cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
אג"ח להמרה
אג"ח להמרה מונפקות בדרך כלל על–ידי חברות, כך שניתן להמיר אותן למניות של החברה שהנפיקה את האיגרות. ייתכנו גם מקרים בהם מנפיק האג"ח אינו החברה עצמה, אלא גוף אחר. כך לדוגמה הנפיקה ממשלת ישראל בשנות ה-90 אג"ח מסוג "ברקן", שהיו ניתנות להמרה למניות של חברות ממשלתיות. איגרות חוב להמרה מאפשרות למשקיע "ליהנות מכל העולמות", קרי ליהנות מעליות בערך המניה, מבלי להיות חשוף לרמת הסיכון הגבוהה. בפשטות: אג"ח להמרה היא מעין הלוואה סחירה הניתנת להמרה במניות ומהווה מוצר המשלב ביטחון יחסי של אג"ח (גם אם לרוב בתשואה נמוכה מאג"ח "רגילה") עם אפשרות או הזדמנות לרווח גבוה על ידי ההמרה למניות.
אג"ח קונצרניות מול אג"ח להמרה
אג"ח להמרה שמונפקת על ידי חברה היא סוג של אג"ח קונצרנית. קיימים כמה הבדלים מהותיים בין אג"ח להמרה לאג"ח קונצרנית שאינה ניתנת להמרה:
מסלולי ההשקעה באג"ח להמרה
המסחר באג"ח להמרה יכול להתבצע באחד משני מסלולים, זאת בהתאם לפרמיית ההמרה של האג"ח:
המעבר בין שני המסלולים מתבצע במהלך חיי האג"ח להמרה במידה וקיימים שינויים חדים בשער המניה.
תמחור אג"ח להמרה
ניתן להסתכל על אג"ח להמרה כעל שילוב של שני מרכיבים: האחד הוא אג"ח קונצרנית, שתנאיה זהים לתנאי האג"ח להמרה. המרכיב השני הוא אופציה Call למימוש למניה. המשקיע משלם את סכום שני המרכיבים הללו.
פדיון חלקי
כמו רוב איגרות החוב הקונצרניות, גם אג"ח להמרה נפדות בדרך כלל לשיעורין. הסיבה לכך היא פשוטה: לאפשר לחברה לפדות את חובה באופן הדרגתי. בעוד באג"ח קונצרניות אין בעיה מיוחדת עם פדיונות חלקיים, הרי שבאג"ח להמרה הדבר מאוד בעייתי, הן בהיבט של הערכת שווי האיגרת, והן מבחינת חוסר היכולת לחזות מראש את אורך חייה. כאשר האיגרת נמצאת במסלול המנייתי, שוויה למשקיע הוא השווי המנייתי. אם במהלך מסלול זה חל פדיון חלקי, הרי שהוא יתבצע בשווי המתואם של האיגרת. אם המשקיע יסכים לפדיון, הרי שעל הסכום הנפדה הוא יפסיד את ההפרש בין השווי המנייתי לשווי המתואם.
שיקולי חברות בהנפקת אג"ח להמרה
שיקולי החברה המנפיקה
הנפקה במכרז כבר גרמה לכך שכסף גויס בריבית השואפת לאפס. פועל יוצא מכך הוא הפחתת עלויות המימון של החברה המנפיקה.
שיקולי המשקיע ברכישה
לאג"ח להמרה יש יתרון חשוב מבחינת המשקיע כיוון שהן מבטיחות לו את ההכנסה השוטפת מריבית כמו אג"ח רגילה, וכן את האפשרות להרוויח מעלית שער מניות ההמרה. אג"ח אלה, המונפקות על ידי חברה בעלת איתנות פיננסית, שלגביה לא קיים חשש לפשיטת רגל, מבטיחות למשקיע גבול תחתון לירידת מחירה, שכן יש לה שווי או ערך מתואם שבו תיפדה, בעת הפדיון. לעומת זאת, אין לאג"ח להמרה גבול עליון לעליית מחירה, כיוון שמחיר המניה יכול לעלות בעקבות צמיחת החברה ואז שווי האג"ח להמרה יעלה גם הוא, בהתאם לשער ההמרה. אולם קיימים גם חסרונות:
אג"ח להמרה בישראל
בישראל אג"ח להמרה נחשבות ליעד השקעתי פופולרי. ייתכן שאחת הסיבות לכך היא, שהציבור בישראל נמנע בעבר מהשקעה ישירה במניות, שלא כמו בארצות הברית, שם ההשקעה במניות מוטמעת ונפוצה. סיבה נוספת אפשרית היא העדפתם של מנפיקים שלא למכור לציבור מניות ישירות על מנת למנוע דילול מיידי בהחזקתם, ולכן כפועל יוצא מונפקות איגרות חוב להמרה.
קסילן
קסילן (Xylene) או דימתיל־בנזן (Dimethyl-benzene) היא תרכובת כימית המורכבת מבנזן המותמר בשתי קבוצות מתיל. מקור השם ביוונית (ξύλον (xýlon) שפירושו עץ. קסילן הוא נוזל צלול, חסר צבע, דליק מאוד ובעל ריח מתוק המשמש כממס בתעשיית הדפוס, הגומי והעור. החומר משמש לניקוי פלדה ושבבים אלקטרוניים. קסילן משמש גם לדילול צבע ועשוי להחליף טולואן כמדלל של לכה כשנדרשת התנדפות איטית. קיימים שלושה איזומרים של קסילן הנבדלים בעמדות של קבוצות המתיל על טבעת הבנזן: אורתו־קסילן (1,2 דימתיל־בנזן), מטה־קסילן (1,3 דימתיל־בנזן) ופרה־קסילן (1,4 דימתיל־בנזן). קסילן אינו מסיס במים ומסיס באתנול וב"די אתיל אתר". בנוכחות מחמצן חזק כ"אשלגן פרמנגנט", מתחמצנות קבוצות המתיל לחומצה קרבוקסילית. מאורתו־קסילן תתקבל חומצה פתלית (Phthalic acid) ומפרה־קסילן תתקבל חומצה טרפתלית (terephthalic acid) - חומר המוצא לפוליאסטר PET המשמש לייצור בקבוקי משקה ואריג (פליס).
השפעה בריאותית
קסילן משפיע על מערכת העצבים. חשיפה כרונית לקסילן עשיה לגרום כאבי ראש, אובדן קואורדינציה, סחרחרות ובלבול. חשיפה לריכוזים גבוהים תגרום גרוי בעור, בעיניים, באף ובגרון ולקשיי נשימה. תופעות שלאחר חשיפה עשויות לכלול אובדן זיכרון, הפרעות עיכול וייתכן אף נזקים לכבד ולכליות. הרעלה חמורה עשויה להביא אובדן הכרה ומוות.
סמואל קסלר
סמואל ("סאלי") קסלר (בגרמנית: "Samuel "Sally Kessler; 21 בפברואר 1912, קלן – 26 במרץ 1985) היה פוליטיקאי וניצול שואה גרמני. לאחר השואה היה חבר בחבר המנהלים של מועצת קהילת בית הכנסת בקלן וחבר מועצת העיר קלן מטעם המפלגה הסוציאל-דמוקרטית של גרמניה.
בתקופת השואה
בשנת 1938 עברה המספרה של קסלר אריזציה בכפייה. בעת גירוש זבונשין בסוף אוקטובר 1938, גורש קסלר לפולין יחד עם בני משפחתו ומאות תושבים נוספים מקלן. בשנת 1942 נכלא בגטו ורשה. לאחר בריחה נתפס שוב והועסק בעבודות כפייה. הוא גורש לאושוויץ, ומשם למחנה העבודה פלשוב ליד קרקוב, שם נורה למוות אחיו יונאס לנגד עיניו. בשנת 1944 גורש למחנה הריכוז גרוס-רוזן ליד ברסלאו ומשם גורש למחנה הלוויין גורליץ. בשנת 1945 שוחרר האזור על ידי הצבא האדום. קסלר חזר לעיר הולדתו דרך פראג ווינה.
לאחר השואה
קסלר שב לקלן והתנדב בארגונים שעסקו בהשגת פיצויים לקורבנות הנאצים בגין כליאה. הוא היה יו"ר קבוצת הפעולה של סוציאל-דמוקרטים שנרדפו בידי הנאצים. הוא היה היהודי היחיד במועצת עיריית קלן (1954–1961, 1963–1975) מטעם ה-SPD. משנת 1958 היה חבר הנהלה בקהילת בית הכנסת של קלן. בספטמבר 1959 השתתף בטקס בו נפתח בית הכנסת בקלן בנוכחות הקנצלר קונראד אדנאואר. קסלר היה ממייסדי אגודת קלן לשיתוף פעולה נוצרי-יהודי בשנת 1958. בשנת 1953 התחתן סמואל קסלר עם רות פרנק (1928–2004), ששרדה את השואה כי ביולי 1939 הובאה לבריטניה ב"קינדרטרנספורט". הוריה אדל ויוסף פרנק שרדו את גירושם לטרזיינשטט, והמשפחה נפגשה שוב בקלן. לרות וסמואל קסלר נולד בן. הזוג ניהל יחד חנות טקסטיל ברחוב Severinstrasse. רות קסלר הייתה פעילה במספר ארגונים יהודיים. בין חבריו של קסלר היה יאן ייליך, חבר "הפירטים של אדלווייס", וביוזמתו של קסלר ארגן ייליך מושב קרנבל בבית הכנסת בקלן בשנות ה-60.
הנצחת קסלר ובני משפחתו
ארבע אחיותיו של סמואל קסלר, אחיו יונאס קסלר ורוב בני משפחותיהם נרצחו בשואה. לזכרם מונחות אבני נגף מול בתיהם בקלן. לזכר קסלר נקרא כביש ב-Deutzer Stadtpark על שמו.
ברזילאים יפנים
ברזילאים יפנים או ניפו-ברזילאים הם אזרחי ברזיל שמוצאם יפני, בין אם היגרו לברזיל או נולד שם.
ברזיל היא מדינה באמריקה הלטינית שקלטה את מרבית המהגרים שהיגרו מיפן למן ראשית המאה ה-20 ועד אמצע אותה המאה. כיום, היא המדינה המכילה את מספר היפנים הגדול ביותר בעולם, מלבד יפן. לפי הערכות, חיים בברזיל בין 2.0 מיליון אזרחים ברזילאים ממוצא יפני, וזאת בהשוואה ל-150,000 בארצות הברית. הם מרוכזים בעיקר בסאו פאולו. המהגרים היפנים הראשונים הגיעו לברזיל בשנת 1908 על האונייה קאסאטו מארו שיצאה מנמל קובה. הם היו קבוצה שמנתה כ-791 נפש, והם יצאו לברזיל במטרה למצוא תנאי מחיה טובים יותר. רבים מהם (כמו גם מהגרים סינים) הפכו לפועלים בחוות קפה. באותה עת, היה בברזיל מחסור בחוואים, ולכן זו קיבלה בברכה מהגרים מאירופה, וכן זרם של עובדים יפניים על מנת לספק את הדרישה.
מלחמת העולם השנייה ולאחריה
כשהעימות נגמר, פליטים יפנים רבים החליטו להתיישב בברזיל, ובכך יצרו קהילה יפנית גדולה בברזיל. בקרב הקהילה היפנית התפרסמה מחתרת בשם שינדו רנמי (臣道連盟), אשר חבריה האמינו שיפן לא הפסידה במלחמה, וכי סיום המלחמה לא היה אלא מהלך תעמולתי מצד בעלות הברית. חברי כת זו נשארו נאמנים להירוהיטו, הקיסר היפני. לאחר שרצחו חברי המחתרת 23 בני אדם בין 1946 ל-1947 פרקה המשטרה הברזילאית את המחתרת. כ-300 מחברי הכת נעצרו וכ-80 גורשו ליפן. מרבית צאצאי היפנים בברזיל מראים עניין מועט בלמידת השפה היפנית. רוב הניסיי והסנסיי מדברים פורטוגזית בלבד, ולומדים אנגלית בבית הספר. עם זאת, בחלק מבתי הספר היפניים מלמדים הן ביפנית והן בפורטוגזית. כיום, יפנית היא שפת אימם של כ-400,000 ברזילאים.
שנות ה-80 ואילך
המצב הכלכלי ביפן השתפר והגיע לידי יציבות. במקביל, המצב הכלכלי והפוליטי בברזיל הורע. לכן, ברזילאים יפנים רבים קיבלו מיפן אשרות עבודה, היגרו ליפן, ומאוחר יותר כונו "דקסגי". אזרחות יפנית הוצעה לדקסגים הברזילאים ב-1990, על מנת לעודד את ההגירה של היפנים מברזיל. כמה ברזילאים יפנים אף היגרו לארצות הברית, קנדה ופורטוגל.
זרם המהגרים מברזיל ליפן היה וממשיך להיות גדול. מעל ל-270,000 ברזילאים יפנים חיים כיום ביפן. הם מהווים את אוכלוסיית דוברי הפורטוגזית הגדולה ביותר באסיה. מספרם אף עולה על סך דוברי הפורטוגזית במושבות העבר של פורטוגל באסיה, כמו מזרח טימור ומקאו.
מרבית הברזילאים היפנים הם נוצרים, ברובם קתולים. עם זאת, כ-25% מהם מאמינים בזן בודהיזם ובשינטו.
תאודוסיו הראשון, דוכס ברגנסה החמישי
דום תאודוסיו הראשון, דוכס ברגנסה (בפורטוגזית: Teodósio de Bragança; 1510 - 22 בספטמבר 1563) היה הדוכס החמישי מברגנסה. הוא ידוע בכך שמסר את התואר דוכס גימרייש לאינפנטה דוארטה דה אביש, לצד חלק מהעושר והנכסים של בית ברגנסה.
ביוגרפיה
תאודוסיו הראשון נולד בשנת 1510 בווילה ויצ'וזה, לז'יימה, דוכס ברגנסה הרביעי ולאונור דה גוסמן אי ולאסקו, בתם של חואן אלונסו פרס דה גוסמן, דוכס מדינה סידוניה השלישי ואיסבל דה ולאסקו אי מנדוסה. הוא היה איש משכיל ומעודן, נסיך טיפוסי לרנסאנס. הוא אהב ציור ופיסול. הוא מת בשנת 1563, ובנו ז'ואאו הראשון, דוכס ברגנסה השישי ירש את תאריו.
משפחתו
בשנת 1542 הוא התחתן עם בת דודתו הראשונה איזבל דה לנקאסטרה (1513–1558), בתם של דיניש דה ברגנסה, רוזן למוש וביאטריש, רוזנת למוש השלישית, ממנה נולד לו בנו ז'ואאו הראשון, דוכס ברגנסה השישי.
מסוע
מסוע, שרשרת הובלה או סרט נע הוא אמצעי לשינוע מטענים ולהסעת נוסעים.
תאודוסיו הראשון, דוכס ברגנסה החמישי
משפחתו
בשנת 1559 הוא נישא בשנית עם ביאטריס מלנקסטר (1542–1623), נכדתו של אינפנטה ז'ורז' מלנקאסטרה, דוכס קוימברה. ילדם הראשון, חיימה מברגנסה, נהרג ללא יורשים בשנת 1578, בקרב אל-קסר אל-כביר. ילדתם השנייה, איזבל, התחתנה עם הדוכס הראשון של קמינה.
מסוע
מסוע לסחורות וחומרי גלם
המסוע מורכב משתי גלגלות, עם לולאה רציפה המסתובבת סביבן. הגלגלות ממונעות ומגלגלות את הרצועה ואת החומר המונח עליו קדימה. מסועים משמשים רבות להעברה של חומר תעשייתי וחקלאי כגון תבואה, פחם ומחצבים. כמו כן, המסועים משמשים לפריקה עצמאית של מטוסי תובלה, ספינות משא וקרונות משא. מדרגות נעות ומדרכות נעות גם משתמשות בטכנולוגיה זו, כמו גם פסי ייצור. חנויות משתמשות לעיתים במסוע על מנת להניע מוצרים לקופה.
בהשוואה למערכת המתוארת לעיל, מערכת הרצפה הנעה היא טכנולוגיה המשתמשת בלוחות על מנת להזיז משא על הרצפה. השוואה נוספת היא מערכת המסוע הגלגל המשתמשת בסדרה של ארגזים מסתובבים.
המסוע נחשב למערכת החוסכת בכוח אדם ומאפשרת לכבודה גדולה לנוע במהירות דרך תהליך.
מסוע לאנשים במסדרונות ארוכים
מסוע לכת (כינויים נוספים: מדרכה נעה, דרכנוע) הוא מסוע המאפשר להתקדם למרחק גדול באופן מאוזן. נהוג להציב מסועים כאלה בתחנות רכבת, רכבת תחתית, נמלי תעופה או במקומות אחרים עם מסדרונות ארוכים והומי־אדם. מסועים אלה נועדו להקל על ההליכה למרחקים גדולים עבור אנשים בעלי לקות וכדי להנגיש אותה עבור מי שלקותו מפריעה לו ללכת.
לרוב, המהירות של מסועים אלה היא שלושה קילומטר לשעה (מהירות של הליכה איטית) אולם ישנם מסועי הליכה בקצב הליכה רגיל (חמישה קמ"ש) קצב הליכה מאומצת (שבעה קמ"ש) או מהירים יותר, כמו זה שבתחנת מונפרנאס שבפריז, שמהירותו מגיעה עד לתשעה קמ"ש.
גו"ז
{{פירושונים| ראשי תיבות המשמשים לביטויים הבאים:
ראו גם
}}
סריי סיסופון
סריי סיסופון (בחמרית: ក្រុងសិរីសោភ័ណ) היא עיר בקמבודיה שמשמשת כבירת המחוז באנטי מינצ'י.
גאוגרפיה
העיר ממוקמת כ-306.5 ק"מ מבירת קמבודיה, פנום פן.
עוזי בר-צור
עוזי בר-צור (26 בפברואר 1933 – 2 באוגוסט 2013) היה חייל בחיל השריון שקיבל את עיטור הגבורה עבור לחימתו במבצע קדש.
ביוגרפיה
בר-צור נולד וגדל בקיבוץ רמת רחל למשה אייזיקוביץ.
מבצע קדש
למחרת לקח חלק בכוח שהתקדם לעבר מוצבי רפיח. כשהתקרבו למוצבים נפתחה עליהם אש, הטנקים שניסו להסתער עלו על מוקשים, ובר צור החל לחלץ פצועים מהטנקים. אחד מהם היה טוביה רביב (לימים מג"ד במלחמת ששת הימים ואלוף-משנה) אותו השכיב על מכסה המנוע של הג'יפ ובדרך אסף פצועים נוספים על מכסה המנוע והסיע אותם אל מאחורי גדר של סברס.
בנסיעתו השלישית לחילוץ פצועים, הג'יפ נפגע ויצא מכלל שימוש. לכן לקח את הג'יפ של סגן מפקד החטיבה והמשיך לאסוף פצועים.
באפריל 1973 הוענק לבר-צור עיטור הגבורה על ידי שר הביטחון משה דיין, על גילוי התנדבות ואומץ לב. בתיאור המעשה נכתב:
מלחמת ששת הימים ואחריה
במהלך מלחמת ששת הימים היה נהג זחל"ם לצידו של רביב שהיה מג"ד טנקים (גדוד 268). לאחר המלחמה הוצב גדודו בגזרת תעלת סואץ מצפון לקנטרה. כחודש לאחר מכן, במהלך יולי 1967, היה בר-צור מעורב בתקריות ראס אל-עיש. במהלך תקריות קשות אלו נשלח להוביל את סיירת חטיבה 7 שהגיעה כדי להחליף את הגדוד.
תשעה חודשים לאחר המלחמה הזעיק אותו טוביה רביב להשתתף בפעולת כראמה, פעולת תגמול גדולה כנגד בסיס הפת"ח בכראמה שבירדן. פעולת כוח הטנקים בפיקודו של רביב נתקלה בקשיים רבים ושוב היה מעורב בר-צור בקרב אש קשה עם נפגעים רבים לצה"ל.
חיים אישיים
בר-צור נישא לשולמית והתגורר ב"חוות הדריה" (שמאוחר יותר הפכה לבת הדר) בפאתי אשקלון, שם עבד בכרייה וחציבה בנגב. נפטר ב-2 באוגוסט 2013.
ז'ורז' סרה
סרה נחשב גם לאמן שהתחיל את הזרם הנאו-אימפרסיוניסטי בציורו יום ראשון אחר הצהריים על גדות האי לה גראנד ז'אט. ציור זה, שסרה שקד על הכנתו במשך שנתיים, וכן חייו ואמנותו של סרה, הונצחו במחזמר החדשני של סטיבן סונדהיים – "יום ראשון בפארק עם ג'ורג'" (1983), שהוצג בשפע הפקות ברחבי העולם.
יצירות מפורסמות
בין יצירותיו המפורסמות של סרה:
סימון (מלכת דראג)
סימון (Symone) היא דמות הדראג של רג'י גאווין (באנגלית: Reggie Gavin; נולד ב-14 בינואר 1995), מלכת דראג ודוגמנית אמריקאית. היא ידועה בעיקר בעקבות זכייתה בעונה ה-13 של המרוץ לדראג של רו פול. היא חברה בקולקטיב האומנות הקווירי בית אבלון.
אופל אסקונה C
אופל אסקונה C (בגרמנית: Opel Ascona C) היא מכונית משפחתית, מתוצרת יצרן הרכב הגרמני אופל (בגרמנית: Opel Automobile GmbH), חברת בת של קונצרן הרכב ג'נרל מוטורס, שיוצרה בין השנים 1988–1981 בגרמניה
סימון (מלכת דראג)
ביוגרפיה
גאווין גדל בקונוויי, ארקנסו כאח הצעיר מבין שלושה ילדים. גאווין היה ילד ביישן בגלל החרדה שלו מכיוון שהוא היה הומוסקסואל. הוא גילה את הדראג כבן נוער ב-2009 אחרי שהתוכנית המרוץ לדראג של רו פול החלה, והוא התחיל להתנסות עם איפור ודראג. גאווין הגיע לנשף הסיום של התיכון בשמלה.
זמן קצר לאחר סיום התיכון ב-2013, סימון הופיעה בדראג בפעם הראשונה במועדון הלילה טריניטי תחת השם דליילה אלמיין. בזמן שהיא הייתה סטודנטית באוניברסיטת ארקנסו, היא התחילה לבנות קהל מעריצים כאומנית בדיסקוברי ובדה פקטורי. מאוחר יותר שינתה את שם הבמה שלה לסימון על שם דמות במחזה שהיא כתבה בתיכון. היא הנחתה תוכנית בשם "Symon Says". היא אמרה שסימון מייצגת את "האדם שאני באמת. הייתי אומרת שרג'י הוא מסכה שאני עוטה כל יום".
סימון היא חברה בקולקטיב האופנה ותרבות הפופ הקווירי בית אבלון, יחד עם פיינליסטית העונה ה-12 של המרוץ לדראג של רו פול ג'יג'י גוד. הקולקטיב קם ב-2016 בליטל רוק על ידי מרקו מונרו, האנטר קרנשו וגרנט ונדרבילט. גרנט ונדרנילט היא אם הדראג של סימון.
סימון עברה ללוס אנג'לס ב-2019 והצטרפה לחברים אחרים מבית אבלון.
באוגוסט 2021, סימון הופיעה בפסטיבל המוזיקה "Drag Fest". סימון הופיעה על השער של מגזין "Interview" בספטמבר. באותו החודש, היא השתתפה בטקס פרסי הווידאו קליפים של MTV לשנת 2021, בנשף המט גאלה והלכה על השטיח האדום בטקס פרס אמי לבידור בפריים טיים ה-73.
הפועל באר שבע (כדורגל נשים)
הפועל באר שבע הוא מועדון כדורגל נשים, הכולל קבוצה המשחקת בליגת הלאומית בכדורגל נשים. המועדון נוסד בשנת 2000 ושיחק בליגה הבכירה עד להקמת ליגת המשנה ומאז מתנדנדת הקבוצה בין הליגות. המועדון כולל גם קבוצות לילדות ונערות. במהלך השנים נאבקה הקבוצה על קבלת תנאים הוגנים, עתרה לבית המשפט בטענה לאפליה מגדרית של העירייה ואף זכתה בעתירה זו.
בליגה
מהקמתה שיחקה הקבוצה בליגה הראשונה עד לעונת 2009/2010 אז ירדה לליגה השנייה שהוקמה מחדש בעונה זו. הקבוצה סיימה ראשונה ועלתה חזרה לליגה הראשונה כבר בניסיון הראשון. לאחר שתי עונות בליגה הראשונה ירדה הקבוצה שוב לליגה השנייה ושיחקה בה עד עונת 2017/2018 אז סיימה ראשונה ועלתה לליגת העל. לאחר עונה אחת ירדה לליגה הלאומית אך סיימה ראשונה בעונת 2019/2020 ועלתה שוב לליגת העל. בעונת 2022/2023 ירדה הקבוצה לליגה הלאומית פעם נוספת.
מאבק בעיריית באר שבע לתנאים הוגנים
בשנת 2018, לאחר שהעפילה לליגת העל, פנתה הקבוצה לבית המשפט בטענה שהעירייה לא עומדת בהתחייבותה לתת לה מענק עלייה כפי שהתחייבה. בשנת 2019, הגישה הקבוצה עתירה נגד העירייה, בטענה לקיפוח ואפליה בנוגע למענקים, מתקנים ותקציבים. כתוצאה מהעתירה בית המשפט המחוזי פסק כי על עיריית באר שבע לשנות את התבחינים ולהגדיל את התמיכה בקבוצות כדורגל הנשים בעיר.
מסד נתונים גרפי
מסד נתונים גרפי (Graph database – GDB) הוא מסד נתונים המשתמש במבני גרף לשאילתות סמנטיות עם צמתים, קשתות ומאפיינים כדי לייצג ולאחסן נתונים. מושג מרכזי של המערכת הוא ה"גרף" (או קשר). הגרף מתייחס לפריטי הנתונים באכסון לאוסף צמתים וקשתות, הקשתות מייצגות את היחסים בין הצמתים. היחסים מאפשרים קישור ישיר של נתונים באחסון, ובמקרים רבים ניתן לאחזרם בפעולה אחת. מאגרי מידע גרפים מדגישים את היחסים בין הנתונים. שאילתות על מערכות יחסים מהירות משום שהן מאוחסנות באופן תמידי במסד הנתונים. ניתן לדמיין בצורה אינטואיטיבית קשרים באמצעות מאגרי מידע גרפיים, מה שהופך אותם לשימושיים לנתונים הקשורים זה בזה.
מונחים
מסד נתונים גרפי הוא מאגר המבוסס על תורת הגרפים. הוא מורכב ממערכת אובייקטים, היכולים להיות צומת או קשת.
בני גרין (פסנתרן)
בני גרין (נולד ב-4 באפריל 1963) הוא פסנתרן ג'אז הארד בופ אמריקני, שהיה חבר בלהקתו של ארט בלייקי "Jazz Messengers". הוא הושווה לבאד פאוול ואוסקר פיטרסון ומחשיב אותם כמודלים משפיעים.
ביוגרפיה
גרין נולד בניו יורק, גדל בברקלי, קליפורניה, ולמד פסנתר קלאסי מגיל שבע. הוא הביע עניין בג'אז בשלב מוקדם בחייו. אביו היה נגן סקסופון טנור ג'אז. בני גרין "התגלה" על ידי פיי קרול, ובשנות העשרה לחייו ניגן בחמישייה של אדי הנדרסון. גרין למד בתיכון ברקלי והשתתף בהרכב הג'אז של בית הספר. לקראת סוף לימודיו בתיכון, הופיע מדי שבוע בטריו ג'אז, לקראת כניסתו לעולם הג'אז המקצועי. אחרי התיכון ניגן בסן פרנסיסקו, אך הצליח יותר בשובו לניו יורק.
גרין הצטרף ללהקת בטי קרטר באפריל 1983 ומאז 1991 מוביל טריו משלו. הוא הקליט עבור בלו נוט, Telarc ו- Criss Cross Jazz.
גרין מלמד בסדנאות ברחבי ארצות הברית, בהן ג'אז קאמפ וסט בקליפורניה וסנטרום / ג'אז פורט טאונסנד בוושינגטון. כיום הוא מתגורר בארצות הברית ומסייר ברחבי העולם עם שלישיית בני גרין. בשנת 2018 הקליט את אלבום האולפן "Then and Now" בחברת Sunnyside Records.
כמנהיג
מקורות עיקריים:
בתור איש צד
עם ארט בלייקי
עם בוב בלדן
עם דון בראדן
עם ססיל ברוקס השלישי
עם ריי בראון
עם ארנט קוב
עם פרדי האברד
עם אטה ג'ונס
עם יוסטון פרסון
עם ג'ימי פונדר
עם ג'ים סניידרו
עם לב טבצ'קין
עם ג'ק וולראת
עם אחרים
Kill at Will
Kill at Will הוא מיני-אלבום בו שבעה שירים של הראפר אייס קיוב. האלבום הופץ בשנת 1991, זמן קצר לאחר AmeriKKKa's Most Wanted. במהרה הגיע האלבום לסטטוס אלבום זהב במכירות, ושנה מאוחר יותר, הגיע לסטטוס פלטינה. באלבום מופיע גם רמיקס לסינגל "Endangered Species" מהאלבום הקודם של אייס קיוב. Kill at Will נחשב על ידי מעריציו של אייס קיוב בין היצירות הטובות ביותר שלו.
האלבום כולל שניים מהשירים המפורסמים של אייס קיוב, Jackin' for Beats ו-Dead Homiez. השיר Dead Homiez היה הסינגל השני בקריירת הסולו של אייס קיוב. השיר מתמודד עם האלימות, מוות, ובעיות חברתיות בשכונות הקשות והוא במהותו הקדשה לכל אלו שנרצחו בשכונות אלו. מאוחר יותר זכה השיר לתשבחות מצד ראפרים ומבקרים, והוא אחד משירי ההיפ הופ הראשונים שמתמודדים עם נושאים אלו.
ג'אנקרלו מארוקי
ג'אנקרלו מארוקי (באיטלקית: Giancarlo Marocchi; נולד ב-4 ביולי 1965) הוא כדורגלן עבר איטלקי ששיחק בעמדת הקשר. במהלך הקריירה שלו, הוא שיחק עבור יובנטוס, שם זכה פעם אחת באליפות הליגה, פעמיים בגביע האיטלקי, פעם אחת בליגת האלופות ופעמיים בגביע אופ"א. כמו כן, הוא שיחק במדי בולוניה בשתי קדנציות שונות. ברמה הבינלאומית, הוא ייצג את איטליה במונדיאל 1990, שבו היא סיימה במקום השלישי.
קריירת מועדונים
לאחר שעבר באקדמיית הנוער של בולוניה, מארוקי שיחק במהלך הקריירה שלו עבור הקבוצה הבוגרת בשתי קדנציות שונות (1982-88, 1996-2000) ועבור יובנטוס (1988-96). במהלך 18 העונות שלו ככדורגלן, הוא רשם 500 הופעות בליגה, כשהבקיע 33 שערים; 287 הופעות ו-18 שערים במדי בולוניה, ו-213 הופעות ו-15 שערים במדי יובנטוס. בסך הכל המאזן של מארוקי בסרייה א' הוא 329 הופעות ו-20 שערים. במהלך התקופה הראשונה שלו בבולוניה, הוא זכה באליפות הסרייה ב' של עונת 88–1987. כשחזר לבולוניה בפעם השנייה בקריירה שלו, הוא זכה בגביע האינטרטוטו של שנת 1998 כקפטן הקבוצה, לאחר שירש את הסרט מרוברטו באג'ו. הוא עזר לבולוניה לסיים במקום השמיני בעונת 1997/98, מקום שהקנה לה מקום בגביע אופ"א של עונת 1998/99. במפעל זה הם הגיעו עד לשלב חצי הגמר, שם הודחו על ידי אולימפיק מרסיי; במהלך המשחק, נשלף לעבר מארוקי כרטיס אדום וכתוצאה מכך קיבל עונש הרחקה לארבעה משחקים. בנוסף לכך, הוא עזר לבולוניה להגיע לחצי גמר הגביע האיטלקי שלעונת 1998/99.
במדי יובנטוס, מארוקי שיחק שמונה שנים, פתח בהרכב הפותח תחת מאמנים כמו דינו זוף, לואיג'י מאיפרדי וג'ובאני טרפטוני, ואף לבש את חולצה מספר 10 במהלך עונת 1989/90, אף על פי שקיבל פחות דקות תחת המאמנים טרפטוני ומרצ'לו ליפי בשנים המאוחרות יותר. במהלך השהות שלו בקבוצה הוא זכה בגביע האיטלקי ובגביע אופ"א ב-1990, לאחר ניצחון בצמד משחקי הגמר בהם ניצחה יובנטוס 3–1 בסיכום המפגשים. כשעוד גביע אופ"א נוסף להישגיו ב-1993 (לאחר ניצחון 6-1 בסיכום שני מפגשי הגמר על בורוסיה דורטמונד), דאבל של אליפות הליגה והגביע האיטלקי ב-1995, ובעונתו האחרונה בקבוצה זכה בסופר קאפ האיטלקי ובליגת האלופות. הוא פרש מכדורגל בשנת 2000.
קריירה בינלאומית
מארוקי רשם 11 הופעות עבור המדים הלאומיים של נבחרת איטליה בין השנים 1988 ל-1991, ואף נכלל בסגל שלה למונדיאל 1990 על ידי המאמן, אזליו ויצ'יני; בטורניר זה איטליה סיימה במקום השלישי. הוא לא שיחק באף משחק בטורניר בשל נוכחותם של ג'וזפה ג'אניני, ניקולה ברטי וקרלו אנצ'לוטי בקישור. ב-22 בדצמבר 1988, ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת בניצחון 0–2 על נבחרת סקוטלנד. ב-13 בפברואר 1991, הוא ערך את ההופעה האחרונה שלו במדי הנבחרת בתיקו המאופס נגד נבחרת בלגיה.
לאחר הפרישה
לאחר שפרש מכדורגל, מארוקי החל לעבור כמנהל הספורטיבי של בולוניה, בנוסף לעמדות ניהוליות אחרות; הוא עבד בנוסף כמגלה כישרונות וגם במחלקת הנוער של הקבוצה. כיום, הוא עובד כפרשן ברשת הטלוויזיה Sky Sport Italia.
סגנון המשחק
מארוקי היה קשר מרכזי או קשר רחבה לרחבה, למרות שהוא לא היה שחקן יצירתי במיוחד. מארוקי נודע בשל העקביות שלו, ויכול היה לפרוץ את הגנת היריבה ולאחר מכן להתחיל התקפות לקבוצתו.
צ'ארלס דיוונס
צ'ארלס דיוונס הבן (באנגלית: .Charles Devens Jr; ) היה עורך דין, משפטן ופוליטיקאי אמריקאי, שכיהן כתובע הכללי של ארצות הברית בממשלו של הנשיא רתרפורד הייז. הוא גם שירת כגנרל בצבא האיחוד במלחמת האזרחים.
קורות חייו
ב-1848 נבחר דיוונס מטעם המפלגה הוויגית לסנאט של מסצ'וסטס. בשנים 1848–1853 הוא שירת כמרשל של ארצות הברית במסצ'וסטס. בתוקף תפקידו זה הוא נדרש ב-1851 להחזיר את העבד הנמלט תומאס סימס לעבדותו. כשביצע משימה זו הוא חש נקיפות מצפון. לאחר מכן הוא ניסה ללא הצלחה לקנות את חירותו של סימס, ושנים רבות לאחר מכן הוא מינה אותו למשרה במחלקת המשפטים בוושינגטון.
בשנים 1853–1861 עסק דיוונס בעריכת דין בווסטר.
מלחמת האזרחים
ב-16 באפריל 1861 נשא דיוונס נאום מרגש בווסטר. בפני הקהל הגדול שנאסף מולו הוא קרא לגברים הצעירים של ווסטר "לקום ולבוא אחרי להצלתה של וושינגטון". שלושה ימים לאחר מכן הוא מונה כקצין בדרגת מייג'ור בגדוד הרובאים השלישי של מסצ'וססט.
ביולי אותה שנה הוא מונה כמפקד רגימנט הרגלים ה-15 של מסצ'וסטס בדרגת קולונל. באוקטובר הוא נפצע בקרב בולז בלאף בווירג'יניה. אף על פי שהוא היה עדיין בתהליך החלמה, קודם דיוונס לדרגת בריגדיר גנרל באפריל 1862 וקיבל את הפיקוד על הבריגדה הראשונה של הדיוויזיה הראשונה. הוא נפצע פעם נוספת בקרב שבעת האורנים והעביר את רוב הקיץ בהחלמה. הבריגדה שלו לא הייתה מעורבת באופן משמעותי במערכת מרילנד. זמן קצר לאחר מכן הוצבה הבריגדה תחת פיקוד הגיס השישי ודיוונס קיבל את הפיקוד על הבריגדה השנייה של הדיוויזיה השלישית של הגיס במהלך קרב פרדריקסברג.
בינואר 1863 קיבל דיוונס את הפיקוד על הבריגדה הראשונה של אותה דיוויזיה. לאחר שמייג'ור גנרל אוליבר הווארד קיבל את הפיקוד על הגיס ה-11, הוא מינה את דיוונס כמפקד דיוויזיה ובקרב צ'נסלורסוויל הוא נפצע בפעם השלישית. על פי הדיווח של גנרל סטיוארד ל. וודפורד, ששירת עמו, דיוונס עלה שוב על סוסו, נשאר עם אנשיו ולא התפנה לבית חולים עד שאנשיו התפנו בעצמם.
דיוונס הצטיין בשירותו בקרב קולד הרבור, בו הוא פיקד על הדיוויזיה השלישית של הגיס ה-18 במערכת אוברלנד בפיקודו של יוליסס ס. גרנט. במהלך השלבים האחרונים של המצור על פיטרסבורג הוא פיקד על הדיוויזיה השלישית של הגיס ה-24. הכוחות בפיקודו של דיוונס היו הראשונים להיכנס לריצ'מונד לאחר נפילתה באפריל 1865.
לאחר המלחמה היה דיוונס לעמית במפקדת מסצ'וסטס של המסדר הצבאי של הלגיון הנאמן של ארצות הברית.
לאחר המלחמה
דיוונס היה גם דמות מפתח בחקירת ההוצאה להורג הבלתי חוקית של ותיק צבא הקונפדרציה, קלווין קרוזייר על ידי חיילי הרגימנט ה-33 בניוברי, קרוליינה הדרומית בספטמבר 1865 בעקבות קטטה. בניגוד לדעתו של דיוונס, הקצין שהיה אחראי על המקרה זוכה ושב לשירות.
בשנים 1867–1873 כיהן דיוונס כשופט בבית המשפט הגבוה של מסצ'וסטס ולאחר מכן ועד 1877 ושוב בשנים 1881–1891 הוא כיהן כשופט בבית המשפט העליון של המדינה. בשנים 1877–1881 הוא כיהן כתובע הכללי של ארצות הברית בקבינט של הנשיא רתרפורד הייז.
מותו והנצחתו
צ'ארלס דיוונס נפטר מכשל לבבי בבוסטון ב-7 בינואר 1891 ונטמן בבית הקברות מאונט אוברן שבקיימברידג'.
ב-1906 הקימה העיר ווסטר פסל בדמותו של דיוונס רכוב על סוס בחזית בניין בית המשפט הישן שבעיר. בתחילה מוקם הפסל במרכזו של מתחם בית המשפט ומאוחר יותר הועבר למיקום צדדי יותר.
ליד העיר אייר שבמסצ'וסטס הוקם ב-1917 מחנה צבאי גדול על שמו של דיוונס, פורט דיוונס. במלחמת העולם השנייה שימש הבסיס כמרכז גיוס ואימונים וכן כמחנה שבויים בו שוכנו שבויים גרמנים ואיטלקים. בשנים 1951–1996 שימש המחנה כבסיס אימונים של יחידת מודיעין האותות של צבא ארצות הברית וכן כבסיס האם של קבוצת הכוחות המיוחדים העשירית בשנים 1968–1995. במקום התאמנו גם אנשי כוחות המילואים של הצבא ואנשי המשמר הלאומי של ארצות הברית. ב-1996 נסגר הבסיס ועל שטחו הוקמו פארק תעשייתי, בית חולים לאסירים, בית מלון, מסעדה ומרכז קניות. עד ל-2007 שימש המקום כמחנה אימונים לכוחות המילואים.
אפר וסט סייד
אפר וֶסט סייד (באנגלית: Upper West Side, הצד המערבי העליון) היא שכונה ברובע מנהטן, ניו יורק, ששוכנת בין סנטרל פארק ונהר ההדסון, ובין מערב רחוב 59 ומערב רחוב 116. אפר וסט סייד נכללת לעיתים על ידי ענף הנדל"ן כשכונה השייכת למורנינגסייד הייטס.
כמו אפר איסט סייד, אפר וסט סייד הוא אזור יוקרתי, שרבים מתושביו עובדים באזורים מסחריים במרכז העיר ובמנהטן. יש לו מוניטין כמרכז תרבותי ואינטלקטואלי של ניו יורק (אוניברסיטת קולומביה בקצה הצפוני של השכונה) וכן מרכז אמנות (מרכז לינקולן נמצא בקצה הדרומי). אפר איסט סייד לעומת זאת נחשב לאזור מסחרי ועסקי יותר.
גאוגרפיה
אפר וסט סייד מתוחם בדרום על ידי רחוב 59, במזרח על ידי סנטרל פרק ועל ידי נהר ההדסון במערב. גבולה הצפוני של השכונה פחות מוגדר, אם כי מבחינה היסטורית מיוחס לרחוב 110, אך לעיתים מתייחסים לרחוב 125 כגבולה הצפוני של השכונה, כולל מורנינגסייד הייטס. האזור שמצפון למערב רחוב 96 ומזרחו של ברודוויי גם מזוהה כעמק מנהטן. האזור החופף ממערב לשדרת אמסטרדם עד לפארק ריוורסייד נחשב כעבר כמחוז בלומינגדייל.
במורנינגסייד הייטס, ממערב להארלם, נמצאים קתדרלת סנט ג'ון האלוהי, אוניברסיטת קולומביה, ברנארד קולג', בנק רחוב המכללה לחינוך, המועצה הלאומית של הכנסיות, יוניון תאולוג'יקל סמינרי, בית הספר מנהטן למוזיקה, הקולג' למורים של אוניברסיטת קולומביה, בית המדרש לרבנים באמריקה כמו גם קבר גרנט וכנסיית ריברסייד.
דמוגרפיה
ב-2010 התגוררו באפר וסט סייד 209,084 בני אדם – ירידה בכמות האוכלוסייה משנת 1990, אז התגוררו באזור זה 210,993 בני אדם. 140,850 (67.4%) מהתושבים הם לבנים, 31,347 (15%) הם ממוצא היספני, 15,834 (7.6%) הם ממוצא אפרו-אמריקני, 15,988 (7.6%) הם ממוצא אסייתי, 221 (0.1%) הם ממוצא אינדיאני או ילידי אלסקה, 671 (0.3%) הם מגזעים אחרים.
המוח של אלברט איינשטיין
המוח של אלברט איינשטיין הוא אחד ממספר איברים, שהוצאו מגופתו של אלברט איינשטיין לפני שריפתה לצורך מחקר מדעי על אחד מגדולי המדענים בתולדות האנושות.
גורל המוח
אלברט איינשטיין מת ב-18 באפריל 1955 בבית החולים פרינסטון בניו ג'רזי בעקבות מפרצת של אבי העורקים שהתפוצצה בחלל הבטן שלו. נתיחת גופתו נערכה במעבדתו של תומאס סטולץ הארווי זמן קצר לאחר מותו. הארווי, שערך נתיחה שלאחר המוות לפני שריפת גופתו של איינשטיין הסיר לטענתו כמה איברים ביניהם את המוח ששקל 1230 גרם.
הוצאת האיברים על ידי הארווי נעשתה ללא אישור משפחתו של איינשטיין ובצורה לא חוקית, זאת ככל הנראה על מנת לא לאבד את היכולת לחקור את מוחו של איינשטיין שהיה גאון ומגדולי המדענים בתולדות האנושות. עם זאת, הארווי טען כי לאחר פרסום הידיעה על הוצאת האיברים מגופתו בעיתון, יצר הנס אלברט איינשטיין בנו הבכור של איינשטיין קשר עם הארווי וככל הנראה התיר לו להשתמש במוח לצורכי מחקר (דבר שאיינשטיין עצמו התבטא לגביו בצורה חיובית עוד בחייו).
לאחר הנתיחה נלקח המוח למעבדה באוניברסיטת פנסילבניה שם הזריק הארווי פורמלין לטובת שימור המוח ושם אותו בצנצנת עם פורמלין. הוא צילם את המוח מזוויות רבות ולאחר מכן חתך אותו ל-240 חלקים (כל אחד בערך ס"מ) ועטף את הקטעים בחומר דמוי פלסטיק הנקרא קולודיון.
הארווי חילק את חתיכות המוח לפתולוגים ונוירולוגים מובילים בתקווה לגילוי מידע שימושי באמצעות מחקר מדעי. אך רוב החתיכות נשארו אצלו.
מיין סלטיקס
מיין סלטיקס (באנגלית: Maine Celtics) היא קבוצת כדורסל מהעיר פורטלנד, מיין המשחקת בליגת הפיתוח של ה-NBA. הקבוצה הוקמה בשנת 2009 ומסונפת לקבוצת הבוסטון סלטיקס מליגת ה-NBA.
הצפנה הסתברותית
הצפנה הסתברותית (באנגלית: Probabilistic encryption) היא סכימת הצפנה סימטרית או אסימטרית שבה נוסף לתהליך ההצפנה אלמנט אקראי כך שהטקסט המוצפן המתקבל מאותו מסר יכול להיות שונה בכל הצפנה אפילו אם המפתח איתו הוצפן זהה, ואילו הפענוח תמיד דטרמיניסטי. באופן תאורטי, זוהי מכונת טיורינג הסתברותית שמצפינה את המסר הגלוי בהטלת מטבע, בניגוד לסכימות הצפנה דטרמיניסטיות כמו RSA או רבין שבהן הטקסט המוצפן נותר ללא שינוי אם המסר הגלוי והמפתח קבועים. המושג הוטבע לראשונה על ידי שפי גולדווסר וסילביו מיקאלי ב-1983 והדוגמאות המעשיות הראשונות הן הצפנת בלום גולדווסר וצופן אל-גמאל. מאז הפך המושג לאחד מיסודות ההצפנה המודרנית וסכימות רבות הומצאו בהשראתו. ידוע שכדי שסכימת הצפנה תחשב מוכחת כבטוחה סמנטית תחת מודל סיבוכיות סטנדרטי היא חייבת להיות הסתברותית, כיוון שבהצפנה דטרמיניסטית העובדה ששני טקסטים מוצפנים זהים משליכה בהכרח שטקסט המקור שלהם זהה, מכאן שמעט מידע מועבר ליריב ולכן אינה יכולה להיות בטוחה סמנטית. הוספת הסתברותיות (פסאודו-אקראיות) פותרת בעיה זו, כיוון שבסבירות מאוד גבוהה הצפנה חוזרת של בלוק טקסט מקורי תניב תוצאות שונות לחלוטין. אפשר להוסיף הסתברותיות גם לסכימות הצפנה דטרמיניסטיות כמו RSA על ידי ריפוד עם ביטחון תחת מודל אורקל אקראי (דוגמת OAEP).
מיין סלטיקס
היסטוריה
ב-25 בפברואר 2009 הודיעה הנהלת ליגת הפיתוח של ה-NBA על הרחבת הליגה וצירוף קבוצה מפורטלנד, מיין לליגה בעונת 2009/10. שם הקבוצה הוחלט לאחר תחרות לבחירת השם. צייד סרטנים הוא ענף מסחר חשוב באזור ניו אינגלנד, בו נמצאת מדינת מיין. השם "קלאוס" (Claws בתרגום לעברית: צבתות של סרטן) ניתן לקבוצה כמחווה לענף. השם "רד" הוא מחווה למאמן העבר של הסלטיקס, רד אאורבך.
הצפנה הסתברותית
מידע חלקי
הצורך בהצפנה הסתברותית נובע מבעיה מהותית שקיימת בכל סכימת הצפנה דטרמיניסטית המבוססת על פונקציה חד כיוונית עם דלת מלכודת. למשל אם נתונה פונקציה חד-כיוונית f כך שקל לחשב את y=f(x) אך קשה לחשב את הפונקציה ההופכית x=f^{-1}(y) ללא דלת המלכודת:
מיין סלטיקס
היסטוריה
ב-21 ביולי 2009 הודיעה הקבוצה על מינוי אוסטין אינג' למאמן הראשון של הקבוצה. ב-2 בספטמבר אותה שנה בחרה הקבוצה 10 שחקנים מתוך הסגל של קבוצות קולורדו 14' ואנהיים ארסנל במסגרת דראפט ההרחבה של שנת 2009, שחקנים שהיוו את בסיס הקבוצה בעונה הראשונה.
הצפנה הסתברותית
מידע חלקי
לסכימת הצפנה הסתברותית קשר למושג שנקרא סיבית קשה, הבעיה שהועלתה על ידי גילס ברסרד היא כיצד להצפין סיבית בודדת באמצעות סכימת הצפנה אסימטרית, אפשר לראות שסכימה דטרמיניסטית כמו RSA אינה מתאימה למטרה זו כיוון שאף על פי שהיא בטוחה, אפשר לחשב את הסיבית הפחות משמעותית. אפשר לנסות לפתור את הבעיה על ידי הטמעה של הסיבית הסודית בתוך מספר אקראי כלשהו במיקום מוסכם או באמצעות חישוב כלשהו כמו XOR, אך העובדה שבאופן עקרוני בכל סכימה דטרמיניסטית גם אם היא בטוחה אין זה סותר את העובדה שקל לחשב מידע חלקי כמו הסיבית הראשונה גורמת לכך שסכימה כזו לא מתאימה להצפנת סיבית אחת. ההצעה של גולדווסר ומיקלי פותרת בעיה זו.
מיין סלטיקס
היסטוריה
במהלך השנים הראשונות שיתפה הקבוצה פעולה עם שרלוט בובקטס (2012-2009) ופילדלפיה 76' (2012-2011), במקביל לשיתוף הפעולה עם הבוסטון סלטיקס. ביוני 2012 חתמה הקבוצה על הסכם חדש עם הסלטיקס המעניק לבוסטון בלעדיות.
הצפנה הסתברותית
סכימה קונקרטית
הסכימה ההסתברותית הקונקרטית הראשונה, שהוצעה על ידי גולדווסר ומיקלי מסתמכת על בעיית השארית הריבועית מודולו מספר פריק שנחשבת לפונקציה חד-כיוונית קשה והיא למעשה הסכימה הראשונה שהוכחה כבעלת ביטחון סמנטי. שיטה זו אינה יעילה ולכן אינה בשימוש מעשי, חשיבותה תאורטית בלבד.
מיין סלטיקס
היסטוריה
בסיום עונת 2012/13 העפילה הראשונה לפלייאוף לאחר 4 עונות, אך הפסידה בסיבוב הראשון לריו גראנדה ואלי וייפרס. בעונת 2014/2015 זכתה הקבוצה באליפות הבית האטלנטי והעפילה שוב לפלייאוף, אך שוב הפסידה בסיבוב הראשון, הפעם לפורט ויין מאד אנטס. שנה לאחר מכן שוב סיימה בראשות הבית והודחה בסיבוב הראשון, הפעם על ידי קאנטון צ'ארג'. בעונת 2016/17 סיימה בראשות הבית, ניצחה את הסיבוב הראשון והפסידה בחצי הגמר לראפטורס 905, שזכו באליפות בסיום העונה.
הצפנה הסתברותית
סכימה קונקרטית
הבעיה מוגדרת כדלהלן: נתון מודולוס n שהוא כפולה של שני ראשוניים p,q אם x זר ל-n אז x הוא שארית ריבועית (quadratic residue) ביחס למודולוס n אם למשוואה יש פתרון שלם y, אחרת אמרים ש-x אינו שארית ריבועית (quadratic non-residue). ללא ידיעת הגורמים הראשוניים קשה להכריע בשאלה.
מיין סלטיקס
היסטוריה
ב-24 במאי 2021, הבוסטון סלטיקס הכריזו שהרד קלאוס שינו את שמם לסלטיקס, ועם שם זה הם משחקים החל מתחילת עונת 2021-2022.
הצפנה הסתברותית
סכימה קונקרטית
הסכימה הבאה מנצלת עובדה זו למערכת הצפנה. החיסרון שלה הוא שהטקסט המוצפן עבור כל סיבית מידע גדול (לפחות 1,024 סיביות). היא פועלת כדלהלן:
בהינתן פרמטר ביטחון k המשתמש A מכין את הפרמטרים הבאים:
אם B רוצה להצפין עבור A מחרוזת סיביות של טקסט גלוי כלשהו באורך l סיביות הוא מבצע:
סיבוכיות ההצפנה היא בסדר גודל O(lk^2) וסיבוכיות הפענוח היא O(lk^3) כאשר k הוא פרמטר הביטחון (אורך כל אחד מהמספרים הראשוניים בסיביות) ו-l אורך המסר b בסיביות.
אפשר לראות ש-c_i הוא שארית ריבועית מודולו n רק אם b_i=0. כיוון שקל לדעת אם מספר הוא שארית ריבועית מודולו מספר ראשוני אך קשה לעשות זאת מודולו מספר פריק, המשתמש הלגיטימי שהגורמים הראשוניים של n ידועים לו יכול בקלות לחשב את Q_n(c_i) ולגלות האם b_i=0 או b_i=1. בגלל אקראיות r בכל פעם שתתבצע הצפנה של b יתקבל ערך אחר כך שהתוקף אינו יכול ללמוד מאומה מהתבוננות בטקסט המוצפן.
באטאמבאנג
באטאמבאנג (בחמרית: បាត់ដំបង) או קרונג באטאמבאנג (בחמרית: ក្រុងបាត់ដំបង) היא עיר בקמבודיה, שמשמשת כבירת המחוז באטאמבאנג.
אקלים
הטמפרטורה הממוצעת היא 26 מעלות צלזיוס. כמות המשקעים הממוצעת היא 1,931 מילימטרים בשנה. חודש ספטמבר הוא החודש שיש בו הכי הרבה גשם (424 מ"מ גשם), וחודש פברואר הוא החודש שיש בו הכי פחות גשם (6 מ"מ גשם).
ג'ון בנט לוז
קורות חייו
בנם היחיד של מריאן ג'ונסטון וג'ון בנט לוז, שהיה בעליה של אחוזה משפחתית בשטח של כ-1000 אקרים (שהם כ-4000 דונם). למד באיטון קולג' ואחר כך בברייזנוז קולג' (Brasenose College) באוקספורד. עם מות אביו ב-1822 ירש את אחוזת המשפחה, שם הקים ב-1843 את החווה החקלאית הניסיונית שהייתה בין הראשונות בעולם (נראה שרק חווה נסיונית באלזס קדמה לה). ב-1846 נבחר כעמית ב"אגודה המלכותית האנגלית לאגרונומיה" ב-1848 נבחר למועצת האגודה, בהמשך מילא שם תפקידים בכירים נוספים. ב-1854 נבחר לעמית של החברה המלכותית. ב-1867 זכה, יחד עם שותפו למחקר ג'וזף הנרי גילברט, במדליה המלכותית בעבור מחקריהם באגרונומיה כימית. ב-1882 קיבל תואר ברונט. ב-1889 הקים את "הקרן החקלאית של לוז" במטרה להבטיח את המשך פעילות החווה הניסיונית.
פעילותו המדעית
את הניסויים בהשפעת סוגי דשן שונים התחיל בעציצים. הניסויים בעציצים נערכו בשנים 1837 עד 1839 ובהם התגלתה לראשונה ההשפעה החיובית של דישון לפת בדשן כימי שהוכן בעיבוד של פוספאט עם חומצה גופרתית. בשנים 1840 ו-1841 עבר לניסויים בקנה מידה נרחב בשדות האחוזה. בעקבות ההצלחה גם בניסויים אלו הוציא ב-1842 פטנט על הדשן שגילה. ופתח את המפעל הראשון בעולם לייצור דשנים. ב-1846 רכש מג'יימס מארי, מתחרהו בייצור דשן כימי, את הפטנט שלו.
הדעה המקובלת מיחסת את המצאת הדשן הכימי לג'ון בנט לוז, אולם נראה שהרופא האירי ג'יימס מארי.הקדים אותו בלמעלה משני עשורים.
ב-1843 צרף אליו את הכימאי ד"ר ג'וזף הנרי גילברט. שותפות מדעית זו, שנמשכה עשרות שנים, התרכזה בעיקר בגידולי שדה ובהזנת בעלי חיים. את תוצאות מחקריו פרסם, החל משנת 1847, בעיקר בג'ורנל של האגודה המלכותית האנגלית לאגרונומיה (Journal of the Royal Agricultural Society of England) . בסך הכל פרסם 130 מאמרים ותזכירים.
בשנת 1842 נישא לקרוליין פונטיין. ב-1843 נולד בנם היחיד צ'ארלס בנט לוז.
נפטר ב-31 באוגוסט 1900.
דנה וולף
דנה וולף היא רופאה מומחית למחלות זיהומיות, ורופאה-חוקרת בתחום הוירולוגיה (זיהומים נגיפיים). היא מנהלת את היחידה לווירולוגיה קלינית במרכז הרפואי האוניברסיטאי הדסה, ומכהנת כפרופסור מן המניין בפקולטה לרפואה של האוניברסיטה העברית בירושלים.
ביוגרפיה
וולף נולדה בחיפה למרטין ובלה קרנר. אביה היה מהנדס מכונות ואמה היא דוקטור להנדסת מזון וביוטכנולוגיה. היא בוגרת בית הספר הריאלי העברי בחיפה.
השלימה את לימודי הרפואה במסגרת העתודה האקדמית בבית הספר לרפואה של האוניברסיטה העברית בירושלים. לאחר שירות בצה"ל כקצינת רפואה התמחתה ברפואה פנימית ובהמשך השלימה תת-התמחות במחלות זיהומיות במרכז הרפואי האוניברסיטאי הדסה בירושלים. את ההשתלמות בווירולוגיה (תחום זיהומי הנגיפים) עשתה באוניברסיטת קליפורניה בסן דייגו בשנים 1990–1993, במרכז הווירולוגי של מדינת קליפורניה בברקלי, ובאוניברסיטת סטנפורד (1999).
משנת 1996 היא רופאה בכירה במחלות זיהומיות בבית החולים הדסה, ומשנת 2001 היא מנהלת את היחידה לווירולוגיה קלינית במרכז הרפואי האוניברסיטאי הדסה, בו היא מובילה את האבחנה, הטיפול, והמניעה של מחלות וירליות (נגיפיות). היא מטפלת במגוון רחב של זיהומים הכוללים זיהומים בהריון, זיהומי נגיפי ההרפס, הציטומגלווירוס (CMV) השלבקת, מחלת הנשיקה, זיהומי דרכי הנשימה והעור.
היא מונתה לפרופסור חבר ב-2007 ולפרופסור מן המניין באוניברסיטה העברית ב-2015.
וולף נשואה לפרופ' יהודה וולף ואם לארבעה.
מחקריה
במחקריה הבסיסיים היא עוסקת בפענוח מולקולרי של מנגנוני ההדבקה, ההתרבות וההתפשטות של הנגיף, ובחקר מעבר הנגיף בין האם-שליה-עובר והדבקת העובר. מחקרים אלה זכו להערכה בינלאומית רבה מאחר שדנה וולף וחבריה פיתחו מערכת מחקר מקורית בה יכלו לראשונה לחקור נושא מורכב זה.
במחקריה המעשיים היא עוסקת בחקר מנגנוני התפתחות העמידות של נגיף הציטומגלו לתרופות, ובפיתוח מולקולות חדשות אשר תוכלנה לשמש כתרופות חדשות כנגד הנגיף. חלק גדול מממצאי מחקריה הבסיסיים תורגם למרחב הקליני, בו היא גם פיתחה שיטות מולקולריות מהירות לאבחון נגיפים שונים.
פרסים שזכתה בהם
בשנת 2006 זכתה בפרס סרוב של האגודה הישראלית למיקרוביולוגיה.
בשנת 2014 זכתה בפרס ע"ש לנדאו למדעים ואמנויות של מפעל הפיס בתחום הווירולוגיה. חלק מנימוקי השופטים לזכייתה בפרס: "פרופסור וולף הינה חוקרת וירולוגית העוסקת הן במחקר הבסיסי והן במחקר הקליני. היא שילבה בהצלחה רבה בין שני התחומים ועבודתה מהווה דוגמה מצוינת למחקר תרגומי שבו התקדמות במדע בסיסי מתורגמת ישירות לשיפור טיפול קליני. עבודתה של פרופסור וולף מוכרת ומוערכת בקהילה המדעית העולמית. מחקריה העיקריים התמקדו בהיבטים שונים הקשורים להדבקה של בני אדם עם נגיף הציטומגלו הגורם לבעיות קשות עד גרימת מוות אצל אנשים בעלי מערכת חיסונית חלשה ולמומים מולדים".
וולודימיר קירילוביץ' ויניצ'נקו
וולודימיר קירילוביץ' ויניצ'נקו (באוקראינית: Винниченко Володимир Кирилович 28 ביולי 1880 - 6 במרץ 1951) היה מהפכן אוקראיני, מדינאי, סופר ומחזאי, הראשון שעמד בראש המזכירות הכללית של המועצה המרכזית האוקראינית של הרפובליקה העממית האוקראינית.
ויניצ'נקו נולד ביליזבטגראד במחוז חרסון, באימפריה הרוסית. הוא היה הבן היחיד של אביו והבן הרביעי של אימו (אלמנה עם שלושה ילדים בעת נישואיה לאביו). הוא התבלט בבית הספר והמורה שכנע את הוריו לשלוח אותו לגימנזיה, למרות מצוקתם הכלכלית. כשהיה בגימנזיה, בכיתות הגבוהות, השתתף בארגון מהפכני, כתב שיר בהתאם ועל כך נכלא לשבוע ומאוחר יותר סולק מהגימנזיה. חרף זאת המשיך ללמוד ולהכין עצמו לבחינות הבגרות ובשנת 1900 עמד בבחינות בהצלחה.
ב-1901 התחיל ויניצ'נקו לימודי משפטים באוניברסיטת קייב והתוודע לתורת הסוציאליזם. הוא הצטרף לשורות מפלגה מהפכנית, שעתידה לשנות את שמה למפלגת הפועלים הסוציאל-דמוקרטית האוקראינית. עקב פעילותו הפוליטית נעצר ב-1903, סולק מהאוניברסיטה ונכלא, אך הצליח להימלט ממעצרו. עקב פעילותו המחתרתית נעצר שוב ב-1906, אך לפני שנשפט שוחרר בערבותו של אוקראיני עשיר, פטרון של הספרות האוקראינית. הוא נמלט והיגר מרוסיה. מחוץ לרוסיה הוציא לאור, יחד עם מיכאילו הרושבסקי את המגזין "פרומין". החל מ-1907 הוא חי בלבוב, וינה, ז'נבה, פריז, פירנצה וברלין. ב-1911 נשא לאישה את רוזליה ליפשיץ, רופאה יהודיה צרפתייה. עם תחילת מלחמת העולם הראשונה שב לרוסיה, התיישב בצורה לא חוקית ליד מוסקבה ועסק בפעילות ספרותית.
פעילות פוליטית לפני הכרזת עצמאות אוקראינה
ב-1917, לאחר המהפכת פברואר, שב לקייב ולקח חלק בפוליטיקה האוקראינית והיה לחבר במועצה המרכזית האוקראינית. באפריל 1917 נבחר ויניצ'נקו כסגן של מיכאילו הרושבסקי וסגן ראש הראדה הקטנה. הוא מונה לראש המשלחת האוקראינית, שנשלחה לפטרוגרד ב-16 במאי 1917 כדי לנהל משא ומתן עם הממשלה הזמנית של רוסיה על ההכרה ברא'דה המרכזית כסמכות האזורית העליונה והענקת זכויות אוטונומיה לאוקראינה כחלק מרוסיה שנבנתה מחדש על פי המודל הפדרלי. מ-15 ביוני 1917, עמד ויניצ'נקו בראש המזכירות הכללית - הגוף דה פקטו של הרשות המבצעת בשטח של 9 (מאוחר יותר 5) מחוזות אוקראינים, וגם קיבל את תפקיד המזכיר הכללי (שר) לענייני פנים.
פעילות ויניצ'נקו במסגרת הרפובליקה העממית האוקראינית
לאחר מהפכת פברואר 1917 שב ויניצ'נקו לאוקראינה והחל בעבודה פוליטית פעילה. הוא היה לחבר במועצה המרכזית האוקראינית ולאחר מכן, ב-15 ביוני, עמד בראש המזכירות הכללית והתמנה למזכיר הכללי לענייני הפנים. הוא התנגד למיליטריזם, לפירוק הכוחות המזוינים וליצירת מיליציה במקום צבא סדיר, ולכן הייתה עליו ביקורת מצד מתנגדיו, במיוחד מצד סימיון פטליורה.
וולודימיר ויניצ'נקו הוא המחבר של כמעט כל ההצהרות ופעולות החקיקה של הרפובליקה העממית האוקראינית. בלחץ הצבא, ב-10 ביוני 1917, בקונגרס הצבאי הכל-אוקראיני ה-2, הוא הכריז על ההאוניברסל הראשון של הראדה המרכזית וב-26 ביוני 1917, במליאת הראדה המרכזית, הצהרת המזכירות הכללית, שהכריזה על מהלך הראדה המרכזית האוקראינית ל"מימוש אוטונומיה מתמשכת" של אוקראינה.
ב-29 באפריל 1918 אימצה הראדה המרכזית את חוקת הרפובליקה העממית האוקראינית. לאחר מכן, עם התגברות הלאומנות, עזב את הממשלה. פחות מחודש לאחר מכן, הוא שוב עמד בראש הממשלןה.
חופשי ומאושר
חופשי ומאושר (באנגלית Fun and Fancy Free, נקרא בהפצה הראשונה בארץ אף לי אף לך ולאחר מכן נקרא עולם השעשועים, אך בהפצת ה-DVD המתורגמת נקרא חופשי ומאושר, ובגרסה המדובבת של דיסני+ נקרא כיף בלי דאגות) הוא סרט חבילה פנטזיה מוזיקלי מונפש אמריקאי שיצא בשנת 1947, הופק על ידי וולט דיסני והופץ על ידי RKO Radio Pictures. זהו סרט ההנפשה התשיעי של דיסני והרביעי מבין סרטי החבילה שהאולפן הפיק בשנות ה-40 כדי לחסוך כסף במהלך מלחמת העולם השנייה. סרטי חבילה אלו עזרו לחברה לממן את הסרט מסוף שנות ה-40 - "סינדרלה" (1950), כמו גם הסרטים שבאו לאחר מכן כגון "עליסה בארץ הפלאות" (1951) ו"פיטר פן" (1953).
הסרט הוא אוסף של שני סיפורים: בונגו, מסופר על ידי דינה שור ומבוסס באופן רופף על הסיפור הקצר "בונגו הדב הקטן" מאת סינקלר לואיס, ומיקי ואפון הקסם, מסופר על ידי אדגר ברגן ומבוסס על סיפור העם האנגלי "ג'ק ואפון הפלא". למרות שהסרט מונפש בעיקרו, הוא משתמש גם בקטעי לייב אקשן כדי לשלב את שני הסיפורים שלו. המקטע מיקי ואפון הקסם סימן את הפעם האחרונה בה וולט דיסני דיבב את מיקי מאוס, מכיוון שהוא היה עסוק מדי בפרויקטים אחרים בכדי להמשיך לדבב את הדמות. את תפקידו של דיסני לקח אמן האפקטים הקוליים ג'ימי מקדונלד.
בונגו
קטע זה מבוסס על סיפור "בונגו הדוב הקטן" של סינקלר לואיס (חתן פרס נובל לספרות לשנת 1930), אשר עוקב אחר הרפתקאותיו של דוב קרקס בשם בונגו אשר מעוניין לחיות בחופשיות בטבע. בונגו, אשר נמצא בשבי זוכה לשבחים על הופעותיו בקרקס, אבל זוכה לטיפולים ברמה נמוכה מחוץ לבמה. תוך כדי נסיעה ברכבת, האינסטינקטים הטבעיים של בונגו קוראים לו לצאת לחופשי. ברגע שהוא בורח אל היער, בונגו מתחיל להסתגל לתנאים החדשים שלו בטבע. למחרת בבוקר, הוא פוגש דובה בשם לולובל. השניים מתאהבים, אך בונגו נקלע לצלע נוספת באהבה ללולובל, לאמפג'ו הדוב המרושע. בונגו מפרש לא נכונה את סטירתה של לולובל אשר בעבור דובים משמעותה שהיא מחזירה לו אהבה, ומוביל לכך שלאמפג'ו סוטר ללולובל, דבר שגורם לכל הדובים ביער לחגוג לכבוד הזוג החדש. לאחר שבונגו מבין את משמעות הסטירה אצל דובי הטבע, הוא קורא תיגר על לאמפג'ו. בונגו מנצח את לאמפג'ו, אשר נסחף אל מותו והופך לבן זוגה של לולובל. הסיפור מלווה בקריינותה של דינה שור.
מיקי ואפון הקסם
מיקי, דונלד וגופי חיים במקום שנקרא "עמק אושר", אשר נקטע אושרו עקב ביקור של ענק שגנב את נבל הזהב המזמר מטירת. השלישייה, הסובלת מרעב, בונה על פרתם שתניב להם חלב, שממנו יוכלו להרוויח כסף, אך מיקי מוכר אותה בתמורה לאפוני קסם אשר דונלד משליך אותן. באותו לילה, גדל נבט ענק שמעלה את מיקי, דונלד וגופי אל הענן שבו גר הענק. ברגע שהם נכנסים לטירת הענק, מיקי, דונלד וגופי אוכלים מהאוכל שנמצא על שולחנו. דבר זה מעורר את זעמו של וילי הענק, בעל היכולת להפוך עצמו לכל דבר. כאשר וילי מבין כי מיקי מנסה להערים עליו ולהפוך אותו לזבוב על מנת שהוא יצליח להרוג אותו, וילי הכועס לוכד מיקי, דונלד וגופי ונועל אותם בקופסה. מיקי מצליח לברוח, וכדי להציל את דונלד וגופי, על מיקי למצוא את המפתח לקופסה. מיקי משתמש בנבל הזהב ששר ומרדים את הענק. כשמיקי מצליח להציל אותם, בורחים הארבעה, מיקי, דונלד, גופי ונבל הזהב אל עמק האושר, אך הענק עוקב אחריהם אל העמק, שם נופל מן הנבט אל מותו.
הסרט מסתיים בקטע שמערב אנימציה ושחקנים חיים כשוילי הענק (שמסתבר ששרד את הנפילה) רוקע דרך רחובות הוליווד ומחפש את מיקי מאוס וחבריו.
גרסה עברית
שני הקטעים; "בונגו" ו"מיקי ואפון הקסם" יצאו בגרסה עברית. אולם, בגרסאות שדובבו נעשו מספר שינויים כמו החלפת הקטעים של אדגר ברגן בקטעים בקריינותו של לודוויג פון דרייק. כתוצאה מכך, הסרט מעולם לא דובב בשלמותו בעברית. "בונגו" בגרסתו העברית הופץ רק על קלטת, בעוד "מיקי ואפון הקסם" זכה להפצה עברית גם ב-DVD "אגדות דיסני - חלק 6" ביחד עם הקטע "הדרקון הסרבן". במאית הדיבוב העברי של שני הקטעים הייתה שפרירה זכאי. בגרסאות העבריות לא קיימת דמותו של ג'ימיני הצרצר, ולכן, ישראל גוריון לא שב לדבב את דמותו של ג'ימיני, כפי שעשה בסרט "פינוקיו". להלן רשימת המדבבים בגרסה העברית;
בנובמבר 2022, הסרט יצא לדיבוב במלואו בדיסני+ כששני הקטעים מדובבים במלואם. להלן הרשימת המדבבים בגרסה העברית המחודשת:
פרידריך החמישי, מרקיז באדן-דורלאך
פרידריך החמישי, מרקיז באדן-דורלאך (בגרמנית: Markgraf Friedrich V. von Baden-Durlach; 6 ביולי 1594 - 8 בספטמבר 1659) היה מרקיז באדן-דורלאך בין השנים 1622-1659.
ביוגרפיה
פרידריך נולד ב-6 ביולי 1594 בזולצבורג, לגאורג פרידריך, מרקיז באדן-דורלאך וליוליאנה אורסולה מזאלם-נויפוויל, בתם של פרידריך הראשון, רוזן זאלם-נויפוויל ופרנציסקה מזאלם-ארדן, וחונך בין השאר על ידי י' ויינינגר. בשנים 1613 ו-1614 טייל פרידריך במסגרת הטיול הגדול בצרפת, בריטניה ובהולנד.
אחרי שבאדן-דורלאך הפסידה בקרב וימפפן, המדינה נהרסה על ידי חייליו של טילי. דורלאך ועיירות אחרות נשרפו ונשדדו ונבזזו שוב ושוב. פרידריך לא קיבל את ההסמכה המלכותית שלו עד לשנת 1627, וגם אז קיבל זאת בתנאים קשים. בנוסף, תושבי המרקיזות סבלו מדבר במהלך תקופה זו. בשנת 1648, פרצה מגפה נוספת בדורלאך, אשר השמידה את האוכלוסייה במדינה. בשל היותו פרוטסטנטי הודח פרידריך על ידי הקיסר פרדיננד השני במהלך מלחמת שלושים השנים, ונחלתו נמסרה לוילהלם, מרקיז באדן-באדן עד סוף המלחמה.
בשנת 1632 לודוויג הראשון, נסיך אנהלט-קתן צירף את פרידריך לאגודה מניבת הפירות (Fruchtbringende Gesellschaft)
כדי להתחמק מצו הפיצויים, הצטרף פרידריך לגוסטב השני אדולף, מלך שוודיה, וחידש את הברית עם שוודיה וצרפת בשנת 1635 לאחר קרב נורדלינגן. כתוצאה מכך, פרידריך נכלל בחנינה שהוענקה על ידי הדיאט בשנת 1640.
במהלך המשא ומתן לשלום במינסטר שהוביל לשלום וסטפליה, פרידריך יוצג על ידי חבר המועצה, יוהאן גאורג פון מרקלבאך מבאדנוויילר. באדן-דורלאך הוחזרה לפרידריך, אולם ללא באדן העילית. פרידריך חזר לדורלאך בשנת 1650, והקדיש עצמו למחקריו. בשנת 1654 הוא הנהיג את הקוד האזרחי, אשר אביו כונן בשנת 1622.
ב-8 בספטמבר 1659 מת פרידריך בדורלאך, ובנו פרידריך השישי, מרקיז באדן-דורלאך עלה לשלטון במקומו.
משפחתו
ב-21 בדצמבר 1616 התחתן פרידריך עם ברברה מווירטמברג, בתו של פרידריך הראשון, דוכס וירטמברג, ממנה נולדו לו 7 ילדים:
ב-8 באוקטובר 1627 התחתן פרידריך עם אלאונורה מזולמס-לאובאך, בתו של אלברכט אוטו הראשון, רוזן זולמס-לאובאך, ממנה נולדו לו 3 ילדים:
ב-21 בינואר 1634 התחתן פרידריך עם מריה אליזבת מוולדק-אייזנברג, בתו של וולארד הרביעי, רוזן ולדק-אייזנברג, ממנה לא היו לו ילדים.
ב-13 בפברואר 1644 התחתן פרידריך עם אנה מריה מגרולדסק, בתו של יאקוב פון הוהן-גרולדסק, אף ממנה לא היו ילדים.
ב-20 במאי 1650 התחתן פרידריך עם אליזבת אוזביה מפירסטנברג, בתו של כריסטופר השני, רוזן פירסטנברג, ואף ממנה לא היו לו ילדים.
שלום הציבור
שלום הציבור הוא מושג שסתום משפטי שמקורו במשפט המקובל ומשקף את זכותו של הציבור להתנהל בלי שתופרע שלוות חייו על ידי הפרה של הסדר הציבורי. המושג מופיע ברבים מחוקי מדינת ישראל ומשמש להצדקת הגבלות שמטיל השלטון על זכויות שונות, כגון חופש הביטוי וחופש ההפגנה, כמיועדות לשמירה על שלום הציבור. גוף שלטוני מרכזי שייעודו הוא שמירה על שלום הציבור הוא המשטרה.