cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
ג'ייסון דנינו-הולט
טלוויזיה
דנינו-הולט החל את הקריירה הטלוויזיונית שלו בשנת 2001, אז הגיש פינה בתוכנית זאפ לראשון בערוץ 1. משם עבר לערוץ ניקלודיאון, לאחר שנבחר להנחות יחד עם רוני דואני את התוכנית "מסטיק" ואת התוכנית "אחי! אחותי!". בשנת 2004, עוד לפני שסיים את לימודיו ב"תלמה ילין", נבחר דנינו-הולט להנחות בערוץ המוזיקה MTV האירופי. הוא היה למנחה הישראלי השלישי בערוץ (אחרי עדן הראל ובקי גריפין), בו כתב, ערך והגיש את תוכנית הדגל "Switched On". הוא חזר לישראל לאחר שנת עבודה ב-MTV, והמשיך לעבוד על התוכנית בשיתוף חברת ההפקה הישראלית "ענני תקשורת".
ב-2006 שידר תוכנית מיוחדת מאחורי הקלעים של טקס פרסי המוזיקה של MTV באירופה והחל לעבוד ככתב שטח בתוכנית "ערב טוב עם גיא פינס", עבודה שנמשכה חמש עונות.
ב-2007 החל לשחק בסדרת המדע הבדיוני הישראלית "הנפילים" במשך שתי עונות, בתפקיד מאור אלמקייס. בנוסף, השתתף בקליפ "הבוקר יאיר" של שירה גבריאלוב. באותה שנה גם הגיש את הניקוד מטעם ישראל במופע האירוויזיון.
ב-2009 החל להנחות שתי תוכניות בערוץ 24: תוכנית יומית עם דפנה לוסטיג באולפן השקוף ותוכנית לייט נייט עם לי בירן.
ב-2011 הפיק וביים פרק בסדרה התיעודית "ההורים שלי" בערוץ יס דוקו. הסרט שיצר לסדרה, ששמו "שנטי ומרטין", עוסק באמו.
בשנת 2012 החל לתעד את חייו בתוכנית הדוקו-ריאליטי "מחוברים 2". במקביל החל לבקר אופנה בתוכנית "שעת הדרקון" המשודרת בערוץ 10, לצדן של דורין אטיאס, וסופי טייב. במהלך אותה שנה החל להשתתף כחבר פאנל בתוכנית "הדיבור" בהנחייתו של אלירז שדה.
בשנת 2013 החל להנחות לצד אילנה ברקוביץ' את תוכנית המוזיקה "פלייליסט" בערוץ 24. במאי 2013 השתתף בפאנל בתוכנית "מה שת'ה שומע" 2 בהנחיית אסי עזר באותו ערוץ. בהמשך אותה שנה החל לשדר בערוץ החדש i24News, וכן להגיש את התוכנית "מיוזיקפה" בערוץ 24. ב-1 בנובמבר 2014 הנחה את טקס פרסי המוזיקה של MTV ישראל, לצדה של נטלי דדון.
בשנת 2021 החל לשחק בסדרה של כאן 11 "מותק בול באמצע" לצידם של גילי איצקוביץ, דנה דבורין ואנה דוברוביצקי.
תיאטרון
בשנת 2010 כתב וביים את ההצגה­ "ליידי טוויסטד", שהוצגה בפסטיבל ישראל, בהשתתפות ליאל דניר, מגי אזרזר ונעה בירון. בשנת 2011 כתב וביים את ההצגה "לב", שעלתה בפסטיבל עכו, בה גם שיחק, בהשתתפות אייל שכטר וליאל דניר. בשנת 2012 הקים את קבוצת התיאטרון "UMAMI". באותה שנה כתב וביים את ההצגה "אדיפלית", בה גם שיחק, בהשתתפות מגי אזרזר וידידיה ויטל. ההצגה זכתה בפרס קיפוד הזהב בשלוש קטגוריות: שחקנית השנה (איליה גרוס), שחקנית משנה (מגי אזרזר) ועיצוב תלבושות (שירה וייז). בשנת 2013 כתב וביים בסטודיו למשחק ניסן נתיב את ההצגה "מלכה - אגדת פופ למבוגרים". באותה שנה כתב וביים את "האישה שיכולתי להיות", שעלתה בפסטיבל אינטימדאנס בתיאטרון תמונע. דנינו-הולט שיחק בה לצד מרינה בלטוב גראס.
בדצמבר 2014 הועלתה בתיאטרון הקאמרי בכורת המחזה המקורי "חמוצ", שכתב דנינו-הולט ושבו הוא השחקן הראשי (בהשתתפות אוולין הגואל, אריק זילברמן, לוסי דובינצ'יק וערן צור). במחזה מועלה סיפורו של נער ליווי ומתוארת הוויית הסקס וההתמכרות לכסף ולסמים בשוליו של עולם הזנות הגברית. ההצגה זכתה בפרסי TLVmedia fest (הפסטיבל הבינלאומי לקולנוע גאה) בקטגוריית שחקן השנה בהצגה - ג'ייסון דנינו הולט, ושחקנית השנה בהצגה - אוולין הגואל. בשנת 2015 תרגם לעברית וביים את המחזה "Attempts On Her Life או בעברית: אֶן", פרי עטו של מרטין קרימפ. ההצגה מוצגת בתיאטרון תמונע והייתה מועמדת להצגת השנה בפרסי עכבר העיר. באותה שנה העלה בסטודיו שלו את המופע הנייד "לא מכניסה את זה הביתה" - שיח המורכב מווידויים אוטוביוגרפיים.
בפברואר 2016 מונה לעוזר המנהלת האמנותית (מרינה בלטוב גראס) של תיאטרון הפרינג' העצמאי החדש "תיאטרון הבית", הנמצא במשכן החדש של הסטודיו למשחק ניסן נתיב ביפו. באותה שנה כתב וביים את ההצגה "i know it when i see it", בנושא פורנוגרפיה. הצגת הבכורה שלה תעלה בפסטיבל הקיץ הבינלאומי של קאמפנאגל, בהמבורג, גרמניה.
סיפורת
ב-2021 פרסם דנינו-הולט את הספר "צילום מסך", שהוא יצירתו הראשונה בפרוזה.
ווליס סימפסון, דוכסית וינדזור
ילדות ונעורים, נישואין ראשונים ושניים
סימפסון נולדה בפנסילבניה כבת יחידה. אביה מת מדלקת ריאות בהיותה בת חמישה חודשים. היא גדלה בבולטימור, וניתן לה השם בסי ווליס, לזכרו של אביה ששמו היה טיקל ווליס וורפילד. נישואיה הראשונים היו לארל ווינפילד ספנסר, טייס בצי האמריקני, בשנת 1916. היא התגרשה ממנו בשנת 1927 תוך העלאת טענות על שתיינות ואלימות. לאחר מכן נישאה לארנסט אולדריץ' סימפסון, מנהל בחברת ספנות שהיה בחציו אנגלי ובחציו אמריקני, שהתגרש מאשתו הראשונה על מנת לשאת אותה. נישואיהם ארכו משנת 1928 עד לגירושיהם בשנת 1937.
יחסיה עם אדוארד השמיני
בשנים שלפני הגירושין מסימפסון חיה ווליס בבריטניה, והייתה ממכרותיו של אדוארד, נסיך ויילס. עד מהרה הייתה לפילגשו (למרות שאדוארד הכחיש זאת). הנסיך זנח למענה את פילגשו הקודמת, הליידי פורנֶס.
בית המלוכה השמרני ראה בחומרה את הקשר בין יורש העצר והגרושה האמריקנית אך השבועון טיים ראה במערכת היחסים סיבה מספקת לבחור אותה לאיש השנה של השבועון טיים בשנת 1936, והיא הייתה האישה הראשונה שזכתה לתואר זה.
הסיבה הרשמית שניתנה לחוסר שביעות הרצון הכללי מיחסיה עם אדוארד הייתה העובדה כי היא הייתה גרושה פעמיים. אדוארד, שעתיד להיות מלך אנגליה, יהיה גם לראש הכנסייה האנגליקנית, האוסרת על נישואיהם מחדש של גרושים. אל מול התנגדות זו העמידו ווליס ואדוארד חזית עיקשת וביקשו למסד את מערכת יחסיהם.
ויתורו של אדוארד על הכתר
לאחר מותו של ג'ורג' החמישי, ב-20 בינואר 1936, ועלייתו של אדוארד לכס המלוכה, כמלך אדוארד השמיני, חיפש אדוארד דרך למסד את יחסיו עם אהובתו. הוא התייעץ עם ראש הממשלה סטנלי בולדווין ועם הארכיבישוף מקנטרברי, אך לא נמצאה פשרה הולמת. מערכת היחסים הייתה גלויה לעין כל, וכאשר הוגשו מסמכי הגירושין של הזוג סימפסון לבית הדין באיפסוויץ' לשם אישורם, היה ברור כי המשבר הוא רק עניין של זמן.
את המשבר אך החריפו שמועות על נטיותיה הנאציות של סימפסון, ועל היותה סוכנת גרמנית, נטיות שתאמו את דעותיו הפוליטיות של אדוארד. מסמכים שהתפרסמו בינואר 2003 על פי חוקי הארכיב הבריטים והאמריקנים מגלים כי סימפסון נחשדה הן על ידי שירותי הביון הבריטים והן על ידי ה-FBI בנטיות נאציות, וכי ניהלה קשר ארוטי עם יואכים פון ריבנטרופ, שהיה אז שגרירו של היטלר בלונדון, ומי שהפך לשר החוץ של גרמניה הנאצית בימי מלחמת העולם השנייה.
ב-16 בנובמבר 1936 פנה אדוארד אל בולדווין באופן רשמי והביע את רצונו להינשא לסימפסון, כאשר יהפכו גירושיה לרשמיים. תגובתו של בולדווין הייתה כי בפני המלך שלוש אפשרויות. הראשונה - שלא להינשא לסימפסון. השנייה - להינשא ולהסתכן במשבר חוקתי, שכן אז תיאלץ כל הממשלה להתפטר, והשלישית - לוותר על הכתר ולעשות כרצונו כאדם פרטי. בולדווין הסביר לאדוארד כי נועץ עם ראשי הממשלה של הדומיניונים וכולם (פרט לאיימון דה ואלירה, ראש ממשלת אירלנד) הביעו את התנגדותם לנישואין. המלך אדוארד החליט לוותר על כתרו למען נישואין עם האישה שאהב.
ב-10 בדצמבר 1936 ויתר המלך אדוארד על כתרו וקיבל את התואר "דוכס וינדזור". בנאום רשמי לאומה הסביר את החלטתו. הנאום כלל את השורה המפורסמת "איני מוצא אפשרות לשאת את נטל האחריות הכבד ולמלא את חובותיי כמלך כפי שברצוני לעשות, ללא העזרה והתמיכה מצד האישה אותה אני אוהב".
לאחר הנאום יצא אדוארד לצרפת שם חיכתה לו ווליס סימפסון.
חיי הנישואין של ווליס ואדוארד
ב-3 ביוני 1937 נישא אדוארד לווליס בטקס פרטי שנערך בצרפת, ללא נוכחות נציגים ממשפחת המלוכה. ווליס קיבלה את התואר "הדוכסית מוינדזור". היחסים בין אדוארד ובין אחיו, המלך ג'ורג' השישי שעלה לכס המלכות לאחר התפטרותו, היו מתוחים. אדוארד הכריח את אחיו הצעיר והמלך החדש לשלם לו על הרכוש המלכותי טירת בלמורל וארמון סנדריגהאם, שאדוארד קיבל בירושה מאביהם ואשר לא עברו אוטומטית למלך החדש לאחר הוויתור על הכתר. בתגובה לכך מנע ג'ורג' מווליס את התואר "הוד מעלתה המלכותית" (HRH- Her Royal Highness) ובמקום זאת סימפסון השתמשה בקידומת הוד מעלתה (Her Grace). לאירועים אלה הייתה השפעה על יחסיהם של האחים במשך עשרות שנים. המלך ג'ורג' השישי קבע כי אחיו אדוארד, המלך לשעבר, לא יוכל לעולם לבקר בבריטניה מבלי שיוזמן קודם באופן רשמי.
לאחר הנישואים יצאו אדוארד וווליס לגרמניה לביקור שסוקר בהרחבה והובלט מאוד בתקשורת הנאצית. לאחר הביקור גר הזוג בצרפת. עם פרוץ מלחמת העולם השנייה קיבל אדוארד תפקיד בחיל המשלוח הבריטי בצרפת. לאחר התמוטטות צבא צרפת במאי 1940, נסעו אדוארד וווליס לדרום צרפת. בתחילה לעיירת הנופש ביאריץ, וביוני אל ספרד. בספרד קיימו שורת מגעים עם נציגי המשטר הנאצי (בין היתר ביקרו במחנות ריכוז שהיו בתהליכי הקמה ופגשו את אדולף היטלר). במפגשים אלה הביע אדוארד את אכזבתו מן המשטר באנגליה. יואכים פון ריבנטרופ ואדולף היטלר הורו לפעול להעברת הזוג לטריטוריה שבשליטה גרמנית. בינתיים יצא הזוג לליסבון בפורטוגל, שם המשיכו לקיים קשרים עם גורמים נאצים שונים. משרד החוץ הבריטי ראה כי המדובר בבעיה של ממש, והפתרון היה למנות את הדוכס למושל איי בהאמה. הגרמנים, מצדם, ניסו לגרום לזוג להישאר בליסבון. נעשו מאמצים מגושמים (כהשלכת אבנים על חלונם) לגרום להם להאמין שהשירות החשאי הבריטי חפץ במותם, וכי יחוסלו על ידו ברגע בו יגיעו לאיי בהאמה. מטרת הנאצים הייתה להפוך את אדוארד לשליט בובה גרמני של אנגליה לאחר כיבושה על ידי גרמניה (תוכנית שהייתה בשלבי תכנון מתקדמים בתקופה זו), ולרכוש לצדם בריטי רם מעלה. מאמצים אלו נכשלו. הזוג המשיך במסעו, וב-1 באוגוסט 1940 עלה על אניית נוסעים אמריקנית בדרכו אל איי בהאמה. על אף שפקידים פורטוגזים, עושי דברו של היטלר, השהו את הפלגת האנייה, בנימוק כי בחפצי הזוג הונחה פצצה, ובחיפושי סרק בכל האנייה, יצאה לבסוף האנייה לדרכה כשעליה הזוג וינדזור. לאחר המלחמה הכחיש אדוארד את הסיפור, אף כי הודה כי בהיותו בליסבון נעשו מאמצים לשכנעו לחזור לספרד, אליהם התייחס בבוז.
אלמנותה של ווליס
אדוארד מת ממחלת הסרטן בשנת 1972, והלווייתו התקיימה באנגליה. הדוכסית נסעה לאנגליה, והייתה זו הפעם הראשונה בה ביקרה בארץ זו מאז ויתר בעלה על כתרו. בשלב זה הייתה בריאותה רופפת ביותר. את שארית חייה בילתה בפריז, כשהיא מתבודדת, חולה וזקוקה לסיעוד. לאחר ארבע עשרה שנות אלמנות מתה בפריז. היא נקברה לצד בעלה בבית הקברות המלכותי ליד טירת וינדזור. הכתובת על מצבתה היא, בפשטות - "ווליס, הדוכסית מווינדזור. 1896 - 1986".
פטר אופורי קוואייה
פטר אופורי קוואייה (באנגלית: Peter Ofori-Quaye; נולד ב-21 במרץ 1980) הוא כדורגלן גנאי המשחק בעמדת החלוץ.
קריירה
פטר אופורי קוואייה עזב כבר בגיל צעיר מאוד, 15, את מולדתו, גאנה ועבר לשחק ביוון במועדון קלאמאטה. בקלאמאטה שיחק אופורי קוואייה שתי עונות אך בתקופה זו הקבוצה לא היוותה איום רציני על צמרת הטבלה. בשל כך, בעונה שלאחר מכן כבר עבר למועדון הפאר היווני, אולימפיאקוס.
במהלך כל שש עונותיו באולימפיאקוס, שיחק קוואיה במדי הקבוצה בליגת האלופות. אחד משעריו היה מול ריאל מדריד בעונת 1997/98. יותר חשוב מכך, אופורי קוואייה ידוע בהיותו המבקיע השני הצעיר ביותר בתולדות ליגת האלופות, כאשר הבקיע שער לטובת אולימפיאקוס בהיותו בן 17 ו-195 ימים בלבד.
לאחר שש עונות באולימפיאקוס, חזר אופורי קוואייה לגאנה לקבוצת ליברטי פרופשיונלס לעונה אחת אך חזר במהרה ליוון, הפעם לקבוצת OFI כרתים. בעונתו הראשון בכרתים, הקבוצה ניצלה בסוף העונה מירידה לליגת המשנה אך כבר בעונה שלאחר מכן, הקבוצה הגיעה עד המקום ה-7 בליגה, מקום שהעניק לה את הכרטיס לגביע האינטרטוטו, כרטיס עליו ויתרה השישית בטבלה היוונית, פאוק סלוניקי.
בעונה שלאחר מכן הגיע אופורי קוואיה לישראל וחתם בעירוני קריית שמונה, לאחר שזו העפילה לראשונה בתולדותיה לליגת העל. לאחר עונה אחת בקריית שמונה עבר לקבוצת א.א.ל. לימסול מליגת העל הקפריסאית, במדיה שיחק עונה אחת ואז חזר לשחק בגאנה.
אופורי קוואייה שיחק גם בנבחרת גאנה בגביע אפריקה לאומות בשנת 2000 בה הפסידה גאנה ברבע גמר המפעל ל, ובצעירותו שיחק בנבחרת הנוער של גאנה במונדיאל הנוער ב-1997 ו-1999.
יוסף הלפרין
יוסף צבי הלפרין (13 ביולי 1922 – 2010) היה אנטומולוג ישראלי.
ביוגרפיה
נולד בלודז' למשפחה ציונית, אמצעי בין שלושה אחים. אביו, חיים, היה סוכן-נוסע בתעשיית הטקסטיל, ואמו, חיה-הלה, לבית גולדלוסט, עקרת בית. הלפרין תכנן לעלות לארץ ישראל בספטמבר 1939 (אחיו הבכור, מרדכי, עשה כן ב-1938 באמצעות סרטיפיקט של סטודנט) אך פרוץ מלחמת העולם השנייה שיבש את התכנית. הלפרין נדד מזרחה אל בלארוס. ב-1940 התגלגל לתפקיד מנהל בית ספר כפרי קטן באזור ברנוביץ'. ביוני 1941 החלה ההתקפה הגרמנית על ברית המועצות, והלפרין ירד למחתרת. ב-1944 עבר לאזור קלצה בפולין והצטרף כפרטיזן לארמייה קריובה. לימים נודע לו כי הוריו ואחיו הצעיר, אפרים, נספו במחנה ההשמדה בלז'ץ.
בתום המלחמה ארגן קבוצת נערים יהודים למטרת עלייה לארץ ישראל דרך איטליה. בינואר 1946 הגיע לארץ עם הקבוצה באוניית המעפילים "אנצו סרני". נפצע במלחמת העצמאות בקרב על שכונת אבו תור בירושלים, ובזמן החלמתו למד בבית המדרש למורים בבית הכרם. ב-1949 פגש את רחל ינאית-בן צבי שמינתה אותו כמנהל בית ספר לילדי עולים שאותו היא הקימה בעין כרם.
החל ללמוד בפקולטה לחקלאות ברחובות. באותה תקופה התגורר בקיבוץ חולדה ולאחר מכן בקבוצת שילר, שם עבד כמורה לטבע. בשנת 1958 סיים את התואר השני והתקבל לעבודה כחוקר בכיר באנטומולוגיה במכון וולקני. את מעבדתו הקים באילנות ושם גם התגורר במשך כשלושים שנה. היה חלוץ בישראל בשלושה תחומים של אנטומולוגיית העץ: יער, נוי ועץ מעובד. פעל רבות להעלאת המודעות לסכנות תהלוכן האורן. כמו-כן פיתח שיטה להדברת המזיק באמצעות הזרקות לגזע העץ. ב-1974 התוודע לראשונה לנזקי הליקטוס – מין פולש של חיפושית הניזונה מעץ מעובד – לענף הנגרות. משרד המסחר והתעשייה אימץ ב-1978 את המלצתו לאסור ייבוא עץ נגוע מסוג אוביצ'י, והבעיה נעלמה בהדרגה.
ב-1987 עבר להתגורר בנס ציונה ופרש לגמלאות, אך המשיך לעבוד בהתנדבות במכון וולקני. במשך 12 שנה שימש כיועץ בתחום מזיקי עץ תעשייתי במכון התקנים הישראלי. ב-2010 נפטר. נטמן בבאר יעקב.
להלפרין תואר דוקטור מהאוניברסיטה העברית על עבודתו בנושא תהלוכן האורן. מספר פרסומיו המדעיים: מעל 200. כתב שני ערכים לה|אנציקלופדיה לחקלאות ו-15 ערכים לאנציקלופדיה החי והצומח של ארץ ישראל.
חיים פרטיים
נישא לשרה לבית רזניק (1928–1977). להם בן, ד"ר אפרים (אפי) הלפרין, ששימש כמנהל היחידה למחלות זיהומיות בבית החולים ביקור חולים בירושלים.
מנצ'סטר ליד הים (סרט)
מנצ'סטר ליד הים (באנגלית: Manchester by the Sea) הוא סרט דרמה אמריקאי משנת 2016 אותו כתב וביים קנת לונרגן ובו מככבים קייסי אפלק, מישל ויליאמס, קייל צ'נדלר, גרטשן מול ולוקאס הדג'ס. העלילה עוקבת אחרי גבר הנאלץ להשגיח על אחיינו בן ה-16 בעקבות מותו של האב. הסרט זכה בפרס אוסקר לתסריט המקורי הטוב ביותר.
הסרט הוקרן בהקרנת בכורה בפסטיבל סאנדנס ב-23 בינואר 2016. ב-18 בנובמבר 2016 החלה הפצתו המוגבלת של הסרט בבית קולנוע נבחרים, בטרם החלה ההפצה הרחבה של הסרט ב-16 בדצמבר 2016. הסרט זכה לשבחים רבים מצד המבקרים והוא גרף 35 מיליון דולר ברחבי העולם לעומת תקציב של 8.5 מיליון דולר.
הסרט נבחר על ידי מכון הסרטים האמריקאי וה-National Board of Review כאחד מעשרת הסרטים הטובים ביותר של שנת 2016. על הופעתו בסרט זה, זכה קייסי אפלק בפרס אוסקר לשחקן הטוב ביותר ובפרס גלובוס הזהב לשחקן הטוב ביותר בסרט דרמה לשנת 2016. בנוסף, היה הסרט מועמד לעוד 4 פרסי גלובוס הזהב, עבור הסרט, הבמאי, שחקנית המשנה והתסריט הטובים ביותר.
תקציר העלילה
בוקר אחד, לי צ'נדלר (קייסי אפלק), איש תחזוקה שקט ומאופק בקווינסי, מסצ'וסטס, מקבל הודעה מג'ורג (סי.ג'יי. וילסון), ידיד המשפחה, שאחיו ג'ו (קייל צ'נדלר) עבר התקף לב. לפני שלי מספיק להגיע אל בית החולים, ג'ו נפטר. לי נוסע אל מנצ'סטר ליד הים, מסצ'וסטס, כדי לבשר את הבשורה לבנו של ג'ו, פטריק (לוקאס הדג'ס). לי נשאר להתגורר בביתו של ג'ו, ובזמן שהוא מארגן את סידורי הלוויה ומטפל בפטריק, הוא נדהם לגלות כי בצוואתו, ג'ו מינה אותו לשמש כאפוטרופוס של פטריק. הדבר מציף בלי זכרונות מן העבר - מות שלושת ילדיו הקטנים בשרפה שהוא גרם לה בשוגג, ניסיון ההתאבדות שלו עקב כך, ולבסוף - הגירושים שלו מאשתו רנדי (מישל ויליאמס). הקור המקפיא, אשר לא מאפשר כריית בור לקבר, מעכב את הלוויה, ולי נאלץ להאריך את שהותו במנצ'סטר עד לקיץ.
פטריק מבלה עם סנדי (אנה ברישניקוב), חברתו והסולנית בלהקה בה הוא מנגן. כל ניסיונותיהם להסתגר בחדרה ולקיים יחסי מין נקטעים על ידי אמה ג'יל (הת'ר ברנז). פטריק מנסה לשדך את לי עם ג'יל, אך בפגישתם לי לא חש בנוח וממעט לשוחח עם ג'יל. פטריק חושב שלי מנסה להתרחק ממנו, במיוחד משום שלי עושה כל שביכולתו על מנת לעזוב את מנצ'סטר. פטריק מחדש את הקשר שלו עם אימו, אליז (גרטשן מול), שנעדרה זמן רב מחייהם של ג'ו ופטריק בשל הפרעה נפשית והתמכרות לאלכוהול ולסמים. פטריק מגלה כי אימו התפכחה, והיא מאורסת לג'פרי (מתיו ברודריק), נוצרי אוונגליסט. פטריק מקווה שיוכל לחיות איתה, אבל תקוותיו מתערערות בעקבות התנהגותה העצבנית במהלך ארוחה משפחתית משותפת. לאחר שפטריק שב לביתו, הוא מקבל דואר אלקטרוני מג'פרי, שמבקש ממנו שבעתיד לא יצור קשר ישירות עם אימו, אלא רק באמצעותו.
לי נתקל במקרה ברחוב בגרושתו רנדי, אשר מביעה בפניו חרטה גדולה בכל הנוגע ליחסה כלפיו, לאחר מות ילדיהם. על אף היותה נשואה כעת לגבר אחר ועם תינוק, היא נראית להוטה לחדש את הקשר עמו, אבל לי נוכח לגלות שחסרה לו היכולת להתמודד עם השיחה, והוא דוחה אותה ומתרחק ממנה, משאיר אותה מתייפחת, עם התובנה כי לבו של לי שבור והוא אינו מסוגל להתגבר על הטרגדיה ולשקם את חייו. לי מודיע לפטריק שמצא עבודה חדשה בבוסטון, וכי ג'ורג' ואשתו מוכנים לאמץ אותו. פטריק שואל את לי מדוע אינו נשאר לגור עמו, ולי משיב: "איני יכול לנצח את זה". כאשר השניים חוזרים מהלוויה של ג'ו, לי מספר לפטריק כי הוא מחפש מקום מגורים חדש עם חדר נוסף, על מנת שפטריק יוכל לבקר בכל פעם שירצה. השניים יוצאים יחד לדוג בסירה של ג'ו, כפי שעשו בעבר שנים רבות קודם לכן.
הפקה
ב-6 בספטמבר 2014 הוכרז כי מאט דיימון ישוב לשתף פעולה עם הבמאי קנת לונרגן בסרט "מנצ'סטר ליד הים". בעבר השניים עבדו יחדיו על הסרט "מרגרט" משנת 2011. במקור, תוכנן כי את הסרט יביים דיימון, אך בשל אילוצי לוחות זמנים, נקבע כי לונרגן יביים את הסרט במקומו, ואילו דיימון ייקח חלק בפרויקט כמפיק וכשחקן הראשי. מאוחר יותר לונרגן אמר כי כאשר דיימון וג'ון קרסינסקי הציעו לו לביים את הסרט, קרסינסקי אמור היה לשחק בו. כמו כן סוכם כי גיגי פריצקר תפיק את הסרט ותממן את הפקתו באמצעות חברת ההפקות שלה, OddLot Entertainment.
שלב הפרה-פרודקשן של ההפקה החל ב-8 בספטמבר 2014. בתחילת דצמבר 2014, במהלך צילומי הסרט "שעה של גיבורים", קייסי אפלק חשף בפני הבוסטון גלוב שהוא יחליף דיימון בתפקיד הראשי של לי צ'נדלר. אפלק החליף רשמית את דיימון ב-5 בינואר 2015. מישל ויליאמס הצטרפה לצוות השחקנים ב-9 בינואר 2015, בתור אשתו לי (הדמות שאפלק צפוי לגלם).
במרץ 2015 דווח כי Sierra / Affinity הצטרפה לפרויקט ותממן את הסרט, יחד עם המפיקה קימברלי סטיוארד שתממן את ההפקה באמצעות חברת ההפקות שלה K Period Media, המפיק קווין וולש וחברת ההפקות שלו B Story, כריס מור וחברת ההפקות שלו CMP, ודיימון וחברת ההפקות שלו Pearl Street Films. הסרט הופק על ידי ג'וש גודפרי, ג'ון קרסינסקי, דקלן בולדווין, וביל מיגליאור; בשלב זה, פריצקר פרשה מההפקה של הסרט. ב-24 בפברואר 2015 קייל צ'נדלר הוחתם לגלם את אחיו הבכור של אפלק. באפריל 2015 לוקאס הדג'ס הצטרף לצוות השחקנים של הסרט. מאוחר יותר הצטרפה גם אריקה מק'דרמוט.
צילומים
עלילת הסרט מתרחשת בניו אינגלנד. הצילומים החלו ב-23 במרץ 2015, בעיירה בשם מנצ'סטר ליד הים שבמסצ'וסטס. בהמשך, התקיימו צילומים במקומות שונים לאורך החוף המזרחי, בין השאר בבוורלי, גלוסטר, סוומפסקוט, לין, וסיילם.
הפצה
הסרט הוקרן בבכורה עולמית ב-23 בינואר 2016, בפסטיבל הסרטים סאנדנס. זמן קצר לאחר מכן אולפני אמזון רכשו את זכויות הפצה של הסרט בארצות הברית תמורת 10 מיליון דולר, וגברו על אולפני סוני, סרטי יוניברסל, Lionsgate, ופוקס. זו הייתה הרכישה הידועה השנייה בשוויה, אחרי "הולדתה של אומה" שנרכשה בעבור 17.5 מיליון דולר. מאוחר יותר, הוכרז כי Roadside Attractions הצטרפה להיות שותפה להפצה של הסרט, יחד עם אמזון.
הסרט הוקרן בפסטיבל הסרטים של טליורייד ב-2 בספטמבר 2016, פסטיבל הסרטים הבינלאומי של טורונטו ב-8 בספטמבר 2016, פסטיבל הקולנוע של ניו יורק ב-1 באוקטובר 2016, ובפסטיבל הסרטים של לונדון ב-11 באוקטובר 2016. ההפצה המסחרית הרשמית של הסרט החלה ב-18 בנובמבר 2016. הסרט זמין לצפייה באמצעות סטרימינג באמזון החל מ-7 בפברואר 2017.
הכנסות
נכון ל-5 בפברואר 2017, הסרט גרף 43.9 מיליון דולר בארצות הברית ובקנדה ו-1 מיליון דולר בשאר העולם, ובסך הכול הכניס סכום כולל של 44.9 מיליון דולר ברחבי העולם.
הסרט עלה לאקרנים בהפצה מוגבלת ב-18 בנובמבר 2016, גרף 256,498 דולר מארבעה אולמות קולנוע במהלך סוף השבוע הראשון להקרנתו (ההכנסה הממוצעת מכל אולם קולנוע היא 64,125 דולר - סכום הנחשב טוב). ההפצה הנרחבת של הסרט החלה בסוף השבוע של 16 בדצמבר 2016 מול עלייתם של "רוג אחת" ו"יופי נסתר", שבמהלכו גרף הסרט 4.2 מיליון דולר, שהציבו אותו במקום השישי בהכנסות מקופות כרטיסים באותו סוף שבוע.
ביקורות
הסרט זכה להצלחה עולמית. שבחים רבים הורעפו על התסריטאי והבמאי קנת' לונרגן, ועל המשחק של אפלק, ויליאמס והדג'ס. באתר האינטרנט Rotten Tomatoes, הסרט קיבל דירוג אישור של 96%, בהתבסס על 219 ביקורות, עם דירוג ממוצע של 8.9 מתוך 10. דעת הקונצנזוס של מבקרי הקולנוע, על פי האתר, קבעה כי הסרט "מספק דרמה רבת השפעה, מאוכלסת על ידי דמויות שלמות, ומסמן צעד חזק נוסף קדימה עבור התסריטאי-במאי לונרגן". באתר Metacritic, לסרט יש ציון של 96 מתוך 100 בהתבסס על 52 ביקורות, המעידים על "שבחים אוניברסליים". בביקורת חיובית, מבקר הקולנוע מאט צולר זייץ (Rogerebert.com) כתב: "אף על פי שזה ברור כשמש שלי (הדמות שמגלם אפלק) הוא אדם הרוס שעדיין אוסף את השברים של חייו הקודמים, הסרט לוקח את הזמן בחשיפת טבעו של האסון שפקד אותו".
פרסים ומועמדויות
להלן רשימה חלקית של פרסים ומועמדויות בהם זכה הסרט:
קישורים חיצוניים
ביקורות:
משרד ההגנה (איראן)
"המשרד להגנה ולוגיסטיקה של הכוחות המזוינים" (בפרסית: وزارت دفاع و پشتیبانی نیروهای مسلح جمهوری اسلامی ایران) או בקיצור "משרד ההגנה האיראני" (MODAFL), הוא משרד הביטחון של הרפובליקה האסלאמית של איראן.
יפן במשחקים האולימפיים
יפן השתתפה לראשונה במשחקים האולימפיים באולימפיאדת סטוקהולם (1912). היא נעדרה מאז רק משתי אולימפיאדות - באולימפיאדת לונדון (1948), הראשונה שנערכה לאחר מלחמת העולם השנייה, לא הורשתה להשתתף, ואת אולימפיאדת מוסקבה (1980) החרימה, בדומה למדינות מערביות נוספות, במחאה על הפלישה הסובייטית לאפגניסטן.
משרד ההגנה (איראן)
במסגרת תפקידו אחראי על פיתוח אמל"ח וניהול התעשיות הצבאיות, תחזוקה של אמל"ח קיים, תיאום במסגרת מחקר ופיתוח של האמל"ח וטכנולוגיות צבאיות וכן, ריכוז הרכש מחו"ל. בניגוד למשרדי ביטחון מקבילים בעולם, אינו אחראי על עיצוב מדיניות הביטחון, סמכות זו נתונה בידי משמרות המהפכה ומטכ"ל הצבא, שאחראים על הכוונת המחקר, הפיתוח והייצור המתבצע תחת משרד ההגנה.
יפן במשחקים האולימפיים
במהלך השנים צברו הספורטאים היפנים 497 מדליות במשחקי הקיץ, מהן 169 מדליות זהב, ולאחר אולימפיאדת טוקיו (2020) היא מדורגת במקום ה-9 בטבלת המדליות של כל הזמנים. הענפים בהם התבלטו הספורטאים היפנים במיוחד הם ג'ודו (ענף בו היא מדורגת ראשונה בטבלת המדליות המצטברת, עם 96 מדליות, מהן 48 מדליות זהב), התעמלות (ענף בו היא מדורגת שלישית בטבלת המדליות המצטברת, אחרי ברית המועצות וארצות הברית, עם 103 מדליות, מהן 33 מדליות זהב), היאבקות (76 מדליות, מהן 37 מדליות זהב) ושחייה (83 מדליות, מהן 24 מדליות זהב).
אילן ישי
אילן ישי הוא ביטוי המתייחס לפסוק בספר ישעיהו, שבו תיאור מטפורי של שושלת המשיח:
יפן במשחקים האולימפיים
באולימפיאדות החורף משתתפת יפן מאז האולימפיאדה השנייה, אולימפיאדת סנט מוריץ (1928). היא נעדרה מהן פעם אחת בלבד, כאשר לא הורשתה להשתתף באולימפיאדת סנט מוריץ (1948), הראשונה שנערכה לאחר מלחמת העולם השנייה. באולימפיאדות החורף צברו היפנים 76 מדליות, מהן 17 מדליות זהב. הענפים הבולטים הם החלקה מהירה עם 26 מדליות, בהן 5 זהב וקפיצות סקי עם 14 מדליות, מהן 4 מדליות זהב.
משרד ההגנה (איראן)
הוא מעורב בתוכנית הגרעין האיראנית ותוכנית הטילים האיראנית ובשל כך הוטלו על הארגון סנקציות על ידי ארצות הברית ואירופה.
אילן ישי
אילן ישי באמנות היהדות.
משרד ההגנה (איראן)
הוא אחד משלושת המשרדים בממשל איראן אשר פועלים בתוך גבולות המדינה וגם מחוצה לה.
יפן במשחקים האולימפיים
אירוח המשחקים
יפן אירחה את משחקי הקיץ פעם אחת ואת משחקי החורף פעמיים.
משרד ההגנה (איראן)
מבנה ארגוני
מלבד צבא איראן ומשמרות המהפכה, כפופים למשרד ההגנה מספר רב של תעשיות צבאיות האחראיות על פיתוחים צבאיים וטכנולוגיות בתחומים מגוונים: אלקטרוניקה, תעופה, מנועים רקטים, חומרים מרוכבים וכו'. באמצעותם מספק לצבא ולמשמרות המהפכה את מרבית הנשק והציוד המשמש אותם.
אילן ישי
על פי האמונה הנוצרית, הפסוק מתייחס לישו, ולכן מיוצג לעיתים תכופות באמנות, בפרט בזו של תקופת ימי הביניים. הדוגמה הקדומה ביותר מתוארכת למאה ה-11. ב"וולגטה", תרגום המקרא ללטינית שנעשה בו שימוש בימי הביניים, תורגמה הפסקה כך:
משרד ההגנה (איראן)
מבנה ארגוני
בין ארגוני התעשיות שפורסמו בגלוי:
יפן במשחקים האולימפיים
אירוח המשחקים
טוקיו נבחרה לארח את המשחקים האולימפיים גם ב-2020, לאחר שגברה על איסטנבול ומדריד. בכך, תהיה טוקיו לעיר החמישית שמארחת את המשחקים יותר מפעם אחת, אחרי פריז, לונדון, לוס אנג'לס ואתונה.
אילן ישי
או: "מקל משורש ישי, ויצא פרח...". בלשון הלטינית, flos (רבים: floris) משמעה "פרח". Uirga משמעה "חוטר ירוק", "מקל" או "ענף", המילה הלטינית לבתולה היא Uirgo, דמיון זה ללא ספק השפיע על התפתחות התמונה. כך ישו הוא ה-Uirga Iesse, או "חוטר ישי".
כפר נוער
כפר נוער או חוות נוער הוא קהילה חינוכית, לרוב במסגרת של פנימייה, בה לסביבה החברתית יש משקל רב בטיפוח הנוער וחינוך לחיים עצמאיים. כפר נוער מהווה מסגרת חינוכית פנימייתית, בה קיימות מספר גישות המשולבות ביניהן:
אילן ישי
בברית החדשה מתחקים אחר שושלת ישו שניים ממחברי הבשורות, מתי ולוקאס. בפרק השלישי בבשורה על פי לוקאס מתוארים "דורות ישוע" החל בו עצמו, אחורה דרך "אביו הגשמי" יוסף וכלה באדם. הבשורה על-פי מתי נפתחת במילים:
יפן במשחקים האולימפיים
אירוח המשחקים
ערים יפניות נוספות שהגישו את מועמדותן לאירוח משחקי הקיץ היו נגויה, שהתמודדה על אירוח המשחקים ב-1988 והפסידה לסיאול, ואוסקה, שהתמודדה על אירוח המשחקים ב-2008, ודורגה במקום החמישי אחרי בייג'ינג, טורונטו, פריז ואיסטנבול.
אילן ישי
בפתיחה זו שופך מתי אור על כלל שושלת ישו: מוצאו מהעם הנבחר בהיותו צאצא אברהם, והוא "חוטר ישי" בהיותו צאצא בן ישי, דוד המלך.
משרד ההגנה (איראן)
מבנה ארגוני
ארגונים נוספים הכפופים לו שפורסמו בגלוי:
אילן ישי
אילן ישי באמנות היהדות
קראים את הנבואה הזה ביום השמיני אחרון של פסח, אחר קריאת התרה מ עד
אילן ישי באמנות הנוצרית
ייצוגים מצוירים של "אילן ישי" מציגים אילן או גפן סמליים בעלי ענפים מתפרשים לשם ייצוג הגנאלוגיה בהתאם לנבואת ישעיהו. הנזיר בן המאה ה-12 הרוויאוס (Hervaeus) הביע את תפישת התמונה הימי-ביניימית בהתבסס על תרגום ה"וולגטה": השתייך הפטריארך ישי למשפחת המלוכה, לפיכך מסמל שורש ישי את שושלת המלוכה. באשר למקל, מסמל הדבר את מרים, שכן מסמל הפרח את ישוע הקדוש". בתקופת ימי הביניים, כאשר נודעה לתורשה חשיבות ראשונה במעלה, הושם דגש רב מאשר בימינו אנו על עצם מוצאו המלכותי של ישו, בפרט בידי המלוכה והאצולה, לרבות המצטרפים לכמורה. בקרבן, היו קבוצות אלה אחראיות למרבית פטרונות האמנויות.
כפר נוער
הגישה הכוללת העומדת מאחרי הקמת כפרי הנוער אומרת, שהתלמיד נחשף הן לפעילות הוראה והן להשפעותיה של סביבה מטפחת, ומכאן נובע פוטנציאל חינוכי וקידום לימודי רב.
אילן ישי
אילן ישי באמנות הנוצרית
במהלך ימי הביניים אומץ סמל האילן כביטוי שושלתי בידי האצולה והפך רשות הכלל, תחילה כאילן יוחסין, ולאחר מכן לייצוג שושלות למיניהן.
מינימליזם
מינימליזם הוא זרם באומנות החזותית, בעיצוב, בקולנוע, באדריכלות, במוזיקה, במחול ובשירה. הזרם הופיע באמנות מערבית לאחר מלחמת העולם השנייה, ובייחוד באמנות החזותית האמריקאית בשנות השישים ובשנות השבעים המוקדמות. סגנון מינימליסטי דוגל בהפשטה, תוך צמצום הדימוי החזותי והשימוש בצבעים למינימום הנדרש (ומכאן שם הזרם). האמנים המרכזיים המייצגים את הזרם כוללים את דונלד ג'וד, אגנס מרטין, דן פלווין, קארל אנדרה, רוברט מוריס, אן טרוט ופרנק סטלה. התנועה נתפסת לעיתים קרובות כתגובת נגד לאקספרסיוניזם המופשט ולמודרניזם; לאחריה הופיעו פרקטיקות אמנותיות המכונות פוסט-מינימליזם, שהרחיבו את העשייה של הזרם המינימליסטי המקורי. המינימליזם ממשיך להיות עד היום תנועה המשפיעה מבחינה סגנונית ורעיונית על ענפי התרבות העכשווית. המונח "מינימליסט" מתייחס לרוב לכל דבר שצומצם לערכו היסודי ביותר.
כפר נוער
כפרי הנוער כוללים תמיד בית ספר ופנימייה, וחלק כוללים גם משק חקלאי ופינת חי.
הניסיון הראשון
בשנת 1904, ישראל בלקינד, ממייסדי ביל"ו, הקים במושבה מאיר שפיה ליד זכרון יעקב מוסד חינוכי. המוסד קלט יתומים מניצולי פרעות קישינב. היה זה "כפר הנוער" הראשון בארץ ישראל. השם שניתן לו היה: "קריית ספר". מייסדו הגדיר כך את המטרה החינוכית של הכפר: "לברוא דור חדש, דור עברי במלוא מובן המילה, דור אשר גוף בריא ורוח בריאה יתלכדו, דור אשר ידיו תדענה לאחוז בעט ובמחרשה, ופיו ידבר בלשוננו". לשם כך הועסקו הילדים, בצד הלימודים הרגילים, גם בחקלאות, בספורט ובטיולים. המזכיר של כפר הנוער היה ישראל שוחט, ממייסדי השומר. כאן נרקמה התוכנית הראשונה להקמת ארגון ההגנה היהודי הראשון. אחר שנים ספורות נסגר בית הספר מחוסר אמצעים. הוא נפתח שוב, אחרי מלחמת העולם הראשונה לקליטת ילדים פליטים. היום יש במקום כפר נוער הנושא את השם "מאיר שפיה".
כפר נוער – הלכה למעשה
בכפר בתיה, כפר נוער שנוסד בשנת 1947, היו מקובלים בשנים הראשונות להקמתו העקרונות הבאים המהווים דוגמה לעקרונות שהיו נהוגים בכל כפרי הנוער:
לשם הפעלה של כפר נוער נדרש צוות מצומצם ובעל הכשרה מיוחדת. החיסכון מהפעלת צוות המבוגרים שימש לשיפור רמת ההכנה של הנוער לחיי היום יום, בבוא היום, כאשר יתגייס לצבא ויצא לעולם המבוגרים, בין השאר עם תעודת בגרות.
יפן במשחקים האולימפיים
אירוח המשחקים
בדומה למשחקי הקיץ, גם אולימפיאדת החורף הראשונה שהייתה אמורה להיערך על אדמת יפן בוטלה בסופו של דבר. אולימפיאדת החורף של 1940 הייתה אמורה להיערך בסאפורו, אך הועברה לסנט מוריץ ובסופו של דבר בוטלה לגמרי. היא הגישה את מועמדותה פעם נוספת, לאירוח אולימפיאדת החורף של 1968, אך דורגה במקום הרביעי אחרי גראנובל, קלגרי ולאהטי. ארבע שנים מאוחר יותר, נזקקה לסיבוב הצבעה אחד בלבד כדי לזכות באירוח, לאחר שהועדפה על פניהן של באנף, לאהטי וסולט לייק סיטי, ואירחה את אולימפיאדת החורף של 1972. בהמשך הגישה את מועמדותה פעם נוספת, לאירוח המשחקים של 1984, אך הפסידה לסרייבו על חודם של שלושה קולות.
מינימליזם
רקע כללי
באמנות החזותית, המינימזלים הוא צורה מוקצנת של אמנות מופשטת שהתפתחה בעיר ניו יורק שבארצות הברית בראשית שנות השישים, כאשר אמנים צעירים וותיקים החלו להתנסות בסגנון המופשט הגיאומטרי. ניתן גם לראות בזרם זה התפתחות של מגמה שהחלה להסתמן בציור הקצוות החדים. התנועה מתאפיינת בשימוש בצורות גיאומטריות פשוטות המבוססות על הריבוע והמלבן, כחלק מצמצום צורני, נטייה לשטיחות, ניקיון אסתטי והיעדר המחווה האישית בציור. בסגנון המינימליסטי, לא נעשה מאמץ לייצג את המציאות החזותית, האמן רוצה שהצופה יגיב רק למה שנמצא לנגד עיניו, למדיום, לחומר ולצורה. לעיתים משמשים המונחים "literalist art", אמנות "קרה", אמנות של דימוי אחד, או "ABC Art" כדי לציין אמנות מינימליסטית.
יפן במשחקים האולימפיים
אירוח המשחקים
האולימפיאדה השלישית שנערכה על אדמת יפן הייתה אולימפיאדת נאגנו (1998). נאגנו הועדפה על פניהן של סולט לייק סיטי, אסטרסונד, חאקה ואאוסטה.
מינימליזם
רקע כללי
ביטויים של תנועת המינימליזם בציור ניתן למצוא אצל נאסוס דפניס, פרנק סטלה, קנת' נולנד, אל הלד, אלסוורת' קלי, רוברט ריימן ואחרים. ביטויים של התנועה בפיסול ישנם אצל האמנים דייוויד סמית', אנתוני קארו, טוני סמית', סול לויט, קארל אנדרה, דן פלווין, דונלד ג'וד ואחרים. התנועה זכתה לאימוץ מהיר מצד גלריות ומוזיאונים. הפיסול של ג'וד הוצג בשנת 1964 בגלריה "Green" במנהטן, כמו גם עבודתו הראשונה של פלווין בנורות פלורצנט. גלריות מובילות נוספות במנהטן, כמו גלריה "Leo Castelli" וגלריה "Pace", החלו להציג בחלליהן אמנים שהתמקדו בהפשטה גיאומטרית. בנוסף על כך, נערכו שתי תערוכות מוזיאליות רבות השפעה; הראשונה נקראה בשם "Primary Structures: Younger American and British Sculpture" (מבנים ראשוניים: אמנים אמריקאים ובריטיים צעירים) והוצגה בין 27 באפריל ל-12 ביוני 1966 במוזיאון היהודי בניו יורק, בניצוחו של האוצר קינאסטון משין. השנייה היא "Systemic Painting" (ציור סיסטמטי) שהוצגה במוזיאון סולומון ר. גוגנהיים, תחת האוצרות של לורנס אלווי, גם היא בשנת 1966. בתערוכה זו הוצגה אמנות גיאוטרית מופשטת מעולם האמנות האמריקאי, ובתוך כך יצירות של התנועות אמנות שדות הצבע, סגנון הקצוות החדים וסגנון ה-Shaped canvas. על רקע התערוכות הללו, וכמה אחרות נוספות, הופיעה תנועת האמנות המינימליסטית.
יפן במשחקים האולימפיים
ההופעות הראשונות: 1912 עד 1924
הופעת הבכורה של יפן במשחקים האולימפיים הייתה צנועה למדי. שני אתלטים ייצגו אותה בסטוקהולם. אחד מהם, רץ המרתון שיזו קנקורי, הבחין במהלך הריצה במסיבת גן בה שתו הנוכחים מיץ תפוזים. קנקורי, שסבל מהחום, הצטרף למסובים, נשאר שם זמן מה, ולאחר מכן עלה על רכבת לסטוקהולם. מאחר שחש בושה על שלא סיים את המירוץ, עלה למחרת על ספינה מבלי להודיע לאיש. מבחינת הרשויות בשוודיה היה קנקורי בחזקת נעדר, עד שב-1962 איתר אותו בביתו עיתונאי שוודי. הוא הוזמן לשוודיה להשלים את המירוץ, וב-1966, כשהוא בן 75, נכנס בשעריו של האצטדיון האולימפי בסטוקהולם, 54 שנים, 8 חודשים, 6 ימים, 8 שעות 32 דקות ו-20 שניות לאחר שהחל במירוץ.
כפר נוער
כפרי הנוער בישראל
כפרי הנוער היו בעבר ברובם בחסות עליית הנוער ואחר כך עברו לטיפול הסוכנות היהודית, חלקם היו בחסות ויצו או נעמת. בשנות האלפיים, כל כפרי הנוער פועלים באחריות המינהל לחינוך התיישבותי ועליית הנוער במשרד החינוך, אשר גם מפנה תלמידים לכפרי הנוער הקיימים, אם כי הבעלות עליהם נשארה כשהייתה.
אילן ישי
אילן ישי באמנות הנוצרית
"אילן ישי" תואר כמעט בכל מדיום הקיים באמנות הנוצרית. בפרט, הוא מהווה נושא בחלונות ויטראז'ים ובכתבי יד מאוירים למכביר. ניתן למצוא אותו אף בציורי קיר, בתגליפים אדריכליים, באנדרטאות, במרצפות, וברקמה.
יפן במשחקים האולימפיים
ההופעות הראשונות: 1912 עד 1924
היפני הראשון שזכה במדליה אולימפית היה הטניסאי איצ'ייה קומגאה. קומגאה זכה במדליית הכסף באולימפיאדת אנטוורפן (1920), לאחר שהפסיד במשחק הגמר לדרום אפריקאי לואיס ריימונד. בהמשך זכה במדליית כסף נוספת, בטורניר הזוגות, יחד עם שותפו סאיצ'ירו קשיו, לאחר שהשניים הפסידו במשחק הגמר לצמד בריטי. רץ המרתון קנקורי נטל חלק גם במשחקים אלה. הפעם השלים את הריצה וסיים במקום ה-16.
אילן ישי
אילן ישי באמנות הנוצרית
ייצוגו הראשון של הפסוק המופיע בספר ישעיהו, המתוארך לשנת 1000 לערך, הציג "חוטר" בצורת גזע זקוף או ענף בפריחתו שאוחזים בו (על פי רוב) מרים, אם ישו, ישו הנישא בידי מרים, ישעיהו או אבות שונים. החוטר, כמאפיין, שירת כמזכר הנבואה. בעולם הביזנטי מתואר האילן כרגיל למראה בלבד וברקעו סצנות מלידת ישו, אף הן מזכר עבור הצופה. אמנם היה האילן נפוץ באירופה הצפונית, בה ייתכן כי מקורו, מבאיטליה.
יפן במשחקים האולימפיים
ההופעות הראשונות: 1912 עד 1924
באולימפיאדת פריז (1924) זכה רק ספורטאי יפני אחד לעמוד על הפודיום, המתאבק קצוטושי נאיטו, שזכה במדליית הארד. ספורטאי בולט נוסף היה מיקיו אודה, שזכה במקום השישי בקפיצה משולשת.
אילן ישי
אילן ישי באמנות הנוצרית
קיימים ייצוגים נוספים לגנאלוגיה של ישו שאינם עושים שימוש ב"אילן ישי": הנודע בהם הוא זה שצויר בקפלה הסיסטינית בידי מיכלאנג'לו.
יפן במשחקים האולימפיים
אולימפיאדת אמסטרדם (1928)
באולימפיאדת אמסטרדם (1928) היה אודה ליפני הראשון שזוכה במדליית זהב אולימפית, בקפיצה משולשת. מדליית הזהב השנייה לא איחרה לבוא, ובה זכה השחיין יושיוקי צורוטה במשחה ל-200 מטר חזה. קינואה היטומי זכתה במדליית הכסף בריצת 800 מטר, והייתה ליפנית הראשונה שזוכה במדליה אולימפית. נבחרת השחייה היפנית זכתה בהישגים נוספים: נבחרת השליחים ב-200X4 מטרים חופשי זכתה במדליית כסף, ואחד החברים בה, קטסואו טקאישי, זכה גם במדליית ארד במשחה ל-100 מטר חופשי.
אילן ישי
צורתה האופיינית של התמונה
צורתו האופיינית ביותר של "אילן ישי" היא הצגת דמותו של ישי, על פי רוב מוגדלת בהשוואה ליתר, שכובה או נמה (ייתכן כי זהו היקש לאדם בהלקח צלעו) למרגלות מרחב הציור. מטבורו או ממרכזו צומח גזע אילן או גפן המתרומם מעלה ושולח ענפיו לשני העברים. על הענפים, המוקפים בדרך כלל קנוקנות עלווה מתעגלות, ישנן דמויות המייצגות את אבות ישו. באורח כללי מתרומם הגזע במאונך למרים וישו במרומיו.
יפן במשחקים האולימפיים
אולימפיאדת לוס אנג'לס (1932)
אולימפיאדת לוס אנג'לס (1932) הייתה הראשונה בה התברגה יפן בצמרת טבלת המדליות. הספורטאים היפנים זכו ב-18 מדליות, מהן 7 מדליות זהב, ויפן דורגה במקום החמישי בטבלת המדליות, אחרי ארצות הברית, איטליה, צרפת ושוודיה.
אילן ישי
צורתה האופיינית של התמונה
מספר הדמויות המתוארות נתון לשינוי ותלוי במרחב הציור הפנוי. לכל היותר, במקרה אשר נעשה שימוש בשושלת הארוכה על פי לוקאס, ישנם 43 דורות בין ישי ובין ישו. זהות הדמויות נתונה לשינוי אף היא וייתכן כי לא תפורט, אולם שלמה ודוד נכללים על פי רוב ולעיתים תכופות חבושי כתרים. מרבית אילני ישי כוללים את מרים מיד תחת דמותו של ישו (או, בתקופה הגותית, מציגים בתולה וילד), ובזאת מדגישים את היותה האמצעי באמצעותו נולד חוטר ישי. יוסף הקדוש מיוצג לעיתים נדירות, אם כי בשונה ממרים הוא מהווה חוליה בגנאלוגיות שבבשורות. בימי הביניים רווחה האמונה כי יכלו בני בית דוד להנשא זה לזה בלבד, וכי מרים היא צאצא לישי באורח עצמאי. לעיתים מוצגים ישו ודמויות אחרות בגביעי פרחים, כפרי האילן או כפריחתו.
יפן במשחקים האולימפיים
אולימפיאדת לוס אנג'לס (1932)
אודה אמנם כבר לא השתתף המשחקים אלה, אך התואר האולימפי בקפיצה משולשת נותר בידי יפן, כאשר צ'ואהיי נמבו זכה במדליית הזהב, עם שיא עולם חדש (15.72 מטר). נמבו זכה גם במדליית ארד בקפיצה לרוחק. אתלט יפני נוסף, שוהיי נישידה, זכה במדליית כסף בקפיצה במוט, וקנקיצ'י אוקימה זכה במדליית ארד בקפיצה משולשת. במדליית הזהב השביעית זכה הרוכב טקאיצ'י נישי, בתחרות הקפיצות. נישי, לימים קצין בצבא היפני, נהרג בקרב איוו ג'ימה.
אילן ישי
צורתה האופיינית של התמונה
אילן ישי היה הנבואה היחידה בברית החדשה שאוירה באורח כה מילולי ותדיר, וכך נתפשה כמייצגת את הנביאים ואת חיזויו מראש של ישו באורח כללי. הן חלונות סן דני הן חלונות שארטר כוללים טורי נביאים, בדומה לתיאורים רבים. לעיתים תכופות הם נושאים דגל ובו ציטוט מכתביהם ועשויים לכוון לישו כמשיח החזוי. הכללת המלכים והנביאים היוותה אף את חיזוק ההכללה והרלוונטיות בקנון הספרים התנ"כיים אשר דחו קבוצות מסוימות בעבר.
יפן במשחקים האולימפיים
אולימפיאדת לוס אנג'לס (1932)
במדליה הראשונה בענף ספורט קבוצתי זכתה נבחרת ההוקי שדה. יפן הייתה אחת משלוש המדינות היחידות ששלחו נבחרות הוקי שדה, ולאחר שגברה על ארצות הברית והפסידה להודו, זכתה במדליית הכסף.
אילן ישי
צורתה האופיינית של התמונה
בעוד "אילן ישי" זכה לפופולריות בתקופת ימי הביניים בפרט, היו אף תיאורים שלו למכביר באמנות התחיה הגותית שהתרחשה במאה ה-19. המאה ה-20 הפיקה אף היא מספר דוגמאות נאות.
יפן במשחקים האולימפיים
אולימפיאדת ברלין (1936)
באולימפיאדת ברלין (1936) זכו הספורטאים היפנים ב-18 מדליות, מהן 6 מדליות זהב, ויפן דורגה במקום השמיני בטבלת המדליות. כל המדליות הושגו בשני ענפים - שחייה ואתלטיקה.
אילן ישי
"קודקס וישהראד" ו"תנ"ך ארמון למבת"
הייצוג הקדום ביותר של "אילן ישי" ניתן לתארוך ודאי לשנת 1086 ומצוי בקודקס וישהראד (Vysehrad), בשורות ההכתרה של ורטיסלב השני, מלכה הראשון של בוהמיה, שהייתה דוכסות קודם לכן.
יפן במשחקים האולימפיים
אולימפיאדת ברלין (1936)
השחיינים היפנים זכו בברלין ב-11 מדליות, מהן 4 מדליות זהב. במשחה ל-1500 מטר חופשי ניצח נובורו טראדה, ושונפיי אוטו זכה במדליית הארד. אוטו זכה גם במדליית כסף במשחה ל-400 מטר חופשי. במשחה ל-200 מטר חזה ניצח טצואו המורו עם שיא אולימפי חדש (2:41.5 דקות), ורייזו קויקה זכה במדליה אולימפית שנייה, מדליית ארד. במשחה השליחים ל-200X4 מטר שוב שברו היפנים את שיא העולם, והעמידו אותו על 8:51.5 דקות. שניים מהשחיינים שהשתתפו במשחה זה זכו במדליות כסף וארד במשחה ל-100 מטר חופשי, מסאנורי יוסה ושיגאו אראי. מסאג'י קיוקאווה איבד את תוארו ב-100 מטר גב, והסתפק במדליית ארד, ובמדליית ארד נוספת זכה שוזו מקינו, ב-400 מטר חופשי. לאחר שבלוס אנג'לס הייתה הידקו מאהאטה ליפנית הראשונה שזוכה במדליה אולימפית, בברלין הייתה מאהאטה לראשונה לזכות במדליית זהב אולימפית, במשחה ל-200 מטר חזה. בשלב המוקדמות, קבעה מאהאטה שיא אולימפי חדש, 3:01.9 דקות.
אילן ישי
"קודקס וישהראד" ו"תנ"ך ארמון למבת"
בעבודה ובה ניתוח של תמונה זו, מצביעה ג'. א. הייז ויליאמס על כך כי האיקונוגרפיה בה נעשה שימוש שונה באורח מהותי מזו המצויה בתמונות כעין אלה בדרך כלל; והדבר מתייחס, לטענתה, לחיזוק שלטונו הישר של הפטרון המלכותי. הדף המציג את "אילן ישי" מלווה מספר דפים מאוירים אחרים, מביניהם מתארים ארבעה את אבות ישו. "אילן ישי" לא שימש לתמיכת מספר דמויות. במקום זאת, הפסוק מספר ישעיהו תואר באורח מילולי ביותר. בתמונה ניגש הנביא ישעיהו אל ישי תחת רגליו, המצמחות עץ, וכורך סביבו כרזה ועליה המלים: "מקל זעיר מישי מצמח פרח מפואר", כלשון ה"וולגטה". במקום האבות הנראים בתיאורים מאוחרים יותר, ישובות שבע יונים (בעלות הילה) על הענפים. הללו, במוטיב מהאמנות הביזנטית, מייצגות את שבע מתנות רוח הקודש, כמתואר בידי השליח פאולוס. כן משווה זאת ויליאמס לשתי תמונות נודעות אחרות, חלון "אילן ישי" שבקתדרלת שארטר ו"תנ"ך למבת" (Lambeth) שבאנגליה. כלשון ויליאמס:
יפן במשחקים האולימפיים
אולימפיאדת ברלין (1936)
האתלטים שייצגו את יפן זכו ב-7 מדליות, מהן שתי מדליות זהב. השליטה בקפיצה משולשת נמשכה, כאשר נאוטו טאג'ימה זכה במדליית הזהב לאחר שקבע שיא עולם חדש (16.00 מ'). במדליית הכסף זכה מסאו הראדה. בדומה לנמבו בלוס אנג'לס, זכה טאג'ימה גם במדליית ארד בקפיצה לרוחק, לאחר שסיים במקום השלישי, אחרי ג'סי אוונס ולוץ לונג. מאחר שקוריאה הייתה בשליטה יפנית בין 1910 ל-1945, ספורטאים קוריאנים התחרו במסגרת המשלחת היפנית. שניים מהם היו רצי המרתון סון קי-צ'ונג ונאם סונג-יונג, שזכו במדליות הזהב והארד, בהתאמה. בקפיצה במוט, זכה שוהיי נישידה במדליית כסף שנייה ברציפות וסואאו אואה זכה במדליית ארד.
אילן ישי
"קודקס וישהראד" ו"תנ"ך ארמון למבת"
עם זאת, טענה זו על אודות המקור הבוהמי עלולה להיות מופרזת, שכן ישנה גרסה "התחלתית" בכתב יד אנגלו-נורמני אשר מועד יצירתה סמוך לזה של "קודקס וישהראד".
יפן במשחקים האולימפיים
אולימפיאדת ברלין (1936)
נבחרת יפן בכדורגל השתתפה לראשונה בטורניר האולימפי, והודחה בשלב רבע הגמר בידי נבחרת איטליה, שהביסה אותה 0–8.
אילן ישי
"קודקס וישהראד" ו"תנ"ך ארמון למבת"
בעשורים הראשונים למאה ה-12, היו האיורים הציסטריאניים המוקדמים של מנזר סיטו בעלי תפקיד נכבד בהתפתחות תמונת אילן ישי, ששימשה כתגובה למגמות מחודשות להכחשת אנושיותה של מרים, שהגיעו לשיאן בקתריזם. עם זאת, עם התגבר השפעתו במסדר של ברנר מקלרוו (Clairvaux), שהתנגד בתוקף לדימוי, פסק שימושם בכך. "תנ"ך למבת" מתוארך בין השנים 1140 ו-1150. איור "אילן ישי" מופיע בראשית ספר ישעיהו ונבדל רבות מזה הקדום יותר, בהיותו בעל הצורה הידועה משתי גרסאות כתב היד והוויטראז'. באיור שכוב ישי בקצה הדף והאילן צומח מצדו. ענפי האילן מתוארים כקנוקנות מעוגלות הסוגרות על שישה זוגות או שלישיות של דמויות. במרכז ניצבת מרים באורך מלא, זקופת קומה ומסוגננת כפסלי המאה ה-12, וראשה מצמח קנוקנות הסוגרות על בנה ישו. הוא מוקף על ידי שבע היונים, עם כנפיים פרושות; היה זה תיאורן האופייני. ארבעה נביאים הנושאים מגילות מתוארים במדליונים אשר בפינות.
יפן במשחקים האולימפיים
אולימפיאדת מלבורן (1956)
באולימפיאדת מלבורן (1956) שבה יפן והשיגה הישגים רבים - 19 מדליות, מהן 4 מדליות זהב, שהקנו לה את המקום העשירי בטבלת המדליות. המדליות הושגו בשלושה ענפים בלבד: התעמלות, שחייה והיאבקות.
אילן ישי
אילן ישי בקתדרלת שארטר
עם חלונות הוויטראז' הנודעים של קתדרלת שארטר שבצפון צרפת נמנה חלון "אילן ישי", משנת 1140-50, הימני הקיצוני בשלושת החלונות אשר מעל ל"שער המלכותי" ותחת הרוזטה המערבית. מקורו בצורה המורכבת והעתיקה ביותר הידועה של "אילן ישי", בה מתרומם אילן מישי בשנתו: חלון שנקבע בבזיליקת סן-דני בידי אב המנזר סוז'ה בשנת 1140 לערך, כיום לאחר שחזור נרחב.
יפן במשחקים האולימפיים
אולימפיאדת מלבורן (1956)
המתעמלים זכו ב-11 מדליות, בהן מדליית זהב אחת. המתעמל הבולט ביותר היה טקאשי אונו, שזכה במדליית זהב בתרגיל המתח, במדליות כסף בתרגיל על סוס הסמוכות ובתרגיל הקרב-רב, במדליית ארד בתרגיל המקבילים, והיה שותף גם לזכייתה של הנבחרת היפנית במדליית הכסף בתחרות הקבוצתית. מסאמי קובוטה זכה במדליית כסף בתרגיל המקבילים ובמדליית ארד בתרגיל הטבעות, נובויוקי אאיהרה זכה במדליית כסף בתרגיל הקרקע, ומסאו טקמוטו זכה בשלוש מדליות ארד, בתרגילי המתח, המקבילים והטבעות.
אילן ישי
אילן ישי בקתדרלת שארטר
החלון בשארטר מורכב משמונה אריחים מרובעים מרכזיים ומשבעה אריחים מלבניים מכל עבר. הם מופרדים, כאופייני לחלונות מן המאה ה-12 ללא עיטורי אבן, על ידי מסגרות ברזל כבדות. באריח המרכזי הנמוך ביותר שכובה דמותו של ישי והאילן מתרומם ממרכזו. בכל קטע משבעת הקטעים מתפרש ענף בתבנית חוזרת של ענפים מתעגלים, הנושאים עלים הלובשים את צורתו הנאצלת של הפלר-דה-ליס, אשר רווח בחלונות ויטראז' צרפתיים. במרכז כל אריח דמות – דוד, שלמה, שתי דמויות מכותרות, מרים ודמות מלכותית של ישו, המוקף על ידי שבע היונים נושאות מתנות הרוח, ומוגדל בהשוואה ליתר. בכל אריח מהאריחים הצרים יותר, אשר בשוליהם תבניות עשירות, דמויות ארבעה עשר הנביאים הנושאים מגילות.
יפן במשחקים האולימפיים
אולימפיאדת מלבורן (1956)
השחיינים זכו בחמש מדליות. מאסארו פורוקאווה זכה במדליית הזהב היחידה בענף זה, במשחה ל-200 מטר חזה, וסגנו היה מאסאהירו יושימורה. צויושי ימנקה זכה בשתי מדליות כסף, במשחים ל-400 ול-1500 מטר חופשי, וטקאשי אישימוטו זכה במדליית כסף במשחה ל-200 מטר פרפר. המתאבקים זכו בשלוש מדליות. שוזו ססהארה ומיטסואו איקדה זכו במדליות זהב, ושיגרו קסהארה זכה במדליית כסף.
אילן ישי
אילן ישי בקתדרלת שארטר
מעבר לחשיבות התאולוגית, ממלא העיצוב את ייעודו כקומפוזיציה מאוחדת במרחב גבוה ואנכי; מרבית החלונות הגבוהים האחרים חולקו לסצנות נפרדות. סן דני ושארטר סיפקו מודל לחלונות רבים אחרים, ביניהם ראויים לציון חלונות אילן ישי בקתדרלת קנטרברי, 1200 לערך, אשר קרוב לוודאי יוצרו בצרפת, וקוניברט (Kunibert) הקדוש, קלן מהשנים 1220-35. ראו גם: בראון, לי, סדון (Seddon) וסטפנס (Stephens).
יפן במשחקים האולימפיים
אולימפיאדת רומא (1960)
גם באולימפיאדת רומא (1960) שמרה יפן על הישגים גבוהים. ספורטאיה זכו ב-18 מדליות, מהן 4 מדליות זהב, והיא דורגה במקום השמיני בטבלת המדליות.
אילן ישי
כתבי יד מאוירים
האילן מופיע בתנ"כים רומנסקיים אחדים בנוסף לתנ"ך למבת, על פי רוב כאות רישית מאוירת בראשית ספרי ישעיהו או מתי. תנ"ך בנין הקדוש הוא, ייתכן, המופע הקדום ביותר, בהציגו את ישי ואת יוני שבע המתנות בלבד. תנ"ך קפוצ'ין (Capuchin; ראו תמונה) הוא דוגמה מאוחרת מכך, 1180 לערך, בה יוצר אילן ישי את האות L של Liber generationis בראשית הבשורה על פי מתי.
יפן במשחקים האולימפיים
אולימפיאדת רומא (1960)
9 מהמדליות, ובהן כל מדליות הזהב, הושגו בהתעמלות. טקאשי אונו זכה במדליות זהב בתרגילי המתח וסוס הקפיצות (את האחרונה חלק עם בוריס שאחלין), במדליית כסף בקרב-רב ובמדליות ארד בתרגילי הטבעות והמקבילים. נובויוקי אאיהארה זכה במדליית זהב בתרגיל הקרקע, מסאו טקמוטו זכה במדליית כסף במתח ושוג'י צורומי זכה במדליית ארד בסוס הסמוכות. ארבעתם היו שותפים לזכייתה של הנבחרת היפנית במדליית הזהב בתחרות הקבוצתית.
אילן ישי
כתבי יד מאוירים
העץ מצוי לעיתים תכופות אף בספרי תהילים, בכתבי יד אנגליים בפרט, כאיור האות הרישית B של Beatus Vir [...], ראשית, העשוי למלא דף שלם. לעיתים זהו הדף היחיד המאויר במלואו, וכאשר הוא מכיל סצנה מצוירת מהווה האילן את הנושא בדרך כלל. בהיעדר סצנה, נהגו במשך כמאתיים שנים להרכיב את האות הרישית מקנוקנות פתלתלות או למלאה בן, פעמים רבות עם חיות או עם אנשים אשר נלכדו, לכן הייתה ההתפתחות לאילן מהלך קל למדי. אמנם, אף כי רווחה האמונה כי דוד בן ישי הוא מחבר תהילים, הוצע כי מסורת השימוש באילן ישי כאן התהוותה בעיקרה מפני כי היה זה עיצוב רב רושם אשר מילא בחן אות B גדלת ממדים.
דוגמה קדומה היא ספר תהילים של הנטינגפילד משלהי המאה ה-12, ודוגמה מראשית המאה ה-14 היא ספר תהילים של גורלסטון (Gorleston) שבספריה הבריטית. באלה ובמרבית הדוגמאות האחרות שכוב ישי בתחתית ה-B, והבתולה אינה מוגדלת בהשוואה ליתר הדמויות. בספר תהילים של מקלספילד (Macclesfield) משנת 1320 לערך, אשר התגלה לאחרונה מחדש, צומח אילן מפורט נוסף מעבר ל-B ושולח ענפיו סביב עברי המלל ותחתיתו. בספר התהילים והשעות של ג'ון, הדוכס מבדפורד (הספרייה הבריטית, Ms Add 42131), משנת 1420-23 לערך, ממסגר האילן את התחתית ואת שני עברי הדף, בעוד ה-B במעלה הדף מכילה את משיחת דוד המלך.
חלק מכתבי היד אשר מקורם באירופה היבשתית מציגים את הסצנה לאורך דף שלם וללא אות רישית. האלמנטים מופיעים בחלקם, ונביאים ולעיתים אף הסיבילה הקומאית ("ספר התהילים של אינגבורג", 1210 לערך) ניצבים בפינות או מהעבר. קובץ דרשות מקלן אשר חובר טרם שנת 1164 מציג באורח חריג את ישי, מת בקברו או בארון קבורה מהם צומח האילן. על פי רוב, מציגים תיאורים רומנסקיים את ישי בשנתו על הקרקע או על מצע פשוט – כל הניתן ללמידה מן המקרא על אודות נסיבותיו הוא, כי היה בעל כבשים אותן רעה דוד. בתקופה הגותית המוקדמת ניתן להבחין באילנות זעירים בכתבי-יד שונים, ולעיתים תכופות שכוב ישי על מצע רחב והדור, כבחלון בובה (Beauvais) אשר להלן.
ימי הביניים
קתדרלת יורק - אריח קטן ממדים העשוי קטעים-קטעים מחלון אילן ישי אשר בקתדרלת יורק, נחשב כוויטראז' העתיק ביותר אשר השתמר באנגליה וייתכן כי מתוארך לשנת 1150.
קתדרלת קנטרברי, אנגליה - המזל לא שפר על חלון זה, המתוארך לשנת 1200 לערך. לאחר ששרד את פירוק הכנסיות, את הרס הפוריטנים ואת שיני הזמן פורק והוסר, כחלונות מקוריים רבים במהלך המאה ה-19 וראשית המאה ה-20, והוחלף בהעתק. שני אריחים אשר השתמרו הושבו לאחר מכן וקבועים בקפלת קורונה אשר בקצה המבנה המזרחי.
מינימליזם
מקורות השראה
השראה אפשרית נוספת אפשר אולי למצוא בעבודותיו של האמן הצרפתי איב קליין, הן בתחום המוזיקה, הן בתחום האמנות החזותית. יצירתו "סימפוניה מונוטונית" משנת 1949 מורכבת מאקורד בודד בן 20 דקות, שאחריו 20 דקות של שקט. קליין ידוע גם בשל ציוריו המופשטים. כבר בשנת 1949 הוא צייר ציורים מונוכרומטיים, אותם הציג בתערוכת יחיד פרטית בשנת 1950. בשנת 1954 ציוריו קיבלו גם תשומת לב ציבורית כאשר פרסם את ספרו "Artist's book Yves: Peintures".
יפן במשחקים האולימפיים
אולימפיאדת רומא (1960)
השחיינים היפנים זכו ב-5 מדליות, אף אחת מהן לא מזהב. צויושי ימנאקה זכה במדליות כסף במשחה ל-400 מטר חופשי ובמשחה השליחים ל-200X4 מטר חופשי, יושיהיקו אוסאקי זכה במדליית כסף במשחה ל-200 מטר חזה ובמדליית ארד במשחה השליחים ל-100X4 מטר מעורב, וסאטוקו טנאקה זכתה במדליית ארד במשחה ל-100 מטר גב. המתאבק מסאיוקי מצובארה ומרים המשקולות יושינובו מיאקה זכו במדליות כסף, ובמדליות ארד זכו המתאגרף קיושי טנאבה והקלע יושיהיסה יושיקאווה (בירי באקדח).
אולימפיאדת טוקיו (1964)
באולימפיאדה אותה אירחה הגיעה יפן להישגי שיא - 29 מדליות, מהן 16 מדליות זהב, שהקנו לה את המקום השלישי בטבלת המדליות, אחרי ארצות הברית וברית המועצות.
גם במשחקים אלה היה ההתעמלות הענף הבולט ביותר, עם 10 מדליות, מהן 5 מדליות זהב. נבחרת הגברים שמרה על תוארה בתרגיל הקבוצתי, ובתרגילי היחידים בלטו יוקיו אנדו (מדליות זהב בקרב-רב ובמקבילים, ומדליית כסף בתרגיל הקרקע), טקוג'י היאטה (מדליית זהב בטבעות), הרוהירו ימאשיטה (מדליית זהב בסוס הקפיצות) ושוג'י צורומי (מדליות כסף בתרגילי הקרב-רב, המקבילים וסוס הסמוכות). הנשים זכו במדליית ארד בתרגיל הקבוצתי.
המתאבקים היפנים זכו ב-6 מדליות. חמישה מהם זכו במדליות זהב: צוטומו הנהארה, מסמיצו איצ'יגוצ'י, יושיקצו יושידה, יוג'ירו אואטאקה ואוסאמו וטנאבה, ואיוואו הוריוצ'י זכה במדליית ארד. הג'ודו, ענף יפני מסורתי, היה לענף אולימפי לראשונה במשחקים אלה. היפנים ציפו לזכות בכל התחרויות שנערכו, אך זכו רק בשלוש מתוך הארבע (טקהידה נקטאני, איסאו אוקאנו ואיסאו אינוקומה). בקטגוריית המשקל הפתוח, נוצח אקיו קמינגה בידי ההולנדי אנטון חיסינק, והסתפק במדליית הכסף.
מרים המשקולות יושינובו מיאקה, שזכה במדליית כסף ברומא, שיפר את הישגו והיה למרים המשקולות היפני הראשון שזוכה במדליית זהב אולימפית. שני יפנים נוספים, שירו איצ'ינוסקי ומסושי אואוצ'י, זכו במדליות ארד. המתאגרף טקאו סקוראי שהיה ליפני הראשון שזוכה במדליית זהב אולימפית. דווקא על אדמת יפן, פחתו הישגי השחיינים באופן משמעותי, והם הסתפקו במדליית ארד אחת, במשחה ל-200X4 מטר חופשי. הקלע יושיהיסה יושיקאווה זכה במדליית ארד שנייה ברציפות בירי באקדח, ובמדליית ארד נוספת זכה רץ המרתון קוקיצ'י צובראיה.
בענפי הספורט הקבוצתי בלטו נבחרות הכדורעף. נבחרת הנשים זכתה במדליית הזהב לאחר שסיימה את משחקיה ללא הפסד, ונבחרת הגברים זכתה במדליית הארד, לאחר שדורגה אחרי נבחרותיהן של ברית המועצות וצ'כוסלובקיה. נבחרת הכדורגל העפילה לרבע הגמר, אך הובסה בידי נבחרת צ'כוסלובקיה בתוצאה 0–4. נבחרת ההוקי סיימה במקום השביעי.
אולימפיאדת מקסיקו סיטי (1968)
יפן שמרה על הישגים גבוהים גם באולימפיאדת מקסיקו סיטי (1968), בה זכו ספורטאיה ב-25 מדליות, מהן 11 מדליות זהב, ושוב דורגה במקום השלישי בטבלת המדליות, אחרי ארצות הברית וברית המועצות.