cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
גביע הטוטו 2017/2018
התחרות התקיימה בשני שלבים. ראשית, חולקו 14 קבוצות ליגת העל לשלושה בתים, חמש קבוצות בבתים א' וב', וארבע קבוצות בבית ג', הקבוצות שיחקו זו מול זו פעם אחת. שלוש קבוצות מבתים א' וב' ושתי קבוצות מבית ג' העפילו לשלב הנוקאאוט בו שיחקו הקבוצות משחק אחד באצטדיון נייטרלי.
הפועל באר שבע הייתה המגנה על התואר.
שלב הבתים
חלוקת הקבוצות הייתה לפי מפתח גאוגרפי, הקבוצות הצפוניות שובצו לבית א', שתי הקבוצות מתל אביב, קבוצה אחת מפתח תקווה, אחת מנתניה וקבוצה נוספת מרעננה שובצו לבית ב', הקבוצות הדרומיות (כולל בית"ר ירושלים) שובצו לבית ג'.
שכווים
שֶׂכְוִוים או שֶׂכְוִיֵּי יְּעָרוֹת (שם מדעי: Tetraonini) הוא שבט של עופות שוכני קרקע ממשפחת הפסיוניים. בעבר השכווים נחשבו לתת-משפחה (Tetraoninae), אך כיום משוייכים לתת-משפחת הפסיונים לאחר בדיקות פילוגנטיות חדשות. השכווים נפוצים רק בחצי הכדור הצפוני באירופה, אסיה ואמריקה הצפונית, לרוב סביב אקלים ממוזג.
אלו עופות קרקע בעלי דלדל מפואר וכיסי גרון גדולים אצל הזכרים, המתנפחים בעונת הרבייה כדי למשוך נקבות ולהרתיע יריבים. רבים מהם מתאספים יחדיו בבימות זירה. הנקבות לעומתם אפורות ודהויות והם אלה שמטפלות בקן, בביצים באפרוחים.
ישראל בנימין רוזוב
ישראל בנימין רוזוב (1869 – כ' בטבת תש"ח, 2 בינואר 1948), היה פעיל ציוני באימפריה הרוסית, מראשוני המפלגה הרוויזיוניסטית (הצה"ר) וממנהיגיה, מעוזריו הראשונים של זאב ז'בוטינסקי, ציר בקונגרסים הציוניים, חבר "הוועד הפועל הציוני", חבר בוועד הצירים, חבר דירקטוריון "אוצר התיישבות היהודים", תעשיין ובנקאי.
תולדותיו
נולד בעיירה דוקשיצה, פלך מינסק שבקיסרות הרוסית, לאמו שרה מרים ולאביו אשר אנשיל שהיה מראשוני "חובבי ציון" ברוסיה. וקיבל חינוך מסורתי ולאומי. ב-1891 עקרה המשפחה לעיר וורונז', שהייתה מחוץ לתחום המושב היהודי. למד בגימנסיה בוורונז' ובאוניברסיטה במוסקבה. אולם לא סיים לימודיו במוסד זה בגלל ההתנכלות ליהודים וגירוש יהודי מוסקבה.
ב-1895 נתמנה למנהל המחלקה לסחר של בנק בעיר סאראטוב. שנתיים לאחר מכן נשא לאישה את שרה בת אברהם לב, מראשוני "חובבי ציון" בעירו ולימים חבר הוועד של העיר תל אביב בשנותיה הראשונות. באותה שנה (1897) נתמנה למנהל עסקי חברות הנפט באסטראחאן וצאצירין (סטלינגרד, וולבוגרד). בשנת 1909 עבר לפטרבורג כמנהל עסקי חברות הנפט הרוסיות, וב-1913 נתמנה לנציג חברת המכרות "סיסרט" שבאוראל.
מראשית המאה ה-20, רוזוב היה לאחד ממנהיגי הציונות ברוסיה. פעילותו הציונית החלה בהשתתפות בקונגרסים הציוניים, מהחמישי (ב-1901) ועד התשעה-עשר (ב-1935). כמו כן כיהן גם כחבר "הוועד הפועל הציוני הגדול". ב-1904 השתתף בוועידת ההגנה העצמית היהודית באודסה. בפרק זמן זה יזם הקמת הקבוצה להוצאתו לאור של העיתון הציוני "ראזסוויט" יחד עם ד"ר יחיאל צ'לנוב, העורך אברהם אידלסון והמו"ל שלמה זלצמן. נטל חלק בפעילות ציונית בוועד המרכזי של "חברת מפיצי ההשכלה" יחד עם הסופר ד"ר י"ל קצנלסון ("בוקי בן יגלי") ואחרים, היה חבר הוועדה המכינה של "ועידת ציוני רוסיה" בהלסינגפורס (הלסינקי) ב-1906, וב-1909 נבחר לחבר הדירקטוריון של "אוצר התיישבות היהודים" שמרכזו בלונדון שבממלכה המאוחדת.
בבית משפחת רוזוב בפטרבורג התנהלה פעילות ציונית רבה. סטודנטים יהודיים קיימו בו פעילות, נערכו בין כתליו חוגים ספרותיים וכינוסים רבים. על בית משפחת רוזוב בפטרבורג, כתב זאב ז'בוטינסקי בספרו, אבטוביוגרפיה. וכן כתב: "מחוצה ללהקת הכותבים, אבל גם הוא מעמודי התווך ל'כנופיה' (ככה קראו לנו בפטרבורג, במלה הפולנית 'חאלאסטרה') היה ישראל רוזוב, הוא וביתו. היו אז בתים אחדים כאלה, פה ושם בתפוצות הגולה הרוסית, אשר מבלי שהוסכם או הותנה הדבר, שימשו נקודת-ריכוז לתנועה הציונית".
בחודש הרביעי לפרוץ מלחמת העולם הראשונה, ב-5 בנובמבר 1914, כתב זאב ז'בוטינסקי ממדריד שבספרד, אל רוזוב בפטרבורג, רוסיה, כי לדעתו של מקס נורדאו, התנועה הציונית צריכה לנקוט עמדה נייטרלית בהתלקחות המלחמה שבין "מעצמות המרכז" ו"מדינות ההסכמה הלבבית"; וכן לשמור על כספי בנק "אוצר התיישבות היהודים". אולם דעתו של ז'בוטינסקי הייתה הפוכה. וכך כתב לרוזוב: "עלינו לפעול עתה. [...] עלינו להציע לאנגליה, או לאנגליה ולצרפת, להקים יחידה צבאית של מתנדבים, שתסייע במיוחד בכיבוש ארץ ישראל תמורת הבטחות מוגדרות, שעל היקפן לא אדבר עתה".
במהלך מלחמת העולם הראשונה פעל רוזוב להגן על ענייניהם של יהודי רוסיה. במהלך מהפכת פברואר (מרס) 1917, השתתף עם ציר הדומה עו"ד אוסקר גרוזנברג, נפתלי פרידמן וליאון בראמסון במשלחת להבאת דרישת יהודי רוסיה בפני הממשלה הזמנית. במאי 1917, נבחר ב"וועידה הכל–רוסית" בפטרוגראד (פטרבורג) לנשיא ההסתדרות הציונית ברוסיה. עם סיום מלחמת העולם הראשונה, נקרא לדיון עם ראשי התנועה הציונית בלונדון על ניסוח התביעות הציוניות בפני הממשלה הבריטית לקראת הקמת הבית הלאומי היהודי על פי הצהרת בלפור. משם עשה דרכו בשליחות התנועה הציונית לארצות הברית. לאחר חצי שנה חזר לצרפת להשתתף כחבר ועד המשלחות היהודיות שליד ועידת השלום בוורסאי. כמו כן נבחר אז להשתתף במשלחת "וועד הצירים" במסעה לארץ ישראל.
בארץ ישראל ביקר לצורך היכרות והשקעות עוד ב-1904, והקים את בית חרושת עתיד לייצור סבון. ביקורים נוספים בארץ ערך בשנים: 1908, 1910, ו-1912. עלייתו לשם השתקעות הייתה ב-1919. הוא יזם עם יצחק ניידיץ את הקמת "הבנק האפותיקאי הכללי", היה חבר בהנהלת חברת "גאולה", חבר הנהלת בנק הפועלים, ומנהל בית החרושת סיליקט, בתל אביב.
עם הקמת תנועת הציונים הרוויזיוניסטים (הצה"ר) בהנהגת זאב ז'בוטינסקי ב-1925, היה מראשוני חבריה ובמשך שנים רבות שימש יושב ראש מרכז הצה"ר בארץ ישראל. בפילוג בצה"ר (1933) הלך אחר מאיר גרוסמן, שהקים את "מפלגת המדינה העברית". אבל לאחר כשנתיים, חזר לצה"ר. כנראה, שמה שהכריע אצלו הייתה האהבה ללא גבול לז'בוטינסקי; כך על פי הסופר אייזיק רמבה, שהיה מזכירו של ז'בוטינסקי, עיתונאי וסופר בעל שם, כתב בספרו, 'כפי שהכרתים' – בני דורו של ז'בוטינסקי, כי ציוני רוסיה היו כעין "מסדר" אשר עינם הייתה יורדת דמעה בעלות שם "וולדימיר יבגניטש" [זאב ('בוטינסקי) בן יונה] על פיהם. על פי רמבה: "הבית"רים הנלהבים ביותר לא יוכלו לדמות להם בהערצת שמו ובאהבתם אותו – חברי אותו מסדר היו מניחי היסודות של הציונות הממלכתית, עוזריו הראשונים והנאמנים ביותר של זאב ז'בוטינסקי. והארי שבחבורה הזאת היה ישראל רוזוב".
אחיותיו הן אסתר ורבקה. אסתר (פירה) רוזוב, לימים עוזיאלי (1893 – 1951). עלתה ארצה בשנת 1908. בדצמבר 1914 גורשה עם רבים מהיישוב למצרים, ושם הכירה, במחנה הפליטים גאבארי באלכסנדריה, את יוסף טרומפלדור והתארסה איתו. הייתה פעילה בויצו. אחיו: ישעיהו ורפאל. ילדיו: גלה, יהודית, שמואל והרצליה.
נפטר בירושלים ונטמן בבית הקברות טרומפלדור בתל אביב.
מנחם מאיר (איש חינוך)
מנחם מאיר (נולד ב-18 במרץ 1932) הוא ד"ר בהוראת המדעים, איש חינוך ושורד שואה ישראלי. כתב את הספר ״האם העצים פורחים אצלכם״ ביחד עם אחיו פרדריק ריימס.
ביוגרפיה
מנחם מאיר נולד ב-18 במרץ 1932 בהופנהיים שבמחוז סינסהיים, גרמניה, סמוך להיידלברג, בשם היינץ מאייר. הוריו היו קרל - קלונימוס, סוחר בהמות, ומתילדה (לבית ורטהיימר), עקרת בית. אחיו הבכור, מנפרד, נולד 3 שנים לפניו. משפחתו גרה בדירה שהיוותה חלק מבית הכנסת המקומי.
בין ה-9 ל-10 בנובמבר 1938, בליל הבדולח, נרגם באבנים והוצת בית הכנסת שהיה גם ביתם והם נאלצו לברוח. מנהיגי הפורעים היו אויגן לאולה ואמיל הופ, שנשפטו לאחר מכן על מעשיהם.
באוקטובר 1940 גורשו יהודי הופנהיים, וביניהם משפחת מאייר, למחנה המעצר גירס בצרפת.
בפברואר 1941 נפרדו מאיר ואחיו מהוריהם, ובעזרת ארגון הסיוע אוז״ה הם הוברחו ביחד עם עוד ארבעים ושישה ילדים מהמחנה בגירס לבית יתומים בדרום צרפת. בפברואר 1943, לאחר שהגרמנים גילו את הימצאות קבוצת הילדים בבית היתומים, הועברו חלק מהילדים וביניהם מאיר ואחיו לבית הילדים שאטו דה לאראד שבעיר טולוז.
במאי 1944 הוברחו הילדים לשווייץ והסתתרו שם עד תום מלחמת העולם השנייה, אז נפרדו דרכי האחים. מאיר עלה לישראל ואחיו היגר לארצות הברית. בג' תשרי 1948 עגנה אונית המעפילים "עצמאות" בנמל חיפה ועליה מאיר. בהגיעו ארצה קרע והשמיד את כל ניירות הזהות הגרמניות שהיו ברשותו כדי למחות את העבר ולהתחיל חיים מחדש:
היה בין מקימי קיבוץ שעלבים שבשפלה, התחתן עם חוה לבית ון-קליף ועבר לחנך במוסד החינוכי "ימין אורד" שעל הכרמל, שם נולדו שני ילדיו הבוגרים.
בשנת 1963 עבר לירושלים והתחיל את לימודיו האקדמיים בחינוך ומדעים באוניברסיטה העברית תוך כדי עבודתו כמורה, ונולד בנו השלישי.
ב-1967 סיים מאיר את לימודי התואר הראשון וב-1974 סיים את לימודי התואר השני. בשנת 1978 סיים את לימודי התואר השלישי וקיבל תואר Ph.D. מילא שורה של תפקידים במשרד החינוך כמפקח מחוז ירושלים, מנהל לשכת ההנהלה, מפקח לתפקידים מיוחדים בלשכת המנהל הכללי וכשליח בתפוצות כמנהל המחלקה לחינוך ולתרבות של ההסתדרות הציונית העולמית בפריז.
על עבודתו זכה בפרס מטעם מכון ויצמן למדע על ״פיתוח תוכנית לימודים מקורית בביולוגיה״, ספר לימוד לילדים בני שתים עשרה עד חמש עשרה. בחירת הנושא ושיטת הלמידה מבוססים על מחקרים מוקדמים שבדקו אילו נושאים מעניינים ילדים בגילים אלה ומה הן שיטות ההוראה המועדפות עליהם.
למאיר 3 ילדים, 12 נכדים ו15 נינים.
הנצחת השואה
מאיר ואחיו לא שמרו על קשר שנים רבות כל אחד פנה לדרך שונה. לאחר שנים נפגשו השניים מול קובץ מכתבים שהוריהם שלחו אליהם ממחנה הריכוז. המכתבים אוגדו לספר המשלב את הרקע ההיסטורי הכללי עם חיי המשפחה על ידי שני האחים ממרחק בעזרת האינטרנט, בשם ׳האם העצים פורחים אצלכם?׳ שיצא בהוצאת יד ושם ותורגם לאנגלית, צרפתית וגרמנית.
בעקבות התרגום נוצר קשר עם ילדי משפחת הפורע אמיל הופ - קארולה, רודיגר ודיטמר הופ, מייסד חברת SAP העולמית ובעל מועדון הכדורגל הופנהיים, שעשו הרבה כדי לנסות לכפר על עוולות אביהם. משפחת הופ הקימה באוניברסיטת היידלברג פקולטה ללימודי היהדות ומימנה מפגשים בין תלמידי תיכון מישראל וגרמניה.
הסיפור התגלגל לידי נשות הקולנוע רונית קרצנר ועפרה טבת שיצרו בעקבותיו את הסרט הדוקומנטרי "מנחם ופרד". הסרט התחרה בפסטיבל דוקו אביב בתל אביב ובפסטיבל דוקו בברלין, שם זכה בתואר הסרט בעל ההשראה הטוב ביותר.
בשנת 2005 התקיים בהופנהיים טקס רב משתתפים בו הוקם לוח זיכרון ליהודי הופנהיים הנרצחים בעיירה.
בשנת 2018 הוכשר והוכרז בעיירה "שביל מנחם ופרד", שהוביל מביתם לבית סבתם.
מאיר מעביר הרצאות שכוללות את הקרנת הסרט בישראל עם הדור הצעיר לפני צאתם למסעות פולין ולקהילות שונות בישראל ושאר העולם.
Zerreißet, zersprenget, zertrümmert die Gruft, רי"ב 205
Zerreißet, zersprenget, zertrümmert die Gruft (גרמנית: "פרצו, נפצו, הרסו את הקבר"), רי"ב 205, קנטטה חילונית שהולחנה על ידי יוהאן סבסטיאן באך בשנת 1725, ובוצעה בראשונה ב-3 באוגוסט 1725.
היסטוריה
לברית הקנטטה נכתבה על ידי כריסטיאן פרידריך הנריצי, שנודע בשם העט פיקאנדר, לכבוד יום הולדתו של אוגוסטוס פרידריך מילר, פרופסור באוניברסיטת לייפציג.
גוסטב וגנר
גוסטב פרנץ וגנר (בגרמנית: Gustav Franz Wagner; 12 במאי 1910 – 3 באוקטובר 1980) היה פושע מלחמה נאצי ששימש כסגן מפקד מחנה ההשמדה סוביבור שבפולין.
ביוגרפיה
וגנר נולד וגדל בווינה שבאוסטריה. בשנת 1931 נאסר על היותו חבר המפלגה הנאצית בווינה ועל מנת להתחמק ממאסר נוסף עבור ציור גרפיטי של צלב קרס, עבר בשנת 1934 לגרמניה. בגרמניה היה חבר האס אה ולאחר מכן הוא הצטרף לאס אס. בשנת 1940 פעל במרכז ההרג הנאצי בטירת הרטהיים (NS-Tötungsanstalt Hartheim) סמוך ללינץ, שם נרצחו אנשים בעלי מוגבלויות במסגרת תוכנית T4 - אותנסיה.
בשל ניסיונו בטירת הרטהיים, מונה וגנר בשנת 1942 לסגנו של פרנץ שטנגל במחנה ההשמדה סוביבור. במסגרת תפקידו הוא עמד על הרמפה ברציף הרכבת וקבע מי מהבאים דינו לעבודה ומי למוות. בין האסירים הוא נחשב סדיסט ונהג להכות אסירים יהודים עד שנפחו את נשמתם. היה ידוע גם תחת השמות "החיה" "התליין של סוביבור", "הקצב" ו"חיוך של מלאך המוות".
אחד האסירים תיאר אותו כך:
ספרדים ועדות מזרח (מפלגה)
ספרדים ועדות מזרח הייתה מפלגת מרכז עדתית-ספרדית בישראל, אשר כיהנה בכנסת הראשונה והשנייה, וכן באסיפות הנבחרים שבימי המנדט.
גוסטב וגנר
ביוגרפיה
בסוביבור הומתו בגז מעל ל-250,000 איש. עבור עבודתו זו, העניק לו היינריך הימלר את צלב הברזל ותיאר אותו כאחד מהראויים ביותר בקרב אנשי הביצוע של מבצע ריינהרד. לאחר המרד בסוביבור באוקטובר 1943 הורה לסגור את המחנה ווגנר נשלח לאיטליה.
לאחר מלחמת העולם השנייה, נידון וגנר למוות שלא בפניו במשפטי נירנברג. הוא חי בשם בדוי בעיר גראץ ועבד כפועל בניין. בעזרת הגמון מהוותיקן בשם אלויס הודאל, הצליחו וגנר ושטנגל לברוח יחד לברזיל, שם קיבל ב-1950 אישור לישיבת קבע וחי באין מפריע תחת השם גינתר מנדל.
ספרדים ועדות מזרח (מפלגה)
המפלגה בתקופת היישוב
ראשיתה של התארגנות היהודים הספרדים והמזרחים בארץ ישראל הייתה במסגרת ועד העדה הספרדית, שהוקם בשנת 1860. סניפי הוועד המרכזיים פעלו בערים ירושלים, יפו, חיפה וטבריה ותחום פעילותם בקהילות השונות היה ניהול מערכת החינוך, טיפול בענייני השחיטה, הקבורה והצדקה.
גוסטב וגנר
המאמצים לתפיסתו ומותו
וגנר נתגלה לבסוף בברזיל ב-30 במאי 1978 הודות למאמציו של צייד הנאצים שמעון ויזנטל. לאחר שהביא לתפיסתו של שטנגל, ראה ויזנטל ראיון שהעניק שטנגל ממקום כלאו, בו אמר שסגנו וגנר מתגורר בברזיל. על מנת למצוא אותו הפיץ ויזנטל לעיתונים תמונה מפוברקת של וגנר וטען שזוהי תמונה מעודכנת מסאן פאולו שם הוא מסתתר, על מנת שהוא ייבהל ויסגיר את עצמו וכך באמת קרה. וגנר הסגיר את עצמו, ובקשות להסגרתו הוגשו על ידי ישראל, מערב גרמניה, אוסטריה ופולין. ישראל שלחה לברזיל את פרקליט המדינה, גבריאל בך, לקראת הדיון בהסגרה ושלטונות ברזיל העניקו לו מעמד של משקיף בדיון בהסגרה. התובע הכללי של ברזיל תמך בהסגרה למערב גרמניה והתנגד להסגרה לאוסטריה, מכיוון שוגנר איבד את אזרחותו האוסטרית ולישראל, מכיוון שלא הייתה קיימת בעת ביצוע הפשעים. ביוני 1979 דחה בית המשפט העליון בברזיל את בקשת ההסגרה של גרמניה המערבית בנימוק טכני והוא שוחרר לביתו.
ספרדים ועדות מזרח (מפלגה)
המפלגה בתקופת היישוב
בשנת 1918 נוסדה "הסתדרות הצעירים הספרדים", ששינתה את שמה "הסתדרות חלוצי המזרח" עם הצטרפות פעילים מזרחים אליה.
רצון ההנהגה הספרדית והמזרחית להשתלב בנציגויות השלטון של היישוב הניעה אותה להקים ועדים והסתדרויות בעלי אופי פוליטי יותר. כך בשנת 1920, סמוך למועד הבחירות לאספת הנבחרים הראשונה, הוקמה "הסתדרות היהודים הספרדים בארץ ישראל", שהייתה איחוד בין ועד העדה הספרדית והסתדרות חלוצי המזרח. ההתמודדות ברשימה המשותפת ניסתה ליצור ריכוז כוח פוליטי שיביא לייצוג הולם של הספרדים והמזרחים באספת הנבחרים, במוסדות היישוב ובמוסדות ההנהלה הציונית.
גוסטב וגנר
המאמצים לתפיסתו ומותו
בריאיון ל-BBC בשנת 1979, לא הביע וגנר חרטה על פשעיו ואמר "לא הייתה לי שום תחושה לגבי זה... זה היה סתם עוד עבודה בשבילי. לאחר שעות העבודה, אף פעם לא דיברנו על העבודה שלנו אלא שתינו ושיחקנו קלפים".
באוקטובר 1980 נמצא וגנר מת בסאו פאולו כשסכין תקועה בחזהו. לדברי עורך דינו, מדובר היה בהתאבדות (הוא גם ניסה להתאבד פעמיים בהיותו במעצר), אך יש הטוענים כי נדקר למוות, בעיקר בגלל הקושי בביצוע התאבדות בדרך זו. מותו נרשם תחת סעיף התאבדות.
ספרדים ועדות מזרח (מפלגה)
מצע ותחומי פעילות
ניסוח מטרות ההסתדרות משנת 1936:
האמצעים:
המאבק ללגיטימציה
הניסיון לבסס דרישות פוליטיות על סמך הזהות העדתית והתרבותית של הספרדים והמזרחים, נתפסה כמגמה של התרחקות ושל חוסר רצון להשתלב ביישוב הישן. תיוג הספרדים והמזרחים כמתבדלים פגע בלגיטימציה להתארגנותם. על כך נכתב בעיתון הבקר: בתגובה טענו נציגי המפלגה כי הם מסכימים עם הטענה שארגון עדתי לשמו אינו חיובי, וכי הם אינם רואים בארגון זה מטרה כשלעצמה, אלא אמצעי להשתלבות.
המפלגה התמודדה בבחירות לכנסת הראשונה ב-1949 וזכתה ב-4 מנדטים. המפלגה הצטרפה לקואליציה, ומנהיגה בכור-שלום שטרית מונה לשר המשטרה. שטרית עזב את המפלגה והצטרף למפא"י לקראת הבחירות לכנסת השנייה ב-1951, והמפלגה נותרה ללא מנהיג אמיתי. היא זכתה רק בשני מנדטים, והצטרפה למפלגת הציונים הכלליים, שהייתה אז המפלגה השנייה בגודלה בכנסת וחברה בממשלה. לימים הצטרפה המפלגה הפרוגרסיבית אל הציונים הכלליים בהקמת המפלגה הליברלית, שנמנתה ב-1973 על מייסדי הליכוד.
לאריסה לטינינה
לאריסה סימנובה לאטינינה (ברוסית: Лари́са Семёновна Латы́нина; נולדה ב-27 בדצמבר 1934) היא מתעמלת סובייטית, האישה היחידה שזכתה ב-9 מדליות זהב אולימפיות ומחזיקה במקום השני בכל הזמנים במספר המדליות האולימפיות שצברה (18 מדליות), אחרי מייקל פלפס (28 מדליות) ולפני ניקולאי אנדריאנוב (15 מדליות).
נעוריה
נולדה בשם לריסה דיריג' בחרסון, אוקראינה (אז תחת שלטון ברית המועצות). בילדותה למדה בלט אך עברה להתעמלות לאחר עזיבת הכוריאוגרף שלה. אחרי סיום התיכון ב-1953 עברה לקייב שם למדה במכון הפוליטכני על שם לנין במקביל לאימוניה. הופעתה הבינלאומית הראשונה הייתה באליפות העולם להתעמלות ברומא, 1954 בה זכתה במדליית זהב אחת בתחרות הקבוצתית.
קריירה כמתעמלת
לאטינינה כיכבה באולימפיאדת מלבורן (1956), היא זכתה בתחרות הקרב-רב אישי כשהיא מנצחת את יריבתה העיקרית אגנס קלטי היהודיה מהונגריה, ובמדליית זהב בתחרות הקבוצתית עם הנבחרת הסובייטית. כמו כן זכתה במדליות זהב בסוס הקפיצות ובתחרות תרגילי הקרקע (במשותף עם קלטי), השיגה מדליית כסף במקבילים מדורגים ומדליית ארד בתחרות הקבוצתית עם מכשירים ניידים (תחרות שקדמה לתחרויות בהתעמלות אמנותית הנהוגות כיום). סך הכל זכתה בשש מדליות מהן ארבע מוזהבות.
לאחר אליפות העולם בהתעמלות בדורטמונד 1966 בה זכתה במדליית זהב עם הנבחרת הסובייטית, פרשה לאטינינה מתחרויות, והפכה למאמנת נבחרת ההתעמלות של ברית המועצות, תפקיד בו שימשה עד 1977. באולימפיאדת מוסקבה (1980) הייתה אחראית מטעם המארגנים על תחרויות ההתעמלות. נבחרה להיכל התהילה של ההתעמלות ב-1998.
הפיגועים בטשקנט (2004)
ביום שישי ה-30 ביולי 2004 אירעו שלושה פיגועי התאבדות בטשקנט שבאוזבקיסטן. הפיגועים בוצעו בשגרירות ישראל, בשגרירות האמריקאית ובמשרד התובע הראשי של אוזבקיסטן. שני שוטרים אוזבקיים נרצחו בשגרירות ישראל ועוד תשעה נפצעו בפיגועים.
הפיגועים התרחשו כמעט בו זמנית בסביבות השעה 17:00. שני מאבטחים אוזבקים שעבדו כמאבטחים בשגרירות ישראל נרצחו כאשר המחבל התקרב לכניסה וראה את השומרים. אחד השומרים שנרצח היה שומרו האישי של שגריר ישראל. שבעה בני אדם נפצעו בהפצצה במשרד התובע הראשי של אוזבקיסטן ושניים נוספים נפצעו בשגרירות ארצות הברית. לא היו אזרחים אמריקנים או ישראלים שנפצעו בפיגועים.
הפיגועים התרחשו זמן קצר לאחר ש-15 חשודים בחברות בארגון אל-קאעידה הועמדו לדין על ביצוע סדרה של פיגועים בתחילת 2004, בהם נרצחו 47 בני אדם.
איחוד הג'יהאד האסלאמי נטל אחריות לפיגועים. גם ארגון אל-קאעידה והתנועה האסלאמית של אוזבקיסטן - המקורבים לארגון שנטל אחריות לפיגועים - נחשדים כמעורבים בפיגועים.
הר נורמנדי
הר נורמנדי (באנגלית: Normandy Mountain) הוא הר בתת-רכס הקרב על בריטניה ברכס מוסקווא שבהרי הרוקי הצפוניים (תת רכס של הרי הרוקי הקנדיים ), בפרובינציית קולומביה הבריטית שבקנדה.
גובהו של ההר 2,849 מטרים מעל פני הים; הר נורמנדי הוא ההא ה-9 בגובהו ברכס מוסקווא, ה-1,106 בגובהו בהרי הרוקי הקנדיים.
ההר מתנשא לגובה של 924 מטרים מעל סביבתו.
סטיינד
היסטוריה
הלהקה התגלתה על ידי פרד דורסט סולן הלהקה לימפ ביזקיט, אשר הפיק את אלבומה השני והשלישי, לאחר שהוציאה את אלבומה הראשון באופן עצמאי. האלבום Dysfunction היה כבד יותר מהאלבומים שיצאו אחריו, שבהם הרחיבה הלהקה את סגנונה. הלהקה מזכירה בגישתה המוזיקלית את הלהקות טול ואליס אין צ'יינס קורן ולימפ ביזקיט. האלבומים Chapter V ,14 Shades of Grey ו-Break the Cycle הגיעו למקום הראשון במצעד האלבומים הנמכרים ביותר בארצות הברית. Dysfunction הגיע עם הזמן למעמד של פלטינה כפולה.
סולן הלהקה ארון לואיס כתב את השיר "Layne" בעקבות מותו של ליין סטאלי מאליס אין צ'יינס. לואיס נחשב לאחד מהזמרים שהשפעתו של סטאלי ניכרת עליהם בבירור. השיר נכלל באלבום "14 i Shades of Grey" ("שמעתי היום שהלכת, הייתי חייב לעצור ולשיר איתם את השיר שהם ניגנו על מנת להיפרד, שיר שהעניק לי את חיי בחזרה... את חייך הענקת, את חיי הצלת, שמך היה ליין").
הר נורמנדי
ההר ממוקם 19 קילומטרים מהר דייפ (אף הוא ברכס הקרב על בריטניה).
מקור השם
בדומה לאתרים רבים ברכס הקרב על בריטניה, גם הר זה מנציח קרב ממלחמת העולם השנייה, בו השתתפו כוחות קנדיים - הפלישה לנורמנדי.
לקריאה נוספת
• Akrigg, G. P. V., British Columbia place names
• C. SIMON L. OMMANNEY, Glaciers of North America— GLACIERS OF CANADA GLACIERS OF THE CANADIAN ROCKIES, U.S. GEOLOGICAL SURVEY PROFESSIONAL PAPER 1386–J–1
קארי מוליס
קארי מוליס (באנגלית: Kary Banks Mullis; 28 בדצמבר 1944 – 7 באוגוסט 2019) היה ביוכימאי אמריקאי, חתן פרס נובל לכימיה לשנת 1993 (לצד מייקל סמית'), "על התרומה לפיתוח שיטות בתחום הכימיה מבוססת הדנ"א" - המצאת ה-PCR, טכניקה מרכזית בביולוגיה מולקולרית שמאפשרת הגברה (יצירת עותקים רבים) של קטעי DNA ספציפיים. כמו כן, בשנת 1991 הוא היה הראשון שניצל שיטת TaqMan במחקריו.
המצאתו של מוליס שינתה את טכניקת המחקר שהייתה מקובלת עד אז, והפכה אותה לנוחה ביותר. מוליס, שבזמן המצאת מכונת ה-PCR עבד בחברת תרופות פרטית, נקלע למצב בו חברת התרופות דרשה את מלוא זכויות היוצרים למכונת ה PCR אותה יצר. לאחר מאבק משפטי ממושך הפסיד מוליס במשפט, וכל הרווחים ממכירת מכונת הPCR עברו ישירות לחברת התרופות.
מוליס הוסמך בשנת 1966 כבוגר המכון הטכנולוגי של ג'ורג'יה בכימיה, ובשנת 1973 סיים דוקטורט בביוכימיה באוניברסיטת קליפורניה בברקלי.
מוליס התפרסם כתומך בהכחשת איידס, ואף כתב הקדמה לספרה של מכחישת האיידס קריסטין מג'ורה (Christine Maggiore). מג'ורה ובתה הצעירה מתו שתיהן מאיידס, לאחר שלא קיבלו טיפול במחלה.
משפחת בוש
משפחת בוש היא אחת המשפחות הבולטות והמשפיעות ביותר בארצות הברית. לאורך השנים משפחת בוש טבעה את חותמה בנוף הפוליטי האמריקני ובניה הגיעו גם לעמדות בולטות בעולם העסקי. מוצאה האירופאי של המשפחה הוא אנגלי וגרמני, ובעולם החדש שורשיה נטועים היטב עד לעבר הקולוניאלי של ארצות הברית. שני בניה המפורסמים ביותר של המשפחה הם ג'ורג' הרברט ווקר בוש אשר כיהן כסגנו של הנשיא רונלד רייגן ולאחר מכן כנשיא ארצות הברית ה-41, ובנו ג'ורג' ווקר בוש אשר כיהן כמושל טקסס ולאחר מכן כנשיא ארצות הברית ה-43. פרסקוט בוש, סב המשפחה, כיהן למעלה מעשר שנים כסנאטור מטעם מדינת קונטיקט. בן נוסף של ג'ורג' הרברט ווקר בוש, ג'ב בוש, כיהן כמושל פלורידה ובעקבות אחיו ואביו, אף הוא ניסה לימים להתמודד גם הוא לנשיאות. כמה מבניה הצעירים של המשפחה מובילים גם הם קריירות פוליטיות זוטרות. בעבר התגוררה המשפחה בעיקר בצפון מזרח ארצות הברית, סביב מדינת ניו יורק. החל משנות ה-50 חלק הארי של המשפחה מתגורר בטקסס.
ג'ריל ססאר
ג'ריל ססאר (באנגלית: Jeryl Henry Braxton Sasser; נולד ב-13 בפברואר 1979 בדאלאס, טקסס) הוא כדורסלן עבר אמריקאי. הוא גם אחיו הצעיר של שחקן ה-NBA לשעבר, ג'ייסון ססאר.
ג'ריל ססאר שיחק בקבוצת הכדורסל של האוניברסיטה המתודיסטית הדרומית, הוא נרשם לדראפט ה-NBA של 2001 בסיום לימודיו, ונבחר במקום ה-22 על ידי האורלנדו מג'יק. הוא הוחתם לשנתיים לפי חוקת הדראפט שמחייבת שחקן שנבחר בסיבוב הראשון לקבל חוזה לשנתיים, ושוחרר בתום חוזהו מהקבוצה.
הוא חתם בפו אורטז בעונת 2003-2004 והוביל אותה לאליפות צרפת, בעונה שלאחר מכן חתם ביאקימה סאן קינגס מה-CBA ושנה לאחר מכן חתם בבני השרון על חוזה לעונת 2005/06 אך נופה מהקבוצה לאחר שאחרי מספר חודשים בלבד נפצע באימון בעצם השוקית והושבת להמשך העונה.
החל משנת 2007 עד שנת 2009 שיחק ססאר בליגה הכוויתית בקבוצת אל-ערבי המקומית, איתה זכה באליפות המדינה הזו לשנת 2008.
מאיה פינקלר
מאיה פינקלר (נולדה ב-6 בפברואר 1984) היא שחיינית עבר, אלופת ישראל ושיאנית ישראל בשחייה. בעלת 7 מדליות מהמכביה השבע עשרה (2005) מהן 5 זהב ו-2 כסף.
ביוגרפיה
פינקלר התאמנה בקבוצת השחייה של הפועל בת ים בהדרכתו של מאיר לויה. עופר, אחיה הבוגר של מאיה, גם הוא שחיין מצטיין. לאחר מכן היא עברה להתאמן בפנימיית המחוננים בווינגייט בהדרכתו של לאוניד קאופמן ושחתה עבור קבוצת השחייה של הפועל ירושלים.
2004
באליפות אירופה בשחייה שנערכה במדריד, ספרד במאי 2004 קבעה פינקלר שיאים אישיים בכל המשחים בהם השתתפה. היא סיימה במקום 23 במשחה ל-200 מטר חופשי בתוצאה של 2:05.17 דקות, במקום 24 במשחה ל-50 מטר חופשי בתוצאה של 26.59 שניות ומקום 26 במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 57.87 שניות. בנוסף, היא סיימה במקום 11 במשחה שליחות 4x100 מטר מעורב, ביחד עם אניה גוסטומלסקי, מונה מירון וורד בורוכובסקי בתוצאה של 4:15.50 דקות.
אליפות השיא
באליפות ישראל בשחייה שנערכה בווינגייט בסוף יולי אותה שנה זכתה פינקלר ב-4 מדליות, 3 זהב ו-1 כסף. מדליות זהב, במשחה ל-50 מטר חופשי בתוצאה של 26.44 שניות, לפני גוסטומלסקי (26.65 שניות) וענבל לבבי (27.88 שניות), במשחה ל-200 מטר חופשי בשיא ישראלי חדש של 2:03.56 דקות, לפני מור פליישמן (2:06.62 דקות) וגוסטומלסקי השיאנית הישראלית היוצאת (2:07.03 דקות), במשחה ל-400 מטר חופשי בשיא אישי של 4:20.46 דקות, לפני פליישמן השיאנית הישראלית (4:25.05 דקות) ומאשה בליזניוק (4:30.08 דקות). מדליית כסף, במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 57.74 שניות, אחרי גוסטומלסקי (57.09 שניות) ולפני קרן זיבנר (59.03 שניות).
מכביה
בתחרויות השחייה של המכביה ה-17 שנערכו בווינגייט ביולי 2005 זכתה פינקלר ב-7 מדליות, 5 מדליות זהב ו-2 כסף. מדליות זהב, במשחה ל-50 מטר חופשי בשיא מכביה חדש של 26.76 שניות, לפני ג'ונסון פייטון מארצות הברית (27.41 שניות) ונתניה הרפר אף היא מארצות הברית (27.49 שניות), במשחה ל-200 מטר חופשי בשיא מכביה חדש של 2:04.24 דקות, לפני דניאל ארד מארצות הברית ( 2:08.05 דקות) ומרווה חרפק (2:08.49 דקות), במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 4:32.96 דקות, לפני ארד (4:33.73 דקות) ורבקה סמוק מארצות הברית (4:34.82 דקות), במשחה שליחות 4x100 מטר חופשי (3:58.62 דקות) ובמשחה שליחות 4x200 מטר חופשי 8:39.71 דקות). מדליות כסף, במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 58.05 שניות, אחרי גוסטומלסקי (57.62 שניות) ולפני פייטון (59.24 שניות) ובמשחה שליחות 4x100 מטר מעורב ביחד עם סיגל סימסולו, אסאלה חלאג' ושרי מצרי בתוצאה של 4:25.87 דקות, אחרי ארצות הברית (4:25.82 דקות), כשחיינית רביעית היא קבעה בזינוק שליחות תוצאה של 56.72 שניות.
באליפות ישראל בשחייה שנערכה בווינגייט בתחילת אוגוסט אותה שנה זכתה פינקלר במדליית זהב וב-3 מדליות כסף. מדליית זהב במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 57.92 שניות, לפני זיבנר (58.98 שניות) וחרפק (59.43 שניות),. מדליות כסף, במשחה ל-50 מטר חופשי בתוצאה של 26.83 שניות, אחרי גוסטומלסקי (26.29 שניות) ולפני חרפק (27.43 שניות), במשחה ל-200 מטר חופשי בתוצאה של 2:07.26 דקות, אחרי גוסטומלסקי (2:03.60 דקות) ולפני פליישמן (2:07.52 דקות) ובמשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 4:25.51 דקות, אחרי אולגה ברסנייבה (4:20.86 דקות) ולפני פליישמן (4:26.93 דקות).
2006
באליפות ישראל בשחייה שנערכה באוגוסט 2006 זכתה פינקלר בשתי מדליות כסף, במשחה ל-50 מטר חופשי בתוצאה של 26.92 שניות, אחרי אניה גוסטומסלקי שקבעה שיא ישראלי ושיא בינלאומי חדש של 26.02 שניות ולפני קרן זיבנר (26.93 שניות) ובמשחה ל-100 מטר חופשי בשיא אישי חדש של 57.70 שניות, אחרי אניה גוסטומלסקי (56.53 שניות) ולפני קרן זיבנר מבני הרצליה (58.29 שניות).
Somebody (שיר של דאגני)
Somebody הוא סינגל של הזמרת-יוצרת הנורווגית דאגני. נכון ליולי 2021, הסינגל הושמע למעלה מ-46 מיליון פעמים בספוטיפיי.
וידאו קליפ
הווידאו קליפ של הסינגל, בבימויו של הבמאי טוסק, הועלה לערוץ היוטיוב של הזמרת ב-1 במאי 2020. נכון ליולי 2021, הווידאו קליפ נצפה למעלה מ-1.3 מיליון פעמים ביוטיוב.
תנאי הצמצום הזעיר
בתורת החבורות, תורת קנסליישן הקטן (לעיתים מתורגם כ"תנאֵי הצמצום הזעיר") הם תנאים שעשויה לקיים הצגה של חבורה על ידי יוצרים ויחסים. תנאים אלו הם מרכיב חשוב בתורת החבורות הקומבינטורית, החוקרת חבורות על-פי ההצגות שלהן, ומאפשרים לפתור לפעמים את בעיית המילה. התנאים מתייחסים לאופן שבו עשויים להחתך היחסים המגדירים את החבורה, וכשהם מתקיימים הם מאלצים כל מילה w המייצגת את איבר היחידה להכיל פיסה משמעותית מאחד היחסים. תכונה זו מאפשרת לנתח את החבורה בכלים גאומטריים, דרך דיאגרמת ון-קמפן של המילה w, המורכבת מהדבקת יחסים, המהווים שפות של דיסקים דו-ממדיים, לאורך החלקים המשותפים להם. האילוץ על פיסות משותפות, אם הוא חזק מספיק, יוצר עקמומיות שלילית, המכריחה את החבורה להיות היפרבולית.
את היסודות של תנאי הצמצום אפשר למצוא בעבודה של מקס דן, שהראה ב-1910 כיצד לפתור את בעיית המילה של חבורה יסודית של משטח מכוון סגור בעל גנוס 2 לפחות. תנאי צמצום מפורשים הופיעו בעבודות של גרינלינגר בשנות ה-60, ואחר-כך אצל Lyndon ו-Schupp. אולשנסקי (בסוף שנות ה-80) השתמש בגרסה מדורגת של תנאי הצמצום כדי לבנות מפלצות-טרסקי (חבורות אינסופיות שבהן כל תת-חבורה סופית היא ציקלית מסדר ראשוני) ולתת הוכחה חדשה לכך שחבורה מפותלת נוצרת סופית עלולה להיות אינסופית (ראו בעיית ברנסייד).
תנאי הצמצום הזעיר מתייחסים להצגה מצומצמת וסימטרית של החבורה, כלומר, הצגה שבה היחסים מצומצמים-ציקלית (אין יחס מהצורה או ), ויחד עם כל יחס מופיע גם ההפכי שלו וגם כל סיבוב של היחס (היינו, יחד עם  מופיע גם ). מילה המופיעה בשני יחסים שונים (שאינם מהווים סיבוב זה של זה) נקראת פיסה. יש שלוש משפחות עיקריות של תנאי צמצום זעיר: כל חבורה מקיימת את התנאי \ T(3). החבורה מקיימת את \ T(4). חבורה המקיימת את התנאי מקיימת את. מהתנאי \ C(p) נובע שבדיאגרמת ון-קמפן של מילה טריוויאלית כל תחום פנימי נוגע בלפחות p שכנים. מנימוק כזה נובעת הלמה של גרינלינגר: אם מתקיים התנאי עבור, אז לכל מילה מצומצמת המייצגת את איבר היחידה יש תת-מילה משותפת עם יחס R, שאורכה יותר מ-.
בחבורה נוצרת סופית המקיימת \ C(6) או \ C(4)+T(4), מספר היחסים הדרושים להוכחת טריוויאליות של מילה חסום על ידי כפולה קבועה של ריבוע האורך שלה, ובפרט בעיית המילה פתירה. חבורה נוצרת סופית המקיימת את \ C'(1/6), או את \ C(7), או את התנאים \ C'(1/4) ו- \ T(4), היא היפרבולית.
סנטינל וואן
היסטוריה
החברה מעסיקה מעל ל-1,000 עובדים במשרדיה במאונטיין ויו, תל אביב (בחברה הבת "סנטינל לאבס ישראל"), בוסטון, טוקיו, סינגפור, אמסטרדם וקוריאה הדרומית. תומר ויינגרטן משמש מנכ"ל, ניק וורנר סמנכ״ל תפעול, דייב ברנהראדט סמנכ״ל כספים, דניאל ברנרד סמנכ״ל שיווק, ערן אשכנזי מנהל את תחום השירותים, אסף אמיר מנהל את קבוצת המחקר ושרון אלמשלי את התמיכה הטכנית.
החברה מפתחת ומוכרת מוצרי סייבר לאבטחת תחנות קצה (Endpoint security), האינטרנט של הדברים (IoT Devices) ומחשוב ענן. הטכנולוגיה שמפתחת החברה מבוססת על בינה מלאכותית (AI) שמזהה איומי סייבר מתקדמים על פי התנהגות התוקפים. מוצרי החברה זכו להכרה במחקרי שוק של חברת גרטנר, Forrester, SE Labs ושל - MITRE ATT@CK.
בשנת 2021 סנטינל וואן רכשה את Scalyr החברה פיתחה טכנולוגיה שמאפשרת בניית אגמי נתונים (Data Lakes) שמכילים את כל סוגי המידע ויודעת לבצע שאילתות מורכבות במהירות.
בשנת 2021 הפכה סנטינל וואן לנותנת חסות לקבוצת הפורמולה 1 של חברת אסטון מרטין.
ארמדיל טאטו
אַרְמָדִיל טָטוּ (שם מדעי: Dasypus novemcinctus; נקרא גם ארמדיל תשע-החגורות או ארמדיל תשע-החגורות ארוך-האף) הוא מין יונק בגודל קטן–בינוני ממשפחת הטטויים והנפוץ מביניהם. הוא התפתח בדרום אמריקה, ונשאר שם עד שהיגר באמצע המאה ה-19 גם למרכז אמריקה וצפונה וכיום הוא הדלשינאי היחיד שחי בטבע באמריקה הצפונית. בתי הגידול שלו מגוונים, מיערות-גשם עד לערבות שיחים. הוא יצור מתבודד ולילי, הניזון בעיקר מחרקים אותם הוא מוצא באדמה בעזרת חוטמו. ארמדיל זה הוא היונק הקטן הלאומי של טקסס.
סנטינל וואן
היסטוריה
חוקרי מודיעין הסייבר של החברה חשפו קמפיין סייבר איראני בשם ״Agrius" שכוון נגד גופים בישראל.
ארמדיל טאטו
מאפיינים גופניים וטקסונומיה
צבעו בדרך כלל חום מעורב עם לבן-צהבהב. כינויו "ארמדיל תשע-החגורות" ניתן לו בשל תשע הרצועות הניתנות להזזה אשר נמצאות על שריונו, אף על פי שמספרן משתנה במקומות שונים השכבה החיצונית של השריון, הקשה אך הגמיש, עשויה מקשקשי-דרמיס גרמיים, המכוסים בשכבת קשקשי-אפידרמיס קרניים שאינם חופפים, ומחוברים ברצועות גמישות של עור. השריון מכסה את גבו, צדדיו, ראשו, זנבו והחלקים החיצוניים של הרגליים; לחלק התחתון של הגוף ולחלקים הפנימיים של הרגליים אין הגנה משוריינת, ובמקום זאת הם מכוסים בעור קשה ובשכבת שיער גס. החוליות של הארמדיל מותאמות במיוחד כדי להתחבר לשריון. לארמדיל יש טפרים ארוכים בבהונות האמצעיים ברגליים הקדמיות, אלו משמשים לחפירה. בשונה מחברו בעל שלוש החגורות, ארמדיל מצטנף, הוא אינו יכול להתכנס לכדי כדור משוריין. בכל אופן, הוא שחיין טוב ומסוגל לצלוח נהרות, לצוף עליהם על ידי ניפוח מעיו ואף לצלול וללכת על קרקעיתם; הוא מסוגל לכך בשל יכולתו להחזיק את נשימתו למעלה מ-6 דקות, הסתגלות אבולוציונית שבמקור התפתחה כדי לאפשר לו לשמור את חוטמו, הוורדרד והמחודד, שקוע באדמה למשך זמן ארוך כאשר הוא תר אחרי מזון. שיניו דומות לאלו של שאר החברים בעל-סדרת הדלשינאים; כולן קטנות, הטוחנות דמויות יתד עם שורשים חשופים וללא אמייל. למעשה, שיניים חותכות נוצרות אצל העובר, אך אלו מתנוונות מהר ולרוב יעלמו עד הלידה. חושים: חוש הריח שלו מפותח, דבר שמתבטא בחלקים הקשורים לכך במוחו, והוא העיקרי מהחושים; חוש השמיעה שלו טוב מאוד, מה שעוזר לו להתחמק מסכנות; חוש הראייה די גרוע ולא שימושי אלא למרחקים קצרים; חוש המישוש נחשב אצלם כגרוע; בקשר לחוש הטעם, לארמדילים יש בלוטות טעם מעטות מאשר לשאר היונקים. למין יש מערכת חיסון חלשה, מה שגורם לרבים מהם לחלות ולמות. בדרך כלל הזכרים גדולים יותר מהנקבות.
סנטינל וואן
היסטוריה
חוקרי הסייבר של החברה חשפו פרצות אבטחה קריטיות במחשבי דל, שהיו קיימות יותר מעשור ומסכנות מיליוני מחשבים ברחבי העולם.
ארמדיל טאטו
בית-גידול
ארמדיל טאטו התפתח בבית-גידול חם וגשום, האזורים הטרופיים, ולכן הוא עדיין נפוץ במקומות המזכירים את ביתם של אבותיו הקדמונים. כבעל-חיים סתגלני במיוחד, בכל אופן, הוא יכול להימצא גם באדמות שיחים נמוכים, בערבות הנקראות "Prairies" (עם שיחים גבוהים ועצים), באזורים יבשים למחצה, בסוואנה וביערות הרריים. הוא לא משגשג באזורים חמים, קרים או יבשים במיוחד, זאת בגלל איטיות חילוף החומרים שלו ומפני ששטח הפנים הגדול שלו, שלא מבודד טוב עם שומן, רגיש במיוחד לחום, קור ואיבוד נוזלים. בכל מקרה בו אספקת האוכל והמים נפוצה, ארמדיל טאטו יהיה סתגלן מאוד ביחס לבתי-גידול שונים; הם אף נצפו ליד ביצות מיוערות וביצות עשב.
סנטינל וואן
היסטוריה
במאי 2021 זכתה החברה במקום רביעי ברשימת CNBC Disruptor 50 - החברות הפרטיות שמשנות את העולם.
ארמדיל טאטו
תפוצה
לארמדיל טאטו התחום הגאוגרפי הרחב ביותר מכל מיני האמרדילאים, תחום המשתרע על פני חלקים גדולים מאמריקה:
סנטינל וואן
היסטוריה
בחודש יוני 2021 צירפה החברה כיועץ את כריס קרבס, המנהל לשעבר של סוכנות הסייבר CISA.
ב-30 ביוני 2021 הפכה החברה לציבורית כשהתחילה להיסחר בבורסה לניירות ערך בניו יורק לפי שווי של 9 מיליארד דולר.
ארמדיל טאטו
היסטוריית הנדידה
הודות להתנחלות ההמונית של מתיישבים אמריקנים בטקסס בשנים המאוחרות של המאה ה-18, המחסומים הפיזיים והאקולוגיים האלו פחתו ואף הוסרו; דיכוי וטבח ילידים אמריקנים צמצם את הציד על ידיהם, עצירת שריפות שנתיות בערבות אפשרה ליותר חורשות עצי ינבוט (Mesquite) לחדור אל הערבות הפתוחות, ציד וצמצום בתי-הגידול של טורפיהם אפשר לארמדילים להתרחב משני צדדי הנהר. הארמדיל אינו נוטה להגר, אלא אם האוכלוסייה צפופה, ולכן גורמים אלו, אשר תרמו לגידול האוכלוסייה, גרמו לו לעשות כן. בנוסף, הרבה ארמדילים הועברו את הנהר על ידי האדם. האדם אף עזר לארמדיל להתפשט, בין במכוון ובין בשוגג, בכך ששחררו לטבע. לדוגמה, קיומה של אוכלוסיית הארמדילים בפלורידה נבע משחרור פרטים מעטים לטבע מגן חיות קטן בשנת 1924, לצד מספר בריחות מקרקס נודד ב-1936. הארמדיל אף התגנב כנוסע סמוי לרכבות מסע של בקר מטקסס למדינות אחרות; ישנם דיווחים לא מעטים על כך שהארמדיל היה נפוץ ברכבות אלו. סחר בו כחיית-מחמד, הודות למראהו הקוסם בזרותו וצייתנותו, תרם אף הוא.
סנטינל וואן
גיוס הון
החברה גייסה עד היום כ-695.6 מיליון דולר בשישה סבבי גיוס. בין משקיעי החברה SequoiaCapital, Tiger Global Management, Third Point Ventures, Insight Partners, Granite Hill CapitalPartners, Redpoint Ventures, Qualcomm Ventures, ואחרים. על פי סבב הגיוס שנערך בנובמבר 2020, שווי החברה עמד על 3.1 מיליארד דולר. ב-30 ביוני 2021 גייסה החברה מיליארד דולר בהנפקה הראשונית הגבוהה ביותר בבורסה לניירות ערך בניו יורק, לפי שווי חברה של 9 מיליארד דולר.
ארמדיל טאטו
היסטוריית הנדידה
ב-150 השנים שעברו מאז התפשטותו החלוצית, ארמדיל טאטו הרחיב את תחום מחייתו צפונה לכיוון ארצות הברית. הוא התנחל בצורה מהירה ופתאומית מאוד במדינות הדרומיות בארצות הברית, מה שגרם לביולוגים רבים למדי לעמוד משתאים ולתהות על הגורמים לכך. שיעור ההתפשטות לשנה היה מהיר כמעט פי עשרה משיעור ההתפשטות הממוצע של יונק, ובכל שנה ושנה נצפו עוד ועוד פרטים ממין הארמדיל הזה, צפונה יותר בכל פעם. לפלורידה הגיע לראשונה על ידי האדם במקביל לחצייתו את הריו גראנדה ממקסיקו. בסביבות 1995, המין התבסס היטב בטקסס, אוקלהומה, לואיזיאנה, ארקנס, מיסיסיפי, אלבמה ופלורידה, ואף נצפה הרחק באזור קנזס, מיזורי, טנסי, ג'ורג'יה וקרוליינה הדרומית. עשור לאחר מכן, הוא התבסס לחלוטין בכל האזורים הנ"ל והמשיך בנדידתו; הוא אף נצפה בצפון הרחוק יחסית של נברסקה הדרומית, דרום אילינוי, דרום אינדיאנה וקנטקי. ההתפשטות צפונה צפויה להמשיך עד שהמין יגיע רחוק לאוהיו, פנסילבניה וניו ג'רזי.
התקדמותו לתוך ארצות הברית ואזורים אחרים מוגבלת על ידי הטמפרטורות והגשמים. מאחר שאין לארמדיל שכבת שומן מבודד עבה, הוא מתקשה לשמר חום, ולכן תקופות ארוכות של קור קיצוני מסוכנות, במיוחד לצעירים. הוא אינו מסוגל לקיים מושבות יציבות אם הטמפרטורה הממוצעת בינואר היא מתחת לשתי מעלות צלזיוס. בנוסף, הארמדיל צריך מקור מים קבוע; אומדנים מצביעים על כך שהארמדיל יכול לשרוד באזורים בהם המשקעים השנתיים הם לפחות 38 סנטימטר. החוקרים טאולמן ורובינס (ראו) השוו מידע זה עם נתוני מזג-האוויר והמשקעים השנתיים בארצות הברית, ויצרו מפת התפשטות אפשרית לארמדיל טאטו. הם העריכו שהוא יכול לקיים מושבות מנברסקה עד ניו-יורק וצפון-מזרח קייפ קוד. חרף מכשולים פיזיולוגיים המונעים ממנו לעבור מערבה בעצמו, האדם יכול לעזור לו לעשות זאת באריזונה, קולורדו וניו מקסיקו. פרטים שישוחררו בחוף המערבי יוכלו להרחיב את שטחם מקליפורניה עד וושינגטון, אורגון ואולי גם חלק מצפון-מערב איידהו. המסקנה שנבעה מפרסום מפת ההתרחבות הנ"ל היא שרק חצי מתחום המחיה האפשרי של ארמדיל טאטו מאוכלס. נכון לנתונים משנים 2000–2013, ההשערה הייתה מדויקת למדי.
תת-מינים
לתת-המינים הצפון-אמריקניים יש שונות גנטית נמוכה בהשוואה לאלו ממרכז ודרום אמריקה, מה שמצביע על כך שמוצאם מאוכלוסייה קטנה יחסית שהיגרה לצפון אמריקה.
תזונה
ארמדיל טאטו ניזון בעיקר מחרקים – נמלים, טרמיטים, חיפושיות (מהוות את מקור המזון העיקרי), מגוון פגיות, תולעים וכו'. הוא יכול לאכול גם סוגים שונים של ענבה (כמו פירות יער) ושאר סוגי צמחים רכים. הארמדיל משוטט, ודוחף את חוטמו לאדמה רכה, בין הצמחייה או באשפה צמחית. לצופה מהצד הוא יראה כאחוז-תזזית, חופר באדמה בדפוסים לא קבועים, ועוצר לפעמים אחרי שגילה זחל או מזון אחר, אותו הוא בולע באמצעות לשונו הדביקה. אפם הרגיש יכול לאתר מזון מבעד ל 20 סנטימטר של אדמה. המין נצפה מתגלגל או קופץ על קני-נמלים במטרה לאוכלן. הם מגוונים לפעמים עם דו-חיים וזוחלים קטנים, במיוחד בחודשים קרים בהם טרף כזה נוטה להיות איטי ועצל יותר, כמו כן בביצי עופות ופעוטות יונקים. יכול להיות שהמין אף יאכל פגרים, אך לרוב מקרה כזה יתרחש אחרי שימשך לרימות הנמצאות בהם יותר מאשר לבשר עצמו. פחות מ-10 אחוז מתזונת המין מורכבת מחומרים לא חייתיים, כמו פטריות, פקעות, פירות וזרעים. לפעמים הארמדיל נעמד על רגליו האחוריות, מאזן עצמו עם הזנב ומרחרח את האוויר כדי לגלות סכנות ומזון.
רבייה
ההזדווגות מתרחשת בעונת-רבייה שנמשכת 2–3 חודשים, בין יולי לאוגוסט בחצי הכדור הצפוני ובין נובמבר לינואר בחצי הכדור הדרומי. עונת הרבייה מתוזמנת לתחילת הגשמים. במהלך העונה, זוגות זוגות של ארמדילים נצפים מהלכים יחדיו; דבר זה לא רגיל מכיוון שהם חיות מתבודדות. במהלך השוטטות בזוגות, הזכר נשאר ליד הנקבה, כמטרים בודדים, ומדי פעם מחפש איתה אחר מזון. התנהגויות נוספות שנצפות בזמן זה הן נגיעות בגב, כשכוש בזנבות, הרמת הזנב (אצל הנקבה, מה שחושף את איברי-המין), רחרוח או אף מגורים במאורה משותפת. קרבת הזכר אל הנקבה בזמן זה נחשבת להתנהגות שנועדה לשמור עליה מזכרים אחרים; אם זכר זר יתקרב, הזכר הראשון ילחם עליה. נקבות מתחמקות בקביעות מזכרים הרוצים אותה לעצמם כאשר אינה מוכנה להזדווג; כשהיא מבייצת, הנקבה מפרישה ריח שונה מהרגיל מבלוטות הריח האנאליות. לנקבה דגדגן חיצוני גדול, בעוד שאשכי הזכר פנימיים. ההזדווגות לא רגילה יחסית ליונקים מהלכים על ארבע, זאת מכיוון שהנקבה מתהפכת על גבה בזמן הפעולה. ביצית אחת מופרית, אך השתרשותה ברחם מושהית למשך שלושה–ארבעה חודשים כדי להבטיח שהתינוק ייוולד בזמן נוח ומתאים. אחרי שהזיגוטה משתרשת ברחם, תקופה של בין ארבעה לחמישה חודשי היריון חלה, ובה הזיגוטה מתחלקת לארבעה עוברים זהים שלכל אחד שליה משלו. עוברי השגר נולדים מפותחים למדי, במשקל של כ-66 גרם, ומזכירים את הוריהם, רק קצת יותר קטנים ובצבע ורדרד-חום. עיניהם נפתחות מהר, אך עורם מתקשה לכדי שריון רק אחרי מספר שבועות. אחרי לידתם של העוברים המפותחים, הם נשארים במאורה, ניזונים מחלבה של אמם במשך שלושה חודשים בערך. לאחר מכן, הם מתחילים לשוטט עם אמם בחיפוש אחר מזון, עוזבים בגיל שישה חודשים עד שנה, ומגיעים לבגרות מינית בגיל שנה עד שנתיים. הם מתרבים לרוב על בסיס שנתי לאורך 12–15 שנות חייהם (בטבע); נקבה יחידה יכולה להוליד למעלה מ-56 צאצאים לאורך חייה. "תפוקת" הרביעיות הלא רגילה, נוסף לאורך החיים וליכולת להשהות את השתרשות הביצית ל 14 חודשים או יותר, תרמה לשגשוגו ולעובדה כי רק ארמדילים מעטים נצרכים כדי לפתח אוכלוסייה משגשגת.
השפעה על הסביבה
שיטוטו אחר מזון יכול לגרום נזק קל למערכת השורשים של צמחים מסוימים, אך הם "מפצים" על זאת בכך שהם מספקים בתים לבואשים, אוגרים מהסוג Sigmodon, כוסי מחילות, נחשים מהמין "Pituophis melanoleucus" ועכסנים. בנוסף, מחילותיו נודעו כמאיצות ומחריפות שחיקה, וכמערערות יסודות מבנים. מחקרים הראו כי הציפור ממין "Basileuterus lachrymosus" (מין בסוג "סבכי העולם החדש"; נקרא גם "Euthlypis lachrymosa") עשתה לעצמה למנהג לעקוב אחר ארמדיל טאטו כדי לאכול חרקים וחסרי-חוליות אחרים שנעקרו ממקומם על ידיו. ארמדיל טאטו חשוב מאוד כטרף לפומה בכלל, ולתת-המין הנדיר "פומה צפון-אמריקאית בפרט, אך מצד שני, לעיתים הארמדיל יכול לסכן את הצב מהמין צב גופרי שמוגדר כ"פגיע" בכך שיגרש אותו בתוקפנות ממקום מגוריו ולדרוש אותו לעצמו. יותר מזה, ארמדילים בפלורידה נצפו אוכלים ביצי וצאצאי צבי-ים ואף הורסים את קיניהם (כולל צב הים הגלדי, צב הים החום וצב הים הירוק); הארמדילים אחראים לפשיטות על כ-14 אחוזים מהקנים באזורים המושגחים, ונחשבים לאחראים לכ-95 אחוזים מהפשיטות עליהם. תופעה זו של פשיטה על קנים של צבי-ים היא חדשה יחסית (נצפתה לראשונה ב-1988), נראה כי זו הסתגלות הנובעת מהתרחבות שטח המחיה.
ארמדיל טאטו בתרבות ויחסיו עם האדם
ארמדילי תשע החגורות משמשים במחקר המדעי, בנוסף למחקרי הצרעת המבוצעים על כלל הארמדילים, בשל מערכת הרבייה המוזרה שלהם, בה כאמור נולדים ארבעה ארמדילים זהים מבחינה גנטית. היות שהם תמיד זהים, רביעיות ארמדילי תשע החגורות שימושיות למחקרים מדעיים, התנהגותיים ורפואיים הדורשים קבוצות של נבדקים ללא הבדל גנטי. החשיבות הגבוהה של ארמדיל תשע החגורות למחקרים נובעת מהעובדה שמלבדו אין אף יונק אחר אשר באופן קבוע ממליט תאומים זהים מבחינה גנטית.
בטקסס, שם הוא היונק הקטן הלאומי, מגדלים ארמדילי תשע-החגורות לשם השתתפות במירוץ ארמדילים; ספורט הנפוץ בקנה מידה קטן יחסית אך מבוסס היטב, בו החיה רצה במהירות על פני מסלול באורך 12 מטר.(ראו קישורים חיצוניים בתחתית הדף, סעיף "מרוץ ארמדילים")
"יום הארמדיל" ("Armadillo/Dillo Day") הוא יום מיוחד בשנה בו אנשים (בעיקר באמריקה) חוגגים את קיומו של הארמדיל. ביום זה נהוג להכין דגלים עליהם מופיעים תמונות וציורים של ארמדילים, בובות בדמות הארמדיל וכן כובעים ופסלים בדמותו. נהוג לשיר את "שירי הארמדיל" ביום זה (ראו קישורים חיצוניים בתחתית הדף, סעיף "יום הארמדיל")
חזירי הובר
בעת השפל הגדול ארמדיל טאטו ניצוד בשביל בשרו במזרח טקסס, שם הוא כונה כ"חזיר העניים" או כ"חזיר הובר" על ידי מי שכעס על משפטו של הנשיא הרברט הובר "Chicken in every pot" (תרנגולת בכל סיר) וחשב כי הוא האחראי לשפל.
ציד והרג
ארמדיל טאטו מהווה כ 6.1% מהציד לשם מאכל או הנאה של האינדיאנים, ו 9.5% מהארמדילים האלו ניצודים על ידי איכרים (לרוב משום שהם נוטים לגנוב ביצי עופות משק וציד). בשרם יקר, נטען כי טעמו דומה לבשר חזיר; הוא נצלה בדרך כלל עם השריון, שבתורו משמש למוצרי עבודת-יד. בוונצואלה, שמועה רווחת שהארמדילים סובלים מצרעת (מה שנכון לפעמים, בני אדם אף נדבקו ממנו) גרמה לצמצום הציד שלהם. נכון לסוף שנת 2009, קרוליינה הצפונית החלה שוקלת מיסוד עונת-ציד של המין, בעקבות דיווחים על כך שנכנס לאזורים הצפוניים שלה (בערך באזור שארלוט ווילמינגטון). ציד הארמדילים נעשה בעיקר בלילה עם פנסים, בדרך כלל עם כלבים. לפעמים מנסים לצוד איתם על ידי משיכתם ממאורתם, מלכודות, או המתנה ליד אחד משבילי ההליכה שלהם. אוכלוסיות מקומיות יכולות להיות מאוימות ובסכנת הכחדה בגלל ציד, אך בכל מקרה נראה כי הארמדילים סובלניים לציד ושינויים בסביבתם, ומספרם באזורים מיושבים על ידי האדם גדול יותר מכאלו בהם הם יכולים לחיות באין מפריע. תכונה מוכרת של הארמדיל היא קפיצתו באוויר כאשר הוא מופתע. תכונה זו היא הגורם הראשי לתופעה המוכרת של מוות ארמדילים בתאונת דרכים: כאשר מכונית מתקרבת והרעש מבהיל את הארמדיל, הוא קופץ לגובה, ישר אל בין גלגלי המכונית או הפגוש.
טריפה
לפעמים, טורף יצליח לארוב לארמדיל ולפרוץ את שריונו הקשה עם נשיכה או חבטה ממוקמת היטב. אם הארמדיל רואה שאינו מצליח לברוח מן הטורף, הוא יחפור תעלה רדודה ויתקע עצמו בפנים; נדיר מאוד שטורף יצליח להוציא ממקומו ארמדיל החפור באדמה. בגלל שריונם הרך יותר, סביר יותר שארמדילואים קטנים יפלו קורבן לטריפה, מה שמניע אותם להתנהג בזהירות. הצעירים נוהגים לשוטט אחר מזון בשעות הבוקר, והם חשדנים יותר כלפי התקרבות של זר. טורפים ידועים של ארמדיל טאטו הם: הפומה (אולי הטורף הטבעי העיקרי שלהם), זאב הרעמה, הקויוט, הדוב השחור האמריקני, הזאב האדמוני, היגואר, האליגטור האמריקני, השונר המצוי ודורסים גדולים. עד כה, ה"מחסל" העיקרי שלהם הוא האדם; האחרון צד אותם הן בשביל הבשר והן בשביל איבריו (בעיקר השריון).
ראייה כפולה
ראייה כפולה (באנגלית: Diplopia, דיפלופיה) היא ראייה בו-זמנית של שתי תמונות של אובייקט בודד, העשויות להופיע אחת ליד השנייה אופקית או אנכית ביחס זו לזו. ראייה כפולה נגרמת עקב אובדן מיקוד חזותי ועשויה להתבצע באופן רצוני או לא רצוני. כאשר היא מתרחשת באופן לא רצוני, היא נגרמת כתוצאה מפגיעה בתפקוד של השרירים החוץ-עיניים, כאשר שתי העיניים עדיין מתפקדות, אך הן אינן יכולות לפנות לכוון את האובייקט הרצוי. ראייה כפולה יכולה להיות אחד הסימנים הראשונים למחלה מערכתית, במיוחד לתהליך שרירי או נוירולוגי, והיא עלולה לשבש את שיווי המשקל, התנועה או יכולות הקריאה של האדם. לראייה כפולה מגוון רחב של סיבות אופטלמולוגיות, זיהומיות, אוטואימוניות, נוירולוגיות, נוירואופטלמולוגיות וסרטניות, כשהנפוצות שבהן קשורות לבעיות מכניות בשרירים, הפרעות בצומת עצב-שריר, הפרעות של עצבי הגולגולת (III, IV ו-VI) המעצבבים את שרירי העין, ולעיתים הפרעות הקשורות במסלולים התנועתיים של גלגל העין העל-גרעיניים או בליעת רעלים.
ראייה כפולה מאובחנת בעיקר בעזרת מידע שהמטופל מספק לרופא המאבחן. על מנת לברר את הסיבה לראייה כפולה הרופא המטפל עשוי לשלוח את הנבדק לבדיקות דם, טומוגרפיה ממוחשבת (CT) או הדמיית תהודה מגנטית (MRI). את הראייה הכפולה נהוג לסווג לפי ראייה כפולה חד עינית או דו עינית, סיווג הניתן לבירור על ידי עצימת עין אחת ובדיקה האם יש הבדל בראייה. הטיפול בראייה כפולה הוא בראש ובראשונה בגורם למצב הגורם לתסמינים. למעט טיפול במצב הבסיס, אפשרויות הטיפול כוללות תרגילי עיניים פיזיותרפיים, חבישת רטייה על העיניים, תיקון פריזמה, ובמצבים קיצוניים יותר - ניתוח או טיפול בבוטולינום טוקסין.
סיראצ'ה
סיראצַ'ה או סְריראצ'ה (מתאית: ศรีราชา, ) הוא רוטב חריף הנקרא על שם העיר סי ראצ'ה שבמפרץ תאילנד. הרוטב עשוי פלפל חריף (לרוב חלפניו), חומץ, שום, סוכר ומלח, ונפוץ במספר מטבחים דרום-מזרח אסייתים, למשל במטבח התאילנדי, המטבח הווייטנאמי, המטבח האינדונזי ועוד.
שימושים
בתאילנד, סירצ'ה משמשת לעיתים קרובות כמטבל, במיוחד עבור פירות ים ומנות המכילות חביתה. במטבח הווייטנאמי, הסירצ'ה מוגש לצד מרק פו ואטריות מוקפצות, עם ספרינג רול ובמנות נוספות.
בעשור של שנות ה-2010 הפך רוטב סיראצ'ה פופולרי במערב ומוגש לצד המבורגרים ומנות מזון מהיר נוספות. בנוסף הוא צבר מעמד פולחני בקרב פודיז במערב, ולכן משווקות גם ריבות, סוכריות על מקל, קוקטיילים וחטיפי תפוחי אדמה המכילים סיראצ'ה.
בשנת 2013 הוציא הקולנוען האמריקאי גריפין האמונד סרט בשם סיראצ'ה, סרט דוקומנטרי על מקורו וייצורו של רוטב סיראצ'ה בארצות הברית, ספציפית על גרסתו המפורסמת ביותר המיוצרת על ידי חברת הוּי פוֹנג.
טיפוס נתונים מופשט
במדעי המחשב, טיפוס נתונים מופשט (Abstract Data Type או ADT) הוא מודל מתמטי עבור קבוצה מסוימת של מבני נתונים בעלי התנהגות דומה, או עבור טיפוסי נתונים שונים בשפות תכנות להם סמנטיקה דומה, ומאפשר הפשטה שלהם. טיפוס נתונים מופשט מוגדר על ידי הפעולות שניתן לבצע עליו ועל ידי מגבלות שחלות על תוצאות הפעולות האלה (או העלות שלהן מבחינת סיבוכיות זמן ומקום).
לדוגמה, מחסנית היא טיפוס נתונים מופשט הכולל פעולת (Push) שמוסיפה איבר, פעולת (Pop) שמסירה את האיבר האחרון שנוסף למחסנית, ופעולת Peek המאפשרת גישה למידע בראש המחסנית ללא הסרתו. בהקשר של ניתוח סיבוכיות של אלגוריתמים העושים שימוש במחסנית, ניתן להוסיף דרישות המקילות את ניתוח הסיבוכיות: זמן קבוע לכל פעולה, ללא תלות בכמות הנתונים במחסנית, ושטח זיכרון קבוע עבור כל איבר.
מבני נתונים מופשטים הם ישויות מתמטיות, העוזרות לפשט תיאורים של אלגוריתמים, ובפרט לאפשר הוכחת נכונות שלהם, שעשויה להיעזר דווקא בהגבלות על הגישה למידע השמור בהם. למשל, אלגוריתם חיפוש לעומק משתמש בטיפוס הנתונים המופשט מחסנית וכך ניתן להוכיח את נכונותו באופן אלגנטי כיוון שגישה לנתונים מתבצעת אך ורק בסדר LIFO, ואין צורך להתייחס למימוש ספציפי (שעשוי לאפשר או לא לאפשר גישה אל אמצע המחסנית).
כמו כן מאפשרים מבני הנתונים המופשטים לסווג מבני נתונים, ולתאר באופן פורמלי את מערכות הטיפוסים של שפות תכנות. ניתן לממש מבני נתונים בעזרת טיפוסי נתונים או מבני נתונים שונים, בשפות תכנות שונות.
ניתן להתייחס למושג טיפוס נתונים מופשט כהכללה של מבנים אלגבריים כגון סריגים, חבורות וחוגים.
הגדרת מבנה נתונים מופשט
מבנה נתונים מופשט מוגדר כמודל מתמטי של עצמים של נתונים עם הפעולות המוגדרות עליהם. אין מוסכמות סטנדרטיות להגדרה שלהם. ניתן לחלק באופן בסיסי לשני סגנונות של הגדרה של מבני נתונים: ״אימפרטיבי״ ו-״פונקציונלי״.
קישורים חיצוניים
Datatyp
Dryococelus australis
Dryococelus australis (באנגלית: Lord Howe Island stick insect – מקלונאי אי הלורד האו) הוא חרק שמשנת 1930 נחשב כנכחד, עד שנתגלה מחדש בשנת 2001, כך שהוא נחשב למין לזרוס. החרק נכחד מבית הגידול הגדול ביותר שלו, אי הלורד האו, והוא כונה "החרק הנדיר ביותר בעולם", שכן האוכלוסייה שנתגלתה מחדש כללה פחות מ-30 פרטים החיים על האיון הקטן פירמידת בול (Ball's Pyramid).
אנטומיה והתנהגות חברתית
חרק Dryococelus australis בוגר יכול להגיע לאורך של 15 סנטימטר ולמשקל של 25 גרם, כשהנקבות גדולות מהזכרים. בשל גודלם הם מכונים לעיתים "לובסטרים יבשתיים" או "נקניקים מהלכים". צורתם מלבן מוארך ויש להם רגליים חסונות. לזכרים יש ירכיים עבות באופן מיוחד. שלא כרוב מיני המקלונאים, הם נטולי כנפיים, אבל הם מסוגלים לרוץ מהר.
ההתנהגות החברתית של מקלונאי זה יוצאת דופן בהתייחס למיני חרקים אחרים. הזכרים והנקבות יוצרים סוג קשר מיוחד. הזכרים עוקבים אחר הנקבות ופעילותם תלויה בפעילות הנקבה. במשך הלילה הזוג ישן כשהנקבה חבוקה על ידי שלוש מרגליו של הזכר.
היסטוריה ושימור
חרקים אלו היו פעם נפוצים מאוד באי הלורד האו, עד כדי כך שבעבר נעשה בהם שימוש כפיתיון לדגים. הם נכחדו זמן קצר לאחר שהחולדה המצויה, מין פולש, הגיעה לאי ב-1918, כאשר אוניית האספקה "מקמבו" (Makambo) עלתה על שרטון. החרק האחרון נראה על האי ב-1920, ואחר כך המין נחשב כנכחד.
בשנות ה-60 ביקר צוות מטפסי צוקים בפירמידת בול (Ball's Pyramid), סטאק סלעי, 23 קילומטרים דרומית מזרחית לאי הלורד האו. פירמידת בול הוא הסטאק הגבוה והמבודד ביותר בעולם. האיון נטול עצים ותלול ביותר כשפסגתו מתנוססת לגובה של 562 מטרים מפני הים. המטפסים גילו Dryococelus australis מת. בשנים הבאות, נתגלו חרקים מתים נוספים, אך משלחות שניסו למצוא פרטים חיים נכשלו.
בשנת 2003 חזר צוות מחקר משירות הפארקים הלאומיים ושמורות הטבע של ניו סאות' ויילס לפירמידת בול ואסף שני זוגות של זכר ונקבה בגיל הפריון, זוג אחד נשלח למגדל פרטי בסידני והשני לגן החיות של מלבורן. לאחר כמה קשיים ראשונים הם החלו להתרבות בשביה. המטרה הסופית היא ליצור אוכלוסייה מספיק גדולה על מנת לשחררם בחזרה באי הלורד האו, אם המיזם להשמיד את החולדות הפולשות יצליח. ב-2006 היה גודל האוכלוסייה בשביה כ-50 פרטים ועוד כמה אלפי ביצים הממתינות לבקיעה. נכון ל-2008 גדלה האוכלוסייה ל-450 פרטים, כאשר 20 מתוכם הוחזרו לבית גידול מיוחד על אי הלורד האו. נכון לאפריל 2012 הצליח גן החיות במלבורן לגדל 9,000 פרטים.