cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
מגפת הקורונה בעיראק
רקע
ב-12 בינואר 2020 אישר ארגון הבריאות העולמי (WHO) כי נגיף הקורונה החדש הוא הגורם למחלת נשימה בקרב אנשים בעיר ווהאן, מחוז חוביי, סין, אשר דווח בפני ארגון הבריאות העולמי ב-31 בדצמבר 2019.
שיעור התמותה במקרה של מגפת הקורונה היה נמוך בהרבה ממגפת הסארס שהתפרצה בשנת 2003 בסין, אך ההדבקה מאדם לאדם היא גדולה ומשמעותית המשפיע בצורה מכרעת על מספר מקרי מוות באופן משמעותי.
התפשטות המגפה
ב-18 בפברואר הודיעה עיראק כי היא אוסרת כניסת אזרחים מהרפובליקה העממית של סין עקב התפרצות נגיף הקורונה החדש במדינה.
ב-20 בפברואר הודיעה עיראק על סגירת גבולותיה המשותפים עם איראן ואסרה על כניסת אזרחים איראנים למדינה ועל אזרחיה לטוס לאיראן בעקבות התפרצות נגיף הקורונה באיראן. אזרחים עיראקים ששהו באיראן יבדקו, ואף יידרשו להיכנס לבידוד למשך 14 יום. כמו כן, חברת התעופה העיראקית, עיראקי איירווייז הודיעה על השעיית הטיסות לאיראן.
ב-24 בפברואר הודיעה עיראק על מקרה ראשון של הדבקה בנגיף הקורונה בשטחה. מדובר באזרח איראני, הלומד לימודי דת בעיר נג'ף, הנמצאת במרחק של 160 ק"מ מעיר הבירה, בגדד.
ב-25 בפברואר הודיעה ממשלת עיראק כי היא אוסרת על כניסת אזרחים זרים מאיטליה, תאילנד, קוריאה הדרומית, יפן וסינגפור לשטחה.
ב-26 בפברואר הודיעה עיראק כי אוסרת את קיומן של התקהלויות והתכנסויות ציבוריות. נאסרה כניסתם של אזרחים מבחריין וכווית. בנוסף על כך, נסגרו בתי ספר, אוניברסיטאות, בתי קפה ובתי קולנוע בבגדד, ומקומות ציבוריים אחרים (כולל מפגשים דתיים גדולים במהלך הרג'ב ) בערים נאסרו עד 7 במרץ.
ב-1 במרץ דווח על מקרה ראשון של הדבקה בכורדיסטן העיראקית.
ב-4 במרץ הודיעה עיראק על מקרה מוות ראשון בשטחה כתוצאה מהידבקות בנגיף הקורונה. הקורבן הראשון, הוא גבר בן 70 אשר נפטר מכורדיסטן העיראקית בעיר סולימאניה. הקורבן השני, הוא אדם שגר בעיר הבירה בגדד.
ב-6 במרץ הודיעה עיראק כי היא אוסרת את כניסתם של אזרחים מצרפת וספרד.
ב-8 במרץ דווח כי עיראק תשעה עם איראן וכווית את הסחר הבין-יבשתי ביניהן עד 15 במרץ וכי סחר ימי ואווירי בין המדינות יימשך.
הודיעה ממשלת ירדן האשמית כי היא סוגרת את גבולותיה המשותפים עם עיראק לכל דבר פרט למשאיות משא, הוצאת כל האזרחים העיראקים מהמדינה השכנה למעט אלה שטסו בשדות תעופה בינלאומיים בבגדד וארביל.
כמו כן, באותו היום, החליטה הממשלה האזורית הכורדית לסגור את גבולה עם איראן החל מ-16 במרץ עד לפחות חודש אפריל. כמו כן, הרשויות העיראקיות גם הודיעו על סגירת נפת נג'ף למשך שבוע לכניסת אלה שאינם תושבי המחוז.
ב-13 במרץ הטילה הממשלה האזורית הכורדית עוצר של יומיים בארביל וסולימאניה, שלימים התפתח להיות עוצר מוחלט של כל אזור ה-KRG ב-4 באפריל. זאת, בגלל עלייה במקרים המיוחסים לשני מפגשי הלוויה. פירוש העוצר הזה פרט למספר חנויות פרמצבטיקה מובחרות העובדות באמצעות משלוחים, כל החנויות יהיו סגורות ונאסרה תנועה (אפילו בהליכה). בנוסף על כך, הודיעה הממשלה האזורית של כורדיסטן כי היא אוסרת על התכנסויות דתיות, אך לא אוכפו בקפדנות עד 4 באפריל, אז התגלה כי 2 כינוסי לוויות שנערכו בתאריכים ה-21 ו-23 במרץ היו אחראים לשליש מכל המקרים בעיר ארביל. באותו יום הגיעה, לממשלה ידיעה על כינוס לוויה בלתי חוקי נוסף בכפר דאראטו הסמוך, שהוביל לכך שזרוואני, כוחות המשטרה של הממשל הכורדי, נאלץ לסגור את הכפר כתוצאה מכך.
בנוסף על כך, באותו היום, הודיעה ממשלת עיראק כי היא אוסרת על כניסת אזרחים מגרמניה וקטר בניסיון למנוע את התפשטות נגיף הקורונה.
ב-14 במרץ דווח כי לאחר המוות הראשון בשייח' סעיד, מחוז ואסט, הוטל עוצר זמני על העיירה והיא הושבתה לאחר שזוג קשישים נפטר מהנגיף.
ב-15 במרץ הודיעה הממשלה העיראקית על השעיית הטיסות לשדה התעופה בבגדד ויציאת טיסות יוצאות ממנה בין ה-17 ל-24 במרץ. באותה תקופה הטילה הממשלה עוצר בבירה בגדד.
בנוסף על כך, הוטל עוצר בן שלושה ימים בעיר כרבלא.
ב-18 במרץ, כל בתי הספר והאוניברסיטאות בבגדד נסגרו למשך עשרה ימים וזאת לאחר שבתי הספר היסודיים, חטיבות הביניים והעל-יסודיים קיימו חופשות ביניים מאז 16 בפברואר. הם נפתחו ב-29 בנובמבר.
ב-2 באפריל נציבות התקשורת והמדיה של עיראק אמרה כי היא אוסרת על סוכנות הידיעות הבינלאומית, רויטרס לפעול במדינה במשך שלושה חודשים בשל דיווחה כי מספר מקרי הנגיף הקורונה של המדינה הוא הרבה יותר גבוה מהנתונים הרשמיים. היא הוסיפה כי הסוכנות נקנסה בסכום של 20,000 דולר וביקשה להתנצל עקב הסיפור, ש"סיכן את הביטחון הלאומי".
חיילי צבא ארצות הברית בעיראק
ב-20 במרץ אישר כוח המשימה המשולב המנוהל על ידי אמריקה כי כוחות מסוימים ייסוגו מעיראק בגלל המגפה. באותו יום הורה פיקוד המרכז של ארצות הברית על "עצירת תנועה" למשך 14 יום, דבר שמונע מכוחות ארצות הברית להיכנס לעיראק ואפגניסטן או לעזוב אותם בגלל המגפה. המדינה האיסלאמית בעיראק והלבנט תכננו לנצל את הוואקום במדבר סוריה שנגרם בגלל נסיגה מזורזת הכוחות של ארצות הברית בשל הנגיף.
מקס פישר
מקס פישר (1908, פיטסבורג - 3 במרץ 2005, דטרויט) היה איש עסקים, יזם ופילנתרופ יהודי-אמריקני, וממנהיגיה הבולטים של יהדות ארצות הברית.
פישר נולד בשנת 1908 בעיר פיטסבורג. הוא החל לעבוד בתעשיית זיקוק הנפט בשנת 1930 ועשה בה את הונו. פישר ייסד את חבר הנאמנים של הסוכנות היהודית ועמד בראשו במשך עשרות שנים. פעילותו במוסדות הציוניים החלה ב-1954 בעקבות ביקור בישראל. הוא נחשב לגדול מגייסי התרומות בקרב יהודי ארצות הברית. בין היתר, הוא הוביל את המגביות בשנות החמישים למען העולים בשנות החמישים. הוא גם תמך בפרויקט שיקום השכונות שיזם, בסוף שנות השבעים, ראש הממשלה מנחם בגין. כמו כן הוביל את מגבית "אקסודוס" למען עולי ברית המועצות ומבצעי העלאת יהדות אתיופיה.
שמו נקשר למפלגה הרפובליקנית והוא אף ספג ביקורת בשנת 1974 בקרב אנשי הקהילה היהודית בארצות הברית על כך שהמשיך לתמוך בנשיא ריצ'רד ניקסון למרות שהלה הסתבך בפרשת ווטרגייט, בה, בין השאר, נשמעו הקלטות של ניקסון משמיע הערות אנטישמיות.
הוא נפטר ב-3 במרץ 2005.
יורי דנילוב
יורי ניקיפורוביץ' דנילוב (13 באוגוסט 1866 - 3 בפברואר 1937) היה גנרל בצבא האימפריה הרוסית אשר פיקד על הארמייה החמישית במלחמת העולם הראשונה. כונה "דנילוב השחור", במטרה להבדילו מדנילוב האדום ומדנילוב הלבן.
תחילת דרכו
דנילוב נולד בעיר קייב ב-13 באוגוסט 1866 למשפחת אצולה. ב-1883 התגייס לצבא האימפריה הרוסית, וב-1886 סיים את בית הספר לתותחנים מיכאילובסקי. הוא הוצב בדרגת לוטננט בבריגדת התותחנים ה-27 אשר הוצבה בווילנה. בין השנים 1889-1892 למד באקדמיית המטה הכללי וסיים אותה בהצטיינות. ב-1892 הועלה לדרגת קפיטן והוצב במחוז הצבאי קייב, שם סייע בהכנת המוסדות האזרחיים לגיוס. בין השנים 1896-1897 פיקד על פלוגה במסגרת רגימנט החי"ר ה-129. ב-1889 הועלה לדרגת פודפולקובניק, וב-1903 הועלה לדרגת פולקובניק. הוא הוצב במטה הכללי ושרת בתפקידי ניהול ומטה. ב-1906 מונה למפקד גדוד במסגרת הרגימנט הפיני של המשמר הקיסרי. בין השנים 1906-1908 פיקד על רגימנט החי"ר ה-166 רובנו. בין 1908-1914 שימש כראש אגף האפסנאות במטה הכללי. ב-1909 הועלה לדרגת גנרל מיור וב-1913 לדרגת גנרל לייטננט.
מלחמת העולם הראשונה ואחריתו
עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה באוגוסט 1914, היה דנילוב ראש אגף האפסנאות של המטה הכללי תחת הדוכס הגדול ניקולאי. לאחר קרב גליציה הוא הועלה לדרגת גנרל חיל הרגלים. בין השנים 1915-1916 פיקד על הקורפוס ה-25 ולחם עמו כחלק מהארמייה השלישית ומהארמייה הרביעית. בין 1916-1917 הוא שימש כראש מטה החזית הצפונית. במהלך מהפכת פברואר הוא נכח בהתפטרותו של ניקולאי השני, קיסר רוסיה. ב-29 באפריל 1917 מונה למפקד הארמייה החמישית. הוא ניסה לחזק את הסדר והמשמעת בארמייה, אולם נכשל לנוכח הקריסה הכללית של רמת המשמעת בצבא. ב-9 בספטמבר, לאחר שמתקפה נואשת של כוחותיו נכשלה, הוא הועבר לכוחות המילואים. ב-1918 הציע דנילוב את שירותיו לצבא האדום, והציע תוכנית לייעול הצבא אשר לא אושרה בידי הסובנארקום. הוא התנגד למגעים עם מעצמות המרכז, ולאחר החתימה על חוזה ברסט-ליטובסק, פרש מהצבא האדום והתגייס לצבא המתנדבים של הצבא הלבן. הוא לחם במסגרת זו במלחמת האזרחים ברוסיה, ולאחר סיום המלחמה נמלט לצרפת וחי את שארית חייו כהיסטוריון של הצבא הרוסי במלחמת העולם הראשונה. הוא נפטר בפריז ב-3 בפברואר 1937.
יחדיו (עמותה)
עמותת יחדיו - באר שבע והדרום היא עמותה ישראלית אשר מפעילה שירותים חברתיים בנגב מאזור קריית גת וקריית מלאכי ועד אילת. העמותה הוקמה בשנת 1999 ומפעילה תוכנית רבות בתחום הרווחה והחינוך הנוגעות לאלימות במשפחה, נוער בסיכון, נגמלים מהתמכרויות וכו'. העמותה מפעילה כפרי נוער, מקלטים לנשים מוכות, משפחתונים,פנימיות ומסגרות לבעלי צרכים מיוחדים.
מבין הפרויקטים הידועים של העמותה ניתן למנות את רוח מדבר וכפר הנוער העוגן הקהילתי.
כיום יושבת ראש העמותה היא ד"ר אסתר לוצאטו והמנהל הכללי הוא יאיר באר. המחזור השנתי בשנת 2019 עמד על כ-122,951,741 ש"ח ובשנה זו עבדו בעמותה כ-1,000 איש. רוב התקציב מגיע עבור שירותים הניתנים למדינה ולרשויות המקומיות
39 המדרגות
39 המדרגות (באנגלית: The 39 Steps) הוא סרט מתח בריטי משנת 1935 בבימויו של אלפרד היצ'קוק עם רוברט דונאט בתפקיד הראשי.
התסריט מבוסס באופן רופף על הספר "39 המדרגות" מאת ג'ון באקן משנת 1915 ועוסק בפרשיית ריגול באנגליה. בספר מתוארות 39 מדרגות ליד חוף הים, שם מסתיימת העלילה ואילו בסרט זה שם של ארגון פשע העוסק בריגול ומכירת סודות של בריטניה. הספר היה בזמנו רב-מכר וזכה לעיבודים רבים בתיאטרון, קולנוע וטלוויזיה.
ב-2007 הוצג "39 המדרגות" בתיאטרון הבימה בהשתתפות אבי קושניר ומוני מושונוב. ב-2016 הוצג בתיאטרון הספרייה.
הסרט נבחר ב-1999 במקום הרביעי ברשימת 100 הסרטים הבריטיים הטובים ביותר במאה ה-20 בסקר של מכון הסרטים הבריטי.
עלילה
ריצ'רד האניי (רוברט דונאט) צופה במופע של "מר זיכרון" בלונדון שאוצר במוחו אינסוף עובדות ומספרים. לפתע נשמעות יריות, יש פאניקה והוא מוצא את עצמו פוגש אישה בשם אנאבלה סמית' שמשכנעת אותו לקחת אותה לדירתו. היא מספרת לו שהיא מרגלת אשר גילתה מזימה של אדם שמנסה לגנוב מסמכים סודיים של צבא בריטניה; לאדם זה חסר פרק באחת האצבעות. היא מזכירה משהו בשם "39 המדרגות" אבל לא מפרטת.
בלילה מתפרצת אנאבלה לחדרו של האניי כשסכין בגבה ומתה. האניי מבחין שצופים על הבית, מוצא בידה של אנאבלה מפה של סקוטלנד בה מסומנת עיר כלשהי. הוא מתחפש לחלבן וחומק מביתו.
הוא עולה על רכבת ומגלה שהמשטרה מחפשת אחריו כי הוא חשוד ברצח של הסוכנת סמית'. כאשר השוטרים ברכבת מתקרבים אליו, הוא מנשק בחורה בשם פמלה (מדלן קארול) שיושבת איתו בקרון כדי להסתתר. היא צועקת ומזעיקה את השוטרים וריצ'רד קופץ מהרכבת והולך ברגל לעיר שמסומנת במפה. הוא מעביר את הלילה אצל איכר ובסוף אשתו הצעירה (פגי אשקרופט) נותנת לו את המעיל שלו והוא עוזב. הוא מצליח להתחמק מהשוטרים ומגיע לבית שסומן במפה של אנאבלה. הוא מניח שהדייר בבית, פרופסור ג'ורדן, הוא איש הקשר שאליו הסוכנת ניסתה להגיע ולהזהירו, מגיע אליו ומספר לו את כל הסיפור. אבל אז הוא מגלה שלפרופסור חסר פרק באצבע, מבין את טעותו.
האניי נורה על ידי ג'ורדן, אבל לא מת כי הספר במעיל של האיכר עוצר את הכדור. הוא הולך למשטרה אבל לא מאמינים לו כי מכירים היטב את ג'ורדן. הוא בורח ומנסה להתמזג בקהל אבל מעלים אותו להציג איזה מועמד בבחירות, הוא נושא נאום מבלי לדעת על מה הוא מדבר אבל פמלה בקהל והיא מסגירה אותו שוב. שוטרים לוקחים אותו ואותה אבל הוא מבין שהם חלק מהקנוניה כשלא לוקחים אותו לתחנת המשטרה.
האניי מצליח לברוח כאשר הוא אזוק אל פמלה. הם ישנים באכסניה והיא מצליחה להתנתק ממנו בלילה, יוצאת מהחדר ושומעת את "השוטרים" מדברים בטלפון ומבינה שהם מתחזים ושהאניי צדק. היא חוזרת לישון בחדר על הספה ובבוקר מספרת לו מה היא שמעה. הוא שולח אותה ללונדון להגיד הכל למשטרה אבל לא מאמינים לה כי אין שום מסמכים חסרים אבל עוקבים אחריה כדי שתוביל אותם אל האניי.
היא לוקחת אותם למופע של מר זיכרון. האניי מבין פתאום שהמרגלים משתמשים במר זיכרון כדי להעביר במוחו סודות מדינה. הוא שואל אותו "מה הם 39 המדרגות?" ומר זיכרון עונה "זהו ארגון מרגלים שגונבים סודות מדינה עבור ...", אבל אז ג'ורדן יורה בו ונלכד. לפני שמר זיכרון מת, הוא מספיק לומר שהסוד שרצו לגנוב הוא תוכנית של מנוע מטוסים שקט.
ניוקאסל (סנט קיטס ונוויס)
ניוקאסל (באנגלית: Newcastle) היא בירת מחוז סנט ג'יימס וינדווארד שבאי נוויס שבסנט קיטס ונוויס. הכפר שוכן במרחק קצר ממזרח לנמל התעופה של האי ולמעשה היה צורך להזיז אותו מעט כאשר לפני כמה שנים הוארך מסלול ההמראה שלו. אחד הבניינים שנהרסו לצורך זה היה מבנה מבוצר קולוניאלי מהמאה ה-17.
נטשה, פייר והשביט הגדול של 1812
נטשה, פייר והשביט הגדול של 1812 (או בקצרה השביט הגדול) הוא מחזמר בעל דו-שיח מולחן, עיבוד של 70 עמודים מתוך הרומן "מלחמה ושלום" מאת לב טולסוי מ-1869. המילים, הלחן והתסריט נכתבו על ידי דייב מאלוי והבימוי נעשה על ידי רייצ'ל צ'בקין. המחזמר מבוסס על החלק השמיני של הרומן, ומתמקד ברומן של נטשה ואנטול ובחיפוש של פייר אחר משמעות בחייו.
המחזמר הוצג לראשונה ב-2012 בתיאטרון ארס נובה, והועלה אחר כך ב-2013 ב-Meatpacking District וב-Theater District במנהטן. ב-2014 הועלתה הפקה דוברת ספרדית בקיטו שבאקוודור. ב-2015 הועלה המחזמר מחדש בתיאטרון אמריקן רפרטורי בקיימברידג', מסצ'וסטס. "השביט הגדול" הועלה לראשונה בברודוויי בנובמבר 2016 בתיאטרון אימפריאל.
בהפקה המקורית של אוף-ברודוויי גילם דייב מלוי את פייר בֶּזוּחוֹב. כשההפקה עברה לברודוויי, ביצע ג'וש גורבן את ההופעה הראשונה שלו בברודוויי בתפקיד פייר.
המחזמר קיבל ביקורות חיוביות, במיוחד על השחקנים הראשיים פיליפה סו, דניי בנטון וג'וש גורבן, וגם עבור המוזיקה, הבימוי ועיצוב התפאורה. המחזמר היה מועמד ל-12 פרסי טוני, מספר המועמדויות הגבוה ביותר לאותה עונה, כולל המחזמר הטוב היותר, המוזיקה המקורית הטובה ביותר, המחזה הטוב ביותר של מחזמר, הביצוע הטוב ביותר על ידי שחקנית ראשית במחזמר עבור בנטון, הביצוע הטוב ביותר על ידי שחקן ראשי במחזמר עבור גורבן, הביצוע הטוב ביותר על ידי שחקן משנה במחזמר עבור לוקאס סטיל והבימוי הטוב ביותר של מחזמר עבור צ'בקין. המחזמר זכה בשני פרסים: עיצוב הבמה הטוב ביותר במחזמר עבור מימי ליאן ועיצוב התאורה הטוב ביותר במחזמר עבור בראדלי קינג.
מערכה ראשונה
המחזמר מתחיל ב-1812 במוסקבה, רוסיה, בהצגת הדמויות ("Prologue"). לאחר מכן, מציגים בפני הקהל את פייר בֶּזוּחוֹב, איש נשוי, עצוב ומדוכא ("Pierre"). הוא חבר טוב של אנדריי בּוֹלְקוֹנְסְקי, אשר נמצא הרחק, נלחם במלחמה. אנדריי התארס לאחרונה לנטשה רוסטובה. נטשה ובת דודתה, סוניה רוסטובה, מגיעות למוסקבה כדי לבקר את אם הסנדקאות של נטשה, מריה דמיטריאבנה, ומחכות שאנדריי ישוב הביתה. ("Moscow"). נטשה אמורה לפגוש את חמה וגיסתה לעתיד, אחותו של אנדריי, מרי בּוֹלְקוֹנְסְקי הבודדה, ואביו, הנסיך בּוֹלְקוֹנְסְקי הזקן המשוגע ("The Private and Intimate Life of the House"). אך, פגישתם מסתיימת באסון, כשנטשה חושבת שמרי קרה, מרי חושבת שנטשה חסרת תועלת ובּוֹלְקוֹנְסְקי מתנהג באופן מוזר ("Natasha & Bolkonskys"). נטשה עוזבת, מתגעגעת לאנדריי יותר מתמיד ("No One Else").
בלילה הבא, צופה באופרה יחד עם סוניה ומריה. נטשה תופסת את תשומת ליבו של אנטול קוראגין, נוכל ידוע לשמצה ("The Opera"). אנטול מבקר את נטשה בתאה ומשאיר אותה עם רגשות שהיא לא חוותה מעולם ("Natasha & Anatole").
אנטול מגיע הביתה אחרי האופרה ויוצא לשתות עם חברו, פדיה דולוחוב, ועם פייר. הלן בֶּזוּחוֹב פוגשת אותם, אשתו המופקרת הלא נאמנה של פייר ואחותו של אנטול, המפלרטטת ללא בושה. אנטול משתוקק לנטשה, על אף שנחשף שהוא כבר נשוי. הלן מפלרטטת עם דולוחוב, שמתגרה בפייר על ידי הרמת כוסית לכבוד "נשים נשואות והמאהבים שלהן". פייר השיכור נפגע מהתנהגותו של דולחוב ומזמין אותו לדו-קרב. פייר פוצע בטעות את דולוחוב ודולוחוב מפספס אותו באורח פלא. לפני שכולם עוזבים, אנטול מבקש מהלן להזמין את נטשה לנשף שיתקיים באותו הערב, והלן מסכימה ("The Duel"). הם עוזבים. פייר, שמהרהר בחוויה הקרובה למוות שהוא חווה, מבין זאת למרות בזבוז חייו, שהוא רוצה לחיות ("Dust and Ashes").
בבוקר למחרת, כשנטשה מתכוננת ללכת לכנסייה, היא מבולבלת מהרגשות שלה בעקבות המפגש עם אנטול באופרה ותוהה אם היא מפונקת מאהבתו של אנדריי ("Sunday Morning"). מאוחר יותר באותו היום, הלן מבקרת את נטשה ומזמינה אותה לנשף. נטשה מסכימה לבסוף להיות נוכחת בנשף ("Charming").
בנשף באותו לילה, נטשה פוגשת את אנטול והם רוקדים. אנטול מצהיר על אהבתו לנטשה, שמנסה להגיד לו שהיא כבר מאורסת. מתעלם מכך, אנטול מנשק את נטשה, דבר הגורם לה להתאהב בו בחזרה ("The Ball").
מערכה שנייה
נטשה קרועה עוד יותר בין רגשותיה לאנדרי ולאנטול ("Letters"). סוניה מגלה את המכתבים של נטשה ואנטול ולומדת על מערכת היחסים ביניהם. היא מתעמתת עם נטשה ומסבירה לה נואשות את חוסר האמון שלה באנטול, אבל נטשה מתרפצת עליה בכעס ועוזבת. נטשה כותבת למרי ומבטלת את האירוסין שלה לאנדריי ("Sonya & Natasha"). לבדה, סוניה מהרהרת באהבתה לבת דודתה ובנחישות שלה לשמור עליה, גם אם היא תאבד את חברתה הקרובה ביותר ("Sonya Alone").
באותו הערב, אנטול ודולוחוב מתכוננים לחתונת בזק בין אנטול ונטשה. דולוחוב מנסה לשנות את דעתו של אנטול, אך אינו מצליח ("Preparations"). בלגה, נהג הטרויקה, מגיע לקחת אותם לביתה של נטשה, משם הם ייקחו את נטשה לפני העזיבה ("Balaga"). כשהם מגיעים לביתה של נטשה, תושבי מוסקבה נמצאים שם כדי להיפרד מאנטול ונטשה, אך מריה מסכלת את תוכניתם ברגע האחרון ("The Abduction").
ביום המחרת, אנדריי שב הביתה מהמלחמה והוא מבולבל לגבי סירוב הנישואין שהוא קיבל מנטשה, שעליו הוא שואל את פייר. פייר מסביר לו את השערורייה, ומתחנן בפניו לגלות חמלה, אבל אנדריי אינו מסוגל לסלוח לנטשה ואומר לפייר בקור רוח שהוא לא יבקש את ידה של נטשה לנישואין שוב ("Pierre and Andrey"). פייר מבקר את נטשה השבורה ומנחם אותה, מעניק לה תקווה ("Pierre & Natasha"). לאחר המפגש שלהם, פייר חווה רגע של הארה בזמן שהוא צופה בשביט הגדול של 1812 העובר על פני שמי הלילה ("The Great Comet of 1812").
מוזיקה
המוזיקה המקורית של מלוי (תוזמרה על ידי המלחין) ממזגת מוזיקה רוסית עממית, מוזיקה קלאסית, אינדי רוק והשפעות מוזיקת דאנס אלקטרונית. היצירה מתוארת על ידי המלחין כ"אופרת אלקטרופופ", והיא כולה מולחנת מלבד שורה אחת של דו-שיח מדובר, בסצנה היחידה של נטשה ופייר ביחד. על הבמה, כמעט כל השחקנים מנגנים בכלי נגינה ומגדילים את תזמורת המופע.
רשימת שירים
הערה: אריה של נטשה, "Natasha Lost", נחתכה בזמן ההפקה בברודוויי אבל נכללת באלבום ההקלטות עם צוות השחקנים המקורי בין שיר 8 ("Natasha & Anatole") לבין שיר 9 ("The Duel"). השיר "Dust and Ashes" התווסף להפקה בברודוויי.
ארס נובה
המחזמר הועלה לראשונה ב-16 באוקטובר 2012, בארס נובה. בבימויה של צ'בקין המחזמר עוצב כהופעה סוחפת, כשהנעשה מתרחש מסביב ובתוך הקהל. עיצוב הבמה מאת מימי ליאן ועיצוב התאורה מאת בראדלי קינג הפכו את ארס נובה למועדון ערב רוסי. הצוות האומנותי הושלם על ידי פלומה יאנג כמעצבת תלבושות, מאט האבס כמעצב סאונד ודייב מלוי כמנהל מוזיקלי. צוות השחקנים כלל את מלוי בתפקיד פייר, פיליפה סו בתפקיד נטשה, לוקאס סטיל בתפקיד אנטול, אמבר גריי בתפקיד הלן, בריטיין אשפורד בתפקיד סוניה, מניק צ'וקשי בתפקיד דולוחוב, גלסי בל בתפקיד מרי, בלייק דלונג בתפקיד אנדריי/הנסיך בּוֹלְקוֹנְסְקי, אמליה וורקמן בתפקיד מריה ד. ופול פינטו (ששימש גם מנהל מוזיקלי שותף) בתפקיד בלגה. המחזמר היה ההפקה הראשונה של ארס נובה שעברה לברודוויי אי פעם.
קזינו
ב-16 במאי 2013, המופע נפתח בקזינו במחוז מיטפקינג, מבנה זמני המעוצב כמועדון רוסי מפואר, שבו הועלתה ההפקה הסוחפת על ידי אותו צוות אומנותי. צוות השחקנים חזר לגלם את התפקידים, מלבד צ'וקשי שהוחלף על ידי איאן לאסיטר, ווורקמן שהוחלפה על ידי גרייס מקליין. דייוויד אבלס גילם את פייר החל מ-9 ביולי 2013. המופע הסתיים ב-1 בספטמבר 2013.
המופע המשיך להופעות נוספות במשך 14 שבועות, במהלך ספטמבר 2013 בקזינו ואז עבר לתיאטרון דיסטריקט, עם צוות השחקנים הסופי של ההפקה הקודמת: צ'וקשי חזר לגלם את דולוחוב, בל הוחלפה על ידי שיינה טאוב ופינטו הוחלף על ידי אשקון דברן. ב-10 בדצמבר 2013, אלבום ההקלטות בעל 2 הדיסקים יצא לאור. המופע הוארך ורץ עד 24 במרץ 2014.
תיאטרון אמריקה ריפרטורי (American Repertory Theater (A.R.T.))
הצוות מאחורי ההפקה המקורית העלה מחדש את המופע בתיאטרון אמריקה ריפטורי בקיימברידג', מסצ'וסטס. ההפקה רצה החל מ-1 בדצמבר 2015 ועד ינואר 2016. הפעם ההפקה מוקמה הפעם בפרוסניום, אז עיצבו את התפאורה כך ששמה את הקהל על הבמה, עם אפשרויות ישיבה מיוחדות ונוספו שולחנות מאכל ומשקה. סקוט סטאנגלאנד גילם את פייר, דניי בנטון גילמה את נטשה, לילי קופר גילמה את הלן, ניקולס סלטון גילם את אנדריי/ הנסיך בּוֹלְקוֹנְסְקי ושאר צוות השחקנים שבו לגלם את תפקידיהם.
תיאטרון אימפריאל
הפקת המחזמר בברודוויי, בתיאטרון האימפריאלי, הצגות טרום הבכורה החלו ב-18 באוקטובר 2016. הופעת הבכורה התקיימה ב-14 בנובמבר 2016, בכיכובם של ג'וש גורבן בתפקיד פייר ודניי בנטון בתפקיד נטשה, שניהם מקיימים את הופעות הבכורה שלהם בברודוויי, עם כוראוגרפיה מאת סאם פינקלטון, עיצוב במה על ידי מימי ליאן, תלבושות מאת פלומה יאנג, תאורה מאת בראדלי קינג, סאונד מאת ניקולס פופ וניהול מוזיקלי על ידי אור מטיאס. עם עיצוב תפאורה דומה לתיאטרון אמריקה ריפרטורי, ההפקה התקיימה בבמת פרוסניום, אבל הסירה קרוב ל-200 מושבים מהקהל כדי להתאים את העיצוב. שוב, אפשרויות הישיבה בכיסאות על הבמה, בשולחנות מאכל או משקה, היו זמינים. עלות הפקת המופע בברודוויי הייתה כ-14 מיליון דולר, שרובה לא הוחזרה.
ההופעה האחרונה של ההפקה התקיימה ב-3 בספטמבר 2017, לאחר 32 הצגות מקדימות ו-336 הופעות.
בין לאומי
הופעת הבכורה הבין לאומית של המופע התקיימה בספטמבר 2014 בקיטו, אקוודור בהפקה דוברת ספרדית, אשר הופקה על ידי תיאטרו פארפלאיה.
הפקה ברזילאית דוברת פורטוגזית עלתה באוגוסט 2018, עם ברונה גרין בתפקיד נטשה, אנדריי פראטסקי בתפקיד פייר וגבריאל לאונה בתפקיד אנטול. ההפקה זכתה בפרס ההצבעה הפופולרית של Prêmio Reverência עבור "המחזמר הטוב ביותר".
הפקה יפנית, שנתמכה על ידי חברת הבידור טוהו, הועלתה בתיאטרון טוקיו מטרופוליטן ב-5 בינואר 2019 עד 27 בינואר 2019. בכיכובה של אריקה איקוטה (חברת Nogizaka46) ויושיאו אינואה בתפקיד פייר.
הפקה קוריאנית התחילה במרץ 2021 והסתיימה במאי 2021.
Variety מדווח גם כי ייתכן שתעלינה גם הפקות בלונדון ובקוריאה, ועלתה התעניינות גם מצד סין והפיליפינים.
הצגות הבכורה הקנדית הופקה על ידי .Musical Stage Co ו-Crow's Theatre נקבעו לרוץ החל מ-26 בינואר עד 14 בפברואר 2021, בתיאטרון ווינטר גרדן בטורונטו, אך הושעו בגלל מגפת הקורונה והשבתת תעשיית התיאטרון.
דמויות
(השורות המצוטטות הן מילים משיר הפתיחה, "Prologue", שבו מציגים את הדמויות).
ביקורות
המחזמר התקבל בצורה חיובית בקרב העיתונות בניו יורק. Time Out New York העניק למחזמר 5 מוך 5 כוכבים, וכלל אותו ברשימות "הטוב ביותר" של שני מבקרים, תוך ציון " זהו תיאטרון שאין כמותו בניו יורק. זה מקרקע אותך ומניע אותך בבת אחת, ומשאיר אותך קורן מהנאה".
פרסים ומועמדויות
=== הפקה מקורית אוף-ברודוויי ===
אלבומי הקלטות
ב-10 בדצמבר 2013, Ghostlight Records הפיצה את אלבום ההקלטות של צוות השחקנים המקורי, המכיל את הפסקול המלא של המחזמר ב-2 דיסקים. מאוחר יותר, הופץ דיסק נוסף ובו רגעי השיא של המופע.
אלבום הקלטות של צוות השחקנים המקורי של ברודוויי הופץ ב-19 במאי 2017 על ידי Reprise Records. אלבום זה הגיע למקום 87 במצעד בילבורד 200, מקום 26 במצעד האלבומים המסחריים ומקום 23 במצעד מצעד השירים הדיגיטליים.
ספר
ב-22 בנובמבר 2016, הספר "נטשה, פייר והשביט הגדול של 1812: המסע של מחזמר חדש לברודוויי", יצא לאור. הספר, שנערך ועובד על ידי סטיבן סוסקין, כולל ראיונות עם רבים מצוות השחקנים המקורי, כמו גם תסריט מוסבר ותמונות של צוותי השחקנים בקזינו ובברודוויי. הספר כולל גם דיסק המכיל 5 שירים מהמופע: 3 מאלבום ההקלטות של צוות השחקנים המקורי, 2 שירים המציגים את ג'וש גורבן ותזמורת בת 25 נגנים.
אוליב בילר
אוליב בילר, באנגלית: Olive Biller 1879-1957 אמנית ומאיירת קנדית. היא פרסמה איורים תחת שם נעוריה אוליב אלן ושמה לאחר הנישואים אוליב אלן בילר.
קריירה
האיורים שלה תואמים לאלו של מאיירים בריטים אחרים הקשורים לתנועת האמנויות והאומנות, כמו וולטר קריין; מאיירי הספרים עתירי הדמיון, כגון ארתור רקהם ואוברי בירדסלי; והרגישויות הקומיות של נשים מאיירות כמו מייבל דיארמר. בילר הציגה בגלריה לאמנות ונקובר ובמקומות אחרים בקנדה. קורפוס ניכר מעבודותיה נתרם על ידי ג'יל סימס, בתו של האמנית, לאוניברסיטת קולומביה הבריטית.
ב-1912 היא היגרה לקנדה ונישאה לג'ון בילר (חבר ותיק) בססקצ'ואן. עבודתה המסחרית פסקה למעשה בשלב זה, אך היא המשיכה לתעד את חייה וסביבתה במכתבים ובספרי סקיצות. לאחר מותו של בעלה במלחמת העולם הראשונה, בילר התיישבה עם שני ילדיה באי ג'יימס בשנת 1919. בשנת 1927 עברה לוויקטוריה, שם הייתה חברה פעילה באגודת האמנויות והאומנות של האי שנוסדה על ידי ג'וזפין קרייז.
היא עברה לוונקובר ב-1934, למדה ציור שמן אצל ג'וק מקדונלד, פרדריק וארלי ורישום חיים אצל טונשק אוסטינוב בקולג' הבריטי לאמנות של קולומביה. בית הספר לאמנות הוקם בשנת 1933 על ידי אמנים ממורמרים מבית הספר לאמנויות דקורטיביות ואמנויות שימושיות בוונקובר, מבשר בית הספר לאמנות של ונקובר, הידוע כאוניברסיטת אמילי קאר לאמנות ועיצוב. ​
עבודתה המאוחרת של בילר מורכבת בעיקר מנופים וסצנות ז'אנר בסגנון אקספרסיוניסטי, הדומה לאמילי קאר בת זמנה. דוגמאות נוספות לציורים ולרישומים שלה נמצאות בגלריה לאמנות של ויקטוריה רבתי, באוניברסיטת קולג' בלונדון ובאוספים פרטיים בקנדה ובבריטניה.
הערות שוליים
​
ורה ברושקובה
ורה ברושקובה דיסקנטובה (בצ'כית: Vera Bruzkova-Diskantova; 1915 – ?) הייתה אסירה פוליטית צ'כית וחסידת אומות העולם, שהצילה במלחמת העולם השנייה ילד יהודי ממוות בידי הנאצים.
פעילות בתקופת השואה להצלת יהודים
ורה הייתה בשנות ה-20 לחייה כשנשלחה למחנה ראוונסבריק כאסירה פוליטית צ'כית. מחנה זה נועד בעיקרו לנשים. בחורף 1944–1945 נשלחה משפחת רוזנצוייג למחנה. הבן שמואל ארנוסט רוזנצוייג, שהיה רק בן 7 הופרד ממשפחתו וחלה במחלת הטיפוס. ורה מצאה אותו והחלה לטפל בו ובהמשך הבריחה אותו לאגף הנוצרי במחנה והחביאה אותו שם עד שחרור המחנה. כשחזרה לביתה בפראג לקחה את הילד איתה.
לאחר המלחמה
ארנסוט נשאר לגור איתה במשך 3 חודשים. למרות חיבתה לילד ורצונה לגדלו כבנה, היא עשתה מאמצים לאיתור קרובי משפחה ודאגה לרשום אותו ברשימות הצלב האדום ולכך ששמו יפורסם בשידורי הרדיו. כמה שבועות לאחר מכן הגיע דודו-חיים מילר לקחת אותו. אמו של ארנוסט שרדה את השואה והוא התאחד איתה.
ארנוסט ואמו עלו לארץ ישראל והקשר עם ורה אבד. רק לאחר נפילת הגוש הקומוניסטי ב-1989, ארנוסט, שבינתיים עבר לגור בקופנהגן, החל לחפש אחר ורה. הוא לא זכר את שמה ואמו כבר נפטרה. נותרו בידו רק שתי תמונות שלו עם ורה, שצולמו בפראג. ארנוסט פנה לעיתון בפראג שפרסם את סיפורו בצירוף תמונה, שהייתה ברשותו, וכך הצליח לאתר אותה, כשהיא כבר בת 87 בבית חולים בפראג עקב מחלת הפרקינסון. בפגישתם המחודשת לאחר 57 שנים שלא התראו, מסרה לו ורה תמונות ששמרה עבורו וכן שני מכתבים שהוא ואמו כתבו לה מישראל. במכתבה של אמו הייתה הזמנה לורה להגיע לארץ לביקור. ורה סיפרה לו שכילד, התנהג יפה ומעולם לא בכה.
הכרה והנצחה
ב-6 באפריל 2003 הוכרה כחסידת אומות העולם. שמואל רוזנצוייג הגיע עם משפחתו לפראג לטקס שהתקיים בבית השגריר ארתור אבנון. הטקס סוקר בהרחבה בתקשורת הצ'כית.
יעקב נגל
יעקב נגל (נולד בינואר 1957) הוא פרופסור אורח בפקולטה להנדסת אווירונוטיקה וחלל של הטכניון. קודם לכן כיהן כממלא מקום ראש המטה לביטחון לאומי וכקצין בדרגת תת-אלוף.
ביוגרפיה
ב-1996 עבר למינהל למחקר, פיתוח אמצעי לחימה ותשתית טכנולוגית (מפא"ת) במשרד הביטחון ובשנת 2002 השתחרר מצה"ל והמשיך לעבוד כאזרח במפא"ת. במהלך הזמן התקדם לתפקיד ממלא מקום ראש מו"פ וסגן מדעי לראש מפא"ת. בתפקידו זה עמד בראש הוועדה לבחינת מערכות ליירוט רקטות קרקע-קרקע קצרות טווח שהמליצה על מערכת יירוט קינטי ("כיפת ברזל") כפתרון המועדף על פני מערכת "סקייגארד". מאפריל 2011 שימש סגן ראש המטה לביטחון לאומי וראש האגף למדיניות ביטחונית ואסטרטגית. במסגרת תפקידו שימש כמשקיף מטעם המל"ל בוועדה לבחינת תקציב הביטחון.
בינואר 2016 מונה לממלא מקום ראש המטה לביטחון לאומי בעקבות מינויו של יוסי כהן לראש המוסד. במרץ 2017 סיים את תפקידו זה והוחלף על ידי איתן בן-דוד.
בזמן כהונתו כממלא מקום ראש המל"ל היה אחראי מטעם ישראל על הסכם הסיוע מארצות הברית, ראש הצוות מטעם ישראל בנוגע להסכם הגרעין באיראן וכן חתם על הסכם הפיוס עם טורקיה.
מכהן כפרופסור אורח בפקולטה להנדסת אווירונאוטיקה וחלל של הטכניון. הוא עמית אורח ב-FDD - הקרן להגנת הדמוקרטיות.
במאי 2018 מונה על ידי הממשלה לנציג ציבור בוועדה לאישור מינויי בכירים. בספטמבר 2018 פרש לאחר שבג"ץ הקפיא את המינוי בעקבות עתירה של התנועה לטוהר המידות.
בשנת 2022 יצא לאור ספרו, שנכתב יחד עם יונתן שנזר, העימות בעזה 2021 - חמאס, ישראל ו-11 ימי עימות.
אקירה טוריאמה
אקירה טוריאמה (ביפנית: 鳥 山 明; נולד ב-5 באפריל 1955) הוא אמן מאנגה יפני. טוריאמה נודע במיוחד כיוצר של סדרת המאנגה המצליחה דרגון בול. בנוסף לכך הוא עובד גם כמעצב של דמויות למספר משחקי וידאו פופולריים כגון סדרת Dragon Quest, Chrono Trigger ו-Blue Dragon. טוריאמה נחשב לאחד מהאמנים ששינו את ההיסטוריה של מאנגה, שכן יצירותיו היו בעלי השפעה ופופולרית רבה, אשר היוו מקור השפעה לאמני מאנגה רבים.
ביוגרפיה
בשנת 1978 יצא לשווקים סיפור המאנגה הראשון של טוריאמה "Wonder Island" אשר פורסם במגזין השבועי Weekly Shōnen Jump, ובהמשך הוא זכה לפרסום רב כיוצר של סדרת המאנגה "Dr. Slump" אשר פורסמה בין השנים 1980 עד 1984. בשנת 1984 היה טוריאמה אחראי על פיתוח הסדרה דרגון בול, שפורסמה מדי שבוע במגזין Weekly Shōnen Jump. ביפן, סדרת דרגון בול הפכה פופולרית במיוחד ולאחת מסדרות המאנגה הריווחיות ביותר עם מכירות של מעל ל-120 מיליון עותקים.
ההצלחה של טוריאמה "הכריחה" אותו להתמקד בפיתוח הסדרה דרגון בול בשנים 1984 עד 1995. באותה התקופה הוא הפיק 519 פרקים לסדרה, שפורסמו בהמשך ב-42 כרכים. לכל כרך יש בממוצע 200 עמודים, כך שכל סיפור של דרגון בול משתרע על 9,000 עמודים. יתר על כן, ההצלחה של דרגון בול הובילה להפקה של סדרות אנימה, סרטי אנימציה, משחקי וידאו ולשיווק מוצרים נלווים רבים של דרגון בול. לבסוף בחר טוריאמה לסיים את סדרת "דרגון בול" על מנת שיוכל "לקחת את הצעד הבא שלו ככותב מאנגה" כדבריו.
לאחר כמה שנים חזר טוריאמה לדרגון בול
בהמשך עבד על עיצוב דמויות עבור סדרת המשחקים הפופולרי ביותר Dragon Quest. הוא שימש גם כמעצב הדמויות של המשחק Chrono Trigger ושל משחק הלחימה Tobal No. 1 (כמו גם של דמויות במשחק ההמשך "Tobal 2" אשר שוחרר רק ביפן).
יצירות המאנגה של טוריאמה אחרי דרגון בול נוטות להיות קצרות למדיי (100–200 עמודים) וכוללות את גו! גו! אקמן,Cowa!, Kajika, Sand Land, ו-Neko Majin Z.
Blown Away
האלבום הגיע למקום הראשון במצעד הבילבורד הוט 100.
רקע
לאחר סיימה את סיבוב ההופעות המצליח שלה "Play On Tour", התפנתה אנדרווד לעבוד על אלבום זה אך לטענתה היא לקחה את הזמן מכיוון שרצתה להתרחק מאור הזרקורים ולהתרכב בכתיבה של שירים אישיים יותר ולקחת את האלבום לכיוון אחר.
בסופו של דבר הקלטות האלבום הסתיימו אחריי יותר משנה. לטענתה של אנדרווד אלבום זה הוא אפל יותר ביחס לאלבומיה הקודמים.
ביקורות והצלחה
האלבום זכה לביקורות חיוביות ממבקרי המוזיקה ולהצלחה מסחרית גדולה. הוא הגיע למקום הראשון בארצות הברית ונמכר בלמעלה מ-267 אלף עותקים בשבוע הראשון ליציאתו ובכך היה לאלבום השלישי עם הפתיחה הגדולה ביותר במדינה באותה השנה.
עם הגעתו של האלבום למקום הראשון במדינה אנדרווד הפכה לאמן הנשי השלישי שהצליח להכניס 3 אלבומי הקאנטרי למקום הראשון במדינה. הוא נשאר במקום הראשון במשך שבועיים ונהיה לאלבום הראשון שלה לעשות זאת. במצעד אלבומי הקאנטרי של המדינה האלבום הגיע למקום הראשון ונהיה לאלבום הרביעי שלה ברצף שעושה זאת, ונשאר שם במשך 7 שבועות.
האלבום היה לאלבום השביעי הנמכר ביותר בארצות הברית ב-2012 ואלבום הקאנטרי הנמכר ביותר במדינה לאותה שנה. עד סוף אותה שנה הוא מכר 1.4 מיליון עותקים במדינה. נכון לינואר 2020 הוא מכר 1.8 מיליון עותקים במדינה ו-3 מיליון עותקים במכירות משולבות מה שמזכה אותו למעמד פלטינה משולשת במדינה. בכל העולם האלבום מכר כ-2 מיליון עותקים.
סינגלים
מתוך האלבום יצאו 4 סינגלים: הסינגל הראשון היה השיר "Good Girl" אשר הגיע למקום ה-18 בארצות הברית ולמקום הראשון במצעד שירי הקאנטרי האמריקאי. לאחריו יצא שיר הנושא של האלבום שהגיע למקום ה-20 במצעד האמריקאי ולמקום הראשון במצעד שירי הקאנטרי האמריקאי.
הסינגל השלישי מהאלבום היה השיר "Two Black Cadillacs" אשר הגיע למקום ה-4 במצעד שירי הקאנטרי האמריקאי והסינגל האחרון מהאלבום "See You Again" הצליח להגיע למקום ה-7 במצעד ובכך כל הסינגלים מהאלבום הגיעו לעשירייה הפותחת במצעד. בנוסף כל הסינגלים מהאלבום הגיעו למעמד פלטינה או יותר במדינה.
פרסים ומועמדויות
האלבום זיכה אותה בשני פרסי גראמי בקטגוריות "ביצוע הסולו הטוב ביותר בשיר קאנטרי" ו"שיר הקאנטרי הטוב ביותר" על שיר הנושא של האלבום. בנוסף גם האלבום זכה בפרס AMA בקטגוריית אלבום הקאנטרי של השנה.
בוקונוניזם
בוקונוניזם (אנגלית: Bokononism) היא דת בדיונית שבה מאמינות רבות מדמויות ספרו של קורט וונגוט, "עריסת חתול".
ה"בוקונוניזם" הוצג לראשונה באחד הרומנים הראשונים של וונגוט, "עריסת החתול", רומן שעשה לו שם בספרות העולמית ושהקים לו קהל מעריצים מאז שנות השישים. מאמיני דת ה"בוקונוניזם" דוגלים בשקרים המסבים אושר, הקרויים "פומה". רבים מן הכתבים הקדושים של הבוקונוניזם הם בצורת מוזיקת קליפסו. המצאתה של דת זו תרמה למעמדו של וונגוט כגורו של מאוכזבי הציוויליזציה. הבוקונוניזם היא בעצם דת פרודית שמטרתה ללעוג לדתות השולטות בעולם המודרני ולהציג אותן בעירומן המביך וחסר ההיגיון.
בוקונון, מייסד הדת, נולד כליונל בויד ג'ונסון. שמו החדש ניתן לו כיוון שתושבי סאן לורנצו, האי הקריבי הבדיוני שבו מתרחש הסיפור, ביטאו את שם משפחתו כ"בוקונון".
מושגים
וונגוט יצר מגוון מושגים, המצוינים במילים "טיפשיות", כדי לשרטט את האמונה הבוקונוניסטית כרקע לסיפורו. בין החשובות שבהן:
יערה רשף נהור
יערה רשף נהור (נולדה ב-26 ביולי 1981) היא מחזאית, במאית ושחקנית ישראלית. מחזאית השנה לשנת 2020 על המחזה "איינשטיין" בפרס הבמה לילדים ונוער.
ביוגרפיה
רשף נהור גדלה בבסיסי חיל האוויר יחד עם הוריה ושתי אחיותיה. אביה שירת כנווט קרב, ואמה הייתה מורה. בגיל 12 עברה עם משפחתה ליישוב מכבים-רעות ולמדה בתיכון מו"ר, במגמת תיאטרון וספרות. בצבא שירתה כמורה חיילת בחברה להגנת הטבע, בבית ספר שדה גולן וחרמונים.
לאחר שירותה הצבאי התקבלה ללימודי משחק בית צבי. בהמשך למדה לימודי תואר ראשון בסמינר הקיבוצים, בימוי והוראת תיאטרון. במהלך לימודיה בשנה א' כתבה וביימה את ההצגה הראשונה שלה "האחות של נדב". הצגה זו נכתבה בהשראת נפילתו של חבר ילדותה אמיר בן אריה קצין צנחנים שנהג בקרב בשכם. בהמשך כתבתה וביימה עשרות הצגות לתיאטרון. כיום היא כותבת ומביימת לתיאטרון, מרצה ללימודי בימוי ותיאטרון למורים וסטודנטים ומלמדת סדנאות כתיבה.
רשף נהור מתגוררת ביישוב רעות, נשואה ואם לשלוש בנות.
הבורסה הלאומית ההודית לניירות ערך
הבורסה הלאומית ההודית לניירות ערך (בהינדית: राष्ट्रीय शेयर बाजार - "ראשטריה שֵיר בזאר", באנגלית: .The National Stock Exchange of India Ltd, סימול: NSE) היא בורסה לניירות ערך הממוקמת במומבאי, מהאראשטרה, הודו.
NSE מספקת מערכת מסחר מקוונת עם מעל 200,000 מסופי מסחר והיא אחת משתי הבורסות המובילות בהודו, לצד הבורסה לניירות ערך בבומביי (BSE). הבורסה מדורגת בין 20 המובילות בעולם.
בהבנגר
בהבנגר (בגוג'ראטית: ભાવનગર) היא עיר מרכזית במחוז בהבנגר באזור סאורשטרה  בחצי האי קתיאוואר  במדינת גוג'ראט שבהודו. עד לאיחודה לתוך הודו, הייתה העיר בירת מדינת בהבנגר וכיום היא המרכז המנהלי של מחוז בהבנגר.
העיר קרויה על שם באוסינג'י (Bhavsinhji) (1703–1764), מושל סאורשטרה, שייסד את העיר ב-1723.
בהבנגר שוכנת 19 קילומטרים בלבד מבירת המדינה, גנדינגאר, ממערב למפרץ ח'אמבאת. בשל מימיו הנמוכים, כתוצאה מסחף, של הנמל בבהבנגר, הוא מתאים רק לספינות קטנות יחסית והדבר קבע את עיסוקה המסחרי של העיר לתעשיות קלות בעיקר.
נכון ל-2011 עמדה אוכלוסיית העיר על 643,365 איש והיא אחת מהערים המאוכלסות במדינת גוג'ראט.
סטייה מינית
סטייה היא סוג של התנהגות אנושית החורגת ממה שמקובל כהתנהגות אורתודוקסית או נורמלית. אף על פי שהמונח סוטה יכול להתייחס למגוון צורות של סטייה, הוא משמש לרוב לתיאור התנהגויות מיניות הנחשבות לא נורמליות, דוחות או אובססיביות במיוחד.
סטייה שונה מהתנהגות סוטה, בכך שהאחרון מכסה תחומי התנהגות (כמו עבירות קלות) שעבורן סטייה תהיה מונח חזק מדי. לעיתים קרובות "סוטה" נחשב לכינוי גנאי, ובספרות פסיכולוגית המונח פאראפיליה שימש כתחליף, אם כי מונח זה שנוי במחלוקת, ולעיתים משמש סטייה במקומו.
ההיסטוריה של המושג
יש השקפה הגורסת שמושג הסטייה הוא סובייקטיבי, ויישומו משתנה בהתאם לאדם. השקפה אחרת, שמקורה בשנות השישים של המאה ה-16, כשסוטה הוגדר במקור כ"מי שנטש דוקטרינה או מערכת הנחשבת לנכונה, רואה בסטייה השפלה של מוסר אמיתי אובייקטיבי." המובן של הסוטה כמונח מיני השתנה בשנת 1896, והוא חל על גרסאות מיניות או התנהגות מינית שנחשבו כמזיקות לאדם או לקבוצה המשתמשת במונח.
פרויד על תפקיד הסטייה
כמה שנים אחר כך, בסרט "מכים ילד" (1919), פרויד שם דגש רב יותר על כך שסטיות "עוברות תהליך של התפתחות, שהן מייצגות תוצר קצה ולא ביטוי ראשוני... הסטיות המיניות של הילדות, כמו גם אלה של החיים הבוגרים, הן הסתעפויות של אותו מקור" - תסביך אדיפוס. אוטו פניכל העלה את העניין בדבר תפקוד ההגנתי של סטיות - של "חוויות של סיפוקים מיניים שהעניקו בו זמנית תחושת ביטחון בהכחשה או סתירה של פחד כלשהו"; והוסיף כי בעוד "שיש אנשים שחושבים כי סוטים נהנים מעונג מיני אינטנסיבי יותר מאנשים רגילים. זה לא נכון... [אם כי] נוירוטים, שהדחיקו געגועים סוטים, עשויים לקנא בסוטים המבטאים את הגעגועים הסוטים בגלוי".
ארלין ריצ'רדס על תפקיד הסטייה אצל נשים
פרויד כתב בהרחבה על סטייה אצל גברים. עם זאת, הוא וממשיכיו הקדישו תשומת לב מועטה לסטייה אצל נשים. בשנת 2003 פרסמה הפסיכולוגית, הפסיכואנליטיקאית והפמיניסטית ארלין ריצ'רדס מאמר מקורי בנושא סטייה נשית, "מבט רענן על סטייה", בכתב העת של האיגוד האמריקני לפסיכואנליטיקה. בשנת 2015 ציין הפסיכואנליטיקאי לין פרידמן, בסקירת העבודות השלמות של ארלין ריצ'רדס בכתב העת של האיגוד הפסיכואנליטי האמריקני, לפני אותה תקופה, "כמעט ואף אנליסט לא כתב על סטייה נשית. העבודה החלוצית הזו ללא ספק סללה את דרכם של אחרים, כולל לואיז קפלן (1991), לחקור את הטריטוריה הזו הבלתי מוגדרת יחסית."
החברה המתירנית
בעקבות המהפכה המינית של המאה העשרים המאוחרת, נושאים רבים שפרויד טען למענם הפכו לחלק מהקונצנזוס הליברלי החדש והרחב, אמונה מעין-נורמטיבית ש"כל אחד זכאי לחיי המין שלו... יש אנשים שחובבים בגדי גומי שחור. הסכמת מבוגרים וכדומה". לעיתים זה עלול להוביל למעין תפיסת עולם אופטימית". לכל גבר שנתלה על הנעליים, יש אישה שמוכנה לטפל בו ולחריץ אותו, ולכל גבר אשר משיג את הריגוש שלו משיער, יש אישה שמקבלת את שלה מלהאנס את מנעוליה. להאבלוק אליס יש מקרים רבים של מפגש זה עם הנפש: הגבר המשתוקק להילחץ על עקבים גבוהים במוקדם או במאוחר פוגש את האישה שחלמה בהקיץ כל חייה של לחיצת עקב ".
מחלוקת פנימית התגלעה בקונצנזוס הליברלי ביחס להיבטים המדויקים של הווריאציות של התפתחות נורמלית - חלקם שוקלים בעקבות פרויד, ש"את הנטיות המיניות השונות הללו ניתן להסביר ולהבין בצורה הטובה ביותר בהשוואה להתפתחות תקינה".
חמאת בוטנים
חמאת בוטנים היא ממרח שעשוי מבוטנים (אגוזי אדמה) קלויים המרוסקים לכדי משחה. הממרח הוא מזין ועתיר קלוריות.
סטייה מינית
השקפות ביקורתיות
עבור חלק מהמשתתפים, "השחרור, לפחות במתכונתו המינית, היה סוג חדש של מוסר כפוי, מגביל למדי" כמו מה שקרה קודם - כזה ש"לקח מעט מאוד בחשבון את המורכבות של קשרים רגשיים אנושיים " והוא הונע על ידי 'צו המניעה של הסופר-אגו ליהנות שמחלחל לשיח שלנו'. כתוצאה מכך (לצד גינויים מסורתיים יותר) זרמים חדשים וספקניים של התנתקות מהסטייה התרחשו בעולמות דוברי הצרפתית וגם דוברי האנגלית.
חמאת בוטנים
קיימים מתכונים שונים להכנת הממרח המתאימים להכנת חמאת בוטנים חלקה או עם שבבי בוטנים וכן חמאה עם בת-טעם מתוקה או מלוחה.
סטייה מינית
השקפות ביקורתיות
לאקאן היה מסומן בראשית "את האמביוולנטיות ראויות 'הכוננים החלקיים' של scoptophilia, הסדו-מזוכיזם ... ההיבט הקרוב מאוד קטן 'הבין' של החשש של אחרים בתרגול מסוים של הסטיות הללו". בעקבותיו, אחרים היו מדגישים כיצד "יש תמיד, בכל מעשה סוטה, היבט של אונס, במובן זה שהאחר צריך למצוא את עצמו נמשך לחוויה למרות עצמו ... אובדן או נטישה של הסובייקטיביות."
חמאת בוטנים
בארצות הברית ובמדינות אנגלוסקסיות נהוג לאכול כריך חמאת בוטנים וריבה.
סטייה מינית
השקפות ביקורתיות
באופן דומה, תאוריית יחסי אובייקט תצביע על הדרך "בסטייה יש את הסירוב, אימת המוזרות"; לאופן "ה"סוטה" ... תוקף התפתחות דמיונית באמצעות פעולה כפייתית עם בן דת; וזה נעשה כדי להסוות כאב נפשי ". מחקרים אמפיריים ימצאו "במערכות היחסים הסוטות שתוארו ... היעדר מוחלט של תענוגות משותפים"; בעוד ברמה התאורטית "סוטות כרוך - התיאוריה מספרת לנו - ניסיון להכחיש את ההבדל בין המינים לדורות", וכוללים את "הרצון לפגוע ודה-הומניזציה ... את סבלנותם של המונע, המזיק החיים ".
חמאת בוטנים
מלבד היות חמאת הבוטנים ממרח, היא משמשת למגוון רחב של מאכלים ובעיקר קינוחים.
חמאת הבוטנים הייתה ידועה עוד לאצטקים. בשנת 1890 הוחל בשווק מסחרי של חמאת בוטנים כתוסף חלבונים לאנשים שלא יכלו ללעוס חלבון ממקור אחר עקב בעיות שיניים.
בישראל משווקות ארבע גרסאות נפוצות של חמאת בוטנים; קלאסית, עם דבש, עם שוקולד ועם שברי בוטנים. חמאת בוטנים נותנת את הטעם העיקרי לחטיף הידוע "במבה".
פונטה לה מרמורה
פונטה לה מרמורה הוא הר ברכס ג'נרג'נטו בסרדיניה שבאיטליה.
ההר שייך למחוזות אוליאסטרה ונואורו, באזור ההררי ברבג'יה שבסרדיניה. ההר מתנשא לגובה של 1,834 מטר, ופסגתו היא הגבוהה ביותר באי. ההר קרוי על שמו של הגאוגרף פיימונטה אלברטו פררו דלה מרמורה, והוא נכלל בשטחים הקהילתיים של דסולו וארזנה.
פונטה לה מרמורה יחד עם ההר השני בגובהו בסרדיניה, ברונקו ספינה, הם שני המקומות היחידים בסרדיניה המציעים רכבל סקי.
Tu te reconnaîtras
Tu te reconnaîtras (בעברית: הכר את עצמך) הוא השיר שייצג את לוקסמבורג בתחרות אירוויזיון 1973 וזכה במקום הראשון. את השיר ביצעה הזמרת הצרפתייה אן-מארי דוד. זו הייתה הזכייה השנייה ברציפות של לוקסמבורג באירוויזיון, אחרי שהזמרת ויקי לאנדרוס זכתה באירוויזיון 1972 עם השיר "Après toi", ולכן התחרות ב-1973 נערכה בבירת לוקסמבורג. בערב התחרות שובץ השיר במקום ה-11 בסדר ההופעה, אחרי השיר האיטלקי של מסימו רניירי "Chi sarà con te", ולפני השיר השוודי של להקת נובה "You're Summer". השיר קיבל 129 נקודות והגיע למקום הראשון מתוך 17.
למקום השני הגיעה להקת מוסדאדס מספרד עם השיר "Eres tú", ולמקום השלישי הגיע הזמר הבריטי קליף ריצ'רד עם השיר "Power to All Our Friends". שני השירים זכו להצלחה והפכו ללהיטים ב-1973. ההצבעה הייתה צמודה, לוקסמבורג זכתה עם 129 נקודות, וספרד קיבלה 4 נקודות פחות, וקליף ריצ'רד רק 2 נקודות פחות מספרד.
אן מארי דוד הקליטה את השיר בחמש שפות - צרפתית, אנגלית (בשם "Wonderful Dream"), גרמנית (בשם "Du bist da"), ספרדית (בשם "Te reconocerás"), ושתי גרסאות באיטלקית - האחת בשם "Il letto del re" והשנייה בשם "Non si vive di paura".
ב-1973 הקליט זמר הפופ הטורקי נילופר יומלו גרסה של השיר בטורקית בשם "Göreceksin Kendini". השיר זכה להצלחה רבה בטורקיה. באותה שנה הקליטה הזמרת הפינית קטרי הלנה גרסה בשפה הפינית בשם "Nuoruus on seikkailu" ("להיות צעיר זו הרפתקה").
אן מארי דוד חזרה והשתתפה בתחרות פעם נוספת. היא ייצגה את צרפת עם השיר "Je suis l'enfant soleil" באירוויזיון 1979 שנערך בירושלים. השיר הגיע למקום השלישי, אחרי "הללויה" שזכה במקום הראשון והשיר הספרדי "Su canción". דוד השתתפה גם באירוע שיר היובל באירוויזיון שנערך בשנת 2005, ובו היא שרה את השיר "Après toi".
מישלינג
מקור המונח
המונח "מישלינג" שימש במקורו לתיאור של בעלי חיים מגזע מעורב (מילים דומות קיימות בספרדית וצרפתית). לראשונה נעשה בו שימוש בתקופת האימפריה הקולוניאלית הגרמנית, לתיאור צאצאים של המתיישבים הלבנים והילידים בקולוניות הגרמניות.
בתקופת רפובליקת ויימאר המונח הורחב כדי לכלול את "ממזרי הריינלנד" (Rheinlandbastard), צאצאים שילדו נשים גרמניות מחבל הריין לחיילים שחורים מצבא צרפת שהועסקו שם כחלק מצבא הכיבוש.
גרמניה הנאצית
בגרמניה הנאצית הורחב המושג "מישלינג" וכלל צאצאים של גרמנים ויהודים או צוענים.
עם חקיקת חוקי נירנברג בשנת 1935 מעמדם הנחות של המישלינגה הוגדר באופן רשמי בחוק להגנת הדם והכבוד הגרמני. בנספח לחוקי נירנברג שפרסם שר הפנים של גרמניה הנאצית ב-14 בנובמבר 1935, הוגדרו באופן רשמי כללי חלוקת האוכלוסייה לגרמנים ארים, ליהודים ולמישלינגה, שחולקו לשתי קבוצות:
לפי הגדרות אלו, ב-1939 חיו בגרמניה הנאצית כ-72,000 מישלינגה מדרגה ראשונה ו-39,000 מישלינגה מדרגה שנייה.
ככלל, מדיניות הממשל הנאצי הייתה לשלב את המישלינגה מדרגה שנייה בחברה הארית, בעוד שהמישלינגה מדרגה ראשונה נחשבו ליהודים. על מישלינגה נאסר להצטרף למפלגה הנאצית ולהתגייס לאס אס ולארגוני מפלגה אחרים, אולם עד שנת 1940 הותר להם לשרת בוורמאכט אך קידומם עוכב, ובדרך כלל אלו שהיו מדרגה ראשונה לא יכלו להתקדם מעבר לדרגות הזוטרות. נאסר עליהם לקיים יחסי מין עם ארים, נשללו מהם זכויות האזרח, והם נתקלו בקשיים במציאת עבודה, חוו נידוי חברתי ונתקלו בקשיים להתקבל ללימודים גבוהים.
לקראת וועידת ואנזה (1942) היו ויכוחים רבים בין האס אס בראשות היינריך הימלר, לבין משרד הפנים בייצוגו של וילהלם שטוקרט, בשאלת מעמד בני התערובת בפתרון הסופי. לבסוף הוסכם שיש להתייחס למישלינגה מדרגה שנייה כגרמנים לכל דבר, מלבד מקרים חריגים, אולם יש להתייחס למישלינגה מדרגה ראשונה כלא-גרמנים, והדעות נחלקו בשאלה האם להשמידם או להסתפק בעיקורם. לבסוף העיקור נתפס כפעולה לא ישימה בעת מלחמה והם נשלחו להשמדה.
בשנת 1943 התקבלה ההחלטה על ידי פריץ זאוקל כי המישלינגה (מלבד אלה שעובדים בעבודות החיוניות למאמץ המלחמתי) יגויסו לעבודות כפייה במסגרת ארגון טוט; בשנת 1944 הורה היינריך הימלר על רציחתם של מישלינגה שעובדים במחנות ליד החזית.
פטור מחוקי הגזע
למישלינגה הייתה היכולת לקבל פטור מחוקי הגזע באמצעות הכרזה עליהם כ"ארים של כבוד", וכך לקבל שוויון זכויות. הפטור ניתן למישלינגה שהצטיינו בעיסוקם או למישלינגה שנפצעו קשה במלחמה. מישלינגה שנפלו במהלך הקרבות הוכרזו אחרי מותם כארים.
על המישלינג היה לשלוח בקשה אל אדולף היטלר, שהיה הסמכות היחידה שיכלה לאשר את הפטור. הבקשה הייתה צריכה לכלול תמונת פרופיל, אילן יוחסין משפחתי וביוגרפיה עם פירוט של פעילות פוליטית וצבאית.
עוד דרך לקבל פטור מחוקי הגזע הייתה על ידי הצהרה של אם המישלינג שבעלה לא היה אביהם האמיתי של ילדיה; בדרך כלל יחסו את האבהות לארי שכבר נפטר.
תנועת תרבות
תנועת תרבות היא תנועה חברתית הפועלת בשדה התרבות, החינוך, האמנות והתעסוקה. תנועת תרבות הוקמה ב-2006 במטרה לבסס התיישבות קבע של קהילות אמנים צעירים בפריפריה, מתוך הבנה שההתיישבות והפעולה באזורים אלה היא המשימה הציונית-החלוצית של המאה ה-21. האומנים של תנועת תרבות מאורגנים כרשת של קהילות עירוניות שיתופיות, המונות בין 20-50 אמנים בכל עיר. כיום קיימות קהילות אומנים בעפולה, נהריה, נתניה, ראשון לציון, נוף הגליל,ירושלים ושדרות. כלל האומנים פועלים בתחומים שונים וגם פועלים כמדריכים, מחנכים ומורים מקצועיים, המובילים פרויקטים ענפים בתחומי חינוך, ארגון קהילתי, פיתוח כלכלי ותעסוקתי, רווחה ותרבות.
ארגון הנוער
ארגון הנוער של תנועת תרבות שם לו למטרה לקדם יצירה מקורית של נוער בישראל. היצירה האמנותית מהווה פלטפורמה דרכה מתנסים החניכים בתכנים כגון שוויון, יחסי חברות, כלכלה-חברה, שלום, גזענות ואלימות ועוד רבים. הארגון מונה היום כ-2500 חניכים הפזורים ב-12 רשויות מקומיות ברחבי הארץ. ניתן להצטרף לפעילות הארגון החל מכיתה ג' ולהמשיך עד כיתה י"ב.
מישלינג
יחס החברה למישלינג
לפי נתוני מפקד האוכלוסין הגרמני ממאי 1939 התגוררו ברייך 72,000 בני-תערובת מדרגה ראשונה ו-42,000 מדרגה שנייה. ב-42% מנישואי התערובת לא הניבו ילדים, ב-26% נולד ילד אחד (הסופר בריאן מארק ריג זכה לפרסום רב עקב טענתו שרבבות מישלינגה שירתו בכוחות המזוינים, אך היא התבססה על אומדן שרירותי שערך).
מאות מישלינגה קיבלו את עיטור צלב הברזל, ציון לשבח על האומץ שגילו בקרבות (מתוך כ-4.5 מיליון שהוענקו במלחמה). עשרים חיילים וקצינים ממוצא יהודי זכו בצלב האבירים של צלב הברזל (מתוך כ-7,500 שקיבלוהו בסך הכל).
תנועת תרבות
בתי היוצרים
"בית היוצרים" הוא הסניף בו מתבצעת הפעילות המקומית של ארגון הנוער (בדומה ל"קן", "שבט" וכיוצא בזה). בתי היוצרים הם המקום של החניכים ליצור, להיפגש ולשוחח. מטרתם של בתי היוצרים היא לא רק לשרת את החניכים, אלא גם להפוך למוקד קהילתי להתחדשות תרבותית והתרחשות חברתית. במהלך חגים וחופשות בתי היוצרים הופכים למוקד של מחנות אמנות מקומיים. ב-2015 החלו לפעול גם בתי יוצרים של התנועה בחברה הערבית.
מפעלים
בנוסף לפעילות השוטפת ולמחנות האמנות המקומיים, לארגון הנוער מספר אירועי שיא קבועים לאורך השנה.
מישלינג
יחס החברה למישלינג
כמה בני-תערובת, או חשודים בהיותם כאלו, זכו לפרסום רב. אולי המפורסם ביותר היה הלמוט שמידט, מישלינג מדרגה שנייה, שכיהן כקנצלר גרמניה בין השנים 1974–1982.
תנועת תרבות
שנת השירות
שנת השירות ב"תנועת תרבות" היא שנת השירות היחידה בישראל המשלבת הדרכת ילדים ונוער, הדרכה בתחומי אמנות שונים, פעילות בתוך בתי ספר, הפקת אירועי תרבות לנוער ולקהילה ולמידה מתמשכת של תוכני קבוצה, דמוקרטיה, ציונות ויהדות, חברה-כלכלה ויחסי צבא-חברה. השנה מתרחשת במסגרת "גרעין" - קבוצת פעילי שנת שירות המתגוררת ומתנדבת יחדיו.
תהליך ההצטרפות לשנת השירות מתחיל ב"החלוץ" בקיץ שבין י"א לי"ב, ולאחר מכן ממשיך לאורך השנה וכולל מפגשים אזוריים שבועיים וסמינרים בסופי שבוע. שנת השירות בתנועת תרבות פתוחה לחניכי ארגון הנוער ולתלמידי י"ב מרחבי הארץ גם יחד.
החל מכיתה י"ב ועד להמשך בתנועת הבוגרים מלווה את הגרעין מדריך גרעין. המדריך מלווה את תהליכי ההתגבשות של הקבוצה, נותן מענה למקרי פרט ומוביל את תהליכי הלמידה בגרעין. בנוסף למדריך הגרעין, מלווה את גרעין שנת השירות רכז אזור לאורך השנה. רכז האזור מלווה את הצוותים המשימתיים, מסייע בפיתוח ההדרכה ומהווה מענה לכל הבעיות בתחום המשימה החינוכית והאמנותית.
בבקרים, פעילי שנת השירות מגיעים לבתי הספר ברשות בה הם עובדים ועוסקים בהובלה של פעילויות חברתיות, שיעורי חינוך, חונכויות אישיות, העשרה של שיעורים קונבנציונליים בתכני אמנות, ועוד פרקטיקות רבות. אחר הצהריים הש"שים מדריכים קבוצות אמנות ומלווים מד"צים במסגרת בתי היוצרים השונים, ומובילים את פעילות ארגון הנוער ברשות.
בכל יום ראשון נפגשים הש"שים ל"יום גרעין" – יום של למידה, יצירה והתפתחות אישית וקבוצתית. את יום הגרעין מוביל מדריך הגרעין. בנוסף לכך, הבקרים של ימי שני מוקדשים לליווי משימתי על ידי רכז האזור.
שירות צבאי
לאחר סיום שנת השירות, מתגייסת שכבת שנת השירות למסלול הנח"ל כגרעינים. ניתן להצטרף לשנת השירות בתנועת תרבות תוך המשך מיונים ליחידות אחרות בצה"ל וללא החלטה על התגייסות לנח"ל. המסלול מורכב כיום משירות של 30 חודשים לבנות ו-38 חודשים לבנים בחלוקה הבאה:
פרק צבאי ראשון
היחידות בהן תנועת תרבות משרתת במסגרת מסלול הנח"ל כיום הן:
פרק המשימה הלאומית
לאחר שנה וחצי של שירות צבאי ביחידות שונות, חוזרים חברי הגרעינים להתגורר יחדיו בדירות צבאיות, ועוסקים בהדרכה במרכזי נוער ובתי ספר ברשויות מקומיות, בהתאם לצורכי התנועה, מדור נח"ל והאגף הביטחוני-חברתי. במהלך השנה החיילים עוסקים בהכנה לצה"ל, הדרכת קבוצות נוער, פעילות בבתי ספר וקידום של פעילות קהילתית בשכונות. פרק המשימה הלאומית הוא המשך ישיר של שנת השירות והשירות ביחידות השונות, ומטרתו לענות על צורכי השעה של החברה הישראלית ולהכין את הגרעין להמשך חיי הגשמה בוגרים בתנועה גם לאחר השחרור מהצבא.
לאחר השירות הצבאי
לאחר השחרור מהצבא חברי התנועה ממשיכים להגשמה בקהילות אמנים-מחנכים הפזורות ברחבי הארץ. כיום ישנן 9 קהילות בוגרים של תנועת תרבות בירושלים, עפולה, נתניה, ראשון לציון, נהריה, טבריה, נוף הגליל, חצור הגלילית, קריית שמונה ובת-ים והן מהוות בית ללמעלה מ-200 בוגרים.
כיום בוגרי תנועת תרבות לומדים לאחר השחרור בבית ספר "תרבות" להכשרת אמנים-חברתיים, ולאחר מכן במדרשה לאמנות במכללת בית-ברל.