cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
רציחות האימואים בעיראק
אחריות על מקרי הרצח
בעקבות סיקור מקרי הרצח, גורמים עיראקיים הכחישו שיש קמפיין כלשהו להריגת נערים הומוסקסואלים או אימואים, ואמרו שהסיפור הומצא כדי לשרת אג'נדות אנטי-דתיות נגד הממשלה. הם אמרו שהנערים האימואים יכולים להתלבש כאוות נפשם, ושהממשלה תגן עליהם.
בספטמבר 2013, ה-BBC ריאיינו 17 גברים הומוסקסואלים ושוטאים לשעבר בבאגדד, שלכולם היו חברים או בני זוג שנהרגו, ודיווחו שכולם האשימו את משרד הפנים העיראקי על הסתה לביצוע מקרי הרצח, ואמרו שמעצרים והריגות עדיין קיימים.
לאחר מקרי הרצח
דו"חות המדינות בנושאי זכויות אדם של מחלקת המדינה של ארצות הברית משנת 2013 עבור עיראק הראו כי ב-2013, מועצת השרים של עיראק הקימו ועדה בין-משרדית שפרסמה הצהרה לפיה להט"בים "אינם שונים" מאחרים, וביססה צ'ארטר בו מוסבר על ההגנה הבסיסית שמגיעה להם.
הקשר
דניאל ברודי, אנליסט מידע ישראלי טוען שמקרי הרצח הם חלק משינוי כולל בתוך האוכלוסייה הערבית-שיעית בעיראק לקראת הפיכתם ל"דתיים יותר, שמרנים יותר ואסרטיביים יותר", עם המטרה לגבש כוח משלה על ידי יצירת "ממשלה שיעית פונדמנטליסטית".
לפני הפלישה לעיראק ב-2003, המיעוטים המיניים בה נהנו מכמות נכבדה של חופש. אבל הפלישה הובילה לעליית מפלגת הדעווה האסלאמית לשלטון, וארגון זכויות האדם Human Rights Watch אומר שמאז 2004, מאות הומוסקסואלים עיראקים נהרגו. נאמר שהקמפיין הובל על ידי צבא המהדי, ושכוחות הביטחון העיראקיים "שיתפו פעולה והצטרפו להריגה". עדי ראייה סיפרו ל-Human Rights Watch שהרוצחים פורצים לבתים ואוספים אנשים מהרחוב, חוקרים אותם כדי לסחוט מהם שמות של קורבנות אחרים, ואז הורגים אותם ומבתרים את גופותיהם.
עד 2007, לפי ארגון זכויות האדם Iraqi LGBT מלונדון, ארגונים פוליטיים ודתיים בעיראק החלו בקמפיין מאורגן ומתואם על מנת לתפוס, לעצור, לענות ולהרוג את כל מי שנתפש בעיניהם כהומו. Iraqi LGBT מספר כי הממשלה העיראקית כופה על הומוסקסואלים למסור שמות וכתובות מגורים של הומוסקסואלים אחרים, ואז עוצרים אותם ומוסרים אותם לידי הקבוצות הצבאיות למחצה, כדי שיהרגו אותם.
Emotion: Side B
Emotion: Side B הוא מיני-אלבום של הזמרת הקנדית קארלי ריי ג'פסן. האלבום יצא לאור ב-26 באוגוסט 2016 דרך חברות התקליטים 604, Schoolboy ואינטרסקופ רקורדס. האלבום מכיל שירים שלא נכנסו לאלבומה השלישי של ג'פסן Emotion, ונוצר עקב דרישת מעריציה.
האלבום הגיע למקום ה-62 במצעד האלבומים האמריקאי בילבורד 200, לאחר שמכר כ-9,000 יחידות שקולות לאלבום בשבוע הראשון להוצאתו.
אשכולות - החברה לזכויות מבצעים של אמני ישראל
היסטוריה
אשכולות נוסדה בשנת 1984, תחת השם - "חברת תמלוגים לאמני ישראל (חתל"י), על ידי האמנים :אילי גורליצקי, ששי קשת, יצחק ברקת  ,שייקה לוי.
אילי גורליצקי כיהן כמנכ"ל אשכולות, במשך 37 שנים וכעת משמש כנשיא החברה.
פועלה של החברה בתחומי החקיקה נמשך כאשר בשנת 2017, הורחבו זכויות המבצעים ל 70 שנים מיום הביצוע.
בשנת 2021 זכתה החברה בבג"ץ "הקלטות הריקות" שמטרתו פיצוי האמנים על יצירות המועתקות לשימוש ביתי.
ארגון התמלוגים היציג של האמנים המבצעים בישראל
סעיף 3א לחוק זכויות מבצעים קובע כי תמלוגים בגין השמעה או הצגה של מבצע "ישולמו לארגון תמלוגים המייצג את המספר הגדול ביותר של מבצעים ובעלי זכויות מבצעים". אשכולות היא הארגון בעל המספר הגדול ביותר של אמנים מבצעים אשר העבירו לרשותה כתב העברת זכויות, ומחזור הכנסותיה של אשכולות גדול משמעותית ממחזור ההכנסות של גופים אחרים המייצגים אמנים מבצעים. כפועל יוצא, אשכולות היא הארגון היציג לצורך חוק זכויות מבצעים.
פעילות
אשכולות מנוהלת על ידי דירקטוריון, שהרכבו נקבע במסגרת התקנון, אשר כולל נציגים מהסקטורים השונים של המבצעים (זמרים, שחקנים, בדרנים ומדבבים) והוא הקובע את מדיניות החברה, חלוקת התמלוגים נעשית בהתאם למפתחות חלוקה שנקבעו במהלך השנים.
החברה מנהלת את האיסוף והחלוקה של תמלוגים עבור האמנים המבצעים, מגופי השידור המקבלים ממנה רישיונות לשידור היצירות, בתמורה להסכם הקובע את גובה התמלוגים אותם ישלם כל גוף שידור. כמו כן, אשכולות פועלת לקידום זכויות חבריה במגוון תחומים.
במאגר החברה רשומים נכון להיום למעלה מ-40 אלף אמנים ואמניות מבצעים אשר קיבלו, מקבלים או יקבלו בעתיד תמלוגים מאשכולות. למעלה מ-9,000 אמנים ואמניות מבצעים העבירו לאשכולות את זכויות המבצעים שלם לצורך קבלת תמלוגים.
בין גופי השידור איתם אשכולות חתמה הסכמים, נכללים:
״כאן״ (תאגיד השידור הישראלי), ערוץ 12 (קשת), ערוץ 13 (רשת), HOT, YES, ערוץ יהודי ישראלי (14), סלקום TV, פרטנר TV, ערוץ 24, תחנות הרדיו של קול ישראל (רדיו "כאן"), גל"צ-גלגלצ, תחנות רדיו אזוריות, חברות הסלולר ועוד.
החברה גובה כספים על השמעות פומביות (בתי עסק, רשויות מקומיות, אולמות שמחה ועוד).
אשכולות פועלת כדי להתמודד עם אתגרים רבים בפניהם עומדים רוב ארגוני האמנים בעולם, ביניהם אמצעי מדיה חדשים, שמביאים לכך שיצירות וביצועים נגישים לשימוש הציבור ללא כל תשלום. כדי להתמודד עם אתגרים אלה ביעילות, נעזרת החברה בארגונים בינלאומיים ובארגונים דומים במדינות זרות.
אילי גורליצקי, המנכ"ל ויו"ר הדירקטוריון הראשון של החברה, משמש כנשיא כבוד של החברה.
מטרות החברה
להוות תאגיד לניהול משותף של זכויות ולנהל את הזכויות בביצועים של מיוצגים לרבות גביית דמי רישיון ו/או תמלוג ראוי, חלוקתם, ניהול מעקב אחר שימוש בביצועים ואכיפת זכויות מיוצגיה בביצועים.
לגבות עבור אמנים מבצעים פיצוי המגיע להם על פי דין בקשר למכירות של קלטות או התקנים לשם שימוש פרטי וביתי בהתאם לפקודת זכות יוצרים או כל דין אחר.
לתמוך בקרן סיוע לאמנים מבצעים.
לתמוך באיגודים מקצועיים של אמנים.
קרן אשכולות לעזרה הדדית (ע.ר)
עמותת קרן אשכולות לעזרה הדדית הוקמה על ידי הנהלת אשכולות בשנת 1988, כיוזמה של אשכולות וזאת מתוך מטרה לסייע כלכלית לאמנים מבצעים בישראל הזקוקים לכך. הקרן מחלקת מענקים לאמנים מבצעים באשכולות והמצויים במצוקה כלכלית ו/או רפואית בכפוף לכללי חלוקת המענקים וקריטריונים.
הערות שוליים
__לחיפוש__
בית אלכסנדר פלמינג
תיאור המבנה ושימושי המבנה
את המבנה תכנן ארנו גולדפינגר בשנות ה-60 של המאה ה-20 עבור חברת הנדל"ן אימרי (Imry Properties). תוכניתו של גולדפינגר נבחרה בשל הניצול היעיל של אחוזי הבנייה והשטח - התוכנית הבטיחה ניצול מקסימלי של שטחים, ועל כן הייתה הרווחית ביותר. המבנה, שזכה בפרס ה-Civic Trust Award בשנת 1964, מורכב משלושה מבנים, שניים בני 7 קומות ואחד בן 18 קומות (שגובהו 55 מטרים), הבנויים סביב כיכר מרכזית.
לאחר שהוקם שכר אותו המשרד לבריאות וביטוח לאומי הבריטי (משרד הבריאות הבריטי דאז), במטרה לשמש כמבנה העיקרי של המשרד, ובשל כך נקרא המבנה על שם אלכסנדר פלמינג, מגלה הפניצילין.
בעיות אוורור במבנה הביאו לכך שמשרד הבריאות הפסיק להשתמש בו בשנות ה-90, ועובדיו עברו למבנים אחרים.
בשל התכנון המודולרי של פנים המבנה נמנעה הריסתו והוא הפך לדירות מגורים. שמו שונה ל"מטרו סנטרל הייטס" בשנת 1997.
שרה זלוור אורבך
שרה זלוור אורבך (9 במאי 1923 - 20 בנובמבר 2014) הייתה סופרת ישראלית שעסקה בעיקר בשואה ותקומה.
ביוגרפיה
אורבך נולדה בלודז' שבפולין. אביה, יליד פיוטרקוב, ממשפחה מיוחסת לרב ממוהילב, עבד בבית מסחר גדול ובהנהלת חשבונות, אמה הייתה עקרת בית. אורבך גדלה בבית דתי. בשנות השואה נפטרו אביה ואחותה ממחלות בגטו לודז' ושאר בני המשפחה - אמה וארבעת אחיה נרצחו במחנות ההשמדה. שרה הוחזקה בתחילה באושוויץ, לאחר מכן עבדה בעבודות כפייה במחנה עבודה בעיירה מיטלשטיינה ובסוף המלחמה הועברה למחנה בגראפענאורט, שם שהתה עד ששוחרר על ידי הצבא הרוסי. היא הצטרפה לקיבוץ הכשרה שארגנה שרה שטרן בלודז', שם פגשה את בעלה, יצחק אורבך, ניצול שואה אף הוא. לאחר תקופת הכשרה באשבך עלתה לארץ במסגרת עליה ב' באוניית המעפילים לטרון שנתפסה על ידי הבריטים. שרה, ביחד עם כל נוסעי האנייה גורשו לקפריסין והגיעו לארץ רק לאחר 8 חודשים. היא ובעלה התיישבו בעיר תל אביב. יצחק נפטר בשנת 2002. לשרה זלוור אורבך 2 ילדים. אחד מנכדיה הוא הסטנדאפיסט הדתי יאיר אורבך.
זלוור אורבך עסקה בספריה בעיקר בסיפורים ותיאורים אוטוביוגרפיים מילדותה טרום השואה, מחוויותיה וחוויות מקורביה בימי השואה ובהתמודדות בשנות התקומה שלאחריה. נחשבת לאחת מכותבות האוטוביוגרפיות הראשונות על השואה. קטעים מספריה נקראים ונלמדים במכונים לחקר השואה מכיוון שהם מהווים זווית ראייה משמעותית על השואה בראייה נשית-דתית. בשנת 1994 הדליקה משואה בטקס הממלכתי ביד ושם בערב יום הזיכרון לשואה ולגבורה.
יעקב בן אשר
הרב יעקב בן אשר (ה'כ"ט, 1269 בערך – ה'ק"ג, 1343) היה פוסק הלכה, מכונה על פי רוב "בעל הטורים" על שם ספר ההלכה שכתב, "ארבעה טורים". במהדורות מקראות גדולות של חמישה חומשי התורה ואחריהם ברוב ההדפסות של החומשים צורפו הערותיו על גימטריות ועל המסורה וקישורם לדברי חז"ל תחת הכותרת "בעל הטורים".
ביוגרפיה
נולד בגרמניה כבנו השלישי של רבנו אשר בן יחיאל (הרא"ש). למד תורה מפי אביו, וב-1304 ייתכן שעבר עמו לטולדו שבספרד. שני אחיו הגדולים ממנו, רבי יחיאל ורבי שלמה החסיד מתו בגיל מוקדם.
למרות גדולתו התורנית סירב רבי יעקב לשמש ברבנות וחי חיי דוחק, כפי שמעיד הוא על עצמו:
"וכמה פעמים נשאתי ונתתי בדבר לפני אבי אדוני ז"ל, כמוני היום שיש לי מעט משלי ואינו מספיק לי וצריך אני לאחרים אם אני בכלל עשה שבתך חול אם לאו".
אחיו ר' יהודה כיהן ברבנות טוליטולה לאחר פטירת אביהם הרא"ש בשנת ה"א פ"ח (1327). גם שאר אחיו, ר' אליקום, ר' משה, ר' אליעזר ור' שמעון היו חכמים גדולים אולם מחיבוריהם לא נשאר בידינו דבר.
רחוב הטורים בירושלים נקרא על שמו ושם ספרו.
המסורת על קבורתו באי כיוס
בספר סדר הדורות שנדפס ב-1769 גם מוזכר שיעקב בן אשר קבור באי כיוס. החיד"א בספר שם הגדולים מציין שהוא נפטר בכיוס בדרכו לארץ ישראל. שני הספרים תרמו, כנראה, להפצת המסורת.
הנוסע ישראל יוסף בנימין מספר שביקר באי ובכפר זאקיס ושבסמוך לו נימצא קיברו של רבי יעקב בעל הטורים. הוא מתאר את חלקת הקבר ומספר שיהודים נוהגים לבוא ולהתפלל שם. עדות נוספת לכך היא מר' נתן מברסלב שכתב כי בחזרתו מארץ ישראל עגנה ספינתו בסמוך לאי "כיוס" והוא התכוון לרדת לחוף בערב ראש השנה כדי לבקר בקבר ר' יעקב בעל הטורים, אבל הדבר לא עלה בידו מכיוון שרב החובל החליט להפליג מהאי בערב ראש השנה, עקב שינוי בכוון הרוח.
ארבעה טורים
הוא זכה לכינויו: "בעל הטורים" הודות לחיבורו בהלכה: "ארבעה טורים", הספר חולק לארבעה חלקים (טורים), כשכל אחד עוסק בנושא מסוים בחיי היהודי:
את הספר כתב כשלפניו אוסף מקורות ותקצירי הלכות מן הרמב"ם ומספרו של אביו "פסקי הרא"ש". בספר ארבעה טורים פעמים רבות הוחלף לשון הרמב"ם בציטוטים מהגהותיו של אביו, הכוללים שגיאות דקדוקיות האופייניות ליהודי אשכנז, אפילו בציטוט מן המשנה. בחיבור שולחן ערוך של רבי יוסף קארו שנכתב כמאתיים שנה מאוחר יותר, תוקן הלשון וקוצר, תוך השמטת מרבית המקורות שסירבלו לדעתו את הקריאה.
הספר, שיצא לאור בשנת ה'ק' (סביבות 1340) חולק לארבעה חלקים (טורים), כשכל אחד עוסק בנושא מסוים בחיי היהודי: מייד עם חיבורו הפך הספר לאחד מספרי היסוד בהלכה, וכבר רבי דוד אבודרהם עשה בו שימוש לצורך כתיבת ספרו. כמאתיים שנה אחרי כתיבת ארבעה טורים, כתב רבי יוסף קארו פירוש והרחבה לארבעה טורים בשם "בית יוסף" ובו סיכום מקורותיו התלמודיים והשוואה בין פסיקותיהם של הרמב"ם הרי"ף והרא"ש, לאור מחקרו על מקורות הרמב"ם בספרו כסף משנה. תקציר ספרו זה הכתוב במתכונת הספר ארבעה טורים אך מקצר בו, מתקן את שגיאות העברית, ופוסק על פי מנהג היהודים מגורשי ספרד, הוא השולחן ערוך.
"נושאי כלים" נוספים על הספר ארבעה טורים היו: הב"ח (בית חדש) - שכתב רבי יואל סירקיס, ה"דרכי משה" שכתב הרמ"א מחבר ההגהות לשולחן ערוך (ה"מפה"), ה"דרישה" וה"פרישה" שכתב רבי יהושע פלק כץ מחבר הסמ"ע (ספר מאירת עיניים) על השולחן ערוך לחלק חושן משפט.
פירוש בעל הטורים על התורה
בזמנו, טרם הומצא הדפוס, וספרים הוצאו בהעתקה ידנית. על פי ההקדמה לפירושו לתורה, חותנו, אשר מימן את הוצאת ספריו, בקש ממנו לכתוב חיבור שאינו עוסק בהלכה, ולכן כתב את הפירוש לתורה המבוסס ברובו על פירוש הרמב"ן לתורה, ומכיל גם ליקוטים מדברי רש"י, ר' יוסף קמחי, רשב"ם והרא"ש. הספר נדפס בשתי הוצאות עד אמצע המאה ה-19 (בתקס"ו - סביבות 1806, ותקצ"ט - 1839). הפירוש שנדפס בחומשים תחת הכינוי "בעל הטורים" כולל רק את ההקדמות לגוף הפירוש, בהן הביא ר' יעקב בן הרא"ש פרפראות לחכמה (כגון גימטריאות ורמזי מספרים) אותם מתאר המחבר כ"מעט פרפראות וגימטריות וטעמי המסורות, להמשיך הלב". זו דרך פירוש שייחודית לו; פרשן נוסף שכתב כך היה מורו המהר"ם מרוטנבורג.
קיצור פסקי הרא"ש וקיצור פסקי התוספות
חיבור נוסף שכתב הוא "ספר הרמזים" הנודע גם בשם קיצור פסקי הרא"ש (קושטא 1575), בו מסקנות פסקי ההלכה של הרא"ש, בלי המשא והמתן. הספר מסודר לפי המסכתות והפרקים, וההלכות מסומנות בו באותיות. הספר מודפס בסוף ספרי התלמוד, לאחר פסקי הרא"ש. לפעמים מוצאים סתירות בין קיצור פסקי הרא"ש לבין דבריו ב"טור", ובחלק מהמקרים הסיבה היא שבקיצור הוא מתמצת את דברי אביו ואילו בטור הוא מכריע כדעת פוסקים אחרים. יש המייחסים לו גם את פסקי התוספות הנדפסים בסוף כל מסכת.
מציבת בעל הטורים
בספר אבני זיכרון מביא את מצבת בעל הטורים רבינו יעקב אשכנזי בן רבינו אשר אשכנזי הרא"ש, בטוליטולה-היא טולידו אשר בספרד: {{חלונית עֵדָה הַמַּצֵּבָה הַזֹּאת/מַחֲזֶה עֶלְיוֹן לַחֲזוֹת; כִּי תַּחְתֶּיהָ נִּגְנַז אִישׁ תָּם יוֹשֵׁב אֹהָלִים/רַב פְּעָלִים/צַדִּיק מוֹשֵׁל בְּיִרְאַת אֱלֹהִים; הָרַב יַעֲקֹב בֵּן הַר"אֹשּׁ זַ"ל/אִמְרַתּוֹ כְּטַל{{הערה|בסדר המציבה מופיע הפסוק בתהלים (קלג, ג) כְּטַל־חֶרְמ֗וֹן שֶׁיֹּרֵד֮ עַל־הַרְרֵ֢י צִ֫יּ֥וֹן 'כִּ֤י שָׁ֨ם צִוָּ֣ה יְ֭הֹוָה אֶת־הַבְּרָכָ֑ה חַ֝יִּ֗ים עַד־הָעוֹלָֽם ראה להלן}} תִּיזַל; מִפִּי סְפָרִים אַשֵּׁר חִבֶּר בְּשָׂפָה בְּרוּרָה/פֵּרוּשׁ לְפְּסַקִים וְלַתּוֹרָה; וְפְּסַקִים לְּשְׁלֹשָׁה סְּדַרִים/וְמֵלְאכֶתּ אַרְבָּעָה טוּרִים; אֶבֶן הָעֵזֶר, וְחֹשֶׁן מִשְׁפָּט לַּנְחֶשַׁלִים/יוֹרֶה דֵּעָה, וְאֹרְחוֹתּ חַיִּים לַנִּכְשָׁלִים; כָּל יָמָיו הָיוּ מַכְאוֹבִים וְסָבַל יִסּוּרִים בְּחִיבָּה/וְנִפְטָר בְּאַהֲבָה רַבָּה/וּבְּי"בּ בְּתַמּוּז הוּבָא; עַד אָבִיו הַר"אֹשּׁ זַ"ל לִשְׁכַּב אֶצְלוֹ/בְּקִּבְרוֹ אַשֵּׁר כָּרָה לוֹ/וְהִנֵּה חֲמֵשֶׁת בָּנָיו בָּאוּ גְּבוּלוֹ/שְׁנַיִם מִיְ֭מִינוֹ וְשְׁלֹּשָׁה מִשְּׂמֹאלוֹ; לָהֶם אָמַר אֵל נוֹרָא/אֲלֵיכֶם אִישִׁים אֶקְרָא; לַעֲלוֹת דֶּרֶךְ הַקֹדֶּשׁ אֵל הַמַּקּוֹר הָעֶלְיוֹן/שֶׁיּוֹרֵד עַל הֲרַרֵי צִ֫יּ֥וֹן; כִּי שָׁם צִוָּה יְ֭הֹוָה אֶת הַבְּרָכָה{{הערה|שם=קלגג|בסדר המציבה מופיע הפסוק בתהלים (קלג, ג) כְּטַל־חֶרְמ֗וֹן שֶׁיֹּרֵד֮ עַל־הַרְרֵ֢י צִ֫יּ֥וֹן 'כִּ֤י שָׁ֨ם צִוָּ֣ה יְ֭הֹוָה אֶת־הַבְּרָכָ֑ה "חַ֝יִּ֗ים" עַד־הָעוֹלָֽם ראה לקמן המציבה אורח "חיים" למעלה וגו'}}/שְׁמוּרָה וְעַרוּכַה; לְאַשֵּׁר לְּעֲבָדָיו הַכְּמֵהִים/וְיַעֲקֹב הָלַךְ לְדַרְכּוֹ וַיִפְגְּעוּ בּוֹ מַלְאָכֵי אֱלֹהִים;
עַל הָ"אֶבֶן הַרֹאשָׁה"
אֶבֶן הָעֵזֶר רֹאשׁוֹ בָּנוּי לְּתַּלְפִּיָה/כִּי יַעֲקֹב בָּחַר לוֹ יָּ-ה
הנוסח לְרַגְלָיו
אֹרַח "חַיִּים" לְמַעְלָה רֵיחוֹ יַּפִיח כְּמוֹר/וְרַגְלֵי חֲסִידָיו יִשְׁמֹר; }}
הנצחתו במדינת ישראל
על שמו ועל שם ספרו רחובות במספר ערים בישראל, רחוב "בעל הטורים" בערים נתניה, תל אביב יפו ,ירושלים וראשון לציון. בירושלים רחוב הטורים מחובר לרחוב מלכי ישראל, שכונת גאולה, מצדו האחד ומצדו השני מחובר לרחוב יפו. תחנת הרכבת הקלה נקראת "הטורים" על שם הסמיכות לרחוב זה והפניה הפתוחה אליו מרחוב יפו. ברחוב נמצא מכון גולד, מרכז לימודי השלמה אקדמיים ביהדות ליהודיות מחו"ל. בתקופה הבריטית היו ברחוב זה מגרשי ספורט ומועדון, וכיום קיים במקום ישיבה ספרדית למצוינים ללימוד התלמוד בשם ישיבת באר התלמוד מטעם מוסדות יקירי ירושלים ברחוב הטורים 31, וכן מרכז חסידות סקווירא בנשיאות הרב דוד טברסקי וכן קיימת ברחוב הטורים המרכז להדפסת והפצת ספרי קודש שי"ח ישראל בראשות הרב יעקב כהן ממקימי תנועת ש"ס הספרדית.
קומדיית פעולה
קולנוע
Allmovie מתאר סרטי קומדיית פעולה ככאלו עם פעולה בסגנון "מהיר ועצבני" אך עם זאת "בעיקר קלילים", לעיתים נדירות מכילים מוות או פציעה חמורה. ב-Script Lab נכתב, "[הסוגה] מסתמכת על הדמויות בהבאת ההומור, בעוד שסצנות הפעולה נוטות להיות פחות אינטנסיביות מאשר בסרט הפעולה המסורתי".
לקומדיות פעולה יש לעיתים קרובות נושאים של "דג מחוץ למים", למשל שימוש באישיות המפורסמת של השחקן הכוכב כדי ליצור ניגוד לתפאורה, כמו האופן שבו הפרסונה הסרקסטית של הקומיקאי והשחקן אדי מרפי מתנגשת עם הנהלים המשטרתיים הקונבנציונליים בסרטי השוטר מבוורלי הילס מסוף המאה העשרים.
הסרט "הגנרל" משנת 1926 בכיכובו של באסטר קיטון נחשב לסרט קומדיית הפעולה הראשון. צורות מוקדמות אחרות של סרטי קומדיית פעולה היו משנות ה-30. Allmovie כתב כי בסרטים אלו "הכוכבים שילבו שנינות ואמירות קצרות וחדות עם עלילה מרתקת ופעלולים נועזים". בשנות ה-80, סוגה זו הפכה לנפוצה, וסרטי קומדיית שוטרים הופיעו כהרחבה לסרטי קומדיית פעולה כמו "מרדף חצות" (1988) וסדרת סרטי נשק קטלני. קומדיות פעולה נוספות מעשור זה כללו את "האחים בלוז" (1980) וסרטיו של השחקן ואמן הלחימה ג'קי צ'אן.
בשנות ה-90, סרטי קומדיית פעולה "הפכו לאלימים יותר, כשמקרי מוות מוגזמים וירי תקיף שימשו יותר ויותר כשורות מחץ". Rotten Tomatoes כתב ש"שעת שיא" (1998) החייה את הנוסחה של הסוגה וכי "לוק, סטוק ושני קנים מעשנים" (1998) היה גולת הכותרת מעשור זה. בשני העשורים הראשונים של המאה ה-21, הסרטים "מהומה בשנחאי" (2004), "שוטרים לוהטים" (2007), "רעם טרופי" (2008), "רחוב ג'אמפ 21" (2012) ו"בחורים רעים לתמיד" (2020) הם בין דוגמאות רבות של סוגה זו.
טארדיס
מטרת הטארדיס היא להעביר אדוני זמן בחלל ובזמן ממקום למקום. הטארדיס גדולה יותר מבפנים מאשר מבחוץ משום שחוץ הטארדיס פועל במערכת הנקראת "מעגזל הזיקית" שסורקת את סביבתה החיצונית במאית השנייה הראשונה לנחיתתה ומנתחת איזה מראה חיצוני ישתלב היטב עם ההמקום והזמן בו היא נחתה והיא מופיעה במראה זה.
מקורות הרעיון
כאשר הרעיון שבבסיס התוכנית "דוקטור הו" פותח בשנת 1963, צוות ההפקה התלבט בדבר צורת מכונת הזמן של הדוקטור. השיקול העיקרי היה שיקול תקציבי והוחלט שצורת המכונה תהיה כצורת תא משטרה - וההסבר שניתן לכך בסדרה הוא ש"מעגל הזיקית" של מכונת הזמן התקלקל. מעגל זה אחראי על שינוי צורתה על מנת שתתאים לסביבתה, ומשום שהתקלקל המכונה נתקעה בצורת תא משטרה.
הרעיון בדבר צורת תא המשטרה היה רעיון של התסריטאי אנתוני קובורן אשר שיכתב את טיוטת התסריט של הפרק הראשון של הסדרה (שנכתבה על ידי סי אי ובר). הרעיון עלה במוחו של קובורן כאשר הלך לעבודה באותו בוקר וחלף על פני תא משטרה. בעת שהסדרה הוקרנה לראשונה היו תאי משטרה מאוד נפוצים בבריטניה, ובעיר לונדון עצמה היו למעלה מ-700 תאים.
עם השנים, כאשר הפכו תאי המשטרה פחות נפוצים, הפכה הצורה של המכונה לאנכרוניסטית יותר ויותר.
בעוד שתאי המשטרה היו עשויים בטון בדרך כלל, תא המשטרה עבור הסדרה נבנה מעץ בתחילה, ומאוחר יותר מפיברגלס על מנת להקל על העברתו ממקום למקום.
בשל שיקולים תקציביים הוחלט כי הטארדיס תופיע ותעלם (הליך שהשפיע גם על הסדרה סטאר טרק) ולא תנוע ממקום למקום. (אף שהיו פעמים בסדרה שהראו שהחללית מסוגלת לנוע בחלל בצורה קונבנציונלית) היכולת להופיע ולהיעלם הפכה לאחד הסממנים הידועים ביותר של הסדרה. הצליל הנילווה להיעלמות נוצר על ידי אמן האפקטים הקוליים של ה-BBC - בריאן הודג'סון על ידי גרירת מפתחות הבית שלו על פני מיתרים של פסנתר. הצליל השורק הפך לידוע מאוד בעקבות הסדרה ולאחד מסמליה. בספרי הקומיקס שנוצרו בעקבות הסדרה תואר הצליל כ"וורופ וורופ" ( "vworp vworp").
בשנת 1996 פנה ה-BBC למרשם הפטנטים של בריטניה בבקשה לרשום את הטארדיס כסימן מסחר. המשטרה התנגדה, אולם בשל העובדה שה-BBC השתמש בתאים במשך שנים רבות למוצרים מסחריים בלא התנגדות המשטרה, שמעולם לא טרחה קודם לכן ברישום התא כסימן מסחרי, נענתה בקשת ה-BBC בשנת 2002.
מאפיינים כלליים
הטארדיס מופעלת על ידי חור שחור מלאכותי המצוי במרכזה ומכונה "עין ההרמוניה", וכן נדרשת לפעולתה כספית, מתכת בשם "זייטון 7" ואנרגיה המכונה "אנרגיית ארטרון".
על מנת שטארדיס תהפוך לפעילה, היא מותאמת לטביעת האצבע הביולוגית של אדון הזמן עבורו היא מיועדת, וכך נוצר קשר סימביוטי בין אדון הזמן לחללית שלו.
הטארדיס מסוגלת לנוע בחלל, בזמן ובין ממדים. מאפיין נוסף ידוע של הטארדיס היא היותה גדולה יותר בתוכה מאשר חיצוניותה, ומשפט התגובה החוזר של המבקרים החדשים בה "היא גדולה יותר מבפנים" ("It's bigger on the inside") שהפך לאיקוני.
הטארדיס של הדוקטור
על פי האמור בסדרה, הטארדיס של גיבור הסדרה - הדוקטור, היא מסוג מיושן המכונה סימן 40 (לעיתים נדירות נקרא 40TT כנראה משמעו "מסע בזמן" - "time travel") הדוקטור "שאל" מבלי רשות כאשר עזב את הכוכב שלו מאגר טארדיסים ממשלתי. בפרק "אשת הדוקטור" בעונה השישית, שבו הטארדיס הופיעה כדמות אישה, היא אמרה שהיא רצתה לראות את היקום אז היא הייתה לא נעולה ונתנה לדוקטור לגנוב אותה. במקור היו 305 מכונות מסוג זה אולם כולן הוחלפו בדגמים חדשים וטובים יותר - למעט זה של הדוקטור.
במהלך התקדמות הסדרה שונה צורת חדר הבקרה הראשי (ואחד מהדוקטורים מציין בפרק "יומו של הדוקטור" - "עיצבת מחדש - אני לא אוהב את זה".)
בפרק "הילד הריק" משנת 2005 מציין הדוקטור התשיעי כי הטארדיס בפעולה כבר 900 שנים.
בפרק "אשתו של הדוקטור" משנת 2011 תודעתה של הטארדיס נשאבת לתוך אישה בשם אידריס והדוקטור זוכה לשושח איתה. במהלך השיחות מראה הטארדיס יכולת חזיית העתיד למרחקים קצרים, בכך שהיא פולטת תגובות לטענות שהדוקטור עוד לא העלה. היא אף טוענת ששמה הוא "סקסית" כי הדוקטור מכנה אותה כך כשהם לבד.. היא קוראת לו "הגנב שלי" וכשהוא טוען שהוא רק שאל אותה היא עונה: "שאילה מעידה על כווונה להחזיר את הדבר שנלקח. מה גורם לך לחשוב שאני אי פעם אחזיר אותך?". מאוחר יותר היא מסבירה את דבריה: "רציתי לראות את היקום, אז גנבתי אדון זמן וברחתי. אתה (הדוקטור) היית היחיד שמטורף מספיק".
מבט חיצוני על הטארדיס
כאמור לעיל, מטרת מנגנון הזיקית של הטארדיס כי היא הטארדיס תיבלע בסביבתה ולא תעורר חשד. הטארדיס של גיבור הסדרה "נתקעה" בצורת תא משטרה בריטי בשל כשל במנגנון - צורה זו הופיעה כאשר הטארדיס נחתה לראשונה בלונדון בשנת 1963, ומאז נותרה מבלי שינוי.
הדוקטור עשה מספר ניסיונות לתקן את המנגנון (בפרקים "לוגופוליס" ו"מתקפת האנשים הביוניים", אולם הצליח להפוך את הטארדיס לצורת עוגב צינורות ושער מפואר, אולם לבסוף השיב אותה לצורה הרגילה של תא משטרה. באחד הפרקים מציין הדוקטור התשיעי כי הוא התרגל לצורת תא המשטרה ולכן השאיר את המצב על כנו.
הכניסה לטארדיס מתאפשרת באמצעות מפתח המצוי בידי הדוקטור (המנעול נמצא מאחורי האות P בשלט הטארדיס). באחד הפרקים מציין הדוקטור כי יש 21 חורי מנעול והטארדיס תימס אם יוכנס המפתח לחור הלא נכון. בפרק אחר פותח הדוקטור את הטארדיס באמצעות הטבעת שלו. בפרק "ראש חנית מהחלל" משנת 1970 מציין הדוקטור השלישי כי לחללית מנגנון זיהוי מטבוליסטי ולכן גם מי שבידו המפתח לא יוכל להיכנס אם הטארדיס לא תזהה אותו. על אף דברים אלה, בפרקים רבים של הסדרה נכנסים אנשים בטעות לתוך הטארדיס.
בעת טיסה במערבולת הזמן (באנגלית - time vortex) הדלתות חייבות להישאר נעולות, אחרת, כפי שאירע בפרק "כוכב הענקים" הופכים כל הנוסעים בטארדיס לזעירים (גודל של בובה). בפרק אחר - "אויב העולם" ניתן לראות ש"המראה" בעת שהדלתות פתוחות מובילה לירידת לחץ והאויב של הדוקטור נשאב החוצה מן החללית (הדוקטור מצליח להיאחז במתקני הבקרה ולא להישאב). אבל בעת טיסה במרחב ולא בזמן אפשר להשאיר את הדלתות פתוחות. הדוקטור נראה לוקח את דונה נובל כשהדלת פתוחה, והם מנופפים לסבה, ומצליח להחזיק את איימי פונד מחוץ לטארדיס בזמן טיסה.
פנים הטארדיס
כאמור, נפח הטארדיס הפנימי הוא גדול ביותר: בפרק "המסע אל בטן הטארדיס", הדוקטור מציין שהטארדיס היא בגודל אין-סופי. יש בה חדרי מגורים, גלריית אומנות (המשמשת גם תחנת כוח לשעת חירום), בריכת שחייה, מרפאה ומספר רב של מחסנים. החלל הפנימי של הטארדיס משתנה בהתאם לתוכנות שונות שמפעילות אותה, ובפרק "קסטרובלבה" זורק הדוקטור 25% ממבנה הטארדיס על מנת לקבל מהירות יותר גבוהה.
מאפיין ארכיטקטוני של הטארדיס הוא ה"הדברים העגולים" - (כפי שהדוקטור קורא להם) סימנים עגולים המעטרים את קירות הטארדיס. מאפיין זה השתנה במהלך השנים וניתן לראותו בפרקים רבים בסדרה - בתחילה היה מדובר בעיגול שחור שסביבו עיגול שחור, ומאוחר יותר היה מדובר בדיסקים מוארים.
חדר השינה של הדוקטור עצמו לא נראה בכל שנות הסדרה - אולם "חדר האפס" - המשמש מעין חדר הגנה לדוקטור נראה בפרק "קסטרובלבה" - אולם חדר זה היה ב-25% מהחללית שנזרקו לחלל.
חדר ארון הבגדים הרב קומותי מכיל בגדים רבים המשמשים הסוואה לדוקטור ולמלוויו.
גורדי השחקים הגבוהים באירופה
רשימת גורדי השחקים הגבוהים באירופה מכילה את גורדי השחקים של אירופה מסודרים לפי גובה.
טארדיס
חדרי הבקרה
חדר הבקרה, המכיל את מתקני הפעלת הטיסה והניווט של הטארדיס מצוי בכניסה לטארדיס והוא החדר שרואים במרבית הפרקים. לטארדיס שני חדרי בקרה - עיקרי, שקירותיו לבנים והוא בעל מראה עתידני, ושני, בעל מראה עתיק יותר וקירות עץ.
גורדי השחקים הגבוהים באירופה
מאז שנות ה-2000 נצפתה באירופה בנייה פעילה לגובה, הנמשכת גם בזמן הנוכחי, בתקופה זו נבנו 39 מתוך 44 מבנים בגובה של 220 מטר ומעלה.
טארדיס
חדרי הבקרה
בעונה של שנת 2005 מוצג חדר בקרה בעל כיפה ועמודים אורגניים יותר התומכים בה. בחדר בקרה זה לא רואים את הדלתות הפנימיות ובמקומם ניתן לראות את הדלתות החיצוניות של תא המשטרה. בסדרה עצמה לא ניתן הסבר לשינוי זה, אולם בספר "דברי ימי גאליפרי" מאת לאנס פרקין נאמר שהטארדיס ניזוקה בהיתוך קר וזה ההסבר שניתן לשינויים.
גורדי השחקים הגבוהים באירופה
גורדי שחקים הגבוהים ביותר מרוכזים בשמונה מדינות, המספר הגדול ביותר, 20, ברוסיה: 19 - במוסקבה ו-1 - בסנט פטרסבורג. כמו כן, 7 גורדי שחקים ממוקמים בבריטניה - כולם בלונדון, 5 גורדי שחקים ממוקמים בטורקיה - כולם ממוקמים בצד האירופי של איסטנבול.
טארדיס
חדרי הבקרה
בחלק מהספרים מתואר חדר בקרה שלישי, המתואר כחדר הבנוי כמו קתדרלה גותית (ספרו של מארק גאטיס - "נייט שייד" ("Nightshade")).
גורדי השחקים הגבוהים באירופה
עד כה, הבניין הגבוה ביותר באירופה הוא מרכז לאחטה בסנקט פטרבורג שברוסיה. גובהו 462 מטר.
טארדיס
חדרי הבקרה
במרכז כל חדר בקרה ישנו לוח בקרה ועליו כל מכשירי ההפעלה של הטארדיס. הלוחות משתנים מעונה לעונה אולם מאפיין אחיד המופיע בכולם הוא מתקן העולה ויורד במרכז הלוח כאשר הטארדיס נמצאת בתעופה, המכונה "מנוע הזמן".
מאיר קייזרלינג
הרב מאיר קייזרלינג (בהונגרית: Meyer Kayserling; גליידינגן (הנובר) 17 ביוני 1829 – בודפשט, 21 באפריל 1905) היה רב, פילוסוף והיסטוריון הונגרי-גרמני. כיהן כרב ראשי בשווייץ ובבודפשט.
טארדיס
חדרי הבקרה
מספר האנשים הנדרשים להפעלת הטארדיס הוא בין שישה לשבעה (לפי דיברי הדוקטור העשירי בפרק משנת 2008 שנקרא "סוף המסע") - דבר המסביר מדוע מתרוצץ הדוקטור מסביב ללוח הבקרה בעת הפעלת הטארדיס.
מאיר קייזרלינג
ביוגרפיה
מאיר קייזרלינג נולד בהנובר. אביו, אברהם קייזרלינג, היה סוחר. הוא סיים את לימודיו בתיכון בעיר הולדתו והמשיך את הכשרתו במדעי היהדות. להשגת מטרתו הלך לישיבה של גרשון יהושפט בהלברשטאדט ולאחר מכן בניקולסבורג ובפרנקפורט. כיוון שהוריו היו עניים מאוד ולא הצליחו לסייע לו בתקופת לימודיו קייזרלינג, עסק במתן שיעורי צרפתית ואנגלית. מפרנקפורט עבר לפראג, שם למד אצל שלמה יהודה לייב רפופורט במשך שישה חודשים. את לימודי התלמוד סיים למעשה בווירצבורג אצל הרב יצחק דב (זֶליגמן בֶּר) הלוי בַּמבֶּרגֶר. שם קיבל את הסמיכה לרבנות, ואז (1851) נרשם לאוניברסיטת וירצבורג; בשנת 1853 היה סטודנט באוניברסיטת הומבולדט של ברלין שם למד לימודי היסטוריה ופילוסופיה. בעידודו של לאופולד פון רנקה, למד ספרדית והחל לצלול לתוך היצירות על יהדות ספרד. כדי להמשיך את לימודיו הפילוסופיים עבר לאוניברסיטת האלה ובשנת 1856 השיג תואר דוקטור לפילוסופיה.
טארדיס
חדרי הבקרה
במרבית פרקי הסדרה, חדר הבקרה המשני הוא קטן יותר מהחדר הראשי, ולוחות הבקרה מוסתרים מאחורי לוחות עץ. כמו כן, אין בו "מנוע זמן" העולה ויורד בעת תעופה. רק בפרקים המאוחרים לשנת 1996 מופיע בחדר הבקרה המשני "מנוע זמן".
מאיר קייזרלינג
ביוגרפיה
הוא היה כבר סופר ידוע כשהוזמן להיות רבם של יהודי שווייץ בשנת 1861. שם חיכתה לו עבודה עצומה: להילחם למען שוויון זכויות היהודים בשווייץ. בחוברותיו ועלוניו תקף בחירוף נפש את המפלגה הדתית, הקלריקלית. התוצאה של הטרדתו המתמדת הייתה לבסוף כי ביולי 1863 העניקה מועצת האומה ליהודים זכויות אזרחיות.
טארדיס
מערכות הטארדיס
בשל גילה המתקדם של הטארדיס היא נוטה להתקלקל, ולכן במרבית פרקי הסדרה מופיעה סצנה בה הדוקטור נמצא מתחת פאנל או פותח פאנלים בקירות בניסיון לתקן דבר זה או אחר. תופעה זו הפכה לאחד ממאפייני הסדרה, שלבסוף התיקון מתבצע, בדרך כלל, על ידי מתן בעיטה או מכה עם פטיש לחלק המקולקל.
מאיר קייזרלינג
ביוגרפיה
בשנת 1870 נענה להזמנת הקהילה היהודית של פשט להיות הדרשן והרב בקהילה, ומאז עד מותו פעל בבודפשט במשך 35 שנה. בזכות היכולות שלו בתחום מדעי ספרד, הוא נבחר כחבר באקדמיה למדעים בספרד והיה חבר גם במספר חברות מדעיות זרות.
טארדיס
מערכות הטארדיס
בעונה של שנת 2005 חדר הבקרה עוצב בהתייחס לאמור לעיל, מתוך ניסיון להראות שהוא בנוי מחלפים - חלק מהידיות הן משקולות נייר או משאבות אופניים.
מאיר קייזרלינג
ביוגרפיה
חלק ממאמריו פורסמו ב:
טארדיס
מערכות הטארדיס
לטארדיס יש מנגנונים המופעלים טלפתית על ידי הדוקטור.
לטארדיס שדה כוח המגן עליה מפני התקפה חיצונית (בפרק הראשון של הסדרה המחודשת משנת 2005 מצוין כי כל צבאו של ג'ינגס חאן ניסה להיכנס אליה ולא הצליח). מערכת המצוייה ב"חדר המנזר" (The Cloister Room ) של הטארדיס, הקרויה "פעמון המנזר" (Cloister Bell) מזהירה מפני סכנות.
המערכת הטלפתית בתוך הטארדיס מאפשרת לכל הנוסעים בה להבין שפות אחרות שישמעו לנוסעים כמו שפתם המקורית. כאשר דונה נובל ניסתה להגיד בלטינית "ויני וידי ויצ'י" וכשמערכת הטלפתית של הטארדיס פעלה לתרגם כבר את דבריה ללטינית, נאמר שהיא נשמעת כמו וולשית.
המערכת גם מתרגמת טקסט שיראה כאילו נכתב בשפתם של הנוסעים, אבל היא לא מתרגמת כתב גליפראני.
בסוף עונה ארבע, כאשר הדוקטור החזיר את כדור הארץ מקצהו השני של היקום הוא ציין כי הטארדיס מיועדת לשישה טייסים אף על פי שהוא מטיס אותה לבדו. ושזו הסיבה שהיא כה רועשת ומשקשקת. ועם זאת בעונה חמש, דוקטור ריבר סונג אמרה שהדוקטור פשוט שוכח להרים את הבלמים ובגלל זה נוצר הצליל שהדוקטור חושב שהוא חיוני לנחיתה. דוקטור ענה "אני אוהב את הצליל הזה. זה צליל מבריק"
טארדיסים נוספות
בכמה פרקים של הסדרה הופיעו טארדיסים של אדוני זמן אחרים - בהם מנגנון הזיקית עובד. צורתן החיצונית הייתה כשל שעון אורלוגין, עמוד דורי, בתולת ברזל, ואח. טארדיס אחת יכולה להופיע בתוך טארדיס אחרת, אולם בפרק "מפלצת הזמן" נאמר כי אם טארדיס אחת תנסה לתפוס את המקום בו תופסת טארדיס אחרת בחלל ובזמן יארע פיצוץ זמן. לעומת זאת בפרק "לוגופוליס" אויבו של הדוקטור - "המאסטר" הנחית את הטארדיס שלו סביב הטארדיס של הדוקטור - דבר שייצר לולאה - וכל טארדיס הופיע בתוך הטארדיס השנייה.
בספרים שנעשו על בסיס הסדרה נאמר כי טארדיסים מדגמים חדשים מסוגלים לירות "טורפדו זמן" המסוגל להקפיא את מטרתו לאחר פגיעה בו בזמן (ולא בחלל). טארדיסים מדגם 102 (על פי האמור בעונה של הדוקטור השמיני) מסוגלות לקבל צורת אדם.
מסחור
הטארדיס היא הסמל המזוהה ביותר על הסדרה "דוקטור הו" - ומשכך הופיע על מוצרים רבים של הסדרה. מספר רב של דגמים של הטארדיס נבנו ונמכרו - בין כצעצועים ובין כגדלים בגודל מלא עבור מעריצים.
עם חידוש הפקת הסדרה בשנת 2005 החלה מכירה של ארון DVD בצורת טארדיס.
דגמים מקוריים של הטארדיס משנות ה-70 ממחסני ה-BBC נמכרו במכירה פומבית בדצמבר 2005 בעלות של 10,800 ליש"טים.
משטרת לונדון תבעה את הBBC על זכיות למכירת מוצרים בדמות תא משטרה, אך משום שהמראה מזוהה יותר עם הסדרה מאשר עם מטרתו המקורית, הBBC זכתה במשפט והזכיות נשארו אצלה.
אזכורים נוספים
בשל פופולריותה הטארדיס אוזכרה פעמים רבות גם מחוץ לסדרה. האסטרואיד 3325 טארדיס נקרא על שמה של החללית מהסדרה.
פרויקט של סוכנות החלל האירופאית (ESA) לבדיקת עמידות בעלי חיים בחלל נקרא גם הוא טארדיס (Tardigrades In Space)
בסדרה הקומית המפץ הגדול מתנהל קרב טניס שולחן בגלל טארדיס.
הטארדיס היה שמה של תוכנה משנות ה-90 אשר ניהלה שרתי אינטרנט (צלמית ההפעלה שלה הייתה תא משטרה כחול).
מאז שנת 1986 כל תחנות העבודה מסוג יוניקס של חברת סאן מיקרוסיסטמס נקראים "טארדיס".
הדיוויזיה ה-86 (האימפריה הגרמנית)
דיוויזיית הרגלים ה-86 (בגרמנית: 86. Infanterie-Division) הייתה דיוויזיה של הצבא הגרמני הקיסרי במלחמת העולם הראשונה.
היסטוריה
הדיוויזיה הוקמה בנובמבר 1914 כדיוויזיית ורניץ, על שם מפקדה הגנרל תאודור פון ורניץ, והפכה לדיוויזיית הרגלים ה-86 באוגוסט 1915. הדיוויזיה שירתה בתחילה בחזית המזרחית. היא החזיקה את הקו על יד מלאווה מנובמבר 1914 עד יולי 1915 ולאחר מכן השתתפה בגורליצ'ה-טארנוב, פרצה דרך בפשאסניש ונלחמה על ה-Narew, ולאחר מכן השתתפה בקרבות המשך במשך החודשים הבאים עד שהקו התייצב. בספטמבר 1915 היא לחמה בביצות ליטא. היא עסקה בלוחמה עמדה בגזרת וישניב על הנהרות ברזינה, אולשנקה וקרבליאנקה מספטמבר 1915 עד מרץ 1916. לאחר מכן היא נלחמה באגם נרץ' ובהמשך לחמה לאורך הנהרות סטיר העליון וסטוקהוד מיולי 1916 עד דצמבר 1917. בינואר 1918, לאחר שביתת הנשק בחזית המזרחית, הועברה הדיוויזיה לחזית המערבית. היא שהתה בקו בחלקים שונים של החזית, ונלחמה בשלב התקפת הנגד של בעלות הברית במהלך הקרב השני על המארן. היא נשארה בקו עד סוף המלחמה. המודיעין של בעלות הברית דירג את הדיוויזיה כדרג רביעי. הדיוויזיה פורקה ב-1919 במהלך פירוז הצבא הגרמני לאחר מלחמת העולם הראשונה.
All Night Long (All Night)
(All Night Long (All Night הוא להיט של הזמר האמריקאי ליונל ריצ'י משנת 1983. השיר הופיע באלבומו "Can't Slow Down", ושילב מוזיקת נשמה עם השפעות ממוזיקת האיים הקאריביים. השיר הגיע למקום הראשון בשלושה ממצעדי הבילבורד (פופ, R&B, מוזיקה עכשווית למבוגרים) ולמקום השני במצעד הסינגלים הבריטי. ב-1984, ריצ'י הופיע עם השיר בטקס הסיום של משחקי הקיץ בלוס אנג'לס.
וידאו קליפ
חבר להקת המאנקיז, מייקל נסמית' הפיק את הקליפ לשיר שביים בוב רפלסון.
שירים שבוססו על השיר
I Like It" של אנריקה איגלסיאס שכתב וביצע אותו במשותף עם פיטבול, ו-רד וואן מכיל דגימות מוזיקליות מהשיר המופיעות אחרי הפזמון הראשון והשלישי. השיר זכה להצלחה רבה ונכלל באלבום Euphoria.
ב-2016, נכללה דגימה מהשיר בלהיט "Kidogo" שביצע הזמר הטנזני דאימונד פלטנומז עם הצמד הניגרי P-Square.
"Liar" של קמילה קביו דגם את השיר הקלאסי של ליונל ריצ'י על ידי אינטרפולציה של הלחן המלווה את מילות השיר "Fiesta, forever".
מייפל פלאג
מייפל פלאג (MAPLE FLAG; מאנגלית: דגל האדר) הוא תרגיל צבאי בינלאומי בן שישה שבועות לאימון בלוחמה אווירית המתקיים מדי שנה בבסיס כנף 4 של חיל האוויר המלכותי הקנדי בקולד לייק, אלברטה, קנדה.
התרגיל נחלק לשלושה שלבים בני שבועיים כל אחד, והוא מאפשר לצוותי האוויר של קנדה ושל בעלות בריתה אימון מציאותי בלוחמה אווירית, עם דגש על מבצעים רחבי היקף. בתרגיל מתורגלים הכוחות גם בתובלה אווירית, לוחמה אלקטרונית, ותדלוק אווירי.
מייפל פלאג הוא הגרסה הקנדית לתרגיל הרד פלאג האמריקני, וכמוהו הוא נוצר בעקבות ממצאי מחקר שהראה שבמלחמת וייטנאם, טייס אשר השלים 10 משימות קרב הגדיל את סיכויו לשרוד באופן משמעותי. תרגיל המייפל פלאג הראשון נערך בשנת 1978.
בתרגיל מייפל פלאג נעשה שימוש במיטווח הנשק קולד לייק (CLAWR) המכסה שטח של 11,600 קמ"ר. זהו מיטווח ההפצצה היחידי בקנדה. בשטח המיטווח פזורות כ-640 מטרות קרקעיות והוא סגור לתעופה אזרחית. המטרות כוללות טנקים, סוללות טילי קרקע-אוויר, מכ"מים, אתרים תעשייתיים, מרכזי שליטה ובקרה, וסוגים נוספים של כלי רכב וכלי טיס. מתוך 100 האתרים במיטווח קיימים גם שבעה שדות תעופה הכוללים מסלולי המראה ומסלולי הסעה.
מייפל פלאג ה-38
תרגיל מייפל פלאג 38 נערך בין ה-15 במאי ל-24 ביוני 2005. בתרגיל השתתפו יותר מ-5,000 אנשי צבא מ-11 חילות אוויר מרחבי העולם. בתרגיל זה השתתף גם חיל האוויר הישראלי, לראשונה בתולדות התרגיל. מלבד ישראל השתתפו בתרגיל גם חילות האוויר של קנדה, ארצות הברית, בריטניה, גרמניה, צרפת, הולנד, בלגיה, שוודיה, סינגפור, וניו זילנד. בנוסף, צפו בתרגיל משקיפים מחילות האוויר של ארגנטינה, ברזיל, צ'ילה, קטר ואיחוד האמירויות הערביות.
מייפל פלאג ה-39
בתרגיל השתתפו חילות האוויר של קנדה, גרמניה, צרפת, בריטניה, ניו זילנד, סינגפור, שוודיה וארצות הברית. בנוסף, צפו בתרגיל משקיפים מחילות האוויר של ברזיל, פולין, יוון, עומאן, מצרים, סינגפור ודרום אפריקה.
עירוי טסיות דם
עירוי טסיות דם או עירוי טסיות (באנגלית: Platelet Transfusion) הוא טיפול שמטרתו למנוע דימום אצל אנשים עם ספירת טסיות נמוכה או תפקוד טסיות נמוך. לעיתים קרובות תהליך זה מתבצע אצל חולי סרטן הדם המקבלים כימותרפיה (כמו לוקמיה ומיאלומה נפוצה), מושתלי מח עצם, אנשים הסובלים מאנמיה אפלסטית או אנשים המצפים לניתוח נרחב כמו ניתוח לב-חזה ובעלי ספירת טסיות נמוכה. עירוי טסיות ניתן גם במקרים של דימום פעיל משמעותי על-מנת לסייע לעצור אותו.
עירוי טסיות ניתן באמצעות מחט לתוך הוריד, בדומה לעירוי דם. תרומת טסיות נעשית באמצעות מכשיר מיוחד הנקרא פרזיס אשר מפריד בין הטסיות ובין שאר מרכיבי הדם של התורם, ולוקחת כשעתיים.
מניעת דימום
גופי בריאות במספר מדינות בעולם ממליצים לתת עירוי טסיות מניעתי (prophylactic platelet transfusion) לאנשים במצבי כשל של מח העצם על-מנת להוריד את הסיכון לדימום ספונטני. ההמלצה היא לעשות זאת כאשר ספירת הטסיות בדם היא מתחת ל-10,000 טסיות למיקרוליטר (ממ"ק) דם. רף זה נחשב לסטנדרט מקובל על ידי חוקרים ומטפלים, בין היתר בשל מיעוט המידע לגבי הסף האופטימלי למתן עירוי טסיות, אך ספירת טסיות לבדה אינה הגורם היחיד שקשור בנטייה לדימום. ספירת טסיות תקינה היא בין 150,000 ל-450,000 טסיות למיקרוליטר.
טיפול בדימום פעיל
מומלץ לתת עירוי טסיות לחולים אשר מדממים ושספירת הטסיות שלהם נמוכה על מנת לעצור את הדימום (therapeutic-only platelet transfusion, להלן "עירוי טיפולי-בלבד"), גם אם ספירת הטסיות מעל 30,000 טסיות למיקרוליטר, כתלות בחומרת הדימום.
השוואה בין הגישות
השאלה אם לתת עירוי מניעתי או עירוי ברגע שפרץ דימום היא מושא לדיון בקרב מטפלים וחוקרים. ישנם מספר שיקולים בקביעת אסטרטגיית הטיפול המתאימה, כאשר המוביל שביניהם הוא מידת הסיכון למטופל והגנה עליו מפני תופעות הלוואי השליליות שעלולות לקרות בעקבות העירוי. מבחינת שירותי הבריאות, מניעת מתן עירויי טסיות מניעתיים שלא לצורך תהיה משמעותית מבחינה כלכלית ולוגיסטית, זאת משום שניתן לאחסן טסיות דם רק ל-5 ימים ומפני שתהליך הייצור של מנת העירוי מורכב, דבר שגורם לכך שמנות נמצאות בזמינות נמוכה.
סקירה השוואתית של מחקרים בחולים עם ספירת טסיות נמוכה בדקה את מספר אירועי הדימום וחומרתם אצל חולים שקיבלו עירוי טסיות מניעתי לעומת חולים שקיבלו עירוי טסיות טיפולי-בלבד. החוקרים מצאו שמדיניות טיפולית של מתן עירוי מניעתי קשורה בסיכון נמוך יותר לאירועי דימום אצל חולים שמקבלים כימותרפיה או שעוברים השתלת מח עצם. עם זאת, אצל חולים שעוברים השתלת מח עצם אוטולוגית (מהמטופל עצמו) לא נצפה הבדל ברור. הם הוסיפו שאין הוכחות מספיקות לקבוע הבדל ברמת המקרים של דימום חמור (דרגת דימום 3 או 4 לפי הגדרת ארגון הבריאות העולמי) או במקרי התמותה שכן מקרים אלו נדירים מאוד בקרב החולים שנבדקו. אחד מהמחקרים בסקירה הראה שמספר הימים עם דימום משמעותי לחולה נמוך יותר במדיניות עירוי מניעתי. באופן כללי, מדיניות של מתן עירוי טיפולי-בלבד קשורה בכמות מנות עירוי נמוכה יותר שניתנה לחולים.
מינון
סקירה השוואתית של מספר מחקרים בחולים שמקבלים כימותרפיה ומושתלי מח עצם לא מצאה הוכחות לקשר בין עירוי עם מינון נמוך של טסיות ובין סיכון לדימום לעומת מינון בינוני או גבוה. עם זאת, מינון נמוך מוביל לצורך במספר עירויים גבוה יותר לעומת מינון בינוני.
תופעות לוואי
תופעות לוואי כוללות חום, תגובות אלרגיות (למשל אנפילקסיס) ותגובות רגישות יתר, זיהום ופגיעה חדה בריאות עקב קבלת עירוי דם (TRALI). האחרונה עלולה להוביל לתסמונת מצוקה נשימתית חריפה (ARDS, Acute Respiratory Distress Syndrome). זיהומים שמקורם בחיידקים יחסית יותר נפוצים בעירוי טסיות מאשר בעירוי דם כיוון שהן מאוחסנות בטמפרטורה יותר גבוהה.
תופעות לוואי נפוצות יותר בעירוי הטסיות הראשון שניתן למטופל לעומת העירויים הבאים מפני שהסיכון לתגובות אלרגיות או רגישות יתר פוחת. מתן עירויים במינון גבוה של טסיות עלול להוביל לשיעור גבוה יותר של תופעות לוואי.
מומלץ לבצע התאמה בין סוג הדם של התורם ושל המקבל לפני מתן העירוי, אך בשל הזמינות הנמוכה של טסיות לרוב ניתן עירוי טסיות גם ללא התאמה זו.
שימוש
אנשים עם מחלות דם וחולי סרטן מקבלים את האחוז הגדול ביותר של תרומות טסיות דם. רוב העירויים ניתנים כדי למנוע דימום במהלך טיפול בכימותרפיה או השתלת מח עצם. שאר התרומות ניתנות בעיקר ברפואה פנימית, בניתוחי לב-חזה וביחידה לטיפול נמרץ.
שלא כמו מרכיבי דם אחרים, ניכרת עליה בביקוש לעירוי טסיות במספר מדינות בעולם. גידול בשיעור האוכלוסייה המבוגרת, גידול במספר האנשים עם סרטן הדם ושינויים בטיפול ובניהול מקרי סרטן הדם הם ככל הנראה הסיבות לעליה זו בביקוש. כך למשל, מאז 1990, מספר השתלות מח העצם באירופה עלה מ-4,200 ללמעלה מ-30,000 כל שנה.
מחקרים וניסויים קליניים שונים ניסו לבדוק תחליפים טיפוליים לעירוי טסיות, ביניהם טיפול באמצעות החלבון תרומבופויטין אשר עושה בקרה לייצור טסיות בגוף או באמצעות פלסמה דלת-טסיות. עם זאת, טרם נמצאו הוכחות מספקות לתרומה של תרומבופויטין ודומיו במניעת דימום במקרים של ספירת טסיות נמוכה בחולים הסובלים מכשל כרוני של מח העצם.
איסוף טסיות
איסוף טסיות לטובת הכנת מנת עירוי טסיות נעשה על ידי הפרדתם מתרומת דם מלא או על ידי הפרדתן משאר מרכיבי הדם בתהליך מיוחד הנקרא פרזיס. במנת דם מלא אחת אין מספיק טסיות בשביל מנת עירוי טסיות אחת, ולכן יש צורך בסינון הטסיות ממספר תרומות דם. הדבר מעלה את הסיכון לתופעות לוואי הקשורות בזיהומים שעלולים לעבור בעירוי, וכן מקשה מאוד על התאמת סוג הדם של התורמים ושל החולה. מכיוון שתופעות לוואי אלו נדירות, ומנגד תרומות דם ניתנות בתדירות גבוהה ובזמינות גבוהה לעומת טסיות דם, יש מרכזי דם שמעדיפים להשתמש בשיטה זאת של סינון טסיות מתרומות דם. בתהליך הפרזיס ניתן לאסוף מספיק טסיות מחולה אחד, אך זהו תהליך שלוקח יותר זמן, דורש מכשור מיוחד ויקר יותר, וכרוך בגיוס נפרד של תורמים. לכן, דרוש לו מנגנון התרמה נפרד ומסובך יותר.
לטסיות חיי מדף של 5 ימים בלבד.
היסטוריה
עירוי טסיות נכנס לשימוש ברפואה בשנות ה-50 וה-60 של המאה ה-20. הוא נהיה טיפול סטנדרטי בחולים עם כשל במח העצם בשנות ה-70 וה-80. הטיפול נמצא ברשימת התרופות החיוניות של ארגון הבריאות העולמי, התרופות הבטוחות והחיוניות ביותר שצריכות להימצא בכל מערכת בריאות.
דוד דרום
דוד דרום (1943 – 28 באפריל 2021) היה ביולוג ימי וצלם טבע. כיהן במשך 35 שנה כראש המחלקה לצילום מדעי באוניברסיטה העברית בירושלים, תפקיד ממנו פרש בשנת 2007.
ביוגרפיה
דרום נולד במומבאי שבהודו ב-1943 ועלה לישראל עם משפחתו ב-1949 והם התיישבו בירושלים, שם התגורר עד מותו.
פעילותו כביולוג וכצלם טבע
בשנת 1972 קיבל דרום תואר דוקטור בביולוגיה ימית. הוא תיעד את הטבע היבשתי, בצלמו רבים מפרחי הבר של ארץ ישראל, עם דגש על תיעוד צמחי התנ"ך. בנוסף, הוא צילם צילומים תת-מימיים רבים, בהם תיעד מאות רבות של מיני דגים וחסרי חוליות ימיים בים סוף ובים התיכון. אופון דוד-דרום (Upeneus davidaromi), מין של דג ממשפחת המוליתיים, נקרא על שמו בשנת 2001.
פעילותו כאספן סכינים מעוצבים
בנוסף לפעילותו בעולם הטבע, דרום הוא אספן נלהב של סכינים מודרניים המעוצבים בעבודת יד. במסגרת זו, הוא החל לעבוד ב-2002 על הפקה של סדרת ספרים אמנותיים באנגלית בנושא. כמה מהספרים, שכולם הופקו בפורמט, גדול תורגמו לחמש שפות נוספות.
באוקטובר 2010, הוענק לדרום "פרס נייט פוזנר" על ידי ארגון יצרני הסכינים האמריקאי "The Knifemakers' Guild", בכנס השנתי שלהם בלואיוויל שבקנטקי, ארצות הברית. הפרס הוענק לציון "שירות יוצא מן הכלל שלו בקידום סכינים מעוצבים בעבודת יד".
שרון עידן
שרון עידן (נולד ב-15 במרץ 1974) הוא עיתונאי ישראלי המשדר בתאגיד השידור הציבורי.
ביוגרפיה
שרון עידן נולד בבת ים. במהלך לימודיו בתיכון החל לשדר במשדרי הרדיו של קול ישראל המיועדים לנוער, במסגרת רשת א' של קול ישראל.
שירת בצה"ל כקצין חילוץ קרבי. בשנת 1994 במהלך שירותו הצבאי נפצע ברגלו. בעקבות הפציעה נקטע חלק מכף רגלו והוא הוכר כנכה צה"ל. לאחר פציעתו חזר לפקד כקצין חילוץ על יחידות מילואים שונות.
בסוף שנת 1994 החל לעבוד כעורך ומגיש בקול ישראל, וב-1997 סיים את קורס הקריינים של קול ישראל והוסמך כקריין.
בתחילת שנות ה-2000 שימש עידן כיושב ראש ועד עיתונאי קול ישראל בתל אביב.
בשנים 2002–2007 הגיש את תוכנית הבוקר "אור ראשון" ברשת ב'. בשנים 2013–2017 היה ממגישי התוכנית הכלכלית "צבע הכסף". כמו כן ערך והגיש את תוכנית הרדיו "תרבות זה כל העניין" ברשת א'. ב-2016–2017 היה מעורכי יומן הערב של רשת ב'. כמגיש ברשת א' וברשת ב' פרסם בין היתר סדרת ראיונות עם אישים שהכירו אישית את המשורר חיים נחמן ביאליק. בנוסף שידר הקלטות גנוזות מריאיון עם המשוררת לאה גולדברג.
עידן שימש ככתב ברשת ב' לענייני משטרה, פלילים, מדע ומשפט. תפקידו האחרון ברשת ב' היה כתב כלכלה עד לסגירת רשות השידור. במקביל הוא הגיש וערך יומני ערב ולילה ומשדרים מיוחדים. בחודש מאי 2017 ערך את משדר החדשות האחרון בקול ישראל לפני שזה החל לפעול במסגרת תאגיד השידור הישראלי, בשם "כאן קול ישראל".
בשנת 2017 הצטרף לתאגיד השידור הציבורי והחל משמש ככתב לענייני משטרה ופלילים, מגיש ועורך מבזקי חדשות ומשדרים ברדיו ובערוץ כאן 11. בהמשך מונה לכתב לענייני תחבורה, תעופה ותיירות, והוא העורך הראשי של דסק זה.
חיים אישיים
לשרון עידן תואר ראשון ושני במשפטים מהאוניברסיטה העברית. הוא נשוי ואב לשלושה, מתגורר בתל אביב. אחיו הוא העיתונאי אלון עידן, עורך מדור הדעות של עיתון "הארץ".
מלחמת האזרחים בנווארה (1451–1455)
מלחמת האזרחים בנווארה בשנים 1451–1455 העמידה את חואן השני מממלכת נווארה מול בנו ויורש העצר שלו, שארל הרביעי.
כשהמלחמה החלה, חואן השני היה מלך נווארה מאז 1425 באמצעות אשתו הראשונה, בלאנש הראשונה, מלכת נווארה, שנישאה לו ב-1420. על פי הסכם הנישואין משנת 1419, בנם הבכור של חואן ובלאנש היה אמור לרשת את נווארה עם מותה של בלאנש. כשמתה בלאנש ב-1441, חואן שמר על השליטה באדמותיה ונישל את בנו הבכור, שארל (נולד ב-1421), שכבר מונה לנסיך ויאנה על ידי סבו שארל השלישי, מלך נווארה ב-1423. חואן ניסה להרגיע את בנו עם מינויו למשנה למלך נווארה, אך החינוך הצרפתי של בנו ובני בריתו הצרפתים, בני בומונטה, הביאו את השניים לעימות. חואן נתמך על ידי האגרמונטים.
מ-1451 עד 1455, הם היו מעורבים בלוחמה גלויה בנווארה. שארל הובס בקרב איבר ב-1452, נלכד ושוחרר; וחואן ניסה לנטרל אותו על ידי הגדרת בתו אלינור, שהייתה נשואה לגסטון הרביעי מפואה, באופן לא חוקי כיורשתו. בשנת 1451, אשתו החדשה של חואן, חואנה אנריקס, ילדה בן, פרננדו. בשנת 1452, שארל ברח מאביו תחילה לצרפת, שם חיפש לשווא בעלי ברית, ולאחר מכן לחצרו של דודו, אחיו הבכור של חואן, אלפונסו החמישי, מלך אראגון בנאפולי. שארל היה פופולרי בספרד וחואן נהיה יותר ויותר לא פופולרי כיוון שסירב להכיר בשארל כ"נולד ראשון", וכנראה תכנן להפוך את פרננדו ליורשו. מלחמת האזרחים בנווארה הקדימה את מלחמת האזרחים הקטלאנית של 1462 – 1472, שבה התעללותו של חואן בארל הייתה אירוע מזרז.
ד'ר"ח
לפי מצבה כ"א ממצבות צוער, שנה זו הייתה מעוברת.
מינכן (ספר)
מינכן (באנגלית: Munich) הוא ספר מאת רוברט האריס, העוסק בוועידת מינכן מנקודת מבטם של עובד בשירות החוץ הבריטי ומקבילו בשירות החוץ הגרמני.
הספר יצא לאור בעברית בהוצאת כנרת זמורה-ביתן דביר בשנת 2017 בתרגומו של ארז אשרוב.
עלילה
הדמות הראשית בספר הוא יו ליגט, כוכב עולה בשירות הדיפלומטי הבריטי המשמש כעוזרו האישי של ראש ממשלת בריטניה נוויל צ'מברלין. בצעירותו, למד ליגט באוניברסיטת אוקספורד והתיידד עם צעיר גרמני בשם פאול הרטמן. כיום, הרטמן עובד בשירות החוץ של גרמניה הנאצית כמתרגם. בחשאי, הרטמן חבר בתנועה מהפכנית בהנהגת לודוויג בק והנס אוסטר השואפת להדיח את אדולף היטלר ולבטל את שלטון המפלגה הנאצית בגרמניה. עם זאת, הקושרים מחזיקים בדעות לאומניות ומונרכיסטיות ושואפים להשאיר בידי גרמניה את אוסטריה ואולי אף להחזיר לשלטון את וילהלם השני, קיסר גרמניה. חלק מהקושרים חפצים להשאיר את היטלר בחיים ולהעמידו משפט, אולם האחרים מתכננים בחשאי לרצוח אותו.
בינתיים, היטלר תובע מצ'כוסלובקיה את חבל הסודטים, מה שמוביל את צ'מברלין לכנס פסגת מעצמות במינכן. הקושרים חפצים שהמעצמות יסרבו לדרישתו של היטלר ויכריזו עליו מלחמה, מה שיעניק להם תירוץ להדיחו. כדי לוודא שבריטניה אכן תילחם, הרטמן משיג עותק נדיר של פרוטוקול ועידת הוסבאך. כדי להעביר את המסמך לידי צ'מברלין, הוא משגר בקשה מיוחדת דרך המודיעין הבריטי לשלוח את ידיד נעוריו, ליגט, למינכן. למרות שליגט לא מתלהב מהרעיון, הוא נענה לבקשת המודיעין ונוסע למינכן. הוא פוגש את הרטמן, ותוך הקרבת משרתו האישית מפגיש בינו לבין צ'מברלין ומראה לו את המסמך. צ'מברלין אינו מתרשם וחותם עם היטלר על ההסכם ההיסטורי למרות זאת. הרטמן חוזר לעבודתו בברלין מיואש, ובספר נזכר כי הוא נתלה לאחר קשר העשרים ביולי. וליגט חוזר ללונדון שם הוא מודיע לאשתו כי הוא אינו מאמין בשלום בר קיימא. הוא מתכנן לפרוש מהשירות הדיפלומטי ולהתגייס לחיל האוויר המלכותי כדי לשרת את בריטניה במלחמה הקרבה.
עיבוד קולנועי
ב-2021 נטפליקס הפיקה עיבוד קולנועי בשם מינכן, על סף מלחמה (Munich – The Edge of War) בבימויו של כריסטיאן שבוכוב על פי תסריט של בן פאואר, בכיכובם של ג'רמי איירונס כנוויל צ'מברלין, ג'ורג' מקיי, יאניס ניוויונר, ליב ליסה פרייז, אוגוסט דיל ומרטין ווטקה. הסרט הוצג לראשונה ב-13 באוקטובר 2021 בפסטיבל הסרטים של לונדון.
דוז'ד (ערוץ)
גשם (במקור: Дождь – דוז'ד, ידוע גם כ- TV Rain ) הוא שמה של חברת חדשות בשפה הרוסית בבעלות פרטית וערוץ טלוויזיה באותו שם.
החברה מפעילה ערוץ טלוויזיה עצמאי בהולנד המשדר לקהל דובר רוסית ברחבי העולם.
בעבר התקיימה החברה כערוץ טלוויזיה עצמאי שבמקור שידר מרוסיה. הערוץ היה בעל תפוצה רחבה ונקלט בשידורי לוויין.
הערוץ משדר תוכניות בידור, תוכניות חדשותיות וסרטי תעודה שונים. בניגוד לעמדת ערוצי הטלוויזיה הממלכתיים ומרבית הערוצים ברוסיה, הערוץ סיקר באופן נרחב את המחאות ברוסיה ופרשת פוסי ריוט. כשני שלישים משידורי הערוץ מועברים בשידור חי.
הערוץ נתקל בקשיים בקבלת רישיונות שידור מרשויות רוסיה לאחר שהביע תמיכה בפעיל הפוליטי אלכסיי נבלני ולאחר שבינואר 2014 שודרה תוכנית שעסקה במצור על לנינגרד בתקופת מלחמת העולם השנייה; בתוכנית נשאלה השאלה האם שווה היה להיכנע לנאצים על מנת להציל חיים. התוכנית גררה ביקורת נרחבת נגד הערוץ, וחרף ההתנצלות הרשמית מטעם עורכי הערוץ, מרבית רשתות הכבלים מחקו את הערוץ מלוח השידורים, וזה עבר לשידור באמצעות לוויינים ושידור אינטרנטי.
ב-1 במרץ 2022, ממשלת רוסיה חסמה את הגישה לגשם עקב סיקור הפלישה של כוחות רוסים לאוקראינה.
ב-18 ביולי 2022, הערוץ החל לשדר מחדש בעקבות הקמת משרד ראשי חדש בריגה לאחר שנאלץ לסגור את משרדיו שבתוך רוסיה וקבלת רישיון אירופי לשידור. משרדי משנה הקומו גם בטביליסי, בפריז, ובאמסטרדם. הערוץ ביקורתי ביותר למשטר הרוסי ותומך בצד האוקראיני בפלישה הרוסית לאוקראינה.
ב-6 בדצמבר 2022 ביטלה רשות התקשורת של לטביה את רישיון השידור של הערוץ בעקבות התבטאות של אחד ממנחי החדשות שקרא לתרום ביגוד וציוד לחיילים רוסיים שנלחמים באוקראינה. ראשי הערוץ התנצלו והמגיש פוטר מהתחנה. בדצמבר 2022 קיבלה רישיון לשידור בהולנד, והאולפן הראשי הועבר לאמסטרדם.
היסטוריה
הערוץ הוקם באפריל 2010 וכבר מלכתחילה נודע באופי השידורים החתרני והמנוגד למדיניות ערוצי הטלוויזיה הממלכתיים במדינה, באשר הוא נוטה לבקר את חברי מפלגת רוסיה המאוחדת ובכירי ממשלת רוסיה.
ב-2011 הוענק לערוץ פרס מיוחד מטעם אקדמיה הרוסית לטלוויזיה. ב-2012 נטל הערוץ חלק בתחרות ממשלתית להפיכתו לערוץ פדרלי בתמיכה ממשלתית, אך הערוץ נכשל ולא נכנס לחבילת הסיוע הממשלתית.
בינואר 2014 ספג הערוץ ביקורת על שידור תוכנית בעניין המצור על לנינגרד, דבר שהביא לניתוקו ממרבית רשתות הכבלים ברוסיה. במרץ אותה שנה מנכ"לית הערוץ, נטליה סינדייבה, הביעה חשש כי הערוץ עלול להיסגר בתוך ארבעה חודשים. במרץ 2014 הצליח הערוץ לגייס במימון ציבורי כמיליון דולר.
בינואר 2017 המועצה הלאומית לרדיו וטלוויזיה של אוקראינה אסרה לשדר את הערוץ במדינה, והערוץ חדל לשדר לאוקראינה.