cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
אלוהים מת
פילוסופים הגליאניים
היינריך היינה (שהיה מושא להערצה של ניטשה), היה גם הוא תלמיד של הגל ונמנה לעיתים על חברי ה"הגליאנים השמאליים". היינה תיאר את מות האלוהים בספרו לתולדות הדת והפילוסופיה באשכנז. בספר זה, היינה מציג את הפילוסופיה הגרמנית לקהל צרפתי בעת גלותו בפריז, מתאר את "מחלוקת הפנתאיזם", מייחס את מות האלוהים לפילוסופיה המהפכנית של קאנט, ומשווה את מהפכנותו הרוחונית למהפכה הצרפתית.
הפילוסוף הגרמני מקס שטירנר, שהשפעתו על ניטשה שנויה במחלוקת, כותב בספרו האגו ועצמו משנת 1844 כי "עבודת הנאורות, הדבירה את האל: הם לא שמו לב שהאדם הרג את אלוהים כדי להפוך כעת 'אלוה יחיד במרומים'.
קרל מרקס, אף שאינו מתייחס לביטוי "אלוהים מת" במפורש, התייחס לביקורת הדת שהתפתחה אצל ההגליאניים השמאליים בחיבורו "לביקורת פילוסופיית המשפט של הגל": כלומר,  מרקס התייחס לכך שהעיקר אינו לבקר את הדת, אלא את המצב החברתי והאידאולוגיה המדינית שמובילות לניכור של האדם המוצא מפלט בדת, לבקר את הבעיה מהשורש (באופן "רדיקלי") ולא רק את הסימפטום של התופעה. בהקשר זה קבע כי הדת היא "אופיום להמונים", כלומר תרופה להמון העם הסובל.
מות האלוהים אצל ניטשה
בהגותו של ניטשה, ההצרה "אלוהים מת" מוזכרת לראשונה בספר המדע העליז באפוריזם "קרבות חדשים" §108:
בסעיף העוקב, ניטשה כותב:.
לפי ירמיהו יובל, "צללי האלוהים" הם הנחות מטפיזיות שבעבר נקשרו בקיומו של האל, אך שרדו גם בעולם המחולן. .
בהמשך הספר, מות האלוהים מובא בפיו של ה"האיש מטורף" בסעיף §125. הקטע מתחיל בתיאור של איש מטורף שרץ דרך שוק ומדליק פנס לאור יום, כשהוא צועק,. אולם הקהל בשוק לא מבין את דבריו מאחר שאינם מאמינים מחזיקים בתפיסת עולם דתית, ולכן דברי המשוגע מעוררים צחוק רב ולא נלקחים ברצינות.
המשוגע ראה את הקהל בוהה בו בתדהמה, ונראה כי עדיין אינו מבין את דבריו. כלומר, המשמעות העמוקה של מות האלוהים לא מצליחה להיתפס בראשם. ולכן הוא מגיע למסקנה לפיה ייקח עוד זמן עד שהאנושות תבין את מלוא המשמעות.
בסעיף 2 בפרולוג של כה אמר זרתוסטרא, זרתוסטרה, לאחר שהחל את מסעו האלגורי, נתקל בסגפן זקן (המכונה באירונה "הקדוש"), השניים מנהלים דו־שיח סתום. זרתוסטרה מצהיר "את בני האדם אני אוהב" בעוד הזקן מביע מיזנתרופיה ואהבת אלוהים, ודוחק בזרתוסטרה לשוב ולהתבודד כמוהו. אך זרתוסטרה פונה אל בני האדם. כשהם נפרדים לבסוף נכתב:
זרתוסטרה אף קובע בהמשך הספר כי כל האלים מתים. כלומר, לא רק שיטת מוסר אחת או מטפיזיקה אחת מתה, אלא כולם, והם יוחלפו בבריאה החדשה של הערכים של בדמותו של העל-אדם:
מות האלוהים אחרי ניטשה
מושג "מות האלוהים" זכה לפרשנויות רבות במחקר. מקובל לקשור אותו אצל שניטשה עם ביקורתו על המשבר התרבותי אירופי-נוצרי ועם ה"דקדנס". במובן המצומצם, מות האלוהים מייצג את אובדן של הנחות מוסריות של אמונה נוצרית מסורתית. אך בהקשר רחב יותר, מציין אובדן ערכים משותפים ואוניברסליים, אמות מידה אונטולוגיות ואפיסטמולוגיות.
אלבר קאמי רואה במות האלוהים נקודת מוצא לתפיסת האבסורד שלו בחיבורו "המיתוס של סיזיפוס", בו הוא מרבה לצטט את ניטשה. העולם נעדר משמעות אוניברסלית מכל סוג שהיא, ועל האדם להתגבר על האבסורד הקיומי מבלי לבטל אותו או לחפש נחמות דתיות. לא ניתן עוד להיסמך על אלוהים כדי לענות על השאלה הפילוסופית היסודית, שאלת ההתאבדות, ולשפוט אם החיים שווים את הייסורים. בספרו "האדם המורד" הוא ממשיך לפתח את הגותו בהשפעת ניטשה, ומתאר את האדם המורד כמי שמתגבר על האלוהים:
מרטין היידגר הבין את "מות האלוהים" בפילוסופיה של ניטשה בתור "מות המטאפיזיקה". לדעתו, דבריו של ניטשה אינם מתייחסים רק לשקפה תיאולוגית או אנתרופולוגית מסוימת, אלא מצביעים על סוף הפילוסופיה עצמה, שהגיעה למימוש המקסימלי של הפוטנציאל שלה באזהרותיו של ניטשה מפני סופן של כל השקפות העולם המטאפיזית. ואם זה כך, הרי זה בגלל שמראשיתה היה זה גורל הפילוסופיה.
ז'אן-פול סארטר התייחס בנאומו האקזיסטנציאליזם הוא הומניזם למות האלוהים כחווית ה"הינטשות" האקזיסטנציאליסטית, אשר במקום להוביל לייאוש יכולה להוות מקור לצורך באימוץ אחריות הומניסטית-חילונית.
בהשפעת ניטשה, היו תיאולוגים שהשתמשו בביטוי "אלוהים מת" כדי לשקף חוסר אמונה הולך וגובר באלוהים (נונתאיזם, אולם, המושג זכה לפופולריות בתיאולוגיה בסוף שנות ה-50 וה-60, בתנועה המכונה "תיאולוגיה של מות האלוהים" . התאולוג הגרמני-אמריקאי פאול טיליך, ניסה להדוף את טענותיו של ניטשה בספרו 'האומץ להיות' (1952).
הלל צייטלין פירש את קריאת מות האלוהים של ניטשה, תוך ביקורת על תפיסת האל-אדם, באופן כזה המוביל לתשובה ולאמונה מחודשת באלוהים.
הפילוסוף היהודי עמנואל לוינס פיתח בהגותו משמעות אתית של מושג האלוהים, שאינה מתחילה בהנחת מוצא מטפיזית, ולפיכך גם מושג האלוהים שלו הוא בראש ובראשונה אתי. לוינס מתנגד למסורת האימננטית בפילוסופיה, ובכללה ניטשה, וגורס כי חרף מות האלוהים נותרת האפשרות לתקווה האתית שמצב הדברים יחרוג מהווה.
מישל פוקו, בספרו המילים והדברים, שאב השראה מהכרזתו של ניטשה על מות האלוהים, ובעיקבותיו מכריז על "מות האדם".
ער (פירושונים)
{{פירושונים|
ראו גם
}}
אליפות ישראל באתלטיקה 2023
אליפות ישראל באתלטיקה ה-87 נערכה בין ה-30 ביולי ל-31 ביולי 2023 באצטדיון גבעת רם שבירושלים.
הילרי רודה
הילרי רודה (באנגלית: Hilary Rhoda; נולדה ב-6 באפריל 1987) היא דוגמנית אמריקאית. התפרסמה בשל עבודתה עם אסתי לאודר והופעותיה בגיליון בגדי הים של ספורטס אילוסטרייטד ב-2009 וב-2010.
קריירה
הילרי רודה נולדה בצ'ווי צ'ייס, מרילנד, למדה ב- the Academy of the Holy Cross, בית ספר קתולי לבנות במרילנד. בעת היותה סטודנטית, רודה שיחקה הוקי שדה ולקרוס בנבחרות בית הספר.
בראשית דרכה היא דיגמנה במודעות פרסומת עבור Hollister ו-Abercrombie, היא יוצגה על ידי סוכנות Click Model Management ולבסוף על ידי סוכנות IMG Models ברחבי תבל.
היא הופיעה בפרסומות עבור Balenciaga, ולנטינו, Belstaff, דולצ'ה וגבאנה, ג'יבנשי, דונה קארן, גוצ'י, גאפ, Dsquared, שיאצי צ'ן, Blumarine, ראלף לורן ובקטלוג של ויקטוריה'ס סיקרט. היא הופיעה על שעריהם של ווג האמריקאי, ווג איטליה, ווג פריז, הרפרס בזאר הבריטי, מגזין טיים, נומרו ו- W. היא דיגמנה בשער גיליון מאי 2007 של ווג האמריקאי עם עמיתותיה הדוגמניות דואוצן קרוס, קרוליין טרנטיני, רקל זימרמן, אלכסנדרה פיבוברובה, אגינס דיין, קוקו רוצ'ה, ג'סיקה סטאם, צ'אנל אימן ולילי דונלדסון כ"דוגמניות העל" החדשות.
בינואר 2007 חתמה רודה על חוזה בלעדי עם אסתי לאודר כפנים החדשות שלהם. ביולי אותה שנה, פורבס דירג אותה כמקום 12 ברשימת הדוגמניות המשתכרות את השכר הגבוה ביותר בעולם, כשהוערך שהיא הרוויחה $2 מיליון דולרים בתריסר החודשים שחלפו.
רודה מושווה לעיתים קרובות לברוק שילדס בשל גבותיה העבות, גובהה, עיניה התכולות וסנטרה הגדול במקצת.
חייה האישיים
באביב 2009, נמסר שרודה החלה לצאת עם מארק סנצ'ז, הקוורטרבק של קבוצת הניו יורק ג'טס, זאת אחרי שהם הצטלמו ביחד למהדורת יוני 2009 של המגזין GQ.
מאוחר יותר רודה נקשר שמה של רודה עם שון אייברי ה-left winger של קבוצת ניו יורק ריינג'רס, אחרי שהשניים נראו בבר.
יחסי וייטנאם–צרפת
יחסי וייטנאם–צרפת הם היחסים ההיסטוריים והדיפלומטיים הרשמיים שבין הרפובליקה הסוציאליסטית של וייטנאם לבין הרפובליקה הצרפתית.
ההתערבויות הצרפתיות הראשונות (1620–1800)
היחסים בין צרפת לווייטנאם החלו בראשית המאה ה-17 עם בואו של המיסיונר הישועי אלכסנדר דה רודוס לווייטנאם. בסביבות הזמן הזה, וייטנאם רק החלה להתפשט דרומה - כיבוש הדלתא של המקונג, שטח שהיה חלק מאימפריית החמר (קמבודיה של היום) ובמידה פחותה על חשבון ממלכת צ'אמפה, שבמרכז ווייטנאם הנוכחית, אשר הובסה בשנת 1471. המעורבות האירופית בווייטנאם הייתה מוגבלת למסחר במאה ה-18, כתוצאת הפעולות החשובות של המיסיונרים הישועים. בשנת 1787, כומר קתולי צרפתי, עתר לממשלת צרפת וארגן מתנדבים לסיוע צבאי צרפתי למשפחת האצילים ששלטו בווייטנאם אך איבדו אדמותיהם במרד שהתרחש בשנת 1770, בראשות אנשי טאי סון. הכומר נפטר בווייטנאם, אבל כוחותיו נלחמו עד 1802 לסייע לאצולת נגואי אן שהפכו לשליטים בחלק מווייטנאם.
המאה ה-19 (1800–1887)
האימפריה הקולוניאלית הצרפתית הייתה מעורבת בווייטנאם במאה ה-19. לעיתים קרובות הייתה התערבות צרפתית כדי להגן על עבודתן של אגודות דתיות ואזרחיות שפעלו מפריז במזרח הרחוק. מצד שני השושלת הווייטנאמית נגוי אן ראתה במיסיונרים הקתולים איום פוליטי בגלל עמדותיה של הקתוליות בעניין המונוגמיה, שהיה שונה לחלוטין מהמסורת המקומית והעמדות האלה היוו איום על השושלת השולטת.
בשנת 1858, האיחוד הקצר של וייטנאם תחת שושלת נגואי אן, הסתיים עם התקפה מוצלחת על העיר דה נאנג ידי אדמירל צרפתי שארל דה ג'ניוולי בפקודתו של נפוליאון השלישי. המשימה של הדיפלומט צ'ארלס דה מונטיני נכשלה, ואילו המשימה של האדמירל הצרפתי היה להפסיק את הניסיונות לגרש מיסיונרים קתולים. פקודותיו היו לעצור את רדיפת המיסיונרים ולהבטיח את התפשטות האמונה ללא הפרעה.
בספטמבר 1858 תקפו 14 ספינות קרב צרפתיות, 3,000 חיילים ו-300 חיילים פיליפינים שהובאו על ידי הספרדים. את הנמל של טוראן (היום דה נאנג ), וגרמו נזק משמעותי לעיר. לאחר מספר חודשים נאלצו הצרפתים לעזוב את העיר בשל בעיות אספקה ומחלות.
אדמירל דה ג'ניוולי המשיך עם כוחותיו לשוט דרומה, והם כבשו את העיר המבוצרת של סייגון ב 18 בפברואר 1859. ב -13 באפריל 1862, הממשלה הווייטנאמית נאלצה לוותר על שלושה מחוזות לצרפת. דה ג'נווילי ספג לביקורת על מעשיו והוחלף על ידי אדמירל פייג' בנובמבר 1859, עם הנחיות להשגת הסכם המגן על האמונה הקתולית בווייטנאם, אך נמנע מהישגים טריטוריאליים.
כעבור ארבע שנים, התהפכה המדיניות הצרפתית, והם המשיכו לספח ולכבוש שטחים. בשנת 1862, צרפת השיגה ויתורים מהקיסר ט.ס. דוק - הוא ויתור על שלושה נמלים בהסכם באזורי אנאם וטונקין, ובכל קוצינצ'ינה. אזור זה (דרום וייטנאם הנוכחי) הפך רשמית לטריטוריה צרפתית בשנת 1864. בשנת 1867 נוספו מחוזות לשליטה צרפתית.
ב־1863 ביקש המלך הקמבודי נורודום להקים משטר חסות צרפתי בארצו. בשנת 1867, סיאם (תאילנד המודרנית) ויתרה על קמבודיה והכירה רשמית בחסות הצרפתית על קמבודיה, בתמורה לשליטה של מחוזות אחדים אשר הפכו רשמית לחלק מתאילנד. (פרובינציות אלה יוחזרו לקמבודיה על ידי הסכם גבול בין צרפת לסיאם ב־1906).
הקמת הפדרציה של הודו-סין (1887–1946)
צרפת קיבלה שליטה על צפון וייטנאם בעקבות ניצחונה על סין במלחמת סין–צרפת (1884–1885). הודו-סין הצרפתית הוקמה ב-17 באוקטובר 1887 מהאזורים אנאם, טונקין, קוצ'ינצ'ינה (שמרכיבות יחד את וייטנאם המודרנית) וממלכת קמבודיה. לאוס נוספה לאחר מלחמת צרפת-סיאם בשנת 1893. הפדרציה התקיימה עד 21 ביולי 1954. בארבעה אזורי החסות, הצרפתים השאירו בשלטון רשמי את השליטים המקומיים (קיסרי וייטנאם, מלכי קמבודיה, ומלכי לואנג-פרבאנג), אך למעשה הצרפתים השאירו את כל הסמכויות בידיהם. השליטים המקומיים פעלו רק כרשות מבצעת.
מלחמת הודו-סין הראשונה (1946–1954)
לאחר המלחמה פלשו 200,000 חיילים סינים בפיקודו של צ'יאנג קאי-שק לצפון הודו-סין מצפון לקו הרוחב ה-16 כדי לקבל את הכניעה של הכוחות הכובשים היפנים, ונשאר שם עד 1946. הסינים השתמשו בסניף הווייטנאמי של הקוומינטנג הסיני, כדי להגביר את השפעתם ולהפעיל לחץ על מתנגדיהם.
צ'יאנג קאי-שק איים על הצרפתים במלחמה והכריח אותם להגיע להסכם שלום, ובפברואר 1946 הוא גם אילץ אותם למסור את כל השטחים שלהם בסין, ולוותר על זכויות היתר החוץ-טריטוריאליות שלהם בתמורה לנסיגה מצפון הודו-סין, מה שאיפשר לצרפתים לכבוש מחדש את האזור החל במרץ 1946. ב-2 בספטמבר 1945, בדיוק באותו יום שבו התקיים טקס כניעת האימפריה היפנית והוכרז באופן רשמי על סיומה של מלחמת העולם השנייה, הכריז הו צ'י מין עצמאות לרפובליקה הדמוקרטית של וייטנאם לאחר ששכנע את הקיסר הווייטנאמי לוותר לטובתו. אבל לפני סוף ספטמבר, כוח של חיילים בריטים וחיילים צרפתים, יחד עם חיילים יפנים שנתפסו, החזיר את השליטה הצרפתית. הו צ'י מין הסכים לנהל משא-ומתן עם הצרפתים כדי להשיג אוטונומיה, אך הסכמי פונטנבלו מ-1946 לא הצליחו ליצור פתרון מניח את הדעת. קרבות קשים החלו במלחמת הודו-סין הראשונה, כאשר הו וממשלתו לקחו את הגבעות. ב-1949, על מנת לספק חלופה פוליטית להו צ'י מין, הצרפתים העדיפו את הקמתה של מדינת וייטנאם המאוחדת, והקיסר לשעבר הוחזר לשלטון. וייטנאם, לאוס וקמבודיה הפכו למדינות קשורות באיחוד הצרפתי וקיבלו יותר אוטונומיה.
הסכמי ז'נבה
ב־20 ביולי 1954, הכינו את הסכמי ז'נבה בין צפון וייטנאם לצרפת. ההנחיות כללו תמיכה בשלמותה הטריטוריאלית ובריבונותה של הודו-סין, המעניקות לה עצמאות מצרפת, הכרזה על הפסקת הלחימה ומעורבות זרה בעניינים הפנימיים של האזור. תיחום אזורי הצפון והדרום שאליהם ייסוגו הכוחות המתנגדים. בהסכמים התחייבו על איחוד האזורים על בסיס בחירות חופשיות בפיקוח בינלאומי, שיתקיימו ביולי 1956.
אירועי 1954 היו תחילתה של מעורבות רצינית של ארצות הברית בווייטנאם ומלחמת וייטנאם. לאוס וקמבודיה נעשו עצמאיות ב-1954, אך שתיהם נמשכו למלחמת וייטנאם.
היחסים לאחר עצמאות וייטנאם (1954-הווה)
ב-1990 היה פרנסואה מיטראן הנשיא הצרפתי הראשון לבקר בווייטנאם וזאת במטרה להגביר את שיתופי הפעולה שבין צרפת לקולוניה שלה לשעבר. מאז, צרפת ממשיכה לקיים יחסים קרובים עם וייטנאם, בעקבות הקשרים ההיסטוריים הקרובים ונוכחות וייטנאם בארגון לה פרנקופוני.
מולי
מוֹלִי (שם מדעי: Poecilia; נקרא גם גּוֹנוּנִית) הוא סוג של דג גרם ממשפחת הגמבוזיים. נפוץ במים מתוקים ומלוחים באמריקה המרכזית בטמפרטורה של בין 25°C ל-28°C.
זהו דג אוכל כל, הניזון בעיקר מאצות וידוע אף בהסתגלותו המהירה במעבר ממים מתוקים למלוחים. המולי הוא דג קטן ויפה, ומינים רבים ממנו משמשים כדגי נוי בשל מזגם הנוח וקלות גידולם.
מקור השם הוא מיוונית ποικίλος שפירושו מגוון, עקב מגוון הצבעים של דגים אלו.
מינים
בסוג זה מעל 40 מינים שונים כאשר מספר מינים נמצא בסכנת הכחדה חמורה כמו מולי גופרית:
המרכז למיפוי ארץ ישראל
המרכז למיפוי ארץ ישראל (באנגלית: Survey of Palestine) היה מחלקת הממשלה האחראית על הסקר והמיפוי של ארץ ישראל בתקופת המנדט הבריטי. לאחר 1948 הוא הפך להיות המרכז למיפוי ישראל. המרכז הוקם בשנת 1920 ביפו ולאחר מכן עבר לפאתי תל אביב של אז בשנת 1931. הוא הקים את "הרשת הגאוגרפית למיפוי ארץ ישראל (Palestine grid)".
בראשית שנת 1948, לפני הקמת מדינת ישראל, בוצעו מדידות עבור מדינה יהודית ומדינה ערבית נפרדת, בהתאם לתוכנית החלוקה של האו"ם. מפות היסטוריות אלה נמצאות כיום במרכז למיפוי ישראל, באוניברסיטה העברית בירושלים, במשרד החקלאות ופיתוח הכפר ובארכיונים של משרד הביטחון.
המפות שהופקו על ידי המרכז היו בעלות ערך למיפוי קרטוגרפי של פליטים פלסטינים על ידי חוקרים המתעדים את הנכבה. בשנת 2019 המפות שימשו כבסיס למערכת מיפוי מבוססת קוד פתוח שפותחה על ידי באסל ח'רטביל.
מילגרום
מילגרום הוא שם משפחה יהודי הנובע מהמילה היידית לרימון, מילגרוים.
1936 בארצות הברית
1936 בארצות הברית הייתה השנה בה חגגה ארצות הברית 160 שנה מיום היווסדה.
יחסי ארגנטינה–עיראק
היסטוריה
במהלך מלחמת המפרץ, ניתקה ארגנטינה את היחסים עם עיראק, ואף שלחה שתי ספינות מלחמה להשתתף בכוח הצבאי הבינלאומי בראשות ארצות הברית שהגיב על פלישת עיראק לכווית.
ביוני 1998 חידשה ארגנטינה את היחסים עם עיראק, ואף שלחה משלחת סחר על מנת למצוא שוק חדש במזרח התיכון בעקבות הידרדרות היחסים עם איראן, עקב הפיגועים בשגרירות ישראל ובבניין הקהילה היהודית בבואנוס איירס.
אדם נוימן
אדם נוימן (באנגלית: Adam Neumann; נולד ב-25 באפריל 1979) הוא יזם ואיש עסקים ישראלי. מייסד חברת WeWork, בה כיהן בתפקיד המנכ"ל בשנים 2010–2019. הונו האישי של נוימן, מוערך נכון לאפריל 2022, בכ-1.5 מיליארד דולר ע"פ המגזין העסקי פורבס.
ביוגרפיה
נוימן נולד בבאר שבע, לזוג הרופאים אביבית ודורון נוימן. כשהיה בן 7 התגרשו הוריו. הוא ואחותו, הדוגמנית לעתיד עדי נוימן, עברו להתגורר בארצות הברית יחד עם אמם, לצורך התמחותה ברפואה. לאחר ארבע שנים, ב-1990, שבו לישראל וגרו בקיבוץ ניר עם, משם עברו בהמשך לכפר סבא, שם למד נוימן בתיכון. ב-1998 התנדב לקורס חובלים וסיים אותו בהצלחה, ולאחר חמש שנות שירות בחיל הים השתחרר. דודתו מצד אביו היא גליה אלבין.
WeWork
ב-2008 הקים נוימן עם שותפו מיגל מקלבי את "GreenDesk", חברה שהציעה שטחי עבודה משותפים "ירוקים". שנתיים לאחר מכן הם מכרו את החברה והקימו את "WeWork". מתחם העבודה הראשון שפתחה החברה היה בסוהו שבניו יורק, ובמהלך השנים הבאות נפתחו 156 סניפים ברחבי העולם, שישה מהם בישראל.
בשנת 2019 נקלעה החברה למשבר. שווייה המוערך, שעמד בינואר 2019 על 47 מיליארד דולר, ירד בהמשך השנה ל-15 מיליארד דולר. בספטמבר 2019 הודיע נוימן על פרישתו מתפקיד המנכ"ל עם קבלה של 1.7 מיליארד דולר מהתאגיד היפני סופטבנק בתמורה לרוב מניותיו בחברה. נוימן נשאר בחברה כמשקיף בעל החזקה מינורית.
בשנת 2020 רכש שליש ממניות חברת "גו טו גלובל" (Go To Global), העוסקת בתחבורה שיתופית.
הפועל פתח תקווה
בסוף שנת 2021 החל נוימן במגעים להשקעה כספית ותמיכה כלכלית בקבוצת הכדורגל הפועל פתח תקווה, בעיקר בגלל קרבתו המשפחתית למנכ״ל המועדון אבי יחיאל (יחיאל נשוי לאחותו של נוימן, עדי). בשנת 2022 פורסם כי נוימן מתכנן להרחיב את השקעתו במועדון ואף נפגש יחד עם אבי יחיאל עם ראש עיריית פתח תקווה רמי גרינברג, כשהם שוחחו בעיקר על עתיד המועדון. נוימן אף חילק מענקי עלייה לפלייאוף העליון לשחקני הקבוצה.ב-6 ביוני 2022 נכנס לשיתוף פעולה עם המועדון עד שנת 2025
חיים אישיים
הוא נשוי לאשת העסקים האמריקאית ממוצא יהודי, רבקה ויקטוריה פלטרו (בת דודתה של גווינת' פלטרו), ולהם 6 ילדים (כולל זוג תאומים).
ב-2019 סיפרה אמו שהוא חזר בתשובה.
ב-18 במרץ 2022 עלתה המיני-סדרת דרמה בשירות "אפל TV פלוס" בשם WeCrashed, המתארת את עלייתה ונפילתה של חברת הסטארט-אפ WeWork מנקודת מבטם של נוימן ואשתו, בה דמותו מגולמת על ידי ג'ארד לטו.
המלכה קנדקה ממרואה
המלכה קנדקה (או בפרסית: قیدافه; QAYDĀFA) הוא שמה של מלכה אפריקאית אגדית המוזכרת בסיפורי מסעותיו של אלכסנדר מוקדון. מקור השם נגזר מהשפה המרואיטית: "מלכה" או "מלכה-אם". המלכה קנדקה שלטה בממלכת כוש, עם בירתה מרואה, הממוקמת בחבל ארץ אפריקאי עשיר ומצליח שהתפרסם ברחבי העולם כולו. האגדה מספרת כי ניצחה את אלכסנדר הגדול כשניסה לכבוש שטחים מדרום למצרים, אם כי העדויות מעידות כי אלכסנדר מעולם לא ניסה לפלוש לתחומי ממלכתה. אזכורים למלכה זו נמצאים בכתבים מוקדמים של בקאנטאקס הנובים.
לפי הסיפור כשניסה אלכסנדר לכבוש את צבאותיה ב-332 לפני הספירה, פגש בה האחרון לראשונה כשהיא רכובה על פיל מלחמה בראש צבאה. אגדה אחרת מספרת כי קנדקה לא אפשרה לאלכסנדר להיכנס לממלכתה והזהירה אותו שלא יבוז לה או לבני ממלכתה על היותם שחורים, משום ש
רקע
לאחר שכבש אלכסנדר את פרין, מחליט אלכסנדר לכבוש גם את ממלכתה של קנדקה, יועציו ממליצים לו להימנע מכך שכן קנדקה מחזיקה בצבא חזק והוא עלול להפסיד. אז לפי "רומן אלכסנדר" היווני שולח אלכסנדר לקנדקה מכתב בבקשה להיפגש עמה לשם העלאת קורבן משותף לאל עמון שבגבול ממלכתה. כמו כן מבקש אלכסנדר מקנדקה שתשלח לו מיסים, לפי מה שנראה לה לנכון, בהתאם לכך שהייתה השליטה הקודמת על מצרים שנכבשה לא מכבר על ידו. קנדקה מסרבת להיפגש עם אלכסנדר בטענה כי האל עמון הורה לה בעבר על כיבוש מצרים, אך כעת הוא מורה לה שלא לצאת למלחמה. וכן מציינת כי האל עמון הורה לה שלא להכניס לממלכתה איש שכן אם מישהו יגיע לממלכתה כזר, יתייחסו אליו כאל אויב. עם זאת שולחת קנדקה לאלכסנדר מתנות רבות בדמות מיסים, לשם מניעת מלחמה. לפי השאהנאמה לאחר ששולח אלכסנדר את המכתב בבקשה למיסים בטיעון כי אין לקנדקה את הכח לסרב לבקשה שכן אחרת יצא אלכסנדר למלחמה נגדה, קנדקה מסרבת ומבקשת מאלכסנדר לא להשוות בינה לבין המלכים הגדולים אותם כבש, שכן אין היא נרתעת מאיומים בנוסף לכך שהיא מחזיקה בצבא גדול, נתינים נאמנים, קצינים ושרים רבים ובנוסף גם באוצרות רבים. אז אלכסנדר מעלה תוכנית להתחזות לשליח ובכך להיכנס ולראות את ממלכתה של קנדקה.
באותו זמן, אשתו של קנדלוס (בפרסית: קידרוש), בנה של קנדקה, נחטפה על ידי מלך באבריקס (בפרסית: שהגיר) לאחר שהאחרון תקף את משלחת קנדלוס. קנדלוס הצליח לברוח מהמתקפה אך בדרכו חזרה (במטרה לאסוף צבא לשם החזרת אשתו) נתפס בידי מחנה אלכסנדר, שם הובל לתשאול אצל פתולמי. לאחר שעדכן פתולמי את אלכסנדר בסיפור, האחרון החליט בלבו להתחזות לשליח. אלכסנדר מעביר את כתרו לפתולמי, מתחזה לאנטיגונוס כשליח, מעמיד הצגה בה הוא יוצא נגד אלכסנדר (פתולמי המחופש לו) ומציל את קנדלוס ממוות. אז יוצא אלכסנדר לסייע בחילוץ אשת קנדלוס ומצליח. קנדלוס בתמורה מבקש לגמול לאלכסנדר בכך שיגיע לביקור בממלכת אמו והאחרונה תגמול לו במתנות רבות.
תיאור קנדקה
ב"השאה-נאמה" של פרדוסי מתוארת קנדקה כדמות אם חמה ואוהבת, אצה לקבל את פני בנה קידרוש ממסעו, כשהיא אף מחזירה אותו לאוכף הסוס ומוליכה את הסוס לאורך כל הדרך עד לכניסת הארמון. היא גם מתוארת כזורחת כשמש, בעלת גוון עור כהה, זוהרת, בעלת פאר והדר, טהורה, בעלת עוצמה וחכמה. כשאלכסנדר נכנס לארמונה של קנדקה הוא מתפלא מארמונה ואוצרותיה (ביניהם שנהב, פנינים ואבני תכלת). כמו כן מתפלא אלכסנדר מהאבנים השקופות, שהשמש עוברת בהן (זכוכית), שנמצאות בארמונה של קנדקה ומתפלא כיצד אין אותן בארצו או בשום מקום אחר בו היה עד כה.
לפי "רומן אלכסנדר" היווני כשמגיע אלכסנדר לראשונה לארמון וכשבנה הבכור של קנדקה, טואס (בפרסית: טינוש), רואה אותו כשליח אלכסנדר, מבקש טואס להוציאו להורג, שכן הוא שליחו של אלכסנדר האחראי למות חותנו. קנדלוס יוצא להגנתו של אלכסנדר (שעזר להציל את אשתו) בבקשתו להילחם מול טואס על חיו של אלכסנדר המוצג כשליח. אז אלכסנדר מבקש מיסים מקנדקה מטעם אלכסנדר, ונפתח דיון בנושא הצלחתו של אלכסנדר בכיבושים; לפי "רומן אלכסנדר" קנדקה טוענת כי הסיבה להצלחת אלכסנדר היא בחוכמתו הרבה שהביאה להצלחת כיבושיו; ואילו ב"שאהנאמה" הסיבה להצלחת אלכסנדר היא בזאת שעבר זמנם של המלכים הגדולים.
דיוקן אלכסנדר
קנדקה הייתה הראשונה בהיסטוריה המתועדת להשתמש בדיוקנות לצורך זיהוי ואיתור אויבים. לאחר שקנדקה שמעה על הצלחת הבסתו של אלכסנדר את המלכים האדירים, והחלה לראות בו יריב ראוי, ביקשה קנדקה מאיש חצרה, צייר יווני, להתלוות למשלחת תשלום המס לאלכסנדר ולצייר את דיוקנו עבורה מבלי שיבחין בכך (לפי ה"אסכנדר-נאמה" הדיוקן צויר עוד בעת שהייתו של אלכסנדר במצרים). לאחר שהדיוקן הושלם היא טמנה והסתירה את הדיוקן. קיימים מספר סברות היכן הוחבא הדיוקן, כשהסברה הרווחת היא במחסן אוצרות הארמון. הדיוקן מתואר ב"שאהנאמה" כדיוקן של צלם שובה לב אשר הוכן על גיליון משי, כדומה לאלכסנדר וכתמונה משמחת לבב.
השפלת אלכסנדר
אז אלכסנדר כשליח בארמונה של קנדקה מעביר בשנית את בקשתו למיסים והאחרונה כועסת אך שותקת ומבקשת לתת את תשובתה למחרת. קנדקה מזמינה את אלכסנדר לסיור בארמון שבמהלכו היא קוראת לאלכסנדר בשמו, אלכסנדר מתנגד ואומר שהוא אינו אלכסנדר, למרות שזהו לו לכבוד להיקרא כך. קנדקה מובילה את אלכסנדר לחדר בו היא מראה לו את הדיוקן שהכינה וחושפת את זהותו. לאחר שקנדקה מקניטה את אלכסנדר על כך שאישה יחידה הביסה אותו. אלכסנדר מצטער שלא הביא עמו לארמון פגיון להחזיק בו, שכן בלעדיו האדם אבוד וכי אילו החזיק בפגיון היה מציל את עצמו. לאחר שקנדקה טוענת שבשום דרך אלכסנדר לא היה מצליח להציל עצמו, טוען אלכסנדר כי אילו היה עם פגיון ולא הייתה לו דרך להיחלץ היה הורג את קנדקה ולאחר מכן את עצמו. אלכסנדר נכנס למצוקה ורעד, קנדקה מקניטה אותו על רעידותיו ועל כך שלמרות שהביס את כל המלכים הגדולים, כעת נפל בידייה של אישה אחת ללא קרב. אז קדר על אלכסנדר היום, ותקף מילולית את קנדקה כליש שנדחק לפינה, בניסיון להראות שהוא שולט במצב, אך כשלמעשה קרה בדיוק ההפך.
צידוד והבטחת שמירת זהותו של אלכסנדר
קנדקה מבטיחה לאלכסנדר שלא תחשוף את זהותו לאור זאת שסייע לבנה בהצלת אשתו (לפי ה"שאהנאמה" הסיבה הייתה כדי לגרום לאלכסנדר לראות בה כשווה לו ועל-מנת לגרום לו להבטיח שלא ירע לממלכתה או לצאצאיה), ואלכסנדר מנקודה זו החל לראות בה כחכמה וכאם, והפך לשבע רצון ושמח על ההגנה שקנדקה סיפקה לו. לא דאג וישן טוב מבלי שהעלה קמט בעניין.
אלכסנדר ממשיך בבקשתו בפעם השלישית למיסים או מלחמה. אז טואס כועס על התנהגותו של אלכסנדר מול המלכה, קורא לו כסיל, לא ילוד אישה ומבקש ממנו להתבייש. עוד הוא טוען כי אילו אימו לא הייתה לצידו היה כורת את ראשו של אלכסנדר. קנדקה אז נחלצת להגנתו של אלכסנדר בכך שאומרת שהאחרון אינו אלא שליח ושדבריו אינם שלו ושולחת את טואס החוצה לשדה ומזהירה את אלכסנדר להישמר לחיו מפני טואס. בעקבות רצון אלכסנדר להציל את נפשו ממזימת טואס, מבקש האחרון לקרוא לטואס בחזרה לא רמון ומציע להסגיר לידי טואס את אלכסנדר. בתמורה להצעה מבקש טואס לתת לאלכסנדר המחופש לשליח מתנות ולמנותו לשליט, יועץ וגזבר. קנדקה צופה בזאת כמשועשעת מחייכת ומסתירה את פניה מאחורי צעיפה. אלכסנדר אז מטעם עצמו ניגש לקנדקה ומבטיח לה שלא יאונה כל רעה לבנה, שלא יצא נגדה למלחמה או ירקום נגדה מזימות ושישמור לה אמונים.
הפרידה
לפי ה"שאהנאמה" קנדקה מחייכת כמבודרת בעוד נפשו של אלכסנדר סוערת. קנקדה מבקשת לשלם לאלכסנדר מיסים רק לאחר שהאחרונה משתכנעת בתום ליבו של אלכסנדר, כשביקש לבטל את בקשתו למיסים והתנהג אל קנדקה כאל שווה. במהלך שנראה כאילו במטרה ללמד את אלכסנדר לקח והוא שהדברים החומריים אינם החשובים בחיים, אלא מניעת מלחמות ושפיכות דמים. בין המתנות שהיא מעניקה לאלכסנדר: צמיד ענק זהב וכתר שאין שני לו בערכו, ששמרה לבנה הבכור. כשמעניקה קנקדה את הכתר לאלכסנדר היא אומרת שמצאה את הקיסר המתאים לכתר, שהוא בן כבנה בכורה. הכתר הוא כמעין סימן לקבלתו של אלכסנדר כמתאים למלוכה וכבנה. ב"שאהנאמה" נראה שקנדקה היא זו שנפרדת מאלכסנדר כשידיה על העליונה, היא זו שעשתה עם אלכסנדר חסד בכך שלא חשפה את זהותו ועשתה חסד כפול לאחר ששילמה לו גם מיסים שלא הייתה מחויבת להם.
לפי "רומן אלכסנדר" היווני, הסיבה להענקת המתנות לאלכסנדר היא בשל חוכמתו וכגמול על כך שמנע את הדו-קרב בין בניה, לאור דאגתה של קנדקה ובקשתה לסיוע מאלכסנדר. ובכך יוצא אלכסנדר כשווה בין שווים עם קנדקה על הטובה שהעניקה לו באי-חשיפת זהותו.
עדכון הסיפור בהתאם לתקופה ולמקום
גרסאות שונות של הסיפור מתארות את סיפורם המשותף של קנדקה ואלכסנדר או אלמנטים ממנו בצורה שונה.
בתרבות האירופאית
המלכה קנדקה מתוארת כמלכה אירופאית לבנה לכל דבר, כשגם תיאורי ארמונה וממלכתה מתוארים כאירופאים.
בתרבות הפרסית-אסלאמית
לפי הרומן "אסכנדר-נאמה" אלכסנדר מתייעץ עם אשתו, בתו השנייה של מלך מצרים ומקבל את ברכתה לתוכנית ההתחזות לשליח, לשם כניסה לממלכתה של קנדקה. בפגישתו הראשונה של אלכסנדר את קנדקה מתוארת קנדקה כאישה בגיל העמידה, בעלת יופי יוצא מהכלל, כשליטה הקודמת של מצרים ובכך גם מתוארת כשליטה וכובשת חזקה, כבעלת גוון עור כהה, גבוהה, כמעט אלוהית במראה. בנוסף, אלכסנדר רואה בה דמיון לאמו, אולימפיאס, כשקנדקה בסיטואציה זו מכסה את פניה ברעלה. כמו כן היא מתוארת בעיני אלכסנדר כמפחידה, נשית, ובעלת חסד. קנדקה חושפת את זהותו של אלכסנדר בפניו בהצגת הדיוקן בסיטואציה בה היא מתחזה לשפחה ומבקרת את אלכסנדר באמצע הלילה. אלכסנדר לאחר מכן רואה בה כאישה הטובה מ-1,000 גברים והתמלא פחד מקנדקה וזעם על חשיפת זהותו. לאחר שקנדקה מבטיחה שלא לחשוף את זהותו כדי שלא תואשם במותו של אלכסנדר (אדם גדול ודגול) בשטחה, אלכסנדר חש הקלה אך לא נרגע. אלכסנדר חושש לחייו לכן ישן עם נר דולק לצד מיטתו והרגיש כי כל אשר השיג בעולם באמצעות גבריותו הוקטן לעומת מעשיה של קנדקה שהגדילה לעשות באמצעות נשיותה. אלכסנדר גם מצטער על החסד שעשתה עמו קנדקה ומצטער על שלא הרגה אותו, שכן בכך שלא הרגה אותו הוא חב לה כעת את חייו. קנדקה מאוחר יותר מבקשת להצטרף לאלכסנדר לכשישוב ליוון לחיות עמו כאשתו. אז אלכסנדר מתחתן עם קנדקה ומבטיח לשלוח אנשים לאסוף אותה לאחר שישתכן בשלום. כמו כן, מבטיח אלכסנדר לא לקחת ממנה או מצאצאיה מיסים.
בעקבות רצונו של טואס בנקמה על מות אבי אשתו בלחימה מול אלכסנדר, מציע אלכסנדר המתחזה לשליח להסגיר בידי טואס את אלכסנדר. אז טואס נופל על ברכיו ואומר שאם אלכסנדר המתחזה לשליח יעשה זאת יחשיב טואס לעבדו. קנדקה בתגובה מתמלאת פחד על בנה ושואלת את אלכסנדר על עתידו, אלכסנדר מרגיע את קנדקה ומבטיח כי רק טוב יקרה לבנה. אלכסנדר וקנדקה בילו את לילם האחרון יחדיו, ולמחרת קנדקה סייעה לאלכסנדר בהעמסת הפרדות והגמלים במתנות הנדירות. התירוץ הרשמי לתשלום המיסים הוא הרצון להימנע ממלחמה, אולם נראה כי תשלום המיסים נובע גם מרצונה של קנדקה לפצות את אלכסנדר על חשיפתו על-ידה. שכן כל פעם שקנדקה ניגשת לאלכסנדר לאחר החשיפה היא מגישה לו מתנות ומצטערת. בעת הפרידה קנדקה טומנת בידו של אלכסנדר את יד בנה, טואס, ובכך הפגינה את ביטחונה בשמירתו של אלכסנדר על בנה. אלכסנדר אז מבטיח לקנדקה שישים את יד בנה ביד אלכסנדר כפי שהיא טמנה את יד בנה בידו. לאחר שחושף אלכסנדר את זהותו בפני טואס, טומן אלכסנדר את ידו ביד טואס ומקיים את הבטחתו תוך כדי הענקת גלימת כבוד, כתר וחגורה לטואס ושליחתו חזרה לעירו.
הדיוויזיה ה-255 (ורמאכט)
הדיוויזיה ה-255 (בגרמנית: 255. Infanterie-Division) הייתה דיוויזיית חיל רגלים של הורמאכט שלחמה במלחמת העולם השנייה.
היסטוריה
דיוויזיית הרגלים ה-255 הוקמה ב-26 באוגוסט 1939, יום ההתגייסות הגרמנית, כחלק מגל הגיוס ה-4 ב- Döbeln במחוז הצבאי VI (דרזדן). המפקד הראשון של דיוויזיית הרגלים ה-255 היה וילהלם וצל.
את החודשים הראשונים של המלחמה בילתה הדיוויזיה בפרוטקטורט של בוהמיה ומוראביה, ולאחר מכן השתתפה בקרב על צרפת באביב 1940. לאחר הניצחון הגרמני במערכה, דיוויזיית הרגלים ה-255 שירתה כחיל כיבוש בבלגיה ביוני, באזור נאנט בין יולי לאוגוסט, ובגזרת בורדו בין ספטמבר 1940 לפברואר 1941.
במרץ 1941 הועברה דיוויזיית הרגלים ה-255 לפולין הכבושה לקראת מבצע ברברוסה. הדיוויזיה חצתה לברית המועצות ביוני ולאחר מכן לחמה בברסט, פינסק, גומל, סמולנסק וויאזמה. בסוף השנה סייעה הדיוויזיה בהגנה מפני מסע החורף הסובייטי של 1941–1942.
ב-12 בינואר 1942 החליפה דיוויזיית הרגלים ה-255 מפקדים בפעם היחידה בתולדותיה, כאשר ולטר פופה החליף את וצל. פופה החזיק בתפקידו עד לפירוק הדיוויזיה. בתחילת 1942 לחמה הדיוויזיה בגזרת גז'צק לפני שהועברה לגזרה הדרומית של החזית המזרחית לאחר התבוסה של גרמניה בפברואר 1943 בקרב סטלינגרד. היא נלחמה בקרב חרקוב השלישי ובמבצע מצודה.
באוגוסט 1943, דיוויזיית הרגלים ה-255 קלטה את שרידי דיוויזיית הרגלים ה-332 המוכה.
ב-2 בנובמבר 1943, דיוויזיית הרגלים ה-255 הפכה לצוות קרב, שכונה קבוצת הדיוויזיה ה-255, כתוצאה מהאבידות הרבות שספגה.
בפברואר 1944, קבוצת הדיוויזיה ה-255 נלכדה בכיס קורסון-צ'רקאסי והושמדה לאחר מכן.
הדיוויזיה נודעה בכינוי דיוויזיית נקודה ירוקה בשל תג הדיוויזיה שלה.
אוקדה קייסוקה
קריירה צבאית
אוקדה נולד בעיר פוקואי שבמחוז פוקואי למשפחת סמוראים. הוא למד במחזור ה-15 של האקדמיה הימית הקיסרית, וסיים ב-1889 במקום השביעי מתוך 80 צוערים. הוא שירת בתחילת דרכו על סיפון הקורבטה "קונגו" ועל סיפון הסיירת "נאניווה." לאחר שקיבל את דרגת הלוטננט, שירת אוקדה על סיפון הסיירות "איצוקושימה" ו"טקצ'יהו" ועל הקורבטה "היאיי." במהלך מלחמת סין–יפן הראשונה, שירת אוקדה על אוניית המערכה "פוג'י."
לאחר שסיים את לימודיו במכללת המטה הימי, עבר אוקדה לשרת על סיפון אוניית המערכה "שיקישימה," והיה סגן מפקד הסיירת "יאֶיאמה." במהלך מלחמת רוסיה–יפן שימש אוקדה סגן מפקד בכמה כלי שיט, עד שקיבל לבסוף, את הפיקוד על הסיירת "קסוגה" ב-25 ביולי 1910. שנתיים לאחר מכן קיבל את הפיקוד על הסיירת "קאשימה."
לאחר שקיבל את דרגת אדמירל משנה ב-1913, מילא אוקדה מספר תפקידי מטה. הוא קודם לדרגת תת-אדמירל ב-1917, ולאדמירל ב-1924. באותה שנה התמנה אוקדה למפקד הצי היפני המשולב.
אוקדה הפך לשר הימייה ב-1927, בממשלתו של טנאקה גיאיצ'י, אך התפטר ב-1929 עבור מקום כיועץ צבאי במועצת המלחמה העליונה של יפן.
אוקדה היה אחד הקצינים הבכירים הבודדים בצי היפני שתמכו באמנת לונדון, שקראה לצמצום מרוץ החימוש בין המעצמות, והוא פעל לאישורה על ידי הממשלה. הוא כיהן פעם נוספת בתפקיד שר הימייה בממשלתו של סאיטו מקוטו ב-1932.
קריירה פוליטית
לאחר התפטרות ממשלתו של סאיטו בעקבות פרשיית שחיתות, התמנה אוקדה לראשות ממשלת יפן ב-8 ביולי 1934, תוך שהוא מחזיק בו זמנית בתפקיד שר המושבות. הוא היה אחת הדמויות הדמוקרטיות והמתונות ביותר באותה עת, במדינה שהלאומנות גאתה בה, והיה מהמתנגדים העיקריים להרחבת הצבא והצי, גישה שהפכה אותו למטרה בעיני הממסד הצבאי וגורמים לאומנים. הוא ניצל מהתנקשות במהלך מרד הנפל של 26 בפברואר 1936, מכיוון שהרוצחים טעו בזיהויו, ובטעות רצחו את גיסו, שהיה גם מזכירו האישי, קולונל דנזו מצואו. אוקדה יצא ממקום המסתור שלו ב-29 בפברואר, אך התפטר מתפקידו מספר ימים לאחר מכן.
אוקדה היה גם ממתנגדי המלחמה עם ארצות הברית. במהלך מלחמת העולם השנייה הקים אוקדה קבוצה של פוליטיקאים ואנשי צבא בעלי דעות דומות לשלו, שניסו להביא לסיום המלחמה. תבוסת היפנים בקרב מידוויי ובקרב גוודלקנל, קרא אוקדה לפתיחת משא ומתן עם בעלות הברית, ומילא תפקיד מרכזי בהדחת ממשלתו של הידקי טוג'ו ב-1944.
מילגרם (פירושונים)
מילגרום הוא שם משפחה יהודי הנובע מהמילה היידית לרימון, מילגרוים.
הפדרציה של רודזיה וניאסלנד
הפדרציה של רודזיה וניאסלנד (באנגלית: Federation of Rhodesia and Nyasaland) הידועה גם בשם הפדרציה המרכז אפריקאית (באנגלית: Central African Federation או בקיצור CAF) הייתה פדרציה עצמאית למחצה בחסות האימפריה הבריטית במרכזה של אפריקה הדרומית במשך כעשור בין השנים 1953 ו-1963. הפדרציה שכנה בתחומי זמביה, זימבבואה ומלאווי של ימינו.
הפדרציה של רודזיה וניאסלנד הוקמה כאיחוד מדיני של שלוש מושבות קולוניאליות שהקימה בריטניה בדרומה של יבשת אפריקה במהלך ראשית המאה ה-20: רודזיה הצפונית, רודזיה הדרומית וניאסלנד. בין המטרות שעמדו בבסיס הקמת הפדרציה, עמד הניסיון הבריטי לייצב באפריקה גורם פרו-בריטי חזק כתגובה לעלייתה לשלטון של המפלגה הלאומית באיחוד דרום אפריקה בשנת 1948. כתוצאה מאי הסכמות פנימיות שונות, הפדרציה פורקה ליחידות הבסיס שלה בשלהי שנת 1963, חודשים ספורים לאחר שערכה בטקסים רבי רושם את חגיגות העשור להקמתה. בשנתיים שלאחר התפרקות הפדרציה, זכו כל המושבות המרכיבות אשר היו תחתיה לעצמאות. ברודזיה הצפונית הוקמה זמביה, ברודזיה הדרומית רודזיה ובניאסלנד הוקמה מלאווי. עיר הבירה של הפדרציה הייתה סולסברי, היא הארארה של ימינו.
פסטיבל בסוודר
פסטיבל בסוודר הוא אירוע מוזיקלי שנתי, שמטרתו גיוס ביגוד חם למען חסרי הבית בתל אביב. בפסטיבל משתתפים מוזיקאים המופיעים בהתנדבות. "כרטיס הכניסה" לפסטיבל הוא ביגוד חם שנתרם על ידי הקהל לחסרי הבית. הפסטיבל הראשון התקיים בחורף 2009, ביוזמת ליאור לוי ובשיתוף מועדון לבונטין.
היסטוריה
ליאור לוי תושב תל אביב הפעיל מערך של איסוף וחלוקת בגדים לנזקקים ובשיתוף עם יונתן קוטנר, עלה הרעיון של הפקת ערבי התרמה בהם יופיעו אמנים והקהל "משלם" על ההופעה בבגדים. קוטנר השתתף בהפקת שני הפסטיבלים הראשונים.
נינט טייב, שהסכימה לפתוח את "פסטיבל בסוודר" הראשון בחורף 2009. בשנת 2010 הפסטיבל השני התקיים גם הוא במועדון "לבונטין 7" בהשתתפות אמנים ולראשונה גם חסרי בית סיפרו את סיפורם. בשנים 2011–2012 לא התקיים הפסטיבל, בין היתר בשל המחאה החברתית. דפני ליף הצטרפה למארגנים ב-2013. בשנת 2015, פסטיבל בסוודר 5, הצטרף לצוות ההפקה שהתרחב עם השנים גם המפיק והמוזיקאי רון דבני והפסטיבל עבר לראשונה למועדון הבארבי בת"א, כשבפסטיבל זה, בין היתר, השתתפו להקת הדג נחש.
השפעה
הרעיון של "מחזור אורבני" הושפע ישירות מתרבות הנגד של שנות ה-60 ומפסטיבל "Burning Man", בנוואדה ארצות הברית, כשרוח הפסטיבל היא להעניק דברים לאחרים ללא תמורה. בנוסף, הפסטיבל גם הושפע מפסטיבל Live Aid, פסטיבל שהוקם על ידי המוזיקאי Bob Geldof והרעיון המרכזי בו הוא עזרה לאפריקה באמצעות המוזיקה.
רשימת אמנים שהשתתפו בפסטיבל לפי שנים
נואמים בולטים: דודו וייזר, איציק ווינגרטן, רוני סומק, ד"ר שמוליק שיינטוך, ד"ר שלומית בנימין, עו"ד גיל גן-מור, אודי בן-ארויה מעמותת "לשובע".
חלוקת הבגדים
הבגדים והשמיכות שנאספים בפסטיבל מחולקים לחסרי בית, לפליטים ולנשים בזנות. כמו כן, החל מהפסטיבל הרביעי, אוספת עמותת "לשובע" חלק ניכר מהבגדים ומחלקת בין ה"גגונים" השונים אותם היא מנהלת.
XBRL
XBRL (אנגלית: eXtensible Business Reporting Language; שפת דיווח עסקים והרחבות) הוא תקן גלובלי להעברת מידע עסקי. XBRL מאפשר את הביטוי של משמעות סמנטית שבדרך כלל נדרשת לדיווח עסקי. השפה מבוססת על תחביר XML ועל טכנולוגיות XML  כגון סכימת XML, XLink, XPath. השימוש העיקרי של XBRL הוא להגדיר ולהחליף מידע פיננסי, כגון דוחות כספיים. ספציפיקציית XBRL פותחה ופורסמה על ידי XBRL הבינלאומי בע"מ.
XBRL היא דרך מבוססת תקנים לתקשר ולהחליף מידע עסקי בין מערכות עסקיות. תקשורת אלה מוגדרים על ידי מטה-דאטה שנקבעו בטקסונומיות, אשר מכילות את הגדרות של הפרט הדיווח ומושגים ואת היחסים בין מושגים שונים, ומשמעות סמנטית. המידע שמועבר, כלול בגוף מסמך XBRL.
יחסי איראן–קזחסטן
יחסי איראן-קזחסטן הם יחסי החוץ והקשרים הדיפלומטיים בין איראן לקזחסטן.
סקירה כללית
היחסים הדיפלומטיים בין שתי המדינות החלו לאחר התפרקות ברית המועצות, ב-29 בינואר 1992. השגרירות הקזחית באיראן הוקמה בשנת 1993. במקביל, השגרירות האיראנית בקזחסטן הוקמה בשנת 1992 עם שתי קונסוליות שהוקמו בשנת 1992 ו-2012.
שתי המדינות חברות באומות המאוחדות ובארגון לשיתוף פעולה כלכלי. כמו כן, המדינות חתמו על למעלה מ-60 חוזים דיפלומטיים שונים. בנוסף על כל אלו, נשקלת גם האפשרות לבטל את הוויזה בין המדינות, ובכך להקל על התנועה ביניהן. ראש ממשלת קזחסטן הביע את כוונתו להרחיב את קשרי הסחר עם איראן, במהלך פגישתו עם שר החקלאות האיראני בשנת 2019, על פי "חדשות פארס".
סחר
מחזור הסחר בין שתי המדינות גדל פי חמישה בשנים האחרונות מ-400 מיליון דולר ליותר מ-2 מיליארד דולר בשנת 2009. איראן מייבאת דגנים, מוצרי נפט ומתכות מקזחסטן. איראן שותפה בפרויקטים משותפים של נפט וגז, הכוללים בניית צינור המחבר בין קזחסטן, טורקמניסטן ואיראן (דרך המפרץ הפרסי), מה שיעניק לנור-סולטן גישה לשוקי אסיה. לקזחסטן יש אינטרסים מיוחדים בהשקעות איראניות בהנדסת מכונות, תשתיות, תחבורה ותקשורת.
אחד מן הגורמים המעודדים שיתוף פעולה בין המדינות הוא הים הכספי. כתוצאה מכך, ישנם שיתופי פעולה רבים הנוגעים לנפט הנמצא באזור. בנוסף על כך, בשנת 2010 נשקל חיזוק הקשר באמצעות פרויקטים של חקלאות ותחבורה (תחבורה אווירית ורכבות).
ג'ינג'ר בייקר
פיטר אדוארד "ג'ינג'ר" בייקר (באנגלית: Peter Edward "Ginger" Baker; 19 באוגוסט 1939 – 6 באוקטובר 2019) היה מתופף רוק וג'אז ונגן כלי הקשה בריטי. לפי אתר המוזיקה Allmusic, בייקר היה נגן כלי ההקשה המשפיע ביותר בשנות השישים. ג'ינג'ר (הכינוי, שמשמעותו "ג'ינג'י", דבק בו בשל צבע שערו) נודע בשל חברותו בלהקות קרים ו-Blind Faith ובשל שיתופי הפעולה הרבים שלו בתחומי המוזיקה השונים, ברוק עם Public Image Ltd., בבלוז עם גרי מור, בג'אז עם ביל פריזל וצ'ארלי היידן כמו גם בתחום מוזיקת העולם, ממנה שאב מקצבים ושיטות נגינה.
סגנון
בייקר יצר סידור שונה למערכת התופים ושילב בה שני תופי בס בניגוד לתוף הבס היחידי במערכת תופים השוכב על הרצפה ושהנגינה בו נעשית באמצעות הרגל. סגנונו הושווה לרוב עם זה של מתופף המי, קית' מון ומתופף הביטלס, רינגו סטאר. אולם תיפופו היה מרוסן יותר מזה של מון וטכני ומדויק יותר מזה של סטאר. תבנית התיפוף שאפיינה אותו היא שימוש ב-flam, שבו שני מקלות התיפוף מכים בתוף כמעט במקביל ויוצרים קול רעם כבד.
סולו תיפוף אופייני הוא הסולו בן חמש הדקות ב-"Toad" מתוך התקליט Fresh Cream של קרים מ-1966.
תולדות חייו
לאחר פירוק קרים היה בייקר שותף ללהקת Blind Faith עם קלפטון, סטיבי וינווד וגיא גרק, להקה שהופעותיה גלשו לעיתים לכדי ג'אם סשן פסיכדלי. ב-1970 ובמהלך שנות ה-70 של המאה ה-20 עבד בייקר בניגריה עם המוזיקאי הניגרי פלה קוטי, הקים להקת פיוז'ן בשם "חיל האוויר של ג'ינג'ר בייקר" והקליט עם להקת ג'ף בק (שסולנה היה רוד סטיוארט). הוא עבר להתגורר בטוסקנה, שם נפגש ב-1979 עם ג'וני רוטן מלהקת Public Image Ltd., עמה שיתף פעולה. לאחר מכן עבר ללוס אנג'לס, אותה נאלץ לעזוב משום שהעיר הייתה מפתה מדי בשביל נגמל טרי מסמים. בייקר עבר לקולורדו והחל לטפח קריירה של שחקן פולו.
במהלך שנות ה-80 ושנות ה-90 היה בייקר בתהליכי גמילה מהסמים אליהם התמכר. עקב התמכרויותיו ומנהגו לחיות מעבר ליכולותיו הכלכליות הריאליות, הסתכסך עם החוק בבריטניה, ניגריה, איטליה ועם רשויות ההגירה של ארצות הברית, המקומות בהם חי מספר שנים בכל פעם. מאז 1999 הוא התגורר בדרום אפריקה, בחווה בפרובינציית קוואזולו-נטאל.
בייקר המשיך לשתף פעולה עם ברוס וקלפטון, בין היתר במיזם BBM מ-1994 יחד עם גרי מור. ב-2005 יצא לסיבוב הופעות עם ברוס וקלפטון ששיאיו היו בהופעות במדיסון סקוור גארדן בניו יורק ובאלברט הול בלונדון. איחוד זה של "קרים" יצא על גבי התקליט "Royal Albert Hall London May 2-3-5-6, 2005".
ב-2010 נשא לאשה את קודזאי מכקוקוטו (Kudzai Machokoto), בת זימבבואה הצעירה ממנו ב-42 שנה.
נפטר ב-6 באוקטובר 2019.
לקריאה נוספת
* Baker, Ginger and Ginette. Hellraiser, The Autobiography of the World's most Famous Drummer, John Blake Publishing (2009). ISBN 978-1-84454-817-0
שלמה הכהן (מהרש"ך)
הרב שלמה בן אברהם הכהן (נודע בראשי התיבות של שמו: מהרש"ך; ה'ש' 1540, סרס–ה'שס"ב, 1602) היה פוסק הלכה ומגדולי חכמי יוון בדור שלאחר רבי יוסף קארו. חיבר ספר שו"ת המכונה שו"ת מהרש"ך, שיצא בארבעה חלקים, אחד מהם לאחר מותו וכן השגות על משנה תורה לרמב"ם שהודפסו בספר הליקוטים שבמהדורת פרנקל.
נולד בשירון (העיר סרס) שביוון, ולמד שם תורה מפי רב יוסף פירמון. כיהן ברבנות בקהילת מונאסטיר שבאזור מקדוניה, ולאחר מכן כרב קהילת מגורשי קסטיליה בסלוניקי. מצאצאיו ידועים ר' חיים, ר' אברהם ור' מתתיה. בין תלמידיו נמנה רבי אישטרוק אבן שאנג'י, רב, פוסק וראש ישיבה בסופיה.
מפסיקותיו המפורסמות
אחד מפסקיו המפורסמים נוגע לאי-הצמדת חוב לשינויים בערך המטבע. בפסיקה זו חלוק היה על בן דורו המבוגר ממנו, המהרשד"ם.
Sue Me
Sue Me (בעברית: לתבוע אותי) הוא שיר של הזמרת האמריקאית סברינה קרפנטר מתוך אלבום האולפן השלישי שלה, Singular: Act I. השיר משמש כרצועה הרביעית באלבום. הרצועה נכתבה על ידי קרפנטר, יחד עם סטף ג'ונס והופקה על ידי וורן "אוק" פלדר, בסיוע של טרבור בראון וויליאם זאיר סימונס. השיר פוררסם באמצעות חברת ההקלטות הוליווד רקורדס כסינגל השני מתוך האלבום ב-9 בנובמבר 2018, ונשלח לרדיו הלהיטים העכשוויים ב-8 בינואר 2019.
IKCO Dena Plus
IKCO Dena Plus היא מכונית משפחתית גדולה מתוצרת יצרנית הרכב האיראנית IKCO (יצרנית מותגי רכבי נוסעים) חברת בת של Iran Khodro (שם רשמי: Iran Khodro Corporation, שם בפרסית: ایران‌خودرو, שם לשעבר: Iran National) אשר מיוצרת משנת 2017 ועד היום.
Sue Me
הווידאו קליפ הנלווה לשיר בוים על ידי לורן דאן ועלה לערוץ ה-Vevo של קרפנטר ב-16 בנובמבר 2018. בקליפ מופיעה השחקנית וחברתה של קרפנטר, ג'ואי קינג, וסרחיו ד'ארסי ליין. הקליפ צולם באוניברסיטת פפרדיין, מאליבו, קליפורניה. קרפנטר קידמה את "Sue Me" באמצעות מספר הופעות חיות ביום יציאתו, ב-"The Today Show", וב-"Live with Kelly and Ryan".
IKCO Dena Plus
IKCO נוסדה בשנת 1962. בשנת 2009 ייצרה 688,000 כלי רכב.
Sue Me
רקע ופרסום
קרפנטר כתב את השיר לאחר שנתבעה על ידי מנהלי המוזיקה שלה לשעבר, סטן רוגו ואליוט לורי על כך שלטענתם לא שילמו להם עמלות לאחר שפיטרה אותם באוגוסט 2014. השניים טענו שהם אמורים לקבל חלק מההכנסות משני האלבומים הקודמים של קרפנטר, Evolution ו-Eyes Wide Open. קרפנטר אישר שזהו הרקע, אך לא התייחסה לעניין או הודיעה על התפתחויות בנושא. קרפנטר אף הצהירה שהשיר מייצג ביטחון טהור. קרפנטר הסבירה כי "Sue Me" הייתה הרצועה הראשונה שנתנה כיוון לאלבום, כיוון שהיא שונה משאר השירים שכתבה בעבר.
השיר נכתב בספטמבר 2017, לאחר שסיימה סברינה את סיבוב ההופעות שלה, "The De-Tour", על ידיה, יחד עם וורן "אוק" פלדר, סטף ג'ונס, טרבור בראון וויליאם זאיר סימונס. השיר הופק על ידי פלדר, בסיוע של בראון וזאיר קואלו. אריק ג'י דובובסקי היה אחראי על המיקסינג, בסיועו של טים וואט, ששימש כעוזר מיקסינג. עבודת המאסטרינג נעשתה בסטרלינג סאונד שבניו יורק, על ידי כריס גרינגר.
וידאו קליפ
קרפנטר הציגה הצצה מהקליפ ב-9 בנובמבר 2018 בתוכנית הטלוויזיה האמריקאית "Total Request Live". הקליפ בוים על ידי לורן דאן, ופורסם ב-Vevo וביוטיוב ב-16 בנובמבר 2018. בקליפ מופיעים סרחיו ד'ארסי ליין, וכן חברתה של קרפנטר, ג'ואי קינג. הקליפ צולם ביום אחד באוניברסיטת פפרדיין שבמאליבו, קליפורניה, באותו קמפוס בו צולמה קומדיית המצבים האמריקאית לנוער "זואי 101". לפי סטורי האינסטגרם של מעצב השיער של הקליפ, סקוט קינג, הוא צולם ב-17 באוגוסט 2018. יש הטוענים שהקליפ מבוסס על הסרט "לא רק בלונדינית" שכן הוא כולל סטוריליין, דמויות ותכונות דומים מאוד, אם כי קרפנטר מעולם לא אישרה זאת.
נתיבי אוויר אנטונוב
אנטונוב נתיבי אוויר היא חברת תעופה לטיסות מטען אוקראיני, המהווה חטיבה של חברת אנטונוב. היא מפעילה שירותי שכר בינלאומיים בשוק המטענים הגדולים. הבסיס העיקרי שלה הוא שדה התעופה הוסטומל ליד קייב. החברה החזיקה בעותק היחיד שהושלם של מטוס אנטונוב An 225 מרייה, מטוס המטען התפעולי הגדול בעולם.
היסטוריה
חברת התעופה הוקמה והחלה לפעול בשנת 1989 בהסכם שיווק עם אייר פויל לשיווק מטוסי אנטונוב An-124 לטיסות מטען ברחבי העולם, הסכם שהסתיים ביוני 2006. באותו חודש הקימו אנטונוב וחברה גדולה נוספת בעסקי המטען האווירי העולמי המיוחד, וולגה-דנפר איירליינס (רוסיה), חברת מיזמים משותפת בשם רוסלן אינטרנשיונל - שבה לכל חברה יש אחזקה של 50%. ההפעלה המשותפת של ציי המטוסים האוקראיניים והרוסיים איפשרה להם לחלוק את הצי המסחרי המשולב An-124 של 17 מטוסים (שבעה מהם שייכים לאנטונוב) ואת אנטונוב An-225 היחיד בשירות ברחבי העולם - הגדול ביותר מבין מטוסי מטען בעולם.
בשנת 2017 אנטונוב פתחה משרד בבריטניה בשדה התעופה סטנדסטד, עם טיסה ראשונה בפברואר שבוצעה על ידי אנטונוב An-124 "רוסלן".
משרד המשפטים של סומליה
משרד המשפטים של סומליה (בסומלית: Wasaaradda Caddaaladda Soomaaliya) הוא משרד בממשלת סומליה שאחראי על מערכת המשפט של סומליה. המשרד נוסד בשנת 1956 במהלך שליטת הממשל המשותף של סומליה ואיטליה בסומליה במטרה להקים מערכת ממשל דמוקרטית בת קיימא הכוללת מערכת משפטית.
אדם האגנבוך
אדם האגנבוך (באנגלית: Adam Hagenbuch; נולד ב 23 בינואר 1991) הוא שחקן אמריקאי.
ביוגרפיה
אדם האגנבוך נולד ב-23 בינואר 1993 באדיסון טקסס, שם למד בבית הספר התיכון "Trinity Christian Academy". הוא בוגר לימודי תואר ראשון במשחק מבית הספר לדרמה באוניברסיטת קרנגי מלון בפיטסבורג, פנסילבניה. במהלך שנותיו בקולג', הוא הופיע בהצגות במסגרת התיאטרון במכללה.
קריירה
בשנת 2009 הופיע בהופעת בכורה שלו בקולנוע בסרט "Reach for the Sky". בשנת 2012 שיחק בסרט הקולנוע "כמה טוב להיות פרח קיר"; עיבוד קולנועי של רומן המכתבים משנת 1999 בעל אותו השם, שנכתב ובוים על ידי מחבר הרומן, סטיבן צ'בוסקי. בשנים 2015–2016 הופיע בסדרת הטלוויזיה "הלוזרים" ובתפקיד חוזר בסדרת הטלוויזיה "הוחלפו בלידתן" משנת 2015–2017.
משנת 2016 עד שנת 2020 שיחק בתפקיד משנה בסדרת הטלוויזיה "צער גידול בנות - הדור הבא"; שם הוא גילם את ג'ימי גיבלר, אחיה הקטן של קימי, בעלה של סטפני ואביה של דניאל.
קונקורדנציה חדשה
קונקורדנציה חדשה לתורה נביאים וכתובים היא קונקורדנציה שחיבר אברהם אבן-שושן. היא מכילה את כל המילים המוזכרות בתנ"ך; בשפות עברית וארמית.
כשמה, היא הקונקורדנציה החדשה, נערכה במתכונת חדשה מורחבת לעומת הקונקורדנציות שקדמו לה.
ה הראשונה חוברה על ידי הנזיר הדומיניקני הוגו קארו, וראתה אור כנראה בשנת 1244. זו הייתה קונקורדנציה של הוולגטה, וחוברה בלטינית. הקונקורדנציה הראשונה בשפה העברית חוברה על ידי רבי באמצע המאה ה-15. אברהם אבן-שושן סובר כי "גולת הכותרת של הקונקורדנציות העבריות בימינו היא בלי ספק הקונקורדנציה "היכל הקודש" של ד"ר שלמה מנדלקרן, שזכתה מאז הופעתה בשנת תרנ"ו 1896 לתפוצה רבה בעשרות מהדורות באירופה, בארצות הברית ובישראל. היא הייתה המקיפה ביותר בזמנה, והביאה את הפסוקים לפי סדרם בתנ"ך ולא על פי סדר הוולגאטה, כפי שהיה נהוג.
מהדורתה הראשונה של הקונקורדנציה החדשה ראתה אור בתשל"ז / 1977. היא כוללת את כל המילים בתנ"ך ואת כל המקומות המדויקים שבהן מילה מצויה, בספרי תורה, נביאים וכתובים. יתר על כן, היא מביאה את כל המקומות שמילה נזכרת, "בפסוקים השונים, על כל צירופיה והקשריה, צורותיה התקניות והחורגות, נטיותיה וכתיביה, ניקודה במחובר ובהפסק - הכל בתחום המסורה שבמקרא".
אן שוחט
אן שוחט (באנגלית: Anne Schuchat; נולדה ב-1960 היא רופאה אמריקאית, קצינה בכירה לשעבר בחיל האמון על שירותי בריאות הציבור של ארצות הברית . שימשה עד מאי 2021 כסגנית המנהלת של המרכזים לבקרת מחלות ומניעתן (CDC).
ביוגרפיה
שוחט נולדה וגדלה במשפחה יהודית בוושינגטון די. סי. בירת ארצות הברית, הרביעית בין חמישה ילדים. סבה היה שוחט וקצב שמכר בשר כשר במערב וירג'יניה. היא הצטיינה בלימודיה, סיימה בהצטיינות יתרה את לימודיה במכללת סווארת'מור בשנת 1980 (ב-2005 העניקה לה המכללה תואר דוקטור לשם כבוד), ובהצטיינות את בית הספר לרפואה של דארטמות' קולג'.
החל מ-1988 עבדה שוחט במסגרת המרכזים לבקרת מחלות ומניעתן (CDC) של ארצות הברית, בתחוומי החיסונים, מחלות נשימה ומחלות זיהומיות נוספות. ב-2001 הייתה חברה בצוות שחקר את מתקפת האנתרקס.
במשך שתי תקופות במהלך 2017 ובמהלך 2018 שימשה שוחט ממלאת מקום מנהל ה-CDC. בראשית שנת 2020 הייתה שותפה פעילה במאמצי הארגון להילחם בהתפשטות נגיף הקורונה בארצות הברית, בסוף פברואר הייתה שותפה לאופטימיות בארגון שלפיה הנגיף נבלם בארצות הברית, אך בדו"ח שפרסמה במאי באותה שנה, הודתה כי ההימנעות מהמלצה על הגבלת התכנסויות, שהתבססה על הערכה אופטימית מוקדמת ושגויה זו מילאה תפקיד בולט בהפצת הנגיף בעקבות מספר אירועים גדולים שנערכו בסוף פברואר.
בתפקידה האחרון במרכזי לבקרת מחלות ומניעתן, שימשה כסגנית המנהלת הכללית של הארגון עד פרישתה במאי 2021.
צ'ארלס קרולאק
צ'ארלס צ'אנדלר קרולאק (באנגלית: Charles Chandler Krulak; נולד ב-4 במרץ 1942) הוא גנרל אמריקאי יוצא חיל הנחתים של ארצות הברית אשר שימש כמפקד ה-31 של החיל.
קריירה
בשנת 1964, לאחר הסמכתו לקצונה, עבר קרולאק בחיל הכשרה כלוחם וקורס קציני חי"ר. במלחמת וייטנאם השלים קרולאק שני סבבי שירות כמפקד מחלקה וכמפקד פלוגה. הוא עוטר בשני עיטורי כוכב הכסף על גבורתו. בהמשך שירת כמדריך באקדמיה של הצי וכמפקד הגדוד השלישי ברגימנט ה-3 של החיל. במלחמת המפרץ פיקד על אגד התחזוקה ה-2 של החיל.
קרולאק השלים מספר תפקידי פיקוד ומטה נוספים בחיל ובכללם מפקד כוחות הנחתים בזירת האוקיינוס השקט. לאחר מכן פיקד על מפקדת הפיתוח הקרבי של חיל הנחתים ופיתח את מושג "הרב"ט האסטרטגי". בתפקידו האחרון שירת כמפקדו ה-31 של חיל הנחתים. בשנת 1999 סיים את שירותו ופרש לגמלאות.
לאחר פרישתו שימש כיו"ר ומנכ"ל "MBNA Europe Bank" וכמנכ"ל קבוצת הכדורגל אסטון וילה.
1935 בארצות הברית
1935 בארצות הברית הייתה השנה בה חגגה ארצות הברית 159 שנה מיום היווסדה.
אמריקו גאז'גו
אמריקו גאז'גו (בספרדית: Américo Gallego; נולד ב-25 באפריל 1955 במורטרוס שבארגנטינה) הוא כדורגלן ומאמן עבר ארגנטינאי, ששיחק בעמדת הקשר אחורי. זכה עם נבחרת ארגנטינה במונדיאל 1978.
ביוגרפיה
גאז'גו, או כפי שכונה "אל טולו", נולד ב-25 באפריל 1955 במורטרוס שבארגנטינה והופיע לראשונה בליגה הארגנטינאית בשנת 1974 כשהוא משחק בעמדת הקשר בניואלס אולד בויס. בעונתו הראשונה לא חווה הרבה אך בעונה שלאחר מכן תפס את מקומו בהרכב הפותח. בשנת 1981 גאז'גו עבר לענקית המדינה ריבר פלייט בה היה הקפטן בזכייתה בגביע ליברטדורס הראשון שלה ב-1986, בגביע הבין-יבשתי באותה השנה ובשתי אליפויות. בתום עונת 1987/88 סיים פרש מכדורגל ובסך הכל ערך 440 הופעות בליגה בהם כבש 35 שערים בפרק זמן של 14 שנים.
במדי נבחרת ארגנטינה ערך 73 הופעות וכבש 3 שערים. תחת המאמן לואיס מנוטי השתתף במונדיאל 1978 וזכה עימה בתואר כשהוא מופיע בכל המשחקים אך לא מוצא את הרשת. ארבע שנים לאחר מכן במונדיאל 1982 גאז'גו שיחק עם אותו המאמן וישב על הספסל רק בהפסד 1-3 לברזיל. ארגנטינה הגיעה למשחק האחרון בסיבוב השני נגד איטליה שהיא כבר מודחת ובמשחק זה עשה את⁦ הופעתו האחרונה.
לאחר הפרישה הפנה את תשומת הלב לקריירת האימון. בשנת 1994 גאז'גו אימן את קבוצתו לשעבר ריבר פלייט ובעונתו הראשונה הוביל אותה לאליפות ללא הפסד. שנה לאחר מכן היה עוזר המאמן של דניאל פסארלה. הוא שב אליה אחרי הפסקה בת שש שנים וזכה באליפות נוספת בשנת 2000. שנתיים אחר כך אימן את אינדפנדיינטה איתה זכה באליפות ושבר בצורת של שמונה שנים. אליפות נוספת עשה עם ניואלס אולד בויס בשנת 2004 ובכך היה למאמן השני בלבד שזוכה באליפות ארגנטינה עם שלושה מועדונים שונים (הראשון היה חוסה יודיקה).
הצלחתו גרמה לביקושו מצד קבוצות ממדינות אחרות, בעיקר ממקסיקו. גאז'גו בחר בקבוצה המקסיקנית דפורטיבו טולוקה, אך קיבל ביקורות על ידי התקשורת על כך שהביא סגנון משחק הגנתי ופינה את המגרש לטובת הצעירים חסרי הניסיון במקום השחקנים הוותיקים. בסופו של דבר זה השתלם לו עם זכייה באליפות בשנת 2005 והוא נבחר למאמן המצטיין באותו הטורניר. בשנת 2007 התפטר מתפקידו ואמר כי הוא רוצה קצת חופש עם משפחתו ולהיות רחוק מעולם הכדורגל לזמן מה. החופשה לא הייתה ארוכה והוא שב לאמן לאחר שקיבל הצעה טובה מטיגרס, בה פוטר בפברואר 2008 אחרי רצף משחקים מאכזב. גאז'גו חזר למולדתו במרץ 2009 ואימן שוב באינדפנדיינטה ובשנת 2011 עבר לקולו-קולו הצ'יליאנית.