cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
תשעה באב
תפילת ערבית ליל תשעה באב
לאחר תפילת העמידה אומר החזן קדיש; בקצת קהילות אומר חצי קדיש, ובקצת קהילות אומר קדיש תתקבל, ובקצת קהילות אומרים "קדיש תתקבל בלא תתקבל". כאשר חל הצום במוצאי שבת אומרים לאחר הקדיש את ברכת מאורי האש על נר הבדלה. לאחר מכן עדות המזרח מקוננים בפיוט "למי אבכה וכף אכה".
מגילת איכה
לאחר תפילת העמידה, נהגו לקרוא את מגילת איכה. במרבית הקהילות קוראים את המגילה ללא ברכה, אמנם בהרבה קהילות בני אשכנז נהוג לברך לפניה הקריאה "על מקרא מגילה", על פי דעת הגר"א, ובתנאי שהיא כתובה על מגילה מקלף. ישנן קהילות בהן הקהל קורא את המגילה בשקט, כל אחד לעצמו, והחזן לא מגביה קולו. לאחר המגילה נהוג לומר קינות נוספות.
אאוחניה סוארס
קריירה
בשנת 2011 שיחקה בטלנובלה "Los unicòs" ("היחידים") מסוגת גיבורי על, בה גילמה את דמותה של סופיה רייס, לצדם של מריאנו מרטינס, ניקולס ואסקס, ברנדה אסניקר וחימנה ברון. הסדרה הצליחה מאוד בארגנטינה וזכתה לקהל מעריצים שבוי. ב-2012 שבה הסדרה לעונה שנייה עקב רייטינג נמוך הסתיימה לאחר 53 פרקים. בשנת 2011 שיחקה לצד ניקולס פאולס במיני סדרה "30 ימים ביחד".
ב-2013 השתתפה בטלנובלה "רק אתה", לצד עמיתתה מכמעט מלאכים, מריאנה אספוסיטו, וב-2014 כיכבה בסדרה "דרך לאהבה" לצד מריאנו מרטינס וקרינה סמפיני. באותה השנה התארחה בעונתה השנייה של התוכנית "Tu cara me suena", שם חיקתה את ניקול קידמן בסרט מולין רוז'. בנוסף, השתתפה בקליפ של דויד ביסבל.
תשעה באב
מגילת איכה
בתום אמירת הקינות נהוג לומר קדושה דסידרא (למעט מנהג תימן הבלדי) אך מתחילים מ"ואתה קדוש" (כמו בבית האבל) ואין אומרים את הפסוק "ואני זאת בריתי". לאחר מכן אומרים קדיש בלי המילים "תתקבל (צלותנא ובעותנא עם) צלותהון ובעותהון דכל (בית) ישראל..." בניגוד לשאר ימות השנה אך יש נוהגים בכל זאת לומר תתקבל. אצל הספרדים נהוג לומר קדיש מורחב עם הוספה של קטעים מסוימים, קדיש הנאמר גם בסיום מסכת ובעת ההלוויה, כאשר במקום "תתקבל" אומרים "תתכלי חרבא וכפנא ומותנא ומרעין בישין, יעדה מננא ומנכון ומעל עמיה ישראל ואמרו אמן" (תרגום: יכלו החרב והרעב והמגפה והמחלות הרעות. יסיר (השם) מאיתנו, ומכם ומעל עמו ישראל. ואמרו: "אמן!") אצל הספרדים ובעוד קהילות נהוג להכריז את מספר השנים לחורבן בית המקדש השני. לפני הכרזה זו נהוג לכבות כמעט את כל הנרות בבית הכנסת ולהשאיר רק נר בודד דלוק.
בזמן אמירת מגילת איכה והקינות, היה מנהג באשכנז (במאה ה־17) שהנערים זרקו אבנים וצרורות זה על זה, מאוחר יותר ידוע על מנהג נוסף שזרקו 'חרולים' (פרחי לכיד הנחלים) זה על זה, החרולים הסתבכו בשערות הראש והזקן וכדי להפטר מהם היה צורך לתלוש מעט מהשערות. פוסקים רבים התנגדו למנהג זה, שהפך לשעשוע.
אאוחניה סוארס
קריירה
ב-2015 סוארס הופיעה לראשונה על המסך הגדול בסרט "אבזורדה", שלפסקול שלו גם נתנה את קולה בחידוש ל-Trátame suavemente של סודה סטריאו. בסרט שיחקה את דמותה של "סיילו'. על תפקידה בסרט קיבלה את פרס פריצת השנה הנשית בקולנוע הארגנטינאי. בנוסף, שימשה שגרירה של הקולנוע הארגנטינאי בפסטיבל הסרטים האוטוביוגרפיים. במהלך שנה זו השיקה סוארס קו בגדים משלה.
תשעה באב
טלית ותפילין בתשעה באב
ברוב הקהילות האשכנזיות והתימניות, נוהגים שבתשעה באב בתפילת שחרית לא מתעטפים בטלית ולא מניחים תפילין, כדרך האבלים, ותחת זאת מתעטפים בטלית ומניחים תפילין בתפילת המנחה. מנהג זה החל לקראת סוף תקופת הראשונים, והוא הונהג כפשרה בין שיטות בהלכה שגרסו שאין להניח תפילין בתשעה באב כלל (כמו אבל ביום הראשון), לבין שיטות אחרות שסברו שיש להניחם כרגיל; בשולחן ערוך נפסק במפורש כמו הפשרה. בקהילות ספרדיות מעטות נהוג להניח טלית ותפילין בבית לפני תפילת שחרית, לקרוא בהם קריאת שמע ולחלוץ אותם, ולהתפלל תפילת שחרית בבית הכנסת בלי טלית ותפילין. הטעם למנהג זה הוא ההלכה האוסרת על אמירת קריאת שמע ללא טלית ותפילין. בקרב היישוב הספרדי הוותיק בארץ ישראל (בעיקר בירושלים) נהוג מתקופה קדומה להתפלל את תפילת שחרית עם טלית ותפילין, ולחלוץ אותם רק לפני אמירת הקינות. מנהג זה התפשט גם אצל יהודים ספרדים שאינם מוותיקי היישוב שרצו לקבל עליהם את מנהג ארץ ישראל. אף הרמב"ם שלא היה מתושבי ארץ ישראל מעיד שרק מעט חכמים נמנעו להניח תפילין של ראש בלבד, ומדבריו משתמע שבקהילות ספרד הניחו תפילין ביום זה.
אאוחניה סוארס
קריירה
ב-2016 כיכבה בסרט "החוט האדום" לצד בנחמין ויקוניה.
תשעה באב
תפילת שחרית
במרבית קהילות ספרד, וגם בתימן וגאורגיה, אומרים בשחרית את שירת האזינו במקום את שירת הים, ובקהילות איטליה משמיטים את שירת הים ואומרים ישתבח מיד. אך אצל האשכנזים וחלק מן הספרדים, אומרים את שירת הים כבכל יום. אצל הספרדים הנוהגים לומר את שירת הים, אומרים את שירת האזינו כפתיחה לקינות.
אאוחניה סוארס
קריירה
ב-2019 שיחקה בטלנובלה "Argentina, tierra de amor y venganza" שם גילמה את דמותה של רחל נובק, צעירה פולנית המהגרת לארגנטינה עם הבטחה להינשא לגבר עשיר, אבל עם הגעתה משודלת לזנות.​ בנוסף, באותה שנה היא הייתה הקריינית של פרק בסדרה "Otros pecados", ועשתה הופעת קמע בפרק של הסדרה "Chueco en línea" יחד עם אדריאן סואר.
ב-2021, סוארס כיכבה בסדרה "Terapia alternativa", יחד עם בנחמין ויקוניה, שם הם גילמו זוג מאהבים שנעזרים בטיפול פסיכולוגי כדי להיפרד. באותה שנה, היא חזרה על תפקיד הדיבוב הספרדי של הסרט "לשיר 2", שם היא חזרה לגלם את מינה.
תשעה באב
תפילת שחרית
כבכל צום, אומרים בחזרת הש"ץ את ברכת עננו בין ברכת גואל לברכת רופא. בקהילות רבות נהוג להשמיט אמירת ברכת כהנים בחלק מקהילות הספרדים, ובקהילות גאורגיה וחלק מיוצאי מרוקו משנים את אמירת נוסח הקדושה בדומה לנוסח אשכנז ("נקדש את שמך בעולם" במקום "נקדישך ונעריצך"), ואף מקצרים את נוסח ברכת שים שלום לנוסח "עושה השלום ברכנו ברוב עוז ושלום, כי אתה אדון השלום. ברוך אתה ה' המברך את עמו ישראל בשלום. אמן" ואין אומרים את תפילת אלהי נצור. בתקופה קדומה נהגו לומר בחזרת הש"ץ קרובה לתשעה באב, מנהג שהשתמר רק בנוסח איטליה ובמנהג אשכנז המערבי; בשאר נוסחי התפילה התבטל או שנאמר לאחר החזרה כחלק מהקינות. בקהילות איטליה נהגו עד המאות האחרונות לומר את כל הקינות בברכת בנין ירושלים בחזרת הש"ץ.
ניסים עזיקרי
ניסים עָזיקְרי (7 באוגוסט 1939 – 3 בפברואר 1990) היה שחקן תיאטרון וקולנוע, תסריטאי וצייר ישראלי.
אאוחניה סוארס
קריירה
ב-2022 חידשה סוארס את הקריירה המוזיקלית שלה. באפריל היא הוציאה את הסינגל המקורי הראשון שלה בשם "El Juego del Amor", דואט עם המוזיקאי סנטיאגו צ'לי, שנכתב והולחן על ידי צ'לי, והושמט מאלבומו האחרון. הסינגל כלל גם קליפ עם הופעה של שניהם. במאי היא השתתפה בתחרות הכישרונות המוזיקליים של אורוגוואי, "Quién es la máscara?", שבה מפורסמים שונים שרים שירים ומסתירים את זהותם בתחפושת, ומתחרים כדי להיות האדם האחרון שמתגלה. שם השתתפה סוארס לבושה בתחפושת גלידה ושרה שני שירים לפני שהתגלתה: "Libre soy" מהסרט של דיסני, "לשבור את הקרח", ו-"Let It Be" של הביטלס. ביולי הוציאה את הסינגל המקורי השני שלה, הפעם סולו, ששמו "Lo Que Dicen De Mi", מלווה בווידאו קליפ. זה השיר הראשון שכתבה בעצמה.
תשעה באב
תפילת שחרית
ברוב הקהילות נהוג שאין אומרים תחנון בתשעה באב, אך אצל יהודי תימן אומרים אותו. ביחס למיקום אמירת הקינות ישנה מחלוקת: לפי מנהג רוב קהילות הספרדים וכן במנהג איטליה ותימן אומרים את הקינות מיד לאחר החזרה לפני הוצאת ספר תורה (אצל התימנים אומרים תחנון לפני הקינות). לפי מנהג אשכנז וקצת מקהילות הספרדים אומרים את הקינות רק לאחר הקריאה בתורה. הספרדים שמניחים תפילין אומרים אותן לאחר חליצת התפילין. בתקופת הגאונים, אמרו את הקינות בתוך חזרת הש"ץ, וכך נהגו במנהג איטליה עד לזמן האחרון. לא שרים פסוקים בניגון בעת הוצאת ספר התורה.
ניסים עזיקרי
ביוגרפיה
עזיקרי נולד בעיר וארנה שבבולגריה. בגיל שבע הופיע לראשונה בתיאטרון.
אאוחניה סוארס
חיים אישיים
בשנת 2009 הייתה בת זוגו של השחקן הארגנטינאי ניקולאס ריירה, ששיחק לצידה בטלנובלה "כמעט מלאכים".
תשעה באב
תפילת שחרית
ישנם מנהגים רבים ביחס לקריאת התורה הנהוגים בקהילות השונות. בין היתר קיימים המנהגים הבאים:
ניסים עזיקרי
ביוגרפיה
ב-1948, במהלך מלחמת העצמאות, עלתה משפחתו לישראל והתיישבה בלוד. כשהיה בן 13 עבר עם משפחתו ליפו. בנעוריו למד בסטודיו הדרמטי של "תיאטרון האהל" בתל אביב, בהדרכת משה הלוי.
תשעה באב
תפילת שחרית
קוראים בתורה בפרשת "כי תוליד בנים ובני בנים". ומפטירים בירמיה. בקהילות ספרדיות רבות נהוג לתרגם את ההפטרה לשפה המדוברת (לאדינו, ערבית יהודית ועוד), ואילו התימנים מתרגמים אותה לארמית. מברכים לאחר ההפטרה שלוש ברכות בלבד: ברכת האל הנאמן בכל דבריו, משמח ציון בבניה ומגן דוד. אצל יהודי תימן משנים את הברכה האמצעית ואומרים את הנוסח כמו בתפילת רחם, ובנוסח איטליה נוהגים לומר "ולעגומת נפש" במקום "ולעלובת נפש" ו"מנחם ציון בבניה" במקום "משמח ציון בבניה". במנהגים שלא אמרו קינות קינות לתשעה באב לפני קריאת התורה, אומרים אותם לאחר ההפטרה. על פי ההלכה ראוי להאריך בקינות עד קרוב לחצות היום.
אאוחניה סוארס
חיים אישיים
מ-2012 עד 2013, סוארז יצאה עם השחקן ניקולס קברה, ולהם בת אחת, רופינה, שנולדה ב-18 ביולי 2013.
תשעה באב
תפילת שחרית
לאחר הקינות אומרים אשרי וקדושה דסידרא, אלא שמשמיטים את הפסוק "ואני זאת בריתי" כיוון שהפסוק דן בלימוד תורה ואין לומדים תורה בתשעה באב. לאחר קדושא דסדרא, אומרים ברוב הקהילות "קדיש תתקבל בלא תתקבל". בקהילות תימן מוסיפים בקדיש את נוסח "יתכלי". בקהילות רבות נהוג להשמיט את סיום התפילה, או חלקים ממנו (שיר של יום, אין כאלהינו, עלינו לשבח וכו'), אך בכמה מקהילות הספרדים מסיימים כבכל יום. ברוב הקהילות נהוג לקרוא את מגילת איכה גם ביום, אך אצל האשכנזים לא נהוג בכך (אם כי יש מחזורים בנוסח אשכנז המציינים שראוי ליחידים קרוא את איכה גם ביום, ובתקופה האחרונה הנהיגו בקצת קהילות אשכנזיות לקוראו בציבור).
ניסים עזיקרי
ביוגרפיה
בשירותו הצבאי נמנה עם מייסדי להקת גייסות השריון, שם גם הכיר את אשתו לעתיד, הזמרת עליזה עזיקרי. לאחר סיום שירותו בצה"ל התקבל לתיאטרון "הבימה" ב-1961, וצורף לקולקטיב ב-1966.
אאוחניה סוארס
חיים אישיים
מ-2015 עד 2021, היא הייתה במערכת יחסים עם השחקן בנחמין ויקוניה, איתו יש לה שני ילדים: בת, מגנוליה, שנולדה ב-7 בפברואר 2018, ובן, אמנסיו, נולד ב-28 ביולי 2020.
ניסים עזיקרי
ביוגרפיה
עזיקרי נישא לעליזה ונולדה להם בת בשם פאני. באמצע שנות ה-60 הכירה עליזה את הזמר אריס סאן והתפתח ביניהם שיתוף פעולה מקצועי וגם רומן שכיכב בטורי הרכילות באותה עת. בעקבות הרומן נפרדו בני הזוג עזיקרי, אולם המשיכו להתגורר בסמיכות בתל אביב. ניסים עזיקרי נטל חלק בגידול הבת המשותפת פאני ואחותה הצעירה סאני, בתם של עליזה ואריס סאן, עד שעליזה עזבה את הארץ בתחילת שנות ה-70.
תשעה באב
מנהגי תשעה באב לאחר חצות היום
לאחר חצות היום מקלים מעט בשניים ממנהגי האבלות של יום תשעה באב: יושבים על כיסא, ולא על הרצפה ומניחים טלית ותפילין בתפילת מנחה (מי שלא הניח בתפילת שחרית). בחלק מקהילות צפון אפריקה נוהגים לעסוק לאחר חצות היום בסידור וניקוי הבית (ואפילו בסיוד) – מנהג המבטא את הכנה לביאת המשיח (שצריך להיוולד, לפי האגדה, בתשעה באב).
ניסים עזיקרי
ביוגרפיה
עזיקרי שיחק ב"תיאטרון זירה", "תיאטרון האהל" ו"תיאטרון הבימה" והשתתף בין השאר בהצגות: "מחכים לגודו", "הארכיטקט והקיסר", "ז'אן ד'ארק", "הלילה השנים עשר", "יתוש בראש", "הכתובה" ו"גן הדובדבנים". תפקידו האחרון היה יונה פופוך בהצגה מלאכת החיים מאת חנוך לוין.
תשעה באב
תפילת מנחה
בכמה מקהילות צפון אפריקה אומרים לפני תפילת מנחה פיוטי נחמה, כדוגמת הפיוט "ארץ חפץ נדחיך" לריב"ש. בקהילות גאורגיה נוהגים לומר לפני תפילת מנחה, את "פרשת העקידה", ולאחר מכן את הקטע "ריבונו של עולם" עד המילים "והארץ אזכור". בקהילות אשכנז אומרים שיר של יום ושאר פסקאות שהושמטו משחרית. בשאר הקהילות מתחילים כבכל יום עד לאחר אמירת חצי קדיש שאחר אשרי. למנהג איטליה, אומרים ובא לציון כמו בכל תעניות, ואומרים בו את הפסוק "ואני זאת בריתי" שהושמט בשחרית. לאחר מכן מוציאים ספר תורה וקוראים את פרשת "ויחל משה" כבכל תענית ציבור. הספרדים, התימנים והאיטלקים מפטירים "שובה ישראל"; הספרדים מוסיפים גם פסוקים ממיכה. האשכנזים מפטירים "דרשו יהוה בהמצאו" כפי מנהגם בכל תענית. אצל חלק מיהודי תימן נהוג כדעת הרמב"ם שלא להפטיר כלל במנחה של תשעה באב.
ניסים עזיקרי
ביוגרפיה
כמו כן, השתתף בסרטים: "הם היו עשרה", "תעלת בלאומילך", "הצד השני", "פנטסיה על נושא רומנטי", "חצי חצי", "אהבה גנובה" ו"אלף נשותיו של נפתלי סימן טוב". בסרט "המובטל בטיטו" השתתף בכתיבת התסריט עם זאב רווח על-פי מחזהו של טומי לפיד "תפוס את הגנב".
תשעה באב
תפילת מנחה
בתפילת שמונה עשרה מוסיפים בברכת "בונה ירושלים" בכל הקהילות את תפילת נחם, העוסקת בציפייה שבית המקדש השלישי יבנה במהרה. בקהילות הספרדיות בהן משנים את נוסח הקדושה וברכת שים שלום בשחרית, בתפילת מנחה אומרים את הנוסח הרגיל. כמו כן אומרים ברכת כהנים גם בקהילות שלא עושים בשחרית – ברוב המקומות נוהגים לעשות ברכת כהנים רק כשמתפללים סמוך לשקיעה, אבל נוהגים האשכנזים לומר על כל פנים "אלהינו ואלהי אבותינו ברכנו בברכה המשולשת...".
אחרי חזרת הש"ץ אומרים אצל הספרדים והתימנים פיוטי נחמה ופסוקים המלוקטים מנבואות הנחמה בספר ישעיה (אצל התימנים אומרים תחנון לפני כן) ואחר כך קדיש תתקבל, שיר המעלות בשוב ה' את שיבת ציון (תהלים קכו) ועלינו לשבח (התימנים והאיטלקים לא אומרים עלינו לשבח, וכן במנהג אשכנז המקורי אם מתפללים מיד תפילת ערבית). בקצת קהילות אשכנז, אומרים את כל הקטעים שלא אמרו בשחרית בסוף התפילה במקום בהתחלתה. המנהג הקדום בנוסח איטליה היה לומר תחנון בתפילת מנחה, אף על פי שאין אומרים תחנון בשחרית, ונזכר בשבולי הלקט ובמחזורים העתיקים כמחזור קמחא דאבישונא ומחזור שד"ל, אבל במחזורים החדשים נכתב שאין אומרים תחנון גם במנחה.
ניסים עזיקרי
ביוגרפיה
עזיקרי הגיש פינה בתוכנית הטלוויזיה "זהו זה!", ביחד עם בנו גורי, וכן הוציא תקליט אודיו בו הוא מקריין עיבוד בחרוזים ליצירתו של סרגיי פרוקופייב, "פטר והזאב".
תשעה באב
סיום הצום
הצום מסתיים בצאת הכוכבים בסיומו של יום תשעה באב. עם זאת, על פי המדרש רוב שרפת בית המקדש אירעה בי' באב, ועל כן ישנו מנהג להמשיך חלק ממנהגי האבלות גם בי' באב, אך גדריו המדויקים של מנהג זה שנויים במחלוקת. כשט' באב חל בשבת ונדחה ליום א', שבפועל מוצאי תשעה באב הוא י"א באב, נוהגים לצמצם במנהגי אבילות אלו יותר מבשאר שנים. בתלמוד הירושלמי מובא כי אמוראים שונים נהגו לצום יומיים או עד בוקר עשרה באב.
ניסים עזיקרי
ביוגרפיה
בשנת 1975 הציג ציורים בתערוכה קבוצתית בגלריה 123 בתל אביב.
תשעה באב
סיום הצום
בסיום תפילת ערבית של מוצאי הצום נהוג לערוך את ברכת הלבנה של חודש אב ברוב עם.
ניסים עזיקרי
ביוגרפיה
בשנת 1988 יצא לאור ספרו של עזיקרי "רשמים בלי מסכות" בהוצאת משרד הביטחון במסגרת האוניברסיטה המשודרת. הספר מכיל אוסף של שיחות, בהן הוא מסביר את האופן שבו ניגש לגלם דמויות שונות במהלך הקריירה שלו.
תשעה באב
בארץ ישראל ובמדינת ישראל
המרחב הציבורי במדינת ישראל מושפע מאווירת האבל של היום. רשויות מקומיות רבות התקינו חוקי עזר האוסרים פתיחת בתי עינוגים, ומשדרי הטלוויזיה מותאמים לאופיו של יום האבל. הבנקים ומקומות עבודה אחדים במגזר הציבורי סגורים בתשעה באב, ולעובדיהם זהו יום חופשה. בחלק ממקומות העבודה האחרים תשעה באב הוא יום בחירה. רוב פעילויות התרבות בישראל מתקיימות כסדרן בליל תשעה באב, כאשר ביום עצמו ניתן להצביע על סימפוזיונים מעטים ועצרות.
ניסים עזיקרי
ביוגרפיה
לאורך שנות חייו, לקה פעמיים בהתקף לב ובפעם השלישית נפטר מהתקף לב בשנתו והוא בן 50. הוא נקבר בבית העלמין קריית שאול בתל אביב.
תשעה באב
בתולדות הציונות
בימי המנדט הבריטי שרתה אווירת אבל בריכוזים יהודיים בארץ ישראל. בשנות ה־20 של המאה ה־20 לא יצאו מהדורות של העיתונים היומיים בתשעה באב. כך תוארה תל אביב של תשעה באב בשנת 1926:
ברל כצנלסון, ממנהיגי תנועת העבודה, יצא בשנת 1934, במאמרו "חורבן ותלישות", נגד זלזול באבלות תשעה באב, בעקבות טיול ומחנה קיץ ביער בן שמן שערכו ביום תשעה באב מדריכי המחנות העולים – תנועת הנוער של תנועת העבודה. כצנלסון ראה בכך רדידות חינוכית וחוסר אחריות תרבותית כלפי מסורת ישראל. הוא התבטא כך: ביתר פירוט הוא כתב:
ניסים עזיקרי
ביוגרפיה
לאחר מותו החליט יעקב אגמון, מייסד פסטיבל "תיאטרונטו" להצגות יחיד, כי הפרס להצגה הזוכה בפסטיבל יקרא "פרס נסים עזיקרי".
תשעה באב
איסור פתיחת בתי עינוגים
בפועל חוק איסור פתיחת בתי עינוגים בתשעה באב (הסמכה מיוחדת), תשנ"ח־1997 קובע כי רשות מקומית מוסמכת להתקין חוק עזר שיאסור קיום עינוגים ציבוריים או פתיחת בתי אוכל בליל תשעה באב.
בשיח הציבורי יום תשעה באב נמצא תחת דיון סביב חוקי העזר העירוניים האוסרים על הפעלת בתי עינוגים. עיקר החיכוך נסב סביב פתיחת בתי עינוגים בעיר תל אביב. בשנת 2001, החלטה של עיריית תל אביב שלא לקנוס בתי אוכל שיהיו פתוחים ביום זה, עוררה דיון סוער בתקשורת ובכנסת. דיונים שמאז התקיימו בכל שנה. בעת כהונת אברהם פורז כשר הפנים, הוא הודיע כי לא יאכוף את החוק נגד רשויות שלא יפעילו את חוק העזר העירוני בנוגע לבתי עינוגים בערב תשעה באב; אמירתו העלתה מחדש את הדיון הציבורי בשאלת צביונו של תשעה באב. בפועל, מרבית בתי העינוגים בעיר תל אביב סגורים במועד זה.
פעילויות לציון התענית
בימי המנדט הבריטי היו מגיעים המונים מירושלים ומחוצה לה אל הכותל המערבי בליל תשעה באב. קריאת איכה המונית, עם נאומים, התקיימה מחוץ לבית הכנסת ישורון ואלפים השתתפו בסיור סביב חומות העיר העתיקה. החל ממלחמת ששת הימים, הפעילות הציבורית המרכזית בתשעה באב היא התכנסות בסביבת הכותל המערבי, תוך קריאת מגילת איכה ואמירת תחנונים וקינות; ההתכנסות סביב הכותל מתרכזת בהתייחסות לחורבן בית המקדש הראשון והשני, ועיקר הנוכחים הם חרדים ודתיים לאומיים. דרומית לרחבת הכותל מתקיים אירוע אמירת הקינות של התנועה הקונסרבטיבית והתנועה הרפורמית. במשך השנים התקיימו תפילות בבית כנסת שגררו ציבור רב, הכולל דתיים ומסורתיים. לאחר העלייה מברית המועצות לשעבר בשנות התשעים, החלו לקיים במתנ"סים ברחבי הארץ, במסגרת פרויקט "יהדות לכולם", פעילויות בהם הוקראה מגילת איכה ולאחריה הרצאות.
בירושלים החל משנת 2005 נערכת פעילות "תשעה באב בסגנון אחר" בשיתוף ארגון זוכרים ועיריית ירושלים. פעילות זו עוסקת במוטיבים של השכול והאבל האישיים והלאומיים הקשורים בתשעה באב; הפעילות מעניקה מענה גם לציבור חילוני שלא מזדהה עם העיסוק בבית המקדש ובחורבן, אך שואף להתחבר לתחומים נוספים בתשעה באב. בריאיון לכל העיר ציטט מנכ"ל הארגון את דברי יוסף בן מתתיהו:
מנכ"ל הארגון אמר גם כי "תשעה באב במשך השנים נקשר לגירוש ספרד, לשואה, ולכלל הפרעות והרציחות ורציחות העם שהתרחשו במהלך ההיסטוריה; אך אל לנו לשכוח שבפרעות אלו מתו אנשים, אל לנו לשכוח את הפרצופים, את השמות ואת מעשיהם. ואם כבר איננו יודעים את פרצופיהם, לפחות נזכירם ונביט בעיניהם על עתידנו".
בירושלים, בעיקר, מתקיימים טקסים אלטרנטיביים נוספים, ביניהם טקס "כיבוי משואות" בכיכר ציון, בשנת 2004.
הפולמוס על אופיו של תשעה באב
קיימת מחלוקת בין הציבור הדתי לחילוני בישראל על אופיו של תשעה באב, בעוד שבציבור הדתי ישנה דרישה שאופיו הציבורי של תשעה באב יהיה דומה לזה של יום הזיכרון לשואה ולגבורה, כפי שדרש חבר הכנסת שאול יהלום מהמפד"ל. מנגד רוב החילונים וחלק ניכר מהמסורתיים רואים בו יום רגיל לגמרי ולא רואים צורך לציין את היום, ורואים בתקנות האוסרות על פתיחת מקומות בילוי בערב תשעה באב כפייה דתית. כאשר הסיבות הניתנות לכך שתשעה באב לא מצוין בקרב ציבור שאינו דתי הן שהוא תמיד נופל על אמצע החופש הגדול ולכן בניגוד למועדי ישראל האחרים הוא לא נלמד במערכת החינוך הממלכתית, וחלקים ניכרים בציבור החילוני לא רואים צורך בלהתאבל על בית המקדש.
הפולמוס על תשעה באב עוד החל בשנת 1934, כאשר ברל כצנלסון הזדעזע כאשר גילה שתנועת הנוער המחנות העולים הוציאה את חניכיה למחנה קיץ בתשעה באב. ובמאמר שכתב לעיתון דבר הנקרא חורבן ותלישות תהה: "מה ערכה ומה פריה של תנועת שחרור שאין עמה שורשיות ויש עמה שכחה". משה שנר ממכללת אורנים טען במאמר תגובה שתשעה באב תקוע בעבר וזר להווה.
שינויים מודרניים
בעשורים האחרונים, בעיקר בעקבות השיבה לארץ ישראל, תקומת מדינת ישראל והצלחתה, בניין ירושלים ואיחודה תחת ריבונות ישראלית לאחר מלחמת ששת הימים, קולות שונים קראו לבחינה מחדש של מנהגי תשעה באב.
ביהדות האורתודוקסית היו שהציעו לשנות את תפילת נחם הנאמרת בתפילת מנחה, בה מתוארת ירושלים (בניסוחים שונים) כ"בזויה ושוממה ומושפלת עד עפר, מבלי בניה בתוכה". בין המצדדים בשינוי נוסח תפלת נחם היו הרב של תל אביב, הרב חיים דוד הלוי, והרב הראשי לישראל שלמה גורן. מרבית הרבנים, כמו הרב עובדיה יוסף והרב יוסף דב סולובייצ'יק, טענו שיש להמשיך עם הנוסח המסורתי והתנגדו לכל שינוי, וכך מקובל ברוב בתי הכנסת.
ביהדות הקונסרבטיבית נוהגים להפחית את מנהגי האבלות במידה ניכרת לעומת דורות קודמים. ישנם אף חוגים בתנועות יהודיות אחרות הנוהגים לקיים בתשעה באב סעודה חגיגית.
בתנועה הרפורמית
קהילות רפורמיות ברחבי העולם שינו את מנהגי תשעה באב בצורות שונות.
בשנותיה המוקדמות של התנועה הרפורמית, חלק מחבריה באירופה ובצפון אמריקה ביטלו את תשעה באב לגמרי. אחרים נקטו בגישה הפוכה וטענו כי יש לשנות את סדרי התפילה לתיאטרליים יותר, על מנת להגביר את החיבור הרגשי של המתפללים לחורבן הבית. בעקבות תפילה רפורמית כזאת, שהתקיימה עם לפידים בוערים, מוזיקת אבל ורצפה שכוסתה באפר, התנערו יהודים בחלק ממדינות אירופה מהקהילות הרפורמיות שהתהוו בקרבם.
במאה ה־20 השתנתה מגמה זו, וכמעט כל התנועות הרפורמיות בעולם טענו כי אין לבטל את תשעה באב לחלוטין, אלא לשנות את מנהגיו. חידוש ליטורגי בולט שהופיע הוא ציון אסונות וחורבנות שהתרחשו בקרב העם (פרעות, גירושים, מלחמות וכדומה) בתוך סדר התפילה של תשעה באב.
בעשורים האחרונים היו רבנים ששמרו על מנהגי צום שלמים, בעוד שרבנים רבים קראו לצום עד לזמן מנחה בבחינת 'חצי הגאולה כבר בידינו', ורבנים אחרים קראו לביטול הצום ולהפיכת תשעה באב ליום שמחה בשל תקומת עם ישראל.
מחזור צואה-פה
מחזור צואה-פה היא דרך העברה של מחלות, שבה מועברת מחלה מחלקיקי צואה של המארח המדביק לחלל הפה של המארח הנדבק.
לרוב יש מספר שלבים בדרך, ולעיתים שלבים רבים. דוגמאות לשלבים נפוצים כאלו:
המחלות המועברות במחזור צואה-פה כוללות בין היתר גיארדיאזיס, הפטיטיס A, הפטיטיס E, שיגלוזיס, טיפואיד, כולרה, זיהומים ב-Vibrio parahaemolyticus, Rotavirus, נגיפי Enterovirus, Clostridioides difficile, קריפטוספורידיוזיס ואסקריאזיס.
פרהליקופריון
פרהליקופריון (שם מדעי: Parahelicoprion; מילולית: "קרוב להליקופריון") הוא סוג של דג סחוס נכחד מהסדרה אאוגנאודונטים שדמה להליקופריון וקיבל את שמו על שם הדמיון ביניהם. מאובניו נמצאו בהרי אורל ובבוליביה והוא חי באוקיינוסים של הפרם לפני 295–298 מיליון שנה.
דג זה היה מטורפי-העל הראשיים של מימי הפרם והוא טרף דגים ורכיכות רכות באמצעות לסתותיו איתם הוא ביתר את הטרף.
בלה סנש
בֶּלָה סֶנֶש (במקור שלזינגר, בהונגרית: Szenes Béla; בודפשט, 18 בינואר 1894 – בודפשט 26 במאי 1927) היה סופר, עיתונאי ומחזאי יהודי-הונגרי. אביה של חנה סנש, בן דודו של המשורר, עיתונאי, מתרגם אנדור סנש.
קורות חייםביוגרפיה
בלה סנש נולד בשם שמואל שלזינגר ב-1894. הוא החל ביצירתו הספרותית בגיל צעיר, ובשנות ה-20 נחשב לאחד המחזאים הבולטים בהונגריה. בלה סנש נפטר בגיל 33 מהתקף לב.
בשנת 1950 יצא לאור התרגום לעברית לספרו "צ'יבי" (בהונגרית: Csibi), פרי עטו של אביגדור המאירי. ספר ילדים זה, המספר את סיפורו של בן עניים הלומד בבית ספר לילדי עשירים ועומד בכבוד בתחרות שבינו לבינם, היה אחד הספרים האהובים ביותר על בני הנוער בישראל בשנות ה-50.
סרגוסה (כדורסל)
סרגוסה היא קבוצת כדורסל ספרדית מהעיר סרגוסה, המשחקת בליגה הספרדית הרביעית.
הקבוצה הוקמה בשנת 1981 במטרה להגיע לליגה הבכירה ולייצג את העיר. בשנת 1984 היא זכתה בגביע המלך הספרדי בכדורסל ובשנת 1990 שחזרה את ההישג. בעונת 1990/1991 היא שיחקה בבגביע אירופה למחזיקות גביע והפסידה במשחק הגמר.
במשך 12 עונות היא שיחקה בליגה הספרדית הבכירה ופעמיים סיימה במקום השלישי.
בשנת 2001 קבוצת בוגרים של המועדון החלה לשחק בליגת חובבים.
ברוך בינה
ברוך בינה (נולד ב-1950 בתל אביב-יפו) הוא דיפלומט ישראלי בדימוס. שירת בין היתר כשגריר ישראל בדנמרק וסגן ראש הנציגות הדיפלומטית בשגרירות ישראל בוושינגטון, בדרג דיפלומטי של שגריר.
ראשית חייו
ההיסטוריה המשפחתית של ברוך בינה קשורה קשר הדוק להיסטוריה הישראלית המודרנית. סבא רבא שלו, הסופר ש. בן-ציון היה ממקימי תל אביב בשנת 1909. סבו, ברוך בינה (חבר במסדר האימפריה הבריטית וניצול פרעות קישינב ב-1903), שימש כקצין מחוז חיפה ומחוז שומרון בממשלת המנדט הבריטי בארץ ישראל והקים את עיתון "חדשות הארץ", שלאחר מכן יהפוך לעיתון הארץ. בינה גדל בבאר שבע. ב-1969 הצטרף לצבא ההגנה לישראל, שם שירת עד 1974 כאנליסט וקצין מחקר. הוא בעל תארים בהיסטוריה, לימודי המזרח התיכון, מדעי המדינה ומחקרים אסטרטגיים מהאוניברסיטה העברית בירושלים, אוניברסיטת חיפה ומהאוניברסיטה לביטחון לאומי (שם כתב את עבודת הדוקטורט שלו, "ישראל והקהילה היהודית באמריקה: אחים במצוקה"). בינה שימש כמזכיר האגודה הישראלית ללימודי המזרח התיכון והאסלאם ותרם לכתבי עת ספרותיים.
קריירה דיפלומטית
הוא הצטרף למשרד החוץ הישראלי ב-1979. ב-1985 הוא מונה לדובר מדינת ישראל ולקצין העיתונות בניו יורק. בשנים 1991-1992 שימשה בינה כמנהל אגף העיתונות ודוברת משרד החוץ. ב-1992 הוא הועבר לשגרירות ישראל בוושינגטון, שם כיהן כיועץ לענייני הקונגרס של ארצות הברית, ולאחר מכן מונה ליועץ לענייני ציבור של השגרירות. בשנים 1999-2001 שימש בינה כמנהל לענייני הקונסוליות בארצות הברית. כמו כן הוא החזיק במגוון תפקידים של מחקר ותכנון מדיניות, כולל מבקר איכות המחקר. בשנים 2001-2005 כיהן כראש הלשכה הבינלאומית למחקר מדיני במשרד החוץ.
ב-2005 מונה בינה לקונסול הכללי של ישראל במערב התיכון, שבסיסו בשיקגו שבאילינוי, משרה שבה החזיק עד 2008. בתפקידו זה פרסם מאמרים רבים. ב-2 באפריל 2008, בתום שירותו, כיבדה אספה הכללית של אילינוי את בינה על שירותו. בשנת 2008 מונה בינה לסגן המנהל הכללי של מחלקת אמריקה הצפונית ולאחראי על היחסים הדיפלומטיים עם ארצות הברית וקנדה במשרד החוץ. הוא שירת בתפקיד זה עד ינואר 2012.
בנובמבר 2011 נקרא בינה שוב לוושינגטון הבירה, הפעם כסגן ראש הנציגות הדיפלומטית בשגרירות הישראלית, בדרג שגריר. במסגרת זו הוא נאם בפני ארגונים רבים ובהם האספה הכללית של הפדרציות היהודיות של צפון אמריקה, ה-The Israel Project ואיפא"ק. במרץ 2012, בינה היה הישראלי הראשון שנאם בוועידת ג'יי סטריט.
באוקטובר 2012 הודיע משרד החוץ כי בינה ימונה לשגריר ישראל בדנמרק בקיץ 2013. הוא הגיש את כתב האמנתו בספטמבר 2013 ופרש לגמלאות ב-2017.
גורו
גורו או ספיר(סנסקריט: गुरू "מורה") הוא כינוי המשמש לתיאור מספר סוגים של מורים רוחניים או מנהיגים להתחלות חדשות:
כיום ניתן התואר הזה על ידי חסידים של זרמים שונים למוריהם, אין אמת מידה אחידה המבדילה בין מי שזכאי לתואר זה ומי שלא. הפרמטרים המקובלים על פי רוב להפיכתו של מורה רוחני לגורו הם הכרזתו שלו או הכרזת אלו הנמצאים מעליו בשושלת הרוחנית כי הוא ראוי לתואר.
על פי ההערכות קיימים כיום במגוון הזרמים השונים בין 500 ל-800 גורואים פעילים בעולם שלהם מאות ואלפי מאמינים ותלמידים פעילים.
גורופורניאמה
גורופורניאמה הוא חג הודי, בו תושבי אזור מסוים מביעים הוקרה לגורו החי בסמוך אליהם ומביאים לו מנחות. הגורופורניאמה נחוג על בסיס מקומי, כאשר התושבים חוגגים את קיומו של כל גורו החי בקרבתם, גם אם אינם בני דתו.
הדרה לוין ארדי
הדרה לוין ארדי (נולדה ב-1963 בירושלים) היא מוזיקאית וזמרת ישראלית, סופרת, עיתונאית, משוררת, פובליציסטית וציירת.
ביוגרפיה
בוגרת של אוניברסיטת ניו יורק (NYU) בקולנוע וטלוויזיה. אחרי שבע שנים בניו יורק וסרט באורך מלא ראשון שביימה בגיל 24 ("שלוש אחיות ואח"), חזרה לירושלים עם בנה אדם ג'יימס, ביימה סרטים דוקומנטריים ופרומואים, פרסמה ארבעה ספרים, שני ספרי שירה וספר פרוזה, הוציאה 18 אלבומים, ופרסמה מאמרים בנושאים שונים.
בשנת 2000 התחילה את הקריירה המוזיקלית שלה ללא כל ניסיון רלוונטי קודם. במהרה הפכה לחלוצת הסצנה העצמאית האלטרנטיבית בארץ. זכתה בבחירת המבקרים לזמרת השנה ובציון לשבח בתחרות הבינלאומית ע"ש ג'ון לנון. מאז הספיקה לזכות בכמה תחרויות בינלאומיות נוספות, על מצוינות בכתיבת שירים, ואף הוזמנה לנגן בפסטיבלים ברחבי אירופה. הופעותיה שודרו בערוצים האירופיים, כמו ה- BBC World. היא התארחה בלייב-סשן ב-BBC סקוטלנד, והוזמנה להקליט עם האחים קאמרון (שעבדו בין השאר עם טראוויס, איאן בראון, טורי איימוס), שהפיקו עבורה מיני אלבום.
הדרה תרגמה וביצעה את הגרסה באנגלית לשיר הנושא בסרטו של תומר הימן, "I shot my love". השיר יצא כסינגל בפסטיבל ברלין 2010, השתתפה בפרויקטים "שרים לאה גולדברג", "נערות רוק", "בנות חווה (אלברשטיין)" ו"שרים יהודה עמיחי", שיתפה פעולה עם ירמי קפלן, שלומי שבן, אלון עדר, רונה קינן, דן תורן ואמנים נוספים, והוציאה סינגלים עצמאיים רבים, עם אמירות חתרניות והומור עדין.
לוין ארדי מנגנת על פסנתר ושרה בעיקר באנגלית. היא כותבת את שיריה, ולרוב גם מפיקה בעצמה. ב-2008 הוציאה אלבום ראשון בעברית, ששילב היפ הופ ורוק אקוסטי.
בסוף 2011 נפרדה לוין ארדי מהלייבל "עננה" אחרי שבע שנים, וב-2012 הוציאה מיני-אלבום "Who's Gonna Stop Me Now" עם שירים חדשים בהפקת בנה, אדם ג'יימס לוין ארדי. ב-2013 הוציאה אלבום כפול בפרויקט "Songs, Naked", שכלל 21 שירים אבודים, שמעולם לא הופקו כהילכתם, ונאספו לאלבום זה בגרסה ראשונית שהוקלטה בחזרות.
ב-2014 פרסמה רומן ביכורים בשם "ליקוי מאורות" שזכה בפרס סמיט על כתב היד ויצא בהוצאת "מקף-סמיט". הספר הוא מעין יומן אלטרנטיבי טעון ועצבני של מוזיקאי הומו במשבר גיל החמישים, המגולל את מערכת היחסים המשולשת של הגיבור עם בן זוגו הצעיר ממנו, המחפש את דרכו, ועם אהובו-יריבו המיתולוגי, כוכב פופ זוהר.
ב-2015 יצא האלבום ה-13 של הדרה לוין ארדי, Rage Against the Eclipse, שבו התארחו מפיקים שונים.
ב-2016 פרסמה ספר שירה, "עד התוהו הבא - סטנדאפ על פי תהום", בהוצאת "הדרה מיוזיק". הספר זכה במענק משרד התרבות לתרגום לאנגלית.
ב-2019 השתתפה ב"פסטיבל מטולה למשוררים" בשמונה אירועים, וחיברה "הערות" בדיאלוג טקסטואלי ומוזיקלי לשירתם של עמוס עוז, חדוה הרכבי, אגי משעול, רחל חלפי ורוני סומק.
בתחילת 2023 יצא בהליקון ארומה מיוזיק האלבום "הַיֹּפִי אוֹזֵל בִּמְהִירוּת", ובו עשרה טקסטים של הדרה לוין, שהולחנו, עובדו והופקו על ידי יונתן בר גיורא ובוצעו על ידיו ועל ידי הזמרת לילך כספי. הסינגל הראשון מתוכו, "כָּךְ חָרַב הָעוֹלָם", זכה לעשרות אלפי השמעות בדיגיטל ולביקורות מצוינות במדיות שונות.
לוין ארדי מתחזקת בלוג פעיל, מפרסמת טורי דעות, סיפורים והארות על נושאים שונים, באתרים ובעיתונים שונים, ובפורמטים שונים, כמו ספוקן-וורד (שירה מדוברת). נושאי כתיבתה נעים בין האישי לחברתי ולפוליטי, תוך התכתבות ביקורתית עשירה ויצירתית עם המקורות התלמודיים, ובהשראת הספרות המערבית הקלאסית.
קישורים חיצוניים
מכּתביה:
במרומי ערץ
במרומי ערץ הוא פיוט הקדמה לקדושה שחובר על ידי רבי יוסף אבן אביתור ונאמר בנוסח הספרדים בחזרת הש"ץ של מוסף ביום הכיפורים. הפיוט משווה בין המלאכים העומדים בשמים, לבין עם ישראל העומד על הארץ, ומתאר ששניהם יחד משבחים את הקב"ה.
מבנה הפיוט
הפיוט בנוי משמונה בתים, מהם בית פתיחה, בית סיום ושישה בתי תוכן. בתי הפתיחה והסיום כוללים חמש שורות. שתי השורות הראשונות מדברות אחת על המלאכים "בִּמְרֹומֵי עֶרֶץ" ואחת על בני האדם "וּבִשְׁכוּנֵי אֶרֶץ", ולאחר מכן באות שתי שורות של תיאור שיבוחו של הקב"ה, כשכל שורה מתחילה במילה "אלה" "ואלה", אך לא ניתן לדעת מתוכן השורות איזו מתייחסת למעשיהם של המלאכים, ואיזו מתייחסת למעשיהם של בני האדם. השורה החמישית היא שיבוץ של פסוק המתאר את כבודו של הקב"ה. ששת בתי התוכן מתייחסים לסירוגין למלאכים ולבני האדם, כאשר בית אחד פותח במילים "בִּמְרֹומֵי עֶרֶץ" והשני במילים "וּבִשְׁכוּנֵי אֶרֶץ" שלוש פעמים לסירוגין. כל בית בנוי מארבע שורות, אשר מתארות מה מתרחש באזור עליו מדבר הבית. הבתים חרוזים בחריזה עצמאית לכל בית, והשורה האחרונה, אשר מכילה שיבוץ מקראי, גם היא חרוזה באותו חרוז.
אמירת הפיוט בתפילה
זהו הפיוט הראשון שנאמר במנהג הספרדים בחזרת הש"ץ של מוסף ליום הכיפורים. אחרי הפיוט נהוג לומר את פיוט הסילוק "ארץ התמוטטה והתפוררה" של רבי יהודה הלוי ולאחריהם את הקדושה. המנהג הרווח הוא שאת שני הפיוטים אומר הסומך.
שיקו חייק
שי (שיקו) חיים (חייק) (נולד ב-17 בדצמבר 1975) הוא זמר מוזיקה מזרחית, מעבד מוזיקלי וקלידן ישראלי.
ביוגרפיה
חייק גדל בפתח תקווה. אביו הוא מנשה אבו סבח, אחד מגדולי הזמר העיראקי בעבר. כבר בגיל צעיר, למד חייק לנגן על קלידים ללא מורה, מה שיצר לו את הכינוי "שיקו ילד הפלא". לפני קריירת הזמר, הוא עבד כמפיק ומעבד מוזיקלי עם זמרים רבים, והיה המנהל המוזיקלי של הזמרת זהבה בן.
בפברואר 2010 נישא להודיה מירי אוחנה, מעצבת אופנה, ולהם 4 ילדים.
"המסתורי"
אלבומו הראשון של חייק יצא בשנת 1998 ונקרא "אל האור". באלבום זה, הוא לא חשף את פניו ואת זהותו, אך כן חשף את כישוריו הן כזמר והן כמעבד מוזיקלי וקלידן מוכשר, ושר תחת השם "המסתורי" (זאת, לדבריו, כדי שאנשים יעריכו את האלבום לפי השירים, ולא לפי האמן, שבעולם המוזיקה המזרחית ידוע כמעבד והמנהל המוזיקלי של זהבה בן). למרות שהאלבום לא נחל הצלחה רבה, אפילו לא בחובבי הזאנר, הוציא חייק את האלבומים "בשבילך הכול עשיתי" ו"מתגעגע", עדיין כ"המסתורי"; באלבום "מתגעגע" הוא חשף את שמו האמיתי, אבל ללא תמונה.
אחרי "המסתורי"
האלבום הבא שהוציא חייק הוא "כבר לא מסתורי", שכשמו הוא מרמז שחייק חשף את זהותו לגמרי. אלבום זה הצליח מאוד, ואחד השירים המפורסמים שלו, "בדקות של געגוע", הגיע למקום מכובד ברשימת השירים בגלגלצ, ויצר תקדים במוזיקה המזרחית בסגנון טורקי.
בהמשך הדרך, חייק הוציא אלבומים נוספים כמו "בדרך לפסגה", "שירים שעושים לי פרפרים" (אלבום עם ביצועים לשירים ישראלים מוכרים, ובו גם הושמעו טעימות מן האלבום הבא, "כתבתי לך": השירים "כתבתי לך", "הנפש התאומה שלי", "לכבודך", "מתוקה" ו"כל הזמן"), שני אלבומי דאנס בדרבוקות ("דואט מוזיקלי" ו"המחשמלים"), שבו משולבים דרבוקות ומוזיקת דאנס בניצוחם של חייק ואמן הדרבוקות רמזי קטנאני (נגן הדרבוקות של אייל גולן), אלבום אוסף שכלל 2 שירים חדשים וחידושים לשירים "זה לא מגיע לי ילדה" ו"מתגעגע", וגם "הקונצרט", אלבום מתוך הופעה חיה של חייק בצפון (השירים בהופעה מתוך האלבום "בדרך לפסגה"). הופעה זו גם יצאה לאור ב-DVD ונמצאת לצפייה ב-HOT VOD.
האלבום "כתבתי לך" שוחרר ב-30 באוגוסט 2007 לאחר עבודה של כ-3 שנים. הפקת האלבום והקלטת השירים נעשו בטורקיה, עם תזמורת "קאמפה איסטנבול", שמנגנת עבור איברהים טטליסס, גדול זמרי טורקיה. בין היתר, האלבום כולל את השירים "מתוקה", "כל הזמן", "הכל למענך", הלהיט הגדול "טיפה של אושר", "כתבתי לך", "שיהיה לך טוב", "לא עושה חשבון", "הנפש התאומה שלי", "קול צחוקך", "כשתזכרי", "לעצמי לא סולח" ו-"לכבודך". השירים "מתוקה" ו-"טיפה של אושר" הושמעו תדיר בערוץ 24 לאחר חשיפתם. לאחר מכן הוציא חייק סינגל - "מכתב למזכרת".
ב-2009 הוציא סינגל שנקרא "אלת האהבה". בינואר 2010 הוציא סינגל שנקרא "שקוף". חודש לאחר מכן, ב-21 בפברואר, הוציא את אלבומו "דרך חדשה". אביה של אשתו (שמעון אוחנה) כתב את רוב שירי האלבום.
בנובמבר 2017 השתתף בעונה השלישית של התוכנית אקס פקטור אך לא עבר את שלב האודישנים.
חייק היה המעבד המוזיקלי והשתתף בכתיבת חלק מהשירים מאלבומיו של יובל פרי. העיבודים שחלקם נעשו לשירים טורקיים, היו מלאים בעושר סגנוני ובערבסקות.
תרמוספירה
התרמוספירה היא השכבה החיצונית, הגבוהה ביותר של האטמוספירה. נמצאת מעל המזוספירה. בשכבה זו הטמפרטורה עולה עם העלייה בגובה. שכבת התרמוספירה נמצאת החל מ-80 ק"מ מעל פני כדור הארץ ועד סוף האטמוספירה.
בחלק משכבת התרמוספירה הנקרא יונוספירה נבלעת רוב קרינת השמש בעלת אורך גל הקצר מאולטרה סגול, השם יונוספירה נובע מהעובדה שבמהלך תהליך ה"בליעה" הופך חלק מהגז ליונים. גלים אלקטרומגנטיים מוחזרים משכבת היונוספירה לכדור הארץ, תופעה שנוצלה לשם ביצוע תקשורת לטווח ארוך.
בית החלוצות (רמת גן)
ארגון הפועלות של הפועל המזרחי הוקם בשנת 1935 במטרה לספק מסגרת לפעילות נשית בקרב תנועת הפועל המזרחי. הארגון התמקד בסיוע לנשים שעלו לארץ ישראל ללא משפחה ודאג לקליטתן באמצעות הקמת בתי חלוצות, סידור עבודה, קורסים להכשרה מקצועית ופיתוח פעילות תרבותית. בית החלוצות ברמת גן הצטרף לבתים שהוקמו על ידי הארגון בפתח תקווה, חיפה, בני ברק, יפו, ירושלים ותל אביב.
בית החלוצות ברמת גן הוקם ברחוב אלונים 14 בשכונת תל בנימין השקטה, בבית עם חצר שהשתרע על שני דונם אדמה ובו חדרים לכ־50 נשים (2–3 נשים בחדר אחד), מטבחון בו הנשים בישלו את ארוחותיהן בעצמן, חדר אוכל, חדר תרבות, מרפסת גדולה ומשטח דשא. בכניסה לבית הוצב שלט בו נכתב: "בית ארגון הפועל הפוהמ"ז בית החלוצות בשותפות עם סניף רמת גן ברונקס ניו יורק".
בתחילת דרכו שימש הבית מקלט לבנות עולות חדשות ששרדו את השואה ועלו לארץ ישראל בגפן. רבות מהבנות הללו היו יתומות או הגיעו ללא משפחותיהן. בית החלוצות שימש להן בית ומשפחה.
היתמות והתלישות ממסגרת חיי משפחה, שהיו נחלתן של הנשים בשנות המלחמה ובשנותיהן הראשונות בישראל, גרמו דאגה רבה למדריכות ולמנהלות בתי החלוצות.
בספריהן האוטוביוגרפיים, מספרות רות ז'דובס זיידמן, וחווה בורנשטיין הרמן, שהתגוררו בבית החלוצות ברמת גן, על כך שמנהלות בית החלוצות השקיעו מאמצים רבים כדי למצוא לבנות שידוך מתאים ולחתן אותן. לצורך כך הן נעזרו גם בשירותי שדכנים מבני ברק. לאחר נישואיהן, הנשים עזבו את הבית, אבל המשיכו לבוא לבקר בהזדמנויות שונות.
נוסטרדמוס
מישל (מיכאל) דה נוסטרדם, או בגרסה הלטינית נוסטרדמוס (Nostradamus; 14 או 21 בדצמבר 1503 – 2 ביולי 1566) היה אסטרולוג ורופא צרפתי ממוצא יהודי.
ביוגרפיה
בצעירותו, עסק סבו של נוסטרדמוס, הרופא ז'אן דה-סנט רמי, בחינוך נכדו. הוא לימד אותו בעיקר רפואה, שבאותם הימים, חלק גדול ממנה היה מבוסס לא רק על מדעים מדויקים, אלא גם על אמונות רוחניות ותופעות על-טבעיות כמו אסטרולוגיה וכשפים. בנוסף, לימד הסב את נכדו מתמטיקה, יוונית, לטינית, עברית, לימודים קלאסיים וכנראה שגם סודות כישוף וקבלה, למרות שהדבר מעולם לא הוכח. ז'אן מת כשנוסטרדמוס היה עוד נער. לאחר מותו, הנער חזר לבית הוריו והמשיך שם בחינוכו על ידי סבו השני, פייר דה-נוסטרדם.
לאחר מכן, נשלח מישל ללמוד באוניברסיטה באביניון. כישרונו והצטיינותו היו כה מעולים עד שהוא החל גם ללמד במהרה. יש הטוענים שהוא אף לימד שכדור הארץ הוא עגול וסבב סביב השמש במחזור של שנה, עוד לפני שגלילאו טען טענה מהפכנית זו. לאחר זמן מה, הועבר נוסטרדמוס לבית הספר לרפואה של מונפליה, שנחשב לטוב ביותר, בגלל הזכות שניתנה לו לנתח גופות, מה שנחשב לחטא בעיני הכנסייה. הוא סיים את לימודיו בהצלחה.
ב-1537 מתו אשתו ושני ילדיו ממחלת הדבר, בשעה שהיה בדרכו למטופל במחוז כפרי רחוק. לאחר עשור נישא נוסטרדמוס שנית לאלמנה עשירה בשם אן פוסארד גאמל, שילדה לו שלושה בנים ושלוש בנות. המפורסם שבהם הוא כנראה סזאר נוסטרדמוס, שנוסטרדמוס כתב לו את ההקדמה של ספרו, "נבואות".
נוסטרדמוס התפרסם לראשונה בזכות יכולתו לטפל באופן יעיל במגפת הדבר שפרצה בשנת 1546 בפרובאנס. לא ידוע במדויק מה היו דרכיו לריפוי המחלה, אך ידוע שהוא לא נהג להשתמש בשיטות הנהוגות באותם הימים כנגד המגפה, כמו הקזת דם, למשל. ידוע שפרט לתרופות שנתן, הוא הציע עצות למטופליו בקשר להיגיינה, דבר שבאותו הזמן נחשב לחסר ערך. מכאן בנה נוסטרדמוס את תדמיתו כרופא בעל כישורים יוצאי דופן שעוזר בנדיבות לעניים וחולי המגפה חסרי הישע.
אגדות
מאחר שהיה מפורסם עוד בחייו, עיקר הידיעות על נוסטרדמוס הוא אוסף אגדות. סיפור אחד מספר על כך שהוא כרע ברך לפני נזיר פרנציסקני פשוט וצעיר, האח פליס פרטי. נוסטרדמוס נשק לגלימתו של הנזיר הצעיר בהסבירו שכך הוא מביע את הערכתו לאפיפיור. הדבר לא העיד על טעות בזיהוי, נטען בביוגרפיה שלו, אלא על כושר נבואי, מאחר שפרטי הוכתר מאוחר יותר לאפיפיור סיקסטוס החמישי בשנת 1585, 19 שנה לאחר מותו של נוסטרדמוס.
אגדה אחרת מספרת על נסיעתו של נוסטרדמוס לפריז לבקשתה של קטרינה דה מדיצ'י, מלכת צרפת, כאשר התעורר בלילה לשמע נקישות על דלתו. עבד צעיר נבהל מאובדן כלב הציד האהוב של אדונו, קיווה שהחוזה המפורסם יוכל לעזור לו. נוסטרדמוס ענה על הבקשה בלא שיקום ממיטתו ובלא שהצעיר יספיק לשאול את השאלה. הוא הורה לצעיר לצאת החוצה לדרך המובילה לאורליאן, שם ימצא את הכלב מובל ברצועה. ואכן, כך ממשיך הסיפור, נמצא הכלב כעבור שעה.
לפי סיפור אחר, כאשר התארח נוסטרדמוס במצודת פנס בלורן, ביקש ממנו האציל דה פלורינוויל לחזות מראש גורל שני חזירים, אחד שחור, שנובא שייאכל על ידי האציל, והשני לבן, שנובא לו שייאכל בידי זאב. האציל הורה להכין את החזיר הלבן לסעודת הערב. כשהוכיח האציל את נוסטרדמוס שהחזיר הלבן לא יוכל להיאכל בידי זאב, כי הם עומדים לאוכלו, טען נוסטרדמוס שזהו החזיר השחור. הטבח נקרא לאמת את דברי האציל, אך למרבה הפלא, הוא סיפר שגופת החזיר הלבן נלקחה מהמטבח בידי זאב שגודל בידי אחד מהשומרים, וכדי שלא לאכזב את אדונו, הכין הטבח במקום החזיר הלבן את השחור, וכך התגשמה נבואת נוסטרדמוס.
ב-1700 ביקשו השלטונות להעביר את גופתו של נוסטרדמוס למקום מכובד יותר מאשר קבר מאונך שבכנסייה פרנציסקנית מקומית. בזמן ההעברה נפתח הקבר והתגלה בו תליון ועליו רשומה השנה בה נפתח הארון, 1700. סיפור אחר מספר שב-1789, כמה חיילים שיכורים של המשמר הלאומי חיללו את גופת נוסטרדמוס ושתו מגולגלתו יין, כי האמינו שמי שישתה מגולגלתו יראה אוצר גדול. ביום שלאחר מכן, חבורת מלוכנים תפסה את אותם החיילים והאיש אשר שתה מהגולגולת של נוסטרדמוס נורה למוות.
היחס לנוסטרדמוס
עוד בימיו, נבואותיו של נוסטרדמוס זכו לאהדה רבה. האגדות עליו עזרו מאוד למוניטין שלו, בנוסף לסיפורים על יכולות הריפוי הפלאיות שלו. רבים מייחסים לו את ניבוי המהפכה הצרפתית, נפוליאון, שתי מלחמות העולם והיטלר בפרט, פיגועי 11 בספטמבר, ועוד.
עם זאת, רבים עוד יותר טענו שנבואותיו הם מעורפלות מדי וניתן לפרשן בכל דרך שהיא. סיבה נוספת לטענות כנגדו היא שיטותיו, אשר נראות כחסרות כל היגיון או בסיס. לפי עדותו שלו ורמיזות בבתים שהוא כתב, נראה שהשתמש באסטרולוגיה, תפילות וטקסים מאגיים שונים למיניהם, אשר גרמו לו "לראות" את העתיד בעזרת ישות אלוהית כלשהי, מה שייחס להתגלות בהשראת האל. גם כישורו הרפואי הוטל בספק. נטען שהוא השתמש בידע שעבר לו מסבו, ושגם הוא אינו ממציא שיטות רפואה אלו, ועל כן אין לזקוף לנוסטרדמוס את כישרונו הרפואי לו בלבד. בימיו נטען רבות שהוא השתמש במעשי כשפים, אך טיעונים אלו לא שכנעו את הציבור, שהמשיך לראות בו את הרופא הטוב במדינה. בעיני רבים אין כיום לכתביו של נוסטרדמוס ערך של ממש. כך, למשל, אמרה דאווה סובל, העורכת המדעית לשעבר של השבועון טיים כי "יש ליחס את נבואותיו של נוסטרדמוס לדמיונו ואת הצלחתו לכריזמה שלו. עם זאת, ניסוחם המעורפל מאפשר, כמובן, לפרש אותם לכאן ולכאן."
למרות כל אלו, עדיין נוסטרדמוס וכתביו השונים, בעיקר כתבי הנבואות שלו, נותרו פופולריים. כעדות לפופולריות הזו, המשיכו מו"לים רבים להדפיס את מאות הבתים במשך למעלה מ-400 שנה.
סודיות מושלמת קדימה
בקריפטוגרפיה, סודיות מושלמת קָדימה (באנגלית: Perfect forward secrecy, ובקיצור PFS), וכן סודיות מושלמת לפנים, מתייחס למאפיין חשוב של פרוטוקול שיתוף מפתח שבו חשיפה של מפתחות סודיים ארוכי טווח שבהם נעשה שימוש לצורך שיתוף מפתחות השיחה, אין בה כדי לסכן את סודיות מפתחות השיחה שנוצרו בעבר על ידי הפרוטוקול. אמנם חשיפה של מפתח פרטי מאפשרת למתקיף להתחזות לקורבן בכל התקשרות עתידית, אך רצוי שחשיפה זו לא תאפשר לו לגלות מפתחות שיחה שנוצרו בעבר ונמחקו מהזיכרון בגמר השימוש בהם.
היסטוריה
המושג סודיות מושלמת קדימה הועלה לראשונה בשנת 1990 במאמר חלוצי של כריסטוף גונתר "פרוטוקול שיתוף מפתח מבוסס זהות", בהמשך הנושא הורחב בספר לקריפטוגרפיה יישומית של מנזס וואן אורשוט. כמו כן המקבילה של סודיות מושלמת קדימה לפרוטוקול מבוסס סיסמה הוגדרה ב-1996 על ידי ג'בולין. בספח D.5.1 של תקן IEEE להצפנת מפתח ציבורי 1363-2000 נכלל דיון במאפיינים של סודיות מושלמת קדימה חד-כיוונית ודו-כיוונית שנקראת בקיצור 2WIPFS.
יישום
הדרך המקובלת ביותר להשיג סודיות מושלמת קדימה היא על ידי פרוטוקול דיפי-הלמן שבו קיימים שני סטים של מפתחות סודיים, הראשונים מפתחות סודיים ארוכי טווח (כמו מפתחות חתימה דיגיטלית) שמשמשים את המשתתפים בפרוטוקול רק כדי להבטיח את זהותם ואימות חילופי המסרים ביניהם והאחרים הם מעריכים ארעיים (באנגלית Ephemeral exponents) שאיתם מכינים את מפתח השיחה המשותף והם חד-פעמיים. ברגע שמפתח השיחה נוצר ושותף בין הצדדים משמידים את המעריכים. אם לא חוזרים להשתמש בהם בשום צורה ואם הם נמחקו כליל אין דרך למתקיף לשחזר אותם מלבד באמצעות קריפטואנליזה של פרוטוקול דיפי-הלמן (כגון פתרון בעיית דיפי-הלמן). במילים אחרות, יש הפרדה בין המפתחות הסודיים ארוכי הטווח של המשתמשים לבין המפתחות שאיתם מיצרים מפתח שיחה משותף. ליתר ביטחון רצוי למחוק את כל הערכים הנלווים שהיו בזיכרון בעת הרצת הפרוטוקול כמו המצב הפנימי של המחולל הפסאודו אקראי שבו הם השתמשו כדי לייצר את המספרים הללו או זיכרון מטמון.
בהשוואה לפרוטוקולים אחרים לשיתוף והעברת מפתחות, למשל פרוטוקול PGP שמסתיר את העברת המפתח על ידי הצפנה שלו עם המפתח הציבורי של הצדדים המתקשרים. אם המתקיף מצליח לנחש מפתח פרטי של אחד הצדדים הדבר מהווה שבירה מוחלטת של הפרוטוקול, כי עם מידע זה המתקיף יכול לשחזר את כל המפתחות שהועברו גם כאלו שנמחקו מהזיכרון. זהו נטל ביטחוני כבד שהופך את המפתחות הפרטיים ליעד אטרקטיבי להתקפה מצד האקרים.
המאפיין של סודיות מושלמת הכרחי בסיטואציות בהם סודיות המפתח נחוצה מעבר לתוחלת החיים שלו, כמו מפתח שיחה שאיתו הוצפן מידע חסוי. כל עוד סודיות המידע המוצפן רלוונטית, יש להגן על סודיות המפתח אפילו זמן רב לאחר שהסתיים השימוש בו. מאידך אם נעשה במפתח שימוש רק לצורך אימות, סודיותו אינה נחוצה יותר לאחר שהמשימה הושלמה ואין צורך בסודיות מושלמת קדימה. ברוב המקרים, גילוי של מפתח אימות שפג תוקפו אינו אמור להשפיע על סודיות המידע שעבר ברשת ואין בו כל שימוש למתקיף.
אפשר להשתמש בכל מערכת מפתח ציבורי כדי לבנות פרוטוקול שיתוף מפתח עם סודיות מושלמת קדימה. כל מה שנחוץ הוא שהמפתחות הפרטיים והציבוריים שאיתם השתמשו הצדדים יהיו חד-פעמיים עבור כל שיחה. מהיבט מעשי יש צורך שתהליך הכנת המפתחות יהיה מהיר, עובדה שמצמצמת את האפשרויות, למשל RSA אינו מתאים כי הוא דורש יצירה של שני מספרים ראשוניים ארוכים מאוד ופעולות העלאה בחזקה מודולרית. שהם פעולות מכבידות במונחי מחשוב במיוחד במערכות משובצות או מערכות מחשוב זעירות עם משאבים דלים.
סודיות קדימה חלשה
סודיות מושלמת קדימה חלשה בקיצור wPFS היא הגדרה חלשה יותר של מאפיין סודיות מושלמת קדימה. חשיפה של המפתחות הסודיים ארוכי הטווח של המשתמשים אינה מסכנת את סודיות מפתחות שיחה ארעיים שנוצרו בעבר על ידי הפרוטוקול, אבל רק שיחות כאלו שבהן המתקיף לא התערב או לא היה נוכח. הגדרה זו נוספה על ידי הוגו קרוציק ב-2005 והיא נועדה להדגיש שהשגת סודיות מושלמת קדימה מלאה חייבת להביא בחשבון נוכחות מתקיף פעיל, שמנסה להתערב או לרמות את הצדדים על ידי התקפת אדם באמצע.
ביטחון
פרוטוקול שיתוף מפתח עם סודיות מושלמת קדימה אינו מגן על הצופן שבשימוש אלא רק על מהלכי הפרוטוקול. במילים אחרות גם אם הפרוטוקול מכיל סודיות מושלמת קדימה, אין זה אומר שלא ניתן לשבור את הצופן איתו הצדדים משתמשים כחלק מהפרוטוקול. יתרה מזו, מתקיף עם אורך רוח ומשאבים מרובים, יכול להקליט את כל השיחות שנעשו בעבר ולהמתין בסבלנות עד שתמצא דרך לפרוץ את הצופן שבבסיס הפרוטוקול, או עד שמחשב קוונטי בקנה מידה גדול יהיה מעשי ואז יהיה אפשרי לפתור את בעיית דיפי-הלמן או בעיות אחרות מתחום ההצפנה האסימטרית (ראו הצפנה פוסט קוונטית).
דוגמאות
פרוטוקול דיפי-הלמן נותר הפרוטוקול הפופולרי והנחקר ביותר להשגת סודיות מושלמת קדימה והוא בשימוש מעשי כחלק ממערכות הצפנה מתקדמות כמו:
לוקה זידאן
קריירת מועדונים
לוקה הצטרף לשורות ריאל מדריד בשנת 2004 בעמדת השוער. הוא בילה את כל שנות הנוער שלו בריאל מדריד, ב-2016 הצטרף לקבוצת המילואים, ריאל מדריד קסטיליה, ומ-2018 נכלל גם בסגל הקבוצה הבוגרת.
ב-2016 הפך אביו של לוקה, זינדין זידאן, למאמן ריאל מדריד ובכך הפך גם למאמן בנו.
במהלך עונת של ליגת האלופות שימש לוקה כשוער השלישי של הקבוצה וערך את הופעתו הראשונה במדי ריאל מדריד ב-19 במאי 2018, במשחק במסגרת הליגה אשר נגמר בתוצאה 2-2 אל מול ויאריאל. והיה שותף לזכייה של ריאל מדריד בגביע ה-13 בתולדותיה.
ב-9 ביולי 2019, לאחר הגעת שוער שלישי חדש לריאל מדריד, הושאל לעונה אחת לראסינג סנטנדר מהליגה הספרדית השנייה.
ב-1 בספטמבר 2022 חתם לשנתיים באייבר.
קריירת נבחרות
לוקה החל את הקריירה הבינלאומית שלו בנבחרת צרפת כבר בקבוצת הנערים של הנבחרת, וב-2015 זומן לאליפות אירופה עד גיל 17. בנוסף לכך הוא זומן לאליפות העולם שנערכה באותה השנה.
שפות אראוואק
שפות אראוואק (בספרדית: Lenguas arahuacas o arawak, באנגלית: Arawakan languages - שמות אחרים: Arahuacan, Maipuran Arawakan, "mainstream" Arawakan, Arawakan proper, או שפות מאיפורה - Maipurean languages; גם Maipuran, Maipureano, Maipúre) הן משפחה של שפות ילידיות מאמריקה ("שפות אמרינדיאניות") המדוברת בימינו על ידי אוכלוסייה מצומצמת במרכזה וצפונה של דרום אמריקה (בכל הארצות פרט לצ'ילה ואורוגוואי), ובחלק ממרכז אמריקה (שפת גאריפונה החל מהמאה ה-18) ובארצות הברית ובעבר גם בקריבים, באנטילים הגדולים (שפת טאינו) והאנטילים הקטנים (קאליפחונה בדומיניקה ובסנט וינסנט עד לשנות ה-20 של המאה ה-20).
שמה בא משפת אראוואק, שאין לבלבלה עם אראוקאנית, ארחואקו או אראווה. הייתה אחת ממשפחות השפות הכי מגוונות והמפושטות באמריקה. על שטח תפוצה גדול ביותר, היא כללה מגוון רב של שפות וניבים. חוקרים אחדים סברו שהשפות אראוואק פרופר (מאיפורה) היו אולי ביחס קרבה לשפות אראווה ולשפות גואהיבה, ולכן לכל אלה משתמשים במונח "שפות מקרו-אראוואק, אראואק רבתי או אראהואק". לגבי שפות אראוואק נמצא בשימוש גם השם "שפות מאיפורה" שנקבע בשנת 1772 על ידי פיליפו סלבטורה ג'ילי, לפי שם שפת מאיפורה (maipure) המשתייכת למשפחה הזאת ושהייתה מדוברת במאה ה-18 בקולומביה וונצואלה ונכחדה בימינו. מספר הדוברים של שפות אלה הוערך ל-630,000 לערך בסוף שנות ה-1990, מתוכם כמחצית דוברי גואחירו. כמעט כל דוברי השפות אראוואק חיים בוונצואלה (כ-180,000), קולומביה (מעל 140,000), הונדורס ובליז (כ-100,000) ופרו (כ-90,000). דוברי השפות אראוואק נקראים בדרך כלל אראוואקים. המשפחה של שפות "אראוואק במובן הצר" או "מאיפורה" קיימת באזור שמסביב לאזור האמזונאס (למעשה, רק שפה אחת ממשפחה זו מדוברת בתוך-תוכו של אזור האמאזונס) לפי מספר השפות ולפי ההתפשטות המקורית שלה משפחת השפות אראוואק היא המשפחה הגדולה ביותר בין משפחות השפות הילידיות של דרום אמריקה.
השם:מאיפורה או אראוואק
את המקור המשותף של שפות אלה זיהה לראשונה על ידי הכומר ממוצא איטלקי פיליפו סלבטורה ג'ילי בשנת 1783, וזאת שלוש שנים בלבד לפני ההצהרה המפורסמת של הבלשן סר ויליאם ג'ונס לגבי השפות ההודו-אירופיות. ג'ילי התבסס על השוואת ציוני הגוף בשפה המאיפורה, שפה מתה היום שדוברה בעמק אורינוקו, ובשפה מוחו בבוליביה של ימינו. לפי שם השפה מאיפורה הוא כינה את משפחת השפות שזיהה - "שפות מאיפורה". פון דן שטיינן בשנת 1886 ברינטן בשנת 1891 טבעו במקום שם זה, את השם "שפות אראוואק", לפי השפה אראוואק - לוקונו המדוברת בגויאנות ובעשורים האחרונים שם זה משמש את רוב החוקרים. את הגבולות של משפחת השפות הזאת נקבעו בהתחלת המאה ה-20.
היקף ותפוצה. שפות נכחדות
בימינו שרדו רק 40 שפות מתוך סך של 89 או 154 שפות רשומות. כעת בערך חצי מיליון אנשים דוברים שפת אראוואק כלשהי. בשנת 1968 80% מאלו היו דוברי שפת גאריפונה ושל שפת ואיו (ואיונאיקי או גואחירו), ורק 17 מהשפות במשפחה הנ"ל דוברו על ידי יותר מאלף אנשים. כלומר מרבית השפות ממשפחה זאת הן שפות בסכנת הכחדה. משערים כי במהלך המאה ה-20 נכחדו כ-30 משפות אראוואק, בתקופה האחרונה, למשל, השפות קאיפאנה ומנדאוואקה. בסכנה מידית נמצאות למשל השפות אניו-פאראוחאנו (Añun-Paraujano) וצ'אמיקורו (Chamicuro). גם שפות כמו בארה, טאריאנה, קאביארי, מוואיאנה ובאורה נמצאת בסכנת ההכחדה קרוב מאוד. לפי אונסקו כל שפות אראוואק מאוימות בהכחדה. ביניהן  חוסר מיוחד מוכיחה שפת גאריפונה, אולם גם עתידה אינו ודאיו.
כתב
לכמה מהשפות אראוואק הומצאו כתבים המבוססים על האלפבית הלטיני, לפי דגם הכתיב של השפה הספרדית (בשביל השפות פירו, פיאפוקו, גאריפונה, מצ'יגנגה וכו'), של השפה הפורטוגזית (לשפות טרנה, פארסי) או אנגלית (גאריפונה במדינת בליז), תוך שימוש בכמה סימנים דיאקריטיים. למשל ü מסמנת תנועה מרכזית כמו ı הטורקית או ы הרוסית.
סיווג
א. קבוצה "טה-אראוואק" (Ta-Arawakan): כוללת השפות הכי מדוברות. ב. קבוצת קאמפה (Campa או אשאנינקה): כ-50,000 (2008) פרו,ברזיל ג. שפת טרנה (Terêna) 10,000 דוברים ד. שפת יאנשה (אמאוושה) ('Yanesha) 8,000 - 6,000 דוברים - בפרו
הסיווג של השפות אראוואק או מאיפורה הוא קשה בגלל המספר הרב של שפות מתות ועם מעט מאוד תיעוד. עם זאת קיימית הסכמה כללית לגבי כמה קבוצות של שפות מאיפורה: ישנם סיווגים המחלקים את השפות האלה לענף צפוני ולענף דרומי, אולם אולי לא כל השפות תואמות אחד מן הענפים האלה. שלושה סיווגים מסכימים לגבי הקבוצות הבאות:
דוברי טאינו
ה"טאינוס" או דוברי שפת טאינו חיו רובם באנטילים הגדולים (קובה, היספניולה, פוארטו ריקו וכו') וחלקם באנטילים הקטנים. הם עסקו בחקלאות ובדיג. חברתם הייתה מעמדית ובאי היפסניולה, למשל - בשטחי האיטי והרפובליקה הדומיניקנית של ימינו חיו מפוצלים בכמה ממלכות. בראשן שלטו מלכים או מלכות. דתם הייתה פוליתאיסטית והם עבדו את ה"סמיס" (Cemis), אלילים שנחשבו גילום של כוחות הטבע. הטאינוס היו בסכסוך מתמיד עם הקאריבים.
ה"אינדיאנים" הראשונים שפגש כריסטופר קולומבוס במסעו הראשון היו טאינוס מהיספניולה. הפלישה הספרדית הביאה לקץ המהיר של אוכלוסייתן על ידי שיעבוד, מלחמות ומגיפות. יש סבורים כי תוך עשרים שנה בהתחלת המאה ה-16 מספרם הופחת עד ל-10%.