cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
רוזנות אנז'ו
בית אינגלגר
פולק החמישי הצעיר (14 באפריל 1109 – 1129) ירש את רוזנות מיין במותו של אליא (11 ביולי 1110); אך גידול זה של שטח אנז'ו התנגש ישירות עם האינטרסים של הנרי הראשון, מלך אנגליה, שהיה גם דוכס נורמנדי, עד שמאבק בין שתי המדינות הפך לבלתי נמנע. בשנת 1112 פרץ הסכסוך, ופולק, מאחר שלא הצליח למנוע מהנרי הראשון לכבוש את אלנסון ולקחת בשבי את רובר, לורד בלמה, נאלץ, בהסכם של פייר פקולה, ליד אלנסון (23 בפברואר 1113), להישבע אמונים להנרי על מיין. כנקמה על כך, בזמן שלואי השישי השתלט על הווקסין ב-1118, הוא הרחיק את צבאו של הנרי באלנסון (נובמבר), ובמאי 1119 דרש הנרי שלום, אשר נחתם ביוני על ידי נישואי בנו הבכור, ויליאם האתלינג, עם מתילדה, בתו של פולק. ויליאם האתלינג נספה בטביעת "הספינה הלבנה" (25 בנובמבר 1120), פולק, בשובו מעלייה לרגל לארץ הקודש (1120–1121), נשא לאישה את בתו השנייה סיביל, ביוזמתו של לואי השישי. ויליאם קליטו, בנו של רוברט קרת'וזה, ותובע לדוכסות נורמנדי, נתן לה את מיין כנדוניה (1122 או 1123). הנרי הראשון הצליח לבטל את הנישואין, בטענת קרבה בין הצדדים (1123 או 1124). אבל בשנת 1127 נכרתה ברית חדשה, וב-22 במאי ברואן, הנרי הראשון אירס את בתו מתילדה, אלמנת הקיסר היינריך החמישי, לז'ופרואה החתיך, בנו של פולק, הנישואים נחגגו בלה מאן ב-2 ביוני 1129. זמן קצר לאחר מכן, בהזמנתו של בלדווין השני, מלך ירושלים, עזב פולק לארץ הקודש סופית, נשא לאישה את מליסנדה, בתו ויורשתו של בלדווין, וירש את כס ממלכת ירושלים (14 בספטמבר 1131). בנו הבכור, ז'ופרואה החמישי החתיך או "Plantagenet", ירש אותו כרוזן אנז'ו.
הפלנטג'נטים
מלכתחילה, ג'פרי פלנטג'נט ניסה להרוויח מנישואיו ולאחר מותו של חותנו הנרי הראשון (1 בדצמבר 1135), הניח את היסודות לכיבוש נורמנדי בסדרה של מסעות: בערך בסוף 1135 או תחילת 1136, הוא נכנס לארץ זו והצטרף מחדש לאשתו, הקיסרית מטילדה, שקיבלה את הכניעה של ארז'נטן, דומפון ואקסמס. לאחר שהוזעק בפתאומיות לאנז'ו על ידי מרד של הברונים שלו, הוא חזר לתפקיד בספטמבר 1136 עם צבא חזק, כולל בשורותיו גיום העשירי, דוכס אקוויטניה, ז'ופרואה השלישי, רוזן ונדום, וגיום טלבס, רוזן פונתיה. לאחר כמה הצלחות הוא נפצע ברגל במצור על לה סאפ (1 באוקטובר) ונאלץ לסגת. במאי 1137 הוא החל מסע חדש שבו הרס את מחוז אמואה (ליד אקסמס) ושרף את באזושה. ביוני 1138, בעזרת רוברט מגלוסטר, השיג ז'ופרואה את כניעתם של באייה וקאן; באוקטובר הוא הרס את האזור סביב פאלז; ולבסוף, במרץ 1141, כששמע על הצלחתה של אשתו באנגליה, הוא נכנס שוב לנורמנדי, תוך שהוא עורך תהלוכת ניצחון דרך המדינה. עיר אחר עיר נכנעה: בשנת 1141, Verneuil, Nonancourt, Lisieux, פאלז; בשנת 1142, מורטן, Saint-Hilaire, Pontorson; בשנת 1143, אווראנש, סן-לו, Cérences, Coutances, שרבור; בתחילת 1144 הוא נכנס לרואן, וב-19 בינואר קיבל את הכתר הדוכסי בקתדרלה שלה. לבסוף, בשנת 1149, לאחר שריסק ניסיון מרד אחרון, הוא מסר את הדוכסות לבנו הנרי קצר הגלימה, שקיבל את ההסמכה בידי לואי השביעי, מלך צרפת.
כל אותו זמן שפולק הצעיר וז'ופרואה החתיך המשיכו במלאכת הרחבת רוזנות אנז'ו, הם לא הזניחו את חיזוק סמכותם בבית, שחוסר השליטה של הברונים היווה איום כלפיו. לגבי פולק הצעיר, אנו יודעים רק כמה עובדות ותאריכים בודדים: בערך ב-1109 דואה ול'איל בושאר נכבשו; ב-1112 הוטל מצור על בריסאק, ובערך באותו זמן רוסן אשיוואר מפרולי. בשנת 1114 הייתה מלחמה כללית נגד הברונים שמרדו; ובשנת 1118 פרצה התקוממות רעננה, שהופלה לאחר המצור על מונטבזון: בשנת 1123 מרד הלורד של דואה, ובשנת 1124 נכבשה מונטרייל-בלי לאחר מצור של תשעה שבועות. ז'ופרואה החתיך, עם האנרגיה הבלתי נלאית שלו, היה כשיר במיוחד לדכא את הקואליציות של הווסלים שלו, שהאימתנית שבהן פרצה ב-1129. בין המתקוממים היה, ז'ירו השני ממונטרייל-בלי, הוויקונט של ת'ואר, הלורדים של מירבו, אמבואז, פרתני וסאבל. ז'ופרואה הצליח להכות אותם בזה אחר זה, הרס את המשמר של תואר וכבש את מירבו.
מרד נוסף נמחץ בשנת 1134 על ידי הרס קנד והשתלטות על L'Île Bouchard. בשנת 1136, בזמן שהרוזן היה בנורמנדי, שם את עצמו בראש התנועה, וז'ופרואה הגיב בהשמדת בריולי וכבש את לה סוז; ורובר מסאבלה עצמו נאלץ להתחנן בענווה לחנינה בהשתדלות הבישוף של אנז'ה. בשנת 1139 כבש ז'ופרואה את מירבו, ובשנת 1142 את Champtoceaux, אך בשנת 1145 פרץ מרד חדש, הפעם בהנהגתו של אליא, אחיו של הרוזן עצמו, אשר, שוב בסיועו של רובר מסאבלה, תבע את רוזנות מיין. ז'ופרואה לקח את אליא בשבי, הכריח את רובר מסאבלה לסגת, והריח את הברונים האחרים להתנהג בהגיון. בשנת 1147 הוא השמיד את דואה ובלסון. לבסוף בשנת 1150 הוא אותגר על ידי המרד של ז'ירו, לורד מונטרייל-בלי; במשך שנה הוא צר על המקום עד שנאלץ להיכנע, ולאחר מכן לקח את ז'ירו בשבי ושחרר אותו רק בתיווכו של מלך צרפת.
לפיכך, במותו של ז'ופרואה החתיך (7 בספטמבר 1151), בנו הנרי ירש אימפריה גדולה, חזקה ומגובשת, ואשר נישואיו עם אלינור מאקוויטניה (מאי 1152) הוסיפו לה את אקוויטניה. לאחר מותו של המלך סטיבן, הוכר הנרי כמלך אנגליה (19 בדצמבר 1154), כפי שהוסכם בחוזה וולינגפורד. אבל אז אחיו ג'פרי, רוזן נאנט, שקיבל כנחלה את שלושת המבצרים של שינון, לודון ומירבו, ניסה לתפוס את אנז'ו, בתואנה שברצונו של אביהם, ג'פרי החתיך, שהירושה האבהית תעבור אליו, אם הנרי יצליח להשיג את הירושה האימהית. לשמע הדבר, הנרי, אף על פי שנשבע לקיים צוואה זו, השתחרר משבועתו על ידי האפיפיור, ומיהר לצעוד נגד אחיו, שממנו בראשית 1156 הצליח לכבוש את שינון ואת מירבו; וביולי הוא אילץ את ג'פרי לוותר אפילו על שלושת מבצריו בתמורה לפנסיה שנתית. מעתה ואילך הצליח הנרי לשמור על רוזנות אנז'ו כל חייו; שכן למרות שהוא העניק אותה בשנת 1168 לבנו הנרי, המלך הצעיר כשהאחרון הפך מבוגר מספיק כדי לשלוט בה, הוא סירב לחלוטין לאפשר לו ליהנות מכוחו. לאחר מותו של הנרי השני ב-1189 עברה הרוזנות, יחד עם שאר נחלותיו, לבנו ריצ'רד הראשון, מלך אנגליה, אך עם מותו של האחרון ב-1199, ארתור מבריטני (נולד ב-1187) הגיש תביעה לירושה, שהייתה אמורה, לטענתו, ליפול לאביו ג'פרי, בנו הרביעי של הנרי השני, בהתאם למנהג לפיו "בנו של האח הבכור צריך לרשת את אבותיו של אביו". בעקבות כך הסתכסך עם ג'ון, מלך אנגליה, בנו הצעיר של הנרי השני, ונתמך על ידי פיליפ אוגוסט הצרפתי, ובסיוע גיום דה רושה, סנשאל מאנז'ו, הוא הצליח להיכנס לאנז'ה (18 באפריל 1199) ושם הוכר כרוזן של שלוש הרוזנויות של אנז'ו, מיין וטורן, שבגינן נשבע אמונים למלך צרפת. המלך ג'ון חזר במהרה וידו על העליונה, שכן פיליפ אוגוסט, נטש את ארתור בהסכם לה-גולה (22 במאי 1200), וג'ון עשה את דרכו אל אנז'ו; וב-18 ביוני 1200 הוכר כרוזן באנז'ה. בשנת 1202 הוא סירב להישבע אמונים לפיליפ אוגוסט, אשר כתוצאה מכך החרים את כל נחלותיו היבשתיות, כולל אנז'ו, שהוקצתה על ידי מלך צרפת לארתור. נראה כי תבוסתו של האחרון, שנפל בשבי במירבו ב-1 באוגוסט 1202, הבטיחה את הצלחתו של ג'ון, אך הוא ננטש על ידי גיום דה רושה, שב-1203 סייע לפיליפ אוגוסט להכניע את אנז'ו כולה. מאמץ אחרון מצד ג'ון להחזיק בו בעצמו בשנת 1214, הוביל לכיבוש אנז'ה (17 ביוני), אך הובס לבסוף בקרב לה רוש-או-מוין (2 ביולי), והרוזנות צורפה לכתר צרפת. זמן קצר לאחר מכן היא הופרדה ממנה שוב, כאשר באוגוסט 1246 נתן אותה המלך לואי התשיעי כנחלה לאחיו שארל, רוזן פרובאנס, שהפך זמן קצר לאחר מכן למלך נאפולי וסיציליה. שארל הראשון מאנז'ו, שהיה שקוע במחוזות אחרים שלו, לא הקדיש מחשבה לאנז'ו, וגם לא בנו שארל השני, הצולע, שירש אותו ב-7 בינואר 1285. ב-16 באוגוסט 1290 השיא האחרון את בתו מרגריט, רוזנת אנז'ו לשארל, רוזן ולואה, בנו של פיליפ השלישי הנועז, ונתן לה את אנז'ו ומיין כנדוניה, בתמורה לתביעותיו של שארל מוולואה לממלכות אראגון וולנסיה ורוזנות ברצלונה. שארל מוולואה נכנס מיד לרוזנות אנז'ו, שאותה צירף פיליפ הרביעי היפה, בספטמבר 1297, לאצולת צרפת. ב-16 בדצמבר 1325, שארל מת, והותיר את אנז'ו לבנו הבכור פיליפ מוולואה, שעם התכרתו כמלך צרפת (פיליפ השישי) ב-1 באפריל 1328, אוחדה שוב רוזנות אנז'ו לכתר.
ממשלה
בתחילה נכללה אנז'ו בממשל (או הפיקוד הצבאי) של אורליאן, אך במאה ה-17 הפכה לממשל נפרד. אולם סומיר, שעבור תושביה המלך אנרי הרביעי מינה בשנת 1589 מושל כללי צבאי עצמאי לטובת דופלסיס-מורנה, המשיכו עד המהפכה לקיים ממשלה נפרדת, שכללה, מלבד אנז'ו, חלקים מפואטו ומירבאלה. אנז'ו, ערב המהפכה, צורפה ל-généralité (המעגל המנהלי) של טור, כלל חמש "בחירות" (מחוזות משפט): אנז'ה, באוז'ה, סומיר, שאטו-גונטייה, מונטרייל-בלי וחלק מה"בחירות" של לה פלש ורישלייה. מנקודת המבט של מינהל שיפוטי גרידא, אנז'ו הייתה כפופה לפרלמנט של פריז. כאשר האספה המכוננת, ב-26 בפברואר 1790, קבעה על חלוקת צרפת למחוזות, אנז'ו וסומיר, למעט שטחים מסוימים, היוו את המחוז של מן ולואר, כפי שהוא כיום.
מיכאילו לומונוסוב (לוויין)
מיכאיל לומונוסוב (MVL-300, או מיכאילו, או יותר נפוץ לומונוסוב) הוא לוויין המופעל על ידי אוניברסיטת מוסקבה שנקרא על שם מיכאיל לומונוסוב.
משימה
מטרת המשימה היא תצפית של התפרצויות קרני גמא, קרניים קוסמיות בעלות אנרגיה גבוהה ותופעות חולפות באטמוספירה העליונה של כדור הארץ.
שיגור
שיגור המשימה תוכנן בתחילה לשנת 2011 כאשר צוין 300 שנה ליום הולדתו של מיכאיל לומונוסוב. לאחר מספר דחיות המשימה שוגרה לבסוף ב-28 באפריל 2016 מ-קוסמודרום ווסטוצ'ני על ידי רכב השיגור סויוז 2.1a.
מטען מדעי
הרכיב מצוידת בשבעה מכשירים מדעיים:
סוף המשימה
טלסקופ TUS בלוויין לומונוסוב הפסיק את איסוף הנתונים בסוף 2017.
עד ל-14 בינואר 2019, הבעיות לא נפתרו וכל הציוד המדעי של הלוויין כבוי. ניסיונות התיקון נמשכו (חלק מהמערכות של הלוויין הגיבו, הבעיה הייתה במערכות מטען מדעיות). לפני שנכנע לקשיים הללו, הלוויין פעל במשך שנה וחצי למטרה המיועדת לו. עם כישלון הלוויין לומונוסוב וסיום המשימה של הספקטר-R ב-30 במאי 2019, תוכנית החלל הרוסית איבדה את שני הלוויינים המדעיים שלה עד לשיגור ספקטר-RG ביולי 2019.
עונת 2014/2015 ביורוליג
עונת ביורוליג הייתה העונה ה-58 של המפעל הראשון בחשיבותו בכדורסל האירופי, וה-15 שנקראה בשם "יורוליג".
המשחק הראשון התקיים ב-1 באוקטובר 2014 והגמר נערך ב-17 במאי 2015 בפלאסיו דה דפורטס דה לה קומונידד דה מדריד, כאשר ריאל מדריד זכתה בתואר התשיעי בתולדות המועדון עם ניצחון בגמר על אולימפיאקוס. במפעל השתתפו 31 קבוצות.
נמניה בייליצה (סרביה) מפנרבחצ'ה-אולקר זכה בפרס ה-MVP של העונה הסדירה, ואנדרס נוצ'יוני (ארגנטינה) מריאל מדריד נבחר ל-MVP של הפיינל פור.
מתכונת התחרות
תחילה התקיים השלב המוקדם שבסופו המנצח מ-8 קבוצות עלה לעונה הסדירה. 24 קבוצות החלו בעונה הסדירה כאשר המשחקים נערכו ב-4 בתים. בשלב הבא, 16 קבוצות התחרו ב-2 בתים. ארבע קבוצות מכל בית קודמו למשחקי רבע הגמר שהתקיימו עד ל-3 ניצחונות. הפיינל פור נערך בפלאסיו דה דפורטס דה לה קומונידד דה מדריד.
דירוג הקבוצות
דירוג הקבוצות הוכרז ב-25 ביוני 2014.
ישראל בתחרות
מכבי תל אביב הגיע עד לרבע גמר שם היא הפסידה 0:3 לפנרבחצה וסיימה את העונה. הפועל ירושלים השתתפה במשחקי המוקדמות היא הפסידה ולא העפילה לבתים.
פיאט 132
פיאט 132 (Fiat 132) היא מכונית משפחתית גדולה אשר יוצרה על ידי קונצרן הרכב האיטלקי פיאט בין השנים 1972–1981. בספרד הדגם הורכב על ידי סיאט, ונקרא "Seat 132". בפולין הורכב הדגם על ידי חברת Polski Fiat ונקרא 132p, בקוריאה הדרומית הדגם הורכב על ידי חברת קיה, (בשנת 1977, יוצרו 4,759 יחידות, תחת השם "Kia Fiat 132"). בנוסף הורכב הדגם גם בדרום אפריקה.
דגם ה"הפיאט 132" יוצרה עם מגוון מנועים: 1,592 סמ"ק, 1,756 סמ"ק, 1,995 סמ"ק ומנוע דיזל- 2,435 סמ"ק.
וירג'יניה מאיו
וירג'יניה מאיו (באנגלית - Virginia Mayo ; 30 בנובמבר 1920 - 17 בינואר 2005) הייתה שחקנית קולנוע וטלוויזיה אמריקאית.
ביוגרפיה
נולדה בסנט לואיס, מיזורי בשם וירג'יניה קלרה ג'ונס. בגיל 6 החלה ללמוד משחק וריקוד בסטודיו של דודתה. לאחר סיום לימודיה בבית ספר תיכון ב-1937 הצטרפה ללהקת וודביל של אחיה למחצה, אנדי מאיו, שינתה את שמה והופיעה ברחבי ארצות הברית.
בתחילת שנות ה-40 התרשם ממנה מפיק סרטי הקולנוע הנודע סמואל גולדווין והחתים אותה על חוזה. ב-1943 הופיעה בסרט "ג'ק לונדון" על חייו של הסופר ג'ק לונדון לצידו של השחקן מייקל א'ושי (1906–1973) לו נישאה ב-1947. עד מהרה התפרסמה בעיקר בגלל שערה הבלונדי ויופייה. סולטן מרוקו אמר אז כי "יופייה של וירג'יניה מאיו הוא הוכחה חותכת למציאותו של אלוהים". היא הופיעה בארבעה סרטים לצידו של דני קיי:
ב-1946 ליהק אותה הבמאי ויליאם ויילר לסרט שנות חיינו היפות ביותר בתור אשתו הבוגדנית של חייל משוחרר (דיינה אנדרוז). הבמאי ג'ון יוסטון אמר כי היא ראויה לפרס אוסקר על תפקידה בסרט זה. ב-1949 הופיעה בסרט חום לבן כאשתו של גנגסטר (ג'יימס קאגני).
בשנות ה-50 שיחקה בסרטים לצד ברט לנקסטר, פול ניומן, קירק דגלס, רקס הריסון, רונלד ריגן, גרגורי פק (קפטן הוריישיו הורנבלואר) ואחרים. בשנות ה-60 דעכה הקריירה הקולנועית שלה והיא החלה להופיע במחזות זמר ובסדרות טלוויזיה.
הייתה נשואה לשחקן מייקל א'ושי עד למותו ב-1973 ולהם בת אחת.
כריסטין פורד
כריסטין מרגרט בלאזי פורד (באנגלית: Christine Margaret Blasey Ford; נולדה בנובמבר 1966) היא פרופסורית אמריקאית לפסיכולוגיה באוניברסיטת פאלו אלטו ופסיכולוגית מחקר בבית הספר לרפואה באוניברסיטת סטנפורד. היא מתמקדת בתכנון מודלים סטטיסטיים לפרויקטים מחקריים.
קריירה אקדמית
כריסטין בלאזי נולדה ב-1966 בפרוור של וושינגטון די. סי. בשנת 1988 קיבלה תואר ראשון בפסיכולוגיה ניסויית מאוניברסיטת קרוליינה הצפונית בצ'אפל היל. בשנת 1991 קיבלה תואר שני בפסיכולוגיה קלינית מאוניברסיטת פפרדיין. בשנת 1996 קיבלה תואר דוקטור בפסיכולוגיה חינוכית מאוניברסיטת דרום קליפורניה, על תזה שכותרתה "Measuring Young Children's Coping Responses to Interpersonal Conflict". בשנת 2009 קיבלה תואר שני באפידמיולוגיה מבית הספר לרפואה של אוניברסיטת סטנפורד.
במהלך הקריירה האקדמית שלה, פורד עבדה כפסיכולוגית מחקר במחלקה לפסיכיאטריה באוניברסיטת סטנפורד וכפרופסור בבית הספר לרפואה קלינית של אוניברסיטת סטנפורד. פורד פרסמה מעל ל-50 פרסומים אקדמיים, ספרים, מאמרים ופרקים בספרים. מחקריה עוסקים בקשר בין התעללות בילדים ודיכאון, שימוש בדיקור לטיפול בדיכאון, והתגברות דיווחים על פוסט טראומה בעקבות פיגועי 11 בספטמבר.
עדות בסנאט
ביולי 2018, לאחר שנשיא ארצות הברית דונלד טראמפ הודיע על מינויו של ברט קוואנו לבית המשפט העליון, פנתה פורד לחברת הקונגרס אנה אשו ולוושינגטון פוסט בטענה כי קוואנו תקף אותה מינית בשנת 1982 וניסה לאנוס אותה, כאשר היה בן 17 והיא בת 15. פורד ואשו פנו לסנטורית הדמוקרטית דיאן פיינסטיין על מנת להתייעץ האם לפרסם את הטענה. פורד החליטה להעיד כנגד קוואנו. היא פרסמה את ההאשמות בפוסט וצירפה להן תוצאות של בדיקת פוליגרף וקטעים מתוך יומן שעסקו באירוע תקיפה שעברה, אותו תיעדה בעת שהייתה בטיפול פסיכולוגי ב-2012, ללא שהוזכר שם התוקף, אם כי לדברי בעלה היא הזכירה את שמו של קוואנו באותה השנה. מאוחר יותר העידה על טענותיה בדיוני ועדת השיפוט של הסנאט בנוגע למינויו של קוואנו לבית המשפט העליון.
בעקבות תלונתה של פורד, נדחתה ההצבעה על מינויו של קוואנו בשבוע כדי לאפשר ל-FBI לחקור את הטענות שהועלו נגד קוואנו. הנשיא טראמפ הורה ל-FBI לפתוח חקירה בעניין, שתימשך פחות משבוע. החקירה קבעה כי אין ראיות להתנהגות לא הולמת מצד קוואנו. בעקבות זאת, ב-6 באוקטובר אושר המינוי בסנאט.
בשנת 2019 נבחרה על ידי השבועון "טיים" לאחת ממאה האנשים המשפיעים בעולם (גם ברט קוואנו נכלל ברשימה זו).
חיים אישים
פורד מתגוררת בפאלו אלטו. מאז 2002 היא נשואה לראסל פורד, מהנדס מכונות, ולהם שני בנים. היא דודתה של השחקנית והזמרת ברידג'יט מנדלר.
באפריל 2017 השתתפה פורד במצעד למען המדע בסן פרנסיסקו, אשר נערך כדי למחות על קיצוצים בתקציבים למחקר. כן השתתפה במצעד הנשים המקומי.
The Extremist
The Extremist ("הקיצוני") הוא אלבום האולפן הרביעי של גיטריסט הרוק אינסטרומנטלי ג'ו סטריאני, שיצא לאור ביולי 1992.
רשימת שירים
כל השירים נכתבו והולחנו בידי ג'ו סטריאני.
נתיב פלוס
נתיב פלוס הוא מיזם לנתיבים רבי-תפוסה של משרד התחבורה לעידוד השימוש בתחבורה ציבורית ובנסיעות משותפות.
על המיזם
המיזם יצא לדרך באוקטובר 2019 על ידי משרד התחבורה בתקופת כהונתו של השר בצלאל סמוטריץ'. במסגרת המיזם הוקצה נתיב נפרד לשימוש תחבורה ציבורית ולשימוש כלי רכב פרטיים המסיעים יותר מנוסע אחד, בכביש החוף ובנתיבי איילון, בכל שעות היממה. זהו השלב הראשון במיזם והוא צפוי להתרחב לכבישים נוספים בעתיד.
בכביש החוף הוכשר נתיב מיוחד בשני כיווני הנסיעה בין מחלף נתניה למחלף גלילות. בנתיבים אלו מותרת הנסיעה לתחבורה ציבורית בלבד ולרכב המסיע שני נוסעים לפחות (נהג+נוסע).
בנתיבי איילון הוכשר נתיב לכיוון צפון בלבד, בקטע שבין מחלף מבוא איילון למחלף חיל השריון. בקטע זה מותרת הנסיעה לתחבורה ציבורית ולרכבים המסיעים שלושה נוסעים לפחות (נהג+שני נוסעים). בקטע בנתיבי איילון היה קיים עד להפעלת המיזם נתיב תחבורה ציבורית, אך הוא היה בתוקף בשעות הבוקר בלבד.
האכיפה מתבצעת באמצעות יחידת האופנוענים של אגף התנועה במשטרת ישראל. נהגים אשר לא מורשים לנסיעה בנתיבים אלו צפויים להיקנס ב-500 שקלים.
מטרת המיזם היא להפחית את מספר כלי הרכב בכבישים באמצעות מעבר מתחבורה פרטית לתחבורה ציבורית או לתחבורת "קארפול". כיום ברכב פרטי בישראל נוסעים בממוצע 1.2 נוסעים בלבד. העלאת מספר הנוסעים בתחבורה ציבורית צפויה להביא להורדת כלי רכב מן הכביש, ולשיפור משמעותי במהירות הנסיעה הממוצעת בכבישים.
כחלק מתגבור קווי התחבורה הציבורית העוברים בנתיב הודיע שר התחבורה על תגבור קווי אוטובוס מנתניה, ועל הקמת חניון חנה וסע בחדרה.
ב-3 בנובמבר החלה המשטרה לאכוף איסור נסיעה לרכב לא מורשה בנתיב המיועד לתחבורה ציבורית ורכב עם יותר מנוסע אחד.
ביקורת
עוד לפני יציאת המיזם לפועל עומסי תנועה רבים בעקבות ההכנות בכבישים. ראש עיריית נתניה מרים פיירברג קראה למשרד התחבורה לשקול את קיום המיזם באזור נתניה. בעקבות הביקורת התראיין שר התחבורה בצלאל סמוטריץ' וטען ש"אי אפשר לתקן ב־3 חודשים הזנחה של 20 שנה".
שאלה תשובה
שאלה תשובה היא תוכנית תרבות המשודרת בערוץ כאן 11 בימי שישי ומפגישה לראיון דו-שיח שני אנשים: אחד שחזר בתשובה, והשני שיוצא בשאלה, שמספרים את סיפור חייהם וטקסטים מכוננים שעיצבו ושינו בהם משהו בהקשר לפרשת השבוע.
היסטוריה
התוכנית הראשונה עלתה לשידור ב-1 בינואר 2021 יום שישי בשעה 14:30 תחת השם "שאלה ותשובה" ומהפעם השנייה "שאלה תשובה" לאחר שתי תוכניות זה נפסק וחזר להופיע ב-18 ביוני. בשלוש העונות הראשונות המפגש התקיים בבית ביאליק, ומהעונה הרביעית הוא מתקיים בבית בן-גוריון.
אנה שטיינר-קניטל
אנה שטיינר-קניטל (בגרמנית: Anna Stainer-Knittel; 28 ביולי 1841 – 28 בפברואר 1915) הייתה ציירת פורטרטים וציירת פרחים אוסטרית.
הדיוויזיה הרביעית (ורמאכט)
הדיוויזיה הרביעית (בגרמנית: 4. Infanterie-Division) הייתה דיוויזיית חיל רגלים של ה שלחמה במלחמת העולם השנייה.
אנה שטיינר-קניטל
ביוגרפיה
היא החלה את לימודיה בשנת 1859 באקדמיה לאמנויות יפות במינכן, אך היא לא הורשתה ללמוד בבית הספר הראשי משום שהייתה אישה. היא נאלצה לחזור הביתה בשנת 1864 בגלל מחסור בכספים. בתקופה זו היא ציירה דיוקנאות רבים של אנשי המשפחה והנוף בסביבה. בהמשך עברה לאינסברוק והצליחה לפרנס את עצמה כציירת פורטרטים. בשנת 1867, בניגוד לרצון הוריה, נישאה לקרמיקאי בשם אנגלברט שטיינר. במהלך שהותם יחד, היא יצרה עיצובים פרחוניים רבים עבור כוסותיו וצלחותיו.
הדיוויזיה הרביעית (ורמאכט)
היסטוריה
הדיוויזיה הוקמה ב-1 באוקטובר 1934 בדרזדן, על בסיס הדיוויזיה ה-4 של הרייכסווהר, והועמדה תחת פיקוד אריך ראשיק, שהוחלף ב-10 בנובמבר 1938 על ידי אריק-אוסקר הנזן. במהלך המערכה בפולין לחמה הדיוויזיה כחלק מהקורפוס ה-4, במסגרת הארמייה העשירית, ובמהלך המערכה על צרפת הייתה הדיוויזיה בעתודת הOKH כחלק מהקורפוס ה-40. ב-15 באוגוסט 1940 הוסבה הדיוויזיה לדיוויזיית הפאנצר ה-14.
אנה שטיינר-קניטל
ביוגרפיה
משנת 1868 עד 1871 נולדו להם שלושה ילדים; שני בנים ובת. בשנת 1873 היא פתחה בית ספר לציור לנשים, אותו הפעילה כמעט עד מותה. בין תלמידיה היו מריה טיליפול-קיסטלר (1884–1963) ווילהלמינה רדליך (1869–1954).
דמות ספרותית
בגיל שבע עשרה התנדבה אנה לרדת במורד קיר סלע כדי להסיר קן נשר. במאה ה-19 זה היה נוהג מקובל למנוע מנשרים לתקוף את עדרי הצאן המקומיים. בשנה שקדמה לה, ניסיון דומה כמעט הסתיים בטרגדיה של המטפסים, כך שלא ניתן היה למצוא מתנדבים אחרים. היא הצליחה לתפוס את הנשר, להכניס אותו לתרמיל שלה ולעלות חזרה בשלום, אם כי מאוחר יותר נאמר כי היא הותקפה על ידי נשר מבוגר במהלך הטיפוס.
בשנת 1863 תואר אירוע זה על ידי לודוויג סטאוב בסיפור ובשנת 1873, הוא תואר ברומן מאת וילהלהמין פון הילרן בשם Die Geier-Wally ("נערת הנשרים") הסופרת התוודעה לאנה ולבעלה באינסברוק והחליטה לספר את סיפורה בסגנון דרמטי, שייקספירי. היא מכנה את הגיבורה שלה וואלי, וממחיזה את הקונפליקטים שלה עם אביה ויוצר מעין מסכת פמיניסטית.
בשנת 1892 הותאם הסיפור לאופרה: לה וואלי מאת אלפרדו קטלאני. הוא צולם גם מספר רב של פעמים לקולנוע.
היטל על העסקת עובדים זרים
היטל על העסקת עובדים זרים נקבע בישראל בחוק התוכנית להבראת כלכלת ישראל (שהוא "חוק ההסדרים" לשנים 2003 ו-2004). ההיטל הוטל על מעסיקו של עובד זר, באחוז מסוים מהכנסתו החייבת של העובד הזר. ההיטל בוטל החל מ-1 בינואר 2022.
בדברי ההסבר לחוק נאמר:
בקשת הממשלה להיטל בגובה 15% נתמלאה רק בחלקה והכנסת קבעה היטל בגובה 8%. בחוק נקבע שההיטל אינו חל על עובדים בתחום הסיעוד ועל עובדים מיהודה והשומרון וחבל עזה. לאחר שנה וחצי תוקן החוק למפרע ונקבע שההיטל לא חל על עובד מומחה המקבל משכורת גבוהה (הכנסתו החייבת היא לפחות פעמיים השכר הממוצע במשק) ועל עיתונאי חוץ וספורטאי חוץ. בתיקונים נוספים הוצאו מתחולת ההיטל קורבנות של סחר בנשים העובדים במהלך שהותם במקלט לקרבנות סחר, ועובד זר בעל אשרה ורישיון ישיבה שניתנו לו מכוח הסכם חופשת עבודה בין מדינת ישראל ובין מדינה אחרת.
בשנת 2010 עלה שיעור ההיטל ל-20% מההכנסה למרבית סוגי העובדים. בחקלאות ההיטל הוא בשיעור 10% בתעשייה ובבניין - 15% ובענף המסעדות האתניות בוצעה עליה מדורגת בשיעור ההיטל באופן הבא: שנת 2010 - 10.75%, שנת 2011 - 13.75% שנת 2012 ואילך - 15%.
בסעיף 45 לחוק נקבע כי "ההיטל לא ינוכה, במישרין או בעקיפין, מההכנסה של העובד הזר". ההיטל משולם על ידי המעסיק לרשות המיסים יחד עם מס ההכנסה שניכה מעובדיו. פסק דין שניתן על ידי השופט אלטוביה מגן בבית המשפט המחוזי בתל אביב, דן בהגדרת המונח תושב וקובע כי המונח "עובד זר" יהיה בהתאם להגדרתו בחוק עובדים זרים (איסור העסקה שלא כדין והבטחת תנאים הוגנים), התשנ"א-1991, וכך תבחן סוגיית התושבות של העובדים הזרים.
בתיקון ל"חוק ההסדרים" בוטל ההיטל מתחילת שנת 2022.
ארנסטו הוסט
ארנסטו הוסט (בהולנדית: Ernesto Hoost; נולד ב-11 ביולי 1965) הוא קיקבוקסר עבר הולנדי. ארבעה פעמים זכה בטורניר הגרנד פרי העולמי K-1 במשקל כבד, זכה בתואר ב-1997, 1999, 2000, ו-2002.
הוסט זכה לכינוי "מר שלמות" והוא נחשב לאחד הקיקבוקסרים הטובים ביותר בהיסטוריה, ומחזיק בשיא הזכיות בגראנד פרי K-1 לצד סמי שילט (4 זכיות).
Issues (אלבום של קורן)
Issues (בתרגום חופשי: נושאים) הוא האלבום הרביעי של להקת הנו-מטאל קורן. האלבום יצא לאור בשנת 1999, שנה לאחר אלבומם Follow the Leader.
הפקה
האלבום הוא אחד המצליחים ביותר של קורן, עם מכירות של 575,000 עותקים בששת הימים הראשונים ליציאתו ודורג במקום הראשון במצעד המכירות השבועיות האמריקאי. לפי MRC Data, האלבום מכר לפחות 3,047,076 עותקים רק בארצות הברית.
הסגנון ב-Issues שונה לחלוטין והזכיר יותר את אלבומה הראשון של הלהקה. הראפ וההיפ הופ נעלמו, ושירתו של ג'ונתן דייוויס חזרה להיות טעונה ברגש. כמו כן האלבום הכיל בתוכו אווירה קודרת.
לאחר שחרורו של האלבום, יצאה הלהקה לסיבוב ההופעות המצליח ביותר שלה – "Sick And Twisted Tour". לרוע המזל, מתופף הלהקה דייוויד סילווריה נפצע בשורש כף היד, והלהקה נאלצה לבטל חלק מהופעותיה. כתוצאה מכך, מתופף להקת פיית' נו מור, מייק בורדין, החליף את סילווריה עד שהחלים.
באמצע שנת 2000 יצאה הלהקה להפסקה זמנית אחרי 7 שנים רצופות של פעילות. בתחילת שנת 2002 חזרה הלהקה להופיע.
מפלצת בפריז
מפלצת בפריז הוא סרט אנימציה צרפתי בתלת מימד שיצא לאקרנים בשנת 2012.
תקציר העלילה
העלילה מתרחשת בפריז שנת 1910, אחת מתקופות הזוהר של עיר האורות, העיר מוצפת בעקבות עליית נהר הסן על גדותיו בשיטפון 1910 בפריז. אמיל, בעל קולנוע ביישן וראול נהג שליחויות מעניין בעל מכונית מגניבה, מוצאים את עצמם במצוד אחר מפלצת שהם יצרו בעצמם ומטילה אימה על האזרחים. לעזרתם מתגייסת לוסיל כוכבת הקברט, וקוף חכם להפליא ורגזן בשם צ'ארלס השייך למדען נעלם, בשיאו של המצוד מתברר שהמפלצת היא בכלל פרעוש ענקי נחמד. הם מחליטים להציל את המפלצת ולעזור לה להימלט מראש העיר שנחוש לשים את ידו עליה על מנת להאדיר את שמו, ברגעים המרתקים של הסרט נפגשים הגיבורים במגדל אייפל הרטוב למרוץ ביניהם על גורלה של המפלצת.
תלות שיתופית
המושג תלות שיתופית (באנגלית: Codependency) מתאר דפוס תמיכה לקוי במערכות יחסים, המאפשר התמכרות, בעיות נפשיות, חוסר בגרות וחוסר אחריות. תלות שיתופית נוצרת מתוך הסתמכות-יתר על אנשים אחרים על מנת לזכות באישורם ולרכוש תחושת זהות.
המושג התפתח לראשונה מתוך התייחסות למערך היחסים המתקיים במשפחות בהם אחד מבני המשפחה אלכוהוליסט. בהמשך התרחב המושג, וכעת הוא כולל מערכות יחסים עם בן זוג נרקיסיסט, או מכור לסמים, הימורים או סקס.
עטלף פרחים פיג'יאני
עטלף פרחים פיג'יאני (שם מדעי: Notopteris macdonaldi) הוא מין של עטלף קטן-בינוני במשפחת עטלפי הפירות והחי בטבע בפיג'י ובונואטו וכנראה היה קיים בעבר בטונגה. זהו אחד משני המינים בסוג עטלף פרחים זנוב.
תלות שיתופית
אחת הסכנות של הפרעת קשב במבוגרים היא התפתחות של תלות שיתופית בין אנשים עם הפרעת קשב המאופיינת בקשיי התארגנות, לבין בני זוג שתלטניים ללא הפרעת קשב עם יכולת התארגנות גבוהה.
עטלף פרחים פיג'יאני
תיאור
עטלף זה בעל ראש משולש וצר, גוף קטן עם שוקיים מוארכים ולוע מחודד ודק. העיניים גדולות, האוזניים קטנות ומעוגלות והלשון ארוכה, רחבה ומכוסה בקצה בגבשושיות. הכנפיים מחוברות לחלק התחתון של עמוד השדרה ונותנים לו מראה של גב חשוף למחצה. אורך הראש והגוף של עטלפי הפרחים הזנובים 93–110 מ״מ, אורך הזרוע 58–69 מ״מ ואורך הזנב 43–62 מ״מ; המשקל נע בין 56 ל-73 גרם. הזכרים גדולים במקצת מן הנקבות.
תלות שיתופית
היסטוריה
מבחינה היסטורית, המושג תלות שיתופית נולד בארגון "אלכוהוליסטים אנונימיים", כחלק מההבנה כי הבעיה מתקיימת לא רק אצל המכור, אלא גם בקרב בני משפחה וחברים, אשר עלולים לחבל בתהליך ההחלמה באמצעות סיוע-יתר. בהמשך, הורחב המושג, והוא מתאר כל דרך בה אדם אחד מקובע על ידי אדם אחר לשם אשרור עצמי. המושג משיק למושג הפסיכואנליטי "אישיות תלותית" (המסתמכת על אישיות חזקה).
עטלף פרחים פיג'יאני
תיאור
עטלף זה חי ביערות לאורך פיג'י ובימים נח במערות ויוצא בלילה לאכול צוף פרחים.
תלות שיתופית
מאפיינים עיקריים
לתלות שיתופית מספר מאפיינים עיקריים. אלו כוללים:
עטלף פרחים פיג'יאני
תיאור
המין מצוי בסכנת הכחדה מצד בירוא יערות, ציד, כרייה, הפרעה אנושית, הכנסת מינים פולשים ועיור והתפוצה המוגבלת שלהם, הופכת אותם לפגיעים מפני סופות טרופיות. האוכלוסייה שלהם אינה עולה על 10,000 פרטים והמגמה שלה נמצאת בירידה מתמשכת.
ניימכן (כדורגל)
מועדון כדורגל ניימכן הוא מועדון כדורגל הולנדי מהעיר ניימכן שבהולנד, המשחק בליגת העל ההולנדית.
היסטוריה
המועדון נוסד בשנת 1900 ושיחק בליגה השנייה בהולנד עד עונת 1935/1936 שבסופה עלה בפעם הראשונה לליגה הראשונה בהולנד. המועדון שיחק בליגה הראשונה ברציפות עד עונת 1954/1955 שבסופה ירד לליגה השנייה ובהמשך ירד לליגה השלישית. המועדון שיחק בליגה השלישית מעונת 1956/1957 ועד עונת 1963/1964.
בעונת 1958/1959 הגיע לשמינית גמר הגביע ההולנדי והפסיד לקבוצת VV זברטמיר. בעונת 1962/1963 הגיע לחצי גמר הגביע והפסיד לקבוצת דן האג. בעונת 1963/1964 הגיע לשמינית גמר הגביע והפסיד לקבוצת RKVV וילהלמינה. בסוף העונה עלה מהליגה השלישית לליגה השנייה. המועדון שיחק 3 שנים בליגה השנייה ועלה לליגה הראשונה.
המועדון שיחק בליגה הראשונה מעונת 1967/1968 ועד עונת 1973/1974. בעונת 1967/1968 הגיע לשמינית גמר הגביע והפסיד לקבוצת גו אהד איגלס. בעונת 1968/1969 הגיע לרבע גמר הגביע והפסיד לקבוצת פיינורד. בעונות 1970/1971, 1971/1972 הגיע לחצי גמר ולרבע גמר הגביע והפסיד לקבוצת אייאקס אמסטרדם. בעונת 1972/1973 הגיע בפעם הראשונה לגמר הגביע ההולנדי והפסיד לקבוצת נאק ברדה. בעונת 1973/1974 הגיע לשמינית גמר הגביע והפסיד לקבוצת חרונינגן.
המועדון ירד לליגה השנייה, שיחק עונה אחת ועלה לליגה הראשונה. המועדון שיחק בליגה הראשונה מעונת 1975/1976 ועד עונת 1982/1983. בעונת 1979/1980 הגיע לשמינית גמר הגביע והפסיד לקבוצת רודה. בעונת 1981/1982 הגיע לרבע גמר הגביע והפסיד לקבוצת HFC הארלם. בעונת 1982/1983 הגיע בפעם השנייה לגמר הגביע והפסיד לקבוצת אייאקס אמסטרדם. בסוף העונה ירד לליגה השנייה.
עקב הגעתו של המועדון לגמר הגביע בעונת 1982/1983, השתתף בפעם הראשונה במפעלים האירופאיים במסגרת גביע אירופה למחזיקות גביע בעונת 1983/1984 כששיחק בליגה השנייה. בסיבוב הראשון ניצח את קבוצת בראן מנורווגיה. בשמינית הגמר הפסיד לקבוצת ברצלונה מספרד והודח מהטורניר. בעונה זו הגיע לרבע גמר הגביע והפסיד לקבוצת פיינורד.
מעונת 1984/1985 ועד עונת 1993/1994 שיחק לסירוגין בליגה השנייה ובליגה הראשונה. בעונת 1985/1986 הגיע לחצי גמר הגביע והפסיד לקבוצת אייאקס אמסטרדם. בעונות 1987/1988, 1989/1990 הגיע לשמינית גמר הגביע והפסיד לקבוצות וילם II ואמן בהתאמה. בעונת 1993/1994 הגיע בפעם השלישית לגמר הגביע והפסיד לקבוצת פיינורד. בסוף עונה זו עלה מהליגה השנייה לליגה הראשונה.
המועדון שיחק 20 שנים ברציפות בליגת העל ההולנדית מעונת 1994/1995 ועד עונת 2013/2014. בעונת 1994/1995 הגיע לשמינית גמר הגביע והפסיד לקבוצת אייאקס אמסטרדם. בעונות 1996/1997, 1997/1998 הגיע לשמינית גמר הגביע והפסיד לקבוצת הירנביין. בעונת 1999/2000 הגיע בפעם הרביעית לגמר הגביע והפסיד לקבוצת רודה.
בעונת 2000/2001 הגיע לשמינית גמר הגביע והפסיד לקבוצת פיינורד. בעונת 2002/2003 סיים את הליגה במקום החמישי, המקום הגבוה ביותר אליו הגיע המועדון בליגת העל והעפיל בפעם הראשונה לגביע אופ"א בעונת 2003/2004. המועדון הפסיד בסיבוב הראשון לקבוצת ויסלה קרקוב מפולין והודח מהטורניר. בעונה זו הגיע לרבע גמר הגביע והפסיד לקבוצת ספרטה רוטרדם.
בעונות 2005/2006, 2007/2008 הגיע לשמינית גמר הגביע והפסיד לקבוצות א.ז. אלקמאר וזוולה בהתאמה. בעונת 2007/2008 סיים את הליגה במקום השמיני והעפיל בפעם השנייה לגביע אופ"א בעונת . בסיבוב הראשון ניצח את קבוצת דינמו בוקרשט מרומניה והעפיל לשלב הבתים. בסיום שלב הבתים סיים במקום השלישי בבית אחרי הקבוצות אודינזה וטוטנהאם הוטספר והעפיל לשלב 32 האחרונות. בשלב 32 האחרונות הפסיד לקבוצת המבורג מגרמניה והודח מהטורניר.
בעונות 2008/2009, 2009/2010, 2011/2012 הגיע לרבע גמר הגביע והפסיד לקבוצות הירנביין, אייאקס אמסטרדם ופ.ס.וו. איינדהובן בהתאמה. בעונת 2013/2014 הגיע לחצי גמר הגביע והפסיד לקבוצת זוולה. בסוף העונה ירד לליגה השנייה.
במאי 2021 שב המועדון לליגה הבכירה לאחר שגבר בפלייאוף העלייה על נאק ברדה.
סגל הקבוצה
נכון ל-10 באוגוסט 2022
(בהשאלה מדינמו קייב)
(בהשאלה מבולוניה)
(בהשאלה ממרסיי)
רפי אפל
רפי אפל (נולד ב 23 בנובמבר 1944) הוא קצין צה"ל במיל' בדרגת תת-אלוף. שירת בתפקידים בכירים בחיל הים בהם ראש מספן המודיעין ונספח ימי בשגרירות ישראל בארצות הברית.
ביוגרפיה
אפל נולד בקריית מוצקין, בנם של אריה וחיה. הוא סיים את בית הספר היסודי "אחדות" בקרית מוצקין ואת שנות התיכון עשה בבית הספר לקציני ים עכו במגמת שייט. ב-1962 התגייס לצה"ל וב-1964 סיים קורס חובלים מחזור י"א.
בתפקידו הראשון היה קצין גנ"ק (גילוי, ניווט, קשר) בקורבטה אח"י נגה (ק-22). ב-1966 סיים קורס גנ"ק מתקדם ומונה למפקד ספינת טורפדו ט-206 עליה פיקד במלחמת ששת הימים ובמהלכה השתתפה בפעולת פורט סעיד. לאחר המלחמה הייתה ט-206, בפיקודו של רפי אפל, הספינה הראשונה שסייעה בחילוץ נפגעי טיבוע המשחתת אילת. לאחר מכן שירת כקצין אג"ם בזירת ים סוף וב-1969 מונה למפקד אח"י מבטח, ספינת טילים מדגם סער 1. בשנים 1971-1973 שימש סגן מפקד בית הספר לחובלים ובמלחמת יום הכיפורים פיקד על אח"י נהריה, ספינת טילים חמושה מוסווית.
ב-1974 מונה לסגן מפקד בסיס אשדוד וב-1975 מונה למפקד פלגת סטי"לים 45 בזירת ים סוף. ב-1977 מונה למפקד בית הספר לחובלים. בשנים 1979 עד 1982 שימש ראש מחלקת אמצעי לחימה במטה חיל הים, ובתפקידו זה השתתף באפיון ספינות "סער 5", "הצוללות מסדרת דולפין" וכל מערכות הלחימה הימיות החדישות.
ב-1984, לאחר סיום לימודי התואר הראשון והשני בכלכלה מונה לראש מחלקת תקציבים ובקרה של החיל, וב-1988 מונה לראש מספן המודיעין.
בשנים 1990 עד 1992 שירת כנספח ימי בשגרירות ישראל בוושינגטון. רפי אפל עוטר בתום כהונתו באות לגיון ההצטיינות האמריקאי.
לאחר שחרורו שימש מנכ"ל קניון לב המפרץ עד 1999. מאז 2014 משמש יושב ראש עמותת בוגרי בית הספר לקציני ים עכו.
אפל בעל תואר ראשון בכלכלה ומנהל עסקים ותואר שני במנהל עסקים מאוניברסיטת בר-אילן.
צינור המרה
צינור המרה (באנגלית: Bile duct או Common bile duct) הוא צינור המוביל מרה מהכבד ומכיס המרה אל המעי הדק. צינור זה קיים ושמור באדם ובמרבית בעלי החוליות.
אנטומיה של צינור המרה
צינור המרה נוצר מאיחוד של ו. בסופו מתנקז צינור המרה אל חלקו השני של מקטע המעי הדק הנקרא תריסריון. בנקודה בה הוא מתנקז אל התריסריון מתאחד צינור המרה עם על שם. המבנה העגול שדרכו מתחבר צינור המרה אל התריסריון נקרא. בנקודה זו נעטף צינור המרה בשריר הנקרא Sphincter ductus choledochi. צינור הלבלב הראשי עטוף בעצמו בשריר, ואיחוד שני השרירים העוטפים בנקודה זו יוצר את הסוגר על שם אודי. הבליטה שמבנה זה יוצר בתוך חלל התריסריון נקראת ה על שם.
קוטרו של צינור המרה כ-5 מילימטרים באדם בוגר, ואורכו נע בין 5 ל-15 סנטימטרים, כתלות בנקודה שבה צינור הכבד המשותף וצינור כיס המרה מפסיקים לנוע בנפרד ומתאחדים.
אספקת הדם העורקית לצינור המרה מתבססת על עורק כיס המרה בתחילתו, על עורק הכבד הימני במרכזו, ועל עורק הלבלב והתריסריון העליון האחורי ועורק הקיבה והתריסריון בחלקו הסופי.
ניקוז הדם הורידי של צינור המרה מתבסס בחלקו הראשון של הצינור על ורידים קטנים הנכנסים לכבד, ובחלקו הסופי על וריד הלבלב והתריסריון העליון האחורי המתנקז אל וריד שער הכבד.
פיזיולוגיה ותפקוד של צינור המרה
נוזל המרה מסייע לפירוק ועיכול שומנים וחומרים נוספים כגון קפאין וכלורופיל הנמצאים במזוננו, ולסתירת חומציות מיצי הקיבה בזכות היותו בסיסי. נוזל המרה מיוצר על ידי תאי הכבד ומופרש מהם אל צינורות המרה התוך-כבדיים, ומשם בצינורות בעלי קוטר הולך וגדל המתנקזים אל צינור המרה. צינור המרה מעביר נוזל זה אל חלקו השני של התריסריון, המהווה את אחד מחלקיו הראשונים של המעי הדק, וכך מסייע בעיכול מזון.
הסוגר על שם אודי חוסם את נקודת היציאה של צינור המרה אל התריסריון, וכך מונע מעבר רציף של נוזלי מרה אל המעי. כאשר נתקלים נוזלי המרה במחסום זה נוצר זרם נוזל אחורנית חזרה לכיוון תחילתו של צינור המרה. בתחילתו של צינור המרה נוזלי המרה נפגשים עם זרם נוזלי המרה המופרשים מהכבד דרך צינור הכבד המשותף ועם צינור כיס המרה שאינו מכיל זרם חזק. בצומת זרמים זה נעים הנוזלים דרך צינור כיס המרה אל כיס המרה, ושם הם נאגרים. לאחר אכילה, סימנים עצביים והורמונליים מרפים את השרירים היוצרים את הסוגר על שם אודי ופותחים אותו, ובמקביל מכווצים את כיס המרה ודוחפים את נוזלי המרה שנאגרו בו חזרה לכיוון צינור המרה. תהליכים אלו מובילים להפרשת נוזלי המרה אל התריסריון. מגוון סימנים מבקרים תהליך זה, כגון ההורמונים כולציסטוקינין, סקרטין, גסטרין, וסומטוסטטין, וכגון עצבים השייכים למערכת העצבים הפארא-סימפטטית ובעיקר העצב התועה.
פתולוגיה ומחלות צינור המרה
צינור המרה עלול להיחסם על ידי אבני מרה, גידולים או צלקות לאחר פציעות של הצינור. חוסר ההפרשה של נוזל המרה גורם להצטברותו ולמעבר של הרכיב העיקרי בו, בילירובין, אל הדם. עקב צבעו של הבילירובין הצטברותו בדם גורמת לצהבת בה ניתן להבחין בעיניו ועורו של האדם הסובל מחסימת צינור המרה. הצטברות הבילירובין מובילה גם לגרד בעורו של האדם, ובמצבי קיצון גם לצבע כהה יותר של השתן וצבע חיוור של הצואה.
שילוב של כאב ברביע הבטן הימני העליון, צהבת וחום נקרא השלשה על שם שרקו, ומהווה סימן אמין לדלקת חדה בדרכי המרה. תוספת של שינוי במצב ההכרה (בדרך כלל בלבול) וסימני הלם (בדרך כלל ירידה בלחץ הדם) של האדם החולה יוצרת את הפנטאדה על שם ריינולדס, המהווה סימן חזק אף יותר.
דלקת של דרכי המרה נקראת כולנגיטיס. דלקת זו עלולה להתפתח בעקבות זיהום, לדוגמה בכולנגיטיס עולה שמקורו בדרך כלל בחיידקי מערכת העיכול. דלקת בדרכי המרכה עלולה להיגרם גם מסיבות שאינן זיהומיות, כפי שמתרחש במחלות דלקת צלקתית ראשונית של דרכי המרה או שחמת ראשונית של המרה. סרטן המתפתח מצינור המרה הוא בדרך כלל, סרטן כיס המרה ודרכי המרה.
הדרכים העיקריות להתבונן בדרכי המרה לשם אבחון בעיות בהן הם, בדיקת טומוגרפיה ממוחשבת, או סוג מיוחד של בדיקת דימות תהודה מגנטית בשם.
פטר ארטס
פטר ארטס (בהולנדית: Peter Aerts; נולד ב-25 באוקטובר 1970) הוא קיקבוקסר הולנדי. שלוש פעמים זכה בטורניר הגרנד פרי העולמי K-1 במשקל כבד, זכה בתואר ב-1994, 1995, ו-1998.
ארטס ידוע בבעיטות הגבוהות ההרסניות שלו, שזיכו אותו בכינוי "חוטב העצים ההולנדי" והוא נחשב לאחד הקיקבוקסרים הטובים ביותר בהיסטוריה.
ארטס הגיעה שש פעמים לגמר הגרנד פרי העולמי K-1 (שיא), וניצח בשלושה.
זכויות להט"ב באסטוניה
לסביות, הומואים, טרנסג'נדרים וביסקסואלים (להט"ב) באסטוניה מתמודדים עם אתגרים משפטיים וחברתיים שתושבים הטרוסקסואלים אינם חווים. פעילות הומוסקסואלית של גברים ונשים חוקית במדינה מאז 1899. החל מ-1 בינואר 2016, זוגות חד מיניים רשאים לרשום את מערכת היחסים ביניהם כהסכם חיים משותפים, המעניק כמעט את אותן ההכרות המשפטיות הקיימות לזוגות הטרוסקסואלים מלבד הזכות להתחתן או לאמץ ילדים במשותף.
אסטוניה נחשבת למדינה הסובייטית לשעבר המתקדמת ביותר בכל הנוגע למעמד זכויות להט"ב בשטחה. הקבלה של חברי הקהילה גדלה באופן משמעותי מאז תחילת המאה ה-21, אם כי ישנו פער גילאים בולט בקבלתה בעוד שאזרחים צעירים נוטים להיות יותר סובלניים וליברלים, בעוד שמבוגרים נוטים להיות שמרנים יותר מבחינה חברתית. על פי הארגון האירופי "ILGA-Europe", אסטוניה מדורגת במקום ה-21 באירופה בחקיקה זכויות להט"ב, כאשר מיקומה מדורג כנמוך יותר מאשר פינלנד (6) או שוודיה (7) השכנות, אך גבוה באופן רחב מאשר המדינות הפוסט-סובייטיות לטביה (41) או רוסיה (46).
ביוני 2023 חברי וחברות הפרלמנט במדינה הצביעו בעד נישואי להט"ב, ברוב של 55 חברי פרלמנט אל מול 33 מתנגדים. הדבר התרחש חודשיים לאחר הקמת ממשלה ליברלית חדשה במדינה וראש הממשלה, קאיה קאלאס, התחייבה כי החקיקה תיכנס לתוקפה ב-1 בינואר 2024. אסטוניה היא הראשונה במדינות הבלטיות שמאשרת נישואין חד מיניים.
מעמד בחוק
פעילות הומוסקסואלית בהסכמה בין גברים, שהייתה בלתי חוקית באימפריה הרוסית (1721-1917) הועברה אי-הפללה והפכה לחוקית באסטוניה עם הקוד הפלילי של הרפובליקה של אסטוניה בשנת 1929, אשר נכנס לתוקף בשנת 1935. לפני אימוץ החוק הפלילי החדש, קוד העונשין הפלילי של האימפריה הרוסית הוכלל גם בשטחה של אסטוניה.
בארגון הביון והמשטרה החשאית של ברית המועצות (ק.ג.ב.) הוקמה מחלקה מיוחדת למאבק בהומוסקסואליות. השירותים החשאיים השתמשו בסחיטה כדי לגייס סוכנים מקהילת הלהט"ב. קיומה מנעה את האפשרות של הופעת ארגון להט"ב כלשהו, או מדיה מודפסת שתוכננה במיוחד עבור חבריה.
לאחר התפרקות ברית המועצות וקבלת עצמאותה של אסטוניה באוגוסט 1991, הומוסקסואליות הועברה אי-הפללה והפכה לחוקית שוב ב-1992 בעוד גיל ההסכמה הושווה הן לזוגות הטרוסקסואלים והן להומוסקסואלים ל-14 שנים ב-2001.
הסכמי חיים משותפים
במרץ 2014 החלה קבוצה פרלמנטרית לעבוד על טיוטת הצעת חוק להסדרת מעמדם החוקי של זוגות המתגוררים יחד בעודם לא נשואים. טיוטת הצעת החוק הוגשה לפרלמנט ב-17 באפריל וב-22 במאי, נתמכה על ידי הממשלה. ב-19 ביוני 2014, הפרלמנט דחה הצעה לביטול הצעת החוק, בהצבעת רוב של 32-45. הקריאה השנייה של הצעת החוק התקיימה ב-8 באוקטובר, שם נדחתה הצעה לקיום משאל עם בנושא בהצבעה של 35–42 והצעה נוספת לביטול ההצעה נדחתה בהצבעה של 33-41. ההצבעה הסופית של הצעת החוק התקיימה ב-9 באוקטובר, שם התקבלה בהצבעת 38-40. ההצעה נחתם בהפיכתה לחוק על ידי הנשיא טומאס הנדריק אילווס באותו יום, והפכה ל-"חוק השותפות הרשומה" בעוד נכנסה לתוקף ב-1 בינואר 2016. עם זאת, מספר מעשי יישום הנדרשים כדי שהחוק ייכנס לתוקף, טרם התקבלו. ב-26 בנובמבר 2015, הפרלמנט אישר את פעולות היישום הראשונות בהצבעה של 41–42 עם מספר נמנעים, אף על פי ששום דבר לא קרה מאז. בפברואר 2017, בית המשפט לעניינים מנהליים בטאלין הורה לממשלת אסטוניה לשלם פיצויים כספיים לזוגות על אי אימוץ פעולות היישום. בספטמבר 2017, הנשיאה קרסטי קלג'ולייד מתחה ביקורת שלילית על הפרלמנט על כך שלא אימץ את פעולות היישום.
ביוני 2023 חברי וחברות הפרלמנט במדינה הצביעו בעד נישואי להט"ב, ברוב של 55 חברי פרלמנט אל מול 33 מתנגדים. הדבר התרחש חודשיים לאחר הקמת ממשלה ליברלית חדשה במדינה וראש הממשלה, קאיה קאלאס, התחייבה כי החקיקה תיכנס לתוקפה ב-2024.
הכרה בנישואים חד מיניים שנערכו בחו"ל
מקרה של נישואים חד מיניים הוכרו לראשונה על ידי בית משפט בדצמבר 2016. לבני הזוג, שני גברים שנישאו במקור בשוודיה אך חיים באסטוניה, נישואיהם נרשמו רשמית בסוף ינואר 2017. בתחילה, בית משפט במחוז הרג'ו סירב לרשום את נישואיהם, אך בני הזוג ערערו על ההחלטה. בדצמבר קבע בית המשפט המחוזי בטאלין כי יש לרשום את נישואיהם במרשם האוכלוסין האסטוני.
ביוני 2018 קבע בית הדין האירופי לצדק כי מדינות החברות באיחוד האירופי (בהן אסטוניה) חייבות להעניק זכויות תושבות מלאות והכרה בחופש התנועה של זוגות חד-מיניים נשואים, כאשר לפחות אחד מבני הזוג הוא אזרח האיחוד האירופי.
הורות ואימוץ
הומוסקסואלים, לסביות וביסקסואלים רווקים רשאים לאמץ ילדים בעוד בני זוגם רשאים לטפחם. עם זאת, זוגות חד מיניים אינם רשאים לאמץ במשותף, בעוד החוק האסטוני קובע כי רק זוג נשוי רשאי לעשות זאת בעוד שנישואים חד מיניים המבוצעים באסטוניה אינם מוכרים בשטחי המדינה.
עם זאת, בשל חוק השותפות הרשומה, זוגות רשאים לאמץ ילדים חורגים. בפברואר 2017, התיר בית המשפט לעניינים מנהליים בטאלין לאישה לסבית לאמץ את ילדיה של בת זוגה, בעוד דווחו מקרים נוספים של זוגות חד מיניים אשר אימצו בהצלחה. ישנה הכרה עבור הפריה חוץ-גופית עבור לזוגות לסביות.
הגנה מפני אפליה
כתנאי חובה לקבלת חברותה לאיחוד האירופי, העבירה אסטוניה הנחיה של האיחוד האירופי לחוקים משלה האוסרים על אפליה על רקע נטייה מינית בתעסוקה החל מ-1 במאי 2004.
מאז 2006 חוק העונשין אוסר במפורש על הסתה פומבית לשנאה על רקע נטייה מינית.
חוק "היחס השווה" שנכנס לתוקף ב-1 בינואר 2009, אוסר על אפליה על רקע נטייה מינית בתחומים נוספים שאינם תעסוקה, כגון שירותי בריאות, ביטוח לאומי, חינוך ואספקת סחורות ושירותים. סעיף 2 לחוק קובע כדלקמן: "אפליה של אנשים על רקע דת או אמונות אחרות, גיל, מוגבלות או נטייה מינית אסורה".
זהות מגדרית
מאז יוני 2002, טרנסג'נדרים באסטוניה רשאים לשנות את מינם ושמם החוקיים בעוד אינם נדרשים לעבור ניתוח להתאמה מגדרית לצורך הכרה, עיקור או גירוש מבני זוגם.
סמל מלייה
סמל מלייה הוא סמלה הרשמי של העיר האוטונומית הספרדית מלייה.
זכויות להט"ב באסטוניה
שירות צבאי
הומואים, לסביות וביסקסואלים מוצהרים רשאים לשרת בכוחות ההגנה של אסטוניה.
סמל מלייה
הסמל מעוצב כמגן "ספרדי" שבו שדה כחול מוטען בשני סלים, אחד מעל השני. הסלים משובצים אדום וזהב ובכל אחד מהם שתי קבוצות של שבעה נחשים ירוקים. סביב המגן גבול עשוי מתשעה סמלי ממלכת לאון ותשעה סמלי ממלכת קסטיליה, לסירוגין. סמל ממלכת לאון הוא שדה לבן שבו אריה אדום זקוף וכתר לראשו. סמל ממלכת קסטיליה הוא שדה אדום שבו טירת זהב בעלת שלושה צריחים משוננים שחלונותיה ודלתה כחולים. הסמל יורש את עיצובו מסמלו של הדוכס אלונסו פרס דה גוסמן (Alonso Pérez de Guzmán; 1256–1309), שכבש את העיר מידי המורים. במגן תומכים שני עמודים לבנים שעליהם מגילה עם הכתובת הלטינית "Non Plus Ultra", דהיינו "אין עוד מעבר". עמודים אלו מייצגים את עמודי הרקולס והם מופיעים גם בסמל ספרד עם הכתובת "Plus Ultra". מעל המגן, כתר דוכס זהב וצריח זהב שבו עומד אביר בבגדים לבנים שמשליך חרב מידו. מעליו סרט עם המוטו "Praeferre Patriam Liberis Parentem Decet" שפירושו: "ראוי להעדיף את המדינה על פני המשפחה". חלק זה של המגן מסמל את הסיפור על הדוכס דה גוסמן, שעמד במצור בעיר טריפה (Tarifa). האויב המורי תפס את בנו ואיים להוציאו להורג אם העיר לא תיכנע. בתגובה, השליך הדוכס את פגיונו לאויב באומרו "אני מעדיף את מדינתי על פני משפחתי". תחת המגן דרקון ירוק, שעל פי האגדה הרג בתושבי העיר עד שהדוכס דה גוסמן הרג אותו.
הסמל משמש מ-11 במרץ 1913.
זכויות להט"ב באסטוניה
תנאי מחיה
אף על פי שאסטוניה נחשבת כמתקדמת בזכויות להט"ב בהשוואה למדינות בלטיות אחרות, אפליה ודעות קדומות נותרו נפוצות בחלקי החברה האסטונית לאחר התפרקות ברית המועצות הסובייטית. באמצע שנות ה-80 היה בר הומוסקסואלי לא רשמי בטאלין בעוד היה גם אזור שיוט אחד לפחות בטאלין וטרטו לתושבי להט"ב, אם כי מחוץ לשתי הערים הללו, סצנת קהילת הלהט"ב האסטונית הייתה בלתי נראית. הכנס הראשון שהוקדש למיעוטים מיניים התקיים בטאלין בשנת 1990 בעוד שבמקביל, נוסדה "האגודה הלסבית האסטונית". מצעדי גאווה אשר נערכו בטאלין בין השנים 2004–2007, משתתפיו הותקפו והוכו על ידי מפגינים הומופובים.
ביוני 2006, שגריר הולנד באסטוניה האנס גלאוביץ ביקש להעבירו לקונסוליה ההולנדית במונטריאול, קנדה, לאחר שהתעללות הומופובית וגזענית מתמשכת הושלכה נגד בן זוגו, רקדן אפרו-קובני, על ידי אזרחים אסטונים בטאלין. בהודעה שפורסמה על ידי השלטונות האסטוניים נכתב כי "הצטערו מאוד על התקריות".
לאחר פיגועים אלימים אשר התרחשו כלפי הומוסקסואלים בשנת 2007, לא התקיים מצעד גאווה בטאלין עד שנת 2017, אשר במהלכו, צעדו כ-1,800 איש. קיומו זכה לגיבוי שגרירויות זרות רבות בהן: ארצות הברית, הממלכה המאוחדת, צרפת, גרמניה, לטביה, ליטא ועוד. בין ה-6 ל-12 ביוני 2011, אסטוניה אירחה את מצעד הגאווה הבלטית לקידום תמיכה ומודעות רבה יותר לקהילות הלהט"ב במדינות הבלטיות (לטביה, אסטוניה וליטא). בין הדוברים המרכזיים באירוע היו ריהו ראווג'ה, סגן המזכיר הכללי למדיניות חברתית במשרד הרווחה, כריסטיאן ווסקה, המומחה הראשי במחלקת שוויון מגדרי במשרד, קארי קספר, מנהלת פרויקטים של קמפיין "המגוון מעשיר" מהמרכז לזכויות האדם האסטוני, האנה קאנלמי מאגודת הלהט"ב האסטונית, שגריר ארצות הברית באסטוניה מיכאל סי פולט, שגריר הממלכה המאוחדת פיטר קרטר והצלמת הבריטית קלייר ב. דמיון, שהציגה את תערוכת "גאים בזהותנו" במרכז סולאריס בטאלין ב-31 במרץ אשר כלל תצלומים של לסביות, הומואים, טרנסג'נדרים וביסקסואלים שצולמו באירועי גאווה שונים ברחבי אירופה, כולל תצלומים של חברי הקהילה האסטונית. טאלין אירחה את האירוע שוב בשנים 2014 ו-2017. בשל מגפת הקורונה באירופה, אגודת הלהט"ב האסטונית החליטה לבטל את קיום האירוע בשנת 2020 אשר תוכנן להתקיים ברחבי עיר הבירה.
בפברואר 2019 תבעה עמותת הלהט"ב "SevenBow" ממארגני פסטיבל הסרטים "Festheart" את מועצת העיר רקוורה על קיצוץ במימון שלה ב-80%. ועדת התרבות בעיר אישרה בתחילה את בקשות המימון של העמותה, אך מועצת העיר קיצצה את מימונה לחמישית בלבד מהסכום המבוקש. עורכי הדין טענו כי דעות הומופוביות הניעו את הקיצוץ במימון סרטי העמותה. במאי 2019, בית משפט לעניינים מנהליים קבע כי החלטת המועצה לקצץ במימון הפסטיבל אינה חוקית, והוסיף כי איננה בעלת הצדקה להענקת מימון נמוך יותר ל-"SevenBow".
פיאט 130
פיאט 130 (Fiat 130) היא מכונית מנהלים מפוארת גדולה מתוצרת קונצרן הרכב האיטלקי פיאט אשר יוצרה בין השנים 1969–1977. דגם הפיאט 130 נחשב ל"מכונית הדגל" של חברת פיאט. מגרסת הסדאן (4 דלתות) - יוצרו 15,093 יחידות, מגרסת הקופה (2 דלתות) יוצרו 4,294 יחידות.
יחסי דרום סודאן–יפן
יחסי דרום סודאן–יפן הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין הרפובליקה של דרום סודאן לבין יפן.
סקירה כללית
יפן הייתה בין המדינות שהכירו בדרום סודאן יום לאחר הקמתה, ב-9 ביולי 2011. יומיים לאחר מכן, ב-11 ביולי 2011 כוננה יפן יחסים דיפלומטיים רשמיים עם דרום סודאן. בחודש יוני 2020 העניקה יפן מענק כספי הומניטרי לדרום סודאן, המענק ניתן למדינה לאחר שהקימה בחודש פברואר באותה השנה ממשלת מעבר שסיימה מלחמת אזרחים ארוכת שנים במדינה.
Time Machine
Time Machine ("מכונת זמן") הוא אלבום האולפן החמישי של גיטריסט הרוק אינסטרומנטלי ג'ו סטריאני, שיצא לאור ב-26 באוקטובר 1993. האלבום הוא אלבום כפול, כאשר בחלקו הראשון הוא כולל הקלטות אולפן חדשות, ובחלקו השני הוא כולל הקלטות חיות משנים 1988-1992.
רשימת שירים
כל השירים נכתבו והולחנו בידי ג'ו סטריאני, אלא אם צוין אחרת.
סיטרואן CX
סיטרואן CX (בצרפתית: Citroën CX) היא מכונית סלון מהודרת מתוצרת יצרנית הרכב הצרפתית סיטרואן, חברת בת של קבוצת PSA אשר יוצרה בין השנים 1991–1974 בצרפת, ספרד ו-צ'ילה
משתנה מציין
בהסתברות, משתנה מציין, או משתנה אינדיקטור, הוא משתנה מקרי שמציין האם מאורע מסוים התרחש. כאשר המאורע התרחש, הערך שלו הוא \ 1, וכאשר המאורע לא התרחש ערכו \ 0.
כך, נקבל כי ההתפלגות של \ X, משתנה מציין למאורע \ A, היא. מכך נובע כי התוחלת של \ X היא.
דניאל פודנס
ספורטינג ליסבון
את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת ערך ב-29 בדצמבר 2014 בניצחון החוץ 0–2 על ויטוריה דה גימארייש במסגרת גביע הליגה הפורטוגלית. לאחר מכן, הוא הושאל למוריירנסה לעונה אחת. ב-17 בספטמבר 2016, הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בליגה בהפסד 2–0 לאשטוריל, בעוד שאת שער הבכורה שלו כבש בניצחון 1–2 על טונדלה.
משתנה מציין
שימוש
המשתנה המציין שימושי למשל כאשר מעוניינים לחשב תוחלת או שונות של משתנה מקרי שניתן לבטאו כסכום של משתנים מציינים. ואז ניתן להיעזר בליניאריות התוחלת ולהגיע לתוחלת משתנה זה, אם ידועה ההסתברות להתרחשות המאורעות שהמשתנים המציינים מייצגים.
דניאל פודנס
אולימפיאקוס
ב-9 ביולי 2018, פודנסה הצטרף לאולימפיאקוס בחוזה לחמש שנים. הוא כבש את שער הבכורה שלו במדי הקבוצה היוונית ב-30 באוגוסט בתיקו אחת נגד ברנלי במסגרת המשחק השני של שלב הפלייאוף של הליגה האירופית.
משתנה מציין
שימוש
חישוב תוחלת על ידי אינדיקטורים: חישוב שונות על ידי אינדיקטורים:
דניאל פודנס
אולימפיאקוס
ב-18 בספטמבר 2019, הוא סייע לקבוצתו לחזור מפיגור 0–2 לתיקו 2–2 נגד טוטנהאם במסגרת שלב הבתים של ליגת האלופות, כשכבש את השער הראשון לזכות היוונים לאחר פעולה אישית.
וולברהמפטון וונדררס
ב-30 בינואר, עבר פודנסה לשורות הקבוצה האנגלית וולברהמפטון וונדררס, לאחר שחתם עם הקבוצה חוזה למשך ארבע וחצי שנים.
משתנה מציין
תוחלת
התוחלת של כל אינדיקטור שווה לסיכוי שהוא יהיה שווה 1, כלומר:.
הוכחה:
נביט בפונקציית ההסתברות השולית של X המוגדרת כ P(X):
אז לפי הגדרת תוחלת:
שונות
השונות של כל אינדיקטור שווה לסיכוי שהוא יהיה שווה 1 כפול הסיכוי שהוא יהיה שווה אפס, כלומר:
שונות משותפת
השונות המשותפת של 2 אינדיקטורים שווה לסיכוי שכל אחד מהם יהיה שווה אחד, פחות מכפלת ההסתברויות שכל אינדיקטור שווה 1, כלומר:
דוגמה
להלן דוגמה לפתרון בעיה באמצעות משתנים מציינים. מוצגת הבעיה הבאה: פקיד רשלן צריך לשלוח \ n מכתבים ל- \ n יעדים. ברשותו של הפקיד \ n מעטפות ועליהן כתובים היעדים, כשכל מעטפה מתאימה ליעד אחד בדיוק. הפקיד מחלק את המכתבים למעטפות בצורה מקרית, כאשר ההתפלגות של המעטפה הנבחרת בכל שלב היא אחידה. יהא \ X מספר המעטפות שהגיעו ליעד. מה התוחלת של \ X?
פתרון
כאמור, נוח לפתור בעיה זאת באמצעות משתנים מציינים. נסמן \ X_i בתור המשתנה המציין המתאים למאורע שמכתב \ i הגיע ליעד. מאחר שההתפלגות אחידה, לכל מכתב ההסתברות שהוא הגיע ליעד היא \frac{1}{n}. נשים לב כי, לפיכך לפי ליניאריות התוחלת.
ג'אנקרלו אנטוניוני
אלסנדרו אלטובלי (באיטלקית: Giancarlo Antognoni; נולד ב-1 באפריל 1954) הוא כדורגלן עבר איטלקי ששיחק בעמדת הקשר ההתקפי.
אנטוניוני שיחק במירב הקריירה שלו במדי פיורנטינה. הוא נחשב לאחד מגדולי שחקני הקבוצה בכל הזמנים, ומחזיק בתואר שיאן ההופעות במדי הקבוצה בכל הזמנים. הוא ייצג את נבחרת איטליה 73 פעמים, כולל בשני טורנירי מונדיאל, וזכה עימה בתואר אלופת העולם במונדיאל 1982.
קריירת משחק
אנטוניוני החל את הקריירה בקבוצת אסטי מהליגה הרביעית באיטליה כשהיה בן 16 בלבד. המודל לחיקוי שלו היה ג'אני ריברה, קשרה הבינלאומי של מילאן. שנתיים אחר כך, החתים אותו המאמן נילס לידהולם בפיורנטינה, שם השתלב בהרכב כבר בעונתו הראשונה.
אנטוניוני ערך את הופעת הבכורה שלו ב-15 באוקטובר 1972, בניצחון החוץ 2-1 על הלאס ורונה, ועד מהרה התפתח להיות המנהיג של הקבוצה, שהתאפיינה אז במספר רב של שחקנים צעירים. ב-1975 הוביל את קבוצתו לזכייה בקופה איטליה, לאחר ניצחון 3-2 בגמר על מילאן. שנה אחר כך, בגיל 22 בלבד, כבר היה אנטוניוני לקפטן הקבוצה, תפקיד אותו מילא במשך 12 שנים עד שעזב את הקבוצה.
בעונת הייתה קרובה פיורנטינה לזכייה באליפות איטליה, אותה הפסידה במחזור האחרון בהפרש של נקודה אחת ליובנטוס. בשלביה המוקדמים של העונה, ב-22 בנובמבר 1981, נפצע אנטוניוני כשהתנגש בשוער קבוצת גנואה, וסבל משבר בגולגולת, שהציב את חייו בסכנה.