cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
פרויקט פרומתאוס
מניעים
היתרונות העיקריים היו:
משימות
משימות אשר תכננו לשלב את המערכות הגרעיניות של פרומתאוס כללו:
חקר הירחים של צדק: אירופה, גנימד וקליסטו. במקור זו תוכננה להיות המשימה הראשונה של פרויקט פרומתאוס, אך התברר כי התהליך מורכב מדי ויקר והתקצוב לפרויקט נחתך בשנת 2006. נאס"א שקלה כאופצייה חלופית משימת הדגמה למטרה קרובה יותר לכדור הארץ על מנת לבחון את הכור.
שיתוף פעולה
הפרויקט בשיתוף פעולה בין מחלקת האנרגיה של ארצות הברית לבין צי ארצות הברית אשר תכנן להשתתף בעיצוב ובבנייה של הכורים הגרעיניים.
הורות יחידנית
הורות יחידנית (באנגלית: Single Parent by Choice) היא מבנה משפחתי שבו אישה או גבר הופכים לאם או לאב מלכתחילה, ללא כל הורה שותף, ומגדלים ילד לבדם.
הגדרה
הורות יחידנית היא מבנה ייחודי של הורות שבו אדם, אישה או גבר, יוצר משפחה לבדו, בעוד בחלק מההגדרות של משפחות חד הוריות נכלל כל הורה שהוא מגדל יחיד, בדרך כלל בעקבות שינויים במודל הדו-הורי: פרידה, גירושין, עגינות, אלמנות והורה רווק/ה. כך למשל, החוק מכליל תחת חד הורות את כל ה"משפחות שבראשן הורה עצמאי", שבהגדרתו "הורה עצמאי – הוא תושב ישראל אשר בהחזקתו ילד הנמצא עמו ואשר נתקיים בו אחד מאלה: הוא אינו נשוי ואין אדם הידוע בציבור כבן זוגו".
ההבדל המהותי, מבחינה פסיכולוגית וסוציולוגיות, בין "הורות יחידנית" לבין מבני המשפחה החד הוריים הוא שהורות חד-מינית, הורות חוזית/משותפת והורות אחרי גירושים, תחילתם במודל דו הורי, כלומר יצירת המשפחה התבססה על שניים, ואילו ביחידנות ישנו הורה אחד מלכתחילה.
היסטוריה
יחידנות עקב אילוצי חיים הייתה קיימת מאז ומעולם. הילד הוגדר חברתית כממזר והאם הצעירה, אם הייתה לה אפשרות, הייתה מתחתנת ומצרפת אותו למשפחה החדשה שיצרה. אימהות יחידנית מבחירה, בעזרת שימוש בתרומת זרע, החלה בסוף שנות השמונים, עם הופעת ההפריה המלאכותית. תחילה התקיימה על ידי בודדות ובעיקר בקיבוצים. ההגדרה הרווחת הייתה "אימהות לא נשואות מתוך בחירה", או "אימהות רווקות".
לאורך השנים מתקיים דיון ער לגבי המונח, כיוון שיש רואים בבחירה בהורות היחידנית תוצר אילוץ חיים. לכן בשנים האחרונות רווח יותר המושג "יחידנות" ו"הורים יחידניים".
מתחילת המאה ה-21 ישנם גם אבות יחידניים. אבהות יחידנית מורכבת יותר למימוש ודורשת תהליך ארוך וקשה שאינו נעשה בישראל, וכולל השקעה רגשית וכלכלית גדולה ביותר. ההערכה היא שלמעגל האבהות היחידנית על מורכבותה, נכנסים בכל שנה עשרות גברים, הומוסקסואלים והטרוסקסואלים.
גילים ומאפיינים
הורות יחידנית מתרחשת בדרך כלל סביב גילאי 35–45. ההחלטה כרוכה בהפרדה בין מסלול "הורות" ל"זוגיות", וויתור על מסלול "המשפחה המסורתית", הכרוך בהשלמה ואבל. כמו במבני משפחה חדשים אחרים, דוגמת משפחות להט"ב ומשפחות הטרו-גיי, היא כרוכה בתהליך פסיכולוגי מקדים, הכולל התלבטות והכנה, שנמשך בדרך כלל שנתיים עד שלוש. לבחירת דרך הבאת הילד לעולם השפעה ארוכת טווח על שאלת העיסוק העתידי האפשרי של הילדים בזהות התורם/ים, שיכולה להיות עלומה כמו במקרה של תרומת זרע אנונימית, או ידועה, כמו בתרומה פתוחה, שבה מראש יש ידע רחב יותר לגבי התורם ואפשרות ליצירת קשר חד פעמי איתו בעתיד. ההורות היחידנית היא הורות מאוחרת. מיתרונותיה: בשלות ופניות של ההורה, החלטות עצמאיות תחושה מלאה של בחירה.
דילמות ואתגרים
היחידנות כרוכה, מעבר להבאת הצאצאים, בדרך חיים שונה מהורות במודל דו הורי. מעבר לעומס הכלכלי, הרגשי והיומיומי מתמודדים יחידניים לאורך מהלך החיים עם אחריות בלעדית הכרוכה בבדידות. בנוסף יתמודדו עם שאלות ייחודיות כמו: העדר ראשוני של שותף, ניהול השפעות העדר בן המין השני על חיי הילדים, הצורך לספר לילדים על יצירת המשפחה, בהתאם לגיל ולשלב ההתפתחותי, משמעויות של משפחה של שניים וההשלכות של הרחבתה למשפחה עם יותר מילד אחד, עיסוק בעתיד הילדים במקרה מחלה או מוות פתאומי של ההורה היחידני, שילוב יחידנות וזוגיות, השגת תמיכה ויצירת מעגלי השתייכות ועוד. כל אלו, לצד התמודדות עם בירוקרטיה ועם מערכות החינוך והבריאות, שאינן בהכרח תומכות בהכרה במבנה משפחתי זה ובצרכיו.
יחידניים רבים נעזרים בהוריהם, באנשי מקצוע, בבני משפחה וחברים בגידול הילדים, כמו גם בקבוצות בפורום הקיים במרשתת משנת 2004, בקבוצות בפייסבוק ובקבוצות וואטצאפ, לשם קבלת מידע, סיוע נקודתי ויצירת קבוצות השתייכות ותמיכה.
מתקיים מחקר בנושא ההורות היחידנית, לצד עיסוק משפטי וציבורי, שמתרחב ככל שהיחידנות מתבססת, והיקפה בישראל מתפשט לעוד מגזרים בחברה.
יועץ השקעות
יועץ השקעות הוא אדם העוסק במתן ייעוץ בנוגע לכדאיות ההשקעה (קנייה ומכירה) בניירות ערך ובנכסים פיננסיים.
יועצי השקעות בישראל
יועץ השקעות הוא אזרח או תושב ישראל בעל רישיון מטעם רשות ניירות ערך. בישראל, עיקר הייעוץ בהשקעות ניתן על ידי הבנקים ובתי ההשקעות, כמו כן ישנו מספר מצומצם של יועצי השקעות העובדים באופן עצמאי. החוק מחייב את יועץ ההשקעות לפעול לטובת הלקוח על פי צרכיו.
מבוא
החל משנת 1997 חלה חובת רישוי על כל מי שמעוניין לעסוק בייעוץ השקעות או בניהול תיקי השקעות. החובה מוסדרת ב, והיא עוגנה בחוק בין היתר בעקבות המלצותיה של ועדת בייסקי והחלטות ועדת גבאי.
על בעלי רישיון חלות חובות רבות הנובעות ממספר רב של חוקים:
כמו כן רשות ניירות ערך מפרסמת הוראות אתיות משמעתיות המיוחדות לבעלי הרישיון.
החוקים המרכזיים
ישנם שני חוקים מרכזיים הקובעים את היקף האחריות, הסמכות והכללים האתיים החלים על יועץ השקעות: חוק הסדרת העיסוק בייעוץ השקעות, בשיווק השקעות ובניהול תיקי השקעות, התשנ"ה-1995, וכן חוק ניירות ערך, התשכ"ח-1968.
חובת הרישוי
כדי לעסוק בייעוץ השקעות חייב המבקש להיות אזרח או תושב ישראל בגיר (מעל גיל 18), עליו להשלים תקופת התמחות ולעבור בחינות מקצועיות.
בעל רישיון רשאי לעבוד באחד מהבאים:
תוספת בעקבות ועדת בכר
בעקבות ועדת בכר, התווסף סוג רישוי נוסף בתחום הנקרא - משווק השקעות. משווק השקעות הוא יועץ השקעות עם זיקה לנכסים פיננסים ועליו חובת הדיווח בעניין זה. לאור זאת, חברת השקעות המנהלת קרנות נאמנות אינה יכולה להעסיק יועץ השקעות עקב הזיקה שיש לחברת ההשקעות לקרנות הנאמנות של החברה בה הוא מועסק ולכן עליו להחליף את רישיונו (הליך רישומי ברשות לניירות ערך) מיועץ השקעות למשווק השקעות.
עיסוקים שאינם טעונים רישיון
על פי החוק, ישנם מספר עיסוקים שאינם דורשים רישיון "יועץ השקעות" (או רישיון רשמי אחר). לדוגמה: ההוראות בדבר העיסוקים שאינם מחייבים רישיון מופיעות בסעיף 3 לחוק הסדרת העיסוק בייעוץ השקעות, בשיווק השקעות ובניהול תיקי השקעות, השתנ"ה-1995.
השגת רישיון
יועץ השקעות מוסמך בישראל לא חייב להיות בעל תואר אקדמי. על מנת לקבל רישיון על המועמד לעמוד בהצלחה בחמש בחינות. מתוכן ניתן לקבל פטור משלוש בחינות לכל היותר על סמך תואר אקדמי רלוונטי.
הבחינות הן:
בתחילת אפריל 2009 פרסמה הרשות לניירות ערך תקנות חדשות שאמורות להיכנס לתוקף בתקופה הקרובה, לפיהן, על מנת לקבל רישיון יועץ השקעות, יהיה צורך לעמוד בשתי בחינות:
עם זאת, המהלך עדיין לא הושלם והתקנות עדיין לא נכנסות לתוקפן.
איסור החזקה ורכישה של ני"ע
החוק מגדיר את הפעילויות האסורות על בעל רישיון בעת המסחר השוטף בבורסה. לשון החוק:
מסחר מותר
החוק אוסר על בעל רישיון, ובכלל זה יועץ השקעות, להחזיק ניירות ערך לחשבונו האישי, וזאת מפאת החשש שישפיע על נייר הערך או על החלטות לקוחותיו. על אף האיסור, ישנם מספר ניירות ערך המותרים להחזקה בידי בעל רישיון וזאת מתוך ההנחה שאין יכולת להשפיע על שעריהם:
יועץ השקעות פרטי
הכוונה לבעל רישיון העובד באופן עצמאי, להבדיל מבעלי רישיון העובדים במסגרת הבנקים או בתי ההשקעות.
יועץ השקעות פרטי הוא בעל רישיון מטעם רשות ניירות ערך, וכמו היועצים בבנקים, הוא מחויב להעניק שירותי ייעוץ אישיים, בלתי תלויים, ואובייקטיביים בתחום ההשקעות בניירות ערך ובנכסים פיננסיים בישראל ומחוצה לה. הייעוץ נעשה לאחר ברור מעמיק של צורכי הלקוח, לרבות בחינת רמת הסיכון המתאימה ללקוח.
המשמעות של שכירת שירותי ייעוץ השקעות אישי היא: שירות מקצועי, אישי ואובייקטיבי וכן בלתי תלוי. כמו כן, התאמה מלאה של מבנה חסכונותיו והשקעותיו של הלקוח לצרכיו האישיים כך שבדרך זו ניתן להגיע לאופטימיזציה מלאה ולתוצאות טובות יותר מכל דרך אחרת. אך לא די בכך, תפקידו של יועץ ההשקעות האישי הוא לחסוך ללקוח כסף על ידי הוזלת העמלות הבנקאיות למינימום, כמו כן, תפקידו לשמור על האינטרסים של הלקוח מפני סיכוני יתר ולא פחות חשוב גם לייצר תשואה שוטפת עבור הכספים הנזילים של לקוחותיו בעזרת בחירת נכסים פיננסים להשקעה המתאימים לצרכיו האישיים של כל לקוח ולקוח.
יועץ השקעות מול משווק השקעות
בחוק הישראלי יש התייחסות ליועץ השקעות ולמשווק השקעות. מבחינת השגת הרישיון הדבר זהה, אך בעת תפקידם יש להבדיל בין יועץ השקעות ובין משווק השקעות. יועץ השקעות אמור להיות אובייקטיבי בהמלצותיו ללקוח/למשקיע, בעוד שמשווק השקעות ינסה לשכנע את הלקוח להשקיע בהשקעה ספציפית שאליה הוא מקושר. לדוגמה משווק השקעות יכול לנסות לשכנע את הלקוח להשקיע בקרן נאמנות מסוימת, בעוד שיועץ השקעות ימליץ ללקוח להשקיע בה כאחת מתוך מספר קרנות נאמנות אשר תואמות את הפרופיל שהלקוח מחפש, במידה והיא באמת עונה על קריטריונים אלו. במידה ולא, לא ימליץ עליה יועץ ההשקעות.
השושלת האוטונית
השושלת האוטונית הוא שמה של שושלת שליטים גרמנית, הנחשבת לעיתים לשושלת הראשונה של האימפריה הרומית הקדושה. הקיסרים האוטונים קרויים על שם השם המוביל במשפחתם (אוטו). כשליטי סקסוניה שהתעצמו במהלך המאה העשירית, ביקשו להיחשב ממשיכי הקיסרות הרומית, שחודשה כבר בידי קרל הגדול עם הפיכתו לקיסר בשנת 800. השושלת ידועה גם בשם השושלת הסקסונית. דוכס סקסוניה, היינריך הצפר, היה מייסד השושלת, משום שבחירתו כמלך גרמני אפשרה לבנו, אוטו הגדול להפוך לקיסר. המשפחה עצמה ידועה לעיתים כליאודולפינגים (Liudolfinger) על שם הגראף ליאוּדולף (מת בשנת 866). בסיס כוחה של השושלת נשאר סקסוניה, מיינץ, בוואריה, שוואביה ואאוגסבורג.
רקע היסטורי
בשנת 814 נפטר קרל הגדול ולואי החסיד (Louis the Pious) חלק את הממלכה בין יורשיו. נכדו לואי הצעיר ירש את סקסוניה ונישא לבתו של ליאוּדולף (Liudolf), דוכס סקסוניה. לאחר שנים, פרצו מלחמות ירושה ונינו של ליאודולף, אוטו הגדול, הוכתר כקיסר גרמניה והשושלת האוטונית החלה.
לאחר מותו של לואי הצעיר, אחרון צאצאיה של השושלת הקרולינגית מפרנקיה המזרחית, בחרו האצילים במזרח פרנקיה את קונראד למלך. גרמניה בתקופה זו הייתה קונפדרציה של שבטים גרמנים: הפרנקים, הבווארים, האלמנים והסקסונים, שמנהיגיהם בחרו את היורש העתידי. בשנת 939, נהרג קונראד בקרב והיינריך הראשון נבחר למלך. על פי ענייני הסקסונים (Res Gestae Saxonicae) של ווידוקינד (Widukind of Corvey), קונראד, בהיותו על ערש דווי שכנע את אחיו הצעיר, דוכס אברהרד (Eberhard), להציע את הכתר להיינריך. בשנת 962, בנו, אוטו הראשון הוכתר כקיסר גרמניה. עוד לפני כן, פלש אוטו לבורגונדי במענה לבקשת אדלאיד. אדלאיד, בתו של רודולף השני מבורגונדי התחתונה נחטפה בידי ברנגר מאבריה (Berengar of Ivrea), שדרש לשלוט באיטליה באמצעות נישואים בינה לבין בנו אדלברט מאיטליה. בשנת 951 התחתנו אדלאיד ואוטו. הנישואים עוררו את מלחמות האזרחים באוטו הראשון.
הנישואים השניים של אוטו לאדלאיד, העניקו לאוטו את זכות הלגיטימציה לתבוע בעלות על איטליה שכן, אדלאיד הייתה אלמנתו של מלך איטליה לשעבר. בשנת 962 פלש אוטו לאיטליה לדרישת האפיפיור יוחנן השתים העשרה ונתחם הסכם ה"דיפלומה אוטוניאנום" (Ottonianum) לפיה הכנסייה מקבלת עצמאות בשטחיה ואילו הקיסר מאשר את בחירת האפיפיורים. הסכם זה לא החזיק מעמד ורק אחרי פלישות נוספות והפעלת כוח על הכנסייה, התנהלו הדברים כרצונו של אוטו. בשנת 955 הצליח אוטו לגרש סופית את המגיארים. בנם של אוטו ואדלאיד ירש את הממלכה שמרכז כוחה היה סקסוניה ושטחים ממיינץ, מבווארה, משוואביה ומאאוגסבורג.
מלחמות בסלאבים
הסלאבים חיו בגבולותיה של גרמניה וחלקם היו תחת הכיבוש של השושלת האוטונית. מערכת היחסים של הסלאבים עם שכניהם הדרדרה בעקבות עליית האוטונים למלוכה וניסיון ניצורם. הם תוארו כברברים, חסרי תרבות, ששורפים וטובחים, בניגוד לגרמני שלוחם למען היוקרה. זה הוא מוטיב שחזר על עצמו, שהרי השבטים הפולשים לרומא ובניהם הגרמנים, תוארו באופן זהה בידי טקיטוס. ייתכן כי דובר בתעמולה או בפער תרבותי ולשוני של הגרמנים.
המרידות של הסלאבים היו מרובות. חלק מהקושי להילחם בהם נבע מכך שהם לא לחמו ככובשים, אלא כשודדים. תחילה היינריך הצליח להשתלט על הסלאבים באזור, אולם באותה שנה (929), באזור נהר האלבה התמרדו הסלאבים כנגדו. היינריך שלח שנים מדוכסיו להדוף את המורדים והם הצליחו לעשות זאת בקרב לנזן (Battle of Lenzen). בשנת 933, לאחר הצלחותיו של היינריך מול הסלאבים, הוא הורה לבטל את התשלום לשבטים המדיארים. התשלום היה חלק מהסכם שלום שנמשך בתשע השנים האחרונות. כתגובה נפתח קרב בראיד (Riade) והיינריך ניצח. לפיכך, חלק מהסלאבים היו תחת השלטון האוטונים.
בשנת 936, לאחר מותו של היינריך מתחילות מרידות מחודשות. לצד אוטו הראשון עמד גרו (Gero), בנו של הרוזן ת'יטמר (Thietmar) והרמן בילונג (Hermann Billung). גרו הצליח להדוף את הסלאבים ומונה כרוזן ספר של האזור כפי שנכתב בכרוניקה של ווידוקינד. גרו קיבל את הכפר טריביון (Tribunice) באזור זיטיק (Zitice), שממוקם בשטחי הגבול (March). לאורך הגבול נבנו מבצרים נוספים כמו ברנדנבורג. הרמן יסד את אלבין מרס (Elbain March), הגבול הצפוני, מנהר אלבה, דרך הולשטיין ולמקלנבורג (Mecklenburg). גרו יסד את "שדה המרס הגדול של גרו" (Great March of Gero), צמוד לגבול אלבין.
ב-16 באוקטובר 955 ניצחו הגרמנים את הסלאבים, ניצחון שהוביל לשלושים שנה של רוגע. בזמן היעדרותו של אוטו הראשון (962-963) המשיך גרו להילחם בסלאבים וכבש שטחים נרחבים. ב-982, החל המרד הסלאבי הגדול, תחת שלטונו של אוטו השני בעקבות ניסיונות לנצרם. ארכיבישופים כאלברט, עודדו את התנצרותם מחדש, שכן חלקם התנצרו בנוסח הביזנטי או התנצרות ראשונה.
שירית אביטן כהן
שירית אביטן כהן (נולדה בכ"א בניסן ה'תשמ"ז, 20 באפריל 1987) היא עיתונאית ישראלית, המשמשת כתבת מדינית ופרשנית פוליטית של העיתון "ישראל היום".
ביוגרפיה
נולדה וגדלה בעיר שדרות. הוריה עלו ממרוקו. אביה הוא הרב שמעון אביטן, מזכיר המועצה הדתית בעיר לשעבר, ואמה היא רוזה, מדריכת כלות. אחותה היא הסופרת סיגל אביטן. תקופה קצרה ביסודי, למדה בקיבוץ סעד. בתיכון למדה באולפנת צבי"ה בשדות נגב. עשתה שירות לאומי בבית חינוך עיוורים בירושלים.
בעלת תואר ראשון במדעי המדינה ותקשורת ותואר שני ביחסים בינלאומיים באוניברסיטת בר-אילן, אותם השלימה בגיל 23.
אקרו-יוגה
אקרו-יוגה (באנגלית: Acroyoga; נכתב גם אקרויוגה או אקרו יוגה) היא שיטת תרגול גופני המשלבת יוגה, אקרובטיקה ועיסוי תאילנדי.
שירית אביטן כהן
קריירה
את עבודתה בתקשורת החלה ברדיו "גלי ישראל" כעורכת חדשות ומגישה. לאחר כשנה עברה לעיתון "מקור ראשון" ואתר "nrg" ומונתה לעורכת. אחרי תקופה כעורכת, המשיכה כראש דסק, ולאחר מכן מונתה לכתבת לענייני חינוך ורווחה בעיתון ובאתר.
אקרו-יוגה
בפועל, השימוש הנפוץ יותר בשם אקרו-יוגה בקרב מתרגלי השיטה מתאר תרגול גופני המתבצע לרוב בזוגות (ולעיתים יותר) אשר מבצעים יחדיו תנועות ותרגילים מעולם האקרובטיקה והיוגה.
שירית אביטן כהן
קריירה
במרץ 2017 מונתה לכתבת הפוליטית של מקור ראשון ו-nrg במקום זאב קם שעבר לתאגיד.
אקרו-יוגה
תפקידים
ישנם שלושה תפקידים עיקריים בתרגול האקרו-יוגה: בסיס, פלייר, ושומר.
שירית אביטן כהן
קריירה
בספטמבר 2020 מונתה לכתבת פוליטית וכנסת של עיתון "גלובס", במקומה של העיתונאית טל שניידר.
אקרו-יוגה
סגנונות
ישנם שני סגנונות עיקריים לתרגול האקרו-יוגה: L-Basing, ו Standing.
תנוחות
ישנן הרבה תנוחות סטטיות באקרויוגה.
יחסי ארצות הברית–רוסיה
יחסי ארצות הברית–רוסיה הם המשך ליחסי ארצות הברית–ברית המועצות ויחסי ארצות הברית–האימפריה הרוסית, שידעו עליות ומורדות רבות. עם התפרקות ברית המועצות בשנת 1991, והקמת הפדרציה הרוסית, היחסים בין שתי המדינות השתפרו וכיום המדינות משתפות פעולה בתחומים כמו מלחמה בטרור, מחקר בתחום החלל ומניעת הפצת נשק גרעיני, חרף איבה מובהקת בין המדינות.
תחת ממשלו של ולדימיר פוטין היחסים בין המדינות התקררו. באוגוסט 2013, הכריז הממשל האמריקאי על ביטול פגישתו המתוכננת של נשיא ארצות הברית ברק אובמה עם מקבילו הרוסי ולדימיר פוטין, עקב מתן מקלט מדיני לאדוארד סנואודן, מדליף אמריקאי שחשף תוכניות ריגול של סוכנות ה-NSA בארצות הברית. ב-2014 היחסים החריפו בעקבות המשבר באוקראינה וסיפוח חצי האי קרים, הסנקציות שהוטלו מצד ארצות הברית על רוסיה וב-2015 מעורבות רוסיה במלחמת האזרחים בסוריה והתערבות רוסיה בבחירות לנשיאות ארצות הברית ב-2016.
ילצין וקלינטון
לאחר התפרקות ברית המועצות, הפדרציה הרוסית הצהירה על עצמה כיורשתה בזירה הבינלאומית ועל כן גם קיבלה את מושבהּ במועצת הביטחון של האו"ם. בתחילת פברואר 1992 ערך בוריס ילצין ביקור מדיני ראשון בארצות הברית ונפגש עם נשיא ארצות הברית ג'ורג' הרברט ווקר בוש. בתקופת ילצין (1999-1991) היחסים בין המדינות היו באופן כללי חמים, עד להפצצות של נאט"ו על הרפובליקה הפדרלית של יוגוסלביה באביב 1999, אז ראש ממשלת רוסיה, יבגני פרימקוב, הוביל קו ניצי והיחסים בין המדינות הלכו והתקררו.
לאחר מינויו של ולדימיר פוטין לנשיא רוסיה בסוף שנת 1999 החלו היחסים בין המדינות להתקרר עוד יותר ואף הפכו למתוחים. שיאה של המתיחות הגיעה עם סיפוחו של חצי האי קרים לרוסיה בשנת 2014.
פוטין וג'ורג' בוש
היחסים של ולדימיר פוטין עם מקבילו האמריקאי, ג'ורג' ווקר בוש, הלכו והתקררו על רקע שלל אירועים. ג'ורג' בוש נכנס לתפקידו כנשיא בסמוך להיבחרו של ולדימיר פוטין לנשיאות רוסיה והפיכתו של פוטין לאיש החזק במדינה. היחסים בין ארצות הברית לרוסיה במהלך הקדנציה הראשונה של בוש התאפיינו בהקצנה של מדיניות החוץ הרוסית ובהתעצמות של רוסיה מחד, ומאידך הקשחה במדיניות החוץ האמריקאית בעקבות פיגועי 11 בספטמבר.
עם זאת היחסים היו חיוביים יחסית הודות לקשרים האישיים הטובים שהצליח בוש לרקום עם פוטין. קשרים אלו התבטאו בביקורים הדדיים ובפגישות תכופות בין השניים. לצד זאת, אירועים רבים העיבו על היחסים בין שתי המדינות. בשנת 2002, בוש פתח ביוזמה לפריסת מערכות הגנה כנגד טילים באירופה למקרה של התקפה מצד מדינות כמו איראן, קוריאה הצפונית ולוב. לשם כך פרשה ארצות הברית מהאמנה עליה חתמה בימי המלחמה הקרה, אמנה שהגבילה החזקת נשק אנטי-בליסטי (ABM treaty). רוסיה ראתה בתוכנית מעשה התגרות ואיום כלפיה, וטענה שמטרתה האמיתית של התוכנית היא סיכול יכולותיו של הצבא הרוסי.
הממשל הרוסי האשים את ארצות הברית בעידוד אלמנטים אנטי-רוסיים בזמן מהפכת הוורדים בגיאורגיה ב-2003, ולאחר מכן המהפכה הכתומה באוקראינה ב-2004. הממשל הרוסי ראה בזאת התערבות באינטרסים הגאוגרפיים של רוסיה.
בשנים הבאות קיים בוש שיחות עם מדינות שונות באירופה על מנת שישתתפו בפרויקט. גם הפלישה האמריקנית לעיראק בשנת 2003 הוסיפה לדרדור היחסים, ורוסיה התנגדה למלחמה זו בין השאר בגלל קשריה החיוביים עם משטרו של סאדם חוסיין. ב-29 במרץ 2004 הצטרפו שמונה מדינות – רומניה, בולגריה, סלובניה, סלובקיה, ליטא, לטביה ואסטוניה – לברית נאט"ו, והפכו בה לחברות מן המניין. הצטרפות מדינות אלו לנאט"ו, כולן חברות הגוש הקומוניסטי לשעבר כאשר חלקן אף היו חלק מברית המועצות, נתפסה בעיני רוסיה כצעד אגרסיבי שפירשו הרחבת ההגמוניה האמריקנית מזרחה אל עבר גבולותיה.
בעוד היחסים עם רוסיה בקדנציה הראשונה של בוש היו סבירים ומעורבים, בקדנציה השנייה המחלוקות פרצו ביתר שאת מעל לפני השטח, והיחסים הלכו והתערערו. תרמו לכך בעיקר הצעדים שעשתה ארצות הברית בשנים הקודמות ובעיקר הסוגיה מרכזית שעתידה תהיה לעמוד ביחסים בין המדינות בשנים הבאות - יוזמת מערכת ההגנה מפני טילים שבוש רצה לפרוס באירופה. בעוד בקדנציה הראשונה בוש היה טרוד בעיקר בענייני המזרח התיכון, בכהונתו השנייה הוא הביע את כוונתו להשלים את תוכניותיו באירופה. עקב כך הואץ המשא ומתן עם מדינות אירופאיות שונות, ולבסוף הוחלט להציב את מערכות יירוט טילים בפולין וצ'כיה. בוש סיכם זאת עם מנהיגי מדינות אלו, והדבר גורר תגובה חריפה מצד רוסיה ובכלל זה איומים צבאיים למחצה. ב-14 באוגוסט 2008, חודשים ספורים לפני שבוש עזב את הבית הלבן, הגיעו השיחות עם פולין לידי סיכום, וסוכם על פריסה של כעשרה מערכות יירוט טילים במדינה זאת.
מדבדב ואובמה
בינתיים נשיא חדש הגיע לקרמלין, דמיטרי מדבדב הדמוקרט נבחר לתפקיד נשיא המדינה ואומנם נדמה היה שיוביל צעדים להתחממות בין היחסים אך פרץ אירוע נוסף שהידרדר למשבר חמור בין המדינות: המלחמה בין רוסיה לגאורגיה. באוגוסט 2008, פלשה רוסיה לגאורגיה, מדינה שנחשבה לפרו-אמריקנית. הדבר הביא לתגובות נוקבות מצד ממשל בוש, שגינה את הפלישה הרוסית בחריפות. ובינתיים מונה נשיא חדש בבית הלבן: ברק אובמה נבחר לנשיא ארצות הברית. עם כניסת אובמה לתפקיד נשיא ארצות הברית, הוכרז על אתחול ביחסים ובניית אמון. הקשרים בין שתי המדינות התהדקו והגיעו עד לכדי חתימת הסכם היסטורי לצמצום מאגרי הנשק הגרעיני בין שתי המדינות ואובמה אף פעל לביטול תוכנית הנשיא הקודם, ג'ורג' בוש הבן, להצבת סוללות טילי הגנה מפני טילים בליסטיים על אדמת פולין והחליט במקום זאת להציב את סוללות הטילים על ספינות שיהיו במזרח התיכון. אובמה ראה בתוכניתו להצבת סוללות הטילים על ספינות כטובה יותר וזאת בשל הירידה בחשש של רוסיה.
פוטין ואובמה
ברם, בשנת 2012 פוטין נבחר מחדש לנשיא והיחסים בין המדינות הורעו שוב והמתיחות הגיעה לשיא עד לכדי חשש לפרוץ מלחמה קרה חדשה, לאחר סיפוח חצי האי קרים (2014), מעורבות רוסיה במלחמת האזרחים הסורית והאשמות של בכירים אמריקאים באשר להתערבות רוסית בהטיית תוצאות הבחירות לנשיאות ארצות הברית בנובמבר 2016. בדצמבר 2016 הורגשה הרעה נוספת ביחסים כאשר ברק אובמה הכריז על גירוש 35 דיפלומטים רוסים מארצות הברית בשל מה שממשל אובמה כינה ההתערבות הרוסית בקמפיין הבחירות בארצות הברית.
טראמפ ופוטין
הנשיא הנבחר דונלד טראמפ דיבר עם פוטין בשיחת טלפון ב-14 בנובמבר 2016 והשניים דנו במאמצים לשיפור היחסים בין המדינות ולהסדרת מלחמת האזרחים בסוריה. בזמן שסנאטורים כמו ג'ון מקיין ומרקו רוביו העלו את חששותיהם באשר ליחסיו של טראמפ עם רוסיה חברי בית הנבחרים כדוגמת דנה רורבכר דווקא הגנו על גישה זו וציינו ששיתוף פעולה לצורך מאבק באסלאם הקיצוני הוא נחוץ.
ברם, יחסי המדינות לא ידעו שיפור מאז כניסת טראמפ לתפקידו ולמעשה הלכו והחריפו, זאת על רקע החלטת הנשיא אובמה בדצמבר 2016, על גירוש 35 דיפלומטים רוסים וסגירת שני אתרי נופש של דיפלומטים רוסים בארצות הברית, בשל החשדות למעורבות רוסית בבחירות הנשיאותיות וחשדות לניגוד אינטרסים של טראמפ בנוגע לרוסיה שהביאו לפתיחת שלל חקירות של הוועדה המיוחדת של הסנאט בדבר אותה מעורבות לכאורה. בסוף יולי 2017 ממשלת רוסיה הורתה על צמצום הסגל הדיפלומטי האמריקני ברוסיה ל-455, מה שאילץ את האמריקנים לצמצם את מספר המועסקים בכ-750, רובם אזרחים רוסים ובנוסף נסגרו מתקן נופש ומחסן ששימש את עובדי הקונסוליות האמריקנים. בסוף אוגוסט 2017 הגיעה התגובה האמריקנית כאשר הורתה מחלקת המדינה האמריקאית על סגירת הקונסוליה הרוסית בסן פרנסיסקו וצמצומן של שתי נציגויות נוספות בוושינגטון ובניו-יורק. צעד שטומן בחובו פוטנציאל לדרדור היחסים עד לרמתם בשלהי המלחמה הקרה כשב-1986 גירשה כל אחת משתי המדינות עשרות דיפלומטים של המדינה השנייה. ב-11 באפריל 2018, בעקבות מחלוקת בנושא הישארותו בשלטון של בשאר אסד, הגיעו יחסי ארצות הברית-רוסיה לשפל חסר תקדים על פי הנשיא טראמפ, שאמר כי היחסים כיום הם "הגרועים ביותר מעולם, אפילו יותר מאשר בתקופת המלחמה הקרה". בנוסף, איימה רוסיה כי במקרה של מתקפה אמריקנית, רוסיה תגן על סוריה על ידי יירוט הטילים ואולי אף תקיפה של משגרי הטילים. המצב ביחסי המדינות נעשה גרוע עוד יותר כאשר נרמז שבריטניה וצרפת ישתתפו בתקיפה האמריקנית, אם תהיה.
טראמפ ופוטין נפגשו לראשונה בשולי פסגת G20 ב-7 ביולי 2017 בהמבורג, גרמניה. מפגש פסגה ראשון בין השניים התקיים ב-16 ביולי 2018 בהלסינקי, פינלנד.
שירית אביטן כהן
קריירה
בנוסף היא מרבה להופיע באולפני טלוויזיה ובתחנות רדיו כפרשנית פוליטית.
יחסי ארצות הברית–רוסיה
ביידן ופוטין
בינואר 2021 הודיע ג'ו ביידן, זמן קצר לאחר כניסתו לתפקיד, על כוונתו להאריך את הסכם סטארט החדש בחמש שנים.
שירית אביטן כהן
קריירה
בפברואר 2023 עברה לשמש כתבת מדינית ופרשנית פוליטית בעיתון ישראל היום.
חיים אישיים
אביטן כהן נשואה ואם לשלושה, ומתגוררת בירושלים. אחותה היא הסופרת סיגל אביטן.
יחסי ארצות הברית–רוסיה
ביידן ופוטין
באפריל 2021, הוטלו סנקציות חדשות על רוסיה בעקבות בהתערבות הרוסית בבחירות לנשיאות ארצות הברית ב-2016 ועבירות סייבר נוספות שהממשל האמריקני טוען כי ביצעה. בתגובה, גורשו דיפלומטים.
על רקע היחסים המתוחים ובייחוד התחממות הגזרה בגבול אוקראינה–רוסיה במסגרת מלחמת האזרחים באוקראינה, בדצמבר 2021 המנהיגים שוחחו ביניהם בועידת וידאו, פוטין שוחח מתוך חדר הישיבות של המועצה לביטחון לאומי של רוסיה בארמון הסנאט שב בעוד ביידן עשה זאת מתוך חדר המצב של הבית הלבן. המנהיגים הסכימו לקיים דיאלוג להקלה בסנקציות על רוסיה ומתן ערבויות לאי התרחבות נאט"ו אל שטחי רוסיה, בעוד ביידן איים על נקיטת צעדים קיצוניים ביחס לרוסיה עם כוחותיה יפלשו לאוקראינה.
ריכוז הכוחות הרוסיים בצמוד לגבול אוקראינה–רוסיה (וגם בשטח בלארוס וחצי האי קרים) יצר חשש מפלישה לאוקראינה. ב-14 בפברואר 2022 דובר הקרמלין אמר שהיחסים בין רוסיה לארצות הברית הגיעו לנקודת שפל. מדינות ה-G7 תמכו באוקראינה והצהירו שהן ערוכות להטיל עיצומים במקרה של פלישה. בנוסף להעברת נשק לאוקראינה ואיום בעיצומים, היה מאבק הסברתי שכלל חשיפה מהירה ומיידית של מידע מודיעיני לגבי פעילות הרוסים. המגעים הדיפלומטיים נמשכו.
ב-21 בפברואר, רוסיה הודיעה על הכרה בעצמאות של שתי הרפובליקות העממיות. ארצות הברית ומדינות נוספות טענו שפוטין כבר קיבל החלטה לפלוש. הצעד גרר גינויים והטלת עיצומים. ביידן תיאר זאת כהתחלה של פלישה רוסית לאוקראינה. ב-24 בפברואר רוסיה פתחה במתקפה צבאית על אוקראינה. ארצות הברית הטילה עיצומים נוספים. במהלך הלחימה, ארצות הברית סיפקה סיוע כלכלי וצבאי לאוקראינה. בהמשך המשבר נשלחו חיילים לחברות נאט"ו אך לא לאוקראינה, שלא הייתה חברה בברית. ב-27 בפברואר רוסיה העלתה את הכוננות הגרעינית. ארצות הברית הטילה עיצומים כמו סגירת את המרחב האוויר שלה בפני כלי טיס רוסיים. בנאומו בקונגרס כינה ביידן את פוטין "דיקטטור" וקרא לעולם לגרום לו "לשלם מחיר על התוקפנות". בהמשך האשים ברצח עם. ביידן הודיע על הורדת דרג הסחר של רוסיה לצורך הטלת סנקציות נוספות.  רוסיה הטילה עיצומים על בכירים בארצות הברית.
שיתוף פעולה כלכלי
ארצות הברית, למרות הבעיות בתחום המדיני באופן מסורתי היא אחת משותפות המסחר המובילות של רוסיה. בשנת 2005, הסחר בין המדינות הגיע לכמעט 20 מיליארד דולר, ואילו הייצוא הרוסי הסתכם ב-15 מיליארד דולר, בעוד שהייבוא בארצות הברית הגיע ל-3 מיליארד.
ב-19 בנובמבר 2006, במסגרת פסגת APEC בהאנוי חתמו רוסיה וארצות הברית על פרוטוקול להשלמת המשא ומתן בין שתי המדינות עם ארצות הברית על פי תנאי רוסיה להצטרפות לארגון הסחר העולמי עם הסכמים בין ממשלתיים בנושא הביוטכנולוגיה החקלאית, מכירת בשר וחוזי ההגנה על זכויות קניין רוחני בהליך של רישוי לייבוא מוצרים המכילים אמצעי הצפנה.
בשנת 2005, משלוחי הנפט הרוסי בארצות הברית הגיע לכדי 466,000 חביות ליום. אם מגמה זו תימשך, רוסיה עשויה להפוך לאחת מארבע יצואניות האנרגיה הגדולות לארצות הברית. בשנת 2003, התאגיד הרוסי "גזפרום" החל לעבוד על פרויקט לאספקת גז טבעי נוזלי. באמצע שנות ה-2000, ארצות הברית הייתה המדינה השישית (עם מחזור של 8.3 מיליארד דולר) על היקף ההשקעות הזרות שנצבר ברוסיה (6.5% בסך הכל). בין הפרויקטים הגדולים שארצות הברית נוטלת בהן חלק הוא צינור הנפט סחלין-1 לצינור הנפט בים הכספי. נוסף לזה תעשיית הרכבים בארצות הברית משקיעה רבות בהקמת מפעלי הרכבה של חברת פורד וג'נרל מוטורס ברוסיה. ההשקעות הישירות של רוסיה בכלכלת ארצות הברית עולה על מיליארד דולר. כך למשל חברת לוקאויל הרוסית מפעילה תחנות דלק בארצות הברית, חברת נורילסק ניקל (יצרנית הניקל הגדולה בעולם) אף היא פעילה מאוד בארצות הברית, לצד חברות רוסיות כסברסטאל (חברת הפלדה), "EvrazGrup" (מפעל ונדיום), ו"Interros" (העוסקת במימן).
שיתוף פעולה בתחום ההיי טק נוצר על ידי המועצה הרוסית-אמריקאית לחדשנות בהיי טק, העוסק במעורבותן של חברות רוסיות בפורום חדשנות בארצות הברית. חברות מובילות בתעשיית התעופה והחלל בארצות הברית - בואינג, לוקהיד מרטין, פראט אנד ויטני - במשך שנים רבות משתפות פעולה עם חברות רוסיות בפרויקטים של תחנת החלל, ייצור מנועי מטוסים ופיתוח מודלים למטוסים חדשים, כך למשל מטוס הסוחוי סופרג'ט 100 נעשה בפיתוח רוסי-אמריקאי וחברת אנרגומאש הרוסית היא ספקית המנועים הגדולה ביותר של תעשיית החלל האמריקנית.
פורום סנקט פטרבורג הבינלאומי לכלכלה הנערך מדי שנה בקיץ, מאז 1996 הוא פורום כלכלי בינלאומי המזמן חברות אמריקאיות רבות לחתום על הסכמי שיתוף פעולה וחוזים בשווי מיליארדי דולרים עם חברות רוסיות.
באוגוסט 2011 חברת רוסנפט חתמה על הסכם עם אקסון מוביל האמריקנית לפיו השניים ישתפו פעולה בקידוחי הנפט בקוטב הצפוני ויותר לרוסנפט להשתתף בקידוחים בארצות הברית, ורוסנפט הפכה לחברת הנפט הרוסית הראשונה שפועלת בארצות הברית.
שיתוף פעולה תרבותי
שיתוף הפעולה התרבותי בין רוסיה לארצות הברית מבוסס על מזכר הבנות בין ממשלות רוסיה וארצות הברית על עקרונות של שיתוף פעולה תרבותי, רוחני, חברתי, חינוכי ותקשורתי, שנחתם ב-2 בספטמבר 1998.
ארצות הברית משתפת פעולה עם מוזיאונים רוסיים, מרכזי תרבות, אמנות, להקות ואמנים על בסיס של פרויקטים וחוזים בודדים. הרשויות העירוניות הפדרליות בארצות הברית מסתמכות על תקשורת ישירה בין הארגונים, האזרחיים והתרבותיים במוסדות החינוך.
אחד המקומות העיקריים בפרויקט בין ארצות הברית לרוסיה בשיתוף הפעולה התרבותי הוא ההסכם לטווח ארוך לשיתוף פעולה בין קרן גוגנהיים, מוזיאון הרמיטאז'. מטרתו העיקרית היא לספק תערוכת קבע של יצירות אמנות קלאסיות מן המוזיאונים גוגנהיים הרמיטז', ולהציג את אוספי האמנות המערבית של המאה העשרים. באוקטובר 2001 נפתח בלאס וגאס מוזיאון גוגנהיים הרמיטז'.
בשנת 2001, השגרירות הרוסית בוושינגטון, הציגה קונצרט גאלה שכותרתו "סנט פטרבורג 2003: רנסאנס תרבותי" ויזמה שורת פעולות לרגל יום השנה ה-300 של סנט פטרבורג, במטרה לקדם את העיר כמרכז של תרבות עולם ולמשוך את תשומת הלב של הציבור האמריקאי למורשת התרבותית של סנקט פטרבורג.
ספריית הקונגרס בארצות הברית פעילה מאוד בנושא שיתוף הפעולה התרבותי עם רוסיה ובמסגרת התוכנית להכשרת ניהול "עולם פתוח" ביקרו יותר מ-4,000 פוליטיקאים רוסיים צעירים, אנשי עסקים ואישי ציבור בארצות הברית. הושק פרויקט משותף של ספריית הקונגרס ותיאטרון מרינסקי למודרניזציה בארכיון התיאטרון. תוכנית שיתוף הפעולה של המרכז לאמנויות הבמה ע"ש ג'ון קנדי עם תיאטרון מרינסקי במוסקבה. פרויקט זה נועד במשך 10 שנים לכלול סיורים משותפים בתיאטרון מרינסקי ובבית האופרה הגדול ביותר בארצות הברית. הופעותיהם הראשונות של שחקני תיאטרון מרינסקי במרכז קנדי התקיים בפברואר 2002 והפך לאבן דרך בהתפתחות יחסי התרבות של רוסיה וארצות הברית.
לקריאה נוספת
רוסיה וארצות הברית: מערכת של משברים ופיוסים, ברוך גור גורביץ, הוצאת כרמל, 2017
פלוטוניזם
פלוטוניזם או וולקניזם היא תאוריה גאולוגית בת המאה ה-18 לפיה החום הוא גורם השינוי העיקרי שהשפיע על התפתחות מבנה כדור הארץ. תאוריה זו קרויה על-שם פלוטו – אל השאול הרומי, ולחלופין על-שם וולקן – אל האש והגעש הרומי. התאוריה נוסחה לראשונה בשנת 1795 על ידי ג'יימס האטון בספרו "תאוריה של הארץ". לפי תפיסתו, החום הנוצר כתוצאה מלחץ האדמה והמים גרם למרבצי אדמה וחול בקרקעית הים להינתך ולפרוץ החוצה בהתפרצויות געשיות. כך נוצרו סלעי גרניט קשים, אשר נשחקו ועם הזמן שבו באמצעות הנחלים לים בתהליך שחזר על עצמו. התאוריה אינה מקובלת כיום.
רקע היסטורי
בסוף המאה ה-18 החלה להתפתח תורת הסטרטיגרפיה, שעסקה בתיארוך שכבות גאולוגיות. תורה זו התפתחה כשברקע עמדה המהפכה התעשייתית, במסגרתה החלה להתבסס כלכלת אירופה על כרייה ונוצר צורך לנבא היכן יהיו מרבצים של מתכות ומשאבים ראויים לכרייה.
תאוריית הפלוטוניזם התפתחה כתגובה לתאוריית הנפטוניזם שרווחה עד אז, לפיה מים הם גורם השינוי העיקרי בהתפתחות כדור הארץ. לפי הנפטוניזם, היה ים קדום שכיסה את פני כדור הארץ. בתוך ים זה היו משקעים של מינרלים, אשר בתהליכי שיקוע התגבשו לכדי סלעים קשים. נסיגת הים הקדום הביאה לעליית סלעים אלה אל פני הקרקע וליצירת סלעים רכים כגון אבן גיר, ותהליכי סחיפה של סלעים אלה הביאו להיווצרות חול וחימר. מנסח התאוריה, אברהם גוטלוב ורנר, לא היה ליטרליסט ועל כן לא ניסה להתאים את התאוריה שלו לסיפור הבריאה התנ"כי באופן מילולי. עם זאת, ייתכן שהוא האמין כי סדר הבריאה של בעלי החיים מקביל לסדר ההיווצרות של הסלעים.
התאוריה של ורנר התקשתה להסביר מדוע לא תאם סדר השכבות הנצפה את העקרונות שלו, וסלעים דומים אף נמצאו בשכבות של תקופות שונות. בנוסף, החלק הראשון של התאוריה – לפיו סלעים קשים נוצרו כתוצאה מתהליכי שיקוע – לא התיישב עם התצפיות בהן נמצאו סלעים קשים ולא מסיסים מסוימים, שנראו כאילו היו פעם במצב נוזלי. החלק האחרון של התפיסה הנפטוניסטית אמנם גרס כי סלעים מסוימים נוצרו כתוצאה מהתפרצויות געשיות, אך נוצר צורך בתאוריה מדויקת יותר שתסביר את השכבתיות הנראית על פני כדור הארץ.
תאולוגיה טבעית
המדע שהחל להתפתח בתחילת המאה ה-17 הושפע מסיפורי הבריאה והגישה הליטרליסטית לקריאת הברית הישנה והחדשה וניסתה להתאים את תיאור העולם לסיפורים אלה. בשנת 1650 פרסם הארכיבישוף הפרוטסטנטי האירי ג'יימס אשר פירוש מילולי של ספר בראשית, בו חישב את גיל כדור הארץ, ומנקודה זו ואילך עלתה לדיון משמעותי שאלת גיל כדור הארץ. לפי חישובו מצא כי העולם נברא בשנת 4004 לפני הספירה, והוא הגיע לרמת דיוק כה גבוהה עד כי קבע בביטחון כי הבריאה התרחשה בשעה שש וחצי בבוקר. החישוב – שנערך על בסיס שושלות בברית הישנה – נחשב בזמנו לחישוב מדעי מכובד, אך במרוצת חמישים השנים הבאות ירד ערכו וקהילת החוקרים הפסיקה להתייחס אליו כראוי להתייחסות רצינית.
בסוף המאה ה-17 החלה הקהילה העוסקת בחקר העולם לגלות אופטימיות רבה מאוד לגבי יכולת האדם לחקור את הטבע. היחסים בין הדת למדע השתנו, ועלתה תפיסה של תאולוגיה טבעית – חקירת האל באמצעות חקירת הטבע (שהוא מעשה ידי האל) ולא חקירת כתבי הקודש כפשוטם, קרי, חקירת הטבע דינה כחקירת האל. ברוח זו פרסם תומאס ברונט (Thomas Brunet, 1635–1715) בשנת 1691 את ספרו התאוריה הקדושה של הארץ בו ניסה להסביר את היווצרות כדור הארץ במונחים קארטיזאיניים של קשרים מגנטיים ועל-פי התאוריה המכניסטית. לגרסתו בספר זה, הארץ הייתה בעברה מעין ביצה שקליפתה קרסה, ולכן הנוזל הממלא אותה גלש החוצה ויצר את המבול התנ"כי. תאוריה זו אמנם עולה בקנה אחד עם תיאור המבול בספר בראשית, אך היא עשתה זאת בכלים חדשים – מכניסטיים. חמש שנים לאחר מכן, בשנת 1696, פורסם "The New Theory of the Earth" על ידי ויליאם ויסטון (William Whiston, 1667–1752), וגם בו תואר מבול היסטורי באמצעים ניוטוניים. על-פי ויסטון, היה זה שביט עשוי קרח שהתנגש בכדור הארץ והביא לכיסויו במי המבול.
גם ברונט וגם ויסטון התייחסו אל כדור ארץ צעיר מאוד, בדומה לחישוביו של אשר. עם זאת – בשונה מאשר ואף ששני הפירושים מתייחסים לסיפורי בראשית בצורה טבעית, נטורליסטית – סירבו השניים לקבל את כל סיפורי בראשית באופן מילולי וגורף. ויסטון אמנם תיארך את כדור הארץ ב-5,000 שנה או פחות, אך חישובו התבסס על קצב סחיפת הרים ולא על הכתובים. מכיוון שמצא שהרים נסחפים במהירות גבוהה, הגיע למסקנה כי לו היה כדור הארץ עתיק יותר, כלל לא היו נותרים על פניו הרים.
בתחילת המהפכה המדעית היה מקובל להאמין לסיפור המבול לאור הימצאותם של מאובני דגים על פני הארץ, שהוכיחו כי ים קדום כיסה את כדור הארץ בדיוק כפי שתואר בספר בראשית. כלומר, סיפור המבול שימר אמת היסטורית במיתולוגיה. תפיסה זו קיבלה ביטוי במאמרו של ג'ון וודוורד (John Woodward, 1665–1728) מ-1695, "מאמר לקראת תאוריה טבעית של הארץ", בו טען כי המאובנים הימיים המצויים ביבשה הם תוצאה של המבול הבראשיתי – ביטוי לאותה תפיסה של תאולוגיה טבעית בה דגל אף אייזק ניוטון. לתפיסה זו קמו מתנגדים, בהם רוברט הוק שטען כי שכבות הסלע מעידות על מספר מבולים שהתרחשו לאורך ההיסטוריה ונבעו מקטסטרופות. עם זאת, הקטסטרופיזם – התפיסה לפיה אירועים טבעיים בסדר גודל עצום מעל ומעבר למה שהיו עשויים להיות עדים לו בימיו הם שהביאו להיווצרות העולם ועיצובו – אינה סותרת את התפיסה התאולוגית של בריאת העולם. לא זו בלבד שאינה סותרת אותה, אלא ששכבות הסלע אף העידו על סדרי בריאה כפי שהם מתוארים בבראשית – בריאתם של דגים קודם לזוחלים ועוד.
הפילוסופיה המכניסטית
הפילוסופיה המכניסטית היא תנועה של הוגים אשר טענו כי אין הבדל בין אופן פעולתה של מכונה לאופן פעולתו של הטבע. בתפיסה זו ניתנת העדפה להסברים דוממים על הסברים המייחסים תכלית ותכונות נסתרות, בניגוד לתפיסתו של אריסטו שרווחה עד אז וייחסה לטבע מניעים פנימיים. התאוריה המכניסטית הסבירה את הטבע באמצעות מנגנונים המורכבים מתנועה וחומר, בניגוד לתפיסה האריסטוטלית בה לכל דבר יש חומר, צורה, תכלית וסיבה. על פי התורה המכניסטית מתרחשת תנועה באמצעות דחיפה ומשיכה, ולכן בחלקי המנגנון יש לכל חומר השתרעות במרחב וכל תנועה מצריכה מגע ישיר.
המטפורה העיקרית בה השתמשו המכניסטים היא השעון. במהלך המאות ה-14 עד ה-16 עבר השעון תהליך של עלייה במורכבותו והסתרת מנגנוניו באופן מוחלט. תהליך זה יצר תפיסה לפיה בני אדם ובעלי חיים הם מכונות משוכללות הפועלות בצורה דומה. דקארט, לדוגמה, חשב כי בעלי חיים הם מכונות משוכללות, בעוד בני אדם אינם מכונות מכיוון שיש להם נפש. השעונים המזכירים עצמים חיים הפכו סמל ליכולת האדם לבנות מכונות מורכבות. ניתן להקביל את היחס לשעון במאה ה-17 ואילך ליחס הקיים בימינו למחשבים: כפי שאנו נוהגים לחשוב על מוח האדם כעל מחשב-על, כך נהגו לראות ביצורים ביולוגיים שעוני-על.
לשעונים ארבע תכונות שמשכו את המכניסטים: היותם סדירים מבחינה מתמטית (הדברים מתרחשים שוב ושוב), אחידים, בעלי מנגנונים סדירים ולבסוף – היותם מורכבים. ארבע תכונות אלה הפכו את השעון למטפורה המושלמת לטבע הסדיר, האחיד, בעל מנגנונים מוסתרים והמורכב מאוד. תכונה חמישית של השעון היא היותו בר-הבנה, החשובה מכיוון שהפילוסופים המכניסטיים ואנשי התקופה בכלל התרחקו מאוד מההסברים שנגעו לכוחות נסתרים ומהוויות של עצמים, שהיו נחלת אריסטו.
באותה עת התפתח הדאיזם – התפיסה הדתית הדוגלת בכך שהטבע הוא מכונה והאל אינו מתערב בה מרגע שהפעיל אותה.
עקרונות מתודלוגיים
הנפטוניזם הציב בעיות עקרוניות, בהן תיאור מהלך ההיסטוריה כבעל כיוון – מן העבר אל העתיד השונה ממנו: פעם הייתה הארץ מכוסה במים, וכעת לא. האטון התבסס בניסוח התאוריה שלו על העיקרון המתודולגי שנוסח על ידי ניוטון במהלך המאה ה-17, עקרון של אחידות בזמן ובמרחב. לאור האחידות הנצפית גם בגלקסיות רחוקות, אין להניח ששולטים בהן חוקים אחרים. אותם חוקי טבע חלים בכל היקום, ולכן ניתן להכליל מתצפיות וניסויים מקומיים על היקום כולו. בדרך זו הגיע ניוטון לניסוח חוקים הנוגעים למרחבים המצויים במרחק עצום מכדור הארץ, אף שלא היה יכול להוכיח עיקרון זה באופן מפורש. האטון שילב תפיסה זו בזמנים הרחוקים מרחק עצום מזמנו. כלומר, התהליכים שהאטון ראה בימיו הם אותם תהליכים שהתרחשו בעבר, ורק הם, ולכן מתקיים שינוי איטי והדרגתי. שלא כמו בנפטוניזם, בתאוריה זו אין חץ זמן המכוון את ההיסטוריה.
בעת ניסוח התאוריה שלו התבסס האטון התבסס גם על עקרון הארץ הקדומה. מאז המאה ה-17 ניטש ויכוח עז בקרב הקהילה המדעית לגבי גילו של העולם. שאלת גיל העולם מהותית ביותר לתאוריית הפלוטוניזם כיוון שהשינוי הגאולוגי לפי תפיסה זו יכול היה להתרחש רק על פני שנים רבות. לאור זאת גרס האטון כי הארץ מוכרחה להיות קדומה מאוד. יותר מכך, לדעתו של האטון ייתכן שהארץ היא נצחית, ללא ראשית או אחרית. במאמר שהציג ב-1788 לחברה המלכותית של אדינבורו ציין האטון: "איננו מוצאים שום זכר לראשית, שום סיכוי לאחרית" (We find no vestige of a beginning, no prospect of an end).)
עיקרי התאוריה
תאוריית הפלוטוניזם גורסת כי לחץ המים והאדמה יוצר חום שמשפיע על מרבצי האדמה והחול בקרקעית הים ומתיך אותם. כתוצאה מהחום והלחץ פורצים המרבצים החוצה בהתפרצויות געשיות ומתגבשים לסלעים קשים. סלעים אלה נשחקים על ידי הרוח והופכים לחול ולסלעים קטנים, ונסחפים על ידי הנחלים לים. סלעים קטנים אלה מצטברים על קרקעית הים והתהליך חוזר על עצמו. כך ניסה האטון לפתור את בעיית הסלעים הקשים הנראים כנוזל שהתקשה. הוא התקשה להסביר מדוע לא כל הסלעים הקשים נראים כגרניט, ותשובתו הייתה כי תהליכים כימיים המתרחשים מתחת לאדמה הביאו לשינויים במרקם ובצבע הסלעים. כאמור, תהליכים אלה מתרחשים במשך זמן כה רב שיכול להתקיים רק בארץ נצחית.
תפיסת הארץ הנצחית השתלבה בפילוסופיה המכניסטית ובדאיזם. על-פי הדאיזם, העולם כה קדום עד כי הוא עשוי להיות חסר התחלה. היוצר הפעיל אותה ומותיר אותה לפעול במחזוריות על-פי חוקי הטבע של השעון. המכונה עשויה הייתה לנוע לנצח, ואין שום סיבה שתהיה נקודת התחלה.
השלכות התאוריה
רעיון הארץ הקדומה המשיך להתפתח במהלך המאה ה-18. בשנת 1748 פרסם בנואה דה מאייה (Benoît de Maillet, 1656–1738) את "Telliamed" – ששמו מהווה היפוך אותיות של שם של מחברו – כעשרים שנה לאחר כתיבתו. בספר זה הוצע לראשונה הרעיון כי כדור הארץ עתיק יותר מהמשוער וכי היה מכוסה בעבר מים ששקעו. שנה לאחר מכן פרסם ז'ורז'-לואי לקלרק דה בופון, שהיה אחראי על הגן הבוטני המלכותי בצרפת, את שלושת כרכי "ההיסטוריה של הטבע" ("L'Histoire Naturelle"). מעמדו הממלכתי של בופון הגן עליו מפני לחצי הכנסייה ואפשר לו לפרסם ולהתבטא בחופשיות כמעט מוחלטת. הוא תיאר את היווצרות כדור הארץ והכוכבים כתוצאה מפגיעת שביט בשמש שגרמה להתזת חומרים חמים מתוכה. כאשר גושי חומר אלה התקררו נוצרו כדור הארץ ושאר הכוכבים. הוא הרחיב את הרעיון של דה מאייה, והעריך שגיל כדור הארץ הוא 70,000 שנה. ב-1778 פרסם דה בופון מהדורה שנייה של הספר לאחר שהכנסייה אילצה אותו להתנצל על המהדורה הראשונה. במהדורה השנייה ניתן תיאור של התקררות כדור הארץ בשבעה שלבים, כך שהוא לכאורה מתיישב עם תפיסת הבריאה. תאוריה זו אמנם מייחסת לכדור הארץ עתיקוּת רבה מאוד, אך גם מתארת את מהלך ההיסטוריה כבעל כיוון – העבר שונה מהעתיד, פעם היה חם וכעת קר.
עקרון האחידות
החידוש החשוב של האטון הוא השימוש בעקרון האחידות שנועד להסביר תופעות טבע. ב-1830 יצא ספרו של צ'ארלס לייל "עקרונות הגאולוגיה", בו הביע הגאולוג הסקוטי תמיכה בסוג החשיבה המוצגת בתאוריה של האטון. לייל היה תומך נלהב בעקרון האחידות, וטען כי הקטסטרופיסטים שהסבירו את העבר בקטסטרופות עצומות, האמינו בנסים. תמיכתו של לייל בעקרון האחידות התבטאה בתצפיות, במחקרים ובהוכחות כי התהליכים שפעלו בעבר זהים לתהליכים הפועלים בהווה. לייל הציע תיקון מתודולוגי שגרם להרחבת שדה הראייה המדעי. התבוננות מחודשת על הטבע מתוך הבנה כי אותם תהליכים המתרחשים בימינו – ולא קטסטרופות חד-פעמיות ואירועים על-טבעיים – יצרו את המציאות הקיימת, מאפשרת להסביר את כל המגוון הביולוגי ואת הגאולוגיה המוכרת באמצעות אותם תהליכים. רעיון קדם-אמפירי זה אינו ניתן להפרכה והוא מנחה באיזו מתודולוגיה לבחור.
לבסוף, התאוריה של האטון מתייחסת לארץ קדומה שהתפתחה בתהליכים המתקיימים גם בימינו, ולא באמצעות ניסים בראשיתיים.
פורדהאוז בן-ציסי
פורדהאוז בן-ציסי (נתן) (23 באוקטובר 1896–1979) היה מלחין ומנצח בתקופת היישוב ובימי ראשית המדינה.
קורות חיים
נולד בשנת 1896 נולד לשלום פריד, סופר סת"ם, ומקובל, ולפועה ציסי לבית נוסינוב, בעיירה חודורקוב, ליד קייב, באוקראינה. בתחילה למד בישיבה אך לאחר מכן רכש השכלה מוזיקלית בקונסרבטוריון הממלכתי בסנקט פטרבורג (אז פטרוגרד). עלה לארץ ישראל בשנת 1924. בשנים 1925-1929 שימש כמנצח באופרה הארצישראלית ולאחר מכן ב"תזמורת הסימפונית הארץ ישראלית". בן-ציסי היה המייסד של האורטוריה הארצישראלית, שהופיעה באורטוריות (יצירות מוזיקליות דרמטיות, המבוצעת על ידי מקהלה ותזמורת ללא משחק וללא תפאורות). באורטוריה הארץ ישראלית הושרו רוב הטקסטים בעברית והושם דגש על נושאים יהודים ותנ"כיים. לקראת המכביה הראשונה בשנת 1932 נערך נשף אמנותי גדול במסגרתו הופיעה האורטוריה הארץ ישראלית בניצוחו של בן-ציסי במחרוזת שירי גבורה יהודית ובהם שיר הניצחון מתוך "יהודה המכבי" מאת הנדל.
משנות השלושים ועד לשנות השישים שימש בן-ציסי כמנהל המוזיקלי והמנצח הראשי של הבימה. נשא לאשה את אסתר בת שמואל ברבדה. לשניים נולדו שתי בנות - פועה ושולמית. בתו, שולמית אלקלעי, הייתה כנרת בתזמורת הפילהרמונית הישראלית.
פורדהאוז בן-ציסי נפטר בשנת 1979.
שם המשפחה פורדהאוז, אשר משלב מסוים בחייו הזדהה בו כשמו הראשון, מאוד ייחודי בנוף הישראלי. המקור מתייחס לתקופה שבה היה נהוג לגבות דמי חסות לתשלום על שירותים. שם המשפחה מורכב מהשם האוז (בית) ופורד שהוא עיוות של "פיורד" -לפני שנחצבה מנהרה, הצטרכו הנהגים לבחור בין דרך מפותלת בהרים לבין שיִט במעבורת החוצה פיורד ולשם כך הצטרכו לעבור בבית גובה המס ומשם נובע השם פורדהאוז.
כנבוזי הראשון
כנבוזי הראשון (בפרסית: کمبوجيه يکم; ביוונית Καμβύσης, כמביסס, כמביזס; בפרסית עתיקה Kambūǰiya; בערך 600 לפנה"ס - 559 לפנה"ס), הידוע גם ככנבוזי הפרסי, היה מלך אנשאן משנת 580 לפנה"ס ועד מותו. היה אביו של כורש הגדול, בנו הצעיר של כורש הראשון. הניח את היסודות לממלכה האחמנית.
כנבוזי היה ככל הנראה נינו של מייסד השושלת האחמנית, האחמניש. ממלכתו של כנבוזי הייתה מדינת חסות של מדי הגדולה וייתכן שאף היה נשוי לנסיכה ממוצא מדיי.
על פי הרודוטוס (המאה ה-5 לפנה"ס), כנבוזי היה . הוא מלך תחת חסותו של אסטיאגס (Astyages), מלך מדי. לדברי ההיסטוריון ניקולאוס איש דמשק (המאה ה-1 לפנה"ס) שמו המקורי היה אטרדטס (Atradates). בסביבות 551 לפנה"ס, הוא מרד יחד עם בנו, כורש הגדול, באסטיאגס מלך מדי. הוא נפצע ומת מאוחר יותר בקרב הגבול הפרסי.
לפי הרודוטוס, אסטיאגס בחר בכנבוזי כחתן משום שלא ראה בו איום על כס מדי. כורש הגדול היה זה שנלחם והדיח את סבו, ולאחר מכן ייסד את האימפריה הפרסית.
פרשת ויהי בנסוע
פרשת ויהי בנסוע הארון היא הפרשה הקצרה ביותר בתורה ובה שני פסוקים, ושמונים וחמש אותיות בלבד. היא אחת מהפרשיות שבספר, ומתארת את מסע ארון ברית ה' יחד עם בני ישראל בעת הנדודים במדבר.
פרשה זו מלבד היותה הקצרה ביותר מבין פרשיות התורה, התייחדה (יחד עם שמונה פסוקים מתהלים) בכך שמשני צידיה מופיעה כמין אות נו"ן הפוכה.
נו"ן הפוכה
כאמור פרשה זו נתייחדה בכך שבראשה וסופה נכתבה האות נו"ן הפוכה, ופרושים שונים ניסו להסביר את הדבר.
התלמוד הבבלי מציין בין היתר כי סימון זה מרמז על פסוק שמופיע שלא במקומו:ואכן, בתרגום השבעים היווני שתורגם מנוסח עברי השונה מנוסח המסורה, מופיעים הפסוקים הרלוונטיים מבמדבר י' לפי הסדר הבא: ל"ג, [ל"ה-ל"ו], ל"ד. עובדה זו יש בה כדי לאשש את הסברה שמיקומם של פסוקים ל"ה-ל"ו היה רופף במסורות השונות. התייחסות נוספת לסימון זה מופיעה במסכת סופרים, חיבור ארץ ישראלי שחובר אולי בתקופת הגאונים, במאות 7–8 לספירה:
בספר הזוהר נאמר שהאות נ מבטאת את ספירת המלכות (השכינה), ובעת נסיעת הארון, הייתה ספירת המלכות מתעלה. אולם, ראש האות נכתבת הפוכה כדי להורות שהשכינה הפכה פניה כלפי עם ישראל, כדי שלא יתנתק הקשר בין השראת השכינה לעם ישראל.
טומאת כתבי הקודש
במשנה במסכת ידיים יש דיון על כמות האותיות שצריכות להיות בטקסט כדי שיהיה לו חשיבות של מגילה, לעניין גזירת חז"ל שמטמאת את הידיים, וכך מופיע שם:
.
כלומר: מאחר שישנה פרשה בתורה שמכילה 85 אותיות, (פרשת ויהי בנסוע הארון), ניתן ללמוד שכן הדין בכל טקסט שיש בו לפחות מספר אותיות זה - יש בו חשיבות של מגילה לעניין טומאת ידיים.
הצלה מדלקה בשבת
בברייתא נפסק שספר תורה שהיו כתובים בו פרשיות רבות אך בלה ורובן נמחקו, או שמתחילה כבר כתבו בו רק פרשיות מעטות, אם יש בו שמונים וחמש אותיות שהיא מניין פרשת "ויהי בנסוע הארון", הפרשה הקצרה בתורה, מצילין את הספר ואם לא - לא. אם כי, חכמי התלמוד ובראשם רב הונא בר חלוב הבהירו כי אין כלל זה אמור לספר שבו כתוב אחד משמותיו של הקב"ה שאינן נמחקים (כדוגמת השם המפורש למשל) שמצילים אותו בכל מקרה.
נחלקו רב הונא ורב חסדא אם צריך ששמונים וחמש אותיות אלו שקיימות בו יהיו מקובצות במקום אחד או אפילו אם הן מפוזרות. לפי רב הונא ניתן לצרף רק מילים שלמות שנשארו ולא אותיות, אך רב חסדא סובר שגם לאותיות מפוזרות שנותרו מספר תורה שבלה יש קדושת ספר תורה כדי להצילן מפני דליקה.
מאוריסיו סוליס
מאוריסיו סוליס מורה (בספרדית: Mauricio Solís Mora; נולד ב-13 בדצמבר 1972) הוא כדורגלן עבר קוסטה ריקאי. סוליס שיחק במדי נבחרת קוסטה ריקה במונדיאל 2002 וכן במונדיאל 2006. סוליס הוא בעל 110 הופעות במדי הנבחרת, הוא כבש במדיה 6 שערים ובמספר הופעותיו בנבחרת הוא שני רק ללואיס מרין.
קריירה
את קריירת המשחק שלו החל סוליס במועדון ארדיאנו שבקוסטה ריקה. בעונת 1992/93 עבר לשחק בחמדי הקבוצה הבוגרת של המועדון ושיחק בקבוצה עד סוף עונת 1995/96, אז עבר לקבוצת דרבי קאונטי האנגלית ביחד עם שחקן נוסף מקוסטה ריקה, פאולו ואנצ'ופה. לאחר שנתיים באנגליה, בהן לא זכה לדקות משחק רבות, חזר סוליס למרכז אמריקה, הפעם לגואטמלה לקבוצת קומוניקאסיונס לעונה אחת בלבד עד שעבר לקבוצת סן חוזה ארת'קווייקס מה-MLS בארצות הברית כאשר במדיה הוא כבש ארבעה שערים ובישל שער אחד ב-29 הופעות במדי הקבוצה. לאחר שנתיים בארצות הברית חזר סוליס לקוסטה ריקה לקבוצת אלחואלנסה וזכה עימה בשתי אליפויות, בעונת 2000/01 ובעונת 2001/02. לאחר שנתיים בקוסטה ריקה חזר סוליס לאירופה, הפעם ליוון ושיחק במדיה של OFI כרתים שנתיים. אחרי שנתיים ביוון חזר סוליס ליבשת אמריקה אך הפעם למקסיקו לקלאב אירפואטו. אחרי עונה במקסיקו חזר לעונה אחת לאלחואלנסה ואז לעונה אחת לקומוניקסיונס עד שעבר סוליס בעונת 2007/08 לקבוצת מכבי נתניה הישראלית אך טרם פתיחת בעונה נחתך מהקבוצה באופן פתאומי מבלי ללבוש את מדי הקבוצה במשחק אחד כלל ועבר לקבוצת ארדיאנו בקוסטה ריקה, בה החל את הקריירה שלו.
סוליס ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת קוסטה ריקה במשחק ידידות נגד נבחרת ערב הסעודית במוקדמות מונדיאל 2002. סוליס פתח בהרכבה של נבחרת קוסטה ריקה בכל ששת המשחקים שלה במשחקי מונדיאל 2002 ו-2006 ונחשב לאחד השחקנים החשובים בנבחרת זו.
עוצר
עוצר (במלעיל) הוא הוראתו של גוף בעל סמכות על שטח מסוים אשר אוסרת על תנועת אנשים ברחובות. העוצר יכול לחול במשך שעות אחדות של היממה בלבד (למשל עוצר לילה), או באופן רצוף.
איירבנדר (פסקול)
The Last Air Bender (בעברית: איירבנדר) הוא פסקול סרט הקולנוע האמריקאי "איירבנדר" אשר יצא לאקרנים ב-1 ביולי 2010. הפסקול הולחן על ידי מלחין הפסקולים האמריקאי ג'יימס ניוטון הווארד בבימויו של הבמאי והמפיק ההודי-אמריקאי מ. נייט שאמלאן. אלבום הפסקול שוחרר לראשונה בנגן המדיה אייטונס ב-3 ביוני 2010 וב-29 ביוני על ידי חברת התקליטים Lakeshore Records.
רקע
בדצמבר 2008, הוכרז מלחין הפסקולים האמריקאי וזוכה האוסקר ג'יימס ניוטון הווארד, כמלחין הסרט איירבנדר. הסרט הוא שיתוף הפעולה השביעי בין הווארד והמפיק ההודי-אמריקאי מ. נייט שאמלאן.
ב-29 במרץ 2009, הודיע המפיק פרנק מרשל כי הווארד עובד בסנט בארטס על הקלטה לטריילר ששוחרר באותו קיץ. מאוחר יותר אישר מרשל כי כל הטריילרים הרשמיים שיצאו הוקלטו על ידי הווארד.
יצירה
לכל אלמנט כשפות בסדרה בחר הווארד סוג כלים שונה שישמשו כצליל הדומיננטי של האלמנט כשהוא מופיע בסרט: כלי נשיפה לאוויר, כלי מיתר למים, כלי הקשה לאדמה וכלי נשיפה לאש. הפסקול הושפע רבות ממוזיקת המזרח הרחוק, הווארד אף שילב כלים מתאימים כגון קערות זכוכית טיבטיות, גונגים, קוביות עץ נוקשות ותופי טייקו גדולים.
האלבום הופק על ידי הווארד וג'ים וידמן, הולחן על ידי הווארד, ההקלטה ויצירת מיקס נעשו על ידי שון מרפי ונערכו על ידי ג'ים וידרמן.
ויקטוריה (סיישל)
ויקטוריה (באנגלית: Victoria) (נקראת גם נמל ויקטוריה או מאהה) היא עיר הבירה של סיישל והיא נמצאת בצד הצפון-מזרחי של האי מאהה.
העיר הוקמה ב-1778, והתבססה בתחילה על המושב הבריטי הקולוניאלי. נכון לשנת 2002 אוכלוסיית העיר מונה 24,970 תושבים - כשליש מאוכלוסיית סיישל. בסמוך לעיר נמצא נמל התעופה הבינלאומי סיישל (הושלם בשנת 1971 ושופץ בשנת 2006 בעזרת מימון הבנק הערבי).
האטרקציות בעיר כוללות את מגדל השעון שעוצב על פי גשר ווקסהול שבלונדון, בית המשפט, הגנים הבוטניים של ויקטוריה, המוזיאון הלאומי להיסטוריה של ויקטוריה, מוזיאון ההיסטוריה הטבעית של ויקטוריה ושוק סליון סליון-קלארקה. העיר היא ביתם של האצטדיון הלאומי ומכון הפוליטכניון, בעוד שהנמל הפנימי נמצא בצמוד למזרח העיר, סביב דייגי הטונה והשימורים, המפתחים את התעשייה הראשית המקומית. אחד הגשרים הגדולים בוויקטוריה הושמד ברעידת האדמה באוקיינוס ההודי בשנת 2004.
אקלים
האקלים בוויקטוריה הוא אקלים משווני טרופי (לפי שיטת קפן) שמאופיין בטמפרטורות גבוהות במהלך השנה. לעיר אומנם יש חודשים בהם כמות המשקעים ירודה (יוני-יולי), אך גם בהם כמות המשקעים החודשית הממוצעת עדיין גבוהה מ-60 מילימטרים, לכן אין "עונה יבשה" בוויקטוריה. זו גם הסיבה לסיווג של האקלים בוויקטוריה תחת ההגדרה של אקלים טרופי.
כמות המשקעים הממוצעת לשנה בוויקטוריה עומדת על כ-2,000 מילימטר.
ערים תאומות
הערים התאומות של ויקטוריה הן: