cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
מרחב-זמן
תמונת היקום
משוואות תורת היחסות הכללית הצביעו על כך שהיקום אינו סטטי, אך עד לגילוי עדויות להתפשטות היקום דבק איינשטיין במודל של יקום סטטי שיסביר את היציבות היחסית לה אנו עדים, ואף ניסה, ללא הצלחה, לתקן את משוואות השדה כך שישקפו מערכת כללית יציבה, באמצעות הוספת הקבוע הקוסמולוגי.
תצפיות אסטרונומיות הוכיחו זה מכבר כי היקום מתפשט, וכי כלל הגלקסיות בו מתרחקות זו מזו בצורה ישרה, התפשטות המבוטאת בחוק האבל. תגליות אלו ואחרות חיזקו תאוריות הטוענות להתפשטות היקום. בהתייחס להתפשטות קיימים כמה מודלים של יקום התואמים מידע זה שחלקם הוצעו על ידי אלכסנדר פרידמן:
כל אחד מפתרונות אלו הוא תוצר של חישוב עבור צפיפות ומידת התפשטות התחלתית שונה, אך לשלושתם תכונה משותפת - כולם מצביעים על כך שהיקום מתפשט ושבעבר הרחוק המרחק בין הגלקסיות היה אפסי וצפיפות היקום ועיקום המרחב-זמן היו בשיעור אינסופי. נקודת זמן זו קרויה המפץ הגדול ומציינת ייחודיות קיצונית, בה כלל התאוריות המדעיות המוכרות קורסות. תאוריית המפץ הגדול - התאוריה המובילה בתחום - גורסת כי היקום החל את דרכו ממצב דחוס ומכווץ מאוד, בהתפשטות מהירה, כעין מפץ, שמהירותה פוחתת עם השנים ועתידה בזמן כלשהו להתהפך ולהתחיל תהליך של התכווצות. לפי תאוריה זו, בעת המפץ הבראשיתי נוצר המרחב-זמן. כמו כן, מקובלת ההשערה כי בשל עוצמת הכבידה, המרחב-זמן מתכופף סביב עצמו, ולכן היקום הוא סגור וסופי אך בה בעת חסר גבולות. אמיתות השערה זו תלויה בצפיפות היקום, ערך שאינו ודאי.
מרחב-זמן קוונטי
ישנן כמה תאוריות המנסות לאחד בין תורת הקוונטים ותורת היחסות הכללית, ולמצוא את המבנה היסודי המעמיד תאוריה שתשמר את התכונות הקוונטיות ותספק תיאור של התנהגות חלקיקי החומר, ובה בעת תתיישב עם תורת הכבידה היחסותית. במרכז מחקר זה עומד הניסיון להציע מודל תת-קוונטי, פיזיקלי-מתמטי, הנענה להתנהגות המוכרת המדידה של החומר והאנרגיה ביקום, לפי החשיבה הפיזיקלית, ועומד בקנה אחד עימה.
תאוריות שונות אלו, המכונות בשם הכולל תורת כבידה קוונטית, נאלצות להיענות לקשיים שונים הנובעים מההתנהלות השונה של המרחב והחומר-אנרגיה, כפי שאנו מכירים אותם, ברמת המיקרו והמקרו. חלק מתאוריות הכבידה הקוונטית עוסקות בחקירת מאפייני המרחב-זמן ברמה הקטנה ביותר המכונה סקלת פלאנק (10^{-35} מטר בקירוב).
אין עדיין תאוריה יחידה מגובשת, ומבנה המרחב-זמן הקוונטי עדיין אינו ברור או מוסכם, למעט החיזוי כי הוא בדיד. משום שאישושן של תורות הכבידה הקוונטית, ברמת המיקרו, עדיין אינו אפשרי באמצעות צפייה ישירה, התפתחות תחום המחקר כולו נעשה מתוך בחינת התאמת כל מודל מוצע, למול הידע השונה שהושג בשדה המחקר הפיזיקלי הכללי, בייחוד זה של חלקיקי יסוד וכוחות היסוד.
העיסוק בסדרי גודל מיקרוסקופיים, הופך את המרחב-זמן הקוונטי לרלוונטי גם להתייחסות לנקודות סינגולריות - המתארות מצב בו המרחקים בין חלקיקי החומר הם קטנים ביותר -, שלפי תורת היחסות עצמה, לא ניתן לטפל בהם במסגרתה. המחקר של נקודות סינגולריות, כגון חורים שחורים, מעמיד על כן אופציות נוספות - מופעי ואופני התנהגות רלוונטיים מדידים ומוכרים יותר – לבחינת תקפותן של תורות הכבידה הקוונטית.
כלל התאוריות הקיימות מצביעות כי ברמה התת-אטומית הגבולות וההגדרות המוכרים לנו, של ישויות ומבנים פיזיקליים שונים, מתמוססים, בהם חומר-אנרגיה ומרחב. ההתייחסות לישויות פיזיקליות אלו ואחרות ברמת המיקרו דורשת על כן העמקה במשמעותם ומעלה שאלות שונות חדשות, לגבי הרכבו של מרקם המרחב-זמן.
הדרישות והקשיים הייחודיים המרכזיים שעימם צריכה להתמודד תורת כבידה קוונטית הם:
בשל הבדלים אלו ואחרים התאוריות המתייחסות למרחב-זמן הקוונטי נדרשות על פי רוב לגישה מתמטית שונה מזו המשמשת ביחסות הכללית, ועושות שימוש בגאומטריות שונות (גאומטריה קוונטית). בין תאוריות הכבידה הקוונטית הבולטות נמצאות תורת המיתרים ותורת הכבידה הקוונטית הלולאתית. הללו אינן היחידות בתחום, אך מציגות גישות שונות ביסודן להתייחסות למרחב-זמן בסקלה הקוונטית.
תורת המיתרים
תורות המיתרים גורסות כי בצד שלושת ממדי המרחב המוכרים לנו קיימים ממדי מרחב נוספים, מכורבלים (קומפקטיים), כאשר מספר הממדים משתנה מתאוריה לתאוריה. באופן כללי תורות המיתרים השונות אינן מציעות מודל של מרחב-זמן קוונטי אלא מניחות את קיום המרחב-זמן כרקע להתרחשות התופעות ברמה הקוונטית; לתפיסתן, תנודת המיתרים או הממברנות (צורות היסוד של החלקיקים), אינה משפיעה על עקמומיות המרחב ומהווה הפרעה זניחה לגביו (ראו תורת ההפרעות). מרחב הרקע, לפי תורות המיתרים, מתעקם רק תחת השפעת אירועים מסקלה גדולה או בהשפעת אפקטים הפרעתיים (אוסף גדול של מיתרים או חלקיקים ייחודיים). פתרון משוואות תורת המיתרים נעשה על כן בשני חלקים; חלק בו נכתבות משוואות תורת המיתרים המתייחסות לתנודות המיתרים, וחלק בו מטריקת המרחב מחושבת לפי משוואות תורת היחסות. בחיבור שני חלקים אלו, הנחת ההפרעות על גבי הרקע, מתקבל הפתרון השלם. בהנחת קיומו של מרחב-זמן המהווה רקע - כלומר, מרחב קלאסי, לא קוונטי, וקבוע מראש - בעצם מציגה תורת המיתרים סתירה לתורת היחסות הכללית, הגורסת כי המרחב-זמן מהווה ישות דינמית, שהמטריקה שלו (עקמומיותו) היא תוצר של תנועת החומר-אנרגיה. למרות זאת, תורת המיתרים מרמזת כי המרחב-זמן אף הוא בדיד, בעצם כך שעולה ממנה כי למיתרים ישנם גודלי יסוד מזעריים שהם גבוליים - כלומר, בדידים.
כבידה קוונטית לולאתית
תורת הלולאות הקוונטיות נוקטת גישה שונה וגורסת כי יש לבצע קוונטיזציה של הכבידה באופן חסר-רקע - כלומר, לתאר את הכבידה, עיקום המרחב, כפועל יוצא של מבנה קוונטי יסודי, חסר רקע (המתקיים על יריעה עירומה). מאחר שהמטריקה - עקמומיות המרחב - מהווה חלק יסודי בחישובים של תורת השדות הקוונטיים, תורת הלולאות נדרשה לנסח מחדש את תורת השדות הקוונטיים עבור יריעה עירומה - ללא רקע.
באופן כללי, תורת הלולאות מניחה כבסיס שהמרחב אינו רציף, ותחת הצגת פתרון למשוואות תורת היחסות הכללית עבור כל נקודה ונקודה במרחב, היא מציגה פתרון רק לאורך לולאות במרחב. לפי תורת הלולאות הקוונטית, הלולאות עצמן הן הישויות היסודיות שיחסיהן קובעים את עקמומיות המרחב. המבנה המתמטי באמצעותו מיוצגות הלולאות נקרא רשת ספין - מבנה שהוצע על ידי המתמטיקאי רוג'ר פנרוז, כבסיס לתאוריה של כבידה קוונטית. מבנה זה מהווה למעשה שיטה גרפית לרישום כלל המצבים הקוואנטים השונים במרחב. בתורת הלולאות, רשת הספין מורכבת מצמתים וקשתות, כאשר הצמתים ברשת תואמים יחידות נפח ואילו הקשתות המחברות אותן תואמות יחידות שטח. המרחב לפי תורת הלולאות הקוונטית מחולק ליחידות בדידות של נפח ושטח, כאשר רשת הלולאות מהווה את המרקם הדינאמי ממנו הוא מורכב. לפי תורה זו, חלקיקים קוונטיים, או שדות אלקטרומגנטיים, יכולים להתקיים רק בצמתים, כאשר תנועתם במרחב מתבצעת בצעדים בדידים - מצומת לצומת, לאורך הקשתות - ובזמן בדיד. תכונות הרשת – מצבי התקשורת בין הצמתים - מגדירים את המצבים הקוונטים השונים ואת יחסיהם. בהינתן רשת ספין ישנה אפשרות לחשב את עקמומיות המרחב, ועל כן את הכבידה שעיקום זה יוצר. שינוי במרחב, אירוע, משמעו שינוי רשת הספין. תנועת החלקיקים והשדות הקוונטים במרחב כרוכה בסחרורם; תנועה זו משנה את תכונותיהם הקוונטיות, כמו גם את הגאומטריה של המרחב - כלומר, משנה את מערך רשת הספין ויחסי המרחק. בהוספת מימד הזמן - השינויים במרחב - מתקבלת תמונת המרחב-זמן, המרחב הארבע-ממדי, המבוטא באמצעות 'קצף הספין'. קצף הספין מייצג את המעברים בהם משתנות רשתות ספין - שינוי הקישוריות של רשתות הספין המרחביות -, ומיוצג על ידי צמתים שקשתותיהם נפגשות בקצף. לשיטת תורת הלולאות, כל חתך במרחב-זמן, הוא רגע בקצף ספין ומהווה רשת ספין. המרחב-זמן הקוונטי, לפי תורת הלולאות, הוא לפיכך לא חלק ולא רציף. זהו מבנה מורכב, שיסודותיו בדידים, המתואר באמצעות רשתות הספין וקצף הספין- מערכי רשתות הספין ודרכי שינויים.
יחסי טוגו–ספרד
יחסי טוגו–ספרד הם היחסים הדו-צדדיים והדיפלומטיים בין טוגו וספרד.
יחסים דיפלומטיים
היחסים הדו-צדדיים נחשבים לבביים וידידותיים, ללא בעיות או סכסוכים דו-צדדיים משמעותיים, אך גם חסרים יחסים קבועים מעבר לביקורים ספציפיים של רשויות במדינה אחת ומדינה אחרת.
בנוסף לתמיכה בתהליך הרפורמה הדמוקרטית המתמשכת ולהגברת נוכחותן של חברות ספרדיות, תחומים מסוימים במערכת היחסים הדו-צדדית שניתן לתגבר הם שיח בנושא זכויות אדם, שיתוף פעולה בפיתוח ושיתוף פעולה בענייני הגירה ובטיחות ימית.
יחסים כלכליים
היחסים הכלכליים והמסחריים התגברו בעשור השני של המאה ה-21 באופן משמעותי. בשנים 2011 ו-2012 הוכפל היצוא מספרד לטוגו.
היצוא הספרדי למדינה האפריקאית מאוד צנוע, אך הוא צומח בשיעור גבוה מאוד. בין השנים 2010 ל-2011 היצוא צמח מ-17 ל-70 מיליון אירו והנתונים הללו הוכפלו בשנת 2012 והגיעו ל-155 מיליון אירו. בשנת 2013 נמשכה צמיחת היצוא הספרדי עם שיא של 213 מיליון אירו. בשנת 2015 היה ירידה בייצוא ל-123 מיליון אירו. טוגו תופסת את המיקום ה-96 בדירוג הלקוחות בספרד.
שיתוף פעולה
באופן מסורתי טוגו לא הייתה מדינה מועדפת לשיתוף פעולה עבור ספרד, אם כי אזור מערב אפריקה נחשב לאזור מועדף לשיתוף פעולה ספרדי.
ב-23 ביוני 2009, לרגל ביקורו הרשמי של ראש הממשלה הספרדי ושר החוץ והשיתוף בלומה, נחתם מזכר הבנות בנושא שיתוף פעולה, ובו שתי המדינות מביעות את נכונותן לשתף פעולה לקראת השגת יעדים לפיתוח המילניום.
פולוס
{{פירושונים|
ראו גם
}}
פיטר דיפאזיו
פיטר אנתוני דיפאזיו (באנגלית: Peter Anthony DeFazio; נולד ב-27 במאי 1947) הוא פוליטיקאי אמריקאי, שכיהן כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מחוז הקונגרס הרביעי של מדינת אורגון, בשנים 2023-1987. מחוז הבחירה שייצג כלל את המחצית הדרומית של מחוזות החוף של אורגון. הוא מרוכז סביב שתי עיירות הקולג' של המדינה, יוג'ין וקורוואליס, הבתים של אוניברסיטת אורגון ואוניברסיטת אורגון סטייט, בהתאמה. מבחינה פוליטית, המחוז נוטה מעט לדמוקרטי, בשל נוכחותו של מחוז ליין בו חיים כמעט מחצית מאוכלוסיית המחוז, שרובה דמוקרטית, ובדומה לכך, מחוז בנטון הכחול. הוא היה החבר הוותיק ביותר במשלחת אורגון לקונגרס, ונמנה בין מייסדי השדולה הפרוגרסיבית-דמוקרטית בבית הנבחרים. מאז ינואר 2019 ועד לפרישתו היה דיפאזיו יו"ר ועדת התחבורה של בית הנבחרים.
ביוגרפיה
דיפאזיו נולד ב-1947 בעיר נידהאם שלחופי מזרח מסצ'וסטס, המהווה פרוור של עיר הבירה בוסטון. את נטיותיו הפוליטיות מייחס דיפאזיו לדודו. כילד, העיד כי דודו מעולם לא הזכיר את המילה "רפובליקני" ללא המילה "ממזר" בסוף המשפט. דיפאזיו שירת כוחות המילואים של חיל האוויר של ארצות הברית בשנים 1967–1971. ב-1969 השלים לימודי תואר ראשון באוניברסיטת טאפטס וב-1977 קיבל תואר שני מאוניברסיטת אורגון השוכנת ביוג'ין. בשנים 1977–1982 עבד דיפאזיו כעוזרו הפרלמנטרי של חבר בית הנבחרים ג'ים ויוור. ב-1983 נבחר לנציב מחוז ליין.
כאשר הודיע ג'ים ויוור, אז חבר בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מחוז הקונגרס הרביעי של אורגון, על פרישתו מהחיים הפוליטיים, החליט דיפאזיו להתמודד על מושבו בבית הנבחרים. בבחירות המקדימות שנערכו במפלגה הדמוקרטית גבר בקושי על שני מתחריו הראשיים, חברי הסנאט של אורגון מרגי הנדריקסן וביל בראדברי ברוב של 34% מהקולות. ביום הבחירות הכלליות גבר על יריבו הרפובליקני עם 54% מקולות הבוחרים ובראשית ינואר 1987 הוא הושבע לתפקידו בקונגרס של ארצות הברית. מאז 1986, נבחר דיפאזיו לקונגרס כל שנתיים ללא התנגדות ממשית, כשהבחירות האחרונות בהן נבחר התקיימו ב-2018, בהן גבר על ארט רובינסון, שניצב בפניו בבחירות לבית הנבחרים ברציפות מאז הבחירות ב-2010.
לדיפאזיו היסטוריית הצבעות פרוגרסיבית. ב-1992 נמנה בין מייסדי השדולה הדמוקרטית פרוגרסיבית בקונגרס ביחד עם חברי קונגרס אחרים בהם ברני סנדרס, רון דלמס ומקסין ווטרס. דיפאזיו היה חבר בית הנבחרים היחיד מאורגון שהצביע נגד הסכם הסחר החופשי של צפון אמריקה ונגד גאט"ט. ב-1995 חלק על מדיניותו של נשיא ארצות הברית ביל קלינטון בסוגיית מלחמת בוסניה, באמתלה כי הנשיא והקבינט שלו לא סיפקו נימוק משכנע לעמדתם כלפי בוסניה והרצגובינה. לאחר היבחרו של ברק אובמה לנשיאות ב-2008, החלו השערות לפיהן דיפאזיו נשקל כמועמד לתפקיד מזכיר התחבורה של ארצות הברית בקבינט של אובמה, אך לבסוף החליט אובמה למנות את חבר בית הנבחרים הרפובליקני ריי להוד מאילינוי לתפקיד. דיפאזיו הוא תומך נלהב בזכות להפלה מלאכותית, וב-2010 זכה לדירוג בן 100% מהארגון "הורות מתוכננת".
כמו כן, דיפאזיו תומך בזכויות להט"ב. הוא הצביע נגד חוק הגנת הנישואים משנת 1996 שהגדיר נישואים עבור מטרות פדרליות כנישואים של גבר ואישה, ואפשר למדינות ארצות הברית לסרב להכיר בנישואים חד מיניים, והצביע בעד ביטול מדיניות אל תשאל, אל תספר. ב-1999, בעת פגישותיו של ארגון הסחר העולמי בסיאטל, צעד דיפאזיו עם מפגינים, אשר רבים מהם ביצעו מעשי ביזה ואלימות.
בקונגרס, דיפאזיו מפגין עמדה פרו-פלסטינית. לראיה, הוא הצביע נגד "החוק נגד הטרור הפלסטיני" משנת 2006, שאסר על סיוע בינלאומי מצד ממשלת ארצות הברית לממשלת החמאס של הרשות הפלסטינית "עד שתוותר על האלימות, תכיר בזכותה של ישראל להתקיים כמדינת העם היהודי, ותקבל עליה כל ההסכמים הקודמים בין ישראל לפלסטינים." ב-2015 נמנה דיפאזיו בין 19 חברי הקונגרס שמענו מכתב למזכיר המדינה של ארצות הברית ג'ון קרי הקורא לו "לתעדף ביחסי ארצות הברית–ישראל את זכויות האדם של ילדים פלסטינים החיים בגדה המערבית 'הכבושה'". מכתב זה תיאר את הטיפול של מדינת ישראל בילדים הפלסטינים כ"אכזרי, לא אנושי וכסטייה בעולם".
באוקטובר 2011 דרש דיפאזיו ממחלקת העבודה של ארצות הברית לחזק את ההגבלות על שכירתם של מהגרי עבודה לעבודות ייעור המיועדות לאזרחים אמריקאים מובטלים. ב-2017 יצא דיפאזיו חוצץ נגד צו נשיאותי 13769 שנחתם על הנשיא דונלד טראמפ, ובשלהי 2019 הצביע בעד שני סעיפי ההדחה של דונלד טראמפ. מאז הקונגרס ה-116 של ארצות הברית, שהתכנס בינואר 2019, מכהן דיפאזיו כיושב ראש ועדת התחבורה והתשתיות של בית הנבחרים של ארצות הברית.
בדצמבר 2021 הכריז דיפאזיו על פרישתו מהחיים הפוליטיים, וכהונתו תמה עם התפזרות הקונגרס ה-117 של ארצות הברית.
חיים אישיים
דפאציו חבר בכנסייה הקתולית. הוא ואשתו, מירני ל. דאוט, מתגוררים בספרינגפילד.
תערובת תבלינים
תערובת תבלינים היא שילוב מוכן מראש של מספר תבלינים ביחס כמותי מסוים.
הכנה
כל תערובת מוגדרת על פי מרכיביה והכמות היחסית של כל אחד מהם בתערובת. הרבה פעמים הכנה מדויקת של תערובת תבלינים מחייבת הכנה של כמות גדולה מאוד של תערובת, למשל כאשר מאחד המרכיבים נדרשים גרמים בודדים וממרכיב אחר מאות גרמים. לכן, במקרים רבים הכנת כמות מזערית של תערובת תבלינים עשויה לייצר כמות תערובת גדולה מזו הנדרשת להכנת מאכל ספציפי. כתוצאה מכך נפוצה מאוד מכירה של תערובות מוכנות מראש. אלו מוכנות ומשווקות על ידי מוכרי תבלינים ולעיתים גם על ידי יצרני מזון תעשייתיים. סיבה נוספת לפופולריות של קניית תערובות תבלינים מן המוכן היא שחלק מתערובות התבלינים עשויות להכיל רכיבים יקרים או קשים להשגה.
עם זאת, הכנה ביתית של תערובת תבלינים עשויה להוביל לתוצאה איכותית בהרבה משימוש בתערובת קנויה, כאשר התערובת מוכנה בסמוך לשימוש בה וטריותה וריחה באים לידי ביטוי באוכל. הכנת תערובת תבלינים ביתית תכלול קלייה וכתישה של תבלינים המגיעים במצבם הגולמי, על מנת למנוע חימצון התערובת. בנוסף, תערובות תבלינים תעשייתיות מכילות לא פעם תוספים "זרים" לתערובת כגון דקסטרוזה, עמילן תירס, מונוסודיום גלוטמט, סודיום בנזואט ועוד, שהוספתם על ידי היצרן לתערובת נובעת משיקולים שיווקיים. תערובת פלפל לימון היא בעיקר של הכנה ביתית.
שימוש
בבישול, כאשר נעשה לעיתים קרובות שימוש בשילוב מסוים של תבלינים, הופכת ההכנה מראש של התערובת את הבישול לקל יותר. ספרי בישול רבים מציינים את כמות תערובת התבלינים הנדרשת למתכון מבלי לפרט את מרכיביה, מתוך הנחה שייעשה שימוש בתערובת קנויה.
מטבחים שונים משתמשים בדרך כלל בתערובות תבלינים אופייניות להם, במגוון רחב של מנות.
תערובות תבלינים אופייניות
תערובת תבלינים נוספת שמופקת בעיקר בצורה תעשייתית וזוכה לפופולריות רבה היא סוכר וניל.
עושה מעשה זמרי ומבקש שכר כפינחס
מקור הביטוי
מקור הביטוי בסיפור המופיע בתורה, שם מסופר על זמרי בן סלוא, נשיא בית אב בשבט שמעון שבא על הנסיכה המדיינית כזבי בת צור בהתרסה, "לעיני משה ולעיני כל עדת ישראל" וגרם לעונש המגפה שבה נהרגו עשרים וארבעה אלף מבני ישראל, עד שבא פינחס בן אלעזר בן אהרן הכהן, הרג את זמרי ואת המדיינית, ובכך עצר את המגפה.
הסבר הביטוי
לעומתו נחשב מעשהו של זמרי למעשה של טומאה, ועונשו נחשב למוצדק על ידי חכמי התורה, אף שלא הייתה קיימת הלכה מפורשת שמתוכה היו יכולים להעמידו לדין, אלא רק הלכה שבעל-פה, על פיה הבועל ארמית (גויה) - קנאים פוגעים בו.
לראשונה מופיע הביטוי בדבריו האחרונים של אלכסנדר ינאי אל אשתו שלומציון המלכה, כפי שמצטט אותם התלמוד הבבלי. בתקופה האחרונה לשלטונו לחם אלכסנדר ינאי, מגדולי המלכים לבית חשמונאי, כנגד סיעת הפרושים, ואף הרג רבים מהם.
בימיו האחרונים הבין אלכסנדר ינאי כי שגה, וראה שאשתו שלומציון מקרבת אליה דווקא את הפרושים שבהם נלחם, ומרחיקה את בעלי בריתו הצדוקים. צוואתו לה הייתה:.
עם (פירושונים)
{{פירושונים|
ביבי
{{פירושונים|בתים בשם "בית ביבי": אמוראים בשם "ביבי": אישים ששמם הפרטי "ביבי":
אישים ששם משפחתם "ביבי": ספרים בשם "ביבי":
ראו גם
}}
בודו רמלוב
בודו רמלוב (בגרמנית: Bodo Ramelow, נולד ב-16 בפברואר 1956) הוא פוליטיקאי גרמני ממפלגת השמאל די לינקה המכהן כראש ממשלת מדינת תורינגיה. רמלוב כיהן פעמיים בפרלמנט המקומי (בשנים 1999–2005 ובשנים 2009-2015). בשנים 2005–2009 כיהן בבונדסראט (הבית העליון של הפרלמנט הגרמני) מטעם מדינתו.
ביוגרפיה
רמלוב נולד ב-16 בפברואר 1956 בסקסוניה התחתונה, אז בגרמניה המערבית. בצעירותו עבד במסחר ובעסקים. לאחר איחוד גרמניה בשנת 1990, היגר רמלוב לתורינגיה, שעד כה הייתה בגרמניה המזרחית. שם הצטרף למפלגת הסוציאליזם הדמוקרטי שהייתה מזוהה עם השמאל הפוליטי. בשנת 1999 נבחר לפרלמנט המקומי. כשנתיים לאחר מכן, בשנת 2001, נבחר רמלוב להנהיג את המפלגה בפרלמנט ובשנת 2004 נבחר להנהיג את די לינקה בכל תורינגיה. בשנת 2005 נבחר לבונדסראט ובשנת 2014 נבחר לכהן כראש ממשלת המדינה בתמיכת המפלגה הסוציאל-דמוקרטית ומפלגת הירוקים.
הגישה הקוגניטיבית (קולנוע)
הגישה הקוגניטיבית בתחום הקולנוע (Cognitive Film theory) היא תאוריה קולנועית הנגזרת מ"אסתטיקה קוגניטיבית"(/"קוגניטביזם"). היא הוצגה לראשונה באמצע שנות ה-80 בסדרה של מאמרים וספרים בנושא. הכותבים החלו לנקוט בגישת מחקר שונה כלפי תאוריות קולנועיות ולימודי הקולנוע. בשנת 1985 התפרסם דייוויד בורדוול כאשר ראה אור ספרו- Narration in the Fiction Film וספרו המשותף יחד עם ג'נט סטייגר וקריסטין תומפסון - The classic Hollywood cinema. הספרים הללו השפיעו בצורה משמעותית על חקר הקולנוע ובעיקר על הפסיכולוגיה של הצופה, שהתבססה על פסיכולוגיה קוגניטיבית.
אריק דיין
אריק ויליאם דיין (באנגלית: Eric William Dane; נולד ב-9 בנובמבר 1972) הוא שחקן אמריקאי ממוצא יהודי. הוא מוכר בעיקר בזכות תפקידו הטלוויזיוני כמנתח הפלסטי ורופא האף אוזן גרון מארק סלואן בסדרה "האנטומיה של גריי" של רשת ABC. בין השאר, שיחק בסרטים "מארלי ואני", "X-מן 3: המפלט האחרון", "יום האהבה" ו"בורלסק".
ביוגרפיה
נולד בשם '''אריק ט. מלבין (Eric T. Melvin''') בסן פרנסיסקו, קליפורניה שבארצות הברית. אמו ליאה (לבית כהן) היא עקרת בית ממשפחה יהודית-אשכנזית ונוצרית-פינית, ואביו ויליאם מלבין ממשפחה נוצרית ממוצא גרמני ואנגלי. אביו היה לוחם ימי ולאחר זמן מה עזב והפך למעצב פנים ואדריכל. כשאריק היה בן 7 מת אביו הביולוגי מפציעת ירי. דיין גדל כיהודי בשל דתם של אמו ושל אביו החורג, ואף חגג בר מצווה ונימול. לו אח צעיר אחד. דיין היה אתלט בתיכון, אך החליט לפתח קריירה בתחום המשחק לאחר שהשתתף בהופעה של בית הספר שלו בתפקיד ג'ו קלר במחזה "כולם היו בניי".
קריירה
ב-1993 עבר דיין ללוס אנג'לס שם שיחק בתפקידים קטנים בטלוויזיה, בסדרות "הצלצול הגואל", "שנות הקסם", רוזאן", "נשואים פלוס" ועוד כמה אחרים. בשנת 2000 הוא הוחתם על תפקיד חוזר ב-"מעבר גדעון" ושיחק בשתי עונות של "מכושפות". הסרט הראשון המשמעותי שבו שיחק דיין היה "הסל" משנת 1999.
הגישה הקוגניטיבית (קולנוע)
בורדוול וקרול אינם החוקרים היחידים אך הם אכן פורצי הדרך בתחום. כיום יש אנשים רבים העוסקים בגישה הקוגניטיבית, שכן היא עדיין שואבת השראה מהמתודולוגיות המובילות. עד כמה שהתאוריות של פרויד ופרדינן דה-סוסיר בהחלט מועילות ותרמו רבות לחקר הקולנוע, הן בוודאי לא עכשוויות כמו הגישה הקוגניטיבית.
אריק דיין
קריירה
ב-2004 שיחק בדרמת הטלוויזיה של CBS "הלטר סקלטר", אותו חייו של צ'ארלס מנסון. בשנת 2005 הופיע דיין בפרק השמונה עשר בעונה השנייה של "האנטומיה של גריי". בשל התגובות החיוביות, ד"ר מארק סלואן הפך לדמות קבועה בסדרה, עד תחילת העונה התשיעית. שנה לאחר מכן, דיין שיחק את דמותו של המוטאנט ג'יימי מדרוקס בסרט הלייב אקשן "X-מן 3: המפלט האחרון".
בשנת 2006 שיחק בסרט האימה הגרמני "לכודים בלב ים". בשנת 2008 השתתף בסרט "מארלי ואני".
בשנת 2010 שיחק דיין בסרט "בורלסק" לצד כריסטינה אגילרה ושר. באותה שנה שיחק גם בסרט "יום האהבה".
בשנים 2014–2017 שיחק דיין בסדרה "הספינה האחרונה" בתפקיד הראשי, בתור קפטן טום צ'נדלר. לאחר מכן ב-2015 כיכב בסדרה "The Fixer" שארכה פרקים בודדים.
באפריל 2023, לוהק דיין לתפקיד האנטגוניסט הראשי בסרט הרביעי של זכיון בחורים רעים אשר שמו לא נקבע סופית.
חיים אישיים
דיין התחתן עם השחקנית רבקה גייהארט ב-29 באוקטובר 2004 לאחר שישבו במסעדה ונקלעו לשיחה על חתונה, דיין לקח את גייהארט משם במיידיות לחתונה בלאס וגאס. ילדתם הראשונה בילי ביאטריק שנקראה על שם אביו של אריק נולדה ב-3 במרץ 2010. ב-28 בדצמבר 2011 נולדה בתם השנייה, ג'ורג'יה ג'רלדין. דיין מתגורר בבוורלי הילס, לוס אנג'לס, קליפורניה. בתחילת 2018 דיין ואשתו רבקה התגרשו.
ארמון קפיטניה חנרל
ארמון הקפיטניה חנרל (בספרדית: El Palacio de la Capitanía General) הוא בניין הממוקם בעיר סנטה קרוס דה טנריפה שבאיים הקנריים, ספרד.
הבניין ממוקם במרכז העיר, בנייתו הושלמה בשנת 1578 והיה לאחד מהמקומות החשובים ביותר לכוחות המזוינים של האיים הקנריים. הארמון שימש כמפקדה של הקפיטניה חנרל של האיים הקנריים, הפיקוד הצבאי של הכוחות המזוינים של ספרד באיים הקנריים.
היסטוריה
משרדם של הפיקוד הצבאי באיים הקנריים הוקם בשלהי המאה ה-16 בקומה הראשית של ארמון הקפיטניה חנרל. תחילה הוחלט למקם את הפיקוד הצבאי בעיר לה לגונה אך לבסוף הוחלט למקמו בעיר סנטה קרוס דה טנריפה, החלטה שהשפיעה על התפתחותה של העיר שהייתה נתונה להתקפות ימיות.
בשנת 1656 החל הפיקוד הצבאי של העיר לארח את המטה הצבאי הכללי של האיים הקנריים. בבניין זה איקונוגרפיה שנערכה על ידי גומרסינדו רוביינה המציגה את המאפיינים של קסטיליה ולאון ושל כל אחד מסמלי האיים הקנריים השונים.
בעת שלטונו של קרלוס השלישי, שמונה למנהיג בשנת 1782, נהגו בכל שנה לערוך בבניין זה את חגיגות חג הפסחא הצבאי. החוגגים היו בעיקר חיילים מהכוחות המזוינים של האיים הקנריים בנוכחותו של ראש הפיקוד הצבאי, המייצג את המלך.
סחיפת סטוקס
בהקשר של תנועה גלית טהורה במכניקת הזורמים, מהירות סחיפת סטוקס (באנגלית: Stokes drift) היא המהירות הממוצעת של אלמנט זורם כאשר הוא נע עם שדה הזרימה של הגל. לדוגמה, מצוף שצף על פני השטח של גלי מים, יחווה סחיפה נטו בכיוון התקדמות הגל. התופעה הלא-ליניארית הזאת נקראת על שם ג'ורג' גבריאל סטוקס, שגזר ביטויים מתמטיים שמתארים את הסחיפה במחקרו המעמיק מ-1847 על גלי מים.
סחיפת סטוקס היא ההבדל במיקום נקודות הקצה של העקום שמתווה אלמנט זורם אחרי כמות קצובה של זמן (בדרך כלל מחזור גל אחד), כפי שנגזר מהתיאור הלגראנז'י והאוילרי של הזרימה. נקודת הקצה בתיאור הלגראנז'י מושגת על ידי עקיבה אחר אלמנט זורם בודד במהלך אינטרוול הזמן. נקודת הקצה המתאימה בתיאור האוילרי מושגת על ידי אינטגרציה של מהירות הזורם במיקום קבוע - השווה למיקום ההתחלתי בתיאור הלגראנז'י - במהלך אותו אינטרוול זמן. מהירות סחיפת סטוקס מוגדרת כיחס בין סחיפת סטוקס למשך הזמן בו היא מתרחשת.
המנגנון של סחיפת סטוקס הוא חשוב ביותר לצורך הובלה של חומרים ואורגינזמים שונים על ידי תנועת הגלים. יותר מכך, סחיפת סטוקס מהווה מרכיב חשוב במנגנון ההיווצרות של סירקולציית לאנגמיור.
הסבר אינטואיטיבי
סחיפת סטוקס היא תופעה בה המהירות האופקית הממוצעת של אלמנט מים שונה מאפס, כך שמתקבלים מסלולים פתוחים ונוצרת "סחיפה" של אלמנטי הזורם בזמן - מעבר מים נטו בכיוון התקדמות הגל. חלקיקים הנמצאים בגל מים בעל מהירות מופע C_p ותלילות סופית יפגינו תנועה שאריתית קלה בגלל שהם שוהים מעט יותר זמן בתנועה קדימה מאשר בתנועה אחורנית, אודות להתקדמות הגל עצמו. תופעה זו אינה ייחודית רק לגלי מים, אף כי במקור סטוקס גילה אותה ב-1847 במחקרו המתמטי המעמיק על גלי ים לא ליניארים. בגלי קול קיימת תופעה דומה של סחיפה כאשר מניחים שאמפליטודת הלחץ של הקול אינה זניחה ביחס ללחץ האטמוספירי - או לחלופין שמהירות אלמנטי האוויר אינה זניחה ביחס למהירות הקול; גם אם המהירות הממוצעת של שדה המהירות בנקודה כלשהי היא אפס, המסלול של חלקיק הנע בכל נקודה במהירות הזרימה המקומית לא יהיה בהכרח חסום.
במילים אחרות, כאשר החלקיק נע בכיוון התקדמות הגל מהירותו משתנה לאט יותר מאשר כאשר הוא נע בניגוד לתנועת הגל, והיא יורדת בקצב שתלוי במהירות היחסית בינו לבין הגל. כיוון שכך, החלקיק שוהה זמן רב יותר בתנועה עם הגל מאשר בתנועה בניגוד לגל. הדבר מאפשר לו לגמוע מרחק רב יותר בהתקדמות עם הגל לעומת המרחק שהוא חוזר אחורנית כאשר הוא נע בניגוד אליו. התוצאה של האסימטריה הזאת היא התקדמות נטו של החלקיק בכיוון האופקי בכל מחזור גלי.
ניתוח מתמטי
ננסה לכמת את "האסימטריה" של תנועת האלמנט. ישנם שני אפקטים שתורמים לאסימטריה זאת. ראשית, העובדה שהחלקיק שוהה יותר זמן בתנועה עם הגל מאשר בתנועה נגדו גורמת לו לתנועה נטו בכיוון התקדמות הגל. שנית, כפי שסטוקס הדגיש במאמרו, אודות לפחת באמפליטודת המהירות האופקית של פרודות הזורם עם הגידול בעומק, אלמנטי הזורם - שנמצאים בתנועה מסלולית - נעים במהירות גבוהה במקצת כאשר הם נמצאים בנקודה גבוהה יותר במסלולם (למשל, בפסגת המעגל שהם מתווים) מאשר כאשר הם נעים בנקודה נמוכה יותר במסלולם (בתחתית המעגל). בפיתוח הבא נבצע תחילה אנליזה חד-ממדית של סחיפת סטוקס - שלוקחת בחשבון רק את האפקט הראשון, ולאחר מכן נבצע גם אנליזה דו-ממדית של סחיפה בגלי מים, תוך התחשבות באפקט השני שהוזכר.
סחיפת סטוקס חד-ממדית
במקרה החד־ממדי, הגורם המכריע במידת הסחיפה שחווה אלמנט זורם הוא כמה זמן הוא שוהה בתנועה במגמה נתונה. הגודל הפיזיקלי שמכתיב כמה זמן האלמנט יהיה בעל מופע נתון הוא המהירות היחסית בינו לגל: (כאן V היא מהירות הגל), שממנו נגזרת התדירות הזוויתית "האפקטיבית" של תנועת האלמנט:. סחיפת סטוקס שווה לאינטגרל:.
את הדיפרנציאל dt נוח יותר להביע במונחי הפאזה \theta כך:. מתקיים מכאן:
. כיוון שאנו חותרים לקבלת הביטוי לסחיפת סטוקס מהסדר הנמוך ביותר, אפשר להניח שמהירות האלמנט u_x נמוכה מאוד בהשוואה למהירות הגל V, ולכן מותר לקרב את הביטוי על ידי קירוב מסדר ראשון (קירוב ליניארי):. על כן נקבל איפה:
.
במעבר האחרון נעזרנו בעובדה ש-:. כדי לקבל את מהירות הסחיפה יש לחלק בזמן המחזור:, וכך נקבל: , כאשר במעבר האחרון נעזרנו בקשרי הגל הבסיסיים:.
קיבלנו איפה שסחיפת סטוקס יחסית לאמפליטודה של הגל בריבוע.
סחיפת סטוקס בגלי מים (דו-ממדית)
במסגרת פיתוח הסדר הנמוך ביותר של סחיפת סטוקס, יש לחשב מה המרחק שגומא אלמנט נתון עקב גרדיאנט המהירות האופקית של הזרימה יחסית למשתנה העומק: . כמו בחישוב החד-ממדי, נעריך את האינטגרל הפעם תוך התחשבות בשינוי הגודל של u_x עם השינוי בעומק. ניתן לפרק את האינטגרל לסכום שני אינטגרלים:, אותו ניתן לפרש גם כ-: , כאשר \Delta u_x היא ההפרש בין מהירויות האלמנט במופעים \theta ו--\theta. הפרש זה הוא גם: , כאשר במעברים האחרונים נסמכנו על העובדה שמסלול האלמנט הוא מעגל בעל רדיוס a (במסגרת הקירוב הראשוני) ועל התוצאה לגרדיאנט מהירות הזרימה בפני המים במסגרת התאוריה של איירי. תוצאת האינטגרל היא:.
כדי לקבל את התרומה של אפקט זה לסחיפת סטוקס יש לחלק בזמן המחזור של הגל:
.
מהירות סחיפת סטוקס הכוללת שווה במקרה הדו-ממדי (על שפת המים) לסכום התרומות של כל אחד מהאפקטים:
שי טובלי
שי טוּבָּלִי (נולד ב-31 ביולי 1976) הוא מורה רוחני, מרצה, סופר ועיתונאי.
ביוגרפיה
טובלי נולד בישראל וגדל אצל הורים מאמצים בעיר רמלה. בנעוריו שימש כעיתונאי ב"מעריב לנוער". את שירותו הצבאי עשה בגלי צה"ל, שם ערך והגיש תוכניות דוקומנטריות ותוכניות רוח ומוזיקה. סיפורים קצרים שכתב הגיעו לידי חיים פסח וצרויה שלו, עורכים בהוצאת "כתר ספרים", וראו אור בספרו "שפת הגוף". הספר זכה בפרס משרד החינוך לשנת 1995.
בשנת 1997 ביקר בהודו, ובמקביל החל לכתוב באופן קבוע בעיתון "מעריב". הוא אף כתב בעיתונים "העיר", "חיים אחרים" ו"הארץ". החל משנת 1998, החל להשתתף בהרצאות של טיוהר הגורו הישראלי, וכן יצא למחנות רוחניים שאורגנו על ידי טיוהר. בקיץ 1999, הודיע כי במהלך התבודדות בחצי האי סיני, חווה התעוררות רוחנית מה שהוביל אותו בשנת 2000 לארגן מפגשים רוחניים פומביים. תוך מספר חודשים החלו להיאסף סביבו קבוצות של תלמידים. הוא לימד בישראל, בהודו ובגרמניה.
באתר "שמש חדשה", שטובלי היה ממייסדיו, צוין כי הוא "נחשב למורה רוחני שנוי במחלוקת בשל תפישותיו המהפכניות ואורח חייו הנועז והבלתי מתפשר". כן נאמר שם על טובלי: "לאמונתו, כדי להגיע לחיים אמיתיים, חייב היחיד לערער מהיסוד על הגיונה של התרבות הנוכחית, ולמצוא צורות חלופיות של חברה ותרבות, אשר ביכולתן להביא אושר ומשמעות אמיתיים לחייו."
בגיל 26 התחתן טובלי, ושנה לאחר מכן נולדה לזוג בת. בגיל 30 עזב את משפחתו ועבר לגור עם אילון, שהיה תלמידו ומאהבו, ואשר עזב אף הוא אישה ובת לטובת הקשר עם טובלי. הקהילה שנוצרה סביב טובלי דגלה באורח חיים טבעוני, חבריה עברו סדנאות שתיקה ומדיטציה, נהגו להתנזר מקיום יחסי מין לתקופות מסוימות, קיימו צומות, והייתה בה נורמה של חילופי זוגות. בדצמבר 2006 הצהיר טובלי על עצמו במסגרת תקשורים שבמהותו הוא חלק מ"הבודהא מאוריון", ישות תבונית מקבוצת הכוכבים אוריון, וש"יש לו ידע לחלוק עם האנושות כולה".
חוקר הדתות תומר פרסיקו כתב בצורה ביקורתית על טובלי ועל הארגון אותו הקים כולל מאמרים בהם מתואר כי טובלי הכריז על עצמו כ"הבודהה מאוריון" ו"המתקשר הבלעדי של צוות ברואי הגלקסיה". פרסיקו גם ראיין אחד מחסידיו של טובלי והצביע על כך שטובלי מטיף לחילופי זוגות ויחסים הומוסקסואליים בין מאמיניו של טובלי ועימו, תוך שהוא משדל זוגות אשר חברים בתנועתו לאפשר לגברים לשכב עימו. פרסיקו כתב גם על מנהגים מוזרים של חסידי טובלי כמו שטיפת תחתוניו ורקיחת תרופות מזרעו. באותו ראיון העד האנונימי ופרסיקו מכנים את תנועתו של טובלי "כת". בעקבות הדברים תבע טובלי את פרסיקו על הוצאת לשון הרע, אשר לפי כתב התביעה "קיבלה הד גדול בקרב קהל הלקוחות הקיים/הפוטנציאלי של התובעים". בדיון ראשוני החליט בית המשפט לדחות את בקשת טובלי לצו עשה, עד למועד בירור התביעה, לאור כך שטובלי עצמו פרסם בעבר דברים דומים. בסמוך לאחר מכן משך טובלי את התביעה, לטענתו כיוון שאזלו לו האמצעים הכספיים שהיו ברשותו לשם כך.
בשנת 2012 עזב טובלי את ישראל והיגר לגרמניה. במקביל לכך מספר אנשים שנהגו לפקוד את הפעילויות שהעביר כסדנאות והרצאות עברו אף הם לגרמניה. בברלין העביר טובלי סדנאות והרצאות פומביות, וכתב ופרסם מספר ספרים באנגלית ובגרמנית (לאחר תרגום).
אוניברסיטת קים צ'אק לטכנולוגיה
אוניברסיטת קים צ׳אק לטכנולוגיה (בקוריאנית: 김책공업종합대학; במקור: אוניברסיטת פיונגיאנג לטכנולוגיה) היא אוניברסיטה בקוריאה הצפונית, הממוקמת על גדות על גדות נהר טאדונג בפיונגיאנג, בירת המדינה.
האוניברסיטה קרויה על שמו של קים צ׳אק, גנרל ששירת בצבא קוריאה הצפונית במהלך מלחמת קוריאה.
היסטוריה
הפקולטות האקדמיות המרכיבות כיום את אוניברסיטת קים צ׳אק לטכנולוגיה היו במקור חלק מאוניברסיטת קים איל-סונג, שהוקמה בשנת 1946. במהלך שנת 1948, שתיים מהפקולטות שפעלו באוניברסיטת קים איל-סונג (הפקולטה להנדסה והפקולטה להנדסת תחבורה) הופרדו לשם הקמתה של מכללת פיונגיאנג לטכנולוגיה.
מחלקות האוניברסיטה
האוניברסיטה מורכבת מ-18 מחלקות (學部) וכ-80 תוכניות לימוד (學科), בהם לומדים כ-10,000 סטודנטים בהנחיית כ-2,000 אנשי סגל.
האוניברסיטה כוללת 10 מכוני מחקר וכן בית ספר מסונף לאוניברסיטה (博士院). באוניברסיטה ישנם 54 מעבדות וספרייה הכוללת כ-600,000 כרכים.
קמפוס האוניברסיטה משתרע על שטח כולל של כ-400,000 מ״ר.
התפרצות נגיף הקורונה
בעקבות מוטציות בנגיפי קורונה נוצרו זנים אלימים, בכמה מקרים אירעו התפרצויות המוניות של הנגיף.
אביעד פרידמן
אביעד פרידמן (נולד ב-22 באוקטובר 1971) הוא איש עסקים, מנהל, דירקטור ויזם חברתי ישראלי, לשעבר מנכ"ל משרד הבינוי והשיכון.
ביוגרפיה
פרידמן הוא בוגר ישיבת הר עציון ומוסמך לרבנות בהצטיינות. הוא בעל תואר ראשון (בהצטיינות) במדעי הרוח מהאוניברסיטה הפתוחה ותואר שני (בהצטיינות) במינהל ציבורי מאוניברסיטת בר-אילן.
שירת בחטיבת גולני ובמילואים כקצין בדרגת רב-סרן בגדוד 7012 בחטיבת אלכסנדרוני.
פעילות ציבורית
החל את עבודתו בשירות הציבורי בלשכת הקשר נתיב בשנים 1993–1996, בעיקר בתפקידי שטח ברוסיה.
לאחר מכן שימש במספר תפקידים בכירים בשירות המדינה. בשנים 1996–2001, בהם יועץ בכיר לשר הקליטה יולי אדלשטיין בשנים 1996–1999, אז עסק בקליטת יהודי רוסיה וקליטה יהודי אתיופיה. בשנים 1999–2001 שימש כראש המטה של השר הרב מיכאל מלכיאור במשרד לענייני חברה ותפוצות. מאוחר יותר שימש כיועץ לשר החוץ. בשנים 2001–2006 היה ממקורביו של ראש הממשלה אריאל שרון ושימש כיועצו לענייני רוסיה והעולים החדשים.
כיהן כדירקטור בקרן הקיימת לישראל ובחברת מסע. הוא היה ממקימי פרויקט תגלית וחבר בוועדת הביקורת של הפרויקט. כמו כן שימש כמנהל הוועדה לקידום השוויון בנטל, שנודעה בשם "ועדת פלסנר". הוא חבר בהנהלת המכון הישראלי לדמוקרטיה וחבר הנהלה בארגון צו פיוס. שימש במשך כעשור כנציג ממשלת ישראל בקרן הזיכרון הגרמנית EVZ.
בשנת 2007 היה ממקימי מכינה קדם-צבאית בני ציון בתל אביב ולימד בה בהתנדבות.
בשנת 2009 היה שותף להקמת קהילת יחד בתל אביב, קהילה דתית ליברלית אורתודוקסית במרכז תל אביב והוא חבר בוועד המנהל של הקהילה.
בין השנים 2013 - 2019 כיהן כיו"ר הדירקטוריון של החברה למתנ"סים, תפקיד אותו ביצע בהתנדבות.
שימש כיו"ר חברת dogiz המתמחה בהעסקה של בעלי צרכים מיוחדים כמוליכי כלבים.
פעילות עסקית
בשנים 2001–2003 שימש כמנכ"ל חברת igb שהייתה חברת החזקות בתחום התקשורת והחזיקה מניות בחברת חדשות ישראל, ערוץ ישראלי בשפה הרוסית וערוץ ישראלי בארצות הברית.
משנת 2003 כיהן כמנכ"ל חברת מוסט נכסים אשר בבעלות איש העסקים היהודי רוסי ולדימיר גוסינסקי בנוסף כיהן כדירקטור בחברות מוסט ספורט, מוסט אחזקות ומוסט נכסים.
בשנת 2004 מונה פרידמן למשנה למנכ"ל חברת מעריב החזקות. במסגרת תפקידו היה אחראי על כל מערך התפעול של החברה, הרכש הבקרה ההפצה הדפוס ותחומים נוספים. בשנת 2007 פרש ממשרה זו וחזר לכהן כמנכ"ל מוסט נכסים ובנוסף מונה גם כמנכ"ל חברת אנרג'י וואי שהיא זרוע ההשקעות בתחום האנרגיה של ולדימיר גוסינסקי.
בשנת 2011 מונה כדירקטור מטעם הציבור בחברת רוסטה גרין, והיה מעורב כיו"ר ועדת ביקורת וכיו"ר ועדת ההשקעות באקזיט של החברה. כיהן כדירקטור וכיו"ר ועדת ביקורת בחברה בשמה הנוכחי, "גרין פילדס קפיטל", הנסחרת בבורסה לניירות ערך בתל אביב.
פרידמן היה ממשקיעיה הראשונים של חברת "ריתמיה" בשנת 2006 ושימש כיועץ למנכ"ל החברה עד למכירתה לחברת בוסטון סיינטיפיק בשנת 2013. כיהן כדירקטור ויו"ר ועדת הביקורת בחברת הביו-טק "אורמד" הנסחרת בבורסה בניו יורק ובתל אביב. כמו כן כיהן כדירקטור בחברה הציבורית קבוצת אירדיום, המעניקה שירותי תפעול והדרכה לכלי טיס בלתי מאוישים.
בנוסף, כיהן כדירקטור ומשקיע במספר חברות הזנק ישראליות. בין היתר בחברת NEXAR ,WINWARD.
העיתון "דה מרקר" בחר בו לאחד ממאה האנשים המשפיעים בישראל בשנת 2016
יו"ר החברה למתנ"סים הארצית
בשנת 2014 מונה פרידמן בידי שר החינוך שי פירון ליושב ראש החברה למתנ"סים הארצית, תפקיד אותו הוא מילא בהתנדבות. בשנת 2016 מונה לקדנציה נוספת בידי שר החינוך נפתלי בנט. פרידמן הוביל את תוכנית ההבראה של החברה והוריד את גרעונה מ-84 מיליון ש"ח לפחות מ-10 מיליון ש"ח. תקציב החברה גדל ביותר מפי 3 לקרוב למיליארד שקלים וכ-50 מתנ"סים חדשים נפתחו מאז תחילת כהונתו בתפקיד. החברה גם הוכרה כזרוע ביצוע של ממשלת ישראל ומשרד החינוך בהחלטת ממשלה מיוחדת בנושא. בתום שנת 2018 בחרו "ידיעות אחרונות" ו-ynet בפרידמן כאחד מ-50 הגיבורים החברתיים של השנה. בשנת 2019 סיים פרידמן את תפקידו.
מנכ"ל משרד הבינוי והשיכון
ביוני 2021 הכריז שר הבינוי והשיכון, זאב אלקין כי ימנה את פרידמן למנכ"ל משרד הבינוי והשיכון, פרדימן חתם על הסכם ניגוד עניינים עקב השקעותיו בנדל"ן ונכנס לתפקידו ב-4 ביולי של אותה שנה. פרידמן סיים את תפקידו ב-8 בינואר 2023.
פרידמן העריך כי מחירי הדיור ייבלמו ברבעון הראשון של 2023 בשל עליית הריבית, ולאחר שהממשלה הצליחה להביא את היצע התחלות הבנייה לשיא.
חיים אישיים
נשוי לחנה, ד"ר לתלמוד, בתה של פרופ' תמר רוס, ואב לחמישה. מתגורר בתל אביב. אחיותיו הן חברת הכנסת לשעבר תהלה פרידמן, וראש מדרשת הרובע הרבנית דנה סליי. אביעד הוא בנה של פרופ' איוון פרידמן.
כתביו
בשנת 2018 יצא לאור (בהוצאת "סלע מאיר") ספרו "ביום בו תקרא לי אבא", המגולל את סיפור התמודדותו של פרידמן ורעייתו עם גידול בנם אברומי, שאובחן על הספקטרום האוטיסטי. הספר הגיע לרשימת רבי המכר בתוך פחות משבוע מאז הגעתו לחנויות הספרים ובתום פחות משבועיים כבר ניצב בראש הרשימה. הרווחים ממכירתו מופנים לתוכנית "רעים", המיועדת לשילוב אנשים על הספקטרום האוטיסטי בקהילה. הספר זכה לשבחים רבים מצד אנשי חינוך ורוח, מובילי דעה ויזמים חברתיים, בהם שר החינוך לשעבר שי פירון, היזמית החברתית עדי אלטשולר ועורך "ישראל היום" העיתונאי בועז ביסמוט.
פרידמן מעביר הרצאות ברחבי הארץ בהן הוא חולק את סיפור חייו הייחודי לאור האתגרים שבגידול אברומי. בנוסף, הוא פעיל ביוזמות שונות שמטרתן העלאת המודעות בקרב הציבור הרחב לאוטיזם ולשילוב אוטיסטים בחברה הישראלית על פי יכולותיהם וכישוריהם.
הונג קונג
הונג קונג, או בשמה הרשמי, "הונג קונג - האזור המנהלי המיוחד של הרפובליקה העממית של סין" (בסינית מסורתית: 中華人民共和國香港特別行政區, בפין-יין: Zhōnghuá rénmín gònghéguó xiānggǎng tèbié xíngzhèngqū, באנגלית: Hong Kong, בסינית מסורתית: 香港) הוא אחד משני אזורים מנהליים מיוחדים ברפובליקה העממית של סין (השני הוא מקאו). פירוש השם הונג קונג הוא "הנמל הריחני".
הונג קונג הייתה מושבה בריטית עד 1 ביולי 1997, כאשר הושבה לשלטון סיני, לפי הסכם מדיני. תחת מדיניות רשמית של "מדינה אחת, שתי שיטות" קיבלה הונג קונג מידה רבה של אוטונומיה תחת השלטון הסיני, וממשיכה לקיים מערכת משפט, מטבע, מכס והגירה משלה, כמו גם נהיגה בצד שמאל של הכביש, כמקובל במושבות בריטיות. רק מערכת ההגנה הצבאית והיחסים הדיפלומטיים נתונים תחת חסות הממשלה המרכזית בבייג'ינג. בשנת 2020 העבירה סין את "חוק הביטחון הלאומי" שאוסר על אזרחים "לחתור תחת סין", וקבוצות מחאה בהונג-קונג טענו שהחוק מסמן את תום תקופת "מדינה אחת, שתי שיטות".
הונג קונג מורכבת מהאי הונג קונג, קאולון והטריטוריות החדשות. חצי האי קאולון מחובר לטריטוריות החדשות בצפון, המתחברות לשטח סין עצמה מעבר לנהר סם צ'אן. בסך הכל, כולל שטח הונג קונג 236 איים קטנים, שהגדול בהם הוא לנטאו והשני בגודלו והמאוכלס ביותר הוא האי הונג קונג. האי הזעיר אפ ליי צ'או שליד נמל אברדין נחשב לאי השני בעולם בצפיפות אוכלוסייתו (שני רק לאיון סנטה קרוז שבקולומביה).
להונג קונג כלכלה משגשגת, והינה מבין הכלכלות החופשיות ביותר בעולם, המבוססת במידה רבה על סחר בינלאומי. למרות היותה אי קטן בגודלו, הונג קונג תופסת את המקום העשירי בעולם בהיקף הסחר שלה ומהווה את מרכז הבנקאות ה-11 בגודלו בעולם. המטבע בהונג קונג הוא דולר הונג קונגי.
היסטוריה
האזור היה מיושב כפי הנראה כבר בתקופת האבן החדשה. הונג קונג התקיימה כבר בימיה של שושלת צ'ין, ושימשה כבסיס ימי מסחרי במשך שושלת טאנג ושושלת סונג. הקשר הראשון עם האירופאים נוצר, כאשר עגן בנמל הונג קונג יורד ים פורטוגזי בשם ג'ורג' אלבארס. הקשר עם הבריטים נוצר לאחר שהחברה הבריטית-הודית, שהיה לה כבר סניף בגואנגג'ואו, החליטה לפתוח סניף בהונג קונג הסמוכה.
בשנת 1839, עקב סירובה של סין לאפשר לבריטים לסחור באופיום באזור, פתחה בריטניה במלחמה שכונתה מלחמת האופיום הראשונה. המלחמה הסתיימה בניצחונה של בריטניה, וסין אולצה לחתום על חוזה נאנקינג, בו ויתרה ב-1842 על שטח הונג קונג לטובת בריטניה לצמיתות. במקום הוקמה מושבת כתר בריטית, שכונתה בשם "העיר ויקטוריה". עשרים שנה אחר כך ב-1860, פתחה בריטניה במלחמה נוספת - מלחמת האופיום השנייה. גם במלחמה זו יצאה בריטניה כשידה על העליונה, וסיפחה אליה את שטחי קאולון, בהסכם שנחתם בוועידת פקין. ב-1898 אילצה בריטניה את סין להחכיר לה שטחים נוספים ל-99 שנה. שטחים אלו כונו הטריטוריות החדשות.
הונג קונג הוכרזה כנמל חופשי כדי לשמש כעיר סחר לאימפריה הבריטית. הוקמו מוסדות חינוך ברוח בריטית, אך לקהילה הסינית שגרה באזור היה קשר מועט בלבד עם האוכלוסייה האירופאית העשירה.
בשנת 1941, במהלך מלחמת העולם השנייה, פלשה יפן להונג קונג. בסיומו של קרב הונג קונג - כפי שכונה, נכנעו הבריטים והמושבה הפכה למושבה יפנית. אולם היפנים לא האריכו ימים בהונג קונג, אזרחים רבים סבלו ממגפות וממחסור במזון. גם האינפלציה הייתה גבוהה, עקב ההכרח היפני להפוך את הכסף לשטרות צבאיים. אוכלוסיית הונג קונג הצטמקה מ-1.6 מיליון איש לפני השתלטות יפן, ל-600,000 בלבד בשנת 1945, עת הבריטים החזירו לידם את השליטה אחרי כניעת יפן.
אוכלוסיית הונג קונג התפתחה בקצב מהיר. פליטים רבים נמלטו אליה מסין עקב מלחמת האזרחים הסינית, במיוחד אחרי יסודה של הרפובליקה העממית של סין. הונג קונג הפכה אמצעי ליצירת קשרים כלכליים ואחרים של סין עם מדינות שאר העולם, עקב התרחקות הממשל מקשר עם מדינות זרות, ובמיוחד אחרי שהאו"ם הכריז חרם כלכלי על הרפובליקה העממית של סין לאחר מלחמת קוריאה.
תחת שלטון בריטניה הונג קונג שגשגה ופרחה. הנמל שלה הפך למרכז הסחר הבריטי במזרח הרחוק וסחורות רבות עברו בו בדרכם למערב. חברות רב לאומיות רבות מיקמו בה את המטות שלהם למזרח הרחוק וכך היא הפכה למרכז בנקאות וביטוח. הבורסה של הונג קונג היא אחת המרכזיות במזרח הרחוק.
בסוף שנות ה-70, עם התקרבותו של תום מועד החכירה של "הטריטוריות החדשות", החלה ממשלת בריטניה לחשוש מחוסר-הוודאות בקשר לעתידה של הונג קונג, וההשפעות שלה על כלכלת המושבה. הרפובליקה העממית של סין מאז ומתמיד ראתה בכל הונג קונג שטח ריבוני סיני שצריך יום אחד לחזור לשליטתה, וסיום החכירה על הטריטוריות החדשות שהיו מרבית שטח הקולוניה הייתה הזדמנות להבטיח זאת.
המשא ומתן החל ב-24 בספטמבר 1982 בעת ביקורה של ראש ממשלת בריטניה מרגרט תאצ'ר בבייג'ינג, ופגישתה עם מנהיג הרפובליקה העממית של סין, דנג שיאופינג. במשא ומתן ויתרה בריטניה על שליטה בכל המושבה, החל ממועד פקיעת החכירה על הטריטוריות החדשות, ואילו סין הבטיחה לתת מעמד מנהלי מיוחד באזור ולהותיר על כנו את השוק החופשי בהונג קונג, תחת הכותרת "מדינה אחת שתי שיטות". "ההצהרה המשותפת הסינית-בריטית" שפירטה את הליכי מעבר השלטון נחתמה בביג'ין על ידי ראשי הממשלות של שתי המדינות ב-19 בדצמבר 1984.
החזרת הונג קונג לשלטון התנהלה כמתוכנן ב-1 ביולי 1997. להונג קונג מטבע משלה, מכסים, שלטונות הגירה, מערכת חוקים נפרדת ואף חוקי תנועה שונים ששומרים על המנהג הבריטי לנהוג בצד שמאל של הכביש (בניגוד לסין). סין גם מנסה לשמור על מידה מסוימת של כבוד וחירויות בהונג-קונג תוך ניסיון להמשיך חלק מהמסורת של פתיחות ודמוקרטיה שהיו נהוגים במושבה עד לימי סוף השלטון הבריטי.
בספטמבר 2014 התנהלו הפגנות רחבות היקף בהונג קונג בתביעה לשנות את שיטת בחירת ראש הממשל של הונג קונג ולהפכה לדמוקרטית יותר באמצעות ביטול הדרישה שהמועמדים לתפקיד יאושרו מראש על ידי השלטון המרכזי בסין. מספר מהלכים שהעבירה סין, ביניהם "חוק הביטחון הלאומי" שנחקק בשנת 2020 באופן שעוקף את הפרלמנט ההונג-קונגי, ושאוסר על אזרחים "לחתור תחת סין", סימנו בעיני רבים מהמפגינים את תום תקופת העצמאות של הונג-קונג מסין דה-פקטו.
הונג קונג היא אחת משלושת המרכזים העירוניים הגדולים ביותר בסין, ומתגוררים בה מעל 7 מיליון תושבים. התוצר הלאומי הגולמי לנפש דומה למדינות המתקדמות ביותר באירופה.
פוליטיקה
מעמד וחוקה: על פי התיקון לחוקה הסינית משנת 1982 ועל פי ההצהרה המשותפת הסינית-בריטית משנת 1984, נקבע כי הונג קונג תהווה אזור אדמיניסטרטיבי מיוחד של סין (Special Administration Region, HKSAR). על מנת לאפשר את קיומה של 'מדינה אחת-שתי שיטות', אושרה במרץ 1990 על ידי הקונגרס העממי הסיני 'החוקה הקטנה', חוק יסוד הונג קונג ב-1990. נקבע כי הפרשנות לחוקה זו תינתן על ידי ועדה מייעצת של הקונגרס הסיני (NPCSC) וכי תשמר האוטונומיה של הונג קונג בתחום הכלכלי (כגון מטבע ומסחר) וכן בתחום הפוליטי במידת מה, למעט בעניינים הנוגעים לביטחון לאומי ויחסים דיפלומטיים. כמו כן סוכם כי השיטות הפוליטיות, השיפוטיות והכלכליות הייחודיות של הונג קונג, כמו גם אורח החיים באזור ישמרו לכל הפחות למשך חמישים שנה, מיולי 1997.
מאז 1997, אירעו ויכוחים פוליטיים רבים בהונג קונג בנוגע לקידום הדמוקרטיה בה, הפרשנות לסעיף 23 לחוקה בדבר תקנות להגבלת חירויות האזרח, זכות הצבעה כללית בבחירות והמחלוקת מי זכאי לפרש את חוק היסוד של הונג קונג.
הוויכוחים הפוליטיים העיקריים היו בין המחנה הדמוקרטי לבין המחנה הפרו-סיני בהונג קונג. שיאה של המחאה הציבורית בהונג קונג כנגד כוונת סין לערער את הדמוקרטיה באי אירעו באחד ביולי 1997, אז צעדו כ-700,000 איש ברחובות הונג קונג למען דמוקרטיה בהונג קונג וכמחאה על התערבות סין העממית בחקיקה בהונג קונג. ב-1 ביולי 2007, נערכו ברוב הדר חגיגות העשור לחזרת הונג קונג לריבונות סינית. בחגיגות השתתף גם נשיא סין חו ג'ינטאו, אשר הדגיש את מחויבות סין להמשך השגשוג והקפיטליזם של הונג קונג.
הפגנות 2019
ב-2019 התחילה סדרת הפגנות מחאה בהונג קונג בהשתתפותם של כמיליון תושבים כנגד כוונת הממשלה לאפשר הסגרת תושבים מהונג קונג לסין. המפגינים מחו על הכפפת האזור מנהלי מיוחד של הונג קונג, להיות כפוף לחוק הסיני. החשש היה שתושבי הונג קונג יהיו כפופים למערכת משפט אחרת בניגוד למדיניות המדינה אחת, שתי שיטות שהתקיימה עד עכשיו.
במחאות נפצעו למעלה מ-2,600 איש ו-2 נהרגו. בעקבות ההתנגדות הודיעה ראש הרשות המבצעת של הונג קונג, קארי לאם, על השהיית הכוונות לשנות את חוקי ההסגרה, ולאחר מכן הודיעה כי "חוק ההסגרה מת". בשנת 2020 העבירה סין את חוק הביטחון הלאומי, שאוסר על האזרחים לבגוד, להסית או לחתור תחת סין, ובפועל מאפשר לאסור מפגינים למען עצמאות מסין או הגברת דמוקרטיזציה.
כלכלה
להונג קונג כלכלה משגשגת, אחת החופשיות ביותר בעולם, המבוססת במידה רבה על סחר בינלאומי. למרות היותה אי קטן בגודלו, הונג קונג תופסת את המקום העשירי בעולם בהיקף הסחר שלה ומהווה את מרכז הבנקאות ה-11 בגודלו בעולם. המטבע בהונג קונג הוא דולר הונג קונגי.
להונג קונג אין משאבים טבעיים של ממש, כל המזון וחומרי הגלם חייבים להיות מיובאים אליה. בהתאם, היבוא והיצוא, כולל יצוא מחדש, עולה על סך התמ"ג של הונג קונג.
עיקר הפעילות הכלכלית בהונג קונג מבוסס על סחר ענף, במידה הולכת וגוברת מול סין, כאשר שיעור העוסקים בענפי השירותים הולך וגדל בהדרגה ומהווה היום קרוב ל-90 אחוז מכלל התמ"ג, כאשר חלקו של מגזר הייצור התעשייתי הולך וקטן בהדרגה ועובר במידה רבה לסין גופא. במיוחד בולטת הונג קונג בהיקף הרחב של פעילות בנקאית המתרכז בה, משום שרבות מהחברות הבינלאומיות מחזיקות את המטה האסיאתי שלהן במנהל.
התמ"ג לנפש של הונג קונג, ששיעורו 56,322 דולר (2014) מדורג במקום ה-11 בעולם, בשורה אחת עם הכלכלות הגדולות במערב אירופה ומקדים את זו של יפן, עובדה ההופכת את הונג קונג לאזור העשיר ביבשת במונחים של תמ"ג לנפש. התמ"ג הנומינלי של הונג קונג מוערך ב-292.7 מיליארד דולר (2014), ואילו תמ"ג שווי כוח הקנייה (PPP) הוא 400.6 מיליארד דולר ומדורג במקום ה-45 בעולם. במדד הפיתוח האנושי הונג קונג ממוקמת במקום ה-24 בעולם אחרי גרמניה וסינגפור ולפני יוון, קוריאה וישראל. אחרי תקופה ארוכה של צמיחה איתנה לאורך השנים, ירד קצב הצמיחה בחדות אחרי החזרה לשלטון סיני, במיוחד בעקבות 1998 בה הייתה ירידה של 5 אחוז בתמ"ג ובגלל ההאטה בכלכלה העולמית ומשבר הסארס בשנים 2001 - אמצע 2003. סיום משבר הסארס, ההתאוששות בשוק העולמי והחתימה על הסכם CEPA לשיתוף פעולה הדוק יותר בין הונג קונג לסין, שאפשר לגורמים בהונג קונג גישה חופשית יותר לשוק הסיני ותרמה לעידוד התיירות הסינית בהונג קונג, הביאו לחידוש הצמיחה בשבעת הרבעונים שאחרי אמצע 2003 בקצב ממוצע של 6.8 אחוז.
בהיותה של הונג-קונג, בין היתר, גם מרכז היי-טק בו מאוחסנת כמות רבה של מידע על גולשי אינטרנט מכל העולם, לאחר שעבר ביוני 2020 "חוק הביטחון הלאומי" הסיני, שמאפשר לממשל הסיני גישה למידע המאוחסן בהונג-קונג, הודיעו חברות טכנולוגיה בולטות, ביניהן טיקטוק, שיעבירו את הפעילות שלהן מהונג-קונג כדי להימנע מדליפות מידע, וחברות אחרות כמו פייסבוק, טוויטר, גוגל וטלגרם הודיעו שיאלצו לבחון מחדש את יכולתן להמשיך ולאחסן מידע בהונג-קונג.
תרבות
הונג קונג מהווה מפגש תרבותי בין תרבות המערב (שהובאה לאזור בעת היה מושבה של האימפריה הבריטית) לבין התרבות הסינית המקומית; הונג קונג מהווה מפגש בין המודרניזם לבין התרבות המסורתית. מפגש תרבותי זה הביא ליצירה מקורית אמנותית ואדריכלית, המשלב באופן מקורי אדריכלות ואמנות מודרנית עם מסורות קדומות ובעיקר עם רעיונות הפנג שווי.
המטבח ההונג קונגי אף הוא מהווה שילוב בין מזרח ומערב. בהונג קונג פועלות מסעדות מסורתיות של מזרח אסיה (דים סאם, המטבח הסיני, היפני, ההודי ועוד) מסעדות מערביות (מטבח צרפתי ואיטלקי) ומסעדות פיוז'ן המשלבות בין המטבחים.
הקולנוע ההונג קונגי נודע אף הוא בשילובים בין סרטים מזרחיים ומערביים, ובעיקר, החל משנות ה-60 וה-70 מתמקד בסרטי תורת לחימה. מספר שחקנים הוליוודים החלו את דרכם בקולנוע ההונג קונגי ובהם ברוס לי וג'קי צ'אן.
בהונג קונג פועלים מספר מוזיאונים ובהם מוזיאון מורשת הונג קונג, מוזיאון הונג קונג לאמנות, המוזיאון להיסטוריה של הונג קונג, מוזיאון המדע של הונג קונג, מוזיאון החלל של הונג קונג (המצויים באזור צים שא צוי שבקאולון), מוזיאון כלי התה (בפארק הונג קונג שבאי הונג קונג), מאדאם טוסו הונג קונג (המצוי על פסגת ויקטוריה) ומוזיאון דוקטור סון יאט-סן (המצוי באזור סנטרל).
ממשלת הונג קונג תומכת במספר מוסדות תרבות ובהם האקדמיה לאמנות הבמה של הונג קונג, התזמורת הפלהרמונית של הונג קונג.
גאוגרפיה
משמעות השם הונג קונג בסינית היא "הנמל הריחני". שם זה ניתן לה כיוון שמנמל בהונג קונג (המכונה כיום אֲבֶּרְדִין) היו מייצאים עצים ריחניים.
הונג קונג נמצאת בצידו המזרחי של שפך נהר הפנינה ואילו מקאו שוכנת בצידו המערבי. מצפון שוכנת העיר שנג'ן שבמחוז גואנגדונג שבסין.
מכלל שטחה של הונג קונג, 1,102 קמ"ר, רק 25 אחוז פותחו, ואילו 75 אחוז נותרו לשימוש פארקים ושמורות טבע.
באזור סנטרל, שבאי הונג קונג מתגוררים ומועסקים תושבים רבים של המחוז. האזור תלול מאוד ומיושב בצפיפות. כדי להתגבר על מכשול ההר, נבנה לאורך 800 מטרים, דרגנוע סנטרל - מיד-לוולס, שהוא הדרגנוע הארוך ביותר בעולם. נמל התעופה הבינלאומי של הונג קונג בנוי על אי מלאכותי, לאחר שנמל התעופה הקודם, נמל התעופה קאי טאק, שהיה ממוקם במרכז העיר וסביבו היו בניינים רבים, היווה סכנה של ממש. הגישה לנמל התעופה היא באמצעות רכבת בלבד, המקשרת את נמל התעופה אל שאר חלקי האי דרך מנהרה תת-ימית. חלופת המנהרה התת-ימית הועדפה, מאחר שגשר עילי, על פני המים, היה חוסם חלק מנתיב התחבורה הימי, העמוס ממילא.
אקלים
אקלימה של הונג קונג הוא טרופי מונסוני. מזג האוויר קריר ויבש בחורף, בין ינואר ומרץ, חם וגשום באביב ובקיץ, בין אפריל לספטמבר וחם ויבש בסתיו, בין אוקטובר ודצמבר. הונג קונג נמצאת על מסלולם של טייפונים וסערות טרופיות. ב-18 בספטמבר 1906, למשל, פגע צונאמי באי ונהרגו בו כ-10,000 איש. ב-16 בספטמבר 2018 פגע הטייפון "מנגוט" באי לאחר שהגיע מהפיליפינים, אשר הוביל לפינוי של 2,500,000 איש.
תיירות
נכון לשנת 2019 עיר המדינה הונג-קונג מחזיקה בתואר העיר המתויירת בעולם במשך מספר שנים, זאת על אף מתיחות עקבית מול סין ומהומות אלימות במהלך שנת 2019, שהובילו בשיאן לגל ביטולי הזמנות ולירידה של עשרות אחוזים במחירי המלונות בעיר. למרות זאת, גם בשנת 2019 שמרה הונג קונג על תוארה ומשכה אליה כ-26 מיליון תיירים.
הונג קונג היא מרכז עסקי מרכזי במזרח אסיה, ורבים מהמבקרים שמגיעים אליה עושים זאת על רקע נסיעה עסקית.
בין אתרי התיירות המרכזיים של העיר נמנים נמל ויקטוריה, אזור הלאן קוואי פונג, קניון הרבור סיטי ושוק הנשים.
יהדות הונג קונג
יהודים הגיעו לראשונה להונג קונג, מאז העברת הריבונות מסין לבריטניה בשנת 1842. סוחרים יהודים (בעיקר מעיראק, מומבאי וקולקטה) העבירו את משרדיהם מהעיר השכנה גואנגג'ואו, כדי לפתח את הנמל החדש. בשנת 1857 בנה הסוחר היהודי יעקב ששון את בית הכנסת הראשון בהונג קונג, "אהל לאה", ייסד את הקהילה היהודית והקים בית קברות יהודי במקום. פריצתה של מלחמת העולם השנייה והכיבוש היפני של הונג קונג השעו באופן זמני את הפעילות היהודית באזור.