cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
אלכסנדר להר
מלחמת העולם הראשונה
להר השתתף במערכה בסרביה כמפקד מחלקה בחטיבה ה-58 שהשתייכה לדיוויזיה ה-29, ונפצע במהלך הקרבות. לאחר החלמתו השתתף להר במתקפת הקרפטים ובמתקפת גורליצה-טרנוב, ובמרץ 1915 הועלה לדרגת האופטמן.
בין המלחמות
לאחר המלחמה נאסר על אוסטריה להחזיק חיל אוויר, אך להר שהועלה לדרגת מיור ב-1 ביולי 1920 קיבל הוראה להקים בחשאיות כוח אווירי. להר התקדם בסולם הדרגות, ב-1 בינואר 1921 הועלה לדרגת אוברסט-לוטננט, ב-20 ביולי 1928 הועלה לדרגת אוברסט, וב-1934 מונה למפקד חיל האוויר האוסטרי בדרגת גנרל מיור.
לאחר סיפוח אוסטריה לגרמניה ב-1938 מונה להר למפקד הפיקוד האווירי באוסטריה, והועלה לדרגת גנרל-לוטננט. במרץ 1939 שונה שמו של הפיקוד האווירי באוסטריה לצי האוויר הרביעי, ולהר הועלה לדרגת גנרל חיל האוויר.
מלחמת העולם השנייה
להר פיקד על צי האוויר הרביעי במערכה בפולין, בסיוע לקבוצת ארמיות דרום.
במהלך המערכה ביוגוסלביה, הפציץ הלופטוואפה בפיקוד להר ב-6 באפריל (הפסחא האורתודוקסית) 1941 את בלגרד ללא הכרזת מלחמה. ההפצצות נמשכו עד 10 באפריל. למעלה מ-500 גיחות הפצצה נשלחו נגד בלגרד ב-3 גלים שבאו מרומניה, שם רוכזו כוחות גרמניים לקראת המתקפה על ברית המועצות. בהפצצות נהרגו יותר מ-17,500 אזרחים ומאות מבנים הושמדו. המוסד התרבותי החשוב ביותר שהושמד הייתה הספרייה הלאומית של סרביה, שבה היו 300,000 ספרים, בהם גם ספרים רבי ערך מימי הביניים. רוב פקידי הממשלה נמלטו, והצבא היוגוסלבי החל להתמוטט.
המתקפה על יוגוסלביה הייתה אחת מהפצצות הטרור הראשונות במלחמת העולם השנייה.
ב-3 במאי 1941 הועלה להר לדרגת גנרל-אוברסט, ולאחר מכן היה מופקד יחד עם קורט שטודנט על תכנון וביצוע כיבוש כרתים.
במהלך מבצע ברברוסה, היה להר תחת פיקוד קבוצת ארמיות דרום. ב-3 ביולי 1942 מונה להר למפקד הארמייה ה-12 בבלקן, שהפכה לקבוצת ארמיות E ב-31 בדצמבר 1942. להר היה מפקד הפיקוד הכללי הדרום מזרחי, בנוסף לתפקידו כמפקד קבוצת ארמיות E, שעליה פיקד עד סוף המלחמה.
להר היה אחראי במסגרת תפקידו לשילוח 60,000 יהודים מיוון ומאלבניה למחנות השמדה.
ב-8 במאי 1945 נכנע להר בראש כוחותיו לצבא הבריטי, וב-15 במאי הוסגר על ידי הבריטים ליוגוסלביה.
לאחר המלחמה
לאחר המלחמה נשפט להר ביוגוסלביה על חלקו בהפצצת בלגרד ללא הכרזת מלחמה, נמצא אשם ונידון למוות. הוא הוצא להורג בבלגרד ב-26 בפברואר 1947.
טרילוגיה
טרילוגיה (מיוונית: τριλογία, טרי – שלוש, לוגוס – חיבור, מאמר) היא סדרה של שלוש יצירות, לרוב ספרותיות, העומדות בזכות עצמן וקשורות זו לזו.
היסטוריה
אורסטיאה מורכבת משלוש טרגדיות שחיבר אייסכילוס (Αίσχύλος) במאה ה-5 לפנה"ס.
בספרות
בין הטרילוגיות המפורסמות בספרות ניתן למצוא את "טרילוגיית בורן" של רוברט לודלום, "חומריו האפלים" של פיליפ פולמן, "הקומדיה האלוהית" של דנטה אליגיירי, "ילד האריות" של זיזו קורדר, "שר הטבעות" של ג'.ר.ר. טולקין, "משחקי הרעב" של סוזן קולינס, "חמישים גוונים של אפור" של אי. אל. ג'יימס, "ברטימאוס" של ג'ונתן סטראוד, "פרש הברונזה" של פאולינה סיימונס ועוד.
בקולנוע הישראלי
בקולנוע הישראלי קיימת הטרילוגיה "ולקחת לך אישה", "שבעה" ו"גט - המשפט של ויויאן אמסלם" בבימויים של רונית ושלומי אלקבץ.
בית כנסת גאולת ישראל רמת השרון
בית הכנסת "גאולת ישראל" רמת השרון משמש כבית הכנסת המרכזי, הגדול והוותיק ברמת השרון.
היסטוריה
בשנת תש"ז (1947) הונחו היסודות לבית הכנסת במיקומו הנוכחי ברחוב רבנו תם 4, על שטח קרקע שנתרם על ידי חיה ודב גיטליס. בספטמבר 1949 הונח אבן פינה. מתכנן בית הכנסת היה האדריכל מוהילבר. עיקר עלות בית הכנסת מומן על ידי המועצה המקומית והשאר מתרומות.
בניית בית הכנסת נמשכה מספר שנים, ובספטמבר 1952 נחנך בית הכנסת בנוכחות הרב איסר יהודה אונטרמן, וספרי התורה הועברו בתהלוכה גדולה מ"בית העם" ומ"בית הכנסת של החקלאים" לבית הכנסת החדש.
משנת תשכ"ט (1969) פועל במקום כולל אברכים "בית מדרש גבוה להוראה" מיסודו של הרב יעקב אדלשטיין. בית הכנסת מאחד בתוכו יהודים מכל גוני הקשת. נוסח התפילה בבית הכנסת הוא נוסח אשכנז. רבים מאנשי העיר נוהגים לערוך בבית הכנסת את שמחותיהם, כשבת בר מצווה, שבת חתן, ושאר שמחות.
תחזוקה
תחזוקה היא מכלול הפעולות הנעשות לשם שמירה על תפקודו התקין של מוצר (מכשיר, מכונה, מבנה, תוכנה ועוד). התחזוקה כוללת אספקה של חומרים הנחוצים לתפקודו של המוצר, תיקונו במקרה שהתקלקל, לעיתים תחזוקה מונעת, שבאה למנוע קלקול של המוצר, ולעיתים שדרוג המוצר, כלומר הכנסת שיפורים בו. במחזור החיים של המוצר נדרשת התחזוקה החל ממכירתו כחדש (ולעיתים מגמר ייצורו, אף לפני מכירתו) ועד להפסקת השימוש בו, כך שהיא מהווה את חלק הארי במחזור חיי המוצר.
דוגמה: תחזוקת מכונית כוללת רכישת בנזין שאותו היא צורכת בנסיעתה, טיפול שגרתי (למשל מדי נסיעה של 20,000 ק"מ) הכולל החלפה של חלקים לפי המלצת היצרן, החלפת חלקים שהתבלו, תיקון תקלות שצצו במכונית, ולעיתים שיפור המכונית, באמצעות החלפת אחד מרכיביה ברכיב מתקדם יותר.
שירותי תחזוקה ניתנים על ידי קשת רחבה של בעלי מלאכה, בהתאם לסוג המוצר ולהתמחות הנחוצה לשם תחזוקתו. בתחזוקת מכונית, למשל, עוסקים מכונאי רכב, חשמלאי רכב, פחחי רכב ועוד.
לכלים מורכבים, כגון מטוס או צוללת, נקבעים כללי תחזוקה נוקשים, שנועדו למנוע תקלה בפעילותם.
אסטרטגיות תחזוקה
לביצוע התחזוקה מקובלות אסטרטגיות אחדות:
במהלך חיי המוצר נדרשת החלטה על הזמן שבו ראוי להפסיק לתחזק אותו (למכור אותו, להעבירו למחזור או להשליכו לאשפה). ההחלטה להפסיק לתחזק את המוצר עלולה לנבוע מסיבות שונות:
עם התפתחות מערכות ממוחשבות מפותחות אפליקציות להעברת מידע מיידי על מצב המוצר למשל Engie על מערכות שונות של הרכבים. כמו כן, בהגעה למוסך, רכבים מתחברים למערכות מומחה שמאתרות מצב הרכב ומנתחות מידע שנשמר במערכות ממוחשבות של רכב עצמו.
דרגי תחזוקה
פעילות תחזוקה בסיסית נעשית בדרך כלל באופן עצמאי על ידי הצרכן. במשק בית, למשל, פעילות תחזוקה כגון כביסה או ניקוי הרצפה נעשית על ידי בני הבית, אך ניתן גם להעבירה לעובד משק בית. פעולות תחזוקה מורכבות יותר, כגון תיקון מכשירי אלקטרוניקה ביתיים, מצריכה הסתייעות במומחה חיצוני.
בחיל האוויר הישראלי, תחזוקה בסיסית של המטוס ("דרג א") נעשית בטייסת הטיסה שלו. תחזוקה מורכבת יותר ("דרג ב") נעשית במוסכים של טייסת תחזוקה אווירית בבסיס הטיסה שבו מוצבת טייסת הטיסה. התחזוקה היסודית ביותר ("דרג ד") נערכת ביחידת האחזקה האווירית 22, שהיא יחידת התחזוקה הגדולה והמרכזית של החיל.
השבתה עקב תחזוקה
פעולות תחזוקה מצריכות פעמים רבות השבתה של המוצר עד לסיום התחזוקה. דוגמה: בעת טיפול במכונית במוסך, למשל, לא ניתן להשתמש בה. ארגון המתחזק צי מכוניות, כגון חברת ליסינג, יחזיק מכוניות אחדות למתן תחליף לנהג שמכוניתו מושבתת לשם תחזוקה. בתחום המחשוב מושקע מאמץ לכך שפעולות תחזוקה שוטפות, כגון גיבוי, לא יפגעו בפעולתו השוטפת של המחשב.
ארגון העוסק במתן שירותי תחזוקה זקוק למלאי של חומרי גלם וחלפים שיאפשר לקצר ככל האפשר זמנים של השבתה עקב תחזוקה. מאידך, להחזקה של מלאי גדול יש עלות גבוהה, ולכן יש למצוא את המלאי האופטימלי בהתאם ליעדי הארגון. בתחום התעופה מקובל המושג AOG - Aircraft on ground - מצב חירום תחזוקתי שבו מטוס מושבת עקב מחסור בחלק חילוף, ולכן נדרשת פעולה מהירה להשגת החלק החסר.
גוברצ'וב
גוברצ'וב (בפולנית: Gowarczów) הוא כפר במחוז קונסקיה שבפרובינציית שוויינטוקז'יסקיה בפולין, בו התקיימה עד השואה קהילה יהודית.
גוברצ'וב נוסד במאה ה-12 כיישוב מבוצר, ובשנת 1430 הוענקו לו זכויות עיר, והוא הועבר לבעלות משפחת בנינסקי. בשנת 1869, בעקבות מרד ינואר, הושב היישוב למעמד כפרי. במקום כנסייה מהמאה ה-14.
יהודי גוברצ'וב
מהמאה ה-19 התקיימה בגוברצ'וב קהילה יהודית מאורגנת, עם בית כנסת, בית מדרש ובית עלמין, וכן ישבו בה חסידויות שונות.
בשלהי מלחמת העולם הראשונה נערכו ביהודי הכפר פרעות בידי האוכלוסייה הפולנית המקומית, בהן נשדד רכוש יהודי, ומספר יהודים נרצחו.
בין מלחמות העולם התקיימה בכפר פעילות ציונית, לצד פעילות של אגודת ישראל. בשנים אלה נמנו בכפר כ-450 יהודים, כשליש מסך תושביו.
לאחר פרוץ מלחמת העולם השנייה הגיעו לכפר פליטים יהודים רבים מיישובי הסביבה, עד שב-1942 שכנו בו כאלף יהודים. יהודי הכפר הועסקו בתקופה זו בעבודות כפייה בכפר הסמוך יוזפוב.
בספטמבר 1942 שולחו יהודי הכפר למחנה ההשמדה טרבלינקה. מחנה העבודה שהוקם ביוזפוב הסמוכה חוסל בשנת 1943.
גדוב
גדוב (בפולנית: Gdów; ביידיש: גדאוו) הוא כפר במחוז וייליצ'קה שבפרובינציית פולין קטן בפולין, בו התקיימה עד השואה קהילה יהודית.
הכפר נזכר לראשונה במאה ה-13, וביישוב התקיימו ירידים שנתיים. בשנת 1846 נערך במקום קרב בין המורדים הפולנים ובין כוחות הצבא האוסטרי.
יהודי גדוב
יהודי הכפר היו כפופים לקהילת וייליצ'קה, וקברו את מתיהם בבית העלמין שבה. בשנת 1880 נמנו ביישוב קרוב ל-400 יהודים מתוך כ-1,500 תושבים, ואלו עסקו ברוכלות ובמלאכה.
בנובמבר 1918 ובנובמבר 1919 נערכו ביהודי הכפר פרעות בידי איכרי הסביבה, תוך הרס וביזה של רכוש יהודי. בשנת 1921 נמנו ביישוב 245 יהודים. בין מלחמות העולם התקיימה בכפר פעילות ציונית.
עם פרוץ מלחמת העולם השנייה נמלטו רבים מיהודי הכפר מזרחה. עם כיבוש הכפר בידי הגרמנים הוטלו על יהודי המקום הגבלות תנועה, וחלקם נלקחו לעבודות כפייה. אנשי ס"ס וגסטאפו שהגיעו לכפר מעת לעת ממישלניצה, נהגו להתעלל ביהודי המקום, לשדוד רכוש, ולגבות תשלומי כופר מהקהילה. בסוף 1939 הוקם ביישוב יודנרט, אשר נצטווה לספק לגרמנים מדי יום עובדים יהודים. עד מרץ 1942 הוחרם על ידי הגרמנים כל רכוש ועד הקהילה.
באביב 1942 נאסר ראש היודנרט בכפר, ונרצח, וכן נאסרו חברי היודנרט הנוספים, והועלמו. באוגוסט 1942 גורשו יהודי הכפר לוייליצ'קה, שם התקיימה אקציה כעבור מספר ימים, במהלכה שולחו רוב יהודי הכפר למחנה ההשמדה בלז'ץ.
יוסף חיים בלוי
הרב יוסף חיים בלוי (י"א באלול ה'תרצ"ג, 2 בספטמבר 1933 - כ"ג באלול ה'תשע"ה, 7 בספטמבר 2015) היה רבה הראשי האשכנזי של העיר אשקלון.
ביוגרפיה
נולד בירושלים לרב אברהם ברוך בלוי, אחיהם של הרבנים משה ועמרם בלוי. למד בסלבודקה בבני ברק ובישיבת מיר וזכה לקרבתו של ראש הישיבה הרב חיים שמואלביץ. נישא לאודל הדסה רוזין, בתו של הרב אליהו חיים רוזין ראש ישיבת ברסלב. שנים ספורות לאחר נישואיו החל לשמש כר"מ בישיבת אשקלון, ולאחר חמש שנים עבר לגור בעיר.
בשנת תשמ"ב נבחר לרבה הראשי אשכנזי של אשקלון (במקום הרב משה דב וולנר).
נפטר בכ"ג באלול ה'תשע"ה, 7 בספטמבר 2015, כחודש לאחר פטירת אשתו, ונקבר לצדה בבית הקברות בהר הזיתים.
התנ"ך בתרבות
התנ"ך הוא הספר הנפוץ ביותר והמתורגם ביותר בעולם. התנ"ך בשלמותו תורגם לכ-300 לשונות וחלקים ממנו תורגמו לכ-2,000 לשונות. השפעת התנ"ך ניכרת בחיי יום-יום, כשההשפעה ניכרת בין היתר על השפה, התרבות ותחומים אחרים.
התנ"ך היה אחד ממעצבי הזהות של החברה הישראלית במהלך רובה של המאה ה-20. התנ"ך הוזכר על ידי דוברים ישראליים רבים כמקור לערכים לאומיים ואוניברסליים, כמו הקשר לארץ ישראל והדאגה לחלש. במיוחד נודע בכך דוד בן-גוריון אשר ראה בתנ"ך את המרכיב השלישי במשולש עם-ארץ-ספר. השפה העברית בארץ ישראל ספגה מהתנ"ך ביטויים רבים, ולימוד התנ"ך לדור הצעיר נחשב למשימה חשובה.
מעמד התנ"ך בישראל
ראש הממשלה דוד בן-גוריון קיים בביתו חוג לתנ"ך, וכך גם נהגו חלק מנשיאי המדינה. במסגרת חגיגות העשור למדינת ישראל התקיים חידון התנ"ך, ולאחריו שטף את ישראל גל של חידוני תנ"ך במקומות יישוב רבים. חידון התנ"ך העולמי לנוער, שהתקיים לראשונה בשנת 1963 ושודר בשידור ישיר ברדיו ואחר כך בטלוויזיה, זכה לרייטינג גבוה מאוד. התנ"ך מהווה אחד ממקצועות הלימוד המרכזיים בישראל בחינוך העברי בבתי ספר ממלכתיים וממלכתיים דתיים, והוא כלול במקצועות החובה הנדרשות לקבלת תעודת בגרות.
לטענת פרופ' אניטה שפירא, בשנות ה-70 של המאה ה-20 החלה ירידה במעמד התנ"ך, והיא מייחסת ירידה זאת למפגש עם ארץ התנ"ך לאחר מלחמת ששת הימים (1967), שכלל מפגש עם הבעיה הפלסטינית וניכוס התנ"ך על ידי אנשי גוש אמונים. בנוסף מציינת שפירא את המעבר מפרשנות ביקורתית לפרשנות מסורתית, בהובלתה של פרופ' נחמה ליבוביץ, שגרם לטענתה להתרחקות של מורים ותלמידים מהתנ"ך. פרופ' יאירה אמית מהחוג למקרא באוניברסיטת תל אביב מתעמתת עם מסקנותיה של שפירא, וטוענת בין השאר שדווקא בשנות ה-70 התגבר השימוש בביקורת המקרא בבתי הספר. אמית כתבה גם שנוצר מיתוס שבעבר "כולם אהבו ללמוד מקרא". לטענתה, מיתוס זה אינו נכון, וכי מחנכים יהודים בארץ ישראל בכל מהלך המאה ה-20 התלוננו על הכישלון בהוראת התנ"ך.
בשנת 2010 יצא הסרט "זוהי סדום", סרט ישראלי סאטירי בכיכובם של כוכבי תוכנית הטלוויזיה ארץ נהדרת המספר על העיר סדום בשבוע האחרון לפני שנהרסה העיר ומבוסס חלקית על הסיפור המקראי בספר בראשית. סרט זה נחשב למהפכני ביחס אל התנ"ך מכיוון שהוא מהווה ביקורת סאטירית על סיפור סדום ועמורה. מה גם שלראשונה מזה זמן רב יצא סרט ישראלי המבוסס על אחד מסיפורי התנ"ך.
בחלקים נרחבים ביהדות, בעיקר אלה האורתודוקסיים - המצויים לרוב בישראל- מהווה התנ"ך ספר יום יומי מחייב ומעין צוואה של חוקי היסוד והפעולות הרצויות על כל צעד ושעל. ובהתייחסותם זו, אפשר לראות את השימוש המוגבר והמחייב ביותר שנעשה בתנ"ך, מעבר לכל התייחסות אחרת.
שמות יישובים
יישובים רבים בישראל נוסדו באתרם של יישובים תנ"כיים או סמוך אליהם ולכן נושאים את השם המקראי של המקום, לדוגמה: שילה, מגידו, בית חורון ובאר שבע. יש גם ששמם של שבטי ישראל קורא שם למה שנמצא בתחום נחלת השבט: בני שמעון, מעלה אפרים, רמות מנשה. יש יישובים בישראל להם שמות סמליים בהשראת צירופי-מילים מפסוקי התנ"ך כגון ראשון לציון, ראש פינה ופתח תקווה.
יישובים ואזורים רבים בעולם נקראים על שם מקומות המוזכרים בתנ"ך. לדוגמה:, ובית לחם, בפנסילבניה (ארצות הברית).
ספרות
הספרות והאמנות הושפעו גם הם רבות מהתנ"ך. סופרים רבים קבלו את השראתם מהתנ"ך, גם אם בכתיבתם הוסיפו נופך ופרשנות משלהם למוטיבים או גבורים מספר הספרים. כך לדוגמה "שמשון" של זאב ז'בוטינסקי, או "יוסף ואחיו" של תומאס מאן או "כבשת הרש" של משה שמיר.
מוזיקה
מוזיקאים מהשורה הראשונה כתבו בהשראת סיפורי התנ"ך. מספר דוגמאות: "שמשון ודלילה" של קמיל סן סנס, "בריאת העולם" של היידן, והנדל שכתב מוזיקה על שורה של דמויות מהמקרא: שאול, יוסף, יפתח, אסתר ודבורה הנביאה.
משוררים יהודיים רבים משלבים פסוקי-תנ"ך ביצירותיהם, בצורות שונות. יש כאלה הלוקחים פסוק כצורתו (ראה שירת קרליבך), יש השוזרים ביטויים וחלקי-פסוקים בשיריהם כמו עידן רייכל ששילב פסוקים מספר שיר השירים בשירו (הנך יפה), ויש שהתנ"ך שימש להם מקור השראה לנושא או סגנון שירתם כמו נעמי שמר שכתבה שירים המבוססים על התנ"ך כמו "כד הקמח" שמבוסס על סיפורו של אליהו הנביא או השיר "למה צחקה מיכל" שנכתב בהשראת סיפורה של מיכל בת שאול. בשירה "אחותי רוחמה" שבצה נעמי שמר ביטויים מספר שיר השירים. השראה של התנ"ך על שירים נמצאת גם בשירה המפורסם של להקת כוורת שנכתב על ידי דני סנדרסון "גוליית". אמנם השיר מכיל פרטים שאין קשר בינם לבין התנ"ך או אפילו לגבי המציאות (גוליית ששמו דומה לאפריים), אך השיר מבוסס על הסיפור התנ"כי של דוד וגוליית.
אמנות
גם בפיסול ובציור נלקחים נושאים רבים מסיפורי התנ"ך. דוגמאות בולטות לפיסול של נושאים תנ"כיים הם הפסלים משה ודוד של מיכלאנג'לו בואונרוטי.
בין יצירותיו של הצייר רמברנדט ציורו המפורסם "משה שובר את הלוחות". בהקשר לתמונות בנושאי התנ"ך ראוי לציון מיוחד הצייר גוסטאב דורה שצייר מאות תמונות שמהוות גם פרשנות לסצנות מהתנ"ך.
אייר פראנס
אייר פראנס (באנגלית: Air France; בצרפתית: AFR או Compagnie Nationale Air France) היא חברת התעופה הלאומית של צרפת. וחברת התעופה הכי גדולה במדינה. הסימול שלה ב-IATA הוא AF. היא מפעילה קווים ל-245 ערים ב-85 מדינות, והיא מעסיקה יותר מ-64,000 עובדים. החברה חברה בברית חברות תעופה Skyteam. החברה הייתה אחת מהחברות הבודדות ביותר שהפעילו את הקונקורד וכן החברה מחזיקה כיום במספר מטוסים שוברי שיאים.
תולדות החברה
אייר פראנס נוסדה ב־30 באוגוסט 1933 ממיזוגן של Air Orient, Compagnie Générale Aéropostale, Société Générale de Transport Aérien (SGTA, חברת התעופה הצרפתית הראשונה, שנוסדה כ-Lignes Aériennes Farman ב-1919), Air Union ו-CIDNA (Compagnie Internationale de Navigation). לחברה היו קווים רבים ברחבי אירופה, אך גם למחוזות צרפת בצפון אפריקה ולמקומות אחרים.
החברה הולאמה ב-1946, ו-"Compagnie Nationale Air France" (חברת התעופה הלאומית הצרפתית) נוצרה בהחלטה של הפרלמנט ב-16 ביוני 1948. הממשלה החזיקה ב-70 אחוז מהחברה החדשה ועד סוף 2003 המשיכה להחזיק בשליטה באמצעות 54 אחוז ממניות החברה. ב-4 באוגוסט 1948, מקס הימאן מונה לנשיא אייר פראנס. במהלך שלוש עשרה שנותיו בהנהגה, הוא יישם מדיניות מודרניזציה שהתבססה על מטוסי סילון, במיוחד הקרוול והבואינג 707.
ב-1949 החברה הייתה אחת ממייסדות SITA (Société Internationale de Télécommunications Aéronautiques, האגודה הבינלאומית לטלקומוניקציה אווירית). החברה השתמשה במטוסי קומט החל מ-1953 למשך תקופה קצרה, אך במהרה החליפה אותם במטוסי וייקאונט וב-1959 החלה בשימוש נרחב במטוסי הסילון "קאראוול" הדו-מנועיים. היא עברה לשימוש במטוסי בואינג, אך כחברה לאומית אירופית הייתה מחויבת לדגמי איירבוס החל מ-1974. החל מ-1976, החברה הפעילה את מטוס הקונקורד העל-קולי הייחודי בקו פריז-שארל דה גול – ניו יורק וכן בקווים נוספים (שהופסקו ב-1982).
ב-30 בספטמבר 2003, אייר פראנס ו-KLM ההולנדית הודיעו על מיזוג שתי חברות התעופה לחברה חדשה שתיקרא אייר פראנס-KLM. בעלי המניות של אייר פראנס יחזיקו ב-81 אחוז מהחברה החדשה, ובעלי המניות של KLM יחזיקו ביתר. חלקה של ממשלת צרפת באייר פראנס ירד מ-54.4 אחוז ל-44 אחוז.
בינואר 2016 החברה הוציאה את מטוסי הבואינג 400–747 משירות, לאחר ארבעים ושש שנים בהן המטוס על דגמיו השונים היה חלק מצי המטוסים שלה.
ביולי 2017 הודיעה החברה על חברת בת בשיטת הלואו קוסט שתיקרא JOON, המיועדת בעיקר לבני גיל הצעירים. בינואר 2019 הודיעה אייר פראנס על ביטול המותג JOON, והמותג חדל להתקיים ביוני 2019.
ב-2018 זכתה החברה בתואר "האוכל הטוב ביותר המוגש בטיסות".
ב-26 ביוני 2020 החברה הייתה לחברה הראשונה שהוציאה משירות את האיירבוס A380.
צי המטוסים
צי המטוסים של החברה הוא מהחדשים והמתקדמים בעולם והוא משולב מדגמי איירבוס ודגמי בואינג. בשנת 2020 יצאו משירות כל צי מטוסי האיירבוס A380 ועד שנת 2024 עתידים לצאת גם דגמי ה-A330 ובמקומם עתידים להיכנס דגמי 350 ודגמי העתיד של בואינג מסוג 777-9X. באוגוסט 2021 מסרה החברה שהיא תחל בתהליכי הוצאה משירות גם של דגמי בואינג מסדרת ה-200ER כבר באמצע שנת 2026 ובתחילת שנת 2030 מרבית צי המטוסים של אייר פראנס יתבסס על דגמי 777 ודגמי 350. צי המטוסים של החברה נכון למרץ 2021:
הסכמי שותפות קוד
מלבד לחברותה בברית חברות התעופה SkyTeam, לחברה הסכמי שותפות קוד עם החברות הבאות:
פעילות החברה בישראל
נכון לשנת 2023 החברה מבצעת 2 טיסות יומיות מנמל התעופה שארל דה גול בפריז לנתב"ג. הטיסות מבוצעות במטוסים איירבוס A350-900, איירבוס A330-200 ובואינג 787-9, לעיתים רחוקות, גם הבואינג 777..
היסטוריית החברה בישראל
אייר פראנס פעלה בישראל החל משנותיה הראשונות והייתה אז החברה היחידה שקיימה קשרי תעופה בין ישראל והמזרח הרחוק. בעבר הפעילה החברה 3 טיסות שבועיות בין מארסיי לתל אביב במטוסי איירבוס A320, אך קו זה בוטלל
תאונות במטוסי החברה
ב-25 ביולי 2000, טיסה 4590 של אייר פראנס, מטוס קונקורד שהיה בדרכו לנמל התעופה הבינלאומי ג'ון פ. קנדי בניו יורק התרסק בגונס. כל הנוסעים והצוות נספו, כמו גם ארבעה אנשים שהיו על הקרקע.
ב-2 באוגוסט 2005 התרסק מטוס A340 של החברה בטורונטו, לאחר שנחת במסלול הכי קצר. אחרי חצי מסלול, לאחר שהמטוס רק נגע בקרקע ויותר מ-12 שניות לאחר שהפעיל את הרוורס, המטוס התרסק בוואדי שבסוף המסלול ונשרף לגמרי. הנוסעים שרדו ומעטים נפצעו קל. להתרסקות זו הוקדש פרק בסדרת הטלוויזיה תעופה בחקירה, בשם נס משמים (באנגלית: Miracle escape).
ב-1 ביוני 2009 התרסק מעל האוקיינוס מטוס איירבוס A330-200 בטיסה 447 של אייר פראנס שיצא מריו דה ז'ניירו לכיוון פריז. כל 228 הנוסעים נספו. תוצאות החקירה מעידות ככל הנראה על טעות אנוש של הטייסים ושילוב של תקלה טכנית באחד מצינורי הפיטו האחראיים על שידור נתוני מהירות הטיסה.
ב-30 בספטמבר 2017, כשל המנוע השמאלי של טיסה 66 מנמל התעופה שארל דה גול לנמל התעופה הבינלאומי של לוס אנג'לס. הטיסה בוצעה במטוס איירבוס A380, והוא נאלץ לנחות נחיתת חירום בשדה התעופה של גוס ביי. המטוס נחת ללא נפגעים.
חטיפות
במהלך ההיסטוריה של החברה התבצעו מספר חטיפות מטוס: ב-27 ביוני 1976 נחטף מטוס איירבוס A300 של החברה במהלך טיסה מנמל התעופה בן-גוריון לפריז. כוונת החוטפים הייתה לחטוף את הישראלים והיהודים שבין הנוסעים ולכן ביום השלישי לחטיפה שוחררו יתר הנוסעים. קברניט המטוס הצרפתי, מישל בקוס, התעקש להישאר עם נוסעיו החטופים, מתוך אחריותו לשלומם. יחד איתו נשאר כל צוות המטוס. בישראל זכה הקברניט לכבוד רב, וקיבל אות הוקרה מראש הממשלה אז, יצחק רבין. מבצע שחרור החטופים שביצע צה"ל כונה "מבצע יונתן" או "מבצע אנטבה" ובמהלך שחרור החטופים נהרג מפקד סיירת מטכ"ל יוני נתניהו.
ב-24 בדצמבר 2003 בוטלו שלוש טיסות אייר פרנס לנמל התעופה הבינלאומי LAX בלוס אנג'לס בגלל חשש שטרוריסטים יעלו עליהן.
וכמו כן ב-1973 מרסיי; 1976 הו צ'י מין סיטי; 1977 בנגזי; 1983 ו-1984 ז'נבה; 1989 אלג'יריה; 1993 ניס; 1994 אלג'יריה; 1999 פריז.
טרוור איב
טרוור ג'ון איב (באנגלית: Trevor John Eve; נולד ב-1 ביולי 1951) הוא שחקן קולנוע וטלוויזיה אנגלי. התפרסם ב-1979 כשגילם את הבלש בתפקיד הראשי בסדרת הטלוויזיה "Shoestring". עוד הוא מוכר בתפקיד פקד בילוש פיטר בויד בסדרת הדרמה של ה-BBC "להעיר את המתים".
ביוגרפיה
בצעירותו רצה איב להיות אמן, אך לבסוף למד ארכיטקטורה ב"קינגסטון פוליטכניק קולג'" בלונדון. אחרי שלוש שנים נשר מהלימודים ונרשם ללמוד באקדמיה המלכותית לאמנות הדרמה (RADA). בסיום הלימודים ב-RADA זכה במדליית הזהב בנקרופט.
בשנים 1979 ו-1980 התפרסם בתפקיד הבלש הפרטי אדי שוסטרינג בסדרה הנושאת את שמו "שוסטרינג". תפקידו החשוב הראשון בקולנוע היה ב-1979 בתפקיד ג'ונתן הרקר בסרט "דרקולה" שביים ג'ון בדהם, לצדו של לורנס אוליבייה.
הצלחתו על במות התיאטרון נמשכה וב-1981 זכה איב בפרס לורנס אוליבייה לשחקן השנה במחזה חדש בתפקיד ג'יימס לידס במחזה "ילדים חורגים לאלוהים". הוא הופיע במחזה "The Genius" בתיאטרון רויאל קורט, ואחר כך חזר להופיע בווסט אנד וכיכב במחזה "High Society" מאת קול פורטר לצדם של נטשה ריצ'רדסון וסטיבן ריאה. ב-1988 גילם את פאולינו בהפקה של התיאטרון המלכותי הלאומי של המחזה "Man, Beast And Virtue" בבימויו של ויליאם גסקיל.
בטלוויזיה שיחק ב-1989 ב-"A Sense of Guilt" וב-1992 בהפקה של ה-BBC ל"בית בובות" יחד עם ג'ולייט סטיבנסון, לצדה גם הופיע בדרמה הפוליטית "The Politician's Wife", זוכת פרס באפט"א ופרס אמי הבינלאומי.
ב-1996 זכה איב בפעם השנייה בפרס לורנס אוליבייה על תפקידו כד"ר אסטרוב במחזה "הדוד וניה", עליו זכה גם ב-The British Regional Theatre Award כשחקן המשנה הטוב ביותר. לאחר מכן ב-1998 כיכב איב בסדרת הטלוויזיה של קרלטון טלוויז'ן ו-WGBH בוסטון, "Heat of the Sun" שצולם בזימבבואה.
בספטמבר 2000 החל איב לככב בסדרת הדרמה זוכת הפרסים של ה-BBC "להעיר את המתים", בתפקיד פקד בילוש פיטר בויד. הוא המשיך לגלם את בויד במשך תשע העונות הבאות עד לפרק האחרון של הסדרה ב-11 באפריל 2011.
איב מצליח גם כמפיק. אחרי שהקים את חברת ההפקות Projector Productions ב-1995, הפיק את סרטי הטלוויזיה "סינדרלה" עם קת'לין טרנר, את "אליס בארץ המראה" בכיכובה של קייט בקינסייל ואת "הלילה ה-12" בכיכובו של צ'ואיטל אג'יופור. עוד היה איב מפיק בפועל בסדרה המצליחה "Kidnap and Ransom" ובסדרה "The Body Farm", סדרת ספין-אוף של "להעיר את המתים" עם טרה פיצג'רלד.
בדצמבר 2013 השתתף איב במיני-סדרה של ה-BBC "תעלומה באחוזת פמברלי" בתפקיד השופט סר סלווין הרדקאסל, וב-2014 הופיע בתפקיד רואץ' בסדרה "The Interceptor". בנוסף כיכב איב בסרט הבכורה של בנו, ג'ק איב, כתסריטאי וכבמאי "Death Of a Farmer". הסרט הוצג בפסטיבל הקולנוע דינאר, ובבריטניה הוצג בפסטיבל הקולנוע בורדרליינס ב-5 במרץ 2014.
חיים אישיים
איב והשחקנית שרון מוהאן הכירו ה-1979 כששיחקו יחד במחזה "Filumena" בווסט אנד. הם התחתנו ב-1980 ונולדו להם שלושה ילדים, אליס (ילידת 1982) היא שחקנית וכיכבה בסרט "האויב בתוכנו - סטארטרק", ג'ק (יליד 1985) הוא במאי קולנוע, וג'ורג' (יליד 1994) הוא חבר בלהקת "Two Bottle Jump". איב, מוהאן ואליס השתתפו שלושתם בסרט "She's Out of My League" בתפקידי אב אם ובת בהתאמה.
תחומי העניין שלו הם גולף, ציור, אדריכלות וטניס. איב הוא אוהד של מועדון הכדורגל צ'לסי, והוא פטרון של ארגון הצדקה "Child Hope UK".
גוז'קוב
היישוב נזכר לראשונה במאה ה-14 כיישוב בבעלות אצילים, ובשנת 1689 הוענקו לו זכויות עיר, ונקבעו בו ימי שוק וירידים שנתיים. במחצית השנייה של המאה ה-19 הוחזר היישוב למעמד כפרי.
יהודי גוז'קוב
התיעוד הראשון לישיבת יהודים בכפר הוא מראשית המאה ה-19, ויהודי המקום השתייכו לקהילת קרסניסטב. בין מלחמות העולם עזבו את היישוב רבים מיהודיו, בשל מעשי אנטישמיות. בתקופה זו חיו ביישוב בין 300 ל-400 יהודים, כמחצית מתושביו.
עם כניסת הגרמנים לכפר בספטמבר 1939, החלו חטיפות של יהודים בו לעבודות כפייה. בתקופה בת שבועיים בה נכנס לכפר הצבא האדום נמלטו חלק מיהודי הכפר מזרחה. עם חזרת הגרמנים לכפר לאחר הסכם ריבנטרופ מולוטוב, הוקם בכפר יודנרט, בראשו עמד ישראל אדלשטיין, אשר נצטווה לספק לגרמנים עובדים יהודים מדי יום. באביב 1940 שולחו עובדים יהודים מהכפר למחנה בלז'ץ, ועל הקהילה בכפר הוטל תשלום כופר. בתחילת 1942 נשלחה קבוצת עובדים נוספת מהכפר לבלז'ץ.
בנובמבר 1942 רוכזו יהודי גוז'קוב והכפרים הסמוכים בכיכר השוק במקום, והוצעדו ממנה כ-12 ק"מ אל גטו איזביצה. משם שולחו יהודי הכפר יחד עם יתר יושבי הגטו למחנה ההשמדה בלז'ץ.
שמורת שקמונה
שְׁמוּרַת שִׁקְמוֹנָה היא שמורת טבע ימית בחיפה שהוכרזה ב-26 באוקטובר 2008, ושטחה הוא כ-1,677.05 דונם, מהם כ-45 דונם ביבשה. השמורה גובלת במערבה ובצפונה בשמורת ים ראש הכרמל.
תיאור השמורה
השמורה שוכנת לאורך חוף הים התיכון בין המכון לחקר ימים ואגמים בצפון לטיילת מגדלי חוף הכרמל בדרום. השמורה היא גם גן לאומי וגובלת בחלקה הדרומי בפארק הכט. האתר כולל שמורה ימית מוכרזת בשטח של 1,677 דונם לאורך 1.6 ק"מ של חוף, ועד מרחק של 1,000 מ' ממנו עד עומק מים של 14 מ'. שטח השמורה כולל גם כ-45 דונם ביבשה.
חוף השמורה הוא סלעי וגולת הכותרת שלו היא טבלאות הגידוד: שוניות סלעיות שטוחות, שנוצרות בקו המים, ואשר מהוות בית גידול חשוב ומערכת אקולוגית מורכבת. על גבי משטחים אלה יוצרים חלזונות ימיים מסוג צינוריר בונה שכבת מסלע, ששומרת על הטבלאות מפני בלייה, וכן כרכוב מוגבה המשמר את המים על הטבלה בעת השפל. באופן זה מתעצבת על גבי הטבלאות מערכת אקולוגית ייחודית. השוניות יוצרות בריכות, מפרצונים ולגונות ומהוות בית גידול עשיר למגוון של אצות, חסרי חוליות ימיים כגון שושנות ים, סרטנים וצדפות שונות, דגים ואף צבי ים. מעל למים הטבלאות בשקמונה מהוות מקום מנוחה וציד לעופות חוף וים והשמורה מהווה נקודת תצפית פופולרית לצפרים. שני נחלים המנקזים את מורדות הכרמל נשפכים לים בשקמונה – נחל לוטם ונחל עלייה.
לאורך חוף השמורה פורחים חבצלת החוף, קריתמון ימי, עדעד כחול וצמחי חוף רבים אחרים. האתר ידוע באופן מסורתי כנקודת דיג פופולרית ותל שקמונה אף נקרא בערבית 'תל-א-סמק' – תל הדגים.
על התל, שגובהו כ־12 מ' מעל פני הים, נמצאים שרידים ארכאולוגים של היישוב העתיק שקמונה מן המאה החמישית לספירה. בטבלאות הגידוד שמתחת לתל נמצאת בריכה עגולה שנחצבה בו בתקופת היישוב העתיק ושימשה ככל הנראה לגידול והחזקת דגים ויצורים ימיים שונים.
השמורה הוכרזה ב-26 באוקטובר 2008 ומאז הדיג בה מותר בחכות מהחוף בלבד ואסור ברובה או ברשת. שביל הליכה חוצה את השמורה לאורכה והכניסה ברכב אסורה למעט באופניים. שקמונה היא השמורה הימית העירונית הראשונה בישראל ובעורפה מטרופולין חיפה, ולכן היא מהווה גם אתר תרבותי וחינוכי יקר ערך.
גוז'קוביצה
גוז'קוביצה (בפולנית: Gorzkowice) הוא כפר במחוז פיוטרקוב טריבונלסקי שבפרובינציית לודז' בפולין, בו התקיימה עד השואה קהילה יהודית.
התיעוד הראשון ליישוב הוא מהמאה ה-14, אז היה בבעלות פרטית. במאה ה-15 הוענקו ליישוב זכויות עיר, אשר ניטלו ממנו בהמשך.
יהודי גוז'קוביצה
קהילה יהודית עצמאית התארגנה ביישוב בראשית המאה ה-20, וחלק מיהודי המקום עסקו בסחר בעצים. בשנת 1927 הוקם בכפר בית כנסת, ומשנת 1928 כיהן כרב הקהילה הרב יוסף שפירא.
בין מלחמות העולם פעלו בכפר מוסדות תרבות יהודיים, וכן תלמוד תורה. משנות העשרים פעלו במקום המפלגות הציוניות השונות, שהפעילו גם תנועות נוער. בשנים אלו נמנו בכפר כ-650 יהודים, קרוב למחצית מתושביו.
לאחר פרוץ מלחמת העולם השנייה הגיעו לכפר פליטים יהודים רבים מעיירות הסביבה, עד שבשנת 1942 הגיע מספר תושביו היהודים לכ-1,500. בתקופת הכיבוש הגרמני הוטלו על יהודי הכפר הגבלות תנועה וגזירות שונות, ובהן איסור גידול זקן ואיסור חבישת פאות ראש לנשים. כמו כן, הוקם בכפר יודנרט, בראשות גרשון אלטמן, אשר נצטווה לספק לגרמנים מדי יום 150 יהודים לעבודות כפייה, וכן להעביר תשלומי כופר.
בקרב יהודי הכפר, ובפרט הפליטים, התפתחו תנאי רעב ומגיפות, והיודנרט המקומי פעל לעזרתם. בעקבות שרפה שפרצה בכפר בקיץ 1942, גברה הצפיפות בבתי היהודים.
קיימברידג'
קיימברידג' (באנגלית: Cambridge,, מילולית: הגשר על נהר קאם - Cam) היא עיר באנגליה, במחוז קיימברידג'שייר, 80 ק"מ צפונית ללונדון. בשנת 2003 מנתה אוכלוסייתה כ-110 אלף תושבים, כחמישית מהם סטודנטים.
בעיר נשמרו מסורות רבות של מאות שנים. אחת מהן היא בתי ספר נפרדים לבנים ולבנות. בתי ספר עתיקים אלה קיימים שנים רבות ונודעים באיכותם וברמתם הגבוהה.
הקמת האוניברסיטה
בשנת 1209 עזבו מספר תלמידים את אוניברסיטת אוקספורד, והקימו את אוניברסיטת קיימברידג'. הבניין הראשון שנבנה באוניברסיטה, עוד בשנת 1284, עדיין עומד על תילו. במשך השנים התווספו בניינים רבים לאוניברסיטה, ביניהם הכנסייה שבנייתה החלה ב-1446 והושלמה רק ב-1515.
קיימברידג' כיום
בעקבות הצלחתה הרבה בשנים האחרונות הוקמו בסביבת האוניברסיטה תעשיות הייטק רבות עד כי לפעמים נוצרת השוואה בין קיימברידג' לבין עמק הסיליקון המפורסם בארצות הברית. בין החברות שמקמו את המטה בקיימברידג' נמצאות Sinclair ו Acron Computers. הצלחת האוניברסיטה הובילה גופים אחרים לבסס עצמם בעיר, כמו האוניברסיטה הפתוחה של אנגליה.
קין והבל
סיפור קַיִן והֶבֶל, המופיע בתחילתו של ספר בראשית, הוא סיפור מקראי על קנאה ורצח בין אחים. בסיפור זה קם קין על הבל אחיו להורגו, בשל קנאתו על כך שמנחתו של הבל לאלוהים התקבלה, בעוד שמנחתו של קין לא התקבלה.
הסיפור המקראי
קין והבל, בניהם של אדם וחוה, היו טיפוסים שונים: קין היה איכר - עובד אדמה, והבל - רועה צאן.
יום אחד החליט קין להקריב מנחה לפני אלוהים מתנובת שדהו, וגם הבל הקריב את בעלי החיים המשובחים ביותר שבמרעהו. אלוהים קיבל את מנחתו של הבל ולא את מנחתו של קין. קין לא היה יכול לשאת את העובדה שמנחת אחיו הקטן התקבלה בעוד ששלו נדחתה והדבר מילא אותו בכעס ובדכדוך. ה' פנה אליו (בפסוקים שמשמעותם המילולית התפרשה בדרכים שונות בקרב הפרשנים), והסביר לו כי אם ינהג בדרך הנכונה, עוד יישא אליו ה' פנים (הוא ינחל הצלחה): , אך קין לא שעה לדבריו, אלא קם והרג את אחיו בעת היותם בשדה:. לאחר מכן שאל ה' את קין:, וקין היתמם וענה:. בתגובה ענה לו ה':. ה' העניש את קין בכך שהאדמה שספגה את דם אחיו לא תצמיח לו יבול:, והוא יחיה את חייו כנווד תמידי. קין הודה בחטאו (או מבקש הקלה בעונש), וגילה את חששו שיהרגו אותו, ועל כן שם לו ה' אות (לא מפורש מהו אותו אות) – והבטיח כי מי שיפגע בו יפגע שבעתים. הסיפור מסתיים בתיאור קורותיו של קין. קין התיישב בארץ נוד קדמת עדן והוליד את בנו חנוך, שעל שמו נקראה העיר שהקים קין, ואילו אדם וחוה זכו לבן נוסף במקום הבל, וקראו לו שת. ע"פ התורה מזרעו של שת נולד נח, אשר ממנו וממשפחתו יצאו כל עמי העולם.
פרשנות מסורתית
פירושים ומדרשים רבים נכתבו על קין והבל ועל החטא בניסיון לענות על שאלות שעולות מקריאת הסיפור ובפרט שאלות על לידת קין והבל, מדוע הקורבן של הבל התקבל והקרבן של קין לא, מה כוחו של יצר הרע, מה כוחה של תשובה, איך זה מתקשר לקללת האדמה ושאלות נוספות.
לידת קין
אפשר לראות בפרשנות על סיפור קין והבל קו מנחה שמנסה להראות שקין היה רשע עוד לפני הרצח. גם בברית החדשה, כתבים גנוסטיים ספר אדם וחוה ומקורות נוספים.
עדות לקו פרשני זה ניתן לראות בתרגום המיוחס ליונתן שאומר שאדם ידע שחווה התעברה מסמאל וגם בפרקי דרבי אליעזר ופרשנים מאוחרים יותר. עדות נוספת לפרשנות הזאת ניתן למצוא בזוהר שמקשר את קין לנחש ומאשים את קין בכל הרוע בעולם וכך גם בתומר דבורה. מקור מודרני לרעיון ניתן לראות בספרו של הרב יעקב מדן שאומר שקין הוא בן הנחש ואף מקשר את צאצאיו לחטא בני האלוהים.
ייתכן שהסיבה לדמוניזציה של קין היא ניסיון להסביר את תחילת הסיפור בהתאם לסופו - קרבנו של קין נדחה והוא רוצח את הבל. בעקבות כך יש ניסיון להראות איך כבר מהתחלה הוא היה רע, ואולי אפילו בן של השטן / הנחש.
דחיית קורבנו של קין
שאלה נוספת שהמדרש מנסה לענות עליה היא - מדוע הקורבן של הבל התקבל ושל קין לא? בפסוקים נראה שקין עדיף כיוון שחשב להעלות קורבן ראשון, ורק אז הבל הצטרף -.
המדרש עונה שקין הביא קורבן מקולקל, לעומת הבל שהביא מן המובחר. מדרש בראשית רבה וילקוט שמעוני אומרים שקין הביא פירות מקולקלים מהשאריות שלא אכל, וממשילים את קין לעבד שמביא למלך שאריות פירות רעים ואוכל בעצמו את הפירות הטובים. רש"י, מדרש אגדה, רבנו בחיי והתרגום המיוחס ליונתן אומרים שקין הביא פירות רעים או זרעים לא טובים. המלבי"ם מוסיף שקין חשב שאלוהים צריך את הקורבן ותלוי בו, ורש"ר הירש אומר שקין התייחס לקורבן כ"חובה דתית" נצרכת שאין ברירה אלא לבצע, דבר שמלאכי מגנה.
המדרש מנסה להצדיק את הבחירה האלוהית על ידי הסבר שקין הביא קרבן רע ושפל לעומת הבל שהביא קרבן איכותי.
על מה התדיינו קין והבל
מדרשים שונים ניסו להבין - מה אמר קין להבל?
בפסוק עצמו הדבר לא ברור.
בנוסח שומרון מופיע נוסח מעט שונה -, ובאופן דומה בתרגום השבעים והפשיטתא. תרגום ניאופיטי והתרגום המיוחס ליונתן על הפסוק מוסיפים דו-שיח שלם בין האחים.
מדרש בראשית רבה והילקוט שמעוני מציעים שלושה פירושים - א. ויכוח ממוני לגבי חלוקת העולם; ב. ויכוח דתי (בנחלה של מי בית המקדש יקום); ג. ויכוח על אישה (מי ישא את חוה או את תאומתו של הבל).
מדרש אגדה, ומדרש לקח טוב אומרים שקין כפר בתורת הגמול ואמר זאת להבל.
ופרשנים אחרים אומרים שקין אמר את דברי התוכחה שאלוהים אמר לו ב.
לשון רבים ב"דמי אחיך"
חז"ל התקשו, מדוע נוקט הפסוק בלשון רבים, במילה "דמי". הם מבארים זאת בשני פירושים עיקריים:
ניתוח ספרותי
בסיפור קין והבל יש נקודות דמיון לסיפור חטא עץ הדעת. בשניהם אלוהים פונה אל האדם לאחר חטאו (אף במילים דומות), ומנסה לברר איתו מה אירע, ובשניהם האדמה מקוללת והאדם מגורש ממקומו למקום אחר. מאידך, בניגוד לחטא עץ הדעת בו אדם הפר ציווי מפורש של האלוהים הרי שקין לא נצטווה מעולם שלא לרצוח ואף יש שמשתמשים בסיפור כחיזוק לטענה שהאלוהים מעניש על מעשה פסול גם ללא ציווי מפורש שאוסר אותו.
על פי התנ"ך היה רצח הבל הרצח הראשון בהיסטוריה. רצח שלמעשה מסיים את עידן התמימות והאחווה של האנושות. מעשה שבו לא אנשים זרים קמים אחד על השני, אלא האח הבכור שבדרך כלל ממונה על שמירת הצעירים, קם על האח הצעיר והורגו. הרבה שאלות נשאלות על סיפור רצח זה שממעט בתיאור, ונדרש להשלמה ממקורות אחרים ומגוונים. כיצד קין הרג את הבל? האם קין ידע מה משמעות מעשיו? האם ההורים עמדו על ההבדל שביניהם, ולכן ניסו ללמדם מקצועות שונים? ואיך הוריהם הגיבו למעשה הזה? מה אחריותו של אלוהים למעשה הרצח בדחייתו של קין? מדוע אלוהים עומד כמשקיף, אבל לא מנסה למנוע את הרצח? האם קין באמת התחרט על מעשהו, או למעשה רק הצטער על העונש שקיבל? מהו אות שקיבל על מנת שלא יהרגוהו ומיהם ההורגים שהרי מדובר בתחילת האנושות, בתקופה שאין בה בני אדם אחרים? מדוע קין שהוענש בנוודות בונה עיר? האם הוא התגבר על הקללה של אלוהים, או למעשה עשה מעשה של תיקון של יישוב העולם?
בסיפור קין והבל יש האנשה של שני כוחות שבאדם. החטא שמוצג כמו יצור מיתי שחוטף את קורבנותיו ("לפתח חטאת רובץ") ודמו של הבל הנרצח הצועק מהאדמה ("קול דמי אחיך צועקים אלי מן האדמה") ומהווה עד למעשה הרצח ואף תובע ענישה ונקמה על המעשה. ואולי אף האדמה שספגה את דם הרצח, מסרבת באופן סלקטיבי להניב לו מיבולה.
בניגוד למוסר התנ"כי של "עין תחת עין" ו"שופך דם האדם באדם דמו ישפך", אלוהים נוטה חסד לקין ולא נוטל ממנו את חייו כמתחייב. יש הטוענים כי מעשה זה של חיי נוודות, יסורי מצפון של רוצח, ואות קלון גרועים ממיתה, אם כי לפי פשט הדברים ואופיו של קין כמתואר, אין הדבר נראה כך. ייתכן שמכיוון שמדובר במעשה הרצח הראשוני, ועדיין לא הייתה אזהרה אלוהית מפורשת על רצח, נמנע אלוהים להענישו במלוא חומרת הדין ואף נותן לו הגנה ואזהרה שאין דמו מותר. עונשו של קין שהאדמה לא מניבה פירות, והוא עובד האדמה שחי עליה בעצם נפגע בפרנסתו, וצריך לאמץ למעשה את סגנון חייו של הבל ולחיות על רעיית צאן כמנהג הנוודים של אותה תקופה.
על סיפור קין והבל, אפשר לומר את הפסוק המפורסם בשיר השירים "קשה כשאול קנאה". הרצח הראשון בהיסטוריה אירע בשל קנאה בין אחים. כל הורה מכיר את תופעת קנאת האחים, שרבים ביניהם על תשומת לבו של ההורה. פסיכולוגים היו טוענים שבסיפור הזה, האל מייצג את דמות ההורה, שהבנים רוצים לרצותו. הקנאה היא כנראה הרגש הטבעי והעז ביותר המתעורר בגיל מוקדם. אין טבעי מכך, שרגש הקנאה יתעורר, מיד כאשר האנושות מתפצלת לשני אנשים. גם בהמשך בתנ"ך, עשיו רוצה להרוג את יעקב בגלל הקנאה, ובני יעקב רוצים להרוג את יוסף בשל הקנאה.
מעניינת תגובתם של אדם וחוה. הם אינם מתייאשים בשל מעשה הרצח ולא קובעים שהאנושות אין לה תקווה, אלא מחליטים להביא בן נוסף כתחליף להבל. הם יודעים שקין הוציא את עצמו מהאחוה במילים המתריסות והסרקסטיות "השומר אחי אנכי" ומחליטים להביא את שת שימלא את מקומו של הבל, כך שלא יפקד מקומו בהיסטוריה האנושית, ואולי אף יהיה לו תחליף טוב יותר.
פרשנות סמלית לסיפור המקראי
הרב קוק ראה בקין הקנאי אבטיפוס של אדם או חברה שמנסה מתוך קנאה להשוות את תנאיה בכוח, באופן מלאכותי וללא כל הצדקה, גם כאשר אינו ראוי לכך מבלי שעמל ופיתח את עצמו. הוא ראה בקורח את הטיפוס הזה, שמקנא במעמדם הרם של משה ואהרון ומבקש גם לו מעמד עליון, מבלי שהדבר מגיע לו, ולאחר מכן שוב בנצרות שמבקשת מעמד שווה לעם ישראל, מבלי שהיא עמלה על תיקון הנפש והמידות באמת.
פרופ' שלום רוזנברג מפרש את הסיפור כבעל ארכיטיפים של חברות אנושיות. הבל מסמל את החברה הטכנולוגית המשגשגת, שעמלת קשה לשפר את תנאי מחייתה, במטרה להגיע לחיי נוחות, רווחה ומותרות שיש בהם הרבה הבל, ואילו קין (שמשמעותו בעברית חנית), מסמל את החברות הלוחמות, הכובשות והביריוניות, שניסו לקטוף את הפירות המתוקים של החברות הטכנולוגיות מבלי לעמול עמל רב, בחוזק יד וברצחנות. ואת הבן השלישי שת כבן שמחפש את התיקון המוסרי והרוחני של החיים.
פרשנים אחרים רואים את הסיפור כמייצג את העימות בין התרבות החקלאית - המתיישבת, המיוצגת על ידי קין עובד האדמה לבין תרבות הרועים הנוודים, המיוצגת בדמותו של הבל. בתקופת המקרא נמצא העימות בין שתי צורות החיים האלה בשיאו. בסופו של דבר אנו יודעים כי התרבות החקלאית דחקה את רגלי תרבות הנוודים ולראיה שרוב אוכלוסיית העולם חיה כיום חיים של יישובי קבע. סיפור קין והבל בא לרמז כי הדבר נעשה בצורה כוחנית ותוך גילויי אלימות כלפי חברת הנוודים. עימותים כגון אלה המלווים בשפיכות דמים קשה מתרחשים גם בימינו בצ'אד, בין נוודים משבטים ערביים וחקלאים מבני הבואלה.
פרשנות שונה גורסת כי בעקבות הקללה שהטיל האלוהים קודם לכן על עבודת האדמה (...אֲרוּרָה הָאֲדָמָה בַּעֲבוּרֶךָ... בְּזֵעַת אַפֶּיךָ תֹּאכַל לֶחֶם...), הרי שגישתו של קין מסמלת את הכניעה לגזירה ולעומתה גישתו של הבל שפנה לעבודת צאן (שלא התקללה) מסמלת את ניסיון לשפר את מצבו ולהינצל מהגזירה ככל האפשר. לפי פרשנות זו, העובדה שהאלוהים קיבל את מנחתו של הבל ולא את מנחתו של קין נועדה לסמל שדרכו של הבל היא זו שעדיפה בעיני האלוהים.
בנצרות
בציורי כנסייה וכתבי יד נוצריים מימי הביניים מוצגים קין והבל כיהודים וכישו, כאשר בשני המקרים אח אחד קם על השני להורגו. בין סיפור קין והבל וסיפור צליבת ישו יש כמה קווים משיקים, הבאים לידי ביטוי באמנות זו: קבלת קרבן הבל על ידי האל, מקבילה להקרבת ישו על ידי האל עבור בני האדם; קימת האח הגדול על אחיו הצעיר מקבילה לרצון בני "הברית הישנה" להתנכל לבני "הברית החדשה"; קין זכה לאות קין, שהייתה טבועה בו, וכך גם היהודים, שנאלצו לענוד סמלים מזהים להיותם יהודים וכו'.
בתקופה המודרנית
סיפורם של קין והבל שימש סמל לריב בין אחים:
מקבילות בספרות המזרח הקדום
ההיסטוריון שמואל קרמר מציין כמה טקסטים מסופוטמיים מקבילים לסיפור קין והבל הקשורים לניגוד המקצועות של האחים. המיתוס הראשון שקרמר מזכיר עוסק בזוג אחים - אמש (אל הקיץ) ואנטן (אל החורף) שרבים ומתווכחים מי מהם טוב יותר. על מנת להכריע בוויכוח שניהם הולכים אל האל אנליל ומביאים לו מתנות, ולבסוף האל אנליל פוסק לטובת אמש אל הקיץ. הטקסט עצמו מאוד מקוטע, וקשה להשוות אותו באופן ישיר למקרא, אך הוא מספק לנו עדות למקור העוסק בניגוד בין שני המקצועות במסגרת של ריב בין אחים המביאים לאל כלשהו (במקרה זה אנליל) מתנות.
טקסט נוסף שקרמר מזכיר הוא ויכוח בין הרחלה לחיטה סביב השאלה מי מבניהם עדיף. בטקסט לח'ר (אלת הצאן) ואשנן (אלת החיטה) מתווכחות ביניהם מי יותר טוב ומועיל. המחבר מעדיף את החיטה - אשנן מתחילה ומסיימת את הוויכוח (וכך זוכה לנאום נוסף), הטיעונים שלה משכנעים יותר, והאל אנכי שמתפקד כשופט אלוהי פוסק לטובתה. הטקסט האחרון שקרמר מזכיר בהקשר זה הוא על האלה איננה שצריכה לבחור בעל - תמוז (אל המרעה) או אנקימדו (אל החקלאים). אל השמש אוטו תומך בתמוז, אבל איננה מעדיפה את אנקימדו. תמוז בתחילה מתעצבן על הבחירה של איננה וטוען שהוא עדיף, אך בסוף אנקימדו מצליח להרגיע אותו והם משלימים.
בכל הטקסטים האלה רואים מעין ריב או ויכוח שמקבילים לריב של קין (עובד האדמה) והבל (רועה צאן), כאשר אלים מייצגים את הצדדים השונים בוויכוח ואף את השופט המכריע. הטקסטים עוסקים בשאלת העדיפות של רועה הצאן לעומת האיכר, ומכריעים לטובת רועה הצאן. המוטיב של ויכוח בין רועה הצאן לעובד האדמה נראה גם בסיפור של קין והבל, כאשר האל מכריע שרועה הצאן (הבל) עדיף. בעקבות הכרעת האל, עובד האדמה (קין) המתרגז ורוצח את רועה הצאן. בהשוואה למיתוס ניתן לראות כמה הבדלים - הטקסט המקראי מעדיף את רועה הצאן על פני עובד האדמה, בטקסט המקראי מדובר על דמויות בשר ודם ולא על אלים ובטקסט המקראי דווקא עובד האדמה הוא הרגזן.
הבדל חשוב נוסף הוא במה עוסק החיבור - הסיפור המקראי עוסק בשאלת החטא ועונשו, ובשאלה המוסרית ואף מכיל דיאלוג בין אלוהים לקין בעקבות המעשה, ואילו הטקסטים המסופוטמיים הם שירי ויכוח הדנים בשאלה מה עדיף - רועה צאן או עובד אדמה. שירים על ויכוחי עדיפות היו נפוצים בספרות החכמה השומרית ומופיעים בווריאציות נוספות כגון - ויכוח בין הנחושת והכסף או ויכוח בין הציפור והדגה.
גובורובו
היישוב הוקם בראשית המאה ה-14 כיישוב כנסייתי. לאחר חלוקת פולין נכלל היישוב בשטחי האימפריה הרוסית, וזאת עד שנת 1918. בסוף המאה ה-19 ובמהלך מלחמת העולם הראשונה נפגע היישוב משריפות.
יהודי גובורובו
בסוף המאה ה-19 ובראשית המאה ה-20 כיהן כרב הקהילה יעקב יהודה כהנא בוצ'יאן. טרם מלחמת העולם הראשונה חיו בכפר למעלה מ-2,000 יהודים, רוב תושביו.
במהלך מלחמת העולם הראשונה נאסרו בידי השלטונות הרוסיים מספר מנכבדי הקהילה ביישוב, ובהם רב הקהילה אלטר משה מרדכי בורשטין, באשמת סיוע לגרמנים, ואלו שוחררו רק לאחר השתדלות פרנסי הקהילה. בד בבד יהודים רבים נמלטו מהכפר. עם תום המלחמה פרעו ביהודי המקום חיילי הצבא הכחול, תוך ביצוע מעשי התעללות וביזה. בסיוע יוצאי הכפר בארצות הברית, השתקמה הקהילה בכפר לאחר המלחמה, ואף נבנה במקום בית כנסת חדש וגדול.
בין מלחמות העולם פעלו בכפר המפלגות הציוניות השונות, הגם שרוב הקהילה הייתה חרדית, והשתייכה לחסידויות שונות. כמו כן, בכפר פעלו קיבוצי הכשרה, אשר חלק מבוגריהם עלו לארץ.
בשואה
ב-8 בספטמבר 1939 נכנסו לכפר הגרמנים, ועד מהרה החלו במעשי התעללות ושוד ביהודי המקום. כעבור כשבועיים רוכזו כאלפיים יהודי הכפר, ונדחסו לבית הכנסת הגדול בו. יהודים שהסתתרו בבתיהם נורו במקום, ובתי היהודים הועלו באש.
הגרמנים החלו להצית את בית הכנסת על היהודים שבו, אך בשלב מסוים הותר ליהודים לצאת מהמבנה הבוער. יהודי הכפר הנותרים הועברו לאוסטרולנקה, וממנה לשטחים שבשליטת ברית המועצות. שם נספו רובם לאחר פרוץ מבצע ברברוסה.
ורנר קמפף
ורנר קמפף (בגרמנית: Werner Kempf; 9 במרץ 1886 – 6 בינואר 1964), היה מפקד שריון בכיר בוורמאכט במלחמת העולם השנייה.
קריירה מוקדמת
קמפף נולד ב-9 במרץ 1886 בקניגסברג. הוא התגייס לצבא הגרמני הקיסרי ב-1905, ושירת ברגימנט הרגלים ה-149. במלחמת העולם הראשונה נלחם בחזית המערבית, וסיים אותה בדרגת האופטמן.
לאחר המלחמה הצטרף קמפף לרייכסווהר ומילא בו תפקידי פיקוד ומטה. לאחר עליית הנאצים לשלטון, קודם קמפף במהירות, ובאוקטובר 1937 מונה למפקד חטיבת הפאנצר ה-4.
מלחמת העולם השנייה ואחריתו
עם פרוץ המלחמה מונה קמפף למפקד דיוויזיית הפאנצר קמפף - דיוויזיית פאנצר מאולתרת, ולחם עימה במערכה בפולין, כחלק מהקורפוס ה-1, במסגרת הארמייה השלישית בפיקוד גאורג פון קיכלר. ב-12 באוקטובר 1939 מונה קמפף למפקד הדיוויזיה הקלה ה-1, ששבוע לאחר מכן הפכה לדיוויזיית הפאנצר ה-6, ופיקד עליה במהלך המערכה על צרפת, במסגרת הקורפוס הממונע ה-41 בפיקוד גאורג הנס ריינהרדט.
בינואר 1941 מונה קמפף למפקד הקורפוס הממונע ה-48, וב-1 באפריל הועלה לדרגת גנרל חיל השריון.
במבצע ברברוסה פעל הקורפוס שבפיקודו במסגרת קבוצת הפאנצר הראשונה כחלק מקבוצת ארמיות דרום, ונטל חלק בקרבות קייב ואומן.
במהלך מתקפת הקיץ ב-1942 פעל הקורפוס שבפיקודו במסגרת ארמיית הפאנצר הרביעית, וכבש את פרבריה הדרומיים של סטלינגרד. ב-1 בפברואר 1943 לאחר תקופת המתנה בעתודת המילואים, מונה קמפף למפקד פלגת הארמייה קמפף, ונלחם עימה בקרב חרקוב השלישי.
ביולי 1943 השתתפה פלגת הארמייה שבפיקודו בקרב קורסק כחלק מקבוצת ארמיות דרום שפעלה בגזרה הדרומית. לאחר כישלון המבצע פוטר קמפף מתפקידו כשעיר לעזאזל, ונשלח לעתודת המילואים.
במאי 1944 מונה קמפף למפקד הכוחות באוסטלנד, אך באוגוסט שוב פוטר מתפקידו. באביב 1945 נשלח כנציג ה־OKW לפיקוד המערבי, ובאפריל 1945 נלכד בכיס הרוהר ונפל בשבי האמריקאי.
קמפף שוחרר מהשבי ב-1947, והתגורר בבאד הרצבורג עד למותו ב-6 בינואר 1964.
חשבונייה
חשבונייה היא כלי חישוב המורכב ממסגרת ובה צירים, עליהם מחליקים חרוזים. חשבונייה יכולה לשמש כעזר מנייה, ובשימוש מתוחכם יותר לביצוע ארבע פעולות החשבון ופעולות חישוב מורכבות יותר. חשבוניות ידועות מהתקופה הקדומה, והיו בשימוש בבבל, סין ותרבויות נוספות במזרח, ביוון ורומא העתיקה, ועם הזמן, בעולם כולו. גם כיום משתמשים בחשבונייה מפעילים מיומנים שמוצאים אותה נוחה יותר מכלי חישוב מודרני כמו מחשבון, בעיקר במזרח. חישוב בעזרת חשבונייה נלמד בבתי ספר במקומות שונים בעולם. ביפן, קוריאה, ואולי במקומות נוספים נערכות תחרויות חישוב בעזרת חשבונייה, והמתחרים מבצעים פעולות מורכבות כמו חילוק וכפל במהירות דומה לחישוב במחשבון.
תיאור
מסגרת החשבונית עשויה לרוב מעץ או פלסטיק ובעבר גם ממתכת; הצירים הם בדרך כלל מוטות אופקיים לאורכם מוזחים החרוזים, אך קיימות שיטות נוספות, כמו למשל הסורובן היפני, בו הצירים אנכיים.
בחשבונייה פשוטה, מושחלים על כל ציר תשעה חרוזים. כשכל החרוזים בצד אחד, הציר מייצג אפס. הזחת חרוז אחד לצד השני היא 1, וכשכל החרוזים בצד השני, הספרה היא 9.
כדי לחבר שני מספרים, "רושמים" את הראשון על החשבונייה, על ידי "כתיבת" כל ספרה לציר, לפי הסדר, ומוסיפים את השני על ידי הזחת חרוזים במספר הנדרש לכל ספרה. כשצריך להוסיף 1 לציר עליו כבר יש 9, מחזירים את כל החרוזים לצד שני, ומוסיפים 1 לציר הבא.
בחשבוניות מורכבות יותר יש שני צירים עבור כל ספרה, כאשר החרוזים על אחד מהם מייצגים 1, והחרוזים על השני מייצגים מספר גדול יותר, בדרך כלל 5. באופן זה, הסורובן היפני משתמש בחמישה חרוזים בלבד לזוג הצירים: בציר האחדות ארבעה חרוזים, ובציר החמישיות חרוז בודד.
היסטוריה של החשבונייה
מקורה של החשבונייה לוט בערפל, כיוון שבמקומות ובעמים רבים עשו שימוש בחשבוניות. ידוע כי החשבונייה שימשה בתרבויות בבל וסין, והומצאה בזמן כלשהו בין שנת 2400 לפנה"ס לשנת 300 לפנה"ס. העדות המוקדמת ביותר המצויה בידינו לשימוש בחשבונייה מבוססת על "לוח סלמיס" מיוון העתיקה, המתוארך לסביבות שנת 300 לפנה"ס.
החשבונייה היוונית הייתה מבוססת על מניה בשיטה האקרופונית, והחשבוניות הרומיות שעוצבו בעקבות היווניות השתמשו בשיטה דומה.
החשבונייה המוכרת לנו היום, בה ישנם שני חרוזים בחלק העליון וחמישה בתחתון, התבססה על דגם סיני מן המאה ה-12 בשם שואן פן. דגם זה נותר בעינו עד אמצע המאה ה-19, אז החל שימוש בשיטה בה יש רק חרוז אחד בחלק העליון. היפנים, שייבאו את החשבונית הסינית דרך קוריאה, אימצו שיטה משוכללת יותר שבה חרוז אחד בחלק העליון וארבעה בתחתון בתחילת המאה ה-17.
השימוש בחשבונייה כשיטה לחישוב נדחק במערב מפני חישוב במספרים, והחשבוניות המשיכו לשמש באסיה, שימוש הנמשך במקומות מסוימים עד היום, ונלמד בבתי הספר.
סורובן
חשבוניות עדיין נמצאות בשימוש, בעיקר באסיה. ביפן מיומנות בשימוש בחשבונייה נלמדת בבית ספר יסודי כחלק מתוכנית הלימוד, ומשרד המסחר מקיים בחינות בשימוש בחשבונייה, ומעניק תעודות לפי רמת המיומנות של הנבחן, בין רמה 5 (מפעיל מיומן) ורמה 1 (מסטר). מפעילי חשבונייה מומחים הם בדרך כלל, כמעט אוטומטית, מומחים גם בחישוב בעל-פה. בבית הספר מלמדים לדמיין בעיני רוחם חשבוניות כעזר לחישוב בעל פה.
כמצוין למעלה, בחשבונייה היפנית, שנקראת "סורובן", כל טור מחולק לשניים: בחלק העליון חרוז בודד, המציין 5, ובחלק התחתון ארבעה חרוזים. מצב ה"אפס" של חרוז ה-5 הוא למעלה, ומצב האפס של ארבעת החרוזים הוא למטה: כך, אם כל החרוזים מרוחקים מהמחיצה האופקית, העמודה מציינת "אפס", וכשכולם צמודים אליה, העמודה מציינת "9". שיטת ספירה זו מכונה "דו-חמשית" או בי-קווינרי, היא עידון של שיטת הספירה העשרונית, בה ה"אטומים" הן הספרות. בשיטה הדו-חמשית, הספרה עצמה מחולקת לשני חלקים, חלק אחד שיכול לקבל את הערכים אפס עד ארבע, וחלק שני שיכול להיות אפס או חמש. כך למשל "3" יהיה "שלוש/אפס", ו-"7" יהיה "שתיים/חמש". חלוקה זו מפשטת את פעולת החיבור, והופכת אותה לפעולה טכנית שמפעיל מיומן מסוגל לבצע במהירות שלא ניתנת להשגה בחשבונייה מערבית, עם תשעה או עשרה חרוזים בעמודה
שימוש
יש טכניקות רבות לשימוש בחשבונייה, שמאפשרות ביצוע חישובים מורכבים. צורת השימוש המתוארת אינה בהכרח היחידה או הטובה ביותר לביצוע הפעולות.
חיבור
פעולת החיבור היא הפעולה הבסיסית של החשבוניה: כמתואר למעלה, החיבור מתבצע על ידי "כתיבת" המחובר הראשון לחשבוניה, על ידי הזחת החרוזים, והמשך הזחת חרוזים, לפי ספרות המחובר השני, והעברת הנשא במעבר מ-9 ל-0.
חיסור
בחיסור, רושמים את המחוסר לחשבונייה, וממשיכים בהזחת החרוזים בכיוון ההפוך עבור ספרות המחוסר השני. כאשר במוט רשום "0" ויש לחסר עוד אחד, מחזירים את החרוזים למצב "9", ו"שואלים" אחד מהמוט הבא, בדומה לאופן בו מעבירים את הנשא בחיבור.
נוויל לונגבוטום
נוויל לונגבוטום (באנגלית: Neville Longbottom; נולד ב-30 ביולי 1980) הוא דמות בדיונית המופיעה בסדרת הספרים "הארי פוטר" מאת ג'יי קיי רולינג. הוא מתואר כתלמיד עגול-פנים ושכחן. לאורך רוב הסדרה הוא מתואר במצבים שבהם הוא מפגין בלבול וחוסר ארגון, בנוסף להיותו תלמיד בינוני למעט במקצוע תורת הצמחים. אולם הוא מתפתח וגדל לאחר שהוא מצטרף לצבא דמבלדור בספר החמישי. בעקבות כך חל שיפור רב בסטטוס החברתי שלו, הוא זוכה שם לתמיכה רבה מחבריו, ומשתפר ביכולות הקסם שלו.
חשבונייה
כפל
המשמעות היא שכדי לבצע כפל יש לבצע מספר פעולות חיבור, אך מספרן אינו הכופל, אלא סכום הספרות של הכופל: כדי לכפול ב-1306, יש צורך לבצע עשר פעולות חיבור, ולא אלף.
נוויל לונגבוטום
התפתחות הדמות
נוויל הוא דמות משנית בארבעת הספרים הראשונים, ומופיע בעיקר כדמות קומית. הוא אחד מתומכיו הידועים ביותר של הארי פוטר לאורך כל הסדרה, והופך לחבר טוב של רון ויזלי, הרמיוני גריינג'ר, ג'יני ויזלי ולונה לאבגוד. רולינג הצהירה בעבר כי הספר החמישי היה "נקודת מפנה ממשית עבור נוויל", בעיקר בגלל תפקידו הגדול יותר בספר. היא המשיכה ורמזה כי נוויל ימלא תפקיד עוד יותר חשוב בשני הספרים האחרונים ובמאבק נגד לורד וולדמורט.
חשבונייה
כפל
יש טכניקות רבות לקיצור והקלת הפעולה: למשל, כדי לכפול ב-19, ניתן לבצע עשר פעולות חיבור. אפשר, במקום זאת, לבצע שתי פעולות חיבור, ופעולת חיסור אחת: כופלים ב-20, כלומר מחברים את הנכפל פעמיים, בהסטה של ציר אחד, כלומר כפל ב-10, ואז מחסרים את הנכפל פעם אחת: עשרים פחות אחד הם 19.
כאשר נחוץ לכפול את אותו המספר במספרים שונים בזה אחר זה, ניתן לכפול אותו בספרות 1 עד 9, ולרשום את התוצאות. בעזרת הרשימה מתקצרות פעולות הכפל הבאות: מספר הפעולות הנחוץ הופך למספר הספרות, ולא סכום הספרות של הכופל בשיטה שתוארה למעלה.