cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
מייק ג'יימס (1975)
ב-NBA
בעונתו השלישית ב-NBA הוא עבר לשחק בבוסטון סלטיקס. בסלטיקס הוא שיחק רק 55 משחקים בעונה הזו, והוא פתח בחמישייה בכולם. הוא השיג ממוצע של 10.7 נקודות למשחק, ושיא קריירה של 1.3 חטיפות בממוצע למשחק. ג'יימס הועבר באמצע העונה בטרייד לדטרויט פיסטונס, בהם הוא חזר להיות שחקן ספסל וממוצעיו ירדו. בסופה של העונה הוא זכה באליפות ה-NBA ביחד עם דטרויט, והוא וחברו על הספסל לינדסי האנטר נתנו הופעות הגנה יוצאות דופן, מה שגרם לראשיד וולאס לכנות אותם "פיטבולס", על ההגנה הבלתי מתפשרת שלהם.
בעונה הבאה עבר ג'יימס למילווקי באקס. במילווקי הוא שב ליכולתו הטובה, כשהוא קלע 11.4 נקודות בממוצע למשחק ב-47 משחקים, אך הוא הועבר בטרייד באמצע העונה, הפעם ליוסטון רוקטס. ברוקטס העלה ג'יימס את ממוצע הנקודות שלו ל-12.4 בממוצע למשחק.
בתחילת עונת 2005/2006 חתם ג'יימס בטורונטו ראפטורס, והפך לפותח קבוע בחמישייה אצלם. זו הייתה העונה הטובה ביותר של ג'יימס בקריירת ה-NBA שלו כשהוא השיג ממוצעי שיא של 20.3 נקודות, 5.8 אסיסטים, 3.3 ריבאונדים, 37 דקות, 79 פעמים פתיחות בחמישייה ובאחוזים מהשדה. ג'יימס הוא השחקן הראשון ב-NBA שלא נבחר בדראפט והשיג ממוצע נקודות עונתי של יותר מ-20. ב-11 באפריל 2006 הפך ג'יימס לשחקן הראשון בטורונטו ראפטורס שקלע יותר מ-30 נקודות בארבעה משחקים ברציפות. ג'יימס קלע את שיא הקריירה שלו, 39 נקודות נגד האקסית שלו, דטרויט פיסטונס. למרות העונה המצוינת בטורונטו, ג'יימס ספג ביקורת ונטען כי לא עמד בכל הדרישות לעמדת הרכז. הוא ידוע בעיקר כקלע מצוין ומגן טוב, אך יכולות הובלת הכדור וקבלת החלטותיו הוטלו בספק.
ב-11 ביולי 2006 חתם ג'יימס על חוזה של ארבע שנים במינסוטה טימברוולבס. רוב העונה ג'יימס היה פצוע מעט, ועובדה זו הגבילה את כמות הדקות שלו ל-25.2 בלבד. בסוף העונה הוא השיג 10.1 נקודות בממוצע למשחק.
ב-14 בפברואר 2007 עבר ג'יימס ביחד עם ג'סטין ריד ליוסטון רוקטס תמורה לג'וואן האוורד שעבר לטימברוולבס. ביוסטון שיחק 33 משחקים בלבד והוא ירד לספסל וקלע 6.5 נקודות בממוצע למשחק בלבד.
ב-21 בפברואר 2008 הועבר ג'יימס לניו אורלינס הורנטס ביחד עם בונזי ולס תמורה לבובי ג'קסון ואדם הלסקה שעברו לרוקטס. כך הסתיימה הקדנציה השנייה הקצרה של ג'יימס ביוסטון. בניו אורלינס קלע ג'יימס את ממוצע הנקודות הנמוך בקריירה שלו עד אז, אך השיג 100% מקו העונשין במשך העונה.
בפתיחת העונה הבאה ג'יימס השתתף בשמונה משחקים בלבד וקלע את ממוצע הנקודות הנמוך ביותר בקריירה שלו, 2.5 בממוצע למשחק. ב-10 בדצמבר 2008 הועבר ג'יימס בטרייד משולש לוושינגטון ויזארדס. בעונתו הראשונה בוושינגטון חזר ג'יימס לקבל דקות, והוא קלע 9.6 נקודות בממוצע למשחק. בעונה הבאה בוויזארדס הוא השתתף ב-4 משחקים בלבד, וקלע 4.5 נקודות בממוצע. ג'יימס הגיע להסכם עם הויזארדס והוא הפך לשחקן חופשי.
אחרי תקופה ארוכה בה היה ג'יימס שחקן חופשי, הוא חתם בפברואר 2011 בקבוצה אליאגה פטקים מהליגה הטורקית. כך למעשה חזר ג'יימס לשחק באירופה לראשונה מאז שנת 2001.
חוק הנוער (טיפול והשגחה)
חוק הנוער (טיפול והשגחה), תש"ך-1960 אושר בכנסת הרביעית בשנת 1960, והוא קובע כיצד יש לטפל בקטינים נזקקים בעלי קשיים במשפחה כגון אלימות במשפחה, הזנחה, אי תפקוד הורי וכדומה, וכיצד יש להשגיח על קטינים אלה.
קטין נזקק
קטין מוגדר על ידי רשויות הרווחה במדינת ישראל "נזקק" אם מתקיים אחד מהתנאים הבאים:
אחריות ההורים
ההורים אחראיים על ילדיהם בשל היותם האפוטרופוסים הטבעיים שלהם. בדרך כלל, החוק מכבד את האוטונומיה שלהם ושולל התערבות של גורמים חיצוניים ביחידה המשפחתית.
עם זאת, אוטונומיה זו אינה מוחלטת, והיא משועבדת לצורכי הילד. אם ההורה אינו מקיים את חובתו, או משתמש לרעה בסמכותו באופן המסכן את הילד או פוגע בו, על המדינה יהיה להתערב ולגונן עליו. כלומר, זוהי סמכותם של בתי המשפט ורשויות הסעד להתערב בנסיבות מסוימות במשפחה אם הדבר הכרחי לשם שמירה על שלומו של הקטין.
מקרים שבהם לא נשמרת האוטונומיה של ההורים
המדינה מתערבת בחייו של הקטין במקרים שבהם ההורה אינו מקיים את חובותיו למען הילד בצורה המבטיחה את שלומו ורווחתו. המקרים הנפוצים הם אלימות במשפחה (בין ההורים לבין עצמם או כלפי הילד), שימוש בסמים או צריכה מופרזת של אלכוהול מצד אחד ההורים לפחות. מקרה נוסף מתקיים כאשר האחראי על הקטין מזניח את הטיפול וההשגחה עליו, או ששלומו הנפשי או הגופני של הקטין נפגע או עשוי להיפגע מכל סיבה, והקטין מסרב לקבל טיפול מן האחראי עליו, או שהאחראי מסרב להעניק את הטיפול. במקרים אלו, התערבות המדינה לטובת הגנת הקטין ושמירה על זכויותיו נחשבת להכרחית.
דרכי טיפול והשגחה
כאשר עובד סוציאלי לחוק הנוער סבור שיש להגדיר קטין כ"נזקק", תחת תנאים מסוימים, הפקיד רשאי לבצע את הפעולות הבאות:
טיפול פסיכולוגי או פסיכיאטרי בקטין
חוק הכשרות המשפטית והאפוטרופסות, ה'תשכ"ב-1962, מקנה שיקול דעת רחב לבית המשפט לצורך מתן צו לטיפול פסיכולוגי, וקובע כי פקיד הסעד הוא זה שיפנה לבית המשפט לצורך מתן צו כזה.
החוק קובע את התנאים הבאים לצורך מתן הצו: בנוסף, קטין יכול לבקש לאשפז את עצמו לצורך קבלת טיפול פסיכיאטרי, בתנאי שהוא בן חמש עשרה לפחות, ושהוכח כי הוא מודע להשלכות של בדיקה זו.
חסרי חוליות
חסרי חוליות הוא שם כולל (למעשה נטול משמעות טקסונומית) של כל מערכות בעלי החיים האיקריוטיים (מורכבים מתאים בעלי גרעין), שהם נטולי עמוד תמיכה גבי (עמוד שדרה), כגון חרקים, סרטנים, רכיכות ואלמוגים.
גודלם נע בין אורגניזמים מיקרוסקופיים שאורכם מילימטרים ספורים כמו תולעים נמטודות, לבין חסרי חוליות גדולים כמו מדוזת רעמת האריה, שהמחושים שלה נמתחים עד 75 מטרים. המין הידוע הגדול ביותר השייך לקבוצת חסרי החוליות הוא דיונון עצום. הקבוצה כוללת 97% מכלל המינים בממלכת בעלי חיים. 75% מהמינים בקבוצה זו משתייכים למערכת פרוקי-הרגליים. עד כה תוארו 1.25 מיליון מינים, רובם חרקים.
הסיבה לכמות הגדולה של חסרי החוליות היא המהירות שבה הם מתרבים, לדוגמה ספוגים ואלמוגים מייצרים גם ביצים וגם זרע, ונמלים ודבורים מטילות ביצים שיכולות להתפתח ללא הפריה.
השירותים שהם מבצעים - האבקה, פיזור זרעים, הפיכת מזון לחיות בר, מיחזור חומרים מזינים, ניקוי מים, בניית שוניות - הם קריטיים לחיים על כדור הארץ. בלעדיהם מערכות אקולוגיות שלמות היו קורסות.
כמו בעלי החוליות, חסרי החוליות מסווגים על סמך גופם, מחזור חייהם וההיסטוריה האבולוציונית שלהם.
ריסטם פאשא
דאמאט ריסטם פאשא אופוקוביץ' (טורקית: Damat Rüstem Paşa, 1500 – 10 ביולי 1561) היה מדינאי עות'מאני ממוצא קרואטי. שירת כווזיר גדול תחת שלטונו של הסולטאן סולימאן הראשון (המפואר). נשא את התואר דאמאט עקב נישואיו לבתו של הסולטאן מיהרימה.
ביוגרפיה
נולד בעיירה סקראדין בקרואטיה. בילדותו נלקח לקונסטנטינופול, שם פיתח קריירה צבאית וניהולית עשירה. ב־26 בנובמבר 1539 נישא למיהרימה סולטאן, בתו היחידה של סולימאן המפואר. ריסטם פאשא מילא את תפקיד הווזיר הגדול פעמיים - בין השנים 1544–1553, ולאחר מכן בין השנים 1555–1561 (עד יום מותו). במהלך תפקידו צבר הון רב, אשר את חלקו תרם לבניית מבני ציבור, מסגדים וקרנות צדקה. ביום מותו, רכושו של ריסטם פאשא מנה 815 חלקות אדמה ברומליה ואנטוליה, 476 טחנות קמח, 1700 עבדים, 2900 סוסי מלחמה, 1106 גמלים, 800 ספרי קוראן ועוד.
מסגד ריסטם פאשא, הממוקם ברובע פאתיח (Fatih) באיסטנבול, נבנה לכבודו של ריסטם פאשא, בתכנונו של האדריכל הראשי של הסולטאן, מימאר סינאן.
מאשתו מיהרימה סולטאן נולדו לריסטם פאשא בת ושני בנים: איישה הימאשה סולטאן, סולטאנזאדה עות'מאן ביי וסולטאנזאדה מהמט ביי.
בתרבות הפופולרית
בסדרת הטלוויזיה "הסולטאן", את תפקידו של ריסטם פאשא מגלם השחקן הטורקי אוזן גובן.
היפוגליקמיה
היפוגליקמיה (מלועזית: Hypoglycemia; "היפו" - מתחת, נמוך, גליק מ"גלוקוז", המיה מה"המוס" - דם ביוונית) או תת סוכר בדם הוא מצב בו רמת הסוכר בדם יורדת באופן קיצוני מהרמה הנורמטיבית (כלומר פחות מאשר 60 מיליגרם לדציליטר דם). במצב כזה, תפקודן של מערכות גוף רבות עלול להיפגע. המוח, שגלוקוז הוא מקור האנרגיה הראשי שלו, עלול במיוחד להיפגע ממצב זה. היפוגליקמיה מלווה בתסמינים כגון הזעה, תחושה של דפיקות הלב (palpitations), רעב, בלבול, שינוי במצב ההכרה ואף פרכוסים.
המצב ההופכי, רמה גבוהה של גלוקוז בדם, קרוי היפרגליקמיה.
תיאור
במצב של היפוגליקמיה, המוח מגרה את יותרות הכליה לשחרר את ההורמון אדרנלין, במטרה שיגרה את הכבד לשחרר סוכר לזרם הדם. הימצאות של אדרנלין בדם, גורמת במקביל לתסמינים הדומים להתקף חרדה: עצבנות, הזעה (זיעה קרה), רעד ופעמת. ולכן חולה בהיפוגליקמיה יהיה מצוי באי שקט, ועלול להיות אגרסיבי ואף אלים. סימנים נוספים במצב שבו ההיפוגליקמיה מחריפה הם חיוורון, חולשה פתאומית, בלבול, בחילה, ורעידות בצורת פרכוסים או עוויתות, במקרים קיצוניים עד כדי אובדן הכרה ואפילו מוות. בדרך כלל, התסמינים יתחילו להופיע לאחר שרמת הסוכר צונחת אל מתחת ל-50 מיליגרם לדציליטר דם.
אירועי היפוגליקמיה עשויים להופיע בעקבות צום ממושך, דיאטה דלת פחמימות, גידול לבלבי פעיל המפריש ומייצר אינסולין בכמויות בלתי מבוקרות או צריכת אלכוהול אצל שתיינים כבדים שנמנעים מאכילה לפרקי זמן ממושכים.
אירועי היפוגליקמיה הם תופעה נפוצה ומוכרת אצל חולי סוכרת המטופלים באינסולין, בשל היעדר או כשל של המנגנון המווסת אוטומטית את הפרשת האינסולין מהלבלב לזרם הדם, כתגובה לרמת הסוכר בו. מינון-יתר של אינסולין שהזריק לעצמו המטופל, דילוג על ארוחה, או פעילות גופנית מוגברת יגרמו לתופעה זו. במקרה כזה, הטיפול המיידי הוא צריכה מהירה של גלוקוז במשקה, ובמקרים קיצוניים - הזרקת גלוקגון.
האבחנה נעשית באמצעות בדיקת רמות הסוכר והאינסולין בדם (באמצעות גלוקומטר), במקרה שהאדם מפתח תסמינים של חרדה, תפקוד מוחי לקוי, והתנהגות הדומה לשכרות. חולי סוכרת יכולים לערוך בדיקה עצמית ולנטר באופן תדיר את רמת הסוכר בדמם באמצעות מכשיר מיוחד.
הטיפול ברמות נמוכות של סוכר נעשה באמצעות אכילת מאכל המכיל סוכר, כמו ממתק, שתיית משקה ממותק או המסה במים ושתייה של טבליות גלוקוז. כמו אצל חולי סוכרת, אלו שמועדים להתקפי היפוגליקמיה צריכים לשאת עליהם או עימם סימן זיהוי כגון צמיד או מסמך רפואי, כדי להקל ולהעניק להם את הטיפול הנכון על ידי אנשי צוות חירום רפואי.
אבחנה
היפוגליקמיה מתועדת על ידי קיומם של שלושה מאפיינים (שלושת מאפיינים אלו קרויים "הטריאדה על שם וויפל" - Whipple's triad):
תסמינים קליניים
תסמינים קליניים של היפוגליקמיה כוללים את הבאים:
מנגנוני הגנה בגוף בתגובה להיפוגליקמיה
ירידה בערכי הסוכר בדם מביאה, ראשית, לירידה בהפרשה של אינסולין. זהו מנגנון ההגנה הראשון מפני היפוגליקמיה והוא מתרחש כאשר רמות הסוכר מגיעות לרמה של 80–85 מיליגרם לדציליטר דם.
לאחר מכן, ברמות סוכר סביב 65–70, מתחילה הפרשה של הורמונים הקרויים: "Counterregulatory" או "הורמונים המעלים רמות גלוקוז בדם". כך למשל, מתחילה עלייה בהפרשה של גלוקגון, המהווה מנגנון הגנה שני מפני היפוגליקמיה, ואחד העיקריים שבהם.
מנגנוני הגנה נוספים כוללים הפרשה של קורטיזול ושל הורמון גדילה, המביאים אף הם לייצור של גלוקוז, במטרה להעלות את ריכוז הסוכר בדם. עם זאת, מנגנוני הגנה אלו קיימים יותר במצבים של היפוגליקמיה כרונית והם פחות משמעותיים.
מתחת לרמות של 50–55 ישנם תסמינים ברורים של היפוגליקמיה, וביניהם, רעב. זהו מנגנון הגנה "התנהגותי", שמטרתו להביא לאכילה, ועל ידי כך, להעלות את רמות הגלוקוז בדם.
פתופיזיולוגיה
הפתופיזיולוגיה של היפוגליקמיה יכולה להיות מחולקת ל-3 קבוצות עיקריות: עלייה בניצול הסוכר, הפרעה באספקת חומרים אלטרנטיביים לסוכר ופגיעה בתוצרי הכבד הקשורים לגלוקוז.
עליה בניצול סוכר
עליה בניצול הסוכר (גלוקוז) יכולה לנבוע כתוצאה מעודף של אינסולין או כתוצאה מצריכה מוגברת של הגוף של גלוקוז; למשל, במצבים של אלח דם (ספסיס), כוויות נרחבות או מחלה סופנית.
עודף אינסולין: עודף אינסולין יכול לנבוע כתוצאה מפגם גנטי - PHHI (מחלה שבה יש שחרור אינסולין מתאי בטא בלבלב, ללא קשר לתהליך כניסת הגלוקוז). עודף אינסולין עלול לנבוע גם כתוצאה מאינסולינומה - גידול המפריש אינסולין; לרוב גידול שפיר. מצבים נוספים הם הזרקת יתר של אינסולין, גידולים המפרישים Big IGF2 (גורם גדילה שיודע להיקשר לקולטן לאינסולין ולהתנהג כמו אינסולין), ועוד.
הפרעה באספקת חומרים אלטרנטיביים לסוכר
הכוונה להפרעה של חמצון חומצות שומן, או פגיעה בקטו-גנזיס: תהליכים המביאים למחסור באנרגיה חלופית לגלוקוז, בעיקר במצבי צום בהם נעשה שימוש בחומרים אלו.
כאשר יש מחסור בחומצות שומן או באחד האנזימים האחראיים על חמצון חומצות השומן לצורך הפקת אנרגיה לגוף, תיווצר היפוגליקמיה במצבי צום; לדוגמה, פגם בקרניטין: חלבון דרכו עוברת חומצת השומן למיטוכונדריה.
במצבים אלו, מדובר בהיפוגליקמיה שאינה קטוגנית, בדומה למצבים בהם יש עודף של אינסולין. אולם, בניגוד למצבים של עודף באינסולין, כמתואר לעיל, תהיה גם אצידוזיס, מאחר שחומצות השומן שאינן מתפרקות עוברות תהליך של אומגה אוקסידציה - פירוק אלטרנטיבי, שהוא המקור לחומצות דה-קרבוקסיליות.
הפרעה בתוצרי הכבד
הכבד הוא האיבר אשר אחראי לתהליכים של גלוקוניאוגנזיס (יצירת גלוקוז מחומרים כגון פירובט, אלנין, ועוד) וגליקוגנוליזיס (פירוק גליקוגן לצורך שחרור גלוקוז זמין, במקרים של חסר, כגון צום).
מצבים בהם יש חסר הורמונלי, כגון חסר בקורטיזול (אשר אחראי, בין היתר, על העלאת רמת הסוכר בדם) או חסר של הורמון הגדילה GH, יביאו להיפוגליקמיה, על ידי ירידה ברמות האנזימים אשר אחראים על גלוקוניאוגנזיס וגלוקגנוליזיס.
מחלות אגירת גליקוגן יביאו אף הן להיפוגליקמיה. קיימות 10 מחלות שונות כתוצאה מבעיות ב-10 אנזימים שונים, אשר יביאו לכבד מוגדל בשל אגירה של הגליקוגן בכבד (לדוגמה, מחלת אגירת גליקוגן מסוג 1 - מחלת פון גירקה, שבה יש פגם בגלוקוז 6-פוספטאז).
סרגיי פורגאל
סרגיי איוואנוביץ' פורגאל (ברוסית: Сергей Иванович Фургал; נולד ב-12 בינואר 1970, פויארקובו, מחוז המשנה מיכאילובסקי, מחוז אמור, רוסיה הסובייטית, ברית המועצות) הוא מדינאי רוסי, שכיהן כמושל מחוז חברובסק מ-28 בספטמבר 2018 ועד מעצרו ב-9 ביולי 2020. קודם לכן היה חבר בדומה הממלכתית החמישית, השישית והששית. חבר המפלגה הליברל-דמוקרטית (מאז 2007).
ביוגרפיה
בשנת 2008 הוענקה לו תעודת כבוד מטעם יו"ר הדומה הממלכתית על תרומתו המשמעותית להתפתחות החקיקה והפרלמנטריזם בפדרציה הרוסית.
בדומה השישית מילא את תפקיד יו"ר הוועדה להגנת הבריאות החל מ-16 באוקטובר 2015 ועד אוקטובר 2016. בשנים 2005–2007 היה סגן יושב ראש הדומה של מחוז חברובסק באופן זמני.
בחירות
פורגאל השתתף בבחירות 2018 לראשות מחוז חברובסק. בסיבוב הראשון רשם פורגאל 35.81% ואילו המתחרה העיקרי שלו, המושל המכהן ויאצ'סלב שפורט, מטעם מפלגת השלטון, גרף 35.62%. שניהם עלו לסיבוב השני.
בסיבוב השני נבחר סרגיי פורגאל למושל המחוז כשהוא זוכה ל-69.57%. הוא נכנס לתפקיד רשמית ב-28 בספטמבר 2018. שנה לאחר מכן, בבחירות 2019, המפלגה הליברל-דמוקרטית זכתה גם במרבית המושבים בדומה המחוזית.
מאסר
ב-9 ביולי 2020 נעצר על ידי ועדת החקירות הפדרלית במסגרת חקירה שבה היה מעורב בהזמנת רצח של יריביו. הוא נכלא בכלא לפורטובו. מאסרו עורר הפגנות רחבות היקף בחברובסק, בטענות תושבים להתערבות ממשלת רוסיה בפוליטיקה המקומית. בנובמבר 2020 מאסרו הוארך עד מרץ 2021.
ב-10 בפברואר 2023 בית המשפט המחוזי של מוסקבה גזר על סרגיי פורגאל 22 שנים בכלא.
משפחתו
בנו אנטון פורגאל (נולד ב-2 באוגוסט 1991) הוא גם חבר במפלגה הליברל-דמוקרטית (LDPR).
צמיד
צמיד הוא תכשיט בצורת רצועה שקושרים סביב פרק כף היד. חומרים נפוצים שמהם מכינים צמידים כוללים מתכת, עור, בד, חומרים פלסטיים. לעיתים יש על צמידים תכשיטים, אבנים טובות, קישוטים מעץ, ו/או קישוטים מעצם. צמידים משמשים גם למטרות זיהוי רפואיות. דוגמאות לזיהוי רפואי כוללות צמידים לזיהוי חולים עם אלרגיה ותגי זיהוי לחולים (בייחוד זקנים).
צמידי "Charm"
צמיד Charm הוא צמיד המכיל תליונים המסמלים דברים חשובים בחייו של העונד, למשל: סמל מגלגל המזלות, אבן הולדת ועיטור הקשור לתחביב או מקצוע. צמידים אלה עשויים ממתכות זולות או יקרות, והתליונים עשויים מחומרים שונים.
צמידי "Bangles"
צמידים שהם במצב קשיח ואינם גמישים מכונים Bangles או צמידי Bangles. בדרך כלל הם עשויים מעץ, מתכת או פלסטיק. צמידים אלו יכולים להיות חלקים, מחוספסים או משובצים באבנים. בהודו, צמידי "Bangles" שעשויים מזכוכית נפוצים. צמידים אלו עשויים מזכוכית רגילה ונענדים בקבוצות, כך שתנועת היד גורמת להם להשמיע קול חינני שנשמע כמו צלצול של פעמוני רוח. בהודו מקובל גם שילדים צעירים יענדו צמידי זהב דקים על הידיים והקרסוליים.
צמיד חרוזים
צמיד חרוזים הוא צמיד שלאורך כל או רוב היקפו יש חרוזים. בדרך כלל בחרוזים יש חור במרכזם והם מחוברים יחד על ידי חוט או רצועה אלסטית דרך החורים.
צמיד "Link"
צמיד Link הוא צמיד שעשוי מחיבור או קישור של רכיבים שונים או דומים, לעיתים יחד עם תכשיטים. צמיד מסוג זה ניתן להכין ממגוון רחב של חומרים כולל מתכות ואבני חן.
צמידי "Azabache"
באמריקה הלטינית, צמידי "Azabache" נענדים כדי להתגונן מפני עין הרע או בשפתם "מל דה האוחו" ("Mal de ojo"). לתינוקות שזה עתה נולדו עונדים צמידי azabache מתוך אמונה שהדבר יגן עליהם מפני עין הרע.
צמידי ספורט
השימוש בסיליקון צבעוני כחומר לייצור צמידי ספורט נהיה פופולרי בזכות נייק ולאנס ארמסטרונג ששיווקו את צמיד Livestrong ממאי 2003. הצלחתם הובילה לכך שצמידי סיליקון הפכו לדרך מקובלת וידועה לשיווק והקמת קרנות ומסעות צדקה. ניתן לדמות את השימוש בסרטי מודעות למטרות דומות.
צמידי רפואה אלטרנטיבית
צמיד רפואה אלטרנטיבית הוא צמיד שמיוחסים לו כוחות סגוליים. ישנם סוגים רבים של צמידים מסוג זה כמו צמידי קארמה, צמידי "Ionized" וצמידים מגנטיים. צמידי קארמה מורכבים מחרוזי עץ ולעיתים גם קמעות, ותפקידם להביא מזל טוב או קארמה טובה לעונדים אותם.
צמיד חוט אדום
בבולגריה קיימת מסורת בשם "Martenitsa". שלעיתים, כחלק מהמסורת, יש לכרוך חוט אדום על גבי חוט לבן סביב פרק כף היד כדי לרצות את "באבא מרתה" על מנת שהאביב יגיע מוקדם יותר. ביוון, בדומה לבולגריה, ישנה מסורת דומה של אריגת צמיד מחוט אדום ולבן ביום הראשון של חודש מרץ ולבישתו עד סוף הקיץ. המסורת נקראת "Martis" ונועדה להגן על עורו של הלובש מפני השמש היוונית החזקה. בישראל יש שקושרים סביב פרק כף ידם חוט אדום מקבר רחל כסגולה למזל.
אנני בייקר
אנני בייקר (באנגלית: Annie Baker; נולדה באפריל 1981) היא מחזאית אמריקאית שזכתה ב-2014 בפרס פוליצר על המחזה The Flick.
ילדות ונעורים
בייקר נולדה בבקיימברידג' מסצ'וסטס אך רוב ילדותה גדלה באמהרסט. אביה, קון נוג'נט היה מנהל בקונסורציום חמש המכללות, ואמה, לינדה בייקר, הייתה דוקטורנטית לפסיכולוגיה. לאחר שהוריה התגרשו, מצא אביה עבודה בניו יורק ועבר לשם.
השכלה גבוהה
בייקר למדה בבית הספר טיש לאומנויות של אוניברסיטת ניו יורק וסיימה את לימודיה ב-2003 עם תואר ראשון באומנויות (B.F.A), ובשנת 2009 סיימה תואר שני בברוקלין קולג'.
חייה הבוגרים
על מנת שתוכל להמשיך לעסוק בתשוקתה למחזאות עבדה בייקר בעבודות מזדמנות. בין עבודותיה הראשונות עבדה כמפקחת שמטרתה לדאוג למשתתפי תוכנית הריאליטי האמריקאית "הרווק". בייקר נישאה לניקו באומבך, כותב ואקדמאי, ולזוג ילד אחד.
פסטיבל השירלי בורמונט
שלושת המחזות - Body Awareness, Circle Mirror Transformation ו-Aliens מתרחשים באותה עיירה דמיונית שירלי בורמונט. בסתיו 2010 שלוש חברות תיאטרון בוסטון חברו על מנת ליצור את פסטיבל השירלי ורמונט, בו הפיקו את כל שלושת ההצגות והן רצו יחדיו. Circle Mirror Transformation בהפקת הנטינגטון Body Awareness, בהפקת חברת הבמה ספיקאיזי, ו-Aliens בהפקת חברת וואן. פסטיבל זה היה הראשון שהוקדש למחזאית צעירה.
אופי יצירותיה
הסגנון של בייקר כולל הפסקות ארוכות, שתיקות מביכות ובלבול חסר ביטוי מציאותי על מנת להביע את הגוון של שיחה אנושית. בייקר נותנת כמות נדיבה של זמן לשתיקות ולהפסקות הללו. בראיונות מתארת בייקר שסגנון הדיאלוג שלה הוא כמו בחיים האמיתיים, משהו שיכול לקרות בדיינר מקומי. הגבול בין מציאות לפנטזיה מטושטש כל הזמן. בייקר מתעניינת מאוד בשיחות היום יומיות ובאותה מידה גם בשתיקה.
פעילות פוליטית
ב-2017, קבוצה של אמנים ופעילים פוליטיים חתמו על עצומה הקוראת למרכז לינקולן בניו יורק לבטל את ההצגות המתוכננות של מחזה ישראלי שזכה לתמיכה כספית ממשרד התרבות הישראלי. בייקר הינה אחת מהחתומים על עצומה זו.
הוראה
בייקר לימדה בעבר בקולג' האנטר של אוניברסיטת העיר ניו יורק ובהמשך באוניברסיטת ניו יורק במחלקה לכתיבה דרמטית של בית הספר טיש.
היפרגליקמיה
היפרגליקמיה (בעברית: יתר סוכר הדם) היא רמה גבוהה של גלוקוז (סוכר) בדם המופיעה לרוב אצל אנשים החולים בסוכרת. המצב ההופכי, רמה נמוכה של גלוקוז בדם, קרוי היפוגליקמיה.
מקור המילה "היפרגליקמיה" מחיבור המילים היפר=עודף, גליק=גלוקוז, סוכר והמיה=מהמילה היוונית "המוס" שפירושה דם.
פיזיולוגיה
במצב תקין, אצל אדם בריא, לאחר אכילת מזון כלשהו המכיל סוכר, מופרש לדם ההורמון אינסולין. האינסולין מאפשר לסוכר להיקלט בתאים. כך שומר הגוף על רמות קבועות יחסית של סוכר בדם, ומונע מצב של היפרגליקמיה.
פתופיזיולוגיה
אצל חולים במחלת הסוכרת, עלולה להיות בעיה בהפרשת האינסולין או ביכולת השפעתו על התאים. במצב כזה, לא ייקלט הסוכר בתאים לאחר אכילת מזון כלשהו, אלא יישאר בדם. ריכוז הסוכר בדם יעלה, ויתרחש מצב המכונה היפרגליקמיה.
סימנים
קצב התדרדרות מצבו של החולה בהיפרגליקמיה יהיה איטי בהשוואה לקצב התדרדרות חולה במצב ההופכי- היפוגליקמיה. חולה סוכרתי יפתח בטווח של 12-48 שעות סימני לחץ ומצוקה, תוך מתן שתן (מתוק) בתדירות גבוהה. החולה ירגיש רעב, חולשה, יזיע בכל חלקי גופו, וייראה סמוק למדי. מפַה החולה ניתן להריח ריח אצטון. זהו ריחם של גופי הקטון המופרשים בגוף במצב זה. בין היתר, ייתכן ויופיעו גם בחילות והקאות מרובות.
לטווח קצר
בטווח הקצר, הסיכונים וההשפעות של רמת גלוקוז גבוהה בדם תלויה במספר גורמים: רמת הגלוקוז בדם, הנמדדת במיליגרם לדציליטר דם (mg/dl), רמת האינסולין בדם והאם נוצרו בדם גופים קטונים. במקרי קיצון, ערכי סוכר גבוהים (בדרך כלל מעל 250mg/dl) בשילוב חלק או כל הפרמטרים האלה יכולים להוביל למצב מסכן חיים הנקרא חמצת קטוטית סוכרתית (בעיקר אצל חולי סוכרת מסוג 1) או למצב בשם מצב היפרגליקמי היפראוסמולרי (בעיקר בחולי סוכרת מסוג 2).
ברמות סוכר גבוהות מהנורמה אבל נמוכות מכ־180mg/dl לא יופיע סוכר בשתן ("הסף הכלייתי") אך החולה עדיין יכול לסבול מסימפטומים של עייפות, טשטוש וצמא.
היפרגליקמיה אצל חולים בטיפול נמרץ עלולה להביא לפולינוירופתיה של מחלה קריטית.
לטווח ארוך
כשבדם החולה יש ריכוז גבוה של סוכר לאורך זמן, עלול הסוכר לשקוע בכלי הדם. מכאן, שהסכנה העיקרית היא היצרות כלי דם וחסימתם. הסיבוך העיקרי בתחום זה הוא היצרות של כלי דם קורונירים|כליליים שמספקים דם ללב. חסימה של כלי דם אלה תגרום לאוטם בשריר הלב. ייתכנו חסימות בכלי דם קטנים נוספים, כמו אלה שבעין למשל. חסימה של כלי דם אלה תוביל למחלות עיניים שונות כמו קאטרקט או עיוורון. כלי דם נוספים העלולים להחסם הם כלי הדם של הכליות, מה שיכול להוביל לנזק כלייתי. נזק אפשרי נוסף, בעקבות הפרעה באספקת הדם, יכול להוביל אצל חולים לא מאוזנים לקטיעת גפיים.
טיפול
הטיפול העיקרי נגד היפרגליקמיה הוא מניעה, כלומר השאיפה לאיזון הסוכרת אצל האדם החולה, וזאת על ידי תזונה מאוזנת, פעילות גופנית, ולקיחת התרופות במועד הנכון. אצל חולי סוכרת מסוג 1 וחלק מחולי הסוכרת מסוג 2 נדרש גם טיפול באמצעות הזרקת אינסולין והתאמת המינון לרמת הגלוקוז בדם.
איפה הרומנטיקה
רקע וכתיבה
השיר נכתב, הולחן והופק על ידי בן זוגה של לירון כרקוקלי, סתיו בגר. השיר הוא בלדת פופ המתארת מערכת יחסים שהתפתחה דרך הסמארטפון.
וידאו קליפ
הווידאו קליפ של השיר יצא לאור בערוץ היוטיוב של הצמד בסמוך לצאת הסינגל עצמו, ובוים על ידי מורן מורדי וסתיו בגר, מפיק השיר. נכון לספטמבר 2020, הוא עומד על כ-600 אלף צפיות.
ביקורת
בן שלו מהארץ העניק לשיר ביקורת שלילית: "אחד הטרנדים היותר מאוסים בפופ הישראלי של השנים האחרונות הוא ההתרפקות על העידן האבוד שבו הסמארטפון לא שלט בחיינו. הו, הכל היה כל כך עמוק ואמיתי כשלא היינו משועבדים למסכים! יכול להיות שהאנשים שכותבים את השירים האלה כל כך צעירים, שהם לא זוכרים את הימים שלפני האינסטגרם, ולכן לא יכולים לדעת שגם אז התבונה לא מילאה את הארץ".
דודי פטימר ממעריב אונליין העניק ביקורת מעורבת לאלבום בו השיר נכלל, אם כי אמר על השיר כי הוא מבין ה"הפתעות שמצליחות לחדש".
מנחת עמק המצלבה
מנחת עמק המצלבה (נקרא גם מנחת רחביה, או מרו"ם - מסלול רחביה-מצלבה) היה מסלול נחיתה שהוכן בחופזה בעמק המצלבה בירושלים, בגן סאקר של היום, בזמן מלחמת השחרור. זהו אחד משני שדות תעופה מאולתרים שהוכשרו בירושלים במהלך הקרבות (השני היה המסלול בגבעת שאול), ומטוסי טייסת א' קיימו שם שגרת טיסות מתל אביב לירושלים ובחזרה. המטוסים הביאו עמם דואר, תרופות, נשק ונוסעים, ביניהם גם דוד בן-גוריון ויצחק שדה.
היסטוריה
במהלך המצור על ירושלים, וחסימת כביש ירושלים–תל אביב, עלה צורך לשמור על הקשר בין הבירה לשפלה בדרך האוויר. עשרים מטוסי "אוסטר" (שנקרא גם "פרימוס"), שהשאירו הבריטים בשדה התעופה בעקרון נרכשו והוברחו תחת אפם של הערבים אל שדה דב, והפכו לגרעינה של טייסת א'. אף שהמסלול בגבעת שאול היה טוב יותר מהמסלול בעמק המצלבה, בשלב מסוים אי היה אפשר להשתמש בו משום שכוחות ערביים ירו עליו מהכפר דיר יאסין הסמוך.
ב-7 באפריל 1948 נשלח שלמה גילוץ, ראש מחלקת בינוי שדות תעופה במפקדת חיל האוויר במלחמת השחרור, לאתר שטח לשני מנחתים בירושלים. ביחד עם מאיר בץ, שהיה קצין ההנדסה של מחוז ירושלים, יצאו לחפש מקומות מתאימים לבניית מסלולי טיסה. הם סקרו מספר מקומות שלא נראו מתאימים ולבסוף עלו לרחביה לצפות על האזור. כשראו את עמק המצלבה החליטו לבנות שם אחד מהם.
גילוץ שכנע את מנהל חברת האשלג משה נובומייסקי בחשיבות הלאומית של העברת הציוד המכני הכבד מים המלח לירושלים לצורך בניית המנחת. הציוד הועבר מתחת לאפם של הבריטים בשיירת האשלג. כעבור שבוע דיווח מטה השירות למטכ"ל ששדה התעופה ברחביה, באורך 300 מטר, יהיה מוכן ב-17 באפריל ויתאים לנחיתה של הפרימוסים.
בפיקוחו של מאיר בץ, יישר דחפור את השטח (שהוא כיום גן סאקר) ו-500 מגויסים, כולל תלמידי בית ספר, פינו את העפר בידיהם לנחל הסמוך. לאחר מכן הורטב המשטח במים ומכבש דרכים הידק אותו. שבועיים לאחר התחלת העבודות תחת אש הצלפים מקטמון, היה שדה התעופה הקטן מוכן, ואפילו הוצב בו שרוול רוח לסימון כיוון הרוח.
ב-22 באפריל דיווח בץ שמסלול עמק המצלבה מוכן לנחיתה. פנחס ("פינייה") בן-פורת ושלמה גילוץ המריאו משדה דב כדי לנחות בו ולבדוק אותו, אך מזג האוויר הגרוע לא אפשר זאת, ולאחר שהייה ארוכה מעל השטח חזרו לתל אביב. אחר הצהרים, כאשר מזג האוויר השתפר, נחתו פינייה וגילוץ בעמק המצלבה, כשערביי בית שאהין צולפים עליהם ממול.
המסלול בעמק המצלבה היה בשטח משופע בכיוון צפון-מזרח. שיפוע המסלול, הגבעות בקצהו הצפון-מזרחי ומשטר הרוחות באזור חייבו לרוב נחיתות מדרום-מערב לצפון-מזרח. בעוד נחיתת המטוסים העמוסים הייתה נוחה יחסית בכיוון זה, ההמראות היו קשות יותר. כשעוצמת הרוח נחלשה, המריאו המטוסים דרומה. כדי להימנע מהירי של הצלפים הערבים משכונותיהם הקרובות לעמק המצלבה, נדרשו הטייסים להגיע מעל המסלול בגובה ביטחון של כ-2,000 רגל מעל פני השטח, ולהנמיך במעגלים. גם לאחר ההמראה היו הטייסים חייבים לטפס מעל השדה, ורק כשהושג גובה בטוח עזבו את האזור.
ב-25 באפריל טס דוד בן-גוריון לתל אביב, וכתב לעצמו: "בחמש יצאתי באווירון שלנו משדה התעופה החדש בירושלים. המון ילדים התאספו לראות בראווה. מקטמון ירו אלינו – אבל אף ילד אחד לא נע ולא זע. הטיסה נמשכה 35 רגע – כמה קטנה ארצנו." כעבור יומיים טס בן-גוריון בחזרה לירושלים, והפעם כתב ביומנו: "הטיסה נמשכה 20 רגע. אולם שדה התעופה לא בטוח."
מספר הטייס גדעון שוחט (גֶדַע): גדעון שוחט מוסיף שרבים רצו להגיע מירושלים לשפלה בשל המצור, והדרך הבטוחה והקצרה ביותר הייתה דרך האוויר. כשנשמע רעש המטוס נהרו אלפים אל המצלבה בתקווה שיזכו לטוס אל מחוץ לעיר.
מפקד השדה הראשון היה מאיר טוביאנסקי, וסגניו היו יעקב פרידמן וקיט בציר. אנשי השדה השתכנו בבית עמרני בנחלת אחים, שהיה מרוחק מטרים ספורים בלבד מן המסלול. בקומה התחתונה גר בעל הבית, ומן הקומה העליונה ניהלו פקחי הטיסה – אלכסנדר קוסביצקי, גיורא ויזר וירחמיאל שרם – את התנועה האווירית. באותו בית השתכנו גם המכונאים – גרשון גוהם, ריכרד האן, קורט לוי ואליהו מימרן, אשר היו בעלי הכשרה טכנית אווירית והיו מסוגלים לבצע תיקונים בסיסיים במטוסים במידת הצורך. יהודה לבנון היה אחראי לשירותי המסלול.
טייסת א' סייעה להכנות למבצע "יבוסי", כאשר העבירו טייסיה את ה"דוידקה" הראשונה לירושלים, פגזים, ואת מפקד המבצע יצחק שדה. את פני הטייסים קיבל על הקרקע יהודה לבנון. התחרות על מקומות הטיסה הייתה קשה, ולעיתים היה הפקח חייב להתערב בין הנצים ולקבוע בעצמו באופן שרירותי את העדיפות שתינתן לנוסע זה או אחר. שיפור ניכר חל בעקבות הארכת המסלול, שאפשר הפעלתם של מטוסי "דה הבילנד דראגון" ו"איירוואן". מטוסים דו מנועיים אלה הטיסו עד שמונה נוסעים.
עם כניסתה של ההפוגה הראשונה לתוקפה, ב-11 ביוני 1948, החליט הפיקוד העליון לנצל את הפסקת הקרבות למילוי מחסני המזון והנשק המדולדלים של ירושלים, ועד לחידוש הלחימה בוצעו קרוב למאה טיסות לירושלים. בין הטייסים היו אדם שתקאי, יעקב (בלק) בן חיים, אלי פיינגרש (אייל), בוריס סניור, פנחס בן פורת, הוגו אלפרשטיין (חגי אגמון), יוסף שטיינמן, בנימין כהנא, ירמיהו (ג'רי) רנוב,, , צבי (צ'יבי) זיבל, גדעון גורדון (אלרום) ואחרים.
השדה נחשב בעיני הטייסים לשדה קשה לגישה ולנחיתה, ואך בדרך נס לא אירעו בו תאונות בחודשים הראשונים. ב-3 באוגוסט 1948, בשעות הבוקר, המריא מטוס "אוסטר" שבו טסו הטייסים וזהרה לביטוב בדרכו לתל אביב. המטוס החל בריצת ההמראה, ניתק מן המסלול והחל בפנייה אטית מערבה, אך המטוס התרסק ונוסעיו נהרגו. שברי ה"אוסטר" המרוסק התגלו במטע הזיתים הסמוך לשדה, ולידו גופותיהם של שני הטייסים.
בריאיון עיתונאי בשנת 1949 אמר מאיר בץ שהקמת המנחת הוא המבצע שהוא הכי גאה בו, והיה מרכיב חשוב בדרך להפיכת ירושלים לסטלינגרד הישראלית.
מנחת עמק המצלבה שימש לנחיתה ולהמראה במשך כחצי שנה. הועבר דרכו דואר חשוב במטוסים הזעירים, הגיעו לירושלים עיתונים מן השפלה, וגם בעלי תפקידים בכירים. להנצחת ה"גשר האווירי" שהפעיל חיל האוויר הוטבע סמל מיוחד ובו מטוס דו-מנועי מעל מגדל דוד.
שרלוטנבורג
שרלוטנבורג (בגרמנית: Charlottenburg) היא שכונה בברלין, כשליש מרובע שרלוטנבורג-וילמרסדורף. השכונה, הנקראת על שמה של סופיה שרלוטה מהנובר, נוסדה כפרבר כפרי ב-1705 והייתה עירייה עצמאית עד סיפוחה לברלין-רבתי (Groß-Berlin) ב-1920. עם החלת רפורמת השכונות של ברלין ב-2001 מוזגה לרובע שרלוטנבורג-וילמרסדורף.
גאוגרפיה
השכונה נמצאת ממערב לפארק טירגארטן. המרכז ההיסטורי של שרלוטנבורג נמצא על גדתו הדרומית של נהר שפרה, אך חלקים ממנה משתרעים מצפון לנהר. את השכונה חוצה רחוב 17 ביוני, אחת השדרות המרכזיות בעיר הנמתחת משער ברנדנבורג במזרח לשער שרלוטנבורג במערב. קודם למלחמת העולם השנייה נקראה הדרך "שארלוטנבורגר שוסה" (Charlottenburger Chaussee) מאחר שקישרה את העיר לפרוור שארלוטנבורג. שדרה חשובה נוספת העוברת בשכונה היא קורפירסטנדאם, "דרך הנסיכים הבוחרים", אחת משדרות הקניות המרכזיות של ברלין והמשכה, הטאואנצינשטראסה.
היסטוריה
במקום התקיים כפר בשם Alt-Lietzow מן המאה ה-13. ב-1695 העניק פרידריך הראשון, מלך בפרוסיה את הכפר לרעייתו, סופיה שרלוטה מהנובר והקים במקום את ארמון שרלוטנבורג. האזור התפתח לפרבר עירוני וב-1705 קיבל רשמית את השם שרלוטנבורג ומעמד של עיר (Stadtrecht). ב-1720 מוזגו הכפר Alt-Lietzow והפרבר העירוני לישות אחת. פרידריך השני, מלך פרוסיה, אהב לשהות במקום ושכר את גאורג ונצסלאוס פון קנובלסדורף על מנת שירחיב את הארמון. גם פרידריך וילהלם השני, מלך פרוסיה ופרידריך וילהלם השלישי, מלך פרוסיה אהבו את המקום ותרמו לפיתוחו. בהמשך המאה ה-19 הפך האזור לפרבר הבילויים המועדף על הברלינאים לטיולים בחיק הטבע בשל הפארקים הנרחבים שבו. כן התפתח במקום אזור מגורים יוקרתי והוא חובר למרכז העיר ברשת תחבורה שהתפתחה מקווי כרכרה סדירים לקווי חשמליות עירוניים. בין היתר קבעו בשרלוטנבוג את אחוזותיהם עשירי העיר גרשון בלייכרדר וארנסט ורנר פון סימנס. בשנות ה-60 של המאה ה-19 נסללו בשכונה שדרות רחבות ונקבעה רשת הרחובות והכיכרות שלה, שהותירו מקום נרחב לשטחים ירוקים. בשכונה הוקמו מבני תרבות כהאוניברסיטה לאמנויות בברלין ובית האופרה והבלט "דויטשה אופר ברלין", גן החיות של ברלין ובית הכל-בו הענק קאופהאוס דס וסטנס. השכונה זכתה תמיד להעדפה תחבורתית, ב-1887 נפתחה בה תחנת הרכבת ברלין גן החיות וב-1902 נמתח אליה קו הרכבת התחתית הראשון בעיר (כיום קו U2). ב-1898 נחנכה בה כנסיית ענק (בעלת 2,000 מושבים וחמישה מגדלים), כנסיית הזיכרון על שם הקייזר וילהלם. עם זאת, נחשבה עד 1920 כפרבר נפרד מהעיר.
בתקופת רפובליקת ויימאר הייתה שרלוטנבורג למרכז חיי הלילה הסוערים של העיר הסוערת ביותר בעולם. בעשרות בתי הקפה והקברטים שלה יצרו ופעלו אמנים כברטולט ברכט, אוטו דיקס, אלפרד דבלין, אלזה לסקר-שילר, מקס ליברמן, שטפן צווייג ורבים אחרים. בעת מלחמת העולם השנייה סבלה השכונה, ככל העיר ברלין, הפצצות כבדות מצד בעלות הברית שהותירו את אחד מסמלי החורבן האיקוניים של העיר, שריד המגדל הבודד של כנסיית הזיכרון על שם הקייזר וילהלם. לאחר המלחמה, הייתה שרלוטנבורג למרכז המסחרי והתרבותי של ברלין המערבית. לאחר איחוד גרמניה מחדש (1990) נמצאת העיר בתחרות עם רבעים אחרים כרובע מיטה, שבמרכז העיר.
טודיא (מלך אשורי)
טוּדִיַא (באכדית: 𒂅𒁲𒅀, תעתיק: Ṭu-di-ia) הוא המלך האשורי הקדום ביותר ששמו ברשימת המלכים האשורים, והראשון מבין "המלכים שגרו באוהלים". אין ממצאים ארכאולוגיים המאשרים את קיומו. לדברי האשורולוג ז'ורז' רו, טוּדִיַא חי במחצית האחרונה של המאה ה-25 לפנה"ס (כלומר בערך בין 2450 לפנה"ס ל־2400 לפני הספירה.) טוּדִיַא הוחלף על ידי אַדַמוּ.
הקשר גאופוליטי
עדיין אין מידע קונקרטי אודות 13 המלכים הראשונים ברשימת מלכי אשור, אם כי בלוח בבלי, מתקופה הרבה יותר מאוחרת, בו מציגים את שושלת אבותיו של חמורבי מבבל, כנראה שמצוינים שמות המלכים מטודיא ועד נוּאַבּוּ, אם כי בצורה מעוותת: שמו של טודיא נראה שמצורף לזה של אדמו ונראה כ"כטובטיאמוטו".
בדיווחים ארכאולוגיים ראשוניים מאבלה, נראה כי קיומו של טודיה אושר עם גילוי לוח בו נאמר כי הוא סיים חוזה להפעלת כָּרוּם בשטח אבלה, עם "המלך" איבריום (כעת ידוע כי איבריום היה היועץ של המלך אישר-דאמו  מאבלה). קריאה זו מוטלת בספק כעת, מכיוון שכמה חוקרים טענו לאחרונה כי ההסכם המדובר כלל לא היה עם המלך טודיה מאשור, אלא עם מלך ללא שם של מיקום לא ברור בשם "אברסל". נראה כי לאשור כבר היו קשרי מסחר עם אנטוליה בתקופה זו; ההתייחסויות המוקדמות ביותר לכָּרוּם האנטולי ב"חטי" נמצאו על גבי לוחות מאוחרים יותר, המתארים את התקופה הקדומה של האימפריה האכדית. על אותם לוחות, סוחרים אשוריים בפורושנדה ביקשו את עזרתו של שליטם, סרגון מאכד, ומילה זו המשיכה להתקיים ברחבי אשור במשך כ-1,700 שנה. השם "חטי" מופיע בדיווחים מאוחרים יותר של נרם-סין, נכדו של סרגון במסע מלחמה באנטוליה. הסוחרים האשורים והאכדים הפיצו את השימוש בכתב יתדות המסופוטמי גם לאנטוליה וללבנט.
המלכים האשורים הקדומים ביותר שנרשמו כ"מלכים שחיו באוהלים" (כמו טודיה) היו תחילה שליטים עצמאיים חצי-נוודים; כנראה שאשור התחיל כאוליגרכיה ולא כמונרכיה. מלכים אלה הפכו בשלב מסוים ל"עירוניים" והקימו את מדינת העיר אשור.
אזור אשור, צפונית למושב האימפריה במרכז מסופוטמיה, היה ידוע בכינוי אזוהינום (Azuhinum) ברשומות האכדיות. לקראת סוף שלטונו של סרגון מאכד מרדו בו האשורים; "שבטי אשור במדינה העליונה תקפו בתורם, אך הם נכנעו לכוחותיו, וסרגון התיישב באוכלוסיותיהם, והוא הכה אותם באכזריות."
ראש המבצעים הימיים
ראש המבצעים הימיים (באנגלית: Chief of Naval Operations; בקיצור: CNO) הוא תפקיד המאויש על ידי קצין צי ארצות הברית בדרגת אדמירל, והוא הקצין הבכיר ביותר במחלקת הצי של ארצות הברית. ראש המבצעים הימיים משמש כיועץ צבאי וכסגנו של מזכיר הצי של ארצות הברית. בתפקידו הנוסף כחבר במטות המשולבים, משמש ראש המבצעים הימיים כיועץ צבאי למועצה לביטחון לאומי של ארצות הברית, למועצה לביטחון פנים, למזכיר ההגנה, ולנשיא.
התפקיד הוא אדמיניסטרטיבי בפנטגון, ובעוד שאין לו סמכות פיקודית מבצעית על כוחות הצי כפי ששם התפקיד מרמז, ראש המבצעים הימיים מפקח על יישום ההנחיות של מזכיר הצי בקרב הכוחות הימיים.
מחלקת הצי
ראש המבצעים הימיים מדווח ישירות למזכיר הצי על ניצול המשאבים והיעילות התפעולית של כוחות הצי ועל פעילות הכוחות כפי שהוגדרו על ידי מזכיר הצי. כמו כן מבצע ראש המבצעים הימיים פעולות נוספות על פי הנחיית מזכיר הצי. הוא הקצין הבכיר ביותר בצי ארצות הברית (למעט כאשר יושב ראש המטות המשולבים או סגנו הם קציני צי ארצות הברית), וכמו שאר חברי המטות המשולבים הוא בעל סמכות אדמיניסטרטיבית בלבד ואין לו סמכות פיקודית על כוחות צי ארצות הברית.
מינוי ראש המבצעים הימיים
המועמד שנבחר לתפקיד על ידי הנשיא חייב לעבור אישור של סנאט. באופן קבע הקצין יהיה בדרגת אדמירל 4 כוכבים.
חיים יצחק דוד ווייץ
רבי חיים יצחק דוד ווייץ (י"א חשוון ה'תקצ"ד, 24 באוקטובר 1833 - כ"ו בתמוז ה'תרס"ז, 1907) היה רב בגליציה, יליד טרנופול שבאוקראינה, שם למד אצל רבי יוסף באב"ד מחבר הספר מנחת חינוך, וברבות השנים נעשה לאחד מגדולי תלמידיו. בשנת התרמ"ח (1888) עלה לארץ ישראל והשתקע בירושלים. נודע בספרו 'ליקוטי חיים' על התורה, הש"ס והשולחן ערוך.
ביוגרפיה
רבי חיים יצחק דוד ווייץ נולד בשנת להוריו רבי דב וביילא גיטל ווייץ, בטרנופול שבאוקראינה, בחבל גליציה. בצעירותו למד אצל רבי יוסף באב"ד מחבר הספר מנחת חינוך, וברבות השנים נעשה לאחד מתלמידיו המובהקים. בשנת התרמ"ח (1888) עלה לארץ ישראל בגפו, לאחר שהתאלמן מאשתו הראשונה. בארץ ישראל הוא נקרא רבי חיים טרניפולר, על שם מולדתו.
ראש המבצעים הימיים
מעון רשמי
בשנת 1893 נבנה מעגל מצפה הכוכבים מס' 1 השוכן בוושינגטון די. סי. ראש המבצעים הימיים אהב את המבנה, וב-1923 הפך אותו למעונו הרשמי. הבית נשאר מעונו הרשמי של ראש המבצעים הימיים עד 1974, אז אישר הקונגרס להפוך אותו למעונו הרשמי של סגן נשיא ארצות הברית. כיום שוכן מעונו הרשמי של ראש המבצעים הימיים ברובע A בשטח מספנות צי ארצות הברית לשעבר בוושינגטון.
חיים יצחק דוד ווייץ
ביוגרפיה
רבי חיים התיישב בירושלים ולמד ב'כולל גליציה', שם העביר שיעורים רבים, ונודע בזכרנותו המופלגת. הוא למד בחברותא עם רבי עקיבא יוסף שליזינגר.
נשא לאישה בירושלים את שפרה בת אברהם חיים וסימה ויינברג שעלו לארץ מהורדנה, שפרה עצמה הייתה ילידת ירושלים. היא נישאה תחילה לאדם אחר שככל הנראה נרצח בידי ערבי. לאחר נישואיה עם רבי חיים נולד לזוג בן בשם אפרים.
במהלך שנות שהותו בירושלים חיבר את סדרת הספרים 'ליקוטי חיים' על התורה, התלמוד הבבלי והשולחן ערוך, שיצאו לאור רק לאחר מותו.
רבי חיים נפטר בירושלים בכ"ו תמוז ה'תרס"ז, 1907, ונקבר בחלקת כולל גליציה בהר הזיתים.
חיבוריו
רבי חיים יצחק דוד ווייץ חיבר סדרת ספרים שנקראו תחילה 'ליקוטי חב"ד' (ראשי תיבות של: חיים בן דב) ולאחר מכן הוסב שמם ל'ליקוטי חיים' העוסקים בעניינים שונים:
בהקדמה לספרו על התורה מופיעות הסכמותיהם של רבי ישראל יצחק רייזמן, שהיה מצוי תדיר אצל רבי חיים והכירו היטב, ורבי שלמה זלמן אוירבך.
לאונרדו פונסיו
לאונרדו דניאל פונסיו (בספרדית: Leonardo Daniel Ponzio; נולד ב-29 בינואר 1981 בלס רוזאס, מחוז סנטה פה, ארגנטינה) הוא כדורגלן ארגנטינאי המשחק בקבוצת ריבר פלייט כקשר אחורי. זכה עד היום ב-17 תארים עם המועדון ונחשב בו לסמל.
קריירה
פונסיו החל את הקריירה בקבוצת ניואל'ס אולד בויס, הוא שיחק בקבוצה החל מ-1999 ועד 2003 ואז הוחתם על ידי קבוצת ריאל סרגוסה הספרדית. הוא שיחק שלוש עונות וחצי בסראגוסה, איתה זכה בגביע הספרדי ובסופר קאפ הספרדי (2004).
ב-2007 חתם בריבר פלייט, איתה זכה באליפות הקלאוסורה 2008. באותה שנה הוא שב לסראגוסה, שם הוא שהה עד 2012, שנה בה הוא חזר לריבר פלייט.
עם ריבר הוא שוב זכה באליפות (פינאל 2014), והתווספו לכך זכיות בטורנירים רבים: קופה קמפאונאטו (2013/14), גביע סודאמריקנה (2014), שלושה גביעי רקופה סודאמריקנה (2015, 2016, 2019), שני גביעי ליברטדורס (2015, 2018), גביע סורוגה בנק (2015), שלושה גביעי ארגנטינה (2016, 2017, 2019) ושני גביעי הסופר קאפ הארגנטינאי (2017, 2019). פונסיו סיים את הקריירה עם זכייה נוספת באליפות הליגה בעונת 2021 ובטרופאו דה קמפאונס באותה עונה.
הנבחרת
פונסיו היה שותף לזכיית הנבחרת הצעירה של ארגנטינה בגביע העולם בכדורגל עד גיל 20 ב-2001. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו במדי הנבחרת הבוגרת באוגוסט 2004 במשחק מול יפן, לזכותו שמונה הופעות במדי הנבחרת כשהאחרונה הייתה במשחק מול בוליביה ב־26 במרץ 2013.
יחסי ישראל–פלאו
יחסי ישראל–פלאו הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שמתקיימים בין מדינת ישראל לבין רפובליקת פלאו.
ישראל הייתה המדינה הראשונה שלא מהאוקיינוס השקט שהצהירה על הכרתה בפלאו בעת קבלת עצמאותה בשנת 1994. ישראל מחזיקה קונסוליית כבוד בעיר קורור.
היסטוריה
שתי המדינות מיודדות במיוחד. רפובליקת פלאו מביעה תמיכה עקבית במדינת ישראל ובמדיניותה ומצביעה באו"ם לצידה. ישראל שולחת למדינה סיוע רפואי קבוע, בעיקר בתחום רפואת העיניים, ומדריכה את רופאיה בתחום תפעול מערכות רנטגן. משרד החוץ הישראלי שלח משלחות של מומחי חקלאות ודיג לפלאו כדי לסייע בהכשרת האוכלוסייה המקומית. ישראל תמכה בקבלת פלאו לארגון האומות המאוחדות, וכן סייעה כלכלית למדינה הצעירה לאורך השנים.
ב-28 ביוני 2006 הגיע נשיא פלאו תומאס רמנגסאו לביקור בישראל, יחד עם רעייתו ובכירים נוספים מהרפובליקה. הנשיא ביקר במשכן הכנסת ונפגש עם ראש הממשלה, אהוד אולמרט, שרת החוץ, ציפי לבני, יושבת ראש הכנסת, דליה איציק, ועם חברי הכנסת, לאחר מכן נטע עץ בחורשת הנשיאים בירושלים. במהלך הביקור הביע תמיכה בלתי מסויגת בישראל והצהיר באומרו על יחסי ישראל–פלאו, "אנחנו החברים הכי טובים ואנחנו כאן כדי לחזור על הידידות הזו".
בדצמבר 2011 נחתם הסכם הדדי בין ישראל לפלאו המבטל את הצורך בוויזה בכניסת אזרחים מאחת לשנייה.
ב-29 בנובמבר 2012 הייתה פלאו בין 9 המדינות שהצביעו נגד שדרוג מעמדה של הרשות הפלסטינית מישות משקיפה שאינה מדינה, למדינה משקיפה שאינה חברה באו"ם (החלטה 67/19 של העצרת הכללית של האו"ם).
ב-2 בדצמבר 2014, פלאו הייתה בין 4 המדינות היחידות (לצד ארצות הברית, קנדה ומיקרונזיה), אשר הצביעו נגד גינויה של ישראל באו"ם בעניין סירובה של ישראל להתפרק מנשק גרעיני ולהעמיד את מתקניה הגרעיניים לפיקוח של סבא"א (הסוכנות הבינלאומית לאנרגיה אטומית).
בדצמבר 2017, פלאו הייתה בין 9 המדינות שהצביעו נגד הצעה שאומצה על ידי העצרת הכללית של האו"ם בגנות הכרת ארצות הברית בירושלים כבירת ישראל.
באוקטובר 2022 הגישה שגרירת פלאו אילנה סייד, שגרירת פלאו באו"ם והשגרירה הראשונה לישראל, את כתב האמנתה לנשיא ישראל יצחק הרצוג.
שלהבת פריאר
שלהבת פְרַיֶאר (16 ביולי 1920 - 27 בנובמבר 1994) היה מדען ישראלי ודמות מפתח בתחום הגרעין בישראל.
ביוגרפיה
שלהבת פריאר נולד בעיר אשווגה בגרמניה בשנת 1920, בנם של הרב ד"ר משה יששכר פריאר ורחה פריאר, מייסדת "עליית הנוער". ב-1937 סולק מבית הספר התיכון הנוצרי בו למד, בשל חיבור שכתב, ובו תקף את תורת הנאציזם, ונשלח לאנגליה לבקשתו, כדי להמשיך שם את לימודיו.
בשנת 1940 עלה לארץ ישראל והתקבל ללימודי מתמטיקה באוניברסיטה העברית בירושלים. לאחר סיום שנת לימודים אחת, ולאחר שאמו הגיעה לארץ והשתכנה בשכונת קטמון בירושלים, התגייס בשנת 1941 לצבא הבריטי. שירת בפלוגת ההובלה 462 בצפון אפריקה ובאיטליה. היה על האנייה "ארינפורה", וניצל כשהוטבעה על ידי מטוסים גרמנים. היה פעיל בקבוצה בשם "החבורה" שפעלה למען הפליטים היהודים. "החבורה" ניצלה את שליטתו באנגלית והמבטא הבריטי שרכש לשם התחזות לקצין בריטי והובלת שיירות עולים וכן בניסיונותיה להשיג נשק. פריאר השתחרר מהשירות הצבאי ב-1946, ולאחר חזרתו לישראל המשיך לקחת חלק בפעולות ההעפלה. במקביל חזר לאוניברסיטה והשלים את לימודיו במתמטיקה ובפיזיקה. לפרנסתו, נתן שיעורים פרטיים.
במלחמת העצמאות שירת כמפקד יחידת המודיעין "ירוחם" - יחידה של שירות הידיעות הש"י - בירושלים ועבר למחלקה המדינית של משרד החוץ כאיש מודיעין. עקב סכסוך מקצועי עם ראובן שילוח החליט לפרוש ולחזור ללימודים. במהלך תקופת הלימודים כתב בעיתון "ג'רוסלם פוסט". לאחר השלמת התואר הראשון באוניברסיטה העברית, כיהן בשנים 1953–1954 כמנהל יחידת אמ"ת של משרד הביטחון, שממנה צמחה רפא"ל.
שימש כיועץ מדעי בשגרירות ישראל בפריז בין השנים 1956 ו-1959 והיה שותף מרכזי לקשירת הקשרים המדעיים בין ישראל לצרפת ולהקמת התשתית למחקר הגרעין בארץ. בשנים 1960–1966 למד פיזיקה במכון ויצמן למדע, בו קיבל תואר שני ולמד לתואר שלישי. באותה תקופה סייע בהקמתה של המעבדה הישראלית הראשונה למוזיקה אלקטרונית. בשנת 1967 מונה לסגן נשיא המכון. עם פטירתו של עמוס דה-שליט בשנת 1969 נבחר פריאר לראשות הנציגות הישראלית בועידות פגוואש בנושא מדע ועניינים בינלאומיים, תפקיד אותו מילא כמעט עד יום מותו.
בשנת 1970 מונה למנהל המרכז למחקר גרעיני בנחל שורק, ובשנת 1971 למנכ"ל הוועדה לאנרגיה אטומית, תפקיד שמילא עד שנת 1976. במסגרת תפקידו זה זומן ביום השני למלחמת יום הכיפורים ללשכתה של ראש הממשלה גולדה מאיר לאחר ששר הביטחון משה דיין העלה הצעה, שלא מומשה, לקיים הפגנה של יכולתה הגרעינית של ישראל. משנת 1981 ועד מותו היה ראש הצוות המדיני של הסוכנות לאנרגיה אטומית.
בשנת 1971 יזם פריאר את הקמת פארק המדע קריית ויצמן, הנמצא בנס ציונה בגבול עם רחובות ונחשב לפארק המדע הראשון בישראל.
הנצחתו
לזכרו הוקם בשנת 1996 "מרכז שלהבת פריאר לשלום, מדע וטכנולוגיה".
במכון ויצמן למדע מתקיים טורניר פיזיקה על שמו. טורניר זה, המכונה "טורניר הכספות", הוצע לראשונה על ידי פריאר בעקבות צפייה בפרק מהסדרה מקגייוור. בתחרות משתתפים צוותים של תלמידי תיכון מכל העולם; כל צוות בונה "כספת" המבוססת על עקרון פיזיקלי ומנסה לפרוץ לכספות הצוותים המתחרים.
גיסתו, מרים פריאר, הקימה לזכרו את עמותת שלהב"ת, "שילוב נכים בסביבה תומכת", המפעילה את "בית שלהב"ת" בירושלים.
רוברט קובאלק
קורות חייו
רוברט קובאלק נולד בלובלין, סיים את לימודיו באוניברסיטה הקתולית בלובלין בתחום לימודי היסטוריה. תזת התואר השני שלו הייתה "ארגון הציונים הכלליים בלובלין בתקופה 1926-1939" נכתב תחת פיקוחו של פרופ' רישרד בנדר.
בשנים 2004 - 2007 הועסק כמנהל של המוזיאון - אתר ההנצחה בלז'ץ שהוא סניף מקומי של מוזיאון המדינה במיידנק. הוא הוביל לפתיחתו של אתר זה, והפך אותו לנקודה חשובה על המפה של אתרי זיכרון ההשמדה באזור לובלין. הוא היה מעורב בעבודה עם הקהילה המקומית באמצעות יישום של פרויקטים חינוכיים בשיתוף פעולה עם בתי ספר מבלז'ץ ויישובים אחרים בסביבה.
בשנת 2007 רוברט קובאלק חזר לעבודתו במחלקת המחקר של מדינת המוזיאון במיידנק. בשנים האחרונות עסק במחקר על נושאים הקשורים להשמדת היהודים באזור לובלין במהלך מבצע ריינהרד.
פרסים וחברות בעמותות
בשנת 2014 הוענקה לו מדליה של מרד גטו ורשה על ידי איגוד ותיקי המלחמה יהודית וקורבנות מלחמת העולם השנייה.
ג'ונתן דייוויד
ג'ונתן כריסטיאן דייוויד (בצרפתית: Jonathan Christian David; נולד ב-14 בינואר 2000) הוא כדורגלן קנדי המשחק בעמדת החלוץ בליל ובנבחרת קנדה.
קריירת מועדונים
דייוויד נולד בברוקלין להורים ממוצא האיטי ובגיל שלושה חודשים חזר עם משפחתו לפורט-או-פרינס. בגיל שש היגר עם משפחתו לאוטווה, בירת קנדה. הוא החל לשחק כדורגל בגיל עשר בקבוצת גולססטר דראגונס, ובהמשך שיחק במספר קבוצות מקומיות. בינואר הצטרף למחלקת הנוער של גנט הבלגית.
ב-4 באוגוסט 2018 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת, בתיקו 1-1 נגד זולטה ורכם, בה גם כבש את שער הבכורה שלו בקבוצה. חמישה ימים לאחר מכן רשם את הופעת הבכורה שלו במסגרת האירופית, בניצחון 0–1 נגד יאגלוניה ביאליסטוק הפולנית, במסגרת מוקדמות מוקדמות הליגה האירופית, וכבש במהלכו את שער הבכורה שלו בזירה האירופית. הוא כבש ברוב משחקי תחילת העונה, ועד מהרה חתם על חוזה בקבוצה עד לשנת.
ב-11 באוגוסט 2020 חתם לחמש שנים בליל מליגת העל הצרפתית תמורת 30 מיליון אירו, והפך לקנדי היקר בהיסטוריה. ב-22 באוגוסט ערך את הופעת הבכורה התחרותית שלו נגד סטאד רן. ב-22 בנובמבר הבקיע את שער הבכורה שלו בקבוצה, בניצחון 0–4 נגד לוריאן. ב-3 באפריל הבקיע בניצחון 0–1 נגד פריז סן-ז'רמן, שהיה הניצחון הראשון של ליל בפריז מאז אפריל. בסיום העונה זכה עם הקבוצה באליפות צרפת לראשונה מזה עשר שנים.
קריירה בינלאומית
בצעירותו שיחק בנבחרות הצעירות של קנדה. כאשר היה בן 20, סירב לזימון מארצות הברית.
ב-9 בספטמבר 2018 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת הבוגרת, בניצחון 0–8 נגד, בו כבש צמד. ב-7 בספטמבר 2019 כבש שלושער בניצחון 0–7 נגד, ובכך שבר שיא של מספר כיבושים בשנה אחת בנבחרת, עם שמונה שערים.
נכלל בסגל נבחרת קנדה לטורניר מונדיאל 2022.
יוזף-הקטור פיוקו
יוזף-הקטור פיוקו (Joseph Hector Fiocco, 20 בינואר 1703 - 21 ביוני 1741) היה מלחין בלגי ממוצא איטלקי.
אביו, פייטרו אנטוניו פיוקו (1654–1714), היה מלחין איטלקי בתקופת הברוק שהוזמן לכהן כמנצח מקהלת קתדרלה נוטרדם בבריסל. הוא העניק ליוסף-הקטור את החינוך המוזיקלי.
הוא התמנה למנצח ומנהל המוזיקה בקתדרלת אנטוורפן ובשנת 1837 התמנה למנהל המוזיקלי בקתדרלה הגדולה על שם מיכאל הקדוש בבריסל.
הוא חיבר יצירות דתיות מתוכן ידועה ומבוצעת עד היום ה"מיסה סולמניס" וכן קטעים קצרים להרפסיקורד וכינור.
ניקולאס לודיירו
מארסלו ניקולאס לודיירו בניטס (בספרדית: Marcelo Nicolás Lodeiro Benítez; נולד ב-21 במרץ 1989), הוא כדורגלן מאורוגוואי המשחק בסיאטל סאונדרס ובנבחרת אורוגוואי בעמדת הקשר התקפי.
קריירה
לודיירו נולד בעיר פאיסנדו שבגבול עם ארגנטינה והחל לשחק בקצות נוער בעירו. בגיל 13 עבר לשחק בקבוצת הנוער של נסיונל בה עלה לשחק בבוגרים ב-2007. לודיירו ערך הופעת בכורה בקבוצת הבוגרים ב-19 באוגוסט 2007 ובאותה שנה כבש שער בכורה. הוא היה שחקן חשוב במערך הקבוצה שהגיע לחצי גמר גביע ליברטדורס ב-2009.
בינואר 2010 לודיירו חתם באייאקס בשורותיה שיחק במחליף במשך שתי עונות וחצי בהן זכה עם אייאקס בשתי אליפויות וגביע. ביוני 2012 עבר לבוטפוגו כשחקן חופשי וב-2014 עבר לקורינתיאנס תמורת 4.5 מיליון ריאל. לאחר שנה עבר לבוקה ג'וניורס הארגנטינאית. ב-27 ביולי 2016 חתם בסיאטל סאונדרס האמריקאית.
לודיירו החל לשחק ב ב-2009 והיה בסגל הנבחרת במונדיאל 2010. במשחק הפתיחה של אורוגוואי מול צרפת קיבל כרטיס אדום והיה השחקן הראשון שקיבל כרטיס אדום במונדיאל 2010. במשחק רבע הגמר של אורוגוואי נגד גאנה אחרי 70 דקות של משחק לודיירו נפצע ולא שב לשחק במונדיאל.
הוא שותף בטורניר קופה אמריקה 2011 בו זכתה אורוגוואי. היה בסגל בגביע הקונפדרציות 2013 בה אורוגוואי סיימה במקום הרביעי ונכלל בסגל אורוגוואי למונדיאל 2014.
רחפן כסוף
רַחְפָן כָּסוּף (שם מדעי: Parexocoetus brachypterus) הוא מין של דג גרם קטן ממשפחת הדאוניים הידוע ביכולתן לדאות מעל האוקיינוס. כמו שאר הדגים ממשפחתו הוא לא באמת יכול לעוף.
הרחפן מגיע לאורך של 110–130 מ"מ כשהנקבות גדולות וארוכות מעט יותר מהזכרים. בניגוד לדגים מעופפים אחרים הוא בעל זוג "כנפיים" אחד המורכב מסנפירי חזה גדולים בעוד סנפירי האגן קצרים מכדי ללכוד אוויר. עם את סנפיר הגב ארוך מאוד ובעל קצוות אדומים. זנבו דמוי המזלג עוזר לו להאיץ בעת הצורך.
הוא חי ברחבי הימים והאוקיינוסים השונים, לעיתים הרחק מאוד מהחוף. הוא חי בעיקר במימי האוקיינוס ההודי, האוקיינוס השקט והאוקיינוס האטלנטי. במערב האוקיינוס האטלנטי הוא מצוי בין פלורידה לברזיל, במפרץ מקסיקו ובים הקריבי. הדג מצוי בעיקר סביב האזור הטרופי.
דג זה ניזון בעיקר מזואופלנקטון אך גם מקשקשי דגים אחרים ומאצות סרגסום. הדג עצמו מכלכל טורפים רבים כמו מיני דיונונים, מדוזות, דגים טורפים כמו טונה ורעמתן כחלחל וכן עופות ימיים. הוא גם נידוג למאכל אנושי. הדג מגיב למתקפות עליו באמצעות קפיצות מהירות עם זנבו ותפיסת תאוצה היכולה לשאת אותו לטווח של כמה קילומטרים מעל טורפיו (למעט עופות הים). בנוסף לטורפים הוא משמש כפונדקאי לטפילים כמו השווה הרגלאים Glossobius parexocoetii.
בעת ההשרצה הדגים מתקהלים יחדיו בקבוצות של עד כמיליון פרטים. בניגוד לדגים מעופפים אחרים הוא לא מחפש דברים צפים להדביק עליהם ביצים והללו יכולות לצוף לבדם.
שוקדה
שׁוֹקֵדָה הוא מושב עובדים בצפון-מערב הנגב, כ־6 קילומטרים מערבית לנתיבות. המושב משתייך לתנועת הפועל המזרחי והוא שוכן בתחומי מועצה אזורית שדות נגב. שטחו כ־6,000 דונם. משמעות שם המושב סמלי, לציון עצי השקד בנגב.
היסטוריה
המחלקה להתיישבות בסוכנות היהודית הקימה את שוקדה בשנת 1957 ויישבה במקום עולים ממרוקו. העולים הגיעו בשתי קבוצות, ובתחילה היו אמורים להיות בשטח של שוקדה שני יישובים, שוקדה וצומחה, אך לאחר מכן הם התאחדו ונקראו בשם שוקדה.
המושב בנוי בכעין מעגל, בחציו האחד מתגוררים תושבים שהגיעו בקבוצה הראשונה ובחציו השני תושבים שהגיעו בקבוצה השנייה.