cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
אספסת
אטימולוגיה
המילון הערבי מהמאה ה-13 "ליסאן אל-ערב" מפרש ש-"אל-פיספיסה" (אספסת) הוא מאכל בהמות. בספרד השתבשה המילה במאה ה-14 למילה הספרדית – אלפלפה ושימשה לכינוי חציר מזן משובח לסוסים. במאה ה-16 מתיישבי הקולניות של האימפריה הספרדית באמריקה הציגו אותו בפני המתיישבים בארצות הברית וכך נקלטה גם המילה בשפה האנגלית. כיוון שרוב היבול העולמי של האלפלפה מגיע מצפון אמריקה ומדרומה, נקלטה המילה בשפות רבות (כמו עברית).
תפוחים ותמרים
תפוחים ותמרים הוא פזמון שכתב איתן נחמיאס-גלס, הלחין רמי קלינשטיין וביצעו רמי קלינשטיין והמועצה. השיר יצא לאור בשנת 1995.
רקע
נחמיאס גלס שיתף פעולה עם קלינשטיין באלבום "במסיבה אצל גידו". השיר נכלל באלבום שנושא את שמו.
במצעד הפזמונים העברי השנתי של רשת ג' לשנת תשנ"ה (1995) הגיע השיר למקום הראשון.
יוסי חרסונסקי סקר את השיר וכתב עליו כך: "כמעט כול שירי האהבה של קליינשטיין עוסקים באהבה ושברונה. והנה מתברר שהרוקר חזק מאוד בתחום הרומנטיקה הרגשנית. וזה שיר רומנטי שמנחם ומלטף, אנושי, חם, נוגע ומחלחל. פשוט – שיר יפהפה".
קלינשטיין סיפר שלקח לו כחמש-עשר דקות להלחין את השיר. עוד הוא סיפר:
קרול רטהאוז
קרול רטהאוז (באנגלית: Karol Rathaus;16 בספטמבר 1895 - 21 בנובמבר 1954) היה מלחין יהודי שפעל בגרמניה אוסטריה וארצות הברית. הלחין יצירות חשובות על נושאים יהודיים, הידועה שבהן היא הסוויטה אוריאל אקוסטה. מוכר גם בשמות קרל לאונרד רון רטהאוז, לאונרד ברונו.
קורות חייו
נולד בטרנופול, גליציה, אז בממלכה האוסטרו הונגרית, ממלכת הקיר"ה. היום אוקראינה המערבית.
קרול רטהאוז החל להלחין בגיל צעיר, ובשנים 1913 ו-1914 יצא מגליציה ולמד באקדמיה למוזיקה בווינה. לימודיו נקטעו באמצעם בשל מלחמת העולם הראשונה והוא גויס לצבא האוסטרי ושרת בו שנתיים, 1918 - 1919. עם תום המלחמה יצא אחר מורהו פרנץ שרקר להשלמת לימודיו באקדמיה למוזיקה של ברלין. יצירותיו נתפרסמו בגרמניה ואוסטריה והוא קנה לו שם של מלחין מפורסם. הוא כתב אופרות סימפוניות ויצירות נוספות.
קרול רטהאוז נתן מכוחו גם להלחנת מוזיקה לסרטים אמנותיים והיה בין המלחינים הבולטים בסוגה מוזיקלית זו. מסוף שנות העשרים ועד שנת 1933 שנת השתלטות הנאצים על גרמניה, כתב יצירות רבות שזכו לביצועים והקלטות, בסרטים ובאולמות הקונצרטים. לאחר שהוחרמו יצירותיו בגרמניה הנאצית הוא נמלט לפריז ומשם המשיך ללונדון ושהה בה משנת 1934 עד 1938. באותה שנה היגר לארצות הברית והתיישב בניו יורק. רטהאוז כיהן כפרופסור למוזיקה בקווינס קולג' והצליח הן כמורה והן כמלחין. הוא הלחין בשנותיו באמריקה עשרות יצירות לסרטים. ב-1950 הלחין את המוזיקה לסרט הישראלי "קללה לברכה. רטהאוז נפטר בשנת 1954, בפלאשינג מאדוז שבמדינת ניו יורק. הוא היה נשוי לגרטה והשאיר אחריו בן בשם רנט.
יצירתו כוללת בעיקר יצירות כליות, סימפוניות ויצירות אחרות לתזמורות, סונטות סרנדות ומוזיקה לבלט.
זוטרופוליס 2
זוטרופוליס 2 (באנגלית: Zootopia 2) הוא שמו המשוער של סרט הרפתקאות קומי בהנפשה ממוחשבת של אולפני ההנפשה של וולט דיסני. הסרט הוכרז רשמית על ידי מנכ"ל דיסני, בוב אייגר, בפברואר 2023, אך טרם נחשפו פרטי הפקה נוספים.
רקע
הסרט "זוטרופוליס" (2016) היה לסרט השני הרווחי ביותר בהיסטוריה של חטיבת האנימציה של דיסני לתקופתו (אחרי "לשבור את הקרח"). כשנשאלו לגבי האפשרות לסרט המשך ציינו במאי הסרט הראשון, ביירון הווארד וריץ' מור, שלאחר שכבר בנו את היקום שבו מתרחש הסרט, כתיבת המשך תהיה קלה יותר, מה גם שישנם רעיונות רבים שלא נעשה בהם שימוש בסרט הראשון.
בין השנים 2020 ל-2022, על רקע מגפת הקורונה והשפעותיה על הרגלי הצפייה של הציבור בסרטי קולנוע, ומסיבות נוספות, לא הצליחה דיסני ליצור סרט אנימציה שובר קופות בסדרי הגודל אליהם הייתה מורגלת. "ריה והדרקון האחרון" ו"עולם מוזר" לא הצליחו להרוויח בקופות הקולנוע, וגם "אנקאנטו", אף על פי שנחשב ללהיט, לא הרוויח כמצופה. על רקע זה, כמו גם על רקע הצלחתם של אולפני אנימציה אחרים להציג להיטים קופתיים, נאלצה דיסני לגבש תוכנית להחזרת אולפני האנימציה שלה לרווחיות. לאור זאת, בשיחה עם בעלי המניות של דיסני בפברואר 2023, הודיע בוב אייגר, מנכ"ל החברה, כי בשנים הקרובות יתמקדו אולפני ההנפשה של וולט דיסני ופיקסאר בזיכיונות מצליחים שמהווים השקעה בטוחה, והכריז על הפקת שלושה סרטי המשך מזיכיונות רווחיים במיוחד, "לשבור את הקרח 3" ו"זוטרופוליס 2" מאולפני דיסני, ו"צעצוע של סיפור 5" מפיקסאר, שקודמיהם הרוויחו למעלה ממיליארד דולר כל אחד, והיו מועמדים או זכו בפרס אוסקר. במקביל הודיע אייגר על פיטוריהם של 7,000 מעובדי החברה, מהלך שצפוי לחסוך לדיסני 5.5 מיליארד דולר.
כתיבה
עם הכרזת הסרט על ידי אייגר, אישר ג'ארד בוש שהוא מעורב בכתיבת התסריט.
אסטון מרטין DBS סופרלג'רה
אסטון מרטין DBS סופרלג'רה (באנגלית: Aston Martin DBS Superleggera) היא מכונית ספורט במרכב קופה, בעלת שני מקומות ישיבה, שמיוצרת על ידי אסטון מרטין משנת 2018. היא הוצגה ביוני 2018. היא המכונית כביש המהירה ביותר של אסטון מרטין.
עיצוב
העיצוב החיצוני של ה-DBS סופרלג'רה מעוצב ממש כמו רוב המכוניות של אסטון מרטין אך בפנים המכונית העיצוב יותר "אגרסיבי" וספורטיבי. הפנים כולל מושבי עור בצבע שחור-אדום, מסך מגע המציג את המולטימדיה ולוח מחוונים דיגיטלי.
מפרט טכני
היא כוללת מנוע בנזין V12 צילינדרים בנפח 5.2 ליטר טווין-טורבו המספק כ-725 כ"ס ב-6,500 סל"ד ומומנט מרבי של 91.7 קג"מ בין 1,800 ל-5,000 סל"ד. תיבת הילוכים אוטומטית בעלת שמונה הילוכים. היא מאיצה מ-0 ל-100 קמ"ש בתוך 3.4 שניות ומגיעה למהירות מרבית של 340 קמ"ש. צריכת הדלק המשולבת עומדת על 8.1 ק"מ לליטר.
גרסאות
מלבד הגרסה הבסיסית הציגה אסטון מרטין שלוש גרסאות נוספות. הראשונה, אסטון מרטין DBS סופרלג'רה וולנטה, היא גרסת הגג הנפתח לגרסה הבסיסית, הוצגה באפריל 2019. היא כוללת את אותו מנוע אך התאוצה אורכת 3.6 שניות במקום 3.4 שניות. הגג עשוי מבד ובעל שמונה שכבות, פתיחת או סגירת הגג אורכת 14 שניות. השנייה, DBS סופרלג'רה OHMSS, היא מהדורה מוגבלת לכבוד הסרט של ג'יימס בונד, בשרות הוד מלכותה. הדגם כולל את אותה מערכת הנעה כמו שמוצג בסרט עצמו. היא הוצגה במאי 2019. השלישית, DBS סופרלג'רה מהדורת 007, היא מהדורה מיוחדת שהוצגה באוגוסט 2020. היא כוללת עיצוב יפה יותר, גלגלים בצבע שחור מבריק בקוטר 21 אינץ'. הייצור הוגבל ל-25 יחידות.
רוברט רוד
רוברט פרנסיס רוד ג'וניור (באנגלית: .Robert Francis Roode Jr; נולד ב-11 במאי 1977) הידוע יותר בשם הבמה שלו, רוברט רוד הוא מתאבק קנדי, המופיע בארגון ההיאבקות WWE, בתוכנית הדגל Raw. הוא מוכר בעיקר בשל תקופה בת שתים עשרה שנים בארגון ההיאבקות Total Nonstop Action Wrestling (TNA), משנת 2004 ועד לשנת 2016, שבו הופיע תחת שם הבמה בובי רוד.
לאחר שהופיע לראשונה בארגון ההיאבקות TNA בשנת 2004 כחלק מצוות קנדה, רוד זכה באליפות הזוגות של NWA ביחד עם אריק יאנג. לאחר תחרות יחידנית קצרה בעקבות פירוק הצוות, הוא הקים צמד ביחד עם ג'יימס סטורם אשר נודע בשם ביר מאני, אינק. ביחד עם סטורם, הוא שש פעמים אלוף הזוגות של TNA והם אלופי הזוגות בעלי תקופת הכהונה הארוכה ביותר בהיסטוריה של TNA. בנוסף, רוד נחל הצלחה גם בקריירת היחידים שלו, כשהיה פעמיים אלוף העולם במשקל כבד של TNA, כשתקופת כהונתו הראשונה היא הארוכה ביותר בהיסטוריה של הארגון עם 256 ימים. כמו כן, רוד היה פעם אחת נוספת אלוף הזוגות של TNA ביחד עם אוסטין אריס ופעם אחת אלוף מלך ההר של TNA.
בשנת 2016, רוד חתם על חוזה ב-WWE והחל את הקריירה שלו בארגון הפיתוח NXT, שבו היה פעם אחת אלוף ה-NXT. רוד ערך את הבכורה שלו ברוסטר הראשי באוגוסט 2017 במותג סמאקדאון, כשזכה באליפות ארצות הברית בינואר 2018. הוא זכה פעמיים באליפות הזוגות של Raw, האחת עם צ'אד גייבל והאחרת עם דולף זיגלר, כשגם תקופה כהונה אחת כאלוף 24/7 של ה-WWE נוספה לרשימת הישגיו במאי 2019.
חיים אישיים
לרוד ולאשתו טרייסי יש יחדיו שלושה בנים בשם רוברט השלישי, ריילי וניקולאס.
פז'מיסלב פרנקובסקי
פז'מיסלב פרנקובסקי (בפולנית: Przemysław Frankowski; נולד ב-12 באפריל 1995 בגדנסק שבפולין) הוא כדורגלן פולני המשחק בעמדת הקשר בקבוצת לאנס מליגת העל הצרפתית ובנבחרת פולין.
קריירת מועדונים
פרנקובסקי גדל במחלקת הנוער של לכיה גדנסק. בשנת 2012 החל לשחק בקבוצה הבוגרת של המועדון במסגרת לכיה גדנסק. הוא ערך 41 הופעות ליגה במדי המועדון, בהן הבקיע שני שערים.
ב-22 בינואר 2019 חתם פרנקובסקי בשיקגו פייר מה-MLS. ב-3 במרץ ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בהפסד 2-1 ללוס אנג'לס גלאקסי במסגרת הליגה. ב-9 במאי הבקיע את שער הבכורה שלו במועדון, בניצחון 5-0 על ניו אינגלנד רבולושן במסגרת הליגה. בסך הכל ערך 63 הופעות ליגה במדי המועדון, בהן הבקיע עשרה שערים.
קריירה בינלאומית
ב-23 במרץ 2018 ערך פרנקובסקי את הופעת הבכורה שלו בנבחרת פולין, בהפסד 1-0 לנבחרת ניגריה במשחק ידידות. ב-13 באוקטובר 2019 הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת, בניצחון 2-0 על נבחרת מקדוניה הצפונית במסגרת מוקדמות יורו 2020.
הוא היה חלק מסגל הנבחרת ביורו 2020, וערך שלוש הופעות בטורניר.
נכלל בסגל נבחרת פולין לטורניר מונדיאל 2022.
גרד פון רונדשטט
קרל רודולף גרד פון רונדשטט (בגרמנית: Karl Rudolf Gerd von Rundstedt; 12 בדצמבר 1875 – 24 בפברואר 1953) היה קצין בכיר בוורמאכט בדרגת גנרל-פלדמרשל. שימש בתפקידי מפתח בשלושה מבצעים משמעותיים: כיבוש צרפת בשנת 1940, מבצע ברברוסה – הפלישה לברית המועצות בשנת 1941, וקרב הארדנים אל מול בעלות הברית המערביות בשנת 1944. במרץ 1945 הודח על ידי היטלר משירות פעיל. לאחר המלחמה הואשם בביצוע פשעי מלחמה, אך לא הועמד לדין בשל בריאותו הרופפת.
קריירה מוקדמת
רונדשטט נולד למשפחה פרוסית אריסטוקרטית באשרסלבן, והיה בנו של קצין הפרשים, גנרל מיור גרד פון רונדשטט. הוא התגייס לצבא הקיסרי בשנת 1892, כאשר נרשם ללימודים באקדמיה צבאית, והצטרף לרגימנט הרגלים ה-83 (נסיכות הבוחר מהסן ה-3 - פון ויטיך). בשנים 1903–1906 הוא למד באקדמיית המלחמה הפרוסית, ובשנת 1907 הוא מונה לקצין במטה הכללי. בשנת 1909 הוא הועלה לדרגת האופטמן, ובשנת 1912 הוא מונה למפקד פלוגה ברגימנט הרגלים ה-171 (אלזס העליונה ה-2).
עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה שירת במטה דיוויזיית המילואים ה-22, שהייתה חלק מקורפוס המילואים ה-4 בארמייה הראשונה, וזמן קצר לאחר פרוץ המלחמה הוא הועלה לדרגת מיור. ב-1915 עבר לחזית המזרחית, אשר התאפיינה, בניגוד לחזית המערבית, בקרבות תנועה ולא במגננה, ובשנת 1918 הוא שימש כקצין אג"ם בקורפוס ה-15.
לאחר המלחמה נותר רונדשטט בצבא המקוצץ, הרייכסווהר שלאחר הסכם ורסאי, אשר כלל רק 100,000 חיילים. בשנת 1920 הוא מונה לראש מטה דיוויזיית הפרשים ה-3 בקאסל בדרגת אוברסט לויטננט, ובשנת 1923 הועלה לדרגת אוברסט. בשנת 1925 הוא מונה למפקד רגימנט הרגלים ה-18 במינסטר, ובשנת 1927 הוא הועלה לדרגת גנרל מיור. בשנת 1928 פון רונדשטט מונה למפקד דיוויזיית הפרשים ה-2 בברסלאו, ובשנת 1929 הוא הועלה לדרגת גנרל לויטננט. בשנת 1932 פון רונדשטט הועלה לדרגת גנרל חיל הרגלים ומונה למפקד המחוז הצבאי השלישי בברלין ולמפקד הדיוויזיה ה-3 של הרייכסווהר, ומאוחר יותר מונה למפקד קבוצת הארמייה הראשונה בברלין. במהלך אותה שנה איים בהתפטרות כאשר קנצלר גרמניה, פרנץ פון פאפן, הורה על טיהור פוליטי בצבא, ופיטורי הקצינים האוהדים את המפלגה הנאצית. לאחר עליית הנאצים לשלטון ראה באור דומה את הפעולות שפעלה המפלגה על מנת להביא לנאציפיקציה של הצבא.
ב-1 במרץ 1938 הוא הועלה לדרגת גנרל אוברסט. בשנת 1938 התחוללה "פרשת בלומברג-פריטש". שר המלחמה ורנר פון בלומברג הואשם בשערוריית מין בכך שאשתו הטרייה הייתה בעברה זונה. פרשה זו הביאה לפרישתו. מפקד הצבא הגרמני, ורנר פון פריטש, מצא עצמו עד מהרה במרכזה של שערורייה נוספת, שכפי הנראה ניזומה על ידי ריינהארד היידריך והיינריך הימלר, בה הואשם בקיום יחסים עם זונה ממין זכר ותשלום דמי לא יחרץ. סילוקם של פריטש ובלומברג הביא לכך שהיטלר לקח על עצמו את הפיקוד העליון של הצבא הגרמני, הקים את ה-OKW עם וילהלם קייטל בראשו, והדיח משורותיו את כל הגנרלים שנראו כבלתי מתאימים למשטר החדש, וביניהם רונדשטט.
עם פרוץ מלחמת העולם השנייה בשנת 1939 גויס רונדשטט מחדש לצבא. כאשר עזב את הצבא קיבל דרגת אוברסט (אלוף-משנה) של כבוד של רגימנט הרגלים ה-18 בשורותיה לחם. במהלך כל המלחמה ענד רונדשטט את דרגות האוברסט, ולא דרגות בכירות יותר להן היה זכאי. הוא קיבל את הפיקוד על "קבוצת ארמיות דרום" בזמן כיבושה של פולין, ובכך הצטיין.
תפקידו בכיבוש צרפת
בנובמבר 1939 הגיע רונדשטט לעיר קובלנץ וקיבל את הפיקוד על "קבוצת ארמיות A" שהייתה פרושה אל מול יער הארדנים בבלגיה. ראש המטה של רונדשטט היה אריך פון מאנשטיין. פון מאנשטיין הגה רעיון שבעזרתו של רונדשטט גרם לקבלת תוכנית "אבחת מגל" לכיבושה של צרפת. התוכניות השונות שהעלה המטה הכללי עברו לעיונם של רונדשטט ומאנשטיין, ואלה נתנו לפקודת המבצע "מקרה צהוב" את צורתה הסופית, והמבריקה. הייתה זו חשיבה צבאית יוצאת דופן ומקורית, אשר הצליחה לקבל את תשומת לבו, ולבסוף את הסכמתו של היטלר, ועמדה בניגוד לקיפאון המחשבתי המוחלט של המפקדים הצרפתים שעמדו מולם.
עיקר התוכנית - פעולות הסחה באגף הימני של הכוחות, אשר ימשכו את בעלות הברית לתוך בלגיה, ובה בעת מבקע משוריין באגף השמאלי, תוך כיבוש העיר סדאן, ודהרה אל הים, על מנת לכתר את כוחות בעלות הברית בין האגף הימני של הכוחות ובין הים. שמה של התוכנית "איבחת מגל" הראה את התנופה והמחץ שייחסו לה הוגיה. וזאת כאשר מולם ניצבו אבירי המגננה הסטאטית מבית המרשל אנרי פיליפ פטן אשר הציבו את צבאם מאחורי מכשול נייח - קו מאז'ינו והעריכו כי די יהיה בכך לניהול מלחמה בעידן המטוס והטנק.
עם פרוץ הקרבות במאי 1940 עמד רונדשטט בראש "קבוצת ארמיות A", אשר להן ניתן התפקיד העיקרי בפקודת המבצע, המעבר דרך יער הארדנים, אל עבר נהר המֶז וכיבוש העיר סדאן. הקבוצה כללה שבע דיוויזיות פאנצר מתוך 10 דיוויזיות הפאנצר של הוורמאכט. על פי התוכנית האגרוף המשוריין היה עתיד להכות בצבאות הטריטוריאליים ובאנשי המילואים הצרפתים מדרג ב' שעמדו מולם באזור הנהר מֶז והעיר סדאן.
ב-14 במאי 1940, הדיוויזיות המשוריינות, בפיקודו של הגנרל היינץ גודריאן חצו את נהר המֶז, ויצרו מבקע עמוק בחזית הצרפתית, תוך שהן מתחילות בשעטה אל הים, לכיתור הכוחות הבריטיים והצרפתיים אשר נכנסו, על פי תוכנית בעלות הברית המקורית, שכונתה "תוכנית D", אל שטח בלגיה.
התוכנית המבצעית וביצועה על ידי רונדשטט היו מופת למנהיגות צבאית, אלא שעם התקדמותם של הכוחות החל רונדשטט, שהיה זהיר מטבעו, לפקפק ביכולת השרידות של כוחות השריון הפועלים באורח עצמאי עמוק בשטח האויב, ובקווי אספקה ארוכים ובלתי רציפים. לזהירות זו היה שותף אדולף היטלר. אל מול רונדשטט הזהיר עמדו דרגים זוטרים יותר ונלהבים, החל ממפקדי הקורפוסים כגודריאן שפעלו בשדה הקרב בצורה כמעט עצמאית, דרך מפקדי "קבוצות השריון" ומפקדי הארמיות, שהיו אף הם נלהבים להתקדם. ב-17 במאי הורה רונדשטט לגודריאן לעצור, אלא שהפקודה, שעברה מספר דרגי משנה עד שהגיעה לגודריאן, איפשרה "סיור אלים". גודריאן פירש את הפקודה באופן חופשי למדי, הותיר את מפקדת הקורפוס מאחור, כאשר גוף הקורפוס, דיוויזיות הפאנצר עצמן, הפכו כולן ל"סיור אלים" והמשיכו בשעטה אל הים.
מבצע ברברוסה
לאחר כיבוש צרפת קיבל רונדשטט דרגת גנרל פלדמרשל (אם כי המשיך לענוד את דרגות הקולונל), ב-19 ביולי 1940. זמן מה עסק בתכנון מבצע "ארי הים", הפלישה לבריטניה, אשר בוטלה לאחר "הקרב על בריטניה" בה הוכיח חיל האוויר הבריטי את עליונותו על הלופטוואפה, דבר שהפך את תוכנית הפלישה לבלתי ריאלית. לאחר מכן קיבל פיקוד על כוחות הגרמנים בשטחים הכבושים, ועסק בפיתוח ביצורי החוף בהולנד, בלגיה וצרפת.
ביוני 1941 קיבל רונדשטט את הפיקוד על "קבוצת ארמיות דרום" ב"מבצע ברברוסה", הפלישה לברית המועצות. תחת פיקודו של רונדשטט היה כוח עצום שכלל 52 דיוויזיות חי"ר וחמש דיוויזיות פאנצר.
רונדשטט השיג את כל יעדיו. טורי השריון הגרמניים פרצו דרומה, בלתי ניתנים כמעט לעצירה, עד שכמעט כל כובדה של המלחמה נטה דרומה, כאשר באוגוסט ובספטמבר 1941 נוצרה הזדמנות לכבוש את אוקראינה כולה, ולהשמיד כוחות עצומים, בפיקודו של המרשל סמיון בודיוני. כבמקרה "פקודת העצירה" של היטלר בדנקירק, הייתה גם כאן התקדמותו המהירה של רונדשטט לרועץ לגרמנים מבחינה אסטרטגית. כאשר באוגוסט 1941 ניתן היה לפרוץ ישירות אל מוסקבה, אם ירוכזו כוחות לשם כך, החליט היטלר כי קודם לכן ירוכזו כוחות באזור הדרום, תחת פיקודו של רונדשטט לשם כיבושה של אוקראינה, ורק לאחר סיומם של מבצעים אלו יפרצו הגרמנים אל מוסקבה. רוב ההיסטוריונים הצבאיים חושבים שהייתה זו שגיאה, שהביאה לכך שהקרב על מוסקבה יתאחר במספר שבועות, ויתרחש בנתוני מזג אוויר קשים, במיוחד בתחילת ההתקפה כאשר הטנקים הגרמניים שקעו בבוץ.
ביצועיו של רונדשטט לפקודות שניתנו לו, היו מעולים. הוא פיקד על מערכת כיתור אדירה, בה כותרו כשש מאות וחמישים אלף חיילי ברית המועצות באזור קייב, ונלקחו בשבי (חיילים אלה זכו ליחס בלתי אנושי, ורובם נרצחו, הורעבו למוות והוצעדו בצעדות מוות. היה זה בין החמורים שבפשעי המלחמה של הוורמאכט).
לאחר ניצחון גדול זה פנה רונדשטט מזרחה, והתקיף את חרקוב ורוסטוב על הדון. בעוד שקבוצת ארמיות מרכז הייתה שקועה בקרב האיתנים על מוסקבה, היו הפקודות שקיבל רונדשטט מעורפלות יותר. הוא אמור היה "לכבוש את חופי הים השחור והקווקז", דבר שהביא למעשה למסע חסר מטרה כמעט מזרחה, אל מעבר לנהר מיוס, כאשר הכוחות מצפון לו מרותקים אל מול כוחות עדיפים, ואגפו הצפוני חשוף. במהלך המתקפה לקה רונדשטט בהתקף לב, אך המשיך לפקד על הכוחות. כיבוש רוסטוב נתקל בקשיים, ורונדשטט הזהיר ביקש מהיטלר כי יינתן לו לסגת לקו בו יוכל להחזיק בביטחון מעברו המערבי של הנהר מיוס. למשמע בקשה זו פיטר היטלר את רונדשטט והחליפו בגנרל ולטר פון רייכנאו, נאצי קנאי, ועושה דברו של היטלר.
פיטורין שרירותיים אלו היו סימן למפקדי הצבא הגרמני כי היטלר יכול לנהוג בהם כאוות נפשו. לפיטורין לא ניתנה כל התראה, או נימוק.
קרב הארדנים
היטלר החזיר את רונדשטט לשירות כארבעה חודשים לאחר פיטוריו, במרץ 1942. רונדשטט קיבל את הפיקוד על הכוחות במערב, שם היה לו חלק בהקמת החומה האטלנטית, מערכת של ביצורים לאורך כ-2,700 קילומטרים שנועדו למנוע את פלישת צבאות ארצות הברית ובריטניה ובעלות בריתן. משזו אכן הגיעה ב-6 ביוני 1944, דרש רונדשטט מהיטלר כי יפתח במשא ומתן לסיומה של המלחמה ולהסדר עם בעלות הברית המערביות. בתגובה פיטר אותו היטלר והחליפו בגנרל גינתר פון קלוגה.
לאחר קשר העשרים ביולי בו ניסתה קבוצת קציני צבא בראשותו של קלאוס שנק פון שטאופנברג לרצוח את היטלר, גילה רונדשטט נאמנות להיטלר. הוא הסכים להצטרף לוילהלם קייטל ולהיינץ גודריאן ב"בית דין של כבוד", אשר בו היו גם חברים ולטר שרוט וקרל וילהלם שפכט, שנועד להדיח קצינים המעורבים בקשר מן השירות הצבאי. היה זה כתם על המוניטין של רונדשטט כ"א-פוליטי". בית דין זה אמנם היה מוסמך רק להדיח קצינים אלה מן השירות, אך למעשה משהודחו הקצינים מן השירות נחשפו למערכת "בתי הדין העממיים" בראשותו של רולנד פרייזלר, בהם הועמדו למשפט קצר ומשפיל, בסיומו נדונו למוות משפיל ואכזרי, כאשר נתלו במיתרי פסנתר שהיו מחוברים לתקרה באמצעות אנקולי קצבים. בין הנידונים באופן זה היו רעיו הוותיקים של רונדשטט לנשק.
ב-1 במאי 1945 נתפס רונדשטט על ידי דיוויזיית הרגלים ה-36 של צבא ארצות הברית. בעודו בחקירה סבל מהתקף לב נוסף. הוא נלקח לבריטניה שם הוחזק בשבי. ביולי 1948 שוחרר, וחי בהנובר עד מותו בשנת 1953, והוא בן 77 שנים.
איגואנת דומריל מלגשית
איגואנת דומריל מלגשית (שם מדעי: Oplurus quadrimaculatus) היא מין של לטאה החיה בטבע באי מדגסקר שממזרח לאפריקה. ללטאה זו קשקשים חדים וזנב משוריין מאחוריה.
לטאה דמוית-איגואנה זו יכולה להגיע לאורך 25–39 ס"מ והיא בעלת זנב ורגליים בעלי קשקשים קשים ומגודלים. הזכרים גדולים מעט מהנקבות והם מזדווגים במהירות באזורי תפוצתם ומטילים ביצים בין הסלעים או בחפירת מאורה קטנה. כמו רוב הלטאות גם לטאה זו מקבלת את חום הגוף מהשמש והם יושבות על גזעי עצים או סלעים כדי לקבל חום.
הן חיות רק באי מדגסקר, במרכז האי עד לצפון ומפני הים עד לגובה 2,000 מ' מעל הקרקע. הן חיות ביערות גשם, יערות יבשים ואזורים סלעיים שונים. מצבה של הלטאה הוא ללא חשש.
מספן הים
המספן אחראי לפעילות המבצעית, לפעילות האימונים, להדרכה ולפעילות השוטפת של חיל הים. ראש המספן הוא קצין בדרגת תת-אלוף, והוא מכונה רמ"ים.
ראשי מספן הים
ראש המספן הוא קצין בדרגת תת-אלוף, והוא נקרא בראשי תיבות: רמי"ם. ראש המספן הנוכחי: תת-אלוף דניאל הגרי.
אלקטרה מוצרי צריכה
אלקטרה מוצרי צריכה (1970) בע"מ, היא חברה ציבורית ישראלית, הכוללת חטיבות בתחומי מוצרי צריכה חשמליים, קמעונאות מוצרי חשמל, מזון ומשקאות, ספורט ופנאי ונדל"ן.
החברה נסחרת בבורסה לניירות ערך בתל אביב והיא כלולה במדד ת"א-90. חברת אלקו, שבשליטת האחים דניאל ומיכאל זלקינד, היא בעלת השליטה בחברה, בהחזיקה כ-47.9% ממניות החברה.
היסטוריה מוקדמת: המאה העשרים
אלקטרה מוצרי צריכה התחילה את דרכה בשנת 1945 כחנות קטנה לתיקון מוצרי חשמל. בנוסף החלה החברה לייבא מגהצים, מערבלי מזון, מקציפים חשמליים, מכונות כביסה ומקררים. בשנת 1954 החלה החברה לייבא לישראל מזגנים מתוצרת החברה האמריקאית אמרסון אלקטריק.
בשנת 1961 פתחה החברה את מפעל מיזוג האוויר הראשון בישראל, שם החלה בפיתוח וייצור של יחידות מיזוג אוויר, לרבות יחידת המיזוג הראשונה בשוק המורכבת על חלון, והמזגן המפוצל הראשון בשוק. בערך באותה תקופה, החלה החברה לייבא גם יחידות מיזוג אוויר של וסטינגהאוס ודייקין. בשנת 1973 עברה החברה לאזור תעשייה החדש בראשון לציון, שם הקימה מפעל ייצור על שטח של 55 דונם.
בשנת 1991 נרכשה אלקטרה על ידי אלקו. .
בשנת 1993 החברה הונפקה בבורסה לניירות ערך בתל אביב.
המאה ה-21
בשנת 2004 החלה החברה בייבוא ושיווק של טלפונים סלולריים מתוצרת סוני מובייל היפנית בשותפות עם חברת ברס בשנת 2015 רכשה החברה את מלוא השליטה בשותפות.
בשנת 2007 רכשה החברה את הרשת "מחסני חשמל". בהמשך נמחקה החברה מהמסחר בבורסה בעקבות הצעת רכש ששיקפה לחברה שווי של 851 מיליון ש"ח. החברה הונפקה שנית בדצמבר 2010 לפי שווי של 1.15 מיליארד שקל.
במרץ 2011 החלה החברה בייבוא ומכירה של ברי מים תחת המותג "אלקטרה בר". במהלך 2017 מכרה החברה את פעילותה בתחום.
בשנת 2012 רכשה החברה את רשת אייס שנכנסה להקפאת הליכים עקב קשיים כלכליים, ב-2017 נמכרה השליטה לקרן קדמה ברווח של 95 מיליון ש"ח.
בשנת 2017 רכשה החברה את חברת אלפא, שעסקה בייבוא טלפונים סלולרים מתוצרת וואווי הסינית.
בינואר 2017 הודיעה אלקטרה מוצרי צריכה כי הגיעה להסכמה לרכישת הרשת הסלולרית גולן טלקום תמורת 350 מיליון ש"ח, והעסקה הושלמה באפריל 2017. באוגוסט 2020 מכרה החברה את "גולן טלקום" ל"סלקום" תמורת 513 מיליון ש"ח, תוך צבירת רווח הון של 163 מיליון ש"ח.
בשנת 2021 החברה הקימה שותפות עם חברת המיחזור AllRecycling להקמת המפעל הראשון בישראל למחזור מכשירי חשמל ביתיים גדולים, המכונים גם פסולת אלקטרונית כבדה - כמו מקררים ומזגנים – תוך ניהול ובקרה על כל שרשרת הערך מייצור ועד למיחזור. המפעל מתוכנן להיפתח בשנת 2022, הוא יעמוד בתקנים האירופאים CENELEC, ויהיה בעל קיבולת של כ-30,000 טון בשנה. במרץ 2021 נכנסה אלקטרה מוצרי צריכה למתחם הדיוטי פרי בנמל התעופה בן-גוריון, תחת המותג "שקם אלקטריק דיוטי פרי".
באפריל 2021 רכשה החברה את קבוצת סער ושלוש רשתות השיווק שלה - 34 סניפים בסך הכל - הפועלת בשוק הספורט והפנאי תחת המותגים "קולומביה", "שבילים" ו"אאוטסיידרס".
במאי 2023 חתמה החברה על מזכר הבנות עם אדידס להפעלת 46 מחנויות המותג בישראל.
באוקטובר 2021 חתמה אלקטרה מוצרי צריכה על הסכם זיכיון ל-20 שנים עם רשת חנויות הנוחות הבינלאומית האמריקאית סבן אילבן להפעלת המותג בישראל, ולחזק את מעמדה בתחום קמעונאות המזון. העסקה כוללת אופציה להארכת ההסכם ב-50 שנים נוספות. החנות הראשונה נפתחה בינואר 2023. בשנים הקרובות צפויות להיפתח עשרות סניפים נוספים.
בסוף 2021 הודיעה אלקטרה מוצרי צריכה על כניסה לתחום האנרגיה הסולארית, לאחר חתימת הסכם עם סולראדג', במסגרתה תמכור חברת הבת, אלקטרה סולאר, את מוצרי סולראדג' עבור מתקנים סולאריים ביתיים בישראל, ולאחר שרכשה גם את השליטה ב-Solar Sensei, המייצגת את חברת הפאנלים הסולאריים האמריקאית SunPower בישראל, ומייבאת, מייצרת ומפיצה ציוד סולרי כגון פנלים סולריים, ממירים, אופטימייזרים וחלקי בנייה מאלומיניום. ב-30 ביוני 2023, בוצע מיזוג של הפעילות עם פעילות מקבילה בחברת רב-בריח. אלקטרה מוצרי צריכה תחזיק 25% בגוף הממוזג.
במרץ 2022 חתמה החברה על מזכר הבנות עם רשת המרכולים קרפור, לפיו המותגים יינות ביתן ומגה יימחקו ו-150 סניפים יוסבו לסניפי רשת קרפור. ההסכם בין השניים נחתם באפריל 2022. במאי 2023 הושק המותג את קרפור ישראל, עם 50 חנויות שהוסבו למותג זה ובהן גם מגוון של מוצרי המותג הפרטי.
באפריל 2023 התקבל אישור מהממונה על התחרות להקמת מועדון לקוחות קרפור בשיתוף עם כאל וביט.
מוצרי צריכה חשמליים
חטיבת מוצרי הצריכה החשמליים מתמקדת ביבוא, ייצור, ייצוא, שיווק, מכירה ושירות של מוצרי חשמל. החברה מייבאת, משווקת ומפיצה מכשירי חשמל ממותגים עולמיים ומקומיים, לרבות מזגנים לבנייני מגורים ומסחר, מערכות מיזוג אוויר, מוצרי חשמל גדולים, מוצרי חשמל ביתיים ומכשירי חשמל קטנים. החברה מייצרת ורוכשת סוגים שונים של מערכות בקרת אקלים להפצה בשווקים המקומיים והזרים, באמצעות מפעל ייצור שהיא מפעילה בשיתוף פעולה עם "בוש".
קמעונאות מוצרים חשמליים
החברה מפעילה את "מחסני חשמל" ו"שקם אלקטריק", רשתות שיווק למוצרי צריכה חשמליים, עם 70 סניפים בישראל.
מזון
החברה רכשה 35.5% ממניות "יינות ביתן" במאי 2021, מה שהופך אותה לבעלת השליטה בפועל של רשת מזון קמעונאית זו. הרשת מפעילה 151 מרכולים תחת המותגים "קארפור", "יינות ביתן", "מגה" ו"שוק מהדרין" ברחבי ישראל, עם הכנסות כוללות של כ-3.3 מיליארד ש"ח בשנת 2020.
ספורט ופנאי
החברה מחזיקה בזיכיון בישראל על בגדי ספורט "קולומביה", ומפעילה רשת של 40 חנויות ספורט ופנאי, תחת המותגים "קולומביה", "שבילים" ו"אאוטסיידרס".
נדל"ן
החברה מקיימת חטיבת נדל"ן קמעונאית, אף על פי כי זה אינו עיסוקה המרכזי של החברה, וזאת במטרה לזהות ולנצל הזדמנויות בתחום הנדל”ן ובכך להעלות את ערך החברה ולתרום לאיתנות הפיננסית שלה. הפרויקטים של החטיבה כוללים מרכז מסחר ותעסוקה באתר מפעל מיזוג האוויר שלה במערב ראשון לציון, עסקה המניבה לחברה רווח של 60 מיליון ש"ח.
החברה רכשה קרקע באשקלון לשם הקמת מפעל בתחום חימום, אוורור ומיזוג אוויר (HVAC), במשותף עם בוש, ולשם הקמת פארק טכנולוגי למערכות אקלים.
אין אדם אוסר דבר שאינו שלו
אין אדם אוסר דבר שאינו שלו הוא עקרון הלכתי, הנוגע לפעולות ברכוש שמביאות לאיסור הלכתי על השימוש באותו רכוש. על פי עיקרון זה, אין תוקף לפעולות כאלו כאשר הן נעשות על ידי אדם זר שאינו בעל הרכוש.
דוגמה לפעולה כזו הוא הקדשת רכוש של הזולת לעבודה זרה, כגון ניסוך יין של הזולת לאליל, או השתחוות לבעל חיים של הזולת בתור אליל.
טעם הדין
האחרונים מסבירים כי אדם אינו יכול לאסור דבר במחשבה, שכן המחשבה אוסרת רק על ידי כוח בעלותו של האדם על הדבר. על כן, כאשר אדם זר מייחד חפץ לדבר אסור, אין בכך כל משמעות.
מקור הדין
במשנה בכלאים יש מחלוקת בין תנא קמא לר' יוסי ור' שמעון לגבי מי שסכך את הגפן שלו על תבואת חברו האם התבואה נאסרת, ר' יוסי מביא עדות שר' עקיבא התיר, והלכה כר' יוסי ור' שמעון שמותר. הכלל בלשונו מופיע בגמרא בכמה מקומות
איסור על ידי מעשה
הלכה אותה קיבל עולא מרבו רבי יוחנן אומרת כי כלל "אין אדם אוסר" תקף רק לגבי פעולה שבמחשבה. לעומת זאת, כאשר מדובר במעשה בפועל, ניתן לאסור גם דבר שאינו שייך לאדם המבצע את המעשה האוסר. למשל, למרות שהמשתחווה לבהמת חברו לשם עבודה זרה אינו אוסר אותה, אם הוא שוחט אותה לשם עבודה זרה, היא נאסרת. רב נחמן רב עמרם ורב יצחק חלוקים על חידושו של עולא כי ניתן לאסור בהמה שאינו שלו במעשה, והם סבורים שאין אדם אוסר דבר שאינו שלו בשום אופן. אם כי כאמור הם סבורים כי גם קרבן חטאת נקראת בהמה שלו.
יישומים נפוצים
דין נפוץ בבית היהודי, העושה שימוש בכלל זה, הוא בסיס לדבר האסור. ההלכה אומרת שחפץ המשמש כבסיס לחפץ אחר הנחשב כמוקצה, נחשב גם הוא למוקצה ודיני המוקצה חלים גם עליו. כאשר למשל אדם מניח נרות שבת על שולחן, נחשב השולחן כבסיס לשלהבת שהיא מוקצה מחמת גופו.
על פי עקרון "אין אדם אוסר דבר שאינו שלו", ייחשב השולחן למוקצה רק בתנאי שמי שהניח את הנרות הוא בעל השולחן, אבל אם אדם אחר הניח את הדבר בלי רשות מפורשת, לא נחשב השולחן כבסיס, שכן אין בכוח אדם לאסור דבר שאינו שלו.
עאלמין
בפילוסופיה האסלאמית, המושג עאלמין (בערבית: عالمين) מתייחס ליקום כולו, לעולמות, או לקוסמוס. המושג כולל את האנשים, הצמחייה, החיות, כדור הארץ, הכוכבים, השדים והמלאכים.
לתפוס גנב
לתפוס גנב (באנגלית: To Catch a Thief; בארץ הופץ הסרט תחת השם תפסו את הגנב) הוא סרט קולנוע מסוגת מתח בבימויו של אלפרד היצ'קוק. תסריט הסרט נכתב על ידי ג'ון מישל הייז והוא מבוסס על ספר בעל אותו שם של דייוויד דוג' משנת 1952. בסרט משחקים קרי גראנט וגרייס קלי שכבר השתתפו בסרטיו הקודמים של היצ'קוק. הסרט זכה בפרס אוסקר לצילום הטוב ביותר והיה מועמד לשני פרסים נוספים.
עלילה
הסרט מגולל את סיפורו של ג'ון רובי (קרי גראנט), גנב יהלומים בגמלאות הידוע בשם "החתול" החיי בריביירה הצרפתית. סדרת שדידות יהלומים המחקה את פעולתיו של רובי מובילה את חוקרי המשטרה לעצור אותו, אך הוא מצליח להתחמק מהם.
רובי בוחר להסתתר אצל חבריו מתנועת ההתנגדות הצרפתית, בארטיני (צ'ארלס וואנל) ופוסארד (ג'ין מארטנילי). הם ושאר חבריו מאמינים שהוא אחראי למעשי השוד, אך בתו של פוסארד, דניאל (בריז'יט אובר), עוזרת לרובי להתחמק שנית מהשוטרים. רובי מחליט לחפש את השודד בעצמו כדי להוכיח את חפותו.
רובי משיג מיוג'סון (ג'ון ויליאמס) רשימה של בעלי יהלומים בסביבה כדי שהוא יוכל לבדוק מי בכוונת של השודד האמיתי. כך הוא מגיע לפראנסיס (גרייס קלי) וג'סי סטיבנס (ג'סי רוייס לנדיס), אם ובת אמריקאיות הנופשות בצרפת. במהלך הסרט רובי מתאהב בפראנסיס והיא מסייעת לו למצוא את הגנב. לבסוף רובי מגלה שמי שהיה אחראי לגנבות היו בארטיני וחבריו מתנועת ההתנגדות הצרפתית.
הפקה
זהו סרטו הראשון מתוך חמישה של אלפרד היצ'קוק שיצא בגרסת "VistaVision". בתסריט המקורי בסצנות הסיום בארטיני נעצר בעוד שדניאל וג'ון מתפייסים. אך למרות התנגדותו של התסריטאי, ג'ון מישל הייז, היצ'קוק החליט למחוק את הסנצות האחרונות.
זה היה שיתוף הפעולה האחרון של גרייס קלי והיצ'קוק לאחר הסרטים "חלון אחורי" ו"אליבי" (שניהם משנת 1954). בשנת 1956 קלי נישאה לנסיך רנייה השלישי מבית גרימלדי, נסיך מונקו. בשנת 1964 היצ'קוק הציע לה לגלם את הדמות הראשית בסרט "מארני", אך עקב לחץ ציבורי מצד תושבי מונקו היא סירבה להצעה ובמקומה לוהקה טיפי הדרן. המעצבת אדית הד עיצבה לקלי את תלבושותיה.
ג'סי רוייס לנדיס שמגלמת את חמותו לעתיד של דמותו של קרי גראנט מבוגרת ממנו רק בשבע שנים. בנוסף הם הופיעו יחדיו בסרט "מזימות בינלאומיות" (1959).
חלק מהסרט צולם במלון קרלטון שבקאן.
אבי בן אסאייג
אבי בן אסאייג (נולד בשנת 1965 בשדרות) הוא מנכ"ל אסם השקעות החל מאוגוסט 2018.
ביוגרפיה
בן אסאייג גדל בשדרות להורים עולים ממרוקו. את לימודיו התיכוניים סיים בשנת 1983 בכפר הנוער "הדסים".
הוא סיים בהצטיינות תואר ראשון בכלכלה וחשבונאות בבית הספר למנהל עסקים ע"ש רקאנטי באוניברסיטת תל אביב. ב-2005 סיים את התוכנית למנהלים בכירים של בית הספר למנהל עסקים באוניברסיטת הרווארד (AMP). את דרכו המקצועית בראיית חשבון החל בן אסאייג ב-1992 כמנהל ביקורת בסומך חייקין KPMG. לאחר שלוש שנים מונה לסמנכ"ל כספים (CFO) בחברת אניגמה מערכות מידע וב-1997 החל את תפקידו כראש אגף הכספים ב-ECI.
לאחר שנתיים קודם לתפקיד סמנכ"ל כספים (CFO) של ECI, תפקיד שאותו מילא במקביל להצטרפותו לדירקטוריון ולוועדת הביקורת של חברת איסיטל. ב-2001 החל בן אסאייג את תפקידו כסמנכ"ל הכספים (CFO) של קבוצת שטראוס ולאחר 6 שנים התקדם לתפקיד משנה למנכ"ל ומנהל תפעול ראשי (COO) של הקבוצה. בשנת 2009 עבר אבי בן אסאייג לחברת אי די בי תיירות שם שימש כמנכ"ל וכשנה לאחר מכן הוא מונה למנכ"ל דלק ישראל.
לקבוצת אסם השקעות הגיע אבי בן אסאייג בשנת 2015 כמשנה למנכ"ל לאסטרטגיה, שיווק שרשרת אספקה ומצוינות עסקית, ולאחר כשנה קיבל לידיו את תפקיד מנכ"ל חטיבת המזון של החברה. בתפקידו זה היה בן אסאייג אחראי על פעילות חברת צבר, טבעול, בונז'ור, בית השיטה ומוצרי הבישול והאפייה של אסם (פסטה, פתיתים, קמח ושקדי מרק). בתפקידו זה הוביל בן אסאייג את המהלכים לשיפור תזונתי של מוצרי אסם.
באוגוסט 2018 הודיעה אסם על החלטתו של איציק צאיג לסיים את תפקידו ואבי בן אסאייג מונה במקומו למנכ"ל הקבוצה. במקביל לתפקידו באסם הוא משמש כדירקטור בהתנדבות של המרכז הרפואי הדסה. בספטמבר 2022 הגיעה הנהלת אסם להסכם עם העובדים על העלאת שכר המינימום ל-6,000 ש"ח.
בן אסאייג נשוי ואב לשלוש בנות. מתגורר בשוהם. אחיו הוא יהודה בן אסאייג, מנכ"ל מנורה מבטחים ביטוח.
אגודת תומכי אחים
אגודת תומכי אחים הייתה אגודת מתנדבים שסייעה בענייני רפואה. האגודה הוקמה על ידי מספר חברים תושבי השכונות החרדיות בירושלים, ופעלה בין השנים תש"א-תשל"ג (1941–1973). מזכיר האגודה והרוח החיה בפעילותה היה זאב יהודה פישמן.
יסודה של האגודה
בחודש תמוז תש"א (יולי 1941) התכנסו מספר חברים, תושבי השכונות הירושלמיות מאה שערים, זיכרון טוביה, בית ישראל וסביבתן, והקימו ארגון חסד למשפחות נזקקות. הרוח החיה בארגון היה זאב יהודה פישמן, שען במקצועו, תושב בתי ורשה, שעלה לארץ מפולין בשנת 1927. ייחודה של האגודה החדשה, ביחס לאגודות אחרות שפעלו באותה תקופה, היה בכך שהיא העניקה סיוע גם בתחום הרפואי.
בחודשים הראשונים עסקו החברים בסידורים לוגיסטיים, שכללו את רישומה של האגודה אצל מושל מחוז ירושלים כנדרש בחוק העות'מאני שהיה תקף עדיין. משרד האגודה היה בביתו של ראש האגודה ר' שלמה הומינר בשכונת זיכרון טוביה, ושעות הפתיחה פורסמו בעיתונות.
בקיץ תש"ב (1942) נערכה אספת חברים שבמהלכה הובעה אי-שביעות רצון מהתנהלותם של חברי ההנהלה, שחלקם אף לא שלמו דמי חברות כנדרש בתקנון. בסופה של הישיבה הוחלט למנות ועד חדש, אולם חברי הוועד המודח סירבו להשיב את הציוד שהיה ברשותם, שכלל כסף, ציוד רפואי ואף את חותמות האגודה שבהן המשיכו להשתמש וגרמו לבלבול רב בציבור. בנוסף, פנו חברי הוועד המודח ובראשם ר' שלמה הומינר למושל מחוז ירושלים בבקשה להירשם כאגודה חדשה בשם "תומכי אחים עממית", שלה מטרות דומות לאלה של אגודת "תומכי אחים" המקורית. המהלך לא יצא אל הפועל, אך הפיצול והמאבקים שבאו בעקבותיו שאבו כוחות רבים מחברי האגודה וכמעט לא הותירו פנאי לפיתוחו של הארגון עד קום המדינה.
פעילות האגודה
עם תום מלחמת העצמאות, בשלהי שנת תש"ט (1949), שבה האגודה לפעילות והתמקדה בהשאלת ציוד רפואי ובארגון תרומות דם. הנוהל בבתי החולים היה שכתנאי לאשפוז ולביצוע ניתוח, היה על החולה לדאוג למנות דם מבעוד מועד. לרוב, היו אלה בני משפחה שתרמו דם לקרוביהם, אולם לא לכולם היו בני משפחה, ולא תמיד יכלו או רצו בני המשפחה לתרום דם, וגם כאשר הסכימו לתרום דם לא תמיד היה זה סוג הדם שהתאים למאושפז. נוצר מצב שניתוחים דחופים נדחו במשך ימים ושבועות בהיעדר מנות דם. הנפגעים העיקריים היו ניצולי השואה, שהגיעו לארץ ללא משפחה, ומשפחות במעמד כלכלי נמוך שלא היה באפשרותן לשלם עבור תרומות דם בשוק השחור.
מעיין הדם
אגודת "תומכי אחים" הקימה את "מעין הדם" שנועד לסייע למשפחות אלה בעת צרתם. מדובר במאגר רשום ומסודר של מתנדבים בגילאי 17–60 שהיו מוכנים לתרום דם ללא כל תמורה. כשהתקבלה בקשה לתרומת דם, נשלחו מתנדבים בהתאם למספר המנות ולסוג הדם הדרוש, ובכך הצילו חיים והקלו על ייסוריהם של החולים ובני משפחותיהם. אשתו של פישמן, רחל לאה, סייעה אף היא לפעילות האגודה, וכל מי שתרם דם קיבל פתק והיה מגיע אליה לקבל כוס תה עם עוגת טורט מעשה ידיה.
ממכתבי התודה הרבים שנותרו ניתן ללמוד שפעילות האגודה חצתה עדות, מגדרים, אמונות והשתייכות פוליטית, והיא ניתנה לכל פונה, חינם אין כסף, במהירות וביעילות. אולם לא רק יחידים נעזרו ב"מעין הדם"; גם מוסדות כמו לשכות הסעד בירושלים ובבית שמש, משרד הביטחון, ואפילו בתי החולים הירושלמיים – הדסה, ביקור חולים ושערי צדק – הפנו את מטופליהם בשעת הצורך לקבלת תרומות דם מ"מעין הדם", וגם הם ציינו לשבח את פעילותה מצילת החיים של האגודה ואת יעילותה וצניעותה.
השאלת ציוד רפואי
בנוסף לתרומות הדם, הייתה האגודה פורצת דרך בתחום השאלת ציוד רפואי בסיסי שהיה יקר באותה עת. הציוד שהושאל כלל בין השאר סירי לילה, מנורות ריפוי, מכונות אדים לסובלים מאסתמה, משאבות חלב ליולדות ובקבוקי גומי למים חמים. כמו כן ניתנו בחינם אלכוהול לחיטוי, משחות שונות, צמר גפן, תחבושות, תרופות מסוימות וגם טיפולי רפואה משלימה, כגון כוסות רוח, חוקן, ומסאז'ים.
הציוד אוכסן בארון מיוחד בביתו של פישמן, שניהל את מערך ההשאלה. בתמורה לקבלת הציוד נדרשו הפונים להשאיר משכון עד להשבתו של הציוד.
לינת צדק
תחום נוסף בו עסקה האגודה היה סיוע למשפחות שיקיריהם חלו והיה צריך להשגיח ולסעוד אותם כל שעות היממה. לאגודה היה מאגר מתנדבות ומתנדבים שהגיעו לסעוד את החולה במשך שעות הלילה כדי לאפשר לבני המשפחה לצבור כוחות.
המאבק בבירוקרטיה מאז קום המדינה
בעקבות פניות האגודה לסיוע מנדיבים יהודים באמריקה, הגיע עבורה ציוד מהעולם, אולם כדי לשחררו מהנמל הוטל על האגודה לשלם מכס ומיסים נוספים. מרץ רב הושקע על ידי פישמן בפניות לגורמים שונים כדי לזכות לפטור מתשלום המכס ממנו נהנו גם אגודות אחרות, ואכן במספר מקרים שוחרר הציוד ללא תשלום מיסים. אולם האגודה לא הסתפקה בפטורים מקומיים וביקשה מראש הממשלה דוד בן-גוריון פטור קבוע. משלא התקדמו הדברים, פנה פישמן לחבר הכנסת מיכאל חזני מסיעת הפועל המזרחי, וביקש את עזרתו. הלה פנה בשאילתה לשר האוצר לוי אשכול בי"ט כסלו תשי"ד (26 בנובמבר 1953).
הבקשות החוזרות ונשנות בענייני פטור ממכס הניעו את משרד הבריאות, עוד קודם להגשת השאילתה, לתהות על קנקנה של האגודה. הסיבה לכך הייתה רצונו של משרד הבריאות להכניס סדר וארגון בענייני הרפואה של המדינה הצעירה. לאחר שחוקק בשנת תש"י (1950) חוק מגן דוד אדום שהקנה למד"א את סמכויות מתן העזרה הראשונה וסידור ענייני מאגר הדם הארצי, שאף משרד הבריאות לבטל או לצמצם עד כמה שניתן את פעילותן של אגודות אחרות שעסקו בתחום זה.
בז' תשרי תשי"ד (16 בספטמבר 1953) ערכו ד"ר מ. מאיר, סגן מנהל הגף לשירותי רפוי, ומר וינוגרד מלשכת הבריאות הירושלמית, ביקור במשרד האגודה ששכן בביתו של פישמן בבתי ורשה בירושלים. בדו"ח שמסרו השניים לשר הבריאות הם ציינו כי אמנם קיימת פעילות של השאלת מצרכים זולים לחולים נזקקים, אך ישנם ליקויים רבים בהתנהלותה של האגודה, ועל כן המלצתם הייתה שאין להתייחס לארגון זה כ"אגודה רפואית". בתשובתו לשאילתה שהוגשה לו, ציטט השר לוי אשכול חלקים מדו"ח זה מעל במת הכנסת, ועל בסיסו דחה את בקשת הפטור ממכס.
סופה של האגודה
עם התפתחות המדינה והתמסדות מוסדותיה הרפואיים הלך ופחת הצורך בארגונים פרטיים, והיקף פעילותה של האגודה ירד בצורה ניכרת. ממכתבי התודה שהגיעו לאגודה במשך שנות ה-50 וה-60 של המאה ה-20 ניתן ללמוד כי למרות המתיחות בין האגודה למשרד הבריאות, האגודה המשיכה לסייע בתרומות דם עבור מקרי סעד שלא קיבלו מענה במקום אחר, גם ללא הכרה ותמיכה ממשרד הבריאות. ניתן למצוא בין מכתבי התודה גם מכתבים מטעם בתי החולים הדסה, ושערי-צדק שהמשיכו להיעזר בשירותי האגודה והוקירו את תרומתה החשובה.
יחסי אוסטריה–ליטא
יחסי אוסטריה–ליטא הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין רפובליקת אוסטריה לבין רפובליקת ליטא.
היסטוריה
אוסטריה הכירה בליטא דה יורה ב-7 בפברואר 1924, אך לא כוננה איתה יחסים דיפלומטיים, בינתיים ליטא נכבשה בידי ברית המועצות והפכה לרפובליקה סוציאליסטית. ב-11 במרץ 1990 הכריזה ליטא מחדש על עצמאותה, ואוסטריה, יחד עם מדינות נוספות, הכירה מחדש במדינה העצמאית של ליטא דה יורה ב-28 באוגוסט 1991. היחסים הדיפלומטיים שבין שתי המדינות כוננו מחדש באותו יום.
שתי המדינות הן חברות באיחוד האירופי (אוסטריה הצטרפה בשנת 1995 ואילו ליטא הצטרפה בשנת 2004). אזרחים ליטאים ואוסטרים אינם זקוקים לאשרה כדי לשהות במדינה השנייה.
בית הספר הארצי לשיקום, שילוב והחלמה בבריאות הנפש
בית הספר מכשיר את אנשי השיקום הפועלים בארץ לעבודתם, מלמד ומטמיע התערבויות מקדמות החלמה, ומקדם את הלמידה בתחום השיקום בבריאות הנפש.
קיומו של בית הספר נובע הן מהאמונה ביכולתם של בני האדם בעלי המגבלות הפסיכיאטריות להחלים, להשתלב בקהילתם ולחיות חיים משמעותיים והן מהתפיסה לפיה למידה תמידית ומתמשכת, עדכון וידע הם הבסיס של העשייה השיקומית.
הלימודים וההכשרות מתקיימים בקריה האקדמית אונו, בשלוחה הצפונית בחיפה ובשלוחה הדרומית בבאר שבע.
קישורים חיצוניים
בית הספר הארצי לשיקום, שילוב והחלמה בבריאות הנפש - באתר הקריה האקדמית אונו
מיתרני פה
מיתרני פה (שם מדעי: Hemichordata) היא מערכה המונה 130 מינים של חסרי חוליות קטנים דמויי תולעת החיים בכל האוקיינוסים ממים רדודים עד לעומק 5,000 מטר, אשר בניגוד לשמם אינם מיתרניים אמיתיים, אף שהם בעלי מבנה דומה מעט.
השם המדעי מגיע מיוונית, מהמילים המי- חצי וכורדה- מיתר, כלומר חצי מיתרניים, והוא ניתן להם על שם איבר ממערכת העיכול שנמצא בחרטום של מיתרני הפה, שנחשב בעבר למיתר הגב שלהם.
מאפיניים
אורכם של מיתרני הפה משתנה ונע בין כמה סנטימטרים לשני מטרים אצל המין Balanoglossus gigas מחופי ברזיל.
הגוף של מיתרני הפה מחולק ל־3 חלקים בסיסיים: החרטום, הצווארון והמטסטומה (metastoma, מיוונית: μετά - מאחורי, στόμα - פה).
מיתרני הפה חסרי מערכת עצבים מרכזית, ורקמת העצבים מרוכזת בצווארון, בו היא מחוברת לשאר מערכת העצבים. מערכת ההובלה של מיתרני הפה מורכבת מאיבר דמוי לב, כלי דם, וגתות (סינוסים). המטסטומה של מיתרני הפה כוללת מספר רב של זוגות זימים. בצווארון ישנן זרועות קטנות שמשמשות לתזונה, התאמה לסינון מזון.
כמו מרבית בעלי החיים הקיימים מיתרני הפה בעלי סימטריה דו-צדדית.
מרבית המינים של מיתרני הפה חיים במחילות שנחפרו בידי חסרי חוליות אחרים וניזונים מפלנקטון. רוב ככל המינים של מיתרני הפה מסננים מזון; למיתרני הפה יש 2 דרכי אכילה: בדרך הראשונה הם קבורים בחול ואוכלים כמו תולעי אדמה בוץ, ובדרך השנייה, הם מסננים מזון מהמים כמו ספוגיים.
מיון
המערכות הקרובות ביותר למיתרני הפה הם המערכות קווצי עור (Echinodermata) ומיתרניים (Chordata) ויחד הן שייכות לקבוצה שניוני הפה (Deuterostomia). מחקרים מולקולריים מצביעים על כך שמיתרני הפה קרובים יותר לקווצי העור מאשר למיתרניים.
מיתרני הפה כוללים שלוש מחלקות:
יובל סער
יובל סער (נולד ב-20 ביולי 1973) הוא מעצב גרפי, אוצֵר, יועץ תוכן ומרצה במוסדות ללימוד עיצוב גרפי.
ביוגרפיה
סער נולד בתל אביב. בשנים 1997–1999 למד במחלקה לעיצוב גרפי במכון אבני. בין השנים 2001–2002 למד בסמינר ללימודי אוצרות, תרבות וביקורת, בבית הספר לאומנות "קמרה אובסקורה" בתל אביב. בין השנים 2002–2006 למד היסטוריה ותאוריה של סביבה חזותית, באקדמיה לאמנות ועיצוב בבצלאל.
בשנים 1999–2002 עבד כמעצב גרפי ב"סטודיו אלדר" לעיצוב וזהות תאגידית, לאחר מכן (בשנת 2002) החל את דרכו העצמאית ופתח את הסטודיו לעיצוב גרפי "אדום אדום" ביחד עם המעצבת רייצ'ל מילר. החל מ-2004 סער כותב ביקורות במוסף הספרים של עיתון "הארץ". הוא גם כותב בנושא עיצוב ב"כלכליסט", ב"טיים אאוט", ב"מגזין את", במגזין "אטמוספירה" ועוד.
בשנת 2005, פתח בלוג אישי בשם "פורטפוליו" העוסק בתחום העיצוב באתר "רשימות" שהתפתח ב-2010 למגזין "פורטפוליו" לעיצוב ואומנות.
בשנת 2013 פנה לעסוק בתחום האוצרות. שנה לאחר מכן, יזם את "שבוע האיור" בעיר תל אביב, ומאז מכהן כמנהל אמנותי והאוצר הראשי שלו.
מרצה באקדמיה
בין השנים 2005–2009 לימד בבית הספר לפרסום "עבודי קריאייטיב" קורסים במגמות ארט־דיירקשן וקופירייטינג.
משנת 2009 מלמד בתוכנית לתואר שני בעיצוב תעשייתי בבצלאל קורסים בנושא עיצוב עכשווי, יזמות תרבותית בעיצוב.
בין השנים 2012–2014 לימד בתוכנית לתואר שני בעיצוב משולב במכון הטכנולוגי חולון (HIT) ובפקולטה לעיצוב קורסים בנושא עיצוב עכשווי.
משנת 2015 מכהן כראש "מכון שנקר לתיעוד וחקר העיצוב בישראל", בנוסף מרצה במחלקה לתקשורת חזותית ובתוכנית לאוצרות בעיצוב של שנקר.
שבוע האיור
בשנת 2014 יזם את "שבוע האיור" הראשון, העוסק בתחום האמנות והתקשורת החזותית במסגרת אירועי "אוהבים אמנות עושים איור" של המחלקה לאמנויות בעיריית תל אביב. שבוע האיור מתקיים בכל שנה בחודשים משתנים והוא פתוח לקהל ללא תמורה. מאז סער מכהן כאוצר הראשי והמנהל האמנותי של שבוע האיור.
סער מתגורר בתל אביב עם בן זוגו.
חוסה אנטוניו קמאצ'ו
חוסה אנטוניו קמאצ'ו אלפארו (בספרדית: José Antonio Camacho Alfaro; נולד ב-8 ביוני 1955 בסייסה) הוא כדורגלן עבר ספרדי ששיחק בעמדת המגן השמאלי וכיום מאמן.
כמאמן, קמאצ'ו הוביל מספר קבוצות מספרד ומפורטוגל, וכן הדריך את נבחרת סין ואת נבחרת ספרד, אותה הוביל לרבע הגמר בשני טורנירים שונים, יורו 2000 ומונדיאל 2002.
קריירת משחק
קמאצ'ו החל את הקריירה בקבוצת הנוער של אלבסטה. לאחר שקודם לקבוצה הבוגרת בגיל 17 בלבד והפגין יכולת טכנית גבוהה, הוא סומן על ידי הקבוצות הגדולות בספרד ככדורגלן בעל פוטנציאל גבוה. אמנם, קמאצ'ו בחר בריאל מדריד, ועבר אליה בחודש מרץ 1973, עוד לפני יום הולדתו ה-18. לאחר עונת התחשלות בקבוצת הבת של המועדון, קודם על ידי מאמן הקבוצה לואיס מולוני, לקבוצה הבוגרת. את הופעת הבכורה ערך במשחק ההפסד למאלגה ב-3 במרץ 1974. הוא פתח בהרכב הקבוצה ושיחק 90 דקות. קמאצ'ו תפס במהרה את המקום בהרכבה הפותח של ריאל מדריד, בצד שמאל של ההגנה, והפך לשחקן מפתח בקבוצה.
בינואר 1978, נפצע במהלך אימון קבוצתו, פציעה שהשביתה אותו למשך 20 חודשים, וגרמה לו לעבור שני ניתוחים. לאחר התאוששותו חזר להיות שחקן מפתח בקבוצה, ואף היה שותף לשתי זכיות רצופות בגביע אופ"א, ב- וב-.
בסך הכל קמאצ'ו ייצג את ריאל מדריד ב-414 משחקי ליגה, בהם כבש תשעה שערים וצבר הרחקה אחת בלבד. הוא ממוקם במקום השביעי בטבלת ההופעות במדי ריאל מדריד בכל הזמנים, עם 577 הופעות. בתקופה זו, צבר 19 תארים עם הקבוצה, ביניהם שתי זכיות בגביע אופ"א, תשע אליפויות וחמישה גביעים.
נבחרת ספרד
קמאצ'ו ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת ספרד עוד בטרם מלאו לו 20. היה זה ב-5 בפברואר 1975, במשחקה הביתי של נבחרתו מול במסגרת מוקדמות יורו 1976, שהסתיים בשוויון 1-1. הוא ייצג את הנבחרת בארבעה טורנירים גדולים, שני מונדיאלים (1982, 1986) ושני טורנירי יורו (1984 בו העפילה ספרד לגמר ונוצחה, 1988). בארבעתם הוא פתח בכל אחד ממשחקי נבחרתו, למעט משחק אחד במסגרת שלב הבתים של יורו 1988. במונדיאל 1986 אף שימש כקפטן הנבחרת. לאחר משחקה האחרון של נבחרתו ביורו 1988, הפסד ל בשלב הבתים, פרש קמאצ'ו מהנבחרת.
בסך הכל, קמאצ'ו ערך 81 הופעות בינלאומיות, הישג שהציב אותו במשך זמן ארוך בראש טבלת ההופעות בנבחרת, וכיום מציב אותו במקום ה-14 בכל הזמנים.
תחילת הקריירה
ב-1989, לאחר פרישתו ממשחק, זכה קמאצ'ו לתפקיד בצוות המקצועי של המועדון בו פרש, ריאל מדריד. לאחר שלוש שנים, בפברואר 1992, מונה לתפקיד האימון הראשון שלו בקריירה, בקבוצת ראיו ואיקאנו מהליגה הבכירה בספרד. לראיו הייתה זו עונת החזרה לליגה הבכירה לאחר שנתיים בליגת המשנה, וקמאצ'ו סייע לה להישאר בליגה. לאחר מכן עבר לאספניול, אותה אימן במשך שלוש עונות. כבר בעונתו הראשונה בקבוצה זכה עימה באליפות ליגת המשנה, והחזיר אותה לליגה הבכירה לאחר היעדרות בת עונה אחת. בעונה שאחריה אספניול סיימה במקום השישי בליגה הבכירה, ובעונת, האחרונה שלו בקדנציה, הוביל קמאצ'ו את אספניול עד למקום הרביעי, המקנה השתתפות בגביע אופ"א.
ההצלחה באספניול הביאה את קמאצ'ו לסביליה, אך הוא סיים את תפקידו כעבור שמונה חודשים בלבד, ובסיום העונה סביליה ירדה לליגת המשנה. לקראת העונה הבאה חזר קמאצ'ו לאספניול, אך נותר בה עונה אחת בלבד, שהסתיימה במקום ה-10 בטבלה.
נבחרת ספרד
ב-17 ביוני 1998 חזר קמאצ'ו למועדון נעוריו, ריאל מדריד, כשמונה למאמנה של הקבוצה. אמנם בטרם הקבוצה ערכה אפילו אימון אחד, קמאצ'ו התפטר מתפקידו, 22 ימים בלבד לאחר המינוי, עקב מחלוקות עם הנהלת הקבוצה. הוא הוחלף על ידי חוס הידינק. קמאצ'ו החל את העונה ללא קבוצה, אך בספטמבר 1998 החליף חאבייר קלמנטה בתפקיד מאמן נבחרת ספרד. קלמנטה פוטר מתפקידו בעקבות הפסד מפתיע בתוצאה 2–3 מול, במשחק הראשון בקמפיין מוקדמות יורו 2000. כבר במשחקו הרשמי הראשון בתפקיד, כחודש אחר כך, הוביל קמאצ'ו את נבחרתו לניצחון חוץ 1–2 על באצטדיון רמת גן, בדרך למאזן מושלם מבחינתו של שבעה ניצחונות בשבעה משחקים בקמפיין, תוך הצגות כדורגל בהן ניצחונות 0–9 על  ו בספרד, ניצחון ביתי 0–8 על קפריסין, וניצחון חוץ 0–6 מול סן מרינו. בסך הכל כבשה הנבחרת 40 שערים וספגה שניים בלבד בטורניר המוקדמות תחת קמאצ'ו. את יורו 2000 החלה ספרד של קמאצ'ו בהפסד ל, אך שני ניצחונות בשני המשחקים הנותרים העלו אותה לרבע גמר המפעל מהמקום הראשון בבית. שם, הפסידה ספרד ל, שזכתה לבסוף בטורניר, בתוצאה 1–2, והודחה.
קמאצ'ו המשיך בתפקידו גם לקראת מוקדמות מונדיאל 2002. ספרד העפילה לטורניר מבית המוקדמות עם שישה ניצחונות ושתי תוצאות תיקו, וללא הפסד. בטורניר מונדיאל 2002 עצמו, ספרד פתחה היטב, כשניצחה בשלושת משחקי שלב הבתים, כשהיא כובשת שלושה שערים בכל משחק. לאחר שהדיחה את בשמינית הגמר בדו-קרב בעיטות עונשין, פגשה ספרד את הנבחרת המארחת,, ובמשחק שנוי במחלוקת הודחה בדו-קרב פנדלים לאחר 0-0 בסיום ההארכה, זאת לאחר שנפסלו לה שני שערים חוקיים לחלוטין במהלך הזמן החוקי. בעקבות ההפסד וההדחה, התפטר קמאצ'ו מתפקידו לאחר ארבע שנים.
בנפיקה ליסבון והחזרה לספרד
מספר חודשים לאחר עזיבתו את הנבחרת, ב-29 בנובמבר 2002, מונה קמאצ'ו לתפקיד המאמן בבנפיקה ליסבון מפורטוגל. עם הגיעו הצליח לייצב את המערכת בעקבות פיטורי המאמן הקודם, ובשתי העונות הבאות הוביל את הקבוצה למקום השני בטבלה. בעונת אף הוביל את הקבוצה לזכייה בגביע הפורטוגזי, עם ניצחון בגמר על היריבה הגדולה, פורטו, אותה אימן אז ז'וזה מוריניו. אירוע זכור נוסף מתקופתו בבנפיקה הוא מותו של כדורגלן הקבוצה, ההונגרי מיקלוש פהר, על המגרש כתוצאה מדום לב. למרות אופיו הקשוח כשחקן והן כמאמן, קמאצ'ו מירר בבכי על כר הדשא כתוצאה מהאירוע הטרגי.
לקראת עונת ניסה קמאצ'ו שוב את מזלו בריאל מדריד, אך שוב עזב זמן קצר לאחר מינויו. הפעם הוא החזיק בתפקיד ארבעה חודשים, אך הפסדים בליגת האלופות לבאייר לברקוזן ובליגה הספרדית לאספניול הובילו אותו להתפטר מתפקידו ב-20 בספטמבר 2004. קמאצ'ו לא חזר לאמן כמעט שלוש שנים, עד שב-18 באוגוסט 2007 חזר לתפקיד מאמן בנפיקה ליסבון במקום פרננדו סנטוש שעזב. לאחר סדרת תוצאות רעה, טען קמאצ'ו כי הוא לא מסוגל יותר להחדיר מוטיבציה בשחקניו, וב-9 במרץ 2008, אחרי שוויון ביתי 1-1 מול נועלת הטבלה לייריה, הודיע כי הוא עוזב את תפקידו.
ב-13 באוקטובר 2008 שוב חזר קמאצ'ו לכדורגל הספרדי, כשמונה למאמנה של אוסאסונה מהליגה הבכירה. במשך שתי עונות הצליח קמאצ'ו לשרוד עם הקבוצה בליגה, ובמהלך עונתו השלישית בקבוצה, ב-14 בפברואר 2011, הוא פוטר מתפקידו מכיוון שאוסאסונה נקלעה למאבקי הישרדות. בסופה של העונה הקבוצה סיימה במקום התשיעי, גבוה יותר ממיקומה בשתי העונות הקודמות תחת קמאצ'ו.
נבחרת גבון
קמאצ'ו מונה למאמן נבחרת גבון לקראת טורניר גביע אפריקה לאומות 2017, אשר נערך בגבון.
זהר וגנר
זהר וגנר (נולדה ב-27 ביולי 1970) היא במאית סרטים תיעודיים, עיתונאית, אמנית במה ומוזיקאית ישראלית.
וגנר התפרסמה לראשונה בסרט התיעודי הראשון "זורקי" (2006) שיצרה על חייה ועל משפחתה. היא זכתה לכינוי "המחוברת הראשונה" כיוון שעסקה בתיעוד אישי לפני שעלתה הסדרה "מחוברים". לאחר יציאת סרטה הראשון הוציאה שלושה סרטים תיעודיים אישיים נוספים ("סימני מתיחה", "ימי הזהר", "מעשה בשני בלונים"). בהמשך יצרה סרט דוקו פשע שבמרכזו אישה בדואית ("21 יום ולילה"). במקביל ליציאת סרטה הראשון, הוציאה לאור וגנר עם להקתה "זהר וגנר והמסריחים" את אלבומם הראשון "חומר זול" שהפך לאלבום קאלט. שירי האלבום מבוצעים בהופעות של אמני דראג מקומיים כמו ציונה פטריוט וטלולה בונט. עשר שנים לאחר מכן הוציאו "זהר וגנר והמסריחים" אלבום שני, "קרם ברולה".