cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
פאנצ'ו ולדיגרוב
פעילותו בבולגריה במורה וכמלחין
ולדיגרוב יצר במגוון רב של ז'אנרים מוזיקליים כולל אופרה ("הצאר קאלויאן" על לברית של ניקולאי לילייב ופאני פופובה-מוטאפבה), מוזיקת בלט, סימפונית, חמישה קונצרטים לפסנתר ותזמורת, מוזיקה קאמרית - לרבות רביעיית מיתרים, טריו עם פסנתר, עבודות ועיבודים לכינור ופסנתר, יצירות רבות לפסנתר סולו, 38 עיבודים של קטעים כליים לכלים שונים ופסנתר, 13 עיבודים של עבודות מוקדמות של עצמו לשני פסנתרים, 50 עיבודים של שירי עם לקול ופסנתר או תזמורת, 20 שירים לקול ופסנתר,, 10 שירי מקהלה עם פסנתר או תזמורת, מוזיקת במה להצגות ב"דויטשס תיאטר" בברלין, ב"תיאטר אין דר יוזפשטאט" בווינה ובתיאטרון הלאומי של סופיה. אחת מעבודותיו הראשונות שפורסמו בגרמניה, הפתיחה "ורדאר" בוצעה במקומות רבים בעולם ויחד עם "הסוויטה הבולגרית" וה"וריאציות על השיר «הרי הבלקן המפוארים»" הפכו אותו לנציג בולט של האסכולה הלאומית הבולגרית. הקונצרטו לכינור שלו בוצע בפסטיבל זלצבורג.
One Last Time
One Last Time (בתרגום חופשי לעברית: פעם אחת אחרונה) הוא שיר של הזמרת האמריקאית אריאנה גרנדה, השיר יצא כסינגל שיווקי בבריטניה ב-22 באוגוסט 2014 וכסינגל רשמי ב-10 בפברואר 2015 כסינגל החמישי והאחרון מתוך האלבום השני שלה, My Everything. לאחר יציאתו השיר זכה להצלחה בינונית לעומת הסינגלים שקדמו לו באלבום אך זכה להצלחה מחודשת לאחר הפיגוע שהתרחש לאחר הופעתה של גרנדה במנצ'סטר ארנה כאשר השיר הפך למזוהה עם הפיגוע וזכה להצלחה רבה בבריטניה בפרט ובכל אירופה בכלל.
הצלחה
הסינגל לא זכה להצלחה גדולה באמריקה כמו הסינגלים שקדמו לו והגיע למקום ה-13 בלבד בבילבורד האמריקאי ומקום 12 בקנדה. אולם, באירופה השיר זכה להצלחה רבה לאחר שיצאו לו גרסאות מיוחדות שנכנסו לעשירייה הפותחת במצעדים בצרפת ובאיטליה. השיר הגיע למקום שני במצעד הסינגלים הבריטי שנתיים לאחר יציאתו כיוון שהפך למזוהה עם הפיגוע במנצ'סטר ארנה שאירע לאחר הופעתה של גרנדה.
וידאו קליפ
ב-15 בפברואר יצא הקליפ לשיר, הקליפ קיבל ביקורות חיוביות בעיקר אך קיבל ביקורת שלילית בגלל הדמיון הגדול של הקליפ לקליפ "You Are the One" של הלהקה האוסטרלית "Safia", הקליפ צבר למעלה מ-300 מיליון צפיות.
סערון סולנדר
סערון סולנדר (שם מדעי: Pterodroma solandri), הוא מין של עוף ימי ממשפחת היסעוריים החי בעיקר באי הלורד האו שמדרום לאוסטרליה, בו חיים יותר מ-100,000 פרטים. בעבר היו קיימים גם באי נורפוק ממנו נכחדו עקב ציד. גם באי בהם הם נותרו הם בסכנה, עקב טריפת ביצים בידי עופות אחרים, טריפה בידי חולדות, עקב שיטפונות המאורות בהם הם מקננים וכן עקב טביעה ברשתות דיג.
אורכו של סערון זה כ-40 ס"מ, בגודל של יונה והוא בעל נוצות אפורות כהות עם עיניים גדולות ושחורות ומקור מעוקל כהה בעל בליטה. הרגליים קטנות ובעלות קרומי שחייה.
היסעורים מקננים במושבות באי לורד האו ומקננים בין העצים הגבוהים במאורות בקרקע. הם נוחתים מהשמיים אל האדמה בצורה מגושמת ורובם נופלים אליה אך לא נפגעים. עקב פגיעותם הם מטרה קלה לטורפים כמו עופות דורסים.
ברק'ה וולף
שלום דובער וולף (כונה בֶרְקֶ'ה; כ"א באב תש"ד, אוגוסט 1944 - ל' בתשרי תשס"א, 28 באוקטובר 2000) היה דובר חב"ד בישראל.
ביוגרפיה
נולד בירושלים לפסיה ולאפרים וולף, מראשי חסידות חב"ד בישראל ומנהל מוסדותיה. לאחר שלמד בישיבת תומכי תמימים המרכזית - 770 החל לסייע לאביו בניהול המוסדות. במקביל הקים את ארגון דוברות חב"ד שפעל בשיתוף צעירי אגודת חב"ד בישראל, שלקח על עצמו בין היתר לפרסם את דברי הרבי מנחם מנדל שניאורסון מחב"ד בתקשורת הישראלית (במעין מקבילה לדוברות חב"ד העולמית בהנהלת הרב יהודא קרינסקי). שימש גם כלוביסט למען מטרות יהודיות ומטרות תנועת חב"ד בכנסת.
נפטר לאחר מחלה בשבת פרשת בראשית, ל' בתשרי ה'תשס"א, ונקבר בהר המנוחות.
משפחתו
היה נשוי לבת שבע למשפחת בקרמן, ואב לשמונה. ילדיהם:
שורש 7
שורש 7 או אר בּוּ (בסינית: 二部, פיניין: Èr bù) הוא השורש השביעי של הכתב הסיני. פירושו "שניים" והוא הראשון מתוך 23 (מתוך סך הכל 214 שורשי הקאנגשי) שורשים המורכבים משני קווים.
במילון קאנגשי יש 29 תווים (מתוך 49,030) שניתן למצוא תחת שורש זה.
במילוני סינית מפושטת ובחלק מהמילונים הסיניים המסורתיים של הונג קונג, שורש 7, או רדיקל 7, מתמזג עם שורש 1 (一).
רפאל לב
רפאל לב (7 באפריל 1891 וינה, אוסטריה – 1 בינואר 1966 נהריה) קצין יהודי-אוסטרי שלחם במלחמת העולם הראשונה בשורות הצבא האוסטרי. נפל בשבי הרוסי אך הצליח לברוח. שימש כמפקד גדוד בצבא האוסטרי ובמקביל היה ממנהיגי התנועה הפועלית סוציאליסטית "שוצבונד" בווינה. השתתף במלחמת האזרחים באוסטריה כנגד התנועה הפשיסטית ולאחר שתנועתו הוצאה מחוץ לחוק נאסר ונכלא. עלה לארץ ישראל בהזמנת אליהו גולומב והצטרף להנהגת ההגנה. ניהל את ארכיון צה"ל לאחר שחרורו מהצבא.
השנים המוקדמות
רפאל לב נולד ב-1891 ברובע פלורידסדורף שבווינה, האימפריה האוסטרו-הונגרית כרודולף לב. אביו, יצחק, היה עסקן הקהילה היהודית בווינה וקיים בית צנוע. רפאל למד בגימנסיה וסיים ב-1909 את לימודיו. ב-1910 התגייס לצבא האוסטרו-הונגרי, שירת בשירות סדיר עד שנת 1911 והמשיך להתאמן במסגרת שירות מילואים. בתקופה זו הוענקה לו דרגת קצין ותפקיד של מפקד מחלקה.
מלחמת העולם הראשונה
ב-1914, עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה, נשלח לב בראש מחלקתו (כחלק מהרגימנט ה-13) למערכה על נהר הסן בחזית המזרחית. ב-1915 נשלחה היחידה של לב לחזית המזרחית שם נפצע כשמחלקתו כותרה, בקרבת נהר הדונייץ, על ידי כוחות רוסיים והצליח לחמוק משבי. לאחר שהחלים מונה ב-1916 למפקד מחלקת מקלעי שוורצלוזה ונשלח לחזית בנהר הדנייסטר מול הצבא הרוסי. ביוני 1916 פתח הצבא הרוסי במתקפה גדולה, פרץ את קווי הכוחות האוסטרים ולב נפל בשבי. תחילה הובל, עם שאר השבויים מהקרב, למחנה מעבר בדארניצה ואחר כך נשלח ברכבת מזרחה למחנה שבויים בשם טוטסקוייה ליד העיר אורנבורג בקרבת נהר אורל שם חלה בקדחת. בינואר 1918, וללא שום הסבר, הועלו השבויים על רכבת והובלו מערבה עד פטרוגרד. כשהתברר שם שהייתה טעות במשלוח ויש צורך לחזור לסיביר החליט לב לברוח מהרכבת, קפץ מהקרון בו נסע ומצא מחסה בבית חולים לשבויים בעיר. לב שהה בעיר עד סיום המלחמה ב-1918 ואז חזר לווינה.
פעילותו ב"שוצבונד"
עם חזרתו של לב לווינה נענה לפניית מזכירות מפלגת הפועלים של וינה להקים גדוד חדש (הגדוד ה-21) של צבא עממי "פולקסוור" שיתמוך בשלטון הרפובליקני. משימתו הראשונה של הגדוד של לב הייתה להיות חיל המשמר בטקס הכרזת הרפובליקה ב-12 בנובמבר 1918 אולם הסדר הופר כששני גדודי צבא, תומכי המפלגה הקומוניסטית, ניסו לבצע פוטש. בסופו של יום הושגו הסכמות והטקס הסתיים.
ב-1922 הוחלף צבא הפולקסוור העממי בצבא הבונדסוור האוסטרי הסדיר ולב קיבל דרגת קפטן (האופטמן) ומינוי להיות אחראי על מחסני הנשק בווינה. במקביל לתפקידו הצבאי המשיך לפעול, בחשאי, במסגרת תנועת הפועלים השוצבונד והפך לספק הנשק הגדול של התנועה מתוך מאגרי הצבא. מצב זה לא נמשך זמן רב ולאחר שנחשד בהעלמת נשק הועבר לתפקידי מטה.
ב-1926 השתחרר לב מהצבא והתמסר כולו לתנועה הסוציאליסטית שם עסק בעיקר בתחום הצבאי של ארגון, ייצור וקניית נשק הגנתי ומטווחים ופעילות אנטי פשיסטית. בנוסף נסע מספר פעמים לגרמניה כדי למסד שם קשרים עם מפלגות פועלים סוציאליסטיות מקבילות.
בתחילת 1934 הוצאה התנועה אל מחוץ לחוק ובפברואר אותה שנה פשטה המשטרה על בתי הפעילים ועצרה רבים מהם וביניהם את לב (שנעצר ב-4 בפברואר). ב-18 באפריל 1935 נפתח משפטם של 21 ממנהיגי התנועה (ולב ביניהם) ולאחר משפט קצר גזר בית המשפט עונש של 15 שנות מאסר לכולם (בערעור קוצר העונש ל-12 שנים). הנאשמים נשלחו לרצות את עונשם בכלא שטיין שעל שפת הדנובה אולם בסיום שנת 1935 ולכבוד חג המולד שוחררו מהכלא.
עם שחרורו מהכלא חזר לב לפעילותו הפוליטית בתנועה שהפכה למחתרת והיה איש הקשר בין הארגון באוסטריה ובין מנהיגי הארגון בצ'כיה.
פעילותו בהגנה
בשנת 1937 פנה אליהו גולומב לראש תנועת השוצבונד, יוליוס דויטש, וביקש את המלצתו על אחד מוותיקי התנועה שיוכל לסייע לארגון ההגנה. דויטש המליץ על לב וזה קיבל במהרה הזמנת הצטרפות להגנה וב-1938 עלה בנמל טריאסט על האוניה גלילה, הגיע לארץ ישראל והצטרף להגנה. במשך שנתו הראשונה בארגון הוטלו על לב משימות כמו תכנון תוכניות הגנה לשכונות ירושלים, תחקיר על פרעות בטבריה ועוד.
באוגוסט 1939 פיקד על קורס ממ"מים של ההגנה שאנשיו נעצרו בידי הבריטים, והוא נכלל בין מ"ג אסירי ההגנה. לאחר השחרור מהכלא פעל לב בתחום ההתיישבות (11 הנקודות בנגב, יחיעם, כפר סאלד ועוד). ב-1943 מונה לראש לשכת ההדרכה במטה ההגנה וב-1946 מונה למפקד גליל השומרון של ההגנה. השתחרר משירות זמן קצר לפני פרוץ מלחמת העצמאות.
שירותו האזרחי
לאחר שיחרורו מצה"ל מונה לב כמנהל הראשון של ארכיון צה"ל אותו ניהל עד פרישתו לגמלאות ב-1953.
חייו הפרטיים
לב התחתן ב-1939. חי בנהריה ונפטר ב-1966. ציווה את גופתו למחקר מדעי.
פרנסס מקדונלד מקנייר
פרנסס מקדונלד מקנייר (באנגלית: Frances Macdonald MacNair; 24 באוגוסט 1873 – 12 בדצמבר 1921) הייתה אמנית סקוטית שעבודות העיצוב שלה היו מאפיין בולט של הסגנון המודרני (סגנון אר-נובו בריטי) במהלך שנות ה-90.
ביוגרפיה
אחותה של האמנית-מעצבת מרגרט מקדונלד מקינטוש, היא נולדה בקידגרוב, סטוק-און-טרנט, ועברה לגלאזגו עם משפחתה ב-1890. שתי האחיות נרשמו לשיעורי ציור בבית הספר לאמנות בגלאזגו ב-1891, שם פגשו את האדריכלים הצעירים צ'ארלס רני מקינטוש וג'יימס הרברט מקנייר. פרנסס התחתנה עם מקנייר בשנת 1899, ומרגרט התחתנה עם מקינטוש בשנת 1900. לאחר שנפגשו, הם הציגו יחד בתערוכה במועדון האמנות. בעקבות הגישה הסגנונית הדומה שלהם, הם זכו לכינוי "הארבעה".
באמצע שנות ה-90 האחיות עזבו את בית הספר כדי להקים יחד סטודיו עצמאי. הם שיתפו פעולה בגרפיקה, עיצובי טקסטיל, איורי ספרים ועבודות מתכת. פרנסס הפיקה גם מגוון רחב של עבודות אמנותיות אחרות, כולל רקמה, לוחות מתכת וציורי צבעי מים. האחיות הציגו בלונדון, ליברפול ובוונציה.
ב-1899 היא נישאה למקנייר והצטרפה אליו לליברפול שם לימד בבית הספר לארכיטקטורה ואמנות שימושית. בני הזוג ציירו צבעי מים ועיצבו חללי פנים, הציגו חדר כתיבה בתערוכה הבינלאומית לאמנות מודרנית בטורינו, ופרנסס החלה ללמד. הם גם עיצבו את הפנים של הבית שלהם ברחוב אוקספורד 54. בתחילת שנות ה-1900 הם הציגו גם בליברפול, לונדון, פריז, ונציה, וינה ודרזדן. סגירת בית הספר ב-1905, ואובדן העושר של משפחת מקנייר עקב כישלון עסקי, הובילו לירידה איטית בקריירה שלהם, והם חזרו לגלאזגו ב-1909. בשנים שלאחר מכן, פרנסס ציירה סדרה של צבעי מים סימבוליסטים המתייחסים לבחירות העומדות בפני נשים, כמו נישואים ואימהות. לפרנסס והרברט נולד בן, סילבן, ביוני 1900 והיגר מאוחר יותר לרודזיה.
הישגיה של פרנסס פחות ידועים מאלה של אחותה, בין השאר בשל עזיבתה את גלאזגו, אך גם משום שבעלה הרס רבות מיצירותיה לאחר מותה. יצירות שתי האחיות היו בצל לעיתים קרובות על ידי הישגיו של צ'ארלס רני מקינטוש.
פרנסס נפטרה בגלאזגו ב-1921.
חלק ניכר מעבודותיה שנותרו מוחזק על ידי המוזיאון והגלריה לאמנות ובגלריה ווקר לאמנות בליברפול.
סגנון
פרנסס מקדונלד עבדה לעיתים קרובות עם אחותה, ופיתחה סגנון ייחודי המושפע ממיסטיקה, סמליות, נצרות ודימויים קלטיים. בהקשר לבחירות סגנוניות חילוניות, מאמינים שהעבודות הן פרשנות וייצוגים של האישה החדשה.
כמו אחותה, היא הושפעה מעבודתם של ויליאם בלייק ואוברי בירדסלי והדבר בא לידי ביטוי בשימוש שלה בדמויות מוארכות ובאלמנטים ליניאריים.
ריף הדולפינים
ריף הדולפינים הוא אתר תיירות על חופה הדרומי של אילת, סביב שונית בצורת פרסה, בו ניתן לשחות ולצלול עם דולפינים ושאר בעלי החיים בריף. שטחו הימי של הריף תחום ברשתות, ועומקו הממוצע הוא 12 מטרים. מיני בעלי חיים רבים מצויים באזור, ביניהם; פרפרוניים, קיסריים ודיונונאים.
נכון ל-2023 יש באתר כשלוש דולפינות.
היסטוריה
האתר נפתח בקיץ 1990, לאחר ששלושה דולפינים יובאו במטוס מיפן, במבצע שערך כ-60 שעות בעלות של מאות אלפי דולרים. הדולפינים נלכדו מתוך להקה שנשחטה באכזריות באי איקי ביפן. תושבי המקום יוצאים למסע ציד מדי שנה, כיוון שהם טוענים שהדולפינים פוגעים בתעשיית הדייג שלהם, והם מחסלים את הדולפינים בנעיצת פגיונות. אולם שניים מהדולפינים, לא שרדו את תלאות הדרך ומתו לאחר זמן קצר, ורק דולפינה בת ארבע בשם "הינדו" נותרה בחיים. ב-9 בספטמבר 1990, הוטסו שמונה דולפינים במטוס של חברת איירופלוט מברית המועצות לישראל. שניים מהם נשלחו להופיע בדולפינריום בתל אביב, שנפתח מחדש באותה עת, ושישה עשו את דרכם ל"ריף הדולפינים" באילת. להקת הדולפינים נרכשה בברית־המועצות באמצעות, האקדמיה הרוסית למדעים, תמורת 150 אלף דולר. הם נלכדו חודש קודם לטיסה ב. הפעם דובר בטיסה של כשש שעות ונסיעה של כחמש שעות ברכב לאילת וכולם שרדו.
את הדולפינים אימנה מיה זילבר, אשתו של רוני זילבר, שעבדה בתפקיד דומה בדולפינריום בתל אביב. המטרה שהוגדרה עם הקמת האתר הייתה לא לייצור "מופע בידור" אלא כמופע לימודי, שהדולפינים משתפים פעולה מרצונם לאחר יצירת קשר עם המאמנים. הקהל, עומד על המזחים הצפים בשטח הימי המגודר, וצופים בדולפינים בסביבתם הימית. פעילות נוספת היא צלילה עם הדולפינים, במסגרת מועדון צלילה שבאתר. הדולפינים היו סגורים תחילה בשטח המגודר, ואחר כך הותר להם לצאת לים הפתוח ולחזור בכל עת שירצו.
בקיץ 1992, קבוצה של נשים הגיעה מאנגליה לאילת, ביניהן שש נשים בשלבי הריון אחרונים, כדי להשתתף בפרויקט לידה טבעית עם דולפינים בריף. את הפרויקט יזם רופא בריטי שטען שללידה עם דולפינים יש יתרונות. אולם משרד הבריאות אסר לבצע את הלידות בריף. באותה קיץ גם אירע זיהום נפט מספינה שעגנה בנמל אילת, והיה חשש לחיי הדולפינים.
במאי 2004 תקלה בצינור ביוב בקרבת הריף גרמה להזרמת שפכים גולמיים אליו. השפכים זיהמו את מי הים של ריף הדולפינים וחופים סמוכים.
בספטמבר 2008, הסכימה "חברת קו צינור אילת אשקלון" להקצות רצועת חוף בת 150 מטר (מתוך ק"מ אחד סה"כ שמחזיקה החברה באילת), מדרום לחוף "ריף הדולפינים" ולהופכה לחוף ציבורי פתוח. החברה חזרה בה אחר כך מהתוכנית, והחוף נפתח לבסוף רק ביולי 2017. מאז שנפתח החוף, כמות הצוללנים הגדולה מרתיע את דולפינים הממעטים לצאת החוצה ממתחם הריף, בנוסף צוללנים רבים מנסים להיכנס לשטח הריף ללא אישור.
בנובמבר 2008, בית משפט השלום בבאר שבע קבע כי בריף התבצעה בנייה בלתי חוקית שהגדילה את שטחו, ואישר צו הריסה מינהלי למבנים בו. זאת לאחר שהאתר מעולם לא קיבל היתרי בנייה, אלא רק הרשאה לשימוש בשטח, ובמשך השנים פלש לשטחים נוספים השייכים לנמל אילת שצמוד לו מצפון. בינואר 2010, שופטת בית המשפט המחוזי בבאר שבע דפנה אבניאלי, נתנה ארכה לקבלת היתר בנייה למבנה ימי מחשש שהריסתו תפגע בשונית האלמוגים במקום.
באוקטובר 2012 הורשע הריף ושלושה מעובדיו בפגיעה בערכי טבע מוגנים. הריף נקנס במאות אלפי שקלים על הפגיעה החוזרת באלמוגים וזאת לאחר שעובדי הריף ביצעו עבודות ימיות להגדל השטח המגודר שלו בים, למרות השלכותיהן הקשות וחרף איסור מפורש מצד רשות הטבע והגנים.
הדולפינים
באוקטובר 2003 מתה דולפינה בריף ממחלה קשה, ביוני 2004 מתה גורת דולפינים שבוע לאחר שנולדה. ביולי 2004 שני זכרים שוחררו לים השחור, לאחר שנוצרה בעיה בין הזכר השולט לשאר הזכרים, והמתח בלהקה פגע בבריאותם. הליך השחרור תועד בסרט של הבמאי שחר סגל. דולפין נוסף שהיה אמור להישלח לים השחור מת זמן קצר קודם לכן, ועוד שני דולפינות מתו באותו הקיץ. ביוני 2006 מת ראש הלהקה, הדולפין "סינדי" ותפקיד ראש הלהקה עבר לדולפין "ניאו".
הדולפינים משמשים גם כחלק מטיפול באנשים הסובלים מבעיות נפשיות. על רקע זה הופק הסרט התיעודי "הדולפין" בשנת 2011.
נשק גרעיני בארצות הברית
ב-1952 הגיעה ארצות הברית לרמה טכנולוגית אשר אפשרה ייצור פצצת מימן. ב-1 בנובמבר אותה שנה בוצע הניסוי הראשון בפצצה מסוג זה, שפותחה על ידי אדוארד טלר ושותפיו. הניסוי, "קיסוס מייק", בוצע באטול אנווטאק באיי מרשל.
ארצות הברית אומנם חתמה על אמנת NPT למניעת הפצת נשק גרעיני, אך גם לפי האמנה מותר לה להחזיק נשק גרעיני כיוון שהחזיקה בו לפני כתיבת האמנה. בין השנים 1940 ל-1996 השקיעה ארצות הברית 8.89 טריליון דולר בתוכנית הגרעין שלה כולל פיתוח פלטפורמות (מטוסים, טילים ומתחמי פיתוח), מרכזי פיקוד ובקרה, תחזוקה, ניהול הפסולת הגרעינית ועלויות מנהליות. לפי ההערכות, מאז 1945 ייצרה ארצות הברית יותר מ-70,000 ראשי נפץ גרעיניים, יותר מאשר כל שאר מדינות העולם יחדיו. ברית המועצות/רוסיה ייצרה, מאז 1949, כ-55,000 ראשי נפץ גרעיניים וצרפת כ-1,100 מאז 1960. הממלכה המאוחדת ייצרה כ-852 ראשי נפץ גרעיניים מאז 1952, הרפובליקה העממית של סין כ-650 מאז 1964 וכל שאר מדינות העולם ייצרו קרוב ל-500 ראשי נפץ גרעיניים.
בשנת 2019 נשיא ארצות הברית דונלד טראמפ החליט על תוכנית מודרניזציה של כל סוגי הנשק הגרעיני.
בשנת 2021 חשפה מחלקת המדינה, כי נכון לספטמבר 2020 היו לארצות הברית 3,750 ראשי נפץ גרעיניים במלאי צבאי.
ניסויים גרעיניים
הניסוי הראשון בפצצה גרעינית, ניסוי טריניטי (Trinity), התרחש ב־16 ביולי 1945 והוגדר כהצלחה. כמות האנרגיה שהשתחררה בניסוי הייתה שקולה כנגד פיצוץ 21,000 טונות של TNT (21 קילוטון TNT). למחרת, נפגש הנשיא טרומן עם וינסטון צ'רצ'יל ועם יוסיף סטלין, בוועידת פוטסדאם, וסיפר להם כי יש בידי ארצות הברית נשק חסר-תקדים.
ב-1 בנובמבר 1952 בוצע הניסוי הראשון בפצצת מימן, שפותחה על ידי אדוארד טלר ושותפיו.
אתר הניסויים נבדה הוקם ב-11 בינואר 1951 והפך לשדה הניסויים העיקרי של נשק גרעיני אמריקאי בעוצמה של 500 עד 1,000 קילוטון. מאז הקמתו נערכו בו 928 ניסויים גרעיניים.
עד נובמבר 1962 רוב הניסויים בראשי נפץ גרעיניים שביצעה ארצות הברית היו מעל פני האדמה. אחרי חתימתה על האמנה למניעת ניסויים בנשק גרעיני היא העבירה את כל ניסוייה אל מתחת לפני האדמה.
עד פברואר 2006 הוצרכה ארצות הברית לשלם 1.2 מיליארד דולר פיצויים לאזרחי ארצות הברית שנפגעו בריאותית כתוצאה מתוכנית הגרעין האמריקנית. עד 1998 שולמו כ-759 מיליון דולר לאיי מרשל כפיצוי לחשיפת אזרחיה לניסויים הגרעיניים שביצעה ארצות הברית באיים.
מרכזי פיקוד
פיקוד האוויר האסטרטגי היה ענף של חיל האוויר האמריקני שהיה אחראי על חלק גדול מארסנל הנשק הגרעיני של ארצות הברית, החל מהטילים הבליסטיים עד המפציצים אשר נשאו נשק גרעיני ומטוסי התדלוק שתידלקו אותם באוויר. כמו כן היה אחראי על התקפות גרעיניות בשטחי ברית המועצות במקרה של מלחמה. הפיקוד הוקם ב-21 במרץ 1946. ב-1992, לאחר נפילת מסך הברזל והתמוטטות ברית המועצות, נסגר הפיקוד רשמית וכל משאביו ובסיסיו הוכפפו לחיל האוויר האמריקני. מעט מכלי הנשק הגרעיניים הועברו לחיל הים האמריקני. בהמשך אוחדו המפקדות השונות תחת הפיקוד האסטרטגי של ארצות הברית, שהוקם ב-1992. המפקדה שלו ממוקמת בבסיס חיל האוויר אופט מערבית לאומהה, נברסקה. באוקטובר 2002 הוא התמזג עם פיקוד החלל של ארצות הברית.
פיקוד התקיפה הגלובלית של חיל האוויר של ארצות הברית אחראי על כל המפציצים האסטרטגיים בעלי יכולות נשיאת נשק גרעיני ועל הטילים הבליסטים הבין-יבשתיים. במהלך 2009 התמקמה מפקדתו הראשית בבסיס ברקסדייל בלואיזיאנה.
חרטומנית
חרטומנית (שם מדעי: Limnodromus) הוא סוג של עוף ממשפחת החרטומניים הקרוב ללימוזה.
מיני החרטומנית חיים בצפון של סיביר ושל אמריקה הצפונית באזורי חופים ובגדות נהר. יש להם מקורים ארוכים ורגליים ארוכות ודקות והם יכולים לשלוף טרף קטן מסדקים באבני החוף. הם בעלי גוף אפור אך מנומר מעט ועוזר להם בהסוואה.
החרטומניות נודדות בחורף לאזורים חמימים יותר, לדרום ארצות הברית ואף לאמריקה המרכזית ואמריקה הדרומית. החרטומנית האסייתית נודדת עד לצפון אוסטרליה.
מינים
ישנם 3 מינים בסוג:
טונוז'אן
טוּנוּזָ'אן (בספרדית: Tunuyán) היא עיר בפרובינציית מנדוסה בארגנטינה. העיר שוכנת מדרום לבירת הפרובינציה מנדוסה ומזרחה לגבול צ'ילה. יש בה 49,132 תושבים, והיא העיר הראשית של מחלקת טונוז'אן. השקעות מאז תחילת האלף השלישי, שנמשכו על ידי שילוב האקלים, האדמה והגובה, שינו את האזור, והפכו אותו לאחד מהאזורים החשובים ביותר של ארגנטינה בכל הנוגע לייצור יין באיכות גבוהה.
GPS Block IIIA
סדרת הלוויינים GPS Block IIIA או GPS III (מכונה בעברית: ג'י פי אס שלוש או בלוק שלוש) היא הדור הבא של לווייני מערכת האיכון העולמית - GPS. קבלן התכנון הפיתוח והייצור של שכבת הניסוי (GPS III Non-Flight Satellite Testbed או GNST) וכן של שמונת הלוויינים הראשונים של בלוק שלוש, היא חברת לוקהיד מרטין. הם אמורים בהדרה להחליף את הלוונים מהדור הקודם לרבות GPS Block IIF.
חיל האוויר האמריקאי מתעתד לרכוש עד 32 לווייני בלוק שלוש. הלוויין הראשון תוכנן במקור להיות משוגר בשנת 2014 אך לאור עיכובים כבדים שוגר בשנת 2018. הלווין אחרון בסדרה מתוכנן לשיגור בשנת 2023.
רקע
מערכת הלוויינים האמריקאית GPS, הגיעה לבשלות מבצעית ביולי 1995, לאחר שהשלימה את כל היעדים הראשוניים שלה. אולם התקדמות טכנולוגית ושינויים ודרישות חדשות הובילו למאמץ שיפור מערכת הלוויינים. בשנת 1998 הכריז סגן הנשיא על המאמץ באופן רשמי. בשנת 2000 אישר הקונגרס את המאמץ והוא קיבל את הכינוי GPS III.
הפרויקט כולל תחנות קרקעיות ולוויינים חדשים. בנוסף הוא כולל אותות חדשים, הן לשימוש אזרחי והן לצבאי ומטרתו לשפר את הדיוק והזמינות עבור כל המשתמשים.
חברת לוקהיד מרטין קיבלה את החוזה לביצוע GPS III במאי 2008.
מאטמן & רובין
מאטמן & רובין (באנגלית: Mattman & Robin) הם צמד של פזמונאים שוודים, שעוסקים בכתיבת שירים והפקה מוזיקלית. הצוות מורכב ממטיאס פר לרסון ורובין לנארט פרדריקסון.
הצלחה מסחרית
בשנת 2016 הוא זכה בפרס גראמי לאלבום השנה על הפקתו המשותפת באלבום האולפן החמישי 1989 של הזמרת והיוצרת האמריקאית טיילור סוויפט. נכון ל-8 במרץ 2015, עקף האלבום את המכירות המצטברות של שני האלבומים הקודמים של סוויפט, בארצות הברית, עם יותר מ-4.5 מיליון עותקים נמכרים.
הסינגל הראשון מתוך האלבום, "Shake It Off" יצא ב-18 באוגוסט 2014. הוא דורג במקום הראשון במצעד הפזמונים האמריקאי בילבורד הוט 100, והפך לשיר השני של סוויפט שמגיע למקום הראשון במצעד זה. הסינגל השני מתוך האלבום, "Blank Space" יצא ב-10 בנובמבר וגם הוא הגיע למקום הראשון במצעד הבילבוד הוט 100. הסינגל השלישי מתוך האלבום הוא השיר "Style" שהגיע למקום ה-6 בבילבורד הוט 100. הסינגל הרביעי מתוך האלבום, "Bad Blood", כלל שיתוף פעולה עם הראפר קנדריק לאמאר והגיע גם כן למקום הראשון במצעד הבילבורד הוט 100.
בשנת 2016 הם זכו ב"פרס הגדול" בטקס פרסי הפופ של דניז.
יצחק יהודא ירוסלבסקי
הרב יצחק יהודא ירוסלבסקי (נולד בט' בתשרי תש"ג, 20 בספטמבר 1942) הוא רבה האשכנזי של העיר קריית מלאכי, שכונת נחלת הר חב"ד בקריית מלאכי ומזכיר בית דין רבני חב"ד בישראל.
ביוגרפיה
נולד בתל אביב לחיה אסתר ולמשה זאב ירוסלבסקי. למד בישיבת תומכי תמימים בלוד. בשנת תשכ"ב נסע ללמוד בישיבת תומכי תמימים המרכזית שבמרכז חב"ד העולמי בברוקלין למשך כחצי שנה. באלול תשכ"ה נישא לשולמית, בתו של הרב דב בעריש רוזנברג, משפיע בשיכון חב"ד לוד. התגורר בכפר חב"ד, למד בכולל אברכים במקום וקיבל סמיכה לרבנות על ידי הרב שניאור זלמן גרליק. בחורף תשכ"ט מינה אותו רבי מנחם מנדל שניאורסון לרב שכונת "נחלת הר חב"ד" בקריית מלאכי, שהוקמה אז.
בשנת תשל"ו מונה לחבר בבית דין רבני חב"ד שהוקם אז. הרב ירוסלבסקי משמש כ"מזכיר בית הדין". בראיון לעיתון המבשר סיפר כי הסמכות ניתנה לו לאחר פטירת אב בית הדין הרב זווין בתשל"ח הורה הרבי על מינוי אב בית דין ברוטציה כך שכל הרבנים בבית דין מעל גיל שישים יכהנו כאב בית הדין, כל אחד למשך חודשיים, ואילו הוא ימונה למזכיר בית הדין.
בראיון לשבועון כפר חב"ד סיפר כי קיבל את התואר בשנת ה'תשמ"א, כשהרבי הורה שהסמכות לכתיבת "ספר התורה של ילדי ישראל" תינתן ביד בית דין רבני חב"ד והמזכיר שלהם, ולאחר מכן מסר את האחריות לכתיבה לידי הרב ירוסלבסקי.
הרבי מלובביץ' ראה ברב ירוסלבסקי כבעל הסמכות הרבנית העליונה של חב"ד בישראל.
בשנת תשע"ב הכריז רב העיר הספרדי של קריית מלאכי הרב חיים פינטו, כי הרב ירוסלבסקי הוא הרב האשכנזי של המקום. סמוך לכך החליטה מועצת העיר כי רבני העיר החדשים הם הרב ירוסלבסקי וכן הרב יצחק עזריאל, ואולם להכרזות אלו אין תוקף רשמי.
משפחתו
לרב ירוסלבסקי שלושה בנים ושמונה בנות. אחייניתו רבקה הולצברג נרצחה יחד עם בעלה ואחרים במתקפת הטרור בבית חב"ד במומבאי ב-2008.
הר מריה (איי פוקלנד)
הר מריה (באנגלית: Mount Maria) הוא הר בהרי הורנבי, באי פוקלנד המערבי שבאיי פוקלנד.
גובהו של ההר 658. מטרים מעל פני הים.
ההר הוא ההר הגבוה ביותר בהרי הורנבי, והפסגה השנייה בגובהה באי פוקלנד המערבי (הפסגה הגבוהה ביותר היא הר אדם). העיר פורט הווארד שוכנת לרגלי ההר.
הפסגה (כמו גם ההרים הגבוהים האחרים באיי פוקלנד - שגובהם עולה על 610 מטרים) הייתה מעוטרת קרחונים בעבר, וכיום יש בה קרקסים קרחוניים, שבבסיסיהם אגמים קרחוניים, וכן לרגלי הפסגה מצויות מורנות.
לקריאה נוספת
• Will Wagstaff, Falkland Islands, P 129
מבצע קריק
מבצע קריק (באנגלית: Operation Creek או Operation Longshanks) היה מבצע צבאי שבוצע על ידי מנהלת המבצעים המיוחדים הבריטית (ידועה גם כ-SOE) במלחמת העולם השנייה ב-9 במרץ 1943. במהלך המבצע תקפו יחידות הודיות-בריטיות אוניית סוחר גרמנית, ה-Ehrenfels, שהעבירה מידע לצוללות U-Boat בנמל מורמגאו שבשטחה של גואה הפורטוגזית, שהייתה באותה עת נייטרלית.
רקע
בשבוע הראשון של מרץ 1943 הצליחו הצוללות הגרמניות להטביעו 12 ספינות אמריקאיות, בריטיות, נורווגיות והולנדיות שנשאו 80 אלף טון של סחורות. לבריטים התעוררה בעיה בשל הנייטרליות של פורטוגל, דבר שמנע מהם לבצע פלישה גלויה לשטחה של גואה. על כן, הוחלט להיעדר ביחידת "הסוס הלבן" של קולקטה (באנגלית: Calcutta Light Horse) שהייתה מרוחקת כ-2,300 קילומטרים משם וכללה בנקאים, סוחרים ועורכי דין. ה-SOE בחרה ב-14 מחברי היחידה וארבעה נוספים מהיחידה הסקוטית לביצוע פעולה חשאית שמשימתה לכידתה או הטבעה של ה-Ehrenfels. על המבצע פיקד פיו.
מהלך המבצע
כמה מ-18 המשתתפים במבצע עלו על דוברה מקולקטה והפליגו לגואה. היתר עלו על רכבת לקוצ'ין והצטרפו לאנשי הצוות שעל הדוברה. בסביבות חצות של ה-9–10 במרץ 1943 חגגה העיירה ואסקו דה גאמה את היום האחרון של הקרנבל שנערך באותה עת. אחד מהחברים ביחידה ערך מסיבה, אליה הוזמנו כל צוותי הנמל, וכך על סיפון ה-Ehrenfels נותר צוות מצומצם בלבד.
בשל "צירוף מקרים" המגדלור והמצוף הזוהר של הנמל לא עבדו באותו לילה, מה שאפשר לחברי היחידה להיכנס בחשאי לנמל. הם התקיפו את ה-Ehrenfels וחיסלו את רב החובל שלה. הם הצליחו להשתלט על האונייה, אולם אנשי הצוות פתחו את השסתומים והטביעו אותה. צוותי יתר אוניות הסוחר שעגנו בנמל, ה-Drachenfels, ה-Braunfels וה-Anfora חזו בתקיפת האונייה והטביעו את האוניות שלהם כדי למנוע את נפילתן בידי הבריטים. כשהצוות עזב את הנמל, הועברה מילת הקוד Longshanks למטה כדי להודיע שכל האוניות טבעו. מאוחר יותר דווחו חמישה אנשי צוות של ה-Ehrenfels כהרוגים, וארבעה נוספים נעדרו.
אחרית דבר
אחרי שהוטבעו האוניות הגרמניות, הצליחו 13 הצוללות הגרמניות להטביע בשארית חודש מרץ אוניית סוחר אחת, פנמית, Nortun שנשאה 3,363 טונות סחורות. בחודש אפריל שאחר כך הם הצליחו להטביע עוד שלוש אוניות, ירידה בהשוואה ל-13 האוניות שהוטבעו בחודש מרץ.
הצוותים שהיו על הסיפון הגרמני, הצליחו לשחות לחוף, שם נעצרו על ידי הרשויות הפורטוגזיות והוחזקו במבצר אגואדה, שם לפי השמועות הם מרדו. ב-1 באוקטובר 1943 קבע בית הדין במורמוגאו כי לא התרחשה מעולם תקיפה על ידי כוח זר, וגזר את דינם על סמך העובדה שהם הטביעו את הספינות שלהם. הם נותרו במאסר עד סוף המלחמה, ובינתיים נהנו מתנאים נוחים, כשהצליחו לשחד את הרשויות ולהסתובב חופשי במתחם המאסר. מאוחר יותר, לאחר ששוחררו, שבו חלקם דרך הודו הבריטית למולדתם, שעה שאחרים החליטו להתיישב בגואה.
מאחר שהתקיפה נשמרה בסוד, חברי צוות התקיפה לא קיבלו עיטור או הערכה על תפקודם. כדי להנציח את המבצע, החליטו חברי יחידת קולקטה לבנות אנדרטה בצורת סוסון-ים. שתי היחידות פורקו ב-1947 בשל מתן העצמאות להודו. רק ב-1974 הסכימה ממשלת בריטניה לשחרר את המסמכים שתיעדו את המבצע, זמן מה אחרי פירוק האימפריה הפורטוגזית.
ב-1951 חולצו שרידי ארבע אוניות הסוחר מהנמל, בעזרת הגרמנים שנותרו להתגורר שם. ב-2017 הוכרז כי האוניות ייגרטו.
ב-2002, תיעוד ששוחרר מהארכיון הלאומי הבריטי חשף כי שלושת הצוותים הגרמניים נכנעו והצטרפו ל-SOE וסייעו למבצעים ברחבי הודו, וכי אחרי המלחמה הם הורשו לשוב למדינותיהם. המסמך גם מציע שמבצע קריק נועד במקור ללכוד את הספינות, דבר שלא התרחש אחרי שהצוותים הטביעו אותן.
ברתולד דומיניק ליפאי
ברתולד דומיניק ליפאי או ברטלומאוס דומיניק ליפאי (בגרמנית: Berthold Dominik Lippay או Bartholomaus Dominik Lippay' בהונגרית: Lippai Bertalan Domokos, שם המשפחה המקורי: ליפנר; 21 בספטמבר 1864 – 17 בדצמבר 1919 ) היה צייר פורטרטיסט אוסטרי-הונגרי, ממוצא יהודי, יליד סלובקיה.
קורות חייו
ברתולד דומיניק ליפאי נולד בשנת 1864 במשפחה יהודית ביישוב טורזובקה בצפון מערב סלובקיה, אז "הונגריה העליונה", מחוז טרנצ'ין של ממלכת הונגריה (במסגרת האימפריה האוסטרית), כיום במחוז ז'ילינה של סלובקיה העצמאית. גדל והתחנך בהונגריה. בצעירותו למד ציור בבלגיה, באנטוורפן אצל ז'אן-פרנסואה פורטאלס ובבריסל אצל שארל הרמאנס, אחר כך בפריז אצל אלכסנדר קבנל. אחרי 1887 הצטרף לפמליה של הנסיך פרדיננד מסקוסוניה-קובורג-גותה שנסע לבולגריה, כדי להיות מוכתר כנסיך-עוצר של בולגריה. למשך תקופה ארוכה חי ועבד באיטליה, כולל ברומא, בה צייר דיוקנאות של האפיפיורים פיוס העשירי ובנדיקטוס החמישה עשר, כמו כן של הקרדינלים רפאל מרי דל ואל ולואיג'י אורלי די סנטו סטפאנו. כצייר רשמי היה מקורב לחצר האפיפיור עד כדי כך שבשנת 1904 תיווך את קבלתו של בנימין זאב הרצל על ידי האפיפיור פיוס העשירי והקרדינל מרי דל ואל. בשנת 1903 האפיפיור פיוס העשירי זיכה אותו בתואר אצולה של רוזן.
חייו הפרטיים
בשנת 1887 המיר ליפאי את דתו לנצרות הרומית-קתולית ובשנת 1889 התחתן עם ג'ודיטה הולפגרטנר מוונציה. לזוג נולדו שישה ילדים, ביניהם אלכסנדר ליפאי, מנצח ומורה, מייסד תזמורת במנילה, פרנץ רודולף ליפאי (1965-1897), חתן פרס ליבן. שני ילדים אחרים שלו, בן בשם גזה והבת בשם נינה הפכו גם הם לאמנים.
לואיג'י ברטוליני
לואיג'י ברטוליני (באיטלקית: Luigi Bertolini; 13 בנובמבר 1904 – 11 בפברואר 1977) היה כדורגלן ומאמן איטלקי, ששיחק בעמדת הקשר אחורי. זכה עם נבחרת איטליה במונדיאל 1934.
ביוגרפיה
ברטוליני נולד ב-13 בנובמבר 1904 בבוסאלה, מחוז גנואה, שבאיטליה. בשנות ה-20 של המאה העשרים שיחק בבורסלינו, סבונה ואלסנדריה לפני שעשה את המעבר ליובנטוס ב-1931. עם הגברת הזקנה היה חלק מהקבוצה שזכתה בחמישה תוארי אליפות ברציפות במהלך שנות ה-30 של המאה העשרים, כשברטוליני זכה בארבעה מתוכם. ב-1937 עבר לטיגולה בה סיים את הקריירה שלוש שנים אחר כך.
לאחר המונדיאל שיחק ברטוליני במשחק קרב הייבורי המפורסם בו איטליה הפסידה 3–2 לאנגליה. את המשחק פתח ברטוליני בקישור לצד מונטי אך זה נפצע כבר בדקה השנייה כששבר את רגלו. למרות זאת במחצית השנייה קרא ברטוליני לעזרתו של מונטי במהלך התקפת נגד אך שכח מעייפות כי הוא לא משחק וכי רק פראריס משחק לצידו.
מיכאל מיכאל
מיכאל מיכאל (6 באוקטובר 1918 – 19 במאי 1997) היה איש צבא ודיפלומט ישראלי.
ביוגרפיה
מיכאל נולד בשנת 1918 בקרקוב שבפולין. אביו, ד"ר שמעון פלדבלום, היה פעיל ציוני וכיהן כיו"ר ההסתדרות הציונית בגליציה המערבית ובשלזיה. בשנת 1936 עלה לארץ ישראל. למד הנדסה בטכניון בחיפה ולאחר מכן למד משפטים בבית הספר הגבוה למשפט ולכלכלה בתל אביב. בשנת 1939 התגייס לארגון "ההגנה" והיה חבר בה עד לפירוקה בשנת 1948. בין היתר היה אחד המפקדים על מבצע פריצת מחנה עתלית ומפקד העיר חיפה. לאחר הקמת צה"ל שירת באגף כוח אדם כמפקד מחלקת אכ"א/1, מחלקת החיול והקליטה, כיהן כמפקד מחוז תל אביב ופיקד על מצעד צה"ל בחגיגות יום העצמאות ה'תשי"ד. ב-1954 מונה למושל צבאי באזור הגליל. מיכאל סיים את שרותו הצבאי בדרגת אלוף-משנה.
בשנת 1956 הצטרף למשרד החוץ. בתחילת שירותו היה הנספח הצבאי בטורקיה וביוגוסלביה. בשנת 1959 מונה לקונסול הכללי במומביי (הנציג הישראלי הבכיר בהודו). ב-1962, עם קבלת העצמאות של אוגנדה, מונה מיכאל לשגריר הישראלי הראשון במדינה בתקופתו העמיקו הקשרים בין המדינות. לאחר סיום תפקידו באוגנדה שב לישראל והיה למנהל מחלקת המחקר במשרד החוץ. בשנת 1969 נשלח מיכאל לכהן כממונה על נציגות ישראל בדרום אפריקה, בדרגת שגריר. מספר שנים לאחר מכן, בשנת 1975 נתמנה לשגריר בפרו. ב-1982 מונה לשגריר בזאיר, וב-1984 יצא לגמלאות.
נפטר במאי 1997, בגיל 78. נקבר בבית העלמין ירקון.
המונומנטים ההיסטוריים של היראיזומי
המונומנטים ההיסטוריים של היראיזומי הם קבוצה של חמישה אתרים מסוף המאה האחת-עשרה ומהמאה השתים-עשרה באזור במחוז איווטה ביפן שנוספו לרשימת אתרי המורשת העולמית של אונסק"ו בשנת 2011 בשם "היראיזומי - המקדשים, הגנים והאתרים הארכאולוגיים המייצגים את בודהיזם הארץ הטהורה".
היראיזומי
במשך ארבעה דורות מסביבות 1087, כאשר העתיק את מפקדתו ואת מקום מגוריו ממקום צפוני יותר, עד 1189, כאשר הצבא של מינאמוטו נו יוריטומו שם קץ לממלכת פוג'יווארה הצפונית, שימשה היראזומי כמרכז פוליטי, צבאי, מסחרי ותרבותי חשוב. כמה מקדשים מרכזיים הקשורים לבודהיזם הארץ הטהורה נוסדו ומומנו על ידי האצולה המקומית, אך מותם של התורמים וסדרה של שריפות תרמו לדעיכתם לאחר מכן. כשמצואו באשו ביקר ב-1689 הוא כתב בהתרגשות ביומן המסע "הדרך הצרה לצפון הרחוק" (אוֹקוּ נוֹ הוֹסוֹמיצ'י): דשא קיץ... שרידי חלומות של חיילים". סדרה של חפירות מאמצע המאה העשרים ואילך בשילוב עם אזכורים בכרוניקה מהמאה ה-13, ובמיוחד העתירה "בונג'י-נו-צ'ומון" משנת 1189, וה"שווה סוג'ואו" ("תחינת הנזירים") משנת 1313 מארכיון מקדש צ'וסון-ג'י תרמו רבות להבנת האתרים והתקופה.
שירים שהוקלטו על ידי אוליביה רודריגו
הזמרת והיוצרת האמריקאית אוליביה רודריגו הקליטה שירים לשני אלבומי אולפן. היא החלה להתעניין במוזיקה מגיל צעיר, לקחה שיעורי פיתוח קול בגן ושיעורי שירה בגיל שש. בשנת 2016, רודריגו והשחקנית מדיסון הו ששיחקה לצידה ב"ביזארדבארק" הקליטו ארבעה שירים מקוריים שהופיעו במיני-אלבום-פסקול של הסדרה, Bizaardvark (Music from the TV Series). שלוש שנים מאוחר יותר, היא כיכבה ב"היי סקול מיוזיקל: המחזמר: הסדרה". היא הקליטה מספר שירים לפסקול של הסדרה, כולל "All I Want" שנכתב על ידי בשנת 2019 ו-"The Rose Song" שיצא בשנת 2021, וקאבר לשיר "River" של ג'וני מיטשל.
בתחילת שנת 2020, רודריגו החלה להיפגש עם חברות תקליטים ולאחר מכן חתמה עם גפן ואינטרסקופ רקורדס, בכוונה להוציא את מיני-אלבום הבכורה שלה ב-2021. היא כתבה חומרים עם המפיק האמריקאי דן ניגרו, כולל השיר "Drivers License", שיצא כסינגל הבכורה שלה בינואר 2021 וזכה להצלחה מסחרית. בסופו של דבר ניגרו הפיק את כל 11 הרצועות באלבום הבכורה של רודריגו, Sour שיצא בשנת 2021. הם המשיכו לעבוד יחד על אלבום האולפן השני שלה, Guts שצפוי לצאת בשנת 2023, שיכלול 12 רצועות. קדם לו סינגל הפופ-רוק "Vampire". האלבום נוצר כשרודריגו הייתה בת 19.
אולימפיאדת הנוער אינסברוק (2012)
אולימפיאדת הנוער אינסברוק (2012) היא אולימפיאדת הנוער השנייה והראשונה במתכונת של משחקי החורף האולימפיים לנוער. האולימפיאדה היא אירוע ספורט רב-ענפי לנוער בגילאים 15-18 ברוח המשחקים האולימפיים. המשחקים נפתחו רשמית ב-13 בינואר 2012 וננעלו ב-22 בינואר. באולימפיאדה השתתפו 1,059 ספורטאים מ-69 מדינות שהתחרו ב-63 אירועים ב-7 ענפי ספורט שונים.
אינסברוק נבחרה כעיר המארחת לאחר שהביסה את קואופיו ב-12 בדצמבר 2008. אינסברוק היא העיר הראשונה המארחת שלוש פעמים את משחקי החורף האולימפיים, לאחר שאירחה את אולימפיאדת אינסברוק (1964) ואולימפיאדת אינסברוק (1976). הוועדה המארגנת של אולימפיאדת הנוער באינסברוק (IYOGOC) הכינה 6 מתקני תחרות ו-3 מתקני אימונים. אצטדיון ברגיזל אירח את טקס הפתיחה וכיכר המדליות אירחה את טקס הנעילה. קמע המשחקים היה צפיר אלפיני בשם יוגל (מבוטא: יוג), ומוטו המשחקים היה "להיות חלק מזה".
המכרז
שמונה ערים הביעו עניין באירוח המשחקים, כאשר רק ארבעה מהן הגישו לבסוף הצעה. כל ארבע ההצעות התקבלו על ידי הוועד האולימפי הבינלאומי באוגוסט 2008 והוכרזו כמועמדות: קואופיו (פינלנד), חרבין (הרפובליקה העממית של סין), אינסברוק (אוסטריה) ולילהאמר (נורווגיה). בספטמבר 2008 מינה הוועד האולימפי הבינלאומי את פרנילה ויברי, לשעבר גולשת אלפיני שוודית, ליושבת ראש ועדת הערכה של הצעות הערים המועמדות. בנובמבר 2008, הרשימה קוצרה לשני מועמדות סופיות, אינסברוק וקואופיו. ב-12 בדצמבר 2008, הוכרזה אינסברוק כעיר המארחת לאחר שזכתה בהצבעה שבוצעה בדואר 84-15.
תשתיות ותקציב
כל המתקנים, מלבד הכפר האולימפי, אשר נעשה בהם שימוש בזמן המשחקים היו קיימים כאשר אינסברוק נבחרה לארח את המשחקים בשנת 2008. לפיכך, הצעת התקציב של אינסברוק למשחקים עמדה על 22.5 מיליון דולר אמריקאי. עלות בניית הכפר האולימפי, המכיל מעל 2,000 מיטות הייתה בסביבות 121 מיליון דולר אמריקאי.
שיווק ונותני חסות
שיווק המשחקים בוצע בעזרת הסכם חסות עם חברת BMW באמצעות מכונית צבועה בלוגו המשחקים והפצת מודעות להעלאת המודעות לקיום המשחקים ברחבי אוסטריה. ישנן 12 נתוני חסות עולמיים רשמיים הנמצאים בשותפות עם הוועד האולימפי הבינלאומי כמו מקדונלד'ס וקוקה-קולה שהוגדרו באופן ייעודי על ידי הוועדה המארגנת של משחקי אולימפיאדת הנוער באינסברוק (IYOGOC) לתת חסות לאירוע. הוועדה המארגנת גם חתמה הסכם ייעודי עם 15 חברות מקומיות למתן חסות והספקת מוצרים כמו BMW והבנק המרכזי ראיפפיזן. כ-60 אחוז מהעלויות של המשחקים עתידים להיות מכוסים על ידי מתן החסות מהחברות השונות.
הקמע
הקמע הרשמי של אולימפיאדת הנוער אינסברוק 2012 הוא צפיר אלפיני בשם יוגל (מבוטא יוג). השם מורכב משילוב של המילה "יוגל", הכינוי הטירולי לשם יעקב, וראשי התיבות באנגלית של המשחקים האולימפיים לנוער (YOG). הקמע מייצג כבוד לטבע, את סגנון החיים והגאוגרפיה של המדינה המארחת: מודרני, צעיר, ואתלטיות. הקמע עוצב על ידי פלורנסיה דמריה ולואיס אנדרס אביאטי מארגנטינה.
מתקנים
כל המתקנים נמצאים בשני אשכולות באזורים מרכזיים באינסברוק וזפלד. כל המתקנים היו קיימים למעט המתקנים לתחרויות קרלינג וביאתלון, אשר הוקמו באופן זמני.
מרוץ הלפיד
ההכרזה על מרוץ הלפיד התקיימה ב-9 באוקטובר 2011. המרוץ שארך 18 יום כלל 2,012 נושאי לפיד שעברו בין 65 אתרים. הלפיד הודלק ב-17 בדצמבר 2011 באתונה, יוון על ידי נושא הלפיד הראשון, קרלוס פצ'אררומאן מספרד. הלפיד החל את מסעו מאינסברוק ב-27 בדצמבר 2001 והסתיים באצטדיון ברגיזל בטקס הפתיחה ב-13 בינואר 2012. זוהי הפעם הראשונה בה הלהבה האולימפית הגיעה לאותה עיר שלוש פעמים.
רשימת האתרים בהם הלפיד עבר:
טקס הפתיחה
טקס פתיחת המשחקים התקיים ב-13 בינואר 2012, בשעה 18:30 (זמן מרכז אירופה) באצטדיון ברגיזל. בסביבות 15,000 צופים גדשו את האצטדיון מלא השלג על מנת לצפות בטקס. בטקס הודלקו לראשונה בתולדות המשחקים האולימפיים שלוש להבות אולימפיות שציינו את אולימפיאדות החורף הקודמות שאירחה אינסברוק בשנים 1964 ו-1976. היינץ פישר, נשיא אוסטריה, הכריז על פתיחת המשחקים.
ענפי הספורט
במשחקי החורף האולימפיים לנוער ב-2012 נערכו 63 תחרויות ב-7 ענפי ספורט שונים המחולקים ל-15 דסיפלינות שונות בהשתתפות 1,059 ספורטאים בני 15 עד 18. מאפיין ייחודי של המשחקים הוא קיום תחרויות של קבוצות מעורבות המורכבות מספורטאים ממדינות שונות. במהלך המשחקים התקיימו 3 תחרויות שהורכבו אך ורק מנבחרות מעורבות.
טבלת המדליות
הוועדה המארגנת של משחקי אולימפיאדת הנוער באינסברוק (IYOGOC) לא קימה רישום של טבלת מדליות רשמית. באולימפיאדה הוענקו סך הכל 189 מדליות ב-63 אירועים. המדליות של הקבוצות המעורבות שהורכבו מספורטאים ממדינות לאום שונות רשומות בטבלה כמדליות שהוענקו ל"נבחרת לאומים מעורבת" ואינה מדורגת בטבלה.
סגן ראש ממשלת ניו זילנד
סגן ראש ממשלת ניו זילנד (באנגלית: Deputy Prime Minister of New Zealand) הוא השר השני הבכיר ביותר בממשלת ניו זילנד לאחר ראש ממשלת ניו זילנד, אם כי תפקיד זה לא בהכרח מביא עמו סמכויות ביצועיות.
בדרך כלל, בתפקיד מכהן סגן מנהיג מפלגת השלטון, אבל כיום בניו זילנד יש שימוש במערכת שלטון מסוג MMP (Mixed-member proportional representation) – שיטת בחירות מעורבת המבוססת על בחירות יחסיות ובחירות אזוריות כאחד, לכן את התפקיד יכול למלא מנהיג מפלגה זוטרה בקואליציה. מקרה זה קרה עם וינסטון פיטרס, מנהיג מפלגת "ניו זילנד תחילה" ועם וג'ים אנדרטון, מנהיג מפלגת "הברית". בדרך כלל מחזיק סגן ראש הממשלה את אחד מהתיקים הבכירים בממשלה ובהיעדרו של ראש הממשלה או כשנבצר ממנו למלא את תפקידו, הוא מכהן כראש הממשלה בפועל. בדרך כלל סגן ראש הממשלה הוא חבר אותה מפלגה שראש הממשלה עומד בראשה, אך כלל זה אינו מחייב. בממשלות קואליציוניות, נהוג להציע למנהיג המפלגה השנייה בגודלה בקואליציה, את התפקיד.
המשרה נוסדה רשמית בשנת 13 בנובמבר 1954. מאז 1954, 17 אנשים כיהנו בתפקיד זה. רק אחד מהם, ג'ק מרשל כיהן בתפקיד זה פעמיים. מתוך ה-17 האלה, רק 7 מתוכם כיהנו כראש ממשלת ניו זילנד; הוליאוק, מרשל, יו ואט (כממלא מקום), מולדון, פאלמר, קלארק וביל אינגליש.
סגן ראש ממשלת ניו זילנד הנוכחי הוא גרנט רוברטסון.
סגני ראשי ממשלת ניו זילנד
מקרא:
Around the World
Around the World (בעברית: מסביב לעולם) הוא אלבום הווידאו החמישי של הזמרת-יוצרת האמריקאית מריה קארי. אלבום הווידאו מציג את קארי מטיילת מסביב לעולם ומופיעה במקומות שונים ברחבי העולם במהלך סיבוב ההופעות שלה "Butterfly World Tour" כמו בהוואי, יפן ואוסטרליה. אלבום הווידאו הופץ ב-24 באפריל 1999, על ידי קולומביה רקורדס.
בדומה לספיישל הטלוויזיוני שיצא בסוף 1998, על ידי רשת השידור UPN, אלבום הווידאו השתמש בקטעים ערוכים של חלק ההופעות בהם נראים רק כחצי מזמן ההופעה מקורי (בדרך כלל בית שני ופזמון), אולם חלק מההופעות כן נמצאים באלבום הווידאו באורכם המלא.
רקע והצלחה
אלבום הווידאו כולל הופעות ללהיטים גדולים של קארי, כדוגמת: "Emotions", "" ו-"My All". כל ביצוע לשיר כולל ביצוע במקום אחר בעולם ובהופעה של השיר "Hero" נראית קארי, כשהיא מבצעת את השיר בשלושה מקומות שונים.
בנוסף להופעות, אלבום הווידאו מראה גם קטעי מאחורי הקלעים כאשר ביניהם נראית קארי שהיא מטיילת במקומות כמו יפן, הוואי ואוסטרליה, הולכת למסיבת השמעה של אלבום אוסף הלהיטים שלה Number 1's, ומנהלת שיחות עם המנהל שלה לשעבר. בנוסף, ישנה מהדורה מורחבת של אלבום הווידאו הכוללת בתוכה מספר קליפים של קארי. גרסת כיסוי לשיר "Hopelessly Devoted to You" עם המבצעת המקורית שלו אוליביה ניוטון-ג'ון נמצאת גם היא באלבום.
אלבום הווידאו זכה להצלחה מסחרית כאשר הגיע בארצות הברית למקום ה-3 במצעד אלבומי הווידאו וה-DVD ומכר שם 100 אלף עותקים מה שזיכה באותו במעמד פלטינה.
טיבדאר שוגאר
ביוגרפיה
טיבדאר שוגאר נולד במשפחה יהודית כבנם של ליפוט לאיוש שוגאר ושל פאני ונטוך. בשנים 1912–1917 היה חבר במפלגה הסוציאל-דמוקרטית ההונגרית (MSZDP). הוא הצטרף לעבודת חוג גלילאו בשנת 1917, שם היה חלק מהאגף האנטי-מיליטריסטי של הקבוצה בראשות אילונה דוצ'ינסקה, מה שנקרא "הסוציאליסטים המהפכניים". הוא נעצר בתחילת השנה שלאחר מכן ונידון ל-3 שנות מאסר במה שכונה "משפט גלילאו" שהתקיים בין 19 לבין 25 בספטמבר 1918. כמו יאנוש ליקאי, גם הוא שוחרר במהלך מהפכת החרציות, וזמן קצר לאחר מכן נבחר לסגן נשיא המועצה הצבאית של בודפשט (המועצה הצבאית של בודפשט הייתה גוף מהפכני שהוקם בשנת 1918 לאחר התמוטטות החזית האיטלקית על ידי קצינים של הצבא המשותף (האוסטרו-הונגרי) וקצינים שחזרו הביתה מרוסיה. נשיאה היה אימרה צ'רניאק).
ב-17 בנובמבר 1918, בבודפשט נשא לאישה את אילונה דוצ'ינסקה שממנה התגרש ב-1922. שוגאר היה חבר במפלגת הקומוניסטים של הונגריה (KMP) כמעט מההתחלה, ובפברואר 1919, יחד עם המנהיגים הקומוניסטיים האחרים נעצר גם הוא, אך שוחרר ב-3 במרץ בשל בעיות הריאות שלו. בתקופת הרפובליקה הסובייטית ההונגרית שירת בחו"ל והיה מזכירו של הנציב הממשלתי של הבנק האוסטרו-הונגרי.
לאחר נפילת הרפובליקה (מ-1921) הוא חי בגרמניה ולאחר מכן בברית המועצות ועבד במנגנון של הקומינטרן. ב-15 במרץ 1938, נעצר באשמת שווא של ריגול לטובת גרמניה. נעצר ונכלא על ידי הנ.ק.ו.ד., ונידון למוות ב-1 ביוני 1938. הוצא להורג ב-16 ביוני. שמו טוהר והוא זוכה מכל אשמה ב-28 בנובמבר 1956.
הארדקור ג'סטיס (2010)
הארדקור ג'סטיס (2010) (מוכר גם בשם Hardcore Justice: The Last Stand) היה אחד מאירועי השלם וצפה של ארגון ההיאבקות האמריקאי, Total Nonstop Action Wrestling. האירוע נערך ב-8 באוגוסט 2010, באולם האימפקט זון שבאורלנדו, פלורידה. האירוע היה האירוע השישי בסדרת אירועי הארדקור ג'סטיס. באוקטובר 2017, עם השקת רשת ה-Global Wrestling Network, האירוע התווסף לספריית תוכני ה-VOD של הארגון.
שבעה קרבות התנהלו באירוע. בקרב המרכזי, רוב ואן דאם ניצח את סאבו בקרב הארדקור. עוד ברשימת הקרבות, רייבן ניצח את טומי דרימר בקרב שבו מיק פולי שימש כשופט המיוחד, ו-Team 3D (בראדר דיבון ובראדר ריי) ניצחו את אקסל רוטן וקהוניס בקרב רחוב בסגנון דרום פילדלפיה.
עלילות
האירוע כלל קרבות שנבעו מעלילות מתוסרטות מתוכניות Impact.
במהדורה של אותה השנה, ארגון ה-TNA החליט לשנות את שם סדרת אירועי הארד ג'סטיס להארדקור ג'סטיס לכבוד מופע האיחוד לארגון ההיאבקות Extreme Championship Wrestling. הקרב המרכזי שהיה אמור לסגור את האירוע היה רוב ואן דאם נגד ג'רי לין. לעומת זאת, הקרב ביניהם בוטל עקב פציעת גב שממנה לין סבל. כתוצאה מכך, הקרב המרכזי החלופי היה רוב ואן דאם נגד סאבו.
The Whole F'n Show
The Whole F'n Show הכיל את רשימת הקרבות המקורית שהייתה אמורה להתקיים באירוע הארדקור ג'סטיס ארבעה ימים קודם לכן. לעומת זאת, הוחלט לקיים במועד זה אירוע לכבוד מתאבקי העבר של ארגון ההיאבקות ECW. האירוע המקורי הוקלט ב-9 באוגוסט ושודר שלושה ימים לאחר מכן כספיישל של התוכנית השבועית Impact Wrestling.
כנף הגנת שמים
כנף הגנת שמים (כנף 168) הייתה כנף שפעלה במסגרת מערך ההגנה האווירית של חיל האוויר הישראלי. הכנף הייתה אחראית על מניעת איומי מטוסים והפעילה את מערך טילי הנ"מ של החיל: טילי MIM-104 פטריוט ("יהלום") ומערך טילי ה"הוק", עד סגירתו.
הכנף הוקמה באפריל 2011 על בסיס אגד צפון 168. בנובמבר 2016 פורקה הכנף והשליטה על יחידותיה עברה לפיקוד ישיר של מפקד מערך ההגנה האווירית.
ברבי ו-12 הנסיכות הרוקדות
ברבי ו-12 הנסיכות הרוקדות הוא סרט שיצא ב-2006 מסדרת סרטי ברבי.
כנף הגנת שמים
פעילות הכנף כללה:
ברבי ו-12 הנסיכות הרוקדות
עלילה
ברבי היא ג'נביב, אחת משתים עשרה הנסיכות הגרות בארמון ביחד עם אביהן המלך רנדולף. הנסיכות בעלות אופי הרפתקני והתנהגותן נתפשת כבלתי ראויה בחברה המלכותית ועל מנת לחנך אותן מזמין המלך את בת דודתו הדוכסית רואנה אל הארמון אך היא מתכננת בזמן זה להרעיל אותו על מנת שהיא תוכל להיות המלכה ולהיפטר מבנותיו, אך לבסוף הנסיכות משתפות פעולה ביחד עם ממלכתן על מנת להינצל ולהציל את אביהן.
רועי ברזילי
רועי ברזילי (נולד ב-25 בדצמבר 1978) הוא עורך דין במקצועו ומכהן כסגן ראש עיריית רמת גן הממונה על תחום התכנון והבנייה, העסקים והמכרזים. כמו כן, ברזילי הוא פעיל פוליטי ופעיל חברתי וסביבתי.
ראשית חייו והשכלה
גדל ברמת גן בשכונת קריית בורוכוב. בוגר תיכון אורה מודיעים.
בשנת 1991, בגיל 13, הצטרף ברזילי למפלגת העבודה. בהמשך שימש כיו"ר נוער העבודה.
ברזילי התגייס לגדוד 50 של הנח"ל בשנת 1998, לאחר שנת שירות במסגרת הנוער העובד והלומד. בתור לוחם ומפקד ברזילי שירת בגזרת לבנון ובמעבר הגבול 'תורמוס'. בבוקר לאחר נסיגת צה"ל מלבנון ביוני 2000 פתח מיוזמתו את שער הגבול לחיילי צד"ל ומשפחותיהם. בהמשך שירותו ועד שחרורו ביוני 2001 שימש כקשר בחפ"ק של מג"ד 50, יוחאי בן ישי. באירוע הירי שבו נהרג הרב בנימין הרלינג בהר עיבל באוקטובר 2000 במהלך האינתיפאדה השנייה, היה ברזילי מהחיילים הראשונים שהגיעו תחת אש לזירת האירוע להרוג ולפצועים במטרה לחלצם.
עם שחרורו מצה"ל שימש כמזכיר המשמרת הצעירה של המפלגה ברמת גן.
הוא בעל תואר ראשון במדע המדינה וסוציולוגיה מהמכללה האקדמית ת"א-יפו. בוגר תואר ראשון במשפטים מהמכללה האקדמית נתניה, ובעל תואר שני במשפטים מאוניברסיטת בר-אילן.
פעילות ציבורית
ברזילי הוא חבר מועצת העיר רמת גן מאז 2008; יו"ר התנועה "רמת גן חופשית" - רשימה חילונית ליברלית; יו"ר הוועדה המקומית לתכנון ולבנייה; יו"ר המרכז הזואולוגי הספארי ויו"ר חברת המוזיאונים העירוניים. כמו כן הוא דירקטור במספר תאגידים עירוניים, בין-עירוניים וממשלתיים, ביניהם חברת הפארק המטרופוליטני "אריאל שרון", איגוד ערים דן לסילוק אשפה ורשות נחל הירקון.
ברזילי הוא גם פעיל למען הסביבה. במשך שנים פעל רבות לניקוי, מניעת זיהום ופתיחת נחל הירקון בחלק של רמת גן הסמוך לשבע טחנות לשייט ולפנאי.
יו"ר המרכז הזואולוגי הספארי: ברזילי כיהן כדירקטור משנת 2008 ובשנת 2018 מונה כיו"ר דירקטוריון הספארי. הוא הוביל את מהלך ההיפרדות של הספארי מעיריית תל אביב ורכישת אחזקותיה על ידי רמת גן. בשנת 2020 מינה ברזילי את אורן בן יוסף למנכ"ל הספארי. השניים קידמו את האתר ותמכו בו לאורך התקופה הקשה של התפרצות מגפת הקורונה. ברזילי גם קידם את הידוק הקשר בין הספארי לבין העיר רמת גן והוביל תוכנית להשקעה משמעותית בתשתיות הספארי, תנופת בנייה נרחבת וחידוש חצרות בעלי החיים, הגדלת מספר המבקרים על ידי תוספת שעות אור באמצעות מערכות תאורה חכמה. כתוצאה ממהלכים אלה עבר הספארי לראשונה, בשנת 2021, ממצב של גירעון או איזון בשנים אחדות לרווחיות.
פעילות פוליטית
ברזילי מכהן כיו"ר מפלגת העבודה בעיר, יו"ר הרשימה העירונית "רמת גן חופשית" ומיוזמי רשימות הצעירים ששיתפו פעולה והתמודדו במקביל בכל הארץ בשנת 2008. ברזילי הוביל מאבקים חברתיים וציבוריים ומאבק בשחיתות ובחריגה מנורמות מקובלות בעירייה. בשנת 2006 שימש כיועצו הפוליטי של ח"כ לשעבר פרופ' אבישי ברוורמן בעת שזה התמודד לתפקיד יו"ר מפלגת העבודה מול עמי איילון. בשנת 2007 הקים ברזילי את רשימת הצעירים ברמת גן, תנועה של צעירים תושבי העיר, שביקשו להעביר את תשומת הלב של מנהיגי העיר לצרכים של נוער וצעירים תושבי העיר. בשנת 2008 בבחירות המקומיות נכנסה לראשונה רשימת הצעירים וברזילי היה לחבר המועצה הצעיר ביותר במועצה, בן 28 בלבד.
תחילה הצטרף ברזילי לקואליציה העירונית בראשות צבי בר, אך תוך מספר חודשים עזב את הקואליציה עקב חשדות לפעילות פלילית של ראש העירייה, שלבסוף הורשע וריצה עונש מאסר בפועל. ברזילי ניהל מאבקים מתוקשרים נגד קבלנים ונגד מהנדס העיר ומדיניות הבנייה של תמ"א 38, ההקלות הבלתי נתפסות שניתנו לענבל אור ברמת גן  ואף הביא לביטול תוכנית כלל עירונית בהחלטת בית המשפט. בין היתר, ברזילי הגיש, כחבר וועדת בניין עיר, ערר נגד ההחלטה לאשר לקבלן סמי מצלאוי 5 קומות במגדל עלית בבורסה ברמת גן. ברזילי זכה בערר, וועדת הערר קבעה כי הקומות אותן ביקש להוסיף מצלאוי אינן חוקיות וביטלה את האישור לבנייתן. במקביל ניהל ברזילי מאבקים מתוקשרים כנגד התופעה הנרחבת של עבירות הבנייה בעיר, והוא מחזיק בעמדה נוקשה כנגד התופעה, אשר לטענתו מעוותת את יסודות התכנון, פוגעת בחזות העיר, בכלכלתה, ביכולת לספק צרכים ציבוריים ומעודדת עבריינות גם בתחומים אחרים. ברזילי נאבק בניסיונות לפגוע בערכי השימור של מבנים בעלי ערך שימורי, פעל להוספת שבילי אופניים ומוביל את תכנון שביל עוזיאל בעיר שיחבר את העיר מצפון לדרום.
בבחירות לרשויות המקומיות, בשנת 2013, הכפילה רשימת הצעירים בראשותו את כוחה. גם בקדנציה הזו, שבה החליף ישראל זינגר את צבי בר, נאבק ברזילי נגד התנהלות שחרגה מנורמות מקובלות בהתנהלות ראש העיר החדש. במהלך שנת 2014 הודיעה המשטרה לזינגר כי החליטה להגיש נגדו כתב אישום בכפוף לשימוע. בעקבות זאת הודיע ברזילי על התפטרותו מהקואליציה. במהלך שהותו במעצר בית, ביקש זינגר לפטר את סיגל חורש, סגנית מהנדס העיר, משום שחשד בה כמי שהעבירה לטענתו חומרים אל המשטרה, והשמיע את הדברים לאוזניו של ברזילי. ברזילי העיד בפני מבקר המדינה לטובת סגנית מהנדסת העיר, ומבקר המדינה, השופט בדימוס יוסף שפירא, החליט להעניק לה צו הגנה קבוע לחושפת שחיתות. בתגובה לכך ביקש זינגר לפטר את ברזילי מחברותו בוועדת התכנון והבנייה. ברזילי פנה אל מבקר המדינה שיתערב וזה, בצעד מיוחד, התערב והורה לזינגר להימנע מכך: "הנציב מצפה שבמהלך בירור בתלונה לא ייעשו פעולות שיש בהן כדי לשנות את המצב העובדתי או המשפטי ביחס לכהונת המתלונן כחבר בוועדת המשנה לתכנון ובנייה בעירייה". בבחירות לרשויות המקומיות בשנת 2018 תמך ברזילי במועמדותו של כרמל שאמה הכהן, אשר גבר על זינגר ונבחר לראש העיר. במסגרת ההסכם בין שאמה לברזילי, מונה האחרון לסגן ראש העיר ולתפקידים נוספים בעיר ובתאגידים שבשליטתה. בין השאר התמנה כיו"ר הוועדה המקומית לתכנון ובניה (למחצית הקדנציה), יו"ר ועדת המכרזים, יו"ר ועדת קשרי חוץ ויו"ר הוועדה לרישוי עסקים הממונה על שבילי האופניים בעיר ומרחב הירקון.
כל אותה עת המשיך ברזילי בפעילות פוליטית וציבורית במפלגת העבודה והיה שותף מרכזי במאבק הציבורי של מחאת הדגלים השחורים. עם ההחלטה להגיש כתב אישום נגד ראש הממשלה בנימין נתניהו, התפרסם ברזילי כאשר ביקש להוריד את תמונתו של נתניהו מקיר מועצת העיר.