cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
מדהובלה
תחייה, שבחים ועבודות אחרונות (1958–1964)
מוגול-א-עזאם היה הראשון מבין שני סרטיה של מודהבלה שצולמו בצבע ; היו לו ארבעה סלילים שצולמו בטכניקולור. הסרט זכה להפצה הנרחבת ביותר מכל סרט הודי עד אז, ולעיתים קרובות הקהל עמד בתור כל היום לקבלת כרטיסים. הוא יצא לאקרנים ב-5 באוגוסט 1960, שבר את כל שיאי קופות בהודו והפך לסרט ההודי המרוויח ביותר בכל הזמנים, מעמד בו החזיק עוד 15 שנה אחר כך בטקס פרסי הסרטים הלאומיים לשנת 1961, הוא זכה בפרס הסרט הלאומי לסרט העלילתי הטוב ביותר בהינדית והוביל את טקס פרסי ה-פילמפייר ה-8 עם 11 מועמדויות, כולל השחקנית הטובה ביותר עבור מודהבלה.
ההצלחות שוברות הקופות של מוגאל-א-אזם וברסאת קי ראת ביססו את מדהובלה כשחקנית המובילה המצליחה ביותר של 1960. לאחר מכן היא הפסיקה את הקריירה שלה והעדיפה רק לשחק בתפקידי משנה בכמה סרטים כל שלושת הסרטים שלה מ-1961 היו בין ההפקות הרווחיות ביותר של השנה. Half Ticket, שיתוף הפעולה האחרון שלה עם בעלה קישור קומאר היה גם הצלחה קריטית ומסחרית. כמו כן, יצא בשנת 1962 הסרט פתאן שהתבררה ככישלון מסחרי. לאחר הפסקה של שנתיים, הופיעה בסרט שרעבי ב-1964; הסרט הפך לסרט האחרון בחייה.
חיים אישיים
נולדה במשפחה מוסלמית שמרנית, מדהובלה הייתה דתיה. לאחר שאבטחה את משפחתה כלכלית בסוף שנות ה-40, היא שכרה בונגלו ברחוב פדר בבומבי וקראה לו "וילה ערבית". זה הפך למגוריה הקבוע עד מותה. היא למדה נהיגה בגיל 12 ובבגרותה הייתה בעלת חמש מכוניות: ביואיק, שברולט, סטיישן, הילמן וטאון אנד קאנטרי (שהייתה בבעלותם של שני אנשים בלבד בהודו באותה תקופה, מהרג'ה של גווליאור ומדהובלה). היא גם החזיקה שמונה עשר כלבים אלזסים כחיות מחמד בווילה הערבית.
באמצע שנת 1950 אובחנה מדהובה עם מום במחיצת חדרים חשוכת מרפא בליבה במהלך בדיקה רפואית; האבחנה לא פורסמה לציבור מכיוון שהייתה עלולה לסכן את הקריירה שלה.
פִילָנטרוֹפִּיָה
היא הופיעה באופן פעיל לצדקה, מה שהוביל את העורך באבוראו פאטל לכנות אותה "מלכת הצדקה". בשנת 1950, היא תרמה 5,000 ₹ כל אחד לילדים הסובלים מפוליו מיאליטיס ולקרן הסיוע של ג'אמו וקשמיר, ו- 50,000 ₹ לפליטים ממזרח בנגל. תרומתה של מדהובלה עוררה מחלוקת גדולה בשל אמונתה הדתית וזכתה לסיקור נרחב בתקשורת באותה תקופה. [148] לאחר מכן, היא שמרה על עבודת הצדקה שלה ותרמה בעילום שם. בשנת 1954, נחשף כי מדהובלה נתנה באופן קבוע בונוסים חודשיים לצוות הזוטר של האולפנים שלה. היא גם העניקה במתנה מנוף מצלמה למכון הקולנוע והטלוויזיה של הודו בשנת 1962, שפועל גם כיום.
זוגיות ונישואים
מערכת היחסים הראשונה של מדהובלה הייתה עם כוכב הסרט בדאל פראם נאט בתחילת 1951. הם נפרדו אחרי פחות מחצי שנה בגלל הבדלי דת. נאת בכל זאת נשאר קרוב למדהובלה ולאביה אטאוללה ח'אן למשך שארית חייהם. בשנת 1951, התחילה מדהובלה רומן עם השחקן דיליפ קומאר, אותו פגשה קודם לכן בעבודה על ג'וואר בהטה (1944). הרומן ביניהם המשיך וזכה לתשומת לב תקשורתית רחבה לאורך העשור. הייתה לזה השפעה חיובית על מדהובלה וחבריה נזכרו בשנים הבאות כשנים המאושרות בחייה.
ככל שהקשר ביניהם התקדם, מדהובלה ודיליפ התארסו אך לא יכלו להתחתן כי לח'אן היו כמה התנגדויות. חאן רצה שדיליפ ישחק בסרטי בית ההפקה שלו, מה שהשחקן סירב. כמו כן, דיליפ ציין בפני מדהובלה שאם הם יתחתנו, היא תצטרך לנתק כל קשר עם משפחתה. [162] היא נפרדה ממנו ב-1957 תוך כדי המשפט על הפקת "נאיה דאור" (1957). [163] דיליפ העיד נגדה ונגד ח'אן בבית המשפט, מה שהותיר את מדהובלה הרוסה. [164] בינתיים, למדהובלה הוצעו נישואין על ידי שלושה מחברויה: בהרט בהושאן, אלמן, פראדיפ קומאר וקישור קומאר, שניהם כבר היו נשואים.
על הצילומים של צ'אלטי קה נאם גאדי (1958), מדהובלה הציתה מחדש את הידידות עם קישור קומאר, חברה למשחק מילדות ובעלה לשעבר של חברתה רומה גוהא ת'קורטה. [168] לאחר חיזור בן שנתיים, התחתנה מדהובלה עם קישור בבית המשפט ב-16 באוקטובר 1960.האיחוד הוסתר מהתעשייה ולא הוכרז עד שהזוג הטרי ערכו קבלת פנים כמה ימים יותר מאוחר. יתרה מכך, בני הזוג נחשבו לחסרי התאמה בשל אישיותם המנוגדת. [174]
הידרדרות בריאותית ושנים אחרונות
זמן קצר לאחר נישואיהם ב-1960 נסעו מדהובלה וקישור קומאר ללונדון יחד עם הרופא שלה רוסטום ג'ל וקיל, ושילבו את ירח הדבש שלהם עם טיפול מיוחד במחלת הלב של מדהובלה, שהחמירה במהירות. בלונדון, הרופאים סירבו לנתח אותה, מחשש מסיבוכים, ובמקום זאת יעצו למדהובלה להימנע מכל סוג של מתח וחרדה. [177] היא נמנעה מלהוליד ילדים וניתנה לה תוחלת חיים של שנתיים. [178] מדהובלה וקישור חזרו לאחר מכן לבומביי והיא עברה לביתו של קישור בבנדרה. [180] מצבה הבריאותי המשיך להידרדר, וכעת היא רבה לעיתים קרובות עם בעלה. אשוק קומאר (אחיו הבכור של קישור) נזכר שמחלתה הפכה אותה לאדם "רע מזג" והיא בילתה את רוב זמנה בבית אביה. כדי להימלט מהמרירות של חמותיה בגלל הבדלי דת, עברה מדהובלה מאוחר יותר לדירה שזה עתה רכש קישור בבבנדרה. עם זאת, קישור נשאר בדירה רק לתקופה קצרה ולאחר מכן השאיר אותה לבד עם אחות ונהג. למרות שהוא נשא בכל ההוצאות הרפואיות שלה, מדהובה הרגישה נטושה וחזרה לביתה תוך פחות מחודשיים מנישואיה. [183] במשך שארית חייה, הוא ביקר אותה מדי פעם, מה שאחותה של מדהובלה מדהור בהושאן חשבה שאולי "ניתק את עצמו ממנה כדי שהפרידה הסופית לא תזיק".
בסוף יוני 1966, נראה היה שמדהובלה התאוששה בחלקה והחליטה לחזור לצלם שוב סרט מול ראג' קאפור, שלא הושלם מאז שעזבה את התעשייה. הקאמבק שלה התקבל בברכה על ידי התקשורת, אך מדהובלה התעלפה מיד עם תחילת הצילומים; לכן הסרט מעולם לא הושלם. לאחר מכן היא אושפזה בבית החולים Breach Candy, שם פגשה את החבר לשעבר שלה דיליפ קומאר וחזרה הביתה לאחר ששוחררה. כדי להקל על נדודי השינה שלה, מדהובלה השתמשה בהיפנוזה לפי הצעתו של אשוק, אבל זה החמיר עוד יותר את בעיותיה.
מוות
בתחילת 1969, מצבה הבריאותי של מדהובלה היה בירידה רצינית וחמורה: זה עתה חלתה בצהבת ובבדיקת שתן אובחנה כבעלת המטוריה. מדהובלה לקה בהתקף לב בחצות ה-22 בפברואר. לאחר שנאבקה במשך כמה שעות בין בני משפחתה וקישור, היא מתה בשעה 9:30 בתאריך 23 בפברואר 1969 תשעה ימים בלבד לאחר שמלאו לה 36. מדהובלה נקברה בבית הקברות המוסלמי ג'והו בסנטהקרוז, בומביי יחד עם יומנה האישי. קברה נבנה עם גולות והכתובות כוללות אייטס מהקוראן והקדשות פסוקים.
בשנת 2010, קברה של מדהובלה יחד עם אלה של אנשי תעשייה אחרים נהרסו כדי לפנות מקום לקברים חדשים יותר. שרידיה הונחו במקום לא ידוע.
תמונה ציבורית
מדהובלה הייתה אחת מכוכבי הקולנוע המפורסמים ביותר בהודו מסוף שנות ה-40 עד תחילת שנות ה-60. ב-1951 צילם אותה ג'יימס בורק לפיצ'ר במגזין האמריקני לייף, שתיאר אותה ככוכבת הגדולה ביותר בתעשיית הקולנוע ההודית באותה תקופה. תהילתה הגיעה גם מעבר להודו: הבמאי פרנק קאפרה הציע לה הפקה בהוליווד (שאביה דחה אותה) ובאוגוסט 1952, דייוויד קורט ממגזין Theatre Arts כתב עליה כ"הכוכבת הגדולה ביותר בעולם והיא לא בבוורלי הילס ." קורט העריכה את בסיס המעריצים ההודי והפקיסטני של מדהובלה כשווה לאוכלוסייה המשולבת של ארצות הברית ומערב אירופה יחד, וכן דיווח על הפופולריות שלה במדינות כמו מיאנמר, אינדונזיה, מלזיה ומזרח אפריקה. יחד עם נרגיס, היו לה גם מעריצים גדולים ביוון.
יופייה והאטרקטיביות הפיזית של מדהובלה זכו להכרה רחבה, והובילו את התקשורת להתייחס אליה כאל " הוונוס של הקולנוע ההודי " ו"היופי עם הטרגדיה". בשנת 1951, קלייר מנדונקה מ"השבועון המאייר של הודו" כינתה אותה "היופי מספר אחת של המסך ההודי". כמה מחבריה לעבודה ציינו אותה כאישה היפה ביותר שראו אי פעם. נירופה רוי אמרה ש"אף פעם לא היה ולעולם לא יהיה מישהו עם המראה שלה" בעוד נימי (שחקנית שותפה בסרט עמר מ-1954) הודתה שעברה לילה ללא שינה לאחר פגישתה הראשונה עם מדהובלה. ב-2011, שממי קאפור התוודה על כך שהתאהב בה במהלך צילומי הסרט ראיל קה דיבה משנת 1953: "אפילו היום. . . אני יכול להישבע שמעולם לא ראיתי אישה יפה יותר. תוסיפו לזה את האינטלקט החריף, הבגרות, הגמישות והרגישות שלה. . . כשאני חושב עליה אפילו עכשיו, אחרי שישה עשורים, הלב שלי מחסיר פעימה. אלוהים אדירים, איזה יופי, איזו נוכחות." בשל המשיכה הנתפסת שלה, מדהובלה הפכה לאחת משגרירות המותג של מוצרי היופי של Lux ו- Godrej. עם זאת, היא הצהירה שהאושר חשוב לה יותר מאשר היופי הפיזי.
שליסלבורג
שליסלבורג (ברוסית: Шлиссельбург, גרמנית: Schlüsselburg, מילולית: "עיר המפתח") היא עיר במחוז לנינגרד, המרכז האדמיניסטרטיבי של מחוז המשנה שליסלבורג. אוכלוסייתה מונה 14,756 איש (2016).
היסטוריה
מצודת עץ נבנתה באי אורחוביי (פירוש השם ברוסית – אי האגוז) בשנת 1323 על ידי הנסיך יורי ממוסקבה, אשר היה גם פטרונה של העיר נובגורוד. המצודה נועדה לשמור על דרך הגישה אל העיר מהצפון וכן על הגישה מהמפרץ הפיני אל ימת לדוגה. המצודה נקראה אורשק (ברוסית - אגוז קטן). ב-12 באוגוסט 1323 נחתם במצודה הסכם השלום בין רפובליקת נובגורוד לבין שוודיה, אשר הגדיר את קו הגבול בין שתי המדינות. אנדרטת אבן לזכר המאורע מוצבת כיום בתוך המצודה. בשנת 1331 העבירה רפובליקת נוגורוד את המבצר לשליטתו של הנסיך הליטאי נרימונט. כעבור כחמש שנים, לאחר שלא נענה לקריאתם של אנשי נובגורוד לבוא לעזרת בעת פלישת השוודים לאזור, נלקח המבצר ממנו.
בשנת 1348 נכבש המבצר על ידי צבאו של המלך השוודי מגנוס הרביעי. כעבור כשלוש שנים הצליחו אנשי נובגורוד לכבוש אותו חזרה. כתוצאה מהקרבות נהרס רובו של המבצר, לכן בשנת 1352 הוא נבנה מחדש – הפעם מאבן. שרידי החומה מאותה תקופה התגלו בחפירות ארכולוגיות שנערכו במקום בשנת 1969.
בשנת 1702, במהלך המלחמה הצפונית הגדולה, נכבש המבצר על ידי הצבא הרוסי בפיקודו של בוריס שרמטייב, כאשר הצאר פיוטר השתתף באופן אישי בלחימה. לאחר כיבוש המבצר הורה הצאר לשנות את שמו לשליסלבורג. פירוש השם בגרמנית – מצודת מפתח. בכך רצה לקבוע כי המבצר הוא למעשה המפתח לכיבוש אינגריה. בתום המלחמה הצפונית הגדולה סופחו שטחים נרחבים של פינלנד לאימפריה הרוסית והמבצר איבד את חשיבותו האסטרטגית בהגנה על גבול הצפוני (שכן היה כעת מרוחק כמה מאות קילומטרים מהגבול). ממצודה קדמית הפך המבצר לבית סוהר לאסירים רמי דרג – בשנים 1725 -1728 הוחזקה בו יבדוקיה לופוחינה, אשתו הראשונה של פיוטר הגדול. הצאר המודח איוואן השישי הוחזק במבצר עד לשנת 1764, אז נרצח במהלך ניסיון כושל לשחררו.
המבצר לא היה מותאם להחזקת יותר מכמה אסירים בודדים, לכן בשנת 1798 נבנה בחצרו "הביתן החשאי" – מבנה "תקני" של בית כלא. בשנת 1826 הוחזקו בביתן החשאי חלק ממשתתפי מרד הדקבריסטים, עד לשליחתם לסיביר. בשנת 1887 הוצאו להורג במבצר משתתפי ניסיון ההתנקשות בחייו של הצאר אלכסנדר השלישי – אחד מהם, אלכסנדר אולינוב, היה אחיו של ולדימיר לנין. בתחילת המאה ה-20 הפך המבצר לבית מאסר-מעבר. האסירים הוחזקו בו פרק זמן קצר (יחסית) טרם שליחתם לעבודות הפרך בצפון רוסיה.
לאחר מהפכת אוקטובר החליטו השלטונות הקומוניסטים להפוך את המבצר למוזיאון של אסירים פוליטיים, כזיכרון לרדיפות מתנגדי המשטר בתקופת הצארים. כמו כן למבצר הוחזר שמו המקורי – אורשק. במהלך הטיהורים הגדולים הוצאו להורג 90 איש מאנשי העיר על ידי אנשי הנקוו"ד.
במלחמת העולם השנייה העיר אומנם נכבשה ב-8 בספטמבר 1941 אך המבצר עצמו חזר לייעודו המקורי. במהלך המצור על לנינגרד הגן חיל המצב הקטן של המבצר על דרך החיים – נתיב הספקה היחידי ללנינגרד הנצורה שעבר דרך ימת לדוגה. הגרמנים ניסו כמה פעמים להנחית כוחות באי ולכבוש את המבצר, אך נהדפו על ידי מגניו. העיר שסביב למבצר נותרה תחת הכיבוש הנאצי עד לשחרורה ב-18 בינואר 1943.
משנת 1944 ועד 1992 העיר נקראה בשם פטרוקרפוסט (Петрокрепость), מבצרו של פיוטר. בשנת 1992 הושב לעיר שמה ההיסטורי.
כלכלה
מרבית כלכלת העיר נשענת על תיירות אל המבצר והמפעל הגדול ביותר הפועל בתחומי העיר הוא מספנות נבסקי (Невский судостроительно-судоремонтный завод) שהוקמו בשנת 1913 ומשרתים את הצי הרוסי ואחראים לבנייה ולשיפוץ ספינות מלחמה (אתר מספנות נבסקי).
המבצר
מבצר אורשק (ברוסית: Крепость Оре́шек) הוא מצודה רוסית עתיקה הממוקמת על אי אורחוביי שבתוך ימת לדוגה קרוב לנקודת מוצאו של הנהר נייבה.
כיום
רק חלק מהמבצר השתמר עד ימינו, כך למשל רק 6 מתוך 10 מגדלים, שהיו חלק מחומה שהקיפה את המבצר, נשארו לעמוד על כנם. ההריסות שניתן לראות היום במבצר הם תוצאה של ההפגזות וההפצצות הגרמניות במהלך מלחמת העולם השנייה. כיום המבצר הוא אתר תיירות, אשר פרט למבצר עצמו כולל גם את סניף מוזיאון ההיסטוריה של סנקט פטרסבורג - מוזיאון אסירים פוליטיים באימפריה הרוסית.
בתוך המבצר ישנן שלוש אנדרטאות:
פאול תומאן
פרידריך פאול תומאן (בגרמנית: Friedrich Paul Thumann; 5 באוקטובר 1834 – 19 בפברואר 1908) היה מאייר וצייר גרמני.
ביוגרפיה
הוא היה בנו של מורה. במקור, הוא התכוון לפתוח בקריירה במדעים ולמד בבית הספר להנדסה בגלוגאו. תחומי העניין שלו פנו במהרה לאמנות, ובשנת 1854 עד 1856 הוא למד באקדמיה הפרוסית לאמנויות בברלין. עד 1860 עבד באולפניו של יוליוס הובנר בדרזדן. לאחר שנתיים בלייפציג הוא נכנס לבית הספר לאמנות של ויימאר, שם למד בהדרכתו של פרדיננד פאוולס. הוא הפך לפרופסור שם בשנת 1866.
במהלך מלחמת צרפת–פרוסיה הוא היה שרטט במטה הצבא השלישי של פרוסיה. בשנת 1875 הוא מונה לפרופסור באקדמיה לאמנויות בברלין ומילא תפקיד זה עד 1887.
הוא נסע רבות במהלך חייו: ביקר בהונגריה ובטרנסילבניה ובילה קצת זמן בלימודים באנגליה, בנוסף לסיורים הרגילים הקשורים באמנות באיטליה ובצרפת. בין השנים 1887–1891 הוא התגורר באיטליה. הוא השתלט על סטודיו המאסטר של פרופסור יוליוס שרדר בשנת 1892.
הוא עבד בעיקר כמאייר, והפיק גלופות לספרים מאת גתה, טניסון, היינה ורבים אחרים. האלגנטיות של האיורים שלו משכה מעריצים רבים.
בשנת 1893 הציג תומאן את עבודתו בתערוכה הקולומביאנית העולמית בשיקגו, שם קיבל את הצעת של חברה למים מינרליים, שרכשו את זכויות ההעתקה של ציור תומאן לשימוש כחלק מהלוגו עבור המים המינרליים שלהם.
טמזין מאלסון
טמזין מאלסון (באנגלית: Tamzin Malleson; נולדה ב-1 במאי 1974) היא שחקנית אנגלייה.
ביוגרפיה
מאלסון נולדה ביאוביל שבסאמרסט. היא שיחקה בתפקיד אליסון דיינג'רפילד בעונות השלישית והרביעית של סדרת הדרמה "דיינג'רפילד" של ה-BBC. אחר כך כיכבה במשך שלוש עונות בדמות פני נוויל בסדרה הקומית "מורים" של ערוץ 4. עוד שיחקה בתפקיד אורח בפרק "Evil Under The Sun" מסדרת סרטי "פוארו" של רשת ITV, עיבודים לרומנים מאת אגאתה כריסטי. מאלסון הופיעה בסדרה "The Bill", בסדרה הבלשית "A Touch of Frost", וכיכבה בדרמה הרפואית "Bodies".
בשנים 2011 עד 2015 גילמה מאלסון את דמות הפתולוגית ד"ר קייט וילדינג בסדרת הדרמה "רציחות במידסומר" בעונות ה-14 עד ה-17.
חיים אישיים
בן זוגה של מאלסון הוא השחקן קית' אלן. ב-2006 נולדה בתם, טדי.
לודוויג החמישי, הנסיך הבוחר מפפאלץ
לודוויג החמישי, הנסיך הבוחר מפפאלץ (בגרמנית: Ludwig V. von der Pfalz; 2 ביולי 1478 - 16 במרץ 1544), היה הנסיך הבוחר מפפאלץ בין השנים 1508–1544.
ביוגרפיה
לודוויג נולד ב-2 ביולי 1478 בהיידלברג, לפיליפ, הנסיך הבוחר מפפאלץ ולמרגרטה מבוואריה, נסיכת הבוחר מפפאלץ, בתם של לודוויג התשיעי, דוכס בוואריה ואמליה מסקסוניה, דוכסית בוואריה.
בשנת 1508 מת אביו פיליפ, הנסיך הבוחר מפפאלץ, ולודוויג עלה לשלטון במקומו. עם עלותו לשלטון נאלץ לודוויג להתמודד עם הנזקים ממלחמת לנדסהוט.
ב-23 בפברואר 1511 התחתן לודוויג עם זיבילה מבוואריה, בתם של אלברכט הרביעי, דוכס בוואריה וקוניגונדה מאוסטריה, אך לא היו להם ילדים.
בשנת 1518 השיג לודוויג את ביטול החרם הקיסרי שהיה על הנסיכות, ובשנת 1519 תמך בבחירתו של קרלוס הראשון, מלך ספרד למלך גרמניה. במהלך מרד האיכרים הגרמני בשנת 1525, הוקף לודוויג בנוישטאדט אן דר ויינשטראסה על ידי 8,000 איכרים חמושים, ומשום כך הזמין אותם לסעודה וקיבל את דרישותיהם.
ב-16 במרץ 1544 מת לודוויג בהיידלברג, ואחיו פרידריך השני, הנסיך הבוחר מפפאלץ עלה לשלטון במקומו.
צדוק הבשי
הרב צדוק (שמעון) הֶבֶשִי (במקור הנדלר, בהונגרית: Hevesi Simon; אסוד, 22 במרץ 1868 – בודפשט, 1 בפברואר 1943) היה תאולוג ופילוסוף יהודי-הונגרי, רב, פרופסור באוניברסיטה. הוא אביו של הרב פרנץ הבשי.
ביוגרפיה
צדוק הבשי נולד באסוד, אחד מחמשת ילדיהם של הרב אברהם מרדכי (מרק) הנדלר, אב"ד העיר, ורעייתו יוליאנה רוזנברג. הבשי סיים את לימודיו בכיתות העליונות של התיכון כבר בבית מדרש לרבנים בבודפשט. הוא הוסמך כדוקטור בשנת 1892 וכרב בשנת 1894. נשא לאישה את יאנקה ברודי מאורדיאה ונולדו להם 4 בנים ובת. משנת 1894 עד 1897 היה רבה של קושיצה, בין 1897 ל־1905 של לוגוז'. בשנת 1905 נבחר לרבה של הקהילה היהודית של פֶּשט. הוא הפך למורה וחבר דירקטוריון במכון הארצי להכשרת רבנים, עם הזמן ליו"ר התאחדות הרבנים הלאומית, למייסד אומיקה - ההתאחדות הלאומית היהודית-הונגרית לחינוך, לעורך משותף של המגזין סקירה יהודית-הונגרית, של הצופה, לעורך משותף של "יבנה" – המגזין ההומילטי, ולחבר מועצת האגודה הספרותית יהודית-הונגרית (IMIT). הבשי היה דמות מובילה בחיי החברה והתרבות היהודית-הונגרית. הוא הקים כאמור את אומיקה, מה שהפך תחת הנהגתו לאחד ממוסדות התרבות החשובים ביותר של יהדות הונגריה. הוא השתתף באופן פעיל גם בפעילותו של מִיקֵפֶה. בשנת 1927 הנהגת הקהילה רצתה למנות אותו כנציגה לבית העליון של הפרלמנט ההונגרי, אך האלקטורים בחרו בעמנואל לעף, רבה הראשי של העיר סגד. לימים זכה הבשי על עבודתו יוצאת הדופן בחיי הדת למינוי הרב הראשי של הקהילה היהודית של פשט.
כתביו
מאמריו המדעיים ואלה שנכתבו לקראת החגים ומחקרי הפילוסופיה הדתית שלו התפרסמו בחלקם בהונגרית ובחלקם בעברית. כתביו על בעיית ספר איוב, על קאנט ועל מדריך הרמב"ם הם בין יצירות הספרות הפילוסופית החשובות. עבודותיו העיקריות:
מיילס הייזר
מיילס דומיניק הייזר (באנגלית: Miles Dominic Heizer; נולד ב-16 במאי 1994) הוא שחקן אמריקאי, הידוע בשל תפקידו כאלכס סטנדל בסדרת הטלוויזיה "13 סיבות" בהפקת נטפליקס, ודרו הולט בסדרת הדרמה של רשת NBC, "הורים במשרה מלאה".
ביוגרפיה
הייזר נולד ב־16 במאי 1994 בגרינוויל, קנטקי. אמו אחות, ויש לו אחות מבוגרת ממנו אחת בשם מוראיה. משפחתו עברה ללוס אנג'לס כדי לתמוך בקריירת המשחק שלו כשהיה בן עשר. בילדותו הופיע הייזר במספר הפקות תיאטרון קהילתיות בלקסינגטון, קנטקי.
קריירה
הייזר ערך את הופעת הבכורה שלו על המסך בפרק של "CSI: מיאמי". לאחר מכן שיחק בסרט הקצר "פרמדיק" בתפקיד ג'יימס הצעיר. הייזר התארח מאז בכמה סדרות טלוויזיה, בין היתר בפרקים של "הלוחשת לרוחות" ו"בונז".
בשנת 2007 שיחק הייזר את תפקידו של דייבי דאנר בגיל 12 בסרט Railes and Ties, עליו היה מועמד לפרס האמן הצעיר לשחקן הצעיר הראשי הטוב ביותר בסרט עלילתי. באותה שנה חזר לשחק בסדרת הדרמה הרפואית "ER". בשנת 2010 הוא לוהק לתפקיד דרו הולט, בנה של לורן גרהאם, בסדרת הדרמה של רשת NBC, "הורים במשרה מלאה".
בשנת 2014 לוהק לסרטו של ויליאם ה. מייסי "חסר כיוון". בשנת 2015 שיחק בתפקיד משנה בסרט "ניסוי הכלא של סטנפורד", שהוקרן לראשונה בפסטיבל הסרטים סאנדנס ב-26 בינואר.
בקולנוע שיחק את קאל פרייס, אחד מחבריו לכיתה של סיימון, בסרט "באהבה, סיימון" משנת 2018.
אימוניטאס
אימוניטאס (לטינית: immunitas, בריבוי: immunitates, אנגלית: immunities) היא זכות חסינות שהייתה מקובלת בימי הביניים ומשמעותה העיקרית הייתה פטור ממסים או הזכות לשמור את המיסים שנאספו.
אימוניטאס היה המכשיר המשפטי שבעזרתו זכתה הסניורה (כלומר אריסטוקרט בעל אדמות, כנסייה או מנזר) בחסינות מהתערבותן של הרשויות השונות (הן הרשות הסֵקוּלָרִית ת והן הרשות הדתית) במה שנעשה ביחידת שטח מסוימת, לרוב ביחידת קרקע שהוענקה לגוף דתי. במקרים נדירים ויתר המעניק גם על כל חובת שירות ציבורי שהיו חייבים לו.
חסינות זו גובתה במסמך מתאים, לרוב מסמך ההענקה עצמו, למשל
חסינות זו הוענקה "לנצח", או לפחות ללא מגבלת זמן. במקומות מסוימים העניקו המלכים לאריסטוקרטים, בנוסף על הפטור ממס, גם זכויות שיפוט על אדמותיהם ועל האנשים שחיו בהן, אפילו כאשר אנשים אלו היו מוגדרים אנשים חופשיים, במובן המשפטי.
מבחינה מעשית, האימוניטאס אפשר לבעל הסניורה למנוע כניסת פקידים לאחוזתו ומנע מפקידים אלו לגבות מיסים או לבצע פעולות משפטיות באחוזה שבבעלותו.
סטיג רסטה
קריירה
ב-2002–2006, הוא היה חבר בלהקת סלובודן ריבר, יחד עם איטהקה מריה וטומי רהולה. הוא היה גם חבר בלהקת טראפיק ובלהקת Outloudz. ב-2011 הוא היה מתמודד בעונה החמישית של לרקוד עם כוכבים האסטוני, שבו הודח חמישית מהתחרות. ב-2012 גילם סטיג את מוריץ בהפקת המקור האסטונית של המחזמר אביב מתעורר.
תחרות האירוויזיון
רסטה ניסה מספר פעמים לייצג את אסטוניה באירוויזיון. הוא התחרה עם להקת סלובודן ריבר בקדמי האירוויזיון של 2003 ו-2004, עם הקת טראפיק בקדמי האירוויזיון של 2008, 2009, 2012, 2014, 2020, ועם להקת Outloudz בקדם האירוויזיון של 2011. כל אחד מהפעים הללו, כשל מלנצח בתחרות.
ב-2015, הוא התחרה, יחד עם הזמרת האסטונית, אלינה בורן, בקדם האירוויזיון של 2015, עם השיר "Goodbye to Yesterday", והגיע למקום הראשון בקדם. באירוויזיון 2015, הם העפילו לגמר, וסיימו במקום השביעי עם 106 נקודות.
רסטה היה אחד מהמלחינים של השיר "In or Out" של אלינה בורן, שהתמודדה בקדם האירוויזיון האסטוני של 2017, שבו היא סיימה במקום העשירי בגמר. הוא גם היה אחד מהכותבים של השיר "Enough" של אלינה בורן, שהמודדה בקדם האירוויזיון האסטוני של 2013, שבו היא סיימה במקום השמיני בגמר.
הוא התחרה בקדם האירוויזיון האסטוני של 2018, עם השיר "Home", שבו הגיע למקום השני בגמר.
הוא התחרה בקדם האירוויזיון האסטוני של 2022 עם השיר "Interstellar", והגיע למקום התשיעי בגמר.
צומת הטייסים
צומת הטייסים הוא צומת חשוב במרכז ישראל, בו נפגשים כביש 40, כביש 461 וכביש יציאה מבני עטרות. הוא ממוקם ליד נמל התעופה בן-גוריון. הצומת נמצא על הדרך ההיסטורית מיפו ללוד שעברה ליד וילהלמה (בני עטרות של היום).
קצה המסלול 03/21 של נמל התעופה נמצא כ-700 מטר מהצומת, לכן ניתן לראות בקרבת הצומת, משני צדי הכביש 461, את עמודי מערכת תאורת גישה.
תוכנית בניית מחלף
בשנת 2004 אישרה הוועדה לתשתיות לאומיות את הארכתו של הכביש 461 לכיוון מזרח, עד למחלף גבעת כ"ח העתידי שם הוא יתחבר לכביש 6. במסגרת הפרויקט מתוכננת בניית מחלף הטייסים במקומו של הצומת.
במסגרת הקמת קו הסגול של רכבת הקלה מתוכנן להבנות בקרבת הצומת דיפו שישמש את קרונות הרכבת בנוסף לכך גם קיימת תוכנית להקמת מרכז תחבורתי משולב במחלף הטייסים הכולל חניון "חנה וסע", מסוף תחבורה ציבורית וחיבור לתחנה הסופית של קו הסגול של רכבת הקלה העתידי.
הכל אודות אהבה
הכל אודות אהבה (באנגלית: Rome Adventure) הוא סרט רומנטי אמריקאי משנת 1962 בהפקתו ובבימויו של דלמר דייבס שגם כתב את התסריט המבוסס על הרומן "אוהבים חייבים ללמוד" של אירווינג פיינמן משנת 1932.
בתפקידים הראשיים - טרוי דונהיו, סוזן פלשט, רוסאנו בראצי ואנג'י דיקינסון. זה סרטה השני של פלשט לאחר "נער הגיישה" ולכן אינה מופיעה בכתוביות ראשונה אף על פי שהיא משחקת בתפקיד ראשי. במשך ההסרטה התאהבו דונהיו ופלשט ונישאו. הם הופיעו בסרט אחד נוסף - "על גבורה ואהבה" (1964) והתגרשו.
העלילה היא על זוג צעיר שמנהלים רומן אהבה ומטיילים באיטליה. בסרט יש צילומים רבים מאתרי רומא וכן מפיזה, מעבר סלה, ורונה, אורבייטו, פירנצה, לאגו מאג'ורה, סן ג'מיניאנו ועוד.
את המוזיקה חיבר מקס שטיינר, השיר "Al di là" (מעבר ל..) מושר ומנוגן לאורך הסרט.
תקציר העלילה
פרודנס בל (סוזן פלשט) עובדת כספרנית במכללה לבנות בארצות הברית. היא נקראת לבירור לאחר שמסרה לנערה ספר שנאסר להחזיקו בספרייה. הספר הוא "אוהבים חייבים ללמוד" והוא לדעת הנהלת המכללה לא מתאים לבנות המכללה. פרודנס אומרת שהיא מסרה את הספר שנמצא אצלה באופן פרטי והיא אינה חושבת שיש בו דברים אסורים לבנות. היא מחליטה במקום להתפטר ולנסוע לאיטליה כדי לחוות שם אהבה.
ידידים של הוריה מצרפים אליה את בנם אלברט (המפטון פנצ'ר) שעושה מחקר על האטרוסקים כדי שישגיח על פרודנס. באנייה פוגשת פרודנס את רוברטו (רוסאנו בראצי) רווק איטלקי מבוגר, עשיר ורודף נשים. רוברטו מוצא לה חדר בוילה של רוזנת שמשכירה חדרים.
פרודנס מתחילה לסייר באתרי רומא ומוצאת עבודה בחנות לספרים באנגלית. בין דרי הווילה היא נפגשת בסטודנט לארכיטקטורה בשם דון פורטר (טרוי דונהיו) הנמצא שם בקשר לעבודת הגמר שלו. בין שניהם מתפתחת ידידות שמתחזקת במשך טיול שלהם ברומא ובצפון איטליה. בתחילה הם גרים בחדרים נפרדים ואחר כך ביחד.
לידה התחתנה עם איש עסקים עשיר ורוצה לביים קשר עם דון כדי שתוכל להתגרש ולחיות כעצמאית גרושה ועשירה. דון דוחה אותה ולבסוף חוזר לארצות הברית.
פרודנס מחליטה גם לחזור ובנמל ניו יורק היא נפגשת בהוריה ובדון שמחזיק בידו מנורה מוזהבת שהם קנו יחד בטיול באיטליה ושניהם מתחבקים.
וייספיש
וייספיש היא משפחה יהודית ממקורות פולניים, מצאצאי הרב אברהם לעווי והרב דוד בהר"ן {{פירושונים|
ראו גם
}}
קייט בדינגפילד
ביוגרפיה
בדינגפילד גדלה בסנדי ספרינגס שבג'ורג'יה, את התואר שלה קיבלה בדינגפילד מאוניברסיטת וירג'יניה.
בדינגפילד שימשה כמנהלת התקשורת בקמפיין של ג'ין שאהין בניסיונה להיבחר לסנאט האמריקאי ב-2008.
בנובמבר 2020 הכריז הנשיא הנבחר של ארצות הברית, ביידן כי בדינגפילד תכהן כמנהלת התקשורת בבית הלבן בממשלו העתידי
חיים אישיים
בדינגפילד התחתנה עם דייוויד קלי קיוויב בינואר 2013 ולהם יש שני ילדים.
אגמון חפר
אגמון חפר הוא פארק בעמק חפר שנחנך בשנת 2017.
שביל השרון עובר על יד הפארק.
רקע
הפארק בשטח של 300 דונם כולל אגם ומצוי כקילומטר וחצי דרומית לקיבוץ עין החורש, על גדות נחל אלכסנדר שבעמק חפר. על השטח בו קיים כיום האגם, היו בעבר שטחי ביצה. לאחר שהוקם הקיבוץ נבנו סמוך אליו בריכות דגים על שטחי הביצות שיובשו. ברבות השנים הפסיק הקיבוץ להפעיל את בריכות הדגים והן נותרו נטושות. יוזמה של רשות ניקוז ונחלים השרון בסיוע תורמים לקק"ל מקנדה הביאה להקמת הפארק.
בפארק שביל הליכה, וכן סככות צפרות.
ראש פינה (ארגנטינה)
ראש פינה (רֹאשׁ פִּנָה, בספרדית: Rosh-Pinah) הייתה קבוצת התיישבות יהודית בחבל אנטרה ריוס שבארגנטינה. הקבוצה הוקמה בשנת 1892 באמצעות יק"א כחלק מפרויקט ההתיישבות היהודית בארגנטינה ובברזיל, ביוזמתו של הפילנתרופ היהודי, הברון הירש.
קבוצת ההתיישבות "ראש פינה"
הקבוצה "ראש פינה" יושבה באזור שממזרח למסילת הרכבת בין לאס מוסקאס וויז'ה דומינגז של ימנו, כחלק מההתיישבות במושבה "קלרה" שהורכבה ממספר קבוצות התיישבות הפרוסות על פני שטח גאוגרפי נרחב. הקבוצה הייתה חלק ממספר קבוצות שעלו יחד על הקרקע בראשיתה של ההתיישבות בשטח המושבה "קלרה". שמותיהן של קבוצות ההתיישבות הראשונות שעלו על הקרקע בסמוך לעליית ראש פינה, היו: אבן הראשה, רחל, כרמל, קריית ארבע.
סורת אל-מטפפין
סורת אל-מֻטָפִפין (בערבית: سورة المطففين) היא הסורה ה-83 בקוראן, והיא מונה 36 פסוקים.
שם הסורה
שם הסורה נגזר מהפסוק הראשון בה, ומשמעותו היא "הנותנים מעט מהנדרש" או "השוקלים במאזני מרמה".
תוכן הסורה
הנושא העיקרי של הסורה הוא זכויותיהם החומריות והרוחניות של בני האדם. הסורה מדגישה את חשיבות השמירה על זכויותיהם של בני האדם, ומזהירה את מי שעושק את האנשים מזכויותיהם, הן החומריות והן הרוחניות. מלבד זה, הסורה מכילה תיאור לכאורה של גן העדן ושל הסיג'ין. כמו כן, סורה זו מזכירה את העיליין.
הסורה במסורת האסלאמית
בחדית' שנמסר על ידי אבן אל-עבאס, סורת אל-מטפפין הגיעה לאחר שמוחמד, נביא האסלאם, הגיע לאל-מדינה וראה שאנשיה היו שוקלים ומוכרים סחורות באופן לא הוגן. לפי חדית' אחר, האדם שמתמיד בקריאת הסורה הזו יזכה בעולם הבא לשתות משקה טהור ונקי שלא נראה קודם לכן מעולם. בחדית' נוסף נטען שקריאת הסורה יכולה להגן על כל דבר שקוראים אותה עליו. ישנה מסורת אסלאמית הגורסת כי האדם המקפיד על קריאת הסורה, יהיה מוגן מאש הגיהנום. הסורה נזכרת גם בחדית' שנמסר על ידי עבדאללה אבן מסעוד.
ג'ק איטקן
ג'ק איטקן (באנגלית: Jack Aitken, נולד ב-23 בספטמבר 1995) הוא נהג מרוצים בריטי–קוריאני, המתחרה באליפות הפורמולה 2 וחבר באקדמיית הנהגים של ויליאמס.
קריירת מרוצים
איטקן נולד בלונדון והחל להתחרות בקארטינג בגיל צעיר. בשנת 2013 עבר להתחרות במכוניות חד-מושביות והתחרה באליפות בפורמולה רנו הצפון-אירופאית. במקביל התחרה במספר מרוצים באליפות הפורמולה רנו יורוקאפ. בשנת 2015 זכה בשתי אליפויות בהפרש של שבוע: אליפות הרנו פורמולה השווייצרית והאליפות האירופאית. בשנת 2016 עבר להתחרות עבור קבוצת ארדן באליפות ה-GP3. הוא השיג ניצחון אחד ושישה פודיומים נוספים ודורג במקום החמישי. הוא נשאר באליפות לעונה נוספת, אך עבר להתחרות עבור קבוצת ART, לצידו של ג'ורג' ראסל. ראסל זכה באליפות ואיטקן סיים כסגנו, אך בפער של 79 נקודות.
איטקן וראסל נשארו בקבוצת ART, אך עברו ביחד להתחרות בעונת 2018 של הפורמולה 2. בעוד ראסל זכה באליפות, איטקן סיים רק במקום ה-11 עם ניצחון בודד בעונה. לקראת עונת 2019 עבר להתחרות בקבוצת קמפוס רייסינג. העונה הייתה מוצלחת יותר עם שלושה ניצחונות ומקום חמישי בדירוג הכללי. מתוך 189 נקודות שהשיגה הקבוצה, דרוגה במקום שחמישי באליפות הקבוצתית, 159 נקודות הושגו על ידי איטקן. בשנת 2021 התחרה בתחרות 24 השעות של ספא, איטקן היה מעורב בתאונה יחד עם עוד שלושה נהגים, איטקן נפצע ושבר את ידו.
פורמולה 1
בפברואר 2016 נבחר איטקן כאחד מארבעת הנהגים שהצטרפו לתוכנית הנהגים הצעירים של רנו. בספטמבר 2017 הוא נהג בפעם הראשונה על מכונית פורמולה 1 כשביצע נסיעת מבחן על הלוטוס E20 במסלול בחרס. בעונת 2018 שימש כנהג משלים בקבוצת רנו, תפקיד אותו מילא גם בעונת 2019. בשנת 2020 עזב את התוכנית של רנו והצטרף לאקדמיית הנהגים של ויליאמס לצידם של דן טיקטום ורוי ניסני. בגרנד פרי שטיריה השתתף באימון החופשי של יום שישי, במקומו של ג'ורג' ראסל. לקראת גרנד פרי סאח'יר אובחן לואיס המילטון חיובי לקורונה. ראסל החליף את המילטון בקבוצת מרצדס ואיטקין החליף את ראסל בויליאמס. הוא דורג במקום ה-18 לקראת המרוץ.
Hi! Hi! Hi!
(בעברית: היי! היי! היי!) הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת-יוצרת הגרמנייה סנדרה, מתוך אלבום האולפן השני שלה, Mirrors. השיר יצא לאור בספטמבר 1986, בהוצאת חברת התקליטים וירג'ין רקורדס, כסינגל השני מתוך אלבום האולפן. הוא זכה להצלחה במדינות אירופה בדומה לקודמיו.
השיר הגיע למקום השני במצעד הסינגלים היווני.
רקע והצלחה
השיר הופץ כסינגל השני מתוך אלבום האולפן השני של סנדרה, Mirrors, בסתיו 1986 במטרה לעזור בקידום המסחרי שלו ברחבי העולם. הוא זכה להצלחה מסחרית בין-לאומית, והגיע לעשירייה הפותחת בגרמניה, ול-20 בעליונים באוסטריה, צרפת ושווייץ. הוא גם הגיע בשיאו למקום ה-11 במצעד האוסטרי. ובגרמניה למקום ה-12.
את הווידאו קליפ הרשמי של השיר ביים דורו (רודי דולזל והנס רוסאכר). הקליפ נכלל באוספי ה-VHS של סנדרה ו-, שיצאו ב-1987 וב-1992, בהתאמה,  וכן ב-The Complete History משנת 2003. רמיקס חדש לשיר נכלל ברטרוספקטיבה של סנדרה מ-2006, Reflections.
שרון הכהן-בר
שרון הכהן-בר (נולדה ב-16 באוקטובר 1964 בקריית טבעון) היא שחקנית ישראלית.
ביוגרפיה
נולדה בשם שרון הכהן בקריית טבעון, שם גדלה. אמה ויולה, מורה למוזיקה, הייתה הצעירה מבין ארבע בנותיה של תלמה ילין.
למדה משחק ודרמה בבית הספר של ניסן נתיב. כמו כן הכהן-בר היא בוגרת סמינר הקיבוצים במסלול הוראה בתיאטרון ובימוי תיאטרון לתואר B.E.D.
קריירה
שחקה לראשונה את דמותה של "דודה לולה", קרובת משפחתו של אלכס מהקומדיה הרומנטית "אלכס חולה אהבה" שצולם בשנת 1985. באותה שנה השתתפה בסרט "כפפות" וכן בפרק השני של סדרת הטלוויזיה "סיפורים לשעת לילה מאוחרת" לצד ששון גבאי. ב-1989 שיחקה בסרט "שדות ירוקים" בבימויו של יצחק צפל ישורון, בסרט האקשן "נשר הברזל 2" בתפקיד טייסת קרב סובייטית, והשתתפה בסרט "אש צולבת" בבימויו של גדעון גנני (המבוסס על סיפור הוצאתה להורג של חיה זיידנברג) לצד אריה אליאס ומכרם ח'ורי. ב-1990 השתתפה בסרט "שורו" לצד משה איבגי וקרן מור ובסרט האמריקאי "cover up". באותה שנה שיחקה בתפקיד עיתונאית אמריקאית, שהגיעה לדווח מישראל, בסרט "דרכון", שצולם במשותף על ידי אולפני הקולנוע של ברית המועצות, ישראל, צרפת ואוסטריה. ב-1995 השתתפה בפרק בודד (חלום ליל קיץ) של הסדרה "עניין של זמן", ובסרט "זכרון דברים" של עמוס גיתאי לצד אסי דיין.
ב-2002 השתתפה בתפקיד ראשי בטלנובלה המצליחה "לחיי האהבה" לצד יהודה לוי, גיל פרנק, סופי צדקה ונתן רביץ וב-2003 שיחקה בתפקיד אורח בדרמה היומית אהבה מעבר לפינה. ב-2006 השתתפה בסדרה "אגדת דשא" לצד סמי הורי, גלית גיאת ואורי גבריאל. ב-2007 שוב שיתפה פעולה עם אסי דיין בסרט חופשת קיץ בבימויו של דוד וולך. ב-2007 שיחקה בפרק בסדרה "האי" בתור מישהי שליבי ואנה עובדות עליה. באותה שנה שיחקה גם בסרט "ג'וליה מיה" לצדו של דורי בן זאב.
החל משנת 2002 הכהן-בר היא כותבת ומורה לתיאטרון בבית הספר התיכון על שם מיי בויאר בירושלים.
ב-2014 שיחקה כתפקיד אורח בסדרה "עממיות", בתור פסיכולוגית.
ב-2019 השתתפה בסרטים "בשורות טובות" ו"היום שאחרי לכתי".
חיים אישיים
נשואה למנהל הצוללת הצהובה בירושלים, אצ'ה בר ואמא של תומר בר וניצן בר.
פסוסנס הראשון
פסוסנס הראשון ("פסוסנס" הוא צורה יוונית של השם המצרי פסיבכחנו) היה המלך השלישי בשושלת ה-21 של פרעוני מצרים. הוא מלך בין השנים 1047–1001 לפנה"ס (ייתכן ומלך רק 41 שנים). עיר הבירה שלו הייתה טאניס, ששכנה באזור דלתת הנילוס. פסוסנס הראשון היה בנו של פינדג'ם הראשון, שהיה כהן גדול לאל אמון בתבאי ושל חנתאווי , שהייתה בתו של פרעה רעמסס האחד עשר מהשושלת ה-20 למלכי מצרים.
תקופת מלכותו
המלך פסוסנס הראשון היה מהמלכים הפחות ידועים בהיסטוריה של מצרים. מציאת קברו המפואר ב-1940 (כמו מציאת קברו של תות ענח' אמון) הביאה אותו לחזית תשומת הלב בחקר ההיסטוריה של מצרים.
פסוסנס הראשון היה כנראה בשלטונו הארוך ביחסים טובים עם הכוהנים הגדולים של האל אמון בתבאי. הממצאים לא מצביעים על סכסוכים שהתקיימו בין כוהני תבאי למלכים ששלטו בטאניס. יתר על כן, המסמכים בתבאי תוארכו לפי שנות שלטונם של מלכי טאניס. התקיימו גם קשרי משפחה בין הכוהנים למלכי השושלת. הכהן הגדול סמנדס השני תרם מספר חפצי קבורה לפסוסנס הראשון, שנמצאו בתוך קברו של פסוסנס השני. בתקופת שלטונו הארוכה, הוא בנה את החומות של החלק המרכזי של המקדש הגדול בטאניס, אשר הוקדש לשלישיית האלים אמון, מות וחונסו.
בעקבות שינויים שחלו בתקופתו וירידה בהיקף זרימת מי הנילוס בזרוע הפלוסית שעברה בעיר פי-רעמסס שבנה רעמסס השני, החליט פסוסנס הראשון להעביר את עיר בירתו למקום אחר ובנה את העיר טאניס. הוא החל במפעל העצום של העברת מונומנטים רבים מהעיר פר-רעמסס, אל טאניס, בירת מלכי השושלת ה-21.
מותו של פסוסנס הראשון הביא לתחילת סופה של תקופת מלוכה ארוכה מאוד במצרים, שבה היא נשלטה במשך אלפי שנים על ידי מלכים ממוצא מצרי. כ-60 שנה לאחר שלטונו, נפלה השושלת ה-21, ולאחריה עלו לשלטון (למעט תקופות קצרה בתקופת השושלות ה-29 וה-30) שושלות של מלכים ממוצא לובי, נובי, שליטי בובה של אשור, מלכי הממלכה האחמנית, שלטון הלניסטי של בית תלמי ולאחריו שלטון רומאי.
קברו
הארכאולוג הצרפתי פיר מונטה מצא ב-1940 את קברו השלם של פסוסנס הראשון בטאניס. קברים שנמצאו בסמוך למכלול הקבר שלו נמצאו שדודים, אבל השודדים בעת העתיקה הפסיקו את חפירתם ממש לפני קברו. מכיוון שהקבר שכן באזור לח במצרים התחתונה, רוב חפצי העץ נהרסו על ידי המים (בניגוד לקברו של תות ענח' אמון, ששכן באזור מדברי יבש במצרים העליונה). אחד הממצאים החשובים שנמצאו בקבר הייתה מסכת הקבורה שנמצאה בשלמותה, ללא כל פגיעה. המסכה עשויה מזהב ולפיס לזולי. העיניים והגבות היו משובצות בזכוכית שחורה ולבנה. מסכת קבורה זאת נחשבת כאחד הממצאים החשובים באוצרות שנמצאו בטאניס. המסכה שוכנת בהמוזיאון המצרי בקהיר. רוחב המסכה 38 ס"מ וגובהה 48 ס"מ. אצבעות ידיו ורגליו של פסוסנס הראשון היו עטופות באצבעונים מזהב. הוא נקבר עם סנדלי זהב לרגליו. אצבעות הידיים היו המשוכללות ביותר שנמצאו. האצבעון כלל אצבע מפוסלת. על כל אצבע הונחה טבעת מזהב ולפיס לזולי או אבן חצי יקרה אחרת.
הסרקופג של פסוסנס הראשון לא היה מקורי, אלא מחזרו סרקופג שנשדד, ומקורו היה בעמק המלכים. שוד קברים היה מקובל בתקופת הביניים השלישית במצרים העתיקה. כרטוש על צידו החיצוני האדום של הסרקופג מראה שבמקורו זה היה סרקופג של פרעה מרנפתח מהשושלת ה-19, שהיה בנו ויורשו של רעמסס השני. פסוסנס נמצא בתוך ארון קבורה פנימי מעוצב כארון אנתרופואידי, שהיה עשוי מכסף ומשובץ בזהב. במצרים העתיקה הכסף היה נדיר יותר מזהב, וקבורה בארון כסף מצביעה על עושר גדול בתקופה של התדרדרות.
שרידי גופתו של פסוסנס הראשון נבדקו על ידי ד"ר דאגלס דרי (Douglass Derry), שהיה באותה עת ראש המחלקה לאנטומיה באוניברסיטת קהיר. לפי מחקרו, פסוסנס הראשון היה זקן בעת מותו. שיניו היו שחוקות היטב ומלאות חללים ומורסה שהותירו חור בחך. על פי הממצאים, פסוסנס סבל מדלקת מפרקים והיה נכה בשנותיו האחרונות.
צבי שראל
צבי שראל (1927 – מאי 2016) היה איש חינוך ישראלי.
ביוגרפיה
ד"ר (ח"י) צבי שראל (לבית פישמן) – נולד בשנת 1927 בהונגריה. ניצול שואה, עלה לישראל בשנת 1949, היה נשוי, אב לשלושה ילדים, סב לשמונה נכדים ונינה. נפטר במאי 2016 בגיל 89.
איש חינוך ותיק, עסק במחקר ובהוראה, בפיתוח תוכניות לימוד במוסדות ממלכתיים וציבוריים, בהכשרת מורים ובהשתלמותם. מחקריו התמקדו בחקר השיח והסוציולינוויסטיקה, בלשנות הטקטס ואוריינות ובתחומי מחקר של חקר הלשון והחינוך הלשוני, על מנת לענות בין השאר על הצורך למרכז מידע למורים המלמדים לשון ב"מוקד טקסטואלי".
היה המייסד של כתב העת "חלקת לשון" ומעורכיו. הקים את מאגר מילו"א (משאבי לשון ואוריינות) – במכללת ליפשיץ, הנקרא על שמו, ייסד את הלקסיקון המקראי (בהכנה).
1958 - האוניברסיטה העברית בירושלים - תואר ה BA במדעי הרוח + תעודת הוראה תיכונית
1974 – אוניברסיטת תל אביב – תואר MA בהצטיינות – מדעי החינוך (המגמה למינהל ופיקוח)
1985- האוניברסיטה העברית בירושלים – תואר דוקטור במדעי הרוח – "מבנים של שיח בספרי לימוד עבריים במדעי הרוח והקשירות התקשורתית של פרחי הוראה"
פוטוק (סדרת לוויינים)
פוטוק (ברוסית:Поток, זרם מים) היא סדרת לווייני תקשורת שפותחה בברית המועצות ושיגורים נמשכו ברוסיה עד לשנת 2010. בסך הכול שוגרו 10 לוויינים.
צבי שראל
ביוגרפיה
שימש כסגן מנהלת תיכון עירוני י"א בתל אביב משנת 1969.
פוטוק (סדרת לוויינים)
תכנון הלוויינים בוצע ב-"מערכות המידע הלווייניות רשטניוב" בהתאם להחלטת הממשלה מ-17 בפברואר 1976 על הקמת דור שני של מערכת תקשורת לצרכים צבאיים (חלק נוסף של מערכת זו התבסס על לווייני סדרת "לוץ'"). המערכת הייתה צריכה לאפשר העברה בזמן אמת של נתונים שנאספו בלווייני ריגול מסדרה יאנטר ובהמשך מלווייני צלינה 2. משיבי הלוויין היו יכולים להעביר היקף גדול של מידע דיגיטלי. הם היו יכולים להעביר מידע ב-Ku-band וב-C-band. הלוויין היה מצויד במדחף אפקט הול והייתה לו יכולת לשינוי מסלול. מערכות הלוויין נשלטו על ידי מחשב מרכזי שהותקן בחללית. משקל החללית היה כ-2400 ק"ג. פאנל סולארי בשטח 40 מ"ר סיפק כ-1700 ואט. אורך חיים המתוכנן של הלוויין היה 3 שנים. כל הלוויינים שוגרו תחת שם "קוסמוס". הלוויין האחרון בסדרה שוגר בשנת 2000.
יכולת העברת נתונים של הלוויינים הייתה גבוהה מהנדרש באופן משמעותי. לאחר שנת 1991 החלה השכרת יכולת העברת נתונים לגופים פרטיים. בשנת 1992 היה ניתן לתת בקשה להעברת נתונים גם מגופים מחוץ לרוסיה.
צבי שראל
לקריאה נוספת
תשס"א: 	לשון בסביבותיה, שפה בהקשריה (קובץ מאמרים בחקר השיח, בסוציולינגוויסטיקה ובחינוך הלשוני), תל אביב: מכון מופ"ת (234 עמודים).
פוטוק (סדרת לוויינים)
לווייני הסדרה הוחלפו על ידי לוויינים מדגם גארפון ששוגר לראשונה בשנת 2011.
צבי שראל
לקריאה נוספת
תשנ"א: 	מבוא לניתוח השיח (פרקים בבלשנות הטקסט), הוצאת "אור-עם", רמת-גן (221 עמודים).
פוטוק (סדרת לוויינים)
רשימת שיגורים
כל השיגורים בוצעו מקוסמודרום בייקונור בעזרת משגר לוויינים וחלליות מסדרת פרוטון.
צבי שראל
לקריאה נוספת
תש"ן:	במבט נוסף - פרקי הבנה והבעה (לפי תוכנית הבחינה החדשה ב"יסודות ההבנה וההבעה", לתלמידי חטיבת הביניים ולתלמידי החטיבה העליונה), הוצאת "אור-עם", רמת-גן (87 עמודים).
תשמ"ו: 	גישות ודרכים בניתוח חמרי למידה (מקראה, בתוספת מבוא, רשימת מונחים וביבליוגרפיה לעיון נוסף), סדרת קונטרסים לחינוך ולהוראה, המכללה לחינוך ע"ש שיין, פתח תקווה (26 עמודים).
תשמ"ד: 	מבנים של שיח בספרי לימוד עבריים במדעי הרוח והכשירות התקשורתית של מדעי הרוח.
עבודת דוקטור. הוגשה לסנאט של האוניברסיטה העברית בירושלים.
מאמרים בכתבי עת ובקבצים
תשס"ו-תשס"ז: 	על המבט הכפול של מחבר היפרטקסט – ככותב וכקורא. חלקת לשון 38-37 (ספר יצחק שלזינגר), עמ' 111-95.
תשס"ו: 	ציוני דרך בתולדות חקר השיח - מאבקים, הישגים ואתגרים. סקריפט 10, עמ' 132-91.
תשס"ד: 	סיפור שמשון וזיקותיו הבין-טקסטואליות - עיון בתורתו הדיאלוגית של מיכאל בחטין. בתוך: ל' חרל"פ (עורכת), מים מדליו (שנתון המכללה הדתית לחינוך ע"ש רא"ם ליפשיץ), מס' 15, ירושלים, עמ' 254-233 (גרסה דיגיטלית – באתר סקריפט: [Http://www.scriptil.org http//www.scriptil.org]. במדור "עץ הדעת", סרגל א"ב, באות ש).
תשס"ג: 	האוריינות החדשה והשתמעויותיה. "קיוונים" - כתב עת דיגיטלי להכשרת מורים בסביבות למידה מתוקשבות (באתר של מכון מופ"ת: https://web.archive.org/web/20090505070808/http://kivunim.macam.ac.il/).
תשס"ג: 	אוריינות היפרטקסטואלית – מקסם שווא או אפשרות מעשית? בתוך: י' שלזינגר' ומ' מוצ'ניק (עורכים), למ"ד לאיל"ש (קובץ מחקרים במלאת שלושים שנה לאגודה הישראלית לבלשנות שימושית). ירושלים: הוצאת צבעונים, עמ' 372-357 (גרסה דיגיטלית – באתר סקריפט: http://www.scriptil.org, במדור "עץ הדעת", סרגל א"ב, באות ש).
תש"ס: 	על היבט אחד של לכידות ב"השיבה מהודו" לא"ב יהושע. בתוך: ע' אולשטיין, ש' בלום-קולקה וא' רודריג-שורצולד (עורכים), ספר היובל לפרופ' רפאל ניר. ירושלים: כרמל, עמ' 178-174. תשנ"ט:	הדחיסות המילונית בשיח הדבור ובשיח הכתוב (על מחקר חלוץ בתכונית מבחינה אחת). בתוך: ש/ שרביט (עורך), מחקרים בלשון העברית העתיקה והחדשה (ספר היובל לפרופ' מ"צ קדרי). רמת-גן: אוניברסיטת בר-אילן, עמ' 411-401 .*
תשנ"ט: 	מודלים של מרכזי כתיבה אקדמית מתוקשבים. מחשבים בחינוך 48, עמ' 17-14.
תשנ"ט: 	על כמה ממאפייני הלשון של התכתובת בדואר האלקטרוני. מעוף ומעשה (שנתון מכללת אחוה) 5, עמ' 170-155. תשנ"ט: 	בחנים לשוניים בשני ז'אנרים ושלושה משלבים - על פי "השיבה מהודו" לא"ב יהושע. בלשנות עברית 44, רמת-גן: אוניברסיטת בר-אילן, עמ' 86-75.*
תשנ"ח: 	האם קיימת שונות לשונית-משלבית בין הסיפר ובין הדיאלוג בסיפור המקראי? (השתמעויות דידקטיות). דפים 26, תל אביב: מכון מופ"ת, מחקר ופיתוח תוכניות בהכשרת עובדי הוראה, עמ' 157-138.
תשנ"ח: 	לקראת מודל חדש למיון רמות של פורמליות בשיח. חלקת לשון, כתב-עת למחקרים בבלשנות השימושית, בטיפוח החינוך הלשוני ובאוריינות, מס' 25, עמ' 55-34.*
תשנ"ז: 	שיח ההיצג ושיח הטיעון בטיפוח האוריינות האקדמית. דפים 25, תל אביב: מכון מופ"ת, מחקר ופיתוח תוכניות בהכשרת עובדי הוראה, עמ' 83-66.*
תשנ"ו: 	בין הקורא לבין הטקסט: התיהלוך והדגמתו בטקסט מקראי. בתוך: א' רודריג-שורצולד וי' שלזינגר (עורכים), ספר הדסה קנטור. רמת-גן: אוניברסיטת בר-אילן באמצעות חן הפקות, עמ' 237-228.*
תשנ"ג: 	המשלב וטיפוחו בחינוך הלשוני. חלקת לשון 10, עמ' 63-45.*
תשנ"ב: 	תרומת המחשב לחינוך הלשוני בתהליך הכשרת המורים, דפים 15, ירושלים: משרד החינוך והתרבות, מכון מופ"ת - מחקר ופיתוח בהכשרת עובדי הוראה, עמ' 28-18.
תשנ"א: 	הקישוריות: ב. הקשרים. לשון ועברית (כ"ע לענייני לשון, שפות והלשון העברית) 6 (תמוז) (מדור: מושגים במדעי הלשון), ע' 49-48.*
תש"ן-תשנ"א: היבטים תקשורתיים בהוראת ההבעה: המכתב השימושי. חלקת לשון 2 (קיץ), עמ' 43-37; חלקת לשון 3 (סתיו), עמ' 31-25.*
תש"ן: 	קריאה לצורך כתיבה וכתיבה לצורך קריאה (על דרכים חדשות בטיפוח הקריאה והכתיבה). חלקת לשון (כתב עת לטיפוח החינוך הלשוני) 1, מכללות בית ברל ולוינסקי, עמ' 16-8.*
תש"ן: 	הקישוריות: א. האזכורים. לשון ועברית 4 (תמוז) (מדור: מושגים במדעי הלשון), עמ' 51-50.*
תש"ן: 	הכשירות התקשורתית וההבחנה בין רמות לשון. בקורת ופרשנות 26, רמת גן: אוניברסיטת בר-אילן, עמ' 123-103. *
תשמ"ט: 	תפישת הסלנג כאינדיקציה להתפתחות הכשירות התקשורתית. בארי (שנתון מכללת בית ברל), מס' 1, עמ' 142-125. *
תשמ"ח: 	עובדות ודעות - וההבחנה ביניהן. בלשנות עברית חפ"שית 26, אוניברסיטת בר-אילן, רמת-גן, עמ' 94-79.
תשמ"ז: 	מבחני שחזור וסיכום וחשיפת מבנה המאקרו של טקסטים (על כלי דידקטי חשוב בידי המורה). סוגיות בחינוך 2, בית הספר לחינוך, האוניברסיטה העברית בירושלים, עמ' 118-134.*
תשמ"ד: 	על תרומתו של צה"ל להפצת הלשון העברית ותרבותה. עם וספר, ביטאון ברית עברית עולמית, חוברת ג', אביב, עמ' 78-73.
תש"ם: 	אורך המשפט כמדד סגנוני - על פי ספר יונה ומגילת רות, פרקים (שנתון סמינר שיין) ב', ירושלים - פתח-תקוה, עמ' 85-54. *
תשל"ח: 	הבנת הנקרא והוראתה בבית המדרש ובבית הספר. פרקים, קובץ מאמרים בנושאי חינוך, הוראה והכשרת מורים (בעריכת ח' שוהם), ירושלים- פתח תקווה: ביהמ"ד למורים ולגננות ע"ש א' שיין, עמ' 59-36.
תשל"ג: 	תוכנית הלימודים בתנ"ך לחטיבת הביניים - האם התחשבו עורכיה בצורכיהם של טעוני הטיפוח? מהלכים, עיונים בבעיות הוראה והכשרת מורים (בעריכת ש' סקולסקי), תל אביב: הסמינר ע"ש לוינסקי, עמ' 135-127.
I Am... Yours
I Am... Yours (בעברית: אני שלך) הוא רצף ההופעות הראשון של ביונסה. סדרת ההופעות התרחשה בנבדה שבלאס וגאס על מנת לקדם את אלבומה השלישי I Am... Sasha Fierce. סדרת ההופעות כללה 4 הופעות בין התאריכים 30 ביולי 2009 ל-2 באוגוסט 2009.
בין היתר, שרה ביונסה בסדרת המופעים הללו שירים כמו "Say My Name", "Déjà Vu", "Halo" ועוד.
צבי שראל
לקריאה נוספת
תשל"ב: 	למידה בדרך הגילוי או הוראה בדרך פורמלית-מילולית (בעקבות פולמוס ישן-חדש). מעלות (ביטאון ארגון המורים העל-יסודיים), ג/3, עמ' 19-15.
I Am... Yours
רקע
המופעים כונו כמופעמים אינטימיים ונחשבו לגסים יותר מאשר הופעות קודמות שלה. הרעיון של מופעים אלה היה לעשות מסע לאורך כל הקריירה של הזמרת שבא לידיי ביטוי ברשימת השירים של ההופעות אשר כללה שירים מכל הזמנים כולל התקופה בה הייתה חברה בלהקת הדסטניז צ'יילד.
צבי שראל
לקריאה נוספת
תשי"ח: 	שמות המיסים - מוצאם ומשמעותם לפי המקורות העבריים. שרות (דברי עובדים בשרותי המיסים) 7, ירושלים: משרד האוצר, עמ' 4-3. 2.3.	פרסומים משותפים עם מחברים אחרים
I Am... Yours
רקע
ביונסה הופיעה מול קהל של 1,500 איש סך הכל בכל המופעים כאשר היא מלווה בלהקת הנגניות שלה "Suga Mamam" אשר ליוותה אותה בסיבוב ההופעות השני שלה.
צבי שראל
לקריאה נוספת
תשנ"ט 	(עם פרופ' לובה חרל"פ): לחקר השיח והרטוריקה במאמר ההלכתי בן-זמננו. החוג הישראלי של חברי החברה האירופית לבלשנות, דברי המפגש השנתי ה-15. רמת-גן: אוניברסיטת בר-אילן, עמ' 16-5.
שר החוץ של רוסיה
שר החוץ של רוסיה (ברוסית: Министр иностранных дел Российской Федерации) הוא ראש משרד החוץ של רוסיה, הגוף המנהל את מדיניות החוץ הרוסית. השר מייצג את המדינה בחתימת חוזים והסכמים בינלאומיים.
צבי שראל
לקריאה נוספת
תשנ"ו 	(עם פרופ' יצחק שלזינגר ופרופ' דורית רביד): טיפוח ההבחנה המשלבית בחינוך הלשוני בהכשרת המורים (מודול ללמידה במוסדות להכשרת מורים). משרד החינוך התרבות והספורט, גף להכשרת עובדי הוראה, מכון מופ"ת - מחקר ופיתוח תוכניות, ירושלים (55 עמודים).
I Am... Yours
ביקורת
ההופעות זכו לביקורות חיוביות מהמבקרים ששיבחו את האינטימיות של המופעים, את היכולות הווקאליות של ביונסה, את התזמורת ואת השילוב של מוזיקת ג'אז ופאנק במופע. ההצלחה של המופעים גרמה לביונסה להוסיף מופעים נוספים. לאחר המופעים הזמרת שחררה מארז מיוחד הכולל מארז כפול של דיסק ו-DVD של המופע (אשר הוקלט במופע של 2 באוגוסט) בשם I Am... Yours: An Intimate Performance at Wynn Las Vegas ב-23 בנובמבר 2009. המארז הכיל הקלטה של המופע עצמו ביחד עם דיסק אשר מכילים את הביצועים של המופע וקטעי מאחוריי הקלעים. מאוחר יותר המופע שודר בטלוויזיה בספיישל טלוויזיוני מיוחד.
שר החוץ של רוסיה
שר החוץ אחראי לניהול ענייני החוץ ומדיניות החוץ של הפדרציה הרוסית, מוסר תשובות לפניות הציבור, על מינוי, התקשרות והנחיה של צירים וקונסולים של רוסיה ועל ניהול משא ומתן עם מדינות אחרות. בנוסף הוא אחראי על יחסי המדינה עם מדינות חבר העמים וקידום האינטרסים הרוסיים בחו"ל. במשך שנים נחשב תפקיד שר החוץ לתפקיד החשוב ביותר הן בתקופת האימפריה הרוסית כאשר במקביל לכהונתו כשר חוץ כיהן גם כקנצלר האימפריה הרוסית והן בתקופת ברית המועצות, כאשר לשר החוץ הסובייטי נודעה השפעה רבה.
צבי שראל
לקריאה נוספת
תש"ן 	(עם אילנה מנשה, דורית רביד ויצחק שלזינגר): דקדוק תלוי-הקשר - מן הטקסט אל הלשון (יחידה ניסויית לטיפוח החינוך הלשוני מתוך גישה אינטגרטיווית). משרד החינוך והתרבות, גף להכשרת עובדי הוראה, מכון מופ"ת - מחקר ופיתוח תוכניות, ירושלים (25 עמודים).
שר החוץ של רוסיה
ב-9 במרץ 2004 מונה סרגיי לברוב לתפקיד והוא נחשב לשר הוותיק ביותר בממשלת רוסיה.
צבי שראל
לקריאה נוספת
תשמ"ז 	(עם אילנה מנשה, דורית רביד ויצחק שלזינגר): הנורמטיביות והמציאות הלשונית: התנהגות הקמץ כדגם מייצג (מודול ללמידה במוסדות להכשרת מורים). משרד החינוך והתרבות, המחלקה להכשרת עובדי הוראה, המכון לתכנון לימודים, ירושלים (23 עמודים).
שר החוץ של רוסיה
הגדרת התפקיד
שר החוץ של רוסיה הוא שר ממשלתי העומד בראש משרד החוץ ותפקידו הוא לייצג את ממשלת רוסיה בעולם וליישם את מדיניות החוץ שמתווה על ידה. מאחר שנשיא המדינה הוא הגורם המרכזי שקובע את מדיניות החוץ, נתפס שר החוץ כמי שמייצג אותו אישית, במיוחד בעת שזה נפגש עם שרים וראשי מדינות זרים.
צבי שראל
לקריאה נוספת
תשמ"ו 	(עם דורית רביד ויצחק שלזינגר): צירופי הסמיכות - רבדים ומשלבים (מודול ללמידה במוסדות להכשרת מורים). משרד החינוך והתרבות, המחלקה להכשרת עובדי הוראה, המכון לתכנון לימודים, ירושלים (35 עמודים).
תשס"ו 	(עם לובה חרל"פ): שפה ושמה 'אקדמית': מאפיינים לשוניים ורטוריים של השפה האקדמית הכתובה. כינוס קיץ של האגודה לחקר שפה וחברה, האוניברסיטה הפתוחה, יוני 2006.
תשס"ו: 	האוריינות הדיגיטלית וההיפרטקסט: מבט של כותב וקורא. הכינוס הבין-לאומי הווירטואלי השני להכשרת מורים: "אל מול אתגרי החינוך וההוראה" (מכון מופ"ת - באמצעות מערכת אינטרוויז), פברואר 2006.
תשס"ה: 	האוריינות החדשה וההיפרטקסט: מבט של קורא וכותב. קדם-קונגרס בין-לאומי לחקר הלשון העברית ודרכי הוראתה. האוניברסיטה העברית בירושלים, יולי 2005.
תשס"ב: 	אוריינות היפרטקסטואלית – מקסם שווא או אפשרות מעשית? כינוס סקריפט השבעה עשר, אוניברסיטת בר-אילן, יולי 2002.
תשס"ב: 	תיהלוך טקסטים בעידן ההיפרטקסט – השתמעויות להכשרת המורים. כנס מורים גולשים באינטרנט, 4, מכון מופ"ת, תל אביב, יוני 2002.
תשנ"ט: 	לכידות בין-טקסטואלית: 'השיבה מהודו' לא"ב יהושע (סדנה). הכינוס הארבעה-עשר של סקריפט, מעלה החמישה, יולי 1999.
תשנ"ח: 	הרטוריקה של השכנוע - על פי 'דרשת' בחירות של ר' אורי זוהר. העברית שפה חיה (כנס אורנים 3), חנוכה.
תשנ"ח: 	על כמה ממאפייני הלשון של התכתובת בדואר האלקטרוני. הכנס הבין-לאומי לסוציולינגוויסטיקה, אוניברסיטת חיפה, מארס 1998.
תשנ"ז: 	בחנים לשוניים בשני ז'אנרים ובשלוש רמות לשון - על פי "השיבה מהודו" לא"ב יהושע. הוועידה השנתית ה 23- של איל"ש, הטכניון, חיפה, תשרי.
תשנ"ו: 	בין לשון דבורה ללשון כתובה: לקראת מודל חדש במיון רמות של פורמליות בשיח. הכינוס האחד-עשר של סקריפט - הוועדה המיוחדת למחקר על תיהלוך טקסטים, מעלה החמישה, יולי 1996.
תשנ"ו: 	הדחיסות הלקסיקאלית כמדד של הלשון הפורמלית. הוועידה השנתית ה-22 של איל"ש, מכללת לוינסקי, תשרי.
תשנ"ה: 	בעיות של תיהלוך בטקסט מקראי. הכנס העשירי של סקריפט - הוועדה המיוחדת למחקר על תיהלוך טקסטים, מעלה החמישה, סיון.
תשנ"ב: 	זיהוי מאפיינים של טקסטים בסיוע מחשב בתהליך הכשרת המורים. הוועידה הי"ח של איל"ש, אוניברסיטת בן-גוריון, תשרי.
תשמ"ח: 	הכשירות התקשורתית וההבחנה בין רמות לשון. הוועידה הי"ד של איל"ש, אוניברסיטת בר-אילן, ספטמבר 1987.
תשמ"ח: 	תפיסת הסלנג כאינדיקאציה להתפתחות הכשירות התקשורתית. הכנס המדעי השמיני של איל"ה - האגודה הישראלית לחקר החינוך, אוניברסיטת תל- אביב, אפריל 1988.
תשמ"ז: 	יכולת ההבחנה בין עובדות ודעות כמרכיב בחינוך לדמוקרטיה. הוועידה הי"ג של איל"ש, אוניברסיטת חיפה, תשרי.
תשמ"ו:	התפתחות הכשירות התקשורתית בתפישת מבנה המאקרו של טקסטים לימודיים - פרחי הוראה בהשוואה לילדים. הוועידה הי"ב של איל"ש, אוניברסיטת תל אביב. תשרי.
ייעוץ מדעי (לספרים ולתכנון לימודים)
תשס"א:	מירי הורביץ, לשון, קורא, טקסט, יחידה 5. בתוך: קריאה –תאוריה ומעשה (לומדים ומלמדים אוריינות). האוניברסיטה הפתוחה, תל אביב.
תשנ"ב: 	ש' וגה, אשכולות - לקסיקון למונחים בהבנה ובהבעה. משרד החינוך והתרבות, האגף לתוכניות לימודים, ירושלים.
תש"ן: 	חבר הוועדה לתכנון תוכנית לימודים חדשה בידיעת הלשון, בהבנה ובהבעה לכיתות ז-יב ("לקראת שנת אלפיים") - מט"ח, המרכז לטכנולוגיה חינוכית (קרן רוטשילד), תל אביב.
תשמ"ט:	ש' וגה ואחרים, לשון, הבעה, הבנה (עיונים ודרכי הוראה - לנתיב הטכנולוגי העל-יסודי). האגף לתוכניות לימודים, משרד החינוך והתרבות, ירושלים.
ביקורת ספרים בכתבי עת
תשס"ג:	מאמר ביקורת על: ניבון אריאל לפרופ' מ' פרוכטמן, א' בן-נתן ונ' שני. בלשנות עברית 52, עמ' 106-105.