cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
עיוורון מגדרי
בחינוך
קריסטה רטקליף כותבת כי עיוורון מגדרי מתפקד בכיתה כדי להמעיט בקיומם של הבדלים בין המינים, הנוטה לחזק את אי-השוויון המגדרי הקיים.
הקמפיין הלאומי לסטודנטים עיוורים מגדרית, שנוסד בארצות הברית בשנת 2006, טען בעד דיור קמפוס נייטרלי-מגדרי במכללות ובאוניברסיטאות כדי לשרת טוב יותר סטודנטים הומוסקסואלים, לסביות, ביסקסואלים, טרנסג'נדרים ואינטרסקס.
בבריאות
אתיקנים רפואיים אחדים מתחו ביקורת על המאמצים לחזור לחדרים חד מיניים. ג'ייקוב מ. אפל, תומך בחדרים מעורבים מגדרית בארצות הברית, כתב כי התנגדות לחדרים מעורבים מגדרית נובעת מ"דעות קדומות מיושנות" וטען: "מכיוון שחלק מהאנשים התחנכו לחשש או לפחד מלחלוק חדר עם אדם מהמין השני, או מסמיקים מהאפשרות לתפוס הצצה לחלק גוף לא רצוי כאשר גלימה נופלת במורד הגוף, אנו מורידים עוגנים ומנציחים דעה קדומה זו במדיניות החברתית."
מחקר
טיפול מבוסס מגדר שורר בכל רחבי העולם. על מחקר שנערך על ארגונים שהציעו שירותים לנשים בלבד, 23% אמרו כי הסיבה שלהם התבססה על אי-שוויון של נשים ועל הרצון לטפל בחוסר האיזון הזה; 20% אמרו שמרחבים המיועדים לנשים בלבד מקדמים התפתחות והעצמת נשים; 18% אמרו כי הם נותנים שירות שאינו מספק שירותים לשני המינים, והתמקד בצרכים הספציפיים של נשים.
מחקרים מצביעים על כך שאפשרויות לשירותים חד-מיניים רבים נשארים זמינים. מתוך 1000 נשים שנשאלו על ידי מרכז משאבי הנשים, 97% הצהירו כי לנשים צריכה להיות אפשרות לגשת לשירותים לנשים בלבד אם הן היו קורבנות לתקיפה מינית. 57% ציינו כי יבחרו בחדר כושר לנשים בלבד על פני חדר כושר מעורב. שירותי מין-יחיד יכולים לספק נוחות ומעורבות רבה יותר למשתתפים שאחרת לא היו מעורבים.
בקהילה הגאה
ההגדרה של פאנסקסואליות היא אנשים שהם עיוורים מגדרית, כלומר, נמשכים לאנשים בלי קשר למגדר שלהם.
יוני ג'ירף
יוני ג'ירף הוא אלבומו השישי של המוזיקאי והזמר הישראלי יוני רכטר שיצא ב-27 בפברואר 2020.
הפקה
האלבום הוא למעשה בנוי כמו סיפור ילדים (רובו שירי ילדים) שכל שיר מתמקד בחיה מסוימת: נמלה, עורב, ג'ירף, אווזות, גמל שלמה, דוכיפת, זברה, חתולים, צפרדע וקנגורו, ושירים אחרים על סיטואציות יומיומיות בין בני משפחה ועוד. את השירים מבצעים יעל צבי, יעל נחשון ואיתי פרל, והאלבום הוקלט במשך כשנה.
בנוסף באלבום ישנו שיר בשם "פנינה" בו משתתפים חברי ההרכב "הכבש השישה עשר" (שהקליטו את האלבום המקורי 40 שנים לפני כן): יהונתן גפן, יהודית רביץ, גידי גוב, דויד ברוזה ורכטר עצמו.
הדיוויזיה ה-17 ההודית (צבא הודו הבריטית)
הדיוויזיה ה-17 ההודית הייתה דיוויזיה של צבא הודו הבריטית שנבנתה בשלהי מלחמת העולם הראשונה ונלחמה במערכה במסופוטמיה. הקמת הדיוויזיה הייתה חלק מהמאמץ לחזק את הצבא הבריטי אחרי הכישלון במצור על כות ב-1916. הדיוויזיה השתתפה בניצחונות הבריטים על הצבא העות'מאני בשנים 1917–1918. עם סיום המלחמה נשארה הדיוויזיה כחיל משמר בעיראק והשתתפה במרד העיראקי ב-1920. פורקה ב-1923 למעט בריגדה אחת שנשארה בעיראק.
רקע
בספטמבר 1914, זמן קצר לאחר פרוץ מלחמת העולם הראשונה, פלשה בריטניה למסופוטמיה באזור שאט אל ערב וחייליה החלו להתקדם מערבה במגמה להשתלט על דרום מזרח מסופוטמיה כדי להגן על מקורות הנפט בפרס ועל נתיב הובלת הנפט במפרץ הפרסי.
כדי לסייע לבריטניה הצטרף למערכה חיל המשלוח ההודי שהורכב ברובו מחיילים של צבא הודו הבריטית. כוחות משנה של חיל משלוח זה נשלחו אל כל זירות הלחימה בהן נלחמו מדינות ההסכמה מול מעצמות המרכז. הכוח הגדול ביותר של חיל המשלוח היה כוח D שנשלח למסופטמיה. תהליך בניית כוח D נמשך תקופה ארוכה והגיע לשיאו ב-1916 כשלוטננט גנרל פרדריק סטנלי מוד הוביל מהלך לתיגבור משמעותי של הכוח הבריטי לקראת חידוש המערכה על בגדאד. במהלך תקופה זו נבנו או הועברו לזירה זו 8 דיוויזיות כשהדיוויזיה ה-17 הייתה אחת האחרונות מהן.
ההיסטוריה של הדיוויזיה
הדיוויזיה ה-17 הוקמה באוגוסט 1917 במסופוטמיה והיא כללה בעיקר חיילים מהמחוזות השונים של הודו ובנוסף יחידות קטנות של חיילים אנגלים. הדיוויזיה התארגנה ב בגדאד (שנכבשה במרץ אותה שנה) מתוך בטליונים שכבר שהו במסופוטמיה. במהלך השנה לאחר התארגנותה עסקו חיילי הדיוויזיה במשימות שיטור ואבטחת קווי תקשורת. רק החל מהמחצית השנייה של 1918 השתתפה הדיוויזיה בקרבות הבאים: לאחר סיום המלחמה וחתימת הפסקת האש של מודרוס נשארה הדיוויזיה בעיראק ככוח כיבוש למשימות שיטור ושמירה.
באפריל 1920 אושר בועידת סן רמו המנדט הבריטי על מסופוטמיה. בעקבות אישור זה התפרץ מרד כנגד השלטון הבריטי ובו נטלו חלק קצינים לשעבר בצבא האימפריה העות'מאנית, סוכנים צרפתים, לאומנים מהתנועה הלאומית הערבית וכורדים מצפון עיראק ששאפו לעצמאות. הדיוויזיה ה-17 הייתה בין הכוחות עליהם הוטל לדכא את המרד. המרד דוכא בסופו של דבר אך במחיר של כ-2,300 חללים בריטים שחלקם היו מהדיוויזיה ה-17.
ב-1923 פורקה הדיוויזיה וחייליה הוחזרו לארצותיהם למעט בריגדה שנשארה בעיראק.
ב-1941 הוקמה בצבא הודו דיוויזיית הרגלים ההודית ה-17 שנלחמה במלחמת העולם השנייה.
קלינוסיים
קְלִינוּסִיִּים (שם מדעי: Tripterygiidae) הם משפחת דגים מתת-סדרת דמויי-קרנון שבסדרת הדקראים החיים בכל האוקיינוסים הממוזגים והטרופיים בחצי הכדור הצפוני והדרומי. בצורתם הם מזכירים את הקרנוניים.
הגדול שבבני המשפחה הוא המין Heterostichus rostratus מחופי קליפורניה שאורכו 60 ס"מ, אך רוב המינים קטנים בהרבה. הרבה מהמינים צבעוניים מאוד, ויש להם קשקשים עדינים וגופם רך ורירי ובעל צורה מעוקלת המזכירה אצל חלק מהמינים צלופחים, אך הם בעלי עיניים בולטות יותר בקצה הראש, חוטם קצר ובעלי כמה רמת סנפירים נמוכים עד לזנבם הקצר. לחלק מהמינים יש קוצי סנפיר מזדקרים בקצה ראשם.
הם חיים במים רדודים ונפוצים סביב סלעים, אצות ים גדולות וחלקם מצויים גם בבריכות סלעים. הם ניזונים מסרטנים, רכיכות ודגים אחרים.
בית הגפן
בית הגפן הוא מרכז ערבי-יהודי לתרבות, חברה, נוער וספורט השוכן בשכונת ואדי ניסנאס בחיפה ומאוגד כעמותה עירונית רשומה.
היסטוריה של המבנה
המבנה הראשי של המרכז נבנה בסוף המאה ה-19, בפינת רחוב הגפן של היום ודרך ההר (שדרות הציונות של היום), שחיברה בין שכונות העיר התחתית לכרמל. בשנת 1910 נפתח במבנה מלון "הרצליה", שהוקם על ידי משפחת הלוי-אפשטיין אשר עברה מיפו לחיפה. הקומה השנייה של המבנה שימשה למגורי אורחי המלון, חדר הסבה וחדר אוכל. בקומה הראשונה התגוררו בני המשפחה וכן שימשה לשירותי המלון. בחצר המבנה היו עצי פרי, גן ירק ובור מים לאגירת מי גשמים. מלון זה היה המלון הראשון בבעלות יהודית שהיה ברמה אירופאית שהוקם בחיפה. המזון שהוגש בו היה כשר.
בשנת 1915, בעת מלחמת העולם הראשונה, המלון הוחרם על ידי השלטון העות'מאני כדי לשכן בו את קציני המטה העות'מאני-גרמני. משפחת לוי-אפשטיין נדרשה לפנות את המלון תוך 48 שעות תוך השארת כל רכושה במלון. עם התחלת המנדט הבריטי, עבר מלון הרצליה למבנה ברחוב אלנבי 7.
בתקופת המנדט הבריטי, ובשנים הראשונות של מדינת ישראל שכן במבנה בית ספר עממי לילדי הסביבה.
המבנה הוא בית אבן דו-קומתי, בעל צורת צלב וחלונות מקושתים שמעליהם חלונות עגולים קטנים. המבנה מחופה בגג רעפים שלו מספר גמלונים.
בשנת 1963, בתקופתו של ראש העיר אבא חושי ובעידודו, הפך המבנה למרכז יהודי-ערבי שמטרתו לקדם סובלנות ודו-קיום של בני הדתות השונות בחיפה. המרכז הוקם על ידי פרופ' יעקב מלכין.
מבנים נוספים
במהלך השנים צורפו שני מבנים נוספים למרכז היהודי-ערבי בנוסף למבנה ברחוב הגפן 2. מעברו השני של הכביש נמצאת הספרייה לילדים ע"ש קלור שנבנתה בתחילת המאה ה-20 כבית מגורים. במבנה שכנו בית חולים ממשלתי ובתי ספר עד שצורף לבית הגפן. כמו כן, הבניין שבו ממוקם האולם משמש את משרדי תיאטרון אל כארמה והוא עיקר השימוש בו.
פעילויות המרכז
בבית הגפן מתקיימים סדנאות ומפגשים, תערוכות, ימי עיון וכנסים. המקום משמש גם מרכז קהילתי לנוער ולמבוגרים. המרכז פועל כעמותה הממומנת על ידי עיריית חיפה באמצעות הקרן לחיפה, משרד החינוך התרבות והספורט ותורמים.
המרכז שותף לפסטיבל החג של החגים, שבמסגרתו מתקיימות בו תערוכות. מסלול האמנות המתקיים בפסטיבל יוצא מגלריית בית הגפן אל רחובות שכונת ואדי ניסנאס.
"תיאטרון אל-כארמה" נוסד בשנת 1968 ומפיק הצגות בשפה הערבית כולל מחזאות מקורית. התיאטרון הופיע ברחבי העולם. בין במאי התיאטרון נמנה גם השחקן והבמאי סלים דאו שניהל את התיאטרון בשנים 1986-1998. לפניו ניהל את התיאטרון מחמוד סובאח (משפרעם). אחריו מאז 1998 כיהן קאסם שעבאן משעב שסיים תפקידו באוקטובר 2011. החל משנת 2012 המנהל החדש הוא ראיד נסרללה.
חלק מעובדי המרכז משמשים מנחים במפגשים שהוא מקיים. כמו כן, המנחים אחראים למפגשי ילדים יהודים מוסלמים ונוצרים בבתי הספר בחיפה. יש בו גם מנחים העובדים עם המרכז הרוחני של הדת הבהאית ומסייעים בהנחיית המטיילים בגנים הבהאים.
האגדה של קורה: חורבות האימפריה
האגדה של קורה: חורבות האימפריה (באנגלית: The Legend of Korra: Ruins of the Empire) הוא רומן גרפי בעל שלושה חלקים מאת מייקל דנטה דימרטינו. הוא חלק מהזיכיון האמריקאי "אווטאר: כשף האוויר האחרון" ומהווה המשך ישיר לעלילת העונה האחרונה בסדרת הטלוויזיה "האגדה של קורה" ולספר "האגדה של קורה: מלחמות טריטוריה". עלילת הקומיקס מתעסקת באווטאר קורה המתמודדת עם הבעיות הנלוות לעליית הדמוקרטיה באימפריית האדמה ובשינוי שעוברת המצביאה לשעבר, קובירה. בנוסף, הספר עוסק גם במערכת היחסים הרומנטית של קורה ואסאמי סאטו.
החלק הראשון של הטרילוגיה יצא לאור על ידי חברת ההוצאה דארק הורס קומיקס ב-21 במאי 2019, החלק השני יצא ב-12 בנובמבר, והשלישי ב-26 בפברואר 2020.
עלילה
לאחר שנים רבות של שלטון יציב, מלכת ממלכת האדמה נרצחה על ידי אנרכיסטים, מה שגרם למפקדת קובירה, לנצל את סמכויותיה ולהקים את "אימפריית אדמה" בה הנהיגה שלטון דיקטטורי. אך לאחר שפלשה לשטח הרפובליקה המאוחדת היא נוצחה על ידי אווטאר קורה.
חלק ראשון
ז'ו-לי, נשיאת העיר ריפבליק סיטי, בירת הרפובליקה המאוחדת, יחד עם משרתה החדש בולין, פוגשים את אווטאר קורה ובת זוגה אסאמי סאטו, יורש העצר של ממלכת האדמה הנסיך וו ומשרתו מאקו אשר עוזר לו להתכונן לנאומו הקרב. בנאום, מכריז הנסיך על ביטול מוסד המלוכה ועריכת בחירות דמוקרטיות להנהגה המקומית לראשונה במחוז גואלינג בעוד שבועיים, ומכריז כי במהלך השנה הקרובה יתקיימו בחירות אזוריות בכל רחבי הממלכה.
לאחר מכן, מתקיים משפטה של קובירה, במהלכו היא מואשמת בתוקפנות בלתי מוצדקת, סירוב לוותר הסמכויות הזמניות שניתנו לה, הקמת מחנות עבודה בתנאים בלתי אנושיים ופלישה לשטחי הרפובליקה המאוחדת בתקופת שלטונה הדיקטטורי באימפריית האדמה. קובירה כופרת באשמה וטוענת כי היא השליטה סדרה באימפרייה והביאה אליה קידמה.
קורה מסכימה להיות נוכחת במהלך הבחירות הקרבות לאחר שהנסיך הודיע לה כי ברשות המפקד גואן פלוגה סדירה של חיילים שלא נכנעו יחד עם כלל צבא קובירה ועלולים להוות איום על סדר הבחירות התקין בגואלינג. לאחר התדיינות עם הצוות, היא לוקחת איתה את קובירה במטרה שתשכנע את גואן להיכנע כמו כל שאר הצבא שהיה תחת פיקודה.
שלושה ימים לאחר מכן, קורה, אסאמי, בולין, מאקו, הנסיך וו וקובירה מגיעים לגואלינג. עם בואו של צבא גואן קובירה מנסה לשכנעו להיכנע וכי תם זמנה של האימפרייה. לאחר שהוא מסרב, ולאחר שהחיילים מסרבים להיכנע על פי פקודתה של קובירה, היא תוקפת את גואן וכמעט חונקת אותו אך אסאמי מחשמלת אותה ומנטרלת אותה. גואן אומר כי אין הוא התכוון לתפוס את השלטון בכוח אלא להתמודד בבחירות באופן דמוקרטי, וכי אנשי אימפריית האדמה יתמודדו לתפקידי השלטון בכל רחבי הממלכה.
חלק שני
קובירה נכלאת בתא מתכת ומתוכננת להישלח על ספינת האוויר לעיר זאפו עד לסיום הבחירות בגואלינג. אך לאחר שקורה והנסיך עושים את דרכם לביצה הגדולה על מנת למצוא שם את טוף בייפונג, ידידתו של האווטאר הקודם וכשפית האדמה הגדולה ביותר בכל הזמנים, תוקפים חייליו של גואן את הספינה ושובים את אסאמי, בולין, מאקו וקובירה. קובירה מסרבת לחזור להנהיג את אימפריית האדמה וגואן משתמש בטכנולוגיה חדשנית שפותחה במחנה לחינוך מחדש שהקימה בעבר כדי לשלוט במחשבותיהם של מאקו, בולין ואסאמי אך קובירה מצליחה לברוח מהמקום ויוצרת קשר עם המאמצת שלה, סו בייפונג, בתה של טוף ומנהיגת זאופו.
קורה והנסיך מציעים לטוף להתמודד בבחירות להנהגת גואן מתוך ההבנה שהיא היחידה שתצבור מספיק פופולריות כדי להביס את גואן. בתחילה טוף מביעה את סירובה לההתערב בפוליטיקה אך לאחר שכנועים רבים היא מסכימה לכך. לאחר שהם חוזרים לגואלינג ומודיעים על התמודדות בבחירות הם פוגשים את קובירה אשר מספרת להם את אשר קרה ובעזרת חושיה המיוחדים, טוף מאשרת כי קובירה דוברת אמת.
בזמן שסו וילדיה נוחתים עם ספינת האוויר שלהם מגיעים למקום חייליו של גואן אשר מצווה על בולין, מאקו ואסאמי לתקוף את החבורה. חייליו של גואן חוטפים את הנסיך וו ואף מצליחים לאלץ את החבורה לסגת כשאסאמי בידם.
חלק שלישי
כשהחבורה שבה לעיר זאופו קובירה פוגשת את בנה של סו וארוסה לשעבר, בטאר ג'וניור. היא אומרת לו כי היא מצטערת על שניסתה להרוג אותו במהלך הקרב על ריפבליק סיטי ולאחר שיכנוע של קורה, בטאר הסכים לסייע ולנסות להבין את הדרך בה גואן שולט במחשבותיהם של האנשים.
בעזרת ההיכרות שלו עם המדענית שפיתחה את המכונה להשתלטות על המחשבות ובסיוע הזיכרונות של קובירה ממה שראתה התחיל בטאר בסדרת ניסויים על מנת להבין את השינוי שנגרם בגלים האלקטרוניים במוחה של אסאמי. קובירה מנדבת עצמה לניסוי ולוקחת את הסיכון של איבוד שפיותה מה שמעורר פליאה אצל השאר. לאחר כמה ניסיונות, הניסוי מצליח ומחשבותיה של אסאמי חוזרות לשליטתה. בינתיים, לאחר שגואן השתלט גם על מוחו של הנסיך וו הוא שולח אותו להקדים את הבחירות לאותו היום וכשהנשיאה ז'ו לי שומעת על כך היא מטלפנת לקורה ומורה לה כי על קובירה לחזור לכלא בריפבליק סיטי.
בזמן שגואן החל בתהליך, קובירה תוקפת אותו ואת העוזרת שלו, ובתגובה, בולין ומאקו מתחילים לרדוף אחריה. באותו הזמן, קורה וחבריה מגיעים למקום ובעוד שסו מצליחה לשכנע את קובירה לא להרוג את גואן, קורה משחררת את מחשבותיהם החופשיות של החיילים.
לאחר שבוע, הנסיך וו מצהיר בכנס רשמי כי הוא לא יכפה על מחוזות ממלכת האדמה להפוך לדמוקרטיה בין ליל, וכי מעתה כל מחוז יקבע בעצמו את הזמן שיידרש על מנת למנות מנהיג באופן דמוקרטי. כמו כן הוא הצהיר כי עד סיום התהליך הוא ישמש כמלך הממלכה הזמני.
לאחר שקובירה הודתה בהאשמות כנגדה והביעה חרטה עליהן, אישר הנשיא והשופטים לפטור אותה מעונש לטובת משמורת אצל סו בביתה שבזאפו. אופאל, בתה הצעירה של סו אמרה כי גם בטאר הסכים להסדר והוסיפה:.
הפקה וכתיבה
הספר נכתב על ידי הסופר והבמאי האמריקאי מייקל דנטה דימרטינו אשר היה אחד מיוצרי סדרת האנימציה "האגדה של קורה" וסדרת המקור "אווטאר" יחד עם הסופר האמריקאי בריאן קונייצקו. רבים מהפרטים בעלילת הטרילוגיה התבססו על עלילת "האגדה של קורה". הספר אוייר על ידי השחקנית והמאיירת הסינגפורית מישל וונג ונצבע על ידי קיליאן נג.
היסטורית יציאה לאור
החלק הראשון יצא לאור על ידי חברת ההוצאה דארק הורס קומיקס ב-21 במאי 2019, החלק השני יצא ב-12 בנובמבר , וב-26 בפברואר 2020 יצא החלק השלישי והאחרון של הטרילוגיה.
ב-9 בספטמבר 2020 יצא לאור בחנויות הקומיקס בארצות הברית ספר המאגד את שלושת החלקים תחת כריכה קשה אחת עם תוספת הערות מהיוצרים וב-22 בספטמבר יצא לשאר החנויות. אוסף של הטרילוגיות בכריכה רכה מתוכנן לצאת ב-11 באפריל 2023.
קבלה
הספר התקבל בברכה בקרב המעריצים והמבקרים ורבים שיבחרו את המהפך האישי שעוברת קובירה והדרך של לכפרה במהלך הטרילוגיה. כמו כן, הו שציינו לשבח את בחירתו של מייקל דנטה להמשיך ולתאר את מערכת היחסים הלסבית בין קורה לאסאמי.
הבאת קשיי ההפיכה לדמוקרטיה זכתה גם היא לשבחים ותוארה כמציגה את הבעיות איתן מתמודדות מדינות מתפתחות, כמו גם הסכנה בעליית אדם פופולרי ולא ראוי באמצעותה, וגם ציינו את התבגרותו של הנסיך וו לעומת הסדרה.
אדאלברטו פניארנדה
אדאלברטו פניארנדה מאסטרה (בספרדית: Adalberto Peñaranda; נולד ב-31 במאי 1997 באל ויחיה שבוונצואלה) הוא כדורגלן ונצואלי המשחק בעמדת הקיצוני בקבוצת סרייבו.
תחילת הקריירה
פניארנדה גדל במחלקת הנוער של דפורטיבו לה גואירה מליגת העל הוונצואלית. ב-1 באוגוסט 2013 ערך פניארנדה את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הראשונה של המועדון, כששיחק 54 דקות בהפסד 1–3 לדפורטיבו טאצ'ירה בליגה. ב-23 בפברואר 2014 הוא הבקיע את שער הבכורה שלו במועדון, שער בדקה ה-40 בהפסד 1–4 לקראקס בליגה. בעונתו הראשונה במועדון ערך פניארנדה 18 הופעות ליגה והבקיע שער אחד, ובעונתו השנייה הוסיף 19 הופעות ליגה ושלושה שערים. הוא זכה עם המועדון בגביע הוונצואלי לשנת.
הקריירה באירופה
ב-16 ביוני 2015 חתם פניארנדה באודינזה מהסרייה א', שנמצאת בבעלותו של איש העסקים האיטלקי ג'אמפאולו פוצו, והושאל מיידית לגרנדה מליגת העל הספרדית, הנמצאת גם היא בבעלותו של פוצו. הוא פתח את עונת עם תשע הופעות ושלושה שערים בגרנדה II, קבוצת המילואים של המועדון, מהליגה הספרדית השלישית. ב-22 בנובמבר הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הראשונה של המועדון, כששיחק 90 דקות בניצחון 0–2 על אתלטיק בילבאו במסגרת המחזור ה-12 בליגה. בהופעה זו הפך פניארנדה לשחקן הצעיר ביותר המשחק במדי המועדון אי-פעם. ב-12 בדצמבר הוא הבקיע את שערי הבכורה שלו במועדון, צמד שערים בניצחון 1–2 על לבאנטה במסגרת המחזור ה-15 בליגה, ובכך הפך לשחקן הזר הצעיר ביותר שמבקיע שער בהיסטוריה של הלה ליגה, כשהוא שובר את שיאו של ליונל מסי, חלוצה הארגנטינאי של ברצלונה.
ב-1 בפברואר 2016, לאחר תשע הופעות וארבעה שערים במדי גרנדה, חתם פניארנדה על חוזה לארבע שנים וחצי בווטפורד מהפרמייר ליג, אשר נמצאת בבעלותו של ג'ינו פוצו, בנו של ג'אמפאולו. הוא הושאל מיידית בחזרה לגרנדה עד לתום העונה.
בתום העונה, לאחר 14 הופעות נוספות ושער נוסף במדי גרנדה, חזר פניארנדה לווטפורד, והושאל לעונה אחת לאודינזה מהסרייה א', ממנה הגיע אל ווטפורד. ווטפורד הסכימה לעסקה מכיוון שהמתינה לאישור עבודה עבור פניארנדה על-מנת שיוכל לשחק באנגליה. ב-19 באוגוסט 2016 ערך פניארנדה את הופעת הבכורה שלו במועדון, כשנכנס כמחליף בדקה ה-61 בהפסד 2–3 לספציה במסגרת הסיבוב השלישי של הגביע האיטלקי. ב-20 באוגוסט ערך פניארנדה את הופעת הבכורה שלו בסרייה א', כשנכנס כמחליף בדקה ה-68 בהפסד 0–4 לרומא במסגרת המחזור הראשון.
ב-5 בינואר 2017, לאחר שש הופעות בלבד במדי אודינזה, פורסם השאלתו של פניארנדה למועדון הופסקה, וכי הוא ישחק במחצית השנייה של העונה בהשאלה למאלגה מליגת העל הספרדית, עם אפשרות להארכת ההשאלה בעונה נוספת בתום העונה. ב-16 בינואר ערך פניארנדה את הופעת הבכורה שלו במועדון, כשהחליף את סנדרו רמירס בדקה ה-21 בהפסד 0–2 לריאל סוסיאדד במסגרת המחזור ה-18 בליגה.
ב-12 ביולי 2021 הושאל ללאס פאלמאס מליגת המשנה הספרדית.
קריירה בינלאומית
ב-25 במרץ 2016 ערך פניארנדה את הופעת הבכורה שלו בנבחרת ונצואלה, כשנכנס כמחליף בדקה ה-70 בתיקו 2-2 נגד נבחרת פרו במסגרת מוקדמות מונדיאל 2018. הוא גם היה חלק מסגל הנבחרת לקופה אמריקה 2016, ושיחק בשלושת משחקי שלב הבתים, ממנו העפילה ונצואלה.
חיים אישיים
ב-18 באפריל 2015 נורו פניארנדה וחברו לדפורטיבו לה גואירה, צ'רליס אורטיס, בניסיון שוד לאחר ששהו במסיבה. פניארנדה נפגע בירכו השמאלית, ואוטריס נפגע באזור הצלעות ונאלץ לעבור ניתוח למחרת.
יצחק גליקמן
הרב יצחק גליקמן (1903–1995) היה רב, פוסק, מחבר ואב בית הדין במחנה הפליטים בברגן-בלזן לאחר השואה. בית הדין עסק בעיקר בהתרת עגונות. לאחר עלייתו ארצה היה ראש מחלקת הכשרות במועצה הדתית של העיר חולון ולאחר מכן ראש מחלקת הנישואין וטהרת המשפחה. כמו כן היה רב בית הכנסת המרכזי שבתל גיבורים בחולון.
קורות חייו
גליקמן נולד למשפחת חסידי צ'ורטקוב בעיירה בז'וזוב שבגליציה לאביו יוסף גליקמן בשנת ה'תרס"ד (1903). בנערותו למד בבז'וזוב וכן אצל הרב מאיר אריק בטארנוב. בגיל 25 נסמך לרבנות על ידי ר' יהודה מאיר שפירא מלובלין. התחתן עם יפה בת ר' משה זכריה מאייער, נערה מבית עשיר, והם התגוררו בסאנוק. למחיית משפחתו הוא היה עובד שעתיים ביום במפעל סוכר שקיבל מחותנו כנדוניה, ובשאר היום למד תורה. ביום פרוץ השואה בסוף שנת תרצ"ט ברח לרוסיה יחד עם בני משפחתו. לאחר חצי שנה ברוסיה נשלח למחנה עבודה בסיביר. היה היחיד מבין כל אנשי המחנה שסירב לחתום על אזרחות רוסית (בגלל החשש שלא יינתן לו לצאת מרוסיה ולעלות לארץ ישראל). בשל סירוב זה נשלח לכלא. לאחר תשעה חודשים שוחרר מהכלא מבלי שחתם על אזרחות רוסית. לאחר שלוש שנים ברח מסיביר יחד עם משפחתו בעזרת רפסודה על גבי נהר מקומי שלקח אותם לקזחסטן.
בשנת ה'תש"ו (1946) הם נשלחו למחנה הפליטים בברגן-בלזן, ושם הוא היה אב בית הדין ועסק בעיקר בבעיות ההלכתיות שנוצרו מהשואה והתרת עגונות, עד שנת ה'תש"ט (1949). בעניינים אלה עמד בקשר עם הרב שלמה דוד כהנא מירושלים. באחד ממאמריו ההלכתיים הוא מספר כדלקמן:.
בשנת תש"ט עלו לארץ והתגוררו בחולון.
כתבים רבים מחידושיו בצעירותו אבדו בשואה, אבל קונטרס בן עשרות עמודים שרד מפני שנמסר לעיונו של האדמו"ר ר' מרדכי שלום יוסף מסדיגורה, והודפס כעבור שנים בספר 'רסיסי תורה'.
יום פטירתה של אמו לא היה ידוע, והוא קבע אותו לכ"א בכסלו, "לפי חלום נפלא שהשתכנעתי שחלום אמת היה".
חייו בארץ
בחולון הוא היה ראש מחלקת הכשרות במשך כ- 15 שנה ולאחר מכן ראש מחלקת נישואין וטהרת המשפחה.
פרסם מאמרים רבים בקבצים התורניים "נועם", "קול תורה" ,"בית דוד" ו"אהלי שם", לרבות בנושאים אקטואליים, כמו השתלת איברים וכשרות ג'לטין. במיוחד התפרסם מאמרו ב"נועם" חלק ב על השימוש במקרר בשבת, שאלה חדשה באותם ימים. תשובה אליו בשו"ת הר צבי מאת הרב צבי פסח פרנק (הר צבי, חושן משפט סימן סז; זוהי תשובתו האחרונה של הרב פרנק, יומיים לפני פטירתו).
מאמרים הלכתיים
"נועם" היה שנתון תורני, שהוצא לאור אחת לשנה על ידי מכון תורה שלמה, בעריכת הרב מנחם מנדל כשר ולאחר פטירתו על ידי בנו הרב משה שלמה כשר, והיווה במה לבירור בעיות בהלכה. בשנתון פורסמו מאמרים שנכתבו על ידי גדולי הרבנים, ונבחרו בקפידה. כמעט בכל שנה ניתן למצוא מאמר מהרב גליקמן, בכל תחומי ההלכה היהודית.
תשובות בענייני הלכה פרי עטו של הרב גליקמן, פורסמו גם בכתב העת התורני "קול תורה", בעריכתו של יקיר ירושלים – הרב שמואל אהרון שזורי.
מיקלוש נמט (אתלט)
מיקלוש נמט (בהונגרית: Miklós Németh; נולד ב-23 באוקטובר 1946) הוא אתלט עבר הונגרי אלוף אולימפי (מונטריאול 1976) ושיאן עולם בהטלת כידון.
ביוגרפיה
נמט נולד בבודפשט. הוא בנו של אימרה נמט האלוף האולימפי מלונדון 1948 ביידוי פטיש.
באולימפיאדת מקסיקו סיטי (1968) סיים נמט במקום 17 בהטלת כידון בתוצאה של 75.50 מטר.
באוניברסיאדה שנערכה בטורינו, איטליה בשנת 1970 זכה נמש במדליית זהב בהטלץ כידון בתוצאה של 81.94 מטר.
באולימפיאדת מינכן (1972) הוא סיים במקום שביעי בהטלת כידון בתוצאה של 81.98 מטר.
אלוף אולימפי
באולימפיאדת מונטריאול (1976) זכה נמט במדליית זהב בהטלת כידון בשיא עולם חדש של 94.58 מטר, כבר בסיבוב ההטלות הראשון, שיפור של 50 סנטימטר לשיאו העולמי מ-1973 של קלאוס וולפרמן מגרמניה. שיא זה החזיק מעמד עד 23 באפריל 1980, עת בן ארצו, פרנץ פאראגי, קבע שיא עולם חדש של 96.72 מטר. במדליית הכסף זכה האנו סיטינן מפינלנד (87.92 מטר) ובמדליית הארד זכה גאורגה מג'לה מרומניה (87.16 מטר).
באולימפיאדת מוסקבה (1980) סיים נמט במקום שמיני בהטלת כדיון בתוצאה של 82.40 מטר ולא הצליח להגן על תוארו.
תארים והישגים
בשנת 1976 זכה נמט בתואר ספורטאי השנה של הונגריה.
יעקב ברונובסקי
יעקב בּרוֹנוֹבסקי (בפולנית: Jacob Bronowski; 18 בינואר 1908 – 22 באוגוסט 1974) היה מתמטיקאי, ביולוג והיסטוריון של המדע, בריטי ממוצא יהודי-פולני. התפרסם כמגיש סדרת הטלוויזיה התיעודית ב-BBC, "מותר האדם" (The Ascent of Man).
ביוגרפיה
ברונובסקי נולד ב-1908 בעיר לודז' שבפולין הרוסית. משפחתו עברה לגרמניה במהלך מלחמת העולם הראשונה, ולאחר מכן לממלכה המאוחדת בשנת 1920. הוא למד מתמטיקה באוניברסיטת קיימברידג' ובמקביל ערך עתב-עת ספרותי, היה שחמטאי מוביל וכתב מאמרים עבור מגזין השחמט הבריטי בין השנים 1926–1970. הוא קיבל תואר דוקטור במתמטיקה בשנת 1935, על כתיבת מחקר בגאומטריה אלגברית. מ-1934 עד 1942 לימד מתמטיקה באוניברסיטת הול.
בשנת 1950 קיבל ברונובסקי את גולגולת הילד מטאונג (אוסטרלופיתקוס אפריקנוס), והוא התבקש לנסות להשתמש בכישוריו הסטטיסטיים ליצור מדד לגודל שיני הגולגולת, כדי להשוות אותם לשיני הקופים. העבודה על פרויקט זה הפנתה את תחום המחקר שלו לביולוגיה של האינטליגנציה.
בשנת 1960 כתב ספר ביחד עם ברוס מאזליש את הספר "Western Intellectual Tradition" שתורגם למספר שפות, ומשמש כספר לימוד באוניברסיטאות.
בשנת 1967 העביר ברונובסקי שש הרצאות זיכרון לסילימן באוניברסיטת ייל, ובחר כנושא שלו את תפקיד הדמיון והשפה הסימבולית בהתקדמות הידע המדעי. תמלילי ההרצאות פורסמו לאחר מותו בשנת 1978 באנגלית, ובתרגום לעברית בשנת 1981.
ברונובסקי התפרסם בציבור בעיקר בזכות סדרת הטלוויזיה התיעודית שהפיק ה-BBC בשנת 1973, "מותר האדם" (The Ascent of Man), על תולדות האדם והעשייה המדעית. הפרויקט היה המשך לסדרה של היסטוריון האמנות קנת' קלארק "ציוויליזציה" (1969), שעסקה בהיסטוריה של התרבות. הסדרה שודרה בטלוויזיה הישראלית בסוף 1974. במהלך עשיית הסדרה "מותר האדם" התראיין ברונובסקי בתוכנית האירוח הבריטית "פרקינסון". מאוחר יותר סיפר המארח מייקל פרקינסון כי תיאורו של ברונובסקי על ביקור באושוויץ, שם איבד רבים מבני משפחתו במהלך השואה, היה אחד הראיונות הזכורים ביותר שלו.
חיים אישיים
ברונובסקי התחתן עם ריטה קובובלנץ בשנת 1941. לבני הזוג נולדו ארבע בנות, הבכורה היא האקדמאית הבריטית ליסה ג'רדין ואחרת הייתה הקולנוענית ג'ודית ברונובסקי. הוא נפטר בשנת 1974 מהתקף לב באיסט המפטון, ניו יורק, שנה לאחר סיום צילומי הסדרה "מותר האדם". ריטה ברונובסקי נפטרה בקליפורניה בספטמבר 2010, בת 92.
ניקולאי קפוסטין
ניקולאי גרשייביץ' קפוסטין (מרוסית: Никола́й Ги́ршевич Капу́стин; 22 בנובמבר 1937 - 2 ביולי 2020) היה מלחין ופסנתרן ג'אז רוסי-אוקראיני.
ביוגרפיה
נולד בהורליבקה, אוקראינה הסובייטית, ברית המועצות בשנת 1937. בגיל ארבע עבר עם משפחתו בעקבות מלחמת העולם השנייה לקירגיזסטן הסובייטית, ולעיר טוקמק.
הוא הלחין את הסונטה הראשונה שלו לפסנתר בגיל 13. מגיל 14 הוא למד פסנתר אצל אברליאן רובאח (Avrelian Rubakh), שהיה תלמיד של פליקס בלומנפלד.
בלומנפלד היה גם המורה של ולדימיר הורוביץ וסימון ברארה .אחרי המלחמה, נחשף קפוסטין למוזיקת הג'אז, כאשר מורהו תומך בהתעניינותו.
החל ללמוד בשנת 1956 בקונסרבטוריון של מוסקבה בכיתתו של אלכסנדר גולדנוייסר וסיים בשנת 1961. ניגן ברסיטל הסיום את הקונצ'רטו השני לפסנתר מאת פרוקופייב.
במהלך שנות ה-50, קפוסטין צבר ניסיון כפסנתרן ג'אז, מעבד ומלחין. בנוסף, הוא ניגן בחמישייה שהופיעה מדי חודש במסעדות שונות ומועדוני ג'אז.
ביצירותיו קפסוטין יוצר שילוב מיוחד (או פיוז'ן) בין הרפרטואר הקלאסי והצורות המוזיקליות במוזיקה הקלאסית, לבין מיומנות האלתור בג'אז ואלמנטים מקצביים ג'אזיסטיים.
מספר דוגמאות ליצירות המשלבות את השפעת יצירותיו לכלי מקלדת של באך עם השפעות ג'אזיסטיות:
סויטה בסגנון עתיק Op.28, עשרים וארבעה פרלודים בסגנון ג'אז Op.53, עשרים וארבעה פרלודים ופוגות Op.82 והסונטינה Op.100.
קפוסטין תיאר עצמו ראשית כמלחין, ולאחר מכן כפסנתרן ג'אז:
"מעולם לא הייתי לי נטייה להפוך לפסנתרן ג'אז אמיתי, אבל עם ההלחנה הפכתי לכזה. כל האימפרוביזציות שלי כתובות, כמובן, ונהפכות טובות יותר עם הזמן"
בין יצירותיו קיימות 20 סונטות לפסנתר, 6 קונצ'רטי לפסנתר, מספר קונצ'רטי אחרים, סטים של ואריאציות, אטיודים ועוד.
בנו, אנטון קפוסטין, הוא פיזיקאי תאורטי. ניקולאי קפוסטין נפטר ב-2 ביולי 2020 במוסקבה, בגיל 82.
מבצעים והקלטות
המוזיקה שלו בוצעה והוקלטה על ידי פסנתרנים ידועים כמו מרק אנדרה המלין, ניקולה פטרוב, סטיב אוסבורן , ודים רודנקו , לודמיל אנגלוב, מאשירו קאואקאמי ותומאס אנג.
רשימת יצירותיו
רשימת יצירותיו המלאה, בסידור על פי מספרי אופוס בקישור הבא:.
קאש וילר
דניאל מרשל וילר (באנגלית: Daniel Marshall Wheeler; נולד ב-17 במאי 1987 בראלי, צפון קרוליינה), הידוע יותר בשם הבמה שלו, קאש וילר הוא מתאבק אמריקאי, המופיע בארגון ההיאבקות All Elite Wrestling (AEW). הוא מוכר בעיקר בשל תקופתו בארגון ההיאבקות WWE, שבו הופיע תחת שם הבמה דאש ויילדר. ב-WWE, הוא זכה פעמיים באליפות הזוגות של NXT, פעמיים באליפות הזוגות של Raw, פעם אחת באליפות הזוגות של סמאקדאון ופעם אחת באליפות 24/7 של ה-WWE לצד שותפו, סקוט דוסון.
NXT (2012–2017)
וילר חתם על חוזה עם ה-WWE בשנת 2012 והועבר למתקן בשם ה-Performance Center, שם קבע ששם הזירה שלו יהיה דאש ויילדר. הוא מיד עבר לקריירת הזוגות ביחד עם סקוט דוסון, כששניהם מופיעים בעיקר באירועים שלא משודרים לטלוויזיה תחת השם "המכונאים". הזוג ערך את הופעת הבכורה שלהם ב-17 ביולי 2014 בפרק של NXT כאשר הם מפסידים לבול דמפסי ומוג'ו ראוולי. הקרב היחיד שלהם בשנת 2014 ששודר לטלוויזיה היה ההפסד לאנזו אמורה וקולין קאסידי ב-23 באוקטובר, מכאן והלאה הופיעו בעיקר במופעים שלא שודרו בטלוויזיה.
את הניצחון הראשון שלהם השיגו ב-29 ביולי 2015 כשהם מנצחים את אותם אמורה וקאסידי. השניים השתתפו בטורניר הזוגות לזכר דאסטי רודס והפסידו בחצי הגמר לזוכים של הטורניר, פין באלור וסמואה ג'ו; קרב שהתקיים באירוע NXT TakeOver: Respect. ב-21 באוקטובר ב-NXT שם הזוג שונה לדאש ודוסון וב-11 בנובמבר זכו באליפות הזוגות של NXT לאחר שניצחו את הואודויליאנס. ההגנה הראשונה שלהם על התואר הייתה נגד אמורה וקאסידי באירוע NXT TakeOver: London. בתחילת פברואר השניים החלו להופיע תחת השם Revival (שפירושו בעברית: תחייה) ואת הבכורה שלהם ברוסטר הראשי של ה-WWE ערכו ב-12 במרץ 2016 באירוע רודבלוק, כשהם מגנים שוב בהצלחה על התואר נגד אמורה וקאסידי. ב-1 באפריל באירוע NXT TakeOver: Dallas הם הפסידו את התואר לאמריקן אלפא (ג'ייסון ג'ורדן וצ'אד גייבל), אך הם הצליחו להשיב לעצמם את התואר חודשיים לאחר מכן באירוע NXT TakeOver: The End. הם הגנו בהצלחה על התואר נגד ג'וני גרגאנו ותומאסו צ'אמפה באירוע הבא, אך בקרב החוזר שלהם שהתקיים באירוע לאחר מכן בטורונטו, גרגאנו וצ'אמפה זכו בתואר בקרב 2 מתוך 3 הכרעות.
All Elite Wrestling (2020–היום)
ב-27 במאי 2020 בפרק של התוכנית Dynamite, ויילדר (שנודע עתה בשם קאש וילר) ודוסון (שנודע עתה בשם הבמה דקס הרווד) נחלצו לעזרת היאנג באקס (מאט ג'קסון וניק ג'קסון) מתקיפתם על ידי הבוצ'ר והבלייד. לאחר מכן, נודע שהשניים חתמו על חוזה בארגון All Elite Wrestling (AEW), כשביחד הם נודעו בשם FTR. ב-10 ביוני, וילר והרווד רשמו ניצחון בקרב הבכורה שלהם בארגון כאשר הם עשו זאת על חשבונם של הבוצ'ר והבלייד. שבועיים לאחר מכן, הם ניצחו את SoCal Uncensored (כריסטופר דניאלס ופרנקי קאזריאן). בלילה השני של הספיישל Fyter Fest, שנערך ב-8 ביולי, FTR והיאנג באקס הפסידו בקרב ארבעה נגד ארבעה לבוצ'ר והבלייד והלוצ'ה בראדרס (פנטגון ג'וניור וריי פיניקס). באירוע Fight for the Fallen, שנערך שבוע לאחר מכן, FTR ניצחו את הלוצ'ה בראדרס. ב-27 באוגוסט, השניים ניצחו בקרב גונטלט אשר קבע את זהות הטוענים לכתר לאליפות הזוגות של AEW באירוע All Out. באירוע זה, שנערך ב-5 בספטמבר, FTR ניצחו את אלופי הזוגות, קני אומגה ואדם פייג', וכתוצאה מכך הפכו לאלופי הזוגות החדשים של AEW. ב-16 בספטמבר, השניים גברו על ג'וראסיק אקספרס (ילד הג'ונגל ולוצ'סאורוס) בקרב שאינו היה על חגורות האליפות. במהלך תקופת כהונתם כאלופי הזוגות, השניים רשמו הגנות מוצלחות על חגורות האליפות נגד צמדים כמו SCU (פרנקי קאזריאן וסקורפיו סקיי), The Hybrid 2 (אנחליקו וג'ק אוואנס) ובסט פרנדס (צ'אק טיילור וטרנט). באירוע Full Gear, שנערך ב-7 בנובמבר, FTR הפסידו את חגורות אליפות הזוגות ליאנג באקס. בלילה השני של הספיישל New Year's Smash, שנערך ב-13 בינואר 2021, FTR גברו על ג'וראסיק אקספרס (ג'ונגל בוי ומרקו סטאנט). ב-28 ביולי בפרק של התוכנית Dynamite, וילר והרווד ניצחו את סנטנה ואורטיז. לעומת זאת, בקרב החוזר בין הצמדים, שהתקיים ב-1 בספטמבר בפרק של התוכנית Dynamite, השניים הפסידו לסנטנה ואורטיז. ב-16 באוקטובר בפרק של התוכנית Dynamite, השניים הגיעו מחופשים בצבע ירוק בסגנון התלבושת האופייני במקסיקו, כאשר הם נודעו בשם Las Super Ranas; באותו הקרב, הם ניצחו את הלוצ'ה בראדרס ואף זכו באליפות הזוגות של AAA. ב-3 בנובמבר בפרק של התוכנית Dynamite, השניים הגנו בהצלחה על חגורות האליפות מול ארו סטאר וסמוראי דל סול. באירוע Full Gear, שנערך ב-13 בנובמבר, השניים כשלו בניסיונם לזכות באליפות הזוגות של AEW לאחר שהפסידו לאלופי הזוגות, הלוצ'ה בראדרס. כמו כן, השניים כשלו בניסיון נוסף לזכות בתואר אליפות זה גם ב-10 בדצמבר בפרק של התוכנית Rampage. בלילה הראשון של פרק הספיישל Holiday Bash, שנערך ב-22 בדצמבר, השניים יחדיו עם MJF הפסידו בקרב שלשות ל-CM פאנק, דארבי אלין וסטיב בורדן. ב-9 בפברואר בפרק של התוכנית Dynamite, וילר והרווד נחלו הפסד בקרב זוגות ל-CM פאנק וג'ון מוקסלי. ב-6 באפריל בפרק של התוכנית Dynamite, FTR הגנו בהצלחה על אליפות הזוגות של ROH ואליפות הזוגות של AAA מול היאנג באקס. ב-27 באפריל בפרק של התוכנית Dynamite, וילר הפסיד לשותפו, דקס הרווד בקרב במסגרת השלב הראשון של הגביע לזכר אואן הארט. ב-24 ביוני בפרק של התוכנית Rampage, וילר הפסיד בקרב יחידים לחצי מאלופי הזוגות של IWGP, ג'ף קוב.
אנה מנה
אנה מנה (נולדה ב-25 בפברואר 1997) היא זמרת ושחקנית ספרדייה. היא החלה את קריירת המשחק שלה בשנת 2009, עם השתתפותה בסדרת הטלוויזיה "Marisol, la película". בשנת 2010 היא זכתה בתחרות השירה המוזיקלית של דיסני " My Camp Rock 2".
בשנת 2016 היא הוציאה לאור את סיגנל הבכורה שלה "No Soy Como Tú Crees". במרוצת השנים היא עבדה עם מוזיקאים רבים דוגמת בקי ג'י, CNCO ולאלי אספוסיטו. בשנת 2018 הוציאה לאור את אלבום הבכורה שלה, Index. ב-4 בדצמבר 2021 הכריזה רשות השידור האיטלקית (RAI) כי מנה עתידה להשתתף בפסטיבל סן רמו 2022, הקדם האיטלקי לאירוויזיון 2022. בגמר היא הגיעה למקום ה-24. שירה לאירוע, "Duecentomila Ore" הגיע למקום ה-46 במצעד הסינגלים האיטלקי.
פטר קובה
פטר קובה (בצ'כית: Petr Kouba, נולד ב-28 בינואר 1969 בפראג שבצ'כוסלובקיה) הוא כדורגלן עבר צ'כי ששיחק בעמדת השוער במועדונים שונים כספרטה פראג, דפורטיבו לה קורוניה וקייזרסלאוטרן, בנבחרת צ'כוסלובקיה, ובנבחרת צ'כיה, עמה הגיע למקום השני ביורו 1996.
קריירת מועדונים
קובה החל את קריירת הבוגרים שלו בבוהמיינס פראג מליגת העל הצ'כוסלובקית בשנת 1988, שם שיחק שתי עונות והיה שחקן הרכב קבוע. בעונת 1990/91 החל קובה לשחק בספרטה פראג, והפך מיד לשוער הבכיר של הקבוצה. כבר בעונתו הראשונה זכה קובה עם ספרטה פראג באליפות צ'כוסלובקיה. בעונת 1991/92 זכה קובה עם ספרטה פראג בגביע הצ'כוסלובקי לאחר ניצחון 2-1 בגמר על טטראן פרשוב. כעבור שנה, זכה קובה שוב עם ספרטה פראג באליפות צ'כוסלובקיה, בפעם האחרונה בה התקיימה ליגת העל הצ'כוסלובקית לפני שהתפצלה לליגה צ'כית וליגה סלובקית בעקבות פירוק צ'כוסלובקיה. בעקבות זכייה זו באליפות ועונה אישית מוצלחת, זכה קובה בתואר כדורגלן השנה בצ'כיה לשנת 1993. בשתי העונות הבאות זכה קובה עם ספרטה פראג באליפות ליגת העל הצ'כית. בעונת 1995/96, שהייתה האחרונה של קובה בקדנציה זו בספרטה פראג, קובה לא זכה באליפות, אך זכה בגביע הצ'כי, לאחר ניצחון 4-0 בגמר על פטרה דרנוביצה. קובה הבקיע במשחק זה את השער הרביעי בבעיטת עונשין.
לקראת עונת 1996/97 חתם קובה בדפורטיבו לה קורוניה, אך שימש בקבוצה זו שוער שני וצבר ארבע הופעות ליגה בלבד. בתום עונה זו עזב את לה קורוניה וחתם בקייזרסלאוטרן, שם לא שיחק ולו במשחק ליגה אחד, ושימש שוער מחליף לאנדראס ריינקה, אך זכה עם הקבוצה באליפות הבונדסליגה. בתום עונה זו, חתם קובה בבוויקטוריה ז'יז'קוב מליגת העל הצ'כית, שם הפך שוב לשוער ראשי, למשך עונה אחת. בתום עונה זו חזר קובה לדפורטיבו לה קורוניה, שוב לעמדת השוער המחליף, ושיחק בשני משחקי ליגה בלבד במהלך שתי עונות. בעונת 2001/02 עבר לשחק בפ.ק. יבלונץ, שם היה השוער הראשי, ובתום עונה אחת שב לספרטה פראג, שם שיחק שלוש שנים כשוער מחליף, והוסיף לארונו שתי אליפויות נוספות וגביע אחד. בתום עונת 2004/05 פרש ממשחק פעיל.
קריירה בינלאומית
קובה החל לשחק בשנת 1991 בנבחרת צ'כוסלובקיה, בה הופיע שמונה פעמים, ועם פירוק צ'כוסלובקיה עבר לשחק בנבחרת צ'כיה, עמה השתתף ביורו 1996 והיה חלק מנבחרת שהגיעה באופן מפתיע עד לגמר, בו הפסידה 2-1 לנבחרת גרמניה משער זהב בהארכה של אוליבר בירהוף. קובה פתח בכל המשחקים של צ'כיה בטורניר זה. בשנת 1998 קובה ערך את הופעתו ה-38 והאחרונה במדי צ'כיה, ועם פרישתו, אפודת השוער הראשון הועברה לפאבל סרניצ'ק.
אשר חירם
אשר חירָם (ז'יגמונד קֶרֶקֶש; בהונגרית: Kerekes Zsigmond; 17 בדצמבר 1897, בודפשט – 26 בנובמבר 1973, א' בכסלו תשל"ד, ירושלים) היה אדריכל ומהנדס ישראלי ממוצא הונגרי. מתכנן בתי הקברות הצבאיים של מדינת ישראל ואדריכל הבית של המחלקה להנצחת החייל במשרד הביטחון.
קורות חייו
זיגמונד קרקש נולד ב-1897 בעיר בודפשט שבהונגריה למשפחה יהודית-הונגרית. למד אדריכלות בבית הספר הטכני הגבוה (Deutsche technische Hochschule) בעירו והשלים את הכשרתו כמהנדס ואדריכל בבית הספר הטכני הגבוה בברנו שבצ'כוסלובקיה בשנת 1922. לאחר שמונה שנים של עבודה במשרד אדריכלים בעיר פתח קרקש משרד עצמאי.
פטר קובה
חיים אישיים
פטר קובה הוא בנו של פאבל קובה, שגם הוא היה שוער בינלאומי, שאף נכלל בסגל נבחרת צ'כוסלובקיה למונדיאל 1962 בו הגיעה לגמר, אך לא שיחק בו. פאבל קובה נפטר ב-1993.
אשר חירם
קורות חייו
באותן שנים הייתה ברנו מוקד חשוב של הסגנון המודרניסטי באדריכלות, וקרקש בנה בעיר מבנים רבים. לאחר סיפוח צ'כוסלובקיה לגרמניה ב-1939 חזר עם משפחתו להונגריה, וב-24 באפריל עלה לארץ ישראל עם משפחתו והתיישב בתל אביב. בתחילת 1940 עבר לירושלים ועבד במחלקת עבודות ציבוריות של ממשלת המנדט.
בירושלים עִברת זיגמונד קרקש את שמו ל"אשר חירם"; חירם היה שמו של חרש המתכת של מקדש שלמה, ובכך ביטא קרקש את שיוכו המקצועי ואת חברותו בבונים החופשיים.
פטר קובה
תארים
עם ספרטה פראג:
אשר חירם
קורות חייו
בארץ ישראל השתתף חירם באופן פעיל בתחרויות אדריכלים רבות. בהן היו תכנון חלקת חללי המאורעות בבית הקברות נחלת יצחק ובית ספר שבח בתל אביב. בשנת 1944 זכה בפרס הראשון בתחרות לבניית עיריית דמשק, תוכנית שלא יצאה לפועל.
ב-1949 השתתף חירם בתחרות של המחלקה להנצחת החייל במשרד הביטחון לעיצוב המצבה הצבאית ובתי הקברות הצבאיים בנחלת יצחק ובעפולה וזכה בה. בעקבות זאת התמנה לאדריכל הבית של המחלקה ושימש בתפקיד זה בשנים הראשונות שלאחר קום המדינה. בתוקף תפקידו תכנן מהיסוד את כלל בתי הקברות הצבאיים ומילא תפקיד מפתח בעיצוב המצבה הצבאית האחידה. כמו כן תכנן עשרות אנדרטאות ברחבי ישראל.
פטר קובה
תארים
עם קייזרסלאוטרן:
אשר חירם
קורות חייו
מספטמבר 1950 ועד פרישתו לגמלאות בדצמבר 1962 שימש חירם כאחראי על שימור מבנים ואתרים היסטוריים במחלקת העתיקות. במהלך תפקידו פיתח עניין מיוחד בבתי כנסת עתיקים, וכתב דיסרטציה בנושא, שזיכתה אותו בתואר דוקטור מאוניברסיטת וינה. בשנת 1962 פרסם את התזה בכתב העת Wiener Jahrbuchs für Kunstgeschichte ('שנתון וינה לתולדות האמנות').
פטר קובה
תארים
תארים אישיים:
אשר חירם
קורות חייו
בשנת 1952 הכין תוכנית (שלא בוצעה) לבניית מוזיאון לעתיקות בגבעת רם שהיה אמור להחליף את מוזיאון רוקפלר, שהיה באותה תקופה בשטח בשליטה ירדנית.
לואיס אבינאדר
לואיס רודולפו אבינאדר קורונה (בספרדית: Luis Rodolfo Abinader Corona; נולד ב-12 ביולי 1967 בסנטו דומינגו) הוא פוליטיקאי, כלכלן ואיש עסקים דומיניקני, המכהן כנשיא הרפובליקה הדומיניקנית החל מ-16 באוגוסט 2020.
אבינאדר הוא הנשיא הראשון שנולד אחרי תקופת הרודנות של הגנרליסימו רפאל טרוחיו (1930–1961). בנוסף הוא הנשיא הדומיניקני השני ממוצא לבנוני (סגן הנשיא חקובו מחלוטה, שאמו ושני אבות אביו לבנונים, כיהן כנשיא לזמן קצר בשנת 1982).
הוא ייסד את המפלגה המהפכנית המודרנית הדומניקנית, בעלת צביון מרכז – סוציאל-דמוקרטי, שנפרדה בשנת 2014 מהמפלגה המהפכנית הדומיניקנית, כשבראשות המפלגה החדשה עומדים איפוליטו מחייה והוא עצמו.
ביוגרפיה
לואיס אבינאדר הוא בנו של הסנטור חוסה רפאל אבינאדר וסאף.
בבעלותו נמצאים החברה המשפחתית אביקור, וכן מספר בתי מלון, אוניברסיטה אחת ואחד המפעלים העיקריים למלט במדינה. משפחתו היא תושבת חבל סיבאו. אביו יליד מונטה קריסטי. אמו היא רוסה סולה קורונה קאבה ממוצא ספרדי מהאיים הקנרים, ילידת קונספסיון דה לה וגה. דרך אמו אבינאדר הוא דור שביעי לאדם בשם רימונדו נונייס שחי בסנטו דומינגו במאה ה-18.
סבו מצד אביו, חוסה ס. אבינאדר, היגר מבסקינטה בהר הלבנון (מאזור מרוני ברובו) בשנת 1898, הגיע לרפובליקה הדומיניקנית על סיפון אניית "קוויבק" והתיישב בזמנו בעיר טמבוריל, על יד העיר סנטיאגו דה לוס קביירוס.
בשנת 2012 היה אבינאדר מועמד לתפקיד סגן נשיא לצדו של הנשיא לשעבר איפוליטו מחייה דומינגס. ב-2014 ביחד הקימו את המפלגה המהפגנית המודרנית שהתפלגה מהמפלגה המהפכנית הדומיניקנית. בשנת 2016 רץ אבינאדר לנשיאות מטעם המפלגה המהפכנית המודרנית בברית עם המפלגת הדומיניקנים למען שינוי והעם המפלגה ההומניסטית הדומיניקנית. ניצח בבחירות לנשיאות ביולי 2020 כבר בסיבוב הראשון. סגניתו היא רקל פניה.
לואיס אבינאדר למד וסיים בגרות במכללת לויולה (כיום – המכון הפוליטכני לויולה) ואחר כך למד לתואר ראשון במדעי הכלכלה במכון הטכנולוגי של סנטו דומינגו. עשה אחר כך לימודי המשך לניהול פרויקטים במכון ארתור די. ליטל בקיימברידג', מנהל עסקים באוניברסיטת הרווארד וניהול תפעולי בדארטמות' קולג' בהנובר.
אבינאדר התחיל את פעילותו הפוליטית במסגרת המפלגה המהפכנית הדומיניקנית מיסודות של חואן בוש והמסנופת לאינטרנציונל הסוציאליסטי. בשנת 2005 נבחר לסגן יושב ראש המפלגה.
הבחירות בשנת 2020
בבחירות לקונגרס ב-16 במרץ 2020 המפלגה המהפכנית המודרנית PRM ובני בריתה השיגו 81 עיריות, והשיגה המספר הגדול של קולות. בעיצומה של מגפת הקורונה ב-5 ביולי 2020 בבחירות לנשיאות השיגה את המספר הגדול של אלקטורים (ועדות נשיאותיות) עם 53% מהקולות.
יריבו, גונסלו קסטיו ממפלגת השחרור הדומיניקנית שהנהיגה את המדינה בתקופה האחרונה זכה רק ב-37% מהקולות. אבינאדר נבחר כבר בסיבוב הראשון. בינתיים זכתה מפלגתו ברוב גם בקונגרס הלאומי עם 18 סנטורים ו-90 נציגים בבית הנבחרים. בטקס כניסתו התפקיד שנעשה בצורה מצומצמת בגלל המגפה השתתף מזכיר המדינה של ארצות הברית מייק פומפאו. גישת אבינאדר הייתה לחיזוק הקשרים עם ארצות הברית. ההרפובליקה הדומיניקנית הייתה היחידה שצידדה בארצות הברית במועצת הביטחון של האו"ם בעד סנקציות נגד איראן בגלל התוכנית הגרעין שלה.
חיים פרטיים
לואיס אבינאדר נשוי לרקל ארבאחה סוני, ממוצא לבנוני, בת של איש העסקים אליאס ארבאחה פאראה ושל מרגריטה סוני, שניהם ילדים למהגרים נוצרים מלבנון. לזוג שלוש בנות.
ביוני 2020 הודיע אבינאדר כי נדבק במחלת נגיף הקורונה.
It's My Party Tour
It's My Party Tour (מוכר כ-It's My Party: The Live Celebration) הוא סיבוב ההופעות הרביעי של הזמרת-יוצרת האמריקאית ג'ניפר לופז. סיבוב ההופעות החל ב-7 ביוני 2019 באינגלווד שבלוס אנג'לס והסתיים, בסנקט פטרבורג.
ההופעה שהייתה צריכה להתקיים ב-28 ביוני 2019, בפוארטו ריקו בוטלה מסיבה שטרם צוינה.
רקע
בדצמבר 2018, יצא לאקרנים הסרט "סיבוב שני", בו השתתפה ג'ניפר לופז. בסמוך ליציאתו של הסרט, הכריזה כי בקיץ 2019, היא עתידה לצאת לסיבוב הופעות שיתקיים במקומות שונים בארצות הברית ובקנדה. בין היתר, הצהירה כי סיבוב ההופעות יהיה מצומצם ביחס לקודם "Dance Again World Tour".
ב-1 באוגוסט 2019 ערכה לופז מופע בפארק הירקון בתל אביב.
אלכסיס לויזון
אלכסיס לויזון (בצרפתית: Alexis Loizon; נולד ב-9 בספטמבר 1989) הוא שחקן צרפתי.
מהומות הר הבית (2023)
מהומות הר הבית (2023) היו עימותים בין פלסטינים וערבים ישראלים ממזרח ירושלים לבין שוטרי משטרת ישראל שהתרחשו במסגד אל-אקצא שבדרום הר הבית. העימותים אירעו בלילה שבין 4 ל-5 באפריל 2023, הלילה שלפני ליל הסדר ה'תשפ"ג בחודש הרמדאן, כאשר נכנסו שוטרים למסגד אל-אקצא בהר הבית, כדי להוציא בכוח מאות מוסלמים שהתבצרו במסגד לאחר השעה המוסכמת. במהלך הוצאתם, הם יידו אבנים וזיקוקים לעבר השוטרים, והשוטרים הגיבו באלימות. כתוצאה מהעימות בעת פינויים נפצעו כשני שוטרים ומעל ל-14 פלסטינים, ונעצרו 350–400 מהם.
אלכסיס לויזון
ביוגרפיה
לויזון נולד בנים שבדרום צרפת.
ב-2013 גילם את גסטון בהפקה הצרפתית של המחזמר היפה והחיה.
מהומות הר הבית (2023)
העימות גרר תגובות גינוי רבות כלפי ישראל בעולם הערבי וכן מטעם האיחוד האירופי.
בעקבות העימות ובימים שאחריהם החל גל של פיגועים נגד אזרחים ישראלים המלווה בירי רקטות מרצועת עזה, לבנון וסוריה.
אלכסיס לויזון
ביוגרפיה
ב-2017 שיחק בסרט היפה והחיה כאחד מאנשיו של גסטון, בשנה זו גם שיחק את דני זוקו במחזמר גריז שהועלה בפריז.
מהומות הר הבית (2023)
רקע
בעקבות פרסום על כוונת מספר יהודים לעלות להר הבית ולהקריב בו קורבן הפסח, ב-4 באפריל הוציא ארגון חמאס קריאה למוסלמים מאזור ירושלים וסביבתה להגיע למסגד אל-אקצא במסגרת الاعتكاف العظيم (השהות הגדולה במסגד אלאקצא) ולשהות בו ברציפות עד ליום חמישי (חג ראשון של פסח).
אלכסיס לויזון
ביוגרפיה
ב-2019 שיחק בתפקיד קבוע באופרת הסבון "Demain nous appartient" המשודרת בTF1.
מהומות הר הבית (2023)
המהומות
בליל 4 באפריל 2023, מאות ערבים ישראלים ופלסטינים התבצרו במסגד לאחר תפילת הערב של היום ה-13 של הרמדאן. לאחר ניסיונות להוציאם החוצה בהידברות, נכנסו כוחות משטרת ישראל למתחם על מנת להוציאם בכוח. במהלך הכניסה יודו לעבר השוטרים אבנים ונורו זיקוקין רבים. במהלך הפעילות במתחם, המשטרה עצרה או עיכבה מעל 350 חשודים מהמתפרעים במסגד. שוטר אחד נפצע ברגלו כתוצאה מאבנים ושוטר נוסף נפצע ברגלו מזיקוק שנורה לעברו בכינון ישיר. במסגרת המהומות נגרם נזק למסגד ולתכולתו.
בעקבות המהומות
ב-6 באפריל עד 7 באפריל, החמאס שיגר מרצועת עזה לכיוון ישראל 44 רקטות. 12 נפלו בים, שמונה יורטו על ידי כיפת ברזל ו-14 התפוצצו בשטחים פתוחים. שלוחת חמאס בלבנון שיגר 34 רקטות בשעות הצהריים מלבנון לגליל המערבי, ושלוש פצצות מרגמה נוספות נורו בשעות הערב לכיוון מטולה. בתגובה לירי מדרום ומצפון, הותקפו בלילה יעדי חמאס סמוך לצור ומקלע כבד שפעל בצפון רצועת עזה. בין היעדים שהותקפו - שתי מנהרות שלא חצו לישראל ונקודת תצפית של חמאס.
ב-7 באפריל 2023, כיומיים וחצי לאחר המהומות ביצעו מחבלים פלסטינים פיגוע ירי בצומת חמרה, בו נרצחו שתי אחיות: מאיה ורינה די מהישוב אפרת, ואימן לאה נפצעה קשה ומתה מפצעיה מספר ימים לאחר מכן. לאחר הפיגוע קראו מתפללים מוסלמים קריאות שבח בתום תפילת יום השישי השלישי של הרמדאן בהר הבית. חמאס והג'יהאד האסלאמי הוציאו הודעה המשבחת את מבצעי הפיגוע שבוצע, לדבריהם, כנקמה על פעילות המשטרה בהר הבית.
בערבו של אותו היום התחולל פיגוע הדריסה בפארק צ'ארלס קלור בו נרצח תייר איטלקי.
בלילה שבין ה-8 ל-9 באפריל, שוגרו מספר רקטות בשני מטחים מסוריה לעבר דרום-מזרח רמת הגולן.
בית יהונתן
הבית נבנה על גבי אדמות הקדש בנבנישתי האמון עליו עד היום. ההקדש מיוחס לעולי תימן שהתגוררו במקום החל משנת 1885. במהלך מאורעות 1936–1939, בעקבות פרעות שהוביל חאג' אמין אל חוסייני, אילצו אותם הבריטים בשנת 1938 לעזוב את המקום, והם לא שבו אליו גם לאחר סיום המנדט הבריטי, מאחר שאדמות ההקדש נותרו בשטחי הכיבוש הירדני.
מהומות הר הבית (2023)
בעקבות המהומות
לקראת יום ירושלים האיראני, שחל באותה שנה ב-14 באפריל, פרסם ארגון החמאס כרוז הקורא לפלסטינים תושבי יו"ש, ולערבים ישראלים תושבי מדינת ישראל, לבוא לתפילת "אלפג'ר אלעט'ים" (תפילת "השחר הגדול") באותו היום, כדי לשמש כ"מגן של ירושלים". בעקבות העלייה במתיחות הביטחונית הוחלט בצה"ל לתגבר את מערכות ההגנה האווירית ברחבי הארץ, ולשם כך נפרסו מספר סוללות כיפת ברזל לצד אלה המוצבות בשיגרה.
בית יהונתן
את המבנה בן שבע הקומות בנה עבור העמותה קבלן פלסטיני. הוא נבנה תוך חריגה מחוקי הבנייה במקום, המתירים בנייה לגובה שתי קומות בלבד, ולאחר דיונים במספר ערכאות נפסק כי יש להרוס אותו. בית המשפט הוציא מספר צווים לפינוי ואיטום המבנה, שלא בוצעו על ידי עיריית ירושלים. בראשית 2010 החל שר הפנים אלי ישי בניסיון להכשיר את המבנה.
במקרים רבים יידו ערבים אבנים לעבר הבית וגרמו לו נזק.
ביפאנה
ביפאנה (בפורטוגזית: Bifana) הוא כריך פורטוגלי הנפוץ באזור ונדאש נובאש, פורטוגל.
הכריך מורכב מלחם, חזה עוף או נקניקיות חזיר שבושלו עם שום ויין, חרדל או רוטב חריף.
נהוג להגיש את הכריך בזמן פסטיבלים שמתקיימים ברחבי פורטוגל.
Mazey Day (מראה שחורה)
מייזי דיי (באנגלית: Mazey Day) הוא הפרק הרביעי בעונה השישית של אנתולוגיית המדע הבדיוני הבריטית "מראה שחורה". הוא נכתב על ידי יוצר הסדרה צ'ארלי ברוקר ובוים על ידי אוטה ברישביץ. הפרק שוחרר בנטפליקס, יחד עם שאר הפרקים של העונה השישית, ב-15 ביוני 2023.
עלילה
בשנת 2006, פפראצי ששמה "בּוֹ" מצלמת כוכב טלוויזיה יוצא לדייט עם אהובו הסודי, והוא בתגובה מנסה לרכוש ממנה את התמונות מחשש להשלכות שיגרמו מפרסומן, אך נכשל. לאחר שבּוֹ מוכרת את התמונות למגזין, השחקן שולח יד בנפשו. כשהיא מרגישה אשמה עקב השערורייה, היא מחליטה לנסות להפסיק למכור תמונות.
בעת שבּוֹ מחפשת עבודה חדשה, היא נתקלת בבעיות כלכליות, אך לפתע היא מתוודעת לכך שיש פרס של 30,000 דולר עבור תמונות של השחקנית "מייזי דיי", שלא נראתה כבר שבועיים לאחר שעזבה את סט הצילומים של סרט המתרחש בצ'כיה – ללא ידיעתו של הציבור הרחב. מייזי נמלטת מהמדינה לאחר שגרמה לתאונת פגע וברח בשכרות. דרך אנשי הקשר שלה, בּוֹ מגלה שמייזי מצאה מחסה באחוזה של מפיק. בּוֹ עוקבת אחר מכונית שעוזבת את האחוזה עד שהנהג יוצא ומחורר את צמיגי המכונית שלה. כשהיא הולכת לחפש סיוע במזנון סמוך, בּוֹ מגלה שהמקום היחיד ללינה בסביבה הוא מרכז שיקום שהושכר על ידי אדם בודד למשך כל סוף השבוע.
בעקבות קצה החוט, בּוֹ קוראת לעמיתה, הצלם "הקטור", להסיע אותה למרכז השיקום, ועם הגעתם, מוצאים אותם שני צלמי פפראצי אחרים אשר הרכיבו מכשיר מעקב על אופנועו של הקטור. עם רדת הלילה הצלמים חודרים למתקן ומאתרים את חדרה של מייזי, שם היא קשורה בשרשרת על צווארה. בּוֹ המבועתת מתחילה לשחרר אותה בעוד שהאחרים מצלמים. ברגע שירח מלא עולה בשמיים, מייזי מתחילה להפוך לאשת זאב. הצלמים בורחים, ובעת שבּוֹ והקטור עושים את דרכם אל המזנון, האחרים נהרגים על ידי אשת הזאב. אשת הזאב נכנסת דרך הדלת האחורית ושוחטת את כולם במזנון מלבד בּוֹ, שעוצרת את ההתקפה עם אקדח של שוטר. מייזי הפצועה, שחזרה להיות אדם, מתחננת בפני בּוֹ שתהרוג אותה. בּוֹ נותנת לה את האקדח, מייזי מחייכת לפני שהיא יורה בעצמה, ואז בּוֹ מצלמת תצלום של ההתאבדות.
הפקה
נטפליקס הודיעה כי עונה שישית של "מראה שחורה" נמצאת בפיתוח במאי 2022, כמעט שלוש שנים מאז יצאה העונה הקודמת. התסריטאי של "Mazey Day" היה צ'ארלי ברוקר, והבמאי היה אוטה ברישביץ. אורכו של הפרק 40 דקות, מה שהופך אותו לפרק הקצר ביותר בתוכנית.
התפאורה של תחילת שנות ה-2000 נבחרה מעצם היותה התקופה שלפני ש-"כולם נהיו פפראצי" בעקבות הסמארטפונים, אז היה הרבה יותר קשה לזייף הוכחות מתועדות. הגישה הנוגעת יותר לנושא האימה הגיעה כאשר ברוקר רצה משהו ש-"יתגרש עם התודעה שלי לגבי מה שהתוכנית "נועדה" להיות" והדגיש עד כמה "'בני אדם חלשים' זה הסיפור, ולא 'טכנולוגיה היא רעה'". ברוקר שקל לשים את הפרק תחת התווית "מראה אדומה" שהופיעה בפרק "שד 79", אך לבסוף החליט להימנע בתחושה שהיעדר הפתיחה המסורתית יהווה ספוילר לגבי הכיוון השונה.
ליהוק וצילום
דיווחים ראשונים ביולי 2022 חשפו את הליהוק של זאזי ביטס, קלרה רוגארד ודני רמירז, שנקשרו לפרק "Mazey Day" בחודש שלפני יציאת הסדרה.
הצילומים החלו לכל המאוחר ביוני 2022, כאשר ביטס חשפה שהיא סיימה את חלקה בצילומים.
ביקורות
באתר הביקורות Rotten Tomatoes, הפרק מחזיק בדירוג חיובי של 55% על סמך 11 ביקורות. ה"אינדפנדנט" דירג אותו בשני כוכבים מתוך חמישה; ה"דיילי טלגרף" דירג אותו בחמישה כוכבים. ה-"BBC" כינה את הפרק "החלש בסדרה".
מיס אירופה
מיס אירופה היא תחרות יופי בה מתמודדות נערות מכל רחבי אירופה. התחרות נוסדה ב-1920 על ידי עיתונאי צרפתי ונערכה לראשונה באופרה הלאומית של פריז. בתחרות הראשונה ניצחה סטפאני ג'וב. בין השנים 1939 ל-1947 לא נערכה התחרות עקב מלחמת העולם השנייה. התחרות חודשה ב-1948.
בשנת 1954 זכתה כריסטל שאאק הגרמנייה בתחרות, אך התואר נשלל ממנה עקב כך שהתגלה כי בעלה מת, ועל פי כללי התחרות באותה עת, לא ניתן היה להכתיר אלמנות כמלכות יופי. במקומה נבחרה דניאל ז'אנו הצרפתייה. עם זאת, כדי למנוע תקרית בינלאומית, הוכרתה שאאק בתואר "מיס אירופה של כבוד".
נציגות ישראל בתחרות
שורה בצהוב מסמלת ניצחון של המתמודדת מישראל שורה בטורקיז מסמלת תחרות בה המתמודדת הישראלית הגיעה לשלב חצי הגמר
זיזף הבננה
זיזף הבננה או זיזף החצוצרה (שם מדעי: Musonycteris harrisoni) הוא מין של עטלף ייחודי במשפחת הזיזפיים, שאנדמי למקסיקו ומהווה מין יחיד בסוגו. הוא מתאפיין בחרטום מוארך באופן קיצוני ובלשון ארוכה במיוחד. תכונות אלו מותאמות עבור איסוף מזונו העיקרי - צוף של פרחי בר ובננות. הזיזף חי בבדידות או בקבוצות קטנות ביערות וכיסי סבך. הוא מאוים מצד אובדן בית גידול.