cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
משלחת סטארס לקטנגה
משלחות קודמות
בתחילה רודס שלח את אלפרד שארפה מנייאסלנד בשנת 1890, מגובה על ידי ג'וזף תומסון שהגיע מדרום, אך שארפה לא הצליח לשכנע את המלך מסירי, ותומסון לא הגיע לבירת של מסירי בבונקיה. הדיווחים של שארפה זלזלו בצבא של קונגו החופשית, והוא טען שהם לא יזכו בהצלחה בקטנגה. ועוד אמר שברגע שמסירי בן ה -60 יעלם, קטנגה תהיה שלהם. במקרה כזה כנראה היה השטח הופך לחלק מצפון רודזיה, כיום זמביה, איתה היא חולקת קשרים תרבותיים ואתניים חזקים.
ליאופולד הגיב בשנת 1891 בשליחת שתי משלחות, ונראה כי השקפתו של שארפה הייתה נכונה. משלחת פול לה מרינל רק הצליחה להשיג הסכם מעורפל עם מסירי. בהסכם הזה - הסכים מסירי שלקונגו החופשית תהיה נוכחות בקטנגה, אך לא יותר מכך. משלחת זו נקלעה לתאונה כאשר אבק השרפה שהיא הביאה למסירי התפוצץ, הרג כמה אנשים ופגע בכמה מהמתנות האחרות שהובאו כדי לאפשר את העסקה.
אחרי משלחת זו, הגיעה משלחת נוספת שניסתה לשכנע את מסירי על בסיס ההסכם הקודם, לקבל חסות קונגו החופשית ואת ריבונותו של לאופולד. גם ניסיון זה נכשל.
כוח אדם
בבלגיה לא היו אנשים בעלי ניסיון באזור הטרופי, אך ליאופולד היה מיומן בגיוס מדינות אירופאיות אחרות לתוכניות שלו. מרכז אפריקה היה חבל פראי שמשך שכירי חרב. בהמלצתו של החוקר הבריטי-אמריקני הנרי מורטון סטנלי, בן ה 27, שכבר פעל עבור ליאופולד בקונגו מונה סרן ויליאם סטארס להוביל את המשלחת, על בסיס ניסיונו באזור. היה לו מוניטין של אדם שיציית לפקודות ויבצע את העבודה. המסע הקודם היה בסימן אלימות ואכזריות כלפי כל האפריקאים שעמדו בדרכו. סטארס היה קנדי שנולד בתקופה שבה קנדה הייתה חלק מהאימפריה הבריטית, וחונך בבריטניה והצטרף לגדוד בריטי. הוא נחשב לבריטי.
סגנו של סטארס היה הבלגי היחיד במשלחת, סרן עומר בודסון, שכבר שירת בקונגו החופשית. השלישי בפיקוד היה המרקיז כריסטיאן דה בונצ'אמפס, הרפתקן וצייד צרפתי. היו עוד שני אנשים לבנים: ג'וזף מולוני, רופא המשלחת והרפתקן. היה לו ניסיון אפריקני קודם כקצין רפואה במלחמת הבורים, ובמסע במרוקו. ועוד היה רובינסון, הנגר ואיש תחזוקה.
המשלחת שכרה 400 אפריקאים ביניהם היו מארבעה או חמישה מנהיגים מזנזיבר. כמאה חיילים אפריקאים, מספר טבחים ומשרתים אישיים לאירופאיים, והשאר, הרוב, היו סבלים. רובם היו מזנזיבר, חלקם ממומבסה, 40 נשכרו אחר כך בטבורה, עיר הולדתו של מסירי.
פקודות ויעדים
ההוראות של סטארס היו להשתלט את קטנגה בהסכמתו של מסירי או בלעדיה. אם הם ימצאו כי משלחת רודס הקדימה אותם והייתה לה אמנה עם מסירי, עליהם לחכות לפקודות נוספות. אם הם השיגו חוזה ותגיע המשלחת של רודס, עליהם לבקש ממנה לסגת ולהשתמש בכוח כדי לגרום להם לסגת במידת הצורך. מולוני וסטארס היו מוכנים למדי לאירוע זה. הם היו מודעים לכך שבשנת 1890 השתלט ססיל רודס על מניקאלנד למרות טענות פורטוגזיות על ידי שליחת יחידה חמושה בפיקודו של פרדריק סלוס שכבשה את השטח ואלץ את הפורטוגזים לסגת.
מסלול המסע
הם התקדמו בממוצע 13.3 ק"מ ליום. לקח להם לצעוד 120 יום שהתפרשו על פני חמישה חודשים (עם ימי מנוחה ועיכובים). המסע כלל תנאים קיצוניים של יער עבות, ביצות ואזורי שממה. הוא כלל גם נופים יפים, חורש ושדות עשב עשירים בחיות צייד
לקצינים היו חמורים לרכב עליהם, אך אלה מתו לאחר שחצו את אגם טנגניקה. המשלחת לא הותקפה על ידי שבטים עוינים או פשיטות, כמו גם הייתה כמות קטנה של שיירות סוחרי עבדים שהגיעו לאגם טנגניקה באותה שנה.
כשהם התקרבו לבונקיה, הם מצאו כי הארץ סובלת מרעב וסכסוכים, והם נתקלו במספר כפרים שרופים ונטושים. מולוני ייחס זאת לרודנותו של מסירי, דיווחים אחרים העלו כי חלק מראשי שבט הווסאנגה שמסירי שעבד בכוח, מנצלים את הגעת המעצמות האירופיות למרוד נגד שלטונו בן 30 השנים. בעיני רבים מסירי שהיה כבר בגיל 60 הגיע לסוף דרכו.
מסירי
בירת מסירי בבונקיה כללה מכלאה גדולה מאוד מוקפת בכפרים רבים הפרוסים על שטח של כמה קילומטרים לרוחב. המשלחת פנתה להקמת מחנה במרחק של כמה מאות מטרים מהמכלאה. ראשים וגולגולות של אויביו וקורבנותיו של מסירי נתלו על כיסאות ועל מוטות גבוהים. מפקדי הכוח האירופאים התייחסו לכך כדוגמאות ברורה לברבריות של מסירי, ומאוחר יותר מצאו לנכון להתייחס לראשו של מסירי עצמו באותה דרך, כדי להרשים את עבדיו ולוחמיו לשעבר.
לאחר ההמתנה המסורתית של שלושה ימים לפני שניתן לראות שליט גדול באפריקה, מסירי קיבל אותם באדיבות ב־17 בדצמבר 1891. המתנות הוצגו והמשא ומתן התחיל. מסירי ביקש אבק שרפה, סטארס רצה להניף את דגל קונגו החופשית מעל בונקיה. נראה כי סטארס חשב שההסכם של קודמו לה-מרינל מחייב את מסירי, אך הוא היה מעורפל, ומסירי דחה כל פרשנות כזו. בנוכחותו של מסירי, כתב ג'וזף מולוני: "בראש הממלכה שלו, מסירי, כנראה נראה האידיאל של מלך לוחם; הוא בשום פנים ואופן לא נמצא בירידה ..... התנהגותו הייתה מלכותית ביסודיות".
ב־19 בדצמבר, סטארס הבין כי כוונתו של מסירי היא להרוויח זמן ככל האפשר ולשחק בין קונגו החופשית ורודס. הדאגה הגוברת שלו, שנציגו של רודס, תומסון עשוי להופיע בכל עת, או ש -5000 הלוחמים של מסירי ישובו מהדרום, גרמו לכך שהקצין הבלגי בונצ'אמפס הציע ללכוד את מסירי כשיצא בלילה ללא שמירה, ולהחזיק אותו כבן ערובה. סטארס דחה את הרעיון בין היתר מכיוון ששלושה המיסיונרים הבריטים במקום לא היו תחת חסותה של המשלחת, וסטארס חשש כי הם יהפכו לבני ערובה שייהרגו כנקמה. במקום זאת הוא החליט על אולטימטום: הוא אמר למסירי לחתום על אמנה ולערוך עימו טקס של אחוות דם למחרת, כשהוא יניף את דגל קונגו החופשית ללא הסכמתו שאותה הוא מכבד.
תגובתו של מסירי הייתה לברוח בלילה לכפר מבוצר מחוץ לבונקיה. למחרת, 20 בדצמבר, כשראו שמסירי נעלם, שלח סטארס את מפקדיו בודסון ובונצ'אמפס עם 100 חיילים להחזיר אליו את מסירי למעצר.
הריגתו של מסירי
בודסון ובונצ'אמפס מצאו כפר מבוצר גדול עם כמאה צריפים ומבוך של סמטאות צרות. מסירי התחבא שם בפנים. למרות מחאותיו של בונצ'אמפס ביחס לסכנה, בודסון החליט להיכנס פנימה עם עשרה חיילים בלבד כדי למצוא את מסירי, ואילו בונצ'אמפס והנותרים המתינו בחוץ, אם יהיו זקוקים לסיוע.
בודסון מצא את מסירי יושב מול צריף גדול עם 300 גברים סביבו, רבים מהם חמושים ברובים העתיקים. בודסון אמר למסירי שהוא בא לקחת אותו לסטארס, ומסירי לא השיב אלא התרגז. הוא קם והניח את ידו על חרבו (מתנה שקיבל מסטארס). בודסון שלף את אקדחו וירה במסירי שלוש פעמים, בנו מסוקה - ירה ופגע בבודסון בבטן ובעמוד השדרה. מוסקה עצמו נהרג מאש החיילים.
אירועים מאוחרים
המשלחת חיזקה במהירות את קו ההגנה שלה אך לא הותקפה. אחיו של מסירי שלח הודעות למחרת בבקשה לקבור את הגופה, סטארס הסכים לשחרר אותה. לאחר הקבורה נפתח המשא ומתן מחדש וכלל את אשתו של מסירי מריה דה פונסה ואת אחיה קוימברה, שהיה שותף עם מסירי בחברה מסחרית פורטוגלית.
נראה כי אנשיו של מסירי התעניינו יותר בהמשכיות הקיום שלהם יותר מאשר בנקמה. סטארס גיבה את מוקנדה-בנטו, אחד מבניו, כדי שיחליף את מסירי, אך ישלוט בשטח מצומצם. מוקנדה-בנטו חתם על הסכם, וגם שאר זקני השבט עשות זאת. אחיו של מסירי לא היה מרוצה מתפקידי המשנה שניתנו לו וסירב לחתום, עד שאיימו שגורלו יהיה כמו של מסירי. בתחילת ינואר 1892 היו בידי המשלחת כל המסמכים כדי לשכנע את יריביהם הבריטים כי כעת קטנגה שייכת לבלגיה.
במהלך אותו חודש ינואר, המזון אזל. האוכלוסייה לקחה את המעט שהיה לה וברחה. העונה הגשומה הביאה מלריה ודיזנטריה, כל ארבעת הקצינים ששרדו חלו, ושיטפונות ניתקו את בונקיה מהמישורים העשירים בצייד. מולוני התאושש תחילה והשתלט על ניהול המשלחת, והחל לבנות מבצר קבוע יותר וניסה למצוא אוכל. 76 מאנשי המשלחת והסבלים שלה מתו באותו חודש מדיזנטריה ורעב. בסוף חודש ינואר יבול התירס בעונה החדשה היה מוכן לקציר והדבר הציל את המשלחת. באותו הזמן הגיעה כוח נוסף של כ -350 אנשים מקונגו החופשית בצפון.
המסע חזרה
מכיוון שקציניו של סטארס, המרקיז בונצ'מפס ורובינסון עדיין לא התאוששו, הוסכם כי סרן בייה, שהגיע מהצפון, ישתלט על התבססות שליטת קונגו החופשית בקטנגה, ומשלחת סטארס תחזור במסלול שתוכנן במקור דרך אגם ניאסה והזמבזי.
בעודם נושאים את הקצינים החולים בערסלים הם חוו הטרדות ופשיטות של הילידים וההתקדמות הייתה קשה במיוחד בגלל הגשמים העזים בסוף העונה הרטובה. בונצ'אמפס התאושש עד שהם הגיעו לאגם טנגניקה והופקד על הכוח על ידי סטארס שלא התאושש לחלוטין.
מהקצה הצפוני של אגם ניאסה ואילך המסלול היה באמצעות ספינת קיטור, למעט צעדה של כ -150 ק"מ סביב המפלים בנהר שייר (הנהר הגדול במדינת מלאווי). המסלול העביר אותם על פני זומבה ובלנטייר, מקום מושבו של המפקח הבריטי למרכז אפריקה, לא אחר מאשר אלפרד שארפה, נציגו של רודס, שאותו הם "ניצחו במירוץ". הם נפגשו אך השיחה ביניהם לא תועדה.
בספינה השנייה במורד הזמבזי, סטארס, שנראה כאילו התאוששו, חלה לפתע ונפטר ב -3 ביוני 1892 מסוג של מלריה קשה, לפני שהגיעו לצ'ינדה, נמל נהרי, שם הוא נקבר בבית הקברות האירופי.
המשלחת הגיעה לזנזיבר שנה לאחר עזיבתה. מתוך 400 אפריקנים שהיו במשלחת כשעזבו את טבורה, רק 189 הגיעו חזרה לזנזיבר, רוב 211 האחרים מתו, מעטים מהם נכנעו. בונצ'אמפס, מולוני ורובינסון הגיעו לאירופה כשבועיים לאחר שיצאו מזנזיבר, וקצת יותר מ -14 חודשים לאחר שעזבו את פריז ולונדון במשלחת. כשחזר ללונדון, נודע למולוני שתומסון לא ניסה כלל להגיע שוב לקטנגה. הממשלה הבריטית הורתה לו בשקט שלא ללכת.
לאופולד וקונגו הבלגית
ההישג העיקרי של חברת קטנגה היה עזרה בחיסול סחר העבדים, אך הדבר בוצע מעט לאט מדי בשטח עד לאחר 1900. למרות זאת, קטנגה נותרה מאופיינת בחוסר יציבות וסכסוכים, מכיוון שגורמים מקומיים שונים נאבקו למלא את הוואקום שהותיר מותו של מסירי.
קטנגה ומדינת קונגו החופשית הועברו שתיהן לחסות ממשלת בלגיה בשנת 1908 בתגובה לזעקה הבינלאומית על אכזריותה של מדינת קונגו החופשית של ליאופולד, והן אוחדו בשנת 1910 כקונגו הבלגית, אך מורשת ההפרדה הראשונית, על בסיס אתני ומשאבים טבעיים יצרה את הנטייה של קטנגה להיפרד מקונגו כיישות מדינית נפרדת.
ממשלת קונגו הבלגית, שמדיניותה כ"שלטון ישיר" לא עשתה דבר כדי להכין את המדינה לעצמאות בשנת 1960 ותוך כמה שנים הפכו קונגו וקטנגה למילות מפתח לסכסוכים ותוהו ובוהו, עד כי משטר מובוטו, במאמץ עקר לשפר את תדמיתו, שינה את השמות לזאיר ולשאבא רספקטיבית.
ססיל רודס
ססיל רודס התגבר על האכזבות מאובדן המאבק על קטנגה בכך שהוא עשה את מה שהוא ידע לעשות טוב - הוא השקיע בחיפושים ובכרייה של מינרלים בקטנגה. כאשר הבריטים בשטחי רודזיה הבינו בשנות העשרים את היקף העושר המינרלי של קטנגה, שהיה יותר גדול מרצועת הנחושת של רודזיה עצמה הם העצימו את הדימוי של קפטן סטארס כשכיר חרב בלגי, והיו שראו בו בוגד באימפריה הבריטית.
גבול קונגו זמביה
משלחת סטארס אישרה כי הגבול בין מושבות בלגיה ובריטניה ישתרע לאורך קו פרשת המים של הזמבזי והקונגו על הנהר לופולה, אגם מווארו ובהמשך קו שרירותי שנמשך בין מווארו לאגם טנגניקה. החלוקה הפרידה אנשים קבוצות ועמים בעלי תרבות דומה כמו קזמבה-לונדה ויצר את הפרוזדור של קונגו, בדרום מזרחה, בתוך שטח זמביה, המשמש דוגמה לשרירותיות של גבולות קולוניאליים.
חנות קטנה ומטריפה (סרט, 1986)
חנות קטנה ומטריפה (באנגלית: Little Shop of Horrors) הוא סרט מוזיקלי אמריקאי משנת 1986, בבימויו של פרנק אוז ובכיכובם של ריק מורניס וסטיב מרטין.
צילום חזה
צילום חזה הוא צילום רנטגן של בית החזה. זוהי אחת מבדיקות ההדמיה הנפוצות ביותר. צילום חזה יכול לסייע באבחון מגוון מצבי חולי בבית החזה, לרבות דלקת ריאות, שברים בצלעות, גידולים סרטניים בבית החזה, גודש ריאתי, מצבים לבביים שונים וחזה אוויר.
חנות קטנה ומטריפה (סרט, 1986)
הסרט מבוסס על מחזמר מצליח שעלה בברודוויי בשנת 1982, אשר בעצמו מבוסס על סרט קולנוע ישן ודל תקציב משנת 1960 שבוים על ידי רוג'ר קורמן, באותו השם (אולם באנגלית הסרט המקורי נקרא The Little Shop of Horrors). בסרט המקורי השתתף ג'ק ניקולסון באחד מתפקידיו הקולנועיים הראשונים.
עלילת הסרט
הסיפור מתרחש בשכונת עוני אמריקאית טיפוסית של שנות ה-50 של המאה ה-20. סימור קרלבורן (ריק מוראניס) הוא יתום צעיר ומגושם שחי ועובד בחנות פרחים בבעלותו של מר מושניק (וינסנט גרדניה) הרגזן. החנות נמצאת במצב כלכלי קשה ועומדת להיסגר כאשר סימור עומד להיות הראשון שיפוטר. אודרי (אלן גריני), עובדת נוספת בחנות הפרחים, דוחקת בו להביא לתצוגת החנות צמח חדש ומסתורי (שבהמשך מתברר שהגיע מהחלל החיצון על גבי קרני השמש) שהוא קנה ממוכר חנות צמחים מוזרה. סימור, שבסתר מאוהב באודרי, קורא לצמח המסתורי בשם "אודרי 2". מר מושניק מקצה לסימור שבוע ניסיון לראות אם הצמח החדש ישפר את העסק הקורס שלו.
צילום חזה
טכניקת צילום
המנח הסטנדרטי לצילום חזה באנשים בוגרים הוא מנח אחורי-קדמי (Posterior-Anterior - PA), שבו הנבדק עומד עם הפנים אל קסטת הרישום, בידיים פשוטות לצורך הרחבת השכמות, וקרני הרנטגן מוקרנות מאחור ונקלטות מן הצד הקדמי של הנבדק. במקרים שבהם הנבדק אינו יכול לעמוד, ניתן לצלם בשכיבה במנח קדמי-אחורי (Anterior-Posterior), אולם הדבר מקשה את הפענוח של הצילום וגורם ללב ולשער הריאה בצילום להיראות מוגדלים. בילדים קטנים ובתינוקות אפשר לצלם צילום עמידה גם במנח קדמי-אחורי, כיוון שעובי גופם לא מספיק גדול כדי לגרום להגדלה משמעותית של צל הלב.
חנות קטנה ומטריפה (סרט, 1986)
עלילת הסרט
לרוע מזלו של סימור, אודרי 2 מסרב לגדול. יום אחד בזמן שסימור מבטא את התסכול שלו מול הצמח הנובל, הוא נדקר בטעות באצבעו מקוץ ומתחיל לדמם. לאחר שאודרי 2 מגיב, סימור מגלה שיש לצמח תיאבון לדם אנושי. בריאות הצמח וגידולו משתפרים באופן דרמטי בדיאטת הדם החדשה שלו, כאשר סימור מאכיל את הצמח בסתר בכל יום.
בעקבות ההצלחה שהצמח 'אודרי 2' מביא לחנות, סימור מתחיל לקבל הערכה ממר מושניק ומאודרי. לרוע מזלו, למרות רגשותיו כלפי אודרי, הוא עדיין מרגיש מרוחק ממנה כי היא יוצאת עם אורין סקריואלו (סטיב מרטין), רופא שיניים סדיסט אשר אחראי לחבורות ולתחבושות עימן אודרי מגיעה לעבודה לעיתים קרובות.
צילום חזה
טכניקת צילום
על מנת להרחיב את בית החזה כמה שיותר, ישנה העדפה לבצע את הצילום בשאיפה מלאה, שכן במצבים אחרים בית החזה נראה בצילום צפוף יותר, והדבר עלול לרמז באופן שגוי על תסנין ריאתי. זה גם מאפשר לצלעות להתרווח יותר, כך שאם יש פתולוגיה כלשהי שהן מוטלות עליה, היא תיחשף. במקרה של חשד לחזה אוויר נהוג לבצע צילום בשאיפה ובנשיפה, כדי לראות אם נשאר אוויר מיותר לאחר הנשיפה. כמו כן, כאשר הנבדק נמצא בזווית אל המערכת הרושמת, הדבר גורם לעיוות גאומטרי של בית החזה, ולאבחנות שגויות אפשריות. משום כך, בפענוח של צילום חזה נבחנת הסימטריה של הצילום, כאשר במצב סימטרי המרחק בין הזיז הקוצי של חוליות עמוד השדרה לעצם הבריח שווה בשני הצדדים.
חנות קטנה ומטריפה (סרט, 1986)
עלילת הסרט
סימור קובע פגישה אצל דוקטור סקריואלו ומחמש עצמו באקדח. בהמשך מוצא עצמו סימור בכיסאו של רופא השיניים הסדיסט. בעקבות אכזבתו של הדוקטור מהפציינט המזוכיסט שקדם בתור לסימור, ארתור דנטון (ביל מארי), אורין מחבר לעצמו מסכת גז אשר משחררת גז צחוק שתאפשר לו 'ליהנות' יותר מהעינוי. אף על פי כן, המסכה עובדת כנגדו כאשר היא מתקלקלת והורגת אותו ממנת יתר של גז צחוק.
צילום חזה
טכניקת צילום
שני פרמטרים נוספים נבחנים בצילום חזה: חדירה וחשיפה. החדירה נקבעת לפי הגדרות המתח בשפופרת הרנטגן, והיא משפיעה על מעבר הקרניים בגוף. בחדירות גבוהה ניתן לראות היטב את החוליות, על חשבון איברים קדמיים יותר. חשיפה נקבעת לפי כמות קרני הרנטגן שמגיעות אל הגלאי, או לחלופין לפי הגדרות הזמן והזרם בשפופרת קרני הרנטגן. בחשיפה גבוהה הריאות, שבהן יש אוויר, נראות שחורות יותר מן הרגיל, ואילו החשיפה נמוכה, הצילום נראה הרבה יותר בהיר.
חנות קטנה ומטריפה (סרט, 1986)
עלילת הסרט
סימור ממשיך בתוכנית ומבתר את גופתו של אורין בגרזן על מנת להאכיל את אודרי 2 אך לרוע מזלו, מר מושניק רואה את סימור בזמן שהוא מבתר את גופתו של אורין, ומניח מיד שסימור הוא הרוצח שלו. מושניק מחליט לא להתעמת עמו מידית, ובכך נותן לסימור ולאודרי מספיק זמן לחשוף את רגשותיהם זה לזה. בליל המחרת, מושניק מתעמת עם סימור ומאשים אותו ברצח. אף על פי כן, במקום לפנות הישר למשטרה, מושניק מציע לו את שתיקתו ומימון עזיבתו תמורת הבעלות הבלעדית על הצמח, אך למרות הסכמתו של סימור, ההצעה נופלת כאשר מושניק נטרף על ידי אודרי 2 בגלל הסקרנות שלו (וגם מפני שסימור בוחר שלא להזהירו שכן יכל בקלות למנוע מעשה זה).
ההצעות ממשיכות להגיע, כולל הצעה לייצר כמות גדולה של צמחי אודרי 2 ולמכור אותם לכל ארצות הברית. ההון של סימור ממשיך לגדול אפילו אחרי ההעלמויות של דוקטור סקריואלו ומר מושניק, אבל סימור מחליט לבסוף שהאמצעי לא מצדיק את המטרה ושעליו לחסל את אודרי 2 לפני שאנשים נוספים ימותו. סימור אשר בטוח בעצמו כעת כי אודרי לא תעזוב אותו אפילו אם הוא יהיה מרושש בלי הצמח, מקור הצלחתו, מתעמת עם אודרי 2, אשר זועם על כוונותיו. אחרי שסימור שורד התנפלות של הצמח עליו, פעולה אשר הורסת את החנות, מצליח סימור לחסל את הצמח על ידי חישמולו בעזרת כבל חשמל חשוף.
אודרי המומה מעוצמת הפיצוץ אך שמחה לראות שסימור יוצא בריא ושלם מתוך ההריסות. סימור ואודרי מתחתנים ועוברים לגור בבית חלומותיהם, אשר נשתלו בו צמחים מהחנות. בשוט האחרון של הסרט, ניתן לראות שיש גרסה קטנה של אודרי 2 בגינה של סימור ואודרי.
הסוף המקורי
בתחילה צולם לסרט סוף זהה לזה של המחזמר עליו הוא מבוסס. בעקבות ביקורת שלילית מהצופים בהקרנות המבחן הוחלט לשכתב את סוף הסרט לסוף טוב, אף על פי שהסוף המקורי היה מועדף על הבמאי ועל רוב צוות השחקנים.
בסוף המקורי אודרי לא שורדת את ההתנפלות של אודרי 2 עליה ומתה בזרועותיו של סימור, וברגעיה האחרונים מבקשת ממנו שייתן לצמח לאכול אותה אחרי שתמות. לאחר שסימור מאכיל את הצמח באודרי המתה הוא עולה לגג החנות במטרה להתאבד, שם הוא פוגש באיש מכירות שמצהיר בפניו על כוונתו לחתוך דוגמיות מהצמח ולהפיץ את אודרי 2 ברחבי אמריקה. סימור מחליט לחזור לחנות ולהתעמת עם הצמח שמנצח בעימות ואוכל את סימור.
הסרט מסתיים בשיר של שלוש בנות המקהלה המלוות את הסרט, בו הן מספרות על השתלטותם של הצמחים על אמריקה ומציגות תמונות אימה של ערים שמושמדות על ידיהם, המזכירות את סרטי גודזילה וקינג קונג.
במהלך השנים דלפו הסצינות של הסוף המקורי לאינטרנט, אך אלה היו עותקים לא רשמיים בשחור לבן ובאיכות נמוכה, וללא עריכת סאונד ואפקטים קוליים. באוקטובר 2012 יצאה לחנויות מהדורת בלו ריי מיוחדת של הסרט, שכללה את הסרט בגרסתו המוכרת שהוקרנה בשנות השמונים, כמו גם שחזור מיוחד של גרסת הבמאי, שכולל את הסיום המורבידי שנגנז, מה שאיפשר לראשונה לצפות בסרט כפי שיוצריו רצו שיהיה.
מצר הדסון
מצר הדסון (באנגלית Hudson Strait; בצרפתית Détroit d'Hudson) הוא מצר ים המקשר את האוקיינוס האטלנטי אל מפרץ הדסון שבקנדה. המצר משתרע בין האי באפין לבין החופים הצפוניים של קוויבק. הכניסה המזרחית אל המצר ניכרת על ידי כף צ'ידליי (Cape Chidley) והאי רזולושן (Resolution Island). המצר התגלה על ידי מגלה הארצות הבריטי הנרי הדסון ששט לתוכו על סיפונה של האונייה הבריטית דיסקברי במטרה לגלות את המעבר הצפון-מערבי.
שאנשי
שָׁאנשִׂי (בסינית מפושטת:山西, בפין-יין:Shānxī, מילולית: "ממערב להרים") הוא מחוז במרכז הרפובליקה העממית של סין. שטחו 156,000 קמ"ר, אוכלוסייתו מונה כ-34.9 מיליון נפש ובירתו העיר טאי-יואן.
בעבר היה המחוז עשיר ומשגשג והביטוי "סוחר משאנשי" היה שם נרדף להצלחה, אך כיום זהו מחוז עני יחסית. ביטוי לעברו המפואר של המחוז ניתן לראות בעיר פִּינְגְיָאו, שהייתה עיר משגשגת בתקופת שושלות מינג וצ'ינג ומשמרת היטב את האדריכלות והתרבות של בני ההאן מימים עברו, ואף מוגדר כאתר מורשת עולמית של אונסק"ו. כיום חלק חשוב בכלכלה של המחוז מסתמך על כריית פחם ותעשיות נלוות, והוא מפיק שליש מתפוקת הפחם של סין כולה.
הנהר הצהוב מסמן את גבולו המערבי של המחוז עם שאאנשי וגבולו הדרומי עם חנאן, ורוב המחוז מתנקז אליו. שוכן על רמה שבמרכזה עמקים המתווים את זרימתו של נהר פֿן, יובל של הנהר הצהוב. האקלים של המחוז הוא מונסוני יבשתי, והוא צחיח למדי עם משקעים שנתיים בגובה 350–700 מ"מ.
במחוז נמצא הר ווּטָאי (五台山/Wŭtái Shān), הנחשב למקום משכנו של הבודהיסאטווה מנג'וסרי, ומהווה אתר עלייה לרגל בודהיסטי. הר הֶנְגְשָׁאן הוא אתר דאואיסטי חשוב.
רשימת מחלקות סיבוכיות
זוהי רשימה של מחלקות סיבוכיות בתורת הסיבוכיות.
לרבות ממחלקות אלו יש שותף 'co' שמורכב מהשפות המשלימות של כל השפות במחלקה המקורית. למשל, אם שפה L היא ב NP אז המשלימה של L נמצאת ב- co-NP. (אין הכוונה שהמשלים של NP הוא co-NP—ישנן שפות שידוע כי נמצאות בשתי הקבוצות, ושפות אחרות שידוע שאינן נמצאות בשתיהן.)
הכינוי "הבעיות הקשות ביותר" של מחלקה, מתייחס לבעיות השייכות למחלקה כך שכל בעיה אחרת במחלקה זו ניתנת לרדוקציה אליה. יתר על כן, הרדוקציה היא גם כן בעיה במחלקה הנתונה, או של תת-קבוצה שלה.
SSRI
דרך הפעולה של תרופות מסוג SSRI
המוח בנוי מתאי עצב. תאים אלה מעבירים ביניהם מידע על ידי שחרור חומרים כימיים הנקראים "מוליכים עצביים". לשם העברת המידע בין תאי העצב, מעביר התא השולח מוליך עצבי לתא המקבל דרך סינפסה, שהיא מרווח זעיר בין תא עצב אחד למשנהו. רק חלק קטן מהמוליך העצבי ששלח תא העצב הקדם-סינפטי נקלט בתא העצב הבתר-סינפטי. בתהליך הנקרא קליטה חוזרת, רוב המולקולות של המוליך העצבי נקלטות חזרה בתא העצב השולח ולא משפיע על התא המקבל. תרופות SSRI מעכבות את הקליטה החוזרת של המוליך העצבי סרוטונין וכך גורמות להעלאת ריכוז הסרוטונין בסינפסות ולהגברת השפעתו במסלולים העצביים במוח.
הסרוטונין שייך לקבוצת מוליכים עצביים מונואמינים ואחראי על מגוון רחב של תפקודים, בין השאר משפיע על תחושות הקשורות למצב הרוח, תיאבון, הנאה מינית וויסות הטמפרטורה בגוף. הסרוטונין במוח מצליח לעבור את מחסום הדם-מוח באמצעות נשא ביולוגי ייחודי, וזו הסיבה לכך שלא ניתן להשתמש בסרוטונין עצמו כתרופה, משום שלא יוכל לעבור את מחסום הדם-מוח.
תחילת השפעת התרופות מסוג זה אורכת זמן. כאשר מדובר בתרופות המוקדמות יותר בקבוצה זו, כמו פרוזק, לוקח כשלושה שבועות עד להשפעה מורגשת, מאחר שנדרש זמן להצטברות הסרוטונין וליצירת קולטנים נוספים בהשפעתו. עם זאת, קיימות תרופות חדשות כמו ציפרלקס, בהן השפעת התרופה ניכרת לעיתים כבר לאחר שבוע טיפול. בנוסף לכך, כאשר מדובר בהקלה על תסמיני חרדה, ההשפעה לרוב מהירה יותר, וכבר לאחר מספר ימים ניתן לרוב לחוש בשיפור. ישנן מספר תאוריות מדוע העלאת רמת הסרוטונין במוח גורמת להפחתת תחושות דיכאון אולם אין קונצנזוס או אימות מספיקים לאף אחת מהן.
מחקרים
מחקרים שונים שבחנו את יעילות תרופות ה-SSRI בהשוואה לפלצבו, מצאו שהתרופות נמצאו יעילות בממוצע יותר מאשר פלצבו, אם כי נרשמה השפעה רבה גם לפלצבו עצמו, וההבדלים שנמצאו לעומת פלצבו לא גדולים בהרבה, ונתקלים בגישות מגוונות במחקר בהתחשב בתופעות הלוואי האפשריות של התרופות. במטא מחקר שהתפרסם ביולי 2022 בכתב העת molecular psychiatry, בדקו חוקרים מ- UCL בלונדון ומשירות הבריאות הלאומי הבריטי (NHS) תוצאות של מחקרים שונים שנעשו, כדי לבדוק את התאוריה לפיה חוסר איזון כימי עומד בבסיס הדיכאון, ולכן העלאת רמת הסרטונין במוח מסייעת להפחתת הדיכאון. מסקנת החוקרים הייתה שאין ביסוס אמפירי לטענה זו, ולא התגלו הבדלים בין אנשים הסובלים מדיכאון ובין אנשים בריאים במגוון של מדדים הקשורים לסרטונין.
מחקרים ראשוניים טוענים שטיפול בהפרעת BDD או Body dysmorphic disorder - תפיסת גוף שלילית, בתרופות נוגדות דיכאון ממשפחת SSRI, משיג תוצאות טובות, כאשר פלואוקסטין - Fluoxetine (ובשמה המסחרי "פרוזק") נחשבת ליעילה יותר משאר SSRIs, אולם נושא זה טרם נחקר עד תומו.
במחקר משנת 2011 נטען כי שימוש במשככי כאבים מסוג NSAIDs (אדוויל, נורופן, אדקס, איבופרופן, אספירין) עשוי להפחית את הפעילות האנטי-דיכאונית של תרופות ממשפחת ה-SSRI.
תופעות לוואי
אחוזי ההצלחה ב-SSRIs אינם גבוהים מתרופות ממשפחת הטריציקליים, שהיו התרופות המקובלות לטיפול בדיכאון לפני SSRIs, אולם תופעות הלוואי ב-SSRIs מתונות יחסית ועוברות בדרך כלל לאחר זמן מה כשהגוף מתרגל. בנוסף, הסיכון ממנת יתר בחלק מהתרופות הוא נמוך מאוד, בייחוד בתרופות החדשות יותר (דווקא פלואוקסטין נחשבת פחות בטוחה מההיבט הזה). לכל אחת מהתרופות השונות ממשפחת ה-SSRI ייתכנו תופעות לוואי מעט שונות ויש לתת על כך את הדעת בבחירת התרופה המתאימה לחולה באופן אישי. תופעות הלוואי הנפוצות הן הפרעות שינה (נדודי שינה, סיוטי לילה), הפרעות במערכת העיכול המתבטאות בדרך כלל בהרגשת בחילה, והפרעות בתפקוד המיני - הפחתת החשק המיני וקושי להגיע לאורגזמה (למטופלים הסובלים מהפרעות בתפקוד המיני נהוג להוסיף בופרופיון - Wellbutrin, ואף להחליף כליל את התרופות נוגדות הדיכאון ולעבור לתרופה זו).
שימוש ב-SSRI יחד עם אלכוהול עלול להעצים את תופעות הלוואי, ובנוסף לגרום להתנגשות בין האלכוהול לבין החומר הפעיל בכדור, על כן דבר זה מסוכן ועלול לשבש את תהליכי הכדור על הסרוטונין במוח ואף לפגוע עוד יותר בכבד. לכן ישנו איסור לשתות אלכוהול בתקופת השימוש בתרופה.
תופעות לוואי אפשריות:
קשר פוספודיאסטרי
קשר פוספודיאסטרי הוא קשר כימי הנוצר בין קבוצת זרחה (פוספט) לשתי קבוצות כהל, באופן היוצר שני קשרים אסטריים, כאשר הפוספט נמצא במרכזם (ומכאן שמו של הקשר). בטבע, קשרים פוספודיאסטרים משמשים ליצירת החיבור בין נוקלאוטידים, המהווים את אבני היסוד המרכיבות את ה-DNA ואת ה-RNA. קשר זה ניתן לפירוק על ידי הידרציה (חדירה של מולקולות מים אל תוך הקשר, הגורמת לפתיחתו).
במהלך יצירת הקשר משתחררת מולקולת מים (קבוצת OH הקשורה לפחמן החמישי של הנוקלאוטיד החדש ומימן אחד הקשור לפחמן השלישי של הנוקלאוטיד הקודם לו).
שפיפון הנגב
שפיפון הנגב (שם מדעי: Pseudocerastes fieldi) הוא מין של נחש ארסי המשתייך למשפחת הצפעיים. בעבר נחשב לתת-מין של שפיפון פרסי.
תיאור
הוא בעל ראש משולש, וצבעו הכללי צהוב, ועל גבו כתמים חומים בעלי הילות בהירות. קצה זנבו שחור. אורכו מטר, ומשקלו כ-500 גרם. מעל עיניו ישנן מעין זוג "קרניים", אשר בניגוד לפרטים המקרינים של עכן החרטומים, אצל השפיפון קרניים אלו עשויות מספר קשקשים, ולא קשקש אחד, בדומה לעכן, והן קצרות ועבות יותר.
תפוצה
שפיפון הנגב נפוץ בנגב, סיני, מצרים, ירדן, דרום-מערב עיראק, סוריה וערב הסעודית, בעיקר בחולות.
קהוקיה
קהוקיה (אנגלית: Cahokia) הוא אתר שבו שוכנת עיר אינדיאנית עתיקה. האתר שוכן ליד קולינסוויל, אילינוי, מעבר לאזור של נהר המיסיסיפי בקרבת סנט לואיס, מיזורי. באתר יש קבוצה של תילי אדמה שנבנו על ידי האדם. קהוקיה הוא האתר הארכאולוגי הגדול ביותר הקשור לתרבות המיסיסיפי, והמונח קהוקי (Cahokian) משמש לעיתים כתיאור של התרבות הזו. תושבי אזור המיסיסיפי הקימו חברות מפותחות בחלק המזרחי של צפון אמריקה לפני הגעת האדם הלבן.
שפיפון הנגב
התנהגות
השפיפון שוכן בעיקר בשיחים באזורי חולות. הוא ניזון בעיקר מציפורים ומכרסמים שונים, פרטים צעירים ניזונים בעיקר מלטאות.
ג'ייסון אייזקס
ג'ייסון אייזקס (באנגלית: Jason Isaacs; נולד ב-6 ביוני 1963) הוא שחקן קולנוע וטלוויזיה יהודי-בריטי, אשר היה מועמד לפרס גלובוס הזהב. ידוע במיוחד כמי שמגלם את דמותו של לוציוס מאלפוי בסדרת סרטי "הארי פוטר", הנבל האפ בסדרה "The OA" וכקפטן גבריאל לורקה בסדרה "מסע בין כוכבים: דיסקברי".
שפיפון הנגב
התנהגות
מין זה מטיל ביצים, הנקבה מטילה כ-20 ביצים, הבוקעות כעבור חודש לערך.
ג'ייסון אייזקס
ביוגרפיה
אייזקס נולד בליברפול שבאנגליה, השלישי מארבעה ילדים. סביו יהודים ממוצא מזרח אירופי. הוריו עלו לישראל. כילד גדל במסגרת הקהילה היהודית בליברפול. הוא למד בבית ספר יהודי ובמוסד תלמוד תורה.
שפיפון הנגב
התנהגות
ההבדל בינו לבין השפיפון הפרסי הוא במספר קשקשיו הנמוך יותר ומארסו שמכיל בעיקר ארס עצבי וזאת בניגוד לארס השפיפון הפרסי הגורם לשטפי דם, בדומה לרוב הצפעיים. לא קיים נסיוב ידוע שמגן מפני הארס שלו.
קהוקיה
תילי קהוקיה הוכרזו כציון דרך היסטורי לאומי ב-19 ביולי 1964, והוספו לרשימת המקומות ההיסטוריים הלאומית ב-15 באוקטובר 1966. האתר המדינתי ההיסטורי תילי קהוקיה הוכרז כאתר מורשת עולמית ב-1982. האתר משתרע על שטח של 8.9 קמ"ר, והוא המוקד של חפירות ארכאולוגיות ממושכות.
ג'ייסון אייזקס
ביוגרפיה
אייזקס הוא יהודי-חילוני, בעבר הצהיר בהומור על כך שהוא מכנה את עצמו "אדם יהודי שכמעט לא עושה אף מעשה יהודי במהלך חייו".
קהוקיה
היסטוריה
המתיישבים הראשונים הגיעו לקהוקיה בסביבות שנת 650, אך בניית התילים החלה רק לאחר 1050 במקביל לפריחתה של תרבות המיסיסיפי, אך האתר ננטש לפני 1400. התושבים לא השאירו אחריהם כתובות כלשהן, ושמה המקורי של העיר לא ידוע. השם קהוקיה מתייחס לשבט האילינווק שאיננו קשור לעיר המקורית, אך התגוררו במקום כאשר חוקרים צרפתים הגיעו למקום בשלהי המאה ה-17, זמן רב לאחר שקהוקיה ננטשה. לא ידוע מי הם הצאצאים של אנשי קהוקיה והאם הם שרדו, אם כי ישנן מספר קבוצות אינדיאנים הנחשבות לכאלה.
ג'ייסון אייזקס
קריירה
תפקידו הראשון היה בסרט "הבחור הגבוה" בשנת 1989. אייזקס קיבל הכרה ציבורית בעיקר בזכות הופעות בטלוויזיה הבריטית, בהן ברשת ITV בסדרה "עיר הבירה" (1989), וברשת BBC בסדרה "Civvies" (1992). כמו כן הופיע בתפקידי אורח בסדרות הבריטיות הפופולריות "טאגארט" ו"המפקח מורס".
קהוקיה
היסטוריה
קהוקיה הייתה המרכז החשוב ביותר עבור האנשים הידועים כמיסיסיפים, שיישוביהם התפרסו על אזור המערב התיכון, המזרח, והדרום-מזרח של ארצות הברית. קהוקיה שמרה על קשרי מסחר עם קהילות כגון הימות הגדולות בצפון וחוף המפרץ בדרום. באתר בשם סילרונייל, הנמצא ליד רד וינג שבמינסוטה, נמצאו כלי חרס וכלי אבן בסגנון קהוקי.
ג'ייסון אייזקס
קריירה
אייזקס הופיע גם על בימות התיאטרון, בין השאר גילם בשנים 1992–1993 את היהודי ההומוסקסואל המתוסבך לואיס איירונסון בהצגה זוכת פרס פוליצר "מלאכים באמריקה" מאת המחזאי היהודי-אמריקאי (שזכה גם הוא בפרס) טוני קושנר.
קהוקיה
היסטוריה
בשיא פריחתה של קהוקיה היא הייתה המרכז העירוני הגדול ביותר מצפון לערים המזואמריקניות הגדולות שבמקסיקו. אף על פי שלפני 1050 היו במקום רק כ-1050 תושבים, לאחר מכן החל גידול מואץ במספרם. הארכאולוגים מעריכים שגודלה המרבי של האוכלוסייה היה בין 8,000 ל-40,000 תושבים, כאשר רובם חיו בחוות מסביב למרכז העירוני הראשי.
בהנחה שהאומדן של הארכאולוגים נכון, משמעות הדבר היא שאוכלוסייתה של קהוקיה הייתה הגדולה ביותר בארצות הברית עד לשנת 1800 בקירוב, כאשר אוכלוסייתה של פילדלפיה עברה את קו ה-40,000.
ג'ייסון אייזקס
קריירה
ב-1996 שיחק אייזקס בתפקיד קטן בסרט ההרפתקאות "לב הדרקון". תפקידו המשמעותי הראשון בהוליווד היה בסרט האימה "סיוט בקצה האופק" ב-1997.
שנה לאחר מכן השתתף אייזקס בשובר הקופות של מייקל ביי "ארמגדון", בסרט גילם אייזקס את דוקטור רונלד קווינסי. באותה שנה שיחק בסרט המדע בדיוני "חייל קטלני" ובקומדיית המתח "להתגרש מג'ק".
קהוקיה
דעיכתה של קהוקיה
קהוקיה ננטשה כמאה שנים לפני הגעת האירופים לצפון אמריקה בתחילת המאה ה-15. גורמים סביבתיים כגון ציד-יתר ובירוא יערות הוצעו על מנת להסביר את התופעה הזו. אפשרות נוספת שהוצעה היא פלישה על ידי כוח צבאי חיצוני, אם כי העדות היחידה למלחמה שנמצאה היא מכלאת העץ ומגדלי התצפית שמסביב להר הנזיר. כיוון שאין עדויות רבות להתרחשותה של מלחמה, נראה כי הגדר שימשה למטרות טקסיות ולא צבאיות. אפשרות נוספת שהועלתה היא מגיפות שהתחוללו וגרמו לתמותה גבוהה. אולם, בתאוריות האחרונות שהוצעו נטען כי הגורם העיקרי לדעיכתה של קהוקיה היה קריסת המערכות הפוליטיות.
ג'ייסון אייזקס
קריירה
ב-1999 השתתף בדרמה "סוף הרומן". בשנת 2000 שיחק בסרט המלחמה של רולנד אמריך, "הפטריוט", בסרט גילם אייזקס את קולונל ויליאם טאבינגטון. גם בשנת 2001 שיחק אייזקס בדרמת מלחמה, "בלאק הוק דאון"; בסרט גילם אייזקס את דמותו של קפטן מייק סטיל, מפקד הכוחות של יחידת הריינג'רס של צבא ארצות הברית במהלך קרב מוגדישו. כמו כן שיחק בקומדיה הרומנטית "נובמבר המתוק".
קהוקיה
הר הנזיר
הר הנזיר הוא המקום הידוע ביותר בקהוקיה. הר זה הוא מבנה גדול הכולל ארבע טראסות, והוא תל האדמה הגדול ביותר בצפון אמריקה שנבנה על ידי האדם. ההר פונה לכיוון דרום, גובהו 30.5 מ' ומידות הבסיס שלו הן 316 מ' אורך על 241 מ' רוחב. The Travel Channel התייחס אל המקום כאל "הפירמידה הגדולה ביותר בעולם".
ג'ייסון אייזקס
קריירה
בשנת 2002 גילם את דמותו הספרותית של לוציוס מאלפוי בסרט "הארי פוטר וחדר הסודות". אייזקס גם שיחק בקומדיית האקשן "טוקסידו". ב-2003 גילם את קפטן הוק בעיבוד המודרני לסרט "פיטר פן". בשנת 2005 חזר אייזקס לגלם את דמותו של לוציוס מאלפוי בסרט הרביעי בסדרת סרטי הפנטזיה האפית "הארי פוטר", "הארי פוטר וגביע האש".
בשנת 2006 קיבל אייזקס מועמדות לפרס גלובוס הזהב על תפקידו בסדרה הבריטית "The State Within". באותה שנה שיחק בדרמה הקומית "חברות עם כסף" לצד ג'ניפר אניסטון.
קהוקיה
הר הנזיר
בחפירות שנערכו בראש ההר התגלו עדויות למבנה גדול, שככל הנראה היה מקדש או מקום מגוריו של הצ'יף, וניתן היה לראות את המבנה הזה מהעיר. גובהו של הבניין היה 16 מ', אורכו 32 מ' ורוחבו 14.6 מ'.
ג'ייסון אייזקס
קריירה
ב-2007 השתתף אייזקס בסרט נוסף בסדרת "הארי פוטר", הארי פוטר ומסדר עוף החול, בסרט המשיך אייזקס לגלם את דמותו של לוציוס מאלפוי, ולאחר היעדרות של סרט בסדרה הוא חזר לתפקיד בסרט השביעי שפוצל לשני חלקים שיצאו ב-2010 ו-2011.
בשנת 2009 היה מועמד לפרס באפט"א על תפקידו בסדרת הטלוויזיה "The Curse of Steptoe".
קהוקיה
הר הנזיר
מערבית להר הנזיר היה מקום בשם וודהדג', שהיה קבוצת מבנים ששימשו לתצפיות אסטרונומיות. מקור השם הוא סטונהנג', כיוון שבמקום יש סמלים לנקודות השוויון וההיפוך במישור המילקה, נקודת השוויון ומעגלים אסטרונומיים אחרים. הארכאולוגים חשפו את וודהדג' תוך כדי חפירות באתר. הם מצאו כי במהלך ההיסטוריה הקצרה של המקום המבנה נבנה מחדש כמה פעמים.
ג'ייסון אייזקס
קריירה
ב-2012 גילם את דמותו של הבלש מייקל בריטון בדרמה האמריקאית "להתעורר".
קהוקיה
הר הנזיר
בצד המזרחי ובצד הצפון-מערבי של הר הנזיר מבוצעות חפירות הצלה החל מאוגוסט 2007 על מנת למנוע את נזקי הבליה.
ג'ייסון אייזקס
קריירה
בשנת 2013 שיחק במותחן הפשע "ירייה אחת" את דמותו של וויילון בכיכובו של סם רוקוול. בשנת 2014 שיחק בדרמת המלחמה "שדה נעליים אבודות" ובסרט "אחרי הנפילה" של הבמאי הישראלי סער קליין.
ב-2015 הגיע לישראל, כדי לשחק את סוכן הבולשת הפדרלית פיטר קונלי בסדרה "דיג". שיחק בשנה זו, גם בסרט "סטוקהולם, פנסילבניה" בכיכובה של סירשה רונן.
קהוקיה
מישור תרבותי עירוני
דרומית להר הנזיר נמצא אזור הגרנד פלאזה (סוג של מישור גאוגרפי) ששטחו 190 דונם. בעבר הועלתה השערה כי תפקידו הגרנד פלאזה היה לשקף את המיקום של קהוקיה על מישור ההצפה של המיסיסיפי, אך ממחקרים שבהם נבדקה הקרקע התברר כי הוא נבנה על ידי תושבי קהוקיה לאחר שקודם לכן היה בצורה גלית. הר הנזיר היה מוקף בשלושה מישורים כאלה ממזרח, מערב וצפון.
ג'ייסון אייזקס
קריירה
בשנת 2016 שיחק בדרמת הפשע "המסתנן", ושיחק בסרט המסתורין "התרופה לשלמות" בבימויו של גור ורבינסקי.
קהוקיה
מישור תרבותי עירוני
מסביב להר הנזיר והכיכר הגדולה הייתה מכלאה מעץ עם מגדלי תצפית במרווחים קבועים. הארכאולוגים מצאו עדויות המצביעות על כך שגם המכלאה נבנתה מחדש כמה פעמים. כמו כן, מכלאת העץ הפרידה את האזור הטקסי העיקרי של קהוקיה משאר החלקים של העיר.
ג'ייסון אייזקס
קריירה
בשנת 2017 בסאטירה הפוליטית "סטלין מת!", וכן דיבב בסרט האנימציה "משפחה בהחלפה". עוד ב-2017, היה לאחד מכוכבי הסדרה החדשה ביקום מסע בין כוכבים, כששיחק את מפקדה של ספינת החלל דיסקברי, קפטן גבריאל לורקה.
קהוקיה
מישור תרבותי עירוני
מלבד הר הנזיר ישנם 120 תילים הנמצאים במרחקים שונים ממרכז העיר, ו-68 מתוכם כלולים בהכרזה של אונסק"ו. התילים מחולקים לכמה סוגים: מישוריים, חרוטיים, תילים עם פסגה ברורה בראשם וכדומה. לכל אחד מהתילים הללו יש משמעות ותפקיד נפרדים. באופן כללי, נראה כי מרכז העיר היה חלק מתבנית בנייה בצורת יהלום שאורכה ורוחבה הם 1.6 ק"מ, כאשר אורך העיר כולה ממזרח למערב היה שמונה ק"מ.
ג'ייסון אייזקס
קריירה
בשנת 2018 שיחק במותחן הבלשי "שדות לונדון", אשר מבוסס על ספרו באותו השם של מרטין איימיס משנת 1989.
קהוקיה
אתרי הקבורה
במהלך החפירות שנערכו בתל מספר 72, שהוא תל קבורה הנמצא דרומית להרי הנזיר, הארכאולוגים מצאו את שרידי גופתו של אדם בשנות הארבעים לחייו שככל הנראה היה השליט של קהוקיה. אדם זה נקבר על מיטה שהורכבה מכעשרים אלף חרוזים דיסקתיים שהוכנו מקונכיות וסודרו בצורת בז, כאשר ראש הציפור נמצא מתחת לראש הגופה וכנפיה ורגליה מתחת לזרועות והרגליים. לוחם הבז, או "איש הציפור", היה מוטיב נפוץ בתרבות המיסיסיפית, ולצורת הקבורה הזאת יש משמעות איקונוגרפית רבה.
ג'ייסון אייזקס
קריירה
בשנת 2019 שיחק בסרט "מלון מומבאי", ובשנת 2020 דובב את דמותו של סופרמן בסרט האנימציה "סופרמן: הבן האדום". בנוסף, דובב את דמותו של דיק דאסטרדלי בסרט "סקובי דו!" באותה שנה.
קהוקיה
אתרי הקבורה
ליד הקבר הזה התגלה מטמון של ראשי חץ הבנויים במגוון סגנונות וחומרים. ראשי החץ מחולקים לארבע קבוצות, כל אחת מאזור גאוגרפי שונה, והם מהווים דוגמה לקשרי המסחר הנרחבים של קהוקיה בצפון אמריקה. בתל 72 נחשפו גם למעלה מ-250 שלדים, כאשר לחלקם לא היו ידיים וראשים, דבר המצביע על כך שהם שימשו כקורבן אדם. לא ניתן היה לקבוע את המין והגיל של רוב השלדים בגלל מצבם הירוד. לא ברור מה היה הקשר בין אתר הקבורה הזה לאתר הקבורה המרכזי, ולא סביר שכולם נקברו באותו זמן. בבדיקות תיארוך רדיומטרי שנערכו בדגימות עץ מהתל התברר שגילן הוא בין 950 ל-1000 שנים.
ג'ייסון אייזקס
קריירה
בשנת 2021 שיחק בעונה השלישית של הסדרה "חינוך מיני" את דמותו של פיטר גרוף, ושיחק בסרט הדרמה האמריקאי "Mass". בהמשך תרם את קולו לסרט בהנפשה ממוחשבת "משפחה בהחלפה 2" את דמותו של דרקולה. באותה שנה התארח בעונתה השנייה של הסדרה ההיסטורית "קתרינה" של רשת הולו, בדמותו של פיוטר הגדול.
בשנת 2022 החל לשחק בתפקיד ראשי בסדרת הדרמה הרפואית "Good Sam" ברשת CBS, את דמותו של ד"ר רוב "גריפ" גריפית', אביה של סאם (הילרי ברטון) ואחד ממנתחי הכירורגייה הטובים במדינה. באותה שנה, גילם את האדמירל ג'ון גודפרי בסרטו של ג'ון מאדן "האיש שלא היה", וגילם את ארצ'י בסרט הדרמה-קומי "גברת האריס נוסעת לפריז".
יורגן קולר
יורגן קולר (בגרמנית: Jürgen Kohler, נולד ב-6 באוקטובר 1965 בלמבסהיים שבגרמניה המערבית) הוא כדורגלן עבר גרמני ששיחק בעיקר ביובנטוס ובבורוסיה דורטמונד בעמדת הבלם.
קולר מאמן כיום במועדון ספורט האוונשטיין המשחק בליגה האזורית של ריינלנד-פפאלץ, החמישית בהיררכיית הליגות בגרמניה.
וולדהוף מנהיים, פ.צ קלן ובאיירן מינכן
קולר שיחק בנוער של וולדהוף מנהיים, בה גם עלה לבוגרים בשנת 1983, בגיל 18. וולדהוף מנהיים שיחקה אז בבונדסליגה, וקולר העביר שם ארבע עונות, צבר 95 הופעות והבקיע שני שערים. בשנת 1987 חתם קולר בפ.צ. קלן, בה שיחק שתי עונות, צבר 57 הופעות וכבש שני שערים. הצלחתו בקלן הביאה אותו לחתום בבאיירן מינכן בשנת 1989. עם באיירן מינכן זכה קולר באליפות בשנת 1990, שסללה לו את הדרך לסגל של נבחרת גרמניה המערבית שזכתה במונדיאל 1990. קולר שיחק בבאיירן מינכן במשך שתי עונות, צבר 55 הופעות והבקיע 6 שערים.
יובנטוס
בקיץ 1991 חתם קולר במועדון הפאר יובנטוס מליגת הסרייה א' האיטלקית. קולר תפס מקום קבוע בהגנת הקבוצה, וזכה עמם בדאבל בעונת 1995, ובגביע אופ"א בשנת 1993, לאחר ניצחון כפול בשלב הגמר על קבוצתו העתידית, בורוסיה דורטמונד. קולר שיחק ארבע עונות, הופיע ב-102 משחקים והבקיע שמונה שערים במדי יובנטוס.
בורוסיה דורטמונד
בשנת 1995 חתם קולר בבורוסיה דורטמונד. קולר היה אחד משלושה כוכבים עם עבר ביובנטוס שעברו לבורוסיה דורטמונד, יחד עם שטפן רויטר ואנדראס מולר. הקריירה של קולר בדורטמונד נסקה לגבהים חדשים, והוא פתח בהרכב שניצח בגמר ליגת האלופות 1997 את יובנטוס, קבוצתו הקודמת, יחד עם רויטר ומולר. באותה שנה, זכה עם בורוסיה דורטמונד בטורניר הגביע הביניבשתי, לאחר ניצחון בגמר על קרוזיירו, וגם בתואר אישי יוקרתי, כדורגלן השנה בגרמניה. בנוסף, זכה קולר עם בורוסיה דורטמונד בשתי אליפויות הבונדסליגה. קולר צבר 191 הופעות בבורוסיה דורטמונד במשך שבע עונות, וכבש 14 שערים, וסך הכל הופיע בדיוק ב-500 משחקי בונדסליגה וכבש 36 שערים, לפני פרישתו בתום עונת 2002. משחקו האחרון של קולר בבורוסיה דורטמונד הסתיים בטונים צורמים. קולר הגיע עם בורוסיה דורטמונד לגמר גביע אופ"א 2002 מול פיינורד. עבירה של קולר ברחבה זיכתה אותו בכרטיס אדום כבר בדקה ה-31 של המשחק, ואת הפנדל תרגם פייר ואן הוידונק לשער, במשחק שהסתיים בתוצאה 3:2 לטובת פיינורד.
קריירה בינלאומית
קולר זומן לשישה טורנירים בינלאומיים רצופים, הטורניר הראשון בו קולר שותף היה יורו 1988, בו הגיעה גרמניה לחצי הגמר והפסידה לנבחרת הולנד. במונדיאל 1990 היה קולר שותף לזכייה של הנבחרת לאחר ניצחון בגמר על ארגנטינה. לאחר מכן קולר לקח חלק ביורו 1992, בו הפסידה גרמניה בגמר לדנמרק, ונבחר לנבחרת הטורניר. קולר שיחק גם במונדיאל 1994 בו הודחה גרמניה ברבע הגמר מול נבחרת בולגריה. בטורניר יורו 1996 קולר היה שותף מלא בזכייה הגרמנית לאחר ניצחון בגמר על נבחרת צ'כיה, והטורניר הגדול האחרון בו קולר שיחק היה מונדיאל 1998 בו הודחה גרמניה ברבע הגמר מול קרואטיה. סך הכל, קולר צבר 105 הופעות במדים הלאומיים במשך 12 שנים, והבקיע שני שערים.
קריירת אימון
קולר החל עם פרישתו ממשחק פעיל לאמן את נבחרת גרמניה עד גיל 21, ובמקביל מונה למנהל הספורטיבי של באייר לברקוזן, תפקיד אותו עזב בשנת 2004. בשנת 2005 מונה למאמן דיסבורג, אותה עזב כעבור שנה. בשנת 2008 חתם על חוזה לשלוש שנים ב-ו.פ.ר. אאלן, אך נאלץ לעזוב תוך זמן קצר בשל בעיות בריאותיות שנגרמו מלחץ התפקיד. עם זאת, המשיך לעבוד באאלן כמנהל ספורטיבי, עד לפיטוריו בשנת 2009. באפריל 2013 חזר למועדון נעוריו, וולדהוף מנהיים, הפעם כמנהל ספורטיבי. בשנת 2015 החל לאמן במועדון ספורט האוונשטיין. קולר דחה הצעה לאימון נבחרת חוף השנהב בשנת 2006.
תארים
עם באיירן מינכן:
עם יובנטוס:
עם בורוסיה דורטמונד:
עם נבחרת גרמניה המערבית/גרמניה:
שזלונג
שֶזלוֹנג (בצרפתית: Chaise longue, שפירושו בעברית הוא "כיסא ארוך") הוא כיסא מוארך (או כורסה מוארכת) המאפשר החזקת רגלי האדם היושב עליו, לכל אורכן, על גבי הכיסא.
בתקופה המודרנית פותחו שזלונגים מתקפלים. שזלונג מתקפל מורכב ממסגרת נפתחת וממזרן הנפרס על המסגרת. שזלונג מתקפל זול יותר ותופס פחות מקום בשעה שהוא מקופל. שזלונגים מתקפלים פשוטים ביותר, הכוללים מסגרת מתקפלת ועליה יריעת אריג, משמשים לנופשים על שפת הים ובמקומות דומים.
דן רונן (במאי)
דן רונן הוא דוקטור לתיאטרון, במאי, מחזאי, מרצה, מפיק ומנהל אמנותי ישראלי.
ביוגרפיה
למד בחוג לאמנות התיאטרון של אוניברסיטת תל אביב וקיבל תואר ראשון ב-1971 ותואר שני ב-1974. ב-1976 קיבל תואר דוקטור לתיאטרון מאוניברסיטת קרנגי מלון, ארצות הברית, ולאחר מכן הרצה במשך שנתיים באוניברסיטת מדינת פנסילבניה.
בחלק מעבודתו הוא מבטא תפיסה אמנותית המשתפת את הקהל בתיאטרון, ומדגישה את החוויה המיידית והבלתי אמצעית.
בימוי
רונן ביים והפיק את האירוע התיאטרוני "חופשת רצח", הצגה שנמשכה שלושה ימים והוצגה במלון הילטון בירושלים. הצגות נוספות שביים הן "זוג משמיים" ו"פצצת טום" (תיאטרון יובל) ו"הפתיון" (תיאטרון לילך). את המחזה "הילוך חוזר" כתב וביים עבור תיאטרון צה"ל. רונן עיבד גם את המחזה "הקמצן" מאת מולייר, שהוצג בתיאטרון הילדים והנוער.
בימוי והפקה
רונן עוסק בבימוי, הפקה ועריכה של אירועי ענק המשלבים סרטי וידאו, טכנולוגיות מולטימדיה ופעלולים. בין השאר ביים והפיק את אירוע "50 שנה לצנחנים" (שנערך באצטדיון רמת גן), "50 שנה לחיל האוויר" (בהיכל הספורט יד אליהו), "75 שנה לחברת החשמל" (בתחנת הכוח "רוטנברג" באשקלון), ו"50 שנה לניצחון על הנאצים" (בבריכת הסולטאן, ירושלים). חלק מהאירועים שודרו בערוץ הראשון והשני בטלוויזיה.
תסריטאי
ב-2016 כתב את התסריט לסרטו של דורון ערן, "רוח חדשה".
משחק
השתתף בקבוצה של "משחקי תיאטרון", מופע אלתורים בהשתתפות הקהל.
מנחה
רונן מנחה בקפה תיאטרון של "הקאמרי" מופע מיוחד של "אימפרובוקציה", עם השחקנים אתי שילוני ודב רייזר ושחקני התיאטרון הקאמרי.
מקסיקו (מדינה)
מדינת מקסיקו (בספרדית: Estado de México, נהגה: אסטדו דה מחיקו; רשמית: המדינה החופשית והריבונית של מקסיקו, בספרדית: Estado Libre y Soberano de México) היא המאוכלסת והצפופה ביותר מבין 31 המדינות המרכיבות את מקסיקו. מדינת מקסיקו נמצאת בדרום-מרכז מקסיקו, גובלת בקרטרו ואידלגו בצפון, גררו ומורלוס בדרום, מיצ'ואקאן במערב, פואבלה, טלקסקלה, ומקיפה את המחוז הפדרלי של מקסיקו סיטי. בירתה היא טולוקה והעיר הגדולה ביותר בה היא אקטפק דה מורלוס.
היסטוריה
מדינת מקסיקו נוצרה עם עצמאות מקסיקו ב-1824, כשמקסיקו סיטי היא בירתה. עם זאת, מקסיקו סיטי נבחרה לבירת מקסיקו והפכה למחוז פדרלי נפרד, ובנוסף על כך, במהלך הזמן טריטוריות נוספות נלקחו מהמדינה והוקמו בהן מדינות אחרות, כמו גררו ב-1852 ואידלגו ומורלוס ב-1869. עיר הבירה של מדינת מקסיקו הועברה לטולוקה ב-1830.
כלכלה
כלכלת מדינת מקסיקו מסתמכת בעיקר על תעשייה, הכוללת כימיקלים, מוצרי מזון, טקסטיל, מוצרי נייר, מתכות ובנייה ותחזוקה של כלי רכב. בנוסף התיירות מהווה גם היא חלק חשוב בכלכלה המקומית, כמו גם החקלאות שכוללת בעיקר גידול תירס ובנוסף על כך גידול אפונה, שעורה, שעועית, תפוח אדמה, אלפלפה, חיטה, אבוקדו וגויאבה.
בעבר גם כרייה הייתה ענף חשוב בכלכלה המקומית, אך כיום היא מהווה רק ענף משני למרות שנותרו מרבצים של זהב, כסף, עופרת ומינרלים אחרים.
זמני הזריחה והשקיעה
השעה בה השמש נמצאת באמצע השמים (כאשר הזמן שעבר מהזריחה שווה לזמן שיעבור עד לשקיעה) היא בסביבות 12 בצהריים, ונקראת בפי האסטרונומים Solar noon.
תלות מועדי הזריחה והשקיעה בקווי רוחב
בתקופת הקיץ של הקוטב הצפוני לא שוקעת השמש שם, ובמקביל שורר לילה בקוטב הדרומי. תופעה זו תלויה בקו הרוחב בו נמצא הצופה. תופעה זו מתחילה בערך בקו רוחב 66.5°.
שימושים
להכרתם של זמני הזריחה והשקיעה יש חשיבות עבור קביעת זמניהם של טקסים דתיים בדתות רבות, בהן היהדות, האסלאם והנצרות. כניסת שבת, מוצאי שבת וחגים רבים מתחילים עם השקיעה כיוון שהיום ביהדות מתחיל בערב.
חשיבות נוספת לידע זה יש לעריכת פעולות צבאיות, כמו תקיפת האויב עם שחר. אפשר לתקוף גם מהכיוון בו השמש זורחת, כך שהאויב יהיה מסונוור. בלוחות שנה צבאיים יופיע גם מופע הירח - שעת זריחתו, שקיעתו, והמידה בה הוא מלא.
בית הקברות היהודי ברחוב שלגוטאריאני
היסטוריה
בית הקברות הוקם בשנת 1874 על ידי הפרדה וגידור של קטע בגודל 65 דונם מבית העלמין קרפשי. בית קברות זה ברחוב שלגוטאריאני נועד לשחרר את בית הקברות היהודי בדרך ואצי (Váci út) ורחוב להל (Lehel utca). עם זאת, הקברים הרבים שצמחו בשטח במהירות, אילצו את הקהילה היהודית בבודפשט משנות העשרים של המאה ה-20 לקבור את מתיה בבית הקברות היהודי ברחוב קוזמה שהיה הרבה יותר גדול. אחרי מלחמת העולם השנייה התקיימו רק לוויות בודדות בבית העלמין ברחוב שלגוטאריאני, אך הדמויות הבולטות ביותר של הקהילה היהודית בפשט נקברו בזמנו כאן: מור וורמן (1832-1892), פיליפ וודיאנר (1820-1899), דוד קאופמן (1820-1899) 1852–1899), התעשיין מנפרד וייס (1857–1922), הצייר אדולף פניאש (1867–1945) ואחרים. בסוף שנות החמישים נסגר בית הקברות לגמרי. במהלך העשורים שלאחר מכן הרסו ושדדו ונדלים את בית הקברות. כיפת בית ההלוויות קרסה במהלך שנות השבעים, ומבנים רבים הפכו למסוכנים. בית הקברות נסגר באופן זמני לשיפוץ על ידי המכון למורשת הלאומית ואיגוד הקהילות היהודיות בהונגריה ב־26 במאי 2016 ונפתח מחדש בסוף אוקטובר אותה שנה, לאחר שנוקו השבילים העיקריים.
תחרות העל טאטא סטיל 2019
תחרות העל בשחמט, טאטא סטיל 2019, התקיימה בוייק אן זה, שבהולנד, זו הפעם ה-81 בין התאריכים 12 בינואר לבין ה-27 בינואר 2019. בתחרות השתתפו 14 רבי-אמנים, רובם מהצמרת העולמית, והיא התקיימה בשיטת ליגה, כך שנערכו בה 13 סיבובים. התחרות הייתה בקטגוריה 21 (מד כושר ממוצע 2753). בתחרות זכה אלוף העולם מגנוס קרלסן וסיים מחצית הנקודה לפני יריבו אניש גירי, עימו סיים בתיקו את משחקו בסיבוב האחרון. קרלסן זכה בפעם השביעית והיה לשחמטאי שזכה במספר הגדול ביותר של תחרויות העל טאטא סטיל.
תיאטרון הצבא הרוסי
תיאטרון הצבא הרוסי (לשעבר: תיאטרון הצבא האדום) או בשמו המלא: התיאטרון האקדמי המרכזי של הצבא הרוסי הוא בית תיאטרון מפורסם הממוקם בנפת משצ'אנקה במוסקבה בירת רוסיה.
הבניין נבנה בשנת 1940 בסגנון קלסיציזם סטליניסטי ומעוצב בצורה של הכוכב האדום הסובייטי ותוכנן על ידי האדריכלים אלביאן ק 'וו' סימביריצב. נטען שבתיאטרון נבנתה גם הבמה הגדולה ביותר באירופה, עם 1900 מקומות ישיבה.
עד שנת 1951 שימש בתור הבית המרכזי של הצבא האדום. בשנים 1951 – 1993 היה הבית המרכזי של הצבא הסובייטי.
כיום מוצגות בו גם הופעות שאינם קשורות לצבא הרוסי.
התזמורת הסימפונית של מלבורן
התזמורת הסימפונית של מלבורן (באנגלית: Melbourne Symphony Orchestra) היא תזמורת שמקום מושבה במלבורן, אוסטרליה. מלבורן מצטיינת בהיסטוריה הרצופה הארוכה ביותר של מוזיקה תזמורתית מכל ערי אוסטרליה והסימפונית של מלבורן היא התזמורת המקצועית הוותיקה ביותר באוסטרליה. משכן הקבע של התזמורת הוא אולם "האמר הול" במלבורן.
היסטוריה
הקונצרט הראשון התקיים ב-11 בדצמבר 1906 בניצוחו של אלברטו זלמן, מייסד התזמורת, שהיה בהמשך למנצח האוסטרלי הראשון שניצח על הפילהרמונית של ברלין ועל התזמורת הפילהרמונית של לונדון. ב-1934 הייתה הסימפונית של מלבורן לתזמורת הרדיו האוסטרלית הראשונה. בין 1949 ו-1965 נודעה כתזמורת הסימפונית של מדינת ויקטוריה.
התזמורת מקבלת מימון מאת מממשלת מדינת ויקטוריה וכן מתאגידים ומתורמים פרטיים. מאז 2005 היא מעסיקה 100 נגנים קבועים והמנצח הראשי והמנהל האמנותי שלה הוא אולג קטאני, שהחל בתפקידו בינואר 2005. בשלב זה החוזה שלו בתוקף עד סוף 2010. בספטמבר 2009 התמנה טאדאקי אוטאקה למנצח אורח ראשי, והיה אמור להיכנס לתפקיד בשנת 2010, אך המינוי זורז והוא החל לכהן בתפקיד כבר בסוף 2009.
המנצח הראשי בעל תקופת הכהונה הממושכת ביותר היה הירויוקי איוואקי (1974 - 1997), שהוכתר בתואר מנצח כבוד של תזמורת מלבורן בשנת 1989. ב-1923 הייתה ברתה יורגנסן לאישה הראשונה שהובילה תזמורת מקצועית באוסטרליה. היא המשיכה לנגן עם התזמורת במשך 50 שנה, הנגנית הראשית בעלת תקופת הכהונה הארוכה ביותר בתזמורת בקנה מידה בינלאומי. נגניה הראשיים הנוכחיים של תזמורת מלבורן הם וילמה סמית, ילידת פיג'י, ומרקוס תומאסי.
קהל המאזינים של תזמורת מלבורן מונה למעלה מ-250,000 איש במלבורן ובמחוזות ויקטוריה, ביותר מ-150 קונצרטים בשנה. התזמורת הופיעה עם אמנים ידועי-שם כמו איגור סטרווינסקי, מאריס יאנסונס, אייזק שטרן, יהודי מנוחין, ג'סי נורמן, ארתור רובינשטיין, מסטיסלב רוסטרופוביץ', ג'פרי לנקסטר, עמנואל אקס, ג'פרי טייט, לאנג לאנג, סומי ג'ו, ג'ון ויליאמס ונייג'ל קנדי.
תזמורת מלבורן הייתה התזמורת האוסטרלית הראשונה שיצאה לסיורי קונצרטים מעבר לים והראשונה לנגן בקרנגי הול בניו יורק. מסעות הקונצרטים שלה - בארצות הברית, קנדה, יפן, קוריאה, אירופה (2000, 2007), סין (2002), סנקט פטרבורג, רוסיה (2003) ויפן (2005) - הקנו לה הכרה בינלאומית נרחבת. בינואר 2007 יצאה התזמורת למסעה השני באירופה ובמהלכו ביקרה בחמש ערים בספרד (קאסטיון, ברצלונה, סרגוסה, פמפלונה ומדריד), בפריז, ברלין ומילאנו.
תזמורת מלבורן חצתה בכמה הזדמנויות את הקווים אל מוזיקת פופ ורוק עכשווית. ב-1986 שיתפה פעולה עם אלטון ג'ון, בהופעות ששיאן האלבום "Live in Australia with the Melbourne Symphony Orchestra". בשנת 1989 הובילו קונצרטים עם ג'ון פרנהם להפקת DVD Classic Jack Live. בשנת 2004 הופיעו עם נגן הרוק מיט לוף, וקלטת ה-DVD של מופע זה הגיעה למקום הראשון באנגליה.
בין השנים 2013 - 2019 שימש אנדרו דייוויס כמנצחה הראשי של תזמורת מלבורן.
בשנת 2015 שיתפה תזמורת מלבורן פעולה עם להקת "הוויגלס" ואף הפיקה DVD לילדים בשם "הוויגלס עושים תזמורת".
המנצח והחלילן הספרדי חיימה מרטין מכהן כמנצח הראשי הנוכחי של התזמורת החל משנת 2022.
איתי בוגנים
איתי בוגנים (נולד ב-29 במאי 2001 בחיפה שבישראל) הוא כדורגלן ישראלי המשחק בעמדת קשר הכנף בקבוצת הפועל חיפה מליגת העל הישראלית.
קריירת מועדונים
בוגנים החל את דרכו במכבי חיפה אשר הייתה הקבוצה של עיר מגוריו. הוא שיחק שם בכל קבוצות הילדים ואף שנה בנוער בה כבש 4 שערים ב-20 משחקים בכל המסגרות, כשהרבה בעיקר לעלות מהספסל. בעונת, עבר בוגנים לנוער של הפועל חיפה. באותה עונה שותף בוגנים ב-27 משחקים בכל המסגרות וכבש 6 שערים. בעונת, שותף בוגנים ב-33 משחקים וכבש 3 שערים. בעונת, הוא שותף ב-24 משחקים וכבש 7 שערים, כולל שלושער ב-6 באוקטובר 2018 בניצחון 4–5 על הפועל נוף הגליל. עונה לאחר מכן, בעונת, שותף בוגנים ב-21 משחקים וכבש 5 שערים לפני שמגפת הקורונה עצרה את העונה.
קריירה בינלאומית
בוגנים הוא חלק מסגל נבחרת ישראל עד גיל 21.
ויויו גם
וְיוֹיוֹ גַּם הוא שיר שכתב דן אלמגור ללחן של ז'ורז' ברסנס.
היצירה
השיר בצרפתית של ברסנס (מילים ולחן) נקרא "אשתו של הקטור" (la femme d'Hector) - שיר שעוסק באשתו של השכן הקטור, שיצא בשנת 1958.
באותה שנה (1958) כתב דן אלמגור שיר בעברית על פי אותו לחן, אך עם מילים שונות לגמרי, ללהקת הנח"ל. תוכן השיר מציג חבורת ילדות וילדים, הגדלים ומתבגרים ביחד בתנועת נוער, וממשיכים ביחד להיאחזות, לנישואים ועד לזקנה. השיר נכתב בסגנון הומוריסטי, מנקודת ראייתן של הבנות, אשר מגלות "שישנם גם בנים". הפזמון החוזר מפרט את רשימת הבנים וכינוייהם:
דן אלמגור תרגם כעבור שנים את השיר המקורי מצרפתית עם שמות צרפתיים, השיר נקרא "אשתו של מר ז'וז'ו" שלא הוקלט. תרגום שונה של השיר הוא מאת יוסי בנאי, שבתרגומו נקרא השיר "אשתו של בנץ". בנאי עצמו הקליט את השיר בתרגום זה.
קטלוג הנשים
קטלוג הנשים (ביוונית עתיקה: Γυναικῶν Κατάλογος, Gynaikôn Katálogos) הוא פואמה אֶפּית המיוחסת למשורר היווני הסיודוס, ומכילה רשימה גנאלוגית של נשים ידועות מהמיתולוגיה היוונית וצאצאיהן המפורסמים.
על פי ה'סודא' (לקסיקון ספרים עתיק) הפואמה כללה במקורה חמישה ספרים והכילה כ- 5,000-4,000 שורות שיר לערך, אלא שרובה של היצירה אבד במהלך השנים. החוקרים הצליחו לשחזר כ-1,300 שורות מהיצירה, בהתבסס על פפירוסים שהכילו קטעים ממנה וכן על ציטוטים שלה שנשתמרו בכתבי מחברים שונים. היצירה, שהייתה פופולרית מאוד בתקופה הקלאסית, יוחסה אמנם להסיודוס בן המאה ה-7 לפנה"ס, אך רוב החוקרים מתארכים את היצירה למאה ה-6 לפנה"ס ושוללים בכך את ייחוסה להסיודוס.