cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
ארנסט בדיאן
ביוגרפיה
באחרית ימיו, חי בדיאן בעיר קווינסי שבמדינת מסצ'וסטס. הוא נפטר ב-1 בפברואר 2011, בגיל 85, כתוצאה מפצעים שספג מנפילה. הוא נחשב בידי רבים מעמיתיו לאחד מגדולי החוקרים של העת העתיקה במאה ה-20. אוסף המטבעות הרומיים שלו נתרם עוד בחייו לספריית אוניברסיטת ראטגרס בניו ג'רזי. אוסף זה כולל 1,200 פריטים, והוא רב חשיבות כיוון שהוא מתעד את האבולוציה של המטבעות והכלכלה ברפובליקה הרומית. במפגש של איגוד ההיסטוריונים של העת העתיקה בשנת 2012, נישאו דברים לזכרו, אשר ב-2013 יצאו לאור כספר בן 100 עמודים בשם "The Legacy of Ernst Badian".
כלי שיט בלתי מאויש
כלי שיט בלתי מאויש (בראשי תיבות: כשב"ם, באנגלית: Unmanned surface vehicles - USV או Autonomous surface vehicles - ASV) הוא כלי שיט, היכול לפעול ללא צוות אנושי הנמצא עליו.
כשב"מים משמשים לאוקיינוגרפיה, הם זולים יותר מאוניות מחקר, חלק יכולים לנצל את אנרגיית הגלים כאמצעי הנעה עיקרי, ובעזרת תאים סולריים הם יכולים להפעיל את המכשור המותקן עליהם. הדבר מאפשר שהייה של חודשים במים למטרות מחקר אקדמיות או שימושים של חיל ים.
השימושים הצבאיים של כשב"מים הם רבים וכוללים: הדמיית מטרות אימון ימיות, סיור, תצפית ובט"ש. כמו כן, הכשב"מים נחשבים כבעלי יתרון במשימות הנחשבות כ"סיזיפיות" ומחייבות חזרתיות רבה היוצרת שעמום בצוותים האנושיים ומעורבות גם בסיכון חיי אדם כגון סריקה לגילוי וניטרול מיקוש ימי. חיל הים הישראלי משתמש בכשב"ם מסוג פרוטקטור - הכשב"ם הקרבי הראשון בעולם שהוכנס לשירות פעיל.
במובנים רבים, ההתפתחות של כלי השייט הבלתי מאוישים היא "מהלך טבעי" שמתחבר לפיתוח כלי טיס בלתי מאוישים, רחפנים, מכוניות אוטונומיות ורובוטים בכלל.
כוח משימה 59
בספטמבר 2021, הצי החמישי של ארצות הברית הכריז על הקמת "כוח משימה 59". כוח המשימה מורכב ממעט מאוד אנשים (קצת יותר מ 20, נכון לאוקטובר 2022) שתכליתו לפרוש יכולות מבצעיות מבוססות על מערכי כשב"ם - בים הפרסי, בים הערבי ובים האדום. "כוח משימה 59" מתכנן להפעיל למעלה מ 150 כלי שיט בלתי מאוישים תוך פחות משנה וחצי מהיווסדו כאשר מודל ההפעלה כולל מכרזים ייחודיים המאפשרים בעלות והפעלה של כלי השייט על ידי חברות מסחריות, אזרחיות ובכפוף למדינות השונות שנמצאות לאורך חופי הימים המדוברים. כלי שיט אלה אוספים מודיעין ברציפות, במשך חודשים ארוכים, ומשדרים את המידע שנאסף למרכזי שליטה ובקרה שממוקמים במדינות השונות. פרישה רחבה כזו מאפשרת לאמריקאים לשמור "תמונה ימית" בכל המרחב, למשל, באמצעות לוויינים ולשלוח כשב"ם לכל מטרה שהם מחליטים שמעניינת אותם. במהלך 2022, האיראנים "חטפו" כשב"מים אמריקאים לפחות פעמיים ואולם, שחררו אותם זמן קצר לאחר החטיפה.
זכר ברון
זָכָר נוחימוביץ' בְּרוֹן (ברוסית: Захар Нухимович Брон; Zakhar Bron; נולד ב-17 בדצמבר 1947) הוא כנר ומורה לכינור יהודי-רוסי, יליד קזחסטן, שהשתקע בשנת 1989 בגרמניה. נודע כאחד המורים לכינור המשפיעים בדורו. עם תלמידיו המפורסמים נמנים ודים רפין, דניאל הופ, מקסים ונגרוב, דייוויד גארט, דיישין קשימוטו, ודים גלוזמן, איליה קונובלוב, איתמר זורמן ואחרים.
רקע משפחתי ושנות לימודיו
זכר ברון נולד בעיר אורלסק, כיום אורל בקזחסטן המערבית, במשפחה יהודית שפונתה ("אווקואציה") אחרי פלישת הנאצים ובני בריתם לברית המועצות בשנת 1941. אביו, נחום זלמנוביץ' ברון, ואשתו, שנולדה בפולין, התגוררו עד אז ביישוב רומנובקה בבסרביה.
ברון השתלם בנגינה בכינור בבית הספר למוזיקה ע"ש סטוליארסקי באודסה בכיתה של ארתור זיסרמן, אחר כך במכללה הממלכתית למוזיקה ע"ש גנסין במוסקבה בכיתה של בוריס גולדשטיין. בגיל 19, בשנת 1966 התקבל לאקדמיה למוזיקה ע"ש צ'ייקובסקי (ה"קונסרבטוריון") של מוסקבה, שבה למד אצל איגור אויסטרך. בתום לימודיו ב-1971 נשאר ללמד שם כמדריך. זכר ברון השתתף בתחרויות בינלאומיות חשובות וזכה, בין השאר, בפרס בתחרות לכנור ע"ש המלכה אליזבת של בלגיה (1971) ובפרס השלישי בתחרות ע"ש וייניאבסקי (1977).
בהמשך המהלך הקריירה שלו ככנר ניגן עם תזמורות כמו הפילהרמונית של מוסקבה, הפילהרמונית של נובוסיבירסק, תזמורות בספרד, פורטוגל, יפן, גרמניה, תחת הובלתם של מנצחים כמו מריס ינסונס, ארנולד כץ, יוסטוס פרנץ ואחרים. הקליט דיסקים למוזיקה לכנור עם תזמורת, או בדואו עם פסנתר (למשל עם הפסנתרנית אירינה וינוגרדובה) או גיטרה ובמסגרת הרכבים גדולים יותר של מוזיקה קאמרית.
פעילותו כפדגוג
הישגיו החשובים ביותר קשורים לפעילותו הפדגוגית בתחום הוראת הנגינה בכינור, במיוחד אחרי שנת 1974 כשהתחיל ללמד באקדמיה הממלכתית למוזיקה (ה"קונסרבטוריון") ע"ש גלינקה בעיר נובוסיבירסק.
אחד מתלמידיו הראשונים היה ודים רפין, שבגיל 11 בשנת 1982 זכה בפרס הראשון בתחרות לכינור לנוער ע"ש וייניאבסקי ואחר כך בשנת 1989 בגיל 17 היה הצעיר מזוכי הפרס הראשון של תחרות המלכה אליזבת בבריסל. בשנת 1989, יחד עם משפחתו ותלמידיו - רפין, ונגרוב, ניקולאי מדוייב ונטליה פרישצ'נקו - ברון עבר לגור ולעבוד בגרמניה, כשהתמנה שם לפרופסור באקדמיה למוזיקה (בית הספר הגבוה למוזיקה) בעיר ליבק.
זכר ברון כיהן, בין היתר, כיו"ר חבר השופטים בתחרות וייניאבסקי בלובלין, בתחרות הבינלאומית לכנרים צעירים בנובוסיבירסק, בתחרות הבינלאומית לכנור ע"ש דוד אויסטרך באודסה, וחבר בחבר השופטים בתחרות לכנור ע"ש קרל פלש.
בנו, דניאל ברון, הוא צ'לן, בוגר הקונסרבטוריון במוסקבה בכיתה של נטליה שחובסקאיה.
מתלמידיו החשובים
מיכאיל אוברוצקי, קייסוקה אוקזאקי, אנדריי אנדרייב, דייוויד גארט, ארקדי גוטניקוב, דניס גולדפלד אלכסנדר גילמן, ודים גלוזמן, כלואה האנסליפ, לאטיסה הונדה-רוזנברג, דניאל הופ, יורי וולגין, כריסטוף זייבולד, אולה בנץ, מקסים ונגרוב, מריאנה וסילייבה, תומאס טים, קיריל טרוסוב, ניקלס ליפה, ניקולאי מדוייב, לטיסיה מורנו גוונדולין מזין, פרייה מיטצ'ל, איגור מלינובסקי, מלינה מנדוצי, סו יאנג יון, סרגיי פטקולין, מרתה פסקוויני, דויד פריהווירט, נטליה פרישצ'פנקו, ארתור צ'רמונוב, טמאקי קווקובו, מיוקו קאמיו, איליה קונובלוב, ברנט קורפקר, מאיו קישימה, דייסין קסימוטו, ודים רפין, סאיאקה שוג'י, אריק שומאן, קן שומאן, ויאצ'סלב שסטיגלזוב.
בבילון (תוכנה)
בבילון היא תוכנת תרגום ישראלית. מתחילת פיתוחה הייתה התוכנה בבעלות חברת בבילון בע"מ, ובאוקטובר 2014 נמכרה לחברת בבילון תוכנה בע"מ.
דרך פעולת התוכנה היא כאשר משתמש לוחץ על טקסט בעזרת צירוף מקשים מוגדר (ברירת המחדל היא לחצן ימני + Ctrl), נפתח חלון שבו מתורגם או מוסבר המונח המבוקש.
היסטוריה
התוכנה פותחה על ידי אמנון עובדיה, שביולי 1997 ייסד את חברת בבילון בע"מ, יחד עם יקי דוניץ מקבוצת משוב מחשבים ושוקי פרמינגר, אשר שימש כמנכ"ל הראשון. בשנת 1998 נרכשה השליטה בחברה על ידי פורמולה מערכות בראשות דני גולדשטיין. התוכנה הופצה בחינם עד 2001, ומאז החלה להימכר בתשלום. בשנת 2005 השיקה החברה, יחד עם מודן, מילון אלקטרוני המבוסס על המילונים של בבילון אך מהווה מוצר חומרה עצמאי נפרד (גאדג'ט), שלא כמו תוכנות קודמות שפיתחה החברה, שנועדו למחשבים אישיים. מ-21 בדצמבר 2005 החלה תוכנת בבילון להציג ישירות גם מידע מוויקיפדיה, כולל ויקיפדיה העברית, וכן מאנציקלופדיה ynet.
תוכנת "בבילון" תומכת רשמית בתרגום ל-77 שפות. בנוסף, קהילת המשתמשים של התוכנה יוצרת מילונים משלה למגוון שפות. ישנם בתוכנה גם מילונים וספרים מקצועיים שניתן לרכוש תמורת תוספת תשלום, כגון מילון אבן-שושן, אנציקלופדיה בריטניקה ומילון אוקספורד. התוכנה גם תומכת בטכנולוגיית Text-to-Speech של מיקרוסופט, שמאפשרת לשמוע את ההגייה הנכונה של מילים בשפות רבות.
גרסה 6 של תוכנת בבילון, שיצאה ב-30 באפריל 2006, אפשרה תרגום מכונה של משפטים שלמים.
בגרסה 7 של התוכנה, שיצאה ב-15 באוקטובר 2007, שופר ממשק התוכנה, ונוספה פונקציית השלמה אוטומטית.
באוקטובר 2014 מכרה חברת בבילון בע"מ את תוכנת "בבילון" לחברת בבילון תוכנה בע"מ, שבשליטת אמנון עובדיה. מאז התוכנה חזרה להיות מופצת בחינם, אף שעדיין יש אפשרות לשדרג לגרסת פרמיום בתשלום.
פעילות זדונית
תוכנות אבטחה שונות זיהו את "בבילון" כתוכנה לא רצויה (Potentially Unwanted Program), ואף כנוזקה. הסרגל של בבילון גם הוא, היה מזוהה כנוזקה, ונכון ל-2011 אתרי הורדות כדוגמת Cnet Download החביאו אותו בהתקנות של תוכנות המוצעות בהם.
מאז מכירתה של התוכנה באוקטובר 2014 לחברת בבילון תוכנה בע"מ, התוכנה מופצת ללא כל תוספים והצעות לתוכנות נלוות וכתוצאה מכך במרבית תוכנות האנטי-וירוס היא אינה מסומנת עוד כתוכנה לא רצויה/זדונית, יחד עם זאת תוכנות אחרות מזהות אותה כתוכנה זדונית.
ניו הרבור
ניו הארבור (באנגלית: New Harbour, מילולית "נמל חדש") הוא מפרץ ברוחב כ-16 ק"מ בין כף ברנאקי ובאטר פוינט לאורך החוף של ארץ ויקטוריה, מערבית לאי רוס.
קרחון פראר נשפך אל המפרץ.
הר ברנס, השוכן בקצה המזרחי של רכס גבעות קוקרי, משקיף אל מפרץ זה ממעל.
מקור השם
המשלחת נתנה למפרץ את שם זהף מאחר שגילתה אותו כאשר אוניית המשלחת "דיסקברי" חיפשה מעגן אפשרי באתר דרומי יותר לאורך חופיה של ארץ ויקטוריה. באנגלית "ניו הרבור" הוא "הנמל החדש".
ברוס ריית'רמן
ברוס ריית'רמן (נולד ב-15 בספטמבר 1955) הוא יוצר סרטים אמריקאי. נודע בעיקר כמי שדיבב את מוגלי בסרט "ספר הג'ונגל" משנת 1967 ואת כריסטופר רובין בסרט "פו הדב ועץ הדבש".
איריומוטה
איריומוטה (ביפנית: 西表島) הוא האי הגדול ביותר ב, והאי השני בגודלו במחוז אוקינאווה, אחרי האי אוקינאווה. האי שוכן בחלק הדרומי של איי ריוקיו, בין האיים אוקינאווה וטאיוואן.
שטחו של האי 289.27 קילומטרים רבועים, ומתגוררים בו, נכון ל-31 במרץ 2021, 2,379 תושבים. לאי אין נמל תעופה, ורוב המבקרים - למעלה מ-390,000 בשנת 2006 - מגיעים מהאי במעבורת, שיט של 31.4 קילומטרים לנמל אוואהרה (上原港) בחוף הצפון-מזרחי של איריומוטה או לנמל אוהארה (大原港) בדרום-מזרח. מבחינה מנהלית האי שייך לעיירה, במחוז אוקינאווה. התשתיות מוגבלות לכביש חוף אחד המחבר בין הכפרים בחוף הצפוני והמזרחי.
בשנת 2021, נכלל רוב האי באתר המורשת העולמית האיים: אממי-אושימה, טוקונושימה ואיריומוטה והחלק הצפוני של אוקינאווה של ארגון אונסק"ו.
היסטוריה
באי היו מעט יישובים של דייגים ומגדלי אורז באזורי החוף, אך מעולם לא הייתה בו אוכלוסייה גדולה. עד שהחל לפעול בו מכרה הפחם איריומוטה (西表炭鉱). המכרה היה פעיל בין 1889 ל-1959.
במהלך מלחמת העולם השנייה נאלצו כמה מתושבי האי אישיגאקי למצוא מחסה באיריומוטה, ורבים מהם חלו במלריה. לאחר המלחמה חיסלו כוחות ארצות הברית ביפן את המלריה מהאי, והאי נקי ממלריה מאז. האי, יחד עם שאר מחוז אוקינאווה, היו טריטוריה בשליטת ארצות הברית עד 1972. איריומוטה הוחזרה ליפן ב-17 ביוני 1972.
קיימת האפשרות שצוללת אמריקאית מתקופת מלחמת העולם השנייה נמצאת בעומק של כ-350 מטרים מול חופי האי איריומוטה. במהלך פעולות עם חברה אוקינאווית באמצעות רובוט תת-ימי מתוצרת ארצות הברית בשנת 1995, קבוצת צוללנים נתקלה במגע סונאר עם מה שנראה כמבנה מתכת, בהיקף של כ-6.1 מטר ובאורך 35 מטרים בזווית של בערך 20–30 מעלות. תמונת סונאר של מכשול גדול ובלתי צפוי לפעילות הניעה את הצוללנים לפקד על תמרוני התחמקות ולהימנע מהאזור למען בטיחות הרובוט.
הצוללנים, שחשבו שתהיה להם הזדמנות נוספת לעבוד באזור במועד מאוחר יותר, עזבו את האזור ולא חזרו לאותו אתר. הרובוט שלהם אבד ב-1997 מול האי יונאגוני, האי האחרון השייך לאוקינאווה מול החוף המזרחי של טאיוואן. הם היו בטוחים למדי שהאובייקט הוא צוללת, אולי הצוללת שאבדה באזור באפריל 1945. טרם נעשו ניסיונות צלילות נוספות באזור.
גאוגרפיה
שטחו של האי 289.27 קילומטרים רבועים, והיקף קו החוף הוא 130 קילומטרים. זהו האי ה-12 בגודלו בין איי יפן, והשני בין האיים במחוז אוקינאווה, אחרי האי אוקינאווה עצמו. באי מתגוררים, נכון ל-31 במרץ 2021, 2,379 תושבים.
האי הררי במרבית שטחו ואין בו כמעט שפלות, כשההרים והיערות מגיעים עד החוף, מה שמגביל את המקומות הראויים למגורים לשטחים קטנים ליד החוף. 90% מהאי מכוסה בג'ונגל צפוף ובביצות מנגרובים. 80% מהאי הם אדמת מדינה מוגנת, ו-34.3% מהאי שייכים ל. הנקודה הגבוהה ביותר באי היא הר קומידאקה (古見岳) בגובה 469.5 מטרים. הרים נוספים הם טדוסן (テドウ山), בגובה 441.2 מטרים וגוזאדאקה (御座岳), בגובה 420.4 מטרים.
בסביבות 21 קילומטרים צפונית-מערבית מאירימוטה נמצא הר געש תת-ימי פעיל שהתפרץ בפעם האחרונה ב-1924. הפסגה נמצאת 200 מטרים מתחת לפני הים.
אקלים
האקלים באיריומוטה הוא אקלים משווני טרופי (סיווג Af על פי שיטת קפן). גשם יורד כל השנה כשכמות המשקעים השנתית הממוצעת היא 2,342.3 מילימטרים, כשיולי הוא החודש היבש ביותר עם ממוצע משקעים של 129 מילימטרים. הטמפרטורה השנתית הממוצעת היא 23.9 מעלות צלזיוס, והטמפרטורה החודשית הממוצעת נעה בין 18.5 מעלות צלזיוס בינואר ל-28.9 מעלות צלזיוס ביולי. באיריומוטה יש עונת טייפון שנמשכת בממוצע מיוני עד ספטמבר.
אקולוגיה
האי מפורסם בזכות (Prionailurus bengalensis iriomotensis), תת-מין של חתול נמרי בנגלי בסכנת הכחדה חמורה שחי רק על איריומוטה. נכון לשנת 2007 גודל האוכלוסייה הוערך ב-100–109 פרטים.
(Sittiparus olivaceus) הוא מין ירגזי אנדמי לאיי יאאיאמה, שבהם איריומוטה הוא האי הגדול ביותר.
באי יש נחש ארסי , מין של צפעוני גומה מהסוג גומצן המכונה מקומית בשם "האבו", המין שייך לאותו סוג כמו גומצן האבו, אבל על אף הכינוי הזהה מדובר במינים שונים. מהכשה מנחש זה יש שיעור מוות של 3% ושיעור נכות קבוע של 6–8%.
Satakentia liukiuensis, המין היחיד בסוג Satakentia, הוא עץ דקל האנדמי לשני האיים אישיגאקי ואיריומוטה באיי יאיאמה.
תרבות
מעט אנשים באי דוברים בניב המקומי של איריומוטה של.
כלכלה
מלבד תיירות, כלכלת האי מתבססת על חקלאות, בעיקר גידולים של אננס, קנה סוכר, מנגו, גידול פנינים מתורבות ודיג.
תיירות
בניגוד לאי השכן אישיגאקי, יש באיריומוטה מעט מלונות ובתי הארחה. האי פופולרי בקרב צוללנים בשל שוניות האלמוגים. יש גם טיולים בנהרות בקאנו או ברגל לאורך כמה מסלולי הליכה בפנים הארץ. אולם במקרה האחרון, מומלץ להיעזר במדריך מקומי. בצפון-מזרח יש טיולים עם עגלות רתומות לתאו מים.
משה ז"ק
משה ז"ק (יולי 1918 – 22 בינואר 2001) היה עיתונאי ישראלי, עורך "מעריב".
ביוגרפיה
ז"ק נולד בא' באב תרע"ח וגדל בפולין, בנם של רחל לבית קפלן וחיים צבי לבית ז"ק. הבן השלישי מתוך ארבעה. אחותו הבכורה גולדה הייתה רופאה למדה באוניברסיטה בפראג ובמלחמת העולם השנייה עזרה מאוד בגטו. משה למד בגימנסיה של רשת החינוך העברית "תרבות". בשנת 1936 עלה לארץ ישראל לבדו, יחיד מכל בני משפחתו, ולמד באוניברסיטה העברית בירושלים. הוריו ושלושת אחיו שנותרו בפולין נספו בשואה.
הוא החל לכתוב ב"המשקיף", ואחר כך עבר ל"מעריב" זמן קצר מעט לאחר הקמתו. נמנה עם בכירי העיתון וכתב בו במשך כל חייו. הוא שימש ככתב ופרשן מדיני, דיפלומטי ופרלמנטרי. בשנות ה-80 שימש עורך העיתון, תחת העורך הראשי שמואל שניצר.
ב-1998 קיבל את פרס סוקולוב לעיתונות בקטגוריית מפעל חיים.
נפטר בשנת 2001. הותיר אחריו את אשתו שרה (לבית ברסקי), יקירת העיר תל אביב לשנת 2014, ושלושת ילדיהם- איסר, רחל וזאב. בנו, ד"ר זאב ז"ק, הוא קרדיולוג, מנהל מחלקת הביומד בחברת "רוסאריו קפיטל".
בשנת 2005 תרמה אלמנתו את ספרייתו העשירה למכללה האקדמית נתניה.
מגדל החדשנות
מגדל החדשנות (באנגלית: Jockey Club Innovation Tower) הוא בניין באוניברסיטה הפוליטכנית של הונג קונג הממוקם על דרך קתהאם (Chatham Road) במחוז הונג הום, קאולון. הוא תוכנן על ידי האדריכלית, זוכת פרס פריצקר, זהא חדיד, בסגנון הנאו-פוטוריזם והוא הבניין הראשון שתכננה בהונג קונג. הבנייה החלה בשנת 2009 והייתה אמורה להסתיים במקור בסוף שנת 2011 ברם, היא נדחתה עד אמצע שנת 2013.
הבניין הוא ביתו של בית הספר לעיצוב על שלל התמחויותיו כגון: עיצוב סביבתי, עיצוב תעשייתי, עיצוב מוצר, תקשורת חזותית, פרסום ועיצוב דיגיטלי.
איאן צ'ארלסון
איאן צ'ארלסון (באנגלית: Ian Charleson; 11 באוגוסט 1949 - 6 בינואר 1990) היה שחקן קולנוע ותיאטרון סקוטי. תפקידו הידוע ביותר הוא גילום דמותו של האצן אריק לידל בסרט זוכה פרס אוסקר משנת 1981, מרכבות האש. עוד הוא מוכר מתפקידו כמיסיונר צ'רלי אנדרוז בסרט "גנדי".
צ'ארלסון היה שחקן תיאטרון בולט. הוא זכה לשבחים על משחקו ב"ברנשים וחתיכות", "חתולה על גג פח לוהט", במחזה "Fool for Love" של סם שפרד וב"המלט". הוא הופיע בתפקידים ראשיים רבים במחזות שייקספירים. כהערכה לפועלו נוסד ב-1991 "פרס איאן צ'ארלסון", פרס שנתי הניתן לשחקני תיאטרון הטובים ביותר עד גיל 30.
ביוגרפיה
צ'ארלסון נולד באדינבורו באזור מגורים של מעמד הפועלים. היה ילד מבריק, מוזיקלי ואמנותי, כבר בגיל 8 הופיע בהצגות תיאטרון. זכה במלגת לימודים בבית הספר "רויאל היי סקול" באדינבורו, ובנעוריו היה חבר בלהקת תיאטרון חובבים בשם "הג'ייסונים". כמו כן הוא שר סולו בכנסייה והופיע עם מקהלת בית הספר ברדיו ובקונצרטים בפסטיבל אדינבורו.
בין השנים 1967 ל-1973 השתתף צ'ארלסון לעיתים קרובות בפסטיבל אדינבורו ובפסטיבל הפרינג', והפך לדמות בולטת בחוגים אלה.
קריירה בתיאטרון
אחרי כן החל להופיע בתיאטרון יאנג ויק. הופעת הבכורה המקצועית שלו הייתה ב-1972, כאחד האחים במחזמר "יוסף וכתונת הפסים המשגעת", הפקה שצולמה באותה שנה לטלוויזיה ברשת "גרנדה טלוויז'ן". ב-1973 כיכב בתפקיד ג'ימי פוטר במחזה "הבט אחורה בזעם", ובאותה שנה גילם את המלט ומאוחר יותר את גילדנשטרן במחזה מאת טום סטופארד "רוזנקרנץ וגילדנשטרן מתים". עוד עם להקת תיאטרון יאנג ויק שיחק ב-1974 בתפקיד קלאודיו ב"מהומה רבה על לא דבר". הוא נסע להופיע ב"האקדמיה למוזיקה של ברוקלי" וגילם את דמותו של לוצ'נטיו ב"אילוף הסוררת", את אוטביו ב-"Les Fourberies de Scapin", ואת בריאן קרטיס ב-"French Without Tears".
ב-1977 גילם את אוקטביוס במחזה "יוליוס קיסר" בתיאטרון המלכותי הלאומי. עוד באותה שנה שיחק במחזה "וולפון" (Volpone) מאת בן ג'ונסון, ובהצגה "הגיבן מנוטרדאם".
בשנים 1978 ו-1979 הופיע צ'ארלסון עם הלהקה השייקספירית המלכותית בסטרטפורד-אפון-אייבון. התפקידים שגילם היו: אריאל ב"הסערה", טרניו ב"אילוף הסוררת", לונגוויל ב"עמל אהבה לשווא" יחד עם ריצ'רד גריפית'ס בתפקיד המלך. בכל התפקידים האלה שיחק גם בתיאטרון אולדוויץ' בלונדון. עוד עם הלהקה השייקספירית שיחק בהפקה עטורת השבחים של "פעם בחיים" מאת המחזאים מוס הארט וג'ורג' קאופמן. תפקידו כפייר במחזה "פיאף" צד את עיניהם של מפיקי הסרט "מרכבות האש".
בשנות השמונים זכה צ'ארלסון לפופולריות ולשבחי הביקורות על תפקידיו בתיאטרון לאומי. הוא התקבל בהתלהבות כשהופיע בתפקיד סקיי מסטרסון בהפקה המצליחה של ריצ'רד אייר של המחזמר "ברנשים וחתיכות", בה השתתף לצידם של ג'ולי קובינגטון כאחות שרה, בוב הוסקינס, נתן דטרויט וג'וליה מקנזי.
צ'ארלסון היה מועמד לפרס אוליבייה לשחקן השנה במחזה חדש על תפקידו ב-"Fool for Love" מאת סם שפרד, בהצגה לשני שחקנים גילמה ג'ולי וולטרס את מושא אהבתו. הוא זכה לשבחים על תפקידו כבריק, הגיבור ההומוסקסואל במחזה "חתולה על גג פח לוהט" מאת טנסי ויליאמס לצידה של לינדזי דנקן.
בין 9 באוקטובר ל-13 בנובמבר 1989, זמן קצר לפני מותו כשהוא כבר חולה באיידס, גילם צ'ארלסון שוב את המלט, הפעם בתיאטרון הלאומי. הופעתו זכתה לשבחים מרובים. הבמאי ריצ'רד אייר נתן לו את התפקיד בחשש רב מפאת בריאותו הלקויה, כדי להחליף את דניאל דיי-לואיס שעזב את ההפקה.
למחרת ההופעה האחרונה של צ'ארלסון כהמלט, קיבל איאן מקלן את פרס איבנינג סטנדרד כשחקן הטוב ביותר על תפקידו כיאגו ב"אותלו". בנאום התודה שלו אמר מק'קלן שאמש הוא ראה את ה"המלט המושלם" בתיאטרון הלאומי, ולדעתו איאן צ'ארלסון הוא השחקן הטוב ביותר של שנת 1989.
קולנוע וטלוויזיה
המפיק דייוויד פטנם ובמאי הסרט יו הדסון בילו חודשיים בחיפוש עקר אחר שחקן שיגלם את דמותו של הסקוטי האוונגליסטי אריק לידל. לאחר שראו את צ'ארלסון מגלם את דמותו של פייר במחזה פיאף שהעלתה הלהקה השייקספירית המלכותית ידעו השניים שזה האיש שהם מחפשים. קודם לכן שמע צ'ארלסון על הסרט מאביו והשתוקק למלא את התפקיד שחש שמתאים לו "כמו כפפה ליד". זיקה הדדית זו הובילה אותו להצלחתו הגדולה ותפקידו הידוע ביותר, כאריק לידל המסיונר והאתלט בסרט "מרכבות האש" (1981). צ'ארלסון למד תנ"ך באינטנסיביות לקראת ביצוע תפקיד, וכתב בעצמו את נאומו של לידל לקהל לאחר תחרות הריצה בין סקוטלנד לאירלנד. בעקבות הסרט זכה צ'ארלסון להכרה בינלאומית.
שנה אחר כך זכה להצלחה בתפקיד בולט נוסף כחברו הטוב של מהטמה גנדי, הכומר האנגליקני צ'רלי אנדרוז, בסרט "גנדי" בכיכובו של בן קינגסלי. כמו "מרכבות האש" גם הסרט "גנדי" זכה לשבחים רבים ולפרסי אוסקר בהם הפרס על הסרט הטוב ביותר.
בהמשך הקריירה שלו לא זכה להצלחה בקולנוע כפי שזכה בשני הסרטים זוכי האוסקר. הוא לא עבר להוליווד כדי לקדם את הקריירה, ולא קבל הצעות לתפקידים טובים. גם העובדה שאובחן כחולה איידס השפיעה לרעה על הקריירה שלו ורצונו להופיע בסרטי קולנוע פחת. הוא המשיך לפתח קריירה עשירה בתיאטרון והתמקד בתפקידים ראשיים במחזות שייקספיריים.
סרטים נוספים שהופיע בהם הם: "Jubilee" של הבמאי דרק ג'רמן, סרט הבכורה שלו (1977); הסרט "Ascendancy" שזכה בפרס דב הזהב (1982); "גרייסטוק: האגדה של טרזן מלך הקופים" (1984); הקומדיה "רומן במכונית" בה הופיע עם ג'ולי וולטרס (1986); וכבמאי אופרה הופיע בסרטו של דאריו ארג'נטו "אופרה" (1987).
צ'ארלסון הופיע בשלושה עיבודים לטלוויזיה למחזות של שייקספיר בהפקת ה-BBC. הוא גילם את פורטינברס ב"המלט" (1980) בכיכובו של דרק ג'קובי, את ברטרם ב"סוף טוב הכל טוב" (1981), ואת אוקטביוס ב"אנטוניוס וקלאופטרה" (1981).
תפקידים בולטים נוספים שלו בסרטי טלוויזיה היו כסרן דורפריכטר בסרט המסתורין "The Devil's Lieutenant", רקיטין בעיבוד ל"חודש בכפר" מאת איוון טורגנייב, קיריל במותחן הריגול "Codename: Kyril" לצידם של אדוארד וודוורד, ריצ'רד אי. גרנט ופיטר ווהן, והגיבור, ברנדן ארצ'ר, בעיבוד הטלוויזיוני ל-"Troubles", ספרו זוכה פרס בוקר של ג'יי ג'י פארל, יחד עם איאן ריצ'רדסון.
בשנות השמונים שיחק כהפאיסטיון, חברו הטוב של אלכסנדר הגדול, במיני סדרה של PBS "The Search for Alexander the Great"; גילם את דמותו של הרוצח הסדרתי נוויל הית' בפרק בסדרה "Ladykillers" (1981); בתפקיד ג'יימי מקגרגור, סקוטי תמים שהופך להיות איל הון בדרום אפריקה בסדרה "Master of the Game" (1984); את הנסיך צ'ארלי היפה גילם ב"סיפורה של סקוטלנד" (1984); תפקיד ראשי בסדרה תקופתית "לואיזינה" (1984) עם מרגו קידר; וכויקטור גירי האופנתי והפיקח ב-"Oxbridge Blues".
פעילותו כזמר
לצ'ארלסון היה קול טנור ערב שבא לידי ביטוי במחזות זמר ובהופעות נוספות. הוא בלט כזמר סולן בהפקות שונות בהם "מהומה רבה על לא דבר" (1974), בפרק בתוכנית הטלוויזיה "Rock Follies of '77" (1977), "הסערה" (1978-1980), "ברנשים וחתיכות" (1982), " A Royal Night of One Hundred Stars " (1985), המחזה המוזיקלי "After Aida" (1985-1986), "קריקט" מאת אנדרו לויד ובר וטים רייס (1986), המופע "Sondheim: A Celebration " (1988) ובמחזה "עקומים" (1989). בנוסף שר שירי סטנדרט קלאסיים ושירים מאת המשורר רוברט ברנס במופעים רבים על הבמה ובתוכניות טלוויזיה.
יצאו לאור שלוש הקלטות מסחריות הכוללות את שירתו של צ'ארלסון:
מותו
צ'ארלסון אובחן כנשא HIV ב-1986. הוא נפטר ממחלות הקשורות לאיידס בינואר 1990 בגיל 40, שמונה שבועות אחרי שהופיע בתפקיד ראשי כהמלט בהפקה של ריצ'רד אייר בתיאטרון אוליביה.
צ'ארלסון ביקש שיוכרז אחרי מותו כי נפטר מאיידס, על מנת לפרסם את המחלה. הוא היה הראשון בבריטניה בתחום הבידור שפורסם בגלוי שסיבת מותו היא סיבוכים מאיידס, בקשה יוצאת דופן זו של שחקן מפורסם הביאה לקידום המודעות למחלה וקבלה של חולי איידס.
הוא נקבר בבית הקברות פורטובלו באדינבורו
לזכרו
מאז 1991 מחולק לזכרו של צ'ארלסון "פרס איאן צ'ארלסון" בו נבחר השחקן הטוב ביותר בתפקיד קלאסי לשחקנים מתחת לגיל 30.
בבית החולים "Royal Free Hospital" מחלקה לטיפול בנשאי HIV קרויה על שמו.
כעשרים מחבריו למקצוע ובני משפחה הוציאו ספר לזכרו "For Ian Charleson: A Tribute" (לאיאן צ'ארלסון: מחווה) ובו זכרונות ממנו. בין הכותבים לספר היו איאן מקלן, אלן בייטס, יו הדסון, ריצ'רד אייר, שון מתיאס, הילטון מקריי ודייוויד רינטול. הספר יצא לאור באוקטובר 1990. ההכנסות ממכירות הספר הוקדשו לקרן צדקה על שם צ'ארלסון שפעלה מ-1990 ועד 2007.
ב-1990 הועלה בתיאטרון הלאומי כמחווה לצ'ארלסון המחזמר "ברנשים וחתיכות" עם כמעט כל הצוות המקורי מ-1982. כל הכרטיסים נמכרו מיד, וכן נמכרו כרטיסים לחזרה הכללית. הרווחים מההופעה נתרמו למרפאת איידס שנפתחה ב-"Royal Free Hospital" ולמלגות על שם צ'ארלסון ב-LAMDA.
יו הדסון שביים את מרכבות האש הקדיש את סרטו "My Life So Far" מ-1999 לזכרו האהוב של צ'ארלסון. ב-2005 הופקו שני סרטי תעודה על צילומי הסרט "מרכבות האש", "Wings on Their Heels: The Making of Chariots of Fire" ו-"Chariots of Fire: A Reunion", ואף הם מוקדשים לזכרו.
אצולת הקיסרות הצרפתית הראשונה
נפוליאון הראשון יצר תוארי אצולה לצורך הנהגת אליטה יציבה בקיסרות הצרפתית הראשונה, לאחר חוסר היציבות כתוצאה מהמהפכה הצרפתית.
כמו רבים אחרים לפניו ולאחריו הבין נפוליאון, כי היכולת להעניק תוארי אצולה היא גם כלי שימושי להידוק השליטה במדינה תוך עלות מזערית לאוצר המדינה. סך הכל נוצרו 2200 תארים על ידי נפולאון.
נפוליאון הקים בשנת 1802 מסדר אבירים חדש בשם "לגיון הכבוד", שקיים עד היום. כל בעלי התארים, מכל הדרגות, מדורגים מיד אחרי נסיכי צרפת.
היווצרות
מוסד האצולה של הקיסרות הראשונה נוצר בשנת 1804 ביצירת התואר לנסיכים בני המשפחה הקיסרית של נפוליאון. אחרים הגיעו בעקבותיהם. בשנת 1806 תוארי הדוכסים נוצרו, ובשנת 1808 התארים "ברון" ו"אביר".
נפוליאון מיסד את האצולה הקיסרית על ידי צו קיסרי ב-1 במרץ 1808. מטרתה של אצולה זו הייתה לאחד את מעמד האצולה הישן והמעמד הבינוני המהפכני באמצעות אצולה אחת. צעד זה, שמטרתו היא קידום אליטה יציבה, עולה בקנה אחד עם הקמתו של לגיון הכבוד ועוד מוסדות.
היררכיה
בתוך מעמדות האצולה של נפוליאון הייתה קיימת היררכיה קפדנית ומדויקת של התארים, שהוענקו על פי ההשתייכות למשפחת הקיסרות, הדרגה בצבא או תפקידים אזרחיים וניהוליים: אפשר לקבל תואר גם מבלי להיות אחד מבעלי המעמדות האלו.
התואר "מרקיז" לא היה בשימוש בתקופת הקיסרות הצרפתית הראשונה, ולכן הפך לאופנתי מאוד לאחר ירידת קרנו של נפוליאון ועליית בית בורבון בתקופת הרסטורציה.
אצולה זו היא למעשה שירות, והיא מורכבת במידה רבה מחיילים (67.9%), וחלק קטן יותר של עובדי מדינה (22%) ומשתפי פעולה מהמשטר הישן.
האצולה של נפוליאון לא בוטלה לאחר הרסטורציה, אך נעלמה בהדרגה בסיבות טבעיות; חלקן נובעות מן העובדה שמספר רב של חיילים שזכו לתארים מאת נפוליאון מתו במהלך מלחמות נפוליאון.
בשנת 1975 נותרו 239 משפחות שהיו חברות באצולה של הקיסרות הראשונה, ועד כ-135 תארים. כיום יש נסיך אחד (נסיכות מחוז אסלינג. כיום בגרמניה ואינו בשימוש) ושבעה דוכסים.
נסיכים
היו שלושה סוגים של תוארי נסיכים:
דוכסים
היו שלושה סוגים של תוארי דוכסים:
פרס אנני לבימוי הטוב ביותר
פרס אנני לבימוי הטוב ביותר (באנגלית: The Annie Award for Directing in a Feature Production או Annie Award for Directing in an Animated Feature Production) הוא פרס אנני המוענק מדי שנה לסרט האנימציה הטוב ביותר והוצג בשנת 1996. הפרס מתגמל את הבימוי לסרטי אנימציה ומוענק על ידי האגודה הבין-לאומית לסרטי הנפשה בסניף אסיפ"א - הוליווד, קליפורניה.
אווטאר: כשף האוויר האחרון (זיכיון)
אווטאר: כַּשָּף האוויר האחרון (באנגלית: Avatar: The Last Airbender) הוא זיכיון בידור אמריקאי בבעלות ניקלודיאון. הזיכיון כולל שתי סדרות אנימציה, סרט לייב אקשן, קומיקסים, רומנים, מספר משחקי וידאו, מדיה ביתית לגו ופסקולים.
העולם של אווטאר
העולם הדמיוני מתחלק בכלליות לארבע אומות, על בסיס ארבעת היסודות: שבטי המים, ממלכת האדמה, אומת האש ונוודי האוויר. כשלאחר מלחמת מאה השנים נוסדה ישות חמישית על שטחי ממלכת האדמה אשר נקראת הרפובליקה המאוחדת. חלק מהאנשים, הידועים בתור "כשפים", הם בעלי יכולת לשלוט טלקינטית ביסוד המתאים לאומה שלהם, באמצעות תנועות של אמנויות לחימה סיניות. במקביל לעולם הפיזי קיים עולם הרוחות, וקיימת השפעה הדדית בין העולמות.
האווטאר הוא האדם היחיד עם היכולת לשלוט בכל ארבעת היסודות. בנוסף לכך, הוא המגשר בין עולם הרוחות לעולם הפיזי. לאווטאר יש חשיבות בין-לאומית שכן חובתו היא להביא איזון לעולם והרמוניה בין ארבע האומות. כאשר האווטאר מת, הוא עובר גלגול נשמות ונולד מחדש באומה אחרת לפי סדר מחזורי: מים, אדמה אש ואוויר. לאווטאר יש יכולת להיכנס ל"מצב האווטאר", שבו עיניו ופיו זוהרים (כאשר האווטאר הוא מנוודי האוויר, זוהרים גם הקעקועים של ידיו וראשו), הוא צובר את היכולות והידע של כל האווטארים שקדמו לו במשך אלפי שנים ובמשך עשרת אלפים שנה הוא היה היחיד שיכל להיכנס לעולם הרוחות, עד שאווטאר קורה פתחה את השערים בין העולמות.
בנוסף לבני האדם וכמה רוחות מיוחדות, העולם הממשי כולל גם כמות גדולה של בעלי חיים, ביניהן ביזונים ולמורים מעופפים, דובי פלטיפוס, צבי-אריה ודרקונים. רוב החיות בסדרה הן שילוב של שתי חיות קיימות, כמו סוס-יען. לחלקן ישנה אומה שאליה הן משתייכות ולעיתים אף יסוד שהן מסוגלות לכשף. לחיות בסדרה שימושים רבים: חיות מחמד, אמצעי תחבורה, ואפילו מאסטרים של כשפות.
האומות
עולם האווטאר התחלק במהלך ההיסטוריה בין ארבע לחמש אומות:
סוגי הכשפות
כל סוגי הכשפות מבוססים על סגנון אמנות לחימה כלשהו מהמזרח הרחוק. סוגי הכשפות בסדרה הן:
אווטאר: כשף האוויר האחרון (2005–2008)
עולם האווטאר שרוי במלחמה לאחר שאומת האש החליטה לתקוף את שאר האומות ובמשך 100 שנים בהם התרחשה המלחמה, האווטאר, שהיה כשף האוויר האחרון בעולם שניצל במלחמה, נעלם. עלילת הסדרה מתמקדת באווטאר אנג הצעיר וחבריו אשר צריכים לעצור את אומת האש לפני בואו של כוכב השביט שיעזור להם להשלים את השטלתותם על העולם.
"אווטאר: כשף האוויר האחרון" שודרה למשך 3 עונות בין 2005 - 2008. הסדרה נכתבה והופקה על ידי בריאן קונייצקו ומייקל דנטה דימרטינו. הסדרה זכתה בחמישה פרסי אנני, פרס אמי לבידור בפריים טיים, פרס פיבודי ופרס בחירת הילדים. חלק מהמבקרים כינו את אווטאר "סדרת האנימציה הטובה בכל הזמנים". נכון לאוגוסט 2021, הסדרה מדורגת במקום 10 ברשימת "הסדרות הטובות של כל הזמנים" של IMDb והיא בעלת דירוג של 100% באתר Rotten Tomatoes.
האגדה של קורה (2012–2014)
"האגדה של קורה" שודרה למשך 4 עונות בין 2012 ל-2014. הסדרה נכתבה והופקה על ידי בריאן קונייצקו ומייקל דנטה דימרטינו, והשתתפו בה מספר כותבים ואנשי צוות נוספים מאווטאר. לטעם רוב המבקרים, האגדה של קורה רחוקה מאיכות סדרת המקור. לעומת זאת, הכותב הראשי של הסדרה, אהרון אהז, יוצר סדרה בשם הנסיך הדרקון שזוכה לשבחים רבים, ולעיתים מוכתרת כיורשת האמיתית של סדרת המקור.
המולה ברפבליק סיטי (2013)
בין שידורי העונה הראשונה והשנייה של האגדה של קורה, שוחררו 3 סרטוני הנפשה ממוחשבת קצרים תחת הכותרת 'המולה ברפבליק סיטי' (באנגלית: Republic City Hustle). סרטונים אלה מציגים חלק מחייהם של הדמויות מאקו ובולין לפני אירועי העונה הראשונה. נכתבה על ידי טים הדריק, אחד מכותבי העונה שנייה באגדה של קורה, ועוצבה על ידי אבון פרימן.
סדרת טלוויזיה עתידית
בספטמבר 2018, נטפליקס הכריזה כי היא עובדת על גרסת לייב אקשן לסדרה אווטאר: כשף האוויר האחרון. במקור תוכנן כי יוצרי הסדרה המקוריים, מייקל דנטה דימרטינו ובריאן קונייצקו, ישתתפו בהפקה אך מאוחר יותר הם עזבו עקב הבדלים יצירתיים והוחלפו על ידי אלברט קים. כמו כן, ג'רמי זוקרמן, שהלחין את המוזיקה לסדרה המקורית, יחזור לעבוד על הסדרה החדשה. בתחילה, נמסר כי הפקת הסדרה מתכננת לבצע שינויים בעלילה ובדמויות של הסדרה המקורית, אך לאחר שבעקבות הדיווחים על כך מעריצי הסדרה חתמו על עצומה לביטול הסדרה, נמסר כי הפקת הסדרה תבטל את השינויים המתוכננים.
איירבנדר (2010)
ב־1 ביולי 2010 יצא לאקרנים עיבוד קולנועי מסוג לייב אקשן לסדרת האנימציה בשם איירבנדר: כשף האוויר האחרון (מאנגלית: "The Last Airbender") אשר בוים על ידי מ. נייט שאמלאן. עלילת הסרט מבוססת על אירועי העונה הראשונה של הסדרה.
על אף ההצלחה היחסית של הסרט בקופות, מבקרים רבים קטלו את הסרט על המשחק, הכתיבה, הוויט-וושינג והבימוי. יוצרי הסדרה המקורית נטשו את רעיונותיהם ליצור עונה רביעית לסדרה כדי להתמקד באיירבנדר, אבל מאוחר יותר אמרו שעצותיהם כמעט שלא נלקחו ולא הייתה להם שום תרומה לעשיית הסרט. בנוסף, הם אמרו שהם מעדיפים להעמיד פנים שהסרט מעולם לא נעשה.
סרט עתידי
בפברואר 2021 פרסמו היוצרים על מיזם חדש של ניקלודיאון להקמת "אולפן אווטאר" שבו יוכלו להתחיל בפרויקט הנפשה להרחבת ה"עולם של אווטאר". במהלך כנס קומיק-קון סן דייגו, ביולי 2022, הוכרז כי הסרט הראשון בפרויקט יתמקד סביב הדמויות המקוריות. בנוסף, שני סרטי אנימציה נוספים נמצאים אף הם בשלבי פיתוח.
ערכות לגו
ביוני 2006 החלה חברת ניקלודיאון לשווק לראשונה שני סטים של לגו המבוססים על העונה הראשונה של הסדרה "אווטאר: כשף האוויר האחרון", במהלכה, הילד אנג, בן השתים עשרה, יוצא יחד עם חבריו על מנת לסיים את המתקפה של אומת האש על ארבעת האומות האחרות, ולהביא לסיומה של מלחמת מאה השנים.
מדיה ביתית
בנוסף לשידורי הטלוויזיה, במהלך השנים, הופצו מדיות הזיכיון אף באמצעים אחרים כדוגמת DVD ובלו-ריי.
אווטאר צ'יבי
באוספי המדיה הביתית של עונה 2 ועונה 3 של "אווטאר: כשף האוויר האחרון", נכללו בנוסף לפרקי הסדרה גם שלושה "פרקי בונוס" אשר נוצרו במיוחד לאוספים אלו. אף על פי שבכתיבת התסריט השתתפו מייקל דנטה דימרטינו ובריאן קונייצקו, יוצרי הסדרה המקורית, פרקי "צ'יבי שורט" אינם נחשבים כחלק מעלילת הזיכיון אלא כפארודיות.
פיקנודונטאים
פיקנודונטאים (שם מדעי: Pycnodontiformes) היא סדרה של דגים מקריני סנפיר כליל-גרמיים פרהיסטוריים שהתקיימו במשך המזוזואיקון שמסוף הטריאס עד לתקופת האאוקן לפני 216.5 עד 37.2 מיליון שנה מזמננו, כשהם שרדו את הכחדת הקרטיקון. מיני הסדרה ידועים ממאובנים שהתגלו במספר תצורות באפריקה, אסיה, אירופה ואמריקה הצפונית והדרומית.
דגים אלה היו מקריני סנפיר קטנים עד בינוניים בגודלם, כשהגדול מביניהם היה הגירודוס באורך של 1.2 עד 2 מטרים. כנראה הם חיו לאורך ימים רדודים ואולי אף לאורך נהרות ומים מתוקים. מבנה גופם היה דחוס ומעוגל עם גב מעוגל כלפי מעלה, באופן דומה לצניניתיים או לקיסריים והסנפירים היו חדים אך מעוגלים בקצוות.
הם היו בעלי לסתות עגגלות בולטות, מתוכם השתרבבו שיניים חרוטיות קטנות שכנראה עזרו להם ללקט טרף קטן כמו רכיכות וסרטנים מהקרקעית. עם זאת לחלקם היו שיניים חדות משוננות כמו ניבים אשר התאימו לציד טרף וקריעת בשר.
ארזי הלבנון (קינה)
ארזי הלבנון היא קינה הנאמרת בתשעה באב בקהילות אשכנז המזרחי וחלק מקהילות אשכנז המערבי, ומתארת את מותם של עשרה הרוגי מלכות בזמן חורבן בית המקדש השני ואחריו. מחבר הקינה הוא רבי מאיר בן יחיאל בן המאה ה-13.
תוכן הקינה וזמן אמירתה
קינה זו נאמרת בתשעה באב רק לפי מנהג אשכנז (בנוסח פולין וקצת קהילות אשכנז המערבי). ישנם מספר מקורות המתארים את מותם של עשרת הרוגי המלכות וקינה זו מבוססת על גרסה ב' כפי שהתפרסמה על ידי אהרן ילינק.
קינה זו קצרה יותר מהקינה אלה אזכרה הנאמרת ביום הכיפורים לנוסח אשכנז ובתשעה באב לנוסח הספרדים.
בנוסח הדפוסים ישנם בקינה זו תיאורים לשמונה הרוגים בלבד. בנוסח מתוקן שפרסם דניאל גולדשמידט נוספו שורות חסרות על פי כתבי יד, ובהם תיאור מותם של רבי אלעזר בן דמא ורבי חנינא בן חכינאי.
בנוסח הדפוס יש שיבוש בסדר האקרוסטיכון. בנוסח שפרסם גולדשמידט האקרוסטיכון מושלם, ומורכב מאותיות הא"ב ולאחריהן שם המחבר – "מאיר בן יחיאל חזק ואמץ יחיה בן יחיאל".
אבנר נתניהו
אבנר נתניהו (נולד ב-10 באוקטובר 1994) הוא בנם הצעיר של בנימין נתניהו ורעייתו שרה.
ביוגרפיה
אבנר הוא אח ליאיר, ואח למחצה לנועה (שנולדה לאביו מנישואיו הקודמים למיקי הרן). ברוב תקופת הכהונה הראשונה של אביו גר עם אחיו יאיר אצל הורי אימו, חווה ושמואל בן ארצי.
למד בתיכון ליד האוניברסיטה במגמת תיאטרון. בשנת 2010 זכה בחידון התנ"ך הארצי לבתי ספר ממלכתיים, השתתף בחידון התנ"ך העולמי, זכה במקום השלישי והוכתר כסגן שני. השאלה שהכשילה אותו הייתה "שאלת ראש הממשלה", שנכתבה על ידי מחבר השאלות בחידון – נריה פנחס. היה פעיל בתנועת הצופים ויצא מטעמה לשנת שירות בבת ים. לקראת סוף שנת 2014 התגייס לצה"ל, ושירת בתפקיד מבצעי בחיל האיסוף הקרבי. בעל תואר ראשון בארכאולוגיה מטעם האוניברסיטה העברית.
ביולי 2019 קרא האקטיביסט ברק כהן לעברו קריאות גנאי בעת שישב במסעדה. נתניהו התלונן נגד כהן, ובית המשפט הוציא לכהן צו הרחקה מנתניהו למשך חצי שנה.
בשנת 2019 התחרה בעונה הרביעית של שעשועון הטלוויזיה "המרדף".
בשנת 2022 החל בלימודי תואר שני בלונדון.
חיים אישיים
נתניהו התארס ב-2021 לנוי בר אך הזוג נפרד כעבור מספר חודשים. אוהד את קבוצת הכדורגל בית"ר ירושלים.
התמרת זק
התמרת זק (נקראת גם טרנספורם זק או מיפוי גלפנד) היא פעולה מתמטית המהווה הכללה של התמרת פורייה הבדידה, המקבלת כקלט פונקציה חד־ממדית ומניבה כפלט פונקציה דו־ממדית. מבחינה יישומית, ניתן להשתמש בהתמרת זק בעיבוד אותות על מנת להפוך אות התלוי בזמן ולייצר ממנו הצגה חדשה ומעורבת התלויה בזמן ובתדירות גם יחד. האות יכול להיות ממשי או מרוכב, רציף או בדיד.
ההתמרה התגלתה באופן בלתי תלוי על ידי הפיזיקאי הישראלי יהושע זק וכן על ידי המתמטיקאי היהודי-סובייטי ישראל גלפנד. בעוד זק קרא לה בשם "הצגת kq", גלפנד השתמש בה כחלק מעבודתו על הרחבות של פונקציות עצמיות. כיום ישנה הסכמה רחבה על השם "התמרת זק" שכן זק היה הראשון שחקר את הפעולה בצורה כללית יותר וזיהה את יישומיה האפשריים.
התמרת זק במשתנה רציף
נתבונן באות ממשי ורציף f(t), כאשר t מתאר זמן ממשי. התמרת זק של האות f(t) תהא פונקציה של שני משתנים, שאחד מהם הוא t, ואת המשתנה השני (שמבחינה פיזיקלית יכול לתאר תדירות זוויתית) נסמן ב-\omega. לשם ההתמרה נידרש להגדיר פרמטר חיובי נוסף שיסומן כ-a.
להלן ההגדרה להתמרה הרציפה:
בפרט, עבור a=1, ניתן לרשום:
אם נבחר (מעבר מתדירות זוויתית לתדירות):
בחזרה להגדרה הראשונית נוכל לבחור כיול "פיזיקלי" יותר, עם פרמטר T (שניתן לתת לו פרשנות של זמן מחזור):
פרומיתיי
פרומיתיי (באוקראינית: БК Прометей) הוא מועדון כדורסל אוקראיני מקמיאנסקה, המשחק בליגת הכדורסל הלטבית-אסטונית וביורוקאפ.
התמרת זק
סימטריה
אם f(t) פונקציה זוגית אזי:
פרומיתיי
היסטוריה
ב-2018 הצטרפה פרומיתיי לליגה האוקראינית השנייה, וזכתה באליפות הליגה כבר בעונתה הראשונה. לכן, היא עלתה לליגת העל לעונת 2019/20. בעונתה הראשונה, פרומיתיי הייתה במקום השלישי לפני שהעונה בוטלה בגלל מגפת הקורונה באוקראינה. בעונה שלאחר מכן, המועדון נרשם ליורופקאפ וערך את הופעת הבכורה שלו באירופה.
התמרת זק
סימטריה
אם f(t) פונקציה אי זוגית אזי:
נוסחת ההיפוך עבור ההתמרה במשתנה רציף
בהינתן התמרת זק של פונקציה מסוימת, ניתן לשחזר את הפונקציה המקורית באמצעות הנוסחה הבאה:
פרומיתיי
היסטוריה
בשנת 2021, פרומיתיי זכתה באליפות הסופרליגה האוקראינית הראשונה שלה. בעונה שלאחר מכן, פרומיתיי ערכה את הופעת הבכורה שלה ברמה האירופית הבכירה כששיחקה בסיבובי המוקדמות של ליגת האלופות בכדורסל 2021/2022. בעונת הבכורה שלה, היא העפילה מיד לעונה הסדירה ולאחר מכן עלתה לשמינית הגמר. לאחר הפלישה הרוסית לאוקראינה ב-2022, פרומיתיי פרשה מהתחרות ופירקה את המועדון כפי שציטט נשיא המועדון וולודימיר דובינסקי: "כל הכסף והמשאבים צריכים ללכת לצבא. קודם ניצחון. אחר כך כל השאר".
התמרת זק
התמרת זק במשתנה בדיד
אות הקלט של התמרת זק עשוי להיות גם פונקציה של משתנה בדיד. נגדיר את f(n) כפונקציה של משתנה בדיד ושלם n. התמרת זק של האות f(n) תהא פונקציה של שני משתנים, שאחד מהם הוא n, ואת המשתנה השני נסמן ב-\omega.
להלן אחת מההגדרות עבור ההתמרה במשתנה בדיד:
פרומיתיי
היסטוריה
ב-16 ביוני הוכרז המועדון כחלק מהקבוצות שישתתפו בעונת 2022/2023 ביורוקאפ, וישחק את משחקי הבית שלו בריגה, לטביה, גם במסגרת ליגת הכדורסל הלטבית-אסטונית.
התמרת זק
נוסחת ההיפוך עבור ההתמרה במשתנה בדיד
בהינתן התמרת זק של פונקציה מסוימת, ניתן לשחזר את הפונקציה המקורית באמצעות הנוסחה הבאה:
יישומי ההתמרה
להתמרת זק יישומים מוכחים בתורת השדות הקוונטית, בהנדסת חשמל (באנליזת זמן-תדירות) ובהעברת מידע דיגיטלי. כמו כן, להתמרה שימושים במתמטיקה שכן יש לה יתרונות משלימים להתמרת גאבור.
דנאה (אנטוניו דה קורג'ו)
דנאה (באיטלקית: Danae) הוא ציור שמן מעשה ידי הצייר אנטוניו דה קורג'ו משנת 1531 המתאר את דנאה. היצירה מוצגת בגלריה בורגזה ברומא.
הסיפור המיתולוגי
הציור מתאר בגודל טבעי את הרגע במיתולוגיה היוונית שבו דנאה, האסורה בידי אביה בתא תת-קרקעי (פרט אשר אנטוניו דה קורג'ו מתעלם ממנו), מברכת את זאוס מלך האלים (יופיטר בגרסת המיתולוגיה הרומית) המתגנב אל חדרה בדמות גשם של זהב. הוא מעבר אותה, וזמן קצר לאחר מכן נולד בנם פרסאוס.
היסטוריה
היצירה הוזמנה על ידי הדוכס ממנטובה, פדריקו גונזגה השני, כחלק מסדרת יצירות המתארת את אהבותיו של יופיטר, על בסיס השיר האפי מטמורפוזות מאת המשורר הרומי אובידיוס. ייתכן שהיא יועדה להצגה באחוזתו של הדוכס. לאחר מותו של פדריקו, היצירה נשלחה לספרד.
בשנת 1584 מציין הצייר ג'ובאני פאולו לומצו את הציור כחלק מאוסף הפסל ואספן האמנות לאונה לאוני. בנו של לאוני מכר את הציור לרודולף השני, קיסר האימפריה הרומית הקדושה שהעבירה לפראג (1601–1603). במהלך מלחמת שלושים השנים היא נלקחה כשלל מלחמה על ידי גוסטב השני אדולף, מלך שוודיה, שהעבירה לסטוקהולם. כריסטינה, בתו ויורשתו של המלך, הביאה את הציור אתה לרומא אחרי שהתפטרה מתפקידה. לאחר מותה היצירה הגיעה לידיו של פיליפ השני, דוכס אורליאן. בשנת 1792, יחד עם מרבית "אוסף אורליאן", היצירה נמכרה לדוכס אנגלי והועברה לאנגליה. בשנת 1827 היא נמכרה לקמיליו בורגזה והועברה לגלריה בורגזה ברומא.
תיאור היצירה
דנאה שוכבת על המיטה כאשר מולה יושב קופידון, בדמות נער מכונף המסיר מעליה סדין שמכסה את גופה. אין אזכור של קופידון בסיפור המיתולוגי ולכן החידוש של קורג'ו הוא יוצא דופן. למרגלות המיטה, שני קופידונים נראים בוחנים את גשם הזהב. דנאה מוצגת בתור נערה, שלא מודעת לנוכחותנו, אשר מחייכת לעצמה כשהיא מברכת בעדינות את טיפות הזהב הזורמות מהענן אל תוך רחמה. בשונה מתיאורים רבים אחרים של אותו מיתוס, שום הפרעה לא מלווה את דמותה, וגם לא את דמות קופידון, אשר מתבונן בפליאה בענן הגשם המוזהב. מקור האור העיקרי מגיע מימין והוא מייצר אפקטים רכים של אור וצל (טכניקה הקרויה קיארוסקורו ואשר אנטוניו דה קורג'ו התמחה בה). מן החלון הפתוח נשקפים נוף טבעי, עננים ושמיים בצבע כסף בוהק, המנוגד לצבעים החמים והעמוקים בהם מתואר פנים החדר. הווריאציות המופלאות של התאורה המלטפת רומזות כי הדמויות נחקרו בקפידה על ידי מודלים חיים.
יצירה זו הייתה בעלת השפעה רבה על טיציאן, שהעריץ אותה וצייר לפחות שש גרסאות של דנאה. בעקיפין הייתה לה השפעה גם על גרסאות של רמברנדט ואחרים.
הוצאתו להורג של אדולף אייכמן
ב-31 במאי 1962 (כ"ח באייר ה'תשכ"ב), לאחר שנשיא מדינת ישראל יצחק בן-צבי סירב להעניק חנינה לפושע המלחמה הנאצי אדולף אייכמן, אייכמן הוצא להורג בתלייה בכלא רמלה. ההוצאה להורג בוצעה כחצי שנה לאחר מתן גזר דינו של אייכמן, בדצמבר 1961. הייתה זו הפעם האחרונה (נכון ל-2023) שנגזר על אדם בישראל עונש מוות.
בדצמבר 1961 הוקראו פסק הדין וגזר הדין במשפטו של אייכמן, בהם הורשע בפשע כלפי העם היהודי, פשע כלפי האנושות ועוד. אייכמן ערער על גזר הדין לבית המשפט העליון, אך ערעורו נדחה במאי 1962. באותו יום הגיש אייכמן בקשה לחנינה מהנשיא יצחק בן-צבי, שנדחתה גם היא על ידיו. עקב כך, הוצא אייכמן להורג יומיים אחר כך. גופתו של אייכמן נשרפה, ואפרו פוזר בים התיכון.
פסק הדין של אייכמן
ב-11 בדצמבר 1961 החלה הקראת פסק הדין במשפט אייכמן. קריאת פסק הדין תוכננה להסתיים ב-12 בדצמבר, אך היא נמשכה עד ל-13 בדצמבר.
בפסק הדין הורשע אייכמן ב-18 סעיפים, בהם: פשע כלפי העם היהודי, פשע כלפי האנושות, פשע מלחמה ובחברות בארגון עוין, אך זוכה מהשתייכות לארגונים עוינים עד מאי 1940 וזאת בגלל התיישנות העבירות.
היועץ המשפטי לממשלה, גדעון האוזנר, אמר על פסק הדין:
סנגורו של אייכמן, רוברט סרווציוס, השיב לטענותיו של האוזנר וטען כי לא צריך לגזור על אייכמן עונש מוות, אלא להמתיק אותו:
אדולף אייכמן ניסה להתגונן בפני גזר הדין בנימוק ביצוע לכידתו בארגנטינה וטען כי אנשים שהחזיקו בדעותיה של המפלגה הנאצית האשימו אותו במה שעשה:
גזר הדין
ב-15 בדצמבר ניתן גזר הדין של אייכמן, בישיבה ה-121 של המשפט. בתחילת גזר הדין השיבו השופטים לטענתו של האוזנר כי בית המשפט מחויב על פי החוק להטיל על אייכמן עונש מוות, וטענו כי עונש המוות הקבוע בחוק הוא העונש המקסימלי, אך קביעת העונש נתונה לשיקול דעתו של בית המשפט:
עם זאת, בהמשך גזר הדין ציינו השופטים שלאחר מחשבה עמוקה החליטו פה אחד שעל אייכמן לשאת את העונש הגבוה ביותר בחוק. בהמשך גזר הדין ציינו השופטים כי אייכמן הודה שפעל מתוך ציות עיוור.
בסופו של דבר, בית המשפט גזר על אייכמן עונש מוות:
הערעור לבית המשפט העליון
לאחר מתן גזר הדין, הגיש אייכמן ערעור לבית המשפט העליון. הדיון בעניין ערעורו החל ב-22 במרץ 1962 וחמישה שופטים ישבו בהרכב: נשיא בית המשפט העליון יצחק אולשן, ממלא המקום הקבוע לנשיא בית המשפט העליון שמעון אגרנט והשופטים משה זילברג, יואל זוסמן ואלפרד ויתקון. את הערעור הגיש לשופטים עורך דינו של אייכמן, רוברט סרווציוס. הערעור כלל 61 עמודים והכיל 68 סעיפים.
עוד בעת הערעור קיבל הנשיא יצחק בן-צבי עשרות פניות שקראו לו להעניק חנינה לאייכמן במידה ובית המשפט העליון אכן ייאשר את גזר הדין, ואייכמן יוצא להורג.
סרוויציוס הודיע כי יאלץ את ממשלת בון מבחינה משפטית לתבוע את העברתו של אייכמן מישראל, ואמר כי אם הממשלה תסרב לו, אייכמן עצמו ייפנה אל ועדת האו"ם לזכויות אדם.
חודשיים לאחר מכן, ב-29 במאי, ניתנה הכרעת בית המשפט העליון בעניין הערעור. ערעורו של אייכמן וטענותיו נדחו וגזר דינו של בית המשפט המחוזי בירושלים אושר. בפסק הדין טענו השופטים כי "אייכמן לא הראה מעולם רפיון, חולשת הדעת או חרפה".
בקשת החנינה
מייד לאחר מתן פסק הדין של בית המשפט העליון, הגיש אייכמן בקשה לחנינה מנשיא מדינת ישראל דאז, יצחק בן-צבי בבוקר 30 במאי 1962. באותו היום, הסמיכה ממשלת ישראל העשירית בראשות ראש הממשלה דוד בן-גוריון בישיבה מיוחדת את נציב שירות בתי הסוהר אריה ניר לקבוע מה יקרה לגופתו של אייכמן אחרי שיוצא להורג.
משטרת פריז
משטרת פריז היא גוף השיטור המרכזי האזורי הפועל בפריז וסביבתה, המשטרה מכונה רשמית בשם הפריפקטורה של משטרת פריז (בצרפתית: Préfecture de police de Paris) ובראשה עומד המפקד, "הפריפקט", של המשטרה. בראש המשטרה עומד ברנרד בוקו, מאז ה-30 במאי 2012.
הוצאתו להורג של אדולף אייכמן
בקשת החנינה
את בקשת החנינה הגישו לנשיא אייכמן, אשתו ורוניקה וחמישה מאחיו של אייכמן.
משטרת פריז
המשטרה היא חלק מהממשל המקומי ומהמשטרה הלאומית בצרפת. היא מספקת את כוח המשטרה ואחראית על שירותי החירום לרבות שירותי הכבאות. מטה המשטרה בפריז ממוקם באיל דה לה סיטה, שבפריז. ברחבי פריז פזורות 87 תחנות משטרה ובשירות המשטרה כ-35,000 שוטרים.
הוצאתו להורג של אדולף אייכמן
בקשת החנינה
בכתב ידו בבקשת החנינה כתב אייכמן:
רעייתו ורוניקה ביקשה מבן-צבי שיירחם על בעלה, אחיו של אייכמן טענו כי אייכמן ביצע זאת מתוך דחפים עצמיים:
משטרת פריז
מבנה
מפקד המשטרה מתמנה לתפקיד בעצת ראש העיר, ותחתיו פועלות שלל מחלקות ביצוע, לרבות:
הוצאתו להורג של אדולף אייכמן
בקשת החנינה
גם אנשי רוח ישראלים הגישו מכתב לנשיא, בו קראו לבן-צבי להקל בעונשו של אייכמן. בין האישים הללו נכללים מרטין בובר, גרשם שלום, שמואל הוגו ברגמן ולאה גולדברג. במכתב זה נכתב בין היתר:
הנשיא זעם על המכתב, וראה בו כחנופה.
בסופו של דבר, בן-צבי דחה את הבקשה. בתשובתו אל אייכמן רשם בכתב ידו "כַּאֲשֶׁר שִׁכְּלָה נָשִׁים חַרְבֶּךָ, כֵּן-תִּשְׁכַּל מִנָּשִׁים אִמֶּךָ", פסוק משמואל א', פרק ט"ו, פסוק ל"ג שפירושו: "כשם שחרבך הפכה נשים לשכולות, כך תהפוך כעת אימך לשכולה".
ההוצאה להורג
ב-31 במאי 1962, יום בלבד לאחר סירובו של הנשיא לחנינה, הוצא אייכמן להורג בתלייה בכלא רמלה. אייכמן הוצא להורג שתי דקות לפני חצות. מילותיו האחרונות לפני הוצאתו להורג היו: "תחי גרמניה! תחי ארגנטינה! תחי אוסטריה! לעולם לא אשכח אתכן!". ארבע שעות לאחר הוצאתו להורג, בשעה ארבע בבוקר, עלו על אונייה קצינים משטרת ישראל ומשירות בתי הסוהר, ופיזרו את אפרו של אייכמן מחוץ למים הטריטוריאליים של מדינת ישראל.
מיכאל גולדמן-גלעד, שהיה עד ראייה להוצאה להורג ולפיזור אפרו של אייכמן, סיפר:
משחקי הספורט המוטורי
היסטוריה
הרעיון לקיום המשחקים המוטוריים הוצג לראשונה במהלך חודש יוני 2019. המשחקים הראשונים התקיימו במסלול וללונגה, הסמוך לרומא. התחרויות נערכו בשש קטגוריות: טורינד, גרנד-טורינג, פורמולה 4, סלאלום קארטינג, דריפט ותחרויות סימולטורים. בתחרויות השתתפו נהגי מרוצים מ-49 מדינות, ביניהן ישראל.
סבב המשחקים השני תוכנן להתקיים באוקטובר 2020 במרסיי, אך נדחה בשל התפרצות מגפת הקורונה בעולם.
ספנקודון
ספנקודון (שם מדעי: Sphenacodon; מילולית: "שן נקודת-טריז") הוא סוג של סינאפסיד נכחד מהמשפחה ספנקודונטיים, אשר חי במשך הקרבון הפנסילבני עד הפרם לפני 300 עד 280 מיליון שנה מזמננו. הוא דומה בצורתו לדימטרודון והיה קרוב משפחתו. סוג זה תואר ב-1878 בדי החוקר עותניאל מארש ותוארו בו 3 מינים שונים. מרבית המאובנים התגלו באריזונה, יוטה וניו מקסיקו עם שלדים כמעט שלמים.
מאפיינים
הספנקודון היה זוחל בעל דמיון ליונק, בייחוד במבנה לסתותיו ושיניו שהורכבו לפי חלוקה בדומה לשיני יונקים. הוא הגיע לאורך של 3 מטרים אצל המין Sphenacodon ferocior, והיה בעל לסת רחבה וגבוהה מלאה שיניים חדות המעידות שהיה טורף. הוא היה גם בעל בליטות רחבות מעל הצלעות ואולי אלו תמכו במפרש נכחד בדומה לדימטרודון, אם כי המפרש היה נמוך בהרבה.
הממצאים השונים של הספנקודון מעידים ששגשג במשך הקרבון ותחילת הפרם, אך החל להיעלם במשך הפרם היבש והוחלף בתראפסידים דמויי-יונקים.
אד מארי
'''אדוארד בי. "אד" מארי (באנגלית: Edward B. "Ed" Murray'''; נולד ב-2 במאי 1955) הוא פוליטיקאי אמריקאי מהמפלגה הדמוקרטית, אשר כיהן כראש עיריית סיאטל ה-53, מינואר 2014 ועד ספטמבר 2017. כמו כן, הוא כיהן בסנאט של וושינגטון (2013-2007) וחבר בבית הנבחרים של מדינת וושינגטון (2007-1995).
מארי הוא הומוסקסואל גלוי.
נחום ביתן
נחום ביתן הוא איש עסקים ישראלי, הבעלים של רשתות המזון "יינות ביתן", "כמעט חינם" ו"מגה".
אד מארי
ביוגרפיה
מארי נולד באברדין, וושינגטון, בן למשפחה אירית קתולית. בעל תואר ראשון בסוציולוגיה מאוניברסיטת פורטלנד.
נחום ביתן
קורות חייו
ביתן נולד וגדל באשקלון.
אד מארי
ביוגרפיה
באוקטובר 1995 נבחר מארי לראשונה לבית הנבחרים של מדינת וושינגטון במחוז 43 ושימש בתפקיד זה עד ינואר 2007 כשהתמנה לכהן כסנטור בסנט של מדינת וושינגטון.
מארי שימש במשך שנים רבות כיושב ראש ועדת התחבורה של בית הנבחרים. הוא פעל לקידום זכויות להט"ב. בשנת 2006, לאחר שלושה עשורים של דיונים, הוא הצליח להעביר את החוק, נגד אפליה והגנה על הומואים ולסביות.
נחום ביתן
קורות חייו
בנערותו עבד במאפייה שהייתה שייכת לאביו באשקלון, ועם שחרורו מצה"ל הקים בשיתוף עם גיסו מסעדת המבורגרים בעיר, אך לאחר מספר שנים עזב את תחום המזון המהיר ועבר לתחום הקמעונאות.
אד מארי
ביוגרפיה
בשנת 2007 הוא קידם חוק שותפות ביתית (domestic partnerships) המעניקה זכויות לזוגות חד-מיניים.
בשנת 2009, הוביל מארי את הצעת החוק למימון בניית מנהרה באורך שני מייל שתעבור מתחת לעיר סיאטל ושתחליף את "גשר דרך אלסקה", כביש עילי לא בטיחותי שניזוק ברעידת האדמה בשנת 2001, בעלות של 2.4 מיליארד דולר. הוא תמך באופן עקבי בפרויקט, למרות חששות כבדים לגבי כדאיותו. המנהרה נפתחה לציבור בתחילת 2019.
נחום ביתן
קורות חייו
בשנת 1993 החל את דרכו כסיטונאי, לאחר שפתח יחד עם אשתו נורית את "יינות ביתן", תחילה כחנות לממכר סיטונאי של יין. תוך זמן קצר נהפכה חנות היין לחנות משקאות כללית, ובשנת 1996 נפתח הסניף הראשון של הרשת הקמעונית "יינות ביתן" באשקלון. בעשור שלאחר מכן פתחו בני הזוג שלושה סניפים נוספים של הרשת.
אד מארי
ביוגרפיה
ב-5 בנובמבר 2013 נבחר מארי לראשות עיריית סיאטל (ראש העיר ה-53), לאחר שניצח את ראש העיר המכהן, מייקל מקגין. הוא זכה לתמיכה של 52% מהבוחרים (כ-106,000 בוחרים) לעומת 47% של הבוחרים (כ-98,000 בוחרים) שתמכו במקגין. הוא נכנס לתפקידו ב-1 בינואר 2014.
נחום ביתן
קורות חייו
בשנת 2006 רכש ביתן ארבעה סניפים של רשת הסופרמרקטים "היפר רמה" תמורת 250 מיליון שקלים.