cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
מרי אלן וילסון
חקירת התעללות
זמן קצר לאחר שהועברה מרי אלן לטיפולם של הזוג מקורמק, נפטר תומאס מקורמק, ומרי נישאה לפרנסיס קונולי. המשפחה התגוררה בדירתו של פרנסיס ברחוב 41 מערב במנהטן. השכנים של המשפחה בכתובת זו היו עדים לראשונה ליחס המתעלל של ההורים האומנים למרי אלן. מרי קונולי הטילה עליה עבודות קשות, הכתה אותה לעיתים תכופות, גרמה לה במזיד כוויות בתנור וחתכים מסכין, ואף נהגה לנעול אותה בארון.
מבצר קומבלגר
מבנים חשובים במבצר
אזור הארמונות מורכב מהקומבה מהאל (1443–1468), המשלב דירות לגברים ונשים כאחד, ובדאל מהאל המאוחר יותר (1884–1930), שנבנה תחת רנה פאתה סינג, בנקודה הגבוהה ביותר במבצר קומבלגר. הוא כולל גם אנדרטאות וביתנים בגנים ההיסטוריים.
חטיבה 7 במלחמת יום הכיפורים
המשך הלחימה במובלעת
משלב זה פעלה החטיבה בשני כוחות מפוצלים: כוח אחד (גדודים 74 ו-75) הגן על תל א-שמס מפני התקפות נגד, בעוד כוח נוסף (גדודים 77 ו-71), יחד עם החפ"ק החטיבתי, לחם בדרום המובלעת, באגף המזרחי של אוגדה 210 (אך החטיבה נשארה תחת אוגדה 36 ולא סופחה לאוגדה 210).
מרי אלן וילסון
חקירת התעללות
כאשר העתיקה המשפחה את ביתה לכתובת חדשה, ביקשה אחת השכנות המודאגות מרחוב 41 מאטה אנג'ל וילר, מיסיונרית מתודיסטית ואקטיביסטית שהייתה פעילה בשכונה, לבדוק את שלום הילדה. באמתלה שהיא מעוניינת שמרי קונולי תעזור לטפל בשכנה נכה, הצליחה וילר להיכנס לדירה ולראות מה מצבה של מרי אלן. וילר הבחינה אצל מרי אלן בסימנים המעידים על התעללות פיזית חמורה: חבורות, תת-תזונה, והזנחה — הילדה נראתה כבת חמש בלבד, על אף שלמעשה הייתה בת תשע. יש לשער שהיה זה עקב העובדה שהייתה כלואה מזה שנים בבית, ללא כל אפשרות לצאת ולראות אור יום. וילר החלה לבדוק אופציות משפטיות לטיפול במקרה במטרה להגן על הילדה. כאשר פניותיה לרשויות המקומיות העלו חרס, ביקשה וילר את עזרתו המשפטית של פעיל למען זכויות בעלי חיים, מייסד החברה האמריקאית למניעת אכזריות כלפי בעלי חיים, הנרי ברג. בסיוע עדויות מהשכנים של הזוג קונולי, הצליחו וילר וברג להוציא את מרי אלן מביתה, ולהביא את מרי קונולי למשפט.
חטיבה 7 במלחמת יום הכיפורים
המשך הלחימה במובלעת
ב-14 באוקטובר כבשו הגדודים 77 ו-71 ללא התנגדות את התילים תל פטמה ואל ערוס, ממזרח לציר מעץ-כפר נסג' (ציר "יאיר").
מבצר קומבלגר
מבנים חשובים במבצר
מאגר לקולה הוא מאגר המים הבולט ביותר בתוך המבצר, שנבנה על ידי רנה לאקה בשנים 1382–1421. הוא ממוקם בצד המערבי של העיירה קלווארה, אורכו 5 קילומטרים ורוחבו בין 100 ל-200 מטרים. כשהודו קיבלה עצמאות היה עומק המאגר 12 מטרים ומאז הוא הועמק ל-18 מטרים. בדשי בוואדי הוא מאגר מים עם מדרגות. הוא נבנה בשנת 1578 לאחר פלישת שחבז חאן, המצביא של אכבר, כדי לספק מים לחיילים.
מרי אלן וילסון
המשפט של מרי קונולי
בשנת 1874 הגיש עורך הדין של העמותה למען החיות את התיק של מרי אלן לבית המשפט המחוזי של ניו יורק. מרי אלן הייתה בת עשר בעת המשפט.
מבצר קומבלגר
מבנים חשובים במבצר
אארט פול (בהינדית פול הוא "שער") הוא השער בצד המערבי, הלה פול עם מדרון כלפי מטה מהכניסה, רם פול והאנומן פול ליד בוואדי הם השערים העיקריים של המבצר. יש כתובות למרגלות פסלי האלים בהאנומן פול המפרטים את בניית המבצר רוב הבניינים נראים מהרם פול, הנחשב לאדריכלות לדוגמה.
חטיבה 7 במלחמת יום הכיפורים
המשך הלחימה במובלעת
ב-15 לחודש ביצעו הסורים התקפת נגד ראשונה על תל א-שמס. ההתקפה החלה לפנות בוקר עם כוחות קומנדו, ועם אור ראשון הצטרפו אליהם טנקים וחי"ר בסדר גודל של שני גדודים, שתקפו מכיוון צפון וצפון-מזרח. הטנקים של גדוד 74 התייצבו מול ההתקפה הסורית ועם התגברות הלחץ נשלחה לתל פלוגת טייגר, ובהמשך גם שאר טנקי גדוד 75. עד סוף היום נהדפה ההתקפה הסורית וכ-27 טנקים ונגמ"שים סורים נפגעו. ב-16 באוקטובר תקפו הסורים פעם נוספת את תל א-שמס בשיטה דומה. כוחות קומנדו תקפו ראשונים, ואחריהם הצטרפו גם טנקים ונגמ"שים. הפעם תקפו הסורים גם מכיוון מזרח, בנוסף לכוחות שנעו אל התל מצפון ומצפון-מערב. ההגנה על התל התחלקה בין שני גדודי הטנקים (74 ו-75). התקפה זו הייתה קשה יותר. המ"פ אהוד דפנא (עליו כתב סבו את השיר "הודי חמודי") מגדוד 74 נהרג, יוס אלדר (מג"ד 75) נפצע, ומ"פ נוסף נפצע קשה. לקראת הצהריים נהדפה ההתקפה.
מרי אלן וילסון
המשפט של מרי קונולי
ההתעללויות המכוונות וההזנחות שסבלה מרי אלן מידי הוריה האומנים, על פי רישום בית המשפט, כללו: מרי אלן עצמה העידה בבית המשפט בעניין ההתעללות ואמרה, בין היתר:
חטיבה 7 במלחמת יום הכיפורים
המשך הלחימה במובלעת
באותו היום תקפה חטיבה עיראקית את אוגדה 210 בדרום המובלעת, כחלק מניסיון התקפה משולב עם הכוחות הירדנים שהגיעו לאזור. בשעה 9:45 נשלח גדוד 71 לתקוף את אזור דיר אל עדס, כדי להקל את הלחץ על כוחות אוגדה 210. כ-2.5 ק"מ מהכפר החל הגדוד לספוג טילי נ"ט ואש טנקים, ומספר טנקים נפגעו. הגדוד נעצר והחל לחלץ לאחור את נפגעיו, ובשעות הצהריים נסוג חזרה.
מבצר קומבלגר
מקדשים הינדיים
מקדש גנש בנוי על פלטפורמה בגובה 3.7 מטרים ונחשב לאחד המקדשים המוקדמים ביותר מבין המבנים שנבנו בתוך המבצר. מקדש ניל קאנת מהאדווה (Neel Kanth Mahadeva) ממוקם בצד המזרחי של המבצר ונבנה במהלך 1458. הגישה לההיכל המרכזי של שיווה היא דרך מתחם סגור מלבני ודרך מבנה הנתמך על ידי 24 עמודים ענקיים. פסל שיווה עשוי אבן שחורה ומתואר עם 12 ידיים. הכתובות מצביעות על כך שהמקדש שופץ על ידי רנה סנגה.
מקדשים ג'ייניים
מקדש פרסווה נאתה (נבנה במהלך 1513), מקדש ג'ייני בצד המזרחי ומקדש בוואן ג'יין מקדשי ג'יין ומקדש גולרה ג'יין הם מקדשי הג'ייניים העיקריים במבצר. מקדש מטאג'י, המכונה גם מקדש חדה דווי, ממוקם בצד הדרומי של מקדש נילה קאנת. מקדש ממדיאו, מקדש פיטל שה ג'יין וסוריה מנדיר (מקדש השמש) הם המקדשים העיקריים האחרים בתוך המבצר.
חטיבה 7 במלחמת יום הכיפורים
המשך הלחימה במובלעת
ב-18 לחודש ירד גדוד 74 מתל א-שמס והצטרף לחטיבה 188 שהוקמה מחדש. גדוד 75 נשאר להגנת התל עם כ-20 טנקים, והסמג"ד, רס"ן יוסי מלמד, מונה למג"ד.
ב-19 באוקטובר פתחו הכוחות הסורים, העיראקים והירדנים במתקפה משולבת. לפנות בוקר תקף כוח חי"ר עיראקי את תל ענתר, בו ישב כוח מחטיבה 205, והצליח לתפוס אותו. עם אור ראשון תקפו כוחות השריון העיראקים את כוחות אוגדה 146 (שהחליפה את אוגדה 210 בדרום המובלעת). האוגדה ביקשה סיוע בבלימת המתקפה וב-9:30 בבקור קיבל יאנוש הוראה, ישירות מפיקוד הצפון, לתקוף את דיר אל עדס, באגף המזרחי של המובלעת. גדודים 77 ו-71 נשלחו דרומה במטרה ללחוץ על העיראקים מכיוון נוסף. בקרבת דיר אל עדס נכנס גדוד 71 לשטח נחות כשהוא תחת אש ונחלץ מהשטח רק לקראת הצהריים, אולם המתקפה סייעה בהקלת הלחץ על אוגדה 146. לגדוד 71 נהרג חייל אחד בקרב זה.
מרי אלן וילסון
המשפט של מרי קונולי
מרי קונולי נידונה לשנה בכלא. באותה שנה הוקמה האגודה למניעת התאכזרות לילדים בניו יורק, ארגון שהיה הראשון מסוגו.
חטיבה 7 במלחמת יום הכיפורים
המשך הלחימה במובלעת
ב-20 באוקטובר תקפו כוחות סורים את תל א-שמס. טנקי גדוד 75 שהיו בהגנה על התל הדפו את המתקפה. בימים הבאים ועד להפסקת האש ב-24 באוקטובר ניצבה חטיבה 7 בהגנה על המובלעת הסורית מפני מתקפות אפשריות.
הנצחה ומורשת
עד הפסקת האש ב-24 באוקטובר 1973 איבדה החטיבה 103 מלוחמיה.
עם סיום המלחמה החלה החטיבה במאמצי שיקום וחזרה לכשירות מלאה. שדרות הפיקוד מולאו מחדש וחיילים חדשים נקלטו כדי למלא את מקום ההרוגים והפצועים. גדוד 82, שנשחק ויצא מסד"כ החטיבה ביממה הראשונה למלחמה, הוקם מחדש. גדוד 75 שוקם והפך באופן קבוע לגדוד טנקים. יחד עם גדוד 77 כללה החטיבה שלושה גדודי טנקים, ואלה המשיכו להילחם במלחמת ההתשה שהתפתחה בשטחי המובלעת הסורית עד מאי 1974. גדוד 71 שלחם תחת פיקוד החטיבה במהלך המלחמה, הועבר לחטיבה 188 שהוקמה מחדש והפך לגדוד סדיר.
אביגדור קהלני, מג"ד 77, עוטר לאחר המלחמה בעיטור הגבורה, העיטור הגבוה ביותר בצה"ל. משולם רטס (מג"ד 71), משה-רז רוזנצוויג (מ"פ בגדוד 71), אמי פלנט (מ"פ בגדוד 77), מאיר זמיר (מ"פ בגדוד 82), יצחק מבורך (סגן מפקד הפלס"ר) ואחרים עוטרו בעיטור העוז. יוס אלדר (מג"ד 75), איתן קאולי (סמג"ד 77), יאיר סווט (מ"פ בגדוד 77) ואחרים עוטרו בעיטור המופת. חיילים ומפקדים נוספים קיבלו צל"שים על פעולתם במלחמה.
אף כי במהלך המלחמה התרחשו קרבות חשובים רבים, קרבות החטיבה במלחמה, ובעיקר הקרב העיקש בעמק הבכא, נטבעו בתודעת הציבור בכלל ובצה"ל בפרט כאחד הקרבות הגדולים והחשובים ביותר במלחמת יום הכיפורים. עמק הבכא הפך לאחד מסמלי המלחמה, ולאחר המלחמה התפרסמו כתבות רבות אודות הקרב. לפרסום הקרב תרם גם ספרו של המג"ד אביגדור קהלני שהתפרסם ב-1975, "עז 77", בו כתב את סיפורו האישי לצד סיפור גדודו במלחמה.
בעמק הבכא, מדרום לחרמונית, הוקמה לאחר המלחמה אנדרטה לזכר חללי הקרב, והיא אחת האנדרטאות המרכזיות ברמת הגולן. אנדרטה נוספת הוקמה ממערב לחרמונית, לזכר לוחמי פלס"ר 7, סמוך לאזור בו נתקלה פלוגת הסיור במארב ב-9 באוקטובר.
מרי אלן וילסון
המשך חייה ומותה
בעקבות הרשעתה של מרי קונולי, הועברה מרי אלן תחילה למוסד לעבריינים צעירים של העירייה, עד שאטה וילר וקרובי משפחתה זכו במשמורת על הילדה, והיא עברה לחיות עם אמה של וילר. מכיוון שבמשך שנים לא הלכה יותר מכמה צעדים רצופים, ולא עלתה או ירדה במדרגות, היה מצבה הגופני כה ירוד, עד שהייתה זקוקה לסיוע בהליכה, ונאלצה ללמוד להתנייד מחדש.
ב-1888, בגיל 24, נישאה מרי אלן ללואיס שאט. נולדו להם שתי בנות; לבת הבכורה קראה מרי אלן אטה, על שם אטה וילר, ולשנייה קראה פלורנס. לשאט היו שלושה ילדים מנישואים קודמים, והזוג גם אימץ ילדה יתומה. מרי אלן נפטרה ב-1956, בגיל 92.
יער נאליבוקי
יער נאליבוקי (בבלארוסית: Налібоцкая пушча: יער בר, יער קדמון) הוא יער גדול בצפון־מערב בלארוס (מערב מחוז מינסק ומזרח מחוז הורדנה), על הגדה הימנית של נהר ניימן, על הרכס הבלארוסי. היער נקרא על שם העיירה נאליבקי (או נאליבוקי) השוכנת באמצעו, אם כי התואר "בירתו הבלתי רשמית של היער" שייך לעיר איוויינייץ (איבניץ).
יער נאליבוקי מפורסם בחיי הטבע שבו ובהיסטוריה העשירה שלו, שהיא לעיתים טרגית. יער נאליבוקי וסביבתו הוא אחד האזורים הבודדים בבלארוס שהשתמרו בו תכונות שהתקיימו ביערות הסביבה לפני השלטון הסובייטי. קמפיין ארוך טווח מבקש לגבש זהות אזורית זו, המשלימה את התרבות ה"בלארוסית".
מבצר קומבלגר
תרבות
מחלקת התיירות של רג'אסטאן מארגנת פסטיבל שנתי בן שלושה ימים במבצר לזכר התשוקה של מהארנה קומבה לאמנות ואדריכלות. בין השאר מוצגים מופעים אור-קוליים כאשר המבצר הוא הרקע. להנצחת האירוע מאורגנים גם קונצרטים שונים ואירועי ריקוד. שאר האירועים במהלך הפסטיבל הם סיור מורשת של המבצר, קשירת טורבנים, משיכת חבל וטקסי חינה בין היתר.
יער נאליבוקי
היסטוריה
במחצית השנייה של המאה ה-16 רוב יער נאליבוקי השתייך למשפחת רדזיוויל, ושימש שטח ציד ומקור לעץ ועופרת ברזל, יציקה תעשייתית שיועדה בעיקר לייצוא. במאה ה-18 הקימה חנה רדזיוויל (לבית סנגושקו) מפעל זכוכית בעיר נאליבוקי ומפעל חרסינה בסוורז'אן (Sverzhan), וכן קיימה סדנאות קרמיקה בראקאב.
קהילות דוברות ליטאית התקיימו ביער עד תחילת המאה ה-19, אך באמצע המאה הפך האזור לבלארוסי ברובו.
מבצר קומבלגר
תרבות
קבוצה של שישה מבצרים של רג'סטאן: מבצר קומבלגר, מבצר צ'יטורגר, מבצר רנתמבור, מבצר גאגרון, מבצר אמבר ומבצר ג'איסלמר נוספו לרשימת אתרי המורשת העולמית של אונסק"ו בשם מבצרי הגבעות בראג'סטאן במהלך הישיבה ה-37 של ועדת המורשת העולמית בפנום פן ביוני 2013. הם נכללו ברשימת אתרי המורשת העולמית כנכס תרבותי סדרתי ודוגמאות לאדריכלות הצבאית של הראג'פוטים.
יער נאליבוקי
היסטוריה
במחצית השנייה של המאה ה-19 הפך אזור זה, עם שטחי ליטא הסמוכים, לערש המסורת הספרותית החדשה של בלארוס. חלוץ המסורת הזו, וינצנט דונין-מרצ'ינקייביץ היה בעל כפר קטן ביער נאליבוקי, שם התגוררה לצמיתות כבר בתחילת שנות השישים של המאה ה-19, וכאן נכתבו רוב יצירותיו הספרותיות. הדור הישן של תושבי אזור נאליבוקי עדיין מדבר בלארוסית ספרותית, אם כי רבים מהם רואים את עצמם פולנים. לאחר מלחמת העולם השנייה, היה רק כומר קתולי אחד שדיבר בלארוסית באזור, שישב בווישנבה.
מלחמת העולם השנייה
במלחמת העולם השנייה פעלו ביער נאליבוקי 10,000 עד 25,000 איש שברחו מהטרור הנאצי והקימו כוחות פרטיזנים - סובייטים, יהודים ופולנים, כמו גם עבריינים. יהודים רבים לחמו בנאציזם ביער נאליבוקי, בהם הפרטיזנים היהודים הסובייטיים טוביה בלסקי ושלום זורין וכן הנזיר הכרמליטי אוסוולד רופאייזן.
ב-8 במאי 1943 התרחש טבח נאליבוקי, וכ-128 אזרחים מקומיים נהרגו בידי פרטיזנים סובייטים. מסתיו 1943, לאחר טבח נאליבוקי, נוצרה עוינות בין הפרטיזנים הפולנים והסובייטים.
ביוני 1943 שוחררה העיר איוויינייץ לזמן קצר מידי הנאצים על ידי פרטיזנים של "צבא הבית הפולני", שנתמכו על ידי פרטיזנים סובייטים. בפעולת הנקמה הנאצית בתגובה (מבצע הרמן), ביולי 1943, פעלו כ-52,000 חיילים שהרסו את רוב היישובים והיערות באזור. מאות אלפי מקומיים נהרגו או גורשו לגרמניה לעבודות כפייה. מבצע הרמן היה ממוקד בהתנגדות הקתולית, ונזירים פרנציסקנים (שהפכו לקדושים על ידי האפיפיור יוחנן פאולוס השני בשנת 1999) עונו למוות בידי הנאצים. רוב הפרטיזנים הצליחו להימלט מן המצור הנאצי.
יהודים
הקהילה היהודית לשעבר ביער נאליבוקי ידועה בכמה נציגים מפורסמים המגיעים מהאזור. שמעון פרס נולד בשנת 1923 בווישנבה. מייסד אגודת ישראל, יצחק אייזיק הלוי, נולד באיוויינייץ (איבניץ). רבנים מפורסמים רבים הוכשרו בישיבת וולוז'ין, שנוסדה בשנת 1803 על ידי רבי חיים מוולוז'ין (חיים בן יצחק). מנהיגים יהודיים בולטים אחרים שנולדו באזור הם נחום גולדמן, מייסד ונשיא הקונגרס היהודי העולמי, ומאיר ברלין (בר-אילן), הרב האורתודוקסי ומנהיג הציונות הדתית, תנועת המזרחי.
תחרות זמרינג באדן 1937
תחרות זמרינג באדן הייתה תחרות שחמט, מהחשובות שהתקיימו טרם פרוץ מלחמת העולם השנייה.
התחרות נערכה באוסטריה (ובמימון בתי הקזינו) בין 8 ל-27 בספטמבר 1937. התחרות התנהלה בשיטת ליגה, בסיבוב כפול: כל שחמטאי שיחק מול יתר השחקנים פעמיים: פעם אחת בצבע שחור ופעם אחת בצבע לבן. סך הכול נערכו 14 סיבובים. ארבעת הסיבובים הראשונים נערכו בזמרינג, והיתר במלון גרונר באום בבאדן. אלוף העולם מקס אויבה שימש כשופט ראשי במחצית הראשונה של המשחקים, והוחלף ברודולף שפילמן במחצית השנייה שלהם.
התחרות התקיימה חודשים לפני נאומו של היטלר בכנס מיוחד עם ראשי המדינה וקציניו הבכירים על צרכיה החשובים של גרמניה: התפשטות מזרחה וכיבוש אוסטריה וצ'כוסלובקיה. השחקנים נאלצו לשחק באווירה לא נעימה, כשברקע התעמולה הנאצית מתפשטת. בהקשר זה, שלושה (כמעט מחצית) מהשחמטאים שנטלו חלק בתחרות הם יהודים: ראובן פיין, שמואל רשבסקי וסאלו פלור.
בתחרות השתתפו שמונה שחמטאים מצמרת השחמט העולמית באותה העת ובהם אלוף העולם לשעבר, חוסה ראול קפבלנקה. את המדינה המארחת ייצג אריך אליסקסיס.
תוצאות
פאול קרס (אסטוניה) בן ה-21 זכה בתחרות ופרס כספי על סך 2,500 שילינג. תוצאתו: 9 נקודות מ-14 אפשריות, בהקדימו בנקודה אחת את פיין (ארצות הברית), שזכה בפרס כספי בגובה 2,000 שילינג. פיין היה היחיד מבין משתתפי התחרות שלא הפסיד באף משחק. את הפרס של המקום השלישי חלקו שניים: קפבלנקה (קובה) ורשבסקי (ארצות הברית). עבור קרס היה זה הישג גדול, שהצטרף לשרשרת הצלחות בתחרויות באותה שנה.
ולדימיר פטרוב, שסיים במקום האחרון, היה לאכזבת התחרות, במיוחד לאור העובדה שמספר חודשים קודם לכן הוא השיג את הישגו הטוב ביותר, עת חלק את המקום הראשון בתחרות קמרי 1937, בהקדימו, בין היתר, את אליכין וקרס. אף על פי שסיים רק במקום השישי, ניצח אליסקסיס במשחק אחד, בנוסף לקפבלנקה, גם את קרס.
טבלת התוצאות בסיום התחרות:
קיווין קלהר
קיווין אודרהאן קלהר (באנגלית: Caoimhín Odhrán Kelleher; נולד ב-23 בנובמבר 1998 בקורק שבאירלנד) הוא כדורגלן אירי המשחק בעמדת השוער בקבוצת ליברפול מהפרמייר ליג ובנבחרת אירלנד.
קריירת מועדונים
קלהר עבר מריגגמהון ריינג'רס אל מחלקת הנוער של ליברפול מהפרמייר ליג בקיץ 2015. ב-25 בספטמבר 2019 הוא ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בניצחון 2-0 על מילטון קינס דונס במסגרת הסיבוב הראשון של גביע הפוטבול ליג.
ב-1 בדצמבר 2020 הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בליגת האלופות, בניצחון 1-0 על אייאקס במסגרת המחזור החמישי בשלב הבתים לעונת 2020/2021. ב-6 בדצמבר ערך את הופעת הבכורה שלו בליגה, בניצחון 4-0 על וולברהמפטון וונדררס במסגרת המחזור ה-11 בליגה לעונת 2020/2021. בסך הכל ערך קלהר בעונה זו שתי הופעות ליגה, והוסיף שתי הופעות בליגת האלופות.
ב-27 בפברואר 2022 זכה עם ליברפול בגביע הפוטבול ליג, תוך שהוא משמש כשוער הראשון של הקבוצה לכל אורך הטורניר. במשחק הגמר, בו גברה קבוצתו על צ'לסי, שמר קלהר על שער נקי במשך 120 דקות, בדרך ל0-0 בתום ההארכה, כאשר בדו-קרב הפנדלים כבש את הפנדל ה-11 לזכות קבוצתו בדרך לזכייה בתואר.
קריירה בינלאומית
ב-8 ביוני 2021 ערך קלהר את הופעת הבכורה שלו בנבחרת אירלנד, בתיקו 0-0 נגד נבחרת הונגריה במשחק ידידות.
תארים
ליברפול
שיר אהבה ישן
שיר אהבה ישן, או רומנסה, הוא פזמון בסגנון בלדה של המשורר הישראלי נתן יונתן.
תוכן השיר
השיר המחורז כולל ארבעה בתים. עלילתו נסבה על שתי דמויות: אישה וגבר. האישה, אניטה שמה מחכה לגבר, ששמו חואן, כי ישעה אל אהבתה, אך הוא מאחר להגיע. באמצעות השמות הנפוצים במרחב השפה הלטיני או הספרדי וקווי המתאר הפשוטים של העלילה ושמותיו: "רומנסה" או "שיר אהבה ישן", יוצר המשורר תחושה של אירוע היסטורי; וכך גם בשתי הצהרות הז'אנר הפותחות את שני בתי השיר: ההצהרה בבית הראשון,, וההצהרה בבית השני,. טעות היא לקרוא את השיר לפי הלחן של נחצ'ה ("זהו שיר ישן על אניטה וחואן") ולא לפי הפיסוק של נתן יונתן. "על אניטה וחואן" הוא המושא של הפועל "גבהו" ולא הלוואי של שם העצם "שיר".
המשורר אינו מפרט מדוע ואיך הסתיימה האפשרות לממש את האהבה, אלא שהזמן או העונה המתאימה לאהבה זו הסתיימה, כך במילים, שהן פזמון השיר:. לאחר תיאור העלילה הקצר, בשני הבתים הראשונים, מנסח המשורר ואף מפרש את משמעות העלילה אל כלל הגותי, אל תפיסת עולם המניחה כי החמצה נפשית ובינאנושית מתרחשת בשל התמהמהות ההבשלה הנפשית והעדר תזמון נכון; ולשם כך מביא המשורר מטפורה על הצמח ועל הפריחה, ומדמה אותם אל לבלובם של הרגשות:
הבית הראשון עוסק ספציפית באניטה וחואן, והשני הוא הכללה של הראשון ומתייחס לכל "האנשים שאיחרו לפרוח באביב".
משחק המילים והחריזה יוצר סתירה פנימית בין ההיגד "לא יתם" לסיפא "סיפור אהבתם" שמששמע ממנו "סיפור אהבה תם", כמשאלה שככל שנשאף להיותה נצחית היא עתידה ליתום.
הלחן והביצועים לשיר
נחום היימן הביא את הלחן לנתן יונתן, וזה חיבר ללחן מילים בהשפעת דמותה של אניטה עליה כתב שירים שהתפרסמו לפני כן. השיר נעשה אהוד מאוד, וזכה ללמעלה ממאה ביצועים רשומים, בין השאר של צמד דרום (הגרסה המקורית), הפרברים, חוה אלברשטיין, ריטה, אבי פרץ, ישי לוי ודוד דאור.
מכבי עירוני קריית אתא ביאליק
מכבי עירוני קריית אתא ביאליק היא קבוצת כדורגל מאוחדת מהערים קריית ביאליק וקריית אתא, אשר משחקת בליגה א'. הקבוצה הוקמה בשנת 2020 לאחר איחוד בין 2 הקבוצות מכבי עירוני קריית אתא ומכבי צור שלום (ביאליק).
מכבי עירוני קריית אתא
הקבוצה הוקמה בשנת 2000, על חורבותיה של קבוצה אחרת בשם מכבי עכו שהוקמה בשנות ה-70. לאורך שנים ארוכות טענו אנשי מכבי עכו כי העירייה מפלה אותם לרעה מול יריבתם העירונית הפועל עכו שקיבלה יותר תקציבים ומעמד. בשנת 2000 החליט יו"ר מכבי עכו להעביר את הקבוצה מעכו לקריית אתא וכך הפכה הקבוצה למכבי עירוני קריית אתא, וזאת לאחר שהפועל קריית אתא שייצגה את העיר עד אז התפרקה בשנת 1999. הקבוצה תפסה את מקומה של הקבוצה המקורית ושיחק בליגה הלאומית, אך נשרה בסיום העונה לליגה הארצית, ולאחר מכן לליגה א'.
עדשת טלפוטו
עדשת טלפוטו היא סוג של מערכת אופטית עם מוקד גדול, כאשר האורך הפיזי של המערכת האופטית קטן מאורך המוקד שלה. תכונה זה מתקבלת, בין היתר, על ידי צירוף של עדשות שמגדילות את הדרך האופטית שהאור עובר במבנה פיזי קטן יותר. זווית הראייה ותופעות נוספות של עדשות עם מוקד גדול זהות עבור עדשת טלפוטו עבור עדשה זהה עם אותו אורך מוקד.
מבנה
בניגוד לעדשת טלפוטו, עבור כל אורך מוקד של עדשה פשוטה בנויה מעדשה בודדת. כדי למקד עצם בנמצא במרחק רב, המרחק בין עדשה בודדת למישור המוקד של המצלמה (היכן שנמצא הפילם או החיישן של המצלמה) צריך להיות מותאם למרחק המוקד. למשל עבור אורך מוקד של 500 מ"מ, המרחק בין העדשה למישור המוקד הוא 500 מ"מ. ככל שאורך המוקד גדל, האורך הפיזי הנדרש גדל גם, כך שהשימוש בעדשה פשוטה שכזו הופך להיות מסורבל.
אולם עדשות פשוטות כאלו אינם עדשות טלפוטו, לא משנה כמה גדול יהיה אורך המוקד - עדשות אלו ידועות בתור עדשות מוקד ארוך. בעוד שבעדשה רגילה המישור העיקרי נמצא בתוך המבנה, בעדשת טלפוטו המישור העיקרי נמצא מחוץ לו.
עדשת טלפוטו בנויה מעדשה חיצונית בעלת אורך מוקד קטן יחסית לעדשה רגילה, ולאחר מכן עדשה נוספת קרובה למסך או הגלאי שמגדילה את קונוס האור כך שזה יראה כאילו הקונוס מגיע מעדשה עם אורך מוקד גדול בהרבה. המבנה הבסיסי של עדשה טלפוטו מורכב מעדשה חיצונית חיובית (מרכזת) שלה יש אורך מוקד קצר יותר מאורך המוקד האפקטיבי של המערכת. העדשה השנייה היא עדשה שלילית.
מקולית
מָקוֹלית הייתה חברת תקליטים ישראלית שפעלה בין ספטמבר 1950 לנובמבר 1970. החברה הוקמה על ידי שלמה ("סְלים") פיינטוך עם האחים שמעון ודניאל אנטוניר. ב-1959 כתובתה היה גבעת הרצל 117 תל אביב ובסגירת החברה ישבה ברחוב המנור 15 תל אביב. החברה החזיקה באולפן הקלטות וייצרה את תקליטיה. בתחילת דרכה של התקליט חיפה יצרה מקולית גם תקליטים עבורה בלייבל "השועל השורק" (1964–1965). בין היתר הקליטו בחברה כמה מכוכבי הזמר של התקופה, בהם לילית נגר, ג'ו עמר, שמשון בר-נוי, אהובה צדוק, מרים אביגל, רומן שרון, אברהם פררה, שולמית לבנת, הדסה סיגלוב, בצלאל יונגרייז, ישראל יצחקי, ריקה זראי ועוד. כל הקלטות החברה וזכויות היוצרים נרכשו ב-1972 על ידי חברת התקליט חיפה של דב זעירא (אביו של ניצן זעירא).
Better than Revenge
Better than Revenge (בעברית: טוֹב יוֹתֵר מִנְּקָמָה) הוא שיר שהוקלט על ידי הזמרת-יוצרת האמריקאית טיילור סוויפט, מתוך אלבומה השלישי, Speak Now. השיר יצא לאור ב-25 באוקטובר 2010, ביחד עם שאר שירי האלבום, על ידי חברת התקליטים ביג משין רקורדס.
אף על פי שלא יצא כסינגל, הצליח השיר להגיע למקום ה-56 במצעד הבילבורד הוט 100.
רקע וכתיבה
השיר נכתב והולחן על ידי טיילור סוויפט לבדה והופק על ידה ועל ידי נייתן צ'פמן, בדומה לשאר שירי האלבום. בעקבות השורה "Come on, show me how much better you are", ניתן היה להבין כי השיר מדבר על קמילה בל, תוך שהשיר עצמו נכתב על ג'ו ג'ונאס, שנפרד מסוויפט באותה העת בה יצא השיר.
סוויפט אמרה בריאיון להגרדיאן כי "כתבתי את השיר בגיל 18; הגיל בו חושבים שמישהו יכול לקחת את בן הזוג שלך".
הצלחה מסחרית
במצעד הבילבורד הוט 100 הגיע השיר למקום ה-56 אף על פי שלא יצא כסינגל. במצעד של קנדה הוט 100, הצליח להיכנס למקום ה-73 והיה לאחד מהשירים היחידים באותה השנה שעשו זאת מבלי שיצאו כסינגלים שיווקיים או כסינגלים. שיר נוסף של סוויפט שהצליח לעשות זאת בסמוך לכך, הוא "Last Kiss".
כמה שנים לצאתו, הועלה לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי, תוך שהצליח לצבור שם למעלה מ-28.5 מיליון השמעות.
(בעברית: טוֹב יוֹתֵר מִנְּקָמָה (גרסתה של טיילור)) היא הקלטה חוזרת של "Better than Revenge". היא יצאה לאור על ידי סוויפט ב-7 ביולי 2023, באמצעות חברת התקליטים ריפבליק רקורדס, ביחד עם שאר שירי , ההוצאה החוזרת של אלבומה משנת 2010.
חזית ארמון משאתא
חזית ארמון משאתא (בערבית: واجهة قصر المشتى; בגרמנית: Mschatta-Fassade) הוא אחד המוצגים הגדולים והמרשימים של האגף לאמנות אסלאמית במוזיאון פרגמון בברלין.
החזית שייכת לארמון שנבנה על ידי הח'ליף האומיי אל-וליד השני ששלט באימפריה המוסלמית בשנים 743–744, ומוכר כיום בשם קةר אל-משאתא, בירדן, 32 ק"מ מדרום לעמאן.
אל-וליד השני נרצח בטרם השלים את בניית הארמון. הארמון ננטש ונהרס ברעש אדמה, אך החזית הבנויה אבן לא נפגעה. המקום נתגלה ב-1840 והחלו בו חפירות. החזית ניתנה במתנה על ידי עבדול חמיד השני לקיסר וילהלם השני ב-1903. היא הוצגה לראשונה במוזיאון בודה וב-1932 הועברה למוזיאון פרגמון ומשמשת דוגמה חשובה לאמנות מוסלמית מוקדמת.
חזית הארמון משלבת סיתות של ערבסקות, פרחים ובעלי חיים.
עדין
{{פירושונים|
אישים:
ראו גם
}}
דייוויד ביטי (מושל ניו זילנד)
סר דייוויד סטיוארט ביטי (באנגלית: David Stuart Beattie; 29 בפברואר 1924 – 4 בפברואר 2001) היה המושל הכללי של ניו זילנד בין השנים 1980 – 1985.
ראשית חייו
ב-1941, בגיל 17, הוא התגייס לצבא ניו זילנד, שירת במלחמת העולם השנייה והגיע לדרגת סמל. לאחר מכן הוא עבר לחיל המילואים של הצי בדרגת סגן משנה.
שופט
לאחר המלחמה למד ביטי משפטים אוניברסיטת אוקלנד וב-1984 הוא הוסמך והחל לעבוד כעורך דין פרטי. ב-1969 הוא מונה להיות שופט בבית המשפט הגבוה לערעורים (High Court of New Zealand) וכיהן בתפקידו זה עד 1980.
הוא היה מעורב מאוד בעסקנות ספורט ושימש כנשיא הוועד האולימפי של ניו זילנד במשך 11 שנים. הוא היה נשיא האגודה האולימפית ולמשחקי משחקי חבר העמים הבריטי ב-1989 ונשיא אגודת הספורט פעמיים. פעילותו זכתה להכרה כאשר הוענק לו תואר "המסדר האולימפי" (Olympic Order). הוא היה הפטרון של איגוד הרוגבי של ניו זילנד, של התאחדות האיגרוף של ניו זילנד, של התאחדות הסקווש של ניו זילנד ושל פיקוד "לגיון אנשי הספר" (Legion of Frontiersmen) בניו זילנד. הוא היה שחקן גולף וטניס נלהב ודייג חובב.
המושל הכללי של ניו זילנד
ב-1 באוגוסט 1980 הוענקו לביטי תואר אביר מפואר במסדר מיכאל הקדוש וג'ורג' הקדוש והזכות לשאת את התואר "הנכבד" (The Honourable) לכל ימי חייו. זמן קצר לפני מינויו לתפקיד המושל הכללי של ניו זילנד הוענק לו גם התואר אביר במסדר ג'ון הקדוש. הוא מונה למושל הכללי על ידי המלכה אליזבת השנייה בעצת ראש ממשלת ניו זילנד, רוברט מולדון ותקופת כהונתו החלה ב-6 בנובמבר 1980 ונמשכה עד 10 בנובמבר 1985.
בשיאה של פרשת ביקור נבחרת הרוגבי של דרום אפריקה בניו זילנד ב-1981, קיים ביטי פגישה עם נציגי קבוצת הלחץ "עצרו את כל הביקורים הגזעניים" (HALT). ביטי הבטיח להם לדון בסוגיה עם ראש הממשלה רוברט מולדון. הוא הושם ללעג על ידי תומכי הביקור וכתוצאה מכך סירב מולדון לשוחח עם ביטי על אודות הפגישה עם נציגי HALT.
בהזדמנות נוספת גרם ביטי למחלוקת ציבורית כאשר פגש באנשי קבוצת מחאה שניסו לעתור למלכה בחגיגות יום ואיטנגי ב-1983, לאחר שראש הממשלה סירב לקבל אותם. כתוצאה מכך, הודיע מולדון שתקופת כהונתו של ביטי כמושל הכללי לא תוארך מעבר לחמש השנים המקובלות.
צעדו השנוי במחלוקת האחרון של ביטי היה כאשר הוא ייבא שתי מכוניות מרצדס-בנץ לקראת סוף תקופת כהונתו ב-1985. באותה תקופה היה עדיין המושל הכללי פטור מתשלום מיסים, כולל על ייבוא כלי רכב. שווי הטבת המס ברכישה זו עמד על 85,000 דולר ניו זילנדי.
דייוויד ביטי מת באפר האט (Upper Hutt) שבפרברי ולינגטון בפברואר 2001.
משאבה אלקטרו-אוסמוטית
משאבה אלקטרו-אוסמוטית נוצרה כדי לתפעל ולשלוט במערכות מיקרופלואידיות. המשאבה בנויה ממשטח מוצק מבודד ואלקטרוליט (נוזל המכיל יונים מומסים). בעת הפעלת שדה חשמלי על האלקטרוליט, היונים שבתוכו יתחילו לנוע וכך נוצרת זרימה אלקטרו-אוסמוטית.
זרימה אלקטרו אוסמוטית
זרימה אלקטרו-אוסמוטית היא תנועתו של זורם המכיל יונים מומסים (אלקטרוליט) תחת השפעת שדה חשמלי אשר הופעל בצינור, ממברנות או מיקרו תעלות. מהירות זרימתו של הזורם תלויה ביחס ליניארי בעוצמת השדה הפועל עליו, תלויה גם בתכונות של הנוזל ותכונות החומר שממנו עשויה התעלה עצמה ללא קשר למדדיה של התעלה. זרימה אלקטרו אוסמוטית משמשת במערכות מיקרו זרימה, בהן קל ומדויק יותר לשלוט בשדה החשמלי אשר מניע את הזורם. הסיבה היא שע"מ ליצור מפל לחצים יש צורך בחיבור כל תעלה למשאבה שתייצר את מפל הלחץ, וזה מוביל ליצירה של מערכות גדולות. לכן השיטה המועדפת בתחום המיקרו-זרימה היא זו הנוגעת בהיבטים חשמליים כגון שליטה בשדה חשמלי השולט בתנועת הזורם.
היסטוריה
בשנת 1807 דווח לראשונה על זרימה אלקטרו-אוסמוטית על ידי פרדיננד פרידריך ראוס באגודת מוסקבה לחקר הטבע. הוא הראה שאפשר לגרום למים לזרום דרך פקק של חימר על ידי הפעלת מתח חשמלי. חימר מורכב מחלקיקים ארוזים היטב של סיליקה ומינרלים אחרים, ומים זורמים בחללים הצרים שבין החלקיקים הללו ממש כמו שהיו עושים דרך צינור זכוכית צר. כל שילוב של אלקטרוליט (נוזל המכיל יונים מומסים) ומוצק מבעבע יוצר זרימה אלקטרו-אוסמוטית, אך עבור מים וסיליקה ההשפעה גדולה במיוחד. עם זאת, מהירויות זרימה הן בדרך כלל מילימטרים בודדים לשנייה. אלקטרו-אוסמוזה התגלתה באופן עצמאי בשנת 1814 על ידי הכימאי האנגלי רוברט פורט.
עקרון יצירת הזרימה
המשטח המוצק טעון שלילית. על פי חוק קולון המטענים החיוביים באלקטרוליט נמשכים למשטח. נוצרת שכבת נוזל דקה, באזור הממשק עם המשטח, אשר בעקבות אינטראקציות כימיות עם המשטח הופכת לשכבה סטטית. יתרה מזאת, נמשכים מטענים חיוביים נוספים למשטח. אלו מטענים ניידים, אשר יוצרים שכבה שנייה מעל המשטח, הנקראת שכבה דיפוזית. שתי השכבות ביחד מהוות את השכבה החשמלית הכפולה. בעת הפעלת השדה החשמלי, המטען החשמלי יתחיל לנוע, וכך נגרמת זרימת הנוזל- הזרימה האלקטרו-אוסמוטית.
משאבה אלקטרו-אוסמוטית
משאבה אלקטרו-אוסמוטית משמשת לתפעול ושליטה במערכות מיקרו-פלואידיות. היא משפיעה על נוזלים בנפחים קטנים בסדר גודל של מיקרונים. עם ההתפתחות המהירה של מערכות מיקרו-פלואידיות, הוקדשה תשומת לב רבה לחשיבות הקטנת המיקרו-משאבות. השימוש במשאבות אלו התרחב, ואפשר יצירה של משאבות יותר זולות כגון משאבות אינסולין. בהשוואה למיקרו-משאבות מכניות, משאבה אלקטרו-אוסמוטית אינה דורשת חלקי העברה מכניים בתוכה. נוסף על כך, יש למשאבה אלקטרו-אוסמוטית יכולת עצומה להניע כמות גדולה של זורמים ולייצר לחצים עצומים להזרמת זורמים או הנעת הזורם תחת השפעת הפולס החשמלי המתמשך (יצירת זרימות קבועות ללא פולס חדש).
התקליט חיפה
התקליט חיפה היא חברת תקליטים שנוסדה בחיפה בשנת 1961 על ידי דב זעירא (אביו של ניצן זעירא) ואסתר קובלסקי על בסיס חנות תקליטים ברחוב הרצל 11 בעיר.
בקטלוג החברה נמנים כ-150 אלבומים של אמנים כלהקת הגבעטרון, אריאל זילבר, אריק לביא, יוסי בנאי, אילן ואילנית, בועז שרעבי, אפי נצר, דורי בן זאב, ציפי שביט, דורון מזר, אבי טולדנו והזמרת גילה אדרי, שהייתה אמורה להיות "זמרת הבית" של החברה. כן הפיצה החברה בישראל את תקליטיהם של אלטון ג'ון, בובי דארין, קט סטיבנס, פטולה קלארק, שארל אזנבור, דלידה ואמנים בינלאומיים אחרים, הדפיסה תקליטי מוזיקה קלאסית מוזלים ותקליטי ילדים.
בשנת 1972 רכשה "התקליט" את קטלוג חברת מקולית, שבה הקליטו רבים מכוכבי הזמר של שנות החמישים כלילית נגר, ג'ו עמר, שמשון בר-נוי, מרים אביגל, הדסה סיגלוב, בצלאל יונגרייז, ישראל יצחקי, ריקה זראי ועוד.
החברה השתדלה תמיד לייצר ולשווק במחירים שווים לכל נפש, אך בלי לפגום בחותם האיכות, למשל על ידי רכישת זכויות מחברות קטנות ועלומות, הדפסת עטיפות זולה במיוחד והעסקת מספר זעום של עובדים. בשנות השבעים והשמונים הפעילה החברה, נוסף לחנות החיפאית, את החנות "בזאר התקליט" ברחוב בן-יהודה 17 בתל אביב, בה נמכרו תקליטים מוזלים שונים.
החברה מפיצה תקליטים ישנים תחת המותג הנוסטלגי "כמו פעם" ובערוץ יוטיוב.
המטבח הגאורגי
המטבח הגאורגי (או המטבח הגרוזיני, בגאורגית: ქართული სამზარეულო) הוא מגוון המאכלים והמשקאות המסורתיים של תושבי גאורגיה.
המטבח הגאורגי נפוץ מאוד בקרב יהודי גאורגיה שעלו לישראל, כשההבדל העיקרי הוא בהקפדה על כשרות המאכלים, וקיום של סעודות חלביות ובשריות בנפרד.
רקע
גאורגיה היא מדינה בעלת מסורת ותרבות עתיקה, בת אלפי שנים, אשר במהלכן גיבשה האומה הגאורגית סגנון מסורתי ייחודי של מאכלים ומשקאות המבוססות על חומרי גלם טבעיים, וכן על טכניקות בישול מקוריות וייחודיות.
המטבח הגאורגי הוא מטבח עשיר מאוד בגבינות, בשר, שומן, ירקות, תבלינים, בצקים ומאפים שונים. אולם, באופן יחסי, הוא דל בדגים.
המטבח הגאורגי עושה שימוש רב באגוזים (בעיקר אגוזי מלך), המשולבים במרבית המתכונים, חצילים, שזיפים, שעועית ורימונים, בנוסף לשימוש הנרחב מאוד בתבלינים ועשבי תיבול כגון: כוסברה, טרגון, בזיליקום, שמיר, פטרוזיליה, וזעפרן.
שולחן הסעודה הגאורגי עשיר במנות, בצבעים וריחות טובים. שני המרכיבים החשובים ביותר בשולחן הגאורגי הם הלחם המסורתי והיין הגאורגי.
משקאות מוגזים
הגאורגים נוהגים לשתות מי סודה המבוססים על מים מינרלים טבעיים הנובעים מהמעיינות הפזורים לאורכה ולרוחבה של גאורגיה. מבין משקאות הסודה הידועים והנפוצים ביותר בגאורגיה (ולמעשה גם בעולם), ניתן לציין את מי בורג'ומי - מים מינרליים הנובעים מערוץ בורג'ומי שבמרכז גאורגיה.
הגאורגים נוהגים להוסיף עשבי תיבול כגון טרחון (טרגון, סוג של לענה) במי הסודה כדי לקבל משקאות צבעונים בעלי טעם עז.
יין גאורגי
גאורגיה ידועה כארץ ייצור יין. כמעט כל משפחה גאורגית כפרית (נהוג גם בערים) מחזיקה בביתה מרתף יין, ומזקקה ביתית. היין הגאורגי נחשב לאחד העתיקים בעולם. נהוג לסווג אותם לפי אזורים בגאורגיה מזרח גאורגיה ומערב גאורגיה.
בגאורגיה יש כרמים רבים המניבים יותר מ-500 זנים של ענבים, יותר מאשר בכל מדינה אחרת.
היין הגאורגי מיוצר בשיטה עתיקה מאוד בכדי חרס. הכדים קבורים מתחת לאדמה ובהם מתרחש תהליך התסיסה של הענבים. הקבורה של הכדים מתחת לאדמה מסייעת בשמירה על טמפרטורה קבועה לתסיסה ולהתיישנות היין. בנוסף היין סופג טעמים וארומות ייחודיות מהכד במהלך התהליך.
משקה חריף נוסף הוא הצ'אצ'ה שהוא משקה דמוי וודקה וחריף בהרבה.
המשתה הגאורגי
קיימת מסורת שלמה הקשורה באופן שתיית היין סביב השולחן. במרכזה של סעודה שנערכת לרגל אירועים מיוחדים, מועדים, ימי שמחה או אבל ובעת אירוח. הסעודה הגאורגית היא מעין משתה וסוג של בילוי באופן מסורתי כאשר השולחן הגאורגי מלא במאכלים גאורגיים והסועדים מבלים שעות רבות באכילה שתייה ונאומים ארוכים וגם שירה.
בארוחה חגיגית, נבחר התמאדה - ראש השולחן האחראי על סדר הברכות. דמות כריזמטית בעלת לשון עשירה ושנונה הנושא נאומים עשויים היטב וסוחף אחריו את יתר הסועדים. נאומים אלו עמוסים בהומור שנון ובפיוט עמוק ומטרתם לברך את בני הבית, את האורחים, את המדינה, את השלום, את הידידות. בתפקיד זה גלום כבוד רב והוא מהווה אומנות בפני עצמה. הדברים הנישאים בין הרמת כוס אחת לאחרת דומים למשלים ומעוררים מחשבה. לצידו ניצב המַאספִינדזֶלִי (მასპინძელი) שתפקידו למלא את כוסות הסועדים מיד עם התרוקנותם.
המטבח היהודי הגיאורגי
על פי המנהג הייתה אם החתן, אחותו או גיסה, רוקדת מול בני הזוג כשהיא מניפה את לחם הכלולות כשנרות דולקים מונחים עליה מסביב. בעקבותיה יוצאת בריקוד נציגה ממשפחת הכלה ובידיה לחם אחר שנאפה בבית הכלה. לריקוד מצטרפים הכלה והחתן ובני משפחה נוספים. החוגגים מניחים על הלחם שטרות כסף כמתנה לרוקדת.
לחם הכלולות הוא בעצם עוגת שמרים העשויה ביצים וחלב ומקושטת בסוכר. הלחם או הבצק התופח מסמלים את הכלה והנר מסמל את החתן.
חצ'פורי
חָצַ'פּוּרי (בגאורגית: ხაჭაპური) הוא מאפה גאורגי מסורתי. מדובר בלחם ממולא בתערובות גבינות (מכמה סוגים, לרוב סולוגוני), ביצים, חמאה או שמן ולעיתים עוד תוספות. את החצ׳פורי מגישים חם מהתנור, אחרת הוא מאבד את טעמה של תערובת הגבינות הייחודית לו והופך מר. עם עליית יהודי גאורגיה לישראל נוספו וריאציות מבצקים מוכנים ומסוגי הגבינה הנמכרות בישראל.
חנגי
במטבח יהדות גאורגיה - חנגי עשוי חלקי פנים של עוף ואגוזי מלך.
גומצן (פרוטובות'רופס)
גומצן (שם מדעי: Protobothrops; משמעות השם: "קרוב לבות'רופס") הוא סוג של נחשים ארסיים בני תת-המשפחה צפעוני גומה הקרובים לסוג טרימרסורוס ובעבר נכללו בסוגו, עד ל-1983. בני הסוג חיים בטבע ביערות גשם ויערות אחרים במזרח אסיה, לעיתים צפונה יותר מבני הסוג טרימרסורוס.
בדומה לשאר הגומצנים הם בעלי גומות חישה גדולות בצידי עיניהם, איתם הם חשים בבעלי חיים בעלי דם חם, מהם הם ניזונים. דוגמאות הרצועות שלהם משתלבות על רקע העלים והצמחייה של קרקע היער כך שהם יכולים לארוב לטרף בסבלנות עד שהוא במרחק הכשה.
גסט
גסט (בהונגרית: Geszt) הוא כפר גדול בנפת שרקד שבמחוז בקש בדרום מזרח הונגריה. עד ל הייתה בו קהילה יהודית קטנה.
כמו יישובים רבים באירופה גם מספר התושבים בגסט נמצא בירידה. בשנת 1990 חיו בכפר 948 תושבים, ובשנת 2021 רק 682 תושבים.
יהודי גסט
יהודים ישבו בגסט במאה ה-19 ובשנת 1944 נרצחו בשואת יהודי הונגריה.
דיוויזיית המילואים ה-35 (האימפריה הגרמנית)
דיוויזיית המילואים ה-35 (בגרמנית: 35. Reserve-Division) הייתה דיוויזיה של צבא הקיסרות הגרמנית. הדיוויזיה לחמה במלחמת העולם הראשונה, ופורקה עם סיומה.
היסטוריה
הדיוויזיה הוקמה ב-2 באוגוסט 1914 כחלק מהגיוס הגדול של פרוץ מלחמת העולם הראשונה. הדיוויזיה הוקמה מהעתודה הראשית במצודת טורן בפרוץ המלחמה ושימשה אך ורק בחזית המזרחית עם התקדמות המלחמה. הדיוויזיה לחמה בקרב טננברג, הקרב הראשון על האגמים המזוריים, מתקפת גורליצה-טרנוב ומתקפת ברוסילוב. הדיוויזיה נשארה באוקראינה וחזרה במלואה לגרמניה רק במרץ 1919 עם תום המלחמה.
Peachtree Road
Peachtree Road (בתרגום חופשי מאנגלית: דרך פיצ'טרי) הוא אלבום האולפן ה־27 של המוזיקאי הבריטי אלטון ג'ון, שיצא לאור ב־9 בנובמבר 2004. הוא נקרא על שם החלק הצפוני של רחוב "Peachtree Street" שבאטלנטה, שם נמצא אחד מבתיו של ג'ון. הוא האלבום היחיד בקריירה של ג'ון שאותו הוא הפיק לבדו.
"Peachtree Road" הוא מאלבומיו הפחות מצליחים מבחינה מסחרית של ג'ון. במולדתו בריטניה הוא אחד מאלבומיו המעטים שלא נכנסו לעשרת הגדולים במצעד מכירות האלבומים, תוך שהגיע למקום ה־21 בלבד. אומנם ביקורות המוזיקה היו חיוביות באופן כללי.
רקע
המתופף הוותיק תופף באלבום וחזר כחבר קבוע ללהקתו של ג'ון. גאי בבילון ניגן אורגן האמונד ופנדר רודס (באלבומים קודמים קיבל קרדיט על "קלידים"). ג'ון יורגנסון, שהיה חבר בלהקתו של ג'ון מ־1994 עד 2000, ניגן גיטרת פדל סטיל ב־"Turn the Lights Out When You Leave". עוד השתתפו באלבום זמר הגוספל אדם מקנייט וכן כמה מחברי להקת "שיקגו", שניגנו בכלי נשיפה וסיפקו עיבודים לכלים אלה.
בהערות האלבום נכתב שהאלבום הוא לזכרם של, המפיק הוותיק של ג'ון, ואשתו שילה, שנהרגו בתאונת דרכים ב־2002.
האלבום יצא מחדש ביולי 2005, בעטיפה חדשה, עם שלושה שירי בונוס שנלקחו מ"בילי אליוט – המחזמר". השיר "Electricity" יצא כסינגל והגיע למקום הרביעי בבריטניה. כן יצא DVD עם תשעה משירי האלבום שבוצעו בהופעה חיה באולם טברנקל שבאטלנטה בנובמבר 2004.
במהדורות מסוימות נכללו כבונוסים גם הווידאו קליפים של שני הסינגלים הראשונים, "Answer in the Sky" ו־"All That I'm Allowed".
העטיפה
על צילום העטיפה נראית מסילת ברזל ליד דגלסוויל שבאטלנטה. הצלמת האנגלייה סם טיילור-ווד צילמה את התמונה. טיילור-ווד יצאה למסע צילומים של שבוע בדרום ארצות הברית, ובו צילמה אלפי תמונות. בין השאר ביקרה בערים אונדילה ופורסית'  בג'ורג'יה. היא ביקרה גם בדרך פיצ'טרי (Peachtree Road) שבאזור העסקי בקהאד שבאטלנטה (הרחוב שעל שמו נקרא האלבום), אך חשבה שהוא עמוס מדי ולא מתאים לאופיו היותר רגוע של האלבום. היא הציעה כמה תמונות נבחרות לג'ון, שעשה את הבחירה הסופית. תמונות אחרות שצילמה הופיעו בעטיפה האחורית ובהערות האלבום של מהדורות התקליטור וה־SACD.
מופע ההשקה
מופע ההשקה, שם ביצע ג'ון בביצוע בכורה חי כמה משירי האלבום, התקיים באולם טברנקל שבאטלנטה בתחילת נובמבר 2004. בנובמבר 2005 הופיע ג'ון בדואט עם דולי פרטון בטקס פרסי איגוד מוזיקת הקאנטרי, שהועבר בשידור חי ממדיסון סקוור גארדן. הם ביצעו את "Turn the Light Out When You Leave".
ביקורת
עם יציאתו לאור קיבל האלבום ביקורות "חיוביות באופן כללי" מרוב מבקרי המוזיקה, עם ציון 70/100 במדד מטקריטיק.
סטיבן תומאס ארלוויין, מבקר "AllMusic", כתב על השינוי שחל בג'ון מאז "Songs from the West Coast":. ארלוויין הסביר שהאלבום דורש האזנות חוזרות, תוך ש. עוד כתב שהמוזיקה היא בהחלט פופ עכשווי למבוגרים, אבל לא מהסוג הקליל שמתאים לתחנות הרדיו שמשדרות את הסוג המקובל יותר כיום בסוגה הזאת. עוד כתב שהמוזיקה "עשירה" עם "גווני קאנטרי". ארלוויין כתב שהשירים אומנם אינם מגיעים לסטנדרטים של שירי הדגל של ג'ון, אך אין באלבום שיר גרוע, ובסיכומו של דבר הוא.
, קבע מבקר "לוס אנג'לס טיימס" רוברט הילברן.
דייוויד בראוני, מבקר "אנטרטיינמנט ויקלי", כתב בסרקזם מסוים על תוכן "משחת ההרגעה" של מילות הבלדות, שרבות מהן עוסקות ב"שביעות רצון, גמילה, ומציאת אהבה מחדש". עם זאת שיבח את המוזיקה, שעליה כתב:. עם זאת, בראוני ציין שלצד הבלדות יש כמה ניסיונות לשירי רוק, שאותם ביקר כ.
דייוויד ויילד מ"רולינג סטון" כתב שזהו.
במגזין "PopMatters" תיארו את האלבום כ"מהנה" ואת המוזיקה כ"מוזיקת קאנטרי עכשווית למבוגרים". במגזין ביקרו מעט את ההפקה של ג'ון. כן טענו שהאלבום מבוצע כיצירה של "פועל טוב לגמרי", אך הוא כולל גם "הבזקים של השראה אמיתית". מבחינת אווירה, נכתב שעל אף כמה רגעים קודרים, לרוב האלבום קצבי. יש בו בלדות סכריניות בנוסח "מלך האריות", אבל לכולם יש פזמונים חוזרים ש"גורמים להרגשה טובה". במגזין ציינו במיוחד את השיר המסיים, "I Can’t Keep This From You", שאותו תיארו כ"פופ גוספל קרוב למושלם".
עוד נכתב שם שהמיקס שם דגש על הגיטרה של ג'ונסטון על חשבון הפסנתר של ג'ון, אך הדבר מתאים לגוון הקאנטרי של האלבום. לדוגמה, "Turn the Lights Out When You Leave" הוא "הניסיון המוצלח ביותר של ג'ון בקאנטרי מודרני". לעומת זאת, במגזין ביקרו בחריפות שירים בודדים כמו "They Call Her the Cat", שאותו תיארו כ"אסון".
לסיכום הביקורת, קבעו שגם אם ג'ון "למעשה דבק בנוסחאות הכתיבה שלו בלי לאתגר אותנו, אז מה?", מכיוון ש.
DVD הוצאה מחודשת 2005, שירי בונוס
הערות
2000 באסטרונאוטיקה
שיגורי לוויינים
שיגורים שנכשלו מסומנים ב אדום. שיגורים מאוישים מסומנים ב ירוק.
בנק תאילנד
בנק תאילנד (בתאית: ธนาคารแห่งประเทศไทย) הוא הבנק המרכזי של תאילנד. נגיד הבנק הנוכחי (נכון ל-2016) הוא ויראטאי סנטיפרבוב.
הבנק הוקם ב-28 באפריל 1942 והחל את פעילותו ב-10 בדצמבר 1942. הוא הוגדר בחוק רק עשרות שנים אחר כך, ב-4 במרץ 2008.
היסטוריה
חוק "בנק תאילנד" תוקן שנים לאחר חקיקתו וזאת במטרה לשים דגש על האחריות הכלכלית של הבנק, ליצור מנגנון שיגונן על תאילנד מפני משבר כלכלי. כמו כן תיקון החוק מגדיר בצורה ברורה יותר את תהליך קבלת ההחלטות של הבנק על מנת להבטיח מדיניות כלכלית ושקיפות בארגון. תיקון החוק נרשם ב-4 במרץ 2016.
תפקידים ואחריות
המשימה העיקרית של הבנק היא לספק סביבה פיננסית יציבה לצמיחה כלכלית בת קיימא על מנת להשיג שיפור מתמיד ברמת החיים של העם התאילנדי.
יונאס האפסטרם
ביוגרפיה
מ-1984 ועד 1987 עבד בשגרירות שוודיה בוושינגטון הבירה.
מ-1987 ועד 1991 היה מזכיר העיתונות והיועץ לענייני חוץ של יושב ראש המפלגה השמרנית קארל בילדט, לאחר שהתמנה בילדט לראש הממשלה, המשיך האפסטרם לשמש באותו תפקיד.
ב-2004 מונה לשגריר בתאילנד, בקמבודיה, בלאוס ובמיאנמר. ב-2007 החל לשמש כשגריר שוודיה בארצות הברית.
ב-2008 זכה במדליה מטעם קרל השישה עשר גוסטב, מלך שוודיה.
טייסי טסקיגי
טייסי טסקיגי (באנגלית: Tuskegee Airmen) הוא כינויים של הטייסים האפרו אמריקאים הראשונים בחיל האוויר של ארצות הברית. הם הוכשרו בתקופת מלחמת העולם השנייה בבית ספר לטיסה שנועד לחניכים אפרו אמריקאים בלבד, ליד העיר טסקיגי באלבמה. להק מטוסי הקרב 332, שפעל בזירת הלחימה באירופה, ולהק ההפצצה 447, שלא השלים את אימוניו עד סוף המלחמה, כללו שמונה טייסות שהורכבו מטייסי טסקיגי. בין השנים 1941 ל-1946 הוכשרו בבית-הספר 994 טייסים. 150 מהם נפלו בקרב או נהרגו בתאונות. אחד מן הטייסים, לי ארצ'ר, היה לאלוף הפלות וצבר 4.5 הפלות של מטוסי אויב בחזית מערב אירופה.
בזמן מלחמת העולם השנייה הייתה נהוגה הפרדה גזעית בצבא האמריקאי, ורבים מהאזרחים האפרו אמריקאים עדיין היו כפופים לחוקי ג'ים קרואו. אחרי מאבק במשך שני עשורים של פעילי זכויות אזרח, שהבולטים בהם היו וולטר וואייט, פיליפ רנדולף וויליאם האסטי, אישר הקונגרס ב-3 באפריל 1939 תקציב להכשרת טייסים אפרו אמריקאים. תנאי הקבלה כללו כישורי לחימה והשכלה גבוהה.
הטייסת הראשונה שהוכשרה ואורגנה בטסקיגי, טייסת 99, נשלחה לצפון אפריקה באפריל 1943. הגיחה המבצעית הראשונה שלה, ב-2 ביוני 1943, הייתה תקיפה של האי האיטלקי פנטלריה.
ב-1995 הופק סרט טלוויזיה בשם "The Tuskegee Airmen" שכתב פריס קוואלס וכיכבו בו לורנס פישבורן, קובה גודינג ג'וניור וג'ון לית'גו.
נמל התעופה פארו
נמל התעופה פארו (באנגלית: Paro Airport, בדזונגקה: སྤ་རོ་གནམ་ཐང༌།) שוכן בעמק בגדות נהר הפארו צ'ו במרחק של 6 ק"מ מהכפר פארו במערב בהוטן. זהו נמל התעופה הבינלאומי היחידי במדינה מבין 4 נמלי התעופה בבהוטן. בגלל מיקום נמל התעופה בעמק מוקף הרים אשר חלקם מעפילים לגבהים של 5,500 מטרים, הוא נחשב לאחד המסוכנים בעולם ומבחר טייסים בודדים בלבד רשאים לנחות שם.
היסטוריה
ב-1968, סלל ארגון כבישי גבול הודו מסלול טיסה קטן בעמק פארו אשר שימש בהתחלה לשירותי מסוקים של צבא הודו מטעם ממשלת בהוטן. חברת התעופה הבהוטנית הראשונה - דרוק אייר, נוסדה ב-5 באפריל 1981.
נמל התעופה נבנה עם מסלול טיסה באורך של 1,200 מטרים, מה שהגביל אפשרות נחיתתם של מטוסים גדולים מעבר למטוסי STOL. עקב התשתיות המינימליות בפארו, נדרש שהמטוסים יוכלו לטוס בגובה שיוט גבוה ושיוכלו לטוס מרחק של 1,200 ק"מ מקולקטה לפארו ובחזרה ללא כל תדלוק.
ב-11 בפברואר 1983, החלה חברת דרוק אייר לתפעל טיסות מפארו לקולקטה תחת מספר טיסה 101 ובחזרה תחת מספר טיסה 102. עד להיווסדה של מחלקת התעופה האזרחית של בהוטן בינואר 1986, דרוק אייר הייתה אחראית על תחזוקת נמל התעופה.
בשנת 1990, הוארך מסלול הטיסה מ-1,402 מטר ל-1,964 מטר והותאם למטוסים גדולים יותר. האנגר נבנה במימונה של ממשלת הודו כחלק מפרויקט פיתוח נמל התעופה.
ב-21 בנובמבר 1988, נמסר המטוס הראשון של דרוק אייר מדגם בריטיש איירוספייס 100–146. ב-19 באוקטובר 2004, נמסר מטוס האיירבוס A319-100 הראשון שהחליף את מטוס הבריטיש אירוספייס הישן.
בודהה אייר הייתה חברת התעופה הבינלאומית הראשונה שהחלה לתפעל טיסות צ'רטר לפארו באוגוסט 2010. דווח כי בשנת 2012, 181,659 נוסעים עברו בנמל התעופה.
חברות תעופה ויעדים
בהוטן איירליינס עונתיותː אחמדאבאד, גאיה
בודהה אייר
דרוק אייר
צ'רטר: הונג קונג
יבלעם
יִבְלְעָם הייתה עיר שהתקיימה באזור צפון השומרון בתקופת המקרא, בתקופת בית שני ובתקופת התלמוד, אשר מזוהה כיום עם חורבה בשם "ח'רבת בלעמה" מדרום לג'נין.
ברשימת תחותימס השלישי, אשר פעל בשנים 1490 - 1426 לפנה"ס, הוזכרה העיר כסמוכה לתענך. בעיר הוקם בתקופה הכנענית מפעל מים, שכלל מנהרה חצובה דרכה היו הולכים לשאוב מים ממעין (עין סִנְגַ'אר) שנבע ממזרח לתל.
בחפירות ארכאולוגיות בסביבות העיר, נמצאו ממצאים מהתקופה הישראלית. על פי המסופר בתנ"ך, בתקופת ההתנחלות, עם כיבוש הארץ על ידי שבטי ישראל חולקו נחלות לשבטים באמצעות גורל שהוטל. יבלעם נכללה בנחלת שבט יששכר, אף כי העיר עצמה נועדה לחצי שבט המנשה. העיר הכנענית נועדה להעזב מתושביה, לפי תפיסתם של שבטי ישראל. אך על פי המסופר בספר יהושע לא עלה בידם של בני שבט מנשה להוציא את הכנענים מיבלעם ומערים נוספות, אף כי גבו מהם מס על ישיבתם בה:
מצב עניינים זה המשיך גם בתקופת השופטים ביבלעם ובערים השכנות לה:
בראשית תקופת המלוכה הייתה יבלעם לאחת מערי הלויים, והיא נזכרת בצורה המקוצרת "בלעם":.
בסמוך ליבלעם הרג יהוא את אחזיה מלך יהודה ואת יהורם מלך ישראל, כחלק מההפיכה שביצע בברכתו של הנביא אלישע על פי המסופר בספר מלכים:
היישוב נזכר גם בספר יהודית, שם מצוין כי הולפרנס הקים את מחנותיו בין דותן ובין "בלעמה".
ירגזי רבגוני
מאפיינים פיזיים
הירגזי הרבגוני הוא עוף קטן; אורכו 12–15 סנטימטר|ס"מ ומשקלו 14.4–18.6 גרם (15.8–20.8 גרם אצל תת־המין S. v. namiyei). אצל הזכר, המצח והלחיים בצבע שמנת והכיפה שחורה מבריקה. העורף שחור מבריק עם כתם לבנבן. הגב העליון כתום, ושאר הגב והצד העליון של הזנב בצבע כחול אפרפר. לעיתים, שולי סוככות הזנב הארוכות צהבהבים. סוככות הכנף אפורות בהירות, והאברות אפורות כהות עם שוליים בהירים. על הסנטר והחזה כתם שחור, גדול ומבריק. פס ארוך בצבע בז' עובר מהחזה עד לתת-השת דרך הבטן הכתומה. הזנב בצבע בז' קינמוני בצידו התחתון.  אברות היד חומות כהות עם שוליים לבנים דקים בחלק התחתון ושאר החלק התחתון של הכנף בצבע בז'. הנקבה דומה לזכר, וקשה להבדיל ביניהם, אם כי מותני הנקבה דהויים יותר.
הצעירים שונים מהבוגרים: לצעירים יש ראש בצבע ירוק-זית אפרפר, מצח ולחיים כתמתמים בהירים, גב בצבע ירוק זית-אפרפר, כתם חזה אפרפר, וגחון אדום חיוור עם פס צהוב חיוור במרכזו. השרת הנוצות מתבצעת בסתיו.
יבלעם
בתקופה הצלבנית בארץ ישראל בנו הצלבנים מבצר באתר יבלעם בשם: Castellum Beleismum קסטלום בליסימום.
ירגזי רבגוני
מאפיינים פיזיים
ידועות מספר קריאות של הירגזי הרבגוני ובהן כאלו שנשמעות כ-"פיט", "ספיט-ספיט-ספיט-ספיט", ו-"צ'י-צ'י-צ'י", הדומה במקצת לקריאת הדרור. השיר מורכב ממספר הברות שחוזרות על עצמן בקצב איטי ומשתנה, על פי תבניות מורכבות.
התנהגות
הירגזי הרבגוני נצפה לרוב לבד או בזוגות, והוא מין מונוגמי. הירגזים חיים בטריטוריות קבועות, והם מגנים נמרצות על הגבולות לאורך עונת הקינון. בחורף הירגזים מתקבצים בלהקות קטנות, ולעיתים אף בלהקות מרובות מינים. על אף שהם חיים בלהקות, הזוגות נשארים מאוחדים, ולאחר פיצול הלהקות באביב, הם חוזרים לטריטורייה שלהם. הירגזי מחפש מזון בין עלים יבשים, על צמחייה וענפים, ואף על גזעים. בקיץ, הירגזי ניזון מחרקים ועכבישים כמעט באופן מוחלט, ואילו בחורף פירות יער ואגוזי לוז הם מקור התזונה העיקרי. באי מיאקה, הירגזים מחביאים אגוזים רבים, ואוכלים אותם בחורף. אגוזים אלו מהווים מנחה סמלית במהלך החיזור. הגוזלים ניזונים בעיקר מחרקים, כאשר זחלים ופגיות הם מקור התזונה העיקרי (54.69% מכלל המזון).
רבייה
עונת הקינון משתנה באזורים שונים: ברוסיה היא מתחילה באפריל-מאי, בקוריאה – ביוני, באוקינאווה, צושימה ומיאקה – בתחילת מרץ, בקיושו – בתחילת אפריל, במערב הונשו – באמצע אפריל, במזרח הונשו – בתחילת מאי, וביוני בהוקאידו. הקן מוקם בחלל בעץ עד גובה של 6 מטרים מהקרקע, בין אם מדובר בחלל טבעי, קן נטוש של נקרים, או חלל שהירגזי חפר בעצמו. לעיתים רחוקות, הירגזי ישתמש גם בתיבות קינון. הנקבה בונה את הקן מעלים, ענפים, קליפת עץ, שורשים וטחב, ומרפדת אותו בפרווה ונוצות. בניית הקן אורכת 4–7 ימים. באיים של דרום יפן, הביצים גדולות יותר והקן פחות מרופד. גודל התטולה משתנה אף הוא, כשבהונשו הממוצע הוא 6–7 ביצים לתטולה, בקוריאה הממוצע הוא 7–8 ביצים, באיי איזו הממוצע הוא חמש ביצים, ובאי מיאקה – רק ארבע. הביצים לבנות עם נקודות חומות־אדמדמות בחלקן הקהה. הנקבה דוגרת על הביצים 12–14 ימים, והגוזלים פורחים בגיל 17–21 ימים. עם זאת, הם נשארים תלויים בהוריהם עוד 7–20 ימים (במרכז הארכיפלג היפני) ו–15–80 ימים (באיי מיאקה). בדרום יפן, ייתכנו שתי תטולות, כאשר השנייה מתרחשת ביולי.
תפוצה ובית גידול
הירגזי הרבגוני חי במזרח אסיה בצפון־מזרח סין, בחצי האי קוריאה, ביפן ובאיי קוריל. לירגזי הרבגוני אין בית גידול אחיד: ברוסיה הוא נמצא לעיתים קרובות ביערות מחט, בעיקר של טקסוס, בסין הוא מצוי ביערות מעורבים ונשירים פתוחים, וביפן הוא מצוי ביערות נשירים ויערות ממוזגים של עצים בעלי פרחים וצמחייה צפופה, וגם ביערות מחט, אם כי הירגזים נמנעים מאזורים המיוערים במחטניים באופן מוחלט. הירגזי מגיע לעיתים רחוקות לאזורים עירוניים ולשדות. בדרום יפן, הוא חי ביערות עד גבהים של 1,600 מטר מעל פני הים; בהונשו הוא מגיע לגבהים של קילומטר לעיתים רחוקות, ובהוקאידו וקוריאה הוא חי אך ורק בשפלה. טווח התפוצה (כ–2,930,000 קמ"ר) של מין זה גדול, ולכן המין אינו מתקרב לסף סכנת הכחדה לפי קריטריון גודל הטווח. גודל האוכלוסייה לא כומת, אך לא סביר שהוא מתקרב לסף סכנת ההכחדה על פי קריטריון גודל האוכלוסייה. מגמת האוכלוסייה לא ידועה, אבל מוערך כי אין ירידה מהירה מספיק כדי להתקרב לסף סכנת הכחדה לפי קריטריון מגמת האוכלוסייה. על כן, ירגזי סצ'ואני מסווג כמין ללא חשש.
הירגזי כחיית מחמד
התיעוד הראשון של גידול ציפורים קטנות כחיות מחמד ביפן הופיע במאות ה-12 וה-13, בתקופת קמקורה. אגוזים מהמין Juglans ailantifolia (ביפנית 鬼胡桃 אוני גורומי) היו אחד מסוגי המזון שניתנו לירגזים, ודלועים שימשו כתיבות קינון עבור ציפורים בשבייה ביפן. הירגזים גם אולפו לבצע טריק פשוט: שני דליים זעירים נקשרו על חוט שהיה מחובר לכלוב הירגזי. חתיכת אגוז הונחה באחד הדליים, והירגזי משך בחוט בשביל להגיע אל האגוז, דבר שמזכיר פעולת שאיבת מים מבאר. בספר יובוקוטורי (1710) ניתן למצוא הוראות לאילוף הירגזי לביצוע הטריק.
טריק נוסף בשם אומיקוג'יהיקי כלל דגם קטן של מקדש שינטו, שאליו הציפור מכניסה מטבע, מצלצלת בפעמון, פותחת את דלת הדגם, לוקחת (御御籤/御神籤/おみくじ) ומביאה אותו למפעיל. הירגזי עשוי גם לפתוח את האומיקוג'י על ידי חיתוך חוט. מכיוון שהירגזי סקרן ונוח לאילוף מטבעו, קל לגרום לו לקחת אוכל מבני אדם, ולאורך ההיסטוריה, הירגזים אומנו לבצע טריקים שונים ומגוונים.