cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
אבני ג'ורג'יה
פיצוץ המונומנט
בחודש יולי, בו התרחש הפיצוץ, מר דניאל גרייבס, ראש העיר המקומי, התייחס לפרשה, ואמר כי בכוונת עיירו אלברטון לבנות מחדש את המיצג. חרף כך, בחודש אוגוסט אותה שנה, הצביעה מועצת העיר על החזרת השטח עליו עמד המיצג לבעלות החווה הסמוכה, כפי שהייתה טרם הבנייה המקורית. מועצת העיר פרסמה לאחר מכן הודעה לכלי התקשורת, כי שיירי המיצג, שפונו משכבר למקום בטוח, יועברו לרשות אגודת הגרניט של אלברטון. מועצת העיר ואגודת הגרניט הביעו ספק כי המיצג ייבנה מחדש, אך גם תקווה כי אולי בעתיד הדבר יתאפשר.
יחסי מלזיה–ספרד
יחסי מלזיה–ספרד הם יחסי החוץ הדו-צדדיים בין מלזיה לספרד.
היסטוריה
ספרד כוננה יחסים דיפלומטיים עם מלזיה ב-12 במאי 1967 ושגרירויות מלזיה וספרד נפתחו בשנת 1986. ביקור ממלכתי ראשון נערך על ידי יאנג די-פרטואן אגונג המלזי התשיעי מאזלאן שאה ביולי 1992 ואילו מלך ספרד חואן קרלוס עם המלכה סופיה ביקרו במלזיה ב-4 באפריל 1995.
יחסים כלכליים
בשנת 2011, סך היצוא המלזי לספרד עמד על 620 מיליון דולר ואילו היצוא הספרדי למלזיה היה בשווי כ-320 מיליון דולר. מלזיה היא המדינה בה ההשקעה הספרדית הגדולה ביותר בדרום-מזרח אסיה מרוכזת בעיקר עם נוכחות גדולה של חברות ספרדיות ואילו נוכחותן של חברות מלזיות בספרד קטנה יחסית. אחת החברות הספרדיות, GMV, מעורבת גם בפיתוח הרכבת המהירה המוצעת בין קואלה לומפור לסינגפור. הייצוא הספרדי העיקרי למלזיה כולל מכונות חשמל, ברזל ופלדה, דשנים, כימיקלים וטקסטיל ואילו הייצוא העיקרי של מלזיה לספרד כולל רכיבי גומי, שמן דקלים ומכשירים חשמליים. שתי המדינות היו גם בתהליך להגביר את קשרי הסחר במיוחד בתיירות ובתעשייה הימית. בין שתי המדינות נחתם הסכם בדבר הימנעות ממס כפול והתחמקות פיסקלית. קיימת גם לשכת המסחר והתעשייה הספרדית המלזית.
הילאנה סידארוס
הילאנה סידראוס (בערבית: هيلانة سيداروس; 1904-1998) הייתה רופאת נשים, הרופאה הראשונה במצרים. עסקה ברפואה בשנות ה-30 של המאה ה-20. חלוצה מנהיגה בדור ההשכלה והנאורות.
לימודים וקריירה
בסוף השנה השנייה ללימודיה במכללה, נשלחה סידארוס ללונדון לשם התמחות במתמטיקה, ומשום כך היא וזינב כאמל חסן נחשבות לחלוצות, בתור הנשים המצריות הראשונות ללמוד באנגליה. היא סיימה את לימודי המתמטיקה ועברה בהצלחה את מבחני הבגרות. עם סיום לימודיה ב-1922, ביקשה מהשגרירות המצרית בלונדון לאפשר לה להמשיך לימודיה במצרים. נספח התרבות המצרי הציע לה במקום זאת להמשיך לימודיה בלונדון, להיות לרופאה. באותה עת נוסדה העמותה על שם קטשנר, במטרה להקים בית חולים לנשים, בהנהלת רופאות מצריות, ולשם כך הוחלט להכשיר קבוצת סטודנטיות מצריות באנגליה. סידארוס נבחרה להיות חברה בקבוצה זו, יחד עם חמש מצריות נוספות.
משפחתה של סידארוס תמכה בהחלטתה, אך מרציה האנגלים בבית הספר לרפואה היו פחות פתוחים לקבל את הרעיון. הלימודים היו קשים ומייגעים עבור סידארוס, והיא סבלה מכאבים פיזיים. אך לאחר תקופת מה היה שינוי באופן התנהלות הלימודים בפקולטה לרפואה, וכתוצאה מכך סיימה סידארוס את לימודיה בהצטיינות. היא הוסמכה כרופאה בשנת 1930.
היא שבה למצרים כדי לעסוק ברפואה בבית החולים על שם קטשנר, ובכך הפכה לרופאה הראשונה במצרים, באותם ימים בהם מקצוע הרפואה היה נחלתם של גברים בלבד. היא פתחה מרפאה פרטית לגינקולוגיה ומיילדות, וביצעה הליכים כירורגיים בבית החולים הקופטי. היא המשיכה בעיסוקה עד גיל שבעים, ולאחר שיצאה לגמלאות הקדישה זמנה לתרגום סיפורי לילדים.
פעילות פוליטית לאומית
כאשר פרצו מהומות 1919 במצרים, בהיותה בת 15, השתתפה סידארוס בהפגנות שהובלו על ידי צעירות ונשים, והמשיכה לאחר מכן להשתתף במאבק הלאומי של נשות מצרים נגד הכיבוש האנגלי. היא הייתה מבקרת רבות בביתו של מנהיג המהפכה סעד זע'לול, בביתו שכונה "בית באומה", והשתתפה בכנסים של תנועת הנשים תחת הנהגתה של ספיה זע'לול להילחם בקולוניאליזם הבריטי, כולל החלת חרם על מוצרים בריטים, ובאותה עת הצטרפה גם לארגונה של הודא שעראווי.
סוף חייה
לאחר שעברה את גיל שבעים, סברה סידארוס שאין זה לטובת המטופלים שתמשיך לעסוק ברפואה בגילה. היא הגישה את התפטרותה והצטרפה לעמותה החברתית הקופטית, עמותה שדאגה להקמת בית החולים הקופטי, שהיה גם בית החולים הלאומי הראשון במצרים. הוא נפתח בקהיר ב-1926, ומאז נבנו בתי חולים לאומיים נוספים בקהיר ובאלכסנדריה. בתקופת עבודתה בעמותה הקופטית, תרגמה ספרים רבים, בעיקר ספרי ילדים.
The IIconics
לפני שהחלו את דרכן ב-WWE, קיי ורויס התאבקו בארגון ההיאבקות האוסטרלי Pro Wrestling Women's Alliance (PWWA) תחת שמות הבמה ג'סי מקיי ו-KC קאסידי. הן ערכו את הבכורה שלהן כצמד במותג הפיתוח של ה-WWE, NXT ושומשו לרוב במופעים שאינן שודרו בטלוויזיה כמתאבקות שנועדו לקדם דמויות אחרות. גישה זו גרמה לשתיים לא להשיג ניצחון כצמד במשך כמעט שנה וחצי. במהלך תקופה זו, שמות הבמה שלהן שונו לג'סי וקאסי, לפני שהן קיבלו שינוי נוסף ושונו לבילי קיי ופייטון רויס.
לבסוף, הן הופיעו לראשונה בתוכנית NXT ששודרה בטלוויזיה ב-5 באוקטובר 2016, כשהן הוכרו בשם The Iconic Duo. הן קודמו לרוסטר הראשי והצטרפו למותג סמאקדאון ב-10 באפריל 2018.
ראשית דרכן
לפני שהפכו לצמד, קיי (תחת שמה האמיתי, ג'סי מקיי) ורויס (כ-KC קאסידי) התמודדו אחת מול השנייה בארגון ההיאבקות האוסטרלי Pro Wrestling Women's Alliance (PWWA) כולל קרב על אליפות הנשים של PWAA. בשנת 2015, שתיהן הצטרפו לארגון ההיאבקות ה-WWE ונשלחו למותג הפיתוח שלו, NXT.
NXT (2016–2018)
הצמד ערך את הופעת הבכורה שלו ב-5 באוקטובר 2016 בפרק של התוכנית NXT ולאחר מכן הוכר בשם The Iconic Duo. במהלך תקופתן ב-NXT, הצמד זכה פעם אחת בפרסי סוף השנה של NXT בקטגוריית "פריצת השנה" של אותה השנה. בנוסף לכך, שתיהן היו מועמדות לקטגוריית "מתאבקת השנה" של שנת 2017, אך אף אחת מהן לא זכתה בפרס זה.
סמאקדאון (2018–2019)
קיי ורויס, שעתה הוכרו בשם The IIconics, ערכו את הופעת הבכורה שלהן ברוסטר הראשי כחלק מהתוכנית סמאקדאון ב-10 באפריל 2018 ותקפו את אלופת הנשים של סמאקדאון, שארלוט פלייר, מה שאיפשר לכרמלה לפדות את מזוודת "כסף בבנק" שלה על פלייר ולזכות באליפות. שבוע לאחר מכן בתוכנית סמאקדאון, The IIconics השיגו את ניצחון הבכורה שלהן ברוסטר הראשי לאחר שניצחו את אסקה ובקי לינץ'. באירוע סופר שואו-דאון, שנערך ב-6 באוקטובר, האייקוניות ניצחו על אדמת מולדתן את אסקה ונעמי. באירוע הרויאל ראמבל, שנערך ב-27 בינואר 2019, קיי ורויס נטלו חלק בקרב הרויאל ראמבל המסורתי, כשנכנסו לקרב כמספר השביעי והתשיעי בהתאמה, הספיקו להדיח יחדיו את ניקי קרוס, אך הודחו על ידי לייסי אוואנס. ב-5 בפברואר, The IIconics התחרו בקרב זוגות משולש נגד כרמלה ונעמי, ומנדי רוז וסוניה דוויל, שבסופו רוז ודוויל ניצחו. שבוע לאחר מכן, The IIconics התחרו פעם נוספת באותו סוג קרב, אך הפעם תנאי הקרב היה שהזוג המפסיד ייאלץ להיכנס ראשון לקרב תא ההדחות; מאחר שרוז הוצמדה לניצחון על ידי נעמי, הזוג של רוז ודוויל נקבע שייכנס ראשון לקרב תא ההדחות. קרב זה התקיים באירוע תא ההדחות, שנערך ב-17 בפברואר וקבע את אלופות זוגות הנשים הראשונות של ה-WWE, The IIconics נכנסו כמספר הרביעי, ואף הספיקו להדיח את כרמלה ונעמי, אך הודחו על ידי ניה ג'קס וטמינה. ב-19 במרץ, The IIconics ניצחו את ביילי וסשה בנקס בקרב שאינו היה על תואר אליפות זוגות הנשים של ה-WWE. ב-1 באפריל בתוכנית Raw, The IIconics, ניה ג'קס וטמינה הפסידו בקרב ארבע נגד ארבע לבת' פיניקס, נטליה, ביילי וסשה בנקס. באירוע רסלמניה 35, שנערך ב-7 באפריל, האייקוניות ניצחו בקרב זוגות מרובע אשר כלל את אלופות הזוגות, ביילי ובנקס, The Divas of Doom (בת' פיניקס ונטליה) וניה ג'קס וטמינה וזכו באליפות זוגות הנשים של ה-WWE. ב-15 באפריל בתוכנית Raw, השתיים הפסידו לביילי ונעמי בקרב שאינו היה על התואר. ב-20 במאי בתוכנית Raw, The IIconics ולייסי אוואנס הפסידו בקרב שלוש נגד שלוש לאלכסה בליס, בקי לינץ' וניקי קרוס. ב-27 במאי, The IIconics הפסידו לבקי לינץ' וניקי קרוס בקרב זוגות, שאינו היה על חגורות האליפות שלהן. ב-17 ביוני בתוכנית Raw, האייקוניות הגנו בהצלחה על חגורות האליפות שלהן נגד אלכסה בליס וניקי קרוס. ב-5 באוגוסט בתוכנית Raw, השתיים איבדו את חגורות אליפות זוגות הנשים של ה-WWE לאחר שהפסידו בקרב הדחות זוגות מרובע, ואף הודחו ראשונות בקרב זה. קרב זה כלל את אלכסה בליס וניקי קרוס, מנדי רוז וסוניה דוויל, והקבוקי ווריורס (אסקה וקיירי סיין), שבסופו בליס וקרוס ניצחו וזכו בתואר. במופע המקדים לאירוע סאמרסלאם, שנערך ב-11 באוגוסט, The IIconics כשלו בניסיונן להשיב אליהן את חגורות אליפות זוגות הנשים של ה-WWE לאחר שהפסידו לאלכסה בליס וניקי קרוס.
Raw ופירוק (2019–2021)
ב-14 באוקטובר, The IIconics הועברו לתוכנית Raw כחלק מהדראפט לשנת 2019. שבועיים לאחר מכן, השתיים הפסידו לשארלוט פלייר ונטליה. ב-18 בנובמבר, הן הפסידו לבקי לינץ' ושארלוט פלייר. רויס וקיי ביצעו את חזרתן לארגון ב-11 במאי 2020 בתוכנית Raw, כשהן הפריעו לאלופות זוגות הנשים של ה-WWE, אלכסה בליס וניקי קרוס. בקרב שהתקיים ביניהן דקות ספורות לאחר מכן, האייקוניות גברו על אלופות הזוגות בקרב שאינו היה על חגורות האליפות. שבוע לאחר מכן, השתיים התמודדו פעם נוספת, כשהפעם הקרב היה על תואר הזוגות, ובו הן הפסידו כתוצאה מפסילה, זאת בשל חוסר ציותה של רויס להוראות השופט, כאשר היא המשיכה לתקוף את בליס למרות שהזהיר אותה. באירוע באקלאש, שנערך ב-14 ביוני, השתיים השתתפו בקרב זוגות משולש על אליפות זוגות הנשים של ה-WWE נגד ביילי וסשה בנקס, ואלכסה בליס וניקי קרוס, שבסופו ביילי ובנקס ניצחו ושמרו על התואר. לילה לאחר מכן בתוכנית Raw, השתיים ניצחו את ליב מורגן ונטליה, ולאחר הקרב דרשו מאלופות הזוגות, ביילי ובנקס, קרב חוזר על חגורות אליפות זוגות הנשים. שבוע לאחר מכן, הקרב ביניהן התקיים, אך השתיים לא הצליחו לזכות בחגורות האליפות. ב-3 באוגוסט, קיי ורויס הפסידו לליב מורגן ורובי ריוט. במופע המקדים לאירוע פייבאק, שנערך ב-30 באוגוסט, השתיים נחלו הפסד נוסף למורגן וריוט. לילה לאחר מכן בתוכנית Raw, השתיים נאלצו להיפרד לאחר שהפסידו למורגן וריוט, כשהתניית הקרב אשר נקבעה מראש חייבה את המפסידות להיפרד. כחלק מהדראפט לשנת 2020, רויס הועברה ל-Raw, בעוד שקיי הועברה לסמאקדאון, דבר שבישר באופן רשמי על הפרידה. ב-15 באפריל 2021, הארגון החליט לפטר מטעמי תקציב עובדים ימים ספורים לאחר קיום האירוע רסלמניה 37, כך שקיי ורויס שוחררו מהחוזה שלהן ב-WWE לאחר שש שנים.
Impact Wrestling (2021–2022)
לאחר הפיטורים של השתיים, הן הגישו תביעת זכאות על השם The IInspiration, שהצביעה על השם החדש של הצמד. ב-27 באוגוסט, הן הכריזו על מסע הופעות, שבישר את חזרתן לעולם ההיאבקות.
ב-9 באוקטובר 2021, דווח ש-The IInspiration תערוכנה את הופעת הבכורה שלהן בארגון Impact Wrestling באירוע הדגל שלו, נועד לתהילה. במסגרת אירוע זה, הן ניצחו את Decay (האבוק ורוזמרי) וזכו באליפות זוגות הנוקאאוטס של אימפקט. כתוצאה מכך, הן הפכו לצמד הנשים הראשון שזוכה בחגורות אליפות זוגות הנשים גם באימפקט וגם ב-WWE. באירוע טרנינג פוינט, שנערך ב-20 בנובמבר, הן הגנו בהצלחה על חגורות האליפות מול האלופות לשעבר. לעומת זאת, באירוע סקריפייס, שנערך ב-5 במרץ 2022, הן הפסידו את התואר לצמד The Influence (מדיסון ריין וטניל דאשווד). הן כשלו בניסיונן לזכות בחזרה באליפות הזוגות באירוע רבליון חודש לאחר מכן. ב-27 באפריל, The IInspiration הודיעו שהן פורשות מענף ההיאבקות, דבר שבישר בעקיפין על עזיבתן את ארגון אימפקט.
השתתפותן במדיה
קיי ורויס ערכו את הופעת הבכורה שלהן במשחק ההיאבקות WWE 2K18. בנוסף לכך, הן מופיעות גם במשחקים העוקבים: WWE 2K19 ו-WWE 2K20.
לוטה שלין
שרלוט אווה שלין (שוודית: Charlotta Eva Schelin; נולדה ב-27 בפברואר 1984) המוכרת בשם לוטה שלין, היא כדורגלנית שוודית המשחקת כחלוצה. שלין, שזכתה חמש פעמים בתואר כדורגלנית השנה בשוודיה משחקת כיום בקבוצת אולימפיק ליון מהליגה הצרפתית הראשונה.
מועדונים
לוטה שלין נולדה בפברואר 1984 בפרברי סטוקהולם, וכשהייתה ילדה עברה משפחתה לגטבורג. כבר מגיל צעיר הביעו היא ואחותה הגדולה קמילה, התעניינות רבה בכדורגל ושיחקו יחדיו בקבוצות הנערות שבעיר. מלבד כדורגל, עסקה שלין גם בטניס שולחן, אתלטיקה קלה וסנואובורד, אך בסופו של דבר החליטה להשקיע את מרב המאמצים בכדורגל. כשהייתה נערה מתבגרת, החלו להופיע לה בעיות בעמוד השדרה, והרופאים אף המליצו להפסיק לעסוק בספורט. שלין לא ויתרה, התחילה בסדרת אימונים אינטנסיבית, ועד גיל 17, כל פציעותיה נרפאו.
בשנת 2001, כשהיא בת 17 בלבד, ערכה שלין את הופעת הבכורה בקבוצת גטבורג מליגת העל השוודית. מהר מאוד קיבלה שלין מעמד של אחת מכוכבות הקבוצה, אך פציעה מאוגוסט 2002 השביתה אותה לשנה וחצי. בשנת 2004, לאחר החזרה מהפציעה, זכתה שלין בפרס פריצת השנה בליגה, לאחר שכבשה 14 שערים ב-15 משחקים לטובת גטבורג.
בעקבות יכולתה הטובה, זכתה שלין להצעות רבות מקבוצות בכירות משוודיה ומארצות הברית, אך היא החליטה להישאר בביתה שבגטבורג. למרות זאת, לאחר הופעתה הטובה בטורניר הכדורגל של אולימפיאדת בייג'ינג ב-2008, היא החליטה לעבור לאולימפיק ליון מהליגה הצרפתית. עם ליון זכתה שלין בחמש אליפויות ופעמיים בליגת האלופות, וביססה את מעמדה כאחת משחקניות הכדורגל המצליחות בעולם. בשנת 2013, היא נבחרה לכדורגלנית השנה בליגה הצרפתית, והייתה לשחקנית הזרה הראשונה שזוכה בפרס זה.
נבחרת שוודיה
אל גביע העולם ב-2011, הגיעה שלין ככוכבת הבלתי מעורערת של הנבחרת השוודית. שלין הצליחה לעמוד בציפיות הרבות והובילה את השוודיות לזכייה במדליית הארד, תוך כדי שהיא כובשת שני שערים ואף נבחרת להרכב הטורניר. באותה שנה, היא נבחרה בפעם השנייה לכדורגלנית השנה בשוודיה ואף סיימה במקום השישי בקרב על תואר כדורגלנית השנה בעולם של פיפ"א.
גביע האלופות למועדונים ערבים
גביע האלופות למועדונים ערבים (בערבית: كأس العرب للأندية الأبطا) הוא גביע כדורגל, שנוסד בשנת 1981 ומנוהל על ידי UAFA, ההתאחדות למועדונים ערבים. הטורניר נערך בכל קיץ, לפני פתיחת רוב הליגות בעולם, ומכיל בתוכו את המועדונים הערבים הגדולים בעולם. הטורניר עצמו כולל כ-37 קבוצות אשר מגיעות מהתאחדויות הכדורגל של אפריקה ואסיה.
מאז הקמתו בשנת 1981, הטורניר פעל לצד שני טורנירים נוספים הסופר קאפ הערבי, וגביע מחזיקות הגביע הערבי. כשבשנת 2002 התאחדו התחרויות אל תוך טורניר גביע האלופות, הזוכה הראשונה בתואר הינה אל שארוטה מעיראק.
ערב הסעודית היא למדינה ממנה הגיעו המספר הרב ביותר של הזוכות כ-9 זכיות. כ-20 קבוצות שונות זכו בתואר לאורך השנים, כש-8 מהן זכו בתואר יותר מפעם אחת.
אל-ראשיד העיראקית ואספרנסה דה תוניס התוניסאית הן שתי המועדונים עם המספר הרב ביותר של הזכיות כ-3.
האלופה הנוכחית היא א - נאסר מערב הסעודית אשר זכתה בתואר לראשונה בהיסטוריה שלה ב-2023.
1981-1988: האסייתיות בשליטה
ההאתחדות למועדונים ערבים (UAFA), החליטה להקים טורניר לאלופות הערביות אחרי סוף עונת 1979-1980. האלופות המכהנות בליגות הקיימות תחת ההתאחדות הוזמנו להשתתף, אך לאחר מספר רב של פרישות רק שלושה מועדונים מעיראק, לבנון וירדן הסכימו להשתתף.
הטורניר נפתח רשמית בתאריך 19 ביוני 1981, כשהאלופה הלבנונית נג'ימה ניצחה את האלופה הירדנית אל-עלי 2-1 במשחק הפתיחה, נג'ימס ג'אמל אל-חאטיב היה לכובש הראשון בטורניר אי פעם. הגמר הראשון נערך בבגדאד שבעיראק בפברואר 1982, בו התמודדו אל-שרוטה מעיראק ונג'ימה מלבנון, כשאל שרוטה מנצחת 4-2 ומוכתרת לאלופה הראשונה אי פעם.
הטורניר חדל מלהתקיים במשך מספר שנים עד שחזר בשנת 1984, כשמספר המשתתפות הלך וגדל שנה אחר שנה UAFA החליטה לערוך משחקי מוקדמות לקבלה לטורניר. בשנת 1987, החלו להיערך שלבי בתים ומשחקי נוקאאוט עד לגמר כמו כן UAFA אישרה לכל מדינה ערבית יותר מנציגה אחת במפעל.
1989-2001: שוויון בין אסיה לאפריקה
ב-1992, הכריזה ההתאחדות למועדונים ערבים על טורניר נוסף, הסופר-קאפ הערבי בו התמודדו הזוכות והסגניות של שני המפעלים המקבילים.
בין 1989-2001, הזכויות בתואר התחלקו כמעט באופן שווה בין יבשות אפריקה ואסיה כשהאפריקאים זכו 5 פעמים והאסייתיים 6. ארבע מתוך אחת עשר הזכיות האלה נוצחו בידי מועדונים מערב הסעודית, כשאספרנסה דה תוניס זכתה בתואר לראשונה לתוניסיה ב-1993, אל-אהלי הפכה למועדון המצרי הראשון שזוכה בתואר ב-1995 וא-סד האלופה הקטארית הראשונה שזכתה ב-2001.
2002-כיום: קשיים בהתאחדות והקמה מחדש
ב-2002, UAFA החליטה לשנות את מפת הכדורגל הערבי. עם גדילת מספר המועדונים הערבים ברחבי העולם והתפתחותם המקצועית הרבה, UAFA החליטה לאחד את שלושת התחרויות שהקימה גביע מחזיקות הגביע הערבי, הסופר קאפ הערבי וגביע האלופות למועדונים ערבים לכדי תחרות אחת גדולה. האלופה הראשונה מאז האיחוד של התחרות הייתה אל-אהלי מערב הסעודית.
לאחר שנת 2003, חברת ART החליטה להעניק חסות ולתחרות וביקשה לשנות את השם של התחרות לגביע האלופות הערבי, שם שיהיה דומה לתחרויות שונות ברחבי העולם כמו, ליגת האלופות, ליגת האלופות של אפריקה, ליגת האלופות של אסיה וליגת האלופות של אוקיאניה. האלופה הראשונה בעידן השם החדש הייתה קלוב ספורטיב ספקסיי התוניסאית. בעונת 2004-05 הוחלט לערוך גמר בעל שני מפגשים דבר של קרה מאז הגמר הראשון בטורניר.
לאחר זכיות של אל-איתיחאד הסעודית וראג'ה קזבלנקה המרוקאית, אס סטיף האלג'ירית הצליחה לראשונה בעידן החדש לזכות בתואר שנה אחר שנה ב-2006-07, 2007-08. לאחר טורניר 2008-09 בו ניצחה פעם נוספת אספרנסה דה תוניס, ההתאחדות למועדונים ערבים נקלעה לקשיים במציאת ספונסר חדש לתחרות. התחרות הושבתה למשך ארבע שנים וחזרה להיות משוחקת בעונת 2012-13 תחת השם גביע ההתאחדות למועדונים ערבים, כשאו.ס.מ. אלג'ר האלג'ירית זוכה בתואר הראשון שלה. אך ההתאחדות חזרה על הקשיים והתחרות נפסקה לארבע שנים נוספות.
בשנת 2017 חזר הטורניר תחת השם האליפות למועדונים ערבים בו התמודדו כ-20 קבוצות שונות במתכונת של שלב בתים ונוקאאוט. השלבים המכריעים נערכו במצרים כשהגמר שוחק במשחק אחד בלבד. אספרנסה דה תוניס זכתה בתואר בפעם השלישית בתולדותיה מה שהפך אותה לקבוצה המוצלחת ביותר בטורניר יחד עם אל-ראשיד.
מספר המועדונים הוכפל ל-40 קבוצות בעונת 2018-19, תחת שם אחר פעם נוספת, ליגת האלופות למועדונים ערבים כשמתכונת התחרות שונתה פעם נוספת לטורניר נוקאאוט משלב 32 הגדולות וכך הלאה. בין השנים 2002-2023, עשר מהאלופות הגיעו מאפריקה כשרק שלושה הגיעו מאסיה.
דינו ראדג'ה
דינו ראדג'ה (בקרואטית: Dino Rađa; נולד ב-24 באפריל 1967), הוא כדורסלן עבר קרואטי. בראשית הקריירה היה שותף בשתיים משלוש הזכיות הרצופות של יוגופלסטיקה ספליט בגביע אירופה לאלופות, וכיום משמש כנשיא המועדון.
קריירת המועדונים
בעונתו הראשונה באיטליה קלע ראדג'ה 18.1 נקודות ב למשחק, ונבחר על ידי עיתונאיי ספורט במקום השני כשחקן האירופאי הטוב ביותר לאותה העונה, שני רק לקוקוץ'. בשתי העונות הבאות המשיך ראדג'ה לשפר את ממוצעיו, והעמיד ממוצעים של 20.2 נקודות למשחק בעונתו השנייה, ו-21.5 בשלישית. בשנת הוליך ראדג'ה את רומא לזכייה בגביע קוראץ'.
בשנת 1993 הצטרף ראדג'ה לבוסטון סלטיקס. את עונת הבכורה שלו בליגת ה-NBA סיים עם ממוצעים של 15.1 נקודות למשחק ו-7.2. לאחר 3 שנים נוספות בבוסטון, נשלח ראדג'ה בעסקת חליפין אל פילדלפיה 76' בתמורה לקלרנס וות'רספון, אך כשל בבדיקות הגופניות.
בדצמבר 1993 קבע ראדג'ה רקורד שלילי כאשר היה לשחקן אשר סיים משחק עם מספר ההחטאות הרב ביותר ללא נקודות, כאשר במשחק נגד סן אנטוניו ספרס החטיא 14 זריקות מהשדה ב-18 דקות משחק.
בשנת 1997 החליט ראדג'ה לחזור לאירופה, והצטרף לקבוצת פנאתינייקוס היוונית. הוא שיחק במועדון שנתיים, בהן זכה עמו בשתי אליפויות יוון. לאחר שנתיים ביוון עזב ראדג'ה את המועדון וחזר לקרואטיה, לקבוצת ק.ק. זאדאר.
נבחרות לאומיות
ראדג'ה היה חלק מנבחרת יוגוסלביה אשר זכתה במדליית הכסף באולימפיאדת סיאול, ושתי מדליות זהב באליפות אירופה בכדורסל (1989, 1991).
לאחר הכרזת העצמאות של קרואטיה, הפך ראדג'ה לבורג חשוב בנבחרת קרואטיה, אשר זכתה במדליית כסף במשחקים האולימפיים בברצלונה, במדליות ארד באליפות אירופה בכדורסל 1993 שנערכה בגרמניה, באליפות אירופה בכדורסל 1995 שנערכה ביוון, ובאליפות העולם בכדורסל 1994 שנערכה בקנדה.
מייקל צ'דוויק
מייקל צ'דוויק (באנגלית: Michael Chadwick; נולד ב-15 באפריל 1995) הוא שחיין אמריקאי, אלוף עולם (בודפשט 2017) במשחה שליחים 4x100 מטר חופשי, אלוף עולם (בבריכת 25 מטר) במשחה שליחים 4x50 מעורב משולב (וינדזור 2106) ואלוף עולם (האנגג'ואו 2018) ושיאן עולם הנוכחי (2019) במשחה שליחים 4x100 מטר חופשי (בריכת 25 מטר).
2016
באליפות העולם (בריכת 25 מטר) שנערכה בוינדזור, אונטריו, קנדה בדצמבר 2016 זכה צ'דוויק ב-4 מדליות, 1 זהב ,2 כסף ו-1 ארד. מדליית זהב, במשחה שליחים 4x50 מטר מעורב משולב ביחד עם טום שילדס ושתי שחייניות לילי קינג, וקלסי וורל בשיא אליפות חדש של 1:37.22 דקות, לפני ברזיל (1:37.74 דקות) ויפן (1:38.45 דקות). כשחיין רביעי הוא קבע ב"זינוק שליחים" תוצאה של 20.44 שניות. מדליות כסף, במשחה שליחים 4x50 מטר חופשי ביחד עם פול פאוורס, בלייק פירוני וטום שילדס בתוצאה של 1:24.47 דקות, אחרי רוסיה (1:24.32 דקות) ולפני יפן (1:24.51 דקות). כשחיין שלישי הוא שחה ב"זינוק שליחים" תוצאה של 21.02 שניות ובמשחה שליחים 4x50 מטר מעורב ביחד עם ג'ייקוב פבלי, קודי מילר וטום שילדס בתוצאה של 1:31.97 דקות, אחרי רוסיה (1:31.52 דקות) ולפני בלארוס (1:32.49 דקות) כשחיין רביעי הוא קבע ב"זינוק שליחים" תצאה של 20.81 שניות. מדליית ארד, במשחה שליחים 4x100 מטר חופשי ביחד עם טום שילדס, פול פאוורס ובלייק פירוני ביחד עם אוסטרליה בתוצאה של 3:07.76 דקות, אחרי רוסיה (3:05.90 דקות) וצרפת (3:07.35 דקות), כשחיין ראשון הוא קבע תוצאה של 47.56 שניות. נוסף לכך, הוא סיים במקום תשיעי במשחה ל-50 מטר חופשי בתוצאה של 21.50 שניות ובמקום 16 במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 47.96 שניות. בשלב המוקדמות הוא קבע תוצאה של 47.60 שניות ועלה מהמקום ה-11.
2017
באליפות ארצות הברית שהיוותה את המבחנים האמריקאים לאליפות העולם נערכה ביוני 2017 סיים צ'דוויק במקום חמישי במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 48.48 שניות ובמקום שביעי במשחה ל-50 מטר חופשי בתוצאה של 22.10 שניות.
באליפות העולם שנערכה בבודפשט ביולי אותה שנה, הוא זכה במדליית זהב לאחר ששחה במשחה שליחים 4x100 מטר חופשי בשלב המוקדמות. כשחיין שני הוא קבע ב"זינוק שליחים" תוצאה של 48.74 שניות.
2018
באליפות העולם (בריכת 25 מטר) שנערכה בהאנגג'ואו, הרפובליקה העממית של סין בדצמבר אותה שנה הוא זכה במדליית זהב במשחה שליחים 4x100 מטר חופשי ביחד עם קיילב דרסל, בלייק פירוני וראיין הלד בשיא עולם חדש של 3:03.03 דקות, לפני רוסיה (3:03.11 דקות) וברזיל (3:05.15 דקות).
פרידה רבינוביץ-שחר
פרידה רבינוביץ-שחר שחמטאית ישראלית. הייתה אלופת ישראל לנשים לשנת 1970. ייצגה את ישראל באולימפיאדת השחמט (סקופיה 1972).
סימה רבינוביץ-פורמן, אחותה הצעירה הייתה אלופת ישראל בשחמט לשנת 1967.
ביוגרפיה
רבינוביץ נולדה וגדלה בווילנה שבליטא. אביה, שניהל רשת רהיטים, לימד אותה ואת אחותה הבכורה, סימה, לשחק שחמט. בשנת 1966 היא עלתה עם משפחתה לישראל והתגוררה בדרום צהלה בתל אביב. היא למדה עברית באולפן בקיבוץ מרחביה.
באליפות ישראל שנערכה בשנת 1967 סיימה רבינוביץ במקום השני ביחד עם אלופה היוצאת קלרה פרידמן אחרי אחותה הבכורה סימה רבינוביץ.
באליפות ישראל שהסתיימה בינואר 1970 זכתה רבינוביץ בתואר, לארח שניצחה בכל מחשקיה וצברה 12 נקודות. שנייה סיימה אסתר סמושי ממצובה במקום שלישי ורביעי סיימו ביחד קלרה פרידמן ועדה זכריה.
באולימפיאדה שערכה בסקופיה שביוגוסלביה בשנת 1972 השתתפה רבינוביץ על הלוח הראשון. היא ניצחה בשני משחקים, השיגה 4 תוצאות תיקו והפסידה בשלושה משחקים.
חייה האישיים
רבינוביץ עבדה כלבורנטית כימית באגף להגנת הצומח במשרד החקלאות.
אצטדיון אליג'אנט
אצטדיון אַלִיגַ'אנְט (באנגלית: Allegiant Stadium) הוא אצטדיון מקורה הממוקם בפרדייז במדינת נבדה, שבארצות הברית. אצטדיון אליג'אנט ישמש כאצטדיון הביתי של קבוצת לאס וגאס ריידרס מליגת הפוטבול הלאומית, ושל קבוצת הפוטבול של אוניברסיטת נבדה בלאס וגאס, UNLV רבלס פוטבול. האצטדיון ממוקם על שטח של כ-250 דונם (מערבית למפרץ מאנדליי) ב"דרך ראסל" ו"שדרת האסיאנדה" ובין "שדרת פולריס" ל"דין מרטין דרייב", מעט מערבית לכביש המהיר 15. בניית האצטדיון בעלות 1.8 מיליארד דולר החלה ב-13 בנובמבר 2017, והסתיימה ב-31 ביולי 2020, בדיוק בזמן לפני עונת 2020 של ה-NFL.
האירוע המתוכנן הראשון באצטדיון החדש היה קונצרט של גארת' ברוקס ב-22 באוגוסט 2020, אך הוא נדחה ל-2021 בגלל מגפת הקורונה. האירוע הראשון שכן התקיים באצטדיון זה היה משחק העונה הסדירה הראשון שהתקיים ביום שני בלילה בין הריידרס לניו אורלינס סיינטס ב-21 בספטמבר 2020.
2016
בינואר 2016 התפרסמו דיווחים כי חברת לאס וגאס סנדס שוקלת לבנות אצטדיון בשיתוף עם Majestic Realty ו-אוניברסיטת נבדה בלאס וגאס (UNLV), באתר של 170 דונם (42 אקרים) ב"שדרת טרופיקנה" שבבעלות UNLV. UNLV חיפשה אצטדיון חדש שיחליף את אצטדיון סם בויד מאז שנת 2011 לפחות. בעלי האוקלנד ריידרס, מארק דייוויס, ביקר בלאס וגאס ב-29 בינואר כדי לסייר במקום ולהיפגש עם יו"ר ה"סנדס" שלדון אדלסון ואישים מקומיים אחרים. הריידרס, שניסו לבנות אצטדיון חדש לקבוצה מאז שנות ה-80, בדיוק החמיצו את המעבר ללוס אנג'לס באותו החודש, כאשר נקבע כי הסנט לואיס ראמס והסן דייגו צ'רג'רז יעברו לאצטדיון חדש באינגלווד שבקליפורניה והריידרס נשארו תקועים במבוי סתום באוקלנד. על מנת שהקבוצה תעבור ללאס וגאס, נדרש אצטדיון חדש, מכיוון שאצטדיון סם בויד היה קטן מהגודל המתאים עבור ה-NFL, ולא היו עוד אצטדיונים מקצועיים ברמה הדרושה בנבדה.
ב-21 במרץ 2016, כשנשאל על לאס וגאס, אמר דייוויס, "אני חושב שהריידרס אוהבים את תוכנית לאס וגאס", ו"זו תוכנית מאוד מאוד מסקרנת ומרגשת". דייוויס נפגש גם עם מושל נבדה בריאן סנדובל בנוגע לתוכנית האצטדיון. ב-1 באפריל 2016, דייוויס נפגש עם גורמים רשמיים ב-UNLV וסייר באצטדיון סם בויד כדי להעריך האם הוא יכול לשמש כבית זמני לקבוצה.
ב-28 באפריל 2016, דייוויס אמר שהוא רוצה להעביר את הריידרס ללאס וגאס והתחייב לשלם 500 מיליון דולר לשם הקמת האצטדיון המקורה בשווי 2.4 מיליארד דולר. "ביחד נוכל להפוך את מדינת הכסף (כינוי למדינת נבדה) למדינת הכסף והשחור (צבעי הריידרס)", אמר דייוויס.
באביב 2016 דחה דירקטוריון "לאס וגאס סנדס" את הצעת האצטדיון של אדלסון. אדלסון החליט להתקדם עם האצטדיון כהשקעה אינדיבידואלית, תוך שהוא משעבד 650 מיליון דולר מהונו האישי לפרויקט.
הכדאיות של האתר ב"שדרת טרופיקנה" נקבעה בסימן שאלה רציני ביוני 2016, כאשר סאות'ווסט איירליינס התנגדה למיקום מכיוון שקרבתו לקצה הצפוני של אחד ממסלולי ההמראה של נמל התעופה הבינלאומי מקארן עלולה להשפיע לרעה על הבטיחות והיכולת של התנועה האווירית בשדה התעופה. רשימת המיקומים הפוטנציאליים התרחבה עד מהרה לתשעה מועמדים, ביניהם אתרי "קזינו ויילד ויילד וסט", "מסלול הגולף וין", "קזינו ריביירה", "פארק הפסטיבל בלאס וגאס" ו"מרכז קשמן". עד ספטמבר הצטמצמה הרשימה לשתי אפשרויות: מועדון הגולף באלי האי, דרומית למפרץ מאנדליי, ומגרש פנוי ב"דרך ראסל", מעט מערבית לכביש Interstate 15.
ב-25 באוגוסט 2016 הריידרס הגישו בקשה לרשום את "לאס וגאס ריידרס" כסימן מסחרי, ובאותו היום שוחררו המצגות המדמות את עיצוב אצטדיון. ב-15 בספטמבר 2016, הוועדה לתשתיות תיירות בדרום נבדה הצביעה פה אחד להמליץ ולאשר 750 מיליון דולר לתוכנית האצטדיון בלאס וגאס.
באוקטובר 2016 קרא המושל סנדובל לישיבה מיוחדת של בית המחוקקים בנבדה לשקול את האצטדיון והצעות אחרות הקשורות לתיירות. הצעת המימון לאצטדיון אושרה בהצבעה של 16–5 בסנאט ועל ידי 28–13 באספה, ונחתמה לחוק על ידי סנדובל ב-17 באוקטובר. הצעת החוק אפשרה למחוז קלארק להעלות את מס המלונות שלו כדי לגייס את המימון בסך 750 מיליון דולר.
2017
הריידרס הגישו מסמכי רילוקיישן ב-19 בינואר כדי לעבור מאוקלנד ללאס וגאס. ב-26 בינואר 2017 הגישו הריידרס הסכם שכירות מוצע לאצטדיון. דווח כי הריידרס בחרו באתר ב"דרך ראסל" כמיקום האצטדיון, הקבוצה תשלם דמי שכירות של דולר אחד, וכי היא תוכל לשלוט בזכויות השמות הן לאצטדיון והן לרחבה ובנוסף לשמור על ההכנסות מחסות השילוט.
ימים אחדים לאחר ההצעה שהודיעו הריידרס, אדלסון יצא מפרויקט האצטדיון ומשך את תשלום ה-650 מיליון דולר שהציע לפרויקט. זמן קצר לאחר הודעה זו, קבוצת גולדמן זקס, שתכננה לממן חלק מהפרויקט, נסוגה גם היא. כתוצאה מכך, הריידרס הוצרכו להגדיל את תשלומם מ-500 מיליון דולר ל-1.15 מיליארד דולר.
ב-6 במרץ, הריידרס חשפו שבנק אוף אמריקה ילווה 650 מיליון דולר כדי להחליף את חלקו של אדלסון מהמימון.
בעלי ה-NFL הצביעו לאשר את הרילוקיישן של הריידרס ברוב של 31–1 ב-27 במרץ. למחרת החלו הריידרס ו"רשות אצטדיון לאס וגאס" לקבל פיקדונות למינויים עונתיים לאצטדיון החדש. הריידרס הודיעו כי הם מתכוונים להישאר באוקלנד עד להשלמת האצטדיון.
ב-18 בספטמבר החלה פעילות בנייה באתר האצטדיון בהכנת האתר. טקס התחלת הבנייה נערך ב-13 בנובמבר. בטקס השתתפו נציב ליגת ה-NFL רוג'ר גודל, בעלי הריידרס מארק דייוויס, אמו קרול דייוויס, אגדות ריידרס שונות ובהן האוי לונג, ג'ים פלאנקט, טום פלורס וריי גאי, פוליטיקאים בלאס וגאס ונבדה כמו המושל בריאן סנדובל, ראש עיריית לאס וגאס, קרולין גודמן, נציב מחוז קלארק סטיב סיסולאק וראש רשות האצטדיון סטיב היל. את האירוע אירח ג'ורג' לופז וכלל ידוענים נוספים כמו קרלוס סנטנה, אייקון וגאסי ותיק ויין ניוטון, והאווי דורו וניק קרטר מהבקסטריט בויז. כמו כן הוצג מחווה לקורבנות הטבח בסטריפ של לאס וגאס בשנת 2017, כולל מופע של ג'ודית' היל ו"מקהלת הבשורה של בית הבלוז של לאס וגאס" בביצוע השיר "Rise up" והדלקת 58 קרני אור, המסמלות את 58 הקורבנות שנהרגו בירי.
2018
בינואר החלו צוותי הבנייה לפוצץ סלע נארי עם דינמיט כדי לחפור וליצור את צורת הקערה של האצטדיון. ב-3 בפברואר, הריידרס פתחו מרכז תצוגה מקדימה של האצטדיון בשטח של 700 מ"ר (7,500 רגל רבוע) ב"טאון סקוור", הנמצא כמה קילומטרים מאתר האצטדיון, ובו תערוכות אינטראקטיביות ומזכרות קבוצתיות, עם תוכניות להדמיות זווית הראייה ממושבים בודדים ודגם של האצטדיון בקנה מידה גדול.
ב-27 באוגוסט, מחוז קלארק קבע לאצטדיון כתובת חדשה, הכתובת שונתה מהכתובת המקורית "דין מרטין דרייב 5617", ל-"דרך אל דייוויס 3333" ("שדרת אלדברן" לשעבר).
2019
ב-24 במאי 2019 הוכרז כי יתווספו לאצטדיון 20 סוויטות נוספות באזור הקצה הדרומי, כאשר שש סוויטות נמצאות במתחם הסוויטות הראשי ו-14 סוויטות במפלס הסוויטות התחתון, קטע אחד מעל המתחם הראשי. הסוויטות נוספו במאמץ להפוך את האצטדיון לאטרקטיבי יותר לאירוח הסופרבול.
עיצוב
לאצטדיון אליג'אנט, מארק דייוויס שמר על אותה חברת אדריכלות, MANICA Architecture, שתכננה את "אצטדיון קרסון" שהוצע בעבר ליד לוס אנג'לס. דייוויס שמר על חלק ניכר מהמראה מאצטדיון קרסון מכיוון שהוא "התאהב בעיצוב הכללי של זה". האצטדיון הוא אצטדיון כיפתי בגובה 10 קומות, עם גג ETFE (סוג של פולימר פלסטי) שקוף, קירות חיצוניים בצבעים שחור וכסף (כצבעי הריידרס) עם רצועות תאורה לבנות בקצוות הקירות שהותקנו על ידי "YESCO", וחלונות צד גדולים הניתנים להזזה המהווים את הכניסה הראשית לאצטדיון ומספקים נוף אל עבר לאס וגאס סטריפ. באזור הקצה הצפוני מול החלונות הנפתחים ממוקם לפיד גדול המכיל להבה מלאכותית לכבוד אל דייוויס, הבעלים המנוח של הריידרס, ואבא של מארק. גובה הלפיד יהיה 26 מטר (85 רגל) וכשיושלם, יהיה האובייקט המודפס התלת-ממדי הגדול ביותר בעולם.
באצטדיון מגרש דשא טבעי המונח על משטח הזזה הדומה לזה שבאצטדיון סטייט פארם בגלנדייל שבאריזונה. בעוד שהריידרס ישחקו על המגרש, UNLV רבלס העדיפו לשחק על משטח דשא מלאכותי. הדשא המלאכותי יונח ישירות על רצפת הבטון של האצטדיון, והמשטח עליו מונח מגרש הדשא הטבעי מתוכנן כך שהוא יכול להתגלגל פנימה והחוצה מבלי להרוס את הדשא המלאכותי שמתחתיו.
מימון
תקציב פיתוח האצטדיון מוערך בכ-1.8 מיליארד דולר. מתוכם הוצאו 78 מיליון דולר לרכישת האדמה, ההערכה היא כי 1.33 מיליארד דולר הושקעו על הבנייה, 123 מיליון דולר על ריהוט, אביזרים וציוד, 234 מיליון דולר על תכנון והנדסה ו-31 מיליון דולר על שירותים ותשתיות. כמה דוחות אחרים העריכו תקציב של 1.9 מיליארד דולר, שכלל גם 100 מיליון דולר לבניית מתקן האימונים הנפרד של הריידרס.
המימון לפרויקט צפוי להגיע בצורה של 750 מיליון דולר ממימון ציבורי ו-1.1 מיליארד דולר מהריידרס. החלק הציבורי של המימון יגיע מאג"ח עירוניות שהונפקו על ידי מחוז קלארק, המגובות בתשלום ממס מיוחד שהוטל על חדרי מלונות באזור לאס וגאס, שנכנס לתוקף במרץ 2017. תשלום הריידרס היה צפוי לכלול הלוואה של 650 מיליון דולר מבנק אוף אמריקה, 200 מיליון דולר מתוכנית ההלוואות של ה-NFL וכ-300 מיליון דולר ממכירת רישיונות מושבים אישיים באצטדיון, ממכירת הזכויות על שם האצטדיון ומחסויות.
השלטון המקומי לא יכול לקבל כל דמי שכירות או חלוקת הכנסות מהאצטדיון, מכיוון שהסדר כזה לא יהיה תואם למעמד הפטור ממס של איגרות החוב. התומכים טענו במקום זאת כי המימון הציבורי יהיה מוצדק על ידי הפעילות הכלכלית המוגברת וההכנסות ממסים הקשורות לאצטדיון. המבקרים טענו כי התחזיות הכלכליות התבססו על הנחות אופטימיות מדי.
סך של 645 מיליון דולר באג"ח לבנייה נמכרו תוך 90 דקות באפריל 2018, מה שמייצג את תשלום מחוז קלארק לפרויקט מעבר למסי החדרים שכבר גבו.
חסות שם האצטדיון
ב-5 באוגוסט 2019 הריידרס הודיעו כי הקבוצה הגיעה להסכם עם הבעלים של חברת החסך אליג'אנט אייר, חברת ".Allegiant Travel Co", לגבי מכירת זכויות שם האצטדיון למשך שלושים שנים החל משנת 2020.
קבוצות ואירועים
אצטדיון אליג'אנט יחליף את אצטדיון סם בויד וישמש כביתם של הריידרס וגם של UNLV רבלס. משחק הפוטבול הראשון של UNLV רבלס באצטדיון מתוכנן נגד קליפורניה גולדן ברס ליום שבת, 29 באוגוסט 2020.
משחק אליפות ה-Pac-12 בפוטבול
ב-24 ביולי 2019, הודיע ארגון Pac-12 Conference כי משחק האליפות בפוטבול של ה-Pac-12 בשנים 2020 ו-2021 ישוחקו באצטדיון אליג'אנט, לאחר שהיו משוחקים באצטדיון ליוואייס לפני כן.
לאס וגאס בול
האצטדיון יארח את ה-Las Vegas Bowl השנתי שעובר מאצטדיון סם בויד. המשחק מפגיש בין קבוצה מה-Pac-12 המתמודדת נגד קבוצה מה-Big Ten Conference או מ-Southeastern Conference.
הופעות
ב-3 במרץ 2020 הוכרז כי גארת' ברוקס יעמוד בראש המופע הגדול באצטדיון אליג'אנט, שיתקיים ב-22 באוגוסט 2020. על פי אתר האינטרנט של ברוקס, כל 65,000 המושבים אזלו תוך 75 דקות ב-13 במרץ 2020. נכון ל-26 במאי 2020 המופע לא נדחה, למרות מגפת נגיף הקורונה.
אירועים פוטנציאליים אחרים
תומכי הקמת האצטדיון מעריכים כי יהיו 20 עד 25 אירועים נוספים בשנה מחוץ למשחקי הריידרס, ובנוסף לאפשרויות סבירות נוספות כגון אירוח הסופרבול עם קיבולת של 71,835 מושבים, הפרו בול, דראפט ה-NFL, רסלמניה, פיינל פור אליפות המכללות בכדורסל, טורניר "USA Sevens" ברוגבי שביעיות, ה-"Monster Jam", קרבות איגרוף, אירועי UFC, משחקי פוטבול מכללות נייטרליים אחרים, משחקי כדורגל בינלאומיים, ומופעי תאגידים.
דייוויד בקהאם ביקר בלאס וגאס בשנת 2016 כדי לדאוג לאצטדיון שישמש כבית אפשרי לקבוצת ההרחבה עתידית שלו בליגת ה-MLS, למרות שבסופו של דבר בקהאם הודיע על השקת הקבוצה עם אצטדיון במיאמי. בשנת 2019 נחשף כי הבעלים של וגאס גולדן נייטס, ביל פולי, החל במגעים עם ה-MLS כדי להקים קבוצת הרחבה שתשחק באצטדיון אליג'אנט.
האצטדיון הוגש כאתר פוטנציאלי לאירוח משחקים במסגרת מונדיאל 2026, אך מאוחר יותר נשלל מהשיקול.
אוריאל בכרך
אוריאל בכרך (נולד ב-9 בספטמבר 1926) הוא פרופסור אמריטוס באוניברסיטה העברית בירושלים. מגרעין מייסדי חיל המדע. תחומי מחקרו העיקריים הם ביולוגיה מולקולרית וחקר הסרטן.
קורות חיים
נולד בהיילברון שבגרמניה למשפחת רופאים, ד"ר יעקב יוליוס וחנה-רות, בעקבות מידע שהגיע למשפחה על תחילת גזירות ראשונות של הנאצים, החליטה המשפחה בשנת 1933 לעלות לישראל עם שלושת ילדיהם. במסגרת העלייה שנקראה "עליית הייקים". המשפחה התיישבה בפתח תקווה. האבא שירת כרופא המושבה. משפחת בכרך היו דתיים לאומיים שבאו מעולמה של הקהילה היהודית בגרמניה, ילדי המשפחה התחנכו ברוחה של תפיסת "תורה עם דרך ארץ".
את לימודי התיכון סיים ב-1944 בבית הספר התיכון "מוריה" בתל אביב.
בשנת 1955 נשא לאשה את אסתר זכרין ולאחר גירושיו נשא את פרופ' זוהרה יניב בשנת 1998.
בכרך פעיל מאוד בשכונת ימין משה בירושלים בה הוא מתגורר מאז שנות ה-70, ומשמש כנשיא בית הכנסת העתיק "בית ישראל" שבשכונה.
דרכו בארגון ההגנה
עם סיום למודיו יצא לקורס מכי"ם של ההגנה בשייח' אבריק. ואף שירת במשטרת היישובים.
במלחמת העצמאות פיקד על מחלקה בפלוגתו של אברשקה טמיר.
עבודתו עם נוער במסגרת ההגנה
בסתיו 1945 עבר לירושלים מפתח תקווה והתחיל בלימודיו באוניברסיטה העברית.
בהמשך לעבודתו עם נוער בפתח תקווה. הצטרף לגדוד הגדנ"ע הדתי - "מודיעין", אשר כלל כ-400 נערים ונערות. עקב הכשרתו בתחום הביטחון, מונה כמפקד מחלקה.
גיבוש הנוער בגדנ"ע
בעבר ירושלים הייתה מחולקת לשכונות ולכל אחת מהן ציביון משלה. נער המתגורר בשכונת רחביה והלומד בבית הספר התיכוני - מעלה, אינו שותף לחייו של נער הגדל בשכונת גבעת שאול ועובד כבונה בניין, או כנערה ממאה שערים לעומת חברתה מבית הכרם. תפקידם כמדריכים וכמפקדים היה להגדיל את הריעות והאחווה בקרב החניכים. פעולה זו, הייתה בעלת חשיבות רבה לאיחוד הנוער בירושלים.
הגיבוש הושג על ידי אימונים בתרגילי סדר, אימוני קפ"פ ולבסוף אימונים בנשק (בגימנסיה בבית הכרם או בקיבוץ רמת רחל).
פעילות ביטחונית
בכל הפעילוית במסגרת הגדנ"ע הודגש באוזני החניכים כי יבוא יום והכשרתם תבוא לידי שימוש אם וכאשר תוקם המדינה. ואכן כך קרה, בתחילת חודש מאי כבש הלגיון הירדני את מנזר נוטרדאם מול חומת העיר העתיקה. יחידת גדנ"ע ויחידות אחרות חזרו וכבשו את המנזר. פעולות נוספות היו כנגד טור שריון ירדני ליד שער שכם. ולחימה מול פורעים בוזזים במרכז המסחרי שהיו בדרכם לכיוון שכונת ימין משה.
דרכו בהקמת חמ"ד-"חיל מדע"
בשנת 1948 נקרא על ידי אהרון קציר לקחת חלק ביחידה מדעית חיל מדע ובה 20 סטודנטים לכימיה ולפיזיקה מהאוניברסיטה העברית אשר עליהם הוטלה המשימה ללמוד את עקרונות הכימיה הצבאית. במעמד זה נשא פרופ' קציר דברים, ובין דבריו אמר :
עם הקמת צה"ל הפכה היחידה לחלק מחיל המדע - חמ"ד. לצד מחקר מדעי ופיתוח אמצעי לחימה, פרופ' בכרך הצטרף למבצעים שונים וסייע בהפעלת כלי הנשק החדשים שפותחו בחמ"ד בשדה הקרב, תוך סיכון חייו.
חיל מדע (חמ"ד) היה יחידה בארגון "ההגנה", ומאוחר יותר בצה"ל, שהורכבה מאנשי מדע והנדסה ועסקה במגוון נושאים צבאיים המצריכים ידע בתחומי מדע שונים. היחידה הוקמה בתמיכתו הפעילה של דוד בן-גוריון, שתמך ברעיון שמלחמות ישראל יוכרעו בזכות "הגניוס היהודי". חיל המדע נחשב לראשית פיתוחה הנרחב של הטכנולוגיה הצבאית בישראל, שהביאה להקמתם של מפעלים הכוללים את רפא"ל ואת התעשייה הצבאית (תע"ש). יוצאי היחידה הפכו לדמויות מובילות בהתפתחות המדע בישראל.
הוא זכה בפרס מטעם נשיא המדינה מר שמעון פרס וראש הממשלה מר בנימין נתניהו על ספרו "בכח הידע-פרקים בתולדות חיל המדע (חמ"ד)" אודות השילוב של ידע, עם דמיון, תעוזה וכושר המצאה, אשר הנחו אותו בשנים בהן שירת בחיל המדע.
המחקר הביטחוני לפני קום המדינה
התנעת פעילות המחקר הביטחוני הייתה ביוזמתו של דוד בן-גוריון. פרופ' אהרון קצ'לסקי - קציר גייס את המשתתפים במחזור זה. הם עסקו בפיתוח חומרי נפץ, אמצעי תבערה, גזים ועשן. לרשותם עמדו מעבדות ובית מלאכה מיכני.
החמ"ד (חברת און) בראשיתו היה ארגון מחתרתי מאחר שהבריטים עדיין שלטו בארץ. כיאה לארגון מחתרתי היה לכל אחד מחבריו כינוי (הכינוי של בכרך היה "אבישי").
הקמת חמ"ד במסגרת צה"ל
חיל המדע הוקם רשמית ב-17 במרץ 1948, סגן הרמטכ"ל פרסם פקודה: המחלקה למחקר תהיה צמודה לאגף המבצעים בצה"ל. תפקידי היחידה כדלהלן: השתתפות בהוצאה לפועל של מחקר בשטח הצבאי, טיפול במבחני שדה וניסויים של המחקר הצבאי, הדרכה ביחידות הצבא על הנשק והחימוש שיפותחו על ידי יחידת המדע, ועזרה להקמת התעשיות הצבאיות בשיתוף עם התעשיות הקיימות.
הקמת בסיסי החמ"ד
בסיסי חמ"ד הוקמו באתרים שונים: בסיס מס' 1 בתל חיים - בבסיס זה התמקדו בפיתוח נשק קל, כמו התשתית לתת מקלע אשר לאחר מכן נקרא "תמ"ק עוזי".
עבודתו המדעית
פרופ' בכרך הצטרף לאוניברסיטה העברית בירושלים בשנת 1945 כסטודנט לכימיה. במחזור זה היו משוחררי הצבא הבריטי ולוחמים שסיימו שירות סדיר בפלמ"ח ונקראו לשירות מילואים בתחום הביטחון. בלימודיהם התמקדו באמצעים לייצור חומרי נפץ.
בפברואר עם תום המלחמה שב ללימודיו באוניברסיטה העברית. במסגרת לימודי הדוקטורט שלו החל ללמד סטודנטים במיקרוביולוגיה.
בשנת 1950 קיבל מינוי כמדען ומרצה במחלקה למיקרוביולוגיה קלינית בפקולטה לרפואה.
פרופ' אוריאל בכרך הוא כיום החוקר הוותיק ביותר בפקולטה, ואחרון המרצים מימיו הראשונים של בית הספר לרפואה. גם היום, בגיל 95, הוא פעיל ואנרגטי ומגיע לעבודה כפרופסור אמריטוס במחלקה לביולוגיה מולקולרית, ומשתתף בכנסים בינלאומיים כדובר ראשי בכנסים בארצות הברית באירופה בסין, ואף בדובאי.
בין תפקידיו היה ראש המחלקה לביולוגיה מולקולארית • ראש ועדת המינויים, ראש ועדת הכנסים ועדת הלימודים והפיתוח וחבר בוועד הפועל וחבר הנאמנים של האוניברסיטה העברית פעילות בין-לאומית בשנת 1971 ייצג את מדינת ישראל בכנס האגודות הביוכימיות העולמית, כיהן בתפקידי נשיא האגודה הביוכימית הישראלית, יועץ למשרד ראש הממשלה בנושא הביוטכנולוגיה, נשיא הכנס האירופאי לביוכימיה אשר התקיים בירושלים, וייצג את המועצה המדעית של משרד ראש הממשלה עם שלטונות גרמניה כדי למממן שיתוף פעולה הדדי בפעילות התנדבותית.
חקר הסרטן
פרופ' בכרך גילה כי חולי סרטן מפרישים חומרים כימיים הנקראים פוליאמינים בשתן. הוא ניצל ממצאים אלו לטובת דיאגנוסטיקה ומעקב של מטופלים ובמקביל עבד על פיתוח בדיקת שתן לגילוי סרטן ועל קביעת תרופות והמינון שלהן בהתאמה אישית לכל חולה. גילויים אלה פיארו באותה תקופה את שם האוניברסיטה העברית והפקולטה לרפואה בפרט. בהמשך מחקרו, מצא כי הפוליאמינים נמצאים גם בתאי סרטן אך שם גורמים דווקא להתפתחות והישרדות הגידול ולכן אם מעכבים את יצירתם תאי הסרטן מתים. מחקריו על תפקיד הפוליאמינים בהתפתחות התא הסרטני הקנו לו מעמד בינלאומי והוא הוזמן לכהן כפרופסור אורח במיטב האוניברסיטאות בעולם. עקרונות אלו הפכו לעיקרון מוביל גם במחקריו המדעיים. הוא פרסם למעלה מ-200 מאמרים מדעיים, כתב 10 ספרים מדעיים ורשם 3 פטנטים.
ספרים ופרסומים
Antimalarial activity if * substituted anthraquinones. Biochem. Pharmacol. 13, 1620-1623 (1990). like DNA polymerase. Eur. J. * Biochem. 191, 633-637 (1990).
הערות שוליים
]
משה דמאיו
משה דמאיו (נולד ב-12 באוגוסט 1958) הוא בעלים של קבוצת הכדורגל בני יהודה תל אביב.
ביוגרפיה
משה דמאיו החל את דרכו בספורט ככדורגלן ושיחק עד גיל נוער אך נאלץ לפרוש עקב פציעה. דמאיו החל בתפקידי ניהול בבני יהודה תל אביב עוד משנות השמונים בהן שימש כמנהל קבוצות ילדים ולאחר מכן התקדם בתפקיד לאחראי מחלקת הנוער של בני יהודה תל אביב, כשלאחר מכן הפך למנהל הקבוצה הבוגרת של המועדון. דמאיו שימש כמנכ"ל בני יהודה עוד מתקופתו של יושב הראש גד סולמי שתחתיו זכתה בני יהודה באליפות ליגת העל בכדורגל היחידה בתולדותיה.
בחודש ספטמבר 2003 החל דמאיו, יחד עם יובל גפני ורוני פניג'ל, בתהליך לרכישת זכויות הניהול של הקבוצה וכשתהליך זה הושלם המשיך דמאיו בתפקידו כמנכ"ל המועדון. בחודש יוני 2011 נכלל דמאיו ברשימת 101 המנכ"לים הבכירים באירופה. בחודש מאי 2011 נותר דמאיו בתפקיד מנכ"ל המועדון לאחר עזיבתו של יושב הראש הקודם חזי מגן ובמהלך תקופה ארוכה ניסה למצוא רוכשים שייקחו את הבעלות על הקבוצה. לאורך השנים בהן שימש דמאיו כמנכ"ל וכבעלים במועדון, משפחתו הייתה מעורבת גם כן בניהול בני יהודה. בתו מאיה שימשה כמזכירה וכדוברת המועדון, בתו השנייה קרן שימשה כיועצת המשפטית של בני יהודה ואחותו של משה דמאיו אנה, שימשה כחברת עמותה במועדון.
ב-5 במאי 2016 השלים משה דמאיו את העברת כלל זכויות הניהול של בני יהודה לידיו של איש העסקים ברק אברמוב. לאחר 13 שנים בתפקיד מנכ"ל, ואף לתקופה קצרה כבעלים, עזב דמאיו את בני יהודה תל אביב.
ב-10 ביולי 2016, מונה משה דמאיו לתפקיד מנכ"ל בית"ר ירושלים, וביוני 2017 הודיע לו אלי טביב על הפסקת עבודתו במועדון. ב-29 ביולי 2022 רכש בחזרה את בני יהודה.
מרגריטה, נסיכת סבויה
מרגריטה מסבויה, מלכת איטליה (איטלקית: Margherita di Savoia; 20 בנובמבר 1851 - 4 בינואר 1926), הייתה אשתו של אומברטו הראשון, מלך איטליה.
ביוגרפיה
מרגריטה מריה תרזה ג'ובנה מסבויה נולדה ב-20 בנובמבר 1851 בטורינו, והייתה בתם של הנסיך פרדיננדו מסבויה, דוכס ג'נובה ואליזבת, נסיכת סקסוניה. מצד אביה הייתה מרגריטה נכדתם של קרלו אלברטו, מלך סרדיניה ומריה תרזה מאוסטריה. מצד אמה הייתה מרגריטה נכדתם של יוהאן, מלך סקסוניה ואמליה אוגוסטה, נסיכת בוואריה.
מרגריטה נישאה באפריל 1868 לבן-דודה אומברטו, נסיך הכתר של איטליה. בשנת 1869 נולד בנם היחיד של בני הזוג, לימים המלך ויטוריו אמנואלה השלישי. (יש הטוענים כי סיבת היותו של ויטוריו אמנואלה קטן קומה נעוצה בעובדה שהוריו היו בני דודים).
בינואר 1878 ירש אומברטו את כס המלוכה האיטלקי והוכרז כאומברטו הראשון, מלך איטליה, ומרגריטה הוכרזה כמלכת איטליה. בשנת 1900 נרצח אומברטו על ידי מתנקש והמלכה מרגריטה הפכה ל של איטליה.
מרגריטה ייסדה רבים ממוסדות התרבות באיטליה, בהם בית דנטה. כמו כן היא הייתה פטרונית של מוסדות צדקה רבים, ובראשם הצלב האדום האיטלקי. הפיצה מרגריטה נקראה על שמה בשנת 1906 וזאת משום שמרכיביה מסמלים את צבעי הדגל האיטלקי (עגבניות - אדום, בזיליקום - ירוק וגבינה - לבן). המלכה מרגריטה הייתה חובבת טיפוסי הרים, וכמה רכסים בהרי העולם השונים נקראים על שמה.
המלכה הואשמה בכך שגילתה אהדה לתנועה הפאשיסטית בראשית ימיה. ארבעת מנהיגי התנועה הפאשיסטית ובתוכם אמיליו דה בונו ואיטלו באלבו נפגשו עימה בשנת 1922 כדי לקבל את ברכתה בטרם פתחו במצעד על רומא.
עונת 2021/2022 בליגת העל הרוסית בכדורגל
בשל המשך השפעות מגפת הקורונה ברוסיה ובייחוד בעקבות עליית התחלואה בשל התפשטות זן דלתא, הוטלו מגבלות מחודשות על התקהלות במיוחד כלפי לא מחוסנים, מסיבה זו משחק הפתיחה של המחזור הראשון בין רוסטוב לדינמו ברוסטוב ארנה, ב־23 ביולי 2021, נערך ללא נוכחות קהל צופים ביציעים. הוחלט כי המגבלה על כמות צופים תישאר בעינה עד סוף שנת 2021. עם זאת, בספטמבר 2021 (לקראת מחזור 7) המועדונים הגיעו לפשרה עם רגולטור התברואה הממשלתי לאפשר להכניס עד 30% מתכולת האצטדיונים. עם זאת, באוקטובר 2021 הוכרז על הטלת מגבלות חדשות לאור עלייה במקרי קורונה והוחלט על קיום משחקים ללא קהל בחודשים אוקטובר-נובמבר 2021 בייחוד במוסקבה ובפרבריה. בנובמבר 2021 הוחזר הקהל לאצטדיון בתנאי שהצופים יציגו קוד QR המוכיח כי הם מחוסנים מפני קורונה (בדומה ל בישראל). כלל ההגבלות הורדו בפברואר 2022, עם חזרת הליגה מהפוגת החורף.
פורמט
אליפות רוסיה 2021/2022 נערכת על פי העיקרון "אחד עם כל אחד" בשני מחזורים במגרש הביתי ובאצטדיון היריבה. קבוצות של מועדונים שתפסו את המקומות 15 ו-16 בדירוג הסופי של אליפות 2021/2022 יודחו לאליפות ליגת הכדורגל הלאומית לאחר ביצוע הליך הדחת מועדונים מהפרמייר ליג. הקבוצות שתפסו את המקומות ה-13 וה-14 משחקות שני משחקי פלייאוף (בית וחוץ) עם קבוצות אליפות ליגת הכדורגל הלאומית 2020/2021, שתפסו את המקומות 3 ו-4 בהתאמה. המנצחת במשחקי הפלייאוף היא הקבוצה שמבקיעה הכי הרבה שערים בשני משחקים, ואם מספר השערים שווה, הקבוצה שמבקיעה הכי הרבה שערי חוץ מנצחת. במקרה שהקבוצות מבקיעות מספר שווה של שערי בית וחוץ, אז לאחר המשחק השני, נערכות שני מחציות נוספות של 15 דקות כל אחת. אם שתי הקבוצות יבקיעו מספר שווה של שערים במהלך ההארכה, הקבוצה האורחת תהיה המנצחת. אם לא הובקעו שערים בתוספת הזמן, המנצח ייקבע על פי בעיטות מהנקודה הלבנה בהתאם לכללי המשחק.
הקבוצות שתפסו את המקום הראשון והשני באליפות ליגת הכדורגל הלאומית בתום עונת 2021/2022 זוכות להשתתף באליפות רוסיה בעונת 2022/2023.
במקביל, על המועדונים, על פי הנוהל שנקבע, להגיש בקשה להליך הרישוי להשתתפות בתחרויות העונה הבאה עוד לפני סיום ההליך הנוכחי. אם אחת הקבוצות שתפסה את המקומות ה-13 וה 14 באליפות לא מגישה בקשה כזו, קבוצה כזו מאבדת את מקומה בליגת העל וקבוצת אחרת שסיימה את האליפות באזור הפלייאוף שומרת אוטומטית על מקומה בליגת העל. הליגות והפלייאוף להעפלה לליגת העל מתקיימים בין הקבוצות שתפסו את המקומות 3 ו-4 באליפות ליגת הכדורגל הלאומית. אם אחת מקבוצות הליגה הלאומית שקיבלה את הזכות להשתתף בפלייאוף לא מגישה בקשה לרישוי, הקבוצה שתפסה את המקום ה-13 בליגת העל פטורה מהשתתפות בפלייאוף ושומרת על מקומה בפרמייר ליג והפלייאוף משוחק רק בין הקבוצה במקום ה-14 בפרמייר ליג עם קבוצת אחרת מהליגה הלאומית, להעפלה לפלייאוף. במקרה שרק שני מועדונים מתוך ארבעת המשתתפים בפלייאוף הגישו בקשה לרישוי, הפלייאוף לא יתקיים.
אם קבוצה פרשה מהאליפות במהלך העונה, היא כלולה במספר הקבוצות שעוזבות את ליגת העל ישירות (אם הקבוצה משחקת לפחות 50% מהמשחקים בזמן פרישתה, במשחקים שנותרו לה מיוחסות לה תבוסות טכניות, אם הקבוצה שיחקה פחות מ-50% משחקים, תוצאות המשחקים שכבר נערכו מבוטלות) ואינה נכללת ברשימת המשתתפות באליפות ובעונה הבאה. בהיסטוריה של אליפות רוסיה (בליגת העל ובפרמייר ליג), לא היו מקרים של פרישת קבוצות במהלך העונה.
הסופר קאפ הרוסי
משחק הסופר קאפ הרוסי 2021 הפגיש בין אלופת רוסיה 2020/2021 ומחזיקת הגביע הרוסי בכדורגל 2020/2021 ונערך ב-17 ביולי 2021. עבור לוקומוטיב זו ההשתתפות התשיעית שלה בטורניר (והחמישית מאז 2017), כשהיא זכתה שלוש פעמים (2003, 2005, 2019). לזניט זו השתתפות תשיעית גם כן, אך היא זכתה חמש פעמים (2008, 2011, 2015, 2016, 2020). הסופר קאפ היה השלישי ברציפות שמשתתפות בו זניט ולוקומוטיב.
במשחק, זניט ניצחה את לוקומוטיב והשיגה זכייה ששית במספר בסופרקאפ. לסרגיי סמאק זה היה תואר ששי כמאמן; לארטיום דזיובה זה היה תואר עשירי בקריירה ותואר תשיעי עם זניט.
מהלך המשחק
המחצית הראשונה הסתיימה בתוצאה 1–0 לטובת זניט. את השער לתכולים כבש בדקה 26 דאלר קוזיאייב, שניצל טעות בהגנת לוקומוטיב. ברוב המחצית הראשונה שתי הקבוצות התבססו על כדורים ארוכים להתקפה ומיעטו להגיע למצבי הבקעה. במחצית השנייה הקבוצות הגיעו ליותר מצבי הבקעה, עם יתרון משמעותי לזניט בבעיטות לשער. בדקה 57 זניט שוב ניצלה טעות בהגנת לוקומוטיב, ונדל מסר לסרדאר אזמון, כשפבלו נאסימנטו קסטרו לא הצליח לבלום את המסירה ואזמון נותר לבדו מול גילרמה כדי להבקיע את השער. בדקה 82 זניט שוב ניצלה טעויות בהגנה, הפעם מבעיטה לא מוצלחת של גילרמה שהעניקה לאלכסנדר ירוחין בעיטה מול שער ריק שהבטיחה שער שלישי לזניט וזכייה בטורניר.
שחקנים זרים
לכל מועדון הותר לרשום 8 שחקנים זרים, לכל היותר. נערכו דיונים ערים להסרת המגבלה על רישום שחקנים זרים, אך בפועל שינוי זה יוכנס רק לקראת עונת 2023/2024.
רשימה
רשימת הזרים הרשומים בכל מועדון נכון לינואר 2022. נכון ל־20 בדצמבר 2021. מקור: РПЛ
פגרת החורף
שחקנים זרים שהוחתמו/שוחררו מדצמבר 2021 עד פברואר 2022.
שחקנים שהוחתמו
מקור: הפרמייר ליגה הרוסית
קיץ
חלון ההעברות נמשך מה־28 ביוני עד 7 בספטמבר 2021.
הוצאות מועדוני הליגה בחלון ההעברות בקיץ:
חורף
חלון ההעברות בחורף פתוח מה־26 בינואר 2022 עד 22 בפברואר אותה שנה.
הוצאות מועדוני הליגה בחלון ההעברות בחורף:
מלבישות
בפברואר 2022, בעקבות הפלישה הרוסית לאוקראינה מרבית חברות התלבושות ממדינות המערב הפסיקו את שיתוף הפעולה שלהן עם קבוצות הכדורגל הרוסיות.
אבני אלגביש
הופעתן
אבני האלגביש מופיעות בתנ"ך במפורש פעמיים, שתיהן בספר יחזקאל. בפעם הראשונה מתנבא יחזקאל על הפורענות העתידה לבוא מאת ה' על נביאי השקר באמצעות אבני אלגביש שיֵרדו מן השמים יחד עם רוח סערה וגשמים עזים:, ופעם נוספת על מלחמת גוג ומגוג, בה נאמר כי ה' ייקום בגויים באמצעות אבני אלגביש, גם הן מלוות בגשם שוטף:
במלחמת גבעון המופיעה בספר יהושע, מסופר על עם ישראל שהתגייס לעזרת הגבעונים נגד מלכי האמורי שצרו על גבעון. יהושע וחילו הפתיעו את מלכי האמורי, ואלו נמלטו אל מעלה בית חורון, ומשם לעזקה ומקדה. כוחותיו של יהושע הכו בהם, האבנים הגדולות - אבני הברד האלו, מוזכרות בגמרא בשם אבני אלגביש. חז"ל מציינים כי אבני אלגביש אלו ניתכו על המצרים במהלך מכת ברד, וכאשר תמה המכה, נעצרו האבנים במקומן בשמים, והמשיכו את נפילתן מאוחר יותר בימי יהושע, במלחמת גבעון, וכי אותן אבנים עצמן עתידים להמשיך ליפול מן השמים במלחמת גוג ומגוג.
אטימולוגיה
למילה אלגביש קיימות הקבלות במספר שפות שמיות, כגון באוגריתית (ʾalgbṯ) ובאכדית (ʾalgamīšu). המילה קשורה ככל הנראה אל השורש השמי ג-ב-ש (ערבית: جَبَس) שפירושו קפוא, גבישי. יש מהראשונים שפירשו שהברד מכונה גביש עקב דמיונו לאבן טובה בשם זה הנזכרת בפסוק בספר איוב.
במדרשי חז"ל נדרשת המילה כמורכבת משלוש מילים "על-גב-איש":