cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
מורה דרך בארץ ישראל וסוריה
פרקי המבוא
הוא מציג גם את המידות והמשקלות הנהוגים בארץ "ללח וליבש". כמו כן, "מחירי כל מאכל ושאר צורכי האדם". בין השאר מוצגים המחירים הבאים: רוטל חלב - 6 גרוש, רוטל נפט - 4 גרוש ו-20 פרוטות, גמל 1,200 גרוש, נעליים אירופאיות 60-70 גרוש ושכר העבודה ל"איש גדול" ליום - 8 גרוש, לנער - 4 גרוש ולפועל העובד אצל "אמן" 40-70 גרוש לשבוע.
מטבעות המדינה הן: פרוטה (פארה), מטליק - 20 פרוטות וגרוש (קורוש) - 40 פרוטות. הוא מציג את לוח ערכי המטבעות לפי מחירם בארץ ישראל ובשאר הארצות. לדוגמה: מחיר נייר דולר "אמעריקא" - בארץ: 27 גרוש ו-10 פרוטות ובשאר הארצות: 30 גרושים ו-20 פרוטות. הוא מוסיף כי מחיר המטבעות משתנה מעיר לעיר. הוא מסביר את סדרי הדואר: התעריפים ומועדי הגעת הדואר מאירופה ומועדי משלוחו.
סיורים בארץ
בחלק זה הוא מפרט את המסלולים המומלצים:
יפו
ביום שלישי האוניות מגיעות ליפו. "חוף בנוי מתוקן" אין. אם הים גועש על הנוסע לסמוך על בעלי הסירות כי יביאו אותו לחוף. בעיר שלושה בתי מלון. לעשר מדינות יש קונסול בעיר היכולות לעזור לך בעת הצורך, חמישה שירותי דואר, חלפן כספים אחד ורופא יהודי אחד. בעיר 16,000 נפש מהם 2,700 יהודים: ספרדים - 1,100 ואשכנזים - 1,600.
"סחר העיר הזאת רב כי אדמתה דשנה ופוריה". בקרבתה 300 פרדסים, ומיליוני תפוזים, לימונים ואתרוגים, נשלחים מכאן לחו"ל. יפו היא עיר נמל ובשנה שעברה עברו דרכה 399 אוניות קיטור ו-554 אוניות מפרש.
בעיר "ועד הפועל" הדואג לעולים לארץ ישראל.
המושבות
שמונה מושבות בסביבות יפו: ראשון לציון, נחלת ראובן, רחובות, עקרון, גדרה, קסטיניא, פתח תקווה ויהוד.
הוא מציע כי הנוסעים, אשר באים בקבוצה, יישכרו עגלה מיוחדת אשר תוביל אותם לכל המושבות.
הדרך מיפו לירושלם
מהלך של תשע שעות ועצירה בשלוש תחנות בדרך: אחרי שעתיים ברמלה, עוד שלוש שעות בבאב אלואד ואחרי עוד שלוש שעות בקלניא ושעה אחרונה העלייה לירושלים.
הקטע הראשון של הדרך עובר בין "גגות שתולים עצים רעננים המרהיבים עין ומפיקים ריח, בייחוד בימי האביב, כאשר יתפתחו הפרחים ורוח צח חרישית הבא מפאת ים ישא את הריח הנעים הזה על פני כל הדרך".
ברמלה אפשר לראות את החדר בו שכן נפוליאון. יש בעיר שלושה בתי מלון ליהודים ושנים - ל"לועזים". מרמלה לבאב אלואד דרך מישורים - "המרכבה תמהר לרוץ ארח".
בבאד אלואד העגלה תעמוד שעה. הנוסע יוכל לנוח במלון. עוברים את אבו גוש - שם היה עריץ, אשר הוא ושלושת אחיו וחמישים ושמונה בניהם "וישללו את כל העוברים בדרך הזה". ליד קלניא, יהודים רכשו קרקע ועומדים להתיישב עליה.
ירושלם - תוכנית לשלושה ימים
בעיר שבעה בתי מלון, מהם שלשה "רק עניים מדוכאים יוכלו לגור בהם". הפחה של העיר הוא: Son excellence ABRAHIM PACHA. לעשר ממשלות יש קונסולים בעיר. רופאים מוסמכים מבני "מאחינו" - חמישה. שולחנים (מחליפי מטבעות ובנקאיים) - שבעה. מספר תושבי העיר: 41,335, יותר ממחציתם יהודים - 25,412 תושבים עם רוב של אשכנזים.
הוא מונה את תכונות העיר: לאור העובדה כי עולים רבים הגיעו לעיר, היה צורך להקים שכונות מחוץ לחומות. העיר הישנה עומדת על ארבע הרים: המוריה, ציון, אקרא (צפונית מהר הבית ובצעיתא (בצפון מערב). אין מים בעיר "רק למטר השמים תשתה מים". לעיר חמישה רבעים: ארמני, יהודי, נוצרי, המערביים (ליד הכותל המערבי) ורובע "באב חטה" - על כל גבעת בצעיתא.
להלן תוכנית מומלצת לסיורים בעיר:
יום ראשון: הכותל המערבי - מוצע לומר תיקון חצות, בית חולים משגב לדך, בתי מדרש, בתי הכנסת הספרדים החורבה, מגרש הרוסים, קברי המלכים וקבר שמעון הצדיק.
יום שני: מערת צדקיהו, הר הזיתים, נחל קדרון, נקבת השילוח, בית ספר כל ישראל חברים ברחוב יפו, "בית היתומים", בית חולים רוטשילד ובית הספר - "בית לחמעל".
יום שלישי: מערת צדקיהו, חצר המטרה, "מצודת אנטוניא", שער השלשלת, בית כנסת הקראים, בית כנסת תפארת ישראל ובריכת חזקיהו, קבר דוד, בריכת ממילא. אחרי הצהרים: קבר רחל, בית לחם, בריכות שלמה וחברון.
יריחו ים המלח והירדן
"שני ימים דרושים להמסע הזה, ועל הנוסע לקחת עמו ערבי אחד או מורה דרך אחר אשר ילוהו בדרכו, וכן עליו לקחת עמו צדה לדרך, כי בית מלון לאחינו אין בכל הדרך הזה"
מירשלם ליריחו שש שעות, בדרך נעבור את המדבר דרכו הוליכו את השעיר לעזאזל (ביום כיפור). מהדרך יש תצפית על בקעת הירדן וים המלח.
ביריחו "עין שולטאן" - מעיין ממנו יוצא מים בשפע, נקרא מעיין אלישע, לפי המקרא אלישע הנביא ריפא את המעיין. בהמשך שרידי טחנות להכנת סוכר מקני הסור שגדלו במקום.
למחרת, יקדים לקום, כדי שיגיע לים המלח לפני שיהיה חם. האדמה היא בעלת צבע לבן: ערבוב של מלח, גפרית וסיד. ים המלח הוא "אחד הימים הקדומים והנפלאים". טעם המים הוא מלוח, מר ומעורר גועל. נראה למביט בו שמנוני.
מיריחו עולים צפונה דרך נהר הירדן. הירדן הוא "היותר גדול ונכבד בארץ ישראל". יש בו דגים רבים, בייחוד סמוך לים כנרת. הירדן הוא קדוש לנוצרים והם יבואו לטבול בו.
מירושלם לערי הגליל
אל הגליל אפשר לנסוע בשתי דרכים:
לנוסע יחיד מוצע לצאת מירושלים, ביום חמישי, בשיירה היוצאת כל שבועיים עד לטבריה. בשבת יהיה בשכם ויבקר את השומרונים. בדרך אין בתי מלון ויש לקחת צידה לדרך.
יוצאים מירושלים בערב מאוחר (או בבוקר מוקדם), אחרי שלוש שעות עוצרים ללינה באל בירה. עוברים את "ואדי חרמיה", והוא מוסיף תרגום : עמק השודדים ומתאר :"מראה במקום יתן צדק לשם הזה". עוברים את שילה העתיקה, ה"המהוללה והנודעה בדברי ימי עמנו הראשונים. אצלה מעין מים יפה". מגיעים לעוורתא, בה קברי אלעזר הכהן ופנחס בנו. ולנים בשכם. קבר יוסף הוא מחוץ לעיר. המבנה עליו נבנה על ידי קונסול בריטניה בשנת 1865. לונץ קובע: "גם הקבר הזה הוא אחד מהקברים שאין כל ספק באמתתם". עולים להר גריזים והר עיבל וממשיכים צפונה לג'נין. ממשיכים ליזרעאל ב"דרך רעה", מגידו, הר תבור, טבריה והיעד צפת.
בטבריה 4,500 נפש, מהם 2,900 יהודים. לעדת הספרדים, בעלת 1,460 נפש - שמונה בתי כנסת. אין בית ספר ואין תלמוד תורה בעיר. גם בית חולים אין. חם מאוד בעיר וקשה לחיות בה. בחמי טבריה בריכה אחת ובה יתרחצו כל האנשים. "המונים מתושבי הארץ נוהרים לרחוץ בהם ולמצוא מרפא למחלתם".
מטבריה לצפת שש שעות. יש בה שלושה יהודים "סוכני מדינות": אוסטריה, פרס וצרפת. מספר תושבי העיר 19,190 נפש מהם 6,120 יהודים. הברון רוטשילד בנה בעיר בית ספר. בית כנסת גדול ויפה הוא של מהר"י אבואב. האשכזים כולם מעדת החסידים. רק בית כנסת אחד להם "בית הכנסת האר"י. מצב העיר "הוּרַם והוטב בשנים האחרונות".
בגליל ארבע מושבות ראש פינה (ג'יוני), יסוד המעלה, משמר הירדן ועומדת להבנות מחניים.
מצפת לחיפה 12 שעות רכיבה עד עכו על פרדה או סוס. אפשר לעצור במירון אצל קבר רבי שמעון בר יוחאי. אם מגיעים בל"ג בעומר מתקיימת כאן "הלולא והדלקה". גם בחודש אלול נוהגים להגיע לקבר. בעכו יש בית אכסניה של ר' יצחק שו"ב. מספר היהודים בה 200 מתוך 10,000 הנפש. את נחל הקישון עוברים ב"אוניה קטנה" תמורת 3 גרוש ומגיעים לחיפה.
מחיפה ליפו
בחיפה "קאים-מקאם" וחמישה צירי מדינות. הוא מדגיש את קיומם בכל עיר. שכן במשטר הקיים בארץ ישראל רק הם יכולים לסייע לנוסע אם ייתקל בבעיה. "סחרה גדול. אוניות קיטור יעמדו בחופה - רחוק בים כי החוף לא טוב". עדת הספרדים היא העתיקה בעיר. בעיר נראה קברו של "ר' אבדימי (דמן חיפה) ובשיפולי ההר מערת אליהו. בכוחה לרפא חולי השגעון ונכפה. הוא מתפעל מאוד מהר הכרמל.
בחיפה עולים על "עגלת איכרים" עד זכרון יעקב. בזיכרון 80 משפחות ושלוש מושבות בנות : טנטור (בתכנון), 17 משפחות באם אלג'מאל ו13 בושווי. רב המושבה הוא הרב המופלג אסאועצקיץ. מנהל המושבה הוא ש. בן שימול. יש בה גם רופא, ד"ר קליין. עוברים את נחל התנינים ואת נהר אלחודירא - שם החלו להקים מושבה. מגיעים למושבה פתח תקווה. בה 94 משפחות ו-446 נפש. מפה נוסעים ליפו דרך המושבה יהוד, אליה באו תושבי פתח תקווה כאשר מצאו כי שפלת פתח תקווה "מזיקה לבריאות"
תם המדריך
ועתה 22 עמודי פרסומות לבתי מלון, בתי ספר וחסד, בתי מלאכה וחרשת בארץ ישראל.
ניקוד ארץ־ישראלי
הניקוד הארץ־ישראלי הוא שיטה גרפית לסימון ההגייה של טקסטים עבריים וארמיים בידי יהודי ארץ ישראל בראשית ימי הביניים.
שיטת הניקוד הארץ־ישראלית התגלתה בסוף המאה ה-19, כאשר קטעים בניקוד זה נמצאו בגניזת קהיר. סימני הניקוד הארץ־ישראליים כתובים מעל לאות, בדומה לשיטת הניקוד הבבלית, ובשונה משיטת הניקוד הטברנית. סוגיות מרכזיות בתיאור שיטה זו עדיין שנויות במחלוקת בקרב החוקרים.
טקסטים בניקוד הארץ־ישראלי
הטקסטים בניקוד הארץ־ישראלי כולם מקורם בגניזת קהיר. מדובר בשלושה סוגים עיקריים של חיבורים:
המחקר: חשיבותו וקשייו
למחקר הניקוד הארץ־ישראלי יש חשיבות רבה, משום שהוא מייצג את הגיית לשון חז"ל בארץ ישראל - הגייה שהעדויות עליה מועטות. הגייה זו היא גם הבסיס להגייה המכונה "ספרדית": היהודים שייסדו את הקהילות בצפון אפריקה, איטליה וספרד דיברו עברית בהגייתה הארץ־ישראלית. הגייה זו היא שנתקבלה ברוב קהילות ישראל, והיא גם שאומצה עבור העברית בת ימינו.
אולם כגודל החשיבות של שיטת הניקוד כך גם הקשיים במחקרהּ. הקשיים נובעים משלוש סיבות עיקריות:
חילופי פתח / קמץ, סגול / צירי
אחת השאלות העיקריות במחקר הניקוד הארץ־ישראלי היא מדוע בחלק מכתבי היד אנו מוצאים סימנים הן עבור הפתח והן עבור הקמץ, או הן עבור הסגול והן עבור הצירי, כאשר הדעה המקובלת היא שבפי הנקדנים נהגו זוגות אלו באותו אופן. בעניין זה קיימות במחקר שלוש גישות:
אזיז
Azizos Azizos
No One (שיר של מאיה קאוץ')
No One הוא השיר שייצג את סלובניה באירוויזיון 2011, בביצוע הזמרת מאיה קאוץ'.
השיר נכתב על ידי אורשה ולשיק והולחן על ידי מטיאז' ולשיק. השיר הוא שיר אהבה לאהוב שנטש המנסה לשכנע אותו לחזור, באמצעות המילים:
השיר זכה בתחרות הקדם אירוויזיון שערך ארגון השידור הסלובני (RTVSLO) ב-27 בפברואר 2011. בקדם האירוויזיון בחר צוות שופטים 2 שירים מתוך עשרה שהשתתפו בגמר, ומתוך השניים הזוכים, נבחר השיר "No one" (שנקרא בתחרות "Vanilija" - וניל), על ידי בחירה טלפונית של כ-29 אלף צופים. לקראת התחרות הקליטה הזמרת מאיה קאוץ' וידאו בליווי להקת Maestro, בגן החיות של ליובליאנה. הסרט שודר לראשונה ב-9 באפריל 2011. במאי הסרט היה i3. השיר השתתף בחצי גמר השני כמספר 13 בסדר ההשמעה ועלה לגמר כאשר קיבל 112 נקודות, והגיע למקום השלישי בחצי הגמר. בגמר עצמו שובץ כשיר מספר 20 בסדר ההשמעה והגיע בסופו של דבר למקום 13 עם 96 נקודות. השיר קיבל פעמיים 12 נקודות מבוסניה והרצגובינה ומקרואטיה.
קטע ההופעה של השיר, אשר הופץ ביוטיוב גרף כמה מאות אלפי צפיות.
אנשי הלורד צ'מברלין
אנשי הלורד צ'מברלין הייתה להקת התיאטרון שוויליאם שייקספיר שימש בה כשחקן, כמחזאי וכמנהל עסקי. הקבוצה נוסדה ב-1594 ופעלה בעת שלטון אליזבת הראשונה, מלכת אנגליה בחסותו של הנרי קארי, הברון הראשון מהאדסון (Henry Carey, first Baron Hunsdon), ששימש כלורד צ'מברלין (תפקיד בכיר בחצר המלוכה, ששימש בין היתר גם כצנזור המלכותי) ובנו ג'ורג' (George Carey, the second Baron Hunsdon). לאחר עלייתו לשלטון של המלך ג'יימס הראשון, נטל הוא אישית חסות על הלהקה שנקראה משנת 1603 אנשי המלך.
תולדות הלהקה
מנהל הלהקה היה השחקן ריצ'רד ברבייג' שגילם כשחקן ראשי את דמויותיהם של המלט, מקבת', המלך ליר, אותלו ועוד. הבעלות על הלהקה התחלקה בין ברבייג' לשחקן ויליאם קמפ, שגילם תפקידי ליצן (הוא עזב את הלהקה ב-1599 והוחלף ברוברט ארמין הגמד). שייקספיר עצמו שיחק בתפקידים קטנים בלבד, למשל רוח הרפאים ב"המלט", אך נכנס כשותף בבעלות על הלהקה ב-1595.
הלהקה הופיעה מאז הווסדה בתיאטרון שורדיץ', על סמך חוזה של משפחת ברבייג' משנת 1576. ב-1598, כאשר עמד תוקף החוזה שחתם ברבייג' עם בעל הקרקע לפוג נאלצה הלהקה להופיע בתיאטרון קרטיין הקטן הסמוך ונקלעה עקב כך לקשיים כספיים. עקב כך נאלצה הלהקה למכור את הזכויות על ארבעה ממחזותיה, פעולה שלהקות תיאטרון לא עשו בדרך כלל. המחזות ריצ'רד השלישי, ריצ'רד השני, הנרי הרביעי, חלק ראשון ועמל אהבה לשווא נמכרו למוציא לאור שפרסם אותם במהדורת קוורטו כספרונים.
החל מדצמבר 1598 החזיקה הלהקה בבעלותה את תיאטרון הגלוב בדרום לונדון, עד שזה עלה באש ב-1613, אז עברה להציג בתיאטרון בלקפריירס, סמוך לחומת הסיטי של לונדון. שמו של תיאטרון "גלוב" לאמור גלובוס-העולם נבע מהמוטו של הלהקה Totus mundus agit histrionem (לטינית: כל העולם במה). בשנים 1599–1600 החלה הלהקה להתמודד עם תחרות בדמות תיאטרוני "הילדים של קתדרלת סנט פול" ו"ילדי הקפלה של בלקפריירס". להקות תיאטרון שעל אף שהורכבו מנערים הציגו מחזות למבוגרים וזכו להצלחה. שייקספיר מזכיר את התחרות העזה בתמונה מתוך המלט שנכתב אז. להקת שחקנים מקצועית נודדת ומגיעה עד לטירתו של המלט באלסינור:
בשנות שלטונו שלג'יימס הראשון, שהיה חובב התיאטרון ופטרונו, הופיעה הלהקה גם בארמון המלוכה באופן קבוע. עם זאת לא זנחה הלהקה את הקהל הלונדוני העממי שהיה בסיס צופים יציב ואת מסעות ההופעות הנודדים לערים כגון אוקספורד, לסטר, דובר ומרלבורו. בשנים 1605–1611 הרוויחה הלהקה סכומי כסף גדולים, מעל ל-100 לירות שטרלינג בעונת החגים לבדה בכל שנה מהופעות בחצר המלך. מצד שני, המחזות שכתב שייקספיר במהלך תקופת שיא זו, הצריכו צוות שחקנים גדול מאוד באופן יחסי לתקופה והפקות מורכבות.
המעבר לתיאטרון בלקפריירס, שלמרות ששכן סמוך לחומות הסיטי ניצב על "קרקע עצמאית", כלומר לא כפוף לגחמותיה של מועצת העיר, איפשר צמיחה נוספת. מבנה התיאטרון היה אולם סגור, לא עוד החלל הפתוח של ה"גלוב", החשוף לפגעי מזג האוויר וקטטות שיכורים מזדמנות. כך יכלו להגיע לצפות בהצגות מבקרים אריסטוקרטים שישבו במקומות מסומנים ושילמו 2 שילינג לכרטיס לעומת התשלום של כמה פני בודדים ב"גלוב". המעבר לבלקפריירס היה הדרגתי החל מ-1608 ובאופן מלא לאחר שריפת ה"גלוב" ב-1613. הלהקה פעלה עד לסגירת כל התיאטרונים בממלכה בשנת 1642.
הערות שוליים
King's Men (playing company) Lord Chamberlain’s Men Lord Chamberlain's Men The Lord Chamberlain’s Men 国王一座
מייקל דנטה דימרטינו
מייקל דנטה דימרטינו (באנגלית: Michael Dante DiMartino; נולד ב-18 ביולי 1974) הוא במאי הנפשה אמריקאי וסופר שנודע בתור אחד היוצרים והמפיק בפועל של סדרות הטלוויזיה המונפשות אווטאר: כשף האוויר האחרון והאגדה של קורה, שתיהן בניקלודיאון.
קריירה
ב-2002, דימרטינו חבר יחד עם בריאן קונייצקו כדי ליצור את הסדרה אווטאר: כשף האוויר האחרון, שזכתה להצלחה ביקורית אדירה ולפרס אמי לבידור בפריים טיים ולפרס אנני. בפרק הלפני אחרון של הסדרה ניתן לראות הקדשה לאביו של דימרטינו.
ב-14 באפריל 2012 הגיעה למסכים סדרת ההמשך לאווטאר: כשף האוויר האחרון, האגדה של קורה, שרצה למשך 4 עונות עד 2014. הסדרה זכתה לפחות שבחים מקודמתה.
ב-4 באוקטובר 2016 דימרטינו הוציא לאור נובלה שכתב בשם "Rebel Genius". העלילה עוקבת אחר גיאקומו בן ה-12 שמגלה שיש לו 'גאונות קוסמית', שהיא היצוג של הרוח היצירתית של אומן, בעולם שבו הבעה אמנותית היא מחוץ לחוק.
חיים אישיים
דימרטינו נולד בורמונט. הוא למד בבית הספר לעיצוב ברוד איילנד יחד עם בריאן קוניצקו, איתו יצר את אווטאר: כשף האוויר האחרון.
ראג'סטאן
ראג'סטאן (Rājasthān; राजस्थान; ) היא מדינה בצפון-מערב הודו, הגדולה בשטחה מכל מדינות הודו. היא גובלת במערב בפקיסטן, בדרום-מערב בגוג'ראט, בדרום-מזרח במאדהיה פרדש, בצפון-מזרח באוטר פרדש ובהריאנה ובצפון בפנג'אב.
אטימולוגיה
משמעות השם הוא מדינת המלכים, המילה ההודית (בסנסקריט) רָאגָ'ה (Raja) פירושה מלך. בחירת השם נובעת מריבוי השליטים המקומיים הקרויים רג'פוטים, כלומר, בני מלכים (סנסקריט, ראג'ה=מלך, פוטרה=בן).
היסטוריה
בזמן העת העתיקה הייתה ראג'סטאן חלק מרכזי מתרבות עמק האינדוס. במהלך המאה ה-16 היו מאבקים בין השלטון המקומי לכוחות אסלאמיים, אם כי לבסוף מרבית השליטים המקומיים הכירו בשלטון האסלאמי שנודע בשם האימפריה המוגולית ונהיו מצביאים בשירות הקיסרים. עם היחלשותה של האימפריה בתחילת המאה ה-18, שליטי ראג'סטאן החלו להפגין עצמאות מהאימפריה, אף כי רשמית נותרו בעלי דרגות (מנסבדרים) בשירותה. בהמשך, השטח היה נתון להשפעה גוברת של האימפריה המראטהית. האימפריה הבריטית השתלטה על האזור האזור בשנת 1818. במהרה התפתחו יחסים סוזרניים, כאשר ניתנה לשליטים באזור ראג'סטאן מידה מסוימת של אוטונומיה.
דמוגרפיה
נכון למפקד האוכלוסין שנערך בשנת 2011, גרים במדינה כ-68,548,437 תושבים. השפה הרשמית והדומיננטית היא הינדית (91% מהדוברים, נכון לשנת 2001). לאחריה ישנן השפות פנג'אבי ואורדו.
בבירת ראג'סטאן, ג'איפור, חיים 2.7 מיליון תושבים. ערים חשובות אחרות הן ג'ודפור, קוטה, אודאיפור, ביקאנר, ג'איסלמר, פושקר ומאונט אבו.
פוליטיקה וממשל
שתי המפלגות הדומיננטיות במדינה הן מפלגת העם ההודית והקונגרס הלאומי ההודי. בפרלמנט החד-ביתי חברים כ-200 נציגים.
חינוך
בשנים האחרונות הממשל מנסה לפעול על מנת לשפר את החינוך. במדינה פועלים כ-55,000 בתי ספר יסודיים,7,400 בתי ספר תיכוניים, 9 אוניברסיטאות ויותר מ-250 מכללות. במדינה לומדים כ-11,500 סטודנטים להנדסה בכ-41 מכללות.
אוריינות
בעשורים האחרונים שיעור האוריינות ברג'סטאן גדל באופן משמעותי. בשנת 1991, שיעור האוריינות של המדינה עמד על כ-38.55% (54.99% בקרב הגברים ו -20.44% בקרב הנשים). בשנת 2001, שיעור האוריינות עלה ל -60.41% (75.70% בקרב הגברים ו-43.85% בקרב הנשים). זוהי הייתה הקפיצה הגבוהה ביותר באחוז האוריינות שנרשמה במדינות הודו. במפקד של שנת 2011, שיעור אוריינות עמד על כ-67.06% (80.51% מהגברים ו-52.66% מהנשים). אף על פי ששיעור האוריינות של המדינה נמוך מהממוצע הארצי (שעומד על כ-74.04%), ולמרות ששיעור האוריינות הנשי הוא הנמוך ביותר במדינה, המדינה זכתה לשבחים על מאמציה והישגיה בהעלאת שיעורי האוריינות.
אלפונסו, דוכס אנז'ו וקדיס
אלפונסו, דוכס אנז'ו וקדיס (בספרדית: Alfonso de Borbón y Dampierre; 20 באפריל 1936 - 30 בינואר 1989), היה נכדו של אלפונסו השלושה עשר, מלך ספרד, והטוען לכתר צרפת מטעם הלגיטימיסטים בין השנים 1975–1989.
ביוגרפיה
אלפונסו נולד ב-20 באפריל 1936 ברומא, לאינפנטה חיימה, דוכס סגוביה, בנו של אלפונסו השלושה עשר, מלך ספרד, ולאמנואלה דה דמפייר, בתם של רוג'רו דה דמפייר, דוכס סן לורנצו השני וויטוריה רוספולי. אלפונסו הוטבל על ידי הקרדינל אווג'ניו פאצ'לי, שהפך מאוחר יותר לאפיפיור. בשנת 1941 מת סבו אלפונסו השלושה עשר, מלך ספרד, והוריו עברו להתגורר בלוזאן, שווייץ, על יד סבתו ויקטוריה אאוחניה, נסיכת בטנברג. בשנת 1950 קיבל אלפונסו מאביו את התואר דוכס בורבון.
בשנת 1933 ויתר אביו על מקומו בסדר הירושה הספרדי, לטובת אחיו חואן, רוזן ברצלונה, ובשנת 1941 פרנסיסקו פרנקו אף הכיר בו באופן רשמי כיורש החוקי של המלוכה. בשנת 1947 הכריז פרנקו על ספרד כממלכה, אם כי הוא לא החזיר בפועל את המלוכה לידי בית בורבון. בשנת 1949 חזר בו אביו מוויתורו על טענתו לכתר ספרד, ובעקבות הידרדרות היחסים בין אחיו חואן לפרנקו, הוא אף התבקש לשלוח את אלפונסו להתחנך בספרד. בשנת 1969 הכיר לבסוף פרנקו בחואן קרלוס, נסיך ספרד, בנו של חואן, כמלך הבא של ספרד, ואף קיבל את תמיכתו של אלפונסו לכך. בתמורה על תמיכתו, מינה אותו פרנקו בשנת 1972 כשגריר ספרד בשוודיה.
ב-7 בפברואר 1984 חזר אלפונסו מסיור סקי בפירנאים, ובמהלך הנסיעה התנגש במשאית. בנו הבכור פרנסיסקו דה אסיס נהרג בתאונה, ואילו בנו הצעיר לואיס אלפונסו שהה בבית החולים במשך חודש, בעוד אלפונסו עצמו נזקק ל-6 ניתוחים. בית משפט ספרדי העניק לכרמן משמורת זמנית על לואיס אלפונסו, אך כעבור שישה חודשים החזיר בית המשפט את המשמורת לאלפונסו.
בשנת 1987 אנרי, רוזן קלרמון, בנו הבכור של אנרי, רוזן פריז, תבע את אלפונסו על השימוש בתואר דוכס אנז'ו, ועל השימוש בשלט האצולה הצרפתי; אנרי ביקש מבית המשפט לקנוס את אלפונסו ב-50,000 פרנקים צרפתיים על כל הפרה עתידית. בשנת 1988 הנסיך פרדיננדו, דוכס קסטרו וסיקסטו אנריקה, נסיך בורבון-פארמה הצטרפו אף הם לתביעה של אנרי על השימוש בתואר דוכס אנז'ו. ב-21 בדצמבר 1988 בית המשפט בפריז קבע כי התביעה אינה קבילה כי לא ניתן להוכיח את קיומו המשפטי של התואר; כי לא התובע (אנרי) ולא התובעים המשניים (פרדיננדו וסיקסטו) הוכיחו את זכויותיהם ואת תביעותיהם לתואר; וכי אנרי לא נפגע משימוש בשלט האצולה הצרפתי על ידי הענף הספרדי של בית בורבון. בשנת 1989 ערערו הנסיך אנרי ד'אורליאן והנסיך סיקסטו אנריקה מבורבון-פארמה על פסק הדין, אולם אף במשפט החוזר פסק בית המשפט לטובת אלפונסו.
אלמונד
אלמונד (Almond) הוא שם משפחה שמקורו באנגלית ופירושו שקד.
אלפונסו, דוכס אנז'ו וקדיס
ביוגרפיה
בין השנים 1977–1984 היה אלפונסו נשיא איגוד הסקי הספרדי, ובין השנים 1984–1987 הוא היה נשיא הוועד האולימפי הספרדי. ב-30 בינואר 1989 נהרג אלפונסו בתאונת סקי באייבון, קולורדו, ובנו לואיס אלפונסו, דוכס אנז'ו ירש את תאריו.
משפחתו
ב-8 במרץ 1972 התחתן אלפונסו עם מריה דל כרמן מרטינס-בורדיו אי פרנקו, בתם של קריסטובאל מרטינס-בורדיו, מרקיז ויאברדה העשירי וכרמן פרנקו, דוכסית פרנקו הראשונה, ממנה נולדו לו שני בנים:
ז'רסון (1997)
זֶ'רסון סנטוס דה סילבה (בפורטוגזית: Gerson Santos da Silva; נולד ב-20 במאי 1997 בבלפורד רוקסו), ידוע בשמו הפרטי, ז'רסון (Gerson), הוא כדורגלן ברזילאי אשר משחק בעמדת הקשר ההתקפי בפלמנגו.
קריירה
ז'רסון נולד בבפלורד רוקסו. ב-28 באוגוסט 2014 הוא עלה לקבוצת הבוגרים בפלומיננסה.
ז'רסון ערך את הופעת הבחורה שלו בבוגרים ב-22 בפברואר 2015 כאשר עלה כמחליף בהפסד הביתי לואסקו. את שערו הראשון הוא כבש ב-8 במרץ בניצחון קבוצתו 1–3 על בוטפוגו.
ב-4 בינואר 2016 ז'רסון עבר לקבוצת הכדורגל רומא תמורת 15 מיליון אירו. בנובמבר ערך ז'רסון את הופעת הבכורה שלו ברומא נגד פסקארה.
אפוקאפס
אפוקאפס או אפוקאפי הייתה משפחת אצילים ארמנית-גאורגית, שהיו ידועים כמי שהחזיקו בעמדות מפתח במנהלת הצבא הביזנטי במאה האחת עשרה.
הנציג המפורסם ביותר של המשפחה היה בסיל אפוקאפס, בנו של האציל מיכאל אפוקאפס או אבו ק'אב, ששרת כשומר אוהלו של הנסיך הבגרטי רב ההשפעה, דוד השלישי קורופלאטס (966-1000), ולאחר מכן היה מפקד העיר המסופוטמית אדסה (Eδεσσα) (כיום שנלאורפה שבטורקיה) תחת הקיסר הביזנטי, מיכאל הרביעי פפלגוניאן (1034-1041).
אירוויזיון 2002
אירוויזיון 2002 נערך ב-25 במאי בטאלין, בירת אסטוניה, זוכת אירוויזיון 2001.
24 מדינות השתתפו בתחרות שהתקיימה ב"סאקו סורהל", אולם אשר נבנה במיוחד לכבוד התחרות.
בתחרות זכתה נציגת לטביה, מריה נאומובה שהופיעה תחת השם "מרי-אן". מרי-אן עלתה לבמה בשיר קצבי עם מוטיביים לטיניים הנקרא "אני רוצה" כשהיא לבושה בסגנון רקדני קברט. עם התקדמות השיר מלוויה הסירו חלקים מתלבושתה עד שלבסוף נשארה עם שמלה ורדרדה קצרצרה.
ישראל באירוויזיון 2002
ישראל שלחה את שרית חדד לייצג אותה בתחרות עם השיר "נדליק ביחד נר" משהגיע למקום ה-12. את השיר כתבו יואב גינאי וצביקה פיק, אשר כתבו גם את שירה של דנה אינטרנשיונל דיווה מאירוויזיון 1998. השיר נבחר על ידי ועדה מתוך ארבעה שירים אחרים של חדד. במהלך שידור התחרות עצמה, בחלק מהמדינות (דוגמת שוודיה, דנמרק ובלגיה) לווה שידור השיר הישראלי בהערות אנטי ישראליות.
משטרת עין חוצוב
משטרת עין חוצוב היא תחנת משטרה שהוקמה, ב-1930, בצפון הערבה, בתקופת המנדט הבריטי, עבור משטרת הרוכבים. לאחר כיבושה במלחמת העצמאות שימשה כנקודת התארגנות למבצעים נוספים בנגב.
ההיסטוריה של התחנה
תחנת המשטרה הייתה חלק ממערך תחנות משטרה שנבנו לשירות משטרת הרוכבים וכללו את משטרת שובל, משטרת כורנוב (ממשית), משטרת עין חוצוב, משטרת עין רדיאן (יטבתה) ומשטרת אום רשרש. רוכבי היחידה נעו על גבי גמלים בין נקודות המשטרה על מנת לשמור על דרכי הנגב ועל הגבול המזרחי.
ב-25 בנובמבר 1948 השתלטה חטיבת הנגב על המקום (ללא קרב) במסגרת מבצע לוט והמקום שימש את הכוחות להתארגנות לקראת פתיחת הדרך לסדום. במרץ 1949 שימש המקום כנקודת כינוס לחלק מחטיבת גולני בהתארגנות למבצע עובדה לשחרור הנגב הדרומי ואילת.
תחנת המשטרה כוללת חדר בן קומה אחת. היא נבנתה בראש תל ארכאולוגי בשם מצד חצבה שזוהה כבר בשנות ה-50 כתמר המקראית. ב-1967 הוקמה במקום חווה חקלאית בשם עיר אובות. שימור האתר הארכאולוגי נעשה על ידי קבוצה אמריקאית אוונגליסטית בשיתוף רשות העתיקות. התחנה עצמה שופצה, הוכרזה כאתר מורשת מטעם המועצה לשימור אתרי מורשת בישראל ומשמשת כמרכז מבקרים.
למרגלות התל נבע בעבר מעיין בו השתמשו יושבי המשטרה והעוברים במקום. בקרבת המעיין ניתן לראות שוקת שהוזנה ממימי המעיין ושימשה להשקיית הגמלים של משטרת הרוכבים. מימי המעיין הזינו גם עץ שיזף בן כ-300 שנה שגדל בקרבתו. בעקבות קידוחי מים שערכה מקורות בסביבה ירד מפלס מי התהום והמעין יבש ובימינו מושקה העץ באופן מלאכותי.
שמן קוקוס
שמן קוקוס הוא שמן המופק בכבישה קרה מפרי קוקוס טרי. לשמן ארומה טבעית של הפרי. שמן זה משמש בעיקר לבישול ואפייה.
שימושים
לשמן הקוקוס שימושים רבים, ביניהם:
Gettin' Over You
Gettin' Over You הוא שיר של הדי.ג'יי הצרפתי דייוויד גטה בהשתתפות הזמר כריס ויליס, פרגי והצמד LMFAO. השיר הופץ כסינגל החמישי מתוך אלבומו הרביעי של גטה, One Love, ב-12 באפריל 2010 על ידי וירג'ין רקורדס.
השיר הוא רמיקס לשיר "Gettin' Over" אשר יצא כסינגל שיווקי לאלבום, One Love והשתתף בו, כריס וויליס. מאוחר יותר נוספו קולותיהם של יתר האמנים.
שמן קוקוס
שימושים
תחליף שומן בבישול ואפיה. שמן הקוקוס מתחמצן פחות ביחס לשמנים אחרים בחימום.
שיתוף ואחווה
המפלגה זכתה בשני מנדטים בבחירות לכנסת ה-4, והייתה חברה בקואליציה אך לא בממשלה. בבחירות לכנסת ה-5, ה-6, וה-7 שמרה המפלגה על כוחה, ונשארה חברה בקואליציות השונות ללא ייצוג בממשלה.
שמן קוקוס
שימושים
בתחילת המאה ה-21 צבר שמן הקוקוס פופולריות מסוימת בזכות היכולת שלו להילחם ברדיקלים חופשיים, ומאז הוא מופיע גם במוצרי טיפוח פנים ושיער שונים. לפי הטענות, שמן הקוקוס מטפל בדלקות, אדמומיות ונגעים בעור, תמצית החומר היא אנטי-בקטריאלית ועוזרת לטפל בפטריות ומשמש כנוגד חמצון.
שיתוף ואחווה
הבחירות לכנסת השמינית, בהן קיבלה המפלגה רק 9,949 קולות וכשלה לעבור את אחוז החסימה, בישרו על קץ דרכה הפוליטית של המפלגה. המפלגה כשלה לעבור את אחוז החסימה, מכיוון שרוב חבריה פרשו והצטרפו למפלגות אחרות.
עקידה (אסלאם)
עַקִידָה (בערבית: عقيدة) היא מושג בתאולוגיה האסלאמית אשר מייצג אוסף של עובדות מהקוראן והסונה, אשר מאמין בהן המוסלמי, ואשר מכוונים את חשיבתו והתנהגותו.
ואדי דילב
ואדי דילב או "נחל דלב" הוא נחל בהרי בנימין המתחיל צפונית מערבית לעיר רמאללה, והוא חלק משמורת דלבים. תחילת הנחל בקו פרשת המים של הרי בית אל, סמוך לרמאללה. לאחר כ־20 ק"מ, הנחל מתמזג לתוך נחל מודיעים מזרחית למודיעין עילית.
Gettin' Over You
בתחילה, הזמר וויל אי. אם. היה אמור להשתתף בשיר, לצדה של פרגי אך הוא הוחלף על ידי הצמד האמריקאי, LMFAO. גטה סיפר בריאיון למגזין "דיגיטל ספיי" כי סירב לתת ללהקת הבלאק אייד פיז להקליט את גרסתם לשיר לאלבומם, The E.N.D.. במקום זאת, גטה הציע לפרגי להשתתף בשיר והיא נענתה בחיוב .
פרס (הוקרה)
קבלת הפרס ניתנת עבור עצם הפעילות ללא קשר למניעים שעוררו אותה. לעיתים מדובר בפעילות שנעשתה שלא על-מנת לקבל פרס, אך הוכרה ככזו, ולעיתים מדובר בפעילות שנעשתה במסגרת תחרות, מתוך כוונה לזכות בפרס. הפרס הוא בדרך כלל בעל ערך כספי, ולעיתים יש זיקה בין גובה הפרס לבין יוקרתו.
Gettin' Over You
השיר הפך לשירו הראשון של גטה המגיע למקום הראשון במצעד הצרפתי, ובנוסף הגיע לצמרת המצעדים ברחבי העולם.
פרס (הוקרה)
הזכאות לקבלה של פרס נבדקת על פי קריטריונים שנקבעו על ידי האדם או הארגון אשר בחרו להעניק אותו. ההחלטה על הענקת הפרס נעשית בדרך כלל על ידי ועדה שעיסוקה בכך, הבוחרת את הזוכים מתוך רשימת מועמדים שנמסרה לה. לעיתים נקבע זוכה יחיד בפרס, ולעיתים הוא מתחלק בין זוכים אחדים, בצורה שוויונית, או תוך קביעת הירארכיה (פרס ראשון, פרס שני וכן הלאה). לעיתים נוצרת מחלוקת ציבורית סביב רשימת הזוכים. בדרך כלל הזוכים בפרס שמחים לקבלו, אך לעיתים מסרב הזוכה לקבל את הפרס, מסיבות שונות. כחלק מיוקרתו של הפרס, הוא מוענק בטקס חגיגי.
התיעוד הראשון של מתן פרסי הוקרה הוא מיוון העתיקה, שם הוענקו פרסים בגין ניצחונות בתחרויות ספורט שונות, תחרויות זמרה, ומחזות תיאטרון. ברומא העתיקה הוענקו פרסים בגין מעללים יוצאי דופן בשדה הקרב.
פרסים ישראליים
בישראל מחולקים, בין היתר, הפרסים הבאים:
קישורים חיצוניים
fa:جایزه
עקידה (אסלאם)
נקראת לעיתים גם "העקידה האסלאמית" (בערבית: العقيدة الاسلامية).
שמן קוקוס
תהליך הפקת השמן
שמן הקוקוס מיוצר מחלב קוקוס טרי ומופק באחד או יותר מהאמצעים הבאים: הרתחה, תסיסה, הקפאה, כבישה מכנית או צנטריפוגה. שמן שהופק בשיטה זו מכונה כתית (Virgin). בתהליך התססה מתסיסים את החלב במשך 24–36 שעות. במהלך ההתססה מופרדים המים והשמן. השמן עובר תהליך חימום קל, עודפי מים מופרדים ומסוננים, ומתקבל שמן שקוף בעל ריח וטעם של קוקוס.
ואדי דילב
בחלקים המזרחיים של הנחל קיימים מפלים, ומעוק סלע. בנחל מספר מעיינות הנובעים כל השנה, הבולטים שבהם הם המעיינות עין דילבא, עין מזור ועין בובין (עין מזור ועין בובין נובעים ביובל של הנחל). לאורך הנחל תחנות שאיבה, טחנת קמח עתיקה ודרך רומית. סביב הנחל גדל חורש ים-תיכוני.
מקור השם
מקור השם של הנחל הוא מערבית ומתייחס לעצי הדולב המזרחי הגדלים באופן טבעי, סמוך למעיינות שבו. השם הערבי "ואדי דילב" או "ואדי א-דילב" ניתן בנוסף גם למקומות שונים בארץ ישראל בהם גדלים עצי דולב:
פעילות תושבי הסביבה
הנחל זורם סמוך ליישוב דולב ופעמים קרובות תושבי היישוב ותושבי יישובים סמוכים, כמו טלמון ונריה יורדים לוואדי ומטיילים באזור. הנחל עובר בסמוך לצומת "הפרסה" שם נוהגים לעצור תושבים להנות מהמים. בשנות עברו הייתה נוצרת בריכה גדולה והנחל אף היה מציף את הכביש לעיתים. כיום כל השטח מלא בבטון "שמעביר" את המים במהירות.
בשנים האחרונות נשפך לנחל ביוב מהעיר רמאללה וכפרי הסביבה. עובדה זו, בנוסף לשפיכת פסולת בניין מהכפר עין קניא, וכפר בדואי שהתיישב על הנחל, הורסים את הטבע ואת השמורה, משנים את תוואי הזרימה, הורסים את הצמחייה המקומית ומבריחים את בעלי החיים מהמקום.
שמן קוקוס
המלצות בריאותיות
שמן קוקוס הוא שומן צמחי רווי.
בגלל אחוז השומן הרווי הגבוה בשמן הקוקוס, ארגון הבריאות העולמי, מחלקת הבריאות ושירותי האנוש של ארצות הברית, מנהל המזון והתרופות האמריקאי, איגוד הלב האמריקאי, האקדמיה האמריקאית לתזונה ודיאטה, שירות הבריאות הלאומי הבריטי, המועצה הבריטית לתזונה, ממליצים לצמצם או להימנע מצריכת שמן קוקוס.
שיתוף ואחווה
נציגי המפלגה בכנסת
הכנסת הרביעית (1959) 2 מנדטים: לביב חוסיין אבו רוכן, יוסף דיאב הכנסת החמישית (1961) 2 מנדטים: דיאב עובייד, ג'בר מועדי הכנסת השישית (1965) 2 מנדטים: דיאב עובייד, ג'בר מועדי,
הכנסת השביעית (1969) 2 מנדטים: דיאב עובייד, אליאס נח'לה
עקידה (אסלאם)
הגדרת העקידה
על פי התאולוגים האסלאמיים, העקידה היא האמונה האבסולוטית, אשר אין למחזיק בה צל של ספק. התאולוגים המוסלמים הסכימו על כך שהעקידה האסלאמית היא האמונה האבסולוטית באללה ובמלאכיו, בספריו ובשליחיו, בגורל וביום הדין, ובשאר הדברים אשר מוזכרים בקוראן ובסונה.
הראיות השרעיות לעקידה
"מאמין השליח (מוחמד) במה שהורד אליו מריבונו, וגם כן המאמינים. כל אחד מאמין באללה ובמלאכיו ובספריו ובשליחיו".
כמו כן, ניתן למצוא תמצית של העקידה האסלאמית גם בחדית' של הנביא מוחמד, אשר מוכר כחדית' ג'יבריל, ושם נאמר:
"האמונה היא להאמין באללה ומלאכיו וספריו ושליחיו וביום הדין ובגורל הטוב והרע".
חשיבותה של העקידה
על פי התפיסה האסלאמית הרווחת, לעקידה ברורה ומוגדרת ישנה חשיבות רבה. בין המרכיבים אשר מאפיינים את חשיבות העקידה הם:
האמונה במלאכים
אמונה מוחלטת בקיומם של מלאכים, אשר נבראו על ידי אללה על מנת שיבצעו משימות שונות, אשר הוטלו עליהם על ידי אללה.
האמונה בספרי הקודש
אמונה אבסולוטית בל ספרי הקודש, ובכך שהם דבריו של אללה, אשר הוא הוריד לאנושות באמצעות שליחיו נביאיו, על מנת להדריך את האנושות אל הדרך הנכונה. כמו כן, סעיף זה כולל את האמונה שכל מה שהוזכר בספרים הללו הוא אמת.
האמונה בשליחים
אמונה מוחלטת בכך שאללה שלח לכל אומה שליחים אשר הזמינו את האנשים אל האמונה באללה.
האמונה ביום הדין
אמונה אבסולוטית בכך שכל אדם עתיד לתת לאללה את הדין והחשבון על מעשיו.
האמונה בגורל
אמונה אבסולוטית בכך שכל דבר אשר מתרחש ביקום, מתרחש מפני שאללה אפשר לו באופן רצוני להתרחש.
כמו כן, האמונה שכל דבר אשר לא מתרחש ביקום, לא מתרחש מפני שאללה, באופן רצוני, לא אפשר לו להתרחש.
AWK
AWK היא שפת תכנות מפורשת המיועדת לעיבוד טקסט ומשמשת בדרך כלל ככלי לחילוץ מידע. השפה מהווה סטנדרט במערכות הפעלה דמויות יוניקס, והפכה פופולרית מאוד בשלהי שנות ה-70 וה-80.
AWK נכתבה במעבדות בל בשנת 1977. שמה לקוח משמות המשפחה של שלושת מפתחיה - אלפרד אהו, פיטר וינברגר, ובריאן קרניגהאן. שם השפה נשמע גם כמו עוף האלקה באנגלית (auk), אשר מופיע על כריכת הספר הרשמי של השפה.
AWK היא שפת תסריט מונחת נתונים, אשר מורכבת מאוסף פעולות שניתן לבצע על זרם נתונים טקסטואלי. השפה משתמשת בטיפוסי מחרוזת, מערכים אסוציאטיביים, וביטויים רגולריים. למרות של-AWK יעוד מוגבל, ונועד בעיקר לתמוך בתוכניות בעלות שורה אחת, השפה מהווה למעשה מכונת טיורינג שלמה, ואפילו המשתמשים המוקדמים של AWK כתבו לעיתים קרובות תוכניות AWK גדולות ומבניות.
היסטוריה
awk היה אחד מהכלים הראשונים שהופיעו בגרסה 7 של מערכת ההפעלה יוניקס. הוא הוסיף תכונות חישוביות לשימוש במעטפת של יוניקס וזכה לפופולריות כיוון שמלבד Bourne Shell היה לשפת התסריט היחידה בסביבת UNIX הסטנדרטית. כיום awk מהווה רכיב חובה במערכות יוניקס, ובכל הפצת לינוקס.
ל-AWK קדמה תוכנה לעיבוד טקסט בשם sed, אשר נראתה לראשונה במערכות יוניקס בשנת 1974. כמו שפת AWK, תוכננה sed לעבד טקסט שורה אחר שורה, ולשמש בעיקר לעיבוד טקסט מהיר בממשק שורת פקודה. AWK המשיכה בקו דומה, אך היוותה שפה רחבה יותר. מאוחר יותר היא היוותה השראה לשפת Perl, אשר הייתה שפת תכנות מלאה, ואפשרה מספר פרדיגמת תכנות.
AWK ראתה לראשונה אור בשנת 1977, אך תוקננה והורחבה משמעותית בשנים 1985-1988, כאשר יצאו nawk ("New AWK") ו-gawk ("GNU AWK"). במקביל פותחה Perl וראתה אור בשנת 1987, ובשנות ה-90 החלה להחליף את AWK בנישת עיבוד הטקסט בסביבת יוניקס.
תחביר
AWK היא שפה לעיבוד קובצי טקסט. היא מתייחסת לקובץ הקלט כרצף של רשומות, כאשר ברירת המחדל היא שכל שורה מהווה רשומה אחת. כל רשומה מתחלקת לשדות, אשר מופרדות בברירת המחדל ברצף של רווחים או הזחות. תוכנית AWK מגדירה רצף של תבניות ופעולות. היא קוראת רשומה אחת בכל פעם, והרשומה נסרקת לאיתור התבניות. לכל תבנית שנמצאת, מתבצעת הפעולה המתאימה לה.
הצהרה בשפה נראית כך:
התנאי הוא בדרך כלל ביטוי, וניתן להכניס אחריו סדרה של פעולות שונות. ניתן להשמיט את התנאי ואת הפעולה, כאשר בברירת המחדל התנאי חיובי תמיד, והפעולה היא הדפסת הרשומה כולה. נוסף על התנאי, אשר מכיל בדרך כלל ביטוי רגולרי כלשהו, ניתן להכניס את המילים השמורות BEGIN ו-END, אשר מורים לפעולה להתבצע בתחילת וסוף ריצת התוכנית, בהתאמה.
תהלה (נובלה)
תיאור העלילה
תהִלה היא זקנה צדקת יהודייה שגרה בירושלים בתקופת המנדט הבריטי. המספר נתקל בה בדרך אגב בזמן חיפושיו אחר ביתו של חכם ירושלמי. תהִלה מכוונת אותו לביתו של החכם, ובדרך נקשרת ביניהם שיחה. חזותה של תהילה צעירה ויפה, היא נמרצת, פעלתנית ומרבה בסיוע לאחרים ובקיום מצוות. היא משרה סביבה אווירה שלווה וחיובית.
המספר נתקל בתהִלה בהזדמנויות שונות ובכל פעם נחשף לפן אחר באישיותה. ככל שההיכרות בין המספר לתהִלה מעמיקה, מתגלים פרטים נוספים מעברה. מתברר שהיא בת 104, היא הגיעה לירושלים כאישה עשירה אבל בחלוף הזמן ירדה לאט מנכסיה. נרמז כי למרות אופייה האופטימי היא סבלה רבות.
הסיפור שואב השראה מן הסיפור התלמודי חולדה ובור, ובו מומחשות התוצאות הטרגדיות של הפרת נדר נישואין. ואולם, על-מנת להוסיף רציונליזציה של חומרת המעשה, הוסיף עגנון לעלילה פרטים נוספים. אביה של תהלה השתמש בכוחו כ"ראש הקהילה", ועל-פי תיאורה את המעשה - משפחתו של שרגא נודתה ונרדפה, והדברים באו עד כדי כך שאלמלא עזבו, לא היו נותרים בין החיים עד סוף השנה.
כעבור זמן, נישאה תהִלה ונולדו לה שלושה ילדים. תהִלה שכלה את שני בניה, ובתה המירה את דתה. לאחר הטרגדיות שפקדו אותה נזכרה תהִלה בביטול השידוך. תהלה קושרת בין המועד הזהה של שכילת בנה וביטול נדר הנישואין, ומסיקה שכל צרותיה הן עונש על חטא זה. כל התנהגותה של תהִלה מבטאת ניסיון לכפר על חטא זה בעברה:
לאחר שהיא מגשימה מטרות אלו, היא הולכת לעולמה כצדיקה בגיל 104.
מוטיבים בסיפור
עגנון, כדרכו, משלב בכתיבתו הרבה מוטיבים ועקרונות הלקוחים מעולם המושגים היהודי. למשל, העיקרון התנ"כי – "אבות אכלו בוסר ושיני בנים תקהינה", פירושו שיכול לקרות מצב שבו האב יחטא אך צאצאיו ישלמו את המחיר. בסיפורו של עגנון ניתן לראות עיקרון זה בכך ששלושת ילדיה של תהִלה נפגעו בגלל סיפור השידוך של תהִלה, ובעצם תהִלה עצמה נפגעה בגלל חטאו של אביה.
יש הרוצים לראות בהאדרת דמותה של תהִלה ביחס לרבנית, מוטיב המראה כי הרבנית שמצטיירת בדרך כלל כצדקת ביחס לשאר העם, בעצם אינה כזו, לעומת תהִלה - אשה מפשוטי העם - הראויה להערכה על אצילותה. מוטיב זה מתפרש במידה מסוימת כהוקעה של המוסכמות החברתיות בקהילה החרדית.
ישנם גם מוטיבים חוזרים השזורים לאורך כל הסיפור. לדוגמה: מוטיב האור ומוטיב המים. מוטיב האור: מערכת מוטיבים המאירה את תהילה ואת תולדותיה (המר הדועך המלווה את סוף חיי בנה של תהילה).
ירושלים
דמותה של תהִלה מקבילה לעיר ירושלים. תהִלה מתגוררת בירושלים, ולאורך כל הסיפור ישנו ניסיון להמשיל את תהִלה לעיר. לדוגמה: למרות היותה אישה זקנה, תהִלה מתוארת כנאה מאוד פרט לבגדיה, מאירת פנים לכל אדם, מתוארת כ"מלאך אלוקים". כך גם מתוארת ירושלים כעיר עתיקה המתחדשת בכל עת ("לבוש" עתיק לעומת "נפש" צעירה). בנוסף, חוו שתיהן אובדן גדול בעברן - תהלה שכלה את שני בניה ואילו ירושלים חרבה שני בתי מקדש.
על זיקתו של הסיפור לירושלים עמד חוקר הספרות שמואל ורסס:
שמואל ורסס משער ששינוי זה באוכלוסייה אירע בעקבות מאורעות תרפ"ט. מדריכת הטיולים אפרת קמפניינו מייחסת את השינוי לתהליך היציאה מן החומות שהתרחש מוקדם יותר.
העיר ירושלים היא מטפורה למצבו הרוחני של העולם היהודי. ירושלים העתיקה, הנתונה בין החומות, 'מקודשת בקדושה מעולה'. זוהי ירושלים של העבר. אולם, על פי המתואר בסיפור, ירושלים זו עוברת תהליך של ירידת הקדושה כאשר בתי הכנסת ובתי התמחוי נמכרים לערבים וקדושתם נהרסת על ידי הבהמות הרובצות שם. כך הוא עולם העבר של העם היהודי, שיורד מקדושתו ומתומתו, והופך לעולם דיסהרמוני המלא ספקות ותהיות.
עיבוד למחזה
הנובלה עובדה למחזה בידי שחר פנקס, ועלתה לראשונה על הבמה ב-30 ביולי 2012 בתיאטרון החאן בבימויה של שיר גולדברג, ובכיכובם של תמר אלקן, יהויכין פרידלנדר, יואב היימן.
לקריאה נוספת
עבודות גמר
מאמרים
איליין קסידי
איליין קסידי (באנגלית: Elaine Cassidy; נולדה ב-31 בדצמבר 1979) היא שחקנית אירית הידועה בעיקר מהופעתה בתפקיד הראשי, אבי מילס, בסדרת הטלוויזיה האמריקאית של CBS "האי של הרפר", בדמות פליסיה בסרט "המסע של פליסיה" לצדו של בוב הוסקינס, בתפקיד ראנט בסרט "תאומי הדיסקו" לצדו של קיליאן מרפי, לידיה בסרט "האחרים", וקתרין גלנדנינג בסדרת הדרמה "גן עדן לנשים".
ביוגרפיה
קסידי נולדה בראהני, פרוור של דבלין שבאירלנד. כשהייתה בת שלוש עברה המשפחה לגור בקילקול (Kilcoole) שבמחוז ויקלו. הופעתה הראשונה בתפקיד ראשי היה בגיל חמש בהצגה של בית הספר במחזה "פינוקיו".
בתיאטרון שיחקה קסידי ב-2002 במחזה "The Lieutenant of Inishmore", ב-2006 ב"ציד המכשפות" עם הלהקה השייקספירית המלכותית, וב-2007 במחזה "There Came A Gypsy Riding" בתיאטרון אלמיידה. קסידי הופיעה בווידאו קליפ של השיר "The Scientist" של להקת קולדפליי. בסדרה "בלי לפגוע" של פול אבוט שיחקה קסידי בתפקיד הבלשית דינה קוולסקה.
חיים אישיים
קסידי נשואה לשחקן סטיבן לורד אותו הכירה על הסט של הסרט "האמת". ב-16 בספטמבר 2009 נולדה בתם קילה. בנם לינוט לורד קסידי נולד בינואר ב-2013. בני הזוג חיים בגריניץ'.
יחסי טובאלו–טורקיה
יחסי טובאלו–טורקיה הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין שבין טובאלו לבין הרפובליקה הטורקית.
סקירה כללית
היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין הרפובליקה הטורקית לבין טובאלו כוננו ב-19 ביולי 1979.
עיקר שיתופי הפעולה שבין שתי המדינות נעשים בפורומים בינלאומיים כגון האומות המאוחדות ופורום בו תורמת טורקיה מכספה למען התפתחות אזור האוקיינוס השקט, בו נמצאת טובאלו. טורקיה תרמה לטובאלו ישירות כסף למטרת בנייה של מגדלי שירות חדשים באיים ווייטופו וננומאה.
דניאל בוקשטיין
דניאל (דני) בוקשטיין (כ"ה באייר ה'תרפ"א, 2 ביוני 1921 - א' באייר ה'תש"ח, 10 במאי 1948) היה טייס עברי, שרת כטייס תובלה בחיל האוויר המלכותי במלחמת העולם השנייה וכמפקד טייסת הגליל בשירות האוויר של ההגנה. התרסק עם מטוסו סמוך לדיר עמר במהלך מבצע מכבי במלחמת העצמאות.
תולדות חייו
נולד במוסקבה לרבקה ויעקב בוקשטיין. בהיותו כבן שנתיים וחצי עלה עם הוריו ארצה, וגדל בתל אביב. למד בבית הספר אחד העם ובגימנסיה הרצליה. לאחר גמר לימודיו, החל לעבוד כיועץ טכני לתעשייה, בין השאר בחברת "טכניקה י. בוקשטיין ובניו" שייסד אביו. התגייס להגנה בגיל 16, ושרת כקשר. בין השאר, השתתף בהגנה על כפר יעבץ בהתקפות הערבים בזמן מאורעות תרצ"ו - תרצ"ט. עבר קורס מ"כים ונשלח לחניתה. היה מראשוני תלמידי הטיסה של חברת אווירון.
בשנת 1942 התנדב לצבא הבריטי וסיים קורס-טיס. הוא השתתף כטייס תובלה במלחמת העולם השנייה, וצבר 500 שעות טיסה. אחרי גמר המלחמה שהה בשליחות באנגליה לשם רכישת מכונות וציוד טכני בשביל התעשייה העברית בארץ.
ב"שירות האוויר" של ההגנה
כשהוקם שירות האוויר של ההגנה, היה מעשרת הראשונים שהתנדבו לשרת בו. הוא התקדם מהר, וב-21 באפריל 1948 התמנה למפקד טייסת הצפון. בתפקיד זה, לקח חלק פעיל בהגנה על יישובי הצפון במלחמת העצמאות. בין השאר, התקיף מהאוויר והניס את משורייני צבא ההצלה שתקפו את רמות נפתלי, וכן הצניח תחמושת, כאשר הקרב היה נראה אבוד בעיני מגיני המקום. ב-27 במרץ 1948, ליווה מהאוויר את שיירת נבי דניאל לגוש עציון, ואף התריע לפיקוד ההגנה על התארגנות של ערבים לתקיפת השיירה. כמו כן, העביר ציוד, מזון ותרופות לנקודות יהודיות מבודדות נוספות, בהן יחיעם, סדום ואף ירושלים.
מותו
במהלך מבצע מכבי לפריצת הדרך לירושלים, הוטל על הגדוד הרביעי של חטיבת הראל לכבוש את הכפר בית מחסיר (כיום, מושב בית מאיר), שלקח חלק פעיל בהתקפות על השיירות לירושלים. לאחר כמה ניסיונות כושלים להגיע אל הכפר, הותקפו אנשי הגדוד באש עזה, ומפקד החטיבה יצחק רבין ביקש לקבל סיוע אווירי. המטה הכללי אישר את הפעולה, וצוות של חמישה לוחמים, הטייס ואנשי צוות האוויר, ,  ו התארגן להמראה על מטוס "נורסמן" קנדי משדה דב. רגעים ספורים לפני ההמראה, הצטרף בוקשטיין מיוזמתו לפעולה. המטוס הגיע ליעדו, ואף הודיע במערכת הקשר "מצאנו את המטרה", אולם מספר רגעים אחר כך התרסק על פסגת הר איתנים ליד מנזר דיר עמר, בנסיבות שנותרו עלומות עד היום. גופותיהם נתגלו בחודש ספטמבר על ידי אחמד ח'אלידי, מנהל בית היתומים בדיר עמר, והם נקברו בבית הקברות הצבאי בקריית ענבים. שרידי המטוס נמצאים באנדרטה בהר הטייסים, שנקרא על שמם. לאחר מותו הועלה בוקשטיין לדרגת סגן (הוא לא היה קצין לפני כן).
היה נשוי לברוריה לבית זלטניק(נפטרה ב-2017). חמישה חודשים לאחר מותו נולדה בתו שנקראה על שמו, דניאלה, לימים עיתונאית ב"דבר" וב"מעריב", אשתו של ורדי בן יעקב.
הנצחה
שמו של דניאל בוקשטיין הונצח באנדרטאות שונות, הידועות שבהן הן האנדרטה לחללי חיל האוויר בהר הטייסים, שם נמצאים גם שרידי המטוס שבו נהרג, ו"גן הטייסים" במושב גבעת יערים. לזכרו של בוקשטיין יצא הספר מול שערי ירושלים: פרשת חייו של דניאל בוקשטין בשנת 1949.
מיד לאחר המלחמה הוחל בהקמת ספריה תעופתית על שמו במועדון התעופה שפעל בבית שברחוב הירקון 67.
משפחתו יזמה ומימנה פרס לעידוד התעופה על שמו, וכן שורת פרסים נוספים: פרס לשחקן צעיר מבטיח בתיאטרון הבימה, פרס לזמר מבטיח באופרה הישראלית, פרס לתלמידי גימנסיה הרצליה על כתיבת חיבור בנושא צבאי-לאומי, פרס לסטודנטים לפיזיקה באוניברסיטה העברית. כמו כן, שמו הונצח בחדר ניתוח שנתרם לזכרו בבית החולים משגב לדך.
בית המשפחה ברחוב בן-יהודה 126 בתל אביב נקרא "בית דניאל בוקשטיין", ובשנת 1958 נתלה עליו שלט לזכרו.
ר.ס. תומאס
רונלד סטיוארט תומאס (באנגלית: Ronald Stuart Thomas, 29 במרץ 1913 - 25 בספטמבר 2000) שהתפרסם כ-'''ר. ס. תומאס (R. S. Thomas'''), היה משורר וולשי וכומר אנגליקני, שהיה ידוע בלאומניותו הוולשית. היה מתנגד חריף של האנגליזציה של ויילס. היו מבקרים שראו בו את גדול המשוררים הוולשיים, והשוו את יצירתו לזו של סולז'ניצין. מאידך הוא היה משורר אנגלי גדול, ויצירתו האנגלית עולה בהרבה על כתיבתו בלשון הוולשית.
חייו
תומאס נולד בקארדיף, כבנם היחיד של תומאס הוברט ומרגרט לבית דייוויס. המשפחה עברה לוליהד בשנת 1918 בשל עבודתו של אביו בצי הסוחר. בשנת 1932 זכה במענק לימודים לאוניברסיטת בנגור, שם הוא נחשף לשירה הקלאסית. בשנת 1936, לאחר שסיים את לימודי התאולוגיה במכללה אנגליקנית הוא הוסמך ככומר בכנסייה בוויילס. משנת 1936 עד 1940 הוא היה הכומר של עיירה קטנה, שם פגש את אשתו לעתיד, אלדרידג' מילדרד.
תומאס ומילדרד נישאו בשנת 1940 וחיו יחד עד מותה בשנת 1991. בנם היחיד נולד ב-29 באוגוסט 1945. משפחת תומאס חיה על הכנסה זעירה, ותומס דחה כמה וכמה הצעות לקידום, בשל אהבתו לשירה.
במשך שתים עשרה שנים, 1942-1954, תומאס היה רקטור של מכללה דתית אנגליקנית, שם החל לראשונה ללמוד את הלשון הוולשית. באותן השנים גם פרסם את שלושת ספרי שירתו הראשונים. שירתו הייחודית הוכרה מראשית הפרסום והוא זכה בכמה פרסים חשובים.
תומאס למד את השפה הוולשית בגיל 30, וטען שזה מאוחר מדי כדי לכתוב שירה מעולה. עם זאת חי בקהילה דוברת וולשית ואף כתב יצירות פרוזה בלשון זו. תומאס פרש מתפקידיו בכנסייה בשנת 1978, והתמסר לפעילות ספרותית ופעילות פוליטית לאומנית וולשית.
בשנת 1996 תומאס היה מועמד לפרס נובל לספרות, אך באותה שנה זכה בפרס המשורר האירי, שיימוס היני.
ר.ס. תומאס נפטר בספטמבר 2000, בגיל 87, בביתו, לאחר מחלת לב ממושכת. באזכרה גדולה שנערכה לו, במנזר וסטמינסטר, השתתפו גדולי המשוררים כותבי האנגלית, ושיימוס היני בראשם.
תומאס פרסם למעלה משלושים כרכים של שירה פרוזה ועוד. יצירותיו לא תורגמו ולא נדפסו ספרי שירתו בעברית. כתב יד של ספר שיריו הכין-לדפוס המתרגם-המשורר צביקה יעקבי, איש קיבוץ נען. אך הספר לא יצא לאור. כמה משיריו נדפסו בכתבי-עת ספרותיים בארץ.
רדובאן קאראג'יץ'
רדובאן קאראדג'יץ' (בסרבית: Радован Караџић; נולד ב-19 ביוני 1945) הוא פוליטיקאי ומשורר סרבי מבוסניה, יליד מונטנגרו, פסיכיאטר במקצועו, שעמד בראש הקהילה הסרבית בבוסניה והרצגובינה בשנים שלאחר פירוק יוגוסלביה. הוא כיהן בשנים 1992–1996 כנשיא הראשון של רפובליקה סרפסקה, הרפובליקה של הסרבים הבוסנים שהוקמה בעקבות הכרזת העצמאות של בוסניה והרצגובינה. הוא הורשע בכך שביצע רצח עם, פשעים נגד האנשות ופשעי מלחמה, הכוללים הוראה על טיהור אתני כנגד הבוסנים המוסלמים, במהלך מלחמת בוסניה.
ילדותו וצעירותו
קאראג'יץ' נולד ב-1945 בכפר פטניצה (ליד העיר שאווניק) במונטנגרו, אז רפובליקה חברה בפדרציה של יוגוסלביה. אביו ווּקו קאראג'יץ' היה צאצא למשפחה הסרבית הוותיקה דרובניאצי; בימי מלחמת העולם השנייה הוא היה חבר בצבא הצ'טניקים שבחסות ממשלת יוגוסלביה בגולה ואחרי העלייה לשלטון של המשטר הקומוניסטי של טיטו הושלך לבתי סוהר למשך שנים רבות.
בנו רדובאן בילה את ילדותו בעיר ניקשיץ' במונטנגרו, לא רחוק מן הגבול עם בוסניה. בשנת 1960 התיישב בסרייבו, בירת בוסניה והרצגובינה ונרשם בהמשך ללימודי רפואה באוניברסיטה המקומית. ביוני 1968 כסטודנט נאם נאומים לאומנים סרבים בפקולטה לפילוסופיה בסרייבו. סיים את לימודי הרפואה ב-19 ביולי 1971 והתמחה בפסיכיאטריה. הוא השתלם בטיפול בנוירוזות ובדיכאון בבית החולים נסטווד בדנמרק ואחר כך בשנים 1974–1975 באוניברסיטת קולומביה בניו יורק.
פעילות כרופא ומשורר, והסתבכותו הפלילית
בשובו לבוסניה במרץ 1977 עבד במרכז לחינוך מבוגרים על שם דורו דאקוביץ' בסרייבו. בשנים 1979–1983 עבד בשירות הפסיכיאטרי של בית החולים הממלכתי קושבו של סרייבו.
קאראג'יץ' עסק באותה תקופה גם בכתיבת שירה והושפע על ידי הסופר הלאומן הסרבי דובריצה צ'וסיץ', לימים הנשיא הראשון של הרפובליקה הפדרלית של יוגוסלביה, שעודד אותו להיכנס לפוליטיקה. זמן מה הוא התקרב לתנועה הירוקה ביוגוסלביה, ואז שמעו אותו אומר "בולשביזם הוא רע, אך הלאומנות היא גרועה מזה".
בשנת 1983 התחיל לעבוד בבית חולים בווזדובאץ, אחד הפרברים של בלגרד, אז בירת יוגוסלביה. כמו כן בשנים 1983–1984 כיהן כ"פסיכולוג" של מועדון הכדורגל "הכוכב האדום" בלגרד.
יחד עם חבר מנהל של המפעל למכרות "אנרגואינווסט", בעזרת הלוואה ממשלתית לפיתוח החקלאות, הם בנו לעצמם בתים באתר הסקי פאלה על יד סרייבו. שניהם נעצרו ב-1 בנובמבר 1984 בחשד למעילה, והוחזקו במעצר למשך 11 חדשים. משפטו חודש אחרי תקופה וב-26 בספטמבר 1985 קאראג'יץ' נידון לשלוש שנות מאסר בגיל מעילה מכספי הציבור. מכיוון שנוקתה תקופת המעצר, בסופו של דבר לא ריצה את שאר העונש.
פעילותו הפוליטית בקרב הסרבים הבוסנים
בעידודם של דובריצה צ'וסיץ' ושל יובאן ראשקוביץ', מנהיגם של הסרבים בקרואטיה, קאראג'יץ' ייסד ב-1989 יחד עם אחרים את המפלגה הדמוקרטית הסרבית בבוסניה והרצגובינה. שאיפת מפלגה זו הייתה הגנת האינטרסים של הסרבים הבוסנים ושל הסרבים בקרואטיה במקרה שהרפובליקות שבהן חיו היו מחליטות להיפרד מהפדרציה היוגוסלבית, ועל ידי כך לנתקן מסרביה.
במהלך ספטמבר 1991 החלה המפלגה הדמוקרטית הסרבית להכין תשתית לכמה אזורים אוטונומיים סרבים ברחבי בוסניה והרצגובינה. הפרלמנט של בוסניה והרצגובינה הצביע על עצמאות הרפובליקה ב-15 באוקטובר 1991, ובעקבות זאת התכנסה ב-24 באוקטובר 1991 אספה סרבית נפרדת על מנת לייצג את הסרבים בבוסניה והרצגובינה. בחודש הבא הסרבים של בוסניה קיימו משאל עם שהצביע ברוב גדול בעד הישארותם במדינה פדרלית יחד עם שאר המדינות עם רוב סרבי, סרביה ומונטנגרו, במסגרת יוגוסלביה. בדצמבר 1991 הנהגת המפלגה של קאראג'יץ' הכינה תוכנית חשאית להשתלטות על כל הערים בבוסניה והרצגובינה על ידי הקמת ממשלי צללים ומטות מאבק, וגיוסם של הסרבים הנאמנים בשיתוף פעולה עם צבא העם היוגוסלבי.
ב-9 בינואר 1992 האספה הסרבית בוסנית הכריזה על "הרפובליקה של העם הסרבי בבוסניה והרצגובינה" - רפובליקה סרפסקה. ב-28 בפברואר 1992 היא אימצה חוקה של רפובליקה זו שנועדה לכלול אזורים אוטונומיים סרבים, ערים וכפרים מיושבים בסרבים במדינה, אך גם אזורים שבהם הסרבים הפכו בהם למיעוט בעקבות רצח העם נגדם בימי מלחמת העולם השנייה. כמו כן רפובליקה סרפסקה הכריזה עצמה כחלק מהמדינה הפדרלית היוגוסלבית.
נשיא הרפובליקה סרפסקה
ב-6 באפריל 1992 הכירו האומות המאוחדות בבוסניה והרצגובינה כמדינה עצמאית. מספר חדשים מאוחר יותר הרפובליקה של העם הסרבי בבוסניה והרצגובינה נודעה בשמה המקוצר "רפובליקה סרפסקה" שבירתה באתר הנופש פאלה, על יד סרייבו. ב-13 במאי 1992 נבחר קאראג'יץ' לנשיא הרפובליקה, ובתוקף התפקיד - גם המפקד העליון של צבאה. במסגרת מגעים דיפלומטיים הוא נסע שלוש פעמים לאו"ם בפברואר ובמרץ 1993 וב-1994 למוסקבה. זכה בתמיכה רחבה בקרב חוגים של הכנסייה הסרבית האורתודוקסית. הוא כיהן בתפקיד עד 19 ביולי 1996.
משפטו בבית הדין הבינלאומי ליוגוסלביה לשעבר
קאראג'יץ' היה לאחד המבוקשים ביותר לצורך משפט בבית הדין הפלילי הבינלאומי ליוגוסלביה לשעבר, על מעשי הזוועה לכאורה שביצע במהלך המלחמה בבוסניה, בין השנים 1992 ל-1995. הוא הואשם שלא בפניו בבית דין זה ברצח עם בשל הטבח שאירע בסרברניצה ב-1995, בו נרצחו 8,000 גברים ונערים מוסלמים, וכן בגין המצור בן 43 הימים שהטילו הסרבים הבוסנים על בירת בוסניה, סרייבו, במהלכו נספו כ-11 אלף מתושבי העיר.
נגד קאראג'יץ' הוצא צו מעצר בינלאומי בעוון פשעים נגד האנושות ורצח עם, אך במשך 12 שנה הוא נמלט מרודפיו. ב-21 ביולי 2008 הודיע נשיא סרביה, בוריס טאדיץ', כי קאראג'יץ' נתפס, והובא בפני שופט חוקר של בית הדין לפשעי מלחמה בבלגרד. בלכידתו היו מעורבים אנשי משרד הפנים הסרבי ואנשי סוכנות הביון והביטחון של סרביה. ב-30 ביולי הועבר לבית הדין הפלילי הבינלאומי ליוגוסלביה לשעבר לצורך משפט. במשפט ביקש קאראג'יץ' להגן על עצמו לבדו אך נעזר בכמה עורכי דין.
קאראג׳יץ׳ עמד למשפט בפני לשכת משפט III.