cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
אדריאן לסטר
טלוויזיה
לסטר מוכר מתפקידו כנוכל הגדול מייקל "מיקי בריקס" סטון בסדרת הטלוויזיה "הנוכלים" של ה-BBC, בה השתתף מ-2004 ועד 2012. בעונה הרביעית לא השתתף בסדרה, ובמקומו שיחק אשלי וולטרס. לסטר חזר והופיע בסדרה מהעונה החמישית (2009) והלאה.
בטלוויזיה האמריקאית הופיע לסטר בין השנים 2002 ו-2003 בסיטקום "חברות טובות" בתפקיד אליס, כוכב קולנוע שיוצא עם ג'ואן (בגילומה של טרייסי אליס רוס).
בסוף 2005 שיחק לסטר בתפקיד אורח בסדרת הדרמה המשטרתית "The Ghost Squad" של ערוץ 4 הבריטי. ב-2008 כיכב לסטר בדרמה "Bonekickers" של ה-BBC המתמקדת בקבוצת ארכאולוגים. עוד בטלוויזיה גילם את מיירור בסדרת הדרמה הבריטית "מרלין".
קולנוע
בסרט הקולנוע של מייק ניקולס משנת 1998 "צבעי השלטון", על פי ספרו של ג'ו קליין, שיחק לסטר את הנרי בורטון, מנהל קמפיין. דמותו מבוססת על ג'ורג' סטפנופולוס. על תפקיד זה היה לסטר מועמד לפרס איגוד מבקרי הקולנוע של שיקגו לשחקן המבטיח ביותר.
לסטר השתתף בסרט "אל תשטו באהבה" של קנת בראנה, עיבוד מודרני למחזה השייקספירי "עמל אהבה לשווא" המתרחש בשנות השלושים של המאה העשרים. הסרט קיבל תגובות פושרות, אך לסטר עצמו היה מועמד על הופעתו בפרס הקולנוע הבריטי העצמאי.
לסטר הצטלם לסצנה בסרט "ספיידרמן 3" משנת 2007 בתפקיד חוקר שסאנדמן מחפש אותו כדי שימצא תרופה לבתו החולה. הוא הופיע באחד מהקדימונים לסרט, אבל הסצנה שבהשתתפותו נחתכה בעריכה מהגרסה הסופית.
עבודות נוספות
ב-2010 השתתף לסטר יחד עם אשתו לוליטה צ'קרבארטי בתוכנית הדוקומנטרית "כשרומיאו פגש את יוליה", בה הם חונכים תלמידים בבתי ספר בקובנטרי המעלים הצגה של "רומיאו ויוליה".
לסטר הקליט את ספר השמע "Alpha Force: Survival" מאת כריס ריאן.
חיים אישיים
לסטר נשוי לשחקנית לוליטה צ'קרבארטי. הם חיים בדרום מזרח לונדון עם בנותיהם לילה וג'זמין.
בשנת 2013 הוענק ללסטר תואר קצין מסדר האימפריה הבריטית (OBE) על תרומתו לתחום הדרמה. ביולי 2013 הוענק לו תואר כבוד מטעם אוניברסיטת ווריק.
דליה (פירושונים)
{{פירושונים|
ראו גם
}}
צק"ח גדעון
צוות קרב חטיבתי גדעון (בראשי תיבות: צק"ח גדעון, נקרא לעיתים גם חטיבת גדעון) הוא צוות קרב חטיבתי וחטיבה מתמרנת ניסיונית בזרוע היבשה שצה"ל החל להקים בקיץ 2018 במסגרת מערך התמרון.
ייעוד
צוות הקרב המשולב החטיבתי "גדעון" הוקם כדי לפתח ולבדוק את תפישת שדה הקרב המשולב ולהפוך את צוותי הקרב החטיבתיים שהופעלו במבצע צוק איתן לכוח אורגני שמתאמן ופועל ביחד גם בשגרה, ולא רק אד הוק במבצעים צבאיים או מלחמות. הצק"ח הניסיוני יאגד את חטיבת גולני של חיל הרגלים, חטיבה 7 של חיל השריון וגדוד 603 של חיל ההנדסה הקרבית. בנוסף הוא יכלול צוות קרב גדודי שיספק סיוע ארטילרי ויחידת סיוע לוגיסטי ומנהלתי.
פוספוליפיד
פוספוליפיד (באנגלית: Phospholipid) הוא ליפיד אמפיפילי. הפוספוליפידים מהווים מרכיב ראשי בכל הממברנות הביולוגיות בעולם החי.
מבנה
הפוספוליפיד הוא ליפיד אמפיפילי בעל זנב הידרופובי מחומצות שומן (שהן שרשרות פחמימניות ארוכות) וראש הידרופילי המורכב מקבוצת זרחה, אליה קשור כוהל. בין הראש לזנב מחבר דיגליצריד או ספינגוזין בקשר פוספודיאסטרי. הפוספוליפיד הוא מולקולה יונית קוטבית.
פוספוליפידים בעלי שלד גליצרולי מכונים פוספוגליצרידים, ופוספוליפידים בעלי שלד של ספינגוזין מכונים ספינגומיילינים.
פלסמלוגן הוא פוספוליפיד הקשור לאלקן בקשר אתרי בפחמן הראשון של הגליצרול (הוינילי).
בטבע
פוספוליפידים המעורבבים עם מים יוצרים ללא התערבות מבנים סגורים וכדוריים המכונים מיצלות, או מבנים של דו-שכבה ליפידית כמו בקרום התא ובממברנות האברונים.
בנוסף להיותם המרכיב המרכזי של שלד קרום התא, הפוספוליפידים בקרום התא משמשים כמאגר של שליחים תוך תאיים המשוחררים על פי הצורך וכעוגן עבור חלבונים מסוימים לקרום התא.
לפוספוליפידים תפקידים נוספים שלא כחלק מקרום התא. פוספוליפידים משמשים כחומרים פעילי שטח של הריאה ובמיצי עיכול הם משתתפים בהמסה של כולסטרול.
הפוספוליפידים מחולקים באופן א-סימטרי בין שני צדי הדו-שכבה ליפידית. במחקר ראשון שזיהה את האסימטריות, משנת 1972, נמצא שעל אף כי מספר הפוספוליפידים משני צדי קרום התא של תאי דם אדומים הוא בערך שווה, יש א-סימטריות רבה בסוגים של הפוספוליפידים בשני הצדדים. הפוספוליפידים מסוג choline lipids, ספינגומילין ו Phosphatidylcholine נמצאו בעיקר בשכבה החיצונית של קרום התא של תאי דם אדומים, בעוד Phosphatidylethanolamine ופוספוליפידים שהכילו סרין נמצאו באופן מובהק יותר בשכבה הפנימית של התא לכיוון הציטופלסמה. במחקר אחר, על וירוס האינפלואנזה A נמצא א-סימטריות לא רק בסוגי הפוספוליפידים, אלא גם במספרם. פיזור א-סימטרי של פוספוליפידים נמצא גם בקרום התא של סוגים אחרים של תאים, כמו בטסיות דם.
בתעשייה
הפוספוליפידים משמשים לייצור ליפוזומים לצרכים רפואיים. בהתחלה נעשה שימוש בפוספוליפידים טבעיים בייצור ליפוזומים, אך כיום משתמשים גם בפוספוליפידים שעברו שינוי מבנה במעבדה ואף בפוספוליפידים מסונתזים. גם בתעשיית המזון ותוספי התזונה משמשים הפוספוליפידים לייצור ליפוזומים (ראה: טכנולוגיה ליפוזומלית בתוספי תזונה), לשם הגנה על רכיבים עדינים במזון ובתוספי תזונה וכן כמערכת הובלה במערכת העיכול של רכיבי תזונה קשי תמס, לשם שיפור הספיגה והזמינות הביולוגית.
קארוי שבשטין
קארוי שבשטין (במקור שוסברגר-Schosberger גרסת שם גם: שלוסברגר, בהונגרית: Sebestyén Károly; קאפושוואר, 10 ביולי 1872 – בודפשט, 5 בינואר 1945) היה מבקר תיאטרון, היסטוריון של הספרות, סופר פילוסופי, מתרגם יהודי-הונגרי, מנהל האוניברסיטה לאמנויות התיאטרון והקולנוע (1928–1930), חבר באגודת קישפלודי (1929) שנספה בשואה. קארוי שבשטין הוא אביו של המנצח הצרפתי ז'ורז' סבסטיאן ואחיו של העיתונאי, המתרגם וכותב המוזיקה אדה שבשטין.
הוא היה אחד העורכים של ההיסטוריה האוניברסלית של היהודים.
ביוגרפיה
קארוי שבשטין נולד במשפחה יהודית כבנם של סוחר הסוסים מור שוסברגר ושל רוזה קראוס. הוא סיים את בית הספר התיכון בקאפושוואר ואת לימודיו האקדמיים באוניברסיטה בבודפשט (כיום שמו אוניברסיטת אטווש לוראנד), בלייפציג ובברלין. בשנת 1895 קיבל תואר דוקטור למדעי הרוח ובשנת 1896 תעודת הוראה לשפה ולספרות ההונגרית וללטינית. באוקטובר 1895 הפך למורה לפילולוגיה קלאסית בבית הספר התיכון הראשי של רובע 7 בבודפשט. בשנים 1912 עד 1932 היה פרופסור באוניברסיטה לאמנויות התיאטרון והקולנוע. הוא היה סגן המנהל, ומשנת 1928 עד 1930 היה מנהל האוניברסיטה. שבשטין לימד מקצועות תאורטיים: "אסתטיקה, דרמטורגיה ושירה ברוח הכיוון הספרותי השמרני שייצג".
כבר כסטודנט באוניברסיטה הופיעו כמה מאמריו בפשטי הירלאפ (Pesti Hírlap). מראשית 1898 ועד סוף 1903 הוא היה רפרנט התיאטרון והספרות של העיתון היומי "הונגריה" (Magyarország), משנת 1904 היה חבר במערכת של בודפשטי הירלאפ (Budapesti Hírlap) ואז הפך לעמית מערכת של העיתון בשפה הגרמנית פסטר לויד.
הוא היה חוקר ספרות, מתרגם ומבקר במה באותו הזמן במשך עשרות שנים. הוא כתב מחקרים פילוסופיים ואסתטיים, בעיקר אהב מסורות קלאסיות. "היו לו שתי אהבות עיקריות: העת העתיקה הקלאסית ושייקספיר; פילוסופיה ודרמה יוונית".
הוא התחתן פעמיים. לראשונה ב-26 באוקטובר 1895 בבודפשט עם הדוויג באק (1872–1922). לאחר מותה, אשתו השנייה הייתה גיזלה, בתם של גזה מזאי ושל פרידריקה אנגל, אותה נשא ב-30 במאי 1925. קארוי שבשטין נפטר כשבועיים לפני שחרור גטו בודפשט, אך נסיבות מותו לא ידועות.
ילד האריות
ילד האריות (באנגלית: Lionboy) היא טרילוגיית פנטזיה לילדים ולמבוגרים מאת זיזו קורדר (שם עט משותף של לואיזה יאנג ובתהּ איזאבל אדומקו יאנג). הטרילוגיה, שיצאה לאור בין השנים 2003–2006, תורגמה ל-36 שפות, בהן עברית. שלושת הספרים בסדרה הם:
עלילה
הטרילוגיה מספרת על ילד בשם צ'ארלי שיודע לדבר בשפת החתולים, לאחר שבטעות החליף דם עם גור נמרים. צ'ארלי בורח לקרקס צף, כששישה אריות בעקבותיו, במטרה להחזירם לטבע של מרוקו על מנת להציל את הוריו שנחטפו על ידי תאגיד מרושע.
ילד האריות - הקרקס
צ'רלי אשנטי חי בלונדון של העתיד, בעולם שבו רוב הילדים חולים בקצרת (אסתמה). יום אחד כאשר חזר מבית הספר מגלה צ'רלי שהוריו נחטפו על ידי תאגיד מרושע שרוצה לנצל את הידע שלהם. צ'רלי דובר חתולית, ובעזרת חתולי הרחוב הוא מגלה שהוריו מצאו את התרופה לקצרת, ונחטפו לאירופה. צ'רלי יוצא בעקבותיהם. הוא מגיע לקרקס צף הממוקם על פני ספינה גדולה. שם הוא מתחיל לעבוד כעוזרו של מאלף האריות ויוצר קשר עם אריותיו של המאלף. הוא מבטיח להם שיעזור להם לברוח למרוקו, ארץ מולדתם, ובתמורה הם יעזרו לו להגיע אל הוריו. בדרכם הם מצרפים אליהם יצור ענק ומוזר שמצאו ליד מוזיאון הטבע, אריה קדמוני. לאחר שקיבל מידע מחתול רחוב, והוא והאריות עולים על רכבת לכיוון ונציה. בעקבותיו של צ'רלי והאריות רודף רפי סדלר, איש תאגיד מרושע שמנסה להביא את צ'רלי אל התאגיד. החתול נתן לצ'רלי מידע שגוי, שכן הוריו של צ'רלי נמצאים באזור ונס שבצרפת, ולא בוונציה כפי שהבין (ונס וונציה נשמעים אותו דבר באנגלית). הרכבת שעליה נמצאים צ'רלי האריות נתקעת באזור האלפים בשל סופת שלגים עזה. על הרכבת פוגש צ'רלי בבוריס, מלך בולגריה, שעוזר לו ולאריות להגיע לוונציה.
ילד האריות - המרדף
בחשכת הלילה, מגיעים צ'רלי והאריות לוונציה. כשסופסוף נראה שהעניינים מסתדרים, אדוארד, עוזרו של המלך בוריס, בוגד בהם והאריות נכלאים בארמון ונמסרים במתנה לשליט הרודן של ונציה. רפי עולה על צ'רלי והוא בדרכו לוונציה. צ'רלי שולח חתול אל המקום בו נמצאים הוריו, והוריו בורחים מהתאגיד. כעת צ'רלי חייב לתכנן כיצד להוציא את האריות מהארמון ולברוח. אדוארד מתכנן לביים נס, ולהלביש את האריה הקדמון בתחפושת של האריה של סן מרקו (סמל העיר ונציה, אריה בעל כנפיים). צ'רלי רוקם קשרים עם גונדולייר (משיט גונדולות) והם מתכננים כיצד לברוח ביום בו אדוארד יחשוף את האריה של סן מרקו. צ'רלי שולח מכתב למלך בוריס ומספר לו שהדברים לא הולכים כמתוכנן. יום הנס מגיע, וצ'רלי והגונדוליירים מוכנים לפעולה. לאחר שחשף אדוארד את האריה, האריה הקדמון מחליט להישאר בוונציה. צ'רלי והאריות עולים לסירת מנוע, ומתחילים לשוט לכיוון מרוקו. בדרכם למרוקו, הם נקלעים לסערה, סירתם טובעת והם נסחפים. בבוקר הם מתעוררים על חוף ומגלים שהגיעו למקום הנכון, לאסווירה, המקום בו מקומו המאלף קנה את האריות. הוריו של צ'רלי מגיעים אל הקרקס כדי לברר היכן צ'רלי, ושם הם פוגשים דודתו של צ'רלי, מאלפת הנמרים, שברחה בגיל 14 מהבית. יחד עם דודתו הם מגיעים לאסווירה אחרי צ'רלי. צ'רלי והוריו נפגשים סוף כל סוף, והסיפור נגמר בסוף טוב.
ילד האריות - האמת
צ'רלי מוצא עצמו בדרך לאיים הקריביים, שם הוא נמסר לתאגיד המעוניין לנצל את יכולותיו החתוליות. הוריו, יחד עם כמה אריות גדולים, הזיקית הקטנה נינו והחתול סרגיי (חתול הרחוב שליווה את צ'רלי לאורך כל הדרך), יוצאים להציל אותו, אבל האם יצליח צ'רלי לשטות בחוטפיו ולמוטט את היוזמה הזדונית של התאגיד? זאת היא בכל מקרה התוכנית שלו, והוא מתכוון להוציא אותה לפועל כנגד כל הסיכויים. לאחר שתוכניתו התממשה הוא מציל את עובדי שטיפת המוח ואת האסירים שבמקום.
בריאן גודל
בריאן סטיוארט גודל (באנגלית: Brian Stuart Goodell; נולד ב-2 באפריל 1959) הוא שחיין אמריקאי בעבר. הוא אלוף אולימפי (מונטריאול 1976) בעל שתי מדליות זהב, סגן אלוף עולם ושיאן עולם במשחי החתירה למרחקים ארוכים.
ביוגרפיה
גודל נולד בסטוקטון, קליפורניה. הוא התאמן בהדרכתו של מרק שוברט בקבוצת מישן וייחו נאדאדורס. בהמשך הוא למד באוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס (UCLA) והתאמן בהדרכתו של רון בלטורה.
אלסטיות
אלסטיות או גמישות היא תכונתו של חומר המתארת את התנגדותו למַעֲוָת (דפורמציה) חיצוני, ואת יכולתו של החומר לחזור לצורתו ולממדיו המקוריים לאחר הסרת הכוח המעוות. זוהי תורה מקרוסקופית, כלומר היא אינה מתחשבת במרכיביו המיקרוסקופיים של החומר. חקר האלסטיות מנסה ליצור מודל מתמטי המכמת את תגובת החומר למעוות המופעל עליו, במקרים בהם מתאפשרת הזנחת התהליכים המיקרוסקופיים המרכיבים את החומר.
בריאן גודל
אלוף אולימפי
לאולימפיאדת מונטריאול (1976) הגיע גודל כשיאן עולם במשחים הארוכים לאחר שקבע את השיא במהלך המבחנים לאולימפיאדה. במשחקים עצמם זכה גודל בשתי מדליות זהב, ב-400 מטר חופשי בשיא עולמי חדש בתוצאה של 3:51.93 דקות לפני אלוף העולם טים שואו (3:52.54 דקות), וב-1500 מטר חופשי בשיא עולם מדהים, לאחר שסגר על מתחריו בסיום אדיר, קבע תוצאה של 15:02.40 דקות, לפני בן ארצו רוברט האקט (15:03.91 דקות). שלישי סיים שיאן העולם הקודם סטפן הולנד מאוסטרליה (15:04.66 דקות).
אלסטיות
מבוא איכותני
שני הפרמטרים הם בלתי תלויים זה בזה, ויכולים להיות חומרים אשר הם בעלי מודולוס גבוה וגבול מתיחה נמוך כמו מתכות, או בעלי גבול מתיחה גבוה ומודולוס נמוך כמו גומיות. לרוב בשימוש היומיומי המונח אלסטיות משמש רק לגבול המתיחה.
בריאן גודל
אלוף אולימפי
בשנת 1979 במשחקים הפאן אמריקאים שנערכו בסן חואן, פוארטו ריקו הוא זכה בשלוש מדליות זהב, ב-200 מטר חופשי, ב-1500 מטר חופשי וב-4x200 מטר חופשי.
בגלל החרם האמריקאי על אולימפיאדת מוסקבה (1980) הודיע גודל שכל מטרותיו הושגו והחליט לפרוש משחייה תחרותית בגיל 21.
אלסטיות
היווצרות גבול המתיחה
כאשר מפעילים כוח על גוף נוצרת הזזה של חלקיו. ניתן לחלק את ההשפעה על הגוף לשני חלקים:
כאשר נוצרת אנרגיה פוטנציאלית כתוצאה מהפעלת כוח על גוף, כל עוד אינם מחסומים אנרגטיים ייטה הגוף להגיע למצב בו האנרגיה הפוטנציאלית הכי נמוכה. במקרים מסוימים נטייה זו יכולה לגרום לגוף לחזור למצבו המקורי. דוגמה לדבר היא העלאת כדור במעלה הר. על הכדור מושקע כוח נגד כיוון משיכת כדור הארץ המעניק לכדור אנרגיה פוטנציאלית כובדית. בהסרת הכוח המעלה את הכדור ידרדר הכדור במורד המדרון ובכך חזור למקומו. תופעה זו מתרחשת הן בהעתקה ליניארית והן במקרה של דפורמציה ובשני המקרים מקור האנרגיה הפוטנציאלית משתנה בין סביבות שונות עליהן פועל הכוח. במתכות האנרגיה הפוטנציאלית נוצרת כיוון שסידור האטומים בסריג המתכתי הוא בעל אנרגיה פוטנציאלית נמוכה יחסית למצב לא מסודר. כאשר מופעל כוח על השריג המתכתי ונשברת צורת השריג נוצרת אנרגיה פוטנציאלית כיוון שמולקולות המתכת ייטו להסתדר מחדש בצורת השריג המקורי. אי לכך כאשר יוסר הכוח האטומים המרכיבים את השריג כל עוד הכוח המופעל ליחידת שטח לא עבר רף מסוים המשנה את שריג שיווי המשקל המולקולות ייטו לחזור למצב היציב ולכן יסתדרו מחדש בצורת שריג שקרוב יותר למצב ההתחלתי בו היה שרוי החומר מאשר המצב אחר הפעלת הכוח, הרף המשנה את השריג בו יימצא שיווי המשקל באופן לא זניח מוגדר כגבול המתיחה.
חומר אלסטי מושלם
כאשר גבול המתיחה שואף לאינסוף ניתן להגיד על חומר כי הוא חומר אלסטי מושלם, לחומר שכזה כל הפעלת כח, ללא תלות בעוצמת הכח או בסוגו, לא תשנה את צורתו או את נפחו, חומר כזה הוא אידאה פיזיקלית אך כיום במדע החומרים ובפיזיקה של מצב מוצק מתקיימים מחקרים רבים השואפים לפתח חומרים המתקרבים כמה שיותר לחומר אלסטי מושלם כיוון שככל שחומר יותר אלסטי פחות תתבזבז אנרגיה עקב לחצים חיצוניים על המערכת.
תנועות אלסטודינמיות
לעיתים הפעלת כח על גוף תגרום להחלפה מתמדת בין אנרגיות פוטנציאליות, מה שיגרום לתנודות מחזוריות כיוון שאין נקודת שיווי משקל בה האנרגיה הפוטנציאלי מינימלית. תופעה זו נפוצה בטבע וניתן לראות אותה בין היתר בקפיצים, במיתרים רוטטים וברעידות אדמה. כתוצאה מהתנודות ניתן לכמת את תדר התנועה ואורך הגל שלה, והיא הבסיס לגלים מכניים. בפועל כתוצאה ישירה מהחוק השני של התרמודינמיקה המערכת בסופו של דבר תפסיק לנוע באופן הניתן למדידה בטכניקות מאקרוסקופיות, כיוון שאנרגיית המערכת תתפזר לחום. ניתוח של חומרים אלסטיים אידיאלים נלמד כבר במסגרות תיכוניות והוא זכה לכינוי תנועות הרמוניות.
ניתוח מתמטי
המודל הפשטני ביותר המציע ניתוח של אלסטיות החומר הוא מודל אשר הוצע על ידי החוקר רוברט הוק על סמך תצפיות אמפיריות על חומרים. הוק מצא כי חומרים ספציפיים תחת לחצים בקנה מידה קטן מתארכים בעקבות מתיחה באופן הפרופורציונלי לכוח המותח. בעקבות כך הוא פיתח מערכת מכנית פשוטה למדידת קבוע הפרופורציה לחומרים שונים, קבוע זה מייצג בקירוב גס את מידת המודולוס של החומר הנמתח המאפיין חלק מהאלסטיות החומר. לאחר התפתחות המדע והכלים המתמטים וההנדסיים בהם המדע משתמש נוצרו שיטות מתמטיות מורכבות המשתמשות בתורת הטנזורים ואנליזה וקטורית מתקדמת על מנת לכמת את כמות המעוות גם לחומרים היוצאים מגדר ההגבלות של הוק ואף של נוזלים לא ניוטונים המציגים תכונות אלסטיות תחת לחצים גבוהים ומהירים. באופן מעשי משתמשים בהנדסה בשיטות קירובים נומריות ואת החישובים עושים אלגוריתמים ממחשבים.
אנליזה מודרנית
ניתוח מדויק לכלל החומרים ולכלל הכוחות המופעלים על גוף התפתח במאות האחרונות, והיכולת להשתמש במחשבים על מנת לבצע סימולציות תרמה רבות לעדכון השיטות. להלן יוצגו המשוואות המתמטיות העומדות בבסיס האנליזה.
אלסטיות לא ליניארית
אלסטיות לא ליניארית מתארת תהליך הפיך בו מבצעים דפורמציה לחומר ללא הנחה שהדפורמציה קטנה. מצב ההתחלה, לפני הדפורמציה, נקרא מצב הייחוס. נוח לתאר את המצב לפני ואחרי הדפורמציה באמצעות הווקטורים: התורה האלסטית מניחה שהאנרגיה הדרושה לביצוע דפורמציה תלויה רק בשינוי המרחק בין חלקיקי החומר. כלומר ניתן לרשום:
כאשר מוגדרת להיות המטריקה.
אלסטיות ליניארית
כאשר \vec{u} קטן יחסית ל-\vec{r} ניתן לקרב ליניארית את הנגזרות של s ולהזניח סדרים גבוהים מסדר ראשון. סך הכל מתקבל:
טנזור המעוות מוגדר על ידי:
וכדי לקבל את התאוריה לאלסטיות, ניתן להניח שהאנרגיה החופשית לביצוע דפורמציה הולכת כמו ריבוע טנזור המעוות, וזה כדי שכאשר האנרגיה תהיה במינימום (מה שלא מתקבל באיבר ליניארי) – לא מבצעים דפורמציה. אם כך, נכתוב את האנרגיה החופשית (תוך הנחת לוקאליות של הבעיה):
כאשר אינדקסים חוזרים נסכמים.
בלי הגבלת הכלליות ניתן לבחור את C כך שהוא יהיה סימטרי בהחלפה של כך שסה״כ נשאר עם 21 מקדמים בלתי תלויים. תחת סימטריות ניתן להוריד את מספר הקבועים הללו, לדוגמה בסימטריה קובית נישאר עם 3 מקדמים בת״ל בלבד.
נהוג לסמן את טנזור הלחץ:
אלסטיות בסימטריה קובית
סימטריה קובית מוגדרת ככזאת שקיימות בה סימטריות תחת שיקופים בכל אחד מהצירים. ניתן להראות שבמקרה זה נשארים עם שלושה קבועים בלבד מתוך כל ה-21: ו-C_{xyxy}.
נקבל את הביטוי לאנרגיה חופשית:
נהוג במקרה זה לסמן:
ובאותו אופן מגדירים את הגדלים. נקבל:
עתה ניתן מתוך האנרגיה החופשית לחשב את מודול הנפח על ידי:
ובמקרה של שריג קובי בו מופעל לחץ אחיד על כל הדפנות מתקבל:
יוחנן העשרים ושלושה (אנטי-אפיפיור)
בלדסרה קוסה (באיטלקית: Baldassare Cossa; 1370 לערך - 22 בדצמבר 1419) הוכתר והשתמש בתואר האפיפיורי "יוחנן העשרים ושלושה" בין השנים 1410 ו-1415, בתקופת הקרע המערבי, ונחשב כיום בעיני הכנסייה הקתולית כאנטי-אפיפיור.
אלסטיות
אלסטיות בסימטריה איזוטרופית
בגוף בו קיימת סימטריה איזוטרופית, נוספת סימטריה נוספת לבעיית הסימטריה הקובית - סימטריית סיבוב. כלומר אם לכתוב:
יוחנן העשרים ושלושה (אנטי-אפיפיור)
קורות חיים
קוסה נולד בפרוצ'ידה (או לפי טענות אחרות, באיסקיה) שבשטח ממלכת נאפולי דאז, בנו של הרוזן מטרויה שבאפוליה, דרום איטליה - איש אצולה שירד מנכסיו. שניים מאחיו הואשמו על ידי לאדיסלאו, מלך נאפולי, בעיסוק בשוד ימי ונדונו למוות.
לא ידוע רבות על תקופת ילדותו ונעוריו, אך ידוע שלמד משפטים באוניברסיטת בולוניה והחל את חייו המקצועיים כאיש צבא. ב-1389 נקרא על ידי בוניפקיוס התשיעי לחצר הוותיקן (הקוריה הרומאית), אך גם כאן, לא ידוע אם בגלל שהיה מקורב לאפיפיור או מסיבה אחרת. מכל מקום, תחילה הוא לא הוסמך ככומר, אלא מילא תפקידי מנהלה ומשמר, אם כי קיימות שמועות כי היה מעורב בשמעונות, מכירת שירותי דת תמורת אתנן. בשלב מאוחר יותר הוא שירת בלשכת האפיפיור, וב-27 בפברואר 1402 קיבל תואר כחשמן ונשלח לניהול עסקי האפיפיור בבולוניה, אותה הכיר מתקופת לימודיו.
אלסטיות
אלסטיות בסימטריה איזוטרופית
כאשר R היא מטריצת סיבוב כלשהי. נרצה שתחת סיבוב כזה האנרגיה החופשית לא תשתנה.
יוחנן העשרים ושלושה (אנטי-אפיפיור)
אפיפיור או אנטי-אפיפיור
שנות פעילותו בכנסייה היו שנים סוערות, תקופת "הקרע המערבי". בשנים בהן קוסה שירת בבולוניה את האפיפיור בוניפקיוס, כיהן במקביל כאנטי-אפיפיור מתחרה לבוניפקיוס באביניון, האנטי-אפיפיור בנדיקטוס השלושה עשר.
אלסטיות
אלסטיות בסימטריה איזוטרופית
ניתן על ידי בחירת מטריצת סיבוב המתאימה ל-45 מעלות ודרישה לשוויון באנרגיה החופשית בין המצב ההתחלתי למצב המסובב להראות שמשלושה קבועים בלתי תלויים, יורדים לשני קבועים בלבד. כאשר הקבוע השלישי ניתן על ידי:
יוחנן העשרים ושלושה (אנטי-אפיפיור)
אפיפיור או אנטי-אפיפיור
ב-1410 הוכתר קוסה על ידי מועצת פיזה כאפיפיור וכיורשו של האנטי-אפיפיור אלכסנדר החמישי. תקופת פעילותו כאפיפיור (שהוכרז אחר כך כאנטי-אפיפיור) המשיכה להיות מאופיינת במחלוקת קשה בכנסייה. בנוסף לקרע המערבי, התקיימה מחלוקת תאולוגית גם עם תומכי יאן הוס. בפברואר 1411 פרסם קוסה בולה, להוצאת צו נידוי כלפי פראג ולגירושו של הוס מהכנסייה, אך המחלוקת נותרה בעינה.
אלסטיות
אלסטיות בסימטריה איזוטרופית
במקרה זה נוכל לכתוב:
יוחנן העשרים ושלושה (אנטי-אפיפיור)
אפיפיור או אנטי-אפיפיור
ב-1415 הדיחה ועידת קונסטנץ את קוסה מכהונתו, חרף תמיכתו של זיגיסמונד, קיסר האימפריה הרומית הקדושה בטענתו לאפיפיורות וב-1419 הוא מת בפירנצה.
אלסטיות
אלסטיות בסימטריה איזוטרופית
כאשר:
נקראים קבועי לאמה.
ניתן לקבל אינטואיציה למשמעותם של הגדלים המופיעים בביטוי באנרגיה החופשית על ידי כתיבת משוואות התנועה של הגוף. נוסיף איבר קינטי סטנדרטי מהצורה: כאשר \rho צפיפות המסה.
באמצעות משוואות אוילר-לגראנז' מתקבלת משוואת התנועה:
על ידי אינטגרציה בשני הצדדים ניתן לראות את הדבר הבא:
במקרה האיזוטרופי נוכל לכתוב:
ועל ידי הפיכת המטריצה מתקבל:
אם נפעיל על הגוף לחץ אחיד S בכיוון z נוכל לחשב את מודול יאנג:
גביש נוזלי
גביש נוזלי היא פאזה בחומר בין מוצק לנוזל בה קיים כיוון מועדף למולקולות. כיוון זה נקרא ה-director ונסמן אותו ב-\hat{n}. תורה אלסטית לגביש נוזלי חשובה לדוגמה להבנת כמות האנרגיה הדרושה לשינוי כיוון המולקולות. דבר הכרחי לדוגמה בבניית מסכי LCD. תורה כזו מניחה שהאנרגיה הדרושה לשינוי כיוון ה-director תלויה רק בנגזרות שונות של n תחת ההנחות: ניתן להראות שתחת הנחות אלו נגזרות ראשונות מתבטלות. נשאר לחפש איברים מסדר שני.
לאחר הרבה אלגברה ושימוש בהנחות אלו מקבלים לבסוף שהאנרגיה החופשית ניתנת על ידי
אלברט ספנסר, רוזן ספנסר השביעי
אלברט ספנסר, רוזן ספנסר השביעי (באנגלית: Albert Edward John Spencer, 7th Earl Spencer; 23 במאי 1892 - 9 ביוני 1975), כונה הנכבד אלברט ספנסר עד 1910, ולאחר מכן נקרא ויקונט אלתורפ בין השנים 1910–1922, וכן היה ידוע פחות רשמי כג'ק ספנסר. היה אציל בריטי, והסבא מצד אביה של דיאנה, הנסיכה מוויילס, שהייתה בת פחות מ-14 בזמן מותו. דיאנה התחתנה עם צ'ארלס, נסיך ויילס, יורש כס המלוכה הבריטי, שש שנים לאחר מותו.
ביוגרפיה
אלברט ספנסר נולד ב-23 במאי 1892 בלונדון, לצ'ארלס ספנסר, רוזן ספנסר השישי ולמרגרט ברינג, בתם השנייה של אדוארד ברינג, ברון רוולסטוק הראשון ולואיז בולטייל. הסנדקים שלו כללו את המלך אדוארד השביעי.
הוא התחנך בבית הספר הארו ובטריניטי קולג', קיימברידג', שם הוא היה חבר של ליונל לופטון, שלמד את אותו נושא בטריניטי. הם נרשמו יחד כדי להילחם במלחמת העולם הראשונה. אחותו של לופטון אוליב מידלטון היא הסבתא של קייט מידלטון שנישאה לנינו של לורד ספנסר, הנסיך ויליאם, באפריל 2011.
ב-5 באוגוסט 1914 התגייס ספנסר כסגן משנה ברגימנט הראשון של משמר החיים, הועלה לדרגת סגן ב-21 באוקטובר 1914, מונה לקצין מטה ב-9 במאי 1917, וקודם לקפטן ב-15 ביוני 1917. כאשר מוזגו הרגימנטים ה-1 וה-2 של משמר החיים ב-18 בנובמבר 1922, מונה ספנסר מונה ברגימנט משמר החיים החדש. הוא פרש מהצבא ב-20 בספטמבר 1924, אך נשאר קצין מילואים עד ה-2 ביוני 1943.
ב-26 בפברואר 1919 התחתן אלברט עם ליידי סינתיה המילטון, בתם של ג'יימס המילטון, דוכס אברקורן השלישי וליידי רוזלינד בינגהאם, בכנסיית סיינט ג'יימס בפיקדילי, ונולדו להם שני ילדים. בשנת 1922 מת אביו, ואלברט ירש את תאריו.
ב-9 באפריל 1935 מונה אלברט למשנה הנציב בנורת'האמפטונשייר, וב-11 במרץ 1952 מונה לנציב בנורת'האמפטונשייר, וכיהן בתפקיד זה עד ה-31 ביולי 1967. ב-1 ביולי 1955 הוא נעשה אביר של מסדר ג'ון הקדוש בירושלים.
אלברט היה פעיל בפוליטיקה המקומית של נורת'האמפטונשייר, כמושל מטעם המפלגה השמרנית. הוא פתח את בית אבותיו, אחוזת אלתורפ, לקהל הרחב, והיה מומחה ידוע לאמנות, בהיותו נאמן באוסף וולאס ויו"ר בית הספר המלכותי לתפירה. הוא היה עמית של אגודת העתיקות של לונדון ושל החברה המלכותית לאמנויות, ובשנות ה-60 היה במשך שמונה שנים יושב ראש המועצה המייעצת של מוזיאון ויקטוריה ואלברט. כמו כן הוא היה יו"ר הנציגים בבית הספר וולינגבורו בין השנים 1946–1972.
אלברט מת ב-9 ביוני 1975 בנורת'האמפטון, לאחר מחלה קצרה, ובנו, ג'ון, אביה של דיאנה, הנסיכה מוויילס ירש את תאריו.
משפחתו
ב-26 בפברואר 1919 התחתן אלברט עם ליידי סינתיה המילטון, בתם של ג'יימס המילטון, דוכס אברקורן השלישי וליידי רוזלינד בינגהאם, בכנסיית סיינט ג'יימס בפיקדילי, ונולדו להם שני ילדים:
ניית'ן מיטשל
ניית'ן מיטשל (באנגלית: Nathan Mitchell נולד; 6 בדצמבר 1988) הוא שחקן קולנוע וטלוויזיה קנדי.
קריירה
מיטשל ידוע בעיקר בזכות תפקידו בסדרת הטלוויזיה הבנים המבוססת על סדרת הקומיקס באותו שם, בתור בלק נואר, חבר שתקן בקבוצת "השבעה" וגיבור-על בעל כוח וחסינות מוגברים. פניו וזהותו מוסתרים מאחורי מסכה שחורה. מיטשל הופיע לראשונה בטלוויזיה בשנת 2007 בתפקיד חוזר בסדרה "Aliens in America". הוא שיחק בתפקידים חוזרים ובתפקידי אורח בסדרות טלוויזיה רבות בהן החץ, אנשי המחר, טיימלס, איי זומבי ועל טבעי. מיטשל הופיע בסרט אדמה חרוכה משנת 2018. הוא משחק בתפקיד חוזר בסדרת הטלוויזיה ג'יני וג'ורג'יה בתפקיד זאיון, בן זוגה לשעבר של ג'ורג'יה ואביה של ג'יני.
אשר בן לולו
אשר בן-לולו (נולד בשנת 1971) הוא איש צבא ישראלי, תת-אלוף במילואים, ששימש, בין היתר, כראש מטה פיקוד הצפון וכמפקד חטיבת כפיר. מאז פרישתו מצה"ל, הוא הבעלים של חברה לייעוץ וניהול פרויקטים אסטרטגיים.
ביוגרפיה
בן-לולו נולד, גדל והתחנך באשדוד. הוא בן זקונים להורים שעלו ממרוקו, בתחילת שנות ה-60.
התגייס לצה"ל בשנת 1989, ושובץ בפלוגת אלון שהייתה אז חלק מיחידת חרמ"ש, יחידה חדשה שהוקמה באותה השנה. הוא עבר הכשרה כלוחם, קורס מ"כים חי"ר וקורס קציני חי"ר. עם סיום קורס הקצינים שימש כמפקד מחלקה ביחידה. בן לולו עבר הכשרה של לחימה בטרור והוביל, כקצין צעיר, פעילות מסוערבת באיו"ש ללכידת מבוקשים. בהמשך עבר בן-לולו לחטיבת הנח"ל ושימש במספר תפקידי פיקוד בחטיבה, בהם, בין היתר, מפקד פלוגת מסלול, מפקד פלוגת החוד של גדוד 932 וכסגן מפקד גדוד 931. תפקידים בהם הוביל פעילות מבצעית ברצועת הביטחון, בדרום לבנון. בשנים 2001–2003 פיקד על גדוד חרוב, בין היתר במהלך מבצע חומת מגן.
ביוני 2002 הוביל בן-לולו את לוחמי הגדוד במרדף אחר מחבל שחדר ליישוב יצהר, שבסופו הרג את המחבל, בקרב פנים מול פנים. הגדוד תחת פיקודו זכה לצל"ש יחידתי, על סיכול מחבלים רבים וגם על פיתוח תפיסות וטכניקות ללחימה בטרור המתאבדים. לאחר מכן מונה למפקד בסיס האימון של חטיבת הנח"ל בשנים 2003–2005. בהמשך, שימש מדריך בקורס מפקדי פלוגות ומפקדי גדודים.
בשנת 2006 הועלה בן-לולו לדרגת אלוף-משנה ומונה למפקד חטיבת אלכסנדרוני עליה פיקד עד לסוף שנת 2007, לאחר מכן שימש כמפקד עוצבת חירם (החטיבה שאחראית על הגבול המזרחי עם לבנון) בין השנים 2007-2009, בהמשך שימש בן-לולו כסגן מפקד מל"י ולאחר סיום התפקיד יצא ללימודים במכללה לביטחון לאומי (מב"ל). ב-2012 מונה למפקד המרכז לאימונים באש במל"י. ביולי 2013 מונה למפקד חטיבת כפיר. ביוני 2014 פיקד בן-לולו על החטיבה ב"מבצע שובו אחים", אז הופעלה לראשונה כצוות קרב חטיבתי, בשיתוף עם יחידות וחטיבות נוספות. בן לולו, כמח"ט כפיר, התנגד למיצובה של החטיבה רק כחטיבה, הפועלת ביהודה ושומרון ובתקופתו הוביל שינויים משמעותיים להפיכתה כחטיבת חי"ר מתמרנת, בעלת כשירות להילחם בכול הזירות. בתקופת בן לולו כמח"ט, החטיבה החלה לראשונה לבצע שימוש במערכת הצי"ד, הוקמו פלוגות חטיבתיות רפואה ותצפית במילואים, הוקם ימ"ח לכל גדוד ונערכו סדרות אימון חטיבתיות מוכוונות זירה צפונית.
באוגוסט 2015 הועלה לדרגת תת-אלוף ומונה לראש מטה פיקוד הצפון. בתפקידו כראש המטה, היה סגנו של האלוף אביב כוכבי, מפקד פיקוד צפון, והוביל שורה של מיזמים כמו פרויקט שכנות טובה לסיוע לאזרחים שנפגעו במלחמת האזרחים בסוריה וכן פרויקטים תשתיתיים וטכנולוגיים, שנועדו לשפר את המענה בגבול סוריה ולבנון.
כראש מטה פיקוד צפון, הוביל, במשך מספר שנים, את מערכת ההכנות, ההנדסיות והטכנולוגיות, למבצע מגן צפוני, מבצע לניטרול המנהרות החודרות של חזבאללה לשטח ישראל.
לאחר השחרור מצה"ל
לאחר שחרורו משירות צבאי הקים את חברת אשבל בע"מ לייעוץ וניהול פרויקטים אסטרטגיים.
בן לולו גיבש עבור צה"ל תוכנית להקמת מערך שמירה והגנה על מחנות צה"ל. עיקרי התכנית היו הקמת מערך מיקצועי להגנת מחנות, בדומה לשאר צבאות העולם, על ידי משטרה צבאית, הוספת תקני קציני ביטחון לבסיסים, הכשרת פלוגות ייעודיות, הסדרת הטכנולוגיה המומלצת והקמת מערך חניכה ובקרה מיקצועי. התוכנית הוצגה על ידי בן לולו למטה הכללי, לרמטכ"ל ולסגנו, שהחליטו לאמץ אותה וליישמה בתוכנית רב-שנתית.
בשנת 2020, שימש כפרויקטור לקידום הבנות הרגיעה מול שלטון החמאס בעזה וייעץ בנושא זה לצה"ל, לאלוף פיקוד דרום, האלוף הרצי הלוי ולמתאם פעולות הממשלה בשטחים, האלוף כמיל אבו רוקון. במסגרת תפקידו, ריכז צוות עבודה בין משרדי של מתפ"ש, צה"ל, משרד הבריאות משרד החוץ ומשרד האוצר לסיוע בינלאומי לסיוע לרצועת עזה בהתמודדות עם התפרצות נגיף הקורונה. כמו כן, סייע למתאם פעולות הממשלה בשטחים ליישם פרויקטים בהובלת הקהילה הבינלאומית, כגון מיזם התפלת מים, פרויקט הולכת גז לרצועת עזה ומיזמי תעסוקה שונים.
יחד עם אגף כוח אדם בצה"ל, קצין חינוך ראשי ובסיס חוות השומר, יזם את תוכנית "מפרשים". במסגרת המיזם, מלווים בהתנדבות קצינים ונגדים שפרשו מצה"ל חיילים בחוות השומר במהלך שירותם הצבאי, על מנת לסייע להם להשלים שירות משמעותי.
בן לולו, באמצעות חברת אשבל, סייע בהקמה ובניהול מנהלת "מגן הצפון" של משרד הביטחון, שתפקידה להוציא לפועל את החלטת הממשלה למגן בתים פרטיים ביישובי קו העימות. כמו כן, הוא חבר במכלול האסטרטגי של הרשות החירום הלאומית ואחראי להכשרת בעלי תפקידים בכירים בתחום החירום במשרדי הממשלה השונים.
לאחר שישראל חתמה על הצהרת כוונות עם ירדן, איחוד האמירויות וארצות הברית על כוונה להעביר 200 מיליון קו"ב מים לירדן, תמורת אספקת אנרגיה ירוקה, שתופק בחווה שתוקם בירדן באמצעות איחוד האמירויות, במרץ 2022 נבחר בן לולו להוביל את המיזם.
בן-לולו הוא בוגר האוניברסיטה העברית במדעי המדינה ומזרח תיכון ומוסמך מטעם אוניברסיטת חיפה במדעי המדינה. כמו כן, הוא בוגר בהצטיינות של של המכללה לביטחון לאומי ובנוסף, למד במכללה למנהיגות של צבא ארצות הברית, פורט לוונוורת'.
בן-לולו נשוי לשירית ואב לארבעה ילדים.
מבצע בתק
מבצע בתק נערך במלחמת העצמאות כחלק ממבצע דני, ומטרתו הייתה כיבוש אזור מגדל צדק, המחצבות וראש העין.
קודם לכך, ב-30 במאי 1948 נכבשה ראש העין על ידי כוחות האצ"ל, אולם למחרת הם נסוגו תחת התקפת נגד קשה של לוחמי חסן סלאמה, שנעזרו בצבא העיראקי בה נהרגו 6 מאנשי האצ"ל בקרב זה נפצע חסן סלאמה ומת לאחר כמה ימים.
במבצע בתק, אשר אירע בליל 11 ביולי - 12 ביולי 1948, כבש גדוד 32 של חטיבת אלכסנדרוני את מגדל צדק ועמד בהצלחה כנגד התקפות נגד של הכוחות העיראקיים. לאחר כישלונם במגדל צדק, פינו העיראקים את ראש העין והניחו חומרי נפץ במכון שאיבת המים. כוחות אלכסנדרוני הצליחו לנטרל את המטענים ולמנוע הרס מפעל השאיבה החשוב. שתי פלוגות מגדוד 145 תגברו השתתפו במבצע לצד גדוד 32.
בגן הלאומי ירקון יש אנדרטה ל-36 לוחמי חטיבת אלכסנדרוני שנפלו בכל קרבות ראש העין ומגדל צדק במהלך מלחמת העצמאות.
גרשום לוינסון
גרשם (גרגור) לוינסון (ד' בטבת, תש"ן, 1 בינואר 1900 – י"ט בסיון התש"כ, 14 ביוני 1960) היה מבכירי הוועד הפועל בהסתדרות העובדים ושימש כגזבר ההסתדרות בפועל שנים ארוכות.
ביוגרפיה
לוינסון נולד בלודז' שבפולין למשפחה ציונית, ועלה לארץ בתחילת שנות ה-30 של המאה ה-20. מספר שנים לאחר עלייתו ארצה, התמנה למנהל הכספים ושימש כגזבר בפועל של הוועד הפועל של ההסתדרות, תפקיד בו כיהן עד לסמוך למועד פטירתו. במסגרת עבודתו פעל רבות להקמת מפעלי התיישבות, כלכלה, תעשייה, עבודה ואמנות בארץ. במהלך תפקידו עבד תחת דוד בן-גוריון.
מרבית משפחתו של לוינסון נספתה בשואה. אחיו, שעלה לארץ כמה שנים אחריו, היה המשורר, הסופר וההיסטוריון אברהם לוינסון.
לוינסון היה נשוי לדבורה (דולי) פינקלשטיין; לבני הזוג נולד בן אחד, יעקב לוינסון (1932), לימים מנכ"ל בנק הפועלים. לאחר מותה של רעייתו הראשונה בשנת 1943, נשא לאישה את שושנה וילנאי לבית ליטוין, ונולדו להם שני ילדים, דוד לוינסון (1946), בנקאי, ויואב לוינסון (1950), עורך דין ומשפטן.
גרשם לוינסון נפטר בשנת 1960 בדרך לקונצרט, בגיל 60, ונקבר בבית העלמין נחלת יצחק בתל אביב.
לאחר פטירתו הציעה הסתדרות העובדים להנציח את שמו בשמו של אצטדיון הכדורסל שהוקם ברחוב אוסישקין בתל אביב (לימים "אולם אוסישקין"), אך משפחתו סירבה. לימים בית התרבות בקיבוץ ראש הנקרה נקרא על שמו של לוינסון.
פרס לנין לשלום
הפרס הבינלאומי על שם לנין לחיזוק השלום בין העמים (ברוסית: «Международная Ленинская премия «За укрепление мира между народами) היה פרס על שם ולדמיר לנין בברית המועצות. הפרס הוענק על ידי חברי ועדה בינלאומית שמונתה על ידי ברית המועצות, לאישים בולטים, שנמצאו ראויים לקבלו כמקדמי שלום ואחווה בין מדינות ועמים. שלא כמו פרס נובל לשלום, הפרס ניתן בכל שנה למספר אנשים. הפרס הוענק בעיקר לקומוניסטים ותומכים בולטים של ברית המועצות שלא היו אזרחים סובייטים.
הפרס היה פרס חלופי לפרס נובל לשלום.
כינון הפרס
הפרס כונן על פי החלטת הסובייט העליון של ברית המועצות מיום 21 בדצמבר 1949, ונקרא תחילה על שמו של סטלין וזאת במסגרת טיפוח פולחן האישיות שלו. בשנת 1956, שונה שמו של הפרס מפרס סטלין לשלום לפרס לנין לשלום, בעקבות תהליך הדה-סטליניזציה בו החל ניקיטה חרושצ'וב. הזוכים בפרס כשעוד נקרא פרס סטלין התבקשו להחזיר את המדליות והתעודות, שהוחלפו במדליות ותעודות עם שמו החדש של הפרס. הענקת פרס לנין לשלום נמשכה עד שנת 1990, עת חדלה ברית המועצות מלהתקיים באופן רשמי.
קווין ראד
קווין מייקל ראד (באנגלית: Kevin Michael Rudd; נולד ב-21 בספטמבר 1957) הוא פוליטיקאי אוסטרלי שכיהן כראש ממשלת אוסטרליה ה-26, בשנים 2007–2010 ובשנית בשנת 2013, מטעם מפלגת הלייבור האוסטרלית. היה שר החוץ בממשלתה של ג'וליה גילארד בשנים 2010 - 2012. כמו כן, ראד היה גם יו"ר מפלגת העבודה האוסטרלית וכן חבר הפרלמנט האוסטרלי בין השנים 1998–2013.
תחילת דרכו
ראד נולד ב-1957 בעיירה נמבור (Nambour) שבמדינת קווינסלנד באוסטרליה וגדל בחווה של בקר לחלב ביישוב סמוך. כמה מאבות-אבותיו הוגלו מאנגליה לאוסטרליה כעונש על עבירות רכוש שונות בשנים הראשונות להתיישבות הבריטית ביבשת, עת שימשה כמושבת עונשין. אביו, שהיה חוואי, נפטר כאשר מלאו לו 11, והמשפחה פונתה מחוותה וידעה מצוקה. ראד התחנך בפנימייה קתולית בבריזביין, והצטיין בלימודיו. הוא המשיך ללימודים גבוהים באוניברסיטה הלאומית האוסטרלית, וסיים בהצטיינות תואר בלימודי אסיה, תוך התמחות בשפה והיסטוריה סינית. ראד רכש בלימודיו שליטה במנדרינית.
ב-1981 נישא לתרז ריין, שאותה הכיר מפעילות בארגוני סטודנטים. לזוג שלושה ילדים, וריין היא אשת עסקים בתחום משאבי אנוש.
קריירה ציבורית
ראד הצטרף למפלגת הלייבור כבר בגיל 15, ב-1972. ב-1980 נכנס ראד לשירות במשרד החוץ האוסטרלי, ושירת בשגרירויות בבייג'ינג ובסטוקהולם. בני הזוג ראד שבו לאוסטרליה ב-1988 וראד החל לעבוד כראש מטהו של ווין גוֹס, מנהיג מפלגת הלייבור בקווינסלנד, שהייתה אז באופוזיציה. לאחר שהלייבור זכו בבחירות בקווינסלנד ב-1989 המשיך ראד בתפקידו כראש מטהו של גוס, כמושל קווינסלנד, וב-1992 מינה אותו גוס למנהל כללי של משרד הקבינט. ב-1995 הפסידה מפלגת הלייבור את השלטון בקווינסלנד, וראד עזב לזמן-מה את החיים הציבוריים והועסק כיועץ לענייני סין בתאגיד לראיית חשבון. ב-1996 התמודד על מקום בבית הנבחרים הפדרלי של אוסטרליה, אך הפסיד. בניסיון שני, ב-1998, נבחר לבית הנבחרים. מפלגתו הייתה אז באופוזיציה.
לאחר בחירות 2001, שבהן שוב נוצחה מפלגת הלייבור, קודם ראד לספסלים הקדמיים של האופוזיציה ושימש שר חוץ בממשלת הצללים של הלייבור. הוא מתח ביקורת על תמיכת הממשלה בפלישה האמריקנית לעיראק, אם כי הדגיש שהוא תומך בברית הקרובה שבין אוסטרליה לארצות הברית. התנגדותו למלחמה הפכה אותו לאחת הדמויות הבולטות במפלגה, ושמו עלה כמועמד אפשרי לתפקיד מנהיג המפלגה, שבו התחלפו באותן שנים שלושה מנהיגים. ב-2003 הופקד בידי ראד גם נושא הביטחון הלאומי בממשלת הצללים, וביוני 2005 נעשה גם שר המסחר של ממשלת הצללים.
ראד הציג את מועמדותו להנהגת המפלגה בדצמבר 2006, לאחר שסקרים הראו שהתמיכה הציבורית בו גדולה משמעותית מזו של היושב ראש המכהן, קים ביזלי. ב-4 בדצמבר ניצח ראד בהתמודדות הפנימית ברוב של 49 מול 39.
מערכת הבחירות באוסטרליה יצאה לדרך ב-14 באוקטובר 2007, ביוזמת ראש הממשלה המכהן (מאז 1996) ג'ון הווארד. במוקד מערכת הבחירות עמדו נושאי כלכלה, ובפרט מיסוי, ואיכות הסביבה - ובפרט שאלת ההתחממות הגלובלית והתמודדות עמה. לאורך כל מערכת הבחירות הובילה מפלגת הלייבור בהפרש גדול בסקרים. בבחירות הכלליות, שנערכו ב-24 בנובמבר 2007, זכתה מפלגת הלייבור בראשותו של ראד לניצחון גדול, עם 43.7 אחוז מכלל הקולות בבחירות לבית הנבחרים, שהקנו לה 83 מתוך 150 מושבים בבית. היה זה הניצחון הראשון לאחר ארבעה הפסדים של המפלגה, בבחירות 1996, 1998, 2001 ו-2004.
ראש ממשלה
ראד הושבע לתפקידו על ידי המושל הכללי של אוסטרליה (המייצג את מלכת בריטניה, ראש המדינה הסמלית) ב-3 בדצמבר. באותו יום, כצעדו הראשון בתפקיד, חתם על צו המאשרר את פרוטוקול קיוטו.
צעד נוסף שראד ביצע עם תחילת כהונתו היה הבעת ההתנצלות בפני האבוריג'ינים על פרשת "הדור הגנוב" במסגרתה רבבות ילדים אבוריג'ינים נלקחו בכפייה על ידי השלטונות ממשפחותיהם והועברו לבתי יתומים ולמשפחות מאמצות. עם כינוס הפרלמנט החדש, ב-13 בפברואר 2008 נשא ראד נאום בפרלמנט, במעמד ראשי ממשלות קודמים ונציגים של "הדור הגנוב", בו הוא הביע את התנצלות ממשלת אוסטרליה על יחסה לאבוריג'ינים ועל העוול שבפרשה. האופוזיציה הליברלית הצטרפה לבקשת הסליחה והפרלמנט הצביע פה אחד בעד הבעת ההתנצלות.
ממשלתו של ראד הצליחה למנוע מאוסטרליה להיכנס למיתון בעת המשבר הכלכלי העולמי ב 2008, וראד זכה לפופולריות רבה בשל כך. ב-2009 הוא ניסה להעביר חוק להפחתת פליטת גזי החממה באוסטרליה, אולם החוק לא עבר בסנאט, וב-27 באפריל 2010 הוא הודיע שהוא דוחה את החקיקה בנושא בלפחות עד 2013. הוויתור בנושא שהיה כל כך עקרוני לו גרם לאיבוד דרסטי של הפופולריות שלו בציבור.
ב-24 ביוני 2010 איבד ראד את אמון מנהיגי מפלגתו והתפטר מתפקיד ראש הממשלה ויושב ראש מפלגת הלייבור, לאחר שהבין כי יפסיד בבחירות לראשות המפלגה. ג'וליה גילארד נבחרה פה אחד במקומו והושבעה באותו יום לתפקיד ראש הממשלה. בכך היה ראד לראש הממשלה הראשון והיחיד עד כה מטעם הלייבור, שלא סיים את הקדנציה הראשונה בתפקיד.
למרות ההדחה ראד לא פרש מהחיים הפוליטיים. בבחירות הכלליות שהתקיימו ב-21 באוגוסט הוא התמודד על המושב שלו בפרלמנט ולאחר שהתבקש על ידי מחליפתו גילארד השתתף גם במסע הבחירות הארצי של הלייבור. אחרי הבחירות שהסתיימו ללא רוב לאף אחת מהמפלגות, השתתף במאמץ לשכנע את חברי הפרלמנט העצמאיים לתמוך בממשלת לייבור. בממשלה שגילארד הצליחה להקים הוא מונה לשר החוץ. ב-22 בפברואר 2012 התפטר מתפקידו לאחר חילוקי דעות עם ראש הממשלה.
ב-26 ביוני 2013 חזר להיות ראש ממשלת אוסטרליה לאחר הפסדה בהצבעת אי אמון של ראש הממשלה ג'וליה גילארד. לאחר פרק זמן קצר מאוד הקדים את הבחירות הכלליות באוסטרליה. עם תום הבחירות הכלליות וכאשר תוצאות ההצבעה התבררו כתבוסה מוחלטת של מפלגת הלייבור תחת הנהגתו למפלגה הליברלית של טוני אבוט מצאה עצמה מפלגת הלייבור בראשותו באופוזיציה.
עמדותיו
ראד הציג עמדות כלכליות מרכזיות, והביע תמיכה ברעיון "הדרך השלישית", התומכת בשוק חופשי, אך לא באופן בלתי-מוגבל, ואינה רואה התערבות ממשלתית בכלכלה כדבר רע בהכרח.
גלוקליזציה
גלוקליזציה או עולמקומיות היא הלחם בסיסים גלובליזציה ולוקליזציה, או של "עולמי" ו"מקומי". מושג זה בא לתאר תופעה של שילוב בין תהליכים גלובליים לתהליכים לוקליים שמתרחשת בעולם המודרני של סוף המאה ה-20 ותחילת המאה ה-21 (המונח תורגם למונח עולמקומיות על ידי אורי רם). השילוב הניגודי בין המגמות הכלכליות והטכנולוגיות העולמיות (על-לאומיות), ובין המגמות הזהותיות והפולטיות המקומיות, לוחץ ומחליש את מדינת-הלאום (יחידת הארגון של המצב המודרני הקודם). הגלובליזציה היא הכוח השוחק את מדינת הלאום מ"למעלה", כאשר הלוקליזציה, כתגובת נגד, שוחקת מ"למטה" (הכוונה לזהויות אתניות, דתיות, תרבותיות וכיוצא בזה). העולמקומיות הוא אותו מהלך דיאלקטי בין שתי המגמות הסותרות.
התפתחות המושג
מקור המושג עולמקומיות הוא במודל יפני חקלאי שמבוסס על התפיסה של שילוב בין מקומי לגלובלי, רעיון זה אומץ גם בעסקים היפניים כאשר עקרונות גלובליים הותאמו לתנאים מקומיים. בשנות התשעים נעשה שימוש במושג זה על ידי הסוציולוג רולנד רוברטסון כדי לציין את הקשר שבין גלובליזציה ללוקליזציה.
מקדונלד'ס כמקרה פרטי של עולמקומיות
כדוגמה לעולמקומיות ניתן לקחת את המקרה הפרטי של מקדונלד'ס, מקדונלד'ס אשר נחשבת כיום לאחד התאגידים הגדולים ביותר, אינה מוכרת רק אוכל, אלא גם חוויה תרבותית. למקדונלד'ס הייתה השפעה תרבותית על הרגלי האכילה והבילוי במדינות רבות, רבים תופסים אותה כמסמלת את האימפריאליזם התרבותי של ארצות הברית על שאר העולם. אך עם זאת ניתן להשתמש בה גם כדוגמה לכך שישנן השפעות לוקליות על מוצרים בינלאומיים, על מנת להצליח בשווקים שונים בעולם עשתה מקדונלד'ס התאמות בתפריט שלה. כך לדוגמה, בישראל נפתחו סניפים כשרים והבשר שנמכר במוצריה אינו כולל בשר חזיר, בהודו לא מוכרים המבורגר מבשר בקר, וישנן מנות נוספות במדינות אחרות שהותאמו במיוחד לקהל הצרכנים המקומי.
ניתן להוסיף דוגמאות לא מעטות, לא רק של מוצרים, אלא גם של שירותים, כגון, רשתות טלוויזיה בינלאומית שמשדרות גם תוכניות וחדשות המותאמות לאזורי צפייה מקומיים, כמו המזרח התיכון, אפריקה ואזורים אחרים. מעבר לכך, בעידן הנוכחי חובה להתייחס גם לרשתות חברתיות המושפעות מתהליך הגלוקליזציה.
רשתות חברתיות כחלק מהגלוקליזציה
אין להתעלם, בעידן האינטרנט, מהגלוקליזציה של הרשתות החברתיות. מחד, הרשתות החברתיות לסוגיהן (פייסבוק, לינקד-אין ועוד) הן גלובליות, ומאידך, אין להתעלם מה"לוקאליות" שלהן: רוב החברים שלנו בפייסבוק הם מקומיים, ברשתות המקצועיות לסוגיהן אנו מחפשים בעיקר אנשים מקצועיים מקומיים. עם זאת, הרשתות החברתיות מאפשרות לנו גם להגיע לאנשי מקצוע בחו"ל ואף ליצור קשר עם אנשים היכולים לעזור לנו (לדוגמה, איתור מידע על מחלות נדירות ויצירת קשר עם אנשים החולים במחלות אלו. דבר זה ניתן לעשות באמצעות פתיחת קבוצה בפייסבוק, כדוגמה, הכנסת חברים מקומיים ואחר כך מציאת חברים מחו"ל ובדרך זו, יצירת קבוצה בעלת תחום משותף). אין להתעלם מהיתרונות שבכך (העברת מידע על ידי תושבי סוריה אודות המתרחש בארצם, באמצעות סרטונים ושימוש ב"יוטיוב") אך יש לזכור את הסיכון הקיים בפגיעה בשמו של אדם המוכר בקהילה הבינלאומית, ללא הצדקה. פגיעת לשון הרע באדם מסוים בשוק המקומי היא בעייתית, אולם פגיעה בשמו של אדם בעולם, בעיקר אם הוא בקשרים עם אנשים בחו"ל, עלולה להיות בעלת השלכות כבדות מעבר לכל פרופורציה.
OVO היידרו
OVO היידרו (באנגלית: OVO Hydro) היא ארנה מקורה רב-תכליתית הממוקמת בגלאזגו, סקוטלנד. הארנה, שנפתחה לציבור ב-30 בספטמבר 2013, נחשבת כמקום הבילוי הגדול ביותר בסקוטלנד.
הארנה נמצאת בסמוך למרכז הירידים והכנסים הסקוטי ולאודיטוריום קלייד.
היסטוריה
תכנון הארנה החל ב-2001, כחלק מפיתוח בעיר גלאזגו. התכנית לפיתוח זירת בידור נחשפה לציבור במאי 2003.
בניית הארנה החלה בפברואר 2011 על ידי חברת הבנייה Lend Lease. בנובמבר 2011, החלו עבודות הבנייה לגג הארנה, שהסתיימו באפריל 2013. העבודות לבניית הארנה הסתיימו בהמשך השנה.
בסביבות השעה 15:20 ב-8 ביוני 2013, דווח על להבות שהגיעו מגג הכיפה של הבניין. 40 כבאים משירות הכבאות וההצלה הסקוטי השתתפו בכיבוי השריפה. נקבע כי השריפה נגרמה מעבודות ריתוך מתמשכות בגג המבנה.
ג'וזף סינקה
סנגבה פיה, הידוע יותר בשם ג'וזף סינקה (1814–1879), היה אדם יליד מערב אפריקה שנחטף לעבדות ולחם לחירותו. הוא וחבריו החטופים השתלטו על ספינת העבדים הספרדית לה אמיסטאד בה הובלו. הוא נתפס והובל לארצות הברית שם התנהל משפט שהיה אירוע בעל חשיבות במאבק נגד העבדות. בסופו של דבר זכו סינקה וחבריו במשפט בחירותם והוחזרו לאפריקה.
ביוגרפיה
הספרדים העניקו לו את השם סינקה, ולקחו אותו כעבד להוואנה שבקובה, שם נמכר ל"ג'וזה רויטס" יחד עם עוד 48 עבדים. ראמון פרר נשכר להוביל את העבדים בספינתו "אמיסטאד" לפוארטו פרינציפה (Puerto Principe), יישוב בדרומה של קובה. ב-2 ביולי 1839 הצליח סינקה להשתחרר מכבליו, שחרר את שאר העבדים ויחד הם החלו במרד במהלכו נהרג פרר והספינה "אמיסטאד" עברה לידי המורדים של סינקה.
סינקה הורה לאנשי הצוות הספרדים שהושארו בחיים לשוט לכיוון אפריקה במשך היום כך שיהיה בטוח שלא ירמו אותו, אך בניסיון להתחכם הובילו אנשי הצוות את הספינה לעבר קובה במשך הלילה. כך במשך 63 ימים שטה הספינה בזיגזגים, עד שנסחפה לכיוון לונג איילנד שבניו יורק שם משמר החופים השתלט על הספינה, והעבדים כולל סינקה, שניסה לקפוץ למים, נלקחו למאסר בניו הייבן.
הספרדים דרשו את החזרתם של העבדים לקובה. מרטין ואן ביורן, נשיא ארצות הברית, נטה להסכים אך התעקש שישפטו על רצח בארצות הברית. שיקוליו היו לרצות את הספרדים ותומכי העבדות בדרום על מנת להיבחר לכהונה נוספת.
עורכי דין הפעילים לביטול העבדות לקחו את המקרה לטיפולם, וגייסו לצידם את התקשורת ואת דעת הקהל בניו יורק. בבית המשפט נטען כי אף שהעבדות הייתה חוקית בקובה, הבאת העבדים מאפריקה הייתה בניגוד לחוק, כך שזאת הייתה בעצם חטיפה והייתה לחטופים הזכות הטבעית להשתמש באלימות להשתחרר ולזכות בעצמאותם. השופט הסכים לטיעון על אף שהיה ידוע כתומך נלהב ברעיון עליונות האדם הלבן, ופסק לזכות העבדים המורדים.
אולם ממשלת ארצות הברית עתרה לבית המשפט העליון. הנשיא לשעבר ג'ון קווינסי אדמס, שאביו הנשיא ג'ון אדמס היה מחותמי הצהרת העצמאות, נטל על עצמו בגיל 73 את ההגנה בתיק מול הממשלה. למשפט ניתן סיקור עיתונאי נרחב. נאומו המרגש בן 8 השעות של הנשיא לשעבר, שיש הרואים אותו כרגע התהילה שלו, הביא לשחרור העבדים המורדים.
לואיס טאפאן והאגודה אמריקאית לביטול העבדות (American Anti-Slavery Society) שגייסה כספים למימון המשפט, גייסו די כספים למימון השבת 35 העבדים המורדים ששרדו בחזרה לאפריקה. לבסוף הם חזרו לאפריקה, בינואר 1842, יחד עם חמישה מיסיונרים, שם ייסדו מיסיון נוצרי נגד עבדות.
סינקה גילה שאשתו ושלושת בניו נהרגו בעת העדרו. לאחר שעזב את המיסיון פנה לעסוק במסחר. קיימות טענות שעסק בעצמו במסחר בעבדים, אולם נראה שאינן מבוססות.
אלוורו סיזה
ביוגרפיה
סיזה נולד במטוסיניוש הסמוכה לפורטו. הוא סיים את לימודיו בבית הספר לאמנויות יפות של אוניברסיטת פורטו בשנת 1955. כבר שנה קודם לכן השלים את בניית הפרויקט הראשון שלו, ארבעה בתים בעיר הולדתו; והקים את משרדו העצמאי בפורטו. סיזה הצטרף לסגל בית-הספר ולימד בו בין השנים 1966 ו-1969, וכן בשנת 1976. במקביל לכך הוזמן כמרצה אורח באוניברסיטאות נחשבות בעולם ובהן הרווארד, אוניברסיטת פנסילבניה והאקול פוליטיק נסיונל בלוצרן.
בין שלל עבודותיו, ידועות במיוחד אלו שייצגו את הביתן הפורטוגלי בתערוכות אקספו 98' שנערכה בליסבון ואקספו 2000 בהנובר. לפי דבריו, סגנונו מושפע מזה של האדריכל המקסיקני הנודע לואיס ברגאן.
תערוכתו הגדולה הראשונה בארצות הברית עלתה בשנת 1987 ביוזמתו של דיקן בית הספר לעיצוב באוניברסיטת הרווארד, האדריכל הספרדי רפאל מונאו. בשנת 1992 זכה סיזה בפרס האדריכלות החשוב ביותר, פרס פריקצר, כהכרה בעבודת השימור והתכנון ברובע ההיסטורי של העיר ליסבון.
איגוד הקהילות היהודיות של איטליה
איגוד הקהילות היהודיות של איטליה (באיטלקית: Unione delle Comunita Ebraiche Italiane; בראשי תיבות: UCEI) הוא ארגון-גג של הקהילות היהודיות באיטליה, שבסיסו ברומא.
תפקידו של האיגוד מעוגן בחוק האיטלקי מאז שנת 1930, ולפיו עליו לייצג את כלל הקהילות היהודיות באיטליה בפני השלטונות. חוק זה התקבל על ידי השלטון הפשיסטי, שחייב את כל היהודים להשתייך לאחת הקהילות ולשלם את המיסים הנדרשים מהם. מאז תחילת שנות ה-60 בוטלה חובה זו.
הארגון מייצג את היהדות האיטלקית גם ברמה הלאומית-פוליטית. הוא אחראי למינוי רבנים, לניהול תקציבי הקהילות והוא אף מספק שירותי דת, תרבות וחינוך לקהילות. אף כי קהילות איטלקיות יהודיות רבות פועלות באופן עצמאי, הן שומרות על קשר הדוק עם הארגון. מימון צורכי הקהילות מגיע מהשתתפות החברים בארגון ומתקציב ממשלת איטליה.
מאז שנת 2009 מפעיל הארגון את הפורטל היומי "מוקד" (Moked). באתר ניתן למצוא בין היתר רשימת פרויקטים, הקשורים בקהילות היהודיות, שמימן הארגון בכספיו.
הנשיאה הנוכחית היא נעמי די סניי, שמשמשת בתפקיד מאז 2016. לפניה שימשו בתפקיד רנצו גטנייה (2006–2016), עמוס לוצאטו (1998–2006) וטוליה צבי (1983–1998).
המבנה הארגוני והניהולי של האיגוד כולל את:
נקריים
הגדול במשפחה הוא נקר סלטי גדול (Mulleripicus pulverulentus) שאורכו 50 ס"מ ומשקלו 450 גרם, זאת בהנחה שנכחד המין נקר אימפריאלי שמגיע לאורך 60–65 ס"מ. הקטן במשפחה הוא נקר בר-חזה (Picumnus aurifrons) שאורכו 8 ס"מ ומשקלו 7 גרם.
לנקריים יש בלוטות רוק מיוחדות המסייעות לתפיסת חרקים על ידי הלשון.
מיון
במשפחה יש 4 תת-משפחות בהם 30 סוגים ו-200 מינים.
ניקה קורניצקי
ניקה קורניצקי (נולדה ב-18 באוגוסט 1982 באיטליה) היא שייטת ישראלית.
בצעירותה הצטרפה קורניצקי למועדון השייט של הפועל תל אביב. בשנת 1997 היא זכתה יחד עם קרין גל במדליית הארד באליפות העולם במפרשיות מדגם 420. בשנת 2000 החלה להתחרות במפרשית מדגם 470 האולימפי עם ורד בוסקילה. קורניצקי הייתה ההגאית בעוד בוסקילה הייתה אשת הצוות. שנה לאחר התחלת עבודתן המשותפת זכו השתיים במקום השלישי באליפות אירופה שנערכה באירלנד. שנה לאחר מכן זכו במקום השני בשבוע הייר, אחת התחרויות היוקרתיות ביותר. ב-2003 חזרו על הישג זה. ב-2004 זכו השתיים במקום השלישי באליפות אירופה ובאליפות העולם, ובנוסף השתתפו באולימפיאדת אתונה, שם סיימו במקום ה-18. ב-2005 זכו שוב במקום השני בשבוע הייר, ובמקום החמישי באליפות העולם שנערכה בארצות הברית. לאחר אליפות העולם, החליטה קורניצקי לפרוש מפעילות ספורטיבית. בוסקילה החלה לשוט עם עדי גלבוע, ואולם שיתוף הפעולה בין השתיים לא צלח. ב-2006 שבה קורניצקי להתאמן עם בוסקילה, והשתיים זכו במקום הראשון בשבוע הייר. ב-2007 זכו במקום השביעי באליפות העולם שנערכה בפורטוגל.
באולימפיאדה בבייג'ינג סיימו בוסקילה וקורניצקי במקום הרביעי. לאחר המשחקים, פרשה קורניצקי בפעם השנייה, ובשנת 2010 החלה ללמוד רפואה.
חנה בראדי
חנה בריידי (בגרמנית: Hana Brady, בצורה הצ'כית: Hana Bradyová, חנה בריידיובה; 16 במאי 1931 - 23 באוקטובר 1944) הייתה נערה יהודייה שנפלה קורבן בידי הנאצים, ונרצחה במחנה השמדה אושוויץ. סיפור חייה היה הבסיס לרומן "המזוודה של חנה" מאת קארן לוין.
ביוגרפיה
הוריה של חנה ואחיה הגדול ניהלו חנות בעיר נוֹבֶה מְיֶסְטוֹ נא מוראביֶה שבצ'כוסלובקיה. הם היו היהודים היחידים בעיר, עובדה שלא הייתה לה חשיבות רבה לפני מלחמת העולם השנייה.
לאחר הפיכת יתרת צ'כיה לפרוטקטורט של בוהמיה ומוראביה בחסות גרמניה הנאצית ב-15 במרץ 1939, הופרה שגרת חייהם בשל חוקי הגזע הנאציים. בין היתר נמנע מהם לבקר בקולנוע, ובסתיו 1941 נאלצו לענוד טלאי צהוב. באביב אותה שנה צפתה חנה בגירוש אמה, מרקטה בריידי, למחנה הריכוז רוונסבריק, ובספטמבר עצר הגסטאפו גם את אביה קארל בריידי.
חנה ואחיה ייז'י הובאו לבית דודתם, הדה, שהייתה נשואה לנוצרי לודוויק האייק; עקב כך היו מוגנים שם בינתיים (הדודה גורשה גם היא בהמשך, אך שרדה את המלחמה). ב-14 במאי 1942 נשלחו השניים לטרזין. בשנת 1944 נשלחו למחנה הריכוז אושוויץ, חנה נשלחה לתא גזים שעות ספורות לאחר הגעתה ב-23 באוקטובר 1944, וייז'י הצליח לשרוד, עד שברח במהלך צעדת המוות בינואר 1945.
פרסומה
בשנת 2000 נשלחה מזוודה מאושוויץ למרכז חינוך בנושא השואה (יפן) בטוקיו, ועליה הכיתוב: חנה בריידי, תאריך לידה: 16 במאי 1931, וייזנקינד (=יתומה בגרמנית). מנהלת המוזיאון, פומיקו אישיוקה וקבוצת נוער מטוקיו החליט להתחקות אחרי זהות הילדה בעלת המזוודה, ולאחר שערכו תחקיר מדוקדק, שחזרו את סיפור חייה של בריידי, ואף הצליחו לאתר בטורונטו את אחיה של חנה, שהתגורר בעיר תחת השם ג'ורג' בריידי.
הסיפור זכה לחשיפה רחבה הודות למגישה והסופרת קארן לוין, שבשנת 2001 תיעדה את המסע בתוכנית רדיו ברשת CBC הקנדית. לוין אף עיבדה זאת לספר בשם "המזוודה של חנה" שיצא לאור בסוף שנת 2000. הספר תורגם ליותר מ-20 שפות והיה לרב-מכר שהצליח מאוד בעולם, וכן זכה בפרסים בינלאומיים אחדים, בהם ב"פרס יד ושם" לספרות השואה, אשר הוענק לג'ורג' בריידי בטקס שנערך בירושלים באוקטובר 2006. בשנת 2006 עובד הספר למחזה מאת אמיל שר. גרסה עברית של המחזה הועלתה בשנת 2010 על ידי תיאטרון הנפש במדיטק חולון. כמו כן היה הספר הנושא של שני סרטים תיעודיים: "המזוודה של חנה: אודיסיאה לתקווה" משנת 2004 שזכה בפרס גמיני, ו"בתוך המזוודה של חנה" משנת 2009.