cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
ברוריה
דמותה ופועלה
מסופר עליה שלימדה את בעלה רבי מאיר להתפלל לחזרתם בתשובה של הרשעים ולא לכיליונם. מסופר שם כי לרבי מאיר היה שכן רע שהיה מצער אותו מאוד, עד שרבי מאיר התפלל עליו שימות. אמרה לו ברוריה, על דרך הדרש, כי כתוב "יתמו חטאים" (מלשון חֵטְא) ולא חוטאים, ו"רשעים עוד אינם" מכיוון שחזרו בתשובה. וזאת על דרך המדרש יש אם למסורת ואין אם למקרא שכן על דרך הפשט, משמעות המילה "חַטָּאִים" (עם פתח ודגש) היא חוטאים, בעוד שמשמעות המילה "חֲטָאִים" (בחטף פתח ובלי דגש) היא המעשים. עוד מסופר עליה כי ביקשה מרבי מאיר בעלה לחלץ את אחותה מ'קובה של זונות' בה נכלאה על ידי הרומאים. במסע ההצלה הממושך שלו גילה רבי מאיר שהאחות שמרה על תומתה גם במקום שבייה בבית בושת. הוא הצליח להציל אותה, אבל אז הוא עצמו הפך למבוקש על ידי השלטונות וכמעט נתפס. חלקו האחרון של הסיפור עוסק בקורותיו של רבי מאיר המבוקש, שניצל גם הפעם בנס. במסע זה התגלו כוחותיו העל טבעיים, שבעטיים זכה לכינוי 'בעל הנס'.
במדרש משלי המאוחר יותר היא גם מתוארת כבעלת חוזק נפשי ותבונת חיים רבה. מסופר ששני בניה, שהיו בעלי מידות טובות ותלמידי חכמים, מתו בשבת. היא כיסתה את הגופות בסדין, וחיכתה שבעלה יגיע מבית המדרש במוצאי שבת, כיוון שלא מתאבלים בשבת. כשהגיע הביתה דאגה ברוריה שיעשה הבדלה ויאכל דבר מה, ולאחר מכן שאלה אותו: אם אדם שהפקיד אצלך פיקדון וכעת הוא מבקש אותו חזרה, מה לעשות? ענה רבי מאיר נחרצות שיש להשיב את הפיקדון. לקחה אותו ברוריה אל שני הבנים המתים ואמרה כי הקב"ה נתן להם פיקדון וכעת הוא מבקש אותו חזרה. כך הצליחה לנחם אותו, עד שקראו עליה את הפסוק "אשת חיל מי ימצא". ברוריה, המכונה בסיפור מפורסם זה 'אשת רבי מאיר', משמשת דוגמה ומופת לאם שכולה מאופקת, בעלת שליטה עצמית מפליאה, המבכרת את קדושת השבת והדאגה לבעלה על פני אבלה ורגשותיה.
קוטביות (מדע המדינה)
לדוגמה, בעידן המלחמה הקרה היו שני מרכזי עוצמה - ארצות הברית וברית המועצות. מערכת יחסים בינלאומית זו הוגדרה כדו-קוטבית.
ברוריה
דמותה ופועלה
טענה נפוצה היא שברוריה הייתה מניחה תפילין. אולם אין לכך כל מקור.
מותה
בסופו של סיפור מסעו של רבי מאיר להצלת אחותה של ברוריה משבייה המובא במסכת עבודה זרה, מוזכר הביטוי "מעשה דברוריא" בהקשר של בריחת רבי מאיר מבבל. בפירוש רש"י לתלמוד מובאת על מילים אלה אגדה ממקור לא ידוע, לפיה לעגה ברוריה לדברי חכמים, שאמרו "נשים – דעתן קלה עליהן" . בעלה רבי מאיר רצה להוכיח לה את נכונות האמרה ושלח אחד מתלמידיו כדי לפתותה. לאחר שנתפתתה התחוור לה לכאורה שנפלה בפח והיא התאבדה מרוב בושה, ואילו רבי מאיר גלה מארץ ישראל לבבל מחמת הבושה.
אגדה זו, הנזכרת לראשונה כ-900 שנה או יותר לאחר מות ברוריה, העלתה שאלות פרשניות קשות, שכן יש במעשה לכאורה איסור נתינת מכשול לפני עיוור הן כלפי התלמיד הן כלפי ברוריה, בנוסף להכתמת שמה וזכרה של האישה התנאית היחידה המוכרת לנו. לכן ניסו המפרשים להעלות כיווני פרשנות הממתנים את המעשה, והיו אף ששללו את אמיתתו מכול וכול. הרב יעקב עדס מביא בשם הרב יוסף שלום אלישיב שמעשה ברוריה לא היה ולא נברא, ומסיק שתלמיד טועה הכניס הדברים בדברי רש"י. השוללים את המעשה המסופר אצל רש"י מסבירים את הביטוי "מעשה דברוריא" לפי פירושו של רבנו נסים המובא בהמשך, או מציעים שהוא מתייחס אל המעשה המסופר על ברוריה לפני כן באותו מקום בתלמוד.
כך סבר גם החוקר הרב איתם הנקין. לדעתו אין אמת היסטורית במעשה, שבאופן חריג אין לו מקור קדום יותר מבפירושו של רש"י, וככל הנראה לא נכתב על ידי רש"י אלא השתרבב לפירוש באחד מהדורות המאוחרים יותר מהערת שוליים של תלמיד, שמצא את האגדה במקור לא מבוסס וכתבה בצד הגיליון. חוקרים רבים אחרים הציעו הצעות שונות לגבי נסיבות היווצרותה של האגדה וסיבותיה.
הדברים עולים בקנה אחד עם תרגומו של רבנו נסים את סיום הסיפור שבתלמוד – "קם ערק, אתא לבבל" – במילים: "הלך, לקח את אשתו ואת כל מה שהיה לו, ועבר אל עראק". שהרי אם ברח רבי מאיר לבבל יחד עם ברוריה, לאחר המסופר בגמרא שהרומאים רדפו את משפחתה, הוציאו להורג את אביה ואמה – אין הדברים תואמים את הסיפור המופיע ברש"י לגבי סופה של ברוריה.
מהר"ץ חיות סבור כי בידי רש"י היו ספרי מדרשים רבים שנעלמו מעיינינו ברבות השנים והם מקורו של רש"י למעשה דברוריה, הוא מפרט עוד מספר מקומות בהם מתאר רש"י אגדות שמקורן נעלם מאיתנו, וכבר הראו כמה חוקרים שבחלק לא מבוטל מאגדות אלה מופיעות נשים בתפקידים לא מחמיאים.
פיטר רינדיסבאכר
פיטר רינדיסבאכר (בגרמנית: Peter Rindisbacher; 12 באפריל 1806 – 12 או 13 באוגוסט 1834) היה אמן שווייצרי, שהתמחה בציור בצבעי מים ובאיורים העוסקים בשבטים הילידים הראשונים של מערב קנדה וארצות הברית, בעיקר תיאורים של סצינות פעולה קבוצתיות או ז'אנריות. לעיתים רחוקות הוא צייר דיוקנאות של בודדים.
ביוגרפיה
רינדיסבאכר היגר משווייץ למערב קנדה עם משפחתו כשהיה בן חמש עשרה. המשפחה גויסה על ידי סוכן של המושבה "רד ריבר", שהוקמה על ידי הרוזן מסלקירק, כדי ליישב את האזור שנמצא ליד ויניפג של ימינו, מניטובה. מענק הקרקע של הרוזן סלקירק, נוהל על ידי מושל ומועצה, אך מכיוון שלכל פקידי המושבה היו קשרים עם חברת מפרץ הדסון, המושבה הייתה למעשה זרוע לפעילות מפרץ הדסון. המושבה התמודדה עם קשיים עקב שיטפון והרס של הנהר האדום, בגבול המזרחי של צפון דקוטה מה שהוביל לפגיעה בגידולים ולרעב. משפחת רינדיסבאכר עברה להתגורר בוויסקונסין בשנת 1826, ואחר כך התיישבה לצמיתות בסנט לואיס, מיזורי, בשנת 1829.
קריירה
מגיל חמש עשרה עד מותו, בגיל 28 היה אמן יוצר. הוא החל לעבוד עם פחם כילד צעיר, בעידוד אביו, וקיבל הכשרה רשמית של שנה אצל האמן יעקב סמואל וייבל בשווייץ. הוא ביצע רישומים וצבעי מים של המסע של משפחתו מאירופה למערב קנדה, פקידי המושבה, ואינדיאנים ובעלי חיים במערב קנדה ובמערב ארצות הברית, כולל אנשי צ'יפווה ומטיס שחיו לאורך הנהר האדום.
בגיל עשרים ושלוש, לאחר שעבר לסנט לואיס, הקים רינדיסבאכר סטודיו לאמנים, שם הפיק גם איורים למגזינים וכריכות לספרים, ותרם לאוסף ההיסטוריה של שבטי האינדיאנים בצפון אמריקה.
מורשת
לאחר שבילה חמש עשרה שנים בציור האינדיאנים בצפון אמריקה, רינדיסבאכר נפטר ב־13 באוגוסט 1834, מספר ימים לאחר שהשתתף בפגישת מיליציה בסנט לואיס.
באותה תקופה ג'ורג' קטלין, שלעיתים קרובות ניתן לו קרדיט על היותו הצייר המקצועי הראשון שתיאר את האינדיאנים האמריקניים במישורים הגדולים, היה רק ארבע שנים במהלך שש שנות המסעות שלו במערב בשנים 1830–1836. כצייר מקצועי, רינדיסבאכר הקדים את קטלין במערב בעשר שנים לפחות, ולכן נחשב לאמן המקצועני הראשון שצייר ממערב לאגמים הגדולים.
רינדיסבאכר הפיק במהלך הקריירה שלו יותר מ 124 ציורים. ארבעים מיצירותיו מוחזקות כיום על ידי הספרייה והארכיונים של קנדה, אוטווה.
ריכוזים גדולים אחרים של ציוריו ממוקמים באוספי מוזיאון ווסט פוינט של האקדמיה הצבאית של ארצות הברית ומוזיאון גילקריס בטלסה, אוקלהומה.
אלכסיי הראשון, צאר רוסיה
אלכסיי הראשון (ברוסית: Алексей I Михайлович; 19 במרץ 1629 – 29 בינואר 1676), הידוע כאלכסיי מיכאילוביץ', היה הצאר השני משושלת רומנוב.
ילדות ותחילת הכהונה
עד לגיל 5 היה תחת השגחה של אומנות בארמון הצאר. מגיל 5 הועבר להשגחתו של בויארין בוריס מורוזוב. תחת השגחתו הוא למד לקרוא, לכתוב וקיבל הכרה של תרבות המערב. בגיל 16, עם פטירת אביו החל את הכהונה. בהיותו בגיל צעיר וללא ניסיון בניהול המדינה הוא היה תחת השפעתו של המחנך. האופי שלו היה שקט מאוד. הוא היה תחת השפעה דתית חזקה.
בגיל 18 הוא בחר לעצמו את כלתו. אבל תחת השפעת בוריס מורוזוב ויתר על בחירתו ובסופו של דבר התחתן עם מריה מילוסלבסקי, כאשר בוריס מורוזוב בעצמו התחתן עם אחותה. כתוצאה מכך, גם מורוזוב וגם מילוסלבסקי שהיה האב של הבנות קיבלו השפעה חזקה מאוד על הצאר.
בהתאם להמלצת מורוזוב ב-7 בפברואר 1646 החלו לגבות מס חדש על המלח. המס היה גבוה מאוד והיקפו לא היה סביר. בנוסף לכך החלו להתפשט שמועות על השתלטות יועציו של הצאר עליו ואהדתו למנהגים מחו"ל. החלו מהומות במוסקבה ובערים אחרות. אלכסיי הראשון נאלץ לשלוח את בוריס מורוזוב למנזר בצפון המדינה ולבטל את המס. גם כאשר מורוזוב חזר למוסקבה, הוא לא הצליח להגיע לרמת השפעתו הקודמת.
פרשת ניקון
אלכסיי היה איש דתי מאוד. בתקופת העדרו של בוריס מורוזוב הוא הרגיש צורך ביועץ קרוב ומצא אותו בדמותו של ניקון -שהתמנה על ידו לראש הכנסייה בעיר נובגורוד. בהיותו קרוב לצאר ב-25 ביולי 1652 הוא התמנה לתפקיד ראש הכנסייה הרוסית והחל להתעניין גם בענייני המדינה.
ניקון התעניין שנים רבות בספרות ביזנטית. בהיותו פטריארך הכנסייה הרוסית הוא ראה כמטלה חשובה להתאים את נוהג הכנסייה הרוסית לנוהגים ביזנטים והחליט על ביצוע הרפורמה הדתית ברוסיה. בשנת 1653 הוא הוציא הוראה על שינוי צורת התפילות ובשנת 1654 החל בתיקון ספרי נצרות ברוסית.
במהלך שנות ה-50 של המאה ה-17, אלכסיי היה מחוץ ממוסקבה עקב המערכה הצבאית נגד האיחוד הפולני-ליטאי. כשחזר למוסקבה הוא הרגיש שהשפעת הפטריארך ניקון על ענייני המדינה גדולה מדי. לאור התקררות היחסים בין ניקון והצאר גם האצולה המוסקבאית החלה להתייחס לניקון בהתאם. כתוצאה מכך, ב-10 ביולי 1658 ניקון ויתר על התפקיד והסתגר במנזר.
הפעילות של ניקון לשינוי הנוהגים הנוצריים הרוסים גרמה לקרע בכמורה הרוסית. כאשר הוא ויתר על התפקיד הרם, מתנגדי הרפורמות שלו יכלו לפעול ביתר שאת. בשנת 1660 היה ניסיון לשלול ממנו כל תפקיד דתי. בסופו של דבר הוחלט להעביר את הנושא להחלטת ראשי הכנסיות הנוצריות. בשנת 1666 החל המשפט הגדול בהשתתפות ראשי הכנסייה הנוצרית מאלכסנדריה ומאנטיוכיה. בסופו של דבר נשללו ממנו כל תפקידיו והוא הוגלה למנזר פרפונטוב.
למרות העונש האישי שהוא קיבל, חלק משמעותי של הרפורמות שהוא הנהיג אושרו ועומדים בבסיס הנצרות הרוסית עד היום.
יחסים עם האיחוד הפולני-ליטאי ושוודיה
בתקופת אלכסיי הראשון, רוב שטחי אוקראינה היו בשליטת האיחוד הפולני-ליטאי, רק החלק המזרחי בו התגוררו הקוזאקים של דון היה חלק מרוסיה הצארית. בסוף שנות ה-40 של המאה ה-17 החל מרד בהנהגת בוגדן חמלניצקי. הוא תיאם את המהלכים עם חאנות קרים נגד השלטון הפולני. במשך תקופה ארוכה אלכסיי הראשון לא התערב במצב. יתרה מכך, צבא הצאר לחץ על חאנות קרים והם לא יכלו לתת לבוגדן חמלניצקי עזרה צבאית משמעותית. לאור ההפסדים בשדה הקרב, בשנת 1651 נחתם חוזה הפסקת לחימה בין האוקראינים לבין הפולנים. תנאי החוזה היו קשים מאוד לאוקראינים ולכן בשנת 1653 הם החליטו לפנות לאלכסיי הראשון בבקשה לספח אותם לרוסיה הצארית. בזמסקי סובור שנערך במוסקבה ב-1 באוקטובר 1654 הוחלט להיענות לבקשה ולצאת למלחמה נגד האיחוד הפולני-ליטאי - מלחמת רוסיה-פולין (1654-1667) שנמשכה 13 שנים. עד לקיץ 1655 הרוסים כבשו את סמולנסק, וילנה, קובנה וגרודנו. בהיוודע שקרל העשירי גוסטב, מלך שוודיה מנהל מערכה צבאית מוצלחת ונכנס לוורשה וקרקוב רוסים החלו לחשוש מחיזוק יתר של שוודיה. כתוצאה מכך סוכם על חתימת הסכם אי-לוחמה עם הפולנים ותחילת פלישה לליבוניה שהייתה תחת שליטה שוודית. הרוסים כבשו מספר ערים, כולל דרפט. בשנת 1661 נחתם חוזה שלום שבו סוכם שרוסיה הצארית תשחרר את כל השטחים שכבשה.
המצב באוקראינה היה לא יציב וזה גרם לחידוש הלחימה עם האיחוד הפולני-ליטאי. בשנת 1660 לרוסים היו מספר הפסדים בשדה הקרב. הלחימה נמשכה עוד מספר שנים ורק בשנת 1667 נחתם חוזה שלום בעיירה אנדרוסוב.
מהומות פנים
מיד עם סיום הלחימה עם האיחוד הפולני-ליטאי החלו מהומות בתוך המדינה.
עם סיום הכהונה של ניקון הרפורמות שלו לא הופסקו. מספר מנזרים לא היו מוכנים לקבל את התיקונים בספרי הכנסייה. בראש המתנגדים עמד מנזר סולובצקי. המצור על המנזר נמשך במשך 8 שנים - משנת 1668 ועד לשנת 1676. כל מתנגדי הרפורמה נהרגו עם כיבוש המנזר.
בדרום המדינה החל מרד סטפן ראזין. בתחילת המרד המורדים כבשו מספר ערים לאורך הוולגה. בקרב ליד העיר סימבירסק המורדים הובסו וסטפן ראזין עצמו נמלט לדון. הוא הוסגר לשליחי הצאר וב-6 ביוני 1671 הוצא להורג במוסקבה.
משפחה
אלכסיי היה נשוי פעמיים והיו לו 16 ילדים. שלושה מבניו היו צארים, אף אחת בנותיו לא התחתנה.
הסכם סטולבובו
הסכם סטולבובו הוא הסכם שלום שנחתם ב-9 במרץ 1617 בין רוסיה הצארית לבין שוודיה וסיים את מלחמת אינגריה שהחלה בשנת 1610. נציגי ג'יימס הראשון, מלך אנגליה היו המתווכים בין הצדדים. שיחות השלום החלו עוד בינואר 1616, מיד לאחר סיומה המעשי של הלחימה. לאחר כחודשיים של משא ומתן, הסתיימו השיחות ללא הסכמה. יחד עם זאת, היה ברור שאין מקום להמשך הלחימה ולכן כעבור כמעט שנה, התחדשו השיחות בכפר סטולבובו. לאחר כחודשיים נחתם החוזה.
הנקודות העיקריות בהסכם היו:
שוודיה ראתה בנוסח החוזה הצלחה גדולה - שטחים משמעותיים הועברו לשליטתה, היא הצליחה לנתק את רוסיה הצארית מהים הבלטי והגבול בין המדינות עבר בקו הטבעי של האגמים. למרות התנאים הקשים, גם הממשל הרוסי היה מרוצה מנוסח ההסכם. העיר נובגורוד וסביבותיה חזרו לרוסיה הצארית. סיום הלחימה אפשר לצבא להתרכז בלחימה מול האיחוד הפולני-ליטאי.
הגבולות שהוגדרו בחוזה היו בתוקף עד למלחמת הצפון הגדולה שהחלה בשנת 1700.
מנחם צבי קדרי
מנחם צבי קדרי (שוורץ) (Kaddari; 18 במאי 1925 – 17 באוגוסט 2011) היה פרופסור לבלשנות עברית, רקטור אוניברסיטת בר-אילן וחתן פרס ישראל.
ביוגרפיה
מנחם צבי קדרי נולד במֶזֶקֶבֶשְׁד (Mezőkövesd) שבהונגריה ב-1925 ליהושע ושושנה שוורץ. שמו הלועזי היה ארנו שוורץ (Ernő Schwarcz). במהלך מלחמת העולם השנייה היה פעיל בתנועת בני עקיבא בהונגריה, ועזר במסגרתה בהברחת והצלת יהודים (1943–1946). למד שפות שמיות ופילוסופיה באוניברסיטת בודפשט ולימודי פילוסופיה יהודית ותנ"ך בסמינר הרבני (1945–1946). לאחר המלחמה היה פעיל במחנות ההסגר בקפריסין (1946–1947), ולאחר מכן עלה לארץ ישראל ולקח חלק בלחימה בגוש עציון ובירושלים במלחמת העצמאות. בשנים 1947–1950 למד עברית, תנ"ך, פילוסופיה יהודית וקבלה במסגרת האוניברסיטה העברית בירושלים. בשנת 1948 תיעד קדרי את החיים בירושלים בתקופת המצור, מסמך המצוי בארכיונו בספריה הלאומית. בשנת 1953 סיים את עבודת הדוקטורט בנושא "דקדוק הלשון הארמית של ספר הזוהר", בהדרכתו של פרופ' נפתלי הרץ טור-סיני.
משנת 1961 הרצה באוניברסיטת בר-אילן, ובשנת 1970 קודם בה לדרגת פרופסור. בשנים 1967–1970 שימש דקאן הפקולטה למדעי היהדות, הרוח והחברה, ובשנים 1971–1974 היה רקטור האוניברסיטה. בשנת 1971 מונה לחבר האקדמיה ללשון העברית, ומשנת 1994 כיהן בה כסגן נשיא. במהלך השנים היה פרופסור אורח גם באוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס (1967), אוניברסיטת לידס (1978) ואוניברסיטת ויטווטרסראנד (1979–1981).
תחומי מחקריו העיקריים נוגעים ללשון המקרא ולשון ימי הביניים, ארמית מקראית, ארמית של הזוהר וארמית של אונקלוס, וחקר לשון המגילות הגנוזות. בכל תקופות הלשון הללו הוא עסק בחקר הלשון לרבדיה השונים: תחביר, מילונאות, סמנטיקה ותורת הסגנון, בניסיון להבין את התארגנות השפה לאורך הדורות.
בשנת 1999 הוענק לקדרי פרס ישראל לחקר הלשון עברית.
בשנת 1954 נישא ללאה (קוטה) לבית גולדשטיין ונולדו להם שלוש בנות, רות הלפרין-קדרי, פרופסור למשפטים באוניברסיטת בר-אילן, ד"ר מיכל פרנץ, פסיכולוגית קלינית, ומרים שפירא, פסיכולוגית קלינית.
הלך לעולמו בי"ז באב התשע"א.
ארכיונו האישי שמור בספרייה הלאומית.
ב-8 באפריל 2013 קיבלו בנותיו של קדרי בשמו את אות המציל היהודי מטעם המרכז העולמי של בני ברית בטקס יום הזיכרון לשואה ולגבורה.
לקריאה נוספת
מנחם צבי קדרי, תחנות בימי חיי, הוצאת המשפחה, תל אביב תשע"א.
הערות שוליים
‬
המשחקים הגאים
האירוע השלישי של המשחקים הגאים
האירוע השלישי, החגיגה, נערך בוונקובר, קנדה מה-4 באוגוסט ועד ל-11 באוגוסט 1990.
בין המשתתפים היה השחיין אלוף אולימפי, אלוף משחקים הפאן-אמריקאיים ואלוף האוניברסיאדה ברוס הייז ובכך היה לאלוף האולימפי הראשון והיחידי שהשתתף וזכה במשחקים אלו.
האירוע הרביעי של המשחקים הגאים
האירוע הרביעי, האחדות, נערך בניו יורק, ארצות הברית מה-18 ביוני ועד ל-25 ביוני 1994. בין המשתתפים היה מארק צ'טפילד שיאן אולימפי.
במהלך המשחקים, שני ספורטאים אולימפיים יצאו מהארון. אחד מגדולי הקופצים למים בכל הזמנים, האלוף האולימפי ואלוף העולם גרג לוגניס מארצות הברית וסגן האלוף האולימפי באיגרוף (עד 60 ק"ג) מארק לדוק (ברצלונה 1992) מקנדה.
האירוע החמישי של המשחקים הגאים
האירוע החמישי, החברות, נערך באמסטרדם ארנה שבאמסטרדם, הולנד מה-1 באוגוסט ועד ל-8 באוגוסט 1998, לראשונה מחוץ לצפון אמריקה, באירופה. דנה אינטרנשיונל זמרת טרנסג'נדרית מישראל שזכתה באירויזיון שלושה חודשים לפני כן, הייתה הפרזנטורית של האירוע והופיעה בטקס הפתיחה.
בטקס הפתיחה הופיעו עוד: ז'אן-פול גוטייה, מרטינה נברטילובה נאמה מעל מסכי ענק, בנות וית'ר עם הלהיט הגדול שלהן איטס ריינינג מן  ואמנים נוספים.
אלוף עולם בשחייה ואלוף הפאן פסיפיק בשחייה דן ויטץ' ואלוף המשחקים הפאן-אמריקאיים בשחייה אלכס קוסטיץ' שניהם מארצות הברית, השתתפו וזכו במשחקים אלו.
האירוע השישי של המשחקים הגאים
האירוע השישי, תחת שמיים חדשים, נערך בסידני, אוסטרליה מה-2 בנובמבר ועד ל-9 בנובמבר 2002.
האירוע השביעי של המשחקים הגאים, והפיצול בארגוני הספורט הלהט"בים
בשנת 2001 קבעה התאחדות המשחקים הגאים כי האירוע השביעי במספר בשנת 2006 יתקיים בעיר מונטריאול, קנדה. בהמשך, בעקבות חילוקי דעות קשים, בסוף שנת 2003 בין ההתאחדות לבין הוועדה המארגנת במונטריאול, החליטה ההתאחדות לבטל את האירוע במונטריאול ולהעבירו לשיקגו, ארצות הברית. ההתאחדות ערכה מכרז בין לוס אנג'לס ושיקגו שהשתתפו במכרז הקודם לאירוח האירוע של שנת 2002.
שלוש נקודות מרכזיות היו במחלוקת:
הוועדה המארגנת תכננה אירוע ענק עם 24,000 משתתפים, גדול פי שניים מהמשחקים הגאים שנערכו בסידני 2002, ואילו ההתאחדות הייתה מעוניינת באירוע קטן יותר ותקציב שמרני. כמו כן, התעוררה בעיה כלכלית ולא הייתה שקיפות כלכלית מספיקה לדעתה של ההתאחדות.
הוועדה המארגנת של מונטריאול לא ויתרה והחליטה לייסד אירוע ספורט ותרבות דומה בשם האאוטגיימס העולמי הראשון במימון התאחדות הספורט הבינלאומי של ההומואים והלסביות וכן תמיכה של מחוז קוויבק וממשלת קנדה. האירוע החדש נערך מ-26 ביולי ועד 5 באוגוסט והשתתפו בו כ-10,248 ספורטאים ו-1,500 משתתפים בכנסים בינלאומיים בנושאים להט"בים וזכויות אדם. את האירוע הפעילו 5,200 אנשים בהתנדבות. מארק טוקסברי אלוף אולימפי קנדי, שימש בוועד המנהל של האאוטגיימס העולמי הראשון שנערך במונטריאול ועוזר הנשיא.
בעקבות הפיצול, נאלצו רבים מהמשתתפים לבחור בין שני האירועים שנערכו בהפרש של שבוע ימים זה מזה. טקס הסיום של המשחקים הגאים בשיקגו נערך ב-22 ביולי ואילו טקס הפתיחה של האאוטגיימס העולמי הראשון החל ב-29 ביולי. הקרבה בין האירועים, הפיצול והאילוצים הספורטיביים גרמו לירידה באיכות התחרויות בשני האירועים גם יחד. עבור משתתפים שבאו מיבשות אחרות או מארצות רחוקות, הקרבה בין האירועים הן מבחינת הזמן והן מבחינת המיקום, היווה יתרון וחיסכון כלכלי.
המשחקים הגאים בשיקגו הסתיימו ללא חוב כספי וכל החשבונות שולמו. לעומתו האאוטגיימס העולמי הראשון סיים בגירעון של 5.3 מיליון דולר קנדי. האאוטגיימס העולמי השני, נערך מ-25 ביולי ועד 2 באוגוסט 2009 בקופנהגן, דנמרק והאאוטגיימס העולמי השלישי, נערך מ-31 ביולי ועד 11 באוגוסט 2013, באנטוורפן, בלגיה.
האירוע השמיני של המשחקים הגאים
ב-16 במרץ 2005 התאחדות המשחקים הגאים הודיעה שהערים המועמדות לאירוח האירוע השמיני הן: קלן, יוהנסבורג ופריז. בסופו של דבר, במפגש השנתי שנערך בשיקגו ב-14 בנובמבר 2005 זכתה העיר קלן, גרמניה לארח את המשחקים הגאים מספר שמונה בשנת 2010.
האירוע העשירי של המשחקים הגאים
באוקטובר 2013 התאחדות המשחקים הגאים הודיעה שהערים המועמדות לאירוח האירוע התשיעי הן: פריס, לימריק ולונדון. במפגש השנתי שנערך בקליבלנד העיר פריס לארח את המשחקים הגאים מספר עשר בשנת 2018
האירוע ה-11 של המשחקים הגאים
המשחקים הללו נועדו להתקיים כבר ב-2022 אך נדחו לנובמבר 2023 בין השאר בשל מגבלות הקורונה בעיר המארחת הונג קונג. כמו כן הוחלט לפצל את המשחקים וכך יארחו אותם במקביל הונג קונג וגוודלחרה במקסיקו וענפי הספורט יפוצלו בין המארחות.
ישראל במשחקים הגאים
עד שנת 1998 לא יצאה מישראל נבחרת מסודרת כלשהי. בתחרויות עצמן השתתפו ספורטאים ישראלים בודדים באופן פרטי. אך למרות הנוכחות הצנועה של ספורטאים גאים מישראל במשחקים העולמיים, העיר תל אביב המקדמת תיירות בינלאומית גאה, הגישה הצעה לאירוח המשחקים ב-2022 כשבהמשך נסוגה משלבי הבחירה הסופיים והצהירה כי בכוונתה להתמודד על אירוח המשחקים ב-2026 אך לא נכללה גם בין המועמדות הסופיות לאירוח ב-2026.
המשחקים הגאים 1994 - "האחדות", בניו יורק
יונתן דנילוביץ' השתתף בריצת מרתון.
המשחקים הגאים 1998 - "החברוּת", באמסטרדם
לראשונה בתולדות מדינת ישראל יצאה נבחרת, שיזם והוביל שלמה שאול (שחייה), בת 39 ספורטאיות וספורטאים להשתתף באירוע, במימון עצמי. הנבחרת כונתה "גלית" ("Gay And Lesbian Israel Team"). הנבחרת השתתפה בענפי ספורט רבים, בהם: אופניים, אתלטיקה, באולינג, כדורסל נשים, סקווש, ריקודים סלוניים ושחייה. הבמאי רן קוצר צילם סרט תעודה על המשלחת "משחקים עליזים" שיצא לאקרנים בשנת 1999.
שחייה
התחרות נערכה בבריכה אולימפית
המשחקים הגאים 2002 - "תחת שמיים חדשים", בסידני
נבחרת בת 10 ספורטאים וספורטאיות יצאה להשתתף באירוע, במימון עצמי. הנבחרת השתתפה בענפי ספורט בהם: אתלטיקה, באולינג, טריאתלון, סקווש ושחייה. אחראי על הנבחרת היה יובל חץ.
שחייה
התחרות נערכה בבריכה האולימפית במרכז ספורט המים הבינלאומי סידני
המשחקים הגאים 2006 - "המקום בו נפגש העולם", בשיקגו
לא יצאה משלחת מסודרת מישראל, אך באירוע עצמו השתתפו 7 ספורטאים וספורטאיות מישראל באופן פרטי.
המשחקים הגאים 2010
משלחת בראשותם של יניב ויצמן ואדיר שטיינר ועשרה ספורטאים מישראל השתתפו במשחקים בתחרויות בשחייה, באתלטיקה, ובטריאתלון בתמיכתה של עיריית תל אביב יערך במשחקים ערב תרבות תל אביבי-ישראלי בהפקתו של די ג'יי יואב ארנון, שבמסגרתו הופיעו זמרים, אמני דראג ודי ג'יי תל אביביים מובילים.
הנבחרת הישראלית זכתה במדליית כסף אחת.
המשחקים הגאים 2014
משלחת ישראלית מטעם אגודת הלהט"ב השתתפה באירוע, בראשות מנכ"לית האגודה ומיכל שר חברת הוועד המנהל ובחסות "אדידס". המשלחת כללה 7 ספורטאים שזכו כולם במדליות, 10 מדליות בסך הכל, מהן 4 מדליות זהב, 4 מדליות כסף ו-2 מדליות ארד.
במסגרת אירועי התרבות במהלך המשחקים הופיעה הזמרת הישראלית מיטל דה רזון. אליה הצטרפו משלחת של אמנים, ביניהם אמיר פרישר גוטמן ודי ג'יי יואב ארנון.
שחייה
התחרות נערכה בבריכה אולימפית.
המשחקים הגאים 2018
המשלחת הישראלית הגדולה ביותר עד כה, 46 ספורטאים.
שחייה
משלחת של 22 שחיינים, חברי TLV Nemos - קבוצת השחייה הגאה של תל אביב. התחרות נערכה בבריכת 25 מטר.
קבוצת בילדרברג
קבוצת בילדרברג (באנגלית: Bilderberg Group), כנס בילדרברג או מועדון בילדרברג הוא כנס שנתי, לא-רשמי, למוזמנים בלבד בו נוכחים מדי שנה כ-130 מחברי האליטה הפוליטית של צפון אמריקה ומערב אירופה. כשליש מהמוזמנים הם אנשי ממשל וכשני שלישים הם אנשי כלכלה, עסקים, חינוך ותקשורת. הישיבות סגורות לציבור ולעיתים קרובות מוזמנים לישיבות אלו מנהיגים פוליטיים שצפויים לעלות לשלטון בארצם.
תחילת הדרך
הכנס הראשון נערך במאי 1954 במלון דה-בילדרברג הסמוך לארנהם שבהולנד. הרעיון הוצע על ידי מספר פוליטיקאים, ביניהם ג'וזף רטינגר הפולני, שהביע דאגה בעקבות האנטי-אמריקניזם שהתחזק במערב אירופה באותה תקופה. ההצעה הייתה להקים כנס של מנהיגים משתי היבשות על מנת לקדם אטלנטיסיזם. כלומר, שיפור ההבנה התרבותית בין מערב אירופה לצפון אמריקה על מנת לחזק את שיתוף הפעולה בנושאים פוליטיים כלכליים וביטחוניים. רטינגר פנה לנסיך ההולנדי ברנהרד שהסכים לקדם את הרעיון, יחדיו עם ראש הממשלה הבלגי פאוול ואן זילנד ומנהל יוניליבר באותה התקופה ההולנדי פאוול רייקנס. הנסיך ברנהרד פנה לראש ה-CIA באותה תקופה, וולטר בדל סית', שביקש מיועצו של הנשיא דווייט אייזנהאואר לטפל בבקשה. רשימת המשתתפים הראשונה חוברה על בסיס הזמנת שני נציגים מכל מדינה (אחד המייצג את המחנה השמרני ואחד את המחנה הליברלי). 50 מוזמנים נכחו בכנס הראשון – נציגים של 11 מדינות אירופה וארצות הברית.
הצלחת הכנס הראשון הובילה לארגון הכנס בכל שנה כפי שמתרחש כיום. ועדת היגוי קבועה הוקמה לצורך ניהול הכנס בכל שנה, בנוסף לארגון הכנס בכל שנה החזיקה הוועדה ברשימות מידע על מוזמנים פוטנציאלים למטרת הקמת רשת מידע המאפשרת לרשומים להתקשר אחד עם השני באופן פרטי. הכנסים התקיימו בצרפת, גרמניה ודנמרק בשלוש השנים הבאות. ב-1957 התקיים הכנס הראשון בארצות הברית בסנט סימונס, ג'ורג'יה במימונה של קרן פורד, שמימנה גם את הכנסים שנערכו בין השנים 1959–1963.
מבנה ארגוני
הכנסים מאורגנים על ידי וועדת ההיגוי הכוללת נציגים מכ-18 מדינות. יו"ר הוועדה ומזכיר הוועדה הם שני בעלי התפקיד היחידים שמחזיקים בתפקיד רשמי וקבוע. המוזמנים לוועדות אינם "חברי קבוצה" כיוון שתואר זה אינו קיים כלל אלא רק "חברי וועדת ההיגוי". בנוסף לוועדת ההיגוי ישנה קבוצת ייעוץ נפרד אך לוועדה סמכויות עוקפות. מטה הקבוצה, הלא רשמי, נמצא באוניברסיטת ליידן שבהולנד.
הנסיך ברנהרד תיפקד כיו"ר הוועדה עד 1976 השנה בה נקשרה מעורבותו בפרשות השוחד של חברת לוקהיד-מרטין, בה פקידים אמריקניים שיחדו בכירים אירופאים לטובת קידום המכירות באירופה של חברת התעופה לוקהיד האמריקנית.
ב-2008 יצאה הודעה לעיתונות בשם 'חברים אמריקנים לטובת בילדרברג' שהצהירה שהפעילות היחידה שנערכת היא בפגישות החד-שנתיות של הקבוצה. בישיבות לא מוצעים פתרונות, לא נערכות הצבעות ומדיניות אינה נקבעת. כמו כן, ההצהרה הפנתה את תשומת הלב לכך שרשימת המוזמנים אינה חשאית וחשופה לכל. לטענת 'חברים אמריקנים לטובת בילדרברג', נושאי הכנס ב-2008 היו בעיקר עולם חופשי מנשק גרעיני, טרור אינטרנטי, אפריקה, רוסיה, כלכלה, פרוטקציוניזם, יחסי ארצות הברית-אירופה, אפגניסטן, פקיסטן, אסלאם ואיראן.
חשאיות הכנס
המלונות שבהם נערכים הכנסים אינם נגישים לאף אורח שאינו מהמוזמנים לכנס לאורך כל תקופת הכנס. הכנס מאובטח על ידי חברת שמירה פרטית, כוחות שיטור ועובדי השירותים החשאיים. עיתונאים המנסים לדווח מהכנס נתונים להטרדות. לדוגמה, במהלך הכנס בווליאגמני, יוון ב-2009, העיתונאי הבריטי צ'ארלי סקלטון נעצר פעמיים לאחר שצילם את רכבי המשתתפים. הפוליטיקאי האיטלקי מאריו בורגזיו מהפרלמנט האירופאי נעצר ואף גורש מאזור הכנס בשווייץ ביוני 2011.
תאוריות קונספירציה
לטענתו של יו"ר ועדת ההיגוי אטיאן דויגנון, הסיבה העיקרית לקיומה של הקבוצה ולפרטיותה היא לאפשר לאנשי ציבור להתבטא באופן חופשי, ללא חשש של התערבות המדיה. למרות זאת, ישנן תאוריות קונספירציה רבות הנוגעות לקבוצה. ההאשמות מגיעות משני קצוות הקשת הפוליטית. פעילי שמאל מאשימים את הקבוצה שמנסה לכפות קפיטליזם על מדינות העולם. מאידך חלק מחברי הימין מאשימים את הקבוצה בכך שהיא מתנהלת כמעין ממשלה עולמית ומנסה לתכנן את הכלכלה בשוק החופשי, נורמות וערכים חדשים במה שמכונה סדר עולמי חדש.
יעקב לפידות
יעקב לפידות (נולד ב-1942) הוא אלוף (במיל') בצה"ל, כיהן כמנכ"ל המשרד לביטחון הפנים.
ביוגרפיה
לפידות נולד ברחובות, התגייס לצה"ל ב-1960 ושירת בחיל השריון. ב-1965 מונה למפקד פלוגת צמ"פ בגדוד 52. במלחמת ששת הימים לחם כמ"פ קמ"ט - פלוגה ס' בגדוד 52 בחטיבה 14. לאחר מלחמת ששת הימים היה חבר בצוות קליטת טנקי השלל מהמלחמה והסבתם לטנקי טירן. במבצע רביב ב-1969 פיקד על כוח השריון שמנה שישה טנקי שלל מסוג טירן 5. בין 1970 ל 1972 היה מפקד גדוד 79 בחטיבה 401. פיקד על קורס קציני שריון מ-1972 עד לאוקטובר 1973.
עם פרוץ מלחמת יום הכיפורים, מונה למפקד "כוח לפידות", גדוד מוקטן מאולתר שפעל בחזית הדרום. הכוח, שמנה שתי פלוגות טנקים ופלוגת חרמ״ש השתתף במאמצים לחבירה למעוז בודפשט המנותק. בהמשך הלחימה, פיקד לפידות על גדוד 196, גדוד שהורכב משתי פלוגות אחת מקורס קציני שריון והשנייה הייתה פלוגה מאולתרת מאנשי גייסות השריון והשתייך לחטיבה של גבי עמיר, תחת פיקוד אוגדה 162. הגדוד בפיקודו לחם במבצע אבירי לב באזור צירי "עכביש" ו"טרטור".
לאחר המלחמה מונה למפקדה של חטיבה 265, חטיבת טנקי טירן. בשנים 1974 עד 1976 שירת כמפקד חטיבה 14, בהמשך שירת כסגן מפקד אוגדה 252 בסיני, כמפקד אוגדה 440 (אוגדת טנקי שלל), כמפקד אוגדה 252 וכראש מטה פיקוד הדרום. באפריל 1984 מונה לסגן מפקד המפח"ש. באוגוסט 1986 קודם לדרגת אלוף ומונה למפקד המכללה לביטחון לאומי, תפקיד בו שירת עד 1990. בתחילת 1990 מונה על ידי הרמטכ"ל דן שומרון, לעמוד בראש וועדה שתחקור הדרכים למניעת תאונות בצה"ל, הייתה זו הוועדה הראשונה שטיפלה בנושא בדרג ובהיקף כזה. במלחמת המפרץ שימש עוזרו של שר הביטחון לענייני העורף.
לאחר שחרורו, מונה ב-1991 למנכ"ל משרד המשטרה (שבתקופתו הפך למשרד לביטחון הפנים) וכיהן בתפקיד עד 1996.
חיים אישיים והשכלה
לפידות בוגר תואר ראשון בגאוגרפיה באוניברסיטת חיפה. ובוגר תואר שני במדעי המדינה באוניברסיטת חיפה. נשוי ואב לשלושה.
האן סולו
האן סולו (באנגלית: Han Solo; 32 BBY עד 34 ABY) הוא דמות בדיונית המככבת בטרילוגיה המקורית של סרטי "מלחמת הכוכבים". גולם על ידי השחקן האריסון פורד מפרק 4: תקווה חדשה עד לפרק 7: הכוח מתעורר וגולם על ידי השחקן אלדן ארנרייך בסולו: סיפור מלחמת הכוכבים. ג'ורג' לוקאס, יוצר סאגת הסרטים, תיאר את סולו כ"אדם בודד המגלה את חשיבות היותו חלק מקבוצה ועוזר לטובת הכלל". מעריצים רבים שיערו כי דמותו מבוססת על חברו הוותיק של לוקאס, ובמאי מכובד בפני עצמו, פרנסיס פורד קופולה.
נעוריו ותחילת דרכו
לאחר שצבר יכולות טיסה מרשימות, הצטרף סולו לצי הטייסים של האימפריה הגלקטית. במהלך קריירת השירות בצי, מפקדו של סולו הורה לו להתעלל באחד מהווקים אשר תפקדו כעבדים, תחת שלטונה של האימפריה. כאשר האן סירב לעשות זאת, הוא גורש מהצי, אך הכיר את חברו לחיים, אשר חב את חייו להאן - צ'ובאקה. האן זכה בחללית המילניום פלקון מידיד שעבד כשכיר חרב בשם לאנדו קלריסיאן, בטורניר סאבאק בכוכב בספין.
ביחד, סולו וצ'ובאקה עסקו בהברחות לא חוקיות, וזכו למוניטין מכובד ביותר בקרב העוסקים במקצוע זה. לרוע מזלו של סולו, בזמן פעילות לא חוקית בכוכב קסל הוא נרדף בידי צי חלליות אימפריאלי ונאלץ לשחרר חלק ממטענו הלא חוקי כדי להימנע ממאסר. מהלך זה גרם לפתיחת חוב גדול אצל אחד מראשי הפשע הגדולים והמאיימים ביותר הידועים בגלקסיה, וכמו כן מעסיק לשעבר של האן, ג'אבה ההאט. ג'אבה הציב פרס כספי על ראשו של האן, וגרם לכך שירדפו אחריו ציידי-ראשים שונים, בין היתר, גם גרידו, אותו לבסוף סולו הרג.
פרק זה של חייו מתואר בסדרת ספרים "The Han Solo Trilogy".
תקווה חדשה
מצבו של סולו היה קשה, עד כדי כך שהוא הסכים להסיע שני זרים, לוק סקייווקר ואובי-וואן קנובי, לכוכב הלכת אולדריאן, תמורת 17,000 קרדיטים. במהלך הטיסה לכוכב הלכת, אשר לבסוף התברר כי הושמד, המילניום פאלקון נגררה אל תוך תחנת החלל האימפריאלית שהשמידה אותו: כוכב המוות הענקי.
בכוכב המוות נגרר סולו למשימת הצלתה של הנסיכה ליאה אורגנה, אחת ממנהיגי ברית המורדים הגלקטית, הנלחמת באימפריה הגלקטית. לאחר שהרג כמה שוטרים אימפריאליים, כמעט ונמחץ למוות במכל אשפה ענקי, וניצב מול צבא חיילי-סער ענק לבדו, סולו הצליח לברוח מתחנת החלל, ביחד עם לוק, ליאה, ושני הדרואידים R2D2 ו-C3PO.
בהגיעם לבסיס המורדים בכוכב יאבין 4, סולו קיבל את הפרס הכספי שהובטח לו על הצלתה של ליאה. הוא סירב להצטרף לצי החלליות אשר התכוון לתקוף ולהשמיד את כוכב המוות בטענה שמדובר במשימת התאבדות. לוק המאוכזב המריא אל עבר המתקפה, כשהאן נפרד ממנו במשפט "יהי ה'כוח' עמך".
כשהצי החל לאבד את רוב טייסיו, והמצב נראה אבוד, סולו התערב במתקפה, ויירט את דארת' ויידר ממסלולו, שנייה לפני שהאחרון כמעט והפיל את לוק. הדבר אפשר ללוק לירות את הטיל שהשמיד את כוכב המוות הראשון. כהוקרת תודה על הריסת הנשק האולטימטיבי של אויבה, ברית המורדים העניקה ללוק והאן מדליות-כבוד על תרומתם ועזרתם.
האימפריה מכה שנית
3 שנים לאחר אירועי הסרט הקודם, היה האן מפקד בברית המורדים על הכוכב המושלג והקופא הות'. כאשר לוק יצא לסקור את השטח, ולא חזר (בעקבות התקפת יצור שלג בשם וומפה), האן יצא לחפשו. לבסוף, הוא מצא אותו, על סף קפיאה למוות. האן הציל את לוק מקפיאה ולאחר ששהו לילה שלם בקור המקפיא של הכוכב, לוק והאן חולצו על ידי חבריהם.
חששותיהם של המורדים התגשמו והאימפריה מצאה את בסיסם. כוחות המורדים הפסידו בקרב נגד כוחות האימפריה, אשר הספיקו להשתכלל רבות במהלך 3 השנים שחלפו, ונמלטו מהכוכב. בעוד שלוק פנה אל עבר כוכב דגובה, שם נמצא מאסטר יודה, האן, ליאה, צ'ובאקה ו-C-3PO נמלטו בתמרונים מתוחכמים מחלליות האימפריה ופנו אל עבר "עיר העננים", הנמצאת בכוכב בספין, בה נמצא חברו הוותיק של האן, לנדו, מתוך שתקווה שהלה יספק להם מקלט.
בדרכם לשם הם כמעט ונאכלו על ידי תולעת-חלל ענקית, בזמן שהסתתרו בשדה אסטרואידים מפני חלליות אימפריאליות, אך התגלו בידי צייד הראשים בובה פט אשר רדף אחרי האן בשל הפרס שהוצע על ראשו על ידי ג'אבה. כשהגיעו לכוכב, לנדו קיבל את פניהם בשמחה, ואף שיכן אותם באחת מהדירות המובחרות שבכוכב, אך משהזמין אותם לחדר האוכל הם גילו בו את דארת' ויידר, שבלם את התקפותיו של האן ואסר אותו ואת חבורתו. האן הפגוע והנבגד גילה כי לנדו הסגיר אותם לכוחות האימפריה מחוסר ברירה, לאחר שמיקומם הוסגר בידי בובה פט.
ויידר החליט להקפיא את האן בפחמן (קרבוניט) כדי לבדוק את בטיחות ההליך, מאחר שתכנן להביא כך את לוק סקיווקר לקיסר פלפטין. רגע לפני שהחל תהליך ההקפאה, ליאה התוודתה על אהבתה כלפיו, באחת מהסצנות הידועות בסרט החמישי:
לאחר שאמר זאת האן הוקפא, ניתן לבובה פט והפך לקישוט לקיר שאמור להיות מוצג בארמונו של ג'אבה. לאנדו, אשר ניסה לכפר על מעשיו, גבר בעזרת כוחות עיר העננים על חיילי האימפריה, וניסה להציל את האן מידי בובה פט. ניסיונו נכשל, והאן הועבר אל הכוכב טטואין. למרות זאת לא ויתרו כוחות המורדים, והסרט מסתיים כאשר לוק וחבריו יוצאים להציל את האן.
שובו של הג'דיי
לאחר שנתפס על ידי ג'אבה, האן הקפוא נתלה על קיר ארמונו כאות אזהרה למועסקיו. חברי ברית המורדים לא התייאשו, ויצאו למבצע ההצלה. במהלכו, נפלו ליאה (אשר הצליחה להפשיר את האן) וצ'ובאקה בשבי, כאשר לנדו התחזה לאחד משומריו של ג'אבה, ושני הדרואידים, R2-D2 ו-C-3PO שימשו כמשרתיו. לבסוף, הגיע לוק סקייווקר, כעת מיומן עוד יותר באומנויות הג'דיי, וניסה לשכנע את ג'אבה להחזיר את חבריו. כאשר ג'אבה צחק בפניו, לוק ניסה להתקיפו, אך נפל למלכודת, וניצב אל מול מפלצת הראנקור. כשהוא הרג אותה, הוא נשלח, ביחד עם האן וצ'ובאקה, אל עבר מפלצת החול המכונה הסארלאק. גם מהוצאה להורג זו הצליחו המורדים להתחמק, ואחרי שפוצצו את ספינת הדגל של ג'אבה, אותו ליאה הרגה, הם נמלטו מהכוכב.
בחללית הדגל של המורדים הם מגלים כי לנדו יוביל את צי החלליות שיתקיף, ובתקווה גם ישמיד, את כוכב המוות השני (שנמצא בבנייה), בעוד שעל קרקע הירח אנדור, האן ויחידתו יהרסו את הבונקר המכיל את הגנרטור היוצר את שכבת המגן העוטפת את תחנת החלל. האן מאשר ללנדו לטוס עם המילניום פלקון, וחש תחושה מוזרה, כי זו הפעם האחרונה שיראה את השניים.
בכוכב עצמו, נתפסה החוליה של האן, ליאה ולוק על ידי איווקים (Ewoks), יצורים מקומיים הנראים כדובונים קטנים. לאחר שיצרו עמם קשר של שלום, חיילי המורדים נעזרו באיווקים על מנת לנצח את כוחות האימפריה על הקרקע, ולהרוס את הבונקר. האן עצמו ממלא תפקיד מפתח בהריסת הבונקר, כאשר הוא מוצא דרך חכמה וערמומית לחדור אל הבונקר בו התבצרו חיילי הלגיון המובחר של הקיסר. למעלה, בכוכב המוות עצמו, נערך דו-קרב בין לוק לאביו, דארת' ויידר, אשר בסופו הצליח לוק להחזיר את אביו ל'צד המואר' של "הכוח" וגרם לו להרוג את מורו ואדונו, דארת' סידיוס.
כשהאימפריה חוסלה, והאן התאחד עם חבריו (וכמו כן, גם עם ספינתו), הוקמה לה הרפובליקה הגלקטית החדשה, וביחד איתה, מסדר הג'דיי החדש.
הכוח מתעורר
לאחר הקרב על אנדור, האן וליאה ניהלו מערכת יחסים רומנטית והביאו בן לעולם שקראו לו בן סולו. בן אומן על ידי דודו, לוק סקייווקר, להיות אביר ג'דיי. אך בן פותה לחבור לצד האפל של הכוח בעידודו של השליט העליון סנוק. שבור מן הטרגדיה, האן פרש מברית המורדים, עזב את ליאה וחזר ביחד עם צ'ובאקה לחיי מבריח סחורות גנובות. האן יצר קשרים עם מספר כנופיות ולווה מהם כספים בידיעה שלא יוכל להחזיר אותם. בנוסף לכך, המילניום פלקון נגנבה ממנו בכוכב הלכת ג'אקו.
30 שנה אחרי הקרב על אנדור, האן מוצא את המילניום פלקון ועליה ריי תושבת ג'אקו ופין, חייל סער עריק. הם טענו כי הם מובילים מידע חשוב על מקום הימצאו של לוק שנעלם בתוך הדרואיד BB-8 ושיש למסור אותו למחתרת. האן מחליט לעזור להם והוא לוקח אותם למאז קאנאטה, בעלת טברנה עם ידע רב, שהיא תוכל למסור אותו למחתרת. בזמן שהותם בטברנה, המסדר הראשון תוקף את הכוכב בהנהגת בן סולו, שמתקרא עכשיו קיילו רן. המחתרת מסייעת להם להתגבר על המסדר הראשון אך ריי נחטפת על ידי רן. ליאה מגיע לכוכב והיא משכנעת את האן להצטרף אליהם להביס את המסדר ולהחזיר את בנם למוטב. המחתרת מתכננת תוכנית התקפה נגד נשק השמדת הכוכבים של המסדר הראשון. האן יוצא עם פין וצ'ובאקה לכוכב בו נמצא הנשק והם מצליחים לאתר את ריי ולנטרל את ההגנות של הכוכב כדי שהמחתרת תתקוף. האן נתקל בבנו, ומפציר בו שיחזור הביתה אל הוריו, קיילו רן מהסס ומשתף את אביו בכאבו ולבסוף מפעיל את חרב האור שלו ובכך הורג אותו וגורם לו ליפול לתהום הבסיס. ניכר כי גם אחרי בגידת בנו, האן עדיין אוהב אותו.
בתום הקרב, ריי וצ'ובאקה לקחו פיקוד על המילניום פאלקון.
סולו (2018)
בסרט מוצג סיפור קצת אחר כיצד הכיר את צ'ובאקה. לפי סיפור זה הוא נזרק לתא על מנת להיאכל על ידי צ'ובאקה אך הצליח להבין את שפתו ושכנע אותו להימלט יחד. על פי סיפור זה הוא הצטרף לאקדמיה של הצי לאחר שרצה לחזור לכוכב הבית שלו "קורליה", היכן שנשארה מושא אהבתו ק'ירה, שלבסוף עוברת לעבוד בעבור דארת' מול.
עלייתו של סקייווקר
האן סולו מופיע מול קיילו רן בתור זיכרון, ובשיחה ביניהם משכנע את רן לחזור לצד המואר.
קישורים חיצוניים
Figuren aus Star Wars
מושגי יסוד בתלמוד הבבלי
התלמוד הבבלי הוא כספר חתום בפני קורא לא מנוסה, הן מבחינת מבנה העמוד והספר, הן מבחינת היחס בין התכנים השונים שבעמוד, ובעיקר בגלל השפה הארמית והתוכן ההלכתי. החיבור מתייחד בכך שנשמר בלשון מקורית - ככל שהמסורת יכלה להבטיח זאת - שאינה מובנת באופן טבעי לאדם מהעת החדשה, וכן הוא עוסק בנושאים רבים ומגוונים החובקים את כל רובדי החיים של האדם וממילא יוצרים השפעה ישירה ומעשית על חייו של הלומד.
מבנה כללי
התלמוד הוא ספר הנסוב סביב ששת סדרי משנה, ועל כן חלוקת התוכן שלו מקבילה לזו של המשנה - שישה "סדרים" העוסקים בתחומים רחבים שונים (זרעים, מועד, נשים, נזיקין, קדשים וטהרות), כל "סדר" מכיל מסכתות שונות, העוסקות בנושא מסוים מתוך התחום הכללי בו עוסק ה"סדר". המסכת במקורה היא אוסף משניות, והתלמוד הוסיף תוכן סביב כל משנה. אם כך תוכן התלמוד בנוי מיחידות לימודיות על כל קטע משנה. גודלה של יחידה כזו משתנה, ובמקרים מסוימים יכול להגיע לכמה שורות ועד כמה דפים.
מבנה העמוד והספר
באף אחת מהמהדורות המסורתיות אין ניקוד בתלמוד, ורק במהדורות שיצאו בשלהי המאה ה-20 הוחל לנקד את התלמוד.
שיטת סימון דפים בתלמוד
על מנת לציין מקורות בתלמוד כותבים את שם המסכת, הדף והעמוד (א' או ב'). העמוד מצוין בכמה שיטות מקובלות: הזכרת שם המסכת והדף, ולאחר מכן נקודה אחת לציון עמוד א' (.) ושתי נקודות לציון עמוד ב'. אפשרות אחרת היא לסמן את העמוד בראשי תיבות: ע"א או ע"ב. ואפשרות שלישית היא כתיבת א' או ב'.
לדוגמה: על מנת לציין את העמוד הראשון בתלמוד יש לכתוב: תלמוד בבלי, מסכת ברכות, דף ב' (ומכאן כמה אפשרויות:) .\ע"א\א'.
ציטוטים
בתלמוד, המילה או הביטוי שבפתיחת המאמר מאפיינים את מקור הציטוט:
לוסט הורייזון (להקה)
לוסט הורייזון (אנגלית: Lost Horizon, "אופק אבוד") היא להקת פאוור מטאל שהוקמה ב-1990 בגוטנבורג, שוודיה תחת השם Highlander. הלהקה הייתה פעילה בין השנים 1990–1994 לפני שהופסקה הפעילות בה. היא חזרה לפעילות בסוף שנות התשעים, אך שינתה את שמה ל- Lost Horizon.
היסטוריה
הלהקה הוקמה בשנת 1990, על ידי שלושת חבריה המקוריים שנותרו בלהקה עד היום: ווג'אק ליסיצקי (במקור מפולין) הגיטריסט, מרטין פורנגן שפעל כבסיסט וכריסטיאן ניקוויסט שהיה למתופף הלהקה.
הלהקה פעלה תחת השם Highlander (כינוי הניתן לתושבי האזור ההררי של סקוטלנד ובנוסף שם של סדרת סרטים וטלוויזיה). בתחילת שנות התשעים התפרקה הלהקה, ובשנת 1998 הוקמה מחדש וחבריה שינו את שמה ללוסט הורייזון.
הלהקה הוציאה את אלבומה הראשון 'Awakening The World' בשנת 2001. האלבום זכה לביקורות משבחות, וגם אלבומה המלא השני 'A Flame To The Ground Beneath', שיצא בשנת 2003, זכה לתשבחות רבות. מאז הלהקה ממעטת להופיע וליצור חומר חדש. בתחילה הופצו שמועות על פירוקה של הלהקה, אך הן הופרכו לאחר שחבריה טענו שהם מאטים מעט את הקצב שבו הלהקה מתקדמת, היות שהלהקה מחפשת סולן חדש, לאחר שהסולן המקורי (שהיה חבר בלהקה עוד מהקמתה בשנת 1998), דניאל היימן, עזב אותה.
אפיונים מוזיקליים
הלהקה נחשבת ללהקה מלודית מאוד. האלמנטים המלודיים של הפאוור מטאל ניכרים בשירה, ויש דגש על עבודת קלידים משולבת עם נגינת הגיטרה. הסולן האחרון (בינתיים) של הלהקה, דניאל היימן, שר בקול גבוה ומלודי.
פילוסופיה
חברי הלהקה פרסמו לא פעם את אמונתם הפילוסופית, שדוגלת בכוחו של הרצון החופשי ועזרה לאלה שחיים בספק ובפחד. הם נוהגים לכתוב רבות על אמונתם בשירי הלהקה. חברי הלהקה העניקו לעצמם כינויים שלפיהם משקפים את דעותיהם, ידיעתם ואמונתם הפילוסופית: ווג'אק ליסיצקי כונה Transcendental Protagonist, מרטין פורנגן מכנה עצמו Cosmic Antagonist, כריסטיאן ניקוויסט מכונה Preternatural Transmogrifier והקלידן אטילה פובליק מכנה עצמו Perspicacious Protector. חברי הלהקה נוהגים להופיע כאשר הם לבושים בבגדים ארכאיים, יחד עם סימנים וקווים שמצוירים לאורך גופם ועל פניהם.
נקודת זיכוי
נקודת זיכוי היא הפחתה (זיכוי) מגובה מס הכנסה על ההכנסה החייבת, הניתנת על פי מאפיינים אישיים המצדיקים הקטנה של נטל המס. על פי לפקודת מס הכנסה, נקודת זיכוי היא סכום "המקוזז כנגד המס לאותה שנה".
נקודות הזיכוי של כל עובד נקבעות בדרך כלל לפי הפרטים אותם הוא ממלא בטופס 101. במקרים מעטים נדרש אישור של פקיד השומה.
היסטוריה
נקודות הזיכוי נוספו לפקודת מס הכנסה במסגרת תיקון מס' 22 לפקודה ("רפורמת בן שחר"), שנכנס לתוקף באפריל 1975. דברי ההסבר להצעת החוק עוסקים בטיבו של מנגנון זה:
מאז הנהגתן של נקודות הזיכוי חלו שינויים רבים בכללי הזכאות להן.
ערך נקודות זיכוי
ערך נקודת זיכוי מתעדכן בתחילת כל שנת מס בהתאם לשינוי במדד המחירים לצרכן בשנה הקודמת (ליתר דיוק: בשנה המתחילה בדצמבר ומסתיימת בנובמבר שלאחריו). להלן ערכים היסטוריים של נקודת זיכוי:
זכאות לנקודות זיכוי
הזכאות לנקודות זיכוי נקבעת בחוק. רשימת המוטבים ניתנת על פי פרמטרים אישיים. בין הזכאים לנקודות זיכוי ניתן למצוא:
תושב
על פי, כל תושב ישראל זכאי ל-2.25 נקודות זיכוי (2 נקודות על היותו תושב ועוד רבע על נסיעות לעבודה).
עובדים זרים אינם תושבים, ולכן אינם זכאים ל-2.25 נקודות הזיכוי הבסיסיות. יחד עם זאת, בתנאים מסוימים תקנות מס הכנסה מעניקות נקודות זיכוי לתושב חוץ זכאי, כהגדרתו בחוק. הזכאות מותנית, בין השאר, בשהייה כדין בישראל ובאישור העסקה כדין.
חיילים
החל מ-1 בינואר 2000 ניתן זיכוי במס הכנסה לחיילים משוחררים. על פי, מי ששירת בשירות חובה בצה"ל או בשירות לאומי לכל הפחות 12 חודשים, זכאי לנקודות זיכוי כמפורט להלן במשך שלוש שנים מיום סיום השירות:
סיום לימודים לתואר אקדמי
על פי, מי שסיים לימודיו האקדמאים זכאי לנקודות זכות כדלקמן:
החל משנת 2005, מי שסיים לימודיו האקדמאים במוסד להשכלה גבוהה ישראלי וכן מי שסיים לימודי מקצוע בהיקף של 1,700 שעות לימוד, זכאי לחצי נקודת זיכוי במשך שלוש שנים (בגין סיום תואר ראשון) או במשך שנתיים (בגין סיום תואר שני) החל בשנה שלאחר סיום לימודיו.
החל משנת 2007, מי שסיים לימודיו לתואר ראשון בשנת 2007 ואילך, יהא זכאי לנקודת זיכוי אחת (במקום חצי נקודה) במשך שלוש שנים החל בשנה שלאחר סיום לימודיו.
החל משנת 2012, מי שסיים את לימודיו בתואר שנדרשת בו התמחות (עריכת דין, ראיית חשבון ועוד) זכאי לדחות את קבלת נקודת הזיכוי עד לאחר סיום ההתמחות. לשם כך עליו להתחיל את תקופת ההתמחות עד סוף שנת המס שלאחר השנה שבה סיים את התואר.
מי שסיים את לימודיו בשנת 2014 או 2015, יהיה זכאי לנקודת זיכוי אחת במשך שנה אחת לתואר ראשון, וחצי נקודת זיכוי למשך שנה אחת לתואר שני, בשנה שלאחר סיום לימודיו, או בשנה שלאחריה, לפי בחירתו.
עולה חדש
ניתן להקפיא זכאות במקרה של גיוס לצה"ל, לימודים במוסד אקדמאי מוכר או עזיבת הארץ לתקופה של בין חצי שנה לשלוש שנים.
אישה
על פי, כל אישה זכאית לחצי נקודת זיכוי, בין אם היא תושבת ובין אם לא.
אישה עם ילדים
אישה נשואה זכאית החל משנת 2017 לנקודות זיכוי בגין כל ילד כלהלן:
אב לילד פעוט
החל משנת 2017 אב זכאי לנקודות זיכוי כלהלן בגין כל אחד מילדיו שהוא פעוט (ילד שטרם מלאו לו שש שנים בשנת המס):
משפחה חד-הורית
על פי, הורה החי בנפרד זכאי לנקודות זיכוי בגין כל אחד מילדיו הנמצאים אצלו (בדומה לילדי אישה) ונקודת זיכוי נוספת בגין היותו הורה החי בנפרד. הורה יחיד (מי שאין אדם חי אחר הרשום כהורה לילד) זכאי לנקודות זיכוי כמו אם וכמו אב גם יחד, ונקודת זיכוי נוספת בגין היותו הורה יחיד.
תשלום מזונות
על פי, אדם נשוי המשלם מזונות לבן זוגו לשעבר זכאי לנקודת זיכוי אחת.
בן זוג שאין לו הכנסות
על פי, אדם הנשוי לבן זוג שאין לו הכנסות במהלך השנה, והוא או בן זוגו הגיעו לגיל פרישה או שהוא או בן זוגו נכה 100% או עיוור זכאי לנקודת זיכוי נוספת.
ניצול
נקודות הזיכוי מביאות תועלת רק למי שהכנסתו גבוהה במידה שהמס עליה גדול או שווה לגובהן של נקודות הזיכוי. זאת משום שנקודות הזיכוי מקטינות את המס לכל היותר עד אפס. מי שהכנסתו עד כ-4,900 ש"ח לחודש, למשל, נהנה מ-2.25 הנקודות הניתנות לתושב ישראל, ואלה מביאות את המס החל עליו לאפס, ולכן לא יפיק תועלת מנקודות זיכוי נוספות שלהן הוא זכאי.
אפקט ינואר
אפקט ינואר היא הנטייה המוכחת של מדדי המניות להניב בחודש ינואר תשואת יתר, לעומת שאר חודשי השנה. תופעה זו, אשר תקפה בעיקר (ויש אומרים רק) במניות הקטנות, היא אחת ממספר אנומליות, הסותרות את תאוריית השוק היעיל ומעידות על קיומם של גורמים נוספים המשפיעים על מחירי מניות, שאינם באים לידי ביטוי במודל לתמחור נכסים פיננסיים (CAPM), המודל הסטנדרטי לתמחור ניירות ערך.
אמפיטריטה
אמפיטריטה (ביוונית: Αμφιτρύτη) היא אלת ים ואשתו של פוסידון במיתולוגיה היוונית. פירוש השם אמפיטריטה בא משתי מילים ביוונית: "אמפיס", שפירושה משני צדדיו, ו"טריס", שפירושה שלישי.
אפקט ינואר
היקף התופעה והתפתחותה
המחקר הראשון שהצביע על קיום אפקט ינואר (המכונה לפעמים גם אפקט תחילת השנה (turn-of-year)) פורסם בשנת 1976. הוא הקיף את התקופה 1904–1974, בה הניב מדד כלל המניות שנסחרו בבורסה לניירות ערך בניו יורק בחודש ינואר תשואה חודשית ממוצעת של 3.48%, בהשוואה ל-0.42% בלבד בכל אחד מאחד עשר חודשי השנה האחרים. מחקר זה קיבץ יחדיו, במשקל-שווה (equal-weight), את כלל המניות, גדולות כקטנות. ב-1983 התפרסמו שלושה מחקרים שאישרו את קיום האנומליה והראו כי היא מיוחדת למניות קטנות דווקא. ברבות השנים התפרסמו מחקרים רבים שחזרו ואישרו את קיום התופעה, בשוקי מניות שונים בעולם, בעידנים שונים ובתקופות זמן שונות בתוך חודש ינואר עצמו; במיוחד בשבוע או בשבועיים הראשונים של השנה, שבהם מתרכז האפקט.
אחת מהבדיקות העדכניות ביותר, שהקיפה את השנים 1927–2001 מצאה "אפקט ינואר" מובהק וחיובי של כ-6% תשואת-יתר לאורך התקופה; גודלו השתנה משמעותית מעידן לעידן: בשנות השבעים הגיע לשיא של 8.8%. במקרה או שלא במקרה, הייתה זו התקופה שבה החלו כלכלנים לשים את לבם לתופעה ולחקרה. במקביל לבדיקת התשואה, בדקו כמה מהחוקרים את סטיית התקן, המייצגת את התנודתיות במחירי המניות ואת הסיכון שבהן. הם גילו שבחודש ינואר קיימת לא רק תשואה גבוהה יותר אלא גם תנודתיות גבוהה יותר במחירי המניות הקטנות, אולם מידה נוספת זו של סיכון אינה גדולה מספיק כדי להסביר לבדה תשואה עודפת גדולה כל כך.
אמפיטריטה
דמותה
אמפיטריטה בילתה את רוב זמנה בשירה ובריקודים עם אחיותיה. יום אחד ראה פוסידון את אמפיטריטה ליד האי נקסוס ומיד התאהב בה. הוא הציע לאמפיטריטה נישואים ובגלל שהייתה כל כך ביישנית היא ברחה והתחבאה בזרמי האוקיינוס האטלנטי הרחוקים משאר העולם. פוסידון מאוד רצה למצוא אותה, אז הוא שלח את דלפין (מלכת הדולפינים) למצוא אותה והיא שכנעה אותה לחזור ולהינשא לפוסידון.
אפקט ינואר
היקף התופעה והתפתחותה
לאחר השיא בהיקף האפקט בשנות השבעים, חלה ירידה חדה ובשנות השמונים הצטמצמה תשואת היתר של המניות הקטנות בשני השבועות הראשונים של ינואר ל-4.4%. היה זה העשור שבו התפרסמו ספרים על התופעה, שנועדו לציבור הרחב ולא לאקדמאים. רבים ניסו את כוחם במימוש אסטרטגיית השקעות של קניית מניות קטנות בסוף השנה ומכירתם לאחר שבועיים או חודש. למרות שפעילי ארביטראז' אלה צמצמו את ממדי האפקט, הם לא העלימו אותו לגמרי, ויש אף ראיות שהוא התחזק בשנות התשעים לכדי 5.8%, קרוב לממוצע ההיסטורי שלו.
אמפיטריטה
דמותה
אמפיטריטה הייתה אשתו המוכרת ביותר של פוסידון וביחד הם הולידו את טריטון בן הים. לרוב במיתולוגיה נראית אמפיטריטה רוכבת על מרכבה רתומה לסוסים על פני הגלים עם פוסידון. לאמפיטריטה הייתה גם בת, שלא מפוסידון, בשם רודה (Rhode).
אפקט ינואר
הסברים תאורטיים
במקביל למחקר אמפירי של האפקט, נעשו מספר ניסיונות להציע הסברים תאורטיים מדוע הוא מתרחש, מדוע הוא מוגבל, או לפחות מוגבר במניות קטנות; ומדוע חלו בו התמורות האמורות לעיל מתקופה לתקופה.
הגורמים העיקריים העומדים מאחורי האפקט הם:
אמפיטריטה
דמותה
האסטרואיד 29 אמפיטריטה, שהתגלה ב-1854 על ידי אלברט מארת', נקרא על שמה.
אפקט ינואר
הסברים תאורטיים
בנוסף על אלה קיימים גם גורמים משוערים אחרים, רובם ככולם מתחום מדעי ההתנהגות והפסיכולוגיה. למשל, יש הגורסים שאופטימיות שלאחר החגים הנוצריים וראש השנה האזרחית מביאים להשקעה בניירות ערך מסוכנים (קטנים).
כפי שניתן לראות, אין בנמצא הסבר אחד חד משמעי לתופעה. אפילו ההצדקה הנחשבת למשכנעת ביותר - שיקולי המס - אינה חסינת ביקורת, משום שמחקרים גילו את אפקט ינואר אף במדינות שבהן אין נהוג כלל מס רווחי הון ובאחרות שבהן המועד הקובע לענייני שנת המס אינו ה-1 בינואר.
לגבי השינוי הניכר שחל בגודל האפקט עם השנים, מקובל להסביר שעצם העובדה שרבים מודעים אליו מבעבר, אמורה לצמצם אותו. זאת משום שסוחרים שקונים מניות בסוף השנה היוצאת כדי למכרן בראשית זו הנכנסת, עשויים לצמצם במידת מה את עודף ההיצע בשוק בתקופה הראשונה, כמו גם את עודף הביקוש באחרונה. באופן זה אמור פער המחירים להצטמצם, אולם כפי שראינו לעיל הוא לא נעלם כליל, כנראה משום שעלויות עסקה גבוהות - המתבטאות בעמלות קנייה ומכירה, כמו גם בפערים בין שער המכירה לשער הקנייה בשוק - מונעים את ביצועו של ארביטראז' מושלם. עובדתית, עלויות אלה גבוהות משמעותית במניות קטנות ביחס לגדולות.
השלכות
העיסוק באפקט ינואר מתחלק לשני היבטים: ההיבט המעשי וההיבט התאורטי. הראשון תכליתו לגזור אסטרטגיית השקעות שתניב רווחים שמעבר לתשואת השוק. האחרון מתבטא בספקות שעולים לגבי שלמותם של המודלים המקובלים היום לתמחור מניות ולפיתוח תיק השקעות מיטבי תאורטי.
כל ניסיון למימוש מעשי של אפקט ינואר לעשיית רווח שיטתי נידון לכישלון. משקיע פרטי אינו יכול לעשות זאת, משום שעלויות העסקה הכרוכות בכך יותר מיקזזו את רווחיו. משקיע מוסדי על פי רוב אינו יכול להחשף למניות הקטנות שבהן מתבטא האפקט, על כל פנים לא בסדר הגודל הדרוש כדי לייצר השפעה של ממש על תיקו הכולל.
בניגוד להיבט המעשי חסר התוחלת, יש עניין רב בהשלכות התאורטיות של אנומליות, ובתוכן האנומליה המכונה אפקט ינואר. הסיבה לכך היא שהן עשויות להצביע על הכיוון הנכון לפיתוח מודלים כלליים יותר לשוקי המניות ולנכסים פיננסיים בכלל; מודלים שיתחשבו גם בלוח השנה ובגורמים מבניים המשפיעים על שוק ההון, כגון ההבדלים המהותיים בהתנהגות בין משקיעים פרטיים למוסדיים.
פרנסואה אל-חאג'
הגנרל פרנסואה אל-חאג' (בערבית: فرانسوا الحاج, תעתיק מדויק: פראנסוא אלחאג'; 28 ביולי 1953 - 12 בדצמבר 2007) היה איש צבא לבנוני נוצרי מרוני אשר נרצח בהתפוצצות מכונית תופת. אל-חאג' נודע כבעל דעות פרו-סוריות ונחשב לאחד ממקורביו של מישל סולימאן נשיא לבנון בשנים 2008–2014.
ביוגרפיה
אל-חאג' נולד בכפר המרוני רמיש אשר בנפת בינת גבייל, מחוז אל-נבטיה שבדרום לבנון. בגיל 19 נרשם לאקדמיה הצבאית של צבא לבנון, סיים את לימודיו באקדמיה בדרגת סגן, והתגייס לצבא הלבנוני. בשנת 2002 קיבל דרגת גנרל.
לאל-חאג' עבר צבאי עשיר בצבא לבנון ובעת הרצחו היה ראש אגף המבצעים בצבא לבנון. הוא פיקד על מספר רב של פעולות הצבא ביניהן על הפעולה במחנה הפליטים הפלסטיני נהר אל-בארד, בו נלחם צבא לבנון במחבלים מוסלמים מארגון הטרור "פתח אל-אסלאם" במשך 106 ימים. בפעולה זו נהרגו 427 איש, 106 מהם חיילי צבא לבנון.
אל-חאג' היה המועמד המוביל להחליף את מישל סולימאן בתפקיד מפקד צבא לבנון (הרמטכ"ל הלבנוני) לאחר שזה נבחר כמועמד פשרה בין הקואליציה והאופוזיציה בלבנון לכהן בתפקיד נשיא לבנון לאחר תום כהונתו של אמיל לחוד ב-23 בנובמבר 2007.