cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
אוניברסיטת טיבינגן
אוניברסיטת אברהרד קארל של טיבינגן (בגרמנית: Eberhard-Karls-Universität Tübingen, לעיתים נקראת "Eberhardina Carolina") היא אוניברסיטה ציבורית, השוכנת בעיר טיבינגן שבגרמניה. היא נוסדה בשנת 1477 והיא אחת האוניברסיטאות הוותיקות ביותר בגרמניה. האוניברסיטה ידועה בעולם בתחומים: רפואה, מדעי הטבע ומדעי הרוח, ומצטיינת באופן מיוחד בלימודים גרמניים. טיבינגן היא אחת מחמש "ערי האוניברסיטה" הקלאסיות בגרמניה; ארבע האחרות הן: מרבורג, גטינגן, פרייבורג והיידלברג. מבין בוגרי האוניברסיטה ניתן למצוא זוכי פרס נובל רבים, במיוחד בנושאי רפואה וכימיה. האוניברסיטה חברה ברשת אוניברסיטאות מטאריקי וחברה בגילדת אוניברסיטאות אירופאיות עתירות מחקר.
בתקופת גרמניה הנאצית האוניברסיטה הייתה בין מובילי מדיניות "המדע הגרמני". גם אחרי סיום המלחמה חלק מהסגל שהיו חברי המפלגה הנאצית המשיכו לכהן בתפקידי ניהול במוסד (למשל ארתור וייזר). רק לאחר מספר שנים הם הוצאו מהסגל.
ב-2008 רשומים באוניברסיטה 24,000 סטודנטים. 17 בתי החולים של טיבינגן מסופחים לבית הספר לרפואה של האוניברסיטה ובהם 1,500 מיטות חולים, מתאשפזים בהם 66,000 פציינטים מדי שנה ומבקרים בהם 200,000 חולים במרפאות חוץ. האוניברסיטה חברה ב-U15 (אוניברסיטאות בגרמניה).
זוכי פרס נובל
חברי פקולטה ובוגרים שזכו בפרס נובל:
פקולטות ומחלקות
פקולטות אוניברסיטת טיבינגן כוללות :
סימני מתיחה
סימני מתיחה (נקרא גם סטריאה מהמילה הלועזית Striae) הם צלקות על העור הנגרמות על ידי קרעים בשכבת העור העמוקה דרמיס. הסימנים הם תוצאה של גדילה מהירה של הגוף כמו במהלך גיל ההתבגרות או ההיריון. הסימנים מופיעים בדרך כלל על הבטן, הירכיים, השדיים, הגב התחתון והישבן.
סימנים וסימפטומים
סימני מתיחה מתחילים כנגעים אדמדמים או סגולים, במקומות בגוף בהם קיימות כמויות גדולות יותר של שומן. עם הזמן, הסימנים נוטים להתנוון ולאבד פיגמנטציה. האזורים הפגועים נראים לבנבנים, ורכים למגע.
סימני מתיחה מופיעים בדרמיס, שהיא שכבת הרקמה האמצעית הגמישה המסייעת לעור לשמור על צורתו. לא ייווצרו סימני מתיחה כל עוד יש תמיכה לעור בתוך הדרמיס.
הם יכולים (אך לא תמיד) לגרום לתחושת צריבה וגירוד, כמו גם למצוקה רגשית. הם אינם מהווים סיכון בריאותי כשלעצמם, ואינם פוגעים ביכולתו של הגוף לתפקד כרגיל, אולם לרוב הם נחשבים למטרד קוסמטי.
סיבות
דוגמאות למקרים בהם סימני מתיחה שכיחים, כוללות עלייה במשקל (בצורת שומן או שריר), היריון וקפיצות גדילה של מתבגרים, אם כי גם חלק מהתרופות, כמו גם מצבים ומחלות רפואיים אחרים, עשויים להגביר את הסבירות להופעת סימני מתיחה.
מניעה
קולגן ואלסטין הם חלבונים בעור התורמים לחיזוק העור וגמישותו ומסייעים לעור שנמתח לשחזר את מצבו המקורי. הגברת ייצור הקולגן והאלסטין מסייעת במניעת הופעת סימני מתיחה.
סימני מתיחה יכולים לנבוע גם מחסרים תזונתיים. צריכת מזונות התורמים לבריאות העור, כגון מזונות עשירים באבץ, מזונות עשירים בוויטמין A, C, D ומזונות עשירים בחלבון, יכולים לסייע בדיכוי סימני מתיחה.
בפועל, לא נמצאו ראיות לכך שמשחות ושמנים שימושיים למניעה או הפחתת סימני מתיחה בהריון. וכך גם טיפולים להפחתת הופעת הצלקות לאחר הריון נחשבות יחסית מוגבלות.
טיפול
מאז ימי קדם, נשים בהריון חיפשו תרופות למניעת סימני מתיחה במהלך ההריון. היוונים והרומאים הקדמונים השתמשו בשמן זית, בעוד האתיופים והסומלים השתמשו בלבונה.
אין טיפולים שנותנים מענה מלא לסימני מתיחה, אם כי ישנן הצעות רבות ושונות כיצד להסיר אותם או להפחית את המראה שלהם. הטיפולים המוצעים כיום הם טיפולי לייזר, חומצה גליקולית משחות למיניהן ועוד.
גן עדן עכשיו
גן עדן עכשיו (בערבית: الجنّة الآن, Paradise Now) הוא סרט קולנוע של הבמאי הפלסטיני-ישראלי-הולנדי, האני אבו אסעד, שיצא לאקרנים בשנת 2005. הסרט זכה בפרס גלובוס הזהב לשנת 2006 כסרט הזר הטוב ביותר, בפרס אמנסטי אינטרנשיונל בפסטיבל ברלין, בפרס "עגל הזהב" בפסטיבל הסרטים של הולנד, ובפרס האקדמיה האירופית לקולנוע לתסריט הטוב ביותר. כמו כן, היה מועמד לפרס אוסקר לסרט הזר הטוב ביותר.
חואן מנדז
חואן מנדז (נולד ב-23 בספטמבר 1981 במונטריאול, קוויבק) הוא כדורסלן-עבר קנדי וכיום מאמן כדורסל (משמש כעוזר מאמן באוניברסיטת מקגיל הקנדית). גובהו 2.04 מטרים, ושיחק בתפקיד פאוור פורוורד.
גן עדן עכשיו
הסרט מגולל את סיפורם של שני חברים משכם, חאלד וסעיד המתכוננים לביצוע פיגוע התאבדות בתל אביב כתגובה למותם של שני פלסטינים. במהלך הסרט משמשת דמותה של סוהא, בחורה ערביה צעירה ונאה שנולדה בצרפת והתחנכה במרוקו, על מנת לעמת את הקול הפלסטיני המתון עם המחויבות וההקרבה העצמית של סעיד, צעיר שגדל במחנה פליטים ומחליט להיות שהיד על מנת לכפר על החטא שעשה אביו שהיה משתף פעולה עם השלטונות הישראלים והוצא להורג בשל כך. בסוף הסרט חאלד מתחרט וחוזר לביתו ואילו סעיד ממשיך בתוכנית. מעשה ההתאבדות עצמו אינו מתואר בסרט.
חואן מנדז
חיים מוקדמים וקריירת מכללות
מנדז, שהוריו היגרו לקנדה מהרפובליקה הדומיניקנית לקנדה, מחזיק גם בדרכון של המדינה הזאת, אך בחר לשחק בנבחרת הכדורסל הקנדית.
גן עדן עכשיו
הסרט צולם בשכם, נצרת ותל אביב.
עצם נושאו של הסרט עורר את זעמם של גורמים רבים, במיוחד בישראל, ולכן הופץ להקרנה רק בסינמטק תל אביב באופן קבוע ולעיתים רחוקות בסינמטקים בערים אחרות בישראל. בינואר 2010 הודיעה חברת yes הטלוויזיה בלוויין כי היא חוזרת בה מהחלטתה לשדר את הסרט. זאת, לאחר שרכשה את הזכויות להקרנתו ואף פרסמה אותו כחלק מלוח המשדרים החודשי שלה.
חואן מנדז
קריירה מקצוענית
בשנת 2005 לאחר סיום לימודיו נרשם לדראפט ה-NBA 2005. הוא לא נבחר על ידי שום קבוצה באותו הדראפט, אך קיבל חוזה מהקבוצה הקנדית היחידה ב-NBA, הטורונטו ראפטורס, בה שיחק במהלך מחנה קדם-העונה ושוחרר.
גן עדן עכשיו
קישורים חיצוניים
ביקורות
חואן מנדז
קריירה מקצוענית
בעקבות זאת, החליט מנדז לעבור לאירופה וחתם בטרפאני מהסרייה א'2 בכדורסל (ליגת הכדורסל השנייה באיטליה מעל לסרייה ב') וסיים עם הקבוצה את עונת 2004/2005 במקום העשירי בליגה.
לאחר מכן עבר לשחק במדי פאנליניוס מליגת העל היוונית בכדורסל בעונת 2005/2006, אך זכה לשחק רק בשלושה משחקים וסופסל להמשך העונה.
בעונת 2009/2010 כפי הנראה היה חסר קבוצה. בעונת 2010/2011 עבר לשחק במדי בי.סי. דניפרו מליגת העל האוקראינית בכדורסל וסיים את העונה עם הקבוצה במקום השביעי.
לאחר מכן עבר לשחק בקיץ של 2011 במדי סמיחו מליגת הקיץ של הרפובליקה הדומיניקנית, ובעונת 2011/2012 חתם בקוקולוס דה סן פדרו מהליגה המקצוענית של הרפובליקה הדומיניקנית.
בעונת 2012/2013 שיחק במדי מונטריאול ג'אז מליגת הכדורסל הקנדית ושיחק במדי גרגוריו אורבאנו גילברט בליגת הקיץ הדומיניקנית ופרש בתום עונת 2013 מכדורסל מקצועני ועבר לתחום האימון.
ב-2017 שימש כעוזר מאמן באוניברסיטת מקגיל מליגת המכללות הקנדית.
הופעות בנבחרת קנדה בתחרויות בינלאומיות
מנדז שיחק בנבחרת הקנדית בין השנים 2002 ו-2008 ועזר להוביל אותה למקום השני באליפות ארבע המדינות בסין ובברזיל ב-2004. כמו כן לקח חלק גם בהמשחקים הפאן-אמריקאיים ב-2003 בה סיימה נבחרתו במקום השביעי מתוך 8 נבחרות מתמודדות ובאליפות האמריקות בכדורסל 2007 בה סיימה נבחרתו במקום החמישי מתוך 10 נבחרות מתמודדות.
ישראל דוד שלזינגר
הרב ישראל דוד שלזינגר (נולד בסביבות שנת תשכ"ד) הוא דרשן וראש קהילת שערי תפילה במונסי שבניו יורק.
ביוגרפיה
נולד לרב שמואל עקיבא מרגליות יפה שלזינגר, אב בית דין בשטרסבורג. למד בישיבת לוצרן אצל הרב יצחק דב קופלמן ונחשב לתלמיד מובהק שלו. בימים נוראים היה נוסע אליו לישיבתו ומתפלל לפני העמוד חלק מהתפילות.
חמיו הוא הרב אהרן פישר מבורו פארק. בימי החול הוא לובש חליפה קצרה, ובשבת לובש שטריימל וקפוטה.
הוא רב בית הכנסת "שערי תפילה", שבו 400 מקומות ישיבה. שם בית הכנסת מבטא את עיסוקו הנמרץ בענייני תפילה.
הוא נוהג לתקוף רבות את העיסוק במנהגים טפלים במקום בעיסוק בעיקר, כמו אכילת מאכלי חלב בשבועות לעומת קבלת התורה בחג השבועות.
הרב שלזינגר מוסר עשרות שיעורים בשבוע, בהם שיעור יומי בגפ"ת ושיעורים על תפילה, מנחת חינוך, פרשת שבוע ופרקי אבות. בשיעורי המוסר משתתפים כ-500 אנשים. את דרשותיו ושיעוריו מוסר ביידיש כצוואת החתם סופר שלא למסור שיעורים בשפת המדינה.
קליטה
קליטה היא הפעולה של קבלת אותות אשר נשלחו ממקור מסוים. הקלט הוא כלל הנתונים המתקבלים במהלך תהליך הקליטה.
קליטה היא מושג מתחום התקשורת. הקליטה יכולה להתבצע על ידי יצור חי או מכשיר.
דבר (כגון סיסמה, שיר, רעיון) קָלִיט נתפס ונקלט במהירות ובקלות (בשכל או בחושים), וכושר היקלטותו מכונה קְלִיטוּת. את שתי המילים הללו חידש המילונאי ראובן אלקלעי, אולם לפי הגדרותיו הוא כיוון למשמע של absorbability, כלומר כושר הספיגה של החומר.
היבטים נירולוגיים וקוגניטיביים
בעלי חיים מסוגלים לקלוט גירויים מהסביבה באמצעות מערכות חישה שונות. כמו למשל: שמיעה, ראייה, מישוש, ריח וטעם.
מערכות החישה קולטות את הגירויים דרך קולטני חישה ומעבירות את המידע למערכת העצבים. כל המידע שנקלט בחושים מאוחסן למשך זמן קצר מאוד במאגר המכונה זיכרון חושי. הזיכרון החושי הוא השלב הראשון בתהליך קידוד הזיכרון. לקשב יש תפקיד חשוב בתהליך עיבוד המידע החושי בכך שהוא גורם לשפעול כללי המכוון לקליטת גירויים ומאפשר ברירה של חלקי הקלט הרלוונטיים מתוך שלל הגירויים המתחרים בסביבה.
הקליטה היא השלב הראשון בתהליך התפיסה. הזיכרון החושי מאפשר די זמן לעיבוד המידע החושי הראשוני שנקלט. דבר זה מאפשר למערכת הקוגניטיבית לבחור אלו פרטים מתוכו יש להעביר לעיבודים נוספים, למערכות הזיכרון המתקדמות יותר, לתהליכי קבלת החלטות ולמנגנוני תכנון התגובה. בשלב זה הקשב מאפשר להפעיל ריכוז או מאמץ מנטליים הנדרשים להתמקדות במטלה מסוימת בעקבות המידע שנקלט.
שימוש בטכנולוגיה
כמו כל בעל חיים אחר, יכולת הקליטה הטבעית של האדם מתבססת על המאפיינים הפיזיולוגיים של מערכת החישה שלו.
עם זאת, הטכנולוגיה מאפשרת לאדם להתגבר על מגבלות החושים שלו בדרכים שונים. אחת הדרכים היא להשתמש במכשירים המשפרים את יכולת הקליטה של מערכות חושיות קיימות כמו: משקפיים, משקפת, מכשיר שמיעה ועוד. דרך נוספת היא להשתמש במכשירים המסוגלים לקלוט אותות וגירויים שהאדם לא מסוגל לחוש בהם ולהמיר אותם לצורה אחרת אשר יכולה להיקלט על ידי האדם. למשל: צילום רנטגן, מכ"ם, רדיו ועוד.
השימוש בטכנולוגיה אומנם מגביר באופן משמעותי את היכולת האנושית לאתר מסמנים ולעבד מידע באמצעות מכשירים שונים. עם זאת, מערכת העיבוד האנושית עדיין אינה מסוגלת לחשוף את כל המסמנים המצויים ביקום. זו הסיבה לכך שעדיין קיימות תאוריות אשר לא ניתן להוכיח או להפריך מבחינה מדעית, משום שאין אפשרות לאסוף את המידע הדרוש לשם כך. לדוגמה לכך היא תיאורית חור תולעת.
קליטה במערכות מידע
הקליטה היא השלב הראשוני של מערכת תקשורת, אשר מיועדת להעברת מידע. זהו הסוג הפשוט ביותר של מערכת מידע. מערכות מידע מורכבות יותר עוסקות גם בעיבוד של המידע שנקלט ולא רק בהעברתו.
קליטה נחשבת מוצלחת רק אם יחס אות לרעש של האות שהתקבל במקלט היה גדול יותר מסף רגישות הקליטה של המקלט.
דחף עצבי
דחף עֲצַבִּי או ספייק הוא אות חשמלי המשמש להולכה של המידע למרחקים בתאים. כינוי אחר לתופעה פיזיולוגית זו הוא פוטנציאל פעולה, כתרגום מהמונח האנגלי Action Potential. פוטנציאל הפעולה מופיע בתאים שיש להם קרום תא הניתן לעירור (אקסיטבילי). פוטנציאל פעולה מתרחש כאשר מתח הקרום של תא ספציפי עולה ממתח המנוחה ויורד בהמשך. עליית המתח (הנקראת גם דה-פולריזציה) גורמת לעליית מתח דומה במיקומים סמוכים וכך להעברת האות לאורך קרום התא. פוטנציאל פעולה מתרחש במספר סוגים של תאים, הנקראים תאים מעוררים (אקסיטטורים). בבעלי חיים, אלו כוללים תאי עצב, תאי שריר, תאים אנדוקריניים כגון תאי בטא של הלבלב ועוד. קיימים גם תאים אקסיטטורים המוליכים פוטנציאל פעולה בצמחים.
דחפים עצביים הם רכיב מרכזי של התקשורת בתוך מערכת העצבים, והם פועלים לרוב בצימוד עם תהליך העברת אותות ביוכימי שנקרא העברה סינפטית.
פוטנציאל פעולה - הגדרה
פוטנציאל פעולה הוא שינוי מהיר במתח החשמלי שבין פנים התא לסביבתו החיצונית, זאת לעומת מצב של מתח מנוחה.
במצב מנוחה המתח בין שני צדדיו של קרום התא הוא שלילי - פנים התא נושא מטען שלילי יותר לעומת חוץ התא. התהליך של פוטנציאל פעולה מתאפיין ב"קפיצה" מהירה של המתח לערכים חיוביים יותר, המכונה דה־פולריזציה. קפיצה זו מתרחשת ברגע שמתח הממברנה עולה על ערך סף מסוים. לאחר העלייה במתח, מתח הממברנה יורד חזרה כלפי מטה לערכים יותר שליליים.
התופעה של פוטנציאל פעולה נגזרת מתכונותיהן של תעלות יונים ממותגות מתח הנמצאות על פני קרום התא. צורתו ומשכו של פוטנציאל הפעולה, וכן ערך הסף ליצירתו, משתנים בין סוגי תאים שונים ואף בין חלקים שונים של אותו התא, וזאת בשל הבדלים בכמויות ובסוגים של תעלות היונים המפוזרות על פני הממברנה. פוטנציאל הפעולה נחשב יחידת המידע הבסיסית של מערכת העצבים.
יצירת הדחף העצבי
באופן טיפוסי, פוטנציאל פעולה בתא עצב מסוים נוצר בעקבות הקלט שהוא מקבל מתאי עצב אחרים, דרך סינפסה כימית או חשמלית.
במקרה של סינפסה כימית, קלט זה מתבטא במוליך עצבי שמופרש מהתא הקדם־סינפטי ונקשר לקולטן על גבי דנדריט של תא העצב הבתר־סינפטי. פעילות הקולטן גוררת שינוי במתח קרום התא באזור הדנדריט. מצב זה מכונה פוטנציאל בתר־סינפטי. כאשר השינוי במתח מקרב אותו לערך הסף ליצירת פוטנציאל פעולה (כלומר, מביא אותו לערך יותר חיובי), זהו פוטנציאל בתר־סינפטי מעורר. לעומת זאת, כאשר הפעילות מקבעת את המתח על ערך שלילי, כלומר מקטינה את ההסתברות ליצירת פוטנציאל פעולה, נוצר בדנדריט פוטנציאל בתר־סינפטי מעכב.
בתהליך הסכימה שמתבצע בתלולית האקסון, תא העצב מסכם את האותות החשמליים שהוא מקבל במרחב ובזמן. ראשית, ישנו חיבור של אותות מעוררים ומעכבים שהתקבלו באותו הזמן דרך מספר סינפסות שונות (סכימה במרחב). בנוסף, כאשר נוצרים פוטנציאלים בתר־סינפטיים במרווחי זמן קצרים זה אחר זה, הם יכולים להסתכם לכדי אות חשמלי מאוחד המשקף את העוצמה המשוקללת שלהם.
כאמור, פוטנציאל פעולה ייווצר רק אם המתח ברגע נתון הוא גבוה מערך הסף של התא. לעומת זאת, אם המתח הוא נמוך מערך הסף, האות החשמלי ידעך במהירות ולא יועבר הלאה בשרשרת ההולכה העצבית. מרגע שהמתח עובר את ערך הסף, עוצמתו ומשכו של כל פוטנציאל הפעולה הם לרוב בגדלים קבועים, אשר תלויים אך ורק במאפיינים של קרום התא. במילים אחרות, גם אם עוצמת הקלט תוגבר, פוטנציאל הפעולה לא ישתנה. בשל כך, נהוג להתייחס לדחף העצבי כאות בינארי של "הכל או לא כלום", שבו המידע היחיד שמועבר ברגע נתון הוא אם קיים פוטנציאל פעולה או לא. עם זאת, קביעה זו אינה מתקיימת בכל המקרים.
פירוט התהליך האלקטרופיזיולוגי
יצירת הדחף העצבי תלויה בתעלות יונים עצביות. תעלות אלו הן מבנים חלבוניים הממוקמים בקרום התא ומאפשרים, כאשר הם נפתחים, תנועה של יונים דרך הקרום. חלק מהתעלות נפתחות או נסגרות (באמצעות "שערים") בתלות בגודלו של המתח החשמלי על פני קרום התא, ונקראות בהתאם תעלות יונים ממותגות מתח (Voltage-gated ion channels). חלק מהתעלות הן בררניות - תעלה בררנית מוליכה יונים מסוג מסוים (אשלגן, נתרן או סידן) ביעילות רבה עד כדי ארבעה סדרי גודל לעומת יונים אחרים. הפתיחה היא מהירה והסגירה איטית. הדחף העצבי נוצר ע"י שני סוגים עקריים של תעלות יונים ממותגות מתח - תעלות נתרן ותעלות אשלגן. במצב מנוחה נשמר ריכוז תוך־תאי גבוה של יוני אשלגן וריכוז חוץ־תאי גבוה של יוני נתרן וכלור. אלה שקולים לפי משוואת נרנסט להפרשי פוטנציאלים חשמליים, המקנים לתא פוטנציאל חשמלי שלילי של כ־70- מיליוולט ביחס לתמיסה החוץ־תאית. הקטנת הפרש הפוטנציאלים על פני הקרום מביאה לפתיחת תעלות נתרן. כאשר המתח החשמלי על פני קרום התא מגיע לערך סף מסוים, נפתחות התעלות הבררניות לנתרן וזרם של יוני נתרן חיוביים מפעפע לתוך התא שכן ריכוז יון זה גבוה בהרבה מחוץ לתא. תהליך זה הוא תהליך משוב חיובי, שכן כניסה של יוני נתרן לתוך התא רק תגביר את השינוי החיובי במתח ותעלות נוספות יפתחו. כך משתנה המתח ממתח המנוחה (כ־70- מיליוולט בתאי עצב מסוימים) לערך רגעי גבוה - כ־30+ מיליוולט, זהו בערך "מתח שיווי המשקל" של הנתרן. שלב זה נקרא 'נסיקה'. הגדלת המתח מכונה דפולריזציה והקטנתו מכונה היפר־פולריזציה. בה בעת, תעלות אשלגן נפתחות לאט יותר ומאפשרות ליוני אשלגן לפעפע מהתא החוצה. ליוני אשלגן מטען חיובי, כך שיציאתם מהתא מקטינה את הפוטנציאל החשמלי שלו ביחס לתמיסה החוץ־תאית, וכך מתחיל המתח לחזור למצב מנוחה. בינתיים נסגרות תעלות הנתרן ועוברות למצב אבטול (אינאקטיבציה) ויוני נתרן טעונים חיובית מפסיקים להיכנס לתוך התא. התא עובר רה־פולריזציה והמתח החשמלי על פני הקרום צונח לכ־90- מיליוולט ותעלות האשלגן נסגרות אף הן.
במצב זה לא ניתן לעורר דחף עצבי חדש למשך כמה מאות מילישניות, בין היתר מכיוון שתעלות הנתרן נמצאות במצב אבטול. פרק זמן זה, המכונה תקופת אי־הענות (אֶתנָח) או התקופה הרפרקטורית, אחראי על כך שהדחף העצבי מתקדם לכיוון יחיד לאורך הסיב העצבי ולא לשני הכיוונים. ריכוזי היונים נשמרים במצבם ההתחלתי הודות לפעולת משאבות נתרן־אשלגן (Na+/K+-ATPase). בתום מצב האבטול ניתן לעורר דחף עצבי נוסף.
(הדחף העצבי מכונה גם ירייה (firing) בגלל שתחת מגבר קולי קול פוטנציאל הפעולה נשמע כירי.)
הולכת הדחף העצבי באקסון
ההולכה באקסון מתפשטת מגוף תא העצב לאורך האקסון וגורמת דפולריזציה על־סיפית בקטע האקסון הסמוך לו. הדפולריזציה מביאה לפתיחת תעלות נתרן תלויות מתח ולהתפרצות פוטנציאל פעולה באותו קטע. מאחר שיש תעלות נתרן לכל אורכו של קרום האקסון, פוטנציאל הפעולה מתפרץ מחדש בצורה אקטיבית בכל נקודה ונקודה על פני האקסון ברצף. פוטנציאל הפעולה מתקדם לעבר הכפתורים הסופיים בקצב קבוע ואיטי יחסית.
באקסון בעל מעטפת מיאלין, פוטנציאל הפעולה מתפשט בצורה אחרת. באקסונים אלו, לרוב העצב יש מעטה מיאלין, אבל יש אזורים (שמופיעים לסירוגין לאורך העצב - כל 1–2 מ"מ) שנקראים מרווחי ראנוויה, שם אין מעטה מיאלין. מעטפת המיאלין המבודדת לא מאפשרת היווצרות פוטנציאל פעולה; באזורים אלו ההולכה של פוטנציאל הפעולה היא פאסיבית - זרימת זרם בין האזור האקטיבי לאזור שעדיין לא אקטיבי. הולכה זו במקטעים העטופים היא מהירה אך דועכת בהדרגה. במרווחי ראנוויה יש צפיפות גבוהה של תעלות נתרן תלויות מתח. כשגל הדפולריזציה הפאסיבית מגיע ממעלה העצב למרווח ראנוויה, נוצר זרם של דפולריזציה על ידי יוני הנתרן שנכנסים דרך תעלות הנתרן תלויות המתח, וכך נבנה מחדש פוטנציאל הפעולה. לכן, פוטנציאל הפעולה מתקדם בקפיצות בין מרווח ראנוויה אחד לזה שאחריו, תהליך שנקרא Saltatory conduction, ואילו בין המרווחים ההולכה היא פאסיבית.
ההולכה בקפיצות שבאקסון העטוף מהירה יותר מן ההולכה האקטיבית באזור החשוף, בגלל מהירותה של ההולכה הפאסיבית. ההולכה בקפיצות היא גם חסכונית יותר מן ההולכה האקטיבית משום שהיא לא צריכה השקעת אנרגיה להפעלת משאבות הנתרן והאשלגן באותם מקטעים עטופי מיאלין.
עצבים בעלי מעטפת מיאלין נמצאים בעיקר בבעלי חוליות; אבל מנגנון דומה נמצא בכמה חסרי חוליות, כגון סוגי חסילונים. לא כל העצבים של בעלי חוליות הם בעלי מעטפת מיאלין; בדרך כלל לעצבים של מערכת העצבים האוטונומית אין מעטפת מיאלין.
חסימת הולכה
מנגנון הפעולה של לידוקאין מבוסס על חסימת תעלות נתרן והורדת קצב התכווצות שריר הלב.
ירי ספונטני
בניגוד למצב הרגיל, שבו פוטנציאל הפעולה שנוצר בתא הוא תוצאה של קלט שהגיע מתא אחר, ישנם גם מקרים שבהם פוטנציאלי פעולה נוצרים באופן ספונטני. כלומר, בתאים מסוימים המאפיינים של קרום התא (סוגי תעלות היונים והמשאבות, מספרן וכו') גורמים לכך שייווצר בתא הזה פוטנציאל פעולה אחד לפרק זמן מסוים, גם אם לא קיבל גירוי מתאים אחרים. עם זאת, גם בתא שכזה דפוס הירי מושפע מהקלט שהתא מקבל, אשר עשוי לגרום לשינוי קצב הירי או לדיכוי דפוסי הירי הספונטניים. אוכלוסיות של תאי עצב אשר יורות דחפים עצביים באופן ספונטני ממלאות תפקיד חשוב ברשתות עצביות מסוימות במערכת העצבים.
לתופעה זו יש חשיבות רבה גם בתאי שריר. דוגמה ידועה היא תאי הקוצב (pacemaker cells) בשריר הלב, אשר יורים באופן ספונטני פוטנציאלי פעולה בקצב מסוים. הירי הספונטני של תאי הקוצב מווסת על ידי מערכת העצבים האוטונומית, וקצב הירי הסופי של תאים אלה הוא זה שקובע את קצב הלב.
היסטוריה של חקר התופעה
אופן היווצרותם של דחפים עצביים מתואר על ידי מודל הודג'קין־הקסלי, שפורסם בשנת 1952 על ידי אלן הודג'קין ואנדרו הקסלי, על יסוד מחקר שביצעו על תכונותיהם החשמליות של סיבים עצביים בדיונונים ממין Doryteuthis pealeii. עבודה זו, הנחשבת לגולת הכותרת של תקופת הביופיזיקה הקלאסית, זיכתה את השניים בפרס נובל לפיזיולוגיה או לרפואה לשנת 1963. המודל מבוסס על מערכת משוואות דיפרנציאליות רגילות לא ליניאריות, המקרבות את התכונות החשמליות של קרום התא. הוא תקף לכל סוגי התאים בכל היצורים החיים, אך השלכותיו נוגעות במיוחד למערכת העצבים.
שדרות קרל מרקס
שדרות קרל מרקס (בגרמנית: Karl Marx Allee) היא שדרה מונומנטלית, שנבנתה בסגנון קלסיציזם סטליניסטי בברלין המזרחית בירת גרמניה המזרחית, בין השנים 1952 ל-1960.
היסטוריה
בין ה-21 בדצמבר 1949 ל-13 בנובמבר 1961 נקראה השדרה שדרות סטלין (Stalinallee), לכבוד יום הולדתו ה-70 של סטלין, אך שמה שונה לשדרות קרל מרקס כחלק מפעולות הדה-סטליניזציה של ניקיטה חרושצ'וב מנהיג ברית המועצות. פרויקט שדרות קרל מרקס היה פרויקט הדגל של תוכנית השיקום של גרמניה המזרחית לאחר מלחמת העולם השנייה. אדריכלה הראשי של השדרה היה הרמן הנסלמן.
השדרה מהווה דוגמה לתכנון ערים במדינות קומוניסטיות.
התקוממות 1953
ב-17 ביוני 1953 היוותה שדרות קרל מרקס מוקד להפגנות שבוצעו על ידי פועלי הבנייה שבנו אותה. הם צעדו לאורך השדרה לעבר משרדי הממשלה ומחו על כך שגם לאחר מות סטלין, כאשר ציפו להורדת נטל מהפועלים, העלתה ממשלת גרמניה המזרחית את המכסות ב-10% בלא תוספת תשלום. ההתקוממות הסתיימה עם הרוגים ופצועים רבים, ורבים נוספים שנשלחו לכלא.
גואנו
גוּאָנוֹ (בספרדית: Guano) הוא השם הקיבוצי שניתן ללשלשת של עופות ימיים ולגללים של עטלפים וכלבי ים. מקור המילה הספרדית מהמילה Wanu בקצ'ואה, שפת האינקה, שפירושה "לשלשת של עופות ימיים". המונח "גואנו" משמש גם לתיאור זבל אורגני שמקורו בדיג. בשימוש כזבל, הגואנו הוא דשן פורה ביותר בשל תכולה גבוהה של חנקות, זרחות ואשלגן - חומרי מזון חיוניים להתפתחות צמחים. למסחר בגואנו במאה ה-19 היה תפקיד מרכזי בהתפתחות שיטות החקלאות האינטנסיבית המודרניות, והוביל להשתלטות של מדינות ואנשים פרטיים על איים נדחים ברחבי העולם ששימשו מושבות לעופות. ניצול הגואנו הביא במהלך המאה ה-20 להכרה בצורך לשמר את העופות מייצרי הגואנו ויושמו תוכניות שנועדו להגנתם. עם הגידול שחל בפופולריות של מזון אורגני חל גם גידול בביקוש לגואנו, המשמש בחקלאות אורגנית כתחליף לדשן הכימי.
שימוש
בחקלאות ובגינון משתמשים בגואנו למספר מטרות. השימוש העיקרי הוא כחומר דישון שמשפר איכות הקרקע ולטיפול במדשאות. כמו כן, משתמשים בגואנו בתור קוטל פטריות (פונגיציד) וכקוטל נמטודות.
בנוסף, משמש הגואנו כמאיץ תהליכי הדשנה. החומרים האקטיביים שבו והמיקרואורגניזמים מזרזים ריקבון.
תיאור ותפוצה
הגואנו הוא הדשן הטבעי היעיל ביותר. הוא מכיל חנקן, זרחן ואשלגן, שלושת היסודות העיקריים שחסרונם מגביל את התפתחות הצמח. לכן קרקע ענייה בחומרים אורגניים הופכת פורייה יותר בתוספת הגואנו. אחוז החנקן שבו (8%–15%) הוא פי שלושה עד פי חמישה מאשר בזבל בהמות רגיל (3%). החנקן מופיע בגואנו כאמוניה (NH3) וחומצת שתן (C5H4N4O3), הזרחן כחומצה זרחתית (H3PO4) והאשלגן כאשלגן חנקתי (KNO3). הגואנו מכיל גם חומצה פחמתית (H2CO3), וחומצה אוקסלית (H2C2O4).
ריכוז החנקות הגבוה הפך את הגואנו למוצר שניתן לייצר ממנו חומרי נפץ.
קייסון (הנדסה)
בהנדסה גיאוטכנית, קייסון (/ˈkeɪsən/ או /ˈkeɪsɒn/; מושאל מצרפתית caisson, מאיטלקית cassone, כלומר קופסה גדולה, תוספת של cassa) הוא מבנה תת-קרקעי אטום למים המשמש, למשל, לעבודה על יסודות לעמודים תומכים של גשרים, לבניית סכרי בטון, או לתיקון אוניות. קייסונים בנויים בצורה בה ניתן לשאוב מהם מים החוצה, תוך שמירה על סביבת העבודה יבשה. כאשר עמודים תומכים נבנים באמצעות קייסון פתוח, ואין זה מעשי להגיע לקרקע מתאימה, ניתן לבסס כלונסאות חיכוך ליצירת תשתית מתאימה. כלונסאות אלו מחוברים באמצעות משטח יסוד שעליו מוקם העמוד התומך.
גואנו
תיאור ותפוצה
גואנו נאסף באיים שונים באוקיינוס השקט (למשל נאורו, בצורת זרחה שמקורה כנראה גואנו) וגם באיים באוקיינוסים אחרים (למשל האי חואן דה נובה שבין מדגסקר למוזמביק באוקיינוס ההודי). איים אלה משמשים אתרי קינון נרחבים למושבות עופות ים במשך מאות שנים, והצטבר בהם גואנו בשכבה בעומק של מטרים רבים.
קייסון (הנדסה)
סוגים
כדי לבצע קייסון, יש לחפור לעומק דרך שכבה האדמה הרכה עד הגעה לקרקע יציבה. בעוד שהגעה לקרקע סלעית היא האידיאל, כאשר שכבת הסלע עמוקה מדי, חופרים עד שכבת קרקע חולית, קשה דיה ויציבה. כל זאת על פי סקר קרקע הנעשה בעזרת קידוחי ניסיון מקדימים ומשמשים את מתכנני המבנה לקביעת עומק היסודות. ארבעת הסוגים העיקריים של קיסון הם קופסה, קיסון פתוח, קיסון פנאומטי וקייסון מונוליטי.
גואנו
תיאור ותפוצה
הגואנו האיכותי ביותר מצוי בסדרה של איים מול חופי פרו. אלה הם איים צחיחים וסלעיים. צמחייה אינה גדלה באיים אלה, משום שכמעט לא יורד בהם גשם. האיים המרכזיים הם קבוצת איי צ'ינצ'ה (Islas Chincha), בהם האי הגדול ביותר הוא צ'ינצ'ה נורטה (Isla Chincha Norte), קבוצת איי בייסטס (Islas Ballestas), קבוצת איי לובוס דה אפוורה (Islas Lobos de Afuera), האי לובוס דה טיירה (Isla Lobos de Tierra), האי מכבי (Isla Macabi) וקבוצת איי גואנייפה (Islas Guañape).
קייסון (הנדסה)
קופסה
קייסון קופסה הוא קופסת בטון טרומית (עם דפנות ותחתית), המונח על בסיסים מוכנים. בעת הנחתו במקומו, ממלאים אותו בבטון על מנת שיהפוך ליסוד מבנה קבוע, כמו ביסוס ממנו צומח עמוד יסוד לגשר. מבני בטון חלולים כמו קייסוני קופסה הם, בדרך כלל, בעלי צפיפות נמוכה מצפיפות המים בהם נבנים ולכן יש למלא אותם, זמנית, בסלעים או לעגן אותם לקרקעית כדי למנוע מהם לצוף עד שיסתיימו העבודות עליהם ויהיה ניתן למלא אותם בבטון. לפעמים עשויות להידרש מערכות עיגון משוכללות, כגון באזורי גאות ושפל. מערכות עיגון מתכווננות בשילוב עם סקר GPS מאפשרים למהנדסים למקם קייסוני קופסה באופן מדויק.
גואנו
תיאור ותפוצה
הסיבה לאיכותו של הגואנו הפרואני נעוצה בתנאי האקלים המיוחדים של החוף הפרואני. זרם הומבולדט (הידוע גם כזרם פרו), המביא את מימיה הקרים של יבשת אנטארקטיקה לחופי פרו, יוצר תבנית אקלים ייחודית שבה הצירוף של מים קרים ואוויר חם מונע ירידת גשמים בחלק זה של העולם. בשל היעדר הגשמים על האיים שלחוף פרו, לשלשת הציפורים המתאספת "נאפית" באוויר היבש ובכך נמנע מהחנקות שבלשלשת להתמוסס ולהיעלם. גורם נוסף התורם ליעילות הגואנו הפרואני הוא שמקורו בעופות אוכלי דגים. נחילי הדגים העצומים (בעיקר עפיין פרואני), שניזונים מהפלנקטון העשיר שבזרם הומבולדט, גרמו להגירה של עופות וכלבי ים רבים לאיים. עופות הים החלו לקנן באיים אלו בשל ההגנה היחסית בפני טורפים. במרוצת מאות ואלפי שנים, ובשל תנאי האקלים שהוסברו לעיל, הצטברו באיים עתודות גואנו שהגיעו לעומק שבין 30 ל־50 מטרים. יצרני הגואנו העיקריים הם עופות ממיני הקורמורנים - קורמורן גוואנאי (Phalacrocorax bouganvillii) הוא יצרן הגואנו החשוב ביותר, השקנאים, בעיקר שקנאי פרואני ומיני הסולה, בעיקר סולה פרואנית. מעריכים כי עופות אלה, המצויים במושבות שבהן עד מיליון פרטים, מייצרים כ־11,000 טון גואנו לשנה.
קייסון (הנדסה)
פתוח
קייסון פתוח דומה לקייסון קופסה, אלא שאין לו משטח תחתון. הוא מתאים לשימוש באדמות חרסיתיות רכות (למשל באפיקי נהרות מסוימים), אך לא למקומות שבהם עלולות להיות חסימות גדולות בקרקע. קייסון פתוח משמש באדמות רכות או במקומות בהם מפלס מי תהום גבוהים, וחפירות תעלות פתוחות אינן מעשיות. קייסון פתוח יכול לשמש גם בעת התקנת שוחות ביוב עמוקות, תחנות שאיבה ובורות קליטה או שיגור לביצוע מיקרו-מנהרות, חפירות עבור הנחת צינורות ופעולות אחרות.
קייסון מוטבע על ידי משקלו העצמי, בטון או עומס מים המוצבים על גביו, או על ידי שקעים הידראוליים. הקצה המוביל (או נעל החיתוך) של הקייסון משופע החוצה בזווית חדה כדי לעזור לו לשקוע בצורה אנכית. הוא עשוי בדרך כלל מפלדה. התחתית שלו בדרך כלל רחבה יותר מהקיסון כדי להפחית את החיכוך, והקצה התחתון המוביל (בזמן השקיעה) עשוי להיות מסופק עם תמיסת בנטוניט בלחץ, המתנפחת במים ומייצבת אותו על ידי מילוי השקעים והחללים שבקרקע. קיסון פתוח עלול להתמלא במים במהלך שקיעתו.
מונוליטי
קייסון מונוליטי (או פשוט מונוליט) גדול יותר משאר סוגי הקייסונים, אך דומה בצורתו לקייסונים פתוחים. קייסונים כאלה נמצאים לעיתים קרובות בקירות נמלים ומזחים, שם נדרשת עמידות גבוהה בפני פגיעות מאוניות.
גואנו
היסטוריה
בנובמבר 1802 נתקל חוקר הטבע ומגלה הארצות הגרמני אלכסנדר פון הומבולדט בגואנו בקייאו שבפרו והחל לחקור את תכונותיו כדשן. הוא חזר לאירופה ב-1804 והביא מפרו דוגמאות מהגואנו אותן נתן לצמד הכימאים הצרפתים אנטואן פורקרואה (Antoine François, comte de Fourcroy; 1809-1755) ולואי-ניקולה ווקלן. השניים חקרו את תכונותיו הכימיות של הגואנו ופרסמו את התוצאות ב-Annales de Chimie. אף על פי שהמדענים באירופה כבר ידעו על איכותו של הגואנו כדשן לא נעשה שימוש מעשי בגואנו עד 1824. באותה שנה קיבל עורך כתב העת American Farmer ("החוואי האמריקני") שתי חביות של גואנו. הוא שלח דוגמאות לכמה אנשים ואחד מהם, מושל מדינת מרילנד, הכריז לאחר בדיקה "זהו הזבל החזק ביותר אותו ראה מימיו בהשפעה על גידול תירס". גם אז עדיין לא החל שימוש נרחב בגואנו עד 1840, כש-20 חביות גואנו הגיעו לבריטניה, מדינה שבה הכירו היטב את תופעת השדות המדולדלים עקב חקלאות אינטנסיבית, וההשפעה שלהם על תנובת היבולים הייתה כה מכרעת עד שבין השנים 1841 ל-1857 יבאה בריטניה מעל ל-2 מיליון טון של דשן גואנו.
קייסון (הנדסה)
פנאומטי
קייסונים רדודים עשויים להיות פתוחים לאוויר, בעוד שקייסונים פנאומטיים (הנקראים לפעמים קסונים בלחץ), החודרים לאדמות רכות, הם קופסאות ללא תחתית, אטומות בחלק העליון וממולאות באוויר דחוס כדי לשמור על אי חדירת מים ובוץ בעומק. מנעל אוויר מאפשר גישה לתא. עובדים, הנקראים חוליות, מעבירים בוץ, פסולת וסלעים מקצה מרחב העבודה אל בור מלא במים, המחובר בצינור (הנקרא צינור בוץ) אל פני השטח. מנוף על פני השטח מסיר את האדמה עם כף. לחץ המים בצינור מאזן את לחץ האוויר, כאשר אוויר עודף בורח במעלה צינור הבוץ. זרימת האוויר בלחץ חייבת להיות קבועה כדי להבטיח החלפות אוויר סדירות לעובדים ולמנוע זרימה מוגזמת של בוץ או מים בבסיס הקייסון. כאשר הקייסון פוגע בסלע, החולות יוצאים דרך מנעל האוויר וממלאים את הקופסה בבטון, ויוצרים עמוד יסוד מוצק.
ביזארו
ביזארו (באנגלית: Bizarro) הוא דמות בדיונית של נבל-על המופיעה בחוברות הקומיקס סופרמן ביקום DC קומיקס. הדמות הופיעה לראשונה בחוברת Superboy #68 מאוקטובר 1958, והיא נוצרה על ידי הכותב אוטו ביינדר והמאייר ג'ורג' פאפ. ביזארו הוא שכפול לא מוצלח של סופרמן ולרוב מופיע בתור נבל. מבחינת כוחותיו - לעיתים הוא חזק כמו סופרמן, לפעמים בעל חלק מכוחותיו ופעמים אחרות כוחותיו הפוכים לאלו של סופרמן. נתון זה משתנה בין כותב לכותב בחוברות השונות. לרוב הוא מופיע בחליפה הדומה לזו של סופרמן עם S הפוכה. עורו הוא חד וזוויתי ובעל מרקם אבני.
ביזארו החל להופיע בסדרת סופרמן בסוף שנות ה-50. דמותו היא דמות טראגית. בגלל השיבוט הכושל פעולותיו ואף אמירותיו הפוכות לפעמים מהמשמעות אליה התכוון - שנאה בשבילו זו אהבה וכשהוא רוצה להציל מישהו הוא עלול לומר שהוא מבקש להרוג אותו. עקב ההיפוך המחשבתי שלו הוא מוצא עצמו בדרך כלל בעמדת הנבל. עם זאת, לפעמים הוא מצליח לאגור מספיק כוח מחשבתי ולעלות מעל הכשל הגנטי שלו ולהפוך לגיבור.
קייסון (הנדסה)
פנאומטי
לקייסון פנאומטי (דחוס) יש יתרון במתן תנאי עבודה יבשים, העדיפים גם בעת יציקת הבטון.
גואנו
היסטוריה
כמה היסטוריונים מייחסים את הפופולריות של הגואנו החל משנה זו לספר "הכימיה האורגנית ויישומה בחקלאות ובפיזיולוגיה" (Die organische Chemie in ihrer Anwendung auf Agricultur und Physiologie) שכתב יוסטוס פון ליביג ויצא לאור ב-1840. ליביג, כימאי גרמני הנחשב לאחד מגדולי הכימאים של המאה ה-19 ואחד מראשוני תעשיית הדשן הכימי כתב במהדורות הראשונות של הספר כי. עם השנים השתנתה דעתו והוא הסכים כי הגואנו הוא, עם זאת, הוא הסתייג מהשימוש המוגזם שנעשה בו בבריטניה. ב-1863 הוא כתב כי אף שהגואנו הוא "תערובת יוצאת דופן", הוא איננו דשן מאוזן וחסרים בו חומרי מזון חיוניים וכי השימוש הבלעדי בו עלול לדלל את הקרקע. ליביג גם הצביע על העובדה שבקצב השימוש הנוכחי עתיד הגואנו להיגמר וניבא ש"מלחמות עקובות מדם התחילו בגלל סיבות חשובות פחות".
ביזארו
דמותו של ביזארו מדורגת במקום 25 ברשימת מאה נבלי-העל הגדולים של כל הזמנים, לפי אתר IGN.
קייסון (הנדסה)
פנאומטי
פועלי בניין שעולים מהסביבה בעלת הלחץ הגבוה של הקייסון אל פני הקרקע, חייבים לפרוק את הדחיסה בקצב המאפשר שחרור ללא סימפטומים של גזים אינרטיים המומסים ברקמות הגוף אם ברצונם להימנע ממחלת הפחתת הלחץ, מצב שזוהה לראשונה אצל עובדי הקייסון, ונקרא במקור "מחלת קייסון". מתוך הכרה בסכנה התעסוקתית, בניית גשר ברוקלין, אשר נבנה בעזרת קייסוני לחץ, הביאה לכך שעובדים רבים נהרגו או נפצעו לצמיתות ממחלת הקייסון במהלך בנייתו. בארוטראומה של האוזניים, חללי סינוס וריאות ואוסטאונקרוזיס דיסברית הם סיכונים נוספים בעבודות אלו.
Inside Out (שיר של קמילה קביו)
Inside Out (בעברית: מבפנים החוצה) הוא שיר שהוקלט על ידי הזמרת-יוצרת האמריקאית-קובנית קמילה קביו, מתוך אלבום האולפן הראשון שלה, Camila. השיר יצא לאור ב-12 בינואר 2018, על ידי חברות התקליטים אפיק רקורדס וסייקו מיוזיק, ביחד עם שאר שירי האלבום. "Inside Out" הוא שיר פופ לטיני, המבוצע באנגלית וספרדית.
גואנו
עידן הגואנו בפרו
פרו השיגה את עצמאותה מספרד במלחמה שנמשכה בין 1822 ל-1825 אותה מימנה באמצעות הלוואות באירופה, בעיקר מבנקים באנגליה. עם סיום המלחמה הכריזה פרו על חדלות פירעון של ההלוואות שלקחה. לפני מלחמת העצמאות הייתה פרו בלב האימפריה הספרדית באמריקה הדרומית ולימה שגשגה בהיותה המרכז המנהלי של האימפריה. עם סיום המלחמה התחלקה אמריקה הדרומית למספר מדינות ופרו נאלצה למצוא מקורות הכנסה חדשים. למזלה גילו אז האירופאים, ובראשם הבריטים, את היתרונות של הגואנו כדשן. לאחר הצלחת המשלוחים הראשונים מפרו לאנגליה, שהיו מיזם משותף של סוחרים בריטים ופרואנים, הפכה בריטניה לשוק העיקרי לגואנו במאה ה-19, ולמקור מימון עיקרי לכלכלה הפרואנית. עם זאת, הבנקים בבריטניה לא שכחו את החובות של הפרואנים ממלחמת העצמאות והמסחר בגואנו סיפק להם מנוף לתבוע את החזרתו. ב-1849 הסכימה פרו להשיב את החוב תוך התבססות על מכירת גואנו באירופה.
ביזארו
לפני המשבר
ביזארו הראשון נוצר בדפי סופרבוי כאשר מדען מטורף ניסה לשכפל את סופרבוי. שנים לאחר מכן, המציא לקס לות'ר "קרן שכפול" אותה הפעיל על סופרמן הבוגר, בתקווה שהסופרמן המשוכפל יעזור לו להכניע את סופרמן. הכפיל בגד בלות'ר והחליט לחקות את סופרמן המקורי, אך בשל היותו שלומיאלי ומבולבל הוא חטף את לויס ליין במחשבה שהוא צריך להציל אותה. כשהבין שהוא בעצם רק מזיק ושאנשי כדור הארץ לא מבינים אותו הוא השתמש ב"קרן השכפול" ויצר כפילה של לויס ליין. יחד איתה עזב את כדור הארץ והקים כוכב שלם ומרובע.
גואנו
עידן הגואנו בפרו
על מנת להשיג רווח מקסימלי, הפעילה ממשלת פרו את תהליך מכירת הגואנו כמונופול ממשלתי שבו נמכר הגואנו במשגור, כלומר הגואנו היה שייך לפרו עד נקודת הזמן שבו נמכר לצרכנים הסופיים באירופה או באמריקה הצפונית. הסוחרים שהובילו את הגואנו קיבלו עמלה על המכירה. הממשלה הפרואנית לקחה על עצמה את הסיכונים בשיטה זו משום שהאמינה כי כך תוכל לשלוט הן בכמות והן במחיר. הבעיה בשיטה זו הייתה פער הזמנים הגדול בין המשלוח מפרו לבין המכירה וגם שלסוחרים לא היה תמריץ למכור את הגואנו מיד. יותר מכך, התברר לסוחרים שככל שהתמהמהו יותר במכירת הגואנו כך הרוויחו יותר, משום שבגלל המצוקה הכספית החלה פרו ללוות מהם כספים כמקדמות, והחזירה להם את ההלוואה בתוספת ריבית מהמכירה בפועל. בשנות ה-60 של המאה ה-19 כבר הרוויחו הסוחרים יותר מהלוואות אלו מאשר מעמלת מכירת הגואנו.
מרבית הסוחרים היו חברות מסחר אירופאיות, בייחוד חברת גיבס ובניו (Gibbs and Sons), שעד שפרשה מעסקי מכירת הגואנו ב-1861 טיפלה במרבית השווקים החשובים. סוחרים פרואנים ניסו להתחרות בסוחרים האירופאים, אך לא היה ברשותם ההון הדרוש לרכישת ספינות, לנהל סוכנויות באירופה, וחשוב מכך, ההון על מנת להלוות את המקדמות לממשלת פרו. ממשלת פרו אומנם העבירה ב-1850 חוק שנתן קדימות לסוחרים פרואנים במסחר בגואנו, אבל הסוחרים האירופאים המשיכו לשלוט בשוק באמצעות הקמת שותפויות עם פרואנים.
ב-1854 ביצע הנשיא רמון קסטייה (Ramón Castilla y Marquesado) סדרה של רפורמות כלכליות שנועדו לשפר את התנאים החברתיים: ביטול העבדות ותשלום לסוחרי העבדים בגין כל עבד ששחררו, ביטול מס גולגולת על האינדיאנים והקלה במכסים. רפורמות אלו השפיעו על הכלכלה הפרואנית לרעה. מס הגולגולת היווה כ-40% מהכנסתה של הממשלה ואובדנו גרם להסתמכות גוברת על הגואנו כמקור הכנסה, וב-1857 הגיעו כשלושה רבעים מהכנסותיה של פרו ממכירת הגואנו. בנוסף, היווה מס הגולגולת תמריץ לאינדיאנים לייצר מזון למכירה בערים וביטולו גרם לירידה בתפוקה החקלאית ולמחסור במזון בערים. התשלומים העצומים לסוחרי העבדים גרמו לאינפלציה והם השקיעו את כספם במסחר בגואנו שהרווח ממנו הגיע במטבע חוץ. באמצעות הכנסות אלו יכלו הסוחרים לייבא מוצרים מאירופה ובכך נפגעו היצרנים המקומיים. התוצאה הייתה מהומות ופשע גואה בערים.
באמצע שנות ה-60 של המאה ה-19 החליטה ספרד להתערב במסחר הרווחי בגואנו. תוך ניצול אירוע שבו נהרג אזרח ספרדי שהתגורר בפרו בקטטה שהתרחשה באסיינדה טלמבו (Talambó), אירוע שקיבל את השם "תקרית טלמבו". בעקבותיה דרש אדמירל ספרדי, שפיקד אז על שייטת שערכה ביקור בנמלי המדינות שלחוף האוקיינוס השקט, את התנצלותה של פרו. סירובה של פרו להתנצל בנימוק כי מדובר באירוע משטרתי פנימי שיידון במערכת המשפט עורר את הספרדים לשלוח במרץ 1864 נציג, תחת מינוי קולוניאלי של גובה מיסים, לגבות חובות ישנים של פרו לספרד מתקופת מלחמת העצמאות של פרו. ב-14 באפריל 1864 השתלטה המשלחת הימית הספרדית על איי צ'ינצ'ה העשירים בגואנו, שהיו שייכים לפרו, בתואנה כי הדבר מהווה תשלום על החוב הפרואני לספרד. צ'ילה שלא ראתה בעין יפה את הפעילות הספרדית בפרו הכריזה מלחמה על ספרד ב-24 בספטמבר 1865. אירוע זה מסמן את תחילתה הרשמית של מלחמת ספרד–אמריקה הדרומית (Guerra Hispano-Sudamericana), המכונה גם "מלחמת איי צ'ינצ'ה" (Guerra de las Islas Chincha).
ביזארו
לפני המשבר
בהתחלה, כוחותיו היו בדיוק כשל סופרמן אך בהמשך פגע בו מטאור שהפך את כוחותיו - קרני קרח במקום קרני לייזר, ראיית רנטגן שרואה רק דרך עופרת וכדומה. החולשה היחידה שהייתה לביזארו הייתה הקריפטונייט הכחול.
גואנו
עידן הגואנו בפרו
בתחילת דצמבר 1865 נחתם הסכם צבאי בין צ'ילה ופרו ובאמצע ינואר 1866 הכריזה גם פרו מלחמה על ספרד. ב-31 בינואר 1866 הפגיז הצי הספרדי את נמל ולפראיסו, שרף את העיר והשמיד את צי הסוחר הצ'יליאני. מעט לאחר מכן, ב-7 בפברואר 1866, התעמתו הציים בקרב אבטאו (Abtao), אולם לאחר מספר מטחים הדדיים לא הגיעו לכדי קרב של ממש. הספרדים פנו לנמל קייאו הפרואני המבוצר. בו בזמן הצטרפו גם אקוודור ובוליביה לברית כנגד ספרד, והצי המשותף הועמד תחת פיקודו של איש הצבא והנשיא הצ'יליאני לשעבר בלנקו אנקלדה. ב-2 במאי 1866 התחולל קרב קייאו, אולם הוא לא הוכרע צבאית בצורה ברורה. לאחר הפגזת הנמל נסוגו הספרדים ובכך הסתיים העימות.
Inside Out (שיר של קמילה קביו)
השיר הגיע למקום ה-92 במצעד הסינגלים שבפורטוגל.
גואנו
עידן הגואנו בפרו
ב-1868 חולל נשיא פרו החדש, חוזה בלטה (José Balta y Montero) בעזרת שר האוצר שלו, ניקולס דה פירולה (José Nicolás Baltasar Fernández de Piérola y Villena), שינוי מוחלט בכללי הסחר בגואנו. הוא הודיע כי הממשלה תמכור בפרו באמצעות חוזה שני מיליון טון גואנו לחברה שתמכור את הגואנו באירופה ותעביר לממשלה תשלומים חודשיים קבועים. בנוסף אמורה גם החברה שתיבחר לשלם את הריבית על החוב החיצוני של פרו. חברות המסחר הקיימות, שעשו הון משיטת המכר המותנה, ושהבינו כי התוכנית החדשה תפגע ברווחיהם, סירבו להשתתף בתוכנית המוצעת מתוך כוונה להכשילה. משום כך שלח הנשיא סוכנים לאירופה והם חזרו עם שלוש הצעות. מביניהן נבחרה ההצעה של "האחים דרייפוס" (Dreyfus Frères), חברת מסחר לטקסטיל מצרפת בבעלות שלושה אחים יהודים. בראשה עמד אוגיסט דרייפוס (Auguste Dreyfus), שהתגורר החל מ-1856 במשך כמה שנים בלימה כשניהל שם את המסחר בטקסטיל, והתנצר שם לפני נישואיו. החוזה דרש הון התחלתי רב ודרייפוס הקים לצורך כך חברה חדשה בשם "סינדיקט הגואנו" (Syndicat Guano), שגייסה 60 מיליון פרנק, בין השאר בעזרת הבנק סוסייטה ז'נרל. החוזה בין ממשלת פרו לסינדיקט נחתם ב-5 ביולי 1869, על אף ניסיונות של הסוחרים הקיימים לחסום אותו בפרלמנט ובבית המשפט העליון. דרייפוס פנה לסוחרים והציע להם להשתתף, אך הם סירבו והמשיכו בניסיונותיהם להכשיל אותו. בין השאר סירבו הבנקים המקומיים ששיתפו אתם פעולה להעביר תשלומים מהסינדיקט לממשלת פרו, ודרייפוס נאלץ לשלוח מטילי זהב מסן פרנסיסקו כתחליף. פעולות אלו גרמו לדרייפוס להקים בנק משלו בלימה ב-1872.
בתחילה, נראה היה כי השינוי בשיטת השיווק נוחל הצלחה גדולה. פרו החלה לשלם בחזרה חלק מחובותיה וחברת האחים דרייפוס מונתה לנציגים בענייני כספים של ממשלת פרו באירופה, וביוני 1870 הצליח הסינדיקט בעזרת שיתוף פעולה עם בנקאי מלונדון לארגן עבור ממשלת פרו הלוואת ענק בסכום של כ-12 מיליון דולרים שנועדה לממן בניית מסילת ברזל שנועדה לפתוח את פנים המדינה להתפתחות כלכלית. הצלחת קבלת ההלוואה הגבירה את התיאבון של ממשלת פרו וב-1872 היא החליטה לנסות לקבל הלוואה נוספת בסכום של 36 מיליון לירות שטרלינג שנועדה לבניית נמל חדש בנוסף לנמל קייאו העמוס, בניית מסילת ברזל דרך האנדים, ולתשלום חובות קודמים. אלא שהפעם היה הציבור באירופה חשדן בנוגע לניהול ענייניה הפיננסיים של פרו, ועד מרץ 1872 הוצעו רק כמיליון דולרים.
קרחון הוריהאן
קרחון הוריהאן (באנגלית: Hourihan Glacier) הוא קרחון באזור רכס בריטניה שבאנטארקטיקה.
גואנו
עידן הגואנו בפרו
במקביל, צצו בעיתונים באירופה שמועות שהפרואנים כרו כמעט כל הגואנו באיכות טובה, והאירופאים לא האמינו, ובצדק, לניסיונות ההכחשה של ממשלת פרו. בפועל, נוצלו המרבצים הטובים ביותר של גואנו באיי צ'ינצ'ה כמעט עד תומם, ופעילויות הכרייה שהתנהלו במשך כל השנה הרסו את אתרי הקינון, ומנעו את חידוש המלאי. החלו לצוץ טענות על שינויים גדולים באיכות הגואנו והחלו להופיע דשנים מתחרים בשוק. עקב כך נאלצה ממשלת פרו לקבוע סולם מחירים בהתאם לתכולת החנקן בגואנו, עובדה שחיזקה את השמועות בדבר הידלדלות הגואנו. עם זאת, למרות מספר רב של דשנים מתחרים (זבל, אשלג, פוספטים, סופר-פוספטים) המשיך הגואנו מפרו למשול בכיפה עד שנות ה-70 של המאה ה-19 עד אשר היבוא של מלחת מצ'ילה ומבוליביה לאירופה גדל בצורה משמעותית.
קרחון הוריהאן
הקרחון מנקז את מורדותיו הדרומיים של מגדל וורד, וזורם דרומית-מזרחית לקרחון מריק.
גואנו
עידן הגואנו בפרו
ממשלת פרו לא חידשה את ההסכם עם סינדיקט הגואנו, והלה הפסיק בסוף 1875 לשלם את הריבית על החוב החיצוני של פרו שעמד על 32 מיליון, ופרו הכריזה שוב על חדלות פירעון. הממשלה בפרו חיפשה לחדש את החוזה עם חברה חדשה, אבל הדיונים בנושא הסתבכו בשל טענת הלווים לממשלת פרו, מרביתם בריטים, שהגואנו שייך להם כיוון שניתן כעירבון על ההלוואה. בסופו של דבר הוקם סינדיקט בריטי-פרואני "חברת הגואנו הפרואנית" (Peruvian Guano company), אבל לסינדיקט הגואנו היה עדיין מלאי של חצי מיליון טון גואנו, ופתאום היו בשוק שני גורמים מתחרים שמכרו גואנו. בינתיים צץ מדרום איום על הגואנו כדשן המוביל, המלחת.
במהלך השליש השלישי של המאה ה-19, פעלו חברות צ'יליאניות במדבר אטקמה, כולל בחלקיו הבוליביאניים והפרואניים, והפיקו מלחת וגואנו בהתאם להסכמים בין המדינות. פרו ובוליביה לא ראו את ההתפשטות הצ'יליאנית בעין יפה ובשנת 1873 כרתו ברית סודית. בשנת 1875 הלאימה פרו את תעשיית המלחת, ובכך פגעה בחברות הצ'יליאניות, ובשנת 1878 הפרה בוליביה את הסכמיה עם צ'ילה והעלתה את המיסים על ייצוא המלחת. בראשית 1879 אסרה בוליביה את ייצוא המלחת בידי הצ'יליאנים, צ'ילה שלחה את חיל הים הצ'יליאני לאזור, ניתקה את יחסיה הדיפלומטיים עם בוליביה וב-14 בפברואר כבשה את העיירה אנטופגסטה, בה היו למעלה משלושת רבעי תושביה צ'יליאנים, והכריזה חד צדדית על קו גבול חדש בין המדינות. שבועיים לאחר מכן, ב-1 במרץ, הכריזה בוליביה מלחמה על צ'ילה. פרו הציעה לתווך בין הנצים אולם כאשר נודע לצ'ילה אודות ההסכם הבוליביאני-פרואני הסודי, היא סירבה לתיווך, תבעה את שבירת ההסכם, וכשלא נענתה - הכריזה מלחמה גם על פרו. החלה מלחמת האוקיינוס השקט (Guerra del Pacífico).
Inside Out (שיר של קמילה קביו)
רקע וכתיבה
השיר נכתב על ידי קמילה קביו, בריטני האזארד, פרנק דוקס, לואי בל, טיילר ויליאמס וקאן גונשברק והופק על ידי פרנק דוקס, טי-מינוס ולואי בל. באטלנטיק ביקרו את השיר בצורה חיובית, תוך שהחמיאו לשירתה של קביו. במגזין רולינג סטון סקרו את השיר גם כן, תוך שהשוו אותו ל-"She Loves Control", שנכלל ב-Camila, גם כן.
קרחון הוריהאן
מקור השם
שמו של הקרחון ניתן לו על ידי הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים.
גואנו
עידן הגואנו בפרו
צ'ילה השתלטה על מרבצי הגואנו בחודש הראשון של המלחמה בת ארבע השנים, ובכך ניתקה את פרו ממקור הכנסתה העיקרית. בוליביה ופרו הובסו במלחמה, במהלכה כבשו הצ'יליאנים את לימה. ב-20 באוקטובר 1883 חתמו הפרואנים על הסכם שלום המכונה הסכם אנקון (Tratado de Ancón) שבו העבירו לצ'ילה את האזורים טרפקה (Trapacá), טאקנה (Tacna) ואריקה (Arica). טאקנה הוחזרה לפרואנים בהסכם ב-1929. שנה אחר כך נאלצה גם בוליביה לחתום על הסכם שלום שבו איבדה את המוצא שלה לים, מחוז אנטפגוסטה.
ביזארו
לאחר המשבר
עד היום היו ארבעה ביזארו בתקופה שלאחר המשבר בעולמות האינסופיים. השניים הראשונים היו פרי פיתוחו של לקס לות'ר. בגלל חוסר הידע שלו בשיבוט התוצאות היו טראגיות והביזארוים שיצר היו בעלי קווי חיים קצרים במיוחד. לאחר "מותו של סופרמן", פרויקט קדמוס ניסה לשכפל את סופרמן וגם שם יצאה להם גרסה של ביזארו. רק לאחר הכישלון הם שכפלו את סופרבוי.
קרחון הוריהאן
מקור השם
הקרחון נקרא על שמו של קפטן ג'וזף ג'י. הוריהאן (Joseph J. Hourihan) מצי ארצות הברית, שהיה רב החובל של ספינת צי ארצות הברית מריק ((USS Merrick (AKA-97), ספינת מטען של צי ארצות הברית במהלך מבצע קפיצה לגובה, שנערך בין השנים 1947–1946, בפיקודו של האדמירל ריצ'רד בירד.
ביזארו
לאחר המשבר
המקורות של הביזארו הרביעי הנוכחי שונים מאלה של קודמיו. ביזארו הנוכחי הוא פרי יצירתו של הג'וקר, בעזרת כוחותיו של מיסטר מקסיזפטלק מהמימד החמישי.
כוחותיו של ביזארו הנוכחי הם כשל סופרמן, בנוסף לעוד מספר כוחות מעורבבים ומוזרים, כמו "שמיעת רנטגן". הקריפטונייט הכחול איננו קטלני עוד. אדרבה, בפעם היחידה שביזארו התקרב לקריפטונייט הכחול הוא החל לדבר בצורה נורמלית ולחשוב בצורה קוהרנטית. עם זאת, בשל חששותיו, ביזארו אינו משתמש ביכולת הזו.
גואנו
עידן הגואנו בפרו
משערים שבמהלך תור הזהב של הגואנו בפרו, בשנים 1840-1880, כרו הפרואנים יותר מ־20,000,000 טון של גואנו ליצוא, שהכניסו להם כשני מיליארד דולר. עם זאת, בסוף העשור הראשון של המאה העשרים התדלדלו עתודות הגואנו של פרו בצורה חריפה, וסיפקו רק כ־48,000 טון לשנה.
ביזארו
סמולוויל
בסוף העונה השישית של סדרת הטלוויזיה "סמולוויל", ביזארו בורח מאזור הפנטום יחד עם קלארק קנט, מתחבר עם ה-DNA של קלארק, משתכפל ממנו והופך להעתק מושלם של קלארק; רק שבניגוד לקלארק, הקריפטונייט הירוק מחזק אותו והשמש הצהובה מחלישה (כשהוא נחשף באופן ישיר לקרן-אור, פניו הופכות לאבן).
Inside Out (שיר של קמילה קביו)
רקע וכתיבה
בסמוך לצאתו, עלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי, תוך שהצליח לצבור שם למעלה מ-40 מיליון השמעות.
ביזארו
סמולוויל
במהלך הופעותיו בסדרה, ביזארו מכונה "הפנטום", "הפנטום האחרון" ו"ביזארו-קלארק".
נציגויות דיפלומטיות של אלג'יריה בעולם
אלג'יריה היא המדינה הגדולה באפריקה ובעולם הערבי הגובלת בצפון – בים התיכון, בצפון-מזרח – בתוניסיה, במזרח – בלוב, בדרום-מזרח – בניז'ר, בדרום-מערב – במאלי ובמאוריטניה ובמערב – במרוקו. אלג'יריה מחזיקה מספר רב של נציגויות דיפלומטיות ברחבי העולם, לרבות מדינות אפריקה, המזרח התיכון וצרפת.
גואנו
עידן הגואנו בפרו
עידן הגואנו בפרו הסתיים בפשיטת רגל כלכלית שבסופה היו משאבים רבים של כלכלת פרו בידיהם של חברות זרות שפעלו על פי האינטרס של בעלי המניות הבריטים שלהם.
עבדים וקולים
העבודה באיי הגואנו הייתה עבודה קשה שהייתה כרוכה גם בסיכוני בריאות. הכרייה התבצעה באקלים חם בסביבה מדברית בתוך ענני האבק הצהוב בעל ריח האמוניה שהיתמרו בשל פעולות הכרייה, שיש שדימו אותם לסצנה מהגיהנום. לכן התקשו חברות הגואנו למצוא עובדים. החברות פנו לשני מקורות של כוח אדם זול: עובדי כפיים בשכר נמוך שמוצאם מסין, אשר כונו "קולים", ועבדים.
הקבוצה הראשונה בת 79 עובדים סיניים הגיעה לפרו ב-1849, ועם סיום המסחר בגואנו כרבע המאה לאחר מכן "יובאו" למעלה מ-100,000 מבני ארצם לפרו. לא כולם הועסקו בכריית הגואנו, חלקם עסק בהקמת מסילת הברזל, וחלקם במטעי הסוכר והכותנה, אבל אלו שהועסקו בכריית הגואנו סבלו במיוחד והיו לא מעט מקרים של התאבדויות בקרב העובדים. בעקבות מקרים אלו עצרה הממשלה הפרואנית את ייבוא העובדים בין 1856 ל-1861 והחוזים החדשים שנחתמו עם העובדים בשנות ה-60 של המאה ה-19 כללו סעיפים האוסרים על עבודה במכרות הגואנו שלא תמיד כובדו. מורשת העובדים הסינים בפרו בולטת בקהילה של יוצאי סין המוערכת בין 1.3 מיליון ל-1.6 מיליון המהווים בין 3% ל-4% מתושבי פרו.
אחד המקרים הידועים לשמצה הקשור לעבדים באיי הגואנו אירע בשנת 1862 כאשר ספינות סוחרי עבדים פרואנים פשטו על אי הפסחא ושבו כ־1,000 איש לעבודה במכרות הגואנו. שנה אחר כך, כשהשלטונות הפרואנים נאלצו, בלחץ הבישוף של טהיטי, להחזיר את התושבים לאי, נותרו בחיים רק 100 מהם, ורובם מתו בדרך חזרה לאי ממחלת האבעבועות השחורות.
חוק איי הגואנו
במאה ה-19 החל מחירו של הגואנו הפרואני לעלות, בשל איכותו המעולה. הביקוש הגובר לגואנו, מחקלאים אמריקאים, בריטים ואירופאים, עודד את הממשלה הפרואנית להעלות את המס על מקור העושר החדש שנתגלה. הבריטים, בהבינם כי כמות הגואנו היא סופית ולפיכך סופיים גם הרווחים מהמסחר בו, בקשו וקיבלו מממשלת פרו מונופול על כריית הגואנו ויצואו. פעולה זו הפכה את האמריקנים ללקוחות של הבריטים. החקלאים האמריקנים התנגדו נחרצות לשלם לכתר הבריטי תמורת הגואנו הפרואני, ופנו בנושא לבית הנבחרים.
עיקר מחאתם הייתה כנגד עלותו של הגואנו המיובא. הקונגרס ניסה להתמודד עם נושא זה באמצעות סדרה של דרכי פעולה כלכליות ודיפלומטיות, אך אף אחת מהשיטות לא צלחה. גם הטלת מיסים מצד אחד והצעת תמריצים מצד שני לא גרמו לירידה במחירי הגואנו.
לאחר הכישלון בנושא הגואנו מפרו, חיפשו האמריקנים מקורות חדשים של החומר. בשנת 1856 עברה בקונגרס הצעת חוק בשם "חוק איי הגואנו" (Guano Islands Act), והיא אושררה על ידי הנשיא ג'יימס ביוקנן. בחוק נאמר:
חוק זה קיים עדיין בספר החוקים הפדרלי.
איי הגואנו האמריקנים
יזמים ארגנו משלחות חקר לאיתור גואנו, שהשתמשו בידע של הקרטוגרפים וחוקרי הטבע האמריקנים הטובים ביותר שיכלו היזמים לשכור. ערים כמו בולטימור שימשו נקודת מוצא למשלחות יקרות, מסובכות ומסוכנות. המשלחות הצליחו לאתר כ-60 איים זעירים בלתי ידועים, בעיקר באוקיינוס השקט, כדוגמת האיים האולנד, בייקר וג'רוויס, אך גם באוקיינוס האטלנטי, כדוגמת איי סרנילה (Serranilla), נבאסה ופטרל (Petrel), שחלקם ננטשו לאחר שהביקוש לגואנו דעך בתחילת המאה ה-20.
גילוי האיים אילץ את הקונגרס ובתי המשפט להתערב, על מנת להגן על הרכש האמריקני החדש ועל האנשים שעבדו בו. בזמן שהמדינאים התווכחו על חקיקה שתגן על הרכוש החדש, עבדים לשעבר ממרילנד הועסקו בתנאי עבדות מפרכים באי נבאסה, שבין האיטי לג'מייקה בים הקריבי. האי ננטש ב-1889, כאשר העובדים התמרדו ורצחו את מנהלי העבודה הלבנים.
בתוך חמישים שנה דעכה חשיבותו של הגואנו. במקומות מסוימים, כגון האי הבודד "קליפרטון" בצפון האוקיינוס השקט (כיום בשליטת צרפת), לא נותר יותר גואנו לכרות. אך הסיבה העיקרית לדעיכת חשיבותו של הגואנו הייתה פיתוח דשנים סינתטיים מורכבים סביב תחילת המאה ה-20, שאיכותם, ובפרט זמינותם, עלתה על אלה של הגואנו. האנשים שעבדו באיי הגואנו חזרו הביתה, והחברות שאיי הגואנו היו שייכים להן התפרקו. הגואנו נעלם, או במקרים שעדיין נותר גואנו, האנשים נעלמו מהאיים.
נושאים כגון בעלות וחוקי רכוש היו ועדיין ממשיכים להיות מושפעים מהחקיקה סביב איי הגואנו. ארצות הברית מצאה עצמה בסוף תקופת הגואנו בעלת אוסף של רכישות חדשות. לכמה מהאיים הייתה משמעות אסטרטגית שנים רבות אחר כך. למשל, במהלך מלחמת העולם השנייה, כשהצבא האמריקאי עשה שימוש באיים כקרש קפיצה לכיבוש איים אחרים מידי האימפריה היפנית. האי הידוע ביותר מבין איי הגואנו הוא אטול מידוויי שבאוקיינוס השקט, ששימש בשנת 1942 (80 שנה אחרי שנתגלה) כזירה שבה התחולל קרב מידוויי, שהיה נקודת המפנה ביחסי הכוחות בין יפן לארצות הברית. כמו כן, קיימת טענה כי ה-CIA השתמש באיים אלה בזמן המלחמה הקרה להקמת תחנות האזנה סביב קובה וניקרגואה.
הגואנו בפרו במאה ה-20
בתחילת המאה ה־20 התברר כי מרבצי הגואנו של פרו הולכים וכלים, לפיכך החליטה ממשלת פרו לנקוט צעדים על מנת לשמר את עתודות הגואנו. הוקמה "מנהלת הגואנו" כדי שתנהל בצורה טובה יותר את עתודות הגואנו באמצעות שמירה על עופות הגואנו ועל סביבתם.
איום נוסף על האקלים המיוחד של איי הגואנו של פרו הוא התחממות האוקיינוסים. בשל התחממות האוקיינוסים והתופעה הידועה כאל ניניו, המים החמימים משבשים את המערכת האקלימית בתוך זרם הומבולדט וגורמים למוות המוני של דגים שמשפיע באופן ישיר על אוכלוסיית עופות הגואנו.
Inside Out (שיר של קמילה קביו)
וידאו קליפ
האודיו הרשמי של השיר פורסם ב-12 בינואר 2018, בערוץ היוטיוב הרשמי של קמילה קביו וזכה להצלחה כאשר צבר למעלה מ-8.3 מיליון צפיות.
גואנו
גואנו כיום
החל מסוף המאה ה-20 נוצר ביקוש מחודש לגואנו בשל העניין הגובר בחקלאות אורגנית. על אף שרוב הגואנו הנמכר באינטרנט מקורו בגללי עטלפים הנאספים ממערות, ניתן לקנות גם גואנו שמקורו באיים. בגלל הביקוש הגובר נרשמו פטנטים לגואנו "מלאכותי".
המאה ה-13
המאה ה-13 היא התקופה שהחלה בשנת 1201 והסתיימה בשנת 1300 (בין התאריכים 1 בינואר 1201 ל-31 בדצמבר 1300). בהיסטוריוגרפיה האירופאית מאה זו נחשבת כחלק מתקופת ימי הביניים המאוחרים, ואילו באסיה שנים אלו מזוהות בעיקר עם עלייתה של האימפריה המונגולית, ששלטה בשיא כוחה על חלק גדול משטח יבשת אסיה ועל חלק ממזרח אירופה.