cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
מיס עולם
היסטוריה
בשנת 1959 החלה ה-BBC לשדר את התחרות. הפופולריות של התחרות גדלה עם הופעת הטלוויזיה. במהלך שנות השישים והשבעים, מיס עולם הייתה בין התוכניות הנצפות ביותר כל שנה בטלוויזיה הבריטית. עם זאת, בשנת 1970, התחרות בלונדון הופרעה על ידי הפגנה של פעילות פמיניסטיות (על ההפגנה מספר הסרט "לא ממושמעות"). יותר מ-18 מיליון איש צפו בתחרות בשיאה בסוף שנות השבעים ותחילת שנות השמונים.
בשנת 1974 הלן מורגן זכתה בתואר, בעקבות התפטרותה תוך 4 ימים אנליין קריאל זכתה בתואר.
בשנת 1980 זכתה גבריאלה ברום בתואר והתפטרה תוך 18 שעות.
בשנות השמונים מותגה התחרות מחדש עם הסיסמה Beauty With a Purpose, עם תוספת מבחנים של אינטליגנציה ואישיות. עם זאת, היו התנגדויות שונות לתחרות. אף על פי שהיא עדיין נהנתה מהצלחה ברחבי העולם, היא כבר לא שודר ב-BBC. חברת הטלוויזיה "תמזה" של ITV רכשה את זכויות השידור בבריטניה בין 1980 ל-1988. בתחילת שנות התשעים חלה ירידה בפופולריות של שידורי הטלוויזיה של האירוע, לאחר שהפך ל"לא אופנתי" בסוף שנות השמונים. התחרות חזרה בערוץ הלווין Sky One בשנת 1997, לפני שעברה לערוץ 5 למשך שלוש שנים (1998–2000).
בשנים 1951–1988 התקיימו כל התחרויות בלונדון, בריטניה, בתיאטרון ליסיום או ברויאל אלברט הול. החל מ-1989 מתקיימת התחרות בכל שנה במדינה אחרת. החל משנת 1999 מיס סקוטלנד קיבלה זכות להשתתף בתחרות.
רודמין (עיירה)
רודמין (בליטאית: Rudamina, רודמינַה; ביידיש: רודאמין/רודאמינע; בפולנית: Urdomin, אורדומין) היא עיירה במחוז משנה לזדיי במחוז אליטא שבדרום מערב ליטא. העיירה נוסדה במאה ה-18 על ידי נסיך פולני שהזמין יהודים להתיישב בשטחים שהשכיר להם.
מיס עולם
היסטוריה
החל משנת 2015 התחרות אינה כוללת בגדי ים.
רודמין (עיירה)
היסטוריה כללית ותולדות העיירה
העיירה החלה להתפתח ליד אחוזה של נסיכים פולניים בסוף המאה ה-16 עד שנוסדה במאה ה-18 בידי נסיך פולני. העיירה עברה מבעלות לבעלות מספר רב של פעמים. בשנת 1795 היא סופחה לפרוסיה, בין השנים 1807-1815 השתייכה לדוכסות ורשה ומשנת 1815 הייתה תחת שלטון האימפריה הרוסית. ב-1918 קיבלה ליטא את עצמאותה, ורודמין הפכה למרכז נפה.
מיס עולם
ארגון מיס עולם
ארגון מיס עולם מחזיק ומנהל את הגמר השנתי של תחרות מיס עולם, תחרות אשר גדלה והפכה לאחת הגדולות בעולם. מאז הקמתו בשנת 1951, ארגון מיס עולם גייס יותר מ-250 מיליון פאונד עבור צדקה לילדים עם מוגבלויות וילדים מקופחים. ארגון מיס עולם העניק זכות הצבעה ליותר מ-100 מדינות. חברת מיס עולם בע"מ היא חברה פרטית, ובכך נתוני הרווחים שלה, ההוצאות שלה, התרומות שלה והצדקה אינם זמינים לציבור.
רודמין (עיירה)
תולדות הקהילה היהודית
היהודים הראשונים בעיירה הוזמנו על ידי הנסיך הפולני שייסד את העיירה, להתיישב במקום והחכיר להם קרקעות. הקרקעות אכן נרכשו על ידי היהודים. קהילת היהודים החלה לצמוח וליצור קשרים טובים עם שכניהם הנוצרים. מצבם הכלכלי של יהודי רודמין היה טוב. הם התפרנסו בעיקר ממסחר ומחקלאות והיו להם קשרים טובים עם הנוצרים בעיירה.
מיס עולם
ארגון מיס עולם
הארגון מנוהל על ידי ג'וליה מורלי.
רודמין (עיירה)
תולדות הקהילה היהודית
היהודים הראשונים שהגיעו למקום היו בעלי מלאכה, חייטים, סנדלרים. כשהישוב היהודי גדל, הזמינו רב. רוב היהודים היו חקלאים וחכרו אדמה מן ה"פריץ" הפולני לתקופות של חמש שנים. בסוף המאה ה-19 התגוררו בעיירה כ-50 משפחות יהודיות. בשנת 1899 קנה אחד היהודים את רוב השטח המעובד, וכך החלה פריחה קצרה בחיי היהודים ברודמין וסביבתה.
מיס עולם
נציגות ישראל בתחרות
מלכת יופי ישראלית אחת זכתה בתואר מיס עולם - לינור אברג'יל בשנת 1998. בתואר סגנית ראשונה, זכתה גילה גולן בשנת 1960 ובתואר סגנית שנייה זכו 6 נשים, רינה וייס (1956), זיוה שמרת (1959), מירי זמיר (1968), עירית לביא (1970), חנה אורדן (1972), ולאה קליין (1974).
שורה בצהוב מסמלת ניצחון של המתמודדת מישראל שורה בוורוד מסמלת תחרות בה המתמודדת הישראלית הגיעה למקום שני שורה בחום מסמלת תחרות בה המתמודדת הישראלית הגיעה למקום שלישי שורה בטורקיז מסמלת תחרות בה המתמודדת הישראלית הגיעה למקום רביעי שורה בירוק מסמלת תחרות בה המתמודדת הישראלית הגיעה למקום חמישי שורה בבז' מסמלת תחרות בה המתמודדת הישראלית הגיעה למקום שישי
רודמין (עיירה)
תולדות הקהילה היהודית
בתחילת שנות ה-20 עם ההכרזה על האוטונומיה ליהודים, פעל ועד קהילה שמנה חמישה אנשים שנבחרו על פי חוק. הוועד טיפל ברוב תחומי החיים היהודיים וגבה מיסים. על פי הסקר שערכה ממשלת ליטא בשנת 1931, בעלי החנויות ברודמין היו יהודים. בשנים אלו מצבם הכלכלי של האיכרים היהודים הלך והידרדר, דבר שהוביל לכך שיהודים רבים עזבו את רודמין, אך הדבר לא פגע בפעילות הקהילה היהודית בעיירה.
אלפנט (משחית טנקים)
האלפנט (סימונו הרשמי:(Panzerjäger Tiger (P) היה משחית טנקים כבד בשירות הורמאכט במלחמת העולם השנייה. כ-91 משחיתי טנקים מסוג אלפנט נבנו, ורובם שירתו בחזית המזרחית.. בעת שנכנס לשירות, היה האלפנט רכב משוריין בו שולבו התותח נגד-טנקי החזק ביותר שהיה בנמצא והשריון העבה ביותר בעולם, אך בגלל דברים אלו סבל הטנק מבעיות מכניות רבות (כגון שריפת המנוע או שבירת התמסורת) בגלל מסתו העצומה. במקור, נקרא הכלי פרדיננד, על שם מתכננו פרדיננד פורשה.
רודמין (עיירה)
היהודים בשואה
בתחילתה של מלחמת העולם השנייה חיו ברודמין כ-20 משפחות יהודיות ועוד כ-50 משפחות יהודיות בסביבת העיירה. עם תחילת המלחמה וכיבוש פולין בידי הנאצים, סופחה ליטא, ואיתה רודמין, לברית המועצות. עקב היותה קרובה לגבולה של פולין עם ליטא, העיירה הופצצה ברגע שהחל מבצע ברברוסה. ההפצצות החריבו כמה בתים והרגו כמה יהודים. יהודים שניסו לברוח עקב הקרבות נאלצו לשוב לעיירה עם הגעתם של הנאצים אליה. בהגעתם וביסוס שלטונם, החלו כנופיות ליטאיות לאומניות להוציא יהודים לעבודות כפיים מבזות, התעללו בהם, שדדו את רכושם, הכו ופצעו אותם. מרגע שהתבסס שלטונם של הנאצים בעיירה, נאלצו היהודים לענוד טלאי צהוב על בגדיהם, והותר להם לקנות רק מוצרי צריכה בסיסיים. כשאיימו עליהם הנאצים בעונש מוות, הם דרשו 500 רובל לאדם, והעשירים נאלצו לשלם על העניים. לאחר מכן גורשו היהודים מבתיהם ושוכנו בבית המדרש ובכמה בתים קטנים הסמוכים לו. בתיהם נלקחו על ידי שכניהם הליטאים.
ב-15 בספטמבר 1941 גורשו יהודי רודמין וסביבתה לגטו קאקטישק שליד לזדיי, שם נכלאו בתנאים קשים עם יהודי המקום. ב-3 בנובמבר 1941 נרצחו כל היהודים ביער הסמוך. רק יהודי אחד, גדליהו ליפא כהן, בנו של רב העיירה שרד, לאחר שהתחבא בעליית גג במשך שנות המלחמה. הוא עלה לארץ ישראל לאחר המלחמה.
אלפנט (משחית טנקים)
פיתוח ותכנון
בצוותו שישה אנשים, לרבות שני טענים לתותח 88 מ"מ. משקלו של הטנק הגיע ל-65 טונות, זאת בעקבות שריון החזית העבה, ומשקל כה רב הגביל את מהירות הדרך וניידות הכלי. בחלקו האחורי של הטנק הורכב תא משוריין גדול מקובע במקום צריח שהכיל את התותח ו-3 מאנשי צוות. בגלל שהמנוע הועבר למרכז הטנק, מפעיל הרדיו והנהג הופרדו משאר אנשי הצוות ויכלו לתקשר איתם רק בעזרת רדיו פנימי. שני המנועים מקוררי האוויר שהיו בשלדה המקורית הוחלפו על ידי שני מנועים 300 כ"ס HL 120 של מייבאך שהפעילו שני גנרטורים, שהניעו שני מנועים חשמליים שבתורם הפעילו את הזחלים. מלבד הצריכה הגבוהה מאוד של דלק, נזקק הכלי לטיפולים רבים. את הזחלים, לדוגמה, היה צריך להחליף כל 500 ק"מ.
רודמין (עיירה)
בית הכנסת
בית הכנסת ברודמין תואר על ידי התושבים כמרהיב ביופיו. יהודי האזור היו מתכנסים בבית הכנסת בעיקר בחגים ובמועדים.
אלפנט (משחית טנקים)
פיתוח ותכנון
באלפנט הורכב תותח 88 מ"מ מדגם PAK 43/2 L/71. ה-L/71 פותח כתחליף לתותח נ"מ 88 שהוכח כיעיל ביותר כנגד טנקי בעלות הברית במערכה בצפון אפריקה. ל- L/71 היה קנה ארוך בהרבה מתותח ה-88 המקורי, שהעניק לו מהירות לוע גבוהה יותר, ויכולת חדירת שריון משופרת. העדר צריח מסתובב הגביל את גזרת הירי של התותח ל-25°, וכינון התותח נעשה על ידי כיוון הכלי כולו אל המטרה. גם כמות הפגזים של תותחו המעולה הייתה מוגבלת; בסך הכל היו בו 50 פגזים בהשוואה ל-92 בטנק הטיגר. המחסור בתחמושת התגלה כמגבלה טקטית חמורה, למרות שחמורה ממנה הייתה העובדה שהאלפנטים לא נשאו מקלע כלל. היה זה חיסרון קטלני למקרה שיעלה בידי רגלים של האויב להתקרב אליהם
רודמין (עיירה)
בית הכנסת
בתקופת השואה בית הכנסת אכלס את יהודי רודמין למשך כמה שבועות לפני שהוצאו מהעיירה אל לזדיי.
אלפנט (משחית טנקים)
פיתוח ותכנון
העבודה על משחית הטנקים הושלמה בסך הכל בתוך חודשיים ובמאי 1943 היה הכלי מוכן לשימוש.
רודמין (עיירה)
אישיים יהודיים מהעיירה
הניך זימן, שהיה במקור מרודמין, הוצנח בימי מלחמת העולם השנייה על ידי הסובייטים ביערות רודניק, וארגן תנועת פרטיזנים סובייטית בליטא בהשתתפות יהודים רבים מווילנה, קובנה וסביבותיהן. הוא היה מוכר בקרב הפרטיזנים בשם יורגיס. עד סיום המלחמה, הוא המשיך לערוך את העיתון המרכזי של הממשלה בליטא - "אמת".
אלפנט (משחית טנקים)
פיתוח ותכנון
לאחר קרב קורסק בחזית המזרחית בספטמבר 1943, הוחזרו כל משחיתי הטנקים מסוג פרדיננד ששרדו את הקרב כדי לשפר אותם על סמך ניסיונם בקרב. במהלך אוקטובר ונובמבר 1943, 48 מתוך 50 משחיתי הטנקים ששרדו עברו שדרוג ונוספו להם מקלע MG34 בקדמת הצריח כדי לשפר את יכולתם כנגד חי"ר, פתח מיוחד למפקד על הצריח כדי לשפר את יכולת הראייה שלו, וצימריט - ציפוי קרמי להגנה מפני מוקשים מגנטיים. כל התוספות הללו ושינויים קלים אחרים העלו את משקלו של הטנק מ-65 ל-70 טון. משחית הטנק המשופר כונה באופן לא רשמי האלפנט, וב-1 במאי 1944 נתן לו היטלר את שמו באופן רשמי.
ניסיון בקרב
משחיתי הטנקים פעלו ברמה פלוגתית, ולפעמים חולקו למחלקות כשחי"ר וטנקים אחרים מגנים על האגפים הפגיעים שלהם. בהתקפה, שימש האלפנט ככלי תקיפה ראשוני. בהגנה, הוא פעל ככוח עתודה שנועד לעצור כוחות שריון.
טבילת האש של הפרדיננד הייתה ביולי 1943, בקרב קורסק. בקרב השתתפו כל 91 הכלים למעט שניים. טקטיקת השריון הגרמנית בקורסק הייתה של טריז טנקים, שנקראה בפיהם פנצרקייל. פירוש הדבר היה שהטנקים הכבדים ביותר, הטיגרים או האלפנטים היוו את חוד הטריז במתקפה, וכך הוטלה ההבקעה על הטנקים בעלי הכושר הרב יותר להנחית ולספוג את המהלומות הקשות ביותר, ואחר כך ינצלו הטנקים הקלים יותר את ההצלחה. למרות שהצליחו להשמיד טנקים רוסיים רבים, הם סבלו מבעיות מכניות רבות. לאחר ארבעה ימי קרבות, כמחצית מהכלים יצאו משימוש, רובם בגלל בעיות מכניות וכתוצאה מפגיעות מוקשים בזחלים. האבדות מאש האויב היו נמוכות מאוד, בזכות השריון העבה של הפרדיננד שכמעט אף נשק נ"ט רוסי לא הצליח לחדור.
כאשר נעו האלפנטים להסתערות, נתגלעו חסרונותיהם. הם קרטעו לאיטם מבלי להיפגע אמנם בתוך מטר האש הנ"ט החזיתית הרוסית, אבל נפגעו בשריון הצד הדק יותר שלהם על ידי הפקפרונטים שהוצבו באגפים; או מצאו עצמם, לאחר שפרצו את קווי האויב, ללא סיוע. מרבית הטנקים הקלים יותר המלווים אותם לא הצליחו לשרוד די זמן כדי להישאר עמם, ולרוב האלפנטים לא היו מקלעים להגנה עצמית כנגד רגלי האויב. כדברי מפקד גייסות השריון הגרמניים היינץ גודריאן:
רוב האבדות של הפרדיננד בקורסק נגרמו במתקפת הנגד של הסובייטים. ניסיונות לגרור משם את השלדות הפגועות כדי להכשירן מחדש לקרב סוכלו, שכן רכבי החילוץ החצי זחליים בני 18 הטונות, שבהם השתמשו הגרמנים בדרך כלל, לא הצליחו להזיזם, ורק טיגרים יכלו לגרורם. רבים נותרו בשדה הקרב. הפרדיננדים ששרדו המשיכו להילחם גם בקרב דנייפר בסוף 1943.
בשלב זה הוחזרו משחיתי הטנקים למפעל באוסטריה שם עברו שיפורים וזכו לשם אלפנט. על אף השיפורים שהותקנו בהם, חלק מהבעיות לא תוקנו לגמרי. ב-1944 הועברו האלפנטים לחזית באיטליה, אך לא היו יעילים בגלל משקלם העצום שמנע מהם לחצות כבישים וגשרים באיטליה. בגלל מחסור בחלקי חילוף ננטשו מרביתם או פוצצו על ידי צוותם. פלוגה אחת של אלפנטים נלחמה בהתקפת הסובייטים בפולין ב-1945, והאלפנטים האחרונים ששרדו השתתפו בקרב על ברלין.
יחס ההריגות לעומת אבדות של האלפנט עמד על קרוב ל-1:10, מה שהופך אותו לאחד ממשחיתי הטנקים המוצלחים ביותר בכל המלחמה. במהלך הקרב בקורסק, גדוד משחיתי הטנקים הכבדים ה-653 (שבו פעלו האלפנטים) טען שהצליח לפגוע בכ-320 טנקי אויב ואיבד רק כ-13 משחיתי טנקים. זאת בזכות עובי השריון וכוח האש האדיר, שנתנו לו יתרון גדול כשהיה בהגנה. אך לעומת זאת, חוסר בניידות ובעיות מכניות לא מעטות הפחיתו מיכולתו לשמש ככלי התקפי יעיל.
כלים ששרדו
רק שני אלפנטים שרדו את המלחמה. אחד מהם נשבה על ידי הסובייטים בקורסק, והוא מוצג במוזיאון הטנקים בקובינקה ליד מוסקבה. אחר נשבה באנציו על ידי האמריקאים, וכעת הוא מוצג במוזיאון החימוש של צבא ארצות הברית במרילנד.
בנדיקטוס השלושה עשר (אנטי-אפיפיור)
בנדיקטוס השלושה עשר (נולד בשם פדרו מרטינז דה לונה ב-1328 - מת ב-23 במאי 1423) היה אראגוני שנחשב בכנסייה הקתולית לאנטי-אפיפיור. מושבו היה באביניון, אך הוא הוכרז לאפיפיור על ידי תומכיו לאחר חזרת אפיפיורות אביניון לוותיקן.
ביוגרפיה
דה לונה נולד למשפחת אצולה באראגון והיה פרופסור למשפט דתי במונפלייה. ב-1375 הכריז עליו גרגוריוס האחד עשר כחשמן. ב-1376 הוא ליווה את גרגוריוס האחד עשר לרומא ולאחר מותו השתתף בבחירתו מעוררת המחלוקת של אורבנוס השישי לאפיפיור (ב-8 באפריל 1378). במשך תקופה ארוכה יחסית הוא תמך באורבנוס מול מתנגדיו, אך לאחר מספר חודשים שוכנע כי הבחירה לא הייתה חוקית והשתתף בבחירתו של האנטי-אפיפיור קלמנס השביעי. אורבנוס לא הסכים לרדת מכס האפיפיור, התרחש קרע בכנסייה (ר' הקרע המערבי). קלמנס השביעי לא יכול היה לשלוט ברומא ובהזמנת מלכי אביניון, העביר את הכס הקדוש לעיר זו. כשליחו של קלמנס, דאג לונה להשגת לגיטימציה בחצי האי האיברי ובממלכות הספרדיות (ממלכת קסטיליה, פורטוגל - עד 1385, ממלכת אראגון וממלכת נווארה).
האנטי האפיפיור הבא היה קלמנס השמיני.
אחז (פירושונים)
{{פירושונים| אישים במקרא: אחז הוא גרסה מקוצרת של השם אחזיה או יהואחז
ברין
{{פירושונים|
אחז (פירושונים)
אחר:
ברין
אישים:
מנדלברוט
מנדלברוט הוא שם משפחה אשכנזי וגם עוגייה במטבח היהודי-אשכנזי.
12 עקרונות ההנפשה
עקרונות ההנפשה אומצו על ידי מספר רב של אנימטורים וחברות שונות, ונחשבים ל"תורה של ההנפשה", עליה אנימטורים מסתמכים בעת יצירת הנפשות.
תזמון
תזמון הוא מספר התמונות לתנועה נתונה, הבא לידי ביטוי במהירות התנועה. תזמון נכון יגרום לתנועה להתרחש ולהתפרס על פני הזמן באופן ריאליסטי, לא לאט מדי ולא מהר מדי. התזמון הוא היסוד של ההנפשה, ומשמש בכל היבט בה. מתנועת חפצים דוממים, לאשליה של חוקי פיזיקה, ועד התנהגות של דמויות. למשל, התזמון יגרום לחפץ להרגיש כבד, אם הוא יזוז מאוד לאט כשדוחפים אותו. דמות תיראה מבוהלת אם תקפוץ מהכיסא מאוד מהר.
האצה והאטה
באופן טבעי, שום עצם אינו נכנס לתנועה באופן מידי – מהירות של אובייקט המתחיל לזוז לא תקפוץ ברגע בין 0 קמ"ש ל-30 קמ"ש, אלא תעלה בהדרגה עד שתגיע לשיאה, ולאחר מכן תרד עד שתגיע לעצירה. כדי ליצור אפקט זה, ישנן יותר תמונות בתחילת התנועה ובסוף התנועה, ופחות באמצע. כך שאמצע התנועה יהיה המהיר ביותר, לקראת ההתחלה העצם יאיץ, ולקראת הסוף יאט.
מעיכה ומתיחה
מעיכה ומתיחה נותנות לגוף תחושת גמישות ומשקל. כשגוף זז - הוא ימתח בכיוון התנועה, וכשגוף נעצר – ימעך. עיקרון זה מבוסס, בדומה לעיקרון "המשכיות ותנועות חופפות", על עיקרון ההתמדה, אך כאן חל על מסה אחת אותה הוא מעוות. לדוגמה, כדור קופץ ימתח רגע לפני שיפגע באדמה – כשמהירותו היא הגדולה ביותר, וכשיפגע ברצפה – ימעך אליה.
קשתות
רוב התנועות הטבעיות הן קשתיות, ולא ישרות, ולכן תנועות מעגליות בהנפשה יגרמו לתנועה להיראות טבעית יותר, פיזיקלית יותר, ופחות מכנית. כלל זה חל על כמעט כל תנועה. למשל, לתנועה של דמות המסובבת את ראשה, שתי תמונות המפתח יהיו – ראש מסובב שמאלה, וראש מסובב ימינה. תמונת האמצע לא תהיה רק ראש המופנה קדימה, אלא גם מופנה כלפי מטה או מעלה. מהירותו של עצם משפיעה על קשתיות תנועתו. ככל שמהירותו של עצם גדלה, כך הקשת תהיה שטוחה יותר בעת תזוזה קדימה, ומעגלית יותר בעת פנייה. עיקרון זה ממומש על ידי מתן תנועה מעגלית מוקצנת יותר לאובייקטים הזזים במהירות נמוכה יותר, ותנועה קווית יותר לאובייקטים הזזים מהר יותר. המחשה פשוטה תהייה חץ הנורה מקשת – אילו נורה בעוצמה חלשה, מסלולו יהיה קשתי עד שיפול חזרה לאדמה. אם נורה בעוצמה רבה, תנועתו תהיה מהירה וקווית יותר. זאת אומרת – תנועה קווית תיתן תחושה של עוצמה ומהירות.
תנועה משנית
תנועה משנית תיתן להנפשה חיים ואמינות, והיא תתמוך בתנועה הראשית. התנועה המשנית לא תמשוך את תשומת הלב מהתנועה הראשית, אלא תעשיר אותה ותבליט אותה. לדוגמה, דמות הולכת יכולה לנדנד את ידיה, לדבר, לשרוק, או לבטא כל דבר בעזרת הבעות פנים. במקרה שהתנועה הראשית דרמטית מדי עד כדי שההבחנה בפרטי התנועה המשנית קשה, כדוגמת הבעת פנים בזמן קפיצה, התנועה המשנית יכולה לבוא קצת לפני התנועה או לאחריה – בחפיפה מסוימת.
המשכיות ותנועות חופפות
המשכיות ותנועות חופפות הן השיטות המשמשות לגרום לתנועה להיראות טבעית יותר ומורכבת יותר, מבחינה פיזיקלית. העיקרון הפיזיקלי עליו מבוסס חוק זה הוא עיקרון ההתמדה, הקובע כי כל גוף נוטה להישאר במצב בו הוא נמצא – אם נח, ירצה להישאר במנוחה, ואם בתנועה – ישאף לשמור על מהירותו. המשכיות מתבטאת בכך שחלקים משניים הקשורים לגוף ראשי, ימשיכו לנוע גם לאחר שהגוף הראשי עצר. החלקים המשניים ישאפו להמשיך לזוז במהירות ובכיוון שהיו להם קודם לכן, אך הגוף הראשי "ימשוך" אותם חזרה. כלל התנועות החופפות אומר כי חלקים שונים יזוזו בזמנים שונים ובמהירויות שונות. זאת אומרת, התנועות לא יתחילו ויעצרו באותו זמן, אלא יתפרסו באופן שונה זו מזו על הזמן ויצרו הרבה תנועות חופפות זו לזו. עיקרון דומה הוא עיקרון המשיכה, הקובע כי כשגוף ראשי יתחיל לנוע, לגופים המשניים הקשורים אליו ייקח רגע "להדביק" אותו, והם ימשכו אחורנית, למיקום שהיו בו קודם לכן. זהו בעצם עיקרון ההתמדה, אך בשונה מההמשכיות, מודגם על מצב בו עצם נח ירצה לשמור על מנוחתו. החלקים המשניים יכולים להיות כל דבר שבינם לבין הגוף הראשי ישנו קשר של גמישות מסוימת. למשל – שיער, בגד, אנטנה של מכונית, ידיים. בדמות אנושית, האגן הוא מרכז המסה, והחלקים הקשורים אליו ינסו להיגרר אחריו.
הכנה / ציפייה
ההכנה עוזרת להכין את הצופים לפעולה, ולגרום לתנועה להיראות ריאליסטית יותר. ההכנה היא בעצם תנופה – דמות תיקח תנופה לפני שתעשה פעולה מסוימת. ההכנה היא בכיוון הפוך מהתנועה שעומדת להתרחש. למשל, אדם קופץ יכופף את ברכיו לפני הקפיצה (כלפי מטה, יקרב עצמו לרצפה), ורק אז יקפוץ. הסיבה העומדת מאחורי התנופה הזו קשורה לעיקרון ההאצה וההאטה. מפני שלוקח זמן לרגליו של אדם להימתח עד מצב של קפיצה, האדם יתכופף, כדי לתת לעצמו יותר מקום וזמן להאצה.
העמדה
תנועה פשוטה היא תנועה חזקה. העמדה נכונה של פעולה תגרום לפעולה להיות ברורה, חד משמעית, ומובנת באופן מידי על ידי הצופים. ההעמדה משמשת גם למשיכת תשומת הלב של הצופים לדבר הנכון והחשוב ביותר בסצנה. ההעמדה צריכה לקבוע את הנקודה המדויקת אליה הצופה יסתכל בכל רגע בסרט, למשוך את תשומת הלב אליה, ולדאוג שלא יהיה כל בלבול בעניין - כדוגמת רכב הנוסע ברקע במהירות כזו שתסיח את הדעת מהדמות הראשית.
הגזמה
ההגזמה היא חלק חשוב מההנפשה, מפני שלפעמים ריאליסטיות מוחלטת עשויה להיראות משעממת ואף חסרת חיים. ההגזמה מאוד תלויה בסגנון ההנפשה, באווירה ובתחושות שהיא רוצה להעביר. יש לנהוג עם עיקרון זה בזהירות ולשקול אילו תנועות להגזים ובאיזו מידה. למשל, באנימציות מופשטות יותר תהיה בדרך כלל יותר הגזמה, על מנת להפיח יותר חיים בתמונה דוממת יותר מהמציאות.
עניין ואישיות
עניין הוא ה"כריזמה" של התנועה. התנועה צריכה לקסום לצופים. עיקרון זה מדבר לא רק על תנועות פשוטות, אלא בעיקר על התנהגות של דמויות. דמויות צריכות להרגיש אמתיות ומעניינות ככל האפשר.
סבטלנה קוזנצובה
סבטלנה אלכסנדרובנה קוזנצובה (רוסית: Светла́на Алекса́ндровна Кузнецо́ва, ; נולדה ב-27 ביוני 1985) היא טניסאית רוסייה, היא דורגה בשיאה (2007) במקום השני בעולם ונכון לאוקטובר 2019 היא מדורגת במקום 52 בדירוג ה-WTA.
12 עקרונות ההנפשה
שרטוטים מוצקים
עיקרון השרטוטים המוצקים מתייחס ללקיחה בחשבון של הצורה התלת ממדית של עצם מסוים, והענקת עומק ומשקל. על האנימטור להבין את עקרונות המרחב התלת ממדי, פרספקטיבה, אור וצל, אנטומיה ואיזון.
סבטלנה קוזנצובה
קוזנצובה זכתה בקריירה שלה בשני תוארי גראנד סלאם ליחידות: אליפות ארצות הברית הפתוחה (2004) ואליפות צרפת הפתוחה (2009) ובשני תוארי גראנד סלאם לזוגות נשים: אליפות אוסטרליה הפתוחה (2005, 2012) בצוותא עם אלישיה מוליק וורה זבונרבה, בהתאמה.
ביוגרפיה
סבטלנה קוזנצובה נולדה ב-27 ביוני 1985 בעיר סנקט פטרבורג, ששכנה אז ברפובליקה הסובייטית הסוציאל-פדרטיבית של רוסיה (וכיום ברוסיה) למשפחה של ספורטאים. אביה, אלכסנדר קוזנצוב, הוא מאמן רכיבה תחרותית על אופניים שאימן שישה אלופים אולימפיים ואלופי עולם. בין הספורטאים שאימן היו גם אימה של קוזנצובה, גלינה צארבה, שהייתה אלופת עולם שש פעמים והחזיקה ב-20 שיאים עולמיים, ואחיה של קוזנצובה, ניקולאי קוזנצוב, שזכה במדליית הכסף באולימפיאדת אטלנטה.
תחילת הקריירה
קוזנצובה החלה לשחק טניס בגיל 7. להוריה נאמר שקוזנצובה החלה להתאמן בגיל מאוחר מכדי להתפתח לשחקנית מקצועית, אולם אביה סירב לקבל את הדברים. לכן, עברה קוזנצובה בשנת 1999 לספרד, שם ניהל אביה מחנה אימונים, והחלה להתאמן באקדמיית סאנצ'ס-קאסאל שבברצלונה. קוזנצובה רואה בהחלטה לעזוב לאקדמיה הספרדית את הרגע בו היא הבינה שהיא רוצה ומתכוונת להיות טניסאית מקצועית. בשנת 2000 שיחקה קוזנצובה לראשונה בטורנירים מסבב ה-ITF, ובשנת 2001 שיחקה לראשונה בטורנירים מסבב ה-WTA. קוזנצובה הגיעה בשנה זו לסיבוב השני בטורניר מדריד (דרג 3; הפסידה לוירחיניה רואנו פסקואל) ובהוואי (דרג 4; הפסידה למיילן טו) והפסידה במוקדמות של טורניר מוסקבה לקארה בלק. בנוסף, זכתה קוזנצובה בתואר יחידות ראשון קריירה, כאשר זכתה בטורניר מסבב ה-ITF על סך 10,000$ בקליארי. בשנת 2001 הגיעה קוזנצובה גם להישגיה הטובים ביותר בסבב הנערות, ובכללם זכייה בתואר הזוגות של אליפות ארצות הברית הפתוחה והגעה למקום הראשון בעולם. בשנת 2001 הוכרזה קוזנצובה גם כאלופת ה-ITF לנערות.
2002
בשנת 2002 זכתה קוזנצובה בשני תארים ראשונים בטורנירים מסבב ה-WTA. הזכיות היו בטורניר הלסינקי (ניצחה את דניסה חלאדקובה בגמר) ובטורניר באלי (דרג 3; ניצחה את קונצ'יטה מרטינס בגמר). עוד בשנה זו, שיחקה קוזנצובה לראשונה בארבעת טורנירי הגראנד סלאם. היא הגיעה לסיבוב השלישי באליפות ארצות הברית הפתוחה (הפסידה לסילביה פארינה אליה) ולסיבוב השני באליפות אוסטרליה הפתוחה (הפסידה לאירודה טוליאגאנובה). בשני טורנירי הגראנד סלאם האחרים (אליפות צרפת הפתוחה ואליפות וימבלדון) לא הצליחה קוזנצובה לעבור את סיבובי המוקדמות. בשנת 2002 זכתה קוזנצובה גם בשלושה תוארי זוגות ראשונים. הזכיות היו בטורנירים מסבב ה-WTA : סופוט (דרג 3), הלסינקי וטוקיו. כל הזכיות היו בצוותא עם ארנצ'ה סנצ'ס ויקאריו. את שנת 2002 סיימה קוזנצובה בפעם הראשונה כאחת מ-50 הטניסאיות המובילות בעולם, ובנוסף הוכרזה כ"שחקנית החדשה של השנה".
2003
בשנת 2003 הגיעה קוזנצובה לשלב חצי הגמר בטורניר סן דייגו (דרג 2; הפסידה לז'וסטין הנין) ולשלב רבע הגמר בטורניר לוס אנג'לס (דרג 2; הפסידה לקים קלייסטרס) ובאליפות וימבלדון (הפסידה לז'וסטין הנין). כמו כן זכתה קוזנצובה בשנת 2003 ב-5 תוארי זוגות בצוותא עם מרטינה נברטילובה. הזכיות היו בטורנירים : גולד קוסט (דרג 3), אליפות דובאי בטניס (דרג 2), רומא (דרג 1), טורונטו (דרג 1) ולייפציג (דרג 2). בעקבות הישגיה בתחרויות הזוגות הגיעה קוזנצובה למקום ה-7 בדירוג הזוגות העולמי, ואף השתתפה בפעם הראשונה באליפות סבב ה-WTA ביחד עם מרטינה נברטילובה, שם הפסידו בסיבוב הראשון. הישגיה של קוזנצובה בתחרויות היחידות העמידו אותה זו השנה השנייה ברציפות כאחת מ-50 הטניסאיות הטובות בעולם.
2004
שנת 2004 הייתה מרובה בהישגים עבור קוזנצובה. ההישג הגדול ביותר שלה בשנה זו היה הזכייה בתואר גראנד סלאם ראשון ליחידות - אליפות ארצות הברית הפתוחה. בדרך לזכייה בתואר ניצחה קוזנצובה את לינדזי דבנפורט בחצי הגמר ואת ילנה דמנטייבה בגמר. קוזנצובה זכתה בשנת 2004 גם בטורנירים שנערכו באיסטבורן (דרג 2; ניצחה את דניאלה האנטוחובה בגמר) ובבאלי (ניצחה את מרלנה ויינגרטנר בגמר) והגיעה לשלב הגמר בטורנירים שנערכו בדובאי (הפסידה לז'וסטין הנין), דוחה (הפסידה לאנסטסיה מיסקינה), ורשה (דרג 2; הפסידה לוונוס ויליאמס) ובייג'ינג (דרג 2; הפסידה לסרינה ויליאמס). בטורניר פילדרשטאט (דרג 2) נעצרה קוזנצובה בשלב חצי הגמר, בו הפסידה לאמלי מורסמו. קוזנצובה הוסיפה לרשימת התארים שלה בשנת 2004 גם שני תוארי זוגות, לאחר שזכתה בצוותא עם ילנה ליחובצבה בטורנירים שנערכו בגולד קוסט ובדוחה. בסוף השנה העפילה קוזנצובה לאליפות סבב ה-WTA ושיחקה גם בתחרות היחידות (ממנה נשרה עם סיום שלב הבתים) וגם בתחרות הזוגות (הפסידה עם ילנה ליחובצבה בסיבוב הראשון). בעקבות הישגיה הרבים בשנה זו העפילה קוזנצובה בשנת 2004 עד למקום ה-4 בדירוג היחידות, ועד למקום ה-3 בדירוג הזוגות, מיקום המהווה דירוג שיא עבורה.
2005
לאחר ששנת 2004 היוותה שנת שיא עבור קוזנצובה, שנת 2005 הייתה מאכזבת יחסית עבורה. כך למשל, הייתה קוזנצובה בשנה זו לאלופה המכהנת הראשונה שמפסידה בסיבוב הראשון של אליפות ארצות הברית הפתוחה מאז החל עידן התחרויות הפתוחות. הישגי השיא של קוזנצובה בשנה זו כללו ההגעה לגמר טורניר ורשה (הפסידה לז'וסטין הנין), ולשלב חצי הגמר בטורניר טוקיו (הפסידה ללינדזי דבנפורט) ובטורניר איסטבורן (הפסידה לקים קלייסטרס). בתחרויות הזוגות שנערכו בשנת 2005 נחלה קוזנצובה הצלחה רבה יותר, ובראש הישגיה בתחרויות אלה עמדה הזכייה באליפות אוסטרליה הפתוחה בצוותא עם אלישיה מוליק. בנוסף, השתיים זכו בשנה זו גם בתואר הזוגות של טורניר מיאמי (דרג 1).
2006
שנת 2006 הייתה טובה בהרבה משנת 2005 עבור קוזנצובה. ההישג הטוב ביותר של קוזנצובה בשנת 2006 היה ההגעה לגמר אליפות צרפת הפתוחה בטניס, בו הפסידה לז'וסטין הנין. לגמר נוסף הגיעה קוזנצובה בטורניר שנערך בוורשה (הפסידה לקים קלייסטרס). מלבד ההגעה לגמר בשני הטורנירים הללו זכתה קוזנצובה בטורנירים שנערכו במיאמי (ניצחה את מריה שראפובה בגמר), באלי (ניצחה את מריון ברטולי בגמר) ובייג'ינג (ניצחה את אמלי מורסמו בגמר). כמו כן, הגיעה קוזנצובה בשנת 2006 שמונה פעמים לשלב חצי הגמר : בטורניר סידני (דרג 2; הפסידה לז'וסטין הנין), דובאי (הפסידה לז'וסטין הנין), אמלייה איילנד (דרג 2; הפסידה לפרנצ'סקה סקיאבונה), רומא (הפסידה לדינארה סאפינה), איסטבורן (הפסידה לאנסטסיה מיסקינה; זכתה בתחרות הזוגות ביחד עם אמלי מורסמו), ניו הייבן (דרג 2; הפסידה לז'וסטין הנין), שטוטגרט (דרג 2; הפסידה לנדיה פטרובה) וציריך (דרג 1; הפסידה לדניאלה האנטוחובה). בסוף שנת 2006 העפילה קוזנצובה לאליפות סבב ה-WTA, והודחה ממנה עם סיום שלב הבתים.
ווטארו אנדו
ווטארו אנדו (ביפנית: 遠藤 航; נולד ב-9 בפברואר 1993) הוא כדורגלן יפני המשחק בעמדת הקשר ההגנתי בליברפול ובנבחרת יפן.
סבטלנה קוזנצובה
2007
בשנת 2007 זכתה קוזנצובה בתואר התשיעי בקריירה שלה, והגיעה עוד חמש פעמים למעמד הגמר. הזכייה הייתה בטורניר ניו הייבן (אגנש סאבאי פרשה במהלך משחק הגמר) וחמש ההגעות לגמר היו באליפות ארצות הברית הפתוחה (הפסידה לז'וסטין הנין), דוחה (הפסידה לז'וסטין הנין), אינדיאן ולס (דרג 1; הפסידה לדניאלה האנטוחובה), ברלין (דרג 1; הפסידה לאנה איבנוביץ') ורומא (הפסידה לילנה יאנקוביץ'). לשלב חצי הגמר הגיעה קוזנצובה בשנת 2007 ארבע פעמים : בדובאי (הפסידה לז'וסטין הנין), ורשה (הפסידה לאלונה בונדרנקו), שטוטגרט (הפסידה לטטיאנה גולובין) ואליפות וימבלדון (הפסידה לוונוס ויליאמס). בעקבות הישגיה הרבים בשנה זו העפילה קוזנצובה בסופה לאליפות סבב ה-WTA, ממנה הודחה לאחר שלב הבתים. בנוסף, קוזנצובה הגיעה בשנה זו למקום השני בדירוג ה-WTA (לאחר אליפות ארצות הברית הפתוחה), מיקום שיא עבורה עד כה בקריירה.
2008
בשנה זו לא הצליחה קוזנצובה להוסיף תואר נוסף לרשימת התארים שלה, זאת אף על פי שהגיעה חמש פעמים לשלב הגמר בטורנירים שונים בסבב ה-WTA : בסידני (הפסידה לז'וסטין הנין), דובאי (הפסידה לינה דמנטייבה), אינדיאן ולס (הפסידה לאנה איבנוביץ'), טוקיו (הפסידה לדינארה סאפינה) ובייג'ינג (הפסידה לילנה יאנקוביץ'). פעמיים נוספות בשנת 2008 הגיעה קוזנצובה לשלב חצי הגמר : במיאמי (הפסידה לסרינה ויליאמס) ובאליפות צרפת הפתוחה (הפסידה לדינארה סאפינה). בסיום שנת 2008 העפילה קוזנצובה בפעם החמישית בקריירה לאליפות סבב ה-WTA ליחידות, וכמו בכל הפעמים שקדמו להעפלה זו היא הודחה מהאליפות לאחר שלב הבתים.
ווטארו אנדו
קריירה
ב-18 באוגוסט 2023 חתם בליברפול מהפרמייר ליג. כבר למחרת ערך הופעת בכורה בקבוצה, כשנכנס כמחליף בניצחון 1–3 על בורנמות'.
פרס איגוד מבקרי הקולנוע האמריקאי לשחקנית הטובה ביותר
פרס איגוד מבקרי הקולנוע האמריקאי לשחקנית הטובה ביותר הוא פרס המוענק על ידי איגוד מבקרי הקולנוע האמריקאי והוענק לראשונה בשנת 1995. לא הוכרזו מועמדות רשמיות עד שנת 2001. כיום יש שש מועמדות מדי שנה, והיו שלושה "תיקו" בקטגוריה זו (2008, 2009, 2018). קייט בלאנשט היא שיאנית הזכיות בפרס, כשלוש פעמים.
ווטארו אנדו
קריירה בינלאומית
ב-23 ביולי 2015, מאמן נבחרת יפן, ואחיד הלילהודז'יץ', זימן את אנדו לראשונה למדים הלאומיים. הוא היה חלק מהסגל של הנבחרת למונדיאל 2018, אף על פי שהוא לא שיחק באף משחק בטורניר זה.
נכלל בסגל נבחרת יפן לטורניר מונדיאל 2022.
סבטלנה קוזנצובה
2009
שנה זו הייתה שנה מצוינת עבור קוזנצובה. היא זכתה בשנה זו בשלושה תארים בסבב ה-WTA, וביניהם גם בתואר גראנד סלאם שני, הפעם באליפות צרפת הפתוחה (ניצחה את דינארה סאפינה בגמר). שני התארים הנוספים בהם זכתה קוזנצובה בשנת 2009 היו בשטוטגרט (הקטגוריה העליונה; ניצחה את דינארה סאפינה בגמר) ובבייג'ינג (הקטגוריה העליונה; ניצחה את אגניישקה רדוונסקה בגמר). פעם אחת בשנת 2009 הפסידה קוזנצובה בשלב הגמר, ברומא (הקטגוריה העליונה; הפסידה לדינארה סאפינה) ופעם אחת בשלב חצי הגמר, במיאמי (הקטגוריה העליונה; הפסידה לאלופה בדיעבד ויקטוריה אזרנקה), שם זכתה בתואר הזוגות בצוותא עם אמלי מורסמו. בסיום שנת 2009 העפילה קוזנצובה לאליפות סבב ה-WTA, והודחה ממנה שוב לאחר שלב הבתים.
2010
לאחר עונה שהייתה פושרת ברובה מבחינת הישגים עבור קוזנצובה, היא הצליחה בחודש אוגוסט לזכות בתואר WTA נוסף, 13 במספר. קוזנצובה זכתה בחודש זה בטורניר סן דייגו (הקטגוריה העליונה), בו ניצחה בשלב הגמר את אגניישקה רדוונסקה. עוד בחודש אוגוסט הגיעה קוזנצובה לשלב חצי הגמר בטורניר מונטריאול (הקטגוריה העליונה - 5), בו הפסידה לאלופה בדיעבד קרוליין ווזניאקי.
2011
בחודש פברואר של שנת 2011 הגיעה קוזנצובה לגמר אליפות דובאי בטניס, והפסידה בו לקרוליין ווזניאקי.
2019
אחרי שנים של דעיכה, באוגוסט 2019 העפילה לגמר טורניר סינסינטי מאסטרס, אחרי שגברה על המדורגת ראשונה ואלופת הרולאן גארוס אשלי ברטי האוסטרלית. בגמר היא הפסידה למדיסון קיז בשתי מערכות.
גביע הפדרציה
הופעתה הראשונה של קוזנצובה בגביע הפדרציה הייתה בשנת 2004, עת ניצחה את אלישיה מוליק האוסטרלית במסגרת הסיבוב הראשון של גביע הפדרציה, בו ניצחה נבחרת רוסיה את נבחרת אוסטרליה. קוזנצובה זכתה בגביע הפדרציה כחלק מנבחרת רוסיה שלוש פעמים, בשנים 2004 (לאחר ניצחון בגמר על נבחרת צרפת), 2007 (לאחר ניצחון בגמר על נבחרת איטליה) ו-2008 (לאחר ניצחון בגמר על נבחרת ספרד), והפסידה פעם נוספת בשלב הגמר, בשנת 2009, לנבחרת איטליה.
המאזן של קוזנצובה בגביע הפדרציה עומד על 20 ניצחונות (14 במשחקי יחידות ו-6 במשחקי זוגות) מול 7 הפסדים (6 במשחקי יחידות ואחד במשחק זוגות).
סגנון משחק
קוזנצובה היא שחקנית רב-גונית, ומשחקה מותאם לכל סוגי המשטחים. משחקה מאופיין בחבטת הגשה חזקה ובחבטת כף יד עוצמתית. חבטת ההגשה של קוזנצובה מסתייעת במבנה הגוף החזק שלה, כאשר קוזנצובה נחשבת לאחת מהשחקניות החזקות ביותר מבחינה פיזית בסבב ה-WTA. קוזנצובה מסוגלת לחבוט חבטות ללא מענה משני צידי המגרש. חבטות היעף שלה יעילות מאוד והיא מסוגלת לבצע אותן בזריזות רבה. התנועה על המגרש ועבודת הרגליים הטובות של קוזנצובה מחזקות גם הן את משחקה. קוזנצובה היא אחת מכמה שחקניות בודדות שיכולות להחליק לכדור על כל סוגי המשטחים, מה שמאפשר לה לכסות את המגרש במהירות.
אימון
משנת 1999 ובמשך רוב הקריירה שלה התאמנה קוזנצובה באקדמיית סאנצ'ס-קאסאל, בעיקר תחת המאמן סטפן ארטגה. לאחר סדרה של תוצאות מאכזבות בשלבי הגמר של כמה טורנירים סיימה קוזנצובה את קשריה עם האקדמיה ועברה (בעקבות עצתו של הטניסאי רוג'ר פדרר) להתאמן במוסקבה תחת המאמנת אולגה מורוזובה. הקשר בין השתיים נגמר לאחר טורניר אינדיאן ולס שנערך במרץ 2009. ממאי 2009 התאמנה קוזנצובה תחת ההדרכה של לריסה ניילנד, שהייתה בעברה טניסאית מקצועית ומאמנת נבחרת גביע הפדרציה של רוסיה. קוזנצובה התאמנה לאחר מכן למשך תקופה קצרה עם המאמן לוֹאִיק קוּרטוֹ, שהיה בעברו מאמנה של אמלי מורסמו, זאת לאחר שקוזנצובה לא הצליחה לשכנע את מורסמו לשמש כמאמנת שלה. כיום מאמנה של קוזנצובה הוא הספרדי קרלוס קואדרדו.
הפסדים במשחק הגמר (19)
בטבלה זאת לא מוצגים הפסדים במשחק הגמר בטורנירים שנערכו בסבב ה-ITF.
זוגות
בפסקה זו לא מוצגים הפסדים במשחק הגמר, אלא זכיות בטורנירים בלבד.
בורל
בורל (Burrell) הוא שם משפחה.
מחאת רשת
מחאת רשת היא מחאה הנוצרת ומתפתחת באמצעות האינטרנט ובשנים האחרונות לרוב באמצעות רשתות חברתיות כגון פייסבוק. מחאת רשת מתאפיינת במספר רב של מוחים, בזכות הגישה הנוחה של הציבור לחומרי המחאה וקלות השיתוף בין משתמשי האינטרנט.
מחאות אינטרנט רבות עוררו עניין רב בציבור ואף השפיעו על המציאות בשטח. דוגמה בולטת לכך היא מחאת האוהלים ב-2011, אותה יזמה דפני ליף באמצעות פייסבוק. דוגמה נוספת היא מחאת דוד הנחלאווי אשר במסגרתה העלו חיילים ואזרחים רבים תצלומים עם שלטים "גם אני עם דוד הנחלאווי". מחאה זו גררה שלל תגובות, ביניהן מפוליטיקאים ואף מאנשי צבא בכירים, וסוקרה בהרחבה בתקשורת. מחאות רשת שונות הובילו להפגנות, כמו בסין ואיראן, וחלקן התגלגלו לכדי תמורות גאופוליטיות כגון האביב הערבי בתוניס, מצרים ומדיניות נוספות.
במרץ 2020, על רקע המשבר הפוליטי בישראל והתקנות לשעת חירום שהוטלו מתוקף התפרצות נגיף הקורונה בישראל ובפרט על עיכוב הצבעה על מינוי יושב ראש הכנסת התקיימה מחאת רשת בהשתתפות מספר ארגונים, בתוכם דרכנו והתנועה לאיכות השלטון, בה נמנו כ-500 אלף צפיות באמצעים השונים.
עזאזל ג'ייקובס
עזאזל ג'ייקובס (באנגלית: Azazel Jacobs; נולד ב-1 בינואר 1972) הוא במאי קולנוע ותסריטאי יהודי-אמריקאי.
ביוגרפיה
עזאזל ג'ייקובס גדל בניו יורק. הוא בנם של פלו ושל הקולנוען קן ג'ייקובס.
בשנת 2008 יצא לאור סרטו Momma's Man. הסרט השתתף בפסטיבל הקולנוע סאנדנס. הסרט צולם בבית הוריו במנהטן והוריו גילמו בו את זוג ההורים.
בשנת 2011 יצא סרטו "Terri".
בשנת 2014 לראשונה נטל חלק בתעשיית הטלוויזיה, הוא ביים והשתתף בכתיבת סדרת הקומדיה הבריטית "Doll & Em".
בשנת 2017 יצא לאקרנים סרטו "זוג אוהבים".
Meu Lugar
האלבום הגיע למקום השני במצעד האלבומים של ברזיל.
רקע והפקה
במסגרת ההופעה ביצעה אניטה את להיטה "Show das Poderosas", אשר קיבל על ידי איגוד תעשיית ההקלטות הברזילאי את תואר הזהב על מכירות של למעלה מ-50,000 עותקים במדינה.
בהמשך, אישר האיגוד כי אלבום ההופעה נמכר בלמעלה מ-100,000 עותקים במדינה.
סמל הונדורס
סמל הונדורס משלב מרכיבים המייצגים את ההיסטוריה והגאוגרפיה של המדינה.
בראש הסמל אשפת חצים המסמלת את הילידים האינדיאנים של הונדורס, ומתחתיה שתי קרנות שפע ובתוכן פירות ופרחים.
בחלק התחתון מוצגים עצי אלון ואורן, מכרות וכלי כרייה, המסמלים את אוצרות הטבע של הארץ.
סמל הונדורס נוצר בשנת 1825 על פי החלטת, והשימוש בו עוגן בחוק בהחלטת הקונגרס של הונדרוס משנת 1935.
שלווה אחלציחלי
שַלווה אחאלציחֶלי (גאורגית: შალვა ახალციხელი, מילולית: "שלווה מאחלציחה") (נפטר ב-1227; יום האזכרה 17 ביוני או 30 ביוני על פי הלוח היוליאני) היה גנרל בצבא הממלכה הגאורגית המאוחדת, שהוצא להורג בידי פולשים חווארזמים על שום סירובו לשרת אותם ולהוקיע את הנצרות.
שלווה היה ממשפחת אצילים רבת השפעה מאחלציחה בעלת אחוזות רבות. תחת שלטונה של תמר, מלכת גאורגיה, הוא הגיע לתפקיד הרם של גזבר הממלכה. הוא החזיק בתואר הדוכס הגדול (אריסתווי של האריסתווים או דוכס הדוכסים) ושרת כגנרל מושל במחוז הדרומי של גאורגיה, ג'וואחתי.
בקרב בסיאן, בשנת 1203, שלווה אוחיו איוון מונה לפקד על חיל החלוץ המסחתי ושיחק תפקיד מפתח בניצחון הגאורגי. האחים פיקדו על חיל חלוץ גאורגי גם בקרב גרני, בשנת 1225, כנגד החווארזמים. אולם בקרב זה הפסידו הגאורגים. איוון נהרג בקרב ושלווה נפצע באופן חמור ונשבה. השאח מינגבורנו (جلال الدین منکبرنی), השליט האחרון של האימפריה החוואריזמית, הציע לו תפקיד בצבאו בתנאי שימיר את דתו לאסלאם. שלווה סירב והפך לקדוש מעונה בשנת 1227.
על פי הרשומות המסורתיות, שיר הפולקלור הגאורגי, "שוולגו", הוא שיר הלל למעשיו של שלווה. השיר התפרסם בעיקר בשנות השמונים, כאשר שימש כהמנון לא רשמי של התנועה הלאומית של גאורגיה בתקופה הסובייטית.
רכבת צארסקויה סלו
רכבת צארסקיה סלו (ברוסית: Царскосельская железная дорога) הייתה קו הרכבת הציבורי הראשון באימפריה הרוסית. אורכו היה 27 קילומטרים מסנקט פטרבורג לפאבלובסק דרך כפר הצאר. הבנייה החלה במאי 1836 ונסיעות המבחן הראשונות נערכו באותה השנה בין צארסקויה סלו לפאבלובסק, באמצעות רכבות רתומות לסוסים. הקו נפתח רשמית ב-30 באוקטובר 1837, אז נעה רכבת עם 8 קרונות על ידי קטר קיטור בין סנקט פטרבורג לצארסקויה סלו. עד לבניית רכבת מוסקבה - סנקט פטרבורג בשנת 1851, זה היה קו הרכבת הנוסעים היחיד ברוסיה. בשנת 1899 הוא מוזג למסילות הרכבת מוסקבה - ווינדאו - ריבינסק וכיום הוא מהווה חלק מרכבת אוקטובר.
היסטוריה
הרכבות הראשונות ברוסיה היו קווים צרים מסילות עץ ולאחר מכן מסילות פלדה, אשר שימשו במאה ה-18 להובלת כרכרות עם עפרות למכרות רבות באזור אורל. בפרט, קו ניז'ני טאגיל שנבנה בשנים 1833–1834 שהיה מצויד בקטר קיטור והיה מסוגל להוביל כמה כורים, יחד עם עומס העפרות. קטר הקיטור הוקם על ידי המהנדסים הרוסים, האב והבן צ'רפאנובץ. עם זאת, העיצוב שלהם לא מצא יישום מחוץ למפעל שלהם ורוב החומר לרכבת צארסקויה סלו, כולל מסילות, כרכרות, קטרים ומסוטי רכבת, נרכשו בחו"ל.
הרכבות האירופיות הראשונות הראו את הפוטנציאל הכלכלי הגדול שלהן ובאוגוסט 1834 הזמין משרד הכרייה הרוסי את המהנדס האוסטרי-צ'כי הבולט פרנץ אנטון פון גרשטנר לבחון את האפשרות לבנות מסילות ברזל ברוסיה. לאחר מספר חודשי טיול במדינה, בינואר 1835, הוא הגיש דו"ח כתוב לניקולאי הראשון ואז פגש אותו באופן אישי והציע לבנות מסילות ברזל בין מוסקבה לסנקט פטרבורג ואז בין מוסקבה, קאזאן וניז'ני נובגורוד. ההצעה של גרשטנר הוערכה על ידי ועדה בראשות מיכאיל ספרנסקי. הוועדה מצאה את הפרויקט בר ביצוע והמליצה להתחיל עם רכבת קצרה בין סנקט פטרבורג, צארסקויה סלו ופאבלובסק הסמוכה. החלטה זו נתמכה בצווים קיסריים מ-21 במרץ ומ-15 באפריל 1836.
בנייה
הקמת ותפעול הרכבות נוהל על ידי חברת מניות משותפת שהוקמה בראשות הרוזן אלכסנדר בוברינסקי (נשיא), פון גרשטנר ואנשי העסקים בנדיקט קרמר ואיוואן קונראד פליט. לחברה היו כ-700 בעלי מניות, הן ברוסיה והן באירופה. העבודות החלו בתחילת מאי 1836 ובפיקוחם של 17 מהנדסים, חלקם היו מעורבים בעבר בבניית מסילות ברזל באנגליה. תחילה היו מעורבים כ-1,800 פועלים לאלה נוספו עוד 1,400 חיילים. מטרת תחנת הרכבת של פאבלובסק היה לשמש כמרכז שעשוע לקידום הרכבות. לאחר מכן התחנה אירחה באופן קבוע חגיגות ערב עם ידוענים מוזמנים, כמו קונצרטים של יוהאן שטראוס השני בשנת 1856.
הקו היה ישר, עם מדרון יורד קל לעבר סנקט פטרבורג והיו לו 42 גשרים. הגשרים היו ברובם עץ ובאורך של עד 4 מטרים, עם גשר אבן אחד באורך 27 מטרים. מלבד מרווח מעקה רחב של 6 רגל, המבנה היה רגיל באורך 3.2 מטר וכלל אדני עץ ארוכים מופרדים, שהונחו על שכבת אבנים וחצץ. אורך המסילה היה 3.7 מטרים. בעוד שהקו ליד צארסקויה סלו הושלם כבר בשנת 1836, קטרי הקיטור עדיין לא הגיעו והעבודות ליד סנקט פטרבורג התעכבו בגלל בעיות ברכישת קרקעות. לפיכך, כדי לבחון את הדרך, נמשכו שתי רכבות ראשונות עם שני סוסים בימי ראשון של 27 בספטמבר ו-4 ו-11 באוקטובר 1836. המסע בן כארבעה קילומטרים בין צארסקויה סלו לפאבלובסק ארך 15 דקות. נסיעות מבחן עם קטרי קיטור החלו בנובמבר 1836 במקטע באורך 7.5 קילומטרים בין פאבלובסק לכפר קוזמינו הגדולה. גרסטנר ערך את הבדיקות בעצמו, עם יותר ממאה נסיעות בשבוע הראשון, ובעיקר היה עסוק בכך שלא לפגוע בהמוני האנשים התוהים שהגיעו לצפות בסקרנות. הנוסעים של אחד מאותם טיולים היו ניקולאי הראשון ובני משפחתו. בדיקות אלה הדגימו כי ניתן להפעיל את הקו למרות החורף הרוסי ובך הוכיחו את טעותם של הספקנים בנושא.
תפעול
קו הרכבת הסדיר הראשון יצא מסנקט פטרבורג ב-30 באוקטובר 1837 ותוך 35 דקות הגיע לצארסקויה סלו. רכבת זו של 8 כרכרות נישאה על ידי קטר קיטור ובעת הגעתה נצפתה על ידי רבים מאורחי בני האצולה, כולל ניקולאי הראשון. שימוש סדיר מלא על ידי כלל האוכלוסייה החל בינואר 1838. בין ינואר לאפריל 1838 נמשכו מרבית הרכבות על ידי סוסים וקטרי קיטור שימשו רק בימי ראשון ובחגים.
מאפריל בוטלה הפעלת סוסים וכמעט 14,000 נוסעים נעו ברכבות מה-4 ל-30 באפריל. הרכבות נסעו ללא עצירות בין סנקט פטרבורג לצארסקויו סלו, ובמאי 1838 הגיעו לפאבלובסק. תחילה כל התקשורת נעשתה באמצעות קול ושריקה. טלגרף אופטי הותקן בשנת 1838. טלגרף חשמלי הותקן בשנת 1845, אך פורק בשנת 1848 בגלל תקלות תכופות; מערכת אמינה יותר הוקמה בשנת 1856.
הנסיעות הראשונות היו לא סדירות והוחל בלוח הזמנים של הרכבת החל מה 15 במאי 1838, עם חמש נסיעות ביום בין 9 בבוקר ל 10 בערב (7 בבוקר עד 23 בערב בקיץ). הרכבות עזבו את תחנות המסוף בו זמנית כדי לעקוף זו את זו במעבר שעוצב במיוחד באמצע הקו. לאחר התנגשות חזיתית של שתי רכבות ב־11 באוגוסט 1840 התנועה התנהלה לכיוון אחד בלבד. חלק מהנוסעים הורשו לנסוע עם כרכרותיהם הקטנות והסוסים, שהועברו על הרציף הפתוח של הרכבת. העישון ברכבות נאסר מטעמי בטיחות הנוסעים. מפירי חוק הוצאו מהרכבת ושמותיהם דווחו למעסיקיהם. אותם כללים חלו על שיכורים. רכבות עם תאי עישון הוצגו בשנת 1857. קו מקביל שני הונח בקיץ 1876, אשר שיפר את הבטיחות והגדיל את יכולת הנסיעה של הרכבות. באותה עת נבנתה לראשונה בית מלאכה לתיקון רכבות בסנקט פטרבורג.
הרכבות היו רווחיות ביחס להוצאות. הפעילות שלהם נשמרה על ידי 236 עובדים ששכרם גבה כ-22% מרווחי החברה. כאשר רק כ-5% מהרכבות היו רכבות מטען.
כרכרות וקרונות
עד 1837 היו ברכבות 6 קטרים, 44 עגלות נוסעים ו-19 כרכרות. בשנות ה-1830–1840, כל הרכבות כללו 8 קרונות במהירות ממוצעת של כ-30 קמ"ש; המהירות עלתה לכ-42 קמ"ש בשנות ה-1870. קטרים של 75–120 כ"ס נרכשו באנגליה ובבלגיה. הם שקלו כ-16 טון והגיעו למהירות מרבית של כ-60 קמ"ש. בקרונות היו מסגרות עץ ושני זוגות גלגלי ברזל יצוק עם חישוקי פלדה. החלקים התחתונים נבנו באנגליה והראשון בבלגיה או ברוסיה. החלק העליון היה ממוסמר למסגרת התחתונה מעץ. בקרונות לא היה חימום ולחלקיהם העליונים היו ארבעה עיצובים שונים. קיבולתם השתנתה בין 30 ל 42 נוסעים בכרכרה/קרון.
מורשת
לרכבת צארסקויה סלו היה אורך מסילה קצר, יכולת מוגבלת מאוד, וכמעט לא היה ערך תעשייתי - היא שימשה בעיקר להוביל את האצילים לטיול בצארסקויה סלו וחגיגות שאורגנו בפאבלובסק. עם זאת, הרכבת נחשבת כצעד חשוב לפיתוח רשת הרכבות ברוסיה.
פתיחת הרכבות בשנת 1837 הייתה אירוע פופולרי ביותר שבא לידי ביטוי בחדשות, בעבודות יד ובהצגות התיאטרון ברוסיה. מדליית נחושת נטבע במטבעת סנקט פטרבורג כדי להנציח את פתיחת הרכבות. בחלקו הקדמי היו פיוטר הראשון, מינרווה וניקולאי הראשון, והטקסט "הרכבת הראשונה מסנקט פטרבורג לפאבלובסק נפתחה ב-30 באוקטובר 1837. ניקולאי הראשון, יורשו של פיוטר הראשון, חנך את הרכבת ברוסיה." בצדו האחורי הופיע קטר קיטור והכתובת "מייסדי הרכבות הראשונות הרוזן אלכסנדר בוברינסקי, בנדיקט קרמר וא.ק. פליט. בונה מסילות הברזל היה פרנץ גרסטנר, יליד צ'כיה ומוכר לרוסים". כמה מאות מדליות הוטבעו לחלוקה בטקס פתיחת הרכבות, אך מסיבות לא וודאיות, ניקולאי לא אישר את חלוקתן.
תרגומי התנ"ך
תרגומי התנ"ך הם מפעל תרגום התנ"ך מעברית לשפות אחרות. מרבית התרגומים נעשו על ידי נוצרים כחלק מתרגום כתבי הקודש הנוצריים, ונכון לאוקטובר 2019 תורגמו התנ"ך והברית החדשה ל־698 שפות. בשפות אחדות תרגום כתבי הקודש הנוצריים היה היצירה הכתובה הראשונה באותה שפה, ולכן היה צורך לעיתים להמציא שיטת כתיבה או אפילו להמציא אלפבית לשם כך. לצדם קיימים תרגומים יהודיים קדומים ומאוחרים, הכוללים חלקים שונים מהתנ"ך.
התרגומים הראשונים לתנ"ך נוצרו על ידי יהודים בראשית האלף הראשון לספירה. בתקופה זאת פסקו בהדרגה מרבית היהודים להשתמש בשפה העברית, ובמיוחד בעברית מקראית. תנ"ך מתורגם הפך לצורך בסיסי לצורך קריאת התורה וההפטרות בבתי הכנסת, שבוצעו על ידי שני אנשים – אחד שהקריא את הפסוק בשפת המקור, ומתורגמן שחזר אחר דבריו בלשון המדוברת. הפער בין הכתוב לתנ"ך לבין עולמו של הציבור היה גדול יותר מאשר פער של שפה בלבד, כאשר במאות השנים שחלפו בתווך התפתחה גם ההלכה, התעשר העולם התאולוגי, ומציאות ההיסטוריה השתנתה ודרשה פרשנות וזווית עדכנית עבור חלק מהתוכן. לכן מקומו של התרגום בתרבות היה גדול יותר מעבר להבנת המילים בפועל.
בתרגום שפות אין אפשרות ריאלית לבצע תרגום מדויק לחלוטין, מאחר שבכל שפה ישנן כמה אפשרויות תרגום למרבית המילים, ולכל מילה קונוטציה שונה, וגם שונה במידה מסוימת מהקונוטציה המדויקת של המילה המקורית בשפת המקור (למשל, אפשר לתרגם לאנגלית את המילה "שמיים" ל־Sky ול־Heaven. שתי אפשרויות מתאימות שלכל אחת משמעות שונה זאת מזאת, וגם שונה במעט מהקונוטציה המלאה של המילה "שמיים"). מסיבה זאת, לצד הניסיון לגשר על ההבדל התרבותי, כל תרגום הוא למעשה גם פרשנות. במקרים רבים נקטו המתרגמים בגישה של "תרגום מרחיב", בה התרגום מוסיף פרטים ופרשנויות מעבר לטקסט המקורי, משנה את התוכן, ומתאר את המתרחש באופן שמתאים יותר לתפיסות התרבותיות המקובלות לתקופה ולאזור. בתרגומים הנפוצים שינויים אלה נמצאים – במידה מסוימת של שינוי – בעשרות אחוזים מבין הפסוקים. הציבור הרחב בתקופות אלה הכיר את התנ"ך מהתרגומים בלבד, ולכן באזורים שונים הכירו בפועל גרסאות שונות של אותם הטקסטים, בהתאם לאמונה ההלכתית המקומית.
בחקר נוסח המקרא משמשים התרגומים העתיקים כמקור ידע חשוב על אודות התפתחות נוסח המקרא בעת העתיקה.
יחסי טורקיה–פפואה גינאה החדשה
יחסי טורקיה–פפואה גינאה החדשה הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין הרפובליקה הטורקית לבין פפואה גינאה החדשה.
סקירה כללית
היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין הרפובליקה הטורקית לבין פפואה גינאה החדשה כוננו ב-30 במאי 1979.
תרגומי התנ"ך
תרגומים לארמית
התרגומים לארמית מהווים תרגומים בעלי מסורת יהודית, לצד הפשיטתא (ארמית סורית) והתרגום השומרוני. התרגומים הקדומים לארמית מתוארכים למאה הראשונה והשנייה לספירה, כאשר מסורות בתלמוד הבבלי מדברות על נוהג התרגום כבר בימי שיבת ציון מגלות בבל.
השפה הארמית החלה להתפשט בעולם העתיק כשפה רשמית (כתיבת מסמכים ממשלתיים ובינלאומיים) וכלינגואה פרנקה בזמן גלות בבל. ניתן לראות חדירה משמעותית שלה לעברית (לשון חז"ל) בעיקר בימי בית שני, אך כבר בחומש בראשית מופיע הביטוי הראשון בארמית "יגר שהדותא", כשהוא מושם בפיו של לבן הארמי, ומיד לאחריו מופיע פירושו, גלעד, כשהוא מושם בפי יעקב. גם ספרי התנ״ך דניאל, ועזרא נכתבו בחלקם בשפה זאת.
יחסי טורקיה–פפואה גינאה החדשה
סקירה כללית
עיקר שיתופי הפעולה שבין שתי המדינות נעשים בפורומים בינלאומיים כגון האומות המאוחדות ופורומים שונים בהם תורמת טורקיה מכספה למען התפתחות אזור האוקיינוס השקט, בו נמצאת פפואה גינאה החדשה.
תרגומי התנ"ך
תרגום אונקלוס
התרגום העיקרי של התורה לארמית קרוי "תרגום אונקלוס", והוא מיוחס בתלמוד הבבלי לגר אונקלוס על פי הבבלי, היה אחיינו של הקיסר הרומי טיטוס. אולם במקבילה הירושלמית מוזכר שמו כ"עקילס הגר". משערים כי אונקלוס ועקילס הם שמות שונים לאדם אחד (אונקלוס היא הצורה הארמית של עקילס), והיות שעקילס ידוע כמי שתרגם את התורה ליוונית, עולה מכך כי ייחוסו של התרגום הארמי לאונקלוס־עקילס נובע מבלבול בין התרגומים. התרגום נעשה, כנראה, בארץ ישראל בתחילת המאה ה־2, והוא נערך סופית בבבל. כתרגומים שבאו אחריו, הוא נועד להביא את התורה לשפתם המדוברת של היהודים בתפוצות הגולה. במהדורות מסורתיות של המקרא מופיע תרגום זה בצדו של הטקסט העברי.
אונקלוס בדרך־כלל נאמן לנוסח המקראי, והתרגום לרוב הוא מילולי בצורת פרוזה. נדיר למצוא אצל אונקלוס מדרשים, אך בשירה מקראית מתרגם אונקלוס באמצעות מדרש ואגדה. לעיתים רחוקות ניתן להבחין בהשפעה של ההלכה על אונקלוס (בעיקר בעקבות שיטתו ההלכתית של רבי עקיבא). מאפיין נוסף שלו הוא שלילת הגשמות (מיזאנתרומורפיזם), כגון בפועל 'ירד' לגבי ה', המתורגם 'אתגלי' (=התגלה).
במשך הדורות נכתבו לתרגום אונקלוס פירושים רבים, המסבירים את החריגות בתרגום ואת כוונתו במקרים מיוחדים. ביניהם: "פתשגן" או "יא"ר", ביאור של פרשן קדום – כנראה רבי עזריאל דאיינה (מגדולי איטליה, נפטר בשנת 1536) או של בנו ר' יעקב; "אוהב גר", שנכתב על ידי (שד"ל); "נתינה לגר" שכתב ר' נתן אדלר; "נפש הגר" של ר' מרדכי לווענשטיין; ביאורי אונקלוס של ר' שמשון ברוך שעפטעל; "יין הטוב" על התרגומים; "מעט צרי" של הרב יעקב זאב לב; ועוד. כן נתחברו לו גם מילונים, מילון ארמי־עברי שהוציא ע"צ מלמד, ומילון ארמי־אנגלי שהוציא יסטרוב (Jastrow).
תרגום אונקלוס קיים רק לחמישה חומשי התורה.
התרגומים הארץ-ישראליים לתורה
בנוסף לתרגום המילולי של אונקלוס, קיימת קבוצה של תרגומים ארץ ישראליים, המאופיינים בתוספות מדרשיות ותרגום-פרשני. קיימים קיום ארבעה נוסחים מוכרים: 'תרגום יונתן' שיוחס בטעות ליונתן בן עוזיאל (על אף שהמסורת הקדומה ייחסה לו רק את התרגום לנביאים); יש המשערים שייחוס זה נבע מכך שבמקור נקרא תרגום זה 'תרגום ארץ ישראל' או 'תרגום ירושלמי' (כך הוא נקרא בפי חכמי ימי הביניים), קוצר ל'ת"י', ולאחר מכן נפתחו ראשי התיבות בטעות ל'תרגום יונתן'. תרגום זה מאופיין בריבוי קטעי האגדה שבו. עם זאת, הוא מבוסס על תרגומים ארץ־ישראליים עתיקים, ובהם אף תרגומים עתיקים מימי החשמונאים, כגון ל: "ולא יהא לסנאוי דיוחנן כהנא רבא רגל במקום" (=ולא יהיה לשונאי יוחנן כהן גדול [דריסת] רגל במקום). כשהכוונה, ככל הנראה ליוחנן הורקנוס החשמונאי (בערך 164–104 לפנה"ס)
התרגום המיוחס ליונתן לא נערך לפני תחילת המאה ה־8 לספירה, שכן ב הוא מכנה את נשותיו של ישמעאל עדישה ופטימא, שמות המראים על השפעה של המסורת המוסלמית על עאישה אשת מוחמד ופטימה בתו. יתרה מזאת: בתרגומו ל מזכיר את "קוסטנטיני קרתא חייבתא" (=קונסטנטין העיר הרשעה), ברמזו לציפייה לנפילת קונסטנטין (כלומר קונסטנטינופול) בידי הח'ליף סולימאן אבן עבד אל־מלכ בשנים 716–718 לספירה.
תרגום נאופיטי (או ניאופיטי) הוא תרגום ארץ־ישראלי לתורה, שנמצא במנזר למומרים (ומכאן שמו: "נאופיטי", בלטינית: חדש, מתחיל; בשם זה כינו את המומרים) בספרד. הוא חובר, ככל הנראה, בין המאות ה־1 וה־2 לספירה, וב־1956 יצא לאור בידי דיאז מאצו. תרגום זה הוא פשטי, ומתרחק מהגשמה עוד יותר מתרגום אונקלוס. זהו תרגום קצר בהרבה מן המיוחס ליונתן (אם כי יש בו הרבה קטעי אגדה), אך בבסיסם הם דומים, שכן הם מבוססים על אותה מסורת תרגומית.
נוסח נוסף הם קטעי תרגום מגניזת קהיר.
תרגום יונתן בן עוזיאל לנביאים
תרגום יונתן בן עוזיאל הוא תרגום לנביאים בלבד; מוצאו מארץ ישראל, אך הוא נערך בבבל. התרגום מיוחס, על פי התלמוד, ליונתן בן עוזיאל, תלמידו של הלל הזקן, שקיבלו במסורת מהנביאים חגי, זכריה ומלאכי.
בשונה מאונקלוס, יונתן מרחיב מעט את התרגום והסגנון ומשלב לעיתים דברי אגדה (אם כי לא כמו התרגומיים הארץ ישראליים לתורה), אך גם הוא כאונקלוס מרחיק את ביטויי ההגשמה.
תרגומי כתובים
התרגומים לכתובים נכתבו ברובם לפני חורבן בית שני, אך מה שיש בידינו הם עיבודים מאוחרים. התרגומים לספרי איוב, משלי ותהילים (ספרי אמ"ת) מתאפיינים בתרגום מילולי כמעט לגמרי, והם אמנם מכילים גם דברי אגדה.
התרגום לחמש מגילות הוא, למעשה, אוסף מדרשים הכתובים ארמית. התרגום השני למגילת אסתר (למגילה יש שלושה תרגומים), המרבה להרחיב את היריעה בתוספת נופך מדרשית, חובר, על־פי המחקר, בימי הביניים.
התרגום לספר דברי הימים הוא תרגום מילולי יחסי, בדומה לתרגומי ספרי הפרוזה האחרים במקרא, אך קיימים בו הוספות מדרשיות.
התרגום הקדום ביותר שיש בידינו הוא תרגום לאיוב שנמצא בקומראן, המתוארך למאה הראשונה לספירה.
התרגום השומרוני
התרגום השומרוני הוא תרגום ארמי-שומרוני, שחובר בין המאות ה־2 וה־3 לספירה, ושימש את השומרונים עד להתגברות השימוש בערבית במאה ה-11. התרגום נאמן לנוסח השומרוני (ולא לנוסח המסורה היהודי). הוא אינו חושש בדרך כלל לתרגם תיאורי הגשמה, והוא מערב מעט מאוד פירושים מדרשיים.
התרגום הסורי
הסורית העתיקה היא ניב של הארמית, והתנ"ך תורגם אליה מספר פעמים; התרגום המקובל הוא זה הקרוי הפשיטתא, אך נעשו גם תרגומים הנשענים על ההכספלה של אוריגנס (ראו תרגומים ליוונית, לעיל). הפשיטתא, כמו הוולגטה, היא התרגום שהתפשט בעם, ושהופך את הטקסט העברי לפשוט ומובן (לדוברי סורית), ומכאן שמו. על פי המסורת הסורית המרכזית, התרגום נעשה בימי המלך אֶבגר בתקופת השליחים של ישו, אך כתבי היד מצביעים על המאות ה־4–5. התרגום משקף מסורת פרשנית־יהודית של חז"ל והתרגומים הארמיים, אולם בדרך כלל הוא מתרגם באופן עצמאי.
תרגום השבעים
הידוע ביותר מכל התרגומים ליוונית הוא תרגום השבעים (בלטינית נקרא Septuaginta או LXX). בנוסף, קיים מספר רב של תרגומים ליוונית, כאשר חלקם נתרגמו ישירות מהמקור העברי על מנת לשמר את נוסחו ואחרים הם עיבודים לתרגומים קיימים בשפה היוונית, כאשר הנוסח העברי המקורי לא עמד למול עיני המתרגמים. מהדורה ביקורתית של תרגום השבעים יצאה במאה ה־20 על ידי מספר חוקרים בגטינגן (Göttingen, 1931: Septuaginta: Vetus Testamentum Greacum Auctoritate Societis Litterarum Gottingensis Editum).
תרגום השבעים הוא תרגום יהודי שהוכן ליהודי אלכסנדריה. תרגום התורה ליוונית נעשה ככל הנראה במאה ה־3 לפנה"ס. יהודי אלכסנדריה נזקקו לתרגום לשפתם המדוברת, יוונית קוינה, במיוחד על רקע ההתמודדות עם הגרסה המצרית האלטרנטיבית לסיפור יציאת מצרים. גרסה זאת כללה מסורות שטנה מצריות שהחלו לחדור לתודעת האוכלוסייה היוונית בעיר וכבר הועלו על הכתב על ידי ההיסטוריון־הפילוסוף היווני הקטאיוס איש אבדרה ומעט אחר כך על ידי ההיסטוריון־הכהן המצרי מנתון.