cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
אדוארד דיטל
מלחמת העולם השנייה
שלושה ימים לאחר מכן, ב-23 ביוני 1944 הוזמן דיטל לפגישה עם היטלר באתר הנופש הפרטי של היטלר ברגהוף. במהלך הדרך התרסק מטוסו של דיטל, והוא נהרג יחד עם מספר קצינים נוספים. מותו נשמר בסוד בתחילה מסיבות של תעמולה, אולם בסוף הוא דלף לציבור, ובלווייתו היטלר נשא עליו הספד שאף שודר לאחר מכן ברדיו הגרמני.
קבוצה (מתמטיקה)
קבוצה היא מושג יסודי במתמטיקה. בגישה הנאיבית לתורת הקבוצות, קבוצה היא אוסף כלשהו של איברים (ללא חשיבות לסדר). בתורת הקבוצות האקסיומטית מושג הקבוצה אינו מוגדר, ותכונותיו מתקבלות מרשימת האקסיומות.
נהוג להציג קבוצה באמצעות סוגריים מסולסלים, שבתוכם מפורטים כל איברי הקבוצה (למשל {כלב, חתול, צרצר} ), או מופיע כלל לפיו נוצרים כל איברי הקבוצה (למשל {x :x אזרח סין} ). לעיתים מוצגת הקבוצה באמצעות רשימה של חלק מאיבריה שבסופם '...' (שלוש נקודות), מתוך הנחה שהקורא יסיק מהחלק הנתון את יתר איברי הקבוצה.
עצמים הנמצאים בקבוצה הם איברי הקבוצה. בין האיברים לא חייב להיות קשר כלשהו מעבר לכך. כאשר עצם כלשהו הוא איבר בקבוצה נאמר שהוא שייך לקבוצה, על כל עצם אחר נאמר שהוא לא שייך לקבוצה זו. אפשר שגם עצם השייך לקבוצה הוא קבוצה בעצמו.
הגדרה
בתיאור נאיבי קבוצה היא אוסף של עצמים. כל עצם בעולם, או שהוא שייך לקבוצה (ואז הוא נקרא איבר של הקבוצה) או שאינו שייך לה. לא ניתן להיות איבר של קבוצה יותר מפעם אחת. שתי קבוצות הן שוות כאשר יש להן בדיוק אותם האיברים.
כאשר רוצים לבסס את תורת הקבוצות באופן ריגורוזי נחוצה הגדרה קשוחה יותר שאינה מסתמכת על תאורים עמומים. ההגדרה המקובלת ביותר לקבוצה היא באמצעות אקסיומות ZF הכתובות בשפה מסדר ראשון. האקסיומות מגדירות יקום שלאיבריו אנו קוראים קבוצות ומוגדר עליהן יחס של שייכות. ביקום יש רק קבוצות ולכן איבריה של קבוצה הם תמיד קבוצות בעצמם. האקסיומות מטילות מספר מגבלות על מה ראוי להיקרא קבוצה (למשל קבוצה לא יכולה להיות שייכת לעצמה) כדי למנוע סתירות דוגמת הפרדוקס של ראסל.
כמעט כל עצם במתמטיקה ניתן להגדיר כקבוצה, ולכן ניתן לומר שהיקום שנוצר על ידי אקסיומות ZF הוא זירת המשחקים לכמעט כל המתמטיקה.
דוגמה נוספת
כל שלוש הקבוצות הללו זהות, אף על פי שהן נוצרו באמצעות הגדרות שונות: ציון כל איברי הקבוצה (הכי יעיל במקרה של קבוצות בעלות מספר קטן של איברים); או על ידי ציון כל אברי הקבוצה, גם אם הם מופיעים יותר מפעם אחת (סדר ההופעה ומספר המופעים אינו חשוב ואינו משפיע על הגדרת הקבוצה); או על ידי הגדרה חד ערכית של אברי הקבוצה (יעיל במקרה של מספר רב של איברים), שניתן להגדיר עבורם חוק או הגדרה.
סימונים והגדרות
הפרדוקס של ראסל הבהיר שההגדרה האינטואיטיבית של קבוצה, איתה התחלנו ערך זה, מובילה לסתירה פנימית (אנטינומיה). בעקבות זאת ניתן לתורת הקבוצות, שהיא ענף המתמטיקה העוסק בחקר הקבוצות, ביסוס אקסיומטי, לשם היחלצות מסתירה זו.
איחוד וחיתוך של קבוצות
החיתוך של אוסף של קבוצות הוא קבוצה שמורכבת מהאיברים ששייכים לכל הקבוצות הנחתכות. החיתוך של שתי קבוצות A,B מסומן ב-\ A \cap B. חיתוך של משפחה מסומן ב-. ולפעמים בקיצור.
האיחוד של אוסף של קבוצות הוא קבוצה שמורכבת מהאיברים ששייכים ללפחות אחת מבין הקבוצות המאוחדות. האיחוד מסומן בדומה לחיתוך, פרט לזה שאת הסימנים מחליפים.
הפרש של שתי קבוצות A,B הוא קבוצת האיברים של A שאינם שייכים ל-B, ומסמנים אותו ב- או \ A-B. ההפרש מאפשר להגדיר גם את ההפרש הסימטרי.
אסף תלמודי
אסף תלמודי (נולד ב-18 ביוני 1976) הוא מלחין, אקורדיוניסט, פסנתרן, מפיק מוזיקלי, מתכנת ומוזיקולוג ישראלי. זוכה פרס אופיר לשנת 2021.
ביוגרפיה
תלמודי למד בתיכון תלמה ילין בגבעתיים במגמת הג'אז ואחר כך שירת בגלי צה"ל כעורך מוזיקה. למד קומפוזיציה ומוזיקה אלקטרונית בקונסרבטוריון המלכותי בהאג, הולנד. עשה את עבודת הדוקטורט בחוג למוזיקולוגיה באוניברסיטת בר-אילן והיה מרצה במכללת שנקר. כיום מרצה בחוג למוזיקה באוניברסיטת חיפה, ובמחלקה למוזיקה בבית ספר מוסררה בירושלים.
הוא חבר בהרכב הכליזמרים אוי דיוויז'ן (Oy Division). כמפיק מוזיקלי, הפיק אלבומים עבור יוצרים כמו שלומי שבן, רונה קינן, נעם רותם, ואפרת בן צור. כמו כן היה שותף בהפקה ועיבודים ללהקת הרוק קרח תשע. השתתף בתוכנית הפאנל של HOT טינופת. מנגן בהופעות עם ברי סחרוף, איתמר רוטשילד, שי צברי, רונה קינן עמיר לב ויובל מנדלסון.
בשנת 2010 השתתף באלבום להקת אל המשורר יחד עם אחיו הצעיר, אייל תלמודי, המנגן בסקסופון ובקלרינט.
בשנת 2012 הלחין את המוזיקה להצגה "סטמפניו" ב"תיאטרון הקאמרי".
בשנת 2013 ניהל והפיק את המופע "היספיקו החיים? לחנים חדשים לשירת חנוך לוין" שהוצג בכנס השפה ה-6 ללשון בראשון לציון. במופע השתתפו יוני רכטר, שלומי שבן, קרולינה, אלי מגן, איתמר רוטשילד, יעל נחשון ונועם ענבר. כן ליווה את הזמרת רננה נאמן באלבומה "שנסון לציון".
בשנת 2015 יצא לאור האלבום ״שחרית״ של שי צברי אותו הפיק אסף תלמודי. בנוסף, הוא מנגן באלבום כחלק מ״נבחרת הגרוב של המזרח התיכון״.
באוגוסט 2018 זכה בפרס ון-ליר בפסטיבל ירושלים לקולנוע על המוזיקה שיצר לסרטם של יוסי מדמוני ובועז יהונתן יעקב "גאולה". ב-2 בספטמבר, יצא אלבומו השני של שולי רנד "רצוא ושוב" שאותו הפיק מוזיקלית.
ב-2021 עלה לאקרנים הסרט "אגדת חורבן", שאת המוזיקה שלו הלחין תלמודי יחד עם יונתן אלבק. על כך זכו השניים בפרס אופיר בקטגוריית המוזיקה המקורית הטובה ביותר.
קהילות ביתא ישראל
קהילת ביתא ישראל הוא מושג הבא לתאר את פיזורם הגאוגרפי ומקום מושבם של ביתא ישראל באתיופיה.
ביתא ישראל מתחלקים למספר קהילות על פי אזורים גאוגרפים, השטח שבו התרכזו ביתא ישראל באתיופיה כולל כיום 28 נפות שונות המתפרסות על שטח של כ-46,500 קמ"ר. אזור זה שבו התרכזו היהודים היה גוש התיישבות יהודי רצוף אשר ירש את שטחי ממלכת ביתא ישראל לאחר שנכבשה סופית במאה ה-17 על ידי האימפריה האתיופית. גוש התיישבות היסטורי זה מחולק כיום למספר נפות אשר חלקן נכללות כיום בהמערבי מערבי והמחוז המרכזי שבמדינת תיגראי בעוד שרוב השטח נחלק בין המחוזות שבמדינת אמהרה: צפון גונדר ודרום גונדר. עם השנים נוצרו גם קהילות מרוחקות יותר מן גוש ההתיישבות היהודי בוואלו, אריתריאה, שאווה ובגוג'ם.
שטחי גדעון
כיבושה של ממלכת ביתא ישראל על ידי הקיסר סוסניוס בתחילת המאה ה-17 גרם ליהודים רבים לברוח מהמקום, כיבושים אלו זכו לשם דמדומי שקיעה ואף לשם "אלקיט" (אמהרית: שואה). הציווי של הקיסר היה ברור, השמדה טוטלית של היהודים שהתנגדו לכיבוש באזורי סאמיאן, וגרה ודמביה. לאחר ההצלחה בכיבוש אזור דמביה יהודים רבים אולצו להתנצר, אלו שסירבו הוצאו להורג באכזריות.
הסיבה העיקרית לכיבוש הממלכה הייתה ההסתה של הישועים הפורטוגזים שהגיעו וחיו באימפריה מימי מלחמת אתיופיה-אדאל, הפורטוגזים הגיעו לאתיופיה עם מטען אנטישמי כשברקע מתרחשת בארצם האינקוויזיציה הפורטוגזית ורדיפת היהודים, אי הסבלנות ליהודים גרמה לפורטוגזים לשכנע את הקיסר לכבוש את ממלכת ביתא ישראל ולנצר את תושביה. על זה מעיד המיסיונר הישועי פדרו פאיש שלימים כיהן כראש הכנסייה הקתולית באימפריה האתיופית כותב כך:
לאחר נפילת הכוחות היהודים, המלך היהודי גדעון השביעי הוגלה והוצא להורג. יהודים רבים נטבחו מאחר שצבאם הובס, לא ניתן לדעת את המספר המדויק אך כנראה נרצחו אלפי יהודים על ידי הצבא הקיסרי. המאורעות הופסקו לאחר שהקיסר שוכנע על ידי יועצו היהודי אזאג' דינזו אברהם להפסיקם. מאורעות אלו מחקו קהילות שלמות ורבים נמלטו וברחו לקווארה, דמות וארמצ'הו אך עדיין נשארו יהודים בסאמיאן, גונדר ודמביה. רוב היהודים ברחו לפוגרה וכך נוצרה קהילה יהודית גדולה שאף הייתה אוטונומית תחת יורשי סוסוניוס. מפוגרה היהודים החלו לנדוד לאזורים נוספים כגון שאווה וחיזקו את הקהילות בדמות וגוג'ם. לאחר כיבוש הממלכה הוקמו קהילות נוצריות רבות באזור והם נהפכו לחוצץ בן היישובים היהודים כך שלמעשה נוצרו קהילות שונות שהופרדו בין היישובים הלא-יהודים.
שירה
באזור שירה התרכזו רוב יהודי תיגראי. ב-1655 מעיד הנוסע האיטלקי באראטי על מספר רב של כפרים יהודים בטיגראי והיחסים עם שכניהם הנוצרים מצוינים. הייתה פעילות מיסיונרית גם בטיגראי אך היא הייתה מזערית. ב-1862 התרחשה עליית תרכ"ב ועם כישלונה רבים מהיהודים שהגיעו מקהילות בגמדר התיישבו בטיגראי והפכו לחלק מהקהילה היהודית במקום. שליטי תיגראי מן השושלת הטיגראינית התייחסו טוב ליהודים וגם כאשר הקיסר יוהנס הרביעי הנהיג את מדינויות ההתנצרות, זו לא נכפתה על יהודי המקום. ראס תיגראי מנגשה סאיום היה זה שפרס את חסותו על יהודי תיגראי במהלך המהפכה האתיופית ותחילת מלחמת האזרחים האתיופית ולא נתן לנוצרים לפרוע בהם. קהילה זו הייתה הראשונה לעלות לישראל.
גונדר
קהילת יהודי גונדר הוא שמה של הקהילה שחייתה באזורים המצויים דרומית להרי סאמיאן וצפונית לאגם טאנה. קהילה זו כללה את היהודים, תושבי כל הכפרים והעיירות במחוזות דמביה, בלסה, וגרה, לאי ארמצ'והו ומזרח צ'ילגה של היום. מקור השם "גונדר" מהעיר המרכזית באזור ששימשה כבירת האימפריה האתיופית תחת שלטון השושלת הגונדרית. אזור זה, יחד עם סאמיאן, היו חלק מלב הממלכה היהודית בתחילת דרכה, ההגירה היהודית לאזור הודות למישוריותו הובילה את הקהילה להיות הקהילה הגדולה ביותר והמרכזית ביותר מבין הקהילות היהודיות באתיופיה. בתחילה כל האזור נקרא בשם "דמביה" וזה היה שמו הנוסף של אגם טאנה ("אגם דמביה") המסורת האתיופית מציינת כי באי טאנה קירקוס שבאגם טאנה הוחבא ארון הברית על ידי מנליק הראשון לאחר שזה ראה את כוחו העצום במשמורת של כהנים שבאו איתו מבני צדוק הכהן, הארון נלקח לאקסום על ידי הקיסר אזנה ומוחזק כיום בכנסיית גבירתנו מרים מציון שבאקסום. יהדות גונדר השתתפה בכל מלחמות ממלכת ביתא ישראל ואף הייתה למטרת כיבוש של קיסרי אתיופיה ומיסיונרים רבים, במהלך תולדותיה הקהילה החלה להגר למקומות שונים והקימה קהילות חדשות וכן חיזקה קהילות קיימות. פאסיל גמב ששימש כמקום מושב קיסרי אתיופיה מהשושלת הגונדרית נבנה על ידי יהודי גונדר והוכרז כאתר מורשת עולמית ב-1979. יהודי האזור עלו בהמוניהם במבצעי העלייה השונים וממנה צמחו יונה בוגלה ותאמרת עמנואל.
קווארה
המחוז ההיסטורי "קווארה" כלל בעבר את שטחם של הנפות קווארה, מערב ומרכז צ'ילגה, אלפה, אצ'פר ודנגילה של היום. אחד מההשערות הם שמוצא ביתא ישראל הוא מיהודים ממצרים שהגיעו דרך הנילוס לאזור זה וייצרו את קהילת ביתא ישראל. יהודי קווארה היו חלק ממלכת ביתא ישראל ונותקו ממנה במהלך המאה ה-15 אזור זה היה יחסית נידח ושימש מקלט ליהודים מקהילות גונדר וסאמיאן להתיישב בו לאחר נפילת הממלכה במאורעות דמדומי שקיעה וכן את צאצאי שושלת הגדעונים שהיו בסכנת השמדה. במהלך המאה ה-16 וה-17 האימפריה האתיופית סיפחה אזור זה ורבים מן הקיסרים האתיופים נשאו לנשים מהאזור אחת מהמפורסמות הייתה הקיסרית מאנטאווב שמוצאה יהודי. האזור יושב היסטורית על ידי הכמנתים וקווארים (עמי אגאו). היהודים השפיעו על שתי הקבוצות ואף ייצרו את הקווארית, שפה ייחודית שדוברה על ידי יהודי הקהילה. אחת מן הטענות המקובלות היו שהקיסר המאחד תוודרוס השני הוא מקווארה ומצאו יהודי. מנהיג עליית תרכ"ב הכושלת אבא מהרי השתייך אף הוא לקהילה, ושחלקה לקח חלק בניסיון העלייה שהוביל. משך תקופה ארוכה אחר ניסיון עלייה זה, היו יהודי קווארה מנותקים מן המרכז בגונדר ובני קהילתם לא ידעו ולא נטלו חלק בעליות המאורגנות המוקדמות לישראל במאה העשרים. גם לאחר חידוש הקשר עם המרכז, ובשל היכרותם עם סודאן השוכנת לגבול קווארה, בחרו מרבית יהודי קווארה שלא לקחת חלק במבצע אחים ולא עשו את מסע העלייה לישראל דרך סודאן; המשפחות הבודדות שכן יצאו למסע, הזהירו את בני הקהילה מפני הסכנות שנכרו בדרכם ומנעו את יציאתן של משפחות נוספות. יהודי קווארה היו בעלי אדמות ועושר רב, והחלטתם לעלות לארץ ישראל נעשתה אחר מחשבה רבה ומתוך אהבת ציון. גל העלייה הגדול של יהודי קווארה היה בין השנים 1992- 1993, כחלק מהעלייה הישירה דרך אדיס אבבה, אחר השתלטות תנועת האיחדג על אתיופיה.
גאפאת
מקורות מראשית המאה ה-16 מדווחים בתקופתם על קיומם של יהודים רבים באזור גאפאת.
שאווה
ראשיתה של קהילת שאווה, כיום מחוז צפון שאווה האמהרית הייתה מיהודים שהיגרו לאזור זה מאזור פוגרה וגונדר בתקופתו של שליט שאווה דאז נאגסי קראסטוס. שליט זה אשר הבין את חשיבותם של היהודים, מעודד אותם להתיישב באזור שלטונו. בכך התחיל גל הגירה ראשון של יהודים לשאווה בין השנים 1692–1702. נכדו של נאגסי, המארידאזמץ' אבואי, נלחם בכוחות הקיסר ייאסו השני ושבה רבים מהם. אבואי שחרר חלק מהשבויים ומינה אותם לתפקידים בכירים בבית המלוכה. בעקבות זאת החלה הגירה נוספת בשנים 1730–1745, של יהודים שרצו לשפר את תנאי המחיה שלהם. במהלך המאה התשע-עשרה ישנם דיווחים לא מעטים על קיום קהילה יהודית בשאווה. המיסיונר האירופאי קרל אייזנברג שסייר באנקובר בירת שאווה בין התאריכים 6 ביוני - 8 באוגוסט 1839, דיווח שישנם יהודים מביתא ישראל סביב בירת שאווה והם הצאצאים של אלו אשר היגרו מאזור פוגרה שבבאגמדיר לשאווה. אייזנברג הזכיר גם שכאשר דיבר עם מיסיונר אתיופי מהכנסייה האורתודוקסית האתיופית ב-17 באוקטובר 1839 הוא דיווח כי מספר "טאבִּיבִּים" שגרו בכפר התנצרו. לאחר מכאן הגיע דיווח נוסף מאת הבריטי צ'ארלס ג'ונסון ב-1842 על יהודים אשר מצבם הכלכלי טוב משל שכניהם הנוצרים ושהם מיומנים יותר ותיאר אותם כסוחרים מוצלחים. בשנת 1908 דיווח ד"ר יעקב פייטלוביץ' שישנם יהודים בשאווה המכונים בכינוי הגנאי בוּדה על ידי שכניהם.
אדיס אבבה
כאשר העיר אדיס אבבה נוסדה על ידי מלך שאווה מנליק השני בשנת 1886 יישב הקיסר קבוצות של יהודים מכל רחבי שאווה בעיר, בשטח המכונה קאצ'נה. העיר הוכרזה כבירת האימפריה האתיופית כאשר מנליק השני הוכרז כקיסר אתיופיה ב-1889, העיר גדלה בעקבות גלי הגירה רבים, כולל יהודים מרחבי שאווה וצפון האימפריה. בעיר הוקם בית הספר היהודי להכשרת מורים תחת הנהלתו של תאמרת עמנואל שנהפך למנהיג של יהודי הבירה. ב-8 בינואר 1924 התכנסו מנהיגי ביתא ישראל שבבירה והקימו באופן רשמי את הקהילה היהודית באדיס אבבה וב-15 בינואר של אותה שנה המנהיגים חתמו על מסמך מכונן שהקים את הקהילה באופן רשמי, עשר שנים לאחר מכן העדות היהודיות השונות בעיר (אשכנזים ועדנים) שלא היו מקרב ביתא ישראל הצטרפו אל הקהילה המקומית. תרומתם העיקרית של הקהילה למורשת האתיופית היא האבוגידה סדר האותיות של כתב הגעז שהביאו עימם מגוש ההתיישבות היהודי בצפון.
המשטרה הפלסטינית
המשטרה הפלסטינית או המשטרה האזרחית (בערבית: الشرطة المدنية) היא מרכיב בביטחון הפנים ברשות הפלסטינית. המשטרה הפלסטינית אחראית על אכיפת החוק, שמירה על הסדר האזרחי, יישוב סכסוכים וחקירת פשעים בתחומי הרשות הפלסטינית. מבין מנגנוני הביטחון הפלסטינים, המשטרה האזרחית היא המנגנון הגדול והמודרני ביותר.
משנת 2008 מפכ"ל המשטרה הפלסטינית הוא חאזם עטאללה.
היסטוריה
המשטרה הפלסטינית הוקמה ב-1994 על ידי יאסר ערפאת ככוח שיטור לאומי, כחלק מהסכם קהיר, שהתירו לרשות הפלסטינית להחזיק בכוח שיטור עצמאי. המשטרה הפלסטינית אחראית לאכיפת החוק בתחומי הרשות הפלסטינית. נשיא הרשות הפלסטינית יאסר ערפאת, מינה בשנת 1994 את עאזי ג'וואלי למפקד הראשון של המשטרה הפלסטינית.
מאז עימות חמאס-פת"ח ברצועת עזה בשנת 2007, אחראית המשטרה הפלסטינית רק על שטחי הרשות הפלסטינית ביהודה והשומרון, וכוחות השיטור של החמאס מבצעים את משימותיה ברצועת עזה. בין השנים 2007 ל-2010 זכתה המשטרה הפלסטינית לסיוע כספי של האיחוד האירופי בסך 100 מיליון דולר, שהופנו לשיקום כוחותיה ולפתיחה מחדש של 37 תחנות משטרה בשטחי הרשות.
בשנת 2010, עם כניסתו לתוקף של חוק המלחמה בשחיתות ברשות הפלסטינית, הוחל דגש רב יותר על מאבק בפשיעה הכלכלית, ובהלבנת הון. בסיוע משימת משטרת האיחוד האירופי ברמאללה, אורגנה מחלקה ללוחמה בפשיעה הכלכלית, שמייעצים לה מומחים לפשיעה כלכלית מאיטליה.
המקבילים הישראלים למשטרה הפלסטינית הם קציני מנהלת תיאום וקישור הגזרתיים והמנהל האזרחי במתאם פעולות הממשלה בשטחים.
מבנה
נכון לשנת 2011 משרתים במשטרה הפלסטינית כ-8,500 שוטרים. המשטרה הפלסטינית מחזיקה גם כוח גדול של כ-36,000 שוטרים ברצועת עזה. מאז השתלטות החמאס על רצועת עזה ב-2007 כוח זה לא פעיל, אך אנשיו ממשיכים לקבל משכורות חודשיות. חלק מהם הצליחו לעבור למדינות אחרות, כגון מצרים וירדן, וחלקם עברו ליהודה ושומרון.
המשטרה מחולקת למחלקות עיקריות (דירקטוריונים):
תיאום ביטחוני עם ישראל
ביהודה ושומרון מתקיים תיאום ביטחוני שוטף ורציף בין גורמי הביטחון הישראליים למנגנוני הביטחון הפלסטיניים. התיאום הוא אינטרס הדדי, בעזרתו משמרים את הסדר והביטחון הביטחוני באזור יהודה ושומרון. שני הצדדים מקיימים מפגשים משותפים, ימי עיון והשתלמויות משותפות. לאחר השתלטות חמאס על רצועת עזה ביוני 2007 הופסק לחלוטין התיאום הביטחוני, בהתאם למדיניות הממשלה. בין החודשים ינואר לאוקטובר בשנת 2009, המשטרה הפלסטינית הסגירה לידי צה"ל, משטרת ישראל והמנהל האזרחי כ-232 אזרחים ישראלים אשר נכנסו לתחומי הרשות הפלסטינית תוך הפרת צו אלוף.
לאחר הקמת המשטרה הפלסטינית ולצורך התיאום והשיתוף קוימו מפגשים בינה לבין משטרת ישראל. והוקמו משרדי קישור ותיאום אשר מהם יצאו גם הסיורים המשותפים. כל סיור כלל ג'יפ מג"ב ובו שוטר מחוזי ושלושה שוטרי מג"ב, וכן ג'יפ של המשטרה הפלסטינית. על שני הג'יפים הורכבו פנס מהבהב בצבע ירוק ודגל כתום. מחוז ש"י העביר מניסיונו למשטרה הפלסטינית, נערכו ביקורים במעבדות זיהוי פלילי במטה הארצי, הועברו השתלמויות אכיפת תנועה והפעלת מד מהירות לייזר וכנסים בנושא סמים. משלחת פלסטינית אף ערכה סיור לימודי במשך שלושה ימים בכל מחוזות המשטרה.
למרות זאת, היו מקרים שבהם התיאום הביטחוני נפגע. בספטמבר 2000 יוסף טבג'ה קצין מג"ב נרצח מירי שוטר פלסטיני במהלך סיור משותף ובעקבות זאת הופסקו הסיורים המשותפים. כמו כן התקיימו אירועים נוספים בהם שוטרים פלסטינים השתמשו בנשקם כנגד ישראלים שלא כדין, אחד המפורסמים שבהם הוא הלינץ' ברמאללה שבוצע בשני חיילים ישראלים בתחנת משטרה פלסטינית. 2 שוטרים היו מעורבים גם בפיגוע הירי בחדרה.
פדרו פרואנסה
פדרו פרואנסה אוליביירה אלבס גרסיה (בפורטוגזית: Pedro Proença Oliveira Alves Garcia; נולד ב-3 בנובמבר 1970) הוא שופט כדורגל פורטוגלי לשעבר. כיום משמש כנשיא הליגה הפורטוגלית לכדורגל מקצועני. פרואנסה שפט משחקים בפורטוגל, וכן במסגרות משחקים של אופ"א ופיפ"א. בשנת 2012 פרואנסה היה לשופט הראשון ששפט באותה שנה הן בגמר ליגת האלופות והן בגמר יורו 2012.
קריירת שיפוט
פרואנסה החל לשפוט בליגת העל הפורטוגזית בשנת 1998, ובמפעלים של פיפ"א ושל אופ"א החל לשפוט בשנת 2003.
בדצמבר 2004 שפט פרואנסה במשחק הראשון שלו במסגרת גביע אופ"א, בו שיחקו א.א.ק. אתונה וגוריצה. ב-27 במאי 2007 הוא שפט במשחק גמר הגביע הפורטוגזי, בו ניצחה ספורטינג ליסבון את בלננסש.
לאחר שנתיים בהן שפט במשחקי מוקדמות ליגת האלופות, בשנת 2007 הוא שפט במשחקו הראשון בשלב הבתים של ליגת האלופות, בו פ.ס.וו. איינדהובן ניצחה 1-2 את צסק"א מוסקבה.
ב-22 במרץ 2008 היה פרואנסה לשופט הראשון ששפט במשחק גמר גביע הליגה הפורטוגזית. בגמר זה ויטוריה סטובאל ניצחה את ספורטינג ליסבון בדו-קרב בעיטות עונשין, לאחר משחק ללא שערים. בשנת 2010 שפט בפעם השנייה בגמר הגביע הפורטוגזי, כאשר בפעם זו פורטו ניצחה 1-2 את שאבס. בשנת 2011 שפט פרואנסה בפעם השנייה בגמר גביע הליגה הפורטוגזית. במשחק זה בנפיקה ליסבון ניצחה 1-2 את פאסוס די פריירה.
ב-19 במאי 2012 שפט פרואנסה בגמר ליגת האלופות 2012, בו צ'לסי ניצחה את באיירן מינכן 3-4 בדו-קרב בעיטות עונשין, לאחר שוויון 1-1 ב-120 דקות. פרואנסה נבחר לסגל השופטים ששפטו ביורו 2012. הוא שפט במשחקי שלב הבתים בין לבין, ובין  לבין. בנוסף הוא שפט במשחק רבע הגמר בין לבין. ב-29 ביוני פרואנסה שפט במשחק גמר יורו 2012, בו ניצחה 0-4 את, ובכך הפך לשופט הפורטוגלי הראשון ששפט בגמר אליפות אירופה. פרואנסה הפך לשופט הראשון ששפט באותה שנה גם בגמר ליגת האלופות וגם בגמר אליפות אירופה. פרואנסה נבחר לשפוט במונדיאל 2014, שם שפט במשחקי שלב הבתים בין ו, ובין  ו. הוא שפט גם במשחק שמינית הגמר בו ניצחה את, מבעיטת עונשין שפרואנסה שרק לזכות הולנד בדקה ה-94.
ב-22 בינואר הודיע פרואנסה על פרישה משיפוט כדורגל. שישה חודשים לאחר מכן מונה לנשיא הליגה הפורטוגלית לכדורגל מקצועני.
יחסי החוץ של מלזיה
מלזיה היא חברה פעילה בארגונים בינלאומיים שונים: חבר העמים, האו"ם, הארגון לשיתוף הפעולה האסלאמי ועוד.
עצמאות מלזיה (1957-1971)
מלזיה הצטרפה לארגון חבר העמים הבריטי מיד לאחר עצמאותה בשנת 1957. באותה שנה, נחתם הסכם הגנה בין מלזיה לבריטניה. חיילים בריטים היו חיוניים למערכת הביטחון של מלזיה בזמן מלחמת החירום והעימות האינדונזי. בעקבות מלחמות הללו, מלזיה אוחדה עם המושבות הבריטיות של סינגפור בשנת 1963.
ההגנה הבריטית במלזיה הסתיימה בשנת 1967 והוחלפה בשנת 1971 כאשר המדינות: בריטניה, אוסטרליה, ניו זילנד, מלזיה וסינגפור הסכימו לשתף פעולה בתחום הביטחוני על מנת לסייע למלזיה להגן על שטחיה. מדינות הללו הצליחו לשמור על ביטחונה במסגרת שיתוף הפעולה אומנו מאות חילי אוויר וים על ידי תרגילים רבים.
מאז שנות השבעים
תחת הנהגתו של ראש הממשלה, עבדול רזאק חוסיין, מלזיה החלה ליצור קשרים דיפלומטיים ושלום בין מדינות רבות. בשנת 1974, מלזיה הקימה את היחסים הדיפלומטיים הראשוניים שלה עם הרפובליקה העממית של סין. כמו כן, מלזיה שמרה על יחסים טובים עם מדינות ששוכנות לצדה כגון אוסטרליה וניו זילנד. מלזיה הצליחה להתפתח בכלכלתה, מה שגרם לה לפתח קשרים נוספים עם מדינות שונות כגון יפן וקוריאה הדרומית.
במאה ה-21, תחת שלטונו של עבדאללה בדאווי, מלזיה הקימה יחסים דיפלומטיים גם עם מדינות המערב. לעומת זאת, מלזיה לעולם לא הכירה בישראל ואין לה קשרים דיפלומטיים עם המדינה. מלזיה הצהירה כי תקיים יחסים עם ישראל רק לאחר שיושג הסכם שלום עם מדינת פלסטין וקרא לשני הצדדים למצוא פתרון מהיר. כוחותיה הצבאיים של מלזיה תרמו לרבות למשימות האו"ם במדינות כגון נמיביה, קמבודיה, סומליה ועוד.
חוף הזהב (פלורידה)
חוף הזהב (באנגלית: The Gold Coast) הוא שמו של תת-אזור במדינת פלורידה שבארצות הברית. אזור זה כולל את אזור החוף המזרחי של המדינה (לחוף האוקיינוס האטלנטי בין פאלם ביץ' לבין מיאמי. האזור מהווה תת-אזור של אזור דרום פלורידה, וכולל רק את אזורי החוף של המחוזות פאלם ביץ', ברווארד, ומיאמי דייד.
בתחום האזור נמצאות הערים וסט פאלם ביץ', בוקה ראטון, פומפאנו ביץ', פורט לודרדייל והוליווד.
בדומה לאזור חוף האוצר, גם מקור שמו של אזור זה באוצרות שטבעו לחופיו מספינות האימפריה הספרדית שטבעו בשל סופות ההוריקן הרבות שבאזור.
מצפור ערד
"מצפור ערד" הוא פסל מאת האמן הישראלי יגאל תומרקין המוצב בערד.
רויאל ראמבל (2019)
רויאל ראמבל (2019) היה אחד מאירועי השלם וצפה של ארגון ההיאבקות האמריקאי, ה-WWE, ששודר בערוץ של ה-WWE Network. האירוע כלל את שלושת המותגים (Raw, סמאקדאון ו-205 לייב) ונערך ב-27 בינואר 2019, באולם ה"צ'ייס פילד" שבפיניקס, אריזונה. האירוע היה ה-32 בסדרת אירועי רויאל ראמבל.
רקע
הרויאל ראמבל הוא אירוע שלם וצפה שנתי, המופק על ידי ה-WWE במתכונת של חודש ינואר מאז שנת 1988. הוא אחד מארבעת אירועי השלם וצפה המקוריים של הארגון, לצד רסלמניה, סאמרסלאם וסדרת ההישרדות; אירועים המכונים "ארבעת הגדולים". שם האירוע נקרא על שם קרב הרויאל ראמבל המסורתי, שהוא מעין קרב באטל רויאל משופר, שבו המשתתפים בקרב נכנסים אליו בזמנים שונים בניגוד לקרב באטל רויאל רגיל, שבו כל המשתתפים נמצאים בזירה מהתחלה. בדרך כלל, גם קרב הרויאל ראמבל של הגברים וגם של הנשים כוללים 30 משתתפים. כמיטב המסורת, המנצח/ת בקרב הרויאל ראמבל של הגברים והנשים קיבל/ה הזדמנות להתחרות על תואר אליפות לבחירתו/ה באירוע רסלמניה 35. למנצח ברויאל ראמבל של הגברים הייתה האפשרות לבחור בין האליפות האוניברסלית של Raw לבין אליפות ה-WWE של סמאקדאון. למנצחת ברויאל ראמבל של הנשים הייתה האפשרות לבחור בין אליפות הנשים של Raw לבין אליפות הנשים של סמאקדאון.
עלילות
האירוע כלל קרבות שנבעו מעלילות מתוסרטות מהתוכניות השבועיות: Raw, סמאקדאון ו-205 לייב.
באירוע TLC: שולחנות, סולמות וכיסאות, Fabulous Truth (R-Truth וכרמלה) ניצחו את Mahalicia (ג'ינדר מהאל ואלישיה פוקס) (שלוו לקרב על ידי האחים סינג) כתוצאה מהכנעה וזכו בעונה השנייה של טורניר ה-Mixed Match Challenge. עקב זכייתם בעונה זו, הם קיבלו את הזכות להיכנס כמספר 30 לקרב הרויאל ראמבל (גברים ונשים בהתאמה).
באירוע TLC, ברון סטרומן ניצח את ברון קורבין בקרב TLC: שולחנות, סולמות וכיסאות. כתוצאה מכך, עקב התנאי שהוצב טרם הקרב, סטרומן קיבל הזדמנות נוספת להתאבק על תואר האליפות האוניברסלית נגד ברוק לסנר באירוע הרויאל ראמבל. ב-14 בינואר בתוכנית Raw, קורבין התעמת עם סטרומן והעליב אותו, מה שהוביל לכך שסטרומן ניהל מרדף במגרש החניה נגד קורבין, שהתחבא בתוך לימוזינה. סטרומן ניסה להיכנס אל הלימוזינה, אך בסופו של דבר שבר את חלון הלימוזינה ועקר את דלת הלימוזינה. בזמן שקורבין נמלט וסטרומן התקדם לעברו, היושב ראש של ה-WWE, וינס מקמהן הופיע ונחשף למחזה שזה עתה התרחש. בתגובה, מקמהן קנס את סטרומן ב-100 אלף דולרים. סטרומן התווכח עם מקמהן, דבר שהוביל לתגובה חמורה אף יותר: ביטול הקרב שלו נגד לסנר ברויאל ראמבל. סטרומן שזעם על ההחלטה, הפך את הלימוזינה. מאוחר יותר באותו הערב, ג'ון סינה, דרו מקינטייר, קורבין ופין באלור הביעו עניין להחליף את סטרומן בקרב נגד לסנר ברויאל ראמבל. מקמהן קבע ביניהם קרב מרובע, שבו המנצח יהיה זה שיפגוש את לסנר. בקרב זה ששימש כקרב המרכזי של הערב, באלור ניצח לאחר שנאלץ להגן על המקום שלו בקרב המרובע מוקדם יותר בקרב נגד ג'ינדר מהאל.
באירוע TLC, דניאל בריאן ניצח את AJ סטיילס ושמר בהצלחה על אליפות ה-WWE. ב-1 בינואר 2019 בתוכנית סמאקדאון, AJ סטיילס ניצח את רנדי אורטון, מוסטפא עלי, ריי מיסטריו וסמואה ג'ו בקרב מחומש אשר קבע את זהות המועמד לאליפות ה-WWE נגד דניאל בריאן באירוע הרויאל ראמבל.
באירוע TLC, אסקה ניצחה את בקי לינץ' ושארלוט פלייר בקרב TLC: שולחנות, סולמות וכיסאות משולש וזכתה באליפות הנשים של סמאקדאון. לילה לאחר מכן בתוכנית Raw, משפחת מקמהן (וינס מקמהן, סטפני מקמהן, שיין מקמהן וטריפל H) הודיעה שמעתה ואילך הם יהיו אלו שיהיו אחראים על המותגים Raw וסמאקדאון. עוד הודיעו שלא יהיו קרבות אוטומטיים חוזרים על אליפות כלשהי, מה שגרם לכך שלינץ' לא תקבל את הקרב החוזר שלה על האליפות ובמקום זאת תצטרך לרשום ניצחון כדי להשיג קרב אליפות נוסף. ב-1 בינואר 2019 בתוכנית סמאקדאון, לאחר שכל אחת הציגה את טיעוניה בפני טריפל H בנוגע לסוגיה מי ראויה להתחרות מול אסקה על תואר האליפות, הוא קבע קרב משולש בין לינץ', פלייר וכרמלה שבו המנצחת תהיה מי שתתחרה מול אסקה על אליפות הנשים של סמאקדאון באירוע הרויאל ראמבל. קרב זה התקיים שבוע לאחר מכן ובו לינץ' ניצחה והפכה למועמדת לתואר האליפות באירוע הרויאל ראמבל.
באירוע TLC, רונדה ראוזי הגנה בהצלחה על אליפות הנשים של Raw נגד ניה ג'קס. ב-7 בינואר 2019 בתוכנית Raw, ראוזי הופיעה בפינה החדשה של אלכסה בליס, ובה ראוזי הצהירה שהיא מעוניינת שסשה בנקס תהיה המתמודדת הבאה שתקבל קרב על התואר שלה. לפתע, ג'קס הגיעה ואמרה שהיא דורשת קרב חוזר נגד ראוזי. בתגובה, בנקס יצאה החוצה ואיתגרה את ג'קס לקרב שבו המנצחת תקבל את ההזדמנות להתחרות על התואר של ראוזי. בקרב ביניהן בנקס ניצחה את ג'קס והיא זו שקיבלה את ההזדמנות להתחרות על אליפות הנשים של Raw נגד רונדה ראוזי באירוע הרויאל ראמבל.
באירוע היהלום שבכתר, שיין מקמהן זכה בגביע העולם של ה-WWE לאחר שהחליף בשלב הגמר את המיז, שלא היה כשיר להתחרות בקרב. בעקבות כך, המיז החל לפתח אובססיה לחבור לצד שיין, בתגובה שהם יכולים להיות הצמד הטוב ביותר בעולם. לאחר מאמצים חוזרים ונשנים, שיין הסכים לציוות ביניהם וב-8 בינואר 2019 בתוכנית סמאקדאון, המיז איתגר את הבר (סזארו ושיימוס) לקרב על אליפות הזוגות של סמאקדאון באירוע הרויאל ראמבל, שבתגובה שיימוס תקף את המיז בעזרת מהלך הסיום שלו, הברוג קיק, ולאחר מכן סזארו הודיע שהם נענים לאתגר בחיוב.
במהלך הקלטות התוכנית סמאקדאון ב-18 בדצמבר 2018, רוסב ניצח את שינסקה נקאמורה וזכה באליפות ארצות הברית (הקרב שודר ב-25 בדצמבר). ב-1 בינואר 2019 בתוכנית סמאקדאון, רוסב ואשתו/המנג'רית שלו, לאנה, חגגו את חגיגות הזכייה באליפות, אך לפתע נקאמורה הופיע ותקף את רוסב. בשלב מסוים בתקיפה, לאנה נפגעה, אך נקאמורה ניצל זאת כדי לצאת עם ידו על העליונה בקטע זה. שבועיים לאחר מכן בתוכנית סמאקדאון, נודע שנקאמורה יקבל את הקרב החוזר שלו על האליפות נגד רוסב באירוע הרויאל ראמבל. לאחר מכן, הקרב הועבר להיות חלק מהמופע המקדים לאירוע.
מופע מקדים
שלושה קרבות התקיימו במהלך המופע המקדים. בקרב הראשון, הג'נרל מנג'ר של 205 לייב, דרייק מאבריק, קבע קרב זוגות בין בובי רוד וצ'אד גייבל לבין סקוט דוסון ורזאר והוסיף שאם האחרונים ינצחו, גם הריבייבל וגם The Authors of Pain יקבלו קרב על אליפות הזוגות של Raw. בסיום, רוד וגייבל ביצעו על דוסון מהלך משולב שכלל מונסולט ונקברייקר כדי לנצח בקרב.
אז, רוסב הגן על אליפות ארצות הברית נגד שינסקה נקאמורה. סיום הקרב התנהל כך שאשתו של רוסב, לאנה, עמדה על דופן הזירה מבחוץ כדי לסמן לשופט שנקאמורה הסיר את אחד ממגיני פינות הזירה, מה שגרם לנקאמורה לבהות בלאנה על כך. בזמן זה, רוסב הגיע כדי לתקוף את נקאמורה ובטעות פגע באשתו. דעתו של רוסב הוסחה ונקאמורה ניצל זאת כדי לפגוע ברוסב בעזרת מהלך הסיום שלו, הקינשאסה, ולאחר מכן הצמיד את רוסב לספירת שלוש וזכה באליפות ארצות הברית בפעם השנייה בקריירה.
הקרב האחרון במסגרת המופע המקדים לאירוע היה קרב מרובע, שבו באדי מרפי הגן על תואר האליפות במשקל קל נגד אקירה טוזאווה, הידאו איטמי וקאליסטו. בסיום, מרפי ביצע על איטמי את מהלך הסיום שלו, "חוק מרפי", ולאחר מכן הצמיד אותו לניצחון שהקנה לו הגנה מוצלחת על התואר.
קרבות מקדימים
האירוע עצמו נפתח בקרב שבו אסקה הגנה על אליפות הנשים של סמאקדאון נגד בקי לינץ'. סיום הקרב התנהל כך שאסקה הפכה את מהלך ההכנעה של לינץ', ה-Dis-arm-her, למהלך הכנעה משלה, האסקה לוק, שגרם ללינץ' להיכנע ולאסקה לשמור על האליפות בהצלחה.
אז, הבר (סזארו ושיימוס) הגנו על אליפות הזוגות של סמאקדאון נגד המיז ושיין מקמהן. ברגעי הסיום של הקרב, שיימוס ניסה לבצע על המיז את מהלך הסיום שלו, הברוג קיק, אך פספס ופגע בטעות בסזארו ולאחר מכן המיז ביצע על שיימוס את מהלך הסיום שלו, הסקול קראשינג פינאלי, שגרם לשיימוס להתגלגל אל מחוץ לזירה. אז, מקמהן ביצע על סזארו את מהלך השוטינג סטאר פרס מהחבל העליון ולאחר מכן הצמיד אותו לניצחון, שהקנה למקמהן והמיז זכייה באליפות הזוגות של סמאקדאון.
בקרב שבא לאחר מכן, רונדה ראוזי הגנה על אליפות הנשים של Raw נגד סשה בנקס. בסיום, ראוזי התחמקה ממהלך הסיום של בנקס, הבנק סטייטמנט, ומנגד ביצעה עליה את מהלך הפייפרס פיט. לאחר מכן, ראוזי הצמידה את בנקס לניצחון ושמרה על התואר בהצלחה.
הקרב הרביעי היה קרב הרויאל ראמבל של הנשים אשר קבע את הטוענת לכתר לאחת מאליפויות הנשים ברסלמניה 35. לייסי אוואנס, שערכה את קרב הבכורה שלה ברוסטר הראשי, ונטליה פתחו את הקרב כשתי המשתתפות הראשונות. לאנה נראיתה כשהיא אמורה להיכנס כמספר ה-28, כשהיא עדיין סובלת מהפציעה אותה ספגה במהלך המופע המקדים לאירוע. לפתע, בקי לינץ' הגיעה כדי לטעון שהיא רוצה להיכנס לקרב עקב אי כשירותה של לאנה. בסופו של דבר לינץ' תפסה את מקומה וזכתה בקרב הרויאל ראמבל של הנשים לאחר שהדיחה אחרונה את שארלוט פלייר.
לאחר מכן, דניאל בריאן הגן על אליפות ה-WWE נגד AJ סטיילס. בסיום, המתאבק רואן הופיע. אז, בריאן פספס את מהלך האינזיגירי ופגע בטעות בשופט במקום בסטיילס, מה שאיפשר לאחרון לבצע על בריאן את מהלך הסטיילס קלאש. לעומת זאת, רואן נכנס לזירה כדי לתקוף את סטיילס בעזרת מהלך הצ'וקסלאם. בריאן העיר את השופט מהפגיעה המוקדמת בו והשופט ספר לספירת שלוש את הניצחון של בריאן, ובכך בריאן שמר על האליפות בהצלחה.
בקרב הלפני אחרון, ברוק לסנר הגן על האליפות האוניברסלית נגד פין באלור. באלור לקח לידיו את המושכות ותקף את לסנר בתחילתו של הקרב. בסיום, באלור ביצע על לסנר את מהלך הסיום שלו, ה-Coup de Grâce, אך לסנר הצליח לחמוק מספירת שלוש מלאה. בתום ניסיון ההצמדה, לסנר הצליח להפוך אותה למהלך ההכנעה שלו, הקימורה לוק, וגרם לבאלור להיכנע, ובכך לסנר רשם הגנה מוצלחת על התואר. לאחר הקרב, לסנר תקף את באלור בעזרת שלושה מהלכי F-5.
הקרב המרכזי
הקרב המרכזי היה קרב הרויאל ראמבל של הגברים אשר קבע את הטוען לכתר לאחת מאליפויות העולם ברסלמניה 35. אליאס היה הראשון בזירה, כשחבר היכל התהילה, ג'ף ג'ארט, נכנס כמספר השני וקטע את אליאס במהלך קטע הנגינה שלו. מאוחר יותר, R-טרות' היה אמור להיכנס כמספר ה-30, אך ניה ג'קס תקפה אותו, וכתוצאה מכך תפסה את מקומו ונכנסה לקרב במקומו. במהלך שהותה בקרב, היא הדיחה את מוסטפא עלי ולאחר מכן ספגה סדרת מהלכים: סופרקיק מדולף זיגלר, 619 מריי מיסטריו ו-RKO מרנדי אורטון, כשלאחר מכן הודחה על ידי מיסטריו. כתוצאה מכך, ג'קס עשתה היסטוריה, כשהפכה לבן אדם הראשון שמשתתף בשני קרבות ראמבל שונים באותו הערב ולמתאבקת הראשונה שביצעה הדחות בשני קרבות אלה. סת' רולינס היה זה שניצח בקרב הרויאל ראמבל של הגברים לאחר שהדיח אחרון את ברון סטרומן.
Raw
לילה לאחר מכן בתוכנית Raw, אלופת הנשים של Raw, רונדה ראוזי, הציבה אתגר על תואר האליפות בפני המתאבקות; אתגר שבסופו ביילי נענתה לו בחיוב. לאחר שראוזי הגנה בהצלחה על חגורת האליפות, הזוכה בקרב הרויאל ראמבל של הנשים, בקי לינץ', הגיע והתעמתה עם ראוזי. לאחר שהיריבות ביניהן התחילה באירוע סדרת ההישרדות, לינץ' בחרה להתחרות נגד ראוזי בקרב על אליפות הנשים של Raw שיתקיים ברסלמניה 35.
סת' רולינס חגג את הזכייה שלו בקרב הרויאל ראמבל של הגברים ואמר שבפניו ניצבת בחירה קשה על איזה אליפות עולם יתחרה ברסלמניה 35, ולכן יצטרך זמן כדי לבצע בחירה זו. טריפל H הגיע כדי לברך אותו, אך הכריח את רולינס לבחור מול מי יתחרה עד לסיום התוכנית. מאוחר יותר, רולינס התעמת עם ברוק לסנר. לאחר תיגרה, שכללה מספר מהלכי F-5 מצד לסנר, רולינס בחר להתחרות נגד לסנר על האליפות האוניברסלית ברסלמניה 35.
פין באלור סיכם את ההפסד שלו ללסנר, אך אמר שהוא גרם ללסנר להאמין שבאלור יכל לנצח אותו. לאחר מכן, האלוף הבין יבשתי, בובי לאשלי הגיע ביחד עם המנג'ר שלו, ליאו ראש, כדי להתעמת עם באלור, כשבסופו של דבר הוא תקף את באלור.
סמאקדאון
יומיים לאחר מכן בתוכנית סמאקדאון, בקי לינץ' הסבירה איך הכל השתנה בשבילה מאז הזכייה ברויאל ראמבל של הנשים. שארלוט פלייר הגיעה כדי לברך את לינץ', אך היא לא הייתה אמורה להיות כלל בקרב. עוד אמרה שלינץ' לא הייתה אמורה להיות במקום שהיא נמצאת, אלא פלייר עזרה לה להיות במקום זה. לינץ' הכתה את פלייר באמצעות אגרוף לפנים ותיגרה פרצה בין השתיים, כששופטים ניסו להפריד ביניהן.
כאות פיצוי על כך שלא התחרה בקרב הרויאל ראמבל של הגברים כמספר ה-30 והאחרון שהובטח לו, R-טרות' קיבל קרב על אליפות ארצות הברית נגד שינסקה נקאמורה. טרות' ניצח את נקאמורה וזכה באליפות, במה שהוביל לכך שרוסב יצא לזירה והצהיר שהאליפות לא מגיעה לו. לאחר מכן, רוסב איתגר את טרות' לקרב על האליפות, שבו טרות' ניצח והגן על האליפות בהצלחה. לאחר הקרב, רוסב תקף את טרות' והפך לדמות הרעה, לצד נקאמורה שתקף את טרות' גם כן.
אלוף ה-WWE, דניאל בריאן, לצד חברו החדש, רואן, הציג את חגורת אליפות ה-WWE החדשה, שהייתה עשויה מחומרים אורגניים. בריאן נקטע על ידי AJ סטיילס, כשלאחר מכן, ג'ף הארדי, סמואה ג'ו, רנדי אורטון ומוסטפא עלי הגיעו גם כן ואיתגרו את בריאן לקרב על התואר. תיגרה פרצה בין הטוענים לכתר, כשטריפל H נראה ברקע מכריז על כך שבאירוע תא ההדחות, בריאן יגן על אליפות ה-WWE נגד כל הטוענים לכתר בקרב תא ההדחות.
אלופי הזוגות החדשים של סמאקדאון, המיז ושיין מקמהן, חגגו את זכייתם בחגורות האליפות עם אביו של המיז. מאוחר יותר באותו הערב, האוסוס ניצחו את Heavy Machinery (אוטיס דוזוביץ' וטאקר נייט), הבר (סזארו ושיימוס) והניו דיי (שיוצגו על ידי ביג אי וקופי קינגסטון) בקרב אשר קבע את זהות המועמדים לאליפות הזוגות של סמאקדאון באירוע תא ההדחות.
אוטו רוגה
אוטו רוגה (נורווגית: Otto Ruge; 9 בינואר 1882 - 15 באוגוסט 1961), איש צבא נורווגי שהיה מפקד צבא נורווגיה בזמן הפלישה הגרמנית לנורווגיה במלחמת העולם השנייה.
רוגה שכנע את הממשלה הנורווגית שיש להילחם בפולש הגרמני ולא לנקוט גישה תבוסתנית כפי שסברו מספר גנרלים בכירים אחרים בצבא נורווגיה. הוא קיבל את הפיקוד על הצבא הנורווגי ופעל להבסת הפולשים הגרמנים. המשימה לא הייתה פשוטה: הוא פיקד על צבא מגויס רק באופן חלקי; מרבית הערים הגדולות נפלו לידי הגרמנים כבר בתחילת המערכה; לגרמנים הייתה עליונות אווירית; והבריטים והצרפתים היו מוגבלים מאוד בסיוע שיכלו לשלוח.
רוגה קיווה שאם יעכב את הגרמנים בדרום נורווגיה, יוכלו בעלות הברית בינתיים לשלוח תגבורת, אולם התגבורת נחתה רחוק מדי מכדי שתוכל לעזור. הוא זכה בניצחון על הגרמנים בתחילת הקרבות על נרוויק, אולם הניצחון היה זמני בלבד. כוחותיו של אדוארד דיטל הסתערו מהרי הצפון, וכוחותיו של רוגה הובסו. הממשלה הנורווגית והמלך נמלטו, אולם רוגה נותר בנורווגיה בניסיון להגיע למשא ומתן עם הגרמנים. הוא נלקח בשבי בידי כוחותיו של דיטל, ובילה את שארית המלחמה במאסר בגרמניה.
לאחר המלחמה חזר לנורווגיה והתמנה מחדש בשנת 1946 למפקד הצבא הנורווגי, אך התפטר שנתיים לאחר מכן. הוא נפטר ב-1961.
אבו ג'יהאד
חַ'לִיל אל-וַזִיר (בערבית: خليل الوزير; 10 באוקטובר 1935 – 16 באפריל 1988), המוכר בכינוי אַבּוּ גִ'הַאד (أبو جهاد), היה ממנהיגי המחבלים וממייסדי תנועת פת"ח. שימש סגנו של יאסר ערפאת וראש הזרוע הצבאית של אש"ף. אחראי לרצח עשרות אזרחים ישראלים. חוסל על ידי סיירת מטכ"ל במבצע הצגת תכלית.
ביוגרפיה
אל-וזיר נולד ברמלה, ממנה גורשה משפחתו במלחמת העצמאות, וגדל במחנות הפליטים בעזה, שם סיים את לימודיו התיכוניים. למד לימודים גבוהים באלכסנדריה שבמצרים והיה מקושר לאחים המוסלמים. כבר בשנות לימודיו נעצר ונשלח לכלא.
פעילותו בפת"ח
ב-1 בינואר 1965 השתתף בפעולה הראשונה של הפת"ח בישראל - הנחת מטען נפץ בקו המוביל הארצי, אך המטען לא התפוצץ.
בשנות השבעים והשמונים תכנן בין השאר את הפיגועים הבאים:
לאחר מלחמת לבנון הראשונה הוא גורש מלבנון ועבר לגור בירדן, כעבור 4 שנים הוא גורש גם מירדן והתיישב בתוניס יחד עם שאר מנהיגי הארגון, ומשם ניהל את מבצעי ארגונו. על פי אגף המודיעין של צה"ל, אבו ג'יהאד הוביל מאמץ הסתרה והונאה על מנת להקשות על צה"ל להשיג מידע על גורלו של זכריה באומל, אחד מנעדרי קרב סולטן יעקוב במלחמת לבנון.
עודד רז, בכיר באמ"ן ובשב"כ לשעבר, אמר עליו ב-2009 (בהתייחס לפרשת הספינה "אטבירוס"; ראו להלן):
הריגתו
בשנת 1985, לאחר שסוכל ניסיון לבצע פיגוע גדול במחנה הקריה בתל אביב באמצעות הספינה "אטבירוס", שאותו יזם אבו ג'יהאד, "סומן" האיש כיעד לחיסול. שלושה ניסיונות להריגתו נכשלו. בשנת 1988 שימש אבו ג'יהאד בתפקיד מפתח בהתססת השטח בימי האינתיפאדה הראשונה, שפרצה בשלהי 1987. ביום 16 באפריל 1988 הוא נורה ונהרג בביתו אשר בפרברי תוניס על ידי כוח של סיירת מטכ"ל בפיקוד משה יעלון. בשנת 2012 הותר לפרסום כי סיירת מטכ"ל ביצעה את החיסול.
הנצחה
בשנת 1990 הוקם מוזיאון האסיר הפלסטיני, על שמו של אבו ג'יהאד ברמאללה, ובשנת 2007 הועבר ונפתח לציבור, בקמפוס אוניברסיטת אל-קודס באבו דיס, הבניין מאכלס שלוש קומות של היסטורית האסירים הפלסטינים מאז פרסומה של הצהרת בלפור בשנת 1917. מלבד ספרייה גדולה קיימים במקום עשרות אלפי מסמכים, שירים, מכתבים, ציורים ותיעודים של מאות אלפי הפלסטינים שאכלסו את בתי הכלא בארץ ישראל.
בשנת 2014 קראה הרשות הפלסטינית יער על שמו של אבו ג'יהאד.
כמו כן נבנו בתי חולים על שמו. בשנת 2010 נסלל ברמאללה רחוב על שמו. בתי ספר בעראבה ובא-סמוע ומרכז מחקר בעיר ביתוניא, קריית נוער לספורט בקבטיה נקראו על שמו.
קתדרלת קלרמון-פראן
קתדרלת נוטרדאם דה ל'אסומפסיון דה קלרמון-פראן (בצרפתית: Cathédrale Notre-Dame-de-l'Assomption de Clermont-Ferrand, "קתדרלת גברתנו של העלייה השמיימה") היא קתדרלה קתולית בעיר קלרמון-פראן שבצרפת. קדמו לה באותו המיקום שלוש קתדרלות. חלק הארי של הקתדרלה הנוכחית נבנה במאה ה-13 בסגנון גותי והחזית המערבית נבנתה במאה ה-19 בסגנון התחייה הגותית.
היא ממוקמת בראש הגבעה המרכזית המהווה את המרכז העתיק של קלרמון-פראן, על כיכר הניצחון, ממש לצד פסלו של האפיפיור אורבנוס השני, יוזם מסע הצלב הראשון בשנת 1095. הקתדרלה, שבנויה מסלע אנדזיט-טרכיט שחור, בולטת למרחוק עם זוג צריחיה המחודדים והשחורים, המתנשאים לגובה מעל גגות העיר.
שלבי הבנייה
במאה החמישית הקים נמאציוס הקדוש, בישוף מהעיר ארוורן, את הקתדרלה הראשונה. את הבניין הוא הקדיש לשני הקדושים ויטליס ואגריקולא, אשר את שרידיהם הוא שלח להביא מבולוניה. תוכנית הבזיליקה מוכרת לנו מתיאור שהופיע אצל גרגוריוס מטור. אורכה היה 43 מ', והיא הייתה מקושטת בשיש. הייתה בה ספינה ראשית ושתי ספינות צדדיות מקורות, טרנספט ו-70 עמודים. בשנת 760 נהרס המבנה בפקודתו של פפין הגוץ.
הבישוף סטפנוס השני בנה קתדרלה שלישית, בסגנון רומנסקי, שנחנכה בשנת 946. קתדרלה זו שימשה, כנראה, כאבטיפוס למספר כנסיות שנבנו באוברן.
הקריפטה היא מן המאה העשירית. היא כוללת אמבולטוריום וסביבו קפלות. יש בה סרקופג משיש לבן, מן המאה הרביעית.
בשנת 1248 החליט הבישוף הוגו דה לה טור להקים קתדרלה חדשה, שתשאב את השראתה מסנט שאפל, ששבתה את עין רואיה כאשר הופיעה בפריז. בניית כנסייה בסגנון הגותי המפואר של הצפון הייתה עתידה לאפשר לו לקבוע את סמכותו העליונה בעיר: נוטרדאם-די-פור (Notre-Dame-du-Port), כנסייה רומנסקית גדולה שנבנתה בהשראת הקתדרלה של סטפנוס השני, נועדה להתגמד מול הקתדרלה החדשה.
הבנייה הופקדה בידי האדריכל ז'אן דשאן (Jean Deschamps), שאחראי גם לקתדרלות של נארבון ולימוז'. הוא עבד משנת 1248 עד 1287 על בית המקהלה, שם השיא לואי הקדוש את בנו, פיליפ השלישי לעתיד, עם איזבלה מאראגון. ייתכן שלצורך אירוע זה המלך מימן חלק מן הוויטראז'ים, שנראה שמוצאם מאותו בית ייצור כמו אלה של סנט-שאפל. בית המקהלה, הטרנספט ותחילת הספינה הושלמו לקראת 1295.
פייר דשאן (Pierre Deschamps) המשיך את עבודתו של אביו עד 1325. המשיך בעבודת הבנייה פייר דה סבאזה (Pierre de Cébazat), שידוע מעבודותיו בלה שז דייה (la Chaise-Dieu). הוא השלים את שלושת החללים הפנימיים של הספינה, שאפשרו לצרף את המגדלים הרומנסקיים של כנסייתו של סטפנוס השני. מוראותיה של מלחמת מאה השנה לא אפשרו לו להשלים את יצירתו. במשך השנים הבאות הסתפקה מועצת הקתדרלה בבניית משקוף חדש ומפוסל עבור דלת חדר תשמישי הקדושה.
בין 1444 ו-1474 נבנה מעל בית המקהלה מגדל פעמונים שכונה "צריח החזרה", שנראה ממש כמעשה תחרה עשוי אבן. הוא נהרס אחרי 1741.
בין 1507 ו-1512 נבנה גג גבוה מצופה עופרת, שהחליף את הגג המקורי. מועצת הכנסייה דחתה הצעה לפרויקט להקמת חזית בסגנון "גותיקת הלהבות", כי הייתה יקרה מדי.
בזמן המהפכה הצרפתית ביקשו המהפכנים להרוס את הכנסייה, אבל הנזיר הבנדיקטיני ורדייה-לאטור הצליח לשכנע אותם שהכנסייה היא מקום מצוין לקיים בו אסיפות עממיות. כיוון שכך נשארה הכנסייה על עומדה, אבל נהרס רוב הריהוט שבה (מלבד מנורת הפסחא מאת פיליפ קאפיירי), המזבחות והפסלים, ושלושה מגדלים מבין מגדלי הטרנספט הוחרבו. המגדל הגבוה ביותר ("מגדל השומר") נשאר על מקומו מטעמים מעשיים: היה בו שעון.
החזית הרומנסקית של הקתדרלה שבנה סטפנוס השני נהרסה ב-1851.
רק ב-1866 החלו לראשונה בעבודות שנועדו להשלים את בניית הכנסייה, בפיקוחו של אנאטול דה בודו (de Baudot) על פי תוכניותיו של מורו, ויולה-לה-דוק. ב-1884 נבנתה החזית המערבית על שני צריחיה, ובכך הושלמה לבסוף הספינה הראשית, תוך כיבוד כל שיטות הבנייה של ימי הביניים: רק הסיתות ה"יבש" יותר של האבנים מסגיר את ההבדל. כל הקירות הפנימיים של הכנסייה מצוירים בחיקוי של בנייה באבן. במהלך עבודות הבנייה המאוחרות נהרס הבית שבו נולד בלז פסקל.
אדריכלות
הקתדרלה בנויה בסגנון גותי קורן (Rayonnant), מסלע אנדזיט-טרכיט שחור. כמו כנסיות קורנות אחרות, חלונות קומת התאורה כוללים מקטעים גדולים של זכוכית לבנה, וזאת כדי לאפשר לאור רב יותר לחדור לחלל המבנה וכן כי לבן מסמל טוהר, בתולין ותהילה. לצידם מכילה הקתדרלה גם חלונות ויטראז' מזכוכית צבעונית בהם בולט הצבע הכחול. חלונות הוויטראז' של הקתדרלה נודעים ביופיים.
החזית המערבית בנויה בסגנון התחייה הגותית ובמרכזה חלון רוזטה בסגנון גותי קורן (Rayonnant). היא בעלת שער ראשי אחד. החזית מאוגפת בשני מגדלי פעמונים ובראשם צריחים מחודדים המתנשאים לגובה. כיום לקתדרלה 6 מגדלים: 2 מגדלים מערביים, 2 מגדלים בדרום בית הרוחב (נהרסו מגובה הגג ומעלה) ו-2 מגדלים בצפון בית הרוחב, מהם רק "מגדל השומר" בנוי מעל גובה הגג.
הספינה הראשית בת 4 המפרצים מתנשאת לגובה של כ- והיא בעלת 5 אגפים: אולם התווך ו-2 ספינות משניות מכל צד. מצידי הספינה הראשית נמצאות 5 קפלות. בית הרוחב הוא ברוחב הספינה הראשית על אגפיה ולא בולט מעבר לה. בכל קצה ישנו שער כניסה אחד. בית המקהלה הוא בן 3 מפרצים ו-5 אגפים גם הוא. הוא מסתיים באפסיס שבסופו אמבולטוריום וסביבו שווה (Chevet) בעל 5 קפלות. הקתדרלה מקורה בגג הנתמך בידי קמרונות בני 4 צלעות האופייניים לגותיקה בעיצומה, כאשר במקום המצלב (בו הספינה הראשית חותכת את בית הרוחב) ישנו קמרון כוכב.
יחסי בורקינה פאסו–קנדה
סקירה כללית
קנדה ובורקינה פאסו כוננו את יחסיהן בשנת 1962. שתי המדינות חברות בלה פרנקופוני וקיימות בהן קהילות גדולות של דוברי השפה הצרפתית. משום כך נוצר שיתוף פעולה של המדינות בתחום התרבות, החינוך, ולימודי השפות.
בשנת 2012 היה הסחר הדו-צדדי בין שתי המדינות 74.4 מיליון דולר אמריקאי. הייצוא הקנדי לבורקינה פאסו כולל מכונות, ציוד חשמלי, גומי, כלי רכב, כלים, ציוד רפואי ומוצרי ברזל ופלדה. הייצוא הבורקינה פאסי לקנדה כלל בעיקר אבני חן.
בשנים 2010 ו-2011 קנדה סיפקה 34.85 מיליון דולר לבורקינה פאסו - סיוע זר, באמצעות הסוכנות הקנדית לפיתוח בינלאומי (CIDA).
אפקט ורתר
אפקט וֶרתֶר (אנגלית: Werther effect) הוא תופעה חברתית שבה התאבדות של אדם גורמת לאנשים נוספים להתאבד, כשהם מחקים לעיתים גם את אופן ההתאבדות. התופעה קרויה על שם גל ההתאבדויות שהתרחש באירופה, בעקבות הפצת הרומן ייסורי ורתר הצעיר מאת הסופר הגרמני גתה, בסוף המאה ה-18.
מקרים בולטים
"ייסורי ורתר הצעיר" הופיע ב-1774. ברומן התאבד הגיבור בעקבות אהבה נכזבת באמצעות ירייה בראשו. לאחר הפצת הספר נודעו מקרים רבים בהם אנשים ניסו להתאבד באותה דרך. במספר מקומות הוחרם הספר כדי למנוע זאת. הכינוי "אפקט ורתר" נטבע מאתיים שנה מאוחר יותר, ב-1974, על ידי החוקר דייוויד פיליפס.
שיעור ההתאבדויות גבר בעקבות התאבדויות של אישים מפורסמים, כגון מרילין מונרו וקורט קוביין. חלק מהקורבנות מתאבדים באותה דרך, באותו מקום או באותו תאריך.
בשנת 2017 בעקבות התאבדות של אוגוסט איימס התאבדו מספר שחקניות פורנו נוספות.
גם בישראל, על פי דיווחים, עלה מספר ניסיונות ההתאבדות ב-24 אחוז בעקבות התאבדות הבדרן דודו טופז. לאחר אירועי ה-14 ביולי 2012, הפגנות השנה למחאה החברתית, שבהן הצית את עצמו משה סילמן, היו שחיקו אותו בעקבות מצבם הכלכלי הקשה.
הגורמים להתאבדות
הגורמים להתאבדות או לניסיונות ההתאבדות המופיעים באפקט ורתר, אינם שונים מהגורמים הידועים להתאבדות באופן כללי. מרבית המתאבדים היו ידועים כלוקים בהפרעות נפשיות מסוגים שונים, בעיקר הפרעות מצב רוח והתמכרות לסמים. קשיים אלו, המשולבים לרוב עם נסיבות חיים קשות כגון בדידות, מחלה, כישלון בתחום האישי או המקצועי, גירושין, התאלמנות ועוד — הם הגורמים העיקריים להתאבדות, גם כשמדובר בהתאבדות במסגרת אפקט ורתר.
החוקר הישראלי פרופ' יעקב רופא, כחלק מהתיאורייה הפסיכו-ביזארית שהגה, טוען כי כל הפרעה נפשית שאינה פתולוגית (כגון OCD לעומת סכיזופרניה) היא נרכשת מתוך ארסנל הפרעות אליהן נחשף החולה. אובדנות אינה שונה, ואפקט ורתר הוא למעשה חלק מרכישת התנהגויות רחבה יותר.
ביקור חולים (סרט)
ביקור חולים הוא סרט ישראלי עלילתי קצר משנת 2005.
במאית ותסריטאית הסרט היא מיה דרייפוס, בוגרת החוג לקולנוע באוניברסיטת תל אביב.
תקציר העלילה
מיכל (טלי שרון) קוטעת טיול במזרח על מנת לחזור לישראל ולבקר את סבתה (חנה ריבר) המאושפזת במחלקה הפנימית. במהלך ביקור טעון בבית החולים היא נאלצת להכיר בעובדות: סבתה מאבדת את צלילות דעתה ואילו אמה קלודט (פירה קנטור) מתעקשת שלא להשתנות. הסרט הוא פורטרט טרגי-קומי של שלוש נשים שונות המנסות לתקשר זו עם זו.
פרסים
הסרט זכה בפרסים הבאים:
בית אל (אבן קדושה)
בית אל (נכתב גם ביתאל; ביוונית: βαίτυλος; תעתיק מדויק: ביתילוס, בלטינית: Baetulus וגם Baetylus), שמשמעותו בשפות שמיות "ביתו של האל", הוא אבן או מערך של אבנים מקודשות הקשורות באלוהות. בית אל מופיע בכתבים החל מהתקופה האשורית ועד התקופה הביזנטית.
פולחן
פולחן בית אל מזוהה עם אבנים מקודשות שהיו לעיתים מונחות בניצב, במקרים רבים מטאוריט, שהיו מוקדשות לאלים או שהיו מאמינים שהם בעלות כוחות מאגים או מאמינים כי לאבן עצמה יש כוחות על-טבעיים.
הקיסר הרומי אלאגבאלוס שרת בילדותו ככהן לאל השמש אלאגבאלוס, שייצוגו היה מטאוריט קוני שחור, במקדש בעיר אמסה (כיום חומס) שבפרובינקיה סוריה. פולחן זה כלל קורבנות, ריקודים, וסירוס צעירים. ביוונית אל השמש הוא הליוס, ולכן הליוגאבלוס הוא וריאנט של השם אלאגבאלוס. הקיסר כונה על שם האל שלו, אבל כינוי זה מעולם לא היה רשמי.
בפורום רומאנום ברומא היה אתר פולחן בשם "האבן השחורה".
האבן השחורה הנמצאת בפינה המזרחית של מבנה הכעבה הממוקם במרכז המסגד הגדול שבמכה היא אבן פולחן מהתקופה שקדמה לאסלאם.
פוטיוס, המלומד הביזנטי בן המאה ה-9, מזכיר כמה 'ביתילוס' בהר הלבנון, עליהם 'סופרו סיפורים מופלאים'.
במיתולוגיה
במיתולוגיה היוונית המונח מתייחס במיוחד לאבן שבלע קרונוס, אשר קללה רבצה עליו, אשר נאמרה על ידי הוריו, גאיה (אלת האדמה) ואורנוס (אל השמיים), וניבא כי אחד מבניו ידיח אותו משלטונו בעולם, ויתפוס את מקומו כשליט האלים. בשל כך, נהג קרונוס לבלוע את ילדיו בזה אחר זה מיד כשנולדו. אשתו, ריה, סלדה מכך, וכאשר נולד בנו השישי, זאוס, נתנה לבעלה אבן עטופה בד במקום בנה. קרונוס בלע את האבן והיה בטוח כי בלע את בנו. אבן זו נשמרה בקפידה בדלפי, ונמשחה בשמן מדי יום. לפי ההיסטוריון סנכוניאתון לאל הכנעני "אל" (ראש האלים בפנתאון הכנעני ואחד מהאלים החשובים של העיר אוגרית) היה סיפור בריאה דומה (פילון איש גבל מזהה במפרוש את "אל" עם "קרונוס"), לכן סביר להניח שהמילה בית-אל עברה דרך השפה הפיניקית ליוונית ואחר כך ללטינית.
במיתולוגיה הפיניקית אחד מבניו של אורנוס נקרא ביתילוס.
בשנת 204 לפני הספירה הובאה לרומא אבן שחורה המסמלת את האלה האם קיבליה, שלפי המיתולוגיה של עמי המזרח הקרוב, נולדה מאבן זו.
בכתבים עתיקים
השם בית אל מופיע לראשונה בהקשר של שמות אלים החל מהמאה ה-7 לפנה"ס, בין השאר:
האל בית אל נזכר בחוזה שערכו אסרחדון מלך אשור ובעל I מלך צור, בשנת 677 לפנה"ס, הוטחו קללות שונות על ראשו של מלך צור אם יפר את הברית, ביניהן: "ביתאל וענת-ביתאל יובילו אותך לפני ארי טורף אדם".
השם בית אל מוזכר מספר פעמים במכתבי יב. בנוסף מוזכר גם כשם תאופורי: "אשםביתאל" (שם-בית-אל) ו-"חרמביתאל" (חרם-בית-אל) ושמות אנשים הכוללים את הביטוי, כמו ביתאלנתן, ביתאלעקב, ביתאלדן וביתאלתקם.
בארכאולוגיה של ארץ ישראל
בשנת 2013, נתגלה על ידי הארכאולוג אדם זרטל "הגלגל בבנימין", אתר פולחן שאותו סובבת שורת אבנים כפולה, המורכבת מאבנים עומדות. האבנים גדולות יחסית והן לא נחצבו אלא, נאספו מאבני המקום בתקופת הברזל בארץ ישראל. מספרי אתרי פולחן דומים נתגלו באזור בקעת הירדן במהלך שנות ה-90 של המאה ה-20.
במקרא
בית־אל מופיע כשם של אל בבראשית (לא, יג):
בית־אל מופיע כשם של אל גם בנבואה המופיעה בספר ירמיהו. המואבים, אומר שם הנביא, לא סבלו מגלות ונדודים כמו עם ישראל, אך מצב זה עתיד להשתנות כאשר יהוה יתנקם בהם על התנכלותם לעמו. אז יקרה הדבר הזה: דברי ירמיהו בנויים בתקבולת: המואבים עתידים להתאכזב מכְּמוֹשׁ (האל הלאומי של מואב) כשם שבני ישראל, בתבוסותיהם, התאכזבו מאלוהיהם. אלא שכנגד כמוש אלוהי מואב ובמקום שמו המוכר של אלוהי ישראל, מופיע דווקא השם "בית אל". מכאן כנראה עולה שלתפיסתו של ירמיהו, הייתה לפחות חפיפה מסוימת בין האלים.
פסוק בספר זכריה משתמש בביטוי בצורה עמומה: הכתיב המקובל מחלק את הביטוי כשם מקום, אולם כל הביטוי בית-אל-שר-אצר כשם אחד יכול להיות מובן כ"בית אל יגן על השר".
חוקר המקרא אלכסנדר רופא מזכיר עדויות מן העת העתיקה ולפיהן השם "בית אל" ניתן לאבנים אשר האמינו בכוח חיים הטמון בהן. בעקבות חלום יעקב, יעקב מסיק שה' נוכח במקום בו ישן, ומשתמש באבן שהניח למרגלותיו כמצבה: "וַיַּשְׁכֵּם יַעֲקֹב בַּבֹּקֶר וַיִּקַּח אֶת הָאֶבֶן אֲשֶׁר שָׂם מְרַאֲשֹׁתָיו וַיָּשֶׂם אֹתָהּ מַצֵּבָה וַיִּצֹק שֶׁמֶן עַל רֹאשָׁהּ". יציקת שמן מחוללת התמרה: הכהן הגדול והמלך היו מוסמכים לתפקידם במשיחה בשמן. אין זו סתם אבן המשמשת ככרית אלא מקום שאלוהים נוכח בו. יעקב אומר זאת במפורש: "וְהָאֶבֶן הַזֹּאת אֲשֶׁר שַׂמְתִּי מַצֵּבָה יִהְיֶה בֵּית אֱלֹהִים וְכֹל אֲשֶׁר תִּתֶּן לִי עַשֵּׂר אֲעַשְּׂרֶנּוּ לָךְ". מצבת האבן אינה רק חפץ פולחני בתוך המקדש העתידי, שהוא כולו בית אלוהים, אלא היא עצמה משמשת כבית אלוהים. לפי רופא, המקרה של בית אל הוא דוגמה לתופעה תאולוגית חשובה שהתרחשה בתקופת המקרא, בה אלים שנתפסו בקרב עמים אחרים כבעלי כוח עצמאי אומצו גם על ידי "עם ישראל", אך המהלך של "ריכוז הפולחן" ויצירת דת מונותיאיסטית לא איפשרה לאלים לשמור על עצמאותם והם נעשו בהדרגה לכפופים ליהוה אלוהי ישראל או אף מזוהים עמו. אסטרטגיה נוספת להכלת האל "בית אל" בתאולוגיה המקראית, שאינה סותרת את האסטרטגיות האחרות, היא הפיכת "בית אל" משמו של האל עצמו לשם המקום שהאל שוכן בו.