cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
יחסי איחוד האמירויות הערביות–מקסיקו
היסטוריה
בחודש אפריל 2014, ראש ממשלת איחוד האמירויות הערביות מוחמד בן ראשד אאל מכתום ערך ביקור רשמי במקסיקו. בינואר 2016, נשיא מקסיקו אנריקה פניה נייטו ערך ביקור רשמי באיחוד האמירויות הערביות. במהלך ביקורו של הנשיא נייטו באיחוד האמירויות הערביות נחתמו כ-13 הסכמים ותזכירים. הסכמים אלה כללו: שיתוף פעולה בתחום האנרגיה, הגנה על השקעות, תעשיית נפט, איכות סביבה ושינויי האקלים, השכלה גבוהה, שיתוף פעולה תרבותי ואמנותי, תיירות ושיתוף פעולה בין חברת הנפט הלאומית של מקסיקו לבין חברת הנפט הלאומית של אבו דאבי.
שורשן
שיבוץ שורשנים של שורש נתון בבניינים או במשקלים שונים
{|class=wikitable !rowspan=2 style="background-color:silver"| מספרשורשנים !!rowspan=2| מספררדיקלים !! colspan=2 | שורש !! colspan=2 | חלוקה לשורשנים !! colspan=2 | דוגמאות ! אותיות עבריות !! IPA !! אותיות עבריות !! IPA !! אותיות עבריות !! IPA ! rowspan=3 valign=middle style="background-color:silver"| 2 !! rowspan=2 valign=middle | 3 {|cellpadding=0 cellspacing=1 style="line-height:1em;"
{|cellpadding=0 cellspacing=1 style="line-height:1em;"
יחסי איחוד האמירויות הערביות–מקסיקו
יחסי מסחר
בין השנים 2005 ועד 2013, הסחר בין מקסיקו לבין איחוד האמירויות הערביות גדל ביותר מכ-40%. בשנת 2015, הסחר הדו-צדדי בין שתי המדינות עמד על כ-510.9 דולר. הייצוא העיקרי של מקסיקו לאיחוד האמירויות הערביות כולל: זהב, כלי רכב ומקררים, בעוד הייצוא העיקרי של איחוד האמירויות הערביות למקסיקו כולל: סגסוגת אלומיניום וציוד כרייה.
שורשן
שיבוץ שורשנים של שורש נתון בבניינים או במשקלים שונים
! valign=middle | 4
יחסי איחוד האמירויות הערביות–מקסיקו
יחסי מסחר
החברה המקסיקנית הבינלאומית Cemex, פועלת באיחוד האמירויות הערביות.
שורשן
שיבוץ שורשנים של שורש נתון בבניינים או במשקלים שונים
! rowspan=9 valign=middle style="background-color:silver"| 3 !! valign=middle | 3 ! rowspan=2 valign=middle | 4
יחסי איחוד האמירויות הערביות–מקסיקו
יחסים דיפלומטים
איחוד האמירויות הערביות מחזיקה בשגרירות במקסיקו סיטי. מאידך, מקסיקו מחזיקה בשגרירות באבו דאבי.
שורשן
שיבוץ שורשנים של שורש נתון בבניינים או במשקלים שונים
! rowspan=3 valign=middle | 5 {|cellpadding=0 cellspacing=1 style="line-height:1em;"
! rowspan=2 valign=middle | 6 {|cellpadding=0 cellspacing=1 style="line-height:1em;"
! valign=middle | 7 השורש "אבסטרק״ט" מובא על ידי פרופ׳ שמואל בולוצקי להדגמת עיקרון הניתוח ע״פ שורשנים גם בשורש בעל יותר מ־6 רדיקלים.
טנק מסוג 99
טנק מסוג 99 מאנגלית Type 99 (מכונה גם ZTZ-99 ו-WZ123) הוא טנק מערכה מודרני מתוצרת הרפובליקה העממית של סין. הטנק מבוסס על ה-Type 98, והוא הטנק המתקדם ביותר שמשרת בצבא סין, שמפעיל כ-620 טנקים מסוג זה.
הטנק הוא המקביל הסיני לטנקי המערכה המערביים המתקדמים, ובראשם ה-M1A2 אברהמס והצ'אלנג'ר 2 ומצטיין בכוח אש משמעותי ומהירות גבוהה ויוצאת דופן.
היסטוריה
במהלך מלחמת המפרץ התחוללו קרבות שריון בין האמריקאים והבריטים (בעיקר) שהיו מצוידים בטנקי מערכה מתקדמים: ה-M1 אברמס והצ'אלנג'ר 1 כנגד השריון העיראקי, שהיה מבוסס על טנקי T-72 סובייטים. במהלך קרבות שריון אלו, כוחות הקואליציה מחצו את השריון העיראקי וגרמו לו אבדות כבדות, בעוד כוחות הקואליציה סבלו מאבדות מזעריות.
לאחר המלחמה, ראו הסינים איך האמריקאים השמידו את טנקי ה-T-72 העיראקיים, שהיו דומים ביכולתם לטנק שהיה עמוד השדרה של השריון הסיני, וגם המתקדם בשירות פעיל, ה-Type 90. הצבא הסיני, שהבין את הנחיתות המשמעותית של הטנקים הסיניים, ביקש לפתח טנק מערכה מתקדם שיוכל להתמודד מול טנקים מערביים מתקדמים. תכנון הטנק הושפע מהלאופרד 2 הגרמני.
אליסה ברטולי
אליסה ברטולי (באיטלקית: Elisa Bartoli; נולדה ב-7 במאי 1991) היא כדורגלנית איטלקייה, המשחקת בעמדת המגן ברומא ובנבחרת איטליה.
טנק מסוג 99
היסטוריה
הטנק הוצג לראשונה ב-1999 במהלך מצעד צבאי ונכנס לשירות ב-2001. בשל עלותו הגבוהה יחסית, כ-2.5 מיליון דולר ליחידה, שאמנם נמוכה משמעותית מעלותם של טנקי מערכה מערביים מתקדמים, אך יקרה יחסית למחיר הממוצע של הטנקים הסיניים החליט הצבא הסיני לא לרכוש כמויות גדולות של הטנק ולהמשיך להתבסס על ה-Type 90 (ה-Type-90 שימש בין השאר כבסיס לטנק הסיני-פקיסטני אל-חאליד).
הנעה ועבירות
הטנק מונע על ידי מנוע דיזל מקורר מים, בהספק של, ותיבת הילוכים בעלת שישה הילוכים קדמיים והילוך לנסיעה אחורית (רוורס). בעוד שבמנוע בהספק של 1500 כוחות סוס משתמשים טנקים כבדים יותר, כמו המרכבה סימן 4 הישראלי או ה-M1 אברמס האמריקאי, ששוקלים 65 טון ואף יותר, ה-Type 99 שוקל רק 54 טון, כך שהמנוע חזק ועוצמתי יחסית למשקלו של הטנק. יתרון זה, מאפשר לטנק מהירות נסיעה גבוהה יחסית של 80 קמ"ש על כביש ומהירות של 60 קמ"ש בשטח.
אליסה ברטולי
קריירת מועדונים
ברטולי שיחקה שלוש עונות בקבוצה מעיר הולדתה, עד שבשנת 2012 הצטרפה למועדון הכדורגל טורס. בשנת 2015 היא חתמה במועדון הכדורגל מוזניקה, ולאחר עונה אחת בלבד בשורותיה חתמה בפיורנטינה. בשנת 2018 היא חתמה במועדון הכדורגל מרומא, אשר הוקם בחודש יולי של אותה השנה, ומיד הפכה לקפטנית הקבוצה.
קריירה בינלאומית
היא זומנה לראשונה לנבחרת הבוגרת כחלק מהסגל האיטלקי ליורו 2013, היא וחברותיה לנבחרת הגיעו עד לרבע הגמר בטורניר. לטורניר היורו של 2017 העפילה ברטולי עם נבחרתה, אך בטורניר עצמו הן כשלו ולא הצליחו לעבור את שלב הבתים. בגביע העולם בכדורגל נשים 2019 לעומת זאת, הגיעה ברטולי עם נבחרתה עד לשלב רבע הגמר בטורניר.
טנק מסוג 99
מיגון פאסיבי
המיגון הפאסיבי של הטנק עשוי משריון מרוכב משופע, בחזית ובצריח, להגברת המיגון. המיגון עובה בגחון ובחזית הטנק, וגם בגג הטנק, מקום שנחשב באופן מסורתי לחסר מיגון. מודולי המיגון של הטנק הם מודולרים, דבר המאפשר להשמיש בקלות ובמהירות טנקים שנפגעו, מאחר שכאשר הטנק נפגע יש להחליף רק את החלק הפגוע. לטנק גם פלטות בזוקה (לוחות השריון בצידי הזחלים) להגנה על המזקו"ם של הטנק. בדומה לטנקים סובייטים רבים, ה-Type 99 נמוך יחסית לטנקים מקבילים, כמו האברמס או הלאופרד 2, דבר המגדיל את שרידותו בשדה הקרב.
בטנק יש מדוכות עשן בצידי הצריח, למטרות מיסוך עשן והטעייה של נשק מונחה לייזר ומערכות תצפית של טנקים עוינים. הערכות גורסות כי החדירות של מיגון הטנק עומדת על 1000–1200 מ"מ (כולל השריון הריאקטיבי). לטנק גם מערכת כיבוי אש המופעלת באופן אוטומטי, ומערכת להגנה על צוות הטנק מפני איומי אב"כ (ראשי תיבות: אטומי, ביולוגי, כימי).
שריון ריאקטיבי
הטנק צויד גם בשריון ריאקטיבי, במטרה להעניק לטנק שכבת הגנה נוספת, בעיקר מפני איומי נ"ט המתבססים על מטען חלול (רקטות נגד טנקים וטילים נגד טנקים). לטנק שריון ריאקטיבי בחזית הטנק, ולוחות שריון בצידי הצריח, בעיקר בחלקים האחוריים של הצריח. עקרון הפעולה של השריון הריאקטיבי פשוט, בעת פגיעת החימוש, מתפוצץ השריון הריאקטיבי ומשמיד את האיום. עם זאת, במהלך השנים פותחו טילי נ"ט ופגזי טנקים בעלי ראש קרב כפול (טנדם) להתגבר על המיגון הריאקטיבי.
מיגון לייזר אקטיבי
פורסם כי לטנק יש מיגון אקטיבי, שהוא בעצם מערכת לייזר רבת עוצמה, שפותחה במטרה להגן על הטנק מפני איומים מגוונים. המערכת משבשת טילים הנורים לעבר הטנק, ובכך מנטרלת את האיום. בנוסף, המערכת יכולה לשבש מערכות אופטיקה ותצפית של טנקים עוינים ולגרום להם נזק. כמו כן, המערכת יכולה לגרום נזק לראייה של תותחן הטנק העוין ואף לפעול כנגד מסוקים.
חימוש
החימוש העיקרי של הטנק הוא תותח טנק חלק קדח בקוטר 125 מ"מ, עם יכולת ירי של מגוון פגזים לטווח מקסימלי של 5 ק"מ. התותח מיוצב ומכוונן באופן אוטומטי על ידי מערכת בקרת האש ויכול לפגוע במטרות גם תוך כדי תנועה של הטנק. הסינים טוענים שכוח האש של התותח משמעותי והוא מסוגל לחדור 850 מ"מ של פלדה מזוינת ממרחק של 2 קילומטרים. התותח נטען על ידי מערכת טעינה אוטומטית, שחוסכת את הצורך בטען, וכך מקטינה את צוות הטנק לשלושה אנשים. מערכת טעינה זו מאפשרת ירי של עד כשמונה פגזים בדקה, והטנק חמוש ב-41 פגזים בסך הכל. התותח אף יכול לירות טילים מונחי לייזר נגד טנקים למרחק של עד 4 ק"מ.
בקרת אש
הטנק מצויד במערכת בקרת אש ממוחשבת חדשה. היא משלבת מד טווח לייזר, מערכת דימות תרמי, מחשב בליסטי אמצעי ראיית לילה חיישני רוח ומערכת זיהוי עמית-טורף. את המידע המתקבל משלל הרכיבים האלו, מעבד מחשב מערכת בקרת האש, האחראי על התותח והוא ומכוונן את התותח באופן אוטומטי על פי הנתונים שהתקבלו באמצעות שני צירים. מערכות בקרת האש של הטנק, מאפשרות לטנק לרכוש מטרות באופן עצמאי, ועקיבה ונעילה על מטרות אלו, שהעיקריות שבהם הם מטרות רכב קרבי משוריין ומסוקים מנמיכי טוס. הטנק יכול לפגוע במטרות שנמצאות בתנועה, הן שהטנק נמצא בעמדת ירי והן שהטנק גם הוא בתנועה.
בנוסף, גם למפקד וגם לתותחן מערכות אופטיקה, ראיית לילה ודימות תרמי, לתצפית לטווח רחוק מסביב לטנק, באמצעות שישה פריסקופים. לכל הטנקים מערכת קשר משותפת, המאפשרת להחליף מידע טקטי בין הכלים הפועלים בשטח, וגם לקבל מודיעין מכוחות נוספים בצבא.
Type 99
הגרסה הרגילה של הטנק. כ-496 טנקים מסוג זה משרתים בצבא סין.
Type 99A
זוהי גרסה משודרגת של הטנק, ומעט כבדה יותר. היא הוצגה באוגוסט 2007, דיוק התותח שופר, וכך גם המיגון האקטיבי. המיגון הריאקטיבי הוא מיגון ריאקטיבי רוסי מתקדם מדור 3. כמו כן, נוספו לוחות שריון בנקודות תורפה של הטנק, ונוספה אפשרות לשגר טילי 9M119 ריפלקס דרך קנה התותח. כמו כן, נוסף פריסקופ למפקד ותיבת ההילוכים הוחלפה לתיבת הילוכים חצי אוטומטית. כ-124 טנקים מדגם זה משרתים בצבא סין.
דני קרפל (קומיקאי)
דני קרפל (נולד ב-21 במאי 1969) הוא קומיקאי, עורך, תסריטאי, שחקן ומנהל אמנותי ישראלי.
ביוגרפיה
קרפל פרץ לתודעת הקהל כחלק מצוות תוכנית המערכונים המצליחה "פלטפוס" בשנת 1994, בה הדמות הידועה ביותר שגילם הייתה גיבור העל חסר התועלת "איש החרגול".
במשך השנים הוא השתתף כמנהל האמנותי של תוכנית המערכונים "דומינו" (1999) וכבמאי שחקנים בתוכנית "האקדמיה לצחוק" (2004). כן היה עורך סדרות הטלוויזיה "קצרים" (2004), "גומרות הולכות" (2006), "של מי השורה הזאת" (2006) ו"כפיות" (2007). הוא כתב את התסריט של "השנים הכי יפות" (2011), יחד עם דורון צור וירון ניסקי.
בשנת 2007 התארח בסדרה של שליישית "מה קשור" ששודרה בערוץ 2 "הישראלים" בתפקיד צביקה נכה על כסא גלגלים מנהל הכספים של מפעל הקפיצים ״קיפצו לי״ מפעלי קפיצים בע״מ.
בשנים 2019 - 2013 שיחק בסדרה "הקלמרים" בתפקיד מנהל בית הספר שי גבריאלוב מנהל בית הספר, שדואג לרווחתו האישית בלבד ולא מתעניין בנעשה בבית הספר. מתייחס בזלזול לעובדי בית הספר ולתלמידים, אוהב להעליב.
באותה השנה התארח בתוכניות של שלום אסייג "צחוק מעבודה" ששודרה בערוץ 2 התארח עם ההרכב המלא של תוכנית המערכונים ששיחק בה את ״איש החרגול״ בתוכנית"פלטפוס".
ב-2015 שיחק בכמה סדרות וסרטים בניהן : בסרט           "אבוללה" בבימויו של יוני גבע שיחק בתפקיד יועץ בית הספר, שיחק בסדרה "מריו"בתפקיד דן , ושיחק בסדרה     "אלישע"בתפקיד האלוף יבלונקה
בשנת 2016 שיחק בעונה השנייה של הסדרה"כוכב הצפון" בתפקיד עו"ד מרום עורך הדין של השר. משתף פעולה עם השר במציאת היהלומים. נכנס לכלא בסוף הסדרה.
בשנת 2017 שיחק התפקיד אורח בסדרה של ליטל שוורץ "חברות"ששודרה בערוץ 10 בתפקיד מדריך קורס החייאה.
בשנים 2020 - 2019 החל לשחק בסדרה "שב"ס" בתפקיד דרור.
ג'רון בלוסומגיים
ג'רון סמואל בלוסומגיים (באנגלית: Jaron Samuel Blossomgame; נולד ב-16 בספטמבר 1993) הוא כדורסלן אמריקאי, המשחק בעמדת הסמול פורוורד במונקו.
קריירת תיכונים ומכללות
בלוסומגיים למד בבית הספר התיכון צ'אטאוצ'י בג'ונס קריק, ג'ורג'יה. בעונת הג'וניור שלו, הוא נבחר לקבוצה הראשונה של המחוז ולקבוצה השנייה בכל המדינה לאחר שהעמיד ממוצעים של 24 נקודות ו-8.8 ריבאונדים למשחק. בעונתו האחרונה, בלוסומגיים עזר לתיכונו לסיים את העונה עם מאזן של 5–25, מה שעזר להם להעפיל לפלייאוף, שם הפסידו לדרום מערב דקאלב. בשנת 2011, בלוסומגיים הצטרף לקבוצה של ג'ורג'יה באיגוד האתלטים החובבים והוביל אותה עם 15.7 נקודות למשחק. באותה שנה, בלוסומגיים שבר את רגלו לאחר ניסיון לא מוצלח להטביע באימון.
בלוסומגיים בחר לשחק באוניברסיטת קלמסון, אך בעקבות הפציעה הוא החליט להוריד את עונתו הראשונה מהזכאות.
לאחר שתי עונות בהן השתפר, בלוסומגיים נהנה בעונתו השלישית מעונת פריצה. בלוסומגיים העמיד ממוצעים של 18.7 נקודות ו-6.7 ריבאונדים למשחק, מה שעזר לו להיבחר לקבוצה הראשונה של המחוז ולשחקן המשתפר של העונה. בתום העונה, בלוסומגיים הכריז על התמודדותו בדראפט ה-NBA 2016 והוזמן לדראפט קומביין. בסופו של דבר בחר בלוסומגיים לוותר על התמודדותו וחזר לקלמסון עבור עונתו האחרונה.
בלוסומגיים נבחר לקבוצה הראשונה של טורניר קדם העונה. הוא העמיד ממוצעים של 17.7 נקודות ו-6.3 ריבאונדים, אשר הובילו את מכללתו לטורניר הלאומי, והוא נבחר לקבוצה השלישית של העונה. בתום העונה, בלוסומגיים הוזמן לדראפט קומביין, ובכך הפך לאחד השחקנים הראשונים שאי פעם הוזמנו לאירוע יותר מפעם אחת.
קריירה מקצועית
בלוסומגיים נבחר בדראפט במקום ה-59 על ידי סן אנטוניו ספרס. בלוסומגיים שיחק בקבוצה בליגת הקיץ של ה-NBA. בנובמבר 2017, הצטרף בלוסומגיים לקבוצת הבת של הספרס מליגת הפיתוח של ה-NBA, אוסטין ספרס. באפריל 2018, הוא עזר לאוסטין לזכות באליפות כשהוא נבחר לחמישייה השלישית של העונה.
ב-24 בספטמבר 2018, בלוסומגיים נכלל בסגל של הספרס במחנות האימונים, אך שוחרר ב-8 באוקטובר לאחר ששותף בשלושה משחקי קדם עונה. ב-22 באוקטובר חזר בלוסומגיים לאוסטין ספרס.
ב-19 בנובמבר 2018, הועבר בלוסומגיים בטרייד מאוסטין ספרס לקאנטון צ'ארג' בתמורה לג'ון הולנד. לאחר עשרה משחקים בקבוצה בהם העמיד 20.9 נקודות ו-7.5 ריבאונדים בממוצע למשחק, בלוסומגיים חתם בקבוצת האם של קאנטון מליגת ה-NBA, קליבלנד קאבלירס. ב-5 בדצמבר 2018, בלוסומגיים ערך את הופעת הבכורה שלו ב-NBA כשעלה מהספסל בהפסד 105–129 לגולדן סטייט ווריורס, בו הוריד ריבאונד. חמישה ימים לאחר מכן, ב-10 בדצמבר, בלוסומגיים רשם דאבל דאבל כשעלה מהספסל בהפסד 92–108 למילווקי באקס, עם 11 נקודות, 10 ריבאונדים, 2 אסיסטים וחסימה. ב-23 ביוני 2019, בלוסומגיים עזב את קליבלנד והפך לשחקן חופשי.
ב-27 בספטמבר 2019, בלוסומגיים חתם על חוזה אימונים ביוסטון רוקטס. לאחר ששוחרר מהקבוצה, ב-24 באוקטובר הוא חתם בריו גראנדה ואלי וייפרס.
ב-1 בפברואר 2020, בלוסומגיים עבר בטרייד לוינדי סיטי בולס.
ב-13 באוגוסט 2020, בלוסומגיים חתם בעירוני נהריה מהליגה הישראלית.
ב-21 ביולי 2021 חתם בלוסמגיים ברטיופארם אולם הגרמנית.
ערוץ נחל אורן
ערוץ נחל אורן (באנגלית: Pine Creek Gorge) המכונה לפעמים הגרנד קניון של פנסילבניה (באנגלית: Grand Canyon of Pennsylvania), הוא ערוץ חרות בצפון מרכז פנסילבניה שנוצר על ידי מעברו של נחל אורן ביער טיוגה.
הקניון מתחיל מדרום לאנסוניה, ליד וולסבורו, לאורך כביש 6 בארצות הברית וממשיך דרומה. הנקודה העמוקה ביותר שלו היא בעומק של 1,450 רגל (440 מ') והוא כולל בתוכו שמורות טבע רבות.
מיטוב אלגוריתמים
מיטוב (בלעז: אופטימיזציה) הוא ענף במדעי המחשב העוסק בייעול אלגוריתמים ושיפור זמן ריצתם, תוך שמירה על רמה סבירה של דיוק. יש להבדיל בין "מיטוב אלגוריתמים" ל"אלגוריתמי מיטוב" שעוסקים במציאת פתרון מיטבי לבעיה מוגדרת.
אופטימיזציה מבוצעת ברמות שונות של הפשטה וראייה כוללת, על ידי גופים שונים. הרמה הבסיסית ביותר של האופטימיזציה נעשית על ידי המעבד עצמו. המעבד חשוף רק לקטעי הקוד שזמן ביצועם קרוב. אופטימיזציה שתלויה במעבד היא, למשל, זכירה של היסטוריית הריצה והפעולות האחרונות שבוצעו (לדוגמה: איזה מבין ענפי משפט תנאי מסוים נלקח לעיתים קרובות יותר) ופעולה על פי ניבוי המבוסס עליה.
המהדר מבצע אופטימיזציה של סידור שורות הקוד ויצירתן. למשל, המהדר יכול להחליט לשכפל קוד מסוים מספר פעמים, במקום להשאירו במבנה של לולאה. על ידי כך גדל גודל הקובץ המכיל את הוראות הביצוע, אך מספר הקפיצות בתוך הקובץ קטן. המעבד יכול, בראיית-על של מספר פונקציות, לגלות כי לא נעשה שימוש בפונקציה מסוימת, ולא לעבדה כלל. הוא יכול להחליף משתנים בקבועים או לגלות כי משתנים מסוימים אינם נחוצים.
המהדר יכול גם לבצע אופטימיזציות אשר משנות את תוצאות החישוב. למשל, המהדר יכול לוותר על שמירת תוצאות ביניים של חישוב ארוך. במקום, הוא יכול להורות למעבד לבצע את כל החישוב, בלי לשמור אותו לזיכרון (RAM) בדרך. אופטימיזציה כזו, המכונה הלחמה, עשויה לשנות את התוצאה הסופית בפעולות על מספרי נקודה צפה, בייחוד על ארכיטקטורת אינטל אשר מקדישה 80 ביט לייצוג מספר בתוך המעבד, אך רק 64 ביט לייצוג מספר נקודה צפה בזיכרון (RAM).
האופטימיזציה המקיפה ביותר, הכוללת ראיית-על של התהליך כולו, היא האופטימיזציה שמבצע האדם - מתכנן האלגוריתם (המתכנת). בשלב זה של האופטימיזציה יש מקום לשיפורים משמעותיים בביצועים, לעיתים אפילו של סדרי גודל.
פרופיילר (Profiler) הוא תוכנה, המהווה כלי עזר חשוב בביצוע האופטימיזציה. מעקב אחר הזמן ש"מבלה" התוכנה בחלקים השונים של הקוד מספק למתכנת מידע על הנקודות בהן שיפור באלגוריתם יניב שיפור ניכר בביצועים; זאת על פי מספר הפעמים שאותו קטע קוד רץ במהלך ריצה אופיינית של התוכנית.
בעיות נודעות שבהן מושקע מאמץ במיטוב האלגוריתמים לפתרונן הן פירוק לגורמים של מספר שלם וחישוב פאי.
בתוכנות מסדי נתונים מקובל לעשות אופטימיזציה של שאילתות SQL, כך שייקחו זמן מועט יותר (למשל, שימוש באינדקסים של הטבלה) אולם בניגוד למצב בהידור, במסד נתונים לא נעשה הדבר מראש (למרות שמסדי נתונים רבים תומכים בפרוצדורות שמורות, דבר המאפשר לעשות את האופטימיזציה מראש), מצב אשר גורם לכך שהאופטיזמציה דווקא מאריכה את זמן הביצוע. במצב כזה, ישנה אפשרות שחיפוש הדרך היעילה ביותר לבצע את השאילתא יביא למעשה לזמן ביצוע ארוך יותר! בעיה זו הביאה לפיתוח של אלגוריתמים מורכבים יותר לביצוע אופטימיזציה, כך שלא תארך זמן רב יותר מאשר השאילתא המקורית. העובדה כי האופטימיזציה נעשית פעמים רבות הביאה גם להוספת תמיכה באפשרות לתת רמזים לתוכנת האופטימיזציה, כך שגם התוכניתן מסוגל להשפיע על הצורה בה השאילתא מבוצעת בפועל.
ללא עקבות (סדרת טלוויזיה)
ללא עקבות (באנגלית: Without a Trace) היא סדרת טלוויזיה אמריקנית המתרחשת בעיר ניו יורק. בסדרה מתוארים סוכני FBI המנסים לאתר אנשים נעדרים, ובכל פרק מתוארת בדרך כלל חקירת היעלמותו של אדם אחד.
שידורי הסדרה החלו כחלק מלוח השידורים של CBS לקראת סתיו 2002, והיא נוצרה על ידי האנק סטיינברג והופקה על ידי ג'רי ברוקהיימר. התוכנית הייתה הראשונה שזכתה לרייטינג דומה לזה של הסדרה ER, המופקת גם כן על ידי חטיבת הטלוויזיה של האחים וורנר. שני האנשים שעמדו בראש צוות ההפקה בתחילת התוכנית היו סטיינברג ואד רדליך, אך בין העונה השנייה לעונה השלישית הם פרשו מתפקיד פעיל בהפקת הסדרה, ובמקום הגיעו ג'ון נאש וגרג ווקר.
יחידת איתור הנעדרים המתוארת בסדרה היא בדיונית; במציאות, אין ב-FBI יחידה העוסקת רק באיתור נעדרים, והחקירות מועברות לאחריות הסוכנים השונים ללא קשר להשתייכותם ליחידה כזו או אחרת. הסדרה מתמקדת גם בחייהם האישיים של הסוכנים, ומתואר בה כיצד ניסיונם השונה מעניק להם תובנות ולעיתים תגובות טראומתיות לתיקים שונים. בפרקים רבים אחד מחברי הצוות מפגין חיבור רגשי למקרה, דבר הגורם לו או לה להתייחס למהלך האירועים באופן אישי.
רשת TNT רכשה ב-2003 את זכויות הסינדיקציה תמורת סכום של 1.4 מיליון דולר אמריקני עבור כל פרק.
הלוס אנג'לס טיימס דיווח על כך שצולמו 12 פרקים של העונה השישית לפני שביתת איגוד התסריטאים של אמריקה. כיוון שצוות הכתיבה של התוכנית הצטרף לשביתה, לא נכתבו פרקים נוספים עד לסיום העונה. אולם, לאחר סיום השביתה CBS הודעה ששידורי הסדרה יתחדשו ב-3 באפריל 2008 עם שישה פרקים. ב-2009 שודרה בארצות הברית העונה השביעית והאחרונה של הסדרה.
עונה ראשונה
צוות איתור הנעדרים של סניף ה-FBI מורכב מהבוס, ג'ק מלון, והצוות שלו: ויויאן ג'ונסון, דני טיילור וסמנתה ספייד. מרטין פיצג'ראלד מצטרף לצוות בתחילת העונה הראשונה. בנוסף לעבודתו עבור ה-FBI, ג'ק מנסה להיות אב ראוי לבנותיו ולהתמודד עם הפרידה מאשתו. סמנתה מנסה להתגבר על רומן סודי שהיה לה עם ג'ק. מרטין מנסה להסתגל להיותו חבר צוות חדש בצוות מגובש היטב. אביו הוא סגן המנהל של ה-FBI, מה שגורם למרטין לחשוש כי הוא יזכה ליחס מועדף.
עונה שנייה
כאשר הצוות ממשיך במשימת איתור הנעדרים ג'ק ואשתו מחליטים להתגרש, בזמן שג'ק צריך לדאוג גם לאביו (מגולם על ידי מרטין לנדאו) החולה במחלת אלצהיימר. בעונה זו מתגלה מידע נוסף על העבר של הדמויות השונות, כולל העובדה שמרטין גדל אצל דודתו ודודו, וכן שדני הוא יתום שאחיו (אלכס פרננדז) הוא עבריין מורשע. מרטין יורה ופוצע באופן אנוש אדם שהתגרה בו, והוא וויויאן חייבים לשמור על שתיקה כדי לא לאבד את משרתם. ג'ק עושה ניסיון אחרון להציל את נישואיו בכך שהוא עובר לשיקגו, וויויאן זוכה לקידום וממלאת את תפקידו. אולם, בפרק האחרון של העונה אשתו עוזבת אותו ולוקחת איתה את שתי הבנות שלהם.
עונה שלישית
ויויאן חוזרת לתפקידה הקודם כאשר ג'ק מקבל את עבודתו בחזרה, והדבר גורם למתחים שונים בקרב הצוות. היא חווה גם בעיות בלב המסכנות את חייה והקריירה שלה, ונאלצת לעבור ניתוח מסוכן. מרטין וסמנתה מתחילים לנהל רומן סודי, אך הוא מסתיים בצורה רעה. ג'ק נאלץ להיאבק באשתו על המשמורת של בנותיהם. דני נאלץ להתמודד עם עברו הטראומתי ועם אחיו החריג. העונה מסתיימת כאשר רוצח שכיר פותח בירי על מכונית שבה נוסעים מרטין ודני, בזמן שהם מובילים בה אסיר.
עונה רביעית
לאחר שהוא שורד בקושי את המתקפה שנפתחה עליו בסוף העונה השלישית, מרטין נאלץ להתמודד עם ההשפעות ארוכות הטווח של פצעי הירי ואילו דני נאלץ להתמודד עם הפרעת דחק פוסט-טראומטית. אל הצוות מצטרפת חברה חדשה בשם אלנה דלגאדו, שבעבר הייתה שוטרת במשטרת ניו יורק. לאלנה יש קשר מסוים לדני, ומהותו לא מתבררת עד לעונה החמישית. מרטין סובל מהתמכרות למשככי כאבים, וג'ק מתחיל לנהל רומן עם אלמנתו של אחד ממדריכיו לשעבר שנהרג במסגרת תפקידו.
עונה חמישית
חברתו של ג'ק מפילה את תינוקה ומחליטה לסיים את מערכת היחסים ביניהם. דני ואלנה מתחילים לצאת, בזמן שבעלה לשעבר (קרלוס) תובע לקבל את המשמורת על בתם היחידה (סופיה) ומאוחר יותר חוטף את בתם. בעונה זו מתגלה מידע נוסף על עברה הקשה של סמנתה, כולל מערכת היחסים המתוחה בינה לבין אמה ואחותה. ג'ק נחטף ומעונה על ידי אשה פסיכוטית, אך נראה כי הדבר כמעט ולא משפיע עליו. קרלוס משתחרר בסוף העונה, דבר הגורם לצוות לחשוש לביטחונה של אלנה, בזמן שחוטף סדרתי מתחיל לרדוף אשה צעירה.
עונה שישית
ויויאן מתמנה לתפקיד ראש כוח המשימה לאיתור החוטף הסדרתי, ונראה כי הוא חלק מקבוצת אנשים הסוחרת בבני אדם למטרות יחסי מין. ג'ק מתחיל להתייחס לחשודים בקשיחות רבה על מנת לגרום להם להודות, וככל הנראה התנהגות זו נובעת מהפרעת דחק פוסט-טראומטית. סמנתה מגלה שהיא בהריון כתוצאה מיחסי-מין חד פעמיים עם מוזג בשם בריאן. ג'ק וצוותו עובדים ביחד עם גיל גריסום (מהסדרה CSI) בפרק "Where and Why", והם מנסים לאתר רוצח סדרתי שעשוי להיות החוטף של ילד שנעלם לפני שש שנים.
מרגרט בקט
מרגרט מארי בקט (באנגלית: Margaret Mary Beckett; נולדה ב-15 בינואר 1943) היא פוליטיקאית בריטית ממפלגת הלייבור, שכיהנה כשרת החוץ של בריטניה בין השנים 2007-2006.
תחילת חייה
בקט נולדה בשם מרגרט מארי ג'קסון בעיירה אשטון אנדר ליין, הסמוכה למנצ'סטר, למשפחה ממעמד הפועלים. אביה היה נגר. היא למדה בבית ספר לבנות בנוריץ' ומאוחר יותר למדה מטלורגיה באוניברסיטת מנצ'סטר. ב-1961 החלה לעבוד כמטלורגית מתמחה בחברה לייצור טורבינות קיטור. ב-1964 הצטרפה ל-TGWU, האיגוד המקצועי של עובדי התחבורה והעובדים הכלליים. בקט חברה באיגוד גם כיום. ב-1966 חזרה לאוניברסיטת מנצ'סטר, והחלה לעבוד כחוקרת במחלקה למטלורגיה. ב-1970 עזבה את האוניברסיטה, לטובת מפלגת הלייבור, בה עסקה במחקר של מדיניות תעשייה.
ראשית הקריירה הפוליטית
ב-1973 עשתה בקט את צעדיה הראשונים בפוליטיקה, כאשר הייתה מועמדת הלייבור לבית הנבחרים במחוז לינקולן שבמזרח אנגליה. בבחירות, שנערכו בפברואר 1974, ניצח בסופו של דבר חבר בית הנבחרים המכהן, דיק טאוורן, שבקדנציה הקודמת שלו כיהן מטעם מפלגת הלייבור, והפעם התמודד כעצמאי. ניצחונו היה בהפרש של פחות מ-3%.
בעקבות ההפסד, החלה לעבוד במשרדה של השרה לענייני פיתוח בינלאומי, ג'ודית הארט, אך עזבה לקראת התמודדות נוספת בבחירות עליהן הכריז ראש הממשלה הרולד וילסון באוקטובר 1974. הפעם הצליחה בקט לגבור על טאוורן, ברוב דחוק של 2.5%, ונבחרה לבית הנבחרים.
כמעט מיד עם היבחרה, מינתה אותה ג'ודית הארט לשרה פרלמנטרית פרטית מטעמה. ב-1975 הייתה למצליפת הלייבור, וב-1976 קודמה לתפקיד של תת-שר במשרד החינוך והמדע. קידומה המהיר לא הועיל לה בבחירות שנערכו ב-1979, אז הפסידה למועמד השמרנים, קנת קרלייל, בהפרש של 1.5% בלבד. היה זה ניצחון ראשון לשמרנים במחוז לינקולן מזה 44 שנים.
לאחר ההפסד בבחירות, החלה לעבוד ברשת הטלוויזיה גרנדה. במקביל, המשיכה בפעילות פוליטית, וב-1980 נבחרה לוועדת ההנהלה הלאומית של הלייבור.
החזרה לבית הנבחרים
ב-1983 חזרה לבית הנבחרים, הפעם כנציגת מחוז דרום דרבי. במשך כל תקופת כהונתה מטעם מחוז זה, הקפידה בקט להמשיך ולהתגורר באחד מאזוריו העניים ביותר, שמרבית המבנים בו היו של דיור ציבורי.
בקט הייתה דוברת הלייבור בכל הנוגע לביטוח לאומי, והחל מ-1989 שימשה כשרת האוצר בממשלת הצללים של המפלגה. ב-1992 נבחרה לסגניתו של יו"ר המפלגה, ג'ון סמית' וב-1993 הייתה לחברה במועצת המלך (Privy Council).
ב-12 במאי 1994 הלך סמית' לעולמו במפתיע, ובקט הייתה ליו"ר בפועל של הלייבור. בכך הייתה לאישה הראשונה שכיהנה כיו"ר הלייבור, ולאישה השנייה ששימשה כיו"ר מפלגה גדולה בבריטניה, אחרי מרגרט תאצ'ר. עם בחירתו של טוני בלייר ליו"ר המפלגה, איבדה בקט גם את תפקיד סגנית היו"ר, לאחר שקבעה בעצמה כי סגן היו"ר ייבחר באותו מועד שבו נבחר היו"ר, ולתפקיד נבחר מועמדו של בלייר, ג'ון פרסקוט.
בממשלת הצללים של בלייר, שימשה בקט תחילה כשרת הבריאות, והחל מ-1995 כשרת המסחר. היא הייתה מהמבקרים הבולטים ביותר של הממשלה כאשר נחשפה ב-1996 פרשה של מכירת נשק לעיראק.
כשרה בממשלות טוני בלייר
עם חילופי השלטון ב-1997, מונתה בקט לשרת המסחר בממשלת בלייר. זאת, על אף זיהויה עם השמאל, ומיצובה של מפלגת הלייבור כמפלגה הנוטה יותר למרכז בעידן בלייר. בין 1998 ל-2001 שימשה כיו"ר הקואליציה.
לאחר הבחירות ב-2001 מונתה לשרה במשרד לענייני איכות סביבה, מזון וחקלאות. בקט הייתה השרה הראשונה במשרד, שהוקם במקום משרד החקלאות, הדייג והמזון. האחרון בוטל עקב כישלונו בהתמודדות עם מחלת הפה והטלפיים.
לאחר הבחירות ב-2006 הייתה בקט לאישה הראשונה המכהנת כשרת החוץ של בריטניה. מינויה של בקט לתפקיד הפתיע רבים, ובהם בקט עצמה. היו שביקרו את המינוי בטענה שאינה משתווה לקודמה בתפקיד, ג'ק סטרו, ושאינה מתאימה לתפקיד משום שהיא "בדלנית, שמאלנית ופציפיסטית". בהמשך הואשמה בכך שהפכה את משרד החוץ לכלי שרת בידיו של טוני בלייר וכי השפעתה על המשרד זניחה. בקט הגמישה את עמדותיה לא פעם. כך למשל, התבטאה באופן מסויג כלפי האפשרות של פלישה לעיראק במהלך 2002, אך לאחר הפלישה ב-2003, יישרה קו עם מדיניותו של בלייר בנושא. ב-30 במרץ 2007 הגיעה הביקורת נגד בקט לשיאים חדשים, כאשר פובליציסט הטיימס סטיבן פולארד כתב עליה כי "לא יימצאו אנשים רבים שיוכלו לסתור את הטענה שגברת בקט היא שרת החוץ חסרת התקנה ביותר בעידן הפוליטי המודרני. לא זו בלבד שהיא חדלת אישים, אלא שהיא נטולת עקרונות כמעט לחלוטין. השילוב הזה הופך אותה לסמל האולטימטיבי הבוטה של הפוליטיקה של ימינו".
לאחר עידן בלייר
לאחר התפטרותו של בלייר, ב-27 ביוני 2007, החליט מחליפו, גורדון בראון, שלא להשאיר את בקט בתפקידה, ומינה במקומה את דייוויד מיליבנד. בתחילה חזרה לכהן כחברת פרלמנט מן השורה, אך בראשית 2008 מינה אותה בראון לעמוד בראש הוועדה למודיעין ולביטחון. באוקטובר אותה שנה שבה לכהן בממשלה, כשרה לענייני שיכון במשרד לקהילות ושלטון מקומי.
בשנת 2009 השתרבב שמה לפרשת החזרי ההוצאות שהסעירה את הפרלמנט הבריטי. בין היתר, נמצא כי בקט קיבלה החזר הוצאות של 600 ליש"ט עבור רכישת עציצים, וכן הועלו תהיות באשר ל-72 אלף ליש"ט שקיבלה להוצאות דיור בבית במחוז הבחירה שלה, בשעה שהתגוררה בשכירות בלונדון.
ביוני 2009 התמודדה על תפקיד יושב ראש בית הנבחרים הבריטי במקום מייקל מרטין שהתפטר, אך פרשה מההתמודדות לאחר סיבוב הבחירות השני.
בקט וישראל
במהלך מלחמת לבנון השנייה צידדה בריטניה בזכותה של ישראל להגן על עצמה. בריטניה קראה אמנם להפסקת אש בשלבים מוקדמים של המלחמה, אך גם הביעה תמיכה בתגובה הישראלית. במחאה על מדיניות הממשלה, אותה הביעה גם בקט, נטשו 37 חברי לייבור ממחוז הבחירה שלה את הלייבור, ועברו למפלגה הליברל-דמוקרטית.
בראשית אפריל 2007 שיגרה בקט מכתב ליו"ר הרשות הפלסטינית, אבו מאזן, ובו הביעה תמיכה בממשלת האחדות הפלסטינית.
הבנים (סדרת טלוויזיה)
הבנים (באנגלית: The Boys) היא סדרת סאטירת גיבורי-על אמריקאית המבוססת על סדרת קומיקס באותו השם שנכתבה על ידי גארת' אניס ואוירה על ידי. הסדרה פותחה על ידי היוצרים, וסת' רוגן.
הסדרה עלתה לשידור בשירות הזרמת המדיה פריים וידאו ב-26 ביולי 2019. ב-10 ביוני 2022, נמסר על חידוש הסדרה לעונה רביעית. בתחילה, הסדרה עלתה בישראל עם כתוביות בעברית בלבד, אך ב-30 בינואר 2023 נוסף לסדרה דיבוב בעברית.
רקע עלילתי
במציאות בדיונית אך ריאליסטית, בה חלק מגיבורי-העל אימצו את הצד הרע, הממוסחר והמושחת של התהילה אותה הרוויחו בזכות מעשיהם למען האנושות, לכאורה. בעוד גיבורי-העל ממשיכים במעלליהם תאבי הבצע והכח, קבוצה של פורעי חוק מרדניים שמה לעצמה למטרה לחסל את תעשיית גיבורי-העל הללו בכל אמצעי שיידרש, מלוכלך ככל שיהיה.
פיתוח
בין השנים 2008 ל-2016, עיבוד קולנועי לקומיקס היה בשלבים שונים של פיתוח הן על ידי סרטי קולומביה והן על ידי סרטי סרטי פרמאונט.
ב-6 באפריל 2016, הוכרז שאולפני "Cinemax" יפיקו עיבוד טלוויזיוני עבור הקומיקס. ההפקה פותחה על ידי אריק קריפקה, אוון גולדברג וסת' רוגן. קריפקה היה אמור לכתוב את התסריט עבור הסדרה, בעוד שגולדברג ורוגן היו אמורים לביים אותה. בין צוות המפיקים והבמאים נכללו קריפקה, גולדברג, רוגן, ניל ה. מוריץ, פאבון שטי, אורי מרמור, ג'יימס ויבר, קן לוין, וג'ייסון נטר.
ב-8 בנובמבר 2017, הוכרז שאמזון וידאו הזמינה עונה ראשונה לסדרה, שתכלול שמונה פרקים. במשך מספר חודשים שקדמו להודעה על הזמנת הסדרה באופן רשמי, דווח על כך שאמזון תהיה מעורבת במהלך ההפקה. כמו כן דווח שצוות ההפקה שהוכרז עליו בעבר עדיין יפיק את הסדרה.
ב-30 באפריל 2018 הוכרז שהבמאי דן טרכטנברג יביים את פרקו הראשון של הסדרה ויחליף את סת' רוגן ואוון גולדברג שלא יכלו לביים את הפרק בגלל בעיות בלוח הזמנים שלהם.
ליהוק
בספטמבר 2019 לוהקו גוראן וישניץ' וקלודיה דאומיט לעונתה השנייה של הסדרה. חודש לאחר מכן, דווח שפאטון אוסוולט לוהק לתפקיד לא ידוע. במרץ 2020 פורסם שאיה קאש לוהקה לדמותה של סטורמפרונט. באוגוסט 2020, דווח ששון אשמור לוהק לדמותו של לאמפלייטר. שבוע לאחר מכן דווח שג'נסן אקלס לוהק לצוות השחקנים ויופיע במהלך העונה השלישית. באוגוסט 2022, נמסר על ליהוקו של ג'פרי דין מורגן לעונתה הרביעית של הסדרה, זאת לאחר שהתעתד להצטרף לעונתה השלישית של הסדרה, אך פרש בעקבות אילוצי זמן.
צילומים
צילומי עונתה הראשונה של הסדרה החלו ב-22 במאי 2018 בטורונטו שבאונטריו, קנדה ונמשכו עד ל-25 בספטמבר 2018.
צילומי העונה השלישית החלו ב-24 בפברואר 2021, לאחר שכל צוות השחקנים וההפקה שהו בבידוד בטורונטו במשך שבועיים לפני תחילת הצילומים.
הפצה
ב-26 בספטמבר 2018, הכרזה הרשמית של הסדרה פורסמה. ב-5 באוקטובר 2018, במהלך פאנל של הסדרה בכנס הקומיק-קון, ניו יורק, הטיזר טריילר הרשמי של הסדרה הוצג.
הבנים מציגים: שטני
ב-5 בדצמבר 2021, הוכרז לראשונה כי הוזמנה לסדרה סדרת ספין אוף, הבנים מציגים: שטני, שתהיה סדרה אנתולוגית מונפשת בת שמונה פרקים. הסדרה עלתה לשידור לראשונה ב-4 במרץ 2022.
דור ה-V
ב-24 בספטמבר 2020, לאחר הצלחת הרייטינג של עונתה השנייה של הסדרה, נמסר כי סדרת ספין אוף שתתמקד במכללה שמנוהלת על ידי ווט אינטרנשיונל ובה מתבגרים בעלי כוחות-על לומדים איך להפוך לגיבורי-על, תוך כדי חקירת חוויותיהם ההורמונליים והתחרותיים כאשר הם מעמידים את גבולותיהם הפיזיים, המיניים והמוסריים במבחן ומתחרים על החוזים הטובים ביותר בערים הטובות ביותר, נמצאת בהליכי פיתוח מתקדמים.
גיא אסיף
גיא "גיאגיא" אסיף (נולד ב-16 במרץ 1967) הוא עיתונאי, עורך, כותב, יזם ומוזיקאי ישראלי.
עיתונות
אסיף החל את דרכו העיתונאית בעיתון "העיר", שם שימש ככתב תרבות. ב-1990 עבר לעיתון "חדשות", שם כתב וערך יחד עם העיתונאי עמית שהם את "הבננה העברית", מדור ביקורת שבועי שעסק במוזיקה ישראלית. המדור עורר עליו רבים מתעשיית המוזיקה הישראלית בשל הטון הביקורתי החריף, הלשון המשוחררת וההומור הבוטה שבו נקט. ב"חדשות" ערך אסיף גם את "התוספת (של יום רביעי)", מוסף שבועי שערבל באופן חופשי תרבות, בידור ופנאי.
ב-1994 הקים יחד עם גל אוחובסקי והסופרת תמר גלבץ את "תרבות מעריב", מוסף התרבות השבועי של מעריב. אסיף שימש במשך שנים כאחד מכתביו ומבקריו הראשיים של המוסף, כעורך המשנה שלו, ולבסוף גם כעורך הראשי. המוסף הציג תערובת של כותבים ותיקים ומוערכים כדוד אבידן, מאיר ויזלטיר, אדם ברוך ויוסף אגסי וכותבים צעירים וחדשים כשמעון אדף, אתגר קרת, מאיה בקר, קרן ציטר, איתמר בן כנען, שי טובלי ואחרים.
במסגרת עבודתו במוסף פיתח אסיף את סגנון הכתיבה והעריכה הייחודיים לו, המושתתים על שבירה מתמדת של הקונבנציות הלשוניות והמבניות המוכרות לקורא ועל שימוש קבוע בהומור כערך מרכזי בהגשת הטקסט. כך, למשל, נטרל את הקשר בין כיתובי התמונה במוסף למושאי התמונות, והפך את הכיתובים לכלי ביטוי הומוריסטי סאטירי משוחרר מכל אילוצים תוכניים. מהלך דומה החיל על הכותרות שהופיעו במוסף. מהלכים אלה עוררו התנגדות רבה הן במערכת העיתון והן מחוצה לה.
באחד הגיליונות האחרונים שערך התפרסמה ביקורת על תוכניתם הסאטירית של גיא מרוז ויוני להב, "המחשוף". מתחת לתמונה שצורפה לביקורת כתב אסיף, "יוני להב וגיא מרוז. הומוסקסואלים". מרוז ולהב איימו על מעריב בתביעה על סך 250 אלף שקלים בגין לשון הרע. האיום מעולם לא התממש, והיועץ המשפטי של "מעריב" מאיר בלייך אף התראיין בעניין והצהיר: "אם אדם מופיע בתוכנית טלוויזיה ויורה בה לכל הכיוונים, שיצפה שבביקורת הנכתבת או נאמרת עליו ישחקו באותם כללים. כיתוביו של גיא אסיף ידועים כלא שגרתיים. הכיתוב הוא חלק מהקונטקסט של המגזין שלו ו"מעריב" אינו רואה בכיתובים כל עילה לעניין לשון הרע". שבועיים מאוחר יותר פוטר אסיף מעבודתו כעורך המוסף.
במסגרת כתבותיו עשה אסיף שימוש בפסבדונים "גיאגיא", כינוי שדבק בו גם בחיים האמיתיים.
במקביל, באותן שנים, למד ולימד בחוג לפילוסופיה באוניברסיטת תל אביב.
אינטרנט
בשנת 2000 הצטרף אסיף לאתר וואלה, כדי להקים שם את ערוצי התרבות והבידור. וואלה תרבות ובידור הציג את דור הכותבים הראשון ש"גדל" באינטרנט הישראלי והתאפיין בטון תל אביבי, ביקורתי ושמאלי. אסיף הפך את העיסוק בפוליטיקה לחלק בלתי נפרד מהנושאים השוטפים בהם עסק הערוץ, והקדיש מדורים מיוחדים קבועים, של העיתונאים דנה ספקטור (תחת השם פזית בניזרי) ושי גולדן, לביקורת ארסית על ידוענים ותרבות הידוענים. מאוחר יותר, עם פרישתו של עופר שני מתפקידו כסמנכ"ל התוכן של האתר, התמנה אסיף לעורך הראשי של וואלה.
ב-2004 עזב אסיף את וואלה כדי לסייע בהקמת nrg מעריב, אתר הבית של עיתון מעריב. אסיף פיקח על אפיון הערוצים השונים של האתר ושימש כעורך הראשי בחודשי ההרצה של האתר החדש. בנוסף לערוצי התוכן הרגילים הציג nrg גם שורה של ערוצי תוכן חדשים, ביניהם ערוצי יהדות, ניו אייג', סטייל וברנז'ה.
אסיף הוא ממקימי ובעלי הסטארט אפ פולז בוטיק, רשת חברתית הפונה לקהילה הגלובאלית ומתרכזת בסקרים. המשקיעים באתר הם אביב גלעדי, קבוצת רקאנטי וקרן ההון סיכון תמיר פישמן.
מוזיקה
אסיף החל את דרכו המוזיקלית כנער, בלימודי גיטרה אצל אגון קרטן ומנשה בקיש. מאוחר יותר, ובמקביל לפעילותו כעיתונאי ומבקר תרבות, החל לעבוד כתקליטן וכמוזיקאי, תוך שהוא טוען כי "מדובר למעשה בפעילויות זהות. יצירת מוזיקה וכתיבה על מוזיקה".
ב-1991 אסיף יזם, יחד עם העיתונאי עמית שהם, את סדרת מסיבות הרטרו/דיסקו/סבנטיז הראשונות בישראל. הסדרה נקראה "העתיד יעונן חלקית", והתרחשה מדי יום חמישי במועדון אליזבת ביפו שבבעלות אורי שטרק. תקליטן הבית של המסיבות היה איתן תבור. במסגרת "העתיד יעונן חלקית" יזם והפיק את המופע המשותף של צביקה פיק ונושאי המגבעת. המופע תוכנן כערב חד-פעמי, אך הצלחתו הובילה למסע הופעות בן שנה וחצי. הצלחתן הגדולה של המסיבות הובילה להוצאת אלבום אוסף באותו שם, בעריכת אסיף ושהם ("העתיד יעונן חלקית", פונוקול, 1992).
ב-1992 יזם עם עמית שהם גם את סדרת מסיבות האסיד האוס "סארטר לא היה בא", אשר במסגרתן יובא וניגן בקביעות לראשונה בישראל תקליטן זר. כמו כן שימש אסיף כאחד מתקליטני הבית של מועדון "אלנבי 58".
באמצע שנות התשעים הקים אסיף יחד עם דביר וולק, יוצא להקת קנאק/פופ ולימים המפיק המוזיקלי של להקת פינג פונג, את הרכב האלקטרוניקה ביוניק. ביוניק סירבו להתחייב לז'אנר אלקטרוני מסוים ויצרו במרחב מגוון של סגנונות: האוס, ג'אנגל, ברייק ביט, רוק, טראנס ואמביאנט. הצמד הקליט אלבום אחד, "Generation E", אותו הלחינו, הפיקו, ניגנו ובישלו לבד בביתם, בעזרת ציוד אולפן אלמנטרי (פונוקול).
להקת "פינג פונג"
פינג פונג עוררה זעם רב, כשהחליטה לתת ביטוי ויזואלי למילות השיר ולהופיע על הבמה כשהם מנופפים בדגלי סוריה וישראל כאחד, למרות איסור מפורש מצד רשות השידור ואיום בתביעה על סך מיליון דולר על חברי הלהקה. השיר זכה במקום ה-22 מתוך 24, וועדת החינוך של הכנסת קיבלה החלטה כי הלהקה היא "בזיון ובושה למדינת ישראל ולתרבות הישראלית". אסיף, שעבד בערוץ הראשון כעורך תוכנית התרבות "גם בישראל" בהגשת גל אוחובסקי, פוטר ממשרתו מיד עם שובו לארץ. הלהקה הוציאה אלבום אחד, "בין מוסר לאופנה" (הד ארצי), אך הוחרמה הן על ידי חברת התקליטים שלה והן על יד הרדיו.
פרויקט "היונים"
בשנת 2005 אסיף יזם והפיק את "אז היה אז", אלבום מחווה לתור הזהב של הפופ הישראלי. באלבום מבצעים מחדש גדולי הפופ העברי - יפה ירקוני, אילנית, ששי קשת, עדנה גורן ואחרים - להיטי עבר שכוחים שלהם. "נערה ממש אוצר" ששרה עליזה עזיקרי, ו"קוטפי הקפה" ששר אריק לביא, הם ההקלטות האחרונות שביצעו השניים לפני מותם. שותפיו של אסיף לפרויקט היו אלי אברמוב מלהקת הקליק, שהפיק את הפרויקט מוזיקלית והטכנאי יואב שדמה.
בית הכנסת מולא חנינא
בית הכנסת מולא חנינא הוא אחד מבתי הכנסת הקטנים והעתיקים ביותר בטהראן. הוא ממוקם בשכונה היהודית ההיסטורית של עודלאג'אן. שטחו של בית הכנסת הוא. בית הכנסת הוקם במאה ה-19 לספירה, בתקופתו של מוזפר א-דין שאה קאג'אר.
ידוע כי מולא חנינא, מלמד יזדי, הקים את בית הכנסת. מולא חנינא נפטר בשנת 1283 לפי הלוח המוסלמי (1904–1905) ובית הכנסת היה מאז בניהול המועצה.
בית הכנסת שימש גם כתחילתו של מרכז הצדקה ובית החולים ד"ר ספיר, שהוא בית החולים היהודי היחיד בטהרן, שכן ד"ר ספיר נהג לטפל בחולים באחד מחדרי בית הכנסת.
כיום אוכלוסיית היהודים בעודלאג'אן נמוכה יחסית, ובית הכנסת פתוח רק בשבתות.
Greatest Hits (אלבום של בלינק-182)
Greatest Hits הוא אלבום אוסף היחידי של להקת בלינק-182, הוא יצא לאור ב-1 בנובמבר 2005 ובאותו יום יצא גם ה-DVD עם אותו שם ועטיפה. הוא מכיל את רוב הקליפים שהוציאה הלהקה. במקור, השיר "Carousel" לא היה אמור להיכלל ברשימת שירי האלבום, אך לאחר תלונות המעריצים (שטענו שהוא שיר ידוע) הוא נכלל.
בונוסים
אוסטרליה או
חברי הלהקה
שירים 1-4
שירים 5-17
הדוכסות הגדולה של באדן
הדוכסות הגדולה של באדן הייתה מדינה ששודרגה על ידי נפוליאון בשנת 1806 מנסיכות הבוחר מבאדן. הדוכסות התקיימה כמדינה עצמאית, ולאחר מכן כמדינה בקיסרות הגרמנית, עד לאחר התבוסה במלחמת העולם הראשונה.
היסטוריה
בשנת 1771 אוחדו מרקיזויות באדן-באדן ובאדן-דורלאך תחת קרל פרידריך, מרקיז באדן-דורלאך למרקיזות באדן המאוחדת.
בשנת 1792 הצטרפה המרקיזות למדינות הקואליציה הראשונה במלחמתם נגד צרפת המהפכנית, וכתוצאה מכך איבדה בשנת 1796 את שטחיה בגדה השמאלית של הריין.
בשנת 1803 סופחו למרקיזות שטחי הבישופות של קונסטנץ, ושטחים מנסיכות הבוחר מפפאלץ, והיא שודרגה למעמד של נסיכות הבוחר. בשנת 1805 הצטרפה באדן לנפוליאון במלחמותיו כנגד מדינות הקואליציה השלישית, וכהוקרה על כך שודרגה הנסיכות בחוזה פרסבורג למעמד של דוכסות גדולה, וסופחו אליה עוד שטחים שהשתייכו לבית הבסבורג. בשנת 1806 הצטרפה הדוכסות לקונפדרציה של הריין, ובשנת 1809 קיבלה הדוכסות בשלום וינה שטחים שהשתייכו לממלכת וירטמברג.
בשנת 1811 מת קרל פרידריך, ובמקומו עלה לשלטון נכדו קרל, הדוכס הגדול של באדן. קרל היה נשוי לסטפני דה בוארנה, בת דודה של ז'וזפין דה בוארנה אשתו הראשונה של נפוליאון. קרל נלחם לצידה של צרפת, עד לאחר קרב לייפציג, שאז עבר לצד מדינות הקואליציה השישית.
בשנת 1817 התברר שצאצאיו של קרל פרידריך מאשתו הראשונה, מתים בזה אחר זה, בלא שייוותר יורש אחריהם. אמנם, קרל פרידריך קודם חתונתו עם לואיזה קרולינה פון הוכברג, חתם יחד עם שלושת בניו על מסמך, שילדיה של לואיזה קרולינה יהיו אף הם זכאים לרשת את השלטון, לאחר צאצאיו מאשתו הראשונה. קרל פרידריך אף החשיב את הנישואים כנישואים שוויוניים, ולא כנישואים מורגנטיים. בשנת 1806 עם פירוק האימפריה הרומית הקדושה, אישר קרל פרידריך שוב את זכותם של ילדיו מלואיזה קרולינה לרשת את השלטון. בשל כך, כשראה קרל, הדוכס הגדול של באדן שאין לו ילדים, ואף לדודו לודוויג אין ילדים, אישר אף הוא ב-4 באוקטובר 1817 את זכות הירושה של צאצאי לואיזה קרולינה, ואף דאג שאספת הנסיכים של באדן תאשר זאת ב-20 בנובמבר 1818, זמן קצר קודם מותו.
אולם בקונגרס וינה טענו אוסטריה ובוואריה לזכותם על חלקים מבאדן, ובנוסף מקסימיליאן הראשון יוזף, מלך בוואריה היה נשוי לקרולינה מבאדן, ובשל כך טען לזכות ירושה על באדן. בשל כך הוחלט בשנת 1818 לוותר על מחוז ורטהיים לממלכת בוואריה, ובנוסף התחתן בנה של לואיזה קרולינה לאופולד עם סופיה, נסיכת שוודיה, שהייתה נינה של קרל פרידריך מאשתו הראשונה, על מנת לחזק את טענתו לכתר. ב-10 ביולי 1819 אישרו אוסטריה, צרפת, בריטניה, פרוסיה ורוסיה, את זכותו של לאופולד לרשת את השלטון בדוכסות הגדולה של באדן.
בשנת 1830 מת לודוויג הראשון, הדוכס הגדול של באדן, ובמקומו עלה לשלטון אחיו החורג לאופולד, הדוכס הגדול של באדן.
ג'ון ווקר
{{פירושונים|
ראו גם
}}
וינצה
וינצה הוא שם משפחה הונגרי. {{פירושונים|
ראו גם
}}
פארק ברסי
פארק ברסי (בצרפתית: Parc de Bercy) הוא פארק בשכונת ברסי ברובע השנים-עשר שבמזרח פריז, על גדת נהר הסן. שטח הפארק הוא 140 דונם והוא כולל שלוש גינות הנמצאות בין מגרשי הספורט (Paris-Bercy (POPB, אזורי הקניות והאזור המשחזר את כפר ברסי (Bercy-village), על-שמו נקרא הפארק.
חלק משטח הפארק נקרא על שם ראש ממשלת ישראל יצחק רבין.
כדור שלג
כדור שלג הוא גוש שלג שמעוצב בצורת כדור.
עיצוב כדורי השלג נעשה, בדרך כלל, ביד. לחץ חזק על השלג, בעת שמעצבים את הכדור, יגרום לכך שכדור השלג יהיה בעל מרקם דחוס ומשקל רב יותר לכל סנטימטר קוב. לעומת זאת, לחץ עדין ייצור כדור שלג בעל צפיפות נמוכה ומרקם עדין. כדורי השלג משמשים לרוב במשחקי מלחמת כדורי שלג, לכן יש משמעות לדחיסותם, דחיסות המשנה את עוצמת הפגיעה.
אפשר ליצור כדור שלג גדול על ידי גלגול כדור שלג קטן על משטח שלג. במהלך גלגולו מספח כדור השלג רובדי שלג נוספים וגדל בהתמדה. על התופעה הזאת מבוסס אפקט כדור השלג.
פון דז אר
פון דז אר (בצרפתית: Pont des Arts, "גשר האמנויות") הוא גשר להולכי רגל בפריז, בירת צרפת. הגשר חוצה את נהר הסן ונמצא בין מוזיאון הלובר לבין בית המשפט (L'Institut de France). הגשר התפרסם גם בעקבות העובדה שסבכות המתכת שבמעקי הגשר היו מכוסות במנעולי אהבה שנתלו שם על ידי זוגות אוהבים הזורקים את המפתחות לנהר כסמל לנצחיות אהבתם.
היסטוריה
בין השנים 1801 ל-1804 נבנה הגשר מתשע קשתות מתכת. היה זה הגשר המתכתי הראשון בפריז. את ההמצאה חבים לנפוליאון בונפרטה, שעיצב אותו לפי עיצוב ייצור אנגלי. המהנדסים לואי אלכסנדר ססאר (Louis-Alexandre de Cessart) וז'אק דיון קונסואבאן (Jacques Dillon conçoivent), רצו תחילה שהגשר יידמה לגן נהדר עם עצים, פרחים וספסלים.
בשנת 2014 קרס חלק ממעקה הגדר בשל המשקל הרב של המנעולים שנתלו עליו. ביוני 2015 הוסרו המנעולים מהגשר, מחשש כי כובד המתכת מערער את יציבותו.
ההיסטוריון קנת' קלרק (Kenneth Clark) מוכר ככותב על גשר האמנויות בספרו "תרבות" (Civilisation):
מנעולי האהבה
מעקי רשת גשר האמנויות היו מעקי פלדה מכוסים רשת מתכת עליהם נתלו מנעולים רבים על ידי זוגות, ולכן מכונים מנעולי אהבה. מנעולים אלו כוללים בדרך כלל ערכים. כגון שמותיהם או ראשי התיבות של בני הזוג, ולעיתים המועד בו נתלה המנעול ומסר קצר.
מנהג זה התחיל לראשונה בגשר האומנויות בשנת 2008. מנעולי הגשר הפכו לאטרקציה תיירותית בפני עצמה. בסוף מאי 2014, סטודנט פריזאי פרסם כ-40,000 תמונות של גשר אמנויות באתר אינטרנט, כדי לאפשר להמון להתרשם ולראות מקרוב את המנעולים.
קיימת מחלוקת בעניין תרומתם של המנעולים התלויים. יש הטוענים כי המנעולים מהווים תוספת שאינה אסתטית, וכן שקיים סיכון לקריסת הגשר, מכובד המנעולים. טענה נוספת היא זיהום אפשרי של נהר הסיין, בעקבות חלודת מפתחות המנעולים, שנזרקים לנהר.
עיריית פריז לא נקטה עמדה בעניין עד קיץ 2013, אז ראש העיר, ברטראן דלנואה, תמך בטענה כי כמות המנעולים המצטברת מכבידה על מעקי הגשר, ומחלישה אותם, והוחלט להסיר את מנעולי האהבה מן הגשר. מספטמבר 2014, עירית פריז החליטה להפסיק לגמרי את מנהג תליית מנעולי האהבה על גשר האמנויות. היא הסירה את המעקה הישן, והניחה במקומו גשר בעל מוטות ומכוסה בזכוכית כדי למנוע הישנות תליית מנעולים. למרות כל ההגבלות עדיין ניתן לראות מנעולים תלויים בחיבורי הגשר.
דולר ליברי
הדולר (LRD) הוא ההילך החוקי של ליבריה מאז שנת 1943. בין השנים 1847 ל-1907 היה הדולר מטבע רשמי. סימונו של הדולר הליברי הוא סימן הדולר $, אך ניתן לסמן אותו כך L$ כדי להבדיל בין הדולר הליברי לשאר הדולרים. הדולר הליברי מורכב מ-100 יחידות קטנות יותר הנקראות סנט.
הדולר הראשון
הדולר הליברי הראשון הונפק בשנת 1847, הוא היה שווה ערך לדולר האמריקאי והופץ לצידו עד 1907, כאשר ליבריה אימצה את הפאונד המערב אפריקאי אשר הוצמד ללירה שטרלינג.
מטבעות
בשנת 1847, הונפקו מטבעות נחושת של 1 ו-2 סנט אשר היו המטבעות היחידים של ליבריה עד לשנת 1896, כאשר הונפקה סדרת מטבעות של 1, 2, 10, 10, 25, ו-50 סנט. המהדורה האחרונה הונפקה בשנת 1906.
הדולר השני
הברחה של מזוודות עמוסות בדולרים בהתמוטטות הכלכלית ב-12 באפריל 1980 יצרה חוסר במטבעות, אשר רק הוחמר כאשר הממשלה החלה לייצר מטבעות של חמישה דולרים. לרוע המזל המטבע בעל ה-7 צדדים היה באותו משקל ובאותו גודל כמו המטבע של ה-1 דולר. הדמיון בין שני המטבעות נוצל לעיתים קרובות על ידי סוחרים בעת שהיו מחזירים עודף שכאשר היו צריכים להחזיר מטבעות של 5 דולר היו מחזירים מטבע של דולר אחד.
בשלהי שנות השמונים הוחלפו המטבעות בשטרות עם עיצוב חדש שעוצבו לפי השטר האמריקאי (שטרות ג'וזף ג'נקינס רוברטס). העיצוב שונה במהלך מלחמת האזרחים (1990–2004) כדי להחרים שטרות שנגנבו מהבנק המרכזי של ליבריה. דבר זה יצר למעשה שני אזורי מטבע - השטרות ה"חופשיים" שהיו הילך חוקי באזורים שהמדינה החזיקה בהם (בין השטחים שהמדינה החזיקה הייתה עיר הבירה מונרוביה), ואילו השטרות הישנים היו הילך חוקי באזורים שהמדינה לא שלטה בהם. כל שטר היה לא חוקי בטריטוריה השנייה.
בבחירות לממשלה של צ'ארלס טיילור בשנת 1997 הוכנסה לשימוש סדרה חדשה של שטרות.
מטבעות
בשנת 1937, הונפקו מטבעות בערכים של ½, 1 ו-2 סנט. למטבעות אלו נוספו בשנת 1960 מטבעות בערכים של 1, 5, 10, 25, 50 סנט, ו-1 דולר. מטבעות 5 דולר הונפקו בשנת 1982 ו-1985.
לווייתנים קדומים
לווייתנים קדומים (שם מדעי: Archaeoceti) היא תת-סדרה וקבוצה פרפילטית נכחדת בסדרת הלווייתנאים. צאצאיהם של הלווייתנים הקדומים הם הלווייתנאים והדולפינים של ימינו. ראשם היה קטן וחוטמם מחודד. הם היו בעלי שיניים.
בעבר רווחה ההשערה כי מוצאם של הלווייתנים הקדומים הוא במזוניכידים, בהתבסס על מאפייני השיניים שלהם. אולם, החל מאמצע שנות ה-90 מחקרים חדשים בגנטיקה מולקולרית ובמורפולוגיה (לא-דנטלית) מראים כי הלווייתנים הקדומים התפתחו כנראה ממכפילי הפרסה. ראיות גנטיות מצביעות על כך שהיצורים החיים הקרובים ביותר ללווייתנים הם ההיפופוטמיים, שכוללים כיום את ההיפופוטם ואת ההיפו הגמדי. אבותיהם של הלווייתנים הקדומים כנראה התפצלו מיתר מכפילי הפרסה סמוך להכחדת הקרטיקון-שלישון (לפני כ-65 מיליוני שנים).
לראשוני הלווייתנים הקדומים היו רגליים אחוריות, ולכן משערים כי הם היו יצורים יבשתיים לחלוטין. ככל שהתקדם עידן האאוקן, הלווייתנים הקדומים הפכו פחות יבשתיים ויותר ימיים. לקראת סופו חיו הבסילוזאוריים, קבוצת לווייתנים קדומים, מאבותיהם של הלווייתנאים המודרניים ואולם, הלווייתנים הקדומים סבלו מהכחדה של סוגים רבים בסוף תקופת האאוקן ותחילת תקופת האוליגוקן. אחרון הלווייתנים הקדומים, שהיו כנראה בסילוזאור, נכחד בתקופת האוליגוקן. הכחדתם נגרמה ככל הנראה בשל שילוב של תחרות ושינויים אקלימיים.
לא כל הלווייתנים שנכחדו היו שייכים לקבוצה פרימיטיבית זו. חלקם היו שייכים לקבוצה לווייתני שיניים וחלק ללווייתני מזיפות.
מיון
על פי הסיווג הנוכחי, הלווייתנים הקדומים כוללים שש משפחות:
בולו
בּוֹלוֹ (נקרא גם בּוּלוּ) הוא לחם מתוק ועגול במטבח היהודי ספרדי, הנאפה בדרך כלל על ידי יהודי איטליה, יהודי לוב, וחלק מיהודי תוניס (בעיקר בג'רבה) בין היתר, לרגל חגים כמו ראש השנה, בכניסה וצאת כיפור, בצאת הפסח ואירועים מיוחדים אחרים.
בולו הוא לחם מתוק ועגול המכיל פרות יבשים כדוגמת צימוקים, שמתובל בדרך כלל בטעם אניס, אם כי הוא יכול להכיל גם אגוזים או חומרי טעם וריח אחרים. יש המובילים לו ביצה קשה כמנהג יהודי לוב.
ניתן לאכול את הלחם בכל עת, אך הוא נפוץ בעיקר בעונת החגים היהודיים. הלחם היה פופולרי מאוד בקרב הקהילה היהודית הספרדית של צפון אפריקה, ועם הגירתם לישראל, צרפת ואמריקה הצפונית, הוא הפך לחלק מהמטבח היהודי המקומי גם במדינות אלו, והיהודים הספרדים ממשיכים לאפות בולו עד היום הזה.
הוא נאכל גם על ידי יהודי פרס, המכנים אותו בּוּלוּ.
ראו גם
מטבח לוב
טומאת עיסוק בחטאות
פרים הנעשים בתוך ההיכל ושעיר המשתלח
כאשר שאר החטאות הנעשות בפנים שהם לא נעשות ביום כיפור נלמדים בהיקש מהמילים חטאת לפי דעת ר' יהודה, ואילו רבי לומד זאת מבנין אב מהפסוק "אשר הובא את דמם לכפר בקודש" שכל מה שדמו ניתן בתוך ההיכל מטמאה כמו חטאות יום כיפור
פרטי הדינים
כל אדם שמתעסק עם החטאות נטמא ונהיה ראשון לטומאה ואף מטמא כלים שהוא נוגע בהם באותו זמן שהוא מתעסק (מטמא בגדים). טומאה זאת נקראת גם טומאה בחיבורים. כאשר טומאה זו מגיעה מ"התעסקות" בלבד ואין משמעות לנגיעה בחטאות עצמן בטומאה זו, כדוגמת אדם שסוחב את הפר נטמא, אך אדם שנגע בפר באותו זמן שלא לצורך הסחיבה אינו נטמא כלל. רק כאשר העיסוק בחטאות נעשה כמו שצריך על פי ההלכה, רק אז הטומאה חלה, אך אם לא התקיים אחד הפרטים המעכבים את המצווה, החטאות אינן מטמאות כלל, לדוגמה, אם הייתה מחשבת פיגול באחד הנשרפים בפנים, או אם הפרה האדומה נשחטה שלא על ידי כהן.
כאשר ההתעסקות בכל אחד מהם והזמן משתנה בין חטאת לחטאת:
הפרים הנשרפים שהם: פר ושעיר של יום הכיפורים, פר חטאת הבא על כל המצוות שמביא כהן גדול, פר העלם דבר שמביא הציבור, ושעיר שמביא ציבור על עבודה זרה. העיסוק הוא: נשיאה, או עיסוק בהבערת האש אחרי שנדלקה עד שיהפך הכל לאפר.
שעיר לעזאזל כל זמן שהוא מתעסק בלשלח אותו לעזאזל, כאשר הטומאה חלה משעה שיוצא מחומת ירושלים ועד שמשליך אותו מהצוק.
בשריפת הפרה האדומה כל אדם שעוסק בתהליך בשחיטתה, בהזאת הדם (לכיון ההיכל), בהשלכת הארז האיזוב ושני התולעת לאש בזמן שרפת הפרה, ובאיסוף האפר ועד שגומרים לאסוף את כל האפר, ואף מי ששומר בשעת העשייה ולא עושה כלום נטמא.
קרלוס בילארדו
קריירה
בילארדו שיחק כקשר אחורי וגדל בסן לורנסו בה שיחק בין השנים 1958 עד 1960. באותן שנים השתייך גם לנבחרות הצעירות של ארגנטינה והיה שותף לזכייה במשחקים הפאן-אמריקאיים ב-1959 ושותף גם במשחקי אולימפיאדת רומא (1960).
ב-1961 עבר בילארדו לשחק בקבוצת דפורטיבו אספניול מהליגה השנייה, ושיחק בשורותיה עד שנת 1965 בטרם עבר לשחק באסטודיאנטס לה פלאטה. במדי אסטודיאנטס הפך לשחקן מרכזי והיה שותף לזכייה באליפות אחת, 3 גביעי ליברטדורס ובגביע ביניבשתי אחד.
בילארדו התמנה למאמנה של אסטודיאנטס ב-1971ף ואימן אותה במשך 4 שנים. ב-1975 מונה כמאמנה של דפורטיבו קאלי הקולומביאנית ואימן אותה שנתיים. ב-1978 מונה כמאמנה של סן לורנסו אך פרש מתפקידו שנה לאחר מכן לטובת אימון נבחרת קולומביה. אחרי הכישלון להעפיל למונדיאל 1982, פוטר בילארדו מתפקידו וחזר לאמן את אסטודיאנטס. הוא הוביל את אסטודיאנטס לחצי גמר אליפות הנסיונל ב-1982 ולזכייה באליפות המטרופוליטנו באותה שנה.