cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
נצרות קופטית
הכיבוש הערבי של מצרים
הכיבוש הערבי של מצרים אירע ב-641. אם כי הכוחות האימפריאליים התנגדו לצבא הערבי בפיקודו של הכובש עמר אבן אל-עאץ, רוב האוכלוסייה האזרחית, שסבלה תחת השלטון הקיים, היו פחות עוינים את הכובשים; במקרים מסוימים הם אף קיבלו אותם בזרועות פתוחות. הנוצרים נחשבו כאחד מ"עמי הספר", והותר להם להמשיך במנהגי דתם, תחת ההגבלות של החוק המוסלמי, השריעה. הגנה זו נבעה בחלקה מחדית' שבו נאמר, "כשאתם כובשים את מצרים, היטיבו עם הקופטים שכן הם חבריכם ואחיכם", וכן מצורך באנשי מנהל מוצלחים.
למרות המהפך הפוליטי, מצרים נותרה ברובה ארץ נוצרית, אם כי המרות דת לאסלאם במשך השנים מאז הפכו את מצרים מארץ שהיא בעיקר נוצרית לארץ שהיא בעיקר מוסלמית עד סוף המאה ה-12. תהליך זו הוחש בשל רדיפות בזמן ולאחר תקופת שלטונו של הח'ליף הפאטימי אל-חאכים ב-אמר אללה (996 - 1021) ובשל מסעי הצלב, וגם בשל האימוץ של הערבית כשפה ליטורגית בידי פטריארך אלכסנדריה, גבריאל אבן-טורייק.
מהמאה ה-19 ועד למהפכת 1952
מעמד הקופטים החל להשתפר בתחילת המאה ה-19 תחת היציבות והסובלנות של שושלתו של מוחמד עלי. הקהילה הקופטית הפסיקה להיחשב בידי המדינה כיחידה אדמיניסטרטיבית, וב-1855 הוסר מס ה"ג'יזיה", שהוטל תמיד רק על עמי הספר. זמן קצר לאחר מכן, החלו הנוצרים לשרת בצבא המצרי. מהפכת 1919 במצרים, הגילוי הראשון של זהות מצרית ציבורית-עממית מזה מאות שנים, מראה על ההומוגניות של החברה המודרנית המצרית, על רכיביה הנוצרים והמוסלמים.
על אף אפלייתם, מחזיקים הנוצרים הקופטים בנתח של 30%–40% מכלל הכלכלה המצרית,. על פי העיתון פורבס, שליש מטבלת האנשים העשירים ביותר במצרים הם נוצרים קופטים.
הנצרות הקופטית כיום
על פי חלק מההערכות, ישנם כ-15 מיליון קופטים אורתודוקסים (כלומר אוריינטליים) בעולם: הם מצויים בעיקר במצרים (בין 8 ל-16 מיליון), ארצות אפריקה (כ-400 אלף), צפון אמריקה (כמיליון), וכן באירופה, אוסטרליה, כווית, וישראל.
מספר הקופטים במצרים אינו ידוע בוודאות, אולם מוערך בכ 15%-5% מכלל האוכלוסייה, הכוללת כ-100 מיליון נפש, כלומר - בין 5 מיליון (הערכת הממשלה), ועד לכ-15 מיליון (טענת נציגי הכנסייה הקופטית).
מאז שנות ה-80 תאולוגים קופטים ומזרחים-אורתודוקסים נפגשו על מנת להגיע לעמק השווה לגבי המחלוקות התאולוגיות ביניהם, והגיעו למסקנה כי רבות מהמחלוקות נובעות מבעיות טרמינולוגיה, כאשר הם משתמשים במילים שונות לתאר אותם הדברים. ב-1990, הכנסיות הקופטיות והאנטיוכיות האורתודוקסיות הסכימו להכיר זו בזו בהטבלות שהן עורכות. בקיץ של 2001, כנסיות אלה הסכימו להכיר זו בזו בסקרמנט הנישואין שלהן. לפני כן, אם קופטי ויווני היו רוצים להתחתן, היה צריך לבצע את הטקס פעמיים – פעם אחת בכל כנסייה, על מנת ששתיהן תכרנה בהם. כיום ניתן לערוך את הטקס פעם אחת, ושתי הכנסיות מכירות בו.
בכנסייה הקופטית אפשר להסמיך רק גברים לכמורה, ועליהם להינשא בטרם ההסמכה, אם הם רוצים להתחתן. נוהג זה דומה לזה של הכנסייה המזרחית אורתודוקסית.
באופן מסורתי, השפה הקופטית היא ששימשה בתפילות, וכתבי הקודש נכתבו באלפבית הקופטי. אך בשל הערביזציה של מצרים, התפילות החלו להיערך בערבית, ואילו הדרשות הן כולן בערבית. משתמשים גם בשפות מקומיות, יחד עם הקופטית, בתפילות מחוץ למצרים.
נוצרים קופטים חוגגים את חג המולד לפי לוח השנה הקופטי, הדומה ללוח השנה האתיופי וכמוהו מקביל ללוח היוליאני. בין 1901 ל-2100 ההפרש בין הלוחות ללוח הגרגוריאני עומד על 13 ימים וכך חג המולד יוצא ב-7 בינואר. מאז 2002 יום זה הוא חג לאומי במצרים.
החל משנות ה-70, וכן בשנות ה-2000 אירעו במצרים מספר אירועי אלימות, שבהם הותקפו נוצרים קופטיים בידי מוסלמים קיצוניים. באירועים נרצחו מאות מאמינים קופטים. האחרונים טוענים לקיפוח ולאפליה מתמשכת מצד השלטונות, והתייחסות מקלה להתקפות פיזיות ומילוליות עליהם.
האקדמיה לעיקרי הנצרות באלכסנדריה
הסמינר התאולוגי של האקדמיה לעקרונות הנצרות באלכסנדריה נוסד ב-1893. אקדמיה זו רואה עצמה כיורשתה של אסכולת אלכסנדריה הקדומה ורבת-ההשפעה, שנוסדה במאה השנייה ונעלמה עם הכיבוש המוסלמי. לאקדמיה החדשה יש קמפוסים באלכסנדריה, קהיר, ניו ג'רזי ולוס אנג'לס, שם כמרים קופטים לעתיד ואנשים אחרים לומדים, בין נושאים אחרים, תאולוגיה נוצרית, היסטוריה, שפה ואמנות קופטית – כולל שירה, מוזיקה, איקונוגרפיה ואריגה.
שמות קופטיים במצרים כיום
לקופטים רפרטואר שמות ייחודי. שמות רבים הם שמות של דמויות מן הברית הישנה והברית החדשה: يوسف (יוסוף, כלומר יוסף בן יעקב אבינו, או יוסף הקדוש בעלה של מרים אם ישו), مريم (מַרים, כלומר מִרים אחות משה או מרים המגדלית או מרים אם ישו), بنيامين (בנימין), راعوث (ראעות', כלומר רות), بطرس (בוטרוס-פטרוס), حنّا (חנּא-יוחנן), جرجس (גירגיס-ג'ורג') ועוד. שמות מן הברית הישנה המופיעים בקוראן יכולים להיות משותפים לקופטים ולמוסלמים, אך שמות מן הברית החדשה הם קופטיים בלבד.
קבוצת שמות נוספת המבדילה את הקופטים מן המוסלמים היא של שמות אירופאיים: ميشيل (מישל), جوزيف (ז'וזף), ماريان (מריאן). עד לדור הקודם השמות הזרים היו ממקור צרפתי, אך כעת ניכרת השפעה אמריקאית: مونيكا (מוניקה), ديفيد (דייוויד), مايكل (מייקל) ועוד.
קבוצת שמות אחרת כוללת שמות המשותפים לקופטים ולמוסלמים, כדי לטשטש את זהותו הדתית של בעל השם (קופטים מדווחים על הפליה בבית הספר ברגע שמתגלית דתם). בתחום זה מרובים שמות המסתיימים ב-ي: فتحي (פתחי), سعدي (סעדי), عدلي (עדלי) ועוד. נפוצים גם שמות מהשורש مجد (=תהילה): مجدي (מגדי), ماجد (מאגֶד). כמו כן נפוצים שמות עם הרכיב عبد (עבְּד, כלומר עֶבֶד): عبد المسيح (עבד-אלמסיח, דהיינו עבד המשיח), عبد النور (עבד-אלנור, דהיינו עבד האור). שני שמות אחרונים אלה הם קופטיים בלבד.
הקופטים בישראל
עדויות על נוכחות קופטית בירושלים קיימות מראשית המאה התשיעית לספירה. בשנת 1236 התמנה ארכיבישוף קופטי בירושלים, ומאז ועד היום קיימת בה פטריארכיה קופטית. מבנה הפטריארכיה מצוי במנזר דיר אנטוניוס, סמוך לכנסיית הקבר. כמו כן יש לקופטים חזקה במספר תאי תפילה בכנסיית הקבר.
עימות רב שנים קיים בין הקופטים ובין הכנסייה האורתודוקסית האתיופית ביחס לבעלות על דיר אל סולטאן, מבנה המצוי על גג כנסיית הקבר. כיום מתגוררים במבנה נזירים אתיופים ונזיר קופטי אחד. בשל הסכסוך מצוי המבנה במצב ירוד ורעוע.
מרבית הקופטים בירושלים מתגוררים בח'אן הקופטים, מבנה ברובע הנוצרי התוחם מצפון את בריכת חזקיהו, שנבנה בשנת 1838. כיום מתגוררות בירושלים כמה עשרות משפחות קופטיות.
כמו כן בעיר נצרת שבגליל התחתון קיימת קהילה קופטית שמספרם מגיע לכ 1500-2000 נפשות הנושאים את שם המשפחה "קופטי" ככינוי לנצרות שהם שייכים לה כאשר הגיעו ממצרים בראשית המאה ה-20. יש להם כנסייה בעיר אשר שייכת באופן ישיר לכנסייה הקופטית והאפיפיור במצרים. בחיפה מתגוררות כיום כמה משפחות נוצריות הנושאות את שם המשפחה "קופטי", אשר רובן גם מנצרת. הידוע שבינהם הוא היסטוריון ומורה להיסטוריה הרבה שנים ומוכר לקהילה הערבית בעיר; ד"ר עטאללה קופטי.
במרץ 1957 נעצר ראש הכנסייה הקופטית בישראל, הכומר יואכים אל-אנטוני, בחשד לריגול ולאחר מכן הורשע.
ביפו הייתה קהילה קופטית ולה כנסייה בשם מנזר אנטוניוס הקדוש.
פילאים
פִּילָאִים (שם מדעי: Proboscidea) היא סדרה במחלקת היונקים, הכוללת את הפילים ואת קרובי המשפחה שלהם שנכחדו, ובייחוד הממותה והמסטודון. המין החי הגדול ביותר בבני סדרה זו - פיל סוואנה אפריקני (Loxodonta africana) הוא חיית היבשה הגדולה ביותר כיום והפרט הכי גדול שניצוד הגיע למשקל של 12 טון אם כי רוב הפרטים מגיעים רק עד ל-9 טון.
משמעות השם
השם פילאים נוצר מבני משפחת הפיליים, היחידים אשר חיים כיום בסדרה. בעבר נקראו המינים בעלי חדק עקב היותם בעלי אף ארוך המכונה בעברית "חדק".
כיום המילה חדק מזוהה בעיקר עם הפיל. בלשון חז"ל חדק פירושו 'קוץ' הלחם של המילים חד-דק. (ונראה שנכתב בפתח) בכתבי ימי הבינים שימש השם ככינוי לעוקץ או קוץ קטן של בעלי כנף קטנים, ובעברית החדשה איבד את משמעותו המקורית והפך לשם אפיו של הפיל ודומיו אף שאינו לא חד ולא דק.
מיני הפילים
כיום חיים 3 מיני פילים המשויכים לשני סוגים:
שוברים
שוברים הוא סרט קולנוע מוזיקלי ישראלי משנת 1985. הסרט, שבוים על ידי אבי נשר, נכשל מסחרית בקופות ובתקופת הקרנתו בבתי הקולנוע צפו בו 28,000 צופים בלבד. הסרט הופק בתקציב זעום וצילומיו נמשכו רק שמונה ימים. פסקול הסרט הניב כמה להיטים, בראשם "שירו של שפשף", שנכתב על ידי יאיר ניצני והולחן ובוצע על ידי מאיר בנאי. בסרט זה נתגלתה לראשונה הזמרת סי היימן, ויזהר אשדות הופיע בו לראשונה כשחקן, ובנוסף הלחין אשדות את רוב שירי הסרט ועיבד את כולם.
עלילה
קבוצת שחקנים יורדת לנגב לצלם אופרת רוק סביב עימות דוד וגוליית. הסרט דל תקציב, השחקנים נאלצים להתפשר על פתרונות מאולצים ואף להגן על כבודם כנגד המפיקים המערימים קשיים על ההפקה, בנוסף בקרב השחקנים נוצרים יריבויות כאשר קורץ (נתן דטנר) ממריד את חלק מהשחקנים ומפיקי הסרט (אייל גפן ויאיר ניצני) להדיח את הבמאי דו-בון (מאיר סויסה), בנוסף קורץ משנה את התסריט ואת חלוקת התפקידים, דבר שלא מתקבל אצל המפיקים שמבינים שכדי שהסרט יצא לאור הם יצטרכו להתפשר על הרבה דברים שלא תכננו, ושזה לא מצליח והמשקיע העיקרי מחו"ל שהתחייב להשקיע כספים בסרט מוותר, מפיקי הסרט מחליטים לפוצץ את ההפקה כדי לקבל כסף מהביטוח, השחקנים שמבינים זאת, וחלומם הגדול היה השתתפות בסרט מחליטים להתגבש למטרה זאת, ולהשקיע בתפאורה מחודשת והפקה עצמית כנגד כל הסיכויים כדי להשלים את צילומי הסרט.
יחס רפלקסיבי
בלוגיקה ובמתמטיקה, יחס בינארי R מעל קבוצה X הוא יחס רפלקסיבי אם עבור כל איבר a בקבוצה X, האיבר \ aנמצא ביחס עם עצמו, כלומר, a R a.
דוגמאות
דוגמאות נוספות ליחסים רפלקסיביים:
יחסים קשורים
יחס שבו אף איבר אינו ביחס עם עצמו נקרא אי-רפלקסיבי או אנטי-רפלקסיבי. לדוגמה: היחס "גדול מ-".
פוקה-יוקה
פוֹקה-יוקֶה (ביפנית: "הימנעות משגיאות", ポカヨケ ) הוא מונח יפני שפירושו "חסינות לשגיאות" או "מניעת טעויות בשוגג", המתאר הגבלה שמטרתה למנוע טעויות אנוש.
פוקה-יוקה הוא כל מנגנון בתהליך המסייע למשתמש להימנע (yokeru) מטעויות (poka) וכשלים, על ידי מניעה, תיקון, או הסבת תשומת לב לטעויות אנוש, בעודן מתרחשות. הרעיון נהגה, ובהמשך אומץ, על ידי שיגאו שינגו, כחלק ממערך הייצור טויוטה.
מימוש
כמעט בכל תחומי החיים עלולה להתבצע טעות אנוש כזו או אחרת. באמצעות הטלת מגבלות מסוגים שונים, ניתן לכוון את האדם שלא יבצע טעויות, ובמידת האפשר אף לכוון אותו לבצע רק את הפעולה הרצויה/נכונה.
רמות בפוקה-יוקה:
גד הרן
גד הרן (נולד ב-28 באוגוסט 1954) הוא פעיל חברתי וסופר ישראלי, ממקימי תנועת עמ"י, הקואליציה החברתית ויו"ר מפלגת "צדק חברתי".
קורות חייו
גד הרן נולד בירושלים. את שירותו הצבאי עשה בחטיבת גולני כחייל וכקצין (רס"ן). במלחמת יום הכיפורים הוא לחם בקרב על החרמון והשתתף גם במבצע שלום הגליל. לאחר שירותו הצבאי סיים לימודי הנדסה ותואר שני במינהל עסקים בטכניון. במשך שנים רבות עבד בתעשייה הישראלית ובחברות הנדסה, בתפקידי ניהול בכירים. הוא התמחה באנרגיה, התפלת מים, ופרויקטים גדולים בישראל ובחו"ל, כגון הקמת מתקני התפלה באשקלון ובקפריסין והקמת תחנות כוח בקזחסטן ופפואה ניו-גיני. בין השנים 2005–2010 שימש כמנכ"ל חברת הנדסה בינלאומית גדולה (בייטמן פרויקטים בע"מ). כיום הוא משמש כיועץ ושותף במיזמים של פרויקטי תשתית כגון מתקנים סולריים, התפלה ומחצבים.
הרן נמנה עם מקימי תנועת עמ"י (2009) - תנועה חברתית למען איכות החברה והממשל בישראל. התנועה עסקה במאבקים ציבוריים נגד חקיקה אנטי-חברתית, ותמכה בפעילויות הכשרה ועידוד מנהיגות צעירה. בין מאבקיה: ביטול מס הבצורת, התנגדות להעלאת תעריפי המים, התנגדות להפרטת הקרקעות, ומאבק לדיור בר השגה.
בשנים 2006–2010 כיהן בהתנדבות כיו"ר עמותת ידיד, העוסקת בהנגשת זכויות והעצמת קהילות. בשנת 2009 זכתה העמותה באות הנשיא למתנדב.
בשנת 2012 ריכז התארגנות שנקראה "הקואליציה החברתית", אשר פעילותה הבולטת בתחום מאבק למען דיור ציבורי ודיור בר-השגה התבטאה בכנסים, הפגנות והקמת מיזם "חומה ומגדל" באזור יקום. באותה שנה, לקראת הבחירות לכנסת ה-19, נבחר ליו"ר מפלגת "צדק חברתי".
פנדה צ'ינלינג
פנדה צ'ינלינג (שם מדעי: Ailuropoda melanoleuca qinlingensis) היא תת-מין של הפנדה הענקית שהתגלתה בשנות ה-60, אך לא הוכרה כתת-מין עד שנת 2005. פנדת צ'ינלינג היא תת-מין אחד מתוך שניים של פנדת הענק. כמו כן, היא שונה מתת-המין השני בכך שהגולגולת שלה קטנה יותר, צבע הפרווה שלה הוא חום בהיר-כהה (ולא שחור-לבן כמו שהפנדה מזוהה איתם), והגוף שלה קטן יותר.
תיאור
כיום ישנן 200–300 פנדות צ'ינלינג החיות בטבע. ב-30 באוגוסט 1989, נקבה מתת-המין בשם דן-דן נתפסה והובאה לגן החיות של שיאן להזדווג עם פנדה מתת-המין השני. הצאצאים שנולדו היו בצבעים שחור-לבן, אך ככל שהתבגרו צבעם התחיל לדהות ולהפוך לחום. על פי דיווחים דן-דן ילדה שלושה גורים שמתו זמן קצר לאחר הלידה. כמו כן, דן-דן נפטרה בשנת 2000.
תפוצת תת-המין מוגבל להרי צ'ינלינג (ומכאן שמם), בגובה של 1300–3000 מטרים. ישנה השערה לגבי צבעם של הפנדות, שאומרת שהצבע הוא תוצאה של רבייה מכיוון שאוכלוסיית הפנדות סגורה לסחף גנטי וזה עלול להביא לשימור המוטציה האחראית על הצבע.
עונת 2021/2022 ב-NBA
עונת 2021/2022 היא העונה ה-76 של ליגת ה-NBA. בעונה זו חזרה הליגה ללוח הזמנים הסטנדרטי שלה, לאחר שמגפת הקורונה שיבשה את לוח הזמנים בשתי העונות הקודמות. משחקי קדם העונה החלו ב-3 באוקטובר 2021, והעונה הסדירה נפתחה ב-19 באוקטובר והסתיימה ב-10 באפריל 2022. משחקי פלייאוף ה-NBA נערכו בין 16 באפריל ל-17 ביוני 2022. משחק האולסטאר התקיים ברוקט מורגג' פילדהאוס, אולמה הביתי של קבוצת קליבלנד קאבלירס, ב-22 בפברואר 2022.
באליפות עונה זו זכתה גולדן סטייט ווריורס, בפעם השביעית בתולדותיה, לאחר שגברה בסדרת הגמר על בוסטון סלטיקס, בתוצאה 4–2. שחקן הווריורס, סטפן קרי, זכה בתואר ה-MVP של סדרת הגמר.
דראפט 2021
דראפט ה-NBA 2021 נערך ב-29 ביולי 2021 בברקליס סנטר, אולמה הביתי של קבוצת ברוקלין נטס. בהגרלת ה"לוטרי" שנערכה ב-22 ביוני, נקבע שדטרויט פיסטונס תבחר ראשונה בדראפט, ובשלושת המקומות הבאים יבחרו יוסטון רוקטס, קליבלנד קאבלירס וטורונטו ראפטורס, בהתאמה.
אולסטאר 2022
משחק האולסטאר של ה-NBA נערך ב-21 בפברואר 2022 באולם רוקט מורגג' פילדהאוס שבקליבלנד. כמדי שנה, עשרת השחקנים הפותחים במשחק נבחרו על פי שקלול קולות של אוהדים, שחקני הליגה ופרשנים, ואת 14 השחקנים המחליפים בחרו מאמני הליגה (בסך הכול 5 שחקני חמישייה ו-7 מחליפים מכל אזור). שני השחקנים בעלי מספר הקולות הרב ביותר לפתוח בחמישיות (אחד מהמזרח ואחד מהמערב) משמשים כ"קפטנים" של קבוצתם, אותה הם מרכיבים מתוך יתר השחקנים שנבחרו להשתתף במשחק, במהלך "דראפט" בין הקפטנים בו הם בוחרים את השחקנים לסירוגין.
קבוצת דוראנט קבוצת לברון
פרסים עונתיים
להלן רשימות הזוכים והמועמדים הרשמיים לכל אחד מהפרסים העונתיים: חמישיות העונה: חמישיות ההגנה של העונה: חמישיות הרוקיז של העונה:
פליי-אין
רק ששת הקבוצות המובילות בכל אזור עולות לסיבוב הראשון של פלייאוף ה-NBA, בעוד שארבעת הקבוצות הבאים ישתתפו בטורניר הפליי-אין. בכל אזור: הקבוצה במקום ה-7 מארחת את הקבוצה במקום ה-8 בסבב ההזדמנות הכפולה והקבוצות צריכה לנצח משחק אחד כדי לעלות, כשהמנצחת במשחק זה מקבלת את המקום השביעי בפלייאוף. כל אחת מהקבוצות במקום ה-9 והקבוצה במקום ה-10 צריכות שתי ניצחונות כדי לעלות לפלייאוף. הקבוצה במקום ה-9 מארחת את הקבוצה במקום ה-10 בסיבוב ההדחה, כאשר המפסידה מודחת. המפסידה בסבב ההזדמנות הכפולה מארחת את המנצחת במשחק סיבוב ההדחה, כשהמנצחת מקבלת את המקום ה-8 והמפסידה מודחת.
פלייאוף
כל אחת מסדרות הפלייאוף משוחקת בשיטת הטוב משבעה משחקים, כלומר הקבוצה הראשונה אשר מגיעה לארבעה ניצחונות מנצחת בסדרה.
סגל האלופה, גולדן סטייט ווריורס: סטפן קרי, דריימונד גרין, קליי תומפסון, אנדרו ויגינס, ג'ורדן פול, קוון לוני, אוטו פורטר, גארי פייטון השני, נמניה בייליצה, אנדרה איגודלה, דיימיון לי, ג'ונתן קומינגה, חואן טוסקנו-אנדרסון ומוזס מודי (ג'יימס וייזמן, כריס צ'יוזה וקווינדרי ות'רספון נכללו בסגל אך לא השתתפו בפלייאוף).מאמן ראשי: סטיב קר.
אלכסנדר דונסקוי
אלכסנדר ויקטורוביץ' דונסקוי (ברוסית: Алекса́ндр Ви́кторович Донско́й; נולד ב-10 ביוני 1970, ארכנגלסק) הוא איש עסקים ופוליטיקאי רוסי. בשנים 2005–2008 היה ראש עיריית ארכנגלסק. הודיע על רצונו להתמודד לתפקיד נשיא רוסיה בבחירות של שנת 2008 אך בסופו של דבר לא השתתף.
ביוגרפיה
לאחר שרות צבאי, חזר לעיר הולדתו בשנת 1991. תחילה עבר בעבודות מזדמנות אך עד מהרה החל בעסקים פרטיים. בשנת 1992 הואשם בפלילים ונשפט.
הקים את חברת המסחר "סזון" (Сезон), שהפכה עם הזמן לרשת המרכולים הגדולה במחוז ארכנגלסק. לטענתו, הוא בוגר שני מוסדות השכלה גבוהה פרטיים: "בית ספר לעסקים של סטוקהולם" (Handelshögskolan i Stockholm) ו"המכון הצפוני ליזמות" (Северный институт предпринимательства) בארכנגלסק, אך יש טענה שהוא זייף את התעודות המעידות אל תאריו. בנושא נוהלו מספר משפטים ובסופו של דבר נמצא אשם.
עסק בפעילות חברתית - הקים מספר קרנות סיוע ליתומים ולמשפחות נזקקות.
בשנת 2005 התמודד בהצלחה בבחירות לראשות עיריית ארכנגלסק. ב־31 באוקטובר 2006 הודיע על כוונתו להתמודד לתפקיד נשיא רוסיה. זמן קצר לאחר הודעתו, נפתחה נגדו חקירה פלילית, בחשד כי זייף את תעודת סיום הלימודים שלו. דונסקוי טען, שהחקירה היא כלי שנועד לאיים עליו ולגרום לו להסיר את מועמדותו לנשיאות. לאחר פתיחת חקירות נוספות בסופו של דבר התפטר מתפקיד ראש העיר בתחילת 2008. חלק מהמשפטים שנערכו נגדו הסתיימו בהענשה.
בשנת 2009 עבר להתגורר במוסקבה ופתח מוזיאון של אומנות ארוטית.
בשנת 2011 נכנס לרשימת מועמדים לדומה מטעם מפלגת יאבלוקו. באוקטובר 2011 הורד מהרשימה בעקבות החלטת ראשי המפלגה.
וואלור
מועדון הכדורגל וואלור (באיסלנדית: Knattspyrnufélagið Valur או בקיצור Valur - בעברית "וואלור") הוא מועדון כדורגל איסלנדי מהעיר רייקיאוויק, בירת איסלנד. הקבוצה משחקת את משחקי הבית שלה באצטדיון הידארנדי שברייקאוויק, וצבעי הקבוצה הם אדום ולבן. המועדון הוא מועדון ספורט גדול באיסלנד שלו קבוצות במגוון ענפים. קבוצת הכדורגל של המועדון נחשבת לאחת הקבוצות הבולטות באיסלנד, כאשר היא השתתפה בליגה המקומית הבכירה החל מ-1915, ורק 3 עונות מתוך כלל העונות של הליגה האיסלנדית - הקבוצה לא לקחה חלק בליגה הבכירה. הקבוצה זכתה בתואר האליפות לראשונה בשנת 1930, ומאז לקבוצה 23 אליפויות הליגה האיסלנדית הבכירה, כאשר האחרונה שבהם ב-2020. בנוסף זכתה הקבוצה גם ב-11 תוארי גביע מקומיים. הקבוצה גם מחזיקה בשיא נוכחות קהל למשחק כדורגל באיסלנד (שנחשבת לאומה קטנה במיוחד), שהוא 18,243 צופים במשחקה של הקבוצה מול בנפיקה ליסבון ב-1968.
טל רבין
טל רבין (נולדה ב-1962) היא מדענית מחשב ישראלית-אמריקאית, פרופסורית באוניברסיטת פנסילבניה. עמדה בראש המחקר ב Algorand Foundation, והייתה ראש קבוצת מחקר הקריפטוגרפיה במרכז המחקר תומאס ג'יי ווטסון של חברת IBM שבמדינת ניו יורק.
ביוגרפיה
טל רבין נולדה בשנת 1962 במדינת מסצ'וסטס בארצות הברית וגדלה בירושלים. בוגרת גימנסיה רחביה. אביה, מיכאל רבין, הוא מדען מחשב נודע שמחקריו היוו פריצת דרך בתחומי החישוביות והקריפטוגרפיה. כילדה, אהבה לפתור חידות ולשחק במשחקי חשיבה. ניכר כי תחום עיסוקו של אביה היווה השראה עבורה, והם אף כתבו מאמר במשותף.
קריירה
את התואר הראשון קיבלה מהאוניברסיטה העברית בירושלים בשנת 1986. לאחר מכן המשיכה ללמוד באוניברסיטה העברית לתואר שני (1988) ושלישי (1994) תחת הנחייתו של פרופ' מיכאל בן אור. בין השנים 1994–1996 ביצעה פוסט-דוקטורט באוניברסיטת MIT בתמיכת הקרן הלאומית למדע של ארצות הברית. לאחר מכן הצטרפה לקבוצת הקריפטוגרפיה במרכז המחקר תומאס ג'יי ווטסון של IBM, וב-1997 מונתה לראש קבוצה זו.
המחקר של רבין מתמקד בקריפטוגרפיה ובאבטחת רשתות, בפרט בתכנון של אלגוריתמי הצפנה יעילים ומאובטחים יותר. בנוסף היא חוקרת פרוטוקולים מבוזרים מאובטחים ואת היסודות התאורטיים של ההצפנה, ועוסקת גם בתורת המספרים ובתאוריה של אלגוריתמים ומערכות מבוזרות. הייתה שותפה לכתיבתם של קרוב ל-100 מאמרים אקדמיים, אשר צוטטו בלמעלה מ-7,000 מאמרים שונים. בנוסף, רשומים על שמה חמישה פטנטים בארצות הברית.
מחקרה מתמקד בדרכים שבהן ניתן להפוך את התקשורת באינטרנט לבטוחה יותר. עבודותיה הבולטות בתחום זה מתמקדות בתכנון מנגנוני חתימות דיגיטליות המשמשים בין היתר להעברת תקשורת מאובטחת ברשת. חלק ניכר מעבודתה בנושאים אלו נעשה בשיתוף עם החוקרים רוסריו ג'נרו (Rosario Gennaro) והוגו קרבצ'יק (Hugo Krawczyk).
הייתה חברה בוועדות תוכנית של כנסים כגון TCC, Crypto, PKC ו- Eurocrypt. היא חברה בוועדת Computing Community Consortium (בתרגום חופשי - איגוד קהילת המחשוב), בוועד המנהל של SIGACT - ארגון המקדם מחקר בתחום מדעי המחשב התאורטיים, ובוועדת העורכים של המגזין Journal of Cryptology, כתב עת מדעי מוביל בתחום הקריפטוגרפיה.
רבין פועלת למען קידום אוכלוסיית הנשים בתחומה המקצועי. היא יזמה ומארגנת בקביעות את הסדנה Women in Theory, המכוונת לנשים הלומדות לתארים מתקדמים בתאוריה של מדעי המחשב ומתקיימת באופן דו-שנתי.
רבין עוסקת גם בהנגשת תחום ההצפנה לציבור הרחב. ב-2011 הרצתה והשתתפה בפאנלים במסגרת World Science Festival, אירוע מדעי לציבור הרחב שנערך בניו יורק. ב-2014 השתתפה ב- WNYC Science fair, אירוע דומה שנערך אף הוא בניו יורק.
משפחתה
אביה, מיכאל רבין, הוא פרופסור למתמטיקה ומדעי המחשב, חתן פרס ישראל ופרס טיורינג. אמה, רות רבין, עבדה בפרקליטות המדינה, הייתה מנהלת המחלקה הבינלאומית. דודתה, פרופ' מרים בן-פרץ, היא חוקרת חינוך והוראה, כלת פרס ישראל, ודודהּ, פרופ' חיים רבין, היה בלשן וחוקר הלשון העברית והלשונות השמיות. אחותה, פרופ' שרון רבין-מרגליות, היא פרופסור למשפטים במרכז הבינתחומי הרצליה.
טל רבין היא אם לשתי בנות.
כוכב הגאולה
כוכב הגאולה (בגרמנית: Der Stern der Erlösung) הוא חיבורו המשמעותי ביותר של הפילוסוף פרנץ רוזנצווייג שנכתב ב־1919.
החיבור מתבסס על שלושה יסודות מרכזיים בהשקפת עולמו הפילוסופית-דתית. האלוהים, האדם והעולם, ועל יחסי גומלין המתהווים בין יסודות אלו. בריאה בין האלוהים אל העולם, התגלות בין האלוהים אל האדם, וגאולה בין האדם אל העולם. בספר הוא דן על היחסים שבין היהדות לדתות אחרות ובמיוחד לנצרות. את כוכב הגאולה כתב רוזנצווייג על גבי גלויות מן החזית המזרחית, במהלך מלחמת העולם הראשונה. הרקע לכתיבת הכוכב אינו רק פרט ביוגרפי בחייו של רוזנצווייג, אלא מהווה רקע חשוב להבנת רעיונותיו ותפיסותיו.
הרקע לכתיבת הספר
פרנץ רוזנצווייג החל לכתוב את הכוכב תוך כדי שירותו כקצין בצבא גרמניה של מלחמת העולם הראשונה, בחזית המזרחית. בכתביו מתאר פרנץ רוזנצווייג את ההתגלות, את הזיקה אל האל כאיזו תוצאה של אירוע התעוררות פנימי. כאיזו תוצאה של טלטלה עמוקה, הגורמת לאדם 'להפעיל' את מנגנוני הזיקה שלו עם האל. רוזנצווייג חווה גם חווה התעוררות מסוג זה בחייו שלו, ומשום כך הרקע לכתיבת הכוכב מקבל משנה תוקף. האירוע הראשון, מורכב משיחה לילית על יסודות האמונה, בשנת 1913, עם ידידו אויגן רוזנשטוק, ומחוויה מקרית של תפילת יום הכיפורים בבית הכנסת החסידי בברלין. האירוע השני התרחש במהלך שירותו הצבאי במזרח, בו נפגש לראשונה עם יהדות מזרח אירופה ועם התנועה החסידית. מפגש זה הותיר בו רישומים עמוקים, שכן יהדות מזרח אירופה הייתה שונה מכל מבנה אחר של יהדות אותו הכיר רוזנצווייג ובמפגש זה נחשף רוזנצווייג לקיומם של עם יהודי ושל תרבות יהודית שונים כל כך מאלו שהיו מוכרים לו בגרמניה.
תפיסתו של רוזנצווייג
הפילוסופיה של פרנץ רוזנצווייג יכולה להיות מסווגת כאקזיסטנציאליזם דתי. כמו הוגים אקזיסטנציאליסטים רבים אחרים, יצא רוזנצווייג כנגד האידיאליזם הפילוסופי הגרמני, שבא לידי ביטוי מובהק בפילוסופיה של הגל. הניסיון של האידיאליסטים להכיל את הכול באמצעות הפילוסופיה נראה לרוזנצווייג כניסיון שגוי החוטא למהות האנושית. תחת זאת הוא ראה בחיים מציאות ההולכת ומתהווה. המהויות השונות שקיימות בעולם, מקבלות את ביטויין דווקא במפגש שלהן עם האחר.
ייחודו של 'כוכב הגאולה' הוא בשיטה השלמה והקוהרנטית שרוזנצווייג מציג בו. השיטה, או 'המחשָׁב החדש' (Das neue Denken) כפי שמכנה אותה רוזנצווייג, מעמידה את היות האדם בעולם כעובדה, יחד עם היות העולם וכמובן את היות האל. 'המחשב החדש' מתבסס על הנחת זהות מוחלטת בין המחשבה ובין המציאות. הכלים למחשב החדש הם השפה, הניסיון והשכל הישר. רוזנצווייג מאמין כי הוא יכול בשיטתו לתת דין וחשבון תאולוגי מלא על התנהלות העולם, וודאי על האמונה ועל הקשר שבין האל לאדם.
להגותו של הגל ישנה השפעה עמוקה על 'כוכב הגאולה'. בין השאר בא הדבר לידי ביטוי במתודה הדיאלקטית ובמוטיב השילוש. פרנץ רוזנצווייג בונה את הכוכב בצורה של שלושה יסודות – אל, עולם, אדם – ושלוש מסילות: בריאה, התגלות, גאולה. ששת הקודקודים יחד מסודרים אצל רוזנצווייג במתכונת של מגן דוד. הגותו של רוזנצווייג היא למעשה עקרונות האקזיסטנציאליזם בלבוש של היסודות, המסילות והמחשָׁב החדש.
משולש היסודות (אל, עולם ואדם) נוסח כבר על ידי היוונים, אלפי שנים לפני רוזנצווייג, אולם רוזנצוויג היה הראשון שאיחד וקשר את שלושת היסודות הללו תחת האמונה המונותיאיסטית. רוזנצוויג מצליח לאחד את כל שלושת היסודות תחת האחד, תחת יסוד אלוהי אחד המאחד את כל חלקי המשוואה.
המשולש השני, משולש המסילות (בריאה, התגלות וגאולה), הוא אולי המיוחד בהגותו של פרנץ רוזנצווייג, והוא המקשר את שלושת היסודות לעולם האמוני והמונותיאיסטי. היסודות התקיימו גם בהגות היוונית, אך כל אחד מהם היה קיים בה כשלעצמו, ללא קשר בין האחד לשני. האלים חיו באולימפוס, מבודדים ונבדלים מחייהם של בני האדם. לעיתים הם יורדים לעולם האדם, אך בסך הכל הם חיים במישור נפרד ממישור חייהם של בני האדם, והזיקה בין שני העולמות כמעט ואינה קיימת. רוזנצווייג טוען כי אצל הפוליתאיסטים, משולש המסילות כלוא בתוך משולש היסודות, כשאין קשר בין כל היסודות, כביכול עזב האלוהים את הארץ. בעוד קאנט רואה בחוסר הקשר בין היסודות את העולם האובייקטיבי, רואה בכך רוזנצווייג את העולם האלילי.
הכוכב מציג את עקרונות  'אל אמת'  ו 'אל חיים': לפי משולש המסילות, האל בורא את העולם, מתגלה אל האדם, והאדם גואל את העולם. המסילות יכולות לנוע לשני הכיוונים, לא באופן סימטרי, אך ישנו גם קשר של גאולה בין העולם לאדם. ההתגלות בנויה גם מנוכחותו של האדם אל מול האל, וכך גם יחס הבריאה. הקשר בכוכב הוא קשר מעגלי של אלוהים–עולם–אדם, כאשר בין כל צמד ישנו סוג מיוחד של אינטראקציה:
בעברית
הספר "כוכב הגאולה" נכתב במקור בגרמנית, ויצא לאור בעברית בשנת 1970, במלאת ארבעים שנה לפטירתו של פרנץ רוזנצווייג, על ידי מוסד ביאליק ומכון ליאו בק, בתרגומו של פרופ' יהושע עמיר ובצירוף הערות מאת פרופ' משה שוורץ ומאת המתרגם. למהדורה צורף פתח דבר מאת פרופ' משה שוורץ.
SIKART
SIKART הוא מילון ביוגרפי מקוון ובסיס נתונים על אמנות חזותית בשווייץ וליכטנשטיין, המופעל על ידי המכון השווייצרי לחקר אמנות (SIAR). האתר שהושק ב-2006 ושודרג ב-2012, הוא גרסה מקוונת, מורחבת ומתעדכנת כל העת של "לקסיקון הביוגרפיה של האמנות השווייצרית של SIAR" משנת 1998, שכלל 12,000 ערכים קצרים וכ-1,100 מאמרים ביוגרפיים מפורטים. האתר כלל בעת השקתו מידע אודות 14,000 אמנים, 1,200 מאמרים ביוגרפיים, 3,000 תמונות ו-15,000 התייחסויות לתערוכות.
SIKART מצהירים כי האתר מיועד הן למומחים והן לבעלי עניין באמנות מהציבור הרחב. הוא כולל מידע לגבי אמנים מקצועיים משווייץ ומליכטנשטיין "שעוסקים או עסקו בציור, רישום, חריטה, פיסול, וידאו, מיצב, צילום, מיצג ואמנות רשת", אך אינו כולל מידע על אמנים "שעוסקים או עסקו אך ורק באמנות שימושית (אמנות גרפית, עיצוב, יציקת פעמונים, צורפות, קדרות, צילום תיעודי וכדומה)".
בשל המגוון התרבותי בשווייץ, התוכן המוצג באתר לגבי כל אמן כתוב בשפה שהאמן משויך אליה ביותר: צרפתית, איטלקית או גרמנית. האמנים מדורגים בכוכב אחד עד חמישה על פי חשיבותם, ובהתאם נקבע רוחב המידע המתועד עבורם. לגבי כל אמן מתועדים שמו (בכל גרסאותיו), תאריכי הלידה והפטירה, קורות חיים קצרים, מילות מפתח, ערכים מילוניים, ביבליוגרפיה וקישור לאתר האמן (אם קיים). אמנים המדורגים בשלושה עד חמישה כוכבים מתוארים גם במאמרים ביוגרפיים באורך של שניים עד ארבעה עמודים, ומוצגות רפרודוקציות דיגיטליות של יצירות האמנות שלהם.
SIKART ממומן על ידי ממשלת שווייץ, הקנטונים השווייצרים ותורמים פרטיים. הגישה לאתר חופשית, אם כי בעת שהושק הייתה כוונה לגבות בהמשך תשלום עבור גישה, כדי לאפשר ל-SIKART לפעול ללא תלות במימון ציבורי.
יחסי אוסטרליה–טג'יקיסטן
יחס אוסטרליה–טג'יקיסטן הם היחסים הדיפלומטיים הרשמייםשבין הקהילייה של אוסטרליה לבין רפובליקת טג'יקיסטן.
סקירה כללית
אזרחי אוסטרליה ואזרחי טג'קיסטן זקוקים לאשרה כדי להיכנס האחד למדינה של השני.
סלטופוס
סלטופוס (שם מדעי: Saltopus; מילולית: "רגל מדלגת") הוא סוג של זוחל מהקבוצה דמויי דינוזאורים אשר ממנה התפתחו הדינוזאורים. במראו הוא דמה לדינוזאור וכך הוגדר במשך שנים רבות, אך לבסוף הופרד לקבוצה קרובה. הסלטופוס חי בסקוטלנד בסוף הטריאס לפני 228 מיליון שנה.
מאובני הסלטופוס נמצאו ב-1910 בידי החוקר הגרמני פרידריך פון הואן בממצא אחד בעיירה לוסימאות' (Lossiemouth) בסקוטלנד. ליצור שהתגלה היו בעיקר עצמות גפיים ועמוד שדרה אך לא נמצא גולגולת. הוא היה באורך 80-100 ס"מ ושקל בערך 1 ק"ג. עצמותיו היו חלולות כמו עופות ודינוזאורים והוא היה בעל זנב די ארוך. הרגליים היו בעלות 5 אצבעות והוא עמד זקוף כמו דינוזאור אמיתי.
זוחל זה היה כנראה היצור ממנו התפתחו הדינוזאורים האמיתיים אשר היו מהירים יותר והיו בעלי אגן המופנה קדימה.
האגודה הספרותית היהודית-הונגרית
האגודה הספרותית היהודית-הונגרית (בהונגרית: Izraelita Magyar Irodalmi Társulat, בקיצור: IMIT) קיימה את האספה הכללית המכוננת ב־14 בפברואר 1894, לאחר דיון ממושך ביוזמת הלשכה היהודית הלאומית בהונגריה. מטרת האגודה הייתה להציג את הספרות הדתית והמדעית היהודית ואת חיי הקהילות היהודיות בהונגריה, על ידי פרסום והפצה של יצירות רלוונטיות, הקראות פומביות של יצירות, העלאת סוגיות קריירה והענקת פרסים. מקום מושב האגודה היה בבודפשט ונוהלה על ידי דירקטוריון ואספה נבחרת. היא פרסמה ספר שנה, שבכל אחד מכרכיו פורסמו מחקרים רבים בעלי עניין לציבור. האגודה הספרותית פרסמה את התרגום הראשון הרשמי של התנ"ך להונגרית שתורגם במלואו בארבעה כרכים והותאם בקפדנות לטקסט העברי המקורי. נשיא האגודה היה הרב שמואל קוהן.
פעילות
היקף פרסומי האגודה, לרבות הכרכים של "ספר השנה", הגיע ל 48. בכל כרך בספר השנה פורסמו מחקרים רבים בעלי עניין לציבור. שני הכרכים הראשונים נערכו על ידי וילמוש (בנימין זאב) בַּכֶר ופרנץ מזאי. הכרכים 3 ו -4 נערכו על ידי וילמוש בכר ויוז'ף באנוצי, ובהמשך נערכו הכרכים על ידי באנוצי (שהיה ממקימי האגודה והרוח החיה בה) לבד. האגודה הספרותית הוציאה לאור בנוסף לתרגום התנ"ך גם תנ"ך לנוער בשני כרכים. פרסומים משמעותיים אחרים של החברה היו תולדות יהודי העיר שּוֹפּרוֹן ושל בודפשט (פולאק, ביכלר); צורת ארגון הקהילות היהודיות במדינות אירופה, חיי רש"י (וולס); ספריית הדיפלומות של יהדות הונגריה (פריש); ספר התפילות של שמעון פֵּצִ'י (גוטמן-הרמוש); תולדות הספרות היהודית וההיסטוריה האוניברסלית של היהודים. נשיאי החברה היו: שמואל קוהן, ואחר כך דיולה פישר. התנאים האומללים של תקופת מלחמת העולם הראשונה מנעו מהחברה לתפקד כהלכה, אך בשנת 1928 היא הוקמה מחדש עם ההנהלה הבאה: נשיא: אדולף ורטהיימר, יו"ר משותף: דיולה פישר, מזכיר: פרנץ הבשי, גזבר: פרנץ סֵיקֶיי. יועץ משפטי: גזה דֵשִי. האגודה המשיכה את פעילותה ברוח הישנה ולפי מטרות של המייסדים.
שמעון בוסקילה
שמעון בוסקילה (נולד ב-2 בפברואר 1966) הוא זמר, מלחין ומוזיקאי ישראלי.
ביוגרפיה
שמעון בוסקילה נולד באופקים בשנת 1966 כבן יחיד להורים שעלו ממרוקו. בגיל 8 וחצי התייתם מאמו, וב-1976 עבר עם אביו להתגורר בעיר נתיבות. יש לו אחות-למחצה מנישואיו השניים של אביו, ענת. דרכו המוזיקלית החלה כמתופף בלהקה מקומית בנתיבות, ובגיל מאוחר יותר החל לנגן בגיטרה. לאחר סיום שירותו הצבאי הקים את להקת החתונות "סהרה", עמה הוציא שני אלבומים: "סהרה" ו"יום יבוא".
במאי 1999 שודר בערוץ 2 סרט תיעודי, שבוים על ידי אשר נחמיאס, בשם "גיטרה בסהרה" אודות חייו של שמעון בוסקילה. הסרט הוביל לפריצה של בוסקילה ולחיבור הראשוני עם שלמה ארצי. בשנת 2000 התארח בוסקילה באלבומו של ארצי - "אהבתיהם" והשניים ביצעו יחד את הדואט "עלש". ב-2003 שר בוסקילה עם ארצי ביצוע מחודש ל"פעם תורי פעם תורך" שהוקלט לאלבום "שירי אהבה שלי".
ב-2003 הוציא בוסקילה את אלבום הבכורה שלו: "מחפש חבר קרוב", לאחר שנגנז אלבום שלם שהיה מיועד לצאת בשנת 2000 ממנו ראה אור רק הסינגל ״לא מוותר״. בוסקילה הלחין שבעה משירי האלבום, ביניהם: "איך את לא רואה", "יש לי דרכים לומר לך אוהב" ו"כמה את יודעת". האלבום כלל גם את שיר הנושא שנכתב והולחן על ידי שלמה ארצי, והפך ללהיט גדול, דואט בהופעה חיה עם שלמה ארצי, לשיר "עלש", גרסת כיסוי לשיר "תזרח" של להקת טיפקס, ביצוע לשיר "הייתי בגן עדן", שאותו הלחין במקור לשרית חדד, למילותיו של אהוד מנור. שיר זה גם נכלל בפסקול הסרט "סימה וקנין מכשפה", שיצא לאקרנים באותה שנה. משה לוי, מאיר עמר (Big M) ויורם חזן סולן להקת כנסית השכל התחלקו בעיבודים וההפקה המוזיקלית.
באוגוסט 2007 הוציא בוסקילה את אלבומו השני: "מרגיש את זה". הלהיט "את המחר שלי", אותו כתב יוסי גיספן והולחן על ידי בוסקילה בעיבודו של דני טלבי, זכה להשמעות רבות בתחנות הרדיו. האלבום כלל גם את הלהיטים: "מרגיש את זה" (שיר הנושא של האלבום) ו"געגוע", אותו כתב מיכאל ועקנין. בוסקילה הלחין את כל שירי האלבום ואת כולם כתבו גיספן או ועקנין, פרט לשירים: "חן עלינא", שכתב חיים אוליאל, ו"בימים עברו", שכתב קובי אוז. על העיבודים וההפקה המוזיקלית הופקד עמית הראל.
בשנת 2008 השתתף בוסקילה באלבום "בין קירות ביתי", במסגרת הפרויקט של עידן רייכל. בוסקילה היה אחראי על הכתיבה והביצוע בערבית מרוקאית של השיר "מהיום שהלכת" ("منهار اللي مشيتي"), לזכר אמו שנפטרה בהיותו בן 8 וחצי, על פי לחן של עידן רייכל.
בתחילת שנת 2010 השיק בוסקילה מופע משותף עם הזמרת שירי מימון, שכלל דואטים ממבחר השירים של שניהם. המופע לווה בשיר חדש משותף לשניהם, "גשם שיבוא", שהלחין בוסקילה למילים של דידי שחר. גם גרסתם לשיר "שיר תקווה" שהלחין בוסקילה למירי מסיקה, יצא בסינגל לתחנות הרדיו. במרץ 2011, יצא אלבום ההופעה שתיעד את הפעילות המשותפת של בוסקילה ומימון. שיתוף הפעולה של בוסקילה עם מימון הוא אחד המזוהים עמו עד היום. בשנה זו, זכו השניים בתואר "הרכב השנה", במצעדי הפזמונים השנתיים של גלגלצ ורשת ג', לשנת ה'תשע"א.
בשנת 2011 הקליט בוסקילה במסגרת הפרויקט של עידן רייכל את השיר "התמכרות", שאת מילותיו כתב בערבית מרוקאית, על פי לחן של רייכל. השיר נכלל באלבום הרביעי של הפרויקט, "הביתה, הלוך חזור".
ב-2012, הופיע בוסקילה לראשונה כשחקן בסדרה "המיוחדת", ששודרה בערוץ 2. בשנת 2014, החל לשמש כשופט בתוכנית "משפחה בהופעה", בערוץ 24.
בוסקילה נחשב אחד המלחינים המבריקים ביותר במוזיקה הישראלית, שיתף פעולה עם זמרים מובילים ואחראי ללהיטים רבים. על האמנים להם הלחין בוסקילה שירים, נמנים, בין היתר: שלמה ארצי, שרית חדד, שירי מימון, קובי פרץ, ליאור נרקיס, מירי מסיקה ועוד.
ב-8 בדצמבר 2014 הוציא בוסקילה סינגל בכורה: "עכשיו אני חוזר", אותו הלחין למילותיו של סהר חגי. בחודשיים הראשונים לצאתו נחשב השיר אחד הנשמעים ביותר בתחנות הרדיו, ודורג במקום הראשון במצעד העברי של רשת ג'.
ביולי 2015 יצא אלבומו השלישי של בוסקילה, "למה לי", שכלל את הלהיט "למה לי למה לך", שהוקלט גם בגרסה מרוקאית. עוד כלל את האלבום את השירים: "עכשיו אני חוזר" ו"אנחנו לא מלאכים", בו השתתף יהודה פוליקר בקולות רקע ובנגינת גיטרות, בוזוקי, ובגלמה.
בסוף שנת 2016, שיתף בוסקילה פעולה עם הזמר אליעד, בסינגל "לנשום", את השיר כתבו: יוסי גיספן ואליעד נחום ללחן של שמעון בוסקילה ואליעד. כחלק מאלבומו של אליעד: "תמיד חלמתי". בנוסף, אליעד כתב את השיר "קרוב אלי", אותו שר בוסקילה.
ב-9 במאי 2018, הוציא בוסקילה את הסינגל "פריז", מתוך אלבומו הרביעי הצפוי לצאת בהמשך השנה. שיר הנושא של האלבום נכתב על ידי סהר חגי והולחן על ידי בוסקילה. על ההפקה המוזיקלית היו אמונים נועם עקרבי ועמית הראל. הקליפ המלווה את השיר צולם ברחובות פריז, ובוים על ידי עוזי ג'ורג'.
באוגוסט 2022 הוציא בוסקילה סינגל בערבית מרוקאית בשם "אוּחְתִּי", שאותו כתב כמחווה לאחותו, לאחר שהתפייס איתה לאחר נתק רב שנים בין השניים.
חיים פרטיים
בוסקילה מתגורר בתל אביב.
בוסקילה הוא בן דודהּ של הזמרת מאיה בוסקילה.
יחסי טורקמניסטן–סין
יחסי טורקמניסטן–סין הם היחסים הדו-צדדיים בין סין לטורקמניסטן.
סקירה כללית
סין היא המדינה הראשונה שכוננה יחסים דיפלומטיים עם טורקמניסטן. ב-6 בינואר 1992 חתמה סין על הסכם על כינון יחסים דיפלומטיים עם טורקמניסטן.
בשנת 2020, היצוא של סין לטורקמניסטן הוערך ב-445 מיליון דולר ויצוא טורקמניסטן לסין הוערך ב-5.3 מיליארד דולר.
סוציולוגיה של הגוף
הסוציולוגיה של הגוף היא תחום בסוציולוגיה, העוסק בייצוגים ובשימושים חברתיים של הגוף האנושי, בחברות מודרניות.
תאוריות מוקדמות
גישה זו השתנתה בעידן הנאורות. במאה ה-16, אירופה החלה להשתתף בסחר העבדים ועל מנת להצדיק את זה הופקה כמות גדולה של ספרות המראה את המיניות ואכזריות של האפריקאים (פנון, 1976). במאה ה-18, הרעיונות של שוויון, זכויות אוניברסליות וצאן ברזל הפכו לנורמה האינטלקטואלית, אך עם זאת, הן לא יכלו להצדיק את כפיפותן של נשים בתוך תאוריה זו.
כדי להסביר את אלה, הביולוגיה של הבלעדיות נוצרה. ביולוגיה זו טענה כי מינים וגזעים שונים הותאמו להיות טובים יותר למשימות שונות ולכן יש צורך באפליה ובכפיפות.
הבנה זו קרתה בשילוב גם עם ההתפתחויות הטכנולוגיות שהתרחשו, מה שהוביל אנשים לראות את הגוף כמכונה, ולכן כמשהו שניתן להבנה, לסיווג ולתיקון, אחת הדוגמאות הראשונות לכך הייתה עבודתו של ויליאם הארווי בתחילת המאה ה-17.
חשיבות לימוד הגוף בסוציולוגיה של בריאות וחולי
נושא חשוב במיוחד בתוך המסורת של הסוציולוגיה של הגוף הוא הסוציולוגיה של הבריאות והחולי. זאת, משום שמחלה עלולה כמובן להפחית את רמת התפקוד התקין של הגוף. כמו כן, יותר ויותר אנשים בחברה מאמינים כי מחלה ניתנת למניעה על ידי ביצוע פעילויות שמובילות לגוף בריא (ובכך לשנות את אורח החיים של אדם) כגון דיאטה ופעילות גופנית, כמו גם הימנעות מכל דבר שיכול לגרום לנזק לגוף, כמו עישון. יתר על כן, מדע הרפואה כיום מסוגל לשנות את גופנו באמצעות ניתוח פלסטי, השתלת איברים ואף ביצוע שינויים במבנה הגנטי של תינוק שטרם נולד.
אבזים
אַבָּזִים, או אַבָּזִינִים (באבזית: абаза, רוסית: Абази́ны), הם קבוצה אתנית הקרובים מבחינה אתנית לאבחזים ולאדיגים. כיום הם מתגוררים בעיקר בטורקיה, מצרים ובמחוזות קאראצ'אי-צ'רקסיה וסטברופול שבצפון הקווקז הרוסי, ואילו מעטים מהם חיים גם באוקראינה ובמחוז קברדינו-בלקריה הרוסי. רוב האבזים הם מוסלמים סונים.
דמוגרפיה
האבזים מתגוררים בעיקר ברוסיה, מצרים וטורקיה (הערכה בין 15,000 ל-50,000) במחוזות סמסון, יוזגט ואדנה ובמישור קייסרי. רוב האבזים בטורקיה משתייכים לשבט אשחרואה, שנלחם באימפריה הרוסית במלחמת הקווקז והובס בקרב קבדה באזור סוצ'י של היום. שבט הטפנטה נלחם יחד עם הרוסים. קבוצות קטנות של אבזים מתגוררים בארמניה ואוקראינה.
האבזים ברוסיה מתגוררים ב-16 אאולים ברפובליקת קאראצ'אי-צ'רקסיה, וקבוצה נוספת של אבזים מתגוררת באדיגיה. במפקד אוכלוסין שנערך ברוסיה בשנת 2010 הצהירו כ-43 אלף איש כי הם אבזים (ב-2002 הצהירו כ-38 אלף).
היסטוריה
מוצאם של האבזים הוא בסדזן, מחוז היסטורי בקווקז הגדול שנמצא כיום בשטח קאראצ'אי-צ'רקסיה. הם קרובי משפחה אתניים של האבחזים והאדיגים. במאות הארבע-עשרה וההחמש-עשרה הם נפרדו מהאבחזים של מחוז הים השחור ועברו לאבזה במישור צפון הקווקז. הם התערבבו באוכלוסייה הצ'רקסית המקומית שעלתה עליהם במספר.
האבזים הושפעו רבות מהסביבה הצ'רקסית. מבחינה חברתית היו האבזים במעמד נמוך יותר מהצ'רקסים, והנסיכים האבזים היו וסאלים של הנסיכים הצ'רקסים. האבזים אימצו את השפה הצ'רקסית כשפה מדוברת נוספת, דבר שהפך אותם לעם דו-לשוני. ההשפעה על השפה הייתה חד-צדדית, מכיוון שאבזית נחשבה לשפת מעמד נחות יותר. זו הסיבה לכך שבשפת האבזים ישנן מילים רבות השאולות מהצ'רקסית.
עקב שיעור נישואי התערובת הגבוה בין האבזים לצ'רקסים, קידמו הנשים הצ'רקסיות שנישאו לאבזים את השפה הצ'רקסית ולימדו את ילדיהם המשותפים צ'רקסית. במהלך השנים התערו האבזים עם שכניהם. 36% מהגברים ו-25% מהנשים נשואים בנישואי תערובת. בעיקר עם הצ'רקסים. מעל למחצית משיעור נישואי התערובת של הצ'רקסים היו לאבזים, ומעל לשני שלישים מנישואי התערובת של האבזים היו לצ'רקסים.
מאוחר יותר, במאות השמונה עשרה והתשע עשרה, התרחשה ההגירה השנייה של האבזים.
שפה
האבזים בקאראצ'אי-צ'רקסיה הם דוברי שפה משלהם הנקראת אבזית, ממשפחת השפות הקווקזיות הצפון-מערביות. היא מדוברת על ידי כ-20,000 איש. משנת 1936 נכתבת האבזית באלפבית הקירילי. לאבזית בקאראצ'אי-צ'רקסיה שני ניבים עיקריים: אשחרואה וטפנטה.
האבזים יושבים בעיקר בהרי צפון הקווקז בשכנות לצ'רקסים והיו עם דו-לשוני במשך תקופה ארוכה. לעומתם, האבזים שהתגוררו באאולים הקראצ'אים אינם דוברים צ'רקסית ולא קאראצ'אית ואינם נחשבים דו-לשוניים. לפיכך האבזים ברוסיה הם למעשה הם דו-לשוניים חלקית. אף על פי שהאבזים דיברו אבזית וצ'רקסית במקביל, נותרה השפה האבזית עם כל הייחודות ההדקדוקית כפי שהייתה, והיא קרובה מאוד מבחינה זו לשפה האבחזית.
הסכסוך הגאורגי-אבחזי
האבזים, הקרובים מאוד מבחינה אתנית לאבחזים, לקחו חלק פעיל בקונפדרציית עמי ההר של הקווקז והשתתפו יחד עם עמי צפון הקווקז האחרים בטבח סוחומי והאירועים האחרים במלחמת אבחזיה בין השנים 1992–1993. במסגרת שאיפתם של האבחזים להיות הרוב באבחזיה, גירשו את הגאורגים מאבחזיה, כולל את המגרלים ממחוז גאלי, שבפועל לא השתתפו במלחמה כנגד האבחזים. בנוסף לכך פעלו האבחזים להשבת הפזורה האבחזית בטורקיה והמזרח התיכון. אולם, מספר המהגרים היה מועט ביותר. תוכנית נוספת שהועלתה הייתה ל"אבחז" את הצ'רקסים והאבזים על ידי שינוי הלאום המופיע בתעודת הזהות שלהם.
דנפסאר
דנפסאר (באינדונזית: Denpasar) היא בירת מחוז באלי באינדונזיה והעיר המאוכלסת ביותר בשרשרת איי סונדה הקטנים. על פי מפקד האוכלוסין משנת 2020 אוכלוסיית העיר מנתה 725,314 תושבים, רובם הינדים (68.4%), הדתות הדומיננטיות אחריה הן האסלאם, הנצרות, הבודהיזם והקונפוציאניזם.
שדה התעופה הבינלאומי נגורה ריי, של באלי, נמצא כ-13 ק"מ דרומית לעיר. שדה התעופה מורכב משני טרמינלים - הטרמינל לטיסות פנים (שרמתו נמוכה ביותר), והטרמינל הבינלאומי, בניין בן 3 קומות עם תשתית מפותחת, מסעדות מזון מהיר ובתי קפה, כמו גם חנויות דיוטי פרי, דוכני מזכרות, חדרי תפילה, מכוני עיסוי שונים, חדרי מקלחת ואזורי בילוי מצויד במגרשי משחקים לילדים.
היסטוריה
דנפסאר הייתה בירת הממלכה באדונג במהלך המאה ה-18 וה-19. היא נכבשה על ידי ההולנדים בשנת 1906, במה שכונה "ההתערבות ההולנדית בבאלי". הארמון המלכותי נבזז ונהרס עד היסוד. תושבי המקום החלו בהתאבדות המונים על מנת שלא לשאת את השפלת הכניעה, אירוע זה מכונה פופוטאן. כ-1,000 אנשים מצאו את מותם באירוע. כיום, בכיכר המרכזית בדנפסאר "טאמאן פופוטאן", נמצאת מצבת זיכרון.
העיר הפכה לבירת מחוז באלי בשנת 1958.
תום יורק
תומאס אדוארד יורק (באנגלית: Thomas Edward Yorke; נולד ב-7 באוקטובר 1968) הוא זמר אנגלי, סולן להקת רדיוהד. ב-2006 הוציא לאור את אלבום הבכורה שלו, The Eraser, שזכה לביקורות חיוביות. משנת 2009 הוא משמש גם כסולן של הסופרגרופ אטומס פור פיס.
יורק נחשב לאחד המוזיקאים המשפיעים בעולם. ב-2002 המגזין Q דירג אותו במקום השישי ברשימת האנשים המשפיעים בתעשיית המוזיקה. ב-2005 רדיוהד דורגו במקום ה-73 ברשימת "מאה האומנים הגדולים של כל הזמנים "של המגזין רולינג סטון ובשנת 2008 יורק דורג במקום ה-66 ברשימת "מאה הזמרים הגדולים של כל הזמנים" של אותו מגזין.
ביוגרפיה
יורק נולד ב-1968 כשעינו השמאלית סגורה לגמרי, ועבר חמישה ניתוחים בילדותו. הוא טוען שבעקבות הניתוח האחרון חלה במחלת הצנחת.
משפחתו של יורק התגוררה באוקספורדשיר. אביו היה פיזיקאי. יורק קיבל את הגיטרה הראשונה שלו בגיל 7. את ההשראה לנגן הוא קיבל לאחר שצפה בגיטריסט של קווין, בריאן מיי מופיע בתוכנית טלוויזיה. השיר הראשון שכתב נקרא "Mushroom Cloud". בגיל 10 הוא הצטרף ללהקה הראשונה שלו בבית הספר הציבורי לבנים, שם הוא פגש את חבריו ללהקת רדיוהד בעתיד, אד או'בריאן, פיל סלוואי והאחים קולין גרינווד וג'וני גרינווד. יורק סיפר כי בית הספר היה גיהנום עבורו ולכן בילה שעות רבות בחדר המוזיקה שבבית הספר. על תהליך בחירת החברים ללהקה סיפר כי פיל נבחר מכיוון שהיה מבוגר יותר ובעל ניסיון, אד נבחר כי היו לו בגדים מעניינים והוא שמע את הסמיתס', קולין נבחר כי ידע לנגן על גיטרה למרות שלא ידוע היה עדיין האם יהיה טוב גם בנגינה על גיטרת בס וג'וני נבחר כי היה עילוי מוזיקלי ידוע.
ב-1986 הקים יורק עם חברי הלהקה לעתיד להקה בשם "On a Friday", אך הלהקה הפסיקה את פעילותה לאחר זמן קצר, כאשר חבריה הלכו ללמוד באוניברסיטאות. יורק למד באוניברסיטת אקסטר אמנות ואנגלית. בלימודיו הכיר את סטנלי דונווד שמלווה את הלהקה עד היום ואחראי לעיצוב הגרפיקה של כל אלבומיה וכן לעיצוב אלבומי הסולו של יורק. באותה תקופה, הוא עבד כ-DJ.
ב-1987 יורק וזוגתו באותו הזמן, רייצ'ל אואן, היו מעורבים בתאונת דרכים. יורק לא נפגע, אך חברתו סבלה מצליפת שוט. בעקבות התאונה פיתח יורק פוביה ממכוניות, ובעקבות כך השיר "Airbag" (כרית אוויר) מהאלבום OK Computer נכתב.
פעילות מוזיקלית
ב-1991, הוקמה "On a Friday" מחדש, לאחר שכל חבריה סיימו את הלימודים באוניברסיטאות. באותו זמן, עבד יורק כמוכר חליפות לגברים, עד שהלהקה הוחתמה בחברת התקליטים "Parlophone" ושינתה את שמה לרדיוהד. היא התפרסמה ב-1992, בזכות הלהיט "Creep". הקהל הישראלי הכיר את השיר במקור מהפרסומת הראשונה ששודרה בערוץ 2 לקסטרו, למרות שבאותה פרסומת ביצע את השיר דווקא ירמי קפלן. ב-1993 הגיע יורק עם רדיוהד ל-3 הופעות ברוקסן המיתולוגי בתל אביב, אחר כך חזר איתה להופעות ב-1995 באצטדיון רמת גן וב-2000 ל-3 הופעות, 2 בסינרמה ואחת בתיאטרון קיסריה.
יורק מנגן בעיקר על גיטרה חשמלית, גיטרה אקוסטית ופסנתר, אך הוא יודע לנגן גם בגיטרת בס ובתופים. בנוסף הוא התנסה במוזיקה אלקטרונית. בין השפעותיו המוזיקליות הבולטות ביותר ניתן למצוא להקות כמו הביטלס, טוקינג הדס, פיקסיז, אר.אי.אם, הסמית'ס, הזמרים ניל יאנג, ג'ף באקלי ואלביס קוסטלו, אמן הג'אז צ'ארלס מינגוס והספיק להקליט עם אמנים רבים כמו ביורק, בק, אנקל (די ג'יי שאדו וג'יימס לאוול), פי ג'יי הארווי ועוד. יורק נחשב לאחד הסולנים והכותבים הייחודים והמרשימים בדורו, ונבחר פעם אחר פעם על ידי מגזיני מוזיקה לאחת הדמויות המשפיעות בתעשיית המוזיקה. יורק מרבה לשלב ויברטו ופלצט בשירה והניגוד בין קולו העדין והנקי לבין התכנים המינוריים החוזרים בשיריו הם שניים ממאפייניו הבולטים כזמר ויוצר.
ב-10 ביולי 2006 הוציא את אלבום הסולו הראשון שלו, The Eraser, ומספר חודשים לאחר מכן יצא EP נוסף, מהלך שרדיוהד עושים כמעט עם כל אלבום, בשם "Spitting Feathers". עד היום הוציא עם להקתו רדיוהד 9 אלבומי אולפן, ועוד מספר אלבומי בי סייד. האחרון שבהם, "Moon shaped pool", יצא במאי 2016. בשנת 2009 הקים יורק להקה חדשה, אטומס פור פיס. הלהקה קמה במקור על מנת לנגן את אלבום הסולו של יורק על במה, אך בהמשך נוצרו חומרים מוזיקליים חדשים והלהקה הוציאה אלבום בכורה, Amok, ב-2013. בין חברי ההרכב נמצאים פלי בסיסט הרד הוט צ'ילי פפרז ונייג'ל גודריץ', מי שהפיק את כל אלבומי רדיוהד. ב-26 בספטמבר 2014 הוציא יורק את אלבום הסולו השני שלו, "Tomorrow's Modern Boxes''". ''האלבום יצא לאור דרך הביטורנט והופק על ידי שותפו הקבוע נייג'ל גודריץ'.
חיים אישיים
כיום יורק גר באוקספורד. ניהל מערכת יחסים ארוכה עם רייצ'ל אואן, אמנית ומרצה, אותה הכיר באוניברסיטה. לאחר 23 שנות זוגיות משותפת הזוג החליט להפרד. ב-18 בדצמבר 2016, רייצ'ל אואן נפטרה מסרטן. ליורק ולאואן שני ילדים - נוח, שנולד ב-2001 ואגנס, שנולדה ב-2004. אחיו, אנדי, היה הסולן של הלהקה Unbelievable Truth.
יורק הוא טבעוני, תומך בסחר הוגן, מתנגד לגלובליזציה ולארגון הסחר העולמי. הוא גם פעיל בתחום איכות הסביבה. הוא מספר שהוא מעריץ את הכתבות הפוליטיות של נועם חומסקי. באשר לישראל, תום יורק הבהיר כי הוא מתנגד בכל תוקף לחרם תרבותי ואקדמי על ישראל, ואף רמז שלדעתו החרם רק הגביר את כוחו הפוליטי של בנימין נתניהו.
לייטמוטיב
לייטמוטיב (או: מוטיב חוזר; מגרמנית: Leitmotiv) הוא מוטיב מנחה במוזיקה, אם כי נעשה בו שימוש לעיתים גם בספרות ובתיאטרון. זהו קטע מוזיקלי קצר אשר מייצג רעיון, דמות, רגש או חפץ בעלילה, אשר חוזר בנקודות שונות לאורכה, בעיקר ביצירות אופראיות. כאשר אותה דמות\רגש באים לידי ביטוי בעלילה, הלייטמוטיב מופיע אף הוא. לעיתים, נועד הלייטמוטיב לרמוז על הופעת האלמנט שהוא מייצג גם בלי שהעלילה תיתן לכך ביטוי ברור וישיר, ובכך הלייטמוטיב תורם לטקסט הסמוי ומעיד על יחסו של המלחין כלפי המתרחש. התפתחויותיו ושינוייו של הלייטמוטיב משקפים את התפתחות הרעיון/ הסיפור של היצירה. השימוש בלייטמוטיב התפתח בתקופה הרומנטית על ידי ברליוז ב"סימפוניה הפנטסטית" וליסט בפואמות הסימפוניות שלו, והגיע לשיא מימושו באופרות של ריכרד וגנר ושל ריכרד שטראוס. יש המייחסים את הופעתו הראשונה של הלייטמוטיב לאופרה Der Freischütz (הקלע החופשי) מאת ובר. הראשון שהשתמש במונח זה הוא האנס פאול וולצוג, פרשן יצירותיו של וגנר. וגנר עצמו השתמש במונח גרונדתמה (נושא יסוד) כדי להביע את אותו רעיון בכתביו השונים.
דוגמה בולטת לשימוש בלייטמוטיב ניתן למצוא ביצירה פטר והזאב. ביצירה זו כל אחת מהדמויות מיוצגת באמצעות כלי מוזיקלי שונה. לייטמוטיב הכינור מתאר את פטר, קרן היער מייצגת את הזאב, הבסון מלווה את דמותו של הסב, והאבוב מחקה את הברווז. באופן דומה מתאר החליל את הציפור, הקלרינט משויך לחתול ותופי הדוד מבשרים את בוא הציידים. הדמויות מזוהות עם הכלים המוזיקליים, מה שיוצר בקרב הצופים ציפייה להופעת הדמות עם השמעת הנעימה המתאימה לה.
קוריינטס (פרובינציה)
קוריינטס (בספרדית: Corrientes, מילולית: "זרמים" או "רוחות פרצים"; בגוארני:  Taragüí Tetãmini; מילולית: "לטאה") היא פרובינציה באזור מסופוטמיה שבצפון-מזרח ארגנטינה. הפרובינציה גובלת בצפון בפרגוואי, במערב בפרובינציות צ'אקו וסנטה פה, בדרום בפרובינציית אנטרה ריוס, בדרום-מזרח באורוגוואי, במזרח בברזיל ובצפון-מזרח בפרובינציית מיסיונס.
שטחה של הפרובינציה כ-88 אלף קמ"ר, ובשנת 2001 התגוררו בה כ-930 אלף נפש. בירתה היא העיר קוריינטס. מאז 2004, הגוארני היא שפה רשמית בפרובינציה, לצדה של הספרדית.
גאוגרפיה
בדומה לפרובינציית אנטרה ריוס שמדרום לה, שוכנת קוריינטס באזור מישורי, והנקודה הגבוהה ביותר בה מתנשאת ל-179 מ' מעל פני הים בלבד. תוואי הקרקע של הפרובינציה עוצב במידה רבה בידי שני הנהרות הגדולים שהיא שוכנת ביניהם. נהר פרנה, אחד הנהרות הגדולים בעולם, מהווה את גבולה הצפוני והמערבי, ואילו נהר אורוגוואי מהווה את גבולה המזרחי. מלבד נהרות אלה זורמים בקוריינטס נהרות רבים נוספים, קטנים יותר. כן יש בפרובינציה ביצות רבות, הידועות שבהן ביצות איברה (Esteros del Iberá) שבצפון.
האקלים בקוריינטס סובטרופי גשום. גשמים יורדים בה במשך כל השנה, וההבדלים בין עונות השנה מינוריים. דרום הפרובינציה פחות לח מצפונה, והוא מושפע יותר מהאקלים היבש של אזור הפמפס.
היסטוריה
האדם האירופאי הראשון שהגיע לאזור היה סבסטיאן קבוט, ונציאני שפעל בשליחות הכתר הספרדי והפליג במעלה נהר הפרנה בשלהי 1527, עד שהגיע לנהר פרגוואי במרץ 1528. ב-3 באפריל 1588 ייסד חואן טורס דה ורה אי אראגון את העיר קוריינטס לגדות נהר פרנה, בדרך מבואנוס איירס לאסונסיון. שמה המלא של העיר באותה העת היה סן חואן דה וֶרָה דה לאס סְיֶיטֶה קוריינטס, ומאוחר יותר התקצר.
פיתוח האזור הואץ עם הקמתם של מיסיונים ישועיים בצפון-מזרח הפרובינציה, במקביל להקמתם של מיסיונים ישועיים רבים נוספים בברזיל, פרגוואי ומיסיונס של ימינו. עבור בני גוארני רבים סיפקו המיסיונים הגנה מפני הספרדים ומפני הפורטוגלים ששלטו בברזיל.
במהלך המאה ה-18 התקוממו תושבי קוריינטס מספר פעמים נגד השלטון המרכזי בבואנוס איירס. התקוממויות אלה נסובו בעיקר סביב סירובם של התושבים הילידים ליטול חלק בפעילות צבאית נגד תושבים ילידים אחרים.
ב-1776 כוננה מלכות המשנה של ריו דה לה פלטה, וב-1782 סופחה אליה קוריינטס. ב-1806 הוקמה מיליציה בשם קאסאדורס קורנטינוס (Cazadores Correntinos) שסייעה בהגנה על בואנוס איירס מפני התקפות האנגלים. כאשר החל המאבק הארגנטינאי לעצמאות ב-1810, הצטרפו בני קוריינטס לעמיתיהם מבואנוס איירס, ותושבים צעירים בפרובינציה הצטרפו לכוחותיו של הגנרל מנואל בלגראנו. ב-11 במרץ 1814 נבחר חואן באוטיסטה מנדס למושל הפרובינציה, וב-20 באפריל הכריזה על עצמאותה. ב-29 בספטמבר 1820 הכריז הקאודיו ששלט באנטרה ריוס, פרנסיסקו רמירס, על כינונה של הרפובליקה של אנטרה ריוס, בשטחיהן של אנטרה ריוס וקוריינטס של ימינו. ב-10 ביולי 1821 נרצח רמירס, והרפובליקה חדלה להתקיים.
קוריינטס הייתה לאחד מהמקומות הראשונים בעולם שהנפיקו בולים. הדואר בפרובינציה החל לעשות זאת ב-1856, 16 שנים לאחר הנפקת הפני השחור בבריטניה, והתבסס על דוגמאות של בולים מצרפת. רק ב-1880 החלה ארגנטינה להנפיק בולים, ואלה החליפו את הבולים שהנפיקה קוריינטס.
ב-1865 פלש צבאה של פרגוואי לקוריינטס, זמן קצר לאחר שפלשה למאטו גרוסו ולריו גראנדה דו סול שבברזיל, במה שסימן את ראשיתה של מלחמת הברית המשולשת. פרגוואי ציפתה לסיוע מהמושל חוסטו חוסה דה אורוקיסה, שניהל מאבק בשלטון המרכזי בבואנוס איירס להגברת האוטונומיה של הפרובינציות, אך לא קיבלה אותו. המתקפה נכשלה, והפכה עד מהרה למתקפת נגד של צבאות ארגנטינה, ברזיל ואורוגוואי, שהסתיימה בתבוסתה של פרגוואי.