cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
DCSA
היסטוריה
בשנת הכספים 2016 הוסמכו 800 עובדים אזרחיים. מתוכם כ-400 היו אנשי שטח האחראים ישירות לפיקוח ביטחוני על כ-13,000 עובדי קבלן ביטחוניים.
ARP4754
ARP4754, (או Aerospace Recommended Practice (ARP), גרסה ARP4754A "Guidelines For Development Of Civil Aircraft and Systems"), הוא תקן בטיחות של SAE International, העוסקת בתהליכי הפיתוח התומכים בהסמכה של מערכות מוטסות, תוך התייחסות ל"מחזור הפיתוח המלא, מדרישות המערכות ודרך אימות מערכות." גרסה A של התקן שוחררה בדצמבר 2010. הוא הוכר על ידי ה-FAA ב-AC 20-174 שפורסם בנובמבר 2011. EUROCAE מנפיקה במשותף את המסמך בשם E-79.
מטרות המסמך
ה-Aerospace Recommended Practice (בקיצור ARP) הוא קו מנחה לפיתוח מטוסים אזרחיים ומערכות עם דגש על היבטי בטיחות. הוצאה A היא שכתוב מהותי של המסמך המתאר את תהליך הבטיחות כחלק מתהליך פיתוח משולב. חלק חדש ומשמעותי מוקדש לתהליך של קביעת רמת אבטחת הפיתוח - DAL (ראשי תיבות של: Development Assurance Level) הקובעת את הקפדה של פעילויות פיתוח ואימות חומרה ותוכנה מורכבות.
הוא מיועד לשימוש בשילוב עם SAE ARP4761 והוא נתמך על ידי תקני תעופה אחרים כגון RTCA DO-178C / DO-178B ו-DO-254.
הנחיה זו מתייחסת לתהליכי בטיחות תפקודית ואבטחת עיצוב. הקצאת DAL הנוגעת לתנאי כשל תפקודי וחומרת הסיכונים מוקצים כדי לסייע בהפחתת סיכונים. ניתוחי סיכונים פונקציונליים / הערכות הם מרכזיים לקביעת סיכונים והקצאת DAL, בנוסף לבדיקות מבוססות דרישות ושיטות אימות אחרות. הנחיה זו עוסקת ב-DAL פיזית (פריט) ופונקציונלית (התנהגות אינטגרציית תוכנה/מערכות) DAL והיבטי הבטיחות של מערכות לכל מחזור החיים של מערכות המיישמות אוויוניקה.
היסטוריה
ARP4754 הוגדר בהקשר של הסמכת מטוסים, בפרט חלק 25 סעיפים 1301 ו-1309 של תקנות תעופה אזרחית מותאמות עבור מטוסי קטגוריית תחבורה. אלה נמצאים בתקנות התעופה הפדרליות של ה-FAA האמריקאי (FAR) ב-14 CFR 25.1309 והדרישות האירופיות JAA Joint Aviation Requirements (JAR) המקבילות, שהוחלפו בתקני הסמכה של הסוכנות האירופית לבטיחות תעופה. חוזר ייעוץ FAA AC 25.1309-1 A, עיצוב וניתוח מערכת, הסבר על מתודולוגיית הסמכה עבור חלק סעיף 25 1309.
במאי 1996, הוטל על הוועדה המייעצת ליצירת חוקיות תעופה (ARAC) לבחון את ה-FAR/JAR המותאם 25.1309, AC 1309-1A, ומסמכים קשורים, ולשקול תיקון ל-AC 1309-1A המשלב פרקטיקה עדכנית, הגברת האינטגרציה המורכבת בין פונקציות המטוס והמערכות המיישמות אותן, וההשלכות של טכנולוגיה חדשה. משימה זו פורסמה ברישום הפדרלי בכתובת 61 FR 26246-26247 (1996-05-24). ההתמקדות הייתה בהערכת בטיחות ומערכות קריטיות סובלניות לתקלות.
במאמץ מקביל, SAE פרסמה את ARP4754 בנובמבר 1996. בשנת 2002 הגישה ARAC ל-FAA טיוטת הודעה על הצעת כללים (NPRM) וטיוטת עדכון AC 1309-1B (טיוטת גרסת ARSENAL) המכיר בחלקו של ARP4754 בהסמכת מערכות מורכבות. טיוטה זו עדיין לא פורסמה, אך ARP4754 זכה להכרה רחבה כתקן מתאים לפיתוח והסמכה של מערכת מטוסים. אמצעי התאימות המקבילים של EASA AMC 25.1309 (כלול כחלק של CS-25) אכן מכיר ב-ARP4754/ED - 79.
ARP4754A ו-ED79A שוחררו על ידי SAE ו-EUROCAE בדצמבר 2010. כותרת המסמך השתנתה להנחיות לפיתוח מטוסים ומערכות אזרחיות. ARP4754A מזהה AMC 25.1309 (פורסם ב-2003) ו-AC 25.1309-1B-טיוטת ארסנל. עדכון זה מרחיב את תפיסת הבטחת התכנון ליישום ברמת המטוס והמערכת ומתקנים את השימוש במונח הבטחת פיתוח. כתוצאה מכך, רמת הבטחת הפיתוח הפונקציונלית (FDAL) מוצגת עבור בעיות מטוסים ומערכות, והמונח רמת אבטחת עיצוב שונה ל-Item Development Assurance Level (IDAL). יתר על כן, הוספה של הגדרות עבור שגיאה, כשל ומצב כשל מוכרות כנגזרות מ-AMC 25.1309. הסיווג האיכותי והכמותי של מצבי כשל לפי חומרה והסתברות בשימוש כעת על ידי ARP4754A ו-ARP4761 מוגדרים ב-AMC 25.1309/AC 25.1309 - טיוטת 1B-Arsenal.
רן אלתרמן
רן אלתרמן (נולד ב-27 באפריל 1980) הוא טריאתלט ישראלי. יחד עם אחיו התאום דן זכו לסירוגין ברצף בכל אליפויות ישראל משנת 2001 עד שנת 2012.
ביוגרפיה
רן אלתרמן נולד כאח תאום לדן. בשנת 1993 החלו התאומים אלתרמן להתאמן בטריאתלון באגודת הפועל ירושלים. בשנת 1995 השתתפו הוא ואחיו לראשונה בתחרות טריאתלון במרחק האולימפי. הוא סיים במקום ה-35 ובמקום השישי בקבוצת הגיל 15–17. בשנת 1996 השתתפו האחים באליפות ישראל לנוער וסיימו במקומות השני והשלישי אחרי אמיר אורן. בשנת 1997 עבר ביחד עם אחיו תאונת אופניים קשה, והיה מאושפז תקופה ארוכה, ומושבת מטריאתלון לתקופה ארוכה עוד יותר. בשנת 1998 השתתף רן באליפות אירופה לנוער וסיים במקום ה-59 מקום אחד לפני אחיו דן. בשנת 1999 השתתף רן שוב באליפות אירופה לנוער והגיע למקום ה-50 שני מקומות ו-8 שניות אחרי דן. באליפות ישראל בשנה זו קיבלו התאומים אישור להשתתף גם באליפות הנוער למרחק ספרינט טריאתלון וגם להשתתף במרחק האולימפי למחרת. הם הגיעו למקום הראשון והשני באליפות הנוער, ולמקומות הרביעי והחמישי באליפות הבוגרים לאחר עידו מאורי, שי פיפמן ואמיר בכר. בשנת 2000 השתתף רן באליפות העולם לנוער והגיע במקום ה-26 שני מקומות ו-20 שניות אחרי דן. הוא השתתף גם באליפות אירופה אותה שנה והגיע במקום ה-50. באליפות ישראל באותה שנה הגיע רן למקום השלישי לאחר שי פיפמן, ואחיו דן ולמקום הרביעי הכללי (כולל הטריאתלטים הזרים).
בשנת 2001 ניצח רן בחמש תחרויות טריאתלון ודואתלון ובשבע נוספות הגיע במקום השני אחרי אחיו דן. באליפות ישראל לשנה זו הגיע רן במקום השני בתוצאה של 2:00:34 שש שניות אחרי דן. בשנה זו השתתף לראשונה בתחרויות מסבב גביע העולם, בלוזאן שווייץ ובהונגריה להגיע למקומות 42 ו-31 בהתאמה.
בשנת 2002 ניצח רן בארבע תחרויות טריאתלון ודואתלון והגיע למקום השני אחרי אחיו דן בשלוש נוספות. באליפות ישראל בשנה זו ניצח בתוצאה של 1:59:51, 46 שניות לפני דן. בשנה זו השתתף רן לראשונה באליפות העולם ואליפות אירופה וסיים במקום ה-29 ו-33 בהתאמה.
בשנת 2004 המשיך רן לאליפות אירופה, כאשר רק תוצאה יוצאת דופן הייתה יכולה להכניס אותו לסגל האולימפי. הוא לא סיים את התחרות ולא הצליח לקבוע את המינימום האולימפי. בשנה זו ניצח רן ארבע תחרויות טריאתלון ודואתלון, ובשתיים הגיע למקום השני אחרי דן. באליפות ישראל הגיע למקום השני בתוצאה של 1:59:18 כדקה אחרי דן. בשנה זו ניצח רן במירוץ המדרגות הראשון של עזריאלי לפני רן אחיו.
בשנת 2006 ניסו שוב האחים לצבור נקודות בדירוג העולמי על מנת להגיע לאולימפיאדת בייג'ינג (2008). הם השתתפו בעשר תחרויות בסבב גביע העולם וגביע אירופה. בתחרות בטרזו, איטליה ב-15 ביולי 2006 ניצח רן ובכך הגיע להישג השיא של ישראלי בתחרות טריאתלון. למקום השני בתחרות הגיע דן. בשנה זו הוא הגיע למקום ה-67 באליפות העולם ולא סיים את המירוץ באליפות אירופה. בשנה זו התקיימה אליפות ישראל כחלק מהסבב האירופאי, ורן שיחזר את הישגו כשניצח בתחרות לפני אחיו. בשנה זו ניצח רן בשלוש תחרויות טריאתלון והגיע למקום השני אחרי אחיו בתחרות נוספת.
בשנת 2007 השתתף רן ב-12 תחרויות בסבב הגביע העולמי והאירופאי. הוא לא הצליח לשחזר את הישגי השיא משנת 2006 ולא הגיע לדירוג מספיק כדי לשמור על סיכוי ריאלי להגיע לאולימפיאדה. הוא הגיע במקום ה-28 באליפות אירופה ולמקום ה-59 באליפות העולם. אליפות ישראל באילת התקיימה הפעם כחלק מהסבב העולמי בהשתתפות רוב הצמרת העולמית. רן הגיע למקום ה-29 שתי שניות ומקום אחד לפני דן, והוכתר שוב כאלוף ישראל. בשנה זו הוא ניצח 2 תחרויות טריאתלון ודואתלון, ובשתיים נוספות הגיע אחרי אחיו.
בשנת 2008 השתתף רן בעשר תחרויות מהסבב העולמי, האירופאי, האסייתי והאפריקאי, אך לא הצליח להגיע למקום ה-39 בדירוג העולמי שהיווה את המינימום לאולימפיאדה. בתחרות הסבב האפריקאי במומבסה הגיע למקום השני אחרי אחיו דן. בשנה זו ניצח רן בשתי תחרויות בישראל והגיע למקום השני בשתיים נוספות אחרי דן. באליפות ישראל ניצח רן בתוצאה של 1:56:36 חמש שניות לפני דן.
בשנת 2009 החליטו האחים להפחית את מספר התחרויות בעולם, לפני השנתיים הבאות שבהן ניתן להשיג את נקודות הדירוג לאולימפיאדת לונדון. הם השתתפו בשנה זו בארבע תחרויות סבב בלבד. באליפות העולם בשנה זו הגיע רן למקום ה-27. בשנה זו ניצח רן בשתי תחרויות טריאתלון ודואתלון, ובשתיים הגיע אחרי אחיו. אליפות ישראל בשנה זו התקיימה כחלק מהסבב האירופאי. דן הגיע למקום השלישי דקה ורבע ושני מקומות לפני רן, והוכתר פעם נוספת כאלוף ישראל. בשנה זו ניצח רן במירוץ המדרגות של עזריאלי.
בתחילת שנת 2010 הקים רן ביחד עם אחיו את קבוצת אלתרמנ'ס, ובמשותף הם החלו לאמן את הקבוצה. בשנה זו העתיק אחיו דן את מקום מגוריו לקיבוץ יפתח וכך לראשונה הם התאמנו בנפרד. בשנה זו תכננו האחים להשתתף בתחרויות רבות ככל האפשר, אך רן סבל מפציעות, והשתתף רק בשמונה תחרויות בסבב העולמי והאירופאי, וכך מצא את עצמו מחוץ לדירוג המינימום האולימפי. בשנה זו הגיע למקום השני בארבע תחרויות טריאתלון. באליפות באילת שהתקיימה כחלק מהסבב האירופאי הגיע למקום השמיני בתוצאה של 1:54:59 מקום אחד וחמש שניות אחרי רן וזכה במקום השני באליפות ישראל. בשנה זו הוא ניצח שוב במירוץ המדרגות של עזריאלי.
בתחילת שנת 2011 השתתף רן בתחרות בסבב האמריקאי והגיע למקום התשיעי, אך הוא לא התאושש מהפציעות ולא הצליח להשתתף במרוצים עד לחודש מאי. לאחר שאפסו סיכוייו להגיע לאולימפיאדת לונדון, החליט רן להמשיך ולהשתתף בתחרויות הסבבים העולמיים על מנת לעזור לדן להעפיל לאולימפיאדה. הוא השתתף בשנה זו בשבע תחרויות נוספות בעולם. הוא אף השתתף באליפות העולם באקותלון בבייג'ינג והגיע למקום השני. באליפות ישראל באילת שהתקיימה במסגרת הסבב האירופאי הגיע רן במקום השמיני בתוצאה של 2:02:05 שני מקומות אחרי דן וזכה שוב במקום השני אליפות ישראל. בשנת 2012 התרכז רן בתחרויות ריצה, הגיע למקום השני בחצי מרתון תל אביב בשיא אישי של 1:09:46 ניצח במירוץ המדרגות של חיפה, במירוץ המדרגות של עזריאלי, ובמירוץ שלוש הפסגות של עזריאלי. כמו כן הוא ניצח בשנה זו בחצי מרתון היקבים ובמרוצים ל-5 ק"מ בהוד השרון ובגליל ים.	בשנת 2013 ניצח בחצי מרתון האביב ברמת השרון. ב-29.11.2013 זכה בתחרות שלוש הפסגות בעזריאלי. ב-2014 התחרה בתחרות הישראמן במקצה חצי איש הברזל באילת אותו סיים שלישי. ומקום ראשון מבין הישראלים. בתחרות הישראמן אחיו דן התחרה גם כן והגיע במקום הרביעי. ב-22.3.2014 התחרה במרוץ אבן-יהודה ה-6 אותו סיים במקום בזמן של 34:33. ב־24.5.2014 התחרה במרוץ רשפון ע"ש ארז גבאי אותו סיים במקום הראשון בזמן של 36:00. ב-30.5.2014 התחרה במירוץ mszone ה-1 למען הטרשת הנפוצה אותו סיים ראשון בתוצאה של 35:55. ב־26.6.2014 התחרה במרוץ הלילה של מיזונו ורילטיימינג במרוץ זה רני התחרה במקצה חצי המרתון אותו סיים במקום השני בזמן של 1:16:24.
חייו האישיים
רן נשוי ולו שלושה ילדים.
ג'ואל קמפבל
ג'ואל נתניאל קמפבל סמואלס (בספרדית: Joel Nathaniel Campbell Samuels; נולד ב-26 ביוני 1992) הוא כדורגלן קוסטה ריקני המשחק בלאון ובנבחרת קוסטה ריקה.
קריירה
קמפבל התחיל את הקריירה שלו בדפורטיבו סאפריסה. בשנת עלה לבוגרים ובינואר  הושאל לפונטרנאס. ב-28 ביולי 2011, קמפבל סיכם בארסנל. ב-19 באוגוסט 2011 חתם ל-5 שנים. ב-27 באוגוסט 2011 דווח כי לא הצליח להשיג רישיון עבודה דבר שלא יכל לתת לו לשחק בליגה עד יולי, לכן הושאל ללוריאן. ב-1 באוקטובר, הוא הבקיע את שער הבכורה שלו בניצחון 0-2 נגד ולנסיאן. ב-6 ביולי 2012, הושאל לריאל בטיס עד לסיום העונה. ב-25 באוגוסט 2012 ערך את הופעת הבכורה שלו בהפסד 2-1 נגד ראיו וייקאנו. קמפבל הבקיע את שער הבכורה שלו בניצחון 2-3 נגד דפורטיבו לה קורוניה. למרות שהצליח להשיג רישיון עבודה באנגליה, הושאל ביולי לאולימפיאקוס. ב-27 באוקטובר 2013, בישל קמפבל 4 שערים בניצחון קבוצתו 1-5 נגד OFI כרתים. ב-10 בנובמבר הבקיע שער ובישל שתיים נוספים בניצחון 0-4 של קבוצתו נגד פאוק סלוניקי. בסיום העונה זכה עם הקבוצה באליפות. ב-26 בינואר 2015 הושאל לויאריאל. ב-21 באוגוסט 2016 הושאל לספורטינג ליסבון. ב-31 באוגוסט 2017 הושאל לריאל בטיס. ב-16 באוגוסט 2018 חתם לשלוש שנים בפרוזינונה. ב-26 בינואר 2019 חתם בקלוב לאון המקסיקנית.
בצעירותו היה קמפבל חלק מנבחרת הנוער של קוסטה ריקה והשתתף עמה בגביע הזהב עד גיל 17 ב-2009. אל הנבחרת הבוגרת הצטרף קמפבל בשנת 2011. הוא נכלל בסגל נבחרת קוסטה ריקה לגביע הזהב 2011, קופה אמריקה 2011 ומונדיאל 2014.
נכלל בסגל הנבחרת לטורניר מונדיאל 2022.
יום יוליאני
יום יוליאני הוא ספירת ימים רציפה המשמשת באסטרונומיה ובתוכנות לחישוב קל של ימים שחלפו בין שני אירועים (למשל תאריך ייצור ותאריך אחרון לשיווק).
היום היוליאני נכתב כשבר עשרוני של מספר הימים שחלפו מיום שני, 1 בינואר 4713 לפני הספירה, בשעה 12 בצהריים בגריניץ'. במקרים מסוימים הפחיתו מהמספר 2,400,000 או 2,440,000 כדי לחסוך זיכרון מחשב.עכשיו undefined
היסטוריה
בהתחלה תחילת היום חושבה לפי קו האורך של אלכסנדריה = קו אורך 30 מזרח, שהיה מקובל על האסטרונומים לציון זמנים. כשהתקבל שעון גריניץ' כשעון האוניברסלי עברו לחשב לפי קו האורך של גריניץ' = קו אורך 0.
האסטרונום ג'ון הרשל הנהיג את השימוש בשיטה באסטרונומיה.
המרת תאריך לועזי ליום יוליאני
אלגוריתם בשפת JavaScript.
המרת יום יוליאני לתאריך לועזי
אלגוריתם בשפת JavaScript.
המרת תאריך עברי ליום יוליאני
קוד מקור בשפת JavaScript (מותאם ל-6:00 בבוקר UTC).
המרת יום יוליאני לתאריך עברי
קוד מקור בשפת JavaScript (לפי השקיעה הממוצעת בירושלים - 17:39:03.1).
סארו גוונגול, צ'יף יג'ו
אבא סארו גוונגול (נפטר ב-1778) היה הצ'יף של שבט היג'ו של האורומו. בנוסף לצ'יף יג'ו הוא היה גם הראס של בגמדר ושלט על חלקים מוולו, סארו היה אחד מהמצביאים החשובים בתקופת השופטים האתיופית. סארו טוען שהוא צאצא של אחד מחיילי אחמד גראן שהיה ערבי הנקרא עומר.
החוקר הסקוטי ג'יימס ברוס פגש אותו ב-1770 ופרסם קלסתרון פניו.
רוזאן
רוזאן (אנגלית: Roseanne) היא קומדיית מצבים אמריקאית, זוכת פרס גלובוס הזהב והאמי ששודרה ברשת ABC האמריקאית בין השנים 1988 ל-1997, ואף ב-2018. כיכבה בה השחקנית והקומיקאית רוזאן בר בתפקיד אם למשפחה ממעמד הפועלים אשר מתגוררת בעיירה הבדויה "לנפורד", אילינוי. הסדרה מספרת את סיפורה של משפחת קונר, משפחה ממעמד הפועלים.
הסדרה נחשבת לחלוצה בתחומה כשהציגה עמדה פמיניסטית באופן הצגתה של אם הבית, ששולטת הן במשק הבית והן עובדת מחוצה לו. כמו כן, במקביל לנשואים פלוס, הייתה מבין הסדרות הבודדות אשר עסקה באנשי צוארון כחול, קשה יום.
הסדרה זכתה להצלחה עצומה כבר מתחילת שידורה. 6 עונותיה הראשונות הובילו את טבלאות הרייטינג ודורגו באופן עקבי בין חמש התוכניות הנצפות ביותר בארצות הברית, כשעונתה השנייה של הסדרה הייתה התוכנית הנצפית ביותר לעונת השידורים 1989–1990 בארצות הברית לצד הסדרה "משפחת קוסבי".
בשנת 1993, רוזאן בר ולורי מטקאלף זכו בפרס אמי על הופעותיהן בסדרה, בר עבור שחקנית ראשית ומטקאלף עבור שחקנית המשנה. מטקאלף זכתה בפרס זה גם בשנת 1992 ו-1994. בשנת 1992, רוזאן בר וג'ון גודמן זכו בפרס גלובוס הזהב, בר עבור השחקנית הטובה ביותר וגודמן עבור השחקן הטוב ביותר. הסדרה זכתה בפרס גלובוס הזהב עבור סדרת הטלוויזיה הטובה ביותר בתחום קומדיה או מיוזיקל.
הסדרה שודרה בישראל במספר ערוצים, ביניהם הערוץ הראשון, ערוץ 2 וערוץ הילדים (ברצועת "+6"). ב-2018 (כשחודשה הסדרה) שודרה העונה העשירית ב-yes.
חידוש הסדרה
במרץ 2018 שבה הסדרה עם כל צוות השחקנים המקורי לעונה חדשה (העשירית) בת תשעה פרקים, ופרקיה הראשונים אף זכו להצלחה רבה. בעקבות ההצלחה, הסדרה חודשה לעונה 11 במספר, שתכלול 13 פרקים.
ב-29 במאי 2018 הודיעה רשת ABC על ביטול הסדרה עקב התבטאות גזענית של רוזאן בר בטוויטר כנגד ואלרי ג'ארט, יועצת לשעבר של ברק אובמה. הקומיקאית וויטני קאמינגס, שכתבה והפיקה את העונה, הודיעה בשבועות שקדמו לביטול שאין בכוונתה לעבוד בעונה השנייה שהייתה אמורה לעלות. כשלושה שבועות לאחר ביטול הסדרה, רשת ABC הודיעה על הפקת ספין אוף בשם "הקונרים" בהשתתפות כל אנשי הצוות והדמויות המרכזיות של הסדרה המקורית, מלבד אם המשפחה.
הדמויות
רוזאן קונר- (רוזאן בר) - אם המשפחה.
דן קונר (ג'ון גודמן) - אב המשפחה.
ג'קי האריס (לורן מטקאלף) אחותה הצעירה של רוזאן.
בקי קונר - (לייסי גרנסון עונות 1–5, שרה צ'וק עונות 6–9) הבת הבכורה של משפחת קונר. מתחתנת עם מארק הילי.
דרלין קונר (שרה גילברט) - הבת השנייה של משפחת קונר. מתחתנת עם דייוויד הילי בהמשך הסדרה.
די ג'יי קונר (מייקל פישמן) - הילד הצעיר של משפחת קונר.
קריסטל אנדרסון (נטלי וסט) - חברה טובה של רוזאן, גרושה כמה פעמים. בסוף הסדרה מתחתנת עם אביו של דן.
דייוויד הילי (ג'וני גאלקי) - החל מעונה 4. אחיו הצעיר של מארק. בן הזוג של דרלין ובהמשך בעלה.
בברלי האריס (אסטל פרסונס) - אמא של רוזאן וג'קי.
סלמאן אליהו
הרב סלמאן אליהו (ה'תרל"ב, 1872 – ב' בתשרי ה'תש"א, 4 באוקטובר 1940) היה מקובל יהודי עיראקי, מתלמידי ה"בן איש חי". עלה לירושלים ולמד קבלה מהרב חיים שאול דוויק הכהן. מחבר הספר "כרם שלמה" על "עץ חיים" של רבי חיים ויטאל. אביו של הרב מרדכי אליהו.
קורות חיים
נולד בבגדאד שבעיראק למשפחה יהודית אמידה וקיבל חינוך תורני מצומצם. מסופר כי בשל כשרונותיו ייעדה אותו משפחתו ללמוד באוניברסיטת אוקספורד, והוא כבר התקבל לשם, אולם עוד קודם שנסע נכנס פעם במקרה לבית המדרש בית זילכה והחליט שהוא מעדיף ללמוד תורה, בניגוד לרצון משפחתו.
לאחר שלחץ משפחתו גבר, יעץ לו רבי יוסף חיים לעלות ארצה. ואכן, כמה שנים לאחר פטירת הבן איש חי, עלה ארצה, בחנוכה של שנת תרע"ח (1919). כאשר עלה ארצה התמנה לזמן קצר למזכירו היהודי של הנציב העליון סר הרברט סמואל, וזאת בשל העובדה ששלט היטב באנגלית.
בירושלים למד בישיבת המקובלים ישיבת רחובות הנהר שבשכונת הבוכרים. הרב סלמאן אליהו נמנה עם בחירי תלמידיו של ראש הישיבה רבי חיים שאול הכהן דוויק, וזה העיד עליו לפני מותו שהסמכות הגבוהה בהוראת תורת הנסתר בישיבה מעתה ואילך, תהיה בידיו. הרב כתב את הספר בן שישה הכרכים כרם שלמה - המפרש את העץ חיים של הרב חיים ויטאל.
נישא למזל, אחותו של רבי יהודה צדקה. הוא אביהם של ד״ר אפרים בן אליהו, הראשון לציון והרב הראשי לישראל הרב מרדכי אליהו, הרב שמעון בן אליהו והרב נעים בן אליהו, רב שכונת הבוכרים וראש ישיבה בירושלים.
סנט מור
סנט מור דה טורן (Sainte Maure de touraine) היא גבינת עזים שמקורה בחבל הארץ ההיסטורי טורן, כיום חלק מהחבל המנהלי סאנטר-עמק הלואר שבמרכז צרפת. מקור שמה הוא בכפר ההומונימי סנט מור דה טורן - Sainte-Maure-de-Touraine. הגבינה מכילה לרוב כ-45% שומן, וניתן למצוא אותה במגוון דרגות קשיות.
קליפתה של הסנט-מור טבעית (ללא עובש), וכשהגבינה מבשילה הקליפה הופכת יבשה וקשה יותר ואילו החלק הפנימי הופך רך וכמעט נוזלי.
סנט-מור מיוצרת בצורת גליל שבמרכזו מושחל קנה קש כאשר האוויר שבתוך הקנה מעצים את טעם הגבינה. עם זאת תפקיד קנה הקש הוא להגן על הגבינה משבירה.
לסנט-מור יש מספר גרסאות כמו "סנט מור סאנדר" (Sainte Maure Cendre) המגולגלת באפר וראגסטון (Ragstone) הבריטית (גבינה זו לא רשאית להיקרא סנט-מור).
1987 במדע
רשימת אירועים מדעיים עיקריים שהתרחשו ב-1987.
סול בלום
סוֹל בְּלוּם (באנגלית: Sol Bloom; 9 במרץ 1870 – 7 במרץ 1949) היה אמרגן, יזם, איש עסקים ופוליטיקאי יהודי-אמריקאי. ממייסדי האומות המאוחדות.
התערוכה העולמית של שיקגו
כאשר התארגנה התערוכה העולמית של שיקגו (1893) ייבא את הכפר האלג'יראי והציע אותו לפרנסי התערוכה, שקיבלו לא רק את הצעתו זו אלא אף מינו את האמרגן הצעיר למנהל הבידור והמוזיקה בפארק השעשועים של התערוכה (ה"מידוויי"). במסגרת זו התאים את ריקוד הבטן האוריינטלי לטעם הקהל, וקרא לו "הוּצִ'י-קוּצִ'י". הוא אף כתב את הלחן ה"אוריינטלי אותנטי" לריקוד, לחן זה שימש מאז פעמים רבות כלחן מזרחי וכיוון שבלום לא רשם עליו זכויות יוצרים הוא לא זכה ליהנות מתמלוגים וממזכה. הריקוד והרקדנית שנקראה "מצרים הקטנה" (Little Egypt) מוזכרים תדיר כאחת מן האטרקציות המרכזיות של התערוכה.
בניו יורק
לאחר תום התערוכה עבר בלום משיקגו לניו יורק, בה פתח חנות לממכר כלי נגינה ותווים וכינה את עצמו "איש המוזיקה" (Sol Bloom the Music Man). הוא היה חלוץ מכירת דפי תווים בדואר ומהראשונים שמכרו את הגרמומפונים של ויקטור טוקינג משין.
בלום הצטרף למספר אגודות סתרים בהן הבונים החופשיים ותנועת בני ברית. בשנת 1920, בגיל 50, החליט לפרוש מהעסקים ולפנות לפוליטיקה כאיש המפלגה הדמוקרטית. ב-1923 נבחר להחליף את חבר בית הנבחרים של המחוז ה-19 של מנהטן (אפר איסט סייד), סמואל מרקס, שנפטר. בלום כיהן כציר בבית הנבחרים עד מותו.
פעילות פוליטית
בלום כיהן במספר תפקידים, בראשם יושב ראש ועדת בית הנבחרים לענייני חוץ (ב-1939). הוא היה מבין הדוברים העיקריים בעד חוק השאל-החכר ודחף את חוק הרחבת הגיוס של שנת 1941 לשם המלחמה בנאצים, חוק שעבר על חודו של קול.
בשנת 1943 היה הנציג היהודי היחיד לועידת ברמודה האנגלו-אמריקאית שנועדה לדון בגורל הפליטים היהודים.
בין אפריל ליוני 1945 השתתף בכינוס בסן פרנסיסקו שנועד לגיבוש האומות המאוחדות. בלום התעקש שהמילים הפותחות של מגילת האומות המאוחדות יהיו "אנו עמי האומות המאוחדות...", ובכך יצוין שהארגון מאגד עמים ולא ממשלות.
בינואר 1946 השתתף כנציג ארצות הברית בכינוס הראשון של האומות המאוחדות שנערך בלונדון. בעת הדיונים על תוכנית החלוקה הוא פעל להביא את נציג הפיליפינים להצביע בעד התוכנית.
פלאמריון (כדורגלן)
פלאמריון ז'וביניו פיליו (בפורטוגזית: Flamarion Jovinho Filho; נולד ב-30 ביולי 1996 בברזיל) הוא כדורגלן ברזילאי המשחק בעמדת החלוץ בקבוצת דינמו בתומי מליגת העל הגאורגית.
קריירת מועדונים
פלאמריון גדל במחלקת הנוער של פלמיירס. הוא החל את הקריירה המקצוענית שלו בקבוצת לובצ'ן מליגת העל המונטנגרית. בשנת 2017 חתם בדינמו בתומי מליגת העל הגאורגית. בעונת הושאל לרוטור וולגוגרד מליגת העל הרוסית. בעונת היה מלך השערים של ליגת העל הגאורגית עם 19 שערים.
ארמית בבלית
ארמית בבלית היא ניב ארמי, שדובר בפי יהודי בבל בין המאה ה-3 והמאה ה-11 לספירה. ניב זה שייך, יחד עם הסורית והמנדעית, לענף המזרחי של הארמית המאוחרת. החלקים הארמיים שבתלמוד הבבלי כתובים בניב זה, ובשל כך גדולה ביותר השפעתו על העברית.
הארמית הבבלית בין ניבי הארמית
בתחילה שימשה הלשון הארמית את השבטים הארמיים בלבד, אבל עם הזמן התפשטה וקיבלה מעמד של לינגואה פרנקה ברחבי המזרח התיכון כולו. נהוג לחלק את הארמית לחמש חטיבות כרונולוגיות: ארמית עתיקה (925 - 700 לפנה"ס), ארמית ממלכתית (700 - 200 לפנה"ס), ארמית בינונית (200 לפנה"ס - 200 לספירה), ארמית מאוחרת (200 - 700 לספירה), וארמית חדשה (700 לספירה עד ימינו).
הארמית הבבלית שייכת לחטיבת הארמית המאוחרת. חטיבה זו מתפצלת לשני ענפים גאוגרפיים: ענף מזרחי (עיראק, טורקיה וסוריה של ימינו) וענף מערבי (ארץ ישראל ולבנון). הארמית הבבלית שונה מהארמית של המקרא, מהארמית של התלמוד הירושלמי, ומהארמית של תרגום אונקלוס. באנגלית נהוג לכנות ניב ארמי זה: Jewish Babylonian Aramaic, אך בעברית השתרש המונח המקוצר "ארמית בבלית".
התלמוד הבבלי
הארמית הבבלית מזוהה יותר מכל עם התלמוד הבבלי, אשר כתוב חלקו עברית (לשון חז"ל) וחלקו ארמית. התלמוד הבבלי נוצר בין המאה ה-3 למאה ה-6 לספירה על ידי חכמי בבל המכונים אמוראים, ונערך בדורות הבאים על ידי הסבוראים והגאונים.
שש מסכתות של התלמוד הבבלי (נדרים, נזיר, תמורה, מעילה, כריתות ותמיד) מתבדלות מעט בלשונן מיתר המסכתות, כנראה בשל העובדה שלא נשנו בישיבות הגאונים. כך למשל, במסכתות אלו קיימת הצורה אינון (הם) במקום אינהו ביתר התלמוד. אין ודאות לגבי השאלה אם לשונן של מסכתות אלו מוקדמת יחסית ללשון שאר המסכתות או מאוחרת יחסית אליהן, או שנשנו במחוז אחר.
חיבורי הגאונים
לאחר חתימת התלמוד המשיכו גאוני בבל ביצירה ההלכתית. עם חיבוריהם העיקריים נמנים ספר השאילתות (מיוחס לרב אחא משבחא), ספר הלכות פסוקות (יש המייחסים אותו לרב יהודאי גאון, ראש ישיבת סורא), וספר הלכות גדולות. כמו כן נתגלה אוסף גדול של שאלות ותשובות מתקופת הגאונים בגניזת קהיר. בחיבורים אלו משמשות גם עברית וגם ארמית בבלית, לעיתים בערבוביה.
קערות השבעה
בחפירות ארכאולוגיות שנערכו בניפור ובאתרים נוספים בסוף המאה ה-19 ובמהלך המאה ה-20 נתגלו קערות השבעה עשויות חרס, שבצידן הפנימי טקסטים מאגיים. מטרת הטקסטים הייתה להגן על בעל הקערה מפני רוחות רעות, או להזיק לאויביו של בעל הקערה. גובהה של קערה ממוצעת כ-6 ס"מ וקוטרה כ-15 ס"מ. הקערות הללו מתוארכות למאות האחרונות של האלף הראשון לספירה.
חלק גדול מהקערות נכתבו בארמית בבלית על ידי יהודים, כפי שניתן ללמוד מאזכור השם המפורש או מציטוט קטעי פסוקים בטקסטים הללו. לקערות אלו יש חשיבות גדולה עבור חקר הארמית הבבלית, משום שמדובר בממצא לשוני שלא חלו בו שינויים ושיבושים עקב העתקות - כפי שקרה בטקסט של התלמוד ושל כתבי הגאונים.
כתב, כתיב, תורת ההגה
הארמית הבבלית נכתבת בכתב המרובע, המשמש גם את העברית מאז ימי בית שני ועד ימינו (בזמן שיבת ציון הביאו גולי בבל כתב ארמי זה עימם לארץ ישראל, והוא החליף את הכתב הכנעני שהיה בשימוש עד אז בעברית).
הכתיב של הארמית הבבלית הוא מלא (כתיב המשתמש באותיות אהו"י לציון התנועות השונות), בדומה ללשון חז"ל ובשונה מלשון המקרא. התנועות i ו-e מסומנות על ידי יו"ד, התנועות o ו-u מסומנות על ידי וי"ו, והתנועה a, גם בתוך מילה, מסומנת לעיתים באל"ף (כגון: שאני - שונה). עם זאת, במהדורות התלמוד הבבלי צומצם במהלך הזמן הכתיב המלא המקורי, בשל היוקרה של הכתיב המקראי החסר.
מערכת התנועות של הארמית הבבלית כללה שש תנועות עיקריות: a e i o u וכן תנועה שבין a ל-o. לצידן התקיימו מספר תנועות קצרות, ששימשו כשווא נע. בימינו נהוג לנקד את הארמית הבבלית בתלמוד ובתפילה באותם סימני ניקוד כמו בעברית, אולם מבחינה היסטורית סימנים אלו אינם מתאימים לארמית הבבלית.
מערכת העיצורים כללה 22 עיצורים - כמו בעברית, למעט השי"ן השמאלית. ההבחנה בין העיצורים עי"ן לאל"ף התערערה, למשל: אליבא - "על הלב" (במקור: על ליבא). העיצורים למ"ד, בי"ת, ורי"ש (ולעיתים גם מ"ם) נוטים להישמט בסוף מילה, למשל: נימא - נאמר (לפני ההשמטה: נימר), לא בכדי - "לא בכזב, לא סתם" (לפני ההשמטה: לא בכדיב), קָאֵי - קם, עומד (לפני ההשמטה: קָאֵים).
מערכת השם ומערכת הפועל
מלכתחילה לשם העצם היו שני מצבים: מיודע ובלתי מיודע. במצב המיודע יש אל"ף בסוף צורת היחיד ויו"ד בסוף צורת הרבים: מלכָא (המלך), מלכֵי (המלכים). עם זאת, במשך הזמן נחלש כוחו של היידוע, והצורות המיודעות משמשות הן כשמות מיודעים והן כשמות בלתי מיודעים (כלומר: מלכא - גם "מלך" וגם "המלך").
מערכת הפועל כוללת, כבעברית, צורות עבר, בינוני, עתיד, ציווי ומקור. צורות העתיד של גוף שלישי נסתר מתחילות בדרך כלל בלמ"ד (רחמנא ליצלן - "אלוהים יצילנו"). את צורות הבינוני מקדימה לעיתים המילית קא או ק-, כגון: קא עביד (עושה). מילית זו היא קיצור של קָאֵם (עומד). צורות המקור בארמית בבלית מתאפיינות בסיומת e (קַטּוֹלֵי - הריגה, אַקְטוֹלֵי, אִתְקְטוֹלֵי); סופית זו בצורות המקור היא ייחודית לארמית בבלית.
נטיית הפועל
לפועל שישה בניינים, שלושה אקטיביים ושלושה פסיביים בהתאמה:
אוצר מילים
לשון התלמוד הבבלי שופעת מונחים וביטויים טכניים, הקשורים לצורת המשא ומתן ההלכתי המאפיין את הטקסט. דוגמאות: תנו רבנן (שנו חכמים) - מונח המשמש כפתיחה לציטוט של ברייתא; מאי קא משמע לן? (מה משמיע לנו?) - שאלה הבאה לברר משמעות של כלל, שלכאורה ברור מאליו; מנא הני מילי? (מהיכן דברים אלו?) - שאלה שנועדה לברר את המקור המקראי לדבריו של חכם. (רשימה של המונחים הטכניים ניתן למצוא בספרו של הרב עדין שטיינזלץ, מדריך לתלמוד, עמ' 126-94.)
מאפיין נוסף של לשון התלמוד הוא האופי המשפטי שלה, הבא לידי ביטוי בכללים משפטיים המשולבים בטקסט, כגון: ממונא מאיסורא לא ילפינן (אין לומדים דיני ממונות מדיני איסורים ולהפך), קים ליה בדרבה מיניה (אדם שהתחייב על עבירה אחת בעונש חמור נפטר על ידי כך מהעונש הקל בגין אותה עבירה) וכו'.
לארמית הבבלית חדרו גם מילים משפות זרות: מאכדית (למשל: פרקדן - "על הגב"), מפרסית (למשל: גושפנקא - "טבעת חותם", אמגושא - קוסם) ומיוונית (למשל: סילונא - צינור).
המחקר המדעי של הארמית הבבלית
המחקר המדעי של הארמית הבבלית התפתח מאוד בדורות האחרונים. התפתחות זו נזקפת לזכותם של שני גורמים: האחד, הכרה באיכותם של כתבי יד מימי הביניים של התלמוד הבבלי, אשר משמרים את הניב בצורה קרובה יותר למקור מאשר המהדורות המודפסות; והשני, הכרה באיכות מסורת ההגייה התימנית של התלמוד הבבלי, המשקפת במידה רבה את הגיית הארמית הבבלית בזמן התלמוד.
עם החוקרים המובהקים של הארמית הבבלית נמנים: פרופ' יעקב נחום אפשטיין, שכתב מאמרים רבים לפירושן של מילים סתומות בניב זה, והרים תרומה נכבדת לחקר דקדוקו באמצעות ספרו "דקדוק ארמית בבלית"; וכן פרופ' שלמה מורג, שחקר את תורת ההגה והפועל על פי מסורת ההגייה התימנית. פרופ' עזרא ציון מלמד חיבר מילון מנוקד לתלמוד הבבלי, נוח לשימוש וחביב על הלומדים.
בין החיבורים המדעיים העיקריים שנכתבו בתחום (ראו פרטיהם הביבליוגרפיים המלאים בפסקת לקריאה נוספת):
בתרבות היהודית
הארמית הבבלית הטביעה את חותמה על התרבות היהודית לא רק בשל היותה לשון התלמוד הבבלי, אלא גם בשל חיבורים ותפילות שמקורם בתקופת חיותו של ניב זה, כגון פסקת "הא לחמא עניא" שבהגדה של פסח, תפילת הקדיש, תפילת כל נדרי, תפילת יקום פורקן, ועוד.
אולם היוקרה שלה זכה התלמוד הבבלי בכל תפוצות ישראל הביאה לכך שיהודים השתמשו בניב גם לאחר תום הדיבור הטבעי בו, בעיקר בחיבורים הלכתיים, וזאת לצד העברית. התוצאה היא שפה בלולה, שבה אחת משתי השפות משמשת כשפה עיקרית (בדרך כלל הייתה זו העברית, אם כי לעיתים הייתה זו דווקא הארמית - כגון בספר יד רמה), ובתוכה שזורות מילים מן השפה האחרת. שפה בלולה זו מאפיינת את רוב החיבורים ההלכתיים שנכתבו באלף השנים האחרונות, מאז תקופת הראשונים ועד ימינו, ויש המכנים אותה בשם "עברית רבנית".
דוגמה מובהקת ללשון בלולה זו היא פירושו של רש"י לתלמוד הבבלי, כפי שניתן ללמוד מהציטוט הבא (מתוך תחילת מסכת בבא מציעא, "שניים אוחזין בטלית, זה אומר כולה שלי, וזה אומר כולה שלי" וכו'. המילים הארמיות מופיעות בצבע חום ותרגומן בסוגריים): שנים אוחזין בטלית - דוקא אוחזין, ד שניהם (ששניהם) מוחזקים בה ואין לזה כח בה יותר מזה, שאילו היתה ביד אחד לבדו, הוי אידך (היה האחר) המוציא מחבירו, ועליו להביא ראיה בעדים שהיא שלו, ואינו נאמן זה ליטול בשבועה. זה אומר כולה שלי - בגמרא מפרש, למאי תנא תרתי (למה חזר פעמיים). זה ישבע - מפרש בגמרא שבועה זו למה. שאין לו פחות מחציה - בגמרא מפרש אמאי תקון כי האי לישנא בהך שבועה (על מה תיקנו כלשון הזו בשבועה ההיא). הארמית הבבלית המלאכותית השפיעה גם על לשון התפילה: החל מאמצע ימי הביניים ניצלו יהודי אירופה את ידיעותיהם בארמית בבלית בפיוטיהם, שחלקם שולבו עם הזמן בתפילה. עם זאת, בפיוטים רבים אין הקפדה על טהרת הניב הארמי של התלמוד הבבלי, וניתן למצוא בהם ערב רב של מילים וצורות דקדוקיות מניבים ארמיים שונים. דוגמה לכך היא פיוט האקדמות הנאמר בקהילות אשכנזיות לפני קריאת התורה בשבועות, ופיוט חד גדיא הנאמר בליל הסדר.
חיבור חשוב נוסף שארמית בבלית משמשת בו, לצד ניבים ארמיים נוספים, הוא ספר הזוהר. בחיבור זה (וליתר דיוק - בחיבורים אלו) ניתן למצוא קווי לשון מובהקים של הארמית הבבלית, כגון צורת הפועל להוי (יהיה), כינוי הגוף איהו (הוא), ואיהי (היא), ותחילית ק- לפני צורות בינוני. לצד צורות אלו אנו מוצאים גם קווי לשון מובהקים של ניבים אחרים: ארמית המקרא, הארמית של התרגומים, והארמית של המדרשים והתלמוד הירושלמי. מטעם זה רווחת הדעה בקרב החוקרים שלא ניתן לייחס את ספר הזוהר לתקופת התנאים.
בתרבות הישראלית
לשון התלמוד הבבלי השפיעה רבות על הלשון העברית בת ימינו: משוררים וסופרים שאבו מהתלמוד ביטויים הן בעברית והן בארמית, ושילבו אותם ביצירותיהם; שופטים ועורכי דין נזקקו להם בטיעונים משפטיים; מחדשי השפה השתמשו באוצר הלשוני כדי לחדש מונחים מדעיים, וגם אנשים שאינם משכילים במיוחד (ובעיקר במגזרים הדתיים) משתמשים בהם בחיי היום יום.
דוגמאות לביטויים וניבים שחדרו לשפת ימינו מהתלמוד הבבלי: איפכא מסתברא (ההפך מסתבר), שחדר עד לתוך ענף המודיעין הישראלי, איסתרא בלגינא קיש קיש קריא (כד ריק ובו מטבע אחת עושה רעש, ובהשאלה: אדם טיפש וריקני מחולל מהומה), בוקי סריקי (דברים בטלים ושגויים), בסייעתא דשמיא (בעזרת השם), לכל מאן דבעי (לכל המעוניין), חוכא ואטלולא (לעג וקלס), כהאי לישנא (כדברים האלו), רחמנא ליצלן (אלוהים ישמור ויציל), גירסא דינקותא (לימוד הילדוּת), ועוד רבים.
מילים ארמיות בבליות רבות חדרו לשפה העברית והוטמעו בה: אדרבה (להפך), אסמכתא (סימוכין), בדיעבד (לאחר מעשה), ועוד רבות.
השפעה מיוחדת יש ללשון התלמוד על לשון המשפט, וזאת משום שחלק ניכר משופטי מדינת ישראל בראשיתה היו אמונים, לפחות בחלקם, על התלמוד הבבלי, ונזקקו ללשונו בעת שכתבו את פסקי הדין שלהם. בין היתר ניתן לציין את המילים מוֹתב (מושב של בית המשפט), מכללא (מתוך הכלל), השופט קמא (השופט בערכאה הראשונה), רישא וסיפא (תחילה וסוף של סעיפים), אליבא דכולי עלמא (לדעת כל העולם), לית מאן דפליג (אין מי שחולק), מאי נפקא מינה (מה יוצא מזה), פשיטא (הרי זה פשוט) ועוד.
העברית הישראלית ירשה מהעברית הרבנית מספר מילים שמינן זכר, ואשר נתפסו כמילים עבריות שמינן נקבה בשל סיומת היידוע הארמית a־ שלהן. דוגמאות לכך הן קושיה, סוגיה, עובדה, גרסה - כולן ממין זכר בארמית (במקור: קושיא, סוגיא, עובדא, גרסא) אבל ממין נקבה בעברית. חלק מן המילים הארמיות חדרו לעברית החדשה בתיווך היידיש, כגון "דווקא".
אבי ביטר
אָבִי בִּיטֶר (נולד ב-30 באוקטובר 1965) הוא זמר, שחקן, במאי, תסריטאי ומפיק קולנוע ישראלי. סגנון המוזיקה שבו ביטר מתמחה הוא מוזיקה טורקית עממית, בעיקר מתת-הז'אנר ה"ארבסק" הניחן במלודיה עשירה, מנעד צלילים רחב, ותכנים תמטיים טראגיים.
ביוגרפיה
ביטר נולד בשם אַבְרָהָם בֵּלָדֵס באור יהודה להורים שעלו לישראל מטורקיה והיה ספר לפני שהחל לשיר. בילדותו הושפע ממוזיקה טורקית.
קריירה
הוא הופיע בתוכנית טלוויזיה בערוץ yes בריזה, שם הגיש תוכנית ראיונות בשם "לשפוך את הלב". כמו כן, השתתף בתוכנית אירוח בערוץ 2 ובסדרת ריאליטי בערוץ ביפ שנקראה "אבי ביטר חי בסרט". ביטר הפיק ואף השתתף במספר סרטים שלו שהופצו באופן עצמאי. בשנת 1991 שיחק בתפקיד הראשי בסרטו "חבר ואח", סרט שסימן את פריצתו לתחום הקולנוע, כשלאחריו כיכב בסרטים "קורבן האהבה", "המלחין האלמוני", "חבר ואח 2" (סרט המשך לחבר ואח) ו"הגורל שלי". הסרט הנודע ביותר שבו כיכב הוא "בוכה בגשם" של הבמאי ימין מסיקה. השיר "שרה ברחובות", שכתב את מילותיו, נכלל באלבום הבכורה של שרית חדד, "ניצוץ החיים". בשנת 2004 נתן יד גם בהפקה ובבימוי בסרט "בכבוד שלי".
ב-2006 הגיש תוכנית רדיו לילית ברדיו לב המדינה בשם "סיפור חיי".
בנוסף לקריירה העצמאית שלו כזמר ושחקן, הוביל ביטר אל קדמת הבמה מספר זמרים כישרוניים וצעירים, בהם הזמרים ליאור נרקיס, משה כהן והזמרת ליאת בנאי, שעמה ביצע גם מספר דואטים, דוגמת "כל מילה כבדה", הכלול באלבומה של בנאי "בא לי עליך".
ב-2007 הכריז על פשיטת רגל בעקבות חובות וקשיים כלכליים, הוא הצליח למחוק חוב של כ-850 אלף שקלים לאחר ששילם 50 אלף שקלים.
ב-2008 עלתה בערוץ ביפ התוכנית "אבי ביטר חי בסרט" שבה הוא מצלם סרט חדש. באותה שנה יצא סרטו החדש, "אהבות ושקרים". בספטמבר 2009 השתתף ב"האלופה 3" בתור אבי, בן דודו של עובד. במאי 2011 השתתף בתוכנית "היכל התהילה" בערוץ 24, אך הודח ממנה על ידי הפקת התוכנית.
חיים אישיים
נשוי לקרן ואב לארבעה ילדים.
קבר האמהות
קבר האמהות הוא מתחם קברים קדום בעיר טבריה (בעבר נקרא: "ראס בן עמיס"), שעל פי מסורת יהודית מאוחרת מהמאה ה-12, הוא מקום קבורתם של דמויות מקראיות, ברובן בני משפחתו של משה, שמקום קבורתם אינו מוזכר בתנ"ך (מלבד מרים).
מקור המסורת המופיעה לכאורה לראשונה בספר המסע של יעקב בן נתנאל הכהן (1187 לספירה), המתאר את קבר "יוכבד ועמה שמונה צדקניות". אזכור נוסף מאותה תקופה (1187-1244 לספירה), נמצא בחיבור הפיוטי "קברי אבות" מאת פנחס בן יצחק, המונה גם את קבר מרים, שעל פי הכתוב בספר במדבר נקברה בקדש. מנחם החברוני (1215 לספירה) מוסיף וטוען כי קבורים במקום יוכבד, צפורה, אליעזר וגרשום. קברה של אלישבע בת עמינדב במקום נזכר לראשונה בכתבי יעקב השליח (1258-1270 לספירה), יחד עם "ד' קברים ואינם יודעים שמותם".
היסטורית המבנה
בעבר ציינו את הקבר אבני בזלת שחורות, אך בתחילת המאה העשרים הן נעלמו ולא נותר מהן סימן, בעיקר בעקבות הבניה החדשה בקריית שמואל.
בחקירה שעשה הרב יעקב משה טולידאנו בשנת תשט"ז נמצא באחת המפות באזור טבריה ציון קבר קדוש. חלקה זו הייתה רשומה בטאבו ע"ש "כוללות הספרדים רמב"ה" וכך זוהה המקום כ"קבר האמהות".
פרץ אופוצ'ינסקי
פרץ אופוצ'ינסקי (בפולנית: Perec Opoczyński; כ"ד בתשרי ה'תרנ"ג, 15 באוקטובר 1892 - טבת או שבט ה'תש"ג, ינואר 1943) היה סופר, משורר ומתרגם יידי. פעיל ציוני במפלגת פועלי ציון ועורך בטאון התנועה "דאס ווארט". נספה בשואת יהודי אירופה.
ביוגרפיה
בגיל 12 החל לכתוב שירה עברית. במלחמת העולם הראשונה גויס לצבא הרוסי ולאחר שחרורו עסק בהוראת עברית והחל לכתוב בעיתונות היהודית העברית והיידית בפולין. הוא מצא עבודה כסנדלר בלודז' ובשעות הפנאי כתב לעיתונות. מלבד שירים פרסם סיפורים מחיי החסידים, בעיקר ב"הצפירה", "היום" ו"בדרך". כן תרגם את "שכול וכשלון" של י. ח. ברנר ליידיש.
הוא גילה עניין פוליטי, נעשה פעיל במפלגת פועלי ציון וגם ערך את עיתון התנועה 'דאס ווארט'.
עם פרוץ מלחמת העולם השנייה נכלא בגטו ורשה. הוא פעל במחתרת של פועלי ציון וגם עבר בארכיון רינגלבלום.
נספה בגטו בתאריך לא ידוע.
כתיבתו וכתביו
בין הפסבדונימים שבהם חתם על פרסומיו: משה מחוייב, פרץ אופוטשנר, ופרץ חסידא.
טיוטת האגדה האחרונה שכתב (בקיץ 1942) 'דין תורה' מוקלדת במכונת כתיבה, הוקדשה לעסקן מנחם כהן שאותו הוא כינה 'מגנם של היתומים השכולים והנדחים', היא מצויה בבית לוחמי הגטאות.
רולמופס
רוֹלְמוֹפְּס (Rollmops) הוא מאכל המוגש כמתאבן או חטיף דגים בצפון אירופה, אשר מזוהה בין היתר עם המטבח הגרמני.
רולמופס עשוי פילה דגי מליח (הרינג) מוחמצים מגוללים לצורת גלילה ("רולדה"); אשר בתוכם פיסת מלפפון חמוץ, בצל, פלפל או ירק דומה. הגליל מוחזק באמצעות קיסם. המשרה של הרולמופס מכיל מים, חומץ לבן, מלח, מעט סוכר (או ממתיק אחר), טבעות בצל, פלפל וזרעי חרדל. רולמופס נשמר כ-35 יום במשרה לפני שהוא מוכן. רולמופס נמכרים ברשתות מזון, וכמעט שאינם מוכנים במתכונים ביתיים. הדגים נצרכים כפי שהם, או על לחם (תוך פתיחת הגלילה). צנצנת רולמופס פתוחה מחזיקה מעמד כ-2–3 שבועות במקרר.
מקור המונח רולמופס בהלחם בשפה הגרמנית של המילים "rollen" (לגלגל) ו"Mops" (פאג, גזע כלבים; אבל גם תיאור לאדם טיפש). המילה רולמופס מתארת בגרמנית יחיד (צורת הרבים היא Rollmöpse), אך בשפות רבות מתייחסים למילה כאל צורת רבים. הלשונאי והבלשן יצחק אבינרי הציע ב-1946 תחת המילה רולמופס את המילה דַּגְלִיל (בתחילה היה חידושו דַּגְלוּל, כלומר דג גָלול כמגילה וכגליל), חידוש בהשראת מילים עבריות תלמודיות או חדשות כמו המילה גחלילית שחידש ביאליק (גם היא פרי ההתמזגות של גחל-ליל או גחלת-לילה).
הרולמופס הפך פופולרי מאוד בגרמניה, ובייחוד בברלין בתחילת המאה ה-19 בתקופת הבידרמאייר. ההתפתחות כלכלית וטכנולוגית של רשתות מסילת ברזל מן הים הצפוני ומן הים הבלטי שיחקה תפקיד חשוב בהיטמעות ההרינג בחלקי גרמניה הרחוקים יותר מן החוף. הדג עבר החמצה כך שיוכל לשרוד את הדרך, והועבר בחביות עץ. במסבאות בברלין באותה תקופה היה מקובל להציג מעל הבר צנצנות עם מאכלים שונים כמו לחם עם שומן חזיר, ביצים מומלחות, כדורי בשר, נקניק מט (mettwurst) וכמובן רולמופס. כיום, מוגשים רולמופס בין היתר בגרמניה במסגרת "ארוחת בוקר לחמרמורת", שבה מרכיבים אשר מקובל לייחס להם תכונות להפגת חמרמורת.
דן פרת
הרב דן פרת הוא מנהל אגף התרבות בעיריית חיפה. בעבר שימש כמנכ"ל תעשיידע, עמותה מיסודה של התאחדות התעשיינים בישראל, כמנכ"ל קרן סטף ורטהימר, הפועלת לקידום החינוך את הטכנולוגי בישראל. ממקימי המכינה הקדם צבאית-תעשייתית "צור שלם".
ביוגרפיה
פרת התגייס בשנת 1981. את שירותו בן ארבע השנים עשה בתחנת הרדיו גלי צה"ל. הוא שימש כמפיק ועורך והיה אחראי על תוכניות מיוחדות לחגים ותוכניות דוקומנטריות ותרבותיות. בין השאר, יחד עם אלכס אנסקי, יזם את סדרת התוכניות "שעה היסטורית" עם פרופסור מיכאל הרסגור והיה העורך הראשון שלה.
במהלך לימודי התואר הראשון בחוגים להיסטוריה כללית ופילוסופיה יהודית שבאוניברסיטת תל אביב ערך פרת את עיתון הסטודנטים "רוח" ושימש כדובר אגודת הסטודנטים. הוא גם שימש מזכיר המערכת של כתב העת "זמנים" של בית הספר להיסטוריה.
עם שובו לארץ בשנת 1997 נרשם ללימודי ההסמכה לרבנות בהיברו יוניון קולג', המכון למדעי היהדות, שם, במקביל, השלים גם תואר שני בחינוך יהודי. בתקופה זו שירת פרת כרב שני בקהילת בית דניאל בתל אביב וכן היה אחראי על כתיבת ופיתוח תוכניות לימוד ועל השתלמויות מורים באגף החינוך של התנועה ליהדות מתקדמת. בתפקידיו אלו קידם את הגישה המקדמת פנייה לקהל הישראלי הרחב המגדיר עצמו כחילוני.
מרכז חינוך ליאו באק
לאחר הסמכתו בשנת 2000 מונה פרת לרב של מרכז החינוך ליאו באק בחיפה, מרכז השייך לתנועה ליהדות מתקדמת בישראל. הוא שירת כרב של קהילת אוהל אברהם (שהיא חלק מהמרכז), היה מרכז מקצוע היהדות בתיכון ומנהל החטיבה לגיל הרך. מתוקף תפקידיו אלו היה אחראי על רצף החינוך היהודי במרכז מגיל הגן, עד סיום התיכון ועד למבט קהילתי מקיף של תפקיד המסורת היהודית המתקדמת בחינוך המשפחתי.
לאחר כחמש שנים בתפקידו זה, נבחר כעמית במחזור י"ד של בית הספר למנהיגות חינוכית של מכון מנדל. במהלך השנתיים הללו הכשיר את עצמו לשינוי כיוון בתחום החינוך, מחינוך יהודי פלורליסטי לחינוך בתחום נוער בסיכון משכבות סוציו אקונומיות חלשות תוך התמקדות בחינוך מקצועי/טכנולוגי עם תום שנות העמיתות בשנת 2007 החל שיתוף הפעולה עם סטף ורטהימר.
קרן סטף ורטהיימר
פרת החל לעבוד עם התעשיין סטף ורטהיימר, בשנת 2007, הוביל את מהלך הקמת הקרן בשנת 2010. במסגרת עבודתו זו הקים וניהל את המכינה הקדם צבאית תעשייתית "צור שלם", תוכנית המיועדת לנוער מרקע סוציו אקונומי חלש ומשלבת הכנה לשירות קרבי עם מסלול הכשרה מקצועית, ליווי החניכים במהלך השירות, ועם סיומו, אל חיי האזרחות.
לאחר סיום תפקידו כמנהל המכינה קיבל את תפקיד ראש חטיבת החינוך וההכשרה בקרן. במסגרת תפקידו היה אחראי על רשת בתי הספר התיכוניים המקצועיים, צור. כמו כן, הוביל ותוכניות רבות של שיתוף פעולה בתחום זה עם משרד החינוך, משרד הכלכלה, משרד הביטחון, משרד העבודה, הרווחה והשירותים החברתיים וג'וינט ישראל.
עיריית חיפה
ביוני 2023 מונה פרת למנהל אגף התרבות של עיריית חיפה.
אוסטרלוהאינה
אוסטרלוהאינה (שם מדעי: Australohyaena; מילולית: "צבוע דרומי") הוא סוג נכחד של יונק קדום ממשפחת הבוריהאיניים שמסדרת הספרסודונטה, אשר התקיים במש סוף האוליגוקן שלפני 25 מיליון שנה. סוג זה תואר ב-2015 ונכלל בו מין יחיד - Australohyaena antiqua, שפירושו: "עתיק".
המאובנים שלו התגלו בארגנטינה בין המחזוות צ'ובוט וסנטה קרוז ב-1894 בידי החוקר פלורנטינו אמחינו, ואלה כללו רק שרידי מספר שיניים, אך הוא נחשב לבן סוג קרוב - Pharsophorus. רק ב-2014 נמצאה גולגולת שלמה שלו והוא הוגדר כסוג עצמאי ממשפחת הבוריהאיניים הטורפים.
טורף זה היה דומה לבוריהאינה אך היה נוקשה וגדול יותר והגיע עד למשקל 70 ק"ג. הוא היה בעל חוטם קצר, לסתות חזקות כשהלסת העליונה הייתה משופעת מעט מטה והיו לו ניבים גדולות וטוחנות רחבות אך קטנות יחסית שהתאימו לשבירת עצמות, בדומה לצבוע מודרני. כמו כן היה לו שיפוע גולגולתי שעזר לעוצמת נשיכה חזקה מאוד. מבנה השיניים גם מרמז שהיה היפרקרניבור מובהק.
אוסקר ריי בולין
אוסקר ריי בולין ג'וניור (באנגלית: Oscar Ray Bolin Junior; 22 בינואר 1962 – 7 בינואר 2016) היה רוצח סדרתי ואנס אמריקאי, אשר רצח שלוש נשים בטמפה, פלורידה, והוצא להורג. מקרי הרצח נותרו בלתי מפוענחים במשך קרוב לארבע שנים, עד שבעלה של גרושתו של בולין סיפק למשטרה מידע אשר סיבך אותו והוביל לתפיסתו. גם לאחר תפיסתו, בולין טען לחפותו עד יומו האחרון.
ראשית חייו
בולין נולד ב-22 בינואר 1962, בפורטלנד, אינדיאנה. רוב חברי משפחתו השתכרו בעיקר כפועלי בניין או כעובדי קרנבל, והיו מפוזרים לאורך מספר מדינות, ביניהן פלורידה, אינדיאנה, קנטקי ואוהיו. אביו של בולין נהג להכותו כילד, ובמקרה אחד לקחה אותו אמו לתחנת האוטובוס של בית הספר כשהוא קשור בצווארו עם רצועה.
נטה לפשע מגיל מוקדם והסתבך עם החוק פעמים רבות כנער; ב-1977, כשהיה בן חמש עשרה, נעצר לאחר שנתפס גונב. ב-1982 חטף את חברתו, שריל הפנר, ונסע מסביב לאזור מפרץ טמפה במשך שעות כשהיא ברכבו. נעצר באשמת כליאה לא חוקית, אך שוחרר לאחר שהאישומים בוטלו. השניים התחתנו במחוז הילסבורו ב-1983.
רציחות
ב-25 בינואר 1986, נטלי בלנש הולי בת העשרים וחמש, מנהלת סניף מסעדת מזון מהיר בטמפה, סיימה את משמרתה ונעלה את החנות ללילה יחד עם עמית לעבודה. היא עזבה את המקום בערך בשעה 01:30 בלילה והמשיכה לרכבה. היא נדקרה למוות, וגופתה נמצאה כעבור שעות בידי עובר אורח שיצא לריצת בוקר.
כעבור קרוב לשנה ב-5 בנובמבר 1986, סטפני קולינס בת השבע עשרה, תלמידה בבית הספר צ'מברלין, נעלמה לאחר שסיימה את משמרתה בבית המרקחת בו עבדה. חודש לאחר מכן, ב-5 בדצמבר 1986, נמצאה גופתה עטופה כולה במגבות וסדינים. היא נדקרה למוות וגולגולתה נמחצה.
באותו יום בו נמצאה גופתה של קולינס, טרי לין מת'יוס בת העשרים ושש, עובדת בנק, נעלמה. רכבה אותר נטוש ליד סניף דואר כשהמנוע עדיין עובד, וגופתה נמצאה לאחר מספר שעות באזור מיוער כשהיא עטופה בסדין לבן. גרונה נחתך וראשה הוכה בעזרת חפץ כבד.
חקירה
ב-1989 התגרשה הפנר מבולין והתחתנה שנית. היא סיפרה לבעלה החדש על הרציחות שבולין התוודה עליהן בפניה, והוא התקשר למשטרה לדווח על כך. עדים נוספים החלו להופיע כדי להעיד נגד בולין, ביניהם אחיו החורג ובן דודו.
הפנר העידה שהיא הייתה בחברתו של בולין לפני שהוא חטף את הולי וכי לאחר מכן עזרה לו להיפטר מכמה ראיות. אחיו החורג של בולין העיד כי ראה אותו מכה את מת'יוס ומנסה להטביע אותה עם צינור גינה. בן דודו סיפר למשטרה כי הוא ובולין חטפו אישה בת שלושים, דבורה דיאן סטואו, מחוץ למכולת בגרינוויל, טקסס, ב-1987. הוא העיד שבולין אנס אותה ולאחר מכן חנק אותה למוות.
בולין נמצא אשם בגין רצחה של הולי ונידון למוות ביולי 1991. לאחר מכן נידון למוות שוב בשל הרצח של קולינס, ופעם נוספת עבור הרצח של מת'יוס.
הוצאה להורג
ביום שלפני הוצאתו להורג התראיין בולין לרשת WTVT, וכשנשאל על מותו הקרב, תיאר את תחושותיו כשחרור מעונש ארוך, זאת לאחר שהיה כלוא ב-28 השנים שקדמו לכך. ארוחתו האחרונה כללה סטייק אנטריקוט, תפוח אדמה אפוי, סלט, לחם שום, פאי מרנג לימון, ומשקה קוקה קולה. הוא סירב לומר מילים אחרונות, והוצא להורג בבית הסוהר פלורידה באמצעות זריקת רעל בשעה 10:16 בערב ה-7 בינואר 2016.
מחמוד דרוויש
מחמוד דרוויש (בערבית: محمود درويش; 13 במרץ 1941, אל-בירווה, המנדט הבריטי – 9 באוגוסט 2008, יוסטון, טקסס) היה משורר ויוצר ערבי ישראלי, שזכה בפרסים רבים על עבודתו הספרותית, ונחשב בעיני רבים למשורר הלאומי הפלסטיני.
ביוגרפיה
מחמוד דרוויש נולד בכפר אל-בירווה שבגליל המערבי, בנם השני של סלים והוריה דרוויש, ערבים מוסלמים. אביו היה בעל אדמות. סבו לימד אותו קרוא וכתוב. לאחר שהכפר נכבש על ידי צה"ל ונחרב במלחמת העצמאות, נמלטה משפחתו ללבנון, תחילה לג'זין, ולאחר מכן לדאמור.
שנה לאחר שנמלטו ללבנון, הסתננה משפחתו חזרה לישראל לאזור עכו, והתיישבה בג'דיידה. כיוון שלא שהו בישראל בעת מפקד האוכלוסין באוגוסט 1948, לא קיבל דרוויש אזרחות ישראלית, אלא מעמד של תושב קבע.
דרוויש למד בבית הספר התיכון ע"ש "יני" בכפר יאסיף, ועבר לחיפה. היה פעיל בתנועת הנוער הקומוניסטית, בנק"י. הוא ניהל רומן עם נערה יהודיה שהכיר בתנועה, תמר בן עמי.
הוא עבד ככתב של ביטאון מפ"ם בערבית, "אלמרצאד", וכעורך משנה ב"אל-פג'ר", ירחון ספרותי בערבית בהוצאת מפ"ם.
בשנת 1961 עבר לכתוב ב"אל-איתחאד", ביטאון מק"י. את ספר השירה הראשון שלו פרסם בגיל 19. הוא פרסם שירים ב"אל-ג'דיד", כתב העת הספרותי של מפלגת רק"ח. שיריו רוויים זעם וצער על כאב הארץ ועל סבלו והשפלתו של הערבי הישראלי. שיריו זכו לפופולריות רבה בקרב ערביי ישראל ובמדינות ערב וזכו לביקורות נלהבות ונחשבו לסמל ההתנגדות של ערביי ישראל. שלטונות ישראל ראו בו מסית והטילו עליו מגבלות ועצרו אותו מספר פעמים.
באפריל 1969 יצא לפריז לסימפוזיון של השמאל החדש ומשם נסע למוסקבה ללימודים באוניברסיטת מוסקבה. בפברואר 1971 עזב את מוסקבה, ונסע למצרים. בעקבות זאת, הוצא דרוויש מרק"ח. דרוויש החל לכתוב בשבועון המצרי "אל מוסוור" ומונה ליועץ לענייני ישראלים של תחנת השידור המצרית "צַות אל ערב". בתחילת מרץ 1971 צורף למועצה הלאומית הפלסטינית כאחד משלושה נציגים של ערביי ישראל. בעקבות זאת נאסר עליו לחזור לישראל. בהמשך התגורר גם בקפריסין ובפריז. בשנת 1986 השתתף במשלחת של אש"ף לפגישה עם נציגים ישראליים ברומניה.
ב-1996 הגיע לישראל כדי להשתתף בלווית עמיתו, אמיל חביבי. במהלך ביקורו קיבל אישור מרשויות המדינה להישאר בישראל למשך ארבעה ימים, ובהמשך הורשה להתגורר ברמאללה. ב-1997 הפיקה הבמאית הישראלית-צרפתית סימון ביטון סרט תיעודי על חייו עבור הטלוויזיה הצרפתית. ב-15 ביולי 2007 חזר דרוויש לחיפה וקרא משיריו באודיטוריום חיפה, שהיה מלא מפה לפה.
דרוויש סבל מבעיות לב. הוא עבר ניתוח לב לאחר התקף לב בשנת 1984, וניתוח נוסף בשנת 1998. ב-9 באוגוסט 2008 מת ביוסטון, טקסס שבארצות הברית, בעקבות סיבוכים לאחר ניתוח לב שעבר. משפחתו שקלה לקבור אותו בכפר הולדתו אל-בירווה, או בעיירה השכנה ג'דיידה, בה חיים עדיין כמה מבני משפחתו, אך החליטו לבסוף לקוברו ברמאללה. אחיו זכי אמר: "מחמוד אינו שייך למשפחה מסוימת או לכפר מסוים, אלא לעם הפלסטיני כולו, ולכן הוא צריך להיקבר במקום שכל הפלסטינים יכולים לבקרו". באוגוסט 2012 הוקם על קברו מוזיאון הכולל בתוכו אולם המציג חפצים אישיים וכתבי יד, ביניהם כתב ידו המקורי של הכרזת העצמאות הפלסטינית אותה ניסח, תיאטרון, פינת נואמים וגן.
אקטיביזם פוליטי
דרוויש היה חבר ברק"ח, המפלגה הקומוניסטית הישראלית, לפני שהצטרף לארגון לשחרור פלסטין בביירות. כשעזב למוסקבה בשנת 1970 ויתר על אזרחותו הישראלית. בשנת 1971 עבר לקהיר ועבד למען העיתון היומי "אל-אהראם". בביירות ערך ב-1973 את הירחון "שואון פילסטינה", עבד כעורך במרכז המחקר הפלסטיני של אש"ף והצטרף לארגון. בפרוץ מלחמת לבנון, כתב על המלחמה שני שירים פוליטיים. הוא נבחר לוועד הפועל של אש"ף בשנת 1987. בשנת 1988 חיבר את מגילת העצמאות הפלסטינית. ב-1993, לאחר חתימת הסכמי אוסלו, התפטר מהוועד הפועל של אש"ף, ותבע בעקביות משא ומתן קשוח והוגן עם ישראל.
ב-1988, אחד משיריו, "החולפים בין המילים החולפות", צוטט בכנסת על ידי ראש הממשלה יצחק שמיר. דרוויש הואשם בדרישה מהיהודים לעזוב את ארץ ישראל, על אף שטען כי התכוון לגדה המערבית ולרצועת עזה בלבד.
על אף ביקורתו על הנהגות ישראל והפלסטינים, האמין דרוויש שהשלום הוא בר-השגה. בריאיון לעיתון הישראלי "הארץ" אמר:
שירתו
דרוויש פרסם למעלה משלושים כרכי שירה ושמונה ספרי סיפורת. המוטיב המרכזי בשירתו הוא הגעגועים לביתו האבוד, הכמיהה לעצמאות פלסטינית ובזותו למדינת ישראל, ובשל כך הפכה שירתו לאחד מסמליו החשובים של המאבק הפלסטיני. הוא היה עורכם של העיתונים "אל ג'דיד", "אל פג'ר", "שואון פיליסטינה" ו"אל כרמל". עבודתו זכתה בפרסים רבים, ופורסמה בלמעלה מעשרים שפות. דרוויש כתב בערבית, אך דיבר גם אנגלית, צרפתית ועברית. על נושא הפליטות הפלסטינית, שהעסיק אותו רבות, כתב בין היתר, בספרו "זכר לשכחה",.
דרוויש התרשם מהמשוררים הערבים עבד אל-והאב אל-ביאתי ובדר שאכר אל-סיאב. הוא שיבח את ארתור רמבו ואלן גינסברג כמשפיעים ספרותיים. הוא התפעל מהמשורר הישראלי יהודה עמיחי, וכתב על יצירתו:
שירו משנת 1964, "תעודת זהות", זכה לפרסום רב עקב המוטיב החוזר בו:.
ב-1988 התפרסם בישראל שירו "הפוסח על המילים" והביא למתיחת ביקורת קשה נגדו בגין קריאתו ליהודים לצאת מפלסטין ולקחת עמם גם את מתיהם.
בשנת 1998 התפרסם ב"מעריב" תרגום שירו "אתם העוברים בין המילים", המסתיים: בשנת 2000 התעוררה סערה בישראל כאשר שר החינוך, יוסי שריד, ביקש להכניס לתוכנית הלימודים התיכונית בישראל שניים משיריו של דרוויש. חברי כנסת מהימין מחו כנגד הכללת שירים של לאומן פלסטיני בתוכנית החינוך הישראלית, על אף שהשירים שנבחרו לא היו בעלי אופי לאומי ולא עסקו כלל בנושא הסכסוך הישראלי-פלסטיני, והגישו הצעת אי אמון שנדחתה.
ב-2012 העלה תיאטרון יפו בשיתוף "אלמינא" את ההצגה "עיניים", מופע תיאטרלי בעקבות שירי דרוויש, בבימויו של נורמן עיסא. את השירים הלחינה הזמרת מירה עווד שגם משתתפת בהצגה. ב-2013 זכתה ההצגה בפרס קיפוד הזהב.
בשנת 2016 שודרה תוכנית במסגרת האוניברסיטה המשודרת בגלי צה"ל על שירתו. בעקבות התוכנית הזמין שר הביטחון אביגדור ליברמן את מפקד התחנה, ירון דקל, לשיחת הבהרה.
חיים אישיים
דרוויש התחתן לראשונה עם הסופרת רנה קבאני, ובאמצע שנות השמונים התחתן בשנית עם חיאת חיני, מתרגמת מצרית. ביוני 2020 טען ידידו סלים ברכאת שלדרוויש בת מקשר עם אשה נשואה. למחמוד אח בשם זכי דרוויש שגם הוא סופר ומשורר.
IOS 5
iOS 5 היא הגרסה הבסיסית החמישית של מערכת ההפעלה הסלולרית iOS מבית אפל, אשר שוחררה ב-12 באוקטובר 2011. גרסה זו היא הגרסה העוקבת ל-iOS 4 (הגרסה האחרונה הייתה 4.3.5) והקודמת ל-iOS 6.
היסטוריה
התצוגה המקדימה של iOS 5 הייתה ב-6 ביוני 2011 במהלך כנס המפתחים הבינלאומי של אפל. באותו אירוע, הוצגה לראשונה מערכת ה-Mac OS X Lion ושירותי הענן של החברה, iCloud. בפעם השנייה, תמיכה במכשירים מסוימים לא הייתה, במיוחד באייפון 3G ובאייפוד טאץ' דור 2. המכשירים הנתמכים בגרסה זו כוללים את האייפון 3GS ואילך, ה-iPod Touch דור 3 ואילך, וכל דורות האייפד.
ב-4 באוקטובר 2011, אפל קיימה אירוע במטה שלה בקופרטינו, קליפורניה. מלבד מערכת ההפעלה הוצגו תוכנות ומכשירים נוספים, ביניהם האייפון 4S והתוכנה החדשה שלו ו-סירי העוזרת הקולית. תאריך השחרור עבור ה-iOS 5 היה ה-12 באוקטובר 2011, והוא הוכרז באירוע זה.