cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
חטיבת אלכסנדרוני
החטיבה במלחמת העצמאות
מעט לפני הכרזת העצמאות כבשה החטיבה, במבצע מדינה, את כפר סאבא. בקרב לכיבוש כפר סאבא שהתחולל ב-13 במאי 1948, נהרגו בחסימות בסמוך לאתר נבי ימין ומצפון לו 29 מחיילי החטיבה.
החטיבה נלחמה נגד העיראקים בחזית השרון. גדוד 32 של החטיבה השתתף במבצע בן נון א' לכיבוש לטרון, שלא צלח. רבים מלוחמי גדוד 32 נפגעו במהלך הקרב.
ב-23 במאי 1948, במבצע נמל, כבשה החטיבה את טנטורה, אשר לאחר שחרור חיפה נותר הבסיס הערבי היחידי לאורך החוף, באמצעותו התקיים קשר עם לבנון וממנו יצאו התקפות על כביש חיפה-זכרון יעקב.
ב-20 ביוני 1948, בעת שספינת הנשק אלטלנה עגנה מול כפר ויתקין, קיבלה חטיבת אלכסנדרוני פקודה לעצור את פריקת הספינה, לכתר את כפר ויתקין, ולהחרים את ציוד האוניה. עם השלמת פקודת הכיתור שלח מפקד החטיבה, דן אבן, אולטימטום מטעם ממשלת ישראל למנחם בגין ובו דרישה למסירת האונייה על תכולתה לרשות הצבא. את התשובה נדרש בגין לתת תוך 10 רגעים (כדי שלא יוכל להתלבט). בגין לא רצה להיענות לאולטימטום הדחוק. לאחר מספר שעות החלו חילופי-אש, שבהם מצאו את מותם שישה אנשי אצ"ל ושני חיילי צה"ל. הקרב נפסק בעקבות מגעים בין סגנו של בגין, יעקב מרידור, לבין דן אבן, ביוזמת חברי כפר ויתקין, מגעים שבהם נקבעה הפסקת אש, על-פיה הועבר הנשק שעל החוף לידי צה"ל.
במבצע דני שנערך ביולי 1948 כבשה החטיבה את הכפרים שבאזור ראש העין של ימינו: רנתיה, וילהלמה, אל-יהודייה, טירה וקולה, אך לא הצליחה לכבוש את טולכרם. ב-15 ביולי נכבש הכפר קולה על ידי גדוד 1 של הלגיון הערבי, בקרב שגרם לכוחות חטיבת אלכסנדרוני אבדות רבות. בהמשך נכבש הכפר מחדש על ידי כוח ישראלי, עבר שוב לידי הלגיון, ולבסוף נכבש סופית ב-18 ביולי על ידי הכוחות הישראליים. באותו חודש השתתפה החטיבה במבצע שוטר לכיבוש "המשולש הקטן" בדרך לחיפה.
עם הקמת מפקדות החזית שימשה מפקדת החטיבה כולל מפקדה האלוף דן אבן וחלק ניכר מקציני המטה כמפקדת מחוז ב' (המחוז התיכון).
מאז נובמבר 1948 השתתפה החטיבה בחזית הדרום במצור על כיס פאלוג'ה מול חיילי הצבא המצרי. בקרב שנערך ב-28 בדצמבר 1948 על עיראק אל-מנשייה במסגרת מבצע חיסול, ספגה החטיבה אבדות קשות - בקרב נהרגו כמעט כל חיילי פלוגה ג', 87 חיילי "הפלוגה הדתית", של גדוד 33, אחרי שנלכדו בתוך חצר בה התארגנו, וללא שהייתה יכולת לשלוח להם סיוע מצד הכוחות האחרים.
בסוף יולי 1949, עם תום מלחמת העצמאות, ניתנה פקודה לפירוק החטיבה, והיא פורקה זמן קצר לאחר מכן. מאז הוקמה החטיבה מחדש כחטיבה מרחבית וכחטיבת חי"ר במילואים בפיקוד הצפון. בתחילת העשור הראשון של המאה ה-21 קיבלה מחדש חטיבת המילואים את השם אלכסנדרוני.
פרשת טנטורה
בשנות התשעים כתב תדי כ"ץ, סטודנט לתואר שני בהיסטוריה באוניברסיטת חיפה, עבודת גמר תחת הכותרת "יציאת הערבים מכפרים למרגלות הכרמל הדרומי ב-1948". בעבודה זו טען כ"ץ, בהתבסס על ראיונות שבעל פה שנערכו עם לוחמים, כי חיילי חטיבת אלכסנדרוני ערכו טבח בתושבי הכפר טנטורה, והרגו כמאתיים גברים בלתי חמושים. הוא נתבע לדין על ידי ותיקי החטיבה, על הוצאת לשון הרע. בהסכם פשרה נקבע שעל כ"ץ לחזור בו מההאשמה על טבח ולפרסם הודעת התנצלות. בעקבות זאת אוניברסיטת חיפה בדקה מחדש את העבודה שבמקור קיבלה ציון 97, והחליטה לפסול אותה.
שנות החמישים
בינואר 1950 הוקמה החטיבה מחדש כחטיבה 3, חטיבת מילואים. החטיבה שהוצבה בחזית הסורית השתתפה בקרב תל מוטילה.
מלחמת ששת הימים
ב-1965 הפכה החטיבה לחטיבה מרחבית בגבול עם סוריה ולבנון.
במלחמת ששת הימים, החטיבה בפיקוד אל"ם עמנואל שקד, כללה 4 גדודי חי"ר - גדוד 32 בפיקוד סא"ל משה בן דרור, גדוד 33 בפיקוד סא"ל יצחק חלפון, גדוד 34 בפיקוד סא"ל שמחה אסף, וגדוד 92 בפיקוד רס"ן רן בר גיורא, גדוד חי"ם - גדוד 920 בפיקוד סא"ל אריק נחמקין, פלס"ר (פלוגת סיור) 78 בפיקוד רס"ן עזרא אוריון, פלחה"ן (פלוגת חיל הנדסה) 858 בפיקוד סגן אמנון ארז, פח"ח (פלוגת חיל רפואה) 493 בפיקוד רס"ן שמואל מנסור, פלחי"ק (פלוגת קשר) 356 בפיקוד סגן גיורא שני, גנ"ט – גדוד תותחי 90 מ"מ נגד טנקים שנגררו על ידי טרקטורים, חמ"ץ (חיל משטרה צבאית) 446 בפיקוד סגן אבנר מכס, גמ"כ (גדוד מרגמות כבדות) 337 בפיקוד סא"ל יעקב דיבון. החטיבה גויסה במהלך ה-18 וה-19 במאי 1967, והחלה להתחפר ולהניח מוקשים, בסיוע גדוד 602 שצורף לחטיבה. ב-2 ביוני בהיתקלות עם כוח סורי נהרגו שני לוחמים מהפלס"ר. ב-3 ביוני נהרג לוחם מגדוד 32 באש דו"צ על ידי כוח מגדוד 602. ב-4 ביוני כוח סורי שניסה לצלוח את הירדן נהדף על ידי גדוד 32 ואש ארטילרית.
ב-9 ביוני החל השתתפה החטיבה בהבקעה לרמת הגולן. המאמץ העיקרי תוכנן לגזרה הצפונית דרך גבעת האם (מעל כפר סאלד), אך דוד אלעזר הורה על תקיפה באזורים נוספים כדי למנוע מהסורים לזהות את המאמץ העיקרי. בבוקר 9 ביוני הורה מפקד החטיבה עמנואל שקד לגדוד 33 שלא הועסק בקו המוצבים לכבוש את מוצבי דרדרה ותל הילאל. בהמשך הבקיעה החטיבה אל רמת הגולן, תוך שהיא תוקפת בכמה מאמצים:
במהלך הקרבות נהרגו 40 מלוחמי החטיבה.
לאחר המלחמה הפכה לחטיבה 820 קיבלה אחריות על מרחב רמת הגולן ובסיסה מוקם במחנה יצחק ("נפח") על שמו של חלפון.
מלחמת יום הכיפורים
החטיבה בפיקוד אל"ם צבי בר גויסה ביום שבת, 6 באוקטובר, עם פרוץ המלחמה. גדודי החטיבה השתתפו בהגנה על גשרי הירדן ובלחימה במחבלים בהר דב. גדודי המילואים וגדוד המרגמות של החטיבה התפרסו בגבול הלבנון, והסיירת השתלבה בלחימה ברמת הגולן. בהמשך לחמה החטיבה במלחמת ההתשה במובלעת הסורית.
בסוף המלחמה השתתפה החטיבה במבצע קינוח, כאשר המח״ט יחד עם גדוד 92, נשלחו לסייע לכוחות גולני וצנחני המילואים בסריקה וטיהור החרמון. תאג"ד 92 התמקם בחניון שעל יד הרכבל התחתון וטיפל בפצועים הרבים מהקרב של חטיבת גולני, ובמקביל שאר לוחמי הגדוד סרקו את רכס החבושית ולקחו בשבי מספר לוחמי קומנדו סורים.
מלחמת לבנון
לאחר המלחמה הפכה החטיבה לחטיבת חי"ר ושמה שונה לחטיבה 609. החטיבה אוישה על ידי לוחמים יוצאי חטיבת גולני. במלחמת לבנון הראשונה נלחמו כוחות החטיבה בגזרה המרכזית.
מלחמת לבנון השנייה
החטיבה, תחת פיקודו של אל"ם שלומי כהן, לקחה חלק במלחמת לבנון השנייה. גדוד 7012 של החטיבה, עליו פיקד סא"ל רוני בן חיים, לחם ברציפות במרחב הכפרים רג'מין, שיח'ין וג'יבין במשך חמישה עשר ימים. במהלך הלחימה הרג הגדוד עשרות מחבלים, שבה שלושה מחבלי חזבאללה והשמיד אמצעי לחימה רבים. כמו כן כבש הגדוד בזמן קצר את הצומת המקשר בין הכפרים רג'מין ושיחין, שטח מפתח אוגדתי שאפשר את הכרעת הקרב במרחב. כמו כן סיפק הגדוד סיוע הומניטארי לכמה עשרות אזרחים לבנונים, ובכלל זה מתן סיוע רפואי. בעקבות ערכי הלחימה והמוסר שהפגין הגדוד בלחימה, העניק אלוף פיקוד הצפון, גדי איזנקוט, בספטמבר 2007 לגדוד צל"ש אלוף "על שהראה דבקות במשימה וחתירה לניצחון, אחריות, דוגמה אישית, משמעת ומקצועיות". לאחר המלחמה הופיעו בתקשורת טענות של חיילי היחידה על העדר פקודות, על אימונים לא רלוונטיים, חוסר בציוד, וטענות מצד הדרג הפיקודי על מוטיבציה לקויה של החיילים. מקצת מחיילי היחידה שיצאו למסע העלו טענות על חוסר באספקה, חוסר בהכנה, ציוד לקוי, מודיעין לקוי, וכי מטרת המבצע לא הייתה ברורה. מ"פ בחטיבה תיאר את אחד מימי הלחימה במילים: "היה להם יום קשה במיוחד עם היתקלויות ופצועים וכן עם בעיות מים ומזון קשות מאוד. אני מדבר עם ערן המג"ד ומבין שיש צורך בשיירה נוספת במהירות לטובת מזון ומים נוספים, ציוד קשר וסוללות וכן מדים וציוד אישי לחיילים וכמובן סיגריות."
גדוד 8101 של החטיבה המשיך דרך הכפרים רג'מין ושיח'ין, בהם שהה גדוד 7012, למרחב ראס אל ביידה במערב. הגדוד נתקל בדרכו אל הכפר במספר מחבלים שחוסלו וכן בכניסה אל הכפר נפצעו מספר חיילים. הגדוד שהה במרחב במשך שבועיים, והוחלף יומיים לאחר כניסת הפסקת האש לתוקף בחיילי חטיבת הצנחנים. את דרכו חזרה לגבולות הארץ ביצע הגדוד במהלך רגלי שארך פחות מלילה אחד.
אתרי ההנצחה
כיום קיימים רחובות במודיעין, בפתח תקווה, בכפר סבא, בנתניה ובערים אחרות על שם היחידה.
סכר קריבה
סכר קריבה הוא סכר קשת הידרואלקטרי, האוגר את מי נהר הזמבזי ובנוי בתוך נקיק קריבה, על גבול זמביה וזימבבואה. הסכר נבנה בשנים 1955–1959, גובהו 128 מטרים ואורכו 579 מטרים. בצידי הסכר מותקנות שתי טורבינות לייצור חשמל, המייצרות יחד כ-6,400 ג'יגה-וואט בשנה.
סכר קריבה בנוי תוכנן על ידי המהנדס הצרפתי אנדרה קווין ונבנה על ידי חברת "אימפרסיט" האיטלקית. הסכר נחנך באופן רשמי על ידי אליזבת, המלכה האם ב-17 במאי 1960. בניית הסכר הצריכה העברת מקום מגוריהם של כ-57 אלף בני שבט הטונגה.
בורבון (משקה)
בורבון (Bourbon whiskey) הוא סוג של ויסקי המיוצר בארצות הברית ונקרא על שם מחוז בורבון שבמדינת קנטקי.
הבורבון הוא ויסקי העשוי מתירס. לפי החוק, בבורבון חייב להיות לפחות 51 אחוז של תירס ואחוז האלכוהול בתום תהליך הזיקוק הסופי לא יעלה על 80 אחוז. תהליך היישון שלו מתבצע בתוך חביות עץ אלון חדשות שעברו הפחמה (שרפת החבית מבפנים), ובכך מזורז תהליך היישון ומתווסף טעם מעושן לוויסקי. לפי החוק האמריקאי בורבון חייב להיות מיושן, אך לא מצוין כמה זמן. לכן ישנם בקבוקי בורבון שרק "נגעו בעץ", כלומר יושנו דקות בודדות, ושנם בקבוקי בורבון שיושנו שנים ואפילו עשרות שנים.
טנסי ויסקי הוא סוג של בורבון.
Too Young to Be Sad
Too Young to Be Sad (בתרגום חופשי: צעירה מכדי להיות עצובה) הוא המיני-אלבום השני של הזמרת-יוצרת הקנדית טייט מקריי. המיני-אלבום יצא לאור ב-26 במרץ 2021 על ידי חברת התקליטים RCA רקורדס. מתוך המיני-אלבום יצאו חמישה סינגלים.
רקע והכרזה
לאחר צאת מיני-אלבום הבכורה שלה All the Things I Never Said, סיפרה מקריי כי החלה לעבוד על המיני-אלבום הבא שלה בפברואר 2020, והזכירה כי היא נמצאת בתהליך בחירת השירים למיני-אלבום, שתוכנן לצאת לפני סוף השנה. עם זאת, עקב מגפת הקורונה התאפשר למקריי לערוך מספר מפגשי כתיבה וירטואליים, שעזרו בתהליך יצירתו של המיני-אלבום. לבסוף, צאתו נדחתה לשנת 2021. במרץ 2021 נודע שהוא עומד לצאת, לצד השתתפותה של מקריי ב"אפל מיוזיק: הבא". כל שיר במיני-אלבום עוסק במערכות יחסים כושלות ושברון לב. מקריי התקשתה לבחור שם למיני-אלבום, מכיוון שהיא רצתה לסתור את המשמעות של השירים בהם הוא עוסק, אך רצתה להדגיש כמה נושאים שחשובים לה. היא דיברה על כך בהרחבה בהמשך. כל השירים במיני-אלבום נכתבו על ידי מקריי, ומחצית מתוכם נכתבו במהלך הסגר שאירע במגפת הקורונה.
Angie
Angie הוא שיר רוק של להקת הרולינג סטונז, השיר, אשר נכלל באלבום Goats Head Soup הוא אחד מן השירים המפורסמים של הלהקה.
השיר נכתב על ידי מיק ג'אגר וקית' ריצ'רדס. השיר הוא בלדה אשר מספרת על סופו של רומן. השיר מלווה בנגינת גיטרה אקוסטית ובגרסה באלבום בנגינת פסנתר של ניקי הופקינס.
השיר הגיע למקום הראשון בבילבורד הוט 100 ולראשי המצעדים במדינות שונות בעולם.
על אף שנהוג לחשוב שהשיר נכתב על אשתו של דייוויד בואי אנג'לה, או על השחקנית אנג'י דיקנסון השיר למעשה לא נכתב על דמות מסוימת. באוטוביוגרפיה שפרסם ריצ'רדס בשנת 2010 כתב כי התחיל לכתוב את השיר כאשר הוא שהה במכון גמילה מסמים, אשתו דאז אניטה פלנברג הייתה בהיריון, ואנג'י היה "פשוט שם", ולא מדובר על דמות מפורסמת. לבת שנולדה לו ולאניטה כמה חודשים מאוחר יותר הם קראו אנג'י בעקבות השיר.
בנוסף טען ג'אגר פעמים רבות בראיונות שהוא כלל לא פגש את אנג'לה בואי כאשר כתב את שארית המילים.
בשנת 2005 המפלגה הנוצרית-דמוקרטית הגרמנית השתמשה בשיר בקמפיין הבחירות של אנגלה מרקל על אף שלא קיבלו אישור להישתמש בו.
השיר חודש בין השאר על ידי גאנז נ' רוזס וטורי איימוס.
השיר הוקלט בסוף שנת 1972 ויצא בתור סינגל באוגוסט 1973. הבי-סייד של השיר הוא Silver Train. אורך השיר הוא 4:33.
טפיר קליפורני
טפיר קליפורני (שם מדעי: Tapirus californicus) הוא מין נכחד של טפיר אשר חי באמריקה הצפונית ונכחד לפני 11–13 אלף שנה, בסיומו של עידן הקרח.
מאפיינים
מאובני טפיר זה נמצאו בכמה אזורים באמריקה הצפונית, ובעיקר בקליפורניה, ממנה קיבל את שמו. בחפירות של בור זפת בפארק בלוס אנג'לס נמצאו שלדי טפירים משומרים שנפלו פנימה. מאובנים שנמצאו באי אלסמיר שבקנדה דמו במראם ומשוער שתפוצת הטפיר הייתה כלל אמריקאית (באותה תקופה האקלים באי הארקטי היה ממוזג ונוח בהרבה).
הטפיר היה דומה למיני הטפיר הרגילים והגיע לאורך 140 סנטי מטרים ולמשקל 225 קילוגרם וכנראה שהוא ניזון מצמחייה טרופית כמו שיחים, פרחים, עלים שונים, פירות וזרעים, תוך שימוש בחדקו השרירי כדי לתלוש את העלים. הוא עצמו נטרף בידי הטורפים של הפליסטוקן כמו הסמילודון, אריה אמריקני או זאב הבלהות. גם פלאו-אינדיאנים צדו אותו.
טפיר זה לצד מינים נוספים (כמו: Tapirus merriami ,Tapirus veroensis ו-Tapirus copei) היו נפוצים באמריקה הצפונית לפני ההחלפה האמריקאית הגדולה, בה מיני טפירים עברו לאמריקה הדרומית, שם הם נפוצים בימינו.
בתרבות
טפיר זה הופיע בסדרה העולם החדש הפראי.
סוכצ'ב
סוֹכצֶ'ב (בפולנית: Sochaczew; ביידיש: סאכאטשאוו) היא עיר הנמצאת על גדת נהר בזורה (Bzura), כ־60 ק"מ דרומית־מערבית לוורשה בירת פולין. היא בירת מחוז סוכטשוב. אוכלוסיית העיר מונה כ-34,500 תושבים (נכון לשנת 2021).
יהודי סוכצ'ב
יהודים גרו בעיר במשך כ-600 שנה, חסידות סוכטשוב התפתחה בעיר זו על ידי רבי אברהם בורנשטיין (ה"אבני נזר"), שגם הקים ישיבה במקום, ואשר קברו נמצא בבית העלמין היהודי בעיר.
במלחמת העולם הראשונה נכבשה העיר הלוך ושוב בידי הגרמנים והרוסים, ובמהלך הקרבות חוסלה הקהילה היהודית המקומית, רבים נמלטו לוורשה ורבים גורשו והקהילה התפזרה. לאחר המלחמה החלה הקהילה מתארגנת בחזרה, והתפתחה עד להשמדתה בשואה.
ערב פרוץ מלחמת העולם השנייה נמנו בעיר כ-3,000 יהודים, כשליש מתושביה. ב-9 בספטמבר 1939 נכבשה העיר בידי הגרמנים, ואלו רצחו בה מספר יהודים, והציתו חלק מבתיהם. לאחר מכן נלקחו יהודי העיר לעבודות כפייה, הן בבניית גשר מעל הנהר המקומי, שם חלק מהיהודים הוטבעו, והן בבניית בביצורים בסביבת העיר, תוך שימוש במצבות בית העלמין היהודי המקומי.
בועז עמידרור
בועז עמידרור (נולד בשנת 1967) הוא קצין בדרגת אלוף-משנה במילואים, שפיקד על חטיבה 226 במלחמת לבנון השנייה.
ביוגרפיה
עמידרור נולד בישראל, הוא בנם של נעמי ובנימין עמידרור, מומחה לתאוריה והיסטוריה צבאית, ואחיינו של יעקב עמידרור, אלוף בצה"ל, שכיהן כראש המטה לביטחון לאומי.
עם גיוסו לצה"ל התנדב עמידרור לסיירת מטכ"ל. לאחר טירונות צנחנים עבר מסלול הכשרה כלוחם ביחידה. בהמשך השלים קורס קציני חי"ר. לאחר הקורס עבר לחטיבת הצנחנים ושימש כמפקד צוות בפלחה"ן צנחנים ולחם במבצע חוק וסדר במיידון. במבצע הרגו הצנחנים עשרות אנשי חזבאללה בעוד שלצה"ל היו שלושה הרוגים. בהמשך שימש כמפקד פלוגה בגדוד 890 ובמספר תפקידי פיקוד בחטיבה. שירת כמפקד גדוד 101 של הצנחנים, והוביל אותו בלחימה כנגד הטרור הפלסטיני באינתיפאדה השנייה. לאחר מכן שירת כסגן מפקד החטיבה וכמפקד גדוד גפן איתו נלחם במבצע חומת מגן בגזרת רמאללה. בתפקידו הבא שימש כמדריך בקורס מפקדי פלוגות.
בשנים 2005–2006 שימש כראש מטה אוגדת עזה ולאחר מכן כמפקד עוצבת נשר, חטיבת צנחנים במילואים, בין היתר במלחמת לבנון השנייה. תחת פיקודו לחמה החטיבה בגזרה המזרחית, בכפרים א-טייבה, מרכבה, רב א-תלתין, עדיסה, דיר סיריאן וכן בקרב הסלוקי. שנים-עשר מלוחמי החטיבה נהרגו מפגיעת רקטה במקום כינוס החטיבה בכפר גלעדי.
לאחר המלחמה מונה למפקד עוצבת הגולן. בשנת 2009 הוענק לו פרס הרמטכ"ל לכתיבה צבאית מקורית. בתפקידו הבא שימש כנספח זרוע היבשה בארצות הברית.
עמידרור ערך מחקר וכתב ספר על תופעת "אש כוחותינו" בלחימה. ספרו "חדל אש, צה"ל, צה"ל" (הוצאת מודן ומערכות, 2017) העוסק בתחום זכה בפרס מולדובן לספרות צבאית חדשה. בתפקידו במילואים משמש אל"ם עמידרור ראש המטה של אוגדת עזה, והוא שימש בתפקיד זה גם בזמן מבצע צוק איתן (2014). בין השנים 2017-2019 היה עמידרור ראש תחום התפיסות בזרוע היבשה של צה"ל והיה העורך והכותב של התפיסה הזרועית העתידית ללחימת היבשה "יבשה באופק".
בועז עמידרור נשוי לד"ר עידית ולהם שני ילדים. כיום הוא עוסק בעיקר בצילום טבע ישראלי.
פיליפ השישי, מלך צרפת
פיליפ השישי, מלך צרפת "בר המזל" (בצרפתית: Philippe VI de Valois; 1293 – 22 באוגוסט 1350) היה ראשון למלכי שושלת ולואה, מלך על צרפת מ-1328 עד מותו, רוזן אנז'ו מיין ובלואה.
ביוגרפיה
פיליפ נולד ב-1293 בפונטנבלו, לשארל, רוזן ולואה (אחיו הצעיר של פיליפ הרביעי, מלך צרפת), ולמרגריט, רוזנת אנז'ו, בתם של קרלו השני, מלך נאפולי ומריה מהונגריה, מלכת נאפולי.
בשנת 1328 מת מלך צרפת שארל הרביעי. היות שלא היה לו בן זכר שיוכל לרשתו, הוכתר פיליפ מולואה, שהיה בן דודו, למלך צרפת בקתדרלה של ריימס ב-29 במאי 1328 ומלך בשם פיליפ השישי. אדוארד השלישי, מלך אנגליה (1312–1377), שהיה בן אחותו של המלך שארל הרביעי, תבע לעצמו את כתר ממלכת צרפת, דבר שהיה אחת הסיבות למלחמת מאה השנים בין ממלכת אנגליה לבין צרפת.
ביולי 1313 נשא פיליפ לאישה את ז'אן מבורגונדיה (1293–1349), בתו של רובר השני, דוכס בורגונדיה, שילדה לו שמונה ילדים. ב-11 בינואר 1350, אחרי מותה של ז'אן, נשא פיליפ השישי לאישה את בלאנש מאברה, נסיכת ממלכת נווארה, שילדה לו בת לאחר מותו.
ביולי 1333 דייוויד השני, מלך סקוטלנד, שהיה בן תשע שנים בלבד, נשלח לצרפת כדי להגן עליו מפני האנגלים. ב-14 במאי 1334 הוא הגיע עם אשתו שהייתה בת שלוש עשרה שנה אל עיר הנמל בולון-סור-מר והתקבל על ידי פיליפ השישי, מלך צרפת שהעניק לו כמקום מגוריו את טירת גייאר בנורמנדיה. אניות צרפתיות שהגיעו לחופי סקוטלנד הגישו עזרה לאצילים הסקוטים במלחמתם נגד אנגליה. אדוארד השלישי, מלך אנגליה סירב לקבל את פיליפ השישי כמתווך בין סקוטלנד לבין אנגליה, ופיליפ השישי התכונן לפלוש לאנגליה ושכר אוניות באיטליה לשם כך.
באותה התקופה, נחשבה צרפת לחזקה יותר מבחינה צבאית מאשר אנגליה. צבא האבירים הצרפתי שנחשב לטוב באירופה ניצח את הפלמים בקרב קאסל (23 באוגוסט 1328). אוכלוסיית צרפת מנתה כ-14 מיליון תושבים ואילו זו של אנגליה, כשני מיליון בלבד. אולם, אנגליה שלטה בחבלי גסקוניה ופואטו שאוכלוסייתם מנתה כארבעה מיליון תושבים. צבאו של אדוארד השלישי מנה כ-8,000 איש ואילו זה של פיליפ השישי הגיע ל 40,000 איש. אדוארד השלישי ניסה לארגן קואליציה נגד צרפת שכללה את דוכס ברבנט ואת רוזני אנו וחלרה ושילם להם במזומנים תמורת הבטחתם לבוא לעזרתו. הקואליציה נגד צרפת נעזרה בקשרי משפחה. בתו של וילם הראשון, רוזן אנו, פיליפה מאנו הייתה אשתו של אדוארד השלישי, ובתו מרגרטה נישאה ללודוויג הרביעי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה.
אם כי אביניון השתייכה לקיסרות הרומית הקדושה, נוכחותם של האפיפיורים שם, על גבול צרפת, הייתה יתרון גדול בעבור מלך צרפת. כאשר לודוויג הרביעי ניסה להגיע להסכם של הרגע האחרון עם צרפת, פיליפ השישי הורה לאפיפיור בנדיקטוס השנים עשר להתנות זאת בכך שהקיסר לא יהיה בן בריתם של אויבי צרפת. הקיסר טען לאי תלות באפיפיור, שהטיל עליו חרם ונידה אותו. הקיסר נכנס למשא ומתן עם אנגליה והבטיח לספק 1,000 אנשי צבא למלחמה נגד צרפת.
אנגליה הייתה יצרנית הצמר הגדולה באירופה, אך תעשיית הטקסטיל האנגלית לא הייתה מפותחת. 90% של הצמר האנגלי יוצאו לברוז' ולגנט (כיום בבלגיה), כך שהעובדים הפלמים היו תלויים בצמר האנגלי. האוניות שנשלחו על ידי פיליפ השישי הפריעו לסחר בין אנגליה לבין פלנדריה, ולכן הפלמים היו בני ברית טבעיים של אנגליה.
ב-1337 אדוארד השלישי, מלך אנגליה הכריז מלחמה על צרפת ועל עצמו כמלך צרפת. פיליפ השישי כבש את העיר קמברה (כיום בחבל פיקרדיה בצרפת) שהשתייכה לקיסרות הרומית הקדושה, ובחורף 1338 אדוארד השלישי החל במשא ומתן עם צרפת. ב-1339 החליט לודוויג הרביעי שלא להשתתף במלחמה. צבא הקואליציה של אדוארד השלישי שמנה כ-40,000 איש הופיע לפני העיר קמברה, אך העיר לא נכנעה ורוזני אינו ונאמור עזבו את הקואליציה. אדוארד השלישי המשיך לאזור העיר סן-קנטן בין נהר הסום לבין הנהר אואז, אך צבאו של פיליפ השישי היה ערוך היטב והקואליציה התפרקה.
הצרפתים ריכזו אוניות לחופי התעלה כדי לפלוש לאנגליה, אך הצי הצרפתי הושמד בידי האנגלים בקרב סלויס (24 ביוני 1340), שהיה הנמל של העיר ברוז'. פיליפ השישי החזיק בעיר טורנה (כיום בדרום בלגיה) והפלמים שהכריזו מלחמה על צרפת הטילו מצור על העיר. אדוארד השלישי ניסה לבוא לעזרתם אך טורנה עמדה במצור. מחסור במזומנים אילץ את אדוארד השלישי לחתום על הסכם שביתת נשק.
פיליפ השישי ריכז את צבאו בצפון צרפת כדי לבלום את התקדמותו של הצבא האנגלי. ב-26 באוגוסט 1346 אדוארד השלישי צלח את נהר הסום כדי להתחמק מרודפיו שמספרם היה גדול ממספר אנשי צבאו. הוא הגיע לסביבות הכפר קרסי-אן-פונטייה (בחבל פיקרדיה בצרפת) ושם נערך לקרב. הוא עצמו ניצב בעמדת תצפית ושלח לקרב את בנו אדוארד, הנסיך השחור. פיליפ השישי שהופתע, ניסה לעצור את התקדמות הצבא הצרפתי כדי להתארגן, אך ללא הצלחה. הוא קרא לקשתים מג'נובה לירות את חיציהם, אך סערת גשמים הרטיבה את חבלי הקשתות והפכה אותם ללא ניתנים לשימוש. האנגלים עשו את השימוש הראשון בארטילריה כאשר זרקו כדורי ברזל כדי להפחיד את הסוסים. אנשי הצבא הולשים של אדוארד השלישי דקרו את הסוסים שנפלו ארצה והפילו מעליהם את האבירים. כך הושמד רובו של צבא האבירים הצרפתי בידי האנגלים בקרב קרסי שהיה אחד הקרבות החשובים של מלחמת מאה השנים. באוגוסט 1347 כבש אדוארד השלישי את העיר קאלה שלחופי התעלה שנכנעה בעקבות מצור ממושך שגרם לרבים מתושביה לגווע ברעב.
המוות השחור (1348–1350) הכה באירופה כולה. המגפה הגיעה לאירופה באוקטובר 1347 באמצעות אוניות איטלקיות שבאו מחופי הים השחור ועגנו בנמל של העיר מסינה שבסיציליה. בינואר 1348 הגיעה המגפה לעיר מרסיי שבדרום צרפת, ומשם דרך עמק נהר הרון לעיר אביניון שבפרובאנס. בין יוני לאוגוסט 1348 הגיעה המגפה לפריז, ומשם לחופי אנגליה. המוות השחור גבה מחיר כבד בחיי אדם. תוך שנתיים איבדה אירופה כשליש מאוכלוסייתה. ז'אן מבורגונדיה, אשתו של פיליפ השישי, נפלה גם היא קורבן למגפה. המלך פיליפ השישי נפטר ב-1350 ובנו בכורו ז'אן ירש את הכתר בשם ז'אן השני.
ילדיו
ילדיו מאשתו ז'אן מבורגונדיה:
בתו מאשתו בלאנש מאברה:
אורי קליין
אורי קליין (29 ביוני 1946 – 29 ביולי 2022) היה מבקר קולנוע ישראלי, זוכה פרס סוקולוב לעיתונאות (2007).
ביוגרפיה
קליין נולד בתל אביב בשנת 1946. למד בבית הספר היסודי "דובנוב", למד ספרות אנגלית וספרות צרפתית באוניברסיטה העברית בירושלים. לאחר מכן נמנה עם המחזור הראשון של החוג לקולנוע וטלוויזיה באוניברסיטת תל אביב, יחד עם איתן גרין. לקראת תום לימודיו החל ללמד תאוריה והיסטוריה של הקולנוע.
קריירה מקצועית
לצד מספר מחבריו לספסל הלימודים באוניברסיטה הוציא קליין כתב עת לקולנוע, "קלוזאפ". לשער הגיליון הראשון נבחר פריים מתוך "לאן נעלם דניאל וקס", סרטו העלילתי הארוך הראשון של אברהם הפנר מ-1972.
לימד באוניברסיטת חיפה, בבית הספר לאמנות קמרה אובסקורה, בבית הספר לקולנוע שבמדרשה לאומנות בבית ברל, ובמוסדות לימוד נוספים.
בשנת 1975 ביים קליין את הסרט הקצר "זאב" שהוקרן בטלוויזיה הישראלית.
החל מ-1976 היה קליין אחראי על כתבות בנושא קולנוע בתוכנית "סופשבוע" עם ורדה איתי ועלי מוהר, ששודרה ברשת ב'.
בשנת 1979 החל לכתוב ביקורות קולנוע עבור "הארץ", כמחליף למבקר יוסף שריק שהיה בחופשה, ובהמשך אותה שנה החל לכתוב באופן קבוע עבור העיתון "דבר".
קליין נסע לארצות הברית למשך חמש שנים, שם למד קולנוע באוניברסיטת ניו יורק. בשנת 1987 שב לישראל והתמנה למבקר הקולנוע של עיתון "הארץ", תפקיד אותו מילא עד מותו.
קישורים חיצוניים
ממאמריו:
וילהלם קרל, דוכס אוראך
וילהלם קרל, דוכס אוראך (בגרמנית: Wilhelm Karl von Urach; 30 במאי 1864 – 24 במרץ 1928), היה נסיך גרמני, אשר היה מועמד לכמה כתרי מלוכה באירופה, ואף נבחר לתקופה קצרה כמלך ליטא בשם מינדאוגאס השני. בנוסף היה וילהלם קרל גנרל בצבא הקיסרות הגרמנית, אשר פיקד על כוחות במהלך מלחמת העולם הראשונה.
ראשית חייו
וילהלם קרל נולד ב-30 במאי 1864 במונקו, לוילהלם, דוכס אוראך ולפלורסטין, נסיכת מונקו, בתם של פלורסטאן הראשון, נסיך מונקו ומארי קרוליין ז'יבר דה לאמץ. בשנת 1869 מת אביו, ווילהלם קרל ירש את תאריו. וילהלם קרל בילה את רוב שנות ילדותו במונקו, שם נהגה אמו פלורסטין לנהל את הממשלה במהלך המסעות האוקיאוגרפיים המורחבים של אחיינה, אלבר הראשון, נסיך מונקו.
קריירה צבאית
בשנת 1883 התגייס וילהלם קרל לצבא האימפריה הגרמנית, ובשנת 1912 מונה למפקד הדיוויזיה ה-26 (וירטמברג ה-1). עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה לחמה הדיוויזיה כחלק מהקורפוס ה-13 (וירטמברג) במסגרת הארמייה החמישית, והשתתפה במערכה על הגבולות בבלגיה ובצרפת. בנובמבר 1914 הועברה הדיוויזיה לחזית המזרחית, שם לחמה בפולין והשתתפה במתקפת גורליצה-טרנוב ובנסיגה הגדולה.
באוקטובר 1915 הועברה הדיוויזיה לבלקן, שם השתתפה בלחימה בסרביה, ובדצמבר אותה שנה הועברה לחזית המערבית, שם השתתפה בקרב איפר השני, ולאחר מכן בקרב על הסום.
משבר הירושה במונקו ומועמדותו לכתרים שונים
מכיוון שללואי, נסיך הכתר של מונקו לא היו ילדים חוקיים, היה אמור וילהלם קרל לרשת אותו לאחר מותו. אולם, כדי להבטיח שדבר זה לא יתממש, חוקק לואי חוק בשנת 1911 אשר מכיר בבתו הלא חוקית שרלוט כיורשת העצר של מונקו, ובשנת 1918 העביר חוק נוסף לשינוי החוקים כדי לאפשר אימוץ יורש בעל זכויות ירושה. שרלוט אומצה רשמית על ידי לואי בשנת 1919, והפכה לשרלוט לואיז ז'ולייט גרימלדי, נסיכת מונקו ודוכסית ולנטיניוס.
בשנת 1913 היה וילהלם קרל מועמד לראשות נסיכות אלבניה, ואף נתמך על ידי הפלגים הקתולים בצפון אלבניה, אולם לבסוף נבחר לתפקיד וילהלם מוויד, אחיינה של אליסאבטה, מלכת רומניה. בשנת 1917 במהלך מלחמת העולם הראשונה עלתה הצעה להקים מחדש את דוכסות לורן, ולהעמיד את וילהלם קרל בראשות הדוכסות, אולם ההצעה לא יצאה לבסוף אל הפועל. כמו כן וילהלם קרל קיווה להתמנות כיורשו של וילהלם השני, מלך וירטמברג, אולם לבסוף מונה לתפקיד יורש העצר קרובו אלברכט, דוכס וירטמברג.
ב-4 ביוני 1918 הזמינה מועצת ליטא את וילהלם קרל להיות מלך ליטא, ואכן וילהלם קרל הסכים, וב-11 ביולי הוא נבחר למלך בשם מינדאוגאס השני, מלך ליטא. אולם, בחירתו של וילהלם קרל הייתה שנויה במחלוקת, וממשלת גרמניה סירבה אף היא להכיר בבחירתו. וילהלם קרל לא ביקר מעולם בליטא, והוא נשאר בטירת ליכטנשטיין מדרום לשטוטגרט, שם החל ללמוד את השפה הליטאית, אולם ב-2 בנובמבר אותה שנה, כשניכר בבירור תבוסת האימפריה הגרמנית במלחמה, ביטלה מועצת ליטא את ההחלטה על המלכתו, והכריזה על המדינה כרפובליקה.
מרק סרפד
נטייל סופ (באנגלית: Nettle Soup) הוא מרק מסורתי ירוק העשוי מסרפד דו-ביתי ונפוץ במדינות מזרח אירופה, המזרח התיכון וצפון אירופה.
נהוג להגיש את המרק בתקופת האביב ובתחילת הקיץ לאחר שאוספים את ניצני הסרפד.
לסרפד ערך תזונתי גבוה, הכולל סידן, מגנזיום, ברזל, ויטמין A וויטמין B, לאחר ההרתחה מאבד הסרפד את פעולת הצריבה שלו.
היסטוריה
מרק הסרפד הופיע לראשונה בתקופת הברונזה באזור בריטניה, לאחר שצריכתו שימשה לרפואה וטיפול בדלקות מפרקים, סוכרת, אקנה, אנמיה, קדחת השחת ולטיהור מים.
שבטים אינדיאנים השתמשו בסרפד דו-ביתי לטיפול בכאבי בטן, הורדת חום, בעיות עור, טיפול בדיזנטריה ולהפחתת תסמיני אלרגיה.
גרסאות
למרק גרסאות שונות ומלבד הגרסה הרגילה קיימות גם גרסאות על בסיס בשר כבש או דגים.
יעקב בן-תור
יעקב בן-תוֹר (13 בפברואר 1910 – 29 באוקטובר 2002) היה פרופסור לגאולוגיה ומנהל המכון הגיאולוגי לישראל.
ביוגרפיה
לאחר עלייתו הצטרף בן-תור ליהודה פיקרד והיה מראשוני החוג לגאולוגיה באוניברסיטה העברית בירושלים. הוא נשלח מטעמו של פיקרד ללימודים בשווייץ ולמד לימודי דוקטורט בנושא סלעים וולקניים. עם פרוץ מלחמת העולם השנייה נאסר בשווייץ כמרגל גרמני, וברח חזרה לארץ ישראל. ב-1945 הוענק לו תואר דוקטור בחוג לגאולוגיה והיה לראשון בתחום לו העניקה האוניברסיטה העברית תואר דוקטור. בשנת 1949 מונה למדריך באוניברסיטה העברית. בשנת 1957 הועלה לדרגת פרופסור חבר.
בן-תור כיהן כחבר אספת הנבחרים הרביעית (1944–1948) מטעם מפלגת עלייה חדשה של יוצאי גרמניה. כן כיהן בוועד הקהילה של ירושלים.
כיוון שהיה פעיל "ההגנה", גויס על ידי פרופ' ישראל דוסטרובסקי לשורות חיל המדע. בעיצומה של מלחמת העצמאות ביצע, יחד עם עקיבא פרומן ואחרים, סקר ומיפוי גאולוגי של הנגב. עבודתם נערכה לצורך איתור נפט ואורניום, אך ממצאיה התרכזו בחשיפת מרבצי הפוספטים בתמנע. על עבודתם זו זכו בן-תור ופרומן בפרס ישראל למדעי החיים לשנת ה'תשט"ו (1955).
במקביל לעבודתו בשנים אלו השלים בן-תור דוקטורט נוסף, בהצטיינות, מהסורבון. בשנת 1952 כיהן כראש המחלקה למינרולוגיה ולפטרולוגיה במכון הגיאולוגי. בן-תור כיהן בשנת 1953 כנשיאהּ של החברה הגיאולוגית הישראלית. בשנת 1954 מוּנה למנהל המכון הגאולוגי, ולימים היה גם לראש החוג לגאולוגיה באוניברסיטה העברית. לאחר מלחמת ששת הימים יצא לסיני לצורך מחקר ומיפוי. ב-1977 פרש מהאוניברסיטה העברית. לאחר מכן עבד במכון סקריפס באוניברסיטת קליפורניה בסן דייגו.
המינרל בנתוריט, שנתגלה ב-1980 על ידי הגאולוגית שולמית גרוס בתצורת חתרורים, נקרא על שמו.
נפטר ב-2002, הותיר אחריו את רעייתו מרים קסטנר, פרופסור במכון סקריפס, ושלושה ילדים.
בנו הוא הארכאולוג אמנון בן-תור.
אמברקיה
אמבּרקיה (ביוונית: Ἀμβρακία, לעיתים: אמפּרקיה, Ἀμπρακία) הייתה עיר עתיקה בצפון-מערב יוון. היא הוקמה במאה ה-7 לפנה"ס על ידי מתיישבים מקורינתוס באמצעו של מישור פורה ומיוער בעיקול הנהר ארכאתוס, מרחק 7 מילין מהמפרץ הנושא את שמה. לאחר כיבושה ב-189 לפנה"ס על ידי הרומאים איבדה העיר את חשיבותה, ובראשית המאה ה-1 לספירה ננטשה. סמוך לחורבותיה הוקמה בתקופה הביזנטית עיר חדשה בשם ארטה.
מורטל קומבט: כיבוש
מורטל קומבט: כיבוש (באנגלית: Mortal Kombat: Konquest) היא סדרת טלוויזיה אמנויות לחימה אמריקאית המבוססת על זיכיון משחקי הווידאו מורטל קומבט. הסדרה הופקה על ידי החברות Threshold Entertainment וחטיבת הטלוויזיה של ניו ליין סינמה ושודרה ברשת TNT מ-3 באוקטובר 1998 ועד 22 במאי 1999. היא צולמה באולפני הוליווד של דיסני באורלנדו, פלורידה. למרות פופולריותה הרבה, הסדרה בוטלה לאחר עונה אחת בלבד עקב עלויות הפקה גבוהות וסופה נשאר עם קליף האנגר פתוח.
עלילה
בתקופה קדומה, ממלכת הארץ הייתה צעירה ונחשקת. הקיסר שאו קאהן, שהיה מגלומן חזק ואכזר, רצה לצרף את כדור הארץ לאוסף הממלכות הכבושות שלו, הידועות בשם "העולם החיצון" (Outworld). כדי להגן על כדור הארץ, נערכת מדי דור אליפות "מורטל קומבט", תחרות שבה מתחרי ממלכת העולם החיצון וממלכת הארץ מחליטים על גורל כדור הארץ. לפני כ-500 שנה, הנזיר קונג לאו הדגול הביס את מכשפו של שאו קאהן, שאנג טסונג. לאחר שקונג לאו ריחם על חייו, שאו קאהן כלא את שאנג טסונג במערות הקובלט.
מטלתו הבאה של קונג לאו היא לאמן דור חדש של לוחמים למען התחרות הבאה, ואשר יחרפו את נפשם למען כדור הארץ. הוא מתחבר לשני לוחמים - סירו, שומר ראש לשעבר, וגנבת בשם טז'ה. שלושת החברים החדשים מודרכים בעיר ז'וזין המסתורית על ידי אל הרעם ריידן, ונמצאים בקרבות תמידיים עם לוחמים של ממלכת העולם החיצון וממלכת הארץ כסקורפיון, סאב זירו, רפטייל, נוב-סאיבוט, המכשף קואן-צ'י ולוחמותיו, וכן המכשף שאנג טסונג הכלוא אשר נשבע לנקום בקונג לאו על תבוסתו המשפילה. יחד עם שאנג טסונג כלואה גם וורפקס, לה יש אג'נדה משלה.
רשימת שחקנים
{|
הסה (פירושונים)
{{פירושונים|
ראו גם
}}
נקה
נקה (שם מלא: נקה תעשיות חימיות ורפואיות של המזרח הקרוב בעמ; שם בעת ההקמה: נ. ק. ה. - "תעשיית חימיות ופרמסיטיבות למזרח הקרוב בע"מ") חברה תעשייתית ישראלית, נוסדה ב-1938.
חברת נקה נוסדה על ידי משפחת יוחננוף (האחים יוסף ויהודה), תעשיין הטקסטיל מקס דלפינר והכימאי ומהנדס הטקסטיל ראובן חזן. חזן ביסס את הקמת המפעל על המצאה שפיתח בעת עבודתו במפעל טקסטיל שייצר בדים לצבא הבריטי - אבקה לכביסה שאינה פוגעת בבד.
המותגים הראשונים של החברה היו סינטבון - סבון כביסה מוצק, ששימש לכל מטרה, וטקסטיל שמפו - אבקת כביסה. בשנת 1952 הושק סבון הטיפוח נקה 7, שברבות השנים הפך למותג ששרד עד ימינו. גם סינטבון וטקסטיל שמפו עדיין מיוצרים ומשווקים.
בשנת 1952 רכש חזן את מלוא הבעלות על החברה, יחד עם משפחת גיסתו, מרגריט שמחון. ב-1982 הפכה נקה לחברה בורסאית.
ב-1985 רכשה "אגיס" 25% מנקה, וב-1997 רכשה את מלוא הבעלות בנקה ומחקה אותה מהמסחר בבורסה. נקה מוזגה לתוך "קרליין" לשם התייעלות, החברה הממוזגת נקראה "קרליין-נקה". ייצור הסבון והדטרגנטים נותר במפעל נקה בפתח-תקוה, קווי ייצור אחרים הועברו למפעל קרליין בירוחם. ב-2003–2004 הוחלט על סגירת המפעל בפתח תקווה, וכל הייצור הועבר לירוחם.
ב-2005 התמזגה אגיס לתוך פריגו, לרבות מותגי נקה וקרליין, שהמשיכו להיות מיוצרים במפעל בירוחם.
ב-2009 מכרה פריגו את עסקי מוצרי הצריכה (לרבות נקה) לקבוצת אמיליה פיתוח, חברת החזקות ישראלית. לאחר כשבועיים, בנובמבר 2009, חברת סנו, באמצעות חברת קוסמופארם שבבעלותה, רכשה מקבוצת אמיליה את כל מותגי "קרליין" לרבות "נקה 7".
נקה 7
סבון הטיפוח המוצק נקה 7 הושק בשנת 1952. הוא היה מוצר חדשני לזמנו, בעל רמת חומציות נייטרלית 7PH, על שמה נקרא. נקה 7 היה גם האל סבון המוצק הראשון, מתחרה לדרמפון, האל-סבון הנוזלי היחיד שהיה קיים בשוק עד אז.
בשנות ה-80 הועלה מסע פרסום שגונה כסקסיסטי והוסר במהרה עקב תלונות מהציבור. הוא הציג אשה עירומה במעיל גשם שקוף רצה ברחוב, בליווי הסיסמה "החתיכה הכי טובה בעיר", התייחסות בדו-משמעות לסבון המוצק ולדוגמנית.
ב-1997 הופק מסע פרסום נוסף, עם דודי בלסר ואיה קורן. הפרסום נועד לחשוף את הרחבת קו המוצרים ולחזק את הקשר הרגשי של קהל היעד למותג, זאת על ידי שימוש במנגינת הג'ינגל הוותיקה עם מחיאות הכפיים ובסיסמאות "נקה 7 - בשבילי זה הבית", "נקה 7 - הגוף חוגג".
ב-2004 עבר המותג "נקה 7" מיתוג מחדש ומתיחת המותג למוצרים נוספים מלבד הסבון המוצק, לרבות סבון נוזלי והפרדה קטגורית בין סבוני גוף לסבוני ידיים, תוך שימוש בעיבוד מחודש לג'ינגל הוותיק בסרטוני הפרסומת, שכלל תיפוף גוף.
ב-2007, כאשר המותג "נקה 7" היה ברשות פריגו, הוחלט להפסיק לתת לו תמיכה שיווקית (וכך גם למותג "סינטבון"), ולעומת זאת לחזק את המותג "קרליין", תוך הנחה כי מוצרי "נקה 7" יורדו בהדרגה מהמדפים בשנים הבאות.
ב-2009 עברו מותגי קרליין ונקה 7 לרשות סנו, אשר בחרה להמשיך לתמוך שיווקית במותג. בדצמבר 2010 הועלה מסע פרסום חדש, לקטגוריית השמפו של המותג, תחת הסיסמה "תענוג אמיתי נקה 7", המתכתבת עם מילות הג'ינגל המקורי. ב-2012 הושקה סדרה נוספת של סבוני רחצה במותג נקה 7, בשם "מגע הקטיפה".
העלאת תודעה
העלאת תודעה היא מונח מתחום של מחקר פעיל ופופולרי, המאגד רעיונות ממדעי המוח, מדעי המחשב, הנדסה ופילוסופיה. המונח מתייחס לתהליך בו המוח, אוסף הזיכרונות, האישיות והתכונות של אדם ספציפי, מועברות ממוחו הביולוגי המקורי לתשתית, או מצע חישובי מלאכותי. מונחים חלופיים להעלאת התודעה הופיעו במדע ובמדע הבדיוני, כהעברת תודעה, הורדת תודעה, טעינה מהצד ועוד, כאשר כולם מתייחסים לאותו עיקרון כללי של "העברת" התודעה למצע אחר, כגון מחשב. המצב בו ניתן להעביר תודעה ממצע אחד למשנהו, נקרא מצע תודעה עצמאית, (באנגלית: substrate-independent mind, או SIM). מושג ה-SIM הוא בהשראת העיקרון של תכנון תוכנה שיכולה לפעול במחשבים מרובים בעלי חומרה שונה, ללא צורך לעבור התאמות או להיכתב מחדש. לדוגמה, עיקרון התכנון של Java "לכתוב פעם אחת, לפעול בכל מקום" הופך אותה למערכת עצמאית שאינה תלויה בפלטפורמה. בהקשר זה, מצע הוא מונח המתייחס לעיקרון כללי של כל פלטפורמה חישובית המסוגלת לבצע חישוב אוניברסלי. על פי העמדה המטריאליסטית, התודעה האנושית נוצרה אך ורק על ידי המוח, והיא פונקציה של מצבים עצביים. ההנחה היא כי המצבים העצביים הם תהליכים חישוביים וכלים אשר מסוגלים לבצע חישובים אוניברסליים, המספיקים כדי לייצר את אותו סוג של התהליכים החישוביים הנמצאים במוח.
היתכנות תאורטית
התשובה הקצרה לשאלה האם באמת ניתן להעלות תודעה לתוך מצע אחר, למשל למחשב, היא "כן, תאורטית". המוח האנושי הוא איבר מורכב להפליא, המכיל כ-86 מיליארד תאי עצב (נוירונים), אשר מתקשרים ומחליפים מידע זה עם זה באופן רציף. כלל החיבורים בין הנוירונים במוח נקרא קונקטום. מדענים רבים מאמינים כי הקונקטום מחזיק למעשה את כל המידע שמגדיר והופך אותנו למי שאנחנו, ומיפוי שלו עשוי לאפשר לנו ליצור מחדש ולשחזר את תודעתו של האדם. מתוך ההנחה הרווחת כי המוח מתפקד בדומה למחשב, ופעולותיו ניתנות לחישוב, מניחים גם, כי בהינתן זמינות טכנולוגיה אשר תוכל לספק כוח מחשוב מספק, ניתן יהיה למצוא דרך למפות ולסרוק את הפעילויות במוח ברמת הפירוט הדרושה, ולפענח את תוצאות הסריקה באופן שיאפשר לנו לשחזר את הרשת העצבית של המוח וליצור הדמיה אמינה של התודעה. עם זאת, ההתכנות ליישום וביצוע רחוקים מאוד בשלב זה, מאחר שאנו רחוקים מאוד ממיפוי הקונקטום האנושי, וכדי לשים זאת בפרספקטיבה, לדמות מוח זבוב שלם ייקח לנו כשנה עד שנתיים. הרעיון למפות מוח אנושי שלם עם הטכנולוגיה שזמינה כיום הוא פשוט בלתי אפשרי.
אתגרים פרקטיים
מלבד המוגבלויות הטכנולוגיות הקשורות באילוצי נתוני עתק, ובדרישות אפיות של נפח זיכרון בגודל 100 פטה-בתים, מהירות חשוב של אקסהפלופ אחד. קיימת גם בעיית המימון הכספי שיידרש כדי להגיע ליכולות הטכנולוגיות הללו. ההערכה היא כי העלויות החזויות יגדלו באופן מעריכי כך שהצפי בשנת 2075 יעמוד על כ-4500 מיליארד דולר, כשלצורך ההמחשה זהו סכום הגבוה מהתוצר המקומי הגולמי השנתי של גרמניה. כמו כן, תידרשנה טכנולוגיות סריקה חדישות ברזולוציה גבוהה מאוד של מיקרונים או אף יותר, בעוד שכיום שיא הטכנולוגיה מאפשרת סריקת מוח אנושי ברזולוציה של כחצי מילימטר בלבד, באמצעות MRI. יחד עם זאת, הבעיה העיקרית שעומדת כיום על הפרק היא שיש כל כך הרבה דברים במוח האנושי שאנחנו עדיין לא מכירים. איננו יודעים מהי בדיוק התודעה, כיצד היא נוצרת וכיצד ניתן למדוד אותה. לכן, גם אם היינו מסוגלים ליצור הדמיה של המוח האנושי, לא נוכל לקבוע האם ההדמיה היא באמת תודעה. בנוסף לכך, עדיין לא ידוע אילו מבני מוח וביו מולקולות אנו חייבים לשמר על מנת ליצור מחדש את הזיכרון והאישיות של האדם, והאם זה בכלל אפשרי. יחד עם זאת, מדענים רבים טוענים שלא ניתן לעשות זאת משום שלא ניתן לקודד אינטואיציה, יופי אסתטי, אהבה או שנאה, ולכן לא יהיה ניתן לראות אי פעם מוח אנושי מופחת למדיום דיגיטלי, כי אי אפשר להפחית את המורכבות הזו לסוג תהליך אלגוריתמי שנצטרך על מנת לבצע זאת.
סוגיות אתיות
רעיון העלאת התודעה קשור גם בסוגיות אתיות. מומחים גורסים שהשאלה 'האם אנחנו יכולים לעשות זאת?' היא איננה השאלה הנכונה שצריך לשאול, ובמקום זאת הם טוענים שיש לשאול 'האם עלינו לעשות זאת?'. גם אם נניח שהעלינו בהצלחה מוח אנושי למחשב, האם זה אומר שגם הזהות האישית עברה עם זיכרונות ושהאדם הזה עדיין זהה? או שמא מדובר באדם חדש עם זהות אחרת שבמקרה חולק את אותם הזיכרונות? אילו זכויות יהיו לאדם הדיגיטלי הזה? ואם ניתן יהיה ליצור עותק אחד מאותו אדם, מדוע לא נוכל ליצור עותקים מרובים? במקרה כזה, איזה מאותם עותקים יהיה האדם 'האמיתי'? ומכיוון שלא יהיה לו גוף פיזי יותר ובעצם היותו מופחת לזרם נתונים, למי יהיו נתונים אלה שייכים? מי יהיה הבעלים שלו, ואיך ניתן למנוע מתאגידים גדולים להשתמש לרעה בנתונים אלה? כל אלה הם חלק קטן מאותן סוגיות אתיות רבות אשר עומדות על הפרק ודורשות מחקרים מקיפים ומעמיקים.
סיכום
המחקר אודות העלאת התודעה הוא תחום מרתק, אך עדיין לא ידוע לאיזה כיוונים הוא צפוי להתפתח והאם בסופו של דבר היא תתאפשר. הטכנולוגיה הקיימת כיום, והידע שזמין אודות הבנת המוח האנושי אינם מתקדמים מספיק כדי לענות על שאלה זו. גם אם העלאת התודעה האנושית למחשב תתברר בסופו של דבר כבלתי אפשרית, עדיין, בהתאם לגישה טרנס-הומניסטית כדאי לרעיון להמשיך הלאה ולהתפתח, מכיוון שהמשך פיתוח הטכנולוגיה יאפשר את ניצולה ביישומים שימושיים רבים אחרים. לדוגמה, זה יכול לסייע בהגדלת מאגרי המידע של מדעי המוח לצורכי מחקר עתידיים שיסייעו בגילוי תרופות למחלות להפרעות מוחיות, לקידום הפיתוח של טכנולוגיית הסייבורגים ואף לשפר את המיפוי המדעי של מעגלי המוח הבסיסיים שלנו. פעילות זו תסייע בסופו של דבר להפוך את האדם לישות עם יכולות פיזיות, אינטלקטואליות ופסיכולוגיות חסרות תקדים, אשר עשויות להביא לתקופה של שינויים טכנולוגיים וחברתיים מהירים ביותר, ואף להגעה לנקודת המפנה של הסינגולריות.
1933 בברית המועצות
1933 בברית המועצות הייתה שנה בה נחגגה השנה ה-16 למהפכת אוקטובר.
הנהגה
מעשית, יוסיף סטלין בתפקיד המזכיר הכללי של המפלגה הבולשביקית מרכז בידיו את השלטון במדינה.
סלארדי
סלארדי הייתה אלת הירח בממלכת אוררטו העתיקה, בת לוויה לאל הירח הבבלי סין. ההיסטוריון הארמני הנודע ניקולס אדונץ סבר ששמה בא לה משתי מילים: המילה הראשונה היא "סיילה" שמשמעותה בשפת אוררטו העתיקה יכלה להיות לחלופין או "אשה" או "אחות", והמילה השנייה הייתה "ארדי" שמשמעותה "שמש". עוד גורס ניקולס אדונץ שבמזרח התיכון העתיק הירח נתפס כאחותה של השמש (הירח נתפס כנקבה) הכפופה לה, ולא כשותפתה כפי שהיה נהוג במקומות אחרים.
מדען מחשב
מדען מחשב הוא אדם העוסק במחקר במדעי המחשב.
הכשרה של מדעני מחשב נעשית באוניברסיטאות, במסגרת החוג למדעי המחשב (חוג למדעי המחשב הוקם לראשונה בשנת 1962 באוניברסיטת פרדו שבארצות הברית. מסלול לימודים ראשון לתואר במדעי המחשב בישראל נוסד במכון ויצמן למדע בשנת 1969). כיוון שמדובר בענף מדעי צעיר, הרי העוסקים הוותיקים בו קיבלו את הכשרתם המדעית בתחומים אחרים, בפרט מתמטיקה. עקב צעירותו של התחום נחשבים למדעני מחשב גם כאלה שנפטרו קודם להיווסדו של תחום זה, אך נושאי פעולתם נמצאים בתחום זה (שנוצר במידה רבה בזכות מחקריהם). דוגמה מובהקת לכך הוא אלן טיורינג.
גביע הטוטו 2019/2020
גביע הטוטו 2019/2020 לליגת העל הייתה המהדורה ה-35 של הגביע השלישי בחשיבותו בכדורגל הישראלי.
השיטה
10 הקבוצות שאינן משתתפות במפעלים האירופאים בעונה זו חולקו לשני בתים על פי אזור גאוגרפי. הקבוצה שבמקום הראשון בכל בית תעפיל לחצי גמר גביע הטוטו. הקבוצה בעלת המאזן הטוב ביותר מבין שתי המעפילות (נקודות, ולאחר מכן הפרש שערים) תיפגש עם המנצחת במפגש המתמודדות בליגה האירופית. הקבוצה השנייה שתסיים במקום הראשון תפגוש את המנצחת במשחק אלוף האלופים. האחרות ייפגשו בינן לבין עצמן במשחק הדירוג בתחרות לקביעת המענקים הכספיים.
מסלול קבוצות אירופה
ארבע הקבוצות המשתתפות בתחרויות של אופ"א מתחילות בשלב נפרד וזאת כדי להקל על הקבוצות בגלל מספר המשחקים. במשחק הראשון אלופת הליגה ומחזיקת הגביע של העונה שעברה מתמודדות ביניהן (משחק זה הוא גם על תואר אלוף האלופים) ואילו במשחק השני משתתפות שתי נציגות הליגה אשר משתתפות בליגה האירופית שלא זכו בתואר ישראלי בכיר בעונה שעברה.
מנחת פיק
מנחת פיק הוא מנחת תעופה השוכן בדרומה של רמת הגולן, כשלושה קילומטרים צפונית מזרחית לקיבוץ אפיק, במקביל ובצמוד ממערב לכביש 98. המנחת פעיל בכל ימות השבוע ובכל שעות היממה, אך נדרש תיאום מוקדם עם המפעיל לשם שימוש בו. במנחת מסלול טיסה בודד באורך של 1,300 מטרים, הבנוי בשיפוע של 1.17%.
המנחת, המופעל בידי מועצה אזורית גולן, משמש לתעופה קלה. בעבר היה ניסיון להפעיל קו טיסה סדיר מהמנחת אל מרכז הארץ, אך זה הופסק, ובשנים האחרונות ירדה הפעילות האווירית במקום. חברת אלביט מערכות משתמשת במנחת לצורך ניסויים בכלי טיס בלתי מאוישים מתוצרתה.
בשנת 2001 התקיים במנחת מרוץ אליפות הקארטינג הישראלית. קיימת תוכנית להפוך את המנחת למסלול מרוצים חוקיים בעתיד.
אדוארד לווה
אדוארד לווה (באנגלית: Edward (Eduard) Löwe (Loewe, Lowe); ספטמבר 1794 – פברואר 1880) היה שחמטאי יהודי-בריטי.
קריירה
בשנת 1847 ניצח בדו-קרב את הווארד סטאונטון 5-2 אך יריבו נתן לו יתרון של רגלי ושני מסעים. במשחק רגיל ניצח דו-קרב מול יוז קנדי 7.5-6.5 בשנת 1849 והפסיד דו-קרב לפרדריק דיקון 2.5-7.5 בשנת 1851, לג'יימס האנה 8–13 בשנת 1856 ולפול מורפי 6-0 בשנת 1858.
ולרי אספוב
ולרי גריגורייביץ' אספוב (ברוסית: Валерий Григорьевич Асапов; 1 בינואר 1966 - 24 בספטמבר 2017) היה גנרל-לייטננט בכוחות המזוינים של הפדרציה הרוסית.
ביוגרפיה
נולד בכפר קונסטנטינובקה שבמחוז קירוב. בשנת 1983 התקבל ללימודים בבית הספר לקציני חיל הצנחנים בעיר ריאזן. בשנת 1987 סיים את הלימודים והועלה לדרגת סגן. שירת בדיוויזיה המוצנחת מס' 76. בשנת 1994-1995 שירת בכוח שמירת השלום הרוסי בגאורגיה. בשנת 1996 נטל חלק במלחמת צ'צ'ניה הראשונה. נפצע קשה בקרבות בעיר גרוזני.
בשנים 2000-2002 שירת שוב בכוח השלום הרוסי באבחזיה. בשנים 2003 - 2004 השתתף במלחמת צ'צ'ניה השנייה כסגן מפקד דיוויזיה מוצנחת.
בשנת 2013 הועלה לדרגת גנרל מיור ומונה לתפקיד סגן מפקד הארמייה ה-5 שמוצבת באזור המזרח הרחוק הרוסי.
בשנת 2015 הועבר לשרת בדרום רוסיה. לפי מקורות אוקראינים שהה ולרי אספוב במזרח אוקראינה מאוגוסט 2015 עד לתחילת 2016. לטענתם באותה תקופה פיקד אספוב על כוחות הבדלנים הרוסים באזור דונצק. ביוני 2016 הועלה לדרגת גנרל-לייטננט - המודיעין האוקראיני טוען כי הועלה בדרגה כהוקרה על תפקודו בקרבות של הבדלנים הרוסים עם הצבא האוקראיני.
לפי משרד ההגנה של רוסיה, הוא נהרג במתקפת פצצות מרגמה של פעילי המדינה האסלאמית על מפקדתו באזור דיר א-זור שבסוריה, שם שהה במסגרת המאמץ הרוסי במלחמת האזרחים בסוריה. לפי פרסומי משרד ההגנה הרוסי, הגדרת תפקידו של הגנרל אספוב בסוריה הייתה ראש קבוצת היועצים הצבאיים הרוסיים בסוריה.
בתפקידו האחרון היה מפקד הארמייה החמישית של כוחות היבשה הרוסיים ומעט לפני מותו פיקד בפועל על קורפוס התקיפה החמישי שהוקם בסוריה בסיוע רוסי נרחב.
עמנואל הרוסי
עמנואל (ינון) הרוסי (שם המשפחה במקורו היה נוֹבוֹגְרֵבֶּלְסְקִי) (19 באוגוסט 1903, כ"ו באב ה'תרס"ג – 22 בפברואר 1979, כ"ה בשבט ה'תשל"ט), היה סופר, משורר ופעיל ציוני.
שנים ראשונות
עמנואל הרוסי נולד בעיר ניקולייב שבתחום המושב היהודי, בדרום האימפריה הרוסית (כיום באוקראינה), לבן-ציון (מנהל חשבונות) וראסיה (למשפחת אלטהויז), משפחה של חסידי חב"ד בעלת תודעה ציונית. החל מגיל שלוש למד בחדר מתוקן ואביו אף לימד אותו עברית בהגייה ספרדית. בגיל שש הפגיש אותו אביו עם חיים נחמן ביאליק באודסה.
יצירותיו הראשונות התפרסמו כבר בילדותו בחוברת משוכפלת בכתב יד בשם "הציוני הקטן", שהופצה בעירו ובה התפרסמו שירים וסיפורים בעברית. אביו אסף את היצירות במחברת, עליה רשם "מחברות עמנואל הרוסי" תוך התייחסות ל"מחברות עמנואל הרומי", משורר ומלומד עברי בן המאה ה-14. לימים עיברת את שם משפחתו לשם זה "עמנואל הרוסי".
ב-1920 החל ללמוד רפואה באוניברסיטת אודסה, וחבר ללוי שניידר מהמפלגה הציונית-סוציאליסטית (צ"ס); הוא הפך לתועמלן של המפלגה ולראש תנועת הנוער שלה (היוגנד-צ"ס) באודסה. בעיר, ששקקה בפעילות ספרותית יהודית, נפגש נובוגרבלסקי עם אביגדור המאירי, י"ח רבניצקי ואחרים. באותה תקופה כתב ופרסם מספר שירים בעברית.
בשנת 1924 נעצר יחד עם כל החברים הפעילים של צ"ס באודסה על ידי המשטרה החשאית הרוסית (הג.פ.או.) ונשפט לגלות בסיביר. במסגרת מדיניות ה"החלפה" (שלפיה אזרחים רוסים שנדונו למאסר בארץ ישראל על ידי שלטונות המנדט גורשו לרוסיה בתמורה לשחרור אסירים יהודים שקיבלו אשרות לעלייה לארץ) שוחרר ועלה לארץ ישראל.
בארץ ישראל
בראשית ימיו בארץ חי ועבד בבית הספר החקלאי מקוה ישראל. לאחר מכן עבר לחיפה והתגורר אצל אברהם שלונסקי, שהיה קרוב משפחה של אמו. בחיפה עבד כפועל בנמל, ולאחר זמן מה הצטרף לגדוד העבודה לפלוגת "כבארה" (ליד זכרון יעקב) ועסק בייבוש ביצות עד שחלה בקדחת. באותה תקופה הפך השם "עמנואל הרוסי" לשמו בפי כל, על מנת להבדיל בינו ובין עמנואל אחר בקבוצתו. עקב המחלה עבר לתל אביב, והחל בקריירה של כתיבה. הוא פעל כעיתונאי ב"דבר" וב"הארץ", ופרסם שירים ב"משמר לילדים". ידידו מימי אודסה, אביגדור המאירי, גייס אותו לכתיבת מערכונים ופזמונים עבור התיאטראות הסאטיריים "הקומקום" ו"המטאטא". בין היתר כתב את השיר "דודה הגידי לנו כן" (ללחן של משה וילנסקי) ואת המנון "המטאטא".
במאורעות תרפ"ט שמר בתל אביב במסגרת "ההגנה". בתקופה זו נולד בנו הבכור, אבנר, לו כתב את שיר הערש הרווי במתח ימי המאורעות "שכב בני", על לחן של אהרן חריטונוב, חסיד חב"ד אותו הכיר מניקולייב. השיר, המבטא אהבת אב, חרדות לעתיד, ביטחון בצדקת הדרך ותקווה לעתיד, הושמע לראשונה בתוכנית "המטאטא" ב-1930.
בשנים 1932–1959 עבד לפרנסתו בפרסום ויחסי ציבור. בין היתר פרסם את יריד המזרח, היה אחראי על התעמולה בכופר היישוב ופרסם דברי הסבר לציבור בשירות ההסתדרות הכללית ועיריית תל אביב. החל ממלחמת העצמאות ועד ראשית שנות החמישים עמד בראש המחלקה ליחסי ציבור במשרד הביטחון. גם את עבודתו הפרסומית עשה בחרוזים. כך למשל, מתוך החוברת "מה זה כֹופר היישוב? קול קורא לבני הנעורים":
עמנואל הרוסי נפטר ב-22 בפברואר 1979 ונטמן בחלקת חברי "ההגנה" בבית הקברות הישן בהרצליה.
יצירתו
עיקר יצירתו היו פזמונים מולחנים. חלק מפזמוניו, בעיקר לילדים, נכתבו על בסיס לחנים חסידיים. המלחינים שעמם שיתף פעולה היו מרדכי זעירא, משה וילנסקי ויששכר מירון.
בין שיריו הנודעים: ירושלים עיר הקודש, בונים סוכה ("פטיש מסמר ניקח מהר"), שקט שקט, החנוכייה דולקת, וקציר בעמק.
עמנואל הרוסי היה אחד הפזמונאים הראשונים בארץ שכתבו פזמונים לקולנוע. בשנת 1935 שיתף פעולה עם אלכסנדר פן בכתיבת שירים שילוו את סרטו של הבמאי ברוך אגדתי, "זאת היא הארץ" - סיפורן של חמישים שנות התיישבות ציונית לתסריט של אביגדור המאירי.
עמנואל הרוסי עסק גם בבלשנות, מילונאות ותרגום. הוא היה בקיא בארמית, רוסית, לטינית, גרמנית, יידיש ואנגלית. בין היתר פרסם מילון רוסי-עברי.
ארכיונו מופקד במחלקת הארכיונים בספרייה הלאומית
כתביו
תרגום
במסגרת עבודתו כ"פרסומאי היישוב":
מלאדן איוואנוב
פועלו בזמן השואה
אנשים רבים מצאו מקלט זמני בבית איוואנוב, במשך ימים או שבועות בכל פעם. פעמים רבות הוא מנע באופן אישי התקפות פיזיות על יהודים וניהל יהודים שברחו ממחנות עבודה למקומות מקלט. איוונאוב עזר בהכנת ניירות שווא ושמר על קשר עם המסתתרים. בין אלו שמעזרו באיוואנוב היו ליאון מרדכי ואביו מאיר רוזנפלד, אליה ס 'סליקטאר, פרימו סינטו ויוסף לוי. בשנת 1943 נעצר איוואנוב והואשם על ידי בית משפט צבאי בגין הצגת מסמכים כוזבים לאישה יהודייה. המסמכים הללו אפשרו לה לחיות בסופיה, דבר שהיה אסור על יהודי בולגריה. עונש המאסר בן השנתיים קוצר עם שחרור בולגריה. חבריו כינו אותו בשם "מגן" שהיה תמיד מגן עליהם מפני אנשים רעים כגון נאצים או פאשיסטים.
לאחר מלחמת העולם השנייה
לאחר המלחמה התחתן איוואנוב עם בוצ'ה בוכור אלקלעי (בבולגריה יש 2 שמות משפחה הראשון אישי השני שם אביה והשלישי משפחה) והזוג עלה לישראל בשנת 1989.
הכרה והנצחה
ב-11 בפברואר 1991 הוכר מלאדן בתור חסיד אומות העולם על ידי יד ושם.
בעקבות עדויות שמסרו ניצולים, הכיר יד ושם במלאדן איונאוב כחסיד אומות העולם. שמו נכתב בקיר הכבוד. ב-1993 זכה לאות יקיר העיר תל אביב-יפו.
בבולגריה הוקם פסל לזכרו של חסיד אומות העולם. הוא נקבר ב מתחם חסידי אומות עולם בבית העלמין קריית שאול.
גבריאל יוסף לוי
הרב גבריאל יוסף לוי (נולד ב- ז' באדר ה'תשי"ד, 10 בפברואר 1954) הוא ראש ישיבת באר התורה, יוזם ונשיא הגמ"ח המרכזי.
ביוגרפיה
נולד ליצחק ושיינדי לוי. גדל בכפר אליהו ובשכונת רחביה בירושלים. למד בבית ספר חורב, בישיבת קול תורה, אצל הרב שלמה זלמן אוירבך, ובישיבת פוניבז' אצל הרב אלעזר מנחם מן שך והרב שמואל רוזובסקי. לאחר פטירתו של הרב רוזובסקי היה שותף בעריכת כתביו ושיעוריו והוצאתם לאור. בשנת 1977 נשא את שפרה בתו של הרב אהרן פלדמן, לימים ראש ישיבת נר ישראל. בשנת 1984 מונה למגיד שיעור בישיבת בית מתתיהו בבני ברק. בשנת 1992 מונה לעמוד בראשות ישיבת פחד יצחק בירושלים עם הרב יונתן דייויד. כמו כן היה ראש הקיבוץ ומגיד שיעור בישיבת אור אלחנן.
בקיץ ה'תשנ"ג (מאי 1993) הקים את ישיבת באר התורה בשכונת בית וגן בירושלים. בשנת 2016 עברה הישיבה לעיר בית שמש.
שיטת הלימוד של הרב לוי מתאפיינת בדרך לימודו של רבו הרב רוזובסקי.
בשל המצוקה הכלכלית של הורים במגזר החרדי הבאים להשיא את צאצאיהם, הקים הרב לוי ב-2001 את הגמ"ח המרכזי, המעניק הלוואות של מאות אלפי שקלים לאלפי משפחות חרדיות.
משפחתו
אביו, הרב יצחק לוי, מחבר סדרת הספרים "פרשיות בספרי הנביאים", היה מורה ללימודי תנ"ך בישיבת חורב בירושלים, בנו של רופא הילדים ד"ר יעקב לוי, ראש מחלקת ילדים בבית החולים ביקור חולים. גיסו הוא הרב יהושע כ"ץ, רב העיר מעלה אדומים. גיס נוסף הוא הרב אברהם אבא וינגורט, עורך ספרי הרב יחיאל יעקב וינברג.
אחיו הרב מרדכי הוא משגיח הישיבה.
מבניו:
חתנו הרב יצחק וינברג, לשעבר מוסר שיעורים לבני הקיבוץ בישיבה, כיום ר"מ בישיבת דעת אהרן ("קפלן החדשה") בראשות הרב ניסן קפלן.
אנדרטה לנופלים בקרבות באזור מודיעין
האנדרטה לנופלים בקרבות באזור מודיעין נמצאת ביער בן שמן בסמוך לקברות המכבים.
היסטוריה
אזור מודיעין נקרא מקודם מודיעים על שם מולדת החשמונאים. האזור הוא מרחב הגבעות הפתוח בין הערים לוד, פתח תקווה ומודיעין. בשנת 1948 היה האזור משובץ בכפרים ערביים רבים ונקודה יהודית אחת - בן שמן. השליטה בחבל זה הייתה חשובה כדי להבטיח את הפעילות בשדה התעופה ליד לוד וכן לשם הרחבת מסדרון המעבר בין תל אביב לירושלים. רוב הקרבות בחבל ארץ זה התנהלו במסגרת מבצע דני ביולי 1948. באנדרטה מונצחים הנופלים בקרבות באזור מודיעין במלחמת העצמאות וכן בני היישובים באזור שנפלו במערכות ישראל.
האנדרטה תוכננה על ידי האדריכל אסא יוסף.
Fuego
Fuego (בעברית: אש) הוא השיר שייצג את קפריסין באירוויזיון 2018 שהתקיים בליסבון, פורטוגל. השיר בוצע על ידי אלני פוריירה, הולחן, נכתב והופק על ידי הפזמונאי והמפיק מוזיקלי אלכס פי וצוות יוצרים נוספים. השיר יצא לאור ב-2 במרץ 2018 על ידי תאגיד השידור הקפריסאי. Fuego הוא שיר דאנס-פופ קצבי.
השיר היה המתחרה העיקרי של ישראל באירוויזיון 2018 ונחשב לפני התחרות לאחד המועמדים לזכייה. בסופו של דבר הגיע השיר למקום השני בתחרות.