cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
ברשה (כדורגל)
היסטוריה
אחת ההצלחות הזכורות ביותר של הקבוצה הייתה ב-1994, עת זכתה בגביע האנגלו-איטלקי. המועדון זכה לפרסום רב כשהחתים את כדורגלן השנה בעולם בעבר, רוברטו באג'ו, שהיה שחקן מפתח בהגעת הקבוצה למקום השביעי בסרייה א' לעונת. בזכות כך העפילה הקבוצה לגביע האינטרטוטו לראשונה. ברשה הצליחה להגיע עד לגמר הטורניר אך הפסידה בגמר לפריז סן-ז'רמן בגלל חוק שערי החוץ לאחר שמשחק החוץ נגמר בתוצאה 0-0 והמשחק הביתי הסתיים בתיקו 1-1. בארבע השנים שבאג'ו שיחק בקבוצה, היא נודעה בשם "ברשה של באג'ו". בעונה הראשונה שלאחר פרישתו, עונת, ירדה הקבוצה לסרייה ב'. בעונת הקבוצה הגיעה לשלב שמינית גמר הגביע האיטלקי. בסוף עונת 2009/2010 חזרה לליגה הראשונה לעונה אחת שלאחריה לא שבה עוד לליגה הבכירה. הייתה אמורה לרדת לליגה השלישית לאחר 9 עונות בליגה השנייה, אך לבסוף נשארה בליגה השנייה בעקבות פשיטת הרגל של פארמה. בעונת 2018/2019 ברשיה זכתה באליפות הסרייה ב' וחזרה לסרייה א' לאחר 7 עונות רצופות בסרייה ב' אך ירדה בחזרה לאחר עונה אחת בלבד.
שחקנים מפורסמים
מלבד באג'ו, שיחקו בקבוצה שחקנים אחרים מקדמת הכדורגל באירופה כגון לוקה טוני, אנדראה פירלו, מתיאס אלמיידה, ז'וזפ גוארדיולה, מריו באלוטלי, סנדרו טונאלי, מארק האמשיק, סטפן אפיה וגאורגה חאג'י. כמו כן שיחק בקבוצה מי שהיה בעבר קפטן נבחרת ישראל, טל בנין, במשך שלוש עונות מהן שתיים בליגה האיטלקית השנייה. גם השחקן הברזילאי-ישראלי גוסטבו בוקולי זומן לסגל הקבוצה בראשית דרכו.
Heartless (שיר של דה ויקנד)
Heartless הוא סינגל של הזמר הקנדי דה ויקנד. השיר יצא לאור ב-27 בנובמבר 2019, על ידי חברות התקליטים XO וריפבליק רקורדס, כסינגל המוביל מתוך האלבום After Hours.
רקע והוצאה
דה ויקנד הכריז לראשונה כי הוא עובד על אלבום חדש בנובמבר 2018, באמצעות הופעה בה אמר לקהל כי "פרק 6 בקרוב". לאחר שלושה סינגלים משותפים לאורך שנת 2019, ב-6 באוגוסט, הכריז כי הוא עובד על האלבום הרביעי שלו. לאחר מכן, ב-24 בנובמבר, נחשף השיר "Blinding Lights" באמצעות פרסומת טלוויזיה למרצדס-בנץ, עם דיווחים גם על השיר "Heartless", שיצא יום לאחר מכן. בראיון שנערך עם CR Men, אישר טספיי כי "Heartless" היה השיר הראשון שכתב ל-After Hours, לאחר צאתו של המיני-אלבום הראשון שלו, My Dear Melancholy, שיצא בשנת 2018.
מילים
מילות השיר מתייחסות לחברות לשעבר של דה ויקנד, בלה חדיד וסלינה גומז. לאורך החלק הראשון של הסינגל, טספיי שר על החזרה לאורח חיים של פלייבוי לאחר שנפרד משתיהן. במחצית השנייה של השיר, הוא ממשיך לשיר על יחסיו עם חדיד.
ביקורת
השיר התקבל היטב על ידי מבקרי המוזיקה, ששיבחו אותו על ההפקה, על קליטותו ועל קולותיו של דה ויקנד. הוא דורג כשיר ה-39 הטוב ביותר לשנת 2019 על ידי Complex. בהצהרה שדנה במיקום הסינגל ברשימה, ג'סיקה מקיני החמיאה להפקת השיר ולאווירה הייחודית שלו. ב-6 במרץ 2020 בחר אנטרטיינמנט ויקלי בשיר לסינגל ה-11 הטוב ביותר של דה ויקנד, וקבע כי "כל מה שקשור לשיר הוא עצום".
הצלחה מסחרית
"Heatless" נכנס למצעד הבילבורד הוט 100 לראשונה במקום ה-32 במצעד מ-7 בדצמבר 2019. בשבוע שלאחר מכן, קפץ 31 מקומות למקום הראשון במצעד, והפך לסינגל הרביעי של דה ויקנד שהגיע למקום הראשון במצעד. עם זאת, במצעד של 21 בדצמבר 2019, "Heartless" נפל 16 מקומות למקום ה-17, בין השאר עקב שירי חג המולד שעקפו את המחצית העליונה של הטבלה, והפך לירידה הגדולה ביותר מהמקום הראשון בהיסטוריה של המצעד, עד השיר "Trollz" של 6ix9ine וניקי מינאז' משנת 2020. בהמשך, חזר השיר לעשירייה הראשונה והגיע למקום הרביעי, לאחר יציאת האלבום After Hours, ב-4 באפריל 2020, השבוע הראשון שלו בעשירייה הפותחת מאז דצמבר 2019.
במצעד הרולינג סטון טופ 100, השיר הגיע לראשונה למקום ה-14 וזכה ל-11.1 מיליון השמעות בסטרימינג לאחר יומיים של מעקב. בשבוע השני, עלה למקום הראשון והפך לשיר הראשון של דה ויקנד שהגיע למקום הראשון במצעד.
במולדתו של הזמר, קנדה, "Heartless" הגיע למקום השלישי במצעד הקנדה הוט 100. בבריטניה, הגיע השיר למקום העשירי והפך ללהיט השביעי בעשירייה הפותחת במצעד של דה ויקנד.
וידאו קליפים
קליפ מילים אנכי רשמי לשיר פורסם ב-2 בדצמבר 2019. הקליפ צולם במלון פלאזה וקזינו שבלאס וגאס, נבדה. הקליפ הרשמי של השיר פורסם ב-3 בדצמבר 2019. הקליפ צולם גם בלאס וגאס, ומככבים בו דה ויקנד ומטרו בומין. הקליפ עוקב אחרי השניים כשהם חוקרים בשכרות בתי קזינו ומסיבות, ובהמשך הוזים לאחר שליקקו צפרדע. הקליפ מסתיים בכך שדה ויקנד רץ ברחוב פרמונט ומקיא. את הקליפ ביים אנטון תמי בהשראת סרט הקאלט "פחד ותיעוב בלאס וגאס". קליפ רשמי לרמיקס של ליל עוזי ורט לשיר פורסם ב-14 באפריל 2020, והוא הציג מונטאז' של קטעי FHS מעוותים וגרסת אנימה של דה ויקנד בכל הוויזואליה.
הופעות חיות
הופעת הבכורה החיה של "Heartless" התרחשה ב-5 בדצמבר 2019 בלייט שואו עם סטיבן קולבר. בהופעה נראה דה ויקנד יורד למסדרונות מאחורי הקלעים של תיאטרון אד סאליבן, כשקירות הבניין מתכופפים ועוברים סביבו. הופעה של "Blinding Lights" התרחשה יום לאחר מכן באותה התוכנית.
רמיקס
הרמיקס הרשמי הראשון של השיר כולל את הראפר ליל עוזי ורט ושמו "". קולותיו של דה ויקנד קוצצים ומוברגים ברמיקס, וכן הקולות הגבוהים של ליל עוזי ורט מעוותים גם הם. ג'סיקה מקיני מקומפלקס אמרה על שיתוף הפעולה, "אחרי שהוציאו שניים מהאלבומים הגדולים של השנה עד כה, ברור שגם דה ויקנד וגם ליל עוזי ורט נמצאים ברצף מנצח". הרמיקס יצא ב-3 באפריל 2020, לצד מיני-אלבום הרמיקסים.
סרגיי חיז'ניצ'נקו
סרגיי חיז'ניצ'נקו (בקזחית: Сергей Хижниченко; נולד ב-17 ביולי 1991) הוא כדורגלן קזחי המשחק באורדבסי שימקנט בעמדת החלוץ.
קריירת מועדונים
חיז'ניצ'נקו התחיל את הקריירה שלו בוסטוק בה שיחק שתי עונות בוסטוק-2, קבוצת המילואים ושתי עונות נוספות בקבוצה הראשונה שלה המשחק בליגת העל הקזחית.
לקראת עונת חתם בלוקומוטיב אסטנה (לימים אסטנה). ב-22 במרץ 2010 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה במשחק הליגה נגד קאיראט אלמטי. במחזור ה-6 של הליגה, הבקיע את שער הבכורה שלו בקבוצה במשחק הליגה נגד שחטאר קאראגנדי. ב-17 ביולי 2010 הושאל לאטיראו. לקראת סיום העונה חיז'ניצ'נקו היה נבחן בפיינורד רוטרדם ההולנדית, אך בסופו של דבר חזר לקזחסטן.
ב-14 בפברואר 2011 חיז'ניצ'נקו חתם בשחטאר קאראגנדי. את שער הבכורה שלו הבקיע נגד אירטיש פבלודאר. חיז'ניצ'נקו, הפך עד מהרה לשחקן מוביל בקאראגנדי והבקיע צמד במשחק האליפות נגד אסטנה שהעניק לקבוצתו באליפות ראשונה בתולדותיה עם 16 שערים ובכך סיים גם כמלך שערי הקבוצה וסגן מלך השערים של הליגה כולה. בעונת נעדר תקופה ארוכה מהמגרשים, עקב פציעה ברצועה הצולבת שהשביתה אותו לשישה חודשים.
בינואר חתם בקורונה קיילצה מליגת העל הפולנית, קבוצתו הראשונה מחוץ למולדתו. ב-29 במרץ 2014 חיז'ניצ'נקו הבקיע את שער הבכורה שלו בקבוצה במשחק ליגה נגד פוגון שצ'צ'ין.
לקראת עונת חזר לקזחסטן וחתם באקטובה.
בפברואר חתם בטובול. את עונת 2016 סיים כמלך שערי הקבוצה עם 10 שערים, אך טובול סיימה רק במקום השביעי בליגה.
בינואר חתם בשחטיור סליהורסק מליגת העל הבלארוסית. בסליהורסק, חיז'ניצנקו היה אחד משחקניה הבולטים של הקבוצה שהתחילה את העונה כמועמד לאליפות לצידה של באטה בוריסוב שמחזיקה בכתר 11 עונות עד אז. למרות זאת, ב-16 ביוני שוחרר מהמועדון.
ב-22 ביוני 2017 חזר לקדנציה שנייה בשחטאר קאראגנדי, כאשר חתם על חוזה עד לסיום העונה.
בינואר 2018 חתם באורדבסי שימקנט. ב-22 בפברואר 2019 חזר לאחר תשע שנים לאסטנה.
ב-11 בפברואר 2020, חזר לאורדבסי שימקנט.
קריירה בינלאומית
בצעירותו, חיז'ניצנקו שיחק בכל הנבחרות הצעירות של קזחסטן. ב-10 ביוני 2009 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת קזחסטן בהפסד 2-1 ל. ב-9 בספטמבר 2009 הבקיע צמד בניצחון 1-3 נגד, שהיו גם שערי הבכורה שלו בנבחרת.
נכון לספטמבר 2017, לזכותו של חיז'ניצנקו 8 שערים בנבחרת והוא מדורג שלישי ברשימת מלך שערי הנבחרת בכל הזמנים.
איתמר מינמר
איתמר מינמר (נולד ב-24 בפברואר 1991), הוא עיתונאי ישראלי, כתב נדל"ן וטכנולוגיה בתוכנית חיסכון ומבזקן בחברת החדשות בערוץ 12.
ביוגרפיה
מינמר גדל ברמת גן, למד בתיכון בליך בעיר וסיים את לימודיו במגמת קולנוע. הוא היה חניך ומדריך בתנועת הצופים. לפני הגיוס לצבא התנדב לגרעין נח"ל, ועשה שנת שירות בעיר אשדוד.
בשנת 2011 התגייס לחטיבת הנח"ל ושירת כלוחם בגדוד 50. מאז שחרורו משרת במילואים בחטיבה 16. כחלק משירותו הצבאי עבד עם נוער בסיכון ופעל בבית הספר "סדנאות" של רשת ברנקו וייס בפרדס חנה.
מינמר בוגר האוניברסיטה הפתוחה בתקשורת ומדע המדינה.
קריירה מקצועית
בשנת 2015 הצטרף מינמר לחברת החדשות כתחקירן בפינה הכלכלית "ערך מוסף" במהדורה המרכזית. במסגרת עבודתו הביא לחשיפת "עוקץ הקשישים" עם העיתונאית יונה לייבזון.
בשנת 2016 חשף את התנהלותו הבעייתית של יזם הנדל"ן גיא מונסונגו, שמכר דירות ללא היתר בעיר רמת גן.
בנובמבר 2017 הביא תיעוד בלעדי מהפגנה למען אלאור אזריה, שבמהלכה נשמעו קולות הסתה נגד הרמטכ"ל גדי אייזנקוט "גדי תזהר, רבין מחפש חבר". בעקבות דברים אלה היועץ המשפטי לממשלה אישר לחקור את הקריאות ועל רקע פרסום זה נעצר תושב ירושלים בן 33.
בשנת 2018 מונה לכתב ב"תוכנית חיסכון", ומספטמבר 2019 מסקר את תחום הנדל"ן והטכנולוגיה בתוכנית.
במסגרת עבודתו, ב-2020 חשף את שיטת סלקום למכור מוצרים בעשרות אלפי שקלים לבעלי מוגבלויות.
במרץ 2021 תיעד בסדרת כתבות כיצד הבנקים עוקפים את החלטת בנק ישראל שנועדה להקל על נוטלי המשכנתאות - ביטול מגבלת הפריים. בעקבות התחקיר נערך דיון בוועדת הכלכלה בכנסת בו הבנקים נדרשו לתקן את העיוות שיצרו.
מינמר מסקר באופן עקבי ב"תוכנית חיסכון" את משבר הנדל"ן בישראל, הדירות שאינן ראויות למגורים, ומצב שוק השכירות בארץ.
חיים אישיים
בנובמבר 2021 נישא לבת זוגו תום גזלה.
לזניה
לזניָה (מאיטלקית: Lasagne, לזניֶה) היא סוג של דפי פסטה, וכן מאכל איטלקי המבוסס עליהן, המכיל, בדומה לפיצה, גם גבינה ורוטב, לצד ראגו (רוטב בולונז).
הלזניה נאפית בתנור אך לפני אפייתה מבשלים את עלי הפסטה במי מלח, בסיר. אולם, כיום מיוצרים גם עלי לזניה מהירים שאינם דורשים בישול טרם אפייתם.
הרטבים הנפוצים ביותר במלית הלזניה הם רוטב בשאמל ורוטב בולונז, אך יש גם פשטידות דמויות-לזניה המשתמשות ברוטב עגבניות ללא בשר וכן יש לזניות המכילות ירקות שונים כמו חצילים, פטריות וכו'. (גרסה כשרה ניתן להכין ללא בשר או עם בשר אך ללא מוצרי חלב, אך זו לא תחשב ללזניה, אלא לפשטידה)
סוגי הגבינה בהם משתמשים מגוונים אף הם, בלזניה אלה בולונייזה הקלאסית משתמשים בפרמזן, אך ברוב הלזניות יש שימוש במוצרלה או ריקוטה.
בפולין קיימת גרסה מקומית ללזניה הנקראת לזנקי המכילה עלי בצק חיטה, שיפון, או כוסמת, מרודדים דק, מבושלים, מעורבבים עם שומן-חזיר או שמנת חמוצה, ומוגשים עם כרוב כבוש ופיסות נקניק.
בישראל, לרוב מטעמי כשרות, נפוצות גרסאות של פשטידות דמויות-לזניה, כאשר הגרסאות החלביות לא כוללות בשר טחון, ואילו הגרסאות הבשריות לא כוללות מוצרי חלב.
היסטוריה ומשמעות השם
מקור הלזניה הוא בעיר נאפולי שבאיטליה, השם לזניה מקורו במילה lasanon ביוונית שמשמעותה גיגית והרומאים אימצו אותה גם במשמעות של סיר בישול. ישנה גם תאוריה שמקור המנה הוא במאה ה־14 באנגליה, שם בחצרו של המלך ריצ'רד השני נאכל מאכל דומה בשם לאזאן (נכתב losyens) שהמתכון לו אף פורסם בספר הבישול הראשון שיצא לאור באנגליה אך תאוריה זו אינה מקובלת בעיקר כיוון שהרומאים עשו שימוש קדום הרבה יותר בשם וסביר להניח שמתכון איטלקי התגלגל איכשהו לידי טבחי המלך האנגלי.
מודל MWC
מודל MWC פותח על ידי ז'אק מונו, ג'פרי ווימן וז'אן-פיאר שנז'ו בשנת 1965. בבסיס מודל זה קיימת הנחת היסוד שכל תתי היחידות בחלבון משנות את הקונפורמציה שלהן, ולכן גם את האפיניות, יחדיו. כלומר, שינוי מתואם בכל תתי היחידות. כל תתי היחידות ימצאו במצב T (מתוח, עם האפיניות הנמוכה) או במצב R (רגוע, עם האפיניות הגבוהה). קישור הליגנד לתת יחידה מטה את שיווי המשקל בין המצבים T ל-R, ולכן גורם לשינוי הנצפה בחלבונים קואופרטיביים.
שני מודלים, MWC ו- KNF, הוצעו על מנת לתאר את הקואופרטיביות של חלבון ההמוגלובין. מכיוון שמודל MWC הצריך, לצורך תיאורו, מספר קטן יותר של פרמטרים מאשר מודל KNF, הוא נחשב עדיף יותר על מודל KNF. לעומת זאת, המצדדים במודל KNF ציינו את חסרונו של מודל MWC בתיאור קואופרטיביות שלילית.
עין-חתול אמריקאי מפוספס
עין-חתול אמריקאי מפוספס (שם מדעי: Leptodeira annulata) הוא מין נחש ממשפחת הזעמניים החי ביערות אמריקה המרכזית. בניגוד לרוב מיני המשפחה לנחש זה יש ארס, אך בשונה מהארס של מיני הפתניים והצפעיים, הוא אינו מסוגל להרוג בני אדם. למרות השם, נחש זה אינו קרוב משפחתי של הסוג עין חתול, וזכה לשמו בשל עיניו הגדולות המותאמות לחיי חושך.
מאפיינים
נחש זה חי בטבע במקסיקו, אמריקה המרכזית, אמריקה הדרומית כולל איי מרגריטה וטרינידד. הוא חי בעיקר ביערות גשם לחים או יערות יבשים, בגדות יערות וכן בשולי ביצות ואף בחופים.
אלו נחשים קטנים. אורכם הממוצע 750 מ"מ והם בעלי ראש מגודל עם עיניים צהובות בולטות הרואות טוב בחשכה. מצידי העיניים ישנם פסים שחורים לאורך וגם על הגב ישנם "רצועות" שחורות לאורכו. הקשקשים עצמם הם צהבהבים או חומים. לנחש שיני ארס קטנות בצידם האחורי של הלסת התחתונה. הנחש יכול להרוג עם הארס את טרפו שכולל בעיקר צפרדעים, סלמנדרות ולטאות וגם גוזלים, השפעתו על האדם חלשה, ודומה לעקיצת דבורה.
הנחש חי רוב הזמן בין ענפי העצים אך יכול גם לרדת לקרקע. הוא יוצא לציד בעיקר בשעות הלילה, ולשם כך משתמש בעיניו הגדולות.
מוסקט (אלבום)
רף הציפיות מהאלבום היה גבוה, עקב שיתופי הפעולה הקודמים בין איינשטיין לחנוך באלבומים "שבלול" ו"פלסטלינה" שיצאו בשנת 1970. על העיבודים וההפקה המוזיקלית של האלבום הופקדו חנוך, משה לוי ואמיר צורף. חנוך הלחין את כל שירי האלבום וכתב גם את המילים לשישה מהשירים. איינשטיין כתב את המילים לשישה שירים, ויואב פורת כתב את המילים לשיר "ללא מוצא".
"מוסקט" היה האלבום האחרון אותו הקליט איינשטיין באולפן מסחרי. את כל אלבומיו הבאים הקליט באולפנים הפרטיים בבתיהם של המוזיקאים עמם עבד (יזהר אשדות, פיטר רוט, גיא בוקאטי).
מתוך האלבום יצאו הסינגלים "כל אחד רוצה", "שמור על עצמך", "גיטרה וכינור" ו"איך זה את". בשנת 2016 הקליט שלום חנוך גרסת כיסוי לשיר "איך זה את" בדואט עם הזמרת שרית חדד, והוציא אותה כסינגל. הביצוע הופיע באלבומו של חנוך - "זום".
רשימת רצועות
העיבודים בוצעו על ידי שלום חנוך, משה לוי ואמיר צורף.
אטיאס
אטיאס (וריאנטים: אטיאש, עטיאש) הוא שם משפחה יהודי שמקורו במילה הערבית عطا (‘aṭā, מתנה – כלומר מתנת האל). {{פירושונים|
פילמוגרפיה
פילמוגרפיה היא רשימה של סרטי קולנוע הקשורים יחדיו לפי אחד או יותר קריטריונים. לדוגמה: פילמוגרפיה של קריירת שחקנית או שחקן, היא רשימת הסרטים שבהם הופיעו.
פילמוגרפיה של במאי קולנוע היא רשימת הסרטים שאותו במאי מסוים ביים, ואפשר גם להיות יותר מפורטים ולהתייחס לרשימה חלקית המתמקדת בז'אנר מסוים מתוך בסרטיו לדוגמה פילמוגרפית סרטי האימה שביים.
המונח, אשר נמצא בשימוש לפחות משנת 1957, הופיע לראשונה במילון ובסטר לשפה האנגלית, ומבוסס על מונח אחר "ביבליוגרפיה" שהיא רשימה של ספרים.
רשימות פילמוגרפיות נבדלות מאוד מהמושגים "סינמטוגרפיה" ו"וידאוגרפיה", המתייחסים לתהליכים עצמם בקולנוע ובמקום זאת מקבילים לצילום.
עיבוד מוזיקלי
עיבוד מוזיקלי, סידור ראשוני או ארגון מחדש של שיר או יצירה: במקצב, סגנון, סולם, ז'אנר מוזיקלי, הרכב מוזיקלי, סוג וכמות הכלים המשתתפים בה או עיבוד לכלי נגינה מיוחדים. ניתן לדמות את המעבד המוזיקלי לבמאי של היצירה המוזיקלית, או לתסריטאי שמעבד יצירה קיימת (כמו ספר) לתסריט. המעבד המוזיקלי משתמש בחומר הגלם המוזיקלי – הלחן (מלודיה) וההרמוניה (אם כבר קיימת; המעבד יכול לבנות או לשנות אותה) – כדי "לעצב" את הביצוע.
בדרך כלל, מקבל המעבד המוזיקלי תווים ליצירה או הקלטה ראשונית של השיר ברמה נמוכה (סקיצה). המעבד, בהתייעצות עם המלחין מחליטים מה יהיה הז'אנר, המקצב, מהירות היצירה או השיר (טמפו), אילו כלי נגינה ישתתפו בהם וקובעים פרמטרים נוספים. בטרם ייגש המעבד לעבודתו הוא יפנה למבצע, הזמר, כדי להחליט באיזה סולם יבוצע העיבוד ולהתאים אותו למנעד המבצע. כמו כן יכול המעבד להקצות מקום בזמן ביצוע היצירה, שם יתבצע אלתור חופשי. המעבד המוזיקלי נותן לפעמים ביטוי אישי ליצירה המולחנת ויוצר לה סגנון ייחודי משלו; הוא יכול, למשל, להוסיף לשיר הקדמה או מעבר מוזיקליים.
העיבוד המוזיקלי יכול להיות מורכב במעבר מתזמורת להרכב, מהרכב לכלי סולו, מכלי סולו לתזמורת, ועוד. עיבוד לכלים מוזיקליים הוא מורכב ומצריך מיומנות, הכרת הכלים והכרת טווח היכולות שלהם (מנעד). עיבוד לכלים קלאסיים מצריך בדרך כלל כתיבת תפקיד נגינה מדויק לכל כלי, וכתיבת עיבוד לתזמורת פירושו הכנת פרטיטורה. גם מעבר של יצירה מסוימת מסגנון מוזיקלי אחד לאחר ייחשב לעיבוד מוזיקלי. לדוגמה: להקת "המכשפות" עיבדה מחדש את שיר הילדים "הלילות הקסומים" ועשתה ממנו שיר רוק.
פדובה (נפה)
נפת פדובה (באיטלקית: Provincia di Padova) היא נפה במחוז ונטו שבאיטליה. היא משתרעת על שטח של 2,142 קמ"ר, ובשנת 2013 התגוררו בה 935,414 נפש. בירתה של הנפה בעיר פדובה. נפת פדובה היא הנפה המאוכלסת ביותר במחוז, ובה 104 קומונות. הנפה לרוב מחולקת לעיר הבירה וההינטרלנד שלה, ה-Alta Pianura (הרמה), הצפון, Bassa Pianura (השפלה), הדרום וגבעות Euganei בדרום-מערב העיר.
הנפה גובלת בנפת טרויזו ובנפת ויצ'נצה בצפון ובנפת ונציה במזרח בנפת רוביגו, בדרום. הנפה גובלת בנפת ורונה ובנפת ויצ'נצה במערב.
הנפה מהווה מוקד תיירות חשוב באיטליה, כשהעיר פדובה היא אחת האטרקציות הבולטות בה. בעיר מספר רב של פריטי אומנות ואזורים היסטוריים מימי הביניים והרנסאנס, וכן ערים ועיירות נוספות. בנוסף, חלק מלגונת ונציה נמצאת בתוך שטחי הנפה.
אגיה זוני
אגיה זוני (המקור היווני: Αγία Ζώνη, ביוונית עתיקה נהגה: אגיא זונֶה; ביוונית חדשה גם: אַיָּה זוֹנִי; באותיות לטיניות נרשם: Aghia Zoni P, השם המקובל: אגיה זוני (מלעיל)) הייתה אוניית מעפילים, שאורגנה ב-1939 על ידי בית"ר וינה במסגרת עליית אף על פי.
היסטוריה
אגיה זוני נבנתה כספינת קיטור במספנת "Fratelli Orlando" בשנת 1899; משקלה היה 1227 טון ברוטו. הפליגה תחת דגל איטלקי כאניית נוסעים בשם "Taranto". נמכרה ב-1933 ליוון, ושם הוחלף שמה ל-Aghia Zoni P.
אוניית מעפילים
האונייה נחכרה על ידי אנשי בית"ר בווינה והפליגה מנמל פיומה באיטליה ב-16 במרץ 1939 כשעל סיפונה 465 מעפילים.
על מנת להימנע מכניסה אל המים הטריטוריאליים של ארץ ישראל הוסכם עם בעלי האונייה, שהמעפילים יורדו למים באמצעות סירות. שני אנשי צוות ירדו מהאונייה בפיראוס על מנת לרכוש סירות נוספות, אך לא שבו.
האונייה עגנה בכרתים, שם הצטיידו המעפילים במזון ואף ערכו סדר פסח.
כשהיו קרובים ליעד הארצישראלי, נשלחה סירת מפרש ממפקדת "ההגנה" בארץ ישראל לצורך הורדת המעפילים. המפרשית נקשרה לירכתיים והאונייה פנתה לכיוון הארץ, אך באחד הלילות התגנבו המלחים הזרים, ניתקו את המפרשית ונמלטו עמה.
לאחר מכן, נכנסה האונייה למים הטריטוריאליים של ארץ ישראל, והמעפילים הורדו בחוף אשקלון ב-22 באפריל 1939.
האונייה חזרה ליוון ושקעה ב-16 בפברואר 1940 בסמוך אליה.
יחזקאל ראטה
הרב יחזקאל ראטה (קרי רוֹט; כ"ג באדר א' תרצ"ה פברואר 1935 – כ"ג באדר ה'תשפ"א, 7 במרץ 2021) היה פוסק חסיד סאטמר, רב בית המדרש "קהל יראי ה' קרלסבורג" בשכונת בורו פארק שבניו יורק ונשיא בית תלמוד להוראה.
ביוגרפיה
נולד ליצחק אייזיק בן הרב משה ראטה אב"ד האמאראד, חתן הרב יצחק אייזיק רוזנפלד, חתן הרב יצחק משה פנט בן רבי יחזקאל פנט בעל ה'מראה יחזקאל' מקארלסבורג.
למד בישיבת אראד. נמלט מרומניה ועלה לישראל ב-1953. למד בישיבת יטב לב סאטמר בירושלים בראשות הרב משה אריה פריינד.
אחרי נישואיו שימש בתור מורה הוראה מטעם העדה החרדית בירושלים ורב בית הכנסת סאטמר בקטמון. על פי בקשת אדמו"ר מסאטמאר רבי יואל טייטלבוים עבר לניו יורק בשנת תשל"ב לשמש בתור מורה הוראה לחסידי סטמר בבורו פרק. אחר פטירת הרב טייטלבוים ייסד קהילה עצמאית בשם קהל יראי השם קארלסבורג.
משנת תשמ"ג נהג לשהות רבות בקבר הרשב"י במירון, בעיקר בימי שובבי"ם, ל"ג בעומר ובחודש אלול. קנה שם בית גדול ופתח בו בית מדרש. בשבתות שבהן שהה במקום נהג לארח, בעיקר בחורי ישיבות.
בתשנ"ד הוציא לאור שלושה כרכים משו"ת "עמק התשובה". כיום מונה הסדרה תשעה כרכים בשו"ת. עוד פרסם את הספרים 'חזון יחזקאל' על התורה ומועדים, 'משפט הארץ' על מצוות התלויות בארץ, 'קרן התורה' על הלכות ריבית, 'חזקת טהרה' על הלכות נדה, 'עמק שמעתתא' על סוגיות במסכת סוכה וכריתות.
באדר תשע"ו מינה את בנו הגדול הרב משה כרב הצעיר של קהל יראי השם קארלסבורג. בנו הרב עמרם הוא רב האמאראד, הרב ברוך דוד רב מראה יחזקאל, הרב עזריאל יודא רב בג'רזי סיטי, הרב אברהם מרדכי רב טשערנא, הרב שלום רב אוסטריק, הרב יצחק אייזיק רב קהל חסידים. חתנו הרב משה פרידמן הוא דיין בקהילת סאטמאר (הרב אהרן) בבורו פארק. חתנו הרב אשר זעליג מיללער רב דקהל ערבי נחל ב'סטעטן איילענד. אחד מנכדיו הוא הרב יואל ראטה ראש ישיבת ברסלב בוויליאמסבורג.
גמל שלמה סיני
גמל שלמה סיני (שם מדעי: Tenodera sinensis) הוא מין בסדרת גמלי שלמה שמצוי באסיה. ב-1896 המין הוכנס בטעות לארצות הברית ומאז נחשב למין פולש. גמל השלמה הסיני ניזון בעיקר מחרקים אחרים, אולם נקבות בוגרות ניצפו בעבר אוכלות מלבד חרקים (צרעות וחגבים), עכבישים, זוחלים קטנים ואפילו ציפורים יונקי דבש. כמו רוב גמלי השלמה, הם ידועים בהיותם קניבלים. מחקר אחד מראה שקניבליזם מתרחש בכ-50% ממקרי ההזדווגות של מין זה.
תיאור
גמל השלמה הסיני הוא גמל שלמה ארוך, דק, בצבע חום וירוק. הוא בדרך כלל ארוך יותר ממינים אחרים של גמל שלמה, מגיע לקצת מעבר ל-11 סנטימטרים, והוא מין גמל שלמה הגדול ביותר באמריקה הצפונית. צבעו נע מירוק לחום עם פס רוחבי ירוק על גבולות הכנפיים הקדמיות. באור נמוך עיני גמל השלמה נראות שחורות, אך באור יום הן נראות צלולות, תואמות לצבע הראש. לאחר רבייה, הנקבה יכולה לייצר כמה שקי ביצים בקוטר של כ-2 סנטימטרים, כל אחד מהם יכול להכיל עד 400 ביצים. לעיתים קרובות, ניתן למצוא את שקי הביצים תלויים מענפים או ממשטחים משופעים אחרים אליהם היא מדביקה את שק הביצים.
בשבי
גמל שלמה סיני הוא חיית מחמד נפוצה עבור חובבי גמלי שלמה, וניתן לרכוש את שקי הביצים ממשתלות צמחים ברחבי ארצות הברית. הם יכולים להיות מאולפים מספיק כדי לשבת על היד ואפילו להאכיל אותם ביד. חוץ מהיותו חיית מחמד, גמל השלמה הסיני הוא גם חרק פופולרי לצורך של הדברה ירוקה.
טיפול
את גמל השלמה הסיני יש לשמור בטרריום פי שלושה מגודלו. מדובר בטורף אגרסיבי שיעז לתקוף חרקים גדולים ממנו. בשבי, תזונתו מורכבת בעיקר מתיקנים, זבובים, פרפרים, חגבים וצרצרים. בנוסף, גמלי שלמה סינים אינם שותים מים מתוך קערה, יש לספק נוזלים על ידי ריסוס מים על בסיס יומי. ריסוס מים אינו נועד רק בשביל לספק מקור שתייה לגמל השלמה, המים גם תורמים לשמירת הלחות המתאימה על מנת שיוכל להשיל את עורו כראוי.
טורפים
גמל השלמה הסיני נטרף על ידי גמלי שלמה אחרים, ציפורים, וצרעת הענק האסייתית שנמצאת בתחום המחייה שלו.
צפרדע חץ תותית
צפרדע חץ תותית (שם מדעי: Oophaga pumilio) היא מין של צפרדע ממשפחת הדנדרובטיים, המכונים גם "צפרדעי חץ הרעל" על שם רעלם החזק ששימש את האינדיאנים במשיכת חצים מורעלים. סימני הזיהוי העיקריים של הצפרדע הוא רגליה הכחולות וגופה האדום - המהווים אזהרה לאויביה על כך שהיא רעילה מאוד. תפוצתה העיקרית היא במרכז אמריקה ביערות גשם לחים בעלי צמחייה מרובה. צפרדע זו היא המין הרעיל ביותר בסוגה. שמו של האי רד פרוג איילנד בארכיפלג בוקס דל טורו בצפון פנמה קרוי על שם הצפרדע החיה ביערות האי.
אורכה הממוצע של הצפרדע 17.5–22 מ"מ. היא בעלת ראש קטן ורגליים חזקות העוזרות לטפס על צמחיית היער.
הצפרדעים ניזונות מחרקים קטנים שונים. חלק ממיני הטרף שלהם, כמו האקריות מסדרת Oribatida, מפרישים רעלים מסוכנים מסוג Pumiliotoxin 251D. רעלים דומים נמצאים בנמלים מסוג Brachymyrmex. הצפרדעים מסוגלות לספוג את הרעל הקטלני של הטרף בגופן ולהשתמש בו בתור הרתעה נגד טורפים. עם זאת בשבי הצפרדעים מאבדות את היכולת הזאת.
נקבות צפרדע החץ התותית מובילות את ראשניהן הצעירים אל מרומי העצים, לעבר צמחים המכילים מים. שם הן שומרות את הראשנים ומטילות עבורם ביצים עקרות מהם הם ניזונים עד בגרותם. באופן זה הן שומרות עליהם מטורפים.
מסכי פרסום
מסכי פרסום הם פלטפורמת פרסום הכוללת שלטים אלקטרוניים או מסכים דיגיטליים הממוקמים באזורים ציבוריים ומאפשרים לשנות את התוכן המוצג בהם ללא צורך בעבודה פיזית. לרוב המטרה היא להגיע לקהל יעד ממוקד על פי מיקום או זמן.
מסכי פרסום נחשב לטכנולוגיה בעלת 'החזר עבור השקעה' גבוה, יחסית לשיטת הדפוס המסורתית, בגלל העלות האפסית של שינוי התכנים המוצגים על המסך ובעקבות זאת העלאת תכיפות העדכון והרלוונטיות של המידע המוצג.
הצגת התכנים במסכי הפרסום מנוהלת על ידי מחשב או כל נגן מדיה אחר, ומאפשרת למשתמש לערוך את התכנים המוצגים מרחוק, ללא צורך בגישה למסך המציג עצמו ולפעמים אף דרך האינטרנט.
מימוש בולט של מערכות מסכי פרסום, ניתן לראות בחנויות ומסעדות, אשר רוצות לשדר ללקוחות קידמה מצד אחד, ותוכן שיווקי מעודכן ומושך מצד שני. לפעמים המסכים משמשים גם להצגת ערוץ טלוויזיה עצמאי (לרוב בתחום העסקי) שמשדר תכנים מקוריים לבידור ותכנים פרסומיים.
לוח מודעות דיגיטלי
עם התפתחות מסכי הפרסום החלו להשתמש בפלטפורמה הדיגיטלית גם במקומות סמי-ציבוריים דוגמת בתי הכנסת המפרסמים על המסך את זמני היום ומודעות לקהילה בצורה דיגיטלית. לוח זה עורר שאלות הלכתיות האם מותר להשתמש במוצר בשבת.
בבנייני מגורים החלו להחליף את עלוני הפרסום מסכים דיגיטליים המציגים מידע אינטראקטיבי המיועד ספציפית לאופי דיירי הבניין ומשולב בפרסומות המותאמות לדיירים. מסכים אלו, מאפשרים להפחית את זיהום הסביבה שנעשה על ידי חלוקת עלוני הפרסום שרובם נזרקים לפח, וכן מאפשרת לוועדי הבית להנגיש תוכן רלוונטי לדיירי הבניין
אני לא גנב
אני לא גנב הוא רומן לצעירים מאת תמי שם טוב, אשר ראה אור בשנת 2012 בהוצאת כנרת זמורה-ביתן. הספר עוקב אחר סיפורו של יאנק וולף, נער יתום בשנים שלפני פרוץ מלחמת העולם השנייה, אשר מצטרף לבית היתומים של יאנוש קורצ'אק. זהו ספרה השמיני של שם טוב, אשר הפך לספר מצליח מאוד וזיכה אותה במספר פרסים. בשנת 2014 הופק עיבוד של הספר להצגת תיאטרון על ידי 'חני - העמותה לקידום תיאטרון מובחר' בשיתוף עם הסטודיו למשחק מיסודו של יורם לוינשטיין.
בשנת 2020 ראה אור ספר המשך בשם "אני לא עוזב".
תקציר העלילה
גיבור הסיפור, יאנק, מגיע לבית היתומים של יאנוש קורצ'אק לאחר שעבר טראומות והתעללויות חמורות בבית המחסה ליתומים בו שכן לפני כן. יאנק היה ידוע ביכולותיו המרשימות בריצה, אשר הקנו לו אפשרויות חוזרות ונשנות לגנבה. יום אחד, נתפס יאנק בעת מעשה והבריונים בבית המחסה ליתומים הכו אותו ברגליו עד שנשברו שתיהן, ויאנק איבד את יכולתו לרוץ. מאז, דבק בו הכינוי "הגנב הצולע", שכל כך שנא.
יאנק מתאר את סיפור חייו החל מכניסתו לבית היתומים של קורצ'אק ועד עלייתו ארצה. הספר מעמיק בקשיי ההסתגלות של יאנק למקום החדש ובתהליך שעבר על מנת להיפטר מהרגליו הישנים. הוא הגיע לבית היתומים כנער מלא טינה כלפי משפחתו וסובביו, אשר פיקפק ברצונם הטוב של האנשים עימם נפגש. בעת שהותו בבית היתומים רכש יאנק חברים חדשים, ולמד לתת אמון באנשים, אשר רצו בטובתו והכל בהשראתו של קורצ'אק.
בית היתומים של קורצ'אק
בית היתומים של יאנוש קורצ'אק פעל בוורשה במשך שלושים שנים 1912–1942. בית היתומים של קורצ'אק היה מבוסס על הבנה, הקשבה כבוד והערכה הדדית בין המורים לתלמידים. בהקמתו, נעזר קורצ'אק בסטפניה וילצ'ינסקה (לימים שותפתו העיקרית בניהול בית היתומים). יאנוש קורצ'אק וסטפניה וילצ'ינסקה היוו את דמויות האב והאם בחיי החניכים בבית היתומים, אך עם זאת הם הקפידו לשמר את הקשר בין הילדים ומשפחותיהם (אם יהיו כאלו).
סופו של בית היתומים היה עליית הצוות והילדים היהודים לרכבת למחנה ההשמדה טרבלינקה. לקורצ'אק הוצעה אפשרות לחנינה, אך הוא דחה אותה והחליט להישאר עם חניכיו עד סופם הטרגי. קורצ'אק וסטפניה לא סיפרו לילדים לאן פניהם מועדות, ויש שאומרים שזהו השקר היחיד שסיפרו להם אי פעם.
אליגיוס הקדוש
אליגיוס הקדוש (צרפתית: Éloi de Noyon, נולד בין 588 ל-590 – מת ב-1 בדצמבר 659 או 660) הוא קדוש נוצרי. אליגיוס הוא הקדוש המגן של הצורפים ושל עובדים אחרים עם מתכות, כמו גם של REME (כוח מהנדסי החשמל והמכניקה המלכותי של הצבא הבריטי). הוא ידוע גם כפטרונם של הסוסים ושל העובדים עם סוסים. אליגיוס היה היועץ הראשי של דגוברט הראשון, שהיה מלך מרובינגי בצרפת. לאחר מותו של המלך, מונה אליגיוס למשרת הבישוף של נואיון ((Noyon), אותה מילא בשנים 640–661. בשני העשורים הללו עסק במסע להמרת דתם של תושבי פלנדריה הפגנים.
בנה את המקדש הראשון (לא קיים כיום) בבזיליקת סן-דני. שרידיו קבורים בקתדרלת נואיון. יום חגו הוא ה-1 בדצמבר.
מלווין ברג'ס
מלווין ברג'ס (באנגלית: Melvin Burgess; נולד ב-25 באפריל 1954) הוא סופר ילדים ותסריטאי בריטי.
ביוגרפיה
ברג'ס נולד בעיירה טוויקנהם שבחבל מידלסקס בבריטניה. לאחר שסיים את הלימודים בבית הספר עבר קורס בן חצי שנה בעיתונאות וניסה להתפרנס מכתיבה בערים בריסטול ולונדון. בשנת 1990 התפרסם ספרו הראשון "The Cry of the Wolf" (יללת הזאב), שהיה להצלחה מסחרית וביקורתית, והביא לו מועמדות ראשונה למדליית קרנגי המוענקת לסופרי ילדים.
בשנת 2009 כתב את התסריט לסדרת הטלוויזיה "הבאר" ששודרה בערוץ ה-BBC. סדרה זו הייתה סדרת אימה למתבגרים, שלוותה במשחק מחשב אינטראקטיבי שבו יכלו הצופים להשתתף בפרקי הסדרה באמצעות משחק דרך אתר האינטרנט של הסדרה.
ספריו של ברג'ס עוסקים בבעיות גיל ההתבגרות, וסגנונו ישיר וכולל ביטויים מיניים. שניים מספריו היוו מוקד למחלוקת:
כתיבתו של ברג'ס היא רבגונית, והוא שולח ידו גם בכתיבת פנטסיה ומדע בדיוני. כן נבחר לעבד את התסריט של הסרט "בילי אליוט" לספר.
אורלי זילברשץ
ביוגרפיה
נולדה וגדלה בתל אביב, לזוג הורים ניצולי השואה. בת דודתה של זילברשץ, היא נורית הירש (אמה של הירש, לאה זילברשץ, היא אחות אביה של אורלי, דוד). היא השלימה לימודי משחק בחוג לאמנות התיאטרון באוניברסיטת תל אביב. עם מוריה במסגרת הלימודים נמנים נולה צ'לטון, יוסי יזרעאלי, תום לוי ונורית יערי.
שנות השבעים והשמונים
הופעתה הקולנועית הראשונה הייתה בסרטו של אבי נשר, "דיזנגוף 99" ב-1979, לצד גידי גוב וגלי עטרי. הסרט זכה להצלחה רבה והביא לפרסומה. ב-1981 השתתפה בסרטו של אסי דיין "עם ישראל חי" לצד חנה לסלאו.
ב-1984 השתתפה בסרט הדרמה "לחץ", שכתבה, הפיקה וביימה מישל אוחיון. במחזה שביים שמואל הספרי, "אבא אובו", בתיאטרון החאן (עיבוד למחזה "המלך אובו") ובמחזה "נשים בצמרת" ב.
ב-1985 הצטרפה לצוות תוכנית הטלוויזיה "זהו זה!" ששודרה בערוץ הראשון, כשהיא מגלמת את חוחית במסגרת פינה קבועה של מערכונים שעסקו בספרות. דמותה נהפכה עד מהרה לקאלט וזכתה להצלחה רבה. באותה שנה השתתפה במחזה "דבש פרא" בקאמרי.
בשנה זו יצא אלבום הבכורה של להקת "משינה", אשר על חבריה נמנה יובל בנאי, שהפך לבעלה. באלבום זה נכלל השיר "אנה" שאותו כתבה זילברשץ. השיר הפך לפופולרי וזכה להשמעות רבות בתחנות הרדיו ולהיכלל במצעד הפזמונים של גלי צה"ל. רבים התחבטו בשאלה לגבי זהותה של אנה המוזכרת בשיר. השערות שונות נוגעות לכך שהשיר עוסק בענת עצמון, חברתה הטובה של זילברשץ באותה התקופה.
ב-1986 השתתפה במחזמר "חוות החיות", המבוסס על ספרו של ג'ורג' אורוול. בשנת 1987 השתתפה לצד יוסי בנאי, מוסקו אלקלעי ויונה אליאן בהצגה "מעגל הגיר הקווקזי" מאת ברטולט ברכט, שתרגם נתן זך וביים עמרי ניצן בתיאטרון הבימה.
ב-1988 כיכבה בסדרת הטלוויזיה הקומית שכתבה ענת גוב, "כן מה?!", יחד עם גידי גוב ודב נבון. באותה שנה יצא אלבומה השלישי של להקת משינה, "משינה 3" בו נכללו השירים "סוזי בלי היד" ו"אהובתי" שנכתבו גם הם על ידי זילברשץ.
שנות התשעים
ב-1991 החלה בקריירה מוזיקלית עצמאית. היא הוציאה את האלבום "הקברט של מירנדה", ובו עשרה שירים מקוריים שכתבה והלחין יובל בנאי וכן גרסאות כיסוי לשירים נוספים שתרגמה לעברית. לשני שירים שיצאו במסגרת האלבום הופקו שני קליפים: "הקברט של מירנדה" ו"השקר". מרבית שירי האלבום זכו לתקליט משלהם וביניהם: "רוזי בת לוויה", "שוב נהיה בוקר" ו"פאם פאטאל".
על אף הפרסום לו זכתה זילברשץ באותה תקופה, האלבום לא נחל הצלחה רבה. עם זאת, הוא הפך לאלבום פולחן בקרב חובבי מוזיקה עצמאית בישראל והפך לאחד הסמלים המזוהים ביותר עמה. בשנת 2020, במהלך משבר הקורונה, הזמר והמלחין שלומי שבן ביצע גרסת כיסוי לשיר "השקר" מתוך אלבומה של זילברשץ במסגרת מיזם "צו השעה".
ב-1992 שיחקה בתפקיד הראשי במחזה הראשון שכתבה ענת גוב, "אהבת מוות", בתיאטרון החאן.
ב-1994 השתתפה בסרטו של איתן פוקס "שירת הסירנה" לצד יאיר לפיד ודלית קהן. משחקה בסרט זיכה אותה בפרס אופיר לאותה שנה לשחקנית הטובה ביותר בתפקיד משנה.
ב-1996 שחקה לצד אביטל דיקר ושולי רנד בסרט זוכה פרס אופיר "מרקו פולו: הפרק האחרון", וכן בסרט "קלרה הקדושה".
בשנת 1998 שחקה בסרט הטלוויזיה של עירית לינור, "חתולות הרעם", לצד רותם אבוהב ודפנה ארמוני.
העשור הראשון של המאה ה-21
בשנת 2000 השתתפה בסדרת הטלוויזיה "לתפוס את השמיים" לצד יורם חטב. עונה שנייה של הסדרה שודרה בשנת 2005.
ב-2002 שחקה לצד מאיה מרון בסרטו של ניר ברגמן "כנפיים שבורות". הסרט השתתף במספר פסטיבלים ברחבי העולם, וזכה בפרס הסרט הטוב ביותר בפסטיבל הקולנוע ירושלים ובפסטיבל בטוקיו. משחקה של אורלי זיכה אותה בפרס אופיר שני בקטגוריית השחקנית הטובה ביותר בתפקיד ראשי. באותה שנה השתתפה בסרט הטלוויזיה בשם "לבנה יקירתי", שזיכה אותה בפרס השחקנית הטובה ביותר בפסטיבל ירושלים.
ב-2003 שחקה בהצגת התיאטרון "משפחה" שכתבה וביימה רביד דברה בתיאטרון הבימה ושיחקה בסרט הטלוויזיה "חתולות הרעם".
ב-2005 השתתפה בסדרה תיעודית על זכויות בעלי חיים בשם "ישראלים וחיות אחרות".
בשנת 2007 שיחקה בסדרות הטלוויזיה "משמורת" שכתבה עירית לינור לצד נתן דטנר והילה פלדמן, ובסדרת הטלוויזיה "להוציא את הכלב" לצד מוני מושונוב.
העשור השני של המאה ה-21 ואילך
ב-2010 שיחקה בסרטו של ניר ברגמן, "הדקדוק הפנימי", על פי ספרו של דויד גרוסמן.
ב-2012 שיחקה בסדרה הקומית "יום האם", שכתבה התסריטאית והקומיקסאית דניאלה לונדון דקל, ושודרה בערוץ 2, במשך מספר עונות.
ב-2013 שיחקה לצד תיקי דיין וגדי יגיל במחזה מאת ברטולט ברכט "אמא קוראז וילדיה'" בתיאטרון הקאמרי בתפקיד איווט הזונה. באותה שנה שיחקה גם בתפקיד עליזה גווילי בסדרת הדרמה "שטיסל" ששודרה ביס.
ב-2014 שיחקה במחזה "דג מוסר" בתיאטרון הקאמרי.
ב-2018 שיחקה בסדרה "מלכות" ב-HOT, אשר צילומיה החלו בינואר 2018, בה היא גילמה את ציפי מלכה. ב-2019 שיחקה בסדרה "גיבור אמיתי" בתפקיד רותי גרין. ב-2020 שיחקה בסדרה "למה מי מת".
ב-2021 הוצא לאקרנים הסרט "אחד בלב", בו שיחקה בתפקיד רותי. על תפקידה בסרט זה זכתה במועמדות לפרס שחקנית המשנה בטקס פרס אופיר 2021. באותה השנה השתתפה וזכתה בעונת ה-VIP של תוכנית המציאות MKR המטבח המנצח יחד עם בנה, אלישע.
ב-2022 שיחקה במחזה "את שאהבה נפשי" בתיאטרון הבימה, המבוסס על אירועי הרצח בברנוער.
חיים אישיים
זילברשץ מתגוררת בתל אביב. בין השנים 1987–2007 הייתה נשואה ליובל בנאי, ולהם שלושה ילדים - ביניהם המוזיקאי אלישע בנאי.
יחסי ארמניה–מלזיה
יחסי ארמניה–מלזיה הם יחסי החוץ בין ארמניה למלזיה. שתי המדינות חברות מלאות באו"ם.
סקירה כללית
שתי המדינות כוננו יחסים דיפלומטיים ב-11 במרץ 1993. בשנת 2018 חגגו שתי המדינות 25 שנה לכינון היחסים.
יחסים כלכליים
בשנת 2020 הסתכם הסחר בין המדינות ב-14.9662 מיליון דולר. הייצוא מארמניה למלזיה הסתכם ב-9,800 דולר, ואילו היבוא ממלזיה לארמניה הסתכם ב-14.9564 מיליון דולר.
פינת אור
פינת אור (בספרדית: Rincón de Luz) היא טלנובלה ארגנטינאית לכל המשפחה אשר החלה את שידוריה ב-10 בפברואר 2003 באזול טי.וי. (כיום ערוץ 9) (עונה ראשונה) וערוץ אמריקה טי.וי (עונה שנייה) הארגנטינאיים, והגיעה לסיומה ב-18 בדצמבר 2003.
בישראל שודרו שתי העונות בערוץ הילדים מ-1 ביולי 2003 ועד 14 באפריל 2004, ובמקביל בשידורים חוזרים בערוץ 2.
הסדרה נוצרה על ידי כריס מורנה, אשר שימשה גם בתור כותבת ומפיקה, והיא מהווה סדרת ספין אוף לטלנובלה המצליחה הקודמת שלה קטנטנות. זכויות הסדרה קטנטנות, כמו גם שמה, היו שמורות לערוץ בו הוא שודר, ומאחר והספין אוף תוכנן לעלות בערוץ המתחרה - שמה הוחלף והוצג כפינת אור.
רקע
כלל שבע העונות של הסדרה "קטנטנות" שודרו בערוץ Telefe, שנחשב לערוץ הפופולרי והמצליח בארגנטינה. אולם במהלך העונה השישית, היוצרת והמפיקה של הסדרה, כריס מורנה הסתכסכה עם המנהל החדש של הערוץ קלאודיו ויז'ראול בשל צמצום התקציב עבור הסדרה, זאת בעקבות המשבר הכלכלי בארגנטינה שהתרחש באותה תקופה, ולבסוף הוביל הסכסוך להחלטה לבטל את שידוריה של קטנטנות. בשל העובדה שהעונה השישית נחתמה עם סוף פתוח, חידשה ההפקה את הצילומים לקראת העונה השביעית עוד טרם סיומה, והספיקה לצלם מספר פרקים בטרם נתבטלה הסדרה כולה. לאחר ההודעה על הביטול נאלצו הכותבים לשכתב את קווי העלילה, שלפני כן התפרסו על פני יותר מ-100 פרקים, תוך פרק זמן קצר יחסית, וההפקה לא רק הייתה צריכה לקטוע את הצילומים של העונה החדשה - אלא לצלם את הפרקים לגמרי מחדש, על פי אותם שכתובים. כתוצאה מכך העונה השביעית התקצרה באופן ניכר, ואף שודרה מספר חודשים לאחר המועד המקורי, כאשר עד אז שודר ספיישל בן 10 פרקים מדי שבוע (ולא מדי יום כמו שאר העונות).
עם סיום הסדרה החלה מורנה לפתח סדרה חדשה שמהווה מעין המשך לא ישיר ל"קטנטנות", אשר יועדה לעלות בערוץ Azul TV (ערוץ 9) המתחרה. השם "פינת אור" הוא שמו של בית היתומים סביבו התרכזה "קטנטנות", והוא היה השם שנבחר גם לבית היתומים החדש בסדרה החדשה וגם לשמה של הסדרה עצמה, כמו גם כיוון ש-Telefe החזיקו בזכויות על השם קטנטנות. לסדרה היו שתי עונות כאשר פרק 99 נחשב לפרק הסיום של העונה הראשונה, אמנם לא באמת נחשב ככזה, זאת למרות הכיתוב "המשך יבוא.." שהוצג בסופו. כריס מורנה, שהחותם שלה ניכר בסדרות מוכרות רבות וטובות כמו "קיץ נצחי", "המורדים", "אלמה פיראטה" ו"כמעט מלאכים", אשר רובן מזוהות היטב עם הקהל בישראל, יצרה, הפיקה וכתבה את פינת אור בשיתוף פעולה עם אנשי תעשייה שליוו אותה בעבר. הסדרה הופקה בשיתוף עם חברת ההפצה וההפקה הישראלית "יאיר דורי אינטרנשיונל", ואף על פי שהיא הופקה באותן חברות ההפקה של "המורדים" והיא בעלת יוצרים זהים, פינת אור היא סידרה חינוכית, מותאמת לכל המשפחה ומפוקחת בידי מוסדות חינוכיים.
עלילת הסדרה
אלוורו דל סולאר, בחור בן 25 אשר עד עתה כל שעשה בחייו היה להתבטל ולברוח ממחויבויות, חוזר לבואנוס איירס לאחר שהות ארוכה באי איביזה שבאירופה. בשדה התעופה מקבלים אותו שני חבריו הטובים מהילדות, חוויר וטוביאס, והם נוסעים במכונית ב.מ.וו יקרה שאלוורו רכש קודם לכן. הסיבה לחזרתו היא מברק ששלחה לו סבתו ויקטוריה דל סולאר, בו היא מודיעה לו לחזור בהקדם האפשרי על מנת לקבל את חלקו בירושה שלה, זאת לאחר שהחליטה לחלק את הונה הרב בין כלל נכדיה בעודה בחיים. סבתו מזכירה במברק, נוסף על כך את החתונה של מריה חוליה דל סולאר, הבת שלה ודודתו של אלוורו, שאמורה להתקיים בעוד מספר ימים. אולם הדברים מקבלים תפנית חדה, כאשר אלוורו מתוודע לעובדה שהוא אינו הולך לקבל לבסוף את חלקו בירושה, מאחר שוויקטוריה קיבלה את הרושם לפיו הוא אינו עשה דבר על מנת להיות ראוי לה, וכעת עליו להוכיח לסבתו שהוא אכן זכאי לקבל אותה, ובנוסף ויקטוריה מנחה אותו ואף מציבה לו תנאים לכך: לאחר שבמשך כל חייו לא טרח לעבוד, ואף בזבז כספים רבים בין היתר על התהוללות, עליו לייסד מאפס ולבסס סוג של עסק, לנהל אותו באופן שקול, אחראי ובוגר ולהתחיל להיות אכפתי ורגיש לסביבתו, וכל זאת יצטרך לבצע ולהשיג לגמרי לבדו. אלוורו נדהם מההחלטה ומהתנאים שהציבה לו סבתו, ומאחר ואין באפשרותו לשלם כעת על מכונית הב.מ.וו אותה רכש בהגיעו לבואנוס איירס, הוא מבין שהסתבך אף יותר ממה שחשב.
אלוורו המדוכא הולך לבית קפה מקומי יחד עם חבריו חוויר וטוביאס, כאשר חוויר מנסה לעודד אותו, ואילו טוביאס נוקט בגישה פסימית ומשיג את התוצאה ההפוכה. בבית הקפה נתקל אלוורו באדם נוסף מילדותו, אשר היה יותר אויב מאשר חבר; חואן איגנסיו. בין השניים קיימת יריבות שהחלה עוד בילדותם, ומאז ועד היום עדיין לא הגיעה לקצה. חואן איגנסיו מספר לאלוורו שהוא עורך דין שעובד בחברה שבבעלותה של ויקטוריה, ועד לא מזמן הוא אף מונה על ידה למיופה הכוח שלה. לא עובר זמן רב עד שאלוורו מסיק מדבריו כי הוא היה מעורב בעניין הירושה שלו, מה שגורם לו להיות מדוכא אף יותר. שלושת החברים יוצאים מבית הקפה ומתכננים לעשות סיבוב פרידה אחרון במכונית היקרה, אולם בדיוק אז לוקאס, ילד רחוב חכם ומנהיג חבורת ילדים שכוללת את חוליאן, מתאו, טלי וקרולה, נדרס על ידי אלוורו בשל חוסר תשומת לב רגעית. טוביאס שוב בוחר להסתכל על חצי הכוס הריקה, ומסביר לאלוורו וחוויר שכולם עלולים להישלח לכלא, אולם אלוורו עולה על העובדה שלוקאס למעשה ביים את הכל כדי לקחת ממנו כסף במרמה. אלוורו, שלא יכול לסבול ילדים מכל הסוגים והגילאים מתחיל להתעצבן, אך חוויר ממהר להרגיע אותו ולשכנע אותו לשלם ללוקאס ולילדי החבורה האחרים. אלוורו והילדים מגיעים לבית של ויקטוריה, והוא מבקש מהם לחכות בחדר האורחים עד שישלם להם.
הוא הולך לחדרה של סבתו כדי לבקש ממנה את הכסף, אולם במהלך השיחה עמה עולה במוחו רעיון, ועד מהרה אלוורו ממציא סיפור שלם אודות היותו מנהל מעון לילדים יתומים/יתומות, כאשר הוא מצפה בדרך זו לשכנע את ויקטוריה להעניק לו את שמגיע לו, והיא מתרשמת ממנו לטובה. בינתיים, ילדי הרחוב מתרשמים מהאחוזה הגדולה והמפוארת וכל אחד מהם מתחיל לבחון מקרוב חלק אחר שלה. בתה של ויקטוריה מריה חוליה כאמור מתחתנת, ומתנות שקיבלה מאנשים מכל רחבי העולם כבר ממלאות חדר שלם. מתאו, הילד הקטן בחבורה נכנס לחדר ושובר שלא במתכוון, את המתנה היקרה ביותר. לוקאס והחבורה ממהרים אליו למשמע הרעש, ולמראית חלקי המתנה השבורים הם מבינים שהם בצרה גדולה, אולם הם לא היחידים ששמעו את הרעש, ועד מהרה מריה חוליה מתייצבת מולם בחדר המתנות ומגלה אף היא על המקרה, שמוציא אותה מהכלים וגורם לה מאותו רגע להתחיל לגלות סלידה ושנאה כלפי הילדים. בסופו של דבר ויקטוריה מרגיעה אותה, אלוורו משלם לילדים והם עוזבים את הבית. בהמשך, חואן איגנסיו מגלה על השקר של אלוורו על כך שהוא לא מנהל שום מעון יתומים/יתומות ומספר על כך לוויקטוריה, שכועסת עד מאוד. אלוורו שומע את השיחה ביניהם ומבין כי הוא חייב לשכנע מחדש את סבתו להאמין לו, כאשר הפעם הוא מחליט לעבור מדיבורים למעשים ולממש את רעיון המעון במציאות. אלוורו מספר על כך לחבריו חוויר וטוביאס, ומבקש מהם לאתר שוב את לוקס והחבורה כדי שיעזרו לסיפור להיראות כמה שיותר אמין.
הילדים מסכימים להצעה ולתנאים שהוצבו בפניהם במסגרתה, אולם לא עובר זמן רב עד שמנהיג החבורה הפיקח, לוקאס מחליט לנצל את המצב ולבקש תמורה להירתמותם לעניין. בלית ברירה נאלץ אלוורו להסכים, הפעם לתנאים שלהם, מה שמאלץ אותו להתחיל לדאוג להם ולחפש לכולם קורת גג. הבית בו הם משתכנים לבסוף מתברר כרדוף סיפורים רעים וסודות רבים, אשר מעוררים את סקרנותם של הילדים ודוחפים אותם לחקור את הבית ואת עברו. במקביל למציאת הבית שני ילדים שמתגוררים בשכונה בו הוא נמצא שנקראים סבסטיאן ולוסיאנה קרידה לא מרוצים מהשתכנות של ילדי הרחוב בשכונה ומנסים לעשות הכל כדי להיפטר מהם ואף מגלים כלפיהם שנאה, עוינות ואף אלימות. אלוורו במהרה מתוודע לכך שלחיות עם ילדים שאינם רגילים לקבל הוראות ולמלא אחר חוקים לא הולך להיות פשוט, והעובדה שהוא סולד מילדים לא הופכת את המצב לקל יותר עבורו. הוא מתלונן על כך בפני חבריו, שמשכנעים אותו לשכור מישהו שילמד את הילדים להיות ממושמעים, וזאת כדי שיהיה לו איזשהו סיכוי לשרוד בסביבתם. לאחר חיפושים נרחבים אלוורו מאמין שהוא מצא את האדם הנכון לרסן את ילדי הרחוב חסרי המעצורים, וזוהי בחורה כפרית, סקרנית ומלאת מסתורין בשם סולדד, שנראה כי יש לה את כל המידות הנכונות של רגישות וסמכותיות כדי להתמודד עם כל אחד ואחת מהילדים. עם זאת, אף אחד אינו יודע שהיא שיקרה על מנת להתקבל לעבודה במעון, וכי יש לה מניעים נסתרים ושהיא שומרת על סוד כמוס ביותר הנוגע למשפחת דל סולאר עקב תאונה שעבר בן זוגה סנטיאגו ריברה במפעל ששייך למשפחה זו.
בשל אילוצים ובעיות חדשות שצצות להן מדי פעם לפעם, מעון בית היתומים נאלץ להמשיך בתפקודו המדומה כל פעם מחדש, וככל שהוא מחזיק מעמד יותר זמן כך מתרחשים בו יותר אירועים ועוברות יותר חוויות על המעון ובני ביתו; בהמשך אלוורו מכניס לחייו את דלפינה מושא אהבתו מילדות, כחלק ממזימתו לתעתע בסבתו, ובשלב מסוים מריה חוליה דל סולאר, רווקה חסרת ביטחון שבנוסף מאובחנת כנוירוטית הופכת ביוזמתו של אלוורו למנהלת המעון, בין היתר על מנת לנקום בילדים על כל שעוללו לה מרגע שנכנסו לחייה. דלפינה לא מסתדרת עם הילדים וכן עם סולדד, שמתעמתת איתה לעיתים קרובות על הדרך שבה היא מתייחסת לילדים, ובעקבות זאת היא מתערערת ומנסה לגרום לילדים לחבב אותה, אולם ללא הצלחה, ואם זה לא מספיק העימותים העזים והמריבות בין סולדד לאלוורו מתחלפים עד מהרה בסיפור אהבה של שניהם, ומוציאים אותה מהתמונה בהדרגה. בו בזמן, נראה כי לרוב עוברים על המעון ובני ביתו ימים פחות שקטים ודברים פחות רצויים מסיפורי אהבה, לאחר שהפעם זהו חואן איגנסיו שמנסה להרע להם: הוא מנסה לפתות את סולדד על מנת לדלות ממנה מידע חיוני על המתרחש בבית, אשר יהיה לו לכלי עזר במטרתו לממש את כוונותיו הזדוניות.
בעוד שנראה כי הדברים רק הולכים ומסתבכים, נדמה כי אלוורו מצליח לשמור על אופטימיות ויודע להציל את המצב כל פעם מחדש, ולעיתים בעזרת חבריו, סולדד והילדים. אולם בתוך כל המציאות הזאת הוא מסרב לקבל את השינוי שהוא עובר בתור בן אדם, ואף על פי כן, יכולת ההבנה וניסיון החיים של סולדד מרעידים את האדמה תחתיו, ועוזרים לו לסמוך שוב על אנשים, להאמין שקיימות מטרות אשר מאחוריהן כוונות טהורות בלבד, ולתת את כל כולו בשביל חלום.
בארגנטינה
הסדרה שודרה בארגנטינה בערוץ Azul TV (ערוץ 9) עד פרק 99 (עונה ראשונה), והיא נחלה הצלחה פושרת. כאשר פינת אור עברה לשדר את העונה השנייה בערוץ America TV, שנחשב לערוץ הרבה פחות פופולרי, הקהל שלה, שהיה מועט ממילא, איבד צופים נוספים ואחוזי הרייטינג אף היו בשפל בהתחשב בשעה בה היא שודרה (18:00 בערב). סיבה נוספת לירידת אחוזי הצפייה נבעה מעזיבתה הפתאומית של השחקנית הראשית סולדד בעקבות תאונת מטוס שהתרחשה בסדרה בפרק 154 שגרמה לדמותה להיעדר לפרק זמן ממושך.
פרק 100 שפותח את העונה השנייה הציג שינוי כללי באווירת הסדרה: הלוגו, שיר וריקוד הפתיחה, המדים של ילדי המעון והאריזה הגרפית של הסדרה עוצבו מחדש ושונו לגמרי. אנשים בכירים בערוץ החליטו לבצע שינוי נוסף, כאשר הקדימו את שעת השידור לשעה 11:00 בבוקר, ובעקבות כך שונה בפעם השלישית שיר הפתיחה בפרק 156. עקב שינוי זה הרייטינג של הסדרה הידרדר בשנית מאחר שמעריצי הסדרה שרובם הגדול לומד בבית הספר לא יכלו לצפות בה בשעה כזאת. לאחר טלטלות רבות ועתידה הלא ברור של הסדרה, בין היתר בפרק 191 חזרה סולדד לסדרה באופן רשמי לאחר היעדרות ממושכת כאמור אולם מלבד עלייה קלה באחוזי הרייטינג - חזרתה לא עוררה עניין, ולבסוף הסדרה הסתיימה לאחר 199 פרקים.
בישראל
מבחינה מסחרית בשנת 2004 יצא אלבום מדבקות רשמי בהוצאת PMI אשר היה משותף לפינת אור ולסדרה השנייה של מורנה, "המורדים" ששודרה במקביל, ובנוסף נמכרו תיקי יד, ארנקים, כובעים, מחזיקי מפתחות, שעונים, כריות, סדינים וחולצות של שתי הסדרות, כל זאת לקראת בואם של שחקני שתי הסדרות לביקור בישראל וקיום סבב הופעות נרחב.
הופעה בישראל
ב-27 במרץ 2004, במהלך חול המועד פסח, הגיעו לישראל מרבית כוכבי הסדרה, לסיבוב הופעות בהיכל נוקיה שבתל אביב. ההופעה גם כללה בין השאר את השחקנית נדיה די צ'לו ששיחקה בסדרה ולפני כן אף הופיעה בישראל במחזמר של "קטנטנות", ואת תום אבני שהשתתף כאמור ככוכב אורח בסדרה וגם על הבמה. ההופעה הייתה בלעדית לישראל, שכן בארגנטינה הסדרה לא נחלה הצלחה גדולה כמו בישראל ונחשבה לתקדים שכן מדובר בהפקה ארגנטינאית לחלוטין שעלתה על הבמות רק בישראל. יחד איתם הגיעו כוכבי המורדים שהופיעו כ-20 הופעות בסיבוב מקביל באותו היכל.
בנוסף התארחו הכוכבים בתוכניות אירוח שונות של אותה התקופה, ביניהן "החדר של חני" שבה התארחו סולדד ומריאנה.
בעולם
הסדרה שודרה בערוץ בומרנג הלטיני, אשר משדר לכל מדינות אמריקה הלטינית, ובערוצים מקומיים נוספים במדינות אורוגוואי, פרגוואי ופרו, שם זכתה לנתוני רייטינג מרשימים. מדינות אחרות בהן שודרה הסדרה הן ספרד ואינדונזיה.
רשימת שירים
לסדרה יצא לאור דיסק עם כלל השירים דרך חברת סוני מיוזיק. השירים נכתבו והולחנו על ידי כריס מורנה וסולדד פסטורוטי, וסולדד, בנוסף לצוות השחקנים הצעיר, שרו את כולו. חלק מהשירים הם עיבודים לשירים שהופיעו בסדרה קטנטנות ובמספר תוכניות ארגנטינאיות. בנוסף, קיימים שירים אשר הופיעו בסדרה ובגרסת התיאטרון אולם לא נכללו באלבום.
מפלגת שלד
מפלגת שלד היא מפלגה שבסיס גיוסה צר ובראשה עומדת קבוצה קטנה של נכבדים ועסקנים. האידאולוגיה במפלגות שלד משנית בחשיבותה, פעילותן עונתית ומצטמצמת בעיקר לתקופת הבחירות, והמנגנון שלהן הוא ביזורי ורופף למדי. בדרך כלל מפלגות שלד אופייניות יותר לדמוקרטיות נשיאותיות מאשר לדמוקרטיות פרלמנטריות.
לגיון העבודה
לגיון העבודה היה ארגון שהוקם על ידי ישראל שוחט בשנת 1909, ואשר התבסס על חברי השומר. הארגון שם לעצמו מטרה לארגן קבוצות עבודה עבריות שיהיו מלוכדות במשמעת חזקה. על יוזמיו נמנה גם יוסף זלצמן.
הארגון שאב השראה מהצלחת הקולקטיב בסג'רה, מרעיונותיה של מניה שוחט בדבר הקמת כוח גדול של פועלים שבעזרתם ניתן יהיה לעלות לאדמות החורן, ומהצעתו של מנחם אוסישקין לגייס נוער למען בניין ארץ ישראל למשך שלוש שנים. הצעת היסוד של הלגיון הובאה בפני האספה הכללית השנייה של השומר בשנת 1909. שוחט חיבר תקנון לפיו התחייב כל חבר בלגיון להקדיש שנתיים לעבודה ולשמירה, לקבל על עצמו כל תפקיד ולהישלח לכל מקום כאיש צבא. בנוסף נקבעו לחברים דרגות ומדים.
שתי קבוצות של לגיון העבודה הוקמו ב-1909 - האחת נשלחה לחוות סג'רה והשנייה לחדרה. בסג'רה עסקה הקבוצה בעיבוד שדות הפלחה. חברי הקבוצה סבלו מסכסוכים עם הפועלים האחרים ועם מנהל החווה - האגרונום אליהו קראוזה אשר טען שחלק מהפועלים מתרשל בעבודתם. הפועלים הכריזו על שביתה ובעקבותיה נפסקה עבודתם. בראש קבוצת הלגיון שנשלחה לחדרה עמד מנדל פורטוגלי (שהיה אחד משלושת חברי ועד השומר). הם הקימו במושבה מטבח פועלים, בית חולים מאולתר, והביאו בפעילותם לשיפור חיי החברה והתרבות במושבה כמו גם לעלייה במספר הפועלים העברים. חברי הלגיון עבדו בפרדסי המושבה במטעי בעטה הסמוכה לחדרה, ובשבתות התאמנו בנשק וברכיבה. הם גם השתתפו בפעולת כיבוש חלק מאדמות חדרה (פעולה של עלייה וחרישה של קרקע השייכת למושבה אך בעלותה לא מוכרת על ידי השכנים הבדואים). הצלחתה של הקבוצה בחדרה הביאה להתקשרות בין המושבה לבין ארגון 'השומר'.
בשיא פעילות הארגון הוא מנה לא יותר מ-40 חברים. ההתחייבות לשנתיים הרחיקה ממנו את הדור הצעיר במושבות, מפלגת 'הפועל הצעיר' אסרה על חבריה להצטרף לשורות הארגון והוא לא זכה ליחס חיובי מצד מפלגת הפועלים השנייה, מפלגת 'פועלי ציון'.
הארגון השתמש במשמעת לליכוד וארגון העבודה. חבריו לבשו לבוש מיוחד: על ראשם כובע קולפאק צ'רקסי. על מותניהם אבנט רחב בצבע אדום כשעליו חגור אשפת כדורים. תלבושת זאת אומצה לאחר מכן על ידי חיל הספר העבר-ירדני.
בעקבות התגברות הצורך בשמירה בשנת 1911 ובעקבות הצלחת ארגון השומר, פוזרו חברי לגיון העבודה בין המושבות והארגון חדל להתקיים. אולם הרעיונות שעמדו בבסיסו של לגיון העבודה באו לידי ביטוי בהקמת גדוד העבודה על שם יוסף טרומפלדור בשנת 1920.
עובדיה המון
נודע בעיקר בשל הפירוש הקבלי על מגילת רות שיוחס אליו בטעות, ונדפס פעמים רבות. הפירוש הזה נדפס לראשונה על ידי ר' יחיאל מונטיליץ בוונציה שנת ה'שמ"ה, ופעם נוספת באותה שנה ובאותה עיר על ידי רבי מרדכי בן ברוך מטיבולי, בן משפחתו של רבי עובדיה, בשם "מקרא קודש". לאחרונה קבע מוטי בנמלך שמחבר הפירוש לרות הוא שלמה מלכו. כמה חבורים קבליים של המון נמצאים בכתב יד אוקספורד – בודלי, קטלוג נויבאואר 1597, ואחד מהם (לבוש מלכות) נדפס בוונציה יחד עם הפירוש לרות. ישראל תא שמע טוען, שגם הספר "עמר נקא" המיוחס לרבי עובדיה מברטנורא, התחבר לאמיתו של דבר על ידי רבי עובדיה המון, האחיין.
בדפוס ונציה שמ"ה מופיע המון כ'זצ"ל', ומכאן שנפטר לפני שנת 1585.
אלעזר מרדכי קניג
הרב אלעזר מרדכי קֶנִיג (ביידיש קֶענִיג; ח' בחשוון ה'תש"ו, 15 באוקטובר 1945 – כ"ג בטבת ה'תשע"ט, 31 בדצמבר 2018) היה רב ומנהיג רוחני בחסידות ברסלב. היה רב קהילת ברסלב בצפת.
ביוגרפיה
נולד בירושלים לגדליהו אהרון קניג ולאסתר יהודית לבית ערנטרוי. אביו היה מגדולי תלמידיו של ר' אברהם שטרנהרץ, שעלה לארץ מאומן. למד בתלמוד תורה "עץ חיים", בישיבת ברסלב בבני ברק ובישיבת מיר בירושלים.
ב־28 בנובמבר 1966 נשא לאשה את חיה ברגר. לאחר חתונתו התגורר בבני ברק ולמד בכולל אברכים של חסידות ברסלב בעיר, שם למד עם הרב שלמה קצין קבלה בספר עץ חיים. בנוסף למד קבלה גם אצל הרב מרדכי שרעבי. אביו הרב גדליה היה מורו בתורת החסידות.
אביו הקים את ה"אגודה להחייאת היישוב הדתי בגליל העליון" שמטרתה הקמת מרכז תורני בצפת. לשם כך שכר הרב קניג דירה בצפת, ועבר לגור בה ב-1976. הוא למד עם ילדיו בביתו מאחר שלא מצא תלמוד תורה בעיר, ובתום כשנה חזר לגור בבני ברק. בקיץ 1980, לאחר הקמת מוסד תלמוד התורה בצפת, נפטר אביו באופן פתאומי, והרב קניג קיבל את הנהגת המיזם יחד עם אחיו. באותו החודש הוא קבע שוב את מושבו בצפת, וסביבו התגבשה קהילת נחל נבע מקור חכמה כקהילה חרדית־חסידית, שקלטה לתוכה מאות בעלי תשובה.