cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
עמותת הצבי
יעדים והישגים
העמותה בליגת: על בוגרים ונוער ובליגה לאומית ראשונה קדטים. בתוך הקבוצה אתלטים ברמה בינלאומית באירופה. פועל יוצא של הפעילות הספורטיבית המתמדת הוא, הצלחה לא רק בספורט אלא גם בתחום החינוך וההשתלבות החברתית - אתלטים שחונכו במסגרת העמותה השיגו תעודת בגרות מלאה ושירתו שירות מלא בצה"ל בחיילים שונים וממשיכים לימודיהם בהשכלה גבוה.
העמותה מהווה, מודל לשילוב חברתי- באמצעות הספורט. כיום רשומים מספר אתלטים אצנים שאינם מקרב העדה האתיופית בעמותה, וזאת בזכות השם המכובד והרצון להיות שותפים בעמותה ייחודית זו. בהצעה זו מועלית תוכנית, על בסיס ידע וניסיון שנרכש בעשור האחרון, בעת פעילות העמותה. לאתר ילדים יוצאי אתיופיה שנקודת הכוח שלהם היא מצוינות ספורטיבית, לטפח את יכולותיהם האתלטיות וכך לקדם אותם ולהוציאם מהמשבר בו הם שרוים כעת. כוחה של פעילות בחינוך גופני היא בחיזוק היחיד מחד וביצירת מסגרת חברתית תומכת ומלכדת. מסגרת זו, תעניק לילדים יוצאי אתיופיה תחושת שייכות וגאווה שכה חסרה להם.
דרכי פעולה
ארגון וריכוז הקבוצות על ידי המאמן המקומי לקבוצה,קיום תחרויות ומשחקים אזוריים וארציים של מרכזי פעילות,שיתוף פעולה עם גופים תומכים תקציבית ומקצועית.
העמותה מפעילה מרכזי אימונים בשיתוף גופים תומכים תקציבית ב-3 מרכזי אימונים ראשיים ( תל אביב, קריית גת, אשקלון ובאר שבע
אבי דנגור
אבי דנגור (נולד ב-25 ביוני 1980) הוא שחקן, מחזאי וקומיקאי ישראלי. בין תפקידיו הידועים – הדמות אבי הזמר, ניסו בסדרה "מטומטמת", ארז בסדרה "על הספקטרום", דובי בהצגה "מייקל" (ובתוכנית הטלוויזיה שנוצרה בעקבותיה), ויחיאל פלוטניק בקומדיית המצבים "לבד בבית".
ביוגרפיה
דנגור נולד וגדל בקריית אתא לאב פועל במפעלי הפטרוכימיה ואם רואת חשבון. לאחר שחרורו מהצבא, למד משחק בבית הספר לתיאטרון חזותי בירושלים. במהלך שנת הלימודים השנייה, יצר את הדמות "אבי הזמר", דמות פרודית המהווה קריקטורה על זמר מזרחי, בדומה לזמר קוקו מ"שידורי המהפכה". דנגור חיבר עם נדב הולנדר מספר שירים פרודיים. במהלך השנה השנייה ללימודים, השתתף באודישנים לעונה השישית של "כוכב נולד", אך שופטי התכנית תפסו אותו כפרודיה והוא לא עבר את המבחן-המקדים.
עבודת הסיום שלו בלימודים הייתה ההצגה "מייקל" שהועלתה בשנת 2007 וזכתה להצלחה והכרה ממבקרי התיאטרון. ההצגה הצטרפה לרפרטואר ההצגות של תיאטרון תמונע וב-2010 זכתה בשלושה פרסים בטקס פרסי הפרינג' הישראלי קיפוד הזהב, ביניהם פרס ההצגה הטובה ביותר לשנת 2009.
בעקבות הצלחת ההצגה "מייקל", פנה ערוץ 24 אל דנגור בבקשה להנחות תוכנית אירוח. התוכנית "אבי הזמר מארח" עלתה בשנת 2012 ואירחה טאלנטים של שידורי קשת. בתוכנית ארח את דודתו, עליזה דנגור, כשבמסגרת הדמות הציג אותה בתור אמו. לאחר הצלחת התוכנית, פנה ערוץ "הוט קומדי סנטרל" בבקשה ליצירת תוכנית דומה וכך נוצרה התוכנית המוקומנטרית "החיים של אבי הזמר" העוסקת בחייו הפיקטיביים. התוכנית לא זכתה לביקורות חיוביות והסתיימה לאחר 12 פרקים. באותה שנה השתתף בתוכנית "זנזורי" כנגרי, אחד ממורי הנהיגה, לצידו של יובל סמו.
בשנת 2017 השתתף בסדרת הטלוויזיה "נופלות על הרגליים" בערוץ 2, כעוזר במשרד החקירות. בנוסף השתתף בקומדיית המצבים של ערוץ 10, "ויקי ואני", בתפקיד מבורך, אחיה של שרת החינוך ויקי זערור (מגי אזרזר). על תפקידו ב"ויקי ואני" דנגור היה מועמד לפרס השחקן הטוב ביותר בסדרה קומית בטקס פרסי האקדמיה לטלוויזיה וקולנוע לשנת 2017.
בשנת 2018 גילם את דמותו של ארז בסדרה "על הספקטרום" ששודרה ב-yes. באותה שנה החל לככב בקומדיה "מייקל" שיצר בהתבסס על הצגת הפרינג' שיצר, בתפקיד דובי.
בשנת 2019 השתתף דנגור בקליפ "תנין" של ערוץ הכיבוד, בתור אליוט.
בשנת 2021 גילם את פלוטניק בקומדיית המצבים "לבד בבית". על תפקידו בסדרה קיבל מועמדות בתחרות פרסי הטלוויזיה לילדים ולנוער.
בקולנוע
דנגור השתתף בסרט שביים שי כנות, "ארבע על ארבע", בו גילם דמות של מדען רוסי, לצד עוז זהבי ושלומי קוריאט. באותה השנה השתתף דנגור בסרט הדרמה״בין העולמות״ של הבמאית מיה חטאב. גילם חרדי בסרט "לפני הזיכרון" שיצר יהונתן אינדורסקי. ב-2018 השתתף בסרטו של אינדורסקי "דרייבר".
ב-2015 חשף בפוסט בדף הפייסבוק האישי את היותו הומוסקסואל.
NPO 2
NPO 2 (נקרא בעבר Nederland 2), הוא ערוץ טלוויזיה ציבורי הולנדי, המשדר מאז 1 באוקטובר 1964, עת החל לשדר בשעה 20:00, ושידר מדי יום שעתיים וחצי בלבד עד 22:30.
הערוץ משדר בעיקר תוכניות אמנות, תרבות, פוליטיקה, אקטואליה ותוכניות דת. בבקרים, משדר הערוץ מגזיני חדשות בתרגום לשפת הסימנים.
היסטוריה
ערוץ Nederland 2 הושק ב-1 באוקטובר 1964, בשעה 20:00, ובראשית דרכו שידר מדי יום במשך שעתיים וחצי בלבד, עד השעה 22:30.
בספטמבר 1967 החל הערוץ לשדר בצבע.
ב-16 בספטמבר 2007 ערוצים Nederland 1,2,3 עברו לשדר בפורמט מסך רחב.
ב-4 ביולי 2009 החלו שלושת הערוצים לשדר ב-Ful HD. עוד בטרם השקת שידורים קבועים של HD, גרסה ניסיונית של שידורי HD לערוץ Nederland 1 היו זמינים מ-2 ביוני 2008 עד 24 באוגוסט אותה שנה, על מנת לשדר את יורו 2008, את מרוץ טור דה פראנס ואת אולימפיאדת בייג'ינג.
תוכניות
NPO 2 מכוון לקהל צופים המעוניינים בתוכן ברמה גבוהה יותר. לוח השידורים של הערוץ כולל:
דניאל אליקים
דניאל אליקים (נולד ב-3 בנובמבר 1953) הוא רב אמן בינלאומי לשחמט בכתב ואלוף ישראל לשחמט בכתב 3 פעמים - בשנים 1986, 2016 ו-2017. שחקן נבחרת ישראל בשחמט בכתב משנת 1992 ועד היום, סיים בתיקו את משחקו עם אנטולי קרפוב (אלוף העולם לשעבר) במשחק סימולטני. תושב רמת גן.
להלן טבלת תחרויות מרכזיות בהן השתתף בעבר ומשתתף בהווה. "תוצאה בפועל" מודגשת - תוצאה המזכה בציון לתואר רב אמן בינלאומי.
צ
צ' היא האות ה-18 באלפבית העברי. שמה של האות הוא צָדִי (בפי יהודי תימן צאד, כבערבית). רבים קוראים לאות צַדִּיק. מקורה של הגייה זו הוא כנראה בטעות הנובעת מהאות ק|ק' העוקבת לאות צדי בסדר האלף-בית, אך היא מתועדת החל מן המאה ה-11.
ההיגוי הנפוץ במאה ה־21 מייצג מבחינה פונולוגית שילוב של העיצורים תּ+ס, או עיצור מכתשי, מחוכך שורק, אטום (IPA: /ʦ/). ההיגוי הנפוץ בקרב יהודי הארצות דוברות הערבית היה כשל האות המקבילה הערבית - ص - המבוטאת כמעין ס' כבדה, או מכתשי מלועלע, חוכך שורק, אטום (IPA: /sˤ/). בקרב החוקרים קיימת מחלוקת בדבר דרך ביטויה של האות צ' העברית המקורית, בין אלו הקובעים כי במקור בוטאה כדרך יהודי ארצות האסלאם, וכי הביטוי הנוכחי כיום מקורו בהשפעה של שפות אירופיות, לבין הקובעים כי הביטוי המקורי היה כפי המקובל במאה ה־21.
צד"י עם גרש (צ') נהגית /ʧ/ (ch, כבמילה צ'ילה), וזאת על פי כללי התעתיק של האקדמיה ללשון העברית. מקור הסימון הזה חדש, מימי תחיית הלשון, אך השימוש בגרש מקורו בלאדינו, שם הוא משמש על האותיות ב׳ (v), ג׳ (j ו־ch אנגליות), ד׳ (th במילה האנגלית other), ז׳ (j צרפתית), פ׳ (f) ו־ש׳ (sh) אך לא על האות צ. האות צ נבחרה ככל הנראה בגלל צורת הגייתה האשכנזית ts הדומה לצליל ch האנגלי, וגם בהשפעת הרוסית, בה האות Ц (נהגית צ) דומה לאות Ч (נהגית צ') או שפות כמו צ'כית ופולנית, בהן הצליל צ' נוצר משילוב של c (נהגית צ) עם סימן דיאקריטי או אות כלשהי. בסופי מילים לפי התקן צד"י גרושה נכתבת כאות סופית, אך כיום מתחילים לכתוב אותה כצד"י רגילה לפעמים. עלית לדוגמה קוראת לחטיף שלה "פיתה קראנצ'" בניגוד לתקן.
בהתאם לחלוקתן של אותיות האלפבית העברי לחמשת מוצאי הפה, צ' נמנית עם חמש האותיות השיניות: זסשר"צ. בפעלים שהאות הראשונה שלהם היא צ' חל, כמו באותיות: 'ז', 'ס' ו'ש', שיכול עיצורים בבניין התפעל. בנוסף מתרחשת הידמות הגורמת להחלפת האות ת' באות ט', לדוגמה: הצטער, הצטרף.
צ' היא אחת מחמש אותיות מנצפ"ך, שצורתן משתנה בסוף מילה - "ץ" (כבמילה "עץ").
בגימטריה ערכה של צ' הוא 90. ערכה של ץ הוא 900, אך השימוש בו אינו נפוץ, והערך 900 מיוצג על ידי הצירוף תת"ק.
ייצוג האות צ'
ב-Unicode האות צ מיוצגת על ידי 05E6, והאות ץ על ידי 05E5. הצורה הסופית קודמת לצורה התוכית, כמו בקידודים אחרים הכוללים עברית, משום שזה מאפשר מיון מילוני פשוט של מילים לפי ערכי התווים שלהם: המילה ***קץ*** תבוא לפני המילה ***קצה*** כי הערך של ץ נמוך מזה של צ.
בקוד מורס מיוצגת האות צ' באמצעות הרצף (משמאל לימין): .-- (קו קו נקודה).
הוא ייצוגה של צ' בכתב ברייל.
באלפבית צלילי מיוצגת האות צ' באמצעות המילה "צפור".
באיתות בדגלי סמפור צ' מיוצגת על ידי דגל אחד הפונה מערבה (שמאלה) ודגל שני הפונה דרום-מזרחה.
ג'ורג' ובסטר
ג'ורג' ובסטר (באנגלית: George Webster נולד ב-28 ביולי 1991) הוא שחקן קולנוע וטלוויזיה בריטי.
ביוגרפיה
ובסטר נולד באיסטבורן, בריטניה.
קריירה
בשנת 2012 הופיע ובסטר בסרט הקולנוע "City of Dreamers". בשנת 2014 הופיע בסדרת הטלוויזיה "בבילון", בסדרת הטלוויזיה התיעודית "Autopsy: The Last Hours of" ובסרטי הקולנוע, "Blood Moon" ו-"בליינד דייט".
בשנת 2015 הופיע בתפקיד ראשי בסרט הקולנוע "My Name Is Emily" ובתפקיד משנה בסרטים "The Brighton Mob" ו-"Phometrica". הוא שיחק במיני סדרת הטלוויזיה "Tripped" ובאותה שנה החל לשחק בתפקיד חוזר בדרמת הטלוויזיה התקופתית ורסאי. בסדרה הוא גילם את ויליאם מאורנג'.
בשנת 2016 הופיע בסרט הטלוויזיה "קוטלת הדרקונים האחרונה" המבוססת על רומן באותו שם.
בשנת 2017 שיחק בסרט "מייגן לוי", תפקיד עליו לא קיבל קרדיט.
בשנת 2021 לוהק ובסטר לתפקיד בסדרת הטלוויזיה העתידית מבית היוצר של סטיבן ספילברג, אדוני האוויר.
בשנת 2022 שיחק בסדרת הטלוויזיה "עונת החתונות".
רשימות מבית המוות
הרומן נכתב בהשראת שהייתו בכלא בסיביר ועבודתו שם.
ברומן מסופר על חייו של אסיר-פרך בשם אלכסנדר פטרוביץ' גוריאנצ'יקוב אשר נשפט לעשר שנים של עבודות-פרך בסיביר על רצח אשתו.
הרומן מתרכז בהצגת חיי היום-יום במחנה העבודה. הוא מורכב מאוסף רשימות של הגיבור אשר מספרות על האסירים השונים, תנאי המחיה, המשמעת והענישה, ועוד נושאים רבים מחיי המחנה.
הערות שוליים
Feljegyzések az egérlyukból
הולנדית
הולנדית (בהולנדית: Nederlands) היא שפה אירופית, המשתייכת לענף השפות הגרמאניות המערביות במשפחת השפות ההודו-אירופיות.
ההולנדית מדוברת כשפת אם בפי למעלה מ-23 מיליון אנשים ברחבי העולם, מרביתם תושבי הולנד (15 מיליון) ובלגיה (6 מיליון). רבע מיליון נוספים דוברים את השפה במושבה ההולנדית לשעבר סורינאם. 5 מיליון אנשים נוספים דוברים אותה כשפה שנייה, רובם תושבי בלגיה. בין דוברי ההולנדית יש כ-15–23 מיליון דוברי אפריקאנס, שפה הקרובה מאוד להולנדית המדוברת בדרום-אפריקה. בבלגיה מכונה השפה לעיתים פלמית (הולנדית: Vlaams; אנגלית: Flemish), אך במסמכים רשמיים, מילונים וכדומה היא נקראת תמיד הולנדית. ההבדלים בין ההולנדית המדוברת בהולנד לבין זו המדוברת בבלגיה מסתכמים בעיקר בתחום המבטא, ובאופן מוגבל באוצר המילים. אף על פי שההולנדית היא השפה ה-37 בעולם בתפוצתה (מתוך 7131 שפות), זוהי השפה ה-11 בתפוצת הפרסומים בעולם, והוויקיפדיה בשפה ההולנדית היא השישית בגודלה בעולם (נכון ליולי 2019).
הולנדית היא אחת השפות הקרובות ביותר לשפות האנגליות, בפרט מבחינת אוצר המילים שלה (השפה הפריזית המדוברת בצפון הולנד קרובה לשפות האנגליות אף יותר), אך מבחינת מבנה המשפט וההגייה היא קרובה יותר דווקא לגרמנית תחתית (Plattdüütsch). השפה ההולנדית נכתבת באמצעות האלפבית הלטיני. לצורך כתיבת ההולנדית נעשה שימוש ב-26 אותיות.
היסטוריה
התפתחות הלשון ההולנדית נחלקת לתקופות הבאות:
הנרי פורד
ביוגרפיה
פורד נולד בפרבר של דטרויט שבמישיגן, בנם הבכור של ויליאם ומרי פורד. אביו הוא ממוצא אירי, ואמו נולדה במישיגן אך הוריה היגרו מבלגיה.
בנעוריו התעניין בשעונים והפך למתקן שעונים. מאחר שלא הצטיין בלימודיו, החליט בגיל 16 לעזוב את בית הוריו והחל לעבוד בדטרויט כשוליית מכונאי, תוך שהוא ממשיך לעזור להוריו בחוותם ולתקן מנועי קיטור וציוד מכני. בשנת 1888 נישא לקלרה בראיינט, ולפרנסתו פתח מנסרת עצים.
ב-1891 החל לעבוד כמהנדס בחברת לתאורה, החלטה שעודדה אותו לפנות אל התעשייה. קידומו למהנדס בכיר בשנת 1893 איפשר לו להקדיש זמן וכסף לנושא מנוע הבעירה הפנימית, בו התעניין, עד שב-1896 בנה את הרכב הממונע הראשון שלו, פורד קוואדריסייקל.
פורד השתתף במרוצי מכוניות מ-1901 ועד 1913. בשנת 1902 בנה את פורד 999. הוא נכנס להיכל התהילה של הספורט המנועי של אמריקה ב-1996 ונבחר ב-1999 כאיש העסקים של המאה ה-20 על ידי המגזין "פורצ'ן".
יחד עם שותפים הקים את חברת קדילאק לייצור מכוניות, אולם עזב אותה בגלל סכסוך עם שותפיו. הקים ב-1903 את חברת פורד למכוניות, בשנת 1904 בנה פורד את פורד מודל B. פורד שיכלל את הייצור ההמוני של המכוניות בשיטת הסרט הנע, ושילם לפועליו שכר גבוה מהמקובל באותה עת. פורד האמין כי המכונית היא מוצר צריכה בסיסי, והביא למהפכה של ממש בכך שהגשים חלומו של כל אדם: "רכב לכל פועל". "מודל טי", המכונית שייצרה חברת פורד (החל מ-1908), נחשבת לאחת המכוניות הנמכרות בכל הזמנים (15.5 מיליון מכוניות). זכורה גם אמרתו המשעשעת של פורד "תוכל להזמין פורד טי בכל צבע שתחפוץ, ובלבד שיהיה זה שחור".
נוסף על כך, היה פורד בונה חופשי.
פורד לקה בהתקף לב ב-1938. הוא נפטר ב-1947, בגיל 83 מדימום תוך-גולגולתי.
מלחמת העולם הראשונה
פורד התנגד נחרצות להצטרפות ארצות הברית למלחמת העולם הראשונה משום שהוא ראה בה בזבוז כסף. הוא היה ביקורתי בייחוד כלפי ממשלות וארגונים שהיו מוכנים לתמוך כלכלית במלחמה. פורד התנגד למלחמה עד כדי כך שהסכים לממן, ב-1915, משלחת של פעילי שלום שתצא מארצות הברית לאירופה. פעיל השלום האמריקאי לואיס לוכנר והעיתונאית רוזיקה שווימר והובילו את המשלחת ופורד שכר את ספינה שכונתה ספינת השלום. הם קיוו ליצור הד ציבורי רחב על מנת לעודד את הצדדים הניצים לכנס ועידת שלום ולשים סוף למלחמה. אולם, היוזמה קבלה חשיפה שלילית והושמה ללעג על ידי העיתונות, אשר התייחסה לספינת השלום כ"ספינת השוטים". חילוקי דעות בין הפעילים, וזלזול של העיתונאים שהצטרפו למסע פגעו במסע. ארבעה ימים אחרי הגיעה לנורווגיה, פורד עזב את הספינה חולה ומוטרד וחזר לארצות הברית. השאיפה של פעילי השלום לעורר דיון ציבורי ולסיים את המלחמה לא צלחה והיוזמה חיזקה את המוניטין של פורד כמי שתומך ביוזמות יוצאות דופן.
מלחמת העולם השנייה
פורד התנגד לכניסת ארצות הברית למלחמת העולם השנייה והאמין שעסקים בינלאומיים יכולים לייצר שגשוג שימנע מלחמות. פורד התעקש שמלחמה היא תוצר של בעלי הון חמדנים שביקשו להרוויח מהרס אנושות. בשנת 1939 הוא הרחיק לכת וטען כי ספינות סוחר אמריקאיות שטורפדו על ידי צוללות גרמניות היו תוצאה של פעילויות קונספירטיבית שתוכננה על ידי בעלי עניין כלכלי במלחמה. בעלי ההון אליהם התייחס היה שם קוד של פורד ליהודים; הוא האשים את היהודים גם בפרוץ מלחמת העולם הראשונה.
לפני כניסת ארצות הברית למלחמה, פורד קיים קשרי מסחר עם גרמניה הנאצית, כולל ייצור ויצוא מוצרים ששימשו ללחימה. במקביל, הוא הסכים לבנות מנועים למטוסי קרב לממשלת בריטניה. לאחר כניסת ארצות הברית למלחמה, הנחה פורד את חברת פורד להקים מפעל רחב ידיים חדש לייצור המוני של מטוסים בווילו ראן (Willow Run הידוע גם בכינוי Air Force Plant 31) ליד דטרויט, מישיגן. המפעל הוקם באביב 1942, ו- B-24 הראשון היה מוכן כבר באוקטובר 1942.
יחסו ליהודים ולאפרו-אמריקאים ואישיותו
הנרי פורד היה גזען בכלל ואנטישמי בפרט. הוא התבטא פעמים רבות מאוד נגד האוכלוסייה האפרו-אמריקאית ונגד היהודים, כאשר טען שהם מפיצי הקומוניזם באמריקה הצפונית.
במהלך השנים 1920–1922 הוציא לאור ארבעה כרכים של ספר אנטישמי בשם "היהודי הבינלאומי" והפיץ אותם בחצי מיליון עותקים.
ב־1919 פורד רכש את השבועון בשם The Dearborn Independent שיצא לאור עד 1927. העיתון הגיע לתפוצה של 900,000 עד שנת 1925, שני רק לניו יורק דיילי ניוז, בעיקר בגלל דרישה מסוחרי פורד למכור את העיתון. חלק מהפרסומים בעיתון התבססו על "הפרוטוקולים של זקני ציון". במרץ 1927 הגיש עורך הדין היהודי, אהרון שפירו תביעה אזרחית נגד העיתון וזאת בעניין פרסומים אנטישמיים שפורסמו. הפרסום השלילי גרם לפורד לסגור אותו ולפרסם התנצלות על פעילותו נגד היהודים, חזר בו מההאשמות והתנצל.
פעילותו של פורד זכתה להערכתו של קנצלר גרמניה, אדולף היטלר, שאף ציין את שמו של פורד בספרו "מיין קמפף". ב-1938 קיבל פורד מהיטלר את מדליית "צלב מסדר הנשר הגרמני הגדול", שהיה העיטור הגבוה ביותר שניתן להעניק למי שאינו אזרח גרמני, כאות הוקרה לפעילותו לטובת הנאציזם בגרמניה. היטלר גם תלה את דיוקנו של פורד על קיר משרדו במינכן.
פעילותו האנטישמית של פורד עוררה התנגדות רבה כלפיו באמריקה. בשנת 1921 פורסמה עצומה שכללה את הנשיא המכהן וודרו וילסון ואישים רבים נוספים בעלי השפעה, שהגדירו את האנטישמיות תופעה לא-אמריקנית ויצאו נגדה.
שרביטן
שרביטן (שם מדעי: Ephedra) הוא סוג צמח יחיד במשפחת השרביטניים ובסדרת השרביטנאים, שהם סדרת צמחים וסקולריים חשופי זרע. בסוג שרביטן כ-60 מינים.
הצמח שימש כצמח לצרכים פולחניים בדתות קדומות, וכיום משמש לרפואה, וכחומר הבסיס להפקת סמים ממריצים.
תפוצתם של השרביטנים היא באזורים החמים והממוזגים בעיקר בהרי האנדים ודרום אמריקה הדרומית,ארצות הברית וצפון מקסיקו,אירואסיה מספרד ועד הרפובליקה העממית של סין וצפון אפריקה.
צבי ברוק
צבי ברוק (1 באוקטובר 1869, צ'רניגוב – 1922, ברלין) היה פעיל התנועה הציונית ברוסיה, רב מטעם ורופא.
קורות חיים
לאחר עבודה קצרה בפלך צ'רניגוב ופטרבורג הוא התיישב בהומל שם הקים מספר מפעלים למען נצרכי הקהילה היהודית בעיר. החל מ-1901 שימש כרב מטעם בעיר ויטבסק, כמו כן המשיך לעבוד כרופא. היה ציר בדומה הרוסית הראשונה ב-1906 שפוזרה עוד באותה שנה. לאחר פיזור הדומה הוא נעצר, ואחרי השחרור חזר לוויטבסק.
עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה התגייס לצבא ושירת בתור רופא. אחרי מהפכת פברואר החל לנדוד ברחבי רוסיה, ובשנת 1920 עלה לארץ ישראל, היכן שחייו היו קשים. הוא נפטר בברלין ב-1922.
על שמו רחוב בתל אביב.
פעילות ציונית
כאמור ברוק החל את פעילותו בחיבת ציון עוד בהיותו נער. היה אחד מתומכיו של הרצל. בקונגרס הציוני השני נבחר לוועדת הממונים על הסדר. ברוק היה אחד מתוך עשרה יהודים רוסים שנבחרו לוועדה המתמדת של הקונגרס הציוני השלישי, בקונגרס זה הוא נבחר למורשה גליל של פלכי מוהילב, ויטבסק ומינסק. בקונגרס זה היה בין הדורשים על הקפדה ליישם את עקרון הדמוקרטיה בתוך התנועה הציונית. בסוף הקונגרס נבחר ברוק לוועד הגדול של התנועה הציונית.
בשנת 1921 נבחר לציר מטעם ארץ ישראל בקונגרס הציוני ה-12.
רחוב רישלייה
רחוב רישלייה (בצרפתית:  Rue de Richelieu) הוא רחוב ארוך בפריז, בן 990 מטרים, שמתחיל ברובע הראשון של העיר, בכיכר אנדרה מאלרו, ומסתיים ברובע השני, בשדרות דז איטליין.
מקור השם
הרחוב נקרא על שם קרדינל רישלייה, ראש הממשלה של לואי השלושה עשר.
הרחוב נקרא במקור "רחוב רויאל" ( Rue Royale), אך שונה כעבור זמן קצר לרחוב רישלייה. בזמן המהפכה הצרפתית שונה שם הרחוב ל"רחוב החוק" ( Rue de la Loi); שמו הנוכחי הושב לו בשנת 1806.
גישה
אל רחוב רישלייה ניתן להגיע עם קווי המטרו מספר 1, 3 ו-8, דרך תחנות "רישלייה-דרוּאוֹ", "פּאלה רויאל-מוּזֶה די לובר" ו"בּוּרְס".
תחנת הרכבת סבסטיה
תחנת הרכבת סבסטיה הייתה התחנה החמישית מתוך שש, שבנו הטורקים בין השנים 1912 ל-1915 לאורך מסילת השומרון שנסללה מעפולה לשכם. התחנה נמצאת כקילומטר וחצי מדרום לסבסטיה וכחצי קילומטר ממזרח ליישוב שבי שומרון.
בתחנה נבנו שלושה מבנים וכן מאגר מים. חלקם כמו גם חלק מצנרת הולכת המים עדיין נראים בשטח.
קיים בלבול בין תחנת סבסטיה הרחוקה יותר מסבסטיה לבין תחנת הרכבת מסעודיה הקרובה לסבסטיה (כקילומטר וחצי מערבית לה).
רגשות באינטראקציה חברתית
רגשות באינטראקציה חברתית מתייחס להיבטים של הרגש במסגרת קשרים בין-אישיים וקבוצה חברתית.
רגש כצורת תקשורת בין אישית
פסיכולוגים אבולוציוניים טוענים שהיכולת המורכבת לקרוא רגשות של אחרים התפתחה כאמצעי תקשורת.
הפגנת רגשות היא מרכיב חיוני באינטראקציה ותקשורת בין אנשים. רגש הוא תהליך דינמי שמשרת את היחסים בין היחיד לבין סביבה חברתית משתנה. הרגש הוא תהליך של יצירה, תחזוקה וניתוק של יחסים בין האדם לסביבה בנושאים המשמעותיים לאדם.
מנגנונים פיזיולוגיים ועצביים
בעוד שההמיספרה השמאלית של המוח הגדול היא הדומיננטית עבור תפקודי השפה בקרב כ-90% מהאוכלוסייה, ההמיספרה הימנית מעורבת בשליטה על הפרוזודיה ובהבעה וזיהוי של רגשות בטון הדיבור.
רגש בתהליכים קבוצתיים
תהליכים בין-אישיים, בין יחידים וגם בתוך קבוצות ובין קבוצות, הם רבים ומגוונים. אפשר להתייחס אליהם בכלליות כתהליכים שבהם יש אוסף של "סוכנים" (אנשים) היוצרים קשר ישיר או עקיף זה עם זה ועם הסביבה לאורך זמן. תוצאות ההתנהגות של כל סוכן נמצאות בקשרי גומלין עם התנהגות הסוכנים האחרים.
אחד המקורות לאותם תהליכים בין-אישיים הוא תחום הרגשות. הרגשות שיש לאדם ("סוכן") מסוים יכולות להשפיע ולעצב התנהגות, מחשבות והרגשות של אנשים אחרים. התגובות של האחרים ישפיעו גם על האינטראקציות העתידיות שלהם עם "סוכן" הרגש וגם על ההתנהגות והרגשות של אותו "סוכן". כתוצאה מהתהליך הנ"ל נוצרים מעגלי רגשות. במעגלים, יכולים להיות מעורבים מספר אנשים, על ידי תהליך של השפעה הדדית.
הרגשות של האדם עוברים אל הסובבים אותו על ידי הבעות פנים, טון דיבור, התנהגות מילולית ושפת גוף. אוסף 'אמצעי הפרסום' האלה מאפשר לסובבים לחוות את הרגש המופגן ולהיות מושפעים ממנו.
יש להדגיש שכאשר עוסקים באינטראקציות מונעות רגש, מדובר על הרגש הנתפס על ידי המתבוננים. הרגש הנתפס, הוא לא בהכרח הרגש האותנטי (ראו עבודת רגשות). האנשים שנחשפו לרגש מושפעים בכמה אופנים: הרגשות משפיעים לא רק על האדם אליו כוונו הרגשות, אלא גם על אחרים בסביבתו שראו את ביטוי הרגש. הרגש המופגן יכול להשפיע על קבוצה או צוות. יכולה להיווצר שרשרת של רגשות והשפעות בין "סוכן" הרגש לבין מספר קבוצות. שרשרת התגובות הנוצרת יכולה לכלול גם רגשות שנוצרים בקרב הסובבים וגם אלמנטים אחרים, קוגניטיביים והתנהגותיים. כל ההשפעות הנ"ל שמתחוללות אצל הסובבים, קרוב לוודאי, יגרמו משוב חוזר אל האדם ששידר את הרגש מלכתחילה ויגרמו גם אצלו, לרגשות נוספים או לחיזוק הרגש המקורי.
המנגנונים שבהם רגש של ה"סוכן" גורם לרגשות בקרב האחרים: בנוסף לכך שרגש גורר רגשות זהים או שונים בחברה הסובבת, ישנה גם השפעה חברתית הנוצרת על ידי הסקת מסקנות. המסקנות שאנשים מסיקים יכולות להיות לגבי מעמדו החברתי ומידת הכוח החברתי שיש למפגין הרגש, מסקנות לגבי הכישורים שלו ומסקנות לגבי האמינות שלו. דוגמאות – במחקרים נמצא שהפגנת כעס, גורמת לאחרים לתפוס את הכועס כבעל מעמד וכוח בעוד שהפגנת צער ופחד נתפסת כחולשה.
המסקנות האלה גורמות לאינטראקציות חברתיות.
הרגש כגורם לאינטראקציות בעולם הארגוני
מחקרים מתחום ההתנהגות הארגונית חקרו סיטואציות רבות שבהן לרגש יש חשיבות כמניע או משפיע על אינטראקציות. דוגמאות:
מצב של משא ומתן – אם אחד הצדדים מרגיש אשמה הצד השני יעלה את דרישותיו. לעומת זאת, אם אחד הצדדים יפגין רגש של אכזבה, הצד השני יסתפק בדרישות נמוכות.
מתן שרות – הפגנת רגשות מסוימים מצד הלקוח גורמות לתגובות רגשיות והתנהגותיות אצל נותן השרות ובכך מושפע מתן השרות. פוליטיקה – הרגשות המופגנים על ידי מועמד לבחירות או על ידי נושא משרה, גורמות לתגובה רגשית בקהל שתשפיע על היחס כלפיו.
יחסים בתוך צוות עבודה – לדוגמה: עובד כועס או ממורמר יכול "להדביק" את שאר הצוות באותו רגש.
יחסי ממונה-כפופים – הרגש שהממונה משדר, ישפיע על ההתנהגות לכפופים לו ועל היחסים ביניהם (ע"ע מנהיגות). עובד המפגין כעס יכול להיחשב בטעות כבעל מעמד וראוי לקידום.
המשולש הפדרלי
המשולש הפדרלי (באנגלית: Federal Triangle) הוא מתחם משולש בצורתו, במרכז העיר וושינגטון, בירת ארצות הברית. המתחם גובל ברחוב 15, שדרת החוקה ושדרת פנסילבניה. במתחם מצויים מבנים רבים של הממשל הפדרלי של ארצות הברית, ומכאן שמו.
בין המבנים שבמתחם: בניין משרד המשפטים על שם רוברט פ. קנדי - המבנה המרכזי של משרד המשפטים של ארצות הברית, בניין הרברט סי. הובר (בניין משרד המסחר של ארצות הברית), האקווריום הלאומי, בניין הדואר הישן, מרכז המסחר הבינלאומי על שם רונלד רייגן, בניין הארכיב הלאומי של ארצות הברית, הבניינים הראשיים של מס ההכנסה בארצות הברית, בנייני הרשות להגנת הסביבה של ארצות הברית, בניין רשות הסחר הפדרלי ומרכז המבקרים של הבית הלבן.
מרבית הבניינים נבנו בשנות ה-30 של המאה ה-20 בסגנון ניאו קלאסי, אולם לבתים גגות רעפים אדומים בסגנון ספרדי.
במתחם מצויה אחת מתחנות הרכבת התחתית של וושינגטון.
סרג'יו דן
סרג'יו דן (ברומנית: Sergiu Dan; 29 בדצמבר 1903 – 13 במרץ 1976) היה סופר, עורך ומתרגם יהודי-רומני.
ביוגרפיה
סרג'יו דן נולד בפיאטרה ניאמץ, רומניה בשם איסידור סרג'יו רוטמן, למד כלכלה וסיים את בית הספר העליון למסחר. הוא התחיל את הקריירה הספרותית עם פואמות שפורסמו בעיתון Flacăra (הלהבה), בשנת 1926.
היה עורך פוליטי בכתב העת Dreapta (הימין) והשתתף בעיתון Timpul (העת). תרגם מצרפתית לרומנית יצירות של גוסטב פלובר, "מאדאם בובארי" ו"סאלאמבו". תרגם גם יצירות של לואי אראגון, אנטול פראנס, וולטייר ועוד.
בנובמבר 1942 נכלל ברשימת הסופרים היהודים שנאסרו לפרסום ברומניה תחת משטר אנטונסקו.
במהלך מלחמת העולם השנייה הוא נשלח לטרנסניסטריה. בשנת 1945 סרג'יו דן פרסם רומן על שהותו במחנה עבודה וחיי היהודים בתקופה זו.
בתקופה הקומוניסטית ישב בבית הכלא החל משנת 1947 ועד לשנת 1955.
בשנת 2001, כאשר אולצו השירותים החשאיים הרומנים (בעקבות פרשת גאורגה אורסו) להשיב כתבי יד שהוחרמו, בין 103 בעלי כתבי היד שלא באו לתבוע את כתב ידם מהרשויות, היה גם סרג'יו דן.
ויולט בראון
ויולט בראון (לבית מוסה. באנגלית: Violet Mosse-Brown; 10 במרץ 1900 - 15 בספטמבר 2017) הייתה אישה ג'מייקנית שבמשך חמישה חודשים נחשבה לאדם המבוגר ביותר בעולם שגילו תועד (לאחר מותה של אמה מורנו ב-15 באפריל 2017), עד מותה בגיל 117 שנים ו-189 ימים, ב-15 בספטמבר 2017. היא הייתה האדם החמישי המבוגר ביותר בהיסטוריה בזמן מותה, יחד עם נאבי טאג'ימה מיפן.
תחנון
תחנון או נפילת אפיים הוא אוסף קטעי תפילה (בקשת תחנונים) שנאמרים לאחר תפילת שמונה עשרה (במניין: לאחר חזרת הש"ץ). אמירת תחנון נהוגה בתפילות שחרית ומנחה ברוב ימות החול בשנה, אך אינה מתקיימת בימי שמחה (חג, ראש חודש, שבעת ימי המשתה של חתן, יום ברית מילה וכו').
ויולט בראון
חייה המוקדמים
בראון הייתה אחת מארבעה ילדים שנולדו לג'ון מוסה, ואליזבת ריילי. היא הוטבלה בגיל 13 לכנסייה הבפטיסטית. היא התחתנה עם אוגוסטוס גיינור בראון, שיחד איתו הייתה לה בת אחת. היו לה שישה ילדים בסך הכל, כאשר ארבעה מהם עדיין חיו בזמן מותה בשנת 2017.
תחנון
לדעת הרמב"ם, אמירת תחנון בנפילת אפיים לאחר תפילת העמידה היא חלק מחיוב התפילה, אלא שהיא אינה מעכבת. הדעה המקובלת יותר היא שאמירת התחנון אינה חיוב אלא מנהג בלבד, ולכן ישנם ימים שנהוג לא לאומרו. בהתאם לכך, הרב עובדיה יוסף התיר לבני אדם הממהרים לעבודה לדלג על אמירת התחנון.
ויולט בראון
גילה המופלג
בראיון שנערך עימה באפריל 2007 ציינה בראון כי היא בריאה יותר אפילו מחמשת ילדיה הנותרים, וכן שאין לה כל מחלה.
תחנון
מקורות התחנון
חז"ל הורו כי יחיד המעוניין להוסיף תפילה אישית, שאיננה חלק מסדר התפילה הקבוע הנאמר גם בידי הציבור, רשאי להוסיף בסיום התפילה תחנונים כרצונו, "ואפילו כסדר של יום הכיפורים". בתפילות אלה ביקש כל יחיד את צרכיו כרצונו, ללא נוסח קבוע או תוכן מחייב, והן היו בגדר רשות ולא חובה. בתלמוד הבבלי ובירושלמי מופיעים תפילות אישיות שונות שנהגו לומר אחדים מהאמוראים בסיום התפילה. בנוסף לכך, מוזכר בספרות חז"ל נוהג להתחנן בנפילה על הפנים ("נפילת אפים") בהזדמנויות שונות. לדעת אלבוגן, התיאורים הללו מתייחסים למעמד אחד, והתפילות האישיות שהוסיפו היחידים בסוף התפילה נאמרו תוך נפילת אפים. לדעתו, נוהג רשות זה התפתח ברבות השנים למנהג קבוע והוא מקורן תפילת התחנון ונפילת אפים.
ויולט בראון
גילה המופלג
כשהיא נשאלה על הסיבות לאריכות ימיה, טענה בראון שאין לה נוסחה סודית לחייה הארוכים. באותו ראיון מ-2007 אמרה: "באמת ובתמים, כשאנשים שואלים מה אני אוכלת ושותה כדי לחיות כל כך הרבה זמן, אני אומרת להם שאני אוכלת הכל, למעט חזיר ועוף, ואני לא שותה רום ומה שקשור אליו".
תחנון
מקורות התחנון
לעומת זאת, צבי קארל סבור כי אין קשר בין התחנונים שהיחיד רשאי להוסיף לאחר התפילה ובין נפילת אפים והתחנון. לדעתו, נפילת אפים הנזכרת בחז"ל הייתה מנהג לא קבוע שנהג רק במקרים מיוחדים, וללא צמידות לתפילה דווקא. קארל מוצא לאמירת התחנון מקור אחר – תפילות התענית. כפי שעולה מ, בבבל נהגו להוסיף בתענית ציבור תפילה בנפילת אפים, ובמקור, לא הייתה נפילה זו קשורה קשר ישיר אל התפילה שלפניה. מאחר שבקהילות אחדות היה מקובל להתענות מדי שני וחמישי, נאמרה נפילת אפים בכל שני וחמישי. בהמשך, נדד מנהג זה לתפילות שני וחמישי גם בקהילות שבהן לא התענו, ולאחר שנותק המנהג מן התענית, הורחב לכל ימות החול. בכך מוסבר גם הכלל שאין נופלים אפין בימי מועד, שהרי אסור להתענות בימים אלה. ייתכן שיש לשלב את שני ההסברים יחדיו: מלכתחילה הייתה אמירת התחנונים לאחר התפילה רשות ואפשרות ליחיד לבקש את צרכיו, וייתכן שתחנונים אלה נאמרו בנפילת אפים. בהמשך, הונהגה אמרית תחנון בנפילת אפים כתפילה קבועה לתעניות ציבור (ואולי לכל שני וחמישי), שבהם יש להרבות בתפילה. בשל כך נוספו אל הבקשות האישיות גם וידויים ותפילות על מחילת החטאים. בשלב שלישי הורחב המנהג מימות התענית גם לימי שני וחמישי ללא תענית ומשם לכל יום חול.
ויולט בראון
גילה המופלג
בראון נחשבת לאדם המבוגר ביותר בג'מייקה אי פעם שגילו תועד, והאדם הראשון שהחלו בכלל לאמת את גילו במרחבי ג'מייקה. בנוגע לתאריך לידתה היה ספק באם הוא היה 4 במרץ 1900, 10 במרץ 1900, או 15 במרץ 1900, אולם לבסוף התאריך הרשמי הוכר ב-10 במרץ 1900 על ידי קבוצת המחקר גרונטולוגיה (GRG) בשנת 2014.
תחנון
נפילת אפיים
כאמור, מרכזו של חלק התחנון בתפילה הוא אמירת תחנונים תוך נפילת אפים, כלומר, צורה כלשהי של השתחוואה הכוללת נפילת על הפנים. אמירת תפילות תוך כדי השתחוואה (לרוב כריעה על הברכיים) נזכרת במקרים שונים בתנ"ך, למשל בתפילות שלמה, דניאל ועזרא. תחנונים בנפילת אפים דווקא נזכרים בתפילת משה ואהרן בעת מחלוקת קורח ועדתו, ובתפילת יהושע בן נון לאחר מלחמת העי.
ויולט בראון
גילה המופלג
בראון נולדה בג'מייקה כאשר זו הייתה חלק מהאימפריה הבריטית והייתה לנתינה האחרונה מימי המלכה ויקטוריה.
תחנון
צורת הנפילה
המנהג הקדום היה שסדר נפילת אפיים נאמר בנפילת אפיים (כמשמעו) על הקרקע. מנהג זה נשתמר אצל חלק מיהודי תימן. כך מובא בתכלאל בסדר נפילת אפיים:
אצל האשכנזים (גם נוסח אשכנז וגם נוסח ספרד), האיטלקים וחלק קטן מהספרדים (בעיקר בצפון אפריקה, סוריה ומערב אירופה) מקובל להטות את הראש על היד, תוך כדי ישיבה (בכמה קהילות אשכנזיות לא מקפידים על ישיבה דווקא). אצל אותן קהילות ספרדיות שנוהגות בכך מטים את הראש על יד שמאל תמיד (כמו שכתוב בשו"ע). אצל רוב האשכנזים לעומת זאת מקפידים לא להטות את הראש על יד שמאל בתפילת שחרית, כיוון שהתפילין מצויים עליה ולכן מטים את הראש על יד ימין (למעט איטר, כיוון שהוא מניח תפילין ביד ימין הוא מטה על יד שמאל). בתפילת מנחה בה אין מניחים תפילין הכול מטים את הראש על יד שמאל. אמנם חלק מהאשכנזים מטים תמיד על צד שמאל, ובהם חסידי ברסלב, זאת על פי דברי רבי נחמן מברסלב שסיפר שפעם כשהיה בדרך היטה בשחרית על צד ימין, כנהוג, התגלה אליו רס"ג ואמר לו שתמיד צריך להטות על יד שמאל. וכן פסק הגר"א. ברוב הקהילות הספרדיות (כל הקהילות חוץ מקצת יוצאי מרוקו וצפון אפריקה, הספרדים של מערב אירופה, וכל יהודי תימן) התפשט המנהג שלא ליפול אפים כלל, אלא אומרים את הקטע של נפילת אפים בישיבה. זאת על פי אזהרת האר"י ודברי הזוהר שכתוב על הפסוק "אליך ה' נפשי אשא" שאם אינו מתכוון כראוי בפסוק זה, אז יוכל להגיע לסכנה וה' יטול נפשו קודם זמנה.
ויולט בראון
חיים אישיים
בראון מתה ב-15 בספטמבר 2017 בבית חולים באחד הפרברים במונטיגו ביי, בגיל 117, לאחר ששבוע קודם לכן אובחנה עם התייבשות ודופק לא סדיר. לאחר מותה הפכה נאבי טאג'ימה מיפן - ילידת 4 באוגוסט 1900, לאדם החי המבוגר ביותר, והאדם האחרון בעולם שנולד במאה ה-19 ועדיין חי. ב-21 באפריל 2018 מתה אף היא.
תחנון
נוסח התפילה
מעיקר הדין, אין נוסח מחייב לתחנונים בשעת נפילת אפים. בסידורי הגאונים מוצעות למתפללים תחינות שונות לשעת נפילת אפים. ברבות השנים, התקבל המנהג לומר מזמור תהלים בשעה זו. כיום, המנהג בקרב מתפללי נוסח הספרדים, נוסח איטליה, נוסח רומניא וחלק ממתפללי נוסח ספרד (בעיקר חסידי חב"ד) הוא לומר את תהילים כ"ה. מנגד, מתפללי נוסח אשכנז, רוב מתפללי נוסח ספרד ונוסח קטלוניה אומרים את תהילים ו' (תוך השמטת פסוק א' שלו). לפי התכלאל אומרים לקט פסוקים.
כאמור, עיקרו של התחנון הוא אמירת תפילה בנפילת אפיים. במהלך הדורות נוספו לחלק התחנון שבתפילה קטעים נוספים, הנאמרים בישיבה או בעמידה.
בימי שני וחמישי
בתפילת שחרית בימים שני וחמישי נהוג להוסיף קטעים נוספים לסדר התחנון, מכיוון שימים אלו הם ימי רצון מיוחדים שמשה עלה לקבל לוחות בחמישי וירד בשני ומכיוון שבהם בתי דינים היו יושבים לדון. גם בהרבה קהילות בהן אין אומרים וידוי בשאר הימים נהוג להוסיף אותו. ברוב הקהילות מוסיפים לומר את הקטע "מה נאמר לפניך יושב מרום". שני קטעים אלו היו במקורם חלק מתפילת הימים הנוראים. בנוסח אשכנז המקורי, שעדיין נהוג בחלק מקהילות האשכנזים אין אומרים וידוי גם בשני וחמישי ובכל קהילות האשכנזים (גם בנוסח ספרד) אין אומרים את הקטע "מה נאמר לפניך יושב מרום", אך בשאר עדות ישראל נהוג לומר את שני הקטעים, כאמור.
בשאר ימי השבוע
לפי נוסח ספרד ונוסח הספרדים (למעט הספרדים בצפון-מערב אירופה) סדר התחנון פותח בוידוי, שלאחריו נאמרות שלוש עשרה מידות הרחמים, ורק לאחר מכן נאמרת נפילת אפיים. זהו מנהג מאוחר בהשפעת ספר הזוהר ובעיקר בהשפעת קבלת האר"י. פוסקי הלכה מסוימים התנגדו בתוקף למנהג החדש לפיו אומרים וידוי בכל יום, כיוון שחששו שכאשר הווידוי יהפוך ליום-יומי המתפלל לא יתוודה כראוי אלא יאמר את הווידוי מן השפה ולחוץ. לכן בנוסח אשכנז, נוסח איטליה, נוסח תימן והספרדים במערב אירופה לא קבלו תוספת מאוחרת זו ושמרו על המנהג הקדום יותר ופותחים את התחנון בנפילת אפיים (אם כי מספר קהילות איטלקיות קיבלו בתקופה מאוחרת את המנהג לומר וידוי כל יום).
והוא רחום
להשערת יום טוב ליפמן צונץ, נתחברה תפילת 'והוא רחום' בעת רדיפות הויזיגותים את יהודי פרובנס הקדומים, סביב המאה השביעית.
קטעי סיום
לדוגמה, סיום נפילת אפיים לפי נוסח הספרדים הוא:
סדר הקטעים
להלן יפורטו סדרי התחנון בקהילות השונות בימי שני וחמישי.
לפי נוסח אשכנז
והוא רחום, נפילת אפים, פיוט עם פזמון חוזר "ה' אלהי ישראל שוב מחרון אפך והנחם על הרעה לעמך", התפילה שומר ישראל ומסיימים כבכל יום. יש קהילות בארץ ישראל שהנהיגו בהשפעת מנהג הספרדים לומר תחלה וידוי, תפילת אל ארך אפים ושלוש עשרה מידות הרחמים לפני שמתחילים והוא רחום.
לפי נוסח ספרד
וידוי, תפילת אל ארך אפים ושלוש עשרה מידות הרחמים, נפילת אפים, והוא רחום, פיוט עם פזמון חוזר "ה' אלהי ישראל שוב מחרון אפך והנחם על הרעה לעמך", התפילה שומר ישראל ומסיימים כבכל יום.
לפי נוסח הספרדים
ישנם שני מנהגים ספרדיים של סדר התחנון בשני וחמישי: המנהג הקדמון ומנהג לפי קבלת האר"י. המנהג הקבלי הוא זה המקובל כיום ברוב הקהילות בעוד שהמנהג הקדמון נשאר בעיקר בקהילות מערב אירופה וחלק מצפון אפריקה.
הסדר לפי המנהג הקדום
הסדר לפי קבלת האר"י
העיקרון המנחה בסדר זה הוא לומר קודם כל את הקטעים הנאמרים בכל יום ורק לאחר מכן את התוספות לשני וחמישי. הסדר הוא כדלקמן: וידוי, הקטע מה נאמר (יש שאומרים אותו רק לפני והוא רחום), שלוש עשרה מידות, נפילת אפים וסיום כבכל יום, תפילת אל מלך ושלוש עשרה מידות הרחמים, הסליחה אנשי אמונה אבדו, אל מלך ושלוש עשרה מידות הרחמים, הסליחה תמהנו מרעות, אל מלך ושלוש עשרה מידות הרחמים, הסליחה "אלהינו ואלהי אבותינו אל תעש עמנו כלה", (יש אומרים כאן את הקטע "מה נאמר"), והוא רחום.
לפי נוסח איטליה
פותחים בפסוקים מספר דניאל - פסוקים אלו מהווים חלק של תפילת "והוא רחום" שאינה קיימת במנהג האיטלקי, והם משמשים לה כתחליף. הקטע אל מלך ושלוש עשרה מידות הרחמים, וידוי, הקטע "מה נאמר", נפילת אפים, מזמור קל בתהילים, פסוקים מלוקטים מירמיה ומיכה, פיוט הפותח במילים "זכור ברית אברהם" ופזמונו החוזר "והושיענו למען שמך" (אין זה הפיוט שאומרים האשכנזים בסליחות שלפני ראש השנה), מזמור כ בתהילים, ומסיימים כבכל יום.
לפי מנהג תימן
בתכאליל הקדומים בתימן לא היו שום תוספות לתפילות של ימים שני וחמישי. בהשפעה ספרדית מאוחרת התקבלו גם על הקהילות המתפללות במנהג הבלדי חלק מההוספות הבאות, הנאמרות לאחר נפילת אפים: תפילת "אל מלך" ושלוש עשרה מידות, הסליחה "אלהינו ואלהי אבותינו אל תעש עמנו כלה", וידוי, הקטע "מה נאמר", שלוש עשרה מידות, "והוא רחום", הפיוט "ה' איה חסדיך הראשונים" ביום שני והפיוט "ה' שארית פליטת אריאל" ביום חמישי וסיום כבכל יום.
סדר תחנון בתעניות ציבור
בכל תעניות הציבור (מלבד תשעה באב, וכן בקהילות האשכנזים והאיטלקים בצום גדליה מאחר שהסליחות נאמרות באשמורת כבשאר עשרת ימי תשובה), אומרים סליחות בתפילת שחרית. בסליחות אומרים את י"ג המידות פעמים רבות, כשבין קטע אחד למשנהו, אומרים פיוט; חלק מפיוטי הסליחות לתעניות חוברו על אותה תענית ספציפית. לפי המנהג המקורי, שנהוג עד היום בקהלות אשכנז המערבי, הסליחות נאמרות בברכת סלח לנו בחזרת הש"ץ. ומאחר שכבר אמרו סליחות בתוך חזרת הש"ץ, תחנון נאמר כרגיל. בעבר נהגו כך גם אצל הספרדים ובמנהג אשכנז המזרחי, אך ברוב הקהילות המנהג התבטל משום שלא רצו להפסיק בפיוטים באמצע התפילה, ואותן הקהילות אומרות סליחות אלו כחלק מתחנון; יש שמוסיפים את התוספות המיוחדות לתענית לפני התחנון הרגיל, ויש שמוסיפים את התוספות לאחר נפילת אפיים. לפי מנהג איטליה מוסיפים קרובה בחזרת הש"ץ, ובמנהג המקורי אמרו גם את הסליחות בסלח לנו, אלא שבבית הכנסת האיטלקי בירושלים, אומרים את הקרובה בתוך חזרת הש"ץ, ואילו את הסליחות אומרים רק אחרי התפילה.
ברוב קהילות נוסח אשכנז המזרחי והרבה קהילות נוסח ספרד התקבל בתקופה מאוחרת מנהג להוסיף גם את אמירת אבינו מלכנו שהוא קטע בו מבקשים בקשות רבות על פרנסה, גאולה, רפואה וכו', שכל אחת מהן פותחת במילים "אבינו מלכנו".
התוספות (חוץ מאבינו מלכנו) נאמרות ברוב הקהילות רק בתפילת שחרית; בכמה קהילות ספרדיות בודדות אומרין אותן גם בתפילת מנחה.
הימים בהם אין אומרים תחנון
בימי שמחה לא אומרים תחנון. נוסף על ימים אלו הוא יום תשעה באב, המוזכר במקרא גם בלשון "מועד".
הימים בהם לא אומרים תחנון כפי המקובל כיום ברוב העדות: שבת, ראש חודש, כל חודש ניסן, פסח שני, ל"ג בעומר, 12 הימים הראשונים בחודש סיוון (בהם כלול חג השבועות), תשעה באב (למעט התימנים שאומרים תחנון בכל תפילות תשעה באב; לפי נוסח איטליה המקורי (אך לא נהוג היום בשום מקום) חוזרים לומר תחנון במנחה של תשעה באב), ט"ו באב, ערב ראש השנה (כ"ט באלול) וראש השנה עצמו, ערב יום כיפור, אחרי יום כיפור עד לאחר ראש חודש חשוון, חנוכה, ט"ו בשבט, שני ימי הפורים (בשנה מעוברת גם בשני ימי פורים קטן). לגבי יום הכיפורים עצמו המנהגים חלוקים, בסדרי התפילה הספרדיים והאשכנזיים נכלל הווידוי אך לא נפילת אפים. אצל האיטלקים נהוג לומר נפילת אפים בתפילת נעילה, ואצל התימנים בכל תפילות יום כיפור. בכל אלו הימים, גם לא אומרים תחנון במנחה שלפניהם, מלבד מנחה שלפני פסח שני, ערב ראש השנה וערב יום כיפור. נוסף על הימים הקבועים בשנה, ישנם כמה מאורעות שבהם לא אומרים תחנון:
בחסידויות שונות נהוג שלא לומר תחנון ביום פטירת אדמו"ר של אותה חסידות. אצל חסידי חב"ד נהוג שלא לומר תחנון בי"ט בכסלו ובי"ב וי"ג בתמוז.
בדור האחרון, לאחר הקמת מדינת ישראל ושחרור ירושלים, קבעה הרבנות הראשית לישראל שגם בימים ה' באייר (יום העצמאות) וכ"ח באייר (יום ירושלים), לא יאמרו תחנון. קביעה זו התקבלה בעיקר בחוגי הציונות הדתית (שם אף נהוג לומר תפילת הלל).
תחנון במנחה שלפני יום שאין אומרים בו תחנון
המנהג המקובל כיום הוא שאין אומרים תחנון בתפילת מנחה שלפני יום שאין אומרים בו תחנון. מסיבה זו אין אומרים תחנון בתפילת מנחה של ימי שישי (שכן בשבת אין אומרים תחנון). למנהג זה שני יוצאים מן הכלל: תפילת מנחה שלפני ערב ראש השנה ושלפני ערב יום הכיפורים. כלומר למרות שבערב ראש השנה (כ"ט באלול) אין אומרים תחנון בתפילת שחרית ובתפילת מנחה, בתפילת מנחה של יום לפני ערב ראש השנה (כלומר תפילת מנחה של כ"ח באלול) אומרים תחנון. אחת מהסיבות לכך היא שבימים אלו אומרים סליחות לאחר תפילת מנחה (בערב לאחר חצות, או לפנות בוקר) ובהן אומרים תחנון. אבל האשכנזים לא אומרים תחנון אף בסליחות של ערב יום כיפור, ואם כן ניתן לומר שהטעם שלא אומרים תחנון הוא מפני ששמחת יום כיפור נגרר לערב יום טוב, אבל לא ליום שקודם לו. האשכנזים שנוהגים שלא אומרים תחנון בפסח שני מחשיבים ליוצא דופן גם את זה - כלומר שאף בקהילות שלא אומרות תחנון בפסח שני אומרים אותו בתפילת מנחה שלפניו. בחלק מקהילות אשכנז המערבי, נוהגים שבט"ו בשבט, ל"ג בעומר וט"ו באב, מדלגים תחנון רק בשחרית, אבל אומרים תחנון גם במנחה ביום שלפניו וגם במנחה בו ביום.
בעבר מנהג אי אמירת תחנון במנחה שלפני יום שאין אומרים בו תחנון לא היה כה גורף. כך למשל מעיד ר' דוד אבודרהם על המנהג בספרד בזמנו:
מריה קז'ימייז'ה
מריה קז'ימייז'ה (בפולנית: Maria Kazimiera; 28 ביוני 1641 - 1 בינואר 1716) הייתה רעייתו של מלך פולין יאן סובייסקי משנת 1674 עד 1696.
חייה
מארי קזימיר לואיז דה לה גראנז' ד'ארקין נולדה בנוור שבצרפת והגיעה לפולין בגיל חמש כבת לוויה למארי לואיז גונזאגה, מלכת פולין הצרפתייה במוצאה, שישבה על כס המלוכה משנת 1645 עד 1672 כרעיה לשני מלכים פולניים - ולדיסלב הרביעי ואזה ובהמשך אחיו, יאן השני קז'ימייז', מלך פולין.
בשנת 1658, נשאה קז'ימייז'ה ליאן זאמויסקי, אך הוא מת בשנת 1665, וב-14 ביולי באותה שנה נשאה בשנית ליאן סובייסקי. לבני זוג נולדו ארבעה-עשר ילדים, אבל רק ארבעה מהם הגיעו לבגרות - יאקוב, אלכסנדר, קונסטנטי ותרזה (שהייתה בהמשך לרעייתו של מקסימיליאן השני עמנואל, הנסיך הבוחר מבוואריה ולאמו של קרל השביעי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה.
יאן סובייסקי נבחר למלך פולין, לא בלי השפעת אשתו. כמלכת פולין, תמכה מריה קז'ימייז'ה בהצעת הברית בין פולין לצרפת, ובה בעת חתרה להשיג חסדים למשפחתה ממלך צרפת לואי הארבעה-עשר.
הזוג המלכותי התפרסם במכתבי האהבה שהוחלפו ביניהם, רובם בשנים 1665 ל-1683, כאשר הפרידו ביניהם מסעותיו הצבאיים של יאן השלישי סובייסקי או מסעותיה של מריה לפריז. המכתבים שופכים אור לא רק על הרגשות האותנטיים של הזוג המאוהב, אלא גם על השקפותיהם על הבעיות והקשיים של תקופתם, כמו גם על דעותיהם בעניינים ארציים של ניהול בית המלוכה והחלטות זוטא של חיי היום-יום שקיבל המלך, במקרים רבים לאחר התייעצות עם אשתו. למכתבים אלה, שיצאו לאור זמן רב אחרי מות השניים, אפשר לייחס את הפופולריות שזכה לה שם החיבה שנתן המלך למלכה, "מרישנקה". זה השם שדבק בה בפולין ובשם זה מרבים להזכירה שם.
שנותיה האחרונות
אלא שמריה קז'ימייז'ה לא ניחנה בסגולותיה של המלכה כריסטינה, לא באצילותה, לא בתבונתה ולא באינטלקט שלה. היא סברה, שתמיכתה המסורה בקתוליות אל מול הטורקים תקנה לה קבלת פנים נלהבת מצד הכנסייה ברומא, אלא שגם כאן גברה עליה המלכה השוודית, שהמרת הדת שלה מן הפרוטסטנטיות השוודית לקתוליות רוממה את מעמדה פי כמה בעיני הוותיקן.
אף על פי כן, גם מריה קז'ימייז'ה התקבלה בעין יפה וביצרה את מעמדה כפטרונית מוזיקה, שפרשה את חסותה בעיקר על דומניקו סקרלטי. בתפקידו כמאסטרו די קאפלה בחצרה חיבר והפיק שבע אופרות, בבחינת המשך לאופרות שחיבר אביו, אלסנדרו, בחצר כריסטינה, מלכת שוודיה.
הוואנה (חברה)
המוצרים המובילים בחברה, והמזוהים עמה יותר מכל הם האלפחורים, אך החברה מייצרת גם עוגות, עוגיות, ריבת חלב, חטיפי שוקולד, ומוצרים מתוקים אחרים. כן מייצרת החברה מוצר בשם "הוואנט" (Havannet), הדומה לקרמבו במראהו, אך מלא בריבת חלב.
בנוסף על ייצור המאפים, מפעילה החברה גם רשת של 164 בתי קפה ודוכני מכירות ברחבי ארגנטינה, המופעלים בידי זכיינים. מוצריה של החברה משווקים במדינות נוספות באמריקה הלטינית, בארצות הברית, קנדה, אוסטרליה, ישראל, וכן במספר מדינות באירופה.
סנטוריני
סנטוריני (ביוונית: Σαντορίνη) היא קבוצה קטנה ומעגלית של איים יווניים בים האגאי, חלק מארכיפלג האיים הקיקלאדיים.
קבוצת סנטוריני מוכרת גם בשמו של האי הגדול ביותר בקבוצה, שרשמית נקרא תירה (Θήρα) אך מקובל לכנותו גם סנטוריני. איים נוספים הם תירסיה (Θηρασία), נאה קמני (Νέα Καμένη – "האי השרוף החדש"), פלאה קמני (Παλαιά Καμένη – "האי השרוף הישן"), אספרוניסי (Ασπρόνησι – "האי הלבן") ואיי כריסטיאנה (Χριστιανά) הסמוכים.
איי הקבוצה הם שרידיו של הר הגעש סנטוריני שנהרס בהתפרצות אדירה במהלך המאה ה-17 או ה-15 לפנה"ס. ייתכן שהיו שתי התפרצויות געשיות ולא אחת, וזאת על פי שתי שכבות החורבן בכרתים. ההתפרצות הגעשית הביאה אסון על התרבות המינואית שהתפתחה במקום ובכרתים. יש המשערים שהתפרצות געשית זו היא המקור לאגדת אטלנטיס. איי סנטוריני מקיפים לגונה מרכזית שעומקה כ-400 מטר, למעשה קלדרה, שנוצרה בעקבות התמוטטות תא המאגמה מתחת להר הגעש, לאחר שתא המאגמה התרוקן בעקבות אותה התפרצות.
יופיים של צוקי סנטוריני, המעוטרים בכפרים שבתיהם מסוידים בלבן, המאופיינים בכיפות כחולות, בצירוף מזג האוויר הקיצי, הפכו את האי סנטוריני לאחד מאתרי התיירות הפופולריים ביותר בים האגאי.
אוכלוסיית האיים מנתה 15,500 תושבים בשנת 2011. הם מתפרנסים בעיקר מתיירות.
מקור השם
בעת העתיקה נקרא האי קליסטה (Καλλίστη), ולאחר מכן תרה (Θήρα). שם קדום נוסף של האי הוא Strongýlē - "המעגלי". השם סנטוריני ניתן על ידי האימפריה הלטינית במאה ה-13, והוא מתייחס לקדושה איירין (Santa Irini). עד תקופה זו נודע המקום בשמות Kallístē - "היפה ביותר", או Thēra (תירה). במאה ה-19 נקבע השם תירה כשם הרשמי של האי ושל העיר הראשית (פירה), אך השם סנטוריני עדיין פופולרי.
ההתפרצות המינואית של סנטוריני
במהלך תקופת הברונזה (החוקרים חלוקים בתארוך המדויק, החל מ-1645 ועד 1500 לפנה"ס) אירעה בסנטוריני התפרצות בעוצמה רבה, המוערכת בעוצמה 6–7 VEI. התפרצות זו של סנטוריני הייתה פליניאנית, ושניים מארבעת שלביה היו פריאטו-מגמטיים. חלק מההיסטוריונים סבורים שהתפרצות זו של סנטוריני היא האחראית להכחדת התרבות המינואית, שמרכזה היה בכרתים הסמוכה.
כ-2 קילומטרים מדרום לכפר אקרוטירי (Akrotiri) שבדרום האי התגלתה עיר מינואית קבורה תחת שכבה עבה של אפר געשי. החפירות באתר החלו בשנת 1967 אם כי סימנים לקיומו היו ידועים עוד באמצע המאה ה-19. מדובר באתר ארכאולוגי מרשים שהשתמר בצורה טובה תחת שכבת האפר הגעשי, כולל בניינים בני יותר מקומה אחת. באתר התגלו חרסים רבים וחפצי אמנות. ישנן עדויות כי תושבי העיר קיימו קשרי מסחר עם תושבי יוון וכרתים. החיים בעיר נפסקו במפתיע במאה ה-17 לפנה"ס, סמוך להתפרצות המינואית. באתר לא התגלו שלדים כלל ואחת ההשערות היא כי תושביו הבחינו כי הר הגעש עתיד להתפרץ והתפנו מהאזור מבעוד מועד.
העת העתיקה
מסופר שקדמוס בן אגנור, במסעו מפיניקיה בחיפוש אחר אירופה, הותיר אחריו באי מתיישבים פיניקים, ביניהם גם ממבליארוס קרוב משפחתו. הם חיו שם שמונה דורות, ואז הגיע תראס מצאצאי קדמוס, והקים בו מושבה.
מלחמת העולם השנייה
במלחמת העולם השנייה האי נכבש ב-1941 על ידי כוחות איטלקים וב-1943 אויש גם על ידי כוחות גרמנים. ב-1944 במסגרת הפשיטה על סנטוריני, פלש לאי כוח של חיילי קומנדו בריטים משירות הסירות המיוחד שהרג את מרבית החיילים מחיל המצב האיטלקי-גרמני ששהה באי. לאחר מכן הגרמנים הוציאו להורג בפעולת נקם חמישה מתושבי האי, כולל המושל של האי.
גאוגרפיה
אורכה של הקלדרה במרכז קבוצת האיים כ-12 קילומטרים ורוחבה כ-7 קילומטרים, והיא מוקפת בצוקים המגיעים לגובה 300 מטרים משלושה צדדים. במרכז הקלדרה שוכנים שני איים געשיים קטנים: נאה קמני, ופלאה קמני.
שטחו של האי המרכזי סנטוריני הוא 75.8 קמ"ר, שטח תירסיה 9.3 קמ"ר, ושטחם של נאה קמני, פלאה קמני ואספרוניסי הוא 3.4 קמ"ר, 0.5 קמ"ר ו-0.1 קמ"ר בהתאמה.
גאולוגיה
בתקופת יבשת-העל פנגיאה (לפני 250–500 מיליון שנים) לא היה קיים הים התיכון, ומכאן שלא התקיים האי סנטוריני. אחרי פיצולה של פנגיאה נוצרו שתי יבשות-על: לאוראסיה הצפונית וגונדוונה הדרומית. לפני כ-65 מיליון שנה התפצלה גונדוונה ונוצרה יבשת אפריקה במקומה הנוכחי מדרום ללאוראסיה, כאשר בין היבשות הפריד ים טתיס – רצועת ים ממנה התפתח מאוחר יותר הים התיכון. אחרי התייצבות היבשות, נדחק הלוח האפריקאי מתחת ללוח האירו-אסיאתי, ובמקום המפגש ביניהם נוצרה קשת איים הכוללת הרי געש פעילים. הקשת נקראת הקשת הגעשית של דרום הים האגאי והיא חלק מהקשת ההלנית. סנטוריני נמצא במרכז הקשת הגעשית שאורכה כ-500 קילומטרים, רוחבה בין 20 ל-40 קילומטרים, והיא משתרעת מבודרום דרך סנטוריני ומילוס ועד חופי יוון. האזור החל להיות פעיל געשית לפני כ-3 עד 4 מיליון שנים, אם כי הגעשיות על האי סנטוריני החלה לפני כ-2 מיליון שנים בפליטת לבה דקיטית סביב אתר אקרוטירי.
סלעים שאינם סלעים געשיים, שמקורם באי המקורי שקדם להיווצרות קבוצת האיים המקוריים נחשפו בכמה מקומות באי סנטוריני, כדוגמת בהר פרופיטיס איליאס (Προφήτης Ηλίας- "הנביא אליהו"), הנקודה הגבוהה ביותר בסנטוריני (540 מטרים מעל פני הים), במסה וונו (Μέσα Βουνό), ההר השני בגובהו באי, בצד הפנימי של קיר הקלדרה בין כף פלאקה ואתיניוס ובמקומות נוספים. הסלעים כוללים אבן גיר מותמרת וצפחה מהשלישון ועד הרביעון. סוג ההתמרה של פאצייס צפחות כחולות ומקורה בהתנגשות הלוחות מהאוליגוקן למיוקן. באתיניוס נתגלה מחדר פלוטוני גרניטי מלפני 9.5 מיליון שנים המשמש מקור למינרלים דוגמת טלק, כלקופיריט, כריזוקולה, מגנטיט ואחרים.
מלבד סלעים אלו בנויים כל האיים מסלעים געשיים שמקורם בהתפרצויות הגעשיות של 2 מיליון השנים האחרונות. שני האיים שבמרכז הקלדרה צעירים יחסית ונוצרו מלבה שנפלטה מהתפרצויות געשיות לאחר התמוטטות הקלדרה לאחר שתא המאגמה שמתחתיה התרוקן בעקבות ההתפרצות המינואית.
הר הגעש התפרץ עשרות פעמים, הן לפני ההתפרצות הגדולה והן אחריה, עד סמוך לימינו אנו. ההתפרצות האחרונה התרחשה ב-1950. האי גם נפגע מרעידות אדמה, למשל ביולי 1956.
הפארק הלאומי אלניה
הפארק הלאומי "אלניה" הוא פארק לאומי ברוסיה שהוקם ב-18 בפברואר 1998 "על מנת לשמר את הטבע הייחודי שבאזור הדרום-מערבי של הרפובליקה של צפון אוסטיה — אלניה, לצורך שימושם בתחומי סביבה, חינוך, מדע ותרבות, יצירת תנאים לפיתוח של התיירות באזור זה".
פרנסיס קוקלן
קריירה
קוקלן הצטרף לארסנל בשנת 2008 לאחר תקופת ניסיון מוצלחת במועדון.
בשנתיים הראשונות שיחק בקבוצת המילואים של המועדון.
בעונת 2010/2011 הושאל ללוריאן מהליגה הצרפתית.
בעונת 2011/2012 חזר לארסנל. ערך את הופעת הבכורה בליגה בתבוסה 2–8 למנצ'סטר יונייטד. את הופעת הבכורה שלו בליגת האלופות ערך בהפסד 1–3 לאולימפיאקוס. באותה עונה, חתם על חוזה ארוך טווח לאחר שהפגין יכולת גבוהה ויכולת לשחק במספר עמדות.
בעונת 2012/2013 שיחק בארסנל. ערך את הופעת הבכורה של אותה עונה בניצחון 1–6 על סאות'המפטון. בישל שער לאוליבייה ז'ירו בניצחון 1–7 על בלקברן רוברס.
בעונת 2013/2014 הושאל לפרייבורג מהבונדסליגה, שם כבש את שערו הראשון בניצחון 1–2 על סלובן ליברץ. בעונת 2014/2015 הושאל לקבוצת צ'רלטון אתלטיק עד לחודש דצמבר. עקב ריבוי פציעות בסגל ארסנל, הוחזר קוקלן בדצמבר מתקופת ההשאלה. בעונה זו הפגין יכולת גבוהה, ביסס את מעמדו בהרכב הפותח של ארסנל ונחשב לאחד מהקשרים ההגנתיים הטובים בליגה. בסיום אותה עונה זכה עם ארסנל בגביע ה-FA.
ב-26 במאי 2021 זכה עם ויאריאל בליגת האירופית לאחר שקבוצתו ניצחה בפנדלים את קבוצת מנצ'סטר יונייטד.
סגנון משחק
קוקלן שחקן מגוון שיכול לתפקד במספר עמדות. משחק בדרך כלל בתור קשר אחורי אך יכול לשחק גם כמגן. בעל יכולת הגנתית גבוהה, קוקלן מרבה לתקל ולחטוף כדורים. בחודש דצמבר 2014 היה מדורג במקום הראשון בליגה במספר חטיפות ובמקום השני במספר תיקולים לאחר פבלו סבאלטה.
נבחרת לאומית
קוקלן הופיע בנבחרות הצעירות של צרפת עד גיל 21 והיה משחקניה הבולטים של נבחרת צרפת באליפות העולם עד גיל 19 בשנת 2010.
NBC
NBC או '''אן. בי. סי. (ראשי התיבות National Broadcasting Company''' – "חברת השידור הלאומית") היא רשת טלוויזיה אמריקנית, בבעלות חברת Comcast. פועלת גם באמריקה הלטינית, בקנדה ובמקסיקו, ובסיסה בעיר ניו יורק. נחשבת לאחת משלוש הרשתות הגדולות בארצות הברית, לצד ABC ו-CBS.
רשת הרדיו NBC הוקמה על ידי חברת RCA, החלה לשדר ב-15 בנובמבר 1926 ועד שנות השישים נחשבה לרשת הרדיו הבולטת ביותר בארצות הברית. רשת הטלוויזיה הוקמה בשנת 1940, ובשנת 1953 הייתה לרשת הראשונה ששידרה בצבע. שידורי הצבע המלאים החלו בשנת 1963. עקב העובדה ש-NBC הייתה הרשת הראשונה ששידרה בצבע הם השתמשו בלוגו של טווס כדי להראות את מגוון הצבעים העשיר ובכך למשוך לקוחות.
ציר העלילה של תוכנית הטלוויזיה רוק 30 (בהפקת NBC) הוא פרודיה על התנהלות רשת הטלוויזיה.
בשנים 1937 - 1954 פעלה גם התזמורת הסימפונית של רשות השידור הלאומית תחת שרביטו של המנצח ארטורו טוסקניני.
בספטמבר 2019 הכריזה NBC שהיא תספק שירות סטרימינג בשם "Peacock" (טווס).
הפקולטה לחינוך למדע וטכנולוגיה
הפקולטה לחינוך למדע וטכנולוגיה בטכניון מכשירה מחנכים ומורים בתחומי המדע והטכנולוגיה ומתקיים בה מחקר שתכליתו קידום החינוך המדעי, המתמטי וההנדסי בישראל.
המחקר מתמקד בהיבטים קוגניטיביים, חברתיים, וסביבתיים של תהליכי הלמידה בבתי ספר ובחינוך הגבוה. המחקר בפקולטה כולל: מחקר על התפתחות מקצועית של מורים, טכנולוגיות מתקדמות בחינוך, פיתוח מיומנויות המאה ה-21, למידה חוץ כיתתית, תקשורת המדע, תהליכי הוראה והערכה, למידה מבוססת פרויקטים, רובוטים וסימולציות וכן חקר המוח וקשיי למידה.
הפקולטה מהווה מרכז לפעילויות מחקר ופיתוח של מורים במסגרת מרכזי-מורים ארציים. הפקולטה שוכנת בקמפוס הטכניון בחיפה, כאחת מ-18 הפקולטות בטכניון מכון טכנולוגי לישראל.