cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
ג'ון דייוויד וושינגטון
חיים מוקדמים
וושינגטון גדל בשכונת לייק טולוקה בלוס אנג'לס, קליפורניה, בנם של השחקן דנזל וושינגטון והשחקנית והזמרת פאולטה וושינגטון (טרם נישואיה, פירסון); הוא הבכור מבין ארבעת ילדיהם. בגיל שבע הופיע כתלמיד בכיתת הארלם בסרט העלילתי של ספייק לי משנת 1992 מלקולם אקס, שבו כיכב אביו דנזל בתפקיד הראשי.
וושינגטון למד בבית הספר קמפבל הול בלוס אנג'לס, שם שיחק כדורגל וכדורסל. הוא סיים את לימודיו בתיכון בשנת 2002 ומכללת מורהאוס בשנת 2006.
קריירת פוטבול
לאחר שחתם על טיוטת הדראפט של NFL 2006, וושינגטון הוחתם על ידי הלוס אנג'לס ראמס ב-1 במאי 2006. וושינגטון שוחרר על ידי הראמס ב-31 באוגוסט. כעבור שלושה ימים החתימו אותו הראמס לסגל האימונים שלהם. וושינגטון שיחק בליגת NFL אירופה במדי ריין פאייר הגרמנית בעונת 2007.
וושינגטון נבחר בדראפט על ידי הקליפורניה רדוודס (לימים סקרמנטו מאונטיין ליונס) מליגת יונייטד פוטבול בשנת 2009. הוא חתם בקבוצה ב-18 באוגוסט. וושינגטון נשאר בקבוצה לאחר המעבר לסקרמנטו ושיחק במאונטיין ליונס עד 2012, אז הליגה פורקה.
קריירה קולנועית וטלוויזיונית
וושינגטון חזר לקולנוע בשנת 2015 בתפקיד ריקי ג'רט בסדרת הדרמה שלHBO Ballers לצד דוויין ג'ונסון ופול ג'יאמטי. הסדרה התקבלה היטב על ידי המבקרים והמשיכה לחמש עונות.
בספטמבר 2017, וושינגטון לוהק לתפקיד הראשי בתור הבלש רון סטולוורת' במותחן מאת ספייק לי "שחור על לבן", שהתבסס על ספר הזיכרונות של סטולוורת' עצמו. הסרט התמודד פרס דקל הזהב בפסטיבל קאן 2018, שם הוקרן בבכורה ב-14 במאי 2018. הוא לא זכה בפרס, אך זכה בפרס הגדול על ידי חבר השופטים של הפסטיבל. הסרט הוקרן בבתי הקולנוע ב-10 באוגוסט 2018, תאריך שנבחר כדי לחפוף לחגיגות השנה לעצרת שרלוטסוויל. הסרט זכה להצלחה מסחרית, כאשר וושינגטון זוכה בפרס גלובוס הזהב והיה מועמד לפרס גילדת שחקני המסך.
בשנת 2018, וושינגטון כיכב בסרטים "מפלצות וגברים" ו-"All Rise", ששניהם הוקרנו בקטע התחרות הדרמטית בפסטיבל סאנדנס 2018 הוא הופיע גם בסרט "הזקן והאקדח" ששוחרר ב-28 בספטמבר 2018 על ידי Fox Searchlight.
בשנת 2021 וושינגטון כיכב לצד זנדאיה בסרט הדרמה "מלקולם ומארי" שצולם בהמלך מגפת הקורונה.
בשנת 2022 הופיע בסרט התקופתי "אמסטרדם" בבימויו של דייוויד או. ראסל. באותה השנה הופיע בהפקת ברודוויי של המחזה "שיעור הפסנתר" וצפוי לחזור על תפקידו בעיבוד קולנועי למחזה.
הדום הקרח גון
הדום הקרח גון (באנגלית: Gawn Ice Piedmont) הוא הדום קרח באזור חוף הילרי של שטח חסות רוס, שבאנטארקטיקה.
הדום הקרח שוכן לאורך החוף, שבין קרחון דרווין וקרחון בירד.
מקור השם
שמו של הדום הקרח ניתן לו על ידי המשלחת הטראנס-אנטארקטית של חבר העמים הבריטי, אשר חקרה את אנטארקטיקה בין השנים 1956–1958.
ההדום נקרא על שמו של ג'יי. אי. גון (J.E. Gawn), שהיה מפעיל רדיו בבסיס סקוט, אשר עבד באופן הדוק עם המשלחת הטראנס-אנטארקטית.
סמביר
סמביר (באוקראינית: Самбір, בפולנית: Sambor, "סמבור") היא עיר במחוז לבוב אוקראינה.
היסטוריה
האזכור הראשון של העיר הוא משנת 1241, אז פלשו אליה המונגולים, והרסו את היישוב שנקרא כיום סטארי סמביר (מילולית: "סמביר הישנה"). חלק מהתושבים הניצולים הצליחו להסתתר ביישוב פוגוניץ'. החל משנת 1390 פוגוניץ' הפכה לסמביר החדשה, שעם הזמן נקראה בשם הכללי סמביר.
ב-1390 סמביר קיבלה זכויות מגדבורג.
ב-1772 בזמן חלוקת פולין סמביר עברה לידיהם של ההבסבורגים. בזמן מלחמת העולם הראשונה העיר הייתה תחת כיבוש כוחות האימפריה הרוסית.
לאחר סיום מלחמת העולם הראשונה ופירוקה של האימפריה האוסטרו-הונגרית סמביר הייתה תחת שליטתה של הרפובליקה העממית של מערב אוקראינה. ב-1919 העיר נכבשה על ידי הצבא הפולני, ועברה לידיה של הרפובליקה הפולנית השנייה.
ב-1939 העיר סופחה לברית המועצות. בין 1941 ל-1944 הייתה תחת כיבוש של גרמניה. לאחר מלחמת העולם השנייה היא עברה לידיה של הרפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית האוקראינית, ואחרי פירוקה של ברית המועצות היא נכללה בשטח אוקראינה.
יהודי סמביר
התיעוד הראשון לישיבת יהודים בסמביר הוא משנת 1447, ובשנת 1519 הוענק ליהודי העיר כתב זכויות המתיר להם חופש מגורים ותעסוקה. עם זאת, בשנת 1542 נאסרו מגורי היהודים בעיר. בשנת 1735 הורשו היהודים לשוב לעיר, ולבנות בה בית כנסת.
עם העברת השליטה בעיר לידי אוסטריה בשנת 1772, אסרו אלו מגורי יהודים ברוב חלקי העיר. בשנת 1780 נשרף הרובע היהודי בעיר, ויהודי היישוב נאלצו להצטופף בשטח מגורים קטן ביותר. הגבלות המגורים על יהודי העיר בוטלו בשנת 1864. כמה שנים מאוחר יותר נוסדה ביישוב חסידות סאמבור.
בין מלחמות העולם נמנו בעיר 6,275 יהודים, כשליש מתושביה, והתקיימה בה פעילות של המפלגות הציוניות ושל אגודת ישראל, תוך קיום תלמוד תורה, בית ספר מרשת בית יעקב, ספרייה יהודית, גימנסיה יהודית למסחר ובית ספר עברי משלים. בשנות השלושים של המאה ה-20 סבלו יהודי העיר מהתנכלויות אנטישמיות גוברות והולכות מצד שכניהם הפולנים והאוקראינים, תוך רצח משפחה יהודית בשנת 1930, הפצת כרוזים אנטישמיים וחילול בית העלמין היהודי בעיר.
עם פרוץ מלחמת העולם השנייה הגיעו לעיר פליטים יהודים רבים ממערב פולין. הגרמנים כבשו את העיר בספטמבר 1939 לזמן קצר, וכעבור מספר ימים הועברה לשליטה סובייטית בהתאם להסכם ריבנטרופ–מולוטוב. בתקופה הסובייטית נאסרה הפעילות הציבורית היהודית בעיר, והמסחר הפרטי בה חוסל.
בשואה
ב-20 ביוני 1941, במהלך מבצע ברברוסה, שבו הגרמנים לכבוש את העיר, ולמחרת ערכו אוקראינים מקומיים פוגרום ביהודיה, בו רצחו בין 50 ל-100 איש. כעבור זמן קצר הטילו הגרמנים גזירות שונות על יהודי העיר, ובהן הגבלות תנועה, החרמת רכוש ודירות וגיוס לעבודות כפייה. בפברואר 1942 הוצאו להורג בעיר 32 בני ערובה יהודים, ובמרץ 1942 החל ריכוזם של יהודי העיר בגטו שהוקם בה.
בין ה-4 ל-6 באוגוסט 1942 ערכו שוטרים גרמנים ואוקראינים אקציה המונית בעיר, במסגרתה הועברו לגטו סמביר יהודים מסביבתה, ואלפים מיהודי הגטו רוכזו במגרש ספורט בעיר. כמה מאות מהם שולחו למחנה ינובסקה, כ-150 נרצחו במקום, ובין 4,000 ל-6,000 יהודים שולחו בקרונות משא למחנה ההשמדה בלז'ץ. בספטמבר 1942 רצחו הגרמנים כ-200 קשישים וחולים יהודים מהגטו.
בשתי אקציות גדולות שבוצעו בגטו סמביר באוקטובר 1942 שולחו לבלז'ץ למעלה מ-1,000 יהודים נוספים, ובמסגרתן נרצח גם ראש היודנרט המקומי, לאחר שסירב לשתף פעולה עם הגרמנים. ב-1 בדצמבר 1942 ננעלו שערי גטו סמביר, לאחר שהובאו אליו יהודים נוספים מהסביבה, ומספר יושביו הגיע לכ-3,000 איש. בגטו שררו רעב ומגיפות, וקבוצות של צעירים שולחו ממנו מעת לעת למחנה ינובסקה.
ב-10 באפריל 1943 בוצעה בגטו שבעיר אקציה נוספת, בה נרצחו כמה מאות יהודים בשטח בית העלמין היהודי המקומי, תוך רצח התינוקות בתחילה. ב-22 עד 23 במאי 1943 שולחו כ-550 יהודים מהגטו למיידנק.
ב-9 ביוני 1943 חוסל גטו סמביר, תוך שריפת בתים על יושביהם. כ-1,500 היהודים שנותרו בגטו נרצחו ביער ליד הכפר רדלוביצה הסמוך לעיר. במצוד שערכו הגרמנים בחורבות הגטו ובסביבת העיר לאחר מכן, תפסו ורצחו כ-170 יהודים נוספים.
מכ-6,300 יהודי סמביר ואלפי יהודי יישובי הסביבה שרדו את השואה כ-150 איש.
אנט סטאי
קארן אנט סטאי (בנורווגית: Karen Anette Stai; נולדה ב-24 במאי 1961) היא דוגמנית נורווגית.
ביוגרפיה
סטאי נולדה באקרסהוס.
אליפות שחקני הפוקר
היסטוריה
הטורניר הוקם ב-2006 בשם אליפות העולם ב- עם עלות כניסה של 50,000 דולר, והיה הטורניר עם עלות הכניסה הגבוהה ביותר עד אז. בטורניר הראשון ניצח צ'יפ ריס את אנדי בלוך. בדצמבר 2007 נפטר ריס והוחלט ליצור גביע אליפות מיוחד שיקרא על שמו.
אנט סטאי
ביוגרפיה
ב-1980 עלתה לחמש המועמדות הסופיות בתחרות מיס אירופה, ב-1981 זכתה בתחרות הראשונה של סוכנות פורד דוגמנית העל העולמית.
אליפות שחקני הפוקר
משחקים
בתחילתו שוחק הטורניר ב-5 המשחקים של, עד שב-2010 הוספו 3 משחקים נוספים. ב-2015 שונה הטורניר ל-10 משחקים, אך חזר ל-8 משחקים שנה לאחר מכן. ב-2021 הוסף משחק נוסף והפך לטורניר עם 9 משחקים.
זוכים
מייקל מזרחי (2010, 2012 ו-2014) ובריאן ראסט (2011, 2016 ו-2023) הם היחידים שזכו ב-3 תארים. דניאל קייטס זכה פעמיים, ב-2021 ו-2022. שאר הזוכים ניצחו בטורניר פעם אחת.
אנט סטאי
ביוגרפיה
היא הייתה אחת הדוגמניות המובילות של שנות ה-80, היא קיבלה הצעה לחוזה עם חברת הקוסמטיקה לוריאל אך החליטה לפרוש מהדוגמנות, לאחר מכן היא עבדה כצלמת ועורכת אופנה.
ב-1983 פרסמה את ספרה "עסק משוגע-יומן דוגמנית", ב-2003 יצא הספר השני שלה "באמצע החיים: חיים על לראות את עצמך ואת אחרים".
NXT TakeOver: Unstoppable
NXT TakeOver: Unstoppable היה אחד מאירועי השלם וצפה של ארגון ההיאבקות האמריקאי, ה-WWE, השייך לארגון הפיתוח שלהם, NXT. כמו כן, האירוע שודר בערוץ של ה-WWE Network. האירוע נערך ב-20 במאי 2015, באוניברסיטת פול סייל שבווינטר פארק, פלורידה וכלל קרבות בין המתאבקים של המותג NXT עקב העלילות, שנבעו ביניהן במהלך התקופה עד לקיום האירוע. האירוע היה האירוע החמישי בסדרת אירועי NXT TakeOver.
שישה קרבות התנהלו באירוע. בקרב המרכזי על אליפות ה-NXT, קווין אואנס וסמי זיין נאבקו ביניהם בקרב שהסתיים ללא הכרעה. במהלך קרב זה, סמואה ג'ו הופיע וערך הופעת בכורה בארגון, כדי לעצור את תקיפתו של אואנס. עוד ברשימת הקרבות, סשה בנקס ניצחה את בקי לינץ' ושמרה על אליפות הנשים של NXT, ובלייק ומרפי ניצחו את קולין קאסידי ואנזו אמורה ושמרו על אליפות הזוגות של NXT. האירוע זכור בעיקר בשל העובדה שזאת פעם ראשונה שאף אליפות מכל שלוש חגורות האליפות של NXT לא החליפה ידיים.
הפקה
האירוע כלל קרבות שנבעו מעלילות מתוסרטות שהתקיימו במהלך התוכנית של NXT. סדרת אירועי NXT TakeOver החלה ב-29 במאי 2014, כחלק מאירועי השלם וצפה של NXT, המשמשת כליגת הפיתוח של ה-WWE, כשערכה את האירוע השני שלה שהועבר בערוץ ה-WWE Network תחת השם NXT TakeOver. בחודשים שלאחר מכן, הביטוי "TakeOver" הפך למותג המייצג את כל אירועי השלם וצפה של NXT. האירוע היה אירוע השלם וצפה השני של NXT בשנת 2015.
קרבות מקדימים
האירוע נפתח עם קרב אשר קבע את הטוען לכתר לאליפות ה-NXT בין פין באלור לבין טיילר בריז. הקרב תוכנן במקור להיות קרב משולש עם המתאבק הידאו איטמי, אך איטמי סבל מפציעת כתף ולא יכול היה לקחת חלק בקרב. כדי להסביר את ההיעדרות של איטמי, ה-WWE יצרו תקיפה מתוסרטת במגרש החניה על איטמי כחלק מהעלילה. במהלך הקרב, בריז ביצע על באלור את בעיטת הסופרמודל שלו, אך לא הצליח להצמיד את באלור לספירת שלוש מלאה. לאחר שבאלור התנגש בפינת הזירה החשופה, בריז ביצע את "בעיטת היופי", אך שוב לא הצליח לנצח בקרב. הקרב הסתיים לאחר שבאלור ביצע על בריז את מהלך הסיום שלו, ה-Coup de Grâce.
בקרב השני, אמה ודנה ברוק התחרו בקרב זוגות נגד ביילי ושארלוט. הקרב הסתיים לאחר שביילי ביצעה על ברוק את מהלך הביילי-טו-בלי סופלקס, בזמן ששארלוט ביצעה על אמה את מהלך ה"ברירה הטבעית" והצמידה אותה לניצחון.
לאחר מכן, ברון קורבין התחרה נגד ריינו. קורבין ביצע את מהלך הסיום שלו, ה-End of Days ולאחר מכן הצמיד אותו לניצחון.
בקרב הרביעי של הערב, בלייק ומרפי הגנו על אליפות הזוגות של NXT נגד אנזו אמורה וקולין קאסידי. אלכסה בליס תקפה את כרמלה. בזמן שקאסידי בדק מה מצבה של כרמלה, מרפי תקף אותו בעזרת מהלך הסופרקיק. בליס הרעידה את חבלי הזירה וגרמה לאנזו לצאת מהזירה דרך החבל העליון. לאחר מכן, בלייק הצמיד את אנזו לניצחון ובכך הזוג שמר על חגורות האליפות בהצלחה.
בקרב הלפני אחרון, שארלוט הגנה על אליפות הנשים של NXT נגד בקי לינץ'. במהלך הקרב, לינץ' ביצעה על בנקס את מהלך ההכנעה שלה, ה-Dis-arm-her, אך בנקס הצליחה לשבור את מהלך זה לאחר שהגיעה לחבל. הקרב הסתיים לאחר שבנקס הכניעה את לינץ' בעזרת מהלך הסיום שלה, הבנק סטייטמנט, ובכך בנקס הצליחה לשמור על התואר.
הקרב המרכזי
בקרב המרכזי של הערב, קווין אואנס הגן על אליפות ה-NXT נגד סמי זיין. זיין ביצע על אואנס את הבלו ת'אנדר בומב, אך לא הצליח להצמיד את אואנס בהצלחה. אואנס ביצע על זיין את מהלך הפופ-אפ פאוורבומב על פינת הזירה. כשנדמה שהיה שזיין סחב פציעה בכתפו שמנעה ממנו להמשיך, אואנס המשיך לתקוף את יריבו הפצוע, מה שגרם ליציאתו החוצה של הג'נרל מנג'ר של NXT, ויליאם ריגל. ריגל ניסה לבלום את אואנס, אך האחרון הגיב בנגיחה לפניו של ריגל. לפתע, סמואה ג'ו הופיע וערך הופעת בכורה בארגון, כדי לעצור את תקיפתו של אואנס. לאחר מבטים ממושכים בג'ו, אואנס לקח את חגורת האליפות שלו והתרחק מהמקום, בעוד שהצוות הרפואי טיפל בזיין.
הנס ברזל
הנס ברזל (בגרמנית: Der Eisenhans) הוא סיפור עם גרמני שלוקט בידי האחים גרים, והוא הסיפור ה-136 בספרם "מעשיות האחים גרים".
תוכן הסיפור
מלך אחד מוטרד מאוד, כיוון שרבים מציידיו נעלמו לבלי שוב ביער הגדול, עד שמגיע צייד זר ומפענח את התעלומה. איש פרא גדול מידות בשם הנס, בעל עור בגוון הברזל החלוד, שערות המשתלשלות עד הברכיים, הגר בבריכה עמוקה, הוא זה שהרג את הציידים. אנשי המלך שואבים את המים מהבריכה, לוכדים את איש הפרא שמובל לארמון ונכלא בכלוב שהמלכה עצמה שומרת את המפתח שלו. בנו של המלך מפיל בטעות תוך כדי משחק את הכדור שלו לתוך כלובו של הנס. הילד מבקש מהנס להחזיר לו את הכדור, אולם הנס עונה: "לא לפני שתפתח לי את הדלת". הילד מסרב אולם למחרת אומר להנס שאפילו רצה לא יכל לפתוח כיוון שהמפתח אינו בידיו. הנס מספר לילד שהמפתח מונח מתחת לכרית של אמו, הילד הפתי לוקח בחשאי את המפתח ופותח את הכלוב. הנס נותן לו את הכדור וממהר להסתלק. הילד מתחנן בפני הנס: "אל תסתלק אחרת אקבל מכות", הנס בתגובה חוטף אותו ונעלם ביער. המלך והמלכה מגלים את הכלוב הריק ולא מוצאים את בנם, הם מנחשים את שאירע.
הנס מביא את הנסיך ליער, מראה לו בריכה, ומצווה עליו לשמור שלא יפול מאומה לבריכה במשך שלושה ימים. הנסיך מנסה לשמור, אולם בטעות מחדיר את אצבעו למים, ולהפתעתו האצבע הופכת להיות זהובה. הנס נוזף בו, אך סולח לו. למחרת הנסיך מנסה לשמור, אולם שערה משערות ראשו נופלת למים והופכת זהובה. הנס נותן לו הזדמנות אחרונה, אולם ביום השלישי הוא בטעות טובל את כל שערו הארוך במים, והשיער הופך להיות מוזהב. הנס הזועם מגרש אותו מהיער, אך אומר לו שאם יזדקק פעם לעזרה כל שיהיה עליו לעשות יהיה להגיע ליער ולצעוק: "הנס ברזל".
הנסיך משוטט בממלכה, וכיוון שמעולם לא למד לעבוד מתקשה להתפרנס, עד שמוצא עבודה בארמון של מלך אחר שם הוא הופך לאחד הגננים. הוא מקפיד תמיד לכסות בכובע את ראשו כדי ששיערו הזהוב לא יתגלה. אולם פעם אחת הוא מסיר בטעות את כובעו, קרן שמש פוגעת בשערו הזהוב ומסנוורת את עיניה של בת המלך שעמדה ליד החלון. היא מביטה, ומתאהבת בו ממבט ראשון. היא מבקשת ממנו להביא לה זר פרחים, הנער המבוהל מכסה במהירות את ראשו ומביא לנסיכה זר פרחים. היא מורה לו להוריד את הכובע, כיוון שאין זה מנומס לחבוש כובע בנוכחות הנסיכה. הוא מנסה להתחמק בנימוק שראשו פצוע, אולם היא מושכת את כובעו, ושערו היפה מתגלה. הוא מנסה לברוח אולם היא אוחזת בידו ומעניקה לו חופן מטבעות זהב. הוא מקבל את הכסף אולם נותן אותו לילדיו של הגנן הראשי. המחזה חזר על עצמו ביום הבא, וכך גם ביום שאחריו, עד שהנסיכה התייאשה.
זמן מה לאחר מכן פרצה מלחמה, והנער מבקש להתגייס לצבא. אולם כל הסוסים הטובים כבר נלקחו בשביל החיילים הוותיקים ונשאר לו רק סוס צולע אחד. הוא ממהר ליער ומכריז: "הנס ברזל", הנס מגיע ושואל אותו למבוקשו, והנער מבקש סוס חזק כדי שיוכל לצאת למלחמה. הנס נותן לו סוס, ואף נותן לו צבא שלם. הצבא של הנס התערב ברגע האחרון, והציל את המלך מתבוסה בקרב. אולם מיד לאחר הניצחון החזיר את הצבא והסוס להנס, וקיבל בחזרה את הסוס הצולע. המלך בינתיים חוזר לארמונו ובתו מברכת אותו לרגל ניצחונו, אולם הוא מספר לה שלא הוא זכה בניצחון אלא צבא זר. המלך מנסה לברר מי היה מפקד הצבא המסתורי, אולם לא מצליח. הנסיכה מתחילה לחשוד שמדובר בגנן הצעיר כיוון שאיש לא ראה אותו בזמן הקרב. המלך מכריז על נשף שיימשך שלושה ימים במהלכו תשליך הנסיכה תפוח זהב ומי שיתפוס אותו יזכה בידה. הנער מגיע אל הנס ומבקש לזכות בתחרות, הנס מעניק לו סוס אדום ושריון אדום, והוא מגיע לנשף, ואכן תופס את התפוח, אולם נעלם מיד לאחר מכן. ביום השני הוא מגיע לבוש בשריון לבן ורכוב על סוס לבן, ותופס שוב את התפוח ונעלם. ביום השלישי הוא מגיע לובש שריון שחור ורכוב על סוס שחור, ושוב תופס את התפוח ונמלט. אולם אנשי המלך רודפים אחריו ופוצעים אותו ברגלו. במהלך המרדף גם נופלת הקסדה, והחיילים הנדהמים מבחינים שלנמלט יש שערות זהב. הם מספרים זאת למלך ולנסיכה, הנסיכה שואלת את הגנן הראשי היכן היה הגנן שלו אתמול, הוא מספר לה שהוא היה בנשף וחזר עם תפוחי זהב מוזרים. היא מספרת זאת לאביה, שמצווה על הגנן לבוא לפניו. הוא מגיע אולם שוב חובש כובע, הנסיכה קמה ותולשת את הכובע מראשו, ושער הזהב שלו גולש על כתפיו. המלך הנדהם שואל אם הוא היה זה שתפס את התפוחים, הנער משיב בחיוב ואף מראה למלך את התפוחים ואת הפציעה. הוא אף מספר שהוא היה מפקד הצבא שהציל את המלך בקרב. הוא גם מספר למלך על מוצאו האמיתי. הוא נישא לנסיכה, והוריו מגיעים ומאושרים לחזות שוב בבנם האובד. במהלך החתונה מגיע מלך זר, ומספר לנסיך שהוא למעשה הנס איש הפרא, והנסיך שחרר אותו מקללה שהוטלה עליו. כאות תודה הוא מוריש לנסיך את כל רכושו.
בסדרה היפנית אגדות האחים גרים, אחד הפרקים עוסק בסיפור הנס ברזל.
רוי רובין
רוי רובין (באנגלית: Roy Rubin; 9 בדצמבר 1925 - 5 באוגוסט 2013) היה כדורסלן ומאמן כדורסל אמריקאי-יהודי, שאימן את קבוצת פילדלפיה 76' מליגת ה-NBA.
נעורים וקריירת מכללות
רובין נולד למשפחה יהודית מרובע הברונקס בניו יורק. בזמן לימודיו שיחק בקבוצות הכדורסל של אוניברסיטת לונג איילנד ושל אוניברסיטת לואיוויל, בהן למד. בשנת 1951, העפיל יחד עם קבוצת הכדורסל של אוניברסיטת לואיוויל, למשחקי הפלייאוף של ליגת המכללות לראשונה בתולדות המכללה.
קריירת אימון
לאחר שסיים את לימודיו במכללה, פנה רובין לאמן את קבוצת הכדורסל של תיכון כריסטופר קולומבוס מהברונקס. במשך תשע עונות הוביל את קבוצתו לזכייה בשש אליפויות. משם המשיך לאמן את קבוצת הכדורסל של אוניברסיטת לונג איילנד מליגת המכללות. במשך 11 שנים שמר על מאזן ניצחונות גבוה של 174 ניצחונות לעומת 94 הפסדים, והוביל את קבוצתו לשני מסעות פלייאוף מוצלחים.
בסוף שנות השישים הייתה פילדלפיה 76', בתקופת הזוהר שלה, שהגיעה לשיא בזכייה באליפות הליגה בשנת 1967. מספר טריידים כושלים, ובחירות דראפט שהתבררו כשגויות, גרמו לקבוצה להיחלש, ולהציג בעונת 1971-1972 יכולת נמוכה, עם 30 ניצחונות בלבד במהלכה. בעקבות כך עזב מאמן הקבוצה ג'ק רמזי את הקבוצה, ובמקומו הגיע רובין בשנת 1972 דרך מודעת דרושים בעיתון. במסיבת העיתונאים שנערכה כדי להכריז על מינויו של רובין למאמן הקבוצה, הודה הבעלים דאז, אירב קוסלוף, כי מינויו של רובין נעשה בלית ברירה מכיוון שלא נמצא מועמד ראוי שיסכים לקחת את התפקיד, וכי הוא אינו מרוצה מהבחירה.
במסגרת משחקי קדם העונה, ניצחה פילדלפיה את בוסטון סלטיקס, אלופת הליגה של השנה החולפת, ובלהט החגיגות שבר רובין את רגלו.
על אף שנחשב למאמן בעל טכניקת הגנה טובה בתקופתו כמאמן במכללות, ואף הוציא ספר שעוסק בנושא משחק ההגנה, לא הצליח רובין להביא את כישרונו בהגנה לידי ביטוי בשיטת המשחק בליגה, ועד מהרה הפך לכישלון מהדהד כאשר הוביל את קבוצתו להפסד ב-15 המשחקים הראשונים של העונה.
במהלך העונה התגלעו מחלוקות רבות בין רובין לשחקני הקבוצה, שטענו על רובין בין היתר שאינו יודע את חוקי המשחק, שאינו יודע לאמן, ושאינו אומר דבר במהלך הדרכות המאמן במחצית ובפסק הזמן.
באמצע העונה, לאחר שהציג מאזן של 47 הפסדים מול 4 ניצחונות בלבד, המאזן הגרוע בתולדות הליגה עד אז, פוטר רובין מהקבוצה יחד עם סגנו, והוחלף על ידי שחקן הקבוצה קווין לוגרי שאימן אותה עד לסוף העונה. בעקבות כך נהוג לכנות אותו כ"מאמן הגרוע בתולדות ליגת ה-NBA".
חיים פרטיים
רובין היה נשוי למרשה.
לאחר פרישתו מאימון, עבר רובין לגור במיאמי, והשתתף בכתיבת מחזה בתיאטראות ברודוויי. לאחר הצגה אחת, ירד המחזה מהבמות, עקב ביקורות שליליות.
לאחר מכן ניהל סניף של רשת פנקייקים, ובגיל 87 נפטר רובין ממחלת הסרטן.
טניה ברייר
טניה ברייר (באנגלית: Tania Bryer; נולדה ב-5 ביולי 1962) היא מנחת טלוויזיה אנגלייה.
ביוגרפיה
ברייר היא בתם של הנדבן ליאונל ברייר ורעייתו ג'וי ולה שתי אחיות, היא סיימה תואר בפוליטיקה בבית הספר לשירותי חוץ של אוניברסיטת ג'ורג'טאון.
היא עבדה תקופה בתחום המכירות של מגזין ווג, ב-1991 החלה לשמש כמגישת מזג האוויר בערוץ סקיי ניוז, שנה לאחר מכן היא החליפה את אולריקה ג'ונסון בהגשת תוכנית הבוקר "Good Morning Britain". אחרי כן היא הנחתה מספר תוכניות בידור ואופנה.
ב-1997 הנחתה את טקס פרס האקדמיה האירופית לקולנוע ואת תחרות היופי "מיס הממלכה המאוחדת".
ב-2011 הצטרפה לצוות ערוץ CNBC ובעבודתה היא ראיינה אישים כמו ביל קלינטון ואלבר השני, נסיך מונקו.
בנוסף לעבודתה הטלוויזיונית היא הייתה פעילה במספר פרויקטים של צדקה.
בין 1995–2006 הייתה נשואה לטים מופאררה ונולדו להם שתי בנות.
קרב איליפה
קרב איליפה היה קרב שהתרחש בשנת 206 לפנה"ס במהלך המלחמה הפונית השנייה, בין צבא קרתגי בפיקוד עזרובעל גיסקו ומאגו ברקה, לבין צבא רומי בפיקוד פובליוס קורנליוס סקיפיו אפריקנוס. הקרב התרחש ליד העיר ליד איליפה, כ-14 ק"מ צפונית למסֶוויליה שבדרום היספניה (ספרד), והסתיים בניצחון רומי מבריק ששבר סופית את אחיזתה של קרתגו בחצי האי האיברי.
רקע
המלחמה הפונית השנייה פרצה בשנת 218 לפנה"ס בספרד, כאשר חניבעל ברקה, המפקד הראשי של צבא קרתגו, תקף את העיר סגונטו, שהייתה בעלת בריתה של רומא. חניבעל תכנן להעביר את המלחמה לאיטליה, ולכן יצא במסע נועז דרך גאליה והרי האלפים, בעודו מפקיד ביד אחיו עזרובעל את הפיקוד על הצבא הקרתגי בחצי האי האיברי. בסתיו 217 לפנה"ס, לאחר שהובס בידי חניבעל בקרבות טיקינוס וטרביה, יצא הקונסול פובליוס קורנליוס סקיפיו וחבר אל כוחותיו של אחיו גנאיוס קורנליוס סקיפיו קאלבוס בצפון ספרד. השניים פלשו דרומה והגיעו עד סגונטו.
שנתיים לאחר מכן, בשנת 215 לפנה"ס, הביסו השניים את עזרובעל בקרב דרטוסה. קרתגו שלחה לספרד צבא נוסף תחת פיקודו של מאגו, אחיו הצעיר של חניבעל. בשנת 214 לפנה"ס נקרא עזרובעל לאפריקה לדיכוי מרד נומידי, והאחים הרומים ניצלו זאת והרחיבו את התפשטותם דרומה. עזרובעל שב לספרד כשלצידו צבא קרתגי שלישי בפיקודו של עזרובעל גיסקו, וכוח פרשים נומידי בהנהגת הנסיך מסיניסה.
באביב שנת 208 לפנה"ס יצא סקיפיו לעבר עזרובעל ברקה. האחרון נסוג מכוחו העדיף וניסה לחבור לצבא קרתגי נוסף, אך סקיפיו תקף את כוחותיו והביסם בקרב באיקולה. עזרובעל הצליח להציל את רוב צבאו, ויצא לעבר איטליה כדי לתגבר את אחיו. עזרובעל חצה את הרי האלפים ופלש לאיטליה, אך הובס ונהרג בקרב מטאורוס מול כוחותיהם המאוחדים של הקונסולים גאיוס קלאודיוס נרו ומרקוס ליוויוס סלינטור, בטרם הצליח לחבור לחניבעל.
ב-206 לפנה"ס נערך סקיפיו לקרב מכריע נגד הכוחות המשולבים של מאגו ועזרובעל גיסקו על יד איליפה, כ-14 ק"מ צפונית למסֶוויליה.
היערכות הצבאות
עם הגעתו של הצבא הרומי לאיליפה יצאו לקראתו מאגו והנסיך הנומידי מסיניסה במתקפת פרשים, במטרה להפתיע את הרומאים בעודם בונים את מחנם, אולם סקיפיו צפה זאת ותקף אותם מן המארב, והפרשים הקרתגים נהדפו.
המחנות שכנו זה מול זה, משני עבריו של עמק בין שני רכסים. במשך מספר ימים שקדמו לקרב הגדול הוציאו המצביאים את כוחותיהם ונערכו לקרב, כשהקרתגים תמיד ראשונים להיערך ואחר כך הרומאים, אולם אף צד לא פתח בקרב אלא חיכה ליריבו. הקרתגים הציבו את כוחותיהם הכבדים מלוב במרכז, ומולם ערך סקיפיו את הלגיונות הרומים. בשני הצבאות הוצבו בעלי הברית האיברים באגפי מערך הרגלים, כשהפרשים ניצבים באגפי הצבא. את הפילים חילקו הקרתגים בין האגפים. נוהג זה נמשך מספר ימים עד שהורגלו בשני המחנות שזהו סדר הכוחות לקרב.
ביום המכריע שלח סקיפיו את פרשיו וחייליו קלי הנשק, הקרויים וליטים, לתקיפה על המחנה הקרתגי בטרם שחר, כשהוא מורה לחייליו לאכול את ארוחת הבוקר שלהם מוקדם. הקרתגים המופתעים שלחו את פרשיהם וחייליהם הקלים להדוף את המתקפה הרומית, והגיחו בחופזה מן המחנה תוך שהם נערכים במבנה הרגיל שלהם. בעמק מולם כבר עמד סקיפיו בראש לגיונותיו, ערוך במבנה קרב, אלא שהפעם ערך את צבאו כשהלגיונות הרומים באגפים והאיברים במרכז. משהבחין הפיקוד הקרתגי בארגונו החדש של הצבא הרומי היה זה מאוחר מדי להערכות מחודשת.
מהלך הקרב
הכוחות הקלים משני הצדדים נסוגו לבסוף ללא הכרעה, וסקיפיו העמיד את הווליטים באגפים, לפני הפרשים. לקראת הצהרים פקד על צבאו להתקדם אבל על המרכז האיברי פקד לצעוד לאט יותר. הוא בעצמו פיקד על הלגיונות הרומיים באגף ימין, בעוד מרקוס סילאנוס פיקד על אלה שבאגף שמאל. הלגיונרים הרומיים התקדמו במהירות כך שהמרכז האיברי נשאר מעט מאחור. כ-800 מטרים לפני האויב פנה סקיפיו והתקדם באלכסון החוצה, וכך עשה במקביל גם האגף הרומי השני. תוך התקרבות אל שורות האויב פנו הלגיונרים קדימה בזה אחר זה עד שהיו שוב לקו חזיתי. כך עלו הישר על הכוחות האיברים, שאלמלא תמרון זה היו עולים עליהם במספרם. בזמן שהלגיונרים לחצו מלפנים התגברו הפרשים והוליטים את פרשי האויב, ותקפו את האיברים מצדם ומאחור, תוך שחלקם מעסיק את פילי המלחמה.
ההתקפה שהתמקדה על האגפים שיבשה את המערך הקרתגי משום שאילצה אותו לעמוד בפני התקפה משני כיוונים באותה עת. המהלומה הייתה מכרעת עוד יותר משום שהונחתה על האיברים המאומנים פחות על ידי הלגיונרים הרומים, שהיו מנוסים מהם וחמושים בכבדות. בנוסף לכל גרמו התקפותיהם של הפרשים והוליטים באגפים לבריחת הפילים המשתוללים אל עבר המרכז הקרתגי, כך שהתעוררה מהומה גם שם. כל אותו הזמן עמד המרכז של עזרובעל, המורכב מחיילים לובים כבדים ומאומנים היטב, מבלי יכולת לעזור לאגפיו מחשש שהחיילים האיברים של סקיפיו העומדים ממולם יתקפו. תכנון זה של סקיפיו אפשר לו לרתק את הכוח האיכותי של האויב באמצעות כוחותיו הזוטרים, ובה בעת לחסל את אגפיו. משהושמדו לבסוף אגפיו של עזרובעל החל המרכז התשוש והרעב לסגת, בתחילה בצורה מסודרת ואז אט-אט תחת הלחץ נפוצו וברחו לעבר המחנה שלהם.
לאחר הקרב
הגשם שהחל לרדת גרם לבוץ עמוק שמנע מהרומאים ללכוד את המחנה לאחר הקרב. במהלך הלילה החל עזרובעל בפינוי כוחותיו, אלא שסקיפיו ערך מרדף נמרץ אחרי הקרתגים הנמלטים, והרומאים ערכו בהם טבח, עד שלבסוף צרו על גבעה אליה נמלטה שארית הצבא שנותרה מכותרת ומנותקת, עד שגם אלה נכנעו.
עזרובעל ומאגו הצליחו להימלט מספרד דרך הים. הראשון שב לאפריקה, ואילו השני ניסה לשווא להשתלט מחדש על קרתגו החדשה מן הים, ולאחר כישלונו נחת בצפון איטליה והמשיך את הלחימה ברומא מעמק הפו. למרות מאמציו, גם הוא לא הצליח לחבור אל אחיו חניבעל.
תוך חודשים אחדים לאחר הניצחון באיליפה השלים סקיפיו את כיבושו של חצי האי האיברי וגירש את הקרתגים ממנו. הוא כבש את הערים האיבריות שעוד התנגדו לו ודיכא מרידה של שני מנהיגי חילות עזר בחצי האי האיברי. הוא גם יצר קשרים עם המנהיג הנומידי הגולה מסיניסה, שהיה עתיד לעזור לו בחזית החדשה אותה תכנן לפתוח באפריקה עצמה.
הוגו לוריס
הוגו לוריס (בצרפתית: Hugo Lloris; נולד ב-26 בדצמבר 1986) הוא כדורגלן צרפתי שמשחק בעמדת השוער בקבוצת טוטנהאם הוטספר. לוריס שיחק גם בנבחרת צרפת מ-2012 עד לפרישתו ממנה ב-9 בינואר 2023. לוריס מחזיק בשיא ההופעות בנבחרת צרפת, עם 145 הופעות, ואף שימש בתור קפטן הנבחרת.
קריירת מועדונים
התחיל את הקריירה בשנת 1997 בקבוצת הילדים של ניס.
בעונת 2005/2006 עלה לקבוצה הבוגרת של המועדון ובעונה זאת שיחק רק 5 משחקי ליגה ועוד 5 בגביע הליגה הצרפתי. בעונתו השנייה שותף כמעט בכל משחקי הליגה. בעונת 2007/2008 שיחק 30 משחקים בהם הרשים ועזר לקבוצתו להגיע למקום ה-8 בסיום העונה. בקיץ 2008 עבר לאולימפיק ליון במקומו של גרגורי קופה שעזב. את הופעת הבכורה שלו ערך מול טולוז במחזור הראשון בליגה הצרפתית של עונת 2008/2009.
בעונת 2009/2010 הצליח לעבור עם ליון את ריאל מדריד ולהגיע עד לחצי הגמר בו הודחה ליון על ידי באיירן מינכן הגרמנית משלושער של איביצה אוליץ'.
בקיץ של 2012, חתם לוריס בטוטנהאם הוטספר האנגלית. ביולי 2014 חידש את החוזה לחמש שנים נוספות. בינואר 2022 האריך את חוזהו במועדון בשנתיים נוספות.
במהלך עונת 2022/2023 חווה פציעה קשה, ולאחר שחזר ממנה הפגין יכולת חלשה, דבר אשר הוביל את המאמן לא לפתוח איתו בהרכב במשך שאר העונה.
נבחרות צעירות
ב-11 במרץ 2004 ערך את הופעת הבכורה שלו במשחק ידידות נגד גרמניה. לאחר שנה זכה עם הנבחרת עד גיל 19 באליפות אירופה עד גיל 19. לוריס היה חלק מסגל הנבחרת הצרפתית הצעירה לפלייאוף העלייה לאליפות אירופה עד גיל 21 בו שיחקו הצרפתים נגד גרמניה, אך צרפת לא הצליחה לעלות לאליפות בגלל גול שספג לוריס מבנדיקט הוואדס בדקה ה-90.
הנבחרת הבוגרת
ב-6 בפברואר 2008 זומן לוריס לראשונה לסגל הנבחרת הבוגרת לקראת המשחק נגד. את הופעת הבכורה שלו ערך נגד ב-19 בנובמבר 2008. ב-9 בספטמבר 2009 ספג כרטיס אדום לא מוצדק לאחר שהשופט טען שהכשיל את ניקולה זיגיץ' בתוך הרחבה. ב-18 בנובמבר 2009 העפיל עם צרפת למונדיאל 2010 לאחר התיקו בהארכה נגד. לוריס היה עם הנבחרת במונדיאל 2010 אך לא הצליח לסייע לנבחרתו שסיימה במפתיע במקום האחרון ולא עברה שלב.
במונדיאל 2014 הגיע עם הנבחרת עד לשלב רבע הגמר.
בטורניר מונדיאל 2018 זכתה נבחרתו לאחר שצרפת ניצחה את קרואטיה בגמר בתוצאה 2–4.
לוריס נכלל בסגל נבחרת צרפת בטורניר מונדיאל 2022.
ב-9 בינואר 2023 הודיע לוריס על פרישתו מנבחרת צרפת.
הדיוויזיה ה-34 (ארצות הברית)
הדיוויזיה ה-34 (באנגלית: 34th Infantry Division) היא דיוויזיה של צבא ארצות הברית שלחמה במלחמת העולם הראשונה ובמלחמת העולם השנייה.
מלחמת העולם הראשונה
הדיוויזיה הוקמה באוגוסט 1917, והורכבה מיחידות המשמר הלאומי מאיווה, מינסוטה, נברסקה, דקוטה הצפונית ודקוטה הדרומית. הדיוויזיה ה-34 הגיעה לצרפת באוקטובר 1918, אך זה היה מאוחר מדי עבור הדיוויזיה להישלח לחזית, שכן סיום הלחימה היה קרוב, כאשר הסכם שביתת הנשק עם גרמניה נחתם בחודש הבא. בינואר 1919 חזרה הדיוויזיה לארצות הברית, וב-18 בפברואר 1919 פורקה הדיוויזיה במחנה גרנט, אילינוי. הדיוויזיה הורכבה מהבריגדה ה-697 שהורכבה מהרגימנטים ה-133 וה-134, ומהבריגדה ה-68 שהורכבה מהרגימנטים ה-135 וה-136.
בין המלחמות
בשנת 1921 הוקמה מחדש הדיוויזיה ה-34 במשמר הלאומי, והוקצתה למדינות איווה, מינסוטה, דקוטה הצפונית ודקוטה הדרומית כחלק מהקורפוס ה-7, ובין השאר הופעלה לדיכוי שביתת נהגי המשאיות במיניאפוליס ב-16 במאי 1934.
מלחמת העולם השנייה
הדיוויזיה גויסה במהלך שנת 1941, ואף השתתפה בתימרוני לואיזיאנה. הדיוויזיה שכללה את הרגימנטים ה-133, ה-135 וה-168, הייתה הדיוויזיה האמריקאית הראשונה שנפרסה לאירופה במאי 1942 במהלך מלחמת העולם השנייה. לאחר אימון בצפון אירלנד, היא נפרסה ב-8 בנובמבר 1942 במסגרת מבצע לפיד במבצע טרמינל (נחיתה באלג'יר). לאחר ההתקדמות לאורך חופי צפון אפריקה, לחמה הדיוויזיה בקרבות המערכה בתוניסיה עד לכניעת כוחות מדינות הציר במאי 1943. בספטמבר 1943 נחתו חלקים מהדיוויזיה ליד סלרנו באיטליה כחלק מהארמייה האמריקאית החמישית. ב-17 בינואר 1944 השתתפה הדיוויזיה בקרב הראשון על מונטה קאסינו, כחלק מהקורפוס האמריקאי ה-2, אולם לא הצליחה לכבוש את המוצבים הגרמנים וב-12 בפברואר הוחלפה על ידי הכוחות הניו זילנדיים. במרץ נחתה הדיוויזיה באנציו, ובמאי השתתפה במבצע נזר שבמהלכו פרצה מראש הגשר באנציו לכיוון רומא. ביולי שחררה הדיוויזיה את ליוורנו, ולאחר מכן השתתפה בקרבות על הקו הגותי. באביב 1945 לחמה הדיוויזיה במתקפת האביב של בעלות הברית בצפון איטליה, ובמהלכה כבשה את בולוניה והגיעה לגבול צרפת-איטליה לאחר כניעת הוורמאכט באיטליה ב-2 במאי 1945. במהלך הלחימה איבדה הדיוויזיה 2,866 הרוגים ו-11,545 פצועים.
לאחר המלחמה
בשנת 1947 הדיוויזיה הוקמה מחדש כדיוויזיית המשמר הלאומי של איווה ונברסקה, ובשנת 1963 הושבתה הדיוויזיה יחד עם שלוש דיוויזיות נוספות של המשמר הלאומי. בשנת 1991 הוקמה הדיוויזיה מחדש כיחידה של המשמר הלאומי משמונה מדינות, ויחידותיה נפרסו במהלך השנים בבלקן, עיראק ואפגניסטן.
1918 בארצות הברית
1918 בארצות הברית הייתה השנה בה חגגה ארצות הברית 142 שנה מיום היווסדה.
המינהל לביטחון המדינה ושירותי מודיעין
היסטוריה
ההחלטה על הקמת הארגון עלתה ביוזמת שר הפנים האוסטרי קארל נהאמר בעקבות כשלי המודיעין של המשרד הפדרלי האוסטרי להגנת החוקה ומלחמה בטרור (BVT), שלא הצליח למנוע את פיגוע הירי בווינה (2020), למרות התראות רבות ומעקב קודם אחר המחבלים המעורבים.
בספטמבר 2021 פורסם כי עומר חייג'אווי-פירכנר, שוטר אוסטרי ממוצא ירדני, מונה לראש הגוף החדש וכי ייכנס לתפקידו במקביל להקמת הארגון ב-1 בדצמבר 2021. דייוויד בלום, שעשה בעבר קריירה במשרד הפדרלי להגנת החוקה ובלשכת הקנצלר הפדרלי ומייקל לוהנגר, שמונה לראש מחלקה ב-BVT, נבחרו לשמש כסגניו. הגם שבלום עזב בתוך שנתיים, בינואר 2023, על רקע יוזמה פרלמנטרית להרמת ועדת פיקוח פרלמנטרית על פעילות הארגון.
מריו למינה
מריו למינה (בצרפתית: Mario Lemina; נולד ב-1 בספטמבר 1993 בליברוויל שבגבון) הוא כדורגלן גבוני המשחק בעמדת הקשר בקבוצת וולברהמפטון וונדררס מהפרמייר ליג.
אולימפיק מרסיי
בתחילת חודש ספטמבר 2013 חתם למינה באולימפיק מרסיי מליגת העל הצרפתית. ב-24 בספטמבר ערך למינה את הופעת הבכורה שלו במועדון, כשהחליף את דימיטרי פאייה בדקה ה-82 בניצחון 1–2 על סנט אטיין במסגרת המחזור השביעי בליגה. ב-1 באוקטובר ערך למינה את הופעת הבכורה שלו בליגת האלופות, כשהחליף את פאייה בדקה ה-73 בהפסד 0–3 לבורוסיה דורטמונד במסגרת המחזור השני בשלב הבתים של עונת 2013/2014 בעונתו הראשונה במועדון ערך למינה 15 הופעות ליגה, והוסיף 4 הופעות בליגת האלופות.
בעונת הפך למינה לשחקן חשוב בקבוצתו של מרסלו בייאלסה, כשהוא עורך 23 הופעות ליגה. ב-23 בנובמבר 2014 הבקיע למינה את שער הבכורה שלו במועדון, שער בדקה ה-60 בניצחון 1–3 על ז'ירונדן דה בורדו במסגרת המחזור ה-14 בליגה. ב-18 בינואר 2015 הבקיע למינה את שערו השני והאחרון במועדון, שער בדקה ה-84 בניצחון 1–2 על גנגאן במסגרת המחזור ה-21 בליגה. ב-27 בפברואר הורחק למינה בכרטיס אדום ישיר בשל אגרוף שנתן למפשעתו של אולה טויבונן בתיקו 1-1 נגד סטאד רן במסגרת המחזור ה-24 בליגה. בתחילת עונת ערך למינה 4 הופעות ליגה נוספות.
ההשאלה ליובנטוס והמעבר הקבוע
ב-31 באוגוסט 2015, ביום האחרון של חלון ההעברות הושאל למינה ליובנטוס מהסרייה א' לעונה אחת עם אופציה לרכישתו בתום העונה, זאת לאחר שמשך עניין מצד מספר מועדונים. ב-20 בספטמבר ערך למינה את הופעת הבכורה שלו במועדון, כששיחק 76 דקות והוחלף על ידי הרנאנס בניצחון 0–2 על גנואה במסגרת המחזור הרביעי בליגה. ב-26 בספטמבר, בהופעתו השלישית בליגה, הבקיע למינה את שער הבכורה שלו במועדון, שער בדקה ה-63 בהפסד 1–2 לנאפולי במסגרת המחזור השישי בליגה. ב-3 בנובמבר ערך למינה את הופעת הבכורה שלו בליגת האלופות במדי יובנטוס, כשנכנס כמחליף בדקה ה-87 בתיקו 1-1 נגד בורוסיה מנשנגלדבך במסגרת המחזור הרביעי בשלב הבתים לעונת 2015/2016. ב-6 במרץ 2016 הבקיע למינה את שערו השני במועדון, שער בדקה ה-86 בניצחון 0–2 על אטאלנטה במסגרת המחזור ה-28 בליגה.
ב-29 באפריל 2016 נרכש למינה על ידי יובנטוס באופן קבוע וחתם על חוזה ל-4 שנים. ב-21 במאי שיחק למינה לאורך כל הניצחון 0–1 על מילאן בגמר הגביע האיטלקי. בסך הכל ערך למינה 10 הופעות ליגה והבקיע שני שערים, כשהוא עוזר ליובנטוס לזכות באליפות איטליה.
סאות'המפטון
ב-10 באוגוסט 2017 חתם למינה לחמש שנים במועדון האנגלי סאות'המפטון. ב-20 באוגוסט ערך את הופעתו הבכורה בקבוצה בניצחון 2–3 על וסטהאם יונייטד. ב-3 בפברואר 2018 כבש את שערו הראשון בניצחון 2–3 על וסט ברומיץ' אלביון. ב-25 ביולי 2019 הושאל למינה לגלאטסראיי לעונה אחת. ב-13 בספטמבר ערך את הופעתו הבכורה בניצחון 0–1 קסימפאשה. ב-23 בינואר 2020 כבש את שערו הראשון בניצחון 1–2 נגד ריזספור בגביע הטורקי. ב-30 באוגוסט 2020 הושאל למינה לפולהאם לעונה אחת.
ב-24 ביולי 2021 חתם בניס.
ב-13 בינואר 2023 חתם לשנתיים וחצי בוולברהמפטון וונדררס.
קריירה בינלאומית
למינה זכה יחד עם נבחרת צרפת עד גיל 20 בגביע העולם עד גיל 20 2013.
ב-9 באוקטובר 2015 ערך למינה את הופעת הבכורה שלו בנבחרת גבון, כששיחק 78 דקות והבקיע שער בתיקו 3-3 נגד נבחרת תוניסיה במשחק ידידות.
אוסף להיטים
אוסף להיטים הוא אלבום האוסף ה-15 של הזמרת הישראלית אילנית. את האלבום הוציאה בשנת 2009 לאור חברת התקליטים NMC. זהו אלבום האוסף הבודד האחרון שיצא לאור על ידי אילנית, שכן שני אלבומי האוסף הבאים, שירים ליום חולין – 45 שנות זמר חלק א' ושירים ליום חולין – 45 שנות זמר חלק ב', הם חלק מטרילוגיית אוספים.
איימן עבד א-נור
איימן עבד א-נור (בערבית: أيمن عبد النور, בצרפתית: Aymen Abdennour, נולד ב-6 באוגוסט 1989 בסוסה שבתוניסיה) הוא כדורגלן תוניסאי המשחק באום סלאל ובנבחרת תוניסיה בעמדת הבלם.
קריירת מועדונים
עבד א-נור החל את קריירת הבוגרים שלו במועדון הפאר התוניסאי אטואל דו סאהל בשנת 2007, והפך במהרה ליקיר האוהדים על אף גילו הצעיר. בעונת 2009 הבקיע עבד א-נור חמישה שערים למרות היותו בלם, וסייע למועדון לסיים במקום השלישי בליגה התוניסאית. בזכות יכולתו הטובה גרר התעניינות ממועדונים באירופה, ובינואר 2010 הושאל לחצי עונה לורדר ברמן מהבונדסליגה, עם אופציה לרכישתו בתום החוזה. עבד א-נור לא השתלב בורדר ברמן, אף על פי שהקבוצה סיימה באותה עונה במקום השלישי בבונדסליגה, וברמן לא מימשה את אופציית הרכישה. בתום ההשאלה חזר עבד א-נור לעונה נוספת באטואל דו סאהל. בסיום עונת 2010/11 עזב עבד א-נור שוב את הקבוצה, וחתם על חוזה לארבע שנים בטולוז מליגת העל הצרפתית. עבד א-נור הציג בטולוז משחק הגנה משובח, וסייע לקבוצה הצנועה להתמקם במרכז הטבלה של הליגה הצרפתית, ובמהלך תקופתו בקבוצה, הוארך חוזהו עד 2016. עם זאת, בפגרת החורף של עונת 2013/14 הושאל עבד א-נור עד לתום העונה למונקו, שהתמודדה על מקום בליגת האלופות והזדקקה לחיזוק בהגנה. עבד א-נור הציג יכולת מצוינת במחצית העונה ששיחק במונקו, ובסיומה חתם על חוזה קבוע בקבוצה למשך ארבע שנים.
בעונת 2014/15 המשיך עבד א-נור להציג יכולת מצוינת, וסייע לקבוצה לסיים במקום השלישי בליגה הצרפתית, כאשר בליגת האלופות עבד א-נור היה חלק מחוליית הגנה שספגה חמישה שערים בלבד בעשרה משחקים, והודחה ברבע הגמר על ידי יובנטוס. יכולת זו זיכתה את עבד א-נור במקום בנבחרת השנה של התאחדות הכדורגל האפריקאית לשנת 2015.
בעונת 2015/16 חתם נמכר עבד א-נור ממונקו לולנסיה הספרדית, תמורת סכום בלתי ידוע, וחתם על חוזה לחמש שנים, במטרה להחליף את ניקולאס אוטמנדי שעזב למנצ'סטר סיטי. ב-29 באוגוסט 2017 הושאל לעונה אחת למרסיי.
ב-12 ביולי 2019 חתם עבד א-נור בקוניאספור הטורקית לעונה אחת.
ב-16 בספטמבר 2020 חתם באום סלאל הקטארית.
קריירה בינלאומית
עבד א-נור היה הקפטן של נבחרת תוניסיה בכדורגל עד גיל 21, ובשנת 2009 החל לשחק בנבחרת תוניסיה הבוגרת. עבד א-נור השתתף עם תוניסיה בגביע אפריקה לאומות 2012, ממנו הודחה תוניסיה ברבע הגמר על ידי נבחרת גאנה, בגביע אפריקה לאומות 2013 ממנו הודחה תוניסיה בשלב הבתים, ובגביע אפריקה לאומות 2015, בו הודחה תוניסיה ברבע הגמר על ידי המארחת, נבחרת גינאה המשוונית בהארכה.
בשנת 2017 השתתף עבד א-נור עם תוניסיה בגביע אפריקה לאומות 2017, שם הודחה תוניסיה ברבע הגמר על ידי נבחרת בורקינה פאסו.
דמבו סילה
דמבו סילה (בצרפתית: Dembo Sylla; נולד ב-10 בנובמבר 2002 בלאוואל שבצרפת) הוא כדורגלן גינאי-צרפתי המשחק בעמדת המגן הימני בקבוצת לוריאן מליגת העל הצרפתית ובנבחרת גינאה.
קריירת מועדונים
ב-17 ביולי 2023 חתם סילה על חוזה לחמש שנים בלוריאן מליגת העל הצרפתית.
קריירה בינלאומית
ב-27 במרץ 2023 ערך סילה את הופעת הבכורה שלו בנבחרת גינאה, בניצחון 3-2 על נבחרת אתיופיה במסגרת מוקדמות גביע אפריקה לאומות 2023.
Evil Empire
Evil Empire (בעברית: אימפריית רשע) הוא אלבום האולפן השני של להקת הראפ מטאל Rage Against the Machine. האלבום מסמן שינוי כיוון מוזיקלי אצל הלהקה, מכיוון שהוא מכיל הרבה פחות קטעי מטאל כבדים כמו באלבום הראשון, ושירתו של זאק דה לה רוחה היא דומיננטית יותר. כמו כן, שירתו יותר "נקייה", ולא מלאה צרחות כמו באלבומה הראשון של הלהקה, "Rage Against the Machine", ומכילה יותר קטעי ראפ.
שם האלבום
שמו של האלבום, "אימפריית רשע", מתייחס לביטוי שתבע נשיא ארצות הברית רונלד רייגן לגבי ברית המועצות לשעבר. אלא שהביטוי באלבום משמש דווקא למטרה הפוכה ומתייחס לארצות הברית כאימפריית רשע. על עטיפת האלבום מתנוסס ציורו של ילד בעל גלימה וחולצה עם האות E (קיצור של Evil) בדומה לגיבור על. העטיפה דומה לכרזות שהיו מחולקות ברחבי ארצות הברית במאה העשרים, בהן נראו גיבורים אמריקאים שקוראים לציבור לקיים פעולות הקשורות בפוליטיקה. בכרזה שעל העטיפה מפורסמת "אימפריית הרשע" ובכך מרמזת על כך שאימפריית הרשע היא למעשה ארצות הברית - גם שירי האלבום נוקטים בלשון דומה.
נושא
בהמשך התייחס דה לה רוחה גם לשיר "Bulls on Parade" שכתב יחד עם טום מורלו, גיטריסט הלהקה. בהתייחסו לשיר, מסר בראיון משנת 1996 את הדברים:
אמנות
על העטיפה מוצגת גרסה מחודשת שבוצעה על ידי מל ראמוס של גיבור הקומיקס משנות ה-40, Crimebuster כאשר סמלו הוחלף לאות "e" קטנה. איורים ותמונות נוספות לאלבום נוצרו על ידי ברברה קרוגר, וחלק מיצירות האמנות שלה מופיעות בסרטון הווידאו שצולם לסינגל "Bulls on Parade". בחלקה הפנימי של חוברת התקליטור לאלבום מופיעה תמונה של ערימת ספרים פוליטיים ופילוסופיים שונים, הכוללים את:
כל הספרים מזדהים פוליטית ופילוסופית עם המסרים שמעבירה הלהקה באלבום. ערימת הספרים מנסה להמחיש כמה אנשים מלומדים ומהפכנים כתבו ספרים שעולים בקנה אחד עם הדעה הפוליטית הרווחת באלבום (שמאל רדיקלי).
ביקורות
מגזין הרולינג סטון כתב על האלבום כי "המוזיקה הזו לא אמורה להיות מהנה. Rage Against the Machine גייסו את המנטליות של הסוציופוליטיות בהיפ הופ המטאליסטי שלהם וכיוונו את הצליל שלהם לשלמות כל כך צורנית - עד כי האלבום והשמחה מהרוק אנד רול שלה נראות כמעט לא קשורות".
ברד"ח
ברד"ח הוא שם משפחה עברי, ראשי תיבות של בן רבי דוד חריף, כלומר מצאצאי רבי דוד הלוי סגל, הט"ז
מוחסן לארי
מולא מוחסן לארי (בפרסית: ملا محسن لاری; שינה את שמו ממולא מרדכי קצב, ملا مردکی قصب) היה יהודי מהעיר לאר שליד שיראז, שהמיר את דתו לאסלאם.
ביוגרפיה
מולא מוחסן לארי חי בתקופת השושלת הספווית ועסק בשחיטה וקצבות. לאחר סכסוך עם יהודי קהילתו לאור זאת שלא קנו ממנו בשר ליום כיפור, המיר לארי את דתו לאסלאם. אז ביקש מאחד ממנהיגי הדת המוסלמים פתווה שיחיל חוק שיחייב את כלל היהודים להניח כובע כחול לראשם. מוחסן לארי פעל ברחבי הממלכה ליישום הצו. הוא עבר מעיר לעיר ומכפר לכפר, גבה מיהודים דמי חסות כמס וחייב אותם להניח את הכובע. בסופו של דבר כשהגיע לארי למחוז גילאן - מאזנדראן שלצד הים הכספי, בו שכנו מספר גדול של תושבים יהודים, ראש הקהילה היהודית הוציא את מוחסן לארי לסיור בסירתו בלב הים והטביע אותו. והיהודים החלו אט אט להוריד את הכובע והפסיקו לעשות בו שימוש.
רוג'ר ביירן
ביוגרפיה
ביירן נולד ב-8 בספטמבר 1929 והיה בן יחיד להוריו ויליאם הנרי וג'סי ביירן. הוא התחייב לשנתיים בשירות הלאומי בחיל האוויר המלכותי, שם לא נחשב מספיק טוב כדי לשחק כדורגל ולכן במקום זאת שיחק רוגבי. את קריירת הנוער שלו התחיל בקבוצה ריידר ברו בויז שם משך את תשומת ליבו של ג'ו ארמסטרונג, אז סקאוטר של מנצ'סטר יונייטד, שהציע לו משרות חובבניות במועדון. ביירן הפך לכדורגלן מקצועי זמן קצר לאחר מכן והיה לראשון בחבורת "תינוקות באזבי".
הוא היה לקפטן מנצ'סטר יונייטד מעונת 1955/56 ואילך ושיחק לפי הסגנון המסורתי בעמדת המגן השמאלי. ביירן מעולם לא נחשב לכדורגלן שנולד עם הכישרון. הוא לא התמצא בתיכולים והיכולות האוויריות שלו שאפו למתחת לממוצע, ובכל זאת, מוסר העבודה המדהים ואינטליגנציית המשחק שלו עזרו לו להתמקם היכן שצריך ולהגיב לסכנה במהירות. ביירן חידש בכך שבניגוד לתקופה זו שבה המגנים פעלו רק בהגנה, מיומנותו הייתה להשתתף גם במשחק ההתקפי כשהוא פותח בריצות קדימה. אולי תכונתו הטובה ביותר באה לידי ביטוי במנהיגות הכריזמטית שלו בה עודד את שחקניו, וגם כעבור 60 שנה לאחר מותו הוא עדיין נחשב לאחד הקפטנים הגדולים שהיו למנצ'סטר יונייטד. ביירן זכה עימה באליפות אנגליה שלוש פעמים בעונות 1951/52, 1955/56 ו-1956/57, הגיעה לגמר גביע ה-FA ב-1957 אותו הפסידו לאסטון וילה וגם היה שותף להגעתה לחצי גמר גביע אירופה לאלופות בעונת 1956/57. באותה עונה מנצ'סטר יונייטד הייתה לקבוצה האנגלית הראשונה שהופיעה אי פעם בתחרות.
ביירן היה חבר קבוע במדי נבחרת אנגליה של המאמן וולטר וינטרבוטום במהלך שנות ה-50, והיה אחד המועמדים להיות קפטן שלה לאחר פרישתו של בילי רייט ממשחק ב-1959. במונדיאל 1954 אנגליה הודחה ברבע הגמר נגד אורוגוואי והוא שותף בכל משחקיה. ביירן ערך בה 33 הופעות ומאז הופעת הבכורה שלו נגד סקוטלנד באפריל 1954 ועד האחרונה בנובמבר 1957 נגד צרפת, שיחק בכל משחקי הנבחרת מבלי להחמיץ אף אחד ובכך הוא מחזיק בשיא. עם זאת, לא הצליח לכבוש אף שער על אף שבעט שני פנדלים אותם החמיץ נגד ברזיל ויוגוסלביה בשנת 1956.
מותו
ביירן נהרג ב-6 בפברואר 1958 באסון האווירי במינכן כשהוא בן 28 בלבד, ולמבוגר ביותר מבין שמונת השחקנים ההרוגים. בעקבות המאורע פספס בדרך לביתו את הבשורה שאשתו, ג'וי, הייתה אמורה ללדת את ילדם הראשון. טקס ההלוויה נערך בכנסיית הקהילה של פליקסטון וגופתו של ביירן נשרפה. כעבור שמונה חודשים ממותו נולד בנו ב-7 באוקטובר בשם רוג'ר ג'וניור. בסוף שנות ה-60 ותחילת ה-70 בנו היה למביא כדורים באולד טראפורד. ג'וניור התגורר בסווינדון שבוילטשייר ועבד בתור בכיר במועצה המקומית. הוא נפטר מסרטן בדצמבר 2011 בגיל 53 והותיר אחריו את אמו שהייתה בשלב זה בשנות השבעים לחייה.
כמה שנים לאחר מותו הוחלט כי בניוטון הית' שבאזור מרכז העיר מנצ'סטר יקרא רחוב על שמו. גם כבישים ושבילים באחוזה נקראו על שמות שאר ההרוגים ובהם טומי טיילור, אדי קולמן, מרק ג'ונס, בילי ווילן, דייוויד פג וכמו גם מתחם דיור בשם דאנקן אדוארדס.
הביוגרפיה, רוג'ר ביירן - קפטן "תינוקות באזבי", נכתבה בידי איין מקרטני ופורסמה ב-2 בדצמבר 2000. דרמת הטלוויזיה "יונייטד" ב-2011 התמקדה בהצלחות של קבוצתו ובאסון האווירי במינכן, אך בטעות ציינה את מרק ג'ונס כקפטן הקבוצה ואילו ביירן אפילו לא הוזכר כחלק ממנה.
צ'בצ'וד
צ'בצ'וד (בהונגרית: Csabacsűd) הוא כפר בנפת סרווש שבמחוז בקש בדרום מזרח הונגריה.
היסטוריה
האזור מיושב כבר מימי הביניים. והכפר עצמו מוזכר בכתבים משנת 1444, והוא הוקם רשמית בשנת 1924.
גלדהפיגן
גלדהפיגן (בנורווגית: Galdhøpiggen, "פִסגת גָּלְדְהֶה") הוא הגבוה בהרי סקנדינביה וצפון אירופה. ההר שוכן במחוז אופלנד שבמרכז נורווגיה, בשטחה של עיריית לום, והוא חלק מרכס יוטונהיימן, שבעצמו הוא חלק משרשרת הרי סקנדינביה.
צ'בצ'וד
היסטוריה
על פי מיפקד יהודי הונגריה, בכפר חיו 13 יהודים בשנת 1930 ו-7 יהודים בשנת 1941. לפחות אחד מיהודי הכפר נרצח בשואה.
גלדהפיגן
כיתר ההרים המעצבים את דרומה של נורווגיה שייך גם גלדהפיגן מבחינה גאולוגית-היסטורית לאורוגנזה הקלדונית. סלע היסוד העיקרי שמרכיב את המסיב הוא הסלע גברו, שמצוי בחלקים גדולים של הרכס. בעידן הקרח היה ההר מכוסה בקרחונים, וקיבל את צורתו הנוכחית.
צ'בצ'וד
היסטוריה
בדומה ליישובים רבים באירופה, נמצא גם מספר התושבים בצ'בצ'וד בירידה. בשנת 1990 חיו בכפר 2,159 תושבים, ובשנת 2021 התגוררו בו 1,640 תושבים בלבד.
גלדהפיגן
במשך שנים רבות לא ידעו גאולוגים כי גלדהפיגן הוא ההר הגבוה בנורווגיה. הכבוד ניתן להר סְנֶהֵטָּה הנראה יותר בבירור. בשל כך עד מאוחר יחסית (המאה ה-19) לא נעשו ניסיונות להעפיל אל גלדהפיגן.
מקובלים שני מסלולי העפלה אל ההר: האחד מתחיל בבקתה ספיטרסטולן, בגובה 1,104 מטר מעל פני הים, והשני בבקתה יובאסהיטה, 1,841 מ'. טיפוס במסלול הראשון אורך כחמש שעות לטיפוס ושלוש שעות לירידה, ובשני כשלוש שעות לטיפוס ושעתיים לירידה חזרה. במסלול יובאסהיטה נדרש מדריך, שכן בדרך חוצים קרחון.
על הפסגה, בגובה 2,469 מטר, ממוקמת בקתה נוספת, שבה נמכרות מזכרות.
בימי שמש בחודשים יולי ואוגוסט מבקרים בפסגה מאות מטיילים.
קרחון אייס ריוור
קרחון אייס ריוור (באנגלית: Ice River Glacier) הוא קרחון ברכס הרי אולימפיק, בשטח הפארק הלאומי אולימפיק, במחוז ג'פרסון במדינת וושינגטון, שבארצות הברית.
הקרחון ממוקם 3.9 קילומטרים מצפון-מזרח להר אולימפוס.
אורכו של הקרחון 0.56 קילומטרים.
מוצאו של הקרחון בגובה 2,000 מטרים מעל פני הים, על המדרון הצפוני של פסגת משנה של הר אולימפוס - המכונה פסגת מרקיורי (Mercury).
גובהו של הקרחון 1,750 מטרים מעל פני הים.
קרחון אייס ריוור זורם לכיוון צפון-מערב, ויורד לגובה של 1,600 מטרים מעל פני הים. בקצהו של הקרחון מצוי מפל קרח.
קרחון אייס ריוור ממוקם בסמוך לקרחון בלו (הגדול ממנו), רכס סלעי צר (גב חדיד) מפריד בין הקרחונים.
מוחמד רזא ג'דיד אל-אסלאם
מוחמד רזא ג'דיד אל-אסלאם (בפרסית: محمد رضا جدید الاسلام, תעתיק מדויק: מחמד רצ'א ג'דיד אלאסלאם; 1771–1849) היה יהודי מהעיר שיראז שהמיר את דתו לאסלאם ושינה את שמו מן השם מולא אקא באבא טהראני (בפרסית: ملا آقا بابا طهرانی).
ביוגרפיה
מוחמד רזא ג'דיד אל-אסלאם חי בתקופתו של פתח עלי שאה קאג'אר מהשושלת הקאג'ארית, ושימש כרב הקהילה (חכם/מולא), כשוחט וכקצב. בתקופתו היו ליהודי העיר שני חכמים: מולא אקא באבא ומולא רחמים, שהיה רק קצב. רחמים העליל על אקא באבא שהוא מוכר בשר טרפה, עקב ניגוד העניינים בהיותו גם שוחט וגם קצב. זאת על רקע היריבות בין השניים והצלחתו של אקא באבא, שהיה הרבה יותר משכיל ומצליח מרחמים.
בערב יום שישי, בעקבות דבריו של רחמים, יצאו יהודי העיר וזרקו לצדי הרחוב את מאכלי הבשר של השבת שקנו מאקא באבא, מתוך אמונה כי מדובר בבשר טרפה. מושפל, עזב אקא באבא את העיר והתאסלם. מאוחר יותר כתב את ספר הפולמוס "רד אל-יהוד" נגד היהדות (בפרסית נקרא הספר: رد الیهود או منقول الرضائى), ובו הוא מעלה טיעונים לשקר היהדות. כיוון שלא שלט באורתוגרפיה הפרסית היטב, כתב את הספר בשפה הפרסית אבל באותיות עבריות. הספר "תורגם" לפרסית כחמישים שנה מאוחר יותר בידי האייתוללה עלי בן חוסין חוסייני טהראני תחת הכותרת "אקאמת א-שהוד".
מוחמד רזא נפטר ב-1849 בטהראן, ונקבר בבאע'-י פרדוס שבצפון העיר. מאוחר יותר, בהתאם להוראת האיתוללה חוסייני טהראני, קברו הועבר אל קרבת בית החולים שהיד אכבר-אבאדי.
As Is
As Is (בעברית: כמו שזה) הוא מחזה מ-1985 שנכתב על ידי המחזאי האמריקאי ויליאם מ. הופמן.
ב-1985, המחזה זכה בפרס דרמה דסק למחזה הטוב ביותר, והיה מועמד לפרס טוני למחזה הטוב ביותר.
תקציר עלילה
במחזה זה מתואר זוג הומוסקסואלים, סול וריץ', הפותחים את המחזה, ואת פרידתם. ההחלטה הנחרצת של ריץ' להיפרד מתהפכת כאשר הוא חוזר לסול לאחר שנדבק באיידס ממאהבו החדש. ריץ' מחפש תמיכה רגשת והוא מראה איך אנשים עם איידס טופלו על ידי המשפחה, הרופאים וחבריהם האמריקאים. עמדותיהם הבלתי-אישיות והמתונות מובילות את ריץ' להכיר בחשיבותו של בן הזוג עבור האדם ההומוסקסואלי.
עיבוד לסרט
ב-1986, עיבד הופמן את המחזה להפקה טלוויזיונית בבימויו של מייקל לינדזי-הוג בכיכובם של ג'ונתן הדרי, רוברט קרדין  וקולין דיוורסט. גם הדרי וגם קרדין היו מועמדים לפרס CableACE.
הפקה
המחזה הופק לראשונה על ידי Circle Repertory Company ו-The Glines  ובוים על ידי מרשל וו. מייסון. הצגת הבכורה של הפקה זו הייתה ב-10 במרץ 1985 בניו יורק שבמדינת ניו יורק שבארצות הברית.
ההפקה הבאה הייתה בברודוויי, שהופקה על ידי ג'ון גלינס, לורנס ליין , לוסיל לורטל וארגון שוברט. הצגת הבכורה של הפקה זו הייתה ב-1 במאי 1985 בתיאטרון לוסיאום. צוות השחקנים כלל את רוברט קרדין, ג'ונתן הדרי , ג'ונתן הוגן , לו ליברטורה , קן קליבן, וקלריס אריקסון.
ב-2010, חברת התיאטרון Apple Core של ניו יורק הפיקה והציגה מחדש את המחזה. המחזה הופק גם בתיאטרון פינבורו שבלונדון, בבימויו של אנדרו קיטס. שם ההפקה בלונדון נקראה על פי בחירת המבקרים של המגזין Time Out, והועברה לאולפני טרפלגר ב-2015.
איגוד סיסטיק פיברוזיס
איגוד סיסטיק פיברוזיס (CF) הוקם בישראל בשנת 1967, על ידי הורים לילדים חולים, במטרה להקים מערך תמיכה וסיוע ברכישת מכשור, טיפולים ותמיכה נפשית, ובעיקר כדי להאריך את חיי החולים ולשפר את איכותם. למרות חוק ביטוח בריאות, חלק גדול מהתרופות, הטיפולים, הציוד הרפואי ושאר הצרכים ההכרחיים לקיומם מסופקים באופן חלקי על ידי קופות החולים. האיגוד ממלא את החלל, משלים את המימון ומספק את הנדרש.
האיגוד מספק לחוליו תמיכה כלכלית וסיוע סוציאלי ומספק לציבור הרחב ולציבור הנשאים מידע ותמיכה בנוגע למחלה, העלאת המודעות לנושא גילוי ומניעה ועידוד בדיקות גנטיות ותרומת איברים.
מחלת הסיסטיק פיברוזיס היא מחלה תורשתית, פרוגרסיבית ורב-מערכתית. המחלה חשוכת מרפא אך בת טיפול. אם לפני 35 שנים תוחלת החיים לחולה הייתה 8 שנים, היום תוחלת החיים היא 38 שנים. בישראל חיים כיום כ-350,000 נשאים ו-630 חולים. כל החולים מטופלים רפואית במרכזים מתמחים בסיסטיק פיברוזיס הנתמכים על ידי איגוד סיסטיק פיברוזיס.
המחלה תובעת מהחולה טיפול יומיומי מפרך הכולל: אינהלציה, פיזיותרפיה, ניקוז ריאות, עשרות תרופות וכ-50 כדורים ביום. שגרת יומו של חולה כוללת כ-4 שעות של טיפול מדי יום. למרות הטיפול האינטנסיבי בבית, רבים מהחולים נזקקים לאשפוזים תכופים בבית החולים.
כ-30% מהחולים נמצאים בשכבה סוציו-אקונומית נמוכה. במספר משפחות יש יותר מילד אחד חולה וקיימת אפילו משפחה ובה 7 חולים. עלויות הטיפול במחלה, מעבר לניתן בקופות החולים, מסתכמות באלפי שקלים לחודש.
האיגוד ממומן בעיקר מתרומות של קרנות, עסקים ותורמים פרטיים. כ-4% בלבד מתקציב האיגוד מגיע מתמיכות משרדי הממשלה.
ליסה למפנלי
ליסה למפנלי (באנגלית: Lisa Lampanelli; נולדה ב-19 ביולי 1961  ) היא סטנד-אפיסטית, שחקנית ומאמנת אישית אמריקאית, הבולטת בשל אופיין השנוי-במחלוקת של בדיחותיה.
ביוגרפיה
למפנלי נולדה בעיר טרומבול שבקונטיקט. אמה עבדה כקלדנית עבור מחלקת המשטרה המקומית, ואביה עבד בחברת סיקורסקי ולאחר מכן הפך לצייר.