cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
ג'יין, ליידי רוברטס
דיים פריסילה ג'יין סטפני, ליידי רוברטס (באנגלית: Dame Priscilla Jane Stephanie Roberts, The Hon. Lady Roberts; 4 בספטמבר 1949 – 29 ביוני 2021) הייתה האוצרת של חדר הדפוס בטירת וינדזור החל משנת 1975 והספרנית המלכותית של הממלכה המאוחדת החל משנת 2002 ועד לפרישתה ביולי 2013.
ביוגרפיה
ג'יין נולדה כבתו הבכורה של לורד אלדינגטון. ב-1975 החלה לשמש כאוצרת של חדר הדפוס בטירת וינדזור והפיקה קטלוגים שהוצגו באקדמיה המלכותית לאומנות.
ב-1984 החלה להיות חברה במסדר הוויקטוריאני המלכותי וב-1995 קודמה לתפקיד לוטננט.
ב-2002 החלה לשמש כספרנית המלכותית בספרייה המלכותית בארמון של משפחת המלוכה הבריטית, המאגדת יצירות וכתבים רבים בעלי חשיבות במורשת הבריטית. היא כתבה ספרים רבים בנושא אומנות.
נפטרה ב-29 ביוני 2021. הותירה אחריה בעל, סר יו רוברטס, היסטוריון של האומנות, ושתי בנות.
Ego (שיר של אלה אייר)
Ego (בעברית: אגו) הוא סינגל של הזמרת-יוצרת הבריטית אלה אייר, בשיתוף פעולה עם המפיק המוזיקלי האמריקאי, טיי דולה סיין, שיצא לאור על ידי וירג'ין EMI רקורדס, ב-11 באוגוסט 2017.
נכון לפברואר 2022, השיר הושמע למעלה מ-6.8 מיליון פעמים בספוטיפיי.
הר לקוונט
הר לקוונט או הר לקואנט (באנגלית: Mount Lecointe) הוא הר בולט ברכס המלכה אליזבת, חלק מרכס המלכה אלכסנדרה שבההרים הטראנס-אנטארקטיים, הממוקם באזור חוף שקלטון, של שטח חסות רוס, שבאנטארקטיקה.
גובהו של ההר 3,620 מטרים מעל פני הים; הר לקוונט הוא ההר ה-81 בגובהו באנטארקטיקה.
ההר הוא האמצעי מבין שלושה הקרם סמוכים, במרחק של 83.3 קילומטרים ממדף הקרח רוס.
ההר ממוקם 5 קילומטרים צפונית להר רבוט; ההר ממוקם 50 קילומטרים דרומית - דרום-מזרחית מהר מרקהאם.
גילוי ומיפוי ההר
ההר התגלה על ידי המשלחת הבריטית לאנטארקטיקה (משלחת נמרוד), אשר חקרה את אנטארקטיקה בין השנים 1907 – 1909.
מקור השם
שמו של ההר ניתן לו על ידי משלחת נמרוד.
ההר נקרא על שמו של לוטננט ז'ורז' לקוונט (Georges Lecointe), שהיה סגן מפקד המשלחת האנטארקטית הבלגית (אשר חקרה את אנטארקטיקה בין השנים 1897 – 1899) בפיקודו של אדריאן דה ז'רלאש.
פיליברטו הראשון, דוכס סבויה
פיליברטו הראשון, דוכס סבויה (באיטלקית: Filiberto I. di Savoia; 17 באוגוסט 1465 – 22 בספטמבר 1482), היה דוכס סבויה בין השנים 1472–1482.
ביוגרפיה
פיליברטו נולד ב-17 באוגוסט 1465 בשיאמברי, לאמדאו התשיעי, דוכס סבויה וליולנד מוולואה, בתם של שארל השביעי, מלך צרפת ומארי מאנז'ו.
בשנת 1472 מת אביו אמדאו התשיעי, דוכס סבויה, ופיליברטו עלה לשלטון במקומו. מכיוון שהיה קטין, שלטה אמו כעוצרת עד לבגרותו.
בשנת 1476 התחתן פיליברטו עם בת דודתו ביאנקה מריה ספורצה, בתם של גלאצו מריה ספורצה, דוכס מילאנו ובונה מסבויה, אך לא היו להם ילדים.
ב-22 בספטמבר 1482 מת פיליברטו בליון, ואחיו קרלו הראשון, דוכס סבויה עלה לשלטון במקומו.
בול ראשון לציון
בול ראשון לציון היה בול דואר, שהופק על ידי עיריית ראשון לציון, לשימוש דואר המכוניות המשוריינות, שהופעל על ידה בתקופת מלחמת העצמאות.
ב-1948 הדרכים לראשון לציון לא היו מנותקות, אך התחבורה סבלה התנכלויות רבות, לכן צומצמה במידה רבה וכך נפגע גם שירות הדואר שיצא רק פעם בשבוע. ב-5 באפריל 1948 התכנסה מועצת ראשון לציון והחליטה להנהיג שירות דואר דחוף משלה באמצעות מכוניות משוריינות, שיסעו מראשון לציון לתל אביב ובחזרה. לתשלום עבור שירות הדואר הוחלט להפיק בול דואר. היוזמה להפקת הבול הייתה של חוג הבולאים בראשון לציון, שהעלו את הרעיון בפני ראש המועצה דאז, אליקום אוסטשינסקי. לאחר קבלת אישורו, הוגשו ארבע הצעות, ביניהן של ראובן בלאו, תושב העיר וממייסדי חוג הבולאים. ההצעה שנבחרה הייתה של הפסלת חווה סמואל. על הבול היה ציור של משוריין ומחיר הבול נקבע ל-40 מיל.
מועאז אל-כסאסבה
ביוגרפיה
אל-כסאסבה היה אחד משמונה ילדים, מוסלמי סוני. בשנת 2009 סיים את לימודיו במכללת המלך חוסיין, והצטרף לחיל האוויר הירדני. בשנת 2012 הוסמך כטייס מבצעי ושובץ בטייסת מס' 1 בבסיס מוואפק סלטי. בעת נפילתו בשבי היה בדרגת סגן. לאחר מותו הועלה לדרגת סרן.
המטוס שאל-כסאסבה הטיס, לוקהיד מרטין F-16, התרסק לאחר בעיות מכניות ב-24 דצמבר 2014, בהפצצה על בית חרושת ללבנים של דאעש. דאעש טען שהארגון יירט את המטוס. הוא צנח לתוך אגם ליד אזור רקה שבסוריה, ונתפס במהירות על ידי חמושים השייכים לדאעש.
משא ומתן לא מוצלח התקיים לשחרורו. משפחתו הפעילה לחץ על ממשלת ירדן כדי להסדיר את שחרורו. במקור, הוצע להחליף אותו ואת העיתונאי היפני החטוף קנג'י גוטו, בסאג'ידה א-רישאווי, מחבלת מתאבדת עיראקית שהייתה כלואה בירדן מאז שהשתתפה בביצוע הפיגועים במלון בעמאן 2005, ונדונה למוות. ממשלת ירדן דרשה הוכחה כי אל-כסאסבה עדיין בחיים לפני ההחלפה, אולם המדינה האסלאמית סירבה להיענות, ובמקום זאת פרסמה את הווידאו של רציחתו. היו פרשנים שהעריכו כי ההצעה של דאעש לחילופי אסירים הייתה גימיק, שנועד להוציא שם רע או ללעוג למחויבותה של הממשלה הירדנית להתערבות הצבאית נגדה. יומיים לאחר פרסום הסרטון טענו מספר מומחים ובלוגרים ברחבי המרשתת, אחד היסודיים שבהם הוא תומאס ויקטור, מומחה להיסטוריה צבאית, כי הטייס נשרף רק לאחר שנורה למוות בעודו כורע בכלוב, ושהלהבות שבחלקו הראשון של הטקס הוספו לוידאו בעריכה.
אל-כסאסבה נשרף למוות על ידי חוטפיו בינואר 2015. הריגתו הוקלטה בוידאו ופורסמה באינטרנט. הסרטון מראה אותו עם עין ימין כחולה, קודם סביב שולחן, ולאחר מכן צועד לעבר כלוב פלדה, כשהוא לבוש בסרבל כתום. בסרטון מוצגים נזקי התקיפות האוויריות של מטוסי הקואליציה נגד המדינה האסלאמית ותצלומי תקריב של חלליה, גברים, נשים וילדים, בעיקר כאלו שנשרפו למוות. בסיום הסרטון, אל-כסאסבה מועלה באש ונשרף בעודו בחיים, בזמן שחמושים רבים מביטים בו. בנוסף, הסרטון מציג רשימה ארוכה של טייסים ירדנים, חלקם עם תצלום וציון כתובותיהם האזרחיות.
התגובה להוצאתו להורג
מיד עם פרסום דבר שריפתו למוות של אל-כסאסבה הוציאה ירדן להורג בתלייה את סאג'ידה א-רישאווי ואת זיאד אל-כרבולי, מחבלים שנידונו למוות והיו כלואים בירדן. בהמשך הגביר חיל האוויר הירדני את תקיפותיו על מטרות דאעש בסוריה ובעיראק.. לעומת זאת מרים אל-מנסורי הוצאה מכוח הרב לאומי.
דיטאג'י קמבונדג'י
דיטאג'י קמבונדג'י (באנגלית: Ditaji Kambundji; נולדה ב-20 במאי 2002) היא אתלטית שווייצרית, זוכת מדליית ארד באליפות אירופה (מינכן 2022) בריצת 100 מטר משוכות ובאליפות אירופה באולם (איסטנבול 2023) בריצת 60 מטר משוכות.
ביוגרפיה
קמבונדג'י נולדה בברן שבשווייץ לאם שווייצרית ולאבא קונגולזי. אחותה הגדולה, מוג'ינגה קמבונדג'י, היא אצנית שווייצרית למרחקים קצרים.
סטניסלב צ'רצ'סוב
לאחר פרישה ממשחק פעיל עבר לאימון. אימן את נבחרת רוסיה מ־2016 עד 2021, בתקופה הזאת הוא אימן את הנבחרת במונדיאל 2018, אליו היא העפילה אוטומטית כמארחת, בו היא הרשימה רבות והגיעה לראשונה בתולדותיה עד לרבע גמר הטורניר. הוא העפיל עם הנבחרת גם ליורו 2020 אך נחל כישלון עמה כשהנבחרת הודחה כבר בשלב הבתים.
דיטאג'י קמבונדג'י
2021
באליפות אירופה באולם שנערכה בטורון שבפולין בשנת 2021 סיימה קמבונדג'י במקום 11 בשלב חצי הגמר בריצת 60 מטר משוכות בתוצאה של 8.07 שניות.
סטניסלב צ'רצ'סוב
ביוגרפיה
סטניסלב צ'רצ'סוב נולד בעיר אלאגיר שבחבל צפון אוסטיה - אלניה בברית המועצות. את קריירת הכדורגלן המקצועי החל בגיל 18 בקבוצת ספרטק אורדז'ניקידזה. בשנת 1984 עבר לשחק בקבוצת ספרטק מוסקבה כשוער שני. במשך 3 שנים בקבוצה שיחק במעט מאוד משחקים - צ'רצ'סוב שהה בצילו של השוער הראשי של הקבוצה רינאט דסאייב. לכן, בשנת 1987 ביקש לעבור לקבוצה אחרת - כדי לקחת חלק פעיל במשחקים. הוא שיחק עונה אחת בקבוצת לוקומוטיב מוסקבה. לאחר מכן חזר לספרטק מוסקבה - הפעם לעמדת השוער הראשון של הקבוצה.
נבחרות לאומיות
בשנת 1990, לאחר הופעה לא מוצלחת של נבחרת ברית המועצות במונדיאל 1990, רענן המאמן את שורות הנבחרת. השוערים הוותיקים רינאט דסאייב ואלכסנדר אובארוב שוחררו מן הנבחרת. במקומם זומנו שני שוערים אחרים - אחד מהם היה סטניסלב צ'רצ'סוב. משחקו הראשון של צ'רצ'סוב במדי הנבחרת הסובייטית היה משחק ידידות נגד טרינידד וטובגו. צ'רצסוב שיחק בשורות הנבחרת 8 משחקים, השתתף במוקדמות יורו 1992, שבעקבותם העפילה הנבחרת הסובייטית לתחרות עצמה.
דיטאג'י קמבונדג'י
2021
באליפות אירופה עד גיל 20 שנערכה באותה שנה בטאלין שבאסטוניה זכתה במדליית זהב בריצת 100 מטר משוכות בתוצאה של 13.03 שניות.
סטניסלב צ'רצ'סוב
נבחרות לאומיות
אבל, הנבחרת של ברית המועצות חדלה מלהתקיים בדצמבר 1991 לאחר פירוק המדינה. במקומה הוקמה נבחרת חבר העמים. צ'רצ'סוב זומן לסגל הנבחרת החדשה שהוקמה כשוער שני. הוא לקח חלק בשני משחקים בלבד (משחקי ידידות). הוא היה בסגל הנבחרת ליורו 1992, אך לא שותף באף אחד מן המשחקים.
בשנת 1992 הוקמה נבחרת רוסיה וצ'רצ'סוב זומן לסגל שלה - שוב כשוער שני. הוא היה בסגל הנבחרת במונדיאל 1994 והשתתף במשחק אחד - מול נבחרת קמרון. התחרות הבאה בה השתתף צ'רצ'סוב עם נבחרת רוסיה הייתה יורו 1996. הפעם הוא נסע לטורניר כשוער ראשון של הנבחרת. במשחק הראשון בשלב הבתים נגד נבחרת איטליה ספג צ'רצ'סוב שני שערים. מאמן הנבחרת, אולג רומנצב, טען כי שניהם הובקעו בשל טעויותיו של צ'רצ'סוב. במשחק הבא, מול גרמניה, עלה בהרכב דמיטרי חרין במקומו של צ'רצ'סוב. במשחק הזה הבקיעו הגרמנים שלושה שערים לרשת של נבחרת רוסיה. במשחק השלישי, מול צ'כיה, שב צ'רצ'סוב לעמוד בשער של רוסיה, וספג 3 שערים.
דיטאג'י קמבונדג'י
2021
באולימפיאדת טוקיו שנערכה בטוקיו שביפן סיימה במקום 33 במקצי המוקדמות בריצת 100 מטר משוכות בתוצאה של 13.17 שניות.
סטניסלב צ'רצ'סוב
נבחרות לאומיות
לאחר יורו 1996 המשיך צ'רצ'סוב להיות חבר בסגל נבחרת רוסיה למשך 6 שנים נוספות, אך זכה להשתתף במשחקים מעטים (שותף בעיקר במשחקי ידידות). כשוער שלישי היה בסגל הנבחרת הרוסית במונדיאל 2002. לא שותף באף אחד ממשחקי הנבחרת בתחרות.
משפחתו
צ'רצ'סוב נשוי ויש לו שני ילדים - בת ובן. בנו (אף הוא קרוי סטניסלב צ'רצ'סוב) משחק בעמדת שוער בקבוצת בלטיקה קלינינגרד.
דיטאג'י קמבונדג'י
2021
באליפות העולם עד גיל 20 שנערכה בניירובי שבקניה העפילה לגמר ריצת 100 מטר משוכות, אך לא זינקה לאחר שנפסלה.
2022
באליפות העולם שנערכה בשנת 2022 ביוג'ין שבאורגון, ארצות הברית סיימה במקום 13 בשלב חצי הגמר בריצת 100 מטר משוכות בשיא אישי חדש של 12.70 שניות.
מדליית ארד באליפות אירופה בריצת 100 מטר משוכות
באליפות אירופה שנערכה בהמשך השנה במינכן שבגרמניה זכתה במדליית ארד בריצת 100 מטר משוכות בתוצאה של 12.74 שניות, אחרי פיה סקרצ'שובסקה מפולין (12.53 שניות) ולוקה קוזאק מהונגריה (12.69 שניות).
מדליית ארד באליפות אירופה באולם בריצת 60 מטר משוכות
באליפות אירופה באולם שנערכה בשנת 2023 באיסטנבול שבטורקיה זכתה במדליית ארד בריצת 60 מטר משוכות בתוצאה של 7.91 שניות, אחרי ריטה הורסקה מפינלנד (7.79 שניות) ונאדין ויסר מהולנד (7.84 שניות).
דרור (שבועון)
דרור (באותיות לטיניות: Deror) הוא שבועון בעריכתו של איתמר בן-אב"י, שיצא לאור בתל אביב החל מ-17 בנובמבר 1933, במשך 16 גיליונות. כל גיליון של השבועון כלל ארבעה עמודים, מהם שלושה בעברית באותיות לטיניות ואחד בעברית רגילה. באמצעות ליטון של העברית נועד השבועון להביא את העברית לציבור האירופי ולעולים חדשים שטרם למדו עברית. היה זה ניסיון שני של בן אב"י להוציא לאור שבועון עברי באותיות לטיניות - קדם לו ha Savuja ha Palestini ("השבוע הפלסטיני"), שאותו הוציא לאור בן אב"י בירושלים ב-1928.
כותרת הגיליון הראשון (בתעתיק לאותיות עבריות) הייתה "מה אנו רוצים?", ובכותרת המשנה ניתנה התשובה: "כי שפת כנען תהיה לקניין כל ישראל וכל התבל". מהגיליון הראשון נמכרו 6,000 עותקים, אך בהמשך ירד הביקוש. זאב ז'בוטינסקי וגרשון אגרון תמכו ביוזמה של בן אב"י, ואילו שאול טשרניחובסקי שלל אותה.
שיטת הליטון של העיתון
א-אינה מתועתקת ואין לה אות חלופית
ב-B לדגושה וV לרפה.
ג-G
ד-D
ה-H
ו-W
ז-Z
ח-HH
י-Y
כ-K לדגושה וKH לרפה
ל-L
מ'-M
ס-S
ע- מיוצגת על ידי גגון מעל אותיות התנועה.
פ-P לדגושה וF לרפה
צ-TZ וגם קצת TS
ק-Q
ר-R
שׁ-SH
ת-T
כל השוואים הנעים מיוצגים על ידי E, דגש חזק מיוצג על ידי הכפלת האות המודגשת, הי' של הצירי המלא לרוב לא מתועתקת, אותיות השימוש מופרדות מהמילים ואף משמות הפעלים, יש הפרדה בכתב בין אותיות בכ"פ רפות ודגושות, יש האחדה בין ט' לת', שׂ' וס' ואין ייצוג לא'.
בצר (עיר מקראית)
בֶּצֶר, היא עיר מקראית, אחת מערי הלויים. שמה מוזכר שלוש פעמים בתנ"ך ובשלושתן מופיעה כבֶּצֶר בַּמִּדְבָּר.
לשבט לוי לא ניתנה נחלה. בצר היא אחת מארבעים ושמונה ערים בארץ ישראל שעם ישראל נצטווה בתורה להעניק ללויים ולכהנים. ב, מסופר שישראל הקדישו שישה ערי מקלט: את קֶדֶש בהרי נפתלי, את שְׁכֶם בהר אפרים, ואת קִרְיַת אַרְבַּע (חברון) בנחלת שבט יהודה, בנוסף לבצר בתחומי נחלת שבט ראובן את רָאמוֹת, וגּוֹלָן, שבעבר הירדן המזרחי. חז"ל מבארים כי "שלוש ערים הפריש יהושע בארץ כנען והיו מכוונות כנגד שלוש שבעבר הירדן כשתי שורות שבכרם, חברון ביהודה כנגד בצר במדבר, שכם בהר אפרים כנגד רמות בגלעד, קדש בגליל כנגד גולן בבשן".
המשנה מבארת כי בצר שכנה במישור מידבא. יש המשערים כי בצר היא 'אום אל-עמד' שנמצאת מזרחית למידבא. בצר מוזכרת במצבת מישע. מנגד יש הסוברים כי היא העיר בצרה ששמה מוזכר ב השוכנת אף היא צפונית למידבא.
מבצע בצר, במלחמת העצמאות נערך בתל אביב נקרא על שם העיר המקראית בצר ששימשה כעיר מקלט. מטרת המבצע הייתה תפיסתם של משתמטים ועריקים משירות צבאי וגיוסם המיידי לצה"ל. המבצע לא הצדיק את התקוות שתלו בו.
סריקיפטרוס
סריקיפטרוס (שם מדעי: Sericipterus; משמעות השם מלטינית: "כנף משי, על שם דרך המשי") הוא סוג של פטרוזאור ממשפחת הרמפורינקוסיים, אשר חי בסוף תור היורה שלפני 160 מיליון שנה. המאובנים שלו התגלו בתצורת שישוגאו שבשינג'יאנג, בסין. הסוג הוגדר ב-2010 בידי החוקרים בריאן אנדרס, ג'יימס מתאו קלארק ושו שינג, ונכלל בו מין אחד - Sericipterus wucaiwanensis, על שם "מפרץ חמישה הצבעים" (Wucaiwan area).
מאפיינים
הפטרוזאור הקדום היה בעל מוטת כנפיים של 1.73 מטר והוא היה קרובם של האנגוסטינריפטרוס והרמפורינקוס. הוא היה קטן ופרימיטיבי יחסית עם זנב מוארך, חרטום בעל שיניים מחודדות ועיטור דמוי קסדה או כרבולת בין תחילת החוטם לכיפת הראש. הפטרוזאור היה טורף בעל שני טורי שיניים חדות דמויות ניבים, עם שיניים קדמיות המתעקלות מעט אחורה, עיצוב שהקשה על טרף לברוח כשנתפס.
פטרוזאורים אלה נחשבו לאוכלי דגים בשל מבנה שיניהם וחרטומם הדומה למספר עופות או לווייתני שיניים. עם זאת הממצאים של פטרוזאור זה היו כנראה באזור יבשתי לחלוטין, מה שאומר שהוא ניזון מטטרופודים יבשתיים כמו לטאות ודו-חיים בעיקרו.
קורמורן שחור-פנים
קורמורן שחור-פנים (שם מדעי: Phalacrocorax fuscescens) הוא מין של קורמורן האנדמי למימי דרום אוסטרליה.
קורמורן זה מצוי לאורך חופי דרום אוסטרליה בין אוסטרליה המערבית, אוסטרליה הדרומית, ויקטוריה, טסמניה וכמה מאיי מצר בס. האוכלוסיות של אוסטרליה המערבית נפרדות מהשאר. בניגוד לשאר הקורמורנים האוסטרלים החיים בקרבת מים מתוקים בפנים היבשת, קורמורן זה הוא שוכן חופים וצוקים וניזון בעיקר מדגים בים הפתוח או קרוב לחוף. לעיתים הקורמורנים ידוגו בלהקות.
זהו מין מונוגמי המקנן על צוקים גבוהים והנקבות מטילות 2–3 ביצים בעונת הרבייה.
פוריות הקרקע
פוריות הקרקע הוא מונח המתייחס ליכולת של האדמה לספק סביבת גידול לצמחים, ולהניב תשואה מתמשכת ובאיכות גבוהה באופן עקבי לצורכי חקלאות.
קרקע פורייה כוללת את המאפיינים הבאים:
המאפיינים הבאים תורמים לפוריות הקרקע ברוב המקרים:
בקרקעות המשמשות לחקלאות בדרך כלל נדרשים החקלאים לבצע פעולות שונות על מנת לשמור על פוריות הקרקע.
בית הספר רנה קסין
בית הספר התיכון השש-שנתי על שם רנה קסין הוא תיכון ממלכתי בירושלים השוכן בשכונת מעלות דפנה, וגובל באתר ההנצחה גבעת התחמושת ובשכונת רמת אשכול. בית הספר נקרא על שמו של המשפטן רנה קאסן.
היסטוריה
בית הספר נוסד בידי חברת אליאנס (כי"ח), והוא נחנך בספטמבר 1974 בנוכחות קאסן.
בראשית שנות השמונים סופח מבנה בית הספר הישן של שכונת שמואל הנביא שיצא משימוש, בית הספר מוריה, אל בית הספר רנה קסין ולבית הספר הצטרפה שכבת כיתות ז'.
בית הספר התפרסם בסוף שנות ה-90 כאשר אחדים מבוגריו נהרגו בפעולות צבאיות ובפיגועים בתקופה קצרה. בעשור הראשון של המאה ה-21 התאחד עם חטיבת הביניים במסגרת היערכות לשינויים הדמוגרפיים בירושלים. רבים מהמורים בו הועסקו כעובדי קבלן המפוטרים כל קיץ, כדי לחסוך בתשלומי שכר.
אופי בית הספר
במקום לומדים תלמידים חילונים מהשכונות הצפוניות של ירושלים, בעיקר תלמידי ארבע שכונות הבריח, כמו גם תלמידי שכונות שמואל הנביא וצמרת הבירה הסמוכות אליהן. כמו כן, למדו בו תלמידים משכונות חדשות באזור בטרם נוסדו בהן תיכונים.
בבית הספר היו חטיבת ביניים וחטיבה עליונה. בחטיבה העליונה היו מספר מגמות, מגמה פיזיקלית, כימית, ביולוגית, ספרותית, סוציולוגית, תיירותית (הכשרת סוכני נסיעות) ומגמה להכשרת עובדי משרד.
חטיבת הביניים מנוהלת על ידי חגי הלל ובית הספר התיכון מנוהל על ידי שגיא כהן.
בבית הספר לומדים כ-480 תלמידים.
בבית הספר מתקיימת תוכנית "יום הפעילות" ובמסגרתו כל תלמידי בית הספר יוצאים בכל שבוע להשתתף בפעילות חברתית-קהילתית-תרבותית, מכיתה ז' ועד י"ב.
זאב נהרות מוסקי
זאב נהרות מוסקי (שם מדעי: Esox masquinongy) הוא דג טורף ממשפחת זאבי נהרות שבסדרת זאבי נהר המצוי במקור מים מתוקים באמריקה הצפונית.
זהו המין הגדול ביותר בסדרה ואורכו מגיע ל-71-122 ס"מ ולמשקל 6.8-6.3 ק"ג אך נמצאו פרטים שהגיעו לאורך 1.8 מ' ולמשקל 32 ק"ג. זאב הנהרות הוא יצור מוארך בעל לסת גדולה המכילה שיניים חדות. הלסת נעולה בשרירים חזקים ומהרגע שהיא ננעלת היא נאחזת בקורבן כמו תנין. הזנב שרירי מאוד ועוזר להאיץ קדימה וישנם 3 זוגות סנפירים גדולים. הדג מוסווה ביותר בין צמחי המי וצבעו כצבע העלים.
הדג מצוי בנהרות ובאגמים ברחבי אמריקה הצפונית ממישיגן, צפון ויסקונסין וצפון מינסוטה ולדרום קנדה וכן בימות הגדולות ובנהר סנט לורנס וכן בעמק המיסיסיפי ובטנסי אוכלוסיות נוספות נמצאות בכמה נהרות קטנים.
זהו דג טורף האורב לטרפו בשולי האגמים והנהרות, שם ישנה צמחייה מיימית עשירה. הוא מחכה לטרף לא זהיר שיגיע למטרים ספורים ממנו ותוקף במהירות עם פה פעור. הוא ניזון מכל יצור קטן ממנו כולל דגים אחרים, סרטני נהרות, דו-חיים, נחשים, עופות מים כמו ברווזים ויונקים קטנים. הוא לא יהסס לתקוף גם זאבי נהרות קטנים יותר.
הוא מתרבה בסוף האביב, אז הוא מחפש טריטוריה בקרקעית האגם המכוסה בצמחייה ומושך נקבה. זאב הנהרות מפרה את הביצים בלילה והביצים נדבקים לסלעים בתחתית האגם. רוב הביצים נטרפות על ידי דגים או סרטני נהר וטורפים נוספים אך השאר בוקעים כעבור שבועיים וניזונים רק מפלנקטון אך גדלים במהירות ויכולים במהרה לצוד דגים קטנים. עד לסוף נובמבר הצעירים יגיעו לאורך 30 ס"מ.
פור מדוק
פור מדוק (בצרפתית: fort Médoc) הוא מבצר מן המאה ה-17 על גדות שפך הנהר ז'ירונד, בשטח הקומונה "קוסק - פור מדוק", מערבית לעיר בורדו בצרפת. המבצר שוכן בגדה השמאלית (דרומית) של הנהר, ויחד עם פור פאטה שנמצא על אי במרכז הנהר, ומצודת בלאי שבגדה הימנית, הוא מהווה חלק מקומפלקס מבוצר שנועד להגן על בורדו מפני התקפה מכיוון הים. המבצר נבנה ביוזמתו ובניהולו של סבסטיאן דה וובאן, מהנדס ומתכנן צרפתי שפעל תחת שלטונו של המלך לואי הארבעה עשר וביצר ערים ומבצרים רבים בכל רחבי צרפת.
המבצר רשום בצרפת כאתר היסטורי משנת 1956. משנת 2008 מוגדר המבצר, יחד עם ביצורים במקומות נוספים ברחבי צרפת, כאתר מורשת עולמית כאחד מביצורי וובאן.
הקמת המבצר
שפך נהר הז'ירונד, הגדול מסוגו באירופה, שימש כנתיב תחבורה ימית והפך את בורדו לעיר נמל חשובה עוד בימי הביניים. אך הגישה הנוחה לפנים הארץ הובילה גם לפלישות ימיות דרך השפך, בין השאר פשיטות ויקינגיות וקרבות שנערכו במהלך מלחמת מאה השנים.
בסוף המאה ה-17, כחלק ממאמציו לשפר את הגנת גבולות הממלכה, קרא לואי הארבע עשר לסבסטיאן דה וובאן, אז מפקח כללי על הביצורים בממלכה, ובין השאר הטיל עליו לתכנן את ביצור המקום. וובאן החליט שכדי להגן על הנהר יש לשלוט היטב בכל רוחבו ולא להסתפק במבצר אחד על הגדה. לשם כך בוצרה והורחבה מצודת בלאי הקיימת בגדה הימנית, נבנה פור פאטה הקטן על אי במרכז הנהר, ואליהם נוסף פור מדוק על הגדה השמאלית.
העבודות בשטח וחפירת תעלות ההגנה החלו בשנת 1689, ובניית המבנים עצמם בשנת 1691.
המבנה והביצורים
המבצר נבנה על שטח ביצות נמוך, צמוד, לנהר, לא רחוק מהכפר "קוסק", על שטח של 250 דונם. המבצר נועד להכיל עד כ-300 חיילים, אך מעולם לא הגיע למספר זה. צורתו צורת טרפז הניצב במאונך לנהר. הביצורים בנויים בשיטת ביצורי הכוכב ומכסים שטח של כ-250 דונם. ומורכבים מכמה אלמנטים:
ביצור היקפי
צורת המבצר היא טרפז שווה-שוקיים, בארבע פינותיו בנויים באסטיונים (מגננים) מעוינים. סביבה המבצר סוללת עפר בגובה של כ-2 מטרים ובצמוד אליה תעלת מים היקפית צרה. בנוסף לתעלה הקטנה בנויה תעלה היקפית רחבה יותר במרחק כמה עשרות מטרים. התעלות מחוברות בסכר למי שפך הנהר. לפני הכניסה למבצר מתפתלת התעלה הרחבה ויוצרת אי קטן דרכו עוברת הדרך לכניסה למבצר, והגישה אליו היא באמצעות גשרים בלבד. סוג ביצור זה נקרא "חצי סהר".
בתי המשמר
במבצר שני מבני שמירה חשובים. הראשון הוא בית השמירה המלכותי, המבנה המרכזי של המבצר. הוא ממוקם בכניסה למבצר, גובהו שלוש קומות והוא בנוי בסגנון נאו קלאסי. המבנה שימש גם למגורי הקצינים של המשמר. בחזית הכניסה החיצונית של המבנה שער גדול ומפואר. הכניסה למבצר מוגנת בדלתות עץ עבות, בגשר מתרומם ובחרכי ירי פנימיים המאפשרים למגינים היושבים במרתפים צדדיים לירות בפולשים אפשריים.
השני הוא בית השמירה של הנהר, מול בית המשמר המלכותי ובצמוד לנהר. בבית השמירה של הנהר הוקם מחסן הנשק של המבצר והונחו תותחי המבצר, שהגנו על הנהר ומילאו למעשה את משימתו העיקרית של המבצר. המבנה שוכן על במה מוגבהת בגובה של כשני מטרים, המאפשרת לו תצפית טובה יותר על הנהר. קומת המסד של המבנה אטומה ואילו הקומה השנייה, המוגבהת, כוללת ארקדה מפוארת וחרכי ירי לכיוון הנהר. הגישה לקומה השנייה היא בעזרת שני גרמי מדרגות רחבים וסימטריים המאפשרים גישה מהירה של הכוחות לעמדות הירי. סביב המבנה הוקמה סוללת עפר, למניעת הצפות בעת סערה או גאות.
שימוש נוסף למבנה בעתות שלום היה כנקודת מכס לאניות המפליגות לכיוון בורדו. על יד בית המשמר של הנהר הוקם מעגן קטן שאיפשר את הקשר עם שני המבצרים האחרים ואת עצירות התשלום של אניות הסוחר.
מבני מגורים ושירות
במרכז המבצר, בשני מבנים מוארכים ומקבילים, נמצאו מגורי החיילים. כל אחד מהם כלל כ-40 חדרים ובכל אחד מהם שלוש או ארבע מיטות. בתקופה שבין שתי מלחמות העולם פורק חלקם הגדול של המבנים, שהיו רעועים, ואבניהם שימשו לבנייה, כך שכיום נותר רק חלק מהמבנה הדרומי על תילו. מלבד המגורים נבנו במרכז המבצר מאפייה הכוללת שני תנורים גדולים, קפלה, מגורי כומר ומגורי "כירורג" המשמר. במרוחק יותר ניצבים שני מבני אבן קטנים ששימשו כמחסן אבקת שרפה ומאגר מים.
המבצר כיום
לאחר ההכרה במבצר כאתר היסטורי הוחל בשיפוץ הדרגתי של המבנים בו. המבנים הקיימים שופצו ושומרו - כולל בתי השמירה, בית הכומר, מחסן אבקת השריפה ומגדל המים. הקפלה שנחרבה נבנתה מחדש לחלוטין בשנת 1994. כיום האתר כולו פתוח למבקרים.
בקיץ 2013 אירח המבצר במשך שלושה ימים את חגיגות ה-90 שנה להקמת תנועת הצופים היהודיים בצרפת (E.E.I.F) בהשתתפות מעל 5,000 חניכים וותיקים, כולל משלחת ראשונה מטעם הצופים בישראל.
ביביסטים
ביביסטים (לעיתים גם: "תומכי ביבי") הוא ביטוי פוליטי המתייחס לתומכיו של בנימין נתניהו, יו"ר מפלגת הליכוד. הכינוי, אשר הפך נפוץ בשיח הפוליטי המתנהל ברשתות החברתיות, נועד לייחס לתומכיו של נתניהו או לחלק מהם, כציבור או כיחידים, הערצה בלתי-מותנית לו ולמהלכיו, והתנגדות חריפה ליריביו הפוליטיים ולעמדות פוליטיות יריבות.
אטימולוגיה
המונח נגזר מכינויו של בנימין נתניהו, "בִּיבִּי" והסיומת הלועזית "-אִיזְם", אשר מופעה הבולט הוא בציון השקפת עולם, אידאולוגיה, רעיון, תיאוריה, תופעה, התנהגות, אדם וכדומה.
התייחסות לאדם התומך או מזוהה עם אחד מהמופעים האמורים לעיל, יכולה להיעשות באמצעות הוספת הסיומת הלועזית "-יִסט" לשם המופע, בדומה לכינוי "ביביסט".
שימוש
לרוב, הכינוי "ביביסט" נושא אופי שלילי ומביע בוז כלפי תומכיו של נתניהו. הללו מואשמים בפולחן אישיות ובהכפפה של השקפת עולמם לצרכיו הפוליטיים המשתנים של נתניהו, ואף של בני משפחתו. עם זאת, חלק מתומכיו של נתניהו אימצו את הכינוי כאות מחאה נגד מתנגדיו וכמקור לגאווה.
בטור דעה אשר פורסם בשנת 2020 באתר "מעריב", תיארה הפובליציסטית לילך סיגן את הכינוי "ביביסט" כ"ויתור על כל ביקורת, קריאת תיגר או ויכוח אידאולוגי, למען הכשרת כל מעשה של נתניהו בהתבטלות מוחלטת". ניצניו של הכינוי הופיעו כבר בשנת 2009, עת הרכיב בנימין נתניהו את ממשלת ישראל השלושים ושתיים. באותה העת כונה אביגדור ליברמן, אז שותפו הפוליטי של נתניהו שמונה זה עתה לשר החוץ, בכינוי "ביביסט" על ידי העיתונאי שאול אמסטרדמסקי.
מקצת תומכי נתניהו אימצו את הכינוי ואף התייחסו אליו כרכיב זהותי וכמקור לגאווה. דמות בולטת בהקשר הזה היא רונית לוי, המוכרת כ"רונית הביביסטית" בטוויטר. לוי, שלאות תמיכה בנתניהו שינתה את שם המשתמש בטוויטר מ"רונית הריקלינית" ל"רונית הביביסטית", התייחסה בריאיון לעיתון "הארץ" לנסיבות שהובילו אותה לאמץ את הכינוי: "אנשים נהגו לכנות אותנו 'ביביסטים' כדי ללעוג לנו. אני החלטתי לצרף את הכינוי לשמי כעניין של גאווה. נדמה שהוספת הכינוי תפסה". באופן דומה, גם פעילים בולטים מגדירים את עצמם כביביסטים. גם ח"כ שלמה קרעי הצהיר בראיון לעיתון מקור ראשון כי "'ביביסט' זו לא קללה, להפך".
אדמירל (גרמניה)
עם זאת, בכוחות ימיים אחרים דוברי גרמנית, למשל הצי הקיסרי הגרמני, רייכסמרינה, קריגסמרינה, פולקסמרינה והצי האוסטרו-הונגרי, אדמירל היה בדרגת קצין דגל של שלושה כוכבים OF-8.
סימני הדרגה
סימני הדרגה שלו, שנלבשים על השרוולים והכתפיים, הם כוכב אחד עם חמש נקודות מעל פס זהב גדול ושלושה פסים רגילים (ללא הכוכב כאשר לולאות הדרגה נלבשות).
הדרגה מדורגת OF-9 בנאט"ו, ושוות ערך לגנרל בכוחות היבשה והלופטוואפה. זוהי דרגה B10 בכללי השכר של משרד ההגנה הפדרלי.
חיל הים הגרמני עד 1945
דרגת האדמירל הופיעה לראשונה בגרמניה במאה ה-19 והורחבה בראשית המאה ה-20 כחלק מההתגייסות לקראת מלחמת העולם הראשונה. הדרגות הוחזרו שוב במלחמת העולם השנייה. היו הרבה אדמירלים גרמניים מפורסמים בשנים מכוננות אלו של הכוח הימי הגרמני, ביניהם אוטו פון דיריך, גוסטב פון זנדן-ביבראן, גאורג אלכסנדר פון מילר, אוגוסט פון הירינגן, אלפרד פון טירפיץ וקרל דניץ.
דרגות האדמירלים של גרמניה התבססו על אלו של מעצמות אירופה אחרות, עם כמה שינויים בתארים ובהגייה. חיל הים הגרמני אף פעם לא ראה בקומודור דרגת אדמירל, שכן דרגה זו תמיד נחשבה כקפטן בכיר. עם זאת, בוורמאכט האדמירל היה דרגת קצין דגל של שלושה כוכבים, הדומה לכוחות המזוינים המודרניים בדרגה 8, ושוות ערך לגנרל חיל בהר והלופטוואפה.
בשנת 1944 היו דרגות קריגסמרינה הגרמנית בסדר הוותק כדלקמן, המקבילה האמריקאית בסוגריים: הצי הקיסרי הגרמני לא השתמש בדרגת קונטרה אדמירל. הקריגסמרינה' השתמש בדרגת קומודור, עם זאת, דרגה זאת לא הייתה חלק מדרגות האדמירל, אלא יותר קפטן בכיר בפיקוד על שייטת.
צבא העם הלאומי
בפולקסמרינה של גרמניה המזרחית היו שלושה קציני הדגל בדרגות קונטרה-אדמירל, ויצה-אדמירל ואדמירל. על פי החלטת מועצת המדינה של גרמניה המזרחית מ-25 במרץ 1982, כוננה דרגת פלוטנאדלמירל.
ניהול כספים
ניהול כספים משמעו תכנון, ארגון, הכוונה ובקרה של הפעולות הפיננסיות בארגון, ושל אופן השימוש בכספי הארגון, תוך יישום והחלת עקרונות ניהוליים למשאבים הפיננסיים בארגון.
מטרות ניהול הכספים:
2Cellos
2Cellos הוא הכינוי של לוקה שוליץ' וסטפן האוזר, צמד מוזיקלי קרואטי המנגנים בצ'לו.
הצמד חתום על חוזה בחברת סוני מאסטרוורקס מאז 2011, והוציאו לאורך השנים שישה אלבומים. עיקר עבודתם הוא מוזיקה אינסטרומנטלית שבה הם מבצעים גרסאות כיסוי לשירי פופ, רוק, וקלאסיקות בתחום המוזיקה והקולנוע. הצמד עורך הופעות ברחבי העולם, והופיע גם בהופעות אורח בסדרות טלוויזיה אמריקניות כגון Glee והרווק.
המלחמה בוואנדה
המלחמה בוואנדה (צרפתית: Guerre de Vendée) התרחשה במסגרת ההתנגדות למהפכה הצרפתית בוואנדה, הרפובליקה הצרפתית הראשונה, בין השנים 1793–1796. המאבק התרחש בין צבא הרפובליקה הצרפתית להתנגדות הפרו-מלוכנית שנתמכה בידי הכנסייה הקתולית הצרפתית וממלכת בריטניה הגדולה שהייתה עצמה במלחמה נגד הרפובליקה הצרפתית במסגרת מלחמת הקואליציה האנטי-צרפתית הראשונה. במהלך המאבק הכולל, שנגמר בניצחון הרפובליקה הצרפתית, נהרגו לערך 200,000 איש, רובם אזרחים. עקב האכזריות של המאבק, המלחמה בוואנדה לעיתים מתוארת כרצח עם.
רקע
בשנת 1790, עם עליית המשטר המהפכני בפריז, בוטל השלטון המקומי במחוז ואנדה, וב-12 ביולי עבר חוק שהסדיר את מקומה של הכנסייה הקתולית תחת שליטה ממלכתית של הרפובליקה, משמע שחלק נרחב מכספי הכנסייה הועברו בתור מיסים אל האוצר המדיני. נוסף על כך, הממשל הרדיקלי המהפכני של תנועת היעקובינים הוציא לפועל צו החרמת רכוש, כמרים רבים נאסרו וכל הדיונים הדתיים דוכאו.
בשנת 1791 הועבר צו ממשלתי שחייב את הכמורה במדינה להישבע אמונים לממשלה הרפובליקנית ולא למוסד האפיפיור. הכמרים ואנשי הדת שסירבו (ובוואנדה היו רבים שסירבו) פוטרו מתפקידם והוחלפו באנשי דת הנאמנים למהפכה. בשנת 1792 חלה עלייה במיסים, בינואר 1793 הוצאתו להורג של לואי השישה עשר, מלך צרפת לשעבר וצו הגיוס הכללי במסגרת המלחמה של הרפובליקה נגד הקואליציה האנטי-צרפתית הראשונה בפברואר גרמה להתנגדות רבה מצד האוכלוסייה האזרחית ברחבי המדינה. בעוד פריז לדוגמה הייתה מרכז לפעילות רדיקלית ורבים בה היו אנטי-מלוכניים והתנגדו לכוח הכנסייה, האזורים הכפריים יותר בצרפת תמכו ברובם בשיבת המלוכה.
אף על פי שהיו התפרעויות אנטי מהפכניות ברחבי צרפת מאז 1792, רובם דוכאו בידי הצבא הרפובליקני. הניצוץ הסופי שהביא את המתנגדים למשטר המהפכני לקום עם נשקם היה האיסור על פולחן ציבורי וסגירת כל הכנסיות הקתוליות ב-3 במרץ 1793. האיסור לא גרם לאי נוחות עבור אצילים, שלהם היו תפילות פרטיות בבתיהם וכן הכמרים האישיים משלהם. עם זאת, ללא גישה לכנסיות, הקתולי האדוק הממוצע ממעמד הביניים והמעמד השלישי לא יכול היה למלא את חובותיו הדתיות. בתגובה, רבים מתושבי ואנדה התריסו לצו גיוס החובה, מה שהביא את צבא המהפכה הצרפתי לאכוף את הצו הממשלתי במחוז.
המאבק
ב-4 במרץ החלו התפרעויות בעיר שולט, וב-13 בחודש כל מחוז ואנדה היה במרד גלוי. ההתקוממות בואנדה העירה את חוסר השקט שכבר גאה באותה התקופה נגד המהפכה בליון, מרסיי ונורמנדי ואיימה קשות על יציבותו המעורערת על כל מקרה של המשטר המהפכני אשר במהלך 18 במרץ ספג תבוסה צבאית בנוירווינדן נגד הקואליציה האנטי-צרפתית.
למנהיגי האיכרים ז'אק קתלינו, גאסטון בורדיק וז'אן-ניקולא סטופלט הצטרפו אצילים תומכי המלוכה כמו צ'ארלס בונשאפס, מוריס גיגוסט ד'אלבה, ועוד. במאי המורדים מנו כוח של כ-30,000 איש והשיגו שליטה על העיירות תוארס, פרתנאי ופונטנאי, וצבאם ששינה את שמו מ"הצבא הקתולי" ל"צבא הקתולי והמלכותי", פנה צפונה וב-9 ביוני כבש את העיר סאמור.
כוחות הצבא הקתולי והמלכותי חצו את נהר הלואר, צעדו מזרחה וכבשו את העיר אנג'רס במהלך 18 ביוני, אך לא הצליחו לכבוש את העיר נאנט שהיוותה מרכז מסחרי חשוב. לאחר חודשיים של לחימה לא סדירה בין הכוחות, עד הסתיו כוחות הממשלה תוגברו והובאו לפיקוד מאוחד.
ב-17 באוקטובר ארמיית ההתנגדות הראשית בוואנדה שמנתה 65,000 חיילים הובסה קשות בקרב על העיר שולט וכוחותיה נמלטו צפונה על פני הלואר בעוד נותרו רק כמה אלפי איש להמשיך בהתנגדות במחוז. לאחר מכן צעדו האנטי-מהפכנים בוואנדה צפונה כדי להעלות את אזור קוטנטין באש ולכבוש סדרת עיירות באזור בטקטיקת אדמה חרוכה. מאוחר יותר הם נסוגו דרומה, ולאחר שלא הצליחו לכבוש את אנג'רס ב-3 בדצמבר 1793, פנו מזרחה אך אוגפו והובסו בלה מאן לאחר תשעה ימים. לערך 15,000 מורדים נהרגו בקרב הדמים בלה מאן ואלפים נאסרו לאחר מכן.
הלוחמה הכללית הסתיימה בנפילת הכוחות האנטי-מהפכנים הסדירים, אך התגמול הקשה שננקט על ידי המפקד הרפובליקני גנרל לואי מארי טוראו דה גאראמוויל עורר התנגדות נוספת. בהוצאתו להורג של מקסימיליאן רובספייר עלתה לכוח סיעה מתונה בפריז ואומצה מדיניות מפויסת יותר. בדצמבר הודיעה הממשלה על חנינה של רבים מהאסירים, וב-17 בפברואר 1795, אמנת לה ג'אונאה העניקה לתושבי ואנדה חופש מהגיוס הכללי, חופש פולחן וכמה פיצויים כלכליים בגין אבדות והפסדים.
המחתרת האנטי-מהפכנית של ז'אק קתלינו הרימו בנקודה זאת את נשקם וקיבלו ביוני 1795 גיבוי אספקה, נשק וכוח אדם מהבריטים בברטאן. הכוחות המורדים במהפכה שהתערבבו באוכלוסייה האזרחית הביאו לכך שמפקדי הצבא המהפכני לא הבדילו ביניהם לאזרחים והמאבק הפך לטבח ממושך. הנרי דה לה רוצ'אקווליין, ראש המטה הצבאי של הצבא הקתולי והמלכותי נהרג במהלך שנת 1794 וכמוהו היו מפקדים אחרים של ההתנגדות למהפכה. ז'אן-בפטיסט קריאר, מפקד בצבא המהפכני ומבין ראשי הטבח שהתרחש במהלך המלחמה, הובל למשפט והוצא להורג בגיליוטינה בדין פשעי מלחמה. לבסוף ההתנגדות למהפכה התפרקה ויותר ממאה אלף אזרחים נהרגו במאבק העקוב מדם.
Foton Toano
Foton Toano היא מכונית מסחרית מתוצרת יצרנית הרכב הסינית Foton Motor, חברת בת של BAIC Group  (שם רשמי: (Beijing Automotive Industry Holding Co., Ltd", בסינית: "北京汽车工业控股有限责任公司") אשר מיוצרת משנת 2015 ועד היום.
אווטאר: כשף האוויר האחרון (סדרת טלוויזיה)
אווטאר: כַּשָּף האוויר האחרון (באנגלית: Avatar: The Last Airbender) היא סדרת פנטזית-הרפתקאות אמריקאית בלייב-אקשן, המבוססת על סדרת ההנפשה "אווטאר" משנת 2005, שפותחה ונוצרה עבור שירות הסטרימינג "נטפליקס".
הסדרה עתידה לעלות לשירות "נטפליקס" בשנת 2024, ולכלול שמונה פרקים באורך חצי שעה.
רקע עלילתי
עלילת הסדרה מתרחשת בעולם שסוע מלחמה, שבו אנשים מסוימים יכולים "לכשף" את אחד מארבעת היסודות – מים, אדמה, אש או אוויר. אנג הוא האווטאר, היחיד בדורו שמסוגל לכשף את כל ארבעת היסודות ומיועד להביא איזון והרמוניה לממלכה אשר נקרעה לגזרים בעקבות מעשיה של אומת האש המושחתת. עם חבריו החדשים קטרה וסוקה, אנג יוצא למסע ללימוד השליטה בארבעת היסודות, בעודו נרדף על ידי נסיך אומת האש הגולה, צוקו, המבקש להחזיר את כבודו על ידי לכידת האווטאר.
פיתוח
בספטמבר 2018, נמסר על ידי נטפליקס כי הפקת עיבוד לייב אקשן לסדרת ההנפשה "אווטאר" עתידה להתחיל בשנת 2019. יוצרי הסדרה, מייקל דנטה דימרטינו ובריאן קונייצקו, הוכרזו בתחילה כמפיקים בפועל. ביוני 2020, נמסר כי היוצרים עזבו את הפקת הסדרה לאחר ויכוחים שנבעו מהבדלים יצירתיים ביניהם לבין שאר המעורבים בהפקה. דבר עזיבתם נחשפה לאחר שדימרטינו פרסם מכתב פתוח באתר האינטרנט שלו ב-12 באוגוסט 2020, בו הוא קונצייקו ציינו כי מדובר בהבדלים בגישתם לעיבוד הלייב אקשן בהשוואה לחזונה של נטפליקס עבור העיבוד, ואף העירו כי הסביבה באולפנים במהלך שהותם הייתה "שלילית ולא תומכת". באוגוסט 2021, אלברט קים הצטרף להפקת הסדרה כתסריטאי ומפיק בפועל; בפוסט בבלוג, קים הגיב: "המחשבה הראשונה שלי הייתה, 'למה? מה אני יכול לעשות או להגיד עם הסיפור שלא נעשה או נאמר במקור?' אבל ככל שחשבתי על זה יותר, כך הפכתי ליותר מסוקרן. נוכל לראות כישוף יסודות בצורה אמיתית ופנימית שמעולם לא ראינו לפני-כן". באותו פוסט, קים הדגיש כי לאורך כל התהליך ההפקה, מה שמניע אותם הוא האותנטיות לסיפור, לדמויות ולהשפעות התרבותיות. בנוסף, נמסר כי דן לין, לינדזי ליברטור, מייקל גוי ורוזאן ליאנג יהיו אמונים על הפקת הסדרה בפועל.
ליהוק
על פי הודעתו של קונייצקו, הוא ודימרטינו היו מחויבים ל"ליהוק הולם מבחינה תרבותית". באוגוסט 2021 בעקבות דיווחי ליהוק שהודלפו, נטפליקס חשפה את צוות השחקנים של הסדרה עבור ארבע הדמויות הראשיות: גורדון קורמייה, קיאוונטיו טרבל, איאן אוסלי ודאלאס ליו, שלוהקו לגילום דמויותיהם של אנג, קטרה, סוקה וזוקו, בהתאמה. קים ציין שמדובר ב"הזדמנות להציג דמויות אסייתיות וילידיות כאנשים חיים ונושמים. לא רק בסרט מונפש, אלא בעולם שקיים באמת, דומה מאוד לזה שאנחנו חיים בו." בנובמבר 2021, נמסר על ליהוקם של דניאל דיי קים לדמותו של שליט האש אוזאי, של פול סון-יונג לי לדמותו של דוד אירו, של לים קיי סיו לדמותו של גיאסצו, ושל קן ליונג לדמותו של המפקד ז'או.
כתיבה
בתחילה, נמסר כי הפקת הסדרה מתכננת לבצע שינויים בעלילה ובדמויות של הסדרה המקורית, אך לאחר שבעקבות הדיווחים על כך מעריצי הסדרה חתמו על עצומה לביטול הסדרה, נמסר כי הפקת הסדרה תבטל את השינויים המתוכננים.
צילומים
צילומי הסדרה החלו ב-16 בנובמבר 2021 בוונקובר, קנדה, והסתיימו ב-17 ביוני 2022. על צילומי הסדרה הופקד צלם הקולנוע סטיוארט וילן.
אפקטים חזותיים
על עבודת האפקטים החזותיים עבור הסדרה, מופקדת חברת ההנפשה והאפקטים "DNEG".
מוזיקה
במקור, נמסר כי ג'רמי צוקרמן, שהיה אמון על הלחנת המוזיקה בסדרה המקורית, עתיד לשוב להלחין את המוזיקה עבור עיבוד הלייב אקשן, אך מאוחר יותר, צוקרמן הכחיש את מעורבותו לאחר שדימרטינו וקונייצקו עזבו את ההפקה.
אדית אגר
אדית אווה (אידי) אגר (באנגלית: Edith Eva (Edie) Eger; קושיצה, 29 בספטמבר 1927) היא פסיכולוגית יהודייה אזרחית ארצות הברית. היא ניצולת השואה ומומחית בטיפול בהפרעת דחק פוסט-טראומטית. ספר זיכרונותיה הראשון, הבחירה - אפילו בגיהנום התקווה יכולה לפרוח, שפורסם בשנת 2017, הפך לרב-מכר בינלאומי, יצא לאור בעברית בשנת 2022. ספרה השני, שכותרתו המתנה - 12 שיעורים להצלת חייכם, ראה אור בספטמבר 2020.
ביוגרפיה
אדית אגר היא בתם הצעירה של לאיוש ואילונה אלפנט, יהודים הונגרים שחיו באזור שהיה בזמן לידתה חלק מצ'כוסלובקיה. אביה היה חייט.
עיר הולדתה, קושיצה, השתייכה להונגריה לפני יוני 1920 ואחרי 1938 וכונתה Kassa באותה תקופה. אגר למדה בגימנסיה והשתתפה בשיעורי בלט. היא הייתה חברה בקבוצה האולימפית ההונגרית בהתעמלות. בשנת 1942 חוקקה ממשלת הונגריה חוקים אנטי-יהודיים חדשים והיא הודחה מנבחרת ההתעמלות. אחותה הגדולה קלרה הייתה נגנית כינור והתקבלה לקונסרבטוריון של בודפשט. במהלך המלחמה קלרה הוסתרה על ידי המורה שלה למוזיקה. אחותה מגדה הייתה פסנתרנית.
במרץ 1944 נאלצה אגר להתגורר בגטו קושיצה עם הוריה ואחותה מגדה. באפריל הם נאלצו להישאר בבית חרושת ללבנים עם 12,000 יהודים אחרים למשך חודש. בחודש מאי של אותה שנה הם גורשו לאושוויץ. היא הופרדה מאמה על ידי יוזף מנגלה. אמה נרצחה בתאי הגזים. בזכרונותיה מספרת אגר כי באותו ערב מנגלה גרם לה לרקוד בשבילו בצריף שלה. כ"אות תודה" היא קיבלה כיכר לחם שחלקה עם בנות אחרות.
על פי זיכרונותיה, היא שהתה במחנות שונים, ביניהם מאוטהאוזן. הנאצים פינו את מאוטהאוזן ומחנות ריכוז אחרים כשהאמריקאים והרוסים התקרבו. אגר נשלחה לצעדת מוות עם אחותה מגדה למחנה הריכוז גונסקירכן, במרחק של כ־55 קילומטרים. כשלא הצליחה ללכת רחוק יותר כשהיא מותשת, אחת הילדות איתה חלקה את הלחם של מנגלה זיהתה אותה והחזיקה אותה יחד עם מגדה. התנאים בגונסקירכן היו כה גרועים עד שאגר נאלצה לאכול דשא כדי לשרוד, בעוד אסירים אחרים פנו לקניבליזם. כאשר צבא ארצות הברית שחרר את המחנה במאי 1945, מספרים כי חייל ראה את ידה נעה כאשר, על פי אגר, היא הושארה למות בין מספר גופות. החייל פנה במהירות לטיפול רפואי והציל את חייה. היא שקלה אז 32 קילוגרמים, היה לה שבר בגב, טיפוס הבטן, דלקת ריאות ופלוריזיס.
אחרי המלחמה
אדית ומגדה התאוששו בבית חולים שדה אמריקאי, וחזרו לקושיצה שם מצאו את אחותם קלרה. הוריהם וארוסה של אדית אריק לא שרדו את אושוויץ. היא נישאה לבלה (אלברט) אגר, גם הוא ניצול שואה, אותו הכירה בבית החולים. הוא הצטרף לפרטיזנים במהלך המלחמה. בשנת 1949, לאחר איומים מצד הקומוניסטים, הם ברחו יחד עם בתם לארצות הברית. שם היא סבלה מטראומת המלחמה ומתסמונת מחנות הריכוז, ולא רצתה לדבר על זמן המלחמה עם שלושת ילדיה.
היא התיידדה עם ויקטור פראנקל, עברה טיפול נפשי וקיבלה את הדוקטורט בפסיכולוגיה קלינית מאוניברסיטת טקסס באל פאסו בשנת 1978. היא קיבלה גם רישיון לעסוק בפסיכולוגיה. היא פתחה מרפאה טיפולית בליולה, קליפורניה ומונתה לחברת סגל באוניברסיטת קליפורניה בסן דייגו.
בשנת 1990 חזרה אגר לאושוויץ כדי להתמודד עם רגשותיה המודחקים. בעידודו של פיליפ זימברדו, פרסמה את קורותיה בספרה הראשון "הבחירה" בשנת 2017.
משפחתה
בארצות הברית נולדו למשפחת אגר שני ילדים נוספים. בתם מריאן נשואה לרוברט אנגל, חתן פרס נובל לכלכלה. בן זוגה בלה אגר נפטר בשנת 1993.
מילטיאדיס גוסקוס
מילטיאדיס גוסקוס (ביוונית: Μιλτιάδης Γκούσκος; 1877 – 9 ביולי 1903) היה אתלט יווני, סגן האלוף האולימפי (אתונה 1896) בהדיפת כדור ברזל.
סגן אלוף אולימפי
באולימפיאדת אתונה שנערכה בשנת 1896 באתונה שביוון זכה גוסקוס במדליית כסף בהדיפת כדור ברזל בתוצאה של 11.03 מטר, אחרי רוברט גארט מארצות הברית (11.22 מטר) ולפני גאורגיוס פאפאסידריס מיוון (10.36 מטר).
מותו
ב-9 ביולי 1903 מת גוסקוס כתוצאה מהרעלת מזון.
פרנצ'סקה זמבלו
פרנצ'סקה זמבלו (באנגלית: Francesca Zambello; נולדה ב-24 באוגוסט 1956) היא במאית אופרה ותיאטרון אמריקאית.
ביוגרפיה
פרנצ'סקה זמבלו גדלה בילדותה באירופה, למדה לדבר צרפתית, איטלקית, גרמנית ורוסית. היא ממוצא איטלקי, בתם של ז'אן (שמה לפני הנישואים היה Sincere), שחקנית במקצועה, וצ'ארלס זמבלו, שחקן לשעבר
שנעשה מנהל חטיבת הבידור של חברת התעופה טראנס וורלד איירליינס.
פרנצ'סקה זמבלו למדה באוניברסיטת מוסקבה ב-1976 וסיימה את לימודיה האקדמיים באוניברסיטת קולגייט, במדינת ניו יורק ב-1978.
הקריירה
פרנצ'סקה זמבלו החלה את הקריירה שלה כעוזרתם של במאי האופרה הידועים ז'אן-פייר פונל ונתניאל מריל. בשנים 1991-1984 היא שימשה כמנהלת האומנותית של אופרה סקיילייט במילווקי (Skylight Music Theatre). לאחר מכן היא עבדה במטרופוליטן אופרה בניו יורק (בו ביימה בין השאר את האופרה "סיראנו דה ברז'ראק", בכיכובו של פלסידו דומינגו, פרי עטו של פרנקו אלפאנו), באופרה הלאומית של וושינגטון (בו ביימה את "טבעת הניבלונגים" של ריכרד וגנר בקופרודוקציה עם האופרה של סן פרנסיסקו), באופרה של יוסטון, בתיאטרון בולשוי, באופרה לה פניצ'ה בוונציה, בבית האופרה המלכותית, קובנט גארדן בלונדון, באופרה בסטיליה, כמו גם בתיאטרון הילדים של סיאטל, ברשת הטלוויזיה BBC, ובפסטיבל ברגנץ, אוסטריה. היא מכהנת כיועצת אומנותית של האופרה של סן פרנסיסקו.
זמבלו זכתה בפרסים על עבודותיה בצרפת, אנגליה, יפן, גרמניה, רוסיה ואוסטרליה (פרס הלפמן).
זמבלו ביימה לראשונה בברודוויי בהפקה המוזיקלית של המחזמר "בת הים הקטנה" של וולט דיסני (2008). זמבלו ביימה את ההפקות המקומיות של המחזמר "מועדון האקסיות" ב-Old Globe Theatre, סן דייגו, קליפורניה ב-2009, אולם זנחה את הפרויקט בשל לוח זמנים צפוף.
היא ביימה את גרסת המחזמר של "בית קטן בערבה", שהציג לראשונה בתיאטרון גוטרי (Guthrie Theate), במיניאפוליס, מינסוטה ביולי 2008 ונמצא כעת בסבב הופעות בארצות הברית.
זמבלו פיתחה גרסה בימתית של The Master Butchers Singing Club, של לואיס אולדריץ', המבוססת על הרומן בשם זה משנת 2003, של המחזאית זוכת פרס פוליצר מרשה נורמן. הצגת הבכורה הייתה ב-11 בספטמבר 2010 בתיאטרון גוטרי.
בשנת 2003 ביימה הפקת אופרה לפי הספר הנסיך הקטן, עם מוזיקה של המלחינה רייצ'ל פורטמן.
במאי 2011 היא התמנתה ליועצת האומנותית של האופרה הלאומית של וושינגטון, לאחר עזיבתו של המנהל הקודם פלסידו דומינגו.
קרדיצה
קרדיצה (ביוונית: Καρδίτσα) היא עיר השוכנת במערב תסליה שביוון.
היסטוריה
תיעוד כתוב לכפר במקום קיים במסמכי מפקד אוכלוסין עות'מאני שנערך בשנים 1454–1455. במקום הוקם יישוב מבוצר ובו חיל מצב עות'מאני, אשר התפתח בו בהדרגה מסחר חקלאי אזורי. במהלך מלחמת העצמאות היוונית נערכו באזור קרבות בין צבא האימפריה העות'מאנית ובין מהפכנים יווניים, אך האזור נותר בשליטה עות'מאנית. ב-1821 פרצה בקרדיצה מגפת דבר אשר הפילה חללים רבים בקרב תושביה. ב-1881 לאחר המלחמה העות'מאנית-רוסית (1877–1878) הועבר אזור תסליה ובכלל זה קרדיצה לחזקת ממלכת יוון. במהלך מלחמת העולם השנייה נכבשה יוון על ידי גרמניה הנאצית ואזור קרדיצה הועבר לחזקת איטליה הפשיסטית. במרץ 1943 עלה בידי לוחמי המחתרת היוונית לשחרר את העיר, אך בהמשך לאחר הסכם שביתת הנשק עם איטליה במלחמת העולם השנייה השתלט הוורמאכט על היישוב. באוקטובר 1944 שוחררה העיר. ב-1948, במהלך מלחמת האזרחים ביוון התחוללו בעיר קרבות כבדים בין הצדדים היריבים, 50 מתושביה נהרגו ועוד כ-500 נחטפו מבתיהם.
יהודי קרדיצה
ב-2017 נחנכה בכפר אמרנטוס אנדרטה הנצחה לתושבי הכפר אשר בין השאר הסתירו בתקופת המלחמה 62 יהודים מקהילת קרדיצה.
אסף נאור
אסף נאור (נולד ב-7 במאי 1975) הוא מתמטיקאי ישראלי ופרופסור באוניברסיטת פרינסטון אשר מתמחה בתורת מרחבי בנך.
נאור סיים תואר ראשון בהצטיינות יתרה במתמטיקה בשנת 1996 באוניברסיטה העברית בירושלים, תואר שני (1998) ודוקטורט (2002), שניהם בהנחיית פרופסור יורם לינדנשטראוס. בין השנים 2002 ל-2004 שימש כחוקר פוסט-דוקטורט במעבדות מיקרוסופט ובין השנים 2004 ל-2007 היה חבר קבוע בקבוצת המחקר התאורטית במיקרוסופט. בשנת 2006 החל ללמד באוניברסיטת ניו יורק ובשנת 2009 מונה לפרופסור חבר. בשנת 2014 עבר ללמד באוניברסיטת פרינסטון.
דניאל נבו
דניאל נבו (נולד ב-1958) הוא דיפלומט ישראלי שכיהן כשגריר ישראל בירדן.
נבו נולד וגדל בבאר שבע. הוא החל את שירותו במשרד החוץ בשנות ה-80. ביו תפקידיו כיהן כקונסול ישראל בסידני שבאוסטרליה, וכציר מדיני בשגרירות ישראל בעמאן, ולתקופה קצרה כממלא מקום השגריר שם. לאחר מכן היה מנהל מחלקת המים במשרד החוץ. בשנת 2009 החליטה הממשלה למנותו לשגריר הישראלי בירדן.
בזמן כהונתו נערכו בירדן הפגנות נגדו ונשמעו קריאות של חברי פרלמנט ירדנים לגירושו. בעקבות הפגנות אלה נאלץ נבו מספר פעמים להתפנות לישראל. בינואר 2010, זמן קצר לאחר שנכנס לתפקידו, נכשל ניסיון התנקשות בו לאחר ששיירה דיפלומטית ישראלית הותקפה בדרכה מעמאן לישראל. נבו עצמו, שהיה המטרה לפיגוע, לא היה בשיירה.
נבו נשוי ואב לשלושה ילדים.
ירון שרוני
ירון שרוני (נולד בשנת 1979) הוא קצין בצה"ל בדרגת אלוף-משנה, המשמש סגן מפקד עוצבת האש. קודם לכן שימש מפקד חטיבה 226, קצין אג"ם של אוגדת הגליל ומפקד גדס"ר צנחנים.
שירות צבאי
שרוני התגייס לצה"ל בשנת 1997, התנדב לצנחנים ושובץ בגדוד 202. עבר מסלול הכשרה כלוחם, קורס מ"כים חי"ר וקורס קציני חי"ר. בסיום הקורס שב לגדוד 202 ומונה למפקד מחלקה, ולקח חלק בלחימה בדרום לבנון. לאחר מכן שימש כמפקד פלוגה בגדוד, והוביל אותה בלחימה כנגד הטרור הפלסטיני באינתיפאדה השנייה. בהמשך מונה למפקד פלנ"ט צנחנים בין השנים 2005–2006, והוביל אותה בין היתר במהלך מלחמת לבנון השנייה. לאחר מכן מונה לסגן מפקד גדס"ר צנחנים.
לאחר שהועלה לדרגת סא"ל מונה בשנת 2013 למפקד גדס"ר צנחנים, והוביל אותו בין היתר במבצע צוק איתן. את תפקידו סיים ב-1 באפריל 2015. לאחר מכן מונה לקצין אג"ם של אוגדת הגליל בין השנים 2015–2017. ביולי 2017 הועלה לדרגת אל"ם וב-6 באוגוסט מונה למפקד חטיבה 226, ושימש בתפקיד עד 13 באוגוסט 2019. באוגוסט 2019 מונה לסגן מפקד עוצבת האש.
בקול שונה
בקול שונה: התאוריה הפסיכולוגית והתפתחות האישה (באנגלית: In a Different Voice: Psychological Theory and Women's Development) הוא ספר מתחום לימודי מגדר מאת החוקרת הפמיניסטית פרופסור קרול גיליגן, שפורסם בארצות הברית בשנת 1982. הוצאת אוניברסיטת הרווארד מכנה אותו "הספר הקטן שהתחיל מהפכה".
בספר, מתחה גיליגן ביקורת על תאוריית שלבי ההתפתחות המוסרית של לורנס קולברג אשר טען שההתפתחות המוסרית של בנות היא נמוכה יותר במוצע מזו של בנים. גיליגן לעומתו הראתה כי שיטת הניקוד שבה השתמש קולברג נוטה להעניק ציון גבוה יותר לחשיבה המבוססת על עקרונות (האופיינית לבנים) על פני חשיבה המתרכזת ביחסים (האופיינית לבנות).
ניתוח זה של גיליגן ספג גם הוא ביקורת מאוחר יותר, אם כי הביקורת על המודל של קולברג, שהוא אינו מכסה את התחום המוסרי במלואו, נותרה בעינה.
התאוריה
המבחן של קולברג לבדיקת רמת ההתפתחות המוסרית מבוסס על סיפור, שסופר לנבדקים (ילדים ונערים בגילים שונים) ובחינת תשובותיהם לשאלות שנשאלו בסופו. הסיפור מספר על אדם שאשתו חלתה ועל מנת להצילה ממוות עליו להשיג עבורה תרופה. אלא שהתרופה יקרה מאוד, ואין לו כסף לשלם עבורה. הוא מחליט לפרוץ לבית המרקחת וגונב אותה, וכך מציל את אשתו ממוות. הנחקרים נשאלו מה דעתם על הגנבה - האם הייתה צודקת או לא, ומדוע. בהכללה גסה, בנים ששומעים את הסיפור נוטים לומר שהגבר לא היה צריך לגנוב, ובנות אומרות שכן. בנים משתמשים במושגים כמו צדק, איסור גניבה, קניין פרטי ועוד. בנות לעומתם ניגשות לתשובה מזווית שונה, במונחים של חמלה, אחריות. הן לא מרגישות שעליהן לנסח חוק שיחול על כלל המקרים, אלא למצוא פתרון למקרה הקונקרטי.
לאחר מכן היא מוסיפה נדבך שלישי לתאוריה: ספרה עוסק אמנם בהתפתחות המוסריות אצל בנות ונשים, אולם מכוון לגברים ונשים כאחד. גיליגן מדגישה שהיא מדברת על "קול שונה", ולא על "קול נשי", שכן לדבריה ישנם גם לא מעט גברים שחושבים במונחים של קשר לזולת ולא של צדק אבסולוטי, ובהתאמה ישנן גם נשים שחשיבתן נשענת על עקרונות מוחלטים. בראיון איתה היא אומרת:"'מדוע עלינו לראות היבטים מסוימים של האנושיות כ'גבריים' לעומת היבטים אחרים שהם 'נשיים'?... היום כבר ברור שבמשך שנים סיפרנו סיפור שקרי על גברים ועל נשים גם יחד... ראיתי איך גם גברים וגם נשים נאלצו לוותר על חלקים באישיות שלהם, לעוות את הקול האנושי שלהם בהתאם לציפיות המגדריות מהם'"עוד היא אומרת: "'המטרה אליה אני שואפת היא השגת הבנה עמוקה ורחבה יותר של ההתפתחות האנושית. הבנה זו אפשרית כאשר הקבוצה שנשארה עד כה מחוץ למסגרת התאורטית של דגם ההתפתחות האנושית, תיכלל בה, ותקבל את תשומת הלב שעד כה לא קיבלה בשדה המחקר... השלמת החסר בנתונים הנוגעים לחוויה הנשית תעניק בסיס ליצירת תיאוריה חדשה אשר אוצרת בחובה סיכוי לתפיסה מוכללת ומקיפה יותר של חיי שני המינים'."
הביקורת על התאוריה
עבודתה של גיליגן זכתה להתייחסות נרחבת, אוהדת כמו גם מבקרת.
כריסטינה הוף זומרס טוענת ב"מלחמה נגד הבנים" כי "גיליגן לא חשפה את הנתונים למחקר שלה". גיליגן טענה בתגובה כי הממצאים שלה פורסמו בכתבי עת מובילים, וכי הטענות של זומרס אינן מדויקות, אף על פי שהגישה לנתונים הגולמיים נמנעה בעקביות מחוקרים אחרים. במאמרה "כוח, התנגדות, ומדע" יוצאת נעמי וייסשטיין כנגד "פסיכולוגיות פמיניסטיות", אשר מניחות שההבדלים בין נשים וגברים הם קבועים, ולא מותנים בהקשר חברתי. כדוגמה לכך היא מציינת את ספריהן של קרול גיליגן (בקול שונה) ושל שרה רודיק (חשיבה אימהית: לקראת פוליטיקה של שלום).
קורמורן פיט
קורמורן פיט (שם מדעי: Phalacrocorax featherstoni) הוא מין של קורמורן האנדמי לאי פיט שבאיי צ'טהאם, מדרום-מזרח לניו זילנד באוקיינוס השקט. מין זה מצוי בסכנת הכחדה עקב אובדן בית גידולו, אף שכנראה היה נדיר תמיד וכבר ב-1905 הוכרז שנכחד, עד שהתגלה מחדש. המין תואר ב-1873 בידי החוקר הניו זילנדי וולטר בולר. שמו המדעי ניתן לכבוד ד"ר פיטרסטון (Dr Featherston), יו"ר מחוז ולינגטון בניו זילנד לשעבר.
תיאור
קורמורן זה מגיע לאורך 63 ס"מ, משקלו כ-1 ק"ג והוא בעל נוצות שחורות-אפורות עם בטן לבנה. הכפות צהובות ובעלות קרומי שחייה. הקורמורן מצמיח בעונת הרבייה מספר ציצות לבנות זקורות על ראשו הנושרות לאחר מכן. למרות זאת אין הבדלים בין שני הזוויגים. צבע העיניים ירוק עם עור פנים ירוק או צהוב. המקור צהוב כהה עד אפור.
הקורמורן הוא מין ימי המצוי לאורך החופים של ניו זילנד וגם מעופף בים הפתוח בקבוצות קטנות או לבד. בעונת הרבייה הוא מקנן על צוקים יחד עם עוד קורמורנים ושאר עופות ימיים.
ביצת כבול
ביצת כבול (באנגלית: Bog) היא ביצה בה ישנה הצטברות של כבול, חומר דחוס ורקוב חלקית של צמחים ותאית המצוי בטבע היכן שרוכזה אדמת סחף או ביצות. החום והלחץ שבהם היה נתון החומר לא היו גבוהים מספיק ליצירת פחם, והחומרים האורגניים שבו לא התפרקו עד תום בשל מחסור בחמצן. זהו אחד מארבעת הסוגים העיקריים של ביצות. מי הביצה בדרך כלל חומציים, אם כי קיים גם סוג של ביצת כבול שמימיה בסיסיים הקרוי באנגלית Fen.
ביצות כבול מכוסות לעיתים קרובות בשיחי אברשיים.
ביצות כבול נוצרות במקומות בהם המים על פני הקרקע חומציים ומכילים כמות נמוכה של חומרים מזינים.
בביצות הכבול יש בדרך כלל מגוון בעלי חיים, פטריות וצמחים ייחודיים, והם בעלי חשיבות רבה למגוון הביולוגי.
ביצות כבול נמצאות בדרך כלל באזורים בעולם בהם יש אקלים קרים, ממוזגים, ובעיקר בחצי הכדור הצפוני. ביצות הכבול הגדולות ביותר בעולם נמצאות באזורי השפלה המערביים של סיביר שברוסיה, והם משתרעים על מעל ל-600,000 קמ"ר. ביצות כבול נפוצות למדי גם בצפון אירופה. ישנם אזורים נרחבים במיוחד של ביצות כבול בקנדה, סקוטלנד ופינלנד.
גספר אוליאל
גספר אוליאל (בצרפתית: Gaspard Ulliel; 25 בנובמבר 1984 – 19 בינואר 2022) היה שחקן ודוגמן צרפתי. מוכר בשל תפקידו כחניבעל לקטר הצעיר בסרט האמריקאי "חניבעל: מקור הרוע", בשל תפקידו בתור מעצב האופנה איב סן-לורן בסרט הצרפתי "סן לורן" ובתור היותו הפנים של מותג הבשמים "Bleu de Chanel" מבית שאנל.