cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Strawberry Shortcake (שיר)
הצלחה במצעדים
עם יציאתו, נכנס השיר למצעד ה-LyricFind Global, בו הגיע בשיאו למקום ה-16, וכן למצעד ה-LyricFind U.S, כאשר הגיע בשיאו למקום ה-5, בו שהה שלושה שבועות. בנוסף, נכנס השיר נכנס לרשימת השירים המוזרמים ביותר בספוטיפיי בארצות הברית באותו היום, בו הגיע למקום ה-129.
פקטארדה
בשנת 1930 חי בפקטארדה יהודי אחד.
ללא כוונת זדון
ללא כוונת זדון (באנגלית: Absence of Malice) הוא סרט דרמה אמריקאי משנת 1981 בבימויו של סידני פולאק, עם פול ניומן וסאלי פילד בתפקידים הראשיים.
העלילה עוסקת בקונפליקט במקצוע העיתונאות בין צורך הציבור לדעת והרצון לפרסם סקופים ובין פרסום ידיעות שיכולות להזיק לאנשים.
תקציר העלילה
מייגן קרטר (סאלי פילד) היא עיתונאית ב"מיאמי סטנדרט" החוקרת את פרשה היעלמו של ג'ואי דיאז, ראש ועד עובדי הנמל במיאמי. היא נפגשת עם החוקר הפדרלי, אליוט רוזן (בוב בלבן) לשיחה והוא מניח על שולחן תיק חקירה ויוצא מהחדר. מייגן מעיינת בתיק ומסתבר לה שקיימת חקירה נגד מייקל גלאגר (פול ניומן) בעל מחסן גדול למשקאות חריפים בנמל שהיה בסכסוך עם דיאז. היא מפרסמת זאת בעיתון.
גלאגר מבקר בעיתון ודורש ממייגן לגלות את מקור המידע שלה אך היא מסרבת. לגלאגר אין אליבי מספק לתאריך היעלמותו של דיאז. הוא לוקח אותה לשייט ביאכטה שלו אך היא לא מגלה לו.
תרזה פארון (מלינדה דילון) היא ידידה של גלאגר. היא עובדת כמזכירה בבית ספר קתולי ונפגשת עם מייגן. היא אומרת לה שגלאגר היה אתה באותו זמן שלושה ימים בקליניקה רפואית שם עברה הפלה מלאכותית אבל מבקשת ממנה שלא לפרסם זאת כי זה יהרוס את קשריה עם משפחתה הקתולית האדוקה ויביא לפיטוריה. מייגן לא עומדת בפיתוי ומפרסמת זאת כדי לעזור לגלאגר אבל לא חוזה את התוצאה. תרזה מתאבדת על ידי חיתוך ורידי ידיה.
מייגן אכולת רגשות אשמה מגיעה לגלאגר אך הוא תוקף אותה. היא מגלה לו שמקור המידע שלה עליו הוא אליוט רוזן.
וואדל מזהיר את מייגן שתתרחק מהעניין אבל היא לא עומדת בפיתוי ומפרסמת בעיתון כי קווין שוחד על ידי גלאגר. הפרשה מתפוצצת והתובע הכללי בוושינגטון די. סי. שולח את סגנו, ג'ון וולס (וילפורד ברימלי) לחקור את הפרשה. בסוף הבירור הנוקב הוא מפטר את קווין ורוזן.
מייגן חוזרת לעיתון וכולם מסתכלים עליה בעיניים חשדניות. עיתונאית אחרת נבחרת לסקר את הפרשה ולא ברור אם מייגן תוכל להמשיך בעבודתה בעיתון. היא הולכת למרינה ונפרדת מגלאגר שיוצא לשייט ביאכטה שלו.
ויקטוריה כספי
ויקטוריה מישל כספי (באנגלית: Victoria Michelle Kaspi; נולדה ב-30 ביוני 1967 באוסטין, טקסס) היא אסטרונומית יהודית-קנדית ידועה בעיקר בשל מחקריה בנושא קריסת כוכבים, כמו כוכבי נייטרון ופולסרים. בשנת 2016, הפכה כספי לאישה הראשונה שזכתה במדליית הזהב של גרהרד הרצברג בקנדה - פרס המדע המוביל במדינה שהוענק לה על ידי המועצה למדעי הטבע וההנדסה.
ילדות והשכלה
את שנותיה הראשונות בחייה בילתה כספי בטקסס. משפחתה גרה זמן קצר גם בשיקגו, ואז בישראל, לפני שהתיישבה במונטריאול כשהייתה בת שבע. את התואר הראשון שלה במדעים עשתה באוניברסיטת מקגיל בשנת 1989, ותואר שני (1991) ותואר דוקטורט (1993), שניהם בפיזיקה, באוניברסיטת פרינסטון. מנחה התזה שלה היה זוכה פרס נובל ג'וזף טיילור.
עבודה
כספי מילאה תפקידים במכון הטכנולוגי בקליפורניה, במעבדת הנעת הסילונים של נאס"א ובמכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס לפני שהצטרפה לפקולטה של אוניברסיטת מקגיל ב-1999.
בשנת 2006 מונתה כספי כיו"ר לורן טרוטייה באסטרופיזיקה וקוסמולוגיה באוניברסיטת מקגיל. היא עמיתה בתוכנית הכבידה ותוכנית היקום הקיצוני במכון הקנדי למחקר מתקדם משנת 2002, ומכהנת כמנהלת התוכנית משנת 2017. כספי היא גם מייסדת ומנהלת מכון החלל מקגיל, שנפתח בשנת 2015.
כספי זכתה במדליית הזהב של גרהרד הרצברג בקנדה שהוענק לה על ידי המועצה למדעי הטבע והנדסה (NSERC) בשנת 2016. NSERC ציינה את "ההשפעות העיקריות בתחום האסטרופיזיקה" שהשיגה קבוצת המחקר שלה. כספי, שהייתה אז בת 48, הייתה האדם הצעיר ביותר שקיבל את הפרס. היא גם האישה הראשונה שזכתה במדליה, הנחשבת לפרס המדע המוביל בקנדה.
חיים אישיים
כספי יהודייה ואביה הוא יליד ישראל. כספי נשואה לדייוויד לנגלבן, פרופסור לרפואה במקגיל והראש לקרדיולוגיה בבית החולים היהודי הכללי סר מורטימר ב. דייוויס במונטריאול. לזוג שלושה ילדים.
בסיס מדעי
אחד מתחומי העניין העיקריים של כספי הוא שרידי הכוכבים שקרסו בעקבות פיצוץ סופרנובה. אם ליבות שרידי כוכבים שהתמוטטו כבדות מספיק, הן יוצרות חור שחור. ואם לא, הן יכולות ליצור כוכבים נייטרונים צפופים במיוחד. המסה של כפית מהחומר הזה יכולה לשקול מיליארד טון. ידוע כי חלק מכוכבי הנייטרונים מסתובבים במהירות רבה. הם יכולים גם לשחרר אלומות אינטנסיביות של גלי רדיו, שאותן ניתן לזהות כסדרה קבועה של "גלים" באמצעות טלסקופי רדיו על כדור הארץ. עצמים נדירים אלו ידועים כפולסרים. הפולסרים הם הבזקים מסתוריים יוצאי דופן המופיעים לעיתים על פני השמיים. פרצי קרינת הרדיו הללו התגלו לראשונה במקרה בשנת 2007.
תרומתה לתחום
ב-2017, החלה כספי לחקור את נושא זה ("פרצי קרינת רדיו מהירים"(FRBs),) היא הייתה שותפה לבניית טלסקופ שמטרתו הייתה לחבר את האינטרפרומטר למעבר גלי קרינת רדיו החדשני הנקרא The Canadian Hydrogen Intensity Mapping Experiment) CHIME) למחשבים עוצמתיים. בשנת 2019, מאמציה של כספי ועמיתיה השתלמו. CHIME הפך ל"צייד" פרצי הרדיו היעיל והטוב בעולם. המכשיר, הממוקם בדרום קולומביה הבריטית, הבחין במאות הבזקי פרצי רדיו, הרבה יותר מכל טלסקופ אחר. הטלסקופ תוכנן במקור למפות פליטת מימן מגלקסיות רחוקות, כדי לענות על שאלות אודות היקום המוקדם. אך מפני שהפרויקט התחבר בתחילת שנות העשרים, כך גם היה התחום המתפתח של ה- FRBs, מכיוון שהראשון שבהם התגלה בשנת 2007. בשנת 2013 דיווחו האסטרונומים על ארבע דוגמאות נוספות, שאישרו כי ההבזקים היו תופעה אמיתית הזקוקה להסבר. לכספי היה תפקיד מרכזי במתן יכולות זיהוי של ה- FRBs ל-CHIME.
כספי הוכרה על ידי כתב העת Nature בשנת 2019 בזכות עבודתה בנושא גילוי פרצי רדיו מהירים באמצעות הטלסקופ CHIME.
כמו כן, ביצעה כספי תצפיות מרובות על פולסרים בינאריים (שני פולסרים המקיפים זה את זה). תצפיותיה בנושא אפשרו בדיקות מדויקות יותר של תורת היחסות הכללית של אלברט איינשטיין.
נוסף על כך, כספי הייתה שותפה למחקר האחראי על גילוי המגנטר השני בגלקסיה שלנו. (מגנטר- עצם דחוס עם שדה מגנטי עוצמתי במיוחד). התצפיות על המגנטר הייחודי זכו לתשומת לב רבה.
פרסים חשובים
במהלך הקריירה המלאת גילויים ותגליות של כספי, היא זכתה בפרסים מרובים:
ג'ייסון בהר
ג'ייסון בהר (באנגלית: Jason Behr; נולד ב-30 בדצמבר 1973) הוא שחקן קולנוע וטלוויזיה אמריקאי. הוא התפרסם בשל תפקידו בתור מקס אוונס (אנ') בסדרת הטלוויזיה "רוזוול" (1999–2002), ואחריו שיחק בסרטו של לאסה הלסטרם "חדשות הספנות" (2001) ובסרט האימה "הטינה" (2004).
ביוגרפיה
בהר נולד במיניאפוליס, מינסוטה ב-30 בדצמבר 1973, השני מבין ארבעה ילדים, בנם של פטריסיה אן שטיינר ושל דייוויד בהר. לאחר גירושי הוריו עבר עם אימו ואחיו לעיר ריצ'פילד (אנ'), במחוז הנפין, שם למד ג'ייסון בבית הספר היסודי הקתולי סנט ריצ'רדס.
בהר החל לשחק לראשונה בגיל חמש כשהשתתף בהצגת בית ספר בתור חמנייה. עד גיל שמונה הוא הצטלם לפרסומות בטלוויזיה ודגמן עבור חנויות כלבו מקומיות. בהר המשיך להופיע לאורך כל שנות לימודיו. בשנת 1992 סיים את לימודיו בתיכון ריצ'פילד. בגיל 19, לאחר פגישה מקרית עם מנהל בכיר בהוליווד, עבר בהר ללוס אנג'לס.
קריירה
בקריירת המשחק המוקדמת שלו הוא הופיע בלמעלה מ-75 פרסומות וב-1995 קיבל את תפקיד טיילר בייקר בסדרת הקומדיה של שואוטיים "Sherman Oaks". הסדרה שודרה במשך שתי עונות עד שבוטלה בתחילת 1997.
בהר הופיע בסדרת הופעות אורח בתוכניות טלוויזיה שונות "אבא חורג, אמא חורגת", "הפרופילר", "הרקיע השביעי", "באפי ציידת הערפדים", ו"ג'אג". הוא לוהק לסדרה "Push", אך שודרו כמה פרקים עד שהסדרה בוטלה. לאחר מכן קיבל תפקיד בסדרה "דוסון קריק" של רשת The WB.
בשנת 1997 הוא הופיע בתפקיד אורח בסדרה "באפי ציידת הערפדים".
בשנת 1999 החל לשחק בתור אחד הדמויות הראשיות בסדרת המדע-בדיוני "רוזוול" (1999–2002) ברשת השידור האמריקנית The WB, כאשר העונה השלישית והאחרונה של הסדרה שודרה ברשת השידור האמריקנית UPN. בהר, אשר כיכב בשלושת עונותיה של הסדרה לצד קתרין הייגל וברנדן פהר, גילם בסדרה את מקס אוונס (אנ'), אחד משלושת החוצנים שחלליתם התרסקה ברוזוול שבניו מקסיקו ומתמקדת במערכת היחסים שבין החייזרים לאוכלוסייה המקומית.
בשנת 2001 שיחק את דניס בוגיט בסרט "חדשות הספנות" של לאסה האלסטרום, בכיכובם של קווין ספייסי, ג'ודי דנץ', ג'וליאן מור וקייט בלאנשט. בשנת 2004 שיחק בסרט האימה "הטינה", אשר מהווה חידוש לסרט יפני בעל אותו שם משנת 2002.
בשנת 2006 שיחק בפילוט של הסדרה "The Way", אך הסדרה לא שודרה לבסוף.
בשנת 2007 הוא כיכב במותחן "המקעקע" כאמן קעקועים שמוקסם ממסורת הקעקועים הסמואית, אך רצונו ללמוד את המיומנות העתיקה מביא אותו לקונפליקט וסכנה עם רוח קטלנית. זהו סרטו הראשון של הבמאי פיטר בורגר. הצילומים החלו באוקלנד, ניו זילנד, בספטמבר 2006, והסתיימו בתחילת נובמבר 2006. הסרט הוקרן בהקרנת בכורה בניו זילנד ב-30 באוגוסט 2007.
בשנת 2008 בהר השתתף בסרט "Sencsless", על איש עסקים אמיד המוצא את עצמו כבן ערובה של קיצונים פוליטיים המענים אותו באכזריות.
באוקטובר 2019 נחשף בכנס קומיקון בניו יורק כי בהר יככב בעונתה השנייה של הסדרה "רוזוול, ניו מקסיקו" בדמותו של טריפ.
בשנת 2021 גילם את דמותו של זור-אל (אנ') בסדרת גיבורי העל "סופרגירל" בעונתה השישית.
חיים אישיים
בהר יצא בעבר עם השחקנית קתרין הייגל, אשר קיחה לצידו בסדרה "רוזוול".
בזמן שצילם את הסרט "הטינה" ביפן, הוא פגש את השחקנית קיידי סטריקלנד (אנ'), לה נישא ב-10 בנובמבר 2006 בעיירה אוג'אי (אנ') , קליפורניה. בנם הראשון נולד באוקטובר 2013.
אפרים סוקולובר
הרב אפרים סוֹקוֹלוֹבֶר (תרס"א, 1901 - ד' באייר תשכ"ח, מאי 1968) היה רבהּ הראשון של המושבה רעננה.
תולדותיו
נולד בשנדובה, בנו של מרדכי חיים סוקולובר, מתלמידיו של בעל ה"אבני נזר" מסוכוצ'וב. למד תורה בישיבות ליטא, בתחילה בישיבת לומז'ה, אחר כך בישיבת קלם ומשם עבר לישיבת סלבודקה. בשנת תרפ"ד עלה לארץ ישראל עם קבוצת תלמידים מהישיבה ולמד בישיבת חברון. במאורעות תרפ"ט שהה עם אשתו בבית אליעזר דן סלונים שבחברון, שם טבחו הפורעים הערבים כעשרים וחמישה יהודים. השניים שכבו מתחת לערימת גופות וכך ניצלו.
קיבל על עצמו את רבנות המושבה רעננה בתנאים כספיים ירודים. כ-50 משיחותיו ודרשותיו לימים נוראים ולמועדים התפרסמו בספר "פני אפרים" (תשכ"ו).
נפטר מהתקף לב עת עמד על דוכנו בבית הכנסת ברעננה בליל יום העצמאות. מילותיו האחרונות היו "אין אפשרות להביע את שמחתנו לעצמאותה העשרים של מדינת ישראל".
אשתו פני הייתה בתו של הרב משה ברנשטיין. אחיינו הוא הרב מרדכי גרינברג, ראש ישיבת כרם ביבנה.
ברנדה דה בנזי
ברנדה דה בנזי (באנגלית: Brenda de Banzie; 29 ביולי 1909 - 5 במרץ 1981) הייתה שחקנית תיאטרון וקולנוע אנגלייה.
קורות חיים
דה בנזי החלה להופיע על הבמה ב-1942. היא הופיעה עם לורנס אוליבייה בתיאטראות וסט אנד. בקולנוע הופיע לראשונה בתפקיד קטן בסרט The Long Dark Hall ב-1951.
ההצלחה הראשונה בקולנוע הייתה בסרטו של דייוויד לין בחירתו של הובסון בשנת 1954 לצידם של צ'ארלס לוטון וג'ון מילס. היא שיחקה את מגי הובסון, בתו הבכורה של יצרן המגפיים הנרי הובסון המתעמר בבנותיו.
ב-1956 שיחקה בסרטו של אלפרד היצ'קוק האיש שידע יותר מדי בתפקיד לוסי דרייטון שביחד עם בעלה חוטפת את בנה של "ג'ו" (דוריס דיי).
ב-1957 הופיעה על הבמה במחזה הבדרן של ג'ון אוסבורן בתפקיד פיבי רייס, אשתו העדינה של הבדרן ארצ'י רייס (לורנס אוליבייה). שניהם הופיעו גם בעיבוד לקולנוע של המחזה ב-1960.
דה בנזי הופיעה בתפקיד זה עם אוליבייה גם בברודוויי והייתה מועמדת לפרס טוני.
ב-1961 הופיעה בסרט בבוא ספטמבר בתור אליסון, המשגיחה על סנדי (סנדרה די) וחברותיה שלא תצאנה לתרבות רעה.
ב-1963 הופיעה בסרט הפנתר הורוד בבימויו של בלייק אדוארדס.
זברוז'ובקה Z 18
זברוז'ובקה Z 18 (בצ'כית: Zbrojovka Z 18) היו מספר תצורות של מכונית מתוצרת יצרנית הרכב הצ'כית Zbrojovka Brno אשר יוצרה בין השנים 1925–1930 בצ'כוסלובקיה.
ברנדה דה בנזי
קורות חיים
ב-1967 הופיעה בסרט פולי היפה לצידה של היילי מילס.
זברוז'ובקה Z 18
לפני מלחמת העולם השנייה היצרנית הייתה קרויה "Československá zbrojovka, akc.spol", ולאחר מלחמת העולם השנייה הייתה קרויה "Zbrojovka Brno, n.p.". משנת 1936 המפעל "Československá zbrojovka, akc.spol" עבר לייצור רכבים עבור הצבא הצ'כי (עד לאחר מלחמת העולם השנייה).
ברנדה דה בנזי
קורות חיים
היא מתה בשנת 1981 בגיל 71 כתוצאה של ניתוח להוצאת גידול שפיר במוח שהסתבך.
לודוויג קוך
לודוויג קוך (בגרמנית: Ludwig Koch: 13 בדצמבר 1866 - 26 בנובמבר 1934) היה צייר ומאייר אוסטרי.
חיים
קוך התפרסם בעיקר כצייר סוסים וציורי ז'אנר. הוא התארח בבית הספר הספרדי לרכיבה במשך שנים רבות, ותיעד את חיי בית הספר באופן אמנותי. בנוסף, הוא התמסר לתיאורי היסטוריה צבאית.
הוא למד באקדמיה לאמנויות בווינה בין השנים 1883–1891 והיה תלמידם של זיגמונד ואוגוסט אייזנמנגר. לאחר מכן הוא התפרסם בזכות ציורים של ההיסטוריה הצבאית האוסטרית, וקיבל את פרס בית הספר המיוחד, לציור "גנרל פפנהיים" בשנת 1889. בשנת 1891, בתערוכה השנתית הווינאית, הציג את הציור "טבילת האש של גדוד הדרקון ווינדיש-גרץ בקרב קולין".
עוד לפני 1914 צייר קוך דיוקנאות ומדים של אנשי הצבא האוסטרו-הונגרי, שהועתקו לרוב בגלויות. הוא שימש זמן קצר במלחמה כצייר בחזית האיטלקית, אך נאלץ לפרוש בגלל מחלת כליות. גם לאחר נפילת האימפריה האוסטרו-הונגרית הקדיש קוך עבודות רבות לצבא הישן, אך גם יצר ציורים לאנשי צבא הרפובליקה הראשונה.
בנוסף לנושאים צבאיים, הנושאים העיקריים בציורי הז'אנר שלו היו מראות של וינה והחצר הקיסרית.
קוך פרסם כמה ציורי נוף והיה מאייר של עבודות רבות. אחת היצירות המפורסמות ביותר שלו, "אמנות הרכיבה בתמונה" ידועה במיוחד בקרב הרוכבים. הוא היה גם חבר במועדון שנקרא Siebener, אגודת אמנות שהורכבה בעיקר מאדריכלים.
בשנות העשרים של המאה העשרים הוזמן קוך לארצות הברית על ידי איגוד הפולו האמריקני, שחבריו שמעו עליו כ"צייר הסוסים הטוב ביותר בעולם", לבוא ולצייר את משחקי הפולו הבינלאומיים
למרות ניסיון ההתאחדות לפרסמו, קוך נותר עלום יחסית ולבסוף החליט לחזור לאירופה.
לודוויג קוך נקבר בווינה בבית העלמין בהייצינג.
Orange Juice
Orange Juice (בעברית: מיץ תפוזים) הוא שיר שהוקלט על ידי הזמרת-יוצרת האמריקאית מלאני מרטינז, מתוך אלבום האולפן השני שלה, K-12. השיר יצא לאור ב-6 בספטמבר 2019, על ידי חברת התקליטים אטלנטיק רקורדס, יחד עם שאר שירי האלבום, והסרט.
הוידאו קליפ הרשמי של השיר הועלה לערוץ היוטיוב של מלאני מרטינז ב-3 בפברואר 2020. נכון לאוקטובר 2020, מונה הצפיות של הקליפ עומד על מעל ל-12 מיליון צפיות.
רקע
השיר נכתב על ידי מלאני מרטינז, יחד עם מייקל קינן, והופק על ידי קינן, שעבד עם מרטינז גם על יתר שירי האלבום (למעט Drama Club) , וכן על השירים "Piggyback" , ו-"Gingerbread Man".
בטרם פרסום שירי האלבום, עלה לערוץ היוטיוב של מרטינז קטע קצר מתוך השיר.
בסמוך לצאתו, עלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי, תוך שהצליח לצבור שם למעלה מ-31 מיליון השמעות.
הצלחה במצעדים
עם יציאתו, נכנס השיר למצעד ה-LyricFind Global, בו הגיע למקום ה-8, וכן למצעד ה-LyricFind U.S, בו הגיע למקום ה-6. בנוסף, נכנס השיר לרשימת השירים המוזרמים ביותר בספוטיפיי בארצות הברית באותו היום, בו הגיע למקום ה-195.
יד עזר לחבר
יד עזר לחבר היא עמותה ללא מטרות רווח, שנוסדה בשנת 2001 כשהרקע להקמתה היה המצב החברתי והכלכלי בישראל.
החל מיום הקמתה פועלת העמותה באמצעות תרומות הציבור ובעזרת מתנדבים ברחבי ישראל. העמותה אינה נתמכת כלכלית על ידי המדינה. במרוצת השנים, החלה העמותה למקד את פעילותה לטובת ניצולי שואה במצב כלכלי רעוע הסובלים מבדידות ורעב.
הייעוד של עמותת יד עזר לחבר
לפעול לצמצום העוני בחברה הישראלית, להוציא אנשים ממעגל העוני ולאפשר לניצולי שואה לחיות את חייהם בכבוד הראוי.
פעילות העמותה
כיום, מפעילה העמותה קריית חסד בחיפה בה מתגוררים למעלה מ-120 ניצולי שואה שחיו בעבר מתחת לקו העוני. העמותה מספקת לניצולי השואה מגורים, מזון, שירותים סוציאליים וחיי חברה.
פעילויות נוספות המתקיימות במסגרת פעילות העמותה:
התנדבות
מועדון הכדורגל מכבי חיפה אימץ את עמותת יד עזר לחבר, ושחקניה החל מהנערים וכלה בשחקני הקבוצה הבוגרת מגיעים באופן קבוע להתנדב בעמותה ולהשתתף בטקסים ובאירועים הנערכים בעמותה.
בעמותה מתנדבים מכל הגילאים ומכל שכבות האוכלוסייה, לרבות שוטרים, חיילים , שירות בתי הסוהר, סטודנטים, תלמידים ועוד.
מוזיאון השואה
בשנת 2018 הקימה עמותת יד עזר לחבר את מוזיאון השואה בקריית החסד ברחוב קסל בחיפה.
המוזיאון מתעד בכל דרכי המדיה הדיגיטלית את עדויותיהם של הניצולים המתגוררים בבית החם של העמותה וכאלו שנפטרו בשנים האחרונות. במוזיאון ישנם אוספי זיכרון ואמנות שנתרמו לעמותה על ידי משפחות ניצולי השואה. המוזיאון עבור רבים מציין גם את המעבר משואה לתקופה. בפתח המוזיאון מוצגת לראווה גם המשקפת של יוסף טרומפלדור ששוויה נקבע על ידי אנשי מקצוע בכ־25,000 דולר ונחשב ל”נכס” היסטורי.
המוזיאון הוקם כדי להנחיל את עברו של עם ישראל לנוער מכל רחבי הארץ וכן לתיירים המגיעים לבקר במוזיאון.
הייחודיות של המוזיאון היא האפשרות של כל מי שמבקר במוזיאון ללמוד במהלך הסיור על ניצולי שואה ששרדו את התופת, ובסיום הביקור לפגשו את אותם שורדים, פנים מול פנים, כדיירי הבית החם ולשמוע מהם ישירות את הסיפור ובד ובבד לספק להם חברה ולהפיג את בדידותם.
טקסי יום השואה
העמותה מקיימת מדי שנה הן ביום הזיכרון הישראלי לשואה והן ביום השואה הבינלאומי טקס בהשתתפות אלפי משתתפים, ביניהם ניצולי שואה, תלמידים, קבוצות כדורגל, שרים, חברי כנסת, שגרירים ועוד.
Grandmaster Flash and the Furious Five
Grandmaster Flash and the Furious Five הייתה להקת היפ הופ אמריקאית שהוקמה בברונקס שבניו יורק, אשר פעלה בין השנים 1978–1983, ובין 1987–1988. חברי הלהקה היו גראנדמאסטר פלאש, מלה מל, The Kidd Creole ,Keef Cowboy Mr. Ness/Scorpio ו-Rahiem. להקה זו היא אחת מחלוצות מוזיקת ההיפ הופ. הלהקה זכתה להצלחה גדולה בתחילת שנות ה-80 עם הסינגל המצליח הראשון שלה "Freedom", ולאחר מכן עם השיר "The Message", שנחשב בעיני מבקרים רבים לשיר המשפיע ביותר של ההיפ הופ. עם זאת, בשנת 1983, היחסים בין גרנדמאסטר פלאש ומלה מל היו מתוחים והלהקה התפרקה. ב-1987 הלהקה הוקמה מחדש והיא הוציאה אלבום חדש, On the Strength, ולאחר מכן היא התפרקה סופית.
הלהקה הוציאה שני אלבומי אולפן. ב-2007 היא הפכה ללהקת ההיפ הופ הראשונה שנכנסה להיכל התהילה של הרוקנרול.
השכונה שלנו
השכונה שלנו הוא סרט ישראלי משנת 1968, מן הראשונים בהשתתפות שלישיית הגשש החיוור.
עלילה
ז'אקו (שייקה אופיר) אב לבנות רבות אך ללא בנים, מנהל את ועד השכונה ונלחם בלוקה (גדי יגיל), נוכל עם מבטא רומני, בעל דיסקוטק ובעל קבוצת כדורגל מקומית. רוזה (דבורה דותן), אחותו של ז'אקו מאוהבת בלוקה, למורת רוחו של ז'אקו, ואילו דייר חדש שהוא אף מורה למחול (גדעון זינגר) מתאהב בה ומחזר אחריה, למרות הסכנה שבדבר.
גבריאל (גברי בנאי) המשחק בקבוצת הכדורגל המקומית וקרוב משפחתו של ז'אקו מאורס לשריקה (ליאורה לפידות), בתו של מזרחי (שייקה לוי) אולם נוטה לבגוד בה עם נשים אחרות. ז'אקו מונע את החתונה עד שגברי ומזרחי יקנו דירה לבני הזוג. מזרחי עצמו מחזיק באסטה בשוק אולם לא נוטה לעבוד יתר על המידה. מזל (רבקה מיכאלי), אחותו של גבריאל, נשואה לפוליאקובסקי (ישראל פוליאקוב). ושלושתם (מזרחי, גבריאל ופוליאקובסקי) מבלים את זמנם בחוף הים. הדירה והחתונה לא הולכות להתממש בקצב עבודה זה של מזרחי וגבריאל.
בסרט שולבו כמה מהמערכונים המוקדמים של "הגשש החיוור", בהם "דייג אוהב דגים", "תיבת הדואר" ו"הסיידים". דמותו של לוקה מהסרט, המבוססת על פוקה הירש, שימשה השראה לדמותו של סרג'יו קונסטנצה בסרט "גבעת חלפון אינה עונה", ולדמותו של פולי כקלרשו במערכון "המוסך" של הגשש החיוור.
גביע המדינה בכדורגל 2021/2022
גביע המדינה בכדורגל לעונת 2021/2022 היא התחרות ה-83 מאז היווסדה וה-69 מאז קום מדינת ישראל. משחקי התחרות החלו ב-31 באוגוסט 2021.
סיבובים מוקדמים
בסיבובים א'-ד' מתמודדות קבוצות ליגה ב' וליגה ג'.
ליגה ב'
שתי קבוצות מכל ליגה מחוזית (מחזיקת גביע המחוז וסגניתה) מעפילות לשלב השישי.
ליגה ג'
מחזיקת גביע המחוז מעפילה לשלב השישי.
סיבוב חמישי
עקב הרחבת מספר קבוצות בליגה א' 8 קבוצות (4 מכל מחוז) החלו בשלב מוקדם יותר.
בשלב זה משתתפות קבוצות 4 המנצחות מהשלב הקודם ויתר קבוצות ליגה א' ומתמודדות ביניהן לפי חלוקה למחוזות צפון ודרום. המנצחות מעפילות לסיבוב השביעי. (הסיבוב השישי בוטל).
סיבוב שישי
32 הקבוצות שהעפילו מהשלב הקודם (16 קבוצות מליגות א') ו-16 המעפילות מליגות א' וב' מתמודדות ביניהן לפי חלוקה למחוזות צפון ודרום. (בסוגריים מצוינת הליגה בה משחקת הקבוצה)
סיבוב שביעי
בסיבוב זה משתתפות המעפילות מהסיבוב השישי ובנוסף 12 קבוצות מהליגה הלאומית כאשר 4 קבוצות נוספות מהלאומית מעפילות אוטומטית לסיבוב השמיני לפי הגרלה (הפועל אום אל-פחם, הפועל עפולה, הפועל אדומים אשדוד והפועל ראשון לציון)
סיבוב שמיני
לסיבוב זה העפילו המנצחות מן הסיבוב הקודם, 4 קבוצות הליגה הלאומית שזכו בהגרלת הסיבוב הקודם ו-14 קבוצות ליגת העל.
שמינית הגמר
לסיבוב זה העפילו המנצחות מן הסיבוב הקודם, הגרלת שמינית הגמר התקיימה ב-20 בדצמבר 2021 ובה השתתפו 5 קבוצות מהליגה הלאומית, 10 קבוצות מליגת העל וקבוצה אחת מליגה א'. המשחקים התקיימו בתאריכים 11 בינואר 2022 וב-12 בינואר ומשחק אחד ב-13 בינואר.
רבע הגמר
לסיבוב זה העפילו המנצחות מן הסיבוב הקודם, הגרלת רבע הגמר נערכה לראשונה מזה שנתיים בשיטת בית וחוץ בתאריך 13 בינואר 2022. בשלב זה שיחקו 6 קבוצות מליגת העל, קבוצה אחת מהליגה הלאומית וקבוצה אחת מליגה א'.
הגמר
משחק הגמר נערך בין הקבוצות הפועל באר שבע למכבי חיפה, בתאריך ה-24 במאי 2022 באצטדיון טדי שבירושלים. במשחק ניצחה הפועל באר שבע בתוצאה 1–3 בדו-קרב פנדלים, אחרי שהמשחק הסתיים בתוצאת תיקו 2-2, וזכתה בגביע השני שלה ב-3 שנים, והשלישי שלה בהיסטוריה בסך הכל.
קלוד סיטבון
קלוד סיטבון (נולד ב-22 במאי 1943) הוא סוציולוג ישראלי-צרפתי וחוקר יהדות תוניסיה. שימש כיועצו של טדי קולק בקרן ירושלים בין השנים 2000-1990. עמד בראש אגודת הידידות ישראל-צרפת. בשנת 2000 העניקה לו ממשלת צרפת את עיטור אביר "מסדר ההצטיינות הלאומי" (Ordre national du Mérite) על פועלו המקצועי וההתנדבותי בקידום הפרנקופוניה.
לורנצו ואלה
לורנצו (Lorenzo) או לאורנטיוס (Laurentius) ואלה (Valla) (1406 - 1 באוגוסט 1457) היה הומניסט, רטוריקן ומחנך איטלקי.
משפחתו הייתה מפיאצ'נצה, אביו, לוקה דלה ואלה היה עורך דין. ב-1431 הוא החל לשרת ככומר ואחרי שניסה לשווא להבטיח לעצמו משרה כמזכירו של האפיפיור, עבר לפיאצ'נצה, משם המשיך לפאביה, בה נעשה פרופסור לרטוריקה. משרתו בפאביה הועמדה בסכנה בשל התקפתו על הסגנון הלטיני של המשפטן הדגול Bartolus de Saxoferrato. ואלה נדד מאוניברסיטה אחת למשנה ועסק בעבודות זמניות והרצאות בערים רבות. ב-1433 שם ואלה פעמיו לנאפולי, לחצרו של אלפונסו החמישי, מלך אראגון. אלפונסו מינה את ואלה למזכירו הלטיני והגן עליו נגד ההתקפות נגדו בגלל הצהרותיו הפומביות בענייני התאולוגיה, בכללן אחת שבה הוא הכחיש שעיקרי האמונה הנוצרית המסורתיים, הקרדו, שיוחסו במסורת לשליחי ישו חובר בידי כל אחד משני עשרה השליחים. האשמות אלה בוטלו לבסוף.
הסגנון הלטיני
במהלך התקופה רכש לעצמו ואלה מוניטין רב בשל שתי יצירות שלו: הדיאלוג De Voluptate והמסה שלו De Elegantiis Latinae Linguae (על לשון הלימודים הלטינית). ב- De Voluptate (על ההנאה) הוא עימת את עקרונות הסטואיקנים עם אמונותיו של אפיקורוס, והצהיר בגלוי שהסימפתיה שלו נתונה לאלו שטוענים לזכות סיפוק תשוקותיו הטבעיות של האדם. הייתה זו התבטאות יוצאת דופן. בפעם הראשונה ברנסאנס רעיונותיו של אפיקורוס מצאו ביטוי שיטתי וחיובי בעבודה למדנית בעלת ערך פילוסופי. De Elegantiis היה מקורי לא פחות, אם כי בשטח שונה של הגות. עבודתו העמידה את הדקדוק הלטיני וחוקי הסגנון והרטוריקה של הלטינית לבחינה ביקורתית, וביססה את הכתיבה הלטינית על יסודות הניתוח והטיעון האינדוקטיבי. זה היה הבסיס למאמציהם של ההומניסטים לחדש את סגנון הפרוזה הלטינית לכיוון קלאסי וקיקרוני יותר על בסיס מדעי. עבודתו של ואלה הייתה שנויה במחלוקת כשהיא הופיעה, אבל טיעוניה התקבלו. כתוצאה מכך, בקשה הלטינית של ההומניסטים לטהר עצמה מהמילים והתכונות הפוסט-קלאסיות ונעשתה שונה מאוד בסגנונה מהלטינית הנוצרית של אירופה הימיביניימית. דבר זה נחשב לשיפור גדול בסגנון ובאלגנטיות בשימוש בלטינית.
קלוד סיטבון
ביוגרפיה
הוא בוגר ומוסמך לימודי סוציולוגיה באוניברסיטת הסורבון בפריז. את עבודת המאסטר שלו כתב על יהודי סרסל שהייתה אחד הריכוזים היהודיים הגדולים בצרפת. בשנת 1970 שודר בטלוויזיה הצרפתית סרטו של הבמאי סרג' מואטי Le Jasmin Perdu (היסמין האבוד) שמתעד את חיי משפחתו של סיטבון בסרסל.
לורנצו ואלה
חשיפת מתיחות היסטוריות
המקוריות, הביקורת החריפה והידע של ואלה בסגנון הלטיני הקלאסי באו לידי ביטוי במסה, De falso credita et ementita Constantini Donatione declamatio שהוא כתב בין 1439 ל-1440. כאן הוא מוכיח שהמסמך שנודע בשם "מתת קונסטנטינוס", לא היה יכול להיכתב בזמנו של קונסטנטינוס (במאה הרביעית), מכיוון שסגנונו הלשוני מתייחס לתקופה מאוחרת יותר (המאה השמינית). אחד מטיעוניו של ואלה היה שהמסמך מכיל את המילה satrap שהוא האמין שרומאים כמו קונסטנטינוס לא השתמשו בה. המסמך, כך טען ואלה, אם כי נתקל בביקורת רבה עם הצגתו לראשונה, סופו שהתקבל כאותנטי, גם הודות לכך שהמסמך סייע לביסוס שליטתה של הכנסייה המערבית. "מתת קונסטנטינוס", מציע שקונסטנטינוס "תרם" את כל הקיסרות הרומית המערבית כצעד של הכרת תודה בגלל שהוא נרפא באופן פלאי מצרעת בידי סילבסטר הראשון. ברור שהדבר ביטל את "מתת פפין" של פפין הגוץ, שנתן ללומברדים אדמה מצפון לרומא. ואלה הונע בידי מעבידו באותו זמן, אלפונסו מארגון, לחשוף את "מתת קונסטנטינוס" כהונאה, היות שאלפונסו היה מעורב בריב טריטוריאלי עם מדינת האפיפיור, אז תחת האפיפיור אוגניוס הרביעי. "מתת קונסטנטינוס" צוטט תכופות כדי לתמוך בסמכותה החילונית של האפיפיורות, לפחות מאז המאה ה-11. המסה של ואלה החלה להיות מופצת בשנת 1440, אבל נדחתה לחלוטין בידי הכנסייה. היא לא פורסמה באופן רשמי בדפוס עד 1517. היא נעשתה פופולרית בקרב הפרוטסטנטים. תומאס קרומוול פרסם ב-1534 תרגום אנגלי שלה. ואלה הציג את עמדתו בצורה כל כך משכנעת שהיא עדיין עומדת בתוקפה כיום, ואי הלגיטימיות של "מתת קונסטנטינוס" מקובל על הכל.
קלוד סיטבון
ביוגרפיה
במאי 1968 היה פעיל במרד הסטודנטים בפריז. בשנת 1970 עלה לישראל ובין השנים 1978-1972 ניהל את התיכון בירושלים של המגמה הצרפתית של עליית הנוער. במסגרת עבודתו בסוכנות היהודית שימש כשליח עלייה והסברה וכנציג ההסתדרות הציונית בפריז בין השנים 1981-1978 ו-1988-1986. בשנים 1986-1981 שימש כמפקח מטעם עליית הנוער. במהלך מלחמת לבנון הראשונה שירת כקצין עיתונות בדובר צה"ל. בין השנים 1990 ל-2000 ניהל את הדסק הפרנקופוני בקרן ירושלים ושימש כיועצו של ראש העיר ירושלים דאז, טדי קולק.
לורנצו ואלה
המשך הקריירה
בנאפולי המשיך ואלה בעבודתו הפילולוגית. הוא הראה שהמכתב לכאורה של ישו ל-Abgarus היה זיוף, ובכך שהוא הטיל ספק באותנטיות של מסמכים מזויפים נוספים, ופקפק בתועלת של חיי נזירות, הוא עורר את זעמם של כמה מהמאמינים. הוא אולץ להופיע בפני בית-דין שהורכב מאויביו, והציל את חייו כשנס מחופש לברצלונה, משם הוא שב לנאפולי. אולם גורל טוב יותר ציפה לו אחרי מותו של האפיפיור אוגניוס בפברואר 1447. הוא שוב יצא למסע לרומא, שם הוא התקבל בברכה בידי האפיפיור החדש ניקולאוס החמישי, שמינה אותו למזכיר האפיפיור, וכניסתו זו של ואלה לרומא כונתה "ניצחונו של ההומניזם על האורתודוקסיה והמסורת." ואלה נהנה גם מאהדתו של האפיפיור קליכסטוס השלישי.
קלוד סיטבון
ביוגרפיה
סיטבון נשוי לאיילה, מורה להיסטוריה ולאזרחות. הוא אב לעופר, מרצה למשפטים, ולטלי, אשת הייטק. הוא סב לשישה נכדים ומתגורר כיום בהרצליה.
לורנצו ואלה
ביקורת טקסטים
אחד מהישגיו יוצאי הדופן של ואלה הוא תיקוני הנוסח לטקסטים לטיניים. הוא הציע הצעות רבות מאוד לגרסאות טובות יותר בכתב-היד של ספרו של טיטוס ליוויוס (תולדות רומא מיסודה), שבמאה הקודמת היה שייך לפטרארקה, שאף הוא הציע הגהות.
קלוד סיטבון
יהדות תוניסיה
סיטבון חוקר זה עשרות שנים את יהדות תוניסיה ופעיל בהפצת הידע בנושא תולדותיהם, מנהגיהם וכן חלקם בשואה. ב-1979 פרסם בנושא, ביחד עם אברהם הטל, ספר מקיף בצרפתית: Regards sur les Juifs de Tunisie (מבטים על יהודי תוניסיה). ב-1986 שימש ביחד עם הטל כיועץ מדעי של התערוכה "מקרתגו לירושלים" שהוצגה בבית התפוצות ושנחנכה בנוכחות ראש הממשלה דאז, שמעון פרס. ב-1989 ערך במשותף עם מספר כותבים ספר נוסף בצרפתית על יהדות תוניסיה Les Juifs de Tunisie - Images et Textes (יהודי תוניסיה - תמונות וטקסטים).
לורנצו ואלה
ביקורת טקסטים
תיקוניו לספרו של ליוויוס היו גם הנושא שבהן דן בספר הרביעי של Antidotum in Facium שלו, שהיה התקפה על ברתולומאו פצ'יו. בחלק זה של המסה, שגם הופץ באופן עצמאי תחת הכותר Emendationes in T. Livium, ואלה שפך אור על קטעים רבים שהושחתו במסורת כתבי היד, וביקר את ניסיון ההגהות שעשו פנורמיטה ופצ'יו, יריביו בחצרו של אלפונסו רחב-הלב.
קלוד סיטבון
יהדות תוניסיה
בשנת 1997 הוא אירגן את המסע הראשון לתוניסיה של יוצאי תוניסיה בישראל, ועד לשנת 2011 הוא הוביל לשם קבוצות רבות. בנוסף, הוא הוזמן לתוניס מספר פעמים כדי להרצות בנושא יהודי תוניסיה.
לורנצו ואלה
ביוגרפיות והערכה ביקורתית
כל האזכורים הביוגרפיים הישנים של ואלה עמוסים בתיאורים ארוכים של הוויכוחים הספרותיים והתאולוגיים הרבים שלו, המפורסם ביניהם היה עם פוג'ו ברצ'וליני, שהתרחש אחרי שהשתקע ברומא. כמעט בלתי אפשרי להגיע להערכה מדויקת של חייו הפרטיים ואופיו של ואלה בגלל ענני האבק שמעיבים עליהם מחלוקת זו ואחרות, שבלטו בלשונן הארסית והבוטה. על כל פנים, נראה שהוא היה שחצן, קנאי ואיש ריב ומדון, אך הוא גם שילב את האיכויות של הומניסט אלגנטי, מבקר שנון, וסופר חד כתער, שנקט בסגנון ויכוח תקיף נגד כוחה החילוני של רומא. הדורות הבאים חולקים לו כבוד לא רק בשל למדנותו וסגנונו, אלא בעיקר כאדם שיצר שיטת ביקורת קפדנית, אותה יישם באופן שווה לשפה, למסמכים היסטוריים ולדעות מוסריות. לותר העריך מאוד את ואלה וכתביו, וקרדינל בלרמין כינה אותו praecursor Lutheri (מבשרו של לותר), בעוד סר ריצ'רד ג'ב כתב שחיבורו De Elegantiis "הביא את המחקר הביקורתי של הלטינית לרמה הגבוהה ביותר שהגענו אליה עד היום." ארסמוס הצהיר בחיבורו De ratione studii שביחס לדקדוק הלטיני לא היה "מדריך טוב יותר מאשר לורנצו ואלה."
קלוד סיטבון
יהדות תוניסיה
מאז שנת 2009 מתקיים ביד ושם טקס שנתי לזכר יהודי תוניסיה שנספו בשואה, שאותו יזם סיטבון ושאותו הוא מנחה מדי שנה. סיטבון פעיל בהפצת הידע על יהודי תוניסיה גם בפלטפורמות אינטרנטיות שונות, וקיימת אף קבוצת פייסבוק פעילה המוקדשת לפועלו.
לורנצו ואלה
עבודותיו
עבודותיו של ואלה כונסו, אם כי לא לגמרי בשלמותן, בבזל ב-1540 ובוונציה ב-1592, ו- De Elegantiis הודפס מחדש קרוב לשישים פעם בין 1471 ל-1536. עבור תאורים מפורטים של חייו ועבודותיו של ואלה ראו:
קלוד סיטבון
יהדות תוניסיה
סיטבון מרואיין באופן תדיר בתקשורת הישראלית והצרפתית בנושאים הנוגעים לתוניסיה וליהודיה וכן לצרפת. הוא גם פרסם מאמרים רבים בנושאים אלו בעיתונות, בעברית ובצרפתית. בנוסף, הוא מרבה לפרסם מכתבים למערכת בענייני דיומא בעיתון הארץ.
לורנצו ואלה
הערות שוליים
המאמר מתבסס על הערך "לורנצו ואלה" במהדורה האחת-עשרה של אנציקלופדיה בריטניקה, פרסום שהוא כיום ברשות הציבור
קלוד סיטבון
פעילות ציבורית ואינטלקטואלית
ב-1995 נבחר לעמוד בראש אגודת הידידות ישראל-צרפת. בשנה זו גם שודרה תוכנית מיוחדת של Bouillon de Culture ("מרק תרבות") על ירושלים בהנחיית איש הטלוויזיה הצרפתי ברנאר פיבו, שהוא סייע בהפקתה. סיטבון היה גם אחד מכותבי המדריך Terre Sainte (ארץ הקודש) שיצא באותה שנה בהוצאת גלימאר. כמו-כן, הוא יצר באותה שנה ביחד עם יעקב אסל (במאי "ניקוי ראש") את הסרט התיעודי "מקסי 145922" שעסק בסיפור חייו של ניצול השואה היהודי-מרוקאי מקסי ליברטי.
בסוף שנות ה-90 ייסד, ביחד עם ד"ר שלמה אלבז, את סדרת "הים שלנו" (mare nostrum) במסגרת הוצאת כרמל, שמטרתה הייתה חיזוק המודעות של אזרחי ישראל לסביבה התרבותית שבה הם חיים, וייצור תחושת סולידריות עם העמים האחרים השוכנים לחופי הים התיכון. במסגרת הסדרה יצאו לאור ספרים של אליאס קנטי, של פרנאן ברודל ושל טאהר בן ג'לון. באותה עת ייסד גם, ביחד עם אלבז ועם פרופ' דוד אוחנה, את הפורום לתרבויות הים התיכון במכון ון ליר. בשנת 2002 יזם, ביחד עם אוחנה ועם דוד מנדלסון, כנס בינלאומי על הגותו של הסופר היהודי-תוניסאי אלבר ממי שאותו הכיר במשך שנים. מאמרי הכנס התפרסמו בספר בצרפתית בעריכתם המשותפת של השלושה. ראיון שקיים סיטבון עם ממי על חייו בתוניסיה בעת הכיבוש הנאצי הופקד למשמר בספריה הלאומית ונמסר גם למוזיאון השואה בוושינגטון.
בשנת 2014 פרסם מבוא לתרגום לצרפתית של הספר אלטנוילנד מאת בנימין זאב הרצל.
פעילותו למען השלום
סיטבון הוא פעיל ותיק למען שלום ישראלי-פלסטיני. בשנת 1967, לאחר מלחמת ששת הימים, הוא היה חלק מהוועד הבינלאומי של השמאל לשלום במזרח התיכון שהקים מארק האלטר, ושבו פעלו, בין השאר, גם אלבר ממי וברנאר קושנר. ב-1968 הוא שימש כמנהל ההפצה של כתב העת Éléments שהיווה שיתוף פעולה ראשון מסוגו בין ישראלים, פלסטינים וערבים.
בשנת 1983 סיטבון היה אחד החברים בתנועת "המזרח אל השלום" שייסד שלמה אלבז, ושמטרתה היתה קידום של פיוס בין ישראלים לפלסטינים ושל השתלבות ישראל במזרח התיכון.
במאי 2003 נטל חלק במסע של 250 אישי ציבור ערבים ויהודים למחנה אושוויץ בהובלתם של הכומר אמיל שופאני והעיתונאי נזיר מג'לי.
בדצמבר 2003 השתתף סיטבון במשלחת הישראלית לחתימה על יוזמת ז'נבה, הצעה להסכם קבע ישראלי-פלסטיני שאותו ניסחו צוותים לא רשמיים בראשות יאסר עבד-רבו ויוסי ביילין.
פרסים והכרה
בשנת 2000 העניקה לו ממשלת צרפת את עיטור אביר "מסדר ההצטיינות הלאומי" (ordre national du Mérite) על פועלו המקצועי וההתנדבותי בקידום הפרנקופוניה.
בשנת 2019 הועלה לרשת ראיון עימו במסגרת "רואים את הקולות" - המיזם הלאומי לתיעוד קהילות יהודיות יוצאי ערב ואיראן.
צ'רי בולט
צ'רי בולט (באנגלית: Cherry Bullet; בקוריאנית: 체리블렛; RR: cheri beullet) היא להקת בנות דרום קוריאנית שהוקמה על ידי FNC Entertainment ומנוהלת תחת חברת המשנה שלהם, FNC W. הלהקה הוכרזה רשמית ב-21 בינואר 2019, עם צאתו של האלבום סינגל הראשון שלהם, Let's Play Cherry Bullet. כיום, מורכבת הלהקה משבע חברות: האיון, יוג'ו, בורה, ג'יוון, רמי, צ'ארין ומאי. במקור, הורכבה הלהקה מעשר חברות; מירה, קוקורו ולינלין עזבו את הלהקה בדצמבר 2019.
לפני הקמת הלהקה
תחילה, השתתפה האיון בתוכנית ההישרדות "Produce 48" של ערוץ Mnet. היא סיימה במקום ה-19, ולא נכנסה ללהקת הבנות Iz*One, שנבנתה בתוכנית.
בעברה, הייתה בורה מתלמדת בחברת התקליטים Music K. בורה, יחד עם חברה נוספת מהלהקה, יוג'ו, הופיעו בקליפ הרגעים הנבחרים של המיני-אלבום Love Yourself: Her של להקת הבנים BTS. בנוסף, הופיעה יוג'ו בקליפ לשיר "Someone to Love" של להקת הפופ-רוק הוניסט.
ג'יוון נבחנה לעונה הראשונה של התוכנית "K-pop Star" של SBS עם השיר "Because Of You" של קלי קלארקסון, ולאחר מכן הפך למתלמדת תחת חברת ההקלטות סטארשיפ אנטרטיינמנט. ב-2012, היא הופיעה בקליפ לשיר "White Love" של סטארשיפ פלנטה.
2018–2020: הופעת בכורה, Let's Play Cherry Bullet, שינויים בהרכב וסינגלים דיגיטליים
תוכנית הריאליטי "Insider Channel Cherry Bullet" החלה את שידוריה ב-28 בנובמבר 2018, בערוץ Mnet. התוכנית נועדה להציג בפני הצופים את הלהקה ואת כל אחד מ-10 חברותיה.
אלבום הסינגל הראשון שלהן, Let's Play Cherry Bullet יצא ב-21 בינואר 2019, והורכב מהסינגל המוביל "Q&A", ושני שירים נוספים, "Violet" ו-"Stick Out". הלהקה ערכה את הופעת הבכורה שלהן באותו היום, ב-YES24 לייב הול שבגווגנג'ין-גו, סיאול.
ב-9 במאי 2019, נחשף כי הלהקה עתידה לחזור ב-22 במאי עם הסינגל האלבום השני שלהן, Love Adventure, הכולל את הסינגל המוביל "Really Really".
ב-13 בדצמבר 2019, הודיעה FNC כי מירה, קוקורו ולינלין עזבו את הלהקה והפסיקו את החוזים שלהן.
ב-11 בפברואר 2020, הוציאה הלהקה, עם שבע החברות שנותרו, את הסינגל הדיגיטלי הראשון שלה, "Hands Up".
ב-6 באוגוסט 2020, פרסמה הלהקה את הסינגל הדיגיטלי השני שלה, "Aloha Oe".
2021–הווה: Cherry Rush, גירלז פלאנט 999
ב-4 בינואר 2021, פורסם שהלהקה הצטרפה לפלטפורמת המדיה החברתית "Weverse". מאוחר יותר באותו החודש, ב-20 בינואר, פרסמה הלהקה את המיני-אלבום הראשון שלה, Cherry Rush, ממנו יצא הסינגל המוביל "Love So Sweet".
ב-3 בפברואר, הוכרז כי הלהקה תנוהל על ידי התת-חברה החדשה של FNC, "FNC W", המתמחה בלהקות בנות.
בורה, ג'יוון ומיי השתתפו בתוכנית ההישרדות "גירלז פלאנט 999" של Mnet, ששודרה בין התאריכים 6 באוגוסט ל-22 באוקטובר. ג'יוון הודח בפרק השמיני, וסיים במקום ה-16 בקבוצה הקוריאנית. מאי הודחה בפרק 11, וסיימה במקום ה-8 בקבוצה היפנית ובמקום ה-24 הכללי. בורה הודחה בפרק האחרון, בהגיעה למקום ה-9 בקבוצה הקוריאנית, ולמקום ה-15 הכללי.
חברות הלהקה
המידע שלהלן לקוח מפרופיל הלהקה בפלטפורמה המקוונת "Naver".
חופש ההתאספות
חופש ההתאספות, המשמש לעיתים עם חופש ההתאגדות, הוא הזכות או היכולת של אנשים להתכנס ולהביע באופן קולקטיבי, לקדם, לרדוף ולהגן על רעיונותיהם המשותפים. הזכות לחופש ההתקהלות או ההתאספות מוכרת כזכות אדם, זכות פוליטית וחירות אזרחית. זכות בסיסית זו קרויה גם "החופש לאספה שלווה" או "חופש ההתכנסות".
ניתן להשתמש במונחים חופש האספה וחופש ההתאגדות כדי להבחין בין חופש ההתכנסות במקומות ציבוריים לבין החופש להצטרף לקבוצה, ארגון, ארגון עובדים, מפלגה, או עמותה. חופש האספה משמש לעיתים קרובות, יחד עם חופש הביטוי בהקשר של הזכות למחות, בעוד שחופש ההתאגדות משמש בהקשר של זכויות עובדים ובחוקת ארצות הברית מתפרש כמשמעות הן החופש להתאסף והן החופש להצטרף לארגון.
חשיבות וקשר לזכויות אדם נוספות
הגבלת התקהלות או התאספות בצורה גורפת מקובלת במשטרים דיקטטורים ודכאניים וזאת כדי למנוע מהציבור להפגין נגד השלטון, לדרוש זכויות אדם או לשנות את שיטת המשטר לדמוקרטיה.
צעדים להגבלת התקהלות מצד השלטונות יכולים לכלול:
במשטרים דכאניים צייתנות היא ערך חשוב, ולכן יש סקנציות חזקות נגד מפגינים. הפגנה נגד השלטון נתפסת כמעשה חתרני, והמפגינים מתוייגים כטרוריסט, בגידה או כאויבי העם. עונשים נגדם יכולים לכלול כמו מעצר בית, פיטורים, מעצרים, מאסרים, איומים על בני משפחה, הפעלת אלימות מול מפגינים, ירי על מפגינים בזמן ההפגנה, מעצר והוצאה להורג.
בניגוד להגדרת התקהלות כעבירה, בדמוקרטיות רבות חוקקו מסגרת החוקה שלהן את חרות האספה, ובצורה משתמעת גם את חופש התהלוכה וההפגנה.
הגנות נוספות על חופש ההתאספות וההפגנה נובעות מזכויות אזרח יסודיות כמו חופש הביטוי, חופש התנועה והזכות להגנה על הגוף (מפני אלימות המשטרה). הוראות ההלכה למעשה במדינות שבהן מוכרות חירויות אלו נגזרות מאיזון בין זכויות הפרט והרצון להימנע מהפרת הסדר הציבורי (דבר שעלול לפגוע בחופש התנועה ברכוש או בחיים של אנשים אחרים). במדינות רבות מסויגת הזכות להתאספות בכך שתהיה 'בדרכי שלום' וכך יכולות רשויות החוק לתייג כבלתי חוקיות התקהלויות שאינן עומדות בתנאים אלו - במדינות דמוקרטיות יכולת זו מוגבלת באמצעות דעת הקהל ונורמות ומדובר על הגבלות על הפגנות אלימות.
בנוסף לכך זכויות אדם ואזרח נוספות חשובות כדי להגן על מתאספים או מפגינים מפני אלימות של משטרה או פיזור הפגנה בצורה שרירותית. חופש העיתונות וחופש הביטוי מאפשרים למפגינים עצמם, לקרובים ולחברים לתעד את קיום ההפנגות ולתעד אלימות מצד המשטרה. תעוד ההפגנות חשוב כדי להוכיח שהמתאספים או המפגינים לא הפעילו אלימות, וכן כדי לקיים לחץ של דעת הקהל במדינה עצמה ובמדינות אחרות, דבר שמגביל לעיתים קרובות דיכוי אלים של הפגנות. חופש הקניין והעיסוק חשובים כדי להפחית את היכולת של השלטונות לאיים על מפגינים בעונשים נוספים כמו איום בפיטורין או החרמת רכוש אם ישתתפו בהפגנות.
במדינות דמוקרטיות מוטלות מגבלות נוספות על המשטרה כדי למנוע אלימות משטרתית ובכך להבטיח חופש הפגנה של הפגנות שלוות. לדוגמה חובה לענוד תגי משטרה, נהלים איך ובאילו נסיבות ניתן להפעיל אמצעים לפיזור הפגנות, יחידה עצמאית לחקירות שוטרים, שימוש במצלמות גוף על ידי השוטרים.
הכרה בחוקה
חוקות לאומיות ואזוריות המכירות בחופש האספה כוללות:
בישראל
ישראל מכבדת בדרך כלל את חופש ההתאספות, אם כי לעיתים המשטרה מבקשת לפזר או להגביל את ההפגנות. בהפגנות של פלסטינים נעשה לעיתים קרובות שימוש בכוח מופרז לפיזור ההפגנות.
הר קרבס
הר קרבס (באנגלית: Mount Krebs) הוא הר נישא, בחלק המרכזי של רכס לילי, לרגלי הרי הנסיך אולף, בהרי המלכה מוד, באזור חוף דופק של שטח חסות רוס, שבאנטארקטיקה.
פסגת ההר סלעית.
גובהו של ההר 1,630 מטרים מעל פני הים, הר קרבס הוא ההר ה-1,303 בגובהו באנטארקטיקה.
ההר ממוקם 7 קילומטרים מצפון להר דניאל.
גילוי ומיפוי ההר
ההר התגלה על ידי משלחת חציית מדף הקרח רוס האמריקאית ( U.S. Ross Ice Shelf Traverse Party ), אשר חקרה את אנטארקטיקה בעונת המחקר (הקיץ האנטארקטי) 1957 – 1958, בפיקודו של אלברט פ. קרארי (Albert P. Crary).
מקור השם
שמו של ההר ניתן לו על ידי אלברט פ. קרארי.
ההר נקרא על שם קומנדר מנסון קרבס (Manson Krebs), מצי ארצות הברית, שהיה טייס מסוקים ומטוסים, בטייסת צי ארצות הברית VX-6, במהלך מבצע קיפאון עמוק (מבצע דיפ פריז).
מועצת השורא של לוחמי הג'יהאד בסביבות ירושלים
מועצת השורא של לוחמי הג'יהאד בסביבות ירושלים (בערבית: مجلس شورى المجاهدين في أكناف بيت المقدس; תעתיק: מג'לס שורא אל-מג'אהדין פי אכנאף בית אל-מקדס) היא אחד הארגונים הבולטים ביותר של הג'יהאד הסלפי בחצי האי סיני, אף שמנהיגיה פעלו תקופות ארוכות מרצועת עזה.
הקמת מועצת השורא
הארגון הוקם על ידי השייח' השאם סעידני, פלסטיני במוצאו שגדל במצרים. הוא הוחזק מאז מרץ 2011 בכלא החמאס, שוחרר באוגוסט 2012, וחודשיים אחר כך חוסל על ידי כלי טיס ישראלי יחד עם סגנו. מחליפו הוא עבדאללה אל-אשקר. הארגון מורכב כנראה מחבירה של כמה ארגונים סלפים חמושים וביצע במשך השנים ירי רקטות לטווחים קצרים לעבר ישראל וכן שיגורי טילי "גראד" לעבר אילת, קיים סיכוי כי הארגון אחראי גם למתקפת הטרור במפגש הגבולות ישראל-מצרים-רצועת עזה באוגוסט 2012, שכללה פריצת גדר הגבול לתוך הנגב.
באוגוסט 2013 הכריז שר הביטחון, משה יעלון, על ארגון זה כהתאחדות בלתי מותרת.
ב-11 בפברואר 2014 נשבעו חברי הארגון אמונים ל"מדינה האסלאמית בעיראק ובלבנט" (דאעש) - הידועה כיום בשמה הרשמי "המדינה האסלאמית".
מאסטרקארד
MasterCard Incorporated או MasterCard Worldwide הוא תאגיד רב-לאומי אמריקאי לשירותים פיננסיים שמתבסס במדינת ניו יורק. מרכז השירותים הבינלאומיים של התאגיד יושב במדינת אוהיו.
עסקיו העיקריים של התאגיד הם סליקת כרטיסי תשלום הנושאים את המותג ומונפקים על ידי בנקים ותאגידי אשראי מקומיים.
התאגיד הפך לחברה ציבורית בשנת 2006, אז הונפק בבורסה של ניו יורק (NYSE), ולפני כן היה קואופרטיב של מעל ל-25,000 ארגונים פיננסיים שונים אשר הנפיקו את כרטיסיו.
תאגיד מאסטרקארד, אשר נודע במקור בשמות Interbank ו-Master Charge הוקם על ידי מספר בנקים במדינת קליפורניה במטרה לייצר תחרות לתאגיד VISA בבעלות Bank of America.
היסטוריה
בשנת 1966, קבוצת הבנקים הזו הקימה את ה-Interbank Card Association (ICA). בעזרת Marine Midland Bank מניו יורק, (היום HSBC Bank USA), התאחדו להקמת "Master Charge: The Interbank Card".
ב-1979, שונה שם התאגיד ל-"MasterCard", השם המשמש אותו עד היום. בתחילת שנות ה-90, קנה מאסטרקארד את Access הבריטית, ומותג זה נזנח. בשנת 2002, מוזג התאגיד עם Europay International SA, תאגיד סליקת כרטיסי תשלום אירופאי גדול נוסף.
בשנת 2010, הרחיבה מאסטרקארד את עיסוקיה לתחום המסחר האלקטרוני באמצעות קניית DataCash, חברה בריטית לניהול תשלומים, ולזיהוי תרמיות אשראי.
בשנת 2012, הכריזה מאסטרקארד על התרחבות מערכת הסליקה הסלולרית שלה לשווקים במזרח התיכון.
בשנת 2014 הקימה מאסטרקארד חברה-בת מקומית בישראל.
אליעזר איגרא
הרב אליעזר איגרא (נולד בי"א באב תשי"ד, 10 באוגוסט 1954) הוא רב דתי לאומי, דיין בבית הדין הרבני הגדול.
קורות חייו
נולד וגדל בשכונת רחביה בירושלים. אביו, יעקב, היה מנהל בית חינוך עיוורים ולאחר מכן הקים את עמותת "קרן אור" שהפעילה מוסד לילדים עיוורים. אמו, אסתר, היא דור שישי בירושלים. למד בבית הספר הממלכתי-דתי מוריה ובישיבה התיכונית חורב.
לאחר נישואיו בכסלו תשל"ו למד בכולל הדיינים שעל יד ישיבת כרם ביבנה. התגורר בעפרה ולאחר מכן היה ממקימי ההתנחלות פסגות וכולל הדיינות ביישוב, בו למד שש שנים. מגיל 35 ובמשך שנים רבות היה רב היישוב כפר מימון. החל מאלול תשמ"ז (1987) שימש מספר שנים כראש ישיבת עוד יוסף חי בקבר יוסף.
בשנת 1989 התמנה כדיין בבית הדין הרבני בבאר שבע. בשנת 1998 מונה לאב בית הדין שם. מאז 1999 הוא עומד בראש בית הדין המיוחד לענייני יוחסין באזור הדרום. לקראת הבחירות לרבנות העיר פתח תקווה היה מועמד מטעם הציונות הדתית ומפלגת ש"ס, אך הסיר את מועמדותו. בשנת 2012 התמנה לדיין בבית הדין הגדול בירושלים, במינוי זמני. לימד בישיבת עוד יוסף חי, בישיבת עתניאל ובבית מוריה בבאר שבע.
בשנת 2013 התמודד הרב איגרא למשרת הרב הראשי לישראל. בפברואר 2013 התכנסה קבוצה של רבנים בציונות הדתית, בהם הרב דב ליאור, הרב יעקב אריאל, הרב מרדכי שטרנברג, הרב שלמה אבינר והרב מרדכי גרינברג, כדי להצביע על מועמד מוסכם למשרה זו. הרב איגרא זכה ברוב קולות המצביעים. מנגד רבנים אחרים של הציונות הדתית, כדוגמת הרב אהרון ליכטנשטיין, הרב יעקב מדן והרב נחום אליעזר רבינוביץ הביעו תמיכה ברב דוד סתיו. יומיים לפני הבחירות הודיע על פרישתו מההתמודדות. באותה שנה פרש הרב איגרא מתפקידו כרב של כפר מימון. בשנת 2015 עבר לגור בירושלים בשכונת "משכנות האומה".
בשנת ה'תשע"ו התמנה לחבר של קבע בבית הדין הרבני הגדול.
בילי הבובה (המסור)
בילי (באנגלית: Billy the Puppet או Billy Jigsaw) הוא בובה המופיעה בסדרת סרטי המסור. הבובה שימשה את ג'ון קרמר "ג'יגסו", לתקשר עם הקורבנות על ידי מסירת הודעות מוקלטות, המופיעות לעיתים קרובות על מסך טלוויזיה, או מדי פעם באופן אישי, כדי לתאר את פרטי המלכודות, חוקי המשחק והאמצעים שבהם יכלו הקורבנות לשרוד.
בזיכיון, לפני שהפך לרוצח, ג'ון יצר בובה הדומה לבנו, בילי, אשר תינתן לו כצעצוע לבנו שטרם יוולד. ג'יל טאק, אשתו של ג'ון, נפגעת בבטנה על ידי בחור בשם, ססיל, ותינוקה "נפל" ומת. הכעס הבלתי פתור של ג'ון היה כנראה המניע העיקרי לשימוש בגרסה מרושעת יותר של הבובה כדי להעביר את הוראותיו לקורבנות "במשחק". ניתן לראות במלכודות "האכזריות" שזה יצר ביטוי לכעס שלו על אנשים שלדעתו אינם מעריכים את חייהם, כאשר תינוקו שטרם נולד נהרג לפני שזכה לחיים משלו.
למרות שמעולם לא זוהה בסרטים, "בילי" הוא השם שבו מתייחסים אליו סופרים, במאים וחברי צוות השחקנים והצוות בסרטים דוקומנטריים ובראיונות. השם ניתן לו על ידי היוצר האוסטרלי ג'יימס ואן, הבמאי והמפיק של סרטי המסור.
הסיבולת והפופולריות של סדרת הסרטים הזו הביאו לייצור סחורה של בילי.
בניית הבובה
עבור הסרט המסור 2, בילי עוצב מחדש עם תכונות מכניות שניתן לתמרן על ידי שלט רחוק.
עבור הסרט המסור 3, צוות האביזרים קיבל את הבובה המקורית, אך מצא שהיא לא מתאימה לעבודה, מכיוון שהיותה פגומה. במקום זאת, הם יצרו מחדש את בילי, תוך שימוש בקצף בחיתוך סילון מים לגופו במקום בפיברגלס, מצויד בצלחות שיחזיקו את הבובה יחד ובמגנטים שיחברו אותו לתלת אופן שלו. חלקו האחורי של ראשו היה ניתן להסרה, כדי להקל על החלקה של החלקים האנימטרונים.
עבור הסרט המסור 4, צוות האביזרים יצר את הגוף מקצף בחיתוך סילון מים, מוחזק יחד על ידי מוטות מתכת. הם השתמשו במגנטים חזקים כדי ליצור משטח אחורי שטוח לבובה, כך שניתן היה למקם אותה בקלות על כל משטח מתכת. הפה ועיני כדור הפינג-פונג המלאות בשרף הועברו בשלט רחוק.
המסור (2004)
בסרט, בילי מתגלה לראשונה בטלוויזיה לעיניה של אמנדה יאנג, ומסביר לה מה עליה לעשות "במשחק". לאמנדה מחובר מלכודת (מלכודת הדובים ההפוכה) דרך הלסת שלה, ובילי רומז לה שהמפתח להסרת המלכודת נמצא בבטנו של שותפה המורדם. לאחר שאמנדה הרגה את שותפה ומצאה את המפתח היא משתחררת לחופשי. בילי נכנס לחדר על תלת אופן כדי לברך אותה על הישרדותה. מאוחר יותר, אדם סטנהייט, נזכר בכך שראה את הבובה בדירתו, אשר מחפש בחדר חשוך באמצעות הפלאש של המצלמה שלו, צחוקו של בילי הושמע, ואדם מכה בה במחבט.
המסור 2
בתחילת הסרט, בילי מתגלה על מסך טלוויזיה, ונותן רמזים לקורבן, מייקל מארקס.
מאוחר יותר, כאשר הבלשים מגלים את המחבוא החדש של ג'יגסו, כמה שוטרים עולים במדרגות ורואים את בילי.
המסור 3
בפלאשבק רואים את ג'יגסו בונה את בילי למשחק של אמנדה, מצייר את פניה של הבובה. מאוחר יותר, בילי מופיע בקלטת כדי ליידע את טרוי והבלש אליסון קרי על המלכודות והמשחק שלהם.
בילי משמש גם כדי להזכיר לג'ף דנלון את אירועי מות בנו.
המסור 4
הסוכנים פיטר סטרם ולינדסי פרז מוצאים מאוחר יותר את בילי בבית ספר, יושב על כיסא מוקף בנרות. ממקליט מיקרו-קלטות שנתלה על צווארה של הבובה, לומדת פרז שבן זוגה ייקח בקרוב את חייו של גבר חף מפשע (לימים התגלה כג'ף דנלון). עיניו של בילי מתחילות להפנות אל פרז. פניו של בילי מתפוצצים, נושף רסיסים בפניה ובצווארה. פרז מתמוטטת בזרועותיו של סטרם בזמן שבילי צוחק.
המסור 5
בילי מופיע בפתיחת הסרט ומצהיר לסת' בקסטר את כללי המשחק שלו. לא ידוע איך מארק הופמן יצר את קלטת הווידאו למשחק הזה. לפי רשימה של קורבנות ג'יגסו פוטנציאליים, סת' היה האדם השלישי כקורבן אחרי ססיל ומארק וילסון. ב"משחקים" האלה, ג'יגסו לא השתמש בבובה. עם זאת, מסע המשחקים של ג'יגסו כבר החל לפני כן, כפי שהוצג במהלך אירועי ג'יגסו, שם בילי מופיע.
בילי נראה גם בתחילת המשחקים של הקורבנות, לאשלי, לובה גיבס, צ'ארלס, בריט ומליק.
המסור 6
ב- מסור 6, בילי מופיע בקלטת במלכודת הפתיחה, שמעמידה את סימון ואדי זה מול זה. הוא גם פונה לוויליאם איסטון במהלך שניים מארבעת המשחקים שלו. הוא מופיע במשחק השני של ויליאם תלוי בחבל, ובקלטת וידאו במשחק הרביעי. המסור 6 מציין את הפעם הראשונה שבה בילי מופיע "באופן אישי" כדי למסור פרטים לקורבנות.
המסור 7
בילי מופיע ב- מסור 7, הוא נותן לבראד וריאן הנחיות למלכודת שלהם באופן אישי., עושה את אותו הדבר עבור המשחק השני של בובי דגן, ומופיע בקלטת וידאו עבור הקורבנות האחרים. כאשר מארק הופמן הולך למחבוא שלו לאחר שהרג את ג'יל טאק עם מלכודת הדובים ההפוכה, ניתן לראות את בילי. הופעתו הסופית של בילי נמצאת במחבואו הסודי של הופמן בסוף הסרט הופמן מפוצץ את המקום.
המסור 8
הפעם לבילי יש עיניים מאירות. הוא מופיע על תלת אופן עם אות על צווארו ועליה כתובה המילה "וידוי". מאוחר יותר הוא מופיע בקלטת וידאו כשעיניו מוארות, מסביר לראיין איך הוא יכול להציל את אנה ומיטש.
המסור: המעגל נסגר
בסרט, בובת בילי משתנה, ובילי אמרסון מציג את הבובה החדשה שלו בהשראת הבובה בילי.
לימנודינסטיים
לימנודינסטיים (שם מדעי: Limnodynastidae) היא משפחה של דו-חיים מסדרת חסרי זנב.
קרפדות אלה שסווגו ב-1969, השתייכו בתחילה למשפחת המיובטרכיים בתור תת-משפחה או אפילו שבט, אך הפכו לפי כמה מיונים למשפחה עצמאית.
הם חיים בטבע באוסטרליה, גינאה החדשה ואיים באוקיינוס השקט. הם יבשתיים בעיקרם וחלקם בעלי יכולת להתנפח לצורת כדור. חלקם ארסיים ומכוסים גבשושיות רעילות על עורם.
ארנסט, הנסיך הבוחר מסקסוניה
ארנסט, הנסיך הבוחר מסקסוניה (בגרמנית: Ernst, Kurfürst von Sachsen; 24 במרץ 1441 - 26 באוגוסט 1486), היה הנסיך הבוחר מסקסוניה בין השנים 1464–1486.
ביוגרפיה
ארנסט נולד במייסן ב-24 במרץ 1441, לפרידריך השני, הנסיך הבוחר מסקסוניה ומרגרטה מאוסטריה אחותו של פרידריך השלישי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה. בשנת 1451 מת אחיו פרידריך, וארנסט מונה ליורש העצר של סקסוניה. בשנת 1455 נחטפו ארנסט ואחיו אלברכט על ידי האביר קונץ פון קאופונגן, במה שנודע בהיסטוריה הגרמנית כPrinzenraub, כלומר גנבת הנסיכים.