cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
ערי הלויים
דיני ערי הלויים וייחודן
מתוך 48 הערים הללו, 6 ערים שימשו כערי מקלט, והם: קדש, שכם, קריית ארבע, בצר, ראמות וגולן. לדעת בעל ספר החינוך הסיבה לכך היא משום דרגת הקדושה הגבוהה של הלויים, וגם משום שהם לא יגעו בו לרעה. לדעת הרמב"ם, יתר ערי הלויים גם שימשו כערי מקלט, וההבדל ביניהן לבין ערי מקלט שהוקדשו לצורך זה, הוא שבערי המקלט קולטים רוצח שנכנס אליהם בדעתו ושלא בדעתו, והרוצח לא משלם עבור התגוררותו בעיר זו, אך ביתר ערי הלויים, הרוצח יכול להיקלט רק אם נכנס לשם מדעתו, והרוצח צריך לשלם עבור הבית בעיר בו הוא מתגורר וכן דעת החינוך.
מהמקור שבספר ויקרא, ניתן ללמוד כי קיים איסור למכור או לשנות את ייעוד הקרקעות של ערים אלו, וגם ששטחיהן הם גאולת עולם ללויים. ספר החינוך מנמק זאת בטענה שערים אלו היו נאות ביותר, ואם ימכרו או יחליפו שטחים מערי הלויים, זה יראה כאילו יש גנאי בשטחים הנאים של ערי הלויים. במשנה, בסוף מסכת ערכין, נכתבו דינים הקשורים לדינים המוזכרים במקור שבספר ויקרא. ביניהם:
הערים
רשימת הערים מופיעה בשני ספרים בתנ"ך: בספר יהושע וגם בדברי הימים, ובין שתי הרשימות ישנם מספר הבדלים. בטבלה להלן, מוצגים בכל עמודה (המחולקת לשני טורים משניים) רשימת הערים שנתנו לכל קבוצה מהלויים. בטור המשני מימין מופיעה הרשימה מספר יהושע, ואילו בצד השני, מופיעה הרשימה מדברי הימים.
ערי הלויים במהלך הדורות
לאחר קביעת ערי הלויים הראשיות, הוסיפו עוד ערי לויים במהלך תקופת בית ראשון, ביניהם עיר הכהנים נוב, המוזכרת בספר שמואל. חלק מהערים הללו נהיו ידועים בזכות אירועים שהתרחשו בהם על פי התנ"ך כדוגמת נוב, שבה התבצע הטבח בנוב עיר הכהנים על ידי שאול, או ענתות, ממנה הגיע הנביא ירמיהו הכהן.
על-פי הכתוב בדברי הימים, בתקופת ירבעם מלך ישראל, נאלצו הלויים לעזוב את עריהם שבממלכת ישראל ולעבור לממלכת יהודה, היות שירבעם השבית אותם מתפקידיהם ומינה כוהנים אחרים תחתם: כִּי-עָזְבוּ הַלְוִיִּם אֶת-מִגְרְשֵׁיהֶם וַאֲחֻזָּתָם וַיֵּלְכוּ לִיהוּדָה וְלִירוּשָׁלִָם כִּי-הִזְנִיחָם יָרָבְעָם וּבָנָיו מִכַּהֵן לַיהוָה. וַיַּעֲמֶד-לוֹ כֹּהֲנִים לַבָּמוֹת וְלַשְּׂעִירִים וְלָעֲגָלִים אֲשֶׁר עָשָׂה. על-פי פרשני המקרא, מעבר זה נבע מכך שירבעם לא אפשר לכהנים וללויים שבממלכתו ללכת לעבוד בבית המקדש, אלא כפה עליהם להשתתף בעבודת הבמות שהייתה בממלכת ישראל (בעודם לא מכהנים ככהני הבמות, אלא כפשוטים בעם). מתוך 48 ערי הלויים שברשימת יהושע, 35 שכנו בממלכת ישראל, כך שמדובר בלא מעט אנשים שנאלצו לעבור ליהודה, וייתכן כי חמש עשרה ערי המבצר שבנה רחבעם מלך יהודה נועדו להתיישבות של הלויים שהגיעו מממלכת ישראל. הלויים חיזקו את שלטונו של רחבעם במשך שלוש שנים, עד אשר החל לחטוא בעבודה זרה ולכן נענש במסע שישק.
לפי התלמוד, משחרב בית המקדש הראשון "בטלו ערי מגרש" - ערי הלויים. בתקופת בית שני, אין אזכור חד משמעי לקיומה של עיר לויים/כהנים. ב, אף נאמר: "וישבו הכהנים והלוים ומן-העם והמשררים והשוערים והנתינים בעריהם וכל-ישראל בעריהם".אך ישנן דעות הסוברות כי העיר מודיעים שמשה כעיר כהנים באותה תקופה, בין היתר מפני שבמסכת חגיגה במשנה רשום שכלי חרס שנמכרו מעיר זו לירושלים טהורים, והכהנים היו צריכים להיזהר במיוחד בענייני טומאה וטהרה. בספר נחמיה מוזכרות ערי מחוז שבהן ישבו הלויים שחזרו לארץ אחרי גלות בבל, ושמופיעות גם ברשימת ערי המבצר של רחבעם (אך לא ברשימת ערי הלויים בספר יהושע), לדוגמה – עיר 'הפלך' (כינוי למחוז בתקופה הפרסית) קעילה, שבראש מחצית המחוז שלה עמדו הלויים ממשפחת חֵנָדָד.
כיום, לא קיימות עוד ערי לויים או ערי כהנים.
במחקר: ביקורת המקרא
בביקורת המקרא רווחת ההשערה שרשימות ערי הלויים היו מיושמות רק בימי ממלכת ישראל המאוחדת. היחס בין ערי הלוויים לנחלות השבטים מהן הוקצו, נחשב לתואם את נחלות השבטים כפי שהיו לאחר כיבושי דוד ושינויים מנהליים שמשוער שערך. בעוד שהערים שהוקצו מנחלת יהודה ושמעון הן ישראליות ומרוכזות באזור מצומצם שמשוער שמהווה את נחלתו הגרעינית של שבט לוי, שאר הערים כנראה נכבשו רק בימי דוד והוענקו לנאמניו. בנוסף, לפי הסברה ששמות משפחות הלוויים המוזכרים בתורה מייצגים את האזורים בהם ישבו, החוקרים הסיקו שמשפחות לויים ישבו בערי הכוהנים, לדוגמה משפחת "החברוני" בחברון, ו"הלבני" בלבנה. בנוסף, מסיפור פילגש בגבעה עולה שבראשית תקופת השופטים גבע בנימין לא יושבה בידי כוהנים אלא בבני בנימין. לאחר פילוג הממלכה, הסידור השתנה, שכן ירבעם מלך ישראל מינה כוהנים מבני השבטים האחרים, והלוויים שבתחומי ממלכתו עזבו את אחוזותיהם ונספחו לממלכת יהודה.
המושג של "ערי לויים" אינו מוכר מהספרות של ימי בית ראשון, אלא רק מספר יחזקאל המדבר על חלוקה שונה של נחלות הלויים והכהנים, ומספרות ימי בית שני. מניתוח המגמה, הלשון והסגנון של הרשימות, הסיקו חוקרים רבים שהן נוספו בידי מחבר מהאסכולה הכהנית (מקור P) בתקופה הפרסית בארץ ישראל, על בסיס תעודות מנהליות מתקופת הממלכה המאוחדת. השערה זו רואה ברשימות הסותרות שבספר יהושע ושבדברי הימים, גרסאות משובשות של רשימה מקורית אחת. חוקרים אחרים ראו את שתי הרשימות כמשקפות התפתחות היסטורית, כשבספר יהושע מוצגת תוכנית להקצאת ערים ללוויים לפי ציווי התורה, ובדברי הימים מוצגת השתלשלות המצב בתקופה מאוחרת יותר.
במחקר הגאוגרפי-היסטורי והארכאולוגי
את המחקר המודרני ברשימת ערי הלויים והכהנים פתח בנימין מזר, אשר סבר כי הערים הן מרכזי מינהל שארגן שלמה הצעיר בסוף ימי דוד כמתואר ב-, כשללויים תפקיד מרכזי במינהל ולא רק בפולחן. מכלול הערים מתאים לדעתו לתחום הממלכה המאוחדת של דוד ושלמה, אך הן מקובצות בכמה גושים. לפי מזר, וכן יוחנן אהרוני, נועדו גושי התיישבות הלויים לחזק את ספר הממלכה או אזורים בעייתיים בתוכה. ריכוזן בדרום יהודה מכוון לפקח על האוכלוסייה ה"לא ישראלית" לדעתו - הכלבים והקנזים.
את ניתוח הרשימות לאור המשך המחקר הביא נדב נאמן, הסבור שנחלות השבטים כפי שתוארו במקרא אינן מבטאות מצב שבטי או מנהלי שהיה קיים אי פעם במציאות. לדעתו, רק 13 ערי בני אהרון (שביהודה ובבנימין) מהוות גרעין היסטורי לרשימה. מחברה המאוחר נטל 13 ערים אלה והשלימן לסכימת 48 הערים הבלתי היסטורית, תוך שימוש בשמות שלקח מרשימות ערי המקלט ובעיקר מרשימת גבולות השבטים; רשימה זו אף היא אינה היסטורית לשיטתו, אבל משקפת היקף טריטוריאלי מימי הממלכה המאוחדת, כפי שנאמן תפס אותו בעת חיבור מאמרו המקיף בנושא (1986).
במסגרת המחקר הארכאולוגי וההיסטורי ביהודה, הושם דגש על ייחודו של ריכוז ערי הלויים בהר יהודה. הרשימה כוללת 9 ערים ביהודה וכביכול גם בשמעון, מבלי להפריד ביניהם. אבל למעשה כל הערים הן מיהודה בלבד, למעט אולי עשן, הנזכרת ברשימת ערי יהודה בשפלה לצד לבנה ולכן סביר שבה מדובר, אבל גם ברשימת ערי שמעון. בהר נזכרות 6 ערים, וכולן באזור שמחברון ודרומה: חברון עצמה, יתיר, אשתמוע, חלן, דביר, יוטה. בשפלה 3 ערים נוספות: לבנה, עשן, בית-שמש. ריכוז זה מהווה חריגה בולטת מהסכמטיות הבולטת של הרשימה, שבה מוקצות לכל שבט 4 ערים כך שהמניין הכולל הוא 48.
לדעת אבי עופר, הנסמכת על סקר הר יהודה, ריכוז ערי הלויים בדרום יהודה נראה יותר מכל כמשקף ריכוז התיישבותי פשוטו כמשמעו, באזור בעל ייחוד אקולוגי. בולטת העובדה כי תחום ההתיישבות הוא הרחבה מסוימת של תחומי קבוצה 5 ברשימת ערי יהודה. נראה אפוא שלפנינו התיישבות בדרום ההר של משפחות הקשורות ללוי, לצד משפחות קנזיות, כלביות, קיניות ואחרות. ערי ההר נסקרו ובחלקן גם נחפרו, כמתואר בערכים הנפרדים של כל אחת מהן. חלקן התקיימו כבר בתקופת הברזל 1 ("ההתנחלות"), אחרות נושבו רק בתקופת הברזל 2א, היינו ראשית תקופת המלוכה.
הלנה בלוואצקי
הלנה פטרובנה בְּלָוואצְקִי (רוסית: Еле́на Петро́вна Блава́тская, אוקראינית: Олена Петрівна Блаватська, אנגלית: Helena Petrovna Blavatsky), נולדה כהלנה פון האן (רוסית: Елена Петровна Ган, אוקראינית: Олена Петрівна Ган, אנגלית: Helena von Hahn) (31 ביולי 1831, יקטרינוסלב - 8 במאי 1891, לונדון) הייתה פילוסופית ממוצא רוסי-גרמני ומייסדת האגודה התאוסופית. פעלה בעיקר בארצות הברית, באנגליה ובהודו.
ביוגרפיה
בלוואצקי נולדה ב-31 ביולי 1831 ביקטרינוסלב (כעת דניפרו), באימפריה הרוסית. אביה, קולונל פטר פון האן, היה בן למשפחת אצילים גרמנית ממקלנבורג. אמה, הלנה פדייבה, הייתה סופרת רוסייה אשר נפטרה בגיל 28, כאשר הייתה בתה בת 11. אחותה הקטנה של הלנה בלוואצקי היא הסופרת ו.פ. ז'ליחובסקי.
בשנת 1848, חודש בטרם מלאו לה 17 שנים, התחתנה הלנה עם סגן המושל של ירוואן, בירת ארמניה. לאחר שלושה חודשי נישואים היא גנבה סוס ונמלטה לבית סבה בטביליסי, אשר מצידו שלחה מיד לבית אביה שהתגורר סמוך לסנקט פטרבורג. אולם הלנה לא הגיעה לבית האב והפליגה בספינה אנגלית שעשתה דרכה לעבר איסטנבול. על פי גרסתה, נישואיה לא מומשו והיא נותרה בתולה לשארית חייה. שנים אחר כך ספרה לכותב הביוגרפיה שלה כי במשך 10 שנים, עד לשנת 1858, טיילה בעולם ובקרה בין השאר במצרים, צרפת, קנדה, אנגליה, דרום אפריקה, דרום אמריקה, גרמניה, מקסיקו, הודו, יוון, ובמיוחד בטיבט שם למדה במשך שנתיים עם גברים אותם כינתה אחים. היא טענה כי המירה דתה לבודהיזם בעודה בסרי לנקה ועברה טקס חניכה בטיבט. היא שבה לרוסיה בשנת 1858 ונסעה לבקר את אחותה, אשר התאלמנה בגיל צעיר וירשה רכוש רב מבעלה.
היא הכירה זמר אופרה איטלקי בשם ארקדי מטרוביץ' ועזבה אִתו את רוסיה. מטרוביץ' נפטר בנסיבות לא ברורות והלנה חיה בשנות ה-70 של המאה ה-19 בקהיר, שם קיימה פגישות סיאנס והתפרסמה ביכולותיה בתחום התקשור. בשנת 1873 היא היגרה לניו יורק והרשימה ביכולותיה בתחום הפאראפסיכולוגיה. בשנת 1874 פגשה את הנרי סטיל אולקוט, עורך דין, מומחה חקלאי ועיתונאי שכתב בנושאי ספיריטואליזם. עד מהרה החלו השניים לעבוד יחדיו והיא כתבה את ספרה "איזיס נגלית" (Isis Unveiled).
בשנת 1875 נשאה בלוואצקי בשנית למייקל בטנלי, בעיר ניו יורק. הזוג נפרד לאחר חודשים ספורים ובשנת 1878 נחתם הסכם הגירושין. בשנת 1878 היא קיבלה אזרחות אמריקאית, אולם עוד באותה שנה היגרה להודו ולא שבה עוד לארצות הברית.
בחודש ספטמבר 1875, בעת שהתגוררה בניו יורק, היא סייעה לייסד את האגודה התאוסופית, יחד עם הנרי סטיל אולקוט, ויליאם קואן ג'אדג', ואחרים. בלוואצקי כתבה כי כל הדתות מכילות אמיתות בלב תורתן, אולם בה בעת הן אף בעייתיות ולא מושלמות בביטוייהן החיצוניים. כתביה השוזרים ידע ספיריטואלי יחד עם מדע חדש הם ממבשרי הגות העידן החדש ולכן היא נחשבת למורה רוחנית.
בתחילת שנת 1879 הגיעה לבומביי. בעודה שוהה בהודו הפכה האגודה התאוסופית שהקימה לארגון בינלאומי ובשנת 1882 היא העבירה את מטה הארגון לעיר אדיאר בטמיל נאדו.
לדבריה, את הידע הרוחני שלה היא קיבלה ממהטמות - קבוצת השולטים אלמותיים, המתגוררים במנזרים המוסתרים בהימלאיה. מורים ראשיים של בלוואצקי היו מהטמה מוריה, מהטמה קוטחומי וז'בל קחול. את תוכן כתביה העיקריים - "איזיס ניגלית" ו"הדוקטרינה הסודית" קיבלה בלוואצקי על פי טענותיה באופן טלפאתי, כמו גם רוב המכתבים שיועדו עבור א.פ. סינט ובשביל התאוסופים האחרים.
הלכה לעולמה ב-8 במאי 1891 בלונדון.
השקפתה
השקפת העולם של בלוואצקי גורסת בין השאר שמקורו של האדם ביצורים חיים אחרים ושהוא בעל גוף אסטרלי עתיק מגופו הפיזי. היא טענה שהאנושות התפתחה משרשרת של 7 "גזעים שורשיים" שהתפתחו ב-7 יבשות שונות. אלו נחשבו לשווים בבסיסם, אך בתוך כל "גזע שורשי" כזה ישנם הבדלים מהותיים וזאת על פי רמת ההתפתחות של הפרטים בו. כאחד הענפים של הגזע הארי, נחשב הגזע השמי אלא שזה עבר מוטציה רוחנית (שלילית) והפך את החומרי למושלם. לענף השמי שייכים כל היהודים וכל הערבים. הערות גזעניות דומות אמרה גם על האבוריג'ינים באוסטרליה שאותם היא הגדירה כיצורים שהם חצי חיות.
השקפת העולם הנ"ל הפכה את תורתה של בלוואצקי נגישה לפירושים של תורת הגזע כמו למשל של המכשף והאידיולוג האנטישמי וגידו פון ליסט יורג לאנץ פון ליבנפלס. תורתה הטביעה את רישומה על ראשוני הנאצים בתחילת המאה ה-20. השפעה ענפה הייתה לבלוואצקי על תורת האנתרופוסופיה שהחלה את דרכה על ברכי התנועה התאוסופית.
קר (מיני-אלבום)
קר הוא המיני-אלבום השני של הזמר הישראלי רם אוריון. את האלבום הוציאה לאור חברת התקליטים נענע דיסק. רק לסינגל המוביל מתוכו, "קר", הופק וידאו קליפ, שפורסם בערוץ היוטיוב הרשמי של אוריון. הוא פורסם בפורמט תקליטור בלבד, ולא יצא בפלטפורמות הסטרימינג, כמו ספוטיפיי ואפל מיוזיק. כל ששת השירים נכללו כרצועות 13–18 באלבום "כן", שפורסם ב-2007.
בית ת'ול
בית ת'ול (בערבית: بيت ثول) היה כפר ערבי בנפת ירושלים. תושביו נמלטו או גורשו במהלך מלחמת העצמאות בתאריך 1 באפריל 1948 בעת מבצע נחשון. הכפר מוקם כ-15.5 קילומטרים מערבית לירושלים, בפסגה המערבית של שלוחת הר הרוח, והשקיף מערבה לעבר מישור החוף, בין שני ואדיות עמוקים, נחל החמישה מצפונו, ונחל יתלה מדרומו. הכפר נחלק לשני חלקים עיקריים, ממזרח ומערב, שהקיפו את מרכז הכפר שבו נבנו חנויות, מסגד ומקאם (אתר מקודש). רוב התושבים עסקו בחקלאות וגידלו דגנים, ירקות, זיתים ופירות, אשר הושקו בעיקר במי-גשמים. חלק מהבוסתנים הושקו במי מעיין.
על פי סקר הכפרים 1945 בארץ ישראל אוכלוסיית הכפר נאמדה בכ-260 נפשות, ושטח הכפר נערך ב-4,629 דונם עות'מאני. בבית ת'ול היו מספר שרידים ארכאולוגיים כמו עמודים ויסודות של בניינים הרוסים. רוב תושבי הכפר עסקו לפרנסתם בחקלאות ובגידול דגנים.
Rude Awakening
Rude Awakening (התעוררות גסת-רוח) הוא האלבום האחרון של להקת הת'ראש מטאל מגאדת' לפני פירוקה ב-2002. הלהקה התאחדה ב-2004 כאשר רק דייב מאסטיין נשאר מההרכב הקודם.
האלבום תוכנן להיות מוקלט בהופעה בארגנטינה, אך לאור מאורעות 11 בספטמבר הלהקה החליטה להקליט את האלבום בארצות הברית.
האלבום דחה כמעט לגמרי את החומרים ה"יותר רכים" של מגאדת' (כמו האלבום Risk, אשר אף שיר מתוכו לא נכלל בהופעה), ונראה כאילו מגאדת' החליטו לחזור להתנהגותם המקורית, ל"ימי המטאל" של שנות ה-80 ותחילת שנות ה-90. השירים בהופעה זו נבחרו על ידי מעריצי הלהקה באתר האינטרנט של הלהקה.
השירים וה-DVD הוקלטו בשתי הופעות, אשר נערכו במשך שני לילות רצופים בנובמבר 2001. ההופעה הראשונה הוקלטה בטוסון, אריזונה, ובלילה לאחר מכן מגאדת' הופיעו בהופעה כמעט זהה (כדי להבטיח שהווידאו והאודיו של ההופעה יצא חלק, וכדי שיהיו יותר אפשרויות עריכה). ההופעה השנייה נערכה בפיניקס, אריזונה.
רשימת שירים
כל השירים נכתבו על ידי דייב מאסטיין, אלא אם צוין אחרת.
דיפנילבוטילפיפרידינים
דיפנילבוטילפיפרידינים (בצרפתית ואנגלית: Diphenylbutylpiperidines) הם קבוצת תרופות אנטיפסיכוטיות מן הדור הראשון שסונתזו, פותחו ושווקו על ידי חברת Janssen Pharmaceutica. חמרים אלה, המקורבים לבוטירופנונים, מתאפיינים בשרשרת אָלִיפַטית, בה האטום פחמן (C) האחרון מחובר לשני רדיקלים פ-פלואורופניל. בקצה השני של השרשרת מתחברים מתמירים המבדילים את החומרים זה מזה.
הדיפנילבוטילפיפרידינים כוללים את התכשירים: קיים בקבוצה זו תכשיר יוצא מן הכלל - Amperozide - הנחשב ל"אנטי-פסיכוטי לא טיפוסי" אך הוא משמש ברפואה הווטרינרית.
פעילות
פימוזיד, פלוספירילן ופנפלורידול הם תרופות אנטי-פסיכוטיות בעלות חוזק גבוה (ביחס לכמות במיליגרמים), קצת פחות מזה של הבוטירופנונים.
תופעות לואי
תופעות לוואי דומות לאלו של הבוטירופנונים אבל בגלל החוזק המופחת במקצת, יכולות להיות פחותות מאלו.
היסטוריה
התכשירים פותחו מתוך ציפייה - שלא התגשמה - לפיתוח תרופות בטוחות יותר השמות המסחריים שנבחרו להם הם קיצורים כדלהלן: אנטיפסיכוטי") - התרופה נועדה למתן פומי יומיומי. (בגלל מחצית זמן חיים ארוכה נוסה גם בשימוש ארוך-טווח יותר)
והאמת
והאמת הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמר-יוצר הישראלי שלמה ארצי בשיתוף הזמר הישראלי ישי ריבו. השיר יצא לאור ב-18 במאי 2016, כסינגל החמישי מתוך אלבומו ה-24 של ארצי, קצפת, על ידי חברת התקליטים הד ארצי.
רקע וכתיבה
השיר נכתב והולחן על ידי שלמה ארצי והופק על ידי טל פורר ובן ארצי. שיר זה הוא הדואט הראשון של שלמה ארצי ביחד עם ישי ריבו. השיר הוא בסגנון הרוק.
בסמוך לצאתו כסינגל, עלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי.
וידאו קליפ
הווידאו קליפ הנלווה לשיר עלה לערוץ של ארצי ב-18 במאי 2016, בסמוך לצאת הסינגל.
נכון לאפריל 2023, מונה הצפיות של הקליפ עומד על כ-6.9 מיליון.
פרובינציית סקסוניה
פרובינציית סקסוניה הייתה מחוז של ממלכת פרוסיה, ולאחר מכן של המדינה החופשית פרוסיה. לאחר מלחמת העולם השנייה צורפו שטחי המחוז לסקסוניה-אנהלט ולתורינגיה שבשטח הכיבוש הסובייטי.
היסטוריה
בשנת 1816 הוקמה פרובינציית סקסוניה, על ידי מיזוג השטחים הבאים:
הפרובינציה הייתה מאוד עשירה, והתברכה בחקלאות ובתעשייה מאוד מפותחת.
לאחר סיום מלחמת העולם הראשונה נכללה הפרובינציה במדינה החופשית פרוסיה, שהייתה חלק מרפובליקת ויימאר, ולאחר מכן חלק מגרמניה הנאצית.
עם הספר (הוצאת ספרים)
עם הספר הייתה הוצאת ספרים ישראלית שפעלה משנת 1953 ועד שנות ה-80. שם ההוצאה, "עם הספר", הוא כינוי לעם ישראל.
ההוצאה נוסדה על ידי דב ליפץ, שניהל קודם לכן במשך כמה שנים את הוצאת הספרים "עם עובד". בנו, אהרן אמיר, היה שותף בהוצאה ומנהלה הספרותי בשנים 1957–1965.
בשנות ה-50, משרדי ההוצאה היו ברחוב ביאליק 15 בתל אביב. בתחילת שנות ה-60 עברה ההוצאה לקומת הקרקע של "בית גרוס" ברחוב ביאליק 9, בית שנבנה בשנת 1928 ונודע בסגנונו האקלקטי.
ההוצאה הרבתה להוציא לאור כתבים של מדינאים, ובהם:
בתחום הסיפורת הוציאה "עם הספר" תרגום עברי של כל כתבי שקספיר בשנת 1959.
בשנות ה-60 הוציאה ההוצאה סדרת אנתולוגיות של סיפורים בני זמננו מרחבי העולם. ביניהם:
התנועה הדמוקרטית האשורית
המפלגה הוקמה ב-12 באפריל 1979 במטרה לשמש ייצוג לעם האשורי בעיראק וכדי לספק התנגדות למשטר מפלגת הבעת' וניסיונותיו החוזרים ונשנים לנשל את האשורים מאדמותיהם. בשנת 1982, הכריזה התנועה על מאבק מזוין נגד המשטר העיראקי, שהיה בזמנים אלו תחת שלטון יד הברזל של סדאם חוסיין. ראש התנועה הדמוקרטית האשורית בפרוץ המאבק היה יונדם כנא, שהיה במשך שנים רבות מסומן כמטרה על ידי מפלגת הבעת' העיראקית, כיום הוא משמש כחבר פרלמנט מטעם המפלגה.
התנועה מוציאה לאור את העיתון "בהרה".
האגף הצבאי של התנועה נקרא "יחידות הגנה למישור נינוה".
התאן באהברי
התאן סולטאן באהברי (בערבית: هتّان سلطان باهبري; נולד ב-16 ביולי 1992) הוא כדורגלן סעודי המשחק בעמדת הקיצוני והקשר ההתקפי בא-שבאב ובנבחרת ערב הסעודית.
קריירה
במאי 2018 זומן באהברי לסגל הנבחרת לקראת מונדיאל 2018 אשר התקיים ברוסיה.
קריירה בינלאומית
ב-8 בינואר 2019, הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת נגד נבחרת צפון קוריאה במסגרת גביע אסיה 2019.
נכלל בסגל נבחרת ערב הסעודית לטורניר מונדיאל 2022.
שלום לאמונות
שלום לאמונות הוא אלבומה השני של הזמרת מירי מסיקה, אשר יצא לחנויות ב-22 בפברואר 2007 לאחר עבודה של שנתיים. האלבום הופק על ידי אורי זך בחברת התקליטים הד ארצי. שמוליק נויפלד ייעץ מוזיקלית ואמנותית. האלבום יצא במהדורה מוגבלת שכללה את פסקול הסרט "שלוש אמהות" שבו גם שיחקה מירי מסיקה.
ב-27 במרץ 2007 האלבום הגיע למעמד זהב וב-28 במאי 2008 למעמד פלטינה, על מכירות של למעלה מ-40,000 עותקים בישראל.
וידאו קליפים
לחמישה משירי האלבום צולמו וידאו קליפים:
שלום שמן
מארי שלום (סאלם) שמן (ה'ת"ר – סיוון ה'תרס"ה, 1840 – יוני 1905), היה מגדולי רבני צנעא שבתימן, סגן ראש הישיבה הכללית בצנעא, דיין ופוסק. חיבר את הספר "פך השמן" על השולחן ערוך.
ביוגרפיה
נולד לסאלם בן אברהם ברובע היהודי בעיר צנעא בירת תימן. התפרנס מעבודתו בחנות, שבה עבד שעות מועטות ביום. נתמנה לכהן כסגן ראש הישיבה הכללית שהתקיימה בבית המדרש בית צאלח בעיר, תחת ראש הישיבה מארי סאלם חבשוש, עד לסגירת הישיבה בשנת ה'תר"ס (1900).
בה'תרס"ה (1904), בשנת הרעב הגדול חוזת אלנפר, נלקח עם נכבדי היהודים ל"סמסרה", שם הוכו ונאלצו למסור את התבואה שברשותם. נפטר ברעב זה.
תורתו
הראב"ד מארי סלימאן צאלח, נהג להתייעץ איתו.
הרב עמרם קורח כתב עליו:
מארי סאלם התכתב עם מארי יחיא קאפח, בעניין המחלוקת שהייתה ביניהם לגבי איסור דיכה בשבת.
חיבר חיבור בשם "פך השמן", הגהות לשולחן ערוך על כל ארבעת הטורים. הגהות אלו יצאו לאור בקובץ החיבורים "שערי קדושה", שהוציא לאור מארי שמעון צאלח. כתב תשובות רבות בהלכה.
משפחתו
אשתו הראשונה (ממשפחת יצחק הלוי) נפטרה אחרי שילדה לו בן ובת. לאחר מכן התחתן עם אישה שנייה (לולוה לבית עמר) והיא ילדה את בנו מארי יוסף שמן, לימים רב העיר הרצליה.
יהודית דישון
יהודית דישון (באנגלית: Judith Dishon, נולדה ב-1937) היא סופרת ישראלית ופרופסור אמריטה מהמחלקה לספרות עם ישראל והמחלקה לתנ"ך באוניברסיטת בר-אילן. הייתה דקאן הפקולטה למדעי היהדות, האישה הראשונה שכיהנה בתפקיד דקאן באוניברסיטת בר-אילן.
ביוגרפיה
בנערותה למדה במגמה הערבית של בית הספר הריאלי בחיפה.
קריירה
דישון הצטרפה בשנת 1967 לצוות ההוראה במחלקה לתנ"ך ולספרות עברית באוניברסיטת בר-אילן. במהלך הקריירה הארוכה שלה, היא כיהנה בשתי קדנציות כראש מכון קורצוויל לחקר הספרות העברית, ובשלוש קדנציות כראש המחלקה לספרות עם ישראל. היא שימשה ראש מדור ימי הביניים במחלקה לספרות עם ישראל.
דישון הייתה יועצת הרקטור למעמד האישה, וחברה בוועדות שונות של אוניברסיטת בר-אילן, ביניהן יו"ר ועדת הסטטוס של האוניברסיטה, חברה בוועדת הספרים, חברה בוועדה לתואר השני, חברה בוועדה לתואר שלישי וחברה בוועדה המרכזת.
היא הייתה חברה בוועדות פרסים שונות, בהן, פרס ניומן לחקר הספרות העברית ופרס עקביהו.
דישון הייתה פרופסור אורח באוניברסיטת קולומביה ובאוניברסיטת מרילנד בארצות הברית.
במסגרת מחקריה חקרה את יצירותיהם של יוסף אבן זבארה, יהודה אלחריזי ויוסף בן תנחום הירושלמי, היא עסקה רבות בהתחקות אחר דמות האישה ומעמדה בתקופת ימי הביניים, לאור דמותה ביצירות מאותה תקופה.
בשנת 2005 פרשה מעבודה באוניברסיטת בר-אילן.
יצירתה הספרותית
דישון ערכה ספרים ופרסמה מאמרים רבים בתחום הספרות העברית בימי הביניים בכתבי עת מקצועיים בארץ ובחו"ל.
יחד עם פרופסור אפרים חזן יזמה את הסדרה פרקי שירה- מבחר השירה והפיוט מגנזי ישראל ועורכת אותה.
יחד עם ד"ר שמואל רפאל יזמה ועורכת את כתב העת "לאדינאר – מחקרים בספרות, במוזיקה ובהיסטוריה של דוברי הלאדינו".
יחד עם פרופסור מאיה פרוכטמן מהמחלקה ללשון עברית באוניברסיטת בר-אילן עיבדה לילדים סיפורים מתוך ספר תחכמוני ליהודה אלחריזי בשם "תעלולי חבר הקיני".
בשנת 2018 פרסמה מהדורה מדעית של ספר שעשועים, וצרפה לה ניתוחים, פרשנות ומקורות והשלמות מכתבי יד נוספים.
חיים אישיים
יהודית דישון הייתה נשואה לאל"ם ד"ר מנחם דישון (נפטר 2016), בתה היא הפסיכולוגית ד"ר מרים דישון ברקוביץ, חברת סגל בקריה האקדמית אונו, וחתנה הוא פרופ' ריצ'רד ברקוביץ מהמחלקה לפיזיקה באוניברסיטת בר-אילן.
קצינת פניות הציבור
קצינת פניות הציבור (בראשי תיבות: קפ"ץ) הוא גוף בירור באגף כוח אדם (אכ"א) בצה"ל וכפוף ישירות לראש אכ"א שמטרתו לתת מענה לפניות חיילים, בני משפחותיהם והציבור בכל תחום ונושא הקשור לצה"ל. הגוף פועל משנת 1976, ובראשו עומדת קצינה בדרגת סגן-אלוף. שולה ליגום הקימה את המשרד בשנת 1977, ועמדה בראשו במשך קרוב ל-20 שנה. כיום עומדת בראש קצינת פניות הציבור סא״ל גל כהנר.
משרד קצינת פניות הציבור מורכב משני תחומים עיקריים:
אל קצינת פניות הציבור רשאי לפנות כל אדם, בכל עניין שימצא לנכון וקשור בצה"ל. כל פנייה זכאית לקבלת התייחסות. קצינת פניות הציבור עוסקת גם בבקשות סיוע בפתרון בעיות המצריכות טיפול מיידי ובפניות על רקע מצוקה נפשית. לצורך כך קיים מוקד פניות מיוחד הפעיל 24 שעות ביממה.
כמו כן, אפשר לפנות למוסד קצינת פניות הציבור באמצעות מכתב, פקס, טלפון, והאינטרנט.
הקשב
אתר הקשב הוקם ופועל בהתנדבות למען שמירת זכויות חיילי צה"ל.
האתר הושק ב-7 במאי 2003 ביוזמת עורך דין רב-פקד סמי איליה, העובד כתובע פלילי בלשכת תביעות חוף באזור חיפה במשטרת ישראל, המשמש גם ממלא-מקום יו"ר הוועדה לענייני צבא וביטחון של לשכת עורכי הדין, ואב לחייל בשירות סדיר.
האתר מפרסם מידע על זכויות החיילים ומאמרי ביקורת על צה"ל, ומשמש כתובת לתלונות של חיילים והורים לחיילים, העוסקות בנושאים מגוונים, בהם מניעת טיפול רפואי, סיכון שלום חיילים, טרטור חיילים, השפלה, זלזול, הטלת מורא יחס לא הוגן ועוד.
צוות האתר מורכב כולו ממתנדבים, חלקם משפטנים, אשר עוסקים בתחום המשפט הצבאי. הצוות מטפל בעשרות פניות מדי שבוע.
האתר זכה לפרסום רב כאשר ניסתה המשטרה לסגור אותו בלחץ של ראש אגף כוח אדם (אכ"א) בצה"ל גיל רגב.
הרקע להקמת האתר
הרקע להקמת האתר הוא אירוע בו נתפס בנו הלוחם במסדר עם כדור חסר במחסנית והוחלט לרתקו לשבוע ימים. איליה חשף סדרה של פגמים בהליך שהתקיים נגד בנו ומאז החליט לפעול לטיהור הצבא מעוולות דומות ואחרות.
מאבק צה"ל באתר
גורמים בצה"ל לא ראו בעין יפה את ניסיונו של עו"ד איליה להיות כתובת חליפית לנציב קבילות החיילים וקצינת פניות הציבור המופעלים על-ידו, ופתחו במערכה נגדו.
גניזת ראיון ב"במחנה"
המאבק של הצבא באתר "הקשב" התחיל עם גניזת כתבה וריאיון שערך עיתון "במחנה" עם עו"ד איליה בנושא אתר "הקשב". גורמים ב"במחנה" טענו כי הכתבה נגנזה משיקולים מקצועיים, אך איליה טען כי הדבר נעשה בעקבות לחץ שהפעילו שלטונות צה"ל על העיתון הצבאי.
הניסיון לסגירת האתר
ראש אגף כוח אדם, האלוף גיל רגב, לא אהב את הרעיון שגוף אזרחי באינטרנט יברר תלונות של חיילים. רגב התלונן בדצמבר 2003 בפני מקבילו במשטרת ישראל, ניצב אבי טילר, ראש אגף משאבי אנוש במשטרה, כי פעילותו של איליה באתר היא עבודה פרטית המנוגדת לתקנות.
טילר מינה את נצ"מ דני קופלר לקצין בודק. קופלר דחה את הטענה כי איליה מפעיל את האתר לאחר שעות העבודה, בהתנדבות ולמען הציבור, בנימוק כי שוטר נמצא בתפקיד בכל עת ולכן אין מצב של לאחר שעות העבודה, וקבע כי מדובר "בהתערבות בחיי ארגון אחר בלא סמכות חוקית", פעולה שהיא "התנהגות שאינה הולמת שוטר".
בעקבות הממצאים האלה החליט טילר, להעמיד את איליה לדין משמעתי, בשל הפרת ההוראה האוסרת לעסוק בעבודה נוספת אלא אם ניתן לכך אישור מאגף משאבי אנוש במשטרה. בנוסף, הורה פיקוד המשטרה לאיליה ב-1 ביולי 2004, לחדול לאלתר מלהפעיל את האתר, אף שטרם הועמד לדין. כאשר הורה פיקוד המשטרה לעו"ד איליה להפסיק להפעיל את האתר, הוקשחו ההוראות הפנימיות במשטרה הנוגעות לעבודה פרטית.
בעקבות ההוראה, העביר איליה את הניהול באתר לעו"ד רומן בריק, אשר יחד עם שאר צוות האתר המשיך את פעילות האתר. כמו כן, החליט איליה לעתור לבג"ץ על-מנת לבחון את חוקיות ההוראה וסבירותה.
העתירה לבג"ץ
ב-25 ביולי 2004 הגישו עו"ד סמי איליה ומרכז השופט חיים כהן להגנה משפטית על זכויות אדם, באמצעות עו"ד אדם פיש, שעובד על התיק פרו בונו (לטובת הציבור, ללא תשלום), עתירה לבג"ץ נגד החלטת המשטרה להורות למפעיל אתר להפסיק את פעילותו, בטענה של פגיעה בחוק יסוד: חופש העיסוק.
בעתירה נכתב כי "דבר הפקודה שניתנה לעותר על ידי המשטרה לחדול מהפעלת האתר פורסמה ברבים וקיבלה הד ציבורי נרחב. באתרי האינטרנט השונים פורסמו מאות תגובות של אנשים מן היישוב, אשר ביקרו בחריפות את נתינתה. הקונצנזוס (הנדיר מאוד ברשת) של הציבור הרחב בדבר פסלות הפקודה והיותה בלתי ראויה מבחינה ציבורית, התגובות הספונטניות של הציבור, כשלעצמם תומכים בטיעוני עתירה זו ובפגיעת הפקודה באמון הציבור בצה"ל ובמשטרה. הציבור הרחב רואה בפקודה ניסיון של הממסד לסתום פיות תוך 'שיתוף פעולה', לתכלית בלתי ראויה, של רשויות מדינה".
ב-24 במרץ 2005 חזרו בהם העותרים מן העתירה בהמלצת בית המשפט, זאת מבלי לשלול את זכותם לתקוף את סבירות ההחלטה – אם תתקבל כזו – שלא ליתן לרפ"ק איליה היתר לעבודה נוסף (בג"ץ 6963/04).
למידה פעילה
למידה פעילה היא שיטת הוראה בה הלומד מעורב בתהליך הלמידה בפעילות התנהגותית כלשהי.
הלמידה הפעילה התפתחה בהתאם לגישה הקונסטרוקטיבית וגישת עיבוד המידע. היא שונה מאופן ההוראה המסורתי בחינוך הפורמלי, שבו המורה או המרצה מדבר מרבית השיעור בעוד שהתלמידים נותרים פסיביים. הלמידה הפעילה כוללת: למידת חקר, למידה חוויתית (experiential learning), למידה בדרך של קהילת חשיבה (community of thinking), למידה מבוססת פרויקטים (project-based learning) למידה מבוססת בעיות (problem-based learning) ולמידה שיתופית.
מאפיינים
למידה פעילה נשענת על ההנחה שהלומד בונה משמעויות ביחס למושגים הקשורים לתופעה בה הוא עוסק מתוך התנסותו ותחושותיו. כמו כן, המערבות של הלומד בתהליך משפרת את יכולת הלמידה שלו. שיטת הלמידה הפעילה מאפשרת לתלמידים חופש בחירה רב יותר בנוגע לדרך בה הם מעדיפים ללמוד, לקצב למידתם ולחומרי הלימוד, ומעודדת יותר את השתתפותם בקבלת החלטות בכיתה. לפי אשל וגרוסברגר כל אלה מאששים את ההנחה, שהלמידה הפעילה מזמנת ללומדיה יותר הזדמנויות להתנסות בלמידה עצמית ובקבלת החלטות עצמאית. מקובל לחשוב שתלמידים המעורבים בתהליך הלמידה יוכלו לזכור את החומר בקלות רבה יותר וכן יוכלו להשתמש בו בהקשרים אחרים. כמו כן ישנה הנחה שההנעה ללמידה צריכה להגיע מהלומד, על מנת שתהליך הלמידה יהיה אפקטיבי.
לפי אלברט בנדורה האדם לומד מתוצאות מעשיו, כך שהתנהגויות שמתוגמלות או מובילות להצלחות יישמרו, ואלו שמובילות לכישלונות יעברו שינוי או ייזנחו. עם זאת, הלמידה הפעילה אינה שוללת את הצורך במורה או מדריך שיספק אתגרים, יתקן טעויות ויעודד את היזמה האישית של הלומד.
ההשפעה של למידה פעילה
ההשפעה של למידה פעילה באה לידי ביטוי חזק גם במישור האפקטיבי. במחקר שנערך - על ידי לזרוביץ ואחרים, נמצא כי למידה בצוותי פרויקטים תורמת לתלמידים גם בתחום הקוגניטיבי - הישגים האקדמיים (Academic Achievement) וגם בתחום האפקטיבי. הביטחון העצמי ומספר החברים שיש לתלמיד שלמד בצוותי פרויקטים גבוהים במידה ניכרת יחסית לתלמידים שלמדו בלמידה יחידנית. ע"פ לזרוביץ יישום נרחב של שיטה זו יכול לתרום להישגים לימודיים וגם לצדדים האפקטיביים של למידת התלמיד.
שילוב למידה פעילה במערכת החינוך
המבקרים של הלמידה הפעילה טוענים כי היא יעילה לחיזוק חומר שכבר נלמד, אך לא ללימוד של חומר חדש. מעבר לכך, הדרכה אישית של תלמידים דורשת משאבים שמערכת החינוך אינה יכולה לספק אותם. לפיכך, הם ממליצים לשלב טכניקות של למידה פעילה כמו דיונים כיתתיים ומשימות כתיבה קצרות בלמידה הפרונטלית המסורתית. אחת הדרכים לשילוב של למידה פעילה היא באמצעות E-learning. לדוגמה, משחקי מחשב מאפשרים להתנסות בלמידה פעילה באופן המסייע להכללה של חומר הלימוד להקשרים נוספים ולמצבים עתידיים.
במחקרים על למידה פעילה בארץ נראה שהניסיון ליישם רעיונות של החינוך הפתוח במציאות של בית-הספר מביא תכופות להתפתחות נוסחים שונים של הגמשת הלמידה, המשלבים הן מרכיבים של החינוך הפתוח והן מרכיבים של דרכי הוראה מסורתיות.
למידה חוץ כיתתית במערכת החינוך יכולה לתרום להתפתחותם של התלמידים מתוך היבט הכרתי, רגשי ומוטורי.
למידה פעילה באקדמיה
קיימת היום הסכמה שההוראה המסורתית בקורסי היסוד במדעים במוסדות להשכלה גבוהה אינה מניבה את התוצאות המקוות. מרבית הסטודנטים המסיימים קורסים אלה, מגלים גישה שלילית למדעים ולחשיבותם. כדי להתמודד עם בעיה זו פותחו במהלך העשורים האחרונים שיטות הוראה המפעילות את הסטודנטים במהלך השיעורים. חרף הצלחתן, אימוצן מלווה בהתנגדות של חברי הסגל. מומחים להוראת המדעים מנסים להתמודד עם תופעה זו על ידי פיתוח שיטות הוראה שמטרתן לענות על קשיי הסטודנטים שהתגלו בתהליך הלימוד של קורסי היסוד. לפי גישה זו המרצה מפעיל את הסטודנטים במהלך ההרצאה, ומייחד פרקי זמן להתמודדות הסטודנטים עם פתרון בעיות. למרות הצלחתן של שיטות אלו מעדיפים מורים רבים לדבוק בשיטות ההוראה המסורתית.
במטרה לקדם את הוראת המדעים עוצבו סביבות למידה כך שיתאימו לתפקידו החדש של המורה, ושיטות ההוראה שבהן ינקוט, כגון: שילוב הדגמות מפעילות, מענה על שאלות מושגיות באמצעות מערכת משוב אישית, הרצאות בפרקי זמן המוגבלים לעשרים דקות, למידה בקבוצות קטנות, הוראת עמיתים, פתרון בעיות מובנה ועוד. בשיטה זו, אולם ההרצאות מוחלף בכיתה סדנאית, בה יושבים הסטודנטים סביב שולחנות עגולים. המרצה ממוקם במרכז הכיתה. מרבית זמן השיעור מתמודדים הסטודנטים עם משימות ועוסקים בפתרון בעיות וחקירה מעבדתית. הכיתה מתפקדת כקבוצת מחקר בה מדווחים צוותים שונים על פעילותם ותוצאותיה. תפקיד המרצה מתמקד בתכנון סיבת הלמידה, הפעלת הסטודנטים ומתן משוב יעיל בזמן אמת. הפעילות הלימודית בכיתה מסתייעת ברשת תקשורת ממוחשבת בין המרצה לסטודנטים ובינם לבין עצמם. הרשת מאפשרת שליפת משימות, הצגת מודלים ממוחשבים, הצגת בעיות, מתן משוב, קיום קבוצות דיון ועוד.
ג'ון קללון הולמס
ג'ון קללון הולמס (באנגלית: John Clellon Holmes; 12 במרץ 1926 - 2 במרץ 1988) היה סופר, משורר ופרופסור אמריקאי, נודע בעיקר בזכות ספרו Go, שיצא לאור בשנת 1952.
Go, נובלה אוטוביוגרפית בחלקה, נחשב לייצוג הראשון של דור הביט, ובה מתאר הולמס אירועים מחייו עם ידידיו ג'ק קרואק, ניל קסאדי ואלן גינסברג. בשנת 1958 יצא לאור ספרו The Horn, העוסק בג'אז של דור הביט. את הכינוי "דור הביט" טבע ג'ק קרואק, אך הולמס העניק לו פרסום שהחדיר אותה לשפה המדוברת, במאמר שפורסם ב-1952 ב-The New York Times Magazine וכותרתו "זהו דור הביט". הולמס המשיך לכתוב עד סוף ימיו.
בשנים שלאחר מכן לימד הולמס באוניברסיטת ארקנסו, וכן באוניברסיטת ייל ובאוניברסיטת בראון.
Devil Pray
Devil Pray (בעברית: הַשָׂטָן מִתְפַּלֵּל) הוא שיר שהוקלט על ידי הזמרת-יוצרת האמריקאית מדונה, מתוך אלבום האולפן ה-13 שלה, Rebel Heart (2015). הוא נכתב והופק על ידי מדונה, אביצ'י, די ג'יי דהי ומייקל דיימונד (בלאדפופ), עם כתיבה נוספת של ארש פורנורי, קרל פאלק, רמי יעקוב וסוואן קוטצ'ה. בשלבים הראשונים של הקלטות האלבום, מדונה עודדה על ידי המנהל שלה לעבוד עם אביצ'י וצוות כותבי השירים שלו. יחד הם עבדו על שבעה שירים ו-"Devil Pray" הולחן לאחר שמדונה רצתה לדבר על חוויותיה עם סמים ועל החיפוש אחר רוחניות. מבחינה לירית, השיר עוסק בנושאים של התמכרות לסמים, חטאים, פיתוי ותשוקה לגאולה. בנוסף, הוא כולל התייחסויות לשטן.
"Devil Pray" הוא שיר טכנו-פולק, המשלב אלמנטים של קאנטרי פופ ויש לו קווי דמיון עם השיר "Don't Tell Me" (2000) של מדונה עצמה, אלבום הבכורה של אביצ'י והגרסה של האנימלס לשיר העם המסורתי, "The House of the Rising Sun" (1964). הוא זכה לשבחים רבים מטעם מבקרי המוזיקה ברחבי העולם, על האלמנטים המוזיקליים שלו, תוך שהוא צוין לשבח בזכות המילים שלו, שתוארו כ"בעלות מודעות". עם זאת, הייתה ביקורת מסוימת כלפי רשימת הסמים המוזכרת בפזמון (קנאביס, ממסים נדיפים, MDMA ו-LSD).
לאחר יציאתו כשיר בהזמנה מראש מ-Rebel Heart, דורג "Devil Pray" במצעדים שונים במדינות רבות באירופה, והגיע ל-25 העליונים בפינלנד, יוון, הונגריה ולבנון. מדונה ביצעה אותו בפעם הראשונה בתוכנית הטלוויזיה האיטלקית Che tempo che fa, כשהיא לבושה בחלוק שחור ובמחרוזות שונות, ובסיבוב ההופעות שלה ב-"Rebel Heart Tour" בשנים 2015–2016.
רקע וכתיבה
מדונה ואביצ'י נפגשו לראשונה ב-2012 כשהזמרת הופיעה בפסטיבל אולטרה מיוזיק וביצעה רמיקס שנעשה עבור השיר "Girl Gone Wild", בהפקתו של הדי ג'יי. מאוחר יותר, תוך כדי הקלטות אלבומה שהיה עתיד לצאת באותה העת, המנהל של מדונה, גיא אוסיירי, הציע לה לעבוד עם צוות כותבי השירים של אביצ'י; הזמרת נענתה להצעתו מאחר שחיבבה את שיריו ואלבומיו של אביצ'י. ב-7 במרץ 2014, פרסמה מדונה תמונה בחשבון האינסטגרם שלה עם הכיתוב, "עושה קצת עבודות בבית לפני היציאה לאולפן ההקלטות עם אביצ'י". שבוע לאחר מכן, היא פרסמה תמונות נוספות עם אביצ'י וצוות כותבי השירים שלו, בטענה שהם עשו "כל כך הרבה שירים טובים". בריאיון עם דייוויד בליין מ-Interview, מדונה דיברה על השיר והצהירה כי:באותו הריאיון, היא אמרה שהשיר לא נכתב על אף אחד ושהיא רק משתפת את החוויות שלה. ברולינג סטון קבעו שמדונה דוגלת ב"חקירה אישית אינטנסיבית" על שימוש בסמים. בזמן שנשאלה אם "Devil Pray" עלול להסתכן בכך שלא יובן כשיר המעודד סמים, ענתה מדונה: "אני בהחלט לא שופטת אנשים שלוקחים סמים או אומרת 'אל תעשה סמים', עם זאת, אני אומרת שאתה יכול לעשות את כל הדברים האלה כדי להיות תחת השפעה, אך בסופו של דבר אתה הולך לאיבוד. אנשים שמנסים באופן אינסטינקטיבי להיכנס לרמת השפעה כה גבוהה, עלולים לפגוע בעצמם ועושים את זה בצורה מסוימת שיכולה לפגוע בקיומם".
גרסת הדמו של "Devil Pray" דלפה לאינטרנט בדצמבר 2014, לצד 12 דמואים נוספים מהאלבום. בעקבות זאת, הוציאה מדונה את האלבום, בשם Rebel Heart, להזמנה מראש ב-20 בדצמבר 2014. לאחר ההזמנה, שש הרצועות הראשונות הורדו אוטומטית, כולל "Devil Pray". מדונה הצהירה שהשירים נועדו להיות "מתנה מוקדמת לחג המולד" והוסיפה שהיא מעדיפה שהמעריצים שלה ישמעו את הגרסאות השלמות של חלק מהשירים במקום את הרצועות הלא שלמות שדלפו.
הקלטה והלחנה
את "Devil Pray" כתבו והפיקו מדונה, אביצ'י, די ג'יי דהי ובלאדפופ, עם כתיבה נוספת של סוואן קוטצ'ה, קרל פאלק, רמי יעקוב וארש פורנורי. אביצ'י ופאלק היו אחראים גם על צלילי כלי המקלדת והתכנות, כשפאלק היה אחראי גם על הניגון בגיטרות. הקלטה ומיקסינג נוספים נעשו על ידי אנג'י טיאו, בעוד שדמצ'יו "דמו" קסטלון היה המהנדס והמיקסינג של השיר. "Devil Pray" הוגדר כשיר פופ חצי אקוסטי עם מקצב בינוני-מהיר, המאופיין בסוגות נוספות כדוגמת טכנו-פולק, ו-EDM. בשיר יש שימוש בולט בגיטרה אקוסטית. הוא עוסק בהתגברות על התמכרות, שמתבטאת בסגנון "קאנטרי" ו"פולקי" יותר בהשוואה לרצועות אחרות באלבום. מבקרי המוזיקה ברחבי העולם מצאו קווי דמיון בין השיר לסינגל של מדונה עצמה "Don't Tell Me" (2000) בשל "אלמנטי הקאנטרי-פופ" שלו, לבין היותו שיר המזכיר את שיר העם המסורתי "The House of the Rising Sun". בהמשך, הוסיפו שלשניהם יש "אווירה בלוזית". ב-"Devil Pray" יש אזכור לתפילה כמו גם לשטן.
"Devil Pray" מציג את מדונה "כתלמידה מסורה, הנמשכת לסוג אפל יותר של תפילה", כפי שציינה איימי פטיפר מ-The Quietus, וסיפורו עוסק בחטא, פיתוי וגאולה. השיר מתחיל במחיאות כפיים ובגיטרה, שלטענתה של פטיפר "מאפיינות את שאר השירים של המפיק והדי ג'יי אביצ'י". הפזמון של השיר זכה לשבחים ביקורתיים, בעוד שחלק ממבקרי המוזיקה טענו שיש פירוט יתר של הסמים המוזכרים בו. הוא כולל את השורות: "ואנחנו יכולים לעשות סמים, ואנחנו יכולים לעשן קנאביס, ואנחנו יכולים לשתות ויסקי / כן, אנחנו יכולים להשתכר, ואנחנו יכולים להיסקל / ואנחנו יכולים להסניף דבק, ואנחנו יכולים לעשות E, ונוכל להתעסק בחומצה". אזכור ה-E מהווה מעין הרמז לאלבום האולפן ה-12 של מדונה, MDNA, שיצא לאור בשנת 2012 ושמו הוא משחק מילים של הסם עצמו.
במהלך הבית השני, נראה שמדונה "מבינה את המצוקה הרוחנית שלה כשהיא שרה [...], אמא מרי, את לא יכולה [לעזור] לי? / כי הלכתי שולל / כל המלאכים שהיו סביבי / כולם עפו משם", ובהמשך היא מצהירה, "לוציפר קרוב". מאוחר יותר, מסבירה מדונה שעל אף ההקלה הקצרה שהסמים גורמים למשתמש בהם לחוש, השימוש בהם לא יספק כל השפעה חיובית לטווח הארוך ומזהירה, "כן, אנחנו יכולים לרוץ ואנחנו יכולים להסתתר / אבל לא נמצא את התשובות". בהמשך, מושמע קול מסוים שחוזר ואומר "הצילו את הנפש שלי / השטן כאן כדי לשטות בך". מדונה ממשיכה את אותו הקול ושרה, "אוי, הצילו את הנשמה, הצילו את הנשמה שלי, הצילו את שלי / השטן כאן כדי לשטות בך". את השיר מסיימת מדונה בשורות "אמרתי (אוי, אוי, תשירו הללויה) / (אוי, תצילו את נשמתי) שרה הללויה / (הו, אוהו, השטן כאן כדי לשטות בך) / עד שהסיפור שלי יסופר".
ביקורת
"Devil Pray" זכה לשבחים ביקורתיים מטעם מבקרי המוזיקה. חלקם ציינו שהוא "מחזיר את המאזין אחורה בזמן, לא רק לשירה של מדונה "Don't Tell Me" (2000), אלא גם לשיר העם המסורתי, "The House of the Rising Sun" (1964)". ג'ים פרבר מניו יורק דיילי ניוז שיבח את "התוספת של הפזמון" וטען שהוא גורם לשיר להישמע "מפתה". ברנרד ז'ול מ-The Sydney Morning Herald מצא קווי דמיון בין "Devil Pray" לשני השירים שצוינו קודם לכן, והגדיר אותו כשיר "גיטרה אקוסטית-עם-אלקטרו", שהלחן שלו "אינו מנסה להסתיר את הדמיון ל-"The House of the Rising Sun" (1964)". מת'יו ג'ייקובס מפינגטון פוסט הצביע על כך ש"מדונה עוררה מחדש את סוגת הדאנס כפי שהיא יודעת, ועשתה זאת בעבר עם אלבומיה ושיריה הקודמים". ג'יימיסון קוקס מטיים כתב בהתלהבות שהשיר "יכול להשתלב בצורה מסודרת ברדיו לצד להיטי האוס-פופ, ולצד להיטים כדוגמת "Hey Brother" של אביצ'י עצמו". קתי איאנדולי מ-Idolator שיבחה את אביצ'י ואת בלאדפופ על כך ש"התמזגו יחד עבור היצירה של "Devil Pray", בו המאזין יכול לשמוע את הסגנונות של שניהם שזורים אחד בשני". אנדי גיל מאינדפנדנט מצא ש-"Devil Pray" מזכיר את "תקופת "Like a Prayer" של מדונה, שאירעה לקראת סיומן של שנות ה-80 של המאה ה-20", בעוד גאווין היינס מ-NME סבר שהשיר "מזכיר את סוגת הדאנס המטורפת של הזמרת-יוצרת האמריקאית ליידי גאגא, בשירה "Aura" משנת 2013, שיצא כחלק מ-Artpop". סטיבן תומאס ארלוויין מ-AllMusic בחר ב-"Devil Pray" כאחד השירים הטובים ביותר ב-Rebel Heart, וכינה אותו "המחשה ממשית של סוגת הפולקטרוניקה שהייתה פופולרית בתקופת "באג 2000" שאירעה עם התקרבותה של שנת 2000". קארין גאנץ מרולינג סטון הסכימה, וציינה ש"אביצ'י עזר למדונה להחיות את הקריירה המוזיקלית שלה הן מבחינה מוזיקלית והן מבחינות אחרות". בהמשך, הוסיפה שהשיר מאופיין ב"אווירה של Music (2000)". סאל צ'ינקוומני מ-Slant Magazine המשיך וכינה אותו "השיר הטוב ביותר שלה מזה 15 שנים". הוא שיבח את "Devil Pray" על כך שהוא "מדמיין מחדש את האנימלס ומגדיר אותה כלהקת פולקטרוניקה". אנני זלסקי מ-The A.V. Club ראתה בשיר גולת הכותרת באלבום, ותיארה אותו כ"תחינה שנעשית באמצעות גיטרה אקוסטית בעלת גוון גוספל, שאין לעמוד בפניה. השיר מהול בגאולה ועוסק בהדרכה אלוהית מול פיתויים כמו סמים פסיכואקטיביים מסוימים". סשה גפן מ-Consequence החשיבה את "Devil Pray" כאחד מהשירים הטובים ביותר של מדונה זה שנים, והגדירה את הפזמון שלו כ"אחד החזקים שלה מזה עשרות שנים". בהמשך לכך, היא שיבחה את קולה של מדונה. בניו יורק טיימס הסכימו עם הדעה הזו, וציינו שהשיר "נחשב לאחד מהשירים הטובים ביותר של מדונה מזה שנים". סעיד סעיד מ-The National חש שהוא דומה לגרסתה של להקת האנימלס לשיר "The House of the Rising Sun" (1964), ושיבח אותו על היותו שיר קאנטרי-דאנס טוב יותר מגרסת הכיסוי של מדונה ל-"American Pie" של דון מקליין, משנת 1998. אמיר צומר מוואלה! ציין את השיר לשבח וכתב: "אלה שמחכים שמדונה תפתח את הלב, יקבלו אותה ב-"Devil Pray" ו-"Ghosttown". מלבד הביצועים הקוליים הטובים ביותר של מדונה מאז אי שם בעשור הקודם, היא כתבה לעצמה סמי-בלדות על סמים, תקווה ומטפורות אחרות, בקטעים לא קיטשיים מדי, כאלה שלוקחים את המאזין המתמיד לימים שבין אלבומי המופת Ray of Light ו-Music, במיקס מרגש ומפתיע".
הווארד נמרוב
הווארד נֶמֶרוֹב (Howard Nemerov; 29 בפברואר 1920 – 5 ביולי 1991), משורר יהודי-אמריקאי. נמרוב היה אחיה של הצלמת בעלת המוניטין דיאן ארבוס.
Devil Pray
ביקורת
מלבד הביקורות החיוביות שהופנו כלפי "Devil Pray", הוא ספג כמה ביקורות מעורבות ושליליות בעקבות רשימת הסמים המפורטת במהלך הפזמון שלו. כריס ריצ'רדס מוושינגטון פוסט מתח ביקורת על העובדה ש"המילים ב-Rebel Heart מרגישות אלימות". בהמשך לכך, ציטט את רשימת הסמים המפורטת בפזמון ותהה "איזה מהם הכי יעזור לנו לשכוח שזה קורה?". אנדרו אונטרברגר מ-Spin ביקר גם כן את מדונה על כך שפירטה יתר על המידה את הסמים המוזכרים בפזמון, וציין שזה "גורם ל-"Devil Pray" להישמע כמו תשדיר שירות (PSA) שנלקח מאמצע שנות ה-80 של המאה ה-20". ג'סיקה הופר מפיצ'פורק המשיכה ומתחה ביקורת על אותה רשימת הסמים וטענה שהיא "מוזרה, עדינה וקומית, [...] אך בסופו של דבר, חסרת תכלית". בהמשך, ציינה שמדובר ב"נפילה ב-Rebel Heart". אלכסיס פטרידיס מגרדיאן הפנתה ביקורת שלילית לגבי ההפקה המוזיקלית של "Devil Pray" וטענה ש"[זה] ניסיון די שקוף של אביצ'י להמציא משהו בסגנון הלהיט שלו "Wake Me Up" (2013)".
הצלחה מסחרית
"Devil Pray" התפרסם במדינות רבות באירופה לאחר יציאתו יחד עם חמש הרצועות הנוספות של האלבום, ב-20 בדצמבר 2014. השיר הגיע לעשירייה הפותחת ביוון ובהונגריה, והגיע בשיאו למקומות 9 ו-10, בהתאמה, בעוד שבפינלנד, לבנון ושוודיה, "Devil Pray" הצליח להגיע ל-20 העליונים והגיע בשיאו למקומות 16, 18 ו-14, בהתאמה. בספרד, השיר הגיע בשיאו למקום ה-50 והיה לשיר עם המיקום הנמוך ביותר במצעד מתוך האלבום. עם זאת בצרפת, "Devil Pray" היה השיר השלישי שהצליח להיכנס למצעד של המדינה, אחרי "Living for Love" ו-"Ghosttown" (שני הסינגלים שהופצו מתוך האלבום). בוולוניה הגיע בשיאו למקום ה-80 במצעד הסינגלים של המדינה.
הווארד נמרוב
בעת מלחמת העולם השנייה שירת נמרוב כטייס, תחילה בחיל האוויר הקנדי, ואחר כך בחיל האוויר האמריקאי. רבים משיריו מביאים ציורים, מילים וביטויים משירותו כטייס. ניסיונו זה שימש אותו גם בעת שהתייצב בין ראשי המתנגדים למלחמה בווייטנאם.
Devil Pray
הופעות חיות
ב-1 במרץ 2015, מדונה ביצעה את השיר בפעם הראשונה בתוכנית הטלוויזיה האיטלקית, Che tempo che fa, יחד עם "Ghosttown", הסינגל השני מתוך האלבום. הפרק שכלל את הופעתה שודר בטלוויזיה ב-8 במרץ באותה השנה. במהלך הביצוע של "Devil Pray", לבשה מדונה "גלימה שחורה מוגזמת ומחרוזות תפילה שונות". מבקרי מוזיקה מיאהו! שמו לב ששתי ההופעות התקבלו בחום על ידי הקהל, בעוד שליונל ניקייז העריך שמדונה שמה דגש רב יותר על המנגינות והקולות שלה במהלך ההופעה, במקום על תלבושות ואביזרים לבמה. ביאנקה גרייס מ-Idolator ציינה שההופעה "תגרום לך לחזור בתשובה על חטאי סוף השבוע שלך, שכן הזמרת ביצעה בצורה רגשית את השיר". "Devil Pray" בוצע בסיבוב ההופעות של מדונה ב-2015–2016, "Rebel Heart Tour". לאחר המאשאפ שעשתה ל-"Holy Water" ו-"Vogue", מדונה טיפסה למרכז הבמה כדי לבצע את "Devil Pray"; במהלך ההופעה היא עלתה על אחד מהרקדנים הגברים שלה, שהיה לבוש ככומר, וביצעה תנועות ריקוד נוספות עם רקדנים אחרים שהקיפו אותה. ג'ורדן זיביץ מ-Montreal Gazette אמרה שהיא מצאה את ההופעה "מאתגרת". קודם לכן, שימש השיר לסרטוני תדמית הקשורים לחזרות של סיבוב ההופעות ולראיונות עם הרקדנים. הביצוע של "Devil Pray" בהופעות שאירעו בתאריכים 19–20 במרץ 2016 בסידני סופרדום בסידני, הוקלט ונכלל באלבום ההופעה החמישי של מדונה, Rebel Heart Tour.
קרדיטים
הקרדיטים והצוות מותאמים מהאתר הרשמי של מדונה.
הווארד נמרוב
הווארד נמרוב התמנה במהלך חייו פעמיים למשרת "משורר המדינה" האמריקאי (Poet Laureate), כבוד שרק טובי המשוררים זכו בו. הוא פרסם למעלה מעשרה כרכים של שירה, מסות ופרוזה. טרם תורגם לעברית ספר מספריו. שירים בודדים משלו, שתרגמו גיורא לשם, משה דור ואחרים, נדפסו בכתבי העת העבריים.
אלחסן קייטה
אלחסן קייטה (בצרפתית: Alhassane Keita; נולד ב-16 באפריל 1992) הוא כדורגלן גינאי בעמדת החלוץ.
קריירת מועדונים
קייטה התחיל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של מץ ממנה המשיך לקבוצה הבוגרת. באוגוסט ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת במשחק הליגה נגד סדאן. לקראת עונת הושאל לבולון מהליגה הצרפתית השלישית עד לסיום העונה. בקיץ הושאל לליירסה מליגת העל הבלגית.
באוגוסט עזב את מץ וחתם בארמיס ארדיפו מליגת העל הקפריסאית. בארמיס סיים כמלך שערי הקבוצה עם 13 שערים ושמיני ברשימת כובשי הליגה.
באוגוסט חתם לשנתיים בסנקט פלטן מליגת העל האוסטרית. בינואר שוחרר מהקבוצה לאחר תקרית אלימה עם חברו לקבוצה דניאל סגוביה. זמן קצר לאחר המקרה חתם במאריטימו מליגת העל הפורטוגזית.
ב-1 בספטמבר 2017 חתם במכבי נתניה עד לסיום העונה.
ב-13 ביולי 2018 חתם בבלננסש סאד הפורטוגזית לשלוש שנים.
ב-14 בספטמבר 2019 הושאל לרפאע מליגת העל הבחריינית.
קריירה בינלאומית
ב-28 במרץ 2017 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת גינאה במשחק ידידות נגד.
לבד על הפסנתר
לבד על הפסנתר הוא שמו של סיבוב ההופעות של הזמרת-יוצרת קרן פלס שהתחיל בפסטיבל הפסנתר בנובמבר 2014 ונמשך כחצי שנה.
המופע כלל שירים מכל אלבומיה של פלס, שירים שכתבה לאחרים וכן שירים חדשים שעדיין לא נכללו באף אלבום. את כל השירים היא ביצעה רק עם פסנתר, כפי שנכתבו במקור.
אהבה, מוות ורובוטים
אהבה, מוות ורובוטים (באנגלית: Love, Death & Robots; מוצגת באמוג'ים: ❤️❌🤖) היא סדרת אנתולוגיה מונפשת למבוגרים שהופקה בידי נטפליקס ו ומופצת בידי נטפליקס. הסדרה נוצרה מתוך פרויקט ראשוני של היוצרים, טים מילר ודייוויד פינצ'ר, ליצור סרט בסגנון מגזין קומיקס המדע הבדיוני והפנטזיה "Heavy Metal".
העונה הראשונה עלתה לאוויר ב-15 במרץ 2019, וכללה 18 פרקים קצרים באורך 5 עד 15 דקות. ביוני 2019 נטפליקס חידשה את הסדרה לעונה שנייה בת שמונה פרקים, שיצאה ב-14 במאי 2021. הסדרה חודשה גם לעונה שלישית, שעלתה לשידור ב-20 במאי 2022.
פיתוח
הפרויקט התפתח מפגישה בשנות ה-2000 המאוחרות, שבה דייוויד פינצ'ר וטים מילר החליטו ליצור סרט אנתולוגיה בהשראת המגזין "Heavy Metal"  (בדומה לסרט "רוק בחלל" משנת 1981). ההכרזה על הפרויקט התקיימה בשנת 2008, והסרט אמור להיות מופק בידי חברת סרטי פרמאונט, אבל מילר ופינצ'ר נתקלו בקשיים באיסוף המימון הדרוש לפרויקט.
בפרק ה"לייב אקשן" היחידי בסדרה – שבו שחקנים אינם מדבבים דמויות מונפשות – משחקים טופר גרייס ומרי אליזבת וינסטד.
כתיבה
16 מתוך 18 הפרקים בעונה הראשונה הם עיבודים לסיפורים קצרים. מילר כתב בעיקר טיוטות לכל פרק, ואפשר לתסריטים להשתנות לפי דרישות האולפנים כדי לסייע להפקה.
הפצה וביקורות
נטפליקס שחררה טריילר לסדרה ב-14 בפברואר 2019. סדר הפרקים בנטפליקס מוצג בסדר שונה לכל משתמש, בניגוד לסדר הקבוע שבו מרבית התכנים בשירות מוצגים. צופים האשימו את נטפליקס בהתאמת סדר הפרקים להשערה של האלגוריתם על הנטייה המינית של הצופים, ונטפליקס הגיבה שישנם ארבעה סדרים שונים לפרקים, שמותאמים למשתמשים באקראי.
העונה הראשונה של הסדרה זכתה ב-77% של ביקורות חיוביות באתר Rotten Tomatoes מתוך 43 ביקורות, עם ציון ממוצע של 7.03 מתוך 10. הציון המשוקלל של הסדרה באתר Metacritic הוא 65 מתוך 100, בהתבסס על 4 ביקורות.
יוני בינרט מאתר ynet שיבח את הסדרה על סגנונה הייחודי ונגישותה לצופים שאינם בהכרח חובבי הז'אנר. יאיר רוה מכלכליסט, ועידו ישעיהו ואופיר ארצי מוואלה!, כתבו גם הם על הסגנון והפורמט המיוחדים של הסדרה אבל ציינו את רמת האיכות הלא אחידה של פרקיה. חן חדד מהארץ ביקרה את הגימיקיות של הסדרה ואת הישענותה על טוויסטים וארוטיקה כדי לעורר עניין בצופה.
ב-9 במאי 2022 עלה הטריילר הרשמי של העונה השלישית בערוץ היוטיוב של נטפליקס.
ג'יין הורוקס
ברברה ג'יין הורוקס (באנגלית: Barbara Jane Horrocks; נולדה ב-18 בינואר 1964) היא שחקנית ומוזיקאית אנגלייה מועמדת פרס גלובוס הזהב על הופעתה בדרמה המוזיקלית "קול קטן".
ביוגרפיה
הורוקס נולדה בעיירה רוטנסטול שבמחוז לנקשייר, צפון אנגליה, בתם של ברברה וג'ון הורוקס, הקטנה מבין שלושה אחים.
הורוקס למדה אקדמיה המלכותית לאמנות הדרמה והחלה את הקריירה שלה בהופעות מסביב לאירופה עם הלהקה השייקספירית המלכותית.
התפרסמה לראשונה בבריטניה ולאיגוד המבקרים האמריקני בקומדיה של מייק לי "מותק של חיים", בתור ניקולה, התאומה המחוצנת הסובלת מהפרעות אכילה. בפנטזיה הקומית של ניקולס רוג "המכשפות" גילמה את אן אירוויין, העוזרת של מנהיגת המכשפות.
ב-1997 דיבבה בסדרת הטלוויזיה "הכתמים", כמו כן הופיעה בדרמה המוזיקלית "קול קטן", עיבוד קולנועי למחזה המוזיקלי "עלייתה ונפילתה של ליטל וויס" מלפני ארבע שנים בכיכובה של הורוקס. הופעתה בסרט בתור לורה בעלת החרדה החברתית עם הכישרון המוזיקלי יוצא הדופן הייתה הטובה בקריירה של הורוקס והקנתה לה מועמדויות לפרס גלובוס הזהב, פרס גילדת שחקני המסך ולפרס באפט"א.
הורוקס דיבבה את האלמנה השחורה בפנטזיית האנימציה של טים ברטון "חתונת הרפאים" ואת התרנגולת השמנה באבס בסרט האנימציה "מרד התרנגולים". ב-2009 גילמה את הזמרת והשחקנית הבריטית הנערצת גרייסי פילדס בהפקה הביוגרפית "גרייסי".
הורוקס מתגוררת בפרבר טוויקנהאם שבמרכז לונדון עם בעלה המחזאי ניק ויוויאן ושני ילדיה.
האמרקלט
האמרקלט הייתה להקת ת'ראש מטאל/דת' מטאל ישראלית שהוקמה בשנת 2010. הלהקה זכתה בתחרות ה"מטאל באטל" הלאומית של ואקן 2011. הלהקה הוציאה עד היום מיני אלבום אחד ו-3 אלבומי סטודיו. הלהקה התפרקה ב-2018 בגלל מעברו של סולן הלהקה יקיר שוחט לגרמניה.
היסטוריה
האמרקאלט הוקמה על ידי יקיר שוחט (Hangman) ואלעד מנור (The Fading, Acropolis) בשנת 2010. חברי הלהקה הנוספים הם גיא בן דוד (DEMENTED Sanity), אריה ארנוביץ' (The Fading) ומעין הניק. הופעתם הראשונה הייתה בבאר שבע יחד עם להקת המטאלקור Missing In Action ולהקת הדת' מטאל המודרנית Phantom Pain. מספר חודשים לאחר הקמתה, הלהקה הוציאה מיני אלבום עם חמישה שירים בשם Rise Of The Hammer.
במרץ 2011 השתתפה הלהקה בתחרות ה"מטאל באטל" ובתחרות הגרמנית בפסטיבל ואקן וזכתה במקום ראשון. כפרס, הלהקה הופיע בהופעה רשמית בואקן 2012. בנובמבר של אותה שנה, הלהקה פתחה את סיבוב ההופעות באירופה עם D.R.I האמריקאית ופסטיבלים נוספים, בד בבד עם עבודה על אלבום הבכורה שלה.
ב-20 באפריל 2012 שוחרר אלבום הבכורה Anthems of the Damned, שכולל בתוכו ביצוע לשיר Fast As A Shark של הלהקה הגרמנית Accept.
בפברואר 2014 יצא אלבומה השני של הלהקה, Steelcrusher.
סגנון מוזיקלי
סגנון הלהקה הוא ת'ראש מטאל, עם השפעות של דת' מטאל. אפשר למצוא השפעות של אקסודוס, At the Gates, The Crown, Destruction ו-Atheist. סגנונה של הלהקה איננו ת'ראש מטאל טהור כמו שמרבית מעריציה חושבים. יש בו גם אלמנטים של דת' מטאל, הארדקור פאנק, דת' מטאל מלודי ובלאק מטאל. מכיוון שכל נגן מההרכב נמצא בלהקה משלו הוא מוסיף מהלהקה שלו קצת מעולמו מהלהקה האחרת שהוא משתתף בה.
מרי קינגסלי
מרי הנרייטה קינגסלי (באנגלית: Mary Henrietta Kingsley; 13 באוקטובר 1862 – 3 ביוני 1900) הייתה סופרת וחוקרת בריטית נודעת. השקפותיה ודעותיה אודות האוכלוסייה המקומית באפריקה השפיעו רבות על דעת הקהל האירופאית בנושא זה.
ביוגרפיה מוקדמת
קינגסלי הייתה בתו הבכורה של החוקר והכותב ג'ורג' קינגסלי ואחייניתם של הסופרים צ'ארלס קינגסלי והנרי קינגסלי. משפחתה עברה להייגייט, פרבר על יד לונדון פחות משנה לאחר שמרי נולדה. שם נולד אחיה צ'רלי ב-1866.