cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
משהו חדש מתחיל (שיר)
רקע
השיר יצא לאור בדצמבר 2007 כסינגל הראשון מתוך אלבום שנושא את שם השיר, שיצא 12 שנים לאחר האלבום הקודם של רובס.
השיר נכתב על ידי אילאיל תמיר, זוגתו של רובס דאז וכיום רעייתו, ובתו של יהודה תמיר מלהקת "חלב ודבש". את מילותיו כתבה על ספסל ברחוב בתל אביב. בשעת בוקר ראה רובס את המילים מונחות בסלון ביתם. הוא החליט להלחין את השיר ולהשתמש בו בדגימה מתוך שירו פנים ושמות. לאחר כמעט שנה הציג את השיר למפיק אורי זך שהציע לו לשנות את הפזמון. לדברי רובס, "המילים מבטאות אותי יותר מכל דבר אחר, את התקופה הארוכה שעברה מאז התקליט האחרון, את האופטימיות של משהו חדש שמתחיל, דברים שקורים בזמן נכון וניסים קורים והכל אפשרי".
"משהו חדש מתחיל" הוא השיר היחיד בקריירה של רובס אותו הוא הלחין, אך לא כתב את מילותיו.
השיר הגיע למקום ה-28 במצעד העברי השנתי לשנת התשס"ח (2008) של רשת ג' ולאותו המקום במצעד השנתי של גלגלצ.
בשנת 2012 במהלך הפריימריז לראשות מפלגת הבית היהודי הייתה סיסמת הבחירות של נפתלי בנט "משהו חדש מתחיל", סיסמה בה השתמשה גם הרשימה, לאחר ניצחונו של בנט, לקראת הבחירות לכנסת התשע עשרה (2013). רובס טען שהופתע מהשימוש בסיסמה הזהה לשם של שירו, וכי לא היה שבע רצון מכך. הוא שקל להגיש תביעה משפטית בגין פגיעה בזכויות יוצרים, אך לבסוף ויתר על כך.
בשנת 2018 בוצע השיר בתוכנית הנוער המוזיקלית "Oboy" בערוץ הילדים.
בשנת 2020 בוצע השיר בתוכנית הילדים "אבא מטפלת" בערוץ TeenNick.
לוקרנו
לוקרנו (באיטלקית: Locarno) היא עיר שווייצרית בקנטון הדרומי טיצ'ינו, בקצהו הצפוני של אגם מאג'ורה, בסמוך לעיירה אסקונה. אוכלוסייתה נכון ל-2019 מונה כ-15,776 תושבים, מתוכם כ-10,374 שווייצרים וכ-5402 זרים.
בשנת 1925 נחתמו בעיר הסכמי לוקרנו.
בנדיקוט סרוג מערבי
בנדיקוט סרוג מערבי או מארל (שם מדעי: Perameles bougainville), הוא אחד מתוך שלושה מינים הקיימים כיום בסוג בנדיקוט והקטן שבהם. הוא תואר מדעית בשנת 1824 על ידי חוקרי הטבע הצרפתים ו. בעבר, המין היה נפוץ לאורך דרום ומערב אוסטרליה, אולם במהלך המאה ה-20 נעלם לחלוטין מהיבשת ושרד רק באיים בודדים במפרץ הכרישים.
אנטומיה ומראה
הבנדיקוט המערבי הוא כיסאי קרקעי בגודל חולדה שנראה כצורת ביניים בין עכבר לחדף, והמין הקטן ביותר בסוגו. מבנה גופו קומפקטי וגמיש, ראשו צר ושטוח וחוטמו ארוך וזרבוביתי. אוזניו גדולות וזקופות, עיניו בינוניות ושחורות ואפו זעיר. פלג גופו האחורי מפותח ורחב יותר מהקדמי, והרגליים האחוריות ארוכות ושריריות יותר מהקדמיות. האצבעות שלו מצוידות בטפרים גדולים וחדים שמותאמים לחפירה, וחלק מהן סינדקטיליות ומיועדות לסירוק וטיפוח. הזנב המחודד והקצר דקיק בדרך כלל, אך הוא משמש לעיתים כמאגר שומן ואז הופך לעבה יותר. אורך ראשו וגופו של הבנדיקוט המערבי 17–23 סנטימטרים, אורך זנבו 8–10 סנטימטרים ומשקלו 172–286 גרם. ההערכה היא, שתת-המין היבשתי שנכחד היה גדול יותר מתת-המין ששרד באיים. מין זה מפגין דו-צורתיות זוויגית מסוימת, כשהנקבה כבדה במעט מן הזכר (בניגוד למינים אחרים) והחוטם שלה ארוך יותר. הכיס שלה מכיל 8 פטמות ונפתח אחורנית.
הפרווה של הבנדיקוט המערבי קצרה, גסה וזיפית. צבעה הכללי חום-אפרורי חיוור, חאקי, בז' או אפור-שחרחר, והיא הופכת ללבנה או אפרפרה בבטן, המפשעה, החזה והגרון. בפלג הגוף האחורי, יש לבנדיקוט סורגים כהים ובהירים לסירוגין שמספרם שניים לכל היותר, והם נעדרים או דהויים לעיתים קרובות. המצח, החרטום והגב כהים במעט, הסנטר והלחיים בהירים והחוטם, האוזניים והכפות ורודים.
הבנדיקוט המערבי נבדל מקרובו הבנדיקוט המזרחי בכך שהאחרון גדול ממנו משמעותית, בהיר יותר ופרוותו בעלת סורגים אחוריים רבים וברורים יותר. הבנדיקוט המדברי שנכחד, היה זהה פחות או יותר במידות הגוף לבנדיקוט המערבי, אך פרוותו הייתה רבגונית יותר בצבעה.
תפוצה וסביבת מחיה
הבנדיקוט המערבי היה נפוץ בעבר לאורך דרום ומערב אוסטרליה - כמעט עד קו החוף המזרחי; טווח התפוצה ההיסטורי שלו השתרע לאורך חגורת החיטה, מדבר ויקטוריה הגדול ומישור נולרבור באוסטרליה המערבית מרבית אוסטרליה הדרומית, הקצה הצפון-מערבי של ויקטוריה ומרכז ומערב ניו סאות' ויילס. בנוסף, הוא היה מצוי על ארבעה איים במפרץ הכרישים בחוף המערבי של היבשת.
עם הגעת המתיישבים האירופאים ליבשת, התפוצה שלו התכווצה במהירות כתוצאה מאובדן בית גידול והכנסת טורפים פולשים שגרמו להעלמות מוחלטת שלו מן היבשת עד שנות ה-30 של המאה ה-20. הבנדיקוט המערבי נכחד מהאיים פורה ודירק הארטוך  במפרץ הכרישים, אך שרד באיים דורי  וברנייר ; בכך, הוא ניצל מגורל דומה לזה של בנדיקוט מדברי, בנדיקוט רגלי-חזיר וכיסאים מדבריים נוספים שחיו רק ביבשת והוכחדו מן העולם.
רשויות השימור האוסטרליות הקימו גרעיני רבייה מהאוכלוסיות בדורי וברנייר על מנת להשיבם לטבע; נכון לשנת 2020, קיימות 3 אוכלוסיות מחוץ לדורי וברנייר שהושבו לטבע על ידי רשויות השימור: אוכלוסייה ראשונה בשמורת הטבע הצחיחה רוקסבי דאונס באוסטרליה הדרומית (הוקמה בשנת 2000), אוכלוסייה שנייה באי פורה (הוקמה בשנת 2005), ואוכלוסייה שלישית שבויה-למחצה במקלט לחיות בר ביער דריינדרה  שבאוסטרליה המערבית.
בעבר, הבנדיקוט המערבי היה נפוץ בעיקר בבתי גידול צחיחים למחצה או מדבריים שכוללים גבעות סלעיות, דיונות חול וסוואנות צחיחות ומנוקדים במיני שיטה, כדורי ספיניפיקס, שיחי מלח ואלוקאזוארינה; נוסף על כך, היה מצוי גם ביערות גדותיים על שפת נחלים ונהרות באגן מארי-דרלינג; בית הגידול הנוכחי באיים דורי, פארו וברנייר מורכב מפסיפס של בתה חופית, סלעים ואבני גיר, דיונות חול קטנות וכרי עשב גבוהים.
אקולוגיה
הניידות משתנה בין הזוויגים; הזכר עשוי לגמוע מדי לילה קילומטר בחיפוש אחר מזון, והנקבה מגבילה את תנועותיה ל-490 מטר. שני הזוויגים חיים בטריטוריה קבועה, אולם שטח הזכר כפול בגודלו משטח הנקבה (14-2 דונם לעומת 1–6 דונם בהתאמה). הטריטוריות חופפות לבנדיקוטים מאותו הזוויג בעיקר בשוליים, וגודלה פוחת ככל שצפיפות האוכלוסייה גוברת. הן לזכר והן לנקבה בלוטות ריח מיוחדות מאחורי האוזניים עבור סימון הטריטוריה והרחקת פולשים, כשהזכר עושה בהן שימוש רב יותר.
מלבד התקשורת הכימית, הבנדיקוטים מתקשרים ביניהם באמצעות קולות מגוונים. מפגש בין זכרים מלווה בגילויי תוקפנות הדדיים, וכולל בין השאר פעירת לוע, נשיכות, שריטות ומרדף אחר הפולש. כאשר הבנדיקוט מאוים בפתאומיות, הוא מסוגל לזנק ממצב עמידה לגובה מטר, ואז נמלט בריצת זיגזג מהירה למקום מבטחים בסבך הצפוף. הטורף הטבעי היחיד שתועד הוא כוח החולות, אך סביר להניח שהמין ניצוד בעבר ביבשת על ידי מגוון דורסי לילה ונחשים.
הבנדיקוט המערבי הוא יונק אוכל-כל; תזונתו כוללת פרוקי רגליים, תולעים, שורשים, פקעות, עשבי תיבול, פירות יער, זרעים, פטריות, ולעיתים גם מכרסמים קטנים. על מנת לאתר רמשים, הבנדיקוט משתמש בחוש הריח המצוין שלו ובחוטמו הזרבוביתי כדי לנבור באדמה, וכאשר איתר את מבוקשו הוא חופר בזריזות עם רגליו הקדמיות ומותיר אחריו גומות חרוטיות בקוטר 25 סנטימטרים.
הבנדיקוט המערבי מתרבה אמנם לאורך השנה, אך יש העדפה ברורה לחודשים הקרירים יותר בין אפריל לאוקטובר. לבנדיקוט קצב רבייה גבוה במיוחד ותקופת היריון קצרצרה של 12 ימים בלבד. הבנדיקוטית ממליטה בכל פעם 1–3 ולדות ומגיעה ל-4 המלטות בממוצע מדי שנה. הגורים שוהים בכיס כחודשיים, ונגמלים זמן קצר לפני ההמלטה הבאה. הם נבעטים מהקן של האם כשבוע לאחר הגמילה ואז הופכים לעצמאיים. הבגרות מתרחשת בגיל 3–4 חודשים והתמותה בקרב צעירים בתקופה שלפניה גבוהה מאוד.
תוחלת החיים של הבנדיקוט המערבי 5.8-3 שנים.
איומים ושימור
הגורמים העיקריים להכחדת הבנדיקוט המערבי מהיבשת היו השועל האדום וחתול הבית שהובילו להתמוטטות אוכלוסיות היונקים הקטנים ברחבי אוסטרליה ולהכחדת לפחות 7 מיני כיסאים. גורמים משניים נוספים הם הארנבונים שיצרו תחרות חזקה על מקורות המזון ודיללו את הצמחייה ששימשה כמקום מקלט לבנדיקוט, השינויים במשטרי האש של האבוריג'ינים ואובדן בית גידול למטרות חקלאות ומרעה. התפוצה הנוכחית המצומצת של הבנדיקוט, הופכת אותו לפגיע במיוחד לשינויי אקלים, התפרצות מחלות, סחף גנטי, שריפות בר לא-מבוקרות, פעילות אנושית וחדירה של מינים פולשים (שועלים, חתולים, ארנבונים, חולדות ועכברים).
נכון לשנת 2020, הבנדיקוט הסרוג מערבי מסווג על ידי הרשימה האדומה של IUCN במצב השימור פגיע (VU), מכיוון שיש פחות מ-5 אוכלוסיות בר משמעותיות, אומדן אוכלוסייה שעומד על אלפים ספורים לכל היותר, וגם בשל העובדה שבית הגידול שלו באזור מפרץ הכרישים מאוים מצד התחממות האקלים ומוביל לתנודות חדות בגודל האוכלוסייה מדי עונה.
הבנדיקוט המערבי מוגן על פי החוק האוסטרלי, ורשום בנספח א' של אמנת CITES האוסרת סחר במין ובמוצריו. האיים דורי וברנייר שבהן נותרו האוכלוסיות האחרונות של המין, הוכרזו כשמורות טבע ומנוהלות על ידי המחלקה לגנים וחיות הבר של אוסטרליה, ובהמשך נלכדו מתוכם בנדיקוטים בשביל הקמת גרעיני רבייה. רשויות השימור האוסטרליות ביצעו מספר השבות לטבע בין 1995 ל-2005 ביבשת ובאיים נוספים, והפרויקטים הללו הצליחו באי פורה במפרץ הכרישים ובשמורת רוקסבי דאונס בדרום היבשת. בשנת 1990, הוקמה בקצה חצי האי פארון הסמוך למפרץ הכרישים שמורה מיוחדת בגודל 1,200 דונם שטוהרה משועלים וחתולים וגודרה היטב. פרויקט ההשבה הוגדר בתחילה כהצלחה, לאחר שקבוצה של 14 בנדיקוטים צמחה תוך 10 שנים ל-470 פרטים; עם זאת, בסופו של דבר האוכלוסייה הוכחדה לחלוטין עד 2008 כתוצאה מפלישה של חתולים. יש תוכניות להשיב את הבנדיקוט לאי דירק הארטוך ולאתרים נוספים לאחר טיהורם ממינים פולשים, אך הפרויקטים הללו נבחנים בזהירות כדי למנוע את הישנות הכישלון בחצי האי פארון.
אומדן האוכלוסייה העולמי של הבנדיקוט המערבי משתנה בחדות בהתאם לתנאים הסביבתיים, ונע בין 1,000 ל-5,000 פרטים.
מרדכי נמצא-בי
מרדכי (מקס) נמצא-בי (נימצָביצקי) (כ"ז בסיוון, תרס"ג, 22 ביוני 1903 – ו' בטבת תש"ט, 7 בינואר 1949) היה סא"ל בצה"ל, משפטן ופעיל ציוני, מייסד הג"א.
הקמת הג"א
בחיפה ארגן את שירות מכבי אש מתנדבים ומגן דוד אדום (בניהולו של ברוך ניסנבוים) ונבחר לנשיאות מרכז מכבי אש בארץ. במאורעות תרצ"ו-תרצ"ט היה מפקד במשטרה המיוחדת בחיפה וככזה שכנע את השלטונות הבריטיים בחימוש מכבי האש בחיפה, וכך יכלו מתנדבי השירות, שכולם היו חברי ההגנה, לשאת ולהתאמן ברובים באופן חוקי. כחבר בהגנה בחיפה הקים את "המחלקה האזרחית" בה שירתו עולי גרמניה בעלי מקצועות חופשיים, וכמו כן שימש מדריך בקורסים שונים של ההגנה. בראשית מלחמת העולם השנייה יסד וניהל בחיפה את שירותי הג"א ונשלח מטעם הסוכנות, בתמיכת השלטון הצבאי הבריטי, להשתלמות באנגליה. כאשר שב, סגר את משרדו, עקר לתל אביב ונתמנה יועץ הסוכנות לענייני הג"א. במסגרת זאת הוציא את החוברת "ביתך כמקלט בפני התקפות מהאויר".
במלחמת העצמאות ניהל, בדרגת סגן-אלוף, את שירותי הג"א ("שירות התגוננות בפני הרעשות") בכל הארץ ובתפקידו זה היה חבר המטכ"ל.
הטמעת השם העברי
ב-1944 הטיל עליו הוועד הלאומי את ניהול הפעולה וההדרכה למען ההתאזרחות והשם העברי. נמצא-בי המליץ על עברות מאורגן של שמות משפחה לועזיים, כלומר קביעת שם עברי אחיד. כדוגמה אישית עיברת את שמו לנמצא-בי.
בעיצומה של מלחמת העצמאות הוקמה בצה"ל "ועדת שמות עבריים" ועליה הופקד נמצא-בי. הוועדה פרסמה באלפי עותקים את החוברת "בחר לך שם עברי" שנועדה להמריץ את החיילים לעברת את שמותיהם הלועזיים לשמות בעלי ניחוח צברי. הוראות הממליצות לבחור בשם עברי ניתנו לשגרירים, לקצינים בכירים בצה"ל (הוראת בן-גוריון אינה מחייבת אלא ממליצה), לשופטים ולנציגי המדינה בגופים בינלאומיים.
הצעתו לדגל
ביולי 1948 פרסם ספר ("הדגל") שבו טען שעל אף שיש להפוך את הדגל הציוני לדגל המדינה, אין הדבר אפשרי שכן יהודים רבים ימשיכו לחיות בגלות על אף הקמת המדינה ולכן לא יוכלו להניף את דגל תנועתם הפוליטית. הפתרון, לדעתו, היה שילובו של הדגל הציוני בתוך דגל המדינה בדומה לשילוב של דגל הממלכה המאוחדת בדגלי ממלכות חבר העמים הבריטי.
מותו
נמצא-בי נהרג בתאונת דרכים. בעקבות מותו יזם המטכ"ל מבצע לאכיפת חוקי התנועה ומניעת תאונות דרכים, שנקרא על שמו - "מבצע מרדכי". הוא נקבר בבית הקברות נחלת יצחק ב-9 בינואר 1949.
קישורים חיצוניים
מכּתביו:
האוונג'רס הצעירים
האוונג'רס הצעירים (באנגלית: Young Avengers) היא קבוצה בדיונית של גיבורי-על המופיעה בחוברות הקומיקס האוונג'רס ביקום מארוול קומיקס. הופעתה הראשונה הייתה בחוברת Young Avengers #1 מאפריל 2005, והיא נוצרה על ידי הכותב אלן היינברג והמאייר ג'ים צ'ונג.
ביוגרפיה בדיונית
לאחר אירועי "האוונג'רס מתפרקים", הקים את הקבוצה איירון לאד, צעיר בשם נתניאל ריצ'רדס מהמאה ה-30 שמגלה שהוא עתיד לגדול להיות קאנג הכובש, כובש אכזר שנוסע בין זמנים שונים ואויב ותיק של האוונג'רס. כאשר קאנג הכובש מנסה לגייס את עזרתו, נתניאל גונב ממנו ציוד מסע בזמן וחוזר בזמן בתקווה שהאוונג'רס יצילו אותו מהגורל שלו. כאשר הוא מגיע לתקופה שבה קבוצתם מפורקת הוא מוצא את שרידיו של ויז'ן, ובעזרת הקשר של האנדרואיד למערכת ההפעלה של החליפה שלו הוא מגלה תוכנית לגיוס קבוצת אוונג'רס של הדור הבא.
הוא מגייס שלושה אנשים: תיאודור "טדי" אלטמן בעל חוזק ויכולת להחליף צורה שמקבל את הכינוי האלקלינג בגלל הדמיון המסוים שיש לו לענק הירוק; ויליאם "בילי" קפלן בעל יכולת קסם מוגבלת שלוקח את הכינוי אסגרדיאן בגלל היכולת שלו ליצור ברקים ולעוף בדומה לתור (בהמשך הוא משנה את שמו לויקאן); ואלייג'ה "איליי" בראדלי, חזק כמו קפטן אמריקה ונכד של קפטן אמריקה השחור, הנוטל את הכינוי פטריוט. במהלך ההרפתקה הגדולה הראשונה שלהם, שבה הם מתעמתים עם קאנג הכובש, מצטרפים לשורותיהם גם קאסי לאנג, בתו של סקוט לאנג, איש הנמלה השני, שגם לה יש יכולת לשנות את גודלה ונוטלת את הכינוי סטאטור; וקייט בישופ, נערה עשירה ללא כוחות על אבל עם יכולת מרשימה בשימוש בחץ וקשת ורצון להילחם בפשע, אשר מקבלת את הכינוי הוקאיי על השם קלינט בארטון שבתקופה זאת לא היה בחיים.
בהרפתקאות הבאות שלהם מצטרפים עוד שני חברים: תומאס שפרד בעל מהירות-על שנוטל את השם ספיד והויז'ן שנוצר מהשריון של איירון לאד לאחר שזה עזב חזרה למאה ה-30. בשלב זה גם מתגלה הקשר של חברי הקבוצה לקבוצת האוונג'רס המקורית. בילי ותומאס שזהים זה לזה כמו תאומים (חוץ מצבע השיער) הם למעשה הבנים התאומים של מכשפת השני. טדי הוא בנם של הגיבור קפטן מארוול השייך לגזע החייזרי קרי ושל נסיכה מגזע הסקרול ונולד במהלך המלחמה בין הקרי והסקרול.
במהלך מלחמת האזרחים, האוונג'רס הצעירים הצטרפו לתנועת ההתנגדות של קפטן אמריקה. במהלך המלחמה הם עזרו לקבוצת ה-Runaways מלוס אנג'לס שנרדפו על ידי כוחות הממשלה.
כאשר כוחותיו המתחזקים של בילי הדאיגו את האוונג'רס שהוא עלול להיות מסוכן כמו מכשפת השני יצאה כל הקבוצה למסע על מנת לגלות מה באמת קרה לה. בעזרת מגנטו וקוויקסילבר הם הצליחו לאתר אותה בטירתו של דוקטור דום ללא שום זיכרון מחייה הקודמים. הם מצליחים להחזיר לה את זיכרונה, להציל את סקוט לאנג ממוות בעבר ולהוכיח שדוקטור דום אשם חלקית בכך שהיא השתגעה וגרמה להרס נוראי בעזרת כוחות לשינוי המציאות. אך בקרב קשה נגד דוקטור דום שהצליח לגייס את הכוחות האלו לעצמו קאסי מתה. איירון לאד, שחזר לעזור לקבוצה, רוצח את ויז'ן ואז עוזב בחזרה למערבולת הזמן. איליי מאוכזב מתפקודו במהלך ההרפתקה האחרונה מחליט לעזוב את הקבוצה. כך נותרים רק ארבעה חברים בקבוצה.
החל מינואר 2013 מתחילה סדרה חדשה של האוונג'רס הצעירים שבה אל שלושה מחברי הקבוצה הנותרים (בילי, טדי וקייט) מצטרפים: אמריקה צ'אבז - גיבורה צעירה בעלת יכולת תעופה וחוזק מרשים הנודעת בכינוייה מיס אמריקה; נו-ואר - חייזר מאומת הקרי של יקום מקביל; ולוקי שמת וחזר לחיים בתור ילד.
אזכור במדיות אחרות
במהלך השלב הרביעי בסרטי היקום הקולנועי של מארוול הוצגו חלק מחברי הקבוצה. בילי וטומי הוצגו בסדרת הטלוויזיה "וונדה-ויז'ן" של שירות הסטרימינג דיסני+; איליי בראדלי הוצג בסדרת "הפלקון וחייל החורף"; קייט בישופ הוצגה בסדרת הטלוויזיה "הוקאיי"; קאסי לאנג הוצגה בסרטים "אנטמן" ו"אנטמן והצרעה" ותשוב להופיע ב"אנטמן והצרעה: קוונטומאניה"; דמותו של לוקי הילד הוצגה בסדרה "לוקי (סדרת טלוויזיה)" ואילו אמריקה צ'אבז הוצגה בסרט "דוקטור סטריינג' בממדי הטירוף"; ואילו מיס מארוול הוצגה בסדרה מיס מארוול. באפריל 2021 מארוול אישרה שהם רוצים לעשות סרט שיתמקד בדמותם של הנוקמים הצעירים.
אוטו מודרזון
פרידריך וילהלם אוטו מודרזון (בגרמנית: Friedrich Wilhelm Otto Modersohn; 22 בפברואר 1865 – 10 במרץ 1943) היה צייר נוף גרמני. מייסד שותף של המושבה לאמנות בוורפסידה.
ביוגרפיה
בשנת 1884 החל את לימודיו באקדמיה לאמנות בדיסלדורף. ארבע שנים מאוחר יותר עבר לאקדמיה לאמנויות יפות, קרלסרוהה, שם למד בהדרכתו של הרמן באיש.
ביולי 1889 ערך את ביקורו הראשון בורפסידה עם פריץ מקנסן. באוגוסט היה עם הצייר הנס אם אנד. מאוחר יותר הצטרפו אליהם פריץ אוברבק (1893) והיינריך פוגלר (1894), כולם היו סטודנטים מדיסלדורף. בשנת 1895 הם הציגו את התערוכה הקבוצתית הראשונה שלהם בברמן. הם הוסרו במידה רבה בגלל הביקורת עליהם, אך המשיכו לפריצת דרך גדולה ב"גלספלאסט "במינכן.
ברנטה אדומת-חזה
ברנטה אדומת-חזה (שם מדעי: Branta ruficollis; מוכרת גם כאווז אדום-חזה), היא מין של אווז בר קטן יחסית בסוג ברנטה שבמשפחת הברווזיים החיה באזורים מסוימים באירואסיה. היא תוארה מדעית לראשונה בשנת 1769 על ידי הזואולוג הבריטי פיטר סימון פאלאס. מקור שמה הרשמי של ברנטה זאת הוא בשמה המדעי ("rufi" = אדום, "collis" = חזה). למרות שיש המחשיבים אותה כסוג ומין יחיד תחת השם "ברנטה אדומה" ("Rufibrenta"), היא בדרך כלל נחשבת כמין בסוג ברנטה בהתחשב בדמיון האנטומיה שלה למינים בסוג. הברנטה אדומת החזה היא הקטנה ביותר בסוג ברנטה ובמיני האווזים, והיא נחשבת למין האווז החינני והססגוני ביותר. למרות הצבעוניות המרהיבה של ברנטה זאת, במבט מרחוק קשה לזהותה בין להקות של מיני ברנטה אחרים.
אוטו מודרזון
ביוגרפיה
בשנת 1897 הוקמה המושבה לאמנות באופן רשמי ומודרסן התחתן עם הלן שרדר (1868–1900), בתו של סוחר בברמן. שנתיים לאחר מכן הוא התפטר מהאגודה, והדגיש את מאבקו האישי המתמשך למען חירותו של כל אמן. פוגלר ואוברבק הצטרפו אליו ועזבו גם הם את האגודה. הוא המשיך לגור במקום עם אשתו. לבני הזוג נולדה בת אחת, אלזבת (1898–1984). בשנה שלאחר מכן נפטרה אשתו לאחר מחלה ממושכת.
בשנת 1901 הוא נישא בשנית. אשתו השנייה, פאולה מודרזון-בקר, הייתה גם ציירת ידועה. היא נפטרה בשנת 1907 כתוצאה מתסחיף, זמן קצר לאחר שילדה את בתם מתילדה (1907–1998). באותו הזמן מודסרון חש שהוא לא יכול להישאר בורפסידה ועבר לפישרהודה, כפר סמוך. אשתו השלישית הייתה לואיזה מודרזון-ברלינג, בתו של הצייר היינריך ברלינג. היא הייתה זמרת, אך גם ציירה. נולדו להם שני בנים, אולריך (1913–1943) וכריסטיאן שהפך גם הוא לצייר.
ברנטה אדומת-חזה
אנטומיה ומראה
כמרבית מיני הסוג, חלקים נרחבים מגופה של הברנטה אדומת החזה בצבע שחור מבריק או מפויח. אלה כוללים בעיקר את הבטן הקדמית, מרבית הכנפיים, קצה הזנב והעורף. הצבע הלבן שולט בעיקר בבטן האחורית ובבסיס הזנב, ובנוסף לכך, לאורך הכנפיים יש שני פסים לבנים בולטים שנראים במבט מלמעלה כחצאי סהר כאשר האווז פורס את כנפיו, וכאשר הכנפיים מקופלות נראה שיש לברנטה פס לבן עבה בצידי הגוף. סביב החזה ותחילת הצוואר יש לברנטה זאת פס לבן בולט דמוי קולר. סימן הזיהוי הבולט של הברנטה הוא ללא ספק החלק החזיתי של גופה: החזה, צדדי הצוואר והגרון בצבע חום אדמדם כהה או בהיר עד ערמוני, נוטה להיות מבריק יותר באור השמש וכהה במבט מרחוק. צבע ראשה של הברנטה אף הוא ססגוני למדי; מרבית הראש בצבע שחור פחם מבריק, כשבין העיניים למקור יש זוג כתמים לבנים בולטים - בייחוד במבט מלפנים, והם מתחברים סמוך למקור. על הלחיים של הברנטה יש כתם עגלגל בצבע אדום-ערמוני בדומה לחזה, והוא מוקף ברצועה לבנה בולטת מכל צדדיו.
אוטו מודרזון
ביוגרפיה
בשנת 1911, כאשר המוזיאון בברמן רכש את הציור של ואן גוך "שדה עם פרגים", היה מודרזון האמן היחיד של וורפסידה שתמך במוזיאון, והגיע למסקנה שרגשות לאומניים אינם צריכים למלא תפקיד בעולם האמנות. בשנות העשרים ותחילת שנות ה-30 של המאה העשרים, הוא ולואיזה ערכו נסיעות לימודיות נרחבים ברחבי גרמניה, ובשנת 1933 רכש בית חווה ישן בגיילנברג לשימוש כסטודיו. שלוש שנים אחר כך הוא התעוור בעינו הימנית בגלל רשתית מנותקת. הדבר אילץ אותו להישאר בסטודיו שלו במקום לצייר בחוץ. הוא קיבל מדליית גתה לאמנות ומדע.
ברנטה אדומת-חזה
אנטומיה ומראה
לברנטה אדומת החזה מבנה גוף עגלגל וקומפקטי, והיא ניכרת מאווזים אחרים בכך שיש לה צוואר קצר יחסית הבולט במיוחד בעת המעוף. יש לה ראש עגלגל עם מקור כחלחל, קצר ואלגנטי האופייני לברנטות שמסתיים בוו מעוקל מעט. רגליה האפורות של הברנטה קצרות למדי והן מחופות בנוצות לבנות בתחילתן. כיתר האווזים כפות רגליה של הברנטה בעלות 3 אצבעות המחוברות ביניהן בקרומי שחייה. מידות גופה של הברנטה אדומת החזה קטנות ממרבית האווזים: האורך הכולל של גופה הוא 53–56 ס"מ בלבד ומוטת כנפיה כ-120 ס"מ. הזכרים גדולים במעט מהנקבות: משקל הזכרים 1.6 ק"ג, ומשקל הנקבות 1.3 ק"ג. מלבד זאת הזכרים והנקבות של מין זה מפגינים חד-צורתיות זוויגית מלאה, ולא ניתן כלל להבדיל ביניהם.
אוטו מודרזון
ביוגרפיה
בשנת 1940 שנה לפני מותו, הוא שוכנע לדבר בנושא אמנות חזותית בחסות משרד התעמולה.
יצירה
בין השנים 1874–1889, הוא התרכז במחקרים קטנים ונופים, שצוירו ישירות מהטבע בסגנון פליין אייר של בית הספר ברביזון. לאחר 1889, חיפושו אחר סגנון טבעי הוביל בהדרגה לבדים צבעוניים יותר. בסביבות 1900, הוא וכמה אמני המושבה האחרים החלו לעשות איורים ועיצובים עבור Stollwerck, חברת השוקולד הגרמנית.
ברנטה אדומת-חזה
תפוצה ובית גידול
תפוצתה של הברנטה אדומת החזה משתנה בין הקיץ לחורף. בקיץ הברנטות מצויות בעיקר בחצי האי טיימיר (70% מהאוכלוסייה), בחצי האי יאמאל ובחצי האי גידאן שבמחוזות קרסנויארסק וימלו-ננץ ברוסיה - סמוך לחופי אוקיינוס הקרח הצפוני. עד 1950, עם בוא החורף הברנטות היו נודדות מאות קילומטרים לאזורים קבועים באיראן, עיראק ואזרבייג'ן - בעיקר סביב הים הכספי וסביב נהר פרת, אולם כיום בעקבות אובדן בית הגידול המתאים באזורים אלה, התפוצה החורפית של הברנטות עברה לאזור הים השחור, ברומניה, מולדובה, בולגריה ובין נהרות הדנובה והדינסטייר באוקראינה; מספרים קטנים קבועים נמצאים בחורף באזרבייג'ן, אוסטריה, קרואטיה, מקדוניה, סרביה ומונטנגרו. התפוצה המדויקת בחורף משתנה בהתאם לחומרה של מזג האוויר מחצי האי קרים לאזור דוברוג'ה בבולגריה. בטמפרטורות קרות מן הרגיל, להקות קטנות של ברנטות ינדדו לעיתים עד לחופי הים האגאי ביוון וטורקיה. במזג אוויר מתון, מספרים משמעותיים של ברנטות עשויים להימצא בחורף גם במחוזות דרומיים של רוסיה. ציר הנדידה העיקרי של הברנטות בין הקיץ לחורף הוא צר יחסית, ועובר כנראה מחצי האי טיימיר דרומה לשטחה של קזחסטן, ואז מערבה לחופי הים השחור. ציר נדידה נוסף עובר מעל הרי האורל ולעיתים גם בהונגריה, וייתכן שישנם צירי נדידה נוספים לא ידועים ברחבי סיביר.
בית הגידול של הברנטה אדומת החזה בקיץ הוא באזור הטונדרה הארקטי, ומורכב בעיקר מאזורים גבוהים ויבשים כמו פיורדים תלולים סמוך לנהרות, מדרונות סלעיים, צוקים, מחשופי סלע ערוצים ושוחות; העדפת בית הגידול נובעת מכך שעונת הרבייה מתרחשת בתקופה זאת ועל כן האווזים מעדיפים אזורים המוגנים מטורפים יבשתיים. לעיתים רחוקות יותר הברנטות נמצאות גם בחלקים פתוחים יותר של הטונדרה הכוללים שיחים וצמחייה טרשית אחרת. שלא בעונת הרבייה, הברנטות אדומות החזה נמצאות בבתי גידול ערבתיים הסמוכים לאגמים מתוקים. במהלך החורף, הברנטות נוטות ללון גם באיים המפוזרים על פני אגמים וביצות המרוחקים מהיבשה. הטמפרטורות בתחומי המחייה של הברנטה בקיץ כ-10 מעלות, ובתחומי המחייה של החורף 0–7 מעלות. כמות המשקעים הממוצעת היא 250–2,000 מילימטר לשנה.
נדידה
הברנטה אדומת החזה מבצעת נדידה מדי שנה מהצפון לדרום ובחזרה. לאחר עונת הרבייה והתבגרות הצאצאים – כשהאזור הסיבירי מתחיל להתקרר בהדרגה, הברנטות פותחות בנדידה גדולה לאורך היבשת האסייתית באמצע או בסוף חודש ספטמבר. במהלך הנדידה האווזים עוצרים באזורים קבועים כדי לאכול ולנוח מעט בטרם ימשיכו הלאה. הברנטות מגיעות לאתרי החריפה לחופי הים השחור והים האגאי בסביבות חודשי אוקטובר ונובמבר. הברנטה אדומת החזה היא מין אווז חברותית למדי, והיא נודדת בלהקות גדולות לצד להקות של אווז לבן מצח, אווז זוטר ואווז אפור. הנדידה חזרה לסיביר מתרחשת בין החודשים מרץ ומאי, לעיתים קרובות לצד להקות אווזים לבני מצח. הברנטות מזדמנות למדינות אירופאיות רבות בדרך כלל כאשר הן מצטרפות ללהקות של ברנטות לבנות-לחי ושל אווזי ברנט. מבנה הלהקה של הברנטות אדומות החזה צפוף ואינו בצורת ראש-חץ (V) טיפוסי הנפוץ אצל האווזים האחרים. בניגוד לנדידה בהלוך, הנדידה בחזור לאתרי הקינון מתבצעת בקבוצות קטנות יותר של 3–15 פרטים. במהלך הנדידה והשהייה באתרי הרבייה והחריפה, ניתן לשמוע תדיר את הקול הצווחני של הברנטה הנשמע כ"אוקיקו-קוקיק".
תזונה
במהלך החורף, הברנטה אדומת החזה נזונת בעיקר מיבולי חיטה, שעורה ותירס, וכן מעשבים ועשבי תיבול שונים. באזורי הרבייה בסיביר בקיץ, התזונה משתנית ומורכבת בעיקר מדשא ירוק וטרי, פקעות, שורשים וצמחי ביצה שונים. התזונה מהווה גורם חשוב מאוד בנדידה בחורף של המין; הסיבה העיקרית למשל שאתרי החריפה עברו מהים הכספי לים השחור, היא בעקבות המרה של שדות חיטה באזרבייג'ן ואיראן לכרמים ומטעי כותנה.
רבייה ומחזור חיים
הברנטות מתחילות להתרבות ביוני במושבות רופפות – בדרך כלל בהיקף של 5–15 זוגות למושבה, אם כי נצפו גם מושבות גדולות יותר של עד 37 זוגות. ההיקף של מושבת הברנטות הוא בהתאם למיקום הקינים, שפע במזון ונוכחות של עופות דורסים. הקינים של הברנטות אדומות החזה נמצאים בשקעים ובסדקים באדמה, בדרך כלל בעומק של 50–80 מ"מ ובקוטר של כ-200 מ"מ. הברנטה מרפדת את החריץ או השקע בנוצות ובפלומה שהיא תולשת מגופה בעזרת מקורה.
הברנטות נוהגות לעיתים קרובות לבנות את קיניהם בסמוך לקיני עופות דורסים כמו אוח השלג, בז נודד ועקב מכנסיים, משום שנוכחותם מגינה על הברנטות ועל צאצאיהן מטורפים יבשתיים כמו שועל שלג שמאוימים מצד העופות הדורסים. מלבד קינון בסמוך לעופות דורסים, הברנטות אדומות החזה נוטות לבנות את קיניהן באיים על נהרות שאף הם מוגנים מפני טורפים יבשתיים. עם זאת, ישנן ראיות המצביעות על כך שהברנטות מעדיפות דווקא לבנות את קיניהן בסמוך לקיני עופות דורסים. בניגוד לעופות דורסים אשר בוחרים למקם את קיניהן בצד הפתוח של הצוק, הברנטה תבנה את קינה במקום חבוי היטב בסבך; בכך הברנטה תוכל לכסות את קינה למשך זמן מסוים כדי ללקוט מזון ולהשאיר את קינה ללא השגחה.
עונות רבייה מוצלחות קשורות בנוכחות מרובה של להקות ענק של למינג, וחוקרי הטבע הציעו שהדבר נובע כנראה מכך שיש נוכחות מרובה יותר של ינשופים ובזים המספקים הגנה לברנטה וכן משום שטורפי האווזים שבעים כבר מהלמינגים כך שטריפת אווזים הופכת לנדירה.
במחצית השנייה של חודש יוני הנקבות מטילות בקן 3–13 ביצים עליהן הן דוגרות במשך כ-25 ימים. במהלך הדגירה הנקבה שוהה מוסתרת בתוך הקן, בעוד שהזכר נשאר בטווח של 1.5 קילומטר מהקן. הזכר נוטה גם להגן על הגישה לביצים ואפרוחים משחפים וטורפים קטנים. הטורף העיקרי של ביצי ואפרוחי הברנטה הוא שחף שחור מתת-מין Larus fuscus heuglini, שנמצא בתדירות גבוהה סמוך לקינים שבצוקים ובאיים. אפרוחי הברנטה מסוגלים לעוף לאחר 5–6 שבועות ומעט לאחר מכן מתחילה הנדידה לאתרי החריפה. בעת הבקיעה אפרוחי הברנטה מתאפיינים בפלומה צהבהבה שחרחרה ודומים מאוד לברווזונים קטנים; לאחר מספר שבועות צומחת כסות נוצות עם צבע זהה לבוגרים.
מצב
הברנטה אדומת החזה מסווגת על ידי IUCN במצב השימור "פגיע" (VU), מכיוון שמספריה נמצאים בגודל קטן-בינוני לאחר שחוו ירידת מספרים גבוהה בתקופה קצרה. הסיבות לירידה זאת הן במידה רבה לא ידועות; אוכלוסיות קטנות של אווזים ארקטיים אחרים הראו תנודות דרמטיות באוכלוסייה וייתכן שזה עשוי להיות נכון גם במקרה של מין זה. עם זאת המין נמצא במצב טוב יחסית כרגע, בהתחשב בכך שמ-2007 עד 2012 היה מסווג כמין ב"סכנת הכחדה" (EN). אם יתברר כי העליות האחרונות אכן משקפות את מצבו של המין ולא רק תוצאה של מאמצי ניטור משופרים, ייתכן והמין יועבר לקטגורית סיכון נמוכה יותר.
איומים
ציד מכוון של הברנטות מתרחש ברוסיה וקזחסטן ותוצאות ממחקרים אחרונים ב-2015 מצביעות על כך שהתמותה בגלל הציד עשויה להיות גבוהה מאוד מהמשוער. בעקבות הפרטת קרקעות ובמיוחד תנופת פיתוח למגורים ותיירות באזורי האכלה והמנוחה בחורף האיכות של שטחי המחיה החורפיים של הברנטות יורדת באזורים רבים. בנוסף, הרווחיות הנמוכה של החקלאיים מגידולי שדה גרמה לצמצום השטח המעובד של יבולי החיטה בחורף, אשר יחד עם המרה לגידולים אחרים גורמת לירידה בזמינות המזון. חלק מאתרי האכילה העיקריים אבדו בשל כך בבולגריה.
ציד של עופות מים בכללות הוא די משמעותי בבולגריה ורומניה, וכולל גם ירי לא חוקי בברנטות אדומות החזה. בבולגריה למשל אין אזורים נטולי ציד יעילים סביב אתרי שיחור עיקריים, ועל פי החוק השימוש ברובה ציד נאסר רק בסביבות 100 מטר מסביב לאגמים (מה גם שציידים מתעלמים מכך בקביעות). עם זאת, בפעולות שימור בשטחים של אגמי שאבלה ודוראנקולאק צמצמו את הירי המכוון על הברנטות בשנים 2010–2012. הפרעה לברנטות באגמים על ידי דייגים או ציידים חוקיים הצדים אווזים לבני חזית (הללו מותרים לציד על פי החוק), מהווה גם היא הגבלה משמעותית לשיחור מזון ולצבירת מאגרי שומן, ויש לה השפעה שלילית על הישרדות הברנטות במהלך הנדידה חזרה לאזורי הרבייה. בנוסף ציד מתבצע גם על ידי תיירים באוקראינה ובצירי הנדידה ושטחי ההיערכות של הברנטות ברוסיה.
בנוסף, שינויי אקלים משפיעים לרעה על מין ועל מינים נוספים התלויים בבתי הגידול של הטונדרה. על פי מספר מחקרים עולה כי עד שנת 2070 המין יאבד כ-67% מבית גידולו הנוכחי. העלייה בחיפוש אחר נפט וגז בסיביר התרחבה משמעותית לאזורים מרוחקים וגורמת להפרעה באזורי הרבייה של האווזים כמו גם אובדן בית גידול ברמה נמוכה. איומים אחרים כוללים התפתחות תעשייתיים סמוך לאתרי הרבייה בחצי האי יאמאל ובחצי האי ג'ידאן, התרבות של נברנים והקמת טורבינות רוח באזורי החריפה. האיום האחרון נפוץ מאוד באזורי החריפה מאז שנת 2008. אלפי טורבינות רוח מתוכננות לקום באזור דוברוג'ה בבולגריה ורומניה, בסמיכות לבית הגידול של הברנטות. ניתוח של נתונים הללו בחורף של 2012 הראה כי יש כבר השפעה שלילית של הטורבינות על האווזים, ובאזורים מסוימים הטורבינות גורמות לאווזים להימנע מלנחות באזורי שיחור המזון העיקריים.
שימור
הברנטה אדומת החזה מופיעה בנספח ב' של אמנת CITES, בנספח א' וב' לאמנה על מינים נודדים (CMS או אמנת בון), בנספח ב' לאמנת ברן של שימור הטבע האירופאי, בנספח א' של העופות המוגנים ובנספח ב' של ההסכם האפריקני-אירופאי לשימור עופות מים נודדים (AEWA). הברנטה מופיעה גם בספר האדום של המינים המאוימים ברוסיה, קזחסטן ובולגריה.
הברנטה אדומת החזה מוגנת באופן חוקי בהרבה מדינות וחלקים רבים של טווחי הרבייה והחריפה מוגנים, אם כי הציד ממשיך במידה נמוכה או גבוהה באזורים רבים. אתרי החורף בבולגריה, רומניה ואוקראינה מפוקחים באמצעות תוכניות ניטור ומחקר. המטרה היא לקבל מידע עדכני בנוגע למעמד של המין, בית הגידול, אקולוגיה וצרכי שימור. תוכניות ניהול מיושמות גם באגמים רבים בבולגריה. פרויקט ממושך משנת 2005 עד שנת 2008 נעשה ברומניה במטרה לשפר את איכות הסביבה שסביב אגמים הנמצאים בשימוש על ידי המין. בבולגריה וברומניה יש תוכנית חקלאות סביבתית בה הרשויות משלמות לחקלאים על מנת שיזרעו חיטה בחורף כדי להגדיל את זמינות המזון לאווזים. בנוסף לכך, יש מספר תוכניות שימור בינלאומיות הנעשות על ידי ארגונים שונים. להלן פעולות השימור המוצעות על ידי IUCN למדינות שבהם נמצאת הברנטה אדומת החזה:
אומדנים
למרת שסיקור מספרי הברנטות קשים יחסית בשל הנדידה, נעשו מספר אומדנים במהלך השנים החל מאמצע 1950. מספר הפרטים הגדול ביותר שתועד עד כה היה בשנת 1997 שאז המספר העולמי של הברנטות עמד על כ-90,000 פרטים. ברוב הסקרים המאוחרים השתקף מצבו הכללי של המין וירידת מספרים נצפתה מספר פעמים כמו בשנת 2000 שאז האומדן עמד על שפל של 30,000 פרטים. מהאומדן האחרון שנעשה בשנת 2015 עולה כי מספרי הברנטה הם בסביבות 44,000–56,000 פרטים.
ג'ק פוקס (שחקן)
ג'ק לואיס פוקס (באנגלית: Jack Louis Fox; נולד ב-17 בספטמבר 1985) הוא שחקן תיאטרון, קולנוע וטלוויזיה בריטי. הוא גדל בלונדון ושייך למשפחת השחקנים בני משפחת פוקס. הוא בנו הרביעי של ג'יימס פוקס ושל אשתו מרי. אחיו הוא לורנס פוקס ודודיו הם המפיק רוברט פוקס והשחקן אדוארד פוקס.
ביוגרפיה
פוקס נולד בלונדון לשחקן ג'יימס פוקס ולאשתו מרי אליזבת פייפר. הוא האח הצעיר של תומאס, לורנס, רובין ולידיה פוקס. הוא אחיין של המפיק רוברט פוקס והשחקן אדוארד פוקס (אביהם של אמיליה ופרדי). פוקס למד בבית הספר מילבורן לודג' סקול, ואחר כך למד בקינגס סקול בקנטרברי. בהמשך למד פילוסופיה ותאולוגיה באוניברסיטת לידס.
אחרי סיום הלימודים שיחק פוקס בסרט "Theeb", שזכה בפרס האקדמיה הבריטית לאמנויות הקולנוע והטלוויזיה (BAFTA) והיה מועמד לפרס אוסקר, בסדרת הטלוויזיה "גאון" עם ג'פרי ראש, ובסרט "ג'וני אינגליש 3.0" בכיכובו של רואן אטקינסון.
הופעת הבכורה של פוקס בווסט אנד הייתה במחזה "Dear Lupin" לצדו של אביו ג'יימס פוקס.
בועז גלעד
בועז גלעד (נולד ב- 1966) הוא קצין משטרה ישראלי בדימוס בדרגת ניצב. כיהן כראש אגף תמיכה לוגיסטית.
גלעד שירת בצה"ל בחטיבת הצנחנים. ב-1996 הצטרף לשירות הביטחון הכללי ושירת בתפקידים מבצעיים ובמערך התומך. בתפקידו האחרון שימש ראש מטה התפעול וחבר בפורום מטה השב"כ. בינואר 2016 עבר למשטרת ישראל ומונה לראש האגף לתמיכה לוגיסטית בדרגת ניצב. כיהן בתפקיד עד פברואר 2019.
כיום מייסד ומנכ"ל חברת סטארטאפ ישראלית בשם BizWatch המפתחת מערכת רכש אוטומטית מבוססת בינה מלאכותית וכן שותף ויו"ר בחברת BDiverse,העוסקת באיתור פתרונות מתקדמים לאתגרי שרשרת האספקה.
בעל תואר ראשון בסוציולוגיה ותואר שני במנהל עסקים.
טימותי הולך לבית הספר
טימותי הולך לבית הספר (באנגלית: Timothy Goes to School) היא סדרת הנפשה קנדית-הונג קונגית לילדים, המבוססת על מספר ספרים של הסופרת רוזמרי וולס. הסדרה הופקה על ידי Silver Lining Productions, Animation Services Hong Kong Limited ו-Nelvana, כאשר היא עוקבת אחר דביבון קטן בשם טימותי הלומד בכיתה א' ובכל יום לומד יחד עם חבריו דברים חדשים.
הסדרה שודרה בקנדה בערוץ TVOntario ובארצות הברית בערוץ PBS Kids, כאשר פרק הבכורה שלה שודר ב-30 בספטמבר 2000 ופרק הסיום שודר ב-28 בדצמבר 2001. בישראל הסדרה שודרה בדיבוב לעברית בערוץ הילדים, ולאחר מכן בערוץ הופ!, החל משנת 2002 עד שנת 2003. לסדרה הופקו שתי עונות ו-26 פרקים באורך 22 דקות, כאשר כל פרק מורכב משני פרקים משניים באורך 11 דקות.
תקציר העלילה
העלילה עוקבת אחר טימותי, דביבון קטן אשר לומד בכיתה א'. הוא מתחיל את שנתו הראשונה בבית ספר יחד עם עוד עשרה תלמידים נוספים, שכל אחד מהם הוא בעל חיים שונה. הוא מתחבר אל הילדים, ויחד איתם הוא לומד כל יום משהו חדש. רוב התלמידים לומדים בכיתה של גברת צ'יקה, אשר תמיד מוכנה לעזור להם.
מדבבים
הדיבוב העברי בוים והופק על ידי קובי אשל.
קירשווסר
קירשווסר (גרמנית: Kirschwasser; מילולית: מי דובדבנים) או בקיצור קירש, הוא  משקה אלכוהולי צלול מסוג ברנדי המופק על ידי זיקוק כפול של תסס מיץ דובדבנים שחורים. הדובדבן שממנו מזקקים קירשווסר יכול להיות מתוק או חמוץ, באופן מסורתי משתמשים בדובדבן מורלו חמוץ הנכתש ביחד עם החרצן שלו. הדובדבן גדל בסביבות היער השחור בדרום גרמניה ולכן מאמינים כי שם מקור המשקה.
כעשרה קילוגרם של דובדבנים נדרשים להכנת בקבוק אחד של קירשווסר.
שיוך
משקאות אלכוהוליים צלולים מזיקוק של פירות נפוצים בין היתר בדרום גרמניה, מערב אוסטריה ובקנטונים דוברי הגרמנית של שווייץ. משקאות דומים לקירשווסר מאותם אזורים הם אובסטלר (Obstler) שמזוקק מתפוחים או תערובת של תפוחים ואפרסקים, Zwetschgenwasser משזיפים ו-Himbeergeist מפטל. משקאות דומים בצרפת ובקנטונים דוברי הצרפתית של שווייץ מכונים בצרפתית "eau de vie" (מי החיים, אותו המונח שבמקור המילים ויסקי ואקוואויט).
משקאות דומים ניתן למצוא גם במדינות אחרות, כדוגמת הסליבוביץ' המופק משזיפים המוכר בכל המדינות שהרכיבו את יוגוסלביה.
אופן השתייה
בניגוד לליקר דובדבנים, הקירשווסר אינו מתוק כלל, ולקירשווסר איכותי טעם נקי של זיקוק מעודן (בדומה לוודקה פרימיום) עם בת טעם עדינה של דובדבן. בדרך כלל קירשווסר נשתה נקי, מקורר, בכוסות קטנות מאוד בתור אפריטיף. לעומת זאת, באופן מסורתי באזורים הכפריים של הארצות דוברות הגרמנית, הוא מוגש בטמפרטורת החדר או מחומם קלות בידיים בתור דיז'סטיף.
רון ג'ונסון (איש עסקים)
רון ג'ונסון (באנגלית: Ron Johnson; נולד ב-15 באוקטובר 1959) הוא מנכ"ל חברת J. C. Penney, קודם לכן כיהן כסגן נשיא בכיר לפעילות הקמעונאית בחברת אפל. הוא יזם את הרעיון של החנויות הקמעונאיות של אפל ואת הקונספט של ״בר הגאונים״ (Genius Bar), שהוא עמדת תמיכה טכנית בחנויות אפל באווירת בר. ג'ונסון הצטרף לאפל בינואר 2000, אך עזב כדי להצטרף ל-J. C. Penney בנובמבר 2011. בעבר הוא עבד כסגן נשיא לשיווק בחברת Target ועבד גם בחברת Mervyns.
ביוגרפיה
ג'ונסון נולד באדינה, מינסוטה, בנו של מנהל בחברת General Mills. הוא היה הקפטן בקבוצת הפוטבול ובקבוצת הבייסבול של בית ספר התיכון שלמד בו. ג'ונסון בעל תואר שני במנהל עסקים מבית הספר לעסקים של אוניברסיטת הרווארד ותואר ראשון בכלכלה מאוניברסיטת סטנפורד. הוא תושב אתרטון, קליפורניה.
בתקופת עבודתו של ג'ונסון כסגן נשיא באפל, הציגה רשת חנויות הקמעונאיות של אפל שיא של צמיחה, כשסך מכירותיה השנתיות עלה על מיליארד דולר תוך שנתיים מפתיחתן. כיום אפל מפעילה מעל ל-300 חנויות, כולל באוסטרליה, קנדה, סין, צרפת, גרמניה, איטליה, שווייץ, הממלכה המאוחדת, ארצות הברית, הונג קונג ויפן.
ב-31 באוקטובר 2007 מימש ג'ונסון 700,000 מאופציות המניות שלו באפל במחיר מימוש של 23.72 דולר, ובהמשך אותו יום מכר את המניות במחיר של כ-185 דולר. הוא הרוויח כ-400 מיליון דולר במהלך שבע וחצי שנות עבודתו באפל.
כמנכ״ל J. C. Penney המשיך ג'ונסון להתגורר בקליפורניה ונהג לטוס מספר ימים בשבוע למטה החברה שנמצא בפלאנו, טקסס, במטוס סילון פרטי.
בארי לוינסון
בארי לוינסון (באנגלית: Barry Levinson; נולד ב־6 באפריל 1942) הוא במאי, מפיק ותסריטאי קולנוע וטלוויזיה יהודי-אמריקני. זוכה פרס אוסקר על "איש הגשם".
קורות חייו
נולד וגדל בבולטימור, מרילנד, התקבל ללימודים באמריקן יוניברסיטי בוושינגטון הבירה, לפני שעבר ללוס אנג'לס כדי להיות שחקן ותסריטאי. הוא החל את דרכו כתסריטאי בסדרות טלוויזיה בשנות השבעים, וקיבל עליהם שני פרסי אמי. לאחר שהתבסס כתסריטאי מצליח בסרטים "סרט אילם", "מתח גבוה" ו"וצדק לכל" (מועמדות לאוסקר, לתסריט), הוא נהייה לבמאי, בדרמת ההתבגרות "דיינר" (1982), שעליו קיבל מועמדות שנייה לפרס האוסקר על התסריט. "דיינר" היה הראשון מבין סדרה של סרטים שהתרחשו בבולטימור, עיר ילדותו, שאותם גם כתב. האחרים היו "אנשי הפח" (1987), בכיכובם של ריצ'רד דרייפוס ודני דה ויטו, "אבלון" (1990) (מועמדות לאוסקר על התסריט) ו"ליברטי הייטס" (1999), ששניהם עסקו ביהודים.
סרטו הגדול ביותר, הן מבחינה ביקורתית והן מבחינה כספית היה "איש הגשם" (1988). הסרט זכה בארבעה פרסי אוסקר, כולל פרס הבימוי, בו זכה לוינסון. סרטים נוספים עטורי תשבחות שביים היו "הטוב מכולם" (1984), בו כיכבו רוברט רדפורד וגלן קלוז, "בוקר טוב וייטנאם" (1987), עליו קיבל רובין ויליאמס מועמדות לפרס האוסקר ו"באגסי" (1991), שקיבל 10 מועמדויות לפרס האוסקר, ו-8 מועמדויות לפרס גלובוס הזהב, בו זכה בקטגוריית סרט הדרמה הטוב ביותר. בין סרטיו הנוספים נמנים: סרט הילדים "צעצועים", עם רובין ויליאמס, "חשיפה", על פי הרומן של מייקל קרייטון, בו כיכבו מייקל דאגלס ודמי מור, ושלושה סרטים בכיכובו של דסטין הופמן, הדרמה עטורת הכוכבים "סליפרס", הסאטירה הפוליטית "לכשכש בכלב" וסרט הפעולה-מדע בדיוני "ספירה". בשנות האלפיים התמקד לוינסון בבימוי קומדיות: "בנדיטס", בו כיכבו ברוס ויליס ובילי בוב תורנטון, "Envy", בו כיכבו בן סטילר וג'ק בלאק ו"איש השנה", שבו שיתף פעולה בפעם השלישית עם רובין ויליאמס.
בנוסף להיותו במאי מוערך, לוינסון הוא גם מפיק פורה, במיוחד בשנות האלפיים. הוא שימש כמפיק או מנהל הפקה בהפקות הוליוודיות כ"דוני בראסקו", עם ג'וני דפ ואל פצ'ינו, "הסערה המושלמת", "בוא נדבר על זה" ו"מכתבי אהבה", עם גווינת' פאלטרו. כמו כן מביים לא מעט סרטי טלוויזיה, בהם "יריה בלב", של הבמאית הפולנית אניישקה הולנד וסרטו של סידני לומט, "חיפוש גופני". בנוסף לוינסון הפיק כמה פרויקטים טלוויזיוניים, כשהגדולה שבהם הייתה סדרת הפשע "רצח מאדום לשחור", בין השנים 1993–1999, בו גם ביים שני פרקים, שעל אחד מהם זכה בפרס אמי ב־1993.
ב-2003 פרסם את ספרו הראשון, הנקרא "שישים ושש", זאת לאחר שכמה מסרטיו בבימויו כבר היו למעשה בעלי אלמנטים אוטוביוגרפיים מחייו של לוינסון.
בשנת 2018 פורסם כי יביים את הסרט הביוגרפי, "השורד" המתאר את סיפורו של ניצול השואה הארי האפט, שאולץ להתאגרף כדי לחיות. בן פוסטר מגלם את האפט. לצד פוסטר משתתפים דני דה ויטו, ויקי קרייפס, בילי מגנוסן, פיטר סארסגארד, דר זוזובסקי וג'ון לגוויזאמו. הסרט הוקרן בבכורה עולמית ב-21 בספטמבר 2021 בפסטיבל הסרטים הבינלאומי בטורונטו.
חיים אישיים
בנו הוא במאי הקולנוע סם לוינסון.
ויולה אדונקה
ויולה אדונקה (שם מדעי: Viola adunca) הוא צמח ממשפחת הסגליים הנקרא גם ויולת הוקדפור, ויולת החולות, ו ויולת הכלב המערבית. בית גידולו הטבעי הוא בצפון אמריקה, וכולל בתוכו גם את החלק המערבי של ארצות הברית עד לניו-אינגלנד ולקנדה. זהו צמח שעיר הגדל מפקעית ועליו הם בצורות לבבות. אורכם של עליו הוא בין 1 ל-4 סנטימטרים. לצמח פרח בעל חמישה עלי כותרת סגולים, כאשר יש הבדל מועט בכתמים שעל עליו. ישנם מספר תת-מינים למין זה, אחד מהם צומח בפארק הלאומי יוסמיטי.
מסע הצלב של 1101
מסע הצלב של 1101 היה מסע צלב של שלוש תנועות נפרדות, שאורגן בשנת 1100 וב-1101 אחרי הצלחתו של מסע הצלב הראשון. מסע זה נקרא גם מסע הצלב של מוגי-הלב על-שם מספר רב של משתתפים שהצטרפו למסע זה אחרי שעזבו את המסע הראשון.
מסע הצלב הראשון המוצלח עודד קריאה לתגבור מצד ממלכת ירושלים החדשה. לכן, האפיפיור פסקליס השני, יורשו של אורבנוס השני (שמת חמישה ימים בלבד אחרי נפילת ירושלים בשלהי מסע הצלב הראשון וכך לא ידע על הצלחת המפעל אותו יזם), קרא למסע צלב נוסף. הוא עודד במיוחד את אלו שנשבעו לצאת למסע הראשון ולא עשו זאת, וגם את אלו שעזבו באמצע. חלק מהאנשים האלו כבר סבלו מיחסי בוז בביתם ועמדו תחת לחץ רב לצאת למסע הבא.
הלומברדים
בספטמבר 1100, קבוצה גדולה של לומברדים עזבו את מילאנו. אלה היו בעיקר איכרים לא מאומנים, שהונהגו על ידי הארכיבישוף של מילאנו, אָנְסֶלְמוֹ דַה בּוֹוִיסִיוֹ. כאשר הם הגיעו לשטחי האימפריה הביזנטית, הם בזזו אותה והשליט הביזנטי אלכסיוס הראשון ליווה אותם למחנה מחוץ לקונסטנטינופוליס. דבר זה לא ריצה את הצלבנים, הם פלשו לעיר ובזזו את ארמון הבלאצ'רנאי ואף הרגו את האריה של אלכסיוס. הלומברדים עברו במהרה לצד השני של הבוספורוס, חנו בניקומדיה, ושם חיכו לתגבורות.
במאי, הגיעה תגבורת של קבוצה קטנה אך חזקה של צרפתים, בורגונדים וגרמנים, תחת הנהגתו של סטפן הראשון, רוזן בורגונדי, אוד הראשון, דוכס בורגונדי וקונראד, הקונסטבל של היינריך הרביעי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה. בנוסף הצטרף אליהם גם רמון הרביעי, רוזן טולוז, אחד המנהיגים שהוביל את מסע הצלב הראשון שכעת שירת תחת הקיסר היינריך והוא מונה למפקד הכללי. כמו כן, צורף אליהם כח של שכירי חרב פצ'נגים ביזנטים תחת פיקודו של ציטאס.
הקבוצה החלה לצעוד בסוף מאי, לעבר דורילאום, כשהם עוקבים אחרי הדרך שעשו רמון וסטפן במהלך מסע הצלב הראשון. הכוח הזה תכנן להמשיך לעבר קוניה, אבל הלומברדים, שמספרם היה גדול בהרבה משל הכוחות האחרים, היו נחושים לצעוד צפונה לניקסר, שם הוחזק בשבי אחד ממנהיגי מסע הצלב הראשון, בוהמון הראשון בידי הדנישמנדים (עם טורקי). אחרי שכבשו את אנקרה ב-23 ביוני והחזירו אותה לאלכסיוס, הצלבנים פנו צפונה, שם הותקפו מידית על ידי הסלג'וקים הטורקים במשך שבועות.
חבקוק כהן
חבקוק כהן עראקי (20 ביולי 1927 – 26 בדצמבר 1951) היה איש המחלקה הערבית בפלמ"ח, מסתערב, מרגל וקצין מודיעין. היה בין מניחי התשתית לפעילות קהילת המודיעין הישראלית בארצות ערב.
מסע הצלב של 1101
חיילי נוור
מעט אחרי שהחיילים הלומברדים עזבו את ניקומדיה, צבא נוסף מהעיר נוור (Nevers) בצרפת הגיע לקונסטנטינופול. הוא הגיע לשם דרך הים האדריאטי מהעיר בארי, והכניסה לשם התאפשרה ללא קרב. צבא זה ניסה לצמצם את הפער עם הצבאות האחרים והתקדם במהרה לעברם, אבל למעשה אף פעם לא פגש אותם. הצבא הנוורי, תחת ויליאם השני, הטיל מצור על קוניה, אבל לא הצליח לכבוש אותה. במהרה נתפס הצבא בהראקליאה קיביסטרה על ידי הסלג'וקים, שבדיוק הביסו את הלומברדים במרסיבן, והיו נחושים להביס את הצבאות החדשים במהירות האפשרית. בהראקליאה כמעט כל הצבא מהעיר נוור נהרג, מלבד ויליאם ומספר מאנשיו.
חבקוק כהן
ביוגרפיה
ב-1941 עזב את משפחתו ועבר לתל אביב, שם הצטרף לתנועת הנוער העובד שסיפקה לו מגורים וכלכלה. משם נשלח להכשרה בקיבוץ בית השיטה, ובהמשך לקיבוץ אלונים. באלונים הכיר את יעקובה כהן, שזיהה בו מועמד מתאים להצטרף למחלקה הערבית של הפלמ"ח.
מסע הצלב של 1101
הצרפתים והבווארים
מיד אחרי שויליאם מנוור עזב את קונסטנטינופול, הגיע צבא שלישי, שהונהג על ידי גיום התשיעי, דוכס אקיטן, איג דה ורמנדואה וולף הראשון, דוכס בוואריה; להם התלוותה אידה מאוסטריה (אמו של לאופולד השלישי, מרקיז אוסטריה, הידוע בתור הקדוש לאופולד). צבא זה בזז את שטחי ביזנטיון בדרך לקונסטנטינופול.
חבקוק כהן
בפלמ"ח
ב-1945 התגייס לפלמ"ח, הוכשר כמסתערב וכאלחוטן וצורף למחלקה הערבית (מחלקת "השחר") שעסקה בפעולות איסוף מודיעין ומבצעי סיכול בין ערביי ארץ ישראל. באותה תקופה זכה בין חבריו לכינוי חווה'לה, שהמשיך ללוותו. בסיס המחלקה היא אז בקיבוץ עין החורש. ההכשרה כמסתערב כללה לימודי ערבית מדוברת בלהג הפלסטיני בצד לימודי אסלאם וקוראן, אורחות חיי הערבים, היסטוריה ופוליטיקה פלסטינית, וכל יתר הנדרש לפעילות תחת מסווה בעומק החברה הערבית, תחת הנחייתו של המדריך המקצועי של המחלקה הערבית שמעון סומך ("סמעאן").
מסע הצלב של 1101
הצרפתים והבווארים
מקונסטנטינופול, הצבא התחלק לשתיים. חלק אחד הפליג ישירות לארץ ישראל, והשאר צעד אל עבר הראקליאה, וכמו הצבא הקודם נתפסו במארב שהכין להם קיליץ' ארסלן הסלג'וקי והובסו. גיום וולף ברחו, אבל יו נפצע אנושות; הניצולים הגיעו לבסוף לטרסוס, שם נפטר יו. אידה נעלמה במהלך המארב, וכנראה נהרגה, אך לפי אגדות היא נלקחה בשבי ונהייתה אמו של זנגי, אויב גדול של הצלבנים במסעותיהם הבאים.
תוצאות המסע
ויליאם מנוור ברח גם הוא לטרסוס והצטרף לשאר הניצולים, ואחריו הגיע רמון מטולוז. תחת פיקודו של רמון, הניצולים כבשו את טרטוס עם עזרה של הצי מג'נובה. בתקופה זו, מסע הצלב כבר נהפך למסע צליינות. הניצולים הגיעו לאנטיוכיה בסוף 1101, ובחג הפסחא של 1102 הגיעו לירושלים. אחר כך, כאשר הם מילאו את שבועתם, צלבנים רבים חזרו הביתה. עם זאת, חלק נשארו כדי לעזור למלך בלדווין הראשון להגן על העיר רמלה כנגד פלישה מצרית. סטפן מבלואה נהרג במהלך קרב זה. גם ז'וסלין הראשון נשאר בישראל, ונהפך להיות רוזן אדסה ב-1118.
חבקוק כהן
בפלמ"ח
ב-1947 הוצב חבקוק בזהות ערבית בדויה בשם 'איברהים' בין פועלי הנמל החורנים בנמל חיפה, במטרה לבסס את זהותו הערבית ולאסוף ידיעות על ההתארגנות הערבית לקראת יציאת הבריטים עם סיום המנדט. הוא הצטרף גם למועדון ספורט ערבי בעיר התחתית, ובזכות היותו ספורטאי מוכשר הפך עד מהרה למדריך ספורט מוערך במועדון וזכה ליוקרה ולמעמד בין חבריו הערבים. בעקבות הצלחתו, הוחדרו לנמל חיפה מספר מסתערבים נוספים כשחבקוק מסייע להם לבסס את סיפור הכיסוי שלהם ולרכוש חברים במקום.
מסע הצלב של 1101
תוצאות המסע
תבוסת הצלבנים אפשרה לקיליץ' ארסלן להקים את בירתו בקוניה, וגם להוכיח לעולם המוסלמים שהצלבנים לא היו בלתי-מנוצחים, כפי שנדמו במהלך מסע הצלב הראשון. הצלבנים והביזנטים האשימו האחד את השני בתבוסה, ואף אחד מהם לא הצליח להבטיח מעבר בטוח דרך אנטוליה, בייחוד לא אחרי שקיליץ' ארסלן חיזק את מעמדו באזור. הדרך היחידה לארץ הקודש הייתה דרך הים, מה שנתן יתרון לערים האיטלקיות. החוסר במעבר בטוח מקונסטנטינופול חיזק גם את נסיכות אנטיוכיה, שם טנקרד הצליח לחזק את מעמדו בלי התערבות ביזנטית.
חבקוק כהן
בפלמ"ח
ב-14 באפריל 1948 הוחדר חבקוק לחיפה הערבית במטרה לדווח על הלכי הרוח והנעשה בקרב ערביי העיר בימי השיא של הקרב על חיפה. הוא העביר דיווחים למפקדיו עד 22 באפריל 1948, עת החלה הבריחה הגדולה של ערביי חיפה, וחבקוק הצליח למלט עצמו לצד היהודי.
מסע הצלב של 1101
תוצאות המסע
גם מסעות הצלב השני והשלישי סבלו מקשיים דומים כשניסו לחצות את אנטוליה.
חבקוק כהן
בביירות
במטה המחלקה הערבית הוחלט לשגר את חבקוק כהן ויצחק שושן (אבו סחיק) ללבנון, ולצורך כך הם "נעצרו" בידי ההגנה בסוף אפריל 1948 והוכנסו למתקן מעצר בו הוחזקו לוחמים ופעילי כנופיות ערבים. חבקוק כבר היה דמות מוכרת בין צעיריה הערביים של חיפה, ושהותו במעצר יחד עם יצחק שושן נועדה לחזק את סיפור הכיסוי של שניהם. לאחר שנחקרו (חוקריהם לא ידעו שמדובר באנשי פלמ"ח) ושוחררו, הצטרפו בהוראת מפקדיהם לקבוצת נמלטים ערבים שיצאה בתחילת מאי באוטובוס מחיפה לביירות, כחלק מזרם הפליטים שעשה דרכו ללבנון.
בביירות חברו השניים לגמליאל כהן, איש המחלקה הערבית שכבר שהה בעיר, ובהמשך הצטרפו אליהם מסתערבים נוספים שהגיעו ללבנון בדרכים שונות, ביניהם יעקובה כהן, שמעון חורש ושאול כרמלי. בביירות הפעילו קבוצת המסתערבים, בכסות של פליטים פלסטינים, תא ריגול שלאורך שנתיים אסף ידיעות על המתרחש בלבנון ובקרב אוכלוסיית הפליטים הפלסטינים בה. כסיפור כיסוי הם רכשו והפעילו קיוסק בעיר, ובהמשך גם מונית. חבקוק כהן שימש בין היתר כאלחוטן החוליה, ושידר בקוד מורס את הידיעות שאספו.
בנובמבר 1948 העבירו יצחק שושן וחבקוק כהן מידע אודות היאכטה של היטלר ("איגריס") אשר נרכשה על ידי סוחר לבנוני, הובאה לביירות והיו אמורים להכשירה כספינת מלחמה. על בסיס מידע זה הונחת בחוף ביירות איש המחלקה הערבית אליהו ריקה, אשר הוכשר כצוללן וצויד במוקשים אותם הצמיד ליאכטה במטרה להטביע אותה ("מבצע דוד").
ביחידה להפעלת סוכנים
ב-1950 חזר חבקוק לישראל, עבר קורס קצינים והצטרף לשירות קבע בחיל המודיעין, כקת"ם ב"מודיעין 10" (לימים יחידה 504) שעסקה בהפעלת סוכנים ומודיעים בארצות ערב. הוא קיבל דרגת סגן, וביוני 1951 נשא לאישה את מירה מזרחי, חברתו מימי הפלמ"ח. הם קבעו את ביתם בראשון לציון.
ב-26 בדצמבר 1951 יצא חבקוק, מלווה בשניים מחייליו, לפגישה עם סוכן ירדני שהפעיל באזור עין חוסוב (חצבה) שבערבה. מארב של בדואים, שפעלו בשליחות המודיעין הירדני, פתח באש על משתתפי המפגש. בחילופי היריות נורו למוות חבקוק, אחד החיילים שליווהו למפגש והסוכן הירדני.
חבקוק כהן נקבר בבית העלמין הצבאי שבתוך בית הקברות הישן בראשון לציון. הוא היה הראשון מבין מפעילי הסוכנים בקהילת המודיעין שנפל בעת מפגש עם סוכן. בעקבות מותו יצאו חבריו מיחידת מודיעין 10 לפעולת תגמול במטרה להיפרע מאנשי חוליית המתנקשים, ובאמצעות הפעלה של סוכנים הצליחו ב-1953 להגיע להגיע אליהם ולחסלם בכפר א-צאפי שמעברו המזרחי של ים המלח, בשטח ירדן. הירדנים הגיבו לפעולת התגמול בהפגזה של מפעל המלח בסדום, ובעקבות התקרית הועבר הקצין שהורה על פעולת התגמול מתפקידו.
ברוק לין הייטס
ברוק לין הייטס הוא שם הבמה של ברוק אדוורד הייהו (נולד ב-10 במרץ 1986), מלכת דראג, רקדנית בלט ואישיות טלוויזיה קנדית. אחרי שעבדה כרקדנית בבלט קייפ טאון סיטי ולס בלטס טרוקדרו דה מונטה קרלו, הייטס התחרתה בעונה ה-11 של המרוץ לדראג של רו פול. הייטס הגיעה למקום השני לאחר שהפסידה לאיבי אודלי. הייטס היא הקנדית הראשונה שהתחרתה בתוכנית. הייטס היא גם מנחה ראשית בתוכנית הספין אוף המרוץ לדראג של קנדה, מתמודדת המרוץ לדראג הראשונה שהפכה לשוטפת במשרה מלאה בזיכיון.
ביוגרפיה
הייהו נולד ב-10 במרץ 1986 בטורונטו, קנדה. הוא למד בתיכון לאומניות אטוביקוק. כשהוא היה בן 15, הוא התחיל ללמוד בלט בבית הספר הלאומי לבלט של קנדה ולמד במשך חמש שנים. הוא יצא מהארון כשהוא היה בן 18. הוא ממוצא שוודי וצרפתי.
קריירה
בגיל 20, הייטס עברה לדרום אפריקה והופיעה בבלט קייפ טאון סיטי. מאוחר יותר, היא עברה לניו יורק והצטרפה ללס בלטס טרוקדרו דה מונטה קרלו, להקת בלט של גברים בלבד בדראג. ב-2014, הייטס זכתה בתחרות היופי מיס קונטיננטל.
ביוני 2019, הייטס הייתה אחת מ-37 מלכות דראג שהופיעו על עמוד השער של המגזין ניו יורק. ב-26 בספטמבר, הוכרז שהיא תהיה שופטת במשרה מלאה במרוץ לדראג של קנדה, תוכנית הספין אוף של המרוץ לדראג של רו פול. היא המתמודדת הראשונה מהזיכיון שהפכה לשופטת במשרה מלאה. ב-11 בנובמבר היא זכתה בפרס בחירת הקהל ל"קנדית הכי שווה הייפ".
ב-25 במרץ 2021, הייטס הוציאה סינגל עם פריאנקה בשם "Queen of the North". במאי 2021, הייטס, והשופטים הנוספים בתוכנית, סטייסי מקנזי וג'פרי בויאר-צ'פמן זכו ב-Canadian Screen Award למנחה או המגיש הטוב ביותר בתוכנית אמיתית או מציאות/תחרות. באותו החודש, היא השיקה פודקאסט עם פריאנקה בשם "Famous This Week" והוכרזה כמנחה של "1 Queen 5 Queers", חידוש של "1 Girl 5 Gays".
חיים אישיים
הייטס גרה בנאשוויל, טנסי לפני שהתקבלה למרוץ לדראג. מאז היא עברה ללוס אנג'לס, קליפורניה. אימהות הדראג שלה הן פארה אן. הייטס וושינגטון הייטס, ואחות הדראג שלה היא הבן לי הייטס.
מלחמת הסחר בין ארצות הברית לסין
סין וארצות הברית מנהלות מלחמת סחר החל משנת 2018, כאשר כל אחת משתי המדינות ממשיכה להעמיד מכסים על טובין הנסחרים ביניהן.
מהות מלחמת הסחר
נשיא ארצות הברית, דונלד טראמפ, הכריז במהלך הקמפיין שלו במערכת הבחירות לנשיאות ארצות הברית 2016 כי יש לתקן את "הניצול ארוך השנים של המערכת הבינלאומית הבלתי-מתפקדת והנהגים הבלתי הוגנים". חילוקי הדעות הכלכליים החלו לפני כניסתה של סין לארגון הסחר העולמי, אולם נשיאי ארצות הברית הקודמים ג'ורג' ה.וו. בוש, ביל קלינטון, ג'ורג' וו. בוש וברק אובמה כשלו בניסיון לפתור מחלוקות אלו. באפריל 2018 הגישה ארצות הברית תלונה לארגון הסחר העולמי, ובה הביעה את מורת רוחה מכך שסין מפרה זכויות של קניין רוחני.