cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
איימרו עלמיה
שיאן ישראל
בתחרות שהתקיימה באצטדיון הדר יוסף ב-18 בינואר 2015, קבע עלמיה בריצת 10,000 מטר שיא ישראלי חדש של 28:09.42 דקות, שיפור לשיא בן השנה וחצי של טסמה מוגס (28:12.58 דקות).
2016
באליפות ישראל שנערכה ביוני, זכה עלמיה בשתי מדליות, זהב וכסף. מדליית זהב, בריצת 5000 מטר בתוצאה של 13:57.47 דקות, לפני גירמה אמרה חברו לאגודה 14:02.67 דקות וימר גטהון ממכבי תל אביב (14:31.44 דקות) ומדליית כסף, בריצת 1500 מטר בתוצאה של 3:47.73 דקות, אחרי ימר גטהון (3:45.83 דקות) ולפני נצו דוד טאייצ'או ממכבי תל אביב (3:47.76 דקות).
2017
בריצת חצי המרתון במרתון תל אביב, זכה במדליית הזהב, בתוצאה 1:06:20 שעות. באליפות ישראל ב-10000 מטר עלמיה סיים במקום החמישי, כשקבע תוצאה של 29:21.28. באליפות אירופה לאומות שנערכה ביוני, עלמיה סיים במקום החמישי בתוצאה 14:13.60 דקות. חודש לאחר מכן, באליפות ישראל, זכה במדליית הארד בריצת 5000 מטר בתוצאה 14:23.78 דקות.
2018
בחודש מרץ בשנת 2018, עלמיה התחרה באליפות העולם בחצי מרתון וסיים במקום ה-45. בתחרות הקבוצתית הוא עזר לנבחרת ישראל שכללה גם את מארו טפרי, גירמה אמרה וימר גטהון לסיים במקום העשירי. תוצאתו של עלמיה, שסיים שני בין הישראלים הייתה 1:03:04 שעות, ולמעשה כל אחד מארבעת הרצים קבע תוצאה טובה יותר משיאו הישראלי של היילה סטאין שעמד על 1:03:43 שעות לפני הריצה. באפריל הוא ניצח באליפות ישראל ב-10000 מטר עם תוצאה של 28:55.89, ובאליפות ישראל בריצת 5000 מטר שנערכה ביולי, סיים במקום החמישי. בחודש דצמבר עלמיה זכה באליפות ישראל בחצי מרתון כשקבע תוצאה של 1:04:04 שעות. תוצאה זו היוותה שיא מסלול חדש, שיפור של שלוש שניות לשיא המסלול הקודם שהיה שייך לגזאצ'ו יוסף, מאמנו של עלמיה.
2019
במרתון טבריה 2019, ניצח עלמיה בשיא אישי חדש של 2:15:16 שעות, שיפור לשיאו האישי ב-4:29 דקות וזכה באליפות ישראל. תוצאה זו היוותה קריטריון לאליפות העולם. בחצי מרתון ברלין שנערך בחודש אפריל, סיים עלמיה במקום העשירי בתוצאה של 1:02:59 שעות, שיפור של 5 שניות לשיאו האישי. באותה ריצה מארו טפרי סיים במקום השישי, שבר את שיאו הישראלי והעמידו על 1:02:05 שעות. באותו חודש זכה במדליית ארד באליפות ישראל בריצת 10000 בתוצאה 28:43.64 דקות, אחרי טדסה גטהון וגודאדו בלאצ'או. בחודש מאי, בריצת 10 ק"מ במסגרת מרוץ הרצליה, סיים במקום השני בתוצאה של 28:35 דקות, אחרי מארו טפרי, שקבע שיא ישראל חדש של 28:33 דקות. גם תוצאתו של עלמיה הייתה טובה משיא ישראל, שהיה שייך לדב קרמר ונקבע לפני 28 שנים. באליפות העולם שנערכה בחודש אוקטובר, לא השתתף עקב פציעה.
במרתון ולנסיה שנערך בדצמבר, קבע עלמיה שיא אישי חדש של 2:11:02 שעות, וקבע את הקריטריון לאולימפיאדת טוקיו.
2020
במרתון סביליה שנערך בחודש פברואר, סיים עלמיה במקום ה-13 לאחר שקבע שיא אישי חדש של 2:07:45 שעות. הוא סיים אחרי גירמה אמרה ומארו טפרי, שקבע שיא ישראלי חדש של 2:07:20 שעות, וגם תוצאתו הייתה טובה מהשיא הישראלי הקודם. ארבעה חודשים לאחר מכן, באליפות ישראל בריצת 5000 מטר, הוא סיים עשירי בתוצאה של 14:17.17 דקות. באליפות ישראל שנערכה ביולי, סיים עלמיה במקום ה-13 לאחר שקבע תוצאה של 3:57.86 דקות.
באליפות ישראל במרוצי שדה שנערכה בנובמבר בפארק הירקון סיים עלמיה במקום החמישי בתוצאה של 33:49 דקות. חודש לאחר מכן, סיים חמישי באליפות ישראל בחצי מרתון לאחר שעבר את המרחק ב-1:03:38 שעות.
2021
במרתון אגמון החולה שנערך במרץ, סיים עלמיה במקום הרביעי לאחר שקבע תוצאה של 2:08:38 שעות. מעבר אליו, עוד חמישה רצים ישראלים קבעו תוצאה טובה מ-2:11:30 שעות, הקריטריון האולימפי, כך שהמרתון היה האיכותי ביותר בהיסטוריה בישראל.
באולימפיאדת טוקיו שנערכה באוגוסט סיים עלמיה במקום ה-37 מתוך 106 במרתון בתוצאה של 2:17:17 שעות.
קישורים חיצוניים
באתר איגוד האתלטיקה בישראל
יחסי החוץ של ישראל
יחסי החוץ של ישראל הם היחסים הבילטרליים שבין מדינת ישראל לבין מדינות העולם וגופים בינלאומיים שונים. יחסי החוץ של ישראל, בדומה ליחסי החוץ של שאר מדינות העולם, ידעו במהלך השנים עליות ומורדות - ביחסיה עם שכנותיה, עם המעצמות, עם שאר מדינות העולם, ועם גופים בינלאומיים. כמדינה קטנה מוקפת אויבים ב שאפה ישראל לקבל את חסותה של מעצמה מערבית אחת (בתחילה צרפת ולאחר מכן ארצות הברית).
על יחסי החוץ של ישראל משפיע הסכסוך הישראלי-ערבי, ואף ההכרה בה מוגבלת, כש-23 מתוך המדינות החברות ב אינן מכירות בישראל.
לפני קום המדינה
החל ממלחמת העולם הראשונה שמה התנועה הציונית את עיקר יהבה בפיתוח הקשרים הבינלאומיים עם בריטניה. האימפריה הבריטית הייתה עד מלחמת העולם השנייה מעצמה עולמית מבחינה פוליטית, כלכלית וצבאית. ההישג החשוב ביותר של הציונים בקשריהם עם בריטניה היה הצהרת בלפור, שבה הצהירה בריטניה על מחויבותה להקמת בית לאומי ליהודים בארץ-ישראל. עם הידרדרות היחסים עם בריטניה בעקבות הספר הלבן והתחזקות מעמדה של ארצות הברית החלה התנועה הציונית לפתח קשרים הדוקים יותר עם ארצות הברית.
הקונסוליות הראשונות בארץ ישראל נוסדו על ידי מעצמות אירופיות במהלך המאה ה-19, בשלהי התקופה העות'מאנית בארץ ישראל. המעצמה הראשונה שייסדה קונסוליה בארץ הייתה בריטניה, שפתחה קונסוליה בירושלים ב-1938. ארצות הברית פתחה את הקונסוליה של ארצות הברית בירושלים ב-1844.
קום המדינה
הקמת המדינה נעשתה בהסתמכות על המנדט שניתן על ידי חבר הלאומים לבריטניה להקמת "בית לאומי" לעם היהודי בארץ. עם הקמת האו"ם לאחר מלחמת העולם השנייה, נקבע במגילת היסוד של האו"ם כי תנאי מנדט שנתנו על ידי חבר הלאומים יוסיפו להתקיים, כשעיקר הכוונה בסעיף זה למנדט הבריטי על ארץ ישראל. ב-1947 הוקמה ועדת אונסקו"פ, הוועדה המיוחדת של האו"ם לענייני ארץ ישראל, שהמליצה על ביטול המנדט לאלתר והמליצה בדעת רוב על חלוקת הארץ לשתי מדינות ("תוכנית החלוקה"), הצעה שנחשבה לניצחון דיפלומטי של נציגי המדינה שבדרך. הוועדה העבירה את מסקנותיה ל באוגוסט, והם נתקבלו על ידי עצרת הכללית ב-29 בנובמבר, בתמיכת 33 מדינות, שכללו הן את מדינות הגוש המזרחי והן את מדינות הגוש המערבי, לעומת 13 מתנגדות, רובן ממדינות ערב, ו-10 נמנעות.
בשנים הראשונות לקיומה של ישראל נחשבה המדינה ל"אנדרדוג", ובשל הקרבה ל, והצלחתה של המדינה הצעירה להפריח את הארץ וליישבה, דעת הקהל בעולם המערבי כלפי ישראל הייתה חיובית בעיקרה, ובישראל נפתחו שגרירויות של מדינות רבות. למרות השתייכות השלטון לבעלי עמדות סוציאליסטיות עד קומוניסטיות, ביקשה המדינה לכונן קשרים עם כל מדינה שחפצה בכך מצידה בלא להתייחס למשטר של המדינות ולהשתייכותם הגושית. עם זאת, בשנותיה הראשונות סירבה ישראל ליצור קשרים עם ספרד תחת משטרו של פרנסיסקו פרנקו הפשיסטי, בן בריתה של גרמניה הנאצית.
למרות היות המדינה בעלת משטר סוציאליסטי, יחסיה עם הגוש הקומוניסטי וברית המועצות הידרדרו ככל שהובן כי ישראל מעוניינת להימנות עם הגוש המערבי. בעקבות משפט הרופאים, שנתפס כצעד אנטישמי ואנטי-ישראלי, והפיגוע בצירות הסובייטית, ניתקה ברית המועצות את יחסיה עם ישראל ב-1952, אך עם מות סטלין ב-1953 התחדשו היחסים. אף על פי כן, המפלגה הקומוניסטית הישראלית (מק"י) הוסיפה לנהל קשרים מיוחדים עם ברית המועצות.
ב-1950 הכריזו ארצות הברית, בריטניה וצרפת הצהרה משותפת, הידועה כהצהרה המשולשת, בה הוצהר כי הצדדים מחויבים לשלום ויציבות במזרח התיכון, ונועדה להבטיח את קיום הסטטוס קוו הטריטוריאלי שנקבע לאחר חתימת הסכמי שביתת הנשק בתום מלחמת העצמאות. ביוני 1952 הקימו הצדדים את הוועדה לתיאום סחר נשק למזרח הקרוב (NEACC), שפעלה עד 1955, ובאמצעותה תיאמו מכירת נשק לצדדי הסכסוך, במהלך שלמעשה היווה אמברגו נשק על ישראל.
ב-1954, עקב פריצת המרד האלג'ירי נגד צרפת, שגרמה לעימות דיפלומטי בין צרפת לעולם הערבי, הביאה עמה שיפור ביחסי ישראל–צרפת, וצרפת הפכה לספקית הנשק העיקרית של ישראל מ-1956 ("מבצע יונה") עד למלחמת ששת הימים. ב-1956 יצאה ישראל למבצע משותף עם בריטניה וצרפת נגד מצרים, שהיה הפעם היחידה בהיסטוריה הצבאית הישראלית בה לחם צה"ל לצד צבאות זרים. בעקבות כך התבטא ראש ממשלת ישראל דוד בן-גוריון "בפעם הראשונה מסתמן באופק שישראל לא תהיה לגמרי בלי בעל ברית בעולם".
באפריל 1955 התקיימה בבאנדוג שבאינדונזיה ועידת מדינות אסיה ואפריקה, לה הוזמנו מרבית מדינות אסיה ואפריקה העצמאיות, כשהשתתפות ישראל נמנעה בלחץ מדינות ערב, שאיימו להחרים את הוועידה אם ישראל תשתתף בה. במהלך הוועידה הותקפה ישראל על ידי המשתתפות, והוועידה החליטה כי מדינות אפריקה ואסיה יתייצבו לצד הערבים ב, וקראה להחזרת מדינת ישראל לגבולות החלוקה. החלטות הוועידה גרמו להגברת בידודה של מדינת ישראל בזירה הבינלאומית ולהרגשת פגיעה בציבור ובהנהגת המדינה.
הביקור הדיפלומטי הראשון של ראש מדינה זרה בישראל היה ביקורו של או נו, ראש ממשלת בורמה במאי 1955. הביקור זכה לתגובה אוהדת בציבור הישראלי והיו שראו בו פתיחת שער ל.
מלחמת ששת הימים ומלחמת יום הכיפורים
ניצחונה של ישראל במלחמת ששת הימים הביא להתקררות ביחסי החוץ של ישראל: ברית המועצות ומדינות מזרח אירופה (מלבד רומניה) ניתקו את קשריהן עם ישראל, וכן יחסיה עם צרפת, שהייתה התומכת העיקרית של ישראל ערב המלחמה, התקררו במידה ניכרת, והיא אף הטילה אמברגו על אספקת נשק לישראל, וחלק ממדינות אפריקה ניתקו את יחסיהם עם ישראל. לצדם, מדינות הליגה הערבית, בפסגה באוגוסט בח'רטום ("ועידת ח'רטום") הכריזו על "שלושת הלאווים": לא להכרה בישראל, לא למשא ומתן עם ישראל, לא לשלום עם ישראל. במקביל, התחזקו יחסי ישראל עם ארצות הברית, שהפכה לתומכת העיקרית של ישראל.
לאחר מלחמת יום הכיפורים פעלו מדינות ערב לבודד את מדינת ישראל בעולם, ובלחצן ניתקו רוב מדינות אפריקה את יחסיהם עם ישראל. בנוסף, הכריזו מפיקות הנפט הערביות על אמברגו באספקת נפט למדינות תומכות ישראל ("משבר האנרגיה העולמי"), שגרמה למדינות שתמכו עד אותה עת בישראל, כגון יפן, להפנות לה עורף. בנובמבר 1975, קיבלה העצרת הכללית של האומות המאוחדות את החלטה 3379 שקבעה שהציונות היא גזענות.
ב-1977 נקשרו הקשרים הרשמיים הראשונים בין ישראל למדינה ערבית, עם ביקור סאדאת, נשיא מצרים, בישראל, שהביאו להסכמי קמפ דייוויד ב-1978 והסכם השלום בין ישראל למצרים ב-1979.
מלחמת לבנון הראשונה ב-1982 ובעיקר טבח סברה ושתילה יצרו ביקורת עולמית על ישראל. האינתיפאדה הראשונה ב-1987 פגעה גם היא בדעת הקהל לגבי ישראל, שכן העלתה את שאלת השליטה על האוכלוסייה הערבית ב. ניסיונותיהן של מדינות ערב להציג את ישראל כ"מדינה קולוניאליסטית" נשאו גם הם פרי וישראל זכתה לגינויים באו"ם.
כיום
התמוטטות הסדר הגושי בשלהי שנות השמונים ובתחילת שנות התשעים והתחזקות הסחר הבינלאומי הביאה לשיפור ביחסי החוץ של ישראל, כשמדינות הגוש המזרחי (מזרח אירופה וברית המועצות לשעבר), החלו ב-1989 לקשור קשרים עם ישראל. בנוסף, קבוצה של מדינות אפריקאיות אשר ניתקו את קשריהן עם ישראל לאחר מלחמת יום הכיפורים בהשפעת מדינות ערב החלו לחזק את קשריהן עם ישראל מאמצע שנות השמונים. המדינות הראשונות בקבוצה זו היו זאיר, ליבריה, חוף השנהב וקמרון, ולקראת סוף שנות ה-80 הצטרפו אליהן אתיופיה וקניה. ובראשית שנות ה-90 קיימה ישראל קשרים עם מרבית מדינות אפריקה. גם עם במדינות הקומוניסטיות של מזרח אסיה קשרה ישראל קשרים בתקופה זו, החל ממונגוליה בספטמבר 1991, עבור דרך סין בינואר 1992 וכלה ב, קמבודיה ולאוס במחצית השנייה של 1993. כן נקשרו קשרים עם ה בדצמבר 1993, עם הודו, בינואר 1992.
גורם נוסף לחיזוק יחסי החוץ של ישראל היה חתימת הסכמי אוסלו ב-1992, שאפשרו למדינות ערב שונות, בהם מרוקו, תוניסיה, עומאן, מאוריטניה וקטר, לקשור קשרים עם ישראל, ואף לחתימת הסכם השלום בין ישראל ירדן ב-1994, אולם למעט ממלכת ירדן, הקשרים בין ישראל למדינות אלו נותקו או הושהו בעקבות פרוץ האינתיפאדה השנייה או מבצע עופרת יצוקה.
ב-2020 נרשמה התפתחות ביחסי ישראל עם מדינות ערב, בעקבות חתימת הסכמי אברהם, הסכמי נורמליזציה בין ישראל לבין איחוד האמירויות הערביות, בחריין, סודאן ומרוקו.
ניהול והתווית מדיניות החוץ הישראלית
.לראש הממשלה ”כובע על“ בתחום מדיניות החוץ. הוא ראש המדינה בפועל וזה המייצג אותה ביחסיה מול מדינות אחרות. הוא האחראי לעיצוב מדיניות החוץ של ישראל בזירה הבינלאומית ולהתנהלותה מול מדינות אחרות, לרבות בסכסוכים מדיניים וביטחוניים או בהסכמים בינלאומיים. ראש הממשלה הוא ”המייצג הראשי“ של המדינה מול מנהיגי מדינות העולם, ופניה של המדינה נקבעים במידה רבה לפי דמותו ותפקודו, כמו גם תפקוד משרדו ויועציו בנושאים אלה.
משרד החוץ אחראי על גיבוש מדיניות החוץ של ממשלת ישראל, ביצועה והסברתה. הוא פועל להבטחת החוסן הלאומי של מדינת ישראל באמצעות הרחבה והעמקה מתמדת של קשריה הבינלאומיים והבטחת אהדה בעולם לישראל ולעמדותיה. המשרד מופקד על תכנון, ניהול ותיאום פעילותן של כ-108 הנציגויות הדיפלומטיות של ישראל בעולם ועל ניהול קשרי הממשלה עם ממשלות זרות וארגונים בינלאומיים, בארץ ובחו"ל. המשרד מטפח את הקשרים עם הקהילות היהודיות בתפוצות ונושא באחריות הממלכתית להגן על זכויותיהם של אזרחי ישראל השוהים בחו"ל.
היחסים עם המעצמות
בשנים הראשונות להקמת המדינה, צרפת הייתה המעצמה הקרובה לישראל. במבצע קדש חברה ישראל לצרפת ולבריטניה כדי לתקוף את מצרים, אך אחרי מלחמת ששת הימים עלה המתח בין המדינות ומדיניות צרפת הפכה לפרו-ערבית.
באמצע שנות ה-60 של המאה ה-20 תחת הנהגתו של ראש-הממשלה לוי אשכול החל תהליך ההתקרבות של ישראל לארצות הברית, והיחסים הלכו והתהדקו עם הזמן. בתקופת המלחמה הקרה נתפסה ישראל על ידי האמריקנים כנכס פרו-מערבי למול העולם הערבי הפרו-סובייטי ברובו. גם לאחר נפילת מסך הברזל והפיכתה של ארצות הברית למעצמת-העל היחידה בעולם נשמרו היחסים המיוחדים בין המדינות. קשר אסטרטגי זה עומד בבסיס מדיניות החוץ של ישראל.
ארצות הברית
"היחסים המיוחדים" עם ארצות הברית שנחשבת ל"ידידה הגדולה" של ישראל, והיא מצהירה מפעם לפעם כי היא ערבה לקיומה ולביטחונה של ישראל. ארצות הברית נחשבת לתומכת הקבועה של ישראל ב, והיא משתמשת בזכות ה שלה כחברה קבועה במועצת הביטחון כדי למנוע קבלת החלטות אנטי-ישראליות. במקביל, ישראל היא תומכת מסורתית של ארצות הברית בכל החלטה שנוגעת לאינטרסים אמריקאים. ממשלות ישראל נוהגות לתאם את עמדותיהן עם הממשל בארצות הברית. כאשר מתגלעות מחלוקות, כמו בנושא ההתנחלויות, ממשלת ישראל שואפת שהמחלוקת לא תעיב על היחסים בין המדינות. כתוצאה מההתנהגות של ממשלות ישראל ביחס לארצות הברית, יש הקוראים לה באירוניה "המדינה ה-51 של ארצות הברית".
כבר קודם להקמת מדינת ישראל נחשבה ארצות הברית למטרה אסטרטגית של הנהגת היישוב. למרות הסתייגויות של חוגים מסוימים בממשל האמריקאי, הכיר נשיא ארצות הברית הארי טרומן בישראל, כ-11 דקות לאחר הכרזת העצמאות, כשארצות הברית היא המדינה הראשונה להכיר בישראל.
החל משנות ה-70 של המאה ה-20, מעניקה ארצות הברית סיוע לישראל, כשהסיוע הכלכלי בוטל בשנות האלפיים והסיוע הביטחוני נמשך עד היום, דבר שהופך את ישראל לקניינית נשק גדולה בארצות הברית. בארצות הברית קיים לובי יהודי חזק שמסייע לקידום האינטרסים של מדינת ישראל אצל חברי סנאט וקונגרס ומתבסס על הקהילה היהודית הגדולה והעשירה בארצות הברית, שמתגוררת בעיקר במדינות מפתח במרוץ לנשיאות, כמו ניו יורק, קליפורניה ופלורידה.
בתקופת הנשיא דונלד טראמפ הכירה ארצות הברית בירושלים כבירת ישראל בנאום ירושלים, והעבירה במאי 2018 את שגרירות ארצות הברית בישראל לירושלים, הכירה ברמת הגולן כחלק בלתי נפרד מישראל.המדינות מקיימות "דיאלוג אסטרטגי" במסגרתו מתואמות שתי המדינות את המדיניות המדינית והצבאית שלהן. כמו כן החל מסוף שנות ה-80 נחשבת ישראל ל"בעלת ברית עיקרית שאיננה בנאט"ו", דבר המעניק לה אפשרות לקבל ציוד ולהשתתף בפרויקטים ביטחוניים אמריקאיים (כמו פיתוח טיל החץ, טנק המרכבה וכן פרויקט הלביא שבוטל לבסוף בשל לחץ אמריקאי).
בנוסף, מקיימים שני הצבאות - צה"ל והכוחות המזוינים של צבא ארצות הברית - תמרונים ואימונים משותפים, בעיקר של חילות האוויר וכוחות מיוחדים. מלבד שיתוף הפעולה בין הצבאות, ארצות הברית מעניקה לישראל מדי שנה כספי סיוע חוץ ביטחוני (FMS), בהם ישראל יכולה לרכוש בהנחה ציוד ומערכות נשק תוצרת ארצות הברית. כתוצאה מכך, כיום רוב הציוד והנשק בצה"ל הוא תוצרת ארצות הברית, דבר שפגע בתעשיות המקומיות. ארצות הברית מחזיקה בישראל מחסנים ובהם ציוד לחימה לשעת חירום.
ארצות הברית היא שותפת הסחר הגדולה ביותר של ישראל ומהווה את הגוש הכלכלי השני בגודלו (אחרי האיחוד האירופי) שאיתו מקיימת ישראל קשרי סחר. חלק גדול מהסחר הוא של מוצרי טכנולוגיה עילית (היי טק) וכן של תרופות (בעיקר מושפע מחברת טבע). הסחר בין שתי המדינות מתנהל במסגרת הסכם סחר חופשי אשר נחתם ב-1985. הסכם זה מסייע משמעותית לכלכלת ישראל, בין השאר בשל העובדה, כי היא אחת המדינות הבודדות החתומות על הסכם סחר חופשי הן עם ארצות הברית והן עם האיחוד האירופי.גם מרבית סחר החוץ של ישראל שאיננו מתנהל עם ארצות הברית (למעשה כמעט כל הסחר שאיננו עם האיחוד האירופי) מתנהל בדולר אמריקני. בנוסף על הסחר הענף, נסחרות חברות ישראליות לא מעטות בבורסת ניו יורק ובנאסד"ק וכן מתבצעות השקעות רבות של חברות משתי המדינות. כמו כן, ארצות הברית מעניקה כיום לישראל ערבויות בסך כולל של עשרה מיליארד דולר בהן יכולה ישראל להשתמש כדי ללוות כסף בשוקי העולם בריבית הקרובה יותר לריבית בה ממשלת ארצות הברית לווה.
בסוף 2010 נחתם הסכם "שמים פתוחים" בין ישראל לארצות הברית. על פי ההסכם, חברות תעופה ישראליות יוכלו לטוס לכל יעד בארצות הברית ללא הגבלה, ולהמשיך לכל יעד אחר ברחבי העולם. עם התחזקות הקשרים בין ישראל וארצות הברית מאמצע שנות ה-60, הולכת וגוברת ההשפעה התרבותית האמריקאית וזאת בהתאם להתפשטותה בעולם. מרבית הסרטים המוצגים בישראל הם אמריקאים, חלק ניכר מרשתות המזון המיוצגות בישראל הן אמריקאיות, חלק ניכר מהמוזיקה הלועזית המושמעת ברשתות הרדיו היא אמריקאית, חלק גדול מהמילים הלועזיות החודרות לעברית הן באנגלית אמריקאית וכדומה. אף על פי שאירופה נחשבת עדיין למרכז תרבותי בעיני האליטה, הרי ההשפעה של ארצות הברית על התרבות הישראלית ניכרת במרבית הרבדים התרבותיים של החברה הישראלית.
כמו כן, קיימת גם השפעה תרבותית קטנה של ישראל על ארצות הברית, בעיקר דתית וקולינרית. ניתן אפוא לראות שישנה התעניינות רבה של קהלים גדולים בארצות הברית בישראל, כמדינת יהודים וכארץ הקודש לנצרות.
יהדות ארצות הברית, שהיא הריכוז היהודי השני בגודלו בעולם (לאחר ישראל) מקיימת קשרים ענפים עם ישראל. קשרים אלו כוללים ביקורים בישראל, תרומות כלכליות, תמיכה פוליטית ועוד.
מדינת ישראל מייחסת חשיבות רבה לשמירה על הקשר עם הקהילה היהודית בארצות הברית, הן מבחינה תרבותית (במיוחד מניעת התבוללות), הן מבחינת השגת תמיכה מדינית של ארצות הברית והן מבחינה כספית (על אף שאחוז התרומות המגיעות לישראל מתוך התרומות למטרות יהודיות יורד עם השנים).
רוסיה
ברית המועצות הייתה מדינה השנייה בעולם להכיר בישראל. נשק ישראלי הגיע פעמים רבות מגרורות של ברית המועצות, כמו צ'כוסלובקיה. עד כדי כך הקשר היה חם בימי הקמת המדינה, שבארצות הברית פחדו שישראל הסוציאליסטית תהפוך למדינה קומוניסטית. לאחר שדוד בן-גוריון בחר את צד המערב ולאחר שמלחמת קוריאה העלתה את החיכוך בין מעצמות העל, סייעה ברית המועצות למדינות ערב, במסגרת המלחמה הקרה בארצות הברית. היא סיפקה לסוריה ולמצרים נשק, יועצים ואף לוחמים. כמו כן עשתה שימוש רב בתעמולה אידאולוגית אנטי-ישראלית כדי לנגח את ישראל והציונות. במשך שנים ארוכות סירבה ברית המועצות להתיר עלייה לישראל ושחרור סרבני מצפון, דבר שגרם לביקורת בישראל ולקמפיין "שלח את עמי". אחת מנקודות השפל ביחסים אלו הייתה הפיגוע בצירות הסובייטית בתל אביב בפברואר 1953. למרות התנצלות ישראל ניתקה ממשלת ברית המועצות כל יחסים דיפלומטיים עם ישראל עד לשיחות חשאיות שנערכו בסופיה כארבעה חודשים מאוחר מכן.
לאחר תום המלחמה הקרה ונפילת ברית המועצות, הטונים הצורמים שהגיעו מרוסיה התמתנו, וחודשו היחסים דיפלומטיים, הכלכליים והביטחוניים עם רוסיה. מאידך, רוסיה תומכת באיראן, בסוריה ובפלסטינים, ומייצאת להם נשק. אחת הסיבות לכך היא כדי להוכיח עצמאות במדיניות החוץ מול ארצות הברית. יש ביקורת בישראל על הקשר של הרוסים לתוכנית הגרעין האיראנית וכן על יחסם הסלחני לטרור פלסטיני.
במאי 2022 בעקבות מלחמת רוסיה-אוקראינה נרשם משבר יחסים בין המדינות, לאחר ששר החוץ הרוסי, סרגיי לברוב טען שאדולף היטלר היה ממוצא יהודי והשווה אותו לנשיא אוקראינה זלנסקי. בישראל גינו את התבטאותו והזמינו את השגריר הרוסי לשיחת הבהרה. מאוחר יותר נשיא רוסיה ולדימיר פוטין התנצל על דבריו. לאחר מכן ביום העצמאות נשיא רוסיה ולדימיר פוטין שלח איגרת ברכה שבו הוא איחל שגשוג למדינת ישראל וקיווה כי היחסים בין רוסיה לישראל ימשיכו להתפתח.ביולי 2022 נרשם משבר חמור נוסף ביחסים בין המדינות כאשר רוסיה איימה כי תסגור את פעילות משרדי הסוכנות היהודית ברוסיה בעקבות עמדתה של ישראל לטובת אוקראינה במהלך המלחמה. על אף טענות הרוסים שהבעיה היא משפטית ולא מדינית, דוברת משרד החוץ במוסקבה תקפה את "המנהיגות הישראלית והמדיניות הפרו-אוקראינית שבה ישראל דוגלת". ישראל בתגובה ביקשה הבהרות מרוסיה לגבי ההליך המשפטי נגד הסוכנות היהודית ואף הכינה סל תגובות נגד רוסיה כגון: עיכוב נוסף מצד ישראל של העברת הבעלות על חצר אלכסנדר בירושלים, הטלת סנקציות קלות על רוסיה ועל סיוע צבאי לאוקראינה.
בספטמבר 2022, בעת הגיוס ההמוני של רוסיה לפלישה לאוקראינה, משרד החוץ הישראלי אמר כי ישראל לא תכיר במשאלי העם שרוסיה עורכת על סיפוח מחוזות באוקראינה, ב־16 ביוני 2023 פורסם על הסכם שנחתם בין ישראל לרוסיה, במסגרתו תפתח רוסיה בירושלים שלוחה של שגרירות.
במקביל, היחסים הכלכליים והתרבותיים של ישראל ורוסיה נמצאים בפריחה בשל העלייה מברית המועצות לשעבר בשנות התשעים.
הרפובליקה העממית של סין
היחסים בין מדינת ישראל לבין הרפובליקה העממית של סין ידעו עליות ומורדות רבים. ממשלת ישראל החליטה עקרונית ב-28 ביוני 1950 בדבר כינון יחסים דיפלומטיים עם סין. בשנות ה-50 החלה הידרדרות ביחסי ישראל–סין שהחלה בהתעלמות סינית לפניותיה של ישראל להמשיך ולתחזק את היחסים בין המדינות, והמשיכה באהדה הדדית הולכת וגוברת של סין כלפי העולם הערבי בדגש על מצרים. מראשית שנות ה-80 החלה סין להכיר בצורה הדרגתית בזכות קיומה של מדינת ישראל: בספטמבר 1980, הביעה סין לראשונה הכרה בלגיטימיות של ישראל בגבולות החלוקה של האו"ם על פי החלטת ה-29 בנובמבר.
הקשרים גם בתחום התעשייה הצבאית, אם כי אלו החלו להצטמצם בשל קשריה המתהדקים של סין עם איראן והחשש הישראלי מזליגה של אמצעי לחימה לשם.
בזירה המדינית, סין נוקטת קו פרו-ערבי גם לאחר כינון היחסים. בכל ההצבעות באו"ם ובמועצת הביטחון המשיכה סין לתמוך בהצעות לגנות את ישראל ובאלו התומכות בעניין הערבי בכלל ובזה הפלסטיני בפרט.במקביל ממשיכה סין בשימור יחסיה הקרובים עם איראן, יחסים אשר באים לידי ביטוי בהשקעות כלכליות רבות בין המדינות, לרבות אספקה של אמצעי לחימה שפותחו בסין.
במאי 2013 התקבלה החלטה של בהחלטת ממשלת ישראל על הרחבת שיתוף הפעולה עם סין. בשנת 2017 הכריזה ממשלת סין על כוונתה להקים קרן להשקעות בהייטק הישראלי בסך מיליארד דולר. במרץ 2017 נסע ראש ממשלת ישראל בנימין נתניהו לביקור רשמי בסין. במהלך הביקור נשא נתניהו נאום בו אמר כי "ישראל יכולה להיות השותף הקטן המושלם של הכלכלה הסינית" וכי "הקשרים הטובים בין המדינות הם כמו זיווג משמיים". בנוסף באותה שנה אשררה ממשלת ישראל הסכם עם סין, בדבר הבאת 20,000 פועלי בניין סינים לישראל.
בעקבות המתיחות בין ארצות הברית לסין, פנו האמריקאים לישראל בהטלת הגבלות על היכולת של חברות סיניות להחזיק בבעלות על חברות ישראליות העוסקות בשירותים חיוניים ולתפעל תשתיות חיוניות (דוגמת פרויקט הרכבת הקלה ותנובה), וזאת במסגרת מלחמת הסחר בין ארצות הברית לסין.
באוגוסט 2021 דיווחו במערך הסייבר הלאומי שעל פי הערכתם גורמי מודיעין מטעם סין ביצעו מתקפת סייבר רחבת היקף על תשתיות ישראליות, שהופעלה במשך כשנה וחצי בניסיון להשיג מידע מסחרי ומנהלי.
בינואר 2022, הממשלה הקימה ועדת השקעות במשרד האוצר שתהייה אחראית לפקח על ההשקעות סיניות, צעד שסימן כי ישראל הפכה לזהירה מבעבר, בעיקר בהשקעות שהן דו-שימושיות – אזרחיות וביטחוניות.
ב-7 בדצמבר 2022, ארגון זכויות אדם ספרדי בשם Safeguard Defenders טען כי בייג'ינג מפעילה נציגות חשאית הפועלת ללא ידיעת הרשויות בישראל. גורמים בלשכת ראש הממשלה מסרו כי הנושא נמצא בבדיקה.
ב-28 ביוני 2023, ראש הממשלה בנימין נתניהו הוזמן לביקור בסין. יום אחר כך, אושר שהוא יבקר בסין בפעם הראשונה מאז 2017
בריטניה
בריטניה הייתה המעצמה העולמית העיקרית שהעניקה גיבוי ותמיכה לתנועה הציונית מימי הצהרת בלפור. היחסים הקרובים עם היישוב נחלשו לקראת סוף תקופת המנדט. לאחר הקמת המדינה שיתפה ישראל פעולה עם בריטניה (וצרפת) במלחמת סיני בשנת 1956. בריטניה מקיימת יחסים צבאיים עם ישראל במסגרת נאט"ו ומייצאת לה נשק, בתנאי שלא תשתמש בו ביהודה ושומרון. הבריטים הואשמו לעיתים קרובות על ידי ערבים בפרו-ישראליות, ועל ידי ישראלים בפרו-ערביות, בניהול מדיניותם במזרח התיכון. שאלת המדיניות הבריטית בנושא הסכסוך הישראלי-ערבי, בעיקר לאחר 1967, היא שנויה במחלוקת בבריטניה עצמה, וניתן למצוא מגוון דעות רחב בנושא זה.בשנים האחרונות הצטרפותה של בריטניה למחנה הנלחמים בטרור האסלאמיסטי ברחבי העולם הביאה להבנה גדולה יותר לצורכי הביטחון של ישראל, בעיקר מצידה של ממשלת בריטניה. עם זאת בקרב חלקים של השמאל הבריטי, כגון חבר הפרלמנט ג'ורג' גאלאוויי, נמשכת הביקורת כלפי מדיניות ישראל. כמו כן באקדמיה הבריטית רווחת דעה אנטי-ישראלית רחבה ובשנים האחרונות נוצרו יוזמות להחרמת אוניברסיטאות ישראליות במחאה על השליטה הישראלית ביהודה ובשומרון. מגמה זו של ביקורת קשה הקיימת בכל חוגי השמאל באירופה, ובמיוחד בצרפת ובמדינות סקנדינביה, התגברה עם הפגיעה באוכלוסייה אזרחית פלסטינית במהלך האינתיפאדה השנייה, בניית גדר ההפרדה ומלחמת לבנון השנייה. עם זאת, תוכנית ההתנתקות שיפרה את היחס לישראל באירופה.
יש בדרך כלל התאמה באירופה בין היחס לישראל לבין היחס לארצות-הברית. החוגים האנטי אמריקנים בציבור האירופי הם בדרך כלל מתנגדי ישראל. החוגים הפרו-אמריקנים, ובהם רוב הממשלות האירופיות, הם בדרך כלל גם פרו-ישראלים יותר.
צרפת
עד שנות השישים הייתה צרפת הידידה המרכזית של ישראל, והיא סיפקה חלק ניכר מהנשק של המדינה הצעירה. שיאי הסיוע הביטחוני של צרפת לישראל התבטאו בעסקת המיראז'ים והסיוע בבניית הכור האטומי בדימונה. ב-1956 נלחמה צרפת לצד ישראל במלחמת סיני. כיבושי ישראל במלחמת ששת הימים, והעובדה שישראל נלחמה בידידותיה של צרפת, לבנון וסוריה, הובילו להטלת אמברגו על סחר בנשק עם ישראל. מלחמת לבנון הראשונה הביאה לביקורת מתמשכת על המדינה, ולמדיניות פרו-ערבית מובהקת, שהושפעה מהאוכלוסייה המוסלמית והערבית הגדולה בצרפת. היחסים בין המדינות הגיעו לשפל בתקופת כהונתו של ז'אק שיראק, אשר הרבה למתוח ביקורת נוקבת על ישראל, תוך תמיכה בפלסטינים וביאסר ערפאת. בשנים אלו גם התגברו באופן ניכר מקרי האנטישמיות בצרפת. בשנת 2007 נבחר לתפקיד נשיא המדינה ניקולא סרקוזי, אשר ידוע בתמיכתו במדינת ישראל. סרקוזי הביע מספר פעמים בכלי התקשורת את תמיכתו בישראל, ואף הגיע לוועידת הנשיא בבנייני האומה בירושלים. עם עלייתו לנשיאות, הפכה צרפת לידידה הגדולה ביותר של ישראל באירופה. במהלך מלחמת לבנון השנייה קראה צרפת להפסקת אש הומניטרית בין ישראל וחזבאללה, וכך גם במהלך מבצע עופרת יצוקה ברצועת עזה. ההתקרבות בין המדינות פסקה עם עלייתו לנשיאות של יורשו של סרקוזי, פרנסואה הולנד.בינואר 2016 הניע משרד החוץ הצרפתי את יוזמת השלום הצרפתית, שמטרתה כינוס ועידת שלום בינלאומית בפריז שתניע מחדש את תהליך השלום הישראלי-פלסטיני.
למרות ההתחממות היחסית בין ישראל וצרפת, צרפת עדיין נחשבת לאחת המדינות המרכזיות באיחוד האירופי שאינן נוהגות לתמוך במדינת ישראל בהחלטות המתקבלות נגדה באו"ם. כך למשל, צרפת הייתה בן המדינות האירופאיות שתמכו בהחלטה לשדרג את מעמדה של הרשות הפלסטינית באו"ם למדינה משקיפה. צרפת הייתה גם בין המדינות שתמכו בסימון מוצרים ישראליים ממזרח ירושלים, רמת הגולן ויהודה ושומרון. בדצמבר 2017, דווח בתקשורת הישראלית שצרפת היא זו שלחצה על יתר המדינות החברות באיחוד להצביע כגוש בעד ההחלטה שגינתה את נאום ירושלים (2017) של הנשיא האמריקאי דונלד טראמפ.
באוגוסט 2020 הודיעה צרפת על תמיכתה ותקוותה בהסכמי אברהם, בהם חתמה ישראל הסכמי כינון יחסים דיפלומטיים עם איחוד האמירויות הערביות ובחריין.
ב-15 במאי 2021, במהלך מבצע שומר החומות, הונף לראשונה דגל ישראל לצד דגל צרפת על בית העירייה של ניס.
ביולי 2021 פרצה סערה בצרפת בעקבות פרשת פגסוס. נטען כי חברת אן. אס. או הישראלית פרצה לעיתונאים ולבכירים צרפתים, ביניהם נשיא צרפת עמנואל מקרון. החברה הכחישה את הפרסומים. הפרשה עוררה חשש מפני משבר דיפלומטי בין ישראל לצרפת. בנובמבר 2021, דווח כי מקרון ובנט סיכמו לסיים את המשבר.
בשנים האחרונות התגברו הסחר, ההשקעות והשיתוף פעולה במחקר ובפיתוח תעשייתי בין ישראל וצרפת. מספר רב של חברות צרפתיות וישראליות מקיימות שיתופי פעולה טכנולוגיים, שיווקיים ואף אסטרטגיים. ישנה הדדיות בין המדינות גם בענף הנדל"ן המסחרי והפרטי כשמשקיעים ישראליים בוחנים אופציות בפריז ומשקיעים יהודים מצרפת מגלים עניין במקומות שונים בישראל.
גרמניה
יחסי ישראל וגרמניה הם יוצאי דופן וטעונים. מדינת ישראל, שהוקמה שלוש שנים אחרי כניעת גרמניה הנאצית, נעה בין שאיפה שברגש להחרמת גרמניה לבין רצון למחול לגרמנים על מנת לשפר את סיכויי ההישרדות. בדרכון שהוציאה המדינה בשנותיה הראשונות נכתב כי הוא תקף לכל מדינות העולם, פרט לגרמניה, אולם בעל הדרכון היה יכול לבקש כי המילים "פרט לגרמניה" יימחקו.
ב-1952 נחתם הסכם השילומים עם גרמניה המערבית של קונראד אדנאואר. ההסכם ספג ביקורת קשה מצד מנהיגים ישראלים, כמנחם בגין ודב שילנסקי ונגד
ו התקיימו הפגנות קשות, שבהן הופיעו, לראשונה אחרי השואה, יהודים עם טלאי צהוב. במשך שנים אחר כך, ישראלים רבים החרימו תוצרת גרמנית וסירבו לבקר על אדמתה. כיום רק ישראלים מעטים מחרימים סחורות גרמניות וברלין היא יעד תיירותי ישראלי מרכזי.
בתחילת שנת 1965, היה יחסו של קנצלר גרמניה, לודוויג ארהרד, אוהד לישראל והיהודים. בדומה לקודמו, אדנאואר, היה גם ארהרד מעוניין בכינון קשרים דיפלומטיים עם ישראל, אך אף הוא נרתע מפעולה בנושא, בעיקר כיוון שחשש מהתגובות בעולם הערבי.
המצב הפוליטי בגרמניה עבר מספר שינוי משמעותי בעקבות מספר אירועים ב-1965: גרמניה הבינה כי אם תתרחש החרפה ב או שתפרוץ מלחמה, העולם יטען כי גרמניה גרמה להפרת האיזון באזור, וכי אם ינותקו היחסים הדיפלומטיים בין גרמניה המערבית ומצרים, ייווצר תקדים בעל השלכות חמורות שיצרו את צעדי המדיניות בנושא היחסים בין גרמניה המזרחית לגרמניה המערבית. גרמניה המערבית העדיפה לכונן יחסים דיפלומטיים עם ישראל, כיוון שחשבה שפעולה כזו תחזיר את היציבות למזרח התיכון, תבטל את הצורך באספקת נשק לישראל ותאפשר להמיר אותה בסיוע כלכלי; כמו כן, גורמים עוינים בקואליציה יעזבו לפחות לזמן מה את עניין חוקי ההתיישנות; לבסוף, גם אם מצרים ומדינות נוספות ינתקו את קשריהן הדיפלומטיים, גרמניה תהיה מסוגלת לספוג זאת.
קורט בירנבך מונה לעסוק בצדדים הטכניים. ראשית, הקמת קונסוליות בשתי המדינות, שיהפכו בבוא העת לשגרירויות מלאות; שנית, סיוע כלכלי ופגישה אישית בין לוי אשכול ללודוויג ארהרד. ארהרד שחרר ידיעה לעיתונות ב-7 במרץ 1965, שבה נכתב: "הממשלה הפדרלית חותרת לכינון קשרים דיפלומטיים עם ישראל. צעד זה עשוי לתרום לנורמליזציה ביחסים. הוא אינו מכוון נגד שום מדינה ערבית. הממשלה הפדרלית לא תספק נשק לאזורי מתיחות."
באופן זה החלו יחסים דיפלומטיים מלאים בין ישראל וגרמניה המערבית ב-1965. יחסים אלה התחממו, גם כאשר מדינות אירופה אחרות ביקרו את ישראל. לעיתוני גרמניה יש יחס מיוחד לישראל. בצהובון בילד אף נדרשים העיתונאים לחתום על נאמנות לישראל. עם עליית אנגלה מרקל לשלטון חלה התחממות ביחסים בין גרמניה לישראל, גרמניה אף מעניקה לה סיוע צבאי במסגרת הצוללות מסדרת דולפין שמימנה ממשלת גרמניה לישראל בתגובה למלחמת המפרץ. אחד המניעים ליחסים בין ישראל וגרמניה הוא חובה מוסרית, שנמצאת בקונצנזוס הפוליטי והציבורי בגרמניה, לדאוג להישרדות ישראל.
אירופה
כיום בעלות הברית העיקריות של ישראל באירופה הן בריטניה, גרמניה, צרפת, צ'כיה והולנד. מדינות מזרח אירופה מנהלות קשרים מסחריים ענפים וצומחים עם ישראל ומייבאות ממנה נשק. במהלך העשור השני של המאה ה-21 קשרה ישראל חמים עם מדינות קבוצת וישגראד.
איטליה
יחסיהן הדיפלומטיים של ישראל ואיטליה כוננו עם הקמת מדינת ישראל ב-1948. שיתוף הפעולה המדעי עם איטליה החל בשנת 1971 עם חתימת הסכם מסגרת בין המדינות בתחום המדע. עם היבחרו של סילביו ברלוסקוני בשנת 2001 כראש ממשלת איטליה חל קירוב רב בין ממשלות ישראל ואיטליה. ברלוסקוני עצמו הראה קרבה חסרת תקדים לראש הממשלה אריאל שרון ולממשלתו, ובביקורו בירושלים בשנת 2003, אף סירב להיפגש עם גורמי הרשות הפלסטינית ובכלל זאת עם היו"ר יאסר ערפאת. כמו כן הציע ברלוסקוני בשנת 2005 כי ישראל תצטרף לארגון נאט"ו, כדי ש"התקפה עליה מצד איראן תיחשב התקפה על אירופה כולה", כך לדבריו. ברלוסקוני היה המנהיג האירופי הראשון שדיבר בגלוי על האפשרות שישראל תצטרף לאיחוד האירופי. בכך הפכה איטליה לאחת הידידות הקרובות של ישראל בעולם. בנובמבר 2006, חברי פרלמנט איטלקים יצאו במסע עולמי להכנסת ישראל לאיחוד האירופי[ דרוש מקור]. בשנת 2011 אמר ברלוסקוני כי לא יתמוך בהקמת מדינה פלסטינית. בשנים הללו גם השתפרו היחסים הצבאיים בין איטליה לישראל והמדינות אף החלו באימונים משותפים.היחסים הצבאיים בין איטליה לישראל גם הם התפתחו בהדרגה, והחלו לתפקד לאחר הקמת מדינת ישראל, עם אימון טייסים ישראלים בבתי ספר לטיס באיטליה.
איטליה חברה באיחוד האירופי, ולפיכך כל ההסכמים החתומים בין ישראל לבין האיחוד מחייבים גם אותה. בנוסף בין ישראל לאיטליה קיים הסכם למניעת כפל מס והסכם מחקר ופיתוח משותף. בשנת 2010, עמד הייצוא על 1.2 מיליארד דולר, והייבוא על 2.4 מיליארד דולר. בשנת 2011 עמד הייבוא מאיטליה לישראל על כשלושה מיליארד דולר. נתונים אלו הפכו את איטליה לשותפת הסחר השביעית בגודלה בעולם עם ישראל, ושלישית באירופה. הסחר בין שתי המדינות, הוא סחר מגוון החל מתחום התעשייה אשר מתבטא בחברות ישראליות רבות שלהן נציגויות ופעילות באיטליה ועד לתחום התקשורת והמחשוב. חברות לדוגמה: חיפה כימיקלים, צ'ק פוינט, קומברס, ישקר.
הוותיקן
יחסי הוותיקן–ישראל הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים בין מדינת ישראל לקריית הוותיקן. היחסים הדיפולמטיים כוננו באופן רשמי בשנת 1993, אולם קדמו להם כמעט מאה שנה של קשרים ופעילות דיפלומטית על אף היחסים המלאים והקשרים השוטפים בין המדינות, היחסים לעיתים הופכים לטעונים וזאת בעיקר בעקבות הפולמוס היהודי-נוצרי הקיים לאורך השנים. ביקורי שרים בוותיקן מתקיימים לעיתים קרובות כיום. שני המדינות מחפשות דרכים להרחבת שיתוף הפעולה והבנה בתחומי התרבות, החינוך, האקדמיה והיחסים הבין-דתיים. הנציגויות מטפלות דרך קבע גם בבעיות ארציות כמו מתן אשרות כניסה ואפשרות לכניסה לישראל לאנשי דת קתוליים ממדינות ערביות שאין להן הסכמי שלום עם ישראל.
הולנד
הולנד וישראל מקיימות יחסי ידידות קרובים וחמים, והולנד נחשבת לאחת המדינות הקרובות ביותר לישראל, והיא תומכת עקבית בה במסגרת הסכסוך הישראלי-פלסטיני. ראש ממשלת הולנד, מארק רוטה, ידוע כתומך נלהב של ישראל. הולנד הייתה המדינה האירופית היחידה שהחזיקה בשגרירות בירושלים לפני החלטה 478 של מועצת הביטחון של האו"ם ב-1980, שקראה לסגירת שגרירויות בירושלים. בין שתי המדינות מתקיימים ביניהן גם יחסי תיירות ומסחר מפותחים, וכן שיתוף פעולה רחב בסוגיות פוליטיות שונות. לאורך השנים, הולנד הייתה שותפת סחר משמעותית של ישראל, כאשר במהלכן נחתמו מספר אמנות והסכמים כלכליים בין שתי המדינות, לרבות הסכם לשיתוף פעולה בתחומי מחקר ופיתוח, וכן אמנה למניעת כפל מס אשר נועדה לעודד את יחסי המסחר בין המדינות. מינהל סחר חוץ במשרד הכלכלה מפעיל נספחות כלכלית בהאג, האחראית על ניהול וקידום יחסי הסחר עם הולנד. מטרת הנספחות היא לסייע לחברות ישראליות להשתלב בשווקים השונים במדינה. בנוסף, הנספחות מקדמת השקעה ושותפות אסטרטגית בין המדינות.
ספרד
יחסי ישראל–ספרד הם היחסים הבילטרליים שבין מדינת ישראל וממלכת ספרד. הקשרים הדיפלומטיים הרשמיים בין המדינות נוסדו בינואר 1986. לישראל יש שגרירות במדריד ולספרד יש שגרירות בתל אביב, קונסול דיפלומטי בחיפה וקונסוליה כללית בירושלים.היחסים בין שתי מדינות מעולם לא היו חמים במיוחד. ספרד הייתה המדינה האירופית האחרונה להכיר בישראל. ספרד נחשבת למדינה עוינת לישראל, והיחסים בינה לבין ישראל ידעו הרבה קשיים במשך השנים.
נוסף לכך ששתי המדינות חברות באו"ם שתיהן גם חברות באיחוד מדינות הים התיכון. שתי המדינות מעורבות גם בתוכניות והסכמים שונים דרך האיחוד האירופי, אשר בו ספרד חברה. יחסי האיחוד האירופי–ישראל משפיעים על היחסים בין שתי המדינות.מינהל סחר חוץ במשרד הכלכלה מפעיל נספחות כלכלית בספרד במטרה לקדם את יחסי הסחר בין המדינות. הנספחות מציעה מגוון שירותים לחברות, כמו סמינרים, משלחות, תערוכות ותמיכה ביצוא באמצעות מחקר קודם ליצוא. בנוסף, הנספחות מייצרת מפגשים עבור חברות ספרדיות עם הקהילה העסקית הישראלית.
סקנדינביה
בשנותיה הראשונות של ישראל, נהנתה המדינה הצעירה מאהדה רחבה של מדינות סקנדינביה, שתמכו בדמוקרטיה הצעירה בהתלהבות רבה, תוך דגש על היותה של ישראל מדינה ייחודית בנוף המזרח תיכוני. הסממנים הסוציאליסטים של ישראל, דוגמת הקיבוץ, היוו מוקד משיכה למתנדבים משוודיה. עם זאת, בחלוף השנים, עם פרוץ העימותים בין ישראל לפלסטינים ועקב תחושת האכזבה של ממשלת נורווגיה מכך שהסכמי אוסלו לא הובילו לשלום קבע, הפכו מדינות האזור למבקרות קשות של ישראל.
אוסטריה
בין מדינת ישראל והרפובליקה של אוסטריה קיימים יחסים דיפלומטיים מלאים, וכן שיתוף פעולה ידידותי בנושאים שונים, הקשורים לשתי המדינות. עם זאת, ביחסי שתי המדינות לאורך השנים התרחשו עליות ומורדות. אוסטריה הכירה דה פקטו בישראל ב-15 במרץ 1949.
במהלך שנות המלחמה הקרה, שימשה אוסטריה כתחנת מעבר ליהודים אשר ברחו מברית המועצות ומדינות מזרח אירופה, בדרכם לישראל ולמדינות המערב. על רקע זה התקיים שיתוף פעולה חשאי בין שתי המדינות. בינואר 1970 נחתמה אמנה למניעת כפל מס בין אוסטריה לבין ישראל.
היחסים בין שתי המדינות נפגעו בעקבות בחירתו של קורט ולדהיים, פוליטיקאי אוסטרי ולשעבר מזכ"ל האו"ם, כנשיא אוסטריה. פגיעה נוספת ביחסים בין שתי המדינות התרחשה בשנת 2000, לאחר שמפלגת החירות האוסטרית, מפלגת ימין קיצוני בראשותו של יורג היידר, הצטרפה לממשלה הקואליציונית האוסטרית, כאשר בעקבות זאת ישראל החזירה את שגרירה באוסטריה לארץ. היחסים לבסוף שוקמו לאחר שיחות שהתנהלו בירושלים עם שר החוץ האוסטרי, בניטה פררו-ולדנר, בשנת 2003.
במהלך חודש יוני 2013, החליטה ממשלת אוסטריה להחזיר את חייליה, אשר לוקחים חלק במשימת כוח השלום הבינלאומי בגולן.
עם עלייתו לשלטון ב-2021 של הקאנצלר סבסטיאן קורץ שוקמו היחסים בצורה חיובית מאד היחסים בין המדינות והפכו לחמים מאד.
ביולי 2022 חתמו המדינות על כינון שותפות אסטרטגית מקיפה בין המדינות בתחומי הביטחון בדגש על סוגיות הסייבר והלוט"ר, הבריאות לאור מגיפת הקורונה, התיירות, הטכנלוגיה, החדשנות, הסחר, קידום ההשקעות, המאבק בשינויי האקלים, GreenTech ודיגיטציה.
קפריסין
בין מדינת ישראל וקפריסין מתקיימים יחסים דיפלומטיים מלאים וחמים במיוחד, וזאת יחד עם קשרים פוליטיים, צבאיים, כלכליים ותרבותיים ענפים בין שתי המדינות. לישראל יש שגרירות רשמית בניקוסיה ולקפריסין יש שגרירות רשמית בתל אביב. בנוסף לכך, בין המדינות יש קו גבול ימי שנקבע ב-2010.
היחסים בין שתי המדינות, המבוססים על כבוד הדדי לערכי תרבות המערב והדמוקרטיה, הושפעו עמוקות מיחסי טורקיה–ישראל לאורך השנים, כאשר החשש הקפריסאי מהקרבה שבין טורקיה וישראל הקשה במהלך שנים רבות על התחממות היחסים בין שתי המדינות, וגרם לתמיכתה של קפריסין בפלסטינים (כיום עמדתה השתנתה). עם זאת, החל משנת 2000, ולאורך העשור הראשון והשני של המאה ה-21, החלו היחסים בין שתי המדינות להתחמם בצורה משמעותית, וזאת בין היתר בעקבות גילויים של שדות נפט וגז באזור הימי שבין שתי המדינות, אשר הוביל לשיתוף פעולה עתידי של השתיים בניצולם הכלכלי, כפי שהוצהר על ידי בכירים בשתי המדינות אשר בא לידי ביטוי בין היתר במסגרת פורום הגז של מזרח אגן הים התיכון. התקרבות זו נובעת גם מהתרחקות טורקיה מישראל. כיום, היחסים בין ישראל לקפריסין נחשבים ליחסים מיוחדים.
בעקבות התחממות היחסים בין שתי המדינות במהלך העשור הראשון של המאה ה-21, ועל רקע המשבר ביחסים הביטחוניים בין ישראל וטורקיה, שתי המדינות החלו להדק את התיאום הביטחוני ביניהן, בתחומים שונים. במסגרת שיתוף הפעולה הצבאי בין המדינות מקיים צה"ל תרגילים צבאיים בשטח קפריסין ובמשותף עם צבא קפריסין. בתרגילים אלו משתתפים, בין השאר, חיילי חטיבת עוז, יחידת עוקץ, הנדסה קרבית, חיל האוויר, וכן חיילי הכוחות המיוחדים של צבא קפריסין.
מלטה
בין ישראל ומלטה מתקיימים יחסי ידידות במסגרת יחסיה של ישראל עם האיחוד האירופי. למלטה יש שגרירות בתל אביב.
ב-1 באפריל 2018 חנכה חברת התעופה אייר מלטה קו טיסות ישירות מהבירה וולטה לנמל התעופה בן-גוריון, לאחר שבמשך מספר שנים הפעילה רק טיסות שכר בקו. בשיא עונת התיירות קיימה החברה 5 טיסות שבועיות. ב-19 ביוני 2018 נחנכה בתל אביב לשכת המסחר ישראל-מלטה.
אירלנד
בין מדינת ישראל לאירלנד קיימים יחסים דיפלומטיים מלאים, וכן שיתוף פעולה ידידותי בנושאים שונים, הקשורים לשתי המדינות. עם זאת, ביחסי שתי המדינות לאורך השנים התרחשו עליות ומורדות, כאשר האירועים המרכזיים שפגעו ביחסים ההדדיים היו קשורים לסכסוך הישראלי-ערבי, ולביקורת מטעם גורמים אירים שונים ביחס להתנהלות ישראל במסגרת המשא ומתן בין ישראל והפלסטינים. לאורך השנים גורמים אירים רבים הביעו עמדות אנטי-ישראליות חריפות. אירלנד היא אחת המדינות בעלי היחס העוין ביותר לישראל מחוץ לעולם המוסלמי.
יוון
יחסי יוון–ישראל הם היחסים הדו-צדדיים בין מדינת ישראל לרפובליקה ההלנית. מאז שנת 1990 לישראל שגרירות בבירת יוון, אתונה. ליוון יש שגרירות בתל אביב, קונסוליה מרכזית בירושלים וקונסול של כבוד בחיפה. במשך עשרות שנים היו היחסים קרירים וכמעט לא היה קיים שיתוף פעולה בין המדינות, בעיקר בגלל תמיכתה של יוון בצד הערבי במסגרת הסכסוך הישראלי-ערבי והעדפתה של ישראל את טורקיה כשותפה אסטרטגית על פני יוון. במשך רוב השנים יוון העדיפה לשמור על נייטרליות וחוסר התערבות בסכסוך הישראלי ערבי.
בדצמבר 2014 התקיים במרכז אתונה כנס לחיזוק היחסים בין יוון לישראל על רקע התפשטות האסלאם הקיצוני ברחבי אירופה. בקיץ 2014 מונה לראשונה נספח צבאי של ישראל ביוון, על רקע הידוק היחסים הביטחוניים בין שתי המדינות והקפאת יחסים ביטחוניים עם טורקיה. באפריל 2023, חתמו ישראל וייוון על אספקת טילי 'ספייק' תוצרת רפא"ל לייוון תמורת 1.4 מיליארד ש"ח. ישראל, יוון וקפריסין בונות יחדיו כבל חשמל תת-ימי בשם מגשר אירו-אסיה המיועד לחבר בין רשתות החשמל של שלוש המדינות, בנוסף המדינות משתפות פעולה במגוון אזורים, בין היתר במסגרת פורום הגז של מזרח אגן הים התיכון.
יוון היא אחד מיעדי התיירות המובילים עבור ישראלים במיוחד האיים לחופיה כמו כרתים, רודוס, זקינטוס וסנטוריני.
דנמרק
בין מדינת ישראל ודנמרק מתקיימים יחסים דיפלומטיים מלאים החל משנת 1949. כמו כן, שתי המדינות מקיימות שיתוף פעולה נרחב בנושאים שונים, בין היתר בתחומי תיירות ומסחר. לישראל יש שגרירות רשמית בקופנהגן, בעוד שלדנמרק יש שגרירות רשמית בתל אביב.
איסלנד
בין מדינת ישראל והרפובליקה של איסלנד מתקיימים יחסים דיפלומטיים מלאים מאז 1949, אשר החלו עם הכרתה של איסלנד במדינת ישראל. שגרירות ישראל בנורווגיה משמשת גם כשגרירות ישראל באיסלנד, בעוד שלאיסלנד יש קונסוליה השוכנת בתל אביב-יפו.
בלגיה
יחסי בלגיה–ישראל הם היחסים הדיפלומטיים שבין בלגיה לישראל. בלגיה הצביעה בעד תוכנית החלוקה של האו"ם לארץ ישראל בשנת 1947 והכירה במדינת ישראל ב-15 בינואר 1950. לבלגיה שגרירות בתל אביב, ולישראל שגרירות בבריסל.
בחודש פברואר 2010, נקבע שלט לכבוד המלך אלברט הראשון, בכיכר המלך אלברט בתל אביב. הטקס התקיים בנוכחותו של ראש עיריית תל אביב רון חולדאי, ושגריר בלגיה בישראל בנדיקט פרנקינט.
לבלגיה ולישראל הסכם סחר חופשי במסגרת יחסיה של ישראל עם האיחוד האירופי. במרץ 2010, ישראל ובלגיה חתמו על הסכם אמנת מס חדש על מנת לשפר את התחרותיות של חברות ישראליות הפועלות בבלגיה ולעודד השקעות בלגיות בישראל.
הסכמים דו צדדיים, מדעיים כלכליים, ושל חילופי תרבות נחתמו בין המדינות, וקיימות מספר עמותות ידידות בין בלגיה לישראל. בית הארחה ומועדון סגל באוניברסיטה העברית, שנקרא בית בלגיה, ונבנה בסיוע כספי של אגודת הידידים הבלגיים של האוניברסיטה העברית.
סרביה
בין מדינת ישראל והרפובליקה של סרביה מתקיימים יחסים דיפלומטיים מלאים החל משנת 1992, מאז התפרקותה של יוגוסלביה במהלך מלחמות יוגוסלביה, והיווסדה של סרביה כמדינה עצמאית. לישראל שגרירות בבלגרד, ולסרביה שגרירות בתל אביב. שתי המדינות מקיימות שיתוף פעולה בתחומים פוליטיים המשקפים את האינטרסים של שתי המדינות, וכן קשרי מסחר מפותחים, בתחומים מגוונים.
שוויץ
בין מדינת ישראל לקונפדרציה השווייצרית מתקיימים יחסים דיפלומטיים מלאים החל משנת 1949, מהיום בו שווייץ הכירה במדינת ישראל. נכון לשנת 2021 לישראל יש שתי שגרירויות רשמיות בשווייץ, בברן ובז'נבה, כאשר השגרירות בז'נבה היא לאו"ם ולמוסדות הבינלאומיים האחרים. לשווייץ יש שגרירות רשמית בתל אביב, וכן קונסוליית כבוד באילת. חרף בדלנותה המובהקת של שווייץ, אשר באה לידי ביטוי בין היתר בסירובה המתמשך להצטרף כחברה מלאה לאיחוד האירופי, בין ישראל לשווייץ קיימים יחסים דיפלומטים רחבים ומלאים, אשר באים לידי ביטוי במגוון תחומים, ובין היתר בתיווך בין הצדדים.
למרות שיתוף הפעולה בין המדינות, קיימת מחלוקת חריפה בין המדינות בעניין הסכסוך הישראלי פלסטיני, כאשר שווייץ נוהגת להצביע נגד ישראל ברוב הצבעות האו"ם, ואף בכאלה שרוב מדינות אירופה לא מצביעות בעדן. בנוסף לכך שווייץ מממנת בהיקף רחב עמותות מישראל שעוסקות בסכסוך הישראלי פלסטיני.
מינהל סחר חוץ במשרד הכלכלה מפעיל נספחות כלכלית בז'נבה. הנספחות אחראית על שני תחומים מרכזיים: הראשון, ייצוג ישראל בארגון הסחר העולמי (WTO), השתתפות בוועדות הארגון וגיבוש ניסוח והבעת העמדה הישראלית בפורומים הרשמיים השונים. השני, פיתוח וקידום פעילויות כלכליות בין המדינות, הכוללות בין היתר: קידום וגיוון סחר בילטרלי, משיכה ועידוד השקעות זרות ויצירת שיתוף פעולה אסטרטגי עם חברות רב לאומיות, הממוקמות בשווייץ.
אנדורה
יחסי אנדורה–ישראל הם היחסים הדיפלומטיים שבין נסיכות אנדורה לבין ישראל. לישראל אין שגריר באנדורה, ושגריר ישראל בספרד משמש בנוסף כשגריר שאינו תושב באנדורה.
היחסים בין שתי המדינות כוננו ב-13 באפריל 1994, לאחר שבשנת 1993 הקימה אנדורה את יחסיה הדיפלומטיים, הקשרים בין המדינות מתבטאת בעיקר בתחומי התיירות והתרבות, ותיירים ישראלים אינם נצרכים לאשרת כניסה בכניסתם לאנדורה.
בולגריה
בין מדינת ישראל והרפובליקה הבולגרית מתקיימים יחסים דיפלומטיים. שגרירות ישראל בבולגריה נמצאת בסופיה ושגרירות בולגריה בישראל נמצאת בתל אביב-יפו.
לאחר נפילת השלטון הקומוניסטי ובעקבות חידוש היחסים הדיפלומטיים בין ישראל לבין פולין, הונגריה וצ'כוסלובקיה ובסיומם של מגעים נוספים שבשלו, החליטה ממשלתו של אנדריי לוקאנוב לחדש את יחסיה הדיפלומטיים של בולגריה עם ישראל.
ישראל ובולגריה חתמו על אמנה למניעת כפל מס. ב-18 בינואר 2000 נחתמה אמנת המס בין ישראל לבולגריה, שנכנסה לתוקף ב-1 בינואר 2003.
מערכת היחסים בין המדינות מוגדרת כאסטרטגית ובאה לידי ביטוי בתחומי הביטחון, הכלכלה והפוליטיקה האזורית, תוך תמיכה הדדית בפורומים בינלאומיים.
לוקסמבורג
יחסי ישראל–לוקסמבורג הם יחסים הדיפלומטיים שבין מדינת ישראל בין הדוכסות הגדולה של לוקסמבורג. היחסים הדיפלומטיים בין שתי המדינות כוננו בשנת 1949, לאחר הקמת מדינת ישראל. שגרירות ישראל האמונה על לוקסמבורג נמצאת בבריסל, בלגיה. שגרירת ישראל בבלגיה, האמונה על לוקסמבורג, היא סימונה פרנקל. קונסול הכבוד של לוקסמבורג בישראל הוא המשורר והסופר מירון ח. איזקסון, ומשרדו נמצא בתל אביב.
לוקסמבורג נחשבת למדינה עוינת כלפי מדינת ישראל. בפברואר 2020 הובילה לוקסמבורג מהלך שבו היא ומדינות אירופה נוספות יכירו במדינה פלסטינית.
אלבניה
בין מדינת ישראל והרפובליקה של אלבניה מתקיימים יחסים דיפלומטיים מלאים החל משנת 1991. לישראל יש שגרירות רשמית בטירנה, אשר נפתחה בשנת 2012, בעוד שלאלבניה יש שגרירות רשמית בתל אביב. היחסים הם היחסים היציבים ביותר של מדינה מוסלמית עם ישראל.
יחסים בין שתי המדינות החלו עוד בשנת 1949, זמן קצר לאחר הקמתה של מדינת ישראל, בשעה שאלבניה הכירה דה-יורה בישראל כמדינה עצמאית, ב-18 באפריל 1949. להכרה המיידית בישראל תרמו היחסים החמים בין בני העם האלבני לקהילה היהודית באלבניה לאורך ההיסטוריה.
לאחר נפילת הקומוניזם, בין דצמבר 1990 לאפריל 1991 התירה אלבניה לכל היהודים שביקשו לעלות לישראל, כ-300 במספר, לעזוב את המדינה. הם נקלטו במרכזי קליטה בבאר שבע, כרמיאל, קריית ים ואשדוד. היחסים הדיפלומטיים עם אלבניה חודשו כמה חודשים אחרי מבצע העלייה.
בשנת 2008, בעקבות הידוק היחסים המסחריים והכלכליים, חברת התעופה ישראייר החלה להפעיל קו טיסות ישיר לבירת אלבניה, טירנה, בנוסף נכנס לתוקפו הסכם הדדי בין שתי המדינות אשר ביטל את הצורך בהוצאת ויזה לשם ביקור תיירותי בין השתיים. באותה השנה כם הגיע נשיא אלבניה להשתתף בועידת הנשיא, שנערכה במאי בירושלים. במהלך שנת 2011, ראש ממשלת אלבניה, יחד עם חברי משלחת מסחרית מאלבניה, הגיעו לביקור רשמי בישראל, במטרה להרחיב את קשרי המסחר בין שתי המדינות. כמו כן, באותה השנה קיים שר החוץ הישראלי אביגדור ליברמן ביקור רשמי באלבניה, יחד עם משלחת של אנשי עסקים מישראל, במטרה דומה.
בנובמבר 2019, בעקבות רעידת האדמה באלבניה יצאה משלחת מומחים של פיקוד העורף בראשות מפקד יחידת החילוץ וההצלה הארצית גולן ואך לעזרה בחילוץ ואיתור נעדרים. בינואר 2020, מספר חודשים לאחר הרעידה, ביקר בישראל נשיא אלבניה איליר מטה במסגרת אירועי פורום השואה העולמי החמישי וניצל את ההזדמנות כדי לבקר במחנה רחבעם (מפקדת פיקוד העורף) ברמלה. מטה הודה לאנשי פיקוד העורף והעניק ליחידה את עיטור העיט המוזהב.
גיאורגיה
היחסים בין גאורגיה לישראל מוסדו לראשונה ב-1 ביוני 1992, לאחר פירוקה של ברית המועצות והכרזת העצמאות של גאורגיה. שתי המדינות מחזיקות שגרירויות זו אצל זו, כאשר שגרירות גאורגיה ממוקמת בתל אביב ושגרירות ישראל ממוקמת בטביליסי. בנוסף, קיימת בישראל לשכת מסחר העוסקת בפיתוחם והרחבתם של יחסי הסחר בין ישראל לגאורגיה. בשנים האחרונות התפתחו היחסים בין המדינות עד כדי יחסי ידידות, ועזרה הדדית בין שתיהן בפן הצבאי, התרבותי, הכלכלי והחינוכי.
בישראל חיים כיום כ-1200 בעלי אזרחות גאורגית ובעלי זכות הצבעה בגאורגיה, שחלקם הצביעו בבחירות האחרונות במדינה בשנת 2008.
ב-30 במאי 2022 נפגשו ראש ממשלת ישראל, נפתלי בנט, השר לפיתוח הנגב ושר החקלאות עודד פורז וראש ממשלת גאורגיה, איראקלי ר'אריבאשוולי, לציון 30 שנה לכינון היחסים, והם דנו על שיתופי פעולה בתחום החקלאות, הסחר וההשקעות.
לטביה
בין ישראל ללטביה מתקיימים יחסים דיפלומטיים מאז הכירה ישראל בלטביה לאחר נפילת מסך הברזל ב-1991. ללטביה יש שגרירות רשמית בתל אביב-יפו, ולישראל יש שגרירות רשמית בריגה. המדינת ישראל הכירה בלטביה לאחר נפילת מסך הברזל, ב-4 בספטמבר 1991. היחסים נוסדו רשמית ב-6 בינואר 1992. ישראל פתחה שגרירות בריגה באוקטובר באותה שנה ולטביה פתחה שגרירות בישראל ב-1995.ב-27 בפברואר 1994 חתמו לטביה וישראל על הסכמי עידוד והגנה על השקעות. ב-20 בפברואר 2006 חתמה ישראל על אמנת כפל מס עם לטביה.
בהצבעה באו"ם הקוראת לביטול הכרת ארצות הברית בירושלים כבירת ישראל, לטביה הצביעה בניגוד למדיניות האיחוד האירופי שהייתה לתמוך בהצעה, ונמנעה.
בנובמבר 2022 ביקר בישראל נשיא לטביה אגילס לויטס, אשר נפגש עם ראשי המדינה והוביל משלחת שהשתתפה בפורום כלכלי בין המדינות, אשר במהלכו נחתמו מספר הסכמי שיתוף פעולה.
ליטא
בין מדינת ישראל לרפובליקת ליטא קיימים יחסים דיפלומטיים רשמיים. ישראל הכירה בעצמאותה של ליטא בשנת 1991, והיחסים הדיפלומטים בין השתיים החלו כשנה לאחר מכן, ב-1992. במהלך ינואר 2015 נפתחה שגרירות ישראל מחדש בבירה וילנה. שגרירת ישראל הנוכחית היא הדס ויטנברג זילברשטיין (8)
לליטא יש שגרירות רשמית בתל אביב, ושלוש קונסוליות כבוד בהרצליה, ברמת גן ובנתניה. במהלך חודש אפריל 2012, מינתה ליטא לראשונה נספח מסחרי רשמי במדינת ישראל, זאת במטרה לקדם את יחסי הסחר בין ליטא וישראל, ובנוסף, לקידום השקעות ישראליות בליטא.
ב-23 באוגוסט 2018 נסע ראש ממשלת ישראל בנימין נתניהו לביקור מדיני בליטא. הביקור נערך במטרה לאתגר את הקונצנזוס באיחוד האירופי בנוגע לסוגיה הפלסטינית והאיראנית, ובנוסף, לצבור תמיכה למהלכים שמקדמת ממשלתו באיחוד ובאומות המאוחדות, כמו עידוד העברת השגרירויות הזרות לירושלים. במסגרת הביקור השתתף נתניהו בפסגת המדינות הבלטיות. בווילנה נועד עם ראש ממשלת ליטא סאוליוס סקוורניאליס, נשיאת ליטא דליה גריבאוסקאיטה, ראש ממשלת לטביה מאריס קוצ'ינסקיס וראש ממשלת אסטוניה יורי רטס.
ב-26 בנובמבר 2020 אישרה הממשלה הסכם לשיתוף פעולה עם ממשלת ליטא בנושאי ביטחון הציבור ומאבק בפשיעה.