cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
פלטשר הנדרסון
אחרית ימיו
בשנות הארבעים החלה הפופולריות של הסווינג לרדת. הנדרסון חזר לתחילת דרכו, כמלווה של את'ל ווטרס וכנגן פסנתר בהרכבים קטנים. בשנת 1952 לקה באירוע מוחי ממנו נפטר.
מרכז ארצי לבחינות ולהערכה
המרכז הוקם בשנת 1983 על פי החלטת ועד ראשי האוניברסיטאות בישראל, על מנת לטפל במרוכז בבחינות הכניסה למועמדים לאוניברסיטאות, לשפר את בחינות הכניסה לאוניברסיטאות ולשרת את כל המוסדות להשכלה גבוהה עם מערך בחינות אחיד. המרכז בונה את בחינות הכניסה לאוניברסיטאות ולמוסדות להשכלה גבוהה אחרים בישראל. המרכז בוחן בכל שנה כ-80 אלף מועמדים בבחינות הכניסה לאוניברסיטאות. המרכז נחשב לאחד מגופי הידע המובילים בעולם בתחום המבחנים והפסיכומטריקה.
מרכז ארצי לבחינות ולהערכה רשום כעמותה. חברות העמותה הן האוניברסיטאות הציבוריות בישראל: המרכז פועל בפיקוחו של ועד מנהל שבו נציגים שני חברים מכל האוניברסיטאות בישראל. צוות העובדים במרכז מורכב בעיקר מאנשי מקצוע ומחוקרים בכירים בתחום הפסיכומטריקה, ובו גם מומחי מחשב ואנשי מנהלה.
את פעילות המרכז מלווה מועצה מדעית שבה אנשי מקצוע נבחרים מישראל ומחו"ל, ומטרתה לסקור את הפעילות המקצועית, לבקר, לייעץ ולהעמיד את הפעילות על הרמה הגבוהה ביותר.
מטרות המרכז הארצי לבחינות ולהערכה
נוסף על מטרות אלו, מאל"ו מבקש לפעול לקידום תחום הבחינות, המדידה וההערכה בישראל.
בחינות המרכז
מרכז ארצי לבחינות ולהערכה מפתח ומקיים את המבחנים הבאים:
בנוסף, המרכז עורך את הבחינות הבאות גם בתנאים מותאמים: הבחינה הפסיכומטרית, יע"ל מתא"ם. לשם כך, הוקמה במרכז, "היחידה לבחינות מותאמות" (במו"ת) כדי לתת מענה לקשייהם של נבחנים שיש להם מגבלות פיזיות רפואיות, מגבלות פסיכיאטריות, לקויות למידה או לקויות קשב וריכוז.
מערכת לאבחון לקויות למידה והפרעת קשב וריכוז
מת"ל היא מערכת ממוחשבת של מבחנים ושאלונים סטנדרטיים שפותחה לצורך אבחון מועמדים למוסדות להשכלה גבוהה ותלמידים הלומדים בהם המבקשים התאמות בבחינות וסיוע בלימודים בשל לקות למידה. מת"ל פותחה במרכז הארצי לבחינות ולהערכה בסיועם של מומחים ללקויות למידה. המערכת פותחה לשירות אוכלוסיית לקויי הלמידה ביוזמתה של הוועדה לתכנון ולתקצוב (ות"ת) של המועצה להשכלה גבוהה - ובמימונה. ועדת ההיגוי של ות"ת בנושא תלמידים לקויי למידה ליוותה את הפיתוח. המערכת משמשת במכוני אבחון רבים המיועדים להשכלה הגבוהה וכן במכון אלה, הפועל במשרדי מאלו בירושלים.
פעילות בינלאומית
המרכז הארצי לבחינות ולהערכה חבר פעיל בגופים מקצועיים בינלאומיים בתחום המדידה וההערכה, כגון: AERA, NCME, IAEA, ITC, AERA-EUROPE. המרכז משתתף במיזמים בינלאומיים ומשתתף בתדירות קבוע בכנסים בינלאומיים בתחום הפסיכומטריקה.
ססק פברגאס
פרנססק "ססק" פברגאס אי סולר (בקטלאנית: Francesc "Cesc" Fàbregas i Soler; נולד ב-4 במאי 1987) הוא כדורגלן עבר ספרדי ששיחק בעמדת הקשר.
פברגאס החל את הקריירה שלו בקבוצת הנוער של ברצלונה, אך הוחתם על ידי ארסנל בספטמבר 2003, וביסס את מעמדו כקשר המרכזי וכמנהל המשחק של ארסנל במהלך עונת, לאחר שמספר שחקני מפתח סבלו מפציעות. לאורך השנים שלו בארסנל הוא שבר מספר שיאי מועדון, וזכה למוניטין של שחקן מחונן. ב-2011 שב לקבוצת נעוריו ברצלונה. ב-2014 חזר ללונדון, ליריבתה של ארסנל, צ'לסי. ב־2019 עבר מצ׳לסי למונקו.
הוא החל את קריירת הנבחרות שלו כשייצג את ספרד בגביע העולם בכדורגל עד גיל 17 שנערך בפינלנד ב-2003. לאור ביצועיו הטובים בארסנל הוא זומן לראשונה לסגל נבחרת ספרד כבר ב-2006. הוא השתתף בכל משחקי הנבחרת במונדיאל 2006 והיה שותף מרכזי לזכייתה ביורו 2008, מונדיאל 2010 ויורו 2012.
בצעירותו
פברגאס נולד בעיירה וילאסאר דה מאר שבפרובינציית ברצלונה לפרנססק פברגאס האב, בעלים של חברה לניהול נכסים, ולנוריה סולר, שהייתה הבעלים של חברת מגדנאות. מאז ילדותו היה פברגאס אוהד של ברצלונה. הוא החל את הקריירה שלו בעמדת הקשר האחורי, אך היה גם מבקיע שערים מצטיין, ולעיתים הבקיע למעלה מ-30 שערים בעונה עבור קבוצת הנוער של המועדון.
טיבור סקלי
טיבור סקלי (Tibor Sekelj, בהונגרית: Székely Tibor; 14 בפברואר 1912, האימפריה האוסטרו-הונגרית – 20 בספטמבר 1988, סובוטיצה, יוגוסלביה) היה חוקר ארצות, איש תרבות אספרנטו, סופר, עיתונאי ועורך דין יהודי.
ססק פברגאס
תחילת הקריירה בארסנל
פברגאס חשש מכך שלא יזכה לדקות משחק רבות בברצלונה, ובספטמבר 2003 החליט לחתום במועדון הלונדוני ארסנל. הוא התקשה להסתגל לחיים בבירת הממלכה המאוחדת, אך לבסוף התיידד עם חברו לקבוצה פיליפ סנדרוס, שהיה דובר ספרדית, והוא סייע לפברגאס להתאקלם באנגליה. כיוון שהיה בן 16 הוא לא היה אמור לשחק בהרכב הראשון, אך צפה ולמד שיטות משחק חדשות מפטריק ויירה ומז'ילברטו סילבה במקביל ללימודי אנגלית. למרות זאת הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בארסנל ב-23 באוקטובר 2003, במשחק גביע הליגה באצטדיון הייבורי מול רותרהאם יונייטד. פברגאס הפך לשחקן הצעיר ביותר בהיסטוריה של ארסנל שמשתתף במשחק רשמי של הקבוצה הבוגרת, והוא עשה זאת בגיל 16 שנים ו-177 ימים. לאחר מכן הפך למבקיע הצעיר ביותר בתולדות המועדון, לאחר שכבש שער בניצחון 5 - 1 על וולבס. אף על פי שארסנל זכתה באליפות הפרמייר ליג ללא הפסד בעונת 2003/2004, פברגאס לא היה זכאי לקבל את המדליה המוענקת לשחקנים כיוון שלא נטל חלק במשחקי הליגה.
טיבור סקלי
ערך מסעות ביבשות דרום אמריקה, אסיה ואפריקה. שלט בשפות הונגרית, קרואטית, גרמנית, ספרדית, אנגלית, צרפתית ואספרנטו. הוא היה חבר האקדמיה לאספרנטו (La Akademio de Esperanto) וחבר כבוד בארגון האספרנטו העולמי (UEA), לאחר שחיבר מספר ספרים בשפה זו. ספרו "קומוואוה, בן הג'ונגל" (באספרנטו: Kumeŭaŭa, la filo de la ĝangalo), ספר ילדים על חיי הילידים הברזילאים, תורגם לשפות רבות.
ססק פברגאס
תחילת הקריירה בארסנל
רק בתחילת עונת החל להשתתף במשחקי ארסנל באופן קבוע. משחקו הראשון באותה עונה היה מול מנצ'סטר יונייטד במסגרת מגן הקהילה. בעקבות פציעתו של הקשר הצרפתי פטריק ויירה הוא פתח בארבעה משחקי פרמייר ליג ברציפות. הוא זכה לביקורות טובות על ביצועים במשחקים הללו, ואף הבקיע שער בניצחון 0–3 על בלקברן רוברס, שבזכותו הפך למבקיע הצעיר ביותר בליגה בתולדות ארסנל. פברגאס זכה להשתתף במשחקים נוספים בכל המסגרות לאחר פציעתם של אדו וז'ילברטו סילבה. במהלך עונת 2004/2005 של ליגת האלופות הוא הבקיע שער בניצחון 1–5 על רוזנבורג, ובעקבות כך דורג במקום השני בטבלת כובשי השערים הצעירים של הטורניר. בסיום העונה הוא זכה בתואר ראשון עם ארסנל לאחר שפתח בהרכב בניצחון על מנצ'סטר יונייטד בגמר גביע ה-FA.
טיבור סקלי
תולדות חייו
טיבור סקלי נולד בשנת 1912 בספישקה סובוטה (Spišská Sobota) שבאימפריה האוסטרו-הונגרית (כיום חלק מן העיר פופרד שבסלובקיה). אביו היה וטרינר, ומשפחתו נדדה במקומות רבים בילדותו. חודשים ספורים לאחר לידתו עקרה משפחתו לרומניה, ובשנת 1922 עקרה שוב לסרביה. לאחר שסיים את לימודי בית הספר היסודי עקרה משפחתו פעם נוספת למונטנגרו, שם סיים את לימודיו בבית ספר תיכון. את לימודי המשפטים למד בעיר זגרב, שם עבד מאוחר יותר כעיתונאי.
ססק פברגאס
ההשתלבות בהרכב הפותח
לאחר שוויירה עזב ליובנטוס קיבל פברגאס את חולצה מספר 4 של ארסנל, ושיחק באופן קבוע בקישור לצדו של ז'ילברטו סילבה. הוא השתתף ב-49 משחקים בסך הכול בעונת. למרות גילו הצעיר הוא זכה לתשומת לב רבה בגלל מעורבותו הגבוהה בסגל הבכיר. יתר על כן, כיוון שפברגאס היה קטן יותר ופחות אגרסיבי בהשוואה לוויירה, היה חשש כי הוא לא יצליח לחפות על עזיבתו של הצרפתי. הוא הצליח להפריך את החששות, אימץ לעצמו סגנון משחק עצמאי והצטיין במיוחד במשחקי ליגת האלופות מול ריאל מדריד ויובנטוס. במשחק מול הקבוצה מאיטליה הוא הבקיע את השער הראשון ובישל את השער השני לתיירי הנרי, והוכיח כי ביכולתו לבצע תיקולים חזקים כמו ויירה. הוא השתתף במשחק הגמר מול קבוצת נעוריו ברצלונה, אך ארסנל הפסידה בתוצאה 1–2 וסיימה את העונה ללא תואר.
טיבור סקלי
תולדות חייו
בשנת 1939 נסע לארגנטינה כדי לדווח לעיתונו על מהגרים יוגוסלבים למדינה. סקלי נשאר בארגנטינה 15 שנה, שבמהלכן שימש כעיתונאי וחוקר ארצות בדרום אמריקה. בשנת 1944 הוא טיפס לפיסגת אקונקגווה, הגבוהה ביבשת דרום אמריקה. ניסיונו שימש השראה לספרו "סערה על האקונקגווה". הוא שב ליוגוסלביה בשנת 1954 וחי בבלגרד, אף שהמשיך לצאת למסעות בעולם. החל משנת 1972 התגורר בסובוטיצה ושימש מנהל מוזיאון בעיר עד יום מותו.
ססק פברגאס
ההשתלבות בהרכב הפותח
החשיפה התקשורתית הגדולה של פברגאס הובילה לכך שבמהלך הקיץ הופצו שמועות רבות על מעבר שלו לקבוצה אחרת; ריאל מדריד הביעה עניין בהחתמתו על חוזה לטווח ארוך אף על פי שהוא היה חתום על חוזה בארסנל, אך מאמן ארסנל ארסן ונגר הודיע כי ארסנל תסרב לכל הצעה. בספטמבר 2006, כשנותרו לו שש שנים בחוזה, הציעה לו ההנהלה לחתום על חוזה לחמש שנים ועל אופציה לשלוש שנים נוספות, וב-19 באוקטובר החליט פברגאס לקבל את ההצעה. החוזה היה חריג באורכו, ופברגאס אמר כי הסיבות להסכמתו הן סגנון המשחק של ארסנל בראשותו של ונגר.
בעונת לא זכתה ארסנל בתואר כלשהו, ואף הפסידה לצ'לסי בגמר גביע הליגה. אולם, פברגאס התבלט כאחד משחקני המפתח היצירתיים בקבוצה, והשתתף בכל אחד ממשחקי הליגה. הוא פתח את העונה עם שער בניצחון 0–3 על דינמו זאגרב במוקדמות ליגת האלופות. בפרמייר ליג הוא בישל 13 שערים, ודורג במקום השני בטבלת המבשלים. הוא נכלל בנבחרת השנה של אופ"א לשנת 2006, ובינואר 2007 זכה בתואר שחקן החודש בפרמייר ליג. הוא היה מועמד לזכייה בתואר כדורגל השנה של התאחדות שחקני הכדורגל האנגלים ובתואר הכדורגלן הצעיר של השנה בליגה האנגלית, אך הפסיד בשתי ההתמודדויות לכריסטיאנו רונאלדו ממנצ'סטר יונייטד. ביוני 2007 נבחר פברגאס לשחקן העונה של ארסנל, לאחר משאל שבו קיבל 60% מהקולות.
עונת החלה עם תחושת חוסר ודאות עבור ארסנל. דייוויד דין, סגן היושב-ראש של המועדון, עזב בעקבות סכסוכים בהנהלה, וזמן קצר לאחר מכן עזב תיירי הנרי. גם מעמדו של ונגר במועדון היה בסכנה. פברגאס היה מודע לגודל הציפיות ממנו כאחד השחקנים הבכירים בארסנל, אך הביע את ביטחונו בכך שיעמוד בהן. הוא החל את העונה בצורה טובה, הבקיע ובישל שערים, ובאתר של ESPN נטען כי ההצלחה של ארסנל היא בזכותו. בזכות יכולתו הגבוהה הוא נבחר על ידי האוהדים לשחקן החודש של המועדון בין אוגוסט לאוקטובר, והיה מרכיב מרכזי במשחקים בליגת האלופות באותה עונה, כאשר במשחק הגומלין מול מילאן הוא הבקיע את השער שבזכותו העפילה הקבוצה לרבע הגמר.
פברגאס הצליח לזכות במספר תארים אישיים, אף על פי שהמועדון לא זכה בתארים כלשהם. בתום העונה הוכתר פברגאס כמלך הבישולים של הליגה, עם 19 בישולים. ב-11 באפריל 2008 הוכרז כי הוא היה מועמד בפעם השנייה ברציפות לפרס כדורגלן השנה מטעם התאחדות שחקני הכדורגל ולפרס הכדורגלן הצעיר של העונה; מאוחר יותר הוא זכה בתואר הכדורגלן הצעיר של העונה, ונבחר לנבחרת העונה של אופ"א. הוא זכה גם בתואר שחקן העונה באתר הרשמי של ארסנל.
כקפטן ארסנל
ב-24 בנובמבר 2008, לאחר 14 משחקי ליגה, הוחלט כי פברגאס יחליף את ויליאם גאלאס בתפקיד הקפטן של ארסנל. אולם, במהלך המאבק על האליפות לאחר פתיחת עונה לא טובה נפצע פברגאס בברך במשחק מול ליברפול, ונעדר מהמגרשים למשך ארבעה חודשים. ארסנל לא הצליחה לזכות בתואר כלשהו גם בעונה זו, סיימה במקום הרביעי בליגה והודחה בחצי גמר ליגת האלופות.
פברגאס החל את עונת בצורה טובה, ובמשחק הליגה הראשון הבקיע שער ובישל שניים נוספים בניצחון החוץ 1–6 על אברטון. ארסנל העפילה לשלב הבתים של ליגת האלופות לאחר שני ניצחונות על סלטיק בסיבוב המוקדמות האחרון, אך בהמשך נקלעה לרצף תוצאות לא טובות ששיאן בהפסדים למנצ'סטר יונייטד ומנצ'סטר סיטי. ארסנל הצליחה לחזור ולזכות בניצחונות, כשפברגאס מבקיע ומבשל מספר שערים, והגיעה לרצף של 13 משחקים ללא הפסד. ב-31 במרץ 2010, במהלך המשחק הראשון ברבע גמר ליגת האלופות מול ברצלונה, נפצע פברגאס ברגלו זמן קצר לפני שהבקיע את שער השוויון בבעיטת עונשין מ-11 מטרים בשלהי המשחק. הוא נעדר מששת משחקי הליגה הנותרים וממשחק הגומלין בספרד, וגם בסיום עונה זו נותרה ארסנל ללא תואר. עם זאת, הוא נבחר לאחד משחקני נבחרת השנה של איגוד הכדורגלנים המקצוענים.
גם לפני עונת נמשכו השמועות על מעברו של פברגאס לברצלונה, והנהלת ארסנל אף דחתה הצעה רשמית בגובה 35 מיליון אירו. אף שלאורך רוב העונה הייתה הקבוצה בהנהגת פברגאס בתחרות צמודה עם מובילות הליגה, סדרה של תוצאות כושלות הובילה לעונה נוספת ללא תואר כלשהו. עונה זו הייתה מוצלחת פחות עבור פברגאס מבחינת הבקעת שערים, עם שלושה שערי ליגה בלבד, על אף שהשתתף במספר משחקים כמעט זהה לעומת העונה הקודמת. מנגד שמר פברגאס יכולתו הטובה בבישול שערים, עם 14 בישולים לאורך העונה.
החזרה לברצלונה
ב-15 באוגוסט 2011 שב פברגאס לברצלונה, קבוצת נעוריו, ששילמה תמורתו 34 מיליון אירו. הוא חתם על חוזה לחמש שנים במועדון. את הופעת הבכורה בקבוצה הבוגרת של ברצלונה ערך שלושה ימים בלבד לאחר הצגתו כשחקן הקבוצה, במשחק הסופר קאפ הספרדי מול ריאל מדריד, בו ניצחה ברצלונה 2–3. פברגאס כבש את שער הבכורה שלו במדי הקבוצה הבוגרת של ברצלונה במשחק הסופר קאפ האירופי נגד פורטו, בו ניצחה ברצלונה 0-2. שער הבכורה שלו בליגה הגיע שלושה ימים לאחר הסופר קאפ, בניצחון 0–5 מול ויאריאל. בחודש ספטמבר כבש עוד שלושה שערי ליגה, ביניהם שער השוויון נגד ולנסיה, במשחק שהסתיים בתיקו 2-2. ב-1 באוקטובר נפצע פברגאס בשרירי מיתר הברך, ובעקבות זאת נעדר שלושה שבועות מהמגרשים. עם חזרתו, כבש בניצחון 0–4 על ויקטוריה פלזן במשחק שלב הבתים של ליגת האלופות. ב-18 בדצמבר כבש בניצחון 0–4 על סנטוס בגמר אליפות העולם לקבוצות. בהמשך העונה המשיך פברגאס להיות חלק משמעותי מהסגל של ברצלונה, ושותף בניצחון 0–3 על אתלטיק בילבאו בגמר גביע המלך הספרדי.
בעונתו הראשונה של פברגאס במדי הקבוצה הבוגרת של ברצלונה זכה בגביע המלך הספרדי, בסופר קאפ הספרדי, בסופר קאפ האירופי ובאליפות העולם לקבוצות. ב-48 הופעות בכל המסגרות, כבש 15 ובישל 20 שערים, והיה לאחד השחקנים המובילים בסגל הקבוצה.
ב-6 באפריל 2013 כבש פברגאס את השלושער הראשון בקריירה שלו, בניצחון הליגה של ברצלונה 0–5 על מיורקה. הוא סיים את עונתו השנייה בברצלונה עם זכייה באליפות ספרד, אך קבוצתו בחצי גמר גביע המלך על ידי ריאל מדריד, והודחה גם בחצי גמר ליגת האלופות על ידי באיירן מינכן. בכל עונת שיחק פברגאס 48 משחקים בכל המסגרות, בהם כבש 14 שערים ובישל 12.
המעבר לצ'לסי
ב-12 ביוני 2014 חתם פברגאס לארבע עונות בצ'לסי האנגלית, אשר שילמה עבורו 33 מיליון אירו. לאחר המעבר אמר פברגאס כי הרצון לעזוב את ברצלונה היה שלו, וכי בברצלונה ניסו לשכנע אותו להישאר, והוסיף כי לארסנל הייתה זכות ראשונים על רכישתו מברצלונה, אך ארסן ונגר החליט לוותר עליו, מה שסלל את דרכו לצ'לסי. המעבר של הקפטן לשעבר ואחד הסמלים הגדולים של ארסנל בעשור הראשון של המאה ה-21 אל צ'לסי, יריבתה הגדולה של ארסנל, גרר זעם אצל אוהדי ארסנל ושריפת חולצותיו של פברגאס. במחזור הראשון של עונת בפרמייר ליג בישל פברגאס שני שערים בניצחון 1–3 על ברנלי. באותה עונה הוא זכה עם צ'לסי באליפות הפרמייר ליג הראשונה שלו ובגביע הליגה. בעונת 2016/17 הוא זכה בפעם השנייה עם צ'לסי באליפות.
מונקו
ב-11 בינואר 2019 פברגאס עזב את צ'לסי לאחר ארבע וחצי שנים וחתם במונקו מהליגה הצרפתית. בשנתו האחרונה במועדון, סבל מפציעה ורשם שתי הופעות בלבד כמחליף בליגה הצרפתית.
קומו
ב-1 באוגוסט 2022 חתם בקומו מהסרייה ב' לשנתיים. פברגאס לא רק הצטרף כשחקן, אלא אף רכש מניות מהמועדון.
נבחרות ספרד
פברגאס החל את קריירת הנבחרות שלו במדי נבחרת ספרד בכדורגל עד גיל 17, ובאליפות העולם שנערכה בפינלנד ב-2003 הוא זכה בתואר מלך השערים אף על פי ששיחק בחוליית הקישור, ונבחר לשחקן המצטיין של הטורניר. ספרד העפילה עד משחק הגמר, בו הפסידה לנבחרת ברזיל. בשנת 2004 הוא שיחק באליפות אירופה עד גיל 17, שגם בה סיימה ספרד במקום השני. הוא נבחר לשחקן הזהב של הטורניר.
זמן קצר לאחר שהחל להצטיין במדי ארסנל הוא זומן לסגל של הנבחרת הבוגרת. לאור יכולתו הגבוהה בליגת האלופות בשנת 2006 החליט לואיס ארגונייס, מאמן הנבחרת, לזמנו לקראת משחק הידידות מול נבחרת חוף השנהב. במשחק עצמו הפך פברגאס לשחקן הצעיר ביותר במדי הנבחרת מזה שבעים שנים, ושבר את שיאו של סרחיו ראמוס. הוא זכה לביקורות חיוביות לאחר המשחק, והיה מעורב בשער הראשון בניצחון הספרדי בתוצאה 2–3. ב-15 במאי 2006 זומן פברגאס לסגל הנבחרת לקראת מונדיאל 2006 בגרמניה. במהלך הטורניר הוא עלה כמחליף בשני המשחקים הראשונים של ספרד בשלב הבתים, ובישל שער לחלוץ פרננדו טורס בניצחון 1–3 על נבחרת תוניסיה. הוא פתח לצדם של השחקנים המחליפים (כולל עמיתו בארסנל חוסה אנטוניו רייס) במשחק השלישי מול נבחרת ערב הסעודית. לאחר מכן הוא פתח גם בשמינית הגמר מול נבחרת צרפת, במקומו של מרקוס סנה, אך ספרד הפסידה בתוצאה 1–3. פברגאס הפך גם לשחקן הצעיר ביותר בתולדות הכדורגל הספרדי שמשתתף במונדיאל, לאחר שהחליף את לואיס גרסיה בניצחון 0–4 על נבחרת אוקראינה ב-13 ביוני, בעודו בן 19 שנים ו-41 ימים. הוא היה מועמד לתואר השחקן הצעיר המצטיין של הטורניר, אך הפסיד לבסוף ללוקאס פודולסקי מגרמניה.
לקראת יורו 2008 קיבל פברגאס את חולצה מספר 10. אף על פי שהיה בעיקר מחליף הוא הצליח להשפיע על משחקי הנבחרת בטורניר. הוא הבקיע את שערו הראשון בנבחרת בניצחון 1–4 על נבחרת רוסיה, ובישל שער נוסף. ספרד ניצחה בכל שלושת משחקי שלב הבתים, והתמודדה מול נבחרת איטליה ברבע הגמר. במשחק זה הבקיע פברגאס את בעיטת העונשין המכריעה בדו-קרב שנערך, לאחר שבתום 120 הדקות התוצאה הייתה 0-0. פברגאס בישל שני שערים בניצחון 0–3 על נבחרת רוסיה בחצי הגמר. הוא פתח בניצחון 0–1 על נבחרת גרמניה במשחק הגמר, שהקנה לספרד את תוארה הראשון מאז 1964. פברגאס נכלל בנבחרת הטורניר, שהיא קבוצה של 23 שחקנים שנבחרה על ידי אנשי הוועד הטכני של אופ"א.
לאחר היעדרות של מספר חודשים בגלל פציעה זומן פברגאס לסגל של המאמן ויסנטה דל בוסקה. ביוני הוא זומן לסגל הסופי לקראת גביע הקונפדרציות 2009. פברגאס הבקיע את שערו השני בנבחרת בניצחון 0–5 על נבחרת ניו זילנד בשלב הבתים, ופתח בהרכב בהפסד 0–2 לנבחרת ארצות הברית בחצי הגמר, שסיים רצף של 15 משחקים ללא הפסד.
בשל פציעה שספג לפני מונדיאל 2010 מיעט פברגאס לשחק במהלך הטורניר, ועלה כמחליף במספר משחקים בודדים. למרות זאת הוא תרם באופן מכריע לזכיית נבחרתו בתואר הראשון בתולדותיה, כיוון שבדקה ה-117 של משחק הגמר מול הוא בישל את שער הניצחון שהובקע על ידי אנדרס אינייסטה. שנתיים לאחר מכן זכה עם הנבחרת גם ביורו 2012. פברגאס נכלל בסגל ספרד למונדיאל 2014, בו היא איכזבה והודחה בשלב הבתים.
סגנון משחק
התוכנית המקורית של ארסן ונגר הייתה לפתח את כישורי המשחק של פברגאס באמצעות משחקי גביע הליגה, אך היא השתבשה בעקבות פציעות הקשרים בעונת 2004/2005. פברגאס שיחק בעיקר כקשר מרכזי או עושה משחק (פליימייקר), והתכונה הבולטת שלו הייתה טווח המסירה. כאחד מהשחקנים המוכשרים הצעירים בתקופה הנוכחית הוא תואר כחלק חיוני בסגל הבכיר של ארסנל, וכאחד שמביא איתו למשחק המסירות של ארסנל ראיית משחק, יצירתיות, חוסר אנוכיות, ובגרות שאינה אופיינית לבני גילו. פברגאס הוא גם אחד מבועטי הקרנות והבעיטות החופשיות הקבועים של ארסנל.
פברגאס אמר בראיונות שונים כי פטריק ויירה הוא המודל לחיקוי והמדריך הרוחני שלו, אך למרות זאת הוא מנסה להתאים את סגנון משחקו לזה של גיבור ילדותו ז'וזפ גוארדיולה. במובן זה הוא שונה מקודמיו בארסנל ששיחקו בעמדה שלו, בכך שהוא מעדיף כישרון על פני כוח. בתחילת דרכו הוא ספג ביקורת על כך שהוא אינו חסון ואגרסיבי מספיק בסגנון המשחק שלו, וחברו לשעבר לקבוצה אשלי קול כתב עליו באוטוביוגרפיה שלו כי הוא "משקל נוצה לא מוכח". הסטטיסטיקות של פברגאס השתפרו במשך העונות שלו בארסנל, שבהן החל לשחק בצורה יותר אגרסיבית. חשיבותו לקבוצה ככוח היוצר המרכזי התבטאה בין השאר ב-16 הבישולים שלו בכל המסגרות בעונת 2006/2007. פברגאס אמר על עצמו כי הבקעת שערים הייתה נקודת התורפה שלו בשנים הראשונות שלו בארסנל; חוסר היכולת להבקיע שערים ממצבים נוחים הייתה תופעה שאפיינה את התקפת ארסנל בעונת 2005/2006 ובעונת 2006/2007. מצב זה השתנה בעונת 2007/2008 שבה הבקיע פברגאס 11 שערים ובישל 16 נוספים. המאמן ארסן ונגר אמר כי יכולת ההבקעה הלא טובה שאפיינה את פברגאס בעונות הקודמות נבעה מסיבות מנטליות בלבד, ואף השווה אותו לקשר הצרפתי מישל פלאטיני, שנודע בכישורי ההבקעה שלו.
בגלל גילו הצעיר הועלו חששות בנוגע למספר המשחקים הגבוה של פברגאס במדי ארסנל ונבחרות ספרד בעונות האחרונות, כיוון שהוא היה בסכנת תשישות אם לא יזכה למנוחה נאותה. למרות זאת פברגאס סבל מפציעה משמעותית אחת בלבד במהלך השנים שלו בארסנל.
מחוץ לכדורגל
פברגאס נמצא בזוגיות עם דניאלה סמאן, וב-10 באפריל 2013 נולדה לזוג בת.
פברגאס הופיע בתוכנית טלוויזיה חד פעמית משל עצמו, שנקראה "The Cesc Fàbregas Show: Nike Live" ושודרה ב-19 במאי 2008. התוכנית שודרה בערוץ סקיי ספורטס, וזכתה לחסותה של חברת נייקי. פברגאס הופיע בתוכנית במספר מערכונים עם עמיתיו לקבוצתו הקודמת ארסנל כגון פיליפ סנדרוס וניקלאס בנדטנר, כמו גם המאמן ארסן ונגר, וההורים שלו.
ב-2011 חתם פברגאס על הסכם חסות עם חברת ציוד הספורט הגרמנית "פומה", והוא הופיע בפרסומת לנעליים "פומה פאוור קאט 1.12". בינואר 2014 הופיע בפרסומת לנעלי "PUMA evoPower 1 FG", יחד עם מרקו רויס, תיירי הנרי ומריו באלוטלי.
פברגאס מופיע בקמפיין נגד גזענות, "כרטיס אדום לגזענות".
מועדונים
נכון ל-1 ביולי 2017
נבחרת לאומית
נכון ל-5 במאי 2014
קוצר רוחו של הלב
קוצר רוחו של הלב (בגרמנית: Ungeduld des Herzens) הוא רומן מאת הסופר האוסטרי היהודי שטפן צווייג, הנמנה עם קאנון יצירות המופת של הספרות הגרמנית.
הספר יצא לאור בשנת 1939 בהוצאת ס. פישר, והוא ספרו הארוך ביותר של צווייג.
בשנת 1946 עובד לסרט על ידי הבמאי הבריטי מוריס אלביי, תחת כותרת תרגומו האנגלי, "Beware of Pity" - "היזהרו מרחמים".
הספר תורגם לעברית על ידי ניצה בן-ארי ויצא לאור בהוצאת זמורה ביתן בשנת 1986, ובמהדורה מחודשת בשנת 2007.
תקציר
הקצין הצעיר אנטון הופמילר מוזמן לאחוזתו של ההונגרי העשיר לאיוש קקשפאלבה, שם הוא פוגש בבתו הנכה אדית ומפתח חיבה חומלת אליה. אדית מתאהבת בו, וכאשר מתפתחת תקווה להחלמתה, הופמילר מציע להינשא לה כשתחלים, בתקווה שההבטחה תדרבן אותה להתחיל בטיפול. אולם, מחשש ללעג ובוז, הוא מתכחש להבטחה בפומבי, וכשאדית למדה על כך, היא מתאבדת. הלום אשמה, הופמילר מחליט להתגייס לצבא האוסטרי ערב מלחמת העולם הראשונה.
איתות סגולה
איתות סגולה (באנגלית: Virtue signalling) הוא פעולה מוסרית לכאורה, שמטרתה לקדם את תדמית הפועל ולפרסם בחברה את איכות מידותיו. פעולה זו עשויה להיות מעשה ללא תועלת המקרין מוסריות, הבעת דעה בפומבי, או התרגשות גלויה שייעודה קידום חברתי. המונח "איתות סגולה" עלה בפופולריות כמונח מזלזל, המוקיע מעשים ריקים של מחויבות ציבורית למטרות טובות וגנריות. איתותי סגולה עשויים לשלב את האלמנטים הנמצאים בצדקנות ובעליונות מוסרית.
היסטוריה
המונח העברי "איתות סגולה" הוא תחדיש, שנוצר כתרגום של "Virtue signalling" באנגלית. על פי "הגרדיאן", המונח נמצא בשימוש באנגלית מאז 2004 לפחות, והופיע בעבודות אקדמיות ודתיות בשנים 2011 ו-2010. עם זאת, שימוש קודם ועקיף, שבו המשמעות זהה וברורה, ניתן למצוא במאמר "הווה מתוח" של דייוויד פוסטר וולאס, שפורסם במגזין "הארפרז" בשנת 2001:
הפסיכולוגים ג'יליאן ג'ורדן ודייוויד רנד טוענים כי איתות סגולה נפרד מהזעם האמיתי כלפי אמונה מסוימת, אך ברוב המקרים אנשים שמאותתים סגולה למעשה חווים במקביל זעם אמיתי. הבלשן דייוויד שריאטמדרי טוען ב"הגרדיאן" כי עצם האשמת אדם באיתות סגולה הוא מעשה של איתות סגולה בפני עצמו, וכי שימוש היתר במונח כמתקפת אד הומינם במהלך דיון פוליטי הפך אותו למילת באז חסרת משמעות. זואי וויליאמס, שכתבה גם היא עבור "הגרדיאן", הציעה שהביטוי הוא "עלבון המשך לסוציאליסט שמפניה".
חליל ברקטאי
חליל ברקטאי (בטורקית: Halil Berktay; נולד ב-27 באוגוסט 1947) הוא היסטוריון טורקי, בעל טור ביומון Taraf.
חייו ופועלו
חליל ברקטאי נולד בשנת 1947 לארדואן ברקטאי, שהיה חבר במפלגה הקומוניסטית של טורקיה, שפעלה בחשאי. ב-1964 סיים את קולג' רוברט באיסטנבול. למד כלכלה באוניברסיטת ייל שבארצות הברית, קיבל תואר ראשון ב-1968 ותואר שני ב-1969. עשה את הדוקטורט בהיסטוריה באוניברסיטת ברמינגהאם באנגליה, וקיבל תואר דוקטור ב-1990. שימש מרצה באוניברסיטת אנקרה בין השנים 1969–1971 ובין השנים 1978–1983. הוא היה מאואיסט בשנות ה-60 וה-70. בין השנים 1992 ל-1997 לימד ב'אוניברסיטה הטכנית של המזרח התיכון' באנקרה (METU) ובאוניברסיטת בוספורוס באיסטנבול. היה פרופסור אורח באוניברסיטת הרווארד ב-1997. מאז אותה שנה מלמד באוניברסיטת סבנג'י באיסטנבול.
מחקרו ודעותיו
תחומי מחקרו של חליל ברקטאי הם הלאומיות הטורקית במאה העשרים וההיסטוריוגרפיה שלה. חוקר את ההיסטוריה החברתית והכלכלית באירופה, במיוחד זאת של ימי הביניים מפרספקטיבות משוות. כתב על בניין הזיכרון הלאומי הטורקי.
בספטמבר 2005 ערך עם היסטוריונים מרקעים אקדמיים שונים (מוראט בלג', אדהם אלדם, סלים דרינגיל ורבים אחרים) ועידה שנויה במחלוקת על שקיעתה של האימפריה העות'מאנית.
עיריית ירושלים
עיריית ירושלים היא גוף השלטון המקומי, במעמד של עירייה, האחראי לניהולה השוטף של העיר ירושלים. ככל רשות מקומית, עוסקת עיריית ירושלים בעניינים מוניציפליים מסוג הסדרת שירותי חינוך, תרבות, רווחה, תשתיות, ניקיון, תברואה וכדומה. עם זאת, מעמדה המיוחד של ירושלים ומאפייניה כבירת מדינת ישראל ומושב מוסדות השלטון, כעיר מקודשת ליהדות, נצרות ואסלאם, כמוקד של סכסוך בינלאומי ומתיחויות מדיניות, וככרך בעל הרכב דמוגרפי סבוך ומפולג במיוחד – מציבים בפני עיריית ירושלים אתגרים נוספים שאין דומה להם כמעט בערים אחרות.
החל משנת 2018 מכהן בראשות עיריית ירושלים משה ליאון.
התקופה העות'מאנית
עד אמצע המאה ה-19 לא היה בירושלים גוף מוניציפלי עירוני. בעיר פעלה רק "מג'אלי אל אדארה" – מועצה מנהלתית מחוזית – הדרגה השנייה של הממשל המקומי העות'מאני (דרגה אחת מתחת למועצת הפלך – ה"מג'אלי עומומייה"). עבודות הבנייה בעיר נוהלו על יד מועצת הפלך ולרוב אף בהוראה ישירה של השלטון המרכזי העות'מאני. באמצע המאה ה-19 הוקמה בעיר, בהשפעת תפיסת השלטון המקומי הצרפתית ה"מג'אליס בלדיאת" – מועצת העיר. למעשה, עיריית ירושלים הייתה אחת העיריות הראשונות שקמו באימפריה העות'מאנית. העירייה הוקמה בשנת 1867, ובראשה עמד רפדולו אסתריאדי אפנדי, המתורגמן של מושל ירושלים. מועצת העיר התכנסה בבית הסראייה (שנבנה בשנת 1388), המצוי ברחוב עקבת א-תכייה, בסמוך לכניסה להר הבית.
על פי השיטה העות'מאנית, נהוג היה למסור את משרות השלטון המקומי לבני משפחות מן האליטות המקומיות, שנודעו כמכובדות ובעלות השפעה, ועם זאת נאמנות לשלטון האימפריה. בין אלה בירושלים נמנו המשפחות ח'אלידי, חוסייני, נשאשיבי, נוסייבה ואחרות, ואלה ישבו במועצת העיר ובראשה.
בתקופה זו גבר העניין הבינלאומי בירושלים מצד מעצמות אירופה, שחפצו לחזק את השפעתם הפוליטית והדתית בעיר, והעיר פרצה את גבולותיה דאז – חומות העיר העתיקה, תוך בנייה של מוסדות דת מסיביים ושכונות מגורים מחוץ לחומות. עיריית ירושלים לא הרבתה להתערב בנעשה מחוץ לחומות העיר, והבנייה שם נעשתה ביוזמות פרטיות וללא הכוונה או תוכנית אב מוסדרת מצד השלטון המקומי.
אוכלוסיית העיר גדלה מכ-2,000 תושבים בראשית המאה ה-19 ל-45,000 תושבים בסופה. התפתחות העיר, גידול שטחיה והגידול במספר תושביה הביאו את העירייה להרחיב את פעילותה. בניין הסראייה לא הספיק למשרדי העירייה, והיא עברה בשנת 1896 לבניין שנבנה לצורך זה בפינת הרחובות ממילא ויפו, צמוד לחומת העיר אך מחוצה לה. במבנה העירייה, שהיה מול מלון פאסט, היו חנויות בקומתו הראשונה, ודירות מגורים בקומתו העליונה. רק קומה אחת שימשה את העירייה, ובה שכנו מועצת העיר, המחלקה הטכנית להנדסה ומחלקת הניקיון.
תקופת המנדט הבריטי
תחילת השלטון הבריטי בארץ ישראל היוותה שינוי משמעותי במעמדה של ירושלים. מעיר ספר הפכה העיר, לראשונה מאז נפילתה של ממלכת ירושלים הצלבנית, לעיר בירה. בנוסף, הביאו הבריטים לעיר נורמות מערביות של שלטון מקומי וניהול עירוני. צעדם הראשון של הבריטים בתחום זה היה לפזר את מועצת העיר העות'מאנית (בה היו 20 חברים, מהם רק שני נוצרים ויהודי אחד), ולמנות מועצה עירונית ובה שישה חברים (שני נוצרים, שני מוסלמים ושני יהודים).
כראש העיר מונה מוסא כאזם אל-חוסייני ב-1918, אך הוא הודח שנתיים מאוחר יותר בגלל מעורבותו בהפגנות של מאורעות תר"פ. ביוני 1920 מונתה עירייה חדשה של שישה חברים. לראש העיר מונה ראע'ב נשאשיבי הנוח יותר לשלטונות ולסגנו נתמנה דוד ילין. עם התבססות המנדט הבריטי נתפתחה מסורת דמוקרטית יותר של בחירות לראשות העירייה ולמועצתה. בשנת 1927 התקיים מפקד לקראת הבחירות. בעלי זכות הבחירה היו משלמי מסי העירייה או מס ורקו אשר היו אזרחים ארץ ישראליים. מפאת האחוז הגבוה של נתיני חוץ בקרב היהודים, בגלל הוצאת חלק מהשכונות היהודיות מחוץ לתחומי העיר, ולטענת היהודים בגלל אי הקפדה עם הלא יהודים על תשלום מיסים, ירד משקלם של היהודים במפקד ונרשמו כ-1,300 יהודים, כ-1,600 מוסלמים וכ-1,000 נוצרים. בעקבות זאת, הוקצו למוסלמים 5 מקומות, ליהודים 4 ולנוצרים 3. בקרב היהודים הושגה הסכמה על רשימה אחת של ארבעה נציגים: יצחק בן-צבי, חיים סלומון, יצחק שמעיה אלישר ואליהו שמאע, נציג אגודת ישראל. בקרב הנוצרים והמוסלמים הוגשו מספר רשימות והתקיימו בחירות, בהן הכריעו היהודים בעד נציגים נוצרים ומוסלמים מתונים, בעיקר אנשיו של נשאשיבי. מתוך שמונה נציגי הערבים, שישה היו תומכי נשאשיבי: 3 מוסלמים ו-3 נוצרים. בשנת 1930 התפטרו הנציגים היהודים מהעירייה לאחר שהרגישו שאין להם כל השפעה על העירייה. בראשית 1932 הועלתה הצעה לחלוקת העיר ל-4 אזורים בעלי עיריות נפרדות שתשלחנה נציגים לעירייה העליונה המשותפת.
בשנת 1934 התקיימו בחירות בשנית. הפעם העיר חולקה ל-12 אזורים: 4 אזורים מוסלמיים, 2 נוצריים ו-6 יהודיים. ראע'ב נשאשיבי הפסיד באזור הבחירה שלו לד"ר חוסיין אל-ח'אלידי. לאחר שערעורים על הבחירות נדחו, מונה חוסיין אל-ח'אלידי לראש העיר ודניאל אוסטר לסגנו, על ידי השלטונות הבריטיים.
בעקבות גירושו של חוסיין אל-ח'אלידי בספטמבר 1937, יחד עם שאר חברי הוועד הערבי העליון, כיהן דניאל אוסטר כממלא מקום ראש העיר ולראשונה כיהן ראש עיר יהודי בפועל בירושלים. לאחר כשנה, בה לא נמצא מחליף מוסלמי לראש העיר, בגלל סירוב הערבים למנות מחליף לח'אלידי שגורש, צורף מוסטפא אל-ח'אלידי למועצת העיר ומונה לראש העיר בידי השלטונות. עם מותו, באוגוסט 1944 כיהן אוסטר שוב כממלא מקום ראש העיר. במרץ 1945 הודיעו שלטונות המנדט על צירוף שני נציגים בריטים למועצת העיר ועל ההחלטה לקיים רוטציה בתפקיד ראש העיר בין נציגים מוסלמים, יהודים ונוצרים, שכל אחד יכהן שנה. אולם לאחר שלא הושגה הסכמה בין הצדדים על מימוש ההצעה פיזרו הבריטים ביולי 1945 את מועצת העירייה ומינו הנהלה בריטית.
בתקופת המנדט התרחבו מאוד תחומי השפעתה ושטחי שלטונה של עיריית ירושלים, בעיר שהתרחבה מאוד ושהפכה למרכז השלטון של ארץ ישראל. עיריית ירושלים נאלצה להתמודד עם הפיכתה של העיר מיישוב לבנטיני מוזנח ונחשל לכרך סואן, ולהנהיג בו סטנדרטים אירופיים של תשתיות, אספקת מים, מערך כבישים ורחובות, טיפוח נוי, תברואה ושירותים לתושבים. בתקופה זו כבר התבסס מרכז הכובד של העיר בעיר החדשה שמחוץ לחומות, והונהגו תוכניות מוסדרות לבינויה ולהתפתחותה העתידית, בהשראה בריטית. הבריטים הנהיגו מערכת שלטון מקומי מוסדרת, שכללה מחלקות מקצועיות לטיפול בעניינים המוניציפליים השוטפים. כן נתנה העירייה את דעתה לסוגיות של שימור מורשתה ההיסטורית של העיר ומרכזיותה הרוחנית והדתית, תוך שילובן בהתפתחותה המודרנית.
בשנת 1930 הונחה אבן הפינה לבניין הייעודי הראשון שנבנה כמשכן הקבע של עיריית ירושלים, הוא בניין העירייה ההיסטורי בכיכר צה"ל של היום. הבניין אוכלס במשרדי העירייה ומועצתה ב-1932, ושימש כמשכנה של עיריית ירושלים למשך ששת העשורים הבאים.
תקופת העיר החצויה
בעקבות מלחמת העצמאות והקמת מדינת ישראל נחצתה ירושלים לשניים, כאשר חלקה המערבי של העיר החדשה בתחום מדינת ישראל, בעוד העיר העתיקה וחלקיה המזרחיים של העיר החדשה בתחום ממלכת ירדן, וגבול בינלאומי חוצץ ביניהן. מטבע הדברים, נתפצלה עיריית ירושלים לשתי רשויות מוניציפליות נפרדות שאין כל קשר ביניהן בהיותן משתייכות לשתי ישויות מדיניות עוינות זו לזו.
ירושלים המזרחית התפתחה כעיר שהייתה אמנם עיר ספר בשולי הממלכה הירדנית, אך בו בזמן עיר מחוז מרכזית לתושבי הגדה המערבית. היות שבית העירייה המנדטורי נותר בצד הישראלי של הקו העירוני, התמקמה עיריית מזרח ירושלים הירדנית בבניין ברובע הנוצרי של העיר העתיקה.
במקביל, המשיכה ירושלים המערבית את התפתחותה כבירת מדינת ישראל, הוקמו בה מוסדות השלטון של המדינה הצעירה, ואוכלוסייתה תוגברה בגלי עלייה יהודית. שטחי כפרים ערביים בסביבתה שננטשו מתושביהם במלחמת העצמאות סופחו לשטחה המוניציפלי, ושכונות חדשות רבות צמחו בה. העירייה נדרשה לתת מענה בדמות שירותים ותשתיות לאוכלוסייה ההולכת וגדלה, שהייתה בחלקה דלת אמצעים ומרוחקת מלב היישוב היהודי במרכז הארץ.
בצעד אמיץ החליטה עיריית ירושלים שבית העירייה ימשיך למלא את תפקידו כמושב ראש העיר ומועצת העיר, חרף מיקומו הרגיש והמסוכן על קו הגבול. אך הבניין היה צר מלהכיל את כל מחלקות ואגפי העירייה ההולכת וגדלה, ואלה נתפשטו לאורך השנים הבאות אל בנייני משרדים רבים ברחבי העיר, דבר שהיקשה על אספקה יעילה של שירותים לתושבי העיר; בשיאו של התהליך, לקראת שנות ה-90, היו פזורות מחלקות העירייה ושלוחותיה על פני 36 אתרים שונים בעיר. רעיונות שונים עלו לשיכון מחלקות העירייה. בשנת 1957 דובר על רכישת מלון המלכים לצורך שיכון משרדי העירייה, אך הדבר לא יצא אל הפועל. בשנת 1962 בקשה העירייה לבנות את משכן העירייה בקריית הממשלה אך נתקלה בהתנגדות מצד ועדת הקריה. בעקבות זאת, רכשה העירייה את המגרש מול היכל שלמה, שבין מרכז אמיר ובית סולל בונה ירושלים לצורך בניית העירייה.
בשנת 1965 נבחר לראשות העיר טדי קולק, שעתיד למלא תפקיד זה למשך 28 השנים הבאות, ולהיות אחת הדמויות המזוהות ביותר עם העיר לתולדותיה. עיקר פועלו של קולק בא לידי ביטוי בתקופה שלאחר איחוד העיר, שהתרחש במהלך הקדנציה הראשונה שלו בראשותה.
לאחר איחוד העיר ירושלים
במסגרת איחוד ירושלים בעקבות מלחמת ששת הימים, בוצע גם איחוד מוניציפלי ופוזרה מועצת העיר הירדנית. שני חלקי העיר, בתוספת שטחים רבים שסופחו אליה מצידו המזרחי של קו הגבול לשעבר, היו כעת תחת אחריותה של עיריית ירושלים הישראלית בראשות טדי קולק, שנדרשה לספק להם שירותים ותשתיות. לתושבים הערביים של מזרח ירושלים והכפרים שסופחו אליה (כשליש מאוכלוסיית העיר בגבולותיה החדשים) הוענקה תושבות ישראלית וזכות לבחור ולהיבחר למועצת העיר, אף בהיעדר אזרחות ישראלית. בפועל, ממעטים יחסית ערביי מזרח ירושלים לממש זכויות אלה.
משימות נוספות שנוספו לעיריית ירושלים לאחר איחוד העיר, בצד אספקת השירותים לאוכלוסיית הצד המזרחי ושדרוג התשתיות בה, הם טשטוש צלקות קו הגבול שחצה בעבר את ירושלים, וקיום החלטות ממשלות ישראל השונות בדבר הרחבת גבולותיה של ירושלים בבניית שכונות יהודיות בעומק השטחים שסופחו לבירה. כמו כן, העביר איחוד העיר לתחום סמכותה של עיריית ירושלים את האתרים הקדושים וההיסטוריים באגן העיר העתיקה, הר הזיתים ונחל קדרון, והעירייה נדרשה לתת פתרונות תכנוניים הולמים לגלי תיירות ועלייה לרגל ששטפו את העיר, והפכו לחלק בלתי נפרד ממאפייניה הקבועים. העירייה בראשות קולק עסקה נמרצות בפיתוח העיר מבחינה אורבנית, תרבותית ותיירותית.
בשנות ה-80 של המאה ה-20 הוחלט על קיבוץ אגפיה השונים של עיריית ירושלים למתחם אחד והקמת קריית עיריית ירושלים סביב כיכר ספרא ובסמוך לבניין העירייה ההיסטורי. בשנות ה-90 נסתיימה הקמת הפרויקט המורכב, שכלל שילוב של שימור מבנים עתיקים עם בנייה חדישה, וכל מחלקות העירייה נתכנסו למתחם קריית העירייה. בתקופה זו עמד בראשות העירייה אהוד אולמרט, לימים ראש ממשלת ישראל.
ב-22 באפריל 2020 נשרף בניין העירייה הראשי בכיכר ספרא עקב השלכת בקבוק תבערה עליו, וניזוק אגף המחשוב בקומה מינוס אחד בבניין.
מבנה אדמיניסטרטיבי
מנגנון עיריית ירושלים כולל 9,431 תקנים, (כ-10,000 עובדים) לא כולל עובדי עמותות ועובדי קבלן, המועסקים באגפי העירייה השונים ומנהלותיה. בראש המנגנון עומד מנכ"ל העירייה.
מבנה פוליטי
בראש הפירמידה הפוליטית של עיריית ירושלים עומד ראש העירייה, הנבחר, כמקובל בעיריות בישראל, אחת לחמש שנים בבחירות אישיות. במקביל לבחירת ראש העירייה נבחרים, בפתק הצבעה נוסף ובמעטפה נפרדת, חברי מועצת העירייה המתמודדים ברשימות שונות, שאינן בהכרח מקבילות לרשימות המתמודדות בפוליטיקה הלאומית.
ראש העירייה, בשונה מראש ממשלה, אינו זקוק לתמיכת חברי המועצה שנבחרה על מנת לכהן בתפקידו והם אינם יכולים להדיחו מתפקידו או להכריז על בחירות חדשות. לעומת זאת, על מנת לקבל החלטות ראש העירייה זקוק לרוב ועל כן ירכיב בדרך כלל קואליציה עירונית ליצירת רוב במועצת העירייה, דבר שיעניק לו גיבוי וחופש פעולה לניהול ענייני העיר. בכירי רשימות הקואליציה מתמנים על פי רוב לסגניו, אוחזים בתיקים נושאיים שונים של אחריות לניהול ענייני העיר, ומהווים יחד עם ראש העירייה את "הנהלת העירייה" – היא ה"קבינט" המוניציפלי. בנוסף, חברים בהנהלה מספר חברי מועצה "מחזיקי תיקים" שאינם סגניו של ראש העיר. יתר חברי המועצה שאינם חברי הנהלה פועלים בוועדות השונות, המורכבות מאנשי רשימות שונות מן הקואליציה והאופוזיציה. מועצת עיריית ירושלים מונה 31 חברים (לא כולל ראש העיר), ומתאפיינת בנוכחות בולטת במיוחד של חברי מועצה דתיים לאומיים וחרדים – עובדה הנגזרת מן ההרכב הדמוגרפי של העיר. לעומת זאת, בולטת בהיעדרה נציגות משמעותית של המגזר הערבי בעיר, המהווה שליש מאוכלוסייתה. זאת משום נטייתם של ערביי מזרח ירושלים להימנע מלממש את זכותם לבחור, ובעיקר להיבחר, למוסדות השלטון המקומי בעיר משיקולים פוליטיים ולאומיים.
ראשי העיר
ראשי העירייה בתקופה העות'מאנית (1516–1917):
ראשי העירייה בתקופה המנדטורית (1917–1948):
ראשי עיריית ירושלים המאוחדת (מ-1967)
מדרס (נעל)
מִדרס הוא אביזר שמוכנס לנעליים ומשנה את מנח כפות הרגליים, את עומס משקל הגוף על כפות הרגליים, משנה את היציבה, סופג זעזועים, מפחית כאב, משפר את הנוחות, יוצר חלוקה שווה של הלחצים ומונע לחצים חריגים.
מבנה
למדרס שלושה מבנים עיקריים: השלד מוגדר משטחו של החלק האחורי בעקב עד לחלק הקדמי שמתחת לכריות כף הרגל, השיפוע בצד האחורי של העקב והשיפוע בצד הקדמי של כף הרגל. כל אלה מהווים זווית מתקנת שמאזנת את מנח כף הרגל.
קיימות גישות שונות להתאמה ולבנייה של מדרסים. כמו כן, אין אחידות בדרך האבחון והערכה של כף הרגל : יש המתבססים על בדיקות קליניות בלבד, ואחרים על תוצאות מעבדת הליכה המאפשרת ניתוח של תבנית ההליכה ועל בדיקת לחצים של כף הרגל בהליכה. לא קיימת גם אחידות בדרך בה נלקחת תבנית המדרס. נכון להיום התבניות נקבעות באופנים שונים על ידי מטפלים שונים. המדידה יכולה להילקח בנשיאת משקל, בחצי נשיאת משקל, על ידי הטבעה של כף הרגל בחומר קצף פוליאוריטן, בגיבוס ובאמצעות סריקה תלת-ממדית ללא נשיאת משקל. המדרס ייבנה בהתאם לפרמטרים ולמידות כף הרגל.
איסוף נתונים
קיימות מספר שיטות לאיסוף נתונים במטרה להכין מדרסים המותאמים ללקוח:
שימושים
מדרסים עשויים לסייע במקרים של בעיות אורתופדיות ונוירולוגיות. במקרים האורתופדיים, המדרסים יכולים לסייע בטיפול במניעת כיבים בחולי סוכרת, טיפול בכאבי עקב או כריות כף הרגל, מניעת פציעות ספורט כמו שברי מאמץ או פגיעה גידית סביב מפרקי הגפה תחתונה ואף לסייע בהפחתה של עומס מפרקי. במקרים הנוירולוגיים המדרסים יכולים לתמוך ולתקן את מנח כף הרגל כתוצאה מחולשת שרירים.
יעילות המדרסים
המדרסים יכולים להשפיע על מספר גורמים
מדרסים בראי המחקר
סקירה של נחיצותם של מדרסים בכאבי מפרקים שונים בגוף והיכולת לפענח אם שימוש בהם יעזור לכאבים שונים בגוף האדם:
בעיות ברגולציה
תחקיר שבוצע על ידי תוכנית הצרכנות "ברקוד", בשיתוף המועצה לצרכנות, מציג בעיות בפיקוח על מכירת מדרסים בישראל. חברות לייצור מדרסים מפרסמות מדרס בהתאמה אישית ב-99 ש"ח או הצעות מוזלות דומות, ובמעמד המכירה, באמצעות לחצים ואבחון שגוי, לוחצות על הלקוח הפוטנציאלי לרכוש מדרס באלפי שקלים. המלצת המועצה לצרכנות היא להקפיד לבחור מכונים מוסמכים ומומלצים, ולבצע בדיקה אצל אורתופד מומחה.
ליאור זדה
ליאור זדה (נולד ב-26 בדצמבר 1978) הוא מאמן כדורגל ישראלי וכיום עוזר מאמן הפועל ירושלים ובמקביל מאמן קבוצת הנוער של המועדון.
קריירה
בצעירותו, זדה שיחק בקבוצת הנוער של הפועל ירושלים ובקבוצת הבוגרים של הפועל מבשרת ציון. בגיל 22 פרש מקריירת משחק.
את קריירת האימון התחיל בקבוצות הנוער של הפועל ירושלים. בעונת אימן את הפועל בקעת הירדן מליגה ג'. בקיץ, זדה מונה לאימון הפועל קטמון ירושלים שהוקמה בליגה ג', ורשם עמה שתי עליות ליגה בשתי העונות שלאחר מכן.
ב-28 באוקטובר 2012, זדה מונה לאימון מכבי קביליו יפו מליגה א'.
ב-16 בדצמבר 2013, התפטר מתפקידו ויומיים לאחר מכן מונה לאימון עירוני קריית גת. בסיום העונה, קריית גת עלתה לליגה הלאומית. זדה, אימן את קריית גת עד לסיום עונת 2014/2015.
ב-9 ביוני 2015, מונה לאימון הפועל רמת השרון.
ב-2 ביוני 2016, חתם במכבי שעריים, אך כעבור שלושה ימים חתם בהפועל רמת גן. בשנת 2017 הצעיד את הקבוצה עד לחצי גמר גביע המדינה, שם הפסידה 0–1 לבני יהודה תל אביב.
בקיץ חתם בהפועל קטמון ירושלים. הוא זכה עם הקבוצה בגביע הטוטו לליגה הלאומית בעונת 2017/2018. ב-16 בפברואר 2019 פוטר מתפקידו.
בתחילת דצמבר מונה לאימון מכבי אחי נצרת, אך כעבור משחק אחד התפטר מתפקידו.
ב-31 בדצמבר 2019 חתם בבית"ר נורדיה ירושלים מליגה א'.
ב-15 בפברואר 2020, עזב את נורדיה וחתם לעונה וחצי בסקציה נס ציונה מליגת העל. בסיום העונה עזב את נס ציונה לאחר שנכשל במשימתו להשאיר את הקבוצה בליגת העל.
בקיץ 2020, מונה למאמן הפועל ניר רמת השרון ובינואר סיים את תפקידו במועדון.
ב-18 בפברואר 2021, זדה חזר לקדנציה שנייה בהפועל רמת גן. ב-7 בדצמבר 2021 פוטר מתפקידו.
ב-13 ביוני 2022 הצטרף לצוות המקצועי של הפועל ירושלים כעוזר מאמן ובמקביל מאמן קבוצת הנוער של המועדון.
חיים אישיים
זדה נשוי ליפית ולהם שלושה ילדים.
רומאן רוקי
רומאן רוקי (בצרפתית: Romain Rocchi; נולד ב-2 באוקטובר 1981) הוא כדורגלן עבר צרפתי ששיחק בעמדת הקשר האחורי.
קריירה
לאחר שנכשלה קבוצתו האחרונה בהעפלה לליגה הראשונה עזב רוקי את צרפת לראשונה בקריירה, ובקיץ 2010 הגיע לישראל וחתם בקבוצת הפועל תל אביב בהמלצתו של מאמנו לשעבר ומאמן נבחרת ישראל, לואיס פרננדז. רוקי הובא לקבוצה שזכתה בדאבל בעונה הקודמת ולקראת ההשתתפות בליגת האלופות בעונת 2010/2011 חיפשה מחליף לביברס נאתכו שעזב. רוקי התברר כשחקן הגנתי יותר מנאתכו ולא הצליח למלא את מקומו. הוא העפיל עם הקבוצה לשלב הבתים של ליגת האלופות, אך בליגה שותף בשלושה משחקים בלבד בעונת 2010/2011, ולאחר כחצי עונה שוחרר מהמועדון.
מולי מפרש
מוֹלִי מפרש או מוֹלִי סְנַפִּירָן (שם מדעי: Poecilia latipinna) הוא דג גרם אאוריהליני (euryhaline) ממשפחת הגמבוזיים. דג זה נפוץ מדרום ארצות הברית עד בוליביה וברזיל. לדג המולי ישנה היכולת להתקיים בטווח רחב של מליחויות, בין מים מתוקים ומי ים. טווח הטמפרטורות בסביבות חייו: 20-28°C. גודלו של דג בוגר מגיע עד ל-8 סנטימטרים ומשקלו עד 4 גרמים. דג המולי מופיע בצבעים שונים ובווריאציות שונות, החל באורכו, וכלה בגודל סנפיר הגב.
משפט פסקל
משפט פסקל הוא משפט בגאומטריה של המישור, העוסק בנקודות המפגש של שתי שלשות של נקודות. את המשפט הוכיח בלז פסקל ב-1639.
תהיינה 1,2,3,4,5,6 נקודות על חתך חרוט (אליפסה, היפרבולה וכדומה). נשרטט את המשושה 123456, שצלעותיו הן הישרים המחברים את הזוגות 12,23,34,45,56,61. משפט פסקל קובע ששלוש נקודות החיתוך של הצלעות הנגדיות, כלומר, , ו-, נמצאות על ישר אחד. ישר זה נקרא ישר פסקל של המשושה. הוכחתו המקורית של פסקל לא נשתמרה, ומשערים שהיא מבוססת על משפט מנלאוס ביחס למשולש שצלעותיו הן הישרים 12,34,56.
המשפט ההפוך נכון גם הוא: כל שש נקודות המקיימות את תנאי פסקל נמצאות על חתך חרוט. היפוך המשפט מאפשר לשרטט חתך חרוט באופן מכני: נקבע ישרים ונקודות \ a,a',p; אז המקום הגאומטרי של הנקודות  כאשר \ x\in \ell הוא חתך חרוט, העובר דרך הנקודות.
הוכחות
למשפט פסקל ישנן הוכחות רבות. חלקן מוכיחות את משפט פסקל למקרה בו השניונית היא מעגל, מכיוון שניתן לעשות העתקה פרויקטיבית ולהפוך את המעגל חזרה לשניונית. למקרה של אליפסה ניתן גם פשוט "למתוח" את המעגל באמצעות העתקה אפינית ולקבל שהמשפט נכון גם לאליפסות.
הוכחה חישובית
לא נבצע חישובים בגאומטריה אנליטית, אלא חישוב של אורכי קטעים באמצעות משפט מנלאוס וחזקת נקודה. ניעזר במשפט מנלאוס שלוש פעמים, על משולש MNK המופיע באדום בתמונה ועל שלושת הישרים הכחולים בתמונה:
כאשר המטרה הסופית היא להוכיח. אבל נשים לב שמתקיים מחזקת נקודה, ונוסחאות דומות עבור N,K מראות כי
הוכחה באמצעות הצמדה איזוגונלית
בהינתן משולש ABC ונקודה P, הצמדה איזוגונלית של P ביחס ל-ABC זו נקודה *P המוגדרת כנקודת החיתוך של שיקופי AP,BP,CP ביחס לחוצי הזוויות המתאימים. נרצה להוכיח את הישר המקווקו DEF, ונסתך על העובדה שהמשולש הירוק והמשולש הכחול דומים.
נשים לב כי לא רק ש-A'EA דומה ל-C'EC, אלא גם ש-AF ו-A'F יוצרים אותן זוויות עם צלעות המשולש הכחול כמו הזוויות ש-CD ו-C'D יוצרים עם צלעות המשולש הירוק, אבל בסדר הפוך. נשרטט את נקודה F' במשולש הירוק כך ש-A'FEA דומה ל-C'F'EC. בפרט,. הדמיון אומר כי ואותו הדבר בנוגע לזוויות האחרות: כלומר, D היא הצמודה האיזוגונלית של 'F במשולש הירוק. בפרט,. קיבלנו, וזה מתקיים אם ורק אם DEF ישר.
הוכחה באמצעות דואליות
ניתן לבצע למשפט דואליות ביחס לחתך החרוט הנתון. כל הנקודות עליו יהפכו לישרים משיקים, וישרים כמו 12 הופכים לנקודות חיתוך של הישרים המשיקים. הנקודה 16 \cap 34 הופכת לישר המחבר בין שתי נקודות החיתוך. צריך להוכיח ש-3 נקודות נמצאות על ישר אחד, או בדואליות, ש-3 שירים נחתכים בנקודה. זה הניסוח המדויק של משפט בריינשון.
הוכחה באמצעות משפט קיילי-בכראך
משפט קיילי-בכראך אומר כי אם שלושה עקומים אליפטיים נחתכים בשמונה נקודות, קיימת נקודה תשיעית שכל השלושה עוברים בה. משפט בז'ו אומר כי עקום אלגברי ממעלה n ועקום אלגברי ממעלה m נחתכים ב-nm נקודות לכל היותר, ובמקרה שלנו זה אומר כי שני עקומים אלפטיים נחתכים ב-9 נקודות לכל היותר. לכן, ניסוח שקול למשפט קיילי-בכראך אומר כי אם יש שני עקומים אליפטיים הנחתכים ב-9 נקודות, עקום אליפטי העובר ב-8 מהן יעבור גם בתשיעית.
שני העקומים האליפטיים הראשונים הם ו-, מכפלה (או איחוד) של שלושה ישרים. העקום השלישי יהיה חתך החרוט כפול (או מאוחד עם) ישר שעובר בשתיים משלוש הנקודות שמטרתינו להוכיח שהן על ישר. שלושת העקומים נחתכים ב-8 נקודות: 1,2,3,4,5,6 ושתיים מהנקודות האדומות. שני העקומים הראשוניים נחתכים בנקודה האדומה השלישית; ולכן גם העקום השלישי. חתך החרוט לא עובר בנקודה הזו (אחרת אחד מהישרים היה חותך את חתך החרוט 3 פעמים) ולכן הישר דרך 2 הנקודות האדומות עובר בנקודה האדומה השלישית.
Hexagrammum Mysticum
נניח ששש הנקודות 1,2,3,4,5,6 נתונות בלי חשיבות לסדר. מכיוון שהמשושה תלוי בסדר הקודקודים ולא רק במקומם, יש משושים שונים שאלו הקודקודים שלהם (המשושה נקבע לפי מספור ששת הקודקודים, עד כדי סיבוב והיפוך הסדר). כל אחד ואחד מן המשושים האלה מגדיר ישר פסקל משלו, כך שששיית הנקודות במישור קובעת מערכת של 60 ישרי פסקל הקרויה "Hexagrammum Mysticum", שיש לה תכונות קומבינטוריות מורכבות.
לדוגמה, יאקוב שטיינר הוכיח שישרי פסקל המתקבלים מהחלפה ציקלית של שלוש נקודות זוגיות (כלומר אלו המתאימים לסידורים 123456, 143652 ו-163254) נפגשים בנקודה אחת; כך נוצרות 20 "נקודות שטיינר" (ראה איור). יש 15 "ישרי פלוקר" שכל אחד מהם עובר דרך ארבע נקודות שטיינר
איברים ביוניים
איברים ביוניים הם איברים מלאכותיים היכולים לשמש כהחלפה, חיקוי ואפילו שיפור של הפונקציה הביולוגית בהשוואה למערכת הטבעית של הגוף. האיברים הביוניים בעלי תכונות 'אנושיות' יותר משל תותב רגיל ויכולים להיות רובוטיים, אלקטרוניים ומכניים. בשנת 1985 הציע לראשונה רופא חיל האוויר האמריקאי, ג'ק סטיל, את המונח "ביוניקה" שייצג את יישום התהליכים הביולוגיים תוך עיצוב אובייקטים מהונדסים. יצירת האיבר הביוני דורשת ידע נרחב ואנשים בעלי מומחיות בתחום ההנדסה והרפואה על מנת לחקות על הצד הטוב ביותר את המוטוריקה העדינה של איברים שונים בגופנו או ליצור קישור ברמה הטובה ביותר לאחת ממערכות העצבים בגופנו.
התהליך הרפואי
רפואה רגנרטיבית היא רפואה 'מחדשת איברים'. היא עוסקת בריפוי, החלפה וחידוש של תאים, רקמות ואיברים. כחלק מתחומים רבים הנכנסים תחת הכותרת "איברים ביוניים" הרפואה הרגנטיבית לוקחת גם היא חלק בתפקיד הטיפול. נעזרים ברפואה הרגנטיבית במהלך הטיפול לחיבור האיבר הביוני וכן לאחר הטיפול על מנת לראות כי האיבר מתפקד כחלק מהגוף.
על מנת לתת לאיבר הביוני את יכולתו לפעול בצורה דומה כמעט לחלוטין כמו שאר האיברים, נעזרים בבינה מלאכותית, ובעזרתה הופכים את האיבר החדש לבעל תכונות אנושיות יותר, כמו למשל היכולת להזיז את המפרק בצורה טבעית יותר מאשר בתותב רגיל.
תותב
תותב (פרוטזה) משמשת כתחליף מלאכותי והחלפה של איבר מסוים בגוף כמו שן, עצם בפנים, יד, רגל וכו'. התותב הוא תחליף נוסף לאיבר חיצוני שנקטע או הוסר מהגוף. בשונה מאיבר ביוני התותב משמש בעיקר למטרות קוסמטיות ופחות טכניות. האיבר הביוני משמש כתחליף טכנולוגי וקוסמטי יותר מאשר רק גפיים בגוף האדם אך מהווה כתחליף יקר יותר מתותב.
יד ביונית
היד הביונית היא יד מלאכותית בעלת תכונות 'אנושיות' יותר מיד תותבת רגילה. ליד הביונית אפשרויות שונות אך עם זאת מכילה גם אתגרים שעליהם צריך להתגבר כמו השליטה המוטורית (הזזת המפרקים בצורה טבעית יותר) והמשוב החושי (מתן תחושה לידיים תותבות).
קטיעות של הגפיים העליונות הן משמעותיות ובעייתיות שכן ידיו של האדם משמשות אותו לתפקודים יומיומיים כמו למשל לתקשורת (שפת דיבור, התבטאות..), תפיסת חפצים ועוד.
למידה ספירלית
למידה ספירלית היא למידה שבה התלמיד נפגש עם ידיעות ומושגים ברמה בסיסית, מעבד את החומר הנלמד, ומבסס אותו, ובהמשך חוזר ופוגש את המושגים הקודמים בהקשרים חדשים, או ברמת עומק או פרוט גדולה יותר. כך בין מחזורי הלימוד, התלמיד מבסס את אותו ידע נלמד, המשמש גם כקונטקסט משותף, החיוני לצורך ההתקדמות ורכישת הידע החדש.
הסכמה הספירלית מתארת את התהליך הזה, משום שלאורך הספירלה ישנה מצד אחד התקדמות עקבית בכיוון אחד, ומצד שני התקדמות מעגלית מחזורית.
בהתאם לכך, הוראה ספירלית היא כזו שעושה שימוש בחזרה לנושאים שנלמדו בעבר לאורך תהליך הלימוד, כאשר בכל פעם הלימוד הופך מעמיק יותר. מורים שמתכננים שיעורים באופן זה נדרשים לעשות זאת כך שכל שיעור מעלה את רמת המורכבות, ומתחיל בנקודה שבה השיעור הקודם הסתיים תוך התבססות על החומר שנלמד באותו שיעור. תלמידים שלומדים באופן זה עוסקים מספר פעמים בנושא נלמד מסוים, מה שתורם לביסוס שלו בזיכרון לאורך זמן.
למידה ספירלית מהווה מרכיב בהתנהלות מערכת החינוך הישראלית ובתכנון הלימודים במערכת זו. אחד העקרונות המקובלים במערכת החינוך הוא כי למידה ספירלית חשובה לא רק לתלמידים, אלא יש ליישם אותה במרחבים נוספים כגון ברמת צוותי המורים וברמת הצוות הניהולי. כחלק מתפיסה זו יש צורך בלמידה פנים-בית ספרית מתמשכת.
יחסי אוסטרליה–גאורגיה
יחסי אוסטרליה–גאורגיה הם יחסי החוץ בין אוסטרליה לגאורגיה. שתי המדינות חברות באו"ם.
סקירה כללית
אוסטרליה כוננה יחסים דיפלומטיים עם גאורגיה בשנת 1992. שתי המדינות חולקות מערכת יחסים דו-צדדית חמה, המושתתת על ערכים משותפים וכבוד לסדר הבינלאומי. זה כולל חברות במשימת תמיכה נחושה באפגניסטן ובקואליציה העולמית נגד דאעש.
בשנת 2008 אוסטרליה סיפקה מיליון דולר בסיוע הומניטרי לגאורגיה בעקבות מלחמת גאורגיה–רוסיה.
מטוסים 2: לוחמי האש
מטוסים 2: לוחמי האש (באנגלית: Planes: Fire & Rescue, בתרגום חופשי: "מטוסים: כבאות והצלה") הוא סרט ספין אוף לסרט "מכוניות" וסרט המשך לסרט "מטוסים" מאת אולפני דיסניטון, שעלה לאקרנים ב-15 ביולי 2014 על ידי חברת וולט דיסני. כמו בסרט "מכוניות" המטוסים והמכוניות מאכלסים את העולם ומדברים, גם בסרט זה מופיעות מכוניות.
עלילה
בסרט זה, דאסטי, שהמנוע שלו מקולקל ויכול להיות שהוא לא יוכל לטוס אי פעם, מצטרף לצוות ההצלה של מכבי האש. יחד הם נאבקים באסונות ובעזרתם דאסטי לומד מה פירוש להיות גיבור אמיתי.
סריס חמה
בהלכה, סריס חמה הוא כינויו של אדם שנולד כסריס או שהפך כזה בדרך טבעית (ולא על ידי אדם). סריס חמה מותר לנישואין לכל אדם.
סריס אדם הוא כינויו של אדם שנהפך לסריס על ידי מעשה אדם, ובניגוד לסריס חמה, נאסר עליו 'לבוא בקהל' - נאסר עליו לשאת אישה כשרה, אך מותר לו לשאת גיורת.
מקור וטעם
נאמר בתורה:
בתלמוד במסכת יבמות ביארו את הפסוק:
בטעם האיסור של סריס אדם לבוא בקהל כתב הרמב"ם: . כלומר, לשיטת הרמב"ם מפני שבנישואים כאלה אין אפשרות להעמיד צאצאים, (פריה ורבייה), הם אסורים.
בשאלה מדוע לסריס חמה מותר להתחתן בעוד שלסריס אדם אסור, כתב בעל ספר החינוך:. כלומר, האיסור לשאת סריס אדם נועד להרחיק ולהמאיס את מעשה הסירוס, בידיעה שלאחריו ייפסל המסורס מלבוא בקהל. זו הסיבה שאנו לא אוסרים על סריס חמה לבוא בקהל, מכיוון שסירוסו נעשה בידי שמיים, ולא במעשה אסור.
איסור נישואים בסריס אדם
הסריס אינו עובר על האיסור בנישואין לבד, אלא רק כאשר הוא בועל את האישה. בספר החינוך הביא שיש הסבורים שאף בביאה ללא נישואין עובר על איסור זה.
סריס שעבר ובא על בת ישראל לוקה, ככל שאר איסורי לא תעשה שהעובר עליהם חייב מלקות.
בחז"ל
בתלמוד נזכרו דיני סריס בעיקר בייחס לדיני ייבום וחליצה, כך למשל נזכר במשנה במסכת יבמות:
במשנה זו נחלקו התנאים; האם סריס אדם מתחייב לייבם וסריס חמה לא, או להפך; סריס חמה מתחייב לייבם וסריס אדם לא.
סימני סריס חמה
לדעת התלמוד אדם שהגיע לגיל עשרים וטרם הביא שתי שערות בשער הערווה, הרי הוא כסריס:
לאחר מכן מונה התלמוד את הסימנים הנוספים המלמדים על כך שאדם הוא סריס חמה: