cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Ñ
היסטוריה
ñ = Alt+164
שירלי יוז
שירלי יוז (באנגלית: Winifred Shirley Hughes; 16 ביולי 1927 – 25 בפברואר 2022) הייתה מאיירת וסופרת אנגליה. יוז כתבה ואיירה מעל 50 ספרים ואיירה כמאתיים ספרים.
ביוגרפיה
יוז נולדה ב במחוז צ'שייר באנגליה ב-16 ביולי 1927. אביה היה הבעלים של רשת יוז - מותג חנויות כלבו מוזלות באנגליה. בילדותה הושפעה מאמנים כגון ארתור רקהאם והית רובינסון ונהגה ללכת לקולנוע ותיאטרון עם אמה. היא למדה בבית ספר לא דתי בוסט קירבי ובגיל 17 עזבה והחלה ללמוד רישום ועיצוב תלבושות בבית ספר לאמנות בליברפול. משם עברה ללמוד בעיר אוקספורד ב (ב של אוניברסיטת אוקספורד).
היא נישאה לארכיטקט ג'ון ווליאמי בשנת 1952 ולזוג נולדו שלושה ילדים ביניהם העיתונאי.
קריירה
באוקספורד עודדו את יוז לעבוד בפורמט של סיפורת מאוירת וליתוגרפיות. לאחר לימודיה ניסתה לעבוד כמעצבת במה בתיאטרון אך מהר מאוד החלה לעבוד כמאיירת. בהתחלה איירה ספרים של הסופרות ונואל סטריטפילד. הספר הראשון שכתבה ואיירה נקרא "היום של לוסי וטום" ("Lucy & Tom's Day") שהפך לסדרה. מאז כתבה ואיירה עשרות סיפורים כולל הספר שזכה בפרסים רבים בשם "דוגר" ב-1977, סדרת "אלפי" וסדרת "אולי ואני" 1993.
בשנת 2003 בליברפול ערכה לה תערוכה גדולה, לאחר מכן תערוכה זו עברה למוזיאון אשמוליאן לאמנות וארכאולוגיה באוקספורד.
לאורך הקריירה שלה היא גם איירה 200 ספרי ילדים שנמכרו באלפי עותקים. ב-2015, בגיל 84 כתבה ספר ראשון למבוגרים בשם "Hero on a Bicycle".
ספריה זכו בפרסים רבים כגון על שם המאיירת קייט גרינאווי לשנת 1977 ו-2003 עבור איור ספרי ילדים בריטיים, וב על שם הסופרת אלינור פרג'ן, לשנת 1984 עבור שירות מכובד לספרות ילדים.
בשנת 1999 הוענק לה עיטור במסדר האימפריה הבריטית בדרגת קצינה, ובשנת 2000 הוכתרה כחברת כבוד של החברה המלכותית לספרות. כמו כן זכתה בתוארי כבוד באוניברסיטת ליברפול ובאוניברסיטת ג'ון מורס בשנת 2004 וב בשנת 2012. היא הייתה פטרונית של הבריטי.
גרדוש
גרדוש (Gárdos) הוא שם משפחה מרכז-אירופי
מיצג
מיצג הוא מופע המשלב מדיה שונות מתחום אמנות הבמה, כגון תיאטרון ומחול, לבין תחומים באמנות החזותית כגון פיסול, קולנוע וכו'. המיצג התפתח במקביל לאמנות הפלסטית במחצית השנייה של המאה ה-20 וכחלק ממנה. פעמים רבות נתפש המיצג כביטוי של אוונגרד אמנותי המערב בין התחומים השונים ללא היררכיה.
על פי רוז-לי גולדברג, בספרה "אמנות המיצג: מן הפוטוריזם להווה", "מיצג היווה דרך לפנייה ישירה אל ציבור רחב, כמו גם לערעור וזעזוע של הקהל מתוך רצון להעלאת המודעות למושג האמנות ולקשר שלו אל תרבות. באופן פרדוקסלי ההתעניינות הציבורית במדיום, בייחוד בשנות השמונים, נעה בין תשוקה חלקית של הציבור לזכות בגישה אל עולם האמנות, להיות צופה בריטואלים שלה ובקהילה הייחודית שבה היא נוצרה, ולהיות מופתע מן הלא צפוי, מן הגישה האנטי-מסורתית של האמנים".
מקורות המיצג
תגובת הקהל הנזעם מן הזעזוע ומן האבסורד שבמופע הייתה על פי האנס ריכטר חלק אינטגרלי מהמופע. ריכטר תיאר את באל כ"עומד אין-נוע כסבונרולה קנאי ואדיש". מופעים אלו גם חשפו את הנטייה של האמנים בתחילת המאה ה-20, אל האמנות הפרימיטיבית ואל הטקס הדתי.
אמנות המיצג בישראל
אמנות המיצג בישראל התפתחה החל משנות השבעים בהשפעת האמנות האוונגרדית האירופית והאמריקאית. רוב האמנים אשר קיימו מיצגים עשו זאת במקביל לאמנות קונבנציונלית יותר.
חלק מן העבודות נשאו אופי של מחאה אמנותית וחברתית. צמד האמנים גבי ושרון (גבי קלזמר ושרון קרן) הסתובבו בטקס הענקת אות העוז והגבורה ב-24 באפריל 1973, כשהם חבושים וענודי מדליות. פעילויות אלה נשאו כאמור אופי פוליטי ומחאתי ברור. גבי קלזמר תיאר במאמר בכתב העת "סטודיו" את גישתם באותה עת: "לצייר על בד נראה לנו לחלוטין לא לעניין. חשנו שהפלטה שלנו היא העולם כולו. האפשרות הזו נראתה מרתקת יותר, מפתיעה יותר. לא עוד להיות לפות בשום אחיזה פורמליסטית. ולא לדעת מראש לאן תגיע."
במיצגים אחרים נכלל בנוסף לביטויו של פן חברתי, גם התייחסות אל מושגים בעולם האמנות ויש בהם מידת של רפלקסיביות כלפי שני העולמות. האמנית אפרת נתן בנתה "פסל ראש" (1973) אשר חסם את שדה הראייה שלה ואיתו הסתובבה ברחובות תל אביב. האמן מוטי מזרחי, אמן נכה המתנועע בעזרת קביים, צילם עצמו צועד בעבודה שנקראה "ויה דולורוזה" (1973), כשהוא נושא על גבו את צילום דיוקנו.
החל משנות ה-80, בהשפעה ברורה של האמנות האמריקאית, החלו לפעול אמנים אשר המיצג לא היה עבורם שלב יצירתי חולף אלה מוקד ביצירתם. ערעור מסוים של ההגמוניה המוזיאלית, אותו מאבחנת אריאלה אזולאי במאמרה "מקומה של האמנות" והיווצרותה של תרבות שוליים מסוימת בשדה האמנות, היה אחד מן הגורמים לכך. חלק מן האמנים חזרו בעשור זה מלימודי אמנות בארצות הברית ויצרו כאן במקביל להתפתחות תחומים תרבותיים אחרים (העיתונים המקומיים, למשל). אמנות המיצג בשנות השמונים גם הציגה שפע של חומרים, דימויים וריבוי מדיה, לעומת הפעולות המצומצמות ודלות החומרים של שנות השבעים. על רקע זה בולטת הקמתו של בית הספר לתיאטרון חזותי בירושלים על ידי הדס עפרת, שעושה שימוש במיצגים שלו בדימויים חזותיים, פיסול גוף ועיצוב אביזרי גוף, סאונד ומדיה.
קבוצת סמרטוט בהנהגתו של האמן חוני המעגל החלה להופיע בתחילת שנות השמונים במוזיאונים, בפסטיבלים ובחללים אלטרנטיביים, כשעל דגלה, דאדא, העתקת פיסות חיים ופיסול בקהל. נכון ל-2022 הקבוצה פעילה.
קבוצה מרכזית הייתה "מקלט 209", שקרויה על שם מספר המקלט הציבורי שבו יצרו בתל אביב. חברי הקבוצה היו דני זקהיים, תמר רבן וענת שן.
קבוצה אחרת היא קבוצת זיק. הופעתה הראשונה של הקבוצה הייתה בפסטיבל עכו בשנת 1985. באירוע זה, הוליכה הקבוצה את הצופים אל חוף הים ושם שרפה מודל גדול של זיקית באירוע טקסי ומורכב. בין חברי הקבוצה ניתן למנות את שרון קרן, יובל רימון, יגאל גרי, אלי אלישר ואחרים. בין השנים 2005–2011 פעלה קבוצה בשם "קבוצת איפה דנה". קבוצה אשר איחדה בין כמה דיסציפלינות: אמנות פלסטית, תיאטרון, אדריכלות ומוזיקה. ה"מניפסט" של הקבוצה הייתה : תנועה במרחב תוך התייחסות לאובייקט. פרויקטים נבחרים: "נטוע" (זוכה בפרס בפסטיבל עכו 2006), "הימה" 2007, "פצ'צונג - רוח פרצים" 2009.
ראו גם: אמנות ישראלית
בהירות אדינגטון
בהירות אדינגטון, הידועה גם בשם גבול אדינגטון, היא שיא הבהירות שגוף שמיימי כמו כוכב יכול להשיג בשיווי המשקל בין לחץ קרינה שהוא פולט החוצה וכח הכבידה של משקלו הדוחף פנימה. שיווי משקל זה נקרא שיווי משקל הידרוסטטי. כאשר כוכב עובר את בהירות אדינגטון הוא ייצר רוח שמש חזקה ביותר מהשכבות החיצוניות שלו ועלול להתפרק. כיוון שלרוב הכוכבים המסיביים בהירות פחותה בהרבה מבהירות אדינגטון הם מייצרים רוח שמש בתהליך הרבה פחות עוצמתי. ההסבר של בהירות אדינגטון נוצר כדי להסביר את הבהירויות העצומות בתהליכים כמו ספיחה של חור שחור וקוואזרים. על פי החישובים המעודכנים, גבול אדינגטון יבוא לידי ביטוי בכוכבים בעלי מסה של 150 מסות שמש ויותר כמו למשל הכוכב המסיבי ביותר שנצפה עד כה (2014), R136a1 שמסתו 265 מסות שמש.
התהליך קרוי על שמו של סר ארתור אדינגטון. תחילה לקח אדינגטון בחישוביו רק את תנועת האלקטרון בחשבו את גבול אדינגטון, מה שקרוי היום גבול אדינגטון קלאסי. חישובים מעודכנים בני ימינו לוקחים בחשבון גם תהליכי קרינה נוספים.
ניר שביב הראה שגבול אדינגטון אינו גבול עליון כפי שחשבו. דהיינו, גופים שונים יכולים להאיר בעצמת הארה גבוהה יותר ללא שהם יתפרקו כתוצאה מלחץ הקרינה. זאת מפני שגופים המאירים בעצמה גבוהה מפתחים אי-יציבויות המורידות את האטימות הממוצעת של החומר. בכך הסביר שביב כיצד יכול הכוכב אטא קארינה להאיר פי כחמישה יותר מאשר גבול אדינגטון, או כיצד נובות יכולות להאיר בעצמה גבוהה כל כך.
אייזיק ראבוי
אַייזיק רַאבּוֹי (נקרא גם יצחק, איסאק, אייזיק ראבאי; 1882 – 1944 בניו יורק) היה סופר יידיש. סופר שהיה שייך לקבוצת די יונגע.
ביוגרפיה
נולד ביער זאווליה ליד קמניץ-פודולסקי, וזמן קצר אחרי לידתו עברה המשפחה לרישקאן (Rîșcani) שבבסרביה. עד גיל 14 למד אצל מלמדים. השתלב בקבוצת משכילים והתחיל ללמוד רוסית בכוחות עצמו. ראבוי וחבריו ניהלו בעיירה ספרייה ופתחו בית ספר יהודי. ב-1904 היגר לארצות הברית והתיישב בניו יורק, שם עסק בייצור כובעים. הוא כתב הרבה אבל לא הצליח לפרסם, דבר שגרם לו דיכאון והוא תכנן להתאבד בשל כך. חבריו יואל אנטין ודוד פינסקי עודדו אותו וב-1906 פרסם לראשונה בעיתון "ווארהייט" את סיפורו הראשון. אחרי שפגש בדוד איגנטוב, מני לייב פרסם את סיפורו "די רויטע בלום" (הפרח האדום) במאסף "יוגענד", שהיה הביטאון הראשון של קבוצת המשוררים והסופרים די יונגע. רבוי השתייך לקבוצה זו במשך כמה עשרות שנים. ב- 1908 החליט להיות חוואי ולמד חקלאות בבית הספר לחקלאות של הברון הירש בוודביין. אחרי תום לימודיו עבד בחוות סוסים בדקוטה הצפונית. ב-1913 חזר לניו יורק ופתח חנות אך הוא נכשל בעסקיו וחזר לעבוד יצרן כובעים. הוא נפטר בלוס אנג'לס ב-1944.
יצירתו
ראבוי כותב על הטבע הפראי שבערבות המערב. הוא נחשב לסופר הרומנטי ביותר שבין סופרי יידיש, ג'ק לונדון ביידיש הוא פרסם שלושה רומנים המהווים, לדעתו של שמואל ניגר יצירה אחת העוסקת בסוסים, ערבות, יערות, שוורים, געגועים, צער ושמחה: הער גאלדענבארג, שפורסם ב-1916, א פאס פון ים (1918), דער יידישער קאובאי (1942). ב-1918 פרסם עוד רומן העוסק בחיים במערב: אין דער ווייטער וועסט. הוא כתב גם אוטוביוגרפיה מיין לעבן (1945-1947) שיצאה גם בתרגום עברי: פרקי חייו של סופר עברי (1969). בנוסף לרומנים פרסם גם כמה מחזות: אידישע מנהגים (1926), שטעכיק דראט (חוט תיל דוקר) שהוא עיבוד מומחז לספרו הער גאלדענבארג. ב-1933 כתב מחזה מיטן פנים צום שאפ (עם הפנים לסדנת היזע).
ניגר אומר שרבוי אינו מספר סיפורים גדול, הוא לא מפתח את דמויותיו מבחינה פסיכולוגית. כוחו הוא ברעננות הסגנונית. הוא לא כותב רומנים כי אם ליריקן מוסווה.. אולגין טוען בהקדמה שכתב לספר דער יידישער קאובאי שרבוי פרש מחבורת די יונגע משום שהיה קרוב יותר ברוחו לעם הפשוט, העמל בבתי החרושת ובסדנאות היזע. הוא לא כותב, כמו אנשי די יונגע ליושבי בתי הקפה ולאינטליגנציה. "דרכו, יותר מאשר בני קבוצת די יונגע עברה המסורת של ספרות חברתית לתקופה חדשה".
האיטים גרמנים
האיטים גרמנים הם תושבי האיטי ממוצא גרמני.
היסטוריה
היישוב הגרמני הקדום ביותר הידוע בהאיטי נקרא בומברדופוליס. ב, כאלף גרמנים הגיעו להאיטי והתיישבו בבומברדופוליס. הם עסקו בעיקר בחקלאות.
באמצה המאה ה-18, הגרמנים החלו להסדיר ולקיים יחסים מסחריים עם האיטי, ובעקבות כך, הגיעו עוד גרמנים להאיטי, ואף התחתנו עם משפחות בולטות שם וזה איפשר להם לעקוף את האיסור החוקתי נגד זרים שבבעלותם אדמות.
במאה ה-19, הרבה מהעסקים בהאיטי נשלטו על ידי מהגרים איטלקים וגרמנים.
בשנת 1910, 90% המסחר הבינלאומי של האיטי, נשלט על ידי הגרמנים שהתגוררו שם. אף על פי שהם מונים רק כ-200 איש, הם הפעילו כוח כלכלי לא פרופורציונלי.
בשנת 1940, במהלך מלחמת העולם השנייה, כאשר האיטי הכריזה מלחמה על גרמניה, שוב הוחרמו כל נכסי הגרמנים בהאיטי, אך בהמשך העבירו בהאיטי חוק להחזרתם לבעליהם החוקיים. בשנת 1942, נשלחו אסירי מלחמה גרמנים אלה לארצות הברית, על פי בקשה אמריקאית, כערובה לאסירים האמריקניים שהוחזקו בגרמניה, ורק בשנת 1946 הם הוחזרו להאיטי.
פבלו פורנאלס
פבלו פורנאלס מאיה (בספרדית: Pablo Fornals Malla; נולד ב-22 בפברואר 1996 בקאסטיון דה לה פלאנה שבספרד) הוא כדורגלן ספרדי, המשחק בעמדת הקשר ההתקפי בקבוצת וסטהאם יונייטד מהפרמייר ליג ובנבחרת ספרד.
סיקס פלאגס גרייט אדוונצ'ר
סיקס פלאגס גרייט אדוונצ'ר (אנגלית: Six Flags Great Adventure) הוא פארק שעשועים של רשת סיקס פלאגס בג'קסון, ניו ג'רזי, ארצות הברית, הנמצא בין ניו יורק לפילדלפיה. בצמוד לפארק נמצאים גם ווילד ספארי, הספארי המלאכותי הגדול ביותר מחוץ לאפריקה, והוריקן הרבור, פארק מים גדול. הפרק נפתח לראשונה בשנת 1974 על ידי המסעדן וורנר לרוי. חברת Six Flags לקחה בעלות על הפארק בשנת 1977. כיום, הפארק מכיל 11 אזורים, ארבעה מהם מיועדים לילדים קטנים (כולל הספארי).
ב-30 באוגוסט 2012, חברת Six Flags, בעלת הפארק, הודיעה כי סיקס פלאגס גרייט אדוונצ'ר יהפוך לפארק השעשועים הגדול בעולם לשנת 2013, כאשר שטח הפארק היה 160 דונם ושטח הספארי 350 דונם, ולאחר איחודם בשנת 2013 שטחם הפך ל-510 דונם, והם מתפקדים כעת כפארק אחד.
עידן וורנר לרוי
בשנת 1972, המסעדן וורנר לרוי (Warner LeRoy) פיתח תוכנית קונספט למתחם הבידור גרייט אדוונצ'ר, והציע שבעה אזורים שייבנו במתחם: פארק שעשועים, פארק ספארי, פארק מופעים, היער הקסום, מתחם ספורט, אזור קניות, ואזור מחנאות עם חוף. הצעתו כללה גם תוכניות לבתי מלון, שיהיו קשורים לפארק וניתן יהיה לנוע בניהם בסירות, באוטובוסים וברכבות.
לרוי שתף פעולה עם תעשיות הארדוויק, שבנו בעבר פארקי ספארי בקנדה ובאירופה. יחד, הם בנו את הפארק בשלבים על פני תקופה של 5 שנים. ב-30 ביוני 1974 נערכה פתיחה למוזמנים בלבד שבה השתתפו 4,500 אורחים. ב-1 ביולי נפתח הפארק לקהל הרחב. בעת הפתיחה רק היער הקסום והספארי פעלו, ולמרות התוכנית, 5 המתחמים המתוכננים מעולם לא נבנו, אך אלמנטים מחמשת האזורים שולבו ביער הקסום.
עידן טיים וורנר (1990–1997)
בשנת 1990, טיים וורנר רכש נתח של 19.5% בסיקס פלאגס, ובסוף 1991 הוא רכש 30.5% נוספים שהעניקו לו החזקה ב-50% מהתאגיד. טיים וורנר ניצל את ההזדמנות כדי לפרסם ולקדם את הסרטים שלו דרך הפארק. הוא רכש את 50% הנותרים בשנת 1993, ולאחר מכן מכר 51% מהחברה לונצ'רס בוסטון ב-1995, אך בפועל, טיים וורנר המשיך לנהל את הפארקים עד 1997.
1998–2005
חברת פרמייר רכשו את סיקס פלאגס מטיים וורנר וונצ'רס בוסטון ב-1 באפריל 1998. בשנה הבאה, ההנהלה החדשה הוסיפה עשרות רכבות שטוחות לפארק.
לא נעשו שינויים בפארק בשנת 2000, אלא בכל רחבי השטח - נבנה מגרש חניה נפרד ופרק מים בשם "הוריקן הארבור" נבנה ונפתח בסוף מאי. הוריקן הארבור גודר בנפרד ונגבו דמי כניסה לחוד מפארק השעשועים. הפרק מורכב מעשרות מגלשות מים, אזור משחקי פעוטות ובריכת גלים.
בשנת 2001, לפארק נוספה עוד רכבת ההרים בשם ניטרו, רכבת הרים שדורגה אז כמהירה ביותר בניו ג'רזי והגבוהה ביותר בחוף המזרחי של ארצות הברית. בשנת 2005, נוספה רכבת ההרים קינגדה קה, שהיא הגבוהה ביותר בעולם, נכון לשנת 2010, והשנייה במהירותה, מאז פתיחתה של פורמולה רוסה בנובמבר 2010.
עידן שפירא (2006–2010)
בסוף שנת 2005, קבוצת פרמייר הודחה ומארק שפירא מונה כמנכ"ל. רכבת ההרים מדוזה שופצה וחזרה בשנת 2009 כ"Bizarro", גלגול חדש של אותה הרכבת. כל הרכבת, התחנה, ואלמנטים הסמוכים לה השתנו ונצבעו מחדש. רצועות הקומיקס "Bizarro" הונחה לאורך קו התור, ואפקטים מיוחדים כמו מתזי מים, להביור ופסקול במהלך הנסיעה נוספו למתקן. השיפוץ החזיר את ההמונים לרכבת שהתחילה לאבד את הקסם והפופולריות המקורית שלה.
עידן אנדרסון (2010 עד היום)
בחודש אפריל 2010, החלו שמועות כי מכונת הצרחות האמריקנית תוסר בסוף העונה. עד אמצע יוני, השמועות היו שהרכבת תוסר ב-1 ביולי. תאריך זה התקרב, אך ב-5 ביולי 2010, Six Flags אישרה באמצעות פייסבוק, את השמועות של הסרת הרכבת ב-18 ביולי 2010.
המתקן נסגר בשעה מאוחרת באותו תאריך ונהרס מיד לאחר מכן כדי לפנות מקום ל"אטרקציה המרכזית החדשה בשנת 2011." ב-16 בספטמבר 2010 הנהלת הפארק הודיעה כי "גרין לנתרן", רכבת הרים שהנוסעים בה עומדים לאורך הנסיעה תצורף לפארק במקום הרכבת שנסגרה.
הרחוב הראשי
הרחוב ראשי משמש כשער הכניסה לסיקס פלאגס גרייט אדוונצ'ר. הוא בנוי כעיר אמריקנית קדומה, אי שם בסביבות המאה ה-18. בחזית מזרקת גדולה, מקום מפגש פופולרי. בסביבות ההאלווין נצבעת המזרקה בצבע אדום לכבוד פסטיבל ההפחדות המסורתי שנערך כל סתיו.
היער הקסום
היער הקסום משמש כאם הדרך של הפארק, והיה במקור חלק מהכניסה. האזור נועד לגרום למבקרים בו להרגיש כמו ילדים, והעיצוב הדמיוני עם הצבעים הבהירים נותנים למבקר הרגשה קסומה. בית הקפה, המעוצב כמו קערת גלידה ענקית, בנוי יחד עם קרוסלה צבעונית וקרוסלת ספלי תה. בשיפוץ ב-2012 צידו המזרחי של האזור נשאר כיער הקסום ואילו הצד המערבי נהפך לסמטת ההרפתקאות.
אטרקציות:
נמל ההרפתקאות
נמל ההרפתקאות נפתח ב-2011. הוא מורכב מחלקים ישנים של הפארק שחוברו יחדיו לאזור חדש.
אטרקציות:
ספארי ילדים
ספארי ילדים נוסף בשנת 2011, ורוב המתקנים נלקחו מאזורים ישנים.
אטרקציות:
נמל הלוני טונס
אזור זה מיועד לילדים בגן ומבוסס על דמויות הלוני טונס. נפתח בשנת 1999.
אטרקציות:
עיר הסרטים
מתחם זה מאחד את האזורים "פסטיבל הכיף" ו-"עיר האקשן" אשר היו מופרדים בעבר למקשה אחת. הוא מעוצב כמגרש חניה בהוליווד, עם בניינים בסגנון הוליוודי, חנויות, דוכנים, ועוד אטרקציות. רוב האטרקציות היו קשורות בעבר לקומיקס (כמו באטמן ורובין וליגת הצדק), אך במשך השנים האטרקציות הוסרו, ונשארו באזור 2 רכבות הרים בלבד. רכבת ההרים ניטרו נכללה בשטח עיר הסרטים עד שנת 2011, כאשר הפכה לחלק מאזור נמל הרפתקאות.
אטרקציות:
שפת האגם
אטרקציות:
אזור ההרפתקאות
המקום נקרא בעבר "המיטב של המערב", והוא אזור מאוד ציורי. זהו ביתם של רבים מהמבנים המפורסמים של הפארק כמו המבצר, Wagon Conestoga, ומסעדת Best of the West שהיא בין הפופולריות בפארק.
אטרקציות:
הפארק הלאומי של באגס באני
הפארק הלאומי של באגס באני נפתח בשנת 2006, יחד עם רכבת ההרים אל טורו. הוא מכיל בעיקר מתקנים לילדים קטנים, ומעוצב כאזור כפרי על שפת האגם.
אטרקציות:
פלאזה דה-לה קרנבל
לחלק זה של הפרק יש השפעות ספרדיות כבדות, כולל המוזיקה, האורות, ומבנים שונים (דוגמת התחנה של רכבת ההרים אל טורו). האזור כולו מאוד חגיגי ומלא בצבעים מרהיבים ובניינים עם גגות רעפים בסגנון ספרדי.
ממלכת הזהב
ממלכת הזהב נפתחה בשנת 2005 עם פתיחת רכבת ההרים קינגדה קה במקום אזור שנקרא ארץ באגס באני. חלק זה של פרק מכיל מקדשי אבן, צמחייה רבה (למשל במבוק) ועוד.
אטרקציות:
הטיילת
מרכז הפארק, עם הרבה משחקי קרנבל, דוכנים, מסעדות ומזנונים.
אטרקציות:
My 21st Century Blues
My 21st Century Blues (בעברית: בלוז המאה ה-21 שלי) הוא האלבום הבכורה של הזמרת-יוצרת הבריטית ריי. האלבום יצא לאור ב-3 בפברואר 2023, על ידי חברת התקליטים Human Re Sources.
האלבום מייצג נושאים שונים באופן מילולי כולל המאבקים של ריי עצמה בהתמכרויות, חוסר ביטחון, דיסמורפיה בגוף והתעללות מינית.
הכרזה והוצאה
בספטמבר 2022, ריי הופיעה בתחנת הרדיו "BBC Radio 1", בתוכנית לייב לאונג' וביצעה את השיר "Black Mascara" וקאבר לשיר "Running Up That Hill" של קייט בוש. ב-13 באוקטובר 2022, הכריזה ריי על הפרויקט ברשתות החברתיות שלה יחד עם יציאתם של הסינגלים "Escapism" ו-"The Thrill Is Gone". לאחר ההוצאה הכפולה, ריי ביצעה את שני השירים בתוכנית "Later... with Jools Holland".
סינגלים
ב-30 ביוני 2022, הוציאה ריי את הסינגל המוביל "Hard Out Here", שיצא לראשונה בהוצאה העצמאית לאחר פרידתה מחברת התקליטים פולידור רקורדס. הסינגל השני, "Black Mascara", יצא לאור ב-24 באוגוסט 2022 לאחר שבסוף הקליפ של "Hard Out Here", ניתנה השמעה לשיר. הסינגל הכפול שמכיל את, "Escapism" ביחד עם 070 שייק ו-"The Thrill Is Gone" יצא לאור ב-12 באוקטובר 2022.
סיבוב הופעות
על מנת לקדם את האלבום, ריי יצאה למיני סיבוב הופעות באוקטובר ובנובמבר 2022 הנקרא "The Story So Far", שהיה מיני סיבוב ההופעות הראשון שלה באירופה ובצפון אמריקה. הסיבוב כלל תפאורה אקוסטית ואינטימית עם קהל יושב וריי דנה על הקריירה שלה בין הופעות שלה ועל הדיסקוגרפיה שלה בסדר כרונולוגי. ב-13 בנובמבר הכריזה ריי על צאת סיבוב הופעות הראשון שלה שנקרא "My 21st Century Blues tour", שיחל ב-25 בפברואר 2023.
אביבה אהובתי
אביבה אהובתי הוא סרט קולנוע ישראלי בבימויו של שמי זרחין, שיצא לאקרנים בשנת 2006. הסרט עוסק בחייה ובמשפחתה של טבחית בבית מלון בטבריה, החולמת להיות סופרת אך אינה מעזה לפרסם את סיפוריה. בסרט צפו כ-300 אלף צופים בבתי הקולנוע.
הסרט זכה ב-6 פרסי אופיר, בהם: בפרס השחקנית הטובה ביותר לאסי לוי ובקטגוריית הסרט הטוב ביותר (שחלק את הפרס יחד עם הסרט "אדמה משוגעת"). הסרט זכה גם בשני "פרסי וולג'ין", ב"פרס פסטיבל שיקגו" וב"פרס פסטיבל שנגחאי".
תקציר העלילה
במצבה הכספי הקשה, עודד זר מציע לה עסקה שהיא לא ממש מבינה את השפעותיה על חייה. אך במקביל גם בעל המסעדה במלון, מציע לה לשוב לעבודתה כטבחית. אחותה אניטה מתערבת בחייה, עד לרגע שאביבה עדה במקרה לקשר הנרקם בין אחותה למוני, והדבר פוגע בה עמוקות. כל האנשים סביבה דואגים לה, משום שהשאירה את יצירותיה אצל הסופר, העומד לצאת לחו"ל. אביבה חייבת לקבל החלטות מה עדיף לה, הכסף או היצירה האמנותית.
הפקה
חלק ניכר מעלילת הסרט צולם בטבריה, שנופיה נראים היטב בסרט. הקרנת הבכורה של הסרט תוכננה להיערך בטבריה, ואכן התקיימה בה, אך כיוון שבמועד שתוכנן לכך הייתה טבריה נתונה לאיום רקטות במלחמת לבנון השנייה, נערכה ההקרנה במקלט סמוך לבית ילדותו של זרחין. מבקר הקולנוע יאיר רוה העיר על כך: "האין זה מושלם, על פי שפתו הקולנועית-האירונית של הסרט, שבכורתו הטבריינית של הסרט, הרגע החגיגי והנוצץ ביותר שלו, התקיימה במקלט, מתחת לפני האדמה? זה כמובן טרגי, אבל פתאום, בעת כתיבת שורות אלה, זה נראה כמו סיום פיוטי, מהסוג המריר-מתוק שבטח אביבה בעצמה הייתה כותבת."
פרסים
פרסי וולג'ין בקטגוריות השחקנית (אסי לוי) והתסריט (שמי זרחין) בפסטיבל הקולנוע ירושלים. הסרט היה מועמד ב-13 קטגוריו בפרסי אופיר לשנת 2006, וזכה ב-6, כולל פרס הסרט הטוב ביותר לאותה שנה, אשר חלק יחד עם הסרט "אדמה משוגעת" ו-5 פרסים נוספים, בהם פרס הבמאי והתסריט לשמי זרחין, פרס השחקנית הראשית הטובה ביותר לאסי לוי ופרס שחקנית המשנה הטובה ביותר לרותם אבוהב. באותה שנה זכה הסרט בשני פסטיבלים בינלאומיים חשובים בפרס התסריט המצטיין: פסטיבל הסרטים הבינלאומי ה-42 בשיקגו ופסטיבל הסרטים הבינלאומי ה-10 בשאנגחאי.
הזיקה בין הבמאי לסרטו
התסריטאי והבמאי של הסרט, שמי זרחין, הוא, בדומה לסופר עודד זר שבסרט, בן טבריה המתגורר בתל אביב. מבקר הקולנוע שמוליק דובדבני לומד מכך שזר הוא בן דמותו של זרחין עצמו, ומחזק השערה זאת בשם "זר", שהוא תחילת השם "זרחין". הוא מוסיף ומציין: "באופן זה הופך 'אביבה' למעין דיאלוג מתוחכם שבין התסריטאי-במאי והגיבורה שלו, שבין כל תסריטאי לבין כל גיבור/ה – הוא מעניק להם "חיים", אבל הוא זה שגם חי, לפחות באופן מטפורי, בזכותם".
בהקרנת הבכורה של הסרט, שנערכה בטבריה, הציגה המחנכת של זרחין זיקה בינו ובין דמות אחרת בסרט: "שמי הוא כמו פלובר שכתב את מאדאם בובארי ובסיום אמר 'מאדאם בובארי זה אני'. הוא היה אביבה".
אביבה
אביבה היא הדמות הראשית בסרט, שאף קרוי על שמה. מבקר הקולנוע מאיר שניצר עמד על מאפיין של דמותה:
מבקר הקולנוע יאיר רוה מציג אף הוא דואליות זו בחייה של אביבה, בתארו אותו כמי "שמנסה לכדרר בין ניהול המשברים של חיי המשפחה שלה ובין חלומה להיות סופרת". רוה מוסיף ומתאר את אביבה:
פסקול הסרט
את המוזיקה המקורית לסרט כתב יונתן בר גיורא, שהלחין גם את סרטו הקודם של שמי זרחין: "הכוכבים של שלומי". ביצעו אותה יענקל'ה סגל, - עוד, ניצן-חן רזאל - כינור, אורן פריד - כלי הקשה, אבי בן דב - גיטרות, יונתן בר גיורא פסנתר וקלידים ובמאי הסרט זרחין - קאנון סינטי וקולות בשיר הנושא. את שיר הנושא של הסרט, "האביב שלי יגיע" (מילים - שמי זרחין, לחן - יונתן בר גיורא), מבצעת מירי מסיקה. פעם אחת בגרסה מהורהרת במהלך הסרט, ופעם שנייה על כותרות הסיום בגרסה המלאה. עוד משתתפת הזמרת לימור עובד, שתרמה את קולה לשלוש ווקאליזות ללא מילים המשולבות בפסקול. עם צאת הסרט לאקרנים בקיץ 2006 יצא שיר הנושא לרדיו במיקס שונה מגרסת הסרט, ועם תוספת של נגנים (דודו טסה בגיטרות, אשר פדי בתופים אורי זך בקלידים ויניב טייכמן בעוד וסאז). במרץ 2020 יצא בחברת הליקון (חברה) אלבום פסקול הסרט, המכיל לצד קטעים ששולבו בפסקול המקורי גם רמיקסים וטראקים שמעולם לא יצאו לפני כן.
עיבוד תיאטרוני
בשנת 2023 עלתה ההצגה המבוססת על הסרט בתיאטרון הבימה בשיתוף עם תיאטרון באר שבע את העיבוד כתב ארז דריגס, וביים משה קפטן הצגת הבכורה עלתה ב-30 באפריל 2023
קישורים חיצוניים
ביקורות
טרי ניל
ויליאם ג'ון טרנס "טרי" ניל (אנגלית: William John Terence "Terry" Neill; 8 במאי 1942 – 28 ביולי 2022) היה שחקן ומאמן כדורגל צפון אירי.
קריירת משחק
ניל נולד בבלפסט. החל את קריירת המשחק שלו בקבוצת באנגור, ובדצמבר 1959 עבר לשחק בארסנל. בעונתו הראשונה הוא שיחק בקבוצת הנוער של המועדון, ושיחק לראשונה בסגל הבוגר נגד שפילד ונסדיי ב-23 בדצמבר 1960, כשהיה בן 18. בתחילת שנות ה-60 הוא לא היה שחקן הרכב קבוע בארסנל, ובכל עונה במחצית הראשונה של העשור הוא השתתף בעשרה עד עשרים משחקים אם כי באחד המשחקים הוא ענד את סרט הקפטן למרות שהיה בן 19 בלבד.
ניל שיחק בעמדת הבלם או בעמדת הקיצוני, וביסס את מעמדו בהרכב בעונת 1964/1965 עם 29 משחקי ליגה, וכאחד מהשחקנים הצעירים בקבוצה של בילי רייט, ששמר על מעמדו גם כאשר ברטי מיי החל לאמן את ארסנל ב-1966. ניל הפך לשחקן הרכב ראשון באמצע שנות ה-60, ובמשך שלוש עונות ברציפות הוא שיחק ביותר מ-40 משחקים לעונה, וכן בהפסד של ארסנל ללידס יונייטד בגמר גביע הפוטבול ליג.
בתקופה זו ניל היה גם שחקן הרכב קבוע בנבחרת צפון אירלנד, וערך את הופעת הבכורה שלו כבלם ב-1961. הוא התמנה לתפקיד הקפטן של נבחרתו ב-1968, אך התקף של צהבת הגביל את הופעותיו עבור מועדונו ונבחרתו בעונת 1968/1969, והוא החמיץ את ההפסד של ארסנל לסווינדון טאון בגמר גביע הפוטבול ליג. ניל לא הצליח לחזור למעמד של שחקן הרכב קבוע, ובעונת 1969/1970 הוא שיחק רק ב-25 משחקים, ונראה היה שהוא כבר לא עונה על הדרישות של ארסנל. בסך הכל הוא שיחק ב-275 משחקים במדי ארסנל, והבקיע בהם 10 שערים.
קריירת אימון
ניל חתם בהאל סיטי כמאמן-שחקן ביולי 1970, למרות שהיה רק בן 28, והוא היה לאחד המאמנים הצעירים ביותר בהיסטוריה של המשחק; לאחר מכן הוא הפך למאמן-שחקן גם בצפון אירלנד. ניל פרש ממשחק פעיל ב-1973, כאשר הוא משתתף ב-59 משחקים של נבחרתו ושובר את שיאו של דני בלנצ'פלאואר כשיאן ההופעות של הנבחרת, כאשר שיאו של ניל נשבר על ידי פט ג'נינגס מספר שנים לאחר מכן.
ניל עזב את האל סיטי ב-1974, והחליף את ביל ניקולסון בתפקיד המאמן של טוטנהאם הוטספר, היריבה הגדולה ביותר של ארסנל. הוא אימן את טוטנהאם במשך שתי עונות שבמהלכן המועדון כמעט ירד ליגה. ניל אימן גם את נבחרת צפון אירלנד במשרה חלקית בין 1971 ל-1975, במקביל לעבודתו בהאל ובטוטנהאם.
למרות חוסר הצלחתו בטוטנהאם הוא הובא על ידי הנהלת ארסנל כמחליפו של ברטי מיי ב-9 ביולי 1976, והפך למאמן הצעיר ביותר בהיסטוריה של ארסנל. המועדון זכה לתקופה קצרה של פריחה בסיועם של השחקנים החדשים מלקולם מקדונלד ופט ג'נינגס ושחקני הרכב מוכשרים כגון ליאם בריידי ופרנק סטייפלטון, והעפיל שלוש פעמים ברציפות לגמר גביע ה-FA (1978 - הפסד, 1979 - ניצחון, 1980 - הפסד); כמו כן, המועדון העפיל ב-1980 לגמר גביע המחזיקות, אך הפסיד בו בדו-קרב פנדלים לוולנסיה.
ההצלחה של ארסנל בטורנירי הגביע לא השתקפה בליגה, ומצבו של המועדון החמיר בעקבות עזיבתם של הכוכבים בריידי וסטייפלטון ופציעתו של מקדונלד. ניל לא הסתדר עם חלק משחקניו, והתקשה לשלוט בהרגלי שתיית המשקאות החריפים של חלק מהשחקנים. הפסד ביתי בגביע הליגה לוולסול ב-29 בנובמבר 1983 היה "הקש ששבר את גב הגמל", והוא פוטר מארסנל ב-16 בדצמבר.
נפטר ב-28 ביולי 2022.
ג'בל א-דוחן
ג'בל א־דוחן (בערבית: جبل الدخان; בתרגום לעברית: הר העשן) הוא הפסגה הגבוהה ביותר במדינת האיים בחריין.
שרית שני חי
שרית שני חי (נולדה ב-30 בינואר 1964) היא מעצבת, אמנית ומרצה ישראלית, מחלוצות תחום העיצוב לילדים בארץ ובעולם. בשנת 2021, זכתה בפרס "סטודיו השנה בעיצוב פנים" בתחרות הבינלאומית של המגזין דיזן אנגליה.
ביוגרפיה
שני חי היא ילידת תל אביב, בוגרת תיכון עירוני ד' בתל אביב. אחיה הוא האמן הישראלי גיל מרקו שני.
ג'בל א-דוחן
גובה ההר הוא 134 מטר מעל פני הים. הוא מכונה "הר העשן" בשל האובך הרב המקיף אותו לעיתים קרובות.
שרית שני חי
ביוגרפיה
שני חי היא בוגרת המדרשה לאמנות, למדה תקשורת חזותית בבית הספר לעיצוב פרסונס שבניו יורק. לשני חי תואר ראשון (בהצטיינות) באמנות שימושית ואמנות מסחרית מהאמריקן קולג' שבלונדון, ותואר שני (DIP.G.P) בתיאוריה של אמנות מודרנית (בהצטיינות) מצ'לסי קולג' לאמנות ועיצוב בלונדון.
בשנת 2020 ראתה מהדורה דו לשונית של ספרה ״מרחבי ילדות“ (הוצאת זמורה ביתן), המלווה בטקסט מחקרי של אוצרת האמנות טלי תמיר, והוא מציג את משנתה העיצובית ויצירותיה.
פעילותה
ב-1995 הקימה את הסטודיו לעיצוב "שרית שני חי" שהתמחה בראשית דרכו בתכנון חדרי ורהיטי ילדים. לאחר מכן, החלה לפתח את תפיסתה העיצובית הדוגלת בשימת הילד במרכז, מתוך אמונה בהשפעה המכרעת של הסביבה הפיזית על התפתחותו. שרית שני שיכללה את תחום עיצוב מרחבים פדגוגיים לילדים, כגון גני ילדים ובתי ספר שנועדו לקידום הלמידה, תוך פיתוח תפיסת עולם ייחודית המחברת בין עיצוב לפדגוגיה, עליה היא מרצה ברחבי העולם. במסגרת זו, עיצבה שני חי עשרות פרויקטים ציבוריים נרחבים בשטח ובהיקף, בשיתוף פעולה עם ארגונים ומוסדות בריאות, חינוך ומועצות מקומיות, כגון, פרויקט כיתות א' בבית הספר ביישוב טמרה שבגליל המערבי, במטרה להתאימן לצרכים העדכניים של התלמידים, או עיצוב בית הספר המכיל, "ביכורים", פרויקט הדגל של עיריית תל אביב המבוסס על עיצוב מכיל לסביבת למידה הרמונית, עבור התלמידים, כאשר לכעשרים וחמישה אחוזים מהם מוגבלויות פיזיות או שהינם ילדים על הספקטרום האוטיסטי.
במקביל, שני חי התמקצעה בעיצוב מרחבים לילדים בבתי חולים שנועדו לתמוך ברווחה הרגשית של הילד, כגון, המשחקייה במחלקה ההמטו־אונקולוגית בבית חולים דנה לילדים במרכז הרפואי תל אביב ע"ש סוראסקי (איכילוב), המרחב לנערים ונערות בבית חולים למתמודדים עם מחלות נפש באברבנאל, ומרחבים תרפויטיים בבתי החולים שיבא-תל השומר ואסף הרופא, שנועדו לתווך תהליכים ניתוחיים לילדים ולרכך את המפגש הטראומטי עם בית החולים . בתחום המלונאות, שני חי הובילה פרויקטים עיצוביים ייעודיים לאירוח ילדים מתוך ההבנה שהם לקוחות ראויים שיש להתחשב בהם.
השפעה בין-לאומית
עבודותיה של שני חי הוצגו ברחבי העולם ולהם השפעה נרחבת כלל עולמית על תפיסת המרחבים העיצוביים לילדים. עיצוביה זיכו אותה בפרסים בינלאומיים יוקרתיים כגון: "סטודיו השנה בעיצוב פנים" בתחרות הבינלאומית של המגזין דיזן (2021), הסטודיו נבחר מתוך למעלה מ־4,700 משתתפים שפעילים בתחום למעלה מעשור ב־87 מדינות. פרס בתחרות בינלאומית מטעם המגזין "פריים" (2020) בקטגוריית עיצוב חברתי, שהוענק לה על עיצוב בית הספר המכיל הראשון מסוגו בישראל. פרס סילבר איי דיזיין (2013, 2018), פרס עיצוב המוצר האירופי (2018).
חיים אישיים
שרית שני חי נשואה לאיש העסקים, דויד חי, ולהם בת ובן. היא חיה ויוצרת בתל אביב.
ג'בל א-דוחן
ההר ממוקם במחוז הדרום, כשישה קילומטרים מחופי המפרץ הפרסי וכ־18 קילומטרים דרומית למנאמה, בירת המדינה.
מאורעות ב' בנובמבר תרפ"ב
מאורעות ב' בנובמבר תרפ"ב התרחשו ב-2 בנובמבר 1921, וכללו אלימות של ערביי ארץ ישראל כלפי יהודים בירושלים במחאה על הצהרת בלפור שניתנה 4 שנים לפני כן. במאורעות נהרגו חמישה יהודים וערבי אחד. המאורעות נחשבים למבחן ראשון מוצלח של ההגנה. בשל משכו הקצר של האירוע, הוא לא זכה לתהודה רבה.
רקע
המועד השנתי של הצהרת בלפור ב-2 בנובמבר, היה למועד מחאה שנתית של התנועה הלאומית הפלסטינית. מספר ימים לפני השני בנובמבר 1921 הובאו כרוזים ממצרים שקראו לקיים יום אבל על הצהרת בלפור. בעקבות זאת, מושלי המחוזות הזהירו את מנהיגי הערבים ברחבי ארץ ישראל שלא יאפשרו קיום הפגנות מכל סוג ב-2 בנובמבר ודרשו מהם לקיים שגרת חיים רגילה. השלטונות קראו ליהודים להמשיך בשגרת חייהם כרגיל והבהירו שיום כל הקדושים חל בשני בנובמבר ועל כן גם אם יורדו דגלים במוסדות קתוליים לחצי התורן אין לזה כל קשר להצהרת בלפור.
המאורעות
למרות אזהרות השלטונות, בירושלים לא נפתחו חנויות הערבים בבוקר של השני בנובמבר, ובמקום זאת התאספו ערבים רבים בעיר העתיקה בירושלים עם מקלות בידיהם וקראו קריאות נגד היהודים. יהודים רבים הוכו במקלות וחלק מהם נדקרו.
נעשו שני ניסיונות של המון ערבי לפרוץ אל הרובע היהודי, אך בכניסה לרובע היהודי עמדו יהודים שמנעו מהפורעים הערבים להיכנס לרחוב היהודים ובין היהודים לערבים היו חילופי יריות. הפורעים פרצו לבית יהודי של דוד ישעיהו כהן דרעי פגעו בדייריו ובזזו אותו. הם לא הצליחו להיכנס לחצר נוספת בגלל שתושבי החצר הערבית מנעו זאת מהם. בהר הבית התאספו ערבים וקראו "נדבח אל יהוד". היהודים שהתגוררו ברחוב חברון נמלטו לרובע היהודי ושוכנו באופן זמני בכיתות של תלמוד תורה עץ חיים בחצר חורבת רבי יהודה החסיד. בסביבות השעה 2:30 אחר הצהריים הוכנס הצבא הבריטי לעיר העתיקה והמהומות שכחו.
הנפגעים
חמישה יהודים וערבי אחד נהרגו. שמונה יהודים וארבעה ערבים נפצעו קשה. ההרוגים היו:
הפצועים כללו את:
בעקבות המאורעות
הפרעות הביאו לחרדה רבה בקרב היהודים בעיר העתיקה ורבים הלכו לעיר החדשה עד יעבור זעם. הסוחרים היהודים סירבו לפתוח למחרת את חנויותיהם והלכו להפגין בפני מושל העיר על אוזלת היד של השלטונות. משלחת של הסוחרים נפגשה עם הנציב העליון שהבטיח להם שיאחזו בכל האמצעים למנוע פגיעות נוספות בידי הערבים. ביום חמישי, 3 בנובמבר, בערב, בקשו בוועד הקהילה להביא את ארבעת ההרוגים לקבורה, אולם המון יהודי מנע זאת ודרש לקיים להרוגים הלוויה גדולה במהלך שעות היום. ההלוויה התקיימה ביום שישי בצהריים בנוכחות אלפים. את ההרוגים הספידו הרב אברהם יצחק הכהן קוק והרב יעקב מאיר.
משפטים
כ-40 איש נעצרו חלקם נשפטו למאסר או קנסות והיתר שוחררו. ב-5 בנובמבר 1921 נשפטו 21 עצורים ערבים. שלושה נשפטו לתשעה חודשי מאסר, אחד נשפט לשבוע מאסר, על ארבעה הוטלו קנסות ושמונה זוכו. משפטם של חמישה נוספו שנאשמו בהסתה נדחה לצורך חקירה נוספת.
שמונה יהודים, ארבעה שוטרים וארבעה אזרחים, נעצרו בעקבות המאורעות. ב-21 בנובמבר 1921 נפתח בפני בית משפט מיוחד של שני שופטים בריטים בגלל חומרת ההאשמות, משפטם של שלושה יהודים, אחד מהם שוטר יהודי בחופשת מחלה, שהואשמו בזריקת פצצות לכיוון הערבים בעת ההגנה על הרובע היהודי. על הנאשמים הגנו עורכי הדין הארי סאקר וד"ר מרדכי עליאש. בפסק הדין, השופטים קבעו שהנאשמים היו בתוך ההמון שזרק את הפצצות, ושזריקת פצצות אינה באה בגדרי הגנה עצמית, אך נחלקו בשאלה האם הוכח שהם אלו שזרקו את הפצצות. למרות זאת, הם נשפטו ל-6, 10 ו-11 שנות מאסר, בתור שותפים לפשע. גזר הדין זכה לביקורת רבה ביישוב היהודי. הנאשמים הורשו לערער רק על סמך נמוקים משפטיים, ובינואר 1922 ערעורם התקבל וגזר דינם בוטל. בית המשפט לערעורם גם ביטל את עונש 15 שנות המאסר שהוטל על ערבי שנתפס למחרת המאורעות עם סכין ובמקום זאת השית עליו עונש של שנת מאסר אחת על נשיאת נשק. ערבי שני שנתפס עם פצצה ביום המאורעות וסירב למסור את הפצצה לשוטר, הוקל עונשו לשישה חודשי מאסר כי לא נסתרה טענתו שקיבל את הפצצה מיהודי ולא הייתה לו כוונה רעה.
בית בלגיה
בית בלגיה הוא בית הארחה ומועדון לסגל האקדמי בקמפוס האוניברסיטה העברית בגבעת רם. במקום גינה משובצת פסלים, מסעדה, חדרי אירוח וישיבות, ומתקיימים בו אירועים שונים, תערוכות והרצאות וקורסים שאינם חלק מתוכנית אקדמית רשמית של האוניברסיטה. המבנה קרוי על שמה של דונה פביולה מלכת בלגיה.
תיאור המבנה
המבנה הוקם בשנת 1967 על ידי הקבלן דניאל בן מנשה, על פי תוכנית של האדריכל זאב רבינא, והוא בנוי בסגנון השונה מיתר מבני גבעת רם - בניגוד למבנים הבנויים בסגנון בינלאומי בעלי קירות אנכיים ישרים, מבנה זה הוא מבנה המורכב משני מבנים מעגליים המחוברים זה לזה.
המבנה תוכנן בהתייחס לשני גורמים שעמדו במקום:
האחד, מאגר מים עגול ששימש את האוניברסיטה והפך להיות הבסיס של המבנה המעגלי הקטן - על מאגר המים נבנה חדר האוכל. מבנה חדר האוכל נבנה תוך התייחסות למבנים מסורתיים ירושלמיים וחלונותיו הצרים נבנו בסגנון של חרירי הירי של חומות ירושלים.
השני, עץ גדול שסביבו נבנה המבנה העיקרי. המבנה העיקרי הוא בניין מעגלי, ובמרכזו חצר גדולה שבמרכזה העץ. ארקדה המכוסה קשתות מאפשרת כניסה לחצר המבנה.
ביוני 2012, נפתח הבניין מחדש, לאחר ששופץ במשך שנה. ב-2019 הוסב המבנה באופן זמני לאכלוס חברת לייטריקס שנזקקה לשטח נוסף, והוא אמור לחזור לרשות האוניברסיטה העברית בשנת 2024.
Marry Me (פסקול)
(בעברית: תתחתני איתי) הוא פסקול שהוקלט על ידי הזמרת האמריקאית ג'ניפר לופז והזמר הקולומביאני מאלומה. הפסקול יצא לאור ב-4 בפברואר 2022 על ידי חברות התקליטים יוניברסל וסוני לטין. הפסקול נועד לקדם את הסרט "חתונה בהפתעה".
רקע והכרזה
בעודה לופז מקדמת את הסינגל שלה "Medicine" באפריל 2019, היא אמרה לאברו דארדן מרדיו Beats 1 שהאלבום הבא שהיא מוציאה יהיה "כנראה עם סרט חדש". מאוחר יותר באותו חודש, הוכרז כי לופז תככב לצד אוון וילסון בקומדיה הרומנטית "חתונה בהפתעה". ביולי 2019, לוהקה הזמר הקולומביאני מאלומה לגלם את ארוסה של לופז בסרט. ב-5 באוקטובר 2019, במהלך השבוע הראשון לצילומי הסרט, לופז ומאלומה ביצעו את השיר שלה "No Me Ames" במהלך המופע שלו במדיסון סקוור גארדן בניו יורק.
בפברואר 2020, הודיעה רשמית שהיא תוציא אלבום חדש לצד הסרט "חתונה בהפתעה" שישמש גם כפסקול שלו. בריאיון לג'ימי פאלון סיפרה שהאלבום יכלול "שישה או שמונה" שירים בביצוע שלה ושירים "שניים או שלושה" בביצועו של מאלומה, כמו גם דואט בין השניים שמבוצע גם כשיר קצבי וגם כבלדה.
כתיבה והקלטה
לאחר שקיבלו את התסריט של הסרט "חתונה בהפתעה", לופז והצוות שלה התחילו למצוא מקומות בסרט שבהם יוכלו להציב מוזיקה. לופז אמרה, "אי אפשר לעשות סרט על שני כוכבי פופ שמופיעים ואין להם פסקול". במהלך סיבוב ההופעות שלה "It's My Party" בקיץ 2019, היא הקשיבה ל-100 שירים שהוגשו על ידי כותבים ומפיקים שונים וצמצמה את זה ל"שבעה או שמונה" שירים שיוצגו בסרט. תהליך יצירת הפסקול היה "ממש קשה" עבור לופז בשל העובדה שהיא לא יצרה "אלבום J.Lo" ובמקום זאת "כתבה שירים לסיפור".
לאחר שחתמו על הפרויקט, מאלומה החל לכתוב שירים עם המפיק הוותיק שלו אדגר בררה. השיר הראשון שכתבו היה "Segundo", שזכה לקבלה חיובית מהאולפן והבמאי. לאחר שהתבקשו לעשות "שיר רגאטון נוסף, מסחרי יותר", הם כתבו שיר שני בשם "Uno en un Millón".
סינגלים
ב-21 בספטמבר 2020, לופז ומאלומה פרסמו טיזר של 15 שניות בשני חשבונות המדיה החברתית שלהם, כדי להכריז על שהם יוציאו שיתוף פעולה של "שני שירים", בשם "Pa' Ti + Lonely", ב-24 בספטמבר 2020. בעוד ששני השירים הוכרזו במקור בפסקול עבור הפסקול Marry Me, הסינגל "Lonely" לא הגיע בסופו של דבר לגזרה הסופית. "Pa' Ti" סימן את הופעת הבכורה הגבוהה ביותר של לופז במצעד בארצות הברית מאז 2017, כאשר נחת במקום התשיעי במצעד השירים הלטיניים. זה הפך לכניסה הגבוהה ביותר של לופז במצעד מאז הופעתה בסינגל "Adrenalina", משנת 2014, כמו גם השיר השביעי שלה בעשרת הגדולים וה-13 של מאלומה. "On My Way", הסינגל השני מהאלבום, יצא לאור ב-18 בנובמבר 2021, לצד הטריילר לסרט.
חק לישראל
"חֹק לישראל" (או בקיצור "חק") הוא מערך של חמישה ספרים הסודרים את חמשת חומשי התורה. הסדרה מסווגת כשיעור לימוד יומי על פרשיות התורה כסדרן. כל פרשה ופרשה בתורה מפורטת.
הספר
סדר החק נערך על פי סדר הלימוד של האר"י כמתואר בפרוטרוט בפרשת "ואתחנן" שבספר "שער המצוות" ובספר "פרי עץ חיים". הם כוללים קריאת פסוקי תורה, נביאים וכתובים, לימוד פרק משנה, קטע גמרא וקטע מספר קבלה.
פסוקי התורה נקראים מפרשת השבוע, פסוקי הנביאים נקראים על פי רוב מהפטרת הפרשה ופסוקי הכתובים נקראים מספר משלי מתחילתו ועד סופו (מלבד חמשת הפסוקים האחרונים) ואחר כך מחמשת חלקי ספר תהלים.
פרקי המשנה נקבעים על פי היום בשבוע: ביום ראשון פרק מסדר זרעים, ביום שני מסדר מועד וכן הלאה.
קטע הגמרא הוא על פי רוב מהפרק בתלמוד הבבלי המקביל לפרק המשנה, בעיקר קטעים אגדתיים וקלים (בימי ראשון ושישי נבחרים קטעים מתוך המסכתות ברכות ונידה). קטע הקבלה הוא מתוך ספר הזוהר.
סדר הפסוקים והפרקים כפי שנהוג היום הודפס לראשונה על ידי רבי יצחק בן ברוך שחילק את ששת סדרי המשנה לששת ימות החול, והתאים את הסדר ללימוד מהיר ומסודר. לסדר זה הוסיף החיד"א קטעי הלכה ומוסר וקראם על שמו "יוסף לחק".
הסיבה לתקנה
מכיוון שנפסק בהלכה בהלכות תלמוד תורה שכל אדם מישראל, גם אם הוא עסוק בפרנסה חייב לקבוע עתים ללמוד תורה בכל יום, ולשלש את לימודו שליש במקרא, שליש במשנה, ושליש בתלמוד, תיקן האר"י סדר לימוד יומי שכולל מחלקי התורה הנ"ל.
את תקנת הקריאה היומית "חק לישראל" יסד האר"י כפי שסיפר תלמידו רבי חיים ויטאל: האר"י היה נוהג לקרוא בסדר הזה בכל יום בחזרתו מבית הכנסת לאחר אכילתו, עטוף בטלית ומעוטר בתפילין. ולכן נהוג ללמוד בסדר חק לישראל אחר תפילת שחרית עוד בלבוש הטלית ותפילין. גם כיום ישנם תלמידי חכמים הנוהגים לפתוח בו את יום הלימודים לאחר תפילת שחרית, בעוד לבעלי הבתים היה זה הלימוד העיקרי באותו יום.
קהל היעד
רוב הנוהגים ללמוד בסדר חק לישראל הם אנשים עובדים, אשר לא משקיעים את מירב זמנם בלימוד תורה, אלא קובעים עיתים לתורה (מכונים "בעלי בתים", במלעיל). בעזרת לימוד בחק לישראל ניתן ללמוד קטעים מכל חלקי התורה המרכזיים בזמן קצר יחסית.
קהל יעד נוסף הוא תלמידי חכמים הנוהגים על פי הקבלה.
כוונות ותפילות קודם הלימוד
הרב חיים ויטאל כתב כוונות שיש לכוון ותפילות שיש לומר לפני קריאת כל קטע מהתורה, נביאים, כתובים, משנה, גמרא, הלכה וקבלה.
תפוצת החק
המנהג ללמוד בחק לישראל נפוץ מחד אצל יהודים יוצאי עדות המזרח, ומאידך בקרב חסידים. ר' אלימלך מליזנסק העריץ את החיד"א והרבה ללמוד בספריו, ומכאן הופץ המנהג החסידי ללמוד ב"חק". רבי לוי יצחק מברדיטשוב אף הוא הפליג במעלת הלימוד וכתב בהסכמותיו כי "מצווה גדולה להגות בו תמיד בכל יום בבוקר בבוקר לקיים מצות קביעות התורה". בקרב החסידים מייחסים ללימוד הזה סגולות מופלאות ל"בני, חיי ומזוני", כמליצה על פי לשון הגמרא "חוק - לישנא דמזוני הוא" . גם בקרב אדמו"רים לימוד ה"חוק" נפוץ. רבי יואל מסאטמר העיד כי בשעת הלימוד ב"חוק" הוא שואב את התשובות על שאלות ששואלים אותו כל יום, ורבי יהושע מבעלזא סירב לקבל אורחים לפני שסיים את הלימוד ב"חוק". הלימוד היה מנת חלקם של אדמו"רי קרלין, צ'רנוביל, ויז'ניץ ועוד. כמו כן בקיצור שולחן ערוך נכתב: "מִי שֶׁאֵינוֹ יָכוֹל לַעֲשׂוֹת תּוֹרָתוֹ קֶבַע, אֶלָּא שֶׁהוּא קוֹבֵעַ עִתִּים לַתּוֹרָה. . אַשְׁרֵי מִי שֶׁיֵּשׁ לוֹ חֹק קָבוּעַ וְלֹא יַעֲבֹר, לִלְמֹד בְּסֵפֶר "חֹק לְיִשְׂרָאֵל" דְּבַר יוֹם בְּיוֹמוֹ".
סמאש
סמאש (באנגלית: Smash) היא סדרת טלוויזיה אמריקאית. הסדרה נוצרה על ידי תרזה ריבק ופותחה על ידי רוברט גרינבלאט. אחד ממפיקי הסדרה הוא הבמאי סטיבן ספילברג. עלילת הסדרה סובבת סביב ההפקה של מחזמר חדש בתיאטרון פיקטיבי בניו יורק עבור התיאטרון בברודוויי. העונה הראשונה זכתה להצלחה רבה והסדרה זכתה בפרס אמי על הכוריאוגרפיה. בנוסף, הייתה הסדרה מועמדת לפרס גלובוס הזהב ולפרס גראמי. ב-10 במאי הודיעה רשת השידור NBC כי הסדרה לא תשוב לעונה שלישית.
עונה 1
פרקים 1-15 (15 פרקים). החלה ב-6 בפברואר 2012 והסתיימה ב-14 במאי 2012.
ג'וליה וטום, צמד כותבים שנוהגים לשתף פעולה בכתיבת מחזות זמר, מתחילים לעבוד על מחזמר חדש אודות חייה של מרילין מונרו שיקרא "Bombshell". המפיקה איילין ראנד מצטרפת להפקת המחזמר במקביל לגירושיה מבעלה, ג'רי. איילין נתקלת בקשיים למצוא מימון למחזה בגלל שבעלה היה העיקרי בתחום ואף אחד לא לוקח אותה ברצינות. איילין מעסיקה את דרק כבמאי החדש, אולם טום מתקשה עם ההחלטה בגלל תקרית עם דרק בהפקה בה הם עבדו יחד לפני 11 שנים. אייבי לין, שחקנית מנוסה בעולם מחזות הזמר, נאלצת להתחרות על התפקיד הראשי של מרילין מונרו עם קארן קארת'רייט, שחקנית צעירה ומוכשרת. ג'וליה ובעלה פרנק נתקלים בבעיות כשהם מנסים לאמץ תינוק. מייקל סוויפט, כוכב מחזות זמר, מלוהק לתפקיד ג'ו דימאג'יו. דרק עורך מסיבה לכבוד כוכב הנעורים לייל ווסט, ואיילין מנצלת את ההזדמנות כדי לגייס אותו לתרום למחזמר. אליס הופך מהעוזר של טום לעוזרה של איילין ומנסה לגרום לה לראות שהוא יכול להתקדם. קארן לומדת להסתגל לסביבה החדשה. אייבי שוכבת עם דרק. ג'וליה חושפת בפני פרנק שהיא ניהלה רומן עם מייקל בעבר אך לא מספרת לו שהיא נישקה אותו גם כאשר הוא לוהק למחזמר.
לאחר שנראה כי אייבי תקבל את תפקיד מרילין מחליטה איילין ללהק לתפקיד את כוכבת הקולנוע רבקה דובאל (אומה תורמן), אך מסתבר שהיא לא זמרת טובה. טום מתחבר לסאם, רקדן במחזה. מייקל פורש מההפקה. דרק מתחיל עם רבקה. איילין מתחילה לצאת עם ברמן צעיר בשם ניק. דב, בן זוגה של קארן, מציב לה אולטימטום: שתבחר בו או במחזמר. קארן בוחרת בקריירה שלה. רבקה פורשת מהמחזה לאחר שהיא מקבלת התקף אלרגיה לבוטנים באחת החזרות, מבלי לדעת שאליס שם לה בוטנים במשקה בכוונה. דב מנסה לחזור לקארן אך משתכר ושוכב עם אייבי. בסוף העונה, לאחר עזיבתה של רבקה, דרק בוחר בקארן כמרילין. מייקל חוזר למחזמר. אליס חושף בפני איילין את תקרית הבוטנים והיא מפטרת אותו. טום וג'וליה נאלצים לבצע שינויים במחזה לאחר שהצגת הבכורה קיבלה ביקורות שליליות. קארן מגלה שדב ואייבי שכבו, ומבצעת את ההופעה הראשונה שלה בתור מרילין.
עונה 2
פרקים 16-32 (17 פרקים). החלה ב-5 בפברואר 2013 והסתיימה ב-26 במאי 2013.
העונה נפתחת בסיום ההופעות בבוסטון. איילין מנסה להציג את המחזה בברודוויי. אייבי חוששת למקומה במחזה. קארן מבקשת מדרק לפטר את אייבי. רבקה דובאל מפרסת הודעה לעיתונות שהסיבה לפרישתה מהמופע היא הטרדה מינית מצידו של דרק. קארן עוברת לגור עם אנה וג'וליה עוברת לגור עם טום. נפתחת חקירה לבירור מקור הכספים של איילין, דבר השם את ההפקה בהקפאה וכל חברי המחזה נאלצים למצוא עבודה אחרת. דרק מתחיל לעבוד עם הכוכבת ורוניקה מור (ג'ניפר האדסון) שמתיידדת עם קארן. אייבי מקבלת תפקיד ראשי במחזה אחר. ג'וליה מתאוששת מסיום נישואיה ומנסה יחד עם טום לשקם את המחזה, אך השניים נאלצים לעבוד עם דרמטורג כדי לשפר את המחזה. קארן פוגשת את ג'ימי וקייל, שני צעירים שאפתנים שעובדים על מחזה משלהם, ומנסה לעזור להם יחד עם דרק. ורוניקה מצטרפת להפקה של דרק. כדי שהמופע ימשיך לעבוד איילין נאלצת לפרוש מההפקה וג'רי מתמנה לאחראי ומבצע שינויים בניגוד להסכמת הצוות. הדבר מוביל לחיכוכים ודרק מחליט להתפטר. אייבי חווה בעיות עם השחקן הראשי במחזה שלה. קארן עוזרת לקייל וג'ימי לסיים את המחזה ואף מסכימה להופיע בתפקיד הראשי.
עיבוד תיאטרלי
ב-21 במאי 2020 נודע כי הסדרה עתידה להיות מעובדת כמחזמר שיעלה בברודוויי. סטיבן ספילברג עתיד להפיק את המחזמר לצד ניל מרון ורוברט גרינבלט. ריק אליס וזוכה פרס הטוני בובי מרטין עתידים לכתוב את ספר המחזה, בעוד שמארק שיימן וסקוט ויטמן עתידים להפיק את התוכן המוזיקלי. ההפקה תעקוב אחרי קו העלילה המקורי של הסדרה ויכללו בה שירים מתוכה, ביניהם "Let Me Be Your Star".
בית המשפט העירוני של מוסקבה
בית המשפט העירוני של מוסקבה (ברוסית: Моско́вский городско́й суд, או בקצרה Мосгорсу́д) הוא הגוף השיפוטי הגבוה ביותר של העיר מוסקבה בתיקים אזרחיים, פליליים, מינהליים ואחרים, מהווה חלק ממערך בתי המשפט של רוסיה. בית המשפט דן בתיקים בהן יש הפרה של חוקים פדרליים ומהווה ערכאה שיפוטית עליונה בערעור של בתי המשפט הנפתיים של העיר מוסקבה.
צמרמורת (סדרת ספרים)
צמרמורת (באנגלית: Goosebumps) היא סדרת ספרי אימה בדיונית המיועדת לילדים, אשר נכתבה על ידי הסופר האמריקאי-יהודי ר.ל. סטיין.
הסדרה המקורית יצאה לאור בין השנים 1992–1997, כאשר הספר הראשון, "Welcome to Dead House", יצא ביולי 1992 בארצות הברית. הספרים צברו פופולריות רבה והצלחה מסחרית ברחבי העולם, והסדרה זכתה לגרסאות ספין אוף נוספות. הסדרה כולה מכרה למעלה מ-400 מיליון עותקים ברחבי העולם, ב-32 שפות שונות, מה שהופך אותה לסדרת הספרים השנייה הנמכרת בעולם לאחר סדרת ספרי הארי פוטר של ג'י קיי רולינג. חלק מהספרים תורגמו גם לעברית.
בית המשפט העירוני של מוסקבה
היסטוריה
בית המשפט העירוני במוסקבה הוקם ב-13 בדצמבר 1932 על פי צו הקומיסריון העממי לענייני משפט של רוסיה הסובייטית והחליף את בית המשפט המחוזי של מוסקבה (Московский окружной суд), שהמשיך להתקיים לאחר ביטול מחוז מוסקבה בשנת 1930. קיומו של בית המשפט העירוני סתר את "התקנות למערכת המשפט של רוסיה הסובייטית", אך עבור מוסקבה הוצאה תקנה חריגה שאפשרה את המשך תפקודו של בית המשפט.
צמרמורת (סדרת ספרים)
סדרת הבת "Goosebumps SlappyWorld" פעילה כיום.
בית המשפט העירוני של מוסקבה
היסטוריה
בשנות השלושים של המאה העשרים, בית המשפט העירוני מוסקבה היה ערכאה נמוכה יותר ביחס לבית הדין המחוזי של מוסקבה, שהיה בסמכויות הפיקוח והשליטה השיפוטית על בית המשפט העירוני.
צמרמורת (סדרת ספרים)
מבנה העלילה
עלילת הספרים היא בדיונית, ועוקבת אחר ילדים אשר מוצאים את עצמם בסיטואציות מפחידות, סוריאליסטיות ועל-טבעיות.
בית המשפט העירוני של מוסקבה
היסטוריה
בית המשפט העירוני במוסקבה היה נתון לסמכותם של גופי המשפט של ברית המועצות והרפובליקות הסובייטיות. לאחר אימוץ "יסודות החקיקה של מערכת השיפוט של הרפובליקות והאוטונומיות בברית המועצות" בשנת 1958, בית המשפט העירוני במוסקבה הפך לערכה מקבילה לערכאות השיפוט האזוריות. אותם יסודות היוו את המבנה הפנימי של בית המשפט העירוני במוסקבה וקבע הקמת נשיאות בית המשפט וחלוקת עבודה למועצות ומחלקות.
צמרמורת (סדרת ספרים)
מבנה העלילה
לרוב, הסיפור מועבר בגוף ראשון והוא לעיתים מסתיים בטוויסט. בכל ספר מוצגות דמויות שונות בעלות רקע, אופי, מיקום ומגדר שונים.
בית המשפט העירוני של מוסקבה
היסטוריה
לאחר התפרקות ברית המועצות נותר בית המשפט לערכה השיפוטית העליונה בעיר, אך לאחר הרפורמה במערכת המשפט הופרד מערכאת בית המשפט המחוזי של מוסקבה, שנחשב לערכאה השיפוטית הגבוהה במחוז מוסקבה בלבד.
צמרמורת (סדרת ספרים)
מבנה העלילה
כמו כן, לרוב מוות אינו מעורב בסיפורים וגיבורי העלילה אינם מצויים במצבים שעלולים להיחשב כרציניים מדי.
בית המשפט העירוני של מוסקבה
הנהלה
נשיא בית המשפט העירוני של מוסקבה מתמנה לתקופה של שש שנים על פי הצעת בית המשפט העליון של רוסיה. תחומי האחריות שלו כוללים ארגון עבודת בית המשפט, כינוס והחזקת נשיאות בית המשפו, קביעת סדרי דין, הקצאת אחריות ובחינת תלונות על עבודתם של שופטים כפופים לו.
צמרמורת (סדרת ספרים)
מבנה העלילה
רוב ספרי הצמרמורת שתורגמו לעברית הם במבנה עלילה רגיל שקוראים מההתחלה לסוף ברציפות, אך ספרים מסוימים בסדרה (לרוב יוחדו במסגרת כסופה על עטיפות הספרים) איפשרו לקורא בהם להחליט מה יקרה בהמשך העלילה, לרוב באמצעות בחירה בפעולותיו של גיבור או גיבורת הסיפור ו"דילוג" לעמוד המתאים לכל בחירה שמוצעת. ספרים אלה כללו מספר משתנה של סופים אפשריים ועלילות משתנות.
בית המשפט העירוני של מוסקבה
הנהלה
אחת מנשיאות בית המשפט החשובות הייתה אולגה אלכסנדרובנה יגורובה שכיהנה במשך 20 שנה בתפקיד, בשנים 2000–2020.
צמרמורת (סדרת ספרים)
רשימת הספרים
רשימת הספרים של הסדרה המקורית בגרסה העברית:
בית המשפט העירוני של מוסקבה
ביקורת
על בית המשפט העירוני במוסקבה לעיתים קרובות נמתחת ביקורת על היעדר זיכויים, נשיאת בית המשפט העירוני של מוסקבה, אולגה יגורובה, השיבה: "בשנת 2015 היה זיכוי אחד בבית המשפט העירוני במוסקבה". בעניין זה דיווחה דוברות בית המשפט ש"חלק קטן מזיכויי בתי המשפט מעידה על העבודה האיכותית ביותר של החקירה ואינו מהווה אינדיקטור חיוני לפעילות מערכת המשפט", כתוצאה מכך, בעקבות העדר נוהל ביטול של החלטות ותלות רבה ברשויות המדינה , בית המשפט העירוני במוסקבה מכונה בשם "החותמת העירונית של מוסקבה", כאילו החלטותיו אין רק חותמת להחלטות שהתקבלו עוד קודם על ידי הרשויות.
צמרמורת (סדרת ספרים)
רשימת הספרים
סדרת "עשו לעצמכם צמרמורת":
בית המשפט העירוני של מוסקבה
ביקורת
בית המשפט העירוני מואשם בהכאת נאשמים על ידי שוטרי הליווי שלו, שימוש בשיטות כוחניות אחרות. פעילי זכויות אדם, לטענת הנאשמים, הצהירו כי בבניין בית המשפט העירוני במוסקבה היה חדר מיוחד עם טבעות המותקנות בקיר, אליו נקשרו הנאשמים ועברו עינויים. בתגובה להצהרות אלה פרסמה דוברות בית המשפט הצהרה במסגרתה הוסבר כי חדר זה הוא חדר שנועד להכיר לאנשים במעצר את חומרי התיק שלהם והטבעות שהוקמו "נועדו להגביל את חופש הפעולה של אנשים במעצר ורק כדי להבטיח את בטיחות צוות בית המשפט".
חולדה אוגרת גמביאנית
חולדה אוגרת גמביאנית (שם מדעי: Cricetomys gambianus) הוא מין מכרסם אפריקני לילי החי ביערות הגשם של מערב אפריקה והוא אחד המכרסמים הגדולים ביותר בעל-משפחת העכברים. חולדה זו היא קרובתה לסוג של חולדה אוגרת אפריקנית.
צמרמורת (סדרת ספרים)
סדרות ספין אוף
לסדרה יצאו מספר סדרות בת נוספות:
חולדה אוגרת גמביאנית
מקור השם
מקור השם אוגרת הוא מכיסיה העצומים בהם היא מאחסנת מזון, אם כי היא שייכת למשפחה נפרדת מהאוגרים.
צמרמורת (סדרת ספרים)
סדרות ספין אוף
אחת מן הסדרות, "Give Yourself Goosebumps", תורגמה גם היא לעברית בשם "עשו לעצמכם צמרמורת", בדומה לסדרת ספרים מוכרת עם שם דומה "Choose Your Own Adventure". בסדרה זו הסיפור מסופר בגוף שני והקורא יכול לקבוע את העלילה והשתלשלות האירועים על ידי מעבר לא מסודר בין העמודים על פי הוראות הספר.
חולדה אוגרת גמביאנית
מזון
חולדות אלה יוצאות לחפש מזון בלילות, כשטורפיהן ישנים. הן מאחסנות את מזונן בתוך הלחיים ומסוגלות לסחוב כמה קילו של אגוזים. בנוסף לאגוזים הן אוכלות פירות, ירקות,זרעים, חרקים, סרטנאים וחלזונות, פירות של דקליים שונים, ואף בשר.
תפוצה
החולדות חיות בטבע ביערות מערב אפריקה מסנגל וקניה לאנגולה ומוזמביק וכן ברפובליקה הדמוקרטית של קונגו, שם חיים קרובי משפחתם מהמין Cricetomys emini. הן גם הובאו על ידי האדם לחופי פלורידה קיז, שם הן גורמות לנזק אקולוגי ומנסים להדבירן. הן מטפסות מצוינות על עצים וחיות גם בתילי טרמיטים.
רבייה
כמו רוב המכרסמים גם לחולדה זו ישנן המלטות גדולות של כמה צאצאים, שמגיעים לבגרות במהירות תוך 5–7 חודשים.