cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
לאורי מלמברג
ביוגרפיה
בפברואר 1932, התמרדו הקצינים הצעירים בצבא פינלנד (מרד מנצלה) כנגד הממשלה הדמוקרטית. מלמברג הביע תמיכה במרד, אולם נמנע מלהצטרף אליו בפומבי. למרות זאת, רבים מאנשי המשמר האזרחי הצטרפו למרד, שנכשל לבסוף. ב-1935 הוא עזב את הצבא. עם זאץ, עם פרוץ מלחמת החורף כנגד ברית המועצות, הוא חזר לצבא ומונה למפקד גזרת חבל קרליה. הוא המשיך לשרת במהלך מלחמת ההמשך. עם סיום המלחמה ב-1944 הוא עזב את הצבא. כמו כן, כחלק מתנאי הסכם השלום, נאלצה ממשלת פינלנד לפרק את המשמר האזרחי שבראשו עמד.
פול מנפורט
חקירה והרשעה
ב-27 ביוני 2017 הגיש מנפורט למחלקת המשפטים של ארצות הברית, באיחור ובאופן רטרואקטיבי, מסמכים המעידים כי החברה שבבעלותו קיבלה 17 מיליון דולר מממשלת אוקראינה בין השנים 2012 ו-2014. הגילוי הוא במסגרת חובתו החוקית כחלק מתקנות לפעילות כ"סוכן של גוף שלטוני זר" (Foreign Agents Registration Act) בארצות הברית. ב-27 ביולי 2017, סוכני FBI פשטו על ביתו של מנפורט בווירג'יניה
לאורי מלמברג
ביוגרפיה
מלמברג נפטר בהלסינקי ב-14 במרץ 1948. לאחר מותו הוא הועלה לדרגת גנרל-לויטננט.
פול מנפורט
חקירה והרשעה
באוקטובר 2017 מנפורט ועוזרו הבכיר לשעבר ריק גייטס הסגירו את עצמם לידי צוות של התובע המיוחד רוברט מולר. מולר הגיש כתבי תביעה על 12 עבירות שונות נגד מנפורט וגייטס. בין האישומים: קשירת קשר נגד ארצות הברית, הלבנת הון והשתמטות ממס.
ב-31 ביולי 2018 החל משפטו של מנפורט בבית המשפט המחוזי באלכסנדריה, וירג'יניה. בכתב האישום בן 32 העמודים מואשם מנפורט בהסתרת הכנסות של יותר מ-30 מיליון דולר שקיבל מחוץ לארצות הברית באמצעות העברת הכסף לחשבונות חוץ גבוליים, בכך ששיקר לבנקים, וחמק מתשלום מס. מנפורט הורשע ב-22 באוגוסט בשמונה סעיפים של עבירות כלכליות, בהן העלמות מס.
ב-7 במרץ 2019 הוטלו על פול מנפורט ארבע שנות מאסר בגין עבירות מס והונאת בנקים. בנוסך לכך, על מנפורט היה לשלם קנס בסך 50 אלף דולרים.
במאי 2019, סטיבן קוק, לשעבר יו"ר ומנכ"ל פדרל סייווינגס בנק (Federal Savings Bank) הואשם בשוחד ואישור הלוואות מסוכנות לפול מנפורט, במטרה לקבל תפקיד בכיר בממשל.
הקשר הישראלי
ב-14 בספטמבר 2018, החל משפט נוסף בבית משפט פדרלי בוושינגטון, שהסתיים באותה יום בעסקת טיעון. מנפורט הודה בשני סעיפי אישום, במסגרת עסקת הטיעון, בסעיף אחד של קשירת קשר נגד ארצות הברית ובסעיף אחד של קשירת קשר לשיבוש מהלכי חקירה. לפי כתב האישום נגד מנפורט, הוא שיתף פעולה ב-2012 עם "פקיד ישראלי בכיר" בניסיון לקדם את האינטרסים של נשיא אוקראינה לשעבר ויקטור ינוקוביץ' ולפגוע במנהיגת האופוזיציה יוליה טימושנקו. אותו "בכיר ישראלי" עלום דאג לפרסם הודעת גינוי רשמית של משרד החוץ אחרי בחירות 2012 באוקראינה, שבה ישראל מגנה את שיתוף הפעולה של טימושנקו עם גורמים אנטישמיים.
ב-16 בספטמבר 2018, פנו יו"ר מפלגת העבודה, אבי גבאי, ויו"ר מרצ לשעבר, זהבה גלאון, לרשויות בבקשה לפתוח בחקירה בנוגע לשיתוף-הפעולה של מנפורט עם הבכיר הישראלי.
ב-17 בספטמבר 2018, טען דני אילון, שהיה סגן שר החוץ ב-2012, כי מעולם לא נתקל בהצהרה נגד מנהיגת האופוזיציה האוקראינית, הוסיף כי הוא לא מבין מדוע פורסמה רק ברוסית, וציין: "במקרים אחרים נזהרנו עם גינויי אנטישמיות ולא הזכרנו שמות".
חנינה
ב-23 בדצמבר 2020, הנשיא טראמפ השתמש בסמכויות החנינה שלו והעניק מחילה למנפורט.
הולכת רחוק
הולכת רחוק (באנגלית: Wild) הוא סרט דרמה ביוגרפי אמריקאי משנת 2014. הסרט מבוסס על הספר Wild שכתבה שריל סטרייד ב-2012 בו היא מספרת על מסעה האישי במהלך טרק שלה.
עלילה
בשנת 1995, שריל מחליטה לטייל יותר מאלף מיילים בשביל הרכס הפסיפי (PCT) לבד כדי לרפא את עצמה לאחר גירושיה, מות אמה, ושנים של התנהגות פזיזה והרסנית.
הפקה
ב-3 באוגוסט 2013 הקנדי ז'אן־מארק ואלה הוחתם לביים את הסרט. צילומי הסרט החלו ב-11 באוקטובר 2013.
ביקורת
הסרט זכה לביקורות חיוביות, עם הרבה שבחים על ההליכה והביצועים הפיזיים והנפשיים של ריס וויתרספון והבימוי של ז'אן־מארק ואלה.
מישהו שפעם הכרתי
מישהו שפעם הכרתי (באנגלית: Somebody I Used to Know) הוא סרט קומדיה רומנטית אמריקאי משנת 2023 בבימויו של דייב פרנקו ונכתב בשיתוף עם אשתו, אליסון ברי. בסרט מככבים ברי, ג'יי אליס וקירזי קלמונס. הוא הופץ ב-Amazon Prime Video ב-10 בפברואר 2023.
עלילה
אלי היא מנהלת התוכנית של סדרת ריאליטי מצליחה, אך דועכת, בשם Dessert Island. לאחר צילומי הפרק האחרון של העונה, מודיעים לה שהתוכנית תבוטל. בלי חיים חברתיים מחוץ לעבודה, אלי מחליטה לקחת הפסקה ולבקר את אמה בליבנוורת', וושינגטון.
בבר בעיר הולדתה, היא נתקלת באקס שלה, שון. הם מבלים את הלילה בשתייה ביחד, ואלי מנשקת את שון במכונית כשהם עומדים להיפרד לשלום. שון מסרב להזמנתה של אלי למין, והיא עוזבת במבוכה. מאוחר יותר באותו יום, אלי מבקרת בביתו של שון במטרה להתנצל על התקרית, ומגלה שהוא מתחתן באותו סוף שבוע ומשפחתו עורכת מסיבה. אלי מנסה לעזוב, אבל אמו של שון, ג'וג'ו, מתעקשת שהיא תגיע לחתונה כדי לצלם אותה.
אלי נודע כי ארוסתו של שון, קאסידי, מנוכרת להוריה. היא מרגישה חשדנית כלפיה, ומבקשת מהעוזרת שלה בתוכנית הריאליטי, קיילה, למצוא מידע על משפחתו של קאסידי. בינתיים, פלטפורמת סטרימינג מעוניינת לחדש את Dessert Island לעונה נוספת ורוצה לראיין את אלי.
קאסידי לא מרוצה מהנוכחות של אלי במסיבות החתונה. היא מופיעה עם להקת הפאנק רוק שלה בבר, ומאוחר יותר חולקת שולחן עם אלי כדי לדבר על שון. קאסידי אומרת לאלי שהיא תפסיק את סיבוב ההופעות עם הלהקה שלה כדי להשתקע עם שון לאחר הנישואין. אלי שמה לב שהיא לא מרוצה מזה.
קיילה מוצאת מידע על הוריה של קאסידי, ואלי מבקשת ממנה לשלוח להם הזמנה אנונימית לחתונה. כשאלי וקסידי מבלים יותר זמן אחד עם השני, אלי מבינה שהתרשמותה ממנה שגויה. הם מוצאים תחומי עניין משותפים, ואפילו מסתובבים בעירום יחד במגרש גולף לאחר עישון גראס. דעתו של שון מוסחת מהקרבה הגוברת שלהם.
אלי עוזבת את האירוע וחוזרת לבית אמה, שם יש להם שיחה מלב אל לב על הצורך להיות האני האמיתי. אלי עוזבת ללוס אנג'לס, אך מבטיחה לבקר לעיתים קרובות יותר. Dessert Island נבחר לעונה נוספת, אבל אלי מעבירה את ניהול התוכנית לקיילה. היא בוחרת להתמקד בתחומי העניין שלה, ולקחת במקום תוכנית אחרת, העוסקת בתחום העניין האמיתי שלה, נודיזם.
הפקה
באוגוסט 2021, הוכרז כי אליסון ברי, ג'יי אליס וקירזי קלמונס הצטרפו לצוות השחקנים של הסרט, כאשר דייב פרנקו ביים, מתסריט שכתב לצד ברי. אולפני אמזון הפיקו והפיצו באמצעות Prime Video. בספטמבר 2021, ג'ולי הגרטי, היילי ג'ואל אוסמנט, איימי סדריס, דני פודי, זואי צ'או, אוון ג'וניגקייט, אולגה מרדיז, איידן מאיירי וקלווין יו הצטרפו לצוות השחקנים של הסרט. פרנקו אמר שהסרט קיבל השראה מקומדיות רומנטיות של שנות ה-80 וה-90.
הפצה
הסרט הופץ בשירות הסטרימינג פריים וידאו ב-10 בפברואר 2023.
פעמים
פעמים הוא רבעון בין-תחומי לחקר קהילות ישראל במזרח, היוצא לאור מטעם מכון בן-צבי לחקר קהילות ישראל במזרח החל משנת 1979. המאמרים ב'פעמים' עוסקים בנושאים מגוונים הקשורים לקהילות היהודיות בספרד, באגן הים התיכון ובמזרח. בחלק מן הגיליונות המאמרים מוקדשים לנושא מרכזי אחד. עד היום (חורף תשע"ט) התפרסמו 167 גיליונות. מייסד כתב העת ועורכו הראשון היה ד"ר יצחק בצלאל (1994-1979). בתחילת שנת ה'תשנ"ה (גיליון 61) החל לערוך את הרבעון פרופ' שלום רצבי ואחריו ערכוהו דוד מלכיאל ואבריאל בר-לבב. מזכיר המערכת הראשון ואחר כך עורך המשנה היה מיכאל גלצר (2013-1979). כיום עורך את כתב העת יאיר עדיאל.
ג'ק הארלו
ג'ק תומאס הארלו (באנגלית: Jackman Thomas Harlow; נולד ב-13 במרץ 1998) הוא ראפר, זמר ופזמונאי אמריקאי, הידוע בעיקר בביצועי הלהיטים "Whats Poppin", "Industry Baby", שהגיעו למקום השני והראשון במצעד הבילבורד הוט 100.
ביוגרפיה
הארלו נולד וגדל בשלביוויל שבקנטקי, ובגיל 12 עבר ללואיוויל, שם החל את קריירת הראפ שלו. הארלו הוא בנם של מגי (פייט) הארלו, אשת עסקים, ובריאן הארלו. יש לו אח צעיר אחד, קלייבורן "קליי" הארלו (יליד 2000). הוא ממוצא צרפתי ואירי. הארלו החל לראפרפ בגיל 12, כשהוא ומשפחתו עברו ללואיוויל. באותה התקופה, יצר יחד עם חברו תקליטור בשם Rippin and Rappin, לו מכרו עותקים בבית הספר שלהם. כשהיה בכיתה ז', הארלו רכש מיקרופון מקצועי והכין את המיקסטייפ הראשון שלו, Extra Credit, באמצעות הכינוי "מר הארלו". הוא הקים קולקטיב בשם "כנופיית איילים" עם חברים שונים; במהלך תקופה זו, הוא עבד על שני מיקסטייפים שבסופו של דבר מעולם לא יצאו לאור, Moose Gang ו-Music for the Deaf.
קריירה
בשנת 2015 הוציא הארלו את האלבום המסחרי הראשון שלו, מיני-אלבום בשם The Handsome Harlow, אשר יצא לאור באמצעות חברת תקליטיו של המפיק גיל הולנד, "". ב-2016 הוציא את הסינגל "Never Woulda Known", בו אירח את הזמר ג'וני ספאניש. במרץ של אותה השנה, שימש כמופע החימום של הזמר וינס סטפלס, בהופעתו בלואיוויל.
ביוני 2016, פחות מחודש לאחר שסיים את לימודיו בתיכון, הוציא את המיקסטייפ 18, שהיה האלבום הראשון שיצא בלייבל וקולקטיב המוזיקה שהקים, "Private Garden", בו משתף הארלו פעולה עם אמנים שונים מסצנת ההיפ הופ.
בקיץ 2017 הוציא הארלו את הסינגל "Routine". באוקטובר אותה שנה, הוא הוציא סינגל נוסף, "Dark Knight", עם קליפ נלווה. "Dark Knight" הפך לסינגל המוביל במיקסטייפ Gazebo של הארלו, שיצא בנובמבר 2017. הארלו יצא לסיבוב הופעות בן 14 ערים לתמיכה באלבום, והסיבוב הסתיים בינואר 2018.
באוגוסט 2018 פורסם כי הארלו חתם בחברת התקליטים של המפיק די ג'יי דרמה, "Generation Now", וגם בחברת אטלנטיק רקורדס, וביום ההכרזה פרסם את הסינגל "Sundown". ב-17 באוגוסט, הוציא הארלו את המיקסטייפ המסחרי הראשון שלו, Loose. בנובמבר של אותה השנה יצא לסיבוב הופעות באמריקה הצפונית על מנת לקדם את המיקסטייפ, שהסתיים בדצמבר.
בשנת 2019 הוציא מיקסטייפ בן 12 שירים בשם Confetti, והשיק סיבוב הופעות בארצות הברית לתמיכה במיקסטייפ, שהחל באוקטובר של אותה השנה.
ב-21 בינואר 2020, הארלו הוציא את הסינגל "Whats Poppin", בתור הסינגל המוביל מהמיני-אלבום השני שלו, Sweet Action. השיר שותף בהרחבה בפלטפורמת המדיה החברתית של טיקטוק. ביום הולדתו ה-22 של הארלו, 13 במרץ 2020, הוא הוציא את המיני-אלבום. ב-24 ביוני 2020, הארלו הוציא את הרמיקס של השיר, בהשתתפות דה-בייבי, טורי ליינז וליל ויין.
ב-22 באוקטובר 2020 הוציא הארלו את הסינגל "Tyler Herro", הסינגל המוביל מאלבום האולפן הראשון שלו, Thats What They All Say. השיר קיבל קליפ בכיכובו של הארלו ושחקן ה-NBA טיילר הירו. ב-2 בדצמבר 2020 הכריז הארלו על האלבום. הסינגל השני, "Way Out", בהשתתפות ביג שון, יצא לאור ב-9 בדצמבר 2020. האלבום יצא לאור ב-11 בדצמבר 2020.
ב-27 במרץ 2021, הארלו הופיע כאורח המוזיקלי בעונה ה-46 של סאטרדיי נייט לייב. הוא ביצע מיקס של "Tyler Hero" ו-"Whats Poppin" בסט הראשון שלו וביצע את "Same Guy" עם אדם לוין בסט השני שלו. הוא גם הופיע והשתתף בפרודיה שהוקלטה מראש בנושא NFT על הסינגל של אמינם מ-2002, "Without Me".
ב-28 במאי 2021, הארלו הוציא שיתוף פעולה עם אמינם וקורדאה לרמיקס לסינגל של אמינם משנת 2020, "Killer".
ב-23 ביולי 2022 השתתף בשירו של ליל נאז X, "Industry Baby", שהגיע למקום הראשון במצעד הבילבורד הוט 100. ב-18 בפברואר 2022, הארלו הוציא את הסינגל "Nail Tech". באפריל, יצא הסינגל "First Class", שהגיע למקום הראשון במצעד הבילבורד הוט 100. במאי, יצא אלבומו השני, Come Home the Kids Miss You.
הארלו נכלל ברשימת פורבס 30Under30 לשנת 2022. בנוסף, הופיע ברשימת טיים 100 נקסט לשנת 2022 של מגזין טיים.
Funny Lady
Funny Lady (בעברית: פאני ליידי) הוא פסקול הסרט "Funny Lady" שבוים על ידי הרברט רוס ובוצע על ידי ברברה סטרייסנד וג'יימס קאן. הפסקול יצא לאור במרץ 1975, על ידי חברת התקליטים אריסטה רקורדס והופק על ידי פיטר מאץ שגם היה מפיק בפועל ואת שירי האלבום כתבו ברובו פרב אב וג'ון קנדר.
רקע
כל שירי האלבום הן מנקודת מבטה/הופעותיה של פאני ברייס (שמגולמת על ידי סטרייסנד) בסרט. מתוך האלבום יצא הסינגל "How Lucky Can You Get", אשר יצא באפריל אותה שנה. בנוסף, השיר הועמד לפרס האוסקר בקטגוריית השיר המקורי הטוב ביותר, ואילו סטרייסנד הייתה מועמדת לפרס גלובוס הזהב בקטגוריית "השחקנית הטובה ביותר".
בשנת 1998 הפסקול הופץ מחדש עם מיקס נוסף של "How Lucky Can You Get", שלא היה חלק מגרסת התקליט.
ביקורת והצלחה
האלבום ספג לביקורות מעורבות. הרבה מהמבקרים מתחו ביקורת על הבחירה בקאן לשיר בשתיים משירי האלבום אם כי היו מבקרים שראו אותו ראוי לשיר באלבום. האלבום הגיע למעמד אלבום זהב בארצות הברית ובנוסף נכנס גם למצעד האלבומים הקנדי והאוסטרלי.
יפתח גולדמן
יפתח גולדמן (נולד ב-24 בנובמבר 1967) הוא פילוסוף ופעיל חברתי. מלמד בבית הספר לחינוך באוניברסיטת חיפה, ובמכללה לחינוך ע"ש דוד ילין בירושלים.
ביוגרפיה
גולדמן נולד וגדל בקיבוץ יטבתה. בין השנים 1991 ועד 2011 היה חבר בקיבוץ "תמוז" (הקיבוץ העירוני בבית שמש). לגולדמן תואר ראשון בפילוסופיה ובהיסטוריה מאוניברסיטת תל אביב. בשנת 1998 סיים בהצטיינות תואר שני בפילוסופיה מאוניברסיטת תל אביב: נושא עבודת התזה היה "על חירות וקידמה בהגותו של ז'אן-ז'אק רוסו". בשנת 2006 התקבלה בהצטיינות עבודת הדוקטורט שלו בפילוסופיה מאוניברסיטת תל אביב בהנחיית צבי טאובר; נושא הדיסרטציה: "בין אוטופיה לפוליטיקה, קהילות שיתופיות ודיאלקטיקת השחרור".
במסגרת פעילותו בקיבוצו, בזרם השיתופי בתנועה הקיבוצית ובעיקר במעגל הקבוצות, הוביל גולדמן קו של סוציאליזם קהילתי כזרם מחשבה כמו גם דרך חיים.
חיים אישיים
גולדמן נשוי ואב לארבעה ילדים.
פעילות ציבורית
גולדמן מציג הן בעבודתו האקדמית והן בפעילותו החברתית ופרסומיו הפובליציסטיים השקפת עולם המהווה שילוב של מרקסיזם, סוציאל-דמוקרטיה וסוציאליזם-קהילתני. הוא ממייסדי עמותת 'קהילה' ו'בית המדרש הקהילתי' בבית שמש, נמנה עם מייסדי המכללה החברתית כלכלית, חבר בארגון העובדים הדמוקרטי כוח לעובדים ופעיל בחוג יסו"ד במסגרתו היה בין היוזמים של כתב העת חברה והיה חבר במערכתו בשנים הראשונות לצאתו לאור.
"הסוציאליזם בין פוליטיקה לאוטופיה"
הדרך הפוליטית של הסוציאליזם התאפיינה בניסיון ליצור חברה שוויונית ומשוחררת מניצול, דרך מנגנוני השלטון והכוח הקיימים. דוגמאות מובהקות שלה הן המפלגות הסוציאל־דמוקרטיות והקומוניסטיות במערב אירופה ובמזרחה. קרל מרקס הוא התאורטיקן הבולט ביותר של מגמה זו. לעומת זאת, הדרך האוטופיסטית, שניתן לזהותה בתנועות קומונאליות כמו התנועה הקיבוצית בישראל, ניסתה ליצור מציאות אחרת "מחוץ" לסדר הפוליטי הקיים. הוגים כגוסטב לאנדאואר ומרטין בובר היו תאורטיקנים של הסוציאליזם הקומונאלי־אוטופיסטי. בספר נדונות בהרחבה תאוריות סוציאליסטיות פוליטיות ואוטופיסטיות. המסקנה העולה מן הדיון היא שלמעשה, בשלב זה של ההיסטוריה שתי המגמות להגשמת הסוציאליזם נכשלו, כל אחת בדרכה, דווקא בגלל החד־צדדיות שלהן. בחלקו האחרון והחדשני ביותר של הספר מוצעת האפשרות לאיחוד מחודש של פוליטיקה ואוטופיה כדרך להחייאת הסוציאליזם בימינו, בעולם המערבי כולו ובמדינת ישראל בפרט.
"רוסו: הקדמה כמלכודת"
ספרו השני של גולדמן פורסם ב-2010 בהוצאת מאגנס. הספר סוקר את הגותו של רוסו בדגש על יחסו לקדמה, ומצביע על ניצנים לחשיבה הביקורתית של המאה ה-19 וה-20 בכתיבתו, הספר משלב רקע על הוגה פילוסופי מרכזי זה ומציג חידושים מחקריים בהבנת הגותו של רוסו אל מול קרל מרקס ואסכולת פרנקפורט ולשאלה המרכזית של האתגר שמציבה הקדמה בפני האדם כאזרח בחברה.
הקדמה ל"קפיטל" במהדורה העברית החדשה
גולדמן חיבר את ההקדמה למהדורה מחודשת של 'הקפיטל' מאת קרל מרקס (הוצאת 'ספרית פועלים-הקיבוץ המאוחד') אשר יצאה לאור בחודש ינואר 2012. ההקדמה עוסקת ברלוונטיות של 'הקפיטל' לימינו ובמרכיב האבולוציוני המתפתח בהגות המרכסיסטית.
"הקיבוץ כאוטופיה"
ספרו השלישי של גולדמן, פורסם בשנת 2012 ועוסק במבט היסטורי על התנועה הקיבוצית וההגות עליה התבססו מקימיה כניסיון להגשמה אוטופית סוציאליסטית, הספר מבוסס על סדרת ההרצאות שנתן גולדמן במסגרת האוניברסיטה המשודרת בחורף 2011.
"להמשיך את השיחה: הזמנה לחינוך הומניסטי"
ספרו הרביעי של גולדמן, שיצא בשנת 2020, עוסק בהגות חינוכית, בין היתר מתוך עיסוקו של גולדמן בהכשרת מורים. גולדמן מגדיר חינוך הומניסטי כחינוך שמטרתו עילוי האדם, והכלי המרכזי שלו הוא הפגשת התלמידים עם יצירות וטקסטים טובים, תוך יצירת דיאלוג משמעותי וחי בין החניכים והחניכות לבין היצירה. גולדמן עוסק בעקרונות של חינוך מסוג זה, בהבדלים בינו לבין תפישות חינוכיות אחרות, ובאתגרים ודילמות שעולות ממנו, בפרט באקלים חברתי ותרבותי שמקשה על יכולת הפעולה של מחנכים הומניסטים.
הפודקאסט על מרקס
באפריל 2022 גולדמן החל לשדר פודקאסט מקיף בן עשרות פרקים העוסק בפילוסופיה המרקסיסטית והתפתחותה בחייו של קרל מרקס.
מוחמד בן ג'אסם אאל ת'אני
שייח' מוחמד בן ג'אסם אאל ת'אני (בערבית: محمد بن جاسم بن محمد آل ثاني; 17 בינואר 1881 - 8 באפריל 1971) היה אמיר קטר בפועל בשנים 1913–1914, בנו של שייח' ג'אסם בן מוחמד אאל ת'אני.
ראשית חייו
מוחמד בן ג'אסם אאל ת'אני נולד בשנת 1881 בדוחה, בירת קטר. היו לו 18 אחים ואחיות, ואילו הוא עצמו היה השביעי מבין בני אביו.
הקמת אום סלאל מוחמד
מוחמד הגיע לאום סלאל מוחמד בתקופת השלטון העות'מאני, הוא אהד את השלטון ושיפץ את מגדלי ברזאן (برج برزان – ברג' ברזאן), ששימש בסיס עות'מאני במלחמת העולם הראשונה, שסייע לניצחון בחצי האי ערב. לאחר כיבוש האזור על ידי בריטניה, ותבוסתה של האימפריה העות'מאנית, האזור נשאר נטוש יחסית ומוחמד גר במגדל. היו בידיו אדמות רבות שרכש מידי העות'מאנים. הוא מכר אותן לאנשים אחרים בקטר והקים את אום סלאל מוחמד.
נבואת אלישע ליואש
הנבואה שהתנבא הנביא אלישע בטרם מותו ליואש מלך ישראל אודות ניצחונו על הארמים, מופיעה בספר מלכים ב:
מוחמד בן ג'אסם אאל ת'אני
ילדיו
אשתו של מוחמד הייתה עאישה בנת אחמד, בתו של בן דודו. היו למוחמד 26 ילדים בסך הכול, 12 בנים ו-14 בנות.
נבואת אלישע ליואש
הרקע לנבואה הוא היותה של מלכות ישראל נתונה להתקפותיהם של חזאל ובן הדד בנו, מלכי ארם בתקופתם של המלכים יהואחז ויואש. חזאל השמיד את כל צבאו של יהואחז, והשאיר לו רק חמישים פרשים ועשרת אלפים חיילים.
ליגת העל הספרדית בכדורגל נשים
ליגת העל הספרדית לנשים (בספרדית: The Primera División de la Liga de Fútbol Femenino) היא הליגה הבכירה במערכת הליגות של כדורגל הנשים בספרד שמופעלת על ידי פדרציית הכדורגל הספרדית המלכותית. הליגה נוסדה ב-1988 כליגה הלאומית לנשים ופועלת ברציפות משנה זו. במהלך השנים עברה שינויי שם ופורמט וכיום היא נחשבת לאחת הליגות הטובות באירופה והחל מעונת 2021/2022 תשלח שלוש נציגות לליגת האלופות לנשים. הליגה מוגדרת כיום כמקצוענית, כוללת 16 קבוצות ובמהלך שנות פעילותה היו בה 12 אלופות שונות. ברצלונה היא הקבוצה שזכתה הכי הרבה פעמים באליפות - 7 זכיות.
נבואת אלישע ליואש
התגשמות הנבואה מתוארת בהמשך הפרק: יואש נלחם בבן הדד ונצחו שלוש פעמים כפי שהתנבא אלישע, כשהוא מצליח להשיב לישראל את הערים שלקחו הארמים.
פרשנות
לשון פנייתו של יואש לאלישע, זהה לזעקתו של אלישע בעת שחזה בעליית אליהו לשמיים. רכב ופרשים הם אמצעי הלחימה הבולטים של אותה תקופה. אברבנאל מפרש שתיאור הנביא כרכב ישראל ופרשיו נועד "להגיד שהוא היה העומד על בני עמו ומצילם מהאויבים יותר מהרכב ומהפרשים."
מוחמד בן ג'אסם אאל ת'אני
מותו
תאריך מותו המדויק התגלה רק בשנת 2016. הוא מת בשנת 1971 באום סלאל מוחמד, העיר שהקים, ושם נקבר.
ליגת העל הספרדית בכדורגל נשים
הליגה הלאומית לנשים
הליגה נוסדה בשנת 1988 על ידי 9 קבוצות שלקחו חלק בעונתה הראשונה. במשך השנים הצטרפו לליגה קבוצות נוספות.
ליגת הכבוד לנשים
החל מעונת 1996/1997 הליגה חולקה לארבעה בתים. מנצחות הבתים עלו לשלב חצי הגמר והמנצחות בשלב זה עלו לגמר כשהמנצחת בגמר הוכרזה כאלופה.
נבואת אלישע ליואש
פרשנות
סיפר הנבואה מורכב משני חלקים בעלי מבנה דומה: כל חלק כולל מעשה סמלי שאלישע מצווה על יואש לעשותו ויואש עושה כמצוותו, ובהמשך לכך אלישע מתנבא על הצפוי ליואש.
השורש נכ"ה מופיע שש פעמים כמילה מנחה בתיאור נבואת אלישע, והופעתו פעם נוספת בתיאור התגשמות הנבואה משלימה את מספר המופעים למספר הטיפולוגי 7.
ליגת העל הספרדית בכדורגל נשים
הסופר ליגה הספרדית לנשים
החל משנת 2001/2002 שונה שוב הפורמט לליגה אחת שכוללת את כל הקבוצות שמשחקות מול כל האחרות בשיטת בית וחוץ. בתחילה כללה הליגה 14 קבוצות אך בהמשך עלה המספק ל-16 קבוצות. החל מעונת 2009/2010 הורחבה הליגה ל-24 קבוצות שחלוקו לשלושה בתים כשהקבוצות בבתים משחקות ביניהן. שתי הראשונות בכל בית ושתי הקבוצות הטובות מבין אלו שסיימו במקום השלישי עלו לפלייאוף כשבסוף העונה שתי הקבוצות הראשונות התמודדו במשחק אחד מכריע על תואר האליפות.
ליגת העל לנשים
החל מעונת 2011/2012 הליגה מותגה מחדש כליגת העל לנשים (Primera División), שיטת הבתים בוטלה והליגה כללה 18 קבוצות וצומצמה ל-16 קבוצות בעונה העוקבת. החל מעונת 2016/2017 הליגה נקראת ליגה איברדולה (Liga Iberdrola) מטעמי חסות. השם שונה קצת ב-2019 לליגת העל איברדולה(Primera Iberdrola).
נבואת אלישע ליואש
פרשנות
הרב אלחנן סמט מקשה מדוע בין הנבואה, המסתיימת בפסוק י"ט, לתיאור התגשמותה בפסוק כ"ה, מפרידים ארבעה פסוקים. הוא מסביר שהופעתם של פסוקים כ'-כ"א היא לשם תיאור כרונולוגי של האירועים - הם מתארים את מותו של אלישע, שקדם להתגשמות נבואתו. פסוקים כ"ב-כ"ד מהווים אקספוזיציה נחוצה לפסוק כ"ה, בהצגת הרקע לפעולתו של יואש המתוארת בפסוק כ"ה.
ליגת העל הספרדית בכדורגל נשים
ליגת העל לנשים
ב-10 ביוני 2020 הליגה הוכרה רשמית כליגה מקצוענית.
נבואת אלישע ליואש
פרשנות
נבואתו של אלישע ליואש אינה מילולית בלבד, אלה מלווה במעשים להמחשתה. סגנון נבואה כזה מופיע גם אצל נביאים נוספים, למשל בנבואת ירמיהו:, ובחזון העצמות היבשות של יחזקאל.
ליגת העל הספרדית בכדורגל נשים
המועדונים בליגה
קבוצות הליגה נכון לעונת 2021/2022 הן:
נטוורק רייל
נטוורק רייל היא חברה ממשלתית וזרוע של משרד התחבורה של הממלכה המאוחדת האחראית לתפעול, הפעלה וניהול הרוב הגדול של התחבורה המסילתית בבריטניה.
החברה אחראית לתשתיות מערכת הרכבות ובבעלותה כלל התשתיות ותחנות הרכבת בבריטניה, היא אינה אחראית לשינוע נוסעים ומטען ומלבד 20 תחנות רכבת מרכזיות, גם אינה מפעילה בפועל את תחנות הרכבת עצמן. האחריות לניהול רוב התחנות, קווי הנוסעים וקווי המטען נתונים בידי מפעילות פרטיות הנקראות חברות הפעלת רכבות (בר"ת TOC) אשר מנהלות קווי נוסעים ומטען ומחזיקות ציי רכבות וקרונות למטרה זו.
סך הכל אמונה החברה על ניהול ותחזוקה של למעלה ל-32,000 ק"מ של מסילות ברזל באנגליה, סקוטלנד וויילס, כ-30,000 גשרים ומנהרות, בנוסף לניהול 20 תחנות הרכבת המרכזיות והעמוסות בבריטניה.
היסטוריה
יסודות נטוורק רייל נמצאים במאמץ לאחד את המספר הרב של חברות רכבת פרטיות שהפתחתו והתנהלו בנפרד במהלך המאה ה-19. בשנת 1921 לאחר הניסיון של ממשלת בריטניה בניהול תחבורת הרכבות במהלך מלחמת העולם הראשונה, נחקק "חוק הרכבות" (או חוק הקיבוץ), אשר איחד את כ-120 חברות הרכבת הפרטיות לכדי ארבע חברות בלבד. ארבעת החברות שנודעו בתור "ארבעת הגדולות" היו: מסילת הרכבת המערבית הגדולה (GWR), מסילת הרכבת לולנד, מידלנד וסקוטיש (LMS), מסילת הרכבת לונדון וצפון מזרח (LNER), ומסילת הרכבת הדרומית (SR). כל אחת מהחברות ירשה את המסילות, התחנות והתשתיות של החברות שהתמזגו לתוכה וכל אחת ניהלה אזור גאוגרפי נפרד.
לאחר מלחמת העולם השנייה עם עליית ממשלת הלייבור לשלטון, הולאמו חברות הרכבת בבריטניה לכדי החברה הממשלתית בריטיש רייל (British Rail) בחוק התחבורה של 1947. לצד בריטיש רייל הוקמה חברת ריילטרק (Railtrack) אשר קיבלה את האחריות לתחזוקה וניהול תשתיות הרכבת. במשך כחמישים שנים, חברת בריטיש רייל הממשלתית ניהלה את כלל קווי ברכבת והתחנות כאשר חברת ריילטרק תחזקה את כלל התשתיות. בשנת 1994 הופרטה חזרה מערכת הרכבות בבריטניה והאחריות על ניהול קווי הרכבת הועברה לחברות ניהול רכבת פרטיות על בסיס מכרזים קצובים בזמן, בעוד חברת ריילטרק המשיכה לשמש חברה פרטית לתחזוקת תשתיות הרכבת וניהול פיתוח והרחבות על בסיס צרכים לאומיים. תהליך הפרטת בריטיש רייל הושלם ב-1997 וב-2002 נסגרה גם חברת ריילטרק, בין היתר משום בעיות תקציב שהובילו לבעיות תחזוקה לאורך תשתית המסילות ותאונת הרכבת בהטפילד שגרמה למותם של ארבעה נוסעים באוקטובר 2000 וגררה עניין תקשורתי סביב הכשלים של ריילטרק.
מחלת שריטת החתול
מחלת שריטת החתול (באנגלית - Cat scratch disease) היא מחלה זיהומית הנגרמת על ידי החיידק Bartonella henselea ומועברת על ידי שריטה או נשיכה של חתול. החיידק הוא תוך תאי וגרם שלילי.
חתלתולים צעירים מהווים את המאגר העיקרי של החיידק אך תוארו הדבקות גם על ידי כלבים. פרעושי החתולים מהווים את וקטור ההדבקה בין החתולים. החיידק מופרש ברוק החתול. ההדבקה היא על ידי שריטה, נשיכה או ליקוק של החתול על פצע פתוח. החתול הנושא את החיידק לא מראה סימני מחלה ועם הגדילה שלו נעלם החיידק מדמו והפרשותיו.
תסמיני המחלה
ב-90% מהמקרים מופיעה 1 - 3 ימים מההדבקה שלפוחית או פצעון מודלק ומורם מהעור (פפולה) באזור ההדבקה. לאחר 1 - 3 שבועות היא נעלמת ומופיעה הגדלה של קשרי לימפה המנקזים את אזור ההדבקה. יכול להופיע חום, חולשה כללית, חוסר תיאבון, כאב ראש, כאב גרון וכאבי מפרקים. בחולים עם מערכת חיסון תקינה המחלה נעלמת כעבור כחודש אם כי קשרי הלימפה נשארים מוגדלים לכמה חודשים. במדוכאי חיסון יכולה להופיע מחלה של גידולים שפירים של כלי דם הנקראים Bacillary angiomatosis בעור ובאיברים פנימיים. כמו כן, יכולה להופיע דלקת פנים הלב ודלקת המוח וקרומיו. כאשר הליקוק, השריטה או הנשיכה ליד העין, יכולה להתפתח תסמונת פרינו של דלקת הלחמית והגדלת קשרי הלימפה בצוואר (Parinaud's oculoglandular syndrome).
Heute in Jerusalem
Heute in Jerusalem (בעברית: היום בירושלים) היה השיר שייצג את אוסטריה באירוויזיון 1979 שבוצע בגרמנית על ידי כריסטינה סימון.
מחלת שריטת החתול
אבחנה
ברוב המקרים יש עדות למגע עם חתולים או לזיהום הראשוני. בכ-10% הסיפור לא ברור ויש צורך באבחנה מבדלת בעיקר בגלל הגדלת קשרי הלימפה. הבדיקה העיקרית לאבחנה היא בדיקת כיל נוגדנים ל-B. henselea בשיטת ELISA. אפשרת לקחת תרבית מקשר לימפה שהתמגל ולהעלות את הסיכוי לתשובה חיובית על ידי בדיקת PCR.
טיפול
בחולים עם מערכת חיסון תקינה המחלה חולפת לאחר כחודש ואין טעם לתת טיפול אנטיביוטי אלא כאשר התסמינים קשים או אצל חולים עם פגיעה במערכת החיסון. יש תגובה טובה לאזיתרומיצין למשך חמישה ימים וכן לריפמפיצין וציפרופלוקסאצין.
Heute in Jerusalem
הפקה
התחרות התקיימה ב-31 במרץ 1979 בבנייני האומה שבמרכז ירושלים, חמישה ימים בלבד לאחר החתימה ההיסטורית על הסכם השלום בין ישראל למצרים. שיר זה היה השיר ה-18 שבוצע בערב התחרות, מיד לאחר "Mary Ann" של להקת הפופ הבריטית בלאק לייס, נציגת הממלכה המאוחדת, ולפני "Su canción" של בטי מיסייגו, נציגת ספרד. עם סיום ההצבעה, השיר קיבל 5 נקודות, והגיע למקום ה-18 מתוך 19 בתחרות.
טוד גרף
טוד גרף (באנגלית: Todd Graff; נולד ב-22 באוקטובר 1959) הוא שחקן, תסריטאי ובמאי אמריקאי.
גרף נולד בניו יורק, בנם של ג'ודית קלריס, מורה לפסנתר ומנהלת מקהלה, וג'רום לורנס. אחותו היא השחקנית איילין גרף.
קריירה
הוא שר בסגל המקורי שלרחוב סומסום (1970) ורחוב סומסום 2 (1971). בשנת 1975 הצטרף לצוות השחקנים של סדרת הטלוויזיה לילדים של חברת חשמל PBS. גרף משחק את התפקיד של ג'סי, חבר הקרקס הקצר, הוא השתתף בתוכנית עד סוף שידוריה ב-1977 (החליף את סטיבן גוסטפסון).
היה מועמד לפרס טוני על גילום דמותו של דני בייבי ברודוויי בשנת 1984.
בשנת 1992 כתב את התסריט לסרט "אנשים משומשים" בכיכובם של שירלי מקליין והשחקן האיטלקי מרצ'לו מסטרויאני.
בשנת 2006 הוא ביים את הבמה המוזיקלית של ג'ייסון רוברט בראון הגרף ודן אליש, בפורום פיד מארק.
בשנת 2009 הוא ביים וכתב את הסרט "נוער שוליים" (Bandslam), בכיכובן של אליסון מישלקה וונסה הדג'נס. בשנת 2012, הוא כתב וביים את סרט "הצליל העליז" בכיכובן של קווין לטיפה ודולי פרטון.
בית הקברות הצבאי ברוקווד
בית הקברות הצבאי ברוקווד (באנגלית: Brookwood Military Cemetery) הוא בית קברות צבאי, הגדול ביותר בממלכה המאוחדת, אשר שוכן בכפר ברוקווד, מדרום־מערב ללונדון רבתי. בבית הקברות קבורים חיילים שנהרגו במלחמת העולם הראשונה ובמלחמת העולם השנייה. זהו בית קברות צבאי בינלאומי, שכן מרבית החללים הטמונים בו אינם בריטים אלא חיילי 13 מדינות אחרות, אשר רובן היו בעלות בריתה של בריטניה במהלך שתי מלחמות העולם. בבית הקברות גם הוצבו מספר אנדרטאות להנצחת חללים שמקום קבורתם לא נודע. בסך הכול טמונים בו 6,985 חללים ומונצחים בו למעלה מ־4,600 נעדרים.
רקע – מדיניות ההנצחה של בריטניה ומדינות חבר העמים הבריטי
1,695,000 אנשי צבא מבריטניה וממדינות חבר העמים הבריטי נהרגו בשתי מלחמות העולם. מדיניות הקבורה וההנצחה של חללים אלו נקבעה במשותף על ידי מדינותיהם בשלהי מלחמת העולם הראשונה, ויושמה גם בנוגע לחללי מלחמת העולם השנייה. על פי מדיניות זו, נאסר על החזרת גופות החללים לארצות מולדתם והם נקברו בבתי קברות (צבאיים ואזרחיים) בסמוך למקומות נפילתם בזירות הקרב השונות. בהתאם לכך נקברו החללים לבסוף בלמעלה מ־23,000 אתרי קבורה הפזורים על פני 140 מדינות.
המדיניות שנקבעה בנוגע להנצחת חיילים שנהרגו ומקום קבורתם לא נודע, הייתה ששמו של כל נעדר יירשם על גבי אנדרטה מבין אלו שהוקמו לשם כך בזירות הקרב השונות, בסמוך ככל האפשר למקום בו נודעו עקבותיו לאחרונה.
הסוכנות המטפלת באתרי הקבורה והאנדרטאות האמורים ברחבי העולם (ואשר הקימה רבים מהם) היא ועדת חבר העמים לקברי מלחמה.
אתר בית הקברות וייעודיו
בית הקברות הצבאי נמצא באזור שבין העיירות ווקינג (Woking) ופארנבורו (Farnborough) שבמחוז סארי (Surrey), כ־45 ק"מ מדרום מערב למרכזה של לונדון. הוא שוכן בתחומיו של בית הקברות האזרחי הגדול בעל אותו שם, שנפתח שם באמצע המאה ה־19 ופעיל גם היום.
השטח לבית הקברות הצבאי במסגרת זה האזרחי הוקצה ב־1917, במהלך מלחמת העולם הראשונה, והוא המשיך ושימש לקבורת חללים גם במלחמת העולם השנייה. ב־1917 הוקצה לבית הקברות הצבאי שטח של 150 דונם. כיום שטחו גדול יותר, לאחר שהורחב במהלך מלחמת העולם השנייה ואחריה.
לבית הקברות נקבעו עם השנים – כנראה בשל גודלו וקרבתו אל לונדון – שלושה ייעודים:
מבנה בית הקברות
שדרת לינקולן (Lincoln Avenue) בבית הקברות מחלקת אותו לשני מתחמים:
בנוסף לחלקות הלאומיות קיימת בבית הקברות חלקה מיוחדת של חללי חיל האוויר המלכותי. נופלים אלו היו בריטים ובני 8 אומות אחרות לפחות (בהם אמריקנים וצ'כוסלובקים), ששירתו בחיל האוויר המלכותי במהלך מלחמת העולם השנייה ונפלו בשורותיו.
כמקובל בבתי הקברות הצבאיים הבריטיים של שתי מלחמות העולם הוצבו גם בברוקווד המרכיבים הקישוטיים של צלב ההקרבה ושל אבן הזיכרון. על אבן הזיכרון, דמויות המזבח, חרות פסוק מספר בן סירא: Their Name Liveth for Evermore ("שמם יחיה לדור ודור").
צלב ההקרבה ואבן הזיכרון הוצבו לאחר מלחמת העולם הראשונה בלבו של המתחם המזרחי של בית הקברות. באופן חריג הוחלט לאחר מלחמת העולם השנייה להציב צלב ואבן נוספים בבית הקברות – במתחם המערבי.
בצמוד לחלקת חיל האוויר המלכותי נבנה ב־1947 בניין למחסה מפני שמש ורוח (Shelter), המשמש גם כמעין בית תפילה. הוא תוכנן על ידי האדריכל הבריטי סר אדוארד מאוף (Maufe). מאוף תכנן גם אנדרטה לנעדרים מחילות האוויר של בריטניה ומדינות חבר העמים הבריטי במלחמת העולם השנייה. היא ניצבת ממערב ללונדון, לא הרחק מברוקווד.
בניין נוסף בבית הקברות שתכנן האדריכל מאוף הוא "בית הבונה" (Beaver House), הצמוד לחלקה הקנדית המערבית. זהו בניין המבקרים והרשומות (Record House) הקנדי. הבניין, שהוא מתנת ממשלת קנדה, נבנה על ידי חיל ההנדסה הקנדי. הוא נקרא על שם פסל הבונה שגולף באבן מעל אחת מהכניסות של הבניין.
בית הקברות הצבאי נמצא באחזקת ועדת חבר העמים לקברי מלחמה. החלקות לחללים הגרמנים והאיטלקים מנוהלות על ידי הוועדה עבור הסוכנויות המקבילות לה בשתי מדינות אלו. החלקה האמריקנית בברוקווד היא היחידה שאינה נמצאת בניהול הוועדה הבריטית (היא נמצאת בניהול הוועדה האמריקנית למצבות קרב) ונחשבת למעשה לבית קברות נפרד (ראו פרטים עליה להלן).
בסמוך לחלקת מלחמת העולם השנייה מצויה חלקת קבורה של דיירי בית האבות המלכותי צ'לסי. המצבות בה מעוצבות בתבנית של מצבות צבאיות. ועדת חבר העמים לקברי מלחמה מתחזקת את החלקה עבור בית החולים.
החללים בבית הקברות
זוהי התפלגותם של החללים הקבורים בבית הקברות הצבאי לפי נתינותם:
ממלחמת העולם הראשונה:
74 מקברי החללים הקבורים בבית הקברות הצבאי הם קברי אלמונים, מהם 41 היו אמריקנים ו־28 צרפתים.
עיצוב המצבות בחלקות השונות בבית הקברות איננו אחיד. על קברי חללי בריטניה ומדינות חבר העמים הוצבו מצבות לוח אנכיות (Headstones) לפי תבנית אחידה שקבעה ועדת חבר העמים לקברי מלחמה. מצבות לוח אנכיות, אך בעיצוב אחר ושונה לכל חלקה וחלקה, הוצבו גם בשתי החלקות הפולניות, בחלקה הבלגית, בחלקה הצ'כוסלובקית, וכן בחלקות הגרמנית והאיטלקית. בחלקה האמריקנית ובחלקה הצרפתית הוצבו צלבים בעיצובים שונים. בחלקה הטורקית בלבד הוצבו מצבות בעלות לוח אנכי ולוח אופקי.
שורות המצבות בחלקות הקבורה בברוקווד מיושרות כמעט כולן לכיוון אחד, אחיד, למעט החלקה בה נקברו חיילים הודים מוסלמים. חלקה זו נבנתה כך שהמצבות בה יפנו אל עבר העיר מכה, בהתאם לאמונתם של חיילים אלו.
אנדרטאות
בבית הקברות הוצבו ארבע אנדרטאות לנעדרים שמקום קבורתם לא נודע – שתיים במתחם המזרחי ושתיים במתחם המערבי (ראו פירוט להלן).
בנוסף לאנדרטאות לנעדרים הוצבו בבית הקברות ארבע אנדרטאות לאומיות ללא שמות נעדרים. הן הוצבו בחלקה הפולנית המזרחית וכן בחלקה הבלגית, בחלקה הצ'כוסלובקית (אנדרטה זו הוקמה בשנת 1995) ובחלקה האיטלקית, שכולן ממוקמות גם כן במתחם המזרחי.
אנדרטת נעדרי מלחמת העולם השנייה
זוהי האנדרטה הגדולה ביותר בבית הקברות, אשר הוקמה במתחם המערבי שלו. זהו מבנה עגול פתוח שכיכר דשא קטנה במרכזו. קירות הוקמו בניצב לקו ההיקף של המבנה, ועל צדיהם נרשמו שמות הנעדרים מבריטניה ומדינות חבר העמים הבריטי – 3,475 במספר.
נעדרים אלו לא הונצחו מסיבות שונות באנדרטאות לנעדרים שהוקמו בסמוך למקומות נפילתם, והוחלט להקים בברוקווד אנדרטה מרכזית זו לזכרם. אלו בין השאר חיילים שנהרגו בקרבות בנורווגיה באביב 1940 וחיילי קומנדו שנהרגו בפשיטה על נמל סן־נאזר שבמערב צרפת במרס 1942 ובפשיטה על נמל דייפ בצפון צרפת באוגוסט 1942. כמו כן הונצחו על גבי האנדרטה שמותיהם של סוכנים חשאיים שהפעיל מינהל המבצעים המיוחדים הבריטי (SOE – Special Operations Executive) באירופה הכבושה על ידי הגרמנים, ואשר נהרגו בשליחותם זו. בשנת 2017 הוספו לאנדרטה שמותיהם של כ"ג יורדי הסירה.
האנדרטה נחנכה על ידי המלכה אליזבת השנייה בטקס שנערך ב־25 באוקטובר 1958.
אנדרטת הנעדרים ברוסיה וברית המועצות
אנדרטה קטנה זו, שהוקמה בשנת 1984, ממוקמת בסמוך לאנדרטת נעדרי מלחמת העולם השנייה. היא מורכבת מארבעה קירות שחוברו זה לזה בזווית ישרה היוצרים יחד תבנית של צלב. על גבי האנדרטה מונצחים שמותיהם של 647 חיילים נעדרים – רובם בריטים והיתר קנדים ואוסטרלים – שנהרגו במהלך שתי מלחמות העולם בשליחותם ברוסיה ובברית המועצות. מקום קבריהם של חלק מהם היה ידוע, אך לא היה נגיש מסיבות שונות, כולל נסיבות המלחמה הקרה. באופן חריג הוחלט להנציח אותם גם על האנדרטה.
אנדרטאות נעדרי מלחמת העולם הראשונה
בשנת 2004 הוקמה בקצהו המזרחי של בית הקברות אנדרטה לנעדרי מלחמת העולם הראשונה. היא הוקמה בצמוד לחלקת חיילי דרום אפריקה. היא מעוצבת בדמות קיר נמוך ורחב שעל גביו הוסף מרכיב עיצובי משולש. על שני צדדיה מונצחים שמותיהם של 478 נעדרים מצבאות בריטניה ובנות בריתה, אשר הפכו לנעדרים בתחומיה של בריטניה במהלך מלחמת העולם הראשונה, ומקום קבורתם לא נודע.
בנובמבר 2015 נחנכה בבית הקברות אנדרטה נוספת לנעדרי מלחמת העולם הראשונה. היא ממוקמת בקרבת אנדרטת נעדרי מלחמת העולם השנייה. היא בנויה כשמטח שיש עגול, שבמרכזו ערוגת זיכרון עגולה וסביבו שישה כותלי זיכרון המוצבים כחישורי גלגל. מונצחים על גביהם שמות 260 אנשים שהוכרו בשנים האחרונות כחללי המלחמה, ואשר מקום קבורתם לא נודע. מקרים נוספים של הכרה בחללים כחללי המלחמה מצויים בבחינה ועל כן האנדרטה שהוקמה כוללת מקום פנוי להנצחת שמות נוספים, לרבות מקום להקמת כותל זיכרון שביעי.
אנדרטת הנעדרים מצבא צרפת החופשית
אנדרטה זו ניצבת בחלקה הצרפתית שבמתחם המזרחי של בית הקברות. היא מעוצבת בדמות שער גבוה שפתחו משונן, אשר מולו הוצב פסל ארד. קירות נמוכים נמשכים משני צדי השער, ועליהם נרשמו שמות חיילים מצבא צרפת החופשית שהיו לנעדרים במהלך מלחמת העולם השנייה.
בית הקברות האמריקני
החלקה האמריקנית בבית הקברות הצבאי ברוקווד, השוכנת במתחם המזרחי שלו, מנוהלת על ידי הוועדה האמריקנית למצבות קרב ונחשבת לבית קברות נפרד. זהו בית הקברות הצבאי האמריקני היחיד בתחומי בריטניה לחללי מלחמת העולם הראשונה. שטחו הוא כ־18 דונם. הובאו אליו חללים אמריקניים שנקברו בתחילה באתרי קבורה זמניים שונים בבריטניה. במקום זה נקברו 468 חללים, מהם 41 אלמונים. כל החללים מתו בבריטניה או על כלי שיט בשטחי הים הסמוכים אליה. רבים מהם מתו במגפת השפעת הספרדית ב־1918.
אזור הקבורה מכיל ארבע חלקות המכונסות יחד בתבנית של מלבן, שבמרכזו ניצב תורן הדגל האמריקני. חלקות הקבורה מוקפות עצים וצמחייה עשירה.
ממערב לאזור הקבורה ניצב בניין מרכז המבקרים של בית הקברות.
בית הקברות האמריקני תוכנן על ידי האדריכלים אדגרטון סווארטווט (Edgerton Swartwout) וה. ב. קרסוול (H.B. Cresswell) מניו יורק.
נגינת "המוצב האחרון"
מחודש מאי 1940 ועד חודש ספטמבר 1944 נוגנה בבית הקברות מדי ערב מנגינת החצוצרה הצבאית הבריטית Last Post. מנגינה זו נוגנה לפני כן באנדרטת שער מנן שבעיר איפר בבלגיה, שהוקמה לזכר הנעדרים מצבאות חבר העמים הבריטי שנהרגו בקרבות סביב איפר במלחמת העולם הראשונה. היא נוגנה שם מדי ערב בידי התושבים המקומיים מאז 1928. המנהג נפסק לאחר כיבוש בלגיה על ידי גרמניה באביב 1940, ואז הוחלט לקיים אותו במקום זאת במתחם בית הקברות בברוקווד. מיד עם שחרור העיר איפר בסתיו 1944, חודשה הנגינה היומית של המנגינה באתר שער מנן והיא מתקיימת שם מדי ערב עד היום.
ג'יימס ג'מרסון
ג'יימס לי ג'מרסון (באנגלית: James Lee Jamerson; 29 בינואר 1936 – 2 באוגוסט 1983) היה בסיסט אמריקאי מבוקש ורב השפעה, הנחשב כיום לאחד מנגני הבס המשפיעים ביותר אי פעם. הוא הקליט תפקידי בס ברוב ההקלטות של חברת מוטאון בשנות ה-60 ובתחילת שנות ה-70, וזאת מבלי שזכה לקרדיט (מוטאון החלה להעניק קרדיט לנגני אולפן רק מ-1971). על כן, במשך מרבית חייו היה כמעת אנונימי. זאת על אף שכנגן אולפן הוא ניגן ב-23 להיטי של הבילבורד הוט 100, כמו גם ב-56 להיטים של מצעד שירי ה-R&B.
ג'מרסון זכה להכרה בעיקר לאחר מותו. בשנת 2000 הוא נכנס להיכל התהילה של הרוקנרול. בשנת 2017, מגזין "Bass Player" דירג את ג'מרסון במקום הראשון בגיליון המיוחד שלו "100 הבסיסטים הגדולים" וכינה אותו הבסיסט המשפיע ביותר. בשנת 2020, מגזין הרולינג סטון דירג את ג'מרסון במקום הראשון ברשימת "50 הבסיסטים הגדולים בכל הזמנים".
ראשית חייו
ג'מרסון נולד באי אדיסטו, בקרוליינה הדרומית, לג'יימס ג'מרסון האב ולאליזבת בייקון. הוא גדל בסביבה מוזיקלית, עם סבתו שניגנה בפסנתר, ודודתו ששרה במקהלה בכנסייה. כבר בילדותו גילה כישרון רב בנגינה בפסנתר והופיע בציבור. הוא ניגן לזמן קצר גם בטרומבון. כנער היה בעל מזג מאופק, אך תמיד היה נלהב ביחס למוזיקה. הוא האזין רבות למוזיקת גוספל, בלוז וג'אז ברדיו.
קריירה
ב-1954 ג'מרסון עבר עם אמו לדטרויט. הוא למד בתיכון נורת'ווסטרן; שם הוא התחיל לנגן בקונטרבס ולנגן במועדוני בלוז וג'אז באזור דטרויט. בתקופה זו הושפע מבסיסטי הג'אז ריי בראון, פול צ'יימברס ופרסי הית'. הוצעה לו מלגה ללימודי מוזיקה באוניברסיטת המדינה של וויין, והוא סירב. לאחר שסיים את לימודיו בתיכון, הוא המשיך להופיע במועדונים של דטרויט. הוא הצטרף ללהקתו של זמר הבלוז Washboard Willie ומאוחר יותר התלווה לסיבוב הופעות עם ג'קי וילסון. המוניטין שלו התחיל לספק לו הזדמנויות למפגשים באולפני הקלטות מקומיים שונים. החל משנת 1959, הוא מצא עבודה קבועה באולפן Hitsville USA של ברי גורדי, ביתה של חברת התקליטים מוטאון. הוא ניגן בס בסינגל של סמוקי רובינסון "Way Over There (1959), באלבום של ג'ון לי הוקר "Burnin" (1962) ו-"The "Reflections (Just Like) "Romeo and Juliet" (1964) (p12). שם הוא הפך לחבר בגרעין של מוזיקאי אולפן שכינו את עצמם באופן לא רשמי The Funk Brothers. קבוצת מוזיקאים מלוכדת זו הופיעה ברוב המוחלט של הקלטות מוטאון במהלך רוב שנות ה-60. ההקלטות המוקדמות של ג'מרסון בוצעו על קונטרבס, אך בתחילת שנות ה-60 הוא עבר לנגן על גיטרה בס "Precision Bass" של פנדר המזוהה איתו כיום.
הדיסקוגרפיה של ג'מרסון במוטאון מהווה קטלוג של מוזיקת נשמה של שנות ה-60 ותחילת ה-70. בין מאות הלהיטים שהקליט ניתן לציין את:
ג'מרסון הקליט לעיתים עבור לייבלים אחרים, כמו בלהיטים "Boom Boom" של ג'ון לי הוקר ו-"Higher and Higher" של ג'קי וילסון.
חיים אישיים
ג'מרסון התחתן עם אנני וולס זמן קצר לפני שסיים את התיכון. נולדו להם ארבעה ילדים. בנו, ג'יימס ג'מרסון ג'וניור (1957–2016), היה בסיסט מקצועי וחבר בלהקת הדיסקו Chanson. היו לו שני בנים נוספים, ג'ואי ודרק, ובת בשם דורין.
בעקבות אלכוהוליזם ממנו סבל במשך מרבית חייו ג'מרסון מת מסיבוכים של שחמת הכבד, אי ספיקת לב ודלקת ריאות ב-2 באוגוסט 1983 בלוס אנג'לס. הוא נקבר בבית הקברות ההיסטורי של דטרויט וודלון.
סגנון, השפעה והכרה
ג'מרסון נודע בשל הרחבת תפקיד הבס במוזיקה הפופולרית, שבשנות ה-50 וה-60 כללה לרוב רק נגנית תווי השורש של האקורד, קווינטות ותבניות פשוטות שחוזרות על עצמן. לעומת זאת, רבים מתפקידי הבס של ג'מרסון הסתמכו במידה רבה על נגינה זריזה, שימוש נרחב בסולם הכרומטי, סינקופות, תווי רפאים (ghost notes) והיפוכי אקורדים (לרוב בנגינת הדרגה השלישית, החמישית או השביעית של האקורד). הוא השתמש לעיתים תכופות במיתרים פתוחים משיקולי סאונד. הוא יצר קווים מלודיים שנשארו מחויבים לגרוב התופים ולתיאום עם מלא עם שאר חטיבת הקצב. נגינת הבס הזריזה שלו נחשבה לחלק בלתי נפרד מהסאונד של מוטאון.
בין הבסיסטים שציינו השפעתם מג'מסון ניתן למנות את אנתוני ג'קסון, פינו פלדינו, פול מקרטני, גדי לי, מייק מילס, מרקוס מילר, ג'ון אנטוויסל, סטינג, ג'ון פול ג'ונס, ויקטור ווטן, סוזי קוואטרו, פיטר סטרה, פלי, ג'אקו פסטוריוס, סטנלי קלארק, ג'ק ברוס, ג'ון פטיטוצ'י, ג'ייסון ניוסטד, ובריאן וילסון.
ג'מרסון נכנס להיכל התהילה של הרוקנרול בשנת 2000. הוא קיבל פרס גראמי על מפעל חיים ב-2004, ונכנס להיכל התהילה של המוזיקאים ב-2007, שניהם כחבר "the Funk Brothers". בשנת 2009 הוא הוכנס להיכל התהילה של פנדר על ידי הבסיסט והחבר מוטאון, בוב באביט. הוא קיבל את פרס מפעל חיים של מגזין "Bass Player" בשנת 2011. הוא קיבל את פרס הבסיסט הבינלאומי בשנת 2012. הוא זכה לפסל בדמותו ב-Rock Walk של מרכז הגיטרות של הוליווד, ובשנת 2013 קיבלו עם the Funk Brothers כוכב בשדרת הכוכבים של הוליווד.
מצוקי קאפן
מצוקי קאפן (באנגלית: The Kappen Cliffs) הם מצוקי סלע תלולים היוצרים את הקצה הדרומי של מישור קאר באזור חוף סקוט של ארץ ויקטוריה, שבאנטארקטיקה.
אורכם של המצוקים 10 קילומטרים; המצוקים מתנשאים לגובה של 600 מטרים מעל פני הים.
מקור השם
שמם של המצוקים ניתן להם בשנת 1999 על ידי הוועדה הגאוגרפית של ניו זילנד.
המצוקים נקראו על שמו של פרופסור לודגר קאפן (Ludger Kappen), מאוניברסיטת קיל, שבגרמניה, שערך מחקר אקולוגי ופיזיולוגי מקיף של חזזיות באזור כף ג'יאולוג'י.
היורשים: עלייתה של רד
הסרט עתיד לעלות לשירות הזרמת המדיה "דיסני+"
תקציר העלילה
רד, בתה של מלכת הלבבות, וקלואי, בתם של סינדרלה והמלך מקסים, חוברות יחד על מנת לנסוע בזמן באמצעות שעון הכיס של הארנב הלבן ולמנוע אסון קטסטרופלי המאיים על ממלכת אורדון ותושביה.
פיתוח
ב-21 בספטמבר 2021, אושר כי סרט "היורשים" רביעי נמצא בפיתוח כחלק מעסקה כוללת בין חברת וולט דיסני לחברת ההפקה של נשיא חטיבת הטלוויזיה של דיסני לשעבר, גארי מארש. במאי 2022, נמסר כי הסרט הוזמן רשמית על ידי שירות הזרמת המדיה "דיסני+" כספין אוף. עוד נמסר כי את הסרט תביים ותפיק ג'ניפר פאנג, על פי תסריט מאת דן פריי וראסל זומר; וכי על הפקת הסרט בפועל יופקד מארש.
ב-21 במרץ 2023, הוכרז שמו הרשמי של הסרט; "היורשים: עלייתה של רד".
ליהוק
בכנס D23 2022, נחשף כי צ'יינה אן מקליין, שגילמה את דמותה של אומה בטרילוגיה המקורית, תשוב לגלם את דמותה בסרט זה, לצד ליהוקן של קיילי קנטרל ודארה רנה לצוות השחקנים. בנובמבר 2022, נחשף על פי הודעת הליהוק על שובן של ברנדי נורווד ומלאני פקסון לגילום דמויותיהן של סינדרלה מהסרט "סינדרלה" (1997) והפיה הסנדקית, בהתאמה. עוד נחשף כי לסרט לוהקו ריטה אורה, מאליה בייקר, רובי רוז טרנר, מורגן דאדלי וג'ושוע קולי. לאחר תחילת הצילומים, נמסר בפברואר 2023 על ליהוקם של ג'רמי סוויפט ולאונרדו נאם; ובמרץ 2023, על שובו של פאולו מונטלבן לדמותו של המלך מקסים, אותו גילם לראשונה לצד נורווד בשנת 1997 ועל ליהוקו של אלכס בונילו.
צילומים
צילומי הסרט החלו בסתיו 2022. על עיצוב ההפקה הופקד מארק הופלינג שעבד על הטרילוגיה המקורית. פאנג אמרה שהיא רוצה שהכוריאוגרפיה במהלך קטעי הפעולה יוכלו עדיין להעביר את הרגש שבעלילה. במהלך עיצוב התפאורות של ארץ הפלאות, נעזרה פאנג בסרט "עליסה בארץ הפלאות כאסמכתא, תוך שאיבת השראה מניסיונה הקודם בהפקת סרטים. צילומי הסרט עברו לאטלנטה בשלהי ינואר 2023, ושם נמשכו עד לאמצע מרץ.
אפקטים חזותיים
לדבריה של פאנג, במהלך הפקת הסרט נעשה שימוש באפקטים חזותיים על מנת "לשפר" את התפאורות והסטים המופיעים בסרט.
מוזיקה
הסרט עתיד לכלול שבעה שירים מקוריים, בנוסף לשירים מתוך סרטי ההנפשה הקלאסיים של דיסני.
הפצה
בניגוד לשאר הסרטים בזיכיון, הסרט עתיד לעלות ישירות לשירות "דיסני+" במקום לעלות תחילה לערוץ דיסני.
Pokimane
אימאן אניס (באנגלית: Imane Anys; נולדה ב-14 במאי 1996 בקזבלנקה, מרוקו), הידועה בשם הבמה שלה Pokimane, היא ידענית אינטרנט מרוקאית-קנדית. לאניס חשבונות Twitch.tv, אינסטגרם (אשר זכה ל-5.2 מיליון עוקבים) ויוטיוב (אשר זכה למעל ל-6 מיליון מנויים). היא ידועה בעיקר מהשידורים החיים שלה בטוויץ', שם היא מראה את יכולות המשחק שלה במשחקים כגון פורטנייט, Among Us ו-League of Legends. היא חברה בקבוצת יוצרי התוכן OfflineTV, ובעבר אף הייתה דיירת בבית של OfflineTV.
ביוגרפיה
אימאן אניס נולדה ב-14 במאי 1996 בקזבלנקה, מרוקו. כשהייתה בת ארבע, היגרה עם הוריה לקוויבק, קנדה. היא בוגרת לימודי תואר ראשון בהנדסה כימית מאוניברסיטת מקמסטר.
טוויץ'
אניס למדה הנדסה כימית אך עזבה על מנת להגשים את חלומה ולהפוך לגיימרית בטוויץ'. היא הצליחה להגיע ל 450,000 עוקבים ב-2017. באותה שנה הצליחה להשיג את תואר "הסטרימר הטוב ביותר של 2017" של פרס שורטי.
יוטיוב
בנוסף לפרופיל טוויץ' של אניס, יש לה 2 ערוצים ברשת החברתית יוטיוב, הערוץ הראשי שלה, Pokimane, והערוץ המשני שלה, Poki ASMR. יש לה ערוץ יוטיוב משני נוסף, בו היא מעלה קליפים של עצמה משידורים חיים קודמים הנקרא "poki highlights".
אניס בנוסף חברה בקהילת OfflineTV, ערוץ יוטיוב משותף של יוצרי תוכן מיוטיוב ומטוויץ'.
פסק דין לאבינג נגד וירג'יניה
פסק דין לאבינג נגד וירג'יניה, (אנגלית: Loving v. Virginia) הוא פסק דין של בית המשפט העליון של ארצות הברית משנת 1967 שהיווה ציון דרך בתחום זכויות האזרח, כאשר פסל את החוקים נגד יחסי זוגיות בין-גזעיים בארצות הברית. המקרה הובא על ידי מילדרד ג'טר לאבינג, אשה צבעונית, וריצ'רד לאבינג, גבר לבן, שנידונו בוירג'יניה לשנת מאסר על כך שנישאו זה לזה. נישואיהם הפרו את החוק למניעת נישואים בין-גזעיים (מיסגנציה) של וירג'יניה - חוק טהרת הגזע משנת 1924. החלטת בית המשפט העליון קבעה פה אחד כי איסור זה הוא בלתי חוקתי, וביטלה את כל המגבלות לנישואים על בסיס גזע בארצות הברית. החלטה זו הפכה את ההחלטה שבית המשפט העליון קיבל ב-1883 בתיק פייס נגד אלבמה, אז אישר בית המשפט העליון כי החוק של אלבמה נגד נישואי תערובת היה חוקתי.
הזוג לאבינג הגיש ערעור על הרשעתם לבית המשפט העליון של וירג'יניה, אך זה אישר את הפסיקה. ועל כן הם פנו לבית המשפט העליון של ארצות הברית. ב-12 ביוני 1967, החלטת בית המשפט העליון דחה את החלטות ערכאות הנמוכות וקבע פה אחד כי איסור זה הוא בלתי חוקתי. ההחלטה הביאה לכך שבית המשפט דחה תוך כך את ההחלטה בתיק "פייס נגד אלבמה" (1883) ומבטלים את כל המגבלות לנישואים על בסיס גזע בארצות הברית.
וירג'יניה ניסתה לטעון, שהחוק המקומי אינו מהווה הפרה של סעיף השוויון בפני החוק, מאחר שהעונש על העברה זהה לכל הגזעים. אך, בית המשפט מצא שהחוק מפר את הסעיף, כיוון שהוא מבוסס רק על "הבחנות המבוססות על גזע", ועל ידי כך הוציא מחוץ לחוק את מנהג הנישואין, שאחרת היה מותר לכל אזרח.
בנוסף קבע בית המשפט, שהזכות להינשא היא חירות בסיסית המוגנת חוקתית, ולכן שלילת הממשל של זכות זו מסיבה שרירותית, כמו גזע, מהווה הפרה של סעיף ההליך המשפטי ההוגן.
בעקבות ההחלטה חלה עלייה בנישואים בין גזעיים בארצות הברית, וכן "יום האוהבים" נקבע ב-12 ביוני, התאריך בו ניתן פסק הדין. על המקרה נכתבו שירים והוסרטו שלושה סרטים, כולל הסרט "Loving" (משנת 2016). החל משנת 2013, הוא צוטט כתקדים בפסיקות בית המשפט הפדרלית בארצות הברית המתייחסות אל הגבלות של נישואים חד מיניים בארצות הברית כבלתי חוקתיות, כולל החלטת בית המשפט העליון משנת 2015, פסק דין אוברגפל נגד הודג'ס.
החוקים למניעת נישואין בין-גזעיים בארצות הברית
החוקים למניעת נישואין בין-גזעיים בארצות הברית היו קיימים בחלק מהמדינות מאז ימי הקולוניאליזם. בתקופה שאחרי מלחמת האזרחים, נחקקו בשבע מדינות בדרום התקנות השחורות (Black Codes), שמטרתן הייתה למנוע מתן שוויון לאזרחים האפרו-אמריקאים, שאך זכו לחופש מעבדות. בין היתר, הגדירו חוקים אלה "נישואי תערובת" כבלתי חוקיים. זיהויו של אדם כשחור או כלבן היה גורם מכריע בהרבה עניינים מעשיים. רוב החוקים השתמשו בעקרון "טיפה אחת של דם". פירוש הדבר, שמספיק שאחד מאבותיו של אדם יהיה שחור כדי להפוך אדם לשחור מבחינה חוקית.
ב-1967, ב-16 מדינות, בעיקר בדרום, חלו עדיין חוקים נגד נישואים בין-גזעיים.
התובעים
מילדרד דלורס לאבניג (22 ביולי 1939 - 2 במאי 2008) הייתה בתם של מוזיאל (בירד) ג'טר ות'יאוליבר ג'טר. מוצאה של מילדרד אינו חד משמעי יש מקורות המציינים שהיא מזהה את עצמה בתור אמריקאית ילידית משבט רפאהנוק ויש מקורות שטוענים שהיא ממוצא אפרו-אמריקאי. בנוסף, הרכב האוכלוסייה בסנטרל פוינט, המקום בו התגוררה, תאם למגוון ההשערות באשר למוצאה.
משפחותיהם התגוררו בסנטרל פוינט במחוז קרוליין, וירג'יניה. אנשי המחוז הקפידו לנהוג לפי חוקי ג'ים קרואו, אך סנטרל פוינט הייתה קהילה מעורבת גזעית כבר מאז המאה ה-19. מסמכים משנת 1830 מתעדים כי ללואיס לאבינג, מאבותיו של לאבינג היו כ-7 עבדים וסבו של לאבינג, ט.פ. פהרמר, לחם למען הקונפדרציה במלחמת האזרחים. חרף הקשר של המשפחה לעבדות, אביו של לאבניג עבד במשך 25 שנה אצל אחד האפרו-אמריקאים העשירים ביותר במחוז בו הם התגוררו.
הליכים פליליים
מילדרד ג'טר וריצ'רד לאבינג נפגש בתיכון והתאהבו. בגיל 18 מילדרד נכנסה להריון וריצ'רד עבר להתגורר בבית משפחת ג'טר. ביוני 1958 נסעו בני הזוג לוושינגטון די. סי. כדי להתחתן, ובכך גם התחמקו מחוק המקומי בוירג'יניה שאסר זאת. הם חזרו לעיירה הקטנה בסנטרל פוינט, וירג'יניה. בהתבסס על דיווח אנונימי, המשטרה המקומית פשטה על ביתם בשעות הבוקר המוקדמות של ה-11 ביולי 1958 וזאת בתקווה למצוא אותם בשעת קיום יחסי מין, כיוון שגם יחסי מין בין-גזעיים היו אז לא חוקיים בוירג'יניה. כאשר מצאו השוטרים את הזוג ישנים במיטתם, הצביעה מילדרד על תעודת הנישואים שלהם על קיר חדר השינה והשוטרים טענו שהיא לא תקפה בוירג'יניה.
הזוג לאבינג הועמדו לדין לפי הסעיף בחוק מקומי שאסר על זוגות בין-גזעיים להינשא מחוץ למדינה ולאחר מכן לחזור לווירג'יניה, וסעיף נוסף, שסיווג נישואין בין-גזעיים כפשע, שעונשו הוא בין מאסר בין שנה אחת לחמש שנים.
ב-6 בינואר 1959 הזוג לאבינג הודה באשמה של "חיים זוגיים כגבר ואישה, כנגד השלום והכבוד של וירג'יניה". הם נשפטו לשנת מאסר אחת על תנאי, וזאת בתנאי שיעזבו את וירג'יניה ולא יחזרו יחד לתקופה של לפחות 25 שנים. לאחר הרשעתם עברו בני הזוג להתגורר בוושינגטון די. סי.
הליכי הערעור
בשנת 1964, מילדרד לאבינג פנתה לתובע הכללי של ארצות הברית, רוברט קנדי. קנדי הפנה אותה אל האיגוד האמריקאי לחירויות אזרחיות (ACLU). האיגוד גייס שני עורכי דין שפעלו בהתנדבות, ברנרד ס. כהן ופיליפ ג'. הירשקופ. הם הגישו בקשה מטעם הזוג לאבינג לבית המשפט מחוז קרוליין בוירג'יניה לבטל את פסק הדין הפלילי נגדם בטענה שהחוק נגד נישואים בין גזעיים בוירג'יניה מנוגד לסעיף השוויון שמפורט בתיקון ה-14 של החוקה.