cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
תעריף עומס וזמן בישראל
תעריף עומס וזמן (תעו"ז) הוא תעריף לצריכת חשמל של חברת החשמל לישראל. בתעריף זה מחיר האנרגיה החשמלית תלוי בתאריך ובשעת הצריכה של האנרגיה.
רקע
צריכת חשמל איננה אחידה וקיימות בה שעות גאות (צריכה גבוהה) ושעות שפל (צריכה נמוכה). חברת החשמל מחויבת לספק חשמל לכל צרכניה בכל זמן וכמות שנדרשת. ייצור החשמל נעשה, רוב הזמן, על ידי תחנות כוח יעילות, אולם בשעות עומס עולה הביקוש לחשמל והחברה מפעילה תחנות פחות יעילות (ישנות, מופעלות פחם/מזוט, טורבינת גז ועוד), שעלות הפעלתן יקרה יחסית ובחלק מהמקרים אף מזהמת יותר. אופן פעולה זה מייקר את עלות ייצור החשמל ומוריד את רווחיות החברה.
המשמעות המיידית של השינוי לצרכנים היא צמצום משמעותי של החיסכון בעלות החשמל הנובע מהתקנה פרטית של פנלים סולריים.
פרופיל הצריכה
עד 2023 חילקה חברת החשמל את זמני צריכת החשמל לשלושה מקבצי שעות ביקוש (משו"ב) על פי נתוני הצריכה הארצית הממוצעת:
החל מאפריל 2023 בוטל משו"ב הגבע וקיימים רק משו"ב פסגה ומשו"ב שפל. מקבצי השעות משתנים בהתאם לעונות השנה, חורף (דצמבר–פברואר), מעבר (מרץ–מאי; אוקטובר–נובמבר), וקיץ (יוני–ספטמבר).
נכון ל-מאי 2023, משו"ב שפל נמשך בחורף בכל ימות שבוע מ-22:00 בלילה עד 17:00 בערב למחרת. בימי חול בעונות המעבר המקבצים זהים לאלו של החורף, אך בסופי שבוע, ערבי חג וחגים בעונות המעבר כל שעות היממה הן שעות שפל. בקיץ, שעות השפל מתחילות בימי חול ב-23:00 ומסתיימות כרגיל ב-17:00, כך ששעות הפסגה נמשכות שעה אחת יותר. כמו בעונת המעבר, כל שעות היממה בסופי שבוע, ערבי חג וחגים הן שעות שפל בקיץ.
תעריף תעו"ז
כיום משלם צרכן רגיל מחיר ממוצע לקוט"ש. מטרתו של תעריף תעו"ז היא לתמרץ את הצרכנים לשנות את פרופיל הצריכה שלהם ולהשתמש ביותר חשמל בשעות ה"שפל" ופחות בשעות ה"פסגה". מעבר לתעריף זה לא אמור לצמצם את הצריכה הכוללת של הצרכן.
חברת חשמל קבעה 2 מסלולי תעו"ז:
לצורך מעבר מתעריף רגיל לתעריף תעו"ז נדרשת חברת חשמל להחליף את שעון החשמל לשעון מותאם תעו"ז.
להלן דוגמה לתעריפי תעו"ז נכון ל-1 במאי 2022 (עבור לקוחות פרטיים פישטה חברת חשמל את התעריף כך שיכיל מקבצים של "פסגה" ו"שפל"):
התמורה למשתמשים ולמשק
להלן דוגמה לחישוב ההפסד כתוצאה מהסטת צריכה עבור לקוח פרטי (משק בית) המתבססת על תעריפי קיץ 2023, ועל צריכה ארצית ממוצעת של כ-700 קוט"ש בחודש, סה"כ 2,800 קוט"ש בארבעה חודשים.
ביקורת
על התעריף נמתחה ביקורת היות שהוא נכפה על לקוחות רבים (הצורכים כאמור מעל 40,000 קוט"ש בשנה) אשר אין ביכולתם לשנות את שעות צריכת החשמל שלהם (למשל בתי ספר, משרדי ממשלה, מרפאות, מפעלים, מרכזי קניות וכיוצ"ב) ובפועל הביא להתייקרות של 100% בתעריף החשמל של גופים כאלה.
Las Reinas Del Pueblo
Las Reinas Del Pueblo (בעברית: מלכות של אנשים) הוא אלבום להיטים של הזמרות המקסיקניות-אמריקאיות סלינה וגרסיאלה בלטרן, אשר יצא ב-14 באפריל 1995 על ידי חברת התקליטים EMI. האלבום מכיל אוסף של שירים של שתי הזמרות.
האלבום זכה להצלחה כאשר הגיע למקום החמישי במצעד האלבומים הלטינים ושהה במצעד במשך 38 שבועות.
גנתוזאורוס
גנתוזאורוס (שם מדעי: Gnathosaurus; מילולית: "לסת לטאה/זוחל") הוא סוג של פטרוזאור בן למשפחת הקטנוצ'סמטיים אשר חי בסוף היורה באירופה. הממצאים שלו התגלו לראשונה בתצורת זולהופן, שבבוואריה, גרמניה ותוארו בידי החוקר הגרמני כריסטיאן אריך הרמן פון מייר. המין אליו השתייך המאובן נקרא: Gnathosaurus subulatus. מין נוסף מהסוג, Gnathosaurus macrurus, התגלה לחופי דורסט שבדרום אנגליה. שם הסוג נקבע כבר בשנה קודמת לכך, אך על סמך טעות של זיהוי לסת טלאוזאור אשר הוחלף כסוג של תנין נכחד.
הגנתוזאורוס היה פטרוזאור בינוני עם מוטת כנפיים של 1.7 מטר בממוצע. הוא היה בעל גולגולת באורך 28 סנטימטרים שהסתיימה בלסת ישרה ובתוכה מעל 130 שיניים חרוטיות שדמו ללסתות גוויאל הודי. לסתות אלה כנראה נועדו לתפוס ולשלות דגים מהמים. המבנה גם הזכיר מקור של כפן שטובל את לסתותיו לאורך הגדות וסוגר אותם כשמשהו נתקל בהם. הוא עצמו נטרף בידי זוחלים ימיים כמו הדקוזאורוס כאשר הנמיך עוף לעבר המים.
מבנה גופו של הגנתוזאורוס דמה לזה של הפטרודקטיל ושל פטרוזאורים קדומים מקבוצת הפטרודקטיליים בהתבסס על מבנה הלסתות והכנפיים. לצידו של הגנתוזאורוס התגלו שרידים של קרוב משפחתו - הקטנוצ'סמה ששרד עד תחילת הקרטיקון.
רואנדה במשחקים האולימפיים לנוער
רואנדה משתתפת במשחקים האולימפיים לנוער מאז היווסדם באולימפיאדת הנוער סינגפור (2010). היא מעולם לא השתתפה במשחקי החורף האולימפיים לנוער. עד כה, אף ספורטאי נוער רואנדי לא זכה במדליה אולימפית לנוער. ההשתפות של ספורטאי הנוער הרואנדים היא בעיקר סמלית.
משחקי הקיץ
המשלחת הראשונה של רואנדה למשחקים האולימפיים לנוער הייתה לאולימפיאדת הנוער סינגפור וכללה ארבעה ספורטאים שהתחרו בשלושה ענפי ספורט. המשלחת הגיעה להישגים בענף האתלטיקה עם העפלה לגמר ריצת 300 מטר נערים. בנוסף המשלחת השתתפה בענפים איגרוף ושחייה בה סיימה במקומות האחרונים. המשלחת לאולימפיאדת הנוער נאנג'ינג מנתה 11 ספורטאים שהתחרו בארבעה ענפים. המשלחת הגיעה להישגים בענף האתלטיקה בה העפילה לגמר ריצת 1500 מטר נערים וריצת 1500 מטר נערות. המשלחת לא הגיעה להישגים בענפים אופניים, כדורעף חופים ושחייה בה סיימה במקומות האחרונים.
מתיה דה שיליו
מתיה דה שיליו (באיטלקית: Mattia De Sciglio; נולד ב-20 באוקטובר 1992) הוא כדורגלן איטלקי המשחק בעמדת המגן ביובנטוס ובנבחרת איטליה.
תחילת הקריירה
דה שיליו הוא יליד מילאנו, והחל לשחק כדורגל כילד במרכז הבילוי הקהילתי Santa Chiara e San Francesco בעיירה הסמוכה למילאנו בשם רוזאנו, ב-2001 שיחק בקבוצת החובבנים המקומית צ'ימיאנו.
מילאן
בשנת 2002 הצטרף דה שיליו למחלקת הנערים של מילאן כשהיה בן עשר, שם שיחק במשך תשע עונות. בשנת 2010 חלק מסגל קבוצת הנוער של מילאן עד גיל 20 אשר זכתה בגביע האיטלקי באותה עונה, לראשונה מזה 25 שנים.
בתחילת עונת 12–2011 הוא נכלל רשמית בסגל המקצועי של מילאן על ידי המאמן מסימיליאנו אלגרי. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה המקצועית של המועדון ב-28 בספטמבר 2011, ונכנס כמחליף נגד ויקטוריה פלזן במשחק בשלב הבתים של ליגת האלופות, מילאן ניצחה 0–2. הוא פתח במשחקו הראשון במועדון (והשני בהופעותיו סך הכל) בתיקו 2-2 נגד אותה היריבה ב-6 בדצמבר. ארבעה חודשים מאוחר יותר, ב-10 באפריל ערך את הופעת הבכורה שלו בליגה ופתח בהרכב הראשון בניצחון החוץ 0–1 נגד קייבו ורונה. ב-6 במאי הוא שיחק בדרבי של מילאנו הראשון שלו נגד היריבה העירונית אינטר מילאנו, כאשר החליף את דניאלה בונרה שנפצע באמצע המחצית הראשונה בהפסד 2–4.
החל מעונת 13–2012 קיבל את חולצה מספר 2 ואמר, "מספר חשוב מאוד", בעבר המספר נלבש על ידי השחקן הגדול קאפו ואמר שהוא "מקווה לעמוד בסטנדרטים שלו". במהלך העונה הפך לשחקן קבוע בהרכב מילאן הודות לסדרת הופעות משכנעות.
יובנטוס
ב-20 ביולי 2017 חתם דה שיליו באלופת איטליה יובנטוס תמורת 12 מיליון יורו. ב-13 באוגוסט ערך את הופעתו הבכורה בקבוצה בהפסד 2–3 ללאציו בהסופר קאפ האיטלקי. ב-26 בנובמבר הבקיע את שערו הראשון בקריירה, בניצחון 0–3 על קורטונה.
ליון
ב-5 באוקטובר 2020 הושאל דה שיליו לליון מליגת העל הצרפתית לעונה אחת.
נבחרת איטליה
ב-15 באוגוסט 2012 זומן דה שיליו על ידי מאמן נבחרת איטליה צ'זרה פראנדלי לסגל הנבחרת לקראת משחק ידידות נגד נבחרת אנגליה. הוא נשאר על הספסל ולא שותף במשחק שהסתיים בניצחון 1–2 של איטליה. ב-21 במרץ 2013 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת הבוגרת, במשחק ידידות נגד ברזיל שהסתיים בתיקו 2-2.
בגביע הקונפדרציות 2013 שיחק בארבעה משחקים מתוך חמישה, כולל המשחק נגד אורוגוואי אותה ניצחה איטליה בבעיטות הכרעה וזכתה במקום השלישי.
להאמין (שיר של דולי ופן ועידן רייכל)
להאמין הוא סינגל של צמד היוצרים הישראלי דולי ופן, ביחד עם המוזיקאי הישראלי עידן רייכל, שיצא לאור ב-20 ביולי 2021, כסינגל הרביעי מתוך אלבום האולפן השני של הצמד, "צעירים לנצח".
רקע
השיר הוא שיתוף הפעולה השני של דולי ופן ורייכל, לאחר שהשלושה יצרו יחד את שירו של רייכל משנת 2018, "עכשיו נשארנו שנינו". על השיר סיפרו דולי ופן:
ביקורות
מבקר המוזיקה יוסי חרסונסקי העניק לשיר ארבעה כוכבי זהב מתוך חמישה, וציין כי "המוזיקה עגמומית, יש בה קרני שמש שמסתתרות מאחורי ענן, לא ממש מבשרות על האור הגדול שיגיע", וחשב כי נשמע ש"ההשראה לכך היא עידן רייכל. אף על פי שבקרדיטים דולי ופן הם מלחיני השיר – הוא נשמע לגמרי רייכלי בסולם, במנגינה הנוגה היפה, בטון המלנכולי. ממש הידמות בינם ובינו". בפרוגי תואר השיר כ"שילוב מדהים" בין הצמד לרייכל.
ועדת גדיש
ועדת גדיש, או בשמה הרשמי הוועדה הציבורית לרפורמה במינהל מקרקעי ישראל, הייתה ועדה שמינה שר התעשייה, המסחר והתעסוקה אהוד אולמרט ב-2 במאי 2004 לגיבוש הצעת רפורמה במינהל מקרקעי ישראל. לראש הוועדה מונה יעקב גדיש, שהיה בעברו הממונה על התקציבים במשרד האוצר. הוועדה הגישה את המלצותיה במרץ 2005. ההמלצות המרכזיות של הוועדה היו בנושא שיווק קרקעות, האצת הליכי ההסדר והרישום ושינוי מבני במינהל מקרקעי ישראל.
הוועדה החלה את עבודתה ב-30 במאי 2004 וקיימה כ-80 שעות דיונים שהשתרעו על פני כ-15 ישיבות עבודה. בישיבות הוועדה השתתפו נציגי משרדי ומוסדות הממשלה (משרד הבינוי והשיכון, המרכז למיפוי ישראל, משרד המשפטים, משרד החקלאות, משרד האוצר ומשרד התיירות) ונציגי ארגונים ציבוריים שונים, כולל ארגונים סביבתיים כמו החברה להגנת הטבע ואדם טבע ודין.
בשנת 2009 נכללו רוב המלצות הוועדה במסגרת חוק ההסדרים 2009-2010.
חוד התער
חוד התער (באנגלית: The Razor's Edge) הוא סרט קולנוע אמריקאי משנת 1946 עם טיירון פאואר, ג'ין טירני, אן בקסטר וקליפטון וב בתפקידים הראשיים.
אן בקסטר זכתה בפרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר ובפרס גלובוס הזהב לשחקנית המשנה הטובה ביותר - סרט קולנוע.
קליפטון וב היה מועמד לפרס אוסקר לשחקן המשנה הטוב ביותר וזכה בפרס גלובוס הזהב לשחקן המשנה הטוב ביותר - סרט קולנוע.
כן היה הסרט מועמד לפרס אוסקר לסרט הטוב ביותר ולפרס אוסקר לעיצוב ההפקה הטוב ביותר.
בסרט כמו בספר, משתתף הסופר סומרסט מוהם (הרברט מרשל) שנפגש מדי פעם עם המשתתפים בסיפור.
תקציר העלילה
בקיץ 1919 נפגשים, במסיבה בשיקגו, אליוט טמפלטון (קליפטון וב), אמריקאי עשיר שחי בצרפת והגיע לאחר מלחמת העולם הראשונה לפגוש את אחותו לואיזה (לוסיל ווטסון) ובתה איזבל (ג'ין טירני). למקום מגיע לארי דארל (טיירון פאואר), חברה של איזבל. כן נמצאת במסיבה סופי (אן בקסטר), חברתה של איזבל העומדת להינשא לבוב (פרנק לטימור).
איזבל מאוהבת בלארי ורוצה להינשא לו. לארי הוא טיפוס מסויג. הוא שירת במלחמה כטייס, וביום האחרון חברו הקרוב נהרג והציל את חייו. לארי מחפש משמעות לחיים, וסיבה לכך שהוא נשאר בחיים וחברו לא. הוא רוצה לחיות חיים פשוטים, תוך חיפוש משמעות לחיים. הוא דוחה הצעות עבודה ולכן אליוט לא סובל אותו.
לארי נוסע לפריז, חי בדירה עלובה, מטייל ופוגש באנשים פשוטים. איזבל מגיעה לפריז ומפצירה בו להינשא לה, לחזור לארצות הברית, ולהקים משפחה. הוא מבקש ממנה להינשא ולחיות מקצבת ירושה עלובה, אך היא מסרבת. היא חוזרת לארצות הברית, ומתחתנת עם גריי (ג'ון פיין) שעובד אצל אביו, סוחר ניירות ערך עשיר.
לארי עובד במכרה פחם ונפגש עם פועלים פשוטים, ביניהם קוסי (פריץ קורטנר), שממליץ לו לנסוע להודו כדי לגלות משמעות לחיים. הוא מגיע לשם, נפגש עם נזיר ועולה להתבודד במנזר בהימלאיה במשך שבע שנים.
בינתיים סופי ובוב מתחתנים ונולדת להם ילדה. בוב והילדה נהרגים בתאונת דרכים, וסופי מידרדרת לשתייה. היא נוסעת לפריז ועוסקת שם בזנות. בינתיים קורסת הבורסה בוול סטריט, וגריי מאבד את כל כספו. אליוט נשאר עשיר כי יצא מהבורסה בזמן, ואיזבל וגריי מגיעים אליו לפריז כדי שייתמוך בהם.
לארי חוזר לפריז, ופוגש את איזבל שעודנה מאוהבת בו. גריי סובל ממתח נפשי ומכאבי ראש בלתי פוסקים, ולארי מרפא אותו בהיפנוזה שלמד בהודו. הם פוגשים במקרה בסופי, ש"עובדת" בבר מפוקפק. לארי מתחיל להתראות אתה ואף שוקל להתחתן אתה, למורת רוחה של איזבל. סופי מחליטה להפסיק לשתות, אך איזבל מפתה אותה וסופי מידרדרת, בורחת ולבסוף נרצחת.
אליוט הסנוב שוכב על ערש דווי, ומה שמדאיג אותו הוא שלא הוזמן לנשף של "נסיכה אמריקאית". לארי "מסדר" לו הזמנה בעזרת מזכירתה של הנסיכה (אלזה לנצ'סטר), מגיש אותה לאליוט, וזה מכתיב הודעה כי לצערו לא יכול להגיע בגלל התחייבות קודמת לאלוהים.
בובו סיסה
בובו סיסה (בצרפתית: Boubou Cissé; נולד ב-1974) הוא פוליטיקאי שכיהן כראש ממשלת מאלי עד הפיכה הצבאית במדינה באוגוסט 2020.
ביוגרפיה
סיסה נולד בבמקו. בוגר אוניברסיטת אוברן ובעל תואר דוקטור בכלכלה מאוניברסיטת אקס-מרסיי.
בשנת 2005 החל סיסה החל את הקריירה ככלכלן בבנק העולמי בוושינגטון די. סי.. בשנת 2008 הוא קודם לתפקיד כלכלן ראשי ומנהל פרויקטים בחטיבה לפיתוח אנושי. בהמשך עבד בניגריה וניז'ר כנציג הבנק העולמי.
בשנת 2013 מונה סיסה לתפקיד שר התעשייה והמכרות. בשנת 2016 מונה סיסה לשר האוצר.
בשנת 2019 מונה סיסה לראש ממשלת מאלי לאחר התפטרות ראש הממשלה הקודם.
Party for Two
Party for Two (בעברית: מסיבה לשניים) הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת-יוצרת הקנדית שאניה טוויין, ביחד עם בילי קורינגטון ומרק מק'גראת. השיר יצא לאור ב-7 בספטמבר 2004, כסינגל הראשון והפותח מתוך אלבום הלהיטים הראשון של טוויין, Greatest Hits.
עם יציאתו נכנס השיר אל המקום ה-10 במצעד הסינגלים הבריטי.
רקע וכתיבה
בדומה ל-"" ו-"" השיר נכתב, הולחן והופק על ידי שאניה טוויין ורוברט ג'ון "מאט" לאנג. השיר הוא שיר בסגנון הקאנטרי-פופ, המשלב בתוכו גם את סגנון הדאנס-פופ.
איגוד תעשיית ההקלטות האמריקאי העניק לשיר את תואר הזהב, על מכירות של 500,000 עותקים במדינה.
וידאו קליפ
הווידאו קליפ המלא שיצא עבור השיר צולם בלונדון שבבריטניה בין ה-28 ל-29 באוגוסט 2004. חלק מתוך הקליפ צולם באלברט הול. את הקליפ ביים מרקוס רבוי. בקליפ ניתן לראות את טוויין, כשהיא הולכת, עד שהיא פוגשת בכמה אנשים איתם היא הולכת לבלות במסיבה.
נכון ל-7 בספטמבר 2019, מונה הצפיות של הקליפ עומד על כ-30 מיליון צפיות.
זינב בנת עלי
זַיְנַבּ בִּנְת עַלִי (בערבית: زَيْنَب ٱبْنَت عَلِيّ; 626 – 682) הייתה בתם של עלי בן אבי טאלב ופאטמה בת מוחמד. סבהּ היה מוחמד, ולכן היא חלק מאהל אל-בית. בדומה לבני משפחתה האחרים, היא נחשבת לדמות של הקרבה, כוח ואדיקות הן באסלאם הסוני והן באסלאם השיעי.
שנותיה הראשונות
נולדה בשנת 626, זינב הייתה השלישית מבין ילדיהם של עלי ופאטמה.
כמו שני אחיה הגדולים, חסן וחוסיין, גם זינב קיבלה את שמה מסבה, מוחמד. משמעות השם זינב הוא "קישוט האב" או "עיטור האב". לעלי הייתה עוד בת שנקראה זינב, ולכן זאת כונתה לעיתים קרובות "זינב הגדולה" בעוד האחרת נודעה כ"זינב הצעירה" או "זינב הקטנה".
פאטמה נפטרה ב-632, עת הייתה זינב רק בת שש. לאחר פטירתה של פאטמה, זינב לקחה על עצמה את תפקיד האם, והחלה לדאוג לאחיה.
לאחר קרב כרבלאא'
כאשר המושל של כופה דן למוות את האחיין שלה, עלי בן חוסיין זין אל-עאבדין, זינקה זינב על אחיינה והגנה עליו בגופו, תוך כדי שהיא זועקת "באלוהים, אני לא אעזוב אותו. אם אתה הולך לרצוח אותו, תצטרך לרצוח גם אותי ביחד איתו!". בעקבות המעשה שלה, החליטו המוציאים להורג לחוס על חייו של זין אל-עאבדין.
זינב ואחרים מצבאו של חוסיין בן עלי ששרדו את קרב כרבלאא', הובלו אל דמשק, שם הם הוחזקו בשבי. אחת הסברות ההיסטוריות היא שמפני שאנשיו של יזיד רצו להשפיל את זינב ולרמוס את כבודה עד הסוף, הם הפשיטו אותו לחלוטין והובילו אותה כל הדרך כשהיא ערומה.
כאשר הם הגיעו לדמשק, הם הובלו אל חצרו של יזיד, שם הוצגו לראווה ראשיהם הערופים של הנופלים בקרב כרבלאא'. זינב החלה להתנגד לנוכח המראה של ראשיהם של בני משפחתה, ויזיד הבחין בכך, ושאל את אנשיו "מי זאת האישה היהירה הזאת?". זינב נעמדה איתנה ואמרה "מדוע אתה שואל אותם? תשאל אותי ואגיד לך. אני הנכדה של מוחמד, אני הבת של פאטמה".
פטירה
תאריך הפטירה המדויק שלה נתון במחלוקת, אם כי הדעה הרווחת היא שזינב נפטרה בשנת 682, כחצי שנה לאחר חזרתה לאל-מדינה. יש האומרים שהיא נפטרה ממחלה, בעוד שאחרים גורסים כי היא נרצחה על ידי חייליו של יזיד הראשון.
מורשת
באיראן, יום ההולדת שלה נחגג כ"יום האחות" (אחות במובן הסיעודי). זאת מפני שהיא טיפלה בבן של חוסיין בן עלי, וגם מפני שהיא טיפלה בפצועים בקרב כרבלאא'.
במהפכה האיראנית, נשים רבות ראו בזינב דוגמה ועמדו לצד כוחות המהפכה.
ז'ואאו גומס
ז'ואאו ויקטור גומס דה סילבה (בפורטוגזית: João Victor Gomes da Silva; נולד ב-12 בפברואר 2001 בריו דה ז'ניירו שבברזיל) הוא כדורגלן ברזילאי המשחק בעמדת הקשר בקבוצת וולברהמפטון וונדררס מהפרמייר ליג.
Cron
Cron הוא כלי המשמש לתזמון עבודות במערכות הפעלה דמויות יוניקס. הכלי משמש בדרך כלל לתזמן משימות, פקודות או תסריטים במרווחים או בתאריכים קבועים, ולכן הוא נפוץ במיוחד בתחזוקה ובניהול מערכות. השם cron מגיע מהמילה היוונית לזמן, χρόνος כרונוס.
ז'ואאו גומס
קריירת מועדונים
גומס גדל במחלקת הנוער של פלמנגו. בשנת 2020 החל לשחק בקבוצה הבוגרת של המועדון במסגרת ליגת העל הברזילאית. בסך הכל ערך 86 הופעות ליגה במדי המועדון, בהן הבקיע שער אחד. בעונת 2022 זכה עם המועדון בגביע ליברטדורס.
Cron
היסטוריה
Cron נכתב על ידי בריאן קרניגהאן למערכת ההפעלה יוניקס גרסה 7 אשר ראתה אור בשנת 1979. המימוש בגרסה זו היה פשוט: קריאת קובץ ההגדרות, בדיקת התאמה של כל תבנית זמן, הפסקה למשך דקה וחוזר חלילה. ב-UNIX System V בשנת 1983 נוסף ל-cron התמיכה בריבוי משתמשים ומשימות ייחודיות לכל משתמש. בגרסה זו ובגרסאות נוספות שונה המימוש והתווסף אלגוריתם יעיל יותר לתזמוני המשימות.
ז'ואאו גומס
קריירת מועדונים
ב-30 בינואר 2023 חתם גומס בוולברהמפטון וונדררס מהפרמייר ליג. ב-11 בפברואר ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בניצחון 1–2 על סאות'המפטון במסגרת המחזור ה-23 בליגה לעונת 2022/2023. במשחק זה הבקיע את שער הבכורה שלו במועדון, שהיה שער הניצחון במשחק.
Cron
היסטוריה
כחלק מפרויקט גנו ולינוקס, נכתבו מספר גרסאות מודרניות של Cron. המוכר מביניהם הוא זה של פול ויקסי שנכתב בשנת 1987. גרסה 3 של cron זה נכתבה בשנת 1993, ובגרסה 4.1 בשנת 2004 שונה הפרויקט לשם ISC cron.
פעולה
cron מבצע עבודות על פי קובץ crontab, קובץ תצורה המכיל פקודות מעטפת המופעלות על פי לוח זמנים נתון. משתמשים יכולים להיות בעלי קובץ crontab משלהם, ולעיתים קרובות קיים גם קובץ תצורה גלובאלי, בדרך כלל ב-, אשר רק מנהלי מערכת יכולים לערוך. כל שורה בקובץ מייצגת עבודה, ומורכבת מביטוי CRON, ולאחריו פקודת מעטפת לביצוע. ברוב המימושים של cron, קיים גם שדה המציין את המשתמש שאיתו תרוץ העבודה, רק בקובץ הגלובאלי.
תחביר
ביטוי CRON הוא מחרוזת הכוללת חמישה או שישה שדות מופרדים על ידי רווחים, המייצגת אוסף של זמנים.
תזמונים מוגדרים מראש
ניתן להחליף כמה ערכים מוגדרים מראש בביטויי CRON.
ג'ין רובינסון
ויקי ג'ין רובינסון (באנגלית: Vicky Gene Robinson נולד ב-29 במאי 1947 בקנטקי, ארצות הברית) הוא הבישוף התשיעי של הכנסייה האפיסקופלית בדיוקסיית ניו המפשייר שבארצות הברית. רובינסון נבחר בשנת 2003 ונכנס לתפקיד ב-7 במרץ 2004, לאחר שמילא את תפקיד העוזר לבישוף באותה הדיוקסה.
כאשר עלתה הסמכתו לבישוף לדיון בוועדת הכנסייה האפיסקופלית על מנת לאשרר את המינוי, הפך הדיון לסוגיה שנויה במחלוקת ועורר ויכוח עז אך לבסוף אושרר המינוי ברוב של 62 תומכים מול 45 מתנגדים. המינוי עורר תרעומת בקרב חברי הכנסייה בכל רחבי העולם, אך בעיקר בקרב המאמינים באפריקה, המהווים רוב בקרב חברי הכנסייה האנגליקנית בעולם. מנהיג הכנסייה, הארכיבישוף מקנטרברי רואן ויליאמס, פרסם בעקבות המינוי דוח מיוחד ובו קרא לכנסייה בארצות הברית להקפיא את מינויים של הומוסקסואלים נוספים. לאחר מינויו פרשו כמה קהילות שמרניות מהכנסייה ועברו להשתייך לבישוף אחר שמחוץ לה, מהלך שכונה "ההיערכות האנגליקנית המחודשת".
פרשת מינוי התקדימי סוקרה בהרחבה בכלי התקשורת בארצות הברית ובעולם, ועל סיפור חייו נכתב ספר והוא הובא בסרט "כתוב בתורה". בינואר 2009 נבחר רובינסון על ידי נשיא ארצות הברית ברק אובמה להיות איש הדת שיפתח את אירועי שבוע ההשבעה לנשיאות. באותה שנה זכה רובינסון בפרס הליגה ההומו-לסבית נגד השמצה.
ב-2013 פרש מתפקידו.
פלוגת ההובלה 178
פלוגת הובלה 178 המוכרת גם כ"יחידת ההובלה 178", "יחידת תובלה 178" ו"פלוגת הנהגים 178" (General Transport Coy. R.A.S.C) הייתה פלוגה עברית של חיל ההנדסה הבריטי שפעלה בין השנים 1941–1946.
תולדות היחידה
היחידה הוקמה בפברואר 1941 על מנת לשרת את יחידות הבינוי של חיל ההנדסה הבריטי באזור תעלת סואץ והמדבר המערבי. בעקבות המתקפה הבריטית במדבר המערבי בחורף 1940–1941, הועברה היחידה במרס 1941 מערבה, לאזור בנגאזי, ופוצלה לקבוצות קטנות שעבדו עם יחידות בריטיות שונות.
באפריל 1941 החלה המתקפה של רומל על אזור טוברוק, והיחידה העבירה גייסות מבנגזי לטוברוק. ביולי של אותה השנה הועברה היחידה לאלכסנדריה והועמדה לשירות חיל ההנדסה בסלילת כבישים ומסילות ברזל. ב-1942 הוחזרה היחידה למדבר המערבי לסיוע בקרבות אל עלמיין. באפריל 1943 הובילה היחידה תחמושת, ציוד נחיתה ויחידות מבנגזי לטריפולי לקראת הפלישה לסיציליה. לאחר מכן הועברה למלטה ועסקה בהובלת ציוד וגייסות.
בדצמבר 1943 הועברה הפלוגה לפיוג'י שבאיטליה, ופעלה עם יחידת הנדסה בתחזוקת שדות התעופה בסביבת פויג'י. בתחילת מאי 1944 הוצבה היחידה בוואסטו שמצפון לטרמולי, שם עסקה בהובלת תחמושת עד קווי החפירות. באמצע אוגוסט של אותה השנה, היא קודמה צפונה לאנקונה לקראת המתקפה על הקו הגותי. באוקטובר הגיעה הפלוגה לאזור ארצו, שם רוכזו מרבית יחידות ההובלה העבריות.
בינואר 1945 סופחה היחידה כפלוגת תובלה לחטיבה היהודית הלוחמת (החי"ל) ועובתה על ידי חיילים מפלוגות תובלה עבריות אחרות. מפקדת הפלוגה ישבה בראוונה. באפריל נותקה הפלוגה מהחטיבה לצורך סיוע למחנה השמיני. ביוני 1945 היא הועברה תחת פיקוד קצין ההובלה של הקורפוס החמישי, ובנוסף לפעילותה בבריגאדה, הוטלו עליה משימות הסעת שבויים משוחררים של בעלות הברית בחזרה לארצותיהם.
במהלך שנות פעילותה, יצרה היחידה קשרים עם היהודים במקומות שהותה - במצרים, בלוב ובאיטליה. בתום המלחמה יצאו משלחות מהיחידה אל מחנות העקורים בפראמונטי ובבארי שבאיטליה והיא קיבלה על עצמה את הטיפול השוטף בפליטים שבחוף המזרחי של איטליה. לאחר מכן, קודמה הפלוגה צפונה וקיבלה לאחריותה את הטיפול ביהודים במרחב שבין מודנה, בולוניה ופרארה. מובילי היחידה נהגו לעבור בדרכם חזרה לאיטליה במחנות בבאוואריה ובאוסטריה, למלא את המשאיות הריקות ביהודים ולהעבירם לבריגאדה היהודית שחנתה אז בטרוויזיו, במסגרת תנועת הבריחה.
יחידת התובלה 178 הייתה היחידה העברית הראשונה שזכתה למפקד יהודי-ארצישראלי, מייג'ור וולסלי אהרון. המפקדים שהחליפו אותו (לאחר המלחמה) היו מייג'ור אברהם זילברשטין ומיג'ור ליאון שליט. מספר חיילים שהחלו את דרכם היחידה המשיכו לשרת מאוחר יותר בצה"ל, וביניהם האלוף מוטי הוד, האלוף אליהו בן חור, ואלוף אברהם יפה.
היחידה פורקה באנטוורפן שבבלגיה ביוני 1946.
הנצחה ומורשת
בשנת 1945 איבדה היחידה שלושה חיילים. מנחם קלורפלד, חנוך פיבך, וישראל וולטר שנפל בדרכו להובלת ניצולים מדכאו לידי החטיבה באיטליה.
השיר "בלדה 178" שהולחן על ידי משה וילנסקי נכתב על ידי חיילים מהיחידה. השיר "האניות עגנו במלטה" נכתב על ידי צבי אנקורי אשר שירת ביחידה.
איוואן זבלין
איוואן זבלין (Ivan Zabelin; 29 בספטמבר 1820 - 13 בינואר 1909) היה היסטוריון וארכאולוג רוסי בעל נטייה סלבופילית שסייע בהקמת המוזיאון הלאומי להיסטוריה בכיכר האדומה וניהל מוסד זה עד 1906. הוא היה הסמכות הבכירה בהיסטוריה של העיר מוסקבה ודמות מפתח בלאומיות הרומנטית הרוסית של המאה ה-19.
ביוגרפיה
זבלין הצטרף לצוות הקרמלין של מוסקבה בשנת 1837. בהשפעת חוקרים כמו איבן סנגירב ופבל סטרוייב. זבלין היה מהראשונים שחקרו את ההיסטוריה של הפרברים והמנזרים של מוסקבה. זבלין למד את ההיסטוריה של עיבוד מתכת ועבודת אמייל ברוסיה של ימי הביניים. הוא גם נחשב למומחה לציור אייקונים ואדריכלות מוסקובית.
בשנת 1873 עזב זבלין את העיסוקים הארכאולוגיים והקדיש את עצמו לחקר מוסקוביה של סוף ימי הביניים. הוא עמד בראש האגודה להיסטוריה וארכאולוגיה של מוסקבה בין השנים 1872 ו-1888 והיה נערץ על ידי האמנים הלאומיים הרומנטיים כמו אנדריי ריאבושקין, סרגיי מאליוטין וויקטור וסנצוב. בשנת 1894 נבחר זבלין לאקדמיה למדעים של פטרבורג.
זבלין האמין ש"נשמת העם" מתבטאת לא כל כך במוסדות המדינה ובהיסטוריה הפוליטית (כפי שקבעו עמיתיו הגרמנים) אלא בפרטים השוטפים של חיי הבית ויחסי המשפחה. הוא הרחיב את דעותיו בסדרת המונוגרפיות המפרטות את "החיים הפרטיים של העם הרוסי" במאות ה-16 וה-17.
יעקב איזנברג
יעקב יהושע אַיזנברג (31 במרץ 1893 – 9 ביוני 1966) היה צייר ואמן קרמיקה ישראלי.
ביוגרפיה
יעקב איזנברג, בן שמואל ניסן, נולד בשנת 1893, או לפי גרסה אחרת ב-1897, בעיירה פינסק שברוסיה (כיום בבלארוס). בשנים 1913–1919 למד אמנות בבצלאל, בית מדרש לאמנות ולמלאכות-אמנות בירושלים. עם סיום לימודיו נשלח לווינה בירת אוסטריה, שם למד בבית הספר למלאכת אמנות והשתלם בייצור ועיצוב קרמיקה אצל פרופ' ברויג.
לאחר שובו הועמד בראשות המחלקה החדשה לקרמיקה שהוקמה בבצלאל. במחלקה זו עוצבו שלטי הרחובות של ירושלים בתקופה זו, שהיו עשויים אריחי קרמיקה מזוגגים. וכן עוצבו תמונות אריחים כגון "תפילת הדרך", או האריחים בבית ביאליק ובבית ספר אחד העם. בין השנים 1927–1928 שימש כמורה בבית הספר. ב-4 באוקטובר 1927 נערכה בבצלאל תערוכת יחיד של יצירות קרמיקה, תחריטים ורישומים שיצר. בתקופה מסוימת, כנראה בסוף שנות ה-20, ניהל את בית המלאכה באופן עצמאי בשיתוף בנימין לבינסון, גיסו.
יעקב איזנברג נפטר ב-9 ביוני 1966 והובא לקבורה בהר המנוחות.
Google Fit
Google Fit (בתרגום לעברית: גוגל בכושר) היא פלטפורמה ויישומון מעקב בריאותי שפותח על ידי חברת גוגל עבור מערכת ההפעלה של אנדרואיד. Google Fit פועלת לפי חיישנים על מנת לעקוב אחר הפעילות של המשתמש או המכשיר הנייד על מנת להקליט את הפעיליות הגופניות (כגון הליכה, או רכיבה על אופניים), הנמדדות כיעדי כושר של המשתמש.האפליקציה מספקת תצוגה מקיפה של הפעילות הגופנית הכוללת של המשתמש. שותפי האפליקציה הם נייקי, HTC, LG, Withings, מוטורולה, Runtastic, MoovStudio ו RunKeeper. המשתמש יכול לבחור ולשתף את נתוני הכושר שלו.
האפליקציה מאפשרת למשתמש להגדיר יעדי כושר (כגון ריצה 5 פעמים בשבוע, ביצוע 10,000 צעדים ביום), הנתונים באפליקציה מוצגים ב-4 טורים, זמן הפעילות, מרחק שבו בוצעה הפעילות, הקלוריות שנשרפו במהלך הפעילות וכמות הצעדים בפעילות. באפליקציה קיים כמו כן ממשק הנקרא "ציר זמן" שמאפשר למשתמש לבדוק את הפעילות הגופנית שלו לפי תאריכים. היישום תואם באופן מלא לשעון Android Wear, וניתן להשתמש בו בסמארטפונים באופן עצמאי. על מנת להירשם לאפליקציה נדרש חשבון גוגל. האפליקציה עצמה היא חינמית.
אליבי (סרט)
אליבי (במקור: Dial M for Murder, בתרגום חופשי מאנגלית: חייג ר' לרצח) הוא סרט קולנוע מסוגת מתח משנת 1954 בבימויו של אלפרד היצ'קוק. בסרט משחקים ריי מילאנד, גרייס קלי ורוברט קאמינגס. הסרט מבוסס על מחזה של פדריק נוט. רובו של הסרט מתרחש בדירתם של הדמויות הראשיות והסרט הוא חלק בסדרת הסרטים עם הלוקיישנים המוגבלים של היצ'קוק כמו "סירת הצלה" (1944), "החבל" (1948) ו"חלון אחורי" (1954).
בשנת 2008 הסרט דורג במקום התשיעי ברשימת עשרת סרטי מסתורין הטובים ביותר בכל הזמנים של המכון הסרטים האמריקאי.
עלילה
הסרט מגולל את סיפורו של טוני וונדיס (ריי מילאנד), שחקן טניס לשעבר, המגלה שאשתו העשירה, מרגו (גרייס קלי), ניהלה רומן עם מארק הלידיי (רוברט קאמינגס) בזמן היעדרותו.
כאשר טוני נשאר בגפו בדירה הוא נפגש עם הפושע לשעבר, צ'ארלס סוואן (אנתוני דוסון). טוני מגלה לסוואן שהוא יודע עליו דברים מפוקפקים וכך הוא סוחט ממנו דרישה לרצוח את אשתו. הם מתכננים בפירוט את שלבי הרצח ומהלכו.
במהלך ערב שמרגו נשארת לבדה סוואן מגיח בדירה ומנסה לרצוח אותה לאחר שהיא התקשרה לטוני. מרגו מצליחה להתגבר על סוואן ולהרגו בעוד שטוני חוזר במהירות לביתו. כשטוני חוזר לדירה הוא לוקח מסוואן חפצים הקשורים אליו.
הבלשים החוקרים את הפרשה חושדים לכתחילה במרגו שרצחה את סוואן כי הוא ידע על רומן שלה עם מארק. לבסוף החוקרים מגלים שטוני היה אחראי לרצח.
הפקה
לאחר סיום צילומי הסרט "אני מתוודה" (1953) הבמאי אלפרד היצ'קוק רצה לעבד את הספר "The Bramble Bush" של דייוויד דאנקאן לסרט בחברת ההפקה "Transatlantic Pictures". אך לאחר בעיות בתקציב ובתסריט הסרט היצ'קוק החליט להפיק את סרט חדש בשם "אליבי" לחברת ההפקה "האחים וורנר". שמו של הדמות מארק הלידיי (רוברט קאמינגס) הייתה במקור במחזה מקס. זה היה סרטו היחיד של היצ'קוק שצולם בשלושה ממדים.
כמו במירב סרטיו היצ'קוק נתן הופעת הקמע בדקה ה-13 על גבי תמונה של הדמות טוני וונדיס (ריי מילאנד).
סרטים דומים ואתחולים מחדש
הסרט דומה מאוד ל"תחרת חצות" של דייוויד מילר בכיכובם של רקס הריסון ודוריס דיי. בנוסף השחקן ג'ון ויליאמס שגילם את החוקר הראשי ב"אליבי" גילם גם את החוקר בסרט המוזכר לעיל.
סדרות טלוויזיה רבות השתמשו בסצנות מהסרט עקב היותו אחד מסרטי המתח הגדולים ביותר בכל הזמנים. מחזה רוסי התבסס עליו. נעשה לסרט גרסות שונות בבוליווד בשנים 1985 ו-2002.
בשנת 2020 נודע כי חברת ההפקות MGM מפתחת מיני-סדרה אנתולוגית המבוססת על הסרט. השחקנית זוכת האוסקר אליסיה ויקנדר צפויה להיות מפיקה בפועל של הפרויקט ומייקל מיטניק הוא היוצר והתסריטאי.
שמות אלטרנטיביים לסרט
למרות ששם הסרט באנגלית הוא "Dial M for Murder" (בעברית: חייג ר' לרצח) הסרט הופץ בארץ בשם "אליבי". מחוץ לארץ הסרט נקרא בשמות כמו "הטלפון מצלצל ב-11 בלילה" (דנמרק), "זה הרוצח שלך מדבר" (הולנד), "הפשע המושלם" (פינלנד ואיטליה), "הפשע היה כמעט מושלם" (צרפת), "התקשר למשטרה" (נורווגיה), "רצח בשיחה" (גרמניה), "חייג 911" (יוון), "חייג ר!" (יפן), "שיחה למוות" (פורטוגל) וכדומה.
רון מיואק
רון מיואק (שמו המלא הנס רונלד מיואק, באנגלית Hans Ronald Mueck; נולד בשנת 1958) הוא פסל יליד אוסטרליה, היוצר בסגנון היפר-ריאליסטי ומתגורר בבריטניה.
הטכניקה
עבודותיו של מיואק מאופיינות ברמת דיוק גבוהה וביצוע מדוקדק עד אחרון הפרטים בגופם של נושאי יצירתו. פסליו נראים כגרסה נוספת של המראה האנושי וכוללים בין השאר גם ביצוע מושלם של מרקמים וצבע, וכוללים גם פגמים כגון עור רופס, זיעה, נקבוביות בעור, ציפורניים לא מטופחות, שיער גוף ועוד. הוא יוצר את עבודותיו בגדלים שונים, בקנה מידה מוקטן או מוגדל, ושונה מהגודל הטבעי. הוא מקפיד לא ליצור עבודות בגודלן הטבעי של הדמויות שבעבודותיו. הוא מפסל בחימר ולאחר מכן משתמש בפסל החימר ליצירת תבנית עבור הפסל הסופי העשוי מפיברגלס (גוף הפסל) וסיליקון (ראשו של הפסל). פסלים גדולים מבוצעים בתחילה בגבס על גבי תשתית רשת מחוזקת. במקרים אלה החימר, המשמש לעיבוד הפרטים המדויקים, מיושם על שכבת הגבס לאחר שזו נאטמה בלכה שתמנע מהגבס לינוק את המים משכבת החימר ולגרום להתייבשות מהירה ולסדקים. פסל החימר נהרס תוך כדי תהליך הכנת התבנית לפיברגלס. הסיליקון הגמיש, ממנו נוצר ראש הפסל, מהווה תשתית נוחה להשתלת שיער קפדנית. מיואק מעסיק בסטודיו שלו מספר עוזרים המסייעים לו בשלבים הטכניים של יציקת הפסלים או בתהליכי השתלת השיער. בשלב הצביעה מוסיף מיואק מגוון עצום של פרטים לגוף הפסל כגון ורידים, צפרניים, שומות, נמשים, צלקות, שיער גוף (בהדבקה) ועוד.
הצלחות ראשונות
מיואק נמנע מחשיפה תקשורתית, ממעט להתראיין ובדרך כלל אינו מופיע לפתיחת תערוכותיו. תערוכת היחיד הראשונה של מיואק נערכה בגלריית אנתוני דאופאי (Anthony d’Offay) בלונדון בשנת 1998. בשנת 1999 הוצב פסלו "נער" (Boy), שהתנשא לגובה של חמישה מטרים, בכיפת המילניום בלונדון. בשנת 2001 הוצג הפסל בביאנלה ה-49 של ונציה. מאז מוצב הפסל בתצוגת קבע במוזיאון הדני לאומנות מודרנית בעיר אורהוס.
בין השנים 2000–2002 היה מיואק אמן אורח בגלריה הלאומית בלונדון. בתקופה זו הוא השלים את יצירותיו "אם ותינוק" (Mother and Child), "אישה הרה" (Pregnant Woman), "אדם בסירה" (Man in a Boat), ו"תינוק מחותל (Swaddled Baby) שהוצגו בתערוכה המסכמת את שיתוף הפעולה עם הגלריה הלאומית ב-2003. הפסל "אישה הרה" (כ-2.5 מטרים גבהו) נרכש על ידי הגלריה הלאומית לאמנות האוסטרלית בקנברה, בסכום של למעלה מ-460 אלף דולר בשנת 2002. הייתה זו היצירה היקרה ביותר שנרכשה ידי הגלריה הלאומית האוסטרלית עד אז. לאחר התערוכה בלונדון הוצגה העבודה גם בסידני, בברלין, ובהארלם (הולנד).
ב-2006 הוצגו עבודותיו בתערוכות באקדמיה הלאומית הסקוטית באדינבורו, ובמוזיאון לאמנות בברוקלין ניו-יורק. בשנת 2011 הציג מספר עבודות בתערוכת יחיד בגלריית ג'יימס קוהן (James Cohan) בניו-יורק. באותה שנה השיג פסלו "תינוק גדול (Big baby) מחיר שיא של 1.32 מיליון דולר במכירה פומבית שנערכה בבית המכירות כריסטי בלונדון.
אמן מבוקש
משנת 2013 הוצגו עבודותיו במוזיאונים וגלריות רבות ברחבי העולם ביניהם, מוזיאון קרן קרטייה לאמנות עכשווית בפריז, הגלריה של מכון פרואה (Fundacion Proa) לאמנות עכשווית בבואנוס איירס, ארגנטינה, המוזיאון לאומנות מודרנית (MAM) בריו דה ז'ניירו (בתערוכה בשנת 2004 בה נרשם מספר שיא של מבקרים במוזיאון זה) וכן מוזיאון הפינקוטקה (Pinacoteca) בסאו פאולו, ברזיל.
בשנת 2016 הוצגו עבודותיו בהיכל תזאוס השייך למוזיאון האמנות בווינה וכן במוזיאון לאמנות "שרה הילדן" (Sara Hildén) בעיר טמפרה בפינלנד. בשנת 2017 הציג מיואק 13 יצירות (כשליש מכלל עבודותיו עד אז) בתערוכת יחיד חשובה ביוסטון, טקסס. באותה שנה הוצגו יצירותיו "תנוחת כפיות" (Spooning Couple), "איש פרא" (Wild Man), "בחרות" (Youth) ואחרות, בגלריית "פרנס" (Ferens Art Gallery) בעיר הול בבריטניה, לצד יצירות של לוסיאן פרויד ואדוארד מאנה.
עבודותיו נמצאות באוספי גלריית טייט מודרן בלונדון, במוזיאון לאמנות בפילדלפיה, בגלריה הלאומית בקנברה אוסטרליה ובידי אספנים פרטיים.
בשנת 2020 עזב את הסוכנות שייצגה אותו במשך כעשור והעביר את ייצוגו לרשת הגלריות של סוכן האמנות האוסטרי תדאוש רופאק (Thaddaeus Ropac) הפועלת בלונדון, פריז ובזלצבורג.
גרג הנדס
גרגורי ויליאם הנדס (באנגלית: Gregory William Hands; נולד ב-14 בנובמבר 1965) הוא פוליטיקאי בריטי המכהן כיו"ר המפלגה השמרנית מאז פברואר 2023. בעבר שימש כשר למדיניות סחר וכשר לעסקים, אנרגיה וצמיחה נקייה.
ביוגרפיה
הנדס נולד ב-14 בנובמבר 1965 להורים בריטים בעיר ניו יורק. הוא חי בארצות הברית עד שהיה בן שבע ומשפחתו חזרה לבריטניה. הוא התחנך בבתי ספר ציבוריים והשלים את לימודיו התיכוניים בבית הספר על שם ד"ר צ'אלונר באמרשם בשנת 1984.
לפני שהתחיל ללמוד לימודים אקדמיים עבד בבריכת שחייה בברלין ובמהלך שהייתו בעיר החל להתעניין בגוש המזרחי, ובחופשותיו ביקר בפראג ובערים אחרות במזרח אירופה.
את התואר הראשון שלו עשה בהיסטוריה מודרנית בקולג' רובינסון בקיימברידג', וסיים את לימודיו ב-1989. במהלך הלימודים הצטרף למפלגה והיה יו"ר האגודה השמרנית של אוניברסיטת קיימברידג', וחבר בוועד הפועל של איגוד הסטודנטים של אוניברסיטת קיימברידג'.
לאחר לימודיו עבד הנדס במשך 8 שנים בתחום הבנקאות, ועסק במסחר בנגזרים בסיטי של לונדון ובניו יורק עד 1997.
קריירה פוליטית
ב-1998 הנדס נבחר למועצת רובע האמרסמית' ופולהאם, ושנה לאחר מכן הפך למנהיג השמרנים במועצה, תפקיד בו כיהן עד 2003.
בבחירות הכלליות של 2005 נבחר לבית הנבחרים לאחר שגבר על מועמדת מפלגת הלייבור מלאני סמולמן ברוב של 5,029 קולות. בשנת 2010 דיווח ה"דיילי מירור" כי אחד התורמים המרכזיים של הנדס בקמפיין הבחירות של 2005 היה הלורד מייקל אשקרופט. לקראת הבחירות הכלליות של 2010 פוצל מחוז הבחירה של הנדס והוא נבחר כמועמד השמרני של מחוז הבחירה החדש של צ'לסי ופולהאם. בינואר 2009 נכנס הנדס לתפקיד שר האוצר בממשלת הצללים של המפלגה השמרנית, ובמקביל גם כיהן כיו"ר השדולה השמרנית לידידות עם פולין.
כחבר הממשלה
לאחר שנבחר מחדש ב-2010 כיהן הנדס, בזכות תפקידו בממשלת הצללים, כמזכירו הפרלמנטרי של שר האוצר ג'ורג' אוסבורן. בסבב מינויים ממשלתי שנערך ב-14 באוקטובר 2011, בעקבות התפטרותו של ליאם פוקס מתפקיד שר ההגנה עברו הנדס לתפקיד עוזר המצליף הממשלתי בבית הנבחרים.
במאי 2015, בעקבות הניצחון של השמרנים בראשותו של דייוויד קמרון בבחירות הכלליות קודם הנדס לתפקיד המזכיר הראשי במשרד האוצר, וצורף לקבינט ולמועצה המלכותית.
לקראת משאל העם ב-2016 על היציאה מהאיחוד האירופי היה הנדס בין התומכים בהישארות באיחוד, והוביל את הקמפיין של התומכים בהישראות במחוז הבחירה שלו. בעקבות תוצאות משאל העם וכניסתה של תרזה מיי לראשות הממשלה מונה הנדס לתפקיד שר למדיניות סחר במשרד הסחר הבינלאומי החדש שהוקם. הוא התפטר מתפקידו ב-21 ביוני 2018 כדי שלא יהיה נתון למשמעת המיניסטריאלית בהצבעה על הקמת מסלול המראה שלישי בנמל התעופה הית'רו, שהתנגד לה.
במהלך הבחירות לראשות המפלגה השמרנית ב-2019 היה הנדס אחד מחברי הפרלמנט הראשונים שהצהירו על תמיכתם בג'רמי האנט לתפקיד, שהפסיד בסופו של דבר בהתמודדות מול בוריס ג'ונסון. בבחירות הכלליות ב-2019 נבחר הנדס שוב כחבר הפרלמנט של צ'לסי ופולהאם, והמשיך לכהן כשר למדיניות סחר גם בממשלתו של ג'ונסון. גם לאחר התפטרותו של ג'ונסון נשאר הנדס בתפקידו בממשלתה של ליז טראס. לאחר פיטוריו של נדים זהאווי בינואר 2023, מינה ראש הממשלה רישי סונאק את הנדס כמחליפו של זהאווי כיו"ר המפלגה השמרנית.
חיים אישיים
הנדס מחזיק באזרחות כפולה בריטית ואמריקנית. הוא מתגורר בפולהאם עם אשתו הגרמנייה אירינה בנם ובתם. הנדס דובר חמש שפות אירופאיות, כולל גרמנית וצ'כית.
הנדס הוא אוהד של קבוצת הכדורגל פלימות' ארגייל והשתתף כאורח באירועי אוהדים.
אביו של הנדס, אדוארד, מת בשנת 2020 ממגפת הקורונה בבית אבות בבריטניה.
פואד עג'מי
פואד עג'מי (בערבית: فؤاد عجمي; באנגלית: Fouad A. Ajami; 9 בספטמבר 1945 – 22 ביוני 2014) היה היסטוריון ופובליציסט אמריקאי, שמוצאו פרסי, ותחום מומחיותו הוא המזרח התיכון. זוכה המדליה הלאומית למדעי הרוח לשנת 2006. תומך נלהב במלחמת עיראק, דעה שהביאה עליו ביקורת מצד עמיתיו באקדמיה.
שנותיו הראשונות
עג'מי נולד בארנון, כפר הררי בדרום לבנון. משפחתו השיעית הגיעה לארנון מתבריז שבאיראן בשנות החמישים של המאה ה-19. פירוש המילה "עג'ם" בערבית הוא "לא-ערבי", ופירוש ספציפי יותר הוא "פרסי". עג'מי הגיע לארצות הברית בסתיו 1963, זמן קצר לפני שמלאו לו 18. הוא החל ללמוד לתואר הראשון בקולג' מזרח אורגון (כיום אוניברסיטת מזרח אורגון) בלה גראנד, אורגון (La Grande, Oregon). הוא למד לתארים מתקדמים באוניברסיטת וושינגטון, שם כתב תזה על יחסים בינלאומיים וממשלה עולמית.
אקדמיה
עג'מי הצטרף למחלקה למדע המדינה באוניברסיטת פרינסטון ב-1973, אולם לא קיבל קביעות. הוא נודע כתומך קולני בזכות להגדרה עצמית של הפלסטינים.
היה פרופסור המופקד על קתדרת מאג'יד קדורי למחקרי המזרח התיכון ומנהל התוכנית ללימודי המזרח התיכון בבית הספר ליחסים בינלאומיים מתקדמים על שם פול ניטשה Paul H. Nitze School of Advanced International Studies) (SAIS) באוניברסיטת ג'ונס הופקינס.
ממשל
עג'מי שימש כיועץ למזכירת המדינה של ארצות הברית קונדוליזה רייס, כמו גם לחברו ועמיתו פול וולפוביץ.
עתונאות וטלוויזיה
עג'מי כתב לעיתים תכופות בנושאי המזרח התיכון וההיסטוריה העולמית של זמננו ב-The New York Times Book Review, Foreign Affairs, ניו ריפבליק, וול סטריט ז'ורנל, ובכתבי עת נוספים. עג'מי הופיע לעיתים קרובות ברשתות הטלוויזיה האמריקאיות PBS ו-CBS.
ספריו
במאמרו "תוצאתה של חוסר ההזדהות הפוליטית" מתאר עג'מי איך העולם השלישי נקט בעמדה של אי-הזדהות פוליטית בזמן הפוליטיקה של המלחמה הקרה. ב-1980 הוא קיבל הצעה מאוניברסיטת ג'ונס הופקינס להתמנות להיות מנהלו של מחקרי המזרח התיכון בתוכנית הבוגרים ליחסים בינלאומיים בוושינגטון הבירה, בבית הספר ללימודים בינלאומיים מתקדמים על שם פול ניטשה. הוא פרופסור ומופקד על הקתדרה על שם מאג'יד קדורי.
שנה אחרי קבלת המינוי פרסם עג'מי את ספרו הראשון, "מצבם הרעוע של הערבים" (Arab Predicament) שמנתח את מה שעג'מי מתאר כמשבר אינטלקטואלי ופוליטי שסחף את העולם הערבי בעקבות כישלונו להביס את ישראל במלחמת ששת הימים ב-1967. אחרי כן פרסם עג'מי ספרים נוספים: "ארמון החלומות של הערבים : אודיסיאה של דור", "ביירות: עיר של צער" (Beirut: City of Regrets (1988),) ו"האימאם הנעלם : מוסא אל-צדר והשיעה של לבנון" (1986).
בספר "ארמון החלומות של הערבים", עג'מי סוקר עג'מי את הנוף האינטלקטואלי שהעולם הערבי ואיראן, במה שהיה בכמה דרכים אוטוביוגרפיה כמו גם המשך ל"מצבם הרעוע של הערבים". הוא כתב על הפוליטיקה המזרח תיכונית של "עולם שבו לעיתים רחוקות משיגים ניצחון שבצידו מידת הרחמים או המתינות." הוא כתב על פאן-ערביות ותיאר את האידאולוגיה שלה כ"שליטה סונית לבושה במחלצות חילוניות."
ספרו האחרון של עג'מי "מתנת הנוכרים: האמריקנים, הערבים והעיראקים בעיראק" The) Foreigner's Gift: The Americans, The Arabs and The Iraqis in Iraq) (2006), עוסק בשחרור האמריקני של עיראק.
בשנת 2022 ספר האוטוביוגרפי, "עם התפוגג הקסם", שאותו כתב על־פני 40 שנה והספיק להשלים אותו לפני מותו, הובא לדפוס על ידי אלמנתו.
פילוסופיה
השקפתו על רעיון "התנגשות הציוויליזציות" של סמואל הנטינגטון עג'מי כתב מאמר שחולל הדים ובו סתר את תזת "התנגשות הציוויליזציות" של סמואל הנטיגנטון בהתייחס לעתיד המדינה והיחסים הבינלאומיים בתום עידן המלחמה הקרה.
הנטינגטון הציג עולם המחולק ברמה הגבוהה ביותר לשמונה ציוויליזציות, וכולל מספר ארצות ש"נקרעות" בין שתי ציוויליזציות, בטוענו שחלוקות הציוויליזציות הללו הן הרבה יותר בסיסיות מאשר שתתבססנה על אינטרסים כלכליים, אידאולוגיה ומשטרים ושהעולם נעשה מקום קטן יותר עם יחסי גומלין קרובים הולכים ומתגברים. מעבר לכך הוא טען שעליונותו של סינדרום "המדינה הקרובות" יספק נקודה מלכדת שתחליף את האידאולוגיה הפוליטית ואת שיקולי "איזון הכוח" המסורתי ביחסים בין מדינות ואומות, ויגרום לחלוקה בין המערב ל"יתר" ויצור תנועת נגד לערכים המערביים (שכנראה "שונים במהותם" מאלו השכיחים בציוויליזציות אחרות).
במאמרו "ההזמנה" מבקר עג'מי את הנטינגטון בשל התעלמותו מהמורכבויות המעשיות והתועלות של המדינות שמניעות קונפליקטים בתוך ובין ציוויליזציות. עג'מי מאמין שמדינות תישארנה הגורם הבולט המשפיע על המערכת העולמית ותפקודה. הוא גם טוען שמדינות או קבוצות בנות אותה ציוויזליציה נוטות לפעול יחדיו רק אם הדבר עולה בקנה אחד עם האינטרס שלהן לעשות כן; הוא גם סבור שמודרניות וחילוניות יאריכו ימים, במיוחד במקומות בהם מתנהלים מאבקים משמעותיים בעדם, והוא מביא כדוגמה את המעמד הבינוני ההודי. עג'מי גם מאמין שציוויליזציות אינן שולטות על מדינות; אלא, מדינות שולטות על ציוויליזציות.
מאוחר יותר עג'מי ריכך את ביקורתו הראשונית על התאוריות של הנטינגטון במאמרו "ההתנגשות" בו הוא כתב ש"אני נוטה כיום לצדד יותר בתזה של הנטינגטון אודות "התנגשות הציוויליזציות" ופחות להחזיק בביקורת שהייתה לי עליה בעבר."
השפעתו הפוליטית
בשנים האחרונות, הייתה לעג'מי, כאינטלקטואל ערבי, השפעה פוליטית משמעותית על ממשל בוש. ידוע שקונדוליזה רייס זימנה אותו לבית הלבן כדי לבקש את עצתו, ושפול וולפוביץ, סגן מזכיר ההגנה לשעבר, חברו ועמיתו בעבר מבית הספר ללימודים בינלאומיים מתקדמים על שם פול ניטשה באוניברסיטת ג'ונס הופקינס שיבח אותו בנאומים שנשא על עיראק.
חברויות
עג'מי היא חבר בוועד המנהל של המועצה ליחסי חוץ (Council on Foreign Relations), ובוועד המייעץ של כתב העת Foreign Affairs. עג'מי היא חבר מייסד של האגודה ללימודי המזרח התיכון ואפריקה (ASMEA). עג'מי היה גם חבר במערכת של Middle East Quarterly, כתב עת של צוות החשיבה Middle East Forum.
בשנת 1988 ביקר בישראל והרצה באוניברסיטת תל אביב, בהזמנת פרופסור איתמר רבינוביץ', ביקר בירושלים, באירוח ראש העירייה טדי קולק ואף השתתף בסרטון של קרן ירושלים לגיוס תרומות והכריז שהקמת מדינה פלסטינית היא עניין אבוד.
מחלוקות
עג'מי התבטא בפומבי בעד מלחמת עיראק, שלדעתו
בנאום שנשא דיק צ'ייני, סגן נשיא ארצות הברית, בפני ארגון Veterans of Foreign Wars באוגוסט 2002, הוא ניסה לשכך את הדאגה לגבי הפלישה האמריקאית הצפויה לעיראק, הצהיר" "אשר לתגובת ה'רחוב' הערבי, מומחה המזרח התיכון פרופסור פואד עג'מי צפה שאחרי השחרור, ברחובות בצרה ובגדאד "תגעש משמחה בדיוק כפי שקאבול קיבלה בסבר פנים יפות את האמריקאים."
סגן הנשיא צ'ייני ציטט את עג'מי שוב בנאום שנשא בפני מכון וושינגטון למדיניות המזרח התיכון ב-21 באוקטובר 2007 באומרו: "אין לנו שום אשליות לגבי הדרך הניצבת לפנינו. כפי שפואד עג'מי אמר לאחרונה, עיראק אינה עדיין "מדינה השרויה השלום וכל הזעם האגור בתוכה לא שכך עדיין, אבל החוק והסדר החלו לפעפע לפני השטח."
שמונה ימים אחרי שנשיא ארצות הברית ברק אובמה נכנס לתפקידו כתב עג'מי מאמר בוול סטריט ז'ורנל בשם "שליח הסדר הישן", בו טען שלדיפלומטיה של ממשלו של ג'ורג' בוש הייתה "השפעה מהפכנית" וגער באובמה על שלא שיבח את מלחמת עיראק.
מסוף מגדל העמק
מסוף מגדל העמק הוא מסוף אוטובוסים במרכז העיר מגדל העמק, מהמסוף יוצאים קווי אוטובוס עירוניים בעיקר למגדל העמק, נצרת והאזור וגם קווי אוטובוס בינעירוניים לעפולה, חיפה והסביבה.
הר אנטיכאסיה
אנטיכסיה (ביוונית: Αντιχάσια) הוא רכס הרים מיוער בצפון היחידות האזוריות טריקאלה ולאריסה בתסליה, יוון. הוא חלק מהגבעות המזרחיות של רכס פינדוס. הנקודה הגבוהה ביותר בגובה 1,424 מ', בחלקם המזרחי של ההרים. סלעי מטאורה ליד קלמפקה נחשבים לחלק מאנטיכאסיה.
אנטיכאסיה משתרעת מעמק נהר מורגקני במערב ועד עמק נהר טיטריסיוס במזרח. שניהם יובלים של נהר פיניוס, הזורם דרומית-מערבית ודרומית להרים. אורכו כ 45 ק"מ ממזרח למערב. טווחי ההרים הקרובים ביותר הם חסיה לצפון מערב Kamvounia לכיוון צפון-מזרח. מישור תסאליה העצום שנמצא מדרום.
רכס ההרים נתן את שמו ליחידה העירונית אנטיכאסיה ביחידה האזורית לריסה המערבית. יישובים נוספים בהרים ובקרבתם הם קלמפקה (דרום-מערב), ורדיקוזה (מזרח) וקוניסקוס (צפון). כבישים: הכביש הלאומי היווני 6 / E92 (איגומניצה - יואנינה - טריקאלה - לריסה) עובר דרומית להרים, וכביש הלאומי היווני 15 (קלמבקה - גרוונה - סיאטיסטה) עובר ממערב להם.
למור חום-צוואר
למור חום-צוואר (שם מדעי: Eulemur collaris) הוא מין של פרימט מהסוג למור שחי באי מדגסקר.
מאפיינים
אורכו של הלמור חום הצוואר 39 עד 40 סנטימטרים בתוספת זנב שאורכו 50 עד 55 סנטימטרים ומשקלו 2.2 עד 2.5 קילוגרמים. למור זה בעל פרווה וצוואר בצבע חום (זה מקור שמו של הלמור). הלמור חום הצוואר דומה מאוד למינים למור אפור-ראש (Eulemur cinereiceps) וללמור חום (Eulemur fulvus). בעבר הלמור חום הצוואר היה תת-מין של המין למור חום אך הופרד למין עצמאי. הלמור חום הצוואר חי ביערות לא צפופים בדרום-מזרח מדגסקר וניזון בעיקר מפירות. הלמור חום הצוואר עוזר להפיץ את הזרעים של צמחים אנדמיים למדגסקר. הלמור חום הצוואר פעיל גם ביום וגם בלילה. הטורפים של הלמור חום הצוואר הם טורפי מדגסקר כמו הפוסה, עקב מדגסקר, ינשופיים וחנק קרקע מלגשי. לא ידוע הרבה על אורח חיו של הלמור חום הצוואר אך כמו מרבית הלמורים והחי במדגסקר הוא נמצא בסכנת הכחדה עקב בירוא יערות נרחב באי וציד.
גוש נצרת
גוש נצרת (או: מטרופולין נצרת) הוא אגד ערים בצפון ישראל שבמרכזו העיר נצרת.
הגוש הוא המטרופולין היחיד במדינת ישראל שיש בו רוב ערבי.
תיחום
קיימות מספר הגדרות לשטחו של גוש נצרת:
בשיח הישראלי ההגדרה המקובלת לגוש היא ההגדרה השנייה, בתוספת עילוט.
ניתן לחלק את שטח גוש נצרת לארבע טבעות. בהיעדר הגדרה מוסכמת ובהתחשב באופי המורכב של הקשרים בין קצות המטרופולין למרכזה, ייתכנו וריאציות בהגדרת הגבולות שבין המעגלים. להלן מוצגות הערים בכל אחת מהטבעות:
בסה"כ מונה המטרופולין 14 יישובים.
מיקום וגאוגרפיה
גוש נצרת נמצא בגליל התחתון, בקצה הצפוני של כביש 60 והמזרחי של כביש 79, כ-6 קילומטר צפונית לעפולה, כ-25 קילומטר מחיפה, מעט מזרחית מאמצע הדרך בין הירדן לים.
גוש נצרת נמצא ברום של 160–550 מטר מעל לפני הים, כאשר רובו (וחלקו המרכזי) נמצא בין 300 מטר ל-500 מטר מעל לפני הים. במזרח הגוש שוכן רכס הרי נצרת, וקצהו הדרומי נמצא בעמק יזרעאל. בקצה הדרום מזרחי של הגוש, בהגדרתו הרחבה, ניתן למצוא את הר תבור.
אוכלוסייה
נתוני האוכלוסייה בגוש נצרת לשנת 2021: האוכלוסייה היהודית מהווה כ-22.6% מכלל אוכלוסיית הגוש.
תחבורה
בגוש נצרת אין רכבת כבדה, אך הגוש יתחבר בעתיד למרכז הארץ באמצעות רכבת קלה חיפה-נצרת שתוקם בין חיפה לנצרת ותעבור בחלק מיישובי הגוש. הרכבת צפויה להיפתח בשנת 2028.
צירי התחבורה המרכזיים בגוש הם:
אוזדום
אוזדום (בגרמנית: Usedom; בפולנית: Uznam) הוא אי בים הבלטי מול חופי חבל פומרניה. החל משנת 1945 שטח האי מחולק בין מדינת מקלנבורג-מערב פומרניה בגרמניה ופרובינציית פומרניה המערבית בפולין. זהו האי השני בגודלו בפומרניה, אחרי האי ריגן ולפני האי וולין השכן.
גאוגרפיה
מיקומו של האי צפונית ללגונת שצ'צ'ין אשר בשפך הנהר אודר. 80 אחוזים משטח האי שייכים למחוז הגרמני מערב פומרניה-גרייפסוואלד אשר במדינת מקלנבורג-מערב פומרניה. חלקו המזרחי של האי, כמו גם העיר הגדולה ביותר בו, סווינוצ'י, שייכים לפרובינציה הפולנית מערב פומרניה. שטח האי 445 קילומטרים רבועיים, כש-373 מתוכם שייכים לגרמניה. אוכלוסיית אוזדום מונה 76,000 איש (31,500 בצד הגרמני, בעוד 45,000 בצד הפולני).
במהלך השנה זוכה אוזדום בממוצע ל-1,906 שעות שמש, מה שהופך אותו לאזור השמשי ביותר בגרמניה ובפולין גם יחד, וכמו כן בין איי הים הבלטי. שיא זה זיכה אותו בכינוי Sonneninsel ("אי השמש").
החל ממחצית המאה ה-19, "תקופת המייסדים" (Gründerzeit) הגרמנית, מושך אליו האי תיירים רבים, בזכות בתי הנופש הרבים שבו הבנויים בסגנון אופייני לערי נופש ומרחצאות לאורך חופי הים הבלטי. אזורי נופש בולטים באי הן צינוביץ ומרחצאות הענבר בחלקו המערבי והערים הרינגסדורף וסווינוצ'י בחלקו המזרחי.
טריגווה בראטלי
טריגווה בראטלי (בנורווגית: Trygve Martin Bratteli; 11 בינואר 1910 - 20 בנובמבר 1984) עורך עיתון ופולטיקאי במפלגת העבודה הנורווגית שעמד בראש המפלגה בשנים 1965-1975 וכיהן כראש ממשלת ברוב התקופה שבין 1971-1976. בשנת 1978 הוא עמד בראש המועצה הנורדית.
ביוגרפיה
בראטלי נולד באי במחוז וסטפולד דרומית לאוסלו. בצעירותו הוא עבד בדייג, כריית פחם ועבודות בנייה. בין השאר הוא יצא עם ספינה של צייד לווייתנים לאזור איי ג'ורג'יה הדרומית ואיי סנדוויץ' הדרומיים. בשנת 1933 פגש את אוסקר טרופ שביקש ממנו לערוך עיתון מקורב למפלגת העבודה הנורווגית. במקביל הוא היה פעיל במפלגת העבודה. במהלך מלחמת העולם השנייה הוא הצטרף למאבק נגד הכיבוש הנאצי. הוא נעצר בשנת 1942 בין עצורי לילה וערפל, ונכלא במחנות ריכוז שונים, בהם מחנה הריכוז נאצוויילר-שטרוטהוף, בה היה בשנים 1943-1945. הוא השתחרר ב-5 באפריל 1945 במבצע האוטובוסים הלבנים.
בשנים 1951-1955 ושוב בשנים 1956-1960 הוא כיהן כשר האוצר של נורווגיה. בשנות ה-60 כיהן כשר התחבורה וסגן יושב ראש מפלגת העבודה. לאחר ההפסד של מפלגת העבודה בבחירות בשנת 1965, בהן ירדה המפלגה מ-74 ל-68 מושבים, מונה בראטלי לראש המפלגה. בבחירות בשנת 1969 עלתה המפלגה חזרה ל-74 מנדטים, אולם חזית השמאל איבדה את שני המושבים שלה וממשלת הימין המשיכה לשלוט.
במרץ 1971 הקים ממשלת מיעוט שנשענה על 74 חברי מפלגתו. כראש ממשלה הטיל בראטלי את מלוא כובד משקלו בעד הצטרפות נורווגיה לאיחוד האירופי ולקראת משאל עם בנושא בספטמבר 1972 הודיע שיתפטר אם עמדתו לא תתקבל. במשאל העם נחל בראטלי תבוסה והוא התפטר. לאחר הבחירות, בספטמבר 1973, שב בראטלי לראשות הממשלה הודות לקואליציה של מפלגתו עם מפלגות השמאל האחרות. בראטלי ביקר את התנהגות התביעה הנורווגית בפרשת לילהאמר וטען שהיא סיבכה ללא צורך את המוסד. הוא גם הצהיר שהפרשה לא תפגע ביחסי ישראל–נורווגיה.
בספטמבר 1975, לאחר המשך ירידתה של מפלגת העבודה שהתבטאה בבחירות המקומיות בנורווגיה, הודיע בראטלי על כוונתו להתפטר בינואר 1976, כדי להעביר את ההנהגה לדור הצעיר של המפלגה. בינואר 1976 העביר את ראשות הממשלה לידי אודוור נורדלי.
אמיל גורובץ
אמיל גורובץ (ברוסית: Эмиль Яковлевич Горовец; 10 ביוני 1923 – 17 באוגוסט 2001) היה זמר סובייטי ממוצא יהודי שעזב את ברית המועצות בשנת 1972.
במהלך שנות ה-60 גורובץ היה פופולרי מאוד בברית המועצות. מלחינים ידועים כמו ארנו בבדג'ניאן, ולדימיר שאינסקי, אנדריי פטרוב ויאן פרנקל נתנו לו בכורה בשירים שהם כתבו. בנוסף לכך הוא שר שירים שנכתבו בארצות הברית ובאירופה תוך תרגומם לרוסית.
בתחילת שנות ה-70 הממשל הסובייטי אסר למעשה על השמעת שירי יידיש בהופעות, ברדיו ובטלוויזיה. בשנת 1973 הזמר ואשתו עלו לישראל. לאחר תקופה קצרה הם עברו לארצות הברית. במשך שבע שנים גורובץ הופיע ברחבי ארצות הברית עם שיריו. בשנת 1980 הוא הגיע לסדרת קונצרטים בישראל.
במהלך שנות ה-80 גורובץ המשיך להופיע בארצות הברית ובשנת 1989, בתקופת הפרסטרויקה, אף חזר לסדרת הופעות בברית המועצות. בשנת 1990 הוא העלה על הבמה מחזמר באחד מתיאטראות ברודוויי ושיחק בו את התפקיד הראשי.
בנוסף לכך הייתה לגורובץ תוכנית רדיו ביידיש וברוסית.
גורובץ נפטר בשנת 2001 ונטמן בבית העלמין היהודי בניו ג'רזי.
משטרת ורשה
משטרת ורשה (בפולנית: Policja Warszawska), רשמית פיקוד משטרת הבירה (בפולנית: Komenda Stołeczna Policji) היא יחידה ארגונית של המשטרה הפולנית המכסה את השטח באזור עיר הבירה ורשה ובתשע מחוזות משנה: גרודזיסק, לגיונובו, מינסקייגו, נובודבורצקי, אוטבוצק, מפיאסצנה, פרוז'קוב, מערב ורשה ו-וולומינסקייגו. המשטרה כפופה ישירות למטה המשטרה הארצית.
כבירת פולין, סידורי הביטחון ייחודיים לעיר. כך למשל, היא מנוהלת על ידי פיקוד בשם פיקוד משטרת הבירה האחראי באופן ישיר לכוחות השיטור, שכפופים ישירות לפיקוד המשטרה הארצית.
החל מה -16 בנובמבר 2017 מפקד משטרת ורשה הוא רב פקד פאוול דוברודז'יי.