cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
ולדימיר פרוניצ'ב
היה המפקד הבכיר שניהל את המבצע לשחרור בני הערובה במהלך פיגוע הטרור בדוברובקה וספג ביקורת קשה על תפקודו במבצע.
ביוגרפיה
ולדימיר נולד בעיר מליטופול, במחוז זפוריז'יה, שבאוקראינה הסובייטית. בשנת 1968 הצטרף לקומסומול והמשיך לשמש כחבר המפלגה הקומוניסטית של ברית המועצות עד 1991.
בכוחות משמר הגבול
בספטמבר 1993 מונה לסגן מפקד מחוז הגבול הצפון מערבי ועמד בראש יחידה מבצעית בפטרוזבודסק, על ידי ראש שירות הביטחון הפדרלי, ויקטור בראניקוב.
בשירות הביטחון הפדרלי
בשנת 1994 הוא מונה לראש מחלקה בשירות הפדרלי למודיעין מסכל (מאז 1995 - שירות הביטחון הפדרלי) ברפובליקת קרליה, במקומו של ניקולאי פטרושב. בשנת 1996 צורף למנגנון המרכזי של שירות הביטחון הפדרלי ובשנת 1998 מונה לסגן מנהל שירות הביטחון הפדרלי ולראש המחלקה למאבק בטרור. מאז 1999 שימש כסגן המנהל הראשון של שירות הביטחון הפדרלי.
פרשת נורד-אוסט
במהלך אירוע בני הערובה שביצעו מחבלים צ'צ'נים במרכז התיאטרון בדוברובקה ב-23–26 באוקטובר 2002 במוסקבה (ראו פיגוע הטרור בדוברובקה), נכלל פרוניצ'ב במטה המבצעי לשחרור בני ערובה והיה ממוביליו. במהלך מבצע הפריצה כל המחבלים הושמדו ומטעני חבלה רבים באולם ו"מחבלים מתאבדים" לא הופעלו. במקביל, המטה המבצעי לא הצליח למנוע נפגעים אנושיים רבים. לגז שהוחדר למערכות האוורור בתיאטרון הייתה השפעה חזקה מדי על האנשים המותשים פיזית ונפשית. לא היה פינוי מהיר של הקורבנות לבתי חולים, הרופאים לא קיבלו דיווח על הגז וכתוצאה מכך הם לא יכלו לספק את הטיפול הרפואי הדרוש במצב זה.
ראש משמר הגבול הרוסי
ב-11 במרץ 2003, על פי צו נשיא הפדרציה הרוסית, בוטל שירות משמר הגבול הפדרלי ועל בסיסו נוצר שירות משמר הגבול של שירות הביטחון הפדרלי של הפדרציה הרוסית, ולראשו מונה ב-1 ביולי 2003, ולדימיר פרוניצ'ב (מאז 11 במרץ 2003 הוא שימש בתור המנהל הזמני של שירות משמר הגבול הפדרלי ברוסיה ).
יו"ר דינמו
הוא שימש כיו"ר המועצה המרכזית של אגודת הספורט "דינמו" (משנת 2000 עד אוגוסט 2016). מספטמבר 2015 היה חבר בוועד המנהל של האגודה וממאי עד נובמבר 2016 היה יו"ר הדירקטוריון של מועדון הכדורגל דינמו מוסקבה.
משפחתו
בתו יקטרינה, ניהלה את ודנ"ח בשנים 2015—2018.
ברכה ליכטנברג אטינגר
ברכה ליכטנברג אטינגר (נולדה ב-23 במרץ 1948) היא אמנית, ציירת ישראלית, פסיכואנליטיקאית, פילוסופית וסופרת ישראלית-צרפתית. השתתפה בתערוכות רבות ברחבי העולם. היא פרופסורית לאמנות ופסיכואנליזה ב-EGS, בית הספר האירופי לתארים מתקדמים בשווייץ, וב-GCAS, המרכז ללימודים מתקדמים.
ביוגרפיה
אטינגר גדלה בקריית שלום בדרום תל אביב. אביה, עוזיאל ליכטנברג, הוא ניצול השואה, ממייסדי מכון משואה וממייסדי קיבוץ ניצנים.
לימודים
בעלת תואר ראשון בפסיכולוגיה ותואר שני בפסיכולוגיה קלינית מהאוניברסיטה העברית בירושלים. עבדה כעוזרת מחקר של עמוס טברסקי ודניאל כהנמן. בשנים 1979-1975 למדה במרכז לונדון לפסיכותרפיה, חזרה לישראל בשנת 1979 ועבדה במרכז לבריאות הנפש שלוותה. בשנת 1981 עברה לפריז שם עסקה בציור, רישום וצילום. התמחתה בפסיכואנליזה באוניברסיטת פריז VII: דני דידרו והשלימה דוקטורט באסתטיקה לאמנות מאוניברסיטת פריז VIII: המרכז האוניברסיטאי הנסיוני ונסן - סן-דני בשנת 1996.
חיים אישיים
ברכה חייתה בלונדון בין השנים 1975-1979 ולה בת מנישואיה הראשונים, השחקנית והמתרגמת לנה אטינגר. היא חייתה בפריז בין השנים 1981-2003 עם איש התקשורת יואב טוקר ולהם בן, איתי טוקר.
פעילות אומנותית
אטינגר, שהיא אחת האמניות המצליחות ביותר בשדה האמנות הבינלאומי העכשווי, מעולם לא למדה אומנות באופן מסודר.
תהליך העבודה שלה כולל שימוש באמצעי שכפול של דימויים על גבי קנבס או נייר, שלאחר מכן עוברים טרנספורמציה על ידי רישום וצבע, בתהליך ארוך הנמשך לאורך כמה שנים, שכבה שקופה על שכבה שקופה. אטינגר עוסקת כבר שנים בקשרים בין אימה וטראומה בהקשר של עיבוד עקבות הזיכרון של אחר ושל העצמי, על ידי יצירה של חלל עומק בציור דרך עבודת קו-צבע-אור, והאופן שבו המבט וההתפוגגות של המבט מאפשרים מרחב של עדות.
את ההשראה שלה וחומריה ליצירה היא שואבת מחומרים ארכיונים כמו מפות אוויר ישנות, צילומי אוויר ומפות טופוגרפיות של ישראל, אלבומי משפחה (משפחת הוריה באירופה של תקופת השואה ולפניה כמו גם תצלומיה ותצלומי ילדיה) וצילומים של אימהות ותינוקיהן ונשים ונערות המובלות עירומות להוצאה להורג באוקראינה בשנת 1942.
נושא מרכזי בעבודותיה של אטינגר הוא המחקר הייחודי במימד האבסטרקטי של יחסי קו וצבע היוצרים חלל עומק לא פרספקטיבי, חלל-נושא ואור-נושא, כדבריה של אטינגר, "החלל הרחמי של הציור". החומרים הארכיונים הוויזואליים מעובדים תחילה במכונות זירוקס המשעתקות אותם ומשבשות אותם, כמו גם במחשב, כחלק מתהליך המטמורפוזה לרישום וציור. פרגמנטים של חשיבה פואטית או יומיומית, פילוסופית או פסיכואנליטית, נאגרים במחברות ויומנים לצד רישומי דיו ומעובדים בהמשך לאופני תצוגה נוספים ולכתיבה כחלק מתהליך היצירה.
מספר תאורטיקנים, היסטוריונים ואוצרים של אמנות, ביניהם גריזלדה פולוק וקתרין דה זגר, הקדישו ספרים ליצירתה.
עבודותיה
היא הציגה תערוכות בגלריות ובמוזיאונים הנחשבים בעולם, ביניהם: מרכז פומפידו, פריז; מוזיאון סטדליק, אמסטרדם; מוזיאון תל אביב לאמנות ומוזיאון הרצליה בישראל, וכן הציגה תערוכות יחיד במוזיאון ישראל, ירושלים; ב, אוקספורד; במוזיאון לאמנות של קאלה, צרפת; במוזיאון לאמנות של אנז'ה , צרפת; במוזיאון לאמנות של פורי , פינלנד; במוזיאון מרכז הרישום , ניו יורק; במכון אנטוני טאפייס, ברצלונה; במוזיאון הרוסי, סנט פטרסבורג; בביאנלה של איסטנבול, טורקיה (2015); בביאנלה של קוצ'י-מוזיריס , הודו (2018) ועוד.
תערוכה במרכז פומפידו בפריז
ב-2009 נפתחה במרכז פומפידו תערוכה שנמשכה כשנה וחצי ובה הוצגו 350 יצירות של 150 אומניות מראשית המאה ה-20 ועד לשנת התערוכה. בתערוכה ביקרו יותר משני מיליון מבקרים והיא התבססה על האוסף האירופי הראשון של אומנות מודרנית ועכשווית. ב-2011 הציגה אטינגר בתערוכה זו סדרה בת 7 ציורים שבהם היא עוסקת בשאלות של זיכרון ותודעה. "כבר יותר מ-20 שנה שהאומנות היא הלב של העשייה שלי והעשייה היא מאוד איטית, מדיטטיבית. לאט לאט עולים ההרהורים ובעקבותיהם עולה גם כתיבה", אמרה לגבי התערוכה.
בשנת 1996 השתתפה אטינגר בתערוכה מקיפה של אמנות מודרנית במרכז פומפידו: ׳מול פני ההיסטוריה׳.
תערוכת יחיד במוזיאון זיגמונד פרויד בבריטניה
בשנת 2009 הציגה אטינגר תערוכת יחיד במוזיאון פרויד, שהייתה התערוכה הגדולה הראשונה שלה בבריטניה מאז 1993. בתערוכה הוצגו ציורים ומחברות של אטינגר שלא נחשפו לציבור הרחב לפני כן. כל העבודות בתערוכה התכתבו עם השואה, ובעצם כך עם הסיבות שהביאו את זיגמונד פרויד לבריטניה. נושאי התערוכה העיקריים היו אסתטיקה, פוליטיקה, זיכרון תרבותי ומרחב פסיכואנליטי.
הביאנלה באיסטנבול
בשנת 2015 הוזמנה אטינגר להשתתף בביאנלה של איסטנבול עם תערוכת יחיד מקיפה של עבודותיה בין השנים 1984 עד 2015. התערוכה, שאצרה קרולין קריסטוב-בקרגייב, נקראה "מי מלח – תיאוריה של צורות מחשבה". התערוכה מתייחסת דרך מטאפורות של גלי מחשבה, גלי זיכרון, גלי מוח וגלים מגנטים, לקשר בין האומנות לעולם, למדע, לפילוסופיה ולאקולוגיה. העבודות של אטינגר בביאנלה עסקו בטראומה האישית וההיסטורית, בזיכרון, שכחה ועדות. כהתנגדות לעולם מוצף דימויים, כאן מוצעת האופציה של עולם שעושרו נשען על העמקה רוחנית של מעט מוטיבים. התערוכה של אטינגר הוצגה בגלריה Arter ומתוארת על ידי אייל שגיא ביזאוי כ"אחד המבנים היפים ביותר ברחוב, בסגנון האר נובו, המיוחד לאחד הארכיטקטים הטורקים המזוהים ביותר עם רובע זה של העיר, פטריק מיימרידיס אפנדי."
במסגרת הביאנלה קיימו ההיסטוריונית של האומנות גריזלדה פולוק ואטינגר סדנת קריאה. כמו כן הושק בתערוכה ספר אמנית של אטינגר, הנקרא "א. וליבי חלל", וכולל דימויים רבים של עבודותיה: ציורים וצילומים מעבודות וידאו, וכן מחברות.
קישורים חיצוניים
ממאמריה:
יצחק מייטליס
יצחק מייטליס (נולד ב-1954) הוא ארכאולוג ישראלי, דוקטור לארכאולוגיה ומרצה במכללת הרצוג, מורה לתנ"ך, לגאוגרפיה וללימודי ארץ ישראל.
מחקר
הוא מוצא רמז ליציאת מצריים ובעיות בממלכה המצרית, מנסיגת הממלכה המצרית מאזורי הלחימה בצפון ארץ ישראל שאירעה בשנים 1444–1446. במסע הכיבוש השני של אמנחותפ שאירע בשנת 1446 לפנה"ס, הגיעו כוחות מצריים עד לצפון סוריה, ואילו במסע הכיבוש השלישי שאירע שנתיים לאחר מכן, הגיעו המצרים עד לכנען בלבד. הסיבה לנסיגה זו אינה ברורה במחקר ההיסטורי, וכך כותב נדב נאמן: "אם נזכור שמדובר בשליט המתמודד על הבכורה בסוריה, קשה למצוא הסבר מניח את הדעת לתיאור מפורט זה של מלחמות זוטא הנערכות באזורי השרון ועמק יזרעאל. אלא אם כן נניח שמצרים נחלה מפלה בשנה הקודמת, אין צורך לציין שכשלונות הן בבל ימצא בכתובות מלכותיות". יצחק מייטליס מציע שזו אירעה בעקבות בריחת עם ישראל, שאירעה בין שני המסעות, שהכריחה את מצרים להסיג כוחות צבא דרומה.
מייטליס מחזק את דבריו, שיציאת מצרים אירעה במאה ה-15 לפני הספירה, ולא במאה ה-14, מכך שנמצאה כתובת במקורות מצרים מהמאה ה-14 לפנה"ס המדברת על קיומו של גורם בשם 'אשר' שיושב בגליל.
על אף היותו תלמיד של ישראל פינקלשטיין, סובר מייטליס כי ממלכת ישראל המאוחדת אכן התקיימה, כפי שמתואר בתנ"ך.
ספריו
מייטליס חיבר שני ספרים בנושא תנ"ך וארכאולוגיה:
פרסים
בשנת תשס"ה (2005) זכה מייטליס בפרס שרת החינוך ליוצרים בתחום התרבות היהודית, מנימוקי ועדת השופטים: "בדור של התמחות ושל בניית חומות בין תחומי ידע, גדל הצורך בחיבור בין התחומים שלא רק מקשר אלא מביא להפריה הדדית. זה נכון במיוחד בלימוד התנ"ך לצד המחקר הארכאולוגי. לכן יש חשיבות רבה לניסיון לקדם את לימוד המקרא מתוך זיקה לכלל התרבות היהודית ובו זמנית, גם להתייחס למחקר הארכאולוגי ולדון באופן מעמיק בממצאים הפיזיים שהתגלו ובפרשנותם. מעטים האנשים שיכולים לשלב ידע עמוק בתנ"ך ובפרשניו המסורתיים יחד עם הבנה "מבפנים" של המחקר הארכאולוגי בן זמננו. אחד המבטיחים שבהם הוא ד"ר יצחק מייטליס".
קישורים חיצוניים
מאמרים, פרסומים והרצאות
יחסי מצרים–קנדה
יחסי מצרים–קנדה הם יחסי החוץ בין קנדה ומצרים. שתי המדינות הקימו שגרירויות בבירות שלהן בשנת 1954. למרות ששניהם היו חלק מהאימפריה הבריטית, רק קנדה היא חלק מחבר העמים, בעוד מצרים אינה חלק מהארגון.
היסטוריה
קנדה ומצרים כוננו קשרים דיפלומטיים לראשונה בשנת 1954 לאחר המהפכה המצרית בשנת 1952 וביטול המלוכה המצרית, ועלייתו לשלטון של נשיא מצרים גמאל עבד אל נאצר. שתי המדינות נהנו מיחסים טובים, אך לא התבלטו זו בזו עד שקנדה התערבה במשבר סואץ בשנת 1956 כאשר נאצר הלאים את תעלת סואץ ובתגובה נקטו צרפת, בריטניה וישראל בפעולות צבאיות נגד מצרים.
קנדה דחתה את הפעולות שננקטו על ידי צרפת, בריטניה וישראל נגד מצרים ולאחר סיום פעולות האיבה השר הקנדי לענייני חוץ לסטר פירסון הציע לאו"ם להקים כוח החירום של האומות המאוחדות (UNEF), שמשימתו הייתה להיכנס לשטח המצרי ולשמש כחוצץ בין כוחות מצרים לכוחות ישראליים בשטח הכבוש. קנדה התחייבה למספר משמעותי של חיילים למשימת UNEF. ב-16 במאי 1967 הורתה מצרים על כל כוחות האונ"ף לצאת משטח מצרים, ורובם נסוגו לפני תחילת מלחמת ששת הימים.
2010–2012
קנדה מספקת סיוע למצרים. סיוע פיתוח רשמי (ODA) מקנדה למצרים מוערך ב-17 מיליון דולר בשנים 2010–2011. הסיוע הופנה למיקרו-מימון, ועוזר לצמיחה במגזר הפרטי במפעלים קטנים, למימון חניכות, הכשרה ואוריינות.
מהפכת 2013
ממשלת קנדה הייתה בין אלו שהשתמשו במילה "הפיכה" לתיאור הדחתו של הנשיא מוחמד מורסי על ידי הצבא המצרי. אולם בשבועות שלאחר המהפכה, ממשלת קנדה לא דחתה את הלגיטימיות של המשטר החדש ובמקום זאת הוציאה קריאות כלליות לשלום ולדיאלוג ונקטה בגישה של "המתן וראה".
פאפיס סיסה
פאפיס סיסה (בצרפתית: Papiss Cissé; ) הוא כדורגלן סנגלי המשחק בריזספור בעמדת החלוץ.
קריירת מועדונים
סיסה התחיל את הקריירה שלו בגואנס דקאר אליה הצטרף בגיל 18 וכבר בעונתו הראשונה התבלט עם 23 שערים ב-26 משחקים במדי קבוצתו. בקיץ חתם במץ וכעבור חודש הושאל לשרבור עד לסיום העונה. בתום העונה חזר למץ בה שיחק עד ינואר בה הושאל לשאטורו. ב-28 בדצמבר 2009 חתם בפרייבורג מהבונדסליגה תמורת 1.62 מיליון אירו. עונת 2010/2011 הייתה עונת השיא של סיסה בה הבקיע 22 שערים וסיים כסגן מלך השערים של הליגה אחרי מריו גומז מבאיירן מינכן שהבקיע 28 שערים. סיסה גם הפך לכדורגלן האפריקאי שכבש הכי הרבה שערים בעונה אחת בבונדסליגה.
ב-21 בינואר 2012 סיסה חתם בניוקאסל יונייטד ל-5 וחצי שנים תמורת 9.3 מיליון פאונד. ב-5 בפברואר סיסה ערך את הופעת הבכורה שלו עבור ניוקאסל בניצחון 1-2 נגד אסטון וילה בה גם הבקיע את שער הניצחון עבור ניוקאסל שהיה גם שער הבכורה שלו בקבוצה. ב-25 במרץ הבקיע צמד בניצחון 1-3 נגד וסט ברומיץ' אלביון והפך לשחקן הכי מהיר שהצליח לכבוש 5 שערים עבור ניוקאסל כאשר הוא עשה זאת ב-6 משחקים בלבד. ב-2 במאי 2012 הבקיע שער מ-37 מ' בניצחון 0–2 נגד צ'לסי שנבחר לשער העונה על ידי ה-BBC. ב-14 במרץ 2013 הבקיע את שער הניצחון בדקה ה-94 במשחק במסגרת הליגה האירופית נגד אנז'י מחצ'קלה שהעפילה לרבע גמר המפעל. ב-7 באפריל 2013 סיסה הבקיע שוב בתוספת הזמן, הפעם נגד פולהאם. בעונת 2013/2014 חלה ירידה ביכולת הכיבוש של סיסה בה הוא הבקיע רק שני שערים ב-24 משחקי ליגה. ב-19 באפריל 2014 נפצע במשחק הליגה נגד סוונסי סיטי ובכך סיים את העונה. ב-20 בספטמבר 2014 שב לשחק במשחק הליגה נגד האל סיטי בו הבקיע צמד שערים במשחק שנגמר בתיקו 2-2. את שני השערים חגג סיסה על ידי הרמת חולצה וחשיפת הודעת תמיכה בחברו לקבוצה ג'ונאס גוטיירס לאחר שהתגלה אצלו סרטן האשכים. ב-28 בדצמבר 2014 הורחק במהלך משחק הליגה נגד אברטון לאחר שפגע עם המרפק בשיימוס קולמן שחקנה של אברטון ובהמשך הורחק על ידי ההתאחדות לכדורגל האנגלית ל-3 משחקים. ב-7 במרץ 2015 הורחק ל-6 משחקים לאחר שירק על ג'וני אוונס במשחק הליגה נגד מנצ'סטר יונייטד. ב-23 באפריל 2016 הבקיע את שערו האחרון בניוקאסל במשחק נגד ליברפול. בתום העונה עזב את ניוקאסל לאחר שירדה לליגה השנייה.
ב-9 ביולי 2016 חתם בשאנדונג לוננג מליגת העל הסינית תמורת 2.5 מיליון פאונד. ב-16 ביולי 2016 ערך את הופעת הבכורה שלו בליגה הסינית בתיקו 1-1 נגד ליאונינג ווהווין. כעבור 4 ימים הבקיע את שער הבכורה שלו במועדון בניצחון 1–4 נגד האנגז'ו גרינטאון.
ב-31 באוגוסט 2018 חתם באלניהספור הטורקית. יום לאחר מכן ערך את הופעתו הבכורה בקבוצה בניצחון 0-1 נגד גוזטפה. ב-23 בספטמבר כבש את שערו הראשון בקבוצה בניצחון 1–2 על קסימפאשה.
בינואר סיסה חתם בריזספור.
קריירה בינלאומית
סיסה ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת סנגל ב-12 באוגוסט 2009 במשחק ידידות נגד. ב-9 באוקטובר 2010 הבקיע שלושער בניצחון 0–7 נגד. סיסה שימש כקפטן הנבחרת בין השנים -.
מונקונוזאורוס
מונקונוזאורוס (שם מדעי: Monkonosaurus; מילולית: "לטאת מונקון") הוא טקסון מוטל בספק אוכל עשב של דינוזאור מהאינפרא-סדרה סטגוזאוריה, אשר התקיים במשך היורה העליון והקרטיקון התחתון בטיבט, מה שהופך אותו לאחד הסטגוזאורים הקדומים ביותר, לצד הצ'ונגצ'ינגוזאורוס והבשנוזאורוס.
הסוג תואר לראשונה על ידי ג'או שיג'ין בשנת 1986. השם נבחר על שם מחוז מרקאם, הידוע גם בשם מונקו. זאו תיאר רק את הסוג, ולא את המין, שסופק במפורט לראשונה ב-1990 על ידי דונג ז'ימינג.
ההולוטיפ, IVPP V 6975, נמצא בשכבה של תצורת Loe-ein המתוארכת לתקופת היורה העליון או הקרטיקון התחתון. הוא מורכב משלד חלקי החסר את הגולגולת. הוא מכיל אגן עם עצם העצה, שתי חוליות ושלוש לוחיות אחוריות. המצב המקוטע של השלד היחיד הזה מטיל ספק בתקפותו של הסוג הזה, כאשר כמה מחקרים הגיעו למסקנה שהוא טקסון מוטל בספק.
אורכו המלא של המונקונוזאורוס היה כ-5 מטרים. אורך האגן הוא 905 מילימטרים. עצם העצה הייתה מורכבת מחמש חוליות.
עירית בולקא
עירית בולקא (נולדה ב-19 במרץ 1954) היא זמרת ישראלית.
ביוגרפיה
בשירותה הצבאי הייתה חברה בלהקת גייסות השריון. היא ביצעה בתקופה זו כמה תפקידי סולו, הידוע בהם הוא לשיר "האם השלישית" (למילים של נתן אלתרמן ולחן של יאיר רוזנבלום).
בשנת 1974 הצטרפה בולקא ללהקת הנשמות הטהורות, לצד יורם ירוחמי ונתן כהן. בולקא החליפה את חברת הלהקה נאוה ברוכין אשר פרשה ממנה זמן קצר לפני צאת אלבומם הראשון והיחיד.. אחר כך שרה בקביעות בג'ינגלים עבור פרסומות ברדיו.
במאי 1977 הוציאה לרדיו את "אהבה קטנה שלנו" (מילים ולחן: גידי קורן), שזכה להצלחה ודורג במקום ה-27 במצעד הפזמונים השנתי תשל"ז של רשת ג'. ואחר כך את השיר "מוכרת פרחים קטנה (מילים: נתן יונתן, לחן: גידי קורן).
בינואר 1979 השתתפה בפסטיבל הזמר והפזמון, וביצעה יחד עם ויקי תבור את השיר "שיר לי שירי לי" (מילים ולחן: יאיר קלינגר, עיבוד: משה זורמן). בקיץ אותה שנה הוציאה לרדיו את "אל תלך עכשיו", שהלחינה בעצמה למילים של ענת שרתוק, ועיבוד של שרה שוהם. ובעקבותיו יצא במופע.
בקיץ 1980 הוציאה לרדיו שיר נוסף שכתבה והלחינה, "אנא סלח" (עיבוד והפקה: אילן מוכיח).
במרץ 1981 השתתפה בולקא בתחרות הקדם אירוויזיון וביצעה את השיר "מונה ליזה" (מילים: יואל ריפל, לחן ועיבוד: שוקי לוי) שהגיע למקום השמיני בתחרות.
בתחילת 1982 הוציאה לרדיו את "לילה קר" (מילים: יורם טהרלב, לחן: יואל לרנר, עיבוד: משה לוי). באפריל אותה שנה השתתפה בקדם אירוויזיון כאחת מארבעת זמרי הליווי בשיר "רומנטיקה", שביצע צביקה פיק.
ב-1983 יצא אלבום הבכורה של נתן כהן, בו ביצעו יחד דואט בשם "שני קולות".
בתחילת 1984 הוציאה את "אדון שלי" למילים לחן ועיבוד של נתן כהן. השיר זכה להצלחה יחסית במצעדים. בסוף אותה שנה הוציאה לרדיו את "כמו שני זרים" (מילים: רימונה די-נור, לחן: נתן כהן).
במהלך שנות ה-80 החלה בולקא בתהליך חזרה בתשובה, ועקב כך החלה להופיע רק בפני נשים.
בשנת 2014 הוציאה אלבום בכורה בהפקתו של נתן כהן, אשר גם הלחין חלק משיריו, והחלה להופיע שוב גם בפני קהל מעורב של נשים וגברים.
אורי אבן-טוב
ביוגרפיה
אורי אבן-טוב נולד וגדל בירושלים, בן לחנה אבן-טוב (נ. מוטולנסקי), שהייתה מזכירתם של ראשי הסוכנות היהודית, ולאב מאיר אבן-טוב, שהיה עורך דין ושופט. אחותו היתה הסוציולוגית לאה שמגר-הנדלמן. בפברואר 1942 נעצר יחד עם אלעד פלד עקב הדבקת כרוזים נגד הנציב העליון, כמחאה על הטבעת אוניית המעפילים "סטרומה". הצטרף ל"הגנה", ובמלחמת העצמאות היה מפקד מחלקה בגדוד "מוריה" שלחם בקרבות בירושלים. ב-1952 יצא לאיסוף מודיעין בסודאן, ונמלט לאחר שנחשף.
קיבל תואר ראשון בהנדסת חשמל מאוניברסיטת קולומביה בניו יורק ותואר שני מאוניברסיטת דרקסל בפילדלפיה. עם שובו לישראל הצטרף למכון 3, ונמנה עם מפתחי טיל הקרקע-קרקע "לוז", שעל בסיסו פותח טיל לוחך ים "גבריאל", שאבן-טוב מונה לראש צוות הפיתוח שלו, במסגרת מפעל מב"ת של התעשייה האווירית. ב-1966 הוענק לו על פיתוח זה פרס ביטחון ישראל.
פיתח אמצעי לחימה נוספים, "ממטרה" ו"משאבה", ששימשו לגילוי חדירת מחבלים והריגת החודרים, שהותקנו בבקעת הירדן במלחמת ההתשה.
בשנת 1970 נמנה עם מייסדי מפעל "מערכות כור פיתוח", בשותפות עם קונצרן "כור", שעסק בפיתוח מערכות אלקטרוניות, ואבן טוב מונה למנהלו.
לאחר מלחמת יום הכיפורים הקים את מפעל מלט"ם של התעשייה הצבאית, לייצור טיל נ"ט על בסיס הטיל "טאו" ושימש מנהל תע"ש מערכות.
אהבה ראשונה (סרט)
אהבה ראשונה הוא סרט דרמה ישראלי.
עלילה
מאהבה לשעבר של אם המשפחה מופיע ביום הולדתה לאחר 20 שנה, גם האם וגם הבת מתחילות להימשך אליו.
קאטי לנה נ'דיאייה
קאטי לנה נ'דיאייה (בצרפתית: Katy Léna N'diaye; נולדה ב-1968) היא במאית דוקומנטרית סנגלית-צרפתייה, הידועה בעיקר בשל סרטי התעודה שלה אודות ציירות קיר באפריקה.
ביוגרפיה
נ'דיאייה נולדה בסנגל, וגדלה באירופה. היא למדה ספרות מודרנית בפריז, והמשיכה משם ללמוד עיתונות משודרת. היא עבדה כעיתונאית עבור TV5 Monde ו - RTBF, ומתגוררת בבריסל.
הסרט התיעודי של נ'דיאייה Traces, empreintes de femmes – שתואר בביקורתו של אלביס מיטשל בניו יורק טיימס "חד ויזואלית, ונטול פורמליות באופן אוהב". – נסוב על ציורי קיר של נשים מעם הקסנה בבורקינה פאסו. בסרט, שלוש נשים זקנות מסבירות את תוכני הציורים המכסים את בקתות החימר בכפר לאנטינה, אישה צעירה ולא נשואה. En attendant les hommes (מחכות לגברים) מתעד שלוש נשים מבוגרות שמדברות בזמן שהן מציירות את חומת העיר ולאתה, הממוקמת בקצה הסהרה בדרום-מזרח מאוריטניה.
דמיטרי קוצ'נב
דמיטרי ויקטורוביץ' קוצ'נב (ברוסית: Дми́трий Ви́кторович Ко́чнев; נולד ב-1 במרץ 1964, מוסקבה, ברית המועצות ) הוא קצין רוסי לביטחון המדינה, המכהן כמנהל שירות האבטחה הפדרלי של הפדרציה הרוסית מ-26 במאי 2016, הגוף הבכיר לאבטחת אישים ברוסיה; שימש כסגן מנהל שירות האבטחה הפדרלי במקביל להיותו ראש שירות הביטחון הנשיאותי (מיוני 2015 עד מאי 2016).
ביוגרפיה
בשנת 2002 החל קוצ'נב לעבוד בסוכנויות הביטחון הפדרליות של הפדרציה הרוסית. בשנת 2006 הוענק לו דרגת קולונל. בשנת 2016 הוענקה לו דרגת גנרל-מייג'ור. ב-30 ביוני 2015 מונה לסגן מנהל שירות האבטחה הפדרלי מתוקף מינויו לראש שירות הביטחון של נשיא הפדרציה הרוסית, האחראי לאבטחתו האישית של הנשיא.
בצו של נשיא הפדרציה הרוסית מ-26 במאי 2016, מונה קוצ'נב לתפקיד מנהל שירות האבטחה הפדרלי, במקומו של גנרל יבגני מורוב, שהתפטר.
חיים אישיים
קרוב משפחתו, שהשתתף בקרבות מלחמת העולם השנייה, היה סמל בכיר אלכסנדר פיליפוביץ' קוצ'נב (1905-1975), שבאפריל 1945, במהלך הקרבות על קניגסברג, חיסל 160 חיילי אויב וקצינים והוענק לו עיטור לנין על כך.
הדיוויזיה ה-39 (ורמאכט)
הדיוויזיה ה-39 (בגרמנית: 39. Infanterie-Division) הייתה דיוויזיית חיל רגלים של הורמאכט שלחמה במלחמת העולם השנייה.
היסטוריה
הדיוויזיה הוקמה ב-10 ביולי 1942, והועמדה תחת פיקוד הוגו הפל. הדיוויזיה הוצבה באזור הולנד, כחלק מהקורפוס ה-82 במסגרת הארמייה ה-15. באפריל 1943 הועברה הדיוויזיה לחזית המזרחית, שם לחמה בקרב חרקוב השלישי, כחלק מקורפוס הפאנצר ה-48 במסגרת פלגת הארמייה קמפף, ובקרב קורסק, כחלק מהקורפוס ה-42 במסגרת פלגת הארמייה קמפף. לאחר מכן לחמה הדיוויזיה בקרב דנייפר כחלק מהארמייה השמינית, ובנובמבר 1943 פורקה הדיוויזיה ושרידיה צורפו לדיוויזיה ה-106.
סאות' אוף מרקט
בסוף שנות ה-90 של המאה ה-20 שכונת סאות' אוף מרקט נודעה משום שהייתה באותה העת מוקד הפעילות של חברות הדוט-קום בשל מיקומה המרכזי ושטחי המשרדים הזולים יחסית באותה האזור בתקופה ההיא.
קסבייה מרשאן
קסבייה מרשאן (בצרפתית: Xavier Marchand; נולד ב-4 באוגוסט 1973) הוא שחיין צרפתי בעבר, סגן אלוף העולם (פרת' 1998), סגן אלוף אירופה (סביליה 1997) ואלוף הים התיכון (בארי 1997) במשחה ל-200 מטר מעורב אישי.
בנו של קסבייה, לאון מרשאן, אלוף העולם (בודפשט 2022) במשחים ל-200 מטר מעורב אישי ול-400 מטר מעורב אישי.
ביוגרפיה
מרשאן נולד וגדל בדוביל.
1996
באולימפיאדת אטלנטה (1996) סיים במקום שמיני במשחה ל-200 מטר מעורב אישי בתוצאה של 2:04.29 דקות, בשלב המוקדמות הוא קבע בתוצאה של 2:03.17 דקות.
סגן אלוף אירופה
במשחקי הים התיכון שנערכו בבארי, איטליה ביוני 1997 זכה במדליית זהב במשחה ל-200 מטר מעורב אישי. חודשיים לאחר מכן, באליפות אירופה שנערכה בסביליה, ספרד באוגוסט 1997 זכה במדליית כסף במשחה ל-200 מטר מעורב אישי בשיא אישי חדש של 2:01.08 דקות, אחרי מרסל ואודה מהולנד (2:00.77 דקות) ולפני האלוף היוצא יאני סייבינן מפינלנד (2:02.12 דקות). נוסף לכך, הוא סיים במקום רביעי במשחה ל-400 מטר מעורב אישי בתוצאה של 4:21.64 דקות, בשלב המוקדמות הוא קבע שיא אישי חדש של 4:21.33 דקות ועלה שני למשחה הגמר.
2000
באליפות אירופה שנערכה בהלסינקי, פינלנד בתחילת יולי 2000 זכה במדליית ארד במשחה ל-200 מטר מעורב אישי בתוצאה של 2:02.06 דקות, אחרי מאסימיליאנו רוסולינו מאטיליה (2:00.62 דקות) וכריסטיאן קלר מגרמניה (2:02.02 דקות). חודשיים לאחר מכן, באולימפיאדת סידני (2000) סיים במקום שביעי במשחה ל-200 מטר מעורב אישי בתוצאה של 2:02.23 דקות, בשלב חצי הגמר הוא קבע תוצאה של 2:01.51 דקות ועלה שישי לגמר.
משפחה
בת הזוג של מרשאן היא סלין בונה, שחיינית אולימפית (ברצלונה 1992), מקום 14 במשחה ל-200 מטר מעורב אישי. בנם המשותף, לאון מרשאן, הוא אלוף העולם בשחייה (בודפשט 2022) במשחים ל-200 מטר מעורב אישי ול-400 מטר מעורב אישי
קפ
קפ (בחמרית: កែប) הוא המחוז הקטן ביותר בקמבודיה, במרחק של כמה קילומטרים מהגבול עם וייטנאם. שטחו הוא 336 קמ"ר, ואוכלוסייתו מונה 40,280 בני אדם. הוא הוכר כמחוז עצמאי ב-22 בדצמבר 2008, לאחר שהופרד ממחוז קמפוט. בירת המחוז היא העיר קפ. הצרפתים הקימו את קפ סיטי בשנת 1908, בתקופה הקולוניאלית. המחוז מחולק לשתי נפות: נפת דאנמק צ'נגואר ונפת קפ.
קפ מנסה יותר ויותר להתמקד במגזר התיירותי, מכיוון שיש הרבה מאוד עניין בקרב תושבים מקומיים ועל ידי זרים, שעדיין יכולים לגלות את קפ כמקום טבעי מאוד, נידח ושולט, על קו החוף של קמבודיה.
כדורגלן השנה בהולנד
כדורגלן השנה בהולנד (בהולנדית: Voetballer van het Jaar, כדורגלן השנה) הוא פרס המוענק על בסיס שנתי לכדורגלן הטוב ביותר באותה השנה בהולנד. הזוכה בפרס נבחר על ידי משאל בין הכדורגלנים ההולנדים מהליגה הבכירה וליגת המשנה.
הפרס מחולק החל משנת 1984. עד לשנת 1997 הוענק הפרס על בסיס שנתי, ומאז הוא מחולק לפי עונת כדורגל. עד לשנת 2006 חולק במקביל פרס נעל הזהב (בהולנדית: Gouden Schoen), פרס שנתי שחולק על ידי העיתונים המובילים במדינה, ומאז הפרסים אוחדו לפרס אחד.
הכדורגלן הצעיר של העונה
החל משנת 1984 הוענק, במקביל לתואר כדורגלן העונה, גם התואר לכדורגלן המצטיין של העונה מתחת לגיל 21. החל מעונת, הוחלף הפרס בפרס יוהאן קרויף שמוענק מאז בכל עונה.
עידו גרינבלום
עידו גרינבלום (נולד ב-24 ביולי 1986) הוא ראש המועצה המקומית קריית טבעון.
ביוגרפיה
גרינבלום בוגר תואר ראשון במדע המדינה ויחסים בינלאומיים מהאוניברסיטה העברית ותואר שני במדיניות ציבורית מאוניברסיטת תל אביב.
פיאט 306
דגם ה"פיאט 306" מונע באמצעות 2 סוגי מנוע 6 צילינדר.
עידו גרינבלום
ביוגרפיה
במהלך לימודיו שימש כרכז וראש מחלקת תרבות באגודת הסטודנטים, וכסגן יושב ראש אגודת הסטודנטים באוניברסיטה. לאחר מכן שימש כמנהל פרויקט "ירושלמים בוחרים בריא" המשותף למשרד הבריאות ועיריית ירושלים.
פיאט 306
דגם ה"פיאט 306" יוצר על ידי חברת הבת של פיאט, חברת "CANSA".
עידו גרינבלום
ביוגרפיה
בבחירות לרשויות המקומיות בישראל (2018) התמודד לתפקיד ראש המועצה, מטעם מפלגת העבודה, ועלה לסיבוב השני. בסיבוב השני ניצח את המועמדת רות קלנר-עקרון, ונבחר לתפקיד ראש המועצה ברוב של 54%.
פיאט 306
לדגם ה"פיאט 306" - 2 דלתות צד.
עידו גרינבלום
ביוגרפיה
גרינבלום נשוי ואב לשניים.
אסקיאל בארקו
אסקיאל בארקו (בספרדית: Esequiel Barco; נולד ב-29 במרץ 1999) הוא כדורגלן ארגנטינאי שמשחק בעמדת הקשר בקבוצת ריבר פלייט מליגת העל הארגנטינאית, בהשאלה מאטלנטה יונייטד.
אינדפנדיינטה
בעונת הבכורה שלו כבש ארבעה שערי ליגה בשלושים הופעות, ואף סייע לקבוצתו לזכות בגביע סודאמריקנה, לאחר שכבש את שער השוויון של קבוצתו במשחק הגומלין של הגמר מול פלמנגו, משחק שהסתיים בשוויון 1-1 וקבע 3-2 בסיכום שני המפגשים.
אטלנטה יונייטד
ב-19 בינואר 2018, הצטרף לאטלנטה יונייטד מליגת ה-MLS, תחת המאמן בן ארצו חרארדו מרטינו. סכום ההעברה הוערך בכ-15 מיליון דולר, ההעברה היקרה ביותר עד אז בתולדות הליגה. בארקו היה שותף לזכייתה של הקבוצה באליפות, אך במשחק גביע ה-MLS, משחק גמר הפלייאוף של העונה, הוא נכנס כמחליף רק בתוך תוספת הזמן של ההתמודדות.
בארקו זכה בתואר שני בקבוצה, גביע קמפאונס, אך שוב כמחליף בתוך תוספת הזמן, הפעם תחת המאמן פרנק דה בור. כשבועיים לאחר מכן זכה עם קבוצתו בגביע ארצות הברית הפתוח, כאשר הפעם פתח בהרכב קבוצתו בניצחון 2-1 על מינסוטה יונייטד.
בארקו שותף פעמיים ברציפות במשחק האולסטאר של ה-MLS כחלק מנבחרת כוכבי הליגה, ב- מול יובנטוס וב- מול אתלטיקו מדריד.
נבחרת ארגנטינה
ביולי 2021 היה לחלק מסגל הנבחרת האולימפית של ארגנטינה לטורניר הכדורגל של אולימפיאדת טוקיו (2020). הוא פתח בהרכב בכל שלושת משחקיה של ארגנטינה בשלב הבתים, שהסתיימו בהפסד 2-0 לאוסטרליה, ניצחון 1-0 על מצרים, ושוויון 1-1 מול ספרד. הוא הוחלף בכל שלושת המשחקים, כולל חילוף במחצית המשחק מול ספרד. ארגנטינה סיימה שלישית בבית ולא העפילה לרבע הגמר.
יחסי אוזבקיסטן–סן מרינו
יחסי אוזבקיסטן–סן מרינו הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שלא מתקיימים שבין רפובליקת אוזבקיסטן לבין הרפובליקה המרוממת של סן מרינו. עקב סגירותה היחסית של אוזבקיסטן בפני העולם. אזרחים סן מרינזיים מעטים ואחדים בשנה מגיעים לאוזבקיסטן לביקורים וטיולים ונדרשת מהם אשרה אלקטרונית. סן מרינו מצידה סוגרת את שעריה לתיירים אוזבקים, כשמעטים כאלו מגיעים, אם בכלל, נדרשת מהם אשרת כניסה ותשאול כשהם נוחתים באיטליה (הגבול בסן מרינו פתוח לחלוטין).
חיים כהן (מבעלי התוספות)
רבי חיים בן רבי חננאל כהן (המאה ה-12) היה מראשוני בעלי התוספות ותלמיד חבר של רבנו תם. פעל בין היתר בצרפת.
ביוגרפיה
היה אחד מתלמידיו המבוגרים של רבנו תם, ותלמידי רבנו תם האחרים ראו אותו כבכיר שביניהם: רבי אליעזר ממיץ, אף הוא מתלמידי רבנו תם, כבר כתב לפניו תוספות על מסכת זבחים. בעלי תוספות רבים, בהם תלמידיו האחרים של רבנו תם, הריצו אליו שאלות בהלכה ופסקי דינים, כך למשל ר"י הלבן, רבי אליהו מפריז (שהיה גיסו, נשוי לאחות אשתו) ועוד. ר"י הזקן כותב עליו:. נראה כי בזמן לימודו בבית מדרשו של רבנו נטל חלק פעיל גם בניסוח תשובותיו של רבנו תם עצמו, מה שמחזק את מעמדו כאחד מבכירי התלמידים. דבריו מובאים עשרות פעמים במהדורת התוספות שנדפסה לצד התלמוד.
ידועה אמירתו שאילו היה נוכח בזמן פטירת רבו רבנו תם היה נטמא לו, למרות היותו כהן האסור בטומאת מת, בשל היותו גדול הדור (על פי דברי רבי חייא בפטירת רבי יהודה הנשיא). הדברים משקפים גם את הערצתו של רבי חיים לרבו רבנו תם, וגם את עמדתו ההלכתית בסוגיה זו של טומאת כהן לגדול הדור.
מקומו
חוקרים רבים ציינו אותו כחכם בן פריז, על פי כינויו במקום אחד "רבינו חיים מפרי"ז", ועל בסיס התכתבות הלכתית שדרשה מענה מהיר עם רבי אליהו מפריז. אמנם, אברהם ריינר הראה כי כינוי זה מקורו בשיבוש של המילים "רבינו חיים מפרש", וכי על פי כמה גרסאות התשובה נתנה לרבי אליעזר ממץ ולא לרבי אליהו מפריז. בשל כך הוא דחה את הקביעה כי רבי חיים חי בפריז. לעומת זאת, בספר המנהיג מזכירו ראב"ן הירחי (על פי גרסה אחת) בכינוי "ר' חיים בר' חננאל מאלמניא הכהן", ומכאן שמוצאו היה מגרמניה (=אלמניה). בנוסף לכך, ריינר טוען כי לאחר לימודיו אצל רבנו תם שב רבי חיים לתקופה מסוימת לגרמניה ופעל במגנצא לצד רבי אליעזר ממץ, שחיבר לפניו תוספות למסכת זבחים בתקופה זו. אז גם למד אצלו רבי ברוך בן שמואל ממגנצא. לדברי ריינר, רבי חיים נסע לצרפת ללמוד מפי רבנו תם, שב לגרמניה מולדתו ופעל במגנצא, ובסוף ימיו היגר שנית לצרפת, בה למד אצלו בעל המנהיג ובה נפטר. הוא מביא ראיה נוספת למסקנה זו מפירושי הפיוטים של בנו של רבי חיים, שאמנם נכתבו בצרפת, אך הפיוטים המתפרשים בהם הם כנוסח אשכנז.
משפחתו
קיימת תשובה, בה פנה בשאלה לרבי שמשון משאנץ ובקש להתיר לאדם שמתה אשתו לשאת אשה נוספת לפני שיעברו שלשה רגלים. ר"ש משאנץ, בתמיכת אחיו ריצב"א, אסר את הדבר, לפי שהאדם התגורר בבית בנו, ולכן לא היה לו צורך דחוף באשה שתסעד אותו. לדעת א"א אורבך, רבי חיים שאל עבור עצמו, לאחר שאשתו נפטרה והוא התגורר בבית בנו, אולם לדעת ריינר מדובר בשאלה עבור אדם אחר. העובדה שלא פנה בשאלה זו לבן דורו ר"י הזקן, אלא לתלמידיו ר"ש משאנץ וריצב"א, מלמדת שמעשה זה כנראה התרחש לאחר פטירת ר"י בשנת 1189.
גיסיו היו רבי אליהו מפריז, רבי יום טוב מיואני ורבי יעקב מקורביל, שנשותיהם היו אחיות.
בנו, רבי אהרן, כתב פירוש על פיוטי המחזור האשכנזי. בן נוסף היה רבי נחמן שחיבר ספר בשם "נחמני". בן נוסף שלו היה רבי אברהם.
בתו נישאה לרבי יעקב מקוצי, ובנם, נכדו, היה רבי משה מקוצי מחבר הסמ"ג. הוא מביא בחיבורו מדברי סבו, כשהוא מכנהו לפעמים: "רבינו חיים כהן גדול אבי אמי".
תורתו
בנוסף לתוספות על מסכת זבחים שחיבר לפניו רבי אליעזר ממץ, כנראה חיבר גם בעצמו תוספות למסכת זאת, והן העומדות בבסיס התוספות הנדפסות למסכת זו. מתוך 98 אזכורים שלו בתוספות הנדפסות על הש"ס, קרוב למחצית הן במסכת זבחים, וגם רבים מהאחרים עוסקים בסוגיות ממסכת זו. חיבר גם תוספות למסכת בבא בתרא, ואולי גם למסכתות פסחים ויומא.
נראה שהקדיש מקום רב לעיסוק בסדר קדשים ובענייני כהונה. בהתאם לכך, הוא סבר שיש לצמצם את חלות הכלל הלכתא למשיחא האומר שאין לפסק הלכה בנושאים שאין להם נפקות מעשית עד בוא המשיח. לדעתו, כלל זה אמור רק בהלכות בהן גם בימות המשיח מדובר במקרה לא מצוי, הנובע מחטא. ייתכן שיש לכך קשר להיותו כהן.
לדעת ריינר, משלבות דרכי הפסיקה של רבי חיים את היצירתיות הלמדנית שחידש רבו רבנו תם, עם המאמץ לשמור על המנהגים הקיימים ועל צורות החיים המקובלות בדורו, ולצד זאת נטייה לקולא.
עלייה לארץ ישראל בזמנו
אחת מפסיקותיו המפורסמות היא הקביעה שאין מצווה בעלייה לארץ ישראל בזמנו:
לגבי טעמה של פסיקה זו ישנן כמה גרסאות. לפי המובא בתוספות הטעם הוא שיש קושי לקיים את המצוות התלויות בארץ: "כי יש כמה מצוות התלויות בארץ וכמה עונשין דאין אנו יכולין ליזהר בהם ולעמוד עליהם".
במרדכי מובא שהטעם הוא הסכנה שבדרך לארץ:
מנגד, בנוגע לאיסור חכמים להשכיר בית לגוי עובד עבודה זרה על פי הפסוק "וְלֹא תָבִיא תוֹעֵבָה אֶל בֵּיתֶךָ", אמר רבי חיים שבחוץ לארץ מותר, מפני שהמושג 'בית' שייך רק בארץ ישראל: "והרב רבי חיים הוא היה אומר טעם להתיר... דבחוצה לארץ לא איקרי ביתך כי אם בארץ ישראל".
טומאת כהנים ל"חרב הרי היא כחלל"
על שיטת רבנו תם לפיה כלי מתכת שהיה באוהל המת מחייב את הנזיר בתגלחת,.
ביטול מין בשאינו מינו
בשונה משיטת רבו, רבנו תם, לפיה תערובת מין בשאינו מינו בה יש טעם כעיקר, אין לוקים עליה עד שיהיה בה כזית בכדי אכילת פרס.
חמץ בפסח אינו נחשב "דבר שיש לו מתירין"
לדבריו חמץ בפסח אינו נחשב לדבר שיש לו מתירין משום שהוא חוזר לאיסורו בשנה הבאה. כשיטה זו פסק בשולחן ערוך. (וזאת בניגוד לדעת הרמב"ם, הסבור שחמץ בפסח נחשב כדבר שיש לו מתירין.
דמיטרי שאלקוב
דמיטרי ולדיסלובוביץ' שאלקוב (ברוסית: Дмитрий Владиславович Шальков; נולד ב-10 באוגוסט 1967) הוא פוליטיקאי וקצין מודיעין רוסי, משמש כעוזרו של נשיא רוסיה וראש מינהל הבקרה של הסגל הנשיאותי מאז 13 ביוני 2018. , קודם לכן כיהן כסגן מנהל שירות הביטחון הפדרלי.
עונת 1970 בגביע ליברטדורס
עונת 1970 בגביע ליברטדורס הייתה העונה ה-11 של התחרות הדרום-אמריקאית לקבוצות כדורגל והיא אורגנה על ידי CONMEBOL. המשחק הראשון התקיים ב-11 בפברואר 1970 ותחרות הסתיימה ב-14 במאי 1970. בתחרות השתתפו 19 קבוצות. נציגי ברזיל לא השתתפו.
התחרות הסתיימה בניצחון של אסטודיאנטס לה פלאטה בפעם השלישית ברציפות.
מתכונת התחרות
במידה ומספר קבוצות בבית זכו באותו מספר נקודות ההכרעה הייתה על ידי משחק נוסף.
בכל השלבים נערכו משחק בית ומשחק חוץ. על הניצחון הוענקו שתי נקודות.
הדיוויזיה ה-276 (ורמאכט)
הדיוויזיה ה-276 (בגרמנית: 276. Infanterie-Division) הייתה דיוויזיית חיל רגלים של ה שלחמה במלחמת העולם השנייה.
היסטוריה
ב-10 במאי 1940 הוחלט על הקמת הדיוויזיה, אולם לאחר סיום המערכה על צרפת בוטלה הקמתה. ב-17 בנובמבר 1943 הוקמה הדיוויזיה על בסיס הדיוויזיה ה-38 שהושמדה בחזית המזרחית, והועמדה תחת פיקוד קורט באדינסקי. הדיוויזיה הוצבה בדרום-מערב צרפת, אולם לאחר הפלישה לנורמנדי הועברה לצפון צרפת, שם לחמה עד להשמדתה במהלך אוגוסט 1944.
פיטויה
פיטויה (שם מדעי: Peytoia; מכונה גם Laggania או Cassubia) הוא סוג של פרוק-רגליים קדום מאוד, אשר חי בתקופת הקמבריון, הראשונה שבתקופות הפנרוזואיקון.
יצור זה הוגדר ב-1911 והתגלו בו 2 מינים: Peytoia nathorsti ו-Peytoia infercambriensis. הוא היה שונה מכל פרוק רגליים מודרני וקבוצתו נכחדה לחלוטין עד הדבון.
יצור זה היה מהגדולים והקשוחים ביצורים שחיו בזמנו, בה לא היו חולייתנים מפותחים כלל. הוא ידוע בעיקר ממאובנים בפצלי ברג'ס שלרכס הרי הרוקי הקנדים, בו התגלו רבים מהם. מין נוסף התגלה בפולין. עם זאת יש קושי להגדיר את המינים, מאחר שחלקי הגוף שלהם נשברו בקלות ויכלו לבלבל עם מינים דומים.
היצור המוזר הגיע לאורך 40 ס"מ בערך ובמראהו הוא הזכיר מעט לובסטר, חסילון או סרטן ארוך-בטן, עם גוף המכיל קטעים רבים דמויי-שריון אך היה חסר זנב והשתמש בזיפים לצידי הגוף כדי לנוע. עם מחושיו הארוכים דמויי-הזיפים הוא חיפש מזון מקרקעית הים והשתמש בעיניו הגדולות כדי לחוש בסביבה. החוקרים מסכימים שכנראה שלא היה טורף-על כמו האנומלוקאריס, הגדול יותר, מאשר שלא יכל לנוע במהירות.
למעשה יש חוקרים הרואים בו את אביו הקדום של האנומלוקאריס.
סנדרה נשאט
סנדרה נשאט (בערבית: ساندرا نشأت; נולדה ב-2 בפברואר 1970) היא במאית קולנוע מצרית. נשאט, נוצרייה קופטית, עובדת גם בטלוויזיה ובתקשורת המצרית, ונבחרה לראיין את נשיא המדינה, עבד אל-פתאח א-סיסי, בראיון של שעה בטלוויזיה הלאומית לקראת הבחירות של 2018.
זוג מנצח VIP עונה 2
זוג מנצח VIP עונה 2 הייתה העונה השנייה של תוכנית המציאות הישראלית "זוג מנצח VIP". העונה שודרה מ-23 ביולי עד 14 בספטמבר 2017 בערוץ 10. את העונה הנחה איתי תורג'מן. בעונה זאת הזוג המנצח הוא דנית גרינברג ואליאב אוזן.
על העונה
עונה זאת היא העונה השנייה של התוכנית "זוג מנצח VIP". בינואר 2017 פורסם שהתוכנית צפויה לחזור לאוויר לאחר 3 שנים מסיום העונה הראשונה. התוכנית חזרה לאוויר למרות תוכנית הקיצוצים בערוץ 10 בשנת 2014, שבמסגרתה החליט הערוץ לוותר על הפקת תוכניות מציאות.
לעומת העונה הקודמת בה השתתפו 8 זוגות, בעונה זאת השתתפו רק 6 זוגות. בנוסף לא נערכו הדחות אלא טקסי "תספורת" בהם בוחרים למי לקחת כסף מהקופה.
איתי תורג'מן המשיך בהנחיית התוכנית לאחר שהנחה את העונה הראשונה.
יחסי ירדן–קוסובו
יחסי ירדן–קוסובו הם היחסים הדו-צדדיים בין ממלכת ירדן לקוסובו. קוסובו הכריזה על עצמאותה מסרביה ב-17 בפברואר 2008 וירדן הכירה בה ב-7 ביולי 2009. שתי המדינות נהנות מיחסים טובים וידידותיים. אטיפטה יאהיאגה שכיהנה כנשיאה הרביעית של קוסובו שיבחה את תמיכתה של ירדן כאחת השותפויות החשובות ביותר של קוסובו במזרח התיכון. המלך עבדאללה שיבח את היחסים בין שתי המדינות והצהיר כי תמיכת ארצו בקוסובו תימשך. הוא הוסיף כי הממלכה ההאשמית תגדיל את מאמצי מדיניות החוץ שלה לתמוך בתהליך ההכרה הבינלאומיים בקוסובו.
היסטוריה
במהלך מלחמת קוסובו, ירדן הביעה את תמיכתה בהתערבות נאט"ו בקוסובו והחזירה את שגרירה מבלגרד. בדצמבר 2009 ירדן תמכה בקוסובו בחוות הדעת המייעצת של בית הדין הבינלאומי לצדק על הכרזת העצמאות של קוסובו. שגריר ירדן הנסיך זייד ראעד אל חוסיין העלה את הנקודות הבאות:
ירדן וקוסובו כוננו יחסים דיפלומטיים מלאים ב-5 ביוני 2013.
היחידה הממשלתית לחופש המידע
היחידה הממשלתית לחופש המידע היא יחידה במשרד המשפטים אשר הוקמה ב-2012 במטרה להגביר את השקיפות השלטונית בכלל ואת יישום חוק חופש המידע בפרט. היחידה הוקמה על ידי עו"ד רבקי דב"ש אשר עמדה בראשה עד לפרישתה בסוף 2018. החל מנובמבר 2021 עומד בראש היחידה עו"ד שלומי בילבסקי, לאחר ששימש כממלא מקום החל מתחילת 2019.
היסטוריה
היחידה הממשלתית לחופש המידע הוקמה בהחלטת ממשלה 2950 מיום 6 במרץ 2011, "יישום חוק חופש המידע, התשנ"ח-1998: הגברת השקיפות ברשויות ציבוריות " והחלה את פעילותה ביוני. היחידה פועלת על מנת להגביר את השקיפות השלטונית ואת חוק חופש המידע בפרט.
תחומי אחריות
על פי החלטת הממשלה, הוסמכה היחידה לעסוק בנושאים הבאים: קביעת נהלים, תבניות וקווים מנחים; בירור תלונות בעניינים פרוצדורליים (כגון אי מתן מענה לבקשת חופש מידע, חריגה ממועדים, היעדר הנמקה מספקת ועוד); מתן הנחיות לתיקון ליקויים שנמצאו אגב בירור תלונה כאמור, והגשת דו"ח שנתי לממשלה. כמו כן, הוטלו על היחידה תפקידים נוספים ובהם: הקמת אתר אינטרנט מרכזי; פרסום רשימת הרשויות הציבוריות שעליהן חל החוק; מעקב אחר יישום חוק חופש המידע; ריכוז מידע אודות עתירות לפי חוק חופש המידע; ריכוז ידע מקצועי; סיוע לממונים ולרשויות ביישום החוק; ביצוע הדרכה והשתלמויות לממונים ולעובדי משרדי ממשלה וקיום פעילות ציבורית להגברת מודעות.
ברמה שוטפת, היחידה לחופש המידע מטפלת בפניות הציבור בנושא החוק, עתירות המוגשות בעקבות תשובות חופש מידע שאינן מספקות ותלונות. היחידה אחראית על הכשרות מקצועיות לכל הנוגעים בחוק חופש המידע- קורסי הכשרה לממונים, ימי עיון, הדרכות מקצועיות והדרכות אישיות לממונים חדשים.
היחידה הממשלתית לחופש המידע מעדכנת באופן שוטף את רשימת הרשויות הציבוריות עליהן חל חוק חופש המידע. הרשימה זמינה להורדה בכל עת באתר המרכזי לחופש המידע, הרשימה כוללת מעל 1700 רשויות ציבוריות. כמו כן, היחידה מפרסמת דוח שנתי אודות יישום חוק חופש המידע במשרדי ממשלה ביחידות הסמך.
יחסי ברזיל–מצרים
יחסי ברזיל–מצרים הם היחסים ההיסטוריים והדו-צדדיים בין האזורים המהווים כיום את ברזיל המודרנית ומצרים. היחסים הבילטרליים כוננו בשנת 1924. שתי המדינות נהנות בדרך כלל מקשרים ידידותיים ומהסכמים הדדיים בנושאים גלובליים חשובים רבים כמו פירוק נשק, אי-התפשטות גרעינית ונושאים סביבתיים בין היתר. בנוסף לכך, שתיהן חברות במדינות הפסגה של מדינות דרום אמריקה-ערב בה חתמו על הסכמים בנושא שיתוף פעולה בתחומים רבים ושונים.
היסטוריה
קשרים דיפלומטיים וקונסולריים בין שתי המדינות כוננו בשנת 1906, ואילו היחסים הבילטרליים כוננו רשמית בשנת 1924.
קשרים כלכליים ומסחריים
היקף הסחר בין שתי המדינות הגיע לסביבות 1.5 מיליארד דולר בשנת 2009, כאשר היצוא הברזילאי במצרים הגיע לסכום של 1.4 מיליארד דולר והיבוא ממצרים הגיע לסכום של 87 מיליון דולר. כ-58% מייבוא בעלי החיים של מצרים הם מברזיל. מצרים היא השותפה הערבית הגדולה השנייה בברזיל, לאחר שייבאה בשנת 2011 2.62 מיליארד דולר מברזיל, ואילו היא השותפה הגדולה לייבוא הברזילאי, לאחר שייצאה בשנת 2011 344.72 מיליון דולר לברזיל, אשר כללו דשנים, דלק מינרלי וכותנה. הייצוא העיקרי של מצרים בשנת 2009 היה נפט, אלומיניום, כותנה גולמית ועור, ואילו הייבוא העיקרי שלה היה עופות, שמנים, סוכר, פולי סויה ובשר.
ב-17 בינואר 2013, אישרה מצרים הסכם סחר חופשי עליו חתמה בעבר באוגוסט 2010 עם מרקוסור, והפכה למדינה הראשונה שסיימה את הליכי האישור. בפגישה שנערכה בקהיר בשנת 2010 בה השתתף שר הפיתוח, התעשייה והסחר הברזילאי מיגל חורחה, שר התעשייה וסחר החוץ של מצרים ראשיד מוחמד ראכיד אמר לכנס כי המיזמים בין מצרים לברזיל הם מגוונים מאוד ויש כי יש הרבה שיתופי פעולה במגזר התעשייתי. "איננו יכולים לשכוח שברזיל נחשבת כיום לאחת המדינות המתעוררות החזקות על הבמה הכלכלית העולמית, והייתה גם אחת המדינות הראשונות שהתאוששו מהמשבר הכלכלי העולמי בשנת 2009 ", אמר. גורם בולט במשרד המסחר והתעשייה אמר כי מצרים ביקשה ממרקוסור לכלול טקסטיל, בגדים, חומרי בניין, ומוצרי הנדסה וכימיקלים בין הקטגוריות הראשונות.
ב-24 באוקטובר 2011 הודיע ראש קבוצת מצרים של אורסקום, נסף סוויריס, כי זרוע הבנייה של החברה אורסקום תעשיות הבנייה (OCI) תקים יחד מפעל דשנים בשווי של 3 מיליארד דולר עם קבוצת EBX בברזיל. המפעל אשר ימוקם בסופרפורט Açu של EBX בסאו ג'ואו דה בארה, ריו דה ז'ניירו, אמור להסתיים עד 2016. למתקן תהיה יכולת לייצר עד 3 מיליון טונות של דשני חנקן בשנה, ולפי EBX, יסייע לברזיל, יצרנית ויצואנית מרכזית עולמית של סחורות חקלאיות, להקטין את תלותה בדשנים מיובאים. אייקה בטיסטה, מיליונר וראש EBX, אמר במיזם משותף עם סאוויריס כי המפעל יעזור "לשלוט באספקה האסטרטגית שלנו של סחורות מפתח הנדרשות לצמיחה ופיתוח ארוכת טווח של ברזיל". אורסקום כבר חתמה על הסכם עסקי הפצה שנתיים קודם לכן בנובמבר 2009 עם FITCO / Fertipar הברזילאית, מפיצת האוריאה השנייה בגודלה במדינה, והחליטה להרחיב את הברית האסטרטגית הקיימת שלהם על ידי הקמת מיזם משותף בברזיל לסחר והפצה של מוצרי דשנים שסופקו. על ידי קבוצת הדשנים OCI.
יחסי אפגניסטן–סן מרינו
יחסי אפגניסטן–סן מרינו הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שלא מתקיימים בין האמירות האיסלאמית של אפגניסטן לבין הרפובליקה המרוממת של סן מרינו עקב סגירותה היחסית של אפגניסטן בפני העולם וחוסר אינטרסים של שתי המדינות בניהול יחסים אלה. אזרחים סן מרינזיים מעטים ואחדים בשנה מגיעים לאפגניסטן לביקורים וטיולים, וגם מהם נדרשת אשרה ותשאול ביטחוני מקיף ביותר. גם סן מרינו מצידה סוגרת את שעריה בפני אזרחים ותיירים אפגניסטן, כשמעטים כאלו מגיעים, אם בכלל.
נציגויות דיפלומטיות
כאמור, בין שתי המדינות אין יחסים דיפלומטיים, אך ישנו קשר בין הלאומים הסן מרינזים והאפגנים, לפיכך יש צורך בנתינת שירותים קונסולריים. שירותים קונסולריים של שתי המדינות ניתן לקבל בשגרירות הקרובה ביותר של המדינה השנייה - השגרירות הסן מרינזית במונגוליה, והשגרירות האפגנית באיטליה.
פרנק מרשל (מפיק)
פרנק מרשל (באנגלית: Frank Marshall; נולד ב-13 בספטמבר 1946) הוא במאי קולנוע, מפיק ושחקן אמריקאי.
ביוגרפיה
ב-1968 הכיר את הבמאי פיטר בוגדנוביץ' במסיבת יום ההולדת של בתו של הבמאי ג'ון פורד, שהיה ידידו של אביו ובאותה שנה שיחק בסרטו הראשון "Targets". בסרט הוא שיחק נער כרטיסן.
בשנים לאחר מכן עבר להתגורר באספן ובמרינה דל ריי והחל לביים ולהפיק מספר סרטים, רבים מהם לצד שיתוף פעולה עם בוגדנוביץ', עם סטיבן שפילברג ועם מרטין סקורסזה. הוא החל לעבוד כמלצר ושחקן ובהמשך כמפיק סרטים ובשנות ה-80 וה-90 החל לכהן כמנהל במכון הלאומי לסרטי סטודנטים (National Student Film Institute) בהוליווד.
עבודתו הראשונה כבמאי הייתה בסרט ארכנופוביה מ-1990 בכיכובם של ג'ף דניאלס וג'ון גודמן. כמו כן ביים את הסרטים לחיות מ-1993, קונגו מ-1995 ושמונה מתחת לאפס מ-2006.
ב-1992 הקים לצד אשתו את חברת קנדי/מרשל.
חיים אישיים
מרשל נשוי למפיקה קתלין קנדי החל מ-1987 ולהם 2 ילדים.
פילמוגרפיה
כבמאי:
כמפיק:
כשחקן:
דיוויזיית הפולקסגרנדיר ה-276 (ורמאכט)
היסטוריה
ב-4 בספטמבר 1944 הוקמה הדיוויזיה על בסיס דיוויזיית הפולקסגרנדיר ה-580, שהוקמה ב-25 באוגוסט 1944, והועמדה תחת פיקוד קורט מהרינג. בדצמבר 1944 הוכפפה הדיוויזיה להקורפוס ה-80, כחלק מהארמייה השביעית, ולחמה עמו במהלך הקרב על הבליטה. לאחר מכן לחמה הדיוויזיה בלוקסמבורג ובמערב גרמניה, ובמרץ 1945 הושמדה הדיוויזיה.
כסלוחים
כַּסְלֻחִים היה עם מצרי עתיק, שבניו יצאו מבנו של מצרים, שהוא נכדו של חם ונינו של נח.
לפי פירוש רש"י, שמם של הכסלוחים נגזר מכך שהיו חיים בים (כסלוחי ים).
רש"י מציין כי העם הכסלוחי והעם הפתרוסי היו מבצעים החלפות נשים, וכתוצאה מהחלפות אלו נוצר העם הפלשתי.
אליפות העולם בהוקי קרח 2016
אליפות העולם בהוקי קרח 2016 (באנגלית: 2016 IIHF World Championship) היא אליפות העולם ה-80 במספר של פדרציית ההוקי קרח הבינלאומית, שנערכה בין ה-6 ל-22 במאי 2016, במוסקבה ובסנקט פטרבורג שברוסיה.
הייתה זו הפעם השלישית שרוסיה מארחת את הטורניר לאחר אליפויות 2000 ו-2007. ארבע פעמים נוספות הטורניר נערך במוסקבה בתקופת ברית המועצות (בשנים 1957, 1973, 1979 ו-1986).
אלופת העולם מ-2015, קנדה, הגנה על תוארה וזכתה שוב באליפות לאחר שגברה על פינלנד במשחק הגמר בתוצאה 2:0. מארחת הטורניר, רוסיה, סיימה במקום השלישי.
המדינה המארחת
ב-17 בספטמבר 2010 נערך בסלובניה קונגרס IIHF שבמסגרתו הוכרזו המדינות המתמודדות על אירוח אליפות העולם בשנת 2016:
לטביה סירבה להגיש מועמדות רשמית והגישה מועמדות (שנכשלה) לארח את אליפות 2017.
ב-13 במאי 2011 בקונגרס שנערך בברטיסלאבה נבחרה רוסיה לארח את האליפות עם הערים מוסקבה וסנקט פטרבורג. הבחירה באה לאחר שדנמרק ואוקראינה משכו את מועמדותן.
האולמות שנבחרו לארח את המשחקים הם:
דירוג הנבחרות הסופי
שתי המדורגות אחרונות, הונגריה וקזחסטן, ירדו לדרג 1A - הדרג השני של אליפות העולם. במקומן עלו לדרג העליון שתי המסיימות ראשונות באליפות העולם דרג 1A - סלובניה ואיטליה, שתצטרפנה ל-14 הנבחרות האחרות באליפות העולם בהוקי קרח 2017 שתערך בצרפת וגרמניה.
מוש בן ארי - Live
"מוש בן ארי - Live" הוא האלבום הרביעי ואלבום ההופעה הראשון של הזמר היוצר מוש בן ארי, שיצא לאור ב-23 באוגוסט 2007.
האלבום הוקלט ב-26 באוקטובר 2006 בהאנגר 11 במתחם נמל תל אביב בפני קרוב ל-4,000 איש, במופע שנערך לרגל צאת אלבומו האחרון והמצליח "מסע ומתן", בהופעה ביצע מוש את מיטב להיטיו משלושת אלבומי הסולו שלו וכמו כן אירח את ברי סחרוף, דין דין אביב, שוטי הנבואה, מוקי ופילוני, איתם ביצע שירים שלהם ושלו. האלבום בא ב-3 חלקים כאשר שני הראשונים הם דיסקים של שירים והשלישי הוא 8 שירים בDVD מההופעה.
מארי תרז פריאל
מארי תרז פריאל (באנגלית: Mary Therese Friel; נולדה ב-1960) היא דוגמנית ואשת עסקים אמריקאית. מיס ארצות הברית לשנת 1979.
ביוגרפיה
פריאל נולדה וגדלה בניו יורק, ב-1979 נבחרה למיס ניו יורק ולאחר מכן למיס ארצות הברית כשדורגה במקום הראשון בתחרות בגדי הים ובראיונות ובאותה שנה עלתה לשלב 12 המועמדות הסופיות בתחרות מיס תבל.
לאחר שנת כהונתה הלה ללמוד באוניברסיטת פורדהם בניו יורק וחתמה על חוזה דוגמנות עם סוכנות פורד ודגמנה במקומות רבים בארצות הברית ובאירופה והופיעה על שער מגזין האופנה "גלאמור" ומגזין הנשים "משק בית טוב".
היא לקחה חלק בכתיבת הספר "את יכולה להיות הדוגמנית שאת".
ב-1987 היא הקימה סוכנות דוגמנות משלה העוסקת גם בהדרכה אישית לנערות העובדות כדוגמניות והיא משמשת גם כמאמנת ויועצת אישית לתחרויות יופי.
אינגריד, נסיכת שוודיה
אינגריד, נסיכת שוודיה (שוודית Ingrid av Sverige, 28 במרץ 1910 - 7 בנובמבר 2000), הייתה בתו של גוסטב השישי אדולף, מלך שוודיה, ואשתו של פרדריק התשיעי, מלך דנמרק.
ביוגרפיה
בגיל 10 מתה אמה בהריונה השישי, כתוצאה מדלקת קרום המוח, ואביה התחתן בשנית עם לואיז, נסיכת באטנברג. אינגריד חונכה היטב, והתעניינה בספורט, במיוחד רכיבה על סוסים, סקי וטניס. בנוסף היא אף הוציאה בגיל צעיר את רישיון הנהיגה שלה.
בשנת 1928 הוצעה אינגריד לאדוארד, נסיך ויילס, אולם על אף שנפגשו ביחד לא התארסו לבסוף.
ב-15 במרץ 1935 התארסה אינגריד עם פרדריק, נסיך הכתר הדני, וב-24 במאי התחתנו השניים בסטוקהולם באירוע גדול שסוקר בהרחבה בכלי התקשורת השוודיים. במהלך מלחמת העולם השנייה תמכה אינגריד בכוחות ההתנגדות לכיבוש, ועודדה את בני העם בסיורים שעשתה ברחבי הארץ יחד עם חמותה המלכה אלכסנדרינה. סבה גוסטב החמישי, מלך שוודיה שלח לה בקשה להוריד פרופיל למען ביטחונה, אולם היא דחתה בזעם את הצעתו.
ב-20 באפריל 1947 מת חמיה כריסטיאן העשירי, מלך דנמרק, ובעלה פרדריק התשיעי, מלך דנמרק עלה לשלטון במקומו. אינגריד ביטלה הרבה מהמנהגים המיושנים שנהגו בחצר המלוכה, והפכה את האווירה ליותר נעימה, עם פחות אירועים וקבלות פנים רשמיות. בשנת 1972 מת בעלה, ובתה מרגרטה השנייה, מלכת דנמרק עלתה לשלטון במקומו. באותה שנה מונתה אינגריד לעוצרת הממלכה, בכל עת שהמלכה נעדרה מהממלכה.
ב-7 בנובמבר 2000 מתה אינגריד, כשלצידה עומדים שלוש בנותיה ועשרה נכדיה. הלווייתה נערכה ב-14 בנובמבר, והיא נטמנה בקתדרלת רוסקילדה. בהלוויה השתתפו בני אצולה ומדינאים רבים, ביניהם: המלך והמלכה של שוודיה, מלכת ספרד, מלכת הולנד, המלך והמלכה של נורווגיה, המלך והמלכה של בלגיה, הדוכס הגדול והדוכסית הגדולה של לוקסמבורג, הנסיך מוויילס, נסיך הכתר של מונקו, אולפור רגנר גרימסון - ראש ממשלת איסלנד, ומאונו קויביסטו - נשיא פינלנד לשעבר.
משפחתה
ב-24 במאי 1935, התחתנה אינגריד עם פרדריק התשיעי, מלך דנמרק, ממנו נולדו לה שלוש בנות:
בשנוזאורוס
בשנוזאורוס (שם מדעי: Bashanosaurus; מילולית: "לטאת הבשן") הוא סוג של דינוזאור מהאינפרא-סדרה הסטגוזאוריה, אשר התקיים במשך היורה התיכון בצ'ונגצ'ינג שבסין, מה שהופך אותו לסטגוזאור הידוע הקדום ביותר, קדום אף יותר מהצ'ונגצ'ינגוזאורוס והמונקונוזאורוס.
הבשנוזאורוס מוכר משני שלדים חלקיים, יחד עם חוליה שמגיעה מפרט שלישי; שרידים אלו נשתמרו כמאובנים במוזיאון הדינוזאורים של זיגונג יחד עם דגימה נוספת, גולגולת חלקית, חוליה גב ופיסת שריון עורי (CLGPR V00006). החלקים נמצאו באתר חפירות בצ'ונגצ'ינג בשנת 2016, שהגיעו מתצורת שקסימיאו. במאמר משנת 2022 הדגימות קיבלו את השם Bashanosaurus primitivus, המתייחס לשם הישן של צ'ונגצ'ינג.
ההולוטיפ CLGPR V00006-1, כולל עצמות גפיים, חוליות גב וזנב, לוחיות ודרבן. הדגימה השנייה, CLGPR V00006-2, מורכבת מחמש חוליות, חלק תחתון מהרגל הימנית ולוחית. הדגימה השלישית, CLGPR V00006-3, מכילה חוליית גב אחת. נמצאה גם דגימה רביעית, CLGPR V00006-4, שלד חלקי עם גולגולת, אך לא נוצר קשר בין הדגימות מפני שהיא אינה חולקת תכונות ייחודיות עם ההולוטיפים האחרים.
המתארים שלו מעריכים שההולוטיפ היה באורך 2.8 מטרים, אך בהתחשב בעובדה שהדגימות הן תת-בוגרות, ייתכן בהחלט שהבשנוזאורוס היה משמעותית גדול יותר.
דידימה
דידימה (ביוונית עתיקה: Δίδυμα) הייתה עיר מקדש יוונית לחופי איוניה, בקרבת העיירה דידים בטורקיה המודרנית. בדידימה היה מקדש לאפולו ופעלה בו אורקל. אנשים רבים הגיעו לדידימה מכל רחבי העולם העתיק להתפלל במקדש ולשאול בעצת האורקל.
משמעות השם
תרגום המילה "דידימה" ביוונית הוא "תאומים". המקדש קרוי כך על שם התאומים, אפולו וארטמיס, ילדיהם של זאוס ולטו. לארטמיס ישנו מקדש לא רחוק מדידימה, ליד מילטוס.
מיקום
לרוב המקדשים לאפולו היו על הר גבוה או בקצה צוק, כך שהם נראו קרובים לאלים. לעומת זאת, דידימה נבנתה במישור בגובה פני הים. עובדה זו אולי מרמזת על כך שהמקדש מגשר בין עולם בני האדם לאלים, ולכן נמצא בסמיכות לבני האדם.