cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
משאל
אזכור בתעודות מצריות
מִשְׁאָל נזכרת במספר כתבים מצרים קדומים. כך היא נזכרת בשם ""משאאא" בכתבי המארות, בשם "משאר" ברשימת ערי הארץ של פרעה תחותמס השלישי, וגם ברשימה מימי פרעה אמנחותפ השני ובה שמות ערים בארץ שקיבלו אספקת תבואה ובירה לשליחי המלך. בכל המקרים הללו נזכרה מִשְׁאָל יחד עם אַכְשָׁף, גם היא עיר בנחלת אָשֵׁר המזוהה בדרך כלל עם תֵּל כִּיסוֹן שבאזור עמק עכו.
זיהוי האתר
ברשימת ערי אָשֵׁר, מִשְׁאָל נזכרת בתיאור הגבול הדרומי של הנחלה יחד עם ערים נוספות שזוהו באזור דרום עמק עכו, כשאחריה נאמר שהגבול הגיע עד הים באזור הכרמל (ראו בציטוט למעלה). האתר המדויק של העיר לא זוהה, והוצעו כמה תלים באזור זה שבהם נמצאו ממצאים מתקופת המקרא. הזיהוי המקובל יותר הוא עם תל-נחל\א-נַּחְל, הנמצא כיום באזור התעשייה של מפרץ חיפה. תל נחל הוא תל עגול קטן (בקוטר של כ-80–100 מטר), ונמצאו בו חרסים מהתקופה הכנענית (ברונזה), הישראלית (ברזל) והפרסית, וגם מתקופות מאוחרות יותר כולל מהתקופות הביזנטית, הערבית, הצלבנית, הממלוכית והעות'מאנית.
מקס פלדר
מקס פלדר (בגרמנית: Max Felder; נולד ב-8 באוקטובר 1988) הוא שחקן ומדבב גרמני.
ביוגרפיה
פלדר נולד במינכן, ב-1999 הופיע לראשונה בסרט בהפקה של פצפונת ואנטון המבוססת על ספרו של אריך קסטנר, על תפקיד זה הוא זכה ב-Goldener Spatz, פרס גרמני עבור קולנוע וטלוויזיה לילדים בקטגוריית "השחקן הטוב ביותר".
ב-2002 שיחק בתפקיד הראשי בסדרה "טים טאלר" המבוססת על ספר ילדים גרמני.
ב-2009 שיחק בסרט "Factor 8" על טיסה המותקפת בנגיף מסתורי.
ב-2010 שיחק את הנסיך בסרט גרמני המהווה עיבוד לאגדה המפורסמת סינדרלה של האחים גרים.
ב-2009 ו-2013 התארח בשני פרקים של קומדיית המצבים המורה.
איבו פריטהיבי
איבו פריטהיבי, או "אמא אדמה" (באינדונזית: Ibu Pertiwi) היא ההאנשה המדינית והלאומית של אינדונזיה, האנשה של "הטנאאה איר" (מילולית: היבשה והמים), המולדת האינדונזית. מאז התקופה הפרהיסטורית, שבטי הארכיפלג האינדונזי העריצו לעיתים קרובות את האדמה ואת רוחות הטבע כאמא המעניקה חיים, אלוהות נשית של הטבע. לאחר אימוץ ההינדואיזם בתחילת האלף הראשון, דמות אם זו זוהתה עם "פריטהיבי מאטה", אלת האם ההינדית של האדמה, אשר קיבלה כך את השם "פריטהיבי".
בתרבות
איבו פריטהיביהיא נושא פופולרי בשירים ושירים פטריוטיים אינדונזיים והוזכרה בכמה מהם, כמו השיר "איבו פריטהיבי" ו"אינדונזיה פוסאקה". בהמנון הלאומי "אינדונזיה הגדולה", המילים "ג'אדי פנדו איבוקו" ("[הוא] הצופה / המדריך לאמי") הן התייחסות לאיבו פריטהיביכאם המטפורית של העם האינדונזי.למרות הפופולריות שלה בשירים ובשירים פטריוטיים, הייצוגים והתמונות הפיזיות שלה הם נדירים.
בפרסומות הטלוויזיה לאומניות לציון יום העצמאות האינדונזי, איבו פריטהיבי מתוארת לעיתים קרובות כעלמה אינדונזית יפהפייה שמטפחת אהבה בילדים אינדונזים, כמו שתוארה בפרסומת הטלוויזיה משנת 2017.
ב-2017 זכתה תחפושת איבו פריטהיבי בתלבושת הלאומית הטובה ביותר בתחרות מיס היופי הבינלאומית מיס גרנד. התחפושת נוצרה בהשראת איבו פריטהיבי.
מונטה רוזה
מונטה רוזה (באיטלקית: massiccio del Monte Rosa; בגרמנית: Monte Rosa-Massiv; בצרפתית: massif du Mont Rose) הוא מסיב הררי בחלק המזרחי של הרי האלפים הפניניים. מונטה רוזה שוכן על הגבול בין איטליה (מחוזות פיימונטה וואל ד'אוסטה) לשווייץ (קנטון ואלה). מונטה רוזה הוא ההר השני בגובהו בהרי האלפים ובמערב אירופה, לאחר המון בלאן.
מסיב מונטה רוזה שוכן על קו פרשת המים שבין מרכז ודרום אירופה.
למסיב יש ארבעה צדדים. שלושה נמצאים באיטליה: ה-Liskamm מתנשא מעל קומונת Val de Gressoney; הפנים הוולסיאניות של המסיב פונות לכיוון קומונת Alagna Valsesia בחלק העליון של Valle della Sesia; והצד המזרחי התלול והגדול מתנשא מעל קומונת Macugnaga ב-Valle Anzasca. בצד השווייצרי הצפון-מערבי יש כמה קרחונים (שם גם ממוקם אחד מהקרחונים האלפינים הגדולים ביותר) הזורמים לכיוון עמק ה-Mattertal באזור צרמט.
הפסגה המרכזית של המסיב, נקראת דופורשפיץ לכבודו של גיום אנרי דופור וממוקמת כולה בשווייץ, ומגיעה לשיאה בגובה 4,634 מטר. אחריה מגיעות חמש פסגות הבת הגבוהות כמעט באותה מידה דוננטשפיץ, גרנצגיפל, נורדנד, זומשטיינשפיץ וסיגנלקופה. כמה פסגות אחרות בגובה של יותר מ-4,000 מטר כמו וינסנטפירמיד, פונטה ג'ורדני וקורנו נירו נמצאות לחלוטין בשטח איטליה. מונטה רוזה הוא ההר הגבוה ביותר בשווייץ ובאלפים הפנינים והוא גם ההר השני בגובהו בכל הרי האלפים ובאירופה מחוץ לקווקז.
מונטה רוזה נחקרה על ידי גאולוגים וחוקרים פורצי דרך, כולל לאונרדו דה וינצ'י החל מסוף המאה ה-15 והוראס-בנדיק דה סוסיר בסוף המאה ה-18. בעקבות סדרה ארוכה של ניסיונות שהחלו בתחילת המאה ה-19, הפסגה של מונטה רוזה, שנקראה אז עדיין Hochste Spitze (תרגום מילולי 'הפסגה הגבוהה ביותר'), נכבשה לראשונה ב-1855 מצרמט על ידי קבוצה של שמונה מטפסים בראשות שלושה מורי דרך מקומיים. הצד המזרחי הגדול נכבש לראשונה ב-1872, מקומונת ממקוניגה.
מדי קיץ יוצאים מטפסים רבים מבקתת מונטה רוזה שבאגף המערבי של ההר לאחת מפסגותיו, או לבקתת מרגריטה שעל הסיגנלקופה (באיטלקית: 'Punta Gnifetti'), המשמשת כתחנת מחקר. תיירים ומטיילים רבים מגיעים מדי שנה גם לגורנרגראט שבצד הצפון מערבי של ההר, כדי להשקיף על הנוף הפנורמה המשתרע על פני הרי האלפים, ממונטה רוזה ועד למטרהורן.
אטימולוגיה
אף על פי שמשמעות המילים rosa באיטלקית כמו גם rose בצרפתית הוא "ורוד", השם הוא שיבוש שמקורו במילה Valdôtain patois rouése הפרנקו-פרובנסאלית, שמשמעותה "קרחון". במפות ישנות עד 1740, נקרא ההר מונטה בוסה ואפילו מונטה ביוסה על ידי תושבי Val Sesia. סביר להניח שהשם Mon Boso המופיע במחברותיו של לאונרדו דה וינצ'י התכוון להר. בצרמט ההר נודע בעבר בשם גורנהורן (בגרמנית וולסרית, "קרן גדולה/חזקה"). השם גורנר משמש עד היום לרכס המערבי היוצא החוצה מן המסיב הראשי (Gornergrat) והקרחון השוכן למרגלותיו (Gornergletscher) אך אינו משמש יותר להר עצמו. כיום, בגרמנית, משתמשים במקום זאת במונטה רוזה האיטלקית (Monte Rosa-Gletscher או Monte Rosa-Hütte וכו').
גאוגרפיה ואקלים
ההר מכוסה בעיקר בשלגים וקרחונים תמידיים, למעט פסגתו שהיא רכס סלעי בכיוון מערב-מזרח, סמוך ומאונך לקו פרשת המים הראשי בין שווייץ לאיטליה (אגני הנהר של הרון והפו בשווייץ ובאיטליה, בהתאמה). נקודת החיבור ביניהם היא גרנצגיפל (בתרגום מילולי: פסגת הגבול) ממש על הגבול, ולכן גם הפסגה הגבוהה ביותר היא בצד האיטלקי. לפיכך מונטה רוזה הוא ההר הגבוה ביותר בהרי האלפים שפסגתו אינה על קו פרשת המים האלפיני הראשי, אף על פי שהוא נמצא במרחק של 150 מטרים בלבד מקו פרשת המים. ה-Silbersattel (בתרגום מילולי: אוכף כסף) ו-Grenzsattel (בתרגום מילולי: אוכף הגבול) הם המעברים הממוקמים מצפון ומדרום לפסגה. שלוש הפסגות המשניות העיקריות של מונטה רוזה הן (מצפון לדרום): הנורדנד (4,609 מטר; צפונית לדופורשפיץ), הזומשטיינשפיץ (4,563 מטר; דרומית לדופורספיץ) והסיגנלקופה (4,554 מטר, באיטלקית: Punta Gnifetti), כולם ממוקמים על גבול שווייץ-איטליה. פסגות משניות נוספות הן הפרוטשפיצה (4,432 מטר), הלודוויגשה (4,341 מטר) והוינסנטפירמיד (4,215 מטר). לכולם יש במקור שמות גרמניים, שכן אפילו העמקים האיטלקיים היו בעבר עמקים מיושבים על ידי וולסרים גרמניים.
כמה רכסים משניים מחוברים לגוש מרכזי המפריד בין הקרחונים היורדים לכיוון Mattertal. הרכס, הקרוי וייסגראט מחבר את פסגות הנורדנד עם השוורצברגהורן (באיטלקית: Corno Nero). לרוחב של קילומטרים ספורים שדות השלג העליונים של הווייסגראט שוכנים כמעט ללא הפרעה על המדרון הזה, אבל כשהם מתחילים לרדת לכיוון Mattertal הם מתפלגים לשני קרחונים (קרחון גורנר העליון וקרחון פינדל) על ידי רכס שבוקע בהדרגה מה-névé, ולבסוף מציג נופים דרמטיים למדי אל הקרחונים משני הצדדים. הנקודות הגבוהות ביותר של רכס זה, שנראות חסרות משמעות בניגוד לעצמים הגדולים מסביב, הן השטוקהורן (3,532 מטר) והגורנרגרט התחתון (3,090 מטר). בצדם הדרומי נמצא קרחון גורנר התחתון, שנוצר ממפגש כל היובלים הגדולים (Gornergletscher ו-Grenzgletscher) והמינורים היורדים מהצד הצפוני, המערבי והדרומי של מסיב מונטה רוזה המרכזי, בעוד שבצד הצפוני קרחון פינדל יורד ליד הכפר פינדלן.
מונטה רוזה הוא אחד מההרים הגבוהים המקיפים את 40 הק"מ של Mattertal מדרום לסטלדן. בדרום מערב נמצאות פסגות הזוולינג, ליסקם, קסטור, פולוקס, ברייטהורן ומטרהורן; בצפון נמצאים רכסי הוויסהורן והדום. פסגת גורנרגראט, השוכנת 8 ק"מ מצפון-מערב למונטה רוזה (3,100 מטר), היא נקודת תצפית פופולרית על ההר, מכיוון שהיא נגישה ברכבת מצרמט, באמצעות מסילת הרכבת הפתוחה הגבוהה ביותר באירופה.
אקלים
בהיותו הנקודה הגבוהה ביותר בשווייץ, מונטה רוזה הוא גם אחד המקומות הקיצוניים ביותר מבחינת אקלים. לחץ האוויר הממוצע הוא כמחצית מזה של פני הים (56%) והטמפרטורה יכולה להגיע עד ל-40°− מעלות צלזיוס. בשל השכיחות התכופה של רוח חזקה ממזרח או צפון מזרח, והקצב האיטי שבו ניתן לנוע כאשר נמצאים על הפסגה, אמצעי זהירות מפני קור נחוצים במיוחד בעת הטיפוס על מונטה רוזה. קו השלג ממוקם בגובה של כ-3,000 מטר.
תיירות
מונטה רוזה פופולרי ביותר לטיפוס הרים, טיולי הליכה, סקי וגלישת סנובורד. אתרים ברחבי ההר מארחים מספר אתרי סקי עם מסלולים ארוכים. רמת רוזה, בגובה של כ-3,500 מטר מעל פני הים, הוא אתר סקי קיצי, עם שלג כל השנה בשל הגובה הרב. הרמה מחוברת באמצעות חשמלית אווירית לבריי-צ'רוויניה ולצרמט דרך קליין מטרהורן. השוליים המערביים של ההר מגיעים לשטחי הסקי של צרמט. גרסוני, שמפולוק, אלאניה ואלסיה ומקוגניגה (מתחת לצד המזרחי, בעיקר בגובה 2,500 מטר) הם אתרי הסקי העיקריים המקיפים את מונטה רוזה בצדו הדרומי. מונטה רוזה לא קשה לטיפוס מבחינה טכנית, אבל יכול להיות מסוכן למדי בשל הגובה הרב ושינויי מזג האוויר הפתאומיים, כמו גם סדקים בקרחונים הנרחבים שלו - אחד מהאזורים הקרחונים העיקריים בהרי האלפים.
טרקים
ניתן להשלים טרק במונטה רוזה על ידי טיילים מנוסים בתוך כ-10 ימים. הטרק עוקב אחר שבילים עתיקים רבים שקישרו את העמקים השווייצריים והאיטלקיים במשך מאות שנים. הטרק כולל יערות, כרי דשא אלפיניים, שבילי מרפסת ומעברים קרחוניים. הטרק מחבר בין שבעה עמקים החובקים תרבויות שונות: הוואלה הגבוהה דוברת הגרמנית, ואל ד'אוסטה דובר השפה הפרנקו-פרובנסאלית והעמקים של לומברדיה ופיימונטה.
פולקסווגן קראפטר
פולקסווגן קראפטר (בגרמנית: Volkswagen Crafter) היא מכונית מסחרית מתוצרת פולקסווגן אשר מיוצרת משנת 2006 ועד היום. החל משנת 2017 מיוצר דגם חשמלי.
היסטוריה
פיתוח הגדם בוצע על ידי מרצדס-בנץ במקביל לפיתוח מכונית זהה לעבור החברה. ייצור הדור הראשון בוצע במפעלי מרצדס-בנץ אך עם מנוע של פולקסווגן. המוכנית צוידה עם מנועים של 2.0 או-2.5 ליטר בעלי יכולת 88–161 כוח סוס. קראפטר מצויד בכריות אוויר קידמיות בדגם בסיסי ובכריות אוויר צדדיות כאופציה, מערכת בקרת משיכה ו-ABS. המכונית יכולה להעביר מטען במשקל עד 3–5 טונות.
בשנת 2006 מכונית זכתה בתואר "מכונית השנה" באנגליה ואוסטרליה.
בשנת 2017 החל ייצור דגם חשמלי עם יכולת נסיעה של 280 ק"מ ומטען של כ-2 טונות.
בשנת 2016 בסין החלו לייצר העתק של הקראפטר בשם "Huanghai Raytour".
אוסקר פון קסילנדר
אוסקר פון קסילנדר (16 בינואר 1856 – 22 במאי 1940), היה גנרל גרמני, שפיקד על קורפוס במלחמת העולם הראשונה.
תחילת הקריירה
פון קסילנדר נולד ב-16 בינואר 1856 לאביו אוטו ריטר אונד אדלר פון קסילנדר ולאשתו רוזליה, במיינץ שהשתייכה לדוכסות הגדולה של הסן. ב-1874 התגייס פון קסילנדר לצבא הבווארי והצטרף לרגימנט המשמר הבווארי ה-1. בהמשך מילא פון קסילנדר תפקידי פיקוד ומטה, בשנת 1903 הועלה לדרגת אוברסט ומונה למפקד רגימנט המשמר הבווארי ה-1. בשנת 1906 הועלה לדרגת גנרל מיור, ובשנת 1907 מונה למפקד החטיבה הבווארית ה-9. בשנת 1910 הועלה לדרגת גנרל לוטננט, ובשנת 1912 מונה למפקד הדיוויזיה הבווארית ה-6. בשנת 1913 הועלה פון קסילנדר לדרגת גנרל חיל הרגלים, ומונה למפקד הקורפוס הבווארי ה-1.
מלחמת העולם הראשונה ואחריתו
עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה היה פון קסילנדר מפקד הקורפוס הבווארי ה-1 שהיה חלק מהארמייה השישית ולחם בחזית המערבית, ונטל חלק בקרב לורן. לאחר מכן לחם פון קסילנדר עם הקורפוס שבפיקודו בקרבות השונים, ועוטר בעיטורי צלב האבירים של המסדר הצבאי של מקס יוזף, הפור לה מריט, והצלב הגדול של עיטור ההצטיינות הצבאית הבווארי עם כתר וחרבות, וב-23 ביוני 1918 פרש לביתו.
פון קסילנדר נפטר במינכן ב-22 במאי 1940 והוא בן 84 שנים.
תאוריית היסטוריית החיים
תאוריית "היסטוריית החיים" היא תאוריה המקשרת בין תחום הביולוגיה לתחום הפסיכולוגיה האבולוציונית. התאוריה בוחנת את הכוחות האבולוציוניים העומדים מאחורי אירועי חיים בקרב מינים שונים אשר יצרו הסתגלויות אבולוציוניות התורמות להישרדותם. היא מתמקדת בחקר הרבייה, הגדילה וההתפתחות של האורגניזם, ומסבירה תהליכים אלה לפי "שקלול תמורות" של אנרגיה שהוא שואב מהסביבה בה הוא חי. בין היתר, המין האנושי עניין רבות את החוקרים בשל שקלול התמורות שהוא עושה בפן האקולוגי, האבולוציוני והאישיותי.
תאוריית "היסטוריית החיים"
התפתחותם של מינים רבים תלויה בניצול האנרגיה המצויה בסביבה בה הם שוהים בכל זמן נתון, והמרת אותה האנרגיה לצרכים הדרושים להישרדותם (לדוגמה, ציד). הברירה הטבעית מעדיפה אורגניזמים אשר מסוגלים לנצל אנרגיה זו באופן אפקטיבי וכתוצאה מכך מצליחים להסתגל בצורה המיטבית ביותר. עם זאת, אנרגיה זו אינה מגיעה ללא מחיר וזאת משום שהיא מוגבלת בשימוש. כלומר, האורגניזם אינו יכול לצרוך אנרגיה מעבר למה שהוא מסוגל לקבל ולהכיל. כמו כן, לו האנרגיה הייתה מקור בלתי נדלה, אזי האורגניזם היה יכול להתרבות ישר אחרי היוולדו ולנצל אנרגיה זו כדי לשמר את עצמו ולחיות לעד. במציאות, השימוש נעשה על ידי מה שמכונה "שקלול תמורות" – הקצאת חלק מהאנרגיה לטובת מטרות או תכונות הדרושות להישרדותו. על האורגניזם לקבל החלטות כיצד או מתי להקצות את האנרגיה משום שהשקעתה בדבר אחד משמעה ויתור השקעה על דבר אחר. ככל שהאורגניזם מתפתח כך הקצאת האנרגיה שלו משתנה, למשל, תינוקות מקצים אנרגיה באופן שונה מאשר מבוגרים. בתחום הביולוגיה, הקצאת האנרגיה מתחלקת לשניים: "מאמץ סומטי" (כאשר מדובר בהישרדות, גדילה, התפתחות ותחזוקת האורגניזם) ו"מאמץ של רבייה" (כאשר מדובר בפעולת רבייה). הישרדות והתפתחות המינים תלויה בהקצאה אופטימלית של המאמץ הסומטי ושל מאמץ הרבייה. התאוריה משתמשת במודלים אופטימליים הגורסים שהאבולוציה פיתחה פתרונות לבעיות איתן התמודד האורגניזם לאורך התפתחותו כמין, ופתרונות אלה מושרשים בתוכו בצורה כזו שהצאצאים של אותו האורגניזם משתמשים בהם באופן אוטומטי לשם הישרדותם. תאוריית "היסטוריית החיים" מנסה, בין היתר, להסביר כיצד פעולות הקצאת האנרגיה שעושה האדם במהלך חייו משפיעות על הישרדותו, גדילתו, התפתחותו ורבייתו למען המשך הזרע שלו. לדוגמה, בתקופת הנעורים הנער מקצה אנרגיה לגדילה והתפתחות הגוף, ולאחר שמטרה זו הושלמה הוא עובר להקצות אנרגיה לפונקציית ההתרבות. בהשוואה לקופי אדם וזנים אחרים של יונקים, יש לפחות ארבעה מאפיינים ייחודיים לבני אדם: (1) תוחלת חיים ארוכה, (2) תקופת ילדות ארוכה, (3) תמיכתם של מבוגרים בצעירים מהם ו-(4) תמיכת הגבר באישה ובצאצאים.
היבט אקולוגי
הסביבה בה אנו חיים יכולה להשפיע על האופן בו אנו מתנהגים ומתפתחים. שונות בגורמים אקולוגיים (כדוגמת אספקת המזון שיש בסביבה, גורמים סביבתיים מסכנים או תרבות) גורמת להקצאה שונה של אנרגיה (לדוגמה, צבים מקצים יותר אנרגיה בהגנה מפני טורפים), אשר מובילה לגיוון בהיסטוריות החיים בקרב המינים השונים. היסטוריות חיים שונות מובילות להתפתחות וחיזוק תכונות היכולות להיות משותפות לכמה מינים או ייחודיות למין מסוים. למשל, תקופת הילדות. אומנם תקופה זו משותפת למינים רבים, אך בהשוואה לקופי אדם אצל בני אדם תקופת הילדות היא ארוכה יותר וזאת כדי לאפשר התפתחות פיזיולוגית ופסיכולוגית מיטבית אצל הילד. תאוריה אחת שבחנה את השונות בין המינים הגיעה למסקנה שהשונות נובעת מגודל החיה. התאוריה, בתחילתה, התייחסה לרצף "עכבר-פיל" אשר ייצג את זני החיות על פי גודלם הפיזי בלבד, ועל ידי כך התאוריה הסבירה את השונות במאפיינים רבים. כאשר מסתכלים על קצה הסקאלה מצד העכבר, ניתן לראות מינים בעלי תוחלת חיים קצרה שמתרבים בקצב מהיר, וככל שמתקרבים לקצה הסקאלה של חיות גדולות יותר, כמו הפיל, תוחלת החיים נהיית ארוכה יותר והחיות מתרבות בקצב איטי יותר. אחת הסיבות לתוחלת חיים ארוכה בקרב בעלי חיים גדולים היא העובדה שהם נטרפים פחות על ידי טורפים. סיבה נוספת היא שככל שהחיה גדולה יותר כך היא יכולה לאגור יותר אנרגיה מהסביבה, מה שמוביל ליכולת הקצאת אנרגיה גדולה לאורך החיים. דבר נוסף, גודל גם משפיע על תחרות תוך-מינית. ככל שהחיה גדולה יותר כך גדלים סיכוייה לנצח מתחרים אחרים. ליונקים, לעומת זאת, היה תפקיד חשוב בהרחבת התאוריה למאפיינים אקולוגיים כגון צפיפות אוכלוסין או התפתחות תרבות הזן. עם התפתחותה של התאוריה, החוקרים גילו שכאשר מפקחים על גודל החיה נוצר רצף חדש של "היסטוריית חיים מהירה-היסטוריית חיים איטית". המעניין הוא שברצף זה המינים ממוקמים באופן שונה מרצף ה"עכבר-פיל".
אסטרטגיית "היסטוריית חיים איטית" ואסטרטגיית "היסטוריית חיים מהירה"
רצף "היסטוריית חיים מהירה-היסטוריית חיים איטית" סובבת סביב תוחלת החיים של האורגניזם. כאשר מדובר באקולוגיה, חייבים לזכור שיש קשר בין הסיכויים למות מגורם סביבתי מסוים (כמו חיות טורפות ומחלות) לבין הקצאת אנרגיה על ידי האורגניזם. כלומר, תנאי הסביבה ומאפייני חיות הטרף יחד עם מאפייני האורגניזם יכולים לקבוע את הסיכויים של אותו אורגניזם להיטרף. אם לאורגניזם יש תוחלת חיים קצרה (היסטוריית חיים מהירה), אז נצפה שהוא ישקיע את האנרגיה שלו למטרות קצרות טווח, לדוגמה הולדת צאצאים רבים, תקופת היריון קצרה יותר והגעה לבגרות בגילאים מוקדמים. כאשר הסביבה מיטיבה עם האורגניזם ומאפשרת לו הישרדות טובה יותר, משמע תוחלת חיים ארוכה יותר (היסטוריית חיים איטית), הוא יעדיף להקצות אנרגיה למטרות ארוכות טווח כמו הולדת עובר אחד גדול, שקצב התפתחותו ברחם דורש זמן רב יותר מאשר מספר עוברים קטנים שהתפתחותם ברחם דורשת זמן קצר יותר. כמו כן, זנים המאופיינים בהיסטוריית חיים איטית מגיעים לבגרות בגילאים מאוחרים יותר וכן התפתחותם המינית איטית יותר. בני אדם ממוקמים בין שני קצוות הרצף "היסטוריית חיים איטית-היסטוריית חיים מהירה" מכיוון שהם מאופיינים גם במאפיינים של היסטוריית חיים איטית כגון השקעה הורית גבוהה יותר בצאצאים מעטים, וכן במאפיינים של היסטוריית חיים מהירה כגון מרווחים קצרים יותר בין היריון להיריון. מסיבה זו, היסטוריית החיים של בני אדם מתוארת כ"גמישה אסטרטגית".
התרבות – בעבר ובהווה
גם גברים וגם נשים פיתחו אסטרטגיות התרבות בהתאם לנסיבות השונות שבהם הם נמצאו. קיים חוסר התאמה בין הסביבה של היום לסביבה שבה גוף האדם התפתח בעבר. ההתרבות מתבססת על המחזור החודשי של האישה. בעולם המודרני, האישה מקבלת את המחזור החודשי שלה כ־350 פעמים, בממוצע, במהלך תקופת הפוריות שלה, בעוד שההיסטוריה האבולוציונית מדברת על 100 פעמים. הסיבות לכך מגוונות. לדוגמה, הגיל בו נשים מתחילות לקבל את המחזור החודשי יורד בהתמדה, ובהתאמה ממשיכות לקבל ווסת עד גילאים מאוחרים יותר מאשר בעבר (בעיקר בשל תזונה ובריאות טובים יותר). שקלול התמורות מתבטא בכך שבין מחזור למחזור ההפסקה קצרה יותר ושיעור הילודה בקרב נשים הולך וקטן. הסבר אפשרי להגדלת מספר המחזורים החודשיים שאשה חווה בחייה היא תקופת הנקה קצרה הרבה יותר. המטרה הסופית של כל אורגניזם היא להתרבות ולמעשה ניתן לראות בהישרדות תוצר לוואי של רבייה. כל אורגניזם שואף להעמיד צאצאים שיוכלו לעמוד בסופו של דבר בפני עצמם.
צאצאים - בכמות ובאיכות
שקלול התמורות פועל ברמת הגנים והמין בקרב כל בני האדם. הזקנה אינה מתרחשת כי בני אדם משתמשים באיבריהם למשך תקופה ממושכת אלא כי הם תרמו דבר מה לצאצאיהם. התרומה מתבטאת או מבחינה איכותית על ידי השקעת אנרגיה בגידול ופיתוח הצאצאים או מבחינה כמותית על ידי הבאת מספר רב של צאצאים בהתאם ליכולותיהם הפיזיות של בני האדם. על ידי התרומה האנרגטית לגנים שלהם, שהם למעשה המשך קיומו של האדם, ההורים מיצו את עיקר תפקידם על ידי יצירת צאצא ממשיך והשקעת האנרגיה הרצויה עבור מטרה זו מבחינה אבולוציונית.
הזדווגות מול הורות
בשונה מנשים, גברים יכולים לפזר את זרעם ולהפוך לאבות בכל משגל מיני. נשים לעומתם, יכולות להפוך לאימהות כל שנתיים, בערך, מרגע כניסתן להיריון. זו הסיבה שנשים יותר בררניות בבחירת הפרטנר לקיום יחסי מין, ולכן עבורן האקט המיני יכול להיתפס כמשמעותי יותר. בעבר הרחוק, עוד לפני המצאת אמצעי המניעה, נשים נאלצו לשלם מחיר כבד על בחירת בן זוג באופן שאינו בררני. בחירת בן זוג שאינו חזק מבחינה גנטית יכול להוביל להולדת צאצא חלש שלא ימשיך את הגנים שלה. לעומת זאת, אמא הנוטה לברור את בני זוגה לקיום יחסי מין, תבחר בבן זוג חזק בעל גנים מובחרים ותוליד צאצא חזק שימשיך את הגנים שלה, וכך יהיה בעל סיכוי גבוה יותר לשרוד. בררנות מסוג זה בעבר הצביעה על בחירה איכותית, וזו הסיבה שנשים בררניות גם כיום, אף על פי שידוע שלא כל אקט מיני מוביל בהכרח להפריה. גברים לא נאלצו לשלם על בחירה שגויה כיוון שהם יכולים לפזר את זרעם ועל ידי כך להבטיח שהגנים שלהם יעברו הלאה. גברים שנמצאים עם אישה אחת עלולים לאבד באופן פיזיולוגי את הסיכוי להוליד הרבה ילדים, וזו הסיבה שהיום גברים רואים בסקס כלי ביטוי מרכזי גם כשידוע להם שלא כל אקט מיני יוביל להפריה. כתוצאה מכך, נראה כי גברים אמורים לרצות קשרים לטווח קצר, ובכל זאת כיצד זוגיות ממושכת נבנית? כאן נכנס עניין שקלול התמורות. האסטרטגיה הטובה ביותר עבור רוב הגברים תערב מאמץ גבוה למציאת בת זוג, ועבור נשים האסטרטגיה הטובה ביותר תכיל בתוכה מאמץ למציאת פרטנר להבאת צאצאים (הורות). נראה כי הוצאת אנרגיה של גברים על מציאת פרטנרית לקשר קצר טווח תפגע ביכולת השקעת האנרגיה להוליד צאצאים, ולכן עדיפה האופציה לקשר ארוך טווח. כמו כן, ניתן להסביר את הצורך במציאת פרטנר לטווח ארוך על ידי המערכת הביולוגית שלנו. זוגיות והורות הן תוצאה של משיכה המאופיינת בחשיבה אינטנסיבית על אובייקט פוטנציאלי לבן זוג וכמיהה עזה לאיחוד רגשי עמו. המשיכה הזו מקושרת לרמות גבוהות של דופמין ונורפינאפרין ורמות נמוכות של אינדולמין וסרוטונין במוח. מערכת הרגשות הזו מתפתחת לראשונה כדי לקבוע את בחירת בן הזוג ולאפשר לפרטים לבחור בין בני זוג פוטנציאלים, ועל ידי כך לחסוך באנרגיה ולהתמקד בפרטים בעלי גנים מובחרים. אדם יכול להתעניין בפרטנר רק עבור מטרות מיניות והנאה ומבלי לשים לב להיות מעורב בקשר רומנטי עם אותו פרטנר. ההיקשרות הזו יכולה להיות מוסברת על ידי המערכת הביולוגית בגופנו המשחררת הורמון הנקרא 'וסופרסין' בקרב גברים, ובקרב נשים הורמון הנקרא 'אוקסיטוצין' הגורמים לנו להיקשר לאותו פרטנר ולרצות להיות יותר בקרבתו. כך למעשה אנו מונעים על ידי חיסכון באנרגיה כדי למצוא את בן הזוג האידיאלי בהתאם למערכות הפועלות בגופנו ולשינויים האבולוציוניים שהתרחשו במהלך היסטוריית החיים. מבחינת שקלול התמורות נראה כי קיימות התנהגויות מיניות לא אדפטיביות. נשים הנמצאות במערכת יחסים ארוכת טווח, במהלך הביוץ יטו לחפש אחר גברים בעלי 'גנים מובחרים', אך כיוון שהן נמצאות בקשר ארוך טווח ומספק הן יבחרו לקיים יחסי מין עם בן זוגן הנוכחי, וזאת על מנת לשמר את מערכת היחסים הקיימת. זוהי דוגמה קלאסית להטיית הפוקוס האבולוציוני ואדפטציה של מנגנונים עתיקים למציאות כיום.
גורם ה-K
לאור המחלוקות השונות שנוצרו בין חוקרי האבולוציה בנוגע להשפעתה של השונות האינדיבידואלית הקיימת בין בני האדם, עלתה ההבנה שלא די בהסבר הבדלים בין-מיניים והבדלים בין-קבוצתיים, אלא יש גם צורך בלהבין הבדלים אישיותיים. לאור העובדה שמחקרים מצאו שהבדלים אישיותיים קשורים למאפיינים ביולוגיים שונים כגון אריכות ימים ופוריות, נוצרה תאוריית 'ה K הדיפרנציאלית' שיצרה רצף הממקם מאפיינים אישיותיים אנושיים שונים הקשורים לאסטרטגיות היסטוריית חיים לפי גורם ה-k. תאוריה זו בתחילתה סיווגה מינים שונים לפי גורם ה-k וגורם ה-r, כאשר גורם ה-k דומה במשמעותו להיסטוריית חיים איטית וגורם ה-r דומה במשמעותו להיסטוריית חיים מהירה. לאחר מכן, חוקרים החלו להשתמש בגורם ה-k כדי להסביר הבדלים אינדיבידואליים בתוך מין מסוים. אצל המין האנושי, אסטרטגיות היסטוריית חיים קשורות למבנה המשפחתי, אינטליגנציה, התנהגות מינית וכן לאישיות. מאז המצאתו של רצף זה, חוקרים רבים הרחיבו את הגדרתו ויצרו שאלונים שונים על מנת להגדיר בצורה הטובה ביותר אסטרטגיות היסטוריית חיים.
פרמטרים אישיותיים
כמו בכל שאר הרצפים, גם ברצף זה אינדיבידואלים יכולים להיות נמוכים בגורם ה-k או גבוהים בו. אנשים בעלי רמות k נמוכות מעדיפים להקצות יותר מהאנרגיה שלהם, מזמנם וממשאביהם להזדווגות מאשר להורות, ואלו אנשים בעלי רמות k גבוהות יהיו בריאים יותר, יפתחו יציבות מנטלית ופיזית לאורך חייהם וישקיעו יותר בצאצאיהם ובני משפחתם. מחקר התנהגותי מגלה שאינדיבידואלים בעלי רמות k נמוכות עשויים להציג אימפולסיביות, הפקרות או התנהגות בעלת מוטיבציה קצרת מועד. כמו גם, לקיחת סיכונים רבים, התעלמות מחוקים חברתיים והשקעה הורית נמוכה בצאצאים. לעומת זאת, אינדיבידואלים עם רמות גבוהות של גורם ה- k נמנעים מלקחת סיכונים ומתנהגים באופן שיתופי, אלטרואיסטי וכן על פי חוקים חברתיים. נורמות חברתיות בחברות פוסט תעשייתיות ומתקדמות טכנולוגית רבות רואות באסטרטגיות עשירות בגורם ה-k כנחשקות בעוד שאסטרטגיות נמוכות k נתפסות כפחות מועדפות.
אישיות במחקרי תאומים
מחקרי תאומים זהים ולא זהים הדגימו שגורם k אחראי ל-72% מהשונות. תוצאות אלה מראות על קיומו של גורם תורשתי משותף למאפיינים התנהגותיים וקוגניטיביים רבים של היסטוריית חיים.
שאלוני אישיות
הרבה מדדים חדשים מסבירים מחדש את המבנה המקורי של היסטוריית חיי האדם שהוסבר על ידי תאוריית הגורם ה-k הדיפרנציאלי. המדדים הפופולריים יותר כוללים את הArizona Life History Battery (ALHB)-, Mini-K, High-K Strategy Scale ו-Super-K Factors (המשלב בתוכו את ה-ALHB או Mini-K עם מדדים אחרים כמו ערך הגורם הכללי של אישיות או גורם החמדנות). השוואה שיטתית של מדדים אלה הראו שה ALHB, Mini-K והSuper-K Factors מראים באופן החזק ביותר תכונות משותפות של היסטוריית חיים.
אנטרפרייז (NCC-1701-D)
האנטרפרייז-D היא ספינה מדגם "גלאקסי". היא הספינה החמישית של פדרציית הכוכבים המאוחדת שנושאת את השם "אנטרפרייז". האנטרפרייז-D היא ספינת הדגל של צי הכוכבים ומפקדה העיקרי לאורך כל שנות קיומה (למעט הפסקות קצרות) הוא קפטן ז'אן לוק פיקארד.
במהלך הסרט "מסע בין כוכבים: דורות", לאחר קרב עם האחיות הקלינגוניות לורסה וב'אטור דוראס, מתפוצץ החלק המחזיק את הינע הכוכבים של הספינה, וחלק הצלחת שלה נוחת נחיתת אונס על פני הכוכב ורידיאן III, וננטש, מה שמוביל להגדרתה כספינה שנהרסה.
בתחילת המאה ה-25 זוכה הספינה לעדנה ויוצאת למשימה נוספת לאחר שהצלחת שלה מחולצת ומשוקמת בעזרת חלקים מספינות אחרות על ידי מי שהיה המהנדס הראשי שלה, ג'ורדי לה-פורג'.
עיצוב
אנדרו פרוברט, המעצב שסייע לעדכן את ה-"אנטרפרייז" המקורית לטובת "מסע בין כוכבים: הסרט", עיצב גם את האנטרפרייז-D. פרוברט, שנשכר במקור לעצב רק את גשר הספינה, הכין שרטוט ראשוני, אותו תלה על הקיר לאחר שסיים את העבודה על סרט הקולנוע. עורך התסריט, דייוויד ג'רולד, ראה את השרטוט וסיפר עליו ליוצר הסדרה, ג'ין רודנברי, שאישר את העיצוב כנקודת פתיחה לעיצוב האנטרפרייז-D. פרוברט קיבל פטנט עבור עיצוב זה ב-1990.
צוות של חברת אינדסטריאל לייט אנד מג'יק, בניהולו של איז אוויאנג, בנה שתי מיניאטורות. האחת בגודל 6 רגליים (כ-1.83 מטרים), והשנייה בגודל 2 רגליים (כ-61 סנטימטרים), לטובת הפרק "מפגש בפארפונט" ("Encounter at Farpoint"), פרק הפיילוט של "הדור הבא". שני המודלים המשיכו לשמש לאורך שתי העונות הראשונות של הסדרה. לקראת העונה השלישית בנה מעצב המודלים גרג ג'אין מודל בגודל 4 רגליים (כ-1.22 מטרים), שעליו נצבעה שכבה נוספת של פרטים. דגם 6 הרגליים המשיך לשמש כשהיה צורך לצלם קטעים שבהם הצלחת נפרדת מהינע הכוכבים, ולאחר מכן עודכן על ידי אינדסטריאל לייט אנד מג'יק לטובת צילומי הסרט "דורות".
ג'ונתן פרייקס סיפר שכאשר צוות השחקנים דן עם אולפני פראמאונט על החוזים, חזרה החברה על המנטרה שה"אנטרפרייז" היא הכוכבת האמיתית של הסדרה. באוקטובר 2006 נמכר הדגם הגדול של הספינה במכירה פומבית בכריסטי'ס שבניו יורק, יחד עם מודלים, אביזרים, תחפושות ופריטים נוספים מההפקות של הזיכיון. הצפי היה שהמודל יימכר בכ-20–30 אלף דולר, אך לבסוף הוא נמכר בסכום של 576 אלף דולר והיה הפריט שקיבל את המחיר הגבוה ביותר במכירה הפומבית.
הדגם התלת-ממדי הממוחשב שיצר ג'ון נול מאינדסטריאל לייט אנד מג'יק לטובת הסרט "דורות" (1994), הועבר לתוכנת LightWave ושימש לאחר מכן ליצירת ספינות נוספות מדגם "גלאקסי", למספר פרקים של "חלל עמוק 9" וכן לפרק "Timeless" בסדרה וויאג'ר.
האנטרפרייז-D שהופיעה בפרק האחרון של הסדרה "אנטרפרייז", נוצרה ב-LightWave, על ידי גבריאל קורנר מחברת Eden FX.
תיאור
האנטרפרייז-D נראית לראשונה בפרק הראשון של "הדור הבא", "Encounter at Farpoint", תחת פיקודו של קפטן ז'אן לוק פיקארד. בכמה מהפרקים, כמו גם בלוחית ההשקה של הספינה, מצוין שהספינה נבנתה במספנת "יוטופיה פלנישיה", שנמצאת במסלול כבידתי סביב מאדים. האנטרפרייז-D היא הספינה השלישית שהושקה מדגם "גלאקסי. קדמו לה ה"גלאקסי" (USS Galaxy), שהייתה הספינה הראשונה בדגם ונקראה על שמו, לפי המסורת, וה"יאמטו" (USS Yamato). לפי לוחית ההשקה שלה היא הושקה בתאריך כוכבי 40759.5, המקביל ל-4 באוקטובר 2363, בדיוק 406 שנה לאחר השקת ספוטניק 1, הלווין (וגם כלי-החלל) הראשון של האנושות.
במהלך הסדרה "הדור הבא", מקיים צוות הספינה מגע ראשון עם גזעים רבים, ביניהם הבורג (בפרק "Q Who), רצף הקיו (בפרק "Encounter at Farpoint") ועוד. האנטרפרייז-D מהווה גורם מהותי בתבוסת הבורג במהלך ניסיונם לפלוש לפדרציה, בפרק "The Best of Both Worlds".
בשנת 2371, במהלך אירועי הסרט "מסע בין כוכבים: דורות", האחיות הקלינגוניות לורסה וב'טור דוראס, משיגות את התדר בו פועל שריון האנטרפרייז-D, מה שהופך אותו לחסר תועלת. הצוות מצליח להרוס את הספינה של האחיות, אך נזק למערכת הקירור של ההינע עיוות אותה, במהלך הקרב, ואילץ את הצוות להפריד בין הצלחת לגוף הספינה.
הינע העיוות מתפוצץ רגע אחרי שהצלחת מתחילה לנוע ממנו והלאה. כתוצאה מכך נותרת ה"אנטרפרייז" ללא אפשרות למסע בין-כוכבי. נוסף על כך, גל ההדף מהפיצוץ משתק את מערכות ההנעה של הצלחת ומערכות ראשיות נוספות, מה שמוביל אותה למסלול התרסקות לכיוון ווירידיאן III. הצלחת נקלעת לכוח המשיכה של כוכב הלכת ומתרסקת על הקרקע בנחיתת אונס, תוך שהיא צוברת נזק שאינו בר תיקון. בהמשך הוחלפה הספינה ב"אנטרפרייז"-E, שנראתה לראשונה בסרט "מסע בין כוכבים: המפגש.
לפי ערוץ הסאונד, שמכיל את הערות ההפקה בסרט "דורות", אחת הסיבות האמיתיות בגללן נהרסה האנטרפרייז-D, הייתה ציור קונספט שבו נראתה הצלחת נוחתת, ושהופיע במדריך הטכני של "הדור הבא". רונלד ד' מור, ג'רי טיילור ובראנון בראגה ראו את הציור ורצו להשתמש בהתרסקות הצלחת לטובת קליף האנגר, בסוף העונה השישית ש "הדור הבא". אך נמנעו מלעשות כן, בשל התקציב המוגבל והתנגדות מצד המפיק מייקל פילר.
עתיד חלופי
בעתיד החלופי, כפי שניתן לראותו בפרק האחרון של "הדור הבא", "All Good Things...", האנטרפרייז-D קיימת עדיין בשנת 2395. היא משמשת כספינת הדגל האישית של אדמירל ויל רייקר, לאחר שעברה עדכון מסיבי, שכולל תוספת של כונס עיוות (Warp Nacelle) שלישי, נשקים חדישים ומכשיר הסוואה. קו זמן זה נובע מאנומליה, בזמן שפיקארד, יחד עם Q, מנסים להתגבר עליה.
יכולות טכניות
במהלך שירותה שימשה האנטרפרייז-D כספינת הדגל של הפדרציה ושל צי הכוכבים. כספינה מדגם "גלאקסי", היא הייתה ספינת מחקר גדולה במיוחד ובעלת טווח גדול. לספינה היו 42 סיפונים, והתגוררו בה על בסיס קבוע 1,014 אנשי צוות ואזרחים (רובם משפחות של הצוות), וביכולתה לשאת עד 6,000 איש.
הפרדת החללית
ספינות מדגם "גלאקסי" מסוגלות היו להיפרד לשתי ספינות עצמאיות; אזור הצלחת, שכולל את רוב שירותי הצוות ואזורי המגורים, יכול להיפרד מהחלק שמכיל את ההינע הבין-כוכבי ואזורי ההנדסה המרכזיים, לרבות כור העיוות ורוב הנשק. הצלחת שימשה לעיתים למילוט צוות לא הכרחי ואזרחים, בזמן שאזור ההינע הבין-כוכבי נכנס למצב לוחמה, כפי שניתן היה לראות בפרקים "Encounter at Farpoint" ו"The Arsenal of Freedom." ב"הדור הבא". יתרון נוסף ליכולת ההפרדה, הייתה האפשרות להילחם כשתי ספינות ולא כאחת, כמו בפרק "The Best of Both Worlds," או להשתמש בצלחת כסירת הצלה, כמו בסרט "דורות". האנטרפרייז-D הייתה הספינה היחידה שיכולתה לבצע הפרדה, הוצגה בסדרת טלוויזיה, עד שהספינה "פרומתאוס" ביצעה הפרדה במהלך עונתה הרביעית של הסדרה "מסע בין כוכבים: וויאג'ר".
פיקוד
בספינות מסוג "גלאקסי" שוכל הגשר הראשי בסיפון מספר 1. ישנם שלושה עיצובים שונים שהוצגו בסדרות, ועיצוב רביעי מקו זמן חלופי שהוצג בפרק הסיום של "הדור הבא": הגשר הראשי של האנטרפרייז-D (שעבר שינויי עיצוב בשתי העונות הראשונות), גשר האנטרפרייז-D כפי שהוא מופיע בסרט "דורות" וגשר הפיקוד של היו.אס.אס "אודיסיאה" (USS  Odyssey), שמופיע בסדרה "חלל עמוק 9", בפרק "The Jem'Hadar". לאנטרפרייז-D יש גם גשר קרב משני שנמצא בסיפון 8 של הצלחת, למקרים שבהם ישנה הפרדת צלחת. גשר זה נראה לראשונה בפרק הראשון של "הדור הבא", ופעם נוספת בפרק "The Arsenal of Freedom". גרסה עדכנית של גשר הקרב מופיעה בפרק "The Best of Both Worlds".
מדע ומחקר
האנטרפרייז-D תומכת במחקר במספר רחב של תחומי ידע מדעיים, וכוללת מעבדות בתחומי מיפוי כוכבים, ארכאולוגיה, אנתרופולוגיה תרבותית, בוטניקה, הידרופוניקה ומדעים פלנטריים.
נשק
לאנטרפרייז-D שנים עשר מערכי פייזר טייפ-X ושלושה משגרי טורפדות פוטון, שמסוגלים לירות, כל אחד, עשרה טילים במטח אחד. אחד ממערכי הפייזר נמצא על "ראש הקוברה" של הצלחת, בעוד שאחד מתותחי הטורפדו נמצא על החלק האנכי של אחורי הצלחת. שניהם לא פעילים כל עוד הצלחת מחוברת לחלק המרכזי של הספינה. נוסף על מערך הנשק, כוללת הספינה שריון אנרגיה עוצמתי, שלפי הדיאלוג בפרק "Conundrum" ב"הדור הבא", יש לה ארסנל של לפחות 250 טורפדות פוטון.
תובלה
לאנטרפרייז-D לפחות שמונה חדרי טרנספורטר, בהם לפחות עשרים מערכות טרנספורטר פעילות. בספינה רציף מעבורות מרכזי אחד באזור הצלחת, שנתמך על ידי רציפי מעבורות קטנים יותר באזור ההינע הכוכבי. בספינה מספר סוגי מעבורות, כולל יאכטת הקפטן (ששמה "קאליפסו" לדברי פטריק סטיוארט, על שם ה"קאליפסו", ספינת המחקר של ז'אק קוסטו). אף על פי שניתן לראותה בחלקה התחתון של הצלחת של הספינה, היא מעולם לא הופיעה לאורך סדרת הטלוויזיה.
מערכות תמיכת חיים ומערכות רפואיות
על סיפונה של האנטרפרייז-D מרפאה, ומספר מעבדות ומתקנים רפואיים. רציפי המעבורות, רציפי המטען ואזורים נוספים בחללית ניתנים להסבה לאזורי טריאז' במקרי חירום. כך, למשל, בפרק "Ethics", בו נראה רציף מטען שהוסב לחדר מיון חירום. אזורים אחרים, כמו רציף 10 קדמי (Ten-Forward), המשמש ביום יום כפאב ומסעדה, יכולים לשמש גם כמקלטי חירום, כמו שנראה בפרק "Disaster".
תמיכה בצוות
במספר פרקים ב"הדור הבא" ניתן לראות שעל סיפונה של האנטרפרייז-D מספר מתקני בילוי, כגון מתקני הולודק, ארבורטום, בית ספר, חדר כושר, תיאטרון, ופאב בשם טן פורוורד (10 קדמי, על שם מיקומו בספינה). בפרק הראשון של הסדרה מוזכר שלחלק מחברי צוות ה"אנטרפרייז" בני משפחה אזרחים, לרבות ילדים, שמתגוררים עמם על סיפונה של ה"אנטרפרייז". וזאת למרות שה"אנטרפרייז" חוותה לא פעם סיטואציות מסוכנות שעלולות להוביל להשמדתה, על כל אנשיה. ישנם מספר אזרחים המועסקים על ה"אנטרפרייז", לדוגמה המוזג בן, בפרק "Lower Decks," והבוטניקאית קייקו או'בריאן, שנראית לראשונה בפרק "Rascals" ובפרקים נוספים.
ביקורות
בשנת 2018 דירג האתר גיזמודו את האנטרפרייז-D במקום החמישי מבין כל הספינות שנשאו את השם "אנטרפרייז", בזיכיון "מסע בין כוכבים".
Art of Dying
Art of Dying (בעברית: ארט אוף דיינג; תרגום חופשי: אומנות מוות) היא להקת רוק קנדית שנוסדה על ידי ג'וני הת'רינגטון. הבסיסט קייל גונטיאר הוא בן דודו של אדם גונטיאר, הסולן לשעבר של ת'רי דייז גרייס וכיום הסולן של Saint asonia. לפני הצטרפותם ללהקה, קייל גונטיאר והגיטריסט טאוויס סטנלי ניגנו בלהקה אחרת, Thornley.
היסטוריה
הלהקה הוקמה ב-2004 על ידי הסולן ג'וני הת'רינגטון והגיטריסט גרג בראדלי.
ב-1 בדצמבר 2009, הודיעה הלהקה על חוזה הקלטות עם Reprise Records ועם Intoxication Records' בשיתוף עם חברי להקת דיסטרבד שגילו אותם לראשונה, דייוויד דריימן ודן דאנגן. האלבום הופק על ידי הווארד בנסון ביחד עם כריס לורדאלייג. האלבום יצא לאור ב-22 במרץ 2011.
Art of Dying עשו סדרת הופעות במטרה להשיג מימון לאלבום. בנוסף לכך שהופיעו במודעות להופעות במועדונים, הלהקה הופיעה בפסטיבלי הבי מטאל. הם השתתפו ב-Avalanche Tours ב-2011 ו-2012, מוצגים מתחת לשמות גדולים כמו Stone Sour ו - Shinedown, בהמשך, הם גם הופיעו בקיץ של 2011 ב-Uproar Festival, מוצגים תחת אוונג'ד סבנפולד.
הלהקה הופיעו במופע הפתיחה של להקת צ'לו-מטאל הפינית אפוקליפטיקה. במהלך המופע בצפון אמריקה של Shadowmaker סיור ב-2015. הם גם הוציאו את האלבום החדש שכותרתו Rise Up ב-11 בדצמבר 2015.
Art of Dying הכריזה בעמוד הפייסבוק סטטוס על עזיבתו של המתופף ג'ף בראון על מנת "ללכת אחרי נתיב שונה", ואותו יחליף מנהל הבמה/הטכנולוגיה קודי ווטקינס.
קונדום נשי
קונדום נשי מוכנס לתוך הנרתיק לפני קיום יחסי מין והוא אחד מהאמצעים למניעת היריון היעילים ביותר מפני הידבקות במחלות מין כמו איידס. הוא גם יכול למנוע היריון: הקונדום הנשי שואף להבטיח יעילות דומה, ואף גבוהה מזו של הקונדום הגברי.
תיאור
הקונדום הנשי זהה באורכו לקונדום הגברי, אך הוא רחב יותר וגם נראה גדול יותר. הסיבה לכך היא התאמתו למבנה האנטומי של האישה: הקונדום נועד לרפד את הנרתיק מבפנים, ואמור לבצע תפקיד זה גם בעת התרחבות הנרתיק בזמן קיום יחסי מין. המבנה הייחודי של הקונדום אינו יוצר לחץ על הפין (דבר שכן עשוי להופיע בעת שימוש בקונדום הגברי. בחלקו הפנימי של הקונדום הנשי (בקצה הסגור) ישנה טבעת גמישה המסייעת בעת החדרתו של הקונדום לנרתיק ואמורה להבטיח את מיקומו בנרתיק בעת קיום יחסי מין. בחלקו התחתון (הקצה הפתוח) ישנה טבעת נוספת שמיועדת להישאר מחוץ לנרתיק ולכסות את שפתי הפות, ובכך למנוע את הכנסת הקונדום לנרתיק בעת היחסים ולהגן גם על שטחו החיצוני של הפות. בטיחותו ויעילותו של קונדום נשי מקבילות פחות או יותר לאלה של הדגם הגברי.
הוראות שימוש
1.בעת החדרת הקונדום לנרתיק, יש לאחוז בטבעת הנמצאת בתוך הקונדום, ולהכניסה לעומק הנרתיק, עד היצמדותה לצוואר הרחם (האישה אמורה להרגיש שהטבעת גולשת פנימה). אם הטבעת מונחת במקום הנכון – האישה לא תרגיש בה. טבעת שאינה מונחת במקומה עשויה לגרום לאישה כאב בצוואר הרחם והגבר עשוי להרגיש אותה בזמן היחסים.
2.בעת הכנסת הקונדום הנשי, הטבעת הנמצאת בחלקו התחתון תישאר מחוץ לנרתיק, ותכסה את שפתי הפות (2–3 ס"מ מהקצה הפתוח של הקונדום נשארים מחוץ לנרתיק).
3.בפעמים הראשונות לשימוש, יש לכוון את הפין לתוך פתח הקונדום וזאת על מנת שלא יכנס בטעות ברווח שבין דופן הקונדום לדופן הנרתיק.
4.בניגוד להוראות השימוש בקונדום הגברי- אין חובה להוציא את איבר המין מיד עם תום היחסים. בעת הוצאת הקונדום יש לסובב את הטבעת החיצונית (כדי למנוע דליפת זרע) ולמשוך את הקונדום בעדינות.
שימוש בישראל ובעולם
מכירות הקונדום הנשי הן נמוכות במדינות מפותחות, אף על פי שמדינות מתפתחות משתמשות בהן יותר ויותר. סיבות אפשריות למכירות גרועות הן שהכנסת הקונדום הנשי היא מיומנות שיש ללמוד, והוא יכול להיות יקר פי 2–3 ביחס לקונדום הגברי. בנוסף, אנשים דיווחו על קול שנגרם מהקונדום במהלך היחס המיני ועל כך שהטבעת החיצונית נשארת מחוץ לנרתיק. הקונדום משווק בישראל בשם ."LA LUNA" ניתן להשיגו בבתי-המרקחת וברשתות הפארם.
מודעות ונגישות
לאחרונה, מספר יוזמות בוצעו על ידי ארגונים בינלאומיים בין ממשלתיים כדי להרחיב את הנגישות לקונדום הנשי. בשנת 2012, ועדת האו"ם למוצרי הצלת חיים לנשים ולילדים אישרה את הקונדומים הנשיים כאחד מ -13 מוצרי הצלת החיים שלה, מזרזת את המאמצים הבין-ארגוניים להתגבר על כמה מחסומים שמעכבים נשים במדינות מתפתחות מלהשיג את התוצר.
המחיר היה אחד המכשולים העיקריים בהרחבת הגישה לקונדומים אלו ברמה בינלאומית. העלות בממוצע נעה בין $ 2-4, בהתאם לגורמי השוק המקומי. בפסגת תכנון המשפחה לשנת 2012 בלונדון (The 2012 Family Planning Summit), התחייבה חברת בריאות האישה (The Female Health Company) להגדיל את הגישה לקונדום הנשי של "FC2" עבור המדינות העניות ביותר בעולם, והודיעה על הסדר תמחור פרוספקטיבי המבוסס על רכישות מצטברות ו-5% סחורות חינם על בסיס רכישות של השנה הקודמת, יחד עם הסכם רב שנתי לספק 14 מיליון דולר הכשרה והדרכה על ידי חברת בריאות האישה במשך שש השנים הבאות.
גבריאל פוץ
גנרל של קורפוס גבריאל אנרי פוץ (26 בינואר 1859, מץ, הקיסרות הצרפתית השנייה – 22 בפברואר 1925, מץ, הרפובליקה הצרפתית השלישית) היה מפקד בכיר בצבא צרפת במלחמת העולם הראשונה.
תחילת דרכו
פוץ נולד ב-26 בינואר 1859 בעיר מץ שהשתייכה אז לקיסרות הצרפתית השנייה, למשפחה בעלת עבר צבאי. לאחר מלחמת צרפת–פרוסיה, הפכה מץ לחלק מהקיסרות הגרמנית, ומשפחתו של פוץ, שבחרה לשמור על אזרחותה הצרפתית, גורשה משם. פוץ למד באקול פוליטקניק, התגייס לצבא צרפת בשנת 1879, ושרת בחיל הארטילריה. בין השנים 1881–1882 הוא לחם נגד מורדים בתוניסיה, בין 1885–1887 הוא לחם במלחמת סין–צרפת, בין 1896–1899 הוא השתתף במשלחת השנייה למדגסקר, ובין 1900–1901 הוא שרת בסין כחלק מהכוח הצרפתי שהשתתף בדיכוי מרד הבוקסרים. בשנת 1909 הועלה לדרגת קולונל, בשנת 1911 הועלה לדרגת גנרל של בריגדה, וב-1913 קיבל פיקוד על הדיוויזיה ה-28. ב-1 ביולי 1914 הועלה לדרגת גנרל של דיוויזיה.
מלחמת העולם הראשונה
עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה באוגוסט 1914 היה פוץ מפקד הדיוויזיה ה-28. הדיוויזיה שלו לחמה בקרב מילוז. ב-5 בספטמבר של אותה שנה הוא מונה כמפקד קבוצת הווז', ב-2 באוקטובר שונה שמה לקורפוס ה-34, וב-8 בדצמבר היא הפכה להיות פלגת הארמייה ווז'. ב-2 באפריל 1915 הוא עבר לפקד על הארמייה השמינית, וב-4 באפריל 1915 שונה שמה של הארמייה לפלגת הארמייה בלגיה. הוא פיקד עליה עד 22 במאי של אותה שנה, והשתתף בקרב איפר השני.
ב-17 ביוני 1915 הוא הועבר לפקד על הקורפוס ה-4, ופיקד עליו במהלך הקרב על הסום והקרב השני על האן. הוא פיקד על הקורפוס עד 19 בדצמבר 1917, ולאחר מכן מילא תפקידי פיקוד ומטה בצבא עד סוף המלחמה. הוא פרש מהצבא בשנת 1919.
אחריתו
לאחר פרישתו, חי פוץ בעיר הולדתו מץ, שחזרה לשליטת צרפת. הוא מת ב-22 בפברואר 1925 והוא בן 66. גופתו הועברה אל האינווליד בפריז.
רגרסיה ליניארית פשוטה
רגרסיה ליניארית פשוטה בסטטיסטיקה היא מודל רגרסיה ליניארית עם משתנה מסביר יחיד.
בפשטות, נניח שנדגמו פריטים מתוך אוכלוסייה, ונמדדו לכל אחד מהפריטים שתי תכונות מספריות (אותן שתי תכונות בכל פעם). ניתן לשרטט את הנתונים על מערכת צירים קרטזית, כך שהגודל של אחת התכונות הוא שיעור x – המרחק מהציר האנכי – והגודל האחר הוא שיעור y – המרחק מהציר האופקי. עבור שרטוט כזה, רגרסיה ליניארית פשוטה מבקשת לתאר את אוסף הנקודות באמצעות קו מגמה ישר אחד, כך שהמרחק בין הנקודות לקו הוא הקטן ביותר האפשרי (במובן מסוים, שיוסבר בהמשך).
באופן יותר פורמלי, עבור מדגם דו-ממדי, – כך ש-x נקרא המשתנה המנבא, או המשתנה הבלתי תלוי, ו-y נקרא משתנה התוצאה, או המשתנה התלוי – ביצוע הרגרסיה מסתכם במציאת פונקציה ליניארית (y=a+bx) שאמורה לנבא, בדיוק גבוה ככל הניתן, את ערכי המשתנה התלוי כפונקציה של המשתנה הבלתי תלוי. שם התואר "פשוטה" מתייחס לכך שמשתנה התוצאה מוסבר באמצעות משתנה מסביר יחיד.
שיטות רגרסיה שונות
מקובל להשתמש בשיטת הריבועים הפחותים הרגילים (OLS) המגדירה את גודל השגיאה בין קו התחזית (קו הרגרסיה) לבין כל אחת מנקודות המדגם לפי ריבוע השארית שלה (דהיינו, המרחק האנכי בין הנקודה לבין הקו המותאם), והמטרה היא לצמצם ככל הניתן את סכום השאריות בריבוע.
בין שיטות הרגרסיה האחרות שניתן להשתמש בהן, במקום שיטת הריבועים הפחותים, ניתן למנות את שיטת הסטיות המוחלטות הפחותות (ממזערת את סכום הערכים המוחלטים של השאריות) ואת אומדן Theil-Sen  (הבוחר קו שהשיפוע שלו הוא החציון של השיפועים שנקבע על ידי זוגות של נקודות המדגם). גם רגרסיית דמינג מוצאת קו שמתאים לקבוצה של מדגם דו-ממדי, אבל (בניגוד לשיטות הקודמות שהוצגו עד כה) היא איננה באמת רגרסיה ליניארית פשוטה, כי הוא לא מחלקת את המשתנים למשתנה תלוי ובלתי-תלויה, ויכול גם להתאים לנתונים קו אנכי.
שאר המאמר מתייחס לרגרסיה בשיטת הריבועים הפחותים הרגילים. בתרחיש זה, השיפוע של הקו המותאם שווה למכפלה של מתאם פירסון בין המשתנים עם היחס בין סטיות התקן שלהם. בנוסף, החותך של קו המגמה מתקבל כך שהקו יעבור דרך מרכז המסה של נקודות הנתונים.
התאמת קו הרגרסיה
באופן פשטני, ניתן להניח קשר בין המשתנה הבלתי תלוי x והמשתנה התלוי y אשר נתון בנוסחה: המתארת ישר עם שיפוע \beta ו-חותך \alpha. הבעיה במודל כזה היא שבאופן כללי, קשר כזה עשוי שלא להתקיים בדיוק עבור האוכלוסייה הכללית של המשתנים הבלתי תלויים והתלויים. הסטיות בין הערך שמתקבל מהנוסחה לבין הערך האמיתי נקראות "שגיאות". נניח שנצפו n זוגות של נתונים,. ניתן לתאר את הקשר הבסיסי בין x_i לבין y_i הכולל את איבר השגיאה הזה,, בנוסחה: קשר זה בין הפרמטרים האמתיים (אך לא נצפים) לבין הנתונים נקרא מודל רגרסיה ליניארית.
המטרה היא למצוא שני אומדנים, ו-, עבור הפרמטרים \alpha ו-\beta (בהתאמה), אשר יספקו התאמה לנקודות הנתונים, כך שההתאמה תהיה "מיטבית" במובן מסוים. כאמור לעיל, יש יותר מדרך אחת להגדיר את טיב ההתאמה, אבל לשם ההמשך תוגדר ההתאמה המיטבית בשיטת הריבועים הפחותים: על קו המגמה למזער את סכום השאריות בריבוע, (ההפרשים בין הערכים הנצפים והערכים החזויים של המשתנה התלוי y), שכל אחד מהם נתון בנוסחה: עבור \alpha ו \beta כלשהם.
במילים אחרות, ו- פותרים את בעיית האופטימיזציה הבאה:
מציאת אומדנים \hat{\alpha}, \hat{\beta}
תחילה נגדיר את הסימון \bar{x} - הממוצע של המדגם x, כלומר.
על מנת למצוא את, נגזור את הפונקציה:
נראה כי תלוי ב \hat{\beta}. נמצא כעת את \hat{\beta}:
כאשר בנקודות אנחנו עושים פישוט אלגברי לביטוי. לכן נקבל סה"כ:
כאן הצגנו
על ידי החלפה של הביטויים לעיל עבור ו  ל
נקבל
זה מראה ש- הוא השיפוע של קו הרגרסיה של נקודות הנתונים הסטנדרטיות (ושהקו הזה עובר דרך המקור).
נראה כי נקבל:
מקדם המתאם ("R בריבוע") שווה ל r_{xy}^2 כאשר המודל הוא ליניארי עם משתנה בלתי תלוי בודד. ראה מקדם מתאם לדוגמה לפרטים נוספים.
רגרסיה ליניארית פשוטה ללא חותך (רגרסור בודד)
לפעמים ראוי להכריח את קו הרגרסיה לעבור דרך המוצא, כי מניחים ש - x ו-y הם פרופורציונליים. עבור המודל ללא החותך, y = \beta x, אומדן OLS עבור β מפושט ל-
כאשר הם השונות המשותפת והשונות (covariance and variance) של נתוני המדגם (ללא תיקון בסל).
הצורה האחרונה שלמעלה מדגימה כיצד הרחקת הקו ממרכז המסה של נקודות הנתונים משפיעה על השיפוע.
מאפיינים מבוססי מודל
תיאור המאפיינים הסטטיסטיים של אומדנים מאומדני הרגרסיה הליניארית הפשוטים מחייב שימוש במודל סטטיסטי. להלן מבוסס על הנחת תקפותו של מודל לפיו האומדנים אופטימליים. אפשר גם להעריך את המאפיינים תחת הנחות אחרות, כגון חוסר הומוגניות, אבל זה נדון במקום אחר.
היעדר הטיה
האומדים ו- הם בלתי-מוטים (unbiased).
כדי לבסס קביעה זו יש להגדיר מסגרת שבה האומדנים הללו הם משתנים אקראיים. אנו מחשיבים את השאריות כמשתנים אקראיים הנדגמים באופן בלתי תלוי מהתפלגות כלשהי עם תוחלת 0. במילים אחרות, עבור כל ערך של x, הערך המתאים של y נוצר כתגובה ממוצעת בתוספת משתנה אקראי נוסף \varepsilon הנקרא "איבר השגיאה", השווה לאפס בממוצע. לפי פרשנות כזו, האומדנים הקטנים ביותר בריבועים ו  יהיו עצמם משתנים אקראיים שהאמצעים שלהם ישתווה ל"ערכים האמתיים". זוהי ההגדרה של אומדן חסר הטיה.
רווחי סמך
הנוסחאות שניתנו בסעיף הקודם מאפשרות לחשב את האומדים הנקודתיים של α ו-β - כלומר, המקדמים של קו הרגרסיה עבור קבוצת הנתונים הנתונה. עם זאת, הנוסחאות הללו אינן אומרות לנו עד כמה ההערכות מדויקות, כלומר, כמה האומדנים ו  להשתנות ממדגם למדגם עבור גודל המדגם שצוין. רווחי סמך נוצרו כדי לתת קבוצה סבירה של ערכים לאומדנים שיכולים להיות אם יחזור על הניסוי מספר רב מאוד של פעמים.
השיטה הסטנדרטית לבניית רווחי סמך עבור מקדמי רגרסיה ליניארית מסתמכת על הנחת הנורמליות, המוצדקת אם אחת מהן:
המקרה האחרון מוצדק על ידי משפט הגבול המרכזי.
הנחת נורמליות
על פי ההנחה הראשונה לעיל, זו של נורמליות איברי השגיאה, האומדן של מקדם השיפוע יתחלק באופן נורמלי עם ממוצע β ושונות כאשר  היא השונות של איברי השגיאה (ראה הוכחות הכוללות ריבועים קטנים רגילים ). באותו זמן סכום השיירים בריבוע Q מתחלק באופן יחסי ל - עם  דרגות חופש, ובאופן בלתי תלוי מ. זה מאפשר לנו לבנות ערך t
כאשר
היא "שגיאת התקן" של האומד.
לערך t זה יש התפלגות t t של סטודנט עם דרגות חופש. באמצעותו נוכל לבנות רווח סמך עבור β:
ברמת ביטחון, שבו t^*_{n - 2} הוא ה quantile של התפלגות. לדוגמה, אם אז רמת הביטחון היא 95%.
באופן דומה, רווח הסמך עבור מקדם החותך α ניתן על ידי
ברמת ביטחון (1 − γ ), שבו
רווחי הסמך עבור α ו-β נותנים לנו את הרעיון הכללי היכן יש סבירות גבוהה ביותר להיות מקדמי רגרסיה אלו. לדוגמה, ברגרסיית חוק האוקון המוצגת כאן, ההערכות הנקודתיות הן
רווחי הסמך של 95% לאומדנים אלה הם
על מנת לייצג מידע זה בצורה גרפית, בצורת פסי הביטחון סביב קו הרגרסיה, יש להתקדם בזהירות ולהתחשב בהתפלגות המשותפת של האומדנים. ניתן להראות שברמת ביטחון (1-γ ) לרצועת הביטחון יש צורה היפרבולית הניתנת על ידי המשוואה
כאשר המודל הניח ש \alpha = 0, השגיאה הסטנדרטית של המדרון הופכת ל:
עם:
הנחה אסימפטוטית
ההנחה השנייה החלופית קובעת שכאשר מספר הנקודות במערך הנתונים "גדול מספיק", חוק המספרים הגדולים ומשפט הגבול המרכזי הופכים לישימים, ואז ההתפלגות של האומדנים היא נורמלית בקירוב. בהנחה זו כל הנוסחאות שנגזרו מהסעיף הקודם נשארות תקפות, למעט החריג היחיד שהquantile t* <sub style="position:relative;left:-0.4em">n −2 של התפלגות t-student מוחלף ב*quantile q של ההתפלגות הנורמלית הסטנדרטית.
דוגמה מספרית
במערך הנתונים להלן מופיע משקלן הממוצע של נשים כפונקציה של גובהן, במדגם של נשים אמריקאיות בגילאי 30–39. על אף שהמאמר של OLS טוען שיהיה נכון יותר להפעיל רגרסיה ריבועית עבור נתונים אלה, מודל הרגרסיה הליניארי הפשוט מיושם כאן במקום זאת.
ישנן n = 15 נקודות במערך הנתונים הזה. חישובי ידיים יתחילו על ידי מציאת חמשת הסכומים הבאים:
כמויות אלה ישמשו לחישוב האומדנים של מקדמי הרגרסיה, ושגיאות התקן שלהם.
השברון 0.975 של התפלגות t-student עם 13 דרגות חופש הוא, ולפיכך רווחי הסמך של 95% עבור α ו-β הם
ניתן גם לחשב את מקדם המתאם של מכפלת המומנטים:
דוגמה זו גם מדגימה שחישובים מתוחכמים לא יתגברו על השימוש בנתונים שהוכנו בצורה גרועה. הגבהים ניתנו במקור באינצ'ים, והוסבו לסנטימטר הקרוב ביותר. מכיוון שההמרה הציגה שגיאת עיגול, זו אינה המרה מדויקת. ניתן לשחזר את האינצ'ים המקוריים על ידי Round(x/0.0254) ולאחר מכן להמיר מחדש לשיטה מטרית ללא עיגול: אם זה נעשה, התוצאות הופכות
לפיכך לשונות קטנה לכאורה בנתונים יש השפעה ממשית.
הבלתי נתפסים (סרט, 2015)
הבלתי נתפסים (ברוסית: Неуловимые) הוא סרט הרפתקאות רוסי בבימויו של אלכסיי אקסיוננקו. הקרנת הבכורה התקיימה ב--26 במרץ 2015. באותה שנה יצא המשכו — "הבלתי נתפסים: הגיבור האחרון".
תקציר עלילת הסרט
הסרט מגולל את קורותיה של קירה שחוברת לכנופיה של חברים במטרה לתבוע צדק מאוליגרך שהיה מעורב בתאונת פגע וברח ומסרב לקחת אחריות על מעשיו.
ביקורת
האוליגרך הרוסי סרגיי פולונסקי ביקר את הסרט והודיע על כוונתו לתבוע את יוצרי הסרט. לדבריו דמות האוליגרך הנבל בסרט דומה לו מדי. מנגד, מפיק הסרט איוואן קפיטונוב טען שהאוליגרך בסרט מומצא כולו ואינו מבוסס על אישיות אמיתית.
גריגורי מויסייביץ' גונצ'אר
גְרִיגוֹרִי מוֹיִסֶיֶיבִיץ' גוֹנְצַ'אר (ברוסית: Григорий Моисеевич Гончарь; בחלק מן המסמכים: גריגורי מיכאילוביץ' גונצ'אר: ברוסית: Григорий Михайлович Гончарь; 1916–1998) היה יהודי סובייטי שקיבל את עיטור גיבור ברית המועצות על פועלו בארמייה ה-52 שלחמה בחזית האוקראינית הראשונה במהלך מלחמת העולם השנייה.
ביוגרפיה
גונצ'אר נולד ב-31 במאי 1916 בשם גֶנְשֶר ביליסבטגרד, האימפריה הרוסית, למשפחה יהודית של פקיד. לאחר שסיים 8 שנות לימוד בבית ספר עבד כמכונאי במפעל "הכוכב האדום" בזינובייבסק (כיום קרופיבניצקי), וב־1 בספטמבר 1937 גויס לצבא האדום. ב־1939 סיים את לימודיו בבית הספר הצבאי-פוליטי של מוסקבה, והצטרף כחבר למפלגה הקומוניסטית של ברית המועצות. שנה לאחר מכן, ב-1940, סיים קורס מפקדים בבית הספר לקומיסרים צבאיים בעיר סטלינוגורסק (כיום נובומוסקובסק) במחוז טולה.