר הוא חלק מאתר הסקי של העיירה לזאן ובחורף ניתן להגיע ברכבל עד ממש סמוך לפסגת טור ד'אאי הסמוכה.
בקיץ ישנם מסלולי הליכה רבים בהם ניתן להגיע עד סמוך לפסגת ההר ולאגמים הרבים הפזורים סביב.
פיצקרלדו
פיצקרלדו (בגרמנית: Fitzcarraldo) הוא סרט קולנוע מערב-גרמני מסוגת דרמת הרפתקאות בכיכובו של קלאוס קינסקי ובבימויו של ורנר הרצוג אשר יצא לאקרנים ב-1982. עלילתו מתרחשת בתחילת המאה ה-20 בפרו, ועוקבת אחר דמותו האקסצנטרית של בריאן סוויני פיצג'רלד, ממציא אירי בעל חזון להקים בית אופרה בלב הג'ונגלים הטרופיים.
הפקת הסרט הייתה מסובכת ונתקלה בקשיים רבים, החל בהעברת ספינת קיטור במשקל מאות טונות מעבר לגבעה תלולה, מריבותיו הבלתי פוסקות של קינסקי עם שאר אנשי הצוות, וכלה במספר תאונות ומקרי מוות. הסרט הדוקומנטרי נטל החלומות עוקב אחר תהליך ההפקה המסובך ומציג קטעי צילום מקוריים מעת יצירתו.
עלילה
בריאן סוויני "פיצקרלדו" פיצג'רלד הוא מהגר אירי המתגורר באיקיטוס, עיר קטנה הנמצאת מזרחית להרי האנדים באגן האמזונאס שבפרו. התקופה היא תחילת המאה ה-20 והעיר מתפתחת במהירות במהלך שיאו של עידן הגומי, עת בה אנשי עסקים אירופאיים הגיעו לדרום אמריקה בכדי להתעשר מהחומר הצמגי המופק מעצי ההוואה.
חלומו של פיצקרלדו הוא להקים בית אופרה באיקיטוס ולהביא אליו את הטנור המפורסם אנריקו קארוזו. הוא ניחן בחוש מפותח להמצאות חדשות ורעיונות יצירתיים, אולם נכשל זה מכבר בבניית רכבת על גבי רכס ההרים האנדי, ורעיונו לבנות מפעל לקרח בעיר הפך למושא ללעג וקלס בקרב ברוני הגומי.
בלית ברירה, ובעידודו של דון אקווילינו, אחד מעשירי העיר, מחכיר פיצקרלדו את חלקת האדמה הפנויה האחרונה במדינה מידי הממשלה הפרואנית, במטרה לנצל את אזוריה המיוערים בעצי גומי, ולגייס כסף עבור בית האופרה שלו. השטח שרכש נותר פנוי במשך זמן כה רב הודות לשבטי האינדיאנים העוינים השוכנים בו, וכן בשל הנהרות הגועשים ומלאי האשדים הסובבים אותו, אשר הפכו אותו לבלתי ניתן לניצול ולחסר נגישות. אולם בעת הרכישה מבחין פיצקרלדו בפרט שטרם נתגלה במפה אשר עשוי לסייע לו במשימתו.
בעמל רב ובסיועם של האינדיאנים, אשר נרתמו לעזרתו לאחר שבעבר נלקחו רבים מהם כעבדים בידי חברות המסחר האירופאיות, מצליח פיצקרלדו להעביר את הספינה מעבר לגבעה באמצעות מערכת מתוחכמת של מנופים וגלגלות. לאחר חגיגת ניצחון קצרה בה הוא וצוותו שותים לשוכרה ונרדמים למשך הלילה, הם מתעוררים למחרת בבוקר למחזה אימים; בניסיון לפייס את אלי הנהר, לאחר שעוררו את זעמם כאשר הפרו את רצון הטבע וצייתו לגחמותיו של פיצקרלדו, שחררו האינדיאנים את החבלים אשר עיגנו את הספינה לגדת הנהר ונעלמו, מותירים את אנשי הצוות לגורלם במורד האשדים השוצפים. אנשי הצוות מצליחים להשלים את מסעם חזרה לאיקיטוס במורד הנהר המסוכן ותוך ספיגת נזקים מועטים בלבד לספינה, אולם שבים לעיר מבלי שאספו כל גומי. פיצקרלדו נאלץ למכור את ספינתו לדון אקווילינו, אך לא לפני שהוא אוסף תזמורת אופרה שלמה עם קארוזו בראשה, המנגנת את הפוריטנים של בליני. כל אנשי העיר מגיעים לנמל בכדי לצפות בפיצקרלדו העומד בראש הספינה עם חיוך רחב על פניו בעודו מעשן סיגר.
הפקה
הסיפור מבוסס בחלקו על חייו ומעלליו של ברון הגומי קרלוס פרמין פיצג'רלד, אשר במהלך שנות ה-90 של המאה ה-19 העביר את ספינתו מבעד למצר יבשתי ומנהר אחד למשנהו. על אף כן, שקלה ספינתו כ-30 טון בלבד, בניגוד לספינה של פיצקרלדו אשר שקלה פי עשרה מכך. כמו כן לא העביר אותה בשלמותה אלא בחלקים, אותם הרכיב מחדש בצד השני.
בסרט האוטוביוגרפי הקצר "דיוקנו של ורנר הרצוג" אשר בוים על ידיו, מספר הרצוג כי במהלך ההפקה ניסה להתרכז בהצגת המאמץ הפיזי הקשה שהיה כרוך בשינוע הספינה בין שני הנהרות, וכי ההשראה לכך נבעה בחלקה מהקשיים ההנדסיים מהם סבלו הקדמונים אשר עסקו בהזזת מנהירים.
חלק זה של ההפקה היה קשה באופן יוצא מגדר הרגיל ומשך פרסום רב לאחר שאנשי הצוות עם הרצוג בראשם העבירו ספינת קיטור אמיתית במשקל של כ-320 טון מעבר לגבעה. צילומים אלו היו אמיתיים ולא כללו שימוש באפקטים מיוחדים כלשהם או בטכניקות CGI. הרצוג האמין שאף אדם מעולם לא ביצע מהלך שכזה בכל ההיסטוריה של הקולנוע, וכי אף אדם לא יעשה זאת שוב אחריו, ולכן הכריז על עצמו כ"קונקיסטאדור של חוסר התועלת".
שלוש ספינות נוספות נרכשו לצורך השלמת הצילומים והופיעו במספר סצנות, בעיקר אלו בהן נראתה הספינה מתרסקת בין אשדי הנהר הגועש. הסצנות האלימות ביותר צולמו באמצעות מודל של הספינה המקורית.
ליהוק הסרט ותהליך גיוס השחקנים היה כרוך גם הוא בקשיים רבים. ג'ייסון רוברדס היה אמור לגלם את פיצקרלדו, אולם לאחר שחלה בדיזנטריה במהלך שלבי ההפקה המוקדמים נאלץ לעזוב את הסט לצורך קבלת טיפול. הרצוג שקל להציע את התפקיד לג'ק ניקולסון או לגלם את פיצקרלדו בעצמו, בטרם קלאוס קינסקי הסכים לקבלו. השניים הכירו איש את רעהו זה מכבר לאחר שקינסקי כיכב בשלושה מסרטיו המוקדמים של הרצוג. עד לאותה עת צולמו כמעט כחצי מהסצנות הנדרשות להשלמת הסרט בכיכובו של רוברדס, והרצוג נאלץ להתחיל מחדש.
מיק ג'אגר היה אמור לשמש כעוזרו של פיצקרלדו ומריו אדורף כקפטן הספינה פאול רסנברינק, אולם בשל עיכובים שונים ואי עמידה בלוחות הזמנים נאלצו השניים לעזוב; ג'אגר יצא לסיבוב הופעות עם הרולינג סטונז, והרצוג השמיט את תפקידו מהתסריט כליל במהלך הצילומים החוזרים.
קינסקי הפגין התנהגות עצבנית ונוירוטית לכל אורך ההפקה, ולעיתים קרובות נטל חלק בריבים ותגרות עם הרצוג וחברי הצוות האחרים. באחת הסצנות בסרטו הדוקומנטרי של הרצוג, השד הטוב ביותר שלי, נראה קינסקי צורח על מנהל ההפקה וולטר סקסר בגין עניינים שוליים כגון איכות המזון שאכלו. הרצוג סיפר כי הילידים האינדיאנים אשר ליהק בסרטו הביעו כעס רב על התנהגותו, וכי מספר ראשי שבט הציעו במלוא הרצינות לרצוח עבורו את קינסקי, אם כי הוא סירב מאחר שהיה זקוק לו על מנת לסיים את הסרט.לדברי הרצוג, הוא ניצל את המתח שנוצר בין קינסקי ובין האינדיאנים לצורך אותנטיות הדמויות, ובמהלך מספר סצנות בהן נראה צוות הספינה סועד כאשר מסביבו עומד המון האינדיאנים, רגשות העצבים והזעם על פניהם נבעו משנאתם כלפיו.
הצילומים התרחשו במספר מקומות באמריקה הדרומית; מנאוס, ברזיל; איקיטוס ופונגו די מניק, פרו; כמו כן במצר יבשתי בפרו בין שני הנהרות אורובמבה וקמיסיאה, ביניהם הועברה הספינה, כ-57 קילומטרים הרחק ממצר פיצג'רלד, בו העביר קרלוס פיצג'רלד את ספינתו.
במהלך ההפקה התרחשו מספר תאונות שהסתיימו בפציעות ובמוות, בעיקר של ילידים אינדיאנים אשר הועסקו כפועלים בהעברת הספינה. שתי התרסקויות של מטוסים קלים גרמו למספר פציעות ולמקרה אחד של שיתוק גופני. בתקרית אחרת הוקש חוטב עצים מקומי על ידי נחש ארסי, ובצעד דרמטי חתך את רגלו בעזרת מסור חשמלי על מנת למנוע מהארס להתפשט, ובכך הציל את חייו.
הרצוג הואשם בניצול השבטים הילידים במהלך הפקת הסרט ומספר השוואות נעשו בינו לבין קרלוס פיצג'רלד אשר היה ידוע בעבודות הפרך ועונשי המוות שהטיל על האינדיאנים שעבדו תחתיו. מייקל פ. בראון, פרופסור לאנתרופולוגיה במכללת ויליאמס קולג', טען ב-1982 במגזין הפרוגרסיב כי על אף שהרצוג הסתדר עם אנשי שבט האגוארונה, שאת חלקם העסיק כשחקנים או כעובדי בנייה, יחסיהם התדרדרו במהרה לאחר שהורה לבנות כפר על אדמתם. הרצוג נכשל לכאורה להשיג את הסכמתה של מועצת השבט וניסה להשיג הגנה מידי הכוח הצבאי המקומי כאשר החלו הילידים לנהוג באלימות כלפיו. בסופו של דבר שרפו אנשי האגוארונה את סט הצילומים בדצמבר 1979, וירו חץ בצווארו של אחד השחקנים.
פרסים
הסרט זכה בפרס הסרטים הגרמנים הכסוף בפסטיבל הסרטים של גרמניה עבור סרט הקולנוע הטוב ביותר. כמו כן היה מועמד לקבלת פרסים שונים מאת האקדמיה הבריטית לאמנויות הקולנוע והטלוויזיה, פרס דקל הזהב בפסטיבל הקולנוע בקאן, ופרס גלובוס הזהב לסרט הזר הטוב ביותר. הרצוג זכה בפרס הבמאי הטוב ביותר בפסטיבל הפרסים בקאן. פיצקרלדו נבחר לקבוצת הסרטים מגרמניה המערבית עבור פרס האוסקר לסרט הבינלאומי הטוב ביותר בטקס פרסי אוסקר ה-55, אולם לא הגיע לרשימת המועמדים הסופית.
סטרגה (ליקר)
המתכון סודי ומכיל 70 תבלינים בהם קינמון, מנתה, תמציות פרחים ומעל הכל זעפרן המעניק למשקה את צבעו הכתום בהיר. לאחר השריה של הצמחים באלכוהול וזיקוק שלהם, מיושן המשקה בחביות עץ אלון.
המשקה משמש כדיז'סטיף, מהווה רכיב בקוקטיילים ובמתכונים לעוגות שהמפורסמת שבהן היא הטורטה קפרזה (Torta Caprese), עוגת שוקולד ואגוזים של האי קאפרי.
זרם הקרח ויליאמס
זרם הקרח ויליאמס (באנגלית: Williams Ice Stream) הוא זרם קרח ממזרח לחצי האי פלצ'ר בארץ אלזוורת', שבאנטארקטיקה.
אורכו של זרם הקרח 24 קילומטרים.
זרם הקרח נשפך אל תוך מדף הקרח ונאבל.
מקור השם
שמו של זרם הקרח ניתן לו על ידי הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים.
זרם הקרח נקרא על שמו של ריצ'רד ס. ויליאמס, הבן (Richard S. Williams, Jr), גאולוג בכיר בסקר הגאולוגי של ארצות הברית, שנחשב סמכות ברחבי העולם בחקר של תהליכים גאומורפיים ותנודות קרחונים, באמצעות תצלומי אוויר ותצלומי לוויין, ועמד בראש הצוות שהכין 25 מפות של שינויים קרחוניים ושינויים בחופי אנטארקטיקה.
האיש שחשב שאשתו היא כובע (אופרה)
האיש שחשב שאשתו היא כובע (באנגלית: The Man Who Mistook His Wife for a Hat) היא אופרה שנכתבה בשנת 1986 על ידי המלחין האנגלי מייקל ניימן (Nyman; ) עבור לברית מאת כריסטופר רולנס (Rawlence). הטקסט חובר על ידי רולנס על בסיס עיבוד שהוא ערך יחד עם ניימן ועם מייקל מוריס (Morris) לספרו בשם זה מאת הנוירולוג אוליבר סאקס (1985), שבו מתוארות, מנקודת מבטו של המטפל, חוויות טיפוליות שונות הנוגעות למטופלים הסובלים מהפרעות נוירולוגיות.
תקציר עלילת האופרה
האופרה עוסקת בעיקר במחלתו הנוירולוגית של ד"ר P, זמר בעל שם עולמי ו"פרופסור של קול" (דמותו של ד"ר P מבוססת על אדם אמיתי). האופרה כוללת 3 דמויות: ד"ר P, אשתו וד"ר S (דמות המבוססת על אוליבר סאקס).
ביצירה שתי מערכות: המערכה הראשונה מתרחשת במשרדו של ד"ר S, ואילו המערכה השנייה מתרחשת במגורים של ד"ר P.
בתחילת האופרה, ד"ר S מציג את הבסיס האנושי המקיף של עבודתו הנוירולוגית, ומסביר איך הוא מאבחן את החולים. אחרי כן, הוא עורך לקהל היכרות עם בעיותיו הטריות של ד"ר P: לאחרונה, ד"ר P נתקל בכמה תקריות שהן התעורר בו ספק מסוים לגבי חפצים ואנשים.
במערכה הראשונה, ד"ר S עורך בדיקה שגרתית לד"ר P בנוכחות אשתו של האחרון. בין השאר, הוא מציג לו מספר שקופיות של נשיונל ג'יאוגרפיק ומבקש ממנו לזהות אותן. ד"ר. P אינו מצליח לבצע את המשימה כהלכה. לפני שד"ר P ואשתו יוצאים מהמרפאה, ד"ר P מתכוון להרים את כובעו ממתלה הכובעים, אבל במקום זאת מגיע לראשה של אשתו. זוהי התייחסות לשם האופרה.
במערכה השנייה, ד"ר S מבקר בדירתו של ד"ר P. בדירתו מצויים עותקי "אהבת משורר"  של שומאן, והוא ואשתו שרים את האריה "Ich grolle nich". מכאן מזהה ד"ר S את יכולתו המוזיקלית של ד"ר P.
ד"ר S מבצע סדרה של בדיקות חזותיות לד"ר P, כשהוא מתחיל בהצגת דימויים של עצמים מוצקים בצורות גאומטריות שונות, ואחר כך מציג לו תמונות ברחבי הבית. תוצאת האבחון היא שיש לד"ר P יכולת לזהות מוצקים גאומטריים, אך לא פנים. בהמשך האבחון, ד"ר S מעביר לד"ר P ורד וכפפות ומבקש ממנו לזהות את האובייקטים. לאחר מכן, ד"ר S וד"ר P משחקים שחמט, וד"ר P מנצח את ד"ר S. מכאן מסיק ד"ר S כי הזיכרון החזותי של ד"ר P שלם ואינו פגוע.
ד"ר S מאבחן את ד"ר P כמי שסובל מאגנוזיה חזותית. ד"ר S לא יכול להציע תרופה לד"ר P, אך הוא מציע לו שישתמש במוזיקה ובסיוע מאשתו כדי לפצות על לקות הראייה שלו וכדי לאפשר ארגון של חייו. במונולוג המשקף את ההקדמה ד"ר S שוב מחדש שד"ר P צריך לפצות על ליקויי הראייה באמצעות המוזיקה, ומציין שאסטרטגיה כזו תאפשר לד"ר P להמשיך חיים מלאים ולעסוק בהוראה עד יום מותו.
יצירתה של האופרה
האופרה "האיש שחשב שאשתו היא כובע" עלתה לראשונה על במה כשנה בלבד לאחר פרסום הספר של סאקס - ספר אשר שימש כמקור ההשראה העיקרי עבור יוצר האופרה, מייקל ניימן. היצירה החלה להירקם כאשר הבמאי כריסטופר רולנס לקח את הרעיונות העיקריים מהמחקר שפורסם והתאים אותם לתבנית אופראית.
בעוד סאקס קיבל בברכה את האדפטציה של מחקרו לאופרה, אשתו של האדם שדמותו של ד"ר P בוססה עליו, התנגדה בתחילה להעלאת האופרה: היא חשבה שהאופרה תלעיג את חיי בעלה ואת ההתמודדות שלו עם מחלתו. לאחר שסאקס וכריסטופר רולנס פגשו אותה היא שינתה את דעתה. במהלך השיחה, רולנס התרשם מכך שתמיכתה הרגשית של האישה הייתה חיונית לשם התמודדותו של בעלה עם מחלתו. מאוחר יותר, הוא הסתמך על התרשמות זו כדי לעצב את דמותה באופרה.
בשנת 1986, הבמאים מייקל מוריס וכריסטופר רולנס עבדו עם המלחין מיקל ניימן על עיבוד היצירה. על בסיס עיבוד זה, רולנס יצר טקסט לברית, שעבורו הלחין ניימן את האופרה. זאת הייתה האופרה הראשונה שהכילה 2 כינורות ויולה, 2 צ'לו, פסנתר ונבל.
ניימן הסתקרן מספרו של סאקס, ובמיוחד מכך שבתחילה לא מוסבר בספר מהי המחלה של ד"ר P, והקורא מובל לפתרון חידה זו דרך תהליך האבחון. הוא ארגן את האופרה לאורך אותם קווים ותרגם את האבחון לתוך מה שהוא מכנה "זרם אירועים". מאחר שהאבחון של סאקס לא מהווה דרמה במובנה הקלאסי, ניימן עיבד אותו לכדי נרטיב תואם. הוא הצמיד לו משמעות מוזיקלית, והתייחס לנקודות מבט כמו נקודת המבט של ד"ר P בתור אדם הסובל מאגנוזיה חזותית.
הייצוג המוזיקלי של דמותו של ד"ר P מתבסס על הניגוד בין המוכר לבלתי מוכר. המלחין בנה מה שכונה על ידיו "זהות הרמונית" עבור ד"ר P; כלומר, התקדמות מאקורד אשר שימש בתור הבסיס לעבר קבוצת וריאציות. הצורות השונות שד"ר P חווה על תוכנן, צבען, מרקמן וכו' מתורגמות למוזיקה שאינה מוכרת לו. התהליך מייצג את המעבר מהמוכר אל הלא מוכר, תהליך שאותו ניימן מכנה "הזרה". במקביל, המוזיקה של שומאן מצוטטת שוב ושוב לאורך היצירה, על מנת להמחיש את השפעתה על החיים של ד"ר P.
ניימן, כריסטופר וסאקס עבדו כולם ביחד כדי ליצור אופרה מקורית עם מסר חיובי שיעבור דרך המוזיקה. האופרה של ניימן שייכת לקאנון של האופרה המינימליסטית של המאה העשרים. היא מבצעת שינוי צורה ייחודי של הז'אנר, כדי להכיל סיפור המבוסס על תהליך האבחון.
בשנת 1987, רולנס יצר עבור האופרה עיבוד קולנועי.
אלי בבייב
אלי בבייב (נולד ב-1 בנובמבר 1990) הוא כדורגלן ישראלי-אזרי המשחק בעמדת הקשר האחורי.
קריירת מועדונים
בבייב התחיל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של הפועל רעננה. בקיץ הושאל להפועל מרמורק מליגה א'. ב-1 באוקטובר 2010 ערך את הופעת הבכורה שלו בקריירה, בניצחון 1-2 נגד הפועל כפר שלם. כעבור שבועיים הבקיע את שערו הראשון בקריירה, בניצחון 0-1 נגד הפועל ערד. בבייב שיחק במרמורק במשך שנתיים ובתום התקופה חזר לרעננה.
בעונת 2012/2013 השתלב בבייב בסגל הפועל רעננה, והיה ממצטייני הקבוצה שעלתה בתום העונה לליגת העל. ב-26 באוקטובר 2013 ערך את הופעת הבכורה שלו בליגת העל, כשנכנס כמחליף במשחק מול בני יהודה תל אביב שהסתיים בתיקו 0-0, ובסך הכל ערך 15 הופעות בעונה זו. בעונה שלאחר מכן מונה חיים סילבס למאמן הקבוצה ובבייב הפך לשחקן הרכב קבוע. כבר במשחק הפתיחה של העונה כבש את שער הבכורה שלו בליגת העל, בניצחון 0-4 נגד הפועל פתח תקווה, ובסך הכל בעונה זו כבש שלושה שערים ב-26 הופעות. בעונת 2015/2016 כבש שער אחד ב-30 הופעות בליגה, והיה שותף לעונה המוצלחת ביותר בהיסטוריה של המועדון, עת העפילה לראשונה לפלייאוף העליון. ב-25 ביולי 2017 האריך בבייב את חוזהו בעונה אחת בהפועל רעננה.
ב-7 ביוני 2018 חתם בבייב לעונה אחת בסומגאיט מליגת העל האזרית, וב-14 ביולי 2019 הודיע כי ישוב לארץ ולא ימשיך בקבוצה.
ב-14 באוגוסט 2019 חתם בבייב במכבי פתח תקווה מהליגה הלאומית וסייע לה לחזור לליגת העל כעבור עונה.
ב-15 בינואר 2021 חתם בבייב בהפועל רמת גן.
קריירת נבחרת
ב-13 במרץ 2019 זומן לראשונה לסגל נבחרת אזרבייג'ן. ב-25 במרץ 2019 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת בתיקו 0-0 נגד במסגרת מוקדמות יורו 2020.
הר אישבל
הר אישבל (באנגלית: Mount Ishbel) הוא הר ברכס סואובק, בהרי הרוקי הקנדיים בפרובינציית אלברטה שבקנדה.
גאוגרפיה
ההר ממוקם מצפון לכביש המהיר עמק בואו, וממזרח לקניון ג'ונסטון. גובהו של ההר 2,908 מטרים.
מקור השם
שמו של ההר ניתן לו בשנת 1956, והוא נקרא על שם אישבל מקדונלד הבת הבכורה של ראש ממשלת בריטניה רמזי מקדונלד.
טיפוס על ההר
הראשונים שטיפסו על ההר היו ג'י פקר (J. Packer), ד. דיי (D. Day), וי. ווטרס (V. Waters), ג'י. פאריש (J. Farish), וו. אינס (W. Innes), ל. דקוטור (L. DeCouteur) ו- ג'י. סטרלינג (J. Sterlling), והמדריך שלהם לורנס גראסי (Lawrence Grassi), בשנת 1933.
ההר באמנות
ההר צויר על ידי לורן האריס, מקבוצת השבעה, בציור בשם "תצורות הר".
מול פלנדרס (סרט, 1965)
מול פלנדרס (באנגלית: The Amorous Adventures of Moll Flanders) הוא סרט קומדיה תקופתית בריטי משנת 1965 עם קים נובק וריצ'רד ג'ונסון בתפקידים הראשיים.
ב-1996 הופק הסרט "מול פלנדרס" עם רובין רייט בתפקיד הראשי.
תקציר העלילה
מול פלנדרס (קים נובק) היא משרתת יפהפייה בביתו של ראש העיר. הוא ראה אותה לראשונה בבית יתומים בו גדלה לאחר שאימה זנחה אותה. הבן הגדול עוגב אחריה אך דווקא הבן הצעיר המגמגם והמפגר שכלית מבקש את ידה. היא נענית לו בחוסר רצון כי רוצה לשמור על מעמדה. לאחר שהוא נהרג בנפילה מכרכרה, המשפחה מגרשת אותה.
מול - כעת אלמנה יפהפייה נזרקת לרחוב ומוצאת עבודה כמשרתת אצל ליידי בלייסטון (אנג'לה לנסבורי) ומאהבה הרוזן (ויטוריו דה סיקה) שמנסה כל הזמן לעגוב אחריה.
מול מתבקשת לנסוע ללונדון כדי להכין את דירתה של ליידי בלייסטון. בכרכרה נוסע איתה בנקאי עשיר שגם הוא אלמן (ג'ורג' סנדרס). בדרך הם נשדדים על ידי ג'מי (ריצ'רד ג'ונסון) ועוזרו סקווינט (ליאו מק'קרן). ג'מי חושב שמול היא ליידי בלייסטון ובלונדון הוא עוקב אחריה מחופש לבעל ספינה עשיר עם משרתו סקווינט. לאחר בילויים והנאות היא מגלה לו מי היא באמת וגם הוא. שניהם כועסים ונפרדים. ג'מי חוזר לחברתו וידידתו דאצ'י (לילי פלמר) הסוחרת ברכוש גנוב.
הרוזן מנסה לתקוף אותה מינית אך היא מתנגדת ובאותו זמן מגיעה ליידי בלייסטון שמאשימה אותה בבגידה באמון וזורקת אותה לרחוב. מול מחליטה לחזור לבנקאי אשר חולה ומתאושש לאחר ההיכרות המחודשת והם נישאים. בלילה הראשון היא בורחת לדאצ'י, העוסקת ברכוש גנוב ובמקום לעסוק בזנות היא מתחילה לגנוב אבל בפעם אחת היא נתפסת ביחד עם ג'מי.
הם נאסרים ומועמדים להוצאה להורג. לפני כן מציג מנהל בית הסוהר (יו גריפית') את המקום לפני ועדה בראשות ראש העיר ובתוכה גם הבנקאי. כשמזהה הבנקאי את מול הוא נופל ומת.
מסתבר שמול היא כעת היורשת היחידה שלו והיא מצליחה לקנות בכסף את שחרורה ביחד עם ג'ימי בתנאי שיגורשו לאמריקה. על הספינה נערך טקס הנישואים שלהם.
יחסי קנדה–קפריסין
יחסי קנדה–קפריסין הם יחסי החוץ בין קנדה לקפריסין.
היסטוריה
היחסים בין המדינות נבעו בתחילה מחברות קפריסין בחבר העמים הבריטי בעקבות עצמאותה בשנת 1960 (לאחר מאבק גרילה עם בריטניה). יחסים אלו התרחבו במהירות בשנת 1964, כאשר קנדה הפכה לתורמת כוחות גדולה לכוח שמירת השלום של האו"ם בקפריסין. ההשתתפות נמשכה ב-29 השנים הבאות, במהלכן שירתו 50,000 חיילים קנדים ו-28 מהם נהרגו. במידה רבה היחסים הקנדיים עם קפריסין ממשיכים להסתובב סביב תמיכה במאמציהם המתמשכים של האו"ם, ה-G8 ואחרים לפתור את מעמדו המפולג של האי. מגעים עם קפריסין בנושאים אחרים מתקיימים גם בארגונים בינלאומיים כמו האו"ם, הארגון לביטחון ולשיתוף פעולה באירופה וחבר העמים הבריטי.
שתי המדינות חברות מלאות בחבר העמים הבריטי.
יחסי סחר
היחסים המסחריים הדו-צדדיים עם קפריסין נותרו צנועים יחסית. בשנת 2005, קנדה ייצאה סחורות ושירותים בשווי של קצת יותר מ-10 מיליון דולר לקפריסין. הייצוא של קנדה כלל בעיקר מכונות, מוצרי עץ וירקות. היבוא הקנדי מקפריסין גדל בשנת 2005 והסתכם בשווי 17.8 מיליון דולר. הוא כלל בעיקר ספינות וסירות, מכונות ופירות ואגוזים למאכל. ההשקעה הקנדית בקפריסין הייתה 98 מיליון דולר בשנת 2006.
עדי לוסטיג
עדי לוסטיג היא פעילה חברתית סביבתית ישראלית, ידועה בעיקר בשל מאבקה בבניית כפר נופש בחוף פלמחים בין השנים 2008–2011. בשל פעילותה, זכתה בפרס השר להגנת הסביבה למצוינות סביבתית לשנת 2010.
ביוגרפיה
לוסטיג, היא הרביעית מילדיהם של יוכבד ויאיר. אמה היא מטפלת ורפלקסולוגית, ואביה סקיפר. היא נולדה ביוהנסבורג שבדרום אפריקה, ועברה לגור בישראל עם משפחתה כאשר הייתה בת שלוש. בהגיעם ארצה, גרו בנוה מונוסון, לאחר מכן עברו להתגורר במושב בית עובד.
המאבק בחוף פלמחים
השטח נמכר בידי מינהל מקרקעי ישראל. על-פי תוכניות המתאר, אושר לחברת מעוז דניאל לבנות באתר 350 יחידות מלונאות. ארבעה חודשים בלבד לאחר הזכייה במכרז נכנס לתוקף חוק החופים אשר לפיו אסורה הבניה עד למרחק 300 מטרים מקו החוף. בשנת 2005 אושרה תמ"א/35, תוכנית מתאר ארצית לבניה, המגדירה את חוף פלמחים כמרקם חופי בעל "רגישות נופית סביבתית גבוהה".
בחודש ינואר 2008 הוקמה גדר אשר תחמה את שטח הפרויקט, ובכך החלה בנייתו של כפר נופש. לוסטיג, בת ה-18 אשר נהגה לטייל בחוף באופן תדיר, הקימה אוהל על החוף כאות מחאה נגד בניית כפר הנופש. לוסטיג לנה באוהל במשך כ-4 חודשים, במהלכם קידמה את המאבק. למאבק הצטרפו תושבים, פעילים, וכן חברי הכנסת אופיר פינס ודב חנין.
הוקם הועד להצלת חוף פלמחים, (אשר זכה לימים בפרס הגלובוס הירוק לשנת 2010), והנושא עלה להתערבות מבקר המדינה, מיכה לינדנשטראוס, אשר הורה למשרד הפנים ולמינהל מקרקעי ישראל להקפיא את הליכי הבניה. התערבו באופן אישי בנושא גם שר המשפטים יעקב נאמן, השר להגנת הסביבה גלעד ארדן וראש ממשלת ישראל בנימין נתניהו. בחודש יולי 2010 הממשלה התנתה את הקמת כפר הנופש באישור של הוועדה לשמירה על הסביבה החופית, וב-26 בינואר 2011 קיבלה הממשלה החלטה לעצור את הבניה בחוף, בהתאם לחוק החופים. מנגד, טען מלכה כי החלטת הממשלה לאסור את בניית כפר הנופש התקבלה בשל לחצים פוליטיים מצד מתחרים עסקיים שלו - רשתות המלנאות הגדולות.
עבור פעילותה להפסקת הבניה בחוף פלמ"חים, קיבלה לוסטיג את פרס השר להגנת הסביבה למצוינות סביבתית לשנת 2010. מנימוקי חבר השופטים: "בזמן קצר הצליחה עדי לוסטיג להעלות את עניין הבנייה בחוף פלמחים לסדר היום הציבורי. לשם כך עשתה שימוש מצוין באמצעי התקשורת ובאמצעים נוספים. היא גייסה תמיכה ציבורית רחבה ופעלה למנוע קביעת עובדות בשטח".
פעילות פוליטית
לוסטיג שובצה במקום ה-3 ברשימת מפלגת עלה ירוק בבחירות לכנסת ה-20. המפלגה לא עברה את אחוז החסימה.
בתרבות
סיפור מאבקה של לוסטיג בחוף פלמחים הועלה לבמה, בהצגה בשם "נאחזות באויר", בתיאטרון באר שבע
פלישת גרמניה הנאצית לפולין
המתקפה החלה ב-1 בספטמבר 1939, שבוע בלבד לאחר החתימה על הסכם ריבנטרופ–מולוטוב, והסתיימה ב-6 באוקטובר 1939 לאחר שגרמניה וברית המועצות כבשו למעשה את כל פולין. מערכה זו הייתה יריית הפתיחה של מלחמת העולם השנייה באירופה, לאחר שבריטניה וצרפת מימשו את התחייבותן בברית ההגנה שלהם עם פולין והכריזו מלחמה על גרמניה ב-3 בספטמבר 1939. לאחר המערכה בפולין השתררה תקופה של שקט יחסי באירופה - תקופת המלחמה המדומה.
בעקבות תרמית ההתקפה על תחנת הרדיו בגלייביץ פלשו כוחות גרמניים לפולין מצפון מדרום וממערב. מאחר שהצבא הפולני לא יכול היה להגן על גבולותיה הארוכים של פולין הוא נסוג מזרחה. הפולנים ניהלו מלחמת השהייה נואשת בתקווה לעכב את הגרמנים עד בוא העזרה מבעלות הברית אך זו לא באה. בעקבות התבוסה הפולנית בקרב על בזורה (Battle of Bzura) נסוג הצבא הפולני מדרום מזרח פולין. ב-17 בספטמבר 1939 פלש הצבא האדום לחלקה המזרחי של פולין. הסובייטים פעלו בשיתוף פעולה עם הנאצים, תוך מילוי חלקם בחלק הסודי של הסכם ריבנטרופ–מולוטוב (חלוקת אירופה לאזורים בשליטה סובייטית ובשליטה גרמנית). דבר זה הבטיח להיטלר את החזית המזרחית ואיפשר לו להפנות את כוחותיו לעבר המערב ללא חשש ממתקפה רוסית במזרח. הממשלה והפיקוד הפולני העליון הבינו שההגנה על פולין נכשלה והורו לחיילים להתפנות לרומניה הנייטרלית.
בתחילת אוקטובר גרמניה וברית המועצות השתלטו למעשה על כל פולין. הממשלה הפולנית (שמעולם לא נכנעה) יחד עם שאריות הצבא וחיל האוויר שלה התפנו לרומניה והונגריה השכנות. לאחר מכן רבים מהם הצטרפו לצבא הפולני בצרפת, בסוריה ובבריטניה.
המערכה בפולין סימנה את קיצה של הרפובליקה השנייה של פולין ותחילת מלחמת העולם השנייה.
רקע
האידאולוגיה הנאצית ראתה לעצמה מטרה לכבוש שטחים באירופה ולהחיל בהם את "הסדר החדש". על פי החזון הנאצי, המדינה הגרמנית עצמה תתרחב מזרחה לכיוון פולין וברית המועצות כדי לאפשר מרחב מחיה (Lebensraum) לעם הגרמני. לאחר עליית אדולף היטלר לשלטון בגרמניה הוא התמקד בביסוס שלטונו והציג את גרמניה כמדינה שוחרת שלום. ב-26 בינואר 1934 חתמה גרמניה עם פולין על הסכם אי התקפה לתקופה של עשר שנים.
למרות ההסכם פעלה גרמניה להשיג את מטרות ההתפשטות שלה. ב-1933 פרשה מוועדת פירוק החימוש ומחבר הלאומים. ב-1935 הכריז היטלר כי מבחינתו חוזה ורסאי מבוטל וגרמניה תחזור להתחמש ולהגדיל את צבאה. במרץ 1938 אוחדה אוסטריה עם גרמניה באנשלוס. בעקבות ועידת מינכן סופח חבל הסודטים בצ'כיה לגרמניה ובמרץ 1939 סופחה שאר צ'כיה לגרמניה. בשלב זה פנתה גרמניה לכיוון פולין. באוקטובר 1938 החלו הגרמנים להעלות דרישות תוקפניות חוזרות ונשנות לקבל לידיהם את "המסדרון הפולני" ואת דנציג. ביקורו של יואכים פון ריבנטרופ, שר החוץ הגרמני, בוורשה בינואר 1939 לא הביא לפתרון המשבר. ב-31 במרץ הכריזה בריטניה על ערבותה לגבולות פולין, ויוזף בק ביקר בלונדון. בעקבות הביקור ביטל היטלר ב-28 באפריל 1939 את חוזה אי ההתקפה הגרמני פולני, שנחתם ב-1934.
פקונדו בונאנוטה
פקונדו ולנטין בונאנוטה (בספרדית: Facundo Valentín Buonanotte; נולד ב-23 בדצמבר 2004 בפרס שבארגנטינה) הוא כדורגלן ארגנטינאי המשחק בעמדת הקשר ההתקפי בקבוצת ברייטון אנד הוב אלביון מהפרמייר ליג.
פלישת גרמניה הנאצית לפולין
רקע
באוגוסט 1939 נחתם חוזה אי-התקפה בין רוסיה לגרמניה, שכונה "הסכם ריבנטרופ–מולוטוב". ההסכם קבע בסעיף סודי כי עם פרוץ המלחמה יחולקו שטחים בין תחום השפעתה של ברית המועצות לתחום השפעתה של גרמניה: בתחום השפעתה של ברית המועצות יהיו פינלנד, אסטוניה, לטביה, מזרח פולין וחלק מרומניה ובתחום השפעתה של גרמניה יהיו ליטא ומערב פולין.
פקונדו בונאנוטה
קריירת מועדונים
בונאנוטה גדל במחלקת הנוער של רוסאריו סנטראל. הוא ערך 32 הופעות ליגה במדי הקבוצה הבוגרת של המועדון במסגרת ליגת העל הארגנטינאית, בהן הבקיע ארבעה שערים.
פלישת גרמניה הנאצית לפולין
גרמניה
לגרמניה היה יתרון מספרי משמעותי על פני פולין. בנוסף הצבא הגרמני התחזק מאוד לפני תחילת המערכה. לצבא היבשה של הוורמאכט היו כ-2,400 טנקים מאורגנים ב-6 דיוויזיות פאנצר, אשר עשו שימוש בדוקטרינת לחימה חדשה. לפי הדוקטרינה דיוויזיות אלו יפעלו בשיתוף עם יחידות אחרות בצבא במטרה להבקיע את קו ההגנה של האויב, לבודד יחידות אויב ולהשמידן. לאחר מכן כוחות רגלים, חלקם משוריינים, יחזרו על אותו דפוס פעולה. הלופטוואפה (חיל האוויר) יספק הגנה טקטית ואסטרטגית במיוחד באמצעות מפציצי צלילה שיתקיפו את קווי ההגנה והתקשורת של האויב. הדוקטרינה החדשה כונתה מלחמת בזק (בליצקריג), אולם היסטוריונים נוטים לגרוס שהפעולות הגרמניות במהלך המערכה היו יותר שמרניות ועשו שימוש בשיטות ידועות. האסטרטגיה של הוורמאכט תאמה יותר את תפיסת החיסול (בגרמנית Vernichtungsgedanken). לפי תפיסה זו ההתמקדות היא בכיתור על מנת ליצור כיסים מבודדים בשורות האויב.
מטוסים מלאו תפקיד מרכזי במערכה. מפציצים תקפו ערים והביאו לאבדות כבדות בנפש בקרב האוכלוסייה האזרחית. מטרתם הייתה לשבור את המורל של האוכלוסייה האזרחית. כוחות הלופטוואפה הורכבו מ-1,180 מטוסי קרב, 290 מפציצי צלילה "שטוקה", 290 מפציצים רגילים (בעיקר מדגם היינקל He 111), ו-240 מטוסי צי. בסך הכול לגרמניה היו קרוב ל-3,000 מטוסים, שני שלישים מהם היו מודרניים. חצי מהכוח האווירי נפרס בחזית הפולנית. הלופטוואפה השתתף במלחמת האזרחים בספרד וכתוצאה מכך היה בין חילות האוויר המנוסים, המאומנים והמצוידים ביותר נכון לשנת 1939.
פקונדו בונאנוטה
קריירת מועדונים
ב-2 בנובמבר 2022 חתם בונאנוטה בברייטון אנד הוב אלביון מהפרמייר ליג החל מ-1 בינואר 2023. ב-4 בפברואר 2023 ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בניצחון 1-0 על בורנמות' במסגרת המחזור ה-22 בליגה לעונת 2022/2023.
קריירה בינלאומית
נכלל בסגל נבחרת ארגנטינה עד גיל 20 לטורניר אליפות אמריקה הדרומית עד גיל 20 בשנת.
פלישת גרמניה הנאצית לפולין
גרמניה
כמו כן, לגרמנים הייתה רשת סוכני מודיעין טובה אשר דיווחה על מרבית תנועות הצבא הפולני. גרמניה נהנתה מסיועם של גרמנים רבים אשר התגוררו בפולין (ושל מיעוטים אחרים) והיא הכירה היטב את רשת הרכבות הפולנית כיוון שמהנדסים גרמנים בנו אותה.
פולין
בין השנים 1936 ו-1939, השקיעה פולין רבות בתיעוש. הכנות למלחמת מגננה מול גרמניה נמשכו שנים רבות, אולם רוב התוכניות הניחו שהמלחמה לא תחל לפני 1942. כדי לגייס כספים לפיתוח תעשייתי, פולין מכרה את רוב הציוד המודרני שייצרה. השריון של צבא פולין היה מועט ונחות לעומת השריון הגרמני, ובנוסף יחידות השריון פוזרו בחיל הרגלים ולא היו מסוגלות לנהל לוחמה אפקטיבית.
מבחינת ניידות אופרטיבית ואסטרטגית לקה הצבא הפולני (כמו מרבית צבאות העולם בעת ההיא) במיכון ומינוע, כמות המכוניות הייתה קטנה ומרבית הניוד בוצע ברגל. בעקבות כך, ואף על פי שלצבא הפולני היו בערך מיליון חיילים, היו פחות ממחציתם ממונעים עד 1 בספטמבר. נסיבות אלו היו מכבידות במיוחד כאשר היה צורך להגן על 3,000 ק"מ של גבול אל מול עוצבות משוריינות וממונעות.
הצבא הפולני הסדיר מנה ערב המלחמה 282,877 חיילים. התקן המלא של הצבא הפולני, כולל אנשי מילואים, כלל כ-1,350,000 לוחמים. ממשלת פולין אשר חשדה בכוונות הגרמנים, החלה כבר ב-1 באוגוסט בגיוס עוד 465,000 אנשי מילואים, תהליך אשר הואץ במהלך החודש עם הסירוב לאפשר העברת כוחות רוסים דרך פולין במקרה של עימות עם גרמניה ב-14 באוגוסט, ולאחר חתימת הסכם ריבנטרופ–מולוטוב ב-23 באוגוסט.
עם פרוץ המלחמה ב-1 בספטמבר הוכרז על גיוס כללי, אולם עקב תוכנית ההונאה הגרמנית וההפתעה, השלים הצבא הפולני רק את גיוסם של כמיליון חיילים. מספר רב של מגויסים לא הצליח להגיע ליחידותיהם עקב התקדמותו המהירה של הצבא הגרמני, ובנוסף, חייבי גיוס רבים מבין המיעוטים הגרמנים והאוקראינים השתמטו מהגיוס.
גרמניה
הכוח הגרמני הפולש מנה שתי קבוצות ארמיות שכללו 5 ארמיות ועתודה כללית (בעוצמה של 14 דיוויזיות חי"ר, דיוויזיית שריון ו-2 דיוויזיות הרריות). צבא היבשה הגרמני בכללו היה בפיקוד גנרל ולטר פון בראוכיטש. המתקפה הונחתה משלושה כיוונים במקביל, שלזיה/מוראביה מדרום, פומרניה ממערב ופרוסיה המזרחית מצפון.
הכוחות הגרמנים רוכזו ב-2 קבוצות ארמיות: קבוצת הארמיות צפון כללה 19 דיוויזיות חי"ר, 2 דיוויזיות ממונעות ו-2 דיוויזיות שריון. עוצמתו המשוריינת של כוח זה מנתה כ-600 טנקים ו-200 שריוניות. קבוצת הארמיות דרום כללה 18 דיוויזיות חי"ר, 4 דיוויזיות חי"ר סלובקיות, דיוויזיה הררית אחת, 2 דיוויזיות ממונעות, 4 דיוויזיות ממונעות קלות ו-4 דיוויזיות שריון. כמו כן, בקבוצת ארמיות דרום רוכזה עוצמת השריון הגרמנית הגדולה ביותר, שמנתה כ-2,000 טנקים וכ-800 שריוניות.
בסך הכל כלל הצבא הגרמני 1.8 מיליון חיילים, 2,800 טנקים, 10,000 קני ארטילריה ו-2,085 מטוסי-קרב (מאורגנים בשני "ציי אוויר" - אחד עבור כל קבוצת ארמיות).
פולין
סדר הכוחות של הצבא הפולני כלל 6 ארמיות מרחביות, ומספר איגודי כוחות של קורפוסים עצמאיים, ובנוסף, במהלך המערכה הוקמו עוצבות נוספות. עוצמתו הכוללת של הצבא הפולני כללה 30 דיוויזיות חי"ר סדירות, 9 דיוויזיות חי"ר מילואים, 2 חטיבות ממונעות, 11 חטיבות פרשים ו-3 חטיבות הרריות. כמו כן כלל הצבא הפולני 771 מטוסי-קרב (מהם 421 ביחידות פעילות), 2,500 תותחים ומרגמות, 211 טנקים עם תותח, 403 טנקי סיור קלים ושריוניות, ו-80 גוררי תותחים זחליליים. תוכנית המגננה: בעת שלום נערך הצבא הפולני ב-5 ארמיות מרחביות וארמיית עתודה אחת אולם במהלך 1939, עם עליית המתח באירופה הכינו הפולנים תוכנית מגננה חדשה שכונתה תוכנית Z (Zached) "מערב". על פי תוכנית זו מרבית עוצבות הצבא הפולני נערכו כלפי מערב בהיערכות קדמית במגמה להגן על כל שטחה של פולין וריבונותה מול המתקפה הגרמנית הממשמשת ובאה. תוכנית המגננה הפולנית התבססה על הגנת שטח המדינה כולה, הכלת הצבא הגרמני התוקף והשמדתו במתקפת נגד כוללת אשר תונחת במקביל למתקפה הבריטית-צרפתית ממערב.
על פי תוכנית זו אורגנו מחדש ארמיות הצבא הפולני כלהלן:
הפלישה הגרמנית
התוכנית הגרמנית במקור הייתה לתקוף את פולין כבר ב-26 באוגוסט, אולם יום קודם דחה היטלר את המתקפה והיא אושרה על ידו לבסוף ב-31 באוגוסט. קדמו לפלישה כמה פעולות הטעיה ופרובוקציות גרמניות (למשל ההתקפה על תחנת הרדיו בגלייביץ).
ב-1 בספטמבר 1939 פלש צבא גרמניה הנאצית לפולין ללא כל הכרזת מלחמה. הגרמנים פתחו את המערכה בהפצצה אווירית על שדות התעופה וצומתי תחבורה חשובים בפולין. ההפצצות הגרמניות שיבשו את דרכי הקשר של הפולניים במטרה למנוע מצבא פולין אפשרות תנועה. לאחר ההפצצה האווירית בוצעה התקפת שריון מסיבית, ולאחר מכן התקפה של חיל הרגלים הגרמני שכיתר את הכוח הפולני וגרם לו לאבדות קשות. כל פעולת התנגדות שבאה מצד הפולנים נתקלה בהפצצה אווירית גרמנית שגרמה להרס בעיר ובסביבותיה.
המתקפה החלה בשעה 04:40 עם הפצצת ויילון, התקפה אווירית על העיר ויילון. מעל 1,200 אנשים נהרגו בגיחת הפצצה זו אשר בישרה את העתיד לבוא. בשעה 04:45 פתחה ספינת המערכה הגרמנית "שלזוויג-הולשטיין" (שהייתה בביקור של "רצון טוב" בנמל החופשי גדנסק) באש מתותחי 355 המ"מ שלה על מחנה ובסיס הצבא הפולני בווסטרפלטה (Westrplatte). שעה מאוחר יותר חצו ראשוני החיילים הגרמנים את הגבול. כעבור 48 שעות, ב-3 בספטמבר, הכריזו בריטניה וצרפת מלחמה על גרמניה.
הכוחות הפולנים התנגדו לפלישה הגרמנית בכל כוחם, אך מלכתחילה היה מצבם האסטרטגי חמור, שכן גרמניה וצ'כוסלובקיה שהייתה לפרוטקטורט גרמני לאחר הסכם מינכן הקיפו את מערב המדינה משלושה עברים. פולין הייתה הזירה הראשונה בה השתמשו הגרמנים במלחמת בזק (בליצקריג) – התקדמות מהירה של ארמיות משוריינות, ושימוש במפציצי צלילה על מנת לשבור את קו ההגנה של האויב, להתקדם אל עורפו, לכתר את כוחותיו ולהשמידם במהירות. טקטיקה זו כללה אף מרכיב מובנה של הפצצות טרור על אוכלוסייה אזרחית. אל מול עוצבות הטנקים הגרמניות עמד הצבא הפולני המבוסס על עוצבות פרשים. הצבא הפולני וחיל האוויר הפולני לא היו ערוכים להתמודד כנגד הצבא הממוכן וההתקפי ביותר בעולם, המצויד במיטב המכשור המודרני. הגרמנים נהנו מעדיפות מספרית וטכנולוגית בים, באוויר וביבשה.
בניגוד לתעמולה הגרמנית, חיל האוויר הפולני לא הושמד על הקרקע. הטייסים הפולנים נלחמו בלופטוואפה הגרמני והסבו לו אבדות רבות בימים הראשונים למלחמה, אך הנחיתות המספרית והאיכותית נתנה את אותותיה ועד 14 בספטמבר פסקה ההתנגדות האווירית כמעט לגמרי. חלק מכוחות האוויר הפולנים הצליחו לברוח למדינות אחרות ונלחמו בגרמנים בהמשך המלחמה.