cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
אדווין האבל
חייו
בצעירותו הצטיין במיוחד באתלטיקה, נוסף על יכולתו האינטלקטואלית. את לימודי התואר הראשון סיים בקולג' בוויטון, ובשל הצטיינותו קיבל מלגה ללימודים מתקדמים באוניברסיטת שיקגו. אביו של האבל סבר כי לימודי משפטים הם הדרך הנכונה לבנו, והאבל למד באוניברסיטת שיקגו משפטים, אך השתתף גם בקורסים בנושאים שעניינו אותו יותר, ובהם פיזיקה ואסטרונומיה. בשנת 1910 זכה האבל במלגת רודז היוקרתית, שאותה העניק ססיל רודס לאמריקנים מצטיינים בלימודיהם הרוצים ללמוד באוניברסיטת אוקספורד. באוקספורד המשיך האבל בלימודי המשפטים, וקיבל תואר שני בשפה הספרדית. הגינונים הבריטיים שרכש באוקספורד ליווהו במהלך שנות חייו. בשנת 1913 מת אביו, והאבל שב לארצות הברית כדי לתמוך במשפחתו.
לאחר שובו לארצות הברית לימד האבל בבית ספר תיכון, ושימש גם מאמן כדורסל בתיכון המקומי. במקביל המשיך להגשים את חלומו להיות אסטרונום, והתקבל ללימודי תואר שני במצפה הכוכבים ירקס, שפעל בשיתוף פעולה עם אוניברסיטת שיקגו. שם השלים את לימודיו והגיש עבודת דוקטורט שעסקה בחקר הערפיליות, וכותרתה "חקירה צילומית של ערפיליות חיוורות". חקר הגלקסיות עתיד להיות אחת מתרומותיו הגדולות של האבל למדע, אך בעת שכתב את הדוקטורט שלו, לא היה ידוע טיבם המדויק של הגופים המכונים "ערפיליות", והקהילה המדעית הייתה מפולגת בהשערות שונות באשר להן. עם כניסת ארצות הברית למלחמת העולם הראשונה בשנת 1917, מיהר האבל להגיש את עבודת הדוקטורט שלו, והתגייס לצבא. שם התקדם עד לדרגת מייג'ור. לאחר שירותו הצבאי שהה זמן מה באנגליה בטרם שב לארצות הברית בשנת 1919, כדי לעבוד במצפה הר וילסון שליד לוס אנג'לס את המשרה הזאת הציע לו האסטרונום ג'ורג' אלרי הייל, מייסד המצפה.
ב-26 בפברואר 1924 התחתן האבל עם גרייס ברק.
ב-1926 קבע את הסיווג המורפולוגי של הגלקסיות המוכר כסיווג האבל. ב-30 באוגוסט 1935 גילה את האסטרואיד 1373 Cincinnati.
תגליותיו של האבל זיכו אותו במעמד מוביל בקהילייה האסטרונומית בארצות הברית ובעולם. באותה תקופה האבל קנה לעצמו שם של מדען והפך לידוען. הוא בילה דרך קבע בחוגים החברתיים של הוליווד ואף אירח כוכבי קולנוע במצפה הר וילסון. האבל נהנה מאורח חיים זה. ב-1938 זכה במדליית ברוס, וב-1940 במדליית זהב מטעם האגודה האסטרונומית המלכותית. הוא המשיך בעבודתו המדעית ברציפות, פרט לתקופת מלחמת העולם השנייה, שבה שירת בבסיס הניסויים אברדין של צבא ארצות הברית, עסק בו בחקר הבליסטיקה, וזכה לעיטורים על מחקריו, ובהם אות לגיון ההצטיינות על תרומה יוצאת דופן במחקר בליסטי ב-1946.
ב-26 בינואר 1949 נחנך במצפה הר פאלומר טלסקופ הייל בקוטר 200 אינץ', והאבל התכבד לחנוך אותו ולבצע בו את התצפית הראשונה. טלסקופ זה שימש את האסטרונום הגרמני ולטר באדה לעדכון תצפיתו החלוצית של האבל משנת 1920, ולקביעה, בשנת 1952, כי המרחק אל גלקסיית אנדרומדה הוא יותר מפי שניים מכפי שקבע האבל. אף שתצפית מעודכנת זו לא סתרה את ההנחה הבסיסית של האבל כי הגלקסיות הן צבירי כוכבים רחוקים, אלא רק חיזקה אותה, חש האבל כי התגלית פגעה במוניטין שלו.
כל חייו נאבק האבל למען מתן פרס נובל לפיזיקה לאסטרונומים. ועדת פרס נובל סברה כי האסטרונומיה אינה עיסוק הכלול במסגרת הפיזיקה, והאבל נאבק לשינוי ההגדרה. מעט לפני מותו קיבלה ועדת הפרס את טענתו, ואף החליטה להעניק לו את הפרס, אלא שהוא מת בטרם הוכרז רשמית על זכייתו, ופרס נובל אינו מוענק לאחר המוות. אף שדיוני הוועדה חסויים, חשו חבריה אנריקו פרמי וסוברהמניאן צ'נדראסקאר צורך ליצור קשר עם אלמנתו, ולספר לה על החלטתם.
האבל מת משבץ מוחי בן 63 בסן מרינו שבקליפורניה. הוא נקבר על ידי אשתו, גרייס, אשר סירבה לחשוף את מקום קבורתו.
האבל חונך לנצרות, אך מאוחר יותר הפך לאגנוסטי.
תרומתו של האבל למחקר האסטרונומי מוערכת גם כיום, והוא נחשב לאחד מגדולי האסטרונומים בכל הדורות. על שמו קרויים האסטרואיד 2069 האבל, מכתש האבל על הירח וטלסקופ החלל האבל.
הוויכוח הגדול
עד לשנות ה-20 של המאה ה-20 היו גודלו של היקום ומבנהו, מהותן של הגלקסיות, והמרחקים ביניהן, נושא לוויכוח בקרב הקהילייה האסטרונומית. רבים מן הקהילייה המדעית סברו כי הערפיליות הספירליות, שבהן ניתן היה להבחין היטב בטלסקופים של אותה התקופה, הן גופים קטנים יחסית המצויים בתחומי שביל החלב. אחרים, לעומתם, סברו כי ערפיליות אלו הן גלקסיות בפני עצמן.
בשנת 1920 החליטה האקדמיה הלאומית למדעים בארצות הברית לערוך עימות פומבי המכונה "הוויכוח הגדול" בין התומכים בשתי הדעות. את התומכים בדעה כי הערפיליות הן בתחומי שביל החלב ייצג האסטרונום הרלו שפלי, ואילו את התומכים בדעה הנגדית ייצג האסטרונום הבר קרטיס. ב-26 באפריל 1920, באולם במוזיאון הסמית'סוניאן, הציגו הצדדים את עמדתם.
הוויכוח הגדול הסתיים ללא הכרעה ברורה. הקהילייה המדעית נותרה חלוקה בשאלת גודלו של היקום ומיקומן של הערפיליות. יש שסברו כי שאלה זו היא מסוג השאלות שלא תיפתרנה לעולם.
תגליתו של האבל
עוד בשנת 1908 צפתה חלוצת האסטרונומיה האמריקנית הנרייטה ליוויט בכוכבים מסוג משתנים קפאידיים, ועסקה במדידת מחזור השתנות הבהירות נראית שלהם. היא גילתה כי לגבי סוג זה של כוכבים, שאורם משתנה מבהיר יותר לעמום יותר ובחזרה במחזורים קבועים, קיים קשר בין זמן המחזור ובין הבהירות המוחלטת שלו, המשקפת את עוצמת פליטת האור של הכוכב. עבודה של מדענים נוספים הובילה ליכולת לחשב, לפי מידת הבהירות הנראית מכדור הארץ, את המרחק בין המשתנה הקפאידי ובין כדור הארץ. תגלית זו הפכה את המשתנים הקפאידיים ל"נר תקני". בראשית המאה ה-20 היו יכולים האסטרונומים לחשב לפי מחזור ההשתנות של הכוכב ובהירותו הנצפית את מרחקו מכדור הארץ.
ב-4 באוקטובר 1923 ערך האבל, באמצעות הטלסקופ במצפה הר וילסון ובעזרת עמיתו למחקר מילטון יומאסון, תצפית לעבר גלקסיית אנדרומדה, וגילה שם קפאיד משתנה. תגלית זו הובילה ליכולת לחשב את המרחק של גלקסיית אנדרומדה מכדור הארץ. חישובו של האבל הראה כי הגלקסיה רחוקה מעמנו מרחק של כ-900,000 שנות אור, הרבה מעבר לגודלו הנצפה של שביל החלב, ומכיוון שכך הוא, ברור כי היא חיצונית לו. בכך הכריע האבל את "הוויכוח הגדול". כיום, לאחר בדיקה בטכניקות שלא עמדו לרשותו של האבל, ידוע כי מרחקה של הגלקסיה גדול בהרבה, וכי הוא עומד על למעלה מ-2.5 מיליון שנות אור.
האבל ייחד זמן ומאמץ כדי לאמת את הממצא התצפיתי החשוב שגילה רק לאחר מספר חודשים, בפברואר 1924, פרסם את תוצאות המחקר במכתב לשפלי, האסטרונום שנקט בוויכוח הגדול את העמדה ההפוכה לזו שהתבקשה מתגליתו של האבל. תגליתו של האבל הוכרה מיד כתגלית חשובה. ההכרה בכך ששביל החלב הוא אך גלקסיה אחת מני רבות ביקום ענק הייתה לנחלת הכלל.
הסחה לאדום
רבים מייחסים להאבל את התגלית לגבי ההסחה לאדום של הגלקסיות, אך למעשה התגלית נחשפה עוד בשנת 1912 על ידי האסטרונום האמריקני וסטו סליפר. בתחילת המאה ה-20 החל השימוש בספקטרוסקופיה – הפרדת גלי האור הנראה מן הכוכב למרכיביהם וניתוח התוצאות – להיות למרכיב מרכזי באסטרונומיה. התוצאה אפשרה למדענים לעמוד על הרכבם של הכוכבים ולבחון מאילו חומרים הם עשויים. תוצאה נוספת היא שהיה ניתן לבדוק את ההסחה לאדום או לכחול של הגלקסיות, כלומר אם הן מתרחקות מאתנו או מתקרבות אלינו. ידע זה מבוסס על אפקט דופלר, ולפיו אורה של גלקסיה המתקרבת לכדור הארץ מוסט מעט לכיוון הצבע הכחול בקשת הצבעים (אורך הגל קָטֵן), ואילו אורה של גלקסיה מתרחקת מוסט לכיוון האדום. בהינתן העובדה כי יש באור הגלקסיות מרכיבים המשקפים הימצאות יסודות כימיים שפליטת האור שלהם ידועה, ניתן למדוד את מידת ההסחה ואת כיוונה. כיום ידוע שאין גלקסיות רחוקות בעלות הסחה לכחול.
סליפר, שעבד במצפה הכוכבים לוול על שם פרסיבל לוול, היה הראשון שגילה כי אורן של רוב "הערפיליות הספירליות" הנצפות מכדור הארץ מוסט לאדום, דהיינו הן מתרחקות והולכות מעמנו. הוא פרסם תגלית זו בביטאון מצפה הכוכבים של לוול, ולאחר שלוש שנים גם בירחון "Popular Astronomy". בירחון זה כתב כי מדד 15 ערפיליות ספירליות הפזורות באופן שווה פחות או יותר על פני המרחב הנצפה, וכולן, פרט לשלוש, נצפו כמתרחקות מכדור הארץ. את עבודתו של סליפר השלימו אסטרונומים נוספים, ג'יימס אדוארד קילר וויליאם וואלאס קמפבל. בתחילת שנות ה-20 הייתה הבנת "ההסחה לאדום" של ה"ערפיליות", שכיום ידוע שהן גלקסיות מחוץ לשביל החלב, אחת הבעיות הפתוחות החשובות בשדה האסטרונומיה.
גילוי חוק האבל
ב-1928 נפגש האבל עם האסטרונום ההולנדי וילם דה-סיטר, ששיער כי ההסחה לאדום תהיה גבוהה יותר ככל שיהיו הגלקסיות רחוקות יותר . האבל ושותפו לעבודה האסטרונום מילטון הומאסון, בחנו את נושא ההסחה לאדום של הגלקסיות הנצפות. הם שילבו את מדידותיהם עם מדידותיו של סליפר, וגילו יחס גס בין מרחקו של הגוף הנצפה, ובין מהירות התרחקותו מעמנו. האבל והומאסון הצליחו להבחין במגמה שהייתה תקפה לגבי כל 46 הגלקסיות שמדדו: הם גילו כי ככל שהגלקסיה רחוקה יותר מאיתנו, כך מהירות התרחקותה משביל החלב גדלה. היחס המדויק שגילו, המכונה כיום קבוע האבל, תוקן במהלך הזמן לאחר שנעשו מדידות נוספות ומדויקות יותר, אך העיקרון הכללי של היחס בין מרחקה של הגלקסיה ובין מהירות ההימלטות שלה, הקרוי חוק האבל, הוא עיקרון תקף. את חוק האבל אפשר לנסח במילים אלה: "ככל שגדל המרחק בין שני גופים ביקום, כך גדלה המהירות היחסית שבה הם מתרחקים זה מזה".
לפי חוק האבל קיים יחס ישר בין מהירות ההתרחקות \,v של שתי גלקסיות זו מזו ובין המרחק ביניהן \,D. קבוע האבל, המסומן ב-\,H_0, מוגדר כיחס זה: חוק האבל הוא אחד מיסודות הקוסמולוגיה המודרנית. הוא תקף לאוסף מדידות של מהירויות ומרחקים שנעשים ממקום כלשהו ביקום בנקודת זמן מסוימת. מדידות שייעשו בנקודת זמן אחרת ייתנו ערך אחר של קבוע האבל.
האבל עצמו מדד את היחס בין המהירות למרחק, כלומר את קבוע האבל. המדידה הראשונה שלו, בשנת 1931, נתנה תוצאה של 558 ק"מ לשנייה, למיליון פרסק. מדידות מדויקות יותר של הקבוע החלו להתבצע רק לאחר מותו של אדווין האבל, ובשנות ה-50 של המאה ה-20 נתגלה שערכו קטן בהרבה מההערכה הראשונית. כיום משתמשים במשתנים קפאידיים כנרות תקניים לגלקסיות קרובות, אולם לצורך הערכת המרחק לגלקסיות רחוקות יש להשתמש בנר תקני חזק יותר, משום שלא ניתן לצפות בהן באורם של כוכבים בודדים. בגלקסיות רחוקות אלו, שגם מתרחקות מאתנו במהירות עצומה, אירועי סופרנובה מסוג Ia משמשים כנר תקני. לפי המדידות העדכניות ביותר, שהתקבלו בשילוב של מדידות מכדור הארץ עם מדידות בעזרת לוויין המחקר WMAP, ערכו של קבוע האבל הוא 70.8 ק"מ לשנייה, למיליון פרסק. דהיינו, גלקסיה המרוחקת מאתנו כמאה מיליון פרסק, או 326 מיליון שנות אור בקרוב, מתרחקת מאתנו במהירות 7,080 ק"מ לשנייה.
האבל והומאסון פרסמו את ממצאיהם בשנת 1929. משמעותם של ממצאים אלו, ששולבו בידע שהתקבל ממחקריו התאורטיים של אלברט איינשטיין בנוגע לתורת היחסות הכללית, היא כי אנו חיים ביקום דינמי ומתפשט. אף על פי שרעיון זה הובע גם קודם לכן, הרי ממצאיו האמפיריים של האבל, והמוניטין שיצאו לו כאסטרונום מוביל, תרמו לקבלה של ראייה זו של היקום.
ב-1917 גילה איינשטיין כי לפי משוואותיו, על היקום להתפשט או להתכווץ. מכיוון שלא היה יכול להאמין לפירוש זה של המשוואות, המציא איינשטיין את הקבוע הקוסמולוגי שנועד "לתקן" את המשוואות ולהתאימן ליקום סטטי. מששמע על תגליותיו של האבל חזר בו איינשטיין מקביעה זו, וכינה את הקבוע הקוסמולוגי "השטות הגדולה ביותר בחיי".
תגליותיו של האבל והמפץ הגדול
עוד בשנת 1922 התנגד המדען יהודי-רוסי אלכסנדר פרידמן ל"קבוע הקוסמולוגי" של איינשטיין, וטען כי אנו חיים ביקום דינמי ומתפשט, ולו ראשית, ואולי גם אחרית, בניגוד למודל הסטטי שחייב "הקבוע הקוסמולוגי". פרידמן טען כי אם היה מקור היקום בנקודה בודדת שהחלה להתפשט לאחר פיצוץ גדול, הרי שלהתפשטות היקום יש תנע, המסביר את התרחקות הגלקסיות זו מזו, על אף כוחות הכבידה האמורים לקרב ביניהן.
שילוב עבודתו של פרידמן עם עבודתם של נוספים ובהם ז'ורז' למטר וג'ורג' גאמוב, הפך את תגליותיו של האבל לאבן הבסיס בראייה הקוסמולוגית החדישה. המהלך המחשבתי אותו הוליכו פרידמן, גאמוב ולמטר הוא כי אם כיום הגלקסיות מתרחקות זו מזו, ומהירותן גדלה ככל שהן מתרחקות, כפי שהוכיחו תצפיותיו של האבל, הרי שאם נדמה לעצמנו את החזרת רצף הזמן לאחור, נראה מצב שבו הגלקסיות קרבות זו לזו, עד שהתחילו בנקודת מוצא אחת, היא אותה נקודה זערורית, שהייתה אז היקום כולו. על פי תאוריה זו, נקודה זו התרחבה עם הזמן וכיום היא מהווה את היקום המוכר לנו. כיום, חוק האבל, עם ממצאים נוספים, אינו אלא ביסוס ניסיוני לתאוריית המפץ הגדול.
האבל עצמו לא הביע מעולם תמיכה בפרשנות שממצאיו זכו לה. במכתב שכתב ב-1931 לדה-סיטר, כתב: "אנו משתמשים במונח 'מהירות נצפית' כדי להדגיש את הפן האמפירי של המתאם. את הפירוש, כך אנו מרגישים, יש להשאיר לך ולמתי מעט אחרים שיש בידם הסמכות המדעית לדון בנושא".
מבנה היקום
האבל מצא כי באזור הקרוב אלינו תפוצת הגלקסיות אכן הומוגנית, אולם כדי לשמור על הומוגניות זו גם בטווחים גדולים יש לבצע את התיקון הדרוש בבהירותן של הגלקסיות הרחוקות. למרות התוצאות, התקשה האבל לקבל את המסקנה הנלווית לחוק הנושא את שמו ולפיה ההסחה לאדום נובעת מהתרחקות אמיתית של הגלקסיות, והוא "האמין שהממצא התצפיתי בדבר הסחה לאדום אינו מייצג התפשטות אמיתית של היקום, כי אם עיקרון של הטבע שאינו ברור עדיין".
אורן של הגלקסיות הרחוקות עזב אותן לפני מיליארדי שנה. כיום אנו יודעים כי בתצפיות אלו של האבל לא נלקחו בחשבון שינויים באורן של הגלקסיות לאורך הזמן, ושיטה זו לא מקובלת עתה למציאת צורת היקום, והגאומטריה (העקמומיות) שלו נמדדת בדרך אחרת. כיום משתמשים במדידות קרינת הרקע הקוסמית כדי לקבוע אם הגאומטריה אוקלידית או לאו. הממצאים העדכניים של לוויין המחקר WMAP מראים בוודאות גבוהה למדי שהיקום אכן שטוח.
טלסקופ החלל האבל
על שמו של האבל קרוי טלסקופ החלל האבל שהוצב במסלולו, מחוץ לאטמוספירת כדור הארץ, ב-24 באפריל 1990. אחת מתרומותיו של הטלסקופ היא מדידה מדויקת של קבוע האבל על ידי צפייה במשתנים קפאידיים בגלקסיות שנמצאות במרחקים של עד 60 מיליון שנות אור. בעזרת מדידה זו אפשר כיום לקבוע את גיל היקום בדיוק רב. גיל היקום המוערך הוא 13.7 מיליארד שנים.
שינחואה
שינחואה (בסינית מפושטת: 新华通讯社, פין-יין: Xīnhuá tōngxùnshè, תעתיק מדויק: שִׂינְחְווָה טונְגְשׂוּ'נְשֶׁה, תרגום מילולי: סוכנות הידיעות של סין החדשה) היא סוכנות הידיעות הגדולה בעולם, בבעלות חלקית של ממשלת הרפובליקה העממית של סין.
מטה הסוכנות ממוקם בעיר בייג'ינג ולה כ-220 משרדים אזוריים ברחבי העולם. כ-30,000 איש עובדים כשכירים של הסוכנות – מלבד פרילנסרים רבים העובדים בשבילה – מספר ההופך אותה לסוכנות הידיעות הגדולה בעולם. היא בעלת הפריסה הרחבה ביותר בעולם מבין כל כלי התקשורת: משרדי ועיתונאי שינחואה ממוקמים בכל מדינה בעולם. נוסף על היותה סוכנות ידיעות, משמשת שינחואה כמו"ל, ומוציאה לאור עיתונים וכתבי-עת במעל עשר שפות, ביניהן אנגלית, ספרדית, רוסית, צרפתית, גרמנית, פורטוגזית, ערבית, יפנית, הינדית ועוד. אתר האינטרנט של שינחואה מדורג במקום ה-20 בעולם בפופולריות שלו בדירוג אלקסה, מקום אחד אחרי האתר של נטפליקס, והרבה לפני כל כלי תקשורת אחר בעולם. דפי הפייסבוק של שינחואה באנגלית מגיעים ביחד למעל 160 מיליון עוקבים, מה שהופך אותה להכי פופולרית בפייסבוק, מלבד הדף הרשמי של פייסבוק עצמה. בטוויטר עוקבים אחרי שינחואה באנגלית כ-13 מיליון איש ברחבי העולם.
היסטוריה
שינחואה נוסדה בנובמבר 1931. היא נקראה בתחילה "סוכנות הידיעות של סין האדומה" (紅色中華通訊社; Hóngsè Zhōnghuá Tōngxùnshè), ובשנת 1937 ניתן לה שמה הנוכחי. היא החלה להפיץ מידע באנגלית על סין בשנת 1944.
שינחואה כיום
סוכנות הידיעות שינחואה מפיצה ידיעות ותמונות הקשורות באירועים שונים המתרחשים בסין לגופי תקשורת ברחבי העולם, במספר שפות ובהן אנגלית, ספרדית, רוסית, צרפתית וערבית. בניגוד ליומון העם, עיתון רשמי של המפלגה הקומוניסטית של סין, מופיעים מאמרי מערכת ודעות באופן נדיר בדיווחי שינחואה. כסוכנות ידיעות בעלת נוכחות גלובלית, מעבירה שינחואה ידיעות מהמתרחש בעולם לתושבי סין. היא מפעילה אתרי אינטרנט במגוון שפות.
חטופה
חטופה (באנגלית: Taken) הוא סרט קולנוע אמריקאי-צרפתי מסוגת הפעולה, בבימויו של פייר מורל ובהפקתו של לוק בסון. הסרט יצא לאקרנים בצרפת ב-27 בפברואר 2008. הסרט צולם בצרפת, וזכה בהצלחה קופתית גדולה לצד ביקורות מעורבות. הוא נחשב לנקודת מפנה בקריירה של ליאם ניסן בכך שהוא הפך אותו לכוכב סרטי פעולה.
תקציר העלילה
כשהבנות מגיעות לנמל התעופה שארל דה גול בפריז, פוגשות קים ואמנדה בפיטר, שמציע להן לקחת ביחד מונית. ביחד השלושה מגיעים לדירתם של בני הדודים של אמנדה בפריז, וקים לומדת שהם נמצאים כרגע בספרד. פיטר מתקשר למעסיקיו ומספר להם על שתי הבנות ועל הכתובת של הדירה. בזמן שקים מדברת עם בריאן בפלאפון שלה, גברים זרים נכנסים לדירה וחוטפים בכוח את אמנדה. קים המבועתת מצייתת להוראותיו של בריאן להתחבא ולהקשיב בקפידה. תוך זמן קצר חוטפיה מוצאים אותה מתחת למיטה וגוררים אותה בכוח והיא צועקת לפלאפון את תיאורו הפיזי של חוטפה. בריאן שומע את החוטף נושם בכבדות ומבין כי אחד מהחוטפים לקח את הפלאפון לידיו. הוא מזהיר את החוטף כי אם לא יניחו לבתו, הוא ימצא אותם ויהרוג אותם. החוטף מאחל לו "בהצלחה" ומנתק.
בעזרת עמיתו של בריאן מימיהם ב-CIA, סם (לילנד אורסר), בריאן מבין כי החוטפים שלקחו את קים הם חלק מרשת אלבנית להברחת נשים, והחוטף הראשי זוהה כמרקו הוקסה מטרופויה. סם מסביר לבריאן שיש לו חלון הזדמנויות של 96 שעות בלבד לאתר את קים לפני שהיא תיעלם לתמיד. בעזרת סטיוארט, בריאן טס במהירות לפריז, פורץ לדירה של בני דודה של אמנדה ומוצא את ההשתקפות של פיטר בצילום בתוך הפלאפון של קים. הוא מוצא את פיטר בשדה התעופה מנסה לפתות תיירת נוספת ומנסה לתפוס אותו, ופיטר נמלט ומוצא את מותו בהתנגשות עם משאית. כשהרמז המרכזי שלו מת, בריאן נאלץ לפנות לעמיתו הצרפתי, סוכן הביון הצרפתי לשעבר ז'אן קלוד פיטרל (אוליבר רבורדין), שבינתיים קודם לסגן מנהל ביטחון הפנים הצרפתי וקיבל עבודה משרדית. ז'אן קלוד מכוון את בריאן לרובע החלונות האדומים בפריז. בריאן מצליח לעקוב אחרי פושעים אלבנים לאתר בנייה שם הם מנהלים בית בושת. הוא מוצא שם תיירת צעירה מסוממת שהחזיקה במעיל הג'ינס של קים, ומחלץ אותה תוך כדי קרב יריות ומרדף מול הפושעים האלבנים. הוא לוקח אותה לבית מלון, שם הוא נותן לה טיפול.
בבוקר לאחר מכן, הצעירה מספרת לו שהיא נלקחה לבית מסוים בפריז, שם היא פגשה את קים וקיבלה ממנה את המעיל. כשהוא מתחזה לז'אן קלוד, הוא נכנס לבית ונפגש עם המאפיונרים האלבנים, לכאורה כדי לדון איתם על תנאים החדשים לשוחד שכוחות הביטחון לוקחים מהם כדי להעלים עין מפעולותיהם. כשבריאן מבקש מאחד המאפיונרים לחזור על המילה "בהצלחה", הוא מזהה אותו כמרקו הוקסה ובקרב היריות שמתפתח בינו לבין שאר הפושעים הוא הורג את כולם למעט מרקו. הוא מחפש בחדרי הבית ומגלה בנות אחרות מסוממות באופן קשה, כולל את גופתה של אמנדה שמתה ממנת יתר. הוא גורר את מרקו למרתף הבית, שם הוא מענה אותו בכיסא חשמלי מאולתר במטרה לאלץ אותו לגלות לו איפה קים. מרקו מגלה לבריאן שבתולות כמו קים שוות הרבה כסף ולכן היא נמכרה מהר לקונה בשם פטריס סיינט קלייר, אך מספר שהוא לא יודע היכן למצוא אותו. בריאן משאיר אותו למות בכיסא החשמלי ועוזב את הבית. בערב הוא מבקר את ז'אן קלוד בדירתו ומספר לו שהוא גילה את המעורבות שלו ברשת האלבנית. הוא יורה באשתו של ז'אן קלוד ופוצע אותה ובכך מאלץ את ז'אן קלוד לגלות לו את מקום הימצאו של סיינט קלייר.
בריאן מסתנן לביתו של סיינט קלייר, שם מתבצעת מכירה פומבית חשאית של קים ושל בנות אחרות ללקוחות עשירים. קים מאלץ את עלי, נציג של קונה ערבי עשיר, לרכוש את קים, אך כשהוא מנסה לברוח הוא מוכה על ידי שומריו של סיינט קלייר ונקשר לצינור במרתף. הוא מצליח לברוח ולהרוג את אנשיו של סיינט קלייר. סיינט קלייר מסגיר לבריאן באיומי אקדח שקים נלקחה ליאכטה של השייח' הערבי ראמן שאמורה לעזוב את פריז לפני שבריאן הורג אותו ביריות. בריאן נוסע במהירות לנמל ומצליח לעלות ליאכטה ולחסל את שומרי הראש של השייח', כולל עלי, לפני שהוא מגיע לחדרו של השייח' שמחזיק את קים ומצמיד סכין לגרונה. כשראמן מנסה לדון עם בריאן, בריאן הורג אותו ביריה לראש ומחבק את קים. בחזרה בשדה התעופה בארצות הברית, קים מתאחדת עם ליאונור וסטיוארט. ליאונור מתפייסת עם בריאן ומאפשרת לו להפגיש בין קים לבין שירה.
מוזיקה
את המוזיקה לסרט כתב והלחין המוזיקאי הצרפתי נתניאל מקאלי.
סרט המשך
בעקבות הצלחת הסרט יצא סרט המשך, "חטופה 2", אשר יצא לאקרנים באוגוסט 2012. הסרט השלישי בסדרה, "חטופה 3", יצא לאקרנים בינואר 2015.
ביטוח מנהלים
ביטוח מנהלים הוא שם מסחרי ישראלי של תוכנית ביטוח חיים משולבת חיסכון, המהווה את אחת החלופות המוכרות על ידי משרד האוצר לחיסכון פנסיוני. "ביטוח מנהלים" הוא שם מיתוגי בעיקרו, אשר נועד להעניק יוקרה לתוכנית המיועדת למעשה לכלל העובדים ולא רק למנהלים.
חברות לביטוח חיים פעלו בישראל מאז שנות ה-40 של המאה ה-20 בהנפקת פוליסות לביטוח חיים או פוליסות גמלה (קצבה). עם השנים שונה מבנה הפוליסה, לרבות יכולת לבצע הפרדה בין חלק מהתשלום המיועד לכיסוי ביטוחי (ביטוח כנגד סיכוני מוות או אובדן כושר עבודה) לבין חלק מהתשלום אשר הושקע בתיק ההשקעות של החברה ושולם למבוטח במועד פרישתו. תקנה 42 לתקנות מס הכנסה (כללים לאישור ולניהול קופות גמל) מגדירה את סוגי הפוליסות המאושרות כקופות ביטוח והזכאיות להטבות מס. בין אלה ניתן למנות קופות ביטוח לתגמולים, לפיצויים ולקצבה.
ביטוח מנהלים, ככל ביטוח חיים, מקנה לשאיריו של העובד תשלום במקרה של מותו. כן הוא מקנה לעובד סכום שיינתן לו לעת זקנה, לאחר פרישתו מעבודה. כאשר התוכנית כוללת גם ביטוח מפני אובדן כושר עבודה, היא מכסה גם את הסיכון של נכות. הפרמיה לתוכנית משולמת מדי חודש במסגרת חישוב השכר, על בסיס השכר הפנסיוני. מבנה ההפקדות המקובל ברוב תוכניות ביטוח החיים הוא 6% מרכיב תגמולי עובד, 6.5% מרכיב תגמולי מעסיק, 8.33% מרכיב הפרשת המעסיק לפיצויי פיטורים ובנוסף עד 2.5% לרכישת כיסוי מפני אובדן כושר עבודה, מרכיב המשולם על ידי המעסיק, או על ידי המעסיק והעובד.
החל משנת 2008 בוטלה האפשרות להפקיד במסלול ההוני בכל סוגי הביטוח הפנסיוני, וביטוח מנהלים בכלל זה.
מסלול קצבה
בתוכניות הביטוח למטרת קצבה חלו מספר שינויים במהלך השנים: בדמי הניהול הנהוגים בהן, בתנאי התוכנית ובמבנה התוכנית. תוכניות הביטוח הוותיקות נקראו "גמלא". בתוכניות אלו העובד רוכש, תמורת תשלום חד-פעמי או תשלום שוטף, גמלא לכל ימי חייו. ה"גמלא" יכולה להשתלם באופן מיידי או לאחר תקופה מסוימת, ואם העובד נפטר, יכול שישתלם סכום ביטוח למוטביו, בהתאם לתנאי התוכנית. תוכניות אלו שווקו בעיקר במהלך שנות ה-80 של המאה ה-20, והיוו תחליף לחיסכון בקרן פנסיה.
לאחר מכן שווקו תוכניות ביטוח "עדיף", החל משנות ה-80 ועד סוף שנת 2003. בתוכניות אלו הופקד לתוכנית תשלום צמוד מדד (או צמוד שכר), כאשר חלק מהתשלום הופנה לרכישת כיסוי ביטוחי (במקרה של מוות) וחלק לצבירת חיסכון שנוהל בתיק ההשקעות של חברת הביטוח ושולם כקצבה בתום תקופת הביטוח. התוכניות שווקו בארבע מסלולים:
שיווק תוכניות אלו, לשכירים ולעצמאים, הופסק בסוף שנת 2003. החל משנת 2004 משווקות תוכניות חדשות למטרת קצבה, המאופיינות בשקיפות המאפשרת לזהות את גובה רכיב דמי הניהול שגובה חברת הביטוח. בנוסף, נהוגות כיום תוכניות מסוג "גמלא מיידית" המיועדות לפרישה מוקדמת, או מהוות תחליף לחוסכים באפיקים הוניים המעוניינים להמיר סכום הוני לקצבה. המפקח על הביטוח קבע כי חברת ביטוח המחויבת אקטוארית לתשלום קצבאות תחויב להחזיק עתודות הולמות להבטחת עמידתה בהתחייבויותיה.
מסלול הוני
קופת ביטוח לתגמולים היא קופת ביטוח אשר בדומה לקופת גמל לתגמולים, משתלם בה סכום חד פעמי (עד לתיקון 3 לחוק הפיקוח על שירותים פיננסים, אשר קובע כי כספים החל מיום 1 בינואר 2008 יהיו למטרות קצבה בלבד) תוכניות ביטוח אלו אושרו לשיווק לעצמאים ולשכירים. כספי החיסכון נצברים בחשבון קופת הגמל, בניכוי דמי ניהול ועלות הכיסויים הביטוחיים, כפי שנקבעו בתנאי תוכנית הביטוח. בתום תקופת הביטוח הכספים אשר נצברו לחוסך עד ליום 31 בדצמבר 2007 משולמים לחוסך בסכום הוני חד פעמי, ואילו כספים שנצברו בפוליסה החל מתאריך זה יועברו לתוכנית משלמת לקצבה ובהתאם להחלטתו של החוסך, ותנאי ההסדר התחיקתי, יומרו כספים אלו לקצבה או יהוונו לסכום חד פעמי.
בדומה לתוכניות הביטוח מסוג קצבה, גם בתוכניות ביטוח אלו חלו שינויים במהלך השנים בדמי הניהול, בתנאי התוכנית ובמבנה התוכנית. תוכניות הביטוח ההוניות הראשונות ששווקו על ידי חברות הביטוח נקראו "מעורב". תוכניות אלו שילבו יחד עם מרכיב כיסוי למקרה מוות גם מרכיב של חיסכון לטווח ארוך. בתוכנית מסוג "מעורב" משלם החוסך תשלום חודשי צמוד מדד ובתמורה נרכש "סכום ביטוח" המשולם לחוסך עם הגיעו לגיל פרישה, או למוטביו אם נפטר במהלך תקופת הביטוח. שיווק תוכניות ביטוח אלו לשכירים הופסק בשנת 2001, ולעצמאים בסוף שנת 2003.
סוג תוכנית ששווק מאוחר יותר נקרא "עדיף". בדומה לתוכניות לקצבה, אושרו גם תוכניות ביטוח מסוג "עדיף" הוניות. שיווק תוכניות אלוף לשכירים ולעצמאים הופסק בסוף שנת 2003. החל משנת 2004 ועד סוף 2007 שווקו תוכניות ביטוח המשלמות סכום הוני, עיקר השינויים הם בהסדר דמי הניהול ובהפרדה מוחלטת בין מרכיב הביטוח למרכיב החיסכון.
אובדן כושר עבודה
עד ל-1 בינואר 2004, לא הותרה רכישת כיסוי למקרה אובדן כושר עבודה מתוך ההפקדות לקופת הביטוח, אלא רק רכישת כיסוי בפרמיה נוספת שגובהה עד 2.5% מההכנסה החייבת של המבוטח. לאחר שינוי תקנות מס הכנסה הותרה רכישת הכיסוי מתוך ההפקדות לקופת הביטוח, בדומה לכיסוי למקרה מוות, כך שכיום ניתן לבחור בין רכישת אובדן כושר עבודה "מעל ההפקדות" או כחלק מההפקדות לקופת הביטוח. בשונה מהקיים לעניין קרן פנסיה חדשה מקיפה, הרי שתוכנית חדשה לביטוח חיים מאופיינת בגמישות מקסימלית לעניין בחירת הכיסוי וגובהו (במסגרת המגבלות): מבוטח יכול לבחור בכיסוי למקרה מוות ובכיסוי למקרה אובדן כושר עבודה, לרכוש רק אחד מן הכיסויים הללו או לא לרכשם כלל.
אובדן כושר עבודה הוא ביטוח מפני מצב בו עובד אינו יכול לעבוד או אינו יכול לעבוד במקצועו. התשלום ניתן לעובד לאחר זמן המתנה של מספר שבועות עד מספר חודשים על פי תנאי פוליסת הביטוח. גובה התשלום אינו יכול לעלות על 75% משכרו העובד המבוטח. קיימים שלושה סוגים של ביטוח אובדן כושר עבודה, מהטוב ביותר והיקר ביותר לטוב פחות והזול ביותר:
יורשים
במקרה של פטירה יורשים את החיסכון שנצבר ומקבלים את ביטוח החיים המוטבים שנקבעו על ידי המבוטח בביטוח מנהלים. המוטב או המוטבים יירשו את כספי ביטוח המנהלים גם אם אינם יורשיו החוקיים וגם אם בצוואה נקבע אחרת.
מסורה
המָסוֹרָה היא אוסף של סימנים והערות המתלווים לנוסח המקרא, ומטרתה שימור נוסח המסורה מפני טעויות בהעתקה.
שורשי המסורה
ראשית מפעלם הייתה בבבל, שהיה מרכז פועלם של האמוראים, ולאחר מכן הועתק המפעל לטבריה, והמשיך בעיקר אצל הכהנים בני משמרת מעזיהו. אף שיש הרואים בכך שני מפעלים שונים, ניתן בהחלט לומר שאלו שהמשיכו בטבריה התבססו על מפעלם של אלו שפעלו בבבל.
הערות המסורה תיעדו דיוקים בנוסח המקרא, למשל כתיב מלא וכתיב חסר, וכך שמרו עליו מפני טעויות.
ספרי המסורה
כבר בתלמוד הבבלי נכתבו מספר הערות בסגנון הערות המסורה:
עם זאת, ספרי המסורה עצמם נכתבו והגיעו לכדי שלימות רק במאה התשיעית והמאה העשירית.
הערות המסורה הטברנית נכתבו בשני חלקים. החלק הראשון מכונה 'המסורה הקטנה', והיא כוללת הערות קצרות, לפעמים בנות אות אחת. מדגישה אותיות גדולות, קטנות ותלויות, ומציינת כמה פעמים באה תופעה מסוימת, או מילה בכתיב מסוים. למשל, ב, ליד המילה כותבת המסורה הקטנה את האות ב'. והכוונה – שהמילה 'ובהו' מופיעה שתי פעמים בתנ"ך. החלק השני נקרא המסורה הגדולה, והוא מפרט את הנכתב במסורה הקטנה. שני החלקים נספחים לטקסט המקראי ומלווים אותו. נוסח המסורה הטברנית משתנה מהעתקה להעתקה והערות זזות או מועתקות ממקום למקום. אפראט מדעי על המסורה התפרסם ב"מקראות גדולות הכתר", במטרה להקל על הבנתה.
המסורה הבבלית, לעומת המסורה הטברנית, נכתבה כחיבור נפרד מהטקסט, בעל נוסח קבוע, ההולך על פי סדר המקרא ומעיר על כל תופעה רק במקום הראשון בו היא הופיעה. החיבור לא הגיע אלינו בשלימותו, ושיחזור של קטעים ממנו נעשה על ידי יוסף עופר בספר 'המסורה הבבלית לתורה - עקרונותיה ודרכיה'.
ספרי מסורה נוספים הם ספר אכלה ואכלה, המשווה בין מילים דומות בתנ"ך, ספר החילופים, המרכז את כל המקומות בהם נחלקו בן אשר ובן נפתלי, וספר דקדוקי הטעמים, המיוחס לאהרון בן אשר, שיחד עם רשימות מסורה נוספות (כמו רשימת החילופים בין בני בבל לבני ארץ ישראל) צורף לכתבי יד של המקרא, ומאוחר יותר גם נדפס איתם.
גם במסכת סופרים, שסודרה בתקופת הגאונים, ניתן למצוא הערות בסגנון המסורה, כגון תיעוד אותיות גדולות וקטנות בתנ"ך, והשוואה בין פרקים דומים המובאים בספרים שונים.
עיסוק במסורה
העיסוק בדיוקי נוסח המקרא המשיך גם לאחר תקופת המסורה, ניתן להזכיר את יהב"י הנקדן בספרו עין הקורא, את הרמ"ה בספרו מסורת סייג לתורה, ואת הרד"ק בספרו עט סופר. כולם עשו שימוש בספרי המסורה.
ספרי המקראות הגדולות שנדפסו בשנים רפ"ד-רפ"ו (1524–1526) בדפוסו של דניאל בומברג שימשו כבסיס לכל המהדורות שבאו אחריהן, על אף שהיו בהם טעויות לא מעטות. את הצורך בהגהת הנוסח הזה, המכונה 'נוסח הדפוסים', מילאו רבי מנחם די לונזאנו בספרו אור תורה, ורבי ידידיה מנורצי בספרו מנחת שי.
ספר חשוב שנכתב על המסורה הוא ספרו של רבי אליהו בחור, שחי בתקופת הרנסאנס, 'מסורת המסורה'.
נסים יהודה דנון
הרב נסים יהודה דנון (תרל"ד 1874 - ט"ו בשבט תר"ץ 1930) היה הראשון לציון והחכם באשי האחרון בתקופה העות'מאנית.
מסורה
עיסוק במסורה
יש שראו את המסורה לא רק ככלי לשימור נוסחו המדויק של המקרא, אלא גם כהערות בעלות משמעות עצמית, ומצאו קשר בין פסוקים שונים שהמסורה משווה. כך למשל רבי יהודה החסיד והמהר"ם מרוטנבורג, שחיו בדור חסידות אשכנז, כתבו ספרים בשם 'טעמי מסורת המקרא' בהם הם דורשים את משמעותן של הערות המסורה. גם חלק הפרפראות בפירוש התורה של רבי יעקב בעל הטורים, שנדפס בהרבה חומשים יחד עם פירוש רש"י, עוסק בביאור המסורה.
ענפי המסורה השונים
למסורה ישנם שני ענפים מרכזיים - הענף הבבלי, הנקרא גם 'המסורה הבבלית', והענף הטברני, הנקרא 'המסורה הטברנית'. (במקרים רבים ניכר כי המסורה הטברנית שאבה את מקורותיה מהמסורה הבבלית.) כמו כן היה גם זרם, שולי יחסית, שפעל בדרומה של ארץ ישראל והוא המכונה המסורה הארצישראלית. למסורת הטברנית יצא שם של מסורת מדויקת ביותר, ושיטות הניקוד וטעמי המקרא שלה, והערות המסורה שלה, אומצו כמעט על ידי כל קהילות עם ישראל בתפוצות, למעט קהילת תימן, אשר המשיכה להשתמש בניקוד הבבלי עד תקופה מאוחרת.
נסים יהודה דנון
קורות חיים
נולד בירושלים לאסתר ולרב מנחם דנון. התחנך בישיבת "תפארת ירושלים". בן 19 הוסמך להוראה, נסע לפריז ולמד בבית המדרש המרכזי לרבנים. לאחר תקופה הפסיק את לימודיו בשל חוסר יכולת מימון וחזר לירושלים, לאחר שרכש ידיעה מספקת לדבר, לכתוב ולנאום בצרפתית. נישא לזינביל בת יעקב ספורטה.
בתמוז תרס"ז (1907) נתמנה לרב ראשי בקהילת ביירות. בתפקיד זו כיהן עד ל
מסורה
ענפי המסורה השונים
למסורה הבבלית, הקרויה על שם קבוצת חכמים שעסקו במסורה בבבל, יש שיטת ניקוד משלה, השונה מהשיטה הטברנית המוכרת לנו. סימני הניקוד שלה נמצאים מעל לאות, וכן הפתח והסגול בה מאוחדים לסימן אחד. גם טעמי המקרא הבבליים שונים מהטעמים במסורה הטברנית: בניגוד לשיטת ההטעמה הטברנית, בה את שמאלו של טעם מחלק טעם השווה לו בדרגתו, בשיטה הבבלית גם את שמאלו של טעם יחלק טעם הנמוך ממנו בדרגה. הסיבה לכך היא ככל הנראה שטעמי המקרא של המסורה הבבלית שימשו בעיקר כסימני פיסוק, בעוד שטעמי המקרא של המסורה הטברנית שימשו בעיקר כסימני נגינה, והפיסוק הוא תפקיד משני שלהם.
גם למסורה הארצישראלית, ניקוד משלה, ואף סימני טעמי המקרא משלה, אם כי הם אינם מפותחים די הצורך.
נסים יהודה דנון
קורות חיים
בחורף תר"ע (1910) הוזמן הרב דנון ליישב את הסכסוכים בין הפלגים השונים בצפת. לאחר ביקורו קיימו ראשי היישוב עם נציגי המושבות אסיפה בה נכחו 115 בעלי נתינות עותמאנית, וברוב מכריע הוחלט למנות את הרב דנון לחכם באשי גם בצפת. אולם למעשה לא הגיע הרב דאנון לצפת, ולאחר הדחתו ממשרת החכם באשי בבירות בחודש סיוון ה'תר"ע (1910),.הוא התמנה לרב ראשי ברודוס לזמן קצר. בזמן כיבוש האי על ידי צבאות איטליה מילא תפקיד מדיני, אך בשל היותו נתין ממלכת טורקיה, נאלץ לעזוב את משרתו ולשוב לארץ ישראל.
בכסלו תרע"א (סוף 1910) נבחר מטעם האספה הכללית, כשמה בטורקית: "מיג'ליש עומומי", באיזמיר לרב ראשי וראב"ד באימפריה העות'מאנית. במשרה זו כיהן עד חודש אלול תרע"ה (1915). בעצם ימי מלחמת העולם הראשונה נתמנה לחכם באשי והראשון לציון בירושלים. בחשון תרע"ז (סוף 1916) חזר אליה, וישב על כיסא הרבנות בה עד סוף שנת תרע"ח (1918). לאחר כניסת הצבא הבריטי, רבני העיר בחרו לרב ראשי והראשון לציון. אז התפטר ממשרתו מרצונו, ולא השתתף בבחירות. נסע לחוץ לארץ בשליחות מוסדות צדקה וחסד וכוללות המערבים בירושלים.
מסורה
ענפי המסורה השונים
סימני הניקוד מעידים גם על הגייה שונה שהייתה לבעלי המסורה. הן הטברנים והן הבבלים לא הבדילו בין קמץ קטן לגדול, והבבלים לא הבדילו בין פתח לסגול (שריד לכך בהגייה התימנית שבה הסגול נהגה כפתח).
הערות המסורה גם הן שונות בין המסורה הבבלית למסורה הטברנית, במונחיהן ובדרך הסקירה שלהן, וכן יש ביניהן גם מחלוקות על נוסח המקרא.
נסים יהודה דנון
קורות חיים
נפטר בספגס (מרוקו), ט"ו בשבט תר"ץ (1930).
ספריו
השאיר כתב יד המכיל שו"ת והערות על הרי"ף. עסק בחיבור ספר המפיץ אור על קורותיו במשך זמן שירותו בתור רב וחכם באשי בירושלים וערים אחרות.
דסטיני צ'וקוניארה
דסטיני צ'וקוניארה (נולדה ב-29 באוגוסט 2002) היא זמרת מלטזית שהתפרסמה לראשונה באירוויזיון הילדים 2015, בו זכתה במקום הראשון עם השיר "Not My Soul". היא נבחרה לייצג את מלטה באירוויזיון 2020, אך בעקבות מגפת הקורונה, התחרות בוטלה. בהמשך, הוכרזה כנציגה המלטזית לאירוויזיון 2021. צ'וקוניארה ביצעה את השיר "Je me casse" בחצי הגמר הראשון של אירוויזיון 2021 ובגמר אירוויזיון 2021 והגיעה למקום השביעי.
ביוגרפיה
דסטיני צ'וקוניארה נולדה ב-29 באוגוסט 2002. היא חיה בעיר בירקירקארה ולמדה בבית ספר תיכון בעיר. אביה הוא ניגרי בן שבט האיגבו, ואימה היא מלטזית. יש לה שני אחים הצעירים ממנה.
עוד לפני השתתפותה בתחרות אירוויזיון הילדים 2015, השתתפה צ'וקוניארה במספר תחרויות ובהן "פסטיבל סאן רמו-ג'וניור" באיטליה.
אירוויזיון הילדים 2015
ב-11 ביולי 2015 זכתה צ'וקוניארה בייצוג מדינתה בתחרות אירוויזיון הילדים בתחרות גמר לאומי שהתקיימה בולטה.
היא ייצגה את מלטה בתחרות ב-21 בנובמבר בסופיה, בולגריה. צ'וקוניארה זכתה באירוויזיון הילדים עם שירה "Not My Soul" שנכתב בשבילה על ידי אלטון זרב ומוקסו. זכייתה היא זו עם הניקוד הרב ביותר, 185 נקודות. היא שברה את השיא שנקבע על ידי הספרדייה מריה איסבל בשנת 2004.
ב-13 בדצמבר באותה השנה זכתה צ'וקוניארה בעיטור אזרחי מלטזי מטעם נשיא מלטה.
גוט טאלנט
צ'וקוניארה התמודדה בשנת 2017 בתוכנית "Britains Got Talent" בעונתה האחת עשרה. היא הגיעה לחצי הגמר בו התמקמה במקום השישי והודחה מהתחרות.
אירוויזיון 2019
בשנת 2019 שימשה צ'וקוניארה כזמרת ליווי של מיקלה פאצ'ה, שהופיעה באירוויזיון 2019 בתל אביב.
אירוויזיון 2020 ו-2021
מאוחר יותר הודיעה רשות השידור המלטזית TVM כי צ'וקוניארה תמשיך ותייצג את מלטה באירוויזיון 2021 עם השיר "Je Me Casse". ב-18 במאי 2021, ביצעה צ'וקוניארה את השיר בחצי הגמר של התחרות, ובתום ההצבעות, הגיעה למקום הראשון עם 325 נקודות. ב-22 במאי, בגמר התחרות, הגיעה דסטיני למקום השביעי עם 255 נקודות.
תדרארת אכאכוס
תדרארת אכאכוס (ערבית تدرارت أكاكوس, מטמהאק "הר אכאכוס") הוא אזור מדברי-הררי, מזרחית לעיר ראט שבמחוז ע'את בדרום-מערב לוב ועל גבולה עם אלג'יריה, הידוע בציורי הסלע שהשתמרו בו. אורכו של האזור ההררי מצפון לדרום הוא 150 ק"מ, רוחבו 30 ק"מ, והוא נישא עד לגובה של 1,410 מטר. נוף האזור מגוון וכולל דיונות חול ומסלע בתצורות ובצבעים שונים.
אומנות ציורי הסלע
תדרארת אכאכוס נודע בציורי הסלע הפרהיסטוריים העשירים שבו. כאשר הוכרז טאסילי נאג'ר הנמצא מעבר לגבול עם אלג'יריה כאתר מורשת עולמית ב-1982, הבחינו שליחי הוועדה הבינלאומית למונומנטים ולאתרים גם בסגולותיו של תדרארת אכאכוס, והאתר בשטח של יותר מ-250 קמ"ר צורף לרשימת המורשת העולמית.
ציורי הסלע באזור מתוארכים לתקופה שהחלה בתחילת האלף ה-13 לפנה"ס ונמשכה עד לסוף המאה ה-1 לספירה, והם משמשים ראייה לתמורות התרבותיות והטבעיות שחלו באזור. סך הכל נסקרו באתר אלפי ציורים ומאות תחריטים המתחלקים לחמש תקופות עיקריות, ואשר השתמרו במצב מצוין הודות לאקלים היבש ולעובדה שהם נמצאים בדרך כלל במקומות חבויים. מהתקופה המוקדמת (מ-12000 עד 8000 לפנה"ס) שרדו תחריטים המתארים בעלי חיים כמו ג'ירפות, פילים, ויענים שהיו נפוצים בסהרה לפני מדבורה. בתקופה שבין 8000 ל-4000 לפנה"ס נוספו לתחריטים גם ציורים, ואלה מתארים את עולם החי לצד נושאים דתיים. החל משנת 4000 לפנה"ס (או 5000 לפנה"ס) התמקדו הציורים בעדרי בקר, והחל משנת 1500 לפנה"ס הופיעו ציורים של סוסים. במחצית השנייה של האלף ה-1 לפנה"ס היו ציורי גמלים שהיו בעל החיים המבוית החשוב ביותר באזור והנושא העיקרי של אמנות הסלע.
מכת דם
מכת דם היא הראשונה בעשר המכות שהובאו על מצרים, לפי ספר שמות. לאחר שפרעה סירב לשלח את בני ישראל מארצו, שלח הקב"ה את משה אל פרעה בבוקר בשעה שפרעה יוצא אל המים ולהגיד לו שמאחר שהוא לא הסכים לשלח את בני ישראל הוא עומד להפוך את כל המים שביאור לדם על ידי הכאת מי היאור במטה שהפך קודם לכן לנחש . לאחר שמשה קיבל את הציווי ללכת אל פרעה אהרן מקבל ציווי גם הוא לנטות את מטהו על כל מימי מצרים ולהפוך אותם לדם. בעקבות כך נהפכים כל מקורות המים של המצרים לדם, דגי היאור מתים והיאור בואש, המכה התמידה במשך שבעה ימים.
מכת דם בפרשנים
רש"י כותב וכך גם אור החיים, שהסיבה שפרעה יצא אל המים בבוקר היא שהוא היה עושה את עצמו כאל ומשקר שהוא לא צריך להתפנות לעולם וכדי שיאמינו לו הוא היה יוצא בכל בוקר להתפנות ביאור בלי שאף אחד יראה אותו . רש"י מוסיף סיבה לכך שהקב"ה התחיל להכות דווקא ביאור היא שמאחר שהיאור היה מקור העושר של המצרים ומקור המים שלהם הם החשיבו את היאור בתור אל ועבדו אותו, ולכן הקב"ה החליט קודם כל להכות את האל שלהם שהוא היאור ורק לאחר מכן להכות אותם. הוא כותב שהסיבה שבהתחלה משה קיבל את הציווי להכות את המים ולאחר מכן אהרון קיבל את הציווי הזה היא שהמים הצילו את משה כשהוא היה בתיבה ולכן משה מכיר טובה למים ואהרון קיבל את הציווי להכות את המים במקום משה. על פי רש"י פרעה פונה אל משה ואהרון ואומר להם, כלומר יש מספיק מכשפים במצרים ומכת הדם לא מפחידה אותו כי גם החרטומים יכולים לכשף ככה.
האבן עזרא מפרש שמשה נשלח אל פרעה דווקא באותו בוקר מאחר שבאותו יום היה לפרעה מנהג למדוד כמה מים יש ביאור, והקב"ה רצה שפרעה ימדוד את המים ואז יראה איך ברגע שאהרן מכה כל המים הופכים לדם . הוא מוסיף וכמוהו גם הרמב"ן, כי משה קיבל ציווי ללכת אל פרעה ואז לתת לאהרן את המטה ושאהרן יכה את כל נהרות מצרים בכך שהוא מכה לכל כיוון ולאו דווקא בנהרות ממש. האבן עזרא מקשה כיצד ייתכן שחרטומי מצרים מצאו מים להפוך לדם בעצמם אם כל המים במצרים היו דם, הוא עונה שאהרן הפך לדם רק את המים שמעל לפני הקרקע ואילו מי התהום נשארו כפי שהם כך שחרטומי מצרים יכלו לחפור כדי למצוא מים, כך גם למצרים היו מים לשתות. האבן עזרא מוסיף ומדגיש את ההבדל בין מכת דם לבין קסמיהם של החרטומים וכמוהו גם הספורנו, בעוד שמכת דם נעשתה במים זורמים, למשך שבעה ימים ובכל ארץ מצרים החרטומים הצליחו רק להפוך מים עומדים, לכמה שעות ובכלי בלבד. האבן עזרא מוסיף כי על פי הפשט נראה כי מכת דם ביחד עם מכות צפרדע וכינים פגעו במצרים ובעברים כאחד.
הרשב"ם מבאר שהסיבה לכך שפרעה יצא בבוקר ליאור היא פשוט שכך שרים עושים, מטיילים בבוקר ורוכבים לפה ולשם.
מכת דם בחקר המקרא
בחינת תכנה וסגנונה של פרשת מכת הדם מצביעה על כך שהשתלבו בפרשה זו שני סיפורים שונים.
סיפור א:
(י"ד-י"ח) וַיֹּאמֶר ה' אֶל מֹשֶׁה כָּבֵד לֵב פַּרְעֹה מֵאֵן לְשַׁלַּח הָעָם. לֵךְ אֶל פַּרְעֹה בַּבֹּקֶר הִנֵּה יֹצֵא הַמַּיְמָה וְנִצַּבְתָּ לִקְרָאתוֹ עַל שְׂפַת הַיְאֹר וְהַמַּטֶּה אֲשֶׁר נֶהְפַּךְ לְנָחָשׁ תִּקַּח בְּיָדֶךָ. וְאָמַרְתָּ אֵלָיו ה' אֱלֹהֵי הָעִבְרִים שְׁלָחַנִי אֵלֶיךָ לֵאמֹר שַׁלַּח אֶת עַמִּי וְיַעַבְדֻנִי בַּמִּדְבָּר וְהִנֵּה לֹא שָׁמַעְתָּ עַד כֹּה. כֹּה אָמַר ה' בְּזֹאת תֵּדַע כִּי אֲנִי ה' הִנֵּה אָנֹכִי מַכֶּה בַּמַּטֶּה אֲשֶׁר בְּיָדִי עַל הַמַּיִם אֲשֶׁר בַּיְאֹר וְנֶהֶפְכוּ לְדָם. וְהַדָּגָה אֲשֶׁר בַּיְאֹר תָּמוּת וּבָאַשׁ הַיְאֹר וְנִלְאוּ מִצְרַיִם לִשְׁתּוֹת מַיִם מִן הַיְאֹר. (כ'b-כ"אa) וַיַּךְ אֶת הַמַּיִם אֲשֶׁר בַּיְאֹר לְעֵינֵי פַרְעֹה וּלְעֵינֵי עֲבָדָיו וַיֵּהָפְכוּ כָּל הַמַּיִם אֲשֶׁר בַּיְאֹר לְדָם. וְהַדָּגָה אֲשֶׁר בַּיְאֹר מֵתָה וַיִּבְאַשׁ הַיְאֹר וְלֹא יָכְלוּ מִצְרַיִם לִשְׁתּוֹת מַיִם מִן הַיְאֹר. (כ"ג-כ"ה) וַיִּפֶן פַּרְעֹה וַיָּבֹא אֶל בֵּיתוֹ וְלֹא שָׁת לִבּוֹ גַּם לָזֹאת. וַיַּחְפְּרוּ כָל מִצְרַיִם סְבִיבֹת הַיְאֹר מַיִם לִשְׁתּוֹת כִּי לֹא יָכְלוּ לִשְׁתֹּת מִמֵּימֵי הַיְאֹר. וַיִּמָּלֵא שִׁבְעַת יָמִים אַחֲרֵי הַכּוֹת ה' אֶת הַיְאֹר.
(י"ט-כ'a) וַיֹּאמֶר ה' אֶל מֹשֶׁה אֱמֹר אֶל אַהֲרֹן קַח מַטְּךָ וּנְטֵה יָדְךָ עַל מֵימֵי מִצְרַיִם עַל נַהֲרֹתָם עַל יְאֹרֵיהֶם וְעַל אַגְמֵיהֶם וְעַל כָּל מִקְוֵה מֵימֵיהֶם וְיִהְיוּ דָם וְהָיָה דָם בְּכָל אֶרֶץ מִצְרַיִם וּבָעֵצִים וּבָאֲבָנִים. וַיַּעֲשׂוּ כֵן מֹשֶׁה וְאַהֲרֹן כַּאֲשֶׁר צִוָּה ה' וַיָּרֶם בַּמַּטֶּה (כ"אb-כ"ב) וַיְהִי הַדָּם בְּכָל אֶרֶץ מִצְרָיִם. וַיַּעֲשׂוּ כֵן חַרְטֻמֵּי מִצְרַיִם בְּלָטֵיהֶם וַיֶּחֱזַק לֵב פַּרְעֹה וְלֹא שָׁמַע אֲלֵהֶם כַּאֲשֶׁר דִּבֶּר ה'.
בסיפור הראשון מופיע משה ללא אהרן. משה מצווה לקחת את מטהו. המכה באה על ידי הכאה. לוקים רק מימי היאור מה שמאפשר למצרים לשתות מים מסביבות היאור. בסיפור השני באה המכה על ידי אהרן. המטה הוא מטה אהרון. המכה באה על ידי נטית היד. לוקים במכה כל מימי מצרים.
סיפור ב נראה המשכו של סיפור המפגש בין משה ואהרון לבין פרעה (שמות ז', ח'-י"ג) הן מבחינת מבנהו והן מבחינת סגנונו. המשפטים בסיפור ב', "אֱמֹר אֶל אַהֲרֹן קַח מַטְּךָ", "וַיַּעֲשׂוּ כֵן מֹשֶׁה וְאַהֲרֹן כַּאֲשֶׁר צִוָּה ה'", "וַיַּעֲשׂוּ כֵן חַרְטֻמֵּי מִצְרַיִם בְּלָטֵיהֶם וַיֶּחֱזַק לֵב פַּרְעֹה וְלֹא שָׁמַע אֲלֵהֶם כַּאֲשֶׁר דִּבֶּר ה'" הם חזרה בשינויים קלים ביותר על משפטים הנמצאים גם בסיפור המפגש עם פרעה. הסיפור הראשון עומד בזיקה לשונית  לסיפור מפגשם של משה ואהרן עם פרעה בפרקים קודמים. (שמות ה', א'-כ"ג, ו', א').
כל אחד מן הסיפורים נשמר בשלמותו בסיפור המשולב. השילוב נעשה על יד חלוקתו של סיפור ב לשני חלקים, חלק הציווי ומילואו וחלק התוצאה, ותחיבתם של שני חלקים אלה במקומות המקבילים בסיפור א. העריכה המושכלת של שני הסיפורים הללו נראית תואמת את עמדתו של ברוך יעקב שורץ שהעורך המקראי ניסה לשמר באופן מודע ומכוון תעודות שנראו לו קדושות וראויות לשימור למרות הסתירות שביניהן.
חלוקת פרשת מכת הדם לשני סיפורים עשויה להלום כל שיטה הרואה במקרא מארג של מקורות שונים. אבל האמונים על השערת התעודות המקורית מיחסים את הסיפור הראשון למקור J בתוספות מעטות של מקור E, ואת הסיפור השני למקור P.
מצרים
בפפירוס איפוור מהמאה ה-13 לפני הספירה, כנראה העתק ממקור קדום יותר, המספר על סדרת אסונות ומרד עבדים, ניתן למצוא מקבילה למכת הדם:. יש הרואים בסיפור זה רטרוספקטיבה של מכת הדם המקראית.
שומר
על פי מיתוס שומרי מן האלף השלישי לפנה"ס, שפיענח שמואל נח קרמר, בעל גנן בשם שֻכַּלְליטֻדַ את האלה אִינַנַ שנרדמה בגנו. האלה הנזעמת הענישה את שומר בשלוש מכות שהראשונה בהם היא מילוי בארות הארץ בדם
בובות (סרט, 2002)
בובות (באנגלית: Dolls יפנית: ドールズ) הוא סרט דרמה יפני, שנכתב ובוים על ידי טקאשי קיטאנו ויצא לאקרנים בשנת 2002. אחד הסרטים האישיים של קיטאנו ועשוי בסגנונו הייחודי והאסתטי מבחינה ויזואלית ועלילתית. בניגוד לשאר סרטיו של קיטאנו אותם ביים, בסרט זה הוא אינו מופיע.
עלילה
הסרט מתרכז בשלושה סיפורים רומנטיים של אהבות נכזבות ואובססיביות ומערבל את כולן זה בזו. הסיפורים הם: זוג צעיר, מאוהב, שנפל לאהבה נכזבת בעקבות בחירה של האחד בקריירה על חשבון הזוגיות. אדם מבוגר שהיה חבר בכנופיית היאקוזה היפנית וחוזר לפארק במקום בו נהג לפגוש את בת זוגו. כוכבת פופ נערצת עוברת תאונה מצערת שמשחיתה את פניה ונחשפת לאהבה חסרת פשרות מצד המעריץ הכי גדול שלה.
שחקנים
במאי וכותב: טקאשי קיטאנו.
Machine Head (אלבום)
Machine Head (ראש מכונה) הוא אלבומה השישי של להקת הרוק הבריטית דיפ פרפל שיצא לאור במרץ 1972. זהו האלבום השלישי שהקליטו חברי ההרכב הקלאסי של הלהקה.
Machine Head נחשב לאחד מהאלבומים החשובים והמשפיעים ביותר בז'אנר הרוק הכבד והוא כולל קטעי הבי מטאל חדשניים שהמשיכו את פיתוח הז'אנר שדיפ פרפל היו שותפים להולדתו בשני אלבומיהם הקודמים. כמו כן, האלבום הוא המצליח ביותר של הלהקה מבחינה מסחרית.
הקלטות
הקלטות האלבום תוכננו להתבצע בדצמבר 1971 באולם הקזינו שבעיר מונטרה שבשווייץ ב"אולפן הנייד" של להקת הרולינג סטונז. התוכנית נדחתה כשהסולן איאן גילן נדבק בדלקת כבד שמנעה ממנו להשתתף בהקלטות. לאחר שנח והחלים, נסעה הלהקה לשווייץ, צמודים לתוכנית המקורית, כשבכוונתם להשתמש בקזינו במונטרה.
כשהגיעו חברי הלהקה לקזינו, המקום היה מלא בקהל שהגיע להופעתו של פרנק זאפה, שם הופיע עם להקתו "The Mothers of Invention". בעת ההופעה, ירה אלמוני מהקהל באקדח נורים לעבר התקרה, וגרם לשרפת המקום עד היסוד. חברי הלהקה, שנמלטו מהמקום למלונם, צפו מחלון חדרם בעשן השרפה שריחף מעל פני אגם ז'נבה שעל גדותיו בנויה העיר. המחזה עורר בהם השראה, והביא לכתיבת השיר Smoke on the Water, שהתפרסם ביותר לאחר מכן.
הלהקה נותרה ללא אולפן הקלטות כשברשותם ציוד טכני יקר, ואולצה לתור אחר מקום אחר שיתאים להקלטה. מספר רעיונות הועלו, ביניהם תיאטרון מקומי, אך זעמם של השכנים על הרעש שיצרה הלהקה, אילץ אותם לעזוב את המקום. לאחר כשבוע של חיפושים, אחד מחברי הלהקה העלה רעיון להקליט את האלבום בחדר המדרגות של מלון "Grand Hotel" בעיר. הם שמו לב לצליל המיוחד שנוצר כתוצאה מההקלטה במקום, והחליטו להקליט שם את האלבום כולו.
הצלחה וביקורות
מבחינה מסחרית, "Machine Head" נחשב לאלבומה המצליח ביותר של הלהקה אי פעם. האלבום הגיע למקום הראשון במצעד הבריטי, שם בילה 24 שבועות, ובמצעד בילבורד 200 הגיע האלבום למקום השביעי. בארצות הברית בלבד נמכר האלבום בכשני מיליון עותקים וקיבל פלטיניום כפול.
במשך השנים, קנה האלבום את פרסומו כאחד מהאלבומים החשובים והמשפיעים ביותר ברוק הכבד, וככזה שתרומתו להתפתחות ההבי מטאל איננה מוטלת בספק, ורבים משיריו נחשבים עד היום לקלסיקות רוק כבד. מבקר המוזיקה של מגזין רולינג סטון, לסטר בנגס, שיבח את האלבום וכתב: "בין שתי הקלסיקות Highway Star ו-Space Truckin' לא טמון דבר מלבד מוזיקה טובה ובועטת". מגזין Allmusic כינה את האלבום "אחד מהאלבומים החיוניים ביותר ברוק הכבד בכל הזמנים". מגזין "Kerrang!" דירג את האלבום במקום ה-35 ברשימת "100 אלבומי המטאל הטובים בכל הזמנים". בשנת 2006 דירג מגזין "Classic Rock" את האלבום במקום 26 ברשימת "100 אלבומי הרוק הבריטיים הטובים בכל הזמנים". אוזי אוסבורן בחר באלבום כאחד מעשרת האלבומים האהובים עליו ביותר.
השפעות באלבום
מלבד בסיס האלבום המורכב מרוק כבד והבי מטאל, מכיל האלבום השפעות של בלוז ומוזיקה קלאסית. השיר "Highway Star" נכתב בהשראת המלחין הגרמני יוהאן סבסטיאן באך, וכולל סולו גיטרה מהיר וממושך בידי ריצ'י בלקמור. הסולו מפורסם ביותר, ומהווה ציון דרך בתולדות הרוק הכבד. השיר "Lazy" הוא יצירה מורכבת בת שבע דקות, שנפתחת בדקותיה הראשונות בסולו אורגן אלמותי, בד בבד עם נגינת הגיטרה האמוציונליות על רקע קלידיו הווירטואוזים של ג'ון לורד. בשיר Pictures of Home נשמעות השפעות ניכרות של בלוז. את הריף לשיר Maybe I'm a Leo כתב רוג'ר גלובר לאחר ששמע את שירו של ג'ון לנון "?How Do You Sleep".
Smoke on the Water הוא השיר המפורסם ביותר של הלהקה, שהפך עם השנים לקלסיקת רוק ולאחד משירי הרוק המפורסמים ביותר. הוא ידוע בזכות ריף הגיטרה הקליט שלו, והסיפור שמאחורי מילותיו.
רשימת השירים
כל השירים נכתבו על ידי איאן גילן, ריצ'י בלקמור, רוג'ר גלובר, ג'ון לורד ואיאן פייס.
נבחרת פינלנד בהוקי קרח
נבחרת פינלנד בהוקי קרח גברים (בפינית: Suomen jääkiekkomaajoukkue), או Leijonat / Lejonen (האריות בפינית ושוודית), היא הנבחרת הלאומית של פינלנד, נשלטת על ידי התאחדות ההוקי הפינית.
נבחרת פינלנד נחשבת לאחת מששת הנבחרות החזקות ביותר בתחום ההוקי קרח, יחד עם קנדה, ארצות הברית, צ'כיה, רוסיה ושוודיה.
הנבחרת זכתה ארבע פעמים באליפות העולם בהוקי קרח (1995, 2011, 2019, 2022) והיא אלופת העולם המכהנת. היא גם האלופה האולימפית המכהנת לאחר שזכתה לראשונה בתולדותיה במדליית הזהב האולימפית באולימפיאדת בייג'ינג (2022).
דבל
דבל (בערבית: دبل) הוא כפר נוצרי מרוני בדרום לבנון, נפת בינת ג'בייל, שבמחוז אל-נבטיה.
הכפר הוא כפר חקלאי המשתרע על גבעות שגובהן נע בין 560 ל-650 מטר מעל פני הים ובו מטעים רבים של זיתים, חרובים וטבק שמהווים את רוב תוצרת הכפר.
מלחמת לבנון השנייה
במהלך מלחמת לבנון השנייה הכפר ננטש ותושביו ברחו.
בכפר וסביבתו התנהלו חילופי אש כבדים בין כוחות צה"ל לחזבאללה. אחד האירועים הקשים הזכורים מהקרבות בדבל הוא פגיעת טיל נגד טנקים במבנה שבו שהו חיילי צה"ל. באירוע זה נהרגו תשעה חיילי גדוד החבלה של עוצבת האש וכמעט 30 נפצעו.
כתוצאה מהלחימה נפגעו התשתיות בדבל והסביבה, ומבנים רבים ניזוקו.
הפוליטיקה של הטכנולוגיה
הפוליטיקה של הטכנולוגיה הוא ספר שכתב דוקטור יובל דרור ויצא לאור בישראל בשנת 2005 בהוצאת מפה.
הגישה הפשוטה רואה בטכנולוגיה לא יותר מאשר מכשיר לשירות האנושות. מכשיר שמטרתו היא שימוש ואין לו כל דעה לגבי התוצאות. האנושות היא זו שבונה ויוצרת את הטכנולוגיה, וממילא לא ניתן לדבר כלל על הפוליטיקה של הטכנולוגיה. מנגד, טוען יובל דרור כי הגישה היא דטרמיניסטית, שטכנולוגיה קובעת לאנשים איך להתנהג ואיך לפעול.
הגישה השלישית שדרור רואה בה גישה מהותית, רואה בטכנולוגיה לא מכשיר כי אם דרך חיים. מי שבוחר בטכנולוגיה מסוימת בוחר למעשה בדרך חיים המזוהה איתה. מי שבחר בארצות הברית בתחבורה מבוססת על מכוניות פרטיות, תמך והעדיף בהכרח בחלום הפרברים עם בית ודשא של משפחה אמריקאית ממוצעת. מי שתומך ברשת כבלים עם מאות תחנות לבחירה, בוחר בהכרח בחברה הטרוגנית ומפולגת. יש הרואים בכך ברכה ויש הרואים בכך קללה. גישה הטוענת כי כל טכנולוגיה נושאת בתוכה ערכים שאותם היא מייצגת ובהם היא תומכת יותר מאחרים.
טכנולוגיית הבולדוזר למשל תומכת יותר בהריסת הטבע ובניית בניינים ידי אדם מאשר בשימור הטבע. טכנולוגיית האינטרנט תומכת יותר במשתפי הקבצים למיניהם מאשר בחברות התקליטים. יצרני הנשק תומכים יותר בשימוש בכוח לפתרון בעיות מאשר בדיאלוג וויתורים. הטענה היא כי מי שמחזיק פטיש בידו, רואה בכל בעיה מסמר. באותה צורה, כל מי שבידו טכנולוגיה כלשהי, רואה בה את הדרך ההגיונית לילך ולפתור בעיות.
הבחירה בטכנולוגיה היא בחירה בערכים שהטכנולוגיה מייצגת, ומכאן הוויכוח החריף בין קבוצות האינטרסים השונות התומכות כל אחת בטכנולוגיה אחרת. כל קבוצה מנסה להשליט את הטכנולוגיה שלה ולמנוע מהטכנולוגיות האחרות להרים ראש. לעיתים הסיבות הן כלכליות, לעיתים הן לאומיות, ולעיתים הן מקריות לחלוטין. לדינמיקה זו של תחרות והתמקחות קורא דרור הפוליטיקה של הטכנולוגיה.
קונור לאם
קונור ג'יימס לאם (באנגלית: Conor James Lamb; נולד ב-27 ביוני 1984) הוא פוליטיקאי אמריקאי, שכיהן כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מדינת קהיליית פנסילבניה, בשנים 2023-2018. תחילה ייצג את מחוז הקונגרס ה-18, ולאחר מכן את מחוז הקונגרס ה-17. המחוז כולל את פרווריה הצפון-מערביים של פיטסבורג. במהלך בחירות 2022 היה מועמד לסנאט של ארצות הברית.
ביוגרפיה
לאם נולד בוושינגטון הבירה ביוני 1984, בנם של תומאס פ. ג'וניור וקייטי לאם. הוא גדל במאונט לבנון, פרוור השוכן דרומית לפיטסבורג, ולתקופה קצרה התגורר בקונטיקט. משפחת לאם פעילה בפוליטיקה ובעסקים בפיטסבורג רבתי מזה שנים רבות. אביו של לאם שימש כשדלן עבור "PNC Financial Services" מאז 1995. סבו של לאם, תומאס פ. לאם, היה מנהיג הרוב הדמוקרטי בסנאט של פנסילבניה ולאחר מכן כמזכיר לענייני חקיקה תחת מושל פנסילבניה רוברט קייסי. דודו של קונור, מייקל לאם, הוא מבקר עיריית פיטסבורג, ובעבר היה נציב מחוז אלגני.
קונור, קתולי ממוצא אירי, השלים את לימודיו התיכוניים בתיכון הקתולי המרכזי בפיטסבורג ב-2002. לאחר מכן השלים באוניברסיטת פנסילבניה לימודי תואר ראשון במדע המדינה, וב-2009 קיבל תואר שני במשפטים מבית הספר למשפט של האוניברסיטה. לאחר לימודי המשפטים שלו היה לצוער בבית הספר לקצונה ייעודית בחיל הנחתים של ארצות הברית, ולאחר מכן החל את שירותו כפרקליט צבאי. ב-2017 העמיד לדין קצין ששיקר לוועדת חקירה של חיל הנחתים בנוגע לתיק של התנהגות מינית בלתי הולמת.
מ-2013 עד 2014 התמחה לאם אצל ג'וזף פרנק ביאנקו, שופט בבית המשפט הפדרלי המחוזי במזרח ניו יורק. בעקבות התמחותו אצל ביאנקו מונה לאם לעוזר התובע הפדרלי במשרד פיטסבורג של מחלקת המשפטים של ארצות הברית, תחת התובע דייוויד ג'. היקסון. ב-2015 הוביל משרד התובע הפדרלי במערב פנסילבניה בעזרתו של לאם להרשעתם של שלושה גברים שנמנו בין 34 חברי כנופיה שהפיצה הרואין וסחרה בסמים. בשנת 2016 העמיד לאם לדין את אנדרה סונדרס, סוחר סמים ממחוז פאייט, שייבא מאות קליגורמים של קוקאין והרואין מהחוף המערבי לאזור וירג'יניה המערבית ויוניונטאון. סונדרס הורשע בקשירת קשר להפצת הרואין וקוקאין ונידון לעשר שנות מאסר במשפט שהוביל לאם.