cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
תאוריית הזהות החברתית
הרצף הבין־אישי-בין־קבוצתי
תאוריית הזהות החברתית גורסת כי התנהגות חברתית נעה על הרצף שבין התנהגות בין־אישית להתנהגות בין־קבוצתית. התנהגות בין־אישית לגמרי היא התנהגות שיסודה במערכות היחסים האישיות והאפיונים העצמיים של האדם בלבד. התנהגות בין־קבוצתית לגמרי היא התנהגות שיסודה רק בהשתייכותו של האינדיבידואל לקטגוריה חברתית זו או אחרת; בחלק זה של הרצף, לזהותו החברתית של האדם תהיה השפעה מקסימלית.
ייחודיות חיובית
אחת מהנחות היסוד בתאוריית הזהות החברתית היא שהיחידים שואפים במהותם להשיג ייחודיות חיובית ("גאוות יחידה"). כלומר, היחידים "חותרים למושג עצמי חיובי". כיוון שהיחידים מוגדרים במידת מה על ידי זהויותיהם החברתיות, טוענת התאוריה ש"אינדיבידואלים חותרים להשיג או לשמר זהות חברתית חיובית". עם זאת, טבעה המדויק של חתירה זו לתפיסה עצמית חיובית עומד לדיון.
גם הרצף הבין־אישי-בין־קבוצתי וגם הנחת הייחודיות החיובית נובעים ממסקנות מחקרים בפרדיגמת הקבוצה המינימלית (MGP). בפרט, נמצא שתחת תנאים מסוימים האדם יאשר הפצת משאבים שתמקסם את ייחודיותה של הקבוצה אליה הוא משתייך מול קבוצת האחר, אפילו במחיר העדפותיו ורצונותיו הפרטיים.
אסטרטגיות ייחודיות חיובית
בהתבסס על המשתנים לעיל, תאוריית הזהות החברתית מפרטת מספר אסטרטגיות המשמשות ליצירת ייחודיות בין־קבוצתיות. משוער כי ההתנהגות בה יבחר היחיד היא במידה רבה תוצר של מערכות יחסים בין־קבוצתיות; בפרט, בחירת האסטרטגיה נובעת מתפיסת חדירות הקבוצה, כמו גם תפיסת היציבות והלגיטימיות של היררכית הסטאטוס הבין־קבוצתי.
להלן התנהגויות אפשריות המופיעות בתאוריית הזהות החברתית; למרות שהן מובאות מנקודת מבטו של חבר בקבוצה מסטאטוס נמוך, התנהגויות דומות עשויות להופיע גם אצל חברים בקבוצה מסטאטוס גבוה.
ניידות היחיד (Individual mobility)
צפוי שתחת תנאים בהם גבולות הקבוצה נחשבים חדירים (למשל, כאשר חבר קבוצה יכול לעבור מקבוצה בסטאטוס נמוך לקבוצה בסטאטוס גבוה) חברי הקבוצה יבחרו באסטרטגיות ניידות היחיד. כלומר, היחידים "יתנתקו מקבוצתם, וירדפו מטרות אישיות שנועדו לשפר את גורלם ולא את זה של קבוצתם".
תחרות חברתית (Social competition)
בצורת התנהגות זו תבחר קבוצת הפנים להגביר את ייחודיותה באמצעות תחרות ישירה בקבוצת החוץ, המתבטאת בהעדפת קבוצת הפנים על פני קבוצת החוץ ("Ingroup Favoritism"). התנהגות זו נחשבת תחרותית, משום שבשונה מהתנהגות היצירתיות החברתית, העדפת חברי קבוצת הפנים נעשית במישור שמשותף לכל הקבוצות החברתיות הרלוונטיות. קבוצה תנקוט בהתנהגות מעין זו כאשר גבולות החברה נחשבים בלתי־חדירים אך יחסי הסטאטוסים אינם יציבים. למרות שבכתיבת התאוריה לא ניתנה לה העדפה, זוהי האסטרטגיה שמשכה הכי הרבה תשומת לב מחקרית.
העדפת קבוצת הפנים
העדפת קבוצת הפנים על פני קבוצת החוץ (Ingroup Favoritism), היא האפקט שנוצר כאשר אנשים בוחרים להעניק יחס עדיף למי שהם מזהים כחבר באותה קבוצת פנים. תאוריית הזהות החברתית גורסת כי הסיבה לאפקט זה הוא צורך פסיכולוגי בייחודיות חיובית, ומתארת את התנאים בהם הוא צפוי להתקיים (כפונקציה של תפיסת הסטאטוס, החדירות, היציבות והלגיטימיות של הקבוצה). הוכח במחקר שהעדפת קבוצת הפנים מתקיימת גם בקבוצות שהופרדו על פי קריטריון שרירותי (למשל הפרדה לפי הטלת מטבע), וגם בקבוצות שהופרדו על פי קריטריון ממשי (למשל תרבות, מין או שפה).
כמו כן, "למרות טענתן של גרסאות וולגריות של התאוריה, ש'יצירת זהות חברתית מובילה אוטומטית לאפליה ולדעות קדומות, למעשה אלו צפויות רק תחת תנאים מוגבלים ומסוימים", (פרופ' אלכסנדר הסלם).
דעה קדומה
דעה קדומה היא הנחה שלילית לגבי מישהו שנוצרה לפני קבלת אינמפורמציה מספיקה להבטיח את דיוקה. קיימים ארבעה טריגרים אפשריים לדעה קדומה בקבוצת פנים: איום ממשי (למשל סיכון שלמות הגוף או הקניין), איום סימבולי (למשל על דרך חיים), חרדה בקבוצת הפנים, וסטריאוטיפים שליליים. בהקשר לתאוריית הזהות החברתית, לרב הדעות הקדומות נוצרות בעקבות שיוכו החברתית של האחר ויחסו עם זהותו החברתית של חבר קבוצת הפנים. בנוסף, במצבים בהם השיפוט שנוי במחלוקת יעדיפו חברי קבוצת הפנים לוותר לחברי קבוצתם, ולא לייחס להם את האשמה.
רוברט ברטון
רוברט ברטון (באנגלית: Robert Burton; 8 בפברואר 1577 - 25 בינואר 1640) היה כומר אנגליקני, מלומד וסופר אנגלי שחי ופעל באוקספורד. נודע במיוחד בגלל ספרו הקלאסי "האנטומיה של המלנכוליה", ספר שעורר התפעלות אצל רבים ("ספר שיש בו ספריה שלמה" (ז'אן סטרובינסקי), "אנציקלופדיה אינטימית" (אקטור ביאנסיוטי), ושהפך את מחברו למבשר של הפסיכולוגיה המודרנית ושל הפסיכואנליזה.
חייו
רוברט ברטון נולד ב-1577 בלינדלי הול, אחוזה של משפחת אצילים זוטרים, במחוז לסטרשייר באנגליה. הוריו נקראו ראלף ודורותי ברטון. אחיו ויליאם היה היסטוריון ואספן עתיקות. כילד למד בבתי ספר יסודיים בסאטון קולדפילד ובנאניטון (Nuneaton).
החל משנת 1593, הוא בילה רוב חייו באוקספורד, תחילה כתלמיד במכללת ברייזנוז (Brasenose College), אחר כך כסטודנט במכללת קרייסט צ'רץ' (Christ Church). למד תאולוגיה, ספרות, מתמטיקה, אלכימיה, אסטרולוגיה, בוטניקה ומדעי טבע אחרים, שסייעו לו בכתיבת מסתו על המלנכוליה. חי ועבד לאורך השנים במכללת קרייסט צ'רץ' - קודם כמורה והחל מ-1626, אחרי שפרסם את "האנטומיה", כספרן לכל החיים של המכללה. בשנת 1616 התמנה לאחראי (ויקאריוס) על כנסיית תומאס הקדוש בפרבר של אוקספורד ובשנת 1630 על כנסיית סיגרייב בלסטר. מכריו הכירו אותו גם בצדדיו המדוכדכים וגם מתקופות שבהם היה שמח, משעשע וכעדות ידידו, הבישוף קנת, אהב לצחוק ממריבותיהם הקולניות של משיטי הדוברות.
ברטון לא היה נשוי וחי חיי למדן בודד בקרייסט צ'רץ'. ספרייתו כללה כאלפיים ספרים. היו שמועות כי ברטון ניבא לעצמו באמצעות חישובים אסטרולוגיים כי יחיה 63 שנים ושהוא תלה את עצמו, אולי כדי לממש את נבואתו.
הובא לקבורה באגף הצפוני של קתדרלת קרייסט צ'רץ' באוקספורד. אחיו הקים לו פסל דיוקן מעל המצבה, הנושא את האפיטף שברטון חיבר לעצמו:
יצירתו
בהתחלת דרכו כסופר כתב ברטון מספר דרמות לא מצליחות ומספר שירים לא חשובים. יצירתו "האנטומיה של המלנכוליה" התמקדה בנפש האדם; להבדיל מבייקון, הנחתו של ברטון הייתה שידע בפסיכולוגיה הוא הנחוץ ביותר לאנושות, ולא מדעי הטבע. ספרו הענק, בן 2,000 עמודים (מתוכם מבוא בן 300 עמודים), פורסם לראשונה בשנת 1621 והיו לו בהמשך חמש מהדורות (1624, 1628, 1632, 1638, 1651) שכללו תיקונים ועדכונים מאת המחבר. ברטון בדק בו בפירוט רב את "המחלה היעקבית", המלנכוליה או "הכולרה השחורה" או "המרה השחורה", שנחשבה תוצר של עלייה מופרזת בכמות המרה השחורה בגוף, בהתאם לתורת המרות (התורה ההומורלית) שהייתה אז עדיין באופנה. דיונו במלנכוליה על כל היבטיה ועל הקשר שלה הפך למעשה לדיון על גורל האדם בגלל.
לדידם של ברטון ואחרים, המלנכוליה הייתה אחראית לתאוות הפראיות והיאוש של המאהבים, להסתגפות ולחוויות האקסטזה של הדתיים האדוקים, להשתוללות היצרים של המשוגעים, וגם להפשטה המלומדת של אנשי רוח כמו שייקספיר ומילטון.
ברטון כתב את "האנטומיה של המנכוליה" במידה רבה בגלל היותו בעצמו כל חייו נתון לסבל הדיכאון - כפי שהסביר בדברי המבוא "דמוקריטוס הצעיר" אל הקורא, וכתיבת הספר עצמה נועדה להיות טיפולית. עצם החשיפה העצמית הייתה מקרה נדיר באותן התקופות. וידוי עצמי מן הסוג הזה ניתן היה לפגוש אצל מעטים, כמו אוגוסטינוס הקדוש 1,200 שנה לפניו. הוא פירט זה אחר זה את הסימפטומים המגוונים של הדיכאון - וביניהם הקדיש מקום מיוחד לתחושה העזה של אשמה והאשמה עצמית ולמאבק, לא פעם כושל, במחשבות, בדחפים ובתוכניות האבדניות.
ברטון ניתח את הסיבות האפשריות של המחלה - כולל חוויות של חסכים רגשיים, של חוסר חיבה, בילדות, השפעות החברה העלולות להחמיר ההפרעה האישיותית. הוא הדגיש את חשיבות המודעות העצמית, דרכי טיפול כמו משטר חיים בריא (לרבות אוכל, שינה מספקת, תרגילים גופניים), תרופות, הימצאות בחברת אנשים, עיסוק בדברים מועילים, הימנעות מריגושים שליליים המגבירים את המתח, הקשבה למוזיקה מרגיעה, ומעל הכל - התוודות בפני אדם אוהב, דיסקרטי ומהימן. ברטון ראה כגורם טיפולי חשוב ביותר הגישה של חיבה אוהדת כלפי החולה, מה שבישר את השקפתו ומעשיו של פיליפ פינל ברגע מסוים ברטון ביקש להזהיר את המלנכוליים שלא יקראו בספרו מחשש פן יחמיר את תסמיניהם. הספר שפורסם תחת כינוי העט "דמוקריטוס הצעיר" בשנת 1621 הפך לרב-מכר.
סגנון הספר היה שיחתי, קולח, מזכיר את זה של פרנסואה רבלה ושל סופר אחר בן זמנו, סר תומאס בראון. סופרים רבים בדורות הבאים הושפעו עמוקות מהתערובת היוצאת דופן שיש בספר, של בקיאות, הומור, כישורים לשוניים ותובנות יצירתיות, אם כי לא תמיד מדויקות. הספר הוא פרי של בקיאות חובקת כל. יש בו 13,333 ציטוטים מ-1,598 מחברים שונים, מהספרות הקלאסית היוונית והרומית ועד לבני רבלה, מונטן ואחרים, מדוברי הרפואה הקדומה ושל ימי הביניים והוגי המוסר. השקפתו הייתה נוצרית פרוטסטנטית מתונה, עם בקורת נוקבת על הפולחן הקתולי, בעיקר על עבודת הקדושים ושרידיהם.
ההשפעה על סופרים מסוימים הייתה כל כך גדולה, עד שהם שאבו לפעמים קטעים מתוך הספר של ברטון, בלי להצהיר זאת. האשמות כאלה הועלו למשל נגד לורנס סטרן וספרו "טריסטרם שנדי". ד"ר סמואל ג'ונסון החשיב ספר זה כאחד החביבים עליו. לורד ביירון מצא בו אמצעי קל להפגין בו את היותך קורא של ספרים, הספר מצא חן גם בעיניהם של צ'ארלס לם שעורר את תשומת לבם של הרומנטיים אליו, וג'ון קיטס שביסס את הפואמה שלו, "לאמיה" על אחד הקטעים של ברטון. גם הרופא המפורסם ויליאם אוסלר ראה ב"אנטומיה של המלנכוליה" ספר רפואי מופתי שנכתב על ידי איש שמחוץ למקצוע. גם במאות ה-20 וה-21 הספר היה אהוב על מחברים כמו אנתוני ברג'ס, בורחס, ויליאם ה. גאס (שכתב מבוא למהדורת כיס משנת 2001), ולוולין פוויס (שכינה אותו "יצירת הפרוזה הגדולה ביותר מן התקופה הגדולה ביותר של הפרוזה באנגלית").
מכבי עירוני קריית מלאכי
מכבי עירוני קריית מלאכי היא קבוצת כדורגל ישראלית מהעיר קריית מלאכי, המתמודדת בליגה א' דרום. צבעי המועדון הם כתום, שחור ולבן.
היסטוריה
המועדון נוסד בשנת 1962 והחל להשתתף בליגה ג' בעונת 1962/1963 וסיים במקום הרביעי. כבר בעונת הבכורה התארחה הקבוצה לראשונה בדרבי של קריית מלאכי, ב"משחק רדיוס עם קהל" שנערך במושב בית עזרא ב-12 בינואר 1963, והסתיים בשוויון 1-1. מכבי הובילה בדקה ה-25 (אפרים ג'ורי). הפועל השוותה בדקה ה-88 (עמוס סבן).
31 עונות ברציפות שיחקה הקבוצה בליגה ג', שחקניה הבולטים של מכבי בשנותיה הראשונות היו: השוער ראובן כהן, אילן קריאף, יהודה נדב, אפרים ג'ורי, דוד כהן ומכלוף דהן, היחיד אשר נשאר במועדון לאורך השנים, וכיהן בו בתפקידים רבים.
בעונת 1964/1965 סיימה הקבוצה במקום הראשון בליגה ג' מרכז, אך כשלה בשלב הפלייאוף וסיימה אחרונה בבית הדרומי.
בשנת 1991 מונה ליו״ר המועדון גבי פלד, בתום עונת 1993/1994 העפילה הקבוצה לראשונה בתולדותיה ל ליגה ב', אך כעבור עונה אחת שבה לליגה ג', לאחר בעיות של חוסר תיקצוב מצד העירייה.
בשנת 1997 יריבתה העירונית הפועל קריית מלאכי התפרקה, וכך נשארה מכבי קבוצת הכדורגל היחידה בעיר.
בתום עונת 2005/2006 העפילה הקבוצה לראשונה בתולדותיה לליגה א' מהמקום השלישי (אחרי שהתפנה מקום במחוז הדרומי, בעקבות האיחוד בין בית"ר קריית גת ומכבי קריית גת). לאחר מכן שב לקבוצה המאמן ירון מלכה.
הישג השיא של הקבוצה היה בעונת 2010/2011 (עם המאמן הראל מלכה) כשסיימה במקום השני בליגה א' דרום. בשלב גמר המחוז של מבחני העלייה הפסידה בבית למכבי יפו 3-1.
בחודש אוקטובר 2013 איש העסקים המקומי מושיק אלימלך רכש והציל את המועדון מידי קריסה. בסיום עונת 2013/2014 העביר אלימלך את בעלות הקבוצה לידי האוהדים. בעונת 2014/2015 הקבוצה הועברה לפירוק ובתחילת העונה החלה לשחק עם מינוס 9 נקודות. בעקבות כך ובעקבות חוסר תמיכה מהעירייה הקבוצה נשרה לליגה ב' בתום עונת (עם המאמן שוקי ממו), לאחר שסיימה במקום האחרון, לאחר תשע עונות רצופות בליגה א'.
בעונות 2015/2016 ו-2016/2017 (עם המאמן ויקטור גניש) כשלה הקבוצה פעמיים במשחקי המבחן לעלייה, ונשארה בליגה. בתום עונת 2017/2018 העפילה לשלב גמר המחוזות נגד מ.כ. אור יהודה, אך נשארה בליגה ב' לאחר שהפסידה בבעיטות הכרעה.
בתום עונת 2018/2019 היוותה הקבוצה כוח משמעותי בהתמודדות לעליה לליגה א', אך הפסידה את המקום לעירוני אשדוד והודחה בפלייאוף על ידי ירוחם בתוצאה 2–3. בתחילת עונת 2020–2021 התמנה כדורגלן העבר אוהד יוסף כמאמן הקבוצה.
לקראת עונת 2022/2023 התמנה כדורגלן העבר יואל סויסה כמאמן הקבוצה במקומו של אוהד יוסף ועוזרו שלומי צלח. מחזור אחד לפני סיום העונה הבטיחה הקבוצה את עלייתה לליגה א' דרום, לאחר ניצחון במשחק העונה על א.ס נורדיה בתוצאה 1–2 בזכות צמד של מושיקו אביטן חלוץ הקבוצה.
אצטדיון וצבעים
אצטדיון נינו (קרוי עם שם חנניה "נינו" וקנין, חבר הנהלת הקבוצה בעבר) הממוקם בצפון-מערב בעיר, בשכונת הרצל, שודרג ונחנך ב-19 בנובמבר 2010 במשחק ביתי מול הפועל נחלת יהודה. ביציע המערבי המכיל כ-900 מקומות ישיבה וביציע מזרחי קטן עם 100 מקומות למכובדים, הותקנו כיסאות פלסטיק בצבעי צהוב וכחול. בנוסף הוקם מתחם דרומי חדש הכולל משטח אימונים מדשא סינתטי. מאז הקמתה שיחקה הקבוצה בצבעי צהוב/כחול. בתחילת עונת 2010/2011 הוחלפו צבעי הקבוצה לכתום/שחור.
הלוואת גישור
הלוואת גישור (מכונה גם "הלוואת בלון" או "הלוואת בולט", באנגלית: Bullet loan) היא הלוואה בה ההחזר, ולעיתים גם הריבית, מוחזרים ברובם בסוף או לקראת סוף הזמן המוגדר של ההלוואה.
שימושים וחשיבות
סוג הלוואה זה יכול להתאים לאנשים שיודעים בוודאות גדולה שיהיה להם הסכום בעתיד ואילו כעת, הם זקוקים לרכש או לכסף באופן מיידי. כך, הם יכולים להתחיל להשתמש בסכום הכסף שקיבלו ולשלם עליו, גם משאין בידם סכום גבוה במיוחד בתור התחלה.
דוגמאות:
סיכונים
הלוואה זאת אינה ללא סיכונים, וכמו הלוואה רגילה, כאשר אדם אינו עומד בתשלומים (כולל התשלום הגדול) יינקטו כנגדו צעדים כמו ריבית פיגורים והליכי הוצאה לפועל.
הלוואה מסוג זה דורשת מצב כלכלי טוב בעתיד, דבר שאינו מובטח ותלוי בהמון פרמטרים וגורמים משתנים, ולכן מדובר בהלוואה בסיכון גבוה בדרך כלל.
למרות שניתן למגר את הנזקים במידה ולא ניתן לשלם בסוף ההלוואה כגון בעזרת לקיחת הלוואה רגילה נוספת על החלק האחרון, לעיתים הדבר אינו מתאפשר חוזית, בגלל מצב כלכלי חדש, או מצב משפטי חדש שלא מאפשר לקיחת הלוואות או נקיטת צעדים נוספים.
1928 בגרמניה
שנת 1928 בגרמניה הייתה השנה בה ציינה גרמניה 57 שנות לאום.
יחסי בוליביה–גרמניה
יחסי בוליביה–גרמניה הם היחסים הדיפלומטיים בין המדינה הרב-לאומית של בוליביה לבין הרפובליקה הפדרלית של גרמניה. שתי המדינות חברות באו"ם.
היסטוריה
בשנת 1825, זמן קצר לאחר שהכריזה בוליביה על עצמאותה מספרד; מדינת העיר המבורג (כחברה בקונפדרציה הגרמנית) הכירה באותה שנה בבוליביה. בשנת 1847 מינתה בוליביה שגריר בחצרו של פרידריך וילהלם הרביעי, מלך פרוסיה. בשנת 1871 פתחה הקיסרות הגרמנית קונסוליה בלה פאס. בסוף המאה ה-19 החלו הגרמנים לנדוד לבוליביה והיו מעורבים בעיקר במסחר ובכרייה. כתוצאה מהגירה גרמנית למדינה פתחה גרמניה צירות דיפלומטית בלה פאס בשנת 1902. ביולי 1908 שתי המדינות כוננו רשמית יחסים דיפלומטיים.
במהלך מלחמת העולם הראשונה ומלחמת העולם השנייה, בוליביה ניתקה את היחסים הדיפלומטיים עם גרמניה בשתי הפעמים בגלל לחץ בינלאומי. בשנת 1937, בוליביה בחרה לנשיא את גרמן בוש שהיה ממוצא גרמני. במהלך נשיאותו שוכנע הנשיא בוש על ידי ברון המכרות, מוריץ הוכשילד, ואיפשר כניסה של פליטים יהודים שנמלטו מרדיפות הנאצים לבוליביה. בין 1938 ל-1941 קיבלו למעלה מ-20,000 פליטים יהודים אשרות בקונסוליות בוליביה ברחבי אירופה והיגרו למדינה הדרום אמריקאית.
לאחר מלחמת העולם השנייה, בוליביה, כמו מדינות רבות באמריקה הדרומית, קיבלו נאצים שנמלטו משבי ומשפט. נאצי בולט אחד מבין אנשי האס אס והגסטאפו היה קלאוס ברבי שהיגר לבוליביה והתגורר בעיר קוצ'במבה במשך 30 שנה וקיבל אזרחות בוליבית. בארבי הפך למשפיע במדינה והיה ליועץ של כמה נשיאים. בשנת 1983 נעצר ברבי והוסגר לצרפת שם נשפט ונידון למאסר עולם.
בוליביה וגרמניה המערבית כוננו יחסים דיפלומטיים בדצמבר 1952. עד שנת 1956 שתי המדינות פתחו שגרירויות בבירותיהן בהתאמה. בשנת 1973 כינתה בוליביה יחסים דיפלומטיים עם גרמניה המזרחית.
לאחר איחוד גרמניה, היחסים בין שתי המדינות נותרו קרובים. נערכו מספר ביקורים של מנהיגים ושרי חוץ של שתי המדינות. גרמניה השקיעה ועבדה בפרויקטים של פיתוח בבוליביה המתמקדת בשלושה תחומי עדיפות: אספקת מי שתייה ותברואה; פיתוח כפרי וסביבה; ואנרגיה, עם דגש על אנרגיות מתחדשות ויעילות אנרגטית.
הסכמים דו צדדיים
שתי המדינות חתמו על כמה הסכמים כמו חוזה ידידות וחברות מסחר (1908); הסכם לשיתוף פעולה תרבותי (1966); והסכם לפיתוח משותף של תשתיות רכבת, כוח רוח ותחבורה בבוליביה (2016).
יחסי סחר
בשנת 2019 הסתכם הסחר הדו-צדדי בין בוליביה לגרמניה ב-300 מיליון אירו. הייצוא העיקרי של בוליביה לגרמניה כולל: משאבים מינרליים (עופרת, עפרות ומטילי כסף); תוצרת חקלאית (אגוזים, קפה, מוצרי סויה, קינואה ודוחן); מוצרי עור וטקסטיל. הייצוא העיקרי של גרמניה לבוליביה כולל: מכונות; מכשירי חשמל ביתיים; רכבים וחלקי רכב; מוצרים כימיים ותרופות; מוצרי חשמל ומדידה; ובקרת טכנולוגיה. חברות גרמניות בבוליביה השקיעו במגזרים הבאים: תשתיות (כבישים ומסילות רכבת), אנרגיה (מקורות אנרגיה קונבנציונליים ומתחדשים), שירותי בריאות, מיצוי ליתיום (כולל ייצור סוללות) ובתעשייה הכימית.
הורידוס (טריצרטופס)
הורידוס הוא השם שניתן למאובן NMV P256878 הכולל שלד כמעט שלם של טריצרטופס שנתגלה במונטנה, ארצות הברית ונמצא היום במחקר ותצוגה במוזיאון מלבורן במלבורן, אוסטרליה.
ב-2014 התגלה באדמה פרטית במונטנה, שלד כמעט שלם של טריצרטופס, הנחשב לאחד השלדים השלמים ביותר מתקופת הדינוזאורים שנמצאו, כינויו "הורידוס" (Horridus) - על שם המין Triceratops horridus. למאובן - שהוא 85% שלם - יש יותר כ-266 עצמות, גולגולתו שלמה ב-98% ומשקלה כ-261 ק"ג, משקלו הכללי יותר מטונה (בחיים הוא שקל הרבה יותר), גובהו 2–2.5 מטרים ואורכו כמעט 7 מטרים.
ב-2021 נרכש המאובן על ידי מוזיאון מלבורן באוסטרליה והוא נמצא בתצוגה החל ממרץ 2022.
פונקציה עצמית
במתמטיקה, פונקציה עצמית של העתקה ליניארית D המוגדרת על מרחב פונקציות כלשהו היא כל פונקציה f, שאינה פונקציית האפס במרחב זה, שכאשר מופעלת על ידי ההעתקה D, היא רק מוכפלת בסקלר, המכונה ערך עצמי. ניתן להציג תנאי זה על ידי המשוואה Df = λf עבור ערך עצמי סקלרי λ.
פתרונות המשוואה הזו אף עשויים להיות מוגדרים על ידי תנאי שפה, אשר מגבילים את הערכים האפשריים של הערכים העצמיים ושל הפונקציות העצמיות.
פונקציה עצמית היא סוג של וקטור עצמי.
פונקציות עצמיות
באופן כללי, וקטור עצמי של האופרטור הליניארי D מוגדר במרחב וקטורי הוא וקטור, אשר כאשר ההעתקה D פועלת עליו הוא אינו משנה את כיוונו, אלא גודלו מוכפל בערך סקלרי הנקרא ערך עצמי. במקרה המיוחד בו D מוגדר על מרחב פונקציות, הווקטורים העצמיים מכונים פונקציות עצמיות. כלומר, הפונקציה f היא פונקציה עצמית של D, אם היא מקיימת את המשוואה Df = λf, כאשר λ הוא סקלר. כאמור לעיל, פתרונות המשוואה עשויים להיות כפופים לתנאי שפה. משום כך, אוסף הערכים האפשריים של λ בדרך כלל מוגבל לסט ערכים בדידים ... λ1, λ2, או רצף ערכים בטווח מסוים. קבוצת הערכים העצמיים האפשריים של D מכוּנה לפעמים ספקטרום הערכים, אשר עשוי להיות בדיד, רציף, או שילוב של שניהם.
דוגמת שימוש בגזירה
מחלקה נפוצה לדוגמה היא אופרטורים דיפרנציאליים במרחב ∞C של פונקציות אמתיות או מדומות, הגזירות אינסוף פעמים המהווים מחלקה של אופרטורים ליניאריים על ארגומנט ממשי או מרוכב t. לדוגמה, נבחן את אופרטור הגזירה  עם משוואת ערך עצמי המשוואה הדיפרנציאלית שלמעלה, ניתנת לפתרון על ידי הכפלת שני הצדדים ב ואז ביצוע אינטגרציה. הפתרון שלה, הפונקציה המעריכית הוא פונקציה עצמית של אופרטור הנגזרת, כאשר f0 הוא פרמטר התלוי בתנאי הגבול. נשים לב כי במקרה זה הפונקציה העצמית היא בעצמה הפונקציה של הערך העצמי המשויך אליה λ, אשר יכול לקבל כל ערך אמיתי או מרוכב. בפרט, נשים לב כי עבור λ = 0 את הפונקציה העצמית (f(t קבועה.
נניח בדוגמה ש (f(t נתון לתנאי השפה (א) f(0) = 1, (ב) 2 = אם כך אנו מוצאים ש כאשר λ = 2 הוא הערך העצמי היחיד של המשוואה הדיפרנציאלית שגם עונה על תנאי הגבול.
קישור לערכים עצמיים ווקטורים עצמיים של מטריצות
ניתן להביע פונקציות עצמיות כעמודה וקטורית ואופרטורים ליניאריים ניתנים להבעה כמטריצות, אולם הם יכולים להיות בעלי ממדים אינסופיים. כתוצאה מכך, רבים מהמושגים הקשורים לווקטורים עצמיים של מטריצות דורשים מחקר של פונקציות עצמיות.
פונקציות יכולות להיכתב כצרוף ליניארי של פונקציות הבסיס, לדוגמה בעזרת התמרת פורייה של (f(t. המקדמים bj יכולים להערם לוקטור עמודה (n על 1), כלומר  . במקרים מיוחדים, כגון המקדמים של סדרת פורייה של פונקציית סינוס, לוקטור העמודה יש מימד סופי.
בנוסף, נגדיר ייצוג מטריציוני של האופרטור הליניארי D עם אלמנטים אנחנו יכולים לכתוב את הפונקציה (Df(t כצירוף ליניארי של פונקציות הבסיס או כ D הפועל על ההרחבה של (f(t, אם לוקחים את החלק הפנימי של כל צד של המשוואה עם בסיס שרירותי של פונקציות (ui(t, זהו כפל מטריצה Ab = c הכתוב כסכימה והוא המקביל המטריצי של האופרטור D הפועל על הפונקציה (f(t ומובע בעזרת הבסיס האורתונורמלי. אם (f(t היא פונקציה עצמית של D עם ערך עצמי λ, אז Ab = λb.
ערכים עצמיים ופונקציות עצמיות של אופרטורים הרמיטיים
רבים מהאופרטורים שפוגשים בפיזיקה הם הרמיטיים. נניח את אופרטור ליניארי D הפועל על מרחב פונקציות המהווה מרחב הילברט עם בסיס אורתונורמלי הנתון על ידי קבוצת פונקציות {u1(t), u2(t), ..., un(t}, כאשר n יכול להיות אינסופי. בבסיס זה, לאופרטור D יש מטריצת ייצוג A עם אלמנטים אינטגרל על טווח של t הנקרא Ω.
באנלוגיה עם מטריצות הרמיטיות, D הוא אופרטור הרמיטי אם *Aij = Aji, או נשקול את האופרטור ההרמיטי D עם ערכים עצמיים ... ,λ1, λ2, הפונקציות העצמיות המקבילות ... ,(f1(t), f2(t. לאופרטור ההרמיטי יש את התכונות הבאות: התנאי השני תמיד טומן בחובו  λi ≠ λj. בשביל פונקציות עצמיות מנוונות עם אותו ערך עצמי λi, ניתן תמיד למצוא פונקציות עצמיות אורתוגונליות שיפרשו  את המרחב העצמי הקשור ל λi, למשל באמצעות תהליך גרם-שמידט. כתלות ברציפות או בדידות הספקטרום, הפונקציות העצמיות יכולות להיות מנורמלות על ידי הגדרת תוצר פנימי של פונקציות עצמיות השווה לדלתא של קרונקר או פונקציית הדלתא של דיראק, בהתאמה.
עבור אופרטורים הרמיטיים רבים, כגון אופרטורים של שטורם-ליוביל, תכונה שלישית היא כתוצאה מכך, במקרים חשובים רבים, הפונקציות העצמיות של אופרטור הרמיטי יוצרות בסיס אורתונורמלי. במקרים אלו, פונקציה שרירותית יכולה צירוף ליניארי של הפונקציות העצמיות של האופרטור ההרמיטי.
יישומים במשוואות דיפרנציאליות חלקיות
אחד היישומים העיקריים של פונקציות עצמיות בפיזיקה והנדסה היא במשוואות דיפרנציאליות חלקיות. משוואות אלו מתארות קשרים בין השינויים של הפונקציה בפרמטרים שונים, לדוגמה, התפלגות חום על מוט לרוב תקיים את משוואת החום: כש-D מקדם הדיפוזיה, וסטיית הטמפרטורה משיווי משקל בכל נקודה נתונה על ידי \psi(x,t). אחת השיטות הנפוצות לפתירת משוואות מסוג זה נקראת הפרדת משתנים, בה לרוב מנסים להגיע להפרדה של כל הגורמים התלוי במשתנה אחד באגף אחד של המשוואה משאר האגפים (במשוואת החום העברת אגף פשוטה מספיקה: ). אחרי שעושים זאת, באגף המופרד קיים אופרטור ליניארי שעל ידי מציאת הפונקציות העצמיות שלו ניתן לקבל הורדה של אחת הנגזרות מהמשוואה. הפונקציות העצמיות של הן  עבור k כלשהו (משום שגזירה פעמיים של הפונקציות האלו נותנות אותן פונקציות עד כדי כפל ב- -Dk^2). כלומר, עבור התפלגות חום שהיא כפל של הפונקציה העצמית המרחבית בפונקציה זמנית כלשהי:, נקבל משוואה פשוטה על החלק הזמני: , לה קיים פתרון:. כלומר, מציאת הפונקציות העצמיות של האופרטור נתנו לנו תיאור פשוט של ההתנהגות שלהן בזמן. השיטה נפוצה במשוואות דיפרנציות חלקיות רבות כמו משוואת הגלים, משוואת לפלס, משוואת שרדינגר ועוד.
מיתרים רוטטים - משוואת הגלים
אם h(x, t) מציין את המרחק האנכי של מיתר אלסטי מתוח, כגון מיתרים רוטטים של כלי מיתר, כפונקציה של המיקום x לאורך החוט, ושל הזמן t. החלת חוקי המכניקה לחלקים האינפיניטסימליים של המיתר, הפונקציה h עונה על המשוואה הדיפרנציאלית החלקית הנקראת משוואת הגלים (בחד־ממד). כאן c היא מהירות קבועה, התלויה במתח ומסת החוט.
בעיה זו פועלת על פי עקרונות ההפרדת משתנים. אם נניח כי h(x, t) יכול להיכתב כתוצר מהצורה X(x)T(t), אנו יכולים ליצור זוג משוואות דיפרנציאליות רגילות: כל אחת היא משוואת ערך עצמי עם ערכים עצמיים  ו ω2, בהתאמה. עבור כל הערכים של ω ו - c, המשוואות מקוימות על ידי הפונקציות כאשר זוויות הפאזה φ ו ψ הם קבועים שרירותיים אמיתיים.
אם נכפה תנאי סף, לדוגמה שקצות המיתר מקובעים ב x = 0, וב  x = L כלומר X(0) = X(L) = 0 וגם ש T(0) = 0 מקבעים את הערכים העצמיים. עבור תנאי סף אלו, sin(φ) = 0 וגם sin(ψ) = 0 לכן זוויות הפאזה φ = ψ = 0 וגם תנאי הגבול האחרון מחייב את  ω לקחת את הערך
, שבו n הוא כל מספר שלם. לפיכך, המיתר המהודק תומך במשפחה של גלים עומדים של מהצורה בדוגמה של כלי זמר בעלי מיתרים, התדירות \omega_n הוא התדירות של ההרמוניה ה- nth, אשר נקראת הצליל העילי הצליל עילי ה n − 1)th).
משוואת שרדינגר
במכניקת הקוונטים, משוואת שרדינגר עם אופרטור המילטוניאן ניתנת לפתרון על ידי הפרדת משתנים, אם ההמילטוניאן אינו תלוי במפורש בזמן. במקרה זה, פונקציית הגל ( Ψ(r,t) = φ(r)T(t מובילה לשתי משוואות דיפרנציאליות,
שתי המשוואות הדיפרנציאליות הן משוואות עצמיות, עם ערך עצמי E. כפי שמוצג בדוגמה הקודמת, את הפתרון של המשוואה הוא מעריכי משוואת שרדינגר שאינה תלויה בזמן. הפונקציות העצמיות φ של אופרטור ההמילטוניאן הן מצבים יציבים של המערכת הקוונטית, כל אחד עם המקבילה האנרגטית Ek. הם מייצגים ערכים מותרים מצבים אנרגטיים של המערכת, ועשויים להיות מוגבלים על ידי תנאי השפה.
אופרטור ההמילטוניאן H הוא דוגמה של אופרטור הרמיטי שלו פונקציות עצמיות היוצרים בסיס אורתונורמלי. כאשר ההמילטוניאן אינו תלוי מפורשות בזמן, פתרונות כלליים של משוואת שרדינגר הם קומבינציה ליניארית המצבים היציבים מוכפלים באוסילטור ( T(t), או, עבור מערכת עם ספקטרום רציף, ההצלחה של משוואת שרדינגר להסביר את מאפייני הספקטרום של מימן נחשב לאחד ההישגים הגדולים ביותר של הפיזיקה במאה ה-20.
אותות ומערכות
במחקר של אותות ומערכות, פונקציה עצמית של מערכת היא אות ( f(t, אשר כאשר נקלט למערכת, מייצר תגובה ( y(t) = λf(t , כאשר λ הוא ערך עצמי מרוכב סקלרי.
סורת אל-מודת'יר
סורת אל-מודת'יר (בערבית: سورة المدثير) היא סורה מספר 74 בקוראן, המונה 56 פסוקים.
במסורת האסלאמית
המוסלמים מאמינים שבאחד הימים הנביא מוחמד התהלך ברחוב, כשלפתע הוא שמע קול בוקע מהרקיע. הוא הרים את ראשו לראות מה מקור הקול הזה, והוא ראה לכאורה את המלאך גבריאל, יושב על כס מלכות בין השמיים והארץ. הוא נתקף חרדה מהמראה, והחל לברוח, אך המלאך היה בכל מקום שאליו הוא פנה, כך לפי דבריו. כשראה שאינו יכול לברוח, הוא נשכב על הרצפה והתחיל לזעוק "כסו אותי! כסו אותי!", אז אנשים רצו אליו וכיסו אותו בבגדים. אז, כך לפי החדית', אמר לו אללה "אתה המתכסה! קום והזהיר! הלל את אדונך! טהר את שמלותיך, וסור מכל רע!". משום כך גם נקראת הסורה "אל-מודת'יר", שמשמעותה "המתכסה".
אינטי
אינטי (בקצ'ואה: Inti) הוא אל השמש של האינקה. בני האינקה סגדו לו כפטרון הלאומי של מדינת האינקה. אף על פי שהדעה המקובלת היא שאינטי היה אל השמש, היחס המדויק יותר אליו הוא כאל מקבץ של שלושה אלים הקשורים לשמש, שכן לאינקה היה אל נפרד לפי שלבי השמש השונים. הקיסר פאצ'אקוטי נחשב לעיתים קרובות כמי שיזם והרחיב את פולחן השמש של האינקה כפטרון של אימפריית האינקה. האמונה הנפוצה ביותר הייתה שאינטי נולד מוויראקוצ'ה, אל שנשא תארים רבים, ובראשם אלוהי הבריאה.
המילה אינטי אינה מקורית מקצ'ואה אלא מילה שאולה מהשפה. ההשאלה מפוקינה מסבירה מדוע לשפות שאינן קשורות מבחינה היסטורית כמו קצ'ואה, איימרה ומפוצ'ה יש מילים דומות עבור השמש. הדמיון הוא לא רק לשוני אלא גם סמלי, שכן גם בקוסמולוגיה של המפוצ'ה וגם בקוסמולוגיה מרכז האנדים השמש (אינטי/אנטו) והירח (קילה/קויין) הם בני זוג.
אגדות והיסטוריה
אינטי ואחותו, מאמא קילה אלת הירח, נחשבו בדרך כלל לאלים מיטיבים. הוא גם התחתן עם אחותו זו שלאחר מכן הרתה וילדה לו שני ילדים. את החצר שלהם שירתו קשת בענן, הפליאדות, נוגה ואחרים. מאנקו קאפאק, האב הקדמון המייסד של האינקה, נחשב בנו של אינטי. על פי האגדה, אינטי לימד את מאנקו קאפאק ואת בתו מאמא אוקיו את אומנויות הציוויליזציה. עם זאת, אגדה אחרת מזהה את מאנקו קאפאק כבנו של ויראקוצ'ה. במיתוס אחר, אינטי הוא בנה של אלת האדמה פצ'אמאמה ואל השמים. אינטי הפך גם לבעלה השני של פצ'אמאמה.
אינטי הורה לילדיו לבנות את בירת האינקה במקום שבו חודר מטה זהב אלוהי שהם נשאו איתם לתוך הקרקע. בני האינקה האמינו שזה קרה בעיר קוסקו ושקיסר האינקה ומשפחתו הם צאצאים מאינטי. פאצ'אקוטי נחשב לעיתים קרובות כמי שיזם והרחיב את פולחן השמש של האינקה כפטרון של אימפריית האינקה. הווילאק אומו (Willaq Umu) היה הכהן הגדול של השמש (אינטי). מעמדו מיקם אותו כאדם השני בעוצמתו בממלכה מתחת לקיסר, ולעיתים קרובות הם היו אחים.
ישנה פרשנות נוספת לאירוע הבריאה שמובילה לעימות בין ויראקוצ'ה לאינטי בו יש ויכוח על מה המשמעות של בריאת השמש והאם יש לסגוד לו כישות נפרדת.
מקורות מסוימים מזהים את הדמות המרכזית על משקוף שער השמש המונוליתי בטיוואנאקו כאינטי ואחרים כוויראקוצ'ה, וכי השמש הייתה רק אחת מני יצירות רבות שלו.
הפולחן
האינקה הקדישו טקסים רבים לשמש על מנת להבטיח את שלומו של מנהיגם הסאפה אינקה. השמש הייתה חשובה לבני האינקה, במיוחד לתושבי הרמות, משום שהיא הייתה הכרחית לקיומם של יבולים כמו תירס ודגנים אחרים. חום השמש נחשב גם גורם לגשם. בעונה הגשומה השמש הייתה חמה ובהירה יותר, ואילו בעונה היבשה הייתה חלשה יותר.
בני האינקה נהגו להפריש כמויות גדולות של משאבי טבע ומשאבי אנוש ברחבי האימפריה עבור אינטי. כל פרובינציה שנכבשה הייתה אמורה להקדיש שליש מהאדמות והעדרים שלה לאינטי כפי שציוו האינקה. בכל מחוז גדול היה גם מקדש שמש שבו שרתו כוהנים וכוהנות. הכוהנות היו המאמאקונה (mamakuna), שנבחרו מהאקיאקונה (aqllakuna, "נשים נבחרות"), והן היו אורגות בד מיוחד והכינו צ'יצ'ה לחגיגות ולקורבנות לאינטי. המקדשים היו המבנים המקושטים ביותר באימפריית האינקה, כאשר העיצובים בפנים עשויים מזהב ותכשיטים אחרים.
המקדש הראשי של דת מדינת האינקה היה הקוריקנצ'ה בקוסקו. בתוך מקדש זה היו גומחות בקירות בהן הוצגו מומיות של קיסרים ושליטים קודמים יחד עם פסלים שונים של אינטי בפסטיבלים מסוימים. כמה דמויות של אינטי גם תיארו אותו בצורת אדם עם חלק אמצע חלול שהיה מלא בתערובת עשויה אבק זהב ואפר לבבות של קיסרי האינקה.
אינטי מיוצג כדיסק זהב עם קרניים ופנים אנושיות. דיסקים רבים כאלה הוחזקו כביכול בקוסקו כמו גם במקדשים ברחבי האימפריה, במיוחד בקוריקנצ'ה, שם התגלה הייצוג המשמעותי ביותר של אינטי על ידי אנתרופולוגים. ייצוג זה, המעוטר בתכשיטים לאוזניים, שריון חזה וסרט מצח מלכותי, נודע כפונצ'או (punchao, בקצ'ואה: יום). נאמר גם על ייצוג זה של אינטי שמבצבצים ממנו אריות ונחשים.
הכובשים הספרדים תפסו דיסק זהב גדול המייצג את אינטי בשנת 1571 ושלחו אותו לאפיפיור דרך ספרד. מאז הוא אבד ואולי הותך למטילי זהב.
הסגידה לאינטי והתחזקות פולחן אינטי נחשבים לניצול הדת למטרות פוליטיות. מאחר שקיסר האינקה זוהה יותר ויותר עם אל השמש האמינו נתיני האימפריה שעל הקיסר פרושה חסות אלוהית. אמונה זו הייתה ביססה את שלטונם של קיסרי האינקה.
לכוהנות הייתה מטרה מיוחדת אחרת במהלך נקודת ההיפוך, שכן נאמר כי השמש ניבאה מוות שיסיים את שושלת השמש באימפריית האינקה. לאחר תום ההיפוך, היו המאמאקונה צמות, כדי לקרב אותן לצער השמש, כדי שהן תָּבֵנָּה מה עומד להתחולל ולמנוע את העוולה מלהתרחש.
ישנו היבט נוסף של הפולחן שאינו מערב את הכוהנים, אלא את בני האינקה. כי הם האמינו שהם צאצאי השמש. ליתר דיוק השליט היה צאצא של השמש וכל מקום שבו הקיסר עבר הפך עקב כך לקדוש. הפריטים המוצעים בפולחן לאינטי ואשר לגביהם יש עדויות ארכאולוגיות כוללים תפילות פשוטות, מזון, עלי קוקה ובדים ארוגים, כמו גם קורבנות של חיות, דם ואף בני אדם.
אינטי ריימי
הפסטיבל של אינטי ריימי מכבד את אל השמש ונועד במקור לחגוג את תחילתה של עונת השתילה החדשה. כעת הוא מושך תיירים רבים מדי שנה לקוסקו, שהייתה הבירה העתיקה של אימפריית האינקה. שמו של הפסטיבל, "אינטי ריימי", מתורגם ל"פסטיבל השמש". והוא נערך במהלך נקודת ההיפוך החורפית של חצי הכדור הדרומי, שהוא היום הקצר ביותר בשנה, בסביבות 24 ביוני באימפריית האינקה.
בפסטיבל הזה השתתפו ארבעת האזורים שהרכיבו את אימפריית האינקה (טאוואנטינסויו). מפקדי צבא, פקידי ממשל והוואסלים שהשתתפו היו לבושים במיטב תלבושותיהם ונשאו את מיטב הנשק והמכשירים שלהם.
ההכנה לפסטיבל האינטי ריימי החלה בצום של שלושה ימים, בו לא הודלקו מדורות והאנשים נמנעו מקיום יחסי מין. פסטיבל זה נמשך תשעה ימים, ובמהלך הזמן הזה האנשים צרכו כמויות גדולות של מזון ושתייה. הועלו גם קורבנות רבים, שכולם בוצעו ביום הראשון. אחרי תשעת הימים כולם היו עוזבים ברשות האינקה.
חלוקה משנית של זהות האל
בהתאם לשלושת השלבים היומיים של השמש, זהותו של אינטי מחולקת גם לשלושה חלקים עיקריים, שהם האב, הבן והאח. הראשון שבהם הוא "אפו אינטי" (Apu Inti, "אינטי העליון"). הוא מייצג את האב ולעיתים מכונה "השמש השליט". השני הוא "צ'ורי אינטי" (Churi Inti), או "בן אינטי", המייצג את בנו של אינטי ומכונה לעיתים קרובות "אור יום". החלוקה השלישית והאחרונה של אינטי היא"אינטי ואוואקי" (Inti Wawqi, "אח שמש", או "אח אינטי", מאוית גם Inti-Guauqui ו-Inti-Huaoqui) הוא גם מייצג את אל השמש בתפקידו הספציפי כאב המייסד של שלטון האינקה ומרכז כת האבות הקדמונים הרשמית של המדינה.
באסטרונומיה, ניתן למעשה להפריד את אפו אינטי וצ'ורי אינטי זה מזה לאורך ציר אסטרונומי. הסיבה לכך היא שהם קשורים להיפוך הקיץ והחורף בהתאמה. אינטי ואוואקי, לעומת זאת, אינו קשור למיקום אסטרונומי.
התיאוריה העיקרית האחרת בנוגע לפיצול אל השמש כוללת את התרומות שהעניק אינטי במקום להיות שלבים שונים של השמש. האמונה קובעת שאחת השמשות נועדה לכוכב הממשי בשמים הנותן אור וחום לכוכב הלכת, שאחת השמשות נועדה לשעות היום שבו השמש הייתה גולת הכותרת של השמים במקום הירח, וכי אחת היא הכוח לגדל דברים הקשורים למשמעות החקלאית של פולחן השמש.
סמליות
ניתן לראות את היחס לשמש בתרבויות האנדים עוד לפני שאימפריית האינקה שלטה בארץ. הקשר הזה לשמש יכול לנבוע מחשיבותה הגדולה של החקלאות בחברות אלה, שכן ללא אור שמש עקבי, רוב היבולים אינם מצליחים. השמש הייתה קשורה גם לגשם וליכולת של העננים להוריד גשם, שהיא היבט נוסף הכרחי לפיתוח הגידולים, המוביל עוד יותר לחשיבות החיים ובמיוחד לחקלאות בחברה זו. זו הסיבה שאינטי הוא האל שבעיקר סגדו לו בתרבות מחוץ לאל הבורא, ויראקוצ'ה.
דוגמה אחת לסמליות שניתן למצוא מחוץ לתרבות האינקה היא שער השמש בטיוואנאקו. לשער השמש שנמצא באתר הארכאולוגי יש השפעה משמעותית על הארכאולוגיה מכיוון שהוא מראה על תובנה רבה של יוצריו לגבי מיקומה של השמש בימים בעלי חשיבות, כמו גם ימי היפוך וימי שוויון.
בנוסף לשימוש בסמליות העבר, השמש עדיין משמשת דמויות סמליות חשובות בתוך מדינות שהיו פעם חלק מאימפריית האינקה, מה שמוכיח שאמנם דת זו כבר לא נהוגה באומות אלה כפי שהיה פעם, אך המיתולוגיה והמאפיינים עדיין נוכחים היום. אף על פי שלא מובטח שלאלה יהיו קשרים לאל, אינטי, המשמעות התרבותית של השמש המשיכה בבירור לאורך כל השינויים של האימפריות ודרך הקולוניזציה של האנדים.
השמש מתוארת גם בסמל בוליביה, בסמל ארגנטינה ובסמל אקוודור, כמו גם בדגל ההיסטורי של פרו. כל המדינות הללו היו באופן היסטורי חלק מאימפריית האינקה. הוא מתואר גם על ב
הת'ר וילסון
ביוגרפיה
וילסון נולדה בקין שבמחוז צ'שייר בניו המפשייר ולה שני אחים. אמה הייתה אחות במקצועה, אביה היה טייס בחיל האוויר ובחברת תעופה מסחרית וסבה היה טייס שנלחם בשתי מלחמות העולם.
ב-1978 התקבלה ללימודים באקדמיית חיל האוויר של ארצות הברית, במחזור השלישי שאפשר זאת לנשים. ב-1982 סיימה תואר ראשון בהצטיינות. היא זכתה למלגת רודז ללימודים באוניברסיטת אוקספורד, בה סיימה תואר שני ב-1984 ותואר שלישי ביחסים בינלאומיים ב-1985. כמו כן הייתה חברה בנבחרת החתירה של האוניברסיטה. עבודת הדוקטורט שלה עסקה במשפט בינלאומי ושימוש בכוח על ידי תנועות שחרור לאומיות. היא שירתה בחיל האוויר כיועצת במפקדת חיל האוויר השלישי באנגליה ובמטה נאט"ו בבלגיה עד ב-1989.
בתום שירותה בחיל האוויר מונתה לראש תחום מדיניות הביטחון האירופאית ובקרת נשק במועצה לביטחון לאומי של ארצות הברית. ב-1991 סיימה את תפקידה וייסדה את חברת הייעוץ "Keystone International" שעסקה בפיתוח עסקי ושיתופי פעולה בין ארצות הברית לרוסיה. ב-1995 מונתה על ידי מושל ניו מקסיקו גארי ג'ונסון למזכירת המחלקה לענייני ילדים, נוער ומשפחה בקבינט שלו.
בעקבות מותו של חבר בית הנבחרים מניו מקסיקו סטיבן שיף בעודו מכהן, נערכו במדינה בחירות מיוחדות להשלמת תקופת כהונתו. וילסון זכתה במועמדות מטעם המפלגה הרפובליקנית וביוני 1998 בבחירות הכלליות בהן גברה על מועמד המפלגה הדמוקרטית פיליפ מאעלוף ועל מועמד מפלגת הירוקים רוברט אנדרסון. היא הייתה בכך האישה השנייה לכהן בקונגרס מטעם ניו מקסיקו והראשונה מהמפלגה הרפובליקנית, כמו כן הייתה האישה הראשונה בקונגרס ששירתה בכוחות המזוינים של ארצות הברית. בנובמבר אותה שנה התמודדה שוב מול מאעלוף בבחירות הכלליות הרגילות, זכתה ברוב של 48% מול 41% ונבחרה לתקופת כהונה מלאה. מאז נבחרה לעוד ארבע כהונות נוספות בבית הנבחרים. בתקופת שירותה בקונגרס כיהנה כחברה בוועדת הכוחות המזוינים, בוועדת המסחר, בוועדת האנרגיה ובוועדה לענייני מודיעין. היא הייתה מהרפובליקנים הבולטים שהתנגדו למבצע כוח מאוחד, ההפצצות האמריקאיות במהלך מלחמת קוסובו.
ב-2008 התמודדה למושב בסנאט של ארצות הברית בעקבות פרישתו של פיט דומיניסי. וילסון הפסידה בבחירות המוקדמות של המפלגה הרפובליקנית לסטיב פירס, שהפסיד בבחירות הכלליות לטום יודול. ב-2012 התמודדה שוב בבחירות לסנאט, היא זכתה במועמדות מפלגה אך הפסידה בבחירות הכלליות לנציג המפלגה הדמוקרטית מרטין היינריך.
היא כיהנה כחברת דירקטוריון בחברות הציבורית "Peabody Energy", החברה הלא-ממשלתית הגדולה בעולם בתחום כריית הפחם וב-"Raven Industries" העוסקת במוצרי חקלאות מדייקת. בשנים 2009–2015 כיהנה כחברה בוועדה המייעצת למחקר של הסוכנות לביטחון לאומי. כמו כן כיהנה בוועדה המייעצת לקונגרס בנושא הפיקוח על הארגון לביטחון גרעיני.
בינואר 2017 הודיע נשיא ארצות הברית דונלד טראמפ כי וילסון היא מועמדתו לתפקיד מזכירת מחלקת חיל האוויר של ארצות הברית, במאי 2017 אישר הסנאט את מועמדותה. בנוסף נקבע שתכהן גם כיועצת הבכירה לענייני החלל.
במרץ 2019 הודיעה על התפטרותה שנכנסה לתוקף במאי אותה שנה. היא מונתה לנשיאת אוניברסיטת טקסס באל-פאסו באוגוסט 2019.
וילסון נשואה ואם לשלושה, הבכור בהם מאומץ.
מחוננת
"מחוננת" (באנגלית: Graceling), הוא רומן פנטזיה לנוער, ספר הביכורים של הסופרת האמריקאית קריסטן קאשור, והכרך הראשון בסדרת "שבע הממלכות".
הספר נמנה ברשימת הספרים הטובים של שנת 2008 של כתב העת Publishers Weekly, וזכה לביקורות חיוביות. ספרי ההמשך בסדרה הם "אש" ו"ביטרבלו".
תקציר העלילה
הספר פותח כשקטסה הצעירה מתגנבת למרתף כלא ומתכוננת לגבור על קבוצה של שומרים. לקטסה הכוח הרב לגבור על מספר גברים חמושים בזכות כישרונה המיוחד - בעולמה, יש מיעוט אנשים "מחוננים", בעלי כישרונות מיוחדים, וקטסה ביניהם. כשרונה מאפשר לה להרוג את מי שהיא רוצה - אך מסתבר שהיא יותר מעוניינת לעזור לזולת מאשר לפגוע בהם. היא נותנת לשומרים המובסים כדורי שינה, ועוזבת, בעת שחבריה למועצה הסודית, גידון ואול, משחררים את האיש הנמצא בתא - זקן בשם טיליף מממלכת לינד. בדרכה החוצה, פוגשת קטסה בלוחם לינדי מחונן. ניתן לזהות מחוננים על פי זה ששתי עיניהם בצבעים שונים, ולפעמים צבעים יוצאי דופן. היא מרדימה גם אותו, אך מחליטה לא להרוג אותו אף על פי שהוא יודע מי היא. מחוץ לפעילותה במועצה הסודית, קטסה כפופה לרצונותיו של דודה, רנדה, מלך המידלאנג', וחייבת לענות ולהרוג את מי שהוא מצווה עליה. זו הסיבה שקטסה עומדת בראש המועצה הסודית, יחד עם בנו של רנדה, שהוא רופא ומדען, וחברים נוספים - שמטרתם להלך צדק בממלכות, ולהתנגד לפשעים של רוב המולכים בממלכות.
כשהיא שבה לחצר מלוכת המידלאנג', היא מופתעת לפגוש שם בפו, הלוחם הלינדי ממבצעה הסודי, שהוא נסיך בממלכתו. אף על פי שבתחילה הם נלחמים - וקטסה מופתעת לגלות שהיא לא יכולה להביס את פו בקלות - היא מחליטה להביא אותו לביקור אצל האסיר המשוחרר, טיליף - שמתגלה כסבו. השניים מפתחים חברות אמיצה, ואף מתרגלים יחדיו את אמנויות הלחימה. קטסה מגלה שהכישרון האמיתי של פו הוא לא בלחימה, אלא שהוא יכול לקרוא מחשבות - אך רק כאשר אלו קשורים אליו. הדבר מאפשר לו להילחם היטב, כאשר הוא יכול לצפות את מהלכי יריביו, אך לידיעה זו יש השלכות אחרות לגבי קטסה. על אף חשדותיה וחששותיה, היא יוצאת עמו למסע לגלות מי מאחורי חטיפתו של טיליף ובמהלך מסעם קטסה מגלה שכישונה האמיתי הוא הישרדות = חיים.
במהלך מסעם, פו מספר לקטסה שאפילו בני משפחתו אינם יודעים את כישרונו האמיתי - הוא יודע שאף אחד לא ירגיש בטוח בקרבת קורא מחשבות. במהלך מסעם פו וקטסה מתאהבים. פו מגלה ממחשבותיהם של סוחרים בפונדק שיודעים על פשעים חמורים שביצע המלך לק מממלכת מונסי, כולל כנראה חטיפתו של טיליף, אך בקול רם הם טוענים שהוא חף מכל פשע. ללק תדמית של אדם טוב ומיטיב, ופו מגיע למסקנה שלק כנראה מחונן אף הוא, דבר שהיה מוסתר מכיוון שלק הוא שתום עין, ושכישרונו קשור ליכולת לגרום לאנשים להאמין לשקריו. לק נשוי לדודתו של פו, אשן, ולשניים ילדה - ביטרבלו. פו מבקש להצילן מידיו של לק, אך לק הורג את אשן כשהיא מנסה להימלט. גם קטסה לא מצליחה לעמוד בפני כוחותיו של לק, ולכן מחפשים את ביטרבלו ושומרים ומגינים עליה. פו נכשל בהריגת לק וחוזר פצוע וכדי לא להכביד על קטסה וביטרבלו נשאר בבקתה ביער והשתיים ממשיכות בדרכן לאחר תלאות ומעבר מסוכן בהרים - קטסה וביטרבלו עולים על ספינה ומפליגים לביתו של פו בלינד.
קטסה וביטרבלו עולות על ספינה שמפליגה ללינד לאחר שהראתה לקפטן שלה את הטבעת שפו נתן לה ומתגלה שפו נתן לה את מעמדו ורכושו בזאת שהעניק לה את הטבעת הזאת.
בטירתו של פו, קטסה נדהמת לגלות שלק הקדים את בואם, והצליח להשתלט על משפחת המלוכה. קטסה כמעט מוכנעת מכוחותיו של לק, ורק אהבתה לפו מאפשר לה להרוג אותו כשהוא עומד לגלות את סודו של פו לגבי כישרונו. עם מותו של לק, מתגלים אט-אט שקריו, וקטסה מחזירה את ביטרבלו למונסי, שם היא מוכתרת כמלכה. פו נמצא ביער, אך מסתבר שהתעוור בשל פצעיו. אך הודות לכישרונו, הוא מצליח להסתיר את דבר עוורונו ומעמיד פני רואה. קטסה ופו מחדשים את יחסיהם וקטסה מחזירה לפו את הטבעת. קטסה מודיעה לפו שהיא לעולם לא תינשא לו, אך מוכנה לחיות יחדיו בתנאים של חופש ושוויון. אך השניים נאלצים להיפרד בינתיים כי קטסה לקחה על עצמה את המשימה ללמד את בנות ונשות שבע הממלכות להגן על עצמן. הם מבטיחים להיפגש שוב בעוד מספר חודשים.
פרסים
"מחוננת" היה מועמד לפרס ויליאם ס. מוריס מטעם איגוד הספריות האמריקאי (ALA), ונמנה ברשימת "הספר הטוב ביותר" לנוער מטעם ה-ALA. הספר היה מועמד לפרס Cybils בקטגוריית מדע בדיוני'/פנטזיה, וכן היה מועמד לפרס אנדרה נורטון לספרות נוער (הניתן במסגרת פרסי נבולה) ופרס האיני לספרות נוער. "מחוננת" זכה בפרס Southern Independent Booksellers Alliance לשנת 2009 בקטגוריית ספרות נוער. הספר זכה גם בפרסים הבאים:
עיבוד לקולנוע
זכויות הסרט נרכשו על ידי Reliance Entertainment ב-2013.
ביקורת
סו אלן בורגרד, מחברת "10 ספרי הביכורים הטובים לנוער באודיו", כתבה שלסיפור רבדים רבים. כתב העת School Library Journal הצהיר כי הדמויות "שובות ומעוררת אהדה", והחמיאו רבות לסגנונה של קאשור. ב-Kirkus נכתב כי קטסה היא "הגיבורה האידיאלית לבני נוער" ושהסיפור מלא בחן (תרתי משמע). בביקורת בניו יורק טיימס ציינו לשבח את "עולם הפנטזיה העשיר" של "מחוננת".
היו שביקרו את הספר השלישי בסדרה, "ביטרבלו", בשל התכנים הקשים שבו, הכוללים ילדים האונסים ילדות ושואבים הנאה מינית ממעשי רצח וזוועה, וניצול גופן של נשים וילדות לניסויים הקשורים בביתור, הריון ותינוקות. המבקרים טענו כי הספר אינו מתאים לנוער ובוודאי שלא לילדים. מנגד, עלתה הטענה כי נערים בגילאי העשרה כבר נחשפים לתכנים קשים בטלוויזיה ובקולנוע וכי ההזדעזעות מן הספר מוגזמת ולוקה בצביעות.
פרארי GTC4Lusso
פרארי GTC4 לוסו (באנגלית: Ferrari GTC4lusso) היא מכונית ספורט גראן טוריסמו שיוצרה על ידי יצרנית הרכב האיטלקית פרארי בין השנים 2016–2020. הלוסו הוצגה בתערוכת הרכב הבינלאומית של ז'נבה ב-8 בפברואר 2016, והגיעה לישראל ב-18 באפריל 2016. משמעות השם "Lusso" הוא "יוקרה" בשפה האיטלקית.
מפרט טכני
המכונית כוללת מנוע V12 אטמוספירי בנפח 6262 סמ"ק המספק 690 כוחות סוס ב-8,000 סיבובים לדקה . המכונית מאיצה מ-0 ל-100 קמ"ש בתוך 3.4 שניות ומגיעה למהירות מרבית של 335 קילומטרים לשעה.
תיבת ההילוכים היא רובוטית כפולת מצמד עם שבעה יחסי העברה. במכונית מותקנת מערכת בקרה להנעה הכפולה ומערכת הגבלת החלקה של הדיפרנציאלים. שתי המערכות משולבות עם היגוי לגלגלים האחוריים.
GTC4 לוסו T
דגם ה-GTC4 לוסו T הוצג בתערוכת הרכב של פריז בשנת 2016. המכונית כוללת מנוע V8 טורבו בנפח 3,855 סמ"ק המספק כ-610 כוחות סוס ב-7,500 סיבובים לדקה . המכונית מגיעה למהירות מרבית של 320 קילומטרים לשעה והיא מאיצה מ-0 ל-100 קמ"ש בתוך 3.5 שניות.
סיום ייצור
ב-31 באוגוסט 2020 הודיעה פרארי על סיום הייצור של ה-GTC4 לוסו. פרארי חשפה כי דגם חדש העונה לשם פרארי פורוסנגווה שיוצג בשנת 2022 אשר יהיה קרוסאובר יחליף את הלוסו.
קוקו לפני שאנל
קוקו לפני שאנל (בצרפתית: Coco avant Chanel) הוא סרט ביוגרפי צרפתי משנת 2009 על חייה של מעצבת האופנה הצרפתייה קוקו שאנל.
הסרט היה מועמד לארבעה פרסים בפרס באפט"א לקולנוע, שלושה פרסים בפרס האקדמיה האירופית לקולנוע, שישה פרסים בפרס סזאר והיה מועמד גם לפרס אוסקר לעיצוב התלבושות הטוב ביותר.
עלילה
קוקו מתאהבת באיש העסקים האנגלי ארתור קפל, זאת בעוד היא לא מודעת שהוא התארס באנגליה. הוא מאמין בכישרון שלה לייצור כובעים. חייה ועסקיה של קוקו מתחילים לשגשג עסקיה אך לאחר מכן קפל נהרג בתאונת דרכים, היא הרוסה מכך אך עם זאת היא נשארת עם עסק שעזר לה להקים ודבר זה מהווה מזכרת לאהבתם.
ממלכת פולין (1025–1385)
היסטוריה
בשנת 960 היה הדוכס מיישקו הראשון למנהיג השבטים הפולאנים, והוא הנסיך הראשון לשושלת פיאסט. מיישקו שראה בכוחו העולה והגדל של מגן הכנסייה דאז אוטו הראשון, קיסר האימפריה הרומית הקדושה, ידע כי אם לא יתנצר הוא עצמו עלול להיקלע למלחמת-דת עם אוטו. דבר זה היה קריטי מאוד מפני שכך השיג ידידות חיונית עם האימפריה הרומית הקדושה כולה כשנישא לנסיכה דובראבה, נסיכה שמקורה היה בוהמי-אחת מאומות שהרכיבו אז את האימפריה הרומית הקדושה. מיישקו היה לוחם דגול ונתן לנסיכות שבשליטתו כוח משמעותי בעת כיבושיו באזור הים הבלטי במיוחד בפומרניה. כיבוש באזור פומרניה עם זאת הובילו אותו למאבק ממושך עם מרקיז מטעם האימפריה שהסתיים בקרב שהתרחש בסידניה (Cedynia) ושהוביל לסיבוך נוסף עוד יותר כשהוא ניצב מול אוטו הגדול אף הוא בעימות. עם זאת כוחותיו של אוטו לא הצליחו לעמוד כנגד צבאו של מיישקו והוא כבש את פומרניה כולה כשהוא מביס את הצבא האימפריאלי. מדינתו של מיישקו כה גדלה עד שהיא נשקה לאזורים שהיו תחת שלטון דני אותם הימים כשהוא במקביל מחזק את קשריו הפוליטיים עם מדינות שכנות בהן דנמרק ושוודיה (עם האומה השוודית למשל זה התבטא בחיתון בנו עם הריבון השוודי אריק).
בנו ויורשו של מיישקו, בולסלאב הראשון המכונה "האמיץ", שעלה לשלטון בשנת 992, הרחיב את הממלכה בסדרת מלחמות כיבוש, ולאחר שלחם באוטו השלישי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה, הגיע עמו להסכמה שהביאה להכרה במדינה הפולנית בשנת 1000, העיר גנייזנו נקבעה כעיר מושב הארכיבישוף. יורשו של אוטו, היינריך השני, קיסר האימפריה הרומית הקדושה, חזר בו מן ההסכמה, דבר שהביא למלחמה שנמשכה עד 1018. בולסלאב פתח גם במסע מלחמה לשטחי המזרח, ואף כבש את העיר קייב. בשנת 1025 הכריז על עצמו כ"מלך", ובשנה זו מת. מושב המלך נקבע בפוזנן.
מחוזותיה המערביים של פולין, הגובלים בשטח עליו יושבת כיום גרמניה, היו נתונים לתקיפות חוזרות ונשנות של שבטים גרמאניים. הם פלשו לחבל פומוז'ה ולחבל שלונסק, ואיימו בעקיפין על מושב המלך בפוזנן. מיישקו השני, יורשו של בולסלאב, התקשה להתמודד עם ירושת אביו, ובשורה של קרבות הפסיד את רוב הטריטוריות אותן כבש האב. משפחתו של בולסלאב המשיכה לשלוט בשטחי פולין במהלך השנים הבאות, עד לשנת 1138 בה מת המלך בולסלאב השלישי, והמדינה חולקה בין יורשיו. במהלך 192 השנים הבאות, המכונות "תקופת הפיצול", חולקה המדינה למספר חלקים אוטונומיים, כאשר ב"נסיכות קרקוב" שולט "הנסיך הגדול" אשר לו מעין בכורה על השאר.
קזימיר הגדול (1310–1370), בנו של ולדיסלב הראשון, הומלך בשנת 1333 כשהוא בן 23, והוביל את פולין לפריחה, על ידי שהרחיב את שטחה ופיתח את כלכלתה. בתקופתו גם נוסדה בקרקוב האוניברסיטה הראשונה במדינה. המגפה השחורה שהכתה ברחבי אירופה בשנים 1347–1351 לא הגיעה לפולין, ובעקבות כך המשיכה המדינה לשגשג.
בשנת 1370 מת קז'ימייז' השלישי ללא יורשים, ובמקומו עלה לשלטון גיסו לאיוש הראשון מלך הונגריה. בשנת 1382 מת, ובמקומו עלתה לשלטון בתו ידוויגה, מלכת פולין. בשנת 1385 נישאה ידוויגה לנסיך הליטאי יגלו. נישואין אלו הביאו לעולם את השושלת היגלונית, אשר בתקופתה הגיעה פולין לשיא כוחה והתפשטותה הטריטוריאלית.
זאק סימס
זאק סימס הוא יזם אמריקאי שהקים את אתר האינטרנט Codecademy. כיום הוא משמש כמנכ"ל החברה.
ביוגרפיה
כשסימס היה בן 13, הוא החל לשלוח הודעות דואר אלקטרוני ליצרנים עם הרעיון לבנות מגן עמיד במים לאייפוד.
סימס התקבל מאוחר יותר לאוניברסיטת קולומביה והחל את לימודיו בשנת 2008, עם תואר במדעי המדינה.
במהלך השנה השלישית באוניברסיטה שלו הבין שלרוב הסטודנטים אין את הכישורים הרלוונטיים לחיפוש עבודה. הוא עבד ב-GroupMe, שהוקמה על ידי חברו לספסל הלימודים, ג'ארד הכט, לאחר שראה אותו מציג גרסת דמה של האפליקציה ב-TechCrunch בשנת 2010. עם זאת, הוא היה מתוסכל מהיעדר קורסי תכנות אפקטיביים. כתוצאה מכך, הוא החליט ללמד את עצמו תכנות בעזרת חברו ריאן בובינסקי, אותו פגש בעת שעבד בעיתון הסטודנטים של האוניברסיטה. השניים בנו את הגרסה הראשונה של Codeacademy כדי ללמד את סימס כיצד לתכנת.
בשנת 2011 התקבלו סימס ובובינסקי לתוכנית הקיץ של Y Combinator. באותו קיץ, סימס השיק את Codecademy עם בובינסקי ופרש מלימודיו, שנה לפני סיום הלימודים. בשנת 2011, הישומון הגיע למקום השני בפרסי האפליקציות של TechCrunch, והפסידה לפינטרסט. במהלך סוף השבוע הראשון של ההשקה, האפליקציה משכה יותר מ-200,000 משתמשים והיו לה מיליון משתמשים עד סוף שנת 2011. נכון לשנת 2021, ל-Codecademy יש מעל ל-45 מיליון משתמשים.
בשנת 2013, סימס נבחר לאחד האנשים שהופיעו ברשימת טיים 100. בשנת 2015 הוזמן סימס להשתתף בפורום הכלכלי העולמי והוצג כ"איש עם 26 מיליון תלמידים".
אבישי גרינצייג
אבישי גרינצייג (נולד ב-21 ביוני 1987, כ"ד בסיוון ה'תשמ"ז) הוא עיתונאי ישראלי וכתב לענייני משפט בכאן חדשות. בעבר כתב בעיתונים גלובס, מעריב ובשבע.
ביוגרפיה
נולד בחיפה למשפחה דתית לאומית, השלישי מבין ארבעה אחים (אחד מהם הוא תאומו). אביו יואל הוא רואה חשבון ואמו נעמי עבדה לאורך שנים רבות כמזכירה רפואית. למד בבית ספר היסודי "נתיב אליעזר כרמל" בעירו ובתיכון הדתי אמי"ת חיפה. התנדב כנער במגן דוד אדום כמגיש עזרה ראשונה וחובש, והוא גם בעל הכשרה כנהג אמבולנס.
למד שנה בישיבה הגבוהה "מבשר שלום" בחיפה, לאחר מכן מספר שנים בישיבת תורת החיים, והוא בעל סמיכה לרבנות. התנדב לשירות אזרחי כמורה וכחונך לתלמידים מתקשים. הוא בעל תואר ראשון ותואר שני בחינוך מאוניברסיטת בר-אילן.
ניהל בעבר את "התנועה למדינה יהודית ודמוקרטית".
היה בעל טור דעה באתרי האינטרנט "סרוגים" ו"מידה". היה כתב העיתון "בשבע", ולאחר מכן כשנה וחצי הפך לכתב המשפט בעיתון "מעריב". החל מאוגוסט 2019 משמש ככתב המשפט של "גלובס". משנת 2021 הוא נמנה עם מגישי הפינה "פערים של אחרים" בתוכנית "מהצד השני עם גיא זהר" בערוץ כאן 11.
בשנת 2021 הגיש תביעת דיבה בסך מיליון ש"ח נגד העיתונאי אלי ציפורי, בטענה שציפורי ניהל נגדו מסע הכפשה אובססיבי ברשתות החברתיות. ציפורי חויב לשלם לגרינצייג כ-200 אלף ש"ח.
באפריל 2023 עבר לכאן חדשות ככתב משפט, וצמצם את פעילותו בגלובס לטור סוף השבוע.
חיים אישיים
נשוי לאביטל, בתו של הרב ציון לוז, ולהם שישה ילדים. מתגורר בשבי דרום ומנהל אורח חיים דתי.
וטר
וטר הוא שם משפחה.
אנה הופ הדסון
אנה הופ הדסון (באנגלית: Anna Hope Hudson; 1869 – 1957), הידועה בדרך כלל בשם נאן הדסון (Nan Hudson), הייתה אמנית ילידת אמריקה שחיה ועבדה בצרפת ובאנגליה. היא הייתה בת זוגה לחיים של אתל סנדס.
ילדותה
הדסון נולדה ב-10 בספטמבר 1869 בניו יורק. היא הייתה בתו של קולונל אדוארד מקני הדסון, שנפטר בשנת 1892; אמה נפטרה כשהייתה בת 9. היא חיה בארצות הברית עד גיל 24 ואז עברה לאירופה, והעדיפה את צרפת על פני שאר המקומות בהם התגוררה וביקרה. הירושה שקיבלה הייתה תוצאה של הצלחת סבה כשותף בחריטת שטרות כסף, שהתאחד מאוחר יותר והפך לחברת בנקאות אמריקאית.