cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
אוטוטומיה
דבורים
איבר מינו של זכר דבורת הדבש נקרע ממנו באופן דומה בעת ההזדווגות, ואוטם את איבר מינה של המלכה כמעין פקק, אותו חייב להסיר כל זכר אחר טרם יזדווג עם אותה המלכה. הזכרים מתים מספר דקות לאחר ההזדווגות.
אוטוטומיה במקורות היהודיים
במשנה ישנה התייחסות לאוטוטמיה במסכת אוהלות:.
ביאור: לפי ההלכה, כל גוף של בעל חי מטמא מרגע המיתה. והרגע הזה מוגדר על פי הראש. אם הוא נערף (או איבר יחיד שמתנתק) אזי הגוף או האיבר מת אפילו אם הוא עדיין מתנועע, ולראיה מובא המקרה של זנב לטאה שמתנועע למרות התנתקותו מהגוף (ולמעשה מותו של אותו האיבר).
טקס פרסי האקדמיה הבריטית לקולנוע ה-72
טקס פרסי האקדמיה הבריטית לקולנוע ה-72 הידוע בשם טקס הבאפט"א נערך ב-10 בפברואר 2019 ברויאל אלברט הול שבלונדון להענקת פרסים לסרטי הקולנוע הבריטיים והזרים של שנת 2018. את הפרסים מעניקה האקדמיה הבריטית לאמנויות הקולנוע והטלוויזיה לסרט הקולנוע וסרט התעודה הטובים ביותר שהוקרנו בבתי הקולנוע בבריטניה. הדרמה הקומית "המועדפת" זכתה למספר המועמדויות הגדול ביותר, 12, מהם זכתה ב-7 פרסים. השחקנית האנגלייה ג'ואנה למליי הנחתה את הטקס שנה שנייה ברציפות.
זוכים ומועמדים
שמות המועמדים פורסמו ב-9 בינואר 2019. הזוכים הוכרזו ב-10 בפברואר 2019. ב -6 בפברואר 2019, BAFTA הודיעו כי הם היו משהים את מועמדותו של בריאן סינגר מרפסודיה בוהמית ממועמדות לפרס הסרט הבריטי הטוב ביותר לאחר האשמות נגד סינגר לגבי תקיפה מינית.
פיילוט (המפץ הגדול)
עלילה
לנרד הופסטטר ושלדון קופר הם שני פיזיקאים אינטליגנטים צעירים בעלי מנת משכל משולבת של 360, הטוענים שיש להם "מוחות יפים" שמבינים כיצד פועל היקום. עם זאת, הם מביכים חברתית, במיוחד סביב נשים. לאחר ביקור לא מוצלח בבנק הזרע לבעלי מנת משכל גבוהה, הם חוזרים הביתה ופוגשים את פני, שחקנית שאפתנית שעוברת לגור בשכנות אליהם. כאשר לנרד ושלדון פוגשים את פני, לנרד מתאהב מיד ומקווה לצאת איתה לדייט, למרות ששלדון סבור שזה לא יקרה.
שלדון די מרוצה בכך שהוא מבלה את לילותיו במשחק בוגל קלינגונית עם חבריהם הלא מתפקדים מבחינה חברתית, הגיקים העמיתים הווארד וולוויץ, רודף נשים, וראג'ש קוטרפאלי, שיש לו אילמות סלקטיבית, במיוחד כשפני ונשים אחרות נמצאות בסביבה. עם זאת, לנרד רואה בפני יקום חדש לגמרי, מלא באפשרויות. הוא כל כך מאוהב בה, שלאחר שנתן לה להשתמש במקלחת שלהם בגלל שהמקלחת שלה שבורה, הוא מסכים לנסות להחזיר את הטלוויזיה שלה מהחבר לשעבר שלה, גבר גבוה בשם קורט, שמגולם בידי בריאן פטריק וייד. עם זאת, קורט מוריד ללנרד ושלדון את המכנסיים, והם אינם מסוגלים להחזיר את הטלוויזיה. בגלל שהיא הרגישה רע בשבילם, פני מציעה לקנות את ארוחת הערב שלהם. בסוף הפרק, שלדון מבין שלנרד ימשיך לרדוף אחרי פני כאשר לנרד אומר "התינוקות שלנו יהיו חכמים ויפים" עליו מוסיף שלדון, "וכמובן, דמיוניים."
פיילוט שלא שודר
לפני כן, הופק פיילוט קודם שלא כלל את פני, האוורד או ראג'. במקום דמויות אלה, הפיילוט כלל את הדמויות קייטי (אמנדה וולש) וגילדה (איריס בר). קייטי, כמו פני, היא אישה בעלת חוכמת רחוב, יחסית לחכמים לנרד ושלדון; עם זאת, היא מרושעת יותר מפני. היא טענה ששכבה עם אביה החורג לפני שאמה התחתנה איתו. יתר על כן, בפיילוט המקורי, דמותו של שלדון היא מינית ושטופת זימה יותר. למעשה, שלדון מצהיר במפורש שקיים יחסי מין עם גילדה, החברה שלו ושל לנרד, בכנס מסע בין כוכבים. רשת CBS לא הסכימה להעביר את הפיילוט המקורי אך התוכנית מצאה חן בפני הרשת, ולכן היא ביקשה מלורי ופראדי להפיק עוד פיילוט.
ביקורות
ג'ים צ'מברלין מ-IGN שיבח את הפרק, כינה אותו "התחלה נהדרת לסדרה", וקבע כי הכתיבה הייתה "מהטובות שראינו בסיטקום סטנדרטי מזה זמן מה". מתיו גילברט מ"הבוסטון גלוב", עם זאת, נתן ביקורת שלילית באומרו כי התוכנית היא "אחת מאותן סיטקומי צחוק מוקלט שיש להם בדיוק שגרת קומדיה אחת ופשוט ממשיכים להשתמש בה". סקוט טוביאס מה-AV קלאב היה גם שלילי מאוד כלפי הפרק, העניק לו דירוג D + ואמר: "תוכניות טלוויזיה ממש גרועות נוטות להשתולל מעבר לממוצע: בהצהרת עליונותם של ג'ו וג'יין ממוצע, הם לועגים לשני הטיפשים בצורה קשה. [...] והיפר-אינטליגנטים, שנפגעים בגלל החטא השחצן והבלתי נסלח של... אממ... לדעת דברים. הסיטקום החדש של CBS, המפץ הגדול, הוא דוגמה רחבה לעיקרון זה - ממש רחבה, רחבה כמו אגן האמזונס. קשה להאמין שמישהו אפילו מכין סיטקום של שלוש מצלמות שהוא כל כך צמוד לסטיגמות. רק אזכור מובהק של המילה "בלוג" מצביעה על כך שזה יתקיים בימינו".
באתר האינטרנט IMDb, לפרק יש ציון ממוצע של 8.3 מתוך 10, לפי 5,389 ביקורות, כאשר 1,531 נתנו לפרק ציון 10 מתוך 10. באתר TV.com, לפרק ניתן ציון ממוצע של 8.0, על סמך 813 ביקורות.
ג'ון היגינס
ג'ון היגינס (באנגלית: John Higgins; נולד ב-18 במאי 1975) הוא שחקן סנוקר מקצועני סקוטי. היגינס זכה ארבע פעמים באליפות העולם בסנוקר, ודורג במקום הראשון בעולם במשך ארבע עונות. נכון למאי 2023, היגינס מדורג במקום התשיעי בעולם בדירוג שחקני הסנוקר העולמי.
ביוגרפיה
את הקריירה המקצוענית שלו החל היגינס בשנת 1992, וכבר בצעירותו נחשב לכישרון גדול. הפריצה הגדולה של היגינס הגיעה בשנת 1998, בה זכה באליפות העולם ובאליפות בריטניה הראשונות שלו.
עד כה זכה היגינס ב-57 תארים מקצועניים (31 תוארי דירוג, 3 תוארי דירוג מינוריים, 21 תארים ללא דירוג, ו-3 תארים קבוצתיים), בהם ארבע זכיות באליפות העולם בסנוקר בשנים 1998, 2007, 2009, ו-2011, שלוש זכיות באליפות בריטניה בשנים 1998, 2000 ו-2010, ושתי זכיות בטורניר המאסטרס בשנים 1999 ו-2006.
היגינס דורג במקום הראשון בעולם במשך ארבע עונות: 1998/1999, 1999/2000, 2007/2008 ו-2010/2011.
היגינס נחשב לאחד משחקני הסנוקר הטובים והמצליחים ביותר בכל הזמנים. במהלך הקריירה ביצע 915 רצפים רשמיים של מאה נקודות ומעלה, שני בכל הזמנים בלבד לרוני או'סאליבן, צלח 12 רצפים מקסימליים רשמיים של 147 נקודות, שני בלבד בכל הזמנים לרוני או'סאליבן גם כן, ועד כה הרוויח למעלה מ-9 מיליון פאונד במהלך הקריירה, שני בלבד בשיא כספי הזכייה גם כן לאחר רוני או'סאליבן.
בשנת 2008 זכה היגינס באות הכבוד כחבר במסדר האימפריה הבריטית (MBE).
בשנת 2010 היה מעורב היגינס בתקרית בה הואשם בניסיון למכירת משחקים. עיתונאים בריטים העמידו פני אנשי עסקים המעורבים בעולם הסנוקר וקבעו עימו ועם אמרגנו פגישה בבית מלון בקייב, אוקראינה. הפגישה צולמה במצלמה נסתרת במהלכה היגינס התחייב להפסיד ארבעה משחקונים בארבעה טורנירים שונים בתמורה לסכום של 300,000 פאונד. בהמשך, פורסם הסרטון שתיעד את הפגישה, בעקבותיו היגינס הושעה מיידית מהסבב המקצועני ואמרגנו התפטר. היגינס טען שנענה בחיוב לבקשה מתוך פחד מכיוון שהיה בטוח שמדובר באנשים מהמאפיה הרוסית. למרות טענותיו, הורשע והושעה מסבב הסנוקר המקצועני לחצי שנה ונקנס ב-75,000 פאונד.
סיטי גירלז
סיטי גירלז (באנגלית: City Girls) הוא צמד היפ הופ אמריקאי ממיאמי, פלורידה. חברות הצמד הן יאנג מיאמי (נולדה בשם קארשה רומקה בראונלי ב-11 בפברואר 1994) וג'יי טי (נולדה בשם ג'טביה שקארה ג'ונסון ב-3 בדצמבר 1992). הצמד זכה לתשומת לב לאחר שהתארח בלהיטו של הראפר הקנדי דרייק, "In My Feelings". לאחר מכן, הוציא הצמד את להיטי הפלטינה "Twerk", בשיתוף הראפרית קארדי בי, ו"Act Up", שנכללו באלבום הבכורה של הצמד, Girl Code, שזכה לשבחים רבים ממבקרי המוזיקה.
שמעון בן חמו
שמעון בן חמו (נולד ב-1961) כיהן משנת 2011 ועד ינואר 2017 כמנהלה הכללי של חברת "מקורות".
סיטי גירלז
היסטוריה
בשנת 2017 הוציאו את סינגל הבכורה שלהן, "Fuck Dat Nigga", שנכלל באלבום האוסף של חברת התקליטים "קוואליטי קונטרול", Control the Streets, Volume 1, בה חתמו זמן מה לפני צאת הסינגל.
בשנת 2018 הוציאו את הסינגל המוביל מתוך מיקסטייפ הבכורה שלהן, "Where the Bag At". במאי יצא המיקסטייפ, בשם Period. המיקסטייפ זכה לשבחים רבים ממבקרי המוזיקה והצליח להיכנס למקום ה-16 במצעד אלבומי ה-Heatseekers של הבילבורד. בהמשך השנה, התארחו בלהיטו של הראפר דרייק, "In My Feelings".
שמעון בן חמו
ביוגרפיה
את שירותו בצה"ל עשה בחטיבת גולני, שם סיים מסלול בסיירת גולני ופיקד על פלוגה בגדוד 12. בשירות המילואים מילא בן חמו תפקיד של סמח"ט בחטיבת חברון.
במהלך הקריירה הציבורית שלו ועד שנת 2000 שימש כנציג רשות החברות בדירקטוריונים של חברות ממשלתיות ביטחוניות ושל חברת החשמל. במסגרת זו, עסק בטיפול בכל הליכי ההפרטה ובשינויים המבניים הנדרשים, עריכת הפיקוח הפיננסי והמינהלי על החברות וטיפול בכל הנושאים הקשורים למערכת יחסי העבודה בחברות. במסגרת עבודתו טיפל במכירת מניות הבנקים שבבעלות המדינה.
סיטי גירלז
היסטוריה
בנובמבר 2018 הוציאו את אלבום הבכורה שלהן, Girl Code, שזכה לביקורות מעורבות. בינואר 2019 הוציאו את הסינגל הראשון מתוך האלבום, "Twerk", יחד עם הראפרית קארדי בי. השיר הפך במהרה ללהיט, תוך שהצליח להיכנס למקום ה-29 במצעד הבילבורד הוט 100, בכך הפך לסינגל הראשון של הצמד אשר הגיע למצעד. כמו כן, קיבל הסינגל את תואר הפלטינה מאיגוד תעשיית ההקלטות האמריקאי. באפריל הוציאו את הסינגל השני מתוך האלבום, "Act Up", שהצליח לשחזר את הצלחתו של הלהיט הקודם, תוך שנכנס אל המקום הראשון במצעד השירים הקצביים של הבילבורד וקיבל את תואר הפלטינה אף הוא.
שמעון בן חמו
ביוגרפיה
בין השנים 2000–2007 כיהן כסגן-מנהל רשות החברות הממשלתיות וכן ביצע תפקיד של ניהול "היחידה למונופולים ולשינויים מבניים". במסגרת תפקיד זה ניהל את רשות החברות הממשלתיות האחראית על כ-100 חברות ממשלתיות, חלקן נמנות עם החברות הגדולות במשק כגון: התעשייה האווירית, חברת החשמל, רפא"ל, מקורות, התעשייה הצבאית, רכבת ישראל, ועוד, והיה אחראי לכל פעילות ההפרטה של החברות הממשלתיות, שינויים מבניים במשק, ניהול החברות בהיבטים השונים של המדינה כבעלים.
בשנים 2008–2011 שימש בן חמו כמנהל פעילות חברת "אפריקה ישראל" בדרום-מזרח אירופה (במדינות בולגריה, רומניה וסרביה). בשנת 2009 זכתה חברת "אפי אירופה –בולגריה" בתואר "משקיע השנה" בבולגריה בתחום הנדל"ן ובשנת 2008 זכתה במקום השני בתואר זה.
סיטי גירלז
היסטוריה
ביוני 2020 הוציאו את אלבום האולפן השני שלהן, City on Lock, הכולל שיתופי פעולה עם האמנים יו גוטי, דוג'ה קאט, ליל דורק וליל בייבי. בהמשך, התארחו בשיר "".
שמעון בן חמו
ביוגרפיה
בשנת 2011 מונה למנכ"ל מקורות, את תפקידו סיים ב-31 בינואר 2017
בעל תואר שני בכלכלה ובמנהל עסקים מהאוניברסיטה העברית בירושלים. בשנת 1990 סיים את התואר הראשון באוניברסיטה העברית וב-1995 את התואר השני בהתמחות במימון ובמאקרו כלכלה.
נעם חורב
ביוגרפיה
נעם חורב נולד וגדל בעפולה, הצעיר משלושת ילדיהם של עמירם ואורה (סמירה). אביו גדל בקיבוץ עין כרמל, ואימו עלתה עם משפחתה מעיראק וגדלה במעברת פרדס חנה. בעקבות לידה שהסתבכה, נולד עם יד ימין משותקת. לאחר טיפולים אינטנסיביים חזרה ידו לתפקד, וזו היד שבה הוא כותב. בגיל 24 עבר לתל אביב, כשחלומו הגדול ביותר היה לכתוב שירים לאמנים. בתחילת דרכו - היה מחכה לאמנים בסיום הופעות, כדי למסור לידם מחברות שירים שכתב.
השיר הראשון שכתב חורב ויצא לאור היה השיר "הוכחה" בביצוע מירי מסיקה באלבום "חדשות טובות" (2010). באותה שנה, נבחר השיר "מילים" שכתב להראל סקעת לייצג את ישראל באירוויזיון 2010. השיר העפיל לגמר התחרות וזכה בשלושת פרסי מרסל בזנסון: פרס יוצרי התחרות, פרס העיתונאים ופרס הפרשנים.
בשנת 2011, זכה בשני פרסי אקו"ם: פרס ע"ש אמיתי נאמן לעידוד פרסום היצירה למחבר, ופרס אקו"ם להישג השנה לשיר "כשאחר". בשנת 2012, זכה נעם חורב בתואר "המחבר הבכיר" – תואר שניתן ליוצר שכתב הכי הרבה שירים למצעדים השנתיים. באותה השנה נכנס לרשימת המחברים המושמעים ביותר בישראל על פי נתוני אקו"ם יחד עם יוצרים כמו אהוד מנור, יענקלה רוטבליט, אביב גפן, עידן רייכל ונעמי שמר.
חורב כתב את ספר הילדים "לציונה יש כנף אחת" המבוסס על סיפור לידתו. הספר יצא לאור בשנת 2011, הפך לרב-מכר והגיע ל"מהדורת זהב", לאחר שנמכרו מעל ל-20,000 עותקים ממנו. בהמשך, הוא אף עובד להצגת ילדים בתיאטרון "הקיבוץ".
במסגרת "חג המחזמר" בשנת 2015 הועלתה ההצגה "הזמיר" שכתב חורב. זהו מחזמר ישראלי מקורי בכיכובו של צחי הלוי, עליו זכה בחורב פרס הכותב המצטיין מטעם אקו"ם.
חורב שימש יועץ אמנותי בפרויקט "שיר וזיכרון 2016" - פרויקט בשיתוף רשת ג', ynet ולינקטון לציון יום הזיכרון לחללי מערכות ישראל.
ביוני 2018 הוצגה לראשונה תערוכת "שיר על קיר", שחשפה אינטרפרטציה אישית של עשרות אמנים מתחומים שונים לשיריו של נעם חורב דרך יצירות ציור, פיסול ועיצוב. באוגוסט 2019 הועלה בתיאטרון הבימה המחזה "אביב מתעורר" שחורב כתב לו את כל שיריו. חודש אחר כך יצא לאור ספרו השני, אך הראשון למבוגרים, "טיוטה של אושר", שמאגד טקסטים ושירים שכתב במהלך השנים.
במרץ 2020, בעקבות התפרצות נגיף הקורונה בישראל, כתב את המילים ל"שיר עידוד" בהפקת תיאטרון הבימה. באותה שנה, יצא לאור ספרו השלישי (השני לילדים), "טביעת האצבע של איל".
באוגוסט 2021 יצא לאור האלבום "מתנות קטנות - שירים לקטנים ולגדולים" שיצר רמי קלינשטיין עם חורב. האלבום כולל 12 שירים חדשים ומלווה בסדרת ילדים בהשתתפותם של אמנים רבים.
ב, חורב מעלה את המופע "נעם חורב - הסיפורים מאחורי השירים".
חורב כתב מאות שירים לאמנים מכל גוני הקשת של המוזיקה הישראלית. רבים משיריו זכו להצלחה, כגון: "מתנות קטנות" (ששר רמי קלינשטיין), "כשאחר", "היא לא את", "בסוף כל יום" (בביצוע אייל גולן), "אישה חרסינה" (מירי מסיקה), "אהבה למרחקים ארוכים" (גלי עטרי), "שאריות מעצמי" (שיר לוי), "סתם שני אנשים" (רוני דלומי), "הראשונה" (משה פרץ), "אם תרצי" (ליאור נרקיס), "כמה עוד דרכים" (הראל סקעת), "חבר של פעם" (ריטה), "אחותי" ו"אוויר" (שירי מימון), "כנפיים" ו"הם אומרים לי" (עדי ביטי), "לרדת בתחנה" ו"אפילו לדקה" (שירה לוי).
חורב יצא מהארון בגיל 23, ובשנת 2019 נישא בליסבון לבן זוגו, חיים יניב.
קישורים חיצוניים
טורים שכתב:
Therefore I Am
Therefore I Am הוא סינגל שהקליטה הזמרת-יוצרת האמריקאית בילי אייליש. השיר יצא לאור ב-12 בנובמבר 2020, על ידי חברות התקליטים דארק-רום רקורדס ואינטרסקופ רקורדס, כסינגל שני מתוך האלבום Happier Than Ever. .
רקע וכתיבה
בראיון עם זיין לו מאפל מיוזיק. אייליש סיפרה "אתה יודע שהשיר הזה מאוד מאוד מוכן לפרשנות. אני מאוד סקרנית לראות מה אנשים יקבלו ממנו וגם מה הם מרגישים כשהם שומעים אותו. היה כיף מאוד להשלים. היה כיף להקליט. אני מרגישה שאתה יכול לשמוע את זה. אני מרגישה שאני נשמע מאוד כמו... אני פשוט מתעסקת. אני פשוט מתלוצצת. זה כאילו, בוא. זה כל כך אמיתי. אני מרגישה טבעי, ואל דון 'לא לקחת אותי ברצינות, אתה יודע? אני אוהבת את זה." באותו ראיון אישרה אייליש כי השיר ייכלל באלבומה השני.
הרכב ומילים
מבחינה לירית, אייליש שרה שלא אכפת לה מה אנשים חושבים עליה. תומאס סמית מ-NME אמר כי השיר "בנוי על קו בס רחב". אייליש שרה על שנאת הסיקור התקשורתי האינסופי, ומבקשת מהזייפנים להפסיק לדבר עליה ולחשוב שהם מכירים אותה וניתן לראות זאת בשורה: "הוצא את שמי היפה מפיך / אנחנו לא אותו דבר עם או בלי / אל תדבר עליי". השיר עצמו בסגנונות מוזיקת פופ ופופ אפל. הכותרת והליריקה המקבילה הם התייחסות לאמירה הפילוסופית "אני חושב, משמע אני קיים", שנאמר לראשונה על ידי רנה דקארט. השיר כולל הפקה מינימליסטית המורכבת מגיטרה בס.
הופעות חיות
אייליש, חשפה כי תבצע לראשונה את השיר בטקס פרסי המוזיקה האמריקאית 2020, אשר יתקיים ב-22 בנובמבר 2020.
וידאו קליפ
הווידאו קליפ הנלווה שצולם לשיר בוים על ידי אייליש, ופורסם בערוץ היוטיוב שלה ב-12 בנובמבר 2020, בסמוך לצאת הסינגל עצמו. הווידאו קליפ צולם בתוך מרכז הקניות גלנדייל גלריה בקליפורניה. אייליש סיפרה לזיין לו מאפל מיוזיק על הקליפ: "הקליפ הוא בדיוק כמו שהשיר מרגיש לי - רשלני ולא ממש מנוסה. הקליפ צולם באייפון". היא תיארה את הווידאו קליפ כ"אקראי" ו"כאוטי" ואמרה שהוא צולם בלילה אחד וש"בקושי אנשים נכחו בו".
הנרי מייטלנד וילסון
פילדמרשל הנרי מייטלנד וילסון, הברון הראשון לבית וילסון (באנגלית: Henry Maitland Wilson; 5 בספטמבר 1881 – 31 בדצמבר 1964), המכונה אף "ג'אמבו" וילסון, היה איש צבא בריטי ששירת שירות קרבי במלחמת הבורים השנייה, במלחמת העולם הראשונה והיה קצין בכיר בזירת המזרח התיכון והים התיכון במלחמת העולם השנייה.
Therefore I Am
תקציר
הקליפ מציג את אייליש שמתרוצצת במרכז קניות ריק במשך חמש דקות ובוחרת מאכלי ג'אנק פוד שונים. לאחר מכן נראית אייליש כשהיא אוכלת בייגלה, נקניקייה על מקל וצ'יפוטלה. כאשר היא ממשיכה להסתובב במרכז הקניות אייליש עולה במדרגות נעות, אוכלת בייגלה וסופגניות ותוך כדי שרה "אני לא חברה שלך / או משהו לעזאזל / אתה חושב שאתה האיש / אני חושבת משמע אני קיימת".
הנרי מייטלנד וילסון
ילדות ונעורים, קריירה מוקדמת
וילסון היה בנם הבכור של בעל אחוזה בסאפוק, קפטן ארתור מייטלנד וילסון, ואשתו הרייט קינגסקור, אף היא ממוצא אריסטוקרטי. הוא התחנך באיטון ולאחר מכן במכללה הצבאית המלכותית בסנדהרסט. לאחר שסיים את חוק לימודיו התקבל לקצונה בחיל הרגלים הבריטי בשנת 1900 ונשלח לשרת בדרום אפריקה במלחמת הבורים השנייה. על אומץ לבו בשדה הקרב במלחמה זו זכה לעיטורים.
Therefore I Am
ביקורת
כותב מגזין The Fader, ג'ורדן דארוויל השווה את הקליפ של אייליש לקליפ של "Weapon of Choice" של פאטבוי סלים, אך אמר שיש בו "פחות ריקודים ויותר צ'יפס".
הנרי מייטלנד וילסון
ילדות ונעורים, קריירה מוקדמת
לאחר המלחמה נבחר מבין רבים להשתתף בקורס פיקוד ומטה, שלאחריו המשיך בשירות פעיל. 3 שנים בילה באזור פשוור בהודו (כיום פקיסטן) שכונה אז "הספר הצפון מערבי", ולאחר מכן המשיך בהדרכה בקורס לפיקוד ומטה, וכן בפיתוח תורות לחימה של חיל רגלים ממונע. בשנות ה-30 דשדשה הקריירה הצבאית שלו, וחלק מהזמן שירת בחצי משרה.
מצרים
ביוני 1939 מונה וילסון למפקד הכוחות הבריטיים המונים על הגנת סודאן ומצרים, וכן היה אחראי על מתן ייעוץ צבאי לאביסיניה ולמדינות המפרץ הפרסי. הוא הציב את מטהו בקהיר, ושם ניהל משא ומתן מוצלח עם הממשלה המצרית שישבה במעון הקיץ באלכסנדריה. על פי אמנה שנחתמה ב-1936 היה על המצרים להציב את צבאם תחת פיקוד בריטי במקרה של מלחמה, ולספק אספקה לכוח הבריטי. מייטלנד החל בגיבושה של דיוויזיה משוריינת מהכוחות שעמדו לרשותו, ובנוסף לכך היו תחת פיקודו 8 פלוגות בריטיות נוספות. הוא ריכז את הכוחות שעמדו לרשותו במרסא מטרוח, כ-100 קילומטרים מהגבול עם לוב.
ב-10 ביוני 1940 הכריז מוסוליני על מלחמה. כוחותיו של וילסון פלשו באופן מיידי ללוב, אך ב-17 ביוני נאלצו לסגת, כאשר צרפת הכריזה על כניעתה והאיטלקים יכלו לתגבר את כוחותיהם מהגבול עם תוניסיה במערב, שהייתה תחת פרוטקטורט צרפתי. בספטמבר 1940 פלשו האיטלקים למצרים, והתקדמו כ-100 קילומטרים עד סידי בראני. וילסון עמד מול כוחות עודפים. אל מול 80,000 חיילים איטלקים, יכל וילסון להעמיד כ-31,000 חיילים בריטים. אל מול 275 טנקים איטלקים, היו לווילסון כ-120 טנקים, וכן יחס דומה בארטילריה. הוא הבין שהמצב דורש חשיבה בלתי שגרתית. לאחר שהתייעץ עם אנתוני אידן וויוול, יצא למבצע מצפן ב-7 בדצמבר 1940. במהלך המבצע אותרה פרצה בחזית האיטלקית, דרכה חדרו כוחותיו של וילסון, ותקפו את קווי האספקה של האיטלקים מאחור. מספר רב של יחידות איטלקיות נותק מקווי האספקה, והמתקפה זכתה להישגים טריטוריאליים, כמו גם ללקיחת מספר רב מאוד של שבויים. לאחר עשרה שבועות התקדמו בעלות הברית 1,300 ק"מ, והביאו לחיסולה המוחלט של הארמייה העשירית האיטלקית שכללה 10 דיוויזיות. וילסון פיקח על שלביו הראשונים של המבצע, במהלכם התקדמו הבריטים עד לגבול הלובי. וילסון הצליח בפריסת כוחות ממונעים, בין היתר בשל מעורבותו בפיתוח תורת הלחימה הממונעת בשנות השלושים. היה זה ניצחון נדיר בימי המלחמה הראשונים, וצ'רצ'יל ניצל אותו להעלאת המורל, והעניק לווילסון את תואר מסדר האמבט.
לאחר כיבוש טוברוק, שב וילסון לקהיר, שם הוצע לו להיות למושל קירנאיקה. ימים ספורים לאחר שקיבל את התפקיד, נפגש עם אידן, ויוול וג'ון דיל שחיפשו מפקד שיוכל להוביל את חיל המשלוח הבריטי שנשלח להתערב במלחמת איטליה–יוון. וילסון נחשב למפקד מבריק שהביא לתבוסתו של הצבא האיטלקי בצפון אפריקה. את שר המלחמה, אנטוני אידן, הכיר היטב מימי שירותם המשותף במלחמת העולם הראשונה. בשל קשרים אלו היה וילסון אף לאיש אמונו של צ'רצ'יל, שהתבטא בנאום ברדיו כי "גנרל וילסון, המפקד על צבא הנילוס, הוא אחד הטקטיקנים הטובים ביותר, ויש מעטים החולקים על כך".
יוון
וילסון נשלח להוביל את חיל המשלוח של חבר העמים הבריטי ליוון. היו אלו שתי דיוויזיות חי"ר וחטיבה משוריינת, שנועדו לסייע ליוונים במלחמתם כנגד איטליה הפשיסטית. לאחר הפלישה האיטלקית ליוון, באוקטובר 1940, הדפו היוונים את הצבא הפולש אל תוככי אלבניה, אך שם נתקלה המערכה בקפאון. וילסון הוביל את כוחותיו אל יוון. חיילי חבר העמים הבריטי, הבריגדה המשוריינת ה-1 הבריטית, דיוויזיה אוסטרלית ודיוויזיה ניו זילנדית הוצבו ב"קו אלקמון" מדרום מערב לסלוניקי בציפייה להתקדמות גרמנית לכיוון זה. על הכוח פיקד הגנרל וילסון. על הכוחות הניו זילנדים פיקד הגנרל ברנרד פרייברג ועל האוסטרלים פיקד הגנרל תומאס בליימי.
ב-6 באפריל 1940 התערבו הגרמנים במלחמה, ופלשו ליוגוסלביה וליוון. הצבא היווני לא עמד במתקפה, וקרס. אל מול 500 הטנקים המודרניים של וילהלם ליסט, המפקד הגרמני, יכלו הבריטים להעמיד רק 100 טנקים, רובם מיושנים. ב-18 באפריל הורה צ'רצ'יל על נסיגה ופינוי בדרך הים. הנסיגה הייתה מהירה ורבת ייסורים. הבריטים ניסו לעמוד בתרמופילאי וליצור מגננה במעבר הררי היסטורי זה, אך בסופו של דבר נסוג הכוח ופונה. בסך הכול הצליחו הבריטים לחלץ כ-50,000 לוחמים. כ-9,000 לוחמים נותרו מאחור בנמלי קלמטה ונפלו בשבי. הפינוי נערך אל מול שליטה של הגרמנים באוויר, שכללה הצנחת צנחנים בעורף הכוחות הנסוגים בגשר אסטרטגי על תעלת קורינתוס.
סוריה, עיראק וארץ ישראל
ב-1941 פיקח וילסון על מבצע פלישת כוחות חבר העמים הבריטי המתוגברים בכוחות חיל הספר העבר ירדני וכן בכוחות צרפת החופשית ואף באנשי הפלמ"ח, אל סוריה ולבנון שהיו תחת שלטון צרפת של וישי. המבצע נועד למנוע מן הגרמנים, שנהנו משיתוף הפעולה של אנשי צרפת של וישי מלהשתמש בסוריה ובלבנון כקרש קפיצה לכיבוש ארץ ישראל ולאחריה תעלת סואץ. המערכה הסתיימה בניצחון לאחר קרבות עזים. ב-14 ביולי 1941 חתם וילסון בעכו על הסכם כניעת כוחות צרפת של וישי, לצד נציג וישי, הגנרל ז'וזף דה ורדיליאק. וילסון קודם לדרגת גנרל מלא, והוענק לו תואר אביר האימפריה הבריטית. בדצמבר 1941 פיקד וילסון על הארמייה התשיעית הבריטית, שהייתה מוצבת בסוריה ובארץ ישראל. בקיץ 1942, כאשר הייתה סכנה כי גרמניה תפלוש לאיראן מונה וילסון למפקד הפיקוד החדש של עיראק ואיראן, שכלל את הארמייה העשירית של צבא בריטניה. עיראק הייתה תחת שלטון צבאי בריטי לאחר כישלון מרד רשיד עאלי אל-כילאני ואילו איראן נכבשה על ידי כוחות בריטים וסובייטים באוגוסט 1941 לאחר שהשאח גילה נטיות פרו נאציות, ואיפשר לסוכנים גרמנים לפעול בארצו באופן חופשי.
בחורף של שנת 1942 היה וילסון בחירתו של צ'רצ'יל לפיקוד על הארמייה השמינית של הצבא הבריטי, לאחר פרישתו של קלוד אוקינלק, אך ראש המטה הכללי הקיסרי, אלן ברוק העדיף את ברנרד מונטגומרי בתפקיד זה. באוגוסט 1942 מונה וילסון למפקד פיקוד חדש ועצמאי, פיקוד פרס ועיראק, שכלל את הארמייה העשירית של הצבא הבריטי, בפיקודו של הגנרל אדוארד קינאן. באותו שלב במלחמה, היוו הגרמנים איום על שדות הנפט באיראן ועיראק, אם בשל פלישתם אל הקווקז ואם בשל התקדמותו של קורפוס אפריקה מערבה. כאשר נעצרו הגרמנים בקרב סטלינגרד ובקרב אל עלמיין, נראה היה כי הפיקוד החדש הוא חשוב פחות משנראה מלכתחילה, ווילסון קיבל את תפקיד מפקד פיקוד המזרח התיכון.
מפקד הכוחות במזרח התיכון
בשנת 1943 לאחר הצלחתו של מונטגומרי בקרב אל עלמיין השני וגירוש כוחות מדינות הציר מצפון אפריקה, מונה וילסון למפקד הכוחות במזרח התיכון. לאחר קרב אל עלמיין היה המזרח התיכון מנותק מזירות הלחימה העיקריות. עם זאת נדרש וילסון ליצור פעולות הסחה כהכנה לפלישת בעלות הברית לאיטליה. בספטמבר 1943 היה אחראי לפלישה לאיים היווניים קוס, לרוס וסאמוס, במערכה שכונתה מערכת הדודקאנס. הפלישה הייתה על מנת לחבור לכוחות האיטלקים שהחזיקו באיים, לקראת עזיבת איטליה את מדינות הציר וחבירתה אל בעלות הברית, ועל מנת למנוע מהאיים להפוך לבסיס גרמני. המבצע כשל לחלוטין. בתוך חודשיים נאלצו הבריטים לעזוב את האיים, ואלו נכבשו על ידי הגרמנים. תוך אבדות גדולות לכוח הבריטי. בעקבות מערכה זו ספג וילסון ביקורת רבה בבריטניה.
שליחות בוושינגטון
בדצמבר 1944 לאחר מותו של ג'ון דיל נשלח וילסון לוושינגטון כראש המשלחת הבריטית למטות המאוחדים. יורשו בזירת הים התיכון היה הרולד אלכסנדר. וילסון מונה לפילדמרשל בדצמבר 1944, והמשיך בשליחותו לוושינגטון עד לשנת 1947, לשביעות רצונן של ארצות הברית ובריטניה. הנשיא הארי ס. טרומן העניק לו את "מדליית השירות המצוין".
חלק חשאי משליחותו היה כנציג הבריטי בוועדה המשותפת שקבעה מדיניות באשר לפיתוח, ייצור ובחינת פצצת האטום. וילסון תמך בהשלכת הפצצה על יפן על מנת להביא את המלחמה לסיומה, ולהימנע ממותם של חיילים רבים משני הצדדים.
לאחר המלחמה
בינואר 1946 מונה וילסון לשלישו הצבאי של המלך ג'ורג' השישי וקיבל את התואר הברון מלוב וסטאולנטופט (כפר במחוז סאפוק). לאחר שובו מארצות הברית, בשנת 1948 פרסם את זכרונותיו, כאשר ידידו הוותיק אייזנהאואר כתב להם את ההקדמה. בין 1955 ל-1960 היה "מפקד משמר מצודת לונדון" (Constable of the Tower), תפקיד טקסי בעיקרו הניתן לאיש צבא מצטיין בדימוס.
וילסון נישא ב-1914 להסטר וייקאם, ומנישואין אלו הביא לעולם בן ובת. הבן, פטריק מייטלנד וילסון היה איש צבא בדרגת ליטננט קולונל, וליווה את אביו כקצין מודיעין במלחמת העולם השנייה. זכרונותיו, המוכתרים בכותרת "כשבאו הנאצים" מספקים אנקדוטות מעניינות באשר לאירועים בהם היה מעורב אביו.
קתדרלת פטריק הקדוש (ניו יורק)
קתדרלת פטריק הקדוש (באנגלית: St. Patrick's Cathedral) היא קתדרלה בולטת בעיר ניו יורק המשמשת כמושב הארכיבישוף של הארכידיוקסיה של ניו יורק וככנסייה קהילתית. הקתדרלה נמצאת בפינת רחוב 50 והשדרה החמישית במנהטן, מול מרכז רוקפלר. היא הקתדרלה הנאו-גותית הקתולית הגדולה ביותר באמריקה הצפונית, ונבנתה בין השנים 1858–1879. גובהם של שני צריחיה הוא 100.6 מטר, ובנייתם הושלמה רק ב-1888.
היסטוריה
האתר שבו שוכנת הקתדרלה נקנה תמורת 11,000 דולר ב-6 במרץ 1810 כשטח לבית ספר קתולי לגברים צעירים בהנהלת מסדר הישועים. בית הספר נכשל, וב-1813 השטח נמכר שוב, הפעם ל"דום אוגוסטין לה-סטריינג'", מנזר של קהילת טראפיסטים (שהיו מהמנזר המקורי של LaTrappe), שבאו לאמריקה עקב רדיפות על ידי הרשויות בצרפת. בנוסף לקהילה נזירית הם גם טיפלו ב-33 יתומים. עם נפילת נפוליאון ב-1814, חזרו הטראפיסטים לצרפת ונטשו את המבנה. חלק מהנזירים עברו לקנדה, ושם ייסדו את מנזר St. Joseph's Abbey in Spencer במסצ'וסטס.
הדיוכסה של ניו יורק, שנוצרה ב-1808, הפכה לארכידיוקסיה על ידי האפיפיור פיוס התשיעי ב-19 ביולי 1850, וב-6 באוקטובר 1850 הכריז הארכיבישוף ג'ון יוסף יוז (John Joseph Hughes) על הקמת קתדרלה חדשה, שתחליף את קתדרלת פטריק הקדוש הישנה, ששכנה בפינת הרחובות פרינס ומוט, ברחוב מולברי. הקתדרלה הישנה נהרסה בשרפה ב-1866 אך נבנתה מחדש מ-1868, וכיום היא עדיין כנסייה קהילתית והאתר הקתולי העתיק ביותר בעיר ניו יורק.
אבן הפינה של הקתדרלה החדשה הונחה ב-15 באוגוסט 1858, דרומית לבית היתומים של הדיוקסיה, אך הרחק צפונית ממרכז האוכלוסייה של ניו יורק באותה עת. הקתדרלה תוכננה על ידי ג'יימס רנוויק הבן (.James Renwick, Jr) בסגנון נאו-גותי.
עבודות הבנייה החלו ב-1858, אך נפסקו בזמן מלחמת האזרחים האמריקנית, וחודשו ב-1865. הקתדרלה הושלמה ב-1878 למעט שני צריחיה, והיא נחנכה ב-25 במאי 1879. באותה תקופה מבנה גדול זה חלש על פני האזור כולו שמסביבה. בית הארכיבישוף נוסף בשנים 1882–1884, ובית ספר צמוד נפתח ב-1882 (בית הספר איננו קיים יותר). שני הצריחים המחודדים בחזית המערבית נוספו בשנים 1885–1888, ותוספת לחלק המזרחי, הכוללת את קפלת גבירתינו עבור מריה הקדושה (שתוכננה בידי צ'ארלס ט. מתיוס), נוספה ב-1901. הקתדרלה שופצה בין השנים 1927–1931, אז הותקן בה העוגב הגדול והוגדל אזור המקדש.
ב-19 באפריל 2008 קיים האפיפיור בנדיקטוס השישה עשר מיסה גדולה וחגיגית בקתדרלה.
עוגבים
בעוגבים ניתן לנגן בשיתוף פעולה משתי קונסולות בנות 5 מקלדות, שהחליפו את הקונסולות של קילגן, וביחד יש להם 177 שלבים ומעל 9000 חלילים.
קבורים בקתדרלה
בקתדרלה קבורים מספר אנשים, בהם:
בדרך כלל הקריפטה איננה פתוחה לציבור הרחב, אך בגלל הנוכחות של קברים של 3 מועמדים לתואר קדוש - פייר טוסיין, פולטון שין וטרנס קוק - אפשר לבקש רשות מיוחדת לבקר שם (כגון כדי להתפלל על קרוב משפחה גוסס).
אנשים מפורסמים שהלוויותיהם נערכו בקתדרלה אך נקברו במקום אחר כוללים את שחקני הניו יורק יאנקיז בייב רות' ובילי מרטין, מאמן הפוטבול האגדי וינס לומברדי, הזמרת סיליה קרוז, הסנאטור מניו יורק והמועמד לנשיאות רוברט פ. קנדי ולאחרונה גם את בעלי הניו יורק ג'איינטס וולינגטון מארה. מיסות זיכרון מיוחדות נערכו בקתדרלה בעקבות מותם של אנדי וורהול וג'ו דימאג'יו.
בתרבות הפופולרית
בדצמבר 1989 כ-5,000 מפגינים התאספו סביב הקתדרלה כדי להפגין נגד עמדת הכנסייה הקתולית ביחס לחינוך נגד איידס וחלוקת קונדומים בבתי הספר, וכן את התנגדותה להפלות.
הקתדרלה והקברים בה הופיעו בשיר של The Whitlams בשם "When Fondness Makes the Heart Grow Absent" מהאלבום Little Cloud.
באלבום Streets: A Rock Opera של להקת הפרוגרסיב מטאל Savatage מופיעה הקתדרלה בשיר "St. Patrick's" בו הדמות הראשית בשיר DT Jesus מדברת אל אלוהים ודורשת ממנו הסברים לדברים הרעים שפקדו אותה.
סצינות מסרטי הקומדיה של אדם סנדלר "ניקי הקטן" ו"מר דידס" צולמו בקתדרלה, וכן חלק מסצנת השיא של "דרדוויל". הקתדרלה מופיע גם בסרט ספיידרמן (2002), אחרי שספיידרמן מציל את אהובתו מרי ג'יין ווטסון מסכנה, הוא מנחית אותה על גג גן שנמצא מול הקתדרלה ואז מתנדנד לו משם על גבי קוריו.
החורבות התת-קרקעיות של הקתדרלה הם הזירה בה מתרחש השיא של "מתחת לכוכב הקופים" בו טיילור הורס את כדור הארץ באמצעות פצצת אלפא-אומגה.
הקתדרלה שימשה כאתר החתונה של וילהלמינה סלייטר לבראדפורד מיד בסדרת הטלוויזיה בטי המכוערת.
הקתדרלה מדורגת במקום ה-11 מתוך 150 מבנים ברשימת America's Favorite Architecture.
הממלכה המאוחדת במלחמת העולם הראשונה
במהלך מלחמת העולם הראשונה הייתה הממלכה המאוחדת אחת ממדינות ההסכמה אשר לחמו במעצמות המרכז. במהלך המלחמה עברה האומה הבריטית תהפוכות אשר שינו את מבני הממלכה, הצבא והאזרחים, בהם ארגון מחדש של הצבא תוך התבססות על גיוס חובה בפעם הראשונה בהיסטוריה של הממלכה, יצירתו של חיל האוויר המלכותי, והסרת המחסומים החברתיים מהתקופה האדוארדית עקב גאיית הרגשות הפטריוטיים בקרב הבריטים עם פרוץ המלחמה. אולם, על מנת לנצח במלחמה היה על בריטניה להקריב קרבנות, וכאלה אף הוקרבו. מפחד מפני מחסור במזון ובכוח אדם, חוקקה הממשלה הבריטית את החוק להגנת הממלכה אשר העניק לה סמכויות נרחבות על מנת להגן על אזרחי הממלכה. הלך הרוח הממלכתי נע בין גישת ה"עסקים כרגיל" אשר אפיינה את תקופת כהונתו של ראש הממשלה הרברט הנרי אסקווית', לבין גישת המלחמה הכוללת של כהונתו של דייוויד לויד ג'ורג', בפעם הראשונה בבריטניה.
המורל הגבוה של האזרחים נותר כזה לאורך שנות המלחמה בסיועה של תקשורת ההמונים, ובעיקר העיתונים אשר שגשגו בתקופת המלחמה, שסייעה בהפצתה של התעמולה הממשלתית אשר הותוותה על ידי עיתונאים כצ'ארלס מאסטרמן ובעלי עיתונים כלורד באוורבוק. גם התעשייה, לאחר שהתאימה עצמה לשינויים בדמוגרפיה ובכוח האדם הזמין, גאתה וצמחה בעוד קבוצות הטרוגניות של אנשים חברו יחדיו, ומעמדן של הנשים בשוק העבודה התקבע לראשונה, דבר אשר גרם לאחר מכן בשנת 1918 להענקת זכות בחירה לנשים ברחבי הממלכה. משפחת המלוכה בראשותו של המלך ג'ורג' החמישי הצטרפה לגל הפטריוטיזם והשילה מעצמה את תאריה הגרמניים תוך שינוי שמו של הבית מבית סקסה-קובורג-גותה הגרמני לבית וינדזור הבריטי.
הממלכה נצבה בפני אתגרים רבים במהלך המלחמה כניסיון לשחרר את בן דודו של המלך, הצאר ניקולאי השני אשר נכשל, תמותה רבה בקרב האוכלוסייה האזרחית עקב מחסור במזון והתפרצות מגפת השפעת הספרדית אשר התחוללה ב-1918. שיעור האבדות בקרב הכוחות המזוינים עמד על כ-850,000 נפש.
הממשלה
הממלכה המאוחדת, ואיתה גם הדומיניונים השונים, נכנסה למלחמה כאשר הרברט הנרי אסקווית', איש המפלגה הליברלית, עמד בראש ממשלתה. אסקווית' הכריז מלחמה על הקיסרות הגרמנית ב-4 באוגוסט 1914, בתגובה לדרישה למעבר כוחות צבא גרמניים אשר נכפתה על בלגיה ופקיעתו של האולטימטום הבריטי אשר פקע בשעה 11:00 באותו היום. סיבותיה של בריטניה להכרזת המלחמה היו שונות ומורכבות: על פי אמנת לונדון של 1839 הייתה בריטניה מופקדת על שמירת הנייטרליות הבלגית במקרה של פלישה, פלישה שמשרד החוץ הסיק כי לא תתקיים. מחויבותה המוסרית של בריטניה לצרפת הייתה צד נוסף במשוואה, שיחות חשאיות רבות התנהלו בין שתי המדינות מאז 1905, אך רוב חברי הקבינט של אסקווית' לא שותפו בהם עד 1911 וחוסר הראיות לכך שהמלחמה בלתי נמנעת הובילה לחוסר הסכמה בקרב חברי הקבינט, לפחות עד ה-31 ביולי.
המדיניות הממשלתית לפני פרוץ המלחמה, כפי שגובשה במפלגה הליברלית, הייתה נגד התערבות הממשלה בתעשייה הפרטית, תוך שמירה על מקומם ההיסטורי של הליברלים כמגני סגנון הלסה פר הממשלתי. עם זאת, מדיניות זאת, המאופיינת בהצהרתו של וינסטון צ'רצ'יל של "עסקים כרגיל" בנובמבר 1914, עתידה הייתה להיות מוחלפת עם התקדמותה של המלחמה. קבינט המלחמה של אסקווית' הופל במאי 1915 עקב משבר פגזי הארטילריה ובשל הכישלון הצורם במערכת גליפולי בדרדנלים. בהימנעותו מהיכנעות לדרישות לבחירות, הקים אסקווית' ממשלת קואליציה חדשה ב-25 במאי, כאשר רובה של הממשלה הגיעה ממפלגתו, המפלגה הליברלית, ואחרים מקרב המפלגה השמרנית אשר הובאו על מנת לחזק את הממשלה.
קואליציה זו החזיקה מעמד עד 1916, לאחר שהשמרנים הפכו בלתי מרוצים ממדיניותו של אסקווית', במיוחד לאחר הקרב על הסום. הממשלה נפלה כתוצאה מפעילותם של אנדרו בונאר לואו (מנהיג השמרנים), סר אדוארד קרסון (מנהיג מפלגת האיחוד של אלסטר), וכן דייוויד לויד ג'ורג' (אז שר בממשלה). לואו, שהיו לו מעט בעלי ברית מחוץ למפלגתו, היה חסר תמיכה מספקת כדי להקים קואליציה חדשה; לויד ג'ורג' הליברלי, לעומת זאת, נהנה מתמיכה רחבה הרבה יותר רחבה כדי להקים ממשלת קואליציה חדשה.
לאחר שקיבל על עצמו את ראשות הממשלה, הקים לויד ג'ורג' ממשלה שכללה מספר גדול של שמרנים, עוד יותר ממספר חברי המפלגתו שלו. ב-235 הימים הראשונים לקיומה, נפגש קבינט המלחמה 200 פעמים. על אף העובדה כי הקבינט היה קטן מזה של אסקווית', קבינט זה של לויד ג'ורג' תוכנן לקחת אחריות מוחלטת על המלחמה. הקמתו סימנה שינוי במדיניות הממשלה כלפי מדינה במלחמה כוללת, שלפיה על הגברים, הנשים והטף כולם לתרום את חלקם למאמץ המלחמתי. יתרה מכך, הוחלט כי הממשלה צריכה להיות זאת שתשלוט במאמץ המלחמתי, ובעיקר בניצול הכוח אשר קיבלה במסגרת חוק ההגנה על הממלכה. בפעם הראשונה הממשלה יכלה להגיב במהירות, ללא ביורוקרטיה אינסופית אשר תקשור ותסבך אותה, ועם סטטיסטיקות מעודכנות בנוגע לנושאים כגון מצבו של צי הסוחר או מצב הייצור במשק.
חוק ייצוג העם שנחקק לאחר המלחמה, פתח פתח למגזר גדול של הציבור להשתתף בחירות: כל הגברים הבוגרים מעל גיל 21 שהיו בעלי בתים וכל הנשים הנשואות מעל גיל 30. חוק זה בישר את קריסתה של המפלגה הליברלית ואת עלייתה של מפלגת הלייבור במהלך 1920. נתון זה התברר במהלך הבחירות הכלליות של 1918, כאשר נתח הקולות של מפלגת הלייבור קפץ מ-6.4 אחוזים בשנת 1910 למעל 20 אחוזים, ואילו קולותיה של המפלגה הליברלית פוצלו בין מחזיקי הדעות בעד ונגד המשכיותה של ממשלת הקואליציה.
בית המלוכה
בית המלוכה הבריטי ניצב בפני בעיה רצינית במהלך מלחמת העולם הראשונה בשל קשרי הדם בינו לבין המשפחה השלטת בקיסרות הגרמנית, יריבתה העיקרית של בריטניה במלחמה. לפני המלחמה היה בית המלוכה הבריטי ידוע בשם בית סקסה-קובורג-גותה. עם מותו של אדוארד השביעי בשנת 1910, הוכתר ג'ורג' החמישי למלך. ג'ורג' החמישי היה בן דודו של הקיסר הגרמני וילהלם השני, אשר הפך בעיני הציבור הבריטי למסמל את כל זוועות המלחמה. המלכה מרי, אף כי הייתה בריטית כמו אמה, הייתה בתו של הדוכס מטק, צאצא של בית המלוכה הגרמני של וירטמברג. סבו מצד אביו של המלך היה אלברט, נסיך סקסה-קובורג-גותה; המלך וילדיו נשאו בתארים נסיך או נסיכת סקסה-קובורג-גותה ודוכס או דוכסית סקסוניה. המלך, גיסיו ובני דודיו היו נתינים בריטיים שנשאו תארים גרמניים כגון דוכס או דוכסית טק, נסיך ונסיכת בטנברג, נסיך ונסיכת הסה, ונסיך ונסיכת שלזוויג-הולשטיין. במהלך המלחמה כתב הרברט ג'ורג' ולס על של בריטניה, ועל כך השיב המלך ג'ורג' באמרתו המפורסמת:.
ב-17 ביולי 1917 החליט המלך ג'ורג' לפייס את הרגשות הלאומיים הבריטיים באמצעות פרסום דבר המלך במועצתו, בו שינה את שם בית המלוכה הבריטי מהשם הדמוי-גרמני בית סקסה-קובורג-גותה לבית וינדזור. הוא אימץ במפורש את השם וינדזור כשם משפחה עבור כל צאצאי המלכה ויקטוריה שהתגוררו באותה תקופה בממלכה המאוחדת, למעט נשים שנישאו למשפחות אחרות והצאצאים שלהן.
בסופו של דבר ויתרו המלך ג'ורג' ושאר קרוביו, שהיו נתינים בריטיים, על השימוש בתארים ובכיבודים הגרמניים, ואימצו שמות משפחה בעלי סגנון בריטי. המלך פיצה חלק מבני משפחתו הזכרים באמצעות יצירת תוארי אצולה חדשים עבורם. באופן זה הפך בן-דודו, הנסיך לואיס בטנברג, שבתחילת המלחמה אולץ לפרוש מתפקידו כלורד הימי הראשון בגלל רגשות אנטי-גרמניים, ללואיס מאונטבאטן, המרקיז הראשון ממילפורד הייבן. גיסו, הדוכס מטק, הפך לאדולפוס קיימברידג', המרקיז הראשון מקיימברידג'. אישים אחרים, כגון הנסיכה מרי לואיז והנסיכה הלנה ויקטוריה, אימצו כשם משפחה את שם הטריטוריה שקיבלו כאצילות. בכתב ההסמכה שניתן ב-11 בדצמבר 1917 הגביל המלך את השימוש בתואר "הוד מעלתו (או מעלתה) המלכותי" והתואר הטיטולרי "נסיך (או נסיכת) בריטניה הגדולה ואירלנד" לילדיו של הריבון, ילדיהם של בני הריבון והבן המבוגר ביותר של הבן המבוגר ביותר של נסיך ויילס. בכתב ההסמכה נאמר גם שתוארי הנסיך והנסיכה השונים יבוטלו, למעט אלה שכבר ניתנו או אלה שלא בוטלו. קרובי משפחתם של חברי משפחת המלוכה הבריטית שנלחמו בצד הגרמני, כגון ארנסט אוגוסטוס מהנובר (נינו הבכור דרך בנים של ג'ורג' השלישי) והנסיך קארל אדוארד, דוכס סקסה-קובורג-גותה (נכד של המלכה ויקטוריה), נושלו מתוארי האצולה הבריטיים שלהם באמצעות חוק דבר המלך במועצתו שניתן ב-1919 לפי תנאי חוק שלילת התארים 1917. המלך הורה גם להסיר את דגלי הבירית שלהם מקפלת סנט ג'ורג' שבטירת וינדזור, לאחר בקשתה הנחרצת של אמו, המלכה אלכסנדרה.
ההתפתחויות ברוסיה היוו בעיות נוספות בעבור המלוכה. כאשר הצאר ניקולאי השני, בן-דודו של המלך ג'ורג', הודח במהפכה הרוסית של 1917, ממשלת בריטניה הציעה לו ולמשפחתו מקלט מדיני באיים הבריטיים. עם זאת, הרעת התנאים בקרב הבריטים, והחשש מפני הבאת המהפכה לאיים הבריטיים, גרמו למלך לחשוב שנוכחות משפחת רומנוב עשויה להיות בלתי ראויה לאור נסיבות התקופה. למרות טענות מאוחרות יותר של לורד לואי מאונטבאטן שדייוויד לויד ג'ורג', ראש הממשלה, התנגד לחילוץ משפחת המלוכה הרוסית, רשומותיו של המזכיר הפרטי של הריבון, ארתור ביג, מרמזות על כך שהמלך ג'ורג' התנגד לחילוץ בניגוד לדעתו של לויד ג'ורג'. הצאר ומשפחתו הקרובה נותרו ברוסיה, ונרצחו על ידי הבולשביקים ב-1918. בשנה שלאחר מכן חילצו ספינות בריטיות מחצי האי קרים את אמו של ניקולאי (דודתו של ג'ורג'), מריה פיודורובנה (דאגמאר מדנמרק), וכן מספר חברים אחדים במשפחת המלוכה הרוסית המורחבת.
הנסיך מוויילס ומי שיומלך כאדוארד השמיני, הגיע לגיל הדרוש לשירות צבאי פעיל והיה להוט להשתתף במלחמה. הוא התגייס לצבא ביוני 1914, והוצב במשמר הגרנדירים, ואף על פי שהיה מוכן לשרת בחזית, מזכיר המדינה למלחמה, הלורד קיצ'נר, סירב לאפשר זאת, לאור הנזק העצום אשר יכול היה להתרחש אילו נפל יורש העצר בשבי הגרמני. למרות זאת, היה אדוארד עד למלחמת חפירות וניסה להגיע אל קו החזית לעיתים קרובות ככל הניתן, עד אשר הוענק לו הצלב הצבאי בשנת 1916. תפקידו במלחמה, אף כי היה מוגבל, הוביל לפופולריות הרבה שלו בקרב ותיקי הסכסוך.
הדוכס מיורק, ג'ורג' השישי, לימים ג'ורג' השישי, הוסמך כקצין זוטר בחיל הים המלכותי ב-15 בספטמבר 1913, ושנה לאחר מכן החל לשרת במלחמה. הוא שירת כקצין תותחים על סיפונה של הHMS קולינגווד בקרב יוטלנד כנגד הצי הגרמני הקיסרי. לאחר הקרב נגרע משירות מבצעי עקב בריאותו הלקויה.
בתו היחידה של המלך הנסיכה מרי, ליוותה את אמה בביקוריה בבתי חולים וארגוני רווחה, סייעה בפרויקטים רבים על מנת לסייע ולעודד את חיילי הצבא והצי ובני משפחותיהם. אחד הפרויקטים, קרן מתנת חג המולד של הנסיכה מרי, שדרכו נשלחו מתנות בשווי 162,000 ליש"ט לכלל החיילים והמלחים הבריטים לרגל חג המולד של 1914. היה לה גם תפקיד פעיל בקידומן של תנועת הצופות, מחלקת הסיוע ההתנדבותית (VAD), ובנות אדמה, ובשנת 1918, היא עברה קורס סיעוד ומילאה תפקיד בבית החולים גרייט אורמונד סטריט.
הצבא הבריטי
בתחילתה של המלחמה היה הצבא הבריטי קטן בגודלו לעומת שאר הצבאות של המעצמות הגדולות באירופה. עיקרו של הצבא בשנת 1914 היה כוח מתנדבים קטן של כ-400,000 חיילים, ברובו מקרב האוכלוסייה האנגלית האורבנית, כאשר כמעט מחצית מהם היו פרוסים בחו"ל בתפקידי חיל-מצב ברחבי האימפריה הבריטית (לדוגמה בחודש אוגוסט 1914, 74 מתוך 157 גדודי רגלים ו-12 מתוך 31 גדודי הפרשים היו פרוסים מחוץ לאדמת בריטניה.). האומדן הזה כלל הן את הצבא הסדיר והן את אנשי מילואים בחיל הטריטוריאלי, אשר מהם הוקם חיל המשלוח הבריטי שנשלח לשירות בצרפת. המספר הגדול של המתנדבים בשנים 1914 - 1915, הידוע בכינויו צבא קיצ'נר, נועד להיכנס לפעולה בקרב על הסום. בחודש ינואר 1916 החל גיוס חובה אשר נמשך עד סוף שנת 1918, עת הגיע הצבא לשיא כוחו עם כ-4,000,000 חיילים.
הצי המלכותי
בתחילתה של המלחמה היה הצי המלכותי הגדול ביותר בעולם, בעיקר בשל חוק הביטחון הימי 1889 וכן עקב מדיניות הכוח הכפול אשר קבעה כי מספר אוניות המלחמה של הצי המלכותי יושווה לכוחם המשולב של שני הציים הגדולים בעולם לאחר הצי המלכותי, אשר בטרם המלחמה היו אלה הצי הצרפתי והצי הרוסי הקיסרי.
רוב כוחו של הצי המלכותי היה פרוס בבריטניה במסגרת הצי הגדול, ומשימתו העיקרית הייתה למשוך את צי הים הפתוח הגרמני לקרב. על אף זאת, לא הושגה הכרעה בחזית הימית. הצי המלכותי והצי הגרמני הקיסרי בסופו של דבר התנגשו ביניהם, בעיקר בקרבות מפרץ הלגולנד ויוטלנד. באוגוסט 1916 ניסה הצי הגרמני לפתוח במבצע נוסף שכזה אולם הוא כשל עקב הלקחים אשר הופקו בצי המלכותי לאחר קרב יוטלנד אשר הובילו לשימוש מושכל יותר של כוחו בעתיד.
בשנת 1914 נוצרה במסגרת הצי המלכותי הדיוויזיה ה-63 מכוחות מילואים אשר פעלה בעיקר בזירת הים התיכון ובחזית המערבית. כמחצית מהנפגעים ומהחללים של הצי המלכותי בכל שנות המלחמה היו מדיוויזיה זו אשר לחמה על היבשה ולא בים.
החיל המעופף, שירותי האוויר של הצי והקמתו של חיל האוויר
בתחילתה של המלחמה נשלח גיס התעופה המלכותי (RFC), בפיקודו של דייוויד הנדרסון, לצרפת וביצע תפקידי תצפית אווירית במהלך ספטמבר 1914, אולם הוא הפך ליעיל ושימושי רק לאחר שהוכנסה לשימוש התקשורת האלחוטית במהלך קרב ארטואה השני ב-9 במאי 1915. ניסיונות ראשוניים לצילום אוויר בוצעו במרוצת 1914, אולם השימוש בהם החל רק שנה לאחר מכן. בשנת 1915 החליף יו טרנצ'רד את הנדרסון כמפקד, והחיל החל בפעילות רבה יותר. עד 1918 לחיל הייתה היכולת לצלם צילומים אוויריים בגובה של כ-15,000 רגל (4,600 מטר) ולרשותו עמדו צוות מפענחים של מעל 3,000 אנשי מקצוע.
ב-17 באוגוסט 1917 הציג הגנרל יאן סמאטס בפני מועצת המלחמה דו"ח על עתיד הלוחמה האווירית. עקב הפוטנציאל הרב של "הרס אדמות האויב והשמדת מרכזי תעשייה ואוכלוסייה בקנה מידה עצום" המליץ סמאטס על הקמת שירות אוויר חדש אשר יהיה שווה ברמתו לצבא ולצי. הקמתו של השירות החדש יועד להיעשות על בסיס כוח האדם והציוד של שירות האוויר של הצי המלכותי אשר שירת בחזית המערבית במטרה לסיים את היריבות הבן-זרועית אשר השפיעה על רכישת המטוסים. כך ב-1 באפריל 1918 שולבו שירות האוויר של הצי והחיל המוטס יחדיו ליצירת חיל האוויר המלכותי.
הגיוס לכוחות המזוינים
אנשים רבים, במיוחד בשלבים המוקדמים של המלחמה, החליטו להתגייס לכוחות המזוינים, ועד ל-5 בספטמבר 1914, חתמו מעל 225,000 אזרחים על הצטרפות לאחת ממסגרות הצבא. לאורך שנות המלחמה נראה היה כי מספר גורמים תרמו לשיעורי הגיוס: התעמולה הממשלתית באמצעות כרזות הגיוס, ירידה בהיצע מקומות העבודה והרצון לברוח מהשגרה של החיים האזרחיים. "גדודי החברים", שבהם כלל החיילים הגיעו מאותו אזור גאוגרפי (כדוגמת גדוד איגוד נהגי החשמליות של גלאזגו), אף הם תרמו לפופולריות של ההתגייסות. שיעור הגיוס הגבוה ביותר נראה בסקוטלנד ובוויילס.
שיעור הגיוס נותר יציב למדי בסוף 1914 ותחילת 1915, אך ירד באופן דרמטי במהלך השנים לאחר מכן, במיוחד אחרי הקרב על הסום, אשר במהלכו נרשמו 500,000 נפגעים. כתוצאה מכך, גיוס חובה החל בינואר 1916, לאחר חקיקתם של חוקי השירות הצבאי בינואר וביוני 1916, וכלל הגברים אשר לא היו נשואים בגילאי 18 עד 41, יכלו להיות מגויסים. אולם במציאות מספר ענפי ייצור היו חסינים, והמועסקים בהם היו פטורים משירות צבאי, כגון ייצור מזון וצי הסוחר. חקיקה זו פסחה על אירלנד, על אף העובדה כי הייתה חלק מהממלכה המאוחדת באותה תקופה.
משבר הגיוס של 1918
באפריל 1918 קודמה חקיקה אשר אפשרה את הרחבת גיוס החובה לאירלנד. אמנם בסופו של דבר גיוס החובה באירלנד לא בא לידי ביטוי, אולם עצם קיומו היה הרה אסון. על אף התנדבות משמעותית לגדודים האיריים, עצם קיום הסבירות לאכיפתו של גיוס החובה יצר אנטגוניזם בקרב אוכלוסיית האי. התגובה החריפה הגיעה שכן יישומו של גיוס החובה באירלנד היה קשור בהתחייבות ל"שלטון העצמי האירי". הדבר גרר זעם בקרב הנציגים האיריים בווסטמיניסטר אשר עזבו וחזרו לאירלנד על מנת לארגן את האופוזיציה האירית. כתוצאה מכך, עבודתם של רכבות, מפעלים, רציפים, טחנות, תיאטראות, בתי קולנוע, חשמליות, שירותים ציבוריים, מספנות, עיתונים, חנויות, ואפילו יצורה של תחמושת הופסקו כולם במסגרת שביתה כללית ב-23 באפריל 1918, אשר תוארה כ"שביתה מלאה, אירוע חסר תקדים מחוץ למדינות היבשת". אולם, ההפסד הכולל של השביתה הזאת גרמה לירידה בתמיכה העממית במפלגה הלאומית האירית לטובת המפלגה הרפובליקנית, השין פיין בבחירות הכלליות שחלו בדצמבר 1918, שלאחריהן חל הסכסוך האנגלו-אירי.
הערות שוליים
History of the United Kingdom during World War I Великобритания в Первой мировой войне
אלכסנדר אסטרוק
אלכסנדר אסטרוק (בצרפתית: Alexandre Astruc; 13 ביולי 1923 – 19 במאי 2016) היה סופר, תסריטאי, במאי ומבקר קולנוע צרפתי.
ביוגרפיה
אסטרוק נולד בפריז לזוג הורים עיתונאים, הצטיין בלימודיו ורכש תואר באמנות ומשפטים. בתחילת דרכו הועסק כמבקר קולנוע מטעם כתבי עת נחשבים ובכללם כתב העת מחברות הקולנוע. הוא התחכך בעולם הבוהמה הצרפתי והתרועע עם בוריס ויאן ומאוחר יותר עם פרנסואה טריפו. ב-1949 ביים את סרטו הראשון. אסטרוק המשיך לביים סרטי קולנוע במהלך שנות ה-50 וראשית שנות ה-60- סרטו הנודע ביותר היה -"חיים" (ע"פי נובלה של מופאסאן) - ובהמשך ועד ראשית שנות ה-90 עסק בבימוי סרטי טלוויזיה. ב-1994 היה הזוכה הראשון בפרס הקולנוע על שם רנה קלייר של האקדמיה הצרפתית. אסטרוק היה נשוי והתגורר בפריז.
עבודתו
אסטרוק טבע את המושג "קאמרה סטילו" (caméra-stylo) כלומר מצלמה-עט. לפי תפישה זו, הבמאי משתמש במצלמת הקולנוע שלו כפי שהסופר משתמש בעט. לתפישה זו שני עקרונות. מחד, משמשת המצלמה כלי ביטוי נוח וקל לשימוש כפי השימוש בעט ומאידך, המצלמה מהווה עבור הבמאי כלי להעברת מסרים בדיוק כפי שהעט משמש כלי להעברת המסרים של הסופר. אסטרוק טען כי השפה הקולנועית תהפוך לאמצעי הבעה יעיל וקל לשימוש לא פחות מהשפה הכתובה. עוד ציין אסטרוק שהתפתחות והשתכללות הטכנולוגיה והמצלמות בפרט, יוביל למצב בו לכל אדם יהיה מקרן פרטי, והוא יוכל לגשת לחנות הסמוכה לביתו ולבחור סרט לצפייה בנושאים מגוונים. למעשה הוא חזה את הופעת הוידאומט וחנויות הסרטים. בנוסף טען אסטרוק שהמחשבה העצמאית והביטוי האישי של היוצר חשובים יותר מהשמירה על הנרטיב הקולנועי המסורתי ומחוקי האסתטיקה השונים. בתקופה בה סרטי האולפנים שלטו בכיפה, נחשבו תפישותיו של אסטרוק למהפכניות והשפיעו על התפתחות הגל החדש בקולנוע הצרפתי.
Transfermarkt
Transfermarkt הוא אתר אינטרנט גרמני המסקר כדורגל מרחבי העולם. האתר מרכז מידע על העברות שחקנים, תוצאות משחקים, כובשים וסטטיסטיקה כללית. למרות שסכומי העברות ושווי שחקנים המוצגים באתר הם לרוב הערכות בלבד, המידע בו נחשב כמקור אמין. נכון לאפריל 2020 Transfermarkt הוא אתר הכדורגל השני הכי גדול בגרמניה.
היסטוריה
האתר הוקם במאי 2000 על ידי מתיאס זיידל כאתר מידע על כדורגל גרמני, ובהמשך כדורגל עולמי בשפה הגרמנית. ב-2008 רכשה אקסל שפרינגר 51% מבעלות האתר. בינואר 2009 הושק האתר באנגלית, ובהמשך השנים הושקו גרסאות באיטלקית (2010), טורקית (2010), פולנית (2012), ספרדית (2013), הולנדית (2014), פורטוגזית (2014), רוסית (2019) וצרפתית.
ב-2010 הוקם האתר Soccerdonna בשפה הגרמנית, אשר מסקר כדורגל נשים ומתמקד בהצגת מידע על כדורגלניות.
אלפירק
כוכבים אלו הם בעלי מסה של 10 - 15 מסות שמש ונמצאים בשלבי יציאה מהסדרה הראשית תוך שהם הופכים לתת-ענקים או לענקים כחולים. במצב זה פני השטח שלהם פועמים באופן מחזורי ועוצמת ההארה שלהם משתנה במחזוריות של מספר שעות כך שבהירות נראיתם משתנה בין מאית למספר עשיריות של דרגת בהירות. שינוי זה קטן מכדי להראות בעין ודרושים מכשירי מדידת אור כדי להבחין בו. כוכבים בהירים מסוג זה הם β בכלב גדול שבהירותו משתנה בכרבע דרגת בהירות ולפחות אחד מכוכבי המערכת β בקנטאור שבהירותו משתנה בפחות מעשירית של דרגת בהירות.
מאפיינים
β בקפאוס הוא למעשה מערכת בת שלושה כוכבים במרחק של כ-600 שנות אור, המורכבת מתת-ענק כחול שהוא הכוכב המשתנה ומשני כוכבי הסדרה הראשית לבנים קטנים ועמומים יותר.
β בקפאוס A הוא בעל מסה של כ-12 מסות שמש ורדיוס של כ-5 פעמים רדיוס השמש, שבדומה לבני מינו, נמצא לקראת סיום היתוך המימן שבליבתו להליום ובתהליך יציאה מהסדרה הראשית. תהליכי הסעת החום אל שכבותיו החיצוניות אינם יציבים ומשתנים במחזוריות של 4.57 שעות וגורמים לעוצמת הקרינה הנפלטת מפני השטח להשתנות. זהו כוכב חם במיוחד - טמפרטורת פני השטח שלו היא כ-26,700 קלווין כך שאף על פי שבאור נראה הוא מאיר רק פי 1,500 מהשמש, בתוספת הקרינה העל-סגולה הוא קורן פי 14,600 ממנה.
מאפייני β בקפאוס B ו-C
β בקפאוס B ו-C הם כוכבי הסדרה הראשית לבנים. הקרוב מבין השניים מקיף את β בקפאוס A במרחק של כ-45 יחידות אסטרונומיות ובזמן הקפה של כ-90 שנים. הרחוק יותר נמצא במרחק של כ-2,400 יחידות אסטרונומיות וזמן ההקפה שלו הוא לפחות 30,000 שנים. בהירותו הנראית היא מדרגה 7.9 וניתן לראותו באמצעות טלסקופ חובבים.
צפיר
צָפִיר (שם מדעי: Rupicapra) הוא סוג בתת-משפחת היעלים החי באירופה ובאסיה. הסוג כולל שני מינים: בעבר תפוצת הצפיר הייתה גדולה הרבה יותר, אך עם התפשטות האדם והרס מקומות הגידול לטובת מינים מבויתים צומצמה תפוצתו בצורה ניכרת. עם זאת, אין סכנה להכחדת הסוג.
נצנוץ
נצנוץ (באנגלית: Scintillation או Twinkling) הוא תופעה אופטית שגורמת למקור אור נקודתי להיראות כאור מהבהב. התופעה נגרמת מטורבולנציה באטמוספירת כדור הארץ, והיא מתרחשת עבור אורות רחוקים בכלל ועבור אורות של כוכבים וכוכבי לכת בפרט.
רקע
לתנועת האוויר יש אופי טורבולנטי. כיסי אוויר קטנים בעלי טמפרטורה שונה במעט נעים באופן כאוטי לאורך הקטע של קו הראייה מהעצם לצופה שנמצא באטמוספירה. היות שמקדם השבירה תלוי בטמפרטורה, חזית גל שמקורה בעצם הקורן עוברת כיסי אוויר בעלי מקדם שבירה שונה. הדבר גורם לה להתעוות לאורך המסלול ולהשתנות בזמן. כתוצאה מכך תמונת מקור האור שמגיעה לעין או חיישן כלשהוא, כגון מצלמה, היא מטושטשת, משתנה במהירות, ובנוסף העוצמה הנצפית של המקור משתנה. שינויי עוצמה ומיקום אלו יוצרים את תחושת הנצנוץ. תופעה נוספת המתלווה לנצנוץ היא שינויי צבע. הדבר נגרם כתוצאה מנפיצה המתלווה לשבירה של קרני האור באוויר.
הנצנוץ בולט יותר עבור עצמים הקרובים לאופק. הסיבה לכך היא שהנצנוץ מושפע ממסלול האור דרך האטמוספירה, ועבור עצמים קרובים לאופק המסלול ארוך יותר. רוב הכוכבים הנראים בשמים מנצנצים בתצפית שנערכת בעין בלתי מזוינת, אולם ייתכנו גם כוכבים שלא ינצנצו. הדבר יקרה בדרך כלל בתנאי טורבולנציה חלשה ועבור כוכבים הסמוכים לזנית.
בתצפית בטלסקופ בעל הגדלה גבוהה, ניתן להבחין בקלות רבה יותר בשינויי העוצמה והמיקום. הצופה בטלסקופ יכול להבחין בתנועה מתמדת של דמות הכוכב ובשינויים מהירים בעוצמה. כתוצאה משיקולי עקיפה, הגדלת קוטר המראה (או העדשה) הראשית בטלסקופ משפרת את הרזולוציה, אולם הטורבולנציה מציבה גבול על יכולת השיפור, כלומר החל מקוטר מסוים כבר אין שיפור ברזולוציה.
יש שתי דרכים להתמודד עם הבעיה שמציבה הטורבולנציה על תצפיות טלסקופיות. שיטה אחת היא שימוש בטלסקופ חלל שנמצא מחוץ לאטמוספירה. השיטה השנייה, בה משתמשים במצפי כוכבים גדולים, קרויה אופטיקה אדפטיבית. בשיטה זו נמדדת השפעת האטמוספירה על כוכב בהיר שנמצא בכיוון התצפית או על קרן לייזר שמכוונת לאותו כיוון. המדידה מאפשרת לבצע תיקונים מהירים בעזרת מראה נוספת, שמוצבת לאורך מסלול האור, וניתן לשלוט עליה בזמן אמת באמצעות מחשב שאליו מוזנים נתוני התצפית. תיקונים אלו מפצים על השינויים המהירים בתמונה שנגרמים עקב השפעת הטורבולנציה. השימוש בשיטת האופטיקה האדפטיבית היה זה שהאיץ את בנייתם של טלסקופים ענקיים בשנות ה-90 של המאה ה-20, דוגמת הטלסקופים במצפה קק שקוטר המראה הראשית שלהם עומד על 10 מטרים.
של (פירושונים)
{{פירושונים|
מיחשוב:
חברות:
ראו גם
}}