cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
ג'יי. פי. טוקוטו
עירוני נס ציונה (2021-2020)
ב-25 בינואר 2020, שוחרר טוקוטו מבורגוס וישר חזר לישראל וחתם בעירוני נס ציונה עד תום העונה. ב-2 בפברואר 2020, ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה במהלך ההפסד 83–88 לעירוני נהריה, כשהוא רושם דאבל דאבל של 17 נקודות ו-11 ריבאונדים מהספסל.
הפועל תל אביב (2020-הווה)
ב-14 בנובמבר 2020, חתם טוקוטו בהפועל תל אביב עד לסיום העונה.ב29 למאי 2021 חתם טוקוטו על הארכת חוזה לעוד עונה בקבוצה. ב23 בינואר 2022 קלע טוקוטו 24 נקודות, חילק 5 אסיסטים, לקח 5 ריבאונדים ביחד עם 4 חטיפות ועם שמירה מצויינת על סקוטי ווילבקין ברבע הרביעי בניצחון קבוצתו על מכבי תל אביב. 18 במרץ 2022 זכה טוקטו בתחרות ההטבעות במסגרת האולסטאר. ב5 ביוני 2022 הודיעה הפועל תל אביב על הארכת החוזה של טוקוטו לעוד עונה בקבוצה.
אשת חיל (סדרת טלוויזיה, 2018)
אשת חיל (ברוסית: Декабристка) היא סדרת טלוויזיה רוסית המבוססת על סיפור מאת זינאידה לוויצקאיה.
העלילה מספרת את סיפורה של אישה שרצתה להשיג את אושרה – לאחר שהחליטה על מעשה נואש, לנסוע לסיביר להיות עם חתנה העצור בגולאג.
עלילה
תחילת שנות ה-50, מוסקבה. מזכירת בית המשפט זינאיידה "זינה" אובארובה עברה הרבה צער בחייה: בעלה נפטר במלחמה והאישה נשארה לבדה עם בנה הקטן מישה. עכשיו הילד כבר בן 11 וזינאיידה רוצה למצוא שוב אושר נשי. היא מתכננת להינשא לעורך הדין אלכסיי לוויצקי. הוא מוכשר מאוד, מכיר היטב את הליכי החקיקה והמשפט וחצוף בדרכו שלו. ואף על פי שלוויצקי מגן עד כה רק על הפועלים, הוא כמעט תמיד מנצח בתיק. התובע גרומוב לא אוהב את "העילוי מלנינגרד". הוא עובד במוסקבה זמן רב, תומך בפרקליטות בתיקים פליליים ולוויצקי מנפץ את כל טיעוניו. לגברים יש גם אבן נגף נוספת: "זינה". במשך שנים רבות חיפש גרומוב את טובתה של זינה, אך היא מסרבת לו. ברגע שמתרחש עימות בין לוויצקי לגרומוב, מחליט התובע להשתמש בכל השפעתו כדי לנקום בסנגור הצעיר. הוא ממציא האשמה, ומחסל הן את קריירת עורך הדין המוצלחת של אהובה והן את החתונה הקרובה. לוויצקי נשלח למחנה עבודה של בגולאג במחוז אירקוצק לעשר שנים ארוכות. זינה יודעת רק דבר אחד: היא לא יכולה להישאר במוסקבה כאשר אהובה נמצאת בסיביר באשמת שווא.
הפקה
העלילה מבוססת על סיפורה של אישה אמיתית, אלמנה, שעבדה בשנים 1949–1951 בבית המשפט המחוזי באירקוטסק כראש המשרד ושחררה יותר מארבע מאות אסירים מהמחנות בהוראות מזויפות. שנה לפני מעצרה עבדה בבית המשפט בשם הנעורים רוגובה בדנייפרופטרובסק. בשנת 1952 נגזרו עליה עשרים שנות מאסר. שוחררה בשנת 1956 בחנינה, עבדה עד מותה בשנת 1992 כמנקה. היא שחררה 410 אנשים: 240 אסירים פוליטיים ו־170 עבריינים.
בשנת 1988, העיתונאי ויטאלי יריומין ראיין את זינאידה גריגורייבנה לוויצקאיה למגזין "סמנה" בספטמבר, בשנת 2012 המפיק יפים ליובינסקי למד על הסיפור. הבמאית אירינה גדרוביץ' ביקרה בקברה בעיר וולז'סקי ושוחחה עם אחייניתה, קראה שוב ספרות דוקומנטרית על תקופתו של סטלין. במהלך יצירת הסרט הסבירה הבמאית: "רצינו שהצופה יבין שהאישה השברירית הקטנה הזו, באופן עקרוני, עשתה מעשה עילאי". את הדיאלוגים בתסריט עזר לכתוב אלכסנדר סידורוב.
הצילומים התקיימו מ-11 בפברואר עד 8 במאי 2017. רוב הסדרה צולמה בקלוגה וסביבותיה מפברואר עד סוף מרץ ובחודש מאי. בתוך שבועיים הפכה אחת היחידות הצבאיות של מוסקבה למושבת עונשין קפדנית עם צריפים, מזנון, יחידה רפואית, ארונית קטנה ומשרד ראש המחנה. הצילומים התקיימו בין התאריכים 20–30 באפריל, 27 ו-30–31 במרץ. צילומי חוץ התקיימו מה־3 עד 15 באפריל במושבת העונשין מספר 51 בעיר ימווה (רפובליקת קומי) בשטח בית סוהר שנבנה בשנת 1937 ונסגר בשנת 2016. בשטח המושבה נבנו מגדלים, גדרות, והמתקנים הקיימים תוקנו ונצבעו והפכו לצריפים.
בסצנות המוניות של הסדרה, עובדי שירות בתי הסוהר ואסירים אמיתיים וביצירת תפאורה נעזרו בכרזות, דיוקנאות של אותן שנים ומבנים קטנים.
על הסט, בשל המחסור העצום בשלג, יצרו את מראה החורף בעזרת אביזרים; באביב, בשל שלג, הם הפסיקו לצלם במשך כמעט חודש. צילומי אולם המשפט התקיימו באחד ממתחמי מוסקבה ב-19 במרץ, במסדרון בית המשפט במיקום אחר ב-1 במרץ.
הסדרה זכתה לביקורות מעורבות.
Where the Road Runs Out
Where the Road Runs Out (בתרגום: איפה שהכביש נגמר) הוא סרט דרום אפריקאי-הולנדי-גינאה המשוונית משנת 2014, בכיכובו של אייזק דה בנקולה. זהו הסרט העלילתי הראשון שצולם בגינאה המשוונית.
עלילה
ג'ורג' הוא מדען המתגורר ברוטרדם, ומרגיש יגע מן העולם האקדמי. מותו הפתאומי של חבר ותיק גורם לו לחזור לשורשיו האפריקאים, והוא לוקח על עצמו את הניהול של תחנת שדה בג'ונגל של גינאה המשוונית. שם הוא פוגש בילד יתום בעל אופי אופטימי, שפוקח את עיניו של ג'ורג' ליופי של המקום הצבעוני בו הוא נמצא. הילד משחק כשדכן בין ג'ורג' והאישה שמנהלת את בית היתומים המקומי, והכל נראה יפה וטוב עד שחבר ותיק אחר של ג'ורג' מופיע באופן פתאומי, והופך את חייהם על פיהם.
הפקה
הסרט צולם בגינאה המשוונית, וכן בדרבן ורוטרדם.
יציאת הסרט
בכורת הסרט התקיימה בפסטיבל הסרטים הבינלאומי של סן דייגו ב-26 בספטמבר 2014.
ב-8 ביוני 2016, הודיעה נטפליקס כי רכשה את זכויות ההפצה של הסרט.
רוטי
רוטי (בהינדי: रोटी; באנגלית: Roti) הוא לחם שטוח ועגול העשוי מקמח חיטה מלאה ונפוץ במדינות תת-היבשת ההודית.
לחם הרוטי עשוי לרוב מקמח חיטה מלאה בשם אטה (Atta) או דוחן, מלח ומים שאותם מערבבים ומבשלים על מחבת ברזל שטוחה בשם טאווה (Tawa).
הרוטי נחשב למנה ראשונה. בדרך כלל אוכלים אותו לצד רוטב קארי, ירקות, ובתור ליווי למאכלים אחרים.
השם "רוטי" נגזר מהמילה רוטיקה (rotikā), שפירושה "לחם" בשפת הסנסקריט.
גרסאות
ללחם הרוטי גרסאות שונות ומלבד הגרסה הבסיסית קיימות גם גרסאות נוספות:
דיולה אלפארי
דיולה אלפארי (במקור משה אדלר, בהונגרית: Alpári Gyula, בגרמנית: Julius Alpári; דונפלדוואר, 18 בינואר 1882 – זקסנהאוזן, 17 ביולי 1944) היה עיתונאי, סוציאל-דמוקרטי יהודי-הונגרי ואחר כך קומוניסט, סגן קומיסר העם לענייני חוץ (סגן שר החוץ) של הרפובליקה הסובייטית ההונגרית, והעורך ראשי בשפה הגרמנית של עיתון הוועד הפועל של הקומינטרן, העיתון הבינלאומי בשם Inprekorr (Internationale Presse-Korrespondenz). המערכת הראשית של העיתון פעלה בברלין, לעיתים קרובות העיתון הופיע בשמונה שפת בין השנים 1921–1939.
פועל צעיר סוציאל-דמוקרטי
אלפארי בא לראשונה בקשר עם תנועת הפועלים כסטודנט בברטיסלאבה. משנת 1902 עבד כעיתונאי של נפסבה, בשנת 1903 עבד במזכירות המפלגה הסוציאל-דמוקרטית ההונגרית (MSZDP), ולאחר מכן כחייל בצבא דיווח לנפסבה על המצב השורר בצבא. משנת 1906 היה אחד הפעילים המובילים בתנועת "הפועל הצעיר" ומשנת 1907 היה עורך כתב העת באותו השם. הוא לקח חלק בארגון ובעבודת המפגש הארצי הראשון של הפועל הצעיר שהתקיים ב-31 במרץ 1907. אלפארי השתתף בקונגרס המייסד של ארגון הפועלים הצעירים הסוציאליסטים ולאחר מכן קיבל עבודה בעיתונים הסוציאל-דמוקרטיים בגרמניה. בשובו להונגריה עבד כעוזר ספרן בבודפשט בבית העם של רובע 6, בתנועת הפועל הצעיר ובאיגודי פועלי הבניין והתחבורה. הוא ארגן סיעת אופוזיציה שמאלית מול הנהגת המפלגה. מסיבה זו, נפתחה נגדו חקירת משמעתית מפלגתית, ובמרץ 1910 גורש מה-MSZDP על ידי קונגרס המפלגה. אלפארי פנה לקונגרס הבינלאומי בקופנהגן וביקר שם את הנהגת המפלגה בתזכיר. הוועדה לבדיקת המנדט של הנציגים הקונגרס לא הכירה במנדט שלו להשתתף, למרות מחאותיהם של ולדימיר איליץ' לנין, רוזה לוקסמבורג וקלרה צטקין.
קומוניסט
באביב 1911 יזם אלפארי הקמת מפלגת עובדים חדשה. הוא הקים ועדת הכנה והשיק את העיתון בשם ה"סוציאל-דמוקרט". מטרותיו היו קרובות לתוכנית 1903 של ה-MSZDP, אך הוא סירב לשתף פעולה עם המפלגות הבורגניות ותמך בהפרדה בין המפלגה לבין האיגודים המקצועיים. הוא לא הצליח להשיג השפעה רבת היקף בתנועה הסוציאל-דמוקרטית באותה עת. בין השנים 1911–1913 היה הכתב בהונגריה של העיתונים הסוציאל-דמוקרטים הגרמנים. בשנת 1916 קיבל על עצמו עבודת עיתונאי בעיתון היומי האזרחי Neues Politisches Volksblatt כשהופיע בהונגריה. במאמריו תקף בחריפות את הממשלה ותמך בשאיפות השלום המתוארות בוועידת צימרוולד (המפגש הבינלאומי הראשון של קבוצות אנטי מלחמתיות שהתכנס בכפר השווייצרי צימרוולד, בהשתתפות 38 נציגים מ-11 מדינות: רוסיה, פולין, איטליה, שווייץ, בולגריה, רומניה, גרמניה, צרפת, הולנד, שוודיה, נורווגיה). בשנת 1917 הפך לחסיד המהפכה הבולשביקית. בתחילת 1919 הצטרף למפלגת הקומוניסטים של הונגריה, שהוקמה מספר שבועות לפני כן. לאחר מעצרו בפברואר 1919, היה בקשר קבוע עם בלה קון שהיה כלוא כאחד הפעילים המובילים בארגון הקומוניסטי ההונגרי. בתקופת הרפובליקה הסובייטית ההונגרית היה ראש מנהלת העיתונות, חבר מערכת "העיתון האדום", חבר במועצת העובדים והצבא המחוזי ומה-24 ביוני סגן קומיסר העם לענייני חוץ (סגן שר החוץ). לאחר נפילת הרפובליקה הסובייטית היגר לצ'כוסלובקיה, שם השתתף בהקמת המפלגה הקומוניסטית המקומית.
העורך הראשי של Inprekorr
בשנת 1921, על פי הצעתו של לנין, הקומינטרן השלישי הזמין אותו לעריכה ולארגון של העיתון Inprekorr (Internationale Presse-Korrespondenz) בברלין. מכאן ואילך, הוא ערך את דף המידע הבינלאומי של הקומינטרן בשפה הגרמנית תחילה עבור גרמניה, אוסטריה, שווייץ ולאחר מכן עבור צרפת במשך 20 שנה. בשנת 1924 השתתף בקונגרס החמישי של הקומינטרן ולאחר מכן הצטרף לוועדה המארגנת של ה-KMP. הוא נבחר כחבר בוועד המרכזי על ידי הקונגרס הראשון של ה-KMP. בוועד המרכזי מתח ביקורת על העמדה האולטרה-שמאלית של הנהגת המפלגה, ודחה את רעיון "הדיקטטורה של הפרולטריון החדשה כיעד ישיר". בשל ניגודים עקרוניים ובשל עבודת העריכה שלו, הוא פרש מהוועד המרכזי של ה-KMP בתחילת 1929.
אלפארי נסע לארצות הברית בשנת 1927 להוביל את המאמצים הקומוניסטים לסקר את משפט סאקו וונצטי.
האל הבן
האל הבן או אלוהים הבן (ביוונית: Θεός ὁ υἱός, בלטינית: Deus Filius) הוא, באמונה הנוצרית, אחד משלושת פניו של השילוש הקדוש, יחד עם האל האב ורוח הקודש. הוא מתואר כלוגוס, "הדבר" או "המאמר" ובארמית "מֵימְרָא", של האלוהות, והתגשם בעולם בבשר בדמות ישו.
הרוב המוחלט של הכנסיות הנוצריות, מאז ועידת ניקיאה ב-325, מקבל כי האל הבן הוא הישות היחידה שלא נבראה על ידי האל האב אלא נולדה ממנו, ולכן הוא יחיד ומיוחד ביקום כולו; כי השניים חולקים מהות אחת ומהווים אלוהים ביחד, והיחס ביניהם של אב המוליד את הבן הוא חלק מטבעו של האל האחד המתגלם בשילוש; כי על אף טבעם המשותף, שניהם גם בעלי אישיות אוטונומית ונפרדת; וכי הבן התקיים מאז ומתמיד, ולא היה שום שלב בו האב היה לבדו. אמונות אלה בוטאו בניקיאה במילים: הנצרות המערבית, הן הקתולים והן הפרוטסטנטים, מאמינה כי רוח הקודש נמשכת מן האב ומן הבן גם יחד. לעומת זאת הכנסיות המזרחיות, האורתודוקסים והאוריינטלים גם יחד, רואים באב לבדו את מקורה.
אבות הכנסייה, כמו אירנאוס, הסבירו לאחר מכן שהבן הוא הביטוי המושלם של צלם אלוהים, וכי כשברא האב את בני האדם בצלמו הוא יצר אותם להיות דומים לבן. אך החטא הקדמון השחית את טבעם. כדי לגאול את האנושות ולכפר על חטאיה, האל הבן התגלם בבשר בדמותו של ישו, שהוא בו-זמנית זהה לו לחלוטין וגם בנה של מרים הבתולה, דם מדמה ובשר מבשרה. כך היו לישו טבע אלוהי וטבע אנושי גם יחד, הכרוכים זה בזה באורח נסי. מאחר שהוא גם שמימי וגם גשמי, יכול היה ישו לגשר על הפער בין בני האנוש שנפלו ממעמדם לאביו ולגאול אותם מחטאותם.
מושג "האל הבן" כשלעצמו לא מופיע בברית החדשה, אם כי ישו מכונה "בן האלוהים". בין היתר, שמעון בר יונה קורא לו בבשורה על-פי מתי ט"ז ט"ז. הבשורה על-פי יוחנן י"ז ה' מצטטת אותו פונה לאלוהים בבקשה . רעיון האל הבן, כמו מושג השילוש בכללו, הצטלל כשאבות הכנסייה נדרשו להסביר לקהל את ההבדל בין העולם הנברא לישו עצמו, שהיה הרי גבוה הימנו. היה זה יוסטינוס מרטיר ששאל את משפט הפתיחה של הבשורה על-פי יוחנן,, וזיהה בין "הדבר" לבין המושג הפילוסופי של הלוגוס (אף כי "הדבר" מתורגם כ'לוגוס' במקור היווני של הבשורה, ככל הנראה לא התכוונו למלוא המשמעות הפילוסופית הנלווית), ה"מילה" או ה"הגיון". דימוי זה הפך משפיע ביותר ומרכזי במחשבת ימי הביניים. מרטיר יצר את האנלוגיה לפיה היחסים בין ישו לאל האב דומים ליחסים שבין המוח למילים, שהם בו-זמנית נפרדים ומאוחדים, בעוד כל היתר נברא על ידי האל ולא הולד ממנו. הדוקטרינה של האל הבן ונצחיותו אוששה סופית במאבק נגד המינות האריאנית, כשאריוס איש אלכסנדריה טען כי האב נעלה על הבן ואף כי הלה אכן מולד ממנו, היה שלב בו התקיים האב לבדו בטרם היות הבן. הרעיונות האריאניים הוקעו בניקיאה ב-325.
באמנות הנוצרית, בתיאורים של העולם לפני הולדת ישו בן-האנוש, מוצגים ה"לוגוס" או האל הבן לעיתים תכופות עם אפיוניו המקובלים של ישו, אך לא תמיד. כמו כן, ה"לוגוס" הופיע בעולם עוד לפני ההתגלמות בבשר: מלבד התיאורים השונים בברית הישנה המקובלים בפרשנות הנוצרית כהופעות של השילוש (כמו התגלות המלאכים לאברהם באלוני ממרא), אוסביוס מקיסריה הסביר כי "שַׂר צְבָא ה'" שפגש את יהושע לפני יריחו הוא האל הבן.
AB בדג זהב
AB בדג זהב (AB Doradus) הוא מערכת בעלת ארבעה כוכבים מסוג PMS star בקבוצת הכוכבים דג זהב.
הכוכב העיקרי במערכת מסתובב במהירות הגבוהה פי 50 מכוכב השמש ויוצר שדה מגנטי חזק. כתוצאה מכך על הכוכב קיימים יותר כתמי שמש מאשר על השמש ומתרחשות על פניו התפרצויות שמש שהופכות אותו לכוכב הבזק. הכוכב הכפול AB בדג זהב B מקיף את הכוכב המרכזי במסלול ממוצע של 135 יחידות אסטרונומיות.
כוכב שלישי אשר נקרא בשם AB בדג זהב C הוא ננס אדום המקיף את הכוכב המרכזי במערכת במסלול קצר שבו הוא נמצא במרחק של 2.3 יחידות אסטרונומיות ממנו. זמן הקפתו של AB בדג זהב C הוא 11.75 שנים. הכוכב השלישי במערכת הוא אחד הכוכבים בעלי המסה הקטנה ביותר שנמצא אי פעם עם מסה של 93 מסות צדק. הוא קרוב לגבול של 75 - 83 מסות צדק שמתחתיו הוא היה מסווג כננס חום.
מוריץ הנלה
מוריץ הנלה (בגרמנית: Moritz Henle; 7 באוגוסט 1850 – 24 באוגוסט 1925) היה מלחין וחזן יהודי-גרמני, שהשתייך לתנועה הרפורמית.
קורות חיים
נולד בשנת בלאופהיים שבדרום גרמניה, בתקופה בה קהילת יהודי לאופהיים הייתה הקהילה היהודית הגדולה ביותר במדינת באדן-וירטמברג. שביעי מבין אחד עשר ילדים. למד נגינה מילדות, והתחנך בעיר אסלינגן, ממנה שב ללאופהיים בשנת 1868 כדי לשמש כמורה וכחזן בעיר.
בשנת 1873 נעשה החזן בבית הכנסת החדש של העיר אולם, ובשנת 1879 הוזמן לשמש כחזן בהיכל המבורג הרפורמי.
בשנת 1882 נישא לקרולין הרשל, קרובת משפחה של פליקס מנדלסון, ולזוג נולדו שלושה ילדים.
עמד בראש אגודת החזנים בגרמניה במשך כ־15 שנה, וחיבר קומפוזיציות עבור מקהלות מעורבות של נשים וגברים בבתי הכנסת, דבר שהיה מהפכני בימיו. בלחניו, הושפע מיצירותיהם של פליקס מנדלסון ושל סלומון זולצר.
במשך 34 שנים שימש כחזן הראשי של קהילת יהודי המבורג, ולחניו פורסמו בנוסח הגדה של פסח משנת 1913, אשר כלל גם את לחניו של ז'אק אופנבך.
נפטר בהמבורג בשנת 1925. אשתו קרולין נספתה במחנה טרזיינשטט בשנת 1943.
על שמו קרוי כיום רחוב בעיר לאופהיים בה נולד.
זית יונאן
זַיִת יוּנאן (שם מדעי: Olea yuennanensis, בכתב סיני 云南木犀榄, בפין-יין: Yúnnán mùxī lǎn), הוא מין צמח השייך לסוג זית. זהו שיח או עץ קטן שגובהו בין מטר ל-12 מטרים הגדל ברפובליקה העממית של סין. הוא סווג בתת-הסוג Tetrapilus על ידי הבוטנאי הבריטי פיטר שואו גרין (Peter Shaw Green) בעדכון שערך לסוג זית (2002) יחד עם תיאור המין והשמות המדעיים הנרדפים.
תיאור
זית יונאן הוא שיח או עץ ירוק-עד בגובה מטר עד 12 מטרים. הענפים מכוסים בפלומה עדינה.
המרקם של העלים דמויי עור, כשאורך הפטוטרת בין 3 ל-7 מילימטרים. אורך הטרף הוא בין 5 ל-7 סנטימטרים, ורוחבו בין 1.2 עד 4.5 סנטימטרים. צורתו סגלגלה או דמוי רומח הפוך, כשהקצה חד, והוא נטול פלומה. משני צדי העורק המרכזי יש שישה עורקים צדדים שקועים. שולי העלה שלמים או משוננים.
הפרחים מסודרים בתפרחת, אורכם בין 2 ל-4 סנטימטרים, נטולי שערות או עם מעט שערות. הפרחים זכריים בלבד או הרמאפרודיטיים. לפרח ארבעה עלי גביע באורך 0.5 מילימטרים, עלי הכותרת לבנים או בגוון שמנת בקוטר 1.5 עד 3 מילימטרים. הפרי הוא בית גלעין סגלגל, אורכו בין 0.7 ל-1 סנטימטרים, גונו שחור והוא מעט בשרני.
תפוצה ואקולוגיה
תחום התפוצה של זית יונאן הוא במחוזות סין העממית סצ'ואן, ויונאן. הוא גדל בסבך שיחים או ביערות בגבהים שבין 800 ל-2,300 מטרים. כתלות במיקום ובגובה הוא פורח בין פברואר לנובמבר ומייצר פירות בין מאי לדצמבר. העץ מעדיף קיצים לוהטים וחורפים שאינם קרים מדי, אבל הוא אינו קסרופיט (xerophyte - צמח בעל כושר עמידה בתנאי יובש) וזקוק ללחות. מצב הסיכון של מין זה לא הוערך.
טקסונומיה
את השם המדעי Olea yuennanensis קבע הבוטנאי האוסטרי היינריך וון הנדל-מאצטי (Heinrich von Handel-Mazzetti, מקוצר ל-.Hand.-Mazz; 1882–1940) ב-1936. ב-1995 טען הבוטנאי הבריטי פיטר שואו גרין (Peter Shaw Green) שמין זה זהה למין Olea tsoongii, וטענה זו התקבלה על ידי עורכי Flora of China ב-1996. עם זאת, ב-2002 חזר בו גרין. ההבדל בין שני המינים הוא שבמין O. tsoongii הענפים והפטוטרות חסרי פלומה והתפרחות הן באורך 7–18 סנטימטרים.
במקומות שונים מופיע שם המין בטעות באיות yunnanensis בשל האיות המקובל למחוז שבו גדל המין.
דמיון למינים אחרים
מין זה קרוב מאוד למין Olea brachiata. יש נטייה קלה של העלים במין זה להיות ארוכים יותר ושפת העלים כמעט שאינה משוננת, כשהמרווח בין השיניים רחב יותר והשיניים קהות יותר.
ענפים צעירים של מין זה מכוסים בפלומה ולא חסרי שיער כמו המין Olea hainanensis. בנוסף, שני המינים גדלים באזורים גאוגרפיים נפרדים.
שימושים
מין זה משמש להכנת בונסאי או כעץ נוי של פארקים וגנים.
אמבלודון
אמבלודון (שם מדעי: Amebelodon) הוא סוג של יונק גדול קדום שהיה קרוב רחוק של הפילים והממותות הקיימות, אך השתייך למשפחה הנכחדת גומפותריומיים. בסוג זה נמצאו 2 מינים: Amebelodon floridanus ו-Amebelodon fricki אשר חיו לאורך המישורים הגדולים וחוף המפרץ של אמריקה הצפונית בתקופת המיוקן לפני 9 עד 5 מיליון שנה. בעבר גם הסוג Konobelodon אשר חי בסין ובאמריקה הצפונית היה משויך לסוג.
פיל קדום זה היה בעל זוג חטים גדולים ונמוכים ולסת גדולה בהרבה מאשר לפילים הקיימים. בקצה הלסתות בלטו זוג ניבים שטוחים ורחבים שהתעקלו מעט מטה. הוא השתמש בהם אולי כדי לחפור שורשים באדמה או כדי לאכול צמחי מים בביצות, בעודו מחזיק את ראשו מעל המים. דימוי רווח של היצור מציג אותו עם חדק שפוף המחובר לפה. בעת האחרונה הופיעו ראיות שליצור היה חדק גמיש הדומה לחדק הפילים המודרניים ואולי הוא השתמש בו גם לאכילה ושתייה.
היצור היה קטן מהפילים הקיימים, בגובה 2.5 מטר ומשקל של 3–5 טון.
התנועה לחיים עצמאיים
התנועה לחיים עצמאיים (באנגלית: Independent Living Movement) היא תנועה כלל עולמית של אנשים עם מוגבלויות, שמטרתה לסייע לאנשים עם מוגבלות לקיים אורח חיים עצמאי ומספק בקהילה. חברי התנועה פועלים לזכות להגדרה עצמית, כבוד עצמי ושוויון הזדמנויות.
בבסיס האידאולוגיה של התנועה עומדת ההכרה של שוויון בין כל בני האדם. התפיסה היא שהאדם עם המוגבלות ויועצים עמיתים יקבעו מה הסיוע הטוב ביותר עבורו. התנועה פועלת למען חופש הבחירה וזכות החלטה של האדם עם המוגבלות ונגד פטרונותה של החברה ואנשי המקצוע.
היסטוריה
עד לפני מספר עשורים, אנשים עם מוגבלות נתפסו כקורבנות - הם הוצגו במדיה רק בתפקיד המסכנים וחסרי האונים. לחברה לא היו ציפיות מאנשים אלו והיחס אליהם היה לא שוויוני. הם נדרשו להתמודד עם אפליה מובנית ומערכת של חסמים אשר מנעה מהם נגישות שווה לכל תחומי החיים – החל מבעיות נגישות למבנים ותחבורה וכלה בהפרדה בבתי ספר, איסור על עיסוק במקצועות מסוימים, על קיום חיי נישואים ועוד. כתוצאה מכך, אנשים עם מוגבלות הפכו לקבוצת שוליים המופלית מיתר האוכלוסייה בתחומי חיים שונים כמו: חינוך, תעסוקה, הכנסה, דיור, קשרים חברתיים וחיי משפחה. לכן אין זה מפתיע שאנשים עם מוגבלות נתפסו כבלתי כשירים לדאוג לעניינם וארגוני סיוע לאנשים עם מוגבלות נוהלו והופעלו על ידי אנשים ללא מוגבלות בלבד.
הצלחתם בקמפוס נתנה להם השראה להרחיב את פעילותם לקהילות גדולות יותר וליצור תוכנית לסטודנטים עם מוגבלויות - Physically Disabled Student's Program - התוכנית הראשונה לסטודנטים עם מוגבלות אשר הובלה על ידי הסטודנטים עצמם. זרם של פניות לעזרה הגיע גם מאנשים עם מוגבלות שאינם סטודנטים וכך נולד הרעיון של המרכז לחיים עצמאיים – CIL) Centre for Independent Living). המרכז הראשון הוקם בברקלי והיווה מודל לסוג חדש של ארגון קהילתי, המכוון לענות על צורכיהם של אנשים עם מגוון רחב של מוגבלויות. מטרות המרכז היו ניהול אנשים עם מוגבלות, התייחסות לבעיות כאל נושאים חברתיים, מתן שירות לטווח רחב של מגבלות, זאת תוך הבנה שהעצמאות נמדדת על פי יכולותיו של הפרט לקבל את החלטותיו בעצמו ולשלוט בחייו. המרכזים לחיים עצמאיים אשר הוקמו בערים נוספות והיו ארגונים לסיוע עצמי אשר נוהלו ותופעלו באופן בלעדי על ידי אנשים עם מוגבלויות. בנוסף, בניגוד לארגונים מקצועיים, אשר התמקדו בטיפול רפואי וטיפול בתוך מוסדות והדירו כמעט לחלוטין אנשים עם מוגבלות מחיי היומיום, המרכזים לחיים עצמאיים סיפקו מגוון שירותים חדשים ותמיכה אשר סייעו לאנשים עם מוגבליות לגבש סגנון חיים לפי בחירתם ובתוך הקהילה.
פילוסופיה
לאורך ההיסטוריה אנשים עם מוגבלות היו קיימים באחוזים גבוהים בכל קהילות העולם. התגובות החברתיות למגבלות היו שונות ממקום למקום והושפעו מגורמים היסטוריים, תרבותיים וגאוגרפיים. לפני המאה ה-18 מוגבלויות היו מוסברות לרוב על ידי הדת או המסורת, מיתוסים ואגדות. במאה העשרים הייתה מקובלת לרוב התפיסה של המודל הרפואי הגורסת כי מוגבלות היא בעיה רפואית של הפרט, טרגדיה אישית עם השלכות שליליות על מצבו הכלכלי והחברתי, משפחתו והחברה כולה. לפי מודל זה, נכות מוגדרת כמצב לא תקין, היוצא דופן מתוך החברה הבריאה. המוגבלות נתפסת כגורם לבעיה ולפיכך יש להשמידה או לרפאה. אך בשל העובדה שלרוב לא ניתן לרפא את הלקות, אנשים אלו נקראים מוגבלים ונתפסים כלא שלמים, לא נורמליים ושאינם מסוגלים להשתתף ולתרום לחיי היום יום בחברה. הם נזקקים לתמיכה של אחיות, רופאים, מטפלים ועובדים סוציאליים. התוצאה של גישה זו היא שנגזר על אנשים עם מוגבלויות לפתח תלות גוברת בזולת.
התנועה לחיים עצמאיים ביקשה לערער על תפיסה זו. התנועה טוענת שדעות קדומות והתפיסה הרפואית השלטת לגבי מוגבלויות תורמים להתהוות היחס השלילי לאנשים עם מוגבלות, אשר מוצגים כאנשים חולים, פגומים, סוטים, מושאים להתערבות מקצועית שמהווים עול על עצמם, משפחתם ועל החברה ותלויים בתמיכתם של אחרים. הם ביקרו את המודל הרפואי על כך שהוא מתמקד במצב הביולוגי או הפיזי שעמו הפרט נדרש להתמודד ומתעלם לחלוטין מהשפעות הסביבה והחברה. עוד טוענים חברי התנועה כנגד המודל הרפואי שמתייחס למצבים ולא לאנשים. המודל מתייחס לאדם כפסיבי, שאינו יכול להשפיע על מצבו, כמי שמצריך תיקון והרופא הוא היחיד שיכול לתקן ולספק מזור. התנועה לחיים עצמאיים טוענת שלתפיסה הרפואית השלכות משמעותיות על חייהם של אנשים עם מוגבלויות בכל הנוגע להזדמנויות להקים משפחות משל עצמם, להשתלב בחינוך ותעסוקה. אימוץ המודל הרפואי לאורך השנים גרם לכך שאנשים עם מוגבלויות מהווים חלק גדול מהעניים בכל מדינה.
"חיים עצמאיים אין פירושם שאנחנו רוצים לעשות הכל בעצמנו, שאיננו נזקקים למישהו, או שאנו אוהבים לחיות בבדידות. משמעות חיים עצמאיים שאנו דורשים את אותם בחירות ושליטה בחיינו שלהם זוכים אחינו הבלתי מוגבלים, שכנינו וחברנו המקבלים זאת כמובן מאליו. אנחנו רוצים לגדול במשפחתנו, ללמוד בבית ספר שבשכונתנו, לנסוע באותו אוטובוס שבו נוסעים שכננו, לעבוד במשרות שתואמות את רמת השכלתנו ואת רמת עניינו ולגדל את משפחתנו. אנחנו אכן אנשים רגילים שחולקים את אותו הצורך לחוש שייכים, מוכרים ואהובים." (דר' אדולף רצקה).
באנגליה אימצו את המושג integrated/ inclusive living – חיים משולבים. זאת מתוך הכרה בכך שכל בני האדם הם יצורים חברתיים התלויים זה בזה ולכן חיים עצמאיים באמת אינם אפשריים. מפרספקטיבה זו, אותן פעולות ואידאולוגיות אשר גורמות לדיכוי אנשים עם מוגבלויות, מדכאות גם קבוצות אחרות (קהילת הלהט"בים, קשישים, נשים, מיעוטים אתניים וכו') ובכך מציבות חסמים בפני יצירת דמוקרטיה ייצוגית כוללנית אמיתית.
אחת המטרות המרכזיות שממשיכה להעסיק את חברי התנועה ברחבי העולם, היא הצורך בהפחתת בפתרונות דיור מוסדיים, אשר מפרידים את האדם עם המוגבלות מחיי הקהילה, לטובת הרחבת האפשרויות לפתרונות דיור בקהילה.
המרכזים לחיים עצמאיים בישראל
בישראל קיימים שישה מרכזים לחיים עצמאיים: הראשון שבהם הוקם בירושלים בעקבות שביתת הנכים ב-2001 שהוביל מטה מאבק הנכים המרכז הוקם בשנת 2003, תחת עמותת "נכים עכשיו", אשר פועלת החל משנת 2000 לשינוי חברתי בתחום זכויותיהם של אנשים עם מוגבלות. המרכז השני, בבאר שבע, הוקם בשנת 2005 בשיתוף עם עמותת "שוויון וצדק לנכים", המרכז השלישי הוקם בחיפה בשנת 2009 בשיתוף עם עמותת אחווה – איגוד רב תחומי לאנשים עם מוגבלות, ובשנת 2010 הוקם המרכז הרביעי בסחנין בשיתוף עמותת אלמנאל. בשנת 2010 הוקם בגליל העליון המרחב לחיים עצמאיים בשיתוף עמותת נגישות ישראל, ובשנת 2011 הוקם בתל אביב המרכז השישי בשיתוף עמותת ״בקול״. המרכזים לחיים עצמאיים נוסדו מתוך אידאולוגיה וצורך של אנשים עם מוגבלות לפתח שירותים המותאמים להם, כפי שהם תופסים את צורכיהם ואת המענים המתאימים להם. המודל שפותח בארץ הוא שילוב של מרכז תמיכה – רב שירותי ורב- נכותי, המנוהל ומופעל על ידי אנשים עם מוגבלות ומיועד להם. המרכזים מלווים את כל תהליכי החיים ומפעילים תוכניות מגוונות התומכות בחיים עצמאיים של אנשים עם מוגבלות. חלק מהתוכניות פועלות להשגת שינוי חברתי, וחלקן מספקות מענים קונקרטיים לצרכיהם של אנשים עם מוגבלות. השירותים במרכז ניתנים לאנשים עם כל סוגי המוגבלות: פיזיות, חושיות, נפשית, קוגניטיבית ועוד. לכל מרכז אפיונים ייחודיים משלו בהתאם לסוג האוכלוסייה אותה הוא משרת ומאפייניה הייחודיים (לדוגמה המרכז בבאר שבע הוא רב תרבותי ומתמקד בין היתר במתן שירותים לאוכלוסיית הבדואים, למרכז בתל אביב פונים אנשים צעירים רבים המתגוררים באזור וכו').
המרכז לחיים עצמאיים בירושלים
המרכז לחיים עצמאיים בירושלים מחויב לתפיסה שלכל בני האדם ערך בלתי מותנה ושווים בזכותם, שיש לכבד כל אדם בשל ייחודו, לכבד את הזכות לחיות, לפעול, לתרום מכישוריו באופן שווה ובכל קהילה שיבחר. המרכז מנוהל על ידי האנשים אותם הוא משרת ופועל למתן מענה התואם את הצרכים וסדר העדיפויות של כל אחד ואחד.
בשנת 2008 התקיימה במרכז סדרת מפגשים בנושא לימודי מוגבלות בה הרצו מרצים שונים מהארץ והעולם. סדרת ההרצאות וחוברת תקצירי ההרצאות שפורסמו בעקבותיה הם אחד מגופי הידע הראשונים שפורסמו בעברית בתחום זה והיו נגישים לאנשים עם מוגבלות ולקהל הרחב.
בבסיס האידאולוגיה של המרכז לחיים עצמאיים עומדת ההכרה של שוויון בין כל בני האדם ושולטת התפיסה של התעצמות האדם עם המגבלה. תפיסתם גורסת כי אנשים עם מוגבלות, יחד עם יועצים עמיתים מקצועיים, יקבעו מהו הסיוע הטוב ביותר עבור אוכלוסייה זו. המרכז מתנגד לפטרונות מצד הסביבה ואנשי המקצוע, אלא תומך בעבודה משותפת, בה לאנשים עם מוגבלות זכות הבחירה וההחלטה.
אחד היעדים החשובים של המרכז הוא הקטנת הסטיגמה בחברה, זאת על ידי הגדלת השתלבותם של חברי הקהילה באוכלוסייה. מטרות המרכז הן לאפשר לאנשים עם מוגבלות לנהל אורח חיים עצמאים בקהילה ולשלוט בחייהם; להבטיח מיצוי זכויות ושוויון הזדמנויות לאנשים עם מוגבלות לקבלת שירותים ומשאבים מכל המוסדות הקיימים; לפתח מודל של מרכז לחיים עצמאיים שיהווה דוגמה ומקור ידע לפיתוח מרכזים נוספים בארץ. בהתאם לכך, פעילות המרכז עוסקת במתן שירותים לאנשים עם מוגבלויות – כולל ייעוץ על ידי עמיתים עם מוגבלות, בכל תחומי החיים, סדנאות להכשרה לחיים עצמאיים בקהילה וקורסים לרכישת מיומנות לצמצום פערים ולהשתלבות בתעסוקה בשוק הפתוח. בנוסף המרכז פועל לשינוי חברתי באמצעות ועדות פעולה שונות.
כל התוכניות והשירותים במרכז ניתנים לאנשים עם כל סוגי המוגבלויות: נכות פיזית, עיוורים, חרשים, אנשים עם לקויות למידה, פיגור התפתחותי ונפגעי נפש.
לקריאה נוספת
Oliver, Mike. (2004). The social model in action: If I had a hammer. In: Barnes, C. & Mercer, G. (eds.). Implementing the social model of disability: Theory and research. (pp. 18-31). Leeds: The Disability Press
Levy, Chava Willing 1988. A people’s history of the independent living movement, Lawrence, KS: University of Kansas.
Williams, G. H. (1983). The movement for independent living: An evaluation and critique. Social Science & Medicine, 17(15), 1003–1010.
פורד אדג'
פורד אדג' (באנגלית: Ford Edge) היא מכונית במרכב קרוסאובר עם חמישה מקומות ישיבה, המיוצרת על ידי חברת פורד משנת 2006.
האדג' הוצגה לראשונה בתערוכת הרכב הבינלאומית של אמריקה הצפונית בינואר 2006 והגיעה לישראל בשנת 2008.
דור ראשון (2015-2006)
הדור הראשון יוצר בין השנים 2006-2015.
יחידת ההנעה כללה מנוע בנזין V6 צילנדרים בנפח 3.5 ליטרים עם הספק של כ-265 כוחות סוס ב-6,250 סיבובים לדקה, המשודך לתיבת הילוכים אוטומטית בעלת שישה הילוכים.
נתון התאוצה מ-0 ל-100 קילומטר לשעה עמד על 8.3 שניות למהירות מרבית של 172 קילומטרים לשעה.
מתיחת פנים שנת 2010
בפברואר 2010 הציגה פורד בתערוכת הרכב של שיקגו מתיחת פנים לאדג', שכללה עיצוב חיצוני ופנימי חדש, כאשר ביחידת ההנעה לא נעשו שינויים.
דור שני (2015-הווה)
בשנת 2013 הציגה פורד בלוס אנג'לס דגם קונספט מקדים לדור השני שהוצג בשנת 2015. הדור השני כלל מנוע טורבו בנזין I4 צילנדרים בנפח 2.0 ליטרים המספק כ-248 כוחות סוס ב-5,500 סיבובים לדקה. תיבת הילוכים אוטומטית בעלת שמונה הילוכים. המכונית מאיצה מ-0 ל-100 קילומטרים לשעה בתוך 9.2 שניות ומגיעה למהירות מרבית של 192 קילומטרים לשעה. הדור השני הגיע לישראל בשנת 2015.
מתיחת פנים שנת 2018
בשנת 2018 עברה האדג' מתיחת פנים, שכללה עיצוב חדש וגרסה ספורטיבית בשם אדג' ST, הכוללת מנוע טורבו בנזין V6 צילנדרים בנפח 2.7 ליטרים המספק כ-330 כוחות סוס ב-5,000 סיבובים לדקה. תיבת הילכים אוטומטית בעלת שמונה הילוכים. המכונית מאיצה מ-0 ל-100 קילומטרים לשעה בתוך 6.8 שניות ומגיעה למהירות מרבית של 209 קילומטרים לשעה. מתיחת הפנים הגיעה לישראל בשנת 2019.
מכירות בישראל
נתוני מכירות בישראל על פי נתוני קארזון:
חצי מרתון
חצי מרתון היא ריצה למרחק של 21.0975 ק"מ - מחצית מאורכו של מרתון מלא. על פי רוב ריצות חצי מרתון הן ריצות כביש.
ריצות חצי המרתון אינן נכללות באירועי ספורט גלובליים כגון משחקים אולימפיים ואליפויות עולם באתלטיקה. אמנם התאחדות האתלטיקה הבינלאומית מקיימת מרוצים המהווים אליפות עולם בחצי מרתון, אך רובן המכריע של ריצות חצי המרתון מתקיימות כמרוצים עממיים הפתוחים להשתתפות הקהל הרחב.
בשנים האחרונות מספר המשתתפים בריצות חצי מרתון עולה בהתמדה והפופולריות של ריצות אלו גואה - בשנת 2008 דיווח העיתון Running USA כי זהו המירוץ בו מתרחשת העלייה המהירה ביותר במספר המשתתפים מדי שנה.
ישנן מספר סיבות מובהקות לפופולריות הרבה של חצי המרתון בקרב חובבי הריצה: זוהי ריצה מאתגרת בהרבה מהמרחק השכיח במרוצים עממיים של 10 ק"מ, אך יחד עם זאת ההכנות לריצה אינן כה מחייבות כהכנות למרתון, העומס הגופני (וכתוצאה ממנו ההסתברות לפציעות) אינו כה גדול כזה של המרתון, וזמן ההתאוששות מהמירוץ מהיר בהרבה מזמן ההתאוששות מריצת מרתון.
גברים
===עשר הרצות הטובות ביותר בריצת חצי מרתון===
===עשרת הרצים הטובים ביותר בריצת חצי מרתון===
קרטיס-רייט
קרטיס-רייט קורפוריישן היא חברה תעשייתית שבסיסה בארצות הברית, אך מסונפת ופעילה כלל־עולמית, לייצור מוצרים לתעשייה ולמתן שירותים לשווקים מסחריים, תעשייתיים, ביטחוניים ולתעשיות הפקת האנרגיה. החברה נוסדה ב-1929 מאיחודן של החברות קרטיס חברה למטוסים ומנועים, רייט אירונאוטיקל וחברות אספקה שונות. בסיומה של מלחמת העולם השנייה, הייתה זו יצרנית כלי הטיס הגדולה ביותר בארצות הברית, בספּקה כלי טיס שלמים במספרים גדולים, לכוחות המזוינים של ארצות הברית. מאז, התפתחה החברה הלאה מהרכבתם המלאה של מטוסים מוגמרים, בהפכה ליצרנית רכיבי מנגנוני תיקון והפעלה, מערכות בקרת טיסה, שסתומים, ולנותנת שירותי הכנת משטחים. החברה היא גם סַפָּק רכיבים לחברות הפקת אנרגיה גרעינית, למערכות אנרגיה גרעינית להנעה ימית, לרכבי תעשייה ולתעשיות הגז והנפט הגולמי. לחברה יש שרשרת אספקה משולבת מובנית בתוכה, ורשת מתן שירות כלל־עולמית נרחבת. החברה היא אחת משחקני השוק המגוונים והגדולים בענף התעופה והחלל, והיצרן המקומי הגדול ביותר של מטוסי סילון קטנים בארצות הברית.
קולין הנדרי
אדוארד קולין הנדרי (באנגלית: Edward Colin Hendry; נולד ב-7 בדצמבר 1965) הוא כדורגלן עבר סקוטי ששיחק בעמדת הבלם, ומאמן כדורגל בהווה.
הנדרי שיחק לאורך הקריירה בליגות הבכירות סקוטלנד ובאנגליה, ובשתיהן זכה באליפויות (עם בלקברן רוברס באנגליה ועם גלאזגו ריינג'רס בסקוטלנד). הוא רשם 51 הופעות במדי נבחרת סקוטלנד, אותה ייצג בטורניר יורו 1996 ואותה הוביל כקפטן במונדיאל 1998.
לאחר פרישתו נותר הנדרי בתחום הכדורגל, ורשם קדנציות קצרות כמאמן בבלקפול ובקלייד.
קריירת משחק
הנדרי החל את קריירת המשחק בקבוצות נוער מקומיות מעיר הולדתו, שם שיחק בעיקר כחלוץ. את קריירת המשחק המקצוענית החל בעונת, בדנדי מליגת העל הסקוטית. לאחר שהתקשה להשתלב בהרכב בשתי עונותיו הראשונות בקבוצה, בהן צבר שמונה הופעות בסך הכול, החל הנדרי את הפריצה שלו בעונת, בה רשם עשרים הופעות ליגה.
במהלך עונת, לאחר שלוש וחצי עונות בהן רשם 41 הופעות במדי דנדי, עבר הנדרי לבלקברן רוברס מליגת המשנה באנגליה. בקבוצתו החדשה עשה הנדרי את ההסבה לתפקיד הבלם. אחת מהופעותיו הראשונות בקבוצה הייתה גמר גביע פול ממברס מול צ'רלטון את'לטיק מהליגה הבכירה, וחמש דקות לסיום ההתמודדות כבש הנדרי את השער היחיד במשחק והעניק לקבוצתו את הגביע.
עונה אחר כך, על אף שהפך לבלם, רשם הנדרי את עונת השיא שלו מבחינה התקפית. באותה עונה הפך הנדרי לשחקן הרכב חשוב ולא החמיץ אף משחק ליגה. ב-44 הופעות כבש הנדרי 12 שערים, שיא קריירה אישי, וסייע לקבוצתו להתקרב לעליית ליגה. בלקברן סיימה במקום החמישי בפער של נקודה אחת בלבד מהמקום השני, המוביל אוטומטית לליגה הבכירה. עונה אחר כך שוב סיימה בלקברן באותו המקום, והנדרי, שכבש שבעה שערים בקרוב לארבעים הופעות ליגה באותה עונה, לא זכה לעלות עם קבוצתו לליגה הבכירה.
הנדרי פתח את עונת בבלקברן, ואף הספיק לערוך שבע הופעות ליגה, אך זמן קצר לאחר פתיחת העונה עבר לראשונה לליגה הבכירה באנגליה כשחתם במדי מנצ'סטר סיטי. הנדרי הרשים בעונת הבכורה שלו בקבוצה, ואף נבחר לתואר שחקן העונה של המועדון. הגעתו של המאמן פיטר ריד למועדון בנובמבר 1990, זמן קצר לאחר פתיחת עונת, הביאה לשינוי במעמדו של הנדרי בקבוצה. הוא הוערך פחות על ידי המאמן החדש, אך צבר כמות נכבדת של 32 הופעות באותה עונה, שסייעו לקבוצתו לסיים במקום החמישי בטבלה.
זמן קצר לאחר פתיחת עונת, אותה החל הנדרי במנצ'סטר, הוא נרכש מחדש על ידי מאמנה החדש של בלקברן, קני דלגליש, שהחזיר אותו לבלקברן תמורת כ-700 אלף ליש"ט. עד מהרה הפך הנדרי לשחקן משמעותי בהרכב של דלגליש. על אף שסיים עם הקבוצה את עונת הבכורה במקום השישי, הצליח הנדרי להעפיל עם קבוצתו לליגה הבכירה בזכות ניצחון בפלייאוף ההעפלה. בכך, הבטיחה הקבוצה את מקומה בעונת הבכורה של הפרמייר ליג, עונת . הצלחת המועדון תחת דלגליש הביאה את בלקברן עד למקום הרביעי בליגה באותה עונה, כשהנדרי אחד משחקני המפתח של הגנת הקבוצה. במהלך אותה עונה אף היה הנדרי לראשונה לשחקן נבחרת סקוטלנד. עונה אחר כך השיגה הקבוצה הישג נוסף כשסיימה כסגנית האלופה, ולשיאה הגיעה בעונת , כשזכתה באליפות אנגליה לראשונה מזה 81 שנים. הייתה זו אליפות ראשונה בקריירה עבור הנדרי, שהחמיץ שני משחקים בלבד לאורך כל עונת האליפות.
עזיבתו של דלגליש בתום העונה הביאה לירידה חדה בהישגיותה של הקבוצה. הנדרי נותר שחקן מפתח בקבוצה, אך מטרותיה השתנו בתוך שתי עונות ממאבקי אליפות למאבק כנגד הירידה. הגעתו של רוי הודג'סון לקבוצה בעונת הביאה לשיפור ניכר ביכולתה, והיא סיימה את העונה במקום השישי בטבלה. הייתה זו העונה האחרונה של הנדרי בבלקברן, לאחר שהיה שחקן מפתח בקבוצה במשך שבע עונות ברציפות.
לקראת עונת חזר הנדרי לסקוטלנד, כשחתם במדי קבוצת גלאזגו ריינג'רס. הוא נרכש על ידי המאמן דיק אדבוקאט בסכום שהוערך בכארבעה מיליון ליש"ט. עונת הבכורה של הנדרי בקבוצה הייתה מוצלחת מאוד מבחינה קבוצתית, והקבוצה הבטיחה את זכייתה בטרבל המקומי. הנדרי היה שותף להישג, לאחר שפתח בגמר הגביע הסקוטי בו גברה ריינג'רס 1-0 על סלטיק, ובגמר גביע הליגה הסקוטית בו גברה הקבוצה 2-1 על סנט ג'ונסטון. עם זאת, בליגה הוא רשם עשרים הופעות בלבד, בעקבות פערים מול מאמנו אדבוקאט. הנדרי פתח את עונת בקבוצה, אך לאחר כחצי עונה צבר רק שתי הופעות ליגה.
בחצי השני של אותה עונה, עבר הנדרי לקובנטרי סיטי מהפרמייר ליג, אותה אימן אז בן ארצו גורדון סטראכן. הנדרי רשם רק תשע הופעות ליגה עד לסיום העונה. הוא פתח עם קובנטרי את עונת, אך לאחר מספר חודשים בהם צבר שתי הופעות ליגה בלבד, הושאל הנדרי לבולטון וונדררס של המאמן סם אלרדייס, ששיחקה בליגת המשנה. הנדרי הצליח להשתלב היטב בקבוצה, ולאחר שלושה חודשי השאלה נרכש על ידי הקבוצה, וסייע לה לסיים את העונה במקום השלישי, המוביל לפלייאוף ההעפלה. בולטון צלחה את הפלייאוף והעפילה לפרמייר ליג בסיום העונה, בעוד הקבוצה ממנה הושאל, קובנטרי, עשתה את הדרך ההפוכה וירדה לליגת המשנה.
עלייתה של בולטון לליגה הבכירה וחיזוקה של הקבוצה, הובילה לפיחות משמעותי במעמדו של הנדרי, אז כבר בן 36. הוא רשם רק שלוש הופעות בעונת במדי בולטון, ובמהלכה אף הושאל לתקופה קצרה לפרסטון נורת' אנד מליגת המשנה, במדיה רשם שתי הופעות נוספות. הנדרי סיים את הקריירה בהשאלה לקבוצת בלקפול מהליגה השלישית במהלך עונת. בסיום העונה פרש ממשחק פעיל בגיל 38.
נבחרת סקוטלנד
הנדרי ערך את הופעת הבכורה שלו במדי נבחרת סקוטלנד ב-19 במאי 1993, תחת המאמן אנדי רוקסברג. הנדרי שעלה בהרכב בניצחון החוץ 3-0 על במסגרת מוקדמות מונדיאל 1994, ממנו לא הצליחה סקוטלנד להעפיל. במהלך אותו הטורניר, בהופעתו השלישית בלבד בנבחרת שהתקיימה כחצי שנה מאוחר יותר, כבש הנדרי את שערו הראשון במדי סקוטלנד, בניצחון החוץ 2-0 על.
לאחר שהיה שותף לשבעה משחקים במסגרת מוקדמות יורו 1996, זומן הנדרי לסגל סקוטלנד לקראת טורניר הגמר באנגליה על ידי המאמן קרייג בראון. הנדרי פתח בהרכב ושיחק לאורך כל שלושת משחקיה של סקוטלנד בטורניר, שהסתיימו בהדחה בסיום שלב הבתים. היכולת הטובה שהפגינה סקוטלנד בטורניר המשיכה לתוך טורניר מוקדמות מונדיאל 1998. הנדרי רשם שבע הופעות (מתוך עשר של הנבחרת) במהלך הטורניר, ואף ענד את סרט הקפטן כאשר גארי מקאליסטר נעדר מההרכב. סקוטלנד צלחה את טורניר המוקדמות במקום השני עם הפסד אחד בלבד, והעפילה לטורניר המונדיאל.
הנדרי זומן לסגל סקוטלנד לקראת מונדיאל 1998, ואף זכה להוביל את סקוטלנד כקפטן הנבחרת לטורניר. הנדרי פתח עם סרט הקפטן ושיחק לאורך כל שלושת משחקיה של סקוטלנד בטורניר, שהסתיימו בהדחה בתום שלב הבתים. הנדרי המשיך להוביל את סקוטלנד כקפטן גם לאחר טורניר המונדיאל. הופעתו האחרונה של הנדרי במדי סקוטלנד נערכה ב-28 במרץ 2001, בניצחון 4-0 על במסגרת מוקדמות מונדיאל 2002. הנדרי כבש את שני שעריה הראשונים של סקוטלנד במשחק, והעלה את מאזנו לשלושה בסך הכול. לקראת סיום המשחק התעמת הנדרי עם ניקולה אלבאני, שעלה כמחליף בשורות סן מרינו, ושלח מרפק שפגע בגרונו של אלבאני. כתוצאה מהעימות הורחק הנדרי משישה משחקים על ידי ועדת המשמעת של פיפ"א, ולמעשה סיים את הקריירה הבינלאומית בעקבות עונשו.
הנדרי רשם בסך הכול 51 הופעות במדי סקוטלנד, בהן כבש שלושה שערים.
קריירת אימון
קריירת האימון של הנדרי החלה היכן שהסתיימה קריירת המשחק שלו, בבלקפול מהליגה השלישית באנגליה, לקראת עונת. בעונת הבכורה שלו על הקווים הוביל הנדרי את הקבוצה למקום ה-16 בטבלה. פתיחה חלשה לעונת הובילה לפיטוריו של הנדרי בנובמבר 2005, כשלושה חודשים לאחר פתיחת העונה.
בעונת שימש הנדרי כעוזר המאמן של סטיב אוואנס בקבוצת בוסטון יונייטד מהליגה הרביעית. הקבוצה סבלה מעונה חלשה מאוד, בנוסף לבעיות ארגוניות שהביאו להפחתת עשר נקודות ממאזנה. ללא קשר לעונש, ירדה הקבוצה ליגה בסיום העונה. אוואנס והנדרי גם הם סיימו את תפקידם במועדון עם סיום העונה.
לקראת עונת חזר הנדרי לתפקיד המאמן הראשי, בקבוצת קלייד מליגת המשנה בסקוטלנד. הנדרי התקשה להוביל את הקבוצה להישגים, וב-18 בינואר 2008 התפטר מתפקידו לאחר כחצי עונה בלבד.
לאחר מספר שנים קשות מבחינה אישית, חזר הנדרי למגרשים ביוני 2012, כששב לבלקברן רוברס במדיה רשם הצלחה גדולה כשחקן. בתחילה יועד לו תפקיד בצוות המקצועי של הקבוצה הבוגרת, ובהמשך עבר לתפקיד עוזר המאמן של קבוצת הנוער. ביוני 2014 עזב הנדרי את הקבוצה לאחר כשנתיים.
חיים אישיים
ב-10 ביולי 2009 נפטרה דניס, אשתו של הנדרי ואם ארבעת ילדיו, בגיל 42. פחות משנה אחר כך, ב-23 ביוני 2010, הצהיר הנדרי על פשיטת רגל בפני בית המשפט בבלקפול. הנדרי סבל מהתמכרות להימורים, ודווח כי חובותיו לרשויות המס עמדו על מיליון ליש"ט, וכן היה חייב אלפים נוספים לנושים אחרים, בהם חברת ההימורים ספרדקס.
במאי 2015 הואשם הנדרי בהטרדה ובתקיפה של חברתו לשעבר. הוא הודה באשמה בעבירות הטרדה, מה שהוביל להסרת החשדות בעניין התקיפה.
מסורת הכנסייה
המסורה הקדושה (לטינית: Sacra Traditio, יוונית: Ιερά Παράδοση) היא גוף הנוהגים, התקדימים וההחלטות שהועברו בכנסייה הנוצרית מדור לדור, בנוסף ובחפיפה לכתבי הקודש עצמם. המסורה נחשבת מקור עליון לסמכות ולהתוויית דרכה של הדת, ולפי טיעון האוחזים בה היא המסגרת וההקשר המאפשרים פרשנות נכונה של הבשורות וסוגיות השעה. עיקרים נוצריים רבים, כגון השילוש הקדוש עצמו והגדרות הכריסטולוגיה, התקבלו במסורה ואינם מפורשים בברית החדשה. הכנסייה הקתולית, הכנסייה האורתודוקסית והכנסיות האוריינטליות מחזיקות כל אחת בתפישה משלה למסורה, בעוד שהפרוטסטנטים דוחים בעקרון את המושג ומדגישים את היות "כתבי הקודש לבדם" (Sola scriptura) משען, אם כי יש להם מקבילות משלהם.
מהותה של המסורה הקדושה היא שלא רק הכתבים מכילים אמיתות מוחלטות שהן פרי התגלות אלוהית. לצד אלה אלא נתקבלו גם הנחיות ואמרות השראה מפי ישו או באמצעות רוח הקודש לשליחים, שביססו עליהן חלקים רבים בדת הנוצרית וגם העבירון הלאה; אבות הכנסייה ניסחו עיקרים אלה בכתביהם בפירוט רב ומתוך צורכי זמנם, ואסיפות התאולוגים שבאו לאחר מכן המשיכו בכך, תוך שהם מבהירים מהן האמונות והטקסים הנכונים ומה נחשב למינות ולחטא. הלגיטימציה שמעניקה המסורה היא מפתח לסמכות המוסדות הכנסייתיים לפרש ולקבוע את המדיניות הדתית (מגיסטריום). המסורה איננה גוף קבוע ותָּחוּם, אלא מתבטאת בממסד הנוצרי הקיים, כשכל דור של מנהיגים מוסיף עליה את קביעותיו והחלטותיו בשלשלת הנמשכת ללא הרף: האמונה בשלמותה ובאמיתותה של זו, ובכך שכופרים וטועים הוקעו החוצה ותורותיהם סולקו, היא אבן יסוד. אמרות רבות מהברית החדשה משמשות כביסוס לתקפות הרעיון, בין היתר דבריו של פאולוס באיגרת הראשונה אל הקורינתים, י"א כ"ג:, ובאיגרת השנייה אל התסלוניקים ב' ט"ו: . בנוסף, בייחוד בימי הרפורמציה, תקפו הוגים קתולים את המערערים על המסורה בטיעון שאפילו האמונה בשלמות כתבי הקודש שאובה מכך שהדבר מקובל ואין לכך הוכחה חיצונית, מה גם שמסגרת פרשנית כלשהי הכרחית כדי ללמוד מן הטקסט מה נדרש. אלמלא כן יקומו אינספור אסכולות סותרות שיעשו כל אחת כפי ראותה, ובוודאי שאף אחת לא תוכל לטעון להשגת האמת.
דוגמאות בולטות לפריטים השאובים מן המסורת שאינם מוזכרים בברית החדשה הן קביעת יום המנוחה ביום ראשון, ולא בשבת; ההיתר לנדור ולהישבע, שנאסר לכאורה בדברי ישו "לֹא תִּשָׁבְעוּ כָּל־שְׁבוּעָה" במתי ה' ל"ד; והאפשרות להטביל עוללים וילדים או להטביל באמצעות התזת מים בלבד, ולא בטבילה של בוגרים; חלק ניכר (משתנה לפי פרשנות) של הסקרמנטים כמו קונפירמציה, משחה אחרונה וכולי; ועוד רבים אחרים. בקרב הפרוטסטנטים אכן היו כתות ששבו לשמור שבת, שאסרו את השבועה או שתבעו טבילת מבוגרים. גם בכנסיות הדוגלות בה הייתה המסורה מושא למחלוקות עזות ורבות, בשל אפשרויות הפרשנות השונות. תאולוגים התווכחו במשך מאות שנים בשאלות כמו ההתעברות ללא חטא של הבתולה הקדושה. אף הסוגיה מה היחס בין המסגרת המבארת לכתבי הקודש הייתה טעונה מאוד ועניין לדקויות רבות, אך ההנחה הכללית היא שהברית החדשה עצמה מגלמת אמת נעלה יותר מהקבלה בעל-פה סביבה.
הכנסייה האורתודוקסית מדגישה את היות המסורה גוף סגור וחתום, שהתקבל בשלמותו בימי השליחים ונשמר ככזה, אם כי טעון כמובן פירוש ויישום לכל תקופה. הקתולים אימצו גישה מחמירה פחות, וטוענים שבהשראת רוח הקודש מתגלות בכל דור אמיתות שהיו צפונות במסורה קודם, בהתאם לצורך ובכח הלימוד של הגופים המוסמכים. נקודת אי-הסכמה פרוזאית יותר בין שתי הכנסיות היא כמובן סמכות המוסדות שכל אחת מכירה בהן בקביעת המסורה, למן הסכיזמה הגדולה. בוועידת הוותיקן השנייה אימצה הקתולית ניסוח שהתקרב קמעא להבנה הפרוטסטנטית, לפיו המסורת וכתבי הקודש אינם מהווים שני מקורות מובחנים אלא הם "דבר האל האחד", ביחד. בכנסייה האנגליקנית, המקיימת דרך ביניים בין הרפורמציה לדוקטרינה הרומית, נהוג לייחס למסורה משקל רק כשניתן לקשרה לכתובים, לאבות הכנסייה או לוועידות האקומניות בראשית הנצרות, וגם זה רק בנושאים משניים יחסית.
0.338 לפואה מגנום
0.338 לפואה מגנום היא תחמושת מסוג כדור בקליבר 0.338 אינץ' לנשק קל, בעיקר רובי צלפים, שפותחה בארצות הברית, הממלכה המאוחדת ופינלנד. שם התחמושת נובע משם החברה המפתחת Lapua הפינית, ו-Magnum מציין שמדובר בתחמיש מוגבר. בסימון נאט"ו התחמושת מצוינת כ-8.58x70 מ"מ, עם קליע בקוטר 8.58 או 8.6 מ"מ ותרמיל באורך 70 מ"מ. התחמושת נועדה בעיקר לצליפה לטווח רחוק (1200–1500 מטר), הן כנגד מטרות אדם (כולל אדם בעל אפוד מגן) והן כנגד מטרות חומר. היא חזקה יותר מתחמושת ה-7.62x51 מ"מ נאט"ו שמשמשת את רוב רובי הצלפים של העולם המערבי אך חלשה יותר מתחמושת ה-12.7x99 מ"מ נאט"ו המשמשת רובי צלפים כבדים ורובים נגד חומרים.
כאמור, כדור ה-0.338 לפואה מגנום נועד כתחמושת צליפה לטווח רחוק, לשימוש על ידי רובי צלפים בריחיים. האווירודינמיות של הקליע והגרר הנמוך שהוא מפתח בעת מעופו הופכים אותו למדויק ויעיל בטווחים של עד, אך עם יכולת לפגוע במטרה גם בטווחים של למעלה מ-, אך בדיוק פחוּת ועוצמה מופחתת. כדור ה-0.338 קל יותר ובעל פחות רשף ורתע מכדור 0.5.
כדור 0.338 במשקל 250 גריין מפתח מהירות לוע של כ- ואנרגיה של כ-6,600 ג'אול, דבר שמאפשר לו לשמש גם כתחמושת נגד מטרות חומר (כגון כלי רכב או קירות), אם כי ביעילות מופחתת מתחמושת ה-12.7x99 מ"מ נאט"ו הכבדה והחזקה יותר. עם זאת, הוא חזק מספיק כדי לחדור שריון גוף ואפודי מגן גם ממרחק של 400 מטר.
הדיוק של רוב רובי הצלפים בקליבר ה-0.338 הוא מתחת לדקת קשת אחת ובטובים שבהם מגיע אף לחצי דקת קשת (0.5 MOA), דיוק שנחשב לטוב מאוד עבור צליפה צבאית (ככל שערך ה-MOA של רובה הוא קטן יותר כך הרובה מדויק יותר).
היסטוריה
פיתוח הכדור החל ב-1983 כאשר חברת Research Armament Industries האמריקאית ערכה ניסויים בכדור ארוך טווח בקוטר 0.338 אינץ' שהתבסס על 0.416 ריגבי. קוטר זה נבחר מסיבות אווירודינמיות ויכולת חדירה. חברת RAI נקלעה לקשיים כלכליים והעבירה את הפיתוח לחברת Nammo Lapua Oy הפינית שגם החלה לייצר את התחמושת. הדור הנוכחי של כדור ה-0.338 הוא פיתוח משותף של חברת לפואה (יצרנית תחמושת), חברת סאקו (יצרנית נשק קל ורובי צלפים) וחברת אקורסי אינטרנשיונל (יצרנית רובי הצלפים ארקטיק וורפר). רק בסוף שנות ה-90 של המאה ה-20 החל ה-0.338 להיות בשימוש מבצעי משמעותי, אך עדיין היה נדיר בעולם הצליפה הצבאית.
בעקבות המלחמה העולמית בטרור והמלחמות של הכוחות המזוינים של ארצות הברית, צבא בריטניה ומדינות הקואליציה באפגניסטן ועיראק זכה הכדור לשימוש מבצעי משמעותי ונרחב, ולהכרה ביכולותיו. ב-2008, כריס קייל, צלף אריות הים, חיסל באמצעות רובה המקמילן TAC-338 חמוש ערבי בעיראק ממרחק 1920 מטר. ב-2010 שבר צלף בריטי בשם קרייג הריסון את שיא הצליפה מטווח רחוק כאשר הרג שני מקלענים של הטאליבאן מטווח 2,475 מטר (8,120 רגל) ברובה אקורסי אינטרנשיונל L115A3. בעקבות ניסיון מוצלח זה החלו יותר ויותר צבאות, בהם צה"ל, לאמץ רובי צלפים ותחמושת 0.338 אל הארסנל שלהם, בהתחלה בעיקר בכוחות המיוחדים, ואחר כך גם בקרב צלפי חיל הרגלים הרגילים.
ב-2008 פיתחה החברה השוודית Norma גרסה משופרת של תחמושת הלפואה, ה-0.338 נורמה מגנום. לתחמושת המשופרת יש טווח יעיל מרבי של כ- והיא נחשבת למדויקת יותר. ב-2019 הזמין פיקוד המבצעים המיוחדים של ארצות הברית (USSOCOM) כמות גדולה של רובי צלפים מדגם בארט MRAD בקליבר 0.338 נורמה מגנום עבור צלפים ארוכי-טווח של הכוחות המזוינים של ארצות הברית. עם זאת, תחמושת זו עדיין נדירה יחסית ופחות נפוצה מה-0.338 לפואה מגנום.
בישראל
בשנות ה-90 של המאה ה-20 השימוש ברובי צלפים בקליבר 0.338 היה מוגבל רק לכוחות המיוחדים: הימ"מ (היחידה המיוחדת ללוחמה בטרור של משטרת ישראל) ויחידות מובחרות בצה"ל. אלה השתמשו ברובי אקורסי אינטרנשיונל AWM, מקמילן TAC-338 ו-PGM 338 – כולם בעלי דיוק של 0.5 דקת קשת. רובים אלה נרכשו במספרים קטנים ובאופן עצמאי על ידי היחידות, בנפרד מכלל מערך הצליפה בצה"ל ומג"ב, עקב מחירם הגבוה והגבלות מסוימות על רכישתם.
ב-2014 השיקה חברת תעשיות נשק לישראל (IWI) את רובה ה-IWI DAN, רובה צלפים בריחי בקליבר 0.338 לפואה מגנום שתכנן ד"ר נחמיה סירקיס. הרובה נרכש על ידי SAS, יחידת הקומנדו הבכירה של צבא בריטניה, וזכה לחוות דעת חיוביות ביותר. חברת IWI מתחייבת לדיוק של מתחת לדקת קשת אחת בטווחים של עד 1200 מטר.
התעשייה הצבאית מייצרת תחמושת 0.338 לפואה מגנום במשקלי 250 ו-300 גריין.
צנזורה על נושאי להט"ב
צנזורה על נושאי להט"ב קיימת בכמה מדינות ברחבי העולם. קיימות צורות שונות לצנזורה שכזו, לרבות חוקי "no promo homo" באחדות ממדינות ארצות הברית, האיסור ברוסיה על "קידום זוגיות לא מסורתית", האיסור ההונגרי על "תוכן המציג או מקדם שינוי מין או הומוסקסואליות", וחוקים במדינות בעולם המוסלמי, כמו ערב הסעודית, פקיסטן ומלזיה האוסרים על הסברה הפוגעת במוסר האסלאמי.
אלג'יריה
סעיף 333ב' לחוק העונשין, כפי שתוקן ב-13 בפברואר 1982 בחוק מס' 04–82, אוסר על הפצה של כל דבר הנוגד "צניעות", שעונשה עד שנתיים בכלא וקנס של עד 2,000 דינר. סעיף 333, שתוקן גם הוא ב-1982, אוסר על חשיפה מגונה של כל "מעשה הנוגד את סדרי הטבע עם אדם מאותו המין", שעונשה עד שלוש שנות מאסר וקנס של עד 10,000 דינר.
סין
ב-31 בדצמבר 2015, מנהלת המדינה בענייני עיתונות, פרסום, רדיו, קולנוע וטלוויזיה (SARFT) של הרפובליקה העממית של סין הכריזה על חוק חדש שמחרים כל תוכנית טלוויזיה וסרט המתארים "מערכות יחסים לא נורמליות", ביניהן הומוסקסואליות. כתוצאה מהחוק החדש, הופסק שידורן של סדרות רשת רבות ששודרו באותה תקופה, כמו Addicted ו-Go Princess Go. שירותי סטרימינג מקוונים כדוגמת LETV ו-Tencent Video הסירו או צנזרו סדרות בהן מופיעות דמויות להט"ביות.
בשנת 2017 בוטל כנס להט"בי שתוכנן להתקיים בעיר שיאן, כאשר לדברי מארגני הכנס המשטרה עיכבה אותם ואיימה עליהם.
במרץ 2018, סרט הדרמה הלהט"בי "קרא לי בשמך" הוצא מרשימת הסרטים המשתתפים בפסטיבל הסרטים הבינלאומי בבייג'ינג . רבים סברו כי מארגני הפסטיבל היו נתון ללחץ פוליטי לא לכלול את הסרט.
ב-14 באפריל 2018, הרשת החברתית הסינית Weibo, המקבילה לטוויטר, הודיעה על נקיטת אמצעים נגד תוכן להט"בי, בהתאם לחוק אבטחת האינטרנט של סין ותקנות ממשלתיות אחרות.
במאי 2018, איגוד השידור האירופי אסר על Mango TV, אחד ערוצי הטלוויזיה הנצפים ביותר בסין, מלשדר את גמר אירוויזיון 2018, לאחר שזה חתך מהשידור את הופעתו של הזמר האירי ראיין או'שונסי, במהלכו שני רקדנים גברים רקדו יחד על הבמה, וטשטשו את דגלי הגאווה שהופיעו במהלך ההופעה של שווייץ.
בשנת 2016 נערכה לראשונה תחרות היופי הלהט"בית Mr. Gay China, ללא תקריות מיוחדות. בשנת 2018, מנחה האירוע ביטל באופן פסיבי את ההתקשרות שלו עם התחרות בכך שלא הגיב לפניות שקיבל. בשנת 2019 בוטלה התחרות בהונג קונג לאחר שהקשר החל להחמיר בתחילת אוגוסט. לא פורסמה הודעת צנזורה רשמית על התחרות, אבל כמה מאמרים האשימו את ממשלת סין באשר לביטולה. באותה שנה, אישה שכתבה רומן הומוסקסואלי נידונה ל-10 שנים ו-6 חודשי מאסר בגין "הפרת חוקי תועבה".
הונגריה
ביוני 2021 הציגה ממשלת הונגריה הצעת חוק האוסרת על הצגה לקטינים של "כל תוכן שמציג או מקדם שינוי מין או הומוסקסואליות", בדומה לחוק הרוסי נגד תעמולה הומוסקסואלית. ב-15 ביוני אישרה האספה הלאומית את החוק ברוב של 157-1. נשיא הונגריה יאנוש אדר חתם על הצעת החוק ב-23 ביוני. 17 מדינות החברות באיחוד האירופי (בלגיה, הולנד, לוקסמבורג, דנמרק, אסטוניה, פינלנד, צרפת, גרמניה, אירלנד, ליטא, ספרד, שוודיה, לטביה, יוון, קפריסין, איטליה ואוסטריה) וכמה ארגוני זכויות להט"ב וזכויות אדם גינו את החוק וכינו אותו "הפרה של מגילת האיחוד האירופי לזכויות יסוד".
אינדונזיה
ב-23 בפברואר 2016, רשות השידור האינדונזית (KPI) פרסמה "חוזר לכל חברות השידור על גברים נשיים", האוסרת על הצגה של גיוון מיני ומגדרי בגברים על ידי חברות השידור. באותו חודש, רשות השידור אסרה גם על תוכניות טלוויזיה ורדיו אשר "קידמו אורח חיים הומוסקסואלי" בטענה שהן מהוות הפרה של התקנים לשידור תוכניות משנת 2012.
פרגוואי
ב-5 באוקטובר 2017, שר החינוך והמדע אנריקה ריירה חתם על החלטה האוסרת על שימוש בחומרים המתייחסים ל"תאוריה או אידאולוגיה מגדריות" במוסדות חינוך, ובתוך כך גם על דיון בנושאי להט"ב בתוך בתי ספר ציבוריים. ריירה הצהיר מאוחר יותר כי יתנדב לשרוף בפומבי ספרים המכילים "אידאולוגיה מגדרית", בין היתר ספרים המעלים מודעות כלפי טרנסג'נדרים. הוועדה האינטר-אמריקאית לזכויות אדם הביעה את דאגתה מההחלטה וציינה כי "אמצעים מסוג זה מייצגים הזנחה חמורה של חובת המדינה להגן על ילדים מכל צורה של אלימות ואפליה, בכל התחומים, ובמיוחד בבתי הספר".
רוסיה
ברוסיה, ה"חוק למטרת הגנה על ילדים מפני מידע הדוגל בהכחשת ערכי המשפחה המסורתיים" אושר פה אחד על ידי הדומה הממלכתית ב-11 ביוני 2013 (עם חבר פרלמנט אחד בלבד שנמנע - איליה פונומרב ), ונקבע בחוק על ידי הנשיא ולדימיר פוטין ב-30 ביוני 2013.