cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
ג'יימס פ. ג'ונסון
ג'יימס פרייס ג'ונסון (באנגלית: James Price Johnson; 1 בפברואר 1894 – 17 בנובמבר 1955) היה מלחין ופסנתרן ג'אז חלוצי, ממפתחי סגנון הסטרייד פיאנו ואחד האחראים לשילוב נגינת הרגטיים בג'אז (יחד עם ג'לי רול מורטון). תלמידו המובהק היה פאטס וולר והוא השפיע על נגינתם של קאונט בייסי, דיוק אלינגטון וארט טייטום.
תולדות חייו
ג'ונסון נולד בעיר ניו בראונסוויק בניו ג'רזי, הסמוכה לניו יורק וכך נחשף לתרבות ובפרט לנגינתו של הפסנתרן סקוט ג'ופלין. ב-1917 כבר היה ג'ונסון פסנתרן מבוקש לניקוב סרטים מנוקבים (Piano Rolls), עבור פסנתרים המנגנים באופן אוטומטי את המוזיקה המנוקבת בסרט, עבודה בה עסק באותה עת יחד עמו גם ג'ורג' גרשווין. כמו כן ליווה מדי ערב זמרים וזמרות כבסי סמית ואת'ל ווטרס.
ב-1921 הוקלט על גבי תקליט, סולו הפסנתר שלו נחשב לסולו הפסנתר המוקלט הראשון בג'אז. הקריירה שלו פרחה בהופעות והקלטות עד השפל הגדול. במקביל להופעות, כמעט מדי ערב, כתב שירים, קטעי אופרטה וקטעי ריקוד רבים למחזות מוזיקליים בברודוויי ולסרטים כמו גם קטעים סימפוניים ורפסודיות וב-1926 נכלל כמלחין באיגוד האמריקאי למלחינים, כותבים ומוציאים לאור של מוזיקה (ASCAP). בתקופת השפל הגדול נקלע לקשיים כלכליים, מהם נחלץ באמצע שנות השלושים. ב-1938 ו-1939 הוזמן על ידי האמרגן ג'ון האמונד להופיע בקונצרטי "Spirituals to Swing" (מספיריטואלז לסווינג) בקרנגי הול.
ב-1951 סבל משבץ מוחי ממנו לא התאושש.
הווינצ'סטרים
הווינצ'סטרים (באנגלית: The Winchesters) היא סדרת דרמה-על-טבעית המהווה פריקוול לאירועי "על טבעי", המגוללת את סיפור היכרותם ואהבתם של ג'ון ומרי, הוריהם של סם ודין.
הסדרה עלתה לשידור ב-11 באוקטובר 2022 ברשת The CW.
עלילת הסדרה
עלילת הסדרה נפרשת מנקודת מבטו של דין וינצ'סטר, המביא בפני הצופים את סיפור אהבתם האפי, שטרם סופר, של ג'ון ומרי וכיצד הם נאלצו לסכן את הכל על מנת להציל לא רק את אהבתם, אלא את העולם כולו.
פיתוח
ביוני 2021, הוכרז כי סדרת פריקוול המתמקדת בהוריהם של סם ודין, ג'ון ומרי, נמצאת בתהליכי פיתוח ברשת "The CW". עוד נמסר כי את הסדרה הפוטנציאלית יפיקו ג'נסן אקלס, אשתו דניל אקלס, ותסריטאי הסדרה המקורית, רובי תומפסון, וכי אקלס ישוב לגלם את דמותו של דין וינצ'סטר כמספר העלילה. בפברואר 2022, נמסר כי "The CW" הזמינה פיילוט עבור הסדרה. במאי 2022, נמסר כי "The CW" הזמינה רשמית את הסדרה, וכי היא תעלה לשידור בסתיו 2022.
ליהוק
במרץ 2022, נמסר כי לגילום דמויותיהם של מרי וג'ון לוהקו מג דונלי ודרייק רודג'ר. בנוסף, לצוות השחקנים לוהקו נידה חורשיד, ג'וג'ו פלייטס וביאנקה קאיליך לוהקה לתפקיד מילי וינצ'סטר. באפריל 2022, נמסר על ליהוקה של דמטריה מקיני.
ישראל שרון
ישראל שרון (25 במאי 1966) הוא פסנתרן, מלחין, מנצח ומעבד ישראלי.
ביוגרפיה
ישראל שרון למד בצעירותו פסנתר אצל אלכסנדר וולקוב והלחנה אצל אבל ארליך. מאוחר יותר למד באקדמיה למוזיקה על שם רובין בתל אביב, שם המשיך בלימודי ההלחנה שלו אצל לאון שידלובסקי. אחרי כן למד באוניברסיטת רייס ביוסטון, טקסס.
מאז 1992 הוא היה חבר-מוביל של אנסמבל "קפריזמה" הישראלי כמלחין, מנצח ופסנתרן. הוא הלחין יצירות רבות לאנסמבל שרבות מהן הוקלטו על ידי האנסמבל.
עיבד יצירות שונות, כולל את הבלט "דפניס וכלואה" של ראוול ל-16 כלים.
יצירותיו בוצעו על ידי קפריזמה כמו גם על ידי אמנים בינלאומיים מובילים, כגון: פייר שטראוך, אלן דאמיין, יוליוס ברגר, וולפגנג מאייר, סיהאט אסקין, סאווה סטויאנוב וכן על ידי חברי האגודה למוזיקה קאמרית של מרכז לינקולן. יצירותיו בוצעו בקונצרטים ובפסטיבלים במדינות רבות ובהן גרמניה, אוסטריה, רוסיה, קוריאה הדרומית, ארצות הברית, קפריסין, הונגריה וישראל.
פעילויות חינוכיות
ישראל שרון הוא ראש מגמת המוזיקה בתיכון הישראלי למדעים ואמנויות בירושלים, וחבר סגל בבית הספר למוזיקה ע"ש בוכמן-מהטה באוניברסיטת תל אביב. מאז 2007 הוא מוביל תוכנית חלוצית של לימודי קומפוזיציה למוזיקאים צעירים במסגרת המסגרות של המרכז הישראלי למצוינות בחינוך.
פרסים
בשנת 2002 זכה ישראל שרון בפרס ראש ממשלת ישראל להלחנה.
הקלטות
רבות מיצירותיו של ישראל שרון הוקלטו על ידי אנסמבל קפריזמה וזמינים בחינם להאזנה ולהורדה באתר האינטרנט של ההרכב.
פיקדון (בנקאות)
בבנקאות, פיקדון הוא סכום כסף המופקד בבנק לתקופה קצובה, בתנאים שנקבעו מראש, כגון גובה הריבית שתינתן על הפיקדון. בדרך כלל לא ניתן למשוך את הפיקדון לפני תום התקופה שנקבעה בו, אך לעיתים פיקדון לטווח ארוך כולל נקודות יציאה (למשל פיקדון לחמש שנים עם נקודת יציאה מדי שנה).
Deep Silver
Deep Silver היא חברת פיתוח והפצת משחקי וידאו גרמנית וחברת הבת של חברת Koch Media הגרמנית. מאז הקמתה ב-2002, Deep Silver הפיצה והשתתפה בהפצות של מספר כותרים מפורסמים. בסה"כ, החברה הפיצה למעלה 200 משחקים. זה כולל את סדרת Dead Island, סדרת Metro, הכותר Killer Is Dead, סדרת Saints Row וסדרת Homefront.
שחקן מול שחקן
פי-וי-פי לעיתים קרובות שנוי במחלוקת כאשר משתמשים בו במשחקי תפקידים. ברוב המקרים, ישנם הבדלים עצומים ביכולות בין שחקנים מנוסים לשחקנים טירונים ("נובים"). פי-וי-פי יכול אפילו לעודד שחקנים מנוסים לתקוף ולהרוג מייד שחקנים חסרי ניסיון.
סתהון
סתהון (לעיתים: סיטון) הוא שם משפחה.
תמונת מעצר
תמונת מעצר היא תצלום של אדם, המצולם בדרך כלל עם מעצרו. המטרה המקורית של תמונה זו היא לאפשר זיהוי על ידי הקורבנות והחוקרים, כלפי מעשי עבר וכלפי מעשי עתיד. עם זאת, בזמן האחרון החלו יזמים בארצות הברית בתעשיית תמונות המבוססת על סוג צילום זה.
צילום פושעים החל בשנות ה-40 של המאה ה-19, כמה שנים לאחר המצאת הצילום. אך רק ב-1888 קצין המשטרה הצרפתית אלפונס ברטיון הכניס את סוג הצילום לתהליך הטיפול הסטנדרטי בפושעים.
תיאור
תמונת מעצר טיפוסית בדרך כלל כוללת שני חלקים, תמונה אחת מהצד ואחת מלפנים. תמונות אלו בדרך נשמרות בתוך מאגר תמונות שמטרתו לסייע בקביעת זהותו של עבריין. במקרים מסוימים, תמונות אלו עשויות להתפרסם בכלי התקשורת.
כרזות מבוקשים
בכרזות מבוקשים משולבת לעיתים קרובות תמונת מעצר של הפושע המבוקש, המתבססת על מעצרים קודמים של המבוקשים, כדוגמת רשימת עשרת הנמלטים המבוקשים ביותר על ידי ה-FBI.
שימוש בקרב אוכלוסייה שאינה פושעת
למרות ההקשר האסוציאטיבי עם פושעים, תמונות מעין אלו נמצאות גם בשימוש אזרחי ללא הקשר פלילי. למשל תמונת פרופיל של האדם עבור רישיון נהיגה, תעודת זהות, דרכון, או תחקיר ביטחוני. גם בספרי שנה ותמונות מחזור נהוג להשתמש בתמונות כאלו, צילום זה הוא צורה נוחה לתמונה קטנה של האדם המאפשרת זיהוי של האדם המצולם על ידי הכללת תווי פניו והשמטת יתר הגוף.
אוספים של תמונות פרופיל שימשו משטרים טוטליטריים, כמו למשל גרמניה המזרחית הקומוניסטית, והפול פוט שבקמבודיה. פעילי ליברטריאניזם אזרחי התריעו שקיום של מערכת זיהוי תווי פנים מאסיבית בידי השלטון עלול לאפשר משטר דיכוי ומעקב המונים.
לגו מארוול גיבורי על
Lego Marvel Super Heroes הוא משחק וידאו הרפתקאות בנושא לגו משנת 2013 שפותח על ידי Traveller's Tales והוצא לאור על ידי Warner Bros.Interactive Entertainment עבור ה- PlayStation 3, Xbox 360, Wii U, PlayStation 4, Xbox One ו- Microsoft Windows, וכן על ידי Feral Interactive עבור OS X.  המשחק כולל משחק דומה לכותרי לגו אחרים, כגון Lego Star Wars: The Complete Saga ו- Lego Batman 2: DC Super Heroes, לסירוגין בין רצפי הרפתקאות אקשן שונים ותרחישי פתרון חידות. גרסת כף היד של המשחק שפיתחה TT Fusion שוחררה תחת הכותרת Lego Marvel Super Heroes: Universe in Peril עבור iOS, Android, Nintendo DS, Nintendo 3DS ו- PlayStation Vita. גרסת Nintendo Switch שוחררה ב-8 באוקטובר 2021.
קו העלילה של המשחק משלב גיבורים שונים מיקום מארוול המאחדים כוחות כדי לסכל את התוכניות של דוקטור דום ולוקי, שגם גייסו מספר נבלים לסייע להם, ומבקשים לכבוש את כדור הארץ באמצעות קרן האבדון, מכשיר שנבנה מרסיסי הלוח של הגולש הכסוף הנקרא "לבנים קוסמיות". Lego Marvel Super Heroes קיבל ביקורות חיוביות בדרך כלל, והוא כרגע משחק הווידאו הנמכר ביותר של לגו בכל הזמנים. ספין-אוף בשם Lego Marvel's Avengers שוחרר ב-26 בינואר 2016, וסרט המשך בשם Lego Marvel Super Heroes 2 שוחרר ב-14 בנובמבר 2017.
Sweet Home 3D
Sweet Home 3D היא תוכנת עיצוב פנים חופשית, המאפשרת לשרטט תוכניות בניה, לסדר חפצים ורהיטים בתוכם ולצפות בתוצאה בתלת-מימד באופן התואם ל-WYSIWYG. התוכנה ניתנת לשימוש לאחר התקנתה על מחשב אישי, או כתוכנה בפני עצמה או דרך הדפדפן. Sweet Home 3D היא תוכנת עיצוב הפנים היחידה המבוססת על קוד פתוח. מספר ההורדות הממוצע של התוכנה לחודש עומד על כ-10,000 הורדות. התוכנה ניתנת להרחבה באמצעות הוספת מודלים של חפצים וטקסטורות, וכן באמצעות תוכנות עזר שונות. התוכנה פועלת על פלטפומות חלונות, מקינטוש, ולינוקס.
שמואל בן-זכאי
שמואל בן-זכאי (13 במאי 1936 – 10 ביוני 1998) היה שחקן כדורסל כיסאות גלגלים בנבחרת הפאראלימפית.
באולימפיאדת הנכים טוקיו (1964) זכה עם נבחרת הכדורסל במדליית ארד, באולימפיאדת הנכים תל אביב (1968) זכה עם הנבחרת במדליית זהב ובאולימפיאדת הנכים היידלברג (1972) זכה עם הנבחרת במדליית כסף.
נפטר ב-1998 והוכר כחלל צה"ל שנפטר כתוצאה מפציעתו בשירות.
ספינות הטילים מסדרת אוסה
אוסה הוא קוד דיווח נאט"ו לסדרה של ספינות טילים מתוצרת ברית המועצות שנכנסה לשירות בשנות השישים והייתה לנפוצה בעולם.
פיתוח
האוסה פותחה בראשית שנות השישים ונועדה להוות סדרת ספינות טילים משופרת באופן משמעותי ביחס לספינות הטילים שיוצרו עד אז מסדרת קומאר שנכנסו לשירות בחיל הים הסובייטי ובחילות הים של מדינות ברית ורשה בשנות החמישים. דחי ספינות האוסה הוגדל פי ארבעה ביחס לקומאר, גוף ספינות נבנה ממתכת (בשונה מספינות הקומאר שהיו בנויות עץ), יכולת נשיאת טילי הסטיקס שופרה משמעותית, צוות הספינה מנה כ- 26-30 חיילים (בהשוואה לעשרה בלבד בקומאר), יכולות המכ"ם שופרו, הוכנסה מערכת לזיהוי מכ"ם אויב (מערכת אלינט), הספינה הייתה רחבה יותר והותקנו בה שני צריחי תותחים אחד מלפנים והשני מאחור. מהירות האוסה המרבית 38 קשר.
סטי"לי האוסה יוצרו בשני דגמים עיקריים: אוסה 1 ואוסה 2 שהיה בעל מנועים חזקים יותר ושיפורים בשאר מערכות הנשק.
פעילות מבצעית
ספינות האוסה השתתפו במלחמת יום הכיפורים בחיל הים הסורי ובחיל הים המצרי. מסטי"לים אלה שוגרו עשרות טילי סטיקס כנגד סטי"לים של חיל הים הישראלי בקרבות טילים כגון קרב לטקיה, קרב דמייט ועוד. במהלך המלחמה הוטבעו מספר סטי"לים מדגם אוסה בקרבות טילים ובירי תותחים. ספינות האוסה משרתות עד היום בחיל הים המצרי והסורי.
מלחמת האזרחים הראשונה בלוב
מלחמת האזרחים הראשונה בלוב הייתה התקוממות עממית, מרד ומלחמת אזרחים שהתנהלה מ-15 בפברואר ועד 23 באוגוסט 2011, בה הופל משטרו הדיקטטורי של מועמר קדאפי בלוב. המלחמה החלה בהפגנות בהשראה וכחלק מסדרת מחאות נגד השלטון שפרצו במדינות רבות בעולם הערבי, וזכו לכינוי האביב הערבי.
קדאפי הפעיל כוחות חמושים נגד המפגינים והמתקוממים, שקיבלו סיוע צבאי נרחב במסגרת מתקפת כוחות צבא ואוויר משולבים של ארצות הברית, נאט"ו, ומדינות נוספות. במהלך העימותים והקרבות שבין הצדדים, נהרגו ונפצעו אלפי בני אדם ואזרחים משני הצדדים הלוחמים, ונגרם נזק רב למבנים ולתשתיות במדינה עד לניצחון המורדים והריגתו של קדאפי ב-20 באוקטובר 2011. בתום המלחמה סירבו המיליציות השונות להתפרק מנשקן ופרצו עימותים ספורדיים בינן לבין כוחות הביטחון הרשמיים. בעקבות המתיחות הביטחונית ובשל מחלוקות פוליטיות שהתגלעו בין הכוחות הפוליטיים פרצה ב-16 במאי 2014 מלחמת אזרחים נוספת.
רקע
אף על פי שלוב עשירה בנפט, קיימה מדיניות רווחה ולא סבלה מרמת עוני כשל שכנתה מצרים, התקוממו תושבי לוב נגד השחיתות, היקף האבטלה הגבוה יחסית (21%) וחלוקת הכוח הפוליטי, שהיה נתון בידי שבטים המקורבים לקדאפי, בעוד שבני שבטים אחרים (בעיקר במזרח המדינה), לא שותפו בשלטון, לא שימשו במשרות בכירות בשירות הציבורי או בצבא לוב ולא קיבלו חלק ממוקדי הכוח הכלכליים במדינה.
אף על פי ששלטונו של קדאפי נתפס בעולם המערבי כדיקטטורי ורצחני ואף הוטלו עליו לא פעם עיצומים, נהנתה לוב בשליטתו מחוסן יחסי בזירה הבינלאומית. חוסן זה התבסס על שני יסודות: היותה של לוב ספקית נפט מרכזית לעולם המערבי ושליטת לוב במעבר פליטים מאפריקה דרכה אל האי האיטלקי למפדוזה, הסמוך לחופיה. עובדה זו הציבה איום מסוים על מדינות האיחוד האירופי בכלל ועל איטליה בפרט, שאם רק ירצה קדאפי, יש ביכולתו "להציף אותה בפליטים".
19-15 בפברואר
גל המחאות החל ב-15 בפברואר, תחילה בעיר בנגאזי שבמזרח המדינה, ולאחר מכן בערים נוספות. עימותים נרחבים התפתחו בין המפגינים לבין כוחות הממשלה אשר הובילו לקריאה להפגנות כלליות במסגרת "יום זעם" בכל רחבי המדינה ב-17 בפברואר. הפגנות יום הזעם התרכזו בערים הגדולות במדינה, בהן הבירה טריפולי ואל-ביידא, דרנה, אג'דאביה ואז-זינטאן. קדאפי ניסה להמעיט בערכן של ההפגנות ואף הציג עצמו בציבור ברחובות טריפולי בניסיון להראות כי לא נשקפת לו כל סכנה, אך בפועל כבר בעת זו נהרגו יותר מ-84 אזרחים בהפגנות.
22-20 בפברואר
ההפגנות בבוקר 20 בפברואר בבנגאזי החלו בנאומו של עו"ד פתחי טרביל, שמעצרו שבוע לפני כן הביא לפתיחת המהומות, בפני אלפי אנשים שהתאספו בכיכר שלמרגלות בניין בית המשפט. טרביל קרא להמשך ההתקוממות, גם לנוכח סכנת המוות העומדת בפני המפגינים. בסוף היום הודיע ארגון Human Rights Watch כי מניין ההרוגים הגיע ל-173 איש.
בשעות הערב קרא בנו של קדאפי סייף אל אסלאם קדאפי להפסקת ההפגנות ואיים להשתמש בצבא. סייף הצהיר כי "אנחנו בלוב לא נרפה ונילחם עד האיש האחרון, עד האישה האחרונה ועד הכדור האחרון". יחד עם זאת הבטיח לקדם רפורמות פוליטיות. ראש הממשלה בגדאדי מחמודי אמר כי "לוב רשאית לנקוט בכל הצעדים הדרושים" כדי לשמר את האחדות הקיימת במדינה.
ב-21 בפברואר השתלטו המפגינים על ערים בלוב, החשובה מביניהם העיר בנגאזי, ובטריפולי נערכו עימותים בהם נהרגו כ-60 איש. המפגינים בתגובה שרפו בנייני ממשלה וסמלי שלטון, כולל בניין הפרלמנט. ארגון Human Rights Watch דיווח על לפחות 233 הרוגים במדינה. באותו יום התפשטו שמועות על כך שקדאפי נמלט לוונצואלה או לדרום המדינה. בתגובה שידרה הטלוויזיה הלובית קטע קצרצר בו נראה השליט בג'יפ ואוחז מטרייה (כיוון שבאותו יום ירד גשם בטריפולי והוא ביקש להוכיח שהוא נמצא בעיר). שני טייסים בחיל האוויר של לוב, שקיבלו פקודה לירות על מפגינים מן האוויר, ערקו למלטה. כמו כן התגבר זרם הדיפלומטים הלובים שביקשו מקלט מדיני במדינות שירותם ואף שר הפנים, עבד אל-פתאח יונס, ערק.
ב-22 בפברואר, לראשונה מאז תחילת ההתקוממות נאם קדאפי לאומה. כנגד המפגינים טען קדאפי שמשום שאינו נושא בתואר שלטוני רשמי והוא "מנהיג המהפכה", הרי שהדרישה להתפטרותו היא אבסורדית וכי המפגינים אינם אלא מסוממים.
26-23 בפברואר
ב-24 בפברואר נפל אזור מזרח המדינה (קירנאיקה) לשליטת המורדים ובערים בנגזי, טוברוק ואגדבייה, בעוד במערב מתרחשים קרבות קשים בין שכירי החרב מן ההלגיון האיסלמי הפאן-אפריקאי ונאמניו של קדאפי לבין אזרחים נושאי נשק. שלטונו של קדאפי החזיק מעמד במעוזיו, עיר הבירה טריפולי ועיר הולדתו סירת. אלפי אזרחים זרים, עובדים בתעשיית הנפט, פועלים ויועצים, חולצו על ידי ממשלותיהם מן המדינה או נמלטו דרך מעברי הגבול למצרים והחלו למסור עדויות לגבי מעשי טבח שמבצעים שכירי חרב במפגינים אזרחיים, בעיקר בערים א-זאווייה, מיסראתה וזוורה.
האירועים בלוב הביאו להאמרת מחיר הנפט בעולם - מחיר חבית נפט חצה לראשונה זה 24 חודשים את רף 100 הדולרים לחבית. במקביל התגברו גינויי מנהיגי העולם סילביו ברלוסקוני, ניקולא סרקוזי, רג'פ טאיפ ארדואן וברק אובמה כנגד קדאפי, הקוראים לו להפסיק את הטבח במפגינים לאלתר. גם ארגון הטרור אל-קאעידה גינה את ממשל קדאפי, וקרא לאזרחים ליצור במדינה מהפכה איסלאמית.
קדאפי התבצר במתחם השלטון והארמון בטריפולי עם בנו סייף אל-אסלאם קדאפי, משם נשא ב-26 בפברואר נאום אל הקהל שהועבר באמצעות הטלוויזיה הממלכתית ואמר שבכוונתו להישאר בלוב, להילחם בה ולמות בה. בבנגזי הכריז מוסטפא עבד אל-ג'ליל, שר המשפטים שהתפטר מממשלת קדאפי, על הקמת ממשלה חליפית ("מועצת המעבר הלאומית"); בתוך כך מסרו ראשי השבטים בבנגאזי, שבניגוד לדברי סייף אל-אסלאם קדאפי בתעמולתו, אין בכוונתם לפצל את המדינה.
במועצת הביטחון של האו"ם התקבלה פה אחד החלטה להטיל עיצומים על המדינה, בתמיכה חסרת תקדים של שגריר לוב לאו"ם. כמו כן הוקפאו נכסיו הכספיים של קדאפי ונאסרה יציאתו מן הארץ, אך לא ננקטו צעדים של ממש מעבר לכך.
עקב בריחתם של אלפי אזרחים מן המדינה, החלה להיווצר בעיית פליטים. מחנות פליטים הוקמו בגבולות מצרים ותוניסיה, כמו כן נמלטו מאות פליטים לאי למפדוזה. ממשלת איטליה הכריזה על מצב חירום באי והקימה בו מחנות מעבר ותחנות מיון.
26 בפברואר - 5 במרץ
ארצות הברית שלחה שתי ספינות מלחמה מהצי החמישי שהתמקמו מול חופי לוב, כצעד של איום, עם זאת, עדיין לא התקבלה ההחלטה על ידי ממשלת ארצות הברית או נאט"ו בנוגע להתערבות צבאית פעילה בנעשה במדינה.
צבא לוב יצא במתקפת נגד, בעיקר על ערים ומתקנים הקשורים בהפקה ובייצוא נפט במזרח המדינה, שנמצאו בשליטת המורדים. המתקפה כללה, לפי דיווח עדי ראייה, הפצצות כבדות מן האוויר, בכללן על ריכוזי אוכלוסייה אזרחית. כוחות "מועצת המדינה" החדשה בבנגזי לא הצליחו לארגן מתקפת נגד והערים טריפולי וסירת נותרו מעוז יציב של שלטון קדאפי.
צבא לוב ושכירי חרב פשטו על עיר המחוז החשובה א-זאווייה, שהייתה בידי המורדים ובמקום התנהלו קרבות קשים בין הצבא והמורדים. כמו כן התנהלו קרבות שליטה על העיר מיסראתה.
קדאפי המשיך בהצהרות הטוענות כי המצב במדינה בשליטה מלאה, עמו אוהב אותו ויש רק קומץ בוגדים הנתמך על ידי כוחות אסלאמיים קיצוניים מארגון הטרור "אל-קאעידה" ומעצמות זרות העוינות את לוב. בטריפולי נערכה הפגנת עשרות-אלפים בתמיכה בשלטון.
6 במרץ - 19 במרץ
ב-6 במרץ תפסו המורדים שבעה חיילי SAS של הצבא הבריטי וסוכן MI6. החיילים, שלא ציפו להיתקל בהתנגדות כלשהי מצד המורדים, אשר כבר החל לקיים יחסים דיפלומטיים עם בריטניה, שוחררו לאחר מכן. לפי דיווחי עדי ראייה וסוכניות הומניטריות, במהלך 5 הימים מ-6 ועד 10 במרץ ירו נאמני קדאפי באזרחים. הערים א-זאווייה וראס לאנוף סבלו מהרס כבד. בתגובה הכירה ממשלת צרפת במועצת המעבר הלאומית. עד 10 במרץ דווח על למעלה מ-6,000 הרוגים בקרבות רובם אזרחים מורדים. נציבות האו"ם לפליטים דווחה על למעלה ממיליון לובים שזקוקים לסיוע הומניטרי.
ב-14 במרץ דיווח יו"ר המועצה הזמנית, אל-ג'ליל, כי צבא לוב כבש חזרה מספר ערים במזרח המדינה. דוברי המורדים באו בטענות כלפי מדינות המערב על כך שהפקירו אותם ולא התערבו כאשר היה מומנטום להפיכה. תשומת הלב העולמית הוסטה מן האירועים בלוב עקב רעידת האדמה והצונמי בסנדאי.
ב-17 במרץ הכריזה מועצת הביטחון של האו"ם על לוב כאזור אסור לטיסה והורתה לאכוף זאת באמצעים צבאיים. בעקבות ההחלטה הודיע שר החוץ הלובי, מוסא כוסא, על הפסקת אש ועצירת כל הפעולות הצבאיות במדינה. כבר לאחר יומיים, ב-19 במרץ התקיפו כוחות הצבא הלובי את מעוזי המורדים אם כי ללא כוח אווירי, על מנת שלא יותקפו על ידי כוחות האו"ם. כוחות צרפתיים החלו כבר באותו היום לחדור לשמי לוב, על מנת לאכוף את הפסקת האש, ולמעשה החלו מתקפה של המערב על כנגד משטר קדאפי.
26 במרץ, כיבוש אג'דבייה
ב-26 במרץ, הצליחו כוחות המורדים לכבוש מחדש את אג'דבייה, בסיוע התקפות אוויריות מצד הקואליציה הבינלאומית, שהורכבה בעיקר מהכוחות המזוינים של מדינות ברית נאט"ו. אג'דבייה היא עיר מרכזית בדרך הראשית שבין מחוז קירנאיקה, במזרח לוב, לבין עיר הבירה טריפולי שבמערב. סגן שר החוץ בממשלת קדאפי הודיע, כי כוחות הצבא התומכים במשטר נסוגו מאג'דבייה כיוון שההתקפה האווירית של כוחות הקואליציה הבינלאומית, פגעה באזרחים לוביים. בהמשך היום, נכבשה גם העיר בורייקה, ממערב לאג'דבייה, על ידי כוחות המורדים, תוך כדי שיתוף פעולה אווירי עם מטוסי הקואליציה.
ב-30 במרץ 2011 עזב שר החוץ הלובי, מוסא כוסא, את לוב וביקש מקלט מדיני בבריטניה.
23 באפריל, כיבוש מיסראתה
לאחר חודש שבו לא נרשמה התקדמות צבאית משמעותית מצד המורדים, הצליחו המתקוממים לכבוש את העיר מיסראתה, אשר הייתה נתונה במצור על ידי כוחות קדאפי במהלך כל התנהלות מלחמת האזרחים בלוב. מיסראתה היא העיר השלישית בגודלה במדינה (אחרי טריפולי ובנגאזי). בעיר מתקיימת פעילות תעשייתית רבה ונמצא בה אחד מהנמלים הימיים הגדולים במדינה, המשמש בעיקר לייצוא נפט.
מאי-יוני
בחודש מאי פורסם, כי קדאפי מורה לתת כדורי ויאגרות לחייליו כדי שיאנסו את נשות המורדים. הדבר הגביר את הסיכויים להוציא צו לקדאפי על ביצוע פשעי מלחמה. ב-14 ביוני 2011, הצטרפה גם קנדה למדינות שהודיעו על הכרתן במועצת המעבר הלאומית, כגוף הרשמי שמייצג את אזרחי המדינה. שר החוץ הקנדי, ג'ון ביירד, הכריז על כך בעת דיון בבית הנבחרים בנוגע להרחבת מעורבות ארצו בפעילות הצבאית שמנהלות מדינות ברית נאט"ו בלוב, בהתאם להחלטת מועצת הביטחון של האו"ם.
באמצע החודש נשלחו כוחות פרו-קדאפיים למיסראתה כדי לנסות להחזיר את העיר לשליטתם. הניסיון נכשל והעיר נשארה בידי המורדים.
ב-27 ביוני הוציא בית הדין הפלילי הבינלאומי צו מעצר לקדאפי.
יולי, כיבוש ברגה
המורדים דיווחו כי כבשו שטחים נוספים מידי כוחות השלטון, הן במזרח לוב והן במערבה, והתקרבו עד למרחק של כמה עשרות קילומטרים מעיר הבירה טריפולי. במזרח המדינה, הצליחו המורדים לכבוש מחדש את עיר הנפט בורייקה. 40 בני אדם נהרגו במהלך הקרבות. חלק משדות המוקשים סביב העיר טוהרו אך לא אלה שמקיפים את מסופי הנפט. משלחת של ארצות הברית נפגשה, לראשונה מתחילת ההתקוממות עם נציגי קדאפי (לפי הצהרת ארצות הברית - באופן חד פעמי) והודיעו להם, כי פרישת קדאפי הכרחית כדי להגיע להפסקת אש. צרפת הודיעה גם היא כי פרישת קדאפי מהפוליטיקה הכרחית להשגת הפסקת אש בקרבות.
ב-28 ביולי התפרסמה הידיעה שעבד אל-פתאח יונס, מפקד כוחות המורדים שכיהן בעבר כמפקד צבא לוב ושר בממשלת קדאפי נורה למוות על ידי אחד משומרי ראשו. הסיבה להתנקשות, על פי ההערכות, היא ניסיון מצדו לנהל משא ומתן עם גורמים מטעם קדאפי.
אוגוסט, כיבוש א-זאווייה וטריפולי
באמצע אוגוסט הצליחו המורדים לכבוש את העיר א-זאווייה, עיר בעלת גבול משותף עם טריפולי. ב-21 באוגוסט, לאחר כ-6 חודשים מאז תחילת ההתקוממות, המורדים הגיעו לעיר הבירה ומעוז תומכי קדאפי טריפולי נלחמו על השליטה בעיר, לאחר שסגרו עליה כשהשתלטו על הערים המקיפות אותה. כמו כן, המונים יצאו להפגין בעיר נגד השליט מועמר קדאפי. ב-22 באוגוסט המורדים השתלטו על העיר טריפולי ובכך בעצם סיימו את משטר קדאפי בפועל. המורדים השתלטו גם על מתחם מגוריו המבוצר של קדאפי (באב אל-עזיזיה), אך לא היה זכר לשליט המודח. המורדים חשדו כי קדאפי שהה בסירת, עיר הולדתו, או בסבהא, אחדים ממעט מעוזיו האחרונים. ב-28 באוגוסט דווח בכלי התקשורת העולמיים כי עיישה קדאפי, בתו של מועמר קדאפי, ברחה לאלג'יריה השכנה ושם ילדה בת.
ספטמבר - הקרבות על סירת, בני וואליד וסבחה
כוחות המורדים או למעשה, השלטון החדש בלוב המשיכו לנסות לכבוש את המעוזים הנותרים של נאמני השליט המודח מועמר קדאפי אך ללא הצלחה. הם הפגיזו באופן קשה את סירת, עיר הולדתו של קדאפי, בין היתר בטילים, ועשן סמיך אופף אותה. ב-24 בספטמבר נכנסו כוחות המורדים לעיר סירת, ממעוזי קדאפי האחרונים ועיר הולדתו של קדאפי. כוח המורדים מנה כ-900 כלי רכב חמושים והצליח לכבוש את שדה התעופה אך ההתנגדות מצד לוחמי קדאפי נמשכת וחזקה. כך גם בשני היישובים האחרים שטרם נכבשו - העיירה בני וואליד מדרום לטריפולי, והעיר המדברית סבחה שבדרום המדינה, שנכבשה לבסוף על ידי המורדים ב-22 בספטמבר. לפי הערכות המורדים, קדאפי עצמו הסתתר באחד משלושת המוקדים הללו.
ב-22 בספטמבר הודיעה ממשלת תוניסיה כי ראש ממשלת לוב לשעבר בגדאדי מחמודי, נעצר, נשפט, ונגזרו עליו 6 חודשי מאסר.
אוקטובר - כיבוש סירת והלינץ' בקדאפי
ב-20 באוקטובר 2011 כבשו המורדים את המעוז האחרון של נאמני קדאפי בעיר הולדתו סירת, לאחר שכבשו גם את העיירה באני וואליד ב-17 באוקטובר.
קדאפי נלכד על ידי קבוצת מורדים שביצעו בו לינץ' ורצחו אותו. הלינץ' במהלכו נרצח קדאפי צולם וקטעים ממנו הוצגו באמצעי תקשורת רבים בעולם. גופתו הוצגה לראווה במקרר של אטליז בעיר מיסרטה במשך ארבעה ימים, ומאות תושבים המתינו בתורים ארוכים כדי לצפות בה. ב-25 באוקטובר נקבר קדאפי במקום סודי במדבר הלובי. ב-23 באוקטובר נערך טקס חגיגי בעיר בנגאזי שסימל את סוף המלחמה ושחרור לוב משלטונו של קדאפי.
נובמבר - לכידת סיף אל-אסלאם קדאפי
ב-19 בנובמבר הודיע שר המשפטים הלובי בממשלת המעבר הזמנית שסיף אל-אסלאם קדאפי, בנו המוכר ביותר של מועמר קדאפי שנחשב לממשיכו והיה פעיל עיקרי במלחמה נגד המורדים בלוב, נמצא ונלכד על ידי המורדים. בית הדין הבינלאומי בהאג, שהוציא נגד סיף קדאפי צו מעצר בגין פשעים נגד האנושות במהלך ההתקוממות, ביקש מהמורדים להסגירו אליו כדי שיהיה ניתן להעמידו לדין על פשעיו.
הכרה רשמית של האו"ם בשלטון החדש בלוב והסרת הסנקציות
בסוף אוגוסט, הודיעו האיחוד האירופי וארצות הברית על הסרת הסנקציות שהטילו על לוב בתחילת ההתקוממות ועל חידוש רכישת הנפט מהמדינה. ב-17 בספטמבר החליטה העצרת הכללית של האו"ם, כי נציגות לוב בארגון תעבור לידי מועצת המעבר הלאומית. ההחלטה התקבלה ברוב של 114 מדינות לעומת 17 מתנגדות ו-15 נמנעות.
אזכורים תרבותיים
לאירועים שהתרחשו בלוב בשנת 2011 ואחרי זה הוקדש סרט תיעודי "Freedom Fields" שזכה בפרס בפסטיבל לקולנוע בסטוקהולם.
זנגה זנגה
זנגה זנגה (בערבית: زنقة زنقة, תעתיק מדויק: זנקה זנקה, אולם האות קו"ף נהגית כ-ג' בדיאלקט בדואי-לובי) הוא סרטון ויראלי שפורסם ב-YouTube וזכה לתשומת לב בתקשורת הישראלית והעולמית. הסרטון פורסם ב-22 בפברואר 2011, במהלך ההתקוממות בלוב, ומהווה פרודיה על שליט לוב מועמר קדאפי. הסרטון מבוסס על קטע מנאומו של קדאפי, שבו הוא נשבע לרדוף את המפגינים נגדו "סנטימטר [אחרי] סנטימטר, בית [אחרי] בית, סמטה [אחר] סמטה". משמעות המילה זנגה היא סמטה.
הסרטון, שנוצר על ידי העיתונאי, מוזיקאי ואמן הניו מדיה הישראלי נוי אלוש, מכיל עיבוד של השיר Hey Baby של הראפר פיטבול, המשלב קטעים מנאומו של קדאפי, שגם מופיע בסרטון לצד רקדנית. לאחר שקיבל בקשות ממוסלמים רבים, פרסם אלוש גרסה נוספת של הסרטון, שבה לא מופיעה הרקדנית. לדברי אלוש, השיר הפך לפופולרי בקרב האופוזיציה הלובית ואף הביא את קדאפי להורות לאנשיו "להכין שיר תגובה", אך נעשה בו שימוש גם על ידי תומכי קדאפי. ליצירה המקורית יש, נכון לחודש יולי 2020 כ-5.5 מיליון צפיות, וביחד עם הגרסה ללא הרקדנית כ-7 מיליון צפיות.
סטיב סמית'
סטיבן דלאנו "סטיב" סמית' (באנגלית: Steven Delano "Steve" Smith; נולד ב-31 במרץ 1969) הוא כדורסלן עבר אמריקאי ששיחק במשך 14 עונות בליגת ה-NBA בעמדת הקלע. ממוצעיו לאורך הקריירה הם 14.3 נקודות, 3.2 ריבאונדים ו-3.1 אסיסטים למשחק. בעונת השתתף במשחק האולסטאר כשחקן אטלנטה הוקס, ובעונת  זכה עם סן אנטוניו ספרס באליפות ה-NBA.
כמו כן שיחק סמית' עבור נבחרת ארצות הברית, וזכה עמה במדליות זהב באליפות העולם בכדורסל 1994, באליפות אמריקה בכדורסל 1999 ובאולימפיאדת סידני (2000).
מיאמי היט
סמית' נבחר בבחירה החמישית של דראפט ה-NBA לשנת 1991, על ידי קבוצת מיאמי היט. בשלוש עונותיו במיאמי שימש כשחקן חמישייה קבוע וכאחד השחקנים המובילים בקבוצה, לצד הסמול פורוורד גלן רייס והסנטר רוני סייקלי. במדי הקבוצה העמיד סמית' ממוצעים של 15.2 נקודות, 3.9 ריבאונדים ו-5.0 אסיסטים למשחק, ועזר לקבוצתו להעפיל לפלייאוף ה-NBA בעונות ו-, בהן הודחה מיאמי בסיבוב הראשון.
פורטלנד טרייל בלייזרס
לקראת עונת הועבר סמית' בטרייד לפורטלנד טרייל בלייזרס עבור צמד שחקני הכנף ג'ים ג'קסון ואייזיאה ריידר. כחלק מחמישייה מאוזנת שכללה גם את דיימון סטודמאייר, סקוטי פיפן, ראשיד וולאס וארווידאס סאבוניס, עזר סמית' לקבוצה לסיים את העונה עם המאזן השני בטיבו בליגה, 59-23. בשתי סדרות הפלייאוף הראשונות גברה פורטלנד על מינסוטה טימברוולבס (3-1) ויוטה ג'אז (4-1), ובגמר המערב התמודדה מול לוס אנג'לס לייקרס בה שיחקו שאקיל אוניל וקובי בראיינט. במשחק השישי מול הלייקרס קלע סמית' 26 נקודות שעזרו לקבוצתו לנצח במשחק ולהימנע מהדחה, אך בסופו של דבר הפסידו הבלייזרס במשחק השביעי והודחו.
סן אנטוניו ספרס
ביולי 2001 נשלח סמית' בטרייד לסן אנטוניו ספרס, בתמורה לסטיב קר ודרק אנדרסון. בעונתו הראשונה בקבוצה פתח בחמישייה לצד טוני פארקר, ברוס בואן, טים דאנקן ודייוויד רובינסון, קלע 11.6 נקודות למשחק והוביל את הליגה כולה עם 47.2% קליעה לשלוש. בסיום אותה עונה זכה בפרס הספורטיביות של ה-NBA, המוענק לשחקן אשר "מפגין אידיאלים ספורטיביים הכוללים התנהגות אתית, משחק הוגן ויושרה". בעונת הוכנס סטיבן ג'קסון לעמדת הקלע הפותח של הספרס על חשבונו של סמית', ששימש כשחקן ספסל לראשונה בקריירה. בכל ארבע הסדרות של הספרס בפלייאוף 2003 (מול פיניקס סאנס, לוס אנג'לס לייקרס, דאלאס מאבריקס וניו ג'רזי נטס) ניצחה סן אנטוניו בתוצאה 2–4, וכשחקן הקבוצה זכה סמית' באליפות היחידה שלו בקריירה.
סוף הקריירה
בעונת עבר סמית' לניו אורלינס הורנטס וקלע במדיה 5.0 נקודות בממוצע למשחק, כולל 25 נקודות במשחקו האחרון בקבוצה מול מיאמי היט. בעונה הבאה הצטרף לקבוצה החדשה שארלוט בובקאטס, וקלע ב-4 בנובמבר 2004 את השלשה הראשונה בתולדות המועדון. באמצע עונת הועבר למיאמי היט, שהודחה בשלב גמר המזרח, ובסיום העונה הודיע על פרישה ממשחק, בגיל 36.
מאז שנת 2008 משמש סמית' כפרשן NBA ברשת הטלוויזיה האמריקאית NBA TV.
ISU-152
ISU-152 היה תותח מתנייע סובייטי שפותח במלחמת העולם השנייה ונבנה על בסיס השלדה של טנק הIS-2. כ-6,525 כלים מסוג זה יוצרו בין השנים 1943 ועד 1955 ואלו נשארו בשירות עד שנות ה-70.
מצרים רכשה לפחות חטיבה אחת של ISU-152 שלקחו חלק בקרבות במלחמת ששת הימים ומלחמת יום הכיפורים.
פיתוח ותיאור
בעקבות ההצלחה של משחית הטנקים ה-SU-152 ופיתוחו של הטנק הכבד הסטלין, החליטו ב-NKTP (המועצה לתכנון סובייטי) לבנות שני דגמים חדשים של תותחים מתנייעים שיהיו מבוססים על השלדה של ה-IS-2 החדש. המשימה ניתנה לצוותי תכנון בעיר התעשייתית צ'ליאבינסק, בשיתוף פעולה של ה-BAS (הלשכה לארטילריה ממוכנת) והגנרל פיודור פטרוב, מהנדס ארטילריה סובייטי. פיתוחו של הטנק החל בשנת 1943 תחת השם אובייקט 241 (Объект 241) או ISU-249.
ה-ISU-152 היה זהה לקודמו ה-SU-152 בתכנון, מלבד המבנה העילי המשוריין שהיה גבוה יותר ויותר מלבני עם פחות שיפועים בצדדים. הדגמים הראשונים השתמשו במנוע דיזל בעל הספק של 520 כ"ס שאפשרו לטנק להגיע למהירות של 37 קמ"ש. מקלע DShK בקוטר 12.7 מ"מ הותקן על הגג.
החימוש העיקרי היה תותח הוביצר 152 מ"מ ML-20 (כמו אצל ה-SU-152) באורך של 4.2 מטרים, שהורכב מעט ימינה במבנה העילי ויכל לצודד רק כ-12 מעלות לכל צד. ל-ML-20 היה מהירות לוע של 600 מטרים לשנייה וטווח של עד 6,200 מטרים, עם יכולת חדירה של עד 124 מ"מ של שריון בטווח אפקטיבי של 1,000 מטר. כל פגז שקל 48.7 קילו, וקצב האש היה 2-3 פגזים לדקה. בטנק היה מקום רק ל-20 פגזים ואחד נוסף בקנה. בסוף 1943 החלו המפעלים בייצור הטנק ושמו שונה ל-ISU-152.
ISU-152-2
ההופעה של טנק הקינג טיגר החדש בקרבות בדרום ורשה ב-1944, הובילה את המהנדסים הסובייטים לנסות ולשדרג את כוח האש של ה-ISU-152. דגם אבטיפוס אחד שנקרא ISU-152BM פותח באפריל 1944 עם תותח ה-BL-8 בקוטר זהה, עם מהירות לוע של 880 מטר לשנייה, טווח מקסימלי של 18,500 מטרים ויכולת חדירה של כ-203 מ"מ שריון בטווח של 2,000 מטרים. התותח החדש התגלה לא אמין במבחנים, ובעיה נוספת הייתה אורכו- 7.620 מטר מה שהקשה על התמרון של הטנק. באוגוסט 1944 התותח הוחלף בגרסה מתקדמת יותר- הBL-10 בקוטר 152 מ"מ ובאורך של 7.392 מטר, ולטנק נוספו מכלי דלק חיצוניים. הדגם החדש נקרא ISU-152-2, אך גם הוא מעולם לא יוצר בגלל בעיות טכניות עם התותח, ובעקבות הופעתו של טנק הIS-2 החדש שהצליח להתמודד עם הקינג טיגר בקלות.
ISU-152 דגם 1945
ה-ISU-152 דגם 1945 או אובייקט 704 (Объект 704) פותח בשנת 1945. החימוש העיקרי שלו היה תותח הוביצר 152 מ"מ ML-20SM מודל 1944, שלא עשה שימוש במפצה סטייה (שהגביר את כוח האש אך גרם לרתע חזק יותר), עם מהירות לוע של 655 מטרים לשנייה וטווח של עד 13,000 מטר. החימוש המשני היה שני מקלעי DShK בקוטר 12.7 מ"מ, אחד הותקן על הגג והשני במקביל לתותח. השריון בטנק היה עבה ומשופע יותר מקודמו. בגלל החסרון במפצה סטייה והתקרבות המלחמה לסופה, זנחו המהנדסים הסובייטים את הטנק לאחר שרק אבטיפוס אחד הושלם.
ISU-152K
פיתוח ה-ISU-152 המשיך גם אחרי המלחמה. בשנת 1953 מהנדסים במפעל קירוב בלנינגרד פיתחו גרסה חדשה ומודרנית יותר תחת השם אובייקט Объект 241K) 241К). המנוע הוחלף במנוע הטנק T-54. מכל הדלק הפנימי הורחב והכיל כ-920 ליטרים, וטווח הפעולה גדל ב-500 ק"מ. מספר הפגזים גדל לכ-30.
היסטוריה קרבית
ה-ISU-152 מילא שלושה תפקידים בשדה הקרב: משחית טנקים, תותח סער, וארטילריה ממונעת.
תותח סער
בשנת 1944, במהלך הצליחה של החזית האוקראינית השנייה בפיקודו של מרשל קונייב את נהר הויסלה, סייעו מספר חטיבות של ISU במתקפה. כשהרגלים תקפו את עמדות הגרמנים, מזג האוויר הקשה והראות הלקויה מנעו כל סיוע של מטוסים וארטילריה לכוח המקדם. בזכות הסיוע הצמוד של ה-ISU לרגלים הצליח הכוח התוקף להתקדם כ-12 קילומטרים ביום אחד.
משחית טנקים
באפריל 1944, ה-ISU הוכיח עצמו כמשחית טנקים מצוין מול השריון הגרמני בקרבות קשים שנערכו בהרי הקרפטים. כוח בפיקודו של מפקד השריון המוכשר מיכאיל קטוקוב איבד את מרבית הטנקים שלו ועמד בפני מתקפת נגד של הגרמנים. הוא הורה לחטיבה של ISU-152 לתפוס עמדות בגבעות, ובתוך מספר שעות הם הדפו את המתקפה של הגרמנים כשהם מסבים להם אבדות קשות.
ארטילריה ממונעת
ה-ISU שימשו לעיתים בתור ארטילריה ממונעת שהייתה חסרה אצל הצבא האדום, אך סבלו מקצב האש האיטי (2-3 פגזים לדקה) ומהטווח המוגבל בהשוואה לתותחי ארטילריה. ב-15-16 בינואר 1945 הותקפו כוחותיו של גנרל רוקוסובסקי, מפקד החזית הביילרוסית ה-2 בפולין על ידי דיוויזיית העילית גרוסדויטשלנד, שהצליחה להדוף את הרוסים במתקפה מוצלחת. שני גדודי ח"יר גרמניים שהתקדמו לעבר הקווים הרוסיים ליד הכפר בורווה, הופגזו קשות על ידי חטיבה עצמאית של ISU.
פולין
הצבא הזר הראשון שקיבל את ה-ISU-152 היה הצבא הפולני. ב-1944 הסובייטים מסרו לפולנים כ-30 ISU. זמן קצר לאחר מכן הם ייסדו את האגד הארטילרי הממונע הפולני ה-25, שהורכבה מ-10 ISU-152 ו-22 ISU-122. האגד שהייה חלק מהגיס המשוריין הפולני ה-1 השתתף בקרבות על נהר הניסה דרומית מערבית לפולין במרץ 1945. בתחילת שנת 1945 הפיקוד הפולני החל לארגן אגד ארטילרי נוסף של ISU-152, האגד הארטילרי הממונע ה-13, אך עקב מחסור האגד קיבל רק שתי סוללות של ISU-152 ושתי סוללות של SU-85. האגד ה-13 השתתף בקרב על ברלין באפריל-מאי 1945. ה-ISU-152 נשאר בשירות הצבא הפולני עד שנות ה-60.
צ'כוסלובקיה
כחלק מהסיוע הצבאי לברית ורשה, מסרה ברית המועצות מספר ISU-152 לצבא הצ'כוסלובקי לאחר תום המלחמה, ואלה נשארו בשירות עד סוף שנות ה-50.
מצרים
בתחילת שנות ה-60, מצרים רכשה לפחות חטיבה אחת של ISU-152 שלקחו חלק בקרבות מלחמת ששת הימים ומלחמת יום הכיפורים. מספר כלים כאלה נתפסו על ידי כוחות צה"ל בחצי האי סיני במהלך מלחמת ששת הימים ולא הוכנסו לשימוש, וכיום הם מוצגים במוזיאון יד לשריון.
ארמון קזרטה
ארמון קזרטה (איטלקית: Reggia di Caserta) הוא ארמון הנמצא בעיר קזרטה בדרום איטליה, כ-25 ק"מ מצפון לנאפולי. הארמון שימש כמעונם המלכותי של ראשי ממלכת נאפולי מבית בורבון. זהו הארמון הגדול ביותר שנבנה באירופה במאה השמונה עשרה, ואחד מהמבנים הגדולים ביותר שנבנו באותה תקופה. ב-1997 הוכרז הארמון כאתר מורשת עולמית מטעם אונסק"ו. בהכרזה על המבנה נאמר שהוא "שירת הברבור של אמנות הבארוק המרהיבה, שממנה אומצו כל המרכיבים הנדרשים כדי ליצור אשליה של חלל רב מרחבי".
היסטוריה
תכנון הארמון החל בשנת 1752, בהזמנת קרלוס השלישי, מלך ספרד. המלך ביקש מהאדריכל לואיג'י ונוויטלי (Luigi Vanvitelli) לתכנן את הארמון; מסופר שכאשר ראה המלך את דגם המבנה בקנה מידה גדול התמלא ברגש כה עז, "שיכול היה לתלוש את ליבו מתוך חזהו". למעשה, לא בילה המלך אף לא לילה אחד בארמון, מכיוון שויתר על כסאו ב-1759 כדי להיות מלך ספרד. הוא ויתר על הכתר למען בנו, פרננדו הראשון, מלך שתי הסיציליות, והוא זה שהשלים את הבנייה.
בארמון כ-1,200 חדרים, ובהם שני תריסרי סוויטות מלכותיות, ספרייה גדולה, וכן תיאטרון שעוצב בצורתו של תיאטרון סן קרלו, בנאפולי. תוכננה שדרה מונומנטלית מנאפולי לארמון, באורך 20 קילומטרים, אך התכנון לא יצא אל הפועל. באפריל 1945 נחתמה בארמון כניעתם ללא תנאים של חיילי גרמניה הנאצית באיטליה.
הגן
הגן שסביב הארמון הוא דוגמה אופיינית של אדריכלות נוף בסגנון הבארוק. הגן משתרע על שטח של כ-1.2 קילומטרים רבועים, וחלקו גבעי. התכנון נעשה בהשראת גני ארמון ורסאי, ויש הטוענים כי גני קזרטה עולים על המקור. הגן מתחיל מחזיתו האחורית של הארמון, ומשתרע ברצועה ארוכה לכיוון צפון. הוא מקיף מערכת של מפלי מים מלאכותיים ומזרקות. חלק מן הגן תוכנן על ידי וניווטלי כגן אנגלי. זוהי אחת הדוגמאות המוקדמות לאדריכלות גנים בסגנון אנגלי ביבשת אירופה (להבדיל מאנגליה עצמה).
המזרקות, מפלי המים והאגנים אליהם נשפכים המים יוצרים תעלה ארוכה, נמשכת אל האופק. כל המערכת, יחד עם הפסלים והעיטורים שסביבה, תוכננו על ידי ונוויטלי; יש הטוענים כי מערכת זו עולה על מערכת המזרקות במתחם הארמונות והפרקים בפטרהוף, ליד סנקט פטרבורג, ברוסיה.
בין המזרקות באתר:
ארמון ורסאי וארמון קזרטה
ארמונות רבים הושפעו מארמון ורסאי שבצרפת, אך דומה שארמון קזרטה הוא הדוגמה בעלת הדמיון הגדול ביותר למקור. המעקה המתמשך לכל אורך קו הרקיע של המבנה וחזיתו האחידה הם רק חלק מהמרכיבים הדומים. גם בוורסאי היה צורך באמת מים ארוכה כדי להוביל מים לארמון וליצור מפעלי מים כבירים; וכמו בוורסאי, מטרת הארמון בקזרטה הייתה להפגין את עוצמתו והדרו של המלך הבורבוני האבסולוטי. אלמנט יוצא דופן בארמון היא הקומה מעל "קומת המלך", קומה מפוארת באותה מידה. חדרי האנפילדה בארמון, שעוצבו בסגנון הבארוק המאוחר, היו ליבה של המערכת השלטונית ומקום מושבה, כמו גם תצוגה של העושר הלאומי. קזרטה הייתה מקום מפלט מלכותי מהאבק ומהתככים, כשם שוורסאי איפשרה ללואי הארבעה עשר מפלט מפריז.
The Feels
The Feels (בעברית: התחושות) הוא שיר שהוקלט על ידי להקת הבנות הדרום קוריאנית Twice. השיר יצא לאור ב-1 באוקטובר 2021, דרך JYP אנטרטיינמנט וריפבליק רקורדס, כסינגל המקורי הראשון של הלהקה בשפה האנגלית. הגרסה הקוריאנית של השיר משמשת כרצועה החמש עשרה במהדורה הפיזית של אלבום האולפן הקוריאני השלישי של הלהקה, Formula of Love: O+T=<3.
ארמון קזרטה
אתר צילומים
ארמון קזרטה שימש כאתר צילומים בשניים מהסרטים בסדרת מלחמת הכוכבים; בסרט אימת הפנטום שימש הארמון כארמונה של המלכה אמידאלה, ובסרט מתקפת המשובטים שימש אחד מאולמותיו כארמונה של המלכה ג'מילה (ממשיכתה של אמידאלה). אותו אולם שימש כאתר צילומים גם בסרט משימה בלתי אפשרית 3; בחצר הארמון צולמה סצנה בה מתפוצצת מכונית למבורגיני. בגרם המדרגות המרכזי בארמון צולמה הסצנה המתרחשת על מדרגות הוותיקן בסרט מלאכים ושדים. זמרת המצו סופרן ססיליה ברטולי עשתה שימוש בארמון כאתר הצילומים העיקרי בסרטה "L'art des castrats", אמנות קסטראטי, המלווה את אלבומה "Sacrificium", אלבום המוקדש לזמרי הקסטרטו מתקופת הבארוק.
The Feels
רקע ופרסום
לפני "The Feels", פרסמה הלהקה שירים שהוקלטו באנגלית, בהם גרסאות באנגלית לשירים "Cry for Me", "I Can't Stop Me" ו-"More & More". ב-15 ביוני 2018, הוציאה הלהקה גרסת כיסוי לסינגל "I Want You Back" של חמישיית הג'קסונים משנת 1969. הוא פורסם כסינגל דיגיטלי והוקלט במילותיו המקוריות באנגלית. מאוחר יותר, הגרסה נכללה באלבום היפני הראשון של הלהקה, BDZ, כרצועה העשירית והאחרונה, ואף הופיעה בסרט היפני "Sensei Kunshu" משנת 2018. ב-20 בנובמבר 2019, הוציאו Twice את אלבומן היפני השני,, שכולל את הרצועה המקורית הראשונה של הלהקה בשפה האנגלית, "What You Waiting For".
ארמון קזרטה
אתר מורשת עולמית
ב-1997 הוכרזו ארמון קזרטה, אקוודוקט ונוויטלי ומכלול סן לאוצ'ו כאתר מורשת עולמית של אונסק"ו. מנימוקי ההחלטה:
The Feels
רקע ופרסום
לאחר יציאת המיני-אלבום העשירי שלהן, Taste of Love, הכריזה הלהקה ב-25 ביוני 2021, כי הסינגל הרשמי הראשון שלהן באנגלית יפורסם בספטמבר. שם הסינגל נחשף רק ב-6 באוגוסט, כאשר פורסמה תמונה של אישה המחזיקה מכתב. ב-23 באוגוסט, הכריזה JYP אנטרטיינמנט, באמצעות סרטון וידאו בן 11 שניות, על ה-1 באוקטובר כתאריך היציאה של "The Feels". ב-3 בספטמבר החלה המכירה המוקדמת לסינגל. ביום יציאת הסינגל, ערכה הלהקה אירוע שאלות ותשובות בטוויטר.
הרכב
השיר נכתב על ידי אנה טימגרן, בוי מת'יוס, ג'סטין ריינשטיין, ו-וו מין לי, והופק על ידי שני האחרונים. לפי JYP אנטרטיינמנט, השיר הוא "רצועת פופ-דיסקו בקצב מהיר המשלבת צלילי בס קצבי וביטים של דיסקו סינת'". אורכו של השיר הוא 3 דקות ו-18 שניות. הוא מורכב במפתח א מז'ור, ובקצב של 120 פעימות לדקה.
בראיון למגזין המקוון Bustle, מומו תיארה את השיר כ"מבוא נועז" ל"פרק חדש" בקריירה שלהן. "לא רק שהשיר הזה מאוד ממכר - אלא שהוא מראה מי אנחנו. הוא מראה את הצבעים שלנו ואת הסגנון שלנו", הוסיפה צ'ייאונג. השיר נועד, בין היתר, לרצות את הקהל הבינלאומי של הלהקה, ובעיקר את הקהל מארצות הברית.
ביקורות
ריאן דאלי מ-NME העניקה לשיר דירוג של חמישה כוכבים, ותיארה אותו כ"להיט כיפי ומדבק" וציינה כי אם השיר פורסם כדי למשוך תשומת לב בשוק המערבי על מנת שהלהקה "תזכה בבמה עולמית" אז "יש לקוות שהמשימה שלהן תושלם". דני וגוני, כתב במגזין Atwood, השווה את "The Feels" לאלבום האולפן הקוריאני השני של הלהקה, Eyes Wide Open, אותו תיאר כ"קטלוג של רצועות מפתח אפלות ומינוריות יותר" - והוסיף כי השיר דומה יותר לרצועות המוקדמות שלהן.
הצלחה מסחרית
"The Feels" דורג לראשונה במקום ה-12 בבילבורד גלובל 200, מה שהפך אותו לשיר המצליח ביותר של הלהקה במצעד. בקנדה, הוא דורג לראשונה במקום ה-56 בקנדה הוט 100, והיה לכניסה השנייה של הלהקה למצעד, אחרי "Feel Special". ביפן, השיר הגיע בשיאו למקום השלישי במצעד הבילבורד יפן הוט 100 ובמצעד הסינגלים הדיגיטליים של Oricon. בנוסף, זהו השיר הראשון של הלהקה שנכנס Multiple citations:
בשבוע הראשון שלו, צבר השיר 50.9 מיליון השמעות ו-8,800 הורדות ברחבי העולם. בארצות הברית לבדה, זכה השיר ל-4.7 מיליון השמעות, 208,000 הופעות ברדיו ו-10,400 מכירות דיגיטליות בשבוע הראשון שלו.
הופעות חיות וקידום
תמונת הקונספט הראשונה של "The Feels" הועלתה ב-3 בספטמבר 2021. בעקבות הפרעת הפאניקה והחרדה שלה, ג'ונגיון לא הייתה שותפה לקידום השיר עם שאר הלהקה. שאר החברות ב-Twice ביצעו את השיר בתוכנית האירוח של ג'ימי פאלון "The Tonight Show" וב-GMA3: What You Need To Know.
וידאו קליפ
הקליפ לשיר בוים על ידי אווי קים, ופורסם ב-1 באוקטובר 2021. הקליפ הגיע למקום הראשון בדירוג השבועי של הקליפים הנצפים ביותר בעולם ביוטיוב, כאשר החליף את קליפ הלייב של חברת בלאקפינק, ליסה, בביצוע השיר "Money".
קתרין ביומונט
קתרין ביומונט (באנגלית: Kathryn Beaumont; נולדה ב-27 ביוני 1938) היא שחקנית ואשת חינוך בריטית-אמריקאית.
ביוגרפיה
ביומונט נולדה בלונדון, אמה הייתה רקדנית ואביה היה זמר.
ב-1944 היא ביצעה את הופעתה הקולנועית הראשונה בתפקיד קטן ללא קרדיט בסרט "It Happened One Sunday", כתוצאה מכך הוצא לה חוזה מחברת ההפקות מטרו גולדווין מאייר, מה שהוביל אותה להופיע בסרט "On an Island with You" עם סיד צ'ריס.
היא עברה לגור בלוס אנג'לס ולאחר המעבר בחברת וולט דיסני החלו לחפש אחר מדבבת בריטית לתפקיד אליס בסרט "עליסה בארץ הפלאות", היא נבחנה וקיבלה את התפקיד, לאחר מכן דיסני ליהקו אותה גם לתפקיד וונדי ב"פיטר פן", בנוסף לדיבוב בשני תפקידים אלה היא גם שימשה כמודל אנושי עבור המנפישים ביצירת הסרט.
היא סיימה תואר בחינוך באוניברסיטת דרום קליפורניה ועבדה כמורה בבית ספר יסודי לוס אנג'לס.
ב-2003 דיבבה בסרט "על כלבים וגנבים 2: הרפתקאות פאטץ' בלונדון".
אילת נגב
אֵילָת נגב (נולדה ב-27 באוקטובר 1951) היא סופרת, עיתונאית ותחקירנית ישראלית. הייתה שנים רבות כתבת העיתון ידיעות אחרונות.
ביוגרפיה
נגב היא בתם של המשוררת רחל נגב והארכאולוג פרופ' אברהם נגב. נגב היא בעלת תואר ראשון בספרות אנגלית ובתולדות האמנות, ותואר שני בתרגום ובתקשורת המונים מהאוניברסיטה העברית בירושלים.
את הקריירה העיתונאית החלה בעיתונים "דבר" ו"כותרת ראשית". בשנות ה-80 וה-90 הגישה ברשת א' של קול ישראל את התוכנית "בין השורות".
נגב נשואה לעיתונאי והסופר יהודה קורן ששיתף עמה פעולה בכתיבת הספר "חייה ומותה של אסיה ג': הצלע הישראלית בין טד יוז וסילביה פלאת'" בהוצאת דביר (2009). גם את הספר "פנחס שדה - היומנים" ערכה ביחד עמו, באותה הוצאה (2014).
נגב פרסמה ספרים, כתבות, תחקירים וראיונות רבים.
הארי קסלר
הרוזן הארי קלמנט אולריך קסלר (בגרמנית: Harry Clément Ulrich Graf Kessler; 23 במאי 1868 – 30 בנובמבר 1937) אציל גרמני, היה דיפלומט ואספן אמנות שנודע ביומן שחיבר אודות ברלין דרך הטלטלות שחוותה בימי רפובליקת ויימאר, Berlin in Lights (ברלין באורות). רק ב-2011 ראו אור יומנים גנוזים שלו שתיארו את אווירת ה"בל אפוק", ממפנה המאה העשרים ועד מלחמת העולם הראשונה. יומניו מתארים אדם שהיה ער כמעט לכל התפתחות חברתית, תרבותית ופוליטית חשובה, היה עד ראייה בכל זירה חשובה והכיר כמעט כל דמות בעלת חשיבות בתחומים אלה ובין מכריו נמצאו אוטו פון ביסמרק ופרידריך ניטשה, אלברט איינשטיין ואוגוסט רודן, ג'וזפין בייקר וסרגיי דיאגילב ורבים אחרים.
תולדות חייו
הוריו היו אדולף וילהלם קסלר, בנקאי מהמבורג ואליס הארייט בלוס-לינץ', בתו של ברונט אירי ממוצא אנגלי. הוא גדל והתחנך בפריז, בריטניה וגרמניה. לאחר שירות צבאי בפוטסדאם, ממנו שוחרר כקצין, למד בבון ובלייפציג והרבה לנסוע ברחבי אירופה, כחבר החברה הגבוהה וכדיפלומט.
קסלר החל להתעניין באמנות ויצר אוסף של אר נובו כאשר עבד בשבועון האמנות PAN כמבקר אמנות. השבועון קצר הימים ראה אור בשלהי המאה ה-19 בברלין ופרסם יצירות של תאודור פונטאנה, פרידריך ניטשה, נובאליס, פול ורלן ואחרים כמו גם יצירות גרפיות מאת אנרי ון דה ולדה, מקס ליברמן, אוטו אקמן ואחרים. ב-1903 רכש את מוזיאון "ארטס אנד קרפטס" (Museum für Kunst und Kunstgewerbe) בויימאר והציג מיצירותיהם של חברי קבוצת באוהאוס ו"הגשר".
בין 1909 ל-1911 כתב, יחד עם הוגו פון הופמנסתאל את הליברית לאופרה הקומית "אביר הוורד" (Der Rosenkavalier), שאת המוזיקה עבורה חיבר ריכרד שטראוס.
בעת מלחמת העולם הראשונה תיעד את התפתחות הלוחמה האווירית, את השמועות על "תותח פריז" ואת לוחמת הצוללות והיה בין הראשונים שתפסו את אימת מלחמת החפירות. במהלך התקופה הפך קסלר, שהיה קצין מודיעין בצבא הגרמני, פציפיסטי יותר ויותר, בתחילת המלחמה שהה בחזית המערבית ובהמשכה בחזית המזרחית. לקראת סוף המלחמה נשלח לשווייץ, בה ערך, בכסות של פעילות תרבותית, שיחות חשאיות עם נציגי ממשלת צרפת לסיום המלחמה. ב-1921 התיידד על רקע פעילותו הפציפיסטית עם אלברט איינשטיין.
בשנות רפובליקת ויימאר שהה בברלין, התבונן ותיעד את "הר הגעש" התרבותי והפוליטי ואת רוח המודרניזם. במקביל לעיסוקיו כמבקר אמנות, סופר וביוגרף היה איש חברה ויזם בתחומי התיאטרון והקולנוע.
לאחר עליית הנאצים לשלטון עבר קסלר הפציפיסט לאי מיורקה, השייך לספרד ולאחר פרוץ מלחמת האזרחים בספרד ב-1936 עבר להתגורר בצרפת.
יומני ברלין בימי רפובליקת ויימאר
ב-1965 ראו אור בגרמנית קטעים מיומני התקופה תחת הכותרת " Aus den Tagebüchern 1918 - 1937" ("מן היומנים") היומנים התפרסמו ב-1971 באנגלית בשם "The diaries of a cosmopolit" (יומניו של קוסמופוליטן). הרוזן קסלר התבונן בברלין המתחדשת בסקרנות ותיעד את מהומת הכרך הברלינאי שבין מלחמות העולם שכללה את ההיפר-אינפלציה, את עליית הקולנוע (הוא סייע בהקמת אולפני ufa שהפיקו את סרטי הקולנוע האקספרסיוניסטי הגרמני), את בתי הכלבו ותאורת הרחוב ואת מופעי הקברט.
גם בברלין התוססת של תקופת ויימאר התחבר אל אישי התרבות והאמנות החשובים המשפיעים ביותר, בהם ברטולט ברכט וקורט וייל, אריק סאטי, מקס ריינהרדט, גיאורג גרוס ורבים אחרים. הוא הרבה לפקוד את בתי הקפה ומועדוני הריקודים כמו גם את הרייכסטאג. מבין אנשי הציבור התיידד עם ולתר רתנאו (וחיבר את הביוגרפיה שלו) ועם ולדימיר נבוקוב האב.
מבחינה פוליטית תיאר קסלר את המהומות הפוליטיות שזעזעו את הבירה הגרמנית במבט מן הצד, בטון דיווחי ויבש, רווי ציניות וחף מיומרה פוליטית לנתחן או להבינן. הוא ראה מחלונו את מרד הספרטקיסטים הקומוניסטי, את הפוטש של קאפ הימני ואת התנגשויות הרחוב האלימות בין פלוגות הפועלים של המפלגה הקומוניסטית של גרמניה ("החזית האדומה") ומיליציות הימין, "קסדת הפלדה" והאס אה וחזה בפיקחון את עליית נאצים.
יומני ה"בל אפוק"
בעוד שיומני תקופת ויימאר היו מוכרים והתפרסמו כבר ב-1965, הרי שלא היה ידוע על יומנים שכתב קסלר לפני 1914. אולם, ב-1983 נפתחה כספת בבנק במיורקה, לאחר תום תקופת חסיון של 50 שנה, ובה נתגלו שלושה יומנים שכתב קסלר ושכיסו את תקופת ה"בל אפוק", מ-1880 ועד 1918. היומנים ראו אור באנגלית בשם “Journey to the Abyss: The Diaries of Count Harry Kessler, 1880-1918”.
ביומנים מתאר קסלר פגישה עם אוטו פון ביסמרק, פגישות ושיחות שערך אם אמנים כאדגר דגה, אוגוסט רודן, פייר-אוגוסט רנואר וקלוד מונה, תיאר את הופעתה של הזמרת שרה ברנאר ואת הופעת הבכורה של הבלט "אחר הצהריים של פאון" אחריו סעד עם אנשי ה"בלט רוס" וידידיהם סרגיי דיאגילב, ז'ן קוקטו, ואצלב ניז'ינסקי, איגור סטרווינסקי ומוריס ראוול. הוא אף מתאר שיחות שערך עם פרידריך ניטשה ואחותו, עמה היה מיודד במיוחד וכיצד נקלע, בעת הלווייתו של ניטשה בוויימאר, להיות זה שעצם את עיניו של הפילוסוף המת.
חלקו השני של כרך יומנים זה דן במלחמת העולם הראשונה.
לקריאה נוספת
יומני קסלר לא תורגמו לעברית, אך ניתן לקרוא חלקים מהם כמובאות ארוכות בספרים:
פין ברטלס
פין ברטלס (בגרמנית: Fin Bartels, נולד ב-7 בפברואר 1987 בקיל שבגרמניה המערבית) הוא כדורגלן עבר גרמני ששיחק בעמדות הקשר ההתקפי והחלוץ.
קריירת מועדונים
ברטלס הצטרף להולשטיין קיל בשנת 2002, כאשר היה בן 15. בשנת 2005 החל לשחק הן בקבוצה הבוגרת של המועדון והן בקבוצת המילואים. בקיץ 2007 חתם ברטלס בהנזה רוסטוק, שעלתה לבונדסליגה באותו קיץ. את שער הבונדסליגה הראשון שלו הבקיע בבעיטת מספרת מול ארמיניה בילפלד במרץ 2008. באותה עונה, הבקיע ברטלס ארבעה שערים, אך נשר עם הקבוצה אל הבונדסליגה השנייה. ברטלס נשאר בהנזה רוסטוק גם בעונת 2008/09, בה הבקיע שישה שערי ליגה, ובעונת 2009/10, בה הבקיע ארבעה שערים, ונשר עם הקבוצה ליגה נוספת, לאחר הפסד במבחני הישרדות מול אינגולשטאדט 04. לאחר ירידת הליגה עם רוסטוק, עזב ברטלס את המועדון בקיץ 2010, וחתם בפ.צ. סנט פאולי, שעלתה באותו קיץ לבונדסליגה. בעונת 2010/11, ערך ברטלס את הופעת הבכורה שלו בסנט פאולי במחזור השישי מול בורוסיה דורטמונד. באותה עונה הבקיע ברטלס שני שערים, ונשר עם סנט פאולי לבונדסליגה השנייה. ברטלס נשאר בסנט פאולי שלוש עונות נוספות, כאשר בעונת 2011/12 הבקיע שישה שערים והחמיץ עם קבוצתו את המקום במבחני העלייה לבונדסליגה בגלל הפרש שערים נחות משל המקום השלישי, בו הייתה פורטונה דיסלדורף. בשתי העונות הבאות, הבקיע ברטלס שבעה שערים בכל עונה, אך סנט פאולי סיימה במרכז הטבלה.
בקיץ 2014 חתם ברטלס בורדר ברמן מהבונדסליגה על חוזה לשלוש שנים. בעונת הבכורה שלו בקבוצה, 2014/15, הבקיע ברטלס ארבעה שערים, וסיים עם הקבוצה במקום העשירי, לאחר שבמשך מחצית עונה הקבוצה הייתה שקועה מתחת לקו האדום. בעונת 2015/16 הבקיע ברטלס שמונה שערים, כשהוא משתף פעולה בחוד ההתקפה עם קלאודיו פיסארו ועם זלטקו יונוזוביץ'. גם בעונה זו בילו ברטלס וברמן בעיקר במאבקי התחתית, וניצלו ממבחני הישרדות במחזור האחרון. בקיץ 2016 האריך ברטלס את חוזהו עד לקיץ 2019.
קריירה בינלאומית
לברטלס הופעה אחת במדי נבחרת גרמניה בכדורגל עד גיל 21, שנערכה בשנת 2008.
בוכנה פנאומטית
בוכנה פנאומטית (הידועה גם בתור בוכנת אוויר), היא מכשיר אשר משתמש בלחץ של גז (לרוב אוויר) ליצירת תנועה קווית או הפעלת כוח, בדומה לבוכנה הידראולית שפועלת באמצעות נוזל.
בוכנות פנאומטיות מעבירות כוח על ידי המרת אנרגיה פוטנציאלית של גז דחוס לאנרגיה קינטית. פעולה זו מושגת על ידי גז דחוס המתפשט עקב הפרשי לחצים בין תא הבוכנה לבין החלל שמצידו השני של תא הבוכנה. התפשטות הגז גורמת לבוכנה לנוע לכיוון רצוי. הבוכנה מורכבת מדיסק או גליל, ומוט הבוכנה מעביר את הכוח אשר היא מייצרת לאובייקט שצריך להזיז.
לרוב, בוכנות פנאומטיות שימושיות ליישומים עם פעולות עדינות יחסית, בעוד בוכנות הידראוליות משמשות במקומות שבהם מופעל כוח גדול יותר (גז דחיס).
קישורים חיצוניים
Munkahenger
קו 5 של הרכבת התחתית של ניו יורק
קו 5, או בשמו המלא קו מהיר שדרת לקסינגטון (באנגלית: Lexington Avenue Express) הוא קו רכבת תחתית באגף A במערכת הרכבת התחתית של ניו יורק, צבע המסלול של הקו הוא בצבע ירוק והוא עוצר ב-53 תחנות. הקו חוצה את ברונקס ומנהטן מצפון לדרום ובשדרת לקסינגטון שבמנהטן הוא הופך למהיר ומדלג על תחנות רבות. הקו מגיע בקצהו הדרומי עד למנהטן תחתית אך יש לו מספר שלוחות שמגיעות עד לברוקלין ולקווינס. הקו אינו נוסע על מסילה נפרדת והוא משותף לקווים אחרים לכל אורכו למעט קטע קטן בצפון ברונקס שבו הוא עובר במסילה נפרדת.
מסלול הקו
הקו שמתפצל פעמים רבות מתחיל את מסלולו בצפון מזרח רובע הברונקס שבצפון ניו יורק. במנהטן הקו עובר במסלול משותף עם קווים רבים נוספים, אך בעוד הם עוצרים ברוב התחנות, קו זה מדלג על תחנות רבות והופך למהיר. המסלול המרכזי של הקו מסתיים במנהטן תחתית אך מסלול נוסף ממשיך הלאה משם מזרחה ונכנס לברוקלין. הקו חוצה את ברוקלין לכיוון מזרח אך באזור פארק פרוספקט מתפצל שוב הקו, חציו ממשיך לכיוון מזרח וחציו האחר לכיוון דרום ברוקלין.