cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
מיכה נוימן
טיפול בתגובות קרב
נוימן היה ממעצבי מדיניות צה"ל בתחום הטיפול הנפשי בחיילים נפגעי תגובות קרב. כחלק ממדיניות זו הוחלט על הפנית נפגעי תגובות הקרב למַלתָּ"ק (מרכז לטיפול בתגובות קרב), שמטרתו החזרה מהירה לשירות מלא ביחידת האם. הטיפול במלת"ק מפחית את הסיכון לאשפוז בבית חולים פסיכיאטרי בעקבות תגובת קרב ומקטין את הסכנה להפיכת ההפרעה לכרונית.
טיפול בדור שני לניצולי השואה
נוימן הרבה לעסוק בטיפול בילדי הדור השני לשואה. בעבודתו מצא כי הם גדלים פעמים רבות כ-"Parental Children", שצריכים לתמוך בהוריהם ולמלא את כל ציפיותיהם. הטיפול נעשה במסגרת פרטנית ומשפחתית כאחד ומטרתו לאפשר למטופל חיים עצמאיים ונפרדים מהוריו.
ניהול שלוותה
בשנות עבודתו כמנהל רפואי פיתח עבודה קהילתית נרחבת על ידי מתן ייעוץ במחלקות בית החולים האזורי "מאיר" וכן ייעוץ פסיכיאטרי קבוע לרופאי המשפחה של האזור. בניהולו החל המרכז הרפואי לשמש כמרכז לימודי של אוניברסיטת תל אביב כחלק מההכשרה הבסיסית בלימודי הרפואה. בנוסף נפתחו מרפאות יום לטיפול אינטנסיבי ויחידות השהייה בחדרי מיון, לטיפול קצר מועד ללא אשפוז במחלקה פסיכיאטרית.
יחסי פרויד–יונג–נוימן
נוימן חקר את היחסים בין פרויד ליונג, ובין יונג לאריך נוימן כיחסי אב-בן.
מההתכתבויות בין יונג לנוימן ניתן ללמוד על היחס שהעניק יונג לתלמידו, נוימן, לעומת היחסים בין פרויד ליונג. בעוד שהיחסים בין פרויד ליונג אופיינו במתיחות קבועה ובביטול של פרויד את רעיונותיו של יונג, היחסים של יונג כלפי נוימן היו של אהדה ותמיכה. עם זאת, אריך נוימן לא חסך את ביקורתו מיונג, כשהאחרון הביע בשנות השלושים תמיכה מסויגת בתנועה הנאצית ובמדיניותה האנטישמית.
ממאמריו
Translation 2015 by Heather McCartney.
מלחת
מְלַחַת (באנגלית: Saltpeter; בספרדית: Salitre) היא תערובת של המלחים אשלגן חנקתי (KNO3) ונתרן חנקתי (NaNO3), המופיעה בטבע כמחצב, לעיתים במעורב עם גבס, חול ומלחים נוספים. המרבצים הגדולים ביותר של מלחת מצויים במדבר אטקמה שבאמריקה הדרומית, בצפון צ'ילה של ימינו, לכן יש ומכנים אותה "מלחת צ'ילי". המלחים המופקים ממנה מופרדים ומשמשים לייצור דשנים, אבק שרפה וחומרי נפץ, ולכן נודעה לה חשיבות כלכלית רבה. היא כונתה בספרדית Oro Blanco ("הזהב הלבן") והשפיעה רבות על התפתחויות כלכליות ופוליטיות בהיסטוריה של צ'ילה.
גילוי מרבצי המלחת במדבר אטקמה במאה ה-19, וההכרה בערכם הכלכלי הרב, הביאו לסכסוכי גבול בין צ'ילה לבין שכנותיה בוליביה ופרו, ולפרוץ מלחמת האוקיינוס השקט (1879-1883), שבסיומה סיפחה צ'ילה את מרבית אזורי הכרייה של המלחת.
ממשלת צ'ילה מסרה את הזיכיונות לכריית המלחת לחברות זרות, רובן בריטיות, שהעסיקו אלפי פועלים בתנאי עבודה ירודים. עקב כך פרצה בסוף שנת 1907 שביתה של פועלי המכרות, ובעקבותיה שביתה כללית במחוזות הצפוניים של צ'ילה, שהסתיימה בטבח סנטה מריה דה איקיקה ב-21 בדצמבר, אירוע מכונן בתולדות תנועת הפועלים בצ'ילה.
בראשית המאה ה-20 פותחו בגרמניה שיטות לייצור מלאכותי של אשלגן חנקתי ונתרן חנקתי, ובעקבות זאת ירד ערכה של המלחת הטבעית לאחר מלחמת העולם הראשונה, וכרייתה הצטמצמה מאוד מאז שנות ה-30.
בינון דור
בינון דור (שם מדעי: Oxynoemacheilus insignis) הוא מין של דג ממשפחת הבינוניים, הנמצא בסכנת הכחדה ותפוצתו מוגבלת למעיינות עמק בית-שאן.
תיאור
ראשו של הדג מחודד. סביב הפה 6–8 בינים. מתאפיין בזנב ממוזלג מעט, ובקשקשים קטנים המכסים את גופו. אורכו בין 50 ל-70 מ"מ. הגוף מנומר.
הדג מצוי במים זורמים, בין אבני הקרקעית.
היסטוריה
הבינון התגלה במעיינות עמק בית שאן בשנות ה-60 על ידי ד"ר מנחם גורן מומחה לדגים מאוניברסיטת תל אביב, וזוהה כמין חדש למדע. אז גם הבינו החוקרים כי דג זה, השוכן על קרקעית הנחל, הוא אנדמי לישראל ולאזור מעיינות עמק בית שאן.
רשות הטבע והגנים השלימה ב-2016 פרויקט ייחודי הכולל הקמה של בית גידול חדש להצלת הזן הנדיר הנמצא בסכנת הכחדה, בשמורת הטבע תל סהרון. בית הגידול המלאכותי ישמש כאתר נוסף לאלו הטבעיים לשמירה על הדג.
שער ספטימיוס סוורוס
שער ספטימוס סוורוס הוא שער ניצחון שיש לבן המצוי בקצה הצפון מזרחי של הפורום של העיר רומא. השער הוקם בשנת 204 להנציח את ניצחון הקיסר הרומי ספטימיוס סוורוס ובניו קרקלה וגטה על האימפריה הפרתית בקרבות שנערכו בין השנים 195 ו-202.
השער בעל שלוש הקשתות היה מוצב בעבר על בימה מוגבהת עשויה אבן טרוורטין, אליה הגיעו באמצעות גרם מדרגות. תקרת הקשת המרכזית של השער מעוטרת. גרם מדרגות במבנה השמאלי ביותר (הדרומי) של השער הוביל אל הגג, עליו הייתה מוצבת קוודריגה ובה פסלי הקיסר ושני בניו. את השער מעטרים תבליטים המתארים את הניצחון. שער זה היווה מודל לחיקוי בשערי הניצחון שנבנו בשנים מאוחרות יותר באירופה.
לאחר מותו של ספטימוס סוורוס משלו יחד בניו, עד שקרקלה רצח את גטה. בעקבות רצח זה הוסרו כל פסליו של גטה שהיו מוצבים במקומות ציבוריים לשם הכחדת זכרו. במסגרת זו הוסר פסלו של גטה מראש שער הניצחון ונמחקה דמותו מכל תבליטי השער.
בעקבות תהליכי סחף הלך וגבה מפלס ויה סאקרה, גרם המדרגות והבימה המוגבהת כוסו והדרך עברה מתחת לקשת השער. במהלך ימי הביניים, בשל השיטפונות שעברו באין מפריע דרך העמק, כוסתה מחציתו התחתונה של השער בסחופת והיא לא היייתה גלויה למבקרים במקום. כפי שניתן לראות מציורו של קאנאלטו משנת 1742, מרומי הקשתות הצידיות נמצאו בגובה פני הקרקע.
השער עצמו ניצל מהרס ומביזת השיש לשימוש משני בשל הפיכתו בראשית המאה ה-8 לחלק מכנסיית סרגיוס ובכחוס שנהרסה במאה ה-16. חשיפת השער במלואו נעשתה בתחילת המאה ה-19 ביוזמת האפיפיור פיוס השביעי. בשנות ה-80 וה-90 של המאה ה-20 נערכו באתר פעולות שיקום נרחבות.
מונדמבה
מונדמבה (בצרפתית: Mundemba) היא עיירה בקמרון שנמצאת באזור דרום-מערב.
גאוגרפיה
היא נמצאת כ-95 קילומטרים מבואאה, בירת האזור וכ-303 קילומטרים מיאונדה, בירת קמרון.
אקלים
הטמפרטורה הממוצעת היא 20 מעלות צלזיוס. החודש הכי חם הוא ינואר (22 מעלות צלזיוס). החודש הכי קר הוא אוגוסט (15 מעלות צלזיוס). כמות המשקעים הממוצעת היא 3,124 מילימטרים בשנה. חודש ספטמבר הוא החודש שיש בו הכי הרבה גשם (571 מ"מ גשם), וחודש ינואר הוא החודש שיש בו הכי פחות גשם (23 מ"מ גשם).
תחבורה
העירה ממוקמת ליד הכביש הלאומי N16.
Imagine (שיר של אריאנה גרנדה)
Imagine (בעברית: דמיין) הוא סינגל שיווקי שהוקלט על ידי הזמרת-יוצרת האמריקאית אריאנה גרנדה, מתוך אלבומה החמישי, Thank U, Next. השיר יצא לאור ב-14 בדצמבר 2018, כסינגל השיווקי הראשון מתוך האלבום, על ידי חברת התקליטים ריפבליק רקורדס.
השיר הגיע למקום ה-24 במצעד הבילבורד הוט 100, והשמיני במצעד הסינגלים הבריטי.
רקע וכתיבה
השיר נכתב על ידי אריאנה גרנדה, פריסילה רנאה, פופ וואנסל, ג'ומל רוברטס והאפי פרז והופק על ידי וואנסל ופרז. השיר הוא שיר בסגנון הפופ, המשלב בתוכו גם את סגנון הרית'ם אנד בלוז, המאפיין שירים נוספים מתוך, Thank U, Next.
עם השיר הופיעה גרנדה ב-18 בדצמבר 2018, בתוכנית הטלוויזיה האמריקאית "טונייט שואו עם ג'ימי פאלון".
וידאו קליפ
קליפ המילים הנלווה שיצא לשיר הועלה לערוצה של אריאנה גרנדה ב-13 בדצמבר 2018, יום לפני שיצא כסינגל רשמי. קליפ המילים זכה להצלחה חסרת תקדים כאשר הצליח בפחות מיממה אחת לצבור 3 מיליון צפיות.
נכון לפברואר 2019, מונה הצפיות של הקליפ עומד על כ-33 מיליון צפיות.
ארוחת טיסה
ארוחת טיסה היא ארוחה המוגשת לנוסעים בטיסות מסחריות. ארוחות אלו מוכנות על ידי שירותי הסעדה מיוחדים למטרה זו. המטבח הראשון להכנת ארוחות טיסה הוקם ב-1936 עבור חברת התעופה יונייטד איירליינס.
תכולה
ארוחת הצהריים או ארוחת הערב המוגשת במהלך טיסה כוללת לרוב מנת בשר עוף או בקר, סלט או ירקות, לחמנייה קטנה ומנת קינוח. חברות ההסעדה מייצרות, בדרך כלל, גם ארוחות חלופיות, כמו ארוחות כשרות או צמחוניות ואפילו ארוחות טבעוניות, דלות מלח, וכדומה. כדי ליהנות מארוחה חלופית נדרשים הנוסעים, בדרך כלל, להזמינן מראש, לעיתים עם קניית כרטיס הטיסה או דרך אתר האינטרנט של החברה. ניתן לבקש אף ארוחות ילדים, המכילות בדרך כלל מזונות האהובים על ילדים כגון צ'יפס ושניצל ובצדם חטיף וצעצוע.
ארוחת הבוקר המוגשת בטיסות של חברות רבות היא ארוחת בוקר קונטיננטלית וכוללת פרטי מזון כמו דגני בוקר באריזה אישית, פירות חתוכים, מאפין בייגל או מאפה מתוק אחר. לחלופין, כמה חברות תעופה מגישות ארוחת בוקר חמה, הכוללת גם חביתית או ביצים, לעיתים עם בשר חזיר. כל הארוחות מלוות גם בשתייה: קפה, תה או משקה קל.
ארוחת הטיסה מוגשת בלוויית תבלינים כמו מלח, פלפל שחור וסוכר בשקיקי נייר קטנים, מפית נייר ומגבון לח וסכו"ם מפלסטיק. עד פיגועי 11 בספטמבר (2001) הוגש האוכל לנוסעי המחלקה הראשונה עם סכו"ם ממתכת. הגברת אמצעי הבטיחות אחרי הפיגועים הובילה לביטול נוהג זה, וגם נוסעי המחלקה הראשונה קיבלו סכו"ם מפלסטיק. חלק מחברות התעופה (כמו לופטהנזה) שבו לנוהגן הקודם מאז.
איכות הארוחה
ארוחות טיסה מוצגות לעיתים קרובות כארוחות באיכות ירודה, אך איכות המזון המוגש משתנה מאוד מחברת תעופה למשנה ובין המחלקות השונות במטוס. רוב החברות האירופיות והאסייתיות מגישות לנוסעי המחלקה הראשונה ומחלקת העסקים ארוחות גורמה מרובות מנות ובאיכות משובחת. חברות אמריקאיות נוהגות להגיש לנוסעי מחלקות אלו ארוחה גדולה ואיכותית, הכוללת סלט גדול, בשר עוף או אומצה, תפוחי אדמה וגלידה. בשנים האחרונות שכרו חברות תעופה רבות את שירותיהם של שפים נודעים, כדי שאלו יתכננו את התפריט ויפקחו על תהליך היצור.
איכות המזון מהווה אחד הפרמטרים החשובים באסטרטגיה השיווקית של חברות התעופה במחלקות היוקרה. לצורך זה מגויסים לעיתים קרובות שפים מפורסמים, אשר מתכננים את הארוחות במחלקות אלו, ואף נותנים את שמם. המשימה העומדת בפניהם מהווה אתגר לא פשוט, שכן השיקולים הקיימים בתכנון הארוחה שונים לחלוטין מהשיקולים שיש בעת הכנת ארוחת גורמה סטרנדרטית. כמו כן לגובה יש השפעה על תחושת הטעם והריח של הנוסע. הארוחות במחלקות היוקרה יכילו בדרך כלל מספר מנות אפשריות, כאשר לנוסע יש אפשרות לבחור ביניהן בתפריט. הארוחה כוללת כמה מנות ובצידה מוגשים משקאות אלכוהוליים יוקרתיים, כגון שמפניה.
מחיר הכנת המזון, והופעתן של חברות צ'ארטר, שוויתרו על הגשת ארוחה למען הוזלת מחיר הטיסה, תרמו לירידה באיכות המזון המוגש במטוסים. כמה חברות תעופה החלו גובות תוספת תשלום על הארוחה, ואחרות המירו את הארוחה בחטיפים. כאשר חברות תעופה רבות מתחילות להגיש ארוחות רק בטיסות טראנס אטלנטיות.
טריות
נהוג לחשוב כי המזון בארוחות טיסה אינו טרי אלא מזון מוקפא שהופשר. בפועל, במקרים רבים, האוכל אינו מוקפא אלא מצונן. כך או כך, המזון מחומם במטוס. התנאים במטוס (כגון אוויר מדוחס ולחות נמוכה) פוגעים בפעילותן של פקעיות הטעם וגורמות לירידה של עד עשרים אחוז בתפקודן, ותופעה טבעית זו גורמת לנוסעים לחוש כי טעמן של הארוחות ירוד, גם כאשר אין הדבר כך.
בטיחות המזון
הרעלת מזון העלולה לפגוע בנוסעים רבים היא אחד האסונות הקשים העלולים להתרחש במהלך טיסה ארוכה, בשל הקושי לשמור על היגיינה בתנאי הצפיפות הקיימים בטיסה, ובגלל מספרם המועט של תאי השירותים. מסיבה זו נמנעות חברות תעופה מהגשת מזון מתובל מאוד או משימוש ברטבים העלולים להתקלקל. סכנה חמורה נוספת היא אלרגיה לבוטנים ולמוצרים המופקים מהם, ולכן גם אלו אינם מוגשים במטוס.
בטיחות המזון חשובה עוד יותר בקרב צוות המטוס, ולפיכך ארוחותיהם אינן כוללות מאכלי ביצים, ולרוב גם לא מוצרי חלב (אלא אם טופלו בחום גבוה). כל אחד מהטייסים מקבל ארוחה שונה לחלוטין, כדי למנוע מצב בו שניהם ייפגעו מהרעלת מזון ממוצר פגום מסוים.
נוחות הנוסעים
הנוסעים בטיסה בדרך כלל אוכלים במהלך הטיסה רק מהאוכל המוגש להם, ולכן מתוכננות ארוחות הטיסה כדי להתאים לרוב הטעמים. תבלינים בעלי נוכחות טעם וריח דומיננטיים, כמו צ'ילי, חרדל, וכוסברה אינם עונים על טעמם של רבים, ומשום כך חברות התעופה אינן משתמשות בהם. גם ירקות כמו בצל ושום אינם חביבים על הכל, ויש להם השפעה על ניחוח הבל פיהם של האוכלים, מצב העלול לגרום לאי נעימות במחלקת התיירים הצפופה. מסיבה דומה גם מזונות העלולים לגרום לנפיחות אינם נכללים בתפריט. מסיבות אלו רוב ארוחות הטיסה כוללות מנה חלבונית גדולה, סלט לא מתובל, ומזון עתיר פחמימות כמו תפוחי אדמה ומנת קינוח.
קוגל
קוגל (בהגיית יוצאי גליציה ופולין: קיגל) היא פשטידה נפוצה בקרב יהודי אשכנז ומזרח אירופה. לקוגל גרסאות רבות מרכיבים שונים, בדרך כלל על בסיס תפוחי אדמה או אטריות. המכנה המשותף של כל הסוגים הוא המנהג לבשל את הקוגל בסיר, או תבנית ברזל, שניתן להניח על פלטת שבת.
אטימולוגיה
מקור השם קוגל הוא במילה הגרמנית 'Kugel' שפירושה כדור, והוא נקרא כך על שם צורתו של הקוגל הנאפה בדרך כלל בתוך סיר עגול. באטימולוגיה העממית מקובל שמקור השם הוא בשיבוש המילה העברית 'כעיגול'.
סוגי קוגל
את הקוגל מכינים בהרבה וריאציות ותיבולים. העיקריים שבהם הם:
קוגלים שונים קיבלו כינויים בהתאם למועדים או לאירועים בהם הם נאכלו, כגון גמורא קוגל - "קוגל גמרא" הנאכל על ידי חתן ביום חתונתו.
הקוגל במנהגים ובפולקלור
הקוגל נחשב באופן מובהק למאכל של שבת. בין השאר, הטעם לכך היא שניתן להשאירו על גבי פלטת שבת מיום שישי. כיום מקובל בקהילות שונות לאכול את הקוגל בקידושא רבא לאחר תפילת שחרית בשבת בבית כנסת, מפני שהאוכלו יוצא ידי חובת קידוש במקום סעודה מבלי להתחייב בנטילת ידיים ובברכת המזון.
הקוגל מהווה מאכל מרכזי הנאכל במסגרת הטיש ביהדות החסידית. כך למשל מיוחסת לרבי מקומרנה האמרה.
מנהג חסידי נוסף הוא לאכול שני קוגלים בשבת ראש חודש, כנגד שני ספרי התורה המוצאים באותה שבת.
קיים מנהג לאכול בשבת זכור ארבעה סוגים של קוגל, בהתאם לראשי התיבות: "עמלק": עפל (ביידיש: תפוחי עץ), מעהל (ביידיש: קמח), לוקשן (ביידיש: אטריות) וקרטופל (ביידיש: תפוחי אדמה). ובכך לקיים את מצוות זכירת מעשי עמלק, או מחיית זכר עמלק על ידי אכילת הקוגלים.
אריה לוי (חוקר)
אריה לוי (Arieh Lewy; 1923 - פברואר 2006) היה פרופסור לחינוך באוניברסיטת תל אביב, מומחה לבניית והערכת תוכניות לימודים. חתן פרס ישראל לחינוך לשנת תשנ"ח (1998).
ביוגרפיה
לוי נולד במאד שבהונגריה להורים אורתודוקסים, ולמד בבית ספר עממי כללי, לצד לימודי אחר הצהריים בחדר. בסיום לימודיו יצא ללמוד שנתיים בישיבה במישקולץ. בהיותו בן 14 עבר לבודפשט ולמד בה בגימנסיה יהודית, לקראת לימודים בבית המדרש לרבנים בבודפשט. בשנת 1944 סיים לימודיו בהצטיינות. בתקופה זו היה חבר תנועת "הנוער הציוני", ועם פלישת גרמניה הנאצית למדינה עסק בפעולות המחתרתיות של התנועה. בתום המלחמה ליווה קבוצת ילדים יתומים לדברצן, ועמד בראש בית ילדים במקום ("בית הילדים ע"ש אבא ברדיצ'ב") עד סוף 1948, משך כארבע שנים. בדברצן סיים ב-1948 לימודי תואר ראשון בחינוך ופילוסופיה.
בשנת 1949 עלה לישראל עם רעייתו. בתם נותרה בחסות בני משפחה עד שהתאפשרה עלייתה. לוי החל לעבוד כמנהל בית הספר בתחומי כפר הנוער ניצנים לילדים פליטי השואה. בשנת 1959 השלים לימודי תואר שני בחינוך באוניברסיטה העברית בירושלים. לאחר מכן יצא ללימודי דוקטורט באוניברסיטת שיקגו, בהנחיית בן בלום, והתמחה בתחום הערכת תוכניות לימודים. בשובו לישראל היה שותף בהקמת המרכז לתוכניות לימודים והיה בו יועץ מדעי. באוניברסיטת תל אביב הצטרף לסגל ההוראה והתקדם לדרגת פרופסור. מחקריו עסקו בבניית תוכניות לימודים ובתחום ההערכה בחינוך.
לוי נודע כמומחה בינלאומי בתחום הערכה בחינוך. בשנת תשנ"ח (1998) הוענק לו פרס ישראל לחינוך.
זיכרון דברים
זיכרון דברים הוא חוזה הנפוץ בקרב הציבור כתחליף ראשוני לחוזה מסודר, ומטרתו לסכם משא ומתן ראשוני בנוגע לעסקה הנרקמת בין הצדדים. מבחינה משפטית, המושג זיכרון דברים מתאר מצב עובדתי, בו מחד הצדדים הגיעו להסכמה על פרטים מסוימים ומאידך ברור לצדדים שבהמשך יערך חוזה סופי.
לעיתים זיכרון הדברים הוא חוזה לכל דבר, אשר כפוף לדיני החוזים ומחייב את החותמים עליו ככל חוזה אחר, על פי סעיף 24 לחוק. זיכרון הדברים נכתב בדרך כלל מצד אנשים שאינם מוסמכים כעורכי דין, ומכאן נובעת גם בעיה אפשרית בשימוש בו, שכן מצד אחד הוא מחייב, ומצד שני לעיתים קרובות אינו מסכם את העסקה המתבצעת במלואה, ומשאיר מקומות רבים לחילוקי דעות ופרשנויות שונות.
בהיות זיכרון הדברים חוזה לכל דבר, הוא נתון לפרשנות בית המשפט על פי חוק החוזים, כאשר בית המשפט מנסה לפרש את החוזה בהתאם לרצון הצדדים, כפי שנראה היה בזמן כריתת החוזה. אי קיומו של זיכרון הדברים מטופל על ידי בתי המשפט כהפרה של כל חוזה אחר, וכרוכה בפיצוי הצד הנפגע.
שני מבחנים עיקריים עומדים בפני בית המשפט על מנת לקבוע את תקפותו של זיכרון הדברים: מבחן גמירות הדעת ומבחן המסוימות.
גמירות דעת
מבחן גמירות הדעת בודק אם בעת כתיבת החוזה הייתה הסכמה של הצדדים להתקשר בקשר חוזי מחייב. עניין החתימה אינו מקודש, שכן יכולה להיות גמירות דעת גם ללא חתימה. אך ללא ספק חתימה מהווה הוכחה לגמירות דעת. פסיקות בית המשפט נותנות קווים מנחים נוספים התורמים להחלטה בדבר גמירות דעת:
שימוש נבון בזיכרון דברים
על מנת לעגן את ההסכמות שנוצרות בזמן משא ומתן, ללא מתן התחייבות, יש להוסיף סעיף המסייג את ההסכמות ומתנה את ביצוע הכתובת בזיכרון הדברים בחתימה על חוזה מלא. למשל "מסמך זה מתאר את ההסכמות בין הצדדים, אך אינו מחייב אלא ישמש בסיס להסכם סופי שייחתם בעתיד". לחלופין, ניתן לקבוע מנגנון פיצוי מוסכם, למקרה שאחד הצדדים מבקש שלא לקיים את ההסכם.
מקרקעין
ככל חוזה העוסק במקרקעין, גם זיכרון הדברים העוסק במקרקעין כפוף לסעיף 8 לחוק המקרקעין הדורש מסמך כתוב. החתימה על זיכרון דברים בנושא מקרקעין היא בעייתית גם מהטעם שבהיותו מחייב הוא כפוף לחובת דיווח לרשויות המס, ואי דיווח בזמן עלול לגרום להליכים משפטיים ולקנסות.
דיה זנב סנונית
דיה זנב סנונית (שם מדעי: Elanoides forficatus) הוא מין יחיד בסוגו של עוף ממשפחת הנציים הקרוב לדאה ושייך לתת-משפחת הדאות. דאה זו חיה באמריקה הטרופית.
מאפיינים
אורכה 50-68 ס"מ, מוטת כנפיה 1.12-1.36 מטר ומשקלה 310-600 גרם. היא בעלת נוצות לבנות עם קצוות כהים לכנפיה וזנב-סנונית שחור לגמרי, ארוך ודק. הדיה בעלת עיניים ומקור שחורים וראש לבן ועגלגל.
היא חיה בביצות ויערות מדרום ארצות הברית עד לפרו וצפון ארגנטינה. היא חיה ביחידות או בזוגות ומקננת על העצים הגבוהים.
הטרף העיקרי של דיה זו מורכב מזוחלים כמו לטאות ונחשים קטנים אותם ומגוונת בדו-חיים, חרקים גדולים, ביצים ועופות קטנים. יונקים נדירים יותר בתפריט וכוללים בעיקר עטלפים. לעיתים תאכל גם פירות.
אימונוהיסטוכימיה
שמאל|ממוזער|250px|צביעה אימונוהיסטוכימית שמאל|ממוזער|250px|צביעה אימונוהיסטוכימית של אסטרוגן רצפטור ב[[גרעין התא|גרעין תאי סרטן השד]] שמאל|ממוזער|250px|צביעה אימיונוהיסטוכימית ל[[חלבון ErbB2 בממברנת תאי סרטן השד]] שמאל|ממוזער|250px|קישור [[ביוטין-סטרפאבידין]] אימונוהיסטוכימיה (Immunohistochemistry) היא שיטה בביולוגיה לאיתור ולמיקום חלבונים בחתך של רקמה. איתור החלבון נעשה על ידי קישור של נוגדנים ספציפיים, והצפייה בו תחת מיקרוסקופ אור מתאפשרת על ידי אנזימים הגורמים לתגובת צבע.
אימונוהיסטוכימיה משמשת כאמצעי לאבחון מחלות סרטניות וגם כשיטת מחקר המאפשרת איתור חלבונים שונים ברקמות שונות ובחינת השפעתם על הפתוגנזה של מחלות שונות.
שיטות צביעה
הגורמים המקובלים ליצירת תגובת הצבע הם האנזימים פרוקסידאז של חזרת (Horseradish peroxidase או HRP) או אלקליין פוספטאז (alklaline phosphatase). תגובה בין האנזימים לסובסטרט מסיס וחסר צבע יוצרת צבע בלתי מסיס הצובע את האזורים שבהם מצוי החלבון הנבדק.
שינויים בפרוטוקול
שמאל|ממוזער|150px|צביעה בעזרת [[נוגדן ראשוני מסומן]] שמאל|ממוזער|150px|צביעה אימונוהיסטוכימית [[פלואורסצנציה|פלואורסצנטית]]
אימונוהיסטוכימיה פלואורסצנטית
ניתן להבחין בצביעה פלואורסצנטית על ידי מיקרוסקופ פלואורסצנטי או מיקרוסקופ קונפוקלי. מיקרוסקופים אלו מקרינים את הדוגמה באור מקוטב או בקרן לייזר מונוכרומטית. כתוצאה מכך פולטות המולקולות הפלואורסצנטיות אור באורך גל שונה מזה הנקלט בהן. על ידי סדרה של מסננים ניתן לראות רק את האור הנפלט מן המולקולות הפלואורסצנטיות וכך לסמן את התאים הנושאים את האנטיגן.
יתרון הצביעה הפלואורסצנטית הוא בכך שניתן לסמן מספר אנטיגנים על ידי שימוש במספר חומרים פלואורסצנטיים, בנוסף, בעזרת סימון פלואורסצנטי ניתן להבחין באברונים קטנים שאינם מובחנים בצביעה אימונוהיסטוכימית רגילה.
אימונוהיסטוכימיה כאמצעי אבחון
אימונוהיסטוכימיה משמשת לאבחון מחלות סרטניות שונות כיוון שהמצאות חלבונים שונים אופיינית למחלות שונות. בנוסף, במחלות מסוימות אבחון רמת הביטוי של חלבונים ספציפיים ברקמת גידול מאפשר התאמת הטיפול האפקטיבי ביותר לחולה. לדוגמה, חולת סרטן השד שתאי הגידול הסרטני שלה מבטאים קולטנים לאסטרוגן יכולה להיות מטופלת בהורמונים אנלוגיים לאסטרוגן כמו טמוקסיפן.
זולטה ורכם
מועדון הספורט זולטה ורכם (בפלמית: Sportvereniging Zulte Waregem) הוא מועדון כדורגל בלגי. המועדון ממוקם בעיר ורכם שבמערב פלנדריה.
היסטוריה
מועדון הספורט זולטה הוקם בשנת 1950 בעיר זולטה והפך למועדון מוכר על ידי התאחדות הכדורגל הבלגית. המועדון מועדון הכדורגל הממלכתי זולטה הוקם בשנת 1976 בה התבצע האיחד בין מועדון הספורט זולטה ל'''אס. קיי. זולטה'''.
בשנת 2001 התאחד המועדון עם '''אס.קי.וי. ורכם''' ששיחק בליגה הבכירה מספר שנים רבות לפני האיחוד. אף קבוצה מהעיר זולטה לא הגיעה מעולם לליגה השנייה לפני האיחוד שהסתיים בשנת 2002. למרות זאת, מועדון הכדורגל הממלכתי זולטה זכה לעלות לליגה השלישית בשנת 1995, אך באותה העונה בליגה השלישית סיימה הקבוצה במקום ה-14 מתוך 16 וירדה לליגה הרביעית. אף על פי שהקבוצה המאוחדת רשומה בעיר זולטה היא משחקת את משחקיה במגרשה הוותיק של '''אס. קיי.וי. ורכם''' בעיר ורכם.
בעונתה הראשונה בליגה הבכירה זכתה הקבוצה בגביע הבלגי והעפילה בפעם הראשונה למפעלים האירופאים במסגרת גביע אופ"א בעונת 2006/2007. בסיבוב הראשון ניצחה את קבוצת לוקומוטיב מוסקבה והעפילה לשלה הבתים. הקבוצה הוגרלה לבית הכולל את הקבוצות אספניול, אייאקס אמסטרדם, ספרטה פראג ואוסטריה וינה. הקבוצה סיימה את הבית במקום השלישי והעפילה לשלב 32 האחרונות. בשלב 32 האחרונות הפסידה לקבוצת ניוקאסל יונייטד והודחה מהטורניר.
בעונת 2012/2013 סיימה את הליגה במקום השני והעפילה בפעם הראשונה לליגת האלופות בעונת 2013/2014. בסיבוב המוקדמות השלישי הפסידה לקבוצת פ.ס.וו. איינדהובן ועברה לשחק בשלב הפלייאוף בליגה האירופית. הקבוצה ניצחה את קבוצת אפואל ניקוסיה והעפילה לשלב הבתים. הקבוצה הוגרלה לבית הכולל את הקבוצות רובין קאזאן, מריבור, וויגאן אתלטיק. הקבוצה סיימה את הבית במקום השלישי והודחה מהטורניר.
צ'ורני אוסטריב
צ'ורני אוסטריב (באוקראינית: Чорний Острів; בפולנית: Czarny Ostrów, צ'ארני אוסטרוב; ברוסית: Чёрный Остров, צ'ורני אוסטרוב) היא עיירה במחוז חמלניצקי שבאוקראינה, בה התקיימה עד השואה קהילה יהודית גדולה.
צ'ורני אוסטריב נזכרת לראשונה בשנת 1366, ובשנת 1556 הוענקו לה זכויות עיר.
יהודי צ'ורני אוסטריב
בתחילת המאה ה-20 נמנו בעיירה כ-2,200 יהודים, רוב תושביה. בתקופה הסובייטית פעלו בעיירה מועצה יהודית ממלכתית, בית ספר יידי וקולחוז יהודי.
ב-7 ביולי 1941, במהלך מבצע ברברוסה, נכבשה העיירה בידי הגרמנים, ואלו ריכזו תוך זמן קצר את יהודיה בגטו שהוקם בה, בו סבלו ממעשי התעללות ושוד מצד השוטרים האוקראינים.
בשנת 1942 חוסל הגטו שבעיירה. תחילה נרצחו כ-100 מיהודי היישוב, ולאחר מכן, הועברו יתר היהודים לגטו פרוסקורוב, בו נרצחו כולם עד סוף השנה.
מאמפה
גאוגרפיה
היא נמצאת כ-173 קילומטרים מבואאה, בירת האזור וכ-312 קילומטרים מיאונדה, בירת קמרון.
אקלים
הטמפרטורה הממוצעת היא 20 מעלות צלזיוס. החודש הכי חם הוא דצמבר (22 מעלות צלזיוס). החודש הכי קר הוא אוגוסט (10 מעלות צלזיוס). כמות המשקעים הממוצעת היא 3,931 מילימטרים בשנה. חודש ספטמבר הוא החודש שיש בו הכי הרבה גשם (605 מ"מ גשם), וחודש ינואר הוא החודש שיש בו הכי פחות גשם (40 מ"מ גשם).
תנועה ותחבורה
העיר ממוקמת ליד הכביש הלאומי N6.
פייר פאבר
פייר פאבר (בצרפתית: Pierre Favre או גם Pierre Lefevre; 13 באפריל 1506 - 1 באוגוסט 1546) היה תאולוג ישועי צרפתי מסבויה ושותף, יחד עם איגנטיוס מלויולה בהקמת מסדר הישועים, בו היה הכומר הראשון. ב-1872 כיבדה הכנסייה הקתולית את זכרו, כאשר האפיפיור פיוס התשיעי העלה אותו לדרגת מבורך.
נעורים
פאבר נולד ב-1506 למשפחת רועים בכפר וילארה (Villaret), השוכן בהרי האלפים בגובה 900 מטרים מעל פני הים. הכפר, שהיה שייך אז פוליטית לדוכסות סבויה ודתית לדיוקסיה של ז'נבה, הוא כיום חלק מהקומונה סן-ז'אן-דה-סיקסט (Saint-Jean-de-Sixt) במחוז סבואה עילית בחבל רון-אלפ בצרפת. בילדותו היה פאבר רועה כבשים בכרי הדשא הגבוהים של האלפים המערביים. משפחתו הייתה דתית מאוד ואמו נהגה לספר לו סיפורים רבים על המשפחה הקדושה. השפעת הסיפורים על פייר פאבר הייתה רבה, ואחד השכנים של המשפחה סיפר שנים אחר-כך שכבר בילדותו נהג בימי ראשון לצטט בעל פה את עיקרי הדת הקתולית (קטכיזם) לילדים אחרים. בגיל עשר ביקש ללמוד והוריו, שסירבו תחילה משום שלא היו מוכנים לוותר על עוד זוג ידיים עובדות בבית ובמרעה, נעתרו לבסוף לתחנוניו והפקידו את חינוכו בידיו של כומר בעיירה תון (Thônes), כ-10 קילומטרים מווילארה. אחר כך למד בבית ספר בכפר הסמוך לה-רוש-סור-פורון (La Roche-sur-Foron). אף שלא היו לו תוכניות מוגדרות לגבי עתידו הוא גמר אומר בנפשו לעקור לפריז. להחלטה זו סייע דודו, שהיה במנזר של מסדר הקרטוסיאנים, בתמיכת כספית. פאבר שמר במהלך חייו על קשר עם הקרטוסיאנים, בייחוד עם חברי המסדר בעיר קלן שסייעו לו רבות בפעילותו בגרמניה.
בהסכמת הוריו עבר פאבר ב-1525 לפריז והחל ללמוד בקולז' סנט-בארב, מוסד להשכלה גבוהה שהוא המכללה הוותיקה ביותר השייכת כיום לאוניברסיטת הסורבון, שבו התגורר בחדר אחד עם תלמיד מנווארה (כיום בספרד), הקדוש הנוצרי לעתיד פרנסיסקו חאווייר. פאבר וחאווייר הפכו לידידים קרובים ושניהם קיבלו את התואר הראשון (Baccalauréat en arts) באותו יום ב-1530. באוניברסיטה פגש פאבר גם את החייל הספרדי לשעבר והקדוש לעתיד איגנטיוס מלויולה והצטרף לקבוצה סביבו. הוא לימד את איגנטיוס את הפילוסופיה היוונית של אריסטו, ואיגנטיוס הרצה לו על התרגילים הרוחניים שפיתח.
מטיף ישועי
פאבר הוסמך לכמורה ב-30 במאי 1534, הראשון מבין החוג הקטן של האנשים שהקימו את מסדר הישועים. ככוהן דת הייתה לו הסמכות לקבל את נדרי הדת של איגנטיוס וששת חבריו בטקס שהתנהל בכנסיית סן דני על גבעת מונמארטר בפריז ב-15 באוגוסט של אותה שנה. טקס זה נחשב כאקט ההקמה של מסדר הישועים. לשבעת החברים המייסדים הצטרפו אחר-כך עוד שלושה.
בקבוצה היה פאבר השני בחשיבותו לאחר לויולה המייסד. הוא זכה בכבוד זה בזכות הידע המופלג שהפגין והשפעתו על חברי הקבוצה האחרים. ב-1536 קיבל פאבר את התואר השני. לאחר שכל חברי הקבוצה סיימו את לימודיהם באוניברסיטה הורה להם איגנטיוס לפגוש אותו בוונציה, והפקיד את פאבר בראשם. פאבר וקבוצת הישועים יצאה מפריז ב-15 בנובמבר 1536 והם הצטרפו לאיגנטיוס בוונציה בינואר 1537. בתחילה חשב איגנטיוס להגיע עם הקבוצה לארץ הקודש על מנת להטיף לנצרות, אבל נאלץ לוותר על רעיון זה משום שבאותה תקופה הייתה מלחמה בין ונציה לאימפריה העות'מאנית ששלטה בארץ ישראל. חברי הקבוצה החליטו להתקבץ כקהילה נוצרית שהפכה ל"חברת ישו" (בלטינית Societas Iesu), ומוכרת כיום כמסדר הישועים.
פאבר עבר להתגורר ב-1538 ברומא, ובמשך כמה חודשים עסק בהטפה ובהוראת תאולוגיה בספיאנצה - אוניברסיטת רומא, ובמקביל פעל יחד עם חברי הקבוצה לקבלת אישור מהאפיפיור פאולוס השלישי להקמת המסדר. האישור המיוחל הגיע ב-27 בספטמבר 1540, כשהתפרסמה הבולה Regimini militantis ecclesiae.
בסוף שנת 1540 שלח אותו האפיפיור לפארמה ולפיאצ'נצה, שם במשך 18 חודשים הרצה פאבר על התרגילים הרוחניים של הישועים במנזרים ובכנסיות.
אחר-כך נקרא פאבר בחזרה לרומא ונשלח לגרמניה לייצג את עמדת הכנסייה הקתולית ברייכסטאג של וורמס (Reichstag zu Worms), שלא היו בו החלטות משמעותיות. ב-1541 השתתף פאבר ברייכסטאג של רגנסבורג (Regensburger Reichstages), והגיע למסקנה שההצלחה של הפרוטסטנטים נובעת מהבורות של העם בגרמניה כלפי הנצרות וחוסר המוסריות שגילה בהיררכיה הקתולית. הוא החליט שהפתרון לא נעוץ בשיחות עם הפרוטסטנטים, אלא ברפורמה של הכנסייה הקתולית, בייחוד של מדרג הכנסייה. במשך עשרה חודשים הוא נפגש עם אנשי מפתח בשפייר ברגנסבורג ובמיינץ. באמצעות הדרכה של אלו שבאו אליו בבקשה להתנסות בתרגילים הרוחניים, הוא הצליח להשיבם לחיק הכנסייה הקתולית. זמן קצר אחר כך הזעיק אותו לוילה לספרד. הוא שהה בספרד כשישה חודשים ויצר קשרים עבור הישועים בסרגוסה, מדריד וטולדו, עד שצו מטעם האפיפיור הורה לו לשוב לגרמניה ב-1542.
במשך 19 החודשים אחר-כך עמל פאבר על הרפורמה בשפייר, מיינץ וקלן, שהוכחה כאתגר גדול. הוא רכש בהדרגה את אמונם של אנשי הכמורה, וגייס צעירים רבים לשורות הישועים, בהם הקדוש לעתיד, פטרוס קניזיוס (Petrus Canisius; 1597-1521). הצלחת משימתו הובילה לכינויו "השליח של גרמניה". בקלן הפגין פאבר קנאות דתית באופן מיוחד. הארכיבישוף של קלן, הרמן פון וייד (Hermann von Wied; 1552-1477), כבר נטה ללותרניזם, ועתיד היה לאמץ זרם זה בנצרות פומבית מאוחר יותר. לאחר שבילה מספר חודשים בערים לוון ואנטוורפן, כיום בבלגיה, שבהם פעל בקרב הצעירים חזר פאבר ב-1543 לקלן. אך נאלץ לציית לבקשה של האפיפיור לעזוב את גרמניה באוגוסט 1544, כשתחילה נסע לפורטוגל ואחר-כך לספרד.
באמצעות השפעתו בהיותו בחצר המלכותית בליסבון שימש פאבר גורם מכריע בהקמת מסדר הישועים בפורטוגל. ז'ואאו השלישי, מלך פורטוגל רצה למנותו לפטריארך של אתיופיה. בפורטוגל ובספרד היה פאבר מטיף נלהב ויעיל. הוא נקרא להטיף בערים הראשיות בספרד, שם נאומיו חוצבי הלהבות עוררו קנאות דתית בקרב האוכלוסייה המקומית וגרמו לצעירים רבים לבחור בכמורה כדרך חיים. ביניהם הייתה דמות משמעותית נוספת בעתיד הישועים, הקדוש לעתיד, פרנסיסקו בורחה (Francisco de Borja; 1572-1510). הוא הקים קהילות של ישועים בוואיאדוליד ובאלקלה.
מותו
בגיל 40 היה פאבר מותש מעבודתו הבלתי נפסקת וממסעותיו האינסופיים, שתמיד נערכו ברגל. למרות זאת הוא מונה על יד האפיפיור פאולוס השלישי לפעול כיועץ מומחה (בלטינית peritus) מטעם הכס הקדוש בוועידת טרנטו. בדרך להשתתף בוועידה הוא הצליח להגיע עד רומא בלבד. הוא הגיע לעיר כשהוא קודח ב-17 ביולי 1546 ומת בה ב-1 באוגוסט 1546, כשעל פי המסופר שהה איגנטיוס לויולה כל הזמן ליד מיטתו.
הערכה
פייר פאבר לא היה פילוסוף או תאולוג במובן הטכני של המילה. הכתבים היחידים שהוריש לנו הם אוסף מכתביו והספר זיכרונות (Mémorial), אוטוביוגרפיה רוחנית שנכתבה בין השנים 1542 ל-1545.
בשל מותו בגיל 40 ידוע פאבר פחות מחבריו להקמת מסדר הישועים. עם זאת, יש לפאבר חלק חשוב בהיסטוריה של ייסוד מסדר הישועים. ראשית, משום שיחד עם איגנטיוס לויולה ופרנסיסקו חאווייר היה חלק מהגרעין הראשוני של הקבוצה, גרעין שהתגבש בחדרם המשותף באוניברסיטת פריז. שנית, משום שאיגנטיוס סמך עליו יותר מאחרים. פאבר הופקד על הנהגת הקבוצה הקטנה של מייסדי המסדר בשנים 1536-1535, כאשר איגנטיוס נאלץ לעזוב את צרפת בשל בעיות בריאות. בנוסף, כאשר נבחר ראש המסדר בפעם הראשונה, נבחר פייר פאבר פה אחד כבחירה השנייה, אם איגנטיוס היה מתמיד בסירובו להיבחר כראש המסדר, היה פאבר מתמנה לתפקיד.
סימאו רודריגס (Simão Rodrigues; 1579-1510), אחד משבעת המייסדים של המסדר, שהיה שונה מאוד באופיו מפאבר, אמר עליו. גינוני התנהגותו ויכולת השיחה שלו היו שובי לב ובינה, אפילו עם הלותרנים. פייר פאבר העדיף אינסטינקטיבית את המגע האישי והשיחה הידידותית על הטפות בכנסייה או בהרצאות לקהל הגדול. יושרו המוסרי וכנותו הגלויה הקלו ביצירת קשר, והוא הצליח לשכנע מבלי הצורך להתעקש.
פאבר הפך למטיף יעיל ומפיץ רעיון התרגילים הרוחניים של לויולה, כשהוא פועל באיטליה, ספרד, פורטוגל וגרמניה. עיקר פעילותו הייתה בגרמניה, שם ניסח קווים מנחים לדיאלוג אקומני עם הלותרנים, אך לרוע המזל הם כמעט שלא יושמו. הוא ידוע, בייחוד בקרב הישועים, כמדריך הטוב ביותר עבור אלו שיישמו את התרגילים הרוחניים.
הכרה בפועלו לאחר מותו
הישועים מכירים בפייר פאבר כאחד ממקימי המסדר יחד עם חבריו לחדר באוניברסיטת פריז, איגנטיוס לויולה ופרנסיסקו חאווייר.
כבר בחייו היו שכינו אותו קדוש. גם הקדוש לעתיד, פרנסואה דה סאל (François de Sales; 1622-1567), שהיה בעל אופי דומה לזה של פאבר, דיבר על פאבר תמיד בכינוי "הקדוש", אלא שלא כך חשבו אבות הכנסייה. על מנת להיקרא קדוש חייב המועמד להוכיח שחולל נס (אלא אם הוא מרטיר), ואין בתולדותיו של פאבר אירוע שיכול להיחשב נס. עם זאת, הוא עבר את השלב השלישי בתהליך הקאנוניזציה כשזכה ב-5 בספטמבר 1872, שנים רבות אחרי מותו, בתואר מבורך מהאפיפיור פיוס התשיעי. יום חגו חל ב-8 באוגוסט.
פאבר זכה לכבוד מיוחד כאשר בשנת 2006 חגגו הישועים את שנת היובל הישועית. המאורעות שבגינן נחוגה שנת היובל היו 500 שנים להולדתם של פרנסיסקו חאווייר ופייר פאבר ב-1506 ו-450 שנים למותו של איגנטיוס לויולה (1566).
גולן אזולאי
גולן יוסף אזולאי (נולד ב-3 בספטמבר 1968 בקריית שמונה) הוא שחקן קולנוע, טלוויזיה ותיאטרון וזמר ישראלי.
ביוגרפיה
אזולאי נולד בקריית שמונה לרחל ויוסף, אחיו הוא הצייר שי אזולאי. כשהיה בן שמונה עבר עם משפחתו לערד. בצה"ל שירת בנח"ל המוצנח וכסמל במחנה 80. לאחר שחרורו מהצבא עבר ליפן והתפרנס ממכירת תמונות ונגינה ברכבת התחתית. לאחר טיול במזרח הרחוק ובהודו חזר לישראל. לאחר זמן עבר שוב ליפן במטרה להרוויח כסף, והתפרנס מניהול סוכנות תכשיטים שבבעלות חבר נעורים שלו, ואף עבד בתור בדרן במועדון לילה. ב-1993 חזר לישראל שוב והחל ללמוד משחק, ובשנת 1996 סיים שלוש שנות לימוד בסטודיו למשחק ניסן נתיב לצד נדב אסולין, אמנון וולף וגלעד פרלמן. בתחילת דרכו עבד אזולאי כליצן והופיע בגני ילדים.
בשנת 2001, בעקבות "לימודי חשיבה הכרתית" בשיטת ימימה, החל אזולאי בתהליך חזרה בתשובה. מאז, הפסיק לעבוד בשבת והוא חובש לראשו כיפה וכובע קסקט וכן עטור זקן.
קריירה בתיאטרון
ב-2000 שיחק בהצגה "הפר עם הפרח בפה" שעיבד וביים יענקל'ה יעקובסון, ובהצגה "אהבת איתמר" מאת דבורה עומר שביימה חגית רכבי ניקוליבסקי.
ב-2006 גילם את עמרם בהצגה "הלילה הזה" מאת דפנה אנגל-מחרז שביים משה נאור. ב-2007 שיחק בהצגה "דרך השיר" שכתבה וביימה צביה הוברמן.
ב-2008 שיחק בהצגה "תיבת נוח" מאת חמוטל בן זאב ויאקי מחרז שביים ישראל גוריון. שיחק גם בהצגות "חמש אהבות" ו"שמוליק של זוהרה" מאת חגית רכבי ניקוליבסקי.
ב-2002 שיחק בהצגה "אלטלנה" שכתב וביים אלדד זיו.
ב-2004 גילם את יונתן בהצגה "קיסריה סוף שבוע" מאת גורן אגמון שביים אבישי מילשטיין.
ב-2005 גילם את שמעון בהצגה "סינית אני מדברת אליך" מאת סביון ליברכט שביים עודד קוטלר, ושיחק בהצגה "אהבה ממבט שלישי" מאת סוזן סנדלר שביים אלון אופיר.
ב-2008 שיחק בהצגה "עלמה ורות" מאת גורן אגמון שביים מיכה לבינסון.
בתיאטרון תאיר: ב-2010 שיחק לצד אביתר לזר בהצגה "שברי לוחות" שעיבד וביים גלעד אלפסי ע"פ סיפור מאת הרב חיים סבתו.
בימוי
ב-2008 ביים את המחזמר "הרשל'ה" שכתבה חמוטל בן זאב.
ב-2012 ביים לצד איז'ו ליבוביץ' את ההצגה הקומית "ככה זה לא תשובה" אותה כתב ליבוביץ. ההצגה מספרת על בני זוג הנמצאים במשבר נישואין עקב חזרתו בתשובה של הבעל. בהצגה שיחקו גולן אזולאי, גלעד פרלמן, חיים זנאתי ויניב נחמיאס.
ב-2016 ביים את המופע "מתגברים" הכולל ארבעה סיפורים אישיים של אנשים שהתגברו על מכשולים גדולים, בהפקת ארגון "מעגלים".
ב-2017 ביים את ההצגה "מסכים", העוסקת בהתמכרות למסך, בהפקת ארגון "מעגלים".
קריירה בקולנוע וטלוויזיה
בין השנים 1998–2001 גילם את סמל פרקש בסדרת הטלוויזיה שיצרו אורי ובני ברבש, "טירונות".
גילם את שוקי בסדרת הטלוויזיה של אורי ענבר ושמי זרחין, "האישה האחרת" ב-2000. ב-2002 גילם את אלי מנשה, עו"ד ממוצא מזרחי המגיע למושב אשכנזי, בסדרת הטלוויזיה "בנות בראון"; והשתתף בסדרת הטלוויזיה שיצרו אורי ובני ברבש "מיי פירסט סוני".
ב-2004 בסרט הקולנוע שביים דן תורג'מן "משהו מתוק" גילם את אזולאי, ובסרטו של אסי דיין "הבשורה על פי אלוהים" גילם את תומאס דה טורקמדה. ב-2005 גילם את נפתלי אטיאס בסדרת הטלוויזיה "השיר שלנו". ב-2006 גילם את מולי נועם בעונה השנייה של "השמיניה". ב־2007 שיחק בסרט הטלוויזיה "וסרמן איש הגשם". ב-2008 גילם את שגיא בסדרת הטלוויזיה שביימה עירית לינור "משמורת". ב-2009 גילם את יהודה פרץ בסדרת הטלוויזיה שנוצרה על ידי לימור נחמיאס "גירושים נפלאים".
ב-2010 התארח בסדרת הטלוויזיה "הפיג'מות", שם גילם את מנהל "עולם חכם"; גילם את רובי דנון בעונה השנייה של "דאוס"; וגילם את גבי בסדרה "15 דקות". ב-2011 גילם את עזרא אלחנני בסדרת האקשן של ערוץ 10, "אחת אפס אפס". ב-2012 גילם את שמעון טוויטו בסדרת הפשע של YES "נויורק", וגילם את אביהם של גיא ודנה בתוכנית הילדים "מבצע קיפוד". ב-2015 שיחק את אחיה של מוניק בסדרה הקומית "פולישוק". בשנת 2016 שיחק בסדרה "כוכב הצפון" את תפקיד ראש המועצה ובסדרה "פלאשבק" את אביה של ניר בר גפן. בשנת 2017 החל לשחק את אביו של אבינועם בסדרת הדרמה הקומית של HOT, "שבאבניקים". ב-2018 שיחק בסרטו של אלירן מלכה, "הבלתי רשמיים".
בשנת 2020 שיחק בעונה החמישית של "כפולה" בתפקיד הזמר שלומי חזן. באותה שנה גילם את אביה של מיקי (שירלי לוי) בסדרה "זיגי". בשנת 2022 גילם את בעל החנות בצפת בה עובדת פייגי, העקרה בסרט "עקרה".
מוזיקה
ב-2009 הוציא אלבום ראשון, "בדרך אל הלב". בהקלטת האלבום השתתף דודו טסה. ב-2010 הגיש בהגשת תוכנית יומית אישית ברדיו גלי ישראל בשם "העם עם גולן". ב-2016 יצא אלבומו השני, "ילדות מאושרת".
אזולאי מופיע ברחבי הארץ ובמופע הוא מספר בהומור על מסע ההתחברות לשורשיו הספרדיים והיהודיים. את המופע כתב לצד גלעד פרלמן, שגם ביים את המופע.
חיים אישיים
נשוי לשירי ואב לחמישה. מתגורר משנת 2012 בשכונת גבעת מרדכי בירושלים.
כיוון הפוך
כיוון הפוך הוא כשל לוגי רטרודוקטיבי שבו יש היפוך בכיווניות בין סיבה למסובב. הסיבה נחשבת למסובב ולהפך. לרוב, נובע הכשל מבלבול או אי הבנת סדר הדברים מבחינת זמנים או כאשר יש ערפול בנוגע לסיבה האמיתית.
דוגמאות:
סקרוג' (סרט, 1951)
סקרוג' (באנגלית: Scrooge) הוא עיבוד קולנוע משנת 1951 לספרו של צ'ארלס דיקנס "מזמור חג המולד", בכיכובו של אלסטייר סים בבימויו של בריאן דזמונד הרסט ותסריט מאת נואל לנגלי. בארצות הברית הופץ הסרט בשם "מזמור חג המולד". בישראל הוקרן הסרט בשם "לא בעושר האושר".
קתלין הריסון זכתה לשבחים על הופעתה בסרט כגברת דילבר, המנקה של סקרוג'. ג'ורג' קול מופיע בתפקיד סקרוג' הצעיר, הרמיוני באדלי כגברת קרצ'יט, מרווין ג'ונס בתפקיד בוב קרצ'יט, קליפורד מוליסון מופיע כסמואל וילקינס החייב כספים לסקרוג', ג'ק וורנר כמר ג'ורקין דמות שנוצרה במיוחד עבור הסרט, ארנסט ת'סיגר בתפקיד הקברן ופטריק מקני כג'ייקוב מארלי בצעירותו. מייקל הורדרן משחק בדמות הרוח של מארלי וגם כמארלי המבוגר. פיטר בול בתפקיד המספר קורא בתחילת ובסיום הסרט קטעים מתוך הספר, הוא גם נראה על המסך כאחד מאנשי העסקים המציינים את מותו של סקרוג' ומתלוצצים על ההלוויה שלו.
עלילה
בתחילת הסרט נראה אבנעזר סקרוג' (אלסטייר סים) בערב חג המולד 1843, כשהוא עוזב את הבורסה של לונדון בדרכו למשרדו. בשיחה עם שני אנשי עסקים הוא מודיע שאין בכוונתו לחגוג כלל את חג המולד. הוא גם מקשיח את לבו בפני אחד הלקוחות החייב לו כספים. בבית העסק שלו מסרב סקרוג' לתת תרומה כלשהי למען העניים, במקום זאת הוא תומך בבתי סוהר ובבתי מחסה, ועוד מוסיף ואומר שעדיף לעניים אם היו מתים. אחר כך נכנס למשרד אחיינו של סקרוג', פרד (בריאן וורת'), ומזמין אותו לארוחת החג, אך סקרוג' מסרב. נראה שהוא מתעב את אחיינו מאז שהתחתן בניגוד לדעתו. בלילה מסכים סקרוג', בחוסר רצון בולט, לתת יום חופש לפקיד שלו בוב קרצ'יט (מרווין ג'ונס) אך מתנה זאת בכך שקרצ'יט יגיע לעבודתו מוקדם בבוקר למחרת.
סקרוג' חוזר לביתו אחרי שסעד בגפו במסעדה עלובה. הוא מבחין כי במקוש הדלת מופיעות פניו של ג'ייקוב מארלי (מייקל הורדרן), שותפו המת זה כבר שבע שנים. הוא יושב לאכול את הדייסה שלו וברקע נשמעים צלצולי פעמונים, לפתע מופיע לפניו מארלי עצמו כרוח רפאים. בתחילה חושב סקרוג' שזה תעתוע שנגרם מקלקול קיבה, עד שהוא רואה שמארלי זועק בכאב. מארלי מתרה בסקרוג' שכדאי לו לחזור בתשובה, אחרת יסבול גם הוא מגורל דומה. מארלי כבול בשלשלאות שלדבריו "חושלו עוד בחייו" בשל החמדנות שלו. מארלי אומר לסקרוג' שיפקדו אותו שלוש רוחות, ושיצפה לרוח הראשונה בשעה אחת. אז מצטרף מארלי אל רוחות נוספות הסובלות כמוהו מעינויים, וסקרוג' רץ בבהלה למיטתו.
בשעה אחת לפנות בוקר מופיעה רוח חג המולד של העבר (מייקל דולן) ומראה לסקרוג' פלאשבקים מעברו. הם מסתכלים על סקרוג' הנער נשאר לבד בבית הספר בחופשות בהיותו בלתי רצוי בביתו. עד שמגיעה אחותו פאן (קרול מארש) וטוענת שאביהם השתנה ומחזירה אותו הביתה. בסצנה זו מתברר שפאן היא מבוגרת מסקרוג', לדברי סקרוג' הצעיר (ג'ורג' קול) פאן כעת דומה לאימם כפי שהייתה לפני מותה. אחר כך רואים את מסיבת חג המולד שעורך פזיוויג, מעסיקו של סקרוג'. הוא זוכר את פזיוויג בחיבה ומשבח אותו מאוד. עוד הם רואים את סקרוג' מציע נישואים לחברתו האהובה אליס (רונה אנדרסון). בהמשך איש עסקים אחר, מר ג'ורקין (ג'ק וורנר), מעודד את סקרוג' הצעיר לחבור אליו והוא מבטיח לו משכורת נאה. בהתחלה סקרוג' נשאר נאמן לפזיוויג (רודי יוז) למרות שהוא מתקשה לסרב להצעה המפתה. כאן רואים את הסימנים הראשונים לדמותו כפי שהיא כעת. סקרוג' המבוגר צופה באחותו על ערש דווי. למרות בקשתה הוא עוזב אותה בלי להבטיח לדאוג לבנה, פרד. רק כעת מבין סקרוג' שהוא התנהג באנוכיות ומבקש סליחה מאחותו. סקרוג' הצעיר מחליט להיענות להצעתו של מר ג'ורקין ולעזוב את עבודתו אצל פזיוויג. הוא מתידד עם צעיר אחר, ג'ייקוב מארלי (פטריק מקני), רוכשים את בית העסק של פזיוויג והופכים את המחסן למשרד שלהם. סקרוג' מעסיק את בוב קרצ'יט תמורת 4 שילינג לשבוע. פזיוויג שבור לב כיוון שהעסק שלו פשט את הרגל עוזב את המקום. ארוסתו של סקרוג', אליס, מבינה שהוא השתנה ומבטלת את ארוסיהם. אחרי שנים ג'ורקין מועל בכספי החברה, סקרוג' ומארלי מציעים לקנות את החברה ולהציל אותה בתנאי שהבעלות על החברה תעבור אליהם. בערב חג המולד 1836, מודיעה גברת דילבר (קתלין הריסון) לבוב קרצ'יט שמארלי עומד למות, אך סקרוג' אינו מוכן לעזוב את המשרד בשעות העבודה. מארלי מנסה להזהיר את סקרוג' לפני מותו שהוא ייענש על מעשיו, אך לשווא. הרוח מקניטה את סקרוג' באומרה שתגובתו למותו של מארלי הייתה לקחת את ביתו ואת כספו.
רוח חג המולד של ההווה (פרנסיס דה וולף) מראה לסקרוג' כיצד חוגגים אנשים את חג המולד. סקרוג' מתוודע למצבה העגום של משפחת קרצ'יט, הם יכולים להרשות לעצמם רק אווז קטן לארוחה. טים הקטן הוא נכה והוא צפוי למות ממחלתו אם לא יחול שינוי בעתיד הקרוב. אחר כך רואה סקרוג' את המסיבה בביתם של פרד ואשתו. לפני שהוא נעלם מראה הרוח לסקרוג' שני ילדים עלובים, שמותיהם 'בערות' ו'מחסור', סקרוג' מתענה לשמוע מפי הרוח את מילותיו שלו על בתי הסוהר ובתי המחסה.
רוח חג המולד של העתיד לבוא (סי קורנסקי) מראה לסקרוג' מה טומן בחובו העתיד, אם דבר לא ישתנה. מתברר לסקרוג' שטים נפטר ממחלתו ובני משפחתו מתאבלים עליו. עוד הוא מגלה שהוא עצמו כבר מת, אך במקום שיחושו צער עליו, מותו משמח את האנשים. גברת דילבר ושני אנשים נוספים מנצלים את ההזדמנות ושודדים את כל רכושו. סקרוג' מבטיח להיטיב את דרכיו.
סקרוג' חוזר להווה ואין גבול לאושרו, הוא רוקד וצוחק וגברת דילבר צופה בו בבהלה. הוא נותן לה גיני כמתנת חג המולד ומעלה את שכרה. אחרי כן הוא שולח תרנגול הודו ענק לבוב ולמשפחתו והולך לסעוד עם פרד ואשתו לשמחתם הרבה. למחרת הוא מעלה את שכרו של בוב ומבטיח לעזור לו ולמשפחתו. בסיום הסרט סקרוג' הופך לאיש חביב ולאבא שני לטים הקטן.
השוואה בין הסרט לספר
בעוד שבספר המנקה של סקרוג' היא חסרת שם וגברת דילבר הוא שמה של הכובסת, בסרט ניתן השם גברת דילבר למנקה. תפקידה בסרט הורחב באופן משמעותי עד כדי כך ששם השחקנית הופיע שני ברשימת הקרדיטים.
הסרט גם מפרט את סיפור עלייתו של סקרוג' למעמד של איש עסקים מצליח כשהוא הולך בעקבות המורה הרוחני שלו מר ג'ורקין החמדן (בגילומו של ג'ק וורנר). ג'ורקין מפתה את סקרוג' ומרחיק אותו ממעסיקו הנדיב פזיוויג. ג'ורקין אינו מופיע כלל בסיפור המקורי, כאן הוא מתגלה כאופורטוניסט המועל בכספי החברה שלו. השותפות של סקרוג' ומארלי מתחילה כשהם מנצלים את ההזדמנות, מציעים לכסות את ההפסדים וכך משתלטים על החברה של ג'ורקין.
באחת הסצנות עם רוח חג המולד של ההווה רואים את אליס, ארוסתו לשעבר של סקרוג', עובדת עם חולים ונזקקים. בספר שמה הוא בל ועיסוקה לא מוזכר.
לפי הסרט אחותו של אבנעזר מתה בלדת בנה פרד, מה שמסביר את הניכור שחש סקרוג' כלפי אחיינו. עוד מסופר בסרט שאמו של סקרוג' מתה בלדתה אותו, וזו הסיבה לטינה שרוחש אליו אביו, בדומה ליחסו של אבנעזר לאחיינו. בספר פאן, אחותו של סקרוג', צעירה ממנו בהרבה ולא מוזכר סיבת מותה.
סצנה מקורית נוספת בסרט היא כאשר סקרוג' מגיע לביתם של פרד ואשתו, הוא חושש שהם יידחו אותו בגלל יחסו אליהם, אבל הם מקבלים את פניו בשמחה.
קבלה
הסרט יצא בבריטניה בשמו המקורי "סקרוג'". בארצות הברית הופץ הסרט בשם "מזמור חג המולד" על ידי יונייטד ארטיסטס. הסרט היה אמור להיות מוקרן ב"אולם המוזיקה רדיו סיטי" שבניו יורק כחלק ממופעי חג המולד, אבל הנהלת התיאטרון חששה שהסרט קודר מדי ואינו מתאים לבידור משפחתי המקובל אצלם, בניגוד לסרט "מזמור חג המולד" משנת 1938 שהוקרן באולם המוזיקה בהקרנת בכורה. הסרט הוקרן בהקרנת בכורה בליל כל הקדושים של שנת 1951 באולם "Guild Theatre". הביקורות בארצות הברית היו מעורבות, והסרט לא הצליח בקופות, עם זאת בבריטניה היה הסרט אחד הסרטים הפופולריים ביותר בשנת 1952.
עם צאת הסרט ב-1951 הוא זכה בביקורות חיוביות בניו יורק טיימס, ובביקורת פושרות בטיים מגזין עם שבחים על המשחק וביקורת על הבימוי.
רומי נוימרק
ביוגרפיה
נוימרק היא התינוקת הראשונה שנולדה בישראל כתוצאה של הפריה חוץ-גופית לכדורסלן העבר גבי נוימרק (נפטר כשהייתה בת 18) ולאסתר (אסי) נוימרק. גדלה בעמק חפר.
בשנת 2000 התגייסה לגלי צה"ל והגישה תוכניות רבות, כגון "בוקר טוב צה"ל", "קולה של אמא", "גל עברי ירוק" ורצועות מוזיקה יומית. לאחר שירותה, סיימה בהצטיינות תואר ראשון בספרות ולימודים כלליים במדעי הרוח באוניברסיטת תל אביב, וכן תואר שני בהיסטוריה של המזרח התיכון מאוניברסיטת תל אביב. בהמשך עבדה ככתבת תרבות באתרים nrg מעריב ווואלה!.
באוגוסט 2008 הצטרפה ל"חדשות עשר" כמגישה ועורכת מבזקים. ב-2009 החלה להכין כתבות תרבות עבור המהדורה המרכזית. מאז אמצע 2013, בימי ראשון-חמישי הגישה נוימרק בשעה 19:00 מבזק חדשות בן כ-10 דקות. מאוגוסט 2014, הגישה אחת לשבוע את התוכנית "היום שהיה".
במקביל לעבודה ב"חדשות עשר", נוימרק המשיכה להגיש תוכניות בגלי צה"ל, כולל "סופשבוע רגוע", ובנוסף, הנחתה קבוצות בארגון "LEAD" לפיתוח מנהיגות צעירה בישראל, בו השתתפה כשגרירה בנעוריה.
ב-29 ביוני 2022 יצאה לחופשה של שנה מהגשת "חדשות הלילה", לצורך לימודים באוניברסיטת הרווארד, ובמקומה נבחר עקיבא נוביק להגיש את המהדורה.
חיים אישיים
בן זוגה של נוימרק הוא רן בכור, שחקן ולשעבר מנהל בית ספר אופק למחוננים בירושלים. השניים הורים לבן ומתגוררים בקיימברידג' (מסצ'וסטס).
פרובינציות ארגנטינה
הרפובליקה הפדרלית של ארגנטינה מחולקת ל-23 פרובינציות (בספרדית: provincias) ומחוז פדרלי אחד (העיר בואנוס איירס).
בראש כל פרובינציה עומד מושל הנבחר בידי תושבי הפרובינציה לכהונה בת ארבע שנים. חלק מהפרובינציות מגבילות את מספר הכהונות של המושלים, ובאחרות אין הגבלה. לצדו של המושל נבחר גם סגן, שממלא את מקומו במקרה הצורך. לפרובינציות יש גם פרלמנטים, שלפי חוקת ארגנטינה סמכות החקיקה שלהם שיורית - הם רשאים לחוקק בכל תחום שלא מסור לקונגרס הלאומי. בחלק מהפרובינציות הפרלמנטים כוללים שני בתים, ובחלקם בית אחד.
בפרובינציות גם מערכת משפט נפרדת, הכוללת שלוש ערכאות שיפוט: בית המשפט התחתון (tribunal inferior), בית המשפט לערעורים (cámara de apelación) ובית המשפט העליון (corte suprema provincial). בתי משפט אלה מוסמכים לדון בהליכים המתנהלים חוקי הפרובינציה בלבד, והליכים המתנהלים לפי חוקי הקונגרס הלאומי מתנהלים בבתי המשפט הפדרליים.
כל פרובינציה מחולקת גם לנפות - יחידות מינהליות משניות. נפה כזו נקראת דפרטמנטו (departamento), למעט בפרובינציית בואנוס איירס, בה היא מכונה פרטידו (partido).
איתמר גרוטו
איתמר גְרוֹטוֹ (נולד ב-19 באוקטובר 1964) הוא רופא ישראלי, פרופסור לרפואה ומומחה בבריאות הציבור, בעל דוקטורט בניהול מערכות בריאות. היה בעבר משנה למנכ"ל משרד הבריאות, ולפני כן כיהן כראש שירותי בריאות הציבור משנת 2007. בשנת 2017 נבחר לוועד המנהל של ארגון הבריאות העולמי.
ביוגרפיה
איתמר גרוטו נולד וגדל ברמת גן ולמד בתיכון אהל שם. בשנים 1982–1989 למד רפואה בבית הספר לרפואה על שם סאקלר באוניברסיטת תל אביב במסגרת העתודה האקדמית. את הסטאז' עשה ב-1989 במרכז רפואי מאיר בכפר סבא. סיים בהצטיינות התמחות בבריאות הציבור בענף בריאות הצבא בחיל הרפואה.
לאחר סיום לימודי הרפואה, התגייס לצה"ל. בשנים 1990–1993 שירת כרופא צבאי בתפקידים של רופא גדודי וחטיבתי. בין 1994 ל-1996 ו-1998–2000 שימש כראש מדור אפידמיולוגיה במפקדת קצין רפואה ראשי, ובשנים 2001–2004 שימש כראש ענף בריאות הצבא בחיל הרפואה. את שירותו הצבאי סיים בדרגת סגן-אלוף.
בין השנים 1996–1999 השלים באוניברסיטה העברית לימודי תואר שני בבריאות הציבור בהצטיינות. בשנת 2008 סיים בהצטיינות תואר שלישי בניהול מערכות בריאות באוניברסיטת בן-גוריון בנגב. בשנת 2006 סיים את תוכנית העמיתים למנהיגות סביבתית של מרכז השל.
בשנת 2001 ייסד תוכנית לימודי ניהול וחקירה אפידמיולוגית במסגרת משרד הבריאות. מסגרת זו מהווה תוכנית הכשרה מרכזית בתחום זה בישראל ובאזור, וכיום קרויה בשם: (Middle East Program for Interventional Epidemiology Training (MEPIET.
בשנת 2007 נבחר לתפקיד ראש שירותי בריאות הציבור במשרד הבריאות. באותה שנה שימש יועץ לארגון הבריאות העולמי בנושא מבנה וארגון מערכות בריאות הציבור.
במסגרת תפקידו שימש כאחראי על כלל תחום הרפואה המונעת, קידום בריאות האוכלוסייה, והגנה על בריאות הציבור מפני סיכונים סביבתיים, במיוחד בתחומי המים והמזון שבהם למשרד הבריאות אחריות ישירה. יזם והוביל את הפרויקטים לחיזוק ושיפור הפיקוח על המזון, שדרוג סל החיסונים והוספת 5 חיסונים חדשים לסל הבריאות הניתן לתינוקות וילדים, והקמת רשומת החיסונים הלאומית. הוא הקים את המחלקה לאפידמיולוגיה סביבתית וקידם נושאים רבים בתחום השפעת הסביבה על הבריאות ובהם פרסום דו"ח "בריאות וסביבה בישראל 2014". נתוני הדו"ח בנושא של חשיפת הציבור לזרחניים אורגניים, הביאו לשינוי משמעותי בחומרי הדברה המותרים לשימוש בישראל ובכלל זה הוצאה כמעט מוחלטת של הזרחניים האורגניים מרשימת חומרי ההדברה המותרים לשימוש בישראל. כמו כן, הוביל את יוזמת "אפשריבריא" לקידום אורח חיים פעיל ובריא, וניהל את התמודדות מדינת ישראל עם חדירה והתפשטות של נגיף הפוליו, שנבלמה ללא מקרי תחלואה.
באפריל 2015 פורסם בכלי התקשורת מכתב של גרוטו בו הוא מתריע על שיעורי סרטן חריגים בחיפה, במיוחד אצל ילדים. בעקבות המכתב נערך בחיפה מחקר אפידמיולוגי, ובספטמבר 2015 הכריזה ממשלת ישראל על זיהום אוויר חריג ונתוני תחלואה עודפת בחיפה ובסביבתה, והותוותה תוכנית להוצאת המפעלים המזהמים מחיפה, הנקראת "מפרץ החדשנות".
גרוטו ספג ביקורת חריפה בדו"ח מבקר המדינה על התנהלותו מול חברת הטבק פיליפ מוריס. במרץ 2016 הוא נתן לחברה אישור לשווק מוצר חדש בשם "אייקוס" ללא כל מגבלה החלה על סיגריות ומוצרי טבק אחרים, אף על פי שהמוצר מכיל טבק. על המוצר לא הוחל החוק להגבלת פרסומת ושיווק, והחברה קיבלה פטור מהדפסת אזהרות בריאות כלשהן על המוצר. על פי דו"ח מבקר המדינה, גרוטו קיבל את ההחלטה המיטיבה עם תאגיד הטבק "בלי שהתייעץ עם אף גורם מקצועי במשרד הבריאות... ללא בחינה מעמיקה ויסודית של התחייבויות ישראל על פי האמנה הבינלאומית, בלא בחינה השוואתית למדיניות במדינות אחרות... וללא התייעצות עם גופי בריאות בינלאומיים, למשל ה–FDA". במרץ 2017 קיבל גרוטו החלטה נוספת בנושא זה, לפיה ניתן לשווק את המוצר "אייקוס" ללא כל מגבלה רגולטורית עד להכרעת ה-FDA בנוגע לסיכוניו הבריאותיים. זאת בניגוד למקובל בארצות הברית, שם אסור לשווק את המוצר עד לקבלת אישור מה-FDA. גם על כך נמתחה ביקורת של מבקר המדינה, ורק לאחר שהוגשו שתי עתירות לבית המשפט העליון נגד החלטת משרד הבריאות השתנו ההוראות.
ביוני 2017 התמנה למשנה למנכ"ל משרד הבריאות. במצב בו מנכ"ל משרד הבריאות לא היה רופא, שימש גרוטו כרופא הבכיר במערכת הבריאות. בתוקף תפקידו, הוא משמש כממלא מקום המנכ"ל וכן כראש חטיבת הבריאות, במסגרתה הוא אחראי על כלל תחומי המינהל הרפואי, בריאות הציבור, איכות ושירות, בריאות דיגיטלית ומחשוב, אבטחה וביטחון במערכת הבריאות, וכן היערכות והתמודדות עם אירועי שעת חירום.
בספטמבר 2017 נבחר לכהן בוועד המנהל של ארגון הבריאות העולמי, לאחר 21 שנים ללא נציגות ישראלית בוועד. מינויו נכנס לתוקף במאי 2018 למשך שלוש שנים. במסגרת תפקידו כנציג מתוך 34 חברי הוועד המנהל, ישתתף בקביעת אסטרטגיית ומדיניות הארגון ופיקוח על פעילותו.
בשנת 2020, עם התפרצות נגיף הקורונה בישראל, הנחה גרוטו את הממשלה בנושאי ריחוק חברתי, מגבלות על הכלכלה ובהמשך חזרה לשגרה בצל הנגיף.
ב-8 בנובמבר 2020 הודיע למנכ"ל משרד הבריאות חזי לוי על רצונו לסיים את תפקידו במשרד הבריאות.
בשנת 2021 השתתף בעונה השנייה של הזמר במסכה בדמות האפון, והודח שלישי.
בשנת 2022 השתתף בתוכנית המרדף של כאן 11.
חיים אישיים
גרוטו נשוי ואב לשלושה. מתגורר בהוד השרון.