cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
עונת 2022 בגביע ליברטדורס
לוח זמנים
לוח הזמנים לטורניר יהיה כדלהלן:
שלב המוקדמות
בשלבי המוקדמות, כל משחק נערך בשני סיבובים בשיטת בית-חוץ, המנצחת בסיכום שני המשחקים עולה לשלב הבא. שוויון בסיכום שני המשחקים יוכרע באמצעות דו-קרב בעיטות עונשין (ללא הארכה).
שלב המוקדמות מורכב כך:
שלב הנוקאאוט
בשלב זה הקבוצות משחקות במשחקי הדחה, כאשר כל התמודדות מוכרעת בשני מפגשים בשיטת בית-חוץ, כאשר הקבוצה המדורגת מארחת את המשחק השני. המנצחת בסיכום שני המשחקים מעפילה לשלב הבא, שוויון יוכרע באמצעות דו-קרב בעיטות עונשין (ללא הארכה או שערי חוץ). הגמר ייערך במשחק בודד באצטדיון נייטרלי כאשר הקבוצה המדורגת תוגדר כמארחת לצרכים מנהליים. שוויון לאחר 90 דקות יוכרע בהארכה, ושוויון לאחריה יוכרע באמצעות דו-קרב בעיטות עונשין.
קבוצות שהעפילו
שתי הקבוצות שסיימו בשתי המקומות הראשונים בכל בית, עלו לשמינית הגמר.
הגמר
הגמר נערך ב-29 באוקטובר 2022 באצטדיון מונומנטל איסידרו רומרו קרבו שבגואיאקיל, אקוודור.
מלכי השערים
מעודכן ל-1 בנובמבר 2022.
ברסרקר
ברסרקר (Berserker) הוא לוחם נורדי שהתאפיין בכוח ובסיבולת על־אנושיים אשר לחם תוך כדי שיכרון קרב וזעם בלתי נשלט. כוחם של הברסרקרים (Berserkers) יוחסו להזדהותם עם כוחות אלוהיים וכאוטיים, בהם אודין, אל המלחמה הנורדי. הברסרקרים מילאו תפקיד של לוחמי העילית בצבא הנורדי. ישנה מחלוקת באיזו מידה סיפורי הברסרקרים הם מיתיים ובאיזו מידה הם מתארים אירועים היסטוריים.
אטימולוגיה
מקור המילה ברסרקר הוא ככל הנראה בשפה השוודית אך ישנה מחלוקת לגבי משמעותה המדויקת של המילה. התאוריה הראשונה מפרשת את המלה Ber-serker כחולצת-הדוב. פרשנות זו יונקת את ההיגיון שלה מן העובדה שפעמים רבות הברסארקים תוארו כעטויי פרוות זאבים ודובים וכבעלי מאפיינים התנהגותיים כגון פראיות ועוצמה המזכירים בעלי חיים. פרשנות שנייה לשמו של הBer-serker הוא נטול-החולצה. גם פרשנות זו מתקבלת על הדעת לאור העובדה כי לעיתים הברסרקרים תוארו כמי שנלחמו חשופי עור, ללא שריון.
היסטוריוגרפיה
את האזכור המוקדם ביותר למונח ברסרקרים ניתן למצוא בסאגה הרפאנסמאל (Hrafnsmál) שפירוש שמה הוא "שירת העורבים". סאגה זו נכתבה במאה התשיעית לספירה. החל מהמאה ה־12 ישנו עיסוק רב יותר בדמותם של הברסרקרים במסגרת השירה האדית סקלאדית ובספרות הנורדית. אחד מהביטויים המרכזיים לעיסוק בברסרקרים הוא ביצירתו של ההיסטוריון הנורדי המרכזי סנורי סטורלודון (Snorri Sturluson) שכתב על אופיים של הברסרקרים בחיבורו מהמאה ה־13, סאגת ינגלינגה (volsunga saga). במאה ה־14 נראה שהחלה לרדת קרנם של הברסרקרים. בסאגת הורלף (Horlf saga), הברסרקרים כבר לא תופסים את מעמד הגיבורים ומתוארים כמשניים לקאפר (Kappar), פמליית הלוחמים של המלך הורלף. הברסרקרים בסאגה זו איבדו את ממעמדם הרוחני־מיתי לטובת מעמד ארצי יותר של שומרי ראש בלבד. בקרב החוקרים ישנם כאלו המצליחים לזהות תפקידים דתיים גם בסאגת הולפר.
תיאורו של הברסרקר
הלוחמים הנורדיים ככלל התאפיינו בהופעה והתנהגות דמוניים, הופעתם זו הילכה אימים על בני תרבויות אחרות. ההיסטוריון הרומי טאקיטוס (Tacitus) תיאר את הלוחמים הברסרקרים כך: "הם צבעו את מגנם וגופם בשחור והקפידו לתקוף בלילות האפלים ביותר. לכן הם נדמו כצבא של רוחות רפאים, המשרים על האויב את פחד המוות. האויב לא יכול היה לחזות במראה השטני הזה מכיוון שהדבר הראשון שהשמידו הנורדים בקרב היה עיניי אויביהם." תיאורו של טאקיטוס תואם למדי את זה של החוקר המודרני גורג' דומיזל (Dumézil): "הם לבשו עורות זאבים כדי לחקות את דרכו של הטורף או כדי לסמל את הטרנספורמציה לצורתו של הזאב. כשהאדם עטה תלבושת זו הוא חדל מלהיות אדם והפך לטורף. הוא לא רק היה לוחם עז ובלתי מנוצח, אחוז אקסטזה, הוא נהפך לחיית טרף. הלוחמים הצעירים הללו לא הסתפקו יותר אך ורק בשלל המלחמה אלא התאוו גם לבשר אדם." הברסרקרים נתפסו כדמויות מאיימות בעלות כוחות מאגיים על אנושיים. הופעתם והתנהגותם כשדים שיוו להם מראה של יצורי בלהות. בעיני אנשי התקופה המקור לכוחם הרב לא היה רק מיומנויות הלחימה הגבוהות שלהם, אלא הקשר המיסטי שלהם לעולם הפראי ולאלים של כוחות הטבע.
תפקודם כלוחמים
אופיים המסתורי של לוחמים אלו עזר בעיצוב תפקידם בשדה הקרב ובמערכת הצבאית הנורדית. בגלל כוחם הרב והאפקט הפסיכולוגי הגדול של הופעתם על צבאות האויב, מטרתו העיקרית של הברסרקר הייתה הסתערות בראש הכוח הנורדי והטחת המכה הראשונה באויב כדי להממו ולהובילו לברוח או להיכנע. סיבה נוספת לכך שהברסרקרים הסתערו בראש הכוח נובעת מכך שבמצב התודעתי שבו הם נמצאו הם לא הבחינו בין חבר לאויב ובאותה קלות שבה כילו את זעמם ביריביהם הם יכלו להסב נזק גם לשורותיהם. להשתלחותו הפראית של הברסרקר היו גם חסרונות: בתום הקרב הייתה נוחתת על הברסרקר תשישות איומה ובשלב זה הוא היה זקוק להגנת חבריו שיבטיחו את שלומו. לצד תפקידם ההתקפי כחלוצים בשדה הקרב הברסרקרים שימשו גם בתפקיד הגנתי כאנשי משמר העילית של המלך.
נאמנותם של הברסרקרים לאודין
ברסרקרים מתוארים כמי שנאמנותו\ם נתונה בראש ובראשונה לאל אודין (Odin), ראש הפנתאון הנורדי ואל המלחמה. ביטוי לכך ניתן לראות בסגנון הלחימה של הברסרקרים: הום אינם מתפקדים כחלק אינטגרלי מן הצבא אשר תחת פיקדו של המנהיג הצבאי, אלא לוחמים באופן עצמאי ללא גיבוי וללא שריון באמצעות עוצמה על־אנושית המוענקת להם מידי אודין. הברסרקרים מקיימים עם אודין יחסים הדומים לאלו שמקיימים שאר בני בריתו – הנביאים, המשוררים והשמאנים – שגם הם פעלו מתוך מצב תודעתי על־אנושי המתאפיין באקסטזה ובשיכרון חושים.
תפקידו המסורתי של אודין הוא אל המסייע ונלחם למען בני אדם ונחשב לפטרונם של המלכים והמנהיגים. תפקידו זה שופך אור על טיב הקשר שהאל מקיים עם הברסרקר כפטרונו. חוקרים מסוימים מבקשים לערער על הקשר בין האל אודין לבין הברסרקרים ורואים את תפקודם העיקרי כתפקיד פוליטי ולא כתפקיד דתי.
שינוי המצב התודעתי
המצב התודעתי שבו שרויים הברסרקרים במהלך הלחימה מיוחד במינו. יכולתם של הברסרקרים להתעלות מעל כאב ופחד וללחום בעוצמה ואינטנסיבית שכזו עורר חוקרים רבים לתהות מהו מקור כוחם. סוגיה זו טרם הוכרעה וקימות בה גישות שונות: יש הטוענים שהברסרקרים הצליחו להגיע למצב תודעתי זה בעזרת שתייה אינטנסיבית של אלכוהול. טענה זו מקבלת משנה תוקף הודות לעובדה שהנורדים הרבו בשתיית בירה. לעומתם אחרים טוענים שהגורם לכך הוא כניסה למצב תודעתי אחר באמצעות טקסים שמאניים וריקודים ריטואליים. החוקר שפידל (Speidel) מדגיש את העובדה כי מהותו של מצב התודעה "הברסרקרי" הוא הזעם הבלתי נשלט הגובל בטירוף. הצעה זו בעייתית, מכיוון שהיא לוקה בחוסר יכולת לשחזר את התוצאה באמצעים מדויקים. יש חוקרים המצביעים על האפשרות כי הפטרייה מזן Amanita muscaria היא האחראית לכוחם של הברסרקרים. פטריה זו גורמת להזיות בעקבות החומר הפעיל בה – בופטינין. הפטרייה הייתה נפוצה למדי באזורם של הנורדים וידוע ששימשה לטקסים שמאניים שונים. התאוריה הוצעה לראשונה על ידי סמואל אודמן (Ödman) ב־1784. אביה המודרני של תאוריה זו הוא דוקטור הווארד פייבינג (Fabing) אשר הציע במאמר משנת 1956 את התכנותה של תאוריה זו. כיום ישנם חילוקי דעות אודות נכונותה של התאוריה. ישנם חוקרים כבנג'מין בלנאי (Blaney) המצביעים על העובדה כי האפקט ההזייתי שנגרם באמצעות הפטריות שונה באופן דרמטי מהתנהגותם של הברסרקרים. קרי, עיוותים בתחושת הגוף והזיות וויזואליות. כפי שניתן לראות להצעות השונות יש נקודות עוצמה וחולשה שונות ולא ניתן להכריע באופן מוחלט לטובת אחת מן התאוריות הללו.
פאסוס די פריירה (כדורגל)
מועדון כדורגל פאסוס די פריירה (בפורטוגזית: Futebol Clube Paços de Ferreira) הוא מועדון כדורגל מהעיר פאסוס די פריירה שנמצא במחוז פורטו בפורטוגל.
היסטוריה
המועדון נוסד בשנת 1950. בעונת המועדון סיים במקום השישי בליגה והעפיל בפעם הראשונה לטורניר אירופי. המועדון הפסיד בסיבוב הראשון של גביע אופ"א לקבוצת א.ז. אלקמאר והודח מהטורניר. בעונת המועדון הגיע לגמר הגביע הפורטוגלי והעפיל לליגה האירופית. המועדון ניצח בסיבוב המוקדמות השני את קבוצת זימברו קישינב. בסיבוב המוקדמות השלישי המועדון הפסיד לקבוצת בני יהודה תל אביב והודח מהטורניר. בעונת  רשם המועדון הישג שיא כאשר סיים במקום השלישי בליגה והעפיל לשלב הפלייאוף של ליגת האלופות בעונת . המועדון הפסיד לקבוצת זניט סנקט פטרבורג והודח מהטורניר. בעונה זו הגיע לשמינית גמר הגביע הפורטוגלי והפסיד לקבוצת דפורטיבו דאס אבס. בסיום עונת  נשר המועדון לליגה הפורטוגלית השנייה.
סגל שחקנים
נכון ל-31 בינואר 2023
(קפטן)
(בהשאלה מאתלטיקו מיניירו) (בהשאלה מלומל)
(בהשאלה מגרנדה) (בהשאלה ממונקו)
(בהשאלה מאל וחדה)
(בהשאלה מספורטינג ליסבון) (בהשאלה מבנפיקה ליסבון) (בהשאלה מספורטינג בראגה) (בהשאלה מנ.ק. בראבו)
העשור השני של המאה ה-4
העשור השני של המאה ה-4 הוא העשור שהחל ב-1 בינואר 310 והסתיים ב-31 בדצמבר 319.
משה מיינסטרס
רבי משה מיינסטרס (בכתיב ארכאי: רבי משה מיינשטרש, מוכר גם כרבי משה מווינה; בסביבת ה'ש"ץ, 1630 – בערך ה'תנ"ג, 1693) היה תלמיד חכם ומחבר ספרים במרכז אירופה של המאה ה-17. מוכר בעיקר מספרו "פנים מסבירות" המבאר את אגדות התלמוד בכמה מסכתות בתלמוד.
ביוגרפיה
נולד בווינה שבממלכת הבסבורג (כיום אוסטריה) לרבי שמעון חזן, בנו של ר' בער חזן מפראג, שהיה ש"ץ באלטשולה, ולשרה, בתו של רבי מיינסטר מווינה. בני משפחתו היו חזנים מפורסמים בפראג.
לאחר פטירת אמו, בשנת ה'שצ"ט, גדל אצל אבי אמו - ר' מיינסטר מווינה. הוא התייחס על שמו, וכונה "(רבי) משה (רבי) מיינסטר'ס"" (ובמקורות ארכאיים: ר' משה ר' מיינשטרש).
בהמשך עבר לעיר אבותיו פראג, ושם למד אצל רבי אהרן שמעון מפראג (סבו של רבי אליה שפירא). זה האחרון הנחיל לו את דרך הלימוד בעומק הפשט, ולא בדרך הלימוד בחריפות שהיה מורגל במקומו. לאחר תקופה שב לעירו הולדתו, וינה. בשנת 1970 (ה'ת"ל) התרחש גירוש וינה על ידי לאופולד הראשון, קיסר האימפריה הרומית הקדושה, ורבי משה מיינסטרס גלה לאחת הערים בסביבה. במשך שלוש שנים הוא שהה בביתו של פילנתרופ עשיר בשם ר' יעקב קן.
רבי משה מיינסטרס מתואר (בעיקר בהסכמות לספרו "פנים מסבירות") על ידי גדולי דורו מסביבתו כלמדן, חריף, מתמיד ובעל הבנה ישרה.
בשנת ה'תנ"ג הוציא לאור בפראג את ספרו "פנים מסבירות" על אגדות התלמוד מסכת ברכות וכמה מסכתות בסדר מועד. מתוך דברי כמה מהמסכימים נראה שהחיבור היה חלק מחיבור גדול בשם "תולדות משה". כמו כן החיבור נכתב על כל התלמוד הבבלי, אך בגלל קשיי מימון ההדפסה הוא הוציא לאור את החיבור רק על כמה מסכתות ראשונות בתלמוד. בהוצאת כרך זה תמך בו גיסו ר' לייב ר' עזריאל'ס. בין המסכימים על החיבור נמנים רבי גרשון אשכנזי ורבי אברהם ברודא.
דיסלוקוזאורוס
דיסלוקוזאורוס (שם מדעי: Dyslocosaurus; משמעות השם: "לטאה של מקום עני") הוא סוג של דינוזאור ממשפחת הדיקראוזאוריים שחי באמריקה הצפונית במשך היורה העליון. סוג זה קרוב לדיקראוזאורוס, והוא התגלה ב-1963 בתצורת לאנס שבויומינג.
הסוג תואר ב-1992 בידי החוקרים ג׳ון סטנטון מקינטוש (John Stanton McIntosh), ויליאם קומבס (William Coombs) ודייל ראסל (Dale Russell) כשמשמעות שם הדינוזאור הוא: "dys" - רע/עני, "locus" - מקום ו-"saurus" - זוחל/לטאה, כלומר: "לטאה בעלת מקום עני", זאת עקב התנאים הקשים בהם המאובנים התגלו ומצבם הרעוע. הממצאים נלקחו למוזיאון הטבע של בנסקי שבאוניברסיטת אמהרסט, מסצ'וסטס.
ד'שון סטיבנסון
ד'שון סטיבנסון (באנגלית: DeShawn Stevenson; נולד ב-3 באפריל 1981 בפרזנו, קליפורניה) הוא כדורסלן עבר אמריקאי ששיחק בעמדת הקלע. סטיבנסון היה אמור לשחק באוניברסיטת קנזס, אך בסופו של דבר הוא דילג על שלב המכללות ונבחר בבחירה ה-23 בדראפט 2000 על ידי יוטה ג'אז.
ראשית חייו
סטיבנסון נולד בפרזנו, קליפורניה. כשנה לאחר הולדתו אושפז אביו של סטיבנסון אחרי שתקף את אחיו עם סכין קצבים. הוריו של סטיבנסון מעולם לא נישאו, וכשהיה בן 3 אביו חתם על צו בית משפט שאומר שהוא צריך לגדל את בנו ולתמוך בו.
חודשיים לאחר שאביו של סטיבנסון שוחרר מהמרכז הבריאותי והפסיכולוגי בפרזנו הוא ניסה לשדוד תחנת דלק, כששותפו מאיים לשסף לאישה שעמדה במקום את הגרון. רופאים אבחנו אותו בתור סכיזופרן פרנודאידי. אחרי המעשה נתנה לו תקופת ניסיון, אך ב-1985 (כשבנו היה בן 4) הוא חטף אישה והוכנס לכלא באפריל 1986.
בשנת 1993 (כשבנו היה בן 12) חנק האב את אימו למוות, שהייתה סבתו של ד'שון. הוא מת בכלא בשנת 1999 כשהוא בן 36 בלבד עקב סרטן בריאה, כשמקועקעת המילה "ד'שון" (שמו של בנו) על חזהו.
כשסטיבנסון הגיע לתיכון הוא גר עם הסנדקים שלו. בשנתו האחרונה בתיכון הוא הצטיין והשיג ממוצעים של 30.4 נקודות עם 9.4 ריבאונדים ו-6.2 אסיסטים למשחק. בנוסף הוא שיחק במשחק מקדונלד'ס אול-אמריקן בו הוא הוביל את נבחרת המערב לניצחון 146-120 כשקלע 25 נקודות. בנוסף הוא זכה בתחרות ההטבעות שאורגנה באותה מסגרת.
קריירה
סטיבנסון החליט לדלג על שלב המכללות לאחר שכבר הסכים לחבור לאוניברסיטת קנזס, והתמודד על היבחרותו בדראפט ה-NBA של שנת 2000. הוא נבחר בבחירה ה-23 על ידי היוטה ג'אז. בעונת הבכורה שלו הוא הפך לשחקן הצעיר ביותר בהיסטוריה של הג'אז שמשחק ופותח בחמישייה (בן 19). באותה עונה הוא נבחר לתחרות ההטבעות שבסוף שבוע האולסטאר, והוא סיים במקום השני. את העונה הזו הוא סיים עם 2.2 נקודות בממוצע למשחק.
בעונה הבאה שלו בג'אז העלה סטיבנסון את ממוצעיו בכל הקטגוריות, ובעונה שלאחר מכן הוא השיג בערך את אותם ממוצעים. בעונת 2003/2004 (עונתו הרביעית במועדון) הוא השיג את ממוצע הנקודות הגבוה ביותר בקריירה שלו, 11.4 למשחק. בנוסף הוא פתח בכל המשחקים ששיחק בהם בחמישייה.
ב-19 בפברואר 2004 הועבר סטיבנסון לאורלנדו מג'יק בטרייד ביחד עם בחירת דראפט בתמורה לפורוורד גורדאן גיריצ'ק. ב-26 המשחקים הנותרים בעונה זו הוא קלע 11.2 נקודות עם שיאי קריירה של 4.6 ריבאונדים ו-35.9 דקות בממוצע למשחק.
בעונה הבאה חלה צניחה ביכולתו של סטיבנסון, כשהוא קלע 7.8 בלבד עם 1.9 ריבאונדים בממוצע למשחק, עם ירידה בכל הממוצעים. בנוסף הוא שיחק 55 משחקים בלבד ופתח רק ב-27 מהם בחמישייה.
בעונתו הבאה באורלנדו חלה עלייה ביכולתו ובממוצעיו, כשקלע 11.0 נקודות עם 2.9 ריבאונדים בממוצע למשחק, ולראשונה בקריירה שיחק ופתח בחמישייה בכל המשחקים בעונה. לאחר העונה הזו סטיבנסון החליט שלא להמשיך לשחק במג'יק וחתם ב-3 באוגוסט 2006 על חוזה מינימום בוושינגטון ויזארדס.
ב-20 באוגוסט 2007, לפנות בוקר, נורה קורטיס ראף בן ה-31 ונפצע בביתו של סטיבנסון. האירוע התרחש לאחר ויכוח עם נשים שהוזמנו ממועדון באורלנדו. נסיבות האירוע עדיין אינן ברורות.
בעונת 2007/2008 הוא המשיך באותה היכולת הטובה כשקלע ממוצע נקודות זהה לממוצע מהעונה שעברה והשיג שיאי קריירה באסיסטים (3.1) ואחוזים מקו העונשין (797%). בנוסף הוא השתתף ופתח בחמישייה בכל המשחקים בעונה זו עונה שלישית ברציפות, כך שהוא משלים 244 משחקים רצופים בליגה בלי לפספס אף משחק ואף פתיחה בחמישייה.
ב-25 בפברואר 2008 (במהלך אותה עונה) קלע סטיבנסון 33 נקודות, שיא קריירה, וקלע שלשה מנצחת במשחק נגד ניו אורלינס הורנטס וכל זאת כשברכו כואבת. מאמנו אמר עליו:.
בעונת 2008/2009 סטיבנסון אכזב ביכולתו, שלא הצליחה להגיע לרמות מהעונות הקודמות והמוצלחות. כתוצאה מכך מספר הדקות שלו הצטמצם ומספר הדקות של שחקן השנה השנייה ניק יאנג גדל. סטיבנסון סיים את העונה הזו עם ממוצעים של 6.6 נקודות עם 3.1 אסיסטים בממוצע למשחק. בנוסף הוא שיחק בעונה זו 32 משחקים בלבד, כשהוא פותח ב-25 מהם בחמישייה. בעונה הבאה ממוצעיו המשיכו בירידה, כשהוא קלע רק 2.2 נקודות בממוצע למשחק.
ב-13 בפברואר 2010 נשלח סטיבנסון בטרייד לדאלאס מאבריקס ביחד עם קארון באטלר וברנדן הייווד בתמורה לג'וש הווארד, דרו גודן, ג'יימס סינגלטון וקוונטין רוס. במאבריקס הוא הפך לשחקן ה-NBA הראשון שלובש את הספרה 92 על גב חולצתו. בהמשך עונת 2009/2010 "השיג" סטיבנסון ממוצעי שפל במאבריקס. הוא חתם במאבריקס על הארכת חוזה לקראת עונת 2010/2011. בעונה זו הוא זכה עם דאלאס באליפות ה-NBA.
מוחמד פריד תוהאמי
הגנרל מוחמד אחמד פריד א-תוהאמי (בערבית: محمد أحمد فريد التهامي, בתעתיק מדויק: מחמד אחמד פריד אלתהאמי; נולד ב-1947) היה ראש המודיעין הכללי במצרים. הוא מונה לתפקיד ב-4 ביולי 2013 כמחליפו של מוחמד ראפת שחאתה, והוחלף ב-21 דצמבר 2014 על ידי ח'אלד פאוזי.
ביוגרפיה
הוא נולד ב-1947 ולמד באקדמיה הצבאית בקהיר, בה השלים את לימודיו ב-1967. שירת בגדודי המודיעין הצבאי המצרי.
בשנת 2004, נשיא מצרים חוסני מובארכ מינה אותו לראש רשות הבקרה המינהלית, גוף ממשלתי שהוקם ב-1964 האחראי ללוחמה בשחיתות. בספטמבר 2012 פוטר מהתפקיד על ידי הנשיא מוחמד מורסי, לאחר שמועות בעניינו כי הסתיר ראיות נגד מובארכ במשפט שהתנהל נגדו.
ביולי 2013, נשיא מצרים הזמני עדלי מנסור מינה אותו לעמוד בראש המודיעין הכללי.
העשור הראשון של המאה ה-4
העשור הראשון של המאה ה-4 הוא העשור שהחל ב-1 בינואר 300 והסתיים ב-31 בדצמבר 309.
וילהלם פטרסון ברגר
חייו
ברגר נולד בשוודיה בשנת 1867, ושם נפטר בשנת 1942. כשהיה בן 19 התחיל את לימודיו המוזיקליים בקונסרבטוריון של סטוקהולם, שם למד במשך כשלוש שנים. בין 1896 ל־1914 עבד ברגר על שלושה אלבומים חשובים: Frösöblomster כרכים 1,2,3 שבעיקר בזכותם קנה לו את שמו כמלחין. האלבומים כתובים בסגנון רומנטי-לאומי-סקנדינבי המזכיר את סגנונו של אדוורד גריג. במקביל, החל ברגר לעבוד בתור המבקר המוזיקלי של העיתון של סטוקהולם, בתפקיד זה נשא ברגר עד 1930. ב-1908 נתמנה ברגר למנהל בית האופירה של סטוקהולם, בתפקיד זה החזיק ברגר עד 1910. לאחר מכן החל ברגר לעבוד באינטנסיביות על חמש הסימפוניות שלו. בשנת 1935 החל ברגר לכתוב את הסימפוניה השישית אך לא הספיק להשלימה. ברגר נפטר ב-1942.
יצירתו
יצירתו של פטרסון ברגר היא מתאפיינת בליריות, בקו מלודי ברור ובהרמוניות פשוטות יחסית. לכאורה אין זו אלא מוזיקה נאיבית, אלא שלמעשה המוזיקה של ברגר קוסמת, ובעלת גוון מיוחד ואישי. ברגר הושפע רבות מהסגנון הרומנטי-לאומי שרווח בתקופתו ובעיקר בזמן שהיה צעיר. במיוחד הושפע ברגר מגריג, שהלחין בסגנון זה, והיה סקנדינבי כמותו. סגנונו של ברגר גם מזכיר לעיתים את יצירותיהם של מלחינים קדומים יותר כגון שוברט ושומאן שחיו כמאה שנה לפניו. מבחינה זו, ברגר 'איחר את זמנו', ואולי משום כך לא זכה להרבה הכרה בעולם (ובמיוחד לא בישראל). עם זאת, יצירותיו ידועות ומוכרות בארץ מולדתו. שמו מוכר לרוב הסקנדינבים, ובשוודיה יצירותיו מנוגנות תדיר, ושיריו מפורסמים ופופולריים. בביקורותיו, כמו גם ביצירתו, מגלה ברגר עמדה שמרנית. ברגר יצא כמבקר במתקפה עזה על המוזיקה המודרנית שהחלה להתפתח בתקופתו, ובמיוחד כנגד המלחין ארנולד שנברג אבי המוזיקה הדודקפונית. ברגר כתב רבות לפסנתר, ולקול ולפסנתר. בנוסף, כתב ברגר מספר אופרות וחמש סימפוניות. יצירותיו היותר מפורסמות הן הסימפוניה השנייה, ושלושת האלבומים Frösöblomster, מתוכם מפורסם במיוחד הקטע Sommarsång.
מרטן
{{פירושונים|
ראו גם
}}
אמוניום כלוריד
אמוניום כלוריד הוא תרכובת אנאורגנית שנוסחתה הכימית היא NH4Cl. זהו מלח גבישי לבן שנמס בקלות במים. החומר מופיע בטבע בסביבת הרי געש כמינרל נדיר הקרוי Sal ammoniac, שמסיסותו הגבוהה גורמת להיעלמותו המהירה.
תהליכים כימיים
בעקבות חימום אמוניום כלוריד נראה כאילו עבר המראה, אך הוא מתפרק למימן כלורי ואמוניה, בנוסחה:
שורש 57
במילון קאנגשי יש 165 תווים (מתוך 49,030) שניתן למצוא תחת שורש זה.
אמוניום כלוריד
תהליכים כימיים
בתגובה של אמוניום כלוריד עם בסיס (כימיה) משתחרר גז אמוניה. דוגמה, עם הבסיס נתרן הידרוקסידי (סודה קאוסטית):
תמיסות של אמוניום כלוריד מתאפיינות בחומציות קלה. לתמיסה של 5% (לפי משקל) של אמוניום כלוריד במים יש pH בטווח 4.6–6.0
שימושים
השימוש העיקרי (כ-90% מהתפוקה העולמית) בחומר הוא כדשן. הוא משמש גם כתוסף מזון לאפייה שזיהויו E510, וכחומר טעם בסוגים מסוימים של הממתק שוש.
במאה ה-18 שימש החומר בפירוטכניקה, ליצירת צבע ירוק בלהבה, אך הוחלף בכימיקלים בטוחים יותר והיגרוסקופיים פחות. החומר משמש גם כחומר גלם לייצור הנעה רקטית, ולכן נמנה בישראל עם החומרים הדו-שימושיים, שהעברתם לשטח רצועת עזה נתונה בפיקוח. באפריל 2016 סוכל ניסיון להבריח לרצועת עזה משלוח של ארבע טונות של אמוניום כלוריד.
מקס פליישר
מקס פליישר (באנגלית: Max Fleischer; 19 ביולי 1883 - 11 בספטמבר 1972) היה אנימטור, ממציא, מפיק סרטים ובמאי יהודי אמריקאי, אשר היה חלוץ בפיתוחים סרטים מצוירים ועמד בראש "אולפני פליישר". בסרטיו הופיעו דמויות מונפשות מפורסמות, כגון: בטי בופ ופופאי המלח, ויחד עם זה היה אחראי לכמה פיתוחים טכנולוגיים בתחום, כולל הרוטוסקופ.
קורות חיים
נולד בשם מאייר פליישר (Majer Fleischer) למשפחה יהודית בקרקוב, אוסטרו-הונגריה (כיום בפולין). הוא היה הילד השני מתוך שישה ילדים שהיו לחייט אהרון "ויליאם" פליישר. משפחתו היגרה לארצות הברית ב-1887 והתמקמה בעיר ניו יורק, שם למד בבית ספר ציבורי. את רוב שנותיו המעצבות העביר בשכונה ענייה בשם בראונסוויל, אשר ממוקמת ברובע ברוקלין בעיר, שם השתתף בלימודי ערב בתיכון, לפני שהחל לקבל הכשרה באומנות מסחרית במכללה הפרטית קופר יוניון. עוד כשהיה נער, החל לעבוד כשליח בעיתון The Brooklyn Daily Eagle, ומאוחר יותר כקָרִיקָטוּרִיסט. הוא נישא לאתל גולד ב-25 בדצמבר 1905. זמן קצר לאחר מכן הוא קיבל עבודה כמאייר לחברת קטלוגים בבוסטון. ב-1912 הוא חזר לניו יורק כעורך האומנותי של המגזין מדע פופולרי, כמו כן כתב מספר ספרים.
הרוטוסקופ
פליישר המציא רעיון במטרה לפשט את התהליך של תנועות מונפשות. הפטנט על הרוטוסקופ אושר ב-1915, אך כבר ב-1914 הוא ואחיו דייוויד פליישר יצרו את הסרט המונפש הראשון באמצעות שימוש במערכת.
אולפני פליישר
פליישר הפיק סרטים עבור אולפני בריי עד 1921, באותה שנה הוא ואחיו דייוויד ולו הקימו את אולפני פליישר (Fleischer Studios). בתחילה נקראו "מתוך סרטי אינקוול" (Out of the Inkwell Films) ויצרו אנימציה והנפשות קצרות. האחים פליישר חברו גם ללי דה פורסט, אדווין מיילס והוגו ריזנפלד במטרה ליצור את Red Seal Pictures Corporation שהיו ברשותו 36 בתי קולנוע בחוף המזרחי.
פליישר המציא את הטכניקה "עקבו אחר הכדור המקפץ" לשירי שירה בציבור המונפשים שהחלו במאי 1924 עד תחילת 1927, רק כמה חודשים לפני תחילת עידן הקול. בסוף 1926 הגישו Red Seal Pictures Corporation בקשה לפשיטת רגל.
בתחילת עידן הקול בסרטים, פליישר הפיק הרבה סרטי הנפשה מתקדמים טכנולוגית. לכמה מסרטיו המצוירים היה פסקול של זמרי ג'אז מובילים באותה התקופה: קאב קאלוויי, לואי ארמסטרונג ודון רדמן.
הדרך להצלחה
ב-1928, כשאולפני הסרטים ביצעו את המעבר לקול, פליישר החיה מחדש את סדרת השירה בציבור המונפשת שלו באמצעות סרטי פרמאונט. מתוך סרטי אינקוול בע"מ, אורגן מחדש בינואר 1929 לאולפני פליישר. באוגוסט 1929 הופקו סרטוני סדרה "טלקארטון", שנה לאחר מכן בימבו הפך לכוכב הסדרה. באוגוסט 1930, חברתו של בימבו בשם דייזי דישס עשתה את הופעת הבכורה של בסדרה, והפכה במהירות לכוכבת הגדולה של פליישר. בשלב מאוחר יותר שמה יוחלף לבטי בופ. באוגוסט 1932 הוחלף שם הסדרה מטלקארטון לבטי בופ קארטון. בשלב הזה הפכה בטי ל"מלכת ההנפשה". פליישר הפך לאחד משני מפיקי האנימציות המובילים, לצד וולט דיסני.
הדמויות המצוירות של פליישר היו שונות מאוד מאלה של דיסני, גם בתפיסה וגם בביצוע. גישתו של פליישר הייתה מתוחכמת, בדגש על סוריאליזם, הומור שחור, אלמנטים פסיכולוגיים למבוגרים ומיניות. הרקע היה מחוספס, יותר עירוני, לעיתים מלוכלכך, לרוב בדירת שיכון עם סדקים וריהוט מרופט. גם פסקול הג'אז שיקף כך. אך למרות ההצלחה של בטי בופ, אולפני פליישר לא היו קרובים להצלחה הבינלאומית העצומה של מיקי מאוס.
פליישר היה הכי קרוב להצלחה בהיקף של מיקי מאוס, באמצעות העסקה להבטחת הזכויות שלו ברצועת הקומיקס של פופאי. פופאי החל כדמות משנית בשנת 1929 בעיתון וערך את הופעת הבכורה הקולנועית שלו ביולי 1933, כאשר הוצג בסרט קצר של בטי בופ בואו אתה ואותו נלחם. פופאי הפך ללהיט מידי והמשיך להיות מופק עד 1957.
אולפני פליישר קיימו פעילות גדולה בניו יורק תחת חסותם של אולפני  פרמאונט. אך בתמורה לכספים שקיבל מהם, פליישר היה נתון לרחמים של הנהלת פרמאונט. במהלך השפל הגדול, פרמאונט שינו את שם וביצעו ארגון מחדש ארבע פעמים בעקבות פשיטות רגל. הארגונים מחדש השפיעו על תקציב הפיתוח של פליישר והציבו בפניו אתגרים.
כאשר שיטת הטכניקולור הפכה לזמינה, פרמאונט הטילו וטו על שימוש בשיטה, מחשש להוצאות שישפיעו על המאזן התקציבי, ובכך העניקו לדיסני בלעדיות על השיטה למשך ארבע שנים. שנתיים לאחר מכן, פרמאונט אישרו לפליישר לבצע הפקות בצבע. ב-1934 הפיק פליישר סדרה בצבע כמענה לדיסני.
הירידה
בשנת 1934 הפופולריות של בטי בופ נפגעה באופן בלתי הפיך, כתוצאה מקוד הייז. המיניות הגלויה שלה רוסנה, והלבוש החושפני שלה הוחלף בחצאית ארוכה. בעוד ההפקה הפכה מעודנת יותר עם סיפורים יותר מובנים, רמת התוכן הייתה ילדותית יותר, והושפעה רבות מהמטה של פרמאונט, במטרה לכוון את הסרטים למשפחות. בטי הפכה לאשת קריירה לא נשואה, "אזרחית טובה" במקום אוהבת הג'אז חסרת הדאגות שהייתה בעבר.
ב-1937 הפקת הסרטים באולפני פליישר נפגעה בעקבות שביתה בת חמישה חודשים, כתוצאה מכך לא הוקרנו סרטיו של פליישר בקולנוע במשך השנה, בלחץ אולפני סרטי פרמאונט נאלץ פליישר להתפשר. במרץ 1938 עברו האולפנים מניו יורק למיאמי, הסיבות לכך היו רבות, החל מהימנעות ממהלכי איגוד עובדים נוספים ועד מקום גדול יותר להפקות עתידיות. בצירוף מקרים עם המעבר, היחסים בין האחים מקס ודייוויד התדרדרו.
כאשר דייוויד היה בפרמאונט, הוא התבקש לשלב את דמות הקומיקס והרדיו הפופולרית סופרמן, בסדרה מונפשת. למרות התקציב הגבוה שהושקע, פי שלושה מסדרות פופאי, סופרמן הפך לדמות המונפשת המוצלחת ביותר בתקופה המאוחרת יותר של האולפנים. בעקבות ההצלחה פליישר רצה להפיק סרט באורך מלא והפיצו בחג המולד של 1939. במטרה לממן את הפעילות ולקבל הלוואה, ניהל פליישר משא ומתן עם פרמאונט שבסופו מושכנו נכסי אולפני פליישר לתקופה של 10 שנים.
בעוד שמסעות גוליבר ב-1939 היה הצלחה מתונה בקופות, הוא לא הצליח להחזיר את כל ההשקעה מכיוון שהייתה חריגה של 500,000 דולר בתקציב בעקבות המעבר של האולפנים למיאמי, הכשרת עובדים חדשים והוצאות תחבורה. באותו הזמן, היה ידוע גם על המלחמה המסלימה באירופה, שלושה חודשים לפני שפרמאונט הפסיקו את הפצת הסרטים בארצות זרות. בנוסף, חזרתו של פופאי באותו הזמן גם לא נלקחה בחשבון כראוי. הגורמים האלה תרמו למצב הכלכלי המדרדר של אולפני פליישר. המכה האחרונה הייתה שחרור חסל מזל של סרט ב-1941, יומיים לפני המתקפה על פרל הארבור.
במאי 1941, פרמאונט השתלטו על אולפני פליישר. מקס נשאר אחראי, אך הסכסוך הארוך עם אחיו דייוויד החמיר את המצב. מעט אחרי השחרור של הסרט ב-1941, דייוויד עזב לקליפורניה במטרה לעמוד בראש יחידת ההנפשה של סרטי קולומביה, עד אפריל 1942, חודש אחד בלבד לפני חידוש החוזה של פליישר. המעבר של דייוויד היווה הפרת חוזה מכיוון שעבר אצל המתחרים בעוד היה לו חוזה בפרמאונט. הפרה זו, ביחד עם חוב גדול לפרמאונט, נתנה את הזכות לאולפן הגדול יותר לשלוט בקטן, ובכך לדחוק את מקס החוצה. פרמאונט הביאה הנהלה חדשה, ביניהם חתנו של מקס. ב-25 במאי 1942 הוחלף השם לאולפני פיימוס והועבר חזרה לניו יורק.
למרות האכזבה מביצועי הסרטים, סדרת סופרמן הצליחה היטב. תשעה פרקים חדשים הופקו על ידי אולפני פליישר, כאשר שמונה מהם הופקו לאחר הארגון מחדש תחת השם של אולפני פיימוס. כיום הדמות המונפשת של סופרמן נחשבת לשיא הצלחתו של מקס פליישר.
פלאשפוינט (קומיקס)
פלאשפוינט (באנגלית: Flashpoint) היא מיני סדרת קומיקס ואירוע קרוסאובר אשר פורסמה בין מאי לספטמבר 2011 על ידי חברת DC קומיקס. הסדרה העיקרית נכתבה על ידי ג'ף ג'ונס ואוירה על ידי אנדי קוברט. עם סיומה, המיני סדרה שינתה באופן קיצוני ביותר את המצב הקיים ביקום DC, מה שהוביל לאתחול מחודש של החברה בספטמבר 2011.
הסדרה מציגה יקום DC שונה מהמוכר, שבו רק פלאש, קיד פלאש ובוסטר גולד יודעים אודות ההבדלים המשמעותיים שהתרחשו בקו הזמן, ביניהם הפיכתו של סייבורג לגיבור בעל שם עולמי, החזקתו של סופרמן בידי הממשלה וכן גרסת באטמן בדמותו של תומאס ויין, שמעביר את ימיו כמנהל בתי קזינו.
האירוע הוא חלק מאנתולוגיית "המשבר" הכוללת את "המשבר בעולמות האינסופיים", "שעת אפס: משבר בזמן", "משבר זהות", "המשבר האינסופי", "המשבר האחרון" ו"התכנסות".
עלילות קשת הסיפור עובדו לסרט האנימציה "ליגת הצדק: פרדוקס פלאשפוינט", שיצא ב-30 ביולי 2013. העונה השלישית של סדרת הטלוויזיה "הפלאש" עוסקת באירוע זה.
עלילה
בארי אלן מתעורר יום אחד ומגלה שהוא נמצא בקו זמן חלופי שבו האזרח קור הוא הגיבור הגדול ביותר של העיר סנטרל סיטי, שאמו חיה ושאביו הנרי מת מהתקף לב לפני שלוש שנים, ובנוסף שהפלאש, ליגת הצדק וסופרמן לא קיימים.
בגות'אם סיטי, באטמן זורק פושע מבניין לפני שהוא מתעמת עם סייבורג. השניים מנהלים דיון יחד עם קבוצת גיבורי-על בנוגע לקרב שניהלו האטלנטים של אקווהמן והאמזונות של וונדר וומן. קרב זה גרם לחורבן ולמותם של אלפים באירופה המערבית, אשר הוטבעה בידי האטלנטים מלבד האיים הבריטיים, שנכבשו בידי האמזונות. הגיבורים אינם מוצאים פתרון נראה לעין, והישיבה מתפזרת. בארי אלן מגיע למערת העטלף, היכן שבאטמן תוקף אותו. מתגלה כי באטמן הוא למעשה תומאס ויין, וכי בנו ברוס הוא האחד שמת במקום הוריו בקו זמן חלופי זה.
בחורבותיה השטופים של פריז, דת'סטרוק מנהיג כנופיית פיראטים בחיפוש אחר בתו רוז וילסון. הקיסר אקווהמן, שדוקר את דת'סטרוק בחזהו, תוקף אותו ואת צוותו, שכולל את סונאר, אייסיקל ופני חימר. סונאר מצליח להסיר חלק מהקלשון מחזהו של דת'סטרוק ולרפא אותו. בחזרה באחוזת ויין, בארי מנסה להסביר לתומאס על זהותו הסודית כפלאש ועל מערכת יחסיו עם ברוס ויין. זכרונו של בארי מתחיל ליישר קו באופן ספונטני עם קו הזמן החלופי, והוא מבין שיקום פלאשפוינט הוא אינו ממד אלטרנטיבי, אלא אותו אחד שלו. טבעתו של בארי משחררת את תחפושתו של הפלאש ההפוך איאוברד ת'ון, וגורמת לו להאמין שאויבו הוא זה שאחראי לשינוי ההיסטוריה. בארי מחליט ליצור מחדש את התאונה שהעניקה לו את כוחותיו בניסיון לבטל את הנזק שנגרם בידי ת'ון, אבל הניסיון הראשון שלו מותיר אותו מלא כוויות קשות.
בלונדון, סטיב טרבור מחכה להפגש עם לויס ליין אך הוא מותקף בידי וונדר וומן והאמזונות. היא תופסת אותו בצווארו עם לאסו האמת שלה ומתחילה לחקור אותו. הוא מסביר כי נשכר כדי להוציא את ליין מארץ האמזונות ניו תמיסרה בגלל שהיא נשלחה לאסוף מידע עליהן עבור סייבורג. נשיא ארצות הברית מיידע את סייבורג שסטיב טרבור שלח מסר לתנועת המחתרת, אך מסר זה יורט בגלל בוגד בקרב הגיבורים שסייבורג ניסה לגייס. סייבורג משוחרר מתפקידו בדיוק כשאשת האלמנטלים מסתננת למפקדה. בינתיים בניו תמיסרה, ליין נפגשת עם המחתרת.
מכת ברק נוספת מחזירה לאלן את כוחותיו ואת בריאותו. הוא מסיק שהפלאש ההפוך שינה את ההיסטוריה כדי למנוע את הקמתה של ליגת הצדק. הוא גם לומד שקאל-אל נלקח למעצר בידי "פרויקט: סופרמן". פלאש, באטמן וסייבורג מצטרפים למאבק כדי לעצור את וונדר וומן ואקווהמן. השלושה מוצאים את סופרמן כשהוא במצב חלוש ביותר וחיוור במתקן הפרויקט ומבינים כי ייתכן והוא היה כלוא בתא מאז ילדותו ולא ראה בן אנוש מעולם. לאחר שניצל, סופרמן עף מהמקום בבהלה באמצעו של קרב עם השומרים, ומשאיר מאחור את השלושה בביבים. הם ניצלים בידי אשת האלמנטלים, וזכרונותיו של פלאש ממשיכים להשתנות.
הנשיא מכריז על כישלונו של סייבורג לאחד את גיבורי העולם ועל כניסתה של ארצות הברית למלחמת האטלנטים/אמזונות. פלאש, באטמן, סייבורג ואשת האלמנטלים מתפרצים לוועידה כדי לבקש את עזרתה של משפחת מארוול. באטמן מבקש מבילי בטסון להשתמש בברקיו כדי למנוע מזכרונותיו של פלאש להמשיך ולהשתנות. בילי רואה את זכרונותיו של המקביל לו ביקום DC הרגיל. הקבוצה שומעת אודות התקיפה האווירית הכושלת על אנגליה באמצעות ציי המטוסים הבלתי נראים של האמזונות. האל ג'ורדן הוא הקורבן הראשון, וגל שיטפון ענק תוצר האטלנטים מאיים על ניו תמיסרה. פלאש אומר לבאטמן שאם הוא ייכשל בעצירתו של ת'ון, העולם ישמיד את עצמו. למרות מחאותיו, באטמן מצטרף לפלאש בעוד הקבוצה עושה את דרכה לניו תמיסרה. המכשפת מצטרפת אליהם בדרך. וונדר וומן ואקווהמן נלחמים אחד בשני כאשר הקבוצה מגיעה אליהם.
במסעו חזרה בזמן, בארי מתמזג עם מקבילו הצעיר יותר במהלך ניסיונו לעצור את ת'ון. הוא מבחין בעובדה שהוא יכול לחזות בשלושה קווי זמן – יקום DC, יקום ורטיגו ויקום ויילדסטורם, ושלושתם מתמזגים ויוצרים יקום DC מחודש. מאוחר יותר, בארי מתעורר באותו אופן כמו בתחילת אירועי פלאשפוינט, כשהוא זוכר את מאורעות קו הזמן החלופי. הוא מאמין כי הכל עבר על מקומו בשלום, ונזכר במכתב שתומאס ויין העביר לבנו. הוא נותן אותו לברוס, שעדיין נשאר באטמן בקו הזמן הנוכחי. ברוס נרגש מאוד מהקרבתו של אביו כדי להבטיח את שלום חייו של בנו. הוא דומע לאחר קריאת המכתב ומביע את תודתו לבארי על כך שיידע אותו על האירועים שהתרחשו לפני שקו הזמן אותחל מחדש.
דמויות
• בארי אלן/פלאש • איאוברד ת'ון/הפלאש ההפוך • בארט אלן/קיד פלאש • תומאס ויין/באטמן • ויקטור סטון/סייבורג • הנסיכה דיאנה/וונדר וומן • המלך אורין/אקווהמן • מייקל קרטר/בוסטר גולד
בין הגיבורים הנוספים שמופיעים ביקום חלופי זה נמנים קפטן רעם, האזרח קור, אבין סור, האל ג'ורדן, קאל-אל, קבוצת "שבעת הסודיים" (זטאנה, רייבן, שייד, האיש המשתנה, אמתיסט, מכשפת, אברה קדברה ומיינדוורפ), חברי "הקרקס הנודד של היילי" (דיק גרייסון, דוקטור פיית ודדמן בין היתר), כמו גם האזרחים אוליבר קווין, לויס ליין, ורטיגו וגנרל נתניאל אדם.
רשימת הנבלים המופיעים בסיפור בנוסף לפרופסור זום כוללת את הציידת, סטארפייר, הוקגירל, גארת', ברייניאק, דת'סטרוק, רוז וילסון, פני חימר, הג'וקר, מאסטר המראות, טריקסטר ואשף האוויר.
דמויות נוספות שמופיעות ואשר תפקידן העלילתי קטן הן אדם השחור, אדם-עטלף, ג'ימי אולסן, אורכידאה שחורה, אטרוסיטוס, אשת האלמנטלים, ג'יי גאריק, ג'יימס גורדון, גאי גרדנר, הארווי דנט, הקטור האמונד, ויליאם האנד, רוי הרפר, האש, הדחליל, החיפושית הכחולה, הטורנדות האדומים, וולי וסט, ז'ון ז'ונס, ג'ייסון טוד, לקס לות'ר, מאדאם קסנדו, מיסטר פריז, מיסטר טריפיק, נקרון, סולומון גרנדי, ג'ון סטוארט, סינסטרו, ריי פאלמר, קרול פריס, פויזן אייבי, פיירסטורם, פיירפליי, אוסוולד קבלפוט, קילווג, קילר קרוק, ראס-אל-גול ושומרי היקום.
צנתור מוח
צנתור מוח הוא הליך אבחוני וטיפולי מתחום הנוירורדיולוגיה פולשנית, המספק תמונות של כלי דם במוח ומערכת העצבים, ובכך מאפשר אבחון וטיפול במחלות כלי דם במערכת העצבים. ההליך מבוצע באמצעות החדרת קתטר לעורק גדול (כדוגמת עורק הירך) ומשם מובל עד למיקום הרצוי. מתקבל דימות בזמן אמת של כלי הדם באמצעות קרני רנטגן וחומר ניגוד המוזרק לאזור. בהתאם לאבחנה המתקבלת, ניתן לבצע במהלך הצנתור פעולות טיפוליות.
היסטוריה
תחום הנוירורדיולוגיה החל להתפתח באירופה בשנות ה־60. התקדמות זו, שיפרה לאין ערוך את היכולת לטפל בהפרעות ומחלות כלי דם של המוח ומערכת העצבים המרכזית תוך דיוק מרבי ומינימום סיבוכים, וכחלק מהמגמה הקיימת (כאשר סוג התחלואה מאפשר זאת) להעדפת התערבות פולשנית מינימלית באמצעות צנתור, על פני התערבות ניתוחית (כירורגית) רחבה יותר. טרם גילוי הצנתור הטיפול המקובל היה ניקוב עורקי הקרוטיד – הליך בעל סיבוכים רבים וקשים.
בשנת 1926 נעשה לראשונה שימוש בצנתור מוחי על ידי דוקטור אנטוניו אגש מוניש באוניברסיטת ליסבון. מוניש שיער שהמחשת כלי הדם במח באמצעים רדיוגרפים תאפשר מיקום מדויק יותר של גידולי המוח. במהלך ניסויו מוניש הזרים צבעי רדיואקציה לעורקי המוח וצילם צילומי רנטגן כדי להמחיש חריגות. בבדיקותיו הראשונות השתמש מוניש בליתיום ברומיד ובסטרונציום בשלושה מטופלים עם חשד לגידולים, אפילפסיה ומחלת פרקינסון – אך הניסוי כשל ומטופל אחד נפטר. בניסויו הבאים ביצע שימוש בנתרן יוד ונחל הצלחה של 25%, ההצלחה היא עדות לאנגיוגרפיה המוחית הראשונה. מוניש אף לקח חלק וסייע לפיתוח ה־Thorotrast המהווה מרכיב חיוני בהליך.
בשנת 1927 ממצאי הניסוי ראו אור לראשונה והוצגו באקדמיה הצרפתית לרפואה. עבודותיו של מונשז הובילו לשימוש באנגוגרפיה ככלי לגילוי חסימה של הקרוטיד והיוו אבן דרך לפיתוחם של שלל טיפולים נוירורדיולוגים. על תרומתו לרפואה זכה מוניש בפרס נובל ב-1949.
מנגנון ההליך
ההליך כולל הכנסת צנתר לעורק מרכזי וניתובו לכלי הדם במוח. חומר ניגוד מוזרק דרך הקתטר לאזור הרצוי שמצולם באמצעות קרני רנטגן, ובשיטת אנגיוגרפיה בחיסור דיגיטלי DSA מתקבלת סדרת תמונות הדמיה של כלי הדם. השיטה מספקת לרופא המטפל תמונה תלת־ממדית של כלי הדם במוח בזמן אמת – המסייעת לאבחון וטיפול מחלות כלי דם במערכת העצבים.
אנגיוגרפיה בחיסור דיגיטלי היא טכניקה מסוג פלואורוסקופיה המספקת תמונות להמחשת כלי הדם בזמן אמת. בשיטה זו האזור הנבדק מצולם לפני ובמהלך הזרקת חומר. על מנת לסלק מידע שאינו נחוץ (שאר המבנים שאינם כלי דם), "מופחתת" התמונה בלי חומר הניגוד מהתמונה עם חומר הניגוד ומתקבלת תמונה המציגה את הכלים המלאים בלבד. נלקחת סדרת תמונות עוקבות המשמשות כמעין סרט המראה את התפשטות חומר הניגוד בכלי הדם.
סוגי ההליכים ותיאורם
האנגיוגרפיה הכלילית מאפשרת בדיקה מדויקת המספקת מידע רב לרופא המצנתר. בין השאר, האם ישנן היצרויות או חסימות בעורקים, דרגת חומרתן ואופיין.
את צנתורי המוח נהוג לחלק לשני סוגים: אבחנתי וטיפולי.
צנתור אבחנתי
בדיקה המספקת לרופא מידע חיוני לגבי מצבו של כלי הדם במוח, בצוואר ולאורך תעלת השדרה של הנבדק. הבדיקה משמשת כבדיקת ה־gold standard ונותנת תמונה מדויקת של כלי הדם, יותר מכלים לא פולשניים כדוגמת בדיקת אולטרסאונד דופלר קרוטיד, CTA ו־MRA.
המחלות הנפוצות שמאובחנות על ידי צנתור מוח אבחנתי:
צנתור טיפולי
הליך המספק טיפול לבעיות כלי דם במערכת העצבים. במקרים רבים ממצאי הצנתור האבחנתי מצביעים על הצורך בטיפול באמצעות צנתור טיפולי, והצנתור האבחנתי הופך לצנתור טיפולי. הרופא מחליף את הצנתרים האבחנתיים בצנתרים טיפוליים.
מצבים בהן ניתן לטפל באמצעות צנתור טיפולי:
בישראל
בישראל מבצעים את ההליך הזה רק 11 רופאים, שפועלים בשמונה בתי חולים. שתיים מהם נשים: ד”ר חורב, שחולשת על כל אזור הדרום, וד”ר טלי יונש־קמחי, מנהלת מחלקת צנתורי מוח באיכילוב, שאחראית על כל גוש דן.
סיכונים
צנתור מוח אבחנתי הוא בדיקה בטוחה עם אחוז סיבוכים נמוך (פחות מאחוז אחד). עם זאת, מדובר בבדיקה פולשנית ויש לקחת בחשבון כמה סיבוכים אפשריים:
בית הכנסת בגומבין
בית הכנסת בגומבין (בפולנית: Synagoga w Gąbinie) היה בית הכנסת מעץ, המרכזי בעיר גומבין, והוא שימש את הקהילה היהודית בגומבין במשך כ-230 שנה. בית הכנסת היה עשיר בתשמישי קדושה ומצווה ובעיטורי נוי, וסגנונו העתיק הקנה לו חשיבות מיוחדת בסביבתו. בין שתי מלחמות העולם נרשם בית הכנסת בפנקס האנדרטאות כאנדרטה היסטורית אומנותית. בראשית מלחמת העולם השנייה הוצת בית הכנסת על ידי כוחות הכיבוש הגרמניים, ונשרף כליל.
היסטוריה
בית הכנסת בגומבין נבנה בשנת 1710, כפי שהופיע על דגל עשוי מתכת שנישא בראש המגדל הימני של בית הכנסת. בית הכנסת היה ממוקם במרכז העיר (בהמשך נקרא הרחוב: Aleja Jana Pawła II, על שם יוחנן פאולוס השני).
בשנת 1893 המבנה שופץ, והדבר צוין על דגל מתכת בראש המגדל השמאלי של בית הכנסת. מסגרת השיפוצים המשיכה עוד עד לשנת 1911
בין שתי מלחמות העולם נרשם בית הכנסת בפנקס האנדרטאות כאנדרטה היסטורית אומנותית, וכחלק בלתי נפרד מהתרבות הלאומית, והייתה תחת פיקוח מיוחד של מחלקת המוזיאונים שעל ידי משרד החינוך הפולני. הרשויות המקומיות אסרו על ביצוע כל שינוי במבנה, על מנת לשמר את מראהו וסגנונו העתיק. הקהילה היהודית אף קיבלה הצעה למימון בית כנסת חדש, על מנת להותיר את בית הכנסת הישן בשלמותו, ולתת למקום להתנהל כמוזיאון. המקום היה לאטרקציה תיירותית ומשך אליו מבקרים ותיירים מפולין ומחוצה לה, שבאו להתרשם מהאדריכלות ומהתבליטים הצבעוניים שבקיר המזרחי.
ב-9 בספטמבר 1939 כבשו הגרמנים את העיר, והחלו לרדוף את יהודי המקום בהשפלות, רציחות, קנסות ובזיזות. ב-21 בספטמבר נאספו יהודי העיר לכיכר השוק החדש, שם הוכו קשות על ידי החיילים הנאציים. במקביל, קצינים וחיילים גרמניים, יחד עם מקומיים פשיסטיים, הציתו את בית הכנסת באמצעות בנזין. היהודים חילצו מבעוד מועד את ספרי התורה, והעבירו אותם למרתף של בית עשוי לבנים, וכן את העיטורים מכסף הטמינו בכספת הברזל שבמשרדי הקהילה. עם בית הכנסת עלו באש גם בית המדרש הסמוך לו, ובתים נוספים ברובע היהודי של גומבין, וכך נשרפו גם ספרי התורה ועיטורי הכסף שחולצו לפני כן מבית הכנסת. אל תוך הלהבות הושלכו מספר יהודים, שהצליחו להימלט מהתופת.
ארכיטקטורה ועיצוב פנים
בית הכנסת נבנה בסגנון הבארוק, והוא היה עשוי עץ, שהיה חומר גלם זול לבנייה בפולין המיוערת שבאותה התקופה. שונה הוא היה בעיצובו ומבנהו מבתי כנסת אחרים בסביבתו. המבנה היה בצורה מלבנית, בגודל של 16 על 18 מטר. גובהו היה כ-17 מטר, והוא הכיל שלוש קומות שהעליונה שבהן נתמכת בקורות עץ גדולות. בחזית המבנה משני צדיו היו מדרגות חיצוניות העולות לקומה השנייה של המבנה. בקומה השלישית בלטו שני חדרים מקו החזית של המבנה, ומעל כל אחד מהם עמדה כיפה בארוקית גדולה בעלת מבנה הדומה לצורת בצל, בסגנון מגדל פעמונים המצוי בכמה כנסיות בסביבה. מעל הכיפות נישאו דגלים עשויי מתכת, עליהם נכתבו שנת הקמת בית הכנסת (בדגל הימני) ושנת שיפוצו (בדגל השמאלי).
פנים בית הכנסת עוצב אף הוא בסגנון בארוקי. בתוך בית הכנסת נעשה שימוש עיצובי בווילוניות (למברקין ) מדגלי צבאיים צרפתיים של צבא נפוליאון. עיצוב זה בלט בכיסוי הבימה, שהיה עשוי באופן זה. הקיר המזרחי כוסה ביריעות פליז עתיקות, עליהן נחקקו צורות פרחים שונות עם עיטורים נוספים בתבליטים צבעוניים. במרכז בית הכנסת נתלתה נברשת פליז מעוטרת בתבליט דמוי עיט הזהה לעיט המופיע על סמל פולין. נברשת זו נתלתה טרם חלוקת פולין הראשונה (1772), ועמדה על מקומה במשך שנים רבות.
ארון הקודש היה תלת-מפלסי, והוא עוטר במוטיבים פרחוניים. על פי מסורת בני המקום גילופי העץ בו נעשו באמצעות אולר יחיד, בצורה המסורתית שהייתה נהוגה באזור. במרכז בית הכנסת עמדה בימה אליה עלו באמצעות שש מדרגות קטנות. על הבימה עמד כיסא של אליהו ששימש לבריתות שנערכו בבית הכנסת. וילונות ופרוכות עתיקים רבים שימשו את בית הכנסת.
בכניסה לחדר שמימין לפתח הכניסה למבנה היה קונה שבו אזקו עברייני דת, כאשר אזיק אחד ננעל סביב צווארו, והשני סביב ידו האחת.
בבית הכנסת היו למעלה מ-50 ספרי תורה.
תיעוד והנצחה
מודל של בית הכנסת נבנה על ידי משה ורבין, בהנחייתם של האדריכלים והחוקרים הפולניים מריה וקז'ימייז' פיצ'וטקה. הדגם מוצג במכללת אורט, גבעת רם - ירושלים.
ג'ון ברטון פיין
ג'ון ברטון פּיין (באנגלית: John Barton Payne; ) היה פוליטיקאי עורך דין ושופט אמריקאי, שכיהן כמזכיר הפנים של ארצות הברית בשנים 1920–1921 בממשלו של הנשיא וודרו וילסון.
ביוגרפיה
ג'ון פיין נולד בפרנטיטאון, וירג'יניה המערבית כבנם של איימוס פיין, רופא וחוואי, ושל אליזבת ברטון.
ב-1876 הוא התקבל ללשכת עורכי הדין של וירג'יניה המערבית וחמש שנים לאחר מכן הוא נכנס לפוליטיקה כאשר נבחר כיושב ראש המפלגה הדמוקרטית במחוז פרסטון. ב-1883 הוא עבר לשיקגו וב-1893 נבחר כשופט בבית המשפט הגבוה של מחוז קוק, תפקיד בו הוא כיהן עד התפטרותו ב-1898. לאחר התפטרותו היה פיין לשותף בכיר במשרד עורכי הדין "וינסטון, פיין, סטראון ושאו".
ב-1913 דחה פיין הצעה של הנשיא וודרו וילסון לשמש כפרקליט המדינה של ארצות הברית. לאחר כניסת ארצות הברית למלחמת העולם הראשונה עבר פיין לוושינגטון די. סי. כדי לשמש כיועץ המשפטי של "תאגיד צי החירום" (Emergency Fleet Corporation). בשנים 1919–1920 הוא שימש כיושב ראש "מועצת הספנות של ארצות הברית" (United States Shipping Board). במרץ 1920, לאחר התפטרותו של פרנקלין ליין, מינה הנשיא וילסון את פיין כמזכיר הפנים של ארצות הברית במקומו. פיין כיהן בתפקיד עד תום נשיאותו של וילסון.
חיים אישיים
ב-1878 נשא פיין לאישה את קייט בנקר. היא נפטרה לאחר מחלה קשה. ב-1913 הוא נישא בשנית לג'ני ביירד בראיין, שהלכה לעולמה ב-1919.
ג'ון ברטון פיין נפטר ב-24 בינואר 1935 כתוצאה מדלקת ריאות לאחר ניתוח כריתת התוספתן בגיל 79. הוא נטמן בבית הקברות אוק היל בוושינגטון, לצד אשתו השנייה. במלחמת העולם השנייה נקראה אחת מאוניות ליברטי על שמו.
חאבייר הרננדס
חאבייר הרננדס בלקאסר (בספרדית: Javier Hernández Balcázar; נולד ב-1 ביוני 1988 בגוודלחרה) הוא כדורגלן מקסיקני המשחק בעמדת החלוץ בלוס אנג'לס גלאקסי ובנבחרת מקסיקו. הרננדס מוכר בכינוי "צ'יצ'אריטו" (בספרדית מקסיקנית: אפונה קטנה).
קריירה
חאבייר הבן הצטרף למועדון מעיר הולדתו, גוודלחרה, בגיל תשע. הוא שיחק בקבוצות הנוער השונות של המועדון, עד שערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצת הבוגרת בשנת 2006 במסגרת ליגת העל המקסיקנית. הוא נכנס כמחליפו של אומאר בראבו, לאחר שקבוצתם הובילה 3–0 בדקה ה-82 נגד נקקסה. חמש דקות לאחר שנכנס כמחליף כבש הרננדס את שער הבכורה שלו וקבע את תוצאת הסיום על 4–0 עבור קבוצתו. זה היה שערו היחיד בשבע הופעות במהלך עונת. בעונה שלאחר מכן,, שיחק הרננדס בשישה משחקים בהם לא הבקיע אף שער. במחצית השנייה של עונת הוא הבקיע ארבעה שערים ב-15 הופעות. במחצית עונת דורג הרננדס במקום השלישי בטבלת מלך השערים, כשלזכותו 11 שערים ב-17 משחקים.
ב-8 באפריל 2010 חתם הרננדס על חוזה במנצ'סטר יונייטד, והיה למקסיקני הראשון בשורות המועדון. את הופעת הבכורה בקבוצה עשה הרננדס נגד צ'לסי בגמר גביע מגן הקהילה בו ניצחה קבוצתו בתוצאה 0–2. הרננדס כבש את השער השני לזכות קבוצתו. בתום העונה זכה הרננדס עם הקבוצה באליפות הפרמייר ליג וכן ב"פרס סר מאט באזבי לשחקן השנה". באותה עונה כבש הרננדס 20 שערים בכל המסגרות לטובת קבוצתו. בעונת 2012/2013 זכה הרננדס באליפות שנייה עם קבוצתו.
ב-1 בספטמבר 2014, הושאל הרננדס לריאל מדריד למשך עונה אחת. ב-13 בספטמבר 2014 ערך הרננדס את הופעת הבכורה שלו במדי ריאל מדריד, כשעלה כמחליף בהפסד קבוצתו 1–2 לאתלטיקו מדריד. ב-20 בספטמבר 2014 כבש הרננדס צמד שערי בכורה במדי הקבוצה, בניצחון 2–8 על דפורטיבו לה קורוניה. בגומלין רבע גמר ליגת האלופות הבקיע את השער היחיד במשחק נגד אתלטיקו מדריד, וריאל העפילה לחצי הגמר, שם הודחה על ידי יובנטוס. בסיום העונה חזר הרננדס למנצ'סטר.
ב-31 באוגוסט 2015 חתם הרננדס לשלוש שנים בבאייר לברקוזן, תמורת 12 מיליון ליש"ט. בעונתו הראשונה במועדון סיים הרננדס עם באייר לברקוזן במקום השלישי בבונדסליגה והבקיע 26 שערים בכל המסגרות, 17 מתוכם בליגה.
ב-2 בספטמבר 2019 חתם הרננדס לשלוש שנים בסביליה.
ב-21 בינואר 2020 חתם הרננדס בלוס אנג'לס גלאקסי לשלוש שנים.
נבחרת מקסיקו
הרננדס ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת מקסיקו במשחק מול נבחרת קולומביה ב-30 בספטמבר, לאחר ששותף בטורנירים בינלאומיים עבור הנבחרות הצעירות של מקסיקו. במשחק עצמו הוא בישל את שערה של מקסיקו, שהפסידה בתוצאה 1−2. ב-24 בפברואר 2010 הוא הבקיע את שני שערים הראשונים, צמד במשחק נגד נבחרת בוליביה. במהלך משחקי ההכנה למונדיאל 2010 הוא הבקיע שערים נגד, , וצמד נגד.
חאבייר אגירה, מאמן נבחרת מקסיקו, זימן אותו לסגל לקראת המונדיאל. הוא ערך את הופעת הבכורה במונדיאל לאחר שעלה כמחליף במקום גיז'רמו פרנקו בדקה ה-73 של משחק הפתיחה של הטורניר, מול נבחרת דרום אפריקה, שהסתיים בתיקו 1−1. הוא עלה כמחליף גם במשחק השני של הטורניר, והבקיע את השער הראשון בניצחון 0–2 על נבחרת צרפת. בשמינית הגמר של אותו מונדיאל הוא כבש את שער הניחומים של מקסיקו שהודחה מול ארגנטינה, במשחק שהסתיים בתוצאה 1–3.
חאבייר הרננדס זומן לסגל מקסיקו לגביע הזהב ב-2011. במשחק הפתיחה מול אל סאלבדור הוא כבש שלשער בניצחון 0–5, ובמשחק הבא אחריו כבש צמד נגד קובה. מקסיקו סיימה את שלב הבתים במקום הראשון. ברבע הגמר מול גואטמלה, כבש "אל צ'יצ'אריטו" שער נהדר בעזרת העקב שעזר לנבחרתו לנצח 1–2 ולהעפיל לחצי הגמר מול הונדורס. במשחק מול הונדורס מקסיקו נצחה 0–2, וארננדס כבש את השער הראשון. בגמר גביע הזהב, בעמדת פיגור 0–2 מול ארצות הברית, הרננדס בישל במסירת עומק את השער הראשון לפאבלו באררה, ושערים של אנדרס גוארדדו, שער נוסף של באררה וג'ובאני דוס סנטוס השלימו מהפך והביאו זכייה שנייה ברציפות לנבחרת מקסיקו ולחאבייר הרננדס.
גם במונדיאל 2014 היה הרננדס חלק מסגל הנבחרת, והבקיע שער אחד במהלך הטורניר, במשחק מול בשלב הבתים.
הרננדס נכלל גם בסגל הנבחרת לטורניר מונדיאל 2018.
חיים אישיים
הרננדס נשוי לדוגמנית האוסטרלית שרה קוהן. ב-16 ביוני 2019 נולד להם בן.
הרננדס הוא בנו של כדורגלן העבר המקסיקני חאבייר ארננדס גוטיירז, ששיחק עבור נבחרת מקסיקו במונדיאל 1986, ונכדו של תומאס בלקאסר אשר שיחק בשורות נבחרת מקסיקו במונדיאל 1954.
חאבייר ארננדס האב היה מכונה צ'יצ'רו ("אפונה") בשל עיניו הירוקות, ומכאן הגיע כינויו של הבן - צ'יצ'ריטו - "אפונה קטנה".
ג'ונתן קלץ
ג'ונתן קלץ (באנגלית: Jonathan Keltz; נולד ב-17 בינואר 1988) הוא שחקן אמריקאי ממוצא יהודי.
ביוגרפיה
קלץ נולד בניו יורק ולאחר מכן עבר עם משפחתו לקנדה, אביו יהודי ואמו גרמנייה שהיגרה מהמבורג.
ב-2004 הוא שיחק בארבעה פרקים של "דגראסי – הדור הבא". ב-2005 שיחק בסרט "כלה להשגה" לצד הת'ר גראהם. ב-2007 הוא שיחק בסרט "אמריקן פאי מציגים: בית בטא". ב-2009 הוא החל לשחק את עוזרו של ארי בסדרת הדרמה של HBO "הפמליה" וגם שיחק בסרט של דיסני "אבא בצרה". בשנת 2011 שיחק בסרט "נשף סיום" את הדמות בה מאוהבת הגיבורה הראשית.
הוא הופיע גם בפרקים של סדרות הטלוויזיה "נעדרים" ו"העוקץ". בשנת 2013 שיחק בסרט הנעורים "21+" לצד מיילס טלר.
בשנים 2013–2017 שיחק בסדרה "ממלכה".
בשנת 2018 שיחק בתפקיד הראשי בסרט הטלוויזיה הקנדי של ערוץ הולמרק "היה היה נסיך". בשנת 2021 שיחק בסרט טלוויזיה נוסף של ערוץ הולמרק "נסיך בהתאמה".
Sweet Talker (שיר של יירס אנד יירס וגלנטיס)
Sweet Talker הוא סינגל של הזמר האנגלי אולי אלכסנדר, המופיע במסגרת פרויקט הסולו שלו, יירס אנד יירס, ושל צמד המוזיקה האלקטרונית השוודי, גלנטיס. השיר יצא ב-24 בנובמבר 2021 כסינגל השלישי מתוך אלבום האולפן השלישי של יירס אנד יירס, Night Call. השיר נכתב על ידי אולי אלכסנדר, מקס וולפגנג, מארק ראלף וכריסטיאן קרלסון, והופק על ידי מארק ראלף וכריסטיאן קרלסון.
נכון ליוני 2022, השיר הושמע למעלה מ-33 מיליון פעמים בספוטיפיי.
וידאו קליפ
הווידאו קליפ של השיר, שבוים על ידי סופיה, יצא בערוץ היוטיוב של יירס אנד יירס, ב-9 בדצמבר 2021. בהשראת הסרטים המבוך (1986) וגרטל & הנזל (2020), הסרטון מציג את אולי אלכסנדר לכוד בטירה קסומה על ידי חיה מסתורית ו-"סקסית". הקונספט של הסרטון הוא טייק על הסיפור המיתולוגי היווני על המלך מידאס, כאשר אלכסנדר מוצא חרב קסם בבריחה שלו דרך הטירה ש-"הופכת כל מי שהוא הורג לסוכריות". נכון ליוני 2022, הווידאו קליפ נצפה למעלה מ-3 מיליון פעמים.
Déjà Vu (שיר של בוב טיילור ואינה)
השיר הגיע למקום השני במצעד השירים הדיגיטליים היווניים.
רקע וכתיבה
"Déjà Vu" נכתב על ידי סבסטיאן ברק, ראדו בולפיה ומרצ'ל בוטזן והופק על ידי אותם השלושה גם כן. בהתחלה, יצאה בתחילת 2009 גרסה של השיר הכוללת את השירה של הזמרת הרומנייה אלסיה, שגררה השוואות רבות ל-"Hot" של אינה (2008) באותה התקופה. עם זאת, בעקבות מחלוקת על הקרדיט, האמנים החליטו להפסיק את שיתוף הפעולה ביניהם ואלסיה דרשה להחליף את השירה שלה בשירה של מוזיקאית אחרת, אף על פי ש-"Déjà Vu" כבר זכה להצלחה מסחרית ברומניה והושמע רבות במועדוני לילה.
פרק זמן לצאתו, עלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי, תוך שהצליח לצבור שם למעלה מ-13 מיליון השמעות.
וידאו קליפ
הווידאו קליפ הנלווה של "Déjà Vu" צולם בנפטון, רומניה ובוים על ידי טום בוקסר. הוא צולם בתקופת המחלוקת של אלסיה ובוגדן קרויטורו על פיצויים, כשאינה לא הופיעה בו בהתחלה, לפני שפורסמה גרסה נוספת ב-7 בנובמבר 2009 הכוללת צילומים של הזמרת בטורקיה.
נכון לדצמבר 2021, מונה הצפיות של הקליפ עומד על למעלה מ-85 מיליון צפיות.
אכילה רגשית
אכילה רגשית מוגדרת כאכילת יתר על מנת להקל על רגשות שליליים. אכילה רגשית לעיתים קרובות עלולה להגביר את הסיכון להפרעות אכילה כגון בולימיה ואנורקסיה נרבוזה. מחקרים הראו גם כי קיים גם קשר הפוך - הפרעות אכילה קיימות מעלות את הסיכוי לאכילה רגשית. זיהוי קשר זה מאפשר לפסיכולוגים ותזונאים קליניים לספק את הטיפול המתאים לבעיית אכילה רגשית.
הגדרה
אכילה רגשית מוגדרת כ"עלייה בצריכת מזון כתגובה לרגשות שליליים" והיא נחשבת לדרך התמודדות הסתגלותית עם רגשות קשים. אף על פי שאכילה רגשית איננה רשומה במדריך לאבחון וסטטיסטיקה של הפרעות נפשיות, היא נחשבת לסוג של הפרעת אכילה ומטופלת ככזו.
אכילה רגשית משמשת גם להתמודדות עם לחצים חברתיים או פסיכולוגיים. מחקרים זיהו קשרים רבים בין אכילה רגשית לבין הפרעות אכילה אחרות כמו בולימיה, אנורקסיה נרבוזה והפרעת אכילה כפייתית.
זיהוי מצבים של אכילה רגשית והפרעות אכילה נוספות מתבצע באמצעות מבחן המכונה "השאלון ההולנדי" ובו סולם המאפשר לסווג את הרגלי האכילה הבאים:
השפעתה של אכילה רגשית
אכילה רגשית היא דרך התמודדות עם רגשות שליליים המניבה תוצאות באופן זמני, ולא מטפלת בגורמי הלחץ שיצרו מלכתחילה את הרגשות השליליים. אכילה כזו גורמת לרמות אינסולין גבוהות הגורמות לגלוקוקורטיקואידים להזרים למחזור הדם אנזימים הסופחים את אבות המזון ומאחסנים אותם ברקמת השומן הבטני. לכן, מי שמתמודד עם אכילה רגשית נמצא בסיכון גבוה יותר להשמנה בטנית, המעודדת בתורה מחלות לב וכלי דם.
מחקרים הראו כי אכילה רגשית שמאופיינת לרוב בצריכה גבוהה של סוכרים ושומנים, משחררת במוח אופיואידים שגורמים לגוף להירגע באופן פיזי ממשי. אופיואידים הם רכיבים פעילים המצויים בסמים כמו קוקאין והרואין, כך שהאכילה הרגשית ממכרת ויהיה קשה להפסיק אותה ללא תוכנית מסודרת.