cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
בית יוסף באו
בית יוסף באו הוא מוזיאון בתל אביב. בעבר שימש המקום כסטודיו של יוסף באו, גרפיקאי, בלשן וסופר, ומחלוצי האנימטורים בישראל. המוזיאון ממוקם ברחוב ברדיצ'בסקי 9, תל אביב.
בשנות ה-50 פתח באו את הסטודיו שלו. הוא עסק שם בהפקת פרסומות וסרטי אנימציה וביצירת כותרות לסרטים מהתקופה. לאחר מותו, בנותיו הפכו את המקום למוזיאון שנועד לספר את סיפור חייו: מימי השואה, דרך פעילותו במוסד, שנות ראשית המדינה, ועד סופו. בבית מוצגות עבודותיו הגרפיות המגוונות, סרטיו, מכשירים שהוא בנה, ומכלול יצירתו הספרותיות.
המוזיאון נמצא בסכנת סגירה בשל בעיות כלכליות.
קרל רהקה
קַרֶל רֶהְקַה (בצ'כית: Karel Řehka; נולד ב-1 בפברואר 1975) הוא גנרל מאיור צ'כי המשמש כראש המטה הכללי של הכוחות המזוינים של צ'כיה מאז 1 ביולי 2022.
ביוגרפיה
רהקה למד בגימנסיה הצבאית באופבה בין השנים 1989–1993, למד מודיעין במכללת כוחות הקרקע בווישקוב בשנים 1993–1997. כמו כן השלים קורס קצינים בן שנה באקדמיה הצבאית המלכותית בסנדהרסט. לאחר סיום לימודיו מונה למפקד קבוצה בבריגדה המיוחדת ה-6 של פרוסטיוב. בשנת 1998 נשלח לקורס ריינג'רים בארצות הברית, אותו סיים בהצלחה במרץ 1999. ביוני 1999 נשלח להשתתף במלחמת קוסובו. בשנת 2000 חזר למכללת וישקוב כקצין בכיר.
סג'יל (טיל)
סג'יל (בפרסית: سجیل, שפירושו כינוי לאבנים שהושלכו לעבר האויב בסורת אל-פיל) הוא טיל בליסטי דו־שלבי המונע בדלק מוצק, המיוצר באיראן. ככל הנראה, השם סג'יל החליף את השם הקודם של הטיל, "עשוראא'". לטיל טווח הנאמד בכ-2,300 ק"מ. נכון לפברואר 2010 מקובלת ההערכה כי הטיל אינו מצוי בשירות מבצעי בחיל האוויר של משמרות המהפכה באיראן, וכי הוא נמצא בשלבי ניסוי מתקדמים.
שיגורים של הטיל
שיגור ראשון של הטיל נערך ב-12 בנובמבר 2008 ונחשף באמצעי התקשורת.
שיגור שני התקיים ב-20 במאי 2009. באותו יום התאפשרה גישה של עיתונאים וצוותי טלוויזיה איראניים לטיל נוסף באתר השיגור, שהניב מידע טכני חדש על הטיל ומערכותיו.
שיגור שלישי שהתקיים ב-16 בדצמבר 2009. הדגם ששוגר כונה "סג'יל 2".
צומת התשבי
הצומת מקשר בין מרכז ודרום ישראל לעמק יזרעאל, אזור הכנרת וצפון ישראל.
הצומת נקרא על-שם אליהו הנביא, הנקרא גם אליהו התשבי, מכיוון שהוא סמוך לאתר בו על-פי ספר מלכים א' שבתנ"ך, אירעה ההתמודדות של אליהו הנביא מול נביאי הבעל.
בסמוך לצומת ממוקמת תחנת הרכבת יקנעם-כפר יהושע, אחת מתחנות מסילת העמק.
מחלף התשבי
בצומת מתוכנן מחלף עתידי שנועד לפתור חלק מהפקקים ולאפשר תנועה נוחה גם בכביש החינמי.
דינמו סאסארי
דינמו באסקט סאסארי (באיטלקית: Dinamo Basket Sassari) היא קבוצת כדורסל איטלקית מהעיר סאסארי שבאי סרדיניה, המשחקת בליגת העל האיטלקית בכדורסל ובליגת האלופות.
היסטוריה
הקבוצה נוסדה ב-1960 על ידי סטודנטים מקומיים מ"תיכון אזוני", ושיחקה שנים רבות בליגות הנמוכות. בסיום עונת 2002/03 העפילה לליגה דואה (הליגה השנייה). ובסיום עונת 2009/10 העפילה לליגת העל (סרייה א').
בעונתה הראשונה בליגת העל, 2010/2011, סיימה במקום השישי והפסידה ברבע גמר הפלייאוף לאולימפיה מילאנו.
בעונתה השנייה (2011/2012) סיימה במקום הרביעי ונעצרה בחצי גמר הפלייאוף על ידי מונטפסקי סיינה.
בעונת ערכה הקבוצה את הופעות הבכורה שלה באירופה, כשהשתתפה לראשונה ביורוקאפ.
בעונת 2013/2014 זכתה לראשונה בתולדתיה ב לאחר ניצחון 73–80 על מונטפסקי סיינה, ובעונת 2014/2015 זכתה בגביע בפעם השנייה ברציפות ובאליפות לראשונה בתולדותיה לאחר שניצחה בסדרת הטוב מ-7 את פלקנסטרו רג'אנה. בעונה זו השתתפה הקבוצה לראשונה ביורוליג, אך הודחה בשלב הבתים הראשון של עונת. הקבוצה ירדה ליורוקאפ, אך הודחה גם בו בשלב 32 האחרונות.
ב-2017 הגיעה סאסארי לגמר הגביע האיטלקי, אך הפסידה לאולימפיה מילאנו. הקבוצה גם ערכה את הופעת הבכורה שלה בליגת האלופות בכדורסל ב-, אך הודחה ברבע הגמר על ידי מונקו.
בעונת עלתה הקבוצה דרך המוקדמות ליורופקאפ, בו הגיעה לגמר וזכתה לאחר ניצחון על ס.אוליבר וירצבורג.
ב-2019 עלתה הקבוצה לגמר הליגה בפעם השנייה, אך הפסידה לרייר ונציה 3–4 בסדרה.
משחקיה הביתיים של הקבוצה נערכים בארמון הספורט רוברטה סראדימיאני (Palasport Roberta Serradimigni) בסאסארי, המכיל 5,000 מקומות ישיבה.
שמות קודמים
בעקבות הסכמי חסות, שונה שם הקבוצה מספר פעמים:
האמברסונים המופלאים
האמברסונים המופלאים (באנגלית: The Magnificent Ambersons) הוא סרט אמריקני שבוים בידי אורסון ולס והופץ ב-1942, זהו סרטו השני באורך מלא.
הסרט מבוסס על הרומן זוכה פרס הפוליצר 'האמברסונים המופלאים', פרי עטו של בוט טארקינגטון, התסריט נכתב על ידי אורסון ולס, שמספק גם קריינות בגוף הסרט.
הסרט נחשב כ"בעל חשיבות תרבותית" ונבחר ב-1991 לשימור בארכיב הסרטים הלאומי של ארצות הברית. בשנים 1972 ו-1982 נכלל הסרט ברשימת Sight & Sound, כאחד מעשרת הסרטים הטובים ביותר שנעשו אי פעם.
עלילה
הסרט מספר את קורותיהם של האמברסונים, משפחה בת המעמד העליון המתגוררת באינדיאנפוליס. יום אחד, מושפלת אם המשפחה בפומבי על ידי מאהבה, הממציא יוג'ין מורגן (ג'וזף קוטן). היא שמה קץ למערכת היחסים ביניהם ומחליטה להינשא לווילבור מינאפר השטחי (דונלד דילווי). אנשים בעיר משוכנעים כי לא ייתכן שאיזבל מאוהבת בווילבור. יש לה בן אחד, ג'ורג מינאפר (טים הולט), אותו היא מפנקת. כשג'ורג' גדל, כמהים רבים בעיר שיגיע היום שבו הילד היהיר והלא בוגר של אמא "יבוא על עונשו".
מאוחר יותר, כששב ג'ורג' מן הקולג', מכינים לכבודו אימו וסבו (ריצ'רד בנט) קבלת פנים חגיגית. בין האורחים ניתן למצוא את יוג'ין המזדקן, שהוא כיום יצרן מכוניות משגשג. הוא מביא עמו את ביתו לוסי (אם בקסטר). ג'ורג' נמשך מיד ללוסי אולם הוא מתעב את יוג'ין, במיוחד לאחר שהוא לומד מדודו ג'ק אמברסון (ריי קולינס) ומדודתו פאני (אגנס מורהד) שיוג'ין ואיזבל אימו היו בעבר זוג.
ההפקה
אורכו של הסרט לאחר העריכה המקורית היה 135 דקות. ולס חש כי יש לקצר אותו לאחר שזכה לתגובות מעורבות מצד הקהל בהצגה מוקדמת. עורכו של הסרט רוברט וייס הסיר ממנו דקות אחדות. הסרט הועמד להקרנה מוקדמת בשנית, אולם לא חל שיפור בתגובת הקהל. כתוצאה מכך מחקה RKO ארבעים דקות נוספות וצילמו מחדש את קטע הסיום. הם החליפו את גרסתו המקורית של ולס בסיום שמח יותר, שדמה לזה של טארקינגטון. ולס לא אישר את הקיצוץ, אולם מכיוון שהוא עבד סימולטנית על פרויקט אחר של RKO בברזיל, כשל לבסוף ניסיונו להגן על גרסתו המקורית. פירוט ריבו של ולס על העריכה מפורט בסרט התעודי משנת 1993 It's All True.
הקטעים שהוצאו מהסרט הושמדו מאוחר יותר, על מנת לפנות חלל בארכיון. העתק של העריכה הגסה נשלח לוולס בברזיל. העותק נחשב כאבוד יחד עם עותקים מהטרום בכורה. רוברט וייס טוען שהמקור לא היה טוב יותר מהגרסה הערוכה.
שמשון ודלילה (אופרה)
שמשון ודלילה (בצרפתית: Samson et Dalila) היא גראנד אופרה בשלוש מערכות מאת קאמי סן-סנס לפי תכליל (לברית) בצרפתית שכתב פרדינן למר. האופרה בוצעה לראשונה בתיאטרון הדוכסי הגדול בוויימאר ב-2 בדצמבר 1877 בתרגום לגרמנית.
האופרה, המבוססת על הסיפור התנ"כי על שמשון ודלילה, היא האופרה המבוצעת ביותר של סן-סנס. סצנת האהבה באוהל של דלילה במערכה השנייה, היא אחת משיאי האופרה הצרפתית.
היסטוריה
סן-סנס החל להלחין את היצירה בתור אורטוריה ב-1868, אך כותב הלברית, פרדינן למר, שכנע אותו להפוך אותה לאופרה בשל הפוטנציאל הדרמטי המובהק שיש לעלילה. ליסט הציע עצמו להפיק את האופרה בוויימאר, שם היה הבמאי המוזיקלי. העובדה שהאופרה נכתבה על בסיס סיפור תנ"כי גרמה להתנגדות להעלאתה בצרפת. למעשה, הופעת הבכורה של האופרה "שמשון ודלילה" בצרפת הייתה רק בשנת 1890, בעיר השדה רואן. אלא שאז, פולין גארסיה-ויארדו, זמרת האופרה הדגולה, אשר לה הקדיש את היצירה, הייתה כבר מבוגרת מדי מכדי לשיר את תפקידה של דלילה. בלונדון, הלורד צ'מברלין אסר על המשך הצגתה כאופרה והיצירה בוצעה בהמשך בבריטניה בתור אורטוריה. ב-7 במרץ 1912 בוצעה האופרה באולם הקונסרבטוריון בסנט פטרבורג בתרגום לעברית פרי עטו של יחיאל רַבְרֶבִי, ובניצוחו של גריגורי (צבי) קומפנייץ. אפשר שניסיון חלוצי בהעלאת אופרה תנ"כית בשפה העברית נבע בין השאר מההנחה המוטעית שסן-סנס היה יהודי.
הישגים
התפקיד של דלילה הוא מן החשובים ביותר שנכתב למצו-סופרן. סן-סנס הקדיש את התפקיד לפולין ויארדו, אשר ארגנה בביתה שבפריז קונצרט פרטי בו היא שרה קטעים מהמערכה השנייה, כאשר סן-סנס בעצמו מלווהּ בפסנתר, וזאת על מנת לנסות להרשים את אחד הבמאים של האופרה הצרפתית שנכח שם ולשכנעו להעלות את האופרה, אך ללא הועיל. האריה "לבי נפתח לקולך" (Mon coeur s'ouvre a ta voix) נכללת תכופות ברסיטלים של זמרות מצו ואלט. שתיים מן האריות הנוספות של דלילה הן ידועות במיוחד: "Mon coeur s'ouvre à ta voix", ו-"Printemps qui commence" (תחילת האביב).
מקורותיה של היצירה
עלילותיהם של שמשון ודלילה מתוארות בתנ"ך, ב. בדומה לסיפוריו של הרקולס, הפזרנות והאלימות של הגיבור העממי שמשון, בנוסף על היותו אקזוטי ולא ידוע וכן סופו ההירואי והמחריד, גרמו לו להתחבב במיוחד על הקהל האירופאי בתקופה בה יצאה האופרה לאור.
הנפשות הפועלות
מקהלה של עברים, ופלשתים
תקציר העלילה
מקום: ארץ ישראל
זמן: בערך 1150 לפנה"ס
מערכה ראשונה
בכיכר בעזה, מתפללת קבוצה של עברים לאלוהי ישראל שישחררם מעבדותם לפלשתים. התמונה הראשונה היא הרמז הברור ביותר לכך שהאופרה מקורה באורטוריה, ובפתיחתה הקודרת, המקהלה שרה מעין פוגה עם המילים ‘Nous avons vu nos cités renversées’ – "ראינו את ערינו נכבשות".
פתיחת המקהלה: "אלוהי ישראל"
שמשון מנסה להחיות את אמונתם של בני ישראל באלוהים. האריה שלו מושרת במקביל לתפילת המקהלה.
אריה: "עצרו, הו אחי"
אבימלך, המושל הפלישתי (דמות בדיונית), מופיע ומלגלג על בני ישראל, באומרו כי הם חסרי ישע מכיוון שאלוהיהם נטש אותם.
אריה של אבימלך: "האלוהים הזה שאתה מתחנן אליו בקולך"
שמשון הורג את אבימלך ומפנה את העברים מהמקום. הכהן הגדול של דגון יוצא מהמקדש הפלשתי ומקלל את כוחו האלוהי של שמשון. עברי זקן מהלל את שמשון. בתור ניסיון לגרום להדחת את שמשון כמנהיג של המרד העברי, דלילה וחבורת נערות רוקדות לפניו ודלילה שרה על איך האביב פורח סביבה, אך עדיין, בליבה, היא חשה כי עוד חורף.
אריה: "תחילת האביב"
דלילה מזמינה את שמשון למעונה הסמוך, והמסך נסגר בשלב בו ברור כי שמשון אינו מקשיב לנבואותיו המתריעות של העברי הזקן.
מערכה שנייה
המבוא למערכה מפאר את דלילה. דלילה יודעת ששמשון מהופנט על ידיה ויבוא אליה במקום להוביל את המרד העברי נגד הפלשתים. היא שרה אריה מפתה על האהבה כדי להפיל בפח את שמשון באומרה לו, שכל כוחו לא יעמוד לו כנגד הסתערותה של האהבה.
אריה: "אהובי! עזור לחולשותיי"
מתוך ניסיון לסגור את המלכודת מסביב לשמשון, דלילה מפתה את שמשון ואומרת לו כי היא כולה שלו אם הוא רוצה בה. היא מתחננת אליו שישיב לה אהבה, מתוך תקווה שיניח לדברים האחרים המטרידים אותו ויתרכז בה לגמרי. הערה: בסוף הבית השני שמשון מצטרף לשירה והופך את הסולו לדואט.
נראה כי שמשון נלכד ברשתה של דלילה. היא מעמידה פנים שהיא מטילה ספק בנאמנותו אליה, ומבקשת ממנו בתור הוכחה לאהבתו את סוד כוחו, ומתייפחת כאשר הוא מסרב לגלות לה. שמשון שומע את הרעם ששלח אלוהים בתור אזהרה, אך אינו יכול להתנגד לרצונה של דלילה. מעט מאוחר יותר, לאחר ששמשון גילה לה את סוד כוחו הטמון בשערו הארוך, דלילה קוראת לחיילים הפלשתים, הקוצצים את שערו, תופסים אותו ומעוורים אותו.
מערכה שלישית
תמונה ראשונה: בעזה, שמשון העיוור המניע רחיים במעגל, מתפלל לשלום העברים, שיסבלו בגלל חטאו. נשמעים קולותיהם המאשימים.
תמונה שנייה: במהלך המשתה הגדול במקדש של דגון, דלילה והכהן הגדול מלגלגים על שמשון.
בלט: "משתה" - מן המנגינות הידועות באופרה.
כאשר מכריחים את שמשון העיוור להשתחוות בפני פסלו של דגון, הוא מבקש מנער להוביל אותו לשני העמודים המרכזיים של המקדש שמולם מצוי הפסל. שמשון מתפלל לאלוהים שישיב לו את כוחו ולו בפעם האחרונה, ובמאמץ עילאי הוא דוחק את עמודי המקדש וממוטט אותו עליו ועל אויביו הפלשתים.
"סוף"
גדעון שפר
גדעון שפר (נולד ב־1948) הוא קצין צה"ל במילואים בדרגת אלוף. שירת כראש אגף כוח האדם בין השנים 1995–1998, וכטייס קרב בחיל האוויר הישראלי.
ביוגרפיה
שפר נולד בשם גדעון שפורר בפולין, אביו נפטר סמוך ללידתו. עלה לישראל עם אמו בשנת 1950 וגדל במעברת עתלית ומעברת טירת כרמל. בשנת 1966, בתום לימודיו בבית הספר הטכני של חיל האוויר, התגייס לצה"ל ושירת כטכנאי אלקטרוניקה. לאחר מכן הוא הוכשר בקורס טיס ושירת כטייס קרב בטייסות סקייהוק ופנטום.
במלחמת ההתשה שירת בטייסת 201, במלחמת יום הכיפורים שימש טייס מוביל בטייסת 119 ("העטלף"). כשבועיים לאחר המלחמה, ב-9 בנובמבר 1973, ביצע גיחת צילום בחזית המצרית שבמהלכה נורו לעברו טילי SA-2 רבים. המטוס נפגע משני טילים ושפר, יחד עם הנווט, נטשו אותו בתנאים קיצוניים - בגובה 48 אלף רגל (יותר מ-14,000 מטרים), ובמהירות 1.7 מאך (קרוב ל-2,100 קמ"ש). הנווט, צידון, נהרג בעת הנטישה ואילו שפר נפגע בגבו, ידיו נתלשו ממקומן והוא סבל משברים בפנים. הוא נפל בשבי המצרי ושהה בו כשבועיים. כשחזר נקבעו לו 52 אחוזי נכות.
לאחר תקופת שיקום שימש טייס מסוקים וכעבור זמן מה שב לשרת כטייס קרב ומילא תפקידים מבצעיים. בשנים 1979–1983 פיקד שפר על טייסת סקייהוק (טייסת 116) וטייסת פנטום (טייסת 119). בינואר 1982 הוענק לו על ידי דוד עברי צל"ש מפקד חיל האוויר לאחר שנמנע מעימות אווירי עם מטוס מיג במהלך גיחת צילום בעיראק.
שימש ראש מחלקת מבצעים במטה חיל האוויר ולאחר מכן שירת כמפקד בסיס חצור (1989–1991). שפר הועלה לדרגת תת-אלוף עם מינויו לראש להק אוויר. בשנת 1994 הוא מונה לראש מטה חיל האוויר ובשנים 1995–1998 כיהן כראש אגף כוח האדם בדרגת אלוף. לאחר שהשתחרר משירות הקבע המשיך לשרת במילואים במטה חיל האוויר, כולל במלחמת לבנון השנייה ובמבצע צוק איתן.
בשנת 1999 מונה לסגן יו"ר המועצה לביטחון לאומי. בין ינואר לספטמבר 2000 הוא כיהן כממלא מקום בפועל של יו"ר המועצה. בתקופת כהונתו של גיל רגב כראש אגף כוח האדם, מונה שפר לראשות ועדה פנימית של צה"ל לבחינת מדיניות הגיוס ותנאי השירות של חיילים בשירות סדיר. הוועדה המליצה על קיום צבא מקצועי בעל מדרגות שכר משמעותיות והפניית בני נוער שאינם מגויסים לשירות אזרחי.
שפר היה בין הוגי יוזמת ז'נבה והוא מועסק כיום (2010) כסגן נשיא אלביט מערכות לתכנון אסטרטגי. במהלך שירותו הצבאי הוא סיים תואר ראשון בלימודי ארץ ישראל באוניברסיטת בר-אילן וקורס למנהל בכיר באוניברסיטת הרווארד.
שפר הוא יושב ראש האספה הכללית של המכללה האקדמית אחוה.
שפר חבר במועצת המנהלים של עמותת "יכולות", הפועלת להעלאת אחוזי הזכאות לתעודת בגרות ולהנגשת ההשכלה הגבוהה.
שפר מתגורר בביצרון.
בה"ד 10
בסיס הדרכה 10, המכונה בה"ד 10, הוא בסיס הכשרה, הדרכה ואימונים של חיל הרפואה לכל התפקידים הרפואיים הדרושים בצה"ל. בסיס זה שכן עד ספטמבר 2015 במחנה צריפין ומאותו החודש הועבר לדרום לעיר הבה"דים. מפקד הבה"ד הנוכחי הוא אלוף-משנה מיקי אלמקיאס.
מבנה הבסיס
מפקד בה"ד 10 הוא קצין בדרגת אלוף-משנה. מפקד הבה"ד כפוף פיקודית לקצין הרפואה הראשי. ההדרכה בבה"ד מתבצעת על פי הוראות ענף תורה והדרכה במפקדת קצין הרפואה הראשי שקובע הן את גרף האימונים וההכשרות והן את תוכן ההכשרות.
בכפוף למפקד הבסיס פועל המדריך הראשי (מד"ר) העומד בראש מחלקת ההדרכה של הבה"ד. מחלקת ההדרכה אחראית על איתור ומיון מועמדים להדרכה, הכשרת מדריכים והמפקדים ושמירה על כשירות סגל ההדרכה בבה"ד. כמו כן, אחראית המחלקה על פיתוח תוכני ההדרכה בבה"ד ועל אופן העברתם.
מגמת הכשרות יסוד
מגמה זו היא המגמה הגדולה בבה"ד. המגמה מכשירה קרוב ל-3000 חניכים מדי שנה והיא אחראית על קורסים שונים ומגוונים כמו: קורסי החובשים, סייעות שיניים, חובשי רמו"ן מזכירות רפואיות, משקי ברה"צ וכו', במגמה זו מתקיימים כל קורסי ההכשרה הראשוניים לחיילים. המגמה מחולקת לחמש פלוגת. בפלוגה א' נערכת הטירונות של כלל הקורסים, בפלוגות ב' ג' וה'- "ענף חובשים", מתקיימים כלל קורסי חובשים בצה"ל, ובפלוגה ד', "מדור הדרכות מקצועיות" מתקיימים קורסים בנושאי בריאות הנפש (ברה"ן) ובריאות הצבא (ברה"צ), כמו גם קורסי סייעות שיניים וקורסי חובשים נוספים.
בראש המגמה סגן-אלוף, מתחתיו יש סגן מפקד מגמה, חמישה מ"פים ל-5 פלוגות, קצין הדרכה, שני נגדי הדרכה ואף פרמדיק הדרכה שאמונים על המקצועיות של כלל הסגל וכלל החובשים בצה"ל. ישנו גם נגד ענף בעל תפקיד אשר ממודר משאר הסגל למעט הקצינים במגמה על מנת לאפשר עבודה חלקה ותקינה.
מגמת מפקדים
מגמה זו אחראית להכשיר את סגל הפיקוד של חיל הרפואה. בקורסים המועברים במגמה מועברים תוכני פיקוד וניהול נושאים רפואיים. הקורסים במגמה מזכים בהסמכה פיקודית או בדרגת כתף. במגמה מתקיימים קורסי הפיקוד הזוטרים: חופ"לים, אחראי מרפאה חוג"דים ופרמדיקים, השלמות חייליות: קציני רפואה (רופאים), קציני ארגון רפואה (קא"רים) וקציני מטה פארא-רפואיים (מקצועות רפואיים נלווים) והשתלמויות לקצינים בכירים: קורס רמ"דים וקורס מפקדי פלוגות.
מדור טראומה
אף על פי שמדור טראומה מוגדר כמדור הוא גוף המעביר הכשרות בבה"ד. מדור זה אחראי על העברת קורס ה-ATLS לחיילים ואזרחים, המדור הוא הגוף היחיד בישראל המורשה לתת תעודת הסמכת ATLS הנדרשת במקצועות רפואיים שונים, הקורסים מועברים על ידי רופאים מומחים בכירים ומדריכי המדור. כמו כן, אחראי מדור טראומה על העברת קורס ה-MTLS (Military Trauma Life Support) לפרמדיקים ורופאים בצה"ל. ללא קורס MTLS המטפלים הבכירים אינם יכולים לסיים כרופאים ופרמדיקים צבאיים. יתרה מכך, ארגון נאט״ו מכיר בקורס זה כתורת טיפול לפצועי טראומה במתאר הצבאי ושולח רופאים למדור להכשרה זו. בשנת 2010 הוסמך הבה"ד על ידי איגוד הכירורגים האמריקאי, והוא הגוף היחיד בישראל המחזיק ברישיון האמריקאי. בנוסף, במדור קיים מרכז הסימולציה של חיל הרפואה, המרכז סימולציה הוא בין הגדולים בארץ. מרכז בו ניתן לדמות באמצעות בובות חכמות ואמצעים פירוטכניים טיפול בפצוע או פצועים מרובים במתווה קרב ותחת אש. במרכז מתאמנים גופים מצה"ל וגופים אזרחיים. במדור מתקיימים קורסים נוספים שמטרתם ריענון וכשירות של רופאים בסדיר או במילואים בצבא כדוגמת קורס חיר"ם (חינוך רפואה מתקדמת), השתלמות לה"ט (לימודי המשך טראומה), השתלמויות פרמדיקים, קורסי TRCS (Trauma Refreshment Course for Surgeons) ועוד. גם קורסי החובשים ממגמת הכשרות יסוד מתאמנים ונבחנים במדור טראומה במטרה לדמות מצבי אמת בהם ייתקלו בשירותם הצבאי. כמו כן, במדור גם מועבר קורס ריענון לחובשים במילואים.
מגמת אימון יחידות
עד מעבר בסיס ההדרכה לעיר הבה"דים, מגמה זו הייתה אחראית על אימון יחידות חיל הרפואה במילואים ובסדיר. ההדרכות התבצעו באמצעות סגל המגמה המאמן את יחידות חיל הרפואה במתקן אימון יחידות (שהיה ממוקם בצריפין). מגמת אימון יחידות הייתה מורכבת ממדור פנים וממדור חוץ, הידוע גם בתור החוליה הארצית. מדור פנים היה אחראי על אימוני חובשים מחלקתיים ופלוגתיים אשר מתבצעים בבסיס היחידה המאמנת - בה"ד 10. כמו כן, באחריות המדור ללוות לוגיסטית אימונים אשר מתבצעים ביחידה, וכן לחנוך רס"פים (רב-סמל פלוגתי) לתפקוד נכון בשעת חרום. החוליה הארצית מאמנת יחידות רפואה המתגייסות כחלק מאימון יחידת האם שלהן, בכל רחבי הארץ. מרבית האימונים מתבצעים בבסיסי היחידות המתאמנות, אך חלקם מתבצעים בבה"ד 10, וזוכים לתמיכת מדור פנים. החוליה הארצית אחראית על אימון כלל צוותי הרפואה בצבא ונחשבת איכותית מבחינה מקצועית כשאר מגמות בית הספר לרפואה צבאית.
בראש מגמת אימון היחידות ניצב הממ"ג (מפקד המגמה), ולצדו סגנו. תחתיהם נמצאו מפקד החוליה הארצית וחונך פלוגות. נוסף על כך, פעל נגד אימון יחידות שהיה אחראי על תיאום אימונים וניהול לוגיסטי. נגד החוליה היה אחראי על ניהול, הובלה מקצועית, תיאום וניהול קשרים מקצועיים עם גורמים בצבא ובאזרחות.
בית הספר לתיאום וקישור
בעבר שכן בבסיס בית הספר לתיאום וקישור של מתאם פעולות הממשלה בשטחים. לאחר שהבסיס עבר לעיר הבה"דים, הועבר בית הספר לבה"ד 16.
איכות ההדרכה
בה"ד 10 נחשב לבסיס הדרכה מוביל בצה"ל, ואף קיבל את פרס הרמטכ"ל ליחידות מצטיינות לשנת 2009 כבסיס ההדרכה הטוב בצה"ל. חיילים מקורסי החובשים מאותרים להדרכה במהלך הקורס או טרם גיוסם לצה"ל, ולאחר מכן עוברים הכנה שלב א' וממויינים למגמות השונות בבה"ד. השלבים השונים שעוברים המדריכים לפני שמעבירים את השיעור משפרים את כושר ההדרכה ואת המקצועיות. כמעט בכל המגמות בבסיס עוברים המדריכים תדרוכים מול נגד ההדרכה (חייל סדיר שקודם לצורך תפקיד זה). מול נגד ההדרכה מעבירים את השיעור, או חלק מסוים בשיעור כדי להפגין ידע ומקצועיות. במדור טראומה מועבר השיעור בשלמותו מול נגד ההדרכה, ובענף חובשים לעומת זאת, ההדרכה מתבצעת בידי מפקד הכיתה בלבד.
נוסף על כך קיימת מערכת צפ"ה בבסיס (צוות פיתוח הדרכה), הצוות שכולל קצינים וחיילים סדירים כאחד, מסייע בבחירת מדריכים, תיקוף מערכים, משובים למפקדים ומדריכים. מלבד הצוות האורגני של הצפ"ה, נשלח נציג מכל מגמה, כדי ליצור פרספקטיבה על ההדרכה.
בנוסף בסוף שנת 2011 הוקם מדור טי"ל (טכנולוגיות ייעודיות להדרכה). זהו מדור שהמדריכים בו מואתרים במהלך קורסי החובשים, לפי יכולתם ההדרכתית ובנוסף לפי הרקע של המדריכים בתחומים יצירתיים שונים כגון:גרפיקה, קולנוע, תכנות ועוד. במדור יוצרים שיעורים המועברים לחניכי הבה"ד השונים מחניכי קורס החובשים ועד לרופאים בשימוש באמצעים טכנולוגיים מתקדמים ויצירתיים.
חיים חנני
חיים (היינריך) חנני (3 בספטמבר 1912 – 6 באפריל 1991) היה פרופסור למתמטיקה בפקולטה למתמטיקה ומשנה לנשיא בטכניון, ולאחר מכן רקטור אוניברסיטת בן-גוריון בנגב.
ביוגרפיה
חיים חנני נולד בשנת 1912 בסלופצה שבפולין, בן למיכאל ושרה. למד באוניברסיטאות ורשה ווינה. בשנת 1935 עלה לארץ ישראל, המשיך בלימודיו באוניברסיטה העברית וקיבל תואר דוקטור במתמטיקה ב-1938 – הראשון באוניברסיטה העברית, על עבודה בהדרכתו של פרופ' אברהם הלוי פרנקל שעסקה בבעיית ארבעת הצבעים. בשנים 1936–1941 עבד בספריית שוקן בירושלים. בשנים 1941–1943 עבד כמורה בקריית מוצקין. בשנים 1943–1944 עבד כפקיד במזכירות הכספית של האוניברסיטה העברית.
כבוגר בית"ר פולין הצטרף חנני לאצ"ל עם עלייתו לארץ, ותרם את דירתו בירושלים להפעלת המשדר שהאצ"ל החל להפעיל באמצע שנות השלושים. בשנת 1937 נעצר על ידי הבריטים והושלך לכלא, אך שוחרר כעבור זמן קצר. ב-1944 נעצר שנית על ידי הבריטים כחשוד בהשתייכות לאצ"ל, נכלא במחנה המעצר בלטרון והוגלה עם לוחמי אצ"ל ולח"י אחרים לאריתראה ולקניה, שם היה עד אחרי הקמת המדינה. על פעילותו של חנני בתקופת המעצר סיפר איש הלח"י, ישראל אלדד, בספרו "מעשר ראשון":
חנני חזר לישראל ב-1949, נישא והתגורר בקרית מוצקין, שם נולדו ילדיו. הוא הצטרף לסגל האקדמי של הטכניון ב-1952 וחזר להיות מתמטיקאי פעיל. הוא היה דיקן הפקולטה למתמטיקה בשנים 1961–1962, ומונה לפרופסור מן המניין למתמטיקה ב-1962. באותה תקופה שיתף פעולה עם פאול ארדש, ופרסם כמה ממאמריו הידועים.
בראשית שנות ה-60 של המאה ה-20 שימש חנני חבר הוועדה האקטוארית המייעצת להסתדרות לעניין ההערכות האקטואריות של קרנות הפנסיה המרכזיות של ההסתדרות.
חנני כיהן כמשנה לנשיא הטכניון לעניינים אקדמיים (מנל"א), בין השנים 1962 ל-1965. בתקופתו הוקמה "המחלקה ללימודים כלליים", היא המחלקה ללימודים הומניסטיים ואמנויות, בה סטודנטים בטכניון הלומדים מדעים מדויקים והנדסה, יכולים ללמוד במספר קורסים ממדעי הרוח, החברה, האמנות, המוזיקה ולהשתתף בלימודים ובהפקות של תיאטרון הטכניון, המקהלה והתזמורת. בין המורים שהביא לטכניון היה ד"ר ישראל אלדד, מראשי הלח"י.
בשנים 1964 עד 1967 כיהן כיועץ לשר החינוך לענייני ההשכלה הגבוהה. ב-1969, עם הקמת אוניברסיטת הנגב בבאר שבע (לימים אוניברסיטת בן-גוריון), מונה חנני להיות הרקטור הראשון שלה, תפקיד שבו כיהן עד 1973. ב-1972 מונה לחבר בוועדה לאנרגיה אטומית. ב-1979 הוענק לו תואר דוקטור לשם כבוד מטעם האוניברסיטה. מ-1980 עד מותו ב-1991 היה פרופסור אמריטוס בטכניון.
תחום עיסוקו המתמטי של חנני היה קומבינטוריקה. עבודת הדוקטור שלו עסקה בבעיית ארבעת הצבעים. עבודותיו הידועות היו בתורה של תבניות קומבינטריות (Theory of block designs).
חיים חנני נפטר ב-6 באפריל 1991 ונקבר בחיפה.
משפחתו
בשנת 1937, הכיר דרך חברו, אליהו מרידור, את אסתר לבית משפחת וירז'בולובסקי, אשר עבדה בארגון הג'וינט. לזוג חנני נולדו שלושה ילדים: ניצה (מיס, לאחר נישואיה), אברהם, שהיה מנהל תחנת קול המוזיקה ומיכאל, פרופ' לניתוח מערכות מידע. נכדו (בנו של אברהם) הוא המלחין אבנר חנני
צינור הדם לאילת
משל שהפך לשגור במדינת ישראל הוא אודות סטודנטים או מועמדים שנדרשו לתכנן צינור דם מאילת. על פי הסיפור ב-1961 כינסו חנני, אז משנה נשיא הטכניון לנושאים אקדמיים (למעשה נכנס לתפקיד רק ב-1962), ופרופ' חיים יעקב פינקל אז הממונה על בחינות הכניסה לטכניון, כמאה מועמדים לקבלה לטכניון למבחן כניסה, שבו הוצגה להם שאלה אחת בלבד: לאיזו אינפורמציה טכנית אתה זקוק, כדי לתכנן צינור להעברת דם מאשדוד לאילת? הסטודנטים שאלו שאלות טכניות רבות כגון שאלות על אורך הקו, הטופוגרפיה, האם יש זרמים חשמליים בקרקע שיגרמו להקרשת הדם. איש מן המועמדים לא העלה שאלות מוסריות הנגזרות מהמטלה הנ"ל, כגון לאיזו מטרה צריך להעביר דם או מהיכן יילקח הדם?
על פי הסיפור, כשהציג חנני את תוצאות הניסוי לסנאט הטכניון הפרופסורים הזדעזעו והסנאט אישר את תוכניתו של חנני להנהיג לימודים הומאניים בטכניון. הסיפור מופיע במקומות רבים אולם אין מקור מוסמך המציין איך בדיוק התבצע הניסוי.
בארכיון ההיסטורי של הטכניון נמצא כי הסיפור הוזכר כשאלה היפותטית בעיתון "למרחב" בשנת 1963. השאלה הועלתה בנוגע להוספה לתוכנית הלימודים שעורי חובה במדעי הרוח והחברה כדי שהסטודנטים לא יהיו, לדברי חנני, "סרגלי חישוב מהלכים" אלא אנשים מועילים לחברה. המראיין שאל את חנני איך יגיבו הסטונדטים למשימה לתכנון צינור דם מאילת לחיפה. חנני טען כי רוב הסטודנטים הם "אנאלפבתים הומנים ופוליטיים" ו-90% מהם כלל לא יחשבו על ההשלכות המוסריות של המשימה.
סלסטין גאלי-מרייה
קורות חיים
גאלי-מרייה הופיעה בלונדון ב"תיאטרון של הוד מלכותה" במסע הופעות בשנת 1886 וחזרה לאופרה קומיק ב-1890 לשיר במופע התרמה להקמת יד זיכרון לביזה. צליל קולה היה משובח, הדיקציה שלה הייתה ברורה והיא הקפידה על פיסוק נכון.
גאלי-מרייה מתה בוונס, סמוך לניס.
לעיתים מתייחסים לקול מצו-סופרן גבוה כ"גאלי-מרייה". תפקידי גאלי-מרייה ניתנים במקרים רבים לזמרות סופרן.
גאולה (אלבום של אדם)
גאולה הוא אלבום האולפן השביעי והאחרון של הזמר הישראלי אדם. הוא יצא באופן עצמאי בשנת 2019, לאחר פרסום הסינגלים "בסוף כולם רוצים אהבה", "מי הוא האחד", "שר לך" ו"גאולה", שלא נכנסו למצעדי הפזמונים השבועיים השונים. האלבום הושק במסיבה חגיגית במרכז ענב לתרבות ב-9 במרץ. יוסי חרסונסקי שיבח את אדם על הפקת ויצירת "גאולה", ואף העניק לו ארבע וחצי כוכבי זהב מתוך חמישה באתר שלו. גם תימורה לסינגר מ"גלובס" אהבה את האלבום, וכינתה אותו כ"אלבום החזרה של אדם לחיים".
דיסקת ספיחה
דיסקת ספיחה (באנגלית: Accretion disc) היא מבנה דמוי שנוצר סביב גרמי שמים מסיביים. דיסקת הספיחה מורכבת מחומר מפוזר, בדרך כלל גז או פלזמה, שנע בתנועה מעגלית סביב הגוף המרכזי. החלקיקים בדיסקת הספיחה מתנגשים זה בזה באופן קבוע ונסחפים במסלול ספירלי לכיוון המרכז. האנרגיה הפוטנציאלית שמאבדים האטומים הופכת ברובה לאנרגיית קינטית והטמפרטורה של דיסקת הספיחה עולה באזורים הפנימיים שלה.
ניתן למצוא דיסקות ספיחה סביב ננסים לבנים, כוכבי נייטרונים וחורים שחורים במערכות זוגיות, וכן סביב חורים שחורים על-מסיביים או קוואזרים שנמצאים במרכזי גלקסיות. גם דיסקה קדם פלנטרית סביב כוכבי T בשור צעירים, שממנה נוצרת מערכת של כוכב עם כוכבי לכת דוגמת מערכת השמש, יכולה להיחשב כדיסקת ספיחה.
היווצרות דיסקת ספיחה
דיסקות ספיחה סביב חורים שחורים על-מסיביים נוצרות בעקבות נפילת חומר מכוכבים סמוכים וממצבורי חומר אחרים, דוגמת ערפיליות גז. דיסקות אלו הן גדולות ממדים וצפיפות הגז הגבוהה שם מאפשרת יצירת כוכבים חדשים בשולי הדיסקה.
מאפיינים
אטומי החומר שמרכיב את דיסקת הספיחה מתנגשים זה בזה ומאבדים אנרגיה פוטנציאלית באיטיות רבה. האנרגיה הופכת לאנרגיית חום, כלומר הטמפרטורה של דיסקת הספיחה, במיוחד באזורים הפנימיים והצפופים שלה, עולה. קרינת גוף שחור מדיסקת הספיחה מאפשרת את מדידת הטמפרטורה. טמפרטורה אופיינית לדיסקות ספיחה נמצאת בתחום של מיליוני קלווין, והיא מתאימה לפליטת קרינה אלקטרומגנטית בתחום של קרינת רנטגן (קרינת-X). קרינה זו אינה חודרת את האטמוספירה של כדור הארץ ועל מנת להבחין בה יש צורך להשתמש בלוויינים או בבלוני מחקר. מערכת זוגית שפולטת קרינת-X קרויה מערכת קרני-X בינארית (X-ray binary). אחד המאפיינים של מקורות קרינה אלו הוא השתנות עוצמת הקרינה לאורך זמן. הדבר נובע מכמות משתנה של חומר בדיסקת הספיחה.
מדידת אפקט דופלר מאפשרת למצוא את כיוון הסיבוב ואת מהירות התנועה של דיסקת הספיחה. אם הרזולוציה גבוהה, ניתן אף להבחין בפיזור המהירויות כתלות במרחק ממרכז הדיסקה. המדידות מצביעות על כך שהתנע הזוויתי של האטומים קטן כאשר הם נעים במסלול ספירלי לעבר מרכז הדיסקה, כלומר הוא מועבר לשכבות החיצוניות. קיים מודל שמצליח להסביר את העברת התנע הזוויתי, אך עד עתה אין לו ראיות ישירות המאששות אותו. לפי המודל, שמדמה את הדיסקה כחומר צמיג, שדות מגנטיים בתוכה גורמים לאי-יציבות מגנטו-סיבובית (Magnetorotational Instability - MRI). כתוצאה מכך, נוצרת בדיסקה טורבולנציה מגנטוהידרודינמית, והיא זו שגורמת להעברת תנע זוויתי לשכבות החיצוניות. מקורו של השדה המגנטי יכול להיות מוסבר על ידי תאוריית הדינמו.
בקרבת מרבית דיסקות הספיחה, ניתן להבחין בשני סילונים דקים שיוצאים ממרכזן ונעים בכיוון מאונך למישור הדיסקה. מהירות התנועה של הסילונים גבוהה מאוד ובמקרים מסוימים היא מגיעה עד כדי 90 אחוזים ממהירות האור. מנגנון יצירת הסילונים אינו ברור לחלוטין, אולם נראה שגם הוא קשור לקיומם של שדות מגנטיים בדיסקת הספיחה. הסילונים גורמים להעפת חומר למרחקים עצומים מדיסקת הספיחה. סילונים שיוצאים מדיסקת הספיחה סביב חור שחור על-מסיבי יכולים אף לצאת מחוץ לגלקסיה. דוגמה לסילונים כה ארוכים ניתן למצוא בגלקסיה M87. אורך הסילונים היוצאים ממרכזה מגיע עד כדי 5,000 שנות אור, אם לא למעלה מכך.
דיסקות ספיחה סביב עצמים קומפקטיים
כאשר בן הזוג הקומפקטי במערכת זוגית הוא ננס לבן נוצר כוכב משתנה קטקליזמי (Cataclysmic variable star). במערכת כזו, ניתן להבחין בקרינה על-סגולה ובקרינת-X שנפלטת מדיסקת הספיחה סביב הננס הלבן. החומר בדיסקת הספיחה, בדרך כלל מימן, מגיע בסופו של דבר לפני הננס הלבן ושם הוא מתאסף. בשלב מסוים מתחיל תהליך של היתוך גרעיני שבו המימן הופך להליום. שלב קצר זה נראה כהתפרצות נובה.
אם בן הזוג הקומפקטי הוא כוכב נייטרונים, יתרחש תהליך דומה של התאספות חומר על פני הכוכב והתפרצויות כתוצאה מהיתוך גרעיני מהיר. לכוכב זוגי כזה קוראים מתפרץ קרני-X (X-ray burster). למערכת שבה כוכב הנייטרונים הוא פולסר יש מאפיינים ייחודיים. מערכת כזו, הקרויה פולסר קרני-X (X-ray pulsar), מתאפיינת בפולסים קבועים של קרינת-X. הפולסים נוצרים בעקבות אינטראקציה בין החומר בדיסקת הספיחה לשדה המגנטי החזק של הפולסר. השדה מנתב את החומר לכיוון הקטבים של הכוכב, והסיבוב המהיר של הפולסר גורם לצופה חיצוני להבחין בכתם של קרני-X פעם אחת בכל סיבוב של הפולסר (בדומה למגדלור).
סרט תדמית
סרט תדמית הוא סרט שמטרתו יצירת דימוי חיובי עבור עסק בעיני הלקוח הפוטנציאלי. בין פרסומת בטלוויזיה וסרט תדמית קיים הבדל מהותי - הפרסומת "נכפית" על הצרכן הפוטנציאלי ואילו סרט התדמית הוא מסר שיווקי ממוקד שנדרש על ידי הצרכן באינטרנט או בסלולרי.
סרט תדמית הוא אמצעי מדיה חדש יחסית אשר נפוץ בעשר השנים האחרונות ומיועד בעיקר לחברות בינוניות וקטנות מהסיבות הבאות:
סרטי תדמית מפולחים לכמה קטגוריות:
לסרט תדמית, גם אם הוא קצר, יכולה להיות אפקטיביות גבוהה יותר מאשר של חומר מודפס. סרטים יכולים להעביר מסר דרך מספר חושים בו זמנית ובכך יתרונם המשמעותי על כל אמצעי פרסום אחר.
נכון להיום גולשים באתרי אינטרנט מגיבים באופן חיובי פי 2.4 לסרט מאשר לתמונה או טקסט.
עקרונות להפקת סרט תדמית
את מלאכת כתיבת התסריט מקדימה עבודת תחקיר, שהיא בעצם היכרות יסודית ומעמיקה עם הארגון, מטרותיו, זיהוי קהל היעד והבנתו, הדרכים שבהן הסרט יופץ ובאלו מסגרות הוא יוקרן. בחירתו של תסריטאי ראוי תבטיח כבר בשלב הראשוני את טיב המוצר המוגמר.
בחירה נבונה של פסקול מסייעת רבות בהעצמת המסרים ופורטת היטב על מיתרי הרגש. וככלל, סרט שאינו מצליח לרגש בדרך כלל יצליח לשעמם. במקרים רבים ניתן לבחור בשיר מוכר או במנגינה קיימת ואין הכרח לכתוב עבור כל סרט מוזיקה מקורית, אך לשם כך יש להסדיר את נושא זכויות היוצרים.
הקריינות היא העורק הראשי של העברת המסרים. כתיבה והגשה נכונה של קריינות הן שלב קריטי בהצלחתו של סרט תדמית. לפיכך יש לבחור קריין העומד בסטנדרטים הרצויים.
סרט תדמית יש לצלם באמצעות מצלמת כתף (ולא במצלמת חובבים), על ידי צלם מקצועי העוסק בצילום של סרטי שיווק ותדמית. לזוויות הצילום, לקצב הצילום, במידת הצורך גם לתאורה יש השפעה מרכזית על טיב חומרי הגלם שיגיעו לחדר העריכה.
ההופעה מול מצלמה אינה טבעית לאיש, ולרוב מהווה מקור ללחץ והתרגשות. אף על פי כן, מומלץ שלא לשנן מראש תשובות לשאלות מוכנות ומוטב למרואיין לטעות כל כמה שיטעה ולסמוך על כך שהטעויות יימחקו בחדר העריכה, מאשר להיראות כמי שמדקלם את התשובות. האותנטיות היא תנאי חשוב והכרחי על מנת לשדר לצופה אמינות. תפקידו של המראיין חשוב במיוחד ולא מומלץ להסכים לכך שהצלם ישמש גם כמראיין. ראיון שיתבצע מול הצלם עשוי להוביל לכישלון במידה ואין הצלם מיומן כמראיין. למראיין תפקיד חשוב בהדרכת המרואיין ובהכנתו המקדימה לצילום, בניהול הראיון ובהכתבת הקצב הנכון למרואיין.
השלב הקריטי בהפקת כל סרט נמצא בחדר העריכה. על מנת להוציא תוצאה טובה לסרט בן 5 דקות, חברת הפקה מקצועית גם עשויה לצלם 12 שעות צילום ולעיתים אף יותר מכך. ליקוט הקטעים המוצלחים ביותר ושזירת הפאזל הם מלאכת מחשבת המצריכה דיוק רב וסבלנות. עורך מקצועי הוא תנאי יסודי להפקה מלוטשת.
על הסרט לדבר אל הצופה בגובה העיניים. התחכמויות אמנותיות אינן משרתות את מטרותיו של ארגון המזמין סרט תדמית לצורכי שיווק. על המזמין לבחון בזהירות ניסיונות לשימוש בטריקים קולנועיים ולזכור כי על הסרט להתאים לקהל מגוון. בספר ניתן לשוב ולעיין בעמוד שאינו מובן, טקסטים כתובים ניתן גם לשנן ולחפש הבהרות של מפרשים – הצפייה בסרט ברוב המקרים היא חד-פעמית. לא חוזרים אחורה ולא עוצרים את ההקרנה במקומות שאינם מובנים ולכן, על סרט להיות ישיר, פשוט ומדויק.
סרט תדמית המיועד להקרנה בפני קהל באולם יכול להיות של 15 עד 20 דקות, אך זהו זמן ממושך מדי כאשר מדובר בסרט תדמית המיועד לצפייה ביתית או לצפייה במשרד. סרט המיועד להישלח על גבי דיסק לצפייה אישית, טוב אם לא יחרוג מעבר לחמש או שש דקות. לעיתים די אף בדקה או שתיים פחות. על מזמין הסרט להכיר בכך שככל שהסרט בגרסתו הסופית יהיה קצר יותר, כך גם עשייתו תהיה יותר קשה לבמאי ולעורך. פשוט יותר להפיק סרטון של עשר דקות מאשר של ארבע או חמש דקות.
עיקר חשוב – על הסרט להיות מקורי. לעיתים קרובות קיימת נטייה מצד מזמין הסרט להעדיף דווקא חברות הפקה המציגות בפניו רשימה ארוכה למדי, של הפקת סרטים לארגונים דומים – במקרה כזה יש לגלות ערנות כפולה שאין המדובר בסופרמרקט של סרטים, בסרט נע של ייצור סרטים דומים דמיון מוגזם אחד לשני. מחד, הניסיון הרב עשוי לשכנע, אך מוטב שלא להתפתות – ואפילו לא בגין מחיר נוח, ולהפיק סרט חסר השראה שסרטים רבים מדי יראו דומים לו, כאילו מדובר בשכפול והעתקה.
את עיקר הדגש יש לשים על תכנון ימי הצילום. על מזמין הסרט להקפיד על שיתוף פעולה מלא עם מנהלי ההפקה, על מנת שלא לחרוג מהתקציב המוסכם. יש להכין את אתרי הצילום מראש על פי דרישות ההפקה, להכין את המרואיינים וכיוצא באלה. במידה ומדובר ביותר מאשר יום צילום אחד, טוב יהיה להצמיד ככל האפשר את ימי הצילום אחד לשני, שכן, צילום חומרי הגלם אינו בהכרח על פי סדר כרונולוגי של השתלשלות הסרט וכל עיכוב בהשלמת איסוף חומרי הגלם יגרום לדחייה של שלבי העריכה.
הטעות השכיחה ביותר שחברות, מוסדות וארגונים רבים נופלים בה היא מסירת הפקת סרט התדמית לצלמים שמומחיותם היא בצילום חתונות ושמחות. אמנם, המחיר שבדרך כלל גובים צלמי חתונות עבור הפקת סרט יהיה נמוך – ואולי אפילו נמוך באופן משמעותי מאשר המחיר שתנקוב חברת הפקות מקצועית, אך צלמי אירועים – רובם ככולם אינם בעלי אוריינטציה שיווקית, אין הם מורגלים בכתיבת תסריטים, אינם מכירים את מלאכת הכוונת הקריינות לצרכים מקצועיים.
רפי תבור
רפי תבור (נולד ב-22 בפברואר 1948) הוא שחקן ישראלי.
ביוגרפיה
תבור נולד ברומניה. עלה לישראל בגיל 14. בשנת 1973 סיים לימודיו בבית הספר לאמנות הבמה בית צבי.
בתיאטרון
בין השנים 1973–1975 שיחק תבור בתיאטרון העירוני באר שבע, ובין השנים 1975–1980 בתיאטרון הבימה. כמו כן השתתף בלמעלה מ-50 הפקות שונות. גילם תפקידים ראשיים בהצגות בחו"ל בין השנים 1980–1989: "פאוסט" (פאוסט), "עלייתו הנמנעת של ארתורו אוי" (ג'ירי), "ידיים מלוכלכות" (הוגו), "שלושת המוסקטרים" (ארמיס), "של מי החיים האלה לעזאזל", "רומיאו ויוליה" (טיבלט), "הו יוליה" (רומיאו), "ביקור הגברת הזקנה", "קן הקוקיה" (מרטיני), "האישה מהים" (הזר), "נשקיני קייט" (לורנצו), "זורבה היווני" (ניקוס) ועוד. בין השנים 1989–1993 שיחק בתיאטרון באר שבע בהצגות "שם המשחק" (רובי אורון), "בורגנים" (טרטב), "מפיסטו" (הגנרל), "מפגש משולש" (מארק דריסטל), "שלוש אחיות" (וורשינין), "באופן יחסי" (פיליפ), "צייד המכשפות" (הכומר ג'ון הייל), "אחים לנשק" (אריק מנדל), "כולם היו בניי" (דוקטור בייליס), "שוברים רגליים" (פרופסור טרנס אוקיף), "זינג"ר" (לורד ארנרדה קנופ), "אם הבית" (מיכה), "יתוש בראש" (רומן טורנול) ו"מ. בטרפליי" (מארק). בתיאטרון בית ליסין שיחק בהצגות "מסעותי עם דודתי" (הנרי פולינג), "הבית של מרווין" (ד"ר וואלי), "חקירה חוזרת בדבר מותו המוזר של אנרכיסט מפוקפק" (קווסטורה), "מים קדושים" (הרב), "הרולד ומוד" (פסיכיאטר), "ביאנקה" (ינקו סולומון), "כחול בוער" (החוקר קוקלי), "ערפל" (התובע, עו"ד כץ) "הקונצרט" (אורי), "אנדה" (מייק), "קול קטן" (מני קרן-פז) ו"חוף דייטונה" (ג'ו).
בקולנוע ובטלוויזיה
ב-1994 גילם תפקיד של רופא במיני סדרה "משמרת לילה" שכתב אסי דיין.
ב-1995 גילם את חגי קרול בסדרת הטלוויזיה "סיטון" שיצרו אורי ובני ברבש.
ב-1997 גילם את יוסי גינוסר בסדרת הטלוויזיה שביים אורי ברבש "קו 300".
בין השנים 1996–1999 גילם את צבי רוטנברג בסדרת הטלוויזיה "כסף קטלני" שעסקה במאבקי כוח ומערכות יחסים על רקע עולם העסקים הבינלאומי. הסדרה זכתה למדרוג גבוה במיוחד ושודרה בפריים טיים בערוץ 2, ולאחר מכן בערוץ 3.
ב-1999 שיחק תבור בסרט הטלוויזיה של דני טופ "משחקי ראש" לצד דפנה רכטר ונירו לוי.
ב-2005 השתתף בסרט הטלוויזיה שביים רם לוי "עור" לצד אסי לוי ואלון אבוטבול.
ב-2006 גילם את עזרא בסדרת הטלוויזיה "זומזום" ששודרה בערוץ הילדים.
חיל אוויר
חיל אוויר הוא הזרוע הצבאית הלאומית האחראית על הלוחמה האווירית. תפקידו להשיג עליונות אווירית, לבצע משימות הפצצה אסטרטגיות וטקטיות, ומתן תמיכה לכוחות היבשה והים בקרב המשולב. המונח חיל אוויר עשוי להתייחס גם למסגרת ארגונית המהווה מערך מבצעי בתוך חיל-האוויר הלאומי או בזרועות האחרות של הכוחות המזוינים. כוחות האוויר מורכבים בדרך משילוב של כלי טיס כגון מטוסי קרב, מפציצים, מסוקי קרב, מטוסי ומסוקי תובלה, מטוסי ריגול, מטוסי לוחמה אלקטרונית,, כלי טיס בלתי מאוישים ועוד.
רפי תבור
בקולנוע ובטלוויזיה
ב-2007 גילם את ארנסט גולדברג בסרטו של מנחם גולן "ריקוד מסוכן" לצד אליענה בקייר. ב-2010 גילם את בוגי בסדרת הטלוויזיה "החיים זה לא הכל". ב-2011 גילם את מיכאל בסדרה "החברים של נאור". בשנים 2012–2016 גילם את לואיס קליין בסדרה "החממה". ב-2014 שיחק בסרט הקולנוע "מיתה טובה".
אדמה נגוחה
אדמה נְגוּחָה, הידועה גם כאדמה דחוסה (pisé de terre או בקצרה pisé), היא טכניקה לבניית קירות תוך שימוש בחומרי גלם כדוגמת בוץ, סיד וחצץ. זוהי טכניקת בנייה עתיקה שזכתה לתחייה במאה ה-21 בעיקר משום הנטייה בקרב קבוצות שונות להעדיף חומרי בנייה בני קיימא. החומרים המשמשים לבנייה זו אינם דליקים, והבנייה עצמה מבודדת תרמית, חזקה מאוד ועמידה בפני שחיקה. יתרונות נוספים הם עלות נמוכה ודרך פשוטה לבנות קירות. בעבר היו בניינים עשויים מאדמה נגוחה מצויים בדרך כלל באזורים צחיחים בהם כמות העצים הייתה מצומצמת.
רפי תבור
חיים אישיים
לתבור בן משותף עם עדנה שביט ובן משותף עם שרי צוריאל. מתגורר בתל אביב.
חיל אוויר
חיילות אוויר רבים אחראים גם על מערך ההגנה אווירית ומערכות התרעה נגד טילים. חלק מחילות האוויר אחראים גם על הפעלת טילים בליסטיים בין יבשתיים (ICBM). במדינות ברית המועצות לשעבר, כוח ההגנה האווירית מהווה זרוע עצמאית.
אדמה נגוחה
תהליך הבנייה באדמה נגוחה
בתהליך הבנייה דוחסים תערובת לחה של אדמה המכילה תערובת ביחסים מתאימים של חול, חצץ וחרסית (לעיתים יחד עם תוספת מייצב) שמשקלה הסגולי בין 1,700 ל-2,200 קילוגרם למ"ק, לתוך מסגרת חיצונית תומכת שמעצבת את צורת קטע הקיר תוך יצירת חומת אדמה מוצקה. בעבר נעשה שימוש במייצבים מסורתיים כדוגמת סיד או דם של בעלי חיים על מנת לייצב את החומר, אך כיום מקובל לעשות שימוש בצמנט. עם זאת, השימוש בצמנט נתון במחלוקת שכן תהליך ייצורו אחראי ל-10% מכמות הפחמן הדו-חמצני שמייצר האדם. לאחר שהאדמה נדחסה ניתן להסיר את המסגרות של הקיר מיד, אבל נדרשים כמה ימים יבשים וחמים לאחר הבנייה על מנת שהקיר יתייבש ויתקשה. על מנת שהקיר יתגבש לחלוטין נדרש זמן ארוך, עד שנתיים, וככל שהוא מתגבש יותר כך המבנה נעשה חזק יותר. התוצר בסיום התהליך דומה לבניית חומה מסלע מוצק.
חיל אוויר
התמחויות רבות נדרשות על ידי כל חילות האוויר. כוחות האוויר מורכבים מצוותי אוויר ותמיכה משמעותית של צוותי הקרקע, לוגיסטיקה, תחזוקה, חימוש, כוחות אבטחה, מודיעין, שליטה ובקרה תמיכה בחלל וסייבר ועוד.
אדמה נגוחה
תהליך הבנייה באדמה נגוחה
צורת המסגרת החיצונית וגודלה נקבעים על פי הצורה הרצויה של קטע הקיר. המסגרות עשויות בדרך כלל מלבידים מחוזקים, אך ניתן להשתמש גם בפח ואפילו בסיבי זכוכית. קירות המסגרת מחוזקים מבחוץ על ידי קורות מאונכות, על מנת למנוע את כיפוף פני הקיר כלפי חוץ בשל תהליך הדחיסה. נוהגים לחבר בין קירות המסגרת מלמעלה (ראו תצלום משמאל), ואת הקיר הסוגר מהחזית נועלים בלחץ בין הקירות החיצוניים על מנת לעמוד בלחצים החזקים הנוצרים בתהליך הדחיסה. אם לא מבוצעת תמיכה חיצונית לקיר מאדמה נגוחה מקפידים שהיחס בין גובה הקיר לעוביו לא יעלה על 1 ל-12. את התערובת הלחה שופכים בשכבה בעובי שבין 10 ל-15 ס"מ (מעבר לכך הדחיסה לא תהיה יעילה), ואז דוחסים את האדמה בעזרת דוחס פנאומטי – מכשיר הדומה בצורתו למקל פוגו כשבקצהו לוח שטוח, או בעזרת דוחס ידני. בדחיסה מכווץ החומר לכדי 50% מגובהו המקורי. שכבות נוספות של החומר נוספות והתהליך חוזר על עצמו עד שהקיר מגיע לגובה הרצוי. כבר בשלב זה הקיר כה מוצק שאפשר להסיר את המסגרת מיד, וחייבים לעשות זאת אם רוצים להבריש את הקיר על מנת לתת לו מרקם, אחרת תוך כשעה הקיר נעשה קשה מדי מכדי שאפשר יהיה להברישו. כאמור נדרש לקירות זמן רב על מנת להתייבש לחלוטין, אך דבר זה אינו מונע המשך עבודה על המיזם. את הקיר החשוף אפשר לאטום כנגד נזקי מים – קיימים מספר מוצרים שנועדו ספציפית לאטום קירות מאדמה.
חיל אוויר
כוחות האוויר הראשונים
הכוח האווירי הראשון בעולם היה שירות התעופה של צבא צרפת שהוקם בשנת 1909. בשנת 1911, במהלך מלחמת איטליה-טורקיה, ביצעה איטליה לראשונה אי פעם משימות סיור והפצצה מהאוויר נגד עמדות טורקיות בשטח לוב. במהלך מלחמת העולם הראשונה היו בצרפת, גרמניה, איטליה, האימפריה הבריטית והאימפריה העות'מאנית כוחות אוויר משמעותיים של מטוסים וספינות אוויר.
אדמה נגוחה
תהליך הבנייה באדמה נגוחה
בגרסאות המודרניות של השיטה נבנים קירות מאדמה נגוחה על יסודות קונבנציונליים או על בסיס מבטון מזוין, לעיתים עם תוספת בידוד תרמי מהקרקע בעזרת שכבה אופקית של פוליסטירן. יש בנאים המוסיפים תחמוצות צבעוניות או פריטים אחרים כגון בקבוקים או קטעים מגזעי עצים על מנת לגוון את המבנה.
חיל אוויר
כוחות האוויר הראשונים
חיל האוויר המלכותי הבריטי (RAF) היה הראשון שהוכר כזרוע עצמאית. הוא נוסד ב־1918 על ידי מיזוג שירות האוויר של הצבא הבריטי ושל הצי המלכותי. עם הקמתו היו ל- RAF למעלה מ -20,000 מטוסים. במהלך העשורים הבאים הקימו רוב מדינות הכתר הבריטי כוחות אוויר עצמאיים משלהן. חיל האוויר הדרום אפריקני הוקם ב־1920 וחיל האוויר המלכותי האוסטרלי הוקם זמן קצר לאחר מכן ב־1921. חיל האוויר המלכותי הקנדי הוקם בסוף מלחמת העולם הראשונה אך הפך לעצמאי רק בשנת 1938. באופן דומה, חיל האוויר המלכותי של ניו זילנד הוקם בשנת 1923 אך נפרד מהצבא רק 1937.
אדמה נגוחה
תהליך הבנייה באדמה נגוחה
מהרגע שהקירות התגבשו לחלוטין קל מאוד לעבוד אתם. קל לדפוק מסמר או להבריג בורג לתוכם וניתן לתקן חורים בהם אם נדרש, כשהתוצאה בלתי מורגשת אם נעשה שימוש בחומר המקורי. במקור יש לקירות אלו מרקם וצבע של אדמה טבעית. פגמים ניתן לתקן תוך שימוש בתערובת קרקע כטיח ואז ללטש על מנת להחליק את פני התיקון. קירות מאדמה נגוחה טיפוסיים הם בעובי שבין 30 ל-36 ס"מ, עובי אידיאלי על מנת שיתפקדו כמחסומים אקוסטיים בפני רעשי התחבורה בחוץ.
חיל אוויר
כוחות האוויר הראשונים
מדינות אחרות בהשפעת בריטניה הקימו גם הן כוחות אוויר עצמאיים משלהן. לדוגמה, חיל האוויר המלכותי המצרי הוקם בשנת 1937 כאשר התעופה הצבאית המצרית הופרדה מפיקוד הצבא. חיל האוויר המלכותי האיטלקי נוסד בשנת 1923, חיל האוויר הפיני הוקם כזרוע נפרדת ב־1928, חיל האוויר הצ'יליאני נוסד בשנת 1930, חיל האוויר הברזילאי בשנת 1941 וחיל האוויר הארגנטינאי בשנת 1945. חיל האוויר של ארצות הברית וחיל האוויר הפיליפיני הוכרו כזרוע עצמאית רק בשנת 1947. חיל האוויר הישראלי שהתפתח משירות האוויר של ההגנה. הוקם עם צה"ל ב־18 במאי 1948.
אדמה נגוחה
תהליך הבנייה באדמה נגוחה
ניתן למקם קירות של אדמה נגוחה בתוך השלד של בניין, וכך ליצור סביבה חסינה מפני תהפוכות מזג האוויר. בהתאם לתנאים אפשר להוסיף לקירות בידוד חיצוני, טיח רך, חיפוי בעץ או חיפויים אחרים שמקובל להוסיף למבנים מקומיים. יש להיזהר משימוש בציפויים שאינם חדירים למים, כדוגמת טיח צמנט, על קירות מאדמה נגוחה, משום שאלו פוגעים ביכולתו של הקיר לפלוט לחות ולהתייבש, דבר המוביל להחלשת הקיר.
חיל אוויר
מלחמת העולם הראשונה
במלחמת העולם הראשונה הטילה גרמניה פצצות על ערים בריטיות מספינות אוויר צ'פלין והייתה למדינה הראשונה שארגנה התקפות אוויריות קבועות על תשתיות האויב. שירות האוויר היה עדיין מיזם חדש, המטוסים היו פרימיטיביים למדי, הגיעו למהירויות דומות לזו של מכוניות מודרניות והרכיבו נשק וציוד מינימלי. מטוסים לא אמינים והכשרה מוגבלת הביאו לתוחלת חיים נמוכה בקרב הטייסים הצבאיים הראשונים אך גם לאלופי הפלות.
מלחמת העולם השנייה
עם תחילת מלחמת העולם השנייה הפכו המטוסים בטוחים, מהירים ואמינים יותר ותפסו את מקומן של ספינות האוויר. חיל האוויר הגדול ביותר בעולם עם תחילת המלחמה בשנת 1939 היה חיל האוויר האדום הסובייטי, ואף על פי שדולדל מאוד, הוא יבצע את הפעולות האוויריות הגדולות ביותר של מלחמת העולם השנייה בארבע שנות הלחימה עם הלופטוופה הגרמני.
אדמה נגוחה
היסטוריה
טכניקה זו הייתה ידועה גם לרומאים ונעשה בה שימוש בדרום צרפת, ואחר כך במרכז צרפת בימי הביניים. הערבים הביאו טכנולוגיה זו לספרד ונעשה שימוש בה בכמה מבנים מתקופתם, שהידוע בהם הוא ארמון אלהמברה. באזור אלגרבה שבפורטוגל יש מבנים רבים מתקופתם שנבנו כך.
חיל אוויר
מלחמת העולם השנייה
הקרב האווירי החשוב ביותר של המלחמה הוא ככל הנראה הקרב על בריטניה אשר התרחש במשך מספר חודשים במהלך 1940 מעל בריטניה ותעלת למאנש בין ה-RAF הבריטי ללופטוואפה הגרמני. פעולות בולטות נוספות כוללות את הפצצת בעלות הברית על גרמניה בשנים 1942–1945, ופעולות חיל האוויר הסובייטי בחזית המזרחית. ללוחמה האווירית בזירת האוקיינוס השקט הייתה משמעות אסטרטגית דומה לקרב על בריטניה, אך התנהלה במידה רבה על ידי האוויריות של הצי האמריקאי והצי היפני ולא על ידי חילות האוויר.
אדמה נגוחה
היסטוריה
בצרפת נעשה בטכנולוגיה שימוש רציף במיוחד בבניית בתים כפריים. בשרטוט משמאל מוצגת שיטת בניית קיר מאדמה נגוחה כפי שנלמדה ב-1790 בבית הספר לאדריכלות כפרית ע"ש פרנסואה.
חיל אוויר
מלחמת העולם השנייה
הפצצה אסטרטגית התפתחה כבר בשנות השלושים של המאה -20 על ידי היפנים בסין ועל ידי הגרמנים במהלך מלחמת האזרחים בספרד. תפקיד זה של המפציץ השתכלל במהלך מלחמת העולם השנייה. הצורך ליירט מפציצים אלה גם ביום וגם בלילה, האיץ את התפתחויות מטוסי הקרב. המלחמה הסתיימה כאשר מפציצי בואינג B-29 סופרפורטרס של חילות האוויר של צבא ארצות הברית הטילו פצצות אטום על הירושימה ונגאסאקי ביפן באוגוסט 1945.
אדמה נגוחה
היסטוריה
מצרפת הגיעה השיטה בתחילת המאה ה-19 לארצות הברית. ב-1806 פרסם סטיבן ויליאם ג'ונסון (Stephen William Johnson) את ספרו "כלכלה כפרית" (Rural economy) ובו קרא ליישם את השיטה הצרפתית של אדמה נגוחה. פרסום הספר החל גל של בנייה באדמה נגוחה, כאשר הדוגמאות הבולטות ביותר מצויים בסטייטבורג (Stateburg) שבדרום קרוליינה. שניים מתוך המבנים בעיירה זו, בורו האוס פלנטיישן (Borough House Plantation), וכנסיית הצלב הקדוש (holy cross) האפיסקופלית (נבנתה מאדמה נגוחה בשנים 1850–1852) הוכרזו אתרים לאומיים היסטוריים (National Historic Landmarks) של ארצות הברית. בתיאור ההכרזה על המבנה הראשון כאתר לאומי היסטורי נאמר:
חיל אוויר
מלחמת קוריאה
במלחמת קוריאה התנגשו בפעם הראשונה באופן ישיר חילות האוויר של ארצות הברית ושל ברית המועצות, ומטוסי המיג 15 הסובייטיים הוכיחו את עליונותם על המטוסים המערביים. במלחמה זו פעלו לראשונה מטוסי בוכנה לצד מטוסי סילון מהדור הראשון והוכחה עליונותו של האחרון.
אדמה נגוחה
היסטוריה
בין שנות ה-20 לשנות ה-40 של המאה ה-20 הוציאו ממשלת ארצות הברית וכמה אוניברסיטאות במערב ארצות הברית מיליוני דולרים במחקר על בנייה באדמה נגוחה:
חיל אוויר
מלחמת ווייטנאם
מלחמת ווייטנאם התאפיינה בלוחמה המתמשכת באזורים מוכי טילים והביאה לפיתוחם של אמצעים לדיכוי ההגנה אווירית כגון מטוסי ויילד ויזל. שימוש מסיבי נעשה במסוקי סער כגון ה-UH-1, כמו כן התפתח תחום חדש של מסוקי קרב כמו ה-AH-1. בשלבים המאוחרים של המלחמה החלו האמריקאים להשתמש בנשק מונחה.
אדמה נגוחה
היסטוריה
העניין באדמה נגוחה דעך אחרי מלחמת העולם השנייה, כשמחירי חומרי הבניין המודרניים צנחו. הדעה המקובלת אז הייתה שאדמה נגוחה היא טכנולוגיה מיושנת, והרעיון סבל מדעה קדומה שהשימוש באדמה פשוט מדי בהשוואה לטכנולוגיות החדשות, ותלוי יותר מדי בשיטות עתירות בכוח אדם.
חיל אוויר
מלחמת ווייטנאם
מלקחי מלחמת וייטנאם פותחו מטוסי דור רביעי שהותאמו לקרבות אוויר וכללו יכולות רב משימתיות ונשיאת חימוש מתקדם. כמו כן פותחו מטוסים חמקנים שיכלו להחזיר את גורם ההפתעה למערכה האווירית. בנוסף המשיך פיתוח מסוקי הקרב שעתה יועדו בנוסף למשימות סיוע אווירי קרוב גם למשימות ציד טנקים.
מלחמת המפרץ
במלחמת המפרץ ב-1991 נבחנו לקחי מלחמת וייטנאם והודגמה יכולתו של הכוח האווירי. התקיפות הראשונות באמצעות טילי שיוט טומאהוק, מפציצים חמקנים F-117 נייטהוק עם חימוש מונחה לייזר וכלי טיס חמושים בטילים נגד מכ"ם, הרסו את מערך ההגנה האווירית העיראקית עוד לפני שהחלה התקיפה הקרקעית. לכוחות הקואליציה שכללו למעלה מ -2,250 מטוסי קרב לעומת כ -500 מטוסי מיג -29 ומיראז' F1 עיראקים, הייתה עליונות אווירית מוחצת.
המלחמה בטרור
במסגרת המלחמה בטרור נעשה שימוש בכלי טיס מאוישים מרחוק הן לביצוע טיסות סיור ותצפית, והן לביצוע תקיפות כירורגיות.
ארגון
המבנה הארגוני של חיילות האוויר משתנה בין המדינות: חלק מחילות האוויר (כמו חיל האוויר של ארצות הברית וחיל האוויר הבריטי) מחולקים לפיקודים, קבוצות, כנפות וטייסות; לאחרים (כמו חיל האוויר הסובייטי) יש מבנה ארגוני בדומה לצבא היבשה. בחיל האוויר הסיני מטה החיל מורכב מארבעה אגפים: פיקוד, פוליטי, לוגיסטי וציוד, המשקף את ארבעת האגפים של צבא השחרור העממי.
אבטחת בסיסים
כוחות החי"ר של חילות האוויר הם כוחות אבטחה והגנת נכסי החיל. קיימים חיילות אוויר בהם בנוסף להגנת הבסיסים, הם מספקים הגנה לכוחות משלוח הפרוסים בחו"ל. רגימנט חיל האוויר המלכותי למשל, מאומן גם לבצע פשיטה מוצנחת והשתלטות על שדות תעופה.
מבצעים מיוחדים
כוחות אוויר מיוחדים קיימים בחלק מחילות האוויר. הם מהווים זרוע קרקעית לתמיכה במבצעי חיל האוויר. המשימות העיקריות כוללות סיורי מודיעין, תצפית וציון מטרות לנשק מונחה, חיפוש והצלה קרבי, איתור והפעלת שדות תעופה קדמיים ובקרת אוויר קדמית.
ארטורו סנדובל
ארטורו סנדובל (בספרדית: Arturo Sandoval; נולד ב-6 בנובמבר 1949) הוא חצוצרן ג'אז ופסנתרן קובני-אמריקאי נחשב אחד מנגני החצוצרה הגדולים בעולם.
ביוגרפיה
סנדובל נולד בארטמיסה, במחוז הוואנה שבקובה. בצעירותו הועסק והתעניין בתקליטי ג'אז של הסקסופוניסט צ'ארלי פארקר והחצוצרנים קליפורד בראון ודיזי גילספי, אותו פגש לבסוף ב-1971.
ב-1990, במהלך אחד מסיבובי ההופעות שלו, היגר לארצות הברית, וב-1999 קיבל אזרחות אמריקאית.
סנדובל מתמחה בתחום הג'אז הלטיני, אבל מנגן גם מוזיקה קלאסית. כמו כן, את עולמו קנה באמצעות שליטתו המוחלטת בנגינה ברגיסטר הגבוה ביותר של החצוצרה.
סנדובל מנגן פסנתר בנוסף לחצוצרה, ובאחת מהופעותיו אמר כי בקובה אנשים המנגנים פסנתר נחשבים להומוסקסואלים, לכן אינו מנגן בפסנתר למרות שהנגינה בפסנתר אהובה עליו יותר מאשר הנגינה בחצוצרה.
בשנת 2000 יצא סרט טלוויזיה על חייו, בשם "For Love or Country: The Arturo Sandoval Story", בכיכובו של אנדי גרסיה. בשנת 2001, ביצע גרסה אינסטרומנטלית לשיר "".
ב-2013 עוטר במדליית החירות הנשיאותית.