cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
וין אדאמי
ביוגרפיה של הדמות
כאשר הבחירות לתפקיד הקאי הבא קרבות, ודק בראייל מסתמן כמועמד הפופולרי והמוביל. ימים ספורים לפני הבחירות ודק וין מקבלת לידיה מידע חדש אודות הטבח בעמק קנדרה (הריגתם של עשרות מורדים באג'ורנים על ידי חיילים קרדאסיים, במהלך הכיבוש), ומרמה את מייג'ור קירה לחקור את מעורבותו בטבח של בראייל, אשר במקרה נמצא במערכת יחסים רומנטית עם קירה באותה העת. בסופו של דבר, בראייל מסיר את מועמדותו, וכתוצאה מכך - וין נבחרת להיות הקאי. אף על פי שמאוחר יותר קירה מצליחה להוכיח את חפותו של בראייל - הוא בוחר שלא לחשף את האמת, והיא שקאי אופקה שיתפה פעולה עם הקרדאסיים - מהלך שהיא למותם של 43 מורדים, לרבות הבן שלה, אבל הציל את חייהם של אלפי באג'ורנים אחרים. במהלך השנים, בראייל שומר על הסוד, על מנת להגן על העם הבאג'ורני ולשמור על דתם.
זמן לא רב לאחר מינויה לקאי, כאשר השר הראשון של הממשלה הזמנית הולך לעולמו בנסיבות טבעיות, קאי וין ממונה להיות ממלאת מקומו. במסגרת תפקידה, היא מצליחה להסתכסך עם קבוצת חקלאים בראשות שקאר, מנהיג התנגדות בתקופת הכיבוש, ואיכר כיום. בעקבות ההתקוממות של האנשים, שקאר ואנשיו נערכים להילחם עם כוחות הביטחון שנשלחו על ידי קאי וין. שקאר מצליח להימנע מעימות וליישר את ההדורים עם כוחות הביטחון ללא אלימות. שקאר קורא תיגר על מנהיגותה של וין, ובעידודה של קירה נריס הוא מציג את מועמדותו לתפקיד השר הראשון בבחירות הקרובות. בשל הפופולריות העצומה שלו, וין נאלצת לפרוש מן המירוץ ולהביע תמיכה במועמדותו.
בתקופת כהונתה, הן כוודק והן כקאי, וין תמיד הוכיחה עצמה להיות אנוכית, שחצנית ותאבת כוח. היא הייתה מוכנה לעשות הכל, ולבגוד בכל דבר על מנת לקדם את הקריירה ואת האג'נדה שלה. מאחר שהיא מעולם לא זכתה כי הנביאים יופיעו בפניה בחיזיון, היא קנאית כלפי כל האחרים אשר הנביאים כן הופיעו בפניהם, ובעיקר - שליח הנביאים, שאיננו באג'ורני בעצמו, סיסקו.
וין ודוקאט הופכים להיות מאהבים, והוא משכנע אותה שעל מנת להחזיר את באג'ור לשיא ימיה, עליה לשחרר את רוחות הפא, אשר לטענתו הם הנביאים האמיתיים של באג'ור. כדי לעשות זאת, וין משיגה את ה-"קוסט אמוג'ן" - ספר אסור, שמתגלה כי דפיו חלקים. כאשר סולבור, משרתה של וין, מגלה מה השניים מתכננים, הוא חושף את זהותו האמיתית של דוקאט ומאיים לחשוף אותם. על מנת למנוע ממנו את הגילוי הזה, וין הורגת אותו, וכאשר טיפת דמו מטפטפת מהסכין אל הספר - הטקסט של ה-"קוסט אמוג'ן" נחשף. מאוחר יותר, כאשר דוקאט מנסה לקרוא את הטקטס לבדו, הוא מתעוור (שכן רק "קאי" יכול לקרוא את הטקסט), והוא מגורש אל הרחוב על ידי קאי וין. לאחר שלמדה את הטקסט, וין מגלה כי יש רק דרך אחת לשחרר את רוחות הפא ממערות האש, ומזמינה את דוקאט לחזור אליה.
בפרק סיום הסדרה "What You Leave Behind", לאחר שמסתיים הקרב על קרדאסיה, וין ודוקאט מגיעים אל מערות האש. סיסקו, בהדרכתם של הנביאים האמיתיים, מגיע אף הוא לשם, על מנת להתעמת עם דוקאט. בעוד שסיסקו ודוקאט נאבקים זה בזה, קאי וין מבינה שהיא עשתה את הבחירות הלא נכונות. בניסיון לתקן את מה שהיא עשתה ולגאול את עצמה, היא מנסה לזרוק את הקוסט-אמוג'ן - הספר של רוחות הפא - אל תוך האש, על מנת להשמיד אותו. אולם בטרם היא מספיקה לעשות זאת, דוקאט הורג אותה ונוטל את הספר לידיו.
הערות שוליים
en:List of recurring Star Trek: Deep Space Nine characters
מקדש סראפיס (סרפיאום) של אלכסנדריה
מקדש סראפיס (הסרפיאום של אלכסנדריה) במצרים התלמיית היה מקדש יווני עתיק שנבנה על ידי המלך תלמי השלישי אאוארגטס (שלט בשנים 246–222 לפנה"ס) והוקדש לסראפיס, שנעשה למגן של אלכסנדריה. יש בו גם סימנים של הרפוקרטס. הוא כונה גם "הבת של ספריית אלכסנדריה". האתר נבזז בכבדות.
היסטוריה
האתר ממוקם על רמה סלעית, הצופה אל היבשה והים. לפי דיווחים, הסרפיאום היה הגדול והמפואר ביותר מכל המקדשים ברובע היווני של אלכסנדריה.
בהווה לא ניתן לראות דבר בשטח, מלבד עמוד פומפיוס העצום. רואו וריס דווחו ב 1956, על הבניינים של הסרפיאום שעדיין נראו שם כפי שהושארו על ידי, הרטוריקן היווני של אנטיוכיה "שביקר בה בערך בשנת 315 לספירה", ועל ידי רופינוס, "נוצרי שסייע בהרס של [זה ] במהלך סוף המאה הרביעית". העמוד מסמן את ה"אקרופוליס" של הסרפיאום בתיאורו של אפתוניוס, כלומר, "החלק העליון של אזור הסרפיאום הגדול".
סגירת הסרפיאום
הסרפיאום של אלכסנדריה נסגר ביולי 325 לספירה, ככל הנראה בהוראת הקיסר הנוצרי קונסטנטינוס.
בשנת 391 לספירה, פרצו מהומות דתיות, על פי ווייס: "הסרפיאום היה המעוז האחרון של עובדי האלילים שהתבצרו במקדש ובמתחם שלו. המקדש נכבש בסערה על ידי הנוצרים. עובדי האלילים גורשו, המקדש נבזז ותכולתו נחרבה."
הריסת הסרפיאום
הסרפיאום באלכסנדריה נהרס על ידי המון נוצרי או חיילים רומים בשנת 391 (אם כי התאריך שנוי במחלוקת). קיימים מספר תיאורים סותרים בקשר להרסתו.
ללא תלות באירועים הקודמים, הסרפיאום של אלכסנדריה לא נבנה מחדש. לאחר החורבן, הוקם מנזר ונבנתה כנסייה עבור יוחנן המטביל, המכונה האוונגליסט. עם זאת, הכנסייה נהרסה בסביבות שנת 600 לספירה. היא שוחזרה על ידי (681–684 לספירה), ולבסוף נהרסה במאה ה-10. במאה ה-20 שכן במקום בית קברות מוסלמי, "באב סידרה".
גרסה נוצרית
לפי מקורות נוצריים מוקדמים, הבישוף היה הפטריארך של ניקנה כאשר גזירות הקיסר תאודוסיוס הראשון אסרו על קיום פולחן פומבי של כל טקס מלבד נוצרי. תאודוסיוס הראשון הפך בהדרגה את החגים הפגאניים שהיו מכובדים בעבר לימי עבודה, אסר על קורבנות ציבוריים וסגר מקדשים פגאניים. הגזירה שפורסמה בשנת 391 כי "אף אחד לא ילך למקדשים, [או] ללכת דרך המקדשים" הביא לנטישת מקדשים רבים ברחבי האימפריה, מה שהכין את הבמה להסבה נרחבת של אתרים אלו בכנסיות נוצריות.
באלכסנדריה השיג הבישוף תאופילוס חזקה חוקית על מקדש אחד כזה, של דיוניסוס, שאותו התכוון להמיר לכנסייה. במהלך השיפוצים הוסרו חפצי הפולחן האליליים שעדיין הוחזקו בתוכם, במיוחד הפאלי הפולחני של דיוניסוס, הם הוסרו והוצגו בתהלוכה חושפנית פוגענית ולעגנית על ידי הפטריארך. זה הסית המוני פגאנים לחפש נקמה. הם הרגו ופצעו נוצרים רבים לפני שהשתלטו על הסרפיאום, עדיין המרשים ביותר מבין המקומות הקדושים שנותרו בעיר, התבצרו בפנים, לוקחים איתם נוצרים שבויים. מקורות אלו מדווחים כי השבויים נאלצו להקריב קורבנות לאלוהויות האסורות, וכי אלו שסירבו עונו (שוקיהם נשברו) ובסופו של דבר הושלכו למערות שנבנו למען קורבנות דם. עובדי האלילים הלכודים שדדו את הסרפאום
גרסה פגאנית
קיים תיאור חלופי של האירוע ב"חייהם של פילוסופים וסופיסטים" (ביוונית: Βίοι Φιλοσόφων καὶ Σοφιστῶν; בלטינית: Vitae sophistarum) LCL כרך 134, עמ' 416–425 מאת אונאפיוס, ההיסטוריון האלילי של הנאופלאטוניזם המאוחר. מתואר כאן שהמון נוצרי, ללא התגרות, יישם בהצלחה טקטיקות צבאיות כדי לתקוף ולהרוס את הסרפיאום ולגנוב כל דבר שאולי שרד את המתקפה. לפי אונאפיוס, שרידיהם של פושעים ועבדים, שכבשו את הסרפיאום, נוכסו על ידי נוצרים, הונחו במקדשים פגאניים ששרדו והוערצו כקדושים מעונים.
התיאור של סוזומן
הסרפיאום היה המעוז האחרון של עובדי האלילים שהתבצרו במקדש ובמתחם שלו. המקדש נכבש בסערה על ידי הנוצרים. עובדי האלילים גורשו, המקדש נבזז ותכולתו נחרבה. בערך בתקופה זו, הבישוף של אלכסנדריה, לו הוענק על ידי הקיסר, על פי בקשתו, ,מקדש דיוניסוס הסב את המבנה לכנסייה. הפסלים הוסרו, האדיטה (פסלים נסתרים) נחשפו, וכדי להטיל דופי בכלי הפולחן הפגאניים, הוא ערך תהלוכה להצגת חפצים אלה. את הפאלי (סמלים פולחניים של דיוניסוס), וכל חפץ אחר שהוסתר באדיטה שבאמת היה, או נראה, מגוחך, הוא כלל בתערוכה פומבית. עובדי האלילים, שנדהמו מחשיפה כה בלתי צפויה, לא יכלו לעבור עליה בשתיקה, אלא קשרו קשר לתקוף את הנוצרים.
הם הרגו רבים מהנוצרים, פצעו אחרים ותפסו את הסרפיאום, מקדש שבלט ביופיו ובמרחביו והיה נשגב. הם הפכו אותו למצודה זמנית, ואליה העבירו רבים מהנוצרים, עינו אותם עינויים והכריחו אותם להקריב קורבן. אלה שסירבו לציית נצלבו, שתי רגליהם נשברו או הוצאו להורג בצורה אכזרית כלשהי. כאשר המרידה נמשכה זמן מה, באו השליטים והפצירו בעם לזכור את החוקים, להניח את נשקם ולוותר על הסרפיאום. לשם הגיע רומנוס, גנרל הלגיונות הצבאיים במצרים; ואבגריוס היה מושל אלכסנדריה.
עם זאת, מכיוון שמאמציהם לשכנע את העם לכניעה היו לשווא, הם סיפרו מה שהתרחש לקיסר. אלה שהסתגרו בסראפיום עברו להתנגדות נמרצת יותר, מחשש לעונש שידעו שימתין להליכיהם הנועזים, והם הונעו עוד יותר למרוד על ידי שיח מסית של אדם בשם אולימפיוס, לבוש בבגדי פילוסוף, שאמר להם שעליהם למות ולא להזניח את אלוהי אבותיהם. בהבינו כי הם נרתעים מאוד מהרס פסלי האלילים, הוא הבטיח להם כי נסיבות כאלה אינן מצדיקות את התנערותם מדתם. כי הפסלים היו מורכבים מחומרים מושחתים, והיו רק תמונות, ולכן היו נעלמו, ואילו הכוחות ששכנו בתוכם, טסו לשמיים. על ידי מצגות כאלה, הוא שמר על ההמון איתו בסראפיון.
כאשר נודע לקיסר על התרחשויות אלה, הוא הכריז כי הנוצרים שנרצחו היו מבורכים, שכן הם התקבלו בכבוד למות מות קדושים, וסבלו בהגנה על האמונה. הוא הציע חנינה חינם לאלה שהרגו אותם, בתקווה שעל ידי מעשה חנינה זה הם יהיו מוכנים יותר לאמץ את הנצרות. הוא ציווה על הריסת המקדשים באלכסנדריה שהייתה הגורם להסתה העממית. אומרים שכאשר הצו הקיסרי הזה נקרא בפומבי, הנוצרים השמיעו צעקות שמחה רמות, כי הקיסר הטיל את האשמה של מה שהתרחש על הפגאנים. האנשים ששמרו על הסראפיון היו כל כך מבועתים למשמע הצעקות האלה, שהם ברחו והנוצרים השיגו מיד את השליטה במקום, שבו הם שומרים מאז.
(סוזומן, היסטוריה כנסייתית, 7: 15)
התיאור של רופינוס
אחד החיילים, מוגן יותר על ידי אמונה מאשר על ידי נשקו, תופס גרזן חרב פיפיות, מייצב את עצמו ובכל כוחו פוגע בלסת הפסל הישן. מכה את העץ הנאכל על ידי תולעת, מושחר על ידי עשן הקורבן, פעמים רבות שוב, הוא מוריד אותו חתיכה אחר חתיכה, וכל אחד מהם נישא אל האש שמישהו אחר כבר הצית, שם העץ היבש נעלם בלהבות. הראש יורד, ואז הרגליים נפרצות, ולבסוף איבריו של האל נקרעים מפלג הגוף העליון בחבלים. וכך קורה, חתיכה אחר חתיכה, הבופון הסנילי נשרף ממש מול מעריצתו, אלכסנדריה. פלג הגוף העליון, שנותר ללא פגע, נשרף באמפיתיאטרון, במערכה אחרונה של התנשאות. [...]
לבנה בכל פעם, הבניין מתפרק על ידי הצדיקים (sic) בשם אדוננו אלוהים: העמודים שבורים, הקירות מופלים. הזהב, הבדים והגולות היקרות מוסרים מהאבנים הטמאות החדורות בשטן. [...] המקדש, כוהניו והחוטאים הרשעים מובסים כעת ונדחקים ללהבות הגיהנום, כאשר אמונת ההבל הטפלה (פגאניות) והשד העתיק סראפיס נהרסים לבסוף.
חפירות ארכאולוגיות
הארכיטקטורה נקשרה לתקופה התלמיית המוקדמת ולתקופה הרומית שנייה. החפירות באתר העמוד של דיוקלטיאנוס בשנת 1944 חשפו את של הסרפיאום. נמצאו שני סטים של עשרה לוחות: אחד מזהב, אחד מכסף, אחד מברונזה, אחד מפאיאנס מצרי, אחד מבוץ נילוס מיובש. על כל הלוחות רשום ביוונית ובמצרית תלמי השלישי יורג'טס בנה את הסרפאום, עדויות מצביעות על כך שפרמניסקוס פרמניון מונה לאדריכל.
פיקדונות יסוד פולחניים של מקדש שהוקדש להרפוקרטס מתקופת שלטונו של תלמי הרביעי פילופטור נמצאו גם כן בתוך קירות המתחם.
סימנים מצביעים על הרס ראשון במהלך מלחמת קיטוס בשנת 116 לספירה. חוקרים משערים שהוא נבנה מחדש תחת אדריאנוס. הדבר נתמך בממצא משנת 1895 של פסל דיוריט שחור, המייצג את סראפיס בהתגלמות שור האפיס שלו עם דסקת השמש בין קרניו. כתובת מתארכת אותו לתקופת שלטונו של אדריאנוס (117–138).
משערים גם כי היה פולחן של אלת הבריאות, הנישואין והחוכמה איזיס. גלריות תת-קרקעיות מתחת למקדש היו ככל הנראה האתר של המסתורין של סרפיס. עמודי גרניט מרמזים על בנייה מחדש והרחבה של הסרפיאום האלכסנדרוני בשנים 181–217 לספירה. בחפירות נמצאו 58 מטבעות ברונזה ו-3 מטבעות כסף, עם תאריכים עד 211. פלג גוף עליון של פסל שיש של Mithras מיתראס נמצא ב-1905/6.
פסלים
לפי שברים שנמצאו, היו קיימים פסלים של שנים עשר האלים. מימאוט הזכירה במאה ה-19, תשעה פסלים עומדים אוחזים בגלילים, שיתאימו לתשע אלות האמנויות, שנכחו על פי הדיווחים בספריית אלכסנדריה. אחד עשר פסלים נמצאו בסאקרה. סקירה של "Les Statues Ptolémaïques du Sarapieion de Memphis" ציינה שהם כנראה פוסלו במאה ה-3 מאבן גיר וסטוקו, חלקם עומדים אחרים יושבים. אלאן רואו וריס, 1956, הציעו ששתי הסצנות בסרפיאום של אלכסנדריה וסאקרה חולקות נושא דומה, כמו גם עם פסיפס האקדמיה של אפלטון, עם דמויות סאקרה המיוחסות ל: "(1) Pindare, (2) Démétrios de Phalère, (3) x (?), (4) Orphée (?) aux oiseaux, (5) Hésiode, (6) Homère, (7) x (?), (8) Protagoras, (9) Thalès, (10) Héraclite, (11) ) פלטון, (12) אריסטו (? )."
טייפודונג-2
טייפודונג־2 אן TD-2 (בקוריאנית: 대포동 2호, בעברית: "תותח גדול") הוא הכינוי שניתן לטיל בליסטי תלת־שלבי תוצרת קוריאה הצפונית. קדם לו הטייפודונג־1. מעט ידוע על תכנון הטיל. ב־5 ביולי 2006 דווח כי צפון קוריאה ביצעה ניסוי טיסה של הטיל, ועל־פי דיווחים ראשוניים, הטיל כשל לאחר 35–40 שניות לאחר השיגור, והתרסק לתוך הים. על־פי דיווח של NBC תוכנן שיגור של טיל שני וייתכן שלישי.
על־פי גודלו של הטיל, הרכב הדלק, ונפח הדלק האפשרי, מוערך כי גרסה דו־שלבית של הטיל היא בעלת טווח של כ־4,000 ק"מ (2,500 מייל) וגרסה תלת־שלבית של הטיל מסוגלת להגיע עד למרחק של 4,500 ק"מ (2,800 מייל). זמן הבעירה של כל שלב הוא מעט יותר מ־100 שניות, מה שמאפשר לטיל לבעור 5 או 6 דקות. גרסאות עתידיות אפשריות של הטיל עשויות להיות בעלות טווח של 9,000 ק"מ (5,600 מייל). בטווח המרבי שלו, יכול הטייפודונג־2 לשאת ראש קרב במשקל קטן מ־500 ק"ג. זהו כנראה גודל קטן בסדר גודל מהמשקל של התקן גרעיני כלשהו הנמצא ברשות צפון קוריאה.
פרטים
על־פי קים קיל סאן, עובד לשעבר במחלקת הפרסומים של אחד ממרכזי המחקר החשובים של צפון קוריאה, צפון קוריאה החלה בפיתוח הטיל ב־1987. מעט מידע על המפרט הטכני של הטיל נחשפו לציבור, אפילו השם "טייפודונג־2" הוא כינוי שניתן על ידי סוכנויות מחוץ לקוריאה הצפונית למה שמאמינים שהוא היורש של הטייפודונג־1. השלב הראשון של הטייפודונג־2 ככל הנראה עושה שימוש בנגזרת של מנוע דלק נוזלי (דלק TM-185 ומחמצן AK-27I), והשלב השני ככל הנראה משתמש בטיל הרודונג. תלוי בטווח, המשקל המוערך של ראש הקרב נע בין 700-1,000 ק"ג לטווחים קצרים, מה שהופך אותו מתאים לנשיאת ראש קרב קונבנציונלי או בלתי קונבנציונלי, כמו גם לוויין. בטווח המרבי שלו, הטייפודונג־2 יכול על־פי הערכות לשאת ראש קרב של במשקל קטן מ־500 ק"ג. צפון קוריאה טרם הציגה יכולת לייצור רכב לכניסה מחדש לאטמוספירה שעובד. קיימים ספקות לגבי היכולת של הטייפודונג־2 לשאת נשק במדויק בעתיד הקרוב.
ניסוי טיסה
ניסוי טיסה של הטייפודונג־2 בוצע ב־5 ביולי 2006 מאתר הניסויים מוסודאן־רי. על־פי דיווחים ראשוניים, הטיל כשל בסביבות 35–40 שניות לאחר השיגור, והתרסק לתוך הים. על־פי הדיווחים, בנוסף לטייפודונג־2 שיגרה קוריאה הצפונית עוד לפחות חמישה טילים, בהם שני טילי רודונג־2, טיל סקאד, ואפשר שטייפודונג־2 נוסף.
בית הספר סדברי ואלי
בית הספר סדברי ואלי (במקור: Sudbury Valley) נוסד בשנת 1968 בפריימינגהאם, מסצ'וסטס, שבארצות הברית. כיום קיימים למעלה מ-40 בתי ספר המבוססים על דגם סדברי בארצות הברית, בקנדה, בדנמרק, בהולנד, באוסטרליה, בגרמניה, ובישראל. לדגם החינוכי של סדברי יש שני עמודי-תווך עיקריים: חופש חינוכי, ושלטון עצמי דמוקרטי. אספת בית הספר השבועית היא מרכזית בבתי ספר בדגם סדברי, והיא מבוססת על אסיפות העיירה המסורתיות של ניו-אינגלנד. תלמידים והצוות החינוכי כאחד מוזמנים להשתתף בניהול בית הספר, עם קול שווה לכל. כך מכריעה קהילת בית הספר לגבי כל תחומי החיים בבית הספר, לרבות ענייני תקציב, חוקים חדשים, ובחירת צוות. בבית הספר לומדים תלמידים בגילאים 4 עד 19.
הצוות
אין קביעות בבית הספר סדברי ואלי. בחירות לצוות מתקיימות מדי שנה. כמה מהמייסדים המקוריים עדיין נמצאים בבית הספר, וכמה מהם כתבו רבות עליו ועל המודל החינוכי הייחודי שלו: דניאל גרינברג, חנה גרינברג ומימסי סדובסקי.
בוגרים
במשך שלושים וחמש השנים האחרונות, פרסם בית הספר שני מחקרים על בוגריו. התגלה, בין השאר, כי בערך 80% מהתלמידים ממשיכים ללמוד במוסדות חינוך אחרים לאחר שהשלימו את לימודיהם בסדברי ואלי. רובם התקבלו לאוניברסיטה שהייתה עבורם הרצויה ביותר. עם זאת, ללא השוואה של נתוני רקע, אי אפשר להסיק מעובדה זו על הצלחת השיטה הלימודית של סדברי ואלי כשלעצמה.
אלכסנדרה, נסיכת לוקסמבורג
אלכסנדרה ז'וזפין תרזה שרלוטה מריה וילהלמינה (בלוקסמבורגית: Alexandra Joséphine Teresa Charlotte Marie Wilhelmine; נולדה ב-16 בפברואר 1991) היא נסיכת לוקסמבורג. בתם הרביעית של אנרי, הדוכס הגדול של לוקסמבורג ומריה תרזה, הדוכסית הגדולה של לוקסמבורג.
חיים
הנסיכה אלכסנדרה עבדה תקופה מסוימת כעיתונאית במזרח התיכון, היא רכשה גם ניסיון ביחסים בינלאומיים תוך כדי התמחות במועצת הביטחון של האומות המאוחדות בניו יורק בתקופה שבה לוקסמבורג הייתה חברה לא קבועה. הנסיכה אלכסנדרה מתעניינת בפוליטיקה ובלימודי דת. היא עובדת כמתנדבת לעזור לפליטים. היא דוברת באופן שוטף בלוקסמבורגית, אנגלית, ספרדית וצרפתית, ומבינה גם גרמנית ואיטלקית. היא חובבת טניס וסקי וספרות, ולוקחת חלק גם בטקסים רשמיים של משפחת הדוכס.
אלכסנדרה היא הסנדקית של אחיינה גבריאל, נסיך נסאו, בנם של אחיה לואי ושל טסי אנטוני. כמו כן היא גם הסנדקית של אחייניתה אמליה, נסיכת נסאו, בנם של אחיה פליקס וקלייר לדמאשר (היא גם שימשה כשושבינה בחתונתם).
תואר
תארה הרשמי של הנסיכה אלכסנדרה הוא. התואר "נסיכת בורבון-פארמה" בוטל ב-1968 בידי סבה של אלכסנדרה, ז'אן, הדוכס הגדול של לוקסמבורג, אולם חודש ב-1995.
יחסי הונגריה–סן מרינו
יחסי הונגריה–סן מרינו הם היחסים הדיפלומטיים שבין הונגריה לבין הרפובליקה המרוממת של סן מרינו.
הסכמים דיפלומטיים
בין המדינות נחתמו ארבעה הסכמים דיפלומטיים:
4 תחנות
4 תחנות הוא אלבום הופעה של הזמר-יוצר שלום חנוך שיצא בשנת 2011. האלבום מחולק לארבעה תקליטורים, שכל אחד מהם כולל שירים שנכתבו בתקופה אחרת בקריירה האמנותית של חנוך. האלבום הוקלט ביוזמת לואי להב, בסדרת הופעות שנערכו בחורף 2010 בנמל תל אביב.
המופעים כולם שודרו בערוץ 10.
אוטר פרדש
אוּטַּר פְּרַדֵש (בהינדי: उत्तर प्रदेश, באורדו: اتر پردیش; מילולית: המחוז הצפוני) היא אחת מ-28 המדינות המרכיבות את הודו. המדינה שוכנת בצפון הודו והיא המאוכלסת ביותר בהודו עם כ-216 מיליון תושבים המהווים כשישית מאוכלוסיית הודו, והרביעית בשטחה. אוטר פרדש היא הישות התת-מדינית המאוכלסת ביותר בעולם, ולו הייתה מדינה עצמאית הייתה נחשבת למדינה החמישית בעולם באוכלוסייתה – גדולה יותר מאוכלוסיית ברזיל.
למדינה יש גבול חיצוני עם נפאל, והיא גובלת עם הריאנה, ראג'סטאן, מאדהיה פרדש, אוטראקהאנד, צ'האטיסגאר, ג'הרקאנד, ביהר והטריטוריה של דלהי.
עיר הבירה של אוטר פרדש היא לאקנאו (Lucknow) והעיר הגדולה בה היא קאנפור. בית המשפט העליון שוכן באללהאבאד (העיר בה מתקיים הקומבה מלה). נהר הגנגס עובר במדינה, ולגדותיו כמה מעריה העתיקות והחשובות ביותר של הודו ובהן אללהאבאד וואראנסי, וכן נהר היאמונה, אשר על גדתו נמצאת אגרה (בה שוכן הטאג' מהאל).
אוטר פרדש הייתה המדינה המאוכלסת ביותר בעולם שנשלטה על ידי קומארי מאיאוואטי - אישה ממעמד הטמאים שנבחרה לראשות הממשלה ארבע פעמים במהלך השנים 1995–2012, החל מגיל 39, ובכך יצרה תקדים בהיותה ראש הממשלה הצעירה ביותר בהודו, אישה, וממעמד נחות.
היסטוריה
עמק הגנגס היה ערש לידתה של הדת הבודהיסטית, ובעיר סרנאט נישאה הדרשה הראשונה של הבודהה. באזור שלטו זו אחר זו ממלכת מגדהא, האימפריה המאורית בתקופתה הותיר אשוקה הגדול בסרנאט את עמודו שיהפך לסמל האריות של הודו ולגלגל הצ'אקרה שעל דגל הודו. מכאן הפיץ את הבודהיזם לכל רחבי המזרח הרחוק. ממלכת גופטה הייתה השליטה הבאה בעמק הגנגס. ראג'פוטים שלטו באזור במהלך האלף הראשון לספירה, ובתחילת האלף השני הגיעו פולשים מוסלמים ממערב וכבשו את עמק הגנגס, בהקימם שושלות אחדות שבאו זו אחר זו, והפיצו את האסלאם מסינד במערב (בתחומי פקיסטן של ימינו) עד לבנגל במזרח. במאה ה-16 הפך האזור לחלק מהאימפריה המוגולית. הנוואבים של אוואד (Oudh), היו שליטים מוסלמים ששלטו בחלק של צפון-מרכז הודו במשך קרוב למאה שנים לאחר דעיכתה של האימפריה המוגולית. בתקופה שאחרי דעיכת האימפריה המוגולית נותר חבל ארץ זה בחלקו כממלכת אוואד וחלקו בשלטון האימפריה המראטהית, עד שבמהלך המחצית הראשונה של המאה ה-19 השתלטה בהדרגה חברת הודו המזרחית הבריטית על ממלכות אזור זה, בזכות דוקטרינת הפקיעה של הלורד דלהאוז, על-פיה כל נסיכות או שטח וסאלי שבהשפעת הבריטים, כאשר לאחר מות השליט נותרת ללא שליט חוקי או יורש ישיר, עוברת לשלטון ישיר של הבריטים. במרד ההודי הגדול של 1857 חברו ממלכות כגון ג'האנסי, אוואד וגבאלייאר למורדים בבריטים, אולם עם דיכוי ההתקוממויות המקומיות קיבל הכתר הבריטי חסות על "איחוד המחוזות" - באנגלית United Provinces - U.P שהפכו בעצמאות הודו להיות "המחוז הצפוני" U.P - Uttar Pradesh.
פוליטיקה
מערכת השלטון באוטר פרדש היא דמוקרטיה ייצוגית ופרלמנטרית. המדינה היא אחת משבע המדינות בהודו עם פרלמנט דו-ביתי. האספה המחוקקת (הבית התחתון) מורכב מ-404 נציגים הנבחרים אחת לחמש שנים. המועצה המחוקקת (הבית העליון) מורכב מ-110 נציגים, כאשר שליש מתוכם פורשים לאחר שנתיים. מכיוון שאוטר פרדש היא בעלת האוכלוסייה הגדולה ביותר בהודו, היא שולחת הכי הרבה נציגים לפרלמנט ההודי (80 נציגים ללוק סבהה ו-31 נציגים לרג'יה סבהה), ולכן היא מרכזית מאוד בפוליטיקה הארצית.
דמוגרפיה
אוטר פרדש היא המדינה הגדולה ביותר בהודו מבחינת אוכלוסייה; שישית מההודים גרים במדינה זו. שיעור גידול האוכלוסין במדינה גבוה מאוד - משנת 1991 ועד 2001 גדלה האוכלוסייה ב-26%. הצפיפות היא 828 נפש לקמ"ר, מה שהופך אותה לאחת המדינות הצפופות בהודו. נכון לשנת 2011 שיעור האוריינות עומד על כ-70%, 4% מתחת לממוצע הארצי. שיעור האוריינות בקרב הגברים עומד על כ-79%, ובקרב בנשים - 59%. השפה הרשמית במדינה היא הינדית, שאותה מדברת רוב האוכלוסייה (91.32%). לאורדו מעמד של שפה רשמית שנייה.
כלכלה
התמ"ג של אוטר פרדש מציב אותה ככלכלה השלישית בגודלה בהודו, לאחר מהאראשטרה וטאמיל נאדו. היא תורמת 7.8% לתמ"ג ההודי.
חינוך
לאוטר פרדש מסורת ארוכה של חינוך (המגיעה עד לממלכת גופטה), אם כי לאורך רוב ההיסטוריה הוא היה מוגבל לאליטות, לגברים, ולחינוך הדתי. לאורך ההיסטוריה התפתח חינוך בשפות רבות כגון סנסקריט, ערבית, פרסית ופאלי. מערכת החינוך שהתפתחה במהלך השלטון הבריטי נפתחה גם למיסיונריות נוצרית.
במדינה פועלות כ-45 אוניברסיטאות.
מכונית השנה בצפון אמריקה
מכונית השנה בצפון אמריקה (באנגלית: North American Car of the Year) הוא פרס הניתן מדי שנה בשתי קטגוריות: "מכונית השנה" ו"משאית השנה" מאז שנת 1989. ההחלטה על הפרס ניתנת על ידי חבר שופטים המורכב מעיתונאי רכב מארצות הברית וקנדה. ההכרזה על הזוכים בפרס נעשית במהלך תערוכת הרכב של דטרויט המתקיימת בחודש ינואר.
תהליך הבחירה
הרכבים המועמדים לפרס הם דגמים חדשים או דגמים שעברו שינוי משמעותי במהלך השנה האחרונה. מתוך כל המועמדות האפשרית נבחרות לבסוף 10 מכוניות ו-12 משאיות. הצבעת השופטים מבוצעת ב-2 שלבים: בשלב הראשון כל שופט מקבל 50 נקודות המתחלקות בצורה שווה בין קטגוריית הרכבים לקטגוריית המשאיות. כל שופט מחלק את הנקודות בין המועמדות על רצונו, כאשר סכום הנקודות המקסימלי שניתן לתת לרכב עומד על 10 נקודות. כל שופט רשאי לתת את הציון המקסימלי לרכב אחד בלבד בכל קטגוריה. 3 המכוניות והמשאיות הזוכות למספר הנקודות המצטבר הגבוה ביותר עולות לשלב הגמר.
בשלב הגמר מקבל כל שופט 10 נקודות לכל קטגוריה - השופט יכול לבחור לחלק את הנקודות בין המועמדות או לתת את כל הנקודות למועמדת אחת.
רשימת המועמדות והזכיות לפי שנה וקטגוריה
בכל קטגוריה מופיעים שלושת הדגמים שהגיעו לגמר. הדגם המודגש הוא הזוכה בכל קטגוריה. הערה: כלי הרכב שמועמדים או זוכים בתואר משאית השנה, אינם משאיות בכלל אלא בעיקר טנדרים, מסחריות ורכבי SUV. הם מגיעים לקטגוריה זו, מאחר שכלי רכב אלו מוכרים על פי החוק בארצות הברית כ-"Light truck", כלומר כמשאיות קלות.
כיכר טרטרה
כיכר טרטרה (בצרפתית: Place du Tertre) היא כיכר ברובע השמונה-עשרה של פריז, צרפת, שנמצאת ברובע מונמרטר, ליד הכנסייה סקרטר מרחק לא רב מבזיליקת הלב הקדוש. הכיכר, שנמצאת בגובה 130 מטרים מעל לפני הים, מארחת ציירים רבים וקריקטוריסטים. זהו אחד מאתרי התיירות המרכזיים בעיר.
אורוץ' ברברוסה
אוֹרוּץ' רֵאִיס (בטורקית עות'מאנית: عروج ريس; 1474 בערך – 1518), הנודע בכינויו ברברוסה (Barbarossa), היה הסולטאן של אלג'יריה העות'מאנית בשנים 1516-1518. לפני כן היה שודד ים.
זקנו האדמוני העניק לו את הכינוי העממי "ברברוסה", אדום הזקן, בקרב תושבי אירופה. כינוי שדבק גם באחיו, ח'יר א-דין, כאשר זה ירש אותו וצבע את זקנו בחינה אדומה כדי לשמר את ההילה שאפפה את אחיו, ואת האימה שהטיל על חופי אירופה.
דבקו בו גם הכינויים "באבא אורוץ'" ו"באבא ערוג'י", כשהסתמן כאב מושיע של המוריסקים (האנוסים המוסלמים בספרד) בשנים שלאחר הרקונקיסטה; הוא הבריח רבים מהם מספרד, ומסעות שוד שהוביל על חופי ספרד, הצטיירו כנקמה בנוצרים הכופרים על פשעיהם נגד המוסלמים.
ביוגרפיה
אורוץ' נולד באי לסבוס ליאקופ, פרש טורקי שעבד בשירות הסולטאן העות'מאני מהמט השני, ולאם יווניה-נוצריה. מגיל צעיר עבד כספן. במהלך היתקלות ימית עם אבירי רודוס, בה נהרג אחד מחמשת אחיו, נפל אורוץ' בשבי. הוא שימש במשך שנתיים כעבד בבניית ביצורי רודוס, ובחתירה בגליאות של האבירים. בשלב מסוים הצליח אורוץ' לנסר את שלשלאות הברזל בהן נאזק לגליאה, ונמלט בשחייה לחוף קרוב, משם עשה את דרכו בחזרה לבית המשפחה.
בסביבות 1512 הופיע בחופי ברבריה יחד עם אחיו הצעיר היזיר (לימים ח'יר א-דין), בראש כנופיה קטנה, והחל בפעילותו כשודד ים.
הוא הקים את בסיסו הימי באי ג'רבה הסמוך לחופי המגרב, ומיקד את פשיטותיו על ספינות שעברו בשטח הים שבין חופי צפון אפריקה לאיטליה. ספינות סוחר שנלקחו שלל, היו מובלות לג'רבה לשם פירוקן ויצירת סירות פשיטה חדשות עבור צי שודדי הים. בפעילות זו הוא שיתף פעולה עם א-סיידה אל-חורה שעזרה לו בניהול משא ומתן עם הנוצרים בספרד.
בשלב מסוים חתם אורוץ' על הסכם סחר עם מושל תוניסיה, והורשה לפעול מנמל לה גולט, תוניס. עובדה זו איפשרה לשודדי הים להרחיב את פעילותם לכל אזור מערב הים התיכון. הם שוטטו לאורך חופי ספרד והטילו אימה על קברניטי ספינות הסוחר הספרדיות; חילצו מוסלמים אנוסים – מוריסקים   מספרד לאפריקה, ואגרו מידע שבאמצעותו תכננו פשיטות על כפרים נוצריים באזורי החוף. מלבד חופי ספרד, ניהלו פשיטות גם על חופי דרום איטליה (המצוג'ורנו), ועל חופי האיים: מיורקה, מנורקה, סרדיניה וסיציליה.
ב־1516, עם קבלת החסות העות'מאנית והתגבורת הצבאית, השתלט על אלג'יר וחיסל את הסולטאן המקומי במו ידיו. לאחר שביסס את שלטונו באלג'יר, החל להפעיל לחץ מתמיד על המוצבים הספרדיים במגרב, אך ניסיונותיו לכבוש את אחד המוצבים נהדף ונכשל. בשלב זה הפנו כוחותיו של אורוץ' את כיבושיהם אל פנים הארץ, וכבשו את תלמסאן. בשלב זה היה נתון כל שטחה של אלג'יריה המודרנית, תחת שלטונו של אורוץ', ובכך הגיע לשיא תהילתו.
בתקופה זו, בקרב מול אחד המוצבים הספרדיים במגרב, איבד אורוץ' את אחת מזרועותיו.
עם כיבוש תלמסאן בידי אורוץ' וצבאו, פנה מלך תלמסאן המודח, יחד עם ידידו שליט אוראן הספרדי המרקיז קומארס, בבקשת עזרה מקרל החמישי מלך ספרד שהתמנה לתפקידו שנים ספורות קודם לכן, ועדיין לא הוכתר כקיסר האימפריה הרומית הקדושה. קרל שזיהה את ההזדמנות להיפטר משודד הים שהטיל את חתתו זה שנים על נתיבי השיט בים התיכון, כאשר הוא בעומק היבשה ומרוחק ממעוזיו שעל חוף הים, העניק להם תגבורת של 10,000 חיילים וסכום כסף גדול במטרה לצרף את השבטים הערבים שסביב תלמסאן למרד.
ב־1518, לאחר מצור ארוך על תלמסאן, תוך ניתוק הדרך בינה לבין אלג'יר, נמלט אורוץ' מהעיר הסגורה עם קומץ מלווים. כוח ספרדי סגר עליו וחיסל אותו. גופתו נתלתה על חומות העיר תלמסאן לאור לפידים, וראשו נשלח לסיבוב ניצחון ברחבי צפון אפריקה, ומאוחר יותר לספרד.
לאחר מותו, קיבל אחיו ח'יר א-דין ברברוסה את הנהגת שודדי הים. תחת הנהגתו התמקדו השודדים יותר במעשי השוד הימי, ופחות בכיבושים פנים-יבשתיים, והידקו את הקשר עם האימפריה העות'מאנית.
קווין גארנט
קווין מוריס גארנט (באנגלית: Kevin Maurice Garnett; נולד ב-19 במאי 1976 בגרינוויל, קרוליינה הדרומית) הוא כדורסלן עבר אמריקאי ששיחק בליגת ה-NBA בין השנים 1995–2016. שיחק בעמדות הפאוור פורוורד והסנטר, וגובהו 2.11 מטר. גארנט ידוע כשחקן קשוח שנוטה להציק ליריביו ולבלבל אותם.
גארנט נבחר בדראפט ה-NBA 1995 במקום החמישי, מיד לאחר סיום לימודיו בתיכון. הוא נבחר לשחקן השנה בליגת התיכונים באותה שנה והיה בין השחקנים הראשונים שגויסו ל-NBA הישר מספסל התיכון. נבחר ל-MVP של העונה הסדירה ב-NBA בעונת המשחקים, לשחקן ההגנה של העונה ב-NBA בעונת , 15 פעמים נבחר לייצג את קבוצתו במשחק האולסטאר של ה-NBA ו-7 פעמים נבחר לחמישיית ההגנה הראשונה ב-NBA. כינויו של גארנט הוא "K.G", שהם ראשי התיבות של שמו באנגלית, והם אף מקועקעים על אחת מזרועותיו, או "הכרטיס הגדול" (The Big Ticket). הכינוי האחרון הודבק לו לאחר שחתם על חוזה עתק עם מינסוטה טימברוולבס בסך 126 מיליון דולר בקיץ 1997. גארנט הוא השחקן הצעיר ביותר בהיסטוריה של ה-NBA שהגיע ל-1,000 משחקים (בעונה הסדירה וללא פלייאוף) במהלך הקריירה. הוא שיחק את משחקו האלף בגיל 32 ו-165 ימים בתחילת עונת, בניצחון על שיקגו 80-96 ב-31 באוקטובר 2008, ובכך שבר את שיאו של שון קמפ. בספטמבר 2016 הודיע על פרישה מכדורסל מקצועני, לאחר 21 עונות בליגה, מתוכן 14 שנים במינסוטה.
באפריל 2020 פורסם כי נבחר להיכל התהילה של הכדורסל, בו הוצג באופן רשמי במאי 2021.
אחרי פרישתו הקים גארנט את חברת ההפקות "ביג טיקט ספורטס", ובאמצעותה הוא מפיק אירועי ספורט ניסיוניים במסגרת סבבי הכדורסל 3x3 "Hoop it Up", וסבבי הכדורגל 3 נגד 3 "Kick it Soccer".
בית ספר תיכון
גארנט שיחק 3 שנים בתיכון מאולדין. בקיץ שלפני השנה האחרונה שלו שם, קווין גארנט היה באזור שבו הייתה קטטה בין סטודנט שחור לסטודנט לבן. למרות שבאופן ישיר גארנט לא היה מעורב, הוא נעצר. בעקבות האירוע גארנט החליט לעזוב את מאולדין ועבר לאקדמיה המקצועית של פאראגוט שבשיקגו לשנת התיכון האחרונה שלו. הוא הוביל את האקדמיה למאזן של 28 ניצחונות לעומת 2 הפסדים והוכתר לשחקן השנה בתיכונים על ידי עיתון ה-USA Today. הוא נבחר למר כדורסל של מדינת אילינוי לאחר שהעמיד ממוצעים של 25.2 נקודות, 17.9 ריבאונדים, 6.7 אסיסטים, 6.5 חסימות ו-66.7 אחוז מהשדה בממוצע למשחק. במשך 4 שנים בתיכון גארנט השיג 2,533 נקודות,1,807 ריבאונדים ו-739 חסימות. במשחק כוכבי התיכון של מקדונלד'ס ב-1995 נבחר לשחקן המצטיין לאחר שרשם 18 נקודות, 11 ריבאונדים, 4 אסיסטים ו-3 חסימות. לאחר מכן גארנט העמיד את עצמו לבחירה בדראפט ה-NBA.
מינסוטה טימברוולבס (1995–2007)
בעונתו השנייה גארנט העמיד ממוצעים משופרים בהרבה מבעונת הרוקי שלו. בעונתו השנייה הוא סיים עם ממוצעים של 17 נקודות, 8 ריבאונדים, 3.1 אסיסטים, 2.1 חסימות ו-1.7 חטיפות למשחק. היו לו גם שני משחקים שבהם חסם שמונה פעמים והוא הופיע לראשונה במשחק האולסטאר. הטיוולבס סיימו עם מאזן 40-42 וערכו את הופעת הבכורה שלהם בפלייאוף אך הפסידו בסדרת הסיבוב הראשון 3-0 ליוסטון רוקטס.
בקיץ 1997 החליטו הטיוולבס להשאיר את גארנט בקבוצה ולבנות סביבו את הקבוצה (בטרם יהפוך לשחקן חופשי בעונה הבאה) והחתימו אותו לחוזה של שש שנים תמורת 126 מיליון דולר. הייתה זאת קפיצת השכר הגבוהה ביותר מבין משכורות שחקני ה-NBA. למרות ההדים מהחוזה החדש שלו, גארנט המשיך במגמת השיפור והעמיד ממוצעים של 18.5 נקודות, 9.6 ריבאונדים, 4.2 אסיסטים, 1.8 חסימות ו-1.7 חטיפות למשחק ושוב נבחר למשחק האולסטאר. בפעם הראשונה בתולדותיהם הטיוולבס סיימו את העונה עם מאזן חיובי (37-45). אך גם הפעם מינסוטה הודחה בסיבוב הראשון של הפלייאוף על ידי סיאטל סופרסוניקס בתוצאה 3-2.
בעונת 1998-99, גארנט ביסס את מעמדו כסופרסטאר. עם ממוצעים של 20.8 נקודות, 10.4 ריבאונדים, 4.3 אסיסטים ו-1.8 חסימות למשחק הוא נבחר לחמישיית העונה השלישית של ה-NBA. באותה עונה מינסוטה שלחה בטרייד את סטפון מרבורי לניו ג'רזי נטס בשל מחלוקת לגבי הארכת חוזה. הטיוולבס הגיעו בקושי לפלייאוף מהמקום השמיני במערב. גם הפעם מינסוטה לא הצליחה לעבור את הסיבוב הראשון בפלייאוף והפסידו 3-1 לסן אנטוניו ספרס שבסופו של דבר לקחו את האליפות. בעונת 1999-00 גארנט המשיך לבלוט, רשם ממוצעים של 22.9 נקודות, 11.8 ריבאונדים, 5 אסיסטים, 1.6 חסימות ו-1.5 חטיפות למשחק ואף נבחר לחמישיית העונה ב-NBA. בעונה זאת הוביל קווין גארנט את מינסוטה למאזן של 50 ניצחונות לעומת 32 הפסדים אך הקבוצה שוב נכשלה בסיבוב הראשון של הפלייאוף כאשר הפסידה לפורטלנד טרייל בלייזרס 3-1.
בעונת 2000-01 רשם גארנט ממוצעים של 22 נקודות, 11.4 ריבאונדים, 5 אסיסטים, 1.4 חטיפות ו-1.8 חסימות למשחק. הוא הצעיד את מינסוטה למאזן של 47 ניצחונות לעומת 35 הפסדים ונבחר לחמשייה השנייה של העונה ב-NBA. הטימברוולבס הפסידו בסיבוב הראשון של הפלייאוף לספרס 3-1. בעונת המשחקים 2001-02, גארנט רשם עוד עונה עם ממוצעים מרשימים של 21.2 נקודות, 12.1 ריבאונדים, 5.2 אסיסטים, 1.6 חסימות ו-1.2 חטיפות למשחק ונבחר לחמישיית העונה השנייה. למרות העונה האישית המצוינת של גארנט, הטיוולבס הפסידו בסיבוב הראשון של הפלייאוף בפעם השישית ברציפות 3-0 לדאלאס מאבריקס.
עונת המשחקים הבאה (2002-03), הייתה אחת מהעונות הבולטות של גארנט עם 23 נקודות, 13 ריבאונדים, 6 אסיסטים, 1.6 חסימות ו-1.4 חטיפות למשחק, שהניבו את בחירתו לחמישיית העונה ומקום שני במירוץ ל-MVP של העונה. הטיוולבס סיימו את העונה עם מאזן של 51 ניצחונות לעומת 31 הפסדים אך כשלו לעבור את הסיבוב הראשון בפלייאוף לאחר שהודחו על ידי הלוס אנג'לס לייקרס 4-2. עונת 2003-04 הייתה עונתו הטובה ביותר של גארנט במינסוטה הן מבחינה אישית והן מבחינה קבוצתית. בעונה זו מינסוטה צירפה לשירותיה את לטרל ספריוול וסם קאסל. גארנט רשם 24.2 נקודות, 13.9 ריבאונדים, 5 אסיסטים, 2.2 חסימות ו-1.5 חטיפות למשחק וקיבל את תואר ה-MVP של העונה הסדירה. הטי-וולבס ניצחו 58 משחקים בעונה הסדירה (שיא מועדון נכון ל-2023). בפלייאוף הם ניצחו את הדנוור נאגטס 1-4 בסיבוב הראשון. בסיבוב השני הם ניצחו 3-4 את הסקרמנטו קינגס ופגשו את הלייקרס בגמר המערב, שם הפסידו 4-2.
בעונת 2004-05, גארנט נבחר לחמישייה השלישית עם ממוצעים של 21 נקודות, 12.8 ריבאונדים, 5.4 אסיסטים, 1.4 חטיפות ו-1.3 חסימות למשחק. הטי-וולבס סיימו את העונה עם מאזן בינוני עם 44 ניצחונות ו-38 הפסדים ולא העפילו לפלייאוף לאחר שמונה עונות רצופות. עונת 2005-06 הייתה מתסכלת עבור גארנט, קאסל וספריוול לא רצו להמשיך בקבוצה והוא היה מוקף בסגל בינוני, וכך הוולבס סיימו את העונה עם 33 ניצחונות בלבד. גארנט נבחר לחמישייה השלישית של העונה. בקיץ 2007, התפרסמו ידיעות שגארנט לא מרוצה במינסוטה ודורש טרייד, בין הקבוצות ששמם הועלה לקלוט את גארנט היו שיקגו בולס, לוס אנג'לס לייקרס, גולדן סטייט ווריורס, פיניקס סאנס, בוסטון סלטיקס ודאלאס מאבריקס.
בוסטון סלטיקס (2007–2013)
ב-31 ביולי 2007, עבר קווין גארנט ממינסוטה לבוסטון סלטיקס בטרייד ענק בו בפעם הראשונה קבוצה קיבלה שבעה שחקנים בתמורה לשחקן אחד. הסלטיקס קיבלו את גארנט ובתמורה קיבלה מינסוטה את: אל ג'פרסון, ג'רלד גרין, ראיין גומס, סבאסטיאן טלפייר, תיאו רטליף ו-2 בחירות דראפט עתידיות. בזמן הטרייד, גארנט היה השחקן ששיחק בקבוצה אחת את הזמן הממושך ביותר - סה"כ 12 עונות (927 משחקים). גארנט צוטט על ידי ESPN.com שהוא שמח להיות חלק מהסלטיקס ומקווה להמשיך את המסורת וההצלחות של המועדון. גארנט חתם על הארכת חוזה עם הסלטיקס לשלוש שנים תמורת 60 מיליון דולר שיכנס לתוקף לאחר שנתיים בבוסטון.
בעונתו הראשונה עם הבוסטון סלטיקס, 2007-08, גארנט יחד עם פול פירס וריי אלן הוליכו את בוסטון למאזן 66 ניצחונות ו-16 הפסדים. גארנט רשם ממוצעים של 18.8 נקודות, 9.2 ריבאונדים ו-3.4 אסיסטים, 1.4 חטיפות ו-1.3 חסימות למשחק ונבחר למשחק האולסטאר אך לא נטל בו חלק בשל פציעה בבטנו. בסיומה של העונה הסלטיקס זכו באליפות ה-17 בתולדותיהם (והראשונה אחרי 22 שנים) ואליפות ראשונה לגארנט. במשחק השישי של סדרת הגמר בבוסטון, נגד הלוס אנג'לס לייקרס, הביסו הסלטיקס את הלייקרס 92-131. גארנט קלע במשחק 26 נקודות והוריד 14 ריבאונדים. בתום העונה, גארנט נבחר לשחקן ההגנה של העונה ב-NBA.
בעונת 2008-09 המשיך להציג יכולות משובחות בעיקר בצד ההגנתי של הסלטיקס ונבחר לחמישיית ההגנה של העונה. עם זאת הוא לא השתתף בחציה השני של העונה ובפלייאוף 2009 בשל פציעה. חסרונו הביא להדחת הסלטיקס מהפלייאוף על ידי אורלנדו מג'יק בשבעה משחקים.
בעונת 2009-10 המשיך גארנט ביכולת טובה, אך מאמנו דוק ריברס החליט להוריד את דקות המשחק של השחקנים המבוגרים יותר, דבר שהוביל לירידה בממוצעיו של גארנט. בסיום העונה הסלטיקס סיימו עם מאזן של 52 ניצחונות ו-30 הפסדים ועלו לפלייאוף מהמקום הרביעי במזרח. לאחר פלייאוף מוצלח הגיעו הסלטיקס לסדרת הגמר של ה-NBA, שבה פגשו את יריבתם לוס אנג'לס לייקרס. בוסטון סלטיקס הפסידה בסדרה 4-3 לאחר שהובילה קודם לכן ביתרון 3-2.
ב-8 בפברואר 2013 חצה גארנט את רף 25,000 הנקודות במשחק שנערך מול הלוס אנג'לס לייקרס.
ברוקלין נטס (2013–2015)
ביולי 2013 עבר גארנט יחד עם פול פירס וג'ייסון טרי בטרייד מבוסטון לברוקלין נטס. בעלי הנטס מיכאיל פרוכורוב קנה שחקנים בסכומים גבוהים תוך שעבוד בחירות הדראפט העתידיות של הקבוצה, שילם להם משכורות גבוהות ובשל כך שילם מס מותרות לליגה כדי להוביל להצלחה מיידית. גארנט החליט להופיע עם גופייה מספר 2 לזכר חברו הטוב ממינסוטה, מליק סילי, שנהרג בתאונת דרכים ב-2000, בדרכו חזרה ממסיבת יום ההולדת של גארנט. הפרויקט כשל והקבוצה לא הצליחה לעבור את הסיבוב הראשון בפלייאוף.
החזרה למינסוטה (2015–2016)
בעונת 2015-16 הועבר מברוקלין נטס למינסוטה טימברוולבס, חזר לקבוצה שבה שיחק לראשונה ובה הפך לשחקן מוביל. הוא חתם על חוזה לשנתיים שבסיום החוזה, יהיה בן 41, בעונה זו ממוצע הדקות שבהן שיחק וממוצע הנקודות שקלע היו הנמוכים בקריירה שלו, אך הוא היה מעין מנטור לחבורת השחקנים הצעירים והמוכשרים שהתקבצו במינסוטה ובעיקר לבחירה הראשונה בדראפט קארל-אנתוני טאונס שמשחק גם בתפקידו של גארנט - סנטר שבסיום העונה זכה בתואר רוקי השנה ב-NBA. למרות שנותרה שנה בחוזהו, לקראת עונת 2016-17 הודיע על פרישה ובכך הגיעה לסיומה קריירה בת 21 שנים בליגת ה-NBA. בעת פרישתו דורג במקום ה-17 ברשימת קלעי כל הזמנים ובמקום התשיעי ברשימת הריבאונדרים המובילים. מינסוטה החליטה לעמוד בחוזהו גם בעונה הבאה למרות שבה לא ישחק.
הפקת סרט קולנוע
בשנת 2019 רכש גארנט, באמצעות המותג "ביג טיקט ספורטס" שבבעלותו, את הזכויות על סבב הכדורסל 3x3 הנחשב לגדול ביותר מסוגו בארצות הברית, ומוכר בשם "Hoop it Up". במאי 2021 פורסם שגארנט מפתח סרט דרמת נעורים והתבגרות המבוסס על משחק זה, בבימויו של ג'סטין בלדוני לפי תסריט מאת לאנס הולוויי. העלילה היא בהשראת כמה מהקלאסיקות הגדולות של משחק כדורסל הרחוב. ההפקה משותפת לחברות "Content Cartel" ו-"Wayfarer Studios", שג'סטין בלדוני הוא אחד מבעליה.
פלביטיס
פלביטיס (Phlebitis, דלקת הוורידים) היא דלקת של הווריד, במיוחד ברגל. כאשר פלביטיס מתקשרת להיווצרות קרישי דם (פַּקֶּקֶת; תרומבוזה), לרוב בוורידים העמוקים של הרגליים, הסטטוס הזה נקרא תרומבופלביטיס.
הקסם של אלה
הקסם של אלה (באנגלית: Ella Enchanted) הוא סרט קומדיה על סיפורי פיות משנת 2004, המבוסס בצורה רופפת על ספרה של גייל קרסון לוין, "אלה המכושפת". בסרט מככבים אן האת'וויי כאלה מפרל ויו דנסי כנסיך צ'ארמונט.
עלילה
בעת היוולדה, קיבלה אלה את מתנת הצייתנות מהפיות הסנדקית שלה, לוסינדה (ויויקה איי פוקס). המתנה עד מהרה מתגלית כקללה כיוון שאלה נאלצת לעשות כל מה שמצווים עליה. אמא של אלה אוסרת עליה לגלות על דבר הקללה שלה לאיש, אפילו לא לאביה, ולאחר מכן מתה. כשאלה גדלה, אביה מודיע לה על נישואיו לגברת אולגה, עקב היתקלותו בקשיים כספיים ותקוותו שהיא תוציא אותו מהם. גברת אולגה (ג'ואנה למליי), אשתו החמדנית של אבא של אלה, ושתי בנותיה הנוראיות: הטי (לוסי פאנץ') ואוליב (ג'ניפר היים) מתעללות באלה, וכשהן מגלות על הקללה שלה, הן מנצלות אותה ומנסות להפוך את חייה לאומללים עוד יותר ממה שהם כבר היו.
אלה לא יכולה לחיות בצורה כזאת יותר ומחליטה למצוא את לוסינדה, כדי שזו תסיר את קללתה. מינדי (מיני דרייבר), פיית הבית, מראה לאלה את החבר שלה, בני, אשר עקב תאונה שביצעה נהפך לספר, אך ביכולתו לעזור לאלה ולהראות לה היכן לוסינדה נמצאת.
במהלך המסע שלה, אלה נתקלת באלף בשם סלאנן (איידן מקראדל). סלאנן מצטרף למסעה, והם נקלעים לצרה כשקבוצה של עוגים תופסים אותם, ומתכננים לאוכלם. רגע לפני שאלה מוכנסת לתוך הקדרה הרותחת, מגיע הנסיך צ'ארמונט (יו דנסי) ומציל אותם. בהתחלה שופטת אלה את הנסיך וחושבת שהוא שטחי מכיוון שכל בנות הממלכה מאוהבות בו. הנסיך צ'ארמונט מלווה את אלה וסלאנן לחתונה שבארץ הענקים, ששם אמורה להיות לוסינדה. לאחר החתונה מציע צ'אר לאלה לבדוק בהיכל הרשומות שבארמונו אם לוסינדה רשומה שם בספרים. בדרכם לארמון, צ'אר ואלה מתאהבים.
בארמון, סר אדגר (קרי אלווס), דודו של הנסיך צ'ארמונט והמלך של פרל עד הכתרתו של צ'אר, פוגש באלה ושומע על תוכניתו של אחיינו להציע לה נישואים. הטי, אחותה החורגת של אלה מספרת לסר אדגר על הקללה של אלה. סר אדגר ניגש אל אלה, מגלה לה שהוא היה זה שרצח את אביו של צ'אר, ומצווה עליה לנעוץ פגיון בנסיך צ'ארמונט כשיבוא להציע לה נישואים, וכל זה כדי שהוא יוכל להיות המלך. אלה, כדי להתחמק מלציית, מבקשת מסלאנן שיקשור אותה לעץ, ושילך להזעיק עזרה מהענקים.
אלה קשורה לעץ, כשלפתע מופיעה לוסינדה משום מקום. אלה מתחננת מלוסינדה שתיקח את מתנת הצייתנות בחזרה, אך לוסינדה לא מוכנה. לוסינדה, כדי להראות שהיא פייה טובה, משחררת את אלה מהעץ, מלבישה אותה שמלה יפה, ושולחת אותה לנשף שמתקיים בארמון. כשהנסיך צ'ארמונט רואה את אלה, הוא לוקח אותה לחדר המראות, וכשהשעון מתקתק חצות, הוא מציע לאלה נישואים. אלה נלחמת בפגיון שמחפש את מותו של צ'אר, נלחמת בדחף שלה לציית, ומצליחה לבטל את הקללה. אלה חופשייה מהקללה, ומצילה את חייו של צ'אר.
הנסיך צ'ארמונט מאמין שאלה ניסתה להרוג אותו, וסר אדגר שצפה במתרחש שולח שומרים שיאסרו אותה. בינתיים חוזר סלאנן עם תגבורת של ענקים ומפלצות שהצטרפו גם הם, וביחד הם מחלצים את אלה מהכלא.
בני מגלה לאלה שאדגר הרעיל את הכתר של צ'אר. אלה והשאר נכנסים לאולם שבו מתרחשת ההכתרה של צ'אר, ומצילים אותו רגע לפני שהכתר הונח על ראשו. הנחש של אדגר קורא למשמר האדום, ואלה, המפלצות, הענקים וגם צ'אר נלחמים בהם.
הפקת הסרט וביקורת
אן האת'וויי שרה בעצמה את קטע השירה שלה בסרט.
רבים מהמעריצים של הספר, התלוננו על השינויים הדרסטיים שהיו בסרט, וטענו שהסרט כלל לא דומה למקור. האת'וויי שקראה את הספר כשהייתה בת 16, אמרה שהתסריט המקורי היה הרבה יותר קרוב לגרסת הספר, אך לא היה ניתן לעשות מזה סרט ושהיא עצמה מעדיפה את התסריט הנוכחי של הסרט.
לודוויג הלברשטטר
לודוויג הלברשטטר (בגרמנית: Ludwig Halberstädter; 9 בספטמבר 1876 – 20 באפריל 1949) היה פרופסור לרדיולוגיה טיפולית, ייסד והיה ראש מכון הרדיום (לטיפול במחלות ממאירות) בבית החולים הדסה ירושלים, היה מחלוצי הטיפול בסרטן בישראל.
קורות חיים
הלברשטטר נולד בביטום ששלזיה. סיים לימודי רפואה בברסלאו בשנת 1901. בין השנים 1901–1905 היה אסיסטנט למחלות עור בקליניקה הדרמטולוגית באוניברסיטת ברסלאו.
בין השנים 1908–1911 היה אסיסטנט במכון לפתולוגיה בבית החולים שאריטה בברלין.
הלברשטטר היה בצוות שגילה את המחולל של הטראכומה בשנת 1909 באינדונזיה.
בין השנים 1911–1914 היה אסיסטנט במכון הרנטגן בברלין. בשנת 1919 התמנה למנהל המכון לרדיותרפיה במכון הסרטן.
במהלך מלחמת העולם הראשונה הוצב הלברשטטר במטה הכיבוש של הצבא הגרמני בפולין.
בשנת 1919 התמנה למנהל המכון לרדיותרפיה במכון הסרטן של אוניברסיטת ברלין.
בין השנים 1926–1933 היה פרופסור חבר לרדיולוגיה בברלין.
עם סיום המלחמה מונה למנהל המחלקה לרדיותרפיה במכון הסרטן של אוניברסיטת ברלין. בין השנים 1919 - 1933 עסק במחקר קליני ובניהול המכון. בשנים אלו עלה קרנו של יסוד הרדיום כפולט קרינה יעילה בטיפול בשאתות. בשל המחסור העולמי ברדיום ניסה יחד עם עוזרו פרופ' סימונס למצוא פתרון למחסור זה דוגמת שימוש ביסודות רדיואקטיביים אחרים כתחליף לרדיום.
בארץ ישראל
בין השנים 1933–1949 היה ראש מכון הרדיום בהדסה ירושלים. המחלקה הייתה היחידה במזרח התיכון, בגלל מכון הרדיום שהציע טיפול חדשני. המחלקה טיפלה בנכבדים מארצות ערב, וגם בחולים ממשפחת המלוכה הירדנית והמצרית.
בשנת 1935 התמנה לפרופסור לרדיולוגיה באוניברסיטה העברית בירושלים.
הלברשטטר היה מחלוצי חקר הסרטן באוניברסיטה העברית במשותף עם הד"ר ליאוניד דולז'נסקי.
הלברשטטר הקפיד על מתן טיפול לאוכלוסייה ללא הבדל דת גזע או מין, ונאבק אל מול קשיי התקופה במתן טיפול הוגן גם לאוכלוסייה הערבית. הלברשטטר הקפיד להגיע במהלך שנת 1937 לבית החולים הדסה (תל אביב) אחת לשבוע לצורך בדיקת חולים ומתן טיפול וייעוץ, למרות חוסר הביטחון ששרר בדרכים באותה העת. התעריף עבור ביקור עמד בזמנו על לירה ישראלית אחת. בנוסף הקפיד לסייע לחולים במקומות אחרים בארץ ישראל.
פרסם 58 עבודות מחקר.
מתלמידיו: פרופ' אברהם הוכמן.
במלחמת העצמאות סירב הלברשטטר לעזוב את ירושלים (למרות מחלתו) עד שלא ישרור בה שקט, מתוך רצון להציב דוגמה ולא לעודד בריחה מירושלים.
נפטר בניו יורק באפריל 1949, לאחר שחלה וניסה לחפש מזור למחלתו.
מעמד האישה ביהדות
מעמד האישה ביהדות עבר תמורות ושינויים במהלך הדורות, והושפע הן מתהליכים פנימיים ביהדות והן מתהליכים חיצוניים. נשים מעטות מוזכרות כדמויות משמעותיות בסיפור המקראי. תלותה של האישה בגברים במשפחתה (לרוב אב או בעל) אשר קובעת את חובותיה וזכויותיה, אופיינית למעמד רוב הנשים בעולם בתקופת המקרא. עם התפתחות הממסד הרבני חלו שינויים במעמדה המשפחתי של האישה, בהם עיגון חובות הבעל לאשתו בכתובה, חרם דרבנו גרשום, שאסר על גברים לגרש את נשותיהן בעל כורחן, או לשאת יותר מאישה אחת, ועוד. עד העידן המודרני נשים לא מונו לתפקידי הנהגה ותפקידים ציבוריים. שינויים משמעותיים במעמד האישה התחוללו בכל הזרמים ביהדות במהלך המאה העשרים. אלו כללו אימוץ שוויון הדרגתי בחיי הדת בקרב הזרמים הליברליים, והנהגת חינוך סדור לנשים כמעט בכל החוגים האורתודוקסיים.
האישה בסיפורי המקרא
על הנשים המוזכרות במקרא כדמויות משמעותיות בסיפור, נמנות: חוה, בנות לוט, הגר, ארבע האמהות (שרה, רבקה, רחל ולאה), אשת פוטיפר, יוכבד, מרים, ציפורה, בנות צלפחד, רחב, יעל אשת חבר הקיני, הנביאות דבורה וחולדה, המלכות עתליה ואיזבל, חנה אם שמואל, רות המואבייה, מיכל ומרב בנות שאול המלך, אביגיל ובת שבע נשות דוד המלך, אבישג השונמית ואסתר המלכה. מתוך רשימה זו, חולדה הנביאה אומנם ניבאה לבכירי העם, אך היחידות שמסופר כי שימשו בתפקידים ציבוריים משמעותיים הן עתליה – המתוארת בתנ"ך כ"מרשעת" שתפסה את השלטון ביהודה בכוח, תוך הרג משפחת המלוכה – ודבורה הנביאה, ששימשה כשופטת – והתנ"ך אינו מרחיב עליה בפרטים. אישה חשובה נוספת המוזכרת במקרא היא מלכת שבא, שביקרה את המלך שלמה בשביל להתרשם מחכמתו, ונתנה לו ממון רב. עם זאת, מלכת שבא לא הייתה ישראלית, ואינה מתוארת בהקשרים נוספים.
מאפיין מיני בולט במיוחד במקרא הוא אזכור בנים בלבד ברשימות ייחוס משפחתיות ('בתי אב'). במקרים שבהם הן מוזכרות, אזכורן צדדי ואסימטרי. כנגד מאות רבות של אזכורים של גברים במקרא, מוזכרות בו פחות ממאה נשים. במקרים רבים משמיט התנ"ך את שמות הנשים המוזכרות בסיפוריו, כמו אשתו ובנותיו של לוט, בת יפתח ואשת מנוח. אמנם התנ"ך משמיט לעיתים גם את שמות הגברים המוזכרים בסיפוריו (כמו במקרה של רחב והמרגלים ו"פלוני אלמוני" שסירב לגאול את רות המואבייה), אך לדברי אוריאל סימון הנשים חסרות השם בסיפורי המקרא מרובות לאין ערוך מהגברים חסרי השם. חוקרת המקרא האמריקאית קרלה בומבך מציינת שיש שהציעו שהאנונימיות של דמויות מקראיות משמשת למניעת הזדהות ותהילה מוגזמת, להדגשת תפקידן המשפחתי או המקצועי, למיקוד תשומת הלב בדמויות בעלות השם, או דווקא לסייע לקוראים להזדהות עם הדמות האנונימית. לדבריה יש לבחון כל מקרה לגופו.
לדינמיקה שבין בעל לאשתו יש במקרא מודלים שונים: מצד אחד נשים כשרה ומיכל מתבטאות לעיתים כלפי בעליהן בחריפות. לדוגמה, בספר בראשית מצווה הקב"ה את אברהם בעניין ישמעאל: "כֹּל אֲשֶׁר תֹּאמַר אֵלֶיךָ שָׂרָה שְׁמַע בְּקֹלָהּ" (בראשית כא, יב), ומכאן למדו חז"ל ששרה אמנו עלתה על אברהם בנבואה. מצד שני נשים אחרות מפגינות נחיתות חברתית ופאסיביות.
התייחסות ישירה ליחס בין האיש והאישה אנו מוצאים כבר בסיפורי בריאת האישה. פרק א' בבראשית מתאר בריאה משותפת ושוויונית של הגבר והאישה, וגם ייעוד משותף. לעומתו, בפרק ב' האישה נבראת לאחר האדם מצלעו והיא נבראת כדי להיות עזר כנגדו. לאחר חטא עץ הדעת, במהלכו פיתתה חוה את אדם לאכול מפרי העץ, עונש האישה היה, בין השאר, שאישה ימשול בה: "אֶל הָאִשָּׁה אָמַר: "הַרְבָּה אַרְבֶּה עִצְּבוֹנֵךְ וְהֵרֹנֵךְ, בְּעֶצֶב תֵּלְדִי בָנִים. וְאֶל אִישֵׁךְ תְּשׁוּקָתֵךְ, וְהוּא יִמְשָׁל בָּךְ".". ברם בהמשך חוזרת ומוצגת תפיסת הבריאה השוויונית: "זֶה סֵפֶר תּוֹלְדֹת אָדָם, בְּיוֹם בְּרֹא אֱלֹהִים אָדָם, בִּדְמוּת אֱלֹהִים עָשָׂה אֹתוֹ. זָכָר וּנְקֵבָה בְּרָאָם, וַיְבָרֶךְ אֹתָם, וַיִּקְרָא אֶת שְׁמָם 'אָדָם' בְּיוֹם הִבָּרְאָם". כך נעים סיפורי הבריאה בפרקים הראשונים של ספר בראשית בין שתי תפיסות שונות של מעמד האישה.
אמביוולנטיות דומה כלפי נשים ניכרת לאורך המקרא כולו ובולטת במיוחד בספר משלי. לאורך הספר נזכרת שוב ושוב אישה מסוכנת לבעלה, "זרה", "נוכריה" ו"זונה", אבל בסופו נחתם הספר בשיר הלל בן 22 פסוקים ל-"אשת חיל", המשבח אותה בעיקר על עמלה לפרנסת משפחתה ומסירותה לבעלה, אך גם על חכמתה ויראת השמיים שלה. במאה ה-16 הונהג לשיר שיר זה בליל שבת לפני הסעודה והמנהג התפשט בכל תפוצות ישראל.
מרקוס יורנטה
מרקוס יורנטה מורנו (בספרדית: Marcos Llorente Moreno; נולד ב-30 בינואר 1995 במדריד שבספרד) הוא כדורגלן ספרדי המשחק בעמדות הקשר והמגן הימני בקבוצת אתלטיקו מדריד מליגת העל הספרדית ובנבחרת ספרד.
קריירת מועדונים
יורנטה נולד במדריד בירת ספרד. הוא הצטרף בשנת 2008 למחלקת הנוער של ריאל מדריד.
החל לשחק בריאל מדריד קסטיליה החל מ-2014 רשם 62 הופעות וכבש שלושה שערים.
מעמד האישה ביהדות
נישואין
למעט החיוב בעונת האישה, סכום הכתובה המינימלי וירושת האישה, יכולים הן הבעל והן האישה להסכים, קודם הנישואין או במהלכן, לוותר על חלק מחיובי הצדדים או אף על כולם. האישה גם רשאית להתנות חד-צדדית בכל שלב: "איני ניזונת ואיני עושה", ובכך להיפטר מלתת את הכנסותיה לבעלה, שמצידו ייפטר מלזון אותה.
מרקוס יורנטה
קריירת מועדונים
ב-17 באוקטובר 2015 ערך את הופעת הבכורה שלו בריאל מדריד בליגה בניצחון 0–3 על לבאנטה.
מעמד האישה ביהדות
נישואין
הלכה אחרת שקבע הרמב"ם (ורבו החולקים עליה), שמביעה את השקפתו על ההתנהגות הראויה לאישה, היא: 'גנאי הוא לאישה שתהיה יוצאת תמיד פעם בחוץ פעם ברחובות, ויש לבעל למנוע אשתו מזה, ולא יניחנה לצאת אלא כמו פעם אחת בחודש או פעמיים בחודש, כי הצורך, שאין יופי לאישה אלא לישב בזווית ביתה, שכך כתוב: 'כל כבודה בת מלך פנימה'.
מרקוס יורנטה
קריירת מועדונים
בעונת 2016–2017 הושאל לעונה אחת לדפורטיבו אלאבס, ערך בה 32 הופעות ליגה והציג יכולת גבוהה.
מעמד האישה ביהדות
יחסי אישות
בהלכות איסורי ביאה, העוסקות באסור ובמותר בכל הנוגע לקיום יחסי מין מצד המצוות שבין אדם למקום, הרמב"ם (בעקבות התלמוד, ולמרות ההתנגדות המובעת שם), מתיר לבעל לבעול את אשתו באיזה אופן שירצה: "אשתו של אדם מותרת היא לו. לפיכך כל מה שאדם רוצה לעשות באשתו עושה. בועל בכל עת שירצה ומנשק בכל אבר ואבר שירצה, ובא עליה כדרכה ושלא כדרכה... ואף על פי כן מדת חסידות שלא יקל אדם את ראשו לכך..." הטור והרמ"א הולכים בעקבותיו. עם זאת, בהלכות אישות, המגדירות את המחויבויות ההדדיות בין בעל ואישה, פוסק הרמב"ם: "ולא יאנוס אותה ויבעול בעל כרחה אלא לדעתה ומתוך שיחה ושמחה." במסגרת הלכות דעות המכילות הדרכות והמלצות להתנהגות הראויה בחיי היהודי, אוסר הרמב"ם אפילו קיום יחסי מין במצב של הכרה חלקית, כמו שכרות או שינה, או נפש לא שלמה.
מרקוס יורנטה
קריירת מועדונים
בעונת 2017–2018 חזר יורנטה לריאל מדריד. בעונה זאת מיעט לשחק והיה מועמד לעזיבה. בנובמבר 2018, עם הגעתו של סנטיאגו סולארי, השתנה מעמדו והוא התחיל לשחק יותר בקבוצה, ואף כבש בגמר אליפות העולם לקבוצות את שער הבכורה שלו במדי הקבוצה הבוגרת, והשני של ריאל מדריד, נגד אל עין. יורנטה אף נבחר לשחקן המצטיין במשחק. לאחר מספר משחקים נפצע ובתוספת חזרתו של זינדין זידאן לאימון הקבוצה מעמדו בקבוצה נפגע.
מעמד האישה ביהדות
יחסי אישות
אישה חייבת בקיום יחסי מין עם בעלה ואם היא מסרבת בהתמדה, זכאי בעלה לגרשה ללא כתובה לכאורה. אבל במקרים בהם האישה אינה מעוניינת ביחסי מין הרמב"ם פוסק "אם אמרה, מאסתיהו ואיני יכולה להיבעל לו מדעתי - כופין אותו להוציא לשעתו, לפי שאינה בשביה שתיבעל לשנוי לה (כלומר, לפי שאינה שבוייה לקיים יחסי מין עם מי ששנוא עליה) מאידך, הרמב"ם כתב שאסור לאישה להימנע מקיום יחסי מין או להתגרות בבעלה בעניין זה.
מרקוס יורנטה
קריירת מועדונים
ב-21 ביוני 2019 חתם באתלטיקו מדריד על חוזה לחמש שנים תמורת 40 מיליון אירו, עם סעיף יציאה על סך 120 מיליון אירו.