cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
בית תפילה לזכר יהודי סלוניקי
בית תפילה לזכר יהודי סלוניקי הוא בית כנסת של יוצאי סלוניקי אשר הוקם, בשכונת שפירא, תל אביב, בשנת 1937. בתחילת דרכו פעל בית הכנסת בצריף שכור ונקרא "בית תפילה". הקמת בית הכנסת נבעה מהרצון לשמר את המסורת הסלוניקאית, המשלבת לאדינו ועברית, כמו גם קידום השיתופיות והשוויון. מסיבה זו, הוחלט על איסור גביית כספים ומכירת מצוות. לפיכך כונה לעיתים בית הכנסת בשם "בית הכנסת הקומוניסטי". בית הכנסת מארח מבקרים וסיורי תלמידים, עורך תפילות חגיגיות וחגיגות בר מצווה.
תחילת הפעילות
ספר התורה הראשון התקבל כתרומה, ובהתחלה אף לא היו כיסאות, כך שכל מתפלל נדרש היה להביא כיסא בעצמו. בין המתפללים בלט הרצון לשלב סממנים ציונים ומוטיבים לאומיים. לדברי הגבאי הנוכחי מר גבריאל ציון, החל מקום המדינה נהוג בשבוע לפני יום הזיכרון לחללי מערכות ישראל להניף את דגל ישראל בחזית בית הכנסת, וביום העצמאות מקשטים את פנים בית הכנסת בדגלים.
עם סיום מלחמת העולם השנייה, רוב הניצולים מקהילת סלוניקי עלו לישראל, חלקם הגדול הגיע לשכונות פלורנטין ושפירא בתל אביב, ולרוב נאלצו לבסס את אחיזתם בארץ באופן פרטי, ללא עזרה ממוסדת. עם זאת, השתלבו ניצולי המחנות במרקם החיים בשכונה ונטלו חלק פעיל בחיי העדה מבחינה חברתית, תרבותית ותורנית. בתקופה זו בית הכנסת עבר למבנה אבן, בתמיכת יהודים סלוניקאים מחו"ל, ועם הצטרפותם לבית הכנסת שונה שמו ל-"בית תפילה לזכר יהודי סלוניקי".
המגרש שעליו נבנה בית הכנסת נקנה במרץ 1956. בשנת 1958 התאגדו פעילי בית הכנסת והקימו אגודה שיתופית. תכנון בית הכנסת הופקד בידיו של האדריכל משה בן שושן ותוכנית בניין הוגשה בינואר 1959. ככל הנראה הבניה החלה במהלך 1960 ורישיון בית הכנסת ניתן בדצמבר 1961.
אנדי לרר
'''אנדי ז. לרר (ברומנית: Andi Z.Lehrer'''; 16 במאי 1930 יאשי - 6 בפברואר 2014) היה אנטומולוג רומני וישראלי. עבד כחוקר בכיר וראש מעבדת האנטומולוגיה של המכון למחקרים ביולוגיים של האקדמיה הרומנית בעיר יאשי ובאוניברסיטת יאשי בשנים 1964–1996. החל משנת 1996 התיישב בישראל והיה עמית מחקר במעבדה לזואולוגיה של אוניברסיטת תל אביב. למשך מעל 50 שנה חקר מינים מסדרת הזבובאים, ממשפחות זבובי הבשר- Sarcophagidae, הבוהקניים - Calliphoridae והאסטריתיים (זבובי הצאן) Oestridae ,הזריזבוביים -Tachinidae -ו -Bengaliidae מכל העולם. לרר ערך לבד למשך 7 שנים את כתב העת Fragmenta Dipterologica שבו היה כותב הכמעט בלעדי.
קורות חייו
לרר נולד ביאשי בשנת 1930 במשפחה יהודית. הוא למד בשנת 1951 בפקולטה לפילוסופיה של אוניברסיטת "אלכסנדרו יואן קוזה" בעירו ובשנת 1954 סיים באותה האוניברסיטה את הפקולטה למדעי הטבע, כתלמידו של הפרופסור פטרו מ. שוסטר. את מרבית פעילותו המדעית הקדיש לתחום האנטומולוגיה והביוקרטוגרפיה הבינלאומית UTM. בשנת 1967 סיים את תואר הדוקטור למדעים ביולוגיים עם עבודה על הזבובאים ממשפחת הבוהקניים ברומניה. אחרי שבשנת 1996 עלה לישראל, בה גרה בתו, עבד לרר בשיתוף פעולה עם המעבדה לזואולוגיה של אוניברסיטת לתל אביב כמומחה דיפטרולוג והמשיך במחקרים על משפחות שונות של זבובאים מאזורים גאוגרפיים שונים. בשנים 2006–2013 ערך לבד בצרפתית את כתב העת Fragmenta dipterologica
מחלוקת טקסונומית
בשנת 2005 סיווג לרר מחדש את הסוג Bengalia ב-11 מינים חדשים בתוך 4 תת-משפחות שהוא שייך למשפחה חדשה Bengaliidae. שם המשפחה עורר את בקורתו של החוקר הדני קניוט רוגנס (2006) שציין שמדובר בשבט כבר ידוע Bengaliini ושסיווגו כמשפחה הופך את הבוהקניים לקבוצה פרפילטית. כמו כן רוגנס סבר שכל המינים החדשים כשמות נרדפים ל-Bengalia. מחקרו של לרר הוסיף 49 מינים ל-41 המינים המוכרים. אולם רוגנס ביטל 18 מתוכם כבלתי תקפים. כיום המקורות הראשיים לטקסונומיה של הזבובאים אינם מכירים את תקפותם של 10 מהמינים החדשים שתוארו על ידי לרר, ואף לא את 18 המינים החדשים שרוגנס ערער על תקפותם.
חייו הפרטיים
אנדי לרר היה נשוי פעמיים. אשתו השנייה, מריה לרר, הייתה גם היא פרופסור וחוקרת בכירה במכון למחקרים ביולוגיים של האקדמיה הרומנית ביאשי. בשנת 1996 עלה לרר לבד לישראל במטרה להיות קרוב לבתם, פרננדה איגנט (ילידת 1968), מורה בתיכון "עתידים" בכרמיאל, שלקתה במחלה קשה ושנפטרה כעבור חמש שנים בשנת 2011. לרר שחי תקופה במעלות-תרשיחא, נפטר בשנת 2014. ביקש להיקבר על יד בתו.
מבחר ספרים ומאמרים
(הקוד הביוקרטוגרפי של היישובים העיקריים ברומניה) (מיפוי החי והצומח של רומניה)
ספרי זיכרונות
זיכרונותיו של ביולוג רומני - 4 כרכים (העורבים המכפישים, גנבי הרעיונות, תלייני המפלגה, האתניקה והגינות הברבריות)
לקריאה נוספת
(ד"ר אנדי ז. לרר - הפרק "מדעי החיים" ב- ניקולאיה קאז'אל, הרי קולר (עורכים) - תרומת יהודי רומניה לתרבות ולציוויליזציה, הספר, בוקרשט 2004 עמ' 224–229)
דיוויזיית השריון ה-12 (ארצות הברית)
דיוויזיית השריון ה-12 של צבא ארצות הברית (באנגלית: 12th Armored Division) הייתה דיוויזיית שריון אמריקאית אשר לחמה במלחמת העולם השנייה בחזית המערבית.
היסטוריה
הדיוויזיה הוקמה ב-15 בספטמבר 1942 הארגון והאימונים הראשוניים היו במחנה קמפבל, קנטקי, והמשיכו במחנה בארקלי באבילין, טקסס. ב-20 בספטמבר 1944 הפליגה הדיוויזיה מנמל ניו יורק לאנגליה, אליה הגיעה ב-2 באוקטובר. הדיוויזיה נחתה בחופי לה האבר ב-11 בנובמבר 1944, והוכפפה לארמייה השביעית עימה לחמה באלזס ובמבצע נורדווינד. לאחר מכן לחמה הדיוויזיה במתקפת ריינלנד-פפאלץ, וב-28 במרץ 1945 חצתה את הריין והשתתפה בקרבות בגרמניה. הדיוויזיה התקדמה ברחבי בוואריה ואף חצתה את הדנובה, ובתחילת מאי נכנסה לאוסטריה ובנוסף שחררה במהלך התקדמותה מחנות ריכוז באזור לנדסברג על הלך. לאחר מכן שירתה הדיוויזיה כחיל כיבוש עד לפירוקה ב-17 בדצמבר 1945. במהלך המלחמה נהרגו 616 מחיילי הדיוויזיה ו-2,416 נפצעו.
אלברכט השני, דוכס בראונשווייג-לינבורג
אלברכט השני, דוכס בראונשווייג-לינבורג (בגרמנית: Albrecht II, Herzog zu Braunschweig und Lüneburg; אוגוסט 1268 – 22 בספטמבר 1318), היה דוכס בראונשווייג-לינבורג בין השנים 1279–1318.
ביוגרפיה
אלברכט נולד באוגוסט 1268, לאלברכט הראשון, דוכס בראונשווייג-לינבורג ולאדליידה ממונטפראט, בתם של בוניפאצ'ו השני, מרקיז מונטפראט ומרגריטה מסבויה.
בשנת 1279 מת אביו אלברכט הראשון, דוכס בראונשווייג-לינבורג, ואלברכט ואחיו ירשו את נחלותיו, תוך שבתחילה משמש כעוצר דודו קונרד מבראונשווייג-לינבורג, בישוף ורדן, ולאחר מכן אחיו היינריך. בשנת 1286 חילקו אלברכט ואחיו את הנחלות; היינריך הראשון, דוכס בראונשווייג-גרובנהאגן קיבל את אזור גרובנהאגן, וילהלם הראשון, דוכס בראונשווייג-לינבורג קיבל את אזור בראונשווייג, ואילו אלברכט קיבל את אזור גטינגן. בשנת 291 חילקו האחים סופית את הנחלות, אולם בשנת 1292 מת וילהלם הראשון, דוכס בראונשווייג-לינבורג, ואלברכט והיינריך ירשו את נחלותיו. בתחילה התעורר סכסוך בין האחים על חלוקת הנחלה, אולם עד מהרה השתלט אלברכט על רוב הנחלה שירשו מווילהלם.
ב-22 בספטמבר 1318 מת אלברכט, ובנו אוטו המתון, דוכס בראונשווייג-לינבורג ירש את נחלותיו.
משפחתו
בשנת 1284 התחתן אלברכט עם ריקסה מוורלה, בתם של היינריך הראשון, נסיך מקלנבורג-גיסטרוב וריקיסה בירגרסדוטר, ממנה נולדו לו 10 ילדים:
רודולף החמישי, מרקיז באדן-פפורצהיים
רודולף החמישי, מרקיז באדן-פפורצהיים (נפטר ב-28 באוגוסט 1361) היה בנם של רודולף הרביעי, מרקיז באדן-פפורצהיים (נפטר ב-25 ביוני 1348) ואשתו השנייה מריה מאטינגן (נפטר ב-10 ביוני 1369). בשנת 1348, הוא ירש את אביו כמרקיז באדן-פפורצהיים.
הקיסר לודוויג הרביעי מישכן בשנת 1334 את טירת אורטנבורג, הערים אופנבורג, גנגנבאך וצל אם הרמרסבאך ואת הנחלות הקיסריות באזור אורטנאו לאביו. כשהגיע הזמן להחזיר את ההלוואה, לקיסר קרל הרביעי לא היה הכסף, ולכן הורשה רודולף לשמור על הנחלות. קרל הרביעי גם מישכן את המכס בשטרסבורג לרודולף ולארכיבישוף ברטהולד השני משטרסבורג.
ב-26 באוגוסט 1347, הוא נישא לאדלייד, הגברת מבלפורט, (נפטרה ב-1370/73), בתם של רודולף הסו, מרקיז באדן-באדן ואשתו, ז'אן מבורגון. נישואים אלה נותרו ללא ילדים. בשנת 1356 חתם רודולף על הסכם ירושה עם אחיינו רודולף השישי, מרקיז באדן-באדן, שבו מינה רודולף החמישי את רודולף השישי ליורשו.
רודולף החמישי מת ב-1361. לאחר מותו חזרה באדן-פפורצהיים לבאדן-באדן, ובאדן התאחדה שוב. אלמנתו נישאה בשנית ב-4 באפריל 1369, עם הרוזן ואלראם הרביעי מטיירשטיין.
ריצ'מונד (קנטקי)
העיר ריצ'מונד (באנגלית: Richmond) היא המרכז המנהלי של מחוז מדיסון במדינת קנטקי, ארצות הברית. היא נקראת על שם העיר ריצ'מונד שבווירג'יניה ובה שוכנת אוניברסיטת מזרח קנטקי. על פי מפקד האוכלוסין של שנת 2010, נמנו בריצ'מונד 31,364 תושבים ועל פי הערכות הגיעה האוכלוסייה בשנת 2014 ל-33,556 נפש. ריצ'מונד היא העיר השביעית בגודלה במדינת קנטקי (לאחר לואיוויל, לקסינגטון, אוונסבורו, בולינג גרין קובינגטון והופקינסוויל) והעיר השנייה בגודלה באזור הבלוגראס לאחר לקסינגטון. ריצ'מונד משמשת כמרכז תעסוקה וקניות חשוב לחלקה הדרומי-מרכזי של קנטקי.
היסטוריה
ריצ'מונד נוסדה בשנת 1798 על ידי קולונל ג'ון מילר (John Miller), ששירת כחייל במלחמת העצמאות של ארצות הברית. על פי סיפור מקומי, נמשך מילר למקום בזכות מיי המעיין הטובים שלא היו נפוצים באזור ואופיים הידידותי של שבטי האינדיאנים המקומיים. באותה השנה, אישרה הרשות המחוקקת בקנטקי את העברת המרכז האדמיניסטרטיבי של המחוז ממילפורד (Milford) לשטח שבבעלותו של הקולונל מילר. לאחר שתושבי מילפורד התנגדו למהלך, התקיים דו-קרב בין נציג ממילפורד לבין נציג מריצ'מונד. תוצאת הקרב לא תועדה, אך המחוז אישר את המעבר במרץ 1798. ב-4 ביולי 1798 נקראה העיירה ריצ'מונד באופן רשמי, לכבוד מקום הולדתו של מילר בווירג'יניה.
בזמן מלחמת האזרחים נערך ב-30 באוגוסט 1862 קרב בין צבא האיחוד וצבא הקונפדרציה סמוך לריצ'מונד. כוחות הקונפדרציה בפיקודו של אדמונד קירבי סמית' הביסו את כוחות האיחוד בפיקודו של ויליאם נלסון, כאשר מתוך 6,500 אנשיו של נלסון, נהרגו ונפצעו כ-1000 ויותר מ-4,000 נשבו. ההיסטוריון שלבי פוט (Shelby Foote) הכתיר את הקרב כ"קרוב ביותר ל[קרב] קנה שהושג על ידי גנרל כלשהו, מהצפון או מהדרום, במהלך המלחמה כולה".
ב-1906, נוסדה בריצ'מונד אוניברסיטת מזרח קנטקי (תחת השם Eastern Kentucky State Normal School) כמרכז להכשרת מורים, ו-11 סטודנטים מהכיתה הראשונה סיימו את לימודיהם ב-1909. האוניברסיטה הפכה לבת ארבע שנות לימוד ב-1922 ולימודי תארים מתקדמים נוספו ב-1935. ב-22 בפברואר 1966 קיבלה האוניברסיטה את שמה הנוכחי.
בשנות התשעים המאוחרות ובמהלך העשור הראשון של המאה ה-21 נהנתה ריצ'מונד משיגשוג בכל הקשור למגורים ולמסחר. ריצ'מונד היא, נכון ל-2008, העיר השישית בגודלה בקנטקי, לאחר עלייה של חמישה מקומות ממיקומה הקודם במפקד האוכלוסין בשנת 2000.
גאוגרפיה
על פי מכון הסקרים האמריקני, מגיע שטחה הכולל של העיר ל-49.9 קמ"ר, 49.5 קמ"ר הם שטחי יבשה ו-0.4 קמ"ר הם שטחי מים.
חוק וממשל
תושבי ריצ'מונד בוחרים ראש עיר וארבעה נציבים המרכיבים את מועצת העיר. המועצה מתפקדת כרשות המחוקקת ומייצגת את האינטרסים של תושבי העיר כאשר הם ישימים. הוועדה גם ממנה את המנכ"ל המתפקד כרשות המבצעת ואחראי לפעילות השוטפת של העיר.
ראש העיר נבחר לקדנציה של ארבע שנים, וכל חבר ועדה נבחר לתקופה של שנתיים. אורך הקדנציה של מנכ"ל העיר אינו מוגבל בזמן.
אלכסנדר ברוניאר
אלכסנדר ברוניאר (בצרפתית: Alexandre Brongniart ; 5 בפברואר 1770 – 7 באוקטובר 1847) היה כימאי, זואולוג ומינרלוג צרפתי. הוא היה בנו של הארכיטקט אלכסנדר-תאודור ברוניאר (Alexandre-Théodore Brongniart) ואביו של הבוטניקאי אדולף-תאודור ברוניאר (Adolphe-Théodore Brongniart).
ביוגרפיה
ברוניאר נולד בפריז. ב-1788 הוא היה שותף בהקמת אגודת המדענים "החברה הפילומטית של פריז" (Société Philomathique de Paris). ב-1794 הוא צורף לארגון האליטסטי Corps des Mines, ב-1796 היה פרופסור למדעי הטבע ב-École Centrale des Quatre-Nations, וב-1800 מונה על ידי הכימאי קלוד ברטולה (Claude Louis Berthollet) למנהל מפעל החרסינה של סוור (Manufacture nationale de Sèvres), בחירה שהתברר בדיעבד כהחלטה מוצלחת. ברוניאר, שהיה אז בסך הכול בן 30, הביא למשרה את השכלתו כמדען, בייחוד כמהנדס מכרות, ידע שהיה רלוונטי לכימיה של חומריים קרמיים, את כישוריו כמנהל, את הבנתו העמוקה בכספים ואת הידע הנרחב באסתטיקה נאו-קלאסית. הוא המשיך לנהל את המפעל בסוור, תחת השינויים הרבים שחלו בשלטון בצרפת של אותם זמנים, במשך 47 שנים.
ב-1807 פרסם את הספר "מסה בסיסית על מינרלוגיה" (Traité élémentaire de minéralogie), שהפכה במהירות להיות ספר קלאסי בתחום. בעקבות פרסום המאמר "חיבור על הגאוגרפיה המינרלוגית של סביבת פריז" (Essai sur la géographie minéralogique des environs de Paris) ב-1810, הוא כתב ב-1812 יחד עם ז'ורז' קיווייה את הספר "תיאור גאולוגי של סביבת פריז" (Description géologique des environs de Paris). מהדורה מתוקנת של הספר יצאה ב-1822. ב-1815 הוא נבחר כחבר באקדמיה הצרפתית למדעים.
ב-1823 הוא נבחר כחבר ממדינה זרה לאקדמיה המלכותית השוודית למדעים
אלפא רומיאו דיסקו וולנטה
אלפא רומיאו דיסקו וולנטה (באיטלקית: Alfa Romeo Disco Volante) היא מכונית מרוץ ניסיונית המוגדרת כמכונית קונספט מתוצרת יצרנית הרכב האיטלקית אלפא רומיאו אשר יוצרה בין השנים 1952–1953.
סך הכול יוצרו 5 יחידות.
בשנת 2012 ייצרה "אלפא רומיאו" 2 דגמים ניסיוניים על שם דגמי הסדרה הניסיונית "אלפא רומיאו דיסקו וולנטה"" שיוצרה בשנות החמישים של המאה העשרים "Alfa Romeo Disco Volante by Touring".
על שם הדגם "אלפא רומיאו דיסקו וולנטה" בנתה "אלפא רומיאו" בשנת 2013 ובשנת 2016 מכונית קונספט בשם אלפא רומיאו דיסקו וולנטה ביי טורינג.
סנט ג'ון (ניו ברנזוויק)
סנט ג'ון (באנגלית: Saint John; בצרפתית: Saint-Jean) היא עיר בפרובינציית ניו ברנזוויק בקנדה. העיר שוכנת על חוף מפרץ פאנדי, במקום בו נשפך אליו נהר סנט ג'ון, בדרום הפרובינציה. בעיר מתגוררים 70,063 תושבים (נכון ל-2011), מה שהופך אותה לעיר הגדולה ביותר מבחינת אוכלוסייה בניו ברנזוויק. במטרופולין של העיר מתגוררים 127,761 תושבים (נכון ל-2011).
היסטוריה
את סנט ג'ון גילה ב-1604  סמואל דה שמפלן הצרפתי, אך הוא לא התיישב שם אלא בקוויבק. משמעות השם היא "יוחנן הקדוש" והוא ניתן כהוקרה ליוחנן המטביל.
בעקבות הסכם אוטרכט ב-1713 חלקים גדולים מאקדיה הועברו מצרפת לבריטניה, אך סן-ז'ן נותרה בשליטה צרפתית. בשנים שלאחר מכן התיישבו בסן-ז'ן מתיישבים אקדיאנים מהשטחים שנמסרו.
ב-1758, במהלך מלחמת הצרפתים והאינדיאנים, סן-ז'ן נכבשה על ידי כוחות בריטים בהנהגת רוברט מונקטון. לאחר הכיבוש הבריטים גירשו מסן-ז'ן את האקדיאנים ושמה תורגם לסנט ג'ון. במהלך מלחמת העצמאות של ארצות הברית מספר פריבטירים התקיפו את סנט ג'ון והחריבו מבצר שהיה בה.
סנט ג'ון החלה להתפתח בשנים שלאחר מכן והוקמו בה נמל ומספנה. ב-1783, עם סיום מלחמת העצמאות האמריקאית, התיישבו בעיר כ-3,000 לויאליסטים שצידדו בבריטניה במלחמה והיגרו מארצות הברית עם סיומה. ב-18 במאי 1785 סנט ג'ון הייתה הראשונה בקנדה לקבל מעמד של עיר והיא הפכה למרכז אזורי חשוב.
במחצית הראשונה של המאה ה-19 התיישבו בעיר מהגרים אירים וסקוטים ששינו את אופייה. בין 1860 ו-1880 כלכלת סנט ג'ון הידרדרה, בין היתר בעקבות הירידה בביקוש לספינות עץ שיוצרו במספנה של העיר. ב-1877 הייתה שרפה גדולה שהחריבה חלקים גדולים ממרכז העיר ומהנמל שלה. בעקבות כל האירועים האלו ירדה חשיבותה של סנט ג'ון ואוכלוסייתה החלה לפחות. העיר החלה להתאושש בסוף המאה ה-19 ובתחילת המאה ה-20, אך היא לא חזרה לגדולתה.
במלחמת העולם השנייה נמל העיר ירד מחשיבותו בעקבות האיום של הצוללות הגרמניות. עם זאת, באותו זמן החלה להתפתח התעשייה בעיר והיה בה מפעל לייצור מטוסי דה הבילנד מוסקיטו.
כלכלה
הענפים המסורתיים של כלכלת סנט ג'ון ירדו במהלך השנים מחשיבותם וכיום הכלכלה המקומית מתבססת בעיקר על תיירות. עם זאת נמל העיר והתעשייה עדיין מהווים חלק משמעותי בכלכלת העיר. כמו כן, בקרבת העיר נמצא בית הזיקוק הגדול ביותר בקנדה.
חינוך
בעיר נמצא קמפוס של אוניברסיטת ניו ברנזוויק, שמרכזה בבירת הפרובינציה פרדריקטון.
אקלים
ממוצע המשקעים השנתי עומד על כ-1,300 מילימטרים, אשר מפוזרים באופן שווה יחסית לאורך כל חודשי השנה.
תחבורה
את העיר משרת נמל התעופה סנט ג'ון, הנמצא במרחק של 25 קילומטרים צפון-מזרחית לעיר ומציע טיסות למספר יעדים מרכזיים בקנדה כמו טורונטו ומונטריאול.
פרס גראמי לשיר הראפ הטוב ביותר
פרס גראמי לשיר הראפ הטוב ביותר (באנגלית: Grammy Award for Best Rap Song) הוא פרס גראמי אשר ניתן על ידי האקדמיה הלאומית לאמנויות ומדעי ההקלטה של ארצות הברית לאמנים מקליטים על שיר יוצא דופן בסוגת הראפ, "ללא התחשבות במכירותיו, מיקומי השיא שלו, הצלחתו, הביקורות שהופנו כלפיו וכדומה".
הפרס הוצג לראשונה בטקס פרסי גראמי ה-46 בשנת 2004, וזכה בו אמינם על השיר "Lose Yourself" מתוך הפסקול של הסרט 8 מייל, שכתב יחד עם ג'ף באס ולואיס רסטו. על פי מדריך התיאור של טקס פרסי גראמי ה-54, הפרס מוענק גם לכותבי השירים (גם מילים וגם לחן), וכן לכותבי ההקלטות הנדגמות בשיר, אם ישנם.
קניה וסט מחזיק בשיא מספר הזכיות והמועמדויות הרב ביותר בקטגוריה זו, כשזכה שש פעמים מתוך כ-15 מועמודיות שקיבל. ג'יי זי, פארל ויליאמס, ריהאנה, דרייק וקנדריק לאמאר הם היחידים שזכו בקטגוריה זו יותר מפעם אחת. סיהיי דה פרינס מחזיק בשיא מספר המועמדויות הרב ללא אף זכייה, עם שש מועמדויות.
סטטיסטיקות
מספר הזכיות הרב ביותר
מספר המועמדויות הרב ביותר
איחוד ברסט
רקע
ב-1054 הנוצרים הכפופים לאפיפיור ברומא ניתקו את קשריהם עם הנצרות הביזנטית הכפופה לפטריארך בקונסנטינופול. במהלך מאות השנים נעשו כמה ניסיונות לחדש את הקשר ולאחד מחדש את המאמינים במזרח הקרויים "אורתודוקסים" והכנסיה הקתולית. אחד מהם היה איחוד פירנצה ב-1439 שנתמך על ידי המיטרופוליטי איזידור של קייב (שכיהן ב-1441-1437 והודח) ושהבטיח את איחוד הכנסייה האורתודוקסית הרוטנית עם רומא.
איחוד ברסט הקים את הכנסייה הרוטנית המאוחדת עם רומא בשטח האיחוד הפולני-ליטאי. ב-1700 דיוקסיית לבוב הצטרפה לכנסייה היוונית-קתולית וב-1702 גם דיוקסיית לוצק, שהשלימה את מעבר הדיוקסיות האורתודוקסיות באיחוד הפולני-ליטאי לדת היוונית-קתולית. מיטרופוליית קייב התפצלה ליוונים-קתולים ואורתודוקסים שהתנגדו לאיחוד עם רומא. החוגים המנהיגים באצולה הקתולית באיחוד הפולני-ליטאי ובראשם המלך זיגמונט השלישי, תמכו בכנסייה החדשה והפכו את הכנסייה האורתודקסית המסורתית לדת בלתי חוקית ורדופה והעבירה את נכסיה ליוונים-הקתולים. מבחינת האיחוד הפולני-ליטאי, איחוד ברסט תרם להחלשתם של טענות הפטריארכיה ממוסקבה לבעלות על האדמות בדרום-מערב האימפריה הרוסית ושל הקשרים הרוחניים של הנוצרים האורתודוקסים באיחוד הפולני-ליטאי עם המדינה הרוסית.
חתימת איחוד ברסט גרמה למאבקים ארוכים ולעיתים עקובים מדם בין המאמינים בשתי הדתות בארצות ה"רותניות". למשך רבע מאה הנוצרים האורתודוקסים באיחוד הפולני-ליטאי נותרו ללא מיטרופוליט. מיטרופוליית קייב חזרה על כנה רק ב-1620 ואז חזרו ראשיה להיקרא "מיטרופוליטים של קייב ושל כל רוסיה". ב-1633 המיטרופוליט פטרו מוהילה השתדל להשיג הכרת הממלכה בכנסייה האורתודוקסית אבל בהמשך ההפליה נגדה חזרה שוב. להיפך תומכי איחוד ברסט נרדפו באימפריה הרוסית, לרבות באדמות שעברו מהאיחוד הפולני-ליטאי לרוסיה.
בשלהי המאה ה-18 איחוד ברסט התפורר עם סיפוחה של מערב אוקראינה ובלארוס לאימפריה הרוסית. ב-12 בפברואר 1839 מעל 1600 פרוכיות אוקראיניות (וולהיניות) ובלארוסיות עם מעל 1,600,000 תושבים חזרו לחיק הכנסייה האורתודוקסית הרוסית, דבר שקיבל גושפנקא בוועידה הכנסייתית בפולוצק. ב-11 במאי 1875 עוד 236 פרוכיות עם מעל 234,000 תושבים שבו לאמונה האורתודוקסית באזור חולם. התהליך המשיך בצורה מכרעת תחת השלטון הסובייטי. במרץ 1946 וועידת לבוב הכריזה על ביטול איחוד ברסט ואיסור הכנסייה היוונית קתולית ברחבי ברית המועצות. פעילותה חזרה להיות חוקית ב-1990. בימינו הכנסיות המאוחדות עם רומא שקמו עם איחוד ברסט מיוצגות על ידי הכנסיות היווניות-קתוליות האוקראינית, הרותנית, הבלארוסית והרוסית.
נציגי הרומים-קתולים
הקצנלר הגדול של ליטא, לב ספייהה ואחרים sowie weitere Geistliche und Adlige
קישורים חיצוניים
Между Римом и Царьградом: Генезис Брестской церковной унии 1595–1596 гг.הוצאת אוניברסיטת מוסקבה 2003
הלטי
הלטי (בפינית: Halti, לעיתים רחוקות Haltiatunturi, בשפת Háldičohkka :Northern Sami, בשוודית: Haldefjäll) הוא תל, המצוי בגבול בין נורווגיה לפינלנד, בה הוא אוחז בתואר הפסגה הגבוהה ביותר במדינה, אף שחלקה הרם ביותר נמצא דווקא בנורווגיה. גובהו המרבי 1,365 מטרים, והוא מצוי על הגבול בין המחוזות Nordreisa ו-Gáivuotna–Kåfjord, במרחק של כקילומטר צפונית לגבול עם פינלנד. הנקודה הגבוהה ביותר של התל מצידו הפיני של הגבול מתנשאת לגובה של 1,324 מטרים מעל פני הים. הצד הפיני של התל שייך לעיריית אנונטקיה במחוז לפלנד. הנקודה הגבוהה ביותר בפינלנד נמצאת על שלוחה של "Ráisduattarháldi", והיא מכונה "Hálditšohkka", ומצויה על הגבול עם נורווגיה. השיא הנכון אינו בשטחה של פינלנד; סמן הגבול נמצא במדרון. ההר הגבוה ביותר ששיא גובהו נמצא בפינלנד נקרא Ridnitšohkka, הוא מתנשא לגובה של 1,316 מטרים, וממוקם במרחק של מספר קילומטרים מההלטי עצמו. ההלטי נמדד ומופה על ידי הפיני ארקי פרה.
מסלולים לפסגה
מסלול טיול של כ־55 ק"מ מוביל מ־Saana, Kilpisjärvi לפסגה. מסלול קל יותר עובר מכביש מקומי (הפתוח בקיץ בלבד), המגיע מ-Birtavarre  שבנורווגיה, לאורך של כ-6 ק"מ עד לפסגה הפינית. המסלול סלעי ולא ממש מתאים לטיולים רגליים.
הצעה לשינוי הגבול
בשנת 2015 קבוצה של נורווגים החלה בקמפיין להענקת הפסגה הגבוהה של התל לפינלנד לרגל מאה שנה לעצמאותה, אירוע שעתיד היה להיות מצוין בשנת 2017. הרעיון היה לשנות את הגבול בין המדינות בשיעור של כמאתיים מטרים. הרעיון זכה לתמיכה ציבורית משמעותית בשתי המדינות, וביולי 2016 דווח כי ראש ממשלת נורווגיה, ארנה סולברג, שוקלת ברצינות להעביר את הפסגה לשכנתה. בסופו של יום בחרה נורווגיה שלא לשנות את הגבול, תוך שהיא מציינת כי על פי הגדרת החוקה הנורווגית, מוגדרת המדינה כ"תחום בלתי ניתן לחלוקה ובלתי ניתן להעברה לישות אחרת".
ברנהרד גולדמן
ד"ר ברנהרד גולדמן (Bernard Goldmann; 20 בפברואר 1842, ורשה, פולין הקונגרסאית – 23 במרץ 1901, לבוב, גליציה, האימפריה האוסטרו-הונגרית) היה נציג לבוב בבית הנבחרים של גליציה, פעיל בקהילה היהודית, פטריוט פולני, מראשי זרם המתבוללים הפרו-פולני בגליציה. חבר מסדר פרנץ יוזף של האימפריה האוסטרו-הונגרית.
קורות חיים
גולדמן (גאָלדמאַן) נולד בשנת 1842 בעיר ורשה שבפולין הקונגרסאית. אביו, יצחק גולדמן, היה מראשוני תנועת ההשכלה היהודית בוורשה, צנזור, מתרגם ומו"ל עברי.
גולדמן התחנך בבית המדרש לרבנים בוורשה שנוהל אז על ידי המשכיל יעקב טוּגֶנדהוֹלד. היה זה מוסד חינוכי יהודי רפורמטורי לנערים מגיל 13–18, שבו נלמדו לימודי חול בשפה הפולנית לצד לימודי קודש בעברית.
לבסוף שוחרר גולדמן, ולאחר שהות קצרה בפריז, השתקע ב-1870 בלבוב, בירת ממלכת גליציה של האימפריה האוסטרו-הונגרית. שם התקבל לעבודה כבנקאי.
בלבוב המשיך בפעילותו בקהילה היהודית, היה חבר מועצת הקהילה היהודית ופעל לקידום החינוך היהודי. כנגד זרם ההתבוללות הפרו-גרמני, גולדמן שאף לקרב את היהודים בגליציה לפולנים. הוא ייסד בלבוב את אגודת "דורשי שלום" (בפולנית: Zgoda, זְגוֹדָה), לשיתוף פעולה יהודי-נוצרי. על בסיס אגודה זו נוסדה בראשית שנות ה-80 של המאה ה-19 "אגודת אחים" (בפולנית: Przymierze Braci, פּזִ'ימְיֶיזֶ'ה בּרַאצ'י), שהוציאה את הביטאון Ojczyzna ("מולדת"), בפולנית ובעברית.
בשנת 1876 נבחר לפרלמנט של גליציה כנציג לבוב, ופעל לרווחתם של יהודי גליציה.
בשנת 1894 הכתירו הקיסר פרנץ יוזף הראשון כחבר מסדר פרנץ יוזף.
ברנהרד גולדמן נפטר בלבוב באביב 1901, בן 59 במותו.
M84
M84 (נקראת גם NGC 4374) היא גלקסיה אליפטית הנמצאת במרחק כ-60 מיליון שנות אור מכדור הארץ בקבוצת הכוכבים בתולה. גלקסיה זו שייכת לצביר הבתולה.
היסטוריה
עד היום נצפו ב-M84 3 סופרנובות: סופרנובה 1957B הגיעה לדרגת בהירות 13 ו-סופרנובה 1980I ו-סופרנובה 1991bg הגיעו לדרגת בהירות 14.
תצפית
M84 נמצאת במרכז צביר הבתולה והיא מהגלקסיות הבהירות שבו. עם דרגת בהירות נראית 10.1 היא ניתנת לצפייה באמצעות טלסקופ חובבים ואפילו באמצעות משקפת איכותית כשתנאי הצפייה טובים, מכיוון שאין כוכבים בולטים בסביבתה, לא קל לאתרה. M84 נמצאת כ-4.9 מעלות מצפון-מערב לכוכב ρ (רו) בבתולה ובערך באמצע הקו המחבר את דנבולה שבקבוצת אריה עם הכוכב וינדמיאטריקס (ε בבתולה) שבהירותו מדרגה 2.8, כ-9 מעלות מכל אחד מהם. כ-18 דקות קשת ממזרח-צפון-מזרח ל-M84 נמצאת M86 ובאותו מרחק מדרום מזרח לה נמצאת NGC 4388, ושלושתן יוצרות יחד משולש שווה-צלעות וניתן לראותן ביחד בטלסקופ עם הגדלה בינונית. M87 נמצאת כמעלה וחצי מדרום-דרום-מזרח ל-M84, M99 נמצאת כ-2.1 מעלות מצפון-מערב לה, M88 נמצאת כ-2.3 מעלות מצפון-מערב לה ולמעשה ברדיוס של כ-5 מעלות מסביב ל-M84 נמצאות לא פחות מ-13 גלקסיות מתוך קטלוג מסיה.
תכונות
גודלה הזוויתי של M84 הוא כ-6 דקות קשת השקולות לקוטר של כ-115,000 שנות אור, ומסתה של הגלקסיה מוערכת בכ-5.1x1011 מסות שמש (כ-90% ממסת שביל החלב). צורתה מעט אליפטית והיא מכילה בעיקר כוכבים זקנים צהובים ואדומים ולא נראה שיש בה יצירה של כוכבים חדשים. תצפיות של טלסקופ החלל האבל משנת 1997 הראו שבמרכז הגלקסיה יש עצם מסיבי ביותר שמסתו מוערכת בכ-300 מיליון מסות שמש. בנוסף, תצפיות בגלי רדיו מראות שממרכז הגלקסיה נפלטים שני סילונים של גז, מה שמראה שלגלקסיה גרעין פעיל. הגלקסיה מתרחקת משביל החלב במהירות של כ-1,000 ק"מ לשנייה.
נבחרת ישראל בפוטבול
נבחרת הפוטבול הלאומית בישראל היא נבחרת הפוטבול הרשמית של ישראל. הקבוצה הוקמה בשנת 2012, בעיקר עם שחקני ליגת הפוטבול הישראלית, שהיא הליגה הבכירה בענף הפוטבול בישראל וצוות המאמנים. צבעי הנבחרת הם כחול ולבן, כצבעי דגל ישראל.
המשחק הראשון של הנבחרת נערך ב-17 במאי 2012 בכפר הבפטיסטים ליד פתח תקווה, כאשר נבחרת ישראל פגשה את קבוצת מכללת התנ"ך של מראנתה. עבור הנבחרת הישראלית זה היה המשחק הראשון אי פעם במגרש של 100 מטר בקבוצה של 11 שחקנים. בליגת הפוטבול הישראלית משוחק הפוטבול במגרשים של 60 יארד על ידי 9 שחקנים (בשנת 2012 המשחקים היו אפילו עם 8 שחקנים). המשחק הסתיים עם ניצחון של 49 - 6 למארנתה.
צוות המאמנים
מאמן ראשי- ג'יי הופמן
מאמן הגנה- ג'יי ארמסטד
מאמן התקפה-אורי שטרנבך
מאמן-בי. ג'יי. וייס
מאמן-נעם דאלאל
צוות השחקנים ותפקידם
ברק קציר - WR, KR
מתיו קאופמן- QB
דוד רבינסקי- FB, MLB
מיכאל בלוב- QB, WR
שי כרם- QB
נתי לנדאו- QB, H
דני איסטמן- S, KR
דוד פיטוסי- RB
יאיר זילברשטיין -OLB
אבי קולאל-CB
אופק אסנפלד-RB
אופיר לוי-RB
אמיתי צ'ובינסק-FB
ברק רחבי-CB
שחר עדי-OLB
מיכה אלון-MLB
מתנאל כץ-CB
עמר האס-OLB
סנדרו קלנדדזה-DE
דוד בארי- G
יונתן אליהו-T
אהוד קליין-OLB, S
סרגיי נבגוד-G
אריה סקלר-OLB
תום הדרי-T
אבייה שרמק-T
יואב פרוסק-G
אליאב בורדוביץ-T
עמרי איילון-C
אריאל מייזל-C
הוד פורמן-G,T
שי הילמן-WR
עמית קולטון-TE
גדעון ריז-WR
צבי סקלר-DE
סינא עבאס-DE
עידן מלכיור-DT
אחמד אבו גאבר-DE
1803 בארצות הברית
1803 בארצות הברית הייתה השנה בה חגגה ארצות הברית 27 שנה מיום היווסדה.
עונת 1925/1926 בפוטבול ליג
עונת 1925/1926 הייתה העונה ה-34 של הפוטבול ליג שהיא הייתה הליגה האנגלית הבכירה בכדורגל. העונה החלה ב-29 באוגוסט 1925 והסתיימה ב-1 במאי 1926. בעונה זו התחרויות התקיימו בליגה הבכירה, בליגת משנה ובדיוויזיון השלישי שחולק ל-2 מחלקות.
הליגה הבכירה כללה 22 קבוצות. לסטר סיטי ומנצ'סטר יונייטד היו הקבוצות שעלו מליגת משנה.
עבור הניצחון הוענקו שתי נקודות ונקודה עבור תוצאת תיקו. במידה וכמה קבוצות זכו באותו מספר נקודות, הקבוצה עם יתרון ביחס שערים דורגה במקום גבוה יותר. שיטה זו הייתה בתוקף עד לעונת 1976/1977.
בסוף העונה לליגת משנה ירדו מנצ'סטר סיטי ונוטס קאונטי. במקומן לליגה הבכירה עלו ונסדיי ודרבי קאונטי.
כדורגלנים מצטיינים
טד הרפר מבולטון וונדררס כבש 43 שערים וזכה בתואר מלך השערים.
סיטי פילד
סיטי פילד (באנגלית: Citi Field) הוא אצטדיון בייסבול בפארק פלאשינג מדוז בקווינס, ניו יורק המשמש את קבוצת ניו יורק מטס מליגת ה-MLB. בניית האצטדיון הושלמה בשנת 2009, ובכך החליף את אצטדיון שיי שנפתח בשנת 1964 ושימש את הקבוצה 55 שנה. השם סיטי הוא קיצור של סיטיגרופ, חברה אמריקאית לשירותים פיננסיים, שמשלמת 20 מיליון דולר לשנה עבור שם האצטדיון.
בשכנות לאצטדיון ממוקם מרכז הטניס הלאומי בילי ג'ין קינג.
המשחק הראשון ששוחק באצטדיון הוא משחק בייסבול מכללות שנערך ב-29 במרץ 2009. כעבור כמה ימים, ב-3 באפריל חנכה קבוצת הבית את האצטדיון במשחק ראווה למטרות צדקה נגד קבוצת בוסטון רד סוקס. ב-13 באפריל באותה שנה שיחקה הקבוצה באצטדיון את משחקה הראשון לעונה זו נגד סן דייגו פאדרס.
בשנת 2013 אירח האצטדיון את משחק האולסטאר של ה-MLB, במהלכו נשבר שיא התכולה באצטדיון עם מעל ל-45 אלף איש. בשנת 2015, בעקבות העפלתה של המטס לוורלד סיריס, שוחקו חלק ממשחקי הסדרה באצטדיון.
לוריסים
לוריסים (שם מדעי: Lorisoidea) היא על-משפחה של בעלי אף לח מסדרת הפרימטים החיים ביערות הגשם של אפריקה ושל דרום-מזרח אסיה והודו. פרימטים אלה הם קטנים ביותר והם קרוביהם הרחוקים של הלמורים ממדגסקר. הם יצורים יחידאים היוצאים בחשיכה ובעלי עיניים ואוזניים גדולות העוזרות להם לחוש בנעשה סביבם אז. רובם יצורים איטיים, אך בני קבוצת הגלגו יודעים לקפוץ למרחק מרשים מענף לענף או אף על הקרקע.
קיימות 2 משפחות של לוריסים: לוריסיים וגלגויים.
שורש 18
150px|ממוזער|שמאל|השורש במופע "מכווץ" ימני שורש 18, או דאו בּוּ (בסינית: 刀部, פיניין: Dāo bù) הוא השורש השמונה-עשר של הכתב הסיני. פירושו "סכין" והוא אחד מתוך 23 (מתוך סך הכל 214 שורשי הקאנגשי) שורשים המורכבים משני קווים.
במילון קאנגשי יש 377 תווים (מתוך 49,030) שניתן למצוא תחת שורש זה.
כאשר הוא מרכיש מילה סינית יחד עם שורשים אחרים ומופיע בצד ימין, הוא בדרך כלל הופך לצורה: 刂.
גלגו
גלגו (שם מדעי: Galago) הוא סוג של טרום קופים החיים ביבשת אפריקה בערבות, סוואנות וביערות.
הגלגו דמויי למור, קטנים מאוד ושוקלים לא יותר מ-300 גרם. הם שעירים ובעלי עיניים ואוזניים גדולות והם יוצאים מקנם שבין העצים בלילה. ליצורים אלה רגליים ארוכות ביותר העוזרות להם לקפוץ למרחק של כמה מטרים בכל זינוק, מה שעוזר להם לתפוס טרף קטן ולהתחמק בקלות מטורפים.
1802 בארצות הברית
1802 בארצות הברית הייתה השנה בה חגגה ארצות הברית 26 שנה מיום היווסדה.
גראן ויה דה לס קורטס קטלאנס
גראן ויה דה לס קורטס קטלאנס (בקטלאנית: Gran Via de les Corts Catalanes; "הדרך הגדולה של בתי המשפט הקטלאניים"), המכונה בפשטות גראן ויה, הוא רחוב מרכזי בברצלונה. אורכו 13.1 ק"מ, והוא הרחוב הארוך ביותר בקטלוניה והשני באורכו בספרד כולה.
מיקום
הרחוב חוצה את כל העיר לרוחבה, ומשתרע מגבולה הצפון-מזרחי, בסמוך לגבול עם העיר סנט אדריה דה בסוס, ועד לגבולה הדרום-מערבי, בסמוך לגבול עם העיר הוספיטלט דה ליוברגט.
לאורך הרחוב נמצאות כמה מהכיכרות החשובות של ברצלונה: פלאסה דה אספניה, פלאסה דה לה אוניברסיטט, פלאסה דה קטלוניה, פלאסה דה טטואן ופלאסה דה לס גלוריאס קטלאנס.
היסטוריה
בשלהי המאה ה-19, עבד המתכנן העירוני אילדפונס סרדה על תוכנית הרפורמה להרחבת ברצלונה. את הרחוב, אותו הוא ראה כחלק מהותי מהפרויקט, הוא תכנן כדרך רחבה המקשרת בין מספר כפרים באזור החוף של ברצלונה.
הרחוב קיבל את השם שדרת קורטס בשנת 1900, לזכר בתי המשפט הקטלאניים ששלטו בנסיכות קטלוניה לאורך ימי הביניים והעת החדשה המוקדמת. לאחר כינון הרפובליקה הספרדית השנייה, הוארך שמו לשדרת קורטס קטלאנס (Avinguda de les Corts Catalanes).
עם ניצחון פרנסיסקו פרנקו והפלנגות הספרדיות במלחמת האזרחים ב-1939, שונה שם הרחוב לשדרת חוסה אנטוניו פרימו דה ריברה. ב-1979, עם מות פרנקו והשבת הדמוקרטיה, שונה שוב שם הרחוב בפעם האחרונה, לגראן ויה דה לס קורטס קטלאנס.
Corde della mia chitarra
רקע
בדומה לשירי התקופה, השיר בוצע בסגנון שאנסון צרפתי עם עיבוד איטלקי. במרכז מילות השיר עומד גאלו שמספר על רגשותיו לאחר שגילה כי אהובת ליבה איננה אוהבת אותו יותר. הוא מבקש ממיתרי הגיטרה שלו לנגן בעצמם, היות שאין לו רצון להמשיך לנגן. השיר מחזיק בתואר, השיר הארוך ביותר שבוצע על בימת האירוויזיון. אורכו של השיר עמד על 5:09 דקות. בעקבות כך, מארגני התחרות אשררו תקנה הקובעת כי אין לשלוח שיר העולה על 3.5 דקות (לאחר מכן זה שונה ל-3 דקות).
באירוויזיון
ב-3 במרץ 1957, השיר בוצע על ידי גאלו בתחרות האירוויזיון. השיר זכה במקום השישי עם שבע נקודות (אחת מבלגיה, דנמרק ולוקסמבורג ושתיים מהממלכה המאוחדת והולנד).
סנס8
סנס8 (באנגלית: Sense8, מהמילה: "Sensate") היא סדרת דרמה-מדע בדיוני שנוצרה, נכתבה, בוימה והופקה על ידי האחיות וצ'אוסקי וג'יי מייקל סטרזינסקי. העונה הראשונה זמינה בנטפליקס החל מ-5 ביוני 2015 וכוללת תריסר פרקים, והעונה השנייה עלתה לאוויר ב-5 במאי 2017 וכוללת 11 פרקים (בנוסף לפרק מיוחד לכבוד חג המולד).
העלילה עוקבת אחר שמונה אנשים ממדינות שונות ברחבי העולם, אשר יום אחד נוצר ביניהם חיבור רגשי וטלפתי. הסדרה כוללת קאסט מגוון ביותר של שחקנים ממדינות שונות בעולם, כאשר הצילומים עצמם אינם מתקיימים באולפן, אלא במדינות האמיתיות בהן מתרחשת כל סצנה בעלילה. הסדרה עוסקת בתחומים שיוצריה הרגישו שסדרות מדע בדיוני רבות מתעלמות מהם, כגון פוליטיקה, זהות, מיניות, מגדר ודת.
ב-1 ביוני 2017 הודיעה נטפליקס על ביטול הסדרה, למרות המשא ומתן הראשוני לקראת עונה שלישית עליו דווח. מעריצים רבים ברחבי העולם סירבו לקבל את ההחלטה וכתבו עצומות, שלחו מכתבי בקשה לנטפליקס לחידוש הסדרה ואפילו התקשרו למוקד השירות על מנת לדרוש את חידושה. ב-29 ביוני 2017, המאבק נשא פרי, ונטפליקס הכריזה כי יצולם פרק סיום מיוחד לסדרה באורך שעתיים, אשר עלה ב-8 ביוני 2018.
עלילה
סנס8 עוקבת אחר ארבעה גברים וארבע נשים מכל קצוות תבל: וויל משיקגו, ולפגנג מברלין, ליטו ממקסיקו סיטי, נומי מסן פרנסיסקו, סאן מסיאול, קאלה ממומבאי, קפיוס מניירובי וריילי מרייקיאוויק. כל השמונה חוזים בו זמנית בהתאבדותה של אישה בשם אנג'ליקה, אשר הביאה אותם לעולם כסנסייטים: בני אדם המסוגלים להתחבר לסנסייטים אחרים באשכול שלהם (ואף לסנסייטים חיצוניים לאחר יצירת קשר עין) באופן מנטלי ורגשי, במעין קשר טלפתי המאפשר להם לתקשר, לחוש מה שהאחרים חשים ולהשתמש בידע ובכישורים של האחרים. בעת שהשמונה מנסים להכיר זה את זה, להבין וללמוד על החיבור החדש שנוצר ועל משמעויותיו החדשות במציאות של כל אחד מהם, הם מגלים כי הם ניצודים על ידי תאגיד BPO, השם לעצמו למטרה למגר סנסייטים ברחבי העולם ובראשו עומד "וויספרס", סנסייט בעצמו.
ראשיות
סנסייטים מתחלקים לאשכולות (Clusters), שהן קבוצות של 8 סנסייטים החווים חיבור זה לזה. הדמויות הראשיות מהוות את האשכול שנולד בתחילת הסדרה:
אסיף איזק
אסיף איזק (נולד ב-28 במאי 1973) הוא ראש המועצה האזורית חוף הכרמל, ויושב ראש איגוד ערים שרון כרמל לאיכות הסביבה. לשעבר מנהל אגף צעירים ומעורבות בחברה בתנועה הקיבוצית.
ביוגרפיה
איזק נולד בקיבוץ החותרים ליצחק ואנה, שעלו לישראל מדרום אמריקה. התחנך בבית-הספר האזורי המשותף במעגן מיכאל. לאחר סיום לימודיו התגייס לצה"ל ושרת ביחידת שמשון, בתחילה כלוחם ולאחר מכן כקצין מפקד פלגת לוחמים. עם סיום שירותו שהה בחוץ לארץ למספר שנים, ומילא תפקידים שונים בשליחות משרד הביטחון. המשיך לשרת במילואים ביחידת שלדג. עם שובו ארצה בתחילת שנות ה-2000 נבחר איזק לכהן כיושב ראש הוועד המקומי בהחותרים, יושב ראש הוועד הממונה וכן כיושב ראש האגודה השיתופית. במקביל נבחר גם כחבר מליאת המועצה האזורית. כיהן גם כחבר דירקטוריון גרנות מפעלים אזוריים. לאיזק תואר ראשון במנהל עסקים ותואר שני במשפטים, והוא מוסמך גם כמגשר. נשוי ליעל ואב לשלושה.
פעילות ציבורית
איזק החל את דרכו בעשייה הציבורית בשנת 2009, כשנבחר לתפקיד יושב ראש הוועד המקומי לאחר שקיבוצו החותרים נקלע למשבר כלכלי חריף. בהמשך נבחר לכהן גם כיושב ראש האגודה. לאחר שנבחר כחבר מליאת המועצה האזורית, הוביל איזק את הקמת נקודת ההזנקה של מד"א בחוף הכרמל, לאחר שבתו הצעירה הייתה מעורבת בתאונת דרכים . בשנת 2017 לאור פעילותו בקבוצת "הטורקים הצעירים" של התנועה הקיבוצית, לקח איזק חלק בהקמת המנהיגות הצעירה בתנועה ובשנת 2017 אף נבחר להקים את אגף הצעירים והמעורבות בחברה, ולעמוד בראשו . בשנת 2018 הודיע איזק על התמודדותו לראשות המועצה האזורית חוף הכרמל, לאחר הודעת הפרישה של ראש המועצה כרמל סלע . בבחירות לרשויות המקומיות שנערכו ב 31 באוקטובר 2018 זכה איזק בכ-75% מקולות הבוחרים ונבחר לתפקיד ראש המועצה.
80 וארבע
80 וארבע היא סדרת דוקו-ריאליטי ששודרה בערוץ כאן 11. הסדרה עלתה לשידור באוקטובר 2019. העונה השנייה של התוכנית עלתה לשידור ב-5 ביוני 2023.
רקע
במשך שישה שבועות הגיעו הילדים אל הגן שנפתח. הילדים הלומדים באופן שגרתי בגן ילדים ביישוב קדימה, מלווים בגנן שלהם (גיל שליסר), שהו בגן, למדו ושיחקו ויצרו אינטראקציה עם הזקנים שכולם עברו את גיל השמונים, וחלקם אף עברו את גיל התשעים. הגן רושת במצלמות ומיקרופונים.
ראשד בן סעיד אאל מכתום
שייח' רָאשִד בִן סעיד אָאל מַכּתוּם (בערבית: ٱلـشَّـيْـخ رَاشِـد بِـن سَـعِـيْـد آل مَـكْـتُـوْم; 11 ביוני 1912 – 7 באוקטובר 1990) היה אמיר דובאי שכיהן כסגן נשיא וכראש הממשלה השני של איחוד האמירויות הערביות. הוא שלט באמירות במשך 32 שנים החל משנת 1958 ועד למותו בשנת 1990.
ביוגרפיה
ראשד נולד בשנת 1912 לסעיד אאל מכתום שהיה אמיר דובאי בשנים 1912 עד לשנת 1958. הוא גודל בידי אמו חסה בינת אל-מור בין חריז', ולמד חוק ומשפט ואת השפה הערבית בבית הספר אחמדיה בדיירה שבדובאי.
ראשד אחראי לפיתוח דובאי ממושבה קטנה לעיר נמל מודרנית. האמירה המיוחסת לו: "סבי רכב על גמל, אבי רכב על גמל, אני נוסע במרצדס, בני נוהג בלנד רובר, נכדי ינהג בלנד רובר אך בנו ירכב על גמל, מעידה על פחדו שהנפט בדובאי, שהתגלה ב-1966 והפקתו החלה בשנת 1969 ייגמר בתוך מספר דורות. ראשד פעל לפיתוח כלכלת דובאי כשהוביל מספר פרויקטים ובהם הקמת נמל רשיד, מנהרת שינדגה (המנהרה העמוסה ביותר בדובאי), נמל ג'בל אלי, גורד השחקים מרכז הסחר העולמי של דובאי, ומבדוקי רשיד הסמוכים לנמל.
משפחה
אביו היה אמיר דובאי, השייח' סעיד בן חסר אל מכתום ואמו הייתה השייחה חז'ה בינת אל מור בין חורייז אל פאלסי. ראשד נישא בפעם הראשונה לשייחה לטיפה בין חמדן אל נחיין, בתו של אמיר דובאי, השייח' חמדן בין זייד אל נחיין. מנישואים אלו נולדו לו 4 בנים ו-4 בנות.
בית המצבור
בית המצבור (באנגלית: Stash House) הוא מותחן פלישה לבית אמריקאי משנת 2012 שביים הבמאי הונצואלי אדוארדו רודריגס לפי תסריט של גארי ספינלי.
80 וארבע
רקע
צוות מומחים בתחום החינוך לגיל הרך והגריאטריה עוקב מרחוק אחר הנעשה, וקטעים מדבריהם משולבים בסדרה.
הסדרה מבוססת על פורמט בריטי בשם "Old people's home for 4 years old". העונה הראשונה צולמה בבית הדיור המוגן "בית בכפר" שבביתן אהרן והעונה השנייה בבבית הדיור המוגן "משען" ברמת אפעל.
בית המצבור
הסרט יצא בארצות הברית לבתי הקולנוע ולצפייה על פי דרישה ב-11 במאי 2012, וקיבל ביקורות שליליות בדרך כלל.
80 וארבע
קישורים חיצוניים
ביקורות:
בית המצבור
עלילה
בסצנת הפתיחה נשמע דיווח בחדשות אודות מלחמת כנופיות סוחרי סמים במעורבות קרטל מסיודאד חוארס, שבמהלכה נעלם באופן מסתורי מילארד הנסון, ברון סמים מקליפורניה. על רקע הדיווח, נכנס גבר לתא וידוי בכנסייה, אומר לכומר שהוא מעוניין לתרום כסף לכנסייה, מבקש סליחה ומתאבד בירייה בראשו.
הסרט עובר אל בני הזוג דייוויד ואיימי נאש (פריס ואביגן) שעברו מאוהיו לקליפורניה. דייוויד הוא בנקאי מומחה לנדל"ן. ליום הולדתה של איימי, דייוויד מפתיע אותה עם בית אחוזה שרכש במחיר מציאה מעיקול תוך הפעלת קשריו בבנק, עם בריכה ובר להגשת משקאות. בתחילה, איימי מסויגת, אך כאשר היא רואה שדייוויד מאוכזב, היא משנה גישה ומביעה שמחה. הוא מראה לה איך להשתמש במפתח דיגיטלי ביומטרי באמצעות טביעת אצבע, ומתגאה במערכת אבטחה היקפית המזהה פנים ומאתרת תנועות. זרם החשמל לבית עדיין מנותק, אך המערכת פועלת באמצעות מקור חשמל נפרד מהזרם הראשי. טריש, חברתה של איימי עוברת אצלם לברכם על רכישת הבית, נותנת במתנה מספריים מעוצבים מעשה אמן, ועוזבת. אחר כך דופק בדלת שוטר מקומי בשם ריי, מבקש להציץ פנימה, מברך את בני הזוג על הגעתם לשכונה, והולך. הם שומעים רחשים מכיוון כירה כבדה הניצבת באופן מוזר בחדר המבואה, אך פוטרים את הדבר כבעיית עכברים שיש להדביר.
אחרי השקיעה, דייוויד ואיימי חוגגים במגע מיני, איימי נשרטת מאריח רופף בקיר והולכת לחדר הנוחיות לטפל בשריטה. דייוויד בודק ומגלה שכל החיפוי רופף, עוקר אריחים ומוצא מצבור של אריזות הרואין חבוי בתוך הקיר החלול. איימי חוזרת ונבהלת למראה המצבור. הם יוצאים מבוהלים מהבית, נתקלים בריי השוטר ומתחילים לספר לו מה מצאו בפנים. ריי עונה שהוא התערב עם חבר שלו אם הם ימצאו את המצבור עוד באותו ערב, שולף אקדח ודורש שייכנסו חזרה. דייוויד מצליח לעכב את ריי והם נמלטים ממנו וננעלים בתוך הבית. הוא יורה לעבר החלון, אך השמשות חסינות לקליעים. ריי מנסה להיכנס דרך הדלת האחורית, יורה דרך המנעול ודייוויד נפצע במותנו. כאשר ריי עומד לירות באיימי, היא נרתעת לאחור ומפעילה במקרה מתג המוריד תריסי פלדה. פתחי הבית נחסמים וריי נותר בחוץ.
בעוד בני הזוג תוהים על טיבו של הבית, מגיע אנדרו ספקטור, שותפו של ריי (המערכת מזהה שהוא חמוש), ומתרעם על התנהלותו המרושלת. ספקטור מסביר שאי אפשר להיכנס לבית ללא המפתח הביומטרי, ויש לתפוס את דייוויד חי. הוא מתכוון להתקשר לממונים, אך ריי משכנע אותו להימנע מזאת, כי שניהם יפסידו. בתוך הבית, דייוויד מבין שהפושעים יודעים מה קורה בפנים, מוצא מתקן ציתות, מבין שהאזינו להם כל הערב, ומשמיד את המיקרופון. מתברר שהבית מבוצר כולו, ודייוויד, כחובב "הסמויה", מסביר שסוחרי סמים נוהגים לבצר בתים כדי שהמתחרים שלהם לא ימצאו את מלאי הסמים. אולם אז לא ברור מדוע סוחרי סמים אפשרו את עיקול הבית. בניסיון להיפטר מהפושעים, השניים אורזים את ההרואין בתוך שקי אשפה ומשליכים מהחלון, בתקווה שיניחו להם, אך ספקטור זורק את השקים לפח האשפה ומסביר שהם לא מעוניינים בהרואין, ולא מתכוונים לעזוב. הפושעים מנסים למצוא פתח כניסה. ריי אומר לספקטור ש"החברים מדרום לגבול" (בסיודאד חוארס) אומרים שספקטור כבר עשר שנים מצליח במעשיו, והוא כנראה שווה להם את ההשקעה. הוא תוהה אם בני הזוג כבר מצאו "את זה" וספקטור עונה שזה כבר לא משנה.
איימי מחליטה לנסות לברוח מהבית בקפיצה מעל הגדר, אך דייוויד, שלא רוצה לסכן אותה, יוצא בעצמו, נתקל בחבל ממעיד שספקטור מתח לרוחב השביל, ונופל לבריכה. ריי שומע וממהר לעבר דייוויד. איימי רואה את המתרחש במצלמות האבטחה ויוצאת להזהיר אותו. ריי יורה לעברה, מחטיא, והיא חוזרת פנימה, אך ספקטור הספיק להיכנס לבית ותופס אותה. היא מתיזה בפניו חומר ניקוי, נמלטת ממנו וסוגרת את הדלת האוטומטית אחריה. ספקטור מאיים שאם היא לא תפתח, ריי יהרוג את דייוויד. בינתיים בחוץ, דייוויד יוצא מהבריכה לעבר מבנה הבר. ריי חושב שדייוויד נכנס פנימה, יורה בדלת אך דייוויד נמצא מאחורי קיר המבנה. הוא מסיח את דעתו של ריי, וכשזה מתרחק, דייוויד נכנס לבר, מוצא בקבוק חומר דליק ומצת, מפזר את החומר, מפתה את ריי להתקרב ומצית אש, רגלו של ריי נשרפת והוא טובל את הרגל בבריכה לכבות את האש. דייוויד חוזר לתוך הבית כשאיימי חשבה שהוא מת, והיא חובשת את כף ידו שנכוותה באש.
ריי הזועם מוציא ממכוניתו רימון יד, מטפס על הגג וזורק את הרימון דרך הארובה. השניים מספיקים לתפוס מחסה, לא נפגעים, ואיימי רק סובלת מהלם. דייוויד מוציא מחפציו אקדח זיקוקים ויורה זיקוק למעלה דרך הארובה. ריי נפגע בצווארו ונופל מהגג. רותח מזעם, הוא מאיים דרך החלון ומסתלק. איימי מתעשתת ומתוודה באוזני דייוויד שהיא כועסת על שהם עזבו את אוהיו רק למען הקריירה שלו. היא אומרת שהפושעים רוצים משהו שנמצא בתוך הבית, והם מתחילים לחפש. בחוץ, ספקטור זועם על ריי בגלל הרימון, ומתכוון להתקשר ולעדכן את "קוליקן", הבוס שלהם. אבל ריי מתרה בו לא להתקשר, משום שמנהלי הקרטל בחוארס כבר החליטו לחסל את ספקטור שביקש לפרוש מפעילות, אבל יודע יותר מדי, והוא לא יראה אור יום. ריי מציע לו עסקה: ספקטור יעזור לו להשיג את "החבילה", וריי יעזור לו לברוח עם ההרואין. ספקטור נאלץ להסכים, מביא את ריי אל פתח מנהרה שמובילה מהחצר אל תוך הבית, מתקשר לאשתו וקובע להיפגש איתה הלילה במקום מוסכם מראש. בחיפושיהם, דייוויד ואיימי מוצאים דלת נסתרת שמאחוריה משרד ובו ספרי חשבונות וחוזים של קרטל הסמים. לפתע הם שומעים רחשי גירוד חזקים מכיוון הכירה. הם מזיזים את הכירה ומוצאים מתחתיה מרתף ובו גבר קשיש, מוזנח ומעורפל הכרה. באמצעות גזרי עיתונים שמצא בבית, דייוויד מזהה שהאיש הוא מיליארד הנסון, ברון הסמים הנעלם (מוזכר בסצנת הפתיחה). בעוד ריי עושה את דרכו במנהרה אל תוך הבית, ספקטור ניגש ודופק בדלת. בני הזוג מעבירים את מיליארד לתוך המשרד ומחזירים את הכירה למקומה. ספקטור מדבר על ליבו של דייוויד שיאפשר לו להיכנס ואחר כך ילכו איש לדרכו. הוא מספר לאוזניה של איימי, שבעליו הקודם של הבית המעוקל עבד עבור קרטל הסמים, ואתמול הוא היה אמור ליצור קשר טלפוני עם אנשי הקרטל, אבל במקום זאת, התאבד בתוך תא וידוי בכנסייה (האירוע בסצנת הפתיחה). דייוויד ידע על טיבו של האיש והתאבדותו, ניצל את קשריו בבנק כדי להשתלט על הבית, אך הסתיר זאת מאיימי.
ריי מגיע אל מתחת לרצפת המטבח ומנסה להיכנס. איימי לוקחת את המספריים שנתנה לה טריש במתנה, ונועצת אותם בגב ידו. ריי יורה בפראות לכל עבר, והשניים נמלטים אל המשרד הנסתר, שם נמצא גם מיליארד. ריי נכנס ופותח את הדלת לספקטור. תוך כדי שהם ניגשים לכירה, ספקטור מספר שקוליקן החזיק את מיליארד הנסון כבן ערובה, במטרה להחליפו תמורת שני בוסים מהקרטל האסורים בכלא סן קוונטין. מאחר שהמפתח הביומטרי לא בידיהם, שני הפושעים מתחילים לנסר את סורג המרתף במסור חשמלי כדי להגיע אל מיליארד. דייוויד רואה את המתרחש דרך חריר בדלת הנסתרת, ומבין שכאשר לא ימצאו את מיליארד, הם יחפשו והרגו את כולם. הוא רואה רובה שעון אל הקיר מאחורי גבם של הפושעים העסוקים, ובחסות רעש המסור הוא יוצא במטרה להגיע לרובה. מיליארד מתאושש מבולבל, ואיימי משתיקה אותו כדי שלא יסגיר אותם. דייוויד מגיע לרובה כאשר הפושעים מגלים שמיליארד נעלם ומסתובבים, והוא מסתתר מאחורי קיר. ספקטור אומר שהשלושה עדיין בתוך הבית. מיליארד מזהה את הקול ואומר שזה האיש שחטף אותו.
שוטר דופק בדלת, ריי פותח ומתחזה לדייר. השוטר מברר דיווח בקשר לירי זיקוק. דייוויד מגיח מאחור, מכוון את הרובה אל ספקטור ואומר לשוטר שאלה פורצים שרוצים להרוג את אשתו ואותו, אך השוטר לא מאמין לו. בתוך המולת הצעקות, ריי יורה והורג את השוטר. אחר כך הוא תופס את דייוויד ומאיים להורגו, אך ספקטור הורג את ריי. מיד אחר כך נכנסת טריש המבקשת לדבר עם איימי אחרי שבן הזוג שלה נפרד ממנה. היא רואה את מראות הזוועה, וספקטור הורג אותה. אחר כך הוא דוחק בדייוויד לסיים את העבודה בטרם תגיע המשטרה לחפש את השוטר המת. הוא דורש מדייוויד את המפתח הביומטרי, אך זה מסרב. ספקטור שובר את אצבעותיו ומשתמש בטביעת האצבע של דייוויד לפתוח את החדר הנסתר, אך החדר ריק. איימי מופיעה מאחור עם הרובה, יורה בספקטור והם נועלים אותו בחדר. דייוויד, איימי ומיליארד פונים לברוח מהכניסה הראשית, אך ספקטור הצמיד לדלת מטען נפץ, והם לא יודעים איך לנטרל את המטען. כמו כן, מתג דלתות הביטחון שבור. הם מחליטים לברוח דרך המנהרה. בינתיים, ספקטור, שלבש אפוד מגן, מתאושש, מוציא מכיסו מטען נפץ נוסף, מפוצץ את קיר החדר, ויוצא אליהם. מיליארד מנסה לברוח, אך נורה.
לפני שספקטור מספיק לירות בבני הזוג, ניידות משטרה מגיעות לבית. ספקטור מורה לדייוויד להתחבא ומזהיר שאם המשטרה תמצא את דייוויד בטרם ספקטור יברח, איימי תמות. ספקטור יוצא כשאיימי צמודה אליו ואקדח מוסתר בשרוולו, ומספר לבלש המשטרה שהוא אביה של איימי, והם ניצלו כרגע משני פורצים שבאו כנראה לחפש סמים. בנוסף, הוא מסביר שאחד הפורצים ברח זה עתה, ונותן תיאור של דייוויד. כאשר פרמדיקים מוציאים את מיליארד על אלונקה, פצוע אך חי, ספקטור נראה מוטרד, וחשדו של הבלש מתעורר. בינתיים בתוך הבית, שוטר ניגש אל פתח המנהרה. דייוויד מופיע, משתלט על אקדחו של השוטר ובורח דרך המנהרה כאשר שוטר נוסף רודף אחריו, אך הוא מצליח לצאת לחצר ולנעול את פתח המנהרה. הבלש החושד שספקטור לא דובר אמת, מבקש לשוחח ביחידות עם איימי, וכאשר ספקטור משחרר אותה, היא זועקת לעזרה. הבלש מנסה להרגיע אותה, וספקטור הורג אותו. דייוויד מגיע למקום ובעקבותיו מגיעים השוטרים. כדי להציל את איימי, הוא מכוון את האקדח לעבר השוטרים והם יורים בו. ספקטור גורר את איימי הצידה, מהמם אותה במכת אגרוף ופונה אל האמבולנס לחסל את מיליארד. איימי מתאוששת, רצה אחרי ספקטור ונועצת את המספריים בגופו. הוא מסתובב ושולף אקדח, אך שוטרים מגיעים ומחסלים אותו.
הסרט מסתיים עם עלות השחר, כאשר דייוויד על אלונקה באמבולנס, ואיימי לידו. היא מספרת לו שכאשר ספקטור התחזה לאביה, הוא אמר לה שבפעם הבאה היא תבחר בית חדש, ודייוויד מסכים עם הרעיון הזה.
הפקה והפצה
הסרט צולם בבאטון רוז', לואיזיאנה, בין התאריכים 9 במאי – 2 ביוני 2011, ויצא לקהל הרחב בארצות הברית ב-11 במאי 2012. ברוב המדינות יצא הסרט בעיקר בפורמט DVD ו-Blu-ray.
ביקורות
דניס הארווי כתב במגזין הבידור "וראייטי" שהבימוי חסר השראה, וביצוע שגרתי ודמויות לא מרגשות הופכים את הסרט, במקרה הטוב, להעברת זמן סבירה. בביקורת באתר "Arrow In The Head" נכתב שהסרט משעמם, למרות הופעה רבת עוצמה של הוורטאס, בריאנה אביגן שמוציאה את המיטב ממה שניתן לה, וכן סצנות חוץ שהוקרנו באופן מבריק במסכי מצלמות אבטחה, בזכות טביעת עין פקחית של הבמאי.
בראיין אורנדורף כתב שהסרט לא מצליח לייצר אמינות ונראה כמו גרסת בי מובי ל"החדר" של דייוויד פינצ'ר, תוך ניסיון ליצור מהומה קלסטרופובית עם אמצעים דלים בכל הנוגע למשחק, בימוי ותסריט. זאת, משום שרודריגס איננו פינצ'ר, פריס ואביגן חסרים את הכריזמה הנחוצה למימוש הדמויות שלהם, והוורטאס הופך את דמות המשנה המאיימת שלו לבריון מעייף.
ראשד בן סעיד אאל מכתום
משפחה
אחיו למחצה, השייח' אחמד בן סעיד אל מכתום, הוא מייסד ויושב ראש דירקטוריון חברת התעופה אמירטס.
המפלגה הקומוניסטית של צרפת
מייסודה ועד מלחמת העולם השנייה
המפלגה הוקמה בדצמבר 1920 בקונגרס בעיר טור על ידי קבוצה שפרשה מן "הפלג הצרפתי של אינטרנציונל העובדים" (SFIO) על מנת לגבש מפלגה שתהיה חברה בקומינטרן (מן הקבוצה ה"ימנית" של הפלג, בראשות לאון בלום, צמחה המפלגה הסוציאליסטית הצרפתית). אחד מנכסיה של המפלגה החדשה היה העיתון ל'הומניטה שנוסד על ידי ז'אן ז'ורס ב-1904. הפלגה הונהגה תחת עיקרון הצנטרליזם הדמוקרטי (חופש בדיון, אחדות בפעולה"). בראש המפלגה ניצבו לודביק-אוסקר פרוסארד (Ludovic-Oscar Frossard) ומרסל קשין (Marcel Cachin) ובין מייסדיה נמנה גם הו צ'י מין, לימים מנהיג צפון וייטנאם.
המפלגה ידעה כבר מראשיתה סדרה של פיצולים ופילוגים על רקע חילוקי דעות סביב מגמתה העיקרית להיהפך למפלגה בולשביקית, המקבלת את תכתיבי מוסקבה הן בעניינים מדיניים והן בתחום הארגון הפנימי. פרוסארד, מזכ"לה הראשון של המפלגה, עזב אותה כבר ב-1923. המזכ"ל שירש אותו, בוריס סוברין, סולק מהמפלגה כשנה לאחר מכן על רקע תמיכתו בטרוצקיזם. בבחירות הכלליות של 1924 זכתה המפלגה ב-9.8% מהקולות וב-26 מושבים בהאספה הלאומית, הרבה פחות מן המפלגה הסוציאליסטית. אולם קו פעולתה של המפלגה התמקד לא בשדה הפוליטי אלא בתחום האיגוד המקצועי בארגון שביתות. במטרה לעצור את הפילוגים במפלגה נבחר איש איגוד הרכבות פייר סמארד (Pierre Sémard), הוא ניסה לשתף פעולה בריתות עם מפלגות שמאל אחרות על מנת ליצור חזית כנגד הפאשיזם, אך הואשם במפלגתו-שלו ב"פרלמנטריזם". סמארד ובכירים אחרים במפלגה נעצרו בגין פעילותם נגד מלחמת הריף, בה נלחמה צרפת במרוקו, דבר שהחליש את המפלגה, שבבחירות 1928 הכניסה רק 11 נציגים לאספת הנבחרים.