cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
מסעוד חי רקח
מצאצאיו ותלמידיו
ר' יעקב רקח (בן נינו), ר' נתן אדאדי (חתנו), ר' אברהם כלפון, ר' שלום פלוס, ר' דוד טייאר, ר' משה לחמייש ור' בנימין ואתורי.
מדינה ללא מוצא לים
מדינה ללא מוצא לים היא מדינה אשר כולה מוקפת ביבשה, או שכל קווי החוף שלה גובלים באגני ניקוז פנימיים – אגני ניקוז שאינם מאפשרים מעבר מים לגופי מים אחרים כמו נהרות ואוקיינוסים. הגדרה מקוצרת למדינה ללא מוצא לים היא "מדינה שכל או כמעט כל גבולותיה הם יבשתיים".
נכון לשנת 2011 היו 45 מדינות בעולם שהוגדרו כמדינות ללא מוצא לים המחובר לאוקיינוסים. מבין כל היבשות המיושבות בעולם, רק באוקיאניה ובצפון אמריקה יש לכל המדינות מוצא לים.
היסטוריה ומשמעות
היסטורית, היעדר מוצא לים נתפס כחיסרון. מדינה ללא מוצא לים אינה יכולה לנהל מסחר ימי מתוך נמליה ולנצל את משאבי הטבע המצויים בים, כגון דיג.
לפני המצאת התעופה במאה העשרים, מצב זה גרם לתלות מסוימת במדינות שכנות לצורך כניסה ויציאה. תלות זו חייבה לעיתים את המדינה חסרת המוצא לים לשלם לשכנותיה תשלום כלכלי, תרבותי או דיפלומטי, לצורך מעבר בגבולותיהן.
מסיבות אלה, לאורך ההיסטוריה האנושית אזורי החוף היו בדרך כלל עשירים יותר ומאוכלסים יותר. לאורך ההיסטוריה עשו מדינות שונות מאמצים מיוחדים כדי שלא להיוותר ללא מוצא לים.
רשימת מדינות ללא מוצא לים
ישנם ארבעה סוגים של מדינות ללא מוצא לים:
מדינות מובלעות
מדינות אלו מוקפות מכל צדדיהן במדינה אחת אחרת:
מדינות שמוקפות בשתי מדינות
מדינות אלו ממוקמות בין שתי מדינות אחרות: מדינות אלו, שההכרה בהן מוגבלת, ממוקמות בין שתי מדינות אחרות:
מדינות שמוקפות ביותר משתי מדינות
הצורה הנפוצה ביותר של מדינות ללא מוצא לים. מדינות אלו מוקפות במספר מדינות.
רשימת המדינות ללא מוצא לים: הסימן * מציין מדינה שנויה במחלוקת
יחסי אוסטרליה–מלאווי
יחסי אוסטרליה–מלאווי הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין הקהילייה של אוסטרליה לבין רפובליקת מלאווי.
היסטוריה
היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין הקהילייה של אוסטרליה לבין רפובליקת מלאווי הם יחסים דיפלומטיים על בסיס שגרירים-לא תושבים. היחסים הדיפלומטיים שבין אוסטרליה למלאווי כוננו לראשונה באופן רשמי בשנת 1981. אוסטרליה תרמה למלאווי אפילו עוד לפני כינון היחסים הדיפלומטיים בין שתי המדינות, למעשה, המגעים ביניהן החלו בעת שמלאווי קיבלה את עצמאותה בשנת 1964.
סנטליים
סַנְטָלִיִּים (שם מדעי: Ranunculales) היא משפחת צמחים בעלי פרחים מסדרת הסנטלניים. המפורסם בין מיניה הוא הסנטל הלבן – Santalum album – אלגום, אשר ממנו מופק שמן הסנטל המשמש בתעשיית בשמים, תמרוקים ותרופות. המשפחה הופיעה לראשונה לפני 70 מיליון שנים בתקופת הקרטיקון.
הסדרה מונה כ-50 סוגים וכ-1000 מינים.
קאמה (מאכל)
קאמה (באסטונית: Kama; בפינית: Talkkuna) היא תערובת של קמח גרוס היטב המהווה חלק מהמטבח האסטוני והפיני. אבקת הקאמה היא תערובת קלויה של שעורה, שיפון, שיבולת-שועל, וקמח אפונה. את שיבולת השועל ניתן להחליף בקמח חיטה, ולעיתים אף מוסיפים שעועית שחורה טחונה לתערובת.
מבחינה היסטורית קאמה הוא מזון שאינו מתכלה במהרה, קל משקל ושניתן להופכו בקלות לחטיף על ידי ערבולו בחמאה או בשומן. כמו כן, התערובת לא הצריכה אפייה מאחר שכל רכיביה קלויים.
בימינו תערובת הקאמה משמשת להכנת קינוחים. בתערובת נעשה שימוש בתור ארוחת בוקר שמוסיפים לה חלב, חובצה או קפיר והתוצר המתקבל הוא דמוי דייסה. לרוב ממתיקים אותה עם סוכר ואוכמניות שחורות, ולעיתים עם פירות או דבש. בקאמה נעשה גם שימוש במוצרי חלב וקינוחים חמוצים, יחד עם פירות יער שמוצאם באסטוניה ובפינלנד.
את הקאמה ניתן לרכוש בתור מזכרת באסטוניה, שכן היא מהווה את אחד המאכלים הייחודים ביותר של המטבח האסטוני.
בשפה האסטונית והפינית המדוברת פירוש המילה "קאמה" הוא דברים או חומר, אך בתור סלנג משמעותה סמים.
זלמן רזומני
אפרים זלמן (סולומון) רזומני (1866–1904) היה חזן ומלחין נודע, וכן היה מורהו של החזן הנודע דוד משה שטיינברג.
קורות חיים
רזומני נולד בניקולאייב (אז באימפריה הרוסית) והפך לחזן בגיל 19. לאחר מילוי משרה בקישינב, עבר לאודסה לשארית חייו. כדמות ססגונית, היה לרזומני קול טנור עם יכולת אלתור יוצאת דופן.
בין השאר, היה רזומני מורה של החזן הנודע דוד משה שטיינברג שהיה לימים החזן של בית הכנסת הגדול באודסה. רזומני שימש כחזן אורח בקהילות רבות והופיע בקונצרטים בכל רחבי מזרח אירופה, צבר לעצמו קהל מעריצים גדול והפך לאגדה עוד בחייו. הביצוע שלו לאל מלא רחמים בעקבות פרעות קישינב הפך לנכס צאן ברזל בליטורגיה החזנית המזרח אירופאית.
אוסף של רצ'יטטיבים מפרי עטו בשם שירי רזומני יצא לאור על ידי ס. אלמאן בשנת 1930.
פרידריך קוך
פרידריך קוך (בגרמנית: Friedrich Koch; 15 בינואר 1879 – 3 בנובמבר 1961) היה מפקד בכיר בורמאכט שפיקד על כוחות במלחמת העולם השנייה.
קריירה מוקדמת
קוך נולד ב-15 בינואר 1879 באובנקירכן, שהשתייכה לאימפריה הגרמנית. בשנת 1897 התגייס קוך לצבא הגרמני הקיסרי, והצטרף לרגימנט הרגלים ה-15 (וסטפאליה ה-2 - פרדריק, נסיך הולנד). במהלך מלחמת העולם הראשונה שירת קוך כקצין מטה ביחידות שונות, ובאמצע המלחמה מונה לקצין מטה במטה הכללי הקיסרי. על פעולותיו בקרבות קיבל את עיטורי צלב הברזל דרגה ראשונה ושנייה, צלב האבירים של מסדר בית הוהנצולרן עם חרבות, וצלב הכבוד של מלחמת העולם 1914/1918.
לאחר המלחמה הצטרף קוך לרייכסווהר, ומילא בו תפקידי פיקוד ומטה. ב-1 במאי 1927 הועלה קוך לדרגת אוברסט, ובאביב 1930 מונה למפקד המבצר של קניגסברג. ב-1 בפברואר 1931 הועלה לדרגת גנרל מיור, וב-1 בנובמבר 1931 הועלה לדרגת כבוד של גנרל לוטננט.
מלחמת העולם השנייה
עם פרוץ המלחמה מונה קוך למפקד הדיוויזיה ה-254, ופיקד עליה בחזית המערבית כעתודת הארמייה החמישית. ב-15 באפריל 1940 מונה קוך למפקד הקורפוס ה-44, וב-1 במאי 1940 הועלה לדרגת קבע של גנרל לוטננט. במהלך מבצע ברברוסה לחם קוך עם הקורפוס שבפיקודו כחלק מהארמייה השישית, והשתתף עמו בקרב קייב ובקרב חרקוב הראשון. ב-13 באוקטובר 1941 קיבל קוך על פעולותיו את עיטור צלב האבירים של צלב הברזל, וב-10 בדצמבר 1941 פרש מתפקידו. ב-31 במאי 1942 פרש קוך מהצבא, וב-30 בינואר 1943 הועלה לדרגת גרופנפיהרר באס אס.
לאחר המלחמה
לאחר המלחמה התגורר קוך בבון, עד למותו ב-3 בנובמבר 1961.
סאדיו מאנה
סאדיו מאנה (בצרפתית: Sadio Mané; נולד ב-10 באפריל 1992 בסדהיו שבסנגל) הוא כדורגלן סנגלי המשחק בעמדת הקיצוני במועדון הכדורגל אל נאסר ובנבחרת סנגל.
מץ
ב-14 בינואר 2012 ערך מאנה את הופעת הבכורה שלו במץ מליגת המשנה הצרפתית, כשנכנס כמחליף בדקה ה-75 בהפסד 0–1 לספורטינג קלוב דה בסטיה. ב-4 במאי הבקיע מאנה את שער הבכורה שלו במועדון, שער בדקה ה-82 בהפסד 2–5 לגנגאן במסגרת המחזור ה-36 בליגה. מאנה ערך 19 הופעות ליגה בעונת הבכורה שלו, ומץ ירדה ליגה בתום העונה.
רד בול זלצבורג
ב-31 באוגוסט 2012 עבר מאנה לרד בול זלצבורג מהבונדסליגה האוסטרית תמורת מחיר המוערך בכ-4 מיליון אירו. ב-15 בספטמבר ערך מאנה את הופעת הבכורה שלו במועדון, כשנכנס כמחליף בדקה ה-66 בתיקו 1–1 נגד ריד במסגרת המחזור השמיני בליגה. ב-30 בספטמבר הבקיע מאנה את שערי הבכורה שלו בליגה, צמד שערים בניצחון 3–2 על שטורם גראץ במסגרת המחזור העשירי. הוא שיחק במועדון שנתיים, בהן ערך 63 הופעות ליגה והבקיע 31 שערים. בעונתו השנייה זכתה רד בול זלצבורג באליפות אוסטריה ובגביע האוסטרי. בסוף אוגוסט 2014 הפסיק מאנה להגיע לאימוני הקבוצה, במטרה שזו תאשר לו לעבור לסאות'המפטון.
סאות'המפטון
ב-1 בספטמבר 2014 חתם מאנה בסאות'המפטון מהפרמייר ליג ל-4 שנים במחיר של 11.8 מיליון ליש"ט. ב-23 בספטמבר ערך מאנה את הופעת הבכורה שלו במועדון, כששיחק 72 דקות בניצחון 2–1 על ארסנל בגביע הפוטבול ליג וסחט את הפנדל שהוביל לשער הראשון של קבוצתו. ארבעה ימים לאחר מכן ערך מאנה את הופעת הבכורה שלו בפרמייר ליג, כששיחק 68 דקות בניצחון 2–1 על קווינס פארק ריינג'רס במסגרת המחזור השישי. ב-25 באוקטובר הבקיע מאנה את שער הבכורה שלו בפרמייר ליג, שער בדקה ה-33 בניצחון 1–0 על סטוק סיטי במסגרת המחזור התשיעי. ב-16 במאי 2015, במשחק נגד אסטון וילה במסגרת המחזור האחרון בפרמייר ליג, הבקיע מאנה שלושער בתוך 2 דקות ו-56 שניות וקבע שיא פרמייר ליג חדש לשלושער הכי מהיר, כשהוא שובר את שיאו של רובי פאולר מליברפול, שעמד על 4 דקות ו-33 שניות. בעונתו הראשונה במועדון ערך מאנה 30 הופעות ליגה והבקיע 10 שערים. בעונתו השנייה במועדון, עונת 2015/2016 הוא סיים את העונה כמלך השערים של סאות'המפטון, עם 15 שערים בכל המסגרות.
ליברפול
ב-28 ביוני 2016 חתם לחמש שנים בליברפול עבור 34 מיליון אירו. דמי ההעברה הפכו אותו לשחקן האפריקאי היקר בהיסטוריה באותה תקופה.
ב-14 באוגוסט ערך את הופעת הבכורה שלו בפרמייר ליג עבור האדומים, וכבש את השער הרביעי בניצחון החוץ 4–3 מול ארסנל. מאנה סיים את עונתו הראשונה במועדון עם 13 שערי ליגה. ב--9 במאי 2017 זכה מאנה בשחקן העונה של ליברפול אף על פי שהחמיץ את החלק האחרון של העונה בעקבות פציעה.
ב-14 בפברואר 2018, מאנה הבקיע את השלושער הראשון שלו עבור ליברפול במהלך ניצחון 0–5 נגד פורטו בשלב שמינית גמר ליגת האלופות. בכך הוא הפך לשחק השני בתולדות המועדון שמבקיע שלושה שערים במסגרת תחרות זו. (יחד עם יוסי בניון) מאוחר יותר, עם שער בניצחון 3: 0 על בורנמות' ב-14 באפריל, היה זה השער ה-44 של מאנה בפריימר ליג ובכך הוא עקף את השיא של דמבה בה שעמד על 43 שערים, והפך לסנגלי בעל ההצלחה הגדולה ביותר בתולדות הפרמייר ליג.
ב-26 במאי 2018 הבקיע את שערה היחידי של ליברפול בגמר ליגת האלופות, בהפסד 1–3 לריאל מדריד, בכך הוא הפך גם לשחקן הסנגלי הראשון שמבקיע שער בגמר התחרות. כמו כן, עם כיבוש השער בגמר, היה זה השער העשירי שלו בקמפיין זה באותה השנה ובכך הפכה ליברפול לקבוצה השלישית בהיסטוריה ששלושה שחקנים שונים שלה כובשים 10 שערים ויותר בעונה אחת בתחרות (יחד עם רוברטו פירמינו ומוחמד סלאח).
ב־22 בנובמבר 2018 חתם מאנה על חוזה ארוך טווח במועדון. ב-10 במרץ 2019, מאנה כבש פעמיים בניצחון 2–4 על ברנלי, כאשר השני שבהם היה ה-50 שלו עבור ליברפול. במשחק זה הוא הפך לשחקן ליברפול החמישי שכבש בשש הופעות פרמייר ליג ביתיות ברציפות אחרי מייקל אואן, פרננדו טורס, לואיס אלברטו סוארז ומוחמד סלאח. בחודש שלאחר מכן הוא שבר עוד אחד מהשיאים שלו כאשר הבקיע את אחד משערי הקבוצה בניצחונה 1–2 על פולהאם עם שערו ה-17 בעונה זו והפך לסנגלי עם הכי הרבה שערי ליגה בעונה אחת בליגה. (שיא שהיה שייך גם כן לדמבה בה עם 16 שערים)
את עונת 2018/2019 סיים כמלך שערי הליגה האנגלית עם 22 כיבושים, הוא חלק תואר זה עם מוחמד סלאח ופייר-אמריק אובאמיינג. מאנה היה גורם משמעותי בסיום של ליברפול במקום השני בליגה האנגלית ובזכייתה בליגת האלופות, כאשר כבש בליגת האלופות ארבעה שערים ובישל שלושה נוספים, כאשר במשחק הגמר הוא סוחט בעיטת עונשין מ-11 מטרים 24 שניות בלבד מפתיחת המשחק.
ב-14 באוגוסט 2019, מאנה כבש פעמיים במשחק הסופר קאפ האירופי נגד צ'לסי משחק בו ליברפול ניצחה 5–4 בפנדלים לאחר שהמשחק הסתיים בתוצאה 2-2 אחרי 120 דקות. מאנה נבחר למצטיין המשחק. חודש בדיוק לאחר מכן, הוא כבש שוב פעמיים בניצחון 1–3 על ניוקאסל יונייטד, במשחק זה הוא סגר 50 משחקים ללא הפסד באצטדיון אנפילד, שיא ליגה של כל שחקן באצטדיון מסוים. (כולל כשחקן סאות' המפטון). ב-5 באוקטובר, בהופעתו המאה במועדון, כבש את שערו ה-50 במועדון בניצחון קבוצתו 1–2 על לסטר סיטי.
ב־21 באוקטובר, מאנה היה אחד מתוך שלושים שחקנים המועמדים לזכייה בפרס כדור הזהב לשנת 2019, ב-2 בדצמבר הוא זכה במקום הרביעי, אחרי ליונל מסי, כריסטיאנו רונאלדו וחברו לקבוצה וירג'יל ואן דייק. בהמשך אותו חודש, ליברפול זכתה בגביע העולם למועדונים של פיפ"א 2019, כאשר מאנה מבשל את שער הניצחון לרוברטו פירמינו במשחק גמר נגד פלמנגו הברזילאית. באותה העונה, עונת 2019/2020, זכה עם הקבוצה גם באליפות אנגליה, כאשר מאנה תורם 18 שערים ושבעה בישולים.
ב-7 בינואר 2020, מאנה נבחר לכדורגלן השנה באפריקה, הוא הסנגלי השני אחרי אל חג'י דיוף שזכה בפרס זה.
באיירן מינכן
ב-22 ביוני 2022 מאנה חתם לשלוש שנים בבאיירן מינכן תמורת 32 מיליון יורו.
בהופעת הבכורה בקבוצה ב-30 ביולי כבש שער בכורה בניצחון 3–5 על ר.ב. לייפציג בסופר קאפ הגרמני. גם בהופעת הבכורה בבונדסליגה, שישה ימים מאוחר יותר, כבש מאנה שער בהופעת הבכורה, בניצחון 1–6 על איינטרכט פרנקפורט.
אל נאסר
ב-1 באוגוסט 2023 חתם לשלוש שנים באל נאסר מליגת העל הסעודית, תמורת 40 מיליון אירו.
קריירה בינלאומית
מאנה החל לשחק בנבחרת סנגל בשנת 2012, באותה שנה שיחק עם נבחרתו באולימפיאדת 2012.
מאנה הוא שיאן השערים בנבחרת סנגל בכל הזמנים.
הופיע במדי נבחרתו במונדיאל 2018 בהופעתה השנייה אי פעם בתחרות. הוא הבקיע שער בתיקו 2-2 של סנגל נגד נבחרת יפן, סנגל ומאנה הודחו בשלב הבתים.
הופיע במדי נבחרתו ב-2015, 2017 ו-2019 כאשר באחרונה הגיע עם נבחרתו עד משחק הגמר, שם הפסיד לאלג'יריה בתוצאה 0–1. הוא נבחר להרכב מצטייני הטורניר.
בגביע אפריקה לאומות 2021 זכתה סנגל לראשונה בתולדותיה בגביע כשמאנה כובש את הפנדל המכריע בדו-קרב הפנדלים מול מצרים.
הוא מדורג חמישי בכמות הבקעת השערים במדים הלאומיים ושמיני בכמות ההופעות בנבחרת.
נכלל בסגל נבחרת סנגל לטורניר מונדיאל 2022, אך נגרע מהסגל מספר ימים לפני פתיחת הטורניר בשל פציעה.
חיים אישיים
מאנה החל בקריירת כדורגל על אף שאביו אסר עליו לשחק כדורגל בילדותו. הוא מוסלמי אדוק, ועל כן הוא נראה משתחווה ומתפלל לפני תחילת משחקים וכשהוא חוגג כיבוש שערים.
מועדונים
נכון ל-31 ביולי 2023
נבחרת לאומית
נכון ל-31 ביולי 2023
קבוצתיים
נבחרת סנגל
קורמורן מנומר
קורמורן מנומר (שם מדעי: Phalacrocorax punctatus) הוא מין של עוף ימי ממשפחת הקורמורניים האנדמי לניו זילנד. בעבר סיווגו אותו כחלק מסוג יחידי - Stictocarbo שבוטל. כיום הוא שייך לסוג קורמורן והוא נחשב לקרובו של המין קורמורן פיט (Phalacrocorax featherstoni) מאיי צ'טהאם.
קורמורן זה תואר בידי החוקר הגרמני יוהאן ריינהולד פורסטר ב-1786, אשר הפליג לצד ג'יימס קוק לניו זילנד וירה באחד הפרטים, אותם הוא כינה בשם "קורמורן חלילי".
תיאור
אורך הקורמורן 64 עד 74 סנטימטרים בממוצע ומשקל 700 עד 1,200 גרם והוא בעל כסות נוצות שחורות על גבו, עם נוצות כנפיים וזנב חומים כהים והפנים והעיניים צהובות. המקור ארוך יחסית וגם צהוב והסנטר ו"כיפת הראש" שחורים, כשהחלק העליון של החזה אפור. מהלחיים ומטה עובר פס לבן לאורך הצוואר והחזה והבטן לבנים לחלוטין. הרגליים צהובות עם קרומי שחייה. לאורך הכנפיים והגב ישנם כתמים שחורים, מהם קיבל הקורמורן את שמו. שני הזוויגים דומים במראם.
הקורמורן חי סביב חופי האוקיינוס השקט והוא מצוי בעיקר באי הדרומי, האי סטיוארט ופרטים בודדים נראים גם באי הצפוני. האוכלוסייה העולמית כוללת בין 10,000 עד 50,000 פרטים, המקננים סביב צוקים וחופי סלעים לאורך ניו זילנד בלהקות של אלפי פרטים.
הקורמורן יכול לחפש מזון באוקיינוס, מעל 6 קילומטרים מהחופים והוא צולל אחרי דגים ודיונונים, אחריהם הוא רודף בעזרת רגליו הארוכות מתחת המים. הוא יכול לצלול עד 30 שניות, כשהשיא המתועד הגיע ל-70 שניות מתחת למים. הקורמורן גם בולע אבנים קטנות שיסייעו לטחינת טרפו. הקורמורנים לרוב דגים לבד אך לעיתים רחוקות דגים יחדיו.
האוכלוסייה העולמית של הקורמורן לא מצויה בסכנה.
האישה החכמה מאבל בית מעכה
האישה החכמה מאבל בית מעכה היא דמות מקראית אלמונית אשר אינה מזוהה בשמה המפורש. היא מוזכרת בקשר עם סיפור המצור, שהטיל יואב בן צרויה על העיר אבל בית מעכה במרדף, שערך אחרי שבע בן בכרי.
סיפור המעשה
שבע בן בכרי מרד בדוד המלך ורבים מישראל נהו אחריו. דוד ביקש לרדוף אחריו ולהורגו. בראש הצבא אשר רדף אחר שבע בן בכרי עמד יואב בן צרויה. בעת המרדף מגיעים יואב וצבאו לעיר אבל השוכנת בצפון מזרח הגליל העליון בין מטולה לכפר גלעדי של ימינו, שם הסתתר והתבצר שבע בן בכרי. יואב וצבאו מתכוננים לכיבוש העיר ולשם כך שפכו סוללות עפר מול חומותיה במטרה להפילם ולהילחם בתושביה.
אישה חכמה, אשר שמה אינו ידוע והיא מכונה חכמה. מחליטה להציל את העיר, בטרם תיפול בידי יואב ואנשיו.
אישה זו היא בעלת כושר דיבור ושכנוע. ברטוריקה של האישה בולטות במיוחד החזרות: "שִׁמְעוּ שִׁמְעוּ", "דַּבֵּר יְדַבְּרוּ", "שָׁאוֹל יְשָׁאֲלוּ". היא משתמשת במטפורה: במילה "תְבַלַּע" בהשוואה למובן - להשמיד. אמצעים אמנותיים אלו מעצימים את המסר של האישה אל יואב. היות שיואב הוא הדמות העיקרית, נמסרים דבריה בהרחבה. לעומת זאת, דבריה לאנשי העיר אינם נמסרים. האישה מוסיפה כי אבל בית מעכה היא "עִיר וְאֵם בְּיִשְׂרָאֵל" כלומר עיר גדולה, מטרופולין שסביבה כפרים קטנים. בכך היא מחזקת ומעצימה את דבריה.
בפס' יט אומרת האישה כי היא מייצגת את השלמים והנאמנים בישראל. כנגד ה"אָנֹכִי" שלה מעמידה האישה את ה"אַתָּה" של יואב המבקש להשמיד את תושבי העיר, בכך היא פונה אל צו לבו.
יואב שולל את דברי האישה, בחזרו על המילה "חָלִילָה" ובנקיטת לשון השבועה ובחזקו את דבריו, בצמדי מילים "אִם-אֲבַלַּע" "וְאִם-אַשְׁחִית". הפסוק בשמ"ב כ' 19-18 נשתבש כנראה, וניתן לשחזרו בעזרת תרגום השבעים: "דבר ידברו לאמר: שאול ישאלו בראשנה באבל ובדן התמו, אשר שמו אמני ישראל". היינו: קודם שואלים בעצת אבל, ורק אחר-כך בדעת דן; כי אבל-בית-מעכה חשובה מדן, היא "עיר ואם בישראל". בפסוק כ"ב מסופר כי בעזרת חכמתה היא משכנעת את כל העם בעיר. בסיפור זה לא נמסרו לבטים מוסריים או אחרים, שהעסיקו את האישה. לא ידוע כיצד שכנעה את אנשי העיר, מה היו טיעוניה והשיקולים, שהביאה בפניהם להרוג את שבע בן בכרי ולהשליך את ראשו אל יואב בן צרויה. יוסף בן מתתיהו בספרו קדמוניות היהודים, מצטט את נאומה של האישה אל תושבי העיר : "כלום יש ברצונכם למות מיתה מנוולת כרשעים, אתם וטפכם ונשיכם בגלל אדם רע, שאינכם יודעים מי הוא, ולשים למלך עליכם במקום דוד, שהעניק לכם טובות רבות כל כך, ולהילחם עיר אחת נגד חיל גדול וכבד כזה?" בן מתתיהו מוסיף כי "היא פיתתה אותם לכרות את ראשו של שבע בן בכרי מעליו ולהשליכו אל צבא יואב".
האישה מאבל בית מעכה המוגדרת כ"חכמה", מקבילה לאישה חכמה אחרת - האישה החכמה מתקוע. זו הפעם השנייה, שבא יואב בדברים עם אישה חכמה. השוני בין סיפור זה לבין הסיפור בשמואל ב' פרק י"ד הוא בכך, שבפרק זה פועלת האישה מיוזמתה. שתי הנשים ניחנות בכושר שכנוע ושתיהן רוצות למנוע שפיכות דמים.
זיהוי האישה בספרות חז"ל
במדרשי חז"ל מזוהה האישה החכמה עם שרח בת אשר שידועה כמי שהאריכה ימים עד מאוד. הזיהוי מבוסס על המילים בפסוק "אָנֹכִי שְׁלֻמֵי אֱמוּנֵי יִשְׂרָאֵל" שמתפרש "אני שהשלמתי נאמן לנאמן – יוסף למשה", רמז למדרש לפיו בזמן יציאת מצרים גילתה שרח את מיקומו של ארונו של יוסף למשה. דעה נוספת מבססת את הזיהוי על פירוש אחר לפסוק זה, ולפיו שרח היא שהשלימה את מניין בני ישראל בירידתם למצרים.
לירן כרמל
לירן כרמל (נולד ב-7 באוגוסט 1971) הוא מדען ישראלי, פרופסור מן המנין לביולוגיה חישובית במכון למדעי החיים על שם אלכסנדר סילברמן באוניברסיטה העברית. זוכה פרס מסרי לשנת 2021 על מחקריו בתחום DNA עתיק.
קורות חיים
כרמל נולד וגדל בישראל. הוא למד בבית ספר ביהוד ובעל תואר ראשון בפיזיקה באוניברסיטת תל אביב במסגרת העתודה האקדמית, ושירת בצה"ל כפיזיקאי ברפא"ל. את התואר השני בפיזיקה קוונטית עשה בטכניון תוך כדי שירותו הצבאי, בהנחיית פרופסור עדי מן. לאחר שירותו הצבאי, עשה דוקטורט במתמטיקה ומדעי המחשב במכון ויצמן תחת הנחייתו של פרופסור דוד הראל. בדוקטורט עבד על אלגוריתמים לקידוד ודיגיטיזציה של ריחות, ואף היה ראש צוות האלגוריתמים בחברה שפיתחה טכנולוגיה להעברת ריחות דרך המחשב. בשנת 2004 יצא ללימודי בתר דוקטורט במכונים הלאומיים לבריאות של ארצות הברית (NIH) שבבת'סדה, מרילנד, שם התמחה בתחום האבולוציה המולקולרית בקבוצת המחקר של יוג'ין קונין.
בשנת 2008 שב לישראל והקים את מעבדת המחקר לביולוגיה חישובית באוניברסיטה העברית, במחלקה לגנטיקה שבמכון למדעי החיים על שם אלכסנדר סילברמן. בשנת 2016 הוזמן לשמש כפרופסור אורח באוניברסיטת ניו-סאות' ווילס (UNSW) בסידני, אוסטרליה, שם שהה כשנה.
מחקר
כרמל עורך מחקר חישובי בתחומי האבולוציה המולקולרית, בדגש על חקר האבולוציה של האדם ודנ"א עתיק. הוא פרסם עשרות מאמרי מחקר בתחומים אלו.
בשנת 2014, בשיתוף עם פרופסור ערן משורר, פיתח שיטה חישובית לשחזור תבניות של מתילציית דנ"א (מנגנון אפיגנטי מרכזי) מתוך רצפי דנ"א עתיק. הוא הפעיל שיטה זו על דנ"א עתיק מניאנדרטלים ודניסובים וכך היה לראשון ששחזר תבניות אפיגנטיות של קבוצות אדם קדומות, וזיהה גנים אשר מתבטאים בהם בצורה שונה מאשר בבני אדם מודרניים. בין גנים אלו היו רבים שמתבטאים במוח, וקשורים במחלות נוירולוגיות כמו אלצהיימר, אוטיזם וסכיזופרניה. עבודה זו נבחרה על ידי כתב העת Archaeology כאחת מעשר התגליות המדעיות החשובות של 2014.
בשנת 2017 פיתח כלי חישובי המאפשר לזהות איברי גוף המושפעים באופן מועדף משינויים בביטוי של גנים. כלי זה מאפשר להבין כיצד שינויים אבולוציוניים בדרך פעולתם של גנים משפיעים על גוף האדם. בשנת 2020, בשילוב של כלי זה עם מחקריו על תבניות מתילציית דנ"א בבני אדם קדומים הצליח כרמל, בשיתוף עם פרופסור ערן משורר, להראות שהמבנה האנטומי של תיבת הקול והפנים של האדם המודרני אינה זהה לזה של ניאנדרטלים ודניסובים, מה שמצביע על תהליכים אבולוציוניים מרתקים שקרו במאות אלפי השנים האחרונות והשפיעו על תיבת הקול המודרנית שלנו.
מעט מאוד ידוע על מבנהו האנטומי של האדם הדניסובי, שכן השרידים היחידים ממנו שנמצאו עד היום כוללים חלקי עצם אצבע, כמה שיניים, ולסת תחתונה. בשנת 2019 פיתח כרמל שיטה חישובית שמצליבה מידע מתבניות מתילציית הדנ"א המשוחזרות של בני אדם קדומים עם מידע רפואי בדבר השפעתם של גנים גורמי מחלה, ויוצרת חיזוי פנוטיפי של המבנה האנטומי של קבוצות אדם קדומות. הוא הפעיל שיטה זו על הדנ"א של האדם הדניסובי, וכך יצר בפעם הראשונה בעולם חיזוי אנטומי של קבוצת אדם זו. עבודה זו הוכרה על ידי כתב העת Science כאחת מפריצות הדרך המדעיות החשובות של שנת 2019, ואף נבחרה על ידי משאל בקרב קוראי כתב העת בעולם כפריצת הדרך המדעית הגדולה ביותר של השנה. בנוסף, עבודה זו הוכרה גם על ידי כתב העת Science News כאחת מעשר התגליות החשובות של שנת 2019.
בשנת 2020 פרסם כרמל מחקר על הדנ"א של הכנענים. במחקר זה ריצף דנ"א מעשרות כנענים שחיו בלבנט הדרומי בתקופת הברונזה, באתרים כמו מגידו, חצור ועוד. כרמל מצא שהכנענים הם תוצאה של ערבוב גנטי, שהתרחש לאורך מאות רבות של שנים, של אוכלוסיות מקומיות עם מהגרים שהגיעו מצפון-מזרח, מאזורים שהיום נמצאים במערב איראן ובקווקז. כרמל גם מצא שהכנענים ביישובים השונים שבדק ברחבי הלבנט הדרומי היו כולם בני אותה אוכלוסייה גנטית. במחקר זה כרמל פיתח שיטה באמצעותה הראה שלאוכלוסיות עתיקות מאזורי הלבנט, הקווקז ומערב איראן תרומה גנטית משמעותית לעמים רבים שחיים היום בלבנט הדרומי, כולל קבוצות שונות של יהודים ושל דוברי ערבית.
חיים אישיים
כרמל נשוי לעורכת הדין ענת גלעד-כרמל, אב לשלושה, ומתגורר בשוהם.
נווה דוד
נווה דוד (נקראה בעבר "מחנה דוד") היא שכונת מגורים במערב חיפה. היא נמצאת במבואה הדרומית של חיפה, על כביש 4 וציר דרך הים, בצדה הצפוני היא גובלת בשכונה הוותיקה שער העלייה, בצדה המזרחי נמצאת שכונת רמת הנשיא, ומצדה הדרומי היא גובלת בבתי הקברות של חיפה. מרבית הרחובות נקראים על שם מלכי יהודה וישראל, כפי שמופיעים במקרא.
ההיסטוריה של השכונה
מדרום לשכונה, במוצא נחל שיח אל מישור החוף, נמצא אתר ארכאולוגי-פרהיסטורי בשם נווה דוד ובו מתקיים מחקר על התרבות הכבארית הגאומטרית. קבוצות של ציידים-לקטים הקימו מחנות במקום לפני כ-18,000 – 15,000 שנים לפני זמננו.
השכונה הוקמה כמעברה באפריל 1951, ליד שער העלייה שהיה מחנה קליטה ומחנה עולים במערב חיפה, ושימש כמחנה מעבר מרכזי לעולים שהגיעו לנמל חיפה בעלייה ההמונית. באוקטובר 1951 התגוררו במעברה כ-5000 איש, יוצאי רומניה ומדינות אירופה (כ-60%), ויוצאי עיראק (כ-40%). התושבים התגוררו בבדונים ובאוהלים. בסוף 1952, לאחר אסון בו נשרפו שלושה ילדים למוות, הוצע לתושבי המעברה שיכון באזור חיפה, אולם הם דרשו שיכון במקום, דרישה בעייתית שכן המעברה הוקמה על קרקע פרטית של ערבי תושב ישראל. בשנת 1955 הודיעה גולדה מאיר על שיכון כל המתגוררים בבדונים ובפחונים עד סוף שנת 1955. בסוף 1955 התגוררו במעברה כ-900 משפחות. בשנת 1956 הוחל בבניית 500 דירות על ידי עמידר עבור תושבי המעברה. בספטמבר 1956 התגוררו במעברה כ-600 משפחות ובנובמבר 1957 עוד היו בה 490 משפחות שלא היה ידוע מתי יעזבו את הפחונים והבדונים. בנובמבר 1958 סיכם אבא חושי שכ-800 משפחות עזבו את המעברה, 440 משפחות עברו לשיכון שנבנה ליד המעברה, 40 משפחות אמורות לעבור בקרוב לשיכון ו-140 משפחות נותרו במעברה בלא שנמצא עבורם פתרון. בסוף 1961 דווח על סגירת המעברה.
המעברה התייחדה באחוז הגבוה של האשכנזים שהתגוררו בה.
בשנת 1958 הוקמה שכונת מחנה דוד עבור תושבי המעברה. שכונת "מחנה דוד" נקראה על שם סרן, סמג"ד 22 של חטיבת כרמלי, שנפל בקרב על חיפה, בקרב על בית הנג'אדה שליד גשר רושמיה. שמה שונה כעבור שנים ל"נווה דוד". למקום זה הובאו, בנוסף למפוני המעברות המקומיות, גם מפוני מעברות רחוקות יותר, למשל מפוני המעברה בקריית בנימין. בשנת 1963 הוקצבו 600 אלף לירות לפיתוח השכונה שלא היו בה עד אז גני משחקים וגינון ציבורי.
החתך החברתי–כלכלי של שכונת נווה דוד נמוך יחסית. במסגרת פרויקט שיקום שכונות הורחבו ושופצו חלק מהבתים בשכונה בסוף שנות ה-70. לאחר שהסתיים פרויקט השיקום של השכונה שלא השיג את מטרותיו, היא הורחבה והחלה לטפס על הר הכרמל והוספו לשכונה שלושה רחובות. העליון ביותר נקרא על שמה של אסתר המלכה והוא הרחוב הגבוה ביותר בשכונה. הוא גובל ביער, כך שמצדו העליון הוא אינו מתחבר לשכונה אחרת כלשהי.
לאחר שכשל פרויקט שיקום השכונות בשכונה, נראה היה כי מצבה של השכונה נזנח על ידי הרשויות, הן מבחינת תשתיות והן מבחינת השקעה בשירותים חברתיים. במרוצת השנים עלו טענות שונות על מצבה של השכונה כלפי הרשויות.
בשנת 1994, במהלך תקופת כהונתו של עמרם מצנע, ניהלו התושבים בסיוע הארגונים הסביבתיים מאבק נגד הקמתם של מגדלי חוף הכרמל, בטענה שפרויקט זה יחסום להם את נוף השכונה שעד אז השקיפה לחוף הים, וישתלט על רצועת חוף ציבורית. המאבק נכשל באופן חלקי, ולבסוף הוקמו חלק מן המגדלים שתוכננו ובוצעו שינויים קטנים בתוכנית המקורית באשר לבניינים שנבנו בפועל
בשנת 2011 הוקמה בסמוך לשכונה רמת הנשיא, שכונה חדשה אשר הושקעו בה משאבים רבים, דבר אשר עורר זעם מצד התושבים.
בעקבות הביקורות, מצבן של התשתיות בשכונה, והפוטנציאל הנדל"ני של השטח עליו היא ממוקמת בעקבות סמיכותו לחוף הים, החלה עיריית חיפה בשנת 2006 לקדם מגוון תוכניות "פינוי-בינוי" בשטח השכונה; בשנת 2016 התקבל היתר מהוועדה המחוזית לתכנון ובנייה לפרויקט הראשון במסגרת זאת. כמו כן, על שולחנה של הוועדה הונחו בקשות להיתרים נוספים לפרויקטים בשכונה ובשכונת "שער העלייה" הסמוכה. בנוסף לתוכניות הללו, האזורים שלא זכו להתחדשות בזכות תוכניות הפינוי-בינוי, נכללו ב"תוכנית מתאר להתחדשות עירונית שכונות החוף" חפ/2350, הנמצאת בשלבי הכנה. בספטמבר 2020 פורסם למתן תוקף תוכנית פינוי בינוי של רחוב המשלך שלמה הכולל פינוי והריסה של כ-200 יחידות דיור ב-17 מבנים שונים ובינוי של כ-1,200 יחידות דיור ב-12 בניינים רבי קומות, שטחים לבנייני ציבור ושטחי ציבור לגינות ומסחר.
שירותי הדת
בשכונת נווה דוד פועלים כשישה בתי כנסת, המאופיינים באוכלוסיות שונות. כמו כן קיים בשכונה מקווה טהרה לנשים ובית חב"ד המספק שירותי דת לתושבי האזור. בעבר היה הרב מרדכי בן-נזרי רב השכונה, ומאז שיצא לגמלאות התפקיד אינו מאויש. כמו כן בשכונה נמצא מתחם בתי הקברות בחיפה שמשמש לקבורה על פי השתייכות עדתית ודתית ובית העלמין הצבאי של העיר חיפה.
שירותים חברתיים
בשכונת נווה דוד קיים מרכז קהילתי המקיים חוגים וכנסים קהילתיים ומתפעל את שלוחת הנוער המיועדת לבני הנוער של השכונה ונמצאת בגבול שבין שכונת נווה דוד לשכונת רמת-הנשיא. כמו כן בשכונה פעילים חניכי תנועת הצופים אשר נמצאים בשנת שירות טרם גיוסם לצה"ל והם מפעילים את שבט העוגן של התנועה אשר חידש פעילותו בשנת 2002, וכן יוזמת התנועה פעילויות רבות לטובת ילדי השכונה. כמו כן, הוקמה בשכונה גינה קהילתית הנמצאת מאחורי בית ספר קורצ'אק ובה ערוגות פרטיות אשר התושבים מגדלים בה את תוצרתם. בגינה מתקיימות סדנאות העשרה בתחום החקלאות העירונית, ימי בישול של הייבול אותו מגדלים התושבים, נטיעות בטו בשבט ועוד.
שירותי רפואה
בשכונה פועלת מרפאה של קופת החולים כללית ובה ניתנים שירותי רפואת משפחה ואחיות ושירות בית מרקחת, כמו כן במקום ניתנים שירותים סוציאליים בשיתוף המחלקה לשירותים חברתיים של עיריית חיפה. בנוסף ניתנים שירותי רפואת שיניים במסגרת המרפאה הקהילתית המופעלת על ידי המכון ללימודי המשך לרפואת שיניים ולה עלויות מסובסדות לתושבי השכונה ולתושבי העיר אשר מופנים משירותי הרווחה העירוניים לצורך קבלת טיפול בעלות מופחתת, שירותי טיפת חלב לתושבי השכונה והשכונות הסמוכות וכן בית דיור מוגן של חברת עמיגור ומרכז יד שרה להשאלת ציוד רפואי לתושבי הסביבה.
חינוך
בשכונה קיימים מעונות ובהם מעון לגיל הרך של ארגון ויצו, גני ילדים לגילאי טרום-חובה וחובה, גן לגילאי טרום-חובה בחינוך הממלכתי-דתי, וספרייה עירונית. בשכונה נמצאים בית הספר היסודי "נירים", המיועד לילדי השכונה, "בית הספר ע"ש יאנוש קורצ'אק", ובית הספר "עופרים", המיועדים לילדי החינוך המיוחד. כמו כן הוקם בשכונה המרכז הטכנולוגי של רשת התיכונים עתיד שנפתח בשנת 2014 ומיועד לתלמידי הרשת הלומדים לימודים טכנולוגיים ומגיעים אליו ללימודי סדנאות. בשנת 2018 הועבר בית-ספר בסמ"ת, ששמו הוסב ל"בסמת החדש" לבניין המרכז הטכנולוגי. כמו כן בשכונה נמצא גן מילו"א, גן העשרה שבו נפגשים הילדים עם יצירות אמנות תוך לימוד השפה האמנותית, לימוד טכניקות עבודה והתנסויות בחומרים מגוונים המותאמים לגיל הרך. לגן זה מגיעים במהלך שנת הלימודים ילדי הגנים באזור מערב העיר לימי עיון והעשרה.
אגף השיקום של משרד הביטחון
בכניסה הצפונית לשכונה נמצא בניין מחוז חיפה של אגף השיקום במשרד הביטחון. בבניין שוכנת הנהלת המחוז, אגף שיקום הנכים, המחלקה לשירותים רפואיים במשרד הביטחון, אגף הרווחה לנכי המשרד ושירותי תעסוקה. כמו כן, בבניין זה נמצאת היחידה להכוונת חיילים משוחררים אליה מגיעים חיילים בסמוך או עם תום שירות החובה שלהם, על מנת לקבל שירותי השמה וייעוץ, הדרכה לאחר השירות הצבאי ושירותים נוספים.
גן הבנים
בשכונה הוקם גן ציבורי לזכרם של בני העיר חיפה אשר התגוררו באזור מערב חיפה בעת שנפלו במערכות ישראל ובפעולות האיבה, הגם הוקם בשנות ה-90, בחלקו העליון הוקם מתקן משחקים ממנו יוצאים שני שבילים אשר מובילים אל האנדרטה אשר הוקמה לזכרם של הנופלים ונמצאת בחלק התחתון של הגן. הפיגוע במסעדת מקסים אומנם התרחש בצומת מקסים הסמוכה לשכונה, אך חללי הפיגוע אינם מונצחים באנדרטה זאת מאחר שבצומת הוקמה אנדרטה בה מונצחים חללי הפיגוע. בפועל עד היום (2016) לא הונצח חלל אשר נפל בפעולות איבה באנדרטה וכיום מונצחים בה רק חללי צה"ל.
ליגת העל האוסטרית בכדורסל
הסופרליגה האוסטרית בכדורסל היא ליגת הכדורסל הבכירה של אוסטריה. קודם לכן נקראה הבונדסליגה האוסטרית.
היסטוריה
הליגה הוקמה לאחר סיום מלחמת העולם השנייה תחת השם "ליגת הכדורסל האוסטרית" ובשנת 1947 קיימה את עונתה הראשונה המלאה, הליגה פעלה בין 1947 ל-1998 במתכונת קבועה יחסית של 10 קבוצות המשחקות ב-4 סבבים ובסיום העונה, הקבוצה שסיימה ראשונה מוכתרת כאלופה והאחרונה יורדת לליגת המשנה החובבנית. ב-1998 שונתה לראשונה שיטת ניהול הכדורסל במדינה והליגה עברה לניהול פרטי תחת "מנהלת הליגה האוסטרית" ושינתה את שמה ל"ליגה A בעונת 2004/05 שונה שמה של הליגה ל"ליגת אדמירל" על שם נותן החסות העיקרי לליגה חברת ההימורים "אדמירל סופרוורטן". לאחר עונה זו שונה מבנה הליגות במדינה והוקמה הליגה השנייה בצורה מקצועית אשר נקראה אדמירל 2''. בעונת 2008/09 שונה שמה ל"הבונדסליגה האוסטרית". בעונת 2013/14 שונה מבנה הליגה והוחלט על קידום שיטת פלייאוף בסיום העונה הסדירה כאשר 8 הראשונות העפילו לסדרת פלייאוף בשיטת הטוב מ-5 ברבע, חצי ובגמר הפלייאוף. בעונת 2019/20 הוחלט לשנות פעם נוספת את שיטת הליגות, הבונדסליגה פורקה ובמקומה הוקמה הסופרליגה האוסטרית.
רבע הגמר הפלייאוף
ברבע הגמר משתתפות 8 קבוצות, 6 הקבוצות מהבית העליון ו-2 מנצחות הבית התחתון. הקבוצות משחקות בשייטת ההצלבה 1 נגד מנצחת הבית התחתון, 2 נגד סגנית הבית התחתון, 3 נגד 6 ו-4 נגד 5. הסדרת מתקיימת בשיטת הטוב מ-5
חצי גמר
בחצי הגמר משתתפות 4 הקבוצות שהפעילו משלב רבע הגמר, בזהה לשלב הקודם גם כאן יתרון הביתיות מוענק לקבוצה שסיימה במקום גבוה יותר בליגה הסדירה והיא מאחרת יותר משחקים בשלב זה, גם כאן מתקיימת סדרת הטוב מ-5.
גמר
בגמר משתתפות 2 קבוצות שניצחו בסדרת חצי הגמר וגם כן מתקיים יתרון הביתיות וסדרת הטוב מ-5.
סיטרואן BX
סיטרואן BX (בצרפתית: Citroën BX) היא מכונית משפחתית מתוצרת יצרנית הרכב הצרפתית סיטרואן אשר יוצרה בין השנים 1982–1994 בצרפת ובספרד.
==נתונים==
בישראל
שיווקה של סיטרואן bx החל בישראל החל משנת 1985. והיא נתנה תמורה רבה בהשוואה למחירה (פורד אסקורט עלתה 3% יותר, וגולף 9% יותר) היא הייתה מאוד מרווחת עם בסיס גלגלים של 266 ס"מ, כללה תיבת הילוכים בעלת 4 הילוכים אוטומטית מתוצרת zf הגרמנית שהייתה נדירה בישראל ברכבים עממים. היו לה נתוני התאוצה של כ-13 שניות מ-0 ל-100 בדגם האוטומטי וצריכת דלק של כ-10 קילומטרים לליטר, האבזור בה כלל מזגן מקורי, חלונות חשמליים, נעילה מרכזית, לוח שעונים שכלל גם מד סל"ד ומד חום מנוע, מראה ימנית, ריפודי קטיפה ואופציה לגלגלי סגסוגת קלה, הגה כוח, וגג נפתח חשמלי. המתלים שלה העניקו לרכב נוחות נסיעה גבוהה, והייתה אפשרות לעלות את שלדת הרכב מה שאפשר לרדת איתה לשטח. שהובילו אותה להיות בראש טבלת המכירות בשנים 1987 ו-1988.
קישורים חיצוניים
ששי כהן, סיטרואן bx, מתוך אתר wheel
הרפובליקה הסוציאליסטית הצ'כוסלובקית
רקע
בבחירות שהתקיימו במאי 1946 זכתה המפלגה הקומוניסטית ב-38% מהקולות. אדווארד בנש המשיך לכהן כנשיא הרפובליקה ומנהיג המפלגה הקומוניסטית, קלמנט גוטוולד, התמנה לראש הממשלה. הקומוניסטים החזיקו במספר משרדי מפתח בממשלה, בהם משרד הפנים ומשרד האינפורמציה ופעלו להשתלט על מוקדי הכוח במדינה. הממשלה הגבילה הוצאת עיתונים למפלגות ציבוריות כדי למנוע עשיית רווחים מעיתונות שהיא "שירות ציבורי". בשנת 1947, בלחץ הקומוניסטים, חוקק חוק שחייב עיתונאים להשתייך לאיגוד העיתונאים ואסר על עיסוק בעיתונות בידי מי שאינו חבר באיגוד. חוקי האיגוד נקבעו בידי שר האינפורמציה הקומוניסטי.
ב-13 בפברואר 1948 פיטר שר הפנים ואצלב נוסק (שהיה חבר המפלגה הקומוניסטית) 8 קצינים בכירים ממשטרת צ'כוסלובקיה. הפיטורים גרמו לפרוץ משבר קואליציוני בממשלה. שרים מהמפלגה הלאומית הסוציאליסטית האשימו את שר הפנים בכך שהקצינים פוטרו על רקע פוליטי, מכיוון שלא היו תומכי המפלגה הקומוניסטית. הם דרשו מגוטוולד את פיטוריו של שר הפנים. כאשר תביעתם נדחתה, הגישו את התפטרותם לנשיא. תקוותם הייתה, שכל השרים שאינם חברי המפלגה הקומוניסטית יפעלו כמותם ויתפטרו, הממשלה תתפרק והנשיא יצטרך להכריז על פיזור הפרלמנט ועריכת בחירות חדשות.
כינון המשטר הקומוניסטי
במאי 1948 אישרה האספה הלאומית של צ'כוסלובקיה חוקה חדשה אשר התבססה על קווי יסוד מטעם המפלגה הקומוניסטית. הנשיא בנש סירב לחתום על החוקה החדשה והתפטר מתפקידו. מרגע זה הפך קלמנט גוטוולד דה פקטו לשליט צ'כוסלובקיה. ב-14 ביוני 1948 נבחר גוטוולד רשמית לנשיא צ'כוסלובקיה.
בסוף שנות החמישים ובתחילת שנות השישים, עם עלייתו לשלטון של אנטונין נובוטני כמזכיר הראשון של המפלגה הקומוניסטית, עברה צ'כוסלובקיה תהליך איטי של דה-סטליניזציה שהתקדם באיטיות בהשוואה לתהליכים דומים במדינות אחרות של הגוש המזרחי. נובוטני הכריז, בהסכמת ניקיטה חרושצ'וב, על השלמת הסוציאליזם בצ'כוסלובקיה ובהתאם לכך כוננה חוקה חדשה שאמצה את השם הרפובליקה הסוציאליסטית הצ'כוסלובקית כשם המדינה. הרהביליטציה של קורבנות העידן הסטליניסטי, כמו זו של מורשעי משפטי פראג, החלה להישקל כבר ב-1963, אך לא התרחשה עד ל-1967.
בראשית שנות השישים עברה צ'כוסלובקיה מיתון כלכלי. מודל התיעוש הסובייטי לא התאים לצ'כוסולובקיה, שהייתה כבר מדינה די מתועשת עוד לפני המלחמה והוא הצליח יותר בארצות מפותחות פחות. ניסיונו של נובוטני לשינוי מבנה הכלכלה הצ'כוסלובקית, המודל הכלכלי החדש של 1965, הוביל לצורך לשינוי פוליטי מקביל.
עם ההקלה בחוקי המשטר הרודני, החל "איגוד הסופרים הצ'כוסלובקים" להביע בזהירות אי שביעות רצון ובביטאון האיגוד Literární listy, רמזו חבריו שתחום הספרות צריך להיות חופשי משליטה מפלגתית. ביוני 1967, הביע פלג קטן של האיגוד אהדה כלפי הסופרים בעלי הנטייה הסוציאליסטית רדיקאלית, במיוחד כלפי לודביק ואצוליק, מילן קונדרה, יאן פרוכזקה, אנטונין יארוסלאב ליהים, פבל קוהוט ואיוון קלימה.
כמה חודשים לאחר מכן, בישיבת המפלגה הקומוניסטית, הוחלט שיינקטו צעדים מנהליים כנגד הסופרים שהתבטאו בחופשיות בנוגע לרפורמות. מאחר שרק חלק קטן מחברי האיגוד החזיק בדעות אלו, הסתמכה המפלגה על כך ששאר חברי האיגוד יטילו עליהם משמעת. השליטה על Literární listy ועל בתי הוצאה לאור נוספים שהשליטה עליהם הועברה לידי משרד התרבות. אפילו חברי מפלגה שמאוחר יותר היו התומכים הראשיים ברפורמות, כמו דובצ'ק, צידדו בנקיטת צעדים אלה.
האביב של פראג
בשנת 1967 התעוררה תסיסה בקרב האינטלקטואלים בצ'כוסולובקיה, נגד מזכ"ל המפלגה הקומוניסטית של צ'כוסלובקיה, אנטונין נובוטני. אלכסנדר דובצ'ק מזכ"ל המפלגה הקומוניסטית של סלובקיה צידד בדרישות לליברליזם, ודרש מנובוטוני לאפשר את הוצאתו של ספרו של לדיסלב מניאצ'קו לאור. בסוף 1967 אולץ נובוטני להתפטר ובינואר 1968 הפך דובצ'ק למזכ"ל המפלגה ולשליט צ'כוסלובקיה בפועל. אחרי שהפך לשליט המדינה דאג לשיקום העיתונות החופשית, זכויות האזרח, ושחרור חברי המפלגה שנאסרו או הוגלו במהלך השנים. עם זאת, הבטיחו מנהיגי צ'כוסלובקיה כי הם דבקים בקומוניזם. ליברליזציה זו, שנודעה כ"האביב של פראג", עוררה דאגה רבה במוסקבה. נשיא ברית המועצות ליאוניד ברז'נייב ודובצ'ק נפגשו, ולאחר התעקשותו של דובצ'ק להנהיג בצ'כוסלובקיה "סוציאליזם בדרך הצ'כוסלובקית" נכשלה הפגישה. ב-20 באוגוסט 1968 החלה הפלישה הסובייטית לצ'כוסלובקיה במטרה לשים קץ לליברליזציה ולהפיל את שלטון דובצ'ק. דובצ'ק נלקח בחטף למוסקבה ושם נחקר, אולם לאור המחאות בצ'כולובקיה ובעולם הוא הושב לצ'כוסלובקיה אל תפקידו כמזכיר המפלגה. באפריל 1969 ירש גוסטב הוסאק את מקומו של דובצ'ק ובמהלך השנים 1969–1971 הרחיק מהמפלגה את תומכי הליברליזציה של האביב של פראג. הוסאק דאג לפיטוריהם של מתנגדי ברית המועצות והתחנף אל הנהגתה, אך נמנע ממשפטי ראווה. במאי 1975 מונה גם לנשיא צ'כוסלובקיה.
נועם דדון
נועם דדון (נולד ב-20 ביוני 2005) הוא זמר ישראלי ונציג ישראל באירוויזיון הילדים 2018 עם השיר "ילדים כאלה".
הרפובליקה הסוציאליסטית הצ'כוסלובקית
האביב של פראג
הקשיים הכלכליים בצ'כוסלובקיה בשלהי שנות ה-80 ותנאי החיים הקשים תרמו לאווירה ציבורית אשר תמכה ברפורמה כלכלית. באווירה זו החלו אזרחים צ'כים וסלובקים לקרוא תגר על המערכת השלטונית ולהביע בפומבי את התנגדותם לשלטון. אזרחים רבים חתמו על עצומות התומכות בוואצלב האוול בעת שנכלא בשנת 1989. בקיץ 1989 חתמו אזרחים רבים על עצומה לסיום הצנזורה ולשינויים שלטוניים משמעותיים. הגורמים לפרוץ המהפכה לא היו רק הידיעות מן האירועים במדינות שכנות, אלא אף שהתרחש בבירת צ'כוסלובקיה. מאז חודש אוגוסט 1989 התבצרו בשגרירות גרמניה המערבית בפראג אזרחים מגרמניה המזרחית אשר בקשו מקלט בגרמניה המערבית. בימים שלאחר ה־3 בנובמבר עזבו אלפי המתבצרים את פראג ברכבת לגרמניה המערבית. ב־9 בנובמבר נפלה חומת ברלין ולא היה עוד צורך בעקיפת שטחה של גרמניה המזרחית. עד 16 בנובמבר החלו רבות מן המדינות בגוש המזרחי להשיל מעליהן את סימני המשטר הקומוניסטי, תוך שאזרחי צ'כוסלובקיה עוקבים אחר ההתפתחויות בשידורי הרדיו והטלוויזיה. אף השלטון הסובייטי תמך בשינויים כלשהם בצמרת השלטון הצ'כוסלובקי אף שלא צפה את המהפכה.
נועם דדון
ביוגרפיה
נועם דדון נולד בישראל, ומתגורר בירוחם.
קריירה
דדון התפרסם ב-2015, בעונה השלישית של "בית ספר למוסיקה". שם עבר את האודישנים והיה התלמיד של הזמרת שרית חדד. הוא הגיע לשלב הגמר של התוכנית וסיים במקום השני.
באפריל 2016 פרסם את שירו הראשון "לחלום אותך". חודשיים אחר כך יצא לרדיו הדואט שביצע עם איציק שמלי לשירו השני "רגע מושלם".
הרפובליקה הסוציאליסטית הצ'כוסלובקית
מהפכת הקטיפה
ב-16 בנובמבר 1989 החלה מהפכת הקטיפה בהפגנת סטודנטים שלווה בברטיסלאבה. למחרת, ב-17 בנובמבר, דוכאה בכוח הפגנת סטודנטים שלווה נוספת בפראג על ידי משטרת המהומות הקומוניסטית. אירוע זה הצית סדרת הפגנות עממיות החל מ-19 בנובמבר עד סוף דצמבר ושביתה כללית בת שעתיים ב-27 בנובמבר. ב-20 בנובמבר הגיע מספר המפגינים שנאספו בפראג לכ-500,000 לאחר שהמונים נהרו לעיר. אז, כשברקע משטרים קומוניסטים נוספים נופלים, ולאור מחאת הרחוב הגוברת, הודיעה המפלגה הקומוניסטית של צ'כוסלובקיה ב-28 בנובמבר כי היא תוותר על המונופול שלה בכוח הפוליטי.
נועם דדון
קריירה
באוקטובר 2016 הופיע בערוץ הראשון בספיישל "כשהיינו ילדים" יחד עם ילדי בית הספר למוזיקה בשיר הנושא של התוכנית "ראש כרוב"
ב-11 בפברואר 2018 פרסם את שירו "הלילה תלבשי לבן".
הדיוויזיה ההררית השנייה (ורמאכט)
הדיוויזיה ההררית השנייה (בגרמנית: 2. Gebirgs-Division) הייתה דיוויזיה הררית של ה שלחמה במלחמת העולם השנייה.
נועם דדון
קריירה
ב-6 בספטמבר 2018 השתתף דדון בקדם-אירוויזיון הילדים 2018 שנערך בתיאטרון ראסל בעיר רמת גן ושודר בטלוויזיה ב-2 באוקטובר 2018. בקדם, ביצע דדון את השיר "מחכה" של הזמרת ריטה. דדון זכה במקום הראשון ונבחר לייצג את ישראל באירוויזיון הילדים 2018.
הרפובליקה הסוציאליסטית הצ'כוסלובקית
מהפכת הקטיפה
גדרות התיל הוסרו מהגבול עם מערב גרמניה ועם אוסטריה ב-5 בדצמבר. ב-10 בדצמבר, מינה הנשיא הקומוניסטי גוסטב הוסאק (Gustáv Husák) את הממשלה הלא־קומוניסטית־ברובה הראשונה מאז 1948 והתפטר. אלכסנדר דובצ'ק נבחר ליושב ראש הפרלמנט הפדרלי ב-28 בדצמבר וואצלב האוול מונה לנשיא צ'כוסלובקיה ב-29 בדצמבר.
ב-23 באפריל 1990 הוקמה הרפובליקה הפדרטיבית של הצ'כים והסלובקים, וביוני 1990 נערכו הבחירות הדמוקרטיות הראשונות בצ'כוסלובקיה מאז 1948 והוקמה ממשלה לא קומוניסטית.
לאחר מכן
ב-1992 ניצחו בבחירות לפרלמנט מפלגות צ'כיות וסלובקיות שרצו בפירוק המדינה. במהלך הקיץ, לאחר "מלחמת המקף", הוחלט על הפיצול שבניגוד למה שקרה במדינות אחרות במזרח אירופה לא לווה באלימות ובשפיכות דמים, וכונה "גירושי הקטיפה". ב-1 בינואר 1993 המדינה חדלה מלהתקיים.
נועם דדון
קריירה
ב-19 בפברואר 2019 פרסם את שירו "ימים טובים".
הדיוויזיה ההררית השנייה (ורמאכט)
היסטוריה
הדיוויזיה הוקמה ב-1 באפריל 1938 באינסברוק, על בסיס הדיוויזיה האוסטרית ה-6, והועמדה תחת פיקוד ולנטין פוירשטיין. במהלך המערכה בפולין לחמה הדיוויזיה כחלק מהקורפוס ה-22 במסגרת הארמייה ה-14, ולאחר מכן לחמה במערכה בנורווגיה כחלק מהקורפוס ה-21. לאחר מכן הוכפפה הדיוויזיה לקורפוס ההררי נורווגיה, ולחמה במסגרת "מבצע אייל" שהתרחש במקביל למבצע ברברוסה. במבצע זה, הגרמנים, בשיתוף פעולה עם פינלנד, כבשו את עיר הנמל האסטרטגית פטסאמו מידי ברית המועצות.
בדצמבר 1941 הוכפפה הדיוויזיה לארמיית נורווגיה, וביולי 1942 הוכפפה לארמייה ההררית ה-20. בסוף שנת 1944 נסוגה הדיוויזיה לנורווגיה, ובינואר 1945 הועברה הדיוויזיה לדנמרק. בפברואר 1945 הועברה הדיוויזיה לחזית המערבית, שם לחמה כחלק מהארמייה הראשונה עד סוף המלחמה.
לגמאן
לגמאן (בפרסית/דארי/פשטו: لغمان) הוא אחד מבין 34 מחוזות אפגניסטן. המחוז ממוקם במזרח אפגניסטן על גבי רכס הרי הינדו-כוש בחבל פשטוניסתאן. העיר מהתרלאם משמשת העיר הגדולה ביותר במחוז וגם בירת המחוז. שטחו של המחוז 3,842.6 קילומטרים רבועים ואוכלוסייתו מונה 493,488 איש. שמו של המחוז מקורו בלֶמֶךְ בן מתושלח, אביו של נח ודור תשיעי מאדם הראשון לפי ספר בראשית.
נתונים כלליים
ללגמאן יש גאוגרפיה התומכת בהתיישבויות. הוא ממוקם על גבי הגבעות של הרי הינדו-כוש, והנהרות אלינגר והאלישינג תורמים לפוריות האדמה המותאמת לחקלאות. למחוז יש אוכלוסייה המחולקת מבחינה אתנית עם 58% פשטונים, 21% טג'יקים ו-21% שבטי פשאי. שבטים אחרים שמקורם בעם השפטוני כמו סאפי, סחאק, חוטקהיל, חארוטי, אלקוזי, טארה חייל, רוסטאמכיל, מכאן חייל, אקה חייל, ניאזי, וורדאק שוכנים גם הם במחוז לגמאן. למחוז ישנה חשיבות היסטורית עצומה כיוון שהיה פעם מרכז התרבות הבודהיסטית בהינדו-כוש עם שרידים רבים מתקופת שלטונו של קיסר האימפריה המאורית, אשוקה הגדול. המספר הכולל של כפרים במחוז לגמאן מגיע ל-640.
הרוב הכולל של תושבי לגמאן קשורים ותלויים בעבודתם למקצוע החקלאות. החקלאים במקום מטפחים יבולים בשדות עצומים מכיוון שהמים מההרים יורדים על היישובים בעמקים המישוריים ומביאים למצב שיש מספיק מי השקיה, כמו כן נהרות אלינגר ואלישאנג זורמים בתוך המחוז ומשמשים מקור נוסף למים. כמות גדולה של ירקות מעובדים בלגמאן שלא רק ממלאת את צורכיהם של המקומיים אלא מיוצאת גם למחוזות סמוכים, בהם מחוז הבירה קאבול. בנוסף, הגידולים החקלאיים המרכזיים במחוז הם פירות כמו תפוז, אשכולית, לימון, סוכר, תפוחים ומשמש. יתר על כן, ביער לגמאן ניתן למצוא אגוזי עץ מייפל ועצי פירות יבשים.
תעשייה
מחוז לגמאן, שממוקם באזור המתאים ביותר לפיתוח תעשייתי באפגניסטן הודות לאקלים החם האזורי, לא הצליח לפתח תעשייה מודרנית עם השנים, בעיקר עקב מלחמות אפגניסטן שהחלו עוד במהלך שנות ה-70 של המאה ה-20 ופעילות מלחמתית ממשיכת גם בימינו. מפעלים קטנים לייצור סנדלים, נגרות וייצור רסק עגבניות פועלים במידה מסוימת. משקיעים רבים מרחבי העולם אינם מוכנים להשקיע במגזר התעשייתי בגלל חוסר הוודאות ומעדיפים להשקיע במחוז ננגרהאר המשמש כצומת דרכים חשובה בין אפגניסטן לפקיסטן ומעבר סחורות מרכזי, זאת למרות החשש הרב מפעילות של הטליבאן בננגרהאר.
ביטחון
דווח כי מחוז לגמאן ראה עלייה בפעילותם של אנשי הטליבאן וארגוני בדלנות בכמה נפות נידחות במחוז. מזכ"ל האו"ם תיאר את לגמאן כאחד מ"מעוזי" הפעילות של המדינה האסלאמית באפגניסטן. שלוש נפות במחוז מחולקות בין פלגים לוחמים ושתיים נמצאות תחת שליטה ממשלתית מלאה. 144 תקריות הקשורות למורדים דווחו בתקופת ינואר 2018 – פברואר 2019 (ממוצע של 2.4 תקריות בשבוע). דוגמאות לתקריות כוללות פעולות צבאיות וכן תקיפות אוויריות, שבוצעו על ידי כוחות הביטחון האפגניים להפלת מעוזי מורדים. במהלך שנת 2018 דווח על עימותים בין מורדי הטליבאן ללוחמי בדלנים.
תועדו 271 נפגעים אזרחיים (93 הרוגים ו-178 פצועים) בשנת 2018, המייצגים 57 קורבנות אזרחיים לכל 100,000 תושבים. מדובר בירידה של 23% בהשוואה לשנת 2017. הסיבות העיקריות לנפגעים אזרחיים היו התנגשויות צבאיות במרכזי אוכלוסין, ואחריהם הריגות ממוקדות והטלת מוקשים. בתקופה שבין 1 בינואר 2018 – 28 בפברואר 2019, 752 אנשים נעקרו ממחוז לגמאן, כמעט כולם הועברו למקומות אחרים בתוך המחוז. השפעה נוספת על האוכלוסייה האזרחית כוללת, למשל, סגירת בתי ספר והפסקת שירותי בריאות מחשש לפיגועים שיבוצעו בעת התקהלות.
חלוקה מנהלית
מחוזות אפגניסטן מחולקות ליחידות שלטוניות בשם "נפות", להלן הנפות של מחוז לגמאן ואוכלוסייתן.
הרפובליקה הפדרטיבית של הצ'כים והסלובקים
לאחר מהפכת הקטיפה בסוף 1989, אימצה צ'כוסלובקיה את השם הרשמי הרפובליקה הפדרטיבית של הצ'כים והסלובקים ( בצ'כית: Česká a Slovenská Federativní Republika, בסלובקית: Česká a Slovenská Federatívna Republika; ČSFR) במהלך התקופה שבין 23 באפריל 1990 ועד ל-31 בדצמבר 1992, ולאחר מכן התפרקה המדינה לצ'כיה ולסלובקיה.
אימוץ השם
מאז 1960, השם הרשמי של צ'כוסלובקיה היה הרפובליקה הסוציאליסטית הצ'כוסלובקית (Československá socialistická republika, ČSSR). לאחר מהפכת הקטיפה, הודיע הנשיא החדש ואצלב האוול כי "הסוציאליסטית" יבוטל מהשם הרשמי של המדינה.
היה נראה שהמדינה תחדש את השם ששימש בשנים 1919–1938 ובשנים 1945–1960, הרפובליקה הצ'כוסלובקית (Československá republika). עם זאת, פוליטיקאים סלובקים התנגדו לכך, מאחר שהשם המסורתי הכניע יותר מדי את מעמדה השווה של סלובקיה במדינה הפדרלית. הפשרה הראשונה הייתה חוק חוקתי, ששינה את שמה של המדינה לרפובליקה הפדרטיבית הצ'כוסלובקית, תוך הכרה מפורשת באופיה הפדרלי של המדינה. הוא התקבל ב-29 במרץ 1990 (נכנס לתוקף באותו היום), אולם עדיין נתקל באי-הסתייגות כללית ובסבב התמקחות נוסף, שזכה לכינוי "מלחמת המקף" (pomlčková válka/vojna) לאחר רצונה של סלובקיה להכניס מקף לשם המדינה. עם זאת, הצ'כים הפגועים התנגדו לה בתוקף והזכירו כי כך היה שם המדינה בתקופת הרפובליקה הצ'כוסלובקית השנייה (כאשר השם הרשמי היה "הרפובליקה הצ'כו-סלובקית"), כאשר המדינה נקרעה על ידי הסכם מינכן לקראת פירוקה הסופי בידי גרמניה הנאצית שנה לאחר מכן. הפשרה שהתקבלה, לאחר משא ומתן רב מאחורי הקלעים, הייתה חוק חוקתי 101/1990, שהתקבל ב-20 באפריל ונכנס לתוקף ב-23 באפריל. החוק שינה את שמה של המדינה ל"רפובליקה הפדרטיבית הצ'כית והסלובקית"; שלא כמו הקודמת, הוא גם רשם במפורש את שתי הגרסאות וקבע שהן שוות.
השם מפר את חוקי הכתיבה הצ'כית והסלובקית, מאחר שלפי כללי הכתיב בשתי השפות, רק המילה הראשונה בשמה של מדינה אמורה להיכתב באות גדולה, אך כפתרון לשאלת כתיבת האות הראשונה במילה "סלובקים", הוחלט לכתוב את כל המילים באותיות גדולות. הוויכוח חשף פער מהותי באופן שבו צ'כים וסלובקים ראו את זהותה של מדינתם. ניגודים נוספים הצטברו בשנתיים הבאות, והביאו להחלטה על פירוק המדינה לצ'כיה וסלובקיה ("גט הקטיפה") בשנת 1992. ההחלטה עצמה בוצעה ב־1 בינואר 1993.
ברנרדינו דה אסקלנטה
ברנרדינו דה אסקאלנטה (בספרדית: Bernardino de Escalante; בערך 1537 – אחרי 1605) היה חייל ספרדי, כומר, גאוגרף וסופר פורה. הוא ידוע בעיקר ככותב הספר השני על סין שראה אור באירופה, והסופר הראשון של ספר כזה שהשיג תפוצה רחבה מחוץ לפורטוגל. כמות משמעותית של מחקר על אסקאלנטה, בראשות רופו דה פרנסיסקו, נערכה בסוף המאה העשרים.
קורות חיים
ברנרדינו דה אסקלנטה נולד בלארדו, קנטבריה, והגיע משושלת אצולה ספרדית. אביו, גרסיה דה אסקלנטה, היה רב-חובל ובעל ספינות בלארדו - באותה העת, אחד הנמלים החשובים ביותר בחוף הצפוני של ספרד. גרסיה דה אסקלנטה עסק בסחר ימי והשתתף במספר מבצעים צבאיים חשובים. [5] חלק מהאימונים המוקדמים של ברנרדינו היו כחלק מצוות הספינה של אביו, במסעותיו פעמיים בשנה לפלנדריה.
אמו של ברנרדינו, פרנסיסקה דה הויו, שייכת גם למשפחה מקושרת היטב: אחותה קטלינה דה הויו הייתה נשואה למזכירו של הנסיך פיליפ (לימים מזכיר המלך פיליפ השני), פדרו דל הויו.
בשנים 1555–1558, ברנרדינו דה אסקאלנטה השתתף במלחמה בפלנדריה ונלחם בסנט קוונטין. לא ידוע אם הוא חזר לספרד בשנת 1559 (במהלך אותה שנה נפטר אביו, נחתם שלום קאטו-קמברסיס, ופיליפ השני חזר לספרד), או שהוא שהה בפלנדריה עד תום פעולות האיבה ב- ינואר 1561.
זמן קצר לאחר שחזר לספרד, אסקאלנטה הרגיש שתקופת המלחמות באירופה הסתיימה, והוא גם ראוי לחיים שלווים, אולי כחוקר או כאיש כנסייה.
ידוע כי בשנות ה -70 של המאה ה -16 הוא שירת בכנסייה של לארדו, ושימש כמפקח האינקוויזיציה הספרדית בממלכת גליסיה, ולעיתים קרובות ביצע נסיעות עסקים לליסבון וסביליה. בשלב מסוים הוא כנראה הועבר לסביליה, אז הנמל הראשי של ספרד לסחר באמריקה. בשנת 1581, הוא היה האינקוויזיטור בעיר ההיא, והיה גם הנציג של הארכיבישוף מסביליה, רודריגו דה קסטרו אוסוריו.
בארכיוני ספרד יש מיזכרים שנכתבו על ידי אסקאלנטה עבור פיליפ השני, שריו הבכירים, המתוארכים בין 1585 ל 1605. הם דנים במגוון סוגיות גאו-פוליטיות, בפרט הקשורות ליחסי האנגלו-ספרדים.
הנרטיב של הניווט
עניין היסטורי מיוחד יש בספרו הראשון של אסקלנטה: ״שיח הניווט שנעשה על ידי הפורטוגזים לממלכות ופרובינציות המזרח, והידע הקיים בגדולתה של ממלכת סין״. פורסם בסביליה בשנת 1577 והפך לספר האירופי השני שהוקדש בעיקר לסין, אחרי ספרו של גספר דה קרוז (1569).
תוכן הספר ומקורותיו
ספר הניווט הוא די קטן, כ־200 עמודים, עם שוליים רחבים. ניתן לחלק אותו באופן רעיוני לשני חלקים. חמשת הפרקים הראשונים מכסים את ההיסטוריה של חקר פורטוגזים לאורך המסלול מחצי האי האיברי לדרום מזרח אסיה. הפרקים הנותרים מנסים לתאר באופן שיטתי את סין - הגאוגרפיה, הכלכלה, התרבות וכדומה, במידה הידועה בזמנו לאירופאים (בעיקר הפורטוגזים). העמוד האחרון מכיל תיאור קצר של מקורות הספר.
השפעת הספר
בניגוד לחיבור של דה קרוז, שנראה ככל הנראה מעורפל למדי מחוץ לפורטוגל, ספרו של אסקלנטה תורגם במהירות לשפות אירופיות אחרות. התרגום לאנגלית, מאת ג'ון פרמפטון, הופיע בשנת 1579.
הספר של אסקאלנטה היה אחד המקורות העיקריים לספר גדול בהרבה: ״היסטוריה דה לאס קוסאס מאס״ של חואן גונזלס דה מנדוסה (1585), שהפך למקור הסטנדרטי של אירופה על סין למשך כמה עשורים.
השפה סינית בספר
פרק XI של הספר דן במערכת הכתיבה הסינית, כמו גם בחינוך בסין. בעוד שתיאורו של אסקלנטה את הכתיבה הסינית דומה בדרך כלל לזאת שתיאר דה קרוז. היעדר אלף-בית פונטי. סביב 5000 תווים שונים, שכל אחד מהם מייצג לא רק הברה, אלא משמעות מסוימת. שימושי השפות הכתובות לתקשורת בין אנשים אשר מדברים ניבים שונים בסין, או אפילו שפות של מדינות קרובות אחרות כמו יפן, ווייטנאם. כתיבה בטורים אנכיים.
ישנם גם הבדלים משמעותיים בין שני הספרים הראשונים על סין. בעיקר בדוגמאות שהם ניסו להביא של צורת הכתב והמשמעויות של תווים שונים. אסקלנטה נותן תיאור מופשט כמו בספרי לימוד, ואילו דה קרוז נותן את ההגייה הנכונה של דמות אחת (זו עם המשמעות "גן עדן" - 天 ). ספרו של אסקלנטה הציג 3 דמויות מדגמיות, גם אם מעוותות למדי וכמעט שלא ניתנות לזיהוי, וקשה יותר לפרש את המשמעות הפונטית.