cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
סחלין (הוקי קרח)
המועדון הוקם בשנת 2014 תחת השם "אריות הים", בשנת 2015 צורפה הקבוצה למועדון הספורט המקצועני של סחלין ושינתה שמה ל"מועדון ההוקי קרח סחלין".
מקבילים מדורגים
מבנה ומידות
המידות של המכשיר מובאות כפי שנקבעו בחוקת ההתעמלות על ידי פדרציית ההתעמלות הבינלאומית (Fédération Internationale de Gymnastique - FIG):
התרגיל
תרגיל המקבילים מורכב מאלמנטים תנופתיים אשר מתבצעים על כל אחד מהבדים תוך מעברים ביניהם. התרגיל מתחיל בעליה למכשיר ומסתיים בירידה, שלרוב מתבצעת מהבד העליון. השיפוט מתחיל מרגע הנגיעה במכשיר ומסתיים בנחיתה של המתעמלת. תרגיל המקבילים צריך להכיל את המרכיבים הבאים:
חוקים וניקוד
החוקים ודרגות הקושי נקבעים על ידי פדרציית ההתעמלות הבינלאומית, ומשתנים אחת לכמה שנים, בדרך כלל אחרי אולימפיאדה. הציון מבוסס על רמות קושי של האלמנטים, ביצוע, טכניקה וחיבורים של האלמנטים. שגיאות ביצוע, רמת קושי נמוכה, נפילות, עצירות, תנודות מיותרות, נגיעות מיותרות במכשיר, צעדים בנחיתה ושגיאות נוספות יגרמו להורדה בציון. לכל שגיאה יש טווח הורדות מותר. השופט הוא שקובע על פי ראות עיניו, בהתאם לגודל השגיאה, כמה להוריד.
חוקים מיוחדים למכשיר
מותר למתעמלות לשים עוריות או לחבוש את הידיים. על הבד מותר למרוח מגנזיום או מים ומגנזיום כדי למנוע החלקה.
בניגוד למכשיר המתח והטבעות אצל הגברים, על המתעמלת לעלות ללא עזרה למכשיר. העלייה יכולה להיות מפשוטה ועד קשה, לבד העליון או התחתון. לצורך העלייה מותר להשתמש במקפצה ואף לרוץ כדי לקבל תנופה. העלייה נחשבת לחלק מהתרגיל, כלומר נשפטת.
מרגע שהתחיל התרגיל אסור למאמן להיות על הפודיום (סביבת המכשיר), אלא במקרה והמתעמלת מבצעת אלמנט עזיבה. במקרה של נפילה מאלמנט כזה, מותר למאמן לתפוס את המתעמלת. בכל נפילה מהמכשיר, יש למתעמלת 30 שניות לעלות ולהמשיך את התרגיל, אם לא עלתה בפרק זמן זה, התרגיל מופסק. בזמן 30 השניות, מותר למתעמלת לסדר את העוריות או למרוח מגנזיום על הידיים או על הבדים.
הזוכות בתרגיל המקבילים המדורגים במשחקים האולימפיים
תרגילי המקבילים המדורגים הם חלק מתחרויות האולימפיות מאז אולימפיאדת הלסינקי (1952). האלופה האולימפית הראשונה הייתה מרג'יט קורונדי מהונגריה.
The Bigger Picture
The Bigger Picture הוא סינגל שהוקלט על ידי הראפר האמריקאי ליל בייבי, מתוך גרסת הדלוקס של אלבום האולפן השני שלו, My Turn. השיר יצא לאור ב-12 ביוני 2020, על ידי חברות התקליטים קוואליטי קונטרול ויוניברסל מיוזיק גרופ, כסינגל החמישי מתוך האלבום. השיר הוא שיר מחאה שיצא בעקבות מחאות ג'ורג' פלויד.
השיר הגיע בשיאו היישר אל המקום השלישי במצעד הבילבורד הוט 100, והפך לשיר של ליל בייבי שהגיע למקום הגבוה ביותר במצעד. השיר קיבל מועמדות לקטגוריות "ביצוע הראפ הטוב ביותר" ו"שיר הראפ הטוב ביותר" בטקס פרסי גראמי ה-63.
רקע וכתיבה
השיר נכתב על ידי ליל בייבי, לצד מפיקיו, סקשן 8 (שהפיק גם את שירו "We Paid") ונואה פטיגרו. השיר מתחיל בקטע שנלקח מהחדשות המפרטות את מחאת ג'ורג' פלויד במיניאפוליס, וקריאות מפגיני Black Lives Matter בקריאה "I can't breathe". לאחר מכן, ליל בייבי מתחיל לראפרפ. מגזין Runnels of Paper ציין כי "הפזמון מכתיב על מה שהמפגינים נלחימים 'גדול יותר משחור-לבן'. זה שורשי ועמוק, זה שיטתי וזה ידרוש הרבה זמן כדי לשנות".
ביקורת
ריילי וואלאס מ-HipHopDX כינה את השיר והווידאו קליפ "עוצמתיים" והעריך אותו כ"המנון מחאה שמצליח להכות בצורה חריפה עוד יותר בכך שהוא לא מיתג את עצמו ככזה". וואלאס הגיע למסקנה שליל בייבי מבטא בצורה חלקה את "התסכול, הבלבול והקריאה המולדת לעמוד על משהו הרבה יותר גדול ממנו". מיקי הלרבאך ממגזין "אופוריה" סבר כי "בעוד שקולו של קנדריק לאמאר היה קולו של מייק בראון/אריק גארנר/פרדי גריי מוחה בשירו "Alright", נראה ברור מדוע ליל בייבי הוא הצליל של עכשיו". הרלבאך הצהיר כי נראה כי ליל בייבי מרכז ומדליק את המאזין בו זמנית, ו"בתוך הקרס, הוא נוקב בחריפות דרך הפגיעות והמוטיבציה שלו".
בביקורת חיובית לשיר, אמר צ'ארלס הולמס מרולינג סטון כי השיר "אינו שיר מחאה, זהו שיר המעוצב על ידי מחאה", תוך שהוא משבח את כישורי הסיפור של ליל בייבי: "הכישרון העיקרי של ליל בייבי היה תמיד הימנעותו מעירום לטובת כתובת ישירה". טום ברייהאן מ-Stereogum תיאר את השיר כ"שיר מסעיר ובסופו של דבר אופטימי", ואמר כי הוא "באמת מצא את זה די מרגש". ג'ייסון ליפשוץ מבילבורד ראה את השיר כ"שיר המחאה המודרני הגדול ביותר".
עטיפה
עטיפתו של הסינגל צולמה במחאות ג'ורג' פלויד באטלנטה ב-8 ביוני 2020, שם הוביל ליל בייבי קהל, תוך שהוא רוכב על אופניים.
הצלחה
ביום הראשון לצאתו, השיר הגיע למקום הראשון במצעד האפל מיוזיק בארצות הברית ובעולם, בעוד שהגיע למקום השלישי בספוטיפיי בארצות הברית. בנוסף, השיר הגיע היישר אל המקום השלישי במצעד הבילבורד הוט 100, ובכך הפך לשיר של ליל בייבי שהגיע למקום הגבוה ביותר במצעד, אחרי "Drip Too Hard", יחד עם גאנה, שהגיע למקום הרביעי בשנת 2018.
וידאו קליפ
הווידאו קליפ של השיר פורסם באותו יום לצאת הסינגל ומתרחש במחאת Black Lives Matter בעיר הולדתו של ליל בייבי, אטלנטה. בקליפ נראה ליל בייבי עומד בין מפגינים אחרים, מרים את ידו בסולידריות ולובש חולצת טריקו שחורה. הוא מציג גם צילומי מחאה ארציים מהשבועיים הקודמים על רצח ג'ורג' פלויד, שנרצח במעצר המשטרה לאחר שקצין כרע ברך על צווארו במשך כמעט תשע דקות.
גביע רוסיה הסובייטית בכדורגל
גביע רוסיה הסובייטית בכדורגל (ברוסית: Кубок РСФСР по футболу) היה טורניר כדורגל אשר התקיים מ-1973 עד ל-1991 בין קבוצות רוסיה הסובייטית שהתמודדו בליגה השנייה של אליפות ברית המועצות.
ארכיון הנשים היהודיות
ארכיון הנשים היהודיות (באנגלית: Jewish Women's Archive, בראשי תיבות: JWA) הוא ארגון ללא כוונת רווח אמריקאי שמטרתו לתעד מידע ביוגרפי על נשים יהודיות, בעיקר מצפון אמריקה, לתת במה לפעילותן, ולהציג אותן כמודלים לחיקוי. ארכיון הנשים היהודיות נוסד ב-1995 על ידי גייל טברסקי ריימר בברוקליין, מסצ'וסטס במטרה להגביר את המודעות ולספק גישה למידע על נשים יהודיות באמצעות האינטרנט. באתר הארכיון ישנו אוסף הולך וגדל של מידע הכולל: פרויקטים של היסטוריה שבעל פה, תערוכות, מחקר מקורי, חומרים חינוכיים, תוכניות לימוד ותוכניות הכשרה לאנשי חינוך. הארכיון כולל חומרים על נשים יהודית החל מ-1800, אך עיקר החומרים הם על נשים מהמאה ה-20. הארכיון העשיר את המידע והידע על יהדות ארצות הברית ושינה את הנארטיב היהודי -אמריקאי.
גביע רוסיה הסובייטית בכדורגל
הטורניר הוקם במלאת 75 שנה לכדורגל ברוסיה. ב-1978 הטורניר לא התקיים בשל טורניר הספרטקיאדה, כך גם בשנים 1979, 1982.
ארכיון הנשים היהודיות
פרויקטים מרכזיים של ארכיון הנשים היהודיות כוללים:
תמונת מפת סיביות
בגרפיקה ממוחשבת, תמונת מפת סיביות או תמונת רסטר (מאנגלית: Raster) היא פורמט דיגיטלי לייצוג תמונה ואחסונה באמצעות מפת סיביות (Bitmap), כלומר לכל פיקסל בתמונה יש ערך מספרי שמכיל בתוכו מידע על הצבע שלה. הביטוי מגיע מטכנולוגיית תכנות המחשבים, ומשמעותו מפה של ביטים שלמעשה מאורגנים כמערך.
בממשקי משתמש גרפיים ברוב מערכות ההפעלה פורמט גרפי זה מוטמע כחלק מובנה ממנה. סיומות של קובצי bitmap הן בדרך כלל BMP או DIB. לבד מ־BMP קיימים פורמטים נוספים לייצוג bitmap כמו InterLeaved Bitmap (ILBM), Portable Bitmap (PBM), X Bitmap (XBM), ו־Wireless Application Protocol Bitmap (WBMP).בנוסף, קיימים גם פורמטים רבים שמשתמשים במפת סיביות דחוסה, להבדיל מגרפיקה וקטורית.
שיטת האחסון
איכות התמונה נקבעת על פי מספר פרמטרים:
יתרונות
הצגה נאמנה של כל פרטי התמונה ככל שהרזולוציה ועומק הצבע עולים.
כיבוש מלאקה (1511)
עיר הנמל מלאקה שלטה במיצר הצר האסטרטגי של מאלקה, דרכו עבר כל הסחר הימי בין סין להודו. כיבוש מלאקה היה תוצאה של תוכנית של המלך מנואל הראשון מפורטוגל, שמאז 1505 התכוון להכות את הספרדים במזרח הרחוק. הפרויקט של אלבוקרקי היה להקים יסודות איתנים להודו הפורטוגזית, לצד כיבוש הורמוז, גואה ועדן, כדי לשלוט בסופו של דבר במסחר ולסכל את השליטה המוסלמית באוקיינוס ההודי.
לאחר שהפליג מקוצ'ין באפריל 1511, המשלחת לא הייתה יכולה לנועה לכיוון מזרחה, בגלל רוחות המונסון המנוגדות. אילו הכיבוש היה נכשל, הפורטוגלים לא היו יכולים לקוות לקבל תגבורת ולא היו יכולים לחזור לבסיסיהם בהודו. כיבוש מאלקה היה הכיבוש הטריטוריאלי הרחוק ביותר בתולדות האנושות עד אז.
רקע כללי
עם זאת, דום פרנסיסקו, לא הצליח להקדיש משאבים למיזם, שלח באוגוסט 1506 רק שני שליחים פורטוגזים סמויים, פרנסיסקו פריירה ואסטבאו דה וילנה, על סיפון ספינת סוחר מוסלמית. המשימה בוטלה לאחר שהתגלתה וכמעט נעשה בהם לינץ' והם חזרו לקוצ'ין בנובמבר.
העיר מאלקה
נוסדה בראשית המאה ה -15, דרכה עבר כל הסחר בין סין להודו. כתוצאה ממקומה האידיאלי. בעיר גרו קהילות רבות של סוחרים שכללו ערבים, פרסים, טורקים, ארמנים, בנגלים, סיאמיים ועוד, כאשר המשפיעים ביותר היו הגוג'ראטים המוסלמים והג'אוונים, הינדים וסינים. על פי דבריו של הרופא הפורטוגזי טומם פירס, שחי במאלקה בין 1512 ל -1514, דיברו במאלקה 84 דיאלקטים. הפורטוגלי רואי דה אראוג'ו אמר כי היו בה 10,000 בתים, עם אוכלוסייה מוערכת של לפחות 40,000.
העיר נבנתה על אדמת ביצות והוקפה ביער טרופי, והייתה צריכה לייבא הכל למען קיומה, כמו אורז, המסופק על ידי הג'וואנים.
קשר ראשון עם הפורטוגזים
המלך מנואל לא התרשם מחוסר התוצאות של אלמיידה, באפריל 1508, ושלח צי ישירות למאלקה, שהורכב מארבע אוניות בפיקודו של דייגו לופס דה סקיירה, שהוטל עליו גם לתאר את מדגסקר ולאסוף מידע על הסינים. סקיירה קיבל הוראות מלכותיות המורה לו באופן ספציפי לקבל אישור לפתיחת עמדת סחר בדיפלומטיה ובשלום, לא להגיב על שום פרובוקציות ולא לפתוח באש אלא אם יורים עליו.
באפריל 1509 הצי היה בקוצ'ין והמשנה למלך, דום פרנסיסקו דה אלמיידה, שילב צי נוסף כדי לחזק אותו. ההחלטה לא הייתה לגמרי תמימה, שכן על סיפונה נסעו כמה מתומכי יריבו הפוליטי של אלמיידה, אפונסו דה אלבוקרקי. בין אנשי הצוות שלה היה גם פרדיננד מגלן.
המשלחת הגיעה למאלקה בספטמבר 1509 ומיד ביקש סקיירה ליצור קשר עם הסוחרים הסיניים בנמל. הם הזמינו אותו אל סיפון אחת ספינות המסחר שלהם וקיבלו אותו יפה לארוחת ערב וקבעו פגישה עם הסולטאן מחמוד. הסולטן העניק מייד לפורטוגל את האישור להקים נציגות וסיפק מבנה פנוי למטרה זו. עם זאת, מתוך חשש מהאיום שהפורטוגלים הציבו באינטרסים שלהם, קהילות הסוחרים החזקות של גוג'ראס והג'אוויים המוסלמים שכנעו את הסולטאן מחמוד לבגוד וללכוד את הפורטוגזים.
סקיירה בינתיים היה כל כך משוכנע בחביבותו של הסולטאן, עד שהוא התעלם מהמידע אותו קיבל דוטרטה פרננדס, נוצרי שקיבל מידע בפונדק פרסי על ההכנות להשמדת הצי. המידע אושר אפילו על ידי הסוחרים הסיניים. הוא שיחק בשחמט על ספינת הדגל שלו כשהצי המלאי, המחופש לצי סוחר, ארב לספינות הפורטוגזיות. הפורטוגלים הדפו כל ניסיון עלייה לספינה, אך התמודדו עם מספר גדול של ספינות מלאיות, ולא הצליחו להנחית כוחות כדי להציל את הפורטוגלים שנשארו בנציגות בחוף. דה סקיירה קיבל את ההחלטה לשוט חזרה להודו לפני תחילת המונסון והשאיר אותם בדרום מזרח אסיה. לפני היציאה הוא שלח הודעה לסולטן בצורת שני שבויים כל אחד עם חץ דרך גולגולתו כעדות על מה שיקרה להם אם ייגרם נזק ל -20 הפורטוגזים שנשארו מאחור.
הכנות לכיבוש
כשהגיע לטרוונקור באפריל, שמע סקיירה כי אפונסו דה אלבוקרקי החליף את דום פרנסיסקו דה אלמיידה כמושל הודו הפורטוגזית. מתוך חשש מפני פעולות תגמול מאלבוקרקי על תמיכתו בעבר באלמידה, סקיירה הפליג מייד לפורטוגל.
באותה תקופה בליסבון, שלח המלך מנואל צי נוסף קטן יותר בפיקודו של דייגו דה וסקונלוס כדי לסחור ישירות עם מאלקה, מתוך הנחה שסקיירה הצליח ליצור קשרים מסחריים עם העיר. וסקונלוס הגיע לאי אנגדיבה באוגוסט 1510 ושם מצא את המושל אפונסו דה אלבוקרקי, כשהוא מארגן את כוחותיו לאחר שלא הצליח לכבוש את גואה כמה חודשים לפני כן, וחשף את כוונותיו להפליג מייד למאלקה. אלבוקרקי קיבל בינתיים הודעות מהשבויים במאלקה. המכתבים נשלחו באמצעות השליחים של הסוחר החזק ביותר במאלקה, הינדי בשם נינה צ'אטו שהתערב עבור הפורטוגזים. במכתבים היה פירוט כוחו הצבאי של הסולטאן, החשיבות האסטרטגית של מאלקה כמו גם את היחס אליהם. אלבוקרקי היה מודע לחלוטין לכך שאם וסקולנוס ימשיך למאלקה בכוח צבאי קטן הדבר יהיה כמעשה התאבדות. הוא הצליח לשכנע אותו לסייע לכבוש את גואה בהמשך אותה שנה במקום מאלקה.
כשגואה נכבשה בידי הפורטוגלים בדצמבר, התעקש וסקונסלוס לאפשר לו להמשיך למאלקה. וסקולנוס ניסה להפליג כנגד הוראות אלבורקיקי, ולכן הוא נכלא. אלבוקרקי לקח לעצמו פיקוד ישיר על המשלחת ובאפריל יצא מקוצ'ין יחד עם 1000 איש ו -18 אוניות.
מעבר האוקיינוס ההודי
במהלך המעבר לדרום מזרח אסיה, הארמדה איבדה שתי אוניות. בסומטרה חילץ הצי תשעה אסירים פורטוגזים שהצליחו להימלט לממלכת פדיר. הם הודיעו לאלבוקרקי שהעיר מפולגת בתוכה, וכי לאחרונה נרצח גזבר העיר. שם הם פגעו בכמה סדנאות של סולטנות גוג'אראט, אויבי הפורטוגלים. כאשר עבר על יד ממלכת פאסם, בסומטרה, הפורטוגלים נתקלו באונייה מאוד גדולה, יותר מאשר ספינת הדגל שלהם, ה"פלור דו מאר". התפתח קרב ימי, שבתחילה נראה כי הפורטגלים לא מצליחים להשמיד את האוניה העצומה, אך לאחר יומיים של הפגזה רצופה, נהרס ההגה התורנים שלה נפלו ורוב אנשי הצוות נהרגו. כשעלו על סיפונה מצאו הפורטוגלים בן למשפחת המלוכה של פאסם, שאלבוקרקי קיווה שיוכל להחליף אותו עבור האסירים הפורטוגלים.
הכיבוש הפורטוגלי
באחד ביולי הגיעה הארמדה הפורטוגזית למאלקה, פרשה את תותחיה והסתדרה במערך קרבי, מה שגרם למהומה רבה בנמל. אלבוקרקי הצהיר ששום ספינה לא תוכל להפליג ללא רשותו ומיד ניסה לנהל משא ומתן על החזרתם הבטוחה של כל האסירים שנותרו עדיין לכודים במאלקה. כיוון שאלבוקרקי ראה בהתנהלותו של הסולטאן בגידה, הוא דרש להחזיר את האסירים ללא כופר, אך מחמוד שאח השיב בצורה מעורפלת ומתחמקת והתעקש שאלבוקרקי יחתום על הסכם שלום לפני כן. במציאות, הסולטאן ניסה לקנות זמן כדי לבצר את העיר ולהחזיר את הצי.
אלבוקרקי בינתיים המשיך לקבל הודעות מהאסיר רואי דה אראוג'ו, שהודיע לאלבוקרקי על כוחו הצבאי של הסולטאן, באמצעות נינה צ'אטו. הסולטאן יכול היה לגייס 20,000 איש, שכללו חיילים טורקים ופרסים, אלפי כלי ארטילריה ועשרים פילי מלחמה, אך הוא ציין כי התותחים היו ישנים. אלבוקרקי עצמו ידווח אחר כך למלך כי רק 4,000 אנשים מהם היו מוכנים לקרב.
הסולטאן מצידו לא נבהל יותר מדי. בהמשך כתב אלבוקרקי למלך מנואל כי למורת רוחו הגדולה הצליח הסולטאן איכשהו להעריך נכונה את המספר הכולל של החיילים שעל סיפון האוניות. לפיכך, הוא, הסולטאן נשאר בעיר וארגן את הגנתה, "ולא הבין את הסכנה הגדולה שהוא מכניס את עצמו".
לאחר שבועות של משא ומתן תקוע, באמצע יולי, הפציצו הפורטוגלים את העיר. הסולטן נבהל, ושיחרר מייד את האסירים ואלבוקרקי ניצל את ההזדמנות ודרש עוד פיצויים מהסולטאן: 300,000 קרוזדו ואישור לבנות מבצר בכל מקום שירצה. הסולטאן סירב. יש להניח כי אלבוקרקי כבר צפה את תגובתו של הסולטאן. המושל אסף את קברניטיו וחשף את תוכניתו - כי התקיפה תתרחש למחרת בבוקר, 25 ביולי, יום סנטיאגו.
במהלך המשא ומתן ביקרו את אלבוקרקי נציגים של כמה קהילות סוחרים, כמו ההינדים, שהביעו את תמיכתם בפורטוגזים. הסינים הציעו לעזור בכל דרך שיוכלו. אלבוקרקי ביקש רק מספר דוברות שיעזרו להנחית את הכוחות ואמר כי הוא לא מאחל לסינים לסבול פעולות תגמול אם התקיפה תיכשל. הוא גם הזמין אותם כדי לצפות בלחימה בבטחה מרחוק, והרשה לכל מי שרוצה לצאת להפליג ממאלקה. דברים אלה הותירו על הסינים רושם טוב מאוד.
תקיפה ראשונה
אלבוקרקי חילק את כוחותיו לשתי קבוצות, הקטנה יותר בפיקודו של דום ז'ואו דה לימה וכוח גדול יותר עליו פיקד באופן אישי. הנחיתה החלה בשעה שתיים לפנות בוקר. בזמן שהצי הפורטוגזי הפגיז עמדות אויב בחוף, חיל הרגלים חתר בסירות לחופים משני צדי גשר העיר. הם נתקלו באש ארטלרית לא יעילה.
אלבוקרקי הנחית את כוחותיו ממערב לגשר, המכונה Upeh, ואילו דום ז'ואאו דה לימה נחת בצד המזרחי, שם נמצאו ארמון הסולטאן והמסגד. הפורטוגזים התקיפו את עמדות ההגנה, שברו כל התנגדות לפלישתם. עם התגברות הקרב הם תקפו ברחוב הראשי והמשיכו לעבר הגשר, שם התמודדו עם התנגדות נוקשה והתקפה שהגיעה מאחוריהם.
בצד המזרחי התמודדה הקבוצה של דום ז'ואאו במתקפת נגד של חיל המלכות עם פילי מלחמה, בפיקודו של הסולטאן עצמו, בנו אלאדין וחתנו, הסולטאן מפאנג. הפורטוגלים הרימו את החניתות שלהם ותקפו את הפיל המלכותי, וגרמו לו לפנות בבהלה, שאר הפילים ברחו וגרמו לאי סדר בכוחות המגינים. הסולטאן נפל מהפיל שלו ונפצע, אך הצליח להימלט בתוך הבלבול שנוצר. באמצע היום נפגשו שתי הקבוצות הפורטוגליות על הגשר, ותקפו את אחרוני המגינים שקפצו לנהר ושם יירטו אותם צוותי דוברות הנחיתה. כשהגשר מאובטח, הרימו הפורטוגלים יריעות קנבס כדי להגן על הרגליים המותשים מהשמש העזה. המשך ההתקפה נדחה.
למחרת, כדי למנוע מהמוסלמים לתפוס מחדש עמדות על הגשר, הכניסו הפורטוגלים כוחות ימיים נוספים, עם ארטלריה שביצעה ירי מהיר. כוחות אלה נתקלו באש כבדה, ומפקדם אנטוניו דה אבראו נפגע בפניו, אך המשיך לפקד על הכוח.
תקיפה שנייה
ב -8 באוגוסט, קיים אלבורקיקי התייעצות עם רבי החובלים והביע את הצורך באבטחת העיר על מנת לנתק את זרימת התבלינים לעבר קהיר ומכה דרך קליקוט ולמנוע את השתלטות האסלאם. לצורך תקיפה זו, נחת אלבוקרקי שוב במלוא כוחו, המחולק לשלוש קבוצות משנה. בצד המערבי של מאלקה - אופה - נחת כוח שנתמך על ידי ספינת קרוול קטנה, וספינות נחיתה שהיו חמושות כספינות מלחמה. בעקבות גאות הבוקר הגוברת החלה הנחיתה ואילו הארמדה הפציצה את העיר. לאחר שנחתו על החוף התגברו הפורטוגזים במהירות על עמדות המגינים וכבשו מחדש את הגשר. משני צידיו הציבו הפורטוגלים בריקדות עם חביות מלאות לכלוך, והציבו שם גם ארטילריה. מהצד המזרחי המשיכה השייטת לתקוף את המסגד, והכניעו את המגינים לאחר מאבק מתמשך.
כשהגשר היה מבוצר ומאובטח עם מספיק אמצעים, אלבוקרקי הורה לרוץ ברחובות ולנטרל את התותחים של מלאיה שהיו מוצבים על הגגות, ולהרוג את כל מי שהתנגד להם.
ב־24 באוגוסט, עם התגברות ההתנגדות של הסולטאן, החליט אלבוקרקי לבצע השתלטות מלאה על העיר, ופיקד על 400 חיילים שצעדו, לצלילי תופים וחצוצרות, תוך חיסול כל כיס ההתנגדות שנותר.
פעולת הכיבוש הסופי ארכה 8 ימים. הסולטאן לא הצליח יותר להתנגד לפורטוגלים אסף את אוצר המלוכה שלו ומה שנותר מכוחותיו ונסוג לג'ונגל.
הביזה
עם אבטחת העיר, אלבוקרקי הורה על ביזת מאלקה, בצורה הכי מסודרת שאפשר. במשך שלושה ימים, מבוקר עד רדת הלילה, קיבלו קבוצות פורטוגזים זמן מוגבל להיכנס לעיר ולחזור לחוף הים עם כל מה שיכלו לקחת. חל איסור מוחלט לפשוט את רכושם של הסינים, ההינדים והפגואים, שתמכו בפורטוגזים וקיבלו דגלים לציון בתיהם. האוכלוסייה הכללית במאלקה לא נפגעה. הביזה הייתה עצומה: למעלה מ -200,000 קרוזדו הגיעו לכתר עם כלי נשק ועבדים. חיילים סדירים קיבלו מעל 4,000 קרוזדו כל אחד, הקברניטים קיבלו עד 30,000 באותה תקופה, 1,000 קרוזדו היו שוות להכנסות השנתית של רוזן בפורטוגל. אלבוקרקי לקח שרפרף משובץ אבנים יקרות, ארבעה אריות מוזהבים וצמיד מוזהב שנאמר כי יש לו את תכונות של ריפוי.
המשך הזמן
הפעולה עלתה לפורטוגזים ב-28 הרוגים, בתוספת פצועים רבים. למרות המשאבים הגדולים של הסולטאן בכלי ארטילריה ונשק, הם לא היו יעילים ברובם. מרבית הנפגעים הפורטוגזים נפגעו על ידי חיצים מורעלים.
הסולטאן ברח, אך לא יצא מהמאבק. הוא נסוג כמה קילומטרים מדרום למאלקה, לשפך של נהר, שם נפגש עם הצי שלו והקים מחנה, והמתין שהפורטוגלים ינטשו את העיר ברגע שיסיימו לבזוז אותה.
מינהל ודיפלומטיה
מטבע חדש הוטבע בתמיכתו של נינה צ'אטו, שארגן מצעד ברחובות העיר, בו הושלכו המטבעות החדשים מקערות כסף לאוכלוסייה מעל 11 פילים. כרוזים הכריזו על החוקים החדשים, האחד בפורטוגזית והשני במלאית, ואחריהם צעדו הפורטוגלים שהם מנגנים בחצוצרות ותופים, "לתדהמת המקומיים",.
משלחות דיפלומטיות נשלחו לממלכות פגו וסיאם כדי להבטיח יחסי בעלות ברית אתן, כמו גם הן הפכו לספקיות נוספות של מזון חיוני כאורז, כדי להחליף את הג'אוונים שהפכו לעוינים לפורטוגזים. אלבוקרקי שלח שליח, דוארטה פרננדס, לסיאם בחודש יולי, בזמן שההתקפה על העיר עדיין נמשכה. חילופי הדיפלומטים הבטיחו את תמיכתו האיתנה של מלך סיאם, ששנא את הסולטאן ממאלקה. ממלכת פגו אישרה גם את תמיכתה בפורטוגזים ובשנת 1513 הגיעו סוחרים ממלכת פרגו לסחור במאלקה.
בעודו נשאר בעיר, אלבוקרקי קיבל שליחים ושגרירים מממלכות מלאיות ואינדונזיות רבות (שכללו אפילו את חתנו של הסולטאן מחמוד, הסולטאן מפאנג), עם מתנות שהוקדשו למלך פורטוגל.
כשעזב אלבוקרקי את מאלקה בינואר 1512, הצטערו התושבים על עזיבתו. מסביב לקצה הצפון-מערבי ביותר של סומטרה, הצי התמודד עם סערה שהרסה את ספינת הדגל של אלבוקרקי, הפלור דו מאר, עם אובדן הניירת, מכתב רשמי ממלך סיאם ושלל המתנות שהיו מיועדות למלך מנואל, למעט תכשיט גדול, חרב מעוטרת וגביע זהוב שנשלחו על ידי מלך סיאם והצוות הצליח להציל אותם.
הגנה על מאלקה וגורל הסולטאן
זמן קצר לאחר עזיבתו של אלבוקרקי, העיר סבלה מהטרדה מצד כוחות הסולטאן, אך באותה עת יכלו הפורטוגלים לסמוך על למעלה מ -500 חיילים מתושבי העיר, שסייעו להם להדוף את ההתקפה. בחודש מאי אילצו הפורטוגלים, יחד עם למעלה מ -2000 בעלי ברית מקומיים בפיקודו של גספר דה פאיבה, את הסולטאן לצאת מהמאהל שלו על ידי הנהר. לאחר מכן נסוג הסולטאן ועבר לבינטן, ממלכת אי דרומית-מזרחית לסינגפור. ממלכת בינטן הפנתה עורף לפורטוגלים במאלקה, והטרידה את העיר, וחיבלה ביחסים הדיפלומטיים שלהם עם סין. בסופו של דבר הפורטוגלים הרסו את בינטן בשנת 1526.
בנו של הסולטאן של מאלקה, אלאדין, המשיך בהקמת סולטנת ג'והור, ופיתח יחסים פרגמטיים פחות או יותר עם הפורטוגזים.
אורנה בנאי
אורנה בנאי (נולדה ב-25 בנובמבר 1966) היא שחקנית וקומיקאית ישראלית, זוכת פרס האקדמיה לטלוויזיה. שימשה בעבר חברת מועצת עיריית תל אביב-יפו.
ביוגרפיה
בנאי היא נצר למשפחת האמנים בנאי. היא נולדה בבאר שבע לשמחה ולשופט בית המשפט המחוזי בבאר שבע יצחק בנאי. בהמשך עברה המשפחה ליישוב עומר. למדה בתיכון עירוני מקיף ו' בבאר שבע במגמת תיאטרון. את שירותה הצבאי עשתה בבי"ס למ"כים ששכן ליד ירוחם.
לאחר סיום לימודיה, החלה להופיע במופעי סטנד-אפ, בין השאר במועדון ה"קאמל קומדי קלאב". בשנת 1993 הופיעה בפינה בתוכנית הטלוויזיה "סופשבוע" עם דודו טופז בערוץ 1, בו גילמה לראשונה את הדמות "לימור". בשנים 1994–1997 גילמה את "לימור" במגזין הקולנוע "אקשן" (ששודר בטלוויזיה החינוכית בהנחיית יעל אלמוג), כמגישת פינת תרבות סאטירית. בשנת 1997 שימשה כפרזנטורית של רשת "קלאבמרקט" בתפקיד הדמות "לימור". ולאחר מכן גילמה את הדמות "לימור", בחמש עונות, בתוכנית הבידור "רק בישראל" (לצד ארז טל), משנת 1998.
ב-1994 שיחקה בסרט "מקס ומוריס" לצד משה איבגי, וכן שיחקה בסרט "החצי השני" בשנת 1996 לצד אלון אבוטבול. בשנת 1997 הופיעה בסדרת הטלוויזיה של חיים בוזגלו "מרחב ירקון", ששודרה על ידי זכיינית ערוץ 2 רשת.
בשנת 1998 השתתפה במופע "חברים שרים קורין", מופע משיריה של הזמרת קורין אלאל, ובו היא ביצעה את השיר "חזקה מהרוח". המופע הוקלט ויצאה לאור אחר כך כתקליטור.
בדצמבר 2002 חתמה על חוזה טאלנט זכיינית ערוץ 2 קשת. במסגרת החוזה החלה להשתתף, בסוף 2003, בתוכנית הסאטירה "ארץ נהדרת", בה חיקתה בין השאר את דמויותיהן של ג'ודי שלום ניר מוזס, טטיאנה הופמן ולימור לבנת. בשנת 2004 השתתפה בסדרת הדרמה "אפרסק", ובתפקידי אורח בסדרת הקומדיה "החיים זה לא הכל". כמו כן בשנת 2004 הופיעה בסרט הטלוויזיה "לנצח עם מיקי ברקוביץ'" לצד רמי הויברגר.
בשנת 2005 החלה להופיע בתפקיד הראשי בסדרה "אמא'לה", ואף השתתפה בכתיבת הסדרה, אשר מתארת את תהליכי ההריון והלידה החד-הוריים. העונה השנייה של הסדרה עלתה לשידור במרץ 2007.
בשנת 2008 השתתפה במסע פרסום של קורנפלקס תלמה.
בשנת 2009 עזבה את התוכנית "ארץ נהדרת" לאחר שש עונות, ועברה לתוכנית הבידור מועדון לילה, גם היא בזכיינית קשת, אבל אחרי סוף העונה, עזבה את "שידורי קשת" לאחר שחתמה על חוזה ב"רשת". בשנת 2010 החלה להשתתף באופן קבוע בתוכנית הסאטירה "מצב האומה" ב"רשת", לצד ליאור שליין וגורי אלפי; התוכנית עברה ב-2015 לערוץ 10, ובשם חדש "גב האומה". בשנת 2011 גילמה בנאי את דמותה של "גילה כהן" בסדרה "השנים הכי יפות". בשנת 2014 גילמה את "שלומציון לוריא" בסדרה "משפחה שולטת".
בשנת 2019 השתתפה בסדרה תיק נעדר המשודרת בערוץ כאן 11 כאמו של הנעדר עופר שרעבי, ובעונה השלישית של סדרת הטלוויזיה 'מטומטמת' בתפקיד עדה שוחט.
במאי 2020 השתתפה בפרק של סדרת רשת של כאן דיגיטל בשם "המהפכה הגאה שלי", המבוסס על ראיון שהעניקה לגל אוחובסקי עבור סדרת הדוקו של כאן 11 "המהפכה הגאה" אותה כתבו וביימו אוחובסקי ולירן עצמור. באותה שנה חזרה לגלם את לימור ב"תוכנית בידוד" בעקבות משבר הקורונה.
בינואר 2021, הצטרפה לצוות המשתתפים בתוכנית "עד כאן!" בערוץ כאן 11. באותה שנה החלה לשחק בסדרה "ישמח חתני".
בספטמבר 2022 החלה לשחק בסדרה "בוגד" של הוט.
בינואר 2023 דיבבה את מזל בסדרת הרשת של כאן 11, "משפחת פנסטה".
בתיאטרון
בנאי שיחקה במספר הצגות. ביניהן: "סטריפטיז אחרון" מאת הלל מיטלפונקט (1995); "הסרפד של השכן" מאת רביד דברה (תיאטרון "הבימה", 1999); "אנשים קשים" מאת יוסף בר-יוסף ("הבימה", 2000); ו"רווקים-רווקות" מאת חנוך לוין ("הקאמרי", 2002).
בדצמבר 2007, השתתפה במופע "קומיקאים: ועידת פסגה" שעלה במסגרת פסטיבל "קומדיה בלי הפסקה".
בדצמבר 2011, העלתה מופע סטנד-אפ שבו היא מתארת אירועים מחייה.
באפריל 2013, העלתה מופע סטנד-אפ חדש שכלל שורה של דמויות וחיקויים. בדצמבר 2013 חגגה 100 מופעים שלו.
פעילות פוליטית
בנאי פעילה פוליטית ומזוהה עם המאבק למען זכויות בעלי חיים ומשויכת לשמאל הפוליטי.
לקראת הבחירות לרשויות המקומיות ב-2003 הצטרפה למפלגת הירוקים וכיהנה מטעמה כחברת מועצת עיריית תל אביב-יפו במשך קדנציה אחת. בנאי מרצה בכנסים שונים הנוגעים בנושא, מופיעה בתשדירים ומגיעה לאירועים ולאסיפות הקשורות בעניין. בבחירות 2013 למועצת העיר תל אביב-יפו היא הוצבה במקום ה-18 הסמלי והאחרון ברשימת "תנועת מהפך ירוק בת"א - לתת לחיות התנועה הירוקה".
בריאיון בעת מבצע צוק איתן התייחסה בנאי לסבל בשני הצדדים, הישראלי והערבי. היא אמרה שהיא מתביישת בעם ישראל, "שרובו מתלהם וגס רוח", ואמרה שאיננה מסוגלת לומר "תנו לצה"ל לנצח". על אמירה זו נמתחה ביקורת, ובנאי פוטרה מתפקידה כפרזנטורית של חברת מנו ספנות. לאחר מכן חזרה בה בנאי, הוציאה מכתב תגובה בו כתבה כי חלק מדבריה לא הובנו כראוי והוצאו מהקשרם, הגדירה את חמאס כארגון טרור והצדיקה את המבצע הצבאי.
בנאי הייתה פעילה ב והשתתפה בהפגנות במעון ראש הממשלה. במהלך המחאה פרסמו בנאי ולאה לב צעצוע מין בדמותו של ראש הממשלה דאז בנימין נתניהו וספגו על כך ביקורת. בנאי גם טענה כי מצביעי הליכוד "לוקים בעיוורון מוחלט".
בפברואר 2021, הייתה בין קבוצה של עותרים לבג"ץ, בדרישה שהיועץ המשפטי לממשלה יחקור את מובילי הקמפיין "שמאלנים בוגדים".
חיים אישיים
בנאי היא אחותם של הזמרים מאיר בנאי, אביתר בנאי ואפרת בנאי.
בשנת 2003 ילדה את בנה אמיר. בשנת 2008 גילתה בריאיון לעיתון ידיעות תל אביב כי אביו של הילד הוא העיתונאי אהרן ברנע, שלא הגיב על הידיעה.
בשנת 2008, בהיותה במערכת יחסים זוגית עם בת זוג בשם קרין, אימצה בנאי את בתה השנייה, מיקה.
ב-27 בדצמבר 2011 בנאי יצאה מהארון.
ביולי 2017 החלה בזוגיות עם בת חן סבג, ובמאי 2019 פורסם שהן נפרדו. לאחר מכן, הייתה בזוגיות, במשך כחצי שנה, עם השפית שיראל ברגר. מאז 2021 בנאי בזוגיות עם עדי כהן.
בנאי מתגוררת בתל אביב.
תשובה (יהדות)
ביהדות, תְּשׁוּבָה היא תהליך של תיקון פנימיות האדם, עילוי מוסרי, לשם הטבתו בימיו ובאחריתו, מכל מדרגה בה הוא נמצא– צדיק, רשע, ומה שביניהם. על פי הרמב"ן התשובה והווידוי הכרוך בה היא מצוות עשה.
מבוא ומקור
מקור השם "תשובה" הוא בתורה, מלשון "שיבה" אל אלוהים והשבה אל הלב. המקור הקדום ביותר של המושג תשובה מצוי במספר מקומות בספר דברים. ביניהם ראויה לציון מיוחד פרשיית התשובה, שנקשרת אל תשובה לאומית כללית ואל גאולת ישראל. רעיון התשובה מופיע גם במקומות רבים בדברי הנביאים.
נביאי ישראל נשלחו לעם ישראל וקראו לו לתקן את דרכיו, על בסיס האמונה ביכולתה של התשובה למחוק את חטאיו של האדם והעם במקרה של חרטה ועזיבת החטא, למנוע את האסון המתקרב או לגאול את העם מגלותו לאחר החורבן. ספר יונה רובו ככולו מוקדש לרעיון כי התשובה מועילה להעביר את רוע הגזרה, גם כאשר מדובר בחטאים חמורים, ולא רק בישראל אלא גם באומות העולם.
בספר יחזקאל, למשל כתוב בפירוש שהאל חפץ בתשובה ומבטיח חנינה וחיים לאלו שיעזבו את הרע ויבחרו בטוב:
לפי הרמב"ן, בפירושו על התורה, "המצווה הזאת" מכוונת למצוות התשובה. אף בספר העיקרים פירש כן, והוסיף שגם הכתוב באותה פרשה "אֲשֶׁר אָנֹכִי מְצַוְּךָ הַיּוֹם לְאַהֲבָה" (שם, טז) מוסב על ציווי התשובה. כן פירשו גם האברבנל והספרונו. אלא שהרמב"ם, בין בספר המצוות ובין בהלכות תשובה ביד החזקה, אינו מונה את מצוות התשובה מפסוק זה של "ושבת". יתרה מזאת, לא התשובה עצמה היא השם של המצווה אלא הוידוי. וכך מגדיר הרמב"ם את המצווה:
האפשרות לעשות תשובה
אדם שחזר בתשובה נקרא בעל תשובה, חז"ל משבחים את החוזר כדברי רבי אבהו, שאמר: . וכדברי הרמב"ם:
כבר בנביאים קיימת התפלמסות עם גישות שסברו כי התשובה איננה אפשרית:
מעכבי התשובה
עם זאת, אף שנקבע שאין דבר העומד בפני התשובה, ישנם דפוסי התנהגות או חטאים חמורים שמעכבים או שנועלים את דרכי התשובה בשל חומרתן או בשל הקושי להתנער מהן. הרמב"ם מסווג 24 דברים שמעכבים את התשובה לפי קטגוריות שונות:
בכלל העבירות החמורות הוא מונה את האדם ה והמטה חברו מדרך טובה לדרך רעה, כגון מסית ומדיח, או מי שאומר אחטא ואשוב או אחטא ויום הכיפורים יכפר. בכלל עבירות הנועלות הוא מונה את הפורש מן הציבור, החולק על דברי חכמים, והמלעיג על המצוות. בכלל העבירות שקשה לפרוש מהם הוא מונה בין היתר בעל לשון הרע, בעל חמה, ובעל מחשבה רעה.
אף על פי שהתשובה מכפרת על הכול, על פי התלמוד, לעיתים תהליך של כפרה גמורה מצריך עוד דברים. ישנם חטאים קלים שמתכפרים מיד לאחר תשובה. ישנם חטאים שמתכפרים רק אחרי תשובה ויום כיפור, ישנם חטאים שמתכפרים רק אחרי תשובה, יום כיפור וייסורים, וישנו חטא אחד שנחשב לחמור ביותר (חילול השם – שהוא מקרה שבו אדם חשוב שמייצג את הדת היהודית חוטא ובזה גורם להשפלת ערכה בעיני הציבור) שמתכפר לאדם לאחר כל התשובה רק ביום המיתה:.
ישנן גזרות של חז"ל שנעשו על מנת להקל את התשובה, כמו לא לקבל החזר מידי גזלנים ומלווים בריבית, שאם ידעו שהם צריכים להחזיר לא יעשו תשובה.
המניעים לתשובה
התלמוד מבחין בין שתי מדרגות של תשובה: תשובה מיראה ותשובה מאהבה: על פי הפרשנות שנתן לכך הרב קוק בתשובה מיראה האדם מתחרט על החטא בשל התוצאות הצפויות ממנו. אפילו אם בעבר בחר בחטא במודע, הוא מגיע להכרה שבחירה זו הייתה מוטעית, ולפי הכרתו החדשה החטא הוא בבחינת שגגה - טעות. אבל הנטייה למעשה האסור ממשיכה להעיב על נפשו של האדם. לעומת היראה מהאל שהיא בבחינת פירוד, אהבת ה' היא בבחינת ייחוד, ואדם שהגיע למדרגה זו רואה את כל שעבר עליו בעולמו של ה' כמוביל לטוב. לפיכך גם הרע מצטרף לטוב, והזדונות נעשות כזכויות.
עיתוי התשובה
אף שזמנה של התשובה הוא בכל השנה וכדברי הרמב"ם: "שהתשובה והצעקה יפה לעולם", ישנה תקופה המיוחדת לה, והיא התקופה שבין ראש השנה ליום כיפור מיועדת במיוחד לתשובה, ונקראת עשרת ימי תשובה, שבה התשובה מיד מתקבלת, ועל ימים אלו נכתב . ולבסוף יום כיפור הוא יום התשובה, הסליחה והכפרה החשוב ביותר בשנה. ישנה בתלמוד תפיסה כי יום כיפור עצמו מכפר, אף מבלי שהאדם עשה תשובה ומבלי שהוא התענה – "עיצומו של יום מכפר".
לעיתוי התשובה במהלך חייו של האדם ישנה גם חשיבות. ככלל, התשובה נחשבת למעולה יותר כשהיא נעשית בתנאים שאינם מגבילים את האדם מלחטוא שוב, כמו זקנה, מחלה או בית כלא. ולכן הרמב"ם אומר שאדם שחטא חטא מסוים והחליט לחזור בתשובה ופתאום נזדמן לו לחטוא באותו החטא באותן הנסיבות שהיו בעבר, ואף על פי כן הוא נמנע ולא חטא שוב זהו הוא בעל תשובה גמורה, בניגוד לאדם זקן שכבר אין בכוחו לחטוא, אם שב בתשובה הדבר נחשב לו לתשובה, אבל לא באותה רמה של צעיר שנמצא במלוא כוחותיו ויכול לחטוא, ואף על פי כן חוזר בתשובה.
מרכיבי תהליך התשובה
הרמב"ם מסביר את מהות התשובה כעזיבה מוחלטת של החטא, הן במעשה הן במחשבה:
על פי גישת חז"ל, מספיק שהאדם הרהר בתשובה, הדבר הזה גורם לו להיות צדיק באותו רגע. כך שאדם שמוחזק כרשע, אם אמר לאשה, "תתקדשי לי, על מנת שאהיה צדיק גמור", מקודשת מספק, שמא הרהר בתשובה באותו רגע. באותו עניין הם אמרו, שאם ראית תלמיד חכם חוטא בלילה, אל תהרהר אחריו ביום, כי לבטח עשה בינתיים תשובה ונמחל לו.
על פי הרב יוסף דב סולובייצ'יק (על התשובה, עמ' 61–65) הווידוי הכרחי לתשובה מכיוון שהוא נועד להבהיר ולגבש לאדם עצמו את הרהוריו המעורפלים בשפה ובמלל ברור ומדויק, ולגרום לאדם להסתכל לאמת בעיניים, בשבירת מנגנון ההדחקה הטבעי, שדוחה עובדות שאינן נוחות לאדם, כך שהאדם יודה בפה מלא ויקרע את המסווה שהוא שם על פניו ואת המחיצות שהקים בינו לבין עצמו.
בנוסף לכך הרמב"ם מאפיין בעל תשובה אמיתי באפיונים נוספים, שמעידים עליו שעבר מהפך רוחני עמוק, כמו תפילה מרובה, עשיית צדקה, התרחקות מהחטא שחטא בו, ואף שינוי שמו ויציאה לגלות:
תשובת פסולי עדות
תשובה, על כלל מובניה, מתרחשת בתווך שבין האדם למקום. ומכיוון ש"ה' יראה ללבב", אין עיקר התשובה תלוי אלא בעומק הלב. לסממן חיצוני, שיבטא את התשובה, אין צורך. שונה היא התשובה המבוארת בפרק ג' במסכת סנהדרין, פרק זה בורר. המדובר הוא בהכשרו של מי שנפסל לעדות על ידי עבירה. התשובה אמנם מכשירתו, אך אין לחברה כלים לבדוק ששב באמת ובתמים ("האדם יראה לעיניים" ויש לחוש "דילמא איערומי קא מערים").
על מנת להשיב לאדם את נאמנותו מצד בית הדין תיקנו חז"ל שיש למבצע העבירה לעשות פעולה המורה על התרחקות יתירה מאותו החטא שנפסל על ידו: "החשוד על הטרפות אין לו תקנה עד שילך למקום שאין מכירין אותו ויחזיר אבדה בדבר חשוב או שיוציא טרפה מתחת ידו בדבר חשוב משלו"; "המשחקים בקוביא משישברו את פספסיהן ויחזרו בהן חזרה גמורה דאפילו בחנם לא עבדי"; "מלוה ברבית דאפילו לעכו"ם לא מוזפי".
התשובה בהגות חז"ל
חז"ל ככלל הפליגו במעלתה של התשובה, וטענו שיש בה גדולה מיוחדת שאין בדבר אחר. רבי אבהו סבר כי התשובה קדמה לבריאת עולם, על פי הפסוק "בטרם הרים יולדו - תשב אנוש עד דכא.". רבי לוי סבר שגדולה תשובה שמגעת עד כיסא הכבוד. רבי יהושע סבר כי תשובה גדולה מן הצדקה, שהצדקה, פעמים שהוא נותנה למי שאינו כדאי, אבל התשובה מעצמו הוא נותן. רבי יונתן סבר שגדולה תשובה שמקרבת/שמביאה את הגאולה, ושמארכת שנותיו של אדם, רבי מאיר סבר כי גדולה תשובה שבשביל יחיד שעשה תשובה מוחלין לכל העולם כולו, רבי יוחנן סבר כי גדולה תשובה שדוחה את לא תעשה שבתורה, וריש לקיש סבר כי גדולה תשובה שזדונות נעשות לו כשגגות או כזכויות. רבי יוחנן סבר עוד כי גדולה תשובה שמקרעת גזר דינו של אדם ורבי חמא ברבי חנינא סבר כי גדולה תשובה שמביאה רפואה לעולם.
חז"ל זיהו דמויות מקראיות כמו קין ודוד עם רעיון התשובה. רבי יוחנן בשמו של רבי שמעון בן יוחאי ראו את חטאיהם של דוד בבת שבע ודור המדבר בחטא העגל כלא ראויים להם מצד עצמם, שנעשו רק על מנת שיהיה קיים בעולם רעיון התשובה, שאם יחטא יחיד יאמרו לו ללמוד לעשות תשובה מדוד, ואם יחטאו רבים יאמרו להם ללמוד מדור המדבר. דמות תלמודית שמובאת בהקשר של תשובה, היא רבי אלעזר בן דורדיא, שמסופר עליו שלא הניח בעולם זונה שלא בא עליה. בסיפור זה דווקא הזונה היא המעוררת את בן דורדיא לתשובה: "בִּשְׁעַת הֶרְגֵּל דָּבָר הֵפִיחָה. אָמְרָה: כְּשֵׁם שֶׁהַפִּיחָה אֵינָהּ חוֹזֶרֶת לִמְקוֹמָהּ כָּךְ אֱלִיעֶזֶר בֶּן דֻּרְדְּיָא אֵין מְקַבְּלִין אוֹתוֹ בִּתְשׁוּבָה". בן דורדיא פונה בבקשת סיוע ורחמים לכל גורמי הטבע ולבסוף "אָמַר: אֵין הַדָּבָר תָּלוּי אֶלָּא בִּי".מיד לאחר מכן "הניח ראשו בין ברכיו וגעה בבכיה עד שיצתה נשמתו, יצתה בת קול ואמרה רבי אלעזר בן דורדיא מזומן לחיי העולם הבא", ועליו בכה רבי ואמר "יש קונה עולמו בשעה אחת", ולא די שמקבלים אותו אלא אף קוראים לו רבי.
התשובה בהגות המודרנית
בכתבי חב"ד נפוצה ההבחנה בין שתי רמות של תשובה: "תשובה עילאה" ו"תשובה תתאה". שם ה' כולל בתוכו ארבע אותיות, ומתוכם שתי אותיות ה"א. תשובה תתאה - מוסבר בקבלה - עניינה 'תשוב ה' תתאה', כלומר תשוב אות ה"א התחתונה (האחרונה מארבע האותיות) אל אות הוי"ו שמעליה. ותשובה עילאה עניינה 'תשוב ה' עילאה', כלומר תשוב אות ה"א העליונה (השנייה מארבע האותיות) אל אות היו"ד הקודמת לה. רבי שניאור זלמן מלאדי, מדייק שבפרטיות ישנן ארבע רמות בתשובה, שכן כל אחת משתי החלוקות הנזכרות כוללת בתוכה דרגת "תשובה" ודרגת "בעל תשובה". הוא מסביר בכללות את החילוקים בין דרגות אלו בעולמות העליונים ובעבודת האדם, ובספרי אדמור"י חב"ד שאחריו מבוארים עניינים אלו באריכות רבה. הרבי מנחם מנדל שניאורסון כתב שכל תשובה - אף ברמה הנמוכה ביותר - כוללת בתוכה את כל ארבעת השלבים.
רבי נחמן מברסלב סובר שהתשובה צריכה להיות תמידית, במעין מהלך ספיראלי, מכיוון שאין אפשרות לעשות תשובה בטהרת לב מבלי שמעורבים בה מניעים אישיים כלשהם, ולכן לאחר שהאדם עשה תשובה פעם אחת, הוא צריך לעשות תשובה על תשובתו הראשונה שהייתה פגומה בכוונה, וחוזר חלילה בכל פעם תשובה על התשובה הקודמת. הוא גם סובר שאף אם האדם מגיע לתיקון הכוונה לגמרי, עדיין הוא צריך לעשות תשובה על תשובתו, מכיוון שבתשובתו הראשונה, תודעתו הייתה במקום נמוך מכפי שהיא נמצאת עכשו, והתשובה הייתה תלויה בתודעה, ולכן והוא צריך לעשות תשובה על שהגשים את רוממות האלוהות בתשובתו הראשונה ביחס למצבו הנוכחי.
בדומה לדרכו רבי צדוק הכהן מלובלין סובר שעיקרה של התשובה הוא שינוי תודעתי של האדם, שיכיר שאלוהותו של ה' פרושה על הכול - רע כטוב, "שיכיר ויבין שכל מה שחטא, היה גם כן ברצון השם יתברך" ולכן זדונות נחשבות כזכויות, מכיוון שאף הם נעשו ברצון האל. על פי ר' צדוק מדובר בהשגה גבוהה ביותר שלא פשוט להגיע אליה, ומה שמייצג לדעתו אב טיפוס לתפיסה הזו הוא מצוות השעיר המשתלח ביום כיפור, שאילולי ישראל נצטוו לבצע אותו היה נחשב לאקט של עבודה זרה, אך מכיוון שיש ציווי אלוהי, העבירה לכאורה הופכת למצווה.
לעומת פרידריך ניטשה שטען שהגיבורים האמיתיים אינם המתחרטים והמתייסרים, אלא "הפושעים שעמם דוסטויבסקי חי בבית הכלא... כל כולם טבעים איתנים", שלא חזרו בתשובה, "העולים בערכם" על מי שנשבר ('הרצון לעוצמה', עמ' 233). הרב אברהם יצחק הכהן קוק ראה בבעלי תשובה אמיתיים את "גיבורי התרבות". הוא טען כי "התשובה מייסדת את אופיו של האדם על יסוד האצילות...ובעל תשובה של אמת מביא לעולם נשמות מאירות, שהאור האידיאלי של הקדושה העליונה ספוג בהם" (אורות התשובה ט' א').
הרב קוק בספרו "אורות התשובה" שהוקדש לעניין זה, מדבר על התשובה כעל רעיון מרכזי של היהדות, ותהליך קוסמולוגי כללי שעובר כל העולם בהתפתחות הרוחנית שלו של התעלות והתקשרות לאידאת החירות. על פי הרב קוק כל המהלך ההיסטורי של העולם, הוא מהלך של תשובה ושל תיקון. התשובה היא אידאה קוסמולוגית של שיפור, השתכללות ותיקון, שאיננה חייבת להיות קשורה לחטא קונקרטי. בתהליך השיבה של עם ישראל אל ארצו, ובהתפתחות הרפואה והמדע, כמו גם בהתפתחותה המוסרית של האנושות, ראה הרב קוק תהליך של תשובה.
בהקשר של האדם הפרטי הוא כותב, בהתאם לתפיסתו שהטוב גנוז בהווית העולם והאדם, כי התשובה המרכזית היא התבוננות עצמית ושיבה של האדם, העם והאנושיות אל עצמם, להיות כפי שהם באמת. "כששוכחים את מהות הנשמה העצמית, כשמסיחים דעה להסתכל בתוכיות החיים הפנימיים של עצמו, הכול נעשה מעורבב ומסופק. התשובה הראשית שהיא מאירה את המחשכים מיד, היא שישוב האדם אל עצמו ומיד ישוב אל אלוקיו... ודבר זה נוהג בין באיש יחידי, בין בעם שלם, בין בכל האנושיות, בין בתיקון כל ההויה כולה, שקלקולה בא תמיד ממה שהיא שוכחת את עצמה". את תהליך הסליחה של התשובה הוא מסביר שכאשר מתוקן היסוד הנפשי שגרם את החטא, מתבטל רישומו של החטא בנפש, אף שתוצאותיו במציאות לא התבטלו. יתרה על כך, לעיתים המעשה הרע עצמו נעשה זרז וכוח מניע לעשייה של מעשים חיוביים. בתשובה הוא רואה לא רק מענה על חטא אלא אף שבירת דפוסי פעולה שגרתיים וקבעונות שמצמצמים את האדם ומגבילים את יכולתו ואת מימוש הפוטנציאל הגלום בו.
הערות שוליים
Buße (Religion)
סופרקט ג'אקל
הסופרקט ג'אקל (באנגלית: Jackal) או בשמו הרשמי מוביל בניידות גבוהה (באנגלית: High Mobility Transporter המוכר יותר בר"ת HMT) היא משפחת רק"מים תוצרת סופרקאט (קבוצת SC) שפותחו עבור הצבא הבריטי, והחלו להיקלט בכוחות השריון הבריטים בשנת 2007. משפחת הרכבים כוללת מגוון תצורות מודולריות המותאמות לצרכים המבצעיים עם מספר אפשוריות מיגון על בסיס מרכב 4X4 או 6X6, כאשר שתי שתצורות העיקריות המשמשות גם את הצבא הבריטי הן ה-HMT400 המכונה "ג'אקל" ומשמש לסיור ולוחמה זעירה וה-HMT600 הגדול יותר המשמש לסיוע בשדה הקרב.
בצבא הבריטי מוכרת משפחת הרכבים בר"ת MWMIK (Mobility Weapon-Mounted Installation Kit; ערכת התקנה ניידת מותקנת נשק).
קו אדריאנסה
יאקובוס "קו" אדריאנסה (נולד ב-21 ביולי 1947 באמסטרדם) הוא כדורגלן ומאמן עבר הולנדי. ששיחק בעמדת הבלם.
ככדורגלן שיחק אדריאנסה בעמדת הבלם, וערך קרוב למאתיים הופעות ליגה במדי אוטרכט. כמאמן הוביל אדריאנסה קבוצות בליגות הבכירות בהולנד, פורטוגל, אוקראינה, קטר ואוסטריה. בין הישגיו הבולטים הייתה העפלה עם קבוצת וילם II לשלב הבתים של ליגת האלופות, זכייה בדאבל עם פורטו ובאליפות אוסטריה עם רד בול זלצבורג, וכן זכייה בתואר מאמן העונה בהולנד ובפורטוגל.
קריירת משחק
אדריאנסה החל את קריירת המשחק הבוגרת בגיל 17, כאשר הצטרף ב-1964 לקבוצת העבר דה וולווייקרס מעיר הולדתו אמסטרדם. לקראת עונת עשה את המעבר לליגת העל ההולנדית, כאשר חתם במדיה של אוטרכט. הוא שיחק בקבוצה במשך שש עונות, בהן רשם 176 הופעות בליגה הבכירה, אך פרש ממשחק ב-1976, כשהיה בן 29 בלבד.
תחילת הקריירה
ב-1979, כשלוש שנים לאחר פרישתו, זכה אדריאנסה לתפקיד אימון ראשון, בקבוצת זילברמיוון החובבנית, בה אימן כארבע שנים. ב-1983 הצטרף לראשונה לא.ז. אלקמאר, בה שימש כסקאוט וכמאמן במחלקת הנוער של המועדון.
לקראת עונת, התמנה לראשונה לתפקיד מאמן בליגה הבכירה, בקבוצת זוולה. עונתו הראשונה על הקווים הסתכמה באכזבה, כאשר קבוצתו נשרה לליגת המשנה עם ארבעה ניצחונות ליגה בלבד ב-34 משחקים. אדריאנסה הוביל את זוולה לחזרה מהירה לליגה הבכירה, כאשר כבר בעונה הבאה סיים עמה במקום השני בליגת המשנה. הוא סיים את דרכו לאחר שתי עונות נוספות בליגה הבכירה, ובתום ארבע שנים בתפקיד.
קאנט 25
מנהל התכנון והייצור היה המהנדס האווירונאוטי "Raffaele Conflenti".
קו אדריאנסה
תחילת הקריירה
לקראת עונת, עבר לאמן את דן האג מליגת המשנה. הוא הוביל אותה להעפלה לליגה הבכירה כבר בעונתו הראשונה בתפקיד, כאשר במקביל העפיל עמה עד לחצי גמר הגביע ההולנדי. במהלך עונת, עונתו הרביעית בתפקיד, פוטר לראשונה בקריירה מתפקיד המאמן. הוא פוטר ב-12 בפברואר 1992, כאשר קבוצתו נלחמת כנגד הירידה. בסיום אותה העונה נשרה הקבוצה לליגת המשנה.
ב-1992 התמנה אדריאנסה לתפקיד המאמן והמנהל המקצועי של מחלקת הנוער של אייאקס, יונג אייאקס, המשמשת גם כקבוצת המילואים של המועדון. הוא שימש בתפקיד במשך חמש שנים, ומיוחס לו חלק ניכר בהצלחת הקבוצה הבוגרת בזכייתה בליגת האלופות 1995, ובהעפלתה לגמר ליגת האלופות שני ברציפות עונה לאחר מכן, תחת לואי ואן חאל.
וילם II
לקראת עונת חזר אדריאנסה לתפקיד מאמן ראשי בליגה הבכירה, כאשר התמנה לתפקיד מאמן וילם II. עונה קודם לכן עוד נלחמה הקבוצה כנגד הירידה, אך תחת אדריאנסה רשמה הקבוצה שיפור משמעותי, וסיימה את העונה במקום החמישי, הגבוה ביותר שלה בליגה מזה עשור, והבטיחה את השתתפותה בגביע אופ"א עונה לאחר מכן. עונת הייתה מהמשמעותיות בקריירת האימון של אדריאנסה. הוא הוביל את קבוצתו למקום השני בטבלה, מיקום השיא של המועדון בכל תולדותיו בליגה המקצוענית, ובכך הבטיחה קבוצתו את השתתפותה הראשונה אי פעם בליגת האלופות.
במסגרת עונת 1999/2000 בליגת האלופות, וילם II לא צלחה את שלב הבתים, וסיימה אחרונה בבית שכלל את ספרטה פראג, ספרטק מוסקבה ובורדו, עם שתי נקודות בלבד וללא ניצחון. בליגה המקומית סיימה הקבוצה במקום התשיעי בלבד, ובעקבות הכישלון להשיג את הכרטיס למפעל אירופי, התפטר אדריאנסה מתפקידו בתום העונה, ולאחר שלוש עונות בתפקיד.
אייאקס
לקראת עונת, חזר אדריאנסה לאייאקס, הפעם בתפקיד המאמן הראשי. לאחר שנתיים בהן לא הצליחה הקבוצה להעפיל לליגת האלופות, שוב לא הצליחה אייאקס של אדריאנסה להיאבק על תואר האליפות, אך סיימה במקום השלישי בטבלה והבטיחה את השתתפותה במוקדמות הטורניר האירופי הבכיר. באותה העונה שיחקה הקבוצה בגביע אופ"א, אך כשלה כבר בסיבוב השני והודחה על ידי לוזאן.
בפתיחת עונת, הודחה אייאקס כבר במוקדמות ליגת האלופות על ידי סלטיק, ולא הצליחה להעפיל לשלב הבתים. סדרת תוצאות חלשה בליגה הובילה לפיטוריו של אדריאנסה ב-29 בנובמבר 2001, לאחר כשנה וחצי בתפקיד. יורשו, רונאלד קומאן, הוביל את הקבוצה לזכייה בדאבל באותה העונה. הקדנציה הקצרה של אדריאנסה באייאקס הייתה זכורה גם בעקבות התבטאויותיו השנויות במחלוקת בתקשורת, כולל התבטאויות חריגות כנגד נשיא קבוצת פ.ס.וו. איינדהובן, וכנגד כוכב העבר מרקו ואן באסטן שהיה מועמד להצטרף לצוות האימון.
א.ז. אלקמאר
בנובמבר 2002, לאחר שנה מחוץ למגרשים, התמנה אדריאנסה לתפקיד מאמן א.ז. אלקמאר. בעונת הבכורה שלו ייצב את מצבה של הקבוצה שסיימה עשירית בליגה, ועונה לאחר מכן, בעונת, הוביל אותה למקום החמישי בליגה, הגבוה ביותר שלה מזה 22 שנים, ולהעפלה לגביע אופ"א. עונה לאחר מכן הוביל את הקבוצה להישג מרשים כאשר היא סיימה במקום השלישי בטבלת הליגה. במסגרת גביע אופ"א באותה העונה, הצליחה קבוצתו של אדריאנסה להדיח את פאוק סלוניקי ולהעפיל לשלב הבתים, שם סיימה בפסגת הבית. בשלבי הנוקאאוט הדיחה א.ז. את אלמניה אאכן, שחטאר דונצק ואת ויאריאל, בדרך לחצי הגמר, שם נעצרה על ידי ספורטינג ליסבון עקב חוק שערי חוץ.
פורטו
לאחר העונה המוצלחת הביע אדריאנסה את רצונו לעזוב את הקבוצה. הוא הוחלף בלואי ואן חאל, וב-24 במאי 2005 הוצג כמאמנה החדש של פורטו, שהייתה לקבוצתו הראשונה כמאמן מחוץ להולנד. בכך, היה למאמנה הרביעי של פורטו מאז עזיבתו של ז'וזה מוריניו ב-2004, והראשון מאז מוריניו שמוביל את פורטו לזכייה בדאבל, לאחר שכבר בעונת הבכורה שלו סיימה פורטו בראש טבלת הליגה הפורטוגלית, בפער שבע נקודות מספורטינג ליסבון, וזכתה בגביע לאחר ניצחון 0–1 בגמר על ויטוריה סטובאל.
דווקא לאחר עונה מוצלחת, עלו היחסים בין הצוות המקצועי להנהלת הקבוצה על שרטון. המחלוקות נגעו במישור הכלכלי, לאחר שאדריאנסה לא קיבל תקציב להחתמת חלוץ בכיר, ואף טרם קיבל את המענקים על הזכייה בתוארי העונה החולפת, וכן נגעו במישור המקצועי, ובאכזבת ההנהלה מיכולתה של הקבוצה בטורניר אמסטרדם, שם הפסידה הקבוצה בשני משחקיה מול מנצ'סטר יונייטד ואינטר מילאנו. ב-9 באוגוסט 2006 התפטר אדריאנסה מתפקידו כמאמן הקבוצה.
מטאלורג דונצק
ב-6 בדצמבר, ארבעה חודשים לאחר עזיבתו את פורטו, התמנה לתפקיד מאמן מטאלורג דונצק מליגת העל האוקראינית. הקדנציה של אדריאנסה בקבוצה הסתיימה מוקדם מהצפוי, כאשר כחצי שנה בלבד לאחר מינויו, ב-17 במאי 2007, התפטר מתפקידו ארבעה מחזורים לתום העונה, כאשר קבוצתו איבדה סיכוי להעפיל לטורניר אירופי. ב-27 באוגוסט התמנה לתפקיד מאמן א-סד מליגת העל הקטרית, אך שוב סיים את תפקידו כעבור חצי בלבד, ב-28 בינואר 2008, בעקבות התרחקותה של הקבוצה ממאבק האליפות. באותו החודש פסקה ועדת הבוררות של פיפ"א כי על אדריאנסה לשלם פיצוי של מעל למיליון יורו לקבוצת פורטו על הפרת חוזה.
רד בול זלצבורג
ב-12 בינואר 2010, לאחר כחצי שנה מחוץ למגרשים, חזר אדריאנסה לקטר, שם התמנה לתפקיד מאמן הנבחרת האולימפית. במרץ 2011, לאחר 14 חודשים בלבד, סיים אדריאנסה את תפקידו.
חזרה להולנד
ב-20 ביוני 2011 חזר אדריאנסה להולנד, כשש שנים לאחר שעזב את א.ז. אלקמאר, כאשר התמנה לתפקיד מאמן טוונטה במקומו של מישל פרודום. כבר במשחקו הרשמי הראשון קטף את מגן יוהאן קרויף לאחר ניצחון 1–2 על אייאקס, קבוצתו לשעבר. את שערה הראשון של טוונטה כבש שחקנו לשעבר בזלצבורג, מארק יאנקו. על אף ההצלחה של המועדון בחצי העונה תחת אדריאנסה, פוטר המאמן מתפקידו ב-3 בינואר 2012, והוחלף על ידי סטיב מקלארן שחזר למועדון לאחר כעונה וחצי.
במאי 2014 התמנה לתפקיד היועץ הטכני של אוטרכט, המועדון המקצועני היחיד בו שיחק. כבר בחודש מרץ 2015 הודיעה הנהלת הקבוצה כי המאמן רוב אלפלן, יחד עם יועצו אדריאנסה, לא ימשיכו בקבוצה לעונה נוספת, והשניים סיימו את תפקידם עם תום העונה.
שריר סוגר
שריר סוגר הוא שריר שלד עגול שמכווץ ומרפה פתח בגוף של בעלי חיים רבים. ישנם למעלה מ-60 סוגי שרירי סוגר בגוף האדם, חלקם מיקרוסקופים, כמו מיליוני הסוגרים הקדם-נימיים. הסוגרים נרפים במוות, ולעיתים קרובות משחררים נוזלים וצואה.
תפקוד
כל שריר סוגר קשור לפתח שהוא מקיף. כל עוד שריר הסוגר מכווץ, אורכו מתקצר והפתח מכווץ. הרפיה של השריר גורמת להתארכותו, פותחת את הפתח ומאפשרת מעבר של נוזלים, מוצקים או גזים.
שריר זה ניכר, למשל, בפתח הנשימה של יונקים ימיים רבים.
סוגרים רבים משמשים מדי יום במהלך העיכול הרגיל. לדוגמה, סוגר הוושט התחתון השוכן בחלק העליון של הקיבה, סגור רוב הזמן, מונע מחומצות קיבה לעלות אל תוך הוושט, אך נפתח כדי לאפשר למזון שנאכל לעבור.
סיווגים
ניתן לסווג עוד יותר את הסוגרים לספינקטרים פונקציונליים ואנטומיים:
קיימים סוגרים שניתן לשלוט בהם באופן רצוני ואחרים שפועלים גם באופן לא רצוני:
למבורגיני אספאדה
למבורגיני אספאדה (באיטלקית: Lamborghini Espada) היא מכונית ספורט בתצורת קופה בסגנון גראן טוריסמו מתוצרת יצרנית מכוניות הספורט האיטלקית למבורגיני אשר יוצרה בין השנים 1968 – 1978 בעיירה Sant'Agata Bolognese במטרופולין של בולוניה  במחוז אמיליה-רומאניה באיטליה.
מכניקה קלאסית
המכניקה הקלאסית היא תאוריה מדעית ואחד מענפי הפיזיקה הבסיסיים והמוקדמים ביותר. היא חוקרת את תנועת הגופים, את הכוחות הפועלים עליהם ואת תכונותיהם הפיזיקליות, כשאלה מתקיימים במהירויות נמוכות (יחסית למהירות האור) ובסדרי גודל הגדולים בהרבה מאלה שבהם עוסקת מכניקת הקוונטים (העוסקת בעיקר בחלקיקים תת-אטומיים). המונח "מכניקה" לבדו מתייחס לרוב למכניקה הקלאסית, הגם שאף תורת היחסות ומכניקת הקוונטים הן תורות מכניות העוסקות בחקר תחומים דומים, אך בסדרי גודל קיצוניים יותר, ותוך שימוש בהנחות אחרות ובכלים מתמטיים מתקדמים יותר. המכניקה הקלאסית נקראת לעיתים אף "מכניקה ניוטונית" על שמו של אייזק ניוטון, שנחשב למנסחה הראשון בצורתה המקובלת היום.
היסטוריה
חלק גדול מהתרבויות הקדומות, בין היתר המצרים הקדמונים ובני המאיה, התעניינו, לרוב מסיבות פרקטיות ודתיות, באסטרונומיה ובתנועת גרמי השמיים. עוד בימי יוון העתיקה הבינו חלק מהקדמונים, ביניהם אריסטו, כי ישנו מנגנון כלשהו המניע את הטבע וכי ניתן להבינו טוב יותר בעזרת רעיונות תאורטיים, אך עם זאת רוב רעיונותיהם לא קיבלו בסיס מתמטי מוצק ולא התבססו באופן עקבי על תצפיות וניסויים. ההסברים שניתנו לתופעות הטבע בתקופה זו היו אינטואיטיביים בחלקם ולעיתים לא מדויקים: כך, למשל, על סמך הניסיון האינטואיטיבי רווחה האמונה כי כוח הפועל על גוף הוא פרופורציוני למהירות שיקנה לו וכי בהיפסקו תיפסק התנועה. כך, בחיבור מדעי המיוחס לאריסטו נכתב עד לסתירתו על ידי גלילאו גליליי, היה עיקרון זה מקובל ברחבי אירופה. הפיזיקה של אריסטו הייתה במשך תקופה מאוד ארוכה לתאוריה מדעית מקובלת, אך בין המתנגדים לה היה ניתן למצוא את הפילוסופים דמוקריטוס, אריסטרכוס מסמוס וארכימדס. מידע ראשוני בתחום הזורמים והמנופים נאסף כבר על ידי ארכימדס.
אבן דרך נוספת בהתהוותה של המכניקה המודרנית אירעה בתקופת המהפכה המדעית. את ראשית המהפכה המדעית מייחסים לניקולאוס קופרניקוס, שתיאר את המודל ההליוצנטרי בפריצת דרך מחשבתית שסתרה את האמונה הרווחת עד אז במודל הגאוצנטרי שניסח תלמי. ממשיכו היה יוהאנס קפלר, אשר על סמך תצפיותיו של טיכו ברהה ניסח את החוקים החשובים בנוגע לתנועת הכוכבים, ונקראים על שמו, שלושת חוקי קפלר. גלילאו גליליי ניסח חוקים חשובים מתחום התנועה ובין היתר הראה (על ידי הניסוי המפורסם במגדל פיזה המיוחס לו) שבנפילה חופשית גופים בעלי מסות שונות מגיעים לארץ בזמן נפילה זהה, בניגוד לתאוריה של אריסטו שהייתה מקובלת באותם ימים, ולפיה ככל שמסת הגוף גדולה יותר כך הוא יפול מהר יותר. כמו כן, הראה גלילאו שתנועה של גופים בנפילה חופשית היא פרבולית במקרה הכללי (בו אינם נזרקים אנכית ביחס לקרקע), וכן שזמן המחזור של מטוטלת אינו תלוי במשרעת שלה. גלילאו ניסח חוק התמד שעל פיו עבודותיו של גלילאו גליליי בתחומי התנועה והבנתו כי יש לבסס את חקר פעולת הטבע על ידע ניסויי ולא על האינטואיציה בלבד, היוו בסיס לעבודותיו המאוחרות יותר של אייזק ניוטון.