cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
אנטון רובינשטיין
שנותיו האחרונות
הרחוב שבו התגורר (טרויצקאיה) בסנקט פטרבורג נקרא כיום על שמו.
אליהו בנימיני
אליהו בנימיני (3 במאי 1914 - 13 בינואר 2002) היה ממפתחי החקלאות בישראל, היסטוריון של הטריטוריאליזם היהודי ופעיל בתנועת הפועלים לפני עצמאות ישראל ואחריה; בן דור המייסדים של רמת השרון.
ביוגרפיה
נולד בביאליסטוק, אז במערב האימפריה הרוסית, ב-1914, לרחל וצבי בנימינוביץ-בנימיני, הצעיר מבין חמישה אחים. משפחתו עלתה ארצה ב-1925, והתיישבה תחילה בירושלים. אביו הוזמן שלוש שנים אחר כך לעמוד בראש הוועד של המושבה רמת השרון, שזה מקרוב קמה, ולימים נבחר לראש המועצה הראשון שלה. האב גם הקים את הבנק המקומי, שהיה היחיד ברמת השרון כמעט במשך 30 שנה.
בנימיני למד בגימנסיה העברית בירושלים, אבל הקדים לעזוב אותה לטובת החקלאות. בשנים הבאות השתתף בשורה של יוזמות חלוציות. ערב מלחמת העולם השנייה עשו הוא ואחיו את הניסיון הראשון לייצא תות שדה מארץ ישראל לאירופה. הוא נזכר כיצד ניסה לעניין את המנהל הבריטי של משרד החקלאות המנדטורי ביצוא ירקות לבריטניה. הבריטי השתומם: "מדוע אתם, היהודים, אינכם נוהגים כמו הפלאחים [הערבים]? הם מגדלים ירקות – ואוכלים אותם. למה לך לדאוג לתושבי לונדון?"
בנימיני לא שעה לעצתו המתנשאת של הבריטי. הוא נשלח לארצות הברית, ללמוד שיטות אריזה מתקדמות של פרי הדר; ולאחר קום המדינה עשה יד אחת עם שניים מאחיו בפיתוח זנים חדשים של פירות ושל ירקות ובשיכלולן של שיטות עיבוד.
החברה שהקימו, "האחים בנימיני, חברה לחקלאות בע"מ", ניהלה חוות חקלאיות רחבות היקף באזור מסמיה (כיום צומת ראם), נווה ירק, פארק הירקון (גני יהושע) וחבל הבשור.
יחד עם אחיו זכה בנימיני בפרסי הצטיינות רבים על יבול גבוה ועל חדשנות, כולל אות הוקרה על יצוא חקלאי, ב-1967, מראש הממשלה דאז לוי אשכול. ברשימת הישגיהם נמנו יבולי שיא בגידול תירס גרעינים; גידול כותנה מצרית ארוכת סיב (פימה) והקמת המנפטה הגלילית הראשונה בארץ לעיבוד כותנה זו (שגם הייתה "בית החרושת הראשון ברמת השרון", לפי בנימיני); הדברה ביולוגית של מזיקים; גידול ירקות ליצוא תחת מעטה פלסטיק אגב דגש על מנהרות נמוכות; זריעה ושתילה בעציצים מתכלים להחשת הקליטה; החדרת הכרוב הסיני, הפלפלים הבשרניים, הדלוריות, סלרי עלים, קישואים ירוקים ועוד.
במהלך השנים, שימש בנימיני מדריך ויועץ למשרד החקלאות ולחקלאים יחידים בישראל ומחוצה לה. באמצע שנות ה-70 של המאה ה-20 הוא היה נציג המועצה לשיווק פרי הדר בטוקיו, יפן.
חברת האחים בנימיני התפרקה בתחילת שנות ה-80 בשל הצטמצמות השטחים הפנויים לחקלאות ברמת השרון ועם הגעת האחים לגיל פרישה.
הצלת ההתיישבות בחבל הבשור
בתחילת שנות ה-50 של המאה ה-20 הועמדה ההתיישבות בצפון הנגב בסכנת קיום בגלל כישלונות חקלאיים חוזרים. רענן ויץ, שעמד בראש מחלקת ההתיישבות של הסוכנות היהודית, הזמין את האחים בנימיני לבוא לחבל הבשור, כדי להקנות ניסיון וידע לתושבים. על פי הביוגרפיה של אהרן אוזן, ויץ חשב שהבנימינים ניחנו ב"תכונות, שהיו לדעתו תנאי להצלחה: איכרים טובים וציונים, וגם מעוניינים להרוויח".
האחים כוננו את בסיסם במושב מבטחים, שזה מקרוב קם, שכרו פועלים ממבטחים ומשני מושבים שכנים, ישע ועמיעוז, וגידלו בוטנים, תפוחי-אדמה, עגבניות ופילפלים. הם פעלו שם ארבע שנים. לפי הביוגרפיה של אוזן, האחים
פיתוח נוה ירק
על חלקם של האחים בנימיני בפיתוח נוה ירק כתב בנימיני בזכרונותיו:
תולדות הטריטוריאליזם היהודי
בנימיני כותב בהקדמה לספרו, כי קיבל עליו את העבודה הזו
הוא מעלה את האפשרות, שקנאת הציונות בטריטוריאליסטים הכשילה, לפחות במידת מה, את האפשרות למצוא מקלטים ליהודי אירופה קודם השמדה. דחף מיוחד לכתיבת הספר העניקו לו
פועלים, חקלאים, בונדיסטים
בנימיני גם יזם שתי תערוכות בבית התפוצות בתל אביב על חקלאים ועל פועלים יהודיים. אחת, ב-1983, חקלאים יהודים בעת החדשה, עסקה בהרחבה בהתיישבות יהודית בחמש יבשות במרוצת המאה ה-19 והמאה ה-20; ושנייה, ב-1993, עמלים ומהפכנים, תנועת הפועלים היהודית, עסקה בתנועות פועלים מכל הפלגים, ציונים ולא-ציונים, שנכחדו בשואה, או הגיעו אל קצן הטבעי.
בשלהי חייו יזם את הוצאת המהדורה העברית של זכרונות מארק אדלמן, על חלקם של צעירי הבונד במרד גטו ורשה. בנימיני אמנם ראה את עצמו ציוני, היה פעיל בפועלי ציון שמאל ובמפ"ם, וייצג את מפ"ם בוועדה לביטחון סוציאלי של הוועד הפועל של ההסתדרות, אבל גם היה מרקסיסט וקרוב לכמה מרעיונות הבונד. בצעירותו, ב-1934, הוא הצטרף אל החוגים המרקסיסטיים, מיסודם של יצחק יצחקי ושל זאב אברמוביץ. יצחקי "חשב שהוא יהיה לנין שני".
על פי הפילוסוף, פרופ' זאב לוי, בנימיני היה ממייסדי "החוגים המרקסיסטיים", שפרופ' לוי מתאר כ"תנועה קטנה, [אשר] היה לה משקל לא-מבוטל במחנה הציונות הסוציאליסטית של אותם הימים [על אף] היקפה המצומצם, ובייחוד בתחום השיתוף היהודי-הערבי". בנימיני סיפר לימים, כי
גירוש אבו כישכ
לבנימיני היה קשר רצוף ומסועף עם ערביי הארץ, עוד מימי המנדט הבריטי. בריאיון עיתונאי סמוך למותו הוא תיאר את יחסיו עם אחד מבעלי האדמות הערביים הגדולים ביותר, שייח' אבו כישכ, שחלקים ניכרים של רמת השרון יושבים על אדמותיו.
"קרקעותיו", סיפר בנימיני, "השתרעו מכביש פתח-תקווה-רמתיים ועד הים, עד הירקון, עד רעננה. רמת-השרון לבדה סיפחה שבעה-עשר אלף דונאם מאדמותיו". כשפרצה מלחמת העצמאות נאספו כל ערביי הסביבה בחצרו של אבא. "הבאנו להם אוטומובילים - ושילחנו אותם". אבו כישכ לא רצה ללכת. אדרבא, הוא ואיכריו השאירו את רהיטיהם בחצר הענקית של הבנימינים. "הם הניחו שהם יחזרו כעבור כמה שבועות".
אחיו של השייח', תאופיק, הורשה להישאר במדינת ישראל, והתיישב בלוד. בנימיני מספר בזכרונותיו, כי "לימים [תאופיק] בא לביקור ברמת השרון. לקחתי אותו לסיור. ראה את השכונות והבתים הרבים, שהוקמו על אדמות השבט. בתום הסיור פנה ואמר לי: 'הכול טוב ויפה, אבל מה אעשה עם כל הבתים האלה?'"
המשפחה
באביב 1939 נשא בנימיני את ברכה גלבר לאשה, והם בנו את ביתם ברמת השרון. שם נולדו שלוש בנותיהם. ב-1992 קיבלו הוא ורעייתו את עיטור "יקירי רמת השרון".
אליהו בנימיני נפטר ב-13 בינואר 2002, ונקבר לצד הוריו ואחיו בבית הקברות הישן ברמת השרון. את ניירותיו ואת ניירות משפחתו הפקידו בנותיו למשמרת בארכיון השומר הצעיר, יד יערי, בגבעת חביבה.
בריכת ישראל
בריכת ישראל (שם מקוצר מבריכת בני ישראל) הייתה בריכת אגירה ציבורית בפינה הצפון-מזרחית של הר הבית ליד שער השבטים.
המאגר נבנה ככל הנראה בימי בית שני בידי הרומאים, ושימש גם כהגנה, בתור חפיר, על הכותל הצפוני של הר הבית. הוא מוכר למקומיים בשמו זה (בִּרְכֶּת ישראיל או בִּרְכֶּת ישראין) לכל המאוחר כבר במחצית המאה ה-19, אז חדל לשמש כמאגר מים והיה למזבלה.
עם הקמת הבריכה, על אפיק נחל בית זיתא, יצאו משימוש בריכות הצאן שבהן השתמשו לאגירת מים במאות שלפני הספירה.
ב-1936 סכרו הבריטים את אפיק הנחל, מתחת לדרך הגישה לשער השבטים וסתמו את הבריכה שהפכה למזבלה והייתה למפגע תברואתי. הבור התמלא והוא מכונה כיום (2019) כיכר אל ע'זאלי, ובו חניון ונקודה לפינוי אשפה.
האגודה הבין-לאומית של לוחמי אש
האגודה הבין-לאומית של לוחמי אש (באנגלית: International Association of Fire Fighters בראשי תיבות IAFF) היא איגוד מקצועי המייצג את הכבאים המקצועיים בארצות הברית ובקנדה.
הארגון הוקם בשנת 1918 ומסונף אל "ארגון העבודה האמריקאי" בארצות הברית ואל "קונגרס העבודה הקנדי". בסיסו של הארגון הוא בוושינגטון הבירה בארצות הברית, וחברים בו כ-300,000 חברים ועוד 3,200 נציגים מקומיים בארצות הברית וקנדה.
בשנים האחרונות פתח הארגון במגעים עם איגודי כבאות במדינות אנגלו-סקסוניות כגון: בבריטניה, באוסטרליה ובניו זילנד, בתוך כך מקווים בארגון להרחיב את שיתוף הפעולה עם ארצות נוספות כדי לחזק את מעמדו כארגון בין-לאומי.
כיום הארגון משמש אחד משירותי החירום הראשיים של צפון-אמריקה ביחד עם חוקים ועם ועדות מומחים העוסקים בתחום ומייעצים גם לגבי טיפול בחומרים מסוכנים. בנוסף עובדים בארגון גם צוותים רפואיים לעזרה ראשונה ופרמדיקים.
קול
קול במובן צליל הוא תופעה פיזית ומתפשטת בחומר, אשר יכולה להיקלט על ידי איבר או מכשיר שמיעה ולהיות מתורגמת לחוויה חושית שמיעתית. המונח קול מתייחס לעיתים באופן ספציפי לקול האנושי, בדיבור ובזמרה, שהוא מקרה פרטי, סוג של צליל.
מאפיינים פיזיקליים
הקול הוא סוג של גל, ויכול להתפשט בגז, נוזל, מוצק ופלזמה. לפי הגדרה אחרת, הקול הוא תוצר לוואי של מחזורי של דחיסות ודילול מולקולריים, או גלי אורך שמתפשטים, דרך תווך (החומר בו מתפשט הקול, לדוגמה האוויר, דרכו עובר הקול למשל בשיחה רגילה בין אנשים), הניתן לדחיסה (כל חומר למעט ריק). מייצר הקול נקרא גם "מקור הגל". גלי קול ניתנים לתיאור בצורה גרפית, כאשר ציר אחד הוא ציר הזמן או המרחב, והציר השני הוא צפיפות התווך.
גלי קול נוצרים בשל עלייה או ירידה בלחץ בנקודה או באזור מסוימים של חומר, הנקראת הפרעה. עלייה או ירידת לחץ זו נוצרת כאשר מולקולה אחת או יותר של החומר נדחפת לכיוון מסוים ולכן מתקרבת ו"נלחצת" אל המולקולות הסמוכות באותו כיוון, מה שיוצר אזור דחוס או לחוץ יותר, ובאותו זמן מתרחקת או נמשכת מהמולקולות שבכיוון המנוגד, מה שיוצר אזור פחות לחוץ/דחוס או דליל יותר. כיוון שכל מולקולה קשורה בכוחות משיכה ודחייה למולקולות שסביבה, נוצר "אפקט דומינו": כל מולקולה שנדחפת, נדחפת אל ודוחפת את המולקולות הבאות באותו כיוון, הן דוחפות את הבאות אחריהן וכך הלאה. מהצד השני, כל מולקולה שנמשכת, מושכת אחריה את המולקולות שמהן היא נמשכה, הן מושכות את הבאות לפניהן וכן הלאה. כך הפרעה בנקודה אחת מתפשטת בהכרח בחומר לכל הכיוונים כשהיא מועברת בין מולקולות סמוכות. כשהלחץ בנקודה מסוימת עובר הלאה, הוא מותיר מיד אחריו תת-לחץ באותה נקודה, ולהפך. כך ההפרעה הופכת מנקודה לכדור מתפשט של לחץ גבוה ונמוך לסירוגין, הגורם לתווך לרעוד או לרטוט.
ההפרעה נוצרת על ידי מתן אנרגיה קינטית למולקולה אחת או יותר של התווך. אנרגיה זו יכולה להימסר על ידי אנרגיה קינטית אחרת (כלומר על ידי פגיעה של חומר אחד בחומר אחר), או על ידי אנרגיה אחרת. כאשר שני תווכים שונים או יותר (למשל מיתר מתכת, האוויר שסביבו, עור התוף של אוזן) נמצאים בסמוך זה לזה, גל הקול עובר מהאחד אל השני וממשיך להתפשט בו. אפשר לומר שהתווך הראשון יצר הפרעה בתווך השני, התווך השני יצר הפרעה בשלישי וכן הלאה. כך קורה שתווך מסוים מתווך את גל הקול בין התווך הקודם (שהפריע לו) לתווך הבא (שלו הוא מפריע). התופעה שבה שניים או יותר חומרים שאינם נוגעים זה בזה (למשל שני מיתרים בפסנתר, או מיתרי קול אנושיים וכוס זכוכית) מתווכים על ידי חומר שלישי שנמצא ביניהם (למשל אוויר), ולכן רועדים יחדיו עקב אותה ההפרעה, נקראת "הדהוד סימפתטי".
הקול הוא תופעה גלית, וככזה, מתאפיין בתדירות, במהירות ובמשרעת (אמפליטודה). המשרעת היא העוצמה של לחץ גל הקול המשתנה בתוך הגל, או המרחק בין שיא הלחץ לשיא תת-הלחץ. עוצמת הקול נמדדת בדציבלים (שהוא יחס לוגריתמי, ובמילים אחרות, אינו יחס ישיר).
מהירות הקול - מהירות הקול תלויה בגורמים רבים, ביניהם סוג, טמפרטורה ולחץ התווך. למשל, גלי קול עוברים דרך האוויר במהירות שונה מאשר דרך מים. באוויר, ביום יבש בו הטמפרטורה היא 20 מעלות צלזיוס, מהירות הקול היא 343 מטרים לשנייה (כ-1,250 קמ"ש).
מהירות הקול איטית מאוד יחסית למהירות האור. הבדל זה מסביר לדוגמה את פער הזמנים בין ראיית הברק לבין שמיעת הרעם, למרות שהם נוצרים בפער זמנים קצר יחסית.
תדירות גל הקול היא מספר הרעידות, כלומר מספר הפעמים שהתווך מגיע לשיא הלחץ או לשיא התת-לחץ בפרק זמן נתון. התדירות נמדדת בהרץ (מספר רעידות בשנייה). האוזן האנושית מסוגלת להבחין בגלי קול שתדירותם היא בטווח שבין 20 לכ-20,000 הרץ. בעלי חיים שונים מסוגלים להבחין בטווחים שונים של תדירות קול.
קול כחוויה פסיכו-אקוסטית
החוויה הפסיכו-אקוסטית של הקול, הוא האופן בו הצליל נתפש על ידי אדם או בעל חיים. נהוג לאפיין את החוויה שנוצרת כתוצאה מגירוי של גלי קול מחזוריים או מחזוריים-למחצה באמצעות גובה, עוצמה, גוון ומשך. באופן כללי, הקשר בין החוויה הפסיכו־אקוסטית של הצליל, לבין המאפיינים הפיזיקליים של גל הקול הוא מורכב למדי. עם זאת, יש התאמה ברורה בין מספר מאפיינים בסיסיים של הצליל לתכונות פיזיקליות של הגל, כמתואר להלן. בהמשך יהיה נוח לדמיין את הגל כפונקציה המתארת את לחץ האוויר בכל נקודה בזמן ובמרחב.
עוצמת הצליל
על אף שהתחושה הנשמעת של עוצמת הצליל מושפעת מגורמים רבים, יש התאמה ברורה בינה לבין המשרעת של גל הקול. אם ניקח גל קול, ונבנה ממנו גל שני על ידי כך שבכל נקודה בזמן ובמרחב נכפיל את לחץ האוויר לפי איזשהו יחס קבוע (ליתר דיוק, נכפיל את ההפרש ביחס ללחץ הממוצע, שהוא בערך אטמוספירה אחת), נקבל שני גלים הנבדלים רק בעוצמתם.
במובן הפיזיקלי המדויק, נהוג למדוד עוצמה של קולות (לאו דווקא צלילים) ביחידות של דציבל. לרוב משתמשים בדציבלים כמדד של עוצמה יחסית (כאשר משווים עוצמות של שני צלילים, למשל), אם כי ניתן להשתמש בהם גם כדי לתאר עוצמה מוחלטת (ביחס לתקן שנקבע) ואז אפשר לחשב את המשרעת של גל הלחץ על סמך העוצמה בדציבלים.
במוזיקה קלאסית נהוג לתאר את תחושת העוצמה, או הדינמיקה, הרצויה באמצעות מילים (שמקורן באיטלקית): פיאניסימו, פיאנו, פורטה, פורטיסימו, ועוד. נראה, כי החוויה הרגשית של היצירה מושפעת לא-פחות, ואולי אף יותר, משינויים בעוצמת הצליל. ועל כן גם להם סימנים ומונחים מיוחדים כגון קרשנדו ודימינואנדו. ישנן מספר יצירות של מוזיקה אלקטרונית בהן העוצמה מוגדרת באופן מדויק, בדציבלים.
גובה הצליל
תחושת גובה הצליל (באנגלית: Pitch), קשורה לתדירות הבסיסית של גל הקול. ככל שהתדירות של הצליל יותר גבוהה כך נשמע הצליל יותר גבוה.
תדירות הצליל נמדדת ביחידות הרץ כלומר מספר המחזורים של גל הקול בשנייה. כאשר תזמורת סימפונית מכוונת את כליה, זה נעשה על-פי "צליל יחוס" (reference pitch), הצליל לה שמנוגן על ידי אבוב. צליל זה מקביל לצליל לה באוקטבה האמצעית של הפסנתר - A4. לכוונון של אבוב זה או כל כלי יחיד כמו פסנתר או גיטרה היה נהוג להשתמש בקולן. כיום יש מכשירי כוונון אלקטרוניים היכולים להתאים עצמם לצלילי ייחוס שונים. בדרך כלל צליל היחוס הוא בתדירות של 440 הרץ, בעבר צליל הייחוס היה בתדירות של 435 הרץ, ובתקופות שונות ובמקומות שונים נבחרו גם תדירויות אחרות.
להוציא את שירת האדם והציפורים, רוב הקולות בטבע אינם בעלי גובה מוגדר. ייחודם של כלי הנגינה והרמקולים, אם כך, הוא ביכולתם להפיק צלילים בעלי גובה מוגדר. עם זאת, לא כל התרבויות המוזיקליות מבססות את המוזיקה שלהם על פרמטר הגובה. לדוגמה, המוזיקה באפריקה מבוססת על כלים אידיופוניים בעלי גובה בלתי מוגדר או מוגדר למחצה, המלווים בקולות אנושיים.
מרבית כלי-הנגינה מתוכננים (או מסוגלים) לנגן רק קבוצה סופית מתוך אינסוף גובהי-הצלילים האפשריים. כלי הקשת וביניהם הכינור, וכן הטרומבון מתייחדים בכך שהם מסוגלים לנגן קבוצה אין סופית ורציפה של תדירויות, אך קבוצה זו היא עדיין חלקית לקבוצת כל הצלילים האפשריים. יתר-על-כן, קטעים מוזיקליים טיפוסיים נבנים על סדרה מצומצמת עוד-יותר של גובהי-צלילים, המכונה סולם.
תפיסה מוזיקלית של גובה הצליל
תחום התדירויות שהאוזן האנושית יכולה לקלוט היא בין 20 הרץ ל-20 קילוהרץ לערך, אם היא של תינוק. עם ההתבגרות טווח זה יורד עד ל-16 קילוהרץ. ישנם בעלי חיים, כמו כלבים ודולפינים, שיכולים לשמוע אף מעבר לתחום זה. כך למשל, לווייתנים ודולפינים, משמיעים קולות ומאזינים להדים המוחזרים אליהם כדי להתמצא במרחב ולאתר טורפים ומזון, בדומה לסונאר אקטיבי.
רוב בני האדם יכולים לזהות מרווחים צליליים של 3 סנטים (כלומר, שלוש מאיות של "חצי טון"), כאשר המשך והעוצמה של הצלילים אופטימליים והם נמצאים בתחום הרגישות המקסימלית (בסביבות התדר של 3000 הרץ). ככל שאורך הצליל קצר יותר ועוצמתו נמוכה יותר, כך דרושים מרווחים גדולים יותר על מנת לזהות הפרשי גובה בין שני צלילים. לכן הפרש של 5 סנטים נחשב לחסר משמעות מבחינת התפיסה האנושית.
באמצעות אימון, ניתן לחדד את תפישת הגובה של הצליל וכך לזהות בדיוק רב מרווחים, כלומר יחסי תדירויות בין צלילים המושמעים באותו זמן או בזמנים סמוכים. שמיעה כזו מכונה שמיעה יחסית. אצל רוב האנשים במדינות המערב היכולת לזהות במדויק גובה של צליל, תכונה שנקראת שמיעה אבסולוטית, נדירה ביותר.
גון הצליל
מכאן שלצליל יש מרכיבים נוספים, מלבד העוצמה והגובה שלו. ניתן להגדיר את הגוון (באנגלית: Timbre) של הצליל כאוסף המאפיינים של החויה הפסיכו-אקוסטית של הצליל שאינם קשורים בעוצמה או בגובה שלו.
מההבט הפיזיקלי קל לראות, שניתן לצייר פונקציות רבות ומגוונות שלהן אותה תדירות ואותה משרעת, כמתואר בתרשים. ואומנם הצלילים המתאימים לפונקציות אלה ישמעו לנו שונים, אף על פי שנחוש שהם דומים מבחינת העוצמה והגובה. יתר-על-כן, אם נתונה לנו פונקציה כלשהי המתארת את הלחץ באוזננו כפונקציה של הזמן, ניתן לנפח או לכווץ אותה בציר הזמן ובציר הלחץ וכך לשנות את התדירות והמשרעת שלה כרצוננו. מתברר שהצלילים המתוארים על ידי פונקציות אלה ישמעו לאוזננו כבעלי גוון דומה מאוד.
הגוון מתאים, אם כן, ל"צורה" של הפונקציה המתארת את הצליל. כלומר לאותם היבטים של הפונקציה שאינם משתנים כאשר מנפחים או מכווצים אותה לאורך הצירים. כפי שהערנו, התכונות הפיזיקליות של משרעת ותדירות אינן חופפות למרכיבים הפסיכו-אקוסטיים המתוארים על ידי עוצמה וגובה. כך גם הצורה של הפונקציה אינה מתאימה בדיוק לתפיסת הגוון. זו מושפעת גם מהגובה ומהעוצמה של הצליל, וכן מהאופן בו הצורה של הפונקציה משתנה עם הזמן. מגוון גדול של צלילים כלל אינם מחזוריים (נקישות תוף, עיצורים פוצצים), או שהם "מחזוריים-למחצה" (התנועות בדיבור), ואז הצורה של המחזור אינה מוגדרת כלל.
העובדה שפירוק כזה מתרחש באוזן מרמזת, שעל מנת להבין את מושג הגוון יותר בדיוק עלינו להסתכל לא על הפונקציה המתארת את הצליל אלא על צורתה המותמרת. הצליל שרוב כלי הנגינה מפיקים, גם כאשר הם מנגנים תו בודד, מתפרק למספר גלי סינוס, או למספר תדרים. אם הפונקציה מחזורית, התדירות הנמוכה ביותר, המכונה תדירות הבסיס, מתאימה למחזור של הפונקציה. תדירות הבסיס היא הקובעת את תחושת הגובה של הצליל.
שאר התדירויות תהיינה (במקרה של צליל מחזורי) כפולות שלמות של תדירות הבסיס. הצלילים המתאימים למרכיבי התדר האלה מכונים צלילים עיליים של הכלי. המופע של הצלילים העיליים אינו מורגש. הגוון של הצליל נקבע, אם-כן, רק לפי העוצמה היחסית של הצלילים העיליים המרכיבים אותו. במילים אחרות, הגוון מתאים, פחות-או-יותר, לצורה של הערך המוחלט של הפונקציה המותמרת.
קול כאמצעי תקשורת
בעלי חיים רבים מתקשרים באמצעות קול. האיבר האחראי לקליטת גלי הקול והמרתם לאותות חשמליים אותם יכול לפרש המוח הוא האוזן. האוזן כוללת מנגנונים המגבירים את תנודות האוויר וממירים אותן לאותות חשמליים, אותן מפרש המוח כקול.
קיים טווח תדירויות שהאדם מסוגל לשמוע אשר לרוב נע בין 20 הרץ ל-20 קילוהרץ, אך תחום התדירויות שבו רגישותה של אוזן האדם מרבית הוא רק עד 4,000 הרץ (זהו בערך תחום התדרים שמועבר בטלפון). אולטרה סאונד (בעברית: על קול) הוא קול בתדירות הגבוהה מהתדירות הגבוהה ביותר שאדם יכול לשמוע (בדרך-כלל מעל 20 קילוהרץ). כמה בעלי חיים, כגון כלבים, דולפינים ועטלפים, שומעים תדירויות גבוהות יותר מהאדם, ולפיכך הם שומעים אולטרה סאונד (בתדירויות מסוימות).
מכלול הקולות שבהם בני אדם משתמשים לתקשורת נקרא דיבור, ומערכת של מסרים ואותות שונים שיש להם משמעות נקראת שפה.
מהירות הקול
מהירות הקול תלויה בתווך ובתנאים הפיזיקליים שלו. בין הגורמים המשפיעים ניתן למנות את מקדם הקשיחות והצפיפות שלו, את הטמפרטורה והלחץ.
לדוגמה, מהירות הקול באוויר יבש, לחץ אטמוספירי של 1 אטמ' וטמפרטורת החדר היא 20 מעלות צלזיוס, היא 343 מטר לשנייה.
יה (חולצה)
חולצת יה מיוצרת מאריג דק של כותנה או פשתן או משי, ועליה רקמה באזור הצוואר, בית החזה והשרוולים. נושאי הרקמה הם מודלים הנדסיים, פרפרים ופנינים. הרקמה שונה, בהתאם למסורות באזורים שונים של רומניה. המודלים של הרקמה וצבע הבד השתנו גם לפי גיל הלובשות ומעמדן החברתי. לחלק מהדוגמאות נועד גם התפקיד לשמור על הלובשות מפני הרוחות הרעות.
בעת לימודיו של אנרי מאטיס אצל גוסטב מורו התיידד מאטיס עם צייר רומני, תאודור פאלאדי, שגם הוא למד אצל מורו, והשניים שמרו על ידידותם, התראו והתכתבו. בסוף שנות השלושים של המאה העשרים צייר מאטיס רקדנית לובשת חולצה רומנית ובציור נוסף קישט שמלה בקישוטים דומים. פאלאדי ראה את התלהבות ידידו מהחולצה הרומנית, ועל כן הביא לו במתנה מספר חולצות כאלה. בעקבות זאת צייר מאטיס, ב-1940, את ציור השמן הנודע La Blouse Roumaine, השוכן כעת במוזיאון הלאומי לאמנות מודרנית של צרפת במרכז ז'ורז' פומפידו. ציור זה פרסם בעולם את חולצת יה הרומנית.
בתאריך 24 ביוני נחוג היום הבינלאומי של היה. מועד זה תואם גם לחגיגות ה"סנזיינה", יצורים אגדיים במיתולוגיה הרומנית, שעל פי המסורת נהגו ללבוש יה,.
ויליאם גונט
ויליאם צ'ארלס אנתוני "ביל" גונט (באנגלית: William Charles Anthony "Bill" Gaunt; נולד ב-3 באפריל 1937) הוא שחקן אנגלי.
ביוגרפיה
ויליאם גונט נולד בפודסי שבמערב יורקשייר. אביו היה עורך דין. הוא למד בבית הספר "גיגלסוויק" ובאוניברסיטת ביילור בטקסס, ואחר כך למד משחק באקדמיה המלכותית לאמנות הדרמה. הוא עבד שלוש שנים בתיאטרון רפרטוארי בוורת'ינג, באת', סולסברי וצ'לטנהאם. אחר כך חי שנה באמריקה וחזר לבריטניה והחל לביים בבירמינגהאם, קובנטרי וצ'לטנהאם עם הפסקה שבה היה בצבא.
אחרי ששיחק בתפקידים קטנים בסדרות הטלוויזיה משנות השישים כמו "Z-Cars" ו"הגומלים" ובסרטים של אדגר וולאס כמו "The Sinister Man" (מ-1961) ו-"Solo for Sparrow" (מ-1962), לוהק ב-1968 לתפקיד הסוכן החשאי ריצ'רד בארט בסדרת הריגול / מדע בדיוני "The Champions" ("לוחמי הצדק"). עוד הופיע מדי פעם בסדרה "סרג'נט קורק" העוקבת אחרי שוטרים בלונדון הוויקטוריאנית.
בין השנים 1983 ל-1987 כיכב גונט בתפקיד ארתור קרבטרי, אב המשפחה, בסיטקום "אין כמו בבית". בהמשך שיחק בתפקידי אורח בסדרות רבות אחרות כמו "ג'ולייט בראבו" ובפרק "Revelation of the Daleks" בסדרה "דוקטור הו". בין 1995 ל-1997 כיכב בסיטקום "Next of Kin" לצדה של פנלופה קית'. ב-2010 הופיע גונט במחזה "הנרי הרביעי, חלק ראשון" מאת שייקספיר בתיאטרון הגלוב. ב-2004 כיכב בסדרת תסכיתים של "דוקטור הו" בשם "Dalek Empire III". ב-2009 השתתף בפרק בסדרה "Cast Offs".
בדצמבר 2011 הופיע גונט בפרק הראשון בסדרת הדרמה "Without You" של ITV. בפברואר 2012 שיחק בתפקיד לודו דקווטיוויל בפרק "The Dark Rider" בסדרה "רציחות במידסומר". זו הייתה הפעם השנייה שהשתתף בסדרה, הפעם הראשונה הייתה ב-2004 אז שיחק בתפקיד מייקל באנרמן בפרק "The Maid in Splendour". במאי 2015 הופיע גונט בתפקיד השופט סט ג'ון רדמונד בשישה פרקים של אופרת הסבון "איסטאנדרס".
בהפקה של הלהקה השייקספירית המלכותית של המחזה "השחף" שיחק גונט בתפקיד סורין אותו חלק עם השחקן איאן מקלן. הוא גילם את גלוסטר במחזה "המלך ליר" בתיאטרון ניו לונדון בדרורי ליין לצדו של מק'קלן ששיחק בתפקיד הראשי. ב-2008 גילם שוב את דמותו של גלוסטר בסרט טלוויזיה באותו שם. גונט הופיע בתפקיד דוגסבורו, פרודיה על פאול פון הינדנבורג, במחזה "עלייתו הנמנעת של ארתורו אוי" מאת ברטולט ברכט. המחזה נכתב ב-1941 והוא מדמה את הזוועות שבוצעו בגרמניה הנאצית. עוד שיחק במחזה "ציד המכשפות" בתיאטרון האולד ויק.
חיים אישיים
ב-7 בספטמבר 1974 התחתן גונט עם קרולין ליסטר. לבני הזוג בת בשם מטילדה ובן בשם אלבי.
סימון מנואל
סימון אשלי מנואל (באנגלית: Simone Ashley Manuel; נולדה ב-2 באוגוסט 1996) היא שחיינית אמריקאית, האלופה האולימפית (ריו דה ז'ניירו 2016), פעמיים ברציפות אלופת העולם (בודפשט 2017 וקוואנגג'ו 2019) ושיאנית אמריקה במשחה ל-100 מטר חופשי. היא אלופת עולם (קוואנגג'ו 2019) במשחה ל-50 מטר חופשת. היא זכתה ב-16 מדליות באליפויות העולם, מהן 11 זהב ומדורגת במקום השני בכל הזמנים בצבירת מדליות זהב, אחרי קייטי לדקי מארצות הברית (15 מדליות זהב).
מנואל שותפה ל-4 שיאי עולם (2019), במשחה שליחות 4x100 מטר מעורב, במשחה שליחים 4x100 מטר חופשי משולב, במשחה שליחים 4x100 מטר מעורב משולב ובמשחה שליחות 4x100 מטר מעורב (בריכת 25 מטר).
מנואל היא האישה האפרו-אמריקאית הראשונה שזכתה במדליית זהב בשחייה לארצות הברית.
ביוגרפיה
מנואל נולדה בשוגר לנד, טקסס. היא החלה לשחות בגיל 5 בעקבות שני אחיה הבוגרים. היא התאמנה בהדרתה של אליסון ביבי עד גיל 17. כיום היא לומדת ומתאמנת באוניברסיטת סטנפורד בהדרכת גרג מיהן.
2013
באליפות העולם שנערכה בברצלונה, ספרד בשנת 2013 זכתה מנואל במדליית זהב במשחה שליחות 4x100 מטר חופשי לאחר ששחתה בשלב המוקדמות. נוסף לכך, היא סיימה במקום שביעי במשחה ל-50 מטר חופשי בתוצאה של 24.80 שניות.
2014
באליפות הפאן פסיפיק בשחייה שנערכה בגולד קוסט, קווינסלנד אוסטרליה בשנת 2014 זכתה מנואל ב-3 מדליות, 2 כסף ו-1 ארד. מדליות כסף, במשחה שליחות 4x100 מטר חופשי וכשחיינית ראשונה היא קבעה שיא אישי חדש של 53.25 שניות ובמשחה שליחות 4x100 מטר מעורב. מדליית ארד, במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 53.71 שניות, אחרי האחיות קמפבל מאוסטרליה, קייט (52.72 שניות) וברונטה (53.45 שניות).
2015
באליפות העולם שנערכה בקאזאן בשנת 2015 זכתה מנואל בשתי מדליות, זהב וארד. מדליית זהב, במשחה שליחות 4x100 מטר חופשי משולב ביחד עם ראיין לוכטה, נייתן אדריאן ומליסה פרנקלין בשיא עולם חדש של 3:23.05 דקות (הנוכחי - 2016), לפני הולנד שקבעה שיא אירופה חדש של 3:23.10 דקות וקנדה (3:23.59 דקות). מדליית ארד, במשחה שליחות 4x100 מטר חופשי בתוצאה של 3:34.61 דקות, אחרי אוסטרליה שקבעה שיא אליפות חדש של 3:31.48 דקות והולנד (3:33.67 דקות). כשחיינית אחרונה היא קבעה ב"זינוק שליחות" תוצאה של 53.09 שניות. נוסף לכך, היא סיימה במקום שישי במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 53.93 שניות, במקום שמיני במשחה ל-50 מטר חופשי בתוצאה של 24.57 שניות, בשלב חצי הגמר היא קבעה שיא אישי חדש של 24.47 שניות ועלתה מהמקום השישי ובמקום רביעי במשחה שליחות 4x100 מטר מעורב בתוצאה של 3:56.76 דקות
אלופה אולימפית
באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016) זכתה מנואל ב-4 מדליות, 2 זהב ו-2 כסף. מדליות זהב, בצוותא עם פני אולקסיאק מקנדה, במשחה יוקרתי ל-100 מטר חופשי בשיא אמריקה ושיא אולימפי חדש של 52.70 שניות, לפני שרה שסטרם משוודיה (52.99 שניות). בשלב חצי הגמר היא קבעה שיא אישי חדש של 53.11 שניות ועלתה מהמקום השלישי ובמשחה שליחות 4x100 מטר מעורב בתוצאה של 3:53.13 דקות, לפני אוסטרליה (3:55.00 דקות) ודנמרק שקבעה שיא אירופה חדש של 3:55.01 דקות. כשחיינית אחרונה היא קבעה ב"זינוק שליחות" תוצאה של 52.43 שניות. מדליות כסף, במשחה ל-50 מטר חופשי בשיא אישי חדש של 24.09 שניות, אחרי פרניל בלום מדנמרק (24.07 שניות) ולפני אלכסנדרה הרסימניה מבלארוס (24.11 שניות) ובמשחה שליחות 4x100 מטר ביחד עם אבי וייצל, דנה וולמר וקייטי לדקי בשיא אמריקה חדש של 3:31.89 דקות, אחרי אוסטרליה שקבעה שיא עולם חדש של 3:30.65 דקות ולפני קנדה שקבעה שיא לאומי חדש של 3:32.89 דקות. כשחיינית ראשונה היא קבעה תוצאה של 53.36 שניות.
2017
באליפות העולם שנערכה בבודפשט ביולי 2017 זכתה מנואל ב-6 מדליות, 5 זהב ו-1 ארד וקבעה 3 שיאי עולם חדשים. מדליות זהב, במשחה ל-100 מטר חופשי בשיא אמריקה חדש של 52.27 שניות, לפני שרה שסטרם (52.31 שניות) ופרניל בלום (52.69 שניות), במשחה שליחות 4x100 מטר חופשי ביחד עם מלורי קומרפורד, קלסי וורל וקייטי לדקי בתוצאה של 3:31.72 דקות, לפני אוסטרליה (3:32.01 דקות) והולנד (3:32.64 דקות), במשחה שליחות 4x100 מטר מעורב ביחד עם קתלין בייקר, לילי קינג וקלסי וורל בשיא עולם חדש של 3:51.55 דקות, לפני רוסיה (3:53.38 דקות) ואוסטרליה (3:54.29 דקות), במשחה שליחים 4x100 מטר חופשי משולב ביחד עם קיילב דרסל, נייתן אדריאן ומלורי קומרפורד בשיא עולם חדש של 3:19.60 דקות, לפני הולנד (3:21.81 דקות) וקנדה (3:23.55 דקות) ובמשחה שליחים 4x100 מטר מעורב משולב ביחד עם מאט גריוורס, לילי קינג וקיילב דרסל בשיא עולם חדש של 3:38.56 דקות, לפני אוסטרליה (3:41.21 דקות) וסין וקנדה (3:41.25 דקות). מדליית ארד, במשחה ל-50 מטר חופשי בשיא אמריקה חדש של 23.97 שניות, אחרי שרה שסטרם (23.69 שניות) וראנומי קרומווידג'ויו מהולנד (23.85 שניות).
2018
באליפות הפאן פסיפיק בשחייה שנערכה בטוקיו, יפן באוגוסט 2018 זכתה מנואל ב-5 מדליות, 4 כסף ו-1 ארד. מדליות כסף, במשחה ל-50 מטר חופשי (24.22 שניות), במשחה ל-100 מטר חופשי (52.66 שניות), במשחה שליחות 4x100 מטר חופשי ובמשחה שליחות 4x100 מטר מעורב. מדליית ארד במשחה שליחות 4x100 מטר מעורב משולב.
2021
לקראת אולימפיאדת טוקיו (2020) נכנסה מנואל ל"אימון יתר" שפגע בה באופן פיזי ונפשי ולכן היא כשלה במבחנים האמריקאים שנערכו באומהה, נברסקה ביוני 2021 להתברג במשחה ל-100 מטר חופשי, בו היא האלופה האולימפית ואלופת העולם. לעומת זאת במשחה ל-50 מטר חופשי היא ניצחה במבחנים בתוצאה של 24.29 שניות. במשחקים האולימפיים עצמם היא זכתה במדליית ארד במשחה שליחות 4x100 מטר חופשי בתוצאה של 3:32.81 דקות, אחרי אוסטרליה שקבעה שיא עולם חדש של 3:29.69 דקות וקנדה (3:32.78 דקות). כשחיינית רביעית היא קבעה ב"זינוק שליחות" תוצאה של 52.96 שניות. נוסף לכך, היא סיימה במקום 11 במשחה ל-50 מטר חופשי בתוצאה של 24.63 שניות ולא הצליחה להגן על תאריה.
איציק יושע
איציק יושע (נולד ב-9 באוגוסט 1956) הוא איש תקשורת, עיתונאי, שדרן, עורך טלוויזיה ורדיו ישראלי, ב"כאן תרבות". יושע כיהן כיו"ר ועד העיתונאים בקול ישראל וחבר הנהלת אגודת העיתונאים בתל אביב. כיהן גם כיו"ר אגודת הלהט"ב (1997).
בשנת 2018 החל לשדר בתחנת כאן תרבות את התוכנית "חלון גאווה" – תוכנית הרדיו ראשונה בשידור הציבורי שעוסקת בתרבות וסגנון להט"ב.
ביוגרפיה
יושע נולד בפתח תקווה. הוא למד בבית הספר היסודי "עין גנים". הוא בוגר תיכון מקיף יהוד. הוא שירת בחיל השריון ובתום שירותו הצבאי עבד שנתיים כעובד ביטחון בנמל התעופה בן-גוריון.
קריירה תקשורתית
בשנת 1993 יצא לאור ספרו "נמרוד גם וגם", שכתב ביחד עם תמיר להב-רדלמסר, בן זוגו הראשון, על משפחה אלטרנטיבית. בשנת 1999 יצא לאור ספרו "אהבה תל אביבית", שכתב ביחד עם יואב גינאי.
בטלוויזיה
בשנת 1995 החל יושע לעבוד בערוץ הראשון של רשות השידור ובמשך שנתיים היה רכז המערכת בתוכנית "הילוך חוזר" בהנחיית אהוד מנור. במקביל שימש כעורך ראשי של התוכנית "גאים להציג" תוכנית הטלוויזיה הראשונה בישראל שיוחדה לקהילת הלהט"ב בישראל. תוכנית זו שודרה בערוץ הקהילתי בכבלים, הופקה על ידי אסף גיל והונחתה על ידי רבקה נוימן ועמיקם לוי.
ב-1997 ריכז יושע את מערכת התוכנית "במקום הראשון" בהנחייתה של חני נחמיאס. התוכנית, בהפקת "רשת" שודרה בערוץ 2. באותה שנה החל לערוך את התוכנית "יאיר לפיד חי בעשר" אשר שודרה בערוץ 3 במשך שנתיים. שיתוף הפעולה בין יושע ולפיד נמשך גם בין השנים 1999 ו-2001, בהן שימש כעורך תוכנית האירוח יאיר לפיד בערוץ 2. בין השנים 2001 ו-2003 ערך מגוון תוכניות בהן, "החוליה החלשה" בהנחייתה של פנינה דבורין אשר שודרה בערוץ 10. באותה תקופה ערך יושע את התוכנית" לילה גוב 2", בהנחיית גידי גוב. יושע שימש כעורך "סדנאות הורים", סדרה בהנחיית רשף לוי וליאת תימור אשר שודרה ב"ערוץ ההורים".
ב-2005–2006 ערך עבור חברת "ענני תקשורת" מגזין בשם "I go" אשר שודר בערוץ 10. במסגרת עבודתו עם "ענני תקשורת" שימש יושע כעורך הראשי של ערוץ הבריאות. בין השנים 2010 ו 2015 היה העורך הראשי של המשדרים המרכזיים בימי הזיכרון לחללי מערכות ישראל, תחילה עבור ערוץ 2 ואחר כך עבור ערוץ 10. ב-2013 שימש יושע כעורך ראשי של תוכניתו של גיל ריבה בערוץ 10.
ברדיו
במקביל לפעילותו בעיתונות הכתובה ובטלוויזיה, עבד יושע ב"קול ישראל" משנת 1981. במסגרת זו עסק יושע בביקורת מוזיקה ומופעי בידור.
תוכנית מוזיקת העולם "העולם השישי" בעריכתו והגשתו של יושע, שודרה ב-88FM ברצף משנת 1997 ועד 2017.
ב-2011 ערך והגיש יושע תוכניות ברשת ב של "קול ישראל". הוא ייסד וערך את התוכנית "בשלוש עם ענת דולב".
ב-2015 החל יושע לערוך ולשדר תוכנית לילית דו שבועית. תוכנית זו, הנקראת "משרוע לילה" משודרת גם היא ב-88FM.
ב-2017, עם סגירת רשות השידור הצטרף לתאגיד השידור הישראלי, בתפקיד מנהל פרויקטים ושדרן בתחנות הרדיו כאן תרבות כאן 88 וכאן גימל.
ב-1 בנובמבר 2018 החל לערוך ולשדר את התוכנית "חלון גאווה" בתחנת כאן תרבות, תוכנית ראשונה בשידור הציבורי שעוסקת בתרבות וסגנון להט"ב.
ב-19 בפברואר 2020 החל לערוך ולשדר את התוכנית "60 החדש" בתחנת כאן תרבות. מגזין שבועי העוסק בחיים החדשים בגיל השלישי.
ביוני 2023 הודיע על סיום תפקידו בתאגיד ופרישתו לגמלאות.
פעילות ציבורית
בשנת 1997 כיהן כיו"ר אגודת הלהט"ב. ב-2003 עזב יושע את האגודה שעמד בראשה בשל מינויה של נורה גרינברג לתפקיד יו"ר האגודה. אחרי שנים אחדות חזר יושע לשורות האגודה.
במשך שנים רבות היה יושע, יו"ר ועד העובדים העיתונאים ב"קול ישראל" בתל אביב. במסגרת תפקידו היה פיעל במאבק נגד סגירת "רשות השידור", פיטורי עובדיו ויישום חוק תאגיד השידור שמטרתו לטענת הוועד הייתה ליצור "ערוץ תעמולה עבור ראש הממשלה נתניהו".
בין השנים 2004 ו-2007 היה חבר המועצה הישראלית לתרבות ואמנות.
בשנת 2011 עבר יושע קורס הכשרה לסיוע לנפגעי תקיפה מינית. מאז הוא מתנדב בקביעות כמסייע בקו הגברים במרכז הסיוע בתל אביב. יושע היה פעיל בולט בקהילת הלהט"בית בשנות ה-80 וה-90.
בתחילת שנות ה-90 היה בין יזמי ומפעילי משמרות ההגנה בגן העצמאות בתל אביב נגד חבורות הומופוביות עוינות ואלימות שפעלו בגן כנגד אוכלוסיית ההומואים שנהגה להיפגש בו. כעיתונאי וכפעיל בקהילה ליווה מקרוב את מאבקו של אדיר שטיינר להכרה כבן זוגו של אל"ם דורון מייזל.
ביולי 2022 קיבל אות הוקרה על קידום אוכלוסיית הלהט"ב בישראל, מטעם השרה לשוויון חברתי, מירב כהן.
טי. ג'יי. ליף
'''טיי ג'ייקוב "טי. ג'יי." ליף (באנגלית: Ty Jacob "T. J." Leaf'''; נולד ב-30 באפריל 1997) הוא כדורסלן ישראלי-אמריקאי, המשחק בעמדות הפאוור פורוורד והסנטר בבייג'ינג דאקס.
בשנתו האחרונה בתיכון, השתתף במשחק מקדונלד'ס אול-אמריקן. בשנת 2015 השתתף במשחקי נבחרת ישראל עד גיל 18 בטורניר פיב"א דרג ב', וסייע לה לעלות לדרג א'. ליף הוא השחקן הישראלי השלישי בהיסטוריה ששיחק בליגת ה-NBA, אחרי עומרי כספי וגל מקל, לאחר שנבחר בבחירה ה-18 של דראפט 2017.
ראשית חייו
ליף נולד בתל אביב לקרן ובראד ליף, בעת שאביו היה שחקן פעיל במכבי תל אביב, בשלהי הקריירה שלו ככדורסלן בישראל, שבה שיחק במשך 17 שנה. ליף גדל בתל אביב במשך כשנתיים וחצי לפני שעבר להתגורר בקליפורניה, ארצות הברית.
ליף למד בתיכון Foothills Christian באל קאחון, קליפורניה, שם שיחק בקבוצת הכדורסל שאותה אימן אביו. בשנתו השנייה קבע ממוצעים של 27.4 נקודות, 14.2 ריבאונדים, 4.8 אסיסטים, 1.8 חטיפות ו-2.7 חסימות למשחק, והוביל את התיכון שלו לאליפות דרג ב' של מחוז סן דייגו בקליפורניה. עיתון Cal-Hi Sports הכתיר אותו כשחקן השנה של דרג ב' בקליפורניה.
בשנתו האחרונה בתיכון, הוביל את הקבוצה למקום השלישי בדירוג הארצי של קליפורניה, בעודו קובע ממוצעים של 28.4 נקודות, 12.4 ריבאונדים ו-5.1 אסיסטים. הוא הוזמן לשחק במשחקי אול-אמריקן (מקבילים למשחק האולסטאר של ה-NBA ברמת התיכונים) של מקדונלד'ס ובליסלייף (Ballislife), ונבחר לחמישייה השנייה הכל-אמריקאית (All-USA) של עיתון USA Today. הוא סיים כמועמד במקום השני לפרס "מר כדורסל של קליפורניה" (California Mr. Basketball). ליף סיים את קריירת התיכונים במקום השני בכל הזמנים במחוז סן דייגו הן בנקודות (3,022) והן בריבאונדים (1,476).
קריירת מכללות
ב-2014 סיכם ליף עם אוניברסיטת אריזונה לשחק בשורותיה תחת המאמן שון מילר. הוא נבחן לנבחרת ארצות הברית עד גיל 19, שאומנה בידי מילר, אך נופה במחנה האימונים ביוני 2015. באוגוסט חזר בו ליף מהתחייבותו לאריזונה, ולאחר שלושה חודשים חתם על הסכם לשחק במדי UCLA, תוך שהוא דוחה הצעות מאוניברסיטת אורגון ומאוניברסיטת המדינה בסן דייגו. ב-5 בדצמבר 2016 זכה במדי UCLA בתואר שחקן השבוע של המחוז הפסיפי-12 (Pac-12).
לאחר עונה אחת ב-UCLA, שבה העמיד ממוצעים מצוינים של 16.3 נקודות, 8.2 ריבאונדים ו-2.4 אסיסטים, החליט לנסות להיבחר בדראפט 2017.
אינדיאנה פייסרס
ליף נבחר במקום ה-18 על ידי אינדיאנה פייסרס בדראפט ה-NBA‏ 2017, וב-19 באוקטובר 2017, ערך את הופעתו הראשונה בליגה נגד הברוקלין נטס. ליף סיים את המשחק עם 0 נקודות, 2 ריבאונדים, אסיסט אחד וחסימה אחת. ב-20 באוקטובר 2017 קבע שיא קריירה של 17 נקודות במשחק נגד פורטלנד טרייל בלייזרס, וב-10 באפריל 2019 שבר את שיאו כשקלע 28 נקודות מול אטלנטה הוקס. לאורך 3 עונותיו הראשונות באינדיאנה שותף ב-139 מתוך 237 משחקי הקבוצה בעונה הסדירה, ובשני משחקים בלבד מתוך 15 משחקי הקבוצה בפלייאוף. ממוצעיו הכוללים לאורך התקופה עמדו על 3.3 נקודות ו-2.0 ריבאונדים בממוצע למשחק.
בנובמבר 2020 הועבר בטרייד לאוקלהומה סיטי ת'אנדר, תמורת ג'יילן לקיו. ב-18 בדצמבר 2020 הקבוצה הודיעה על שחרורו, בסיום שלב הקדם-עונה, ובכך הפך לשחקן חופשי.
פורטלנד טרייל בלייזרס
ב-13 באפריל 2021 חתם על חוזה דו כיווני בקבוצת פורטלנד טרייל בלייזרס.
נבחרת ישראל
ביולי 2015, חודש לאחר שנופה מנבחרת ארצות הברית עד גיל 19 על ידי המאמן שון מילר, הצטרף ליף לנבחרת הנוער של ישראל, לקראת משחקי אליפות אירופה לדרג ב' עד גיל 18 שנערכה באוסטריה. הנבחרת הגיעה עד לגמר האליפות, שבו הפסידה 73-72 לשוודיה, ועלתה לדרג א'. ליף סיים את המשחקים כשחקן המצטיין של הטורניר, שאותו סיים עם ממוצעים של 16.1 נקודות ב-55 אחוזי קליעה מהשדה, לצד 8.4 ריבאונדים, בתשעה משחקים. בשנת 2018 הוכרז ליף כישראלי וזומן לסגל הנבחרת הבוגרת.
מוטוקרוס
מוטוקרוס (בלועזית: Motocross) הוא ענף ספורט מוטורי דו גלגלי. המוטוקרוס החל את דרכו לראשונה בבריטניה בשנת 1924, והתפתח מאירוע שטח בשם "Scrambles". המוטוקרוס הפך עם השנים לספורט מוטורי פופולרי מאוד, ועם זאת אחד התובעניים ביותר. המרוצים מתקיימים בשטח מעגלי ומגודר המותאם לכך. רוכב המוטוקרוס חייב להיות מסוגל לשלוט באופנוע תוך שמירה על מהירות שיא, על פני תוואי שטח קשה, רכיבת בוץ, פניות חדות וגבעות תלולות. זהו ספורט פיזי שנערך בכל מזג אוויר ובכל התנאים. מוטוקרוס הוא ספורט המצריך אימוני כושר אינטנסיביים, דיאטה מאוזנת לספורטאים, וכמו כן, עבודה על הכישורים הטכניים.
אופנועי המוטוקרוס
ייעודו של אופנוע המוטוקרוס לספק חוויית רכיבה אולטימטיבית בתנאי שטח מהקלים ועד הקשים ביותר בשילוב קפיצות, רמפות, גבעות תלולות ומחליקות. אופנוע המוטוקרוס צריך להיות נטול משקל עודף בשל אופי רכיבת האקסטרים, ולכן בדרך כלל יהיה ללא תוספות, ואפילו יופשט מחלקים כמו: מראות, מנורות איתות, פנסים, רגלית ולוחית רישוי.
אופנועי המוטוקרס מתאפיינים במתלים וקפיצים חזקים שמגבירים את יכולות הנחיתה לאחר הקפיצות הגבוהות ואת בלימת הזעזועים. מנועי המוטוקרוס חזקים עם מומנט שפועל בסל"ד גבוה. המנועים באופנועי המוטוקרוס בדרך כלל בעלי צילינדר אחד, הנעים בנפחים בין 49 לבין 700 סמ"ק במנועי השתי פעימות ומנועי הארבע פעימות מאופיינים במנועים בעלי נפח של 49 עד 700 סמ"ק. גלגלי המוטוקרוס מתאפיינים בדרך כלל בגלגל קדמי בקוטר 21 אינץ ואחורי בקוטר 19 אינץ, ותיבת ההילוכים כוללת בין 4–5 הילוכים בלבד. מכיוון שאופנוע המוטוקרוס מתבטא בשינויים רבים להבדיל אופנועי שטח מסוגים אחרים, על פי חוק הם מיועדים לנסיעה במסלולים מיועדים למוטוקרוס בלבד.
האלבומים הנמכרים ביותר בכל הזמנים בארגנטינה
בשנת 2020 יצא האלבום Tini Tini Tini של טיני, שהפך לאלבום הנמכר ביותר בכל הזמנים בארגנטינה.
מוטוקרוס
רישיון מרוצים בישראל
רישיון המרוצים תקף אך ורק במסלולים חוקיים, מוסדרים ומאושרים על ידי הרשות לנהיגה ספורטיבית. רישיון המרוצים מקנה לרוכב להתחרות במרוצים ולהתאמן במסלולים מאושרים בצורה חוקית עם ביטוח מלא לתאונות. כדי להתחרות ולהתאמן בצורה חוקית חובה על הרוכב מלבד רישיון המרוצים וביטוח גם לרשיין את האופנוע עליו הוא רוכב, הרישיון הנ"ל נקרא רישיון דואלי. האופנוע נבדק על ידי בודק מוסמך מטעם הרשות לנהיגה ספורטיבית שהוא כשיר למרוצים, ולאחר מכן מקבל האופנוע את הרישיון הדואלי.
ליגת המוטוקרוס בישראל
כיום פועלת הליגה על ידי מפיק חיצוני בשיתוף הרשות לנהיגה ספורטיבית ועמותת המוטוקרס הישראלי. המרוצים מתקיימים במסלולים חוקיים ומותאמים למרוצי מוטוקרוס ברמה הבינלאומית. המקצים השונים מחולקים על פי קטגוריות של רמת הרכיבה ונפח האופנועים:
עמותת מועדון המוטוקרוס הישראלי
עמותת מועדון המוטוקרוס הישראלי היא אחת הוותיקות בענף ופועלת משנת 1999. העמותה מקיימת מרוצי מוטוקרוס במסלולים שונים החל ממסלול אשקלון בו שולבו מרוצי מכוניות ואופנועי מוטוקרוס, דרך בית נבאלא, עפולה, מעוז חיים וויתקין בו התקיימו רוב מרוצי העמותה. מספר חבריה עולה מעת לעת ומונה מעל 150 חברים, כל זאת בשל חוק הספורט המוטורי והיכולת לקנות אופנוע מוטקורס באופן חוקי.
לנדאווה
לֶנְדָאוָוה (בסלובנית: Lendava, בהונגרית: Alsólendva) היא עיירה ורשות מקומית בסלובניה בשטח אזור פומורסקה, השוכנת סמוך לגבול עם הונגריה.
היסטוריה
תיעוד למצודה במקום ומסביבה יישוב קיים החל מהמאה ה-12 עת נשלט האזור על ידי ממלכת הונגריה. במהלך המאה ה-16 נכבש היישוב על ידי האימפריה העות'מאנית. לאחר מלחמת האימפריה העות'מאנית-הליגה הקדושה (1683–1699) עבר השטח לחזקת ממלכת הבסבורג ובהמשך לחזקת האימפריה האוסטרו-הונגרית. לאחר מלחמת העולם הראשונה נכללה העיירה בשטחי ממלכת יוגוסלביה. באפריל 1941, במהלך מלחמת העולם השנייה, פלשה גרמניה הנאצית ליוגוסלביה והכניעה אותה תוך ימים אחדים. אזור לנדאווה נמסר לחזקת הונגריה.
באפריל 1945 שוחררה לנדאווה על ידי כוחות הצבא האדום ועם תום המלחמה נכללה בשטחי יוגוסלביה ונקראה דוֹלְנְיָה לֶנְדָאוָוה (בסרבו-קרואטית: Dólnja Léndava). ב-1955, שונה שם העיירה ללנדאווה. בראשית שנות ה-90 של המאה ה-20 החל תהליך התפרקותה האלים של יוגוסלביה ובמהלכו פלש הצבא העממי היוגוסלבי לסלובניה לאחר שהכריזה על עצמאותה. לאחר התערבות האו"ם פסקה הלחימה, ב-1992 זכתה סלובניה להכרה רשמית כמדינה עצמאית ולנדאווה נכללה בשטחה.
אקלים
בלנדאווה שורר אקלים ממוזג. הטמפרטורה השנתית הממוצעת ב-2013 עמדה על 11.1oc וערכי הקיצון הממוצעים עמדו על 2oc- בינואר ו-29.7oc ביולי. כמות המשקעים השנתית הממוצעת עומדת על 929.3 מילימטרים.
הקהילה היהודית
ב-1773 התיישבו בלנדאווה יהודים שהגיעו מאזור בורגנלנד. בראשית המאה ה-19 הוקמה רשמית קהילה, ב-1830 הוקם בית עלמין וב-1866 הוקם בית הכנסת בלנדאווה לרווחת הקהילה. בהמשך, הוקם בית ספר יסודי יהודי שפעל עד תום מלחמת העולם הראשונה. מרבית יהודי העיירה עסקו במסחר ומקצת היו בעלי מקצועות חופשיים. ב-1925 נמנו בלנדאווה 248 יהודים. העיירה הייתה מרכז ל-20 בני הקהילה היהודית שהתגוררו ב-8 כפרים באזור. בפרוץ מלחמת העולם השנייה מנתה הקהילה 155 נפשות שהיוו 5.16 אחוזים מכלל האוכלוסייה. לאחר הכיבוש הגרמני והסיפוח להונגריה, גויסו חלק מצעירי הקהילה לעבודות כפייה. בהמשך, במאי 1944 גורשו בני הקהילה למחנה ההשמדה אושוויץ. 29 נפשות ניצלו מהשואה, חלקם עלו בהמשך לישראל. בעיירה לא חודשה הפעילות הקהילתית.
במהלך מלחמת העולם השנייה נגרם נזק כבד למבנה בית הכנסת. לאחר המלחמה הולאם המבנה ושימש כמחסן. ב-1994 שוקם המבנה והוסב למוזיאון ובו מוצגת גם ההיסטוריה של הקהילה היהודית. ב-1950 הוקמה אנדרטה לזכר הנרצחים בשואה בשטח בית העלמין היהודי. בראשית העשור ה-2 של המאה ה-21 עמד על תילו בית העלמין היהודי.
הים הפנימי המערבי
הים הפנימי המערבי (באנגלית: Western Interior Seaway, קרוי גם ים הקרטיקון, הים הניובררי והים הפנימי הצפון אמריקני) היה ים פנימי שהתקיים בין אמצע לשלהי תור הקרטיקון, כמו גם ממש בתחילת הפלאוגן. הים חצה את יבשת אמריקה הצפונית לשני גושי יבשה, לרמידיה (Laramidia) במערב ואפלאצ'יה (Appalachia) במזרח. הים העתיק השתרע ממפרץ מקסיקו דרך מה שהוא כיום אמצע המדינות המודרניות ארצות הברית וקנדה, והתחבר לאוקיינוס הקרח הצפוני בצפון. בשיאו היה עומקו המקסימלי 760 מטרים, רוחבו 970 קילומטרים ואורכו 3,200 קילומטרים.
מקור וגאולוגיה
הים הפנימי נוצר כאשר לוח פרלון, לוח טקטוני עתיק, החל לעבור הפחתה תחת הלוח הצפון-אמריקאי במהלך הקרטיקון. ככל שהתכנסות הלוחות התקדמה, הליתוספירה הצעירה יותר ובעלת יכולת הציפה הגדולה ביותר של לוח פרלון שקעה בזווית שטוחה, תהליך המכונה "הפחתת גוש-שטוח" (flat-slab subduction). הלוח שהופחת בזווית שטוחה גרם מצד אחד לתהליך בניית הרים במרחק רב מהחוף (הרי הרוקי הדרומיים) ומצד שני הוא התחכך בבסיס הליתוספירה וגרר אותה אחריו כלפי מטה תוך יצירת מסדרון ארוך של אזור נמוך. שקע זה וגובה פני הים, שהיה בתקופת הקרטיקון גבוה יותר, אפשרו למים מאוקיינוס הקרח הצפוני בצפון לזרום דרומה וממפרץ מקסיקו לזרום צפונה ולהיפגש תוך הצפת המישורים המרכזיים, ויצירת ים שהתרחב והתכווץ במהלך הקרטיקון.
השלב המוקדם ביצירת הים החל באמצע הקרטיקון כאשר זרוע של אוקיינוס הקרח הצפוני חדרה דרומה מעל מערב אמריקה הצפונית, תוך יצירת ים מואורי (Mowry Sea), הקרוי על שם פצלי מואורי (Mowry Shales), תצורה גאולוגית עשירה בחומר אורגני. בדרום, מפרץ מקסיקו היה שלוחה של ים תטיס, שנפגש עם ים מואורי בשלהי הקרטיקון תוך יצירת נתיב מים רציף מצפון לדרום.
בשיאו השתרע הים הפנימי המערבי מהרי הרוקי במערב עד הרי האפלצ'ים במזרח, מרחק של כ-1,000 קילומטרים. המקום העמוק ביותר בים היה ככל הנראה בעומק של כ-800 מטרים בלבד, רדוד במונחי ימים אחרים. נהרות משני קווי פרשת המים יבשתיים התנקזו לתוכו ממזרח וממערב, תוך כדי מהילת מים מתוקים רבים במי הים והשקעת טין רב שנסחף במי הנהרות. נהרות אלו יצרו מערכות דלתאות לאורך חופיו הרדודים של הים. לאורך החוף המזרחי של הים שקעו מעט משקעים. לעומת זאת, הגבול המערבי של הים, היה בנוי משכבה עבה של משקעים שנסחפה מזרחה מחגורת האורגנזה הסוויירית (Sevier orogenic belt). קו החוף המערבי היה לכן בלתי יציב והשתנה כתלות בשינויים בגובה פני הים ובכמות המשקעים.
כמה פעמים במהלך הקרטיקון עבר הים הפנימי המערבי תקופות של אנוקסיה, שבהם המים בקרקעית הים היו נטולי חמצן ומי הים היו מחולקים לשכבות נפרדות.
בסוף הקרטיקון החל תהליך בניית הרים המכונה האורוגנזה הלרמידית שגרם להתרוממות גדות החול (שהפכו לאבן חול) והלגונות המלוחות והבוציות (שהפכו לפצלים) – הרצפים העבים של טין ואבן חול שנראים כיום בתצורת לרמי (Laramie Formation) כשבמקביל אגנים נמוכים ביניהם שקעו בהדרגה. הים הפנימי המערבי נחצה לשני חלקים לרוחב דקוטה הצפונית והדרומית ונסוג דרומה כלפי מפרץ מקסיקו. בשלב זה שבו הים הלך והתכווץ הוא מכונה לעיתים ים פייר (Pierre Seaway).
בתחילת הפלאוקן עדיין השתרעו חלקים מהים הפנימי המערבי על שטחים במורד נהר המיסיסיפי (Mississippi Embayment), תוך הצפת האתר שבו שוכנת כיום העיר ממפיס. התרחבות הים בתקופה מאוחרת יותר קשורה לרצף טאחס (Tejas sequence) מהקנוזואיקון, מאשר למאורע קודם האחראי לים הפנימי.
בעלי חיים
הים הפנימי המערבי היה ים רדוד, שופע בבעלי חיים ימיים. תושבי הים הפנימי כללו זוחלים ימיים טורפים כדוגמת הפלזיוזאורים והמוסאזאורוס שגדלו עד לאורך של 18 מטרים. בעלי חיים ימיים נוספים כללו דמויי כריש כדוגמת קריטוקסירינה ואוכל הרכיכות הענק פטיכודוס (שמשערים כי היה באורך עשרה מטרים). ודגי גרם מתקדמים כולל Pachyrhizodus, אנכודוס וקסיפקטינוס – דג באורך 5 מטרים, גדול יותר מכל דג גרם מודרני. בעלי חיים אחרים כללו חסרי חוליות כדוגמת רכיכות, אמוניטים, בלמניטים דמוי הדיונונים (ממחלקת סילוניות), ופלנקטון כולל קוקוליתופורידים שהפרישו טסיות גירניות שנתנו לקרטיקון את שמו (גיר ביוונית), חוריריות וקרנוניות.
הים הפנימי המערבי היה גם ביתן של העופות הקדומים כולל ההספראורניס חסר יכולת התעופה, שהיו לו רגלים חסונות לשחייה במים ונספחים קטנים דמויי כנפיים שנועדו להיגוי במים ולא לתעופה, והאיכתיאורניס דמוי השחפית, שניהם עופות בעלי שיניים. לצד האיכתיאורניס התעופפו בשמים פטרוזאורים גדולים דוגמת הניקטוזאורוס והפטרנודון. מאובני פטרנודון נפוצים מאוד וקרוב לוודאי שהיו בעל חיים מרכזי במערכת האקולוגית של פני השטח, אף שמאובנים אלו נמצאו רק במבואות הדרומיים של הים הפנימי.
הצדפות הענקיות Inoceramus ו-Platyceramus שכנו על קרקעית הים והשאירו מאחוריהם את הקונכיות המאובנות בפצלי פייר (Pierre Shales). לצדפות היו קונכיות עבות מרוצפות ב"מנסרות" של קלציט שהושקעו אנכית לפני השטח, תוך מתן ברק דמוי פנינה כשהצדפות היו בחיים. פלאונטולוגים העלו השערה שהגודל הענקי שלהם נבע מהצורך להסתגל למים החשוכים שעל הקרקעית. שטח הזימים הרחב יכול היה לאפשר להם להתמודד עם המים העניים בחמצן.
ברון (פירושונים)
אישים ששם משפחתם בָּרוֹן:
אישים ששם משפחתם בְּרוֹן:
ראו גם
}}
ג'ין טריפלהורן
ג'ין מארי טריפלהורן (באנגלית: Jeanne Marie Tripplehorn; נולדה ב-10 ביוני 1963) היא שחקנית קולנוע וטלוויזיה אמריקאית.
עקדת יצחק (משחק מחשב)
עקדת יצחק (באנגלית: The Binding of Isaac) הוא משחק מחשב עצמאי מ-2011 מסוג הרפתקה - מבוכים שעוקב אחרי אייזיק שבורח דרך מרתף רדוף שדים ומפלצות מאימו שמנסה להקריבו לאלוהים. המשחק קרוי על שם סיפור עקדת יצחק ומבוסס עליו.
ג'ין טריפלהורן
ביוגרפיה
טריפלהורן נולדה בטולסה, אוקלהומה, בתם של סוזן וטום טריפלהורן, ששימש כגיטריסט בלהקה "גארי לואיס ונערי השעשועים". כשהייתה בת שנתיים הוריה התגרשו. היא השלימה את לימודיה בתיכון אדיסון בשנת 1981 וסמסטר נוסף למדה באוניברסיטת טולסה. מאוחר יותר, טריפלהורן נרשמה ללימודי משחק בבית הספר "ג'וליארד" והצטרפה ללימודי המחזור ה-19 שכלל בין היתר את השחקנית לורה ליני.
עקדת יצחק (משחק מחשב)
עלילה
אייזיק מתקדם בקומות השונות במרתף הבית, עד שבסוף ילחם באימו, בליבה ובשטן עצמו. סיום המשחק נקבעת לפי התקדמותו של השחקן. למשחק 19 אפשרויות סיום שונות.
ג'ין טריפלהורן
קריירה
טריפלהורן התפרסמה בעיקר הודות לתפקידה במותחן "אינסטינקט בסיסי" לצד מייקל דאגלס, בסרט "הפירמה" לצד טום קרוז ובסרט "עולם המים" לצדו של קווין קוסטנר, בנוסף ידועה בתור דמותה של "לידיה" בסרט "דלתות מסתובבות". בשנים 2006–2011 השתתפה כשחקנית ראשית בסדרת הדרמה "אהבה גדולה" של רשת HBO. מלבד הקריירה הקולנועית והטלוויזיונית השתתפה טריפלהורן בתיאטרון ברודוויי במחזות "שלוש אחיות" ו"טרו" ומאוחר יותר שיחקה לצד ואל קילמר במחזה "Tis Pity She's a Whore". טריפלהורן השתתפה בעונות 8 ו-9 של סדרת הדרמה והפשע "מחשבות פליליות".
עקדת יצחק (משחק מחשב)
משחקיות
עקדת יצחק הוא משחק דו־ממדי, כאשר השחקן צופה במתרחש מלמעלה. השחקן שולט באייזיק ומנווט באמצעותו במבוכים הנוצרים אקראית בתחילת המשחק ונלחם בשדים ומפלצות בהם, כל שלב מורכב ממספר מבוכים המקושרים אחד לשני בדרכי מעבר. מטרת המשחק היא התקדמות בין השלבים, כאשר ישנן שלוש דרכים להתקדם בין השלבים: הבסת בוס, שימוש בחפץ מיוחד או הקרבת נקודת חיים בחדר מיוחד.
ג'ין טריפלהורן
קריירה
ב-2020 תעלה המיני-סדרה "גברת אמריקה" ברשת FOX, בכיכובה של טריפלהורן לצד קייט בלאנשט ורוז ביירן. בשנת 2022 החלה לשחק בסדרת הדרמה התקופתית "העידן המוזהב" מבית היוצר של ג'וליאן פלוז לרשת HBO.
עקדת יצחק (משחק מחשב)
משחקיות
השחקן יכול לשפר את יכולות הדמות באמצעות חפצים שונים, המושגים על ידי הבסת בוסים, בחדרי אוצר נעולים הקיימים בשלבים הראשונים או בחנויות המפוזרות בשלבים.
ג'ין טריפלהורן
חיים אישיים
טריפלהורן התארסה בעבר לשחקן בן סטילר אך השניים נפרדו. כיום היא נשואה לשחקן לילנד אורסר ולשניים נולד ילד בשנת 2002. סבתה של טריפלהורן, ג'ין נילי, הופיעה בסרט "מציאות נושכת" שגם טריפלהורן הופיעה בו.
עקדת יצחק (משחק מחשב)
משחקיות
השחקן יכול לשנות את דמות המשחק באמצעים שונים ולשחק כאייזיק או כ-9 דמויות שונות.
פיתוח ושחרור
המשחק שוחרר לסטים ב-28 בספטמבר 2011.
עקדת יצחק: זעמו של הטלה
הרחבה למשחק בשם זעמו של הטלה (באנגלית: Wrath of the lamb), פורסמה בסטים ב-28 במאי 2012.
ההרחבה הוסיפה כ-70% יותר תוכן למשחק המקורי, כולל 10 בוסים חדשים, 2 אופציות סיום נוספות, דמות חדשה וחפצים רבים נוספים. ההרחבה הוסיפה שלבים אופציונליים נוספים, שמקבילים לשלבי המשחק המקורי ומאפשרים דרך נוספת לסיים את המשחק. שלבים אלו קשים יותר מהמשחק המקורי.
עקדת יצחק: לידה מחדש
ב-4 בנובמבר 2014 פורסמה גרסה מחודשת של המשחק, לידה מחדש (באנגלית: Rebirth), שמתאימה לפלטפורמות נוספות: OS X, לינוקס, פלייסטיישן 4 ופלייסטיישן ויטה. גרסאות ל-Wii U, לקונסולת New נינטנדו 3DS ול-Xbox One שוחררו ב-23 ביולי 2015. החידוש הציג מספר דמויות חדשות, אויבים ובוסים חדשים, אתגרים בעלי מאפיינים ייחודים, חפצים וקוד ליצירת השלבים מראש.
עקדת יצחק: אחרי לידה
ב-30 אוקטובר 2015 הוציאו הרחבה למשחק אשר הוסיפה למשחק יותר 120+ יותר חפצים, עוד הרבה בוסים, דמויות אויבים ואתגרים.
עקדת יצחק: אחרי לידה +
ב-3 בינואר 2017 יצאה הרחבה נוספת שכללה חפצים, בוסים ודמות חדשה, בנוסף לתמיכה במודים (תוספות שנוצרות על ידי שחקנים); חלקם אף נוספו למשחק באופן רשמי בחבילות עדכון קטנות.
עקדת יצחק: חזרה בתשובה
הרחבה זו (31 במרץ 2021) היא ההרחבה האחרונה של המשחק (אך לא נשללה האפשרות לגרסה '2'), וכללה מספר רב מאוד של תוספות חדשות, הבולטות מביניהן הן 19 דמויות חדשות, 2 סופים חדשים (כאשר אחד מהם נחשב על ידי היוצר, אדמונד מקמילן לסיום הסופי ביותר) והמון חפצים.
ביקורות ותגובות
עקדת יצחק קיבל ביקורות טובות יחסית מאתרי ביקורת. באתר GameRankings קיבל המשחק ציון ממוצע של 84.89%, בהתבסס על 19 ביקורות. ב-Metacritic קיבל המשחק ציון ממוצע של 84% על בסיס 30 ביקורות.
בגרמניה קיבל המשחק הגבלת גיל לגילאי 10+.
עד ליולי 2015, מכר המשחק יותר מ-5 מיליון עותקים.
תקרית Nintendo 3DS
המפתחים פרסמו בטוויטר שהמשחק יופץ לקונסולה נינטנדו 3DS דרך Nintendo eShop וחיכו לאישור הדבר מחברת נינטנדו. מאוחר יותר, דחתה נינטנדו את המשחק עקב "נושאים דתיים מעוררי מחלוקת" שכלולים בו. בעקבות החלטה הזאת המפתח אדמונד מקמילן החל להלל את הפלטפורמה סטים והחופש שזו מאפשרת למפתחים, בלי שום קשר לתוכן המשחק (בניגוד לנינטנדו), ומספר אתרים זעמו בעקבות החלטת נינטנדו. מאוחר יותר, בקיץ 2015 התווסף המשחק אל קונסולת Nintendo 3DS.