cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
מנחת חביתין
הקרבת המנחה על ידי הכהן הגדול
ישנם שלושה סוגים של כהנים גדולים."כהן משיח" - הכהן הגדול ששימש עד סוף בית המקדש הראשון והיה משוח בשמן המשחה. כהן "מרובה בגדים" - כהנים ששימשו בזמן בית המקדש השני, ולא נמשחו בשמן המשחה אלא מונו לכך על ידי לבישת בגדי הכהן הגדול. וכהן שעבר - כהן שממונה לכהונה גדולה באופן זמני כאשר הכהן הקבוע לא מסוגל לשמש ככהן גדול מסיבות שונות. לאחר שהכהן הקבוע חוזר לתפקידו, הכהן המחליף מכונה "כהן שעבר".למרות שהוא כבר לא מתפקד ככהן גדול, עדיין נחשב הכהן השני, ששימש כממלא מקום כ"כהן גדול" לפי שיטת רבי מאיר, וזאת על פי הכלל מעלין בקודש ולא מורידין.
בעוד שהן כהן משיח והן כהן מרובה בגדים שניהם מקריבים קורבן זה מדי יום ביומו לפני העבודה, הרי שכהן שעבר מתפקידו אינו מקריב עשירית האיפה, ולפי שיטת רבי מאיר זה הוא אחד משני ההבדלים היחידים שמבדילים בינו לבין כהן גדול רגיל (השני הוא פר יוה"כ).
השפעות הלכתיות על הקרבנות האחרים
כל כהן המתחיל לעבוד בבית המקדש מחויב בהבאת המנחה, והכהן הגדול ביום מינויו מקריב שוב מנחת חינוך. לכן ייתכן מקרה שבו יקריב כהן שלוש פעמים באותו יום מנחת חביתין, וזאת אם מיד בהתחילו לעבוד בבית המקדש נתמנה לכהן גדול, ואז הוא מביא מנחה ראשונה ככל כהן הדיוט בתחילת עבודתו, מנחה שנייה על התחלתו לשמש בכהונה גדולה, ומנחה שלישית היא מנחת החביתין שמביא כהן גדול בכל יום.
לפי המבואר בתוספתא צריך להקריב הכהן המתחנך עצמו את מנחת החינוך, והפוסקים דנים אם פרט זה מעכב את המנחה, ופוסלה בדיעבד אם הקריבה כהן אחר. הרב יצחק זאב הלוי סולובייצ'יק כותב כי משמעות דין זה היא שהקרבת המנחה צריכה להיות "חינוכו" של הכהן בהתחילו לעבוד [לפי חז"ל מתקדשים כלי המקדש והכהנים בתחילת עבודתם על ידי העבודה הראשונה הנעשית בהם ופעולה זו נקראת חינוך] ולכן אם כבר עבד הכהן עבודות בבית המקדש קודם לכן [לפי הדעות המכשירות עבודות אלו, ראה להלן.] אין עניין שיקריב בעצמו את מנחת החינוך. דעה יחידאית היא דעת רבי דוד פארדו בספרו על התוספתא והוא סובר כי הקרבת הכהן את מנחת החינוך שלו עצמו היא בגדר רשות בלבד והחידוש שבה הוא כי הוא אינו מחויב למוסרה לידי אנשי משמר הכהונה העובדים באותו שבוע בבית המקדש.
דיון ארוך קיים בשאלה האם מנחת החינוך מעכבת בעבודת הכהן, והאם נפסלת בדיעבד עבודתו אם טרם הקריב את המנחה. במדרש הספרא וכן במדרש ויקרא רבה נאמר שכהן שטרם הקריב את המנחה עבודתו פסולה, ואילו בתוספתא ובתלמוד הירושלמי נכתב שעבודתו כשרה, וכך גם פוסק הרמב"ם. בעל משנה למלך מוכיח שגם התלמוד הבבלי סובר שאין המנחה מעכבת בדיעבד, ולדעתו צריך להגיה כך אף בדברי הספרא, ומאידך הגר"א מגיה בדברי הירושלמי שהמנחה מעכבת בדיעבד.
בספרות האגדה
לעומת זאת הנצי"ב בפירושו "העמק דבר" כותב, כי הכהן הגדול מקריב את מנחתו כעין מנחת חינוך, וזאת כי חשיבותו של הכהן הגדול נמדדת ביחס לשאר הכהנים העובדים במקדש, והיות שבכל יום מתחלף בית האב העובד במקדש, נמצא שחשיבות הכהן הגדול כאילו מתחדשת בכל יום.
אינפקטד מאשרום
אינפקטד מאשרום (באנגלית: Infected Mushroom, מילולית: פטריה נגועה, מכונה "אינפקטד" ובקיצור "IM") הוא הרכב טראנס פסיכדלי ומוזיקה אלקטרונית ישראלי, בעלת מוניטין בינלאומי. חברי ההרכב הם עמית דובדבני וארז אייזן. ההרכב החל דרכו בשנת 1996, ומאז הופיע ברחבי העולם.
היסטוריה
בשנת 1998, החלו ארז אייזן ועמית דובדבני לעבוד יחדיו בסטודיו שהיה בעצם חדר שינה קטן. הם הוציאו "טרקים" (רצועות) בודדים תחת השם Shidapu & Duvdev בסגנון טראנס פשוט. לאחר מכן רכשו ציוד חדש וחתמו ב-BNE. הם עבדו על האלבום הראשון שלהם באמצעים מוזיקליים כגון percussive drum עם whiplash kicks ו"גרוב" רך תחת השם Infected Mushroom, זאת על אף שידעו על קיומה של להקת הפאנק בשם זה ועל כך שצעד זה נעשה ללא אישור שלהם.
האלבום הראשון יצא במרץ 1999 ונקרא "The Gathering". האלבום כלל טרקים בסגנון טראנס פסיכדלי בעיקר. הוצאת האלבום עזרה להרכב להיכנס למודעות מאזיני הפסיי-טראנס בעולם.
האלבום השני, "Classical Mushroom", יצא בשנת 2000. האלבום שילב מוזיקת טראנס פסיכדלי עם מוזיקה קלאסית, והיה לאחד האלבומים המוכרים והמזוהים ביותר עם אינפקטד מאשרום בפרט והז'אנר בכלל.
האלבום השלישי, "B.P. Empire", יצא שנה לאחר מכן במאי 2001. האלבום היה שונה בסגנון ובסאונד, וניכרו בו השפעות של מוזיקה תעשייתית ואמביינט. דוגמה לכך היא הטראק "Dancing with Kadafi" שמשלב מקצבים מכל רחבי העולם.
ב-14 ביולי 2003, הוציא ההרכב את "Converting Vegetarians", האלבום הכפול והרביעי של ההרכב. הדיסק הראשון כולל בעיקר טרקים פסיכדליים, ולכן שמו היה "Trance Side" (צד הטראנס), בעוד הדיסק השני היה ניסויי יותר, וניכרו בו השפעות של פופ והיפ הופ.
לאחר התקופה הניסויית של ההרכב, חזר ההרכב לטראנס עם "IM the Supervisor", אלבומה החמישי, שיצא ב-2004. האלבום היה רקיד והותאם למעריצי הטראנס. האלבום כלל את אחד מלהיטיו הגדולים של ההרכב, "Cities of the Future".
האלבום השישי של הלהקה, "Vicious Delicious", יצא ב-26 במרץ 2007. האלבום כלל אלמנטים מזרח תיכוניים, קלטיים ואפילו אלמנטים של פלמנקו. האלבום כולל מוזיקה שניתן לתאר אותה כשילוב אלקטרוני של טראנס, מוזיקה פסיכדלית ורוק. ישנו גם שיר היפ הופ בודד, הנקרא "Artillery". לפני צאת האלבום, ההרכב הוציא את "Becoming Insane", הסינגל היחיד מהאלבום. השיר דורג במקום השישי במצעד השנתי של גלגלצ לשנת תשס"ז.
לאחר צאת האלבום הופיעה הלהקה במספר הופעות מול קהל גדול במיוחד, בהן בפסטיבל המוזיקה של Virgin, שנערך בבולטימור בארצות הברית. אל ההופעה הצטרף במפתיע מתיסיהו, זמר ההיפ הופ היהודי לביצוע אחד משירי הלהקה. ב-22 בנובמבר ערכה הלהקה את הופעת חגיגות העשור שלה בגני התערוכה שבתל אביב, ישראל. בהופעה התארחו מוזיקאים ישראלים אחרים כמו ברי סחרוף, כנסיית השכל, אסטריקס, להקת מיומנה וסקאזי.
באותה שנה (2007) נבחר הצמד כהרכב המוזיקה האלקטרונית התשיעי הטוב ביותר בעולם בסקר "100 ה-DJs הטובים ביותר" של המגזין הבריטי הנחשב DJ Mag, מגזין העוסק במוזיקה אלקטרונית. בכך, היו להרכב הטראנס הפסיכדלי בפרט והלהרכב האלקטרוני הישראלי בכלל בדירוג הגבוה ביותר עד היום.
בשנת 2008 הופיעו שניים משירי ההרכב במדיה הציבורית: השיר "Becoming Insane" נכלל בפסקול משחק הווידאו "UEFA Euro 2008", והשיר "Artillery" הושמע בסרט "אל תתעסקו עם הזוהן".
באלבומה השביעי של הלהקה, "Legend of the Black Shawarma", שיצא בשנת 2009, ניכרה השפעה נרחבת יותר של מוזיקת מטאל ורוק - ריפים מבוססי גיטרה חשמלית ושירתם של זמרי הרוק ג'ונתן דייוויס (סולן להקת קורן) ופרי פארל בשניים מן השירים הם דוגמאות מובילות לכך. מכיוון שתכננו חברי הלהקה ליצור את האלבום כאלבום קונספט בנושא המאכלים האהובים עליהם, חלק ממילות ושמות השירים עוסקים במקומות האכילה המועדפים עליהם. ביוני 2009 הוציאה הלהקה את הסינגל הראשון מתוך האלבום, "Smashing the Opponent", בו שר דייוויס.
אינפקטד מאשרום הכריזו על אלבומם השמיני שיצא בתחילת שנת 2012, עם שיר הפתיחה "Pink Nightmares". הסינגל יצא לאור ב-25 ביוני 2011 באפליקציה מתוך דף הפייסבוק של ההרכב. הגרסה הראשונה של הסינגל נקראה "גרסת הסטודיו" לאחר מכן פרסמו חברי הלהקה את הגרסה השנייה "גרסת האלבום".
ב-23 בינואר 2012 הם הוציאו רמיקס לשיר של להקת משינה "עתיד מתוק" משנת 1985, לקראת מופע ה"סופרקלאסיקו 2" שבו הופיעו אינפקטד מאשרום יחד עם משינה בגני התערוכה בתל אביב, במהלך חג הפורים.
ב-8 במאי 2012 יצא האלבומם השמיני של אינפקטד מאשרום, "Army of Mushrooms". האלבום יצא תחת הלייבל החדש שהם הוחתמו עליו, Dim Mak - לייבל מוזיקה אלקטרונית מהגדולים בעולם בבעלות סטיב איוקי. האלבום מכיל 13 רצועות וביניהן שני קאברים לשירים "שלח לי מלאך" של להקת משינה ו-"The Pretender" של להקת ה-Foo Fighters. ב-14 בפברואר הוציאו אינפקטד מאשרום סינגל וקליפ בשם "U R So F#cked" הנכלל באלבום החדש. ב-3 באפריל הם הוציאו את הסינגל השני באלבומם החדש בשם "Nation of Wusses".
ב-28 בפברואר הוציא הצמד סינגל בסגנון ה-Dubstep בשיתוף עם Datsik ו-Jonathan Davis בשם "Evilution". סינגל זה אינו נכלל באלבום של הצמד אלא באלבומו של Dastik שנקרא "Vitamin D".
בינואר 2013 החל הצמד בהוצאת סדרת מיני אלבומים (EP) בשם "Friends on Mushrooms". בסדרה היו שיתופי פעולה עם להקות ואמנים שונים. במיני-אלבום הראשון היו שיתופי פעולה עם אמנים כגון התקווה 6 ואסטריקס. ביולי של אותה השנה הוציא הצמד את המיני-אלבום השני בסדרה, ובו משתתפים אמנים כמו Pegboard Nerds, קלסי קרטר ו-Savant.
באוגוסט 2013 יצא האלבום Artpop של ליידי גאגא בו אינפקטד מפיקים ומשתפים איתה פעולה בשיר "Aura".
בפברואר 2014 החלו לשתף פעולה עם להקת הדג נחש והוציאו סינגל בשם "Legal Eyes" (משחק מילים עם המילה Legalize, שפירושה להפוך דבר כלשהו לחוקי) שמדבר בעד לגליזציה של סמים קלים כמו חשיש ומריחואנה. באותו שיתוף הפעולה הוציא הצמד גרסת רמיקס לשיר של הדג נחש "זמן להתעורר". בהמשך שיתפו הלהקות פעולה כאשר הוציאו גרסה חדשה לשיר "Artillery" מהאלבום "Vicious Delicious".
ביוני 2014 יצא המיני אלבום האחרון בסדרת "Friends On Mushroom". בספטמבר 2015 הוציא הצמד את האלבום "Converting Vegetarians II", שבדומה לאלבומם הרביעי "Converting Vegetarians" מכיל טרקים ניסויים המושפעים ממגוון סגנונות מוזיקליים.
ב-21 באפריל 2016 ערכה הלהקה את הופעת חגיגות העשרים שלה בלייב פארק שבראשון לציון, ישראל. בהופעה התארחו מוזיקאים ששיתפו פעולה עם ההרכב לאורך השנים כמו ברי סחרוף, רמי פורטיס, אסטריקס, מיומנה, הדג נחש, התקווה 6, יהל שרמן, מישל אדמסון ו-j.viewz.
ב־24 במרץ 2016, במסגרת שיתוף הפעולה עם להקת התקווה 6, הוצא הסינגל "קופנגן", שזכה להצלחה בתחנות הרדיו ואף נבחר כשיר האהוב ביותר על ידי חיילי צה"ל בתחנת גלגלצ.
ב־27 בינואר 2017, יצא אלבומם העשירי של ההרכב "Return to the Sauce" המכיל טרקים רבים בסגנון האלבום השני שהוציא ההרכב "Classical Mushroom" בתוספת של טכניקת עיבוד מחודשת.
ב-24 בנובמבר 2017, ההרכב הוציא לאור את הטראק "Spitfire" תחת חברת התקליטים הקנדית Monstercat. בפברואר 2018 ההרכב הוציא סינגל חדש בשיתוף התקווה 6, "יום חדש עולה".
בספטמבר 2018 הוציא ההרכב סינגל "Walking on the Moon" שצפוי להיות חלק מאלבום עתידי. ב-12 בדצמבר 2018, הוציא ההרכב את האלבום ה-11 שלו "Head of NASA and the 2 Amish Boys", ששילב קטעי דראם אנ' בייס, והאוס, וחידוש לשיר "אבודים בחלל" של הראפר טונה.
ב-23 במרץ 2020, יצא לאור האלבום ה-12 של ההרכב More than Just a Name, האלבום כולל רמיקס ל"Symphonatic" בשיתוף פעולה עם אסטריקס. הטראק האחרון באלבום, "Megamix", הוא מיקס מאוחד של כמה מהטראקים המצליחים של ההרכב.
ב-7 ביולי 2022, הוציא ההרכב את הסינגל "A Cookie from Space", שהיה הסינגל הראשון מתוך אלבום עתידי חדש שהם הצהירו עליו לרגל פעילות של 25 שנים בשם IM25. ב-14 באוגוסט הוציא סינגל נוסף מתוך האלבום, קאבר לשיר Black Velvet שעשתה הלהקה בשיתוף נינט טייב. ב-16 בספטמבר, הוציא ההרכב את אלבום האולפן ה-13 שלהם, IM25.
הורדות פיראטיות
אינפקטד מאשרום הביעו מספר פעמים את תמיכתם בהורדות פיראטיות. חברי ההרכב טענו כי בעזרת ההפצה הבלתי חוקית של השירים שלהם הם זוכים לפופולריות. כך למשל בשנת 2000 הוזמן ההרכב לנגן במקסיקו, שם נמכרו 5 עותקים בלבד של אלבומיהם. הם גילו כי הם יופיעו בפני 40,000 אנשים, שהסתבר שמצאו את שיריהם באתר אינטרנט.
ארז אייזן
נולד ב-8 בספטמבר 1980 בקריית ים, הגיע מרקע מוזיקלי קלאסי. הוא למד לנגן באורגן בגיל 4 והחל לעבוד על מוזיקה ממוחשבת כבר בגיל 11. לימים החל לעבוד עם תוכנת אימפולס טראקר. בגיל 18 הצטרף ארז לדי-ג'יי יורג קסלר הגרמני (DJ Jörg) ושניהם יצרו את הרכב הטראנס Shiva Shidapu בסגנון הגואה טראנס והניצחונות. ארז הוציא שלושה אלבומים ועוד עשרות "טרקים" ("רצועות", יצירות בודדות) בשיתוף אמני טראנס שונים. כאשר אינו עובד עם עמית דובדבני, הוא מוציא יצירות לבדו תחת השם I-Zen.
בשנת 2004 הוא התחתן עם חני אייזן והם עברו ללוס אנג'לס. הזוג התגרש בשנת 2013.
משמר דוד
מִשְׁמַר דָּוִד הוא יישוב קהילתי באזור השפלה וקיבוץ לשעבר, הממוקם כחמישה ק"מ מדרום מזרח למועצה המקומית מזכרת בתיה. היישוב שייך למועצה אזורית גזר, והוא הדרומי מבין יישובי המועצה. היישוב נקרא על שמו של האלוף דוד מרכוס, שהיה מתנדב יהודי מארצות הברית אשר נלחם ונהרג במלחמת העצמאות.
היסטוריה
היישוב הוקם כקיבוץ בשנת 1949 על ידי עולים מצ'כיה ורומניה, על אדמות הכפר הערבי ח'ולדה, שנחרב במלחמת העצמאות, כחלק מתוכנית לעיבוי שרשרת היישובים לאורך פרוזדור ירושלים. תחילה קיבל את השם "משגב דוד" וזמן קצר אחר כך הוחלף שמו ל"משמר דוד", על שמו של האלוף דוד מרכוס, יהודי אמריקאי ממוצא רומני. עם הקמתו נכלל בשטח המועצה האזורית גזר, שהוקמה באותה עת.
בשנת 1957, לאחר מבצע סיני, הצטרף לקיבוץ חיים טופול, עם חברים מלהקת הנח"ל.
מאז הקמתו סבל הקיבוץ מבעיות כלכליות, מאחר שהשטחים החקלאיים שהוקצעו לו היה קטנים יחסית, ולא יצרו הכנסה מספקת לקיומו. חלק מהמשק החקלאי של הקיבוץ היה משותף עם קיבוצי הסביבה כולל פרדס משותף ולולים. בסוף שנות ה-80 של המאה ה-20 היו מחצית בתי הקיבוץ ריקים והוא החל להשכיר אותם לתושבים שאינם חברי הקיבוץ. במקביל הצטרפו לקיבוץ חברים חדשים שהיו פחות מחויבים לרעיון השיתופי, ואורח החיים הקולקטיוי ננטש בהדרגה רוב השירותים המשותפים הופרטו כולל חדר האוכל שנסגר וננטש.
בסוף שנת 2001 אישרה להפקדה המועצה הארצית לתכנון ולבנייה את תוכנית המתאר החדשה ליישוב, התוכנית התקבלה על פי החלטת מועצת מקרקעי ישראל 727 (שבוטלה אחר כך בעקבות בג"ץ הקרקעות) המאפשרת ליישוב חקלאי להחזיר את אדמותיו למינהל בתמורה ל-27% מערך הקרקע. אישור התוכנית וסיכום פרטי ההסדר נמשכו עוד כשלוש שנים. על פי ההסכם קיבלה כל אחת מהמשפחות המתגוררות בקיבוץ, אפשרות לבנות יחידת מגורים אחת בשטח 160 מ"ר, במגרש חד-משפחתי, וכ-670 אלף שקל למשפחה. בתמורה השיבו חברי הקיבוץ למינהל את כל קרקעות הקיבוץ, כולל חלקת המגורים והקרקעות החקלאיות בשטח של 4,450 דונם וכל התשתיות. המינהל שיווק כ-350 מגרשים לבנייה בקיבוץ שהתמורה ממכירתם עברה לכיסוי חובות הקיבוץ לבנקים. שיווק המגרשים לבנייה ביישוב החל בסוף 2007, וכללה גם מגרשים לשטחי תעשייה ומסחר. המגרשים הראשונים נמכרו במכרזים במחירים גבוהים מהצפוי, כ-800 אלף שקל.
חדר האוכל ששימש כמרכז הקיבוץ, הושכר והפך למאפייה ולאחר מכן ננטש, בהמשך שופץ המבנה וכיום הוא משמש כמתנ"ס היישוב.
מישל סטיבנסון (זמרת)
מישל סטיבנסון (נולדה ב-3 בינואר 1977) היא זמרת, כתבת ומנחת טלוויזיה בריטית. סטיבנסון הייתה חברה בלהקת "ספייס גירלז" לשלושה חודשים, עד שפרשה.
ספייס גירלז
חברות הלהקה המקורית משנת 1994, היו מלאני בראון, מלאני לאקוהי (שהוחלפה בויקטוריה אדמס), ליאן מורגן (שהוחלפה במלאני סי), סוזן טינקר (שהוחלפה בג'רי האליוול) וסטיבנסון. סטיבנסון קיבלה את הציון הגבוה ביותר בשלב האודישנים, כשהיא שרה את השיר "Don't Be a Stranger" של הזמרת דינה קרול. סטיבנסון הייתה חברה בלהקה, טרם החלטתם של מנהלי הלהקה לפטר אותה. לדברי בוב הרבט, המנהל האומנתי של הלהקה: "סטיבנסון פוטרה כיוון שלא השתלבה עם שאר חברות הלהקה [...] היא לעולם לא השתתפה בערבי חברה משותפים, ונאלצתי לפטר אותה". בהמשך, הנהלת הלהקה הסתירה את הסיבה לעזיבתה של סטיבנסון, והוציאו הודעה לעיתונות שאימה של סטינבסון חלתה בסרטן השד, מה שאילץ אותה להתפטר. את סטיבנסון החליפה אמה בנטון.
טלוויזיה
לאחר עזיבתה מהלהקה, עבדה סטיבנסון כפרזנטורית לערוצי הטלוויזיה "LWT" "ITV", "TV Friendly" ו-"BSkyB". היא אף הנחתה תוכנית טלוויזיה מלטזית בשם "Wild Games". סטינבסון חזרה לקריירת המוזיקה בנובמבר 2003, כשהוציאה לאור מיני-אלבום בשם SHESongs.
אליאס קנטי
אליאס קָנֶטי (בגרמנית: Elias Canetti; בבולגרית: Елиас Канети; 25 ביולי 1905 – 14 באוגוסט 1994) היה סופר ומסאי בשפה הגרמנית ממוצא יהודי-בולגרי, שחי ופעל בעיקר באוסטריה, באנגליה ובשווייץ. חתן פרס נובל לספרות לשנת 1981.
ילדות ונעורים
אליאס סלומון קנטי נולד ברוסצ'וק שבנסיכות בולגריה כבן הבכור במשפחה בת שלושה ילדים. בשנים 1905–1911 התגורר קנטי, שכונה באותם הימים בשם החיבה "אליאצ'יקו", בעיר הולדתו, בה עסקה משפחתו במסחר. הוריו היו ממוצא יהודי-ספרדי ודיברו בשפת הלאדינו. האב, ז'אק אליאס קנטי (1912-1881) היה יליד אדירנה שבטורקיה, ואמו, מטילדה מזל לבית ארדיטי (1937-1886), אשה משכילה ששלטה בכמה שפות, הייתה ילידת רוסה. ב-1912 עקרה משפחתו למנצ'סטר שבאנגליה, שם למד אליאס אנגלית וצרפתית. כעבור שנה נפטר אביו, והתנסות זו תרמה בוודאי להפיכתו ל"אויב" למוות. לאחר מות האב עברו האם וילדיה לווינה.
תוך מספר חודשים למד קנטי גרמנית מאמו, שאיתה פיתח לאחר מות אביו קשר קרוב מאוד ואף קנאי. בשל פרוץ מלחמת העולם הראשונה ובשל מחלתה המתמשכת של אמו עברה המשפחה למספר שנים גם לשווייץ (1916–1921) ולגרמניה (1921–1924), שם סיים את לימודיו בגימנסיה. בשנת 1924 התיישב בווינה, עד שהאנשלוס של אוסטריה בידי הרייך השלישי אילצו לעקור בשנת 1939 לאנגליה בחברת אשתו הסופרת וזה קנטי, שם נשאר אחרי תום מלחמת העולם השנייה.
תקופת וינה
בשעה שאמו ואחיו עברו להתגורר בצרפת, בחר קנטי להתיישב בווינה, שם התחיל בלימודי כימיה שלא הציתו את דמיונו, ושאותם סיים בשנת 1929. במקביל התמקד בתחומי העניין שלו, בהם התחום הספרותי וכן מגוון נושאים פילוסופיים. כבר בשנת הגיעו לווינה פגש במי שהייתה חברתו ומשנת 1934 גם אשתו, וזה קנטי (ונציאנה לבית טאובנר-קלדרון, 1963-1897), ילידת וינה, אשר חלקה איתו את האהבה לספרות ואף נודעה לימים כסופרת בעצמה. היא עודדה אותו בתוכניותיו הספרותיות מרחיקות-הלכת. לעת עתה כתב רק טיוטות ותרגילי-כתיבה שונים, ובמהלך כל שנות העשרים נמנע מלפרסם.
בתקופה זו ביקר קנטי בהרצאותיו של העיתונאי והסאטיריקן רב-ההשפעה קרל קראוס, והיה בין מעריציו הנלהבים, כמו רבים אחרים בני זמנו. נוסף על כך ליקט חומר לצורך מחקרו על תופעת ההמון, שהאמין כי לא זכתה לטיפול מספק מצד מדענים דוגמת גוסטב לה בון וזיגמונד פרויד. התנסויותיו האישיות בהפגנות בפרנקפורט ובווינה חיזקו את תחום העניין הזה.
קנטי הלך והרחיב את מעגל מכריו, אם כי נמנע מן החוגים השמרניים, הן בפוליטיקה והן בספרות. בין מיודעיו היו פוליטיקאים מן השמאל. את קיץ 1928 בילה בברלין, שם עבד עבור הוצאת Malik. לשהות זו בברלין נודעה עבורו חשיבות רבה, מפני שלא רק שקישרה אותו לסצנת האמנות המקומית (האחים המוציאים לאור ג'ון הרטפילד (הלמוט הרצפלדה) ווילנד הרצפלדה, הצייר ג'ורג' גרוס, המחזאי ברטולט ברכט, הפובליציסט איסאק באבל), אלא שהעיר עצמה, אותה כינה "בית משוגעים", הביאה אותו לכתיבת הרומן "סנוורים" (Die Blendung) בשנים 1930–1931. כעבור שנה הופיע המחזה "חתונה", וכעבור שנה נוספת "הקומדיה של הגאווה". את שלושתם נמנע מלהוציא לאור, אבל בהקראות פומביות מתוך יצירות אלו זכה להכיר אמנים ואינטלקטואלים שונים, בהם הצייר פריץ וורטובה, הציירת אנה מאהלר (בתו של גוסטב מאהלר, בה התאהב אהבה נכזבת), הסופרים הרמן ברוך ורוברט מוסיל, וכן המלחין אלבן ברג. פרסומו ההולך וגדל בציבור הביאו לבסוף לפרסום הרומן, אבל הקריירה הספרותית נתקלה בקשיים גדלים והולכים באווירת האנטישמיות המקצינה בשנות השלושים, ועם האנשלוס של אוסטריה לרייך השלישי בשנת 1938 נאלצו בני הזוג חסרי-האזרחות למצוא לעצמם דרך מילוט.
תקופת אנגליה
בני הזוג קנטי נמלטו בחורף 1938–1939 לאנגליה דרך צרפת, שם התגוררו באתרים שונים בלונדון ובקרבתה, בהם לרוב התגוררו לחוד. עוד בווינה חרגו נישואיהם מהדוגמה הבורגנית הרגילה - הקשר ביניהם היה בו בעת קרוב ומרוחק, ערבוב של חברות וזוגיות. אשתו לא רק תרמה תרומה משמעותית להכנסה הנמוכה-למדי של בני הזוג, אלא שימשה גם כעין סוכנת של בעלה וקידמה את יצירתו. היא הייתה מודעת לגמרי לקיום פרשות האהבה של בעלה, שנמשכו לאורך שנים, לרוב במקביל: עם הסופרת פרידה בנדיקט (הידועה בכינויה אנה סבסטיאן), הציירת מרי-לואיז פון מוטסיצ'קי, ומאוחר יותר גם עם הסופרת והמרצה אייריס מרדוק.
גם בלונדון פגש קנטי אינטלקטואלים ואמנים שונים, אנגלים ומהגרים כאחד, בהם אריך פריד, ברטרנד ראסל, דילן תומאס וארתור ווילי. לאחר המלחמה נשאר קנטי באנגליה, ובשנת 1952 אף השיג אזרחות בריטית. בשנות השישים הופיע סוף-סוף ספרו "ההמון והכוח", ויצירתו המוקדמת יותר זכתה להדפסה מחודשת ותורגמה לאנגלית ולצרפתית, ובשל כל אלה הלך פרסומו וגדל.
תקופת ציריך
בשנת 1963 נפטרה אשתו וזה, ובשנת 1971 נשא לאישה את הרה בושור. שנה לאחר מכן נולדה בתו יוהנה. קנטי החל מחלק את זמנו בין לונדון וציריך, ובסופו של דבר ויתר על לונדון ועבר להתגורר בציריך. הוא סבל מפרסומו הרב שהפריע לעבודתו, ולאחר שזכה בפרס נובל לספרות בשנת 1981 הפסיק לתת הרצאות ולקרוא מיצירותיו וסירב להתראיין. מחלת הסרטן של רעייתו, אילצה אותו לשוב לחיים הציבוריים. אשתו הלכה לעולמה ב-1988. קנטי העביר את ארכיונו לידי הספרייה המרכזית של ציריך. לבקשתו, חלק קטן מן הארכיון נחסם מן הציבור, עד למלאת 30 שנים מפטירתו. בשנת 1994 נפטר בציריך והוא בן 89 ונטמן בבית עלמין בעיר.
אחיו הצעירים ממנו היו ז'אק קנטי, מפיק ומנהל אמנותי שנודע בצרפת בתרומתו הרבה לטיפוח השאנסון הצרפתי, מבצעיו ויוצריו, וז'ורז' קנטי, רופא ומדען במכון פסטר בפריז, חוקר ידוע של מחלת השחפת.
אופיו השנוי במחלוקת
בעבודתו האוטוביוגרפית הרבה קנטי לתאר אישים שונים בדרך של התמקדות בפרטים ובהרגלים אופייניים שונים. כמה מן הפורטרטים האלה נתפשו כהשמצות פוגעות של ממש. כך למשל, הקטעים על אודות אהובתו לשעבר אייריס מרדוק ב"מסיבה בבליץ", כרך על שנותיו בלונדון שהופיע לאחר מותו. רבים ממכריו סיפרו על הזדמנויות שבהן היה קנטי נרגן ומרושע כלפי אחרים. העיתונאית והסופרת האוסטרית הילדה שפיל כינתה אותו "מזרק-רעל של ממש", ומבקר הספרות (ומאוחר יותר בעלה של מרדוק) ג'ון ביילי כינה את תפקידו של קנטי בסצנה האינטלקטואלית של לונדון, "המפלצת הראשית של המפסטד".
אופי יצירתו
למרות מגוון האמצעים והסוגות בהם השתמש כסופר, הרי שמבחינה תימטית עבודתו היא הומוגנית ביותר. הוא ראה עצמו אויב מר של המוות, וביקש לחקור את כל ההשפעות שיש לידיעה על המוות על חיי האדם. מכאן התעניינותו בדתות השונות. עניינו בתרבות ההמון ובביטויים השונים לכוח נעוץ באירועים המכוננים של המאה ה-20: מלחמות העולם והופעת הנאציזם. למרות הסקפטיות המאפיינת אותו, גישתו הבסיסית איננה פסימית, והוא אף רואה את "שליחות המשורר" (ככותרת מאמר שלו משנת 1976) ביצירת מקום ל"תקווה" ודרכי מוצא מן ה"כאוס".
לואיס גרסיה
לואיס חאבייר גרסיה סאנס (בספרדית: Luis Javier García Sanz; נולד ב-24 ביוני 1978 בבדלונה ) הוא כדורגלן עבר ספרדי ששיחק בעמדת הקשר ההתקפי.
קריירה
גרסיה התחיל את דרכו בתור שחקן בברצלונה, בה גדל. לאחר מכן עבר לריאל ואיאדוליד, ממנה הושאל לקבוצת דפורטיבו טולדו, לאחר מכן לטנריפה (שם התאמן תחת רפאל בניטס) – איתה עלה לליגה העליונה בספרד, ואז חזר לוויאדוליד. לאחר מכן, עבר לאתלטיקו מדריד וכעבור שנה חזר לקבוצת נעוריו – ברצלונה.
בשנת 2004 עבר לואיס גרסיה לליברפול – להתאמן תחת שרביטו של בניטס בפעם השנייה בקריירה. העונה הראשונה שלו בליברפול הייתה מוצלחת, ובעזרת השערים שלו בטורניר ליגת האלופות, זכתה ליברפול בגביע זה בפעם החמישית בתולדותיה. לאורך הטורניר הוא הבקיע שער נגד יובנטוס בוולה מ-30 מטרים לחיבור. בנוסף, הבקיע גרסיה את השער שהעלה את ליברפול לגמר – במשחק הגומלין מול צ'לסי. בעונה הראשונה שלו באנפילד הוא הבקיע 13 שערים וסיים כמלך השערים יחד עם סטיבן ג'רארד – קפטן הקבוצה. בעונתו השנייה בליברפול הוא הבקיע 11 שערים.
לאחר שעזב את ליברפול חזר לאתלטיקו מדריד, ולאחר מכן שיחק גם בראסינג סנטנדר. בשנת 2010 עבר לפנאתינאיקוס היוונית, וכעבור שנה עבר לשחק בליגת העל המקסיקנית. בשנת 2013 פרש ממשחק פעיל.
בספטמבר 2014 חזר גרסיה מפרישה וחתם בקבוצת אתלטיקו קולקטה מליגת ה-ISL ההודית עמה זכה באליפות הליגה. בתום העונה פרש ממשחק פעיל. ב-16 בינואר 2016 חזר לשחק כדורגל כשאר חתם בסנטרל קואסט מארינרס מליגת העל האוסטרלית.
לואיס גרסיה שיחק גם בנבחרת ספרד, כולל במשחקי מונדיאל 2006, ובסך הכל לזכותו 20 הופעות במדי הנבחרת, בהן כבש ארבעה שערים.
חיים אישיים
גרסיה וכוכבי כדורגל נוספים שפרשו ממשחק פעיל חתמו בשנת 2018 על חוזה פרסומי עם חברת MyHeritage שבמסגרתו נדגמו ומופה הדנ"א שלהם לצורך הרחבת החשיפה של הציבור הכללי לגנטיקה ושירותי החברה. לפי תוצאות הבדיקה שלו גרסיה הוא 84.7% איברי, 11.3% יהודי-ספרדי ו-4% ממקור של עמי האי הבריטי, את תוצאת הבדיקה שלו פרסם עם חולצה שעל גבה נכתב במקום מספר השחקן כי הוא "11.3% יהודי-ספרדי", כשהוא עצמו מביע כי "לא היה לו מושג מעולם שהוא ממוצא יהודי".
חתול נמרי שטוח-ראש
החתול קטן מאוד, אורכו 41–50 סנטימטרים ומשקלו 2.5-1.5 קילוגרם. הוא בעל פרווה זהובה והראש השטוח, שנתן לו את שמו, כתום עוד יותר משאר הגוף ובעל 2 פסים בהירים לאורך הראש. עיניו הירוקות בוהקות והאוזניים משוטחות מעט. זנבו הארוך כהה מעט משאר הגוף, ואורכו 13–15 סנטימטרים.
תפוצה: הוא חי בטבע רק בקצה של דרום-מזרח אסיה בתאילנד, במלזיה במדינות: סבה, סראוואק וברוניי, בסומטרה ובבורנאו שבאינדונזיה, ביערות גשם ואזורי ביצות שונים. הוא טוב בשחייה ויודע לטפס טוב על העצים.
מזון: החתול הוא טורף הצד ממארב, וניזון כמעט לגמרי מדגים קטנים בביצות ובאגמים. באזורים יבשים הוא ניזון גם מיונקים קטנים, עופות, דו-חיים וזוחלים קטנים.
איומים:
החתול מצוי בסכנת הכחדה בטבע עקב ציד, פגיעה באזור חיותו ואוכלוסיות מקוטעות, ובטבע נותרו לא יותר מ-2,500 פרטים. הוא מוכר כחיה מוגנת במדינות בהם הוא חי. המין קשה לגידול בתנאי שבי, מה שמוסיף על מצבו הקשה.
אסון פסטיבל ערד
אסון פסטיבל ערד או אסון ערד הוא כינוי לאירוע שהתרחש ב-18 ביולי 1995 בו נמחצו שלושה בני נוער למוות במהלך פסטיבל ערד. האירוע סיים למעשה את תקופת הפריחה של הפסטיבל שאפיינה את שנות ה-90 המוקדמות.
האירוע
הביקוש להופעה זו היה רב מאוד. זמן רב לפני ההופעה כבר המתינו אלפי בני נוער ליד שער הכניסה למתחם. בהוראת המארגנים לא נפתחו שערים נוספים ונוצרה תדחוקת קהל. בזמן הופעת החימום של להקת "טיפקס" חלק מהשער התמוטט מלחץ הקהל, וקרס על הצעירים שעמדו על ידו. קריסת השער הביאה למותם של שני צעירים: איטן פלד וחן יצחק. צעירה נוספת, נעמה אלקריב, נפצעה אנושות ומתה בבית החולים אחרי חמישה ימים. ההופעה של "טיפקס" נעצרה, ולהקת משינה לא הופיעה באותו ערב. מארגני הפסטיבל ניסו להמשיך כרגיל בסדרת המופעים ולהתעלם מן האסון, אך האמנים המשתתפים ובראשם שלמה ארצי ועפרה חזה הודיעו כי הם מסרבים להופיע לנוכח האסון שארע. המשך הפסטיבל בוטל.
האירוע חולל תדהמה ורעש רב בישראל בימים ובחודשים שלאחריו. עזר ויצמן שכיהן אז כנשיא המדינה אמר על האירוע הזה, ש"האמריקניזציה שוטפת אותנו ועם ישראל צריך להיזהר ממקדונלד'ס, אנחנו צריכים להיזהר ממייקל ג'קסון. אנחנו צריכים להיזהר מהמדונות".
השלכות האסון
שבוע לאחר האסון פורסם דו"ח ראשוני לפיו למופע נמכרו 25 אלף כרטיסים (וע"פ כתב התביעה של הורי חן יצחק ונעמה אלקריב, 29,400 כרטיסים), מספר צופים גבוה בהרבה מזה שאושר על ידי המשטרה (ע"פ כתב התביעה, 18,000 ועוד עשרות "שוברי המרה" מטעם בנק הפועלים) בהתאם לגודל המתחם. יתר על כן, התברר שבמופע לא היה קצין ביטחון ורק 54 שוטרים פיקחו על רבבות בני הנוער.
בעקבות האסון נתבקש מכון התקנים הישראלי להכין תקן חדש לארגון מופעים המוניים. הכנת התקן ארכה זמן רב ובשנת 1997 התרחש אסון נוסף, "אסון המכביה". למרות זאת, התקן הוצג רק בשנת 2007, יותר מעשור לאחר האסון.
בעקבות האירוע התפטר מפקד המחוז הדרומי של המשטרה. בשנים שלאחר האסון שונתה מתכונת הפסטיבל, מספר הצופים צומצם להופעות של עד כ-1,000 איש, ולא נערכו הופעות רוק. בני הנוער החלו להדיר את רגליהם מהפסטיבל והוא הפך במהרה לאירוע קטן הפונה לאוכלוסייה מבוגרת יותר.
לאור ממצאי החקירה, נמתחה ביקורת ציבורית על מארגני הפסטיבל (ביניהם ראש העיר באותו זמן, בצלאל טביב, עיריית ערד, חברת ההפקה ועוד) שכשלו בארגון הלוגיסטי והאבטחתי, והואשמו בחמדנות וברשלנות.
המשפט הפלילי
ב-23 בדצמבר 2001, הורשעו בבית משפט השלום באשדוד חמישה מהאחראים על הפסטיבל ונשלחו לתקופות מאסר שונות של עד שנה. נאשם שישי זוכה מחמת הספק. יוסי בנדר, בעל משרד הכרטיסים "הדרן" שהפיץ כ-10,000 כרטיסים מעל התפוסה והורשע גם בשיבוש הליכי משפט נדון לשנת מאסר בפועל, שנה מאסר על תנאי למשך 3 שנים וקנס של 30 אלף שקל. רועי שוורץ, מפיק הפסטיבל נדון לתשעה חודשי מאסר בפועל, שנה מאסר על תנאי למשך שלוש שנים וקנס של 20 אלף שקל. אבינעם ורבנר, מנכ"ל עמותת הפסטיבל נדון ל-6 חודשי מאסר בפועל, שניתן להמירן בעבודות שירות ולמאסר על תנאי של שנה למשך 3 שנים. ערעורים של הנאשמים לבית המשפט המחוזי נדחו ביוני 2005. בפברואר 2006 ערעור של מפיק הפסטיבל לבית המשפט העליון נדחה והוא השאיר על כנו את העונש שהוטל עליו.
תביעות נזיקין
בנובמבר 1997 נשיא בית המשפט המחוזי בבאר-שבע השופט אפרים לרון, נתן תוקף של פסק דין להסכם פשרה, במסגרת תובענה ייצוגית שהוגשה נגד עיריית ערד ועמותת פסטיבל ערד, על ידי שניים מבאי הפסטיבל. התובעים הגישו את התביעה וביקשו להכיר בה כתובענה ייצוגית, בטענה, כי הם מייצגים 250 אלף צופים שהגיעו לפסטיבל ערד ב-1995. התובעים טענו, כי עיריית ערד ועמותת הפסטיבל גרמו ברשלנות ובחוסר אחריות למותם של הנערים. התובעים דרשו לפצות את כל באי הפסטיבל על עוגמת הנפש וביטולם של חלק מן המופעים. לאחר שנה וחצי של דיונים הושגה פשרה. על פי ההסכם, כל באי הפסטיבל, וכן כל מי שהיה נוכח בערד בעת הפסטיבל, יהיה זכאי להשתתף בהגרלה, שבמסגרתה יוגרלו 7,500 כרטיסי חינם למופעים בפסטיבל ערד 1998.
ביולי 1997 הוריהן של חן יצחק ונעמה אלקריב, הגישו לבית המשפט המחוזי בתל אביב תביעת נזיקין נגד בצלאל טביב, ראש עיריית ערד, עמותת פסטיבל ערד, יוסף ורועי שוורץ, מפיקי הפסטיבל, יוסי בנדר, הבעלים של משרד הכרטיסים הדרן, ומשטרת ישראל. לטענת התובעים, שתי ועדות חקירה לבדיקת האירוע קבעו ממצאים קשים וחמורים. לאחר דיונים משפטיים ארוכים, בפברואר 2007, נפסקו פיצויים של קרוב לחמישה מיליון שקלים. ההורים של איטן פלד הגיעו מספר שנים קודם לכן להסכם פשרה על פיו הוקמה קרן מלגות לסטודנטים מצטיינים להנצחתו, על ידי הנתבעים.
בספטמבר 2007 הגיעה אל קיצה תביעת נזיקין נוספת בפיצוי בסך כ-250 אלף שקל, במסגרת הסכם פשרה. להסכם הפשרה היה שותף בנק הפועלים, שהיה אחד הנתבעים בתביעתה כנותן חסות לאירוע. בתביעה טענה התובעת לאחריות הבנק מכוח היותו נותן החסות להופעה של משינה, כשחילק כרטיסים לכל מי שפתח "חשבון צעיר" בבנק. "הבנק פיזר והפיץ כרטיסי כניסה למופע ללא בקרה, פיקוח והבחנה וללא הגבלה לכל לקוח שהוא חפץ ביקרו, וזאת ללא בחינת המצב בשטח, ומעבר לכמות הכרטיסים שניתן היה לספק", נטען בתביעה.
בחג סוכות 2009 ניסה הפסטיבל לחזור למתכונת דומה לזו המקורית במסגרת ווליום ערד בחסות סלקום. הפסטיבל כלל אירוע הנצחה לזכרם של השלושה.
על שם איטן פלד נערך מדי שנה סקר שטח במסגרת חוגי הסיירות של קק"ל.
המתחזים
המתחזים (באנגלית: Faking It) היא תוכנית מציאות בהפקת ערוץ 4 הבריטי המשודרת בערוץ 8. התוכנית עלתה לשידור לראשונה בשנת 2001 בערוץ 4 הבריטי. בשנת 2003 עלתה גרסה אמריקאית לסדרה בערוץ TLC אשר משודרת גם היא בערוץ 8.
בכל פרק נבחר מתמודד בעל מקצוע מסוים, אשר אמור תוך חודש ימים להתחזות לבעל מקצוע אחר, מקצוע אשר לרוב רחוק ממנו עד כדי כך שלכאורה אין שום קשר בין המקצוע המקורי של המתמודד לבין המקצוע אותו עליו ללמוד.
המתמודד לומד את המקצוע בעזרת שלושה עד ארבעה מורים - אשר הם עצמם מקצועיים וותיקים באותו מקצוע - לימוד הכולל הכולל הכרת מושגים חדשים לחלוטין ולעיתים אף שינוי המראה החיצוני (תספורת חדשה, בגדים בסגנון אחר וכיוצא באלה).
בסוף החודש מתחרה המתמודד יחד שלושה מקצוענים אשר לא מכירים אותו ולא יודעים שהוא מתחזה, וכל אחד מהם נדרש להציג את המיומנויות שלו בפני שלושה או ארבעה שופטים מקצועיים, אשר לא מודעים כלל שאחד מהמתחרים מתחזה.
לאחר שהמתחרים הציגו את מיומנויותיהם בפני השופטים, מתבקש כל שופט לזהות את המתחזה מבין המתחרים, כאשר מטרת המתמודד ומוריו להקשות על השופטים ככל האפשר לזהות את המתחזה. לרוב אחוז ההצלחה גבוה, והשופטים אכן מתקשים לזהות את המתחזה.
בחלק גדול מהתוכניות נוסף ממד נוסף, מעצם זה שהמתמודד הגיע מיישוב קטן והיה רגיל לחיים צנועים ושלווים, ונאלץ גם להתרגל לחיי הכרך.
מועצה אזורית מטה בנימין
מועצה אזורית מטה בנימין היא מועצה אזורית במחוז יהודה ושומרון. המועצה גובלת בלטרון במערב ועד בקעת הירדן במזרח, מירושלים בדרום ועד אזור העיר אריאל בצפון. השטח חופף ברובו את נפת רמאללה ואל-בירה של הרשות הפלסטינית. בשנת 2021 התגוררו במועצה כ-72,900 תושבים, וזהו מספר התושבים הגדול ביותר במועצה אזורית ישראלית. בתחום המועצה 46 התנחלויות, מתוכן 34 יישובים קהילתיים, 10 מאחזים, שני מושבים חקלאיים ואזור התעשייה שער בנימין. בתחום המועצה 62 בתי ספר ומאות גני ילדים. במליאת המועצה יושבים 33 חברי מועצה ובראשה עומד ישראל גנץ. באזור המועצה נמצאים כ-50 יישובים פלסטיניים בהם אוכלוסייה של כ-300,000 איש.
שם המועצה משמר את מיקום נחלת שבט בנימין בתקופת התנ"ך, אם כי חלקים נרחבים משטחי המועצה שוכנים בנחלת שבט אפרים המקראית. זיקה זו מוצגת בסמל המועצה האזורית, בו מופיעות המילים "בנימין זאב יטרף" שמקורן בברכת יעקב לבנו בנימין.
היסטוריה
שטח המועצה נכבש בידי ישראל מידי ירדן במלחמת ששת הימים. ב־1969 הוקם היישוב הראשון בתחום המועצה לעתיד – מבוא חורון, ולאחריו הוקמו עפרה (1975) ומצפה יריחו (1977). המערכת המונציפאלית הראשונית שטיפלה ביישובים הללו הייתה מועצת יישובי יהודה ובנימין שהוקמה ב-1973 והתנהלה בחסות מועצה אזורית מטה יהודה. במאי 1979 הוקמה המועצה רשמית, שהתנהלה באופן ישיר מול משרד הפנים. המועצה החדשה כללה 8 יישובים (בית אל, בית חורון, גבעון החדשה, מבוא חורון, מצפה יריחו, עפרה, שילה ונוה צוף). לראש המועצה נבחר פנחס ולרשטיין, תושב עפרה. מקום מושבה הראשון של המועצה היה בבית אל, וב-1981 עברה המועצה לפסגות. בדצמבר 2020 עבר המבנה הראשי של המועצה לאזור התעשייה שער בנימין. מרבית יישובי המועצה הוקמו מאמצע שנות ה-80 ועד תחילת שנות ה-90. בשנת 1983 הוכן על ידי מועצת מטה בנימין והחטיבה להתיישבות של ההסתדרות הציונית העולמית, מסמך מפורט "תכנון אזורי כולל מטה בנימין". התוכנית קבלה מעמד סטטוטורי והופקדה במועצת התכנון העליונה. בתוכנית המתאר של המועצה משנת 1984 נתקבלה ההחלטה להקים עד שנת 2009 עוד 27 יישובים נוספים על 20 היישובים הקיימים, שיאכלסו יחד 190 אלף תושבים.
שטח המועצה
שטח המועצה משתרע על פני כמיליון דונם (אלף קמ"ר). בשל מיקומה באיו"ש תחום השיפוט שלה כולל רק את היישובים היהודיים שבשטחה, בעוד היישובים הפלסטינים משתייכים לנפת רמאללה ואל-בירה של הרשות הפלסטינית, ושאר השטח נמצא בסמכות אלוף פיקוד המרכז. המועצה גובלת בצפון במועצה אזורית שומרון, במזרח במועצה אזורית בקעת הירדן, בדרום בירושלים, מועצה אזורית מטה יהודה, מעלה אדומים, מועצה אזורית גוש עציון, מועצה אזורית מגילות והר אדר, ובמערב במודיעין-מכבים-רעות, מודיעין עילית, מועצה אזורית גזר ומועצה אזורית חבל מודיעין. בשטחי המועצה יישובים שהיוו חלק מיישוביה והפכו במרוצת השנים לרשויות עצמאיות - מודיעין עילית, גבעת זאב, בית אל, הר אדר, ועופרים.
מבנה אדמיניסטרטיבי
מנגנון מועצה אזורית מטה בנימין כולל כ־2,000 עובדים (מספר שאינו כולל עובדי עמותות ועובדי קבלן) המועסקים באגפי המועצה השונים. מנכ"ל המועצה משנת 2022 הוא אילן רום.
תקציב
תקציב המועצה עמד בשנת 2018 על 980 מיליון ש"ח, מהם 400 מיליון בתב"ר (תקציב בלתי רגיל).
חתול נמרי
חתול נמרי (שם מדעי: Prionailurus) הוא סוג ממשפחת החתוליים של טורפים קטנים החיים בדרום-מזרח אסיה. אלו חתולים קטנים ביותר ומנומרים החיים בעיקר ביערות טרופיים ומוסווים בהם והם יודעים לטפס על העצים ולצוד חיות קטנות, בעיקר עופות ויונקים קטנים עליהם וכן לצוד יצורי מים כמו דגים וגם לשחות.
מינים
המינים חתול דגים נמרי, חתול נמרי כהה וחתול נמרי שטוח-ראש, נמצאים בסכנת הכחדה עקב פגיעה ביערות בהם הם חיים ועקב ציד.
מועצה אזורית מטה בנימין
הנהלת המועצה
בראשות המועצה עמד מאז הקמתה ועד 2007 פנחס ולרשטיין. לאחר פרישתו נבחר לתפקיד אבי רואה שהיה סגנו. בשנת 2018, לאחר 11 שנות כהונה של רואה נבחר לתפקיד ישראל גנץ, שהיה סגנו. במליאת המועצה יושבים 33 נציגים של היישובים, כאשר לכל יישוב נציג אחד למעט ליישוב גבע בנימין אשר בגלל גודלו יש לו שני נציגים. מבנה המועצה נמצא באזור תעשייה שער בנימין.
רב המועצה האזורית היה הרב שמעון אליטוב.
אוכלוסייה
עולים חדשים מהווים 8% מכלל התושבים במועצה. מרביתם מארצות הברית ומצרפת.
חינוך
בתחומי המועצה פועלים כ-350 כיתות מעון וגן, 43 בתי ספר יסודיים ו-19 על-יסודיים. במועצה מספר מוסדות על-תיכוניים, בהם המכינה קדם-צבאית בני דוד בעלי, שהיא המכינה הקדם-צבאית הראשונה שהוקמה בישראל. כמו כן, פועלות במועצה מספר תוכניות של מכינת עין פרת. בנוסף קיימת במועצה עמותת לב בנימין המסייעת לילדים בעלי צרכים מיוחדים ולמשפחותיהם.
יישובי המועצה
ב-1989 הופרד היישוב בית אריה (שהוקם ב-1981) מהמועצה והוכרז כמועצה מקומית עצמאית.
ב-1995 הופרד מהמועצה היישוב הר אדר, שהוכרז כמועצה מקומית עצמאית.
ב-1997 הופרדו מהמועצה היישובים בית אל א' ובית אל ב' והפכו למועצה מקומית עצמאית אחת.
בשנת 2003 הועבר היישוב הקהילתי עופרים לרשות המועצה המקומית בית אריה ומאז חדל להיות יישוב עצמאי.
בשנת 2016 הועבר היישוב גני מודיעין ממודיעין עילית לתחום שיפוט המועצה האזורית מטה בנימין.
בשנת 2018 הוקם במועצה היישוב החדש עמיחי לתושבי עמונה שפונתה.
אתרי טבע והיסטוריה
ישובי המועצה שוכנים בנחלות של שבט בנימין ושבט אפרים, שהן זירת ההתרחשות של סיפורים תנ"כים ואירועים היסטוריים רבים: חלוקת נחלות השבטים על ידי יהושע, סיפורים הקשורים במשכן שילה כגון תפילת חנה וחניכתו של שמואל הנביא, סיפור פסל מיכה, סיפור פילגש בגבעה, קרבות שאול ויהונתן, קרבות המכבים, ועוד.
בנוסף, ישנם אתרי נוף וטבע רבים ברחבי המועצה, תצפיות נוף לכיוון השפלה - מצפה עטרת, "הגג של המדינה" ליד חרשה, ותצפיות לכיוון בקעת הירדן - קובת א-נג'מה, קידה, ועוד.
בגלל אופיו הגאולוגי של אזור ההר, הבנוי מסלעי גיר, ישנם מעיינות רבים באזור: מעין הכרמים, מעין השקת, מעיין עטרת, עין בובין, עין אגוז, עין תות, מעין חרשה, מעיין הגבורה, עין עוז ועוד.
האתר הארכאולוגי שילה הקדומה הוא אתר תיירות מרכזי הנמצא בשטח המועצה האזורית מטה בנימין. במהלך השנה נערכים בו מספר אירועים, כגון מחוללות בכרמים שנערך מדי שנה ב-ט"ו באב.
לוק רייט
לוק אדוארד רייט (באנגלית: Luke Edward Wright; 29 באוגוסט 1846 – 17 בנובמבר 1922) היה פוליטיקאי אמריקאי. הוא כיהן כמושל הכללי של הפיליפינים בין השנים 1904 – 1906 וכמזכיר המלחמה של ארצות הברית בין השנים 1908 – 1909.
ביוגרפיה
לוק אדוארד רייט נולד במחוז ג'יילס שבטנסי וב-1850 עבר עם משפחתו לממפיס. הוא למד בבתי ספר ציבוריים ובגיל 15, עם פרוץ מלחמת האזרחים האמריקנית, התגייס לצבא הקונפדרציה, שם שירת בשורות פלוגה G של רגימנט הרגלים ה-154 של טנסי. ב-1863 צוין רייט לשבח על גבורתו תחת אש בקרב סטונס ריבר, וקודם לדרגת לוטננט משנה. לאחר המלחמה למד רייט באוניברסיטת מיסיסיפי בין השנים 1867 – 1868, אך לא סיים את לימודיו. ב-1868 הוא נשא לאישה את קתרין מידלטון סמז, בתו של אדמירל רפאל סמז מהצי של הקונפדרציה.
מה-1 ביולי 1908 ועד ה-1 במרץ 1909 כיהן רייט כמזכיר המלחמה של ארצות הברית בממשלו של הנשיא תאודור רוזוולט. הוא נקט בצעדים כדי לסלק מהצבא קצינים בלתי כשירים ושאף לנצל את הטכנולוגיה האווירית שאז הייתה בחיתוליה. הוא שירת בתפקידו במשך כמה חודשים עד שהתפטר. לאחר מכן הוא שב לחייו הפרטיים. לוק רייט נפטר בממפיס ב-1912.
מייקל גרים
מייקל ג'ררד גרים (באנגלית: Michael Gerard Grimm; נולד ב-7 בפברואר 1970) הוא פוליטיקאי אמריקאי, חבר המפלגה הרפובליקנית וחבר בית הנבחרים של ארצות הברית לשעבר בשנים 2011–2015. קודם לבחירתו היה סוכן של ה-FBI, איש עסקים וחייל מארינס שלחם במלחמת המפרץ.
ביוגרפיה
בשנת 1994 קיבל תואר ראשון בחשבונאות מברוך קולג'. בשנת 2002 קיבל תואר במשפטים מבית הספר למשפטים של ניו יורק.
בשנת 1991 הצטרף ל-FBI. בשנת 1995 החל ללמוד באקדמיית ה-FBI בווירג'יניה. בסיום לימודיו הוסמך להיות סוכן סמוי. שירת ב-FBI עד שנת 2006, ועסק, בין השאר, במעקב אחר איש הפשע המאורגן פיטר גוטי ובחשיפת עברייני צווארון לבן בוול סטריט.
לפני הצטרפותו ל-FBI עבד במשך כשנה בחברת ההשקעות Whale Securities. לקראת סיום שירותו ב-FBI לווה מיליון דולר, שאותם השקיע בחברת נדל"ן בטקסס. בשנת 2006 פתח במנהטן מסעדת מזון בריאות קטנה. מאז 2008 היה שותף ומנכ"ל בחברת דלק ביולוגי שבסיסה באוסטין, טקסס. גרים מחזיק עדיין ב-28% מהבעלות על החברה.
בתחילת 2010 החל את מסע הבחירות שלו לבית הנבחרים של ארצות הברית, במחוז בחירה הכולל את סטטן איילנד וחלק מברוקלין, וזכה לתמיכתו של ראש עיריית ניו יורק לשעבר, רודי ג'וליאני. ב-14 בספטמבר 2010 זכה במועמדות מטעם המפלגה הרפובליקנית. במסע הבחירות זכה לתמיכתם של רפובליקנים בולטים, ובהם, בנוסף לג'וליאני, גם ג'ון מקיין, שרה פיילין והנשיא לשעבר ג'ורג' הרברט ווקר בוש. ב-2 בנובמבר 2010 נבחר גרים לחבר בית הנבחרים. בשנת 2012 נבחר פעם נוספת לכהונה זו. בינואר 2012 פרסם העיתון הניו יורק טיימס תחקיר שבו טען שגרים קיבל תרומות לא חוקיות מחסידיו של הרב יאשיהו פינטו, למימון מסע הבחירות שלו ב-2010. מאוחר יותר נטען שגרים נחשד במעורבות בסחיטה של הרב פינטו. ביולי 2015 נידון גרים ל-8 חודשי מאסר בגין התחמקות מתשלום מס. במאי 2016 שוחרר מכלאו לאחר ריצוי שבעה חודשי מאסר.
ב-2018 התמודד שוב בבחירות המקדימות של המפלגה הרפובליקנית למושב בקונגרס, אך הפסיד ליריבו.
גרים נחשב לאוהד ישראל. בתחילת 2011 ביקר אצל יונתן פולארד בכלאו. בהמשך אותה שנה ביקר בישראל כאורח הכנסת ונפגש עם ראש הממשלה בנימין נתניהו וראש עיריית ירושלים ניר ברקת.
בייבי באש
בייבי באש (אנגלית: Baby Bash; בעבר בייבי ביש; נולד בשם רוני ריי בראיינט ב-18 באוקטובר 1975) הוא זמר ראפ אמריקאי.
חייו
בייבי באש נולד בעיר ואלחו, קליפורניה, ארצות הברית וגדל עם הצד הלטיני של משפחתו. אמו המקסיקנית ואביו האנגלו-אמריקאי נאסרו כשהיה צעיר, מה שמנע ממנו להחזיק בקשר טוב איתם. באש גדל והתפתח אצל דודיו וסבתו, שם נחשף לסגנונות מוזיקה שונים. עבד עם מק דרה, ראפר שהיה פעיל משנת 1989 ועד מותו ב-2004.
הקריירה המוזיקלית של בייבי באש קיבלה תאוצה כאשר עבר ליוסטון, טקסס, שם פגש את הראפר סאות' פארק מכסיקן. לאחר מכן החליט להישאר באזור ולהתמקם בו. בעקבות היותו זמר סולו מצליח, שותף גם כחבר בלהקות ראפ כגון פוטנה דיוס, לטינו ולווט ו-N2DEEP. אלבום הבכורה של באש נקרא Savage Dreams והשתחרר בשנת 2001 בצורה לא פומבית. אלבומו ושיריו תפסו את תשומת לבם של חברת ההקלטות הבינלאומית Universal Records, אשר החתימה אותו בסוף 2001. בשנת 2003, בייבי באש הוציא לאור את אלבומו הראשון הרשמי The Smokin' Nephew ואת Super Saucy ב-2005. לאחרונה שותף בסינגל הראשון לצדה של פאולה דיאנדס "Doin' Too Much" מאלבום הבכורה שלה פאולה דיאנדס.
באוקטובר 2007 יצא אלבומו "Cyclone" שנקרא תחילה "Ronnie Ray All Day".
דיסקוגרפיה
בתור בייבי ביש:
בתור בייבי באש:
גאורגה חאג'י
גאורגה חאג'י (ברומנית: ; נולד ב-5 בפברואר 1965 בסצ'לה, מחוז קונסטנצה, רומניה) הוא כדורגלן עבר רומני ומאמן כדורגל המאמן את קבוצת פארול קונסטנצה מליגת העל הרומנית. הוא בן למשפחה של ארומנים והוא פעיל בחיי קהילות הארומנים ברומניה.
חאג'י הוא מלך השערים של נבחרת רומניה בכדורגל, והוא נחשב בעיני רבים ככדורגלן הרומני הטוב אי פעם; כמו גם כאחד הקשרים ההתקפיים הטובים ביותר בדורו.
נבחרת רומניה
עד אוגוסט 1983 חאג'י שיחק במסגרת הנבחרת עד גיל 16, ארבעה משחקים, במסגרת הנבחרת עד גיל 17, 13 משחקים והבקעה אחת ובמסגרת הנבחרת עד גיל 18, 32 משחקים ותשעה שערים. ב-10 באוגוסט 1983 הופיע במסגרת הנבחרת הבוגרת במשחק ידידותי, באוסלו, נורווגיה.
ב-16 באוקטובר 1985 נבחר לתפקיד קפטן נבחרת רומניה במשחק נגד צפון אירלנד בשלבים המוקדמים של גביע העולם בכדורגל. בהמשך שימש חאג'י כקפטן נבחרת רומניה ב-65 משחקים, משחקו האחרון היה הפסד 0:2 לאיטליה ברבע גמר יורו 2000, כשקיבל כרטיס אדום על התחזות ברחבה. עד פרישתו מהנבחרת הלאומית ב-24 באפריל 2001. במהלך 19 שנות פעילותו בנבחרת לקח חלק בשני טורנירים של גמר הגביע העולמי, בשנת 1994 בארצות הברית ובשנת 1998 בצרפת.
בנובמבר 2003, במסגרת פרסי היובל של אופ"א, נבחר חאג'י לכדורגלן הזהב של רומניה. בשנת 2004 נבחר על ידי פלה לאחד מ-125 שחקני הכדורגל החיים הטובים בעולם.
כרמי יוסף
כַּרְמֵי יוֹסֵף הוא יישוב קהילתי בשפלה ממזרח לרחובות ולרמלה, והוא נמנה עם יישובי המועצה האזורית גזר.
היסטוריה
הנקודה הגבוהה ביישוב היא בגובה של 261 מטרים מעל פני הים. במקום מגדל מים וכיכר שסביבה מרכז מסחרי קטן, בניין מזכירות היישוב ובו מתנ"ס, מרפאת קופת חולים ו"בית הקהילה" המשמש גם כבית כנסת. ביישוב ישנו מצפור ממנו נשקפים נופי השפלה ומישור החוף הדרומי.
ביישוב פועלים גני ילדים, ותלמידי בתי הספר לומדים במוסדות של המועצה האזורית גזר. במקום סניף של תנועת הנוער "המכבי הצעיר" ופועל בו חוג סיירות של הקרן הקיימת לישראל. בקרבת היישוב נמצאים יקב כרמי יוסף ובית בד.
טלוזה
טַלּ֫וּזָה (בערבית: طلّوزة) הוא כפר פלסטיני בנפת שכם בצפון יהודה ושומרון, שנמצא צפונית-מזרחית לשכם. על פי הלשכה הפלסטינית המרכזית לסטטיסטיקה (PCBS), התגוררו בו בשנת 2007 2,375 תושבים.
היסטוריה
בטלוזה נמצאו חרסים מתקופות הברזל, הביזנטית והמוסלמית.
טלוזה מזוהה עם העיירה השומרונית טירה לוזה, שם הקים הכהן הגדול בבא רבה בית כנסת במאה הרביעית לספירה. על פי אולברייט, משמעות השם "טור-לוזה" (Tûr Lôzah) בארמית הוא "הר שקדים". בשנת 1941 נמצאה כתובת יוונית הנושאת את השם "יוסף בן יעקב זכריה", שומרוני מהמאה ה-4 או ה-5. בשנת 1985 נחפרה מערת קבורה שומרונית חצובה בסלע ובה שלושה ארונות קבורה של בני משפחת תלמיאיוס השומרונית. בחפירה נמצאו גם קומץ חרוזי זכוכית ומנורת שמן. בתוך הכפר נמצא מקאם המיוחס לנבי הרון ("הנביא אהרן") על פי המסורת המקומית. בכפר נמצאו גם קולומבריום וחרסים מהתקופה הביזנטית.
ייתכן שטלוזה היא טרלוסה, המוזכרת בתלמוד הירושלמי כמקום בו הרומאים שרפו מגילות עבריות.
התקופה העות'מאנית
בסוף המאה ה-16 התקיימו בטלוזה 62 משקי בית – כולם מוסלמים. תושבי הכפר שילמו שיעור מס קבוע של 33.3% על מוצרים חקלאיים שונים ובהם חיטה, שעורה, יבולי קיץ, עצי זית, עיזים וכוורות, בנוסף על הכנסות מזדמנות וייצור זיתים וענבים. בסך הכל שילמו תושבי הכפר כ-9,902 אקצ׳ות.
רובינסון הציע לזהות את טלוזה עם העיירה המקראית תרצה – אחת מ-31 הערים הכנעניות שלפי המקרא נכבשו על ידי יהושע. החוקר הצרפתי ויקטור גרן חיזק טענה זו. מאוחר יותר, קונדר וקיצ'נר הציעו כי תיאסיר היא ככל הנראה תרצה. אולם כיום תל אל-פארעה (צפון) מזוהה עם תרצה המקראית.
ויקטור גרן ביקר בטלוזה בשנת 1870. הוא תיאר אותו ככפר גדול עם 1,000–1,200 תושבים. הוא גם ציין שרבים מהבתים נהרסו חלקית, וכי היו שם בורות מים קדומים. מפת הקרן לחקר ארץ ישראל שפורסמה ב-1882 ציינה כי טלוזה הוא "כפר בגודל סביר, בנוי היטב, עם בית שייח' מרכזי. הכפר ניצב על ירידה תלולה מאוד במזרח, וצידי הגבעה מכוסים בחורשות זיתים יפות.... נשות הכפר יורדות למעיינות הטובים שבמזרח, מרחק של כקילומטר – שם יש אספקה רב-שנתית של מים טובים". בעקבות מהפכת הטורקים הצעירים ב-1908, פרצו עימותים שבטיים בין תושבי טלוזה לבין עסירה א-שמאלייה השכנה. שני גברים נהרגו בעימותים שהחלו לאחר שתושבי טלוזה פשטו ותפסו את הבקר של עסירה.
המנדט הבריטי
במפקד האוכלוסין של 1922 של ארץ ישראל שערכה שלטונות המנדט הבריטי, מנתה אוכלוסיית הכפר כ-1,116 תושבים. מספר זה גדל במפקד 1931 כאשר אוכלוסיית טלוזה (ביחד עם הכפרים אל-באד'אן וואדי אל-פארעה) מנתה כ-1,376 תושבים שהתגוררו ב-323 בתים. בסקר הכפרים של 1945 התגוררו בטלוזה 1,830 מוסלמים. שטח הכפר התפרס על 57,710 דונם. מתוכם הוקצו 16 דונם להדרים ובננות, 7,462 למטעים וקרקע להשקיה, 32,116 לדגנים, ואילו 41 דונם סווגו כשטחים בנויים.
תחת שלטון ירדן
בשנת 1961 מנתה אוכלוסיית טלוזה 1,667 תושבים.
מאז 1967
מאז הסכמי אוסלו, 99% מאדמות הכפר הן בשטח A. האחוז הנותר הוא בשטח B. בשנת 1996 ואדי אל-פארעה הופרד רשמית מטלוזה והנהיג לעצמו מועצת כפר עצמאית. בהמשך ואדי אל-פארעה הוכפף לנפת טובאס.
גאוגרפיה
טלוזה ממוקם בחלק הצפוני של הר עיבל לאורך מדרון הרמה. גובהו הממוצע של הכפר הוא מעל פני הים. מרכז הכפר הוא החלק העתיק שלו, והוא מוקף במבנים חדשים יחסית. יש כ-50 בורות מים בכפר ומקור המים הקרוב ביותר הוא הרחק מהכפר עין אל-בידה. טלוזה ממוקם מחוץ לכביש המחבר את שכם עם עסירה א-שמאלייה, ויישובים סמוכים האחרונים מדרום-מערב, יאסיד מצפון-מערב, פארעה מצפון-מזרח ועין אל-בידה מדרום-מזרח.
דמוגרפיה
במפקד האוכלוסין של הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה (PCBS) בשנת 1997, מנתה אוכלוסיית מנתה 2,002 תושבים. הפליטים היוו לפחות 13.8% מהתושבים. במפקד 2007 גדלה האוכלוסייה ל-2,375 איש המתגוררים ב-429 משקי בית. גודל משק הבית הממוצע נע בין 5 ל-6 נפשות. ההתפלגות המגדרית הייתה 50.8% גברים ו-49.2% נשים.
המשפחות העיקריות של הכפר הן אל-חַשַאיְכֶּה (הכוללת את אל-פַארֶס, אל-עַוַואיְסׇה, אל-בַּלַאטִיֶּה, אל-בַּדַוִוי, אבו שְחַאדֶה), א-דַּרַאוְושֶה, א-שַּנַאבְּלֶה, א-סַּלַאחַאת, אל-גַ'נַאגְ'רָה ואל-בַּרַאהְמֶה. הכפר מכיל שלושה מסגדים ושני בתי ספר תיכוניים נפרדים לנערים ולנערות.
Resurrection
Resurrection (בעברית: תחיית המתים) הוא אלבום האולפן השישי של הזמרת-יוצרת האמריקאית, אנסטסיה. האלבום יצא לאור ב-2 במאי 2014, על ידי חברת התקליטים BMG. זהו אלבומה המקורי הראשון של הזמרת מאז 2008 והפעם הראשונה בה היא הוציאה אלבום מאז ההתמודדות שלה עם סרטן השד בפעם השנייה.
האלבום זכה להצלחה באירופה כאשר הגיע לחמישייה הפותחת באיטליה, גרמניה, ספרד ושווייץ ולעשירייה הפותחת בהולנד ובריטניה.
קידום
אנסטסיה יצאה לסיבוב הופעות שיווקי באירופה כדי לקדם את הסינגל הראשון מהאלבום "Stupid Little Things". בנוסף בתחילת אוקטובר אותה שנה היא יצאה לסיבוב ההופעות "Resurrection Tour" על מנת לקדם את האלבום כולו.
בנוסף לכך, היא הוציאה עוד שני סינגלים מהאלבום: "Staring at the Sun" והשיר "Lifeline", אשר יצא כסינגל באיטליה בלבד.
משה צבי סגל (לוחם מחתרת)
מוכר כתוקע בכותל בשנת תרצ"א (1930) בניגוד להנחיות השלטון הבריטי, הוא נעצר ושוחרר בהתערבות הרב קוק. תקיעתו פתחה מסורת של תקיעת שופר בכותל בניגוד לחוק המנדטורי.
בארץ ישראל
בשנת תרפ"ד (1924) עלה עם הוריו לארץ ישראל. עבד בבניין בבית חרושת לשיש של דודיו. באותה שנה עבר לירושלים ולמד בישיבת מרכז הרב ובסמינר ליפשיץ. ב-1925 עבד כפועל חקלאי ביישובים איילת השחר וכפר גלעדי בגליל.
ב-1926 הצטרף להגנה בתל אביב. באותן שנים נמנה סגל על הקבוצה הראשונה של בית"ר בארץ ישראל שאורגנה על ידי מנחם ארבר. הוא למד ב"בית הספר למדריכים" בראשות ירמיהו הלפרן ואב"א אחימאיר שנפתח ב-1929 וכלל לימודים בנושאים אידאולוגים ומעשיים. בביקורו של זאב ז'בוטינסקי בבית הספר ביקש לבחון את ידיעותיהם האידאולוגיות של התלמידים וכתלמיד לדוגמה נבחר סגל שהרצה בפני ז'בוטינסקי.
באותה שנה היה מיוזמי ומארגני הפגנת המחאה בתשעה באב תרפ"ט כנגד ההגבלות שהטיל השלטון הבריטי על תפילת יהודים בכותל המערבי. המשטרה הבריטית דרשה להימנע ממתן אופי פוליטי להפגנה, אולם המפגינים סירבו לדרישה זו, ולאחר עיכוב רב יצאה ההפגנה מבית הספר 'למל' לכותל, כאשר בראש הצועדים הלך סגל שנשא דגל ישראל. בדרכם חזרה עברו המפגינים דרך כיכר ציון וסגל נשא דברים כנגד השלטון הבריטי.
ביום הכיפורים תרצ"א (1930) הזדמן לירושלים. את תפילות היום הקדוש העביר בבית הכנסת של הרב אריה לוין ויחד איתו ירד לתפילת נעילה בכותל המערבי. בסוף התפילה תקע בשופר, למרות השמירה הכבדה של עשרות שוטרים בריטיים במקום שהוצבו במקום במטרה לשמור על קיום האיסור המנדטורי על תקיעת שופר ליד הכותל המערבי. הוא נעצר מיד והובא לבית המעצר בקישלה, אך שוחרר בהתערבות אישית של הרב הראשי לישראל, הרב קוק, אשר הודיע שלא ישבור את הצום עד שחרורו. בעקבות סגל באו אחרים, ותקיעת השופר והמעצר בעקבותיו הפכו למסורת, בה הוא תקע בשופר מדי שנה. במסע הלוויה של ז'בוטינסקי בישראל ב-1964 צעד סגל כאשר על צווארו ענוד השופר בו תקע בכותל.
ב-9 באוקטובר 1930 השתתף בהפגנת "ברית הבריונים" נגד סגן שר המושבות הבריטי, שילס, שיצא מקבלת פנים שנערכה לכבודו על ידי הסוכנות היהודית ועיריית תל אביב. בראש המפגינים עמדו אב"א אחימאיר וסגל שנשא שלט בגנות הספר הלבן. כמה מראשי המפגינים, בהם אחימאיר וסגל נעצרו ושוחררו לאחר כמה ימים.
בניסן תרצ"א (1931) חזר לירושלים, התמנה למפקד בית"ר בעיר והצטרף לוועד המרכזי של התנועה הרוויזיוניסטית עם יוסף כצנלסון ואב"א אחימאיר בהנהלת סיעת 'המקסימליסטים'. בתקופה זו נישא לרחל בורובסקי (בת הרב שלמה יעקב בורובסקי מישיבת חברון) ועבד כשומר בדרום ירושלים.
ב-1932 חזר לתל אביב. במאורעות תרצ"ו-תרצ"ט (1936) היה אחראי מטעם האצ"ל על הגנת שכונות צפון תל אביב מפני הכפר סומייל. הוא קרא לשבירת מדיניות ההבלגה של היישוב וכינס סביבו קבוצה קטנה של חברי בית"ר וברית הבריונים שערכו מעט אימונים בנשק ומספר פעולות תגמול קטנות באזור תל אביב ויפו.
ב-1937 חזר לירושלים ובפסח של אותה שנה היה ממייסדי תנועת הנוער הדתית ברית החשמונאים ועמד בראשה עד התפרקותה סמוך להקמת מדינת ישראל. ב-1939 נעצר על ידי הבריטים ושהה בכלא יחד עם אברהם שטרן, דוד רזיאל והנהגת האצ"ל. לאחר שחרורו הצטרף למפקדת האצ"ל בראשותו של רזיאל.