cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
פארק צ'ו-יאנג
פארק צ'ו יאנג (בהנגול: 박주영; ) הוא כדורגלן דרום קוריאני המשחק בעמדת החלוץ.
קריירה
פארק, יליד טגו, כיכב בצעירותו במדי נבחרת קוריאה הדרומית עד גיל 20 בתחרויות בינלאומיות שונות לנבחרות צעירות. בשנת 2005 החל לשחק בליגה הקוריאנית בקבוצת סיאול. במונדיאל 2006 שיחק בהרכב נבחרתו במשחקה מול. בשנת 2008 עזב את קוריאה לאחר שחתם בקבוצת מונקו.
במהלך מונדיאל 2010 כבש שער במשחק נבחרתו נגד, לאחריו עלתה קוריאה הדרומית לשלב שמינית הגמר בתחרות.
בקיץ 2011 חתם בארסנל. לאחר עונה לא מוצלחת שבה שיחק משחק אחד בלבד, הושאל לסלטה ויגו הספרדית ושם כבש את שער הבכורה שלו ב-22 בספטמבר 2012 מול חטאפה. בסך הכל כבש בעונה זו שלושה שערים במדי סלטה ויגו, ובקיץ 2013 חזר לארסנל.
Elated!
(בעברית: נרגש!) הוא המיני-אלבום השמיני של הזמרת-יוצרת אמריקאית בי מילר. האלבום יצא לאור ב-23 באוקטובר 2020, על ידי חברת התקליטים הוליווד רקורדס.
יום החוב האקולוגי
יום החוב האקולוגי (באנגלית: Earth Overshoot Day), הידוע גם בשם יום סיום המשאבים או יום החריגה, הוא התאריך בו דרישות הצריכה של האנושות עולות על כמות המשאבים שכדור הארץ יכול לחדש באותה השנה. בהסתכלות כלכלית, יום החוב האקולוגי השנתי מייצג את היום בו תם ה"תקציב" השנתי של כדור הארץ, והאנושות נכנסת לגירעון תקציבי סביבתי, ולמעשה צורכת משאבים על חשבון השנים הבאות.
התאריך משתנה משנה לשנה ומחושב על ידי Global Footprint Network, ארגון מחקר סביבתי. בשנת 2022 יום סיום המשאבים נקבע ל-28 ביולי.
מטרת חישוב החוב האקולוגי, היא להעלות את המודעות העולמית ל"גירעון האקולוגי" ולעורר פולמוס סביב ההשלכות של חברה אנושית בעלת צמיחה בלתי מוגבלת בעולם מוגבל.
יום החוב האקולוגי מחושב הן ברמה העולמית והן ברמה של כל מדינה ומדינה. למשל, בשנת 2021 יום החוב העולמי צוין בישראל ב-16 באפריל.
חישוב
חישוב תאריך סיום המשאבים נעשה על ידי חלוקת היכולת האקולוגית העולמית (כמות משאבי הטבע שנוצרו על ידי כדור הארץ באותה שנה; באנגלית biocapacity) בטביעת הרגל האקולוגית העולמית והכפלתה ב-365 (366 בשנים מעוברות), מספר הימים בשנה. היכולת האקולוגית היא היכולת של המערכות האקולוגיות לייצר חומרים ביולוגיים המשמשים בני אדם ולספוג את חומרי פסולת שנוצרים על ידי בני אדם.
טביעת הרגל האקולוגית העולמית מחושבת כסך טביעות הרגל האקולוגיות של כל מדינות העולם.
רקע
אנדרו סימס ממכון החשיבה הבריטי, הקרן החדשה לכלכלה, פיתח את הרעיון של יום החוב האקולוגי. Global Footprint Network, ארגון שותף בקרן החדשה לכלכלה, לקח על עצמו, מדי שנה, לציין את המודעות למשאבים המוגבלים של כדור הארץ.
לאורך רוב ההיסטוריה, האנושות השתמשה במשאבי הטבע לצרכיה ושחררה פחמן דו-חמצני בקצב שתואם את היכולת של כדור הארץ לייצר ולעבד חומרים. אך בתחילת שנות ה -70 של המאה העשרים, צריכת בני האדם עברה סף קריטי והחלה לעלות על מה שכדור הארץ יכול להפיק.
ביקורת
במאמר שפורסם ב-2013 על ידי חוקרים אמריקאים, נטען כי חישוב טביעות הרגל האקולוגית של מדינות אינו מדויק ועל כן גם חישוב יום החוב האקולוגי אינו מדויק.
הקרן לאבנים ומתכות יקרות של הפדרציה הרוסית
הקרן לאבנים ומתכות יקרות של הפדרציה הרוסית או רשמית הקרן הממלכתית לאבנים ומתכות יקרות לאחסון, ניפוק ושימוש במתכות יקרות ואבני חן של רוסיה תחת משרד האוצר (ברוסית: Государственное учреждение по формированию Государственного фонда драгоценных металлов и драгоценных камней Российской Федерации, хранению, отпуску и использованию драгоценных металлов и драгоценных камней (Гохран России) при Министерстве финансов Российской Федерации), הידוע בכינויו גוחרן רוסיה (Гохран России) או Gokhran (Гохран) הוא מוסד ממלכתי תחת משרד האוצר הרוסי, האחראי על קרן המדינה של אבנים ומתכות יקרות של הפדרציה הרוסית.
הקרן נוצרה בהחלטת הממשלה מ-21 בנובמבר 1996. היא אחראית לרכישה, אחסון, מכירה ושימוש במתכות יקרות, אבנים יקרות, תכשיטים, סלעים ומינרלים על ידי קרן המדינה. הקרן מנהלת את קרן היהלומים הממשלתית שאחראית אחזקת כל היהלומים והתכשיטים בשטח הקרמלין, כולל הכתר הקיסרי ותכשיטי האימפריה הרוסית השמורים ב.
היסטוריה
הקרן החלה את דרכה כקרן התכשיטים של הצאר (Царская рентерия), שנוצרה על ידי פיוטר הראשון ב־11 בדצמבר 1719, על פי צו שקבע את צורת האחסון הממלכתית של חפצי ערך השייכים לרוסיה.
הקרן המודרנית נוצרה בשנת 1920 על פי צו של הסובנרקום מפברואר 1920 כמאגר תכשיטים ממלכתי.
באוקטובר 1921 נמסרו לקרן כל התכשיטים שהיו ברשות המשטרה החשאית (צ'קה), שבעבר היו לה מחסנים משלה. אוצר הקרן מצד הצ'קה היה גלב בוקיי. באותה שנה התגלו מעילות גדולות: בוקיי, מטעם לנין, חקר את המקרה הזה וריכז רשימה של 100 חשודים בארגון מעילה. האשמים העיקריים היו שלושה עובדי הקרן – הבעלים לשעבר של מפעל חיתוך היהלומים באנטוורפן פוז'אמצ'י, שמאי היהלומים אלכסנדרוב ושלחס; שלושתם נורו בקיץ 1921. בנוסף, בעקבות תוצאות החקירה של בוקיי, נערכה רשימה של אלה שהעשירו את עצמם על חשבון המעילה. בסך הכל נורו 35 בני אדם במהלך החקירה (כולל 11 שמאים).
חלק מנכסי התרבות נמכרו בחו"ל. בשנים 1925–1926 פרסמה הקרן ארבעה גיליונות של הקטלוג המאויר "קרן היהלומים של ברית המועצות". על מנת למשוך קונים, הפרסום תורגם לאנגלית, צרפתית וגרמנית והופץ באירופה. פעילות הקרן הייתה מסווגת. אפילו להנהלת הבנק הממלכתי של ברית המועצות, שהקרן הייתה כפופה לו, לא היה מידע על כמות הזהב המאוחסן בקרן; רק ללנין דווח באופן אישי ומאוחר יותר לסטלין.
בשנת 1987 שונה שמו למאגר חפצי הערך הממלכתי של ברית המועצות (Государственное хранилищ ценностей СССР) תחת משרד האוצר של ברית המועצות.
בשנת 1991 קיבל הקרן קיבלה מעמד של הוועדה למתכות ואבנים יקרות (Комитета драгоценных металлов и драгоценных камней, Комдрагмет РФ) תחת משרד הכלכלה והאוצר של הפדרציה הרוסית. משנת 1992 הקרן הפכה לוועדת הפדרציה הרוסית למתכות ואבנים יקרות (Комитет Российской Федерации по драгоценным металлам и драгоценным камням, בראשי תיבות Росомдрагмет).
רכס בומרנג
רכס בומרנג (באנגלית: Boomerang Range) הוא רכס הרים צר בארץ אואטס, שבאנטארקטיקה.
בית כנסת כורזין - תפארת ישראל
בית הכנסת כורזין (או בשמו הרשמי "בית כנסת תפארת ישראל") הוא בית כנסת ירושלמי, המשלב בסדר התפילות נוסח ספרדי ואשכנזי ומנגינות מכל העדות. בית הכנסת נמצא ברחוב כורזין 5 (פינת רחוב בצלאל) בשכונת שערי רחמים, חלק משכונת נחלאות בירושלים. במקורו, הוא שימש בית כנסת ליוצאי טורקיה.
רכס בומרנג
הרכס ממוקם בצידו המערבי של קרחון סקלטון, ושל נווה סקלטון. הרכס ממוקם 57 קילומטרים מרכס ווסטר.
בית כנסת כורזין - תפארת ישראל
היסטוריה
בית הכנסת תפארת ישראל (נקרא בפי כל "בית כנסת כורזין" על שם הרחוב בו הוא שוכן) נוסד בשנות ה-50 על ידי קהילת יהודי "דיארבקיר" מטורקיה בשכונת נחלאות. הוא פעל כבית הכנסת של הקהילה עד שנסגר בשנת 2006 עקב מיעוט מתפללים.
רכס בומרנג
צורתו של הרכס מעגלית -כצורת בומרנג, והוא משתרע בכיוון צפון -דרום.
בית כנסת כורזין - תפארת ישראל
בית הכנסת המחודש
בית הכנסת לא היה פעיל במשך מספר שנים עד שבשנת 2009 מצאו צעירי נחלאות את המקום, שיפצו אותו, החיו אותו מחדש ויצרו סביבו קהילה המורכבת בעיקר מתושבי נחלאות והאזור. קהילת בית הכנסת מאופיינת ברובה באוכלוסייה דתית לאומית, רווקים ורווקות מה"ביצה" של נחלאות וזוגות צעירים לצד משפחות ברוכות ילדים וותיקות יותר. בית הכנסת מתייחד בנוסח התפילה המשלב מזרח ומערב – נוסח אשכנז משולב עם הנוסח הספרדי – ירושלמי וגם מנגינות מנוסחים אחרים מתקבלים. בהתאמה, גם ספרי התורה בבית הכנסת חלקם ספרדים וחלקם אשכנזים. על פי אתר בית הכנסת, חברי הקהילה מעידים על עצמם כי מטרתם היא "ליצור קהילה ובית כנסת המבטאים את אחדות עם ישראל על כל גווניו" וכי "נוסח התפילה של בית הכנסת משקף את הגוונים המיחדים את עם ישראל בשובו אל ארצו וכולל ניגונים מכל העדות (ספרדים, אשכנזים, תימנים)". בריאיון עם מי שייסד את בית הכנסת המחודש ומשמש גם כגבאי ומנהל הקהילה אהרון דרמון, הוא מספר שעם הקמתו מחדש של בית הכנסת, קשה היה להשלים מניין והיום הקהילה מונה מאות אנשים ובית הכנסת מתמלא כל שבת. בבית הכנסת מתקיימות תפילות בשבתות ובחגים, כמו גם פעילויות שונות, דתיות וחברתיות שיוזמת הקהילה. מעבר לשילוב הנוסחים, קהילת בית הכנסת נוהגת לשלב ילדים בחלק מהתפילות, לעשות קידוש קהילתי בראש חודש, סיורים מאורגנים בשכונת נחלאות וקידוש שמחת תורה עם מאות אנשים.
רכס בומרנג
אורכו של הרכס 33 קילומטרים.
בצפון הרכס ממוקמת פסגת אולמנד.
הקרן לאבנים ומתכות יקרות של הפדרציה הרוסית
היסטוריה
בשנת 1996, לאחר פירוק הוועדה, הקרן רוסיה הפכה שוב לחלק ממשרד האוצר והיא מדווחת ישירות לנשיא רוסיה.
רכס בומרנג
גובהו של הרכס, כ-1,634 מטרים מעל פני הים.
גילוי ומיפוי הרכס
הרכס מופה לראשונה, בשנת 1957, על ידי גאולוגים מהמחלקה הניו זילנדית של המשלחת הטראנס-אנטארקטית של חבר העמים הבריטי, אשר חקרה את אנטארקטיקה בין השנים 1956–1958.
מקור השם
שמו של הרכס ניתן לו בשנת 1957, על ידי הגאולוגים מהמחלקה הניו זילנדית.
הקרן לאבנים ומתכות יקרות של הפדרציה הרוסית
פרשת Golden ADA
פרשת Golden ADA החלה בשנת 1992, כאשר איש עסקים רוסי מהמעמד הבינוני אנדריי קוזלנוק הציע בפני בכירי הקרן (ואלה לממשלה) את הרעיון של חברה פרטית בדויה בארצות הברית שתסחור ביהלומים רוסיים. תוך עקיפת המונופול של דה בירס (מה שהצריך הלוואה של 500 מיליון דולר); באפריל 1993 Golden ADA, Inc התקשרה בהסכם עם הוועדה שעל פיו במאי-יוני 1993, Golden ADA, Inc, שלחה חפצי ערך מהקרן (יהלומים, מוצרי זהב וכסף, מטבעות) בסכום של 94.6 מיליון דולר. על פי חקירת המקרה, כספים אלה נגנבו ולא נכנסו לקופת המדינה.
רכס בומרנג
מקור השם
זהו שם תיאורי שניתן לו בשל דמיונו לצורת בומרנג.
הקרן לאבנים ומתכות יקרות של הפדרציה הרוסית
פרשת Golden ADA
יחד עם אנדריי קוזלנוק, ראש הקרן יבגני בצ'קוב, ראש אגף האוצר, התקציב והתפוצה לשעבר של ממשלת הפדרציה הרוסית איגור מוסקובסקי ומנכ"ל של חברת הבת של Golden ADA, Zvezda Urala, ניקולאי פיודורוב, הובאו לדין. האחרון נידון תחילה ל-3.5 שנות מאסר על ידי בית המשפט העירוני של מוסקבה אך שוחרר ממעצר על פי פסיקת בית המשפט העליון ב-14 בנובמבר. ביצ'קוב ומוסקובסקי שנידונו על ידי בית המשפט העירוני במוסקבה ל-3 שנות מאסר זכו לחנינה מבית המשפט העליון.
רכס בומרנג
לקריאה נוספת
• B.C. McKelvey, P.N. Webb & B.P. Kohn (1977), Stratigraphy of the Taylor and lower Victoria Groups (Beacon Supergroup) between the Mackay Glacier and Boomerang Range, Antarctica,New Zealand Journal of Geology and Geophysics, 20:5, 813-863, DOI: 10.1080/00288306.1977.10420685
הקרן לאבנים ומתכות יקרות של הפדרציה הרוסית
רכישת יהלומים
במהלך המשבר הפיננסי ב־2008, ממשלת רוסיה רכשה מיליארד דולר יהלומים מחברת היהלומים הרוסית אלרוסה, על מנת לתמוך בתעשיית כריית היהלומים הרוסית, תוך הימנעות מעומס בשוק היהלומים העולמי ובכך ירידה נוספת של מחירי היהלומים. תעשיית כריית היהלומים היא קריטית לכלכלת יקוטיה.
אחזקות אחרות
קרן היהלומים של רוסיה כולל כלל תכשיטי המדינה של האימפריה הרוסית.
השער ללא שער
השער ללא שער (בסינית:無門關) הוא ספר קואנים (חידות זן) של מורה הזן הסיני וו-מן הואי-קאי, המכונה "מומון". הספר ראה אור בסין בשנת 1228 והפך לאחד מהספרים הקלאסיים של הזן בודהיזם.
שם הספר
השם מסמן את הפרדוקס של הזן, המציג דבר והיפוכו ודורש מהקורא או התלמיד לדלג מעל למשוכה של חסר הפתרון הלוגי, כדי לחצות את המחסום ולזכות בהארה.
השם "השער ללא שער" עצמו אינו מהווה בהכרח תרגום מדויק של המקור הסיני. במקור המנדריני השם נראה כך: 無門關. ניתן לראות כי ישנם בו שני סימנים שונים לתיאור המילה "שער". האחד הוא 門 - mén, והשני הוא 關 - guān. לכן ניתן לשער כי הכוונה לשני פירושים שונים של המילה, והשם המתאים יותר הוא "המחסום ללא שער".
ק.ד. סנטה קלרה
קלוב דספורטיבו סנטה קלרה (בפורטוגזית: Clube Desportivo Santa Clara) מכונה '''ק.ד. סנטה קלרה או בקיצור סנטה קלרה''' הוא מועדון כדורגל מהעיר פונטה דלגדה, שבאיים האזוריים, פורטוגל.
השער ללא שער
שם הספר
בנוסף, עקב הדמיון בין שם המחבר - "וו-מן", ובין שני הסימנים הראשונים של שם הספר במנדרינית - 無門 - ייתכן שהכוונה היא לכך ששם הספר הוא "המחסום של וו-מן".
נקודת פיט (אנטארקטיקה)
גובהו של המצוק 90 מטרים מעל פני הים.
ק.ד. סנטה קלרה
המועדון מארח את משחקיו באצטדיון סאו מיגל המכיל 13,277 מושבים.
היסטוריה
סנטה קלרה עלתה לראשונה לליגה הבכירה לאחר שסיימה במקום השלישי בעונת 1998/1999 בליגת המשנה הפורטוגלית הסגונדה ליגה, אך כעבור שנה בלבד שבה לליגת המשנה לאחר שסיימה במקום האחרון בעונת 1999/2000 בפרימיירה ליגה. עונה אחת בלבד הספיקה לה בליגת המשנה, ואת עונת 2000/2001 היא סיימה עם אליפות הסגונדה ליגה תחת המאמנים מנואל פרננדס, וקרלוס מנואל שהחליף אותו במהלך העונה לאחר שזה עזב לספורטינג ליסבון בינואר 2001.
נקודת פיט (אנטארקטיקה)
המצוק ממוקם בצידו הדרומי של שפכו של קרחון ויקטורי.
ק.ד. סנטה קלרה
היסטוריה
אף על פי שהגיעה רק למקום ה-14 בעונת 2001/2002 בליגה הבכירה, סנטה קלרה נבחרה על ידי אופ"א להשתתף בגביע האינטרטוטו של אופ"א לשנת 2002 כאשר ויטוריה דה גימארייש פרשה, מפני שהייתה זקוקה לקיץ כדי לשפץ את אצטדיונה הביתי אצטדיון ד. אפונסו אנריקס עבור משחקי יורו 2004. במשחקה הראשון באירופה ניצחה סנטה קלרה 2–0 את שיראק הארמנית והעפילה לסיבוב השני לאחר שהשיגה תוצאת תיקו 3–3 בגומלין ו-5–3 בסיכום צמד המשחקים. בסיבוב השני פגשה סנטה קלרה את פ.ק. טפליצה הצ'כית היא הובסה בשני המשחקים 1–4 בבית ו-1–5 בחוץ והודחה. העונה בליגה גם כן לא הסתיימה טוב כשסנטה קלרה סיימה במקום הלפני האחרון וירדה לליגה השנייה בסיום עונת 2002/2003. את 15 העונות הבאות בילתה סנטה קלרה בליגת המשנה, כאשר בעונת 2014/2015 היה קרוב המועדון לרדת לליגה השלישית אך ניצל במחזורים האחרונים.
נקודת פיט (אנטארקטיקה)
המצוק מהווה את הקצה הצפון מזרחית של פתחו של מפרצון צ'ודומיר.
ק.ד. סנטה קלרה
היסטוריה
בסיום עונת 2017/2018, הצליחה סנטה קלרה של המאמן קרלוס פינטו שעזב בסיום העונה, לשוב לליגה הבכירה לאחר שסיימה במקום השני בליגת המשנה אחרי נסיונל מדיירה. בעונת החזרה שלה לליגה הבכירה עונת 2018/2019 הוביל ז'ואאו אנריקס יורשו של פינטו, את סנטה קלרה למקום העשירי בליגה שהיווה מיקום השיא של המעודון בליגה הבכירה. בעונה לאחר מכן עונת 2019/2020 הצליחה סנטה קלרה להתקדם מקום אחד נוסף וסיימה את העונה במקום התשיעי, אך בסיום העונה עזב אנריקס את המועדון. תחת יורשו דניאל רמוס סיים המועדון את עונת 2020/2021, במקום השישי מה שזיכה אותו בכרטיס לשלב המוקדמות השני של הליגה האזורית בעונת 2021/2022. סנטה קלרה הוגרלה לצמד משחקים מול פ.ק. שקופי הצפון מקדונית וגברה עליה פעמיים 2–0 בבית ו-3–0 בחוץ. והעפילה לסיבוב המוקדמות השלישי, שם הוגרלה נגד אולימפיה ליובליאנה הסלובנית וגם עליה גברה פעמיים 3–0 בסיכום שני המשחקים. בשלב הפלייאוף פגשה סנטה קלרה את פרטיזן בלגרד הסרבית, סנטה קלרה ניצחה 2–1 במשחק הראשון אך הפסידה 0–2 בגומלין והודחה. תחת המאמן דניאל רמוס סנטה קלרה נהנתה מעוד עונה טובה בליגה אותה סיימה במקום ה-7.
נקודת פיט (אנטארקטיקה)
על לשון היבשה ממוקם מחסה סרג'נטו קאבראל, שהוקם ב-18 בספטמבר 1964.
גילוי ומיפוי לשון היבשה
לשון היבשה מופתה לראשונה על ידי סקר שטחי חסות איי פוקלנד, בהתבסס על סקר שנערך על ידי סוקרים שיצאו ממפרץ התקווה באוגוסט 1945.
ק.ד. סנטה קלרה
אצטדיון
סנטה קלרה מארחת את משחקיה הביתיים באצטדיון סאו מיגל שבפונטה דלגאדה, העיר הגדולה ביותר באיים האזוריים, האצטדיון מכיל 13,277 מקומות.
נקודת פיט (אנטארקטיקה)
מקור השם
לשון היבשה נקראת על שמו של קי. איי. ג'יי. פיט (K.A.J. Pitt), שהיה רב החובל של הספינה פיצרוי (Fitzroy), אשר שימשה את סקר שטחי חסות איי פוקלנד.
לקריאה נוספת
• Žák, J., Soejono, I., Janoušek, V., & Venera, Z. (2012), Magnetic fabric and tectonic setting of the Early to Middle Jurassic felsic dykes at Pitt Point and Mount Reece, eastern Graham Land, Antarctica, Antarctic Science, 24(1), 45-58. doi:10.1017/S0954102011000599
• Defense Mapping Agency 1992, Sailing Directions (planning Guide) and (enroute) for Antarctica, P 278
קרא לי מאדאם (סרט)
קרא לי מאדאם (באנגלית: Call Me Madam) הוא סרט מוזיקלי אמריקאי בצבעי טכניקולור משנת 1953 בבימויו של ולטר לאנג, עם אתל מרמן, דונלד אוקונור, ורה-אלן וג'ורג' סנדרס בתפקידים הראשיים.
הסרט מבוסס על המחזמר "קרא לי מאדאם" עם שירים של אירווינג ברלין שהועלה בברודוויי ב-1950 ובוסט אנד ב-1952 וזכה בפרס טוני על המוזיקה.
קול שירתה של ורה-אלן מדובב על ידי הזמרת קרול ריצ'רדס.
תקציר העלילה
וושינגטון די סי 1951, סאלי אדמס (אתל מרמן) מתמנה לשגרירת ארצות הברית בליכטנבורג. סאלי היא אלמנה מיליונרית מאוקלהומה בזכות שדה נפט עשיר שנמצא באדמות אביה. היא ידוענית ואשת חברה מפורסמת בבירה ומכירה את כל הסנטורים והאנשים החשובים. לאחר שהיא מקבלת את כתב המינויו היא מציגה את עצמה בשיר "The Hostess with the Mostess".
בטקס היא מכירה את קנת גיבסון (דונלד אוקונור), עיתונאי מובטל וממנה אותו ליחצ"ן שלה כי אין לה מושג על דוכסות ליכטנבורג שגודלה כגודל ברוקלין.
בשגרירות היא נפגשת בפמברטון מקסוול (בילי דה וולף), ממונה על היחסים שמתייחס אליה בהתנשאות אך היא מעמידה אותו על מקומו ומשפילה אותו בכך שיפנה אליה בתואר מאדאם בלבד ("קרא לי מאדאם" - שם המחזמר).
סאלי מתקבלת על ידי הדוכס הגדול אוטו (לודביג שטוסל) ובדוכסית סופיה (ליליה סקלה), שר האוצר טנטינין (ולטר סלזק) וראש הממשלה סבסטיאן (סטיבן גריי) כולם מצפים שהיא תאשר הלוואה בסך 100,000 דולר לליכטנבורג. הבעיה שבפניה הם עומדים היא נישואיה של הנסיכה מריה (ורה-אלן), אחייניתו של הדוכס, לנסיך הוגו (הלמוט דנטין) מדוכסות סמוכה. אלה יהיו נישואי תועלת לשתי הדוכסויות אלא שלליכטנבורג אין כסף לשלם נדוניה לנסיך.
סאלי נפגשת עם שר החוץ גנרל קוזמו קונסטנטין (ג'ורג' סנדרס) ומתפתח ביניהם רומן אהבה. היא שרה לו על כסף - "Can You Use Any Money Today".
גיבסון הולך לקנות כובע צילינדר ונפגש בחנות עם מריה ואינו יודע שהיא נסיכה. הוא מתאהב בה מיד ושניהם שרים ורוקדים "It's a Lovely Day Today". הוא פוגש אותה שוב בארמון אך מתברר לאכזבתו שהיא אמורה להינשא להוגו. גם סאלי מאוכזבת לאחר שמקסוול רומז לה שאהבתו של קוזמו היא מזויפת ומטרתה להשיג את ההלוואה מארצות הברית. שני המאוכזבים שרים יחד "You're Just in Love".
בנסיכות נערך פסטיבל ומריה שרה ורוקדת את ריקוד האוקרינה. קוזמו נבחר לראש ממשלה בתקווה שישפיע על סאלי. מגיעה משלחת בראשות הסנטור גאלגר (אמורי פרנל) שמאשרת הלוואה אך קוזמו מסרב לקחת אותה ומתפטר וסאלי נאלצת לחזור לארצות הברית ביחד עם גיבסון המאוכזב.
בוושינגטון היא חוזרת לחיי החברה ומארגנת נשף גדול בו מוזמנים קוזמו שהוא כעת שגריר ליכטנבורג ומריה שוויתרה על כס המלכות כדי להגיע לארצות הברית ולחדש את קשריה עם גיבסון וכולם שמחים, שרים ורוקדים.
לי סונג-ג'ונג
לי סונג-ג'ונג (בקוריאנית: 이성종; ) הוא זמר דרום קוריאני וחבר בלהקת הבנים הדרום-קוריאנית Infinite, הנמצאת בניהול חברת התקליטים Woollim Entertainment ועשתה את הופעת הבכורה שלה ב-2010. סונג-ג'ונג הוא הצעיר ביותר מבין חברי הלהקה ולכן מכונה לעיתים קרובות כמאקנה (צעיר בקוריאנית). סונג-ג'ונג יחד עם חברי הלהקה, אל וסונג-יאול עשו את הופעת הבכורה שלהם כתת-להקה, Infinite F בנובמבר 2014 עם הוצאתו לאור של האלבום שלהם, Azur.
ביוגרפיה
לי סונג-ג'ונג נולד וגדל ביונגין, קוריאה הדרומית ב-3 בספטמבר 1993.
ב-15 בפברואר 2013 סיים סונג-ג'ונג את לימודיו בתוכנית המוזיקה המעשית של אוניברסיטת דאקיונג ואף קיבל את הפרס "כבוד הסטודנט של אוניברסיטת דאקיונג" יחד עם חברי הלהקה אינפינט שלמדו יחד אתו בתוכנית, אל, הו-יא, דונג-וו וסונג-קיו. חברי הלהקה התקבלו ללימודים באמצעות סינון מיוחד בתחילת שנת 2011.
Infinite
סונג-ג'ונג עשה את הופעת הבכורה שלו כחבר בלהקת הבנים הדרום קוריאנית, infinite בשנת 2010. הוא משמש כראפר ראשי ורקדן מוביל של הלהקה. הקבוצה ערכה את הופעת הבכורה שלה ב-9 ביוני 2010.
Infinite F
סונג-ג'ונג יחד עם חבריו ללהקה, אל וסונג-יאול עשו את הופעת הבכורה שלהם כתת-הלהקה Infinite F. זוהי תת-הלהקה השנייה של הלהקה. הם הוציאו לאור את האלבום שלהם ששמו Azur בשנת 2014.
מאונו קויביסטו
מאונו הנריק קויביסטו (Mauno Henrik Koivisto; 25 בנובמבר 1923 - 12 במאי 2017) היה פוליטיקאי פיני שכיהן כראש ממשלת פינלנד ולאחר מכן כנשיאה.
קויביסטו החל כשר האוצר בשנת 1966 בממשלתו של רפאל פאסיו, קודמו בתפקיד. הוא נבחר לראש ממשלת פינלנד בבחירות בשנת 1968 וכיהן עד שנת 1970. בשנת 1979 נבחר שוב לראש הממשלה עד שנת 1982.
במקביל לשתי הקדנציות שלו כראש ממשלה הוא שימש גם כיושב ראש מועצת המנהלים של הבנק המרכזי של פינלנד בשנים 1982-1968. בשנת 1982 הוא נבחר לכהן כנשיאה התשיעי של פינלנד בשתי קדנציות רצופות עד 1994. לקדנציה הראשונה קויוויסטו נבחר בסיבוב הראשון, ובבחירות לנשיאות ב-1998 התגברה התמיכה בו בכל מחוזות ההצבעה. הוא היה לנשיא הראשון במדינה מהמפלגה הסוציאל-דמוקרטית של פינלנד.
כאשר התפרקה ברית המועצות בסתיו 1991, חל שינוי גדול בהנהגתו של קויוויסטו. בספטמבר 1991 נעשתה פינלנד משוחררת מאמנת הידידות, שיתוף הפעולה והסיוע ההדדי (הסכם YYA) בין פינלנד לברית המועצות, והכינה את עצמה לחברות באיחוד האירופי ובנאט"ו.
מיי דזה
מֵיי דְזֶה (בסינית מסורתית: 梅賾, בסינית מפושטת: 梅赜, בפין-יין: méi zé, המאה ה4 לספירה), ידוע גם כמֵיי יִי (梅頤), היה מלומד קונפוציאני ופקיד ממשל בשושלת ג'ין המזרחית בסין העתיקה. הוא נולד בז'וּנְאָן (汝南, אזור ווּצָ'אנְג במחוז חוביי של היום) ושימש מושל בפיקוד יוּ'גָ'אנְג (豫章, כיום נָאנְצָ'אנְג במחוז גְ'יָאנְגְשִׂי). לאחר הקמת ג'ין המזרחית הוא הגיש עותק-לכאורה של אוסף הקלאסיקה של המסמכים של קוֹנְג אָנְגְווֹ, אשר קיבל הכרה רשמית בתור קלאסיקה קונפוציאנית למשך יותר מאלף שנים. אולם בהמשך הוכח כי גרסתו של מֵיי דְזֶה הייתה זיוף.
חייו
אביו שימש מושל מחוז צֶ'נְגְיָאנְג, ובעקבותיו קיבל גם מיי דזה תפקיד שלבסוף הביא לכך שקיבל את העותק של הקלאסיקה של המסמכים שפרסם את שמו. בהמשך שימש כמפקד צבאי, כפקיד מנהל אזרחי וכמושל. בתפקידו זה עסק גם בבלימת הצבאות המורדים שהביאו לבסוף לאסון יונגג'יה ולנפילת שושלת ג'ין המאוחדת, ובשל כך נעצר על ידי המדינאי וָאנְג דָאו, אם כי בדרך שוחרר על ידי אנשיו של המושל טָאו קָאן. אחיו הצעיר של מיי דזה, מֵיי טָאו, שירת בצבאו של וָאנְג דָאו.
ה"גילוי מחדש" של הטקסט הישן של הקלאסיקה של המסמכים
לאחר שאסון דונְגְגְ'יָה הביא לסופה של שושלת ג'ין המערבית ב-311 לספירה, החצר הקיסרית של ג'ין ברחה לכיוון דרום-מזרח, אל גְ'ייֵנְקָאנְג. הקיסר יְוֵּ'אן, ראשון קיסרי ג'ין המזרחית, ביקש מהציבור להגיש לחצר הקיסר ספרים על מנת לחדש את הספרייה הקיסרית שנהרסה במהלך המלחמה. מֵיי דְזֶה הגיש לקיסר עותק של הטקסט הישן של הקלאסיקה של המסמכים אשר "נתגלה מחדש", ביחד עם הקדמה שלכאורה נכתבה בידי קוֹנְג. מֵיי דְזֶה הסביר כי רכש את הטקסט מאדם בשם דְזָאנְג צָאו (臧曹), אשר בעצמו השיג אותם מלְיָאנְג לְיוֹ, בן-דוד של הרופא המלומד הידוע חְוָאנְגְפֿוּ מִי, וכי הוא הציל אותם מהשמדה במלחמה שחיסלה את ג'ין המערבית. גם דְזָאנְג צָאו וגם לְיָאנְג לְיוֹ כבר לא היו בין החיים כאשר הגיש את הספר, וכך קיבלה החצר הקיסרית של ג'ין את הגרסה כאותנטית, והיא נפוצה ברחבי האימפריה.
מורשת
הטקסט הישן של הקלאסיקה של המסמכים שהגיש מֵיי דְזֶה הפך לרב השפעה. במאה השביעית, בתחילת שושלת טאנג, המלומד קוֹנְג יִינְגְדָה פיקד על פרויקט "משמעות נכונה לחמש הקלאסיקות" (五經正義), דרכה הפך הטקסט הישן של מֵיי דְזֶה לגרסה הרשמית של הקלאסיקה הקונפוציאנית, והפרשנות "משמעות נכונה לקלאסיקה של המסמכים", כנראה פרי עטו של קונג, נעשתה לפרשנות הרשמית של הקלאסיקה. למרות שבמהלך השנים מלומדים רבים העלו ספקות לגבי האותנטיות של גרסתו של מֵיי, היא המשיכה להחזיק במעמדה הרשמי והייתה הגרסה המשפיעה ביותר של הקלאסיקה של המסמכים במשך יותר מאלף שנים, עד לזמנה של שושלת צ'ינג, אז הקדיש המלומד יֵן זְ'ווֹצ'וּ' את רוב חייו ללמידת הקלאסיקה, והוכיח בצורה חד משמעית כי גרסתו של מֵיי דְזֶה היא זיוף. ניתוח של פיסות הבמבוק של צִ'ינְגְחְווָה שנתגלו במאה ה21 מחזק את מסקנותיו של יֵן שכבר הפכו לדעה הרווחת.
ג'ון בויד
ג'ון בויד (באנגלית: John Boyd; נולד ב-22 באוקטובר 1981) הוא שחקן אמריקאי. מוכר מתפקידיו כארלו גלאס בעונה השמינית והאחרונה של סדרת הטלוויזיה "24"; ג'יימס אייבורי בסדרת הטלוויזיה "בונז" (בין השנים 2014–2017), וסטיוארט סקולה בסדרה "FBI".
ביוגרפיה
ב-2012 נישא לניקול וישס. לזוג יש שלושה ילדים.
קריירה
בויד החל את קריירת המשחק שלו בשנת 2005, והופיע בסרטים קצרים ובתפקידים קצרים שונים בסרטים. באותה שנה שיחק בסרט "בטי פייג' הידועה לשמצה" של הבמאית מרי הארון, שמבוסס על חייה של הדוגמנית משנות ה-1950 בטי פייג'. הוא גם התארח בפרק של הדרמה המשפטית "חוק וסדר", ואף חזר לתוכנית בשנת 2006, אך כדמות שונה.
בשנת 2010 לוהק לתפקידו הגדול הראשון, וכיכב כסוכן ארלו גלאס בעונה השמינית של סדרת הטלוויזיה "24" ברשת FOX. הוא שיחק גם בתפקיד אורח בסדרות "Suits" ו"פרינג'".
בשנת 2014 החל לשחק כסוכן מיוחד של ה-FBI בשם ג'יימס אייבורי בעונה העשירית של סדרת הטלוויזיה "בונז", ולאחר עזיבתו של ג'ון פרנסיס דיילי קיבל תפקיד ראשי בסדרה, עד לסיומה בשנת 2017.
בשנת 2019 החל לשחק בתפקיד מרכזי בעונה השנייה של סדרת הטלוויזיה "FBI".
אייפון 13
אייפון 13 ואייפון 13 מיני הם סמארטפונים אשר תוכננו, פותחו ושווקו על ידי חברת אפל. הם הדור ה-15 בסדרת מכשירי האייפון, ממשיכים את האייפון 12.
הסמארטפון נחשף ב-14 בספטמבר 2021 לצד האייפון 13 פרו ואייפון 13 פרו מקס באירוע מיוחד של אפל שנערך באפל פארק שבקופרטינו, קליפורניה.
מכשירי האייפון 13 ואייפון 13 מיני זמינים לרכישה מוקדמת בארצות הברית החל מ-17 בספטמבר 2021 ולרכישה מלאה החל מ-24 בספטמבר 2021.
עיצוב
האייפון 13 ו-13 מיני זמינים לרכישה בחמישה צבעים: שחור, לבן, כחול, ורוד ואדום. מבחינה חיצונית המכשירים כמעט זהים לקודמיהם בסדרה, אלא שהמצלמות האחוריות מסודרות באלכסון במקום אחת מעל השנייה. בנוסף, המגרעת בחלק העליון של המכשיר, שכוללת חיישן זיהוי פנים, קטנה ב-20% ביחס לאייפון 12.
חומרה
האייפון 13 ו-13 מיני, בדומה לאייפון 13 פרו, מכיל בתוכו את המעבד A15 Bionic של אפל. דגמי המכשיר מגיעים עם שלוש אפשרויות לאחסון פנימי: 128, 256 או ו-512 ג'יגה, וסך זיכרון RAM של 4GB. כמו כן, בדומה לדורות הקודמים, במכשיר אין שקע חיבור לאוזניות.
מסך
האייפון 13 מגיע עם מסך 6.1 אינץ' (15 ס״מ) בטכנולוגיית סופר רטינה XDR OLED. רזולוציית המסך היא 2532x1170 פיקסלים, עם צפיפות פיקסלים של 460 PPI וקצב רענון של עד 60 הרץ. האייפון 13 מיני מגיע עם מסך 5.4 אינץ' (14 ס"מ), ברזולוציה של 2340x1080 פיקסלים ועם צפיפות פיקסלים של 461 PPI.
מצלמה
האייפון 13 ו-13 מיני מגיעים עם מערך של שלוש מצלמות: מצלמה קדמית אחת ושתי מצלמות אחוריות, אחת רחבה והשנייה אולטרה-רחבה. המצלמות האחוריות כוללות חיישנים גדולים יותר שמאפשרים ליותר אור להיכנס פנימה, מה שתורם לצילומים בתנאי תאורה נמוכים. מערך המצלמות בגב המכשיר מסודר בצורה אלכסונית במקום אופקית בשביל להתאים לחיישנים הגדולים יותר.
לאחת המצלמות האחוריות מפתח צמצם f/1.6 ועדשה רחבה והיא כוללת ייצוב אופטי מובנה, ולמצלמה האחורית השנייה מפתח צמצם f/2.4 וכן עדשה אולטרה-רחבה המאפשרת צילום תמונות בזווית רחבה של 120 מעלות.
אפליקציית המצלמה כוללת מצב הסרטה קולנועי חדש המכונה "Cinematic Mode", המאפשר לבחור באיזו דמות למקד את הפוקוס כאשר מספר דמויות מופיעות בפריים בעת צילום הווידאו. המצב נתמך במצלמה הרחבה הקדמית ברזולוציית צילום של 1080p במהירות 30 פריימים לשנייה.
תוכנה
אייפון 13 ואייפון 13 מיני מגיעים עם מערכת ההפעלה של אפל, iOS 15.
פיקאיה
פיקאיה (שם מדעי: Pikaia) הוא סוג נכחד של בעל חיים ממערכת המיתרניים שאינו קרוב לאף מיתרן מודרני ולא היה חולייתן אמיתי או קשור לבעלי הגולגולת, אף שהיה בעל מאפיינים דומים.
היצור הקדום התגלה בפצלי ברג'ס שבהרי הרוקי הקנדיים, קולומביה הבריטית והוא תואר ב-1911 בידי הפלאונטולוג האמריקאי צ'ארלס דוליטל וולקוט. את שמו קיבל על שם פסגת פיקה שבפארק הלאומי באנף וידועים מעל 13 מאובנים שלו, כך שהיה נפוץ במשך הקמבריון בו חי, כחלק מהתופעה המכונה הפיצוץ הקמבריוני. במקור הוא לא נחשב למיתרן אלא לבן לקבוצת התולעים הרב-זיפיות.
תיאור
יצור מוזר זה היה אחד המיתרניים הקדומים ביותר הידועים והוא אינו קרוב לקבוצות המוכרות כיום, אך הזכיר מעט את האזמלוניים וייתכן שהיה יכול לשחות בתנועת פיתול בדומה לצלופח או למיקסיניים. אורכו הגיע ל-38 מילימטרים בהתבסס על המאובנים בהם השתמר.
החוקר האנגלי סיימון קונווי מוריס חקר את ממצאי הפיקאיה ומצא בו מיתר גב, סימן היכר הקיים רק אצל מיתרניים. עם זאת הוא היה חסר כל מערכת של מיתרן מודרני. היצור הקדום משויך למשפחה עצמאית - Pikaiidae שהיא מהעתיקות שבמיתרניים.
לא ברור איך חי ואיך ניזון וייתכן שהיה אוכל פלנקטון בדומה למספר תולעים או שתפס טרף שנע סביבו. גופו היה חלול וערום והוא כנראה נע בעזרת התפתלויות במים כנגד הזרם. צאצאיו פיתחו שרירי סנפירים וזימים והפכו לחולייתנים הקדומים ביותר.
M28
M28 (מ-Messier 28, נקרא גם NGC 6626) הוא צביר כדורי בקבוצת הכוכבים קשת הנמצא במרחק של כ-18,300 שנות אור ממערכת השמש. יחסית לצביר הכדורי המרשים M22 שנמצא בסמוך אליו, זהו צביר כדורי קטן יותר, עמום יותר ורחוק יותר, אך דחוס הרבה יותר.
היסטוריה
הצביר התגלה על ידי שארל מסיה שתיאר אותו בקטלוג מסיה כ"ערפילית חסרת כוכבים, עגולה וקשה לצפייה". ובשנת 1799 זיהה האסטרונום ויליאם הרשל שזהו צביר וציין שמרכזו צפוף בהרבה משוליו וגם ג'ון הרשל ציין שלמרות שהצביר אינו בהיר במיוחד, הוא צפוף מאוד.
בהירות נראיתו של הצביר היא מדרגה 6.8 כך שניתן להבחין בו באמצעות משקפת. נחוץ טלסקופ בינוני כדי להבחין בכוכבי הצביר, שהבהירים שבהם הם מדרגת בהירות 14. הצביר נמצא מעט פחות ממעלה מצפון-מערב לכוכב קאוס בוראליס (λ בקשת) ופחות מ-3 מעלות ממערב-דרום-מערב ל-M22.
מאפייני הצביר
צורתו של M28 היא קצת אליפטית, קוטרו כ-60 שנות אור ומרחקו ממערכת השמש הוא כ-18,300 שנות אור כך שגודלו הזוויתי הוא כ-11 דקות קשת - כשליש מקוטרו של הירח המלא. צפיפותו של M28 גבוהה מאוד יחסית לצבירים אחרים והספקטרום הכולל של אור הצביר מתאים לסוג ספקטרלי F8. עד היום התגלו בו 18 כוכבים משתנים מסוג משתני RR בנבל וכן משתנה קפאידי מסוג II בעל זמן מחזור של 17 ימים. בשנת 1987 התגלה בצביר פולסר בעל זמן מחזור של 11 מילישניות. זו הייתה הפעם השנייה שפולסר כזה התגלה בצביר כדורי, מעט אחרי שפולסר דומה התגלה בצביר הכדורי M4.
דייוויד וורנר
דייוויד הטרסלי וורנר (באנגלית: David Hattersley Warner, 29 ביולי 1941 – 24 ביולי 2022) היה שחקן בריטי, שנודע מגילום דמויות רומנטיות וכן דמויות של נבלים במגוון הופעות בתיאטרון, בקולנוע, בטלוויזיה ובמשחקי וידאו.
וורנר ידוע מהופעותיו בסרטים כמו "Morgan – A Suitable Case for Treatment", "חלום ליל קיץ", "טום ג'ונס", "The Ballad of Cable Hogue", "צלב הברזל", "אות משמיים", "שואה: סיפורה של משפחת וייס", "Hitler's SS: Portrait in Evil", "שודדי הזמן", "טרון", "טיטניק" ובתפקידים שונים בזיכיון מסע בין כוכבים בהם "מסע בין כוכבים 5: הגבול האחרון", "מסע בין כוכבים 6: הארץ הלא נודעת" ו"מסע בין כוכבים: הדור הבא". ב-1981 זכה וורנר בפרס אמי לשחקן המשנה הטוב ביותר במיני-סדרה או בסרט על הופעתו בתפקיד פומפוניוס פלקו במיני-סדרה "מצדה".
ביוגרפיה
וורנר נולד במנצ'סטר, לנקשייר שבאנגליה, לאדה דורין (לבית האטרסלי) והרברט סיימון וורנר, שהיה בעלים של בית אבות. הוא נולד מחוץ לנישואים, וגדל אצל שני הוריו לסירוגין. לבסוף השתקע אצל אביו היהודי-רוסי ואמו החורגת. הוא למד בבית ספר פלדון בלימינגטון ספא שבווריקשייר, ולמד משחק באקדמיה המלכותית לאמנות הדרמה (RADA) שבלונדון.
תיאטרון
הופעת הבכורה של וורנר בתיאטרון הייתה בינואר 1962 בתיאטרון רויאל קורט בתפקיד סנאוט במחזה "חלום ליל קיץ" מאת שייקספיר, בבימויו של טוני ריצ'רדסון עבור להקת התיאטרון "English Stage Company". במרץ 1962 שיחק בתפקיד קונרד במחזה "מהומה רבה על לא דבר" בתיאטרון בלגרייד שבקובנטרי, וביוני אותה שנה הופיע בתפקיד ג'ים במחזה "Afore Night Come" בתיאטרון האמנויות בלונדון.
באפריל 1963 הצטרף ללהקה השייקספירית המלכותית בסטרטפורד-אפון-אייבון ושיחק בתפקיד טרינקולו במחזה "הסערה" והמשורר סינה במחזה "יוליוס קיסר". ביולי לוהק לתפקיד הנרי השישי בעיבוד של ג'ון בארטון למחזה "הנרי השישי" שכולל את שני המחזות הראשונים מ"טרילוגיית מלחמות השושנים" שהועלה בתיאטרון אולדוויץ' בלונדון. בינואר 1964 גילם שוב את הנרי השישי בכל המחזות ההיסטוריים "מלחמות השושנים". באפריל הופיע בסטרטפורד בתפקיד הראשי במחזה "ריצ'רד השני", בתפקיד מולדי במחזה "הנרי הרביעי, חלק ראשון" ובמחזה "הנרי השישי". באוקטובר 1964 שיחק בתפקיד ולנטיין ברוס במחזה "Eh" מאת הנרי ליבינגס בתיאטרון אולדוויץ', תפקיד שגילם שוב ב-1968 בעיבוד הקולנוע של המחזה "Work Is a Four-Letter Word".
ב-1965 גילם בפעם הראשונה את המלט בתיאטרון רויאל שייקספיר. בדצמבר אותה שנה הועברה ההפקה לתיאטרון אולדוויץ. בעונת התיאטרון של שנת 1966 בסטרטפורד שיחק בהפקה מחודשת של המלט, וכן הופיע בתפקיד סר אנדרו אגוצ'יק במחזה "הלילה השנים עשר". בינואר 1970 הופיע בתפקיד ג'וליאן במחזה "אליס הפעוטה" מאת אדוארד אלבי בתיאטרון אולדוויץ'.
תפקידים נוספים של וורנר על הבמה כוללים את המחזה "התערוכה הגדולה" בתיאטרון המפסטד (פברואר 1972), "אני, קלאודיוס" בתיאטרון המלכה (יולי 1972), המחזה "A Feast of Snails" בתיאטרון ליריק (פברואר 2002), המחזה "Where There's a Will" בתיאטרון המלכותי בבאת', "המלך ליר" בתיאטרון פסטיבל צ'יצסטר (2005), ובמחזה "מייג'ור ברברה" בברודוויי.
קולנוע וטלוויזיה
ב-1963 הופיע וורנר לראשונה בסרט קולנוע בדמות בילפיל הנבל בסרט זוכה האוסקר "טום ג'ונס". ב-1965 כיכב בדמות הנרי השישי בגרסה הטלוויזיונית של הלהקה השייקספירית המלכותית לסדרת המחזות ההיסטוריים של שייקספיר. בין הופעותיו הראשונות בטלוויזיה היו ב-1963 במחזה "Madhouse on Castle Street" לצדו של בוב דילן. ב-1966 קיבל תפקיד ראשי בסרט הקומי מורגן ("Morgan – A Suitable Case for Treatment") לצדה של ונסה רדגרייב, צעד שקידם את הקריירה שלו וביסס את המוניטין שלו כמי שמגלם דמויות מעט מוזרות. ב-1968 הופיע בתפקיד קונסטנטין טרפלב בעיבוד של סידני לומט למחזה "השחף" מאת אנטון צ'כוב. הוא כיכב לצדם של ג'ייסון רוברדס וסטלה סטיבנס בתפקיד הכומר ג'ושואה דאנקן סלואן בסרטו של סם פקינפה "The Ballad of Cable Hogue".
וורנר הרבה לגלם דמויות של נבלים, בסרטים כמו "39 המדרגות" (1978), "Time After Time" (מ-1979), "שודדי הזמן" (1981), "טרון" (1982), "Hanna's War" (מ-1988), ובסדרות טלוויזיה כמו "באטמן - הסדרה המצוירת" בתפקיד ראס-אל-גול, בסדרה "ספיידרמן: סדרת האנימציה" שיחק בתפקיד המדען הרברט לנדון, בגרסת האנימציה של "גברים בשחור" גילם את הסוכן אלפא, בסדרה "Gargoyles" של דיסני בתפקיד מכשף, ובסדרה "Freakazoid" גילם את דמות "The Lobe". הוא לוהק גם לתפקידים מנוגדים כמו הנרי ניילס בסרט "כלבי הקש" (1971) ובדמות בוב קרצ'יט בסרט הטלוויזיה משנת 1984 "מזמור חג המולד" בכיכובו של ג'ורג' סי. סקוט בתפקיד סקרוג'. בנוסף גילם פעמיים את דמותו של אוֹבּר-גרוּפנפיהרר ריינהרד היידריך האחד בסרט "Hitler's SS: Portrait in Evil" והשני במיני-סדרה "שואה: סיפורה של משפחת וייס". ב-1991 שיחק בתפקיד המיליונר איימוס האקשו בסרט "כישוף קטלני" של רשת HBO.
ב-1981 זכה וורנר בפרס אמי לשחקן המשנה המצטיין במיני-סדרה או בסרט על תפקידו במיני-סדרה "מצדה" בתפקיד פומפוניוס פלקו. ב-1982 הופיע בסרט "מר נורת'" בבימויו של דני יוסטון.
הפן הסימפתי שבו בא לידי ביטוי בסרט "צלב הברזל" של סם פקינפה משנת 1977, בו גילם את קפטן קייזל. דמויות חיוביות נוספות שגילם היו אלדוס גאז'יק בפרק "Grail" בסדרה "בבילון 5" והיועץ גורקון ב"מסע בין כוכבים 6: הארץ הלא נודעת" (1991). בפרק בסדרה "לויס וקלארק: הרפתקאותיו החדשות של סופרמן" שיחק בתפקיד ג'ור-אל, אביו המנוח של סופרמן, ונראה לפניו באמצעות הקלטות הולוגרפיות. עוד שיחק בתפקיד מחסל הערפדים, פיליפ פיין, בסרט "Nightwing" משנת 1979, ובתפקיד ד"ר ריצ'רד מאדן בסרט "נקרונומיקון". ב-1996 כיכב לצדו של אנתוני קווין בסרט "Seven Servants" בבימויו של דרוויש שוקוף.
ב-2014 כיכב בשני פרקים בסדרת האימה "פני דרדפול" בתפקיד אברהם ואן הלסינג.
הופעות קוליות
ב-2002 השתתף וורנר באלבום האוסף "When Love Speaks" בהוצאת EMI Classics, הכולל סונטות שייקספיריות וקטעים ממחזות בביצוע שחקנים ומוזיקאים ידועים. הוא הופיע בתסכיתים רבים שיצאו במסגרת "דוקטור הו" כמו הדרמה "Sympathy for the Devil" (ב-2003) בתפקיד הדוקטור, ובסדרה של מחזות המבוססות על הסדרה "Sapphire & Steel" של ITV. הוא חזר וגילם את הדוקטור בדרמת ההמשך "Masters of War" (ב-2008). ב-2007 גילם את דמותו של אייזק ניוטון בדרמה "Circular Time" של "דוקטור הו" ובתפקיד קאתברט בפרקים בעונה השנייה של הדוקטור הרביעי. ב-2005 כיכב בקומדיית המדע בדיוני "נבולוס" ששודרה ברדיו 4 של ה-BBC, בתפקיד פרופ' נבולוס, אויבו המושבע של ד"ר ג'וזף קלנץ'. בכל ההפקות האלה עבד וורנר עם התסריטאי והקומיקאי מארק גאטיס.
בנוסף הופיע וורנר במחזות רדיו עבור החברות האמריקאיות "L.A. Theatre Works" ו-"Hollywood Theater of the Ear". ב-2005 הוא קרא עיבוד לרומן "אוליבר טוויסט" ברדיו 2 של ה-BBC. ב-2008 כיכב בתפקיד אורח בדמות מייקרופט הולמס במחזה אודיו של ברניס סאמרפילד "The Adventure of the Diogenes Damsel". ב-2009 הופיע בתפקיד לורד אזלוק במיני-סדרה "Dreamland" של "דוקטור הו".
וורנר שיחק במספר משחקי מחשב, שהבולטים בהם היו דמות הנבל ג'ון איירניקוס ב-"באלדורז גייט" ובדמות מורפאוס ב-"Fallout".
תפקידים של וורנר בדיבוב הם דמות ד"ר ויק פרנקנשטיין בסדרת האנימציה "Toonsylvania" של פוקס. בסדרה "ההרפתקאות של בילי ומנדי" של Cartoon Network דיבב את הדמות נרגל, יצור מפלצתי מלב האדמה, עד 2003, ואז הוחלף על ידי מרטין ג'רוויס. עוד דיבב את ראס-אל-גול בסדרה "באטמן - הסדרה המצוירת", בסדרה "סופרמן - הסדרה המצוירת" ובפרק בסדרה "Batman Beyond".
ורנר היה המספר בסרט "פו הדב: ההרפתקה הגדולה ביותר" שיצא ישירות לווידאו.
רנסאנס בקריירה
ב-2001 חזר וורנר להופיע על במת התיאטרון אחרי הפסקה של כמעט שלושה עשורים, וגילם את דמותו של אנדרו אנדרשאפט בהפקה מחודשת של המחזה "מייג'ור ברברה" מאת ג'ורג' ברנרד שו בברודוויי. במאי 2005 שיחק שוב במחזה שייקספירי והופיע בתפקיד הראשי בהפקה של סטיבן פימלוט למחזה "המלך ליר" בתיאטרון פסטיבל צ'יצ'סטר.
ב-30 באוקטובר 2005 הופיע וורנר בתיאטרון אולד ויק במופע חד פעמי של המחזה "Night Sky" לצדם של כריסטופר אקלסטון, ברונו לנגלי, נאווין צ'אודרי, ספרון בורוז ודויד בדיאל. בדצמבר 2006 כיכב ב-"Terry Pratchett's Hogfather" בתפקיד לורד דאוני. ובאוגוסט 2007 חזר לסרטפורד אחרי 40 שנה לגלם את סר ג'ון פלסטאף בהפקה מחודשת של "הנרי הרביעי, חלק ראשון" ו"הנרי הרביעי, חלק שני" בתיאטרון קאונטריארד.
בפברואר 2008 שיחק וורנר בעיבוד אודיו לרומן "The Brightonomicon" מאת רוברט רנקין בתפקיד הוגו רון. הוא כיכב לצדם של שחקנים ידועים בהם השחקנית שרה דאגלס, רופרט דגאס, אנדי סירקיס, ג'ייסון אייזקס, מארק וינג-דייווי ומרטין ג'רוויס.
באוקטובר 2008 הופיע וורנר בתפקיד לורד מאונטבאטן בסרט הטלוויזיה "In Love with Barbara", סרט ביוגרפי על הסופרת ברברה קרטלנד. בסדרת סרטי ולאנדר, גילם וורנר את דמותו של פאבל אביו של קורט ולאנדר.
ב-2010 ראיין השחקן מארק גאטיס את וורנר על תפקידו בסרט "אות משמיים" כחלק מהסדרה הדוקומנטרית "A History of Horror" של ה-BBC. בנובמבר 2013 צילם רורי לואיס את וורנר עבור תערוכה שלו. תמונתו של וורנר נרכשה על ידי גלריית הדיוקנאות הלאומית שבלונדון.
חיים אישיים
ב-1969 התחתן וורנר עם הארייט לינדגרן, והם התגרשו ב-1972. ב-1979 נשא לאישה את שילה קנט, לבני הזוג נולד ילד אחד, והם התגרשו ב-2005.
אריקה פרנקה
אריקה פרנקה (בגרמנית: Erika Franke; נולדה ב-8 במאי 1954) היא גנרל חיל הרפואה בבונדסוור. אחת מחמש הנשים הראשונות שקיבלו דרגת גנרל בגרמניה, לצד ורנה פון ויימארן, גזינה קריגר, אלמוט נולטה וניקול שילינג.
ביוגרפיה
פרנקה נולדה ב-8 במאי 1954 בברלין המזרחית. היא למדה רפואה באוניברסיטת הומבולדט, וב-1978 קיבלה רישיון לעסוק ברפואה. ב-1984 החלה לעבוד בבית החולים של הפולקספוליציי בברלין. ב-13 במרץ 1986 קיבלה דוקטורט ברפואה. לאחר איחוד גרמניה מחדש התגייסה לבונדסוור כרופאת שטח בכירה. היא הפכה לסגנית ראש המכון המרכזי של השירות הרפואי של הבונדסוור. ב-1997 היא נשלחה לבלקן עם כוח הייצוב, ובשנת 2000 יצאה לשם שוב עם כוח קוסובו. ב-2001 היא הפכה לראש מחלקה במשרד הרפואי של הבונדסוור בבון, ואחר כך מונתה לסגנית ראש מחלקת הרפואה בפיקוד המבצעים של הבונדסוור בפוטסדאם. עד 31 במרץ 2006 עמדה בראש המכון לבטיחות תעסוקתית רפואית והגנת הסביבה של הכוחות המזוינים הגרמניים בברלין.
בין אפריל 2006 לספטמבר 2009 היא שימשה כרופאה ראשית בבית החולים הצבאי באולם. לאחר מכן מונתה לראש הסגל במשרד הרפואי של הבונדסוור. ב-1 ביולי 2013 היא הועלתה לדרגת גנרל חיל הרפואה - השנייה בהיסטוריה של גרמניה שהגיעה לדרגת גנרל, ומונתב למפקדת האקדמיה הרפואית של הבונדסוור. ב-12 במאי 2016 העבירה את הפיקוד על האקדמיה לגנרל גזינה קריגר, וב-1 ביוני של אותה שנה פרשה מהצבא.
רחמים רג'ואן
רחמים רֶג'ואן (1917 – 1998) היה סופר, מורה ואיש צבא ישראלי ממוצא יהודי-עיראקי.
ביוגרפיה
בהיותו אחראי על שיגור המברקים של המטכ"ל העיראקי, עשה טעות שגרמה לצבא אסון גדול. הוא נידון למוות בתליה אך הצליח לברוח לביירות. שם עבד תקופת מה אצל סוחר, מכר שבועונים ישנים ברחוב, עבד כמלצר בבית קפה והבריח סמים בשירות אנשי העולם התחתון של ביירות. כל אותו הזמן פעלה משפחתו לזיכויו, ולבסוף הצליחה, הוא חזר לעיראק ולשירות הצבאי, ואף שרת כקצין. אחרי שחררו מהצבא התחתן, ועבד כמורה.
בשנת 1951 עלה לישראל עם אמו ואשתו. בתחילה התגוררו באוהל במעברת באר יעקב ואחר כך בבדון בחולון.
רג'ואן שימש עובד צה"ל, תחילה כאלחוטן, ואחר כך עסק בהוראה של השפה והתרבות הערבית, שבמסגרת זו כתב ספרי הדרכה רבים. בשנת 1957 גם החל לכתוב ולתרגם תסכית ים עבור קול ישראל בערבית וכתב סיפורים קצרים בעיתון "אל-יום". בהמשך שימש מורה לערבית בתיכון קוגל.
לאחר ריאיון שנתן לשבועון "במחנה", על סיפור שירותו בצבא עיראק, הזמינה אותו ההוצאה לאור של משרד הביטחון לכתוב את האוטוביוגרפיה שלו, "הבריחה מחבל התליה בעיראק", שיצאה לאור ב-1977.
בשנת 1984 פרסם את הספר "ג'וחא",אוסף סיפורים אודות הדמות העממית הידועה ביותר בפולקלור הערבי, אמרותיו השנונות ותעלולי המעשיות שלו.
בשנת 1985 פרסם את הספר "על גחלים", קובץ סיפורים העוסקים ברובם ביחסים האינטימיים שנוצרו בין חלק מיהודי עיראק לבין שכניהם המוסלמים. נושא נוסף בו דן הספר היה הנדוניה. מרגע שנולדה בת במשפחה יהודית-עיראקית, החלו הוריה להכין לה נדוניה, מאחר שבלי נדוניה לא היה לה סיכוי להתחתן. הנדוניה הייתה מורכבת מ־3 חלקים: "‬כלעה" — מתנה (סכום כסף הניתן לחתן המיועד לפני החתונה, כדי שיבסס את מעמדו ויקנה מתנות לארוסתו, ולפעמים כדי לתתו למועמד כדי שימש את אחותו שלו כנדוניה‭" (‬החוואס" - בגדים, כלים, רהיטים וכל הדרוש לביתו של הזוג הצעיר, ומוהר — סכום כסף במזומן או בנכסי דלא־ניידי. נערה שהוריה לא יכלו להמציא כספים אלה, כמעט לא היה לה סיכוי להתחתן. נערות עניות רבות לא נישאו כל ימי חייהן, כדי לשמור על כבוד המשפחה. אחרות מצאו גבר ערבי והתאסלמו או נהפכו לזונות.
משה הגר (קוסוב)
ביוגרפיה
נולד בקוסוב בשנת תרט"ו או תר"כ כבן יחיד לרבי יעקב שמשון הגר בנו הגדול וממלא מקומו של רבי חיים הגר מקוסוב, ולחוה בת רבי יעקב יוסף מאוסטראה (השני). על פי המסופר, לאביו לא היו ילדים מנישואיו הראשונים והשניים, והוא תלה את הסיבה לכך בקפידתו של רבי משה מסאווראן; וכשנישא בשלישית נסע לקברו לבקש מחילה ולבקש להיפקד בצאצאים, ואכן בליל שבת בא אליו רבי משה מסאווראן בחלומו ובישר לו כי יוולד לו בן, והורה לקרוא לו על שמו.
נסמך להוראה על ידי רבי הלל ליכטנשטיין מקולומיאה. נישא לשרה מירל, בת הרב אברהם יהושע העשיל אשכנזי (חתנו של רבי יצחק מאיר מזינקוב), ממנה נולדה לו בת שנישאה לימים לבן דודה רבי שרגא פייבוש הגר מזלישטשיק. אחרי שהתגרשו נישאה בשנית לרבי יהושע רוקח מבעלז, ור"מ הגר נישא לרעכל בת רבי אברהם מנדל שטיינברג, ממנה נולד לו בנו יחידו רבי חיים, שמילא לימים את מקומו כאדמו"ר (ונפטר בשואה, בא' בחשוון ה'תש"ג).
היה חובב נגינה והלחין בעצמו ניגוני תפלה. היה גבוה במיוחד ובעל מראה חיצוני מרשים. התפרסם גם כאמיד ובעל הון וניהל את עסקי היערות שלו בעצמו נחשב גם ללמדן ומתמיד, באופיו היה טיפוס מופנם ואף לא נהג לומר דברי תורה בשולחנותיו. נחשב גם לבעל ידיעה בספרות, אסטרונומיה, וברפואה, ובכתביו נמצאו ניסיונות לטיפול במחלת הסרטן. ניסה להתאים תגליות מדעיות להלכה, והיה בקי בפילוסופיה ובקבלה. חסידיו אמרו שידע גם את חכמת בן קמצר לכתוב בארבע אצבעות בו זמנית והיה מוכשר גם באמנות חלק מכתביו נכתבו בעברית צחה באופן נדיר, בעקבות זאת טענו חוקרים כמו גצל קרסל כי לא כתב אותם בעצמו.
כאדמו"ר
בשנת תר"מ נפטר אביו והוא הוכתר לאדמו"ר על מקומו. בתחילה סירב לקבל עליו את האדמו"רות, אך נעתר לבקשת רבי אברהם יעקב מסדיגורה. לצד כהונתו כאדמו"ר מונה גם על ידי הקהילה כרב העיר קוסוב והסביבה. בתקופת כהונתו כאדמו"ר התרחבה החצר, ובכמה מספריו שיצאו לאור מנויים 26 יישובים במרמרוש בהם התגוררו מחסידיו. כיהן כנשיא כולל קוסוב שניהל אביו, ושמונה מחוזות במרמרוש היו תחת נשיאותו. שאר המחוזות היו תחת חסות אדמו"רי ויז'ניץ. בין תלמידיו בחסידות נמנה רבי דוד שפרבר. רבי דוד ערך את כתבי רבו ("לקט עני") לדפוס, וייתכן שאף סייע בניסוח התוכן.
בחורף תרע"ה בימי מלחמת העולם הראשונה שהה בביתו כחודשיים ימים – קרוב משפחתו רבי ישראל הגר מויז'ניץ, שנמלט מביתו בויז'ניץ מפני צבא האימפריה הרוסית (רבי ישראל אף נאסר בקוסוב על ידי שלטונות הכיבוש הרוסיים).
תמך באספת הרבנים בקרקוב אותה יזם רבי אהרן מנדל כהן באב תרס"ג, במטרה ליצור התאגדות רבנים עולמית. תמך גם בייסודה של תנועת אגודת ישראל. ויחד עם האדמו"רים לבית רוז'ין השתתף בהקמת סדנאות מלאכה לנערים. למרות אופיו המתון התנגד נחרצות לציונות.
באחרית ימיו נסע לגרמניה לדרוש ברופאים, ונפטר בברלין בו' בתמוז תרפ"ה. ממשלת פולין שלחה קרון רכבת מיוחד להובלת גופתו מברלין עד לקולומיאה, ומשם הובלה במכונית לקוסוב בה נקבר בהלוויה המונית בי"ב בתמוז.
בנו יחידו רבי חיים מילא את מקומו באדמו"רות, נספה ברכבת בדרך מקולומיאה – בה נתפס באקציה – לאושוויץ בא' בחשוון ה'תש"ג.
ספריו ודברי תורתו
חיבורים נוספים שלו נשארו בכתב יד: פירוש על התנ"ך על פי פשט ודרש, לקוטי בתר לקוטי, הדעות והאמונות, שלום אסורי התקווה ומאמרים נוספים.
בידוד חברתי
בידוד חברתי הוא מצב של חוסר קשר חלקי או מוחלט בין האדם לחברה. הוא נובע מגורמים חברתיים, פסיכולוגיים ופיזיים שונים. לבידוד חברתי ישנה השפעה על אנשים בכל גיל, אף על פי שהסימפטומים נוטים להשתנות בין קבוצות גיל שונות.
בידוד חברתי כולל בדרך כלל שהייה בבית במשך פרקי זמן ארוכים, ללא תקשורת עם בני משפחה, מכרים או חברים, והימנעות מכוונת מכל קשר עם בני אדם אחרים על אף שיש הזדמנות לכך.
השפעות
בידוד חברתי לאורך תקופה ארוכה של שנים יכול להיות מצב כרוני אשר משפיע באופן ניכר על נפש האדם. הוא עלול להוביל לתחושות של בדידות, פחד וחרדה מאנשים, ולהערכה עצמית שלילית. מחסור במפגשים עקביים עם החברה עלול ליצור תחושת נתק וזרות, וקשיי תקשורת שעלולים לגרום לאדם לסכסוך עם ידידיו המעטים ובני משפחתו.
במקרים של בידוד חברתי כתוצאה משינוי במצבי הרוח או קושי נפשי, האדם עשוי לבחור להיות מבודד במהלך תקופה של דיכאון, ולבחור לסיים את תקופת הבידוד החברתי כאשר מצב הרוח שלו משתפר. אנשים אחרים עשויים לנסות להצדיק את הבידוד החברתי כדבר מהנה או נוח. לעיתים יכולה להיות להם הבנה פנימית שהבידוד החברתי משפיע עליהם בצורה שלילית, אך הידיעה הזאת עשויה להגביר את הקושי והחרדה. אנשים המצויים בבידוד חברתי יתקשו לקיים מערכות יחסים שגרתיות ובריאות, מכיוון שהם יבחרו ליצור קשר עם אחרים רק כאשר הם במצב רוח טוב, ולהתרחק מהזולת כאשר הם מרגישים מדוכדכים או מדוכאים.
בידוד חברתי בתקופת הקורונה
מגפת הקורונה והסגרים שהוטלו במסגרתה הביאו לבידוד חברתי נרחב בעולם. האוכלוסייה העיקרית שנפגעה מכך הם בני ה-65 ומעלה. לפי מחקר שערך הלמ"ס בשנת 2020 נקבע כי אחד מכל שני קשישים בישראל מרגיש בודד . אותם מבוגרים לעיתים גרים לבד בבית ובקורונה הם נאלצו להימנע מכל מגע עם אנשים ובני משפחה למשך ימים ואף חודשים רבים.
על מנת למתן את השפעות הבידוד החברתי על הגוף והנפש אנשים רבים נעזרו בתקשורת המקוונת כדי להפיג את בדידותם. בין הפתרונות שהציעה התקשורת המקוונת היו גם השימוש במפגשים מקוונים למטרת מפגשים, עבודה ולימודים, שימוש ברשתות החברתיות ולקיחת חלק בפעילות קבוצתית מקוונת כגון פעילות ספורט, הרצאות וסדנאות.
מלחמות לא מוכרזות עם ישראל
מלחמות לא מוכרזות עם ישראל: מזרח גרמניה והשמאל הקיצוני במערב גרמניה, 1967–1989 הוא ספר מאת ג'פרי הרף, שיצא לאור בהוצאת אוניברסיטת קיימברידג' ב-2015. הספר טוען שמזרח גרמניה במיוחד הייתה עוינת ביותר לישראל וניהלה נגדה "מלחמות לא מוכרזות" על ידי מימון קבוצות מיליטנטיות ערביות ופעולות אנטי-ישראליות אחרות. הספר זכה לביקורות חיוביות על מחקר איכותי וחשיפת מידע חדש על יחסי גרמניה המזרחית–ישראל.
תוכן
הספר דן בתקופה שבין מלחמת ששת הימים ב-1967 לנפילת חומת ברלין, ומתעד אירועים כמו טבח מינכן (1972), מלחמת יום הכיפורים (1973), פיגועי קריית שמונה ומעלות בישראל בשנת 1975, הצהרת "ציונות היא גזענות" (1975), מבצע אנטבה והתקפות על בתי קולנוע שהקרינו את "הניצחון באנטבה" (1976), מלחמת לבנון הראשונה והפצצות דיסקוטקים במערב ברלין (1986).
לפי המחקר של הרף, מזרח גרמניה שלחה למדינות ולקבוצות שנלחמו בישראל "750,000 כלי נשק מסוג קלצ'ניקוב; 120 מטוסי קרב מיג; 180,000 מוקשים יבשתיים נגד אדם; 235,000 רימונים; 25,000 רקטות נגד טנקים (RPG), מיליוני כדורים בגדלים שונים. חלקם הגיעו לאש"ף, החזית הדמוקרטית לשחרור פלסטין והחזית העממית לשחרור פלסטין.
הרף מתאר כיצד מזרח גרמניה מימנה קבוצות מיליטנטיות פלסטיניות ואנשי שמאל קיצוני במערב גרמניה אומנו על ידי פת"ח, ה-PFLP וקבוצות אחרות לבצע התקפות על מטרות ישראליות. הוא דן גם ב"מלחמת התעמולה נגד ישראל" באו"ם ובארגונים בינלאומיים אחרים. באמצעות פעולות אנטי-ישראליות, הצליחה גרמניה המזרחית להשיג הכרה דיפלומטית מחוץ לגוש המזרחי, ממדינות כמו עיראק, סודן, סוריה ומצרים. הרף מגלה שממשלת מזרח גרמניה הבחינה בין "מתונים" ל"קיצוניים" בעולם הערבי.
"קיצוני" היה טרוריסט שהרחיב את "מאבק המעמדות הבינלאומי" כך שיכלול פיגועים במערב אירופה, בעוד ש"מתון" היה מחבל ממדינות ערב או מהארגונים הפלסטיניים שמיקד פיגועים רק נגד ישראל, ואולי מטרות "אימפריאליסטיות". מחוץ למערב אירופה.
ביקורת
במחקרי שואה ורצח עם, ראסל ברמן שיבח את הספר על כך שהוא נחקר היטב. הוא כותב שהספר שופך אור על "מחקר חשוב על פרק קשה ורב ממדי בתולדות הגרמנים והיהודים".
מרטין יאנדר שיבח את "הניתוח המצוין" של הרף.
פרטי אהונן תיאר את הספר כ"מחקר קפדני, אם כי לפעמים שוקע בטיעונים חוזרים ופרטים מיותרים על משלוחי נשק.
אלן ארקוש מתאר את הספר "כתב אישום פרי מחקר נרחב" ו"תזכורת מתוזמנת היטב", אך מנבא ש"סיפור שתי השנאות לא ירתיע את מי שממשיכים במדיניות שהרף מתאר.
פליקים
פליקים הוא משחק ילדים ששווק בישראל בתחילת שנות ה-90 של המאה ה-20.
הפליקים הם דיסקיות מתכת, שעליהן מוטבעים ציורים. למשחק מוצרים נילוים: "כאפה" (זרוע כף יד מפלסטיק) ו"בומבה" (דיסק מפלסטיק), שבאמצעותם משחקים את המשחק.
אופן המשחק
השחקנים מניחים "פליק" על "פליק" ובתורות מכים בערימה באמצעות ה"כאפה" או ה"בומבה". מי שהצליח להפוך "פליק" - היה זוכה בו.
המשחק פותח בישראל על ידי ישראל שטרן בשנת 1996 והווה משחק המשך למשחק פוגים שיוצר על דיסקיות קרטון. המשחק שווק בישראל על ידי חברת לגין. המשחק היה פופולרי בישראל, שבה נמכרו כ-5 מיליון וחצי מעטפות ועוד 3 מיליון לחברות מסחריות, בנוסף למכירות בספרד, אנגליה, צרפת וארצות הברית.
יואניס פאפאפטרו
יואניס פאפאפטרו (ביוונית: Ιωάννης Παπαπέτρου) הוא כדורסלן יווני המשחק בעמדת הסמול פורוורד בפרטיזן בלגרד מליגת העל הסרבית, הליגה האדריאטית והיורוליג.
קריירה מוקדמת
פאפאפטרו, שנחשב לאחד השחקנים היוונים המוכשרים ביותר שנולד ב-1994 (יחד עם שחקנים כמו יאניס אדטוקומבו), החל את קריירת הכדורסל שלו בקבוצות הנוער של מועדון איליסיאקוס באתונה. הוא שיחק במשך 5 עונות בתחרויות הנוער במדי איליסיאקוס, ולאחר מכן בילה את שתי שנותיו האחרונות בתיכון באקדמיית פלורידה אייר במלבורן, פלורידה, ארצות הברית.
קריירת מכללות
בשנת 2012 הצטרף פאפאפטרו לקבוצת הכדורסל של אוניברסיטת טקסס באוסטין. הוא שיחק עונה אחת בטקסס והעמיד ממוצעים של 8.3 נקודות, 4.4 ריבאונדים ו-1.2 אסיסטים למשחק, ב-24.3 דקות. הוא שיחק בסך הכל 34 משחקים בטורניר אליפות המכללות בכדורסל.
אולימפיאקוס
פאפאפטרו החל את הקריירה המקצועית שלו באולימפיאקוס מליגת העל היוונית בכדורסל בשנת 2013, לאחר שחתם על החוזה המקצועני הראשון שלו ל-5 שנים בסוף אוגוסט 2013, שכלל אופציית רכישה מה-NBA לאחר העונה השלישית של החוזה.
עם אולימפיאקוס הוא זכה באליפות יוון ב-2015 וב-2016, כשבאחרונה הוא נבחר לשחקן הצעיר המצטיין.