cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
סאיגה
אקולוגיה
הסאיגה היא חיה נודדת ללא טריטוריה קבועה, והיא נודדת כל שנה ממרעה הקיץ בערבה עשבונית למרעה החורף באזורים מדבריים. קבוצות גדולות של סאיגה נודדות דרומה בבוא החורף, ועוברות כל יום מרחק של 72–120 קילומטרים בראש שפוף; חוטמן המיוחד עוזר להן לסנן את האבק הרב שעולה מרגליהן. עונת הרבייה מתחילה בסוף נובמבר והזכרים אוספים "הרמון" של 15–30 נקבות ומגינים עליהן ועל הטריטוריה שלהם באגרסיביות. במהלך העונה הזכרים מנפחים את אפם, וקווצות השיער שמתחת לעיניהם מכוסות בהפרשה דביקה. זכרים אוכלים מעט מאוד בעונת הייחום, ומבלים את מרבית זמנם בקרבות שלעיתים קרובות מסתיימים במוות. שיעור התמותה של הזכרים בתקופה זו הוא גבוה מאוד, ויכול להגיע לכ-90 אחוזים בשל תשישות מפגעי מזג האוויר והקרבות, וכן שטפי דם וטריפה. הזכרים ששרדו מתחילים לנדוד צפונה בסוף אפריל. בשלב זה מתחילה תקופת ההמלטה, כאשר כל הנקבות ממליטות תוך שבועיים טלה אחד ולעיתים קרובות שניים לאחר תקופת הריון של 140 ימים; הטלאים מוסתרים בימים הראשונים לחייהם בצמחייה הדלילה שבאזור ואימם מגיעה מדי פעם להניקם; כ-8–10 ימים בלבד לאחר הלידה, הנקבות והטלאים החדשים יוצאים לדרך בעקבות הזכרים, בעדרים המוניים של עד 200,000 פרטים. כאשר הם מגיעים למרעה הקיץ הם מתפלגים לקבוצות קטנות של 30–40 פרטים וכך מבלים את תקופה זאת; לקראת הסתיו הקבוצות הקטנות מתאחדות והופכות לעדר ענקי, המתחיל שוב בנדידה המונית בחורף וחוזר חלילה.
הטלאים נגמלים לאחר 3–4 חודשים, ומגיעים לבגרות לאחר 8 חודשים לנקבות ו-20 חודשים לזכרים. תוחלת החיים של הסאיגה היא 6–10 שנים, אולם בדרך כלל הן אינן שורדות יותר מ-4 שנים כך שהאוכלוסייה תמיד מתחדשת.
איומים ושימור
האויב העיקרי של הסאיגות הבוגרות בטבע הם זאבים מונגולים, המסוגלים להתחרות במהירות ריצתן. בנוסף, שועלים ועופות דורסים מהווים איום על הטלאים. כל אוכלוסיות הסאיגה סבלו בצורה חמורה מאובדן בית-הגידול, ציד בלתי חוקי והפרעה אנושית עד שמצבן כיום מוגדר כ"סכנת הכחדה חמורה" (CR). בצורת או חורפים קשים, וכן מחלות ולחץ טריפה מצד זאבים עלולים גם הם להאיץ את ירידת האוכלוסייה. בברית המועצות לשעבר הסאיגה הייתה נתונה תחת פיקוח חמור, עד כדי כך שהאוכלוסייה הגיעה לכמעט מיליון פרטים. הפיקוח הנוכחי על הסאיגה בפדרציה הרוסית התפרק בשל ציד נרחב מאוד לבשר (בדרך כלל באזורים בלתי נגישים שעליהם אין פיקוח). קרני הסאיגה הזכר מבוקשות מאוד ברפואה הסינית המסורתית ומאמינים כי יש להן סגולה נגד מחלות שונות כגון שבץ. הציד הבלתי-חוקי המתמקד בזכרים יוצר מצב שבאוכלוסייה יש הרבה יותר נקבות מאשר זכרים. תוחלת החיים הממוצעת של הסאיגה נמוכה מאוד, והמחסור בזכרים מקשה על הנקבות להתרבות. גורם עיקרי נוסף לירידה במספרי הסאיגה הוא רעיית יתר בשדות המרעה שלה, אובדן בית הגידול שלה על ידי שריפות, ובניית כבישים ותעלות.
פעולות השימור של מין זה כוללות אזורי המלטה וייחום מוגנים. ברוסיה וקזחסטן הוטל איסור על ציד סאיגות (אם כי מתבצע ציד בלתי חוקי); מבין כל המדינות, המצב במונגוליה הוא הטוב ביותר, והסאיגה מוגנת במדינה כבר מ-1930. מלבד זאת הסאיגה מופיעה באמנת וושינגטון וכן באמנת בון. בהתחשב בכך שהציד הבלתי-חוקי לצריכה ביתית הוא האיום המרכזי כיום, חיזוק אכיפת החוק נגדו הוא הפעולה הכי קריטית כיום.
במאי 2015 מתו כ-120,000 פרטים בפרק זמן קצר של 10 ימים, בעקבות חשיפה לחיידק Pasteurella multocida, חיידק שקיים בדרך כלל באנטילופות אלה בצורה לא מזיקה, אך הפך מסיבה לא ידועה לקטלני. במגפה מתו בין 40% ל-50% מאוכלוסיית הסאיגה, והיא נמצאת כעת בסכנה גדולה מאוד להכחדה.
רוני אלוני
רוני אלוני (דצמבר 1944) הוא ביולוג ישראלי, פרופסור אמריטוס במחלקה לביולוגיה מולקולארית ואקולוגיה של צמחים, בפקולטה למדעי החיים, באוניברסיטת תל אביב.
ביוגרפיה
מחקרו של אלוני מתמקד בהבנת המנגנון ההורמונלי המעורר ומווסת הבחנה בצמחים וסקולריים, תוך התמקדות בשיפור ייצור הסיבים הצמחיים ואיכות היווצרות העץ בעצי יער. במחקרו עוסק אלוני בשאלות יסוד בתחום הביולוגיה ההורמונלית של צמחים: ייצור הורמונים, דרכי הובלתו ומנגנונים הורמונליים השולטים על ההבחנה של סוגי תאים שונים בעצה ובשיפה של רקמות מאורגנות, גידולים ועפצים. אלוני פרסם עשרות מאמרים בכתבי עת מובילים בתחום עבודתו.
אליפות העולם בשחמט 2010
אליפות העולם בשחמט 2010 הייתה סדרה של משחקים בין אלוף העולם המכהן, וישוואנתן אנאנד מהודו, לבין רב-אמן וסלין טופאלוב מבולגריה. סדרת המשחקים החלה בתאריך 24 באפריל, והסתיימה ב-13 במאי. המשחקים התקיימו בסופיה, בולגריה, ובסופם אנאנד ניצח את טופאלוב בתוצאה 6.5-5.5 ושמר על תוארו. הטורניר נוהל על ידי פיד"ה. קרן הפרסים בתחרות עמדה על 2 מיליון אירו, כאשר המנצח קיבל 60% מהסכום, והמפסיד 40%.
רקע
בעקבות הסכמות לקראת אליפות העולם בשחמט 2006 (שסיים את הפילוג בעולם השחמט), וסלין טופאלוב העפיל ישירות לשלב הגמר של אליפות העולם בשחמט 2010. הוא היה צריך להתמודד על הזכות להיפגש עם אלוף העולם המכהן עם מנצח גביע העולם בשחמט 2007. בתחרות גביע העולם ניצח גטה קמסקי. הדו-קרב התקיים בסופיה, שבבולגריה, בפברואר 2009. וסלין טופאלוב ניצח בתוצאה 6.5:4.5 ובכך העפיל לדו-קרב על התואר.
סיקי קול
סיקי קול (נולדה ב-16 בפברואר 1951, ברמת גן) היא רקדנית, כוריאוגרפית, מורה לכוריאוגרפיה, מורה למחול מודרני, מנהלת חזרות ומאמנת אישית ישראלית.
מירנדורניטס
מירנדורניטס (שם מדעי: Mirandornithes; בעבר נקרא Phoenicopterimorphae) הוא ענף של עופות בתראים בת לקבוצה אקוורליטורניטס, בה כלולות 2 סדרות: הטבלנאים והפלמינגואים.
סיקי קול
בשנת 1983 זכתה יצירתה הכוריאוגרפית "סחף" בפרס השני בתחרות הבין־לאומית לכוריאוגרפיה בקלן, גרמניה. ובשנת 1984 יצירתה הכוריאוגרפית "מלכוד" זכתה בפרס כינור דוד כיצירה הכוריאוגרפית הטובה ביותר של השנה.
מירנדורניטס
שני סדרות אלה שויכו לקבוצות שונות של עופות מפותחים חסרי שיניים, כשהפלמינגואים נחשבו לקרובי האווזאים והחסידות, בעוד הטבלנים נחשבו לקרובי הצוללנאים. מחקרים מודרניים המבוססים על ניתוחים פילוגנטיים וקשר מורפולוגי שייכו אותם לקבוצה קרובה, אשר הוגדרה ב-2005 והסתמכה על 12 קווים דומים, ביניהם קצוות אצבעות בין נוצות הכנפיים, עצם זרוע ארוכה בעלת בסיס דומה, בסיס בית חזה בעל עצמות דומות ושכבת סידן על קרום הביצה.
סיקי קול
ביוגרפיה
נולדה בשם שרה מיניוביץ', ברמת גן, בשנת 1951, וקיבלה את שם החיבה "סיקי". למדה בבית ספר הלל ובתיכון בליך.
מירנדורניטס
תחילה הקבוצה שויכה לדמויי יונאים, אך מחקרים מ-2015 שייכו אותם לקרובי החופמאים ועופות מים דמויי שקנאים.
סיקי קול
ביוגרפיה
בשנים 1969–1971 שירתה בצה"ל בלשכת מפקד חיל האוויר.
מירנדורניטס
שתי קבוצות אלה מכילות מינים החיים בגדות המים וייתכן שאביהם הקדום היה עוף מים שגם ידע לשחות.
סיקי קול
ביוגרפיה
בשנת 1971, נישאה לאביהו קול ונולדו להם שני ילדים והם התגוררו במושב חגור.
בשנת 1986 חזרה להתגורר ברמת גן. מאז 1989 חיה עם בן זוגה, דורון צפריר.
השכלה
ב-1973 סיימה לימודי דרמה יוצרת בסמינר הקיבוצים, בהנחייתה של שרה שפיר.
בשנת 1981 השתתפה בקורס בין־לאומי לכוריאוגרפים ומלחינים (IDC-P.CC) באוניברסיטת סארי, אנגליה, בניהולם האמנותי של מרס קנינגהם וג'ון קייג'.
בשנת 1987 סיימה תואר בוגרת האקדמיה למחול ע"ש רובין בירושלים, עם תעודת הוראה מטעם משרד החינוך והתרבות.
מאז 1990, תלמידתם של יוספה ופלד מיכאלי בשיטת מחשבת הגוף.
ב-1995 סיימה קורס שנתי במכון "מעגלים" בנושא "ספורט בתהליך הפסיכותרפויטי".
בשנת 1997 קיבלה תואר שני מאוניברסיטת נורוויץ', ארצות הברית.
בשנת 2005 סיימה לימודי תעודה בניהול מערכות חינוך חדשניות מטעם אוניברסיטת תל אביב, בית הספר לחינוך.
בשנת 2006 סיימה תוכנית להכשרת מאמנים במכללת CoachMe.
קריירה
בתום השירות הצבאי רקדה בלהקת בת דור (כלול סיורים לאירופה ולמזרח הרחוק).
בשנים 1980–1986 הייתה כוריאוגרפית הבית ומנהלת החזרות בלהקת בת שבע.
לאורך שנות ה-80 וה-90, פעלה ככוריאוגרפית בלהקות מחול נוספות, ובהן ענבל, בת דור, ביכורי מחול, ותיאטרון-מחול תל אביב (מוזע).
בשנת 1984 ייסדה וריכזה את מגמת המחול בבית הספר לאמנויות תל אביב, ובמקביל עד שנת 1995, הייתה כוריאוגרפית ומורה למחול של להקת ביכורי מחול בהנהלתו של אבי לפידות, במרכז למחול, ביכורי העיתים, שבתל אביב.
בשנים 1985–2015 בחנה בבחינות למלגות מטעם קרן התרבות אמריקה-ישראל, קרן שרת, הייתה חברה במדור למחול ובמדור בתי ספר לאמנות במועצה הישראלית לתרבות ואמנות, חברה בוועדת השופטים של פרס רוזנבלום לאמנויות הבמה, ובין השנים 2000–2019 הייתה חברה בוועדה לחשיפה בין־לאומית של מרכז סוזן דלל.
הוקרה ופרסים
עבור עבודותיה בלהקת בת שבע, זכתה במקום השני בתחרות הבין-לאומית לכוריאוגרפים בקלן לשנת 1983 (סחף) ובפרס כינור דוד לשנת 1984 (מילכוד).
בחודש אפריל 1983 זכתה בפרס "קרן יאיר שפירא" על הישגיה בתחום המחול.
קישורים חיצוניים
ממאמריה:
בנימין זאב מארטה
רבי בנימין בן מתתיהו, המוכר בשם רבי בנימין זאב מארטה (ה'רל"ה, 1475 בערך - ה'ש"ה, 1545 בערך) היה רב טורקי-יווני, מפוסקי ההלכה והמשיבים המפורסמים בדורו, נודע על שם ספר השו"ת שלו "'בנימין זאב" שזכה לפרסום רב בהיותו ספר השו"ת הראשון שנדפס בחיי מחברו וביוזמתו.
ביוגרפיה
נולד כנראה בעיר שבאפירוס (אז חלק מהאימפריה העות'מאנית, כיום ביוון) בסביבות שנת ה'רל"ה (1475). בצעירותו למד אצל רבני ארטה: דודו הרב כלב שהיה מגדולי חכמי יוון, אצל הרב בנימין ב"ר שמריה ואצל הרב שלמה ב"ר שמואל הספרדי, שלימים נהיה חמיו. בתקופה מאוחרת יותר למד גם אצל חכמי קורפו, בהם רבי גרשון בון פאצו שהיה מראשי הפוסקים ביוון.
הוא נודע במספר פולמוסים הלכתיים בהם היה מעורב, הצד השווה שבהם, שרבי בנימין פרסם פסק הלכה מקל במקום שחבריו חשבו שאי אפשר להקל. מפורסם בהם הוא פולמוס עגונתו של משה סוסי, שרבי בנימין התיר אותה לפי עדותו של גוי מסיח לפי תומו. הרד"ך מקורפו התנגד להיתר זה, והפולמוס שפרץ בעקבות המחלוקת חרג מן השאלה המקורית והיו מעורבים בו רבים מגדולי הדור. שנים מעטות לאחר הפולמוס, ביקשו חכמים שונים לאסור עליו להורות הלכה בשל טענות על פסיקותיו במקרים אחרים, ואף האשימו אותו בזיוף חתימתו של רב אחר. טענה נוספת הייתה שהוא "דן יחידי כאילו לי ניתנה הארץ" ומנדה שלא כדין. לעזרתו נחלץ חתנו רבי שמואל קלעי שניהל תכתובת מול חכמי ונציה וקושטא במטרה למנוע את ביטול הסמיכה של רבי בנימין, אך ללא הועיל. בקיץ ה'רצ"א (1531) הדיחו רבני ונציה את רבי בנימין זאב ומינו תחתיו את הרב משה חנין כרבה של ארטה. בין המצטרפים להדחה היה רבי עזריאל דאיינה שכתב תשובה חריפה במיוחד בה הוא תוקף אותו בהאשמות חמורות וגוזר עליו בגזרת חרם שלא יורה הוראות, מבטל את הסמיכות שסמך תלמידי חכמים אחרים, וגוזר בחרם חמור שלא יכנו אותו יותר בתואר "מורנו הרב" בכל הארצות שסביב ארטה. רבי דוד ויטאל פרסם ספר בשם 'הצלת הרועה מיד הזאב' בו הוא מבקש לאסור על רבי בנימין לדון. בתגובה לדברים כתב רבי אליהו קפשאלי ספר בשם 'זאבים טורפים את בנימין' להגנתו של רבי בנימין.
רבי בנימין וחתנו נסעו לוונציה כדי לשכנע את חכמי העיר, כי הסנקציות נגדו ננקטו שלא בצדק וכי יד אויביו הייתה בדבר במטרה להכפישו. חכמי ונציה סירבו לדון שנית בנושא.
ספרו "בנימין זאב"
בחודש אדר ה'רצ"ט (1539) הסתיימה הדפסת ספר השו"ת "בנימין זאב". חלק מהתשובות שהודפסו בספר היו אלו שבגינן פרצו הפולמוסים שהובילו להסרת כתר הרבנות מעל ראשו של רבי בנימין.
מיד לאחר הדפסת הספר התעוררו נגדו טענות:
ואולם הרמ"א מייחס לפסקיו חשיבות ואחיינו של הרמ"א מונה אותו בין גדולי האחרונים וגם מסתמך עליו בספר תשובותיו. דברי רבי בנימין היו לעיני הפוסקים מאז הדפסת הספר ועד ימינו, ובעקבות דברי הרמ"א כתב הרב אשר זיו:, ואולם לדעת מאיר בניהו אין למסקנה זו על מה לסמוך, לאור דברי הש"ך שהביא ראיה מספר בנימין זאב אך הוסיף: , ומכאן שפסקיו התקבלו בהסתייגות ובתנאי מוקדם שיהיה ברור שדבריו נכונים מבלי להסתמך על סמכותו התורנית.
גם הרב חיד"א בערך "בנימין ב"ר מתתיה" בספרו שם הגדולים הזכיר בקצרה שהייתה ביקורת נגדו, ומעיר שרבי יוסף קארו אינו מזכיר אותו. בניהו מבליט נקודה זו, על רקע העובדה שרבי יוסף קארו עוסק ארוכות בפרשיית עגונת משה סוסי, ומביא את תשובותיהם של רבנים אחרים מן המעורבים בפרשה אך לא את אלו של רבי בנימין שבספרו מרוכזות תשובות רבות שנכתבו בפרשה זו
רבי מלאכי הכהן בספרו האנציקלופדי "יד מלאכי" מביא אף הוא את דברי הביקורת של מהרש"ל ודבר החרם נגדו. את העלאת הנושא הוא מנמק:.
פטירתו
לא ידועים פרטים על קורותיו של רבי בנימין זאב בשנים שלאחר הדפסת ספרו, ושנת פטירתו משוערת בידי מאיר בניהו לשנת ה'ש"ה, 1545.
ג'ייקוב אנדרסון
ג'ייקוב בזיל אנדרסון (באנגלית: Jacob Basil Anderson; נולד ב-18 ביוני 1990) הוא שחקן וזמר אנגלי, הידוע בשם הבמה ראלי ריצ'י (Raleigh Ritchie). אנדרסון מוכר מהופעותיו בתפקיד אומן בסרט "בגרות" ובדמות תולע אפור בסדרת הטלוויזיה "משחקי הכס".
ביוגרפיה
אנדרסון נולד וגדל בעיר בריסטול שבאנגליה. אביו הוא ממוצא אפרו-קאריבי. הוא אחיינו של השחקן פול אנדרסון. בגיל 17 עבר ללונדון כדי לפתוח בקריירה מוזיקלית.
קריירת משחק
אנדרסון גילם את אנג'לו בסרט "4.3.2.1." של נואל קלארק. הוא כיכב בסדרת הדרמה "Injustice" של רשת ITV בתפקיד סיימון, נער במוסד לעבריינים צעירים. עוד שיחק בתפקיד אורח בסדרה הקומית "לא ממש סיטקום" (Outnumbered), בפרק בסדרה "סקינס" ובסרט הקולנוע "על הקצה" בכיכובו של אדם דיקון. בתיאטרון השתתף אנדרסון במחזות אחדים בהם "Dunsinane" עבור הלהקה השייקספירית המלכותית, במחזה "המלך ליר" (עם פיט פוסלתווייט) בתיאטרון יאנג ויק, ובמחזה "סוס מלחמה" בתיאטרון הלאומי. הוא הופיע בסרט האימה "השדים לעולם לא מתים" בדמות ריקי, ובסיטקום "אפיזודס" בכיכובם של מאט לה-בלאנק וסטיבן מנגן.
ב-2012 לוהק אנדרסון לעונה השלישית של סדרת הטלוויזיה של HBO "משחקי הכס" בתפקיד תולע אפור מפקד הבלתי טמאים. הוא המשיך לגלם את הדמות בעונות הרביעית, החמישית והשישית. ב-2013 שיחק אנדרסון בתפקיד דין תומאס, החבר של קלואי לטימר, בדרמה של ITV "ברודצ'רץ'".
באפריל 2016 הופיע אנדרסון בסדרת הרשת "Game Grumps".
קריירה מוזיקלית
ב-2006 השתתף אנדרסון בשירה בהקלטת "The PL" של Typesun. ב-2007 הם הוציאו שיר נוסף בשם "Let Me Know". עוד הקליט אנדרסון את השיר "I Need Love" עם המוזיקאי Plan B, שהופיע בפסקול הסרט "בגרות". ב-2013 חתם אנדרסון עם קולומביה רקורדס והוציא בשם הבמה שלו ראלי ריצ'י EP עם שלושה שירים בשם "The Middle Child". EP נוסף בשם "Black and Blue" יצא ב-2014.
ההשפעות המוזיקליות על אנדרסון היו של אריקה באדו, דייוויד בואי, ג'יל סקוט, הסמית'ס וסטיבי וונדר. במרץ 2014 יצא הסינגל "Stronger Than Ever" מהאלבום "Black and Blue" ברמיקס של המפיק מ. ג'. קול. השיר הושמע בפרסומות הטלוויזיה עבור ערוץ "ITV Encore". הוא הגיע למקום ה-30 במצעד הסינגלים הבריטי.
ב-26 בפברואר יצא לאור האלבום הראשון של אנדרסון "You're a Man Now, Boy".
חיים אישיים
בת זוגו של אנדרסון מאז 2011 היא השחקנית אסלינג לופטוס.
אילן פז
אילן פז (נולד ב־11 בפברואר 1960) הוא קצין צה"ל בדימוס בדרגת תת-אלוף, שהחל את דרכו כקצין לוחם בשייטת 13 וכיהן כראש המנהל האזרחי.
ילדות ולימודים
פז גדל בחיפה הוא בנם של כרמלה ואורי פז מחיל הים. התחנך בביס תיכון עירוני ה' בכרמל.
בחיל הים
עם גיוסו לצה"ל ב-1978 התנדב פז לשייטת 13. הוא השלים את הכשרת מסלול הלוחם בקומנדו הימי ויצא לקורס קציני חי"ר. עם תום הקורס שב לשייטת 13 בה שימש כמפקד צוות לוחמים. ביומה הראשון של מלחמת שלום הגליל השתתף כמפקד כח במבצע ההנחתה בשפך אל-אוואלי.
ספינת טילים - בשנים 1988-1989 שימש כמפקד ספינת הטילים אח"י יפו (סער 4).
חזרה בשייטת 13 - בשנת 1989 חזר פז לשייטת 13 לתפקיד כמפל"ג הדרכה. בשנים 1991–1993 היה מפל"ג לוחמים. ובשנים 1994–1995 קיבל את תפקיד סגן מפקד השייטת. במסגרת תפקידיו השתתף כמפקד כוח במספר רב של מבצעים מעבר לקווים בלבנון ובמדינות ערב שונות.
בצבא היבשה
בשנת 1996 עבר פז לשמש כמפקד חטיבת מנשה, חטיבה מרחבית האחראית על מרחב ג'נין והועלה לדרגת אל"ם. בתפקיד זה עסק בעת התרחשות מהומות מנהרת הכותל. בשנים 1999–2000 שימש פז כמפקד מפקדת כוחות אוויר מיוחדים בחיל האוויר.
בתפקידו הבא שימש פז כמפקד חטיבת בנימין, האחראית על מרחב רמאללה, ופיקד עליה במהלך האינתיפאדה השנייה. פז לחם במבצע חומת מגן במהלך המבצע השתלט מחדש כוח דו חטיבתי -חטיבת בנימין וחטיבה 500- בפיקודו של פז, על העיר אל-בירה. ב-15 באפריל 2002, היה מפקד המבצע ללכידת מרואן ברגותי. לדבריו של פז ברגותי נעצר מתוך נקמה של ממשלת ישראל ואף אחד לא באמת מאמין שהשתתף בפועל בפיגוע. ברגותי הורשע בין השאר בחמישה מעשי רצח.
בעקבות ועדת בדיקה בראשות אלוף איל בן ראובן, על התנהלות החטיבה בפיקודו בעת שצלף פלסטיני הרג עשרה אזרחים וחיילים בסמוך למחסום המשטרה הבריטית במרץ 2002, נרשמה לפז הערה פיקודית, על שני כשלים: א. על שלא וידא שהכח בשטח ביצע את הוראותיו הספציפיות בליל האירוע. ב. ועל שמירת קשר לקויה עם משפחות החללים.
המנהל האזרחי
בשנת 2002 מונה לראש המנהל האזרחי ביהודה ושומרון, החליף את תא"ל דב צדקה והועלה לדרגת תא"ל. כראש המנהל האזרחי נקלע פז לעימות מתמשך עם הנהגת המתנחלים באיו״ש על רקע מאבקו התמודדותו עם המאחזים. בתקופת ביצוע תוכנית ההתנתקות הגיש תלונה במשטרה על איומים על חייו.
באזרחות
במסגרת משפט בארצות הברית, בו תבעו שש משפחות אמריקאיות את הבנק הערבי באשמת מימון טרור בתקופת האינתיפאדה השנייה. נתבקש על ידי עו"ד המייצג את הבנק להגיש חוות דעת.
פז ניהל במשך כשנתיים את "ביטיאיי - יוצאים מהקיפאון ישראל בע"מ (חל"צ)" ארגון של אנשי עסקים בכירים התומכים בפתרון שתי המדינות. בחודש יוני 2019 התפטר מהנהלת החברה אך ממשיך להיות פעיל בהתנדבות בארגוני שמאל. פז חבר בהנהלת יוזמת ז'נבה ומפקדים למען ביטחון ישראל. במאי 2019 הודיע כי.
קורסים והשכלה
פז סיים קורס קציני חיל רגלים בבה״ד 1 בשנת 1982. בהיותו כבר בדרגת רס"ן הצטרף לקורס חובלים וסיים במחזור ס' בשנת 1987.
פז בוגר תואר ראשון בלימודי מזרחנות וארץ ישראל באוניברסיטת חיפה בשנת 1994. בוגר בית הספר הצבאי הגבוה הצרפתי "אקול מיליטר" בשנת 1999.
חיים אישיים
פז נישא ב-1986 לאלונה ממשפחת איידלמן, ד"ר לרפואה, ולזוג ארבעה ילדים, בניו שירתו אף הם בחיל הים. אך לאחר מספר שנים התגרש פז מאיידלמן.
ב-2010 נישא פז בשנית לרותם ממשפחת כהן, ד"ר לביולוגיה ולזוג שתי בנות. הם מתגוררים בכרם מהר"ל.
פרסית יהודית
פרסית יהודית (ידועה גם בשם ג'ידי) היא קבוצה של דיאלקטים יהודיים של השפה הפרסית, שדוברו על ידי יהדות איראן, יהדות בוכרה, יהדות אפגניסטן וקהילות יהודיות נוספות באזור מרכז אסיה. הדיאלקטים שונים במקצת זה מזה, אך לרוב מאפשרים הבנה הדדית. השפות היהודיות-פרסיות הן ברובן שילוב של ארמית, פרסית עתיקה, עברית והשפה המקומית, והכתב באלפבית עברי.
העדויות הראשונות לקיומה של פרסית-יהודית מופיעות מהמאה ה-8, אך ייתכן שהיהודים דוברי הפרסית בפרס העתיקה היו אף הם בעלי דיאלקט ייחודי. לאורך הדורות ספרות, שירה ויצירה תרבותית ענפה נוצרו בפרסית יהודית, שכמו שפות יהודיות אחרות נכתבה לרוב באותיות האלפבית העברי.
היצירות המוקדמות בפרסית יהודית הן כלי חשוב גם עבור בלשנים של השפה הפרסית, כתיעוד להתפתחותה של השפה הפרסית לאורך השנים.
היסטוריה
במגילת אסתר, ספר דניאל וספר עזרא, קיימות עדויות רבות להשפעה של השפה הפרסית על העברית. מילים רבות (כגון "דת" או "גזבר"), שמוצאן בפרסית עתיקה, שולבו בטקסטים העבריים שנכתבו על ידי יהודים שנחשפו להשפעת השפה הפרסית. ייתכן שהייתה גם השפעת גומלין של העברית על הפרסית שדוברה על ידי היהודים בעת העתיקה, אך אין לכך תיעוד מספק. גם עדויות מאוחרות יותר למאפיינים ייחודיים בפרסית האמצעית שבה דיברו היהודים בימי האימפריה הסאסאנית, כגון תרגומים של ציטוטים מהתנ"ך לפהלוית, לא נותנות תיעוד מספק כדי לקבוע שהיה דיאלקט יהודי מובחן.
עדויות ראשונות לפרסית היהודית מופיעות החל מהמאה ה-8. העדות הקדומה ביותר היא שורה של כתובות החקוקות על סלעים באזור מדברי של אפגניסטן, המיוחסות לשנת 752. העדות הבאה המוקדמת ביותר היא שני מכתבים שנכתבו בפרסית-יהודית בכתב עברי על ידי סוחר בסוף המאה ה-8 ואותרו במנזר בודהיסטי במחוז שינג'יאנג שבמערב סין (טורקסטן הסינית). עדויות מוקדמות אלו מתעדות כמה מתהליכי השינוי שהפרסית עברה בתקופה זאת במעבר בין פרסית אמצעית לפרסית חדשה, ונחשבות לטקסטים הראשונים שנכתבו בפרסית חדשה (יהודית או לא-יהודית), ולכן הן מהוות מקור חשוב לידע היסטורי על התפתחות השפה הפרסית עבור בלשנים של השפה.
בגניזת קהיר נמצאו מספר ממצאים בפרסית יהודית קדומה, הגדול שבהם הוא ספר פרשנות בן יותר מ-200 עמודים על ספר יחזקאל.
בעת המודרנית, בניגוד לתקופות קודמות, הפרסית היהודית נכתבה על פי רוב, כמו הפרסית הרגילה, באותיות האלפבית הערבי. מספר עיתונים ("שלום", "החיים" ו"הגאולה") יצאו לאור בטהראן בפרסית יהודית באותיות עבריות בתחילת המאה ה-20, אך בהמשך עיתוני הקהילה וספרים שהתפרסמו בה נכתבו ברובם בכתב פרסי סטנדרטי. בבוכרה הפרסית היהודית נכתבה באלפבית הקירילי, שהיה נהוג באזור. בעת החדשה חלה גם ירידה ברמת השילוב של אלמנטים מהעברית. במהלך המאה ה-20 חל בקרב יהודי איראן תהליך הדרגתי של זניחת הפרסית-היהודית המדוברת לטובת פרסית סטנדרטית. בדור הראשון לשינוי היו היהודים עדיין בעלי מבטא ואוצר מילים שונה במקצת, אך כעבור דור מרבית בני הקהילה דיברו פרסית סטנדרטית (גברים יותר מנשים, ומי שחיו מחוץ לרובע היהודי יותר מאשר מי שחיו בתוכו).
בתחילת המאה ה-20 אישים כגון שמעון חכם הביאו לדפוס בארץ ישראל מספר רב של כתבים בפרסית-יהודית בכתב עברי. לאחר קום מדינת ישראל והעלייה של רבים מבני יהדות פרס אליה, חל ערבוב בן הפרסית שבה דיברו יוצאי פרס לבין עברית ישראלית, וכך המרכיב העברי בפרסית שלהם נובע הן מהמרכיב העברי הקדום שבפרסית-יהודית והן מהמרכיב העברי-ישראלי החדש. פרסומים של בני הקהילה בפרסית לרוב יוצאים לאור באלפבית פרסי סטנדרטי.
בקורפוס כתבי היד הפרסיים יהודיים התגלו עד כה כתבי יד ספורים המעוטרים במיניאטורות. כתבי יד נדירים וייחודיים אלו זכו להתייחסות מועטה במחקר האמנות היהודית וכמעט שאינם נזכרים במחקרים העוסקים באמנות הפרסית. כיום, מוכרים במחקר רק 13 כתבי יד מאוירים בפרסית יהודית הפזורים בספריות ובמוזיאונים ברחבי העולם.
הניבים של פרסית יהודית
לאחר כיבוש היהודים בארץ ישראל, רצח דריווש השלישי ונפילת פרס הסתיימה תקופת "עולם המזרח העתיק" והחלה התקופה היוונית-הלניסטית עם אלכסנדר מוקדון שביקש ליצור אחידות בין העמים. כמו לאחד בין מצרים ויוון כממלכת על שמאוחר יותר תאפשר את איחוד המזרח עם המערב. כיבוש זה הפריד בין יהודי פרס ששמרו על שפתם ליהודי בבל שאימצו שפות חדשות. בקרב יהודי בבל השפה הארמית נדחקה, תחילה בהשפעת חיילות אלכסנדר והשפה היוונית ואז הערבית. אולם השפה הארמית השתמרה בקרב יהודי פרס, ובהם יהודי כורדיסטן, כמו בחלק ממחוזות עיראק; וזאת כפי שהפרסים שמרו על שפתם וייחודם למרות הכיבושים השונים של ארצם.
פרננדו הרביעי, מלך קסטיליה
פרננדו הרביעי (6 בדצמבר 1285 - 7 בספטמבר 1312) היה מלך קסטיליה בין השנים 1295–1312.
ביוגרפיה
פרננדו הרביעי נולד ב-6 בדצמבר 1285 לסנצ'ו הרביעי, מלך קסטיליה ומריה דה מולינה, בתם של אלפונסו דה מולינה ומיור אלפונסו דה מנסס. בשנת 1295 מת אביו סנצ'ו הרביעי, ופרננדו עלה לשלטון במקומו. בשנת 1296 פרץ נגדו מרד של האצולה וחואן מקסטיליה, לורד ולנסיה דה קמפוס הוכתר למלך לאון. עד לשנת 1301, הצליח פרננדו לדכא את המרד בהצלחה, בין היתר על ידי סיוע מאמו.
פרננדו לחם כנגד המוסלמים, והצליח לכבוש את רוב ספרד במהלך שלטונו. בשנת 1309 תפס פרננדו את גיברלטר מהמורים, וב-7 בספטמבר 1312 מת במפתיע בזמן שתכנן פשיטה לאמירות גרנדה, ובנו אלפונסו האחד עשר, מלך קסטיליה עלה לשלטון במקומו.
משפחתו
בשנת 1302 התחתן פרננדו עם קונסטנסה מפורטוגל, בתם של דיניש, מלך פורטוגל ואיזבל מאראגון, ממנה היה לו 3 ילדים:
עוזי סמילנסקי
עוזי סמילנסקי (נולד ב-24 בינואר 1941) הוא פיזיקאי ישראלי, פרופסור אמריטוס במחלקה לפיזיקה של מערכות מורכבות במכון ויצמן.
סמילנסקי, יליד ירושלים, סיים לימודי תואר ראשון ותואר שני בפיזיקה ומתמטיקה באוניברסיטה העברית בירושלים בשנת 1963. בשנת 1969 סיים לימודי דוקטורט במכון ויצמן. בשנת 1971 השלים פוסט-דוקטורט במכון מקס פלאנק בגרמניה ומאז ועד לפרישתו, בשנת 2007, היה חבר סגל במכון ויצמן. בשנת 1979 התמנה לפרופסור מן המניין במחלקה לפיזיקה גרעינית ובין השנים 1981–1984 שימש ראש המחלקה לפיזיקה גרעינית. במהלך שנות עבודתו שימש פרופסור אורח במספר רב של אוניברסיטאות בעולם, בהן אוניברסיטת קליפורניה בברקלי, בייליול קולג' באוניברסיטת אוקספורד, מכון מקס פלאנק, אוניברסיטת בריסטול ומוסדות נוספים. משנת 2010 הוא משמש פרופסור אורח במכון לארכאולוגיה באוניברסיטה העברית.
בשנת 1976 הוענק לו פרס מפעל הפיס למדעים ולמחקר ע"ש לנדאו. בשנת 1998 הוענק לו פרס אלכסנדר פון הומבולדט, אחד מפרסי המדע היוקרתיים בגרמניה. באותה שנה אף התקבל כחבר במסדר הכבוד של הרפובליקה הפדרלית של גרמניה. בשנת 2000 נבחר לאקדמיה לאופולדינה, האקדמיה הלאומית למדעים של גרמניה.
מחקריו של סמילנסקי בתחום הפיזיקה עוסקים ב"טביעות האצבע" של כאוס קלאסי בתחום מכניקת הקוונטים. בתחום הארכאולוגיה הוא עוסק בפיתוח שיטות מתמטיות וממוחשבות לסיוע במחקר ארכאולוגי.
עלמה גניהר
עלמה גַנִּיהַר (נולדה ב-24 בדצמבר 1964) היא סופרת, תסריטאית, מחזאית ופעילת חברתית ישראלית.
ביוגרפיה
עלמה גניהר נולדה ברמת השרון, בשנת 1988 סיימה תואר ראשון בהיסטוריה כללית ופילוסופיה יהודית, והמשיכה ללימודי תואר שני במדע הדתות באוניברסיטת תל אביב.
במקביל ללימודיה רכזה את נוער רצ והעבירה סדנאות בנושאי זכויות אדם לאסירים כחלק מהתנדבותה באגודה לזכויות האזרח, וכן הייתה אחראית על נושאי הדוברות והחינוך במרכזי הסיוע לנפגעי תקיפה מינית.
עם מחזותיה : "הבית" (פסטיבל פותחים מסך בתיאטרון בית ליסין 2003), "השבויות" (פותחים מסך בית ליסין, 2001 וסמינר הקיבוצים 2005) עבורו זכתה בפרס השופטים ובמענק קרן רבינוביץ' לאמנויות, "המערב הפרוע" (התיאטרון הערבי-עברי ביפו 2008) עבור כתיבת המחזה זכתה בפרס קיפוד הזהב, "הטווס מסילואן" (2012). שבמרכזו סכסוך בין מתנחלים לתושבים מקומיים. ההצגה עלתה באוקטובר 2012 בפסטיבל עכו על ידי קבוצת שחקנים יהודים וערבים, בבימויים של סיני פתר וחן אלון, הוזמנה לפסטיבלים בחו״ל וזכתה בפרסים רבים. באוקטובר 2019 עלתה בפסטיבל עכו הצגת ההמשך ״סילואן בין הזמנים״ - דיסטופיה פוליטית.
כמו כן פרסמה סיפורים קצרים בכתבי עת: הצריף, גרנטה, פרויקט הסיפור הקצר.
גניהר מתגוררת ביפו ופעילה פוליטית וחברתית.
YOLO
You Only Look Once (בראשי תיבות: YOLO; בתרגום חופשי לעברית: אתה מסתכל רק פעם אחת) היא משפחה של אלגוריתמים לזיהוי וסיווג אובייקטים מסוג cnn שנוצרה בשנת 2015 על ידי ג'וזף רדמון ואלי פרהדי מאוניברסיטת וושינגטון.
משפחת המודלים YOLO הייתה מהירה ומדויקת יותר (בגרסאות המתקדמות יותר שלה) ממודלים קודמים ולמעשה נחשבת מאז למודל זיהוי העצמים הטוב ביותר.
היסטוריה
במשך השנים היו כמה מודלים שנחשבו ל-"טובים ביותר" ב-2010 היה זה מודל DPMV5 בעל ממוצע דיוק חציוני (באנגלית Mean Average Precision) של 33.7% ומהירות של 0.07 פריימים לשנייה. בשנת 2014 היה זה R-CNN עם ממוצע דיוק חציוני של 66% ומהירות של 0.05 פריימים לשנייה לאחר מכן באו Fast R-CNN ו Faster R-CNN עם ממוצע דיוק חציוני של 70% ו 73.2% ומהירות של 0.5 ו 7 פריימים לשנייה בהתאמה ולבסוף YOLOv1 עם ממוצע דיוק חציוני של 63.4% ומהירות של 45 פריימים לשנייה.
החלפת המפתחים של המודל
עד לגרסה 3 גוזף רדמון היה החוקר המוביל בפיתוח YOLO אך בשנת 2020 הצהיר בטוויטר שלו כי פרש מתחום הראייה הממוחשבת לאחר שראה כי נעשה שימוש בטכנולוגיה שהוא פיתח לצורכי מלחמה הוא טען שחוקרים צריכים לחשוב על ההשלכות של המחקר שלהם. מגרסה 4 התחלפו החוקרים לאלקסיי בוצ'קוסקי וצ'יאן יאו וואנג ולמעשה לא נשאר אף אחד מהחוקרים מהמחקר המקורי. גרסה 5 שוחררה ב-9 בינואר ממש כמה ימים אחריי YOLOV4 ששוחררה ב-23 באפריל. גם גרסה 5 שוחררה עי מפתח חדש גלן גוצ'ר שלא השתתף באף אחד מהמחקרים הקודמים והרבה מפקפקים בבחירת השם שלה כ-YOLOv5 במיוחד כאשר לא פורסם מחקר יחד עם הקוד.
הכנת ה-data
עבור כל תמונה ישמרו התוויות בפורמט הבא {c, x, y, h, w} עבור כל עצם בתמונה כאשר C מייצגת את מחלקת הסיווג, w מייצגת את רוחב העצם, h מייצגת את גובה העצם, x מייצגת את נקודת אמצע העצם על ציר ה-x ו-y מייצגת את נקודת האמצע של העצם על ציר ה-y.
גרסאות
לYOLO נכון ל 2022 יש 7 גרסאות כאשר לכל גרסה מספר וריאציות שונות כאשר חלק מהן מתעדפות מהירות וחלק מתעדפות דיוק.
YOLOv1
בעל 2 וריאנטים הרגיל ו YOLOv1 Tiny המתעדף מהירות על פניי דיוק.
המודל מורכב מכ24 שכבות כינוס (קונבולוציה) 4 שכבות אגרגציה מסוג max pooling ועושה שימוש בפונקציית אקטיבציה מסוג leaky relu לבסוף מכנסים הכול לשכבה fully connected בגודל של 50176 נוירונים שמצטמצמת לגודל של 4096 נוירונים ואז לגודל של 1470 נוירונים. פונקציית ההפסד היא
כאשר s מייצגת את מספר התאים, B מייצגת את מספר הקופסאות בתוך כל תא, C מייצגת את מחלקת סיווג, p מייצגת את כמה המודל בטוח בחיזוי שלו, w מייצגת את הרוחב, h מייצגת את הגובה, x מייצגת את נקודת אמצע הקופסה על ציר ה-x ו-y מייצגת את נקודת האמצע של הקופסה על ציר ה-y.
YOLO9000) YOLOv2)
בעל 2 וריאנטים הרגיל ו YOLOv2 Tiny המתעדף מהירות על פניי דיוק. המודל מורכב מכ21 שכבות קונבולוציה ומכיל skip connection.
YOLOv3
בעל 2 וריאנטים הרגיל ו YOLOv3 Tiny המתעדף מהירות על פניי דיוק. המודל עבר שינוי דיי גדול לעומת שתיי הגרסאות הקודמות. המודל מכיל כ-106 שכבות קונבולוציה מתוכן 53 מdarknet המאומנות על imagenet ועוד כ-53 שכבות של המודל עצמו. השכבות מdarknet אחראיות על חילוץ מאפיינים מהתמונה עבור 53 השכבות הנוספות של YOLOv3 עצמו.
YOLOv5
בעל 5 וריאנטים הרגיל YOLOv5-L, YOLOv5-M, YOLOv5-S ו- YOLOv5-X כאשר s מייצג את המילה small (בעברית: קטן) m מייצג את המילה medium (בעברית: בינוני) l מייצג את המילה large (בעברית: גדול) x מייצג את המילה extra large(בעברית: גדול מאוד) כאשר הקטן ביותר מתמקד במהירות על חשבון דיוק ועולה בהדרגה עולה בדיוק על חשבון המהירות עד ל-x.
הפסגה (גואנגג'ואו)
הפסגה (בסינית: 广晟国际大厦) הוא גורד שחקים אשר משמש למשרדים ולו 60 קומות (ועוד שש קומות תת-קרקעיות). הבניין מתנשא לגובה של 360 מטר (1,180 רגל). המגדל נמצא במחוז טיאנהיא של גואנגג'ואו, גואנגדונג, סין. בניית 118,452 המטרים הרבועים אשר עליהם משתרע המגדל החלה בשנת 2008 והסתיימה בשנת 2012, המגדל הוא המבנה המסחרי הגדול של גואנגג'ואו CBD. במגדל יש גם מלון.
ה-Pinnacle בולט משכניו באמצעות העיצוב הנאו-קלאסי שלו. סדרת ניסיונות ופסים אנכיים עטופי גרניט מזכירים אלמנטים עיצוביים היסטוריים כמו המצודה המעופפת. בעוד שרוב הבניינים החדשים בסין מחופים בזכוכית, בניין זה משתמש בתערובת של חומרים הכוללים גרניט ומתכת כדי להוסיף מגוון ועומק מבחוץ. האפקט המשולב שלהם מביא למגדל אופי נאו-קלאסי, וגם רומז על השפעות אר דקו ונאו-גותיות. אלמנטים עיצוביים מערביים אלה נראים לא רק מבחוץ, אלא מועברים לפרטי פנים רבים גם כן - כפי שניתן לראות בלובי המעליות הרציונלי, אך עם זאת מעוצב בטוב טעם.
למרות ההשראה מסגנונות של פעם, הבניין מעסיק רכיבי עיצוב חדישים. זכוכית מבודדת שומרת על אור אולטרה סגול, ואילו חומר ריצוף סידן סולפט מונע שריפות ומפחית רעש וחשמל סטטי מוגזם. תאורה חסכונית באנרגיה מותקנת גם ברחבי המגדל.
פיוטר שמיט
פיוטר שמיט (ברוסית: Пётр Петрович Шмидт; 17 בפברואר 1867 - 19 במרץ 1906), היה קצין בצי הרוסי שהצטרף למהפכת 1905 והוצא להורג. הוא ידוע בתרבות הרוסית כ"לייטננט שמיט".
שנותיו הראשונות
פיוטר שמיט נולד באודסה (היום באוקראינה) במשפחת קצין צי ממוצא גרמני. בשנים 1880-1886 שמיט למד בבית הספר לקציני ים ועם סיומו החל לשרת בצי הבלטי. בשנת 1888 שמיט התחתן עם פרוצה שפעלה בנמל. מנישואים אלו שלא החזיקו מעמד זמן רב היה לו בן. בעקבות הנישואים ובהתאם לנוהג שהיה אז בקצונת הצי, על מפקדי הצי היה לפטר אותו מהשרות. בהיותו בן של קצין בכיר לשעבר ואחיין של אדמירל סודרה לו יציאה לחופשה למספר חודשים ואחר כך יציאה לחופשת מחלה ארוכה. בסופו של דבר שמיט הועבר לשרת בצי הים השחור. במקום השרות החדש היחסים שלו עם הממונים לא היו טובים ובשנת 1890 שמיט עזב את הצי.
בשנת 1892, לפי בקשתו נקלט בחזרה בצי ונשלח לשרת בצי הבלטי. בשנת 1894 הועבר לשרת לולדיווסטוק ובשנת 1895 הועלה לדרגת סגן. מפקד הצי באזור היה חבר קרוב של דודו והתבקש על ידו לעזור בקליטת האחיין. במהלך שרותו שמיט עבר כמעט כל אוניות הצי ולא הסתדר עם הקצינים באף אחד מהאוניות. בשנת 1898 הוא ביקש לסיים את השרות. החל משנת 1898 שמיט שירת בצי הסוחר של החברות פרטיות. בשנת 1903 אונייה שהייתה תחת פיקודו עלתה על שירטון באשמתו. פעם נוספת קשרים משפחתיים עזרו לשמיט להינצל ממשפט.
באפריל 1904, לאור תחילת מלחמת רוסיה–יפן שמיט נקרא לשירות צבאי. בדצמבר 1904 הוא יצאה על אוניית אספקה מלייפאיה לכיוון ולדיווסטוק. בינואר 1905 בהיותו חולה בפורט סעיד עזב את האונייה והועבר לסבסטופול.
תקופת מהפכת 1905
פיוטר שמיט נמצא בסבסטופול החל מפברואר 1905. הוא ייסד ארגון "ברית קציני הים - חברים של העם" והיה לו חלק פעיל בתעמולה מהפכנית בעיר ובבסיס הצבאי. בסוף אוקטובר הוא נעצר. במהלך חקירה שמיט הואשם בין היתר בלקיחת כסף מקופת האונייה ללא רשות. שמיט אמר להגנתו שאיבד את הכסף במהלך נסיעה באופניים. דודו העביר את הסכום הנדרש לקופת הצי והנושא נסגר. ב-7 בנובמבר 1905 שמיט פוטר מהצי.
ב-13 בנובמבר 1905 משלחת ימאים מסיירת "אוצ'אקוב" וחיילים הגיע לביתו של שמיט וביקשה ממנו לעמוד בראש המרד. הימאים חשבו שבמידה ובראש המרד יעמוד קצין הצי, גם אוניות נוספות יצטרפו למרד. ב-14 בנובמבר שמיט הכריז על עצמו כמפקד הצי בים השחור וקבע את מטה שלו בסיירת "אוצ'קוב". באותו יום הוא שלח מברק לניקולאי השני בה ציין ש "הצי בים השחור נאמן לעם הרוסי, דורש כינוס מיידי של הפרלמנט ואינו מכיר בסמכות שרי הצאר. על החתום - מפקד הצי פיוטר שמיט".
על האונייה הונף דגל אדום, אך רוב אוניות הצי שעגנו בנמל לא תמכו במרד ורק 3 הצטרפו. במהלך 15 בנובמבר החלו פעולות צבאיות נגד האוניות המורדות ולדיכוי המרד בבסיס היבשתי, לקראת הערב כל מנהיגי המרד נעצרו.
במהלך פברואר 1906 נערך משפט צבאי בדלתיים סגורות. בהתאם להחלטת בית המשפט 4 מנהיגי המרד כולל שמיט הוצאו להורג. במאי 1917 הגופות הועברו לסבסטופול והוטמנו בקתדרלה המקומית.
שמיט בתרבות הרוסית
בתקופה הסובייטית שמיט היה חלק בלתי נפרד מהמורשת המהפכנית. רחובות בערים רבות נקראו על שמו. בשנת 1962 נפתח מוזיאון לזכרו.
דמותו הוזכרה בספר ידוע עגל הזהב של אילף ופטרוב בה הדמות הראשית מבקשת את עזרת פקידי הממשל כ"בן של לייטננט שמיט" אך להפתעתו נפגשת במשרד הפקיד הבכיר עם "בן" נוסף. לאור הפופולריות הגדולה של הספר, הביטוי "ילדי לייטננט שמיט" נכלל בסלנג הרוסי ומבטא השתייכות לקבוצת אנשים שלא קיימת כלל.
גביע סורוגה בנק
גמר אליפות גביע הליגה היפנית/גביע סודאמריקנה, (נקרא עד 2018 "גביע סורוגה בנק" או "אליפות סורוגה בנק"; ביפנית: スルガ銀行チャンピオンシップ; באנגלית: Suruga Bank Championship), הוא טורניר בינלאומי רשמי בן משחק אחד, המפגיש בין מחזיקת גביע סודאמריקנה ובין זוכת גביע הליגה היפנית. הטורניר מאורגן על ידי CONMEBOL והתאחדות הכדורגל היפנית, והוא משוחק במגרשה הביתי של הקבוצה היפנית, בדרך כלל בחודש אוגוסט.
הטורניר נוסד בשנת 2008, והוא מומן בין השנים 2008 ועד 2018 על ידי בנק סורוגה. המניע היפני ליצירת התחרות היה העובדה שאליפות ליגת העל היפנית וזכייה בגביע הקיסר מעניקות כרטיס השתתפות בליגת האלופות האסיאתית, בעוד זכייה בגביע הליגה היפנית לא העניקה כרטיס דומה.
במהדורתו הראשונה גברה ארסנאל דה סארנדי הארגנטינאית על גמבה אוסקה היפנית.
היסטוריה
הגביע הוקם בתחילת 2008 בשם "J.League Cup / Copa Sudamericana Championship", על ידי ההתאחדות היפנית לכדורגל (JFA), הקונמבול והJ. League, שבעצם איגוד שלוש הליגות הבכירות ביפן וכוללת את ה-J1, J2, ו-J3, שאחד הספונסרים שלה הוא בנק סורוגה היפני. התחרות היא למעשה משחק גמר אחד שמארחת אלופת ה-J. League בעונה החולפת באצטדיונה הביתי, נגד אלופת הגביע סודאמריקנה בעונה החולפת.
המשחק הראשון של הטורניר במהדורתו הראשונה נערך ב-30 ביולי 2008 באצטדיון נגאי שבאוסקה, אצטדיונה הביתי של גמבה אוסקה, שהפסידה לארסנאל דה סרנדי הארגנטינית בתוצאה 1-0. גם במהדורה השנייה זכתה הקבוצה הדרום אמריקאית, אינטרנסיונל הברזילאית, אך מאז, במשך חמש מהדורות, זכו הנציגות היפניות. ב-2015 שב הגביע לדרום אמריקה, עם זכייתה של ריבר פלייט. ב-2016 זכתה אינדפנדיינטה סנטה פה הקולומביאנית. ב-2017 חזר הגביע ליפן כשאוראווה רד דיימונדס זכתה בו כשניצחה את שאפקואנסה הברזילאית. ב-2018 זכתה אינדפנדיינטה והחזירה את הגביע לארגנטינה בפעם השלישית (הגביע התקיים בפעם האחרונה בשם "סורוגה בנק"), וב-2019 זכתה בו אתלטיקו פרנאאנסה הברזילאית. ב-2020 היה אמור להתקיים הגמר בין קוואסקי פורנטלה לאינדפנדיינטה דל ואיה האקוודורית אך הגמר לא נערך עקב מגפת הקורונה העולמית.
מודל הקשירה ההדוקה
מודל הקשירה ההדוקה (באנגלית: Tight Binding Method) הוא מודל בפיזיקת המצב המוצק המתאר את פסי האנרגיה של אלקטרונים במתכת על ידי שימוש בקירוב של פונקציות הגל (פו"ג) שמתבסס על סופרפוזיציה של פו"ג של אטומים מבודדים הממוקמים בסריג. השימוש במודל זה נפוץ עבור מגוון של מוצקים. על אף היותו מודל המתאר אלקטרון יחיד, המודל משמש כבסיס עבור חישובים מתקדמים יותר כגון בעיות רב גופיות וחישוב קוואזי-חלקיקים.
הקדמה
מודל הקשירה ההדוקה הוא מודל במכניקת הקוונטים שמתאר את תכונותיהם של אלקטרונים הכבולים בחוזקה אל האטומים שאליהם הם שייכים בחומר מוצק. השפעתם של פוטנציאלים ומצבים אחרים בסביבת האלקטרון - זניחה. כתוצאה מכך פו"ג של האלקטרון תהיה דומה למדי לאורביטל האטומי של האטום אליו הוא שייך והאנרגיה של האלקטרון תהיה קרובה לאנרגיית היינון של האלקטרון מאטום בודד.
באופן כללי יש מספר רמות אנרגיה המעורבות במודל.
פיתוח מתמטי
יהיו פונקציות הגל של האורביטלים האטומיים של ההמילטוניאן H_{atom} המתאר אטום מבודד. כאשר האטום ממוקם בגביש, פו"ג של מיקומי אטומים סמוכים חופפות חלקית זו לזו, ולכן תיאור זה אינו התיאור של הפונקציות העצמיות של המערכת כולה. החפיפה קטנה יותר כאשר האלקטרונים קשורים בחוזקה אל האטומים, וזהו מקור הביטוי "קשירה הדוקה". כדי לקבל את התיאור הנכון עבור המערכת כולה נוסיף איבר פוטנציאל \Delta U להמילטוניאן של המערכת שמבטא את התיקונים לפוטנציאל של אטום יחיד לעומת הפוטנציאל בגביש.
קירוב לפונקציית הגל \psi_r של אלקטרון יחיד המתואר על ידי המילטוניאן זה נתון כצירוף ליניארי של פונקציות הגל המתארות את האורביטלים האטומיים :
.
כאשר m היא רמת האנרגיה האטומית ו R_n מיקום האטום בסריג.
פונקציות הגל הן פונקציות בלוך בסריג, ולכן הן מהצורה כלומר, השינוי בפונקציית הגל הוא בפאזה בלבד. \mathbf{k} הוא וקטור הגל של הפונקציה. כתוצאה מכך, הפרישה של פונקציית הגל על ידי האורביטלים האטומיים מקיימת,
נציב
,
ונקבל
או
מתכונת הנרמול של פונקציית הגל נובע:
כאשר α (Rp ) היא פונקציית החפיפה האטומית. נהוג להזניח איבר זה ולהניח α (Rp ) =1 במקרה כזה:
ולכן פונקציית הגל בקירוב הקשירה ההדוקה היא מהצורה
ג'ין ארסו
ג'ין ארסו (באנגלית: Jyn Erso) היא דמות בדיונית מעולם מלחמת הכוכבים. את הדמות מגלמת השחקנית פליסיטי ג'ונס, והיא הופיעה רק בסרט האנתולוגיה הראשון, "רוג אחת".
היסטוריה
ג'ין נולדה בשנת 22 BBY ללירה וגיילן ארסו שהיה מהנדס מבריק. בשנת BBY 15 בית הוריה מותקף על ידי חיילי האימפריה ובראשם קומודור אורסון קרניק, אמה הורתה לה להסתתר מפני החיילים ויצאה בעצמה להתעמת איתם. במהלך העימות היא סירבה להיכנע ונורתה למוות על ידי קרניק. ג'ין, שהייתה עדה למתרחש, הצליחה להימלט, בעוד אביה נלקח בשבי כדי שיבנה לאימפריה הגלקטית את הנשק העוצמתי שלהם "כוכב המוות".
אל מקום המחבוא של ג'ין מגיע סו גררה, ידיד המשפחה שהציל אותה ומגדלה עד בגרות. לאחר מכן ארסו עזבה אותו והתדרדרה לפשיעה. בסרט "רוג אחת", ארסו מחולצת מהכלא על ידי המורדים קאסיאן אנדור והדרואיד שלו K2-SO, רובוט אימפריאלי שתוכנת מחדש, במטרה להשיג ממנה מידע לגבי אביה. כך היא מגיעה לבסיס המורדים ומתוחקרת על ידי קסיאן אנדור ומון מות'מה. לאחר מכן, על הכוכב ג'דהה, היא עדה להקלטת ההולוגרמה של אביה הטוענת כי הוא אינו מעוניין לעבוד עם האימפריה, הוא רימה אותם ושתל בנשק שסייע לבנות נקודת תורפה שיכולה להרוס אותו. ההקלטה נקטעת על ידי הפצצה של כוכב המוות במהלכה נהרג סו גררה שגידל אותה שנים רבות וכל תושבי העיר ג'דהה.
הקבוצה ששורדת את ההפצצה ממריאה לכוכב אידו בו נמצאים הקייבר קריסטלים שמשמשים כמקור אנרגיה לכוכב המוות, כמו גם לחרבות אור. מידע מודיעיני מראה כי גיילן ארסו נמצא על הכוכב והקבוצה אמורה לחסלו, אך לא מוציאה את החיסול לפועל. בה בעת, המנהל קרניק מגלה כי ישנו בוגד בשורות האימפריה.
גיילן ארסו נמצא על הכוכב כשקרניק מגיע לגלות מי בגד באימפריה, ג'ין מביטה מרחוק על הפגישה הזו. ג'ין מנסה להגיע אל אביה וברגע שקרניק מבחין בה הוא מורה לירות בה, אך חללית מתרסקת על הרציף ומפריעה לו. במהלך המאבק על הרציף, ג'ין רצה אל אביה כדי לדבר איתו, היא מזדהה בפניו כבתו ג'ין, אחרי 15 שנים של נתק מוחלט. אביה, שנפצע אנושות, שמח לראותה ומעודד אותה לעזור למורדים להרוס את הנשק המסוכן שעזר לבנות. גיילן נכנע לפצעיו ומת בידיה של ג'ין שבורת הלב.
ג'ין נשלחת יחד עם כוח עזר של מורדים למשימה קשה - השגת תוכניות כוכב המוות במקום מחבואם על הכוכב הטרופי סקאריף. הקבוצה סובלת מאבדות רבות מחבריה, לרבות הטייס העריק, צ'ירוט אימווה ובייז מלבוס. צי המורדים מגיע להתקפה על הכוכב כאשר הוא מגלה כי הקבוצה פשטה עליו. קרב קשה מתנהל והאימפריה מפעילה שדה הגנה המנתק את התקשורת בין הכוכב לצי בחלל, כך שגם תוכניות כוכב המוות לא יכולות להיות משודרות לחלל.
אחרי שג'ין וקסיאן אנדור, שבינתיים התאהבו האחד בשני, מגיעים למקום עם הדרואיד K-2SO, הם פוגשים בכוח מגן קיסרי. הדרואיד מקריב את עצמו למענם, אך דרכם החוצה נחסמת. הם פורצים מהחלון ומטפסים כל הדרך למעלה אל עמדת השידור. המנהל קרניק מגיע מלווה בחייליו ומתפתח קרב יריות במהלכו אנדור נפצע, אך לא נהרג. ג'ין מצליחה להימלט ומגיעה אל עמדת השידור, אך היא מגלה כי השידור לא צולח. לפתע מגיח המנהל קרניק בנשק דרוך ומאיים אליה, הם מנהלים שיחה קצרה בה הוא טוען כי שדה ההגנה פעיל והתוכניות לעולם לא יגיעו למעלה והיא מבטיחה לו שנקמת אביה עוד תגיע. אנדור הפצוע מגיח מאחור ויורה בקרניק שמתמוטט על הרצפה. בינתיים בחלל הקרב מסלים ומשחתת כוכבים שנפגעה מתרסקת על מחולל שדה ההגנה של הכוכב וגורמת להיעלמות שכבת ההגנה. כך מצליחים ג'ין וקסיאן לשדר את התוכניות לספינת הדגל של הצי בראשותו של האדמירל ראדוס שם גם נמצאת הנסיכה ליאה.
ג'ין וקסיאן מנסים לברוח מהכוכב אך מבחינים בסופה הרסנית המתקרבת, שהיא תוצאה של התקפה נוספת מצד כוכב המוות. הם מבינים שגורלם נחרץ וכי הם הולכים למות בקרב. הם יושבים מחובקים וממתינים לגל ההרס שיגיע אליהם. רגעים לפני סופם, אנדור לוחש באוזני אהובתו שאביה היה גאה בה כעת והם מיד נהרגים בידי גל ההדף האדיר.
הופעות נוספות
בסדרת המשחקים Jedi Knight מופיע דמות טייסת העוזרת לגיבור המגולם על ידי השחקן לאורך שני המשחקים הראשונים מבית היוצר של לוקאס ארט. בין היתר היא מסייעת לו לגנוב את תוכניות כוכב המוות.
דמותה של ג'ין ארסו תופיע גם בסדרת האנימציה "מלחמת הכוכבים: כוחות הגורל" (Forces Of Destiny), המתמקדת בנשים גיבורות, כדוגמת הנסיכה ליאה, אסוקה טאנו וריי.
דוקים
דוקים הוא משחק שבו יש 41 קיסמים ארוכים – מקלות דקים בעלי קצוות מחודדים, באורך של כעשרים סנטימטרים. מקורו של משחק הדוקים הוא באירופה, אך עדויות למשחקים דומים מראות על כך שיש למשחק שורשים במזרח הרחוק. הדוקים עשויים עץ או פלסטיק, וזהים באורכם הנע בין 17 סנטימטרים ל-20 סנטימטרים.
ב-1936, הובא המשחק מהונגריה, בה הוא נקרא מרוקו (Marokko) לארצות הברית. השם מיקאדו (Mikado), הוא סימן מסחרי וכך מכונה המקל הכחול בעל הניקוד הגבוה ביותר על שם מיקאדו (קיסר יפן).
מהלך המשחק
בתחילת המשחק מפזרים את הקיסמים בערימה. המטרה היא להוציא כמה שיותר קיסמים בזה אחר זה, מבלי להזיז את הקיסמים האחרים שבערימה, על ידי שימוש בקיסמים אחרים. הקיסמים ממוינים לפי פסי צבע, וצבעו של כל קיסם קובע את מספר הנקודות אותן יקבל השחקן על הוצאתו המוצלחת. בדרך כלל, לאחד הקיסמים צבע מיוחד, וניקוד גבוה במיוחד, בהתאם. אם הוזז קיסם שלא היה מיועד לזוז, התור נגמר והוא עובר למשתתף הבא בלי לאסוף שוב. המשתתף בעל מספר הנקודות הגבוה ביותר מנצח.
משחק מיקאדו מסורתי כולל 41 מוטות, באורך חמישה-עשר סנטימטרים, המקודדים בצבעים שונים המסמלים ערכים שונים, כשסך הניקוד עומד על 170 נקודות. המוטות אינם מחודדים, והם נחתכים בקצותיהם כדי לא לדקור את המשחקים בהם.
וריאציות נפוצות לחוקים הם:
סוגים
מיקאדו משווק (בעיקר באירופה וארצות הברית) במספר גדלים (היקף המוט 1-8 מילימטרים): חלק מגרסאות הענק והסופר משווקות באריזות של 26 מוטות. מיני מיקאדו בניקוד כולל של 145 נקודות, כולל 31 מוטות.
מיקאדו ענקי לשימוש בטיולים מורכב מ-26 מוטות באורך 93 סנטימטרים והיקף של 10 מילימטרים. ניקוד המשחק הכולל מגיע ל-200 נקודות.
בחלק מן החפיסות נהוגים צבעים שונים כך שישנו דוק יחיד, בדרך כלל שחור, שערכו הגבוה ביותר משאר הדוקים האחרים הצבועים בירוק, אדום, כחול וצהוב.
אזכורים בתרבות
בתוכנית הקומדי סטור, שרו המשתתפים את שיר הדוקים ובו השורה "דוקים זה משחק מרהיב, דוקים זה כה חביב – אז הבה נתלפלף".
טסה ויולט
ביוגרפיה
ויולט גדלה באשלנד שבמדינת אורגון שבארצות הברית.
ב-2007–2009, כשעבדה בהונג קונג ותאילנד בשביל פרויקט בית ספרי, היא עבדה בתור דוגמנית וולוגרית תחת שם הבמה מיקאקיטי.
ב-18 במרץ 2014, היא הוציאה את אלבום המוזיקה הראשון שלה, Maybe Trapped Mostly Troubled.
ב-16 בספטמבר 2016, היא הוציאה את מיני-אלבום הראשון שלה, Halloway.
ב-2016, שיחקה בסרט The Matchbreaker בתפקיד טריסיה.
ב-22 באפריל 2018, היא הוציאה את המיני-אלבום השני שלה, Halloway B-sides.
ב-25 באוקטובר 2019, היא הוציאה את אלבום המוזיקה השני שלה, Bad Ideas.
קייסר (כדורגל)
מועדון הכדורגל קייסר (קזחית: Қайсар) הוא מועדון כדורגל מהעיר קייציילורדה שבקזחסטן. המועדון משחק בליגה הקזחית השנייה. המועדון זכה בגביע אחד והגיע לגמר הגביע הקזחי פעם אחת נוספת.
היסטוריה
המועדון נוסד בשנת 1968. עד שנת 1991 שיחק בליגות ובגביע של ברית המועצות. בשנת 1992 נוסדו הליגות והגביע של קזחסטן. המועדון שיחק בליגת העל הקזחית בשתי העונות הראשונות 1992, 1993. בעונת 1992 הגיע לחצי גמר הגביע הקזחי והפסיד לקבוצת קאיראט אלמטי. בסוף עונת 1993 ירד לליגה השנייה בקזחסטן. המועדון שיחק שתי עונות בליגה השנייה ובסוף עונת 1995 עלה לליגת העל. בעונת 1996/1997 הגיע לרבע גמר הגביע והפסיד לקבוצת ווסטוק.
בעונת 1997/1998 הגיע בפעם הראשונה לגמר הגביע והפסיד לקבוצת אירטיש. בעונת 1998/1999 זכה המועדון בפעם הראשונה בגביע של קזחסטן.
בעונת 1999/2000 הגיע לרבע גמר הגביע והפסיד לקבוצת קאיראט אלמטי. בעונת 2000/2001 הגיע לרבע גמר הגביע והפסיד לקבוצת אירטיש. בעונת 2001 הגיע לרבע גמר הגביע והפסיד לקבוצת אטיראו. בעונת 2002 הגיע לרבע גמר הגביע והפסיד לקבוצת מועדון הכדורגל אסטנה. בעונת 2003 הגיע לרבע גמר הגביע והפסיד לקבוצת קאיראט אלמטי. בסוף עונת 2004 ירד לליגה שנייה.
בעונת 2011 הגיע לשמינית גמר הגביע והפסיד לקבוצת אורדבסי. בעונת 2012 הגיע לרבע גמר הגביע והפסיד לקבוצת לוקומוטיב אסטנה ובסוף העונה סיים את ליגת העל במקום ה-9 מתוך 14 קבוצות וירד לליגה השנייה בגלל צמצום מספר הקבוצות בליגת העל מ-14 ל-12 קבוצות. בעונת 2013 הגיע לשמינית גמר הגביע והפסיד לקבוצת אירטיש ובסוף העונה עלה לליגת העל. בעונת 2015 ירד המועדון לליגה הקזחית הראשונה. לאחר שתי עונות חזר לליגה הבכירה.
בעונת 2018/2019 זכתה ב בפעם השנייה בתולדות המועדון.
ג'יבריל
ג'יבריל הוא הגרסה הערבית לשם גבריאל. {{פירושונים|
עונת 1951/1952 בלה ליגה
עונת 1951/1952 הייתה העונה ה-21 של לה ליגה שהיא הליגה הספרדית הבכירה בכדורגל. העונה החלה ב-9 בספטמבר 1951 והסתיימה ב-13 באפריל 1952.
הליגה כללה 16 קבוצות. קבוצות שזכו במקום 15-16 יעברו בסוף העונה לליגת משנה במקום שתי קבוצות מליגת משנה שזכו בה במקום ראשון ב-2 הבתים שלה. קבוצות שכו במקום 2-3 בכל אחת מהבתים של ליגת המשנה ישתתפו במשחקי המבחן עם קבוצות שזכו במקום 13-14 בליגה הבכירה. שתי קבוצות החזקות ממשחקי המבחן ישחקו בעונת 1952/1953 בליגה הבכירה.
מליגת המשנה עלו סרגוסה, ריאל חיחון, לאס פאלמס ואתלטיק טטואן.
ברצלונה זכתה בתואר וזאת בפעם החמישית בתולדות המועדון. בנוסף לכך, היא זכתה בגביע חנרליסימו.
לאס פאלמס ואתלטיק טטואן ירדו לליגת משנה בסוף העונה. "ולנסיה מסטלה" זכתה במקום הראשון במשחקי המבחן, אך לא יכלה לעלות לליגה הבכירה בהיותה קבוצת-בת של ולנסיה. בנוסף לכך, בעקבות משחקי ריאל חיחון וריאל סנטנדר שזכו במשחקי המבחן במקום ה-2 וה-3 נותרו בליגה הבכירה.
כדורגלנים מצטיינים
בהתאם לנתונים הרשמיים של LFP פהיניו, ריאל מדריד זכה בתואר מלך השערים עם כיבוש 28 שערים ב-27 משחקים. הוא הגיע להישג זה בפעם השנייה בקריירה.
אנטוני רמלייטס מברצלונה היה השוער הטוב של העונה. הוא ספג 40 שערים ב-28 משחקים.
פירוק הנשק הכימי בסוריה
פירוק הנשק הכימי בסוריה היה תהליך מוסכם בין סוריה לבין ארצות הברית ורוסיה, שהחל בספטמבר 2013 ואמור היה להסתיים ביוני 2014 ובמסגרתו אמור היה להתפרק כל הנשק הכימי הנמצא בסוריה, יחד עם כל האמצעים לייצורו. תהליך זה לא הושלם ובידי סוריה נותר נשק כימי גם לאחר סיומו.
רקע
נשק כימי קיים בסוריה מאז אמצע שנות ה-80 של המאה ה-20, אף שהסורים הכחישו זאת מאז ומתמיד. סוריה הייתה אחת מחמש מדינות בלבד, בעולם כולו, שלא חתמו על האמנה לאיסור ייצורו, פיתוחו והשימוש בו. הנשיא הסורי לשעבר חאפז אל-אסד הודה בהימצאותו של נשק כימי בארצו, ברמז בלבד אמנם, בהצהרות פומביות בשנים 1990 ו-1997. ביולי 2012, על רקע מלחמת האזרחים שפרצה בסוריה למעלה משנה קודם לכן, הודתה בכך סוריה בפה מלא.
באוגוסט 2012, כחודש אחרי אותה הודאה סורית מפורשת, הציב נשיא ארצות הברית ברק אובמה "קו אדום", לפיו שימוש סורי בנשק כימי יגרור מתקפה צבאית אמריקאית על סוריה.
שמועות על שימוש סורי בנשק כימי, נגד אזרחים סורים, החלו לדלוף מיד לאחר מכן ובמהלך כל השליש השלישי של שנת 2012, השנה השנייה למלחמת האזרחים, וביתר שאת בראשית 2013. עם זאת, בשלב זה השמועות לא הוכחו ומכל מקום, ארצות הברית הכחישה את נכונותן.
באפריל 2013 הודיע בכיר באמ"ן, כי כוחות אסד השתמשו בנשק כימי, ככל הנראה גז עצבים מהסוג סארין. ארצות הברית הסתייגה תחילה גם מהערכה זו של אמ"ן, אך ב-25 באפריל 2013 אישר מזכיר ההגנה של ארצות הברית צ'אק הייגל, כי סוריה אכן השתמשה בנשק כימי. הוא טען עם זאת, שהשימוש הזה היה במידה מועטה ומכאן, במשתמע, לא עבר כביכול עדיין את הקו האדום שהציב אובמה כמעט שנה קודם לכן.
ב-21 באוגוסט 2013 התרחשה המתקפה הכימית בע'וטה שבמחוז ריף דמשק, שהיוותה את הזרז לתחילתו של תהליך פירוק הנשק הכימי בסוריה. מאות אזרחים סורים, בנוסף לעשרות מכוחות המורדים באסד, ובסך הכל כ-1400 איש על פי ארצות הברית, נהרגו. אובמה הרגיש שאיננו יכול יותר להתעלם וכי הקו האדום שהציב בדיוק שנה אחת קודם לכן, נחצה. הוא תכנן תקיפה צבאית בסוריה, כצעד ענישה על השימוש בנשק כימי, וניסה לגבש קואליציה של מדינות שישתתפו בה, כשבמקביל גם החל בהליך להבאת עניין התקיפה העתידית, לאישור הקונגרס של ארצות הברית.
רוסיה התנגדה לתוכניתה של ארצות הברית לתקוף בסוריה, אף כי נשיאה, ולדימיר פוטין, הודיע, שיתמוך בתקיפה שכזו אם יינתן לה אישור האו"ם, ואם יוכח שמשטר אסד אכן השתמש בנשק כימי. במקביל, איראן איימה שתקיפה תוביל לחורבן ישראל.
משא ומתן והסכם
ב-9 בספטמבר 2013 ניתן לציבור הרחב רמז ראשון, כי אפשר שהתקיפה המתוכננת תומר בהליך מוסכם לפירוק הנשק הכימי הסורי. היה זה במסיבת עיתונאים שערך ג'ון קרי שר החוץ של ארצות הברית, בלונדון, יחד עם שר החוץ הבריטי, ויליאם הייג. בתשובה לשאלת עיתונאי, כנראה מוזמנת, הודיע קרי, כביכול באופן תאורטי בלבד, שניתן לעצור את התקיפה הצבאית, אם סוריה תמסור לידי הקהילה הבינלאומית, בתוך שבוע, את כל הנשק הכימי שברשותה. הוא אף הוסיף הערה מפורשת, שהראתה כביכול שמדובר במשהו תאורטי בלבד, ולפיה אין לדעתו שום סיכוי שסוריה תסכים לכך, או שניתן יהיה בכלל, טכנית, לבצע זאת. בדיעבד הסתבר, שלהודעה, הכביכול תאורטית הזו של קרי, קדם משא ומתן בין נשיא רוסיה ולדימיר פוטין לנשיא ארצות הברית ברק אובמה, מאחורי הקלעים של פיסגת ה-G20, שהתקיימה שלושה ימים קודם לכן בסנקט פטרבורג. במסגרת משא ומתן זה הונחו ככל הנראה אבני היסוד להסכמות שהושגו בהמשך בין הצדדים.
ב-9 בספטמבר, שעות ספורות אחרי דברי קרי, הודיעו שר החוץ הרוסי סרגיי לברוב ועמיתו הסורי ואליד אל-מועלם, במסיבת עיתונאים משותפת במוסקבה, כי נשיא סוריה בשאר אל-אסד מסכים להצעת פשרה שהעלה פוטין, למסור את הנשק הכימי שברשותו, לפיקוח בינלאומי, שיוביל לפירוק נשק זה.