cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
מריו למיה
1988 - 1992: 199 נקודות
פציעות הגב של למיה הגיעו לשיאן בפריצת דיסק שהובילה לזיהום. ב-11 ביולי 1990, עבר למיה ניתוח לתיקון הדיסק, ניתוח שגרם לו להחמיץ 50 משחקים בעונת 1990–1991. בהיעדרו, רכשו הפינגווינס את השחקנים ג 'ו מאלן, לארי מרפי, רון פרנסיס ואולף סמואלסון בתקווה להיות מועמדים לגביע סטנלי. למרות כאבי גב עזים, למיה הוביל את המבקיעים בפלייאוף 16 שערים ו-28 אסיסטים, והוביל את הפינגווינס לזכייה ראשונה בגביע סטנלי עם ניצחון בסדרת הגמר על מינסוטה נורת'סטארס. למיה זכה בגביע קון סמיית' בזכות ביצועיו בפלייאוף.
אחד השערים המפורסמים ביותר בהיסטוריה של ה-NHL הוא שערו בשליש השני של המשחק השני של סדרת הגמר. למיה קיבל את הדיסקית בין הקו הכחול של קבוצתו לבין קו האמצע, והחליק לבד מול שני שחקני הגנה ושוער של הסטארס. הוא העביר את הדיסקית בין רגליו של אחד משחקני ההגנה, החליק סביבו, גרם לשוער ליפול שמאלה, העביר את הדיסקית לצידו האחורי של המקל והחליק את הדיסקית אל תוך השער רגע לפני שפגע בו בעצמו.
למיה שיחק רק 64 משחקים בעונת 1991–1992, שהייתה מרובת פציעות עבורו. אף על פי שהחמיץ משחקים רבים, זכה בגביע ארט רוס השלישי שלו עם 131 נקודות. במשחק השני של סדרת גמר הבית האטלנטי, פגע שחקן ניו יורק ריינג'רס, אדם גרייבס, עם מקלו בידו השמאלית של למיה ושבר אותה. למיה החמיץ 5 משחקים, ובכל זאת הוביל את הפלייאוף עם 34 נקודות (16 שערים ו-18 אסיסטים). הפינגווינס ניצחו בגמר גביע סטנלי את שיקגו בלאק הוקס, ולמיה זכה בגביע קון סמיית' השני שלו.
1992 - 1997: סרטן, חזרה ופרישה ראשונה
ב-23 ביולי 1993 עבר למיה ניתוח נוסף בגבו, הפעם לטיפול בשריר קרוע. הוא החמיץ את 10 המשחקים הראשונים בעונה בגלל הניתוח, ועוד 48 משחקים בשל בעיות גב. לאחר העונה, הודיע למיה שהוא מתכוון לקחת חופשה בשל עייפות מטיפולי ההקרנות. הוא חזר לשחק בעונת 1995–1996, וב-26 באוקטובר 1995 הבקיע את שערו ה-500 בקריירה, במשחקו ה-605, נגד הניו יורק איילנדרס. למרות חזרתו, הפינגווינס הפסידו בגמר החטיבה המזרחית לפלורידה פנתרס.
ברנרד פארקר
ברנרד מלוין פארקר (באנגלית: Bernard Melvin Parker; נולד ב-16 במרץ 1986) הוא כדורגלן דרום אפריקאי המשחק בקייזר צ'יפס.
מריו למיה
1992 - 1997: סרטן, חזרה ופרישה ראשונה
בעונת 1996–1997, במשחק נגד הונקובר קנאקס, כבש למיה את שערו ה-600 בקריירה, במשחקו ה-719, והשלים עונה עשירית עם למעלה מ-100 נקודות. למיה הפך להיות השחקן הראשון בהיסטוריה שפורש עם ממוצע של יותר מ-2 נקודות למשחק (1494 נקודות ב-745 משחקים). ב-17 בנובמבר 1997 התקבל למיה כחבר בהיכל התהילה של ההוקי קרח.
ברנרד פארקר
קריירת מועדונים
פארקר התחיל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של ממלודי סאנדאונס, ובשנת עבר לת'אנדה רויאל זולו. בינואר חתם בהכוכב האדום בלגרד הסרבית. ביולי עזב את המועדון בעקבות קשיים כלכליים וחתם בטוונטה עימה זכה באליפות הראשונה בעונת. בקיץ עזב סטיב מקלארן את המועדון ופארקר שותף רק ב-3 משחקים במחצית הראשונה של עונת.
מריו למיה
1997 - 2000: לאחר הפרישה
בנובמבר 1998 הודיעו הפינגווינס שוב על פשיטת רגל, בשל ניהול כושל בתחילת העשור. במהלך כל עונת 1998–1999 נראה היה שהפינגווינס יעברו לעיר אחרת, או יתפרקו. למיה חש להציל את הקבוצה בהצעה חסרת תקדים. שנים של משכורות מקוצצות (בשל בעיות תקציב) גרמו לכך שאחד החובות הכי גדולים של הקבוצה, היה החוב אליו (כ-30 מיליון דולר). למיה החליט לוותר על החוב ולקנות את הקבוצה, תוך הבטחה להשאירה בפיטסבורג. ה-NHL אישרה את היותו של למיה בעלי הקבוצה ב-1 בספטמבר 1999. יומיים לאחר מכן, בית המשפט לענייני פשיטות רגל של ארצות הברית אישר את תוכנית ההבראה של למיה, ובכך קיבל למיה שליטה מלאה בקבוצה. למיה הפך לשחקן הראשון שפורש מה-NHL והופך להיות בעלים ראשי של הקבוצה ממנה פרש. הוא מונה גם ליושב ראש הדירקטוריון ומנכ"ל קבוצת הפיטסבורג פינגווינס.
ברנרד פארקר
קריירת מועדונים
ב-18 בינואר 2011 הושאל לפנסראיקוס. בקיץ חזר לדרום אפריקה וחתם בקייזר צ'יפס. בעונת זכה עם המועדון בדאבל. את עונת סיים כמלך השערים של הליגה.
מריו למיה
1997 - 2000: לאחר הפרישה
אחת הסיבות שבית המשפט אישר את התוכנית של למיה הייתה הבטחתו להחזיר את כל הכסף שהקבוצה חייבת (כ-90 מיליון דולר), הבטחה שלמיה עמד בה באוגוסט 2005. לאחר מכן, העביר את תפקיד המנכ"ל והנשיא לקן סוייר, ונשאר כיושב ראש הדירקטוריון.
ברנרד פארקר
קריירה בינלאומית
בשנת ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת דרום אפריקה נגד. ב-30 בנובמבר 2008 הבקיע את צמד הבכורה שלו בנבחרת נגד אותה מלאווי.
מריו למיה
1997 - 2000: לאחר הפרישה
בינואר 2006 הודיע למיה כי הוא מתכוון למכור את הקבוצה, אך מוכן לקבל רק הצעות שתשארנה את הקבוצה בפיטסבורג.
חזרה מפרישה
לאחר תקופת שמועות, חזר למיה למשחק פעיל ב-27 בדצמבר 2000, מול הטורונטו מייפל ליפס. במשחק הוכיח שביצועיו לא נחלשו כשסיים אותו עם שער ושני אסיסטים (אחד מהם 33 שניות מכניסתו הראשונה לקרח). אף על פי שיארומיר יאגר נשאר קפטן הפינגווינס, למיה מונה לקפטן קבוצתו במשחק האולסטאר באותה עונה. אף על פי ששיחק רק 43 משחקים בעונת 2000–2001, סיים למיה את העונה עם 76 נקודות, ועם ממוצע הנקודות למשחק הגבוה בליגה. למעשה, ממוצע הנקודות למשחק שלו בעונה זו היה הגבוה ביותר בליגה עד פרישתו השנייה ב-2006. למיה ויאגר הובילו את הפינגווינס לגמר גביע סטנלי, בו נוצחו על ידי ניו ג'רזי דווילס.
ברנרד פארקר
קריירה בינלאומית
ב-16 ביוני 2013, פארקר הבקיע גול עצמי בהפסד 2-1 ל. במסגרת גביע אפריקה לאומות 2014 הוא זכה בתואר מלך השערים עם 4 שערים.
מריו למיה
חזרה מפרישה
לאחר ביטול עונת 2004–2005, החלה עונת 2005–2006, בתקוות גדולות אצל הפינגווינס. בשלב זה הוחזרו כבר כל חובות הקבוצה, ותקרת השכר שהונהגה בליגה איפשרה רכש איכותי יותר. בנוסף, הזכייה בבחירת הדראפט הראשונה אפשרה להם לבחור את סידני קרוסבי. על מנת להקל על קרוסבי את ההשתלבות בפיטסבורג, אירח אותו למיה בביתו.
קריירה בינלאומית
למיה שיחקן עבור נבחרת קנדה באליפות העולם עד גיל 20 בשנת 1983 (מקום שלישי), אליפות העולם לבוגרים בשנת 1985 (מקום שני), גביע קנדה בשנת 1987 (מקום ראשון), אולימפיאדת החורף בשנת 2002 (מקום ראשון כקפטן) וגביע העולם בהוקי קרח בשנת 2004 (מקום ראשון כקפטן).
לאולימפיאדת החורף של 2002, נבחר למיה על ידי ויין גרצקי, שהיה המנהל המקצועי של נבחרת קנדה, להיות הקפטן שלה. למיה היה שני בנבחרת עם 6 נקודות ב-5 משחקים, והוביל אותה למדליית זהב אולימפית ראשונה מזה 50 שנה לאחר ניצחון על נבחרת ארצות הברית בגמר (5-2).
סטטיסטיקה
מקרא: מש - משחקים; שע - שערים; אס - אסיסטים; נק - נקודות; ד"ע - דקות עונש (על הרחקות בשל עבירות).
Greatest Hits (אלבום אוסף של סנטנה)
Greatest Hits הוא אלבום אוסף הראשון של להקת סנטנה. האלבום דורג במקום ה-17 במצעד הבילבורד 200, ובמקום ה-27 במצעד ה-R&B Albums של שנת 1974.
פארקווד אנטרטיינמנט
Parkwood Entertainment היא חברת תקליטים ובידור שהוקמה ב-2010 על ידי הזמרת האמריקאית ביונסה. החברה החלה כמפיקת סרטים וסרטונים בשנת 2008. החברה ממוקמת בעיר ניו יורק והיא גם מפיקה סרטים, קליפים מוזיקליים וספיישלים טלוויזיוניים, רובם לזמרת ביונסה. ההפקה הראשונה של החברה היה הסרט קדילק רקורדס.
מבצר בואייר
מבצר בּוּאָייר הוא מבנה בצרפת אשר נבנה בשנת 1857 על ידי האדריכל סבסטיאן דה וובאן.
במבצר מצולמת הסדרה "Fort Boyard" (בעברית: "המבצר"), שעשועון טלוויזיה שיש לו שלוש גרסאות – בצרפת, באיטליה ובישראל - שכולן מצולמות במבצר.
קרחון מקאיי
קרחון מקאיי או קרחון מאקאיי (באנגלית: Mackay Glacier) הוא קרחון גדול, באזור חוף סקוט, בארץ ויקטוריה, שבאנטארקטיקה.
הקרחון יורד לכיוון מזרח, מרמת הקוטב הדרומי.
הקרחון זורם בין רכס קונוויי לבין רכס קלייר.
הקרחון נשפך לתוך החלק הדרומי של החלק הדרומי של נמל גרניט.
כף קאף ממוקם בסמוך מדרום לקרחון מקאיי.
שיא גובהו של הקרחון 309 מטרים מעל פני הים.
גילוי ומיפוי הקרחון
הקרחון התגלה בשנת 1908 על ידי קבוצת החקר אל הקוטב המגנטי הדרומי (South Magnetic Pole party) של משלחת החקר האנטארקטית הבריטית (משלחת נמרוד), אשר חקרה את אנטארקטיקה בין השנים 1907–1909.
הקרחון מופה לראשונה על ידי משלחת החקר האנטארקטית הבריטית (משלחת טרה נובה), אשר חקרה את אנטארקטיקה בין השנים 1910–1913.
מקור השם
שמו של הקרחון ניתן לו על ידי קבוצת החקר.
הקרחון נקרא על שם אליסטר פ. מקאיי (Alistair F. Mackay), שהיה חבר קבוצת החקר.
לקריאה נוספת
• Selwyn Jones, Richard; Mackintosh, Andrew; Norton, Kevin; Golledge, Nicholas; Fogwill, Christopher, Glacial history and behaviour of Mackay Glacier, Transantarctic Mountains, EGU General Assembly 2014, held 27 April - 2 May, 2014 in Vienna, Austria, id.9981
• Veronika Meduna, Antarctic glacier's past rapid retreat, Our Changing World, 9:05 pm on 26 November 2015
• Clare R. Beet, Ian D. Hogg, Gemma E. Collins, Don A. Cowan, Diana H. Wall, and Byron J. Adams, Genetic diversity among populations of Antarctic springtails (Collembola) within the Mackay Glacier ecotone, Genome. 59(9): 762-770. https://doi.org/10.1139/gen-2015-0194
אברהם חי בן אמוזג
הרב אברהם חי בן אמוזג (1860–1930) היה שד"ר מרבני טבריה, מחבר הספרים "קנה אברהם" ו"אברהם בכל".
ביוגרפיה
נולד בטבריה לרב מרדכי בן אמוזג, שהיה בן דודו של הרב אליהו בן-אמוזג, בן ליוצאי מרוקו שמוצאם מספרד. בהיותו כבן שנה התייתם מאביו, והוא גדל אצל ג'מילה בת הרב יוסף דוד אבולעפיה, אמו החורגת שאביו נישא לה לפני פטירתו.
במשך חייו בטבריה נמנה עם רבניה המשפיעים של העיר, והוא חתום איתם על הסכמות ומכתבים שונים. כן היה לומד עם הרב יצחק אבולעפיה.
בפעילותו הציבורית יצא כשד"ר לצרפת ולטורקיה מטעם כוללות טבריה, ובהמשך למרוקו מטעם ישיבת המקובלים בית אל.
הלך לעולמו בירושלים ב-14 בדצמבר 1930 (כ"ד בכסלו ה'תרצ"א) ונקבר בטבריה.
יצחק בלוך
יצחק (ארנסט) בלוך (20 באפריל 1913 – 4 במרץ 1994) היה מבכירי המלונאים בישראל. חבר הנהלת התאחדות בתי המלון במשך יותר מ-40 שנה והיושב ראש שלה בשנים 1972–1976. יליד הונגריה, ניהל את נציבות בית"ר בצ'כוסלובקיה, פעיל בתנועה הרוויזיוניסטית, בנה וניהל מספר בתי מלון בארץ, בהם מלונות "שולמית", "נוף" ו"נוף הכרמל" בחיפה.
רקע
יצחק בלוך נולד לשמואל ובלומה בעיר סעלוש שבהונגריה (לאחר המלחמה בצ'כוסלובקיה) למשפחה יהודית, מסורתית וציונית. בנעוריו ייסד את תנועת "השומר קדימה" שאחר כך התמזגה לתוך תנועת בית"ר בצ'כוסלובקיה. מיד לאחר שסיים בית ספר תיכון (הגימנסיה העברית במונקאץ' שברוסיה הקרפטית) נבחר לנהל את תנועת בית"ר בצ'כוסלובקיה.
בשנת 1933, בעודו סטודנט שנה ב' למשפטים באוניברסיטת פראג, נקרא בלוך על ידי זאב ז'בוטינסקי ללונדון לשם ניהול קרן תל-חי. לאחר מספר שנים של שהייה בלונדון, במחיצתו של ז'בוטינסקי, הוחלט להעתיק את משרדי קרן תל-חי לתל אביב ולשם כך עלה לארץ ישראל ב-1938. בשנותיו הראשונות בארץ היה בלוך מפעילי האצ"ל בחיפה ואף נעצר על ידי הבריטים בבתי הסוהר בעכו ובלטרון (במסגרת השבת השחורה 1946, בה נעצרו ראשי ומנהיגי היישוב העברי). בשנת 1949 היה בלוך מועמד לכנסת הראשונה מטעם ברית הציונים הרוויזיוניסטים. לאחר שתנועת הרוויזיוניסטים דחתה את הצעתו של מנחם בגין להצטרף לתנועת החירות, תנועת הרוויזיוניסטים לא נכללה בכנסת הראשונה לעומת תנועת החירות, שקיבלה 14 מנדטים.
ב-1948 נכנס בלוך לעסקי המלונאות והקים את מלון "נוף כרמל" בכיכר היינריך היינה. בשנת 1956 רכש את מלון "שולמית" בחיפה. בשנת 1974 הקים גם את מלון "נוף" במרכז הכרמל. במשך השנים ניהל גם את מלון השרון בהרצליה ומלונות נוספים.
כבר משנתו הראשונה בעסקי המלונאות ועד יום מותו היה בלוך חבר הנהלת התאחדות המלונות בישראל. בשנים 1972–1976 כיהן גם כיו"ר התאחדות בתי מלון בישראל. בשנת 1984 הוענק לו עיטור המלונאות.
בשנת 1965 נפטרה בתו בת ה-16 יעל. יצחק בלוך השאיר אחריו אישה, שרה (לבית בוניה ומרדכי גימלשטיין), שני ילדים ושישה נכדים.
הידד למנהיג
"הידד למנהיג" (באנגלית: Hail to the chief) הוא ההמנון הנשיאות הרשמי של ארצות הברית, שהלחין ג'יימס סנדרסון. נגינת השיר מלווה את הופעתו של נשיא ארצות הברית באירועים ציבוריים רבים, הוא מנוגן גם בטקסי השבעה. בהזדמנויות רשמיות מרכזיות, תזמורת חיל הנחתים של ארצות הברית והרכבים צבאיים אחרים הם בדרך כלל המופיעים, ולכן על פי הנחיות מחלקת ההגנה, מאז שנת 1954, היו הבסיס העיקרי למעמדו הרשמי של ההמנון. קדמו לו ארבעה ניגונים קודמים ששימשו את הנשיא. השיר מנוגן גם במהלך הלווייתו הממלכתית של נשיא לשעבר. מכיוון שמקורו ב, השיר נמצא ברשות הציבור.
היסטוריה
חלקים מ"גבירת האגם" של סר וולטר סקוט, כולל "שיר הסירה" ("הידד למנהיג") איתם מברך השבט על הגעתו בסירה של מפקדם רודריק דהו, שהולחנה לו מוזיקה בסביבות 1812 על ידי כותב השירים ג'יימס סנדרסון (סביבות 1769 - סביבות 1841); כנר אנגלי, שכתב שירים רבים להפקות תיאטרון מקומיות בשנות התשעים של המאה ה-19 ושנותיה הראשונות של המאה ה-19.
הרומן של סקוט הפך במהרה למלודרמה רומנטית. בנובמבר 1810 כתב סקוט לחבר ש"גבירת האגם" הפכה למחזה מאת מרטין וריינולדס בלונדון ועל ידי מר סידונס באדינבורו. בערך באותה תקופה, סקוט קיבל מכתב מחבר וקצין צבא שסיים את מכתבו בעותק של המוזיקה לשיר הסירה, "הידד למנהיג".
גרסה של גבירת האגם נוגנה לראשונה בניו יורק ב-8 במאי 1812. "הידד למנהיג" פורסם בפילדלפיה בערך באותו הזמן כ"מארש פזמון של הרומנסה הדרמטית של האגם' פרודיות רבות הופיעו, מה שהצביע על פופולריות רבה של השיר.
הצמדת השיר לנשיא התרחשה לראשונה בשנת 1815, אז הושמעה המנגינה הן לכבוד ג'ורג' וושינגטון והן לציון סיום מלחמת 1812 (בשם "זרי המפקד"). ב-4 ביולי 1828 ביצעה תזמורת חיל הנחתים של ארצות הברית את השיר בטקס הפתיחה הרשמי של תעלת צ'סאפיק ואוהיו, בה השתתף הנשיא ג'ון קווינסי אדמס. אנדרו ג'קסון היה הנשיא החי הראשון שלכבודו נוגן השיר בטקס כניסתו לתפקיד בשנת 1829, והוא הושמע גם בטקס ההשבעה של מרטין ואן בורן בשנת 1837. ג'וליה טיילר, אשתו השנייה של ג'ון טיילר, ביקשה את השימוש בשיר כדי להודיע על בואו של הנשיא. היורשת שלה כגברת הראשונה, שרה צ'יילדרס פולק, עודדה את השימוש בשיר בעת השבעתו של ג'יימס פולק בתקופת כהונתו של הארי טרומן, מחלקת ההגנה הפכה אותו לשיר המחווה הרשמי לנשיא.
הנשיא צ'סטר א. ארתור לא אהב את השיר וביקש מהמוזיקאי ג'ון פיליפ סוזה לחבר שיר חדש, שכותרתו "נשיא הפולונה". לאחר שארתור עזב את תפקידו, תזמורת הצי חזרה לנגן את "הידד למנהיג" בהופעותיו הפומביות של הנשיא.
במהלך מלחמת האזרחים האמריקאית (1861-1865) שימשה אותה יצירה גם כדי להודיע על בואו של נשיא הקונפדרציה ג'פרסון דייוויס. ב-3 באוקטובר 1861 ביקר דייוויס עם הגנרלים פ.ג.ט. בורגארד, ג'וזף איגלסטון ג'ונסטון וגוסטבוס וודסון סמית' בבית פיירפקס (כיום פיירפקס, וירג'יניה) לקראת כינוס מועצת המלחמה. בזמן שהותו בפיירפקס, הנשיא דייוויס ערך גם סקירה רשמית של הכוחות, שמנתה כ-30,000 איש. בתחילת הסקירה תזמורת חיל הרגלים הראשון בווירג'יניה ביצעה את "הידד למנהיג והסתיימה עם השיר "דיקסי".
מילים ולחן
המילים לשיר נכתבו על ידי אלברט גמז לצד מוזיקה של ג'יימס סנדרסון, אך לעיתים נדירות הן מושרות.
מילות השיר המקוריות, שנכתבו על ידי סר וולטר סקוט, הן:
אלדד גל-עזר
קורות חיים
אלדד גל-עזר נולד ב-1947 לגאולה (לבית אזרחי) ואליהו גלעזר. למד ובבית הספר התיכון עירוני ה' בתל אביב, כעתודאי למד לתאר ראשון ושני בפיזיקה באוניברסיטת תל אביב, שרת בצה"ל, כתב דוקטורט בפיזיקה תאורטית (חלקיקים אלמנטריים) באוניברסיטת תל אביב בהנחייתם של הפרופסורים נאמן ודותן.
ממקימי ופורצי הדרך של תוכנית החלל הישראלית. לאלדד תפקיד מרכזי בהקמת תחנות הקרקע לקליטת לוויינים, וניהולם בתעשייה האווירית.על פעילותו זו זכה בפרס ביטחון ישראל.
לאחר הפרישה התנדב למסגרות חינוכיות שונות, כולל הדרכת "מדענים צעירים" שבנו לוויינים זעירים כדוגמת דוכיפת. שיגור דוכיפת 3 הוקדש לזכרו.
חיים אישיים
לגל-עזר אח. גל-עזר היה נשוי, עד לפטירתו, לפרופסור יהודית גל-עזר אב לשתי בנות ובן. התגורר בתל אביב-יפו.
רובע המערב החדש
רובע אמסטרדם המערב החדש (בהולנדית: Amsterdam Nieuw West) הוא אחד משמונה מחוזות של עיריית אמסטרדם, הולנד.
הרובע הוקם בשנת 2010 ומורכב משלשה שכונות מגורים, חויזנואלד סלטרמייר (Geuzenveld-Slotermeer), אוסדורפ (Osdorp), וסלוטרואט (Slotervaart).
הרובע משתרע על שטח של 32.38 קמ"ר. חלק מהשכונות ברובע זה נבנו בשנות החמישים כחלק מתוכנית הרחבה עירונית.
היסטוריה
רובע המערב החדש הוא אזור מגורים פרברי וצפוף. הרובע ממוקם במערב אמסטרדם של שטחה של העיירה סלוטן (Sloten) שנחשבת חלק מרובע זה.
שכונות הרובע מוקפות בחגורות דשא ירוקות הנקראות ערי הגן המערבי (Westelijke Tuinsteden) ורובן נבנו בשנות החמישים והשישים. במרכזו של הרובע שוכן אגם סלוטרפלאס (Sloterplas) המוקף בפארק גדול הנקרא סלוטרפארק (Sloterpark).
השכונות הוותיקות ביותר ברובע זה הן: סלוטרוארט (Slotervaart), חויזנואלד סלטרמייר (Geuzenveld-Slotermeer), אוברטומסה ולד (Overtoomse Veld) ואוסדורפ (Osdorp)
בשנת 2007, סימנה, שרת השיכון והדיור הגב' אלה בוחאלנר (Ella Vogelaar), את שכונת בוס אן לומר (Boss en Lommer) הנמצאת כעת ברובע מערב אמסטרדם, כשכונה מקופחת והכריזה על תוכנית שיקום שכונות.
התוכנית כללה גם את שכונות: סלוטרוארט (Slotervaart), חויזנואלד סלטרמייר (Geuzenveld-Slotermeer) ומרכז אוסדורפ (Osdorp).
קים נובאק
קים נובאק (באנגלית: Kim Novak; נולדה ב-13 בפברואר 1933) היא שחקנית קולנוע אמריקאית בשנות החמישים והשישים. לאחר שפרשה ממשחק כמעט לגמרי ב-1965 הקדישה זמנה לציור והציגה מספר תערוכות. נודעה בעיקר בתפקידיה בסרטים "פיקניק" (בבימויו של ג'ושוע לוגאן; 1955), "ורטיגו" (אלפרד היצ'קוק; 1958) ו"האיש בעל זרוע הזהב" (אוטו פרמינגר; 1955).
קריירה קולנועית
נולדה בשיקגו בשם מרילין פאולין נובאק למשפחת מהגרים קתולית מצ'כיה. בילדותה למדה אמנות ונמשכה לציור. ב-1954 נסעה ללוס אנג'לס עם חברות שהופיעו כניצבות בסרט "הקו הצרפתי" בכיכובה של ג'יין ראסל. כך "התגלתה" על ידי מפיק הוליוודי, שארגן לה חוזה באולפני קולומביה, אף שלא היה לה כל ניסיון במשחק. מנהל האולפנים הארי כהן החליף את שמה ממרלין לקים (על מנת למנוע בלבול עם מרילין מונרו), ודרש שתצבע את שיערה לבלונד-פלטינה.
לאחר מספר סרטים בהם השתתפה, הופיעה לראשונה בהצלחה בתפקיד משנה ב-1955 בסרט האיש בעל זרוע הזהב בבימויו של אוטו פרמינגר לצד פרנק סינטרה ואלינור פארקר. לדברי מבקר הקולנוע אורי קליין, התעלל בה פרמינגר במהלך הצילומים, דבר שהעמיק את חוסר הביטחון שלה כשחקנית לכל אורך הקריירה הקצרה שלה. באותה שנה ביים אותה לוגאן לתפקיד ראשי ראשון בסרטו פיקניק, לצד ויליאם הולדן. על הופעה זו זכתה נובאק בפרס גלובוס הזהב להבטחת השנה ובפרס באפט"א לשחקנית הלא-אנגליה הטובה ביותר.
ב-1956 הופיעה לצידו של טיירון פאואר בסרט "סיפורו של אדי דוצ'ין", ושנה לאחר מכן כיכבה שנית לצידו של סינטרה בשובר הקופות "חברי ג'ואי". ב-1958 בחר אלפרד היצ'קוק ללהק את השחקנית ורה מיילס לסרטו "ורטיגו". אולם מיילס נכנסה להיריון ופרשה מהפרויקט. בחוסר רצון ליהק היצ'קוק את נובאק לתפקיד הכפול של מדלן/ג'ודי. הופעתה של נובאק בסרט זה נחשבת כיום לשיא הקריירה שלה, ולאחת ההופעות הקולנועיות המפורסמות בהיסטוריה של הקולנוע, אף שעם צאתו של הסרט לאור זכתה לביקורות צוננות. באותה שנה הופיעה גם בסרט "פעמון, ספר ונר" לצידו של ג'יימס סטיוארט. ב-1960 הופיעה בסרט "זרים כשאנו נפגשים" לצידו של קירק דאגלס ובקומדיה המוזיקלית "פפה".
לאחר הפרישה
ב-1997 זכתה בפרס כבוד בפסטיבל ברלין.
בפסטיבל קאן 2013 הייתה אורחת הכבוד בהקרנה חגיגית של עותק משוחזר של "ורטיגו".
חיים אישיים
במהלך קריירת המשחק שלה ניהלה נובאק רומן עם השחקן והבדרן האפרו-אמריקאי סמי דייוויס ג'וניור. אולפני קולומביה טרחו להסתיר את הרומן השערורייתי (של שחקנית לבנה עם אפרו-אמריקאי) מעיני הציבור. כן ניהלה מערכת יחסים עם הבמאי ריצ'רד קווין. ב-15 במרץ 1965 נישאה נובאק לשחקן הבריטי ריצ'רד ג'ונסון איתו שיחקה בסרט "מול פלנדרס". השנים התגרשו כעבור כשנה, ב-23 באפריל 1966.
מאז 1976 הייתה נובאק נשואה לווטרינר רוברט מלוי, והשניים חיו יחד בחווה באורגון עד מותו של מלוי ב-2020.
חסיאל ריברו
חסיאל ריברו פרננדס (בספרדית: Jasiel Rivero Fernández; נולד ב-31 באוקטובר 1993) הוא כדורסלן קובני המשחק בעמדות הפאוור פורוורד והסנטר במכבי תל אביב מליגת העל הישראלית והיורוליג.
ארגנטינה (2015–2019)
לאחר ששיחק בנוער במדי קפיטלינוס דה הוואנה מהליגה הקובנית ערך ריברו את הופעת הבכורה המקצועית שלו ב-1 בינואר 2016 במדי אסטודיאנטס קונקורדיה. בעונת 2018/19 שיחק במדי בוקה ג'וניורס מליגת העל הארגנטינאית.
ולנסיה (2021–2023)
ב-15 ביולי 2021, למרות התעניינות מצד מועדונים כמו פנאתינאיקוס, חתם ריברו בוולנסיה מהליגה הספרדית והיורוליג, והתאחד עם מאמנו בבורגוס, ז'ואן פניארויה.
מכבי תל אביב (2023–הווה)
ב-30 ביולי 2023 חתם ריברו לעונה אחת עם אופציה לעונה נוספת במכבי תל אביב מליגת העל בכדורסל והיורוליג.
קריירה בנבחרת הלאומית
ריברו ייצג את באליפות האמריקות בכדורסל 2015, והעמיד ממוצעים של 18.8 נקודות, 6.5 ריבאונדים ו-0.5 אסיסטים.
אפרת קליפשטיין
אפרת קליפשטיין (Efrat Klipshtein, נולדה ב-1971) היא אמנית רב תחומית שמרכז עשייתה בעולמות התלת מימד וההצבה. קליפשטיין היא האוצרת הראשית באגף הנוער והחינוך לאמנות ע"ש רות במוזיאון ישראל. בעברה ניהלה את תוכניות הלימודים בבסיס לאמנות ותרבות ועבדה שנים ארוכות במרכז הזואולוגי הספארי.
לימודים וקריירה
קליפשטיין, ילידת תל אביב, למדה בשנים 1985 עד 1993 קדרות אובניים ופיסול קרמי במכון האומנותי לפיסול בית שניידרמן. בשנים 1992–1995 השלימה תואר ראשון בגאוגרפיה ופסיכולוגיה באוניברסיטת בן-גוריון. ב-2001 סיימה תואר שני בעיצוב תעשייתי בטכניון. בשנים 1998 - 2003 למדה אמנות ב"מדרשה" - המכללה האקדמית בית ברל. בשנים 2007 - 2008 הנחתה קליפשטיין סדנאות אמנות במחלקה לעיצוב תעשייתי שבבצלאל. ב-2013 לימדה פיסול במחלקה הרב-תחומית בשנקר - בית ספר גבוה להנדסה ולעיצוב. מ-2015 היא מרצה על נושאי חתך בתולדות האמנות בזיקה לנושאים עקרוניים באמנות עכשווית בבית הספר לאמנות ותרבות בסיס שבהרצליה ובקתדראות שונות. מתגוררת בגבעתיים.
יצירות האמנות של אפרת קליפשטיין מגוונות מפתיעות שונות אלה מאלה ואינן מחויבות לסגנון מאחד וקוהרנטי וגם לא נאמנות למדיום אחד. יחד עם זאת יש אפשרות לזהות בהן את כתב ידה של קליפשטיין המתאפיין בעמלנות בשקדנות בתעתוע ובחקר. לפעמים ידמה לצופה שמדובר בתרשימים מדעיים או בניסויים סיסטמטיים לפעמים ידמה לו שהוא רואה חפץ מציאותי שכלל לא טופל כלומר – רדי מייד. כאשר הצופה מוכן להמתין ולהתעקש הוא מגלה את החדירה של האמנית אל החפץ – חדירה המשלבת הומור ומחשבה עמוקה ואנליטית. המרווח שבין מקרה ותקלה בין מראה אגבי וזניח לבין שיטה סדורה, 'מדעית' ,סיזיפית, ומחמירה יוצר את המתח המייחד את עבודותיה. פסליה, המייצבים שלה, רישומיה והשילוב הסביבתי ביניהם מזכירים מלאכה, סריגה, רקמה, כמו גם את כל האפשרויות המנטליות הנגררות מעיסוקים שכאלה. היא עובדת בחומרים פשוטים זמינים תעשייתיים ולכאורה זניחים ופחותי ערך והיא מקנה להם מראה הדור ונחשב יותר כגון פלסטלינה שנראית כשיש או מהדקים שמקבלים רצף הדור או חוטי חשמל שתוכם הצבעוני מתגלה באמצעות חתוך מוקפד ונעשה אורנמנט. ניתן לומר שהיא מנגידה בין הטבעי למתורבת בין הממשי למתעתע בין המושקע לזניח בין אמנות לכמו-אמנות ומדע לכמו-מדע.
קליפשטיין הציגה תערוכות יחיד בישראל ומחוצה לה, השתתפה בתערוכות קבוצתיות, זכתה בפרסים רבים ויצירותיה מוצגות בין היתר באוספי מוזיאון ישראל, המשכן לאמנות על שם חיים אתר, מוזיאון ינקו דאדא שבעין הוד ועוד.
דינמיקה מולקולרית
דינמיקה מולקולרית (באנגלית: Molecular dynamics) היא שיטת הדמיה ממוחשבת לחקר ההתפתחות בזמן של מערכות חלקיקים. החלקיקים, אטומים ומולקולות, מקיימים אינטראקציות שונות למשך זמן מוגדר, ובכך ניתן לקבל נקודת מבט ייחודית על דינמיקת ההתפתחות של המערכת בזמן. בגרסה הנפוצה ביותר, מסלולי החלקיקים נקבעים על ידי חישוב נומרי של חוקי התנועה של ניוטון עבור המערכת, כאשר הכוחות בין החלקיקים והאנרגיות הפוטנציאליות שלהם מחושבים באמצעות פוטנציאלים בין אטומיים או שדות כוח מולקולריים. השיטה פותחה במקור בתחום הפיזיקה התאורטית בסוף שנות החמישים, אך מיושמת כיום בעיקר בפיזיקה כימית, בהנדסת חומרים ובביופיזיקה.
מערכות מולקולריות בנויות בדרך כלל ממספר עצום של חלקיקים, לכן לא ניתן לקבוע את המאפיינים של מערכות מורכבות אלה באופן אנליטי. דינמיקה מולקולרית פותרת בעיה זו על ידי שימוש בשיטות חישוב נומריות. עם זאת, הדמיות ארוכות המבוססות על אינטגרציה נומרית הן מקור לשגיאות מצטברות, אותן ניתן לצמצם בבחירה מושכלת של פרטי האלגוריתם והמאפיינים שלו, אך לא לבטלן כליל.
בעזרת הדמיות דינמיקה מולקולרית ניתן להגיע להבנה טובה יותר של טבען של מערכות מורכבות ובמקרים מסוימים אף לבצע חיזוי של תוצאות ניסיוניות בהתאם לתוצאות ההדמיה.
היסטוריה
בעקבות ההצלחות המוקדמות של שיטת מונטה קרלו, פותחה שיטת הדינמיקה המולקולרית על ידי פרמי, פסטה ואולם באמצע שנות החמישים. בשנת 1957, ברני אלדר וויינרייט השתמשו במחשב מדגם IBM 704 כדי לדמות התנגשויות אלסטיות בין כדורים קשיחים. בשנת 1964, רחמן פרסם הדמיה פורצת דרך של ארגון נוזלי שהשתמשה בפוטנציאל לנארד-ג'ונס. תוצאות ההדמיה, למשל מקדם הפעפוע, אומתו היטב אל מול הנתונים הניסיוניים.
עם הבשלתן של תאוריות קוונטיות חדשות שפותחו בתחילת המאה ובמקביל הגעתם של מחשבים אל מכוני המחקר, נעשו מאמצים ניכרים על ידי קבוצות מחקר שונות לפיתוח שיטות הדמיה המשלבות פוטנציאליים קוונטיים. אחד החוקרים המובילים בתחום היה שניאור ליפסון ממכון ויצמן, הוא פיתח יחד עם ורשל את שיטת CFF ויחד עם לוויט הצליח להשתמש בפוטנציאלים קוונטיים כדי לחשב את מינימום האנרגיה של חלבון.
בשנת 2013 זכו שלושה ממשיכי דרכו הבולטים של ליפסון בפרס נובל לכימיה, מרטין קרפלוס, מיכאל לויט ואריה ורשל. ועדת הפרס בחרה להעניק להם אותו על "פיתוח שיטות העושות שימוש בתאוריות קלאסיות וקוונטיות שבהן משתמשים כדי למדל מערכות ותגובות כימיות גדולות ומורכבות."
שימושים ומגבלות
למרות תיאורה הראשוני של השיטה במסגרת הפיזיקה התאורטית, השיטה צברה פופולריות בתחום הנדסת החומרים והחל משנות השבעים גם בביוכימיה ובביופיזיקה. דינמיקה מולקולרית משמשת גם לצורך חישוב מדויק יותר של מבנים תלת-ממידיים של חלבונים ומולקולות גדולות אחרות שהתקבלו משיטות אחרות כגון קריסטלוגרפיה בקרני רנטגן או ספקטרוסקופיית תהודה מגנטית גרעינית. בפיזיקה, דינמיקה מולקולרית משמשת לבחינת הדינמיקה של תופעות שונות ברמה האטומית, ובייחוד תופעות שלא ניתן לצפות בהן ישירות בדרכים אחרות, למשל התהוותן של שכבות דקות. כמו כן, היא משמשת לבחינה של מאפיינים פיזיקליים של מכשירים ננוטכנולוגיים בשלבי התכנון והפיתוח השונים. בביופיזיקה ובביולוגיה מבנית, השיטה משמשת לחקר התנועה של מולקולות גדולות כמו חלבונים וחומצות גרעין. מחקר בתחומים אלו יכול לסייע בפירוש תוצאות ניסויים ביופיזיקליים ובמידול אינטראקציות עם מולקולות אחרות. ברמת העיקרון ניתן לחשב באמצעות השיטה מבנים תלת-ממידיים מדויקים של חלבונים, על ידי הדמיה של תהליך הקיפול, אמנם הלכה למעשה זו אינה בעיה פשוטה וכיום מתמודדים אתה גם בדרכים אחרות.
את תוצאות המדידה המתקבלות מהדמיות דינמיקה מולקולרית ניתן לאמת על ידי השוואה עם ניסויים שונים החוקרים את הדינמיקה של חלקיקים. שיטה נפוצה במיוחד היא ספקטרוסקופיית תהודה מגנטית גרעינית. את תוצאות ההדמיה בתחום חיזוי מבנה של מולקולות ניתן לבדוק באמצעות שיטות חישוב נומרי אחרות, למרות שהיסטורית לשיטה הייתה הצלחה מוגבלת בלבד בתחום זה. שיפורים במשאבי החישוב מאפשרים לקיים הדמיות רבות וארוכות יותר, בשילוב עם שיפורים מודרניים באיכות הפרמטרים של שדות הכוח, הביאו לשיפור מסוים בביצועים של תחזיות מבנה לחלבונים, אך טרם הגיעו ליכולת שימוש מעשית בתחומים הללו. רבים מעריכים כי שיפורים נוספים באיכות שדות הכוח וביכולות החישוב הם המפתח לשיפורים עתידיים בביצועי השיטה.
מגבלות השיטה קשורות לסט הפרמטרים בו משתמשים ולשדות הכוח המולקולריים הרלוונטיים. הדמיית דינמיקה מולקולרית משיאה את האנרגיה הפוטנציאלית, ולא את האנרגיה החופשית של החלבון, כך שתרומת האנטרופיה ליציבות התרמודינמית של החלבון מוזנחת. הגבלה נוספת נובעת מהטיפול בקשרי מימן בין מולקולריים, אשר לא כלולים באופן מפורש במודלים מודרניים רבים של שדות כוח, אלא מופיעים בתור אינטראקציות קולון בין מטענים נקודתיים. זו הערכה גסה היות שלקשרי מימן טבע קוונטי מורכב יותר. זאת ועוד, אינטראקציות אלקטרוסטטיות מחושבות בדרך כלל בעזרת הקבוע הדיאלקטרי של הריק, למרות שהסביבה הנפוצה היא מימית, שלה קבוע דיאלקטרי גבוה בהרבה. איכות החישובים שעושים שימוש בקבוע הדיאלקטרי המקרוסקופי של מים מוטלת בספק אף היא. כמו כן, קשרי ואן דר ואלס בדינמיקה מולקולרית מתוארים בדר"כ על ידי פוטנציאל לנארד-ג'ונס בהתבסס על תאוריית לונדון שמתאימה לתיאור אינטראקציות בריק.
תכן המערכת
תכנון מאפייניה של הדמיית דינמיקה מולקולרית לוקח בחשבון פרמטרים שונים ובראשם כמות משאבי החישוב שבנמצא. גודל ההדמיה (מספר החלקיקים), משך צעד בהדמיה וזמן ההדמיה הכולל צריכים להיקבע כך שהחישוב יוכל להסתיים בזמן סביר. אולם, ההדמיה צריכה להיות ארוכה מספיק כדי שתהיה רלוונטית לסקלת הזמן של התהליכים הנחקרים. כדי להגיע לתוצאות בעלות משמעות סטטיסטית זמן ההדמיה צריך להשתוות לזמן התהליך בטבע. אחרת, יהיה הדבר אנלוגי לחקר מכניקת ההליכה האנושית על ידי בחינה של פחות מצעד בודד. מרבית הפרסומים המדעיים בתחום דינמיקה של חלבונים ודנ"א עושים שימוש בהדמיות שאורכות בין ננושניות למיקרושניות. כדי לבצע את ההדמיות יש צורך בזמן עיבוד שנע בין מספר ימים ועד לשנות חישוב (שניתן לחשב במקביל על כמה מעבדים שונים בעזרת חישוב מבוזר).
פוטנציאלים בהדמיות
לב ליבה של הדמיית דינמיקה מולקולרית הוא מודל הכוחות בו נעשה שימוש בהדמיה כדי לתאר באופן אנליטי את האינטראקציות השונות בין החלקיקים. מהימנות תוצאות ההדמיה תלויה במידה רבה במידת הדיוק של מודל הכוחות וכמו כן, חלק זה של החישוב נוטה להיות האינטנסיבי ביותר. כאמור, הדמיית דינמיקה מולקולרית דורשת את הגדרתה של פונקציית פוטנציאל, או תיאור אחר של דרכי האינטראקציה של החלקיקים בהדמיה. בכימיה ובביולוגיה קוראים לתיאור זה שדה כוח ובפיזיקה ובהנדסת חומרים הוא נקרא פוטנציאל בין אטומי. ניתן להגדיר פוטנציאלים ברמות דיוק שונות, אלו המיושמים בכימיה ומבוססים על מכניקה מולקולרית ופיזיקה קלאסית יכולים לשחזר שינויים מכניים ומבניים מסוימים אך ברוב המקרים לא יכולים לשחזר תגובות כימיות. ההפשטה הנעשית מתיאור קוונטי מדויק לתיאור קלאסי מקורב טומנת בחובה כמה קירובים. הראשון הוא קירוב בורן–אופנהיימר, אשר קובע כי ניתן להניח שהאלקטרונים נעים כה מהר עד שהם מגיבים מיד לשינוי במיקום הגרעין. כתוצאה מכך, ניתן לטפל בהם בנפרד. קירוב נוסף נוגע לגרעין עצמו, קירוב זה מתייחס לגרעין כמטען נקודתי שמתנהג בהתאם לחוקי התנועה של ניוטון. כאשר יש צורך בחישובים מדויקים יותר, ניתן לשלב פוטנציאלים מבוססי מכניקה קוונטית. ישנן שיטות המשלבות בין חישובים קלאסיים לקוונטיים ויוצרות פוטנציאלים היברידיים. כך רוב המערכת יחושב באופן קלאסי (פשוט יותר לחישוב) וחלק קטן ממנה מטופל באופן קוונטי, זה נעשה כאשר יש לקחת בחשבון תגובות כימיות שונות.
מתוך הפוטנציאל בו נעשה שימוש בהדמיה ניתן לקבל את הכוח הפעול על כל חלקיק.
ניתן לפתור את משוואות התנועה בקירוב מתוך ידיעת הכוח המופעל על של חלקיק והמסה שלו.
גבולות ההדמיה
הדמיית דינמיקה מולקולרית מתבצעת במרחב שהוא אמנם וירטואלי אך עודנו מוגבל (מעצם היות משאבי החישוב מוגבלים), לכן יש לתת את הדעת לנושא גבולות ההדמיה. קיימות מספר אפשרויות לטיפול באזור גבול ההדמיה, ניתן בעיקרון לקיים הדמיה שהיא 'חסרת גבולות', למשל טיפה של נוזל או חלבון בוואקום. שיטה זו גוררת מעין גבול על שפת המערכת שבמקרים רבים אינו תואם את התיאור הפיזיקלי שלה. שיטה נוספת בה נעשה שימוש היא הדמיה ב'גבולות מוגדרים' בה מדמים מערכת שלה גבולות ברורים ומוגדרים מראש, מעין "קירות" אשר למעשה משתתפים באינטראקציות עם שאר החלקיקים. השיטה הנפוצה ביותר היא שיטה בה קובעים 'תנאי שפה מחזוריים' בה חלקיק המגיע אל צד אחד של ההדמיה מופיע מיד בצדה השני, כך ניתן לדמות עם מספר קטן של חלקיקים מערכת גדולה יחסית.
יישומים נבחרים
דינמיקה מולקולרית משמשת בענפים רבים ומגוונים במדע.
מריה בשקירצבה
מריה קונסטנטינובנה בשקירצבה (ברוסית: Мари́я Константи́новна Башки́рцева; 24 בנובמבר 1858 - 31 באוקטובר 1884) הייתה כותבת, ציירת ופסלת אוקראינית.
ביוגרפיה ודרכה באמנות
מריה בשקירצבה נולדה בכפר באימפריה הרוסית באזור גברונטסי, סמוך לפולטבה (היום בשטח אוקראינה), למשפחת אצולה עשירה. הוריה נפרדו כאשר הייתה צעירה ועיקר שנות ילדותה ונעוריה הייתה מחוץ למולדתה לצד אמה במקומות שונים ביבשת אירופה. היא התגוררה תקופות ארוכות יותר בגרמניה ובריביירה הצרפתית, שלאחריהן התיישבה משפחתה בפריז. חינוכה היה בידי מורים פרטיים וכשרונה המוזיקלי התגלה בגיל צעיר, אולם עקב מחלה לא הצליחה לפתח קריירה בתחום הזמרה לאחר שמיתרי קולה נפגעו. בנחישותה להיות אמנית החלה ללמוד ציור בצרפת בסטודיו של הצייר טוני רובר-פלורי ובאקדמיה ז'וליאן. האקדמיה הייתה במאה ה-19 אחד המוסדות הבודדים אשר קיבלו נשים לשורותיו, והיה בה ריכוז של תלמידות לאמנות מכל רחבי אירופה וארצות הברית. במהלך חייה הקצרים יצרה בשקירצבה אוסף יצירות בולטות באיכותן אף שאין בהן פריצת דרך אמנותית. בשנת 1880 הציגה לראשונה תערוכה בפריז בסלון, התערוכה השנתית היוקרתית של האקדמיה לאמנויות היפות ומאז שלוש פעמים נוספות עד מותה.
ציוריה הבולטים של בשקירצבה הם:
כציירת, קיבלה בשקירצבה השראה מידידה הצייר, ז'ול באסטי-לפאז' ומהערצתו לציור הריאליסטי. בעוד באסטי-לפאז' התמקד ביצירתו בנוף הטבעי, בשקירצבה פנתה לתיאור הנוף העירוני. היא כתבה: "אינני אומרת דבר על השדות כיוון שבאסטי-לפאז' מולך עליהם כשליט בלעדי; אולם לרחובות... עדיין אין אדון." אתרע מזלם של שני אמנים אלה והם הלכו לעולמם באותה שנה - באסטי-לפאז' מת מסרטן לאחר מספר שנים בהן סבל מהמחלה, וביומנה מתארת בשקירצבה את ביקוריה אצל הצייר הנוטה למות.
בשקירצבה חלתה בשחפת בגיל 16, ומתה מהמחלה בגיל 25. במהלך חייה הספיקה להתבלט כאינטלקטואלית בקהילייה התרבותית בצרפת. באקדמיה ז'וליאן אימצה תפיסות פמיניסטיות שנחשבו אז לרדיקליות. דעותיה נגועות במיזאנדריה ופורסמו בעיתון פמיניסטי בפריז בשנת 1881 תחת שם עט. אחת מאימרותיה המצוטטות ביותר היא: "הבה נאהב כלבים, הבה נאהב רק כלבים! גברים וחתולים הם יצורים לא ראויים."
יומנה
בגיל 13 החלה בשקירצבה לכתוב יומן אישי, שיצא לאור לאחר מותה בצרפת במספר כרכים, ותורגם לשפות רבות. בחלקו הראשון היא מספרת את סיפור התבגרותה, ולקראת סופו היא מתארת את מאבקה במחלת השחפת.
היומן זכה לפרסום ולשבחים. בשקירצבה מיטיבה להתבטא בו, ויש בו הן עיסוק בחייה האישיים והן בביקורת על החברה הבורגנית של צרפת. בין השאר כתבה ביומן: "אם לא אמות צעירה, אני מקווה להיות אמנית דגולה, אבל אם אמות צעירה, אני מתכוונת לפרסם יומן זה, אשר אינו יכול שלא להיות מעניין."
ז'ארקו טומאשביץ'
ז'ארקו טומאשביץ' (Žarko Tomašević; נולד ב-22 בפברואר 1990) הוא כדורגלן מונטנגרי המשחק בטובול ובנבחרת מונטנגרו בעמדת הבלם.
קריירה
טומאשביץ' התחיל את הקריירה שלו במחלקות הנוער של פרטיזן בלגרד ומומאר בר, בגיל 18 עבר לזו של נסיונאל מדיירה הפורטוגזית.
בשנת ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת בתיקו 1-1 נגד ספורטינג ליסבון. ב-15 באוגוסט 2009 ערך את הופעת הבכורה שלו במסגרת אירופית נגד זניט סנקט פטרבורג במסגרת מוקדמות הליגה האירופית. בתחילת עונת הושאל לאוניאו מדיירה.
בקיץ שוחרר מנסיונאל וב-14 בספטמבר חתם בפרטיזן בלגרד. בסיום העונה שוחרר לאחר שלא זכה לדקות משחק וחתם בקורטרייק הבלגית.
ב-1 באוגוסט 2019, טומאשביץ' חתם באסטנה מליגת העל הקזחית.
ב-27 בינואר 2022 חתם בטובול, אלופת קזחסטן.
קריירה בינלאומית
באוגוסט ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת הצעירה של מונטנגרו בהפסד 0–2 נגד שוודיה. ב-29 במאי 2010 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת הבוגרת של מונטנגרו בהפסד 1–2 נגד. ב-8 בספטמבר 2014 הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת בניצחון 0–2 נגד במסגרת מוקדמות יורו 2016.
כלב הים הלבן (סרט קצר)
כלב הים הלבן (באנגלית: The White Seal) הוא סרט קצר מונפש אמריקאי לכל המשפחה משנת 1975, המבוסס על סיפור בעל אותו שם מתוך הכרך הראשון של "ספר הג'ונגל" שנכתב על ידי רודיארד קיפלינג. הסרט בוים, נכתב והופק על ידי צ'אק ג'ונס.
הסרט הופץ לראשונה בארצות הברית ב-24 במרץ 1975. בישראל הסרט הופץ לראשונה בדיבוב עברי על ידי קלסיקלטת בשנת 1991, יחד עם חלקו השני של הסרט "ריקי-טיקי-טאבי". אורך הסרט הוא כ-24 דקות ושפת המקור שלו היא אנגלית.
תקציר העלילה
הסרט מספר על קוטאק, כלב ים לבן ומיוחד. בעקבות ניסיון ציד בכלבי הים על ידי בני האדם, החליט קוטאק למצוא אי לעדר שלו בו כלבי הים יהיו מוגנים מבני האדם.
מדבבים באנגלית
בגרסה האנגלית והמקורית של הסרט, רודי מקדואל דיבב את כל הדמויות הגבריות של הסרט, ואילו ג'ון פוראי דיבבה את מאקה.
מדבבים בעברית
במאי ומפיק הדיבוב של הסרט בעברית היה יוני חן.
אנטייה טראואה
אנטייה טראואה (בגרמנית: Antje Traue; נולדה ב-18 בינואר 1981) היא שחקנית קולנוע וטלוויזיה גרמנייה. התפרסמה בזכות תפקידיה בסרטים הבינלאומיים "פנדורום" ו"איש הפלדה".
ביוגרפיה
טראואה נולדה בעיירה מיטוויידה, סקסוניה שבמזרח גרמניה דאז. החלה את דרכה כנערה על בימות תיאטרון והופיעה ברחבי גרמניה, אירופה ובניו יורק סיטי. בשנת 2002 עברה להתגורר בברלין כדי להיבחן למספר סרטים ותוכניות טלוויזיה מקומיים בהם הופיעה.
קריירה
ב-2008 התפרסמה טראואה לראשונה בתפקיד המכונאית הגרמנייה נדיה במותחן האימה המדע בדיוני "פנדורום".
ב-2010 השתתפה בדרמת המלחמה "5 ימים של מלחמה".
ב-2011 נבחרה על ידי הבמאי זאק סניידר לשחק בסרט גיבורי העל "איש הפלדה" בתפקיד החיילת פאורה מהצבא שהנהיג גנרל זוד שאותו גילם מייקל שאנון.
בשנת 2017 החלה לשחק בסדרה המסתורין הגרמנית "אפל" בשירות הזרמת המדיה של נטפליקס.
ג'ק טראמל
ג'ק טראמל (באנגלית: Jack Tramiel; 13 בדצמבר 1928 – 8 באפריל 2012) היה איש עסקים יהודי יליד פולין וניצול שואה, שייסד את חברת המחשבים "קומודור" ואת מוזיאון ארצות הברית לזכר השואה, והיה בעליה של חברת המחשבים "אטארי".
ביוגרפיה
ג'ק טראמל נולד ב-1928 בעיר לודז' בפולין, בשם יאצק טרצמיל, וסיים חמש שנות לימוד בבית הספר. בגיל 11 נלקח עם משפחתו לאושוויץ שם עבר מיון על ידי ד"ר מנגלה, נחקק על זרועו מספר, והוא נשלח למחנה עבודה בו שהה עד שחרורו בסיום מלחמת העולם השנייה.
ב-1947 היגר לארצות הברית ושירת בצבא האמריקאי, בו עסק בתיקון מכונות כתיבה. לאחר שחרורו מהצבא בתחילת שנות ה-50 ניהל עם חבר את סוכנות מכונות הכתיבה של זינגר ברובע הברונקס שבניו יורק. הוא נשא לאשה את הלן, ונולדו להם שלושה ילדים.
ב-1956 עבר עם משפחתו לקנדה, שם רכש את חברת "קומודור", אז סוכנות קטנה למכונות כתיבה ידניות. חברת קומודור, שעברה לפעול בפאלו אלטו, ידעה תהפוכות עסקיות רבות מאז הוקמה, אך עיקר פרסומה נבע מייצור המחשב השולחני הראשון, ומייצור סדרת מחשבים שנמכרו ברחבי העולם.
ב-1984 נאלץ להתפטר מהחברה אותה יסד. הוא הקים חברת השקעות ובאמצעותה רכש את חברת אטארי שהייתה במשך שנים יצרנית משחקי וידאו ומחשב פופולריים משנות ה-70 ובשנות ה-90. תחת הנהלתו שיווקה החברה סדרת מחשבים אישיים, ופעלה עד 1996, אז התמזגה עם חברה המייצרת דיסקים למחשבים.
טראמל נמנה עם מייסדי מוזיאון השואה האמריקני שהוקם ב-1993, בוושינגטון ומשמש עד היום כמפעל הנצחה למיליוני יהודים ובני עמים אחרים שנספו בשואה.
טראמל נפטר מאי-ספיקת לב בגיל 83.
כף קאף
כף קאף (באנגלית: Cuff Cape) היא לשון יבשה סלעי כהה, הבולט אל הים מן החוף מכוסה הקרח, באזור חוף סקוט של ארץ ויקטוריה, שבאנטארקטיקה.
הכף ממוקמת בסמוך מדרום לקרחון מקאיי.
גילוי ומיפוי הכף
הכף מופה לראשונה על ידי משלחת החקר האנטארקטית הבריטית (משלחת טרה נובה), אשר חקרה את אנטארקטיקה בין השנים 1910–1913.
מקור השם
השם הוא תיאורי.
הכף נראית ככף יד כהה היוצאת מתוך שרוול לבן. המילה קאף (Cuff) באנגלית משמעה "שרוול".
לקריאה נוספת
• Jones, R., Mackintosh, A., Norton, K. et al., Rapid Holocene thinning of an East Antarctic outlet glacier driven by marine ice sheet instability, Nat Commun 6, 8910 (2015). https://doi.org/10.1038/ncomms9910
• Per Möller (1995), Subrecent Moraine Ridge Formation on Cuff Cape, Victoria Land, Antarctica, Geografiska Annaler: Series A, Physical Geography, 77:1-2, 83-94, DOI: 10.1080/04353676.1995.11880430
• United States. Defense Mapping Agency. Hydrographic Center, Sailing Directions for Antarctica: Includes Islands South of Latitude 60°, P 239
התעת'מנות
"התעת'מנות" פירושה קבלת אזרחות עות'מאנית. בתולדות היישוב, הקשרו של מושג זה הוא בתקופה בה שלטה האימפריה העות'מאנית בארץ-ישראל.
התעת'מנות עד מלחמת העולם הראשונה
מתקופת העלייה הראשונה, התנהל ביישוב היהודי דיון ער בשאלת ההתעת'מנות. תומכי ההתעת'מנות האמינו שקבלת אזרחות עות'מאנית תהיה עדות לנאמנותם של בני היישוב לאימפריה תחתיה הם חיים, ותחזק את כוחם הפוליטי. בין המקדמים הבולטים ביותר של רעיון ההתעת'מנות היה אליעזר בן-יהודה, אשר נהג לפרסם באופן קבוע בעיתונו "הצבי" את הקריאה "יהודים, היו עות'מאנים!". עם זאת, עד פרוץ המלחמה התעת'מנו מעטים מבני היישוב היהודי. הרוב המכריע העדיף להחזיק בנתינות זרה (רוסית, צרפתית וכו') וליהנות מזכויות היתר (קפיטולציות) שנתינות זו הקנתה להם. אלו שהתעת'מנו היו בעיקר בני המושבות, וזאת החל משנת 1908, השנה בה בוטל החוק שאסר על מי שאינו מוסלמי לשרת בצבא העות'מאני. ביטול החוק התקבל בברכה במושבות, וחלק מהצעירים התעת'מן והתגייס, בעיקר מתוך רצון לרכוש ניסיון צבאי.
שאלת ההתעת'מנות הייתה רלוונטית במיוחד עבור עולים חדשים לארץ ישראל. לעומתם, רוב הספרדים תושבי היישוב הוותיק כבר החזיקו באזרחות עות'מאנית.
ועדי ההתעת'מנות
רבים ממנהיגי היישוב היהודי (הישן והחדש) תמכו בהתעת'מנות, כל אחד מסיבותיו שלו. בעקבות זאת הוקמו ברחבי הארץ "ועדי התעת'מנות", שנועדו לסייע לציבור בהליך הביורוקרטי הנדרש. בנוסף, ניהלו הוועדים תעמולה נמרצת בעד אימוץ האזרחות העות'מאנית ונגד עזיבת הארץ. הוועד הראשון הוקם ביפו ביוזמת מנחם שיינקין, בראשית נובמבר 1914, כמה ימים לאחר הצטרפות טורקיה למלחמה. תוך ימים ספורים נרשמו כאלף איש בלשכת הרשות המוסמכת, אצל החכם באשי הרב בן-ציון מאיר חי עוזיאל. הבעיה העיקרית הייתה, שהשלטון דרש מכל מתעת'מן תשלום מס עבור התהליך, ולרבים לא נמצא הכסף הדרוש. מנהיגי היישוב פנו בעניין זה לשלטון העות'מאני, ובסיוע לחץ של גורמים יהודיים בחו"ל יצאה הודעה מהשלטון כי המס יופחת ובמקרים מסוימים אף יבוטל. אך בפועל הדבר לא התקיים, והוועד נאלץ לגייס תרומות בחו"ל כדי לממן את תשלום המס לרבים מהנרשמים. האישים המרכזיים שטיפלו בתהליך ההתעת'מנות ביפו היו מאיר דיזנגוף, יוסף אליהו שלוש והרב עוזיאל עצמו.
אופן פעולת הוועד מתואר בכתובים כך: "הוזמנו לבלרים יהודים... נדפסו טופסי בקשות ופנקסי שוברות, הוכנו בולים... האדם נכנס לסריה, נרשם, מוסר תעודותיו, משלם את המס, יוצא וקונה תרבוש לראשו – ושב לתל אביב עות'מאני". ועד דומה הוקם בירושלים, וגם בו היה ייצוג לזרמים השונים בעיר. בין חבריו היו יצחק בן-צבי ודוד בן-גוריון, מנהיגי מפלגת "פועלי ציון". שניהם התאמצו לעשות נפשות לרעיון ההתעת'מנות ברחבי הארץ מתוך שכנוע עמוק כי עזיבת המונים תוריד לטמיון את המפעל הציוני. המסר העיקרי שלהם היה, כי יש להאחז בארץ בכל מחיר, גם אם פירוש הדבר קבלת אזרחות עות'מאנית.
גירוש יפו והשפעתו
הדחיפה המשמעותית להתעת'מנות הגיעה מצד מושל יפו, בהא א-דין, באירוע שכונה "גירוש יפו": ב-17 בדצמבר פרסם א-דין על דעת עצמו פקודת גירוש לכל הנתינים הרוסיים שטרם התעת'מנו. המשטרה, שהוכנה מראש, פשטה מיד על חוצות יפו ועצרה מאות אנשים, שרוכזו בנמל לבדיקת מסמכים. מי שנמצא בעל נתינות רוסית הועלה מיד בכוח על אניה, וזו הפליגה תוך כמה שעות לאלכסנדריה. רוב המגורשים יצאו בחוסר כל, כיוון שלא ניתנה להם שהות להסדיר את ענייניהם. לכאורה, היה זה טיפול בנתינים זרים של ארץ אויב, אך בפועל, כל 700 המגורשים שבאניה היו יהודים. הידיעות על גירוש-הפתע זעזעו את הציבור היהודי, וגרמו למפנה: אלפים צבאו על לשכות ההתעת'מנות ביפו ובירושלים כדי לשנות את אזרחותם. אמנם, פקודת הגירוש של בהא אל-דין בוטלה במהרה, אך מגורשי-יפו לא הורשו לחזור ולא פוצו על רכושם. מאירוע זה ואילך לא חדלו היהודים בארץ לחרוד לגורלם.
בסך הכל נאמד מספרם של המתעת'מנים ביישוב היהודי בכ-15 עד 18 אלף איש. כ-18,000 איש נוספים, רובם נתינים רוסיים, עזבו את הארץ או גורשו.
בספר "עד ירושלים", רומן תקופתי מאת אהרן ראובני, נפרשות בהרחבה תלאותיהם של המתעת'מנים בארץ-ישראל, וגם תיאור של גירוש יפו.
עונת 2014/2015 בליג 1
עונת 2014/2015 בליג 1 (בצרפתית: Ligue 1, או בשמה המלא: Championnat de France de football) היא העונה ה-77 של התחרות המאורגנת על ידי ההתאחדות הצרפתית לכדורגל (Ligue de Football Professionnel, ובקיצור: LFP). העונה החלה ב-8 באוגוסט 2014 והסתיימה ב-23 במאי 2015.
פריז סן-ז'רמן זכתה באליפות השלישית שלה ברצף והחמישית בתולדות המועדון.
בסיום העונה ירדו לליג 2 הקבוצות אוויאן, מץ ולאנס ובמקומן עלו מהליג 2 הקבוצות טרואה, גזלק אז'אקסיו ואנז'ה.
שחקנה הצרפתי של אולימפיק ליון אלכסנדר לאקזט זכה בתואר מלך השערים עם 27 כיבושים.
שחקנה הצרפתי של אולימפיק מרסיי דימיטרי פאייה זכה בתואר מלך הבישולים עם 16 בישולים.
בסיום העונה יחד עם האלופה פריז סן ז'רמן, העפילו לשלב הבתים של ליגת האלופות של אופ"א הקבוצות ליון ומונקו שסיימו במקומות השני והשלישי.
מאחר שפריז סן ז'רמן זכתה גם בגביע הצרפתי וגם בגביע הליגה, לשלב הבתים של הליגה האירופית העפילה אולימפיק מרסיי שסיימה במקום הרביעי. והקבוצות סנט אטיין ובורדו שסיימו במקומות החמישי והשישי, העפילו לשלב המוקדמות השלישי בליגה האירופית.
קבוצות
בליגה השתתפו 20 קבוצות. התחרות התקיימה בשיטת ליגה עם משחקי בית וחוץ. עבור ניצחון הוענקו שלוש נקודות, ועבור תוצאת תיקו הוענקה נקודה אחת.
הקבוצות מץ, לאנס וקן הן הקבוצות שעלו מהליג 2 הליגה הצרפתית השנייה בכדורגל, כשהחליפו את הקבוצות ואלנסיין, אז'אקסיו וסושו שירדו לליגת המשנה בסיום עונת 2013/2014.
== טבלת הליגה ==
פיורנצו תומאה
פיורנצו תומאה (באיטלקית: Fiorenzo Tomea 7 בפברואר 1910 – 16 בנובמבר 1960) היה צייר איטלקי.
ביוגרפיה
פיורנצו תומאה נולד ב-1910 ב-Zoppè di Cadore, בלונו. למד באקדמיית Cignaroli שבורונה, איטליה, שם פגש את ג'אקומו מנזו ורנטו בירולי, בשנים 1926-1927. לאחר שעבר למילאנו, הוא הכיר את אדוארדו פרסיקו, שהזמין אותו להציג את עבודותיו בגלריית דל מיליונה ב-1931. ההתמקדות שלו הייתה בעיקר בנוף ובטבע דומם. בסביבות שנת 1935, טומאה זכה להכרה רשמית, ומדליית זהב ב-1937. ב-1942, הביאנלה בוונציה הקדישה חדר בלעדי לעבודתו של טומאה. הציורים שלו התמקדו בעיקר בנופים של האזור "Cadore" שבאיטליה, בשנים שלאחר המלחמה. הוא היה הזוכה במקום השני בפרס מרזוטו ב-1954, וזכה בפרס מיקטי בעיר פרנקווילה דל מארה ב-1958.
תנחום גרשון ביליצקי
רבי תנחום גרשון ביליצקי (תרי"ח, 1858, הורדנה - ט"ז באדר ה'תש"א, 15 במרץ 1941, יאשינובקה) היה רב ולמדן ליטאי. רבה של העיירה יאשינובקה במשך יותר מ-50 שנה, שהתפרסם בישיבות ליטא בשל ספרו "גנת ביתן".
רקע משפחתי
נולד בהורדנה לפרומה לאה ולרב נתן נטע ליב ביארסקי. משפחת אביו הייתה משפחת תלמידי חכמים שסירבו לכהן במשרות רבניות והתפרנסו ממסחר; סב אביו ר' נטע קליבנסקי, מלומד תורני וסוחר בסלובודקה, היה בנו של ר' אריה לייב גינצבורג מפרנסי וילנה שהיה חמיו של רבי חיים מוולוז'ין.
גם אביו, רבי נתן נטע ליב ביארסקי, היה חניך ישיבת וולוז'ין ותלמידו של ראש הישיבה רבי יצחק מוולוז'ין. הוא נסמך לרבנות ולדיינות טרם נישואיו בידי מורה ההוראה הראשי בהורדנה, הרב צבי הירש וייל, באישור בית הדין הגרודנאי, והתנה את נישואיו בכך שיוסכם מראש שאינו מקבל על עצמו כל משרה תורנית או רבנית מחייבת, והתפרנס למחייתו מבית ייצור ביתי לנרות.
שחר נעורים
בהיותו בן 10 החל את לימודיו בישיבה בגרודנה שבראשות רבי אברהם משה עבעריל, בה למד עד פטירת ראש הישיבה בחודש תשרי תרל"א (1870). עם הגיעו לגיל בר מצווה נסע ללמוד ב"קיבוץ" שבעיר איישישוק בו למד במשך קרוב לארבע שנים. באיישישוק דבק בו הכינוי "גרשון גרודנר", והוא נבחר בחורף תרל"ד לשמש חונך לילד ה"עילוי" - חיים עוזר בנו של רבה של איביה, הרב דוד שלמה גרודזנסקי.
בראשית שנת תרל"ד (1873) עבר לישיבת וולוז'ין, מקום לימודיו של אביו, והתחבב על ראשי הישיבה, הנצי"ב מוולוז'ין ורבי רפאל שפירא. הוא זכה להערכה בעיקר בשל שיטת לימודו שדחתה פלפולים חריפים ובשל תפיסתו המהירה. לבקשת הנצי"ב קבע את לימודיו עם בחור צעיר ממנו בשנתיים, בן העיירה טורץ בשם שמעון שקופ, שכונה אז על שם עיירת מולדתו "שמעון טורצר".
תקופת סמרגון
לאחר פטירת חמיו בד' באייר תרמ"ו, התעוררה התנגדות בקרב חלק מראשי הקהילה המקומית למינויו של יורשו הטבעי, חתנו הגדול רבי מנשה יוסף גינצבורג לרבנות העיר, והציעו כפשרה את מינויו של רבי תנחום גרשון. הוא סירב בטענה שגיסו מומחה גדול ממנו בהלכה, והוא גם נכדו של רבה הקודם של העיר, רבי אריה לייב שפירא. לנצי"ב מוולוז'ין ולרבי חיים סולובייצ'יק שבאו לניחום אבלים בסמרגון וניסו לשכנע אותו לקבל את ההצעה, בטענה שגם לגיסו עדיף שהוא יהיה הרב ולא איש זר לגמרי, אמר כי אינו מוכן לעבור מדי שעה על האיסור "לא תעמוד על דם רעך".
הוא נשאר להתגורר בסמרגון, וניהל מאבק למינויו של גיסו לרבנות העיר, אך לקראת סוף השנה מינו ראשי הקהילה כרב, בתואר אב"ד, את רבי חיים יהודה ליב ליטווין-סוסניצר. רבי תנחום גרשון הציע והצליח לצרף להצעתו את ראשי הקהילה ואת הרב החדש, כי רבי מנשה יוסף גינצבורג ישא בתואר המכובד יותר ראב"ד [=ראש אבות בתי הדין] סמרגון. אך האחרון סירב, ובחר להישאר בתוארו הקודם כמו"ץ בעיר.
תקופת יאשינובקה
בתרמ"ז, המליץ עליו המו"ץ הגרודנאי, רבי גבריאל זאב מרגליות, לרבנות עיירת רבנותו הקודמת יאשינובקה. בעיירה זו ענייני הרבנות לא גזלו את כל יומו, והוא התפנה לעסוק בעריכת כתביו התורניים לדפוס. הוא גם עמד בקשרי מכתבים עם רבים מרבני ליטא בני התקופה, והתכתבויות אלו שוקעו מאוחר יותר בספריו.
בשנת תרנ"ה עזבו הוריו את ליטא ועלו לארץ ישראל, והתיישבו בירושלים. ובערב ראש חודש כסלו תרנ"ז נפטר אביו רבי נתן נטע לייב ביארסקי ונקבר בבית הקברות בהר הזיתים. ספד לו רבי חיים יעקב שפירא, שהיה ידיד המשפחה ואחיינו של מחותנו רבי נח חיים אברהם שפירא מסמרגון. אשתו פרומה לאה נפטרה אחריו, בשבט תר"ס ונקברה בבית העלמין האמצעי בהר הזיתים.
בשנת תרנ"ח הוציא לאור את ספרו הראשון, שו"ת "גנת ביתן", כשראשי התיבות של שמו, תנחום גרשון, רמוזים במילה "גנת". הספר כלל 43 סימנים בשלל נושאים, ובו גם התכתבויות עם רבנים נודעים כמו הנציב מוולוז'ין, רבי אליהו אליעזר גרודזנסקי, רבי דוד פאיינס רבה של קנישין, ומאוחר יותר רבה של ביאליסטוק, ורבי מאיר פיימר רבה של סלוצק, שהיה גיסו, אף הוא חתנו של רבי נח חיים אברהם שפירא. הוצאת הספר תרמה לפרסום שמו בחוגים הרבניים והישיבתיים בליטא, והפרסום גרר בעקבותיו הצעות רבנות בקהילות גדולות ועשירות. במהדורתו הראשונה של הספר הושמטו שמות הרבנים עמם ניהל את ההתכתבויות, אך במהדורתו השנייה הם הושבו למקומם.
מחשבות על עלייה לארץ ישראל ופטירתו
עם הצהרת בלפור ב-1917, החליט לעלות לארץ ישראל מיד לאחר שישיא את בת הזקונים שלו, לאה, אך נישואיה התעכבו בשל בעיות כספיות; אדם שלווה ממנו סכום גדול, הסתבך כלכלית ודחה אותו בלך ושוב. לאחר נישואיה פנה לעזרת הרב הראשי לארץ ישראל, רבי אברהם יצחק הכהן קוק אותו הכיר כשלמד בצעירותו אצל חמיו בסמרגון, ולעזרת רבה של ירושלים הרב צבי פסח פרנק, שהיה חתנו של רבי דוד שפירא בנו של רבי חיים יעקב שפירא בן דודה של אשתו. כדי לסדר לו סרטיפיקט. הרב פרנק התכתב בדברי תורה עם רבי תנחום גרשון במשך שנים רבות, וכעת נרתם לעזרתו. הסרטיפיקט המיוחל הגיע אליו שבועות ספורים לאר פרוץ מאורעות תרפ"ט, החדשות מארץ ישראל התפרסמו בעולם כולו וגרמו לחששות כבדים. במקביל פנה אליו במכתב, ידידו רבי אברהם זקהיים, רבה של וואליה בליטא שעלה שנים ספורות קודם לכן לארץ ישראל, וסיפר לו כי הוצאות המחיה בארץ גבוהות מששיער. הרב פרנק הציע לו לפרנסתו להצטרף כחבר לבית הדין של הרבנות הראשית בירושלים, אך הוא השיב לו שאינו רוצה לעת זקנה לקחת על עצמו את עול הרבנות. לאחר שנה מעת הוצאת רישיון העלייה, חידשו אותו לשנה נוספת, אך אז חלתה אשתו רבקה, ולפני שהבריאה, נפטר בפתאומיות בנם רבי יצחק אריה ביליצקי שהיה רבה של מאלאט, והוא בן 50 בלבד.
הרב ביליצקי חתם יחד עם עוד למעלה מ60 מרבני ליטא על 'קול קורא' להצרפות להסתדרות ה'מזרחי'. כמו כן הוא היה ציר המזרחי בפולין לקונגרס הציוני הי"ג - תרפ"ג (1923), יחד עם הרבנים אבא יעקב הכהן בורוכוב מוולקוביסק, איסר יהודה אונטרמן ואחרים.