cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
מת לבכות 2
קרדיטים
קולות : דני סנדרסון, אלון אולארצ'יק, ערן זעירא (בשיר "במונית"), מאיר בנאי (בשירים "אל תדברו איתי" ו"בחור אמוציונאלי"), שלומי שבת (בשירים אל תדברו איתי, בחור אמונציונאלי, אני כועס רק עליי וזה לא מה שהזמנתי, בן אדם בסירה), קובי אוז (בשירים אני כועס רק עליי, זה לא מה שהזמנתי ובן אדם בסירה), מיטל טרבלסי (בשיר קאובוי באשדוד) אורית שחף (בשירים קאובוי באשדוד, קיץ רחוק), תום פטרובר (בשיר קאובוי באשדוד)
הרטה מילר
ביוגרפיה
ממשלת גרמניה המליצה עליה לוועדת פרס נובל לספרות בשנת 1999 ופעם נוספת בשנת 2008.
מת לבכות 2
קרדיטים
האלבום הוקלט באולפני "המון"
הרטה מילר
יצירתה
( L'homme est un grand faisan sur terre, Maren Sell, Paris 1988)
מת לבכות 2
קרדיטים
טכנאי הקלטה : יועד נבו
עוזרי טכנאי : ניר לוי ושחר פינטו
מיקס : יועד נבו באולפני "קולינור", עוזר טכנאי : יריב רותם
מאסטרינג ועריכה דיגיטלית : יועד נבו, טלי כץ, אולפני S.D.L
צילום : דניאל חכים,
עיצוב : יהודה דרי
מזכירת הפקה : זהבית מחלב,
צלפיים
צְלָפִיִּים (שם מדעי: Capparaceae) - משפחה של צמחים בעלי פרחים בסדרת הצלפאים. משפחה זו כוללת 700 מינים הכלולים ב-33 עד 50 סוגים. 3 סוגים מהמשפחה מיוצגים בצמחיית הבר של ארץ ישראל. המשפחה קרויה על שם הסוג צלף, שהוא הגדול במשפחה.
משפחה זו תוארה לראשונה על ידי הבוטנאי הצרפתי אנטואן-לורן דה ז'יסייה. זוהי משפחה בינונית בגודלה מבחינת מספר המינים והסוגים, וגם מבחינת חשיבות המשפחה לאדם, חשיבותה משנית.
היבטים סיסטמטיים
משפחה זו מראה קרבה רבה למשפחת המצליבים, ועל פי כמה חלוקות, אף כלולה בה. מלבד המחלוקת הזו, לגבי שיוכה או היבדלותה של משפחת הצלפיים מן המצליבים, קיימת מחלוקת לגבי השייכות של הסוג באשן למשפחה זו. יש הסוברים כי ראוי שהבאשן ייכלל במשפחת המצליבים, ואילו על-פי חלוקה אחרת הסוג באשן וקרוביו התפתחו במקביל לצלפיים, ובשל מספר תכונות המבדילות ביניהם, אינו שייך למשפחה זו. לכן, הבאשן וקרוביו יוצרים משפחה אחרת- באשניים (Cleomaceae).
תיאור מורפולוגי
משפחה זו כוללת בני-שיח, שיחים ועצים נשירים או ירוקי עד. העלים לרוב פשוטים, לעיתים ערוכים בצורה מאוצבעת, כמו בסוג באשן. שפת העלה תמימה. התפרחת לרוב דמוית אשכול.
הפרח על פי רוב דו מיני, מאופיין בסימטריה רדיאלית או דו-צידית. עלה הגביע מופרדים, מספרם 4. עלי הגביע צמודים למצעית, ומספרם 4. מספר האבקנים 6 עד 250. עמוד העלי בודד, בעל צלקת יחידה.
הפרי מטיפוס בית גלעין או ענבה. צבע הזרעים לרוב בגווני חום או צהוב.
צלפיים בצמחיית ארץ ישראל
11 מינים ממשפחה זו מיוצגים בצמחיית הבר של ארץ ישראל. הם לרוב גדלים בדגם פזור, פרט למין צלף קוצני שמרובה בבית גידולו-סלעים וחומות בחבל הצומח הים תיכוני. תשעה מינים גדלים בחבלי הארץ המדבריים. 3 מהם מינים נדירים מאוד הנמצאים בסכנת הכחדה בישראל ('מינים אדומים').
מין אחד- Cleome gynandra- הוא מין פולש שמקורו ביבשת אמריקה.
חשיבות המשפחה לאדם
בקרב משפחה זו, אין צמחים המגודלים בהיקף רחב לצורכי האדם. לעומת זאת, כמה צמחים משמשים את האדם למאכל, רפואה ולמספוא. השימוש המוכר ביותר הוא בניצנים כבושים של הצמח צלף קוצני, הנחשבים למעדן ומשמשים במטבח הצרפתי והמטבח איטלקי.
מינים רבים מהסוג באשן משמשים כצמחי נוי, משום יופי פרחיהם. מן הצד השני, חלק ממיני סוג זה הם עשבים שוטים.
הפרח של צלף קוצני משמש כסמל שמורת נאות קדומים.
סוגי המשפחה
המשפחה כוללת, על-פי חלוקות שונות, 30-50 סוגים. שלושה מהם מיוצגים בצמחיית הבר של ארץ-ישראל:
יחסי יוון–מונקו
יחסי יוון–מונקו הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין הרפובליקה ההלנית לבין נסיכות מונקו.
סקירה כללית
היחסים בין מונקו ליוון הם יחסים "ברמה גבוהה של שיתוף פעולה" על פי משרד החוץ היווני. בין שתי המדינות נחתם הסכם בנושא מניעת כפל מס. אזרחי מונקו ויוון לא חייבים באשרה כדי להיכנס למדינה השנייה.
אלבר השני, נסיך מונקו, ביקר בביקור פרטי באתונה ב-17 וב-18 במאי 2010, בביקור הוא נפגש עם נשיא הרפובליקה ההלנית, קרולוס פפוליאס.
תולדות המים
רקע
את השירים כתב סנדרסון בשנים 1999–2000. ביוזמתם של יהודה עדר ודני וייס, גויסו לפרויקט מיטב האמנים בארץ באותה תקופה. כל שיר זכה להפקה מוזיקלית של מפיק שנבחר על ידי האמן המבצע, בנוסף לידו המכוונת של סנדרסון. בשל מורכבות הפרויקט, ההקלטות נמשכו למעלה משנה.
מתוך האלבום הצליחו השירים "בדיעבד" (אריאל זילבר), "כמו עפיפון" (יהודית רביץ) ו"הכוס בכיור" (שלום חנוך). השיר "מהשתיל הזה", שביצעה באלבום זה גלי עטרי, זכה לביצוע מחודש באלבומו של סנדרסון מ-2009, לא יפריד דבר, על ידי הזמרת קרן מלכה.
האלבום זכה בטקס "תמוז" בפרס אלבום השנה.
רשימת השירים
כל השירים נכתבו והולחנו על ידי דני סנדרסון.
איפה את (שיר של נתן גושן)
איפה את הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמר-יוצר הישראלי נתן גושן. השיר יצא לאור ב-20 ביוני 2011, כסינגל שני מתוך אלבום הבכורה של נתן גושן.
רקע וכתיבה
הסינגל עצמו סוקר על ידי יוסי חרסונסקי, שציין את השיר בחיוב והעניק לו שלושה כוכבי זהב וחצי מתוך חמישה.
וידאו קליפ
הווידאו קליפ הנלווה שצולם לשיר, בוים על ידי דורון קאופמן והועלה לערוץ היוטיוב של גושן ב-5 באוקטובר 2011.
נכון לפברואר 2020, מונה הצפיות של הקליפ עומד על כ-1.2 מיליון.
יבגני שווידלר
יבגני (יוג'ין) שווידלר (ברוסית: Евгений Швидлер; נולד ב-23 במרץ 1964) הוא איש עסקים יהודי-רוסי. שווידלר הוא שותפו הקרוב של רומן אברמוביץ' ויו"ר חברת ההחזקות שלו.
קורות חיים
שווידלר הוא יליד אופה, סיים לימודי הנדסת גז ונפט במכון ללימודים אקדמיים במוסקבה. בתחילת שנות ה-90 למד מינהל עסקים באוניברסיטת פורדהם בניו יורק סיטי ועבד בעיר מספר שנים. הוא קיבל אזרחות אמריקאית ב-1994.
מתגורר בשנים האחרונות בלונדון. בשנת 1995 עמד בראש "סיבנפט", הוא מנהל את תאגיד Millhouse, אשר הוקם ב-2001 לצורך ניהול נכסיו של רומן אברמוביץ'. בשנת 2021 העריך פורבס את הונו של שווידלר ב-2.1 מיליארד דולר. מחזיק בחברות שונות בתחום יצור מתכות.
הוא נשוי ויש לו 5 ילדים.
במרץ 2022, בעקבות פלישת רוסיה לאוקראינה, הוטלו עליו סנקציות על ידי ארצות הברית, האיחוד האירופי ובריטניה. בין השאר פורסם כי מטוס שלפי החשד שייך לו, הוחרם בשדה התעופה פארנבורו בדרום אנגליה כמה שעות לפני שהיה אמור להמריא לדובאי.
.bt
היא הסיומת הלאומית (ccTLDs - Country Code Top Level Domains) של שמות המתחם (domain name) של אתרי אינטרנט הרשומים בבהוטן. הסיומת, שנפתחה בשנת 1997, היא סיומת פעילה ונפוצה ביותר בעיקר בקרב תושבי בהוטן.
סיומת זו מנוהלת על ידי משרד התקשורת הבהוטני.
תתי-סיומות
סיומת האינטרנט מחולקת לתתי-הסיומות הבאות:
עבד א-רחמן הראשון
עַבְּד אַ(ל)-רַחְמַן הראשון (عبد الرحمن الداخل) - עבד א (ל)-רחמן אִבְּן מֻעאויַה (731–788, כונה גם א-דַאחִ'יל, 'המהגר') הוא צאצא לבית אומיה אשר ייסד את השושלת האומיית העצמאית של ספרד בשנת 756 וכך כונן אמירות מוסלמית עצמאית באל-אנדלוס. כיהן כשליט עד מותו בשנת 788.
דזונגקה
דזונגקה (རྫོང་ཁ་) היא שפתה הרשמית של בהוטן, ולה כ-130,000 דוברים. משמעות השם היא "שפת אנשי הדזונג" (דזונג הוא מקדש-מבצר נפוץ בבהוטן). השפה משתייכת למשפחת השפות הסינו-טיבטיות ודומה במבנה השפה לטיבטית. השפה מדוברת בצפון בהוטן ובמספר אזורים במערב בנגל. לימוד השפה הוא חובה בכל בתי הספר ברחבי בהוטן.
עבד א-רחמן הראשון
האגדה
האגדה מספרת כי בילדותו ניבא אחי סבו – מסלמה את עתידו. על פי גרסה אחת חזה מסלמה כי שלטון בית-אומייה עתיד ליפול, אך ילד זה יקימו מחדש, ועל פי גרסה אחרת ניבא כי ילד זה עתיד להיות "שליט המערב". עבד א-רחמן לא שכח מעולם את דבריו וזכה לממשם שנים אחר-כך כאשר ייסד את השושלת האומיית העצמאית של ספרד.
הבריחה מסוריה
עבד א (ל)-רחמן נולד בדמשק והיה נכדו של הח'ליף השאם, ובנם של מֻעאויַה לבית השאם ובת שבט נפזה הברברי. בשנת 750 כבש בית עבאס את האימפריה המוסלמית שעד אותה עת נשלטה על ידי ח'ליפות בית אומיה. עם עלייתם לשלטון ביקשו למגר כל סכנה ליציבותם מידי הח'ליפות שנפלה והחליטו לחסלה, לכן רדפו את האומיים וכל מי שנתפס חוסל וגופתו הושלכה להיות טרף לחיות השדה. העבאסים תרו אחריהם ביסודיות, ולבסוף רימו אותם על ידי הכרזת חנינה כוזבת – הם פרסמו כי כל מי שיסגיר עצמו לא יפגע על ידם. אומיים רבים נענו לקריאה זו ונאספו כולם בקרבת יפו – ונרצחו כולם. עבד א-רחמן, שהיה אז כבן 20, היה בין הבודדים שלא נתנו אמון בהבטחתם של העבאסים והחליט לברוח. על פי גרסה אחת הוא יצא לדרכו יחד עם אחיו יחיא, השניים ברחו מסוריה לגדות נהר הפרת, אך שם איתרו אותם חיילי העבאסים כאשר ניסו לחצות את הנהר בשחייה. א (ל)-רחמן צלח את הדרך ואילו אחיו נתפס ונרצח, בשל הסכנה ברח א (ל)-רחמן למדינות צפון אפריקה. על פי גרסה אחרת ברח א (ל)-רחמן עם עבדו בַּאדְר.
מסעו עבר דרך ארץ ישראל, מצרים וצפון אפריקה בה עוד לא הוכר השלטון העבאסי ועל כן קיווה לקבל סיוע. המושל בצפון אפריקה, עבד א (ל)-רחמן בן חביב אל-פהרי, ראה בו איום עבור הממלכה העצמאית שרצה להקים ועל כן לא הסכים להעניק לו מחסה ואף ניסה להתנקש בחייו. בחיפוש אחר תמיכה וסיוע הגיע לאזור המגרב שם ישב שבט נפזה – קרובי משפחתו, אשר גם הם חשדו בנוכחותו. ביושבו במגרב שלח את עבדו באדר ליצור קשר עם המוואלי, בני חסות של האומיים, שישבו בחצי האי האיברי, אלו נתנו את ברכתם ואף שלחו סירה עליה עשרים מאנשיהם כדי להביא את א (ל)-רחמן, ובאוגוסט 755 חצתה המשלחת את מיצרי גיברלטר.
כיבוש אל-אנדלוס
בהגיעו לאל-אנדלוס, הצליח א (ל)-רחמן ליצור יחסי קרבה עם חלק מהמנהיגים באזור – אנשי ימן ראו בו הזדמנות לנקום בקייסים להם הפסידו במלחמת האזרחים שזה עתה תמה, ומנהיגים אחרים ראו בהגיעו אפשרות להשלטת שקט וביטחון באזור המפולג. יוסוף אל-פהרי, מושל אל-אנדלוס, נלחם באותה עת ביריבים בצפון המדינה, וכאשר קיבל את החדשות על הגעתו של הנסיך האומיי מיהר לשוב לקורדובה בשל החשד לקשירת קשר בין המוואלי לא (ל)-רחמן. בתחילה ביקש לדכא את ניסיון ההשתלטות בכוח צבאי, אך משגילה שרבים מחייליו ערקו מן הצבא פנה למשא ומתן עם א (ל)-רחמן.
אל-פהרי הציע לו מעמד, נישואים עם בתו, כסף והבטחה לשמור על חייו, בתמורה לכך שימנע מחתירה לשלטון, אך א (ל)-רחמן שידו הייתה על העליונה מבחינה צבאית סירב להצעות אלו והחל לארגן את כוחותיו ללחימה ויצא למסע כיבושים כאשר בכל מקום בו עבר הצטרפו תומכים נוספים. בשנת 765 כבש א (ל)-רחמן את קורדובה הבירה מידי אל-פהרי כאשר תומכיו צועדים עם טורבן ירוק בקצה חניתותיהם, דבר שהפך לסמלו של א (ל)-רחמן. עבד א (ל)-רחמן ייסד את השושלת האומיית באל-אנדלוס והוא בן עשרים ושש בלבד.
תקופת שלטונו
עם ניצחונו נהיה עבד א (ל)-רחמן לאמיר, וזמן קצר לאחר מכן ביטל את הזכרת שם הח'ליף העבאסי בדרשת יום השישי במסגד הגדול בקורדובה, ובכך הביע את עצמאותו אל מול הח'ליפות העבאסית שישבה בבגדאד. עם זאת בחר שלא להיקרא ח'ליף והסתפק בכינויים 'אמיר', 'מלך' או 'בנו של הח'ליף', כך עשו גם ממשיכי דרכו עד המאה העשירית.
תקופת שלטונו הייתה ידועת התנגדויות מבית ומחוץ. השבטים שישבו בשטחו סירבו לקבל את שלטונו הריכוזי, וניסו למרוד בו לאורך כל שנות כהונתו, על מנת להיאבק במרידות הקים א (ל)-רחמן צבא שכירים שהורכב מברברים מצפון אפריקה ומעט שבויי מלחמה מרחבי אירופה, על פי מקורות שונים צבא זה מנה כארבעים אלף איש. בראשית כהונתו פלשו התימנים לקורדובה ובזזו מאוצרותיה, ובשנת 763 מרדו בני שבט הקייסים כאשר הם מצהירים על שייכותם לעבאסים, א (ל)-רחמן ראה בכך סכנה למלחמה עם העבאסים ודיכא מרד זה בכוח רב, ודאג שהשמועה תגיע לידי השליט העבאסי ח'ליף אל-מנסוּר. גם אל-פהרי ושותפו הגנרל אל-סומייה המשיכו להיאבק על השלטון שאיבדו, משנכשלו שנית במאבק הצבאי הציע הגיעו לפשרה על פיה אל-פהרי זוכה להגנה ורשאי לשמור על רכושו וכספו, ובתמורה מקבל את סמכותו של א (ל)-רחמן כאמיר ומשאיר את שני בניו ככופר. אל-פהרי לא עמד בהבטחתו וניסה לגייס לוחמים כדי לכבוש את קורדובה. בשנת 760 כאשר ניסה להגיע לבירה נרצח על ידי נאמנו של א (ל)-רחמן, לאחר מכן הוצאו להורג גם שני בניו ושותפו אל-סומייה.
לצד המרידות הפנימיות היו גם יריבויות מבחוץ, מרביתן על ידי הנוצרים אשר תקפו מצפון מספר פעמים. מלך הפרנקים קרל הגדול, שהיה בן ברית של העבאסים, התבקש על ידי מורדים לסייע בהפלת האמירות בתמורה לכך שיזכה לשליטה בחלקים מהפירנאים. בשנת 778 יצא למלחמה כנגד אל-אנדלוס עם ברכתו של האפיפיור אדריאן הראשון והצליח לכבוש את פמפלונה ובדרכו לסרגוסה החליט לסגת עקב ידיעה שהגיע בדבר מרד פנימי בממלכתו. בדרכו חזרה הותקף על ידי מארב של הבסקים הנוצרים של פמפלונה ואיבד את מרבית חייליו, סיפור שהונצח באפוס הצרפתי "שירת רולן".
א (ל)-רחמן נחשב למנהיג מוכשר ואמין, חד מחשבה ואכזר שלא בחל באמצעים כדי להשיג את מטרתו; כך הצליח לשמור על כסאו על אף הטלטלות, הצליח להגן על קיומה של הממלכה המוסלמית בספרד.
היהודים בתקופת שלטונו
תקופת שלטונו של א (ל)-רחמן היטיבה עם היהודים באזור; זו הייתה תקופה של פיתוח וגדילת הקהילות, ומשנפוצה השמועה כי חל שינוי לטובה תחת האמירות האומיית, גברה ההגירה היהודית לספרד. היהודים באזור חיו בשלום עם שכניהם בני הדתות האחרות דבר שהיווה איום עבור הנצרות בעיני האפיפיור אדריאן הראשון, ובשנת 785 פנה לבישופים של ספרד בבקשה למנוע את השפעת היהודים על הקהילות הנוצריות.
פיתוח קורדובה
א (ל)-רחמן פיתח את האדריכלות והאסתטיקה בקורדובה, והיה ידוע בשל המבנים שבנה והגנים עם עצי הפרי והירקות שהביא מן המזרח. גנו המפורסם ביותר היה אל-רֻסַאפה כשמה של אחוזת הקיץ של סבו, אשר שכנה במדבר סוריה בין נהר פלמירה לנהר הפרת. את מושבה של אל-רסאפה קבע במרחק שלושה קילומטרים מהעיר, על גדות אחד מאפיקי נהר הגואדלקיביר. בקורדובה בנה ארמון חדש הנקרא אָלְקַסַר ('הארמון' בערבית), סמוך לנהר העביר אליו את משרדי הממשל וקבע בו את מקום מושבו. כמו כן, חנך את המסגד של קורדובה שהפך למודל לחיקוי בבניית המסגדים. נוסף לכל, א (ל)-רחמן היה ידוע כמשורר מוכשר, זאת בזכות שירי הגעגועים שכתב למולדתו סוריה.
שוק הכסף
שוק הכסף הוא שוק היצע וביקוש לכסף שהוא ההילך החוקי במדינה. בשוק זה משתתפים הבנק המרכזי שקובע את היצע הכסף ומנווט באמצעותו גם את הריבית בסיסית במשק, והבנקים מסחריים ומוסדות פיננסיים, שהם מצד הביקוש לכסף.
ערך הכסף
ערך הכסף משתנה באופן תמידי ולכן כאשר נוקבים בערך של נכס מסוים יש צורך להתייחס לזמן בו נקבע הערך. על כן, הוגדרו ההגדרות הבאות בקשר לכמות הכסף, ושוויה:
אם, נניח, מדד המחירים לצרכן עלה בתוך ארבע שנים ב-20%, אזי סכום נומינלי של 500 ש"ח מלפני ארבע שנים ייחשב היום לסכום ריאלי של 600 ש"ח, כיוון ש:
היצע הכסף
במודל פשטני משמש המושג 'היצע הכסף', שם נרדף לכמות הכסף במשק. היצע הכסף מיוצג כגודל מוחלט שאינו תלוי בשער הריבית במשק. אולם, במודל משוכלל יותר, בדומה להיצע בשוק הסחורות והשירותים, המושג מתייחס לפונקציה המבטאת את כמות הכסף אשר "תסופק" למשק עבור כל שער ריבית ייצוגי המשקף, כביכול, את המשק כולו.
גורמים המשפיעים על היצע הכסף
ישנם גורמים המשפיעים על כמות הכסף, הבנק המרכזי ועל רמת המחירים. גורמים אלו ישפיעו כאמור גם על היצע הכסף.
עקומת ההיצע
בעקומה זו נהוג לסמן את כמות הכסף על ציר ה-x ואת שער הריבית על ציר ה-y. גידול בהיצע הכסף מתבטא בתזוזת העקומה ימינה או כלפי מטה. היצע הכסף הריאלי מדבר על היצע הכסף במושגים של מדד המחירים לצרכן.
הביקוש לכסף
הביקוש לכסף הוא פונקציה המגדירה מהי סך כמות הכסף אשר הציבור מוכן להחזיק עבור כל רמת שער ריבית נתונה.
עקומת הביקוש
גידול בביקוש מתבטא בתזוזת העקומה ימינה ו/או כלפי מעלה. הביקושהריאלי לכסף מדבר על הביקוש לכסף במושגים של מדד המחירים לצרכן.
ניתן להבחין בין ארבעה חלקים עיקריים של עקומת הביקוש לכסף:
Prelude FLNG
Prelude FLNG היא פלטפורמת גז טבעי נוזלי צפה (FLNG) בבעלות רויאל דאטש של ונבנתה על ידי קונסורציום טכניפ סמסונג (TSC) בדרום קוריאה עבור מיזם משותף בין רויאל דאטש של, KOGAS ו-Inpex. הגוף הושק בדצמבר 2013.
הפלטפורמה באורך 488 מטרים, ברוחב 74 מטרים ובנויה מיותר מ-260,000 טון של פלדה. הספינה נושאת כ-660,000 טון כשהיא עמוסה במלואה, יותר מפי חמש מיכולת הנשיאה של נושאת המטוסים נימיץ. היא ה-FLNG הגדולה בעולם וכן המתקן הימי הגדול ביותר שנבנה אי פעם.
איוואן ליסאצ'ק
בשנת 2010 זכה ליסאצ'ק בפרס ג'יימס א' סאליבן, פרס לספורטאי החובבן הטוב ביותר.
ארתחששתא הראשון
אַרְתַּחְשַׁשְׂתָּא הראשון (פרסית עתיקה: 𐎠𐎼𐎫𐎧𐏁𐏂,Arta-Xşaça - ארתָאכְָֿשָסאָ "מולך הצדק/האמת". מוכר גם בשמו היווני ארטקסרקסס) היה מלך הממלכה האחמנית בשנים 465 - 424 לפנה"ס. הוא עלה למלוכה לאחר שאביו, המלך חשיארש הראשון, נרצח על ידי אחד מאנשי חצרו - ארטבון.
החוקרים מזהים את ארתחששתא הראשון עם מלך פרסי בשם זה הנזכר הן בספר עזרא והן בספר נחמיה, שם מסופר כי התיר את בניית בית המקדש השני ואף תרם לכך כספים. יש מי שסובר שהוא עשה כן מאחר שאמו הייתה אסתר המלכה. מסופר כי השומרונים הלשינו על היהודים כי הם מקימים את חומות ירושלים, והוא ציווה עליהם להפסיק את העבודה. מאחר שחשש כי הדבר יוביל למרד מצד היהודים במטרה ליטול עצמאות מדינית.
מקורות שונים מזהים אותו גם עם אחשוורוש של מגילת אסתר - כך למשל תרגום השבעים ויוסף בן מתתיהו. הדבר גם מתיישב עם המסופר בספר עזרא, בנוגע לסכום כסף עצום שנתן ארתחששתא הראשון לעזרא, לשיקום בית המקדש. עם זאת, הפרטים במגילה אינם מספיקים כדי לאפשר זיהוי ודאי של זהותו, ויש הסבורים שאחשוורוש של המגילה הוא דווקא אביו, חשיארש הראשון. רש"י במסכת מגילה מזהה אותו כבן אחשוורוש ואסתר, ושמו דריווש ארתחשסתא.
וכך כתוב באסתר רבה (וילנא) פרשה א': "אחשורוש ר' לוי ורבנן, ר' לוי אמר אחשורוש הוא ארתחששתא, ורבנן אמרי אחשורוש שכל מי שזוכרו חושש את ראשו, למה קראו הכתוב ארתחששתא שהיה מרתיח".
תסכול
תסכול הוא רגש שנוצר עקב אי התגשמות רצון, צורך או דחף. התסכול יכול להיווצר כאשר הפרט ניצב בפני אתגר ברמת קושי גבוהה מדי ביחס ליכולתו או אתגר הנתפס בעיניו ככזה. תסכול קיים גם בקרב בעלי חיים.
תסכול והתנהגות
התסכול יכול להיווצר בפרט עקב חסימת התנהגות מכוונת-מטרה שלו או הפרעה לה. ההתנהגות יכולה להיות פעולה פיזית גלויה או פעולה קוגניטיבית סמויה. לכך מתלווה מצב רגשי לא נוח שמקורו בסיכול המטרה. מקובל להניח שהתסכול מעורר התנהגות שמטרתה לעקוף את ההפרעה או להתגבר עליה. כן הוכח על ידי תאוריית התסכול-תוקפנות שיש קשר בין תסכול לתוקפנות, שכן במקרים רבים התנהגות תוקפנית מעידה על תסכול כלשהו ובאה בעקבותיו.
תוצאות אפשריות של תסכול
תסכול יכול לגרום לאפקטים שונים, התלויים במצבו הנפשי, המנטלי והגופני של הפרט. במקרים מסוימים, תסכול ייבנה ויתעצם עד לשלב בו לפרט אין יכולת להכילו עוד. במצב זה, ינקוט הפרט פעולה על מנת להתמודד עם מה שנראה לו הגורם החיצוני לתסכול. במקרים אחרים, יחווה הפרט כי המקור לתסכולו אינו בשליטתו ובשל כך, התסכול עשוי להחמיר ולהוביל לכעס ולתוקפנות או ליאוש ולדיכאון. גם כאשר הטריגר לתסכול אינו בשליטתו, יכול האדם למצוא דרכים חלופיות למענה על צרכיו, וכך להפחית או להפסיק את התסכול.
תפקידו של הרגש
לתסכול ישנן השפעות חיוביות כי כאשר אנו מתוסכלים אנו משקיעים מאמצים גדולים יותר ומרחיבים את השאיפות שלנו. תסכול הוא גורם מניע (מייצר מוטיבציה) המאפשר לזהות שצרכים מסוימים לא נענים, לזהות אילו צרכים אלה ובעזרת זיהוי זה, לחפש דרכים חדשות לענות על הצרכים הללו.
תסכול משפר במידה משמעותית ביצועים במשימות. מאידך, מצבי תסכול רב יכולים להפוך לדאגה אשר עלולה להתעצם לתחושת חרדה.
תנועות גוף
תסכול עשוי להתבטא בכתפיים שמוטות ובראש שמוט. המתוסכל נראה כמו אדם שאינו בטוח, מתייאש, מגורה, לחוץ, ומרוגז.
תסכול עשוי להתבטא בהבעות פנים, אם כי לא תמיד אנשים מציגים את התסכול אותו הם מרגישים. לעיתים, תסכול מתבטא בכך שראשי הגבות מנסים לקמט את העין ולעלות באותו זמן, לעקם את הגבות ולכווץ אותן בקווים כמעט ישרים. הפה קפוא אבל המתח מתרכז בגבות כמו באדם המחפש פתרון - חצי חיוך הדומה לשמחה.
== השפעות פיזיולוגיות ==
טראיאן פופוביץ'
טראיאן פופוביץ' (17 באוקטובר 1892 – 4 ביוני 1946) היה עורך דין ופוליטיקאי מקומי רומני מן האגף הימני של הזירה הפוליטית בארצו, ראש עיריית צ'רנוביץ בתקופת מלחמת העולם השנייה, מחסידי אומות העולם.
קורות חייו
טראיאן פופוביץ' נולד בשנת 1892 במשפחה רומנית של כמרים אורתודוקסים באודשט (Udeşti) שבמחוז סוצ'אבה, אז חלק מאוסטרו-הונגריה. אביו היה הכומר יואן פופוביץ', נכד של הכומר אנדריי מ"אודשטי סוצ'ביי" שהתפרסם בזמנו על שסירב בשנת 1777 להישבע אמונים לשלטון החדש האוסטרי. דוד מצד האב, דורמדונט פופוביץ' (1950-1873) כיהן כשר לענייני בוקובינה בממשלות הרומניות שבראשות הגנרל אלכסנדרו אברסקו. טראיאן פופוביץ' למד בשנים 1903–1911 בגימנסיה העליונה של העיר סוצ'אבה ואחר כך נרשם ללימודי משפטים בפקולטה למשפטים של אוניברסיטת צ'רנוביץ. בגלל מלחמת העולם הראשונה סיים אותם רק בתום המלחמה, ב-1919, תחת השלטון הרומני בעיר. בצעירותו עמד בראש החברה האקדמית הרומנית "ז'ונימיה" (הנוער) בבוקובינה. כבר בשנת 1908, בהיותו עדיין תלמיד בית ספר תיכון, רגשותיו הלאומיים כרומני הביאו אותו לכך שהבריח את הגבול לרומניה באזור בורדוז'ן (Burdujeni), למרות איסור שהטיל המושל האוסטרי, על מנת להצדיע למנהיג הרומני ניקולאה יורגה שהגיע לביקור במקום. עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה, שוב חצה את הגבול לרומניה, הפעם כדי להתייצב כמתנדב בצבא הרומני, ויצא ללחום בחזית. אחרי המלחמה התיישב לזמן קצר בעיר קישינב בבסרביה ופעל בה במסגרת הארגון "Casa noastră " (ביתנו) שעסק לחלוקת האדמות לאיכרים. בתקופה שבין מלחמות העולם עבד כעורך דין בצ'רנוביץ. ב-1935 ייסד בצ'רנוביץ את הסניף המקומי של המפלגה הלאומית-נוצרית האנטישמית שסמלה היה צלב הקרס. אחרי הכיבוש הסובייטי בצפון-בוקובינה בשנת 1940 נמלט לבוקרשט, בה חידש את עבודתו כעורך דין.
בימי מלחמת העולם השנייה
בימי מלחמת העולם השנייה הציע לו המרשל יון אנטונסקו להיות ראש עיריית צ'רנוביץ והוא נענה לכך, אף על פי שלא רצה לשרת תחת שלטון הפשיזם. כמה ימים לאחר קבלת המינוי התנגד פופוביץ' למדיניות הדיכוי וההכחדה של היהודים. הוא התנגד להוראה שקיבל מהמושל, קולונל אלכסנדרו ריאושיאנו (Alexandru Riosianu), פקודה להקמת גטו בו ייכלאו יהודי צ'רנוביץ. המושל הצדיק אותו, אך ציין שיון אנטונסקו מפעיל עליו לחצים. באותו מפגש הביע פופוביץ' התנגדות לצו שעל פיו חויבו היהודים לשאת טלאי צהוב. מינוי המושל החדש, קורנליו קלוטסקו (Corneliu Calotescu), החמיר את מצב היהודים: מעתה הם היו נתונים לדיכוי חמור, שוד רכושם, השפלות, פגיעות גופניות והוצאות להורג. רק במקום אחד עדיין נותרה אוזן קשבת ליהודים, בעירייה. כאשר זימן המושל החדש את פופוביץ' והודיע לו שהוחלט להגלות את יהודי העיר, התפרץ האחרון בצורה חריפה, פנה אל המושל והזהיר אותו מן האחריות שתיפול עליו במבט היסטורי; הוא דיבר על אנושיות ועל חמלה, על היחס העדין המסורתי של הרומנים, על הברבריות, על קשיחות הלב, על הפשע ועל הבושה. הוא הזכיר למושל שהמהפכה הצרפתית גבתה מחיר של 11,800 קורבנות בעוד המושל עומד לדון למוות בפתח החורף יותר מחמישים אלף נפש. קולונל פטרסקו, מהמטה הראשי, שהיה נוכח במקום, הטיח כלפיו: "ומי יכתוב את ההיסטוריה? היהודונים? אני מנכש את העשבים השוטים מגנך ואתה מתנגד". על כך ענה לו פופוביץ': "אדוני הקולונל, אני מטפח את גני בעצמי ואת ההיסטוריה לא יכתבו רק היהודונים, כי העולם אינו שלהם, יכתבו אותה ההיסטוריונים של כל העמים, גם אנחנו ומוקדם יותר מכפי שאתה מצפה. אני חושש ממה שתקרא בהיסטוריה שאתה רוצה לתרום לכתיבתה". למחרת שוב זומן פופוביץ' אל המושל בנוכחות בעלי תפקידים נוספים והודיעו לו שעומדים לארגן את הגליית יהודי העיר. פופוביץ' התנגד ולהתנגדותו הצטרף גם המפקד הצבאי של העיר, גנרל ואסילה יונסקו נגרו (Vasile Ionescu Negru). פופוביץ' גינה את רדיפת היהודים ומחה נגד מעשה ההגליה. לאחר זאת טען שאם בכל זאת תבוצע ההגליה, צריכים להיות יוצאים מן הכלל לגבי קטגוריות של יהודים בעלי זכויות רבות, אנשי תרבות, פנסיונרים, קצינים, נכים, בעלי מקצוע מכל ענפי התעשייה, רופאים, אדריכלים, מהנדסים, משפטנים, עורכי דין. המושל אמר לו להכין רשימה של 200 פטורים. פופוביץ' הפעיל את קשריו והשיג ראיון עם יון אנטונסקו. בראיון אמר פופוביץ' לאנטונסקו שמרבית היהודים עובדים בתעשייה והגלייתם תשתק את התעשייה. אנטונסקו הודה שלא חשב על כך וביקש ממנו להציג את הבעיה בפני מועצת השרים. בעקבות זאת ניתן פטור מהגליה לעשרים אלף יהודים. בשנת 1942 נפתחה חקירה כנגד פופוביץ', שמצאה שחלק מן היהודים אינם חיוניים ועקב כך הודח פופוביץ' מתפקידו ביוני אותה שנה. יורשו בתפקיד, דימיטריה גאלש (Dimitrie Galeș), החליט לגרש חלק מן היהודים, שפופוביץ ניסה להציל.
לאחר המלחמה כתב ספר על זכרונותיו מימי המלחמה. נפטר ביישוב קולאקו בכפר פונדו מולדוביי שבמחוז סוצ'אבה ונטמן בחצר הכנסייה בכפר.
בשנת 1969 הכיר יד ושם בטראיאן פופוביץ' כחסיד אומות העולם. הקרן על שם וילהלם פילדרמן הוציאה לאור את זיכרונותיו של פופוביץ' ברומנית ובאנגלית בספר בשם "וידויים" (Spovedania).
אהוד בנאי והפליטים
אהוד בנאי והפליטים הוא אלבום הבכורה של אהוד בנאי, שיצא בשנת 1987.
יחד עם בנאי השתתפו בהקלטת האלבום להקת הפליטים, אשר כללה את יוסי אלפנט (שגם הפיק מוזיקלית את האלבום), גיל סמטנה, ז'אן ז'אק גולדברג ונועם זייד הלוי. הקו המוזיקלי של האלבום, שכלל רוק קצבי וצלילים מזרחיים נחשב לחדשני באותה תקופה. את עטיפת התקליט עיצב וצייר איתן פימנטל, שעיצב עבור בנאי עוד קודם גם את שתי העטיפות לתקליטי השדרים "עגל הזהב" ו"עבודה שחורה".
מופע הבכורה החגיגי להשקת האלבום התקיים מספר חודשים לאחר צאתו בבית דני שבשכונת התקווה בתל אביב.
תגובות
האלבום הגיע מספר פעמים למקומות גבוהים במצעדים לבחירת האלבום הטוב בכל הזמנים. בסקר כזה אשר ערך אתר האינטרנט ynet בקרב אנשי מוזיקה שונים בראש השנה תשס"ו, הגיע האלבום למקום הרביעי.
בפברואר 2008, בחר המוסף 7 לילות של ידיעות אחרונות את האלבום בתור אלבום הבכורה הישראלי הטוב ביותר אי פעם. גם אתר "Time Out תל אביב" בחר באלבום לטוב בכל הזמנים בשנת 2017.
הסרט התיעודי "חייב לזוז", שיצרו אבידע ליבני, דרור נחום וגידי אביבי, מתאר תקופה זו בחייו של אהוד בנאי ואת פריצת הדרך הראשונה שלו במוזיקה הישראלית.
בשנת 2021 יצא אלבום מחווה אלקטרוני בשם "אז עכשיו", עם גרסאות-כיסוי לשירי האלבום בביצועיהם של ברי סחרוף, אסף אמדורסקי, ערן צור, אפרת בן-צור, כפיר בן-ליש ורע מוכיח (שגם הפיק מוזיקלית).
כתב הברות
כתב הברות (באנגלית: syllabary) הוא כתב שבו כל אחד מהסימנים מייצג הברה שלמה, כלומר צירוף של פונמות. זאת בשונה מהכתב האלפביתי המשמש את השפות האירופאיות, שבו כל אות מייצגת פונמה יחידה (למשל- /b/, /k/, /o/, /e/ וכו').
ברוב מערכות הכתב ההברתיות, כל סימן מייצג רצף של עיצור ותנועה (למשל- bo, bi, ke) או תנועה בלבד. אולם בחלקן עשויים להימצא גם סימנים המוקדשים להברות מורכבות יותר (כגון עיצור-תנועה- עיצור או עיצור-עיצור-תנועה).
מספר הסימנים הדרוש בכתב הברות גדול בהרבה בהשוואה לכתב אלפביתי. כתב הברות התפתח באלף השלישי לפני הספירה בעיר גבל (כתב גבל), כאשר אנשי העיר, ששלטו בכתב חרטומים ובכתב יתדות, פישטו את מערכת הכתב שלהם ויצרו כתב קווי הברתי שכלל כ־120 סימנים. מערכות כתב הברתיות היו נפוצות בעת העתיקה ושימשו מספר רב של שפות. דוגמה ידועה היא כתב ליניארי ב' שבו נכתבה השפה המיקנית, שהייתה בשימוש ביוון ובכרתים בין המאות ה-16 וה-11 לפנה"ס (התקופה המיקנית). גם הכתב האכדי היה הברתי. כיום ישנן מספר שפות מודרניות, בהן יפנית, המשתמשות בכתב הברות.
חשיבה תוצאתית
חשיבה תוצאתית היא תורת עבודה, החותרת לשיפור מתמיד של ארגונים (שירותים חברתיים בפרט) ושל תוצאות עשייתם. השיפור מושג באמצעות תכנון מנומק, ניטור שוטף של מידת השגת התוצאות ושימוש מושכל ורגיש בידע ובמידע. החשיבה התוצאתית כוללת מסגרת מושגית, תפיסתית ומעשית המאחדת בין שלושת הרכיבים לעיל: תכנון ההתערבות, המדידה והלמידה, בכל רמות ההתייחסות. היא מושתתת על מהלך חקרני ומבוסס-ידע שבו שמים דגש על רפלקציה והנמקה בכל צומתי קבלת ההחלטות. הייצוג הגרפי של התהליך הספירלי העומד בבסיס החשיבה התוצאתית מוצג בתרשים:
שלב התכנון – זיהוי של מי שעבורו ולמענו נועדה תוכנית ההתערבות, מאפייניו וכוחותיו; הגדרת הבעיות שמבקשים לפתור ותעדופן; הגדרה של התוצאות הרצויות ושל אבני הדרך להשגתן; בחירת דרכי הפעולה להשגת התוצאות; הקצאת משאבים ליישום ההתערבות.
שלב המדידה – גיבוש מערך המדידה, ובכלל זה הכרעות הנוגעות לשאלות: מה יימדד? באילו גישות וכלים תיעשה המדידה? מי יהיו מקורות המידע? באיזה אופן ייאסף המידע? באילו עיתוי ותדירות ייאסף המידע?
איגור קולומויסקי
איגור ולריוביץ' קולומויסקי (באוקראינית: Ігор Валерійович Коломойський; נולד ב-13 בפברואר 1963) הוא איש עסקים יהודי ואוליגרך אוקראיני. דורג במקום ה-57 ברשימת 500 העשירים של ישראל, של העיתון "TheMarker" לשנת 2020, עם הון בשווי מיליארד דולר.
ביוגרפיה
קולומויסקי נולד בעיר דנייפרופטרובסק שבאוקראינה הסובייטית. בוגר לימודי מטלורגיה בשנת 1985. לקולומויסקי יש אזרחות משולשת של אוקראינה, ישראל וקפריסין, למרות שחוק האוקראיני אוסר על אזרחות כפולה. קולומויסקי הצהיר כי: "החוקה אוסרת אזרחות כפולה אך אזרחות משולשת אינה אסורה".
קולומויסקי, יחד עם גנאדי בוגולובוב, הוא ממייסדי תאגיד "פריבט גרופ", ומונה ליו"ר דירקטוריון החברה בשנת 1997. תחומי הפעילות שלו כוללים: כריית ברזל, פיננסים (באמצעות פריבט-בנק), נפט ומוצריו, תעופה ותקשורת. בנוסף החזיק בקבוצת הכדורגל דניפרו, בקבוצת כדורסל והוקי קרח.
קריירה עסקית
קולומויסקי, באמצעות פריבט-בנק, שלט בחברת התעופה אארוסוויט, דניפראוויה ודונבאסאירו (שפשטה את הרגל). באמצעות חברת ניהול הנכסים Mansvell Enterprises Limited, הוא שלט בחברות התעופה בדנמרק ושוודיה שפשטו את הרגל, סקייווייס אקספרס, סיטי איירליין וחברת קימבר סטרלינג. יש לו גם החזקה בקבוצת המדיה 1+1, המפעילה שמונה ערוצי טלוויזיה אוקראינים.
מאז שנת 2010 נפוצו שמועות על כך שנכסיו של קולומויסקי החלו להיות במעקב ולחץ מצד הרשויות. בספטמבר 2013 ספג קולומויסקי ביקורת על ידי שופט בבית משפט בלונדון, בעקבות סכסוך בניסיון השתלטות עוינת על חברת הנפט והגז JKX של אלכסנדר ז'וקוב. השופט קבע כי יש לקולומויסקי יש מוניטין של אדם המשתלט על עסקים באיומי אקדח.
לאחר סיפוח חצי האי קרים בשנת 2014 בידי רוסיה, הולאמו נכסיו בקרים. לדברי מנהיג קרים סרגיי אקסיונוב זה היה "מוצדק לחלוטין בשל העובדה שהוא אחד היוזמים והמממנים של הפעולה המיוחדת נגד הטרור במזרח אוקראינה שבה נהרגים אזרחים רוסים". בתגובה הגיש קולומויסקי תלונה נגד רוסיה לבית המשפט הבינלאומי לבוררות. רוסיה טענה כי, לבית המשפט אין סמכות שיפוט בנושא ושהיא לא תשתתף פעולה בהליכים.
בסוף 2016 הלאימה ממשלת אוקראינה את פריבט-בנק, שמחזיק בכשליש מפקדונות אזרחי המדינה, לאחר שהיה על סף קריסה עקב המשבר הכלכלי במדינה והממשלה נאלצה להזרים לו הון בסך 5.6 מיליארד דולר. קולומויסקי ובוגלובוב שהחזיקו ב-49% ממניות הבנק הואשמו במעילה. בדצמבר 2017, בית המשפט העליון בלונדון הורה על הקפאת נכסים שבבעלות קולומויסקי ובוגלובוב בשווי של 2.5 מיליארד דולר. קרן המטבע הבינלאומית, שאוקראינה תלויה בהלוואותיה, אף עצרה את העברת הכספים למדינה בעקבות שערוריית פריבט-בנק. השניים הכחישו כי מעלו בכספי הבנק, אך קולומויסקי נאלץ לעזוב את המדינה. בדצמבר 2019, הבנק הגיש תביעה על סך 2.1 מיליארד שקל נגד איגור קולומויסקי ושותפו גנדי בוגולובוב; וכן נגד בנק דיסקונט, בו נוהל חשבון אליו קולומויסקי ובוגולובוב העבירו כספים, שלפי התביעה מקורם במעילת ענק מהבנק. קולומויסקי ובוגולובוב התגוררו באותה עת בישראל. אחר כך חזר קולומויסקי לאוקראינה בניסיון להחזיר לעצמו את השליטה בבנק באמצעות קשריו הפוליטיים, לאחר שתמך בולדימיר זלנסקי, שנבחר לתפקיד נשיא אוקראינה.
מעורבות פוליטית באוקראינה
קולומויסקיי היה בן ברית של הפוליטיקאית האוקראינית יוליה טימושנקו ומפלגתה. אך היחסים עלו על שרטון כנראה בשל סירובו לממן את מערכת הבחירות של טימושנקו בשנת 2010. העיתון הקרואטי נסיונל טען בספטמבר 2007 כי קולומויסקי הפך לבעל בריתו של נשיא אוקראינה ויקטור יושצ'נקו, ומימן את מפלגתו.
מושל מחוז דניפרופטרובסק
ב-2 במרץ 2014, בעקבות הסכסוך האוקראיני-רוסי, מינה הנשיא בפועל אולכסנדר טורצ'ינוב את קולומויסקיי למושל מחוז דניפרופטרובסק. יומיים לאחר מכן, תיאר נשיא רוסיה ולדימיר פוטין את קולומויסקיי כ"נוכל", ואמר שאזרחי דניפרופטרובסק אינם מרוצים מהמינוי שלו למושל המחוז. לדברי פוטין, קולמויסקי הונה את רומן אברמוביץ'. פוטין טען כי קולומויסקי התנער מחוזה עם אברמוביץ' לאחר שזה העביר לו כמה מיליארדים.
שבועות ספורים לאחר שמונה למושל, הצטלם קולומויסקי כשהוא לובש חולצה בצבעי שחור־אדום ששילבה את מנורת שבעת הקנים עם סמל הלאומנות האוקראינית - קלשון מחודד. מתחת הופיע הכיתוב "ז'ידובנדרה" - שילוב של מילת הגנאי ברוסית ובאוקראינית ליהודים ושמו של מנהיג התנועה הלאומנית האוקראינית, סטפן בנדרה, הדמות השנויה ביותר במחלוקת בהיסטוריה של אוקראינה, שלפחות חלק מתומכיו השתתפו בפוגרומים ומסעי הרג של יהודים,
באפריל 2014 הציע קולומויסקי כסף לכל מי שילכוד לוחמים הנתמכים על ידי רוסיה ותמריצים להפעלת נשק נגדם. הוא גם הוציא כ-10 מיליון דולר להקמת גדוד המתנדבים דנייפרו-1, וגם מימן גדודי ההתנדבות נוספים בלחימה נגד רוסיה, בהם רגימנט אזוב, יחידה עליה נטען כי היא ימנית קיצונית ונאו-נאצית. בתגובה רוסיה ביקשה להכניס את קולומויסקיי לרשימת המבוקשים של אינטרפול. ב-2 ביולי 2014 אישר בית המשפט המחוזי הרוסי צו מעצר נגדו בגין "ארגון הרג אזרחים".
במרץ 2015, לאחר פיטוריו של אולכסנדר לזורקו, שהיה בן חסותו של קולומויסקיי, כמנכ"ל חברת UkrTransNafta, מפעילת צינורות הנפט בבעלות המדינה באוקראינה, דיווחו גברים מהמיליציה האישית של קולומויסקי פשטו על מטה אוקטרנסנפטה לגרש את ההנהלה החדשה. בזמן שלזורקו היה אחראי על הצינורות בבעלות המדינה, הן העבירו נפט לבית זיקוק בבעלות קולומויסקי על פני המתחרים.
ב-25 במרץ 2015 חתם נשיא אוקראינה על צו שפיטר את קולומויסקיי מתפקידו כמושל המחוז.
הבחירות לנשיאות אוקראינה 2019
במהלך הבחירות לנשיאות אוקראינה 2019 היה אחד מהאוליגרכים שעומדו מאחורי המועמד לנשיאות שנבחר, וולודימיר זלנסקי. קולומויסקי הוא הבעלים של ערוץ הטלוויזיה המשדר את הסדרה "משרת העם", שבה זלנסקי כיכב.
שלילת אזרחות אוקראינית
ב-21 ביולי 2022, חבר הראדה העליונה סרגיי ולסנקו, ממפלגת האיחוד הכל-אוקראיני "מולדת", פרסם בפייסבוק תמונה של מסמך שהוגדר כצו של נשיא אוקראינה וולודימיר זלנסקי מס' 502. הצו הורה לשלול אזרחות אוקראינית מכמה אנשים כולל איגור קולומויסקי.
פילנתרופיה
בשנת 2008 תרם יחד עם שותפו בוגלובוב וודים רבינוביץ' לשחזור בית הכנסת החורבה, ברובע היהודי בירושלים. וב-21 בספטמבר 2011 ייסד יחד עם ודים רבינוביץ' את ערוץ החדשות היהודי שפעל בשנים 2011–2014.
חיים אישיים
קולומויסקי נשוי ואב לשני ילדים. הוא מחזיק בבית מפואר בהרצליה פיתוח, אך מתגורר מאז 2015 רוב הזמן בשווייץ.
במרץ 2012 העריך המגזין פורבס את הונו של קולומויסקי בכ-3 מיליארד דולר. במרץ 2015, לאחר הירידה החדה בערך הריבניה (המטבע האוקראיני), העריך המגזין "אקונומיסט" את הונו בכ-1.36 מיליארד דולר.
אנדרטת מגיני הרובע היהודי במלחמת השחרור
אנדרטת מגיני הרובע היהודי במלחמת השחרור היא אתר זיכרון לזכר 75 חללי צה"ל שנפלו במלחמת העצמאות בתש"ח (1948), בהגנה על הרובע היהודי בירושלים ובמקומות אחרים ושנטמנו, באתר זמני ברובע היהודי, בהר הזיתים ובבית הערבה שנשארו בסיום המלחמה בשליטת הירדנים. לאחר מלחמת ששת הימים הובאו שרידי ההרוגים שנקברו ברובע היהודי לקבורה בבית הקברות הר הזיתים. במקום קבורתם הארעי נמצא כיום אתר הגלעד. האנדרטה בנויה מאבן גיר חברונית.
האנדרטה נקראת ע"ש מגיני הרובע היהודי אולם מונצחים בה גם שאר חללי צה"ל שקבריהם נמצאו מחוץ לגבולות המדינה דאז. היא נבנתה בשל העובדה שלקרובי הלוחמים הללו לא הייתה גישה לקברי יקיריהם והם ביקשו ממשרד הביטחון אתר שבו יוכלו להתייחד עם זכרם.
האנדרטה ניצבת בכניסה אל גן הנעדרים בבית הקברות הצבאי בהר הרצל בירושלים.
לאנדרטה צורה שמזכירה סמטה צרה מקורה, בדומה לרחובות העיר העתיקה בירושלים. לאנדרטה 2 קשתות ובראשם חקוקים הפסוקים:
על שני קירות הסמטה לוחות שיש עם שמות הנופלים.
האנדרטה תוכננה על ידי האדריכל ד"ר אשר חירם, מתכנן בית הקברות הצבאי בהר הרצל. היא נחנכה בכ"ט באב תשי"ז, 26 באוגוסט 1957.
עידן הנאורות
עידן הנאורות (מוכר גם במונחים: עידן האורות, תנועת הנאורות, "תנועת ההשכלה" (בהקשר היהודי); באנגלית: Age of Enlightenment; בצרפתית: Siècle des Lumières; בגרמנית: Aufklärung) הוא כינוי לתנועה אינטלקטואלית באירופה, ששמה לעצמה למטרה לבסס מוסר, אסתטיקה וידע הנשענים על רציונליות והנחת יסוד לוגוצנטרית. מנהיגי התנועה ראו בעצמם אליטה אמיצה של אינטלקטואלים המובילים את העולם לעבר קידמה מתוך תקופה ארוכה של חוסר רציונליות, חוסר בגרות ועריצות, שהחלה בתקופת ימי הביניים, אותה כינו העת החשוכה. בין השאר, התנועה סיפקה את הבסיס הפילוסופי למהפכה האמריקאית.
רעיונות הנאורות הגיעו גם אל היהדות - ורעיונות אלה הובילו בסופו של דבר את הבסיס הרעיוני לייסוד יהדות רפורמית והיהדות הקונסרבטיבית. רוב הרבנים ראו בהשכלה בעיה, זרם זה בא לידי ביטוי בפתגם שטבע החת"ם סופר "חדש אסור מן התורה", שהוביל לייסוד היהדות האורתודוקסית. ומנגד רעיונות הנאורות אלה גרמו, כתנועת נגד, להקמת תנועת החסידות שעשתה את אחת המהפכות הגדולות ביותר בעולם היהודי.
דגש עיקרי של עידן הנאורות היה עיסוק במה שמכונה היום פילוסופיה פוליטית. בתקופה זאת פעלו זה לצד זה הוגים שתמכו באבסולוטיזם נאור, דוגמת וולטר, שמרנים כאדמונד ברק שהאמינו כי דרכי הממשל המסורתיות הן העדיפות ופילוסופים רדיקליים כרוסו, שהציגו מודלים מהפכניים של חברה אזרחית שאיננה כפופה למוסדות המונרכיה והדת (האמנה החברתית) וכן, מונטסקייה, שרעיון הפרדת הרשויות שלו פורסם במהלך עידן הנאורות והפך במרוצת הזמן לאבן יסוד של המשטר הדמוקרטי המודרני. הוגה מרכזי נוסף של התקופה היה אדם סמית', פילוסוף שעסק בשאלות של מוסר וניסח לאורן את אחת התורות הכלכליות המשפיעות בכל הזמנים (עושר העמים). חיבור זה השפיע - בין השאר - השפעה מכרעת על תחומי עיסוקה של הפילוסופיה הפוליטית, שכן הוא קידם שיטה לפיה עושרו של עם לא מוערך לפי גודל אוצרו של מלך או לפי קנה מידה רוחני-דתי, אלא לפי רמת חייהם ותפוקתם של האזרחים עצמם.
המונח העברי "עידן הנאורות" תורגם מצרפתית (Siècle des Lumières) על ידי מיכאל הרסגור. זאת לעומת המונח האנגלי המקביל, "The Age of Enlightenment", "עידן ההארה" (השכלה), ובגרמנית - Aufklärung ("הארה" או "הצטללות").
בין ההיסטוריונים לא קיים קונצנזוס לגבי תחילתו של עידן הנאורות, והדעות נעות בין אמצע המאה ה-17 לתחילתה של המאה ה-18, כמעין תאריך ברירת מחדל. את מקורותיו של עידן זה ניתן למצוא בחיבורו של רנה דקארט 'מאמר על המתודה', שפורסם בשנת 1637. אחרים תוחמים את תחילת עידן הנאורות בתחילתה של המהפכה המהוללת בבריטניה בשנת 1688 או בפרסום ספרו של אייזק ניוטון 'עקרונות מתמטיים של פילוסופיית הטבע'. את סופו של עידן הנאורות, תוחמים חלק מההיסטוריונים במהפכה הצרפתית בשנת 1789 או בתחילתן של המלחמות הנפוליאוניות (1804–1815) כנקודות הציון הנוחות ביותר לסיומה של תקופה זו.
רציונליות כבסיס לחיים
הוגי עידן הנאורות האמינו שהפתרון לכל חוליי העולם נעוץ בחשיבה רציונלית. הרציונליות הייתה אמורה להחליף את הדת ואמיתות המבוססות על אריסטוקרטיה ומבנים חברתיים באמיתות המוגדרות על ידי רציונליות ושכל ישר. בעקבות זאת, מבנים חברתיים הפסיקו להיות מוגדרים על ידי האמונה באל ובמקורות הדתיים המסורתיים של סמכות, ואימצו מקורות כמו דאיזם, החוק הטבעי, פילוסופיית הטבע, השיטה המדעית ודרכים מתודיות אחרות של חשיבה. כמו כן, תאוקרטיות ואריסטוקרטיות שעברו בירושה הוחלפו בדמוקרטיות ורפובליקות בהנהגת אנשים שראו בעצמם "אנשי עילית של עידן הנאורות" בשל הרציונליות והשכל הישר בהם ניחנו.
הוגי עידן הנאורות חלקו ערכים רבים, ביניהם:
ראיית האדם כיצור רציונלי ערערה את ההצדקות שבהם השתמשו כבסיס לאי־שוויון בין בני אדם. רבים מאנשי ההשכלה קראו לחקיקת חוקים שיגבילו את המונרכיה וידאגו לסדר רציונלי של השלטון. משהתברר שניסיון זה אינו צולח, בחרו מדינאים שהושפעו מההשכלה בצרפת ובאמריקה במרד ובמהפכה. תהפוכות עידן הנאורות הובילו למלחמת העצמאות של ארצות הברית כמו גם למהפכה הצרפתית והשפיעו באופן משמעותי על המהפכה התעשייתית. רעיונות מעולם הנאורות השפיעו רבות גם על חוקת ארצות הברית.
אחד המניעים למהפכות היה רעיון מרכזי אחר בתפיסת ההשכלה, והוא רעיון הקדמה, כלומר התפיסה הגורסת שהאנושות מתקדמת לתנאי חיים טובים יותר, הן מבחינה מוסרית ופוליטית והן מבחינה טכנולוגית. רעיון הקדמה התפתח על רקע האופטימיות שיצרו תופעות חברתיות חשובות שהתגברו בתקופה זו, כמו הקפיטליזם, התיעוש והבורגנות.
כאמור, הנאורות גם סימנה את עלייתו של הקפיטליזם ותפוצה רחבה של חומר מודפס. האנציקלופדיה הצרפתית (Encyclopédie), שפורסמה אז, שילבה מאמרים ששיקפו חשיבה חופשית עם מידע טכנולוגי. את האנציקלופדיה ערכו דני דידרו וז'אן לה רון ד'אלמבר בסוף המאה ה-18. בהפקתה השתתפו הוגים חשובים כוולטייר ורוסו. האנציקלופדיה לא הייתה רק תוצר של מחקר מדעי, אלא גם כלי לביקורת פוליטית על השלטון. כך היה ברור מתמיד הקשר בין השכלה למהפכנות.
מאפיין נוסף של חלק מהוגי ההשכלה (אם כי לא של כולם) הוא יחס ביקורתי לכנסייה. חלקם היו אנטי-קלריקליים ממש (בעיקר בצרפת, שבה הייתה הכנסייה חלק מהמנגנון השלטוני המושחת), בעוד אחרים אימצו תפישות דאיסטיות, הרואות באל מעין אומן, שברא את העולם כמנגנון מכני, כמו מנגנון מסובך של שעון. דגש זה הבליע את המחלוקות המוסריות הכרוכות בדת. גישה זו תרמה לפופולריות של ההשכלה, בשל המחיר הכבד שאירופה שילמה במלחמות הדת שניטשו בה מאז המאה ה-16 בעקבות הרפורמציה.
עקרונות חופש וכבוד האדם הובילו למהפכה הומניטרית בהנהגת הוגים כצ'זארה בקאריה וג'רמי בנת'ם, שהשפיעה מאוד על דעת הקהל במדינות מערב אירופה, הביאה לרפורמות מקיפות בחוק, והצליחה תוך כמאה שנה לבטל חוקים ומנהגים אלימים רבים שרווחו במשך מאות ואלפי שנים לפני כן, כגון עבדות, עונשי מוות, עינויים והטלת מומים, כליאה ללא משפט, ואף התעללות בבעלי חיים.
הנאורות בקרב הקהילות היהודיות באירופה הובילה לפריחתה של תנועת ההשכלה, והתפתחות הזרמים החדשים שפרשו מן היהדות המקובלת.
מבקרי הרעיון של תנועה אירופית משותפת מציינים את הדומיננטיות של המחשבה הצרפתית בתנועת הנאורות שהייתה המרכזית בהתפתחות הרעיונות של הנאורות. אפשר גם להצביע על קבוצות לאומיות נוספות כמו הגרמנים, הסקוטים ואחרים.
וריאציות לאומיות
הנאורות פעלה במדינות רבות, לרוב עם מיקוד שונה בהתאם לאזור. לדוגמה, בצרפת הפכה הנאורות למזוהה עם רדיקליות אנטי-מלוכנית ואנטי-כנסייתית בעוד שבגרמניה הפכה לתופעה המזוהה עם המעמד הבינוני בעלת מאפיינים רוחניים ולאומניים ללא כל איום על הסדר הקיים (ממשלות וכנסיות). תגובת הממשלים עצמם שונה בכל מקום. בצרפת הפך השלטון לעוין והוגי התקופה סבלו מצנזורה, מאסרים ואף הגליות מארצם. הממשל הבריטי נטה להתעלם מהוגי הנאורות באנגליה וסקוטלנד, אך יש לציין שהוא העניק את תואר האבירות (ומשרה ממשלית בכירה) לאייזק ניוטון.
אבסולוטיזם נאור
במספר מדינות פעלו שליטים בעלי עוצמה - המכונים בפי היסטוריונים דספוטים נאורים - שקיבלו את מנהיגי הנאורות בחצרותיהם והשתמשו בהם לניסוח חוקים ותוכניות במטרה לחזק את מדינות הלאום. הבולטים מבין שליטים אלה הם פרידריך הגדול מפרוסיה, יקטרינה הגדולה, קיסרית רוסיה בחצי השני של המאה ה-18, ליאופולד השני דוכס טוסקנה ויוזף השני, קיסר אוסטריה. שליט אחרון זה היה נלהב במיוחד, הוא הכריז על רפורמות רבות ללא כל תמיכה עד כי הביא על עצמו מרד שמחק את המהלכים שניסה להנהיג.
הרפובליקה ההולנדית
הנאורות ההולנדית צמחה מתוך תור הזהב של הולנד. במסגרת זאת פעלו כמה מן הדמויות המרכזיות של התקופה דוגמת הפילוסוף ברוך שפינוזה, שהמטאפיזיקה ההומניסטית ותורת המידות שלו שיחקו תפקיד מרכזי בנאורות ככלל ופייר בל - פילוסוף צרפתי שהטיף להפרדה בין מדע ודת.
פרוסיה והמדינות הגרמניות
באמצע המאה ה-18 הפציעה גרמניה כמעצמה בתחומי המוזיקה, הפילוסופיה, המדע והספרות. פרידריך הגדול (1712-1786), מלך פרוסיה, ראה את עצמו כמנהיג הנאורות והעניק את חסותו לפילוסופים ומדענים מחצרו שבברלין. הוא היה תומך נלהב של רעיונות צרפתים ואף הזמין את וולטר לחסות אצלו כאשר זה האחרון נתקל באופוזיציה קשה בביתו שבצרפת. יוהאן גוטפריד הרדר (1744-1803) הגיע להישגים מרשימים בתחומי הפילוסופיה והשירה, במיוחד בתנועת הסער והפרץ שנחשבת לאחת ממקורות תנועת הרומנטיקה. הרדר מפורסם במיוחד בטענתו כי לכל עם ישנה זהות מובחנת שבאה לידי ביטוי בשפתו ותרבותו. גרמניה בת הזמן הייתה גם בית הגידול ממנה פרצה המוזיקה הקלאסית במובן המצומצם של המושג - פועלם של מלחינים כיוזף היידן ומוצרט. בינתיים, בקניגסברג הנידחת, פעל הפילוסוף עמנואל קאנט, שעמל על פיתוח שיטה פילוסופית סבוכה ומקיפה, שעתידה להפוך לאחת ההגויות המרכזיות ביותר בפילוסופיה האירופאית כולה.
אנגליה וסקוטלנד
הפילוסוף הצרפתי וולטר אמר "אנו שואבים מסקוטלנד את מושגי הציוויליזציה שלנו". הסקוטים בתורם היו קשובים ביותר לרעיונות צרפתיים. הפילוסוף הסקוטי המרכזי הראשון של הנאורות היה פרנסיס האצ'ינסון, הוא עסק בתורת המוסר והציע אלטרנטיבות לרעיונותיו של תומאס הובס. תלמידיו של האצ'ינסון, דוד יום ואדם סמית' היו שותפים מרכזיים להנחת התשתית של השיטה המדעית.
באנגליה השכנה פעל הפילוסוף תומאס הובס, שהציג בספרו לווייתן משנת 1651 את הרעיון המודרני של אמנה חברתית. הוגה משפיע נוסף היה ג'ון לוק שנודע בהשפעתו על אושיות צרפתית כוולטר, רוסו ואחרים.
צרפת
בעוד שבאנגליה פעלו הפילוסופים במסגרת חברה המשלבת מונרכיה ופרלמנטריות, בצרפת חיו ההוגים תחת מציאות של מונרכיה אבסולוטית בשלבי התפוררות ששיאה במהפכה הצרפתית. בזמנים רוגשים אלה יצא לפועל מפעל האנציקלופדיה של דני דידרו, התגבשה הפילוסופיה הפוליטית הרדיקלית של רוסו ועוד שלל הוגים מתחומים שונים שקראו תיגר על סדרי העולם הישן.
יחסי החוץ של סן מרינו
סן מרינו שומרת על יחסים דיפלומטיים רשמיים עם 108 מדינות. כ-5 מדינות מחזיקות שגרירות או קונסולית כבוד בסן מרינו בעוד שמדינות אחרות מפעילות שגרירויות מייצגות במדינות אחרות, בדרך כלל ברומא, בירת איטליה. סן מרינו מחזיקה קונסוליית כבוד במדינות מסוימות, לרבות ארמניה.
מעבר ריס
מעבר ריס (באנגלית: Reece Pass) הוא מעבר הרים במזרח הרי פוסדיק, ברכסי פורד, בארץ מרי בירד, שבאנטארקטיקה.
כיוונו של המעבר צפון - דרום.
המעבר ממוקם מזרחית בסמוך להר קולומבו והר ריצ'רדסון.
גילוי המעבר
המעבר התגלה בטיסה של משלחת השירות האנטארקטי של ארצות הברית, שיצאה מבסיס וסט (West Base).
משלחת החקר הביולוגית אשר חקרה את אזור הר ריצ'רדסון בשנת 1940 הגיעה אל המעבר וחקרה אותו.
לקריאה נוספת
• Siddoway, Christine & Richard, Stephen & Fanning, Christopher & Luyendyk, Bruce. (2004), Origin and emplacement of a middle Cretaceous gneiss dome, Fosdick Mountains, West Antarctica, Special Paper of the Geological Society of America. 380. 267-294. 10.1130/0-8137-2380-9.267
רשת מדיה
היסטוריה
בשנת 1984 היה דן שילון מנכ"ל חברת רשת-תקשורת והפקות בע"מ. דייוויד פדרמן כיהן בעבר כיו"ר החברה.
ב-4 בנובמבר 1993 עלה לראשונה לשידור הערוץ השני המסחרי, הנמצא במסגרת הרשות השנייה לטלוויזיה ולרדיו. עם הקמת הערוץ נמנו שלוש זכייניות שידור האחריות לגוף השידורים ולתוכני הערוץ - "שידורי קשת", "טלעד" ו"רשת". שלוש הזכייניות, אשר קיבלו חוזה שידורים לעשור אחד, החליטו שכל תקופת זמן יחליפו ביניהן ימי שידור, כך שאחת מהן תקבל שלושה ימי שידור, והשתיים האחרות - שניים.
באפריל 2005, עם סיום העשור, התקבלה החלטה על ידי ועדה הנכללת במשרד התקשורת, שרק שתי זכייניות תקבלנה חוזי שידור לעשור העוקב. מתוך ארבע המתמודדות (המתמודדת הרביעית הייתה כאן, גוף אשר לא שידר בעבר) נבחרו "קשת" ו"רשת" להוביל את לוח המשדרים. "קשת", אשר זכתה בציון סופי הגבוה במכרז, קיבלה ארבעה ימי שידור, בעוד ש"רשת" זכתה לשדר רק שלושה. לפיכך שידרה "רשת" עד 2007 בימים ראשון-שלישי ו"קשת" רביעי-שבת. בשנים 2008, 2010 וב-1 בינואר 2012 השתנו ימי השידור והיא משדרת ברביעי-שבת. מאז הזכייניות החליפו ביניהן את הימים מדי שנה.
באוגוסט 2012 רכשה רשת מ-Castaway את זכויות השידור של "הישרדות" בישראל. לפיכך, שידור העונות הבאות של תוכנית המציאות התקיים בערוץ 2. ערוץ 10 מחה על כך שתוכנית הדגל שלו נגנבה-לכאורה ומסר שיפתח בצעדים שונים כדי להשיב אליו את הזיכיון לתוכנית.
בדצמבר 2013 רכשה חברת "אנדמול" ההולנדית 33% מחברת "רשת". 51% מהחברה הם בידי אודי אנג'ל, ו-16% בידי משפחת שטראוס.
בנובמבר 2015 שונה שם החברה מ"רשת-נגה בע"מ" אל "רשת מדיה בע"מ".
ב-13 באוקטובר 2016 נודע כי רשת הגישה בקשת רישיון למעבר ל-7 ימים בשבוע.
בין ה-6 בספטמבר ל-7 בספטמבר 2017 העלתה רשת קדימון לשידורי ערוץ 13 החדש שבבעלותה, תחת הכותרת "ערוץ 2 עובר לערוץ 13". הכותרת הוגדרה על ידי הרשות השנייה כמטעה ונדרשה תגובת הזכיין לקדימון. כמו כן הרשות הורתה לזכיין להסיר את התשדיר מהשידור במיידי.
יום השידורים המלא האחרון של רשת במסגרת שידורי ערוץ 2 היה יום שבת, 28 באוקטובר 2017. אולם ב-31 באוקטובר, יום השידורים האחרון של ערוץ 2 בכלל, קיבלה רשת זמן אוויר מקשת כדי לקדם את עליית ערוץ 13 לאוויר. מה-1 בנובמבר 2017 מפעילה החברה את ערוץ 13 החדש, ומשדרת בו רצוף, שבעה ימים בשבוע.
המיזוג עם ערוץ עשר
עוד בתקופת ערוץ 2 דובר רבות על מיזוג של שחקנים בשוק התקשורת, בין אם מהלך שיאחד את זכייניות ערוץ 2 לכדי זכיינית אחת (מהלך שעל פי החשד קודם לכאורה עבור ארנון מילצ'ן בסיועו לכאורה של רה"מ בנימין נתניהו כדי שמילצ'ן ירכוש את מניות הזכיינית "רשת"), ובין אם מהלך שיאחד בין אחת מהזכייניות של ערוץ 2 עם ערוץ עשר. בתחילה דובר על מגעים בין "רשת" לזכיינית המתחרה, "שידורי קשת", מהלך שלא צלח, אך רבות דובר על איחוד אפשרי בין הזכיינית רשת לבין ערוץ עשר, כבר משנת 2008.
בעת הפיצול טענו הערוצים המסחריים כי הם מתקשים להתמודד עם הרגולציה וכי ההכנסות מפרסום ירדו באופן משמעותי, וכתוצאה מכך נבחנה שוב האפשרות למזג בין רשת לערוץ עשר. לפי דיווחים בכלי תקשורת התקיימו מגעים בין הצדדים, תוך אפשרות ש"קשת" תרכוש את חלקה של "רשת" בחברת החדשות (דבר שקשת ניסתה לעשות כבר בערב הפיצול, אך לא יצא לפועל בשל סירובה של "רשת") ואילו "רשת", ביחד עם ערוץ עשר, תהיה בעלת השליטה בחברת חדשות 10. ב-20 במרץ 2018 פורסם ב"TheMarker" כי בעלת השליטה בערוץ ובחברת החדשות, RGE, מתכוונת למכור את חברת החדשות בתמורה ל-200 מיליון שקל. מנכ"ל ערוץ עשר, יוסי ורשבסקי, הגיב לפרסום שמדובר ב"ידיעה שקרית".
ב-13 ביוני 2018 העבירו בעלי המניות ב"רשת" וערוץ עשר מזכר הבנות עליו חתמו שתי החברות, המבקש לפתוח בהליך מיזוג ביניהן. ב-4 ביולי 2018 חתמו רשת וערוץ עשר על הסכם המיזוג. ב-8 באוגוסט 2018 אושר המיזוג על ידי הממונה על ההגבלים העסקיים.
ב-15 באוקטובר 2018 הודיעו בעלי המניות של רשת מבטלים את המיזוג עם ערוץ עשר לאור עיכוביה של הרשות השנייה בקבלת החלטה לגבי המיזוג. עם זאת, נקבע כי הרשות השנייה תדון בנושא המיזוג שוב ותגיע להכרעה ב-7 בנובמבר 2018. שר התקשורת איוב קרא דחה את הדיון ל-8 בנובמבר 2018, ובו אושר המיזוג בין שני הגופים ותחילת שידורי הערוץ הממוזג ב-1 בינואר 2019. עקב כך, צפוי ערוץ עשר לסיים את שידוריו ב-31 בדצמבר 2018, כשבאותו יום יסתיימו שידורי חברת החדשות בערוץ 13, וביום למחרת "רשת" תשדר את תוכני ערוץ עשר ואת תוכניות חדשות עשר. לפי הערכות, המיזוג עלול להתקיים רק במהלך ינואר 2019 ולא בתחילתו, ובשל כך ערוץ עשר וערוץ 13 יסיימו את שידוריהם במתכונתם הנוכחית רק במהלך ינואר.
תכנים בולטים בשידורי הזכיינית
תוכניותיה המצליחות של "רשת" זוכות לרייטינג יציב ולעיתים גבוה. בין התוכניות הזוכות להצלחה ניתן למנות את "משחק מכור", אקס פקטור, המירוץ למיליון, The Voice, הישרדות, הכול הולך, החיים זה לא הכל וכן את תוכנית הריקודים "רוקדים עם כוכבים". חוץ מהפקות המקור הישראליות של זכיינית השידור, שידר הערוץ תוכניות רכש מצליחות, ביניהן סקס והעיר הגדולה והסופרנוס.
ערוצי הדרמות הטורקיות
כיום, מפעילה "רשת" 6 ערוצי פרימיום המשדרים סדרות וסרטים טורקיים בחברות: HOT, NEXT TV, YES, STINGTV, פרטנר TV, וסלקום tv.
רשת tv ו"חדשות 13"
אתר ערוץ 13, שכתובתו המיתולוגית הייתה "reshet.tv", הוא אתר תוכן ישראלי מבית רשת. באתר ניתן לצפות בתכנים המסופקים בידי דסק חדשות עצמאי המופעל על ידי האתר, ואף בתכני הווידאו של "חדשות 13", המפנים לאתר של "חדשות 13" (לשעבר nana10 ומה שנותר ממנו), אשר שימש בעברו כאתר ערוץ עשר.
ערוץ הריאליטי
לקראת השקתה של האח הגדול בערוץ 13, ברשת החליטו להשיק ב-HOT את "ערוץ הריאליטי", שמשודר באפיק 32 ומוקדש לתוכנית ריאליטי בישראל ומחוצה לה. בערוץ משודרות בעיקר תוכניות של הזכיינית (כגון The Voice ישראל, המירוץ למיליון ומשחקי השף), הגרסאות מחוץ לישראל (האח הגדול ו-The Voice האמריקאיות) ואף תוכניות שלא שודרו בארץ קודם לכן (תוכנית הדייטינג "אי האהבה" והתוכנית המשטרתית "נרדפים"). בחודש אוגוסט 2019, לאחר המיזוג של רשת עם ערוץ עשר, הצטרפו ללוח השידורים של הערוץ תוכניות הריאליטי של ערוץ עשר, כגון וויפאאוט והיפה והחנון. בסוף 2019, לפני השקת העונה העשירית של האח הגדול, החל הערוץ לשדר גם ב-yes, באפיק 19.
ערוץ השעשועונים
ב-5 בדצמבר 2020 השיקה רשת את "ערוץ השעשועונים", בעת השקתה של העונה ה-11 של האח הגדול, שמשודר באפיק 23 ב-HOT (בעבר אפיק 93) וב-YES (בעבר אפיק 18). ערוץ זה מוקדש לשעשועונים מהארץ ומהעולם, ומשדר תוכניות מרשת ומערוץ עשר (כמו 1 נגד 100, לעוף על המיליון וכלוב הזהב) וכן תוכניות מחו"ל כמו טוטו משפחתי האמריקאי ("Family Feud", נקרא גם "סכסוך משפחתי") ו"דיל או לא דיל".