cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
מגפה
במקרא
בספר מלכים ב' (יט לה) מסופר שכאשר סנחריב צר על ירושלים, היה מוות המוני במחנהו. דבר שגרם לו לסגת לארצו מבלי שהצליח לכבוש את ירושלים. על פי המקרא הדבר התרחש בשל התייהרותו של סנחריב על אלוהי ישראל ותפילתו של המלך חזקיה לאל. המוות הפתאומי והמהיר הזה היה ככל הנראה מגפה, אם כי במקרא הוא מיוחס למלאך ה', ולא נאמר כמו במקומות אחרים שמדובר במגפה או בדבר.
בהלכה
בתלמוד נאמר כי הגדרת דבר (מגפה שמתים בה, והיו קובעים בגינה יום תרועה ותענית) אם ישנם בעיר 500 איש ומתו בדבר שלושה מתים במשך שלושה ימים.
רבי יוסף קארו כתב בשולחן ערוך:
הנחיות להישמר בזמן מגפה
רבי משה איסרליש כתב בהגהות הרמ"א בשם תשובת מהרי"ל: רבי אברהם אבלי הלוי גומבינר כתב בחיבורו "מגן אברהם": "כשאבעבועות פורחים בתינוקות ומתים יש לגזור תענית, וכבר חיבר הגאון מוהר"ר משה סליחה על זה, ובשל"ה כתב דכל אחד יבריח בניו מן העיר בעת הזאת ואם לא עשו זאת חייבים בנפשם".
ויסט ישראלי
ויסט ישראלי הוא משחק קלפים מסוג משחקי ה"לקיחה" או "הצבע השליט" (Trump Card). המשחק הוא גרסה של משחק הוויסט הקלאסי, אשר התפתח בקרב חיילי צה"ל בשנות השמונים של המאה העשרים, ועודו פופולרי בקרב חיילים ומטיילים.
דירוג הקלפים בוויסט
הקלפים מדורגים על פי צורתם ועל פי מספרם. הדירוג על פי מספרים מהחזק לחלש: אס (A), מלך (K), מלכה (Q), נסיך (J), 10, 9, 8, 7, 6, 5, 4, 3, 2.
הדירוג על פי הסימן מהחזק לחלש, ללא שליט: (ספייד, פיק, "קוצ-בה"),  (הארט),  ("מעוין", דיאמונד),  (קלאב).
הכרזות
ויסט ישראלי הוא משחק בו מתקיימים שני סיבובי הכרזות: הכרזה הקובעת את השליט, והכרזת חוזה.
אם לאחר סבב בודד לא נקבע "סימן שולט" אזי רק אז נקבע אוטומטית המשחק כמשחק "ללא שליט". בגרסה אחרת, אם אף אחד מארבעת השחקנים לא הכריז ודיווח "עבור", מתקיים סיבוב "פריש"].
מקור המילה "פריש" הוא מגרמנית (פריש-מיש – ערבוב הקלפים מחדש. בהשאלה: חלוקת תפקידים מחודשת. מילולית : ערבוב טרי. Frisch הוא טרי), לעיתים מכנים אותו גם "גולאש". בפריש, לאחר שלא היו הכרזות, מעביר כל שחקן שלושה קלפים (לבחירתו) לשחקן היושב משמאלו. הקלפים שהועברו מונחים על השולחן כשהם מוסתרים (פניהם כלפי מטה) והשחקן העתיד להרימם רשאי לעשות כן רק לאחר שהוא עצמו העביר שלושה קלפים. לאחר שכולם הרימו את הקלפים שקיבלו, מתנהלת ההכרזה הקובעת את הצבע השליט מחדש, בחריג אחד- הפעם ההכרזה המינמלית היא שש, ולא חמש.
אם לאחר סיבוב פריש נוצר שוב מצב בו אין הכרזות, מתבצע סיבוב פריש שני. ההכרזה המינימלית בו היא שבע, אם גם בו אין הכרזות מתבצע סיבוב פריש שלישי. ההכרזה המינימלית בו היא שמונה. אם גם בו אין הכרזות - מחולקים הקלפים מחדש והסיבוב מתבטל.
לאחר שנקבע מהו הצבע שליט, מגיע סיבוב הכרזות נוסף בו נקבעים ה"חוזים" - היינו מספר הלקיחות אותו מתחייבים השחקנים לקחת. השחקן שהכריז על הצבע השליט (הכרוז) מכריז כמה לקיחות ייקח (מתוך 13 סיבובים). ההכרזה שלו חייבת להיות על מספר לקיחות הגדול או השווה למספר שאיתו קבע את הצבע השליט. השחקן שמשמאלו מכריז אף הוא, וכך גם השניים הנוספים.
חשיבות מיוחדת יש לשחקן האחרון שמכריז: מאחר שאסור שסך כל ההכרזות יהיה 13, שכן אז יעמדו כל השחקנים בהכרזותיהם, ולמשחק לא תהיה משמעות. לכן השחקן האחרון הוא המכריע האם יהיו יותר הכרזות ממספר הלקיחות (משחק up או over) או פחות הכרזות ממספר הלקיחות (משחק down או under). פירושו של משחק Up הוא כי לפחות אחד מהשחקנים ייקח פחות משהכריז, ולפיכך יש לקחת כמה שיותר לקיחות. פירושו של משחק down הוא כי לפחות אחד מהשחקנים ייקח יותר משהכריז, ולכן יש להיזהר בקלפים שלוקחים.
מחד- יש יתרון לשחקן שמכריז אחרון - שהרי הוא היחידי שידע בוודאות את התמונה הכוללת של ההכרזות. מאידך- יש לו חיסרון - ההכרזה הסוכמת את סך כל ההכרזות לשלוש עשרה אסורה עליו. זו מגבלה חמורה - שהרי, בהסתברות גבוהה ובהינתן שחקנים מנוסים וראציונליים - זו תהיה בדיוק ההכרזה הכדאית לו ביותר.
תור במשחק
לאחר שקיבלו השחקנים קלפים והכריזו על השליט, משחקים השחקנים בסיבובים. הכרוז שם את הקלף הראשון בסיבוב, ושאר השחקנים חייבים לשים קלף מאותו סוג אם יש כזה ברשותם. (שחקן שלא שם קלף מהסוג של קלף הפתיחה למרות שהיה כזה ברשותו, ונתפס לאחר מכן, נקנס במאה נקודות, גם אם הטעות הייתה בתום לב, כפי שקורה במרבית המקרים, שכן מרמה שכזו סופה תמיד להתגלות. הסיבה לקנס היא שטעות שכזו מבטלת את הסיבוב ועשויה להזיק מאוד לשחקנים שעתידים לעמוד בהכרזותיהם).
אם שחקן אינו יכול לשים קלף מאותו סוג הוא יכול לזרוק קלף כלשהו שאינו שליט (ואז הוא יפסיד את הלקיחה בוודאות, ללא תלות בגובה הקלף שזרק), או שהוא יכול ל"חתוך" בעזרת קלף שליט. לאחר הנחת ארבעת הקלפים, מי שזרק את הקלף החזק ביותר הוא הזוכה. קלף מן הצבע השליט, חזק יותר מקלף מצבעים אחרים. השחקן שלוקח את הסיבוב הנוכחי הוא זה שמוביל בסיבוב הבא.
מהלך לדוגמה (היהלום הוא השליט): שחקן א' מוביל עם, שחקן ב' , שחקן ג' שחקן ד'. (נשים לב שלשחקן ג' לא היו תלתנים, אחרת היה חייב לשים תלתן) לכן הוא עומד בפני שתי אפשרויות, להיפטר מקלף שאינו חותך, או לשים חותך ולנסות לקחת את הלקיחה. לשחקן ד' היו תלתנים ולכן הוא היה חייב לשים אחד, לכן שחקן ג' ששם את החותך לוקח את הסיבוב. אם לדוגמה לשחקן ד' לא היה תלתן, הוא היה יכול גם לחתוך עם חותך גבוה יותר מ-7 ולקחת את הלקיחה. כאשר משחקים ללא שליט, הכללים זהים אולם כמובן שלא קיימת אפשרות לחתוך (שכן אין שליט). במקרה זה שחקן שאין בידו קלף מהסוג שאיתו פתח המוביל בתור, בהכרח מפסיד את הלקיחה.
מטרת המשחק
מטרת המשחק היא לעמוד בהכרזה על מספר הלקיחות, ולהימנע ממצב של יותר או פחות לקיחות ממה שהכריז השחקן.
הניקוד
הדבר הופך הכרזת אפס למסוכנת מאוד (עקב הסיכון למינוס גבוה), כמו כן הכרזה באפס עשויה להכניס רכיב כאוטי למשחק, למשל, משחק בdown, שבו האפס לקח לקיחה אחת, עשוי להפוך במהירות למשחק בup, עקב לקיחות נוספות שייקח השחקן (תופעה המכונה בסלנג "הלך הunder").
קרי (שפה)
קרי ששייכת למשפחת השפות האלגונקוויאניות, בה נהגו לדבר האומות הראשונות לפני הגעת האדם האירופי ליבשת אמריקה. בניגוד לשפות אלגונקוויאניות אחרות שנכחדו או קרובות להכחדה (כדוגמת שפת השאיין, שפת המיאמי - אילינוי, וכו'), התקיימה הקרי, בזכות מדיניות הממשל הקנדי עוד מראשיתו.
כבשפות אלגונקוויאניות אחרות, גם בקרי שונים מאוד מבנה השפה, התחביר והגופים מהמוכר בשפות מערביות. לדוגמה, קיים גוף רביעי, בו מתײחסים לאנשים שנפטרו, וגם בו קיימים הבדלים, למשל, בין אנשים שנפטרו בטבעיות ואנשים שמצאו את מותם בצורה אחרת.
גם מבחינה תחבירית, קרי היא בעלת מורפולוגיה עשירה ביותר, כשאר השפות האלגונקוויאניות. המילה "בית ספר", למשל, מהווה דוגמה טובה לעושר המורפולוגי בשפת הקרי. בעוד שבשפה האנגלית, לדוגמה, מורכב הביטוי "בית ספר" ממילה יחידנית ("School"), ובעוד שבעברית (הנחשבת כשפה מורפולוגית עשירה) מורכבת המילה משני ביטויים ("בית" + "ספר"), הרי שבשפת הקרי המילה היא kiskinohamātowikamik, שפירושה המילולי הוא "מקום ללימוד יחדיו על ידי מתן דוגמה".
קרי היא אחת משמונה השפות הרשמיות בטריטוריות הצפון-מערביות, לפי חוק השפות הרשמיות. השפה נכתבת בכתב ייחודי, כתב קרי, המשמש כיום גם בשפות אלגונקוויאניות נוספות. צורת הכתב היא הברתית-פונטית, והמילים בה מפורקות למספר גדול של סימנים גרפיים, המבטאים הברות.. כיום נכתבת השפה, לעיתים, גם בכתב הלטיני.
רמות מנשה (קיבוץ)
רָמוֹת מְנַשֶּׁה הוא קיבוץ מזרם הקיבוץ הארצי, השוכן באזור הגאוגרפי שנקרא רמות מנשה, בתחום השיפוט של המועצה האזורית מגידו.
שמו של היישוב נגזר ממיקומו באזור נחלת שבט מנשה מתקופת המקרא.
היסטוריה
רמות מנשה הוקם ביולי 1948, במהלך מלחמת העצמאות, כיישוב משלט.
תהליך העלייה לקרקע היה הדרגתי, שכן תחילה ישב הקיבוץ על משלט סמוך ורק כעבור זמן עבר למקומו הנוכחי.
מייסדי הקיבוץ היו חברי השומר הצעיר מפולין - יוצאי השואה ומשארית הפליטה. הקבוצה עלתה דרך איטליה בעלייה ב' והגיעו לארץ ישראל ב-18 במאי 1946. בארץ נקלטו כגרעין הכשרה בקיבוצים עין השופט ודליה, ועלו לקרקע כקיבוץ ב-29 ביולי 1948. מספר החברים באותו יום היה 64. העבודות הראשונות כללו סיקול, ייעור, עבודות חוץ ופיטרול באזור. תנאי הקיום היו קשים: מגורים באוהלים, בצריפים, בלי מים ובלי חשמל. בנובמבר 1948 אומץ השם רמות מנשה. באותה שנה הצטרפו עוד שתי קבוצות.
בשנת 1950 התאחד קיבוץ רמות מנשה עם גרעין "קידמה" של יוצאי אורוגוואי וצ'ילה. הגרעין מנה 95 חברים. האיחוד עלה יפה, ומכאן התחילה ההתפתחות לקראת קיבוץ גדול, קולט ויציב. בשנת 1955 הגיעו עוד 23 חברים מאורוגוואי וב-1962 הצטרפו חברי קבוצת חברת נוער "עשת" - סך הכול 31 חברים. במשך השנים הצטרפו קבוצות וחברות נוער נוספות וב-1968 הגיע גרעין "מרדכי אנילביץ'" מאורוגוואי ובו כ-30 חברים. ב-1972 התחילו להיקלט ראשוני בני הקיבוץ. מאז ועד היום הקיבוץ גדל הודות הצטרפותם לחברות של בודדים ושל משפחות מישראל ומשאר העולם (ארגנטינה, ברזיל, אורוגוואי, ועוד).
בעקבות תהליך ההפרטה שהחל לפני כמה שנים, גרים בקיבוץ גם שוכרי דירות. הקיבוץ הקים לידו שכונת הרחבה קהילתית ובה 138 משפחות של תושבים שאינם חברי הקיבוץ.
גברי ברגיל, שהיה מזכ"ל שלום עכשיו ומזכיר הקיבוץ הארצי והתנועה הקיבוצית הוא בן וחבר הקיבוץ.
כלכלה
בתחילת דרכו של הקיבוץ התבססה כלכלתו בעיקר על ענפי החקלאות: פלחה, מטע, כותנה, רפת וצאן. בשנת 1954 נכנס הקיבוץ כשותף במפעל "ארד" למדי מים (בשותפות עם קיבוץ דליה) ולצידו "ארם" - מפעל שירות לתיקוני מדי מים מתוצרת "ארד".
בשנות ה-80 נקלע הקיבוץ למצוקה כלכלית ממנה התקשה להיחלץ. רק בסוף שנות ה-90 חל שינוי לטובה. ענפים מפסידים נסגרו: הצאן חוסל סופית, מתקני הלול נמסרו ליזמים פרטיים; הקיבוץ הקים מפעל למוצרים כימיים, אך בגלל בעיות של חוסר הון נאלץ למכרו למשקיעים אחרים. נוסף על כך, מועדון הלילה "הטרמינל", זכה להצלחה רבה והביא לעלייה נכבדת ברמת ההכנסות של הקיבוץ. לקראת סוף שנות ה-90, לאחר דיונים ממושכים, החליטו חברי הקיבוץ על שינוי יסודי באורחות החיים: במקום התקציב השוויוני הונהג שכר דיפרנציאלי והעזרה ההדדית הושתתה על מודל הקרוי רשת ביטחון. לאחר החתימה על הסדר הבנקים השתפר מצבו של הקיבוץ לבלי הכר.
ספורט
לקיבוץ קבוצת כדורגל ששמה הפועל רמות מנשה מגידו (השם המקורי של הקבוצה היה הפועל אייל רמות מנשה על שמו של אייל שפירא בן המקום). היא מייצגת את כלל ישובי המועצה האזורית מגידו ומשחקת במסגרת ליגה ב' (מחוז צפון ב'). והיא הקבוצה הקיבוצית היחידה בארץ בליגה של ההתאחדות לכדורגל. מגרשה נמצא בתחומי קיבוץ רמות מנשה.
את הקבוצה מנהל חבר הקיבוץ שלמה לירן כבר יותר מ-30 שנה, כאשר בתחילת עונת 2021/22 הפסיק לאמן ומי שהחליפו הוא, אלעד ברצור מיקנעם מושבה ששיחק שנים רבות בקבוצה ועוזרו, עומר איילון בן הקיבוץ שגם גדל ושיחק במועדון מילדות. בסגל הקבוצה כיום משחקים שישה מבני הקיבוץ, בהם האחים נמרוד ודן ברניר, האחים הילל וירדן גלינדס, עומרי באום ואוהד בן חור. בנוסף אליהם, שחקנים נוספים מהקיבוצים השכנים: דליה, רמת השופט, משמר העמק, הזורע וכמו כן, שחקנים מיקנעם.
ציון בוארון
הרב ציון בוארון (נולד ביום הכיפורים ה'תש"ו, 10 בספטמבר 1945) חבר בית הדין הרבני הגדול לשעבר. פוסק מקובל ומחבר.
ביוגרפיה
ציון בוארון נולד בעיר עמרוס הסמוכה כ-6 ק״מ לטריפולי שבלוב.
בנם של ר׳ שמעון, וזינה (בת ציון) לבית משפחת ימין. נכד לרב עמירה בוארון (|FL60379933 Buaron Amera fu Musci) מהרוגי פרעות טריפולי נובמבר 1945.
משפחת בוארון (Buaron / Baron / Ben Baron) במקור מגירוש ספרד ופורטוגל.
כבר בילדותו התבלט בכישרונו ובחדות שיכלו, ועסק בתורה בהתמדה ובשקידה.
למד בילדותו בישיבת חדרה בראשות הרב אלחנן פרלמוטר, שהוקמה ביוזמתו ותמיכתו של החזון איש.
בט׳ בכסליו התשכ״ב (1962) בגיל 17, הוסמך על ידי הרבנים עזרא יאיר, עובדיה הדאיה, יעקב עדס, וסלימאן חוגי עבודי למלאכת השחיטה והבדיקה בעופות.
בשנת ה'תשכ"ג (1963) בגיל 18 עבר ללמוד בירושלים בבי"ת דיסקין, אצל הרבנים משה שמעון הכהן וינטרוב, פרץ סטניצקי, מוהר"ש שבדרון ור"י קרביץ.
בה' אלול ה'תשל"ב (1972), נישא לחנה, לבית ברנס.
לאחר נישואיו התגורר בבני ברק, והמשיך בלימודיו בכולל תורה והוראה, ובישיבת סלונים בראשות הרב אברהם יגל (בן הרב שבתי יגל) מראשי מועצת גדולי התורה.
הוסמך להוראה על ידי הרב עזרא עטיה ורבנים נוספים.
בשנת 1984 מונה לדיין בבית הדין הרבני, תחילה כיהן כחבר בית הדין בערים טבריה וצפת. ובשנת 1989 מונה לאב"ד ושימש כאב בית הדין בעיר באר שבע ולאחר מכן בערים פתח תקווה וירושלים.
בשנת 2007 מונה לדיין בבית הדין הרבני הגדול. וכיהן כחבר בית הדין הגדול לערעורים בירושלים.
בערב ראש השנה תשע"ו פרש מחברותו בבית הדין עם הגיעו לגיל 70
שימש כפוסק בבתי דין, בד"ץ בית יוסף של הרב עובדיה יוסף, בד״ץ ישיבת כסא רחמים של הרב מאיר מאזוז . בד״ץ יחווה דעת של הרב דוד יוסף ובד״ץ נוספים.
למד זוהר תורת הנסתר וקבלה בקביעות יחד עם מניין תלמידי חכמים בהם הראשון לציון הרב שלמה משה עמאר אצל המקובל הרב משה חדד בורתא ומדי פעם עם המקובל הרב ינון חורי בשיכון ה' בבני ברק.
בעקבות עליית יהודי ברית המועצות, יצא פעמים רבות לחו״ל, עבור טיפול במעוכבות גט, גטים פסולים, ממזרים וספק יהודים.
כמו כן נסע לספרד לחקור ולפסוק בייחוסם של אנוסי ספרד ומיורקה. שם ובעוד ערים בספרד נותרו משפחות רבות אשר שמרו את יהדותן בסוד, כבר מאות שנים, מאימת האינקוויזיציה, אבל משך הזמן נטשטשה יהדותם, וכעת אחר מאות שנות ריחוק, ברצונם לשוב ולשאת את יהדותם בגאון. הרב נדרש לסוגיה זו, והורה לבדוק כל תיק לגופו, במקרים מסוימים פסק כי יש מספיק הוכחות יהדות, ודי ב"אישור שיבה ליהדות", ובמקרים אחרים הצריך גיור לחומרא.
נסע להודו לחקור ולפסוק בייחוסם של "בני מנשה". בערים - מיזוראם, אסאם ומאניפור שבצפון מזרח הודו, על גבול מיאנמר, חיו משך אלפי שנים קבוצה נבדלת משאר הקבוצות האתניות. בני קבוצה זו הקוראת לעצמה "בני מנשה", משייכים את עצמם לשבט מנשה אשר הוגלה על ידי המלך סנחריב האשורי יחד עם עשרת השבטים בימי הבית הראשון. ומאז שמרו יהודים אלו על זהותם בנאמנות. כמובן שקהילה זו לא נחשפה לא למשנה ולא לתלמוד ובוודאי לא לספרי ההלכה המאוחרים יותר. מה שגרם לריחוקם משאר קהילות ישראל. פסיקתו ההלכתית הייחודית הביאה להבאתם לארץ של בני מנשה.
הרב עובדיה יוסף כינהו "עמוד ההוראה" והפנה אליו שאלות סבוכות בענייני עגונות ספקי ממזרים וגטים. חלקם הודפסו בשו״ת שערי ציון.
בשנת 2013 התמודד למשרת הראשון לציון והרב הראשי לישראל בתמיכת הראשון לציון היוצא הרב שלמה משה עמאר. מולו התמודד הרב יצחק יוסף ראש ישיבת חזון עובדיה בתמיכת מרן הרב עובדיה יוסף אביו, אשר זכה בבחירות.
1964 באסטרונאוטיקה
אירועים בולטים
במהלך השנה בוצעו 100 שיגורים. 64 מהם על ידי ארצות הברית.
טיסה תת-מסלולית
במהלך השנה בוצעו מספר טיסות במסלול זה:
שיגורי לוויינים
שיגורים שנכשלו מסומנים ב אדום. שיגורים מאוישים מסומנים ב ירוק.
למת לחיצות הידיים
למת לחיצות הידיים קובעת כי במסיבה שבה חלק מהאנשים לוחצים ידיים, כמות האנשים שלחצו ידיים מספר אי זוגי של פעמים חייבת להיות זוגית. ללמה שימושים בתורת הגרפים, וממנה נובע כי בכל גרף לא מכוון קיימים מספר זוגי של צמתים שדרגתם אי זוגית. הלמה היא תוצאה של נוסחת סכום הדרגות (נקראת גם: משפט הדרגה או משפט הדרגות) לפיה לכל גרף G מתקיים:. שתי התוצאות אלו הוכחו על ידי לאונרד אוילר במאמרו על בעיית הגשרים של קניגסברג שהיווה את הבסיס לתורת הגרפים.
הצמתים בעלי דרגה אי זוגית נקראים לפעמים צמתים אי זוגיים או קודקודים אי זוגיים, ולפי המינוח הזה נוכל לומר שהלמה קובעת שבכל גרף לא מכוון יש מספר זוגי של צמתים אי זוגיים.
הוכחה
נוכיח קודם את נוסחת סכום הדרגות ובאמצעותה נוכיח את הלמה:
נספור בשתי דרכים שונות את מספר הזוגות (v,e) כאשר e מסמל קשת ו-v הוא צומת ש-e יוצאת ממנו, כל צומת v נמצא ב-deg(v) זוגות (שכן יוצאות מהצומת deg(v) קשתות), לכן מספר הזוגות הוא סכום כל דרגות הצמתים בגרף. אולם, ניתן לספור גם לפי הקשתות, כל קשת e נמצאת ב-2 זוגות (עם כל אחד מהקצוות של e), ולכן מספר הזוגות הוא גם פעמיים מספר הקשתות. כלומר קיבלנו את השוויון.
נוכיח באמצעות השוויון הקודם את הלמה:
נניח בשלילה שיש מספר אי זוגי k של צמתים אי זוגיים בגרף לא מכוון כלשהו, סכום כל הדרגות של הצמתים האי זוגיים הוא אי זוגי (כיוון שחיברנו מספרים אי זוגיים מספר אי זוגי של פעמים), סכום הדרגות של הצמתים בעלי דרגה זוגית הוא זוגי (חיבור מספרים זוגיים תמיד יוצא מספר זוגי). לכן הוא מספר אי זוגי (כחיבור של מספר זוגי ומספר אי זוגי). אבל מתקיים. בסתירה לכך שצד שמאל של השוויון הוא אי זוגי, ולכן מספר הצמתים האי זוגיים בכל גרף לא מכוון הוא זוגי.
גרפים רגולריים
מנוסחת סכום הדרגות נקבל שלכל גרף r-רגולרי בעל n צמתים יש nr/2 קשתות. אם r אי זוגי, מספר הקשתות בגרף חייב להתחלק ב-r. כלומר, אם r אי זוגי בגרף יש מספר זוגי של צמתים.
גרפים אינסופיים
הלמה אינה נכונה בעבור גרפים אינסופיים, וזאת גם אם בגרף ישנם רק מספר סופי של צמתים בעלי דרגה אי זוגית. לדוגמה, לגרף שרוך עם נקודת קצה אחת יש רק צומת יחיד עם דרגה אי זוגית, בניגוד ללמה.
לואיס פליפה סקולארי
לואיס פליפה סקולארי (בפורטוגזית: Luiz Felipe Scolari; נולד ב-9 בנובמבר 1948 בפאזו פונדו, ברזיל) הוא מאמן כדורגל ברזילאי. סקולארי הוביל את נבחרת הכדורגל של ברזיל לזכייה במונדיאל 2002 ואימן אותה בקדנציה נוספת בין השנים 2012-2014. כמו כן, אימן את נבחרת הכדורגל של פורטוגל בשנים 2003-2008 - במהלכן הגיעה הנבחרת למקום השני ביורו 2004 ולמקום הרביעי במונדיאל 2006. סקולארי הוא מאמן בעל ניסיון רב, אשר אימן קבוצות כדורגל שונות בשלוש יבשות.
מועדוני כדורגל
לאחר פרישתו ממשחק פעיל בשנת 1982, התמנה לאמן את הקבוצה בה שיחק - Centro Sportivo Alagoano - וכבר בעונתו הראשונה כמאמן זכה עם הקבוצה באליפות מדינת אלאגואס. בהמשך אימן סקולארי את מועדון הכדורגל ז'ובנטודה של העיר קשיאס דו סול, את מועדון הכדורגל של העיר פלוטאס ואת קבוצת הכדורגל "א-שבאב" מערב הסעודית. לאחר מכן עבר לאמן את מועדון הכדורגל גרמיו של העיר פורטו אלגרה - איתו זכה בשנת 1987 באליפות מדינת ריו גראנדה דו סול.
בהמשך עבר סקולארי לכווית, שם אימן את קבוצת "אל-קדיסיה" וזכה עמה בגביע אמיר כווית בשנת 1989. לאחר פלישת סדאם חוסיין לכווית ופריצת מלחמת המפרץ חזר סקולארי לברזיל, ואימן את קבוצת הכדורגל של העיר קְריסיוּמָה שבמדינת סנטה קטרינה - עמה זכה בגביע הברזילאי. בהמשך חזר לכווית ואימן שם שוב את קבוצת "אל-קדסיה" וכן את קבוצת "אל-אהלי".
בשנת 1997 מונה סקולארי למאמנה של קבוצת הכדורגל ג'ובילו איוואטה מהליגה הבכירה ביפן, אך פרש מאימון הקבוצה לאחר 11 משחקים לטובת אימון קבוצת הכדורגל פלמיירס מהעיר סאו פאולו, אחת מהקבוצות המובילות בברזיל. במהלך שלוש השנים בהן אימן את פלמיירס, הוביל סקולארי את הקבוצה לזכייה בגביע הברזילאי, בגביע מרקוסור ובגביע ליברטדורס. בשנת 1999 זכתה הקבוצה בהנהגתו במקום השני בגביע הבין-יבשתי, ובאותה שנה זכה סקולארי בתואר מאמן השנה בדרום אמריקה, תואר אותו קיבל גם ב-2002.
בשנת 2000 מונה סקולארי למאמנה של קבוצת קרוזיירו מהעיר בלו הוריזונטה, אותה אימן במשך שנה וזכה עמה בגביע הברזילאי.
נבחרות לאומיות
תחילת דרכו של סקולארי באימון נבחרות לאומיות הייתה בכווית, שם אימן את הנבחרת המקומית בשנת 1990, במקביל לאימון הקבוצה המקומית "אל-קדיסיה". סקולארי הוביל את הנבחרת לזכייה ב"גביע המפרץ" לשנת 1990. לאחר שפרש מאימון הנבחרת, לאור עזיבתו את כווית, חדל סקולארי לאמן נבחרות לאומיות למשך יותר מעשור.
בחודש יוני 2001 מונה סקולארי למאמן נבחרת הכדורגל של ברזיל, כאשר זו עמדה בסכנה של איבוד העלייה לטורניר מונדיאל 2002. אף על פי שמשחקו הראשון עם הקבוצה הסתיים בהפסד לאורוגוואי, הצליח סקולארי להוביל את נבחרת ברזיל לעלייה לטורניר. לקראת הטורניר, חרף הלחץ הציבורי בברזיל, נמנע סקולארי מלצרף לסגל הנבחרת את החלוץ הוותיק רומאריו, אך למרות שלא הוגדרה כאחת מהנבחרות המועדפות בטורניר - זכתה הנבחרת בהנהגתו בגביע העולם. בסוף שנת 2002 התפטר סקולארי מאימון הנבחרת.
בשנת 2003 התמנה סקולארי למאמן נבחרת הכדורגל של פורטוגל, והתמקד בהכנתה לקראת אירוח טורניר היורו של 2004. הנבחרת בהנהגתו הגיע לגמר הטורניר, אך הפסידה בו ליוון. בהמשך הוביל סקולארי את נבחרת פורטוגל למונדיאל 2006 בגרמניה, בו הפסידה בחצי הגמר לצרפת וסיימה במקום הרביעי. בטורניר יורו 2008 הגיעה הנבחרת בהנהגתו לרבע הגמר, שם הודחה על ידי גרמניה. במהלך הטורניר הודיע סקולארי כי יאמן את צ'לסי בעונת 2008/2009.
ב-28 בנובמבר 2012 מונה סקולארי, בפעם השנייה, למאמנה של נבחרת ברזיל. במונדיאל 2014 הוביל את הנבחרת עד למשחק חצי הגמר, בו הובסה על ידי נבחרת גרמניה 7:1. בסיום המונדיאל פוטר סקולארי מאימון הנבחרת.
נסים וידאל
נסים וידאל (נולד ב-30 ביולי 1939) הוא אסטרופיזיקאי ישראלי שעוסק בהבנת האסטרונומיה שעמדה לנגד עיני הרמב"ם ושאר חכמי ישראל.
ביוגרפיה
וידאל נולד בשנת 1939 במצרים למשפחה ממוצא יהודי-איטלקי שומרת מצוות בשנת 1939 (שם משפחתם מעיד כי גורשו מספרד) ועלה לישראל בשנת 1950. בגיל תשע עשרה החל בלימודי פיזיקה באוניברסיטה העברית. בשנת 1968 קיבל תואר שני מטעם אוניברסיטת תל אביב, על עבודה שכותרתה "מודלים קוסמולוגיים המכילים לחץ", ובשנת 1971 קיבל תואר דוקטור לאסטרונומיה מטעם אוניברסיטת תל אביב, על עבודה שכותרתה "ההתפתחות של כוכב הליום טהור בן M 140 ובעירת הליום".
במשך השנים עבד במכוני מחקר אחדים: מצפה הכוכבים המלכותי של גריניץ', מצפה הכוכבים על שם וייז ואוניברסיטת הרווארד בארצות הברית. הוא חבר האיגוד האסטרונומי הבינלאומי הוא עומד בראש "ממט"ן - המכון להוראת מדעים וטכנולוגיה" בירושלים. הוא רואה בעיסוק באסטרונומיה מצווה, בהתאם לדברי רבי יוחנן בתלמוד הבבלי: "מנין שמצוה על האדם לחשב תקופות ומזלות? שנאמר 'ושמרתם ועשיתם כי היא חכמתכם ובינתכם לעיני העמים' - איזו חכמה ובינה שהיא לעיני העמים? הוי אומר זה חישוב תקופות ומזלות". לדבריו המדע מחזק את האמונה באלוהים, ואין סתירה בין דת למדע.
פרסם מאמרים אקדמיים וחיבר שלושה ספרי מדע פופולרי. כתב סדרת ספרים בשם "צבא השמים", המכילה חמישה כרכים, ובה הוא מבאר את הסוגיות הרבות של חז"ל הנוגעות לאסטרונומיה, ובפרט באסטרונומיה של הרמב"ם ביד החזקה. בספר הלימוד "לאן הולכים כוכבי הלכת?", שהוא ספר לימוד לבתי ספר, הוא כתב: "מאז אותו יום רביעי שבו נבראו השמש והירח והכוכבים, הם סובבים כל אחד במסלולם שקבע להם הקב"ה" וכן "אבל השמש אינה נעה כגולם, אלא גם היא נשמעת להשגחתו של הבורא יתברך, ולמשל בימי יהושע בן נון היא נעצרה בשמים ככתוב 'שמש בגבעון דום'". חיבר גם תוכנית לימודים באלקטרוניקה, המכילה 12 חוברות לימוד, ומעבדה באלקטרוניקה לגילאים 4 עד 12 שנה. כמאה אלף תלמידים השתתפו בתוכנית זו בבתי ספר יסודיים בכל רחבי הארץ.
בנו הוא הרב חיים וידאל, דיין בבית הדין הרבני.
קבוצת שילר
קְבוּצַת שִׁילֶּר, השם הרשמי: גַּן שְׁלֹמֹה, הוא קיבוץ בגבול המערבי של השפלה בין רחובות לגבעת ברנר, השייך למועצה אזורית ברנר. קרוי על שם שלמה שילר שהיה מחנכם של מקימי הקיבוץ כאשר גרו בפולין ולימים מנהלה של הגימנסיה העברית בירושלים. על פי ועדת השמות הממשלתית, המתנגדת לשמות לועזיים, נקרא המקום בשלטים ובמפות בשם גן שלמה, אולם שם זה לא נתקבל והמקום נקרא על ידי חבריו ורוב הציבור בשם "קבוצת שילר", או בקיצור "שילר".
היסטוריה
הקיבוץ הוקם כקבוצה בשנת 1927 על ידי עולים אקדמאים מלבוב ומגליציה, חברי תנועת גורדוניה. חברי הקבוצה עברו הכשרה חקלאית בת שנתיים בקריית ענבים, טרם עלייתם לקרקע. בתחילת 1927 רכשה הקרן הקיימת עבורם שטח של כ-320 דונם ליד רחובות והם עברו אליה בהמשך אותה שנה.
במשך השנים, בפרט בשנים שלאחר השואה, הצטרפו לקבוצה עולים מארצות רבות, ופותחו בה ענפי חקלאות רבים, בהם: גידול דגן, פרי הדר, אבוקדו ובננות, וענף גידול הבקר והעופות.
הקבוצה שומרת על כללי השוויון והשותפות שהנחו את מייסדיה.
בשנת 2005 נפטר בקיבוץ הרב שמואל אבידור הכהן, דמות רוחנית חשובה של היהדות הקונסרבטיבית, שדגל בהתקרבות בין דתיים וחילונים בישראל. הוא חי בקבוצת שילר בעשרים וחמש השנים האחרונות לחייו. בין ילידי היישוב גם המחזאית והבמאית גורן אגמון.
שארל רנייה
שארל פרידריך אנטוניו רנייה (בגרמנית: Charles Friedrich Antonio Regnier, 22 ביולי 1914 פריבור, שווייץ - 13 בספטמבר 2001 באד ויסזה) היה שחקן תיאטרון וקולנוע, רדיו וטלוויזיה, במאי, תסריטאי, מדבב ומתרגם גרמני יליד שווייץ.
ילדותו וצעירותו
נכד לסב צרפתי, בן לאב רופא יליד ארצות הברית ולאם גרמנייה, נולד בעיר פריבור (פרייבורג אים יכטלנד Freiburg im Üechtland ) בשווייץ ב 22 יולי 1914, ימים ספורים לפני פריצת מלחמת העולם הראשונה. אחרי לימודי תיאטרון בברלין, השתתף בגיל 17 בסרט חובבים "La Lettre" (המכתב) בפראג. ב-1933, שנת עליית היטלר לשלטון, עזב את ארצו ונסע לאיטליה. משם חזר כעבור 5 שנים בשנת 1938 והתקבל כשחקן בתיאטרון העירוני בגרייפסואלד. אולם בשנת 1939 נאסר במחנה ריכוז ליכטנבורג ביישוב פרטין באזור סכסן-אנהלט בגלל הומוסקסואליות. שוחרר אחרי 9 חדשים, לאחר שהתחייב, כמו אסירים משוחררים אחרים, שלא לספר לאיש על מה שראה במחנה.
פעילותו כשחקן קולנוע וכאיש תיאטרון
בשנת 1941 התחתן עם השחקנית פמלה ודקינד, בת של המחזאי פרנק ודקינד. קשר נישואין זה סייע בידיו לשפר את מעמדו ולהתקבל על ידי אוטו פאלקנברג (1873 - 1947) לשחק ולביים על במת התיאטרון הקאמרי של מינכן Münchner Kammerspiele. אחרי מלחמת העולם השנייה עבד בתיאטראות שונים במערב גרמניה ובשווייץ - בדיסלדורף, בוכום, ציריך, ברלין ומינכן. כבמאי הייתה לו פעילות פורחת בשנים 1961–1962 בתיאטרון "וינר אנסמבל" בווינה. עיסוק נוסף שהביא לו פרסום היה השתתפותו בתוכניות תיאטרון ברדיו שבהן ביצע תפקידים רבים, ביניהם דרקולה. כדובר צרפתית רהוטה כמו אשתו פמלה, עסק רנייה גם בתרגום ספרים, במיוחד ספרי בלשים, ותסריטים מצרפתית לגרמנית.
שארל רנייה השתתף במעל מאה סרטי קולנוע וטלוויזיה. הופעת הבכורה שלו על המסכים הייתה בתפקיד ברטרם בסרט "האשליה האחרונה" (The Last Illusion, בגרמנית Der Ruf) משנת 1949 בבימויו של יוזף פון באקי ולפי תסריט של פריץ קורטנר. הסרט, שהשתתף בפסטיבל קאן, דן בחזרתו של פרופסור יהודי מגלות ארצות הברית לגרמניה אחרי נפילת הנאציזם. רנייה שיחק בין השאר גם את תפקיד הרוזן לריסה בסרט "ילדי המלך" (Königskinder) בשנת 1950 ובשנת 1953 גילם דמותו של המפקח מורו ב" הכומר מסאן לורנצו" ("Der Kaplan von San Lorenzo"). שיחק תפקידים מגוונים עד גיל מתקדם, לעיתים קרובות של דמויות שליליות. על יד אוטו אדוארד האסה (O.E.Hasse), הופיע כברון טרנטי בסרט קנריס משנת 1954, ויחד עם גרט פרבה ( Gert Förbe), ביצע את התפקיד מורטימר בגרסה חדשה של "צוואתו של ד"ר מבוז" (1962). לקח חלק פעיל גם בסרטי הבלשים הגרמניים לפי ספריו של אדגר ואלאס. ב-1958 השתתף בסרטו של דאגלס סירק "עת לאהוב ועת למות".
ב-1963 שיחק בתור בריגדיר באס אס בסרט "נס הסוסים הלבנים".
בין תפקידיו האחרונים היו הפרופסור ולדהיים בהכפיל (או הקסקדור) (Der Cascadeur") (1998"), והאב ב"הבלתי משוחדים" (Die Unberührbare") (2000"). זכתה בערכה רבה הופעתו בסרט הטלוויזיה "מארה/סאד" ("Die Verfolgung und Ermordung Jean Paul Marats" לפי המחזה של פטר וייס בשנת 1967.
אחרי מות אשתו, פמלה, בשנת 1986, שארל רנייה התחתן שנית בשנת 1989 עם השחקנית הוותיקה סוניה צימן וחי את שנותיו האחרונות באמבך על חוף האגם שטארנברגזה. נפטר בבאד ויסזה בגיל 87 עקב שבץ.
בנו הוא נגן הגיטרה, הזמר והסופר אנטול רנייה, בעלה של הזמרת הישראלית נחמה הנדל. בתו היא השחקנית קרולה רנייה.
לשארל רנייה היו שלשה אחים: אנרי רנייה ניהל את מחלקת הבידור של רשות שידור הצפון- גרמני, אח אחר, אקסל רנייה היה שחקן ומפיק ברשות השידור של בוואריה, כמו כן גאורג רנייה.
אמא'לה
אמא'לה היא סדרת דרמה בכיכובה של אורנה בנאי אשר שודרה בערוץ 2 במסגרת שידורי קשת החל מ-21 בדצמבר 2005. הפרק הראשון זכה למדרוג (רייטינג) של 28.2%. העונה הראשונה זכתה בפרס האקדמיה לטלוויזיה לסדרה הקומית דרמטית הטובה ביותר.
העונה השנייה עלתה לשידור בערוץ 2 ב-14 במרץ 2007.
העונה השלישית עלתה לשידור גם היא בערוץ 2 ב-9 בנובמבר 2008. הפרק הראשון בעונה השלישית זכה לרייטינג של 30.3%.
רקע כללי
הסדרה, אותה ביים רם נהרי וכתבה תמר מרום, עוקבת אחר סיפורה של אפרת ("אפי") בכר (אורנה בנאי), רווקה בת 38 שגרה לבדה בתל אביב. אפרת היא שחקנית כושלת ועיקר עבודתה בהצגות ילדים דלות-תקציב, פרסומות ותפקידים שוליים בהצגות. חייה של אפרת משתנים כאשר היא מגלה שהיא בהיריון. בעוד שהיא לא יודעת מיהו האב של התינוק המיועד, מחליטה אפרת לשמור את התינוק כנגד כל הסיכויים, ולגדלו בעתיד לבדה. הסדרה, שנכתבה בעזרתה של בנאי עצמה, דומה לסיפור הריונה שלה, כשילדה את בנה אמיר בשנת 2003.
העונה השלישית
העונה שודרה מ-9 בנובמבר 2008 עד ל-21 בדצמבר 2008 וזו הייתה העונה האחרונה. אפרת עוברת לגור עם דורון ושני ילדיו, לאילנה יש הרפתקאות בתאילנד ולקובי יש חבר חדש בשם גדעון (יחזקאל לזרוב)- הבוס שלו.
בתחילת העונה אפרת וקובי מתכננים להביא יחד ילד לעולם, אף על פי שגדעון לא מתלהב מהרעיון. הכוונה הראשונית שלהם הייתה להיעזר ברופא, אך אפרת משכנעת את קובי לשכב איתה. הניסיון לא מצליח ואפרת לא נכנסת להיריון בפעם הראשונה.
אילנה נוסעת לטיול בתאילנד יחד עם צביקה. הם לא מסתדרים ואילנה מחליטה להמשיך בטיול לבדה, מגיעה לחוף בו היא פוגשת תלמיד לשעבר שלה בשם שרון מצליח, ואת חברו דימה. היא נקשרת לשרון ומתחילה להתנסות יחד איתם בתענוגות החיים, כולל סמים, מסיבות ואפילו פטריות הזייה.
אפרת נתקלת בדורון במקרה בחיפושיה אחר דירה חדשה, מה שמוביל אותם חזרה זה לזרועות זו. מסתבר שגרושתו של דורון, עירית, נהרגה חודשיים קודם לכן בתאונת דרכים, וילדיהם המשותפים- רותם (בת 15) ורועי (בן 12) עברו לחיות איתו במרכז. דורון מציע לאפרת לעבור לגור איתו ועם שני ילדיו בבית גדול ששכר עבורם בכפר סבא. המגורים המשותפים כרוכים בקשיים רבים- רותם מתמרדת ומתגעגעת לאמה, ורועי סובל מפחדים.
לאחר שאפרת ודורון חוזרים, אפרת מודיעה לקובי שהיא שינתה את דעתה. בשלב זה גדעון מתרצה, והוא וקובי מתחילים בתהליך של פונדקאות מארצות הברית.
בשלב מסוים מודיעים לאילנה מהקונסוליה שצביקה נהרג בתאונת מטוס (באותה שנה התרחשה תאונת המטוס בפוקט, בה נהרגו רבים, ביניהם 8 ישראלים). אילנה חוזרת ארצה וחולמת על הרגע שבו תיסע להודו להתאחד שנית עם שרון ודימה, אך שרון מודיע לה שתוכניותיו השתנו ואילנה נשארת בארץ.
אפרת ודורון מחליטים להתחתן, לאחר שאפרת מגלה שהיא בהיריון. קובי וגדעון מתבשרים כי העובר שנקלט ברחמה של הפונדקאית לא מתפתח ומחליטים על הפלה. קובי מחליט להיפרד מגדעון. רותם עתידה לעבור לפנימייה בצפון.
דדי שמחי
דדי שמחי (נולד ב-25 במרץ 1965) הוא איש צבא ישראלי ששימש כנציב כבאות והצלה. קודם לכן שירת כקצין בדרגת תת-אלוף בצה"ל וכיהן בין היתר כראש מטה פיקוד העורף.
ביוגרפיה
שמחי גדל במושב הודיה, בנם של שלום ונורית, זוג הורים יוצאי תימן. למד בפנימייה ובבית הספר התיכון על שם מיי בויאר בירושלים. במהלך לימודיו היה יו"ר מועצת התלמידים.
התגייס לצה"ל ב-1983 ושירת במשך חמש שנים בחטיבת גולני. הוא שירת בפלחה"ן גולני ופיקד על פלוגה בחטיבה. לאחר לימודי תואר ראשון מונה ב-1992 לסגן מפקד גדוד בחטיבת הנח"ל. בתקופת מהומות מנהרת הכותל שימש סגן מפקד גדוד חרוב, ששישה מחייליו נהרגו בסמוך לקבר יוסף. ב-1996 מונה למפקד הגדוד, בהמשך כיהן כמפקד בא"ח "אדם", לאחר מכן שימש קצין אג"ם של אוגדת עזה. לאחר שהועלה לדרגת אלוף-משנה שירת כמפקד חטיבת הערבה, ולאחר מכן פיקד על מחוז דרום של פיקוד העורף. ב-2008 מונה למפקד בה"ד 16, בית הספר הלאומי לחילוץ, להצלה ולהתגוננות אזרחית. במהלך מבצע עופרת יצוקה מונה בנוסף גם למפקד נפת שדרות ועוטף עזה. בעקבות רעידת האדמה בהאיטי היה חבר במשלחת החילוץ והרפואה הישראלית. בשנת 2010 מונה לנספח צה"ל בסין.
בשנת 2013 קודם לדרגת תת-אלוף ומונה לראש מטה פיקוד העורף, תפקיד אותו ביצע עד חודש אוגוסט 2016.
בפברואר 2017 הודיע השר לביטחון הפנים, גלעד ארדן, על בחירתו בשמחי לנציב כבאות והצלה. ב-6 במרץ 2017 הוענקו לו דרגות רב-טפסר והוא נכנס לתפקידו.
במהלך 2017 התפרסם כי רב מערך הכבאות, סגן-טפסר הרב מנחם פרל, התפטר מתפקידו לאור התנהלותו של שמחי, בין היתר על רקע דרישתו מהכבאים לגלח את זקנם. הרב דוד לאו, הרב הראשי לישראל, גיבה את ההתפטרות במכתב.
תקופת כהונתו של שמחי מאופיינת בשורה ארוכה של עימותים בינו לבין ארגון עובדי מערך הכבאות, בין היתר על רקע טענות ההסתדרות כי שמחי מתנכל לנציגי העובדים בארגון. שמחי עצמו התבטא לא אחת והבהיר כי הוא סבור שיש להגביל את זכות השביתה של עובדי מערך הכבאות. עם זאת לאורך שנות כהונתו התירו בתי הדין לעבודה מספר פעמים את צעדיהם הארגוניים של העובדים, והבהירו כי הם נעשו במידתיות.. במסגרת המאבק בין הצדדים נערכו גם מספר הפגנות של כבאים ושל נשות כבאים מול ביתו של שמחי.
חיים אישיים
שמחי נשוי לאורית ואב לשלושה ילדים, מתגורר בגדרה. בעל תואר ראשון בכלכלה ובמדע המדינה מאוניברסיטת בר-אילן ותואר שני במנהל עסקים.
אבות לא משמורנים
תהליכי גירושין בין בני זוג הורים לילדים מייצרים, ברובם, מצב בו אחד ההורים הוא המשמורן ולהורה השני נקבעים זמני שהות עם הילדים. במקרי גירושים רבים אבות מוצאים עצמם במציאות בה הם אינם המשמורנים על ילדיהם ומציאות זו מפגישה אותם עם אתגרים.
גיבוש זהות של אבות לאחר גירושים
במצבי פרידה וגירושים מתעצם המתח שבין תפיסת האדם את עצמו כאב מפרנס ומטפל לבין הביצוע בפועל של תפקידים אלו והדימוי העצמי ההורי של האב סופג פגיעה. בעקבות הגירושין מתפרק התא המשפחתי ונוצרים שני תאים משפחתיים. בעקבות זאת חל שינוי משמעותי לא רק בתפקיד האם אלא גם בתפקיד האב. מתפקיד של אב ובעל בתוך המשפחה לפני הגירושין עובר האב לתפקיד האב הלא משמורן אשר חי במשק בית נפרד מילדיו. מבחינת היחסים בין הילד לבין האב, היוצא מן המערכת המשפחתית, חלים תמורות משמעותיות בכך שהאב הופך להיות אורח מבקר ומתוך כך מתחלפת זהותו ההורית ומשתנים תפקידיו כלפי ילדיו. בין היתר, כאשר הילדים נמצאים עם האב, אזי הוא אחראי עליהם בכל המובנים, בלי תמיכה של המבנה המשפחתי שהיה קיים לפני הגירושין, כאשר הביקור נגמר יחסים אלו נקטעים.
בעת המעבר לגירושים קיים שינוי במעמד ההורי של האב. מהורה "מחזיק" להורה לא מחזיק" או "הורה מבקר". ממפרנס המשפחה למשלם דמי מזונות. כמו כן, יציאתו של האב מחוץ למשפחה משנה את הקשר שבין האב לילדיו ומאחיזתו הקבועה במערכת המשפחתית, והיא עלולה לעורר תחושות של פיצול והתפרקות. רבים מהאבות במעבר הגירושים מתארים מצוקה רגשית, תחושת השפחה, יאוש ושלילת זכויות.
ישנם סוגי קשיים אופייניים לאב שעובר לתפקיד אב לא משמורן: האב מתקשה להחליט כיצד לנהוג כלפי ילדיו, כלפי אשתו לשעבר, כלפי משפחותיהם וכלפי חבריהם וזאת בשל העדר הגדרת תפקיד ברורה של האב הלא משמורן וכפועל יוצא מכך האב מתקשה לבנות את תפקידו החדש. לאחר הפרידה האב חווה אובדנים רבים כגון, פרידה רגשית ופיזית ממעגל של משפחה וחברים. עבור אב ישנו אובדן נוסף, אובדן אחד מתפקידיו המרכזיים כהורה שילדיו הם חלק מחיי היום יום שלו. טרם הפרידה מבת הזוג, עצם הימצאותו של האב בבית עם ילדיו אפשרה לו להגשים את תפקודו ההורי באופן אינטואיטיבי כדבר שבשגרה וכעת עליו לקיים את הורותו בתנאים מגבילים אשר מקשים על המשכיות הקשר שהיה קים לפני הגירושין עם ילדיו. כל סדר יומו של האב הלא משמורן עובר תהפוכות ושינויים, מסדר יום שסבב במידה זו או אחרת סביב הילדים וכלל טיפול בהם האב נאלץ להסתגל ללוח זמנים חדש אשר בו הופכים הילדים מבחינת זמן ונפח פעילות למשניים. אב אשר קודם היה חלק מהמשפחה בבית הופך להיות גורם חיצוני לא שייך ומנותק מהאירועים היומיים בחיי הילדים. עד שהאב נפגש עם ילדיו האירועים, גם הדרמטיים ביותר, שקרו להם מקבלים משמעות אחרת או נשכחים.
מאפייני היחסים בין אבות לא משמורנים וילדיהם
ב. מיעוט מעורבות בקבלת החלטות הנוגעות לילדים – במרבית המקרים קשורה מידת המעורבות למערכת יחסי האב עם האם ונכונותה לשתף את האב. כן נמצא כי נכונות האם לשתף את האב עולה ככל שהאב משלם דמי מזונות קבועים ובאופן קבוע.
ג. קושי להוות דמות סמכותית ודגש על סיפוק מתנות ותכנים של בידור ושעשוע – ההסבר לכך נעוץ בעובדה שמפגשים רבים מתקיימים שלא בסביבה הביתית של הילד כך שאין אפשרות לבנות שגרה משותפת. כמו כן קשור דפוס זה לחשש מפני אובדן הקשר עם הילדים ולרצון לשמר מוטיבציה מצד הילדים להיות בקשר עם האבות. האבות מרבים לקנות לילדים מתנות ולהעביר את הזמן המשותף בבילוי בדרך זו הם מתמודדים עם רגשות האשם שלהם ומנסים לפצות את הילדים על חסרונם. בדרך זו האבות מפגינים את אהבתם לילדים האבות הלא משמורנים לרוב אינם בונים מסגרת של חוקים ברורים ואינם דורשים משמעת מחשש שדרישה זו תביא להתרחקות הילדים מהם.
גורמים אישיים הקשורים ומשפיעים על תפקוד האב הלא משמורן
1. הערכה עצמית חיובית – אבות לא משמורנים עם הערכה עצמית חיובית לגבי תפקודם כאבות ממלאים תפקיד אקטיבי ומעורב יותר עם ילדיהם. הערכה עצמית כוללת מרכיבים של ביטחון עצמי, תחושת מסוגלות והתאמה לתפקיד האב, תחושת חיוניות וחשיבות עבור הילדים והרשת משמעותיות בקשר עם הילדים .2. שביעות רצון מסטאטוס ההחזקה – קיים קשר חיובי בין מערכת יחסים בתדירות גבוהה בין האב הגרוש לילדיו לבין שביעות רצונו לגבי הסדר הגירושים הקיים.
3.זהות עצמית הורית בולטת – אבות לא משמורנים אשר זהותם ההורית (מטפל, מזין) בולטת יותר בהשוואה לזהויות אחרות (בעל, בן) מעורבים יותר בקשר עם הילדים ומעורבים יותר בחיי ילדיהם.
4. השכלת האב – ככל שהאב הלא משמורן משכיל יותר, כך הוא מעורב יותר בחיי הילדים.
אבות שהקשר עם ילדיהם נפגע חשופים יותר לפגיעה בכמה מישורים : בעיות בריאות כגון בעיות אכילה, בעיות בשינה, שתייה חריפה, בעיות רגשיות המתבטאות בדיכאון קשיי תפקוד ובעיות בעבודה.
40 (מספר)
40 (במילים: ארבעים) הוא המספר הטבעי הבא אחרי 39 ולפני 41. בספרות יווניות המספר מיוצג על ידי האות מו, ובגימטריה על ידי האות מ'.
במתמטיקה
40 הוא מספר הרשאד ומספר אורתוגונלי.
בתנ"ך
המספר 40 בתנ"ך ובחז"ל מבטא חילוף ושינוי ממצב קודם, זה יכול להיות בנפשו או בטהרתו, במהותו או בקנינו.
מיתוג מעגלים
בתקשורת וברשתות מחשבים, מיתוג מעגלים (באנגלית: Circuit switching) היא שיטה להתקשרות כך שלפני העברת חבילות מידע בין תחנת המקור לתחנת היעד יש להקים "מעגל" (או ערוץ תקשורת) ייעודי להתקשרות (session) זו. כל עוד ההתקשרות ממשיכה, מידע אחר לא יכול לעבור באותו ערוץ תקשורת. רשתות טלפונים ישנות הן דוגמה מובהקת למיתוג מעגלים - היה צריך לבקש מהמרכזיה לחבר את המתקשר אל היעד בין אם ישירות או דרך מרכזיה אחרת, ובכל אופן בסופו של דבר היה צורך ליצור באופן פיזי מעגל חשמלי בין שני מכשירי הטלפון.
כיום רשתות תקשורת המשתמשות במיתוג מעגלים חולקות את אותו כבל תקשורת בין מספר ערוצים על ידי איפנון כל אחד מהערוצים בתדר שונה, אך עדיין לכל ערוץ מוקצה תדר ייחודי שמשמש להתקשרות בין שתי תחנות בלבד בכל רגע נתון.
החסרון במיתוג מעגלים הוא בניצול מלוא רוחב הפס לאורך הזמן: כאשר מוקצה ערוץ תקשורת לצורך התקשרות, ובמהלך ההתקשרות רוחב הפס לא מנוצל במלואו או שקיימים פרקי זמן בהם לא מועבר מידע כלל - אף אחד אחר לא יכול להשתמש בערוץ התקשורת עד שההתקשרות לא מסתיימת.
קישורים חיצוניים
Multiplazione
הבריחה הגדולה (סרט)
הבריחה הגדולה הוא סרט קולנוע אמריקאי משנת 1963, המבוסס על בריחתם של שבויי בעלות הברית ממחנה השבויים הגרמני סטלאג לופט III במלחמת העולם השנייה במרץ 1944.
הסרט בכיכובם של סטיב מקווין, ג'יימס גארנר וריצ'רד אטנבורו מבוסס על ספר בעל שם זהה מאת פול בריקהיל המתאר את הבריחה ההמונית ממחנה השבויים סטלאג לופט III בז'אגאן שהייתה אז חלק מגרמניה. הדמויות בסרט מבוססות על אנשים אמיתיים.
תקציר העלילה
המנהרה הראשונה באורך מאות מטרים מתגלית במקרה על ידי השומרים הגרמנים. גילוי המנהרה בשלב מתקדם כל כך גורם לארצ'יבלד אייבס שכבר נכשל בניסיונות בריחה קודמים לאבד תקווה. הוא רץ לעבר גדר המחנה והשומרים יורים בו למוות. באותו לילה מצליח קפטן הילטס לברוח כדי להשיג מידע על הסביבה, ולמחרת הוא מסגיר את עצמו ומוחזר למחנה. האסירים עוברים לחפור את המנהרה השנייה הנמשכת לאורך מאות מטרים ומגיעה עד לחורשה הסמוכה למחנה.
בליל הבריחה מצליחים 76 אסירים לצאת דרך המנהרה עד שהיא מתגלה. הם מתפצלים ומתחילים לברוח, אך רובם נתפסים או נהרגים. 50 מהאסירים שנתפסו נורים למוות על ידי אנשי הגסטפו.
התגובות לסרט
גם בשנים שלאחר מכן נחשב הסרט כמבוקש. הוא זוכה להקרנות בטלוויזיה הבריטית במיוחד בתקופת חג המולד. בסקר שנערך בבריטניה בשנת 2006 נבחר הסרט כאחד המועדפים לצפייה כסרט משפחתי בחג המולד.
ב-2009 חזרו שבעה מהשבויים למחנה לציון 65 שנה לבריחה וצפו בסרט. לדבריהם, המחצית הראשונה של הסרט מתארת בצורה אותנטית את החיים במחנה אם כי אחד מהם מתח ביקורת על הצגת דמותו של הילטס בצורה זוהרת ומשועשעת מדי בעוד שהאירועים עצמם היו קשים וכואבים עבור אלו שחוו אותם.
משוואת אוילר-לגראנז'
בחשבון וריאציות, משוואת אוילר לגראנז' היא משוואה דיפרנציאלית שפתרונותיה הם פונקציות שעבורן הפונקציונל סטציונרי (בנקודת אקסטרמום). המשוואה פותחה על ידי המתמטיקאי השווייצרי לאונרד אוילר ועל ידי המתמטיקאי האיטלקי-צרפתי ז'וזף לואי לגראנז' בשנות ה-50 של המאה ה-18.
מכיוון שפונקציונל גזיר סטציונרי בנקודות הקיצון המקומיות שלו, משוואת אוילר לגראנז' שימושית במיוחד בפתרון בעיות אופטימיזציה, שהן בעיות שמחפשות את הפונקציות עבורן פונקציונל נתון מקבל את ערכו המזערי או המרבי. הדבר דומה למשפט פרמה בחשבון דיפרנציאלי, לפיו פונקציה גזירה מקבלת ערכים מרביים או מזעריים בנקודת בהן הנגזרת שלה מתאפסת.
במכניקה אנליטית (במכניקה לגראנז'ית ליתר דיוק), עקרון המילטון גורס כי מערכת פיזיקלית תנוע במסלול בו הפעולה תהיה סטציונרית. לכן, תנועתה של מערכת פיזיקלית מתוארת על ידי משוואת אוילר לגראנז' עבור הפעולה שלה. עיקרון זה ידוע בשם "עקרון הפעולה המינימלית". במכניקה קלאסית, משוואת אוילר-לגראנז' שקולה לחוקי התנועה של ניוטון, אולם יש לה את היתרון של השימוש בקואורדינטות מוכללות, ולכן קל יותר לערוך בעזרתה הכללות.
היסטוריה
משוואת אוילר-לגראנז' פותחה בשנות ה-50 של המאה ה-18 על ידי אוילר ולגראנז', בהקשר של התעסקותם בבעיית הטאוטוכרון (בעיה העוסקת במציאת העקום עבורו הזמן הלוקח לגוף להחליק ללא חיכוך תחת השפעת כבידה אחידה, עד לנקודת הקצה, איננו תלוי בנקודת ההתחלה). לגראנז' פתר את הבעיה ב-1755 (יצוין כי לגראנז' לא היה הראשון; הויגנס פתר אותה כבר ב-1659), ושלח את פתרונו לאוילר. יחד פיתחו השניים את השיטה של לגראנז' ויישמו אותה גם במכניקה, מה שהוביל לניסוח הפורמליזם של המכניקה הלגראנז'יאנית. יתר על כן, חליפת המכתבים ביניהם הביאה בסופו של דבר למה שנקרא חשבון וריאציות.
ניסוח
משוואת אוילר-לגראנז' היא משוואה דיפרנציאלית (או מערכת של משוואות כאלה), שפתרונה הוא פונקציה ממשית q, המביאה את פונקציונל מהצורה לערך קיצון. כאן היא פונקציה ממשית גזירה בקטע \ [a,b]. מניחים את תנאי השפה, הקובעים את ערכי הפונקציה בקצות הקטע.
פורמלית, L היא פונקציה ממשית עם נגזרות חלקיות ראשונות רציפות:
תרגום בעיית הקיצון הזו למשוואה דיפרנציאלית נותן
אם המימד של המרחב X גדול מ-1, מתקבלת מערכת של משוואות דיפרנציאליות, אחת עבור כל רכיב:
דוגמה
בעיה: מהי הפונקציה f בתחום [a,b] שערכיה בקצה נתונים,, כך שאורך הגרף המתאר את הפונקציה הוא הקצר ביותר? אורכה של עקומה בין שני קצוות נתון על ידי.
נסמן את האינטגרנד (הפונקציה עליה מחושב האינטגרל) ב-L:. נחשב את הנגזרות המופיעות במשוואת אוילר-לגראנז':
נציב אותן במשוואה ונקבל:
לכן, הביטוי הוא קבוע, ולכן נגזרת הפונקציה המבוקשת \ y'(x) קבועה. פונקציה שנגזרתה קבועה היא קו ישר, וזוהי הוכחה וריאציונית לעובדה הגאומטרית הידועה, שקו ישר הוא העקום הקצר ביותר המחבר שתי נקודות במישור.
חלקיק בשדה כוח משמר
תנועתו של חלקיק הנע בשדה כוח משמר (למשל, שדה כובד) נקבעת על ידי הדרישה שהפעולה תהיה סטציונרית, וזאת לפי עיקרון המילטון. הפעולה עבור מערכת זו מתוארת על ידי:
כאשר \ x(t) הוא מיקומו של החלקיק בזמן t, ו-\ \dot{x} היא הנגזרת של x לפי הזמן, או מהירותו. L הוא הלגראנז'יאן של המערכת - ההפרש בין האנרגיה הקינטית לאנרגיה הפוטנציאלית:
כאשר \ m היא מסת החלקיק, \ v_i הוא רכיב המהירות ה-i במערכת קואורדינטות קרטזיות, ו-\ U היא האנרגיה הפוטנציאלית המתאימה לכוח המשמר.
במקרה זה, הלגראנז'יאן איננו תלוי בארגומנט הראשון שלו - הזמן. לפי משפט נתר, סימטריה שכזו של הלגראנז'יאן מתאימה לחוק שימור כלשהו. במקרה הספציפי דנן, האינוואריאנטיות של הלגראנז'יאן ביחס לזמן מלמדת על שימור אנרגיה. נמצא כעת את הנגזרות החלקיות:
כאשר הכוח הוא, ו-\ p הוא התנע. הצבת אלו במשוואת אוילר-לגראנז' שקיבלנו, תניב מערכת של משוואות דיפרנציאליות מסדר שני עבור הקואורדינטות המתארות את מסלול החלקיק:
בכתיב וקטורי, נקבל כי: או, שהוא החוק השני של ניוטון.
תורת השדות
תורות הנוגעות לשדות, כמו תורת השדות הקלאסית ותורת השדות הקוונטית, עוסקות בקואורדינטות רציפות, וכמו במכניקה קלאסית, יש להן את משוואת אוילר-לגראנז' המתארת את התנועה בשדה:
פונקציות במספר משתנים
הכללת המשוואה לממדים גבוהים יותר מגיעה מתוך התבוננות בפונקציה בעלת n משתנים. אם Ω הוא משטח כלשהו, אז
נמצא בנקודת קיצון אם הפונקציה f מקיימת את המשוואה הדיפרנציאלית החלקית
כאשר n=2 ו-L הוא פונקציונל האנרגיה, ניתן לקבל את בעיית שטח הפנים המינימלי (ראו בועת סבון).
מצוק פאונדרז
מצוק פאונדרז או מתלול פאונדרז (באנגלית: Founders Escarpment) הוא מצוק בולט ממערב לפסגות פאונדרז, ברכס הריטג' שבאנטארקטיקה.
המדרון משתרע בין קרחון מינסוטה וקרחון ספלצטוסר.
מקור השם
שמו של המצוק ניתן לו על ידי משלחת החקר הגאולוגי של אוניברסיטת מינסוטה שחקרה את האזור בין השנים 1964–1963.
המצוק נקרא על שם פסגות פאונרז הסמוכות לו. הפסגות קרויות על שם המייסדים של ארצות הברית, כמו אתרים רבים אחרים ברכס הריטג' (רכס "המורשת") הקשורים להיסטוריה של ארצות הברית.
מנוע השראה ישר
מנוע השראה ישר (LIM,מאנגלית - Linear Induction Motor) הוא מנוע חשמלי המבוסס על השראה מגנטית. מנועים מסוג זה הם למעשה מנוע חשמלי רגיל ש"נפרש" כך שהסטטור שלו אינו בצורת מעגל אלא מהווה מסילה ישרה, ובמקום כוח פיתול הוא יוצר כוח בכיוון קבוע. מנועים כאלה, כשהם משולבים במסילה משמשים להסעת קרונות רכבת ריחוף מגנטי, רכבות הרים ואף להנעת רכיבי ייצור זעירים במפעלי תעשייה בדיוק גבוה ביותר.
אופן הפעולה
המנוע פועל על עקרון ההשראה המגנטית. בחלקים המיועדים לכך וקבועים במסילה, מוזרם זרם חשמלי המייצר שדה מגנטי. מגנט זה (הנקרא סטטור) מושך אליו מגנט אחר, לעיתים מגנט קבוע הנמצא בחלק המונע כמו קרון רכבת וכדומה. כאשר הקרון מתקרב לסטטור בגלל השראה מגנטית החשמל אל הסטטור נפסק, ומועבר לסטטור הבא, שמושך את הקרון הלאה, וחוזר חלילה. מנועים אלו פועלים ללא חלקים נעים, ויכולים לגרום לתנועה בדיוק גדול מאוד ובכוח רב.
ברכבות ההרים הטכנולוגיה מאפשרת עצירה מוחלטת מיידית, שליטה בתאוטות ותאוצות, הרמת הקרונות בנסיקה וצלילה אנכיים, וכן כניסה ללולאות תוך כדי שליטה מדויקת במהירות ובתיזמון בין הקרונות. במערכות הייצור, המנועים דואגים לתנועה מדויקת ועצירה במקום הנכון ללא חלקים נעים ונשחקים, ובאופן אמין ביותר.
העיתונאים
העיתונאים היא סדרת טלוויזיה ישראלית תיעודית בשישה פרקים, ששודרה בערוץ yes דוקו, החל מ-8 ביוני 2011.
בתקופה האחרונה העיתונות המודפסת בישראל עוברת טלטלה חסרת תקדים. הקוראים נוטשים, המו"לים והאינטרסים העסקיים מתערבבים, פוליטיקאים מאיימים, יחצנים משתלטים ואינטרסים שונים משפיעים על המוצר העיתונאי. על רקע כל אלה ניצב העיתונאי, נקרע בין אידיאלים, דאגות פרנסה, שאיפות קריירה והדאגה לעתיד המקצועי כולו.
הסדרה מציגה את התקשורת הישראלית מנקודת מבטו של העיתונאי: עיתונאי השטח שלא מפסיקים לחפש את הסיפור מול התחרות של הטלוויזיה והאינטרנט; העיתונאי שמנהל תחקירים נגד ראש הממשלה, וגם את כתבי הרכילות והפלילים שנאבקים על ידיעות בעמוד הראשון.
הסדרה מלווה בזמן אמת עיתונים שנסגרים ונאבקים על קיומם, עיתונאים שמפוטרים ממקומות עבודתם ומו"לים שנאבקים אחד בשני, וחושפת את מאחורי הקלעים, על הטלטלות, המאבקים, היצרים והסכסוכים של עולם העיתונות המודפסת.
בסדרה משולבים ראיונות עם כמה מהעיתונאים הבכירים בישראל, בהם: רינו צרור, מתי גולן, רביב דרוקר, ניר גונטז', יעל גבירץ, חנוך מרמרי, מיקי רוזנטל, בן כספית, רמי רוטהולץ.
ארוסטאר
{{פירושונים|* ארוסטאר (חברה) – יצרנית מטוסים רומנית
ראו גם
}}
פול בגאלה
פול אדוארד בגאלה (באנגלית: Paul Edward Begala; נולד ב-12 במאי 1961) הוא יועץ פוליטי ופרשן אמריקאי. שימש כיועץ בכיר לקמפיין המוצלח של ביל קלינטון בבחירות לנשיאות 1992. משמש גם כפרשן ברשת CNN וכן כפרופסור חבר למדיניות ציבורית באוניברסיטת ג'ורג'טאון.
ביוגרפיה
בגאלה נולד בניו ג'רזי, בנם של אם אירית-אמריקאית, מרגרט (לבית קאס) ואב ממוצא הונגרי, דייוויד בגאלה. הוא גדל במיזורי סיטי שבטקסס, פרוור של יוסטון, שם עבד אביו באזור בשוק מכירות הנפט. הוא סיים תואר ראשון בממשל ותואר .J.D במשפטים באוניברסיטת טקסס באוסטין.
הוא תמך בקמפיין של הילרי קלינטון במרוץ לנשיאות 2008, ולאחר מכן הביע את תמיכתו במועמד הדמוקרטי דאז ברק אובמה. הוא תמך בקלינטון גם בבחירות לנשיאות 2016.
בגאלה נשוי ואב לארבעה, ומתגורר בווירג'יניה. הוא קתולי באמונתו.
מאה שנים... מאה גיבורים ונבלים
מאה שנים... מאה גיבורים ונבלים היא רשימה של גיבורים ונבלים הנחשבים לטובים ביותר, כפי שנקבע על ידי מכון הסרטים האמריקאי, על פי סקר של יותר מ-1,500 אנשי תעשיית הקולנוע, אשר בחרו מתוך רשימה של 400 מועמדים. הרשימה פורסמה לראשונה בשנת 2003. הפרק שודר ברשת "CBS" בהנחיית ארנולד שוורצנגר. הפרק היה מועמד לפרס אמי.
ויליאם תומאס קוסגרייב
ויליאם תומאס קוסגרייב (באנגלית: William Thomas Cosgrave; 6 ביוני 1880 – 16 בנובמבר 1965) היה מדינאי אירי שימש כנשיא הראשון של המועצה המבצעת של מדינת אירלנד החופשית, בין 1922 ובין 1932. תואר זה מקביל לתואר "ראש ממשלה".
חייו
ו.ט. קוסגרייב, כפי שהיה מכונה בפי כל, נולד בדבלין. הוא הצטרף ל"מתנדבים האירים" בשנת 1913. בשנה זו עמד להתקבל חוק "שלטון הבית" לאירלנד, בניגוד לדעתם של אנשי הצפון הפרוטסטנטים. אלו הקימו גדודים ואיימו לעלות על דבלין. בתגובה לכך הוקמו גדודי מתנדבים קתולים אשר נקראו "המתנדבים האירים". גדודים אלו היוו את עיקר כוח האדם למורדי מרידת חג הפסחא, בדבלין בשנת 1916 נגד השלטון הבריטי במדינה.
במרידת חג הפסחא השתתף קוסגרייב כלוחם, ואף נעצר ונדון למוות. עונשו הומתק למאסר. בעודו בכלא נבחר לשמש כחבר הפרלמנט הבריטי מטעם מפלגת שין פיין, בבחירות המשנה שהתקיימו בשנת 1917, ולאחר מכן שמר על כיסאו בבחירות 1918. בתקופה זו היו הפרלמנטים של אנגליה ושל אירלנד מאוחדים, ושין פיין נלחמה למען עצמאות אירית ולמען הפרדת הפרלמנטים. בבחירות אלו זכתה שין פיין ב 73 מתוך 105 המושבים השמורים לנציגי אירלנד בפרלמנט.
ב-21 בינואר 1919 התכנסו חברי הפרלמנט מטעם שין פיין אשר לא היו במעצר, והכריזו על עצמם כפרלמנט האירי העצמאי, או ה"דאל הראשון". קתאל ברויה נבחר כנשיא הפרלמנט, ובאפריל התפטר לטובת איימון דה ואלירה, אשר נמלט מן הכלא.
אנשי הדאל טענו כי הם הפרלמנט של "הרפובליקה האירית", וכי זכותם לשלוט באי כולו. הכרזת העצמאות של הדאל לא הוכרה על ידי אף מדינה בעולם פרט לברית המועצות בהנהגתו של לנין.
אף על פי שהיה בין הפוליטיקאים המנוסים מטעם חברי הפרלמנט, קוסגרייב לא נמנה עם הנהגת המפלגה. למרות זאת, צירף אותו דה ואלירה לממשלתו כ"שר לעניינים מקומיים", בשל היותם ידידים.
באוגוסט 1922 מתו גריפית' וקולינס בזה אחר זה. גריפית' מת באופן טבעי, כתוצאה מן המאמץ והלחץ של אירועי הזמן. קולינס נרצח ממארב מתוכנן של תומכי דה ואלירה. כאשר גריפית' וקולינס בין המתים, ודה ואלירה מנהיג את חבורת הפורשים, איבדה המדינה הצעירה את שלוש הדמויות החזקות שהובילו אותה מאז מרידת חג הפסחא. הנהגת הכוחות התומכים בהסכם האנגלו-אירי נפלה עתה לידי קוסגרייב, בשל העבר שלו כפוליטיקאי מנוסה.
בשלב זה "שלטו" שלוש ממשלות באירלנד. "ממשלת" הפורשים של דה ואלירה, "הדאל השני" בראשו עמד גריפית', והממשלה הזמנית שהוקמה על פי האמנה האנגלו-אירית בראשה עמד קולינס. קוסגרייב קיבל לידיו את הנהגת הדאל, ואת ראשות הממשלה הזמנית. כאשר, על פי הוראות ההסכם, קמה המדינה האירית החופשית באופן רשמי בשנת 1922 היה קוסגרייב לראש ממשלתה הראשון, תפקיד שכונה "נשיא המועצה המבצעת".