cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
ארצ'יבלד דאגלס, רוזן אנגוס השישי
משפחתו
אנגוס האריך ימים לאחר בתו הבלתי חוקית ג'נט דאגלס שמתה בסביבות 1552. ג'נט התחתנה עם פטריק רות'בן, הלורד השלישי של רות'בן והביאה לעולם כמה ילדים ואת הענף הראשי של רות'בן. לאנגוס היה גם בן לא חוקי ג'ורג' דאגלס, שהפך לבישוף של מוריי.
מאחר שבנו הלגיטימי היחיד, ג'יימס דאגלס, מאשתו מרגרט מקסוול מת צעיר, ירש אותו אחיינו דייוויד, בנו של ג'ורג' דאגלס מפיטנדריך.
אנפת יער
אנפת יער (שם מדעי: Zonerodius heliosylus) היא מין של עוף מים ממשפחת האנפתיים והיא המין היחיד בסוג Zonerodius. האנפה אנדמית ליערות הגשם של גינאה החדשה וקרובה לסיכון עקב הפגיעה ביערות בהם חיה.
תיאור
האנפה קטנה יחסית ודומה מעט לאנפה מסורטטת או אנפה נמרית. היא מגיעה לאורך 70 ס"מ ובעלת מקור ארוך באורך 9 ס"מ. שני הזוויגים דומים יחסית ללא הבדלים גדולים במראה. צבע האנפה אפור-צהוב חיוור מפוספס בפסים חומים רחבים לאורך הגב, הבטן, החזה, הכנפיים והצוואר. הראש כהה בעל עיניים צהובות עם אזור לבן סביב העיניים והרגליים צהובות בהירות.
האנפה חיה לאורך יערות גשם עד לגובה 1,450 מטרים, סביב לענפים הנמוכים ובקרבה למקווי מים כמו נהרות בגינאה החדשה וגם בכמה איים קרובים ובין מנגרובים סמוך לחוף. עם זאת היא נפגעת מבירוא יערות במקום חיותה. האנפה היא ציידת ממארב המחפשת במים דגים, צפרדעים, נחשים, לטאות, סרטנים וחיפושיות מים כשהיא ניזונה בבדידות בין ענפים.
לא ידוע הרבה על מנהגי הרבייה אך כנראה שהם מתרחשים סמוך לעונה הגשומה בגינאה החדשה והקן נבנה בין הענפים, כנראה לצד אנפות אחרות.
טושיו שירטורי
בפוליטיקה
שירטורי שימש כמנהל משרד המידע, הכפוף למשרד החוץ, בין 1929 ל-1933, כשגריר יפן בשוודיה, וכשגריר לא תושב בפינלנד בין 1933 ו-1936. הוא מונה לשגריר יפן באיטליה בין השנים 1938–1940. שירטורי היה חסיד של התפשטות צבאית וחיזוק הברית בין גרמניה הנאצית, איטליה הפשיסטית ויפן על מנת להקל על שליטתם בעולם.
נונאטאקי מאריון
נונאטאקי מריון (באנגלית: Marion Nunataks) הם קבוצת נונאטאקים, בחוף הצפוני של האי שארקו, במזרח ים בלינגסהאוזן, בארץ פאלמר שבאנטארקטיקה.
שיא גובהים של הנונאטאקים מתנשא לגובה של 600 מטרים מעל פני הים.
שרשרת הנונאטאקים מצויה 11 קילומטרים ממערב להר מוניק, ו-32 קילומטרים ממזרח להר מרטין.
גילוי הנונאטאקים
הנונאטאקים התגלו ומופו באופן גס ב־11 בינואר 1910, על ידי המשלחת הצרפתית הרביעית לאנטארקטיקה בפיקודו של ז'אן-באטיסט שארקו.
רכס הנונאטאקים צולם מהאוויר על ידי צי ארצות הברית ב-9 בפברואר 1947, במסגרת מבצע קפיצה לגובה.
רכס הנונאטאקים מופה לראשונה באופן מדויק, בשנת 1960, על ידי דרק סירל (Derek J.H. Searle) מסקר שטחי חסות איי פוקלנד, בהתבסס על תצלומי האוויר.
מקור השם
צוותו של שארקו התעקש שקראו לאזור שהתגלה על ידם "ארץ שארקו" (בצרפתית: Terre Charcot) (בעת גילויו, לא ידוע כי מדובר באי). שארקו הסכים לכך, מתון כוונה ברורה לקרוא לארץ על שם אביו - ז'אן-מרטן שארקו, רופא צרפתי מפורסם (ולא על שמו שלו), שארקו קרא להר מרטין, לנונאטאקי מריון ולהר מוניק, על שם בנותיו.
אזור אנטארקטי מוגן במיוחד
אזור שגודלו 176 קילומטרים רבועים, המקיף את הנונאטאקים מוגדר כאזור אנטארקטי מוגן במיוחד (ASPA) מס' 170 בשל חשיבותו הביולוגית.
באזור שני מינים של חזזיות שלא תועדו במקומות אחרים באנטארקטיקה, טחבים שרק לעיתים רחוקות מצויים בנקודה כל כך דרומית.
האזור היה האזור האנטארקטי המוגן המיוחד שהגן על אזור מייצג משמעותי של כיפת הקרח האנטארקטית הקבועה ונונאטקים בדרום חצי האי האנטארקטי.
אנפית
אנפית (שם מדעי: Ixobrychus; משמעות השם: "ixias" - דמוי-קנה ו-"brukhomai" - למטה) הוא סוג של עוף מים ממשפחת האנפתיים הכולל תשעה מינים קטנים יחסית למשפחתם
מאפיינים
לאנפות גוף קטן, מעט עגלגל ומפוספס קרוב לאנפות המסורטטות, אך מקור וצוואר קצר יותר והם יותר נחבאים.
מינים
בסוג תשעה מינים קיימים ומין נוסף שנכחד:
בארה דה נבידאד
בארה דה נבידאד (בספרדית: Barra de Navidad) היא עיירה השוכנת על חוף האוקיינוס השקט במדינת חליסקו במערב מקסיקו.
העיירה בארה דה נבידאד ("שרטון החול של חג המולד") היא קהילת חקלאים ודייגים המונה כ-4,300 תושבים (נכון ל-2010), ושוכנת בצידו המזרחי של שרטון חול, כ-60 ק"מ צפונית-מערבית למנסניו המכונה באיה דה נבידאד (Bahía de Navidad). המשך קו החוף של שרטון החול מתעקל לכיוון צפון מערב ועליו שוכנת סן פטריסיו, כ-4.5 ק"מ מבארה דה נבידאד. בשנים האחרונות קידמה ממשלת חליסקו את פיתוח האזור מבחינה תיירותית כחלק מקו חוף ארוך המכונה "קוסטלגרה" (Costalegre) הממוקם בין מנסניו בדרום לפוארטו ואיארטה בצפון, והעיירה וסביבותיה ידועים כאתר נופש פופולרי.
ההיסטוריה של בארה דה נבידאד מתחילה במאה ה-16 עם תיעוד ראשון של האזור ב-1535. שמה ניתן לה על ידי המשנה למלך הראשון של מלכות המשנה של ספרד החדשה אנטוניו דה מנדוסה, כאשר הפליג לתוך המפרץ ב-25 בדצמבר 1540, בוקר חג המולד. בארה דה נבידאד נודעה באותה תקופה כאתר לבניית ספינות ולתיקונן וכנמל היציאה למשלחות ספרדיות שהפליגו באוקיינוס השקט לעבר איי הודו המזרחית. ב-27 ביוני 1542 הפליגו מבארה דה נבידאד שתי ספינות אשר נשאו את משלחתו של חואן רודריגס קבריו לחקר חופי צפון אמריקה. ב-1 בנובמבר באותה שנה הפליג מהנמל צי בן שש ספינות של משלחת רוי לופס דה וייאלובוס בדרכה לאיי הפיליפינים. ב-21 בנובמבר 1564 יצאו מאותו מקום ארבע ספינותיו של מיגל לופס דה לגאספי בדרכם להקמת המושבה הספרדית בפיליפינים ובאיים הסמוכים וכיבוש מנילה, שהפכו לאיי הודו המזרחית הספרדיים. הסן לוקאס, הספינה הראשונה שחצתה בהצלחה את האוקיינוס השקט ממערב למזרח בפיקודו של אלונסו דה ארייאנו עגנה בבארה דה נבידאד ב-9 באוגוסט 1565, אך הספינה סן פדרו, ועליה הנווט אנדרס דה אורדאנטה, עקפה את בארה דה נבידאד בדרכה לאקפולקו, והאחרונה הפכה לנמל הראשי עבור ספינות הגליאון של מנילה - נתיב המסחר מהפיליפינים למקסיקו וחזרה. העיירה חדלה לשמש כמרכז ימי ושקעה באלמוניות. בקצה המזח הוקם פסל לציון המסע האחרון.
בלגונה הגדולה בצידה המזרחי של העיירה שטות סירות קטנות רבות המשמשות לאיסוף צדפות וכמוניות על המים, המסיעות מקומיים ותיירים לבתי המלון ולחופים השונים. עסקים רבים ששכנו על קו החוף נחרבו במהלך הוריקן ג'ובה באוקטובר 2011 ושוקמו לאחריה מנזקי הסופה והגאות שבאה בעקבותיה.
שרה גלבוע
ביוגרפיה
שרה גלבוע נולדה בשם שרה מוסקוביץ' בעיר בוקרשט שברומניה בשנת 1940. בגיל 11 חדשים נלקח אביה אליהו מוסקוביץ' מביתם על ידי חיילים נאצים, בעת שהופקד על שמירתה עת האם, אתל אברבוך, יצאה לעבודתה לפרנסת המשפחה. הוריה טרם היו נשואים ולכן במסמכי האב לא הייתה רשומה כבתו, על כן אביה נילקח לבדו וחיי שרה התינוקת ניצלו. האב נילקח למחנות הריכוז "ופניארקה" וטרנסניסטריה, בהם היה אסיר במשך כשלוש וחצי שנים. כאשר הגיעו החיילים לבדיקה נוספת אם נשארו יהודים הבינה האם כי עליה לעזוב ולמצוא מקום מסתור לה ולבתה. במהלך שלוש וחצי שנים התגוררה שרה התינוקת עם אמה במסתור במרתף ביתה של אישה חולה וחשוכת ילדים. האם הייתה עובדת ביום כתופרת בבית האישה החולה. עם תום העבודה הייתה מזדרזת לרדת למרתף המסתור על מנת להיניק ולטפל בתינוקת, אשר הוסתרה תחת השולחן שמעליו הייתה מפה גדולה ומכסה. שרה הצטוותה לשמור על שקט וקיבלה תזונה לא מספקת באותה התקופה כאשר ברחוב בחוץ נשמעו קולות הפגזות ופיצוצים, אנשים רצים במהומה וצעקות. שמה של האישה אשר בביתה הסתתרו היה "סילביה" (Silvia) וכך קיבלה שרה מוסקוביץ' את שמה הנוסף, סילביה, הלא יהודי, על מנת שלא תוסגר השתייכותה לקהילת היהודים. אותה אישה רצתה לאמץ את שרה כילדתה ובכך להבטיח את הישרדותה אך אימה אתל קיותה עדיין שהאב יחזור אחרי המלחמה ולא נענתה להצעתה.
עם תום המלחמה ושחרור המחנות חזר האב, אליהו מוסקוביץ' לחפשם בביתם, האם קיבלה הודעה על אסיר פצוע, חבוש כולו ומלוכלך שמחפש אותם, כך בגיל 4 ראתה אותו שרה לראשונה.
החל משנת 1980 החלה גלבוע להציג בתערוכות בארץ ולאחר מכן המשיכה להציג בניו-יורק. מתחילת שנות השמונים של המאה הקודמת ואילך העבירה את עיקר פעילותה לנורווגיה לעיר אוסלו. במשך שלושים שנה חילקה את זמנה בין תל אביב לאוסלו ולאחר מכן בין ירושלים לאוסלו. במהלך שנים אלו ביססה את מעמדה כאמנית ישראלית, חברה באגודת הציירים והפסלים של תל אביב, יוצרת ופעילה בעיקר בנורווגיה ובאוסלו בפרט. קיבלה הכרה באופן רשמי כאמנית זרה ונתקבלה כחברה באגודה הלאומית של ציירי נורווגיה (Landsforeningen Norske Malere). בשנת 2014 לאחר פעילות אמנותית והסברתית למדינת ישראל חזרה לישראל והתגוררה במעלה אדומים תוך כדי התמודדות עם בעיות בריאותיות. אושפזה בבית החולים הדסה הר הצופים, ושם נפטרה.
יצירתה
הנושא המוביל בעבודותיה: ירושלים, הרי ירושלים, נופי ירושלים, האור הירושלמי ונופי הארץ אשר היוו את השראתה ובחו"ל כנושאי הבשורה מארץ הקודש וירושלים המקודשת לכל העמים. בין פעילותיה הייתה מעורה באירועי ההסברה של השגרירות הישראלית באוסלו ומשרד החוץ הישראלי למען ארץ ישראל וירושלים וכן בשיתוף פעולה הדוק עם הקהילה היהודית באוסלו.
בשנת 1998, שנת היובל לישראל, נבחרה לייצג את מדינת ישראל בשני אירועי היובל המרכזיים של משרד החוץ לגוש הסקנדינבי. גלבוע נבחרה להציג בגלריה "Union of the American Hebrew Congregation" בניו-יורק, תחת הכותרת: אמנית ישראלית ניצולת שואה. לתערוכה היו הדי הצלחה רבים. עיקר פעילותה האמנותית הייתה בנורווגיה, שם הציגה בעשרות תערוכות כאשר הנושא המוביל היה "ירושלים". שמה נודע בין היהודים והלא יהודים ונישא בפי כל כציירת המביאה את בשורת העיר המקודשת לכל העמים. שרה גלבוע השתתפה באירועי הסברה דרך שגרירות ישראל בנורווגיה ושמרה על קשר הדוק עם בית הכנסת והקהילה היהודית באוסלו.
בשנת 1998, בשנת אירועי היובל למדינה פנה משרד החוץ לגלבוע בבקשה לייצג אותה בתערוכה הגדולה והמובילה לאירועים של מעבר לים בגוש הסקנדינבי. התערוכה "נחמו, נחמו עמי" - הייתה אירוע הדגל. תערוכה זו הייתה בנוסף רטרוספקטיבית לפועלה וליצירתה של שרה גלבוע בירושלים ובאוסלו, נציגי מדינות, שרים ושגרירים הוזמנו. שגריר מדינת רומניה (ארץ מוצאה) נוכח בתערוכה ובכך נסגר המעגל.
ה' מלך ה' מלך ה' ימלוך לעולם ועד
ה' מֶלֶךְ ה' מָלָךְ ה' יִמְלֹךְ לְעוֹלָם וָעֶד הוא היגד דמוי פסוק, שמבטא את מלכותו של השם בשלושת הזמנים: הווה, עבר ועתיד. משפט זה מורכב מפסוק ושני חלקי פסוקים, אך אינו מופיע כצורתו במקרא. אף על פי כן, הוא משמש בהקשרים שונים בתפילה כאילו היה פסוק ומופיע בקטעים שונים המלקטים פסוקים. המשפט נמצא בשימוש לכל הפחות מתקופת הגאונים, והוא נאמר בכמה תפילות ובמועדים נוספים. מאיר בר-אילן כינה אותו "פסוק מלאכותי".
היגד זה בנוי מצירוף של הפסוק "ה' יִמְלֹךְ לְעֹלָם וָעֶד" מתוך שירת הים המבטא את מלכות ה' בעתיד, יחד עם שני חלקי פסוקים: "ה' מֶלֶךְ" מתוך הפסוק "ה' מֶלֶךְ עוֹלָם וָעֶד אָבְדוּ גוֹיִם מֵאַרְצוֹ", ו"ה' מָלָךְ" מתוך הפסוק "ה' מָלָךְ תָּגֵל הָאָרֶץ יִשְׂמְחוּ אִיִּים רַבִּים".
היגד זה הוא חלק מנוסח שנקרא "קבלת עול מלכות שמים" ולו לחנים מסורתיים בכמה עדות ישראל, וכן לחנים חדשים.
מקורות המשפט
המשפט נזכר במסכת סופרים בסדר הוצאת ספר תורה:. כמו כן מובא ההיגד בסדר רב עמרם גאון כחלק מפסוקי יהי כבוד.
שימושים במשפט זה
משפט זה נאמר בכמה הזדמנויות:
נוסף על כך, משמש המשפט כמוטיב מרכזי (ולעיתים רפרן) בפיוטים קדומים כמו אדירי איומה יאדירו בקול ובטרם שחקים וארקים נמתחו.
מידה כנגד מידה (מחזה)
מידה כנגד מידה (באנגלית: Measure for Measure) הוא מחזה פרי עטו של ויליאם שייקספיר. יש המעריכים שנכתב בשנת 1603 או 1604. המחזה מסווג כקומדיה, אולם אינו כזה באופיו. כתוצאה מכך ובשל מגוון סיבות, יש מבקרים שמקטלגים אותו כאחד מ"המחזות הבעייתיים" של שייקספיר. "מידה כנגד מידה" ראה אור לראשונה במהדורת הפוליו הראשונה, 1623 (בה תויג לראשונה כקומדיה), ההצגה הראשונה של המחזה שתועדה הייתה ב-1604. המחזה עוסק בסוגיות של רחמים, צדק ואמת ויחסי הגומלין בינם לבין גאווה וענווה.
תקציר העלילה
וינצ'נציו, דוכס וינה, מודיע שהוא מתכוון לעזוב את העיר בשליחות דיפלומטית. הוא מוסר את השלטון במדינה לידיו של אנג'לו המחמיר.
קלאודיו הוא בחור צעיר שמאורס לז'ולייט. באותה עת, היה נהוג להכריז על הנישואים המתוכננים בהודעה פומבית בכנסיית הרובע. בהיותם מצויים בחיסרון כיס, קלאודיו וז'ולייט אינם מודיעים על כוונתם להינשא. ברם, הדבר אינו מייחד אותם: באותם ימים רוב האנשים (בכללם רוב הדמויות במחזה) היו מחשיבים אותם לנשואים. אולם, באופן טכני, הם לא נקטו בכל הסידורים הרשמיים לנישואים אזרחיים ולכן שופט קפדן יכול לפסוק שהם נשואים שלא כדין (בנוסף לכך, הם לא קיימו טקס דתי, ולכן בעיני הכנסייה הם חוטאים). אנג'לו, המקפיד על קיומו של החוק באופן קיצוני, גומר אומר לאכוף את החוקים הקובעים ששניים שאינם נשואים זה לזה ומקיימים יחסי מין, דינם מוות. ומאחר שהוא אינו מאשר את תוקף הנישואים, קלאודיו נידון להוצאה להורג. לוצ'יו, חברו של קלאודיו, מבקר את איזבלה, אחותו של קלאודיו ונזירה מתחילה, ומבקש ממנה בשמו של קלאודיו להיפגש עם אנג'לו ולבקש ממנו שיחון אותו.
איזבלה מצליחה לקבוע פגישה עם אנג'לו, ומתחננת שיחוס על קלאודיו. במהלך שתי סצינות בין אנג'לו לאיזבלה, מתברר שהוא חושק בה, ולבסוף הוא מציע לה עסקה: אנג'לו יחוס על חייו של קלאודיו, אם איזבלה תוותר על בתוליה למענו. איזבלה מסרבת, אך היא גם נוכחת לדעת (בגלל השם שיצא לאנג'לו כמחמיר) שלא יאמינו לה אם היא תאשים אותו בפומבי. במקום זאת, היא מבקרת את אחיה בכלא ומייעצת לו להתכונן למותו. קלאודיו מתחנן נואשות בפני איזבלה שתציל את חייו, אולם איזבלה מסרבת. כנזירה טירונית, היא חשה שאין היא יכול להקריב את נשמתה הנצחית (וזו של קלאודיו, אם הוא יגרום לה לאבד את תומתה), על מנת להציל את חייו הארציים והזמניים של קלאודיו.
הדוכס לא באמת עזב את העיר, אלא נותר בה מחופש לנזיר (לודוויק) על מנת לרגל אחר הנעשה בעיר, ובייחוד אחר מעשיו של אנג'לו. מחופש לנזיר, הוא מתיידד עם איזבלה ומכין שתי תחבולות על מנת לסכל את כוונתו הזדונית של אנג'לו:
1. ראשית, טריק המיטה. שש שנים קודם לכן אנג'לו היה מאורס לאישה בשם מריאנה, אבל לא מימש את נישואיו, מכיוון שנדונייתה טבעה בים. איזבל שולחת מסר לאנג'לו שהיא החליטה להיעתר לו. היא מתנה זאת בכך שפגישתם תיערך בחושך ובדממה מוחלטים. מריאנה מסכימה לתפוש את מקומה של איזבלה ולשכב עם אנג'לו, שממשיך להאמין שהוא שוכב עם איזבלה. (בחלק מפרשנויות החוק, יחסי מין אלה מממשים את אירוסיהם, ומכאן גם את נישואיהם. זוהי אותה פרשנות שמניחה שקלאודיו וז'ולייט נשואים באופן חוקי).
2. לאחר שהוא שוכב עם מריאנה (אותה הוא מחשיב לאיזבלה), אנג'לו חוזר בו ממילתו, שולח מסר לכלא שהוא מעוניין לראות את ראשו הערוף של קלאודיו. הדוכס מנסה בתחילה לארגן הוצאה להורג של אסיר אחר שניתן יהיה לשלוח את ראשו במקום קלאודיו. אולם, האסיר, ברנרדין הרשע, מסרב להיות מוצא להורג ומצוי במצב שיכרות. התמזל מזלם ושודד ים בשם רגוזין, שדומה במראהו לקלאודיו, מת זה מכבר מקדחת, לכן ראשו נשלח לאנג'לו.
הדוכס שב כביכול לווינה. איזבלה ומריאנה עותרות בפניו, והוא שומע את טענותיהן נגד אנג'לו, אותן אנג'לו מכחיש. כשהסצנה מתפתחת, מתברר שהנזיר לודוויק עומד להיות מואשם בשל האשמות שווא נגד אנג'לו. הדוכס עוזב ומשאיר את אנג'לו לשפוט את לודוויק, אולם שב כעבור מספר רגעים מחופש ללודוויק. לבסוף הנזיר מתגלה כדוכס, וחושף את אנג'לו כשקרן ואת איזבלה ומריאנה כדוברות אמת. הוא קובע שאנג'לו יוצא להורג, אבל בתחילה עליו לשאת לאישה את מריאנה – כשאחוזתו הולכת למריאנה כנדוניתה החדשה "על מנת שתרכשי לך בעל טוב יותר".
מריאנה מתחננת על חייו של אנג'לו, ואפילו מגייסת אותו לעזרתה של איזבלה (שעדיין אינה מודעת לכך שאחיה קלאודיו מצוי בין החיים). הדוכס מעמיד פנים שאינו שם לב לבקשתן. רק לאחר שהוא מגלה שקלאודיו לא הוצא להורג, הוא חס על חייו. הדוכס מציע נישואים לאיזבלה. איזבלה אינה משיבה, ותגובתה זוכה לפרשנות שונה בהפקות שונות: הודאתה שבשתיקה להצעת הנישואים היא השכיחה ביותר בהפקות. זוהי אחת מ"השתיקות הפתוחות" במחזה.
עלילת המשנה עוסקת בלוצ'יו, חברו של קלאודיו, שמוציא רעה את דיבתו של הדוכס בפני הנזיר, ובמערכה האחרונה משמיץ לוצ'יו את הנזיר בפני הדוכס, ומספק הזדמנויות לבלבול קומי בחלקו של וינצ'נזו ולהיכנסו של לוצ'יו לצרות כשנחשף שהדוכס והנזיר הם אותו אדם. העונש שלו, כמו זה של אנג'לו, הוא בכך שמאלצים אותו להינשא בנישואים שאינו רוצה בהם, במקרה זה עם פרוצה אותה הכניס להיריון.
מקורות המחזה
המקור העיקרי השני הוא מחזהו הארוך בן שני החלקים של ג'ורג' וטסטון "פרומוס וקאסאנדרה" משנת 1578, שמבוסס אף הוא על צ'ינתיו. וטסטון עיבד את סיפורו של צ'ינתיו בכך שהוסיף מרכיבים קומיים בתחבולות המיטה והראש.
הכותרת, שמופיעה כשורת דיאלוג בתוך המחזה, מיוחסת בדרך כלל לציטטה מתוך הדרשה על ההר בהבשורה על-פי מתי ז ב: "...ובמידה אשר אתם מודדים בה יימד לכם".
תאריך, טקסט ומחבר
הסברה הרווחת היא ש"מידה כנגד מידה" נכתב ב-1603 או 1604. המחזה ראה אור לראשונה ב-1623 במהדורת הפוליו הראשונה.
בספרם Shakespeare Reshaped, 1606–1623, גרי טיילור וג'ון ג'ווט (Jowett) טוענים שחלק מהטקסט של "מידה כנגד מידה" ששרד היום אינו נמצא בצורתו המקורית, אלא הוא תוצר של תיקון שתומאס מידלטון ביצע לאחר מותו של שייקספיר. הם מציגים הוכחה סגנונית שחלק מהכתיבה נעשתה בידי מידלטון, וטוענים שמידלטון שינה את מקום העלילה מאיטליה כפי שהייתה במקור, לווינה.
הפקות
ההפקה המתועדת המוקדמת ביותר של "מידה כנגד מידה" התרחשה בליל סטפן הקדוש, 26 בדצמבר 1604. במהלך הרסטורציה, המחזה היה אחד מני רבים שעובד כדי להיות לטעמם של צופים רבים. סר ויליאם דאווננט הכניס את בנדיק ובאטריצ'ה ממהומה רבה על לא דבר לעיבוד שלו בשם "החוק נגד האוהבים" (The Law Against Lovers). סמיואל פיפס צפה במחזה המעובד ב-18 בפברואר 1662; הוא מתאר אותו ביומנו כ"מחזה טוב, ומבוצע היטב" – הוא התרשם במיוחד משירתה וריקודה של הרקדנית הצעירה ששיחקה את ויולה, אחותה של באטריצ'ה (פרי מוחו של דאווננט). דאווננט טיהר את אנג'לו, שכעת הוא רק בחן את צניעותה של איזבלה; המחזה מסתיים בנישואים משולשים. היה זה אחד מעיבודי הרסטורציה המוקדמים ביותר, וככל הנראה לא המשיך להיות מוצג.
צ'ארלס גילדון שב לטקסט של שייקספיר בהפקת 1699 בכיכר לינקולן אין פילדס. עיבודו הקרוי "יופי הוא הסנגור הטוב ביותר" (Beauty the Best Advocate), מסיר את ההומור מהדמויות. יתרה מכך, בכך שהפך את נישואיהם של אנג'לו, מריאנה, קלאודיו וז'ולייט לחשאיים. הוא הוציא כמעט את כל המיניות הבלתי חוקית שהיא כה מרכזית במחזהו של שייקספיר. פרט לכך, הוא שילב לתוך המחזה סצינות מהאופרה דידו ואניאס של הנרי פרסל בה אנג'לו צופה לסירוגין במהלך המחזה. גילדון גם הביא אפילוג היתולי, שמסופר בפי רוחו של שייקספיר, שמתלונן על שכתובים תדירים של עבודתו. גרסתו של גילדון, בדומה לזו של דאווננט לא הוחייתה. ג'ון ריץ' הציג גרסה הקרובה למקור השייקספירי ב-1720.
בשלהי התקופה הוויקטוריאנית נושא המחזה היה שנוי במחלוקת והופעתה של אדלאיד נלסון בתפקיד איזבלה עוררה התנגדות בשנות השבעים של המאה ה-19. האגודה הדרמטית של אוניברסיטת אוקספורד חשבה שראוי לערוך את המחזה כשהציגה אותו בפברואר 1906, עם ג'רוויס רנטול (Gervais Rentoul) בתפקיד אנג'לו ומוד הופמן בתפקיד איזבלה. כעבור חודש, כשאוסקר אש ולילי ברייטו הציגו את המחזה בתיאטרון אדלפי, הם השתמשו באותו הטקסט.
ויליאם פואל (William Poel) הפיק את המחזה ב-1893 בתיאטרון רויאלטי ואחר-כך ב-1908 בתיאטרון גאייטי במנצ'סטר, כשהוא גילם את דמותו של אנג'לו. ביחד עם מחזות אליזבטיינים אחרים, הוא השתמש במחזה השייקספירי המקורי, עם שינויים מינימליים. השימוש בעיצוב במה חסר מיקום, ואז במעבר המהיר המוזיקלי לנאום דרמטי הציב את הרף למהירות וההמשכיות של ההפקות המודרניות. עבודתו של פואל גם ציינה את הניסיון הרציני הראשון של מפיק להכניס פסיכולוגיה מודרנית או קריאה תאולוגית הן של הדמויות והן של מסר המחזה בכללותו.
הפקות משמעותיות שנערכו בתקופתנו של "מידה כנגד מידה" הן של צ'ארלס לוטון בתפקיד אנג'לו באולד ויק ב-1933; הפקתו של פיטר ברוק משנת 1950 בתיאטרון הזיכרון לשייקספיר עם ג'ון גילגוד כאנג'לו; והפקת 1976 בפסטיבל שייקספיר של ניו יורק עם מריל סטריפ בתפקיד איזבלה וג'ון קאזאלה בתפקיד אנג'לו. המחזה הופק פעם אחת בלבד בברודוויי, ב-1973, בהפקה בה כיכבו דייוויד אוגדן סטיירז בתפקיד וינצ'נציו וקווין קליין בתפקיד קטן כנזיר פיטר. הוא הוצג לאחרונה בפסטיבל שייקספיר של ניו יורק ב-1993, בבימויו של מייקל רודמן ובכיכובם של קווין קליין בתפקיד הדוכס, אנדרה ברויר (Braugher) בתפקיד אנג'לו וליסה גיי המילטון בתפקיד איזבלה.
המחזה בתיאטרון הרפרטוארי הישראלי
1. תיאטרון באר שבע – הצגת בכורה: 30 במרץ 1981, מספר הצגות: 20
2. תיאטרון הקאמרי – הצגת בכורה: 25 באוקטובר 1984
3. תיאטרון החאן – הצגת בכורה: 1998, מספר הצגות: 24
קישורים חיצוניים
קישורים באנגלית קישורים בעברית
יחסי ספרד–רומניה
יחסי ספרד–רומניה הם יחסי החוץ בין רומניה לספרד.
סקירה כללית
שתי המדינות כוננו מחדש את היחסים הדיפלומטיים ב-5 בינואר 1967, 21 שנה לאחר ניתוק היחסים. שתי המדינות חברות מלאות באיחוד הלטיני, נאט"ו והאיחוד האירופי. ישנם יותר מ-670,000 יוצאי רומניה המתגוררים בספרד נכון לשנת 2018.
פארק פרהיסטורי
פארק פרהיסטורי (באנגלית: Prehistoric Park) היא סדרת טבע מוקומנטרית בריטית שהופקה על ידי ה-ITV. זוהי סדרה-בת לסדרה המצליחה של הBBC, ללכת עם דינוזאורים מהקבוצה ללכת עם.... היא יצאה ב-22 ביולי עד ה-26 באוגוסט 2006 בבריטניה בקריינותו של דייוויד ג'ייסון ובשנה שאחריה יצאה גם בישראל בערוץ הראשון. הסדרה כוללת 6 פרקים.
הסדרה מורכבת מ-6 פרקים, העוסקים בפארק גדול הממוקם בהרי הדראקנסברג בדרום אפריקה, שנבנה עבור מינים שנכחדו, לצד מספר חיות קיימות. הסדרה מציגה את מסעותיו בזמן של נייג'ל מארוון אחרי בעלי חיים שונים שנכחדו. במסעו הוא חוזר בזמן מבעד ל"מחולל מעבר" כדי להביא יצורים נכחדים מתקופות שונות לפארק, בדומה למסעותיו בסדרות: נרדף בידי דינוזאורים ונרדף בידי מפלצות ים.
כל פרקי הסדרה יצאו לאקרנים גם במארז DVD.
סוגים החיים בפארק
מינים נכחדים שלא הובאו לפארק:
יחסי טג'יקיסטן–צרפת
יחסי טג'יקיסטן–צרפת הם היחסים הדיפלומטיים בין הרפובליקה הצרפתית לבין טג'יקיסטן.
ראשית היחסים
לאחר פירוק ברית המועצות טג'יקיסטן הפכה לרפובליקה עצמאית ב-9 בספטמבר 1991. צרפת הכירה בעצמאותה ב-16 בינואר 1992, וכוננה את היחסים הדיפלומטיים הראשונים ב-3 במרץ שלאחר מכן. עם זאת, התפרצותה של מלחמת אזרחים קטלנית במיוחד בעקבות עצמאותה של המדינה, שהביאה ללמעלה מ-50,000 קורבנות, פגעה לצמיתות בהתפתחות היחסים הדו-צדדיים. תקופת חוסר יציבות זו הסתיימה רק ביוני 2000, לאחר קיום בחירות לנשיאות ופרלמנט שציינו את החזרה לנורמליות פוליטית. במהלך תקופת חוסר ביטחון זו צמצמה צרפת את היחסים בין המדינות, מכיוון שבאוקטובר 1997 שני צרפתים שעבדו עבור ארגון לא ממשלתי שביצע תוכנית סיוע לילדי רחוב היו קורבנות באירוע של לקיחת בני ערובה בדושנבה, ואחד משני בני הערובה, קריין מאנה נהרג במהלך האירוע. לרצח זה היו השלכות חמורות על טג'יקיסטן, מכיוון שהאיחוד האירופי, אז התורם הגדול למדינה, החליט להשעות את יישום תוכניות TACIS בטג'יקיסטן.
מול העימותים שהסעירו את האזור, במיוחד באפגניסטן, הרשויות הצרפתיות התוודעו במהירות ליציבות אזורית במרכז אסיה אותה מייצגת טג'יקיסטן. בשנת 2001 הוקם מחדש דיאלוג דו-צדדי, ובפברואר ובמרץ 2001 ביקרו בצרפת מר טלבק נצרוב, שר החוץ של טג'יקיסטן ומר באבייב, היועץ הכלכלי של הנשיא אמומאלי רחמון, והעביר לשר החוץ הצרפתי את הרצון לחזק את היחסים הדו-צדדיים עם צרפת ועם האיחוד האירופי. אז הזמינה צרפת את שותפיה האירופיים, ובמיוחד את גרמניה, המדינה היחידה באיחוד האירופי עם שגרירות בטג'יקיסטן, לבחינת האפשרות לחדש תוכניות סיוע טכני של האיחוד האירופי ובמיוחד תוכניות TACIS שהושעו בשנת 1997.
שיפור היחסים
בעוד שתי המדינות ניסו למצוא אינטרסים משותפים, פיגועי 11 בספטמבר בניו יורק גרמו למלחמה באפגניסטן של כוחות צבא ארצות הברית ונאט"ו. נוכחותו של הצבא הצרפתי במלחמה יוצגה על ידי נוכחות ימית ב, פעולת יחידות (מטוסי קרב, תובלה, תצפית ומל"טים אך גם יחידות קומנדו) של חיל האוויר מאפגניסטן כמו גם מבסיסים שנמצאים במדינות שכנות, כולל טג'יקיסטן, והשתתפות יחידות צבא בפעולות ביטחון והכשרה.
במסגרת המעורבות הצבאית הזו נחתם הסכם עם שלטונות טג'יקיסטן ב-8 בדצמבר 2001, הנוגע לפריסה בנמל התעופה בדושנבה של כוחות אוויר לתמיכה בפעולות צרפתיות באפגניסטן. צרפת עזבה את דושנבה רשמית בסוף אוקטובר 2014. טג'יקיסטן, התומכת בקואליציה הבינלאומית בהתערבות באפגניסטן, הראתה בכך את רצונה לייצב את סביבתה האזורית ולהבטיח ראות גבוהה למחויבותה הבינלאומית נגד טרור. בנוסף להתערבות באפגניסטן, DETAIR דושנבה שנמצא בטג'יקיסטן התערב בהכשרה של אנשי צבא טג'יקים, ובמספר מסוים של תוכניות המשרתות את האוכלוסייה המקומית, בפרט במטרה לשפר את מצבם של מבני הבריאות, וכן טיפול בילדים בגיל הרך במישור החברתי והחינוכי.
שנה לאחר הסכם זה, בדצמבר 2002, ערך הנשיא אמומאלי רחמון את ביקורו הרשמי הראשון במדינה מערבית בפריז בפגישה עם נשיא צרפת ז'אק שיראק, ובכך סימל את כינון היחסים בין שתי המדינות. הסניף הדיפלומטי הפך אז לשגרירות מן המניין. טג'יקיסטן מצידה פתחה שגרירות בפריז בספטמבר 2013.
יואל זינגר (עורך דין)
יואל זינגר (נולד ב-1950) הוא עורך דין ישראלי המתמחה במשפט צבאי ובמשפט בינלאומי.
ביוגרפיה
יואל זינגר בן לרבקה ולשחקן גדעון זינגר.
למד משפטים במסגרת העתודה האקדמית, ועם תחילת שירותו הסדיר הוצב בממשל הצבאי ברצועת עזה, ושירת כתובע בבית המשפט הצבאי. הוא המשיך בתפקיד של יועץ משפטי שם. לאחר מלחמת יום הכיפורים עבר לענף הדין הבין-לאומי במפקדת הפרקליטות הצבאית בתל-אביב. במהלך שירותו הצבאי התמחה במשפט צבאי והוסמך כעורך דין. שירת במשך 18 שנים בפרקליטות הצבאית. התמחה שם במשפט בין-לאומי והיה יועץ משפטי לענייני "השטחים". עמד בראש מחלקת הדין הבין-לאומי בפרקליטות הצבאית. היה חבר במשלחת ישראל לשיחות עם מצרים על חוזה השלום (1979-1978). שימש חבר עיקרי בצוות המשא ומתן לגיבוש תוכנית האוטונומיה במסגרת הסכמי קמפ דייוויד בין ישראל ומצרים, היה חבר בצוות המשא ומתן להקמת כוח המשקיפים הרב-לאומי, בנציגות ישראל לבוררות טאבה ובצוות המשא ומתן הישראלי להסכם השלום (שלא נחתם) בין ישראל ולבנון ב-1983. השתחרר מצה"ל בדרגת אלוף-משנה.
בשנת 1989, אחר סיום שירותו בצה"ל, עבר לארצות הברית ועבד במשרד עורכי דין פרייד, פרנק, האריס, שרייבר וג'ייקובסון (Fried, Frank, Harris, Shriver & Jacobson), שייצג את משרד הביטחון בארצות הברית.
ב-1993 שכרה ממשלת ישראל את שירותיו על מנת לנסח את הסכמי אוסלו, וב-1 בספטמבר 1993 הוא מונה רשמית ליועץ משפטי של משרד החוץ. בשנים 1995–1996 היה חבר בצוות המשא ומתן להסכם שלום בין ישראל לסוריה. ב-1996 סיים את עבודתו במשרד החוץ, חזר לארצות הברית, והצטרף למשרד עורכי דין סידלי אוסטין (Sidley Austin) בוושינגטון.
זינגר הופיע באמצעי תקשורת רבים כפרשן לתהליך השלום במזרח התיכון.
על חלקו בגיבוש הסכמי אוסלו העניקה לו אוניברסיטת מדריד ב-1993 את התואר "משפטן השנה". חלקו בגיבוש הסכמי אוסלו בא לידי ביטוי במחזה "אוסלו" משנת 2016, ובסרט הטלוויזיה "אוסלו" משנת 2021.
קישורים חיצוניים
מכּתביו:
Balancing (ברידג')
Balancing היא הכרזה בברידג' של שחקן שהוא האחרון להכריז, לפני שאחד היריבים הופך לכרוז במשחק חלקי. ההכרזה נקראת Balancing משום שההכרזה צריכה לאזן את חוסר היכולת של שותפו של המכריז להתערב בהכרזה, על אף שסביר שהנקודות מתחלקות בערך שווה בשווה, בין השחקן ושותפו לבין יריביהם. המשמעות של האיזון היא שמכריז הכרזת Balancing, מכריז עם ידיים חלשות יותר מאשר שחקן שאינו במצב כזה. לפעמים משתמשים במושג Reopening במקום במושג Balancing, משום שההכרזה פותחת מחדש את המכרז. באנגליה מקובל להשתמש גם במונח Protection, משום שמכריז הכרזת ה-Balancing, מגן על שותפו, שאינו יכול להכריז על אף שקיימת הסתברות גבוהה לכך שיש לו מספיק נקודות על מנת להתערב בהכרזה.
כללי ההכרזה במצב של Balancing
כלל אצבע מקובל הוא להכריז את ההכרזה שהיינו מכריזים עם שלוש נקודות יותר, לו לא היינו במצב של Balancing, אלא היינו מכריזים לאחר הפותח. יש המתארים זאת באופן ציורי: לצורך ההכרזה שאלנו מלך מהשותף (ערכו של המלך הוא 3 נקודות). תשובתו של השותף מביאה את זה בחשבון ולכן השותף מכריז כאילו יש לו שתיים או שלוש נקודות פחות ממה שיש לו.
הכרזת סדרה בגובה 1
הכללים להכרזת סדרה בגובה 1, דומים לכללים להכרזת אוברקול בגובה 1. ההבדל הוא שניתן להכריז הכרזה כזו עם 8 - 14 נקודות (לפעמים גם עם 7 נקודות).
הכרזת סדרה בגובה 2 ללא קפיצה
נדרשות 10 - 14 נקודות. הכללים דומים לכללי הכרזת אוברקול בגובה 2 ללא קפיצה.
הכרזת סדרת הפותח בגובה 2
יש לשים לב לכך שהכרזת Cue bid, כלומר: הכרזת הסדרה בה פתח השחקן היריב אינה הכרזה טבעית. בשונה מהכרזה כזו שאינה במצב של Balancing, היא אינה מתארת שתי סדרות עם חמישה קלפים לפחות בכל אחת, באמצעות קונבנציות שונות, כגון: Michaels cuebid או Ghestem.
במצב של Balancing הכרזת Cue bid מתארת יד חזקה שאין בה הכרזה מוצלחת ומבקשת מהשותף מידע על ידו.
הכרזת 1NT
מכריזים 1NT עם יד מאוזנת ולפחות עוצר אחד בסדרה שהוכרזה על ידי היריב. מספר הנקודות הנדרש להכרזה זו נמוך מ 15 נקודות, שהן המינימום להכרזה כזו שלא במצב של Balancing. יש המכריזים 1NT במצב של Balancing עם 10 - 13 נקודות ואחרים עם 11 - 14 נקודות.
לפי מייק לורנס, יש הבדל בין הכרזה של 1NT לאחר פתיחה של היריב בסדרת מיינור, לבין הכרזה כזו לאחר פתיחה של היריב בסדרת מייג'ור. לאחר פתיחה בגובה 1 במינור נדרשת יד מאוזנת עם 10 - 14 נקודות, בעוד שלאחר פתיחה בגובה 1 במיג'ור נדרשת יד מאוזנת עם 12 - 16 נקודות. לדעתו הכרזה של 1NT במצב Balancing אינה מחייבת עוצר בסדרת היריב.
המענה של השותף להכרזת Balancing של 1NT עשוי להיות:
הכרזת סדרה בקפיצה
הכרזת במצב של Balancing אינה הכרזה של סדרה חלשה וארוכה במטרה להפריע ליריבים. הכרזות אלו נעשות בדרך כלל על ידי הצד החלש. במצב של Balancing ההנחה היא שהנקודות מתחלקות בערך שווה ולכן אין צורך בקפיצה על מנת להפריע ליריבים.
התנאים להכרזת סדרה בקפיצה במצב של Balancing הם:
הכרזת NT בקפיצה
לפי מיק לורנס הכרזת 2NT מתארת יד מאוזנת עם 17 - 19 נקודות לאחר פתיחה של היריב בסדרת מינור ויד מאוזנת עם 18 - 19 נקודות לאחר פתיחה של היריב בסדרת מיג'ור.
מתי יש להימנע מהכרזת Balancing?
לא תמיד חייבים להכריז הכרזת Balancing. ישנם מצבים בהם עדיף להימנע מהכרזה כזו. להלן אינדיקטורים למצבים כאלה: עם היד להלן עדיף להכריז Pass, לאחר שהיריב יפתח 1 ושני השחקנים שאחריו הכריזו Pass. החשש הוא שהיריבים ימצאו התאמה בסדרת המייג'ור הקצרה של מכריז הכרזת ה-Balancing.
6
A543
Q76
AQ9852
לעומת זאת אם השחקן היריב פתח 1, עם אותה היד אין להכריז Pass. במקרה זה ההכרזה הנכונה היא Takeout Double. הסיבה לכך היא שקרוב לוודאי שקרוב לוודאי שניתן למצוא התאמה עם השותף באחת הסדרות (עם עדיפות לסדרת ה- בה יש ארבעה קלפים). בגלל הקוצר בסדרת ה-, בהחלט ייתכן שלשותף אורך בסדרה זו וגם אם היריבים ישחקו במשחק חלקי בסדרה זו, הם עשויים להתקשות בביצוע החוזה.
גם עם היד להלן עדיף להכריז Pass, אחר שהיריב יפתח 1 ושני השחקנים שאחריו הכריזו Pass.
A2
Q542
K76
76532
כך למשל ביד דומה לדוגמה של יד חלשה שהוצגה לעיל יש להיזהר במיוחד מהכרזת Balancing במצב פגיע. העונש על כישלון בלקיחה אחת במצב פגיע הוא 100 נקודות. בעוד שאם היריב יבצע חוזה של 1 הוא יקבל 70 נקודות. להלן שני מצבי Balancing לאחר הכרזות של היריבים בלבד.
מצב 1
מהלך ההכרזה:
במצב זה הכרזתו הראשונה של מערב הראתה לפחות חמישה קלפים בסדרת ה-. תשובתו של מזרח הראתה לפחות שלושה קלפים באותה סדרה. מזרח-מערב מצאו התאמה בסדרת ה-, אבל עצרו בגובה 2 משום שהנקודות מתחלקות בערך שווה בשווה בינם לבין יריביהם.
צפון במצב של Balancing, עשוי להתערב בהכרזה.
מצב 2
גם במצב זה הכרזתו הראשונה של מערב הראתה לפחות חמישה קלפים בסדרת ה-, הפעם לא נמצאה התאמה בסדרה. הכרזתו השנייה של מזרח, מראה לכל היותר שני קלפים בסדרה והעדפה של משחק ב- על פני משחק ב-, הסדרה השנייה שהכריז שותפו וגם בה לא נמצאה התאמה. גם במקרה זה, הנקודות מתחלקות בערך שווה בשווה בינם לבין יריביהם.
צפון במצב של Balancing, עשוי להימנע מהתערבות בהכרזה. היות שהיריבים לא מצאו התאמה בסדרת השליט הם עשויים להיכשל בביצוע החוזה. כאשר צפון-דרום פגיעים רצוי במיוחד להימנע מהכרזה משום שאם ייכשלו בביצוע החוזה, יריביהם עשויים לקבל נקוד גבוה יחסית, למצב לא-פגיע.
דוגמה: לאחר שהיריב יפתח 1 ושני השחקנים שאחריו הכריזו Pass.
K6
K52
765432
השוני בין הכרזה במצב Balancing להכרזה במצב אחר
ההבדל בין מצב Balancing לבין מצב אחר הוא שלאחר הכרזת Pass מסתיים המכרז ושחקן יריב הופך לכרוז. אם סביר שהנקודות מחולקות שווה בשווה, ייתכן שכדאי להכריז על מנת להתחרות על משחק חלקי, כלומר: שמכריז ה-Balancing או שותפו יהפכו לכרוז בחוזה נמוך ממשחק מלא (ברידג').
במצב הפשוט ביותר של Balancing: שחקן יריב פתח והשותף ושותפו של הפותח הכריזו Pass. ההנחה בהכרזת Balancing במצב זה היא, שלמכריז ה-Balancing ולשותפו יש ביחד 20 - 22 נקודות וליריבים 18 - 20 נקודות. ההנחה מסתמכת על כך שלשותפו של הפותח יש פחות מ-6 נקודות. מספר הנקודות של הפותח הוא בטווח 12 - 21 נקודות, אבל ההסתברות שמספר הנקודות שברשותו הוא בטווח הנמוך של 12 - 14 נקודות גבוהה בהרבה מההסתברות, שמספר הנקודות שברשותו הוא בטווח הגבוה של 17 נקודות או יותר.
אם למכריז הכרזת ה-Balancing אין הרבה נקודות, הוא מניח כי לשותפו יש מספר נקודות המשלים אותן לסך של 20 - 22 נקודות.
קיים גם מצב בו שותפו של הפותח הכריז והיריבים עצרו במשחק חלקי. במצב כזה שותפו של הפותח הראה 6 נקודות או מעט יותר ולכן במקרה זה מניח מכריז הכרזת ה-Balancing שלמכריז ה-Balancing ולשותפו יש ביחד 18 - 20 נקודות וליריבים 20 - 22 נקודות.
כך למשל מהלך לאחר מהלך ההכרזה הבא: צפון נמצא במצב של Balancing. לפותח כנראה 12 - 15 נקודות, שאם לא כן היה מכריז הכרזה שנייה שאינה Pass. לשותפו של הפותח 6 - 9 נקודות.
עיקרון נוסף המתייחס למצבים בהם מצאו היריבים התאמה בסדרה הוא שבמצבים כאלה קיימת הסתברות גבוהה למציאת התאמה של מכריז ה-Balancing ושותפו בסדרה אחרת.
מדוע לא הכריז השותף הכרזה מתארת את ידו?
בסעיף זה נבין מדוע נמנע השותף להכריז הכרזה המתארת את ידו. לאחר פתיחה של היריב ארבע ההכרזות היותר שכיחות הן: 1NT, אוברקול, Takeout Double, והכרזת קפיצה בסדרה.
בדוגמאות נתייחס למצב הפשוט ביותר של Balancing: שחקן יריב פתח והשותף ושותפו של הפותח הכריזו Pass.
באמצעות דוגמאות של ידיים שמחזיק שותפו של מכריז הכרזת ה-Balancing, נראה מדוע הוא נמנע להכריז, על אף שהיו לו נקודות. כל הדוגמאות יהיו במצב ששחקן יריב פתח 1 ושני השחקנים שאחריו הכריזו Pass.
דוגמה 1: אורך בסדרת היריב
86
73
AK10876
952
עם אורך כזה בסדרת מייג'ור היה השותף מכריז אוברקול בגובה שתיים עם קפיצה.
היד שבידו מאוד מוצלחת להפיכת Takeout Double במצב של Balancing ל-Double מעניש.
דוגמה 2: אורך בסדרת היריב ויד חזקה
A6
432
32
היד שבידו מאוד מוצלחת להפיכת Takeout Double במצב של Balancing ל-Double מעניש. היא עשויה להתאים גם למשחק ככרוז ב- או אפילו למשחק ב-NT אם השותף כוח ב- וב-.
דוגמה 3: ללא עוצר בסדרת היריב
AJ6
AJ
75432
לשותף יש 15 נקודות ויד מאוזנת. לו היה לו עוצר בסדרת היריב, היה מכריז 1NT. ללא עוצר ועם קוצר בכל הסדרות האחרות, לשותף אין הכרזה מתאימה.
דוגמה 4: ללא אורך בסדרה
K4
AJ72
J32
Q432
לשותף 11 נקודות. אין לו סדרה של חמישה קלפים לפחות להכרזת אוברקול. היד מתאימה להכרזת Balancing ב- או ב-NT. לאחר הכרזה כזו אם למכריז ה-Balancing יש יותר מ-12 נקודות ייתכן כי ניתן להכריז ולבצע משחק מלא.
דוגמה 5: יד חזקה ללא אורך בסדרה
KQ6
לשותף 14 נקודות. אין לו סדרה של חמישה קלפים לפחות להכרזת אוברקול. אין לו מספיק קלפים ב- להכרזת Takeout Double. היד מתאימה להכרזת Balancing ב- או ב-NT. לאחר הכרזה כזו, ניתן להכריז ולבצע משחק חלקי. ייתכן כי ניתן להכריז ולבצע משחק מלא.
אזרבייג'ן באירוויזיון הילדים 2018
אזרבייג'ן באירוויזיון הילדים 2018 השתתפה עם השיר "I wanna be like you" שבוצע על ידי פידאן חוסינובה. השיר סיים במקום ה-16 עם 47 נקודות.
רקע
בשנה זאת אזרבייג'ן חוזרת לתחרות לאחר 5 שנים מאז פרישתה מהתחרות ב-2013. זאת השתתפותה השלישית של אזרבייג'ן בתחרות.
בחירת הנציג
ב-18 בספטמבר 2018 נבחרה פידאן חוסינובה בבחירה פנימית לייצג את אזרבייג'ן בתחרות.
באירוויזיון הילדים
פידאן חוסינובה הופיעה שיר מספר 7 על הבמה, לפני בלארוס ואחרי הולנד. אזרבייג'ן סיימו במקום ה-16 עם 47 נקודות.
משה קים
משה קִים (Moshe Kim; נולד ב-1 באוגוסט 1951) הוא כלכלן ישראלי, פרופסור אמריטוס במחלקה לכלכלה באוניברסיטת חיפה.
קריירה
בשנת 1982, קים קיבל תואר דוקטור בכלכלה מאוניברסיטת טורונטו. היה המייסד והמנהל של בית־ספר הקיץ לבנקאות של ברצלונה באוניברסיטת פומפאו פברה. עמד בראש הקתדרה לבנקאות באוניברסיטת הומבולדט של ברלין. הוא בכיר במכללה השוודית לכלכלה ומנהל עסקים בהלסינקי, פרופסור מחקר במכון הגרמני למחקר כלכלי (German Institute for Economic Research-DIW), חבר המועצה האקדמית באוניברסיטת בלגרד, סרביה, פרופסור באוניברסיטת ניו יורק בשנחאי (New York University Shanghai-NYUSH) ויועץ הבנק המרכזי של נורווגיה.
משה קים הוכר לאחרונה על ידי משרד החוץ הסיני כ"מומחה על" (high-end), וזכה ב"פרס המרצה המצטיין" מטעם משרד החינוך הסיני.
משה היה קשור בעבר עם: הוא כיהן בוועדות מענקים מדעיות רבות וביניהן:
ואחרות וכמו כן היה חבר בוועדת יוקר המחיה של הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה.
משה קים היה חבר הסנאט וחבר בוועד המנהל של אוניברסיטת חיפה.
תחומי מחקר
תחומי המחקר שלו הם אקונומטריקה, בנקאות, שווקים פיננסיים וארגון תעשייתי.
המחקר הנוכחי של קים הוא סינתזה של מדידה כלכלית ובינה מלאכותית, במיוחד בהתמודדות עם בעיות של גידום (truncation) אנדוגני, כמו גם הסקת סיבתיות (causal) תלוית-נסיבתיות (context).
ספרים
מספריו:
מאמרים
עבודותיו פורסמו בכתבי עת רבים מהשורה הראשונה, ביניהם: Journal of Finance, Journal of Monetary Economics, Journal of Financial Intermediation, Journal of Business and Economics Statistic, Journal of Money Credit and Banking, International Economic Review, Journal of Accounting and Economics, Journal of Public Economics, Journal of Urban Economics, Journal of Law and Economics, Journal of Industrial Economics, International Journal of Industrial Organization, IEEE
ממאמריו:
יחסי פרגוואי–קנדה
יחסי פרגוואי–קנדה הם יחסי החוץ בין פרגוואי וקנדה.
סקירה כללית
קנדה ופרגוואי עוסקות הרבה במאמצי שמירת שלום אפקטיבית במסגרת האומות המאוחדות וארגון מדינות אמריקה (OAS). שתי המדינות עסקו בשיקום ובמאמצי שמירת שלום בהאיטי, כאשר שתיהן תרמו צוותים למשימת הייצוב של האו"ם בהאיטי. פרגוואי היא חברה מקורבת בתוכנית לשיתוף פעולה אימונים צבאיים בקנדה; באמצעות תוכנית זו, קנדה מעמידה לרשות פרגוואי אימונים צבאיים, ומשפרת את יחסי ההגנה בין שתי המדינות. לקנדה ולפרגוואי מערכת יחסים דו-צדדית איתנה, המתוגברת בקשרים חזקים בין אנשים לאנשים. זה בא לידי ביטוי ב-15,000 עד 20,000 הקנדים בפרגוואי, רובם חברי הקהילה המנונית.
קשרי מסחר
בשנת 2017 הוערך הסחר הדו-צדדי בין קנדה לפרגוואי ב-32.6 מיליון דולר. שווי היצוא הקנדי לפרגוואי הסתכם ב-20.9 מיליון דולר, כאשר הייצוא העיקרי היה מכונות, מוצרי תרופות, מאמרים מנייר, ספרים מודפסים ועיתונים. יבוא קנדה מפרגוואי הוערך ב-11.8 מיליון דולר וכלל סוכר, זרעי שמן ומוצרי עץ. מעורבותן של חברות קנדיות בשוק פרגוואי היא צנועה ומסומנת במיוחד על ידי השקעות בתחומים כמו כרייה, תשתיות ואנרגיה.
סיוע בינלאומי
הסיוע הבינלאומי של קנדה לפרגוואי ניתן באמצעות תרומות לארגונים רב-צדדיים, כולל ה-OAS וקרן המטבע הבינלאומית. לקנדה אין תוכנית סיוע לפיתוח דו צדדי בפרגוואי, אך היא מספקת תמיכה באמצעות קרן קנדה ליוזמות מקומיות (CFLI) ופרויקטים מבודדים של OAS והמרכז הבינלאומי לחקר הפיתוח (IDRC). מאז 2007 יושמו 76 פרויקטים של CFLI בשווי כולל של למעלה מ-1.2 מיליון דולר. בשנת הכספים 2016, מימון CFLI התמקד במאבק בשינויי אקלים ובקידום צמיחה כלכלית בת קיימא. ה-IDRC הקנדי תומך בפרויקטים בפרגוואי כמו מחקר הערכת מים באקלים של גראן צ'אקו.
חינוך
ישנן מספר תוכניות ומלגות המסייעות לחיזוק הקשרים החינוכיים בין קנדה לפרגוואי. מרכז פרגוואי ללימודים קנדיים עוזר לקיים קשרים בין אוניברסיטאות, עמותות וגופים ממשלתיים. תוכנית המנהיגים המתעוררים באמריקה מספקת הזדמנויות מלגות לטווח קצר לסטודנטים מאמריקה הלטינית ומהקריביים, כולל פרגוואי, ללמוד או לבצע מחקר בקנדה. בשנת 2016 חתם קונסורציום האוניברסיטאות הקנדי CALDO על מזכר הבנות עם התוכנית הלאומית למלגות חוץ לתארים מתקדמים על שם דון קרלוס אנטוניו לופס של פרגוואי, המספקת מימון ללימודים באוניברסיטאות החברות בקאלדו.
נעם אליעז
נעם אליעז (נולד ב־18 ביוני 1970) הוא פרופסור מן המניין ומייסד המחלקה למדע והנדסה של חומרים באוניברסיטת תל אביב, המכהן כדקאן הפקולטה להנדסה ע"ש איבי ואלדר פליישמן. החל מפברואר 2019 הוא גם פרופסור מן המניין נלווה (Adjunct Professor) באוניברסיטת Vellore Institute of Technology (VIT) שבמדינת טאמיל נאדו בדרום הודו. בוגר האקדמיה הצעירה הישראלית. חבר בכיר באקדמיה הלאומית לממציאים של ארצות הברית.
ביוגרפיה
נעם אליעז נולד וגדל ברמת גן, בנם של מאירה שלום אליעז ומרדכי יעקובוביץ, לשעבר דובר חברת מקורות. הוא דור שמיני בישראל, מצאצאי הרב גבריאל שטטישקלובר, שנמנה עם תלמידי הגאון מווילנה (הגר"א) האשכנזים הפרושים, אשר עלו לארץ ישראל בשנת 1808.
בילדותו דילג על כיתה א', למד בבית הספר היסודי יהל"ם, ולאחר מכן בבית הספר התיכון בליך. בשנת 1991 סיים תואר ראשון בהנדסת חומרים בהצטיינות באוניברסיטת בן-גוריון בנגב במסגרת העתודה האקדמית. לאחר מכן שירת במעבדה המטלורגית ביחידת הנדסה ובחינה 230 (יה"ב 230) של חיל-האוויר. שם, היה מהמובילים של פרויקט יישום פרוגרפיה לניטור בלאי במסוקים ושל פרויקט חקר כשל מנועי F-16, אשר נבחרו בשנת 2010 כבעלי ההשפעה השנייה והשלישית בחשיבותה, בהתאמה, מבין כל הפרויקטים ההנדסיים שבוצעו בתחום חומרים בחיל-האוויר ב-60 שנות פעילותו.
בשנת 1995 השתחרר נעם מצה"ל לצורך ביצוע דוקטורט במסלול ישיר במחלקה להנדסת חומרים באוניברסיטת בן-גוריון בנגב. בשנת 1998 הוא סיים תואר שני במנהל עסקים בהצטיינות, ובשנת 1999 תואר שלישי בהנדסת חומרים בהצטיינות. עבודת הדוקטורט שלו (בנושא "אינטראקציית מימן עם חומרים אמורפיים וקווזי-גבישיים") זיכתה אותו במספר פרסים, לרבות מלגת אשכול לתשתיות מדעיות של משרד המדע ופרס הרקטור של אוניברסיטת בן-גוריון.
אליעז נשוי לבילי (בלהה), בתם של שושנה ויעקב גדות (לשעבר סמנכ"ל בחברת אלביט מערכות). לנעם ולבילי אליעז שלושה ילדים.
תחומי עיסוק מרכזיים
תוצרי מחקריו נמצאים בשימוש מערכת הביטחון וחברות שתלים. כמדען ראשי של יצרנית שתלים דנטליים בינלאומית (SGS Dental Implant), הוא הוביל תהליך גמלון (scale-up) של ציפוי שפיתח באוניברסיטת תל אביב.
פרסומים וחברות בניהול כתבי עת שפיטים
לפרופ' אליעז מאות פרסומים מדעיים שונים. לפי Google Scholar, פרסומיו צברו למעלה מ־11,500 ציטוטים ואינדקס הירש (h-index) 51. הוא כיהן כעורך ראשי של כתב העת Corrosion Reviews (בהוצאת ולטר דה גרויטר, ברלין) בשנים 2005–2017, חבר במועצות העורכים (Editorial Board) של כתב עת זה וכן של כתבי העת Materials, Coatings, Current Topics in Electrochemistry ו - Bioceramics Development and Applications.
פרק מוזמן מפרי עטו שכותרתו "אנליזה של חלקיקי שחיקה" הופיע בכרך 18 (חיכוך, סיכה וטכנולוגיית שחיקה) במהדורת 2017 של סדרת ASM Handbook היוקרתית והחשובה בהנדסת חומרים. הוא המחבר הראשון אי-פעם בסדרה זו עם שיוך ישראלי. בנובמבר 2018 יצא לאור, על ידי הוצאת Wiley-VCH, ספר הלימוד Physical Electrochemistry: Fundamentals, Techniques, and Applications, אותו חיבר עם פרופ' אליעזר גלעדי. בשנת 2016 הוא נבחר על ידי קרן החינוך ארצות הברית-ישראל (USIEF), יחד עם קבוצה מצומצמת של מלגאי פולברייט לשעבר, כמייצג בתערוכה במלאת 60 שנות פעילות בישראל ו-70 שנות פעילות בעולם.
ארגון כנסים וחברות בוועדות
פרופ' אליעז כיהן כיושב הראש או כחבר בוועדות רבות, וכן ארגן כנסים רבים, בהם: יו"ר הפורום הישראלי לקורוזיה NACE Israel, ראש ועדה TEG 186X של NACE International, ראש ועדה מרכזית מס' 300 לתקני כימיה במכון התקנים הישראלי, חבר במועצה האקדמית של עזריאלי - מכללה אקדמית להנדסה בירושלים, ועוד. בינואר 2017 הוא מונה על ידי שר המדע והטכנולוגיה כחבר מועצת הנגידים של קרן גרמניה-ישראל למחקר ולפיתוח מדעי (GIF). בשנים 2017-8 הוא מונה על ידי נשיאת האקדמיה הלאומית הישראלית למדעים כחבר ועדת המעקב לדו"ח מצב המדע בישראל (2016) וכחבר הוועדה שהייתה אמונה על חיבור הדו"ח התלת-שנתי השלישי למצב המדע בישראל (2019). הוא היה חבר ועדת תקינה בינלאומית מטעם ASTM שחיברה תקן תכן לייצור מתוסף (Additive Manufacturing) בטכנולוגיית Directed Energy Deposition (DED). בנובמבר 2018 הוא מונה על ידי The Cyprus Agency for Quality Assurance and Accreditation in Higher Education כאחד משלושת חברי ועדת ההערכה הבינלאומית לבחינת והסמכת תוכניות הלימודים לתארים ראשון, שני ושלישי בהנדסת מכונות וייצור באוניברסיטת קפריסין שבניקוסיה.
הובלת תחום החומרים באוניברסיטת תל אביב
פרופ' אליעז מזוהה כמי שהוביל ופיתח את תחום החומרים באוניברסיטת תל אביב. במסגרת כך, הוא הוביל את בניית "תוכנית חומרים וננו-טכנולוגיות" הבין-פקולטית (הנדסה, מדעים מדויקים, מדעי החיים ורפואה) לתארים מתקדמים, ארגן את הגשתה לאישור המועצה להשכלה גבוהה וכיהן כראש התוכנית הראשון. כמו כן, כיהן כיו"ר הכינוס הישראלי ה-14 להנדסת חומרים (IMEC-14) באוניברסיטת תל אביב. זהו אחד הכנסים הגדולים שנערכו אי פעם בישראל בתחום הנדסת חומרים, והשתתפו בו משתתפים מ-13 מדינות.
אליעז הוביל את הקמת המחלקה למדע והנדסה של חומרים בפקולטה להנדסה, כיהן כראש המחלקה המייסד במשך 4 שנים, פיתח תוכניות לימודים לתואר ראשון כפול במדע והנדסה של חומרים ובכימיה ובמדע והנדסה של חומרים חד-חוגי והוביל את הגשתן לאישור המועצה להשכלה גבוהה. הוא יזם שיתוף פעולה עם המחלקה למדע והנדסה של חומרים באוניברסיטת נורת'ווסטרן (אוונסטון, אילינוי). במסגרת שיתוף פעולה זה, נערכו ארבע סדנאות מדעיות משותפות: הראשונה באוניברסיטת תל אביב בפברואר 2015, סדנה שנייה באוניברסיטת נורת'ווסטרן בספטמבר 2016, שלישית באוניברסיטת נורת'ווסטרן ביולי 2018, ורביעית באוניברסיטת תל אביב. כמו כן, הוא יזם ומוביל את הקמת המרכז האוניברסיטאי למחקר ופיתוח של הדפסה בתלת-ממד.
שלמה נקוה
שלמה (מומו) נקוה (נולד בשנת 1954) הוא שחקן עבר בכדורסל כיסאות גלגלים, אלוף פאראלימפי (ארנהם 1980) בכדורסל כיסאות גלגלים. מייסד ויו"ר ארגון נכי ישראל.
ביוגרפיה
נקוה נולד וגדל בשכונת יד אליהו בתל אביב למשפחה קשת יום שסבלה מעוני. בגיל שישה חודשים הפך לילד נכה כתוצאה מכך שלקה בנגיף הפוליו שפרץ בשנות החמישים בישראל. אביו דוד, היה חייל בבריגדה היהודית במלחמת העולם השנייה, ונפל בשבי הגרמני. שהה בשבי 4 שנים. אימו ציפורה, עבדה בניקיון בתים והנקת תינוקות. לשלמה אח נכה וחמשה מאחיו נפטרו ממחלות. את רוב שנות ילדותו עשה בבתי חולים בעקבות ניתוחים רבים שעבר. הוא למד בבית הספר "תקומה" שהיה מיועד לנכי פוליו באותה העת. בגיל 13 החל לעבוד עם ועזר אימו ואחיו בתחנה המרכזית במכירת ירקות, במכירת בייגלה בעזרת תלת אופן ומכירת אבטיחים על גבי עגלה וסוס. בגיל 18 החל להסיע אומנים להופעות (צביקה פיק, הגשש החיוור, ששי קשת, יונה אליאן, אריה מוסקונה) ועסק בסחר עודפים. הוא עבד עם המפיק מנחם גולן בסרט מבצע יונתן, באבו אל באנת עם שייקה אופיר ובשלאגר עם הגשש החיוור.
נקוה ייסד את ארגון נכי ישראל והוביל את ציבור הנכים למאבק אשר במסגרתו התחולל שינוי משמעותי בזכויות הנכים. כיום ומזה 20 שנה משמש כיו"ר ארגון נכי ישראל.
ב-2008 יזם נקוה את הוצאתו לאור של מגזין חברתי בשם הארגון, שמטרתו העיקרית היא הגברת המודעות לציבור הנכים בחברה ושילובם בכל תחומי החיים כשווים בין שווים. נוסף לכך, ב-2012 הוביל להקמת תחנת רדיו חברתית בשם גלגלים ברשת - רדיו ללא מגבלות.
שחקן נבחרת ישראל
שנה לאחר נישואיו הגיע לראשונה למועדון הספורט 'ספיבק' ברמת גן, שם נחשף למשחק כדורסל בכיסאות גלגלים. כעבור שנה של אימונים מפרכים בוקר ולילה, שישה ימים בשבוע, נבחר לייצג את ישראל במסגרת נבחרת העתודה בטורניר בין לאומי במשחקי סטוק מנדוויל באנגליה. לאור הצטיינותו צורף בשנת 1980 לנבחרת הבוגרת של ישראל עמה יצא לאולימפיאדת הנכים ארנהם (1980) בהולנד וזכה במדליית זהב פאראלימפית. הופיע עם הנבחרת גם באולימפיאדת הנכים ניו יורק וסטוק מנדוויל (1984).
עשייה ציבורית
בשנת 1998 הקים ביחד עם משה בסד את עמותת "נכים דורשים שוויון" ומאוחר יותר בעקבות הצטרפותם של עשרות אלפי חברים שינו את שם העמותה לארגון נכי ישראל הבית של כולנו ויחד הובילו בשנת 1999 את מאבק הנכים. הייתה לו חשיבות רבה בחקיקת חוקים שונים כמו: חוק שוויון לאנשים עם מוגבלויות, חוק השילוב, חוק הנת"צים, חוק פיצוי לנפגעי הפוליו, חוק העסקת אנשים עם מוגבלות ושורה ארוכה של תקנות ושינוי חוקים לטובת ציבור האנשים עם מוגבלות.
נקוה שימש כיועץ בכיר לשרי תחבורה בנושא אנשים עם מוגבלות, הביא לשינוי בחשיבה ובתודעת הציבור לצורכי האנשים עם מוגבלות. הוא מסייע לחברות עסקיות בהעסקת עובדים עם מוגבלות, פועל לגיוס נכים לצבא ומעודד נכים להתנדב למשטרה ולכוחות הביטחון. וסף לכך, מונה נקוה לעמוד בראש הפורום הלאומי לקידום ספורט נכים, במסגרת הנציבות לשוויון זכויות לבעלי מוגבלות במשרד המשפטים.
תארים והישגים
נקוה זכה באות הנשיא למתנדב.