cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
ירגזי רבגוני
תקופת קמקורה (1185–1333)
גידול הירגזים בשבי ידוע כבר מתקופת קמקורה. שנכתבה על ידי מיצוטושי פוג'יווארה (1203–1276) מופיעה באוסף הוואקה פובוקוואקאשו (נאגאקיו פוג'יווארה, 1310), ומאזכרת את ההתנהגות של ירגזי שהופך אגוז. האזכור יכול להתפרש כמתאר ציפור שמזיזה אגוז במקורה, או כתיאור של הטריק עם הדליים, שרומז על קיום הטריק כבר במאה ה-13. במקביל, טריק דומה היה פופולרי באירופה של המאה ה-13 עם חוחיות. לא ידוע אם קיים קשר בין הטריקים או שהם פותחו באופן עצמאי במקביל ביפן ובאירופה. ואקה נוספת באוסף נכתבה על ידי הנזיר הבודהיסטי ג'אקורן (1139–1202), ומוזכר בה ירגזי רבגוני בכלוב ציפורים, עם בית ציפורים מדלעת. הרומנים והשירים שנכתבו על הירגזי הרבגוני בתקופת קמקורה נכתבו או היו על אריסטוקרטים ואצילים אחרים (לדוגמה, טאיהייקי (1361), קוקומצ'ומונג'ו (טאצ'יבאנה, 1254), פובוקוואקאשו (פוג'יווארה, 1310)), דבר שרומז שגידול עופות מחמד היה סמל סטטוס של עושר ומעמד חברתי גבוה.
תקופת אדו (1608–1868)
תרבות החזקת הציפורים השתנתה בתקופת אדו. מהמאה ה-17, תיעוד של גידול עופות מחמד שנכתב על ידי פשוטי עם הפך לנפוץ (לדוגמה מאנגיימאניאיבוקורו (1764), מומוצ'ידורי (נישימורה, 1799) ויובוקוטורי (1710)). רוב המחברים היו אנונימיים, אם כי מקצועותיהם או כתובותיהם מעידים על שלא היו אריסטוקרטים. הספר יובוקוטורי (1710) מכיל מידע על יותר מ-120 ציפורים יפניות. המחבר ציין אם קולם טוב או לא, מה שמרמז על כך שגידול ציפורים ביפן שימש בעיקר לצורך הנאה משירתן. ה (ביפנית ウグイス), מין החטפית (ביפנית オオルリ אורורי) ואדום־החזה היפני (ביפנית コマドリ קומאדורי) נודעו בתור "סאנדאימייצ'ו". השליו היפני גודל בעיקר על ידי סמוראים. על פי כתבים היסטוריים, מגדלי הציפורים ידעו שאורך היום משפיע על התנהגות הציפור ושלשירת הציפורים יש וריאציות אזוריות כבר במאה ה-14. בתחרויות של שירת ציפורים, הכלובים הועמדו בעמדות בתוך קופסה עם דלת מכוסה בנייר, כך שאור היום היה יכול להגיע אל הציפורים, אבל לא הסחות דעת מהקהל. הכלובים של הירגזים היו עגולים וגבוהים.
בספר יובוקוטורי (1710) יש הוראות לאילוף הירגזי לביצוע טריקים רבים. אחד מהם כולל טבעת לפני הדלעת שמתחתיה מוט. ציפורים אומנו לעבור דרך הטבעת שנתלתה גבוה ככל האפשר בתוך כלוב; הטבעת נוצרה על ידי גלגול פיסת נייר רך לצינור. בתחילת האימון, היה צורך לתלות את צינור הנייר במקום נמוך במקביל למושב. כאשר ציפורי בר נתפסו והוחזקו בכלובים, הן מראות התנהגות אופיינית של קפיצה והסתובבות על מנת לנחות שוב באותו מקום על המוט. הטריק של מעבר הטבעת ניצל את ההתנהגות הזו, וגרם לציפורים לקפוץ למעלה, לעבור דרך טבעת ולחזור לאותו המקום. כאשר צינור הנייר היה תלוי נמוך, הציפורים קפצו מעליו באופן טבעי ולאחר מכן הסתובבו. כשהתרגלו לקפוץ מעליו, הוא הוזז כלפי מעלה, והורם בהדרגה. לאחר מכן הוחלף הצינור הישר בטבעת והציפור אומנה לקפוץ ולפנות, לעבור דרך הטבעת ולחזור למושב. ירגזים רבגוניים שיכולים לעבור דרך טבעת התלויה במיקום גבוה נחשבו ל"ירגזים רבגוניים טובים". באותה תקופה, הייתה הופעה אקרובטית אנושית פופולרית דומה שנקראה "וָאנוּקֶה", וייתכן שבתקופת אדו אומנו ירגזים רבגוניים לחקות זאת.
טריק מפורסם אחר מתקופת האדו כלל שימוש בשני סוגים של ערכות קלפים. סט אחד, "היאקונין אישו", הכיל כמאה משוררים עתיקים, עם שיר מייצג עבור כל משורר. הסט השני, שנקרא "אירוהה אוטאקארוטה", כלל ביטוי נפוץ בכל קלף שמתחיל באחת האותיות של האלפבית היפני. נגן הרחוב הקריא שיר והציפור הייתה צפויה להרים את הקלף שעליו נכתב השיר. בשוטיימאנפיצו, מאמר שפורסם ביפן, נאקאמורה (1850) תיאר את טריק בחירת הקלפים בפירוט וכתב שהוא קרא על הופעת רחוב דומה בגוזסו, יצירה סינית הכוללת 16 כרכים שהחלה ב-1573 והסתיימה בשנת 1616, ופורסמה ביפן בשנת 1661. ישנם תיעודים רבים של טריקי בחירת קלפים, אם כי רובם מציינים טריק של בחירת קלפים עם ירגזי רבגוני, ללא פירוט מעבר לכך, מה שמצביע על כך שהטריק היה פופולרי מאוד ביפן של תקופת אדו.
רכס וורן
רכס וורן (באנגלית: Warren Range) הוא רכס הרים בארץ אואטס שבאנטארקטיקה.
ירגזי רבגוני
תקופת מייג'י (1868–1912)
במאה ה-19 עברה יפן שינוי גדול ודרמטי, ופתחה את גבולותיה. הזרם הפתאומי של סחורות ושל אנשים זרים יצר תערובת של תרבויות, ועסקי השעשועים בערים פרחו עוד יותר. שינוי משמעותי בטריקי הירגזי הרבגוני היה כאשר ההופעות החלו להיראות בתיאטראות, ולא רק כמופעי רחוב. עם זאת, מופעי הרחוב המשיכו להיות פופולריים עד לתקופת שווה. הזואולוג האמריקני, אדוארד סילבסטר מורס (1838–1925) הזכיר ביומנו הופעה בתיאטרון בטוקיו ב–1882 של טריקי ירגזי, בהם טריק הדליים.
תקופת שווה (1926–1989)
מופעי ירגזי אורגנו על ידי האחים מאצושימה בתיאטרון בהאנאיאשיקי ב–1932. כ-25 ירגזים הוחזקו, וכל ציפור אומנה לבצע 4–5 טריקים שונים. בטריק החישוב, הציפור אומנה להרים קלף שעליו כתוב המספר שהיה תוצאה של חישוב חשבוני שהמפעיל אמר לציפור לעשות. טריקים לבחירת קלפים נעלמו מהופעות רחוב ונשארו רק בתיאטראות. מופעים אלו החלו להיעלם בעקבות חוק מ-1950 שאסר על החזקת ציפורי בר. נכון ל-2015, עדיין נעצרים בכל שנה אנשים שמחזיקים ללא אישור בעופות בר.
רכס וורן
גאוגרפיה
הרכס ממוקם בסמוך ממערב לרכס בומרנג.
ירגזי רבגוני
טקסונומיה
הירגזי הרבגוני תואר על ידי קונרד יאקוב טמינק והרמן שלגל ב–1845 בשם Parus varius. הסוג סיטיפרוס תואר לראשונה על ידי אדמון דה סליס לונשאן בשנת 1884, עם ירגזי רבגוני בתור הטיפוס. עם זאת, הסוג נחשב שנים רבות לתת־סוג של ירגזי, והמין נכלל בסוג ירגזי עם רוב הירגזיים האחרים. מחקר משנת 2005 מבוסס נתונים גנטיים ומורפולוגיים תמך בהפרדת הסוג פויסילה, אליו שויך בעבר הירגזי הרבגוני. מחקר מאוחר יותר מצא קשר גנטי בין הירגזי הרבגוני (שנחשב אז למין בסוג פויסילה) והירגזי לבן־המצח (שנחשב אז למין בסוג ירגזי), והמליץ על פיצולם לסוג נפרד, סיטיפרוס, כפי שביצעו גופים אחדים, בהם IUCN, ו-IOC. לעומתם, ITIS עדיין מציג את המין בסוג פויסילה.
רכס וורן
גאוגרפיה
אורכו של הרכס 28 קילומטרים.
ירגזי רבגוני
טקסונומיה
המינים ירגזי אדום-בטן (Sittiparus castaneoventris), ירגזי איריומוטה (Sittiparus olivaceus) וירגזי איזו (Sittiparus owstoni) נחשבו בעבר לתת־מינים של הירגזי הרבגוני, אבל סווגו מחדש כמינים עצמאיים בעקבות פרסום של מחקר פילוגנטי ב–2014.
מא דואנבין
מא דואנבין (במנדרינית: 马端斌; נולד ב-28 במרץ 1990) הוא ג'ודוקא סיני אשר מתחרה בקטגוריית המשקל עד 66 ק"ג.
רכס וורן
גילוי ומיפוי הרכס
הרכס התגלה על ידי משלחת הסקר הצפונית של המשלחת הטראנס-אנטארקטית של חבר העמים הבריטי, אשר חקרה את אנטארקטיקה בין השנים 1956–1958.
ירגזי רבגוני
תת־מינים
על פי ה–IOC, לירגזי הרבגוני 5 תת־מינים:
מא דואנבין
הוא התחרה באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו 2016 והודח בשלב שמינית הגמר לאחר שניצח את אנאס חוסיין מג'יבוטי והפסיד למסאשי אבינומה היפני.
רכס וורן
מקור השם
הרכס נקרא על שם הפסגה הגבוהה שבו - הר וורן.
מא דואנבין
פרסים
מקור:
רכס וורן
מקור השם
המשלחת קראה לפסגה "הר וורן" על שמו של גויון וורן (Guyon Warren), שהיה חבר במשלחת חבר העמים בריטי הטרנס אנטארקטית.
על מנת למנוע בלבול עם הר אחר באנטארקטיקה באותו שם (הר וורן) - הוחלט לקרוא לרכס כולו בשם זה, ולפסגה בשם אחר.
לקריאה נוספת
• Nancy Sutherland, Ed., New Zealand Journal of Geology and Geophysics, Sep 1971, P 600
הארכיון הלאומי של ארצות הברית
הארכיון הלאומי (באנגלית: The National Archives and Records Administration, בראשי תיבות: NARA) נוסד ב-19 ביוני 1934, הוא סוכנות עצמאית של הקבינט של ארצות הברית אשר ממונה על שמירה ותיעוד של ההיסטוריה של ארצות הברית ומסמכים שונים של הממשל (חוקים פדרליים, תקנות שונות, וכו'), ועל יצירת נגישות ציבורית למידע זה.
נכון לשנת 2012, תקציב הארגון עומד על 391 מיליון דולר ועובדים בו כ-3,112 עובדים (נכון לשנת 2014).
הבחירות הפרלמנטריות בקנדה 2021
הבחירות הפרלמנטריות בקנדה התקיימו ב-20 בספטמבר 2021. בבחירות נבחרו חברי בית הנבחרים הקנדי ה-44 במספרו. הבחירות הוכרזו ב-15 באוגוסט 2021, כאשר ראש הממשלה ג'סטין טרודו הכריז על פיזור הפרלמנט ועל עריכת בחירות בזק. בבחירות, זכה ראש הממשלה טרודו בפעם השלישית.
רקע
הבחירות הפדרליות לשנת 2019 הביאו לכך שהמפלגה הליברלית הקנדית בראשות ראש הממשלה המכהן ג'סטין טרודו, איבדו את הרוב הפרלמנטרי שלהם, אך בכל זאת זכו במרבית המושבים בפרלמנט ולכן חבריה נשארו חברים בממשלת מיעוט. המפלגה השמרנית, שהגדילה את כוחה הפך למפלגה השנייה בגודלה ולמפלגת האופוזיציה הגדולה ביותר, מפלגת בלוק קוויבק הפכה למפלגה השלישית בגדולה, המפלגה הדמוקרטית החדשה ירדה בכוחה והפכה למפלגה הרביעית בגודלה.
לאחר הבחירות ב-2019, הודיעו כל מנהיגי המפלגות כי הם ימשיכו לשמש כראשי מפלגותיהם גם בכהונה הקרוב של הפרלמנט. עם זאת, אליזבת' מיי אמרה כי ייתכן והיא לא תנהיג את מפלגת הירוקים בבחירות ה-44 לפרלמנט הקנדי וכבר בנובמבר 2019 התפטרה מתפקידה כמנהיגת המפלגה. עוד באותו החודש, החליטו השמרנים לא להשתמש באמצעי הדחה שאיפשר להם להדיח את מנהיג המפלגה, אנדרו שיר. חרף חוסר ההתנגדות של חבריו להמשך כהנותו, החליט שיר להתפטר בדצמבר והכריז כי הוא ימשיך לכהן בתפקידו עד שמחליפו, ארין אוטול יבחר באופן רשמי.
הבחירות
ב-15 באוגוסט 2021, בעקבות בקשתו של ראש הממשלה טרודו, פיזרה המושלת הכללית של קנדה, מרי סיימון את הפרלמנט והכריזה על בחירות בזק שייערכו ב-20 בספטמבר. הבחירות הוכרזו באותו יום בו קאבול נכבשה על ידי הטליבאן, ארגון טרור אפגני שפעל במדינה בעבר אך חזר לאחר הנסיגה האמריקאית מהאזור. בשבועיים הראשונים של מסע הבחירות, טורדו קיבל ביקורת רבה על כך שלא פעל מספיק מול השתלטות הטליבאן על אפגניסטן, ולא עשה מספיק בשביל לפנות אפגנים שתמכו בפעילות הצבאית והדיפולמטית של קנדה במהלך מלחמת אפגניסטן.
סוגיות אחרות היו כלכליות, חברתיות ובריאותיות, כמו אופן הטיפול במגפת הקורונה בקנדה. עצם ההחלטה להקדים את הבחירות בשנתיים הייתה בדיון.
הפארק הלאומי אטושה
הפארק הלאומי אטושה הוא פארק לאומי המצוי בצפון נמיביה. הפארק הוקם ב-22 במרץ 1907, על ידי מושל דרום אפריקה, פרידריך פון לינדנקוויסט (Friedrich von Lindequist) כשמורת טבע. השמורה הפכה לפארק לאומי ב-1967 על ידי המנדט של דרום-מערב אפריקה ששלט בשטחי נמיביה. בהמשך הפארק הועבר למדינת נמיביה, במחוז קוננה.
מבחינת החי ישנם 114 מיני יונקים, 340 עופות, 110 זוחלים, 16 דוחיים ומין אחד של דג. רוב המינים הם שוכני סוואנות הנפוצים ברחבי אפריקה כמו פיל אפריקני, קרנף צר שפה, אריה, צבוע מנומר, נמר, ברדלס, זאב טלוא, שועל אוזנן מיני פרסתנים כמו הדלגן, זברה מצויה, תאו אפריקני, ראם הצבי וג'ירף. מבין העופות בולטים יען מצוי, פלמינגו מצוי, פלמינגו זוטר, שקנאי מצוי ועופות מים שונים. כמו כן עגוריים, חוברה אפריקנית, שרקרקים ואורגיים.
פורד שלבי קוברה קונספט
פורד שלבי קוברה קונספט (באנגלית: Ford Shelby Cobra Concept) היא מכונית קונספט בתצורת רודסטר, בעלת מאפיינים של מכונית על, מתוצרת קונצרן הרכב פורד אשר יוצרה בארצות הברית בשנת 2004.
יוצר אב טיפוס בודד.
אנסלם פוירבך
אנסלם פוירבך (12 בספטמבר 1829 – 4 בינואר 1880, באנגלית: Anselm Feuerbach) היה צייר גרמני קלאסי, והמוביל מבין ציירי האסכולה בגרמניה במאה ה-19.
חיים מוקדמים
פוירבך נולד בשפייר, עיר במדינת ריינלנד-פפאלץ שבגרמניה. אביו היה ארכאולוג, יוזף אנסלם פוירבך, וסבו היה המשפטן פאול יוהאן אנסלם ריטר פון פוירבך. הבית בו נולד הוא עכשיו מוזיאון קטן.
בשנים 1845–1848 למד באקדמיה בדיסלדורף, שם למד בין היתר אצל יוהאן וילהלם שירמר, פרדריך וילהלם פון שדוב וקרל פרדיננד סון. הוא המשיך את לימודיו באקדמיה במינכן, אך בשנת 1850, יחד עם מספר סטודנטים לא מרוצים אחרים, עבר לאקדמיה באנטוורפן, שם למד תחת גוסטב וופרס. פוירבך עבר לפריז בשנת 1851, שם היה תלמידו של תומאס קוטור עד 1854. בפריז הוא יצר את יצירת המופת הראשונה שלו, "חאפיז במזרקה" (1852).
בשנת 1854, במימון פרידריך הראשון, הדוכס הגדול של באדן, ביקר בוונציה שם הוא נשבה בקסמיו של בית הספר הגדול ביותר של הצבעים, כשכמה מעבודותיו הדגימו מחקר מקרוב של המאסטרים האיטלקיים. משם המשיך לפירנצה ואז לרומא. הוא נשאר ברומא עד שנת 1873, ובמהלך התקופה חזר לביקורים קצרים בגרמניה. בשנת 1861 הוא פגש את אנה ריסי (המכונה "ננה"), שישבה כמודל שלו בארבע השנים הבאות. ריסי הייתה המודל הראשי שלו עד לשנת 1866, אז הוחלפה על ידי לוסיה ברונאצ'י, אשתו של בעל הפונדק, שדיגמנה עבור יצירותיו של דמות מדיאה. בשנת 1862 פגש פוירבך את הרוזן אדולף פרידריך פון שאק, שהזמין ממנו עותקי דיוקנאות של אדונים איטלקים קשישים. הוא הציג בפניו את ארנולד בוקלין והנס פון מארס. שלושת האמנים נודעו בשם "דויטשרמר" ("רומאים גרמנים") בגלל העדפתם לאיטלקית על פני אמנות גרמנית.
בין 1869 ל־1874 הוא צייר שתי גרסאות לסימפוזיון של אפלטון.
בשנת 1873 עבר פוירבך לווינה, לאחר שמונה לפרופסור לתולדות הציור באקדמיה לאמנות של וינה. בין תלמידיו היו לודוויג דויטש, רודולף ארנסט וג'ין דיסקרט. מאוחר יותר פוירבך פיתח מחלוקת עם האדריכל תאופיל הנסן בנוגע לציור התקרה שלו "נפילת הטיטאנים", שצויר לאולם הגדול של בניין האקדמיה החדש ברחוב רינגשטראסה. בעודו בווינה הוא הכיר את יוהנס ברהמס. בהמשך הקדיש ברהמס קומפוזיציה לפוירבאך, נני.
השנים האחרונות
בשנת 1877 התפטר מתפקידו באקדמיה של וינה ועבר לוונציה, שם נפטר בשנת 1880. ברהמס הלחין לזכרו את "נאני", קטע למקהלה ותזמורת.
לאחר מותו, אמו החורגת הנרייטה פוירבך, אליה היה תמיד קרוב, ותמיד עשתה הרבה כדי לקדם את הקריירה שלו, כתבה ספר בשם "עין ורשטניס" ("עדות" או "מורשת") הכולל מכתביו ורשימות אוטוביוגרפיות. הספר נחל הצלחה רבה והגביר מאוד את המוניטין של פוירבך אחרי מותו.
עבודותיו נמצאות בגלריות ציבוריות מובילות בגרמניה. בשטוטגרט נמצאת הגרסה השנייה של "איפיגניה"; בקרלסרוהה, "הדנטה ברוונה"; במינכן, "המדיה"; ובברלין, "הקונצרט", הציור האחרון והחשוב שלו. יצירות מרכזיות נוספות הן: "קרב האמזונות", "פיטה", "הסימפוזיון של אפלטון", "אורפיאוס ואורודיצה" ו"אריוסטו בפארק פרארה".
נתנאל בייקון
נתנאל בייקון (באנגלית: Nathaniel Bacon; 1585 – 1627) היה צייר ובעל אדמות מקולפורד, סופוק, אנגליה.
אומנות
רק תשעה מציוריו של בייקון שרדו. הוא היה ידוע במיוחד בזכות סצינות המטבח והשוק שלו, המאופיינות על ידי תיאורי טבע דומם של ירקות ופירות גדולים, מלווים לעיתים קרובות במשרתת, הידועה ביותר היא "המשרתת עם טבע דומם של ירקות ופירות" (Tate Gallery London ). נטייה זו לסצינות מטבח או שוק נפוצה הרבה יותר בקרב ציירים הולנדים ופלמיים, כמו יואכים ביקלאר, או מדור מאוחר יותר, פיטר קורנליש ואן רייק.
בייקון מוכר כצייר הנוף הבריטי הידוע הראשון, וגם צייר דיוקן עצמי ומספר דיוקנאות אחרים. הוא קיבל תואר אביר בשנת 1625, לכבוד הכתרת צ'ארלס הראשון.
חיים אישיים
הוא היה בנו של סר ניקולס בייקון, ברונט הראשון.
בשנת 1613 התחתן בייקון עם ג'יין, אלמנתו של סר ויליאם קורנוואליס, ואמו של פרידריך קורנוואליס, הברון הראשון מקורנוואליס.
בייקון נפטר בקולפורד הול בגיל 42. הוא נקבר שם ב -1 ביולי 1627.
בתם, ג'יין, בת שלוש שנים, נפטרה באותה שנה והיא קבורה לצד אביה.
רישומי קבורותיהם עוקבים זה אחר זה במרשם הקבורה של קהילת קלפורד.
בתם אן בייקון התחתנה עם סר תומאס מיוטי בשנת 1639
אן בייקון, ליידי דרורי, הייתה אחותו, וייתכן שהייתה לו השפעה מסוימת על הסדרה של ציורים קטנים המקשטים את הארון של ליידי דרורי.
בייקון מונצח בכנסיית סנט מרי בקולפורד באנדרטה של הפסל ניקולס סטון.
ביוני 1628 אחיו של בייקון, סר אדמונד בייקון ראה את זה האנדרטה מיוצרת בבית המלאכה של סטון בלונדון.
יולנדה ונטורה
יולנדה ונטורה (בספרדית: Yolanda Ventura Román; נולדה ב-21 באוקטובר 1968, ברצלונה) היא זמרת ושחקנית ספרדייה-מקסיקנית.
ביוגרפיה
יולנדה ונטורה נולדה בברצלונה. לאחר שהתפרסמה הודעה שחברת תקליטים מחפשת בנות שיודעות לשיר ולשחק היא הגיע לבדיקות קבלה ותוך מספר חודשים החלה להופיע בלהקת "פרצ'יז". הלהקה זכתה להצלחה גדולה בספרד ואמריקה הלטינית. עד לתחילת שנות ה-80 של המאה ה-20 היא הקליטה חמישה אלבומים וצולמו שבעה סרטים.
בשנים 2021-2022 שיחקה את אחת הדמויות הראשיות בטלנובלה המקסיקנית "S.O.S me estoy enamorando" בדמותה של אלסה פרננדז.
חיים אישיים
יולנדה ונטורה הייתה נשואה לבמאי ושחקן מקסיקני ולזוג נול ילד, אך בשנת 2010 הם התגרשו.
המתקפה בצפון-מזרח אוקראינה
המתקפה בצפון-מזרח אוקראינה היא מתקפה מתמשכת במהלך הפלישה הרוסית לאוקראינה לצורך שליטה בצפון-מזרח אוקראינה. כוחות רוסיים תקפו לכיוון דרום מערב, במטרה להשתלט על מחוזות חרקוב וסומי, כולם או חלקם, ולכתר את הערים המרכזיות באותם חבלים.
המתקפה
המתקפה בצפון-מזרח אוקראינה החלה בחדירת צבא רוסיה למחוז סומי ומחוז חרקוב. חרקוב הייתה העיר השנייה באוכלוסייתה לאחר הבירה קייב.
במחוז סומי, כוחות רוסים כמעט כבשו את העיר עצמה (שנמצאת במרחק של 35 קילומטרים מהגבול הרוסי) בתחילת פעולות האיבה, אך בקרב סומי שלאחר מכן, חיילים ומיליציות אוקראינים התמודדו עם הכוחות הרוסיים והביאו ללחימה עירונית כבדה. קרבות התרחשו גם באוחטירקה. קרב קונוטופ הסתיים בניצחון רוסי. 24 בפברואר, לאחר שנשיא רוסיה ולדימיר פוטין הכריז על מבצע צבאי מיוחד באוקראינה, כוחות רוסים חצו את הגבול הרוסי-אוקראיני והחלו להתקדם לעבר חרקוב. הם נתקלו בהתנגדות אוקראינית, ובכך החל קרב חרקוב. בינתיים, בקונוטופ, כוחות רוסים שהתקדמו מצפון-מזרח כיתרו את העיר והציבו עליה מצור.
בסומי החלו קרבות בפאתי העיר ובסביבות השעה 3:00 לפנות בוקר החל קרב סומי. הלחימה בין האוקראינים לרוסים נמשכה במשך היום ועד הערב.
בשעה 7:30 בבוקר החלו קרבות באוחטירקה, שהחלו את קרב אוחטירקה. הכוחות האוקראינים גילו התנגדות עזה והרוסים נסוגו מהעיר. טרוסטיאנץ הסמוכה הותקפה גם היא. ב-25 בפברואר, במהלך הלילה, דווח כי כוחות רוסים נסוגו מהעיר סומי. קרבות עזים נמשכו בפרברים הצפוניים של חרקוב.
באוחטירקה, טילי BM-27 Uragan פגעו בבית ספר בעיר, הרגו שומר ופצעו מספר לא ידוע של ילדים ומורה. עם זאת, הכוחות האוקראינים גילו התנגדות עזה והרוסים נסוגו.
הקרב על השליטה בעיר השנייה של מחוז סומי - קונוטופ, הממוקמת 90 קילומטרים מהגבול הרוסי, הסתיים בהפסד אוקראיני במהלך היום.
ב-26 בפברואר, מושל מחוז חרקוב אולה סינייהוב טען כי חרקוב עדיין בשליטה אוקראינית. הוא גם הכריז על עוצר בעיר.
בסומי שוב התחדשו הקרבות. הרוסים הצליחו לכבוש חצי מהעיר במהלך היום, אך עם רדת הלילה האוקראינים הדפו את התוקפים מהעיר.
כוחות רוסים ממערב לסומי התקדמו מערבה בלילה על פי קבוצת המודיעין Rochan Consulting, וככל הנראה היו במרחק של 150 ק"מ מקייב.
ב-27 בפברואר, בשעות הבוקר המוקדמות הושמד בחרקוב צינור גז על ידי כוחות רוסים. מאוחר יותר באותו בוקר נכנסו כוחות רוסים לעיר. כמו כן נשמעו פיצוצים. דובר משרד ההגנה הרוסי איגור קונאשנקוב הצהיר כי "רגימנט הנ"מ ה-302 של הכוחות המזוינים של אוקראינה, שהיה מצויד במערכות הגנה אווירית מדגם Buk M-1, נכנע ללא התנגדות". טענה שהוכחשה על ידי האוקראינים. יועץ בכיר באוקראינה דיווח שמחצית מכלי הרכב הרוסים שנכנסו לחרקוב הושמדו על ידי הצבא האוקראיני.
מספר כלי רכב רוסיים התקדמו לסומי ממזרח. אש נורתה לעבר מכונית אזרחית ובה מבוגרים וילדים והרגה אישה.
ב-1 במרץ לאחר לחימה, העיר טרוסטיאנץ נכבשה על ידי כוחות רוסים. המפקדה הצבאית הרוסי הוקמה בתחנת הרכבת המרכזית שלה. עם זאת, מתקפת נגד אוקראינית כבשה מחדש את העיר עד 26 במרץ. לאחר קרב והפגזות בפאתי העיר, נסוגו החיילים הרוסים ברובם בן לילה לפני הגעת הכוחות האוקראינים.
ב-3 במרץ, המטה הכללי של הכוחות המזוינים של אוקראינה הצהיר כי כוחות אוקראינים התקדמו לאורך גבול המדינה של מחוז סומי וכבשו מחדש שטחים. החל קרב איזיום.
בהערכת החזית ב-4 במרץ, כתב פרדריק קגן כי "ציר סומי הוא כרגע השדרה הרוסית המוצלחת והמסוכנת ביותר להתקדם בקייב". הוא ציין כי הגאוגרפיה העדיפה התקדמות ממוכנת מכיוון שהשטח "מישורי ומאוכלס בדלילות, מציע מעט עמדות הגנה טובות".
בזמן שקרב סומי השתולל, הכוחות הרוסים נעו מערבה יותר לאורך הכבישים המהירים מסומי, והגיעו לברובארי, פרבר מזרחי של קייב ב-4 במרץ. לפי אחת ההשערות, מאחר שכוחות רוסים לא הצליחו לכבוש שום טריטוריה חדשה בזירה זו מאז 8 במרץ, ייתכן שהם פרסו מחדש כוחות ששימשו בהתקפות על מזרח קייב כדי להתגונן מפני מתקפות נגד אוקראיניות במחוז סומי.
העיר צ'והוייב נכבשה תחילה על ידי הכוחות הרוסיים ב-25 בפברואר, אך נכבשה מחדש על ידי הכוחות האוקראינים ב-7 במרץ. ב-10 במרץ, בשעות הבוקר, הצהיר מושל מחוז סומי ז'יביצקי כי העיר הופצצה ללא הרף, והתשתיות של העיר נהרסו לרבות מערכת הביוב ורשת אספקת המים.
בסוף מרץ, רוסיה הכריזה על העברת המיקוד מהצפון ומקייב למזרח אוקראינה. צבא רוסיה נע דרומה, השתלט על העיר איזיום לאחר חודש של לחימה והפציץ רצף של עיירות במזרח. בסופו של דבר, רוסיה קיוותה לנוע עוד יותר דרומה. זאת כחלק מהמאמץ תכתר את הכוחות האוקראינים במזרח.
צבא רוסיה נע דרומה, השתלט על העיר איזיום והפציץ רצף של עיירות במזרח. בסופו של דבר, רוסיה קיוותה לנוע עוד יותר דרומה. במהלך הנסיגה מאיזיום פוצץ הצבא האוקראיני את סכר אוסקול על המאגר על מנת להאט את התקדמות רוסיה
לפי המודיעין הבריטי, צבא האוקראיני כבש מחדש כמה כפרים. הכוחות האוקראינים אבטחו נתיב מפתח במזרח חרקוב, לאחר קרבות קשים, זאת לאחר שהשתלטו מחדש על טרוסטיאנץ הסמוכה לאוחטירקה שבאזור סומי. במחוז חרקוב, מטרת הרוסים הייתה להתקדם לדרום מזרח אוקראינה כדי לתמוך בפעולות רוסיות במחוז לוהנסק, ולקבע את הכוחות האוקראיניים סביב חרקוב במקום. הכוחות הרוסיים המשיכו להפגיז את חרקוב ופאתיה אך לא ביצעו התקפות קרקעיות. לפי אחת ההערכות, הכוחות הרוסיים באזור חרקוב נטשו את המאמצים לכיבוש העיר.
בתחילת אפריל, הכוחות הרוסיים התפנו במלואם ממחוז סומי. תקריות ירי בגבול אוקראינה–רוסיה נמשכו בחודשים הבאים. כוחות אוקראינים הדפו את המשך ההתקפות הרוסיות מאיזיום מדרום-מזרח לכיוון סלוביאנסק וברווינקובה. באמצע אפריל, לראשונה תועדו באזור לוחמים בדלנים שאינם חלק מצבא רוסיה.
ב-10 באפריל, תועדו בתמונות לוויין שיירה רוסית מזרחית לחרקוב. השיירה שאורכה 12 ק"מ נעה דרומה דרך העיירה ולקי בורלוק שבמזרח אוקראינה. העיירה נמצאת מזרחית לחרקוב, ליד הגבול הרוסי. לפי האוקראינים, חרקוב הייתה עדיין מכותרת בחלקה, וההפגזות עליה נמשכו.
ב-22 באפריל, צבא אוקראינה מסר שרוסיה הגבירה את מתקפותיה לאורך כל קו החזית במזרח המדינה, וניסתה להוציא לפועל גם מתקפה באזור חרקוב. ההתקפות הרוסיות מאיזיום מדרום-מזרח נמשכו.
הכוחות הרוסיים באיזיום המשיכו בהתקפות בשלושה קווי התקדמות: דרום מזרחה לכיוון סלובאנסק, דרום מערבה לכיוון ברווינקובה, וישר מערבה הרחק ממחוז דונצק. לפי אוקראינה, היישוב קופיאנסק-ווזלובי היה המרכז הלוגיסטי הראשי שאליו הובא הציוד לצבא הרוסי.
ב-13 באוגוסט, כוחות רוסים כבשו את העיירה אודי, צפונית מזרחית לחרקוב. הם ניסו לדחוף הלאה, וקרבות עזים התרחשו בזולוצ'יב ב-19 וב-20 באוגוסט, כאשר כוחות אוקראינים הדפו את המתקפה.
לאחר תקופה של קיפאון יחסי בחזית, מקורות רוסיים טענו כי כוחות אוקראינים פתחו במבצע התקפי על בלקליה (כ-65 ק"מ דרומית-מזרחית לעיר חרקוב) ב-6 בספטמבר. היא החלה במתקפה משוריינת מתואמת שהתאפשרה לאחר השמדת כמה סוללות נ"מ רוסיות באזור. כוחות צבא רוסיה בגזרה זו התקשו להגיב למתקפת הפתע האוקראינית בכוח אש מתאים. האוקראינים ניצלו את ההתמקדות הרוסית באזורים דרומיים יותר והשיבו לשליטתם שטחים. הרוסים המשיכו להתקיף מצפון לחרקוב בצורה מוגבלת. האוקראינים השתלטו על בלקליה והתקדמו לפאתי קופיאנסק. המתקפה האוקראינית התקדמה בשני צירים, לצפון-מזרח ודרומה, כשהכוח הנע דרומה התקדם לעבר העיר איזיום. צבא רוסיה החל בהזרמת כוחות גדולים של שריון וארטילריה לאזור קופיאנסק ואיזיום בניסיון לבלום את המתקפה, כך דיווחו כלי התקשורת הרוסיים.
ב-6 בספטמבר, לאחר ריכזו את כוחותיהם צפונית לבלקלייה, פתחו כוחות אוקראינים במתקפת נגד במחוז חרקוב, אשר הבריחה את הכוחות הרוסיים בחזרה לגדה השמאלית של הנהרות סברסקי-דוניץ וסרדניה-בלקלייקה. באותו יום, כוחות אוקראינים כבשו את ורביבקה, פחות מ-3 ק"מ צפונית-מערבית לבלקלייה. מספר מקורות רוסים דיווחו כי כוחות רוסים הרסו גשרים בפאתי בלקלייה כדי למנוע התקדמות נוספת של אוקראינה. כוחות אוקראינים יצאו אז למתקפה לכיוונים של בלקלייה,, שבצ'נקובה, קופיאנסק והמחוזות סאווינצי וקוניה, הממוקמים מזרחית לבלקלייה. לפי מקורות רוסים בקו מגע זה, האוקראינים נהנו מהתנגדות קלה של כוחות המיליצייה של דונבאס, בעוד שמקורות אוקראינים אמרו כי הכוחות באזור זה היו חיילים רוסים מקצועיים, לא מגויסים מדונבאס.
עד למחרת, הכוחות האוקראינים התקדמו כ- לתוך שטח הכיבוש הרוסי, תוך כיבוש מחדש של כ-, ולהגיע לעמדות צפונית-מזרחית לאיזיום. מקורות רוסים טענו כי הצלחה זו נבעה ככל הנראה מהעברת הכוחות הרוסיים לחרסון, בתגובה למתקפה האוקראינית שם.
עד 8 בספטמבר, הכוחות האוקראינים התקדמו עמוק לתוך עמדות הגנה רוסיות מצפון לאיזיום. יחידות SOBR של כוחות המשמר הלאומי הרוסי איבדו את השליטה בבלקלייה, כ-44 ק"מ צפונית-מערבית לאיזיום, אם כי אוקראינה לא השיגה את השליטה בעיר עד 10 בספטמבר. סמוך לעיר, כוחות אוקראינים כבשו מחדש את בסיס אחסון התחמושת הגדול ביותר של מנהלת הרקטות והתותחנים המרכזית של הכוחות המזוינים של אוקראינה. הכוחות האוקראינים גם חזרו לשלוט על יותר מ-20 יישובים.
ב-9 בספטמבר הורה הממשל הרוסי על "פינוי" האוכלוסייה מאיזיום, קופיאנסק, ווליקי בורלוק. מאוחר יותר באותו היום הגיעו כוחות אוקראינים לקופיאנסק, מרכז תחבורה חיוני בצומת של כמה קווי הרכבת הראשיים המספקים חיילים רוסים בחזית. המכון לחקר המלחמה אמר שהוא מאמין שקופיאנסק תיפול ככל הנראה ב-72 השעות הקרובות. בתגובה להתקדמות האוקראינית, נשלחו יחידות מילואים רוסיות כתגבורת הן לקופיאנסק והן לאיזיום.
ב-10 בספטמבר, כוחות של צבא אוקראינה נכנסו לקופיאנסק, צומת דרכים ומסילות ברזל המחבר את כוחות הכיבוש הרוסיים עם אזור הגבול הרוסי. הרוסים נסוגו מאיזיום. לאחר מכן, פינו הרוסים, כמעט ללא לחימה, את השטח שמצפון לבליטה שהבקיעו האוקראינים בחזיתם, ונסוגו מזרחה לקו נהר אוסקיל, וצפונה לכיוון הגבול הרוסי. עד 11 בספטמבר שיחררו האוקראינים כמעט את כל השטח שכבשו הרוסים במזרח מחוז חרקוב בשלבים הראשונים של המלחמה. הרוסים גם נסוגו מצפון מחוז חרקוב בניסיון לייצב את קו החזית על נהר אוסקיל. המבצע והמשכו נקראים "מתקפת הנגד בחרקוב" (באוקראינית: Контрнаступ у Харківській області), מתקפת הנגד של מחוז חרקוב 2022, ובאוקראינה גם "פְּרִיצַת הדֶרֶך בבלקליה" (Балаклійський прорив).
כתוצאה מכיבושה מחדש של העיר איזיום, קברי אחים עם יותר מ-440 גופות נמצאו לאחר שהרוסים גורשו מהעיר. דווח שחלקם היו קשורים.
לפי המודיעין הצבאי הבריטי, אוקראינה המשיכה במתקפת הנגד בעוד שרוסיה הקימה קו הגנה בין נהר אוסקיל לסבטובה, תוך הגנה על אחד מנתיבי האספקה העיקריים הבודדים ממחוז בלגורוד הרוסי שנותרו לאחר תחילת מתקפת הנגד.
למרות כוונתה של רוסיה לשמור על קו החזית לאורך נהר אוסקיל, כוחות אוקראינים כבר חצו את הנהר כבר ב-13 בספטמבר במספר מקומות. כך בסביבות ה-13 בספטמבר חצו כוחות אוקראינים את הנהר ליד היישוב בורובה והקימו ראש גשר. ב-24–25 בספטמבר, הם הקימו לפחות 5 ראשי גשר כאלה בצד המזרחי של נהר אוסקיל. האוקראינים הרחיבו את שליטתם ממזרח לקופיאנסק בסוף ספטמבר. מדרום, ב-3 באוקטובר, השתלטו על בורובה וישובים נוספים במחוז חרקוב.
במחצית השנייה של ספטמבר המשיכו הכוחות האוקראינים את המתקפה שלהם במזרח מחוז חרקוב, על אף שקצב התקדמותם הואט. הם הצליחו להקים מספר ראשי גשר, שהגדול בהם היה באזור קופיאנסק, בגדה המזרחית של נהר אוסקיל, והרחיבו אותם בהדרגה. לאחר שהאוקראינים הצליחו לחצות את נהר סוורסקי דונץ מדרום למאגר אוסקיל, ולהתקדם מערבה עד לקו נהר זאראבץ (zherebets) בסוף ספטמבר, נסוגו הרוסים מקו נהר אוסקיל, לכיוון הגבול של מחוזות חרקוב ולוהנסק, ובכך איפשרו לאוקראינים לאחד את ראשי הגשר שלהם ממזרח לנהר.
בקיץ 2023, תגברה רוסיה מחדש את כוחותיה בחזית בתקווה לכבוש מחדש את קופיאנסק. באוגוסט 2023, יזמה רוסיה מתקפת נגד באזור. הלוחמים והכוחות המשוריינים של רוסיה תקפו שוב ושוב בסיוע הפגזות ארטילריות והפצצות אוויריות.
רוקדים
רוקדים (במקור: Take the lead) הוא סרט קולנוע אמריקאי משנת 2006 בבימויה של ליז פרידלנדר. בסרט מככבים אנטוניו בנדרס, אלפרי וודארד ורוב בראון בתפקידים ראשיים.
תקציר העלילה
פייר דוליין (אנטוניו בנדרס) הוא רקדן ידוע ומורה לריקודים סלוניים. הוא מחליט ללמד בהתנדבות שיעורי ריקודים סלוניים בבית ספר תיכון הנמצא באחד האזורים העניים והמפוקפקים בניו יורק. הוא מתחיל להעביר את השיעורים לקבוצת ילדים אשר נמצאים באופן קבוע בריתוק ואמורים לשהות שעות נוספות בבית הספר לאחר שעות הלימודים. התלמידים באים מרקע של פשע ואלימות, ומעדיפים את סגנון ההיפ-הופ הנפוץ בסביבתם, או סגנון עכשווי ומודרני יותר, ולכן אינם משתפים פעולה ולא מתעניינים בשיעורים.
באחד השיעורים הראה להם המורה ביצוע מקצועי שלו לריקוד טנגו, והם מבינים שעומד בפניהם אדם שהוא מומחה גדול בתחומו. כתוצאה מכך הם מתעניינים ונרשמים לתוכנית הלימודים שלו. במקביל פייר מתחבר ומתקשר עם התלמידים יותר משיעור לשיעור, ומתחיל להבין את עולמם. לאחר שהם נהנים מהסגנון ומרגישים יותר בטוחים, הם מעיזים לשלב בין ההיפ-הופ לבין הריקודים הסלוניים ויוצרים סגנון חדש משל עצמם. בנוסף, פייר לוקח אותם לתחרות שנתית לריקודים סלוניים, שבה זוג אחד מבצע ריקוד של שלושה אנשים לטנגו ומנצח בקטגוריית הטנגו, כאשר מולם עמדה הרקדנית מורגן, נערה שחצנית ולא חביבה במיוחד שרוקדת באופן קבוע בשיעורים המקצועיים של פייר.
רקע
הסרט מבוסס על סיפור חייו של המורה לריקוד פייר דוליין, אשר האמין ביכולת ובכישרון של הנערים מאזורי המצוקה אותם לימד. בעקבות ההצלחה של אותם שיעורים, העביר דוליין מאות סדנאות למחול בניו יורק וברחבי העולם, בהם רקדו לאורך השנים אלפי רקדנים צעירים.
בלה רייקי
בלה רייקי (במקור רייך, בהונגרית: Rajki Béla; בודפשט, 2 בפברואר 1909 – בודפשט, 20 ביולי 2000) היה שחיין יהודי-הונגרי, שחקן כדורמים, מאמן רב אמן, מנהל ספורט.
גריגורי גאנזבורג
גריגורי גאנזבורג (ברוסית: Григорий Ганзбург; נולד ב-25 בספטמבר 1954, בעיר חרקוב), מוזיקולוג, מלחין, ומורה אוקראיני ממוצא יהודי.
בלה רייקי
קריירת מנהל ספורט
בנוסף לחברות בדירקטוריון של "בריכת השחייה הלאומית לספורט", רייקי השתתף במספר ארגוני ספורט מקומיים ובינלאומיים. בשנת 1954 נבחר לסגן נשיא ליגת השחייה האירופית (LEN) ואז בשנת 1958 לנשיאותו, אותה החזיק עד 1962. בשנת 1958 ובשנת 1960 מונה לחבר המועצה ההונגרית לחינוך גופני וספורט (MTST). הוא גם נבחר לסגן נשיא פדרציית השחייה הבינלאומית (FINA) בשנת 1960 ובשנת 1961 התמנה ליו"ר הגוף שהגדיר את תקנוני הכדורמים של FINA. במהלך שלוש שנות פעילותו הניח את היסודות לכללי התחרות של משחק הכדורמים המודרני. בנוסף לפעילות הניהולית, הוא יצר כמה סרטים חינוכיים וספרי לימוד שקשורים לשחייה ולכדורמים.
גריגורי גאנזבורג
חייו
בשנים 1978-1985 היה מורה במכללה המוזיקלית הממשלתית בפולטבה. בשנים 1984-2009 עבד כמרצה במכון ממשלתי לאמנות (אוניברסיטה) בחרקוב בו למד. במהלך עבודתו זו עשה הדוקטורט בתחום חקר האמנות. בשנת 1984 הוענק לגאנזבורג תואר פרופסור. מאז שנת 1993 הוא מנהל המכון למוזיקולוגיה בחרקוב.
גריגורי גאנזבורג היה חבר באיגוד המלחינים של ברית המועצות וכיום הוא חבר באיגודי המלחינים של אוקראינה ורוסיה.
גאנזבורג חיבר מספר יצירות מוזיקליות, בעיקר יצירות למקהלה, בהן "מזמור מספר 136" למילים מאת טאראס שבצ'נקו ושירים למקהלה על פי מילים של מרינה צווטאייבה ואוסיפ מנדלשטם.
הוא מנחה באופן קבוע תוכניות רדיו וטלוויזיה.
בגובוי
נפת בְּגוֹבוֹי (ברוסית: Район Беговой) היא נפה במחוז הצפוני של העיר הפדרלית מוסקבה שברוסיה. שטחה הוא 5.56 קמ"ר ואוכלוסייתו מונה 42,908 תושבים (2020).
בשטח הנפה נמצאים מפעלים מתחום תעשייתית כלי תעופה.
סמסונג גלקסי A12
סמסונג גלקסי A12 (באנגלית:Samsung Galaxy A12) הוא טלפון חכם מבוסס אנדרואיד, המיוצר על ידי סמסונג אלקטרוניקה, כחלק מסדרת A של סמסונג גלקסי. הוא יורשו של סמסונג גלקסי A11. באוגוסט 2021 השיקה סמסונג מחדש את הטלפון בהודו. ב-9 באוגוסט 2021 הוכרזה גרסה חדשה של הטלפון בשם: "סמסונג גלקסי A12 נאצ'ו". המכשיר הוכרז בנובמבר 2020.
חומרה
המכשיר מופעל על ידי מעבד בעל שמונה ליבות, כאשר 4 מהן פועלות בתדר עבודה של 2.35 ג'יגה הרץ, וה-4 הנוספות פועלות בתדר עבודה של 1.8 ג'יגה הרץ. למכשיר אחסון פנימי בנפח 64G וזיכרון RAM בנפח 4 ג'יגה בייט. כמו כן, המכשיר מופעל על ידי סוללת ליתיום פולימר, בקיבולת 5000 מיליאמפר-שעה.
תוכנה
המכשיר הושק כשמותקנת עליו - One UI Core 2.5 על פני אנדרואיד 10, ולאחר מכן עודכן ל-3.1 One UI Core יחד עם תיקון האבטחה של מאי 2021, ובאוקטובר 2022 עודכן לאנדרואיד 12.
מישל ג'ונסון
מריאן מילר (באנגלית: Michelle D. Johnson) היא קצינה בדימוס בדרגת לוטננט גנרל בחיל האוויר של ארצות הברית, כיהנה כנשיאת אקדמיית חיל האוויר. לאחר שחרורה מונתה לסגנית נשיא ה-NBA.
ביוגרפיה
ג'ונסון גדלה בחווה חקלאית בספנסר שבאיווה. בתיכון הצטיינה באתלטיקה ובכדורסל. היא בחרה ללמוד באקדמיית חיל האוויר של ארצות הברית במחזור השני בתולדות האקדמיה אליו התקבלו נשים. היא הייתה חברה בנבחרת הכדורסל והיא הקלעית השנייה בכמות הנקודות בהיסטוריית הקבוצה. במהלך לימודיה הייתה האישה הראשונה ששימשה כמנהיגת הצוערים. ב-1981 סיימה תואר ראשון בהצטיינות בחקר ביצועים. היא זכתה למלגת רודז ללימודים באוניברסיטת אוקספורד באנגליה וב-1983 סיימה תואר שני בפוליטיקה ובכלכלה.
עברה קורס טיס בבסיס חיל האוויר ויליאמס בטקסס והוכשרה כטייסת תובלה. שירתה כטייסת לוקהיד C-141 סטארליפטר, מדריך טיסה, קצינת תכנון וסגנית מפקדת טייסת התובלה 41. בשנים 1989–1992 שירתה כמרצה, כמדריכת טיסה וכמפקדת צוערים באקדמיית חיל האוויר. בשנים 1992–1994 שירתה כעוזרת לענייני חיל האוויר לנשיאי ארצות הברית ג'ורג' הרברט ווקר בוש וביל קלינטון. לאחר מכן שירתה כטייסת מטוסי תדלוק מקדונל דאגלס KC-10A, קצינת מבצעים ומפקדת טייסת התדלוק האווירי התשיעית. בתקופת פיקודה הוצבה הטייסת במזרח התיכון לתמיכה במבצע אכיפת אזור אסור לטיסה בעיראק. ב-1999 מונתה לסגנית להק המבצעים של כנף התובלה 97 ובמרץ 2000 מונתה למפקדת הלהק, עליו פיקדה במשך שנתיים.
ביוני 2002 מונתה למפקדת כנף תדלוק אוויר 22 בבסיס חיל האוויר מקונול בקנזס. הכנף בפיקודה תמיכה בכוחות האוויריים במלחמת עיראק ובמלחמת אפגניסטן. ביוני 2004 מונתה לראש אגף כוח אדם בפיקוד התובלה של חיל האוויר. בנובמבר 2005 מונתה למנהלת קשרי החוץ של מחלקת חיל האוויר של ארצות הברית. בדצמבר 2007 מונתה לראש מחלקת מדיניות סייברספייס באגף התכנון של המטות המשולבים. ביולי 2009 מונה לראש אגף אסטרטגיה, תוכניות ולוגיסטיקה בפיקוד התובלה של ארצות הברית. ביולי 2011 מונתה לסגנית לענייני מודיעין ומבצעים של ראש מטה מפקדת נאט"ו.
באוגוסט 2013 קודמה לדרגת לוטננט גנרל ומונתה לנשיאת אקדמיית חיל האוויר של ארצות הברית. היא האישה הראשונה לכהן בראש אחת מהאקדמיות הצבאיות הבכירות בארצות הברית. עם כניסתה לתפקיד נאלצה להתמודד עם השלכות פרשת תקיפות מיניות שביצעו צוערים באקדמיה בשנים שקדמו לכהונתה. היא הנהיגה מדיניות של אפס סובלנות כלפי עבירות מין והרחיבה את התוכנית לתמיכה בקורבנות. כמו כן ייסדה משרה חדשה להרחבת המגוון התרבותי באקדמיה, והקימה מנגנון בו מספקים צוערים ייעוץ ותמיכה לעמיתיהם.
באוגוסט 2017 במקומה המונה ג'יי סילבריה ומילר סיימה את תפקיד ושרותה בחיל האוויר.
במהלך שירותה צברה מעל 3,600 שעות טיסה, על מטוסי T-37 טוויט, T-38 טאלון, ,ססנה T-41C, בואינג C-17, C-5 גלקסי, לוקהיד C-141 סטארליפטר, מקדונל דאגלס KC-10A ובואינג KC-135R.
באוקטובר 2017 מונתה לסגנית קומישינר ה-NBA ולממונה על פעילות השופטים בארגון.
ג'ונסון בעלת תואר שני בלימודי ביטחון לאומי מהמכללה הלאומית למלחמה, בוגרת המכללה לפיקוד ומטה והמכללה למלחמה של חיל האוויר. בוגרת תוכנית הבכירים של אוניברסיטת הרווארד, ובוגרת סמינר לנשיאי אוניברסיאות באוניברסיטת הרווארד. היא נשואה לג'ון הארגריבס, קצין לשעבר בחיל האוויר ואם לתאומים בנים.
ג'פרי רוזן
ג'פרי אדם רוזן (באנגלית: Jeffrey Adam Rosen; נולד ב-2 באפריל 1958) הוא משפטן יהודי-אמריקאי, שכיהן כתובע הכללי של ארצות הברית בפועל מאז דצמבר 2020, ועד ההשבעה של ג'ו ביידן לנשיאות ארצות הברית בינואר 2021. קודם לכן, היה המשנה לתובע הכללי בשנים 2019–2020 וסגן מזכירת התחבורה בשנים 2017–2019. טרם שירותו במגזר הציבורי היה שותף בכיר במשרד עורכי הדין "קירקלנד ואליס" השוכן בשיקגו.
קורות חיים
רוזן נולד למשפחה יהודית בבוסטון וגדל בעיר ברוקטון שבמסצ'וסטס. בשנת 1979 השלים באוניברסיטת נורת'ווסטרן לימודי תואר ראשון בכלכלה, לאחר שכיהן כנשיא התאחדות הסטודנטים באוניברסיטה בשנתו השלישית והאחרונה ללימודיו הגבוהים. ב-1982 הוסיף להשלים לימודי תואר שני בבית הספר למשפטים של אוניברסיטת הרווארד. באותה שנה הצטרף אל משרד עורכי הדין "קרירקלנד ואליס" (Kirkland & Ellis). בשנת 2003 עזב את משרד עורכי הדין בשיקגו שבאילינוי, והחל לעבוד עבור הממשלה הפדרלית של ארצות הברית.
בשנים 2003–2006 שימש כיועץ כללי במחלקת התחבורה של ארצות הברית והיה יועצו האישי של מזכיר המחלקה נורמן מינטה. ב-2006 עבר אל משרד הניהול והתקציב, שם היה יועץ כללי בכיר לענייני מדיניות. הוא מילא תפקיד זה עד 2009. בהיותו במשרד הניהול והתקציב, נהג למתוח ביקורת על "רגולציית-יתר", והתנגד לתוכניות הסוכנות להגנת הסביבה להסדרת פליטת גזי חממה. כמו כן, שירת כנציג הממשלה הפדרלית במועצת המנהלים של אמטרק. רוזן שב ל"קירקלנד ואליס" בשנת 2009. בין השנים 2015–2016 עמד רוזן בראש אגף המשפט המנהלי בלשכת עורכי הדין האמריקאית.
ב-16 במאי 2017 אישר הסנאט של ארצות הברית את מינויו של רוזן לסגן מזכירת מחלקת התחבורה של ארצות הברית ברוב של 56 תומכים מול 42 מתנגדים. בכהונה זו היה כפוף למזכירה איליין צ'או.
במחלקת המשפטים
ב-19 בפברואר 2019, נשיא ארצות הברית דונלד טראמפ הודיע ​​על כוונתו למנות את רוזן לתפקיד המשנה לתובע הכללי של ארצות הברית, כמחליפו של רוד רוזנשטיין אשר עזב את מחלקת המשפטים. ב-16 במאי 2019 אישרה מליאת הסנאט את מינויו, ברוב בן 52 קולות. מינויו לתפקיד השני הבכיר ביותר במערכת אכיפת החוק האמריקאית היה יוצא דופן, שכן רוזן לא היה בעל ניסיון משפטי קודם כתובע. התובע הכללי ויליאם בר דחק בנשיא טראמפ להכריז על רוזן כסגנו. רוזן הושבע לתפקידו ב-22 במאי 2019. העיתון "וול סטריט ג'ורנל" תיאר את רוזן כמי ש"שמר על פרופיל נמוך יחסית הן בתוך מחלקת המשפטים והן בפן הציבורי".
ביוני 2019 שלח רוזן מכתב לתובעים במערך התביעה של מדינת ניו יורק ובירר על אודות התיק של פול מנפורט, והצביע על כך שהוא יפקח על המקום בו יהיה מנפורט נתון למעצר. זמן קצר לאחר מכן הודיעו אנשי שירות בתי הסוהר הפדרלי לתובעים במדינת ניו יורק כי מנפורט לא יוחזק ברייקרז איילנד. תובעים בהווה ובעבר תיארו את ההחלטה כיוצאת דופן, משום שמרבית האנשים המוחזקים במעצר תוך המתנה למשפט פדרלי מוחזקים ברייקרז איילנד, בית סוהר עם מוניטין של אלימות וניהול כושל.
בשלהי 2019, רוזן השהה חקירה פדרלית נגד ראיין זינקי, לשעבר מזכיר הפנים של ארצות הברית. התובעים הפדרליים הציעו להתקדם בעניינו של זינקי תוך הגשת כתב אישום פלילי נגדו, בגין מעורבות זינקי בחסימת שני שבטים אינדיאנים מלהפעיל קזינו בסמוך לסניף של חברת ההימורים MGM Resorts International. בכך, רוזן מנע מלשכת המפקח הכללי של מחלקת הפנים לפרסם דין וחשבון על אודות עסקת הקזינו.
ב-30 ביולי 2020 כתב רוזן מכתב לנשיא ועדת הבחירות בפוארטו ריקו בה דחה את עתירת הוועדה למחלקת המשפטים האמריקאית להמליץ ​​על הוצאה בסך 2.5 מיליון דולר אמריקני — אשר הוקצבה לקמפיין חינוכי בנושא העתיד הפוליטי של הטריטוריה מכוח חוק ההקצבות המגובשות משנת 2014 — אשר יעשה בה שימוש במשאל העם בפוארטו ריקו שתוכנן להיערך בנובמבר אותה שנה. רוזן נימק את דחיית העתירה בכך שאין לממשלה זמן דיו להשלים את הבקשה, ושהצעת החוק של בית המחוקקים בסן חואן אשר סללה את הדרך למשאל העם — כוללת אמירות שמחלקת המשפטים חולקת עליהן.
ב-14 בדצמבר 2020 הכריז ויליאם בר, התובע הכללי, על כוונתו להתפטר מהתפקיד החל מ-23 בדצמבר. כאשר ההתפטרות נכנסה לתוקף, החל רוזן את תפקידו כתובע הכללי בפועל בשבועות האחרונים לנשיאותו של דונלד טראמפ.
במסגרת נסיון ביטול הבחירות לנשיאות ארצות הברית ב-2020 הפעיל טראמפ לחץ אדיר על רוזן, בהודעות דואר אלקטרוני ובפגישות פנים אל פנים, בהן דרש ממנו לפתוח בחקירה נגד "זיופי בחירות" במדינות המתנדנדות, בהן היה רוב של מצביעים שחורים, ללא בסיס כלשהו לחשדות. רוזן פירש זאת כבקשה להטות את תוצאת הבחירות, וסירב. ב-22 בינואר 2021 פורסם כי טראמפ שקל לפטר את רוזן ולהחליף אותו באדם מטעמו שיבטל את תוצאות הבחירות. הוא נמנע מלממש את התוכנית רק לאחר שכל בכירי מחלקת המשפטים הצהירו שהם יתפטרו אם יעשה זאת.
ליפיצן
מקורו של גזע סוסים זה הוא בסוסים האנדלוסיים, שהיו מבוקשים מאוד באירופה. כאשר נאסר בספרד ייצוא הסוסים האנדלוסיים, החליטה ממלכת הבסבורג לפתח תחליף וכך נוסדה הלהקה הראשונה בליפיצה, בשנת 1580. מקום הגידול נבחר בשל היותו דומה לנוף אנדלוסיה, מקורם של הסוסים האנדלוסיים. הגזע הליפיצני מורכב משמונה קווי דם: פלוטו (Pluto), קונברסנו (Conversano), מאסטוזו (Maestoso), פאבורי (Favory), נאפוליטאנו (Neapolitano), סינגלאווי (Siglavy), טוליפאן (Tulipan) ואינצ'יטאטו (Incitato) - השמות הם שמות הסוסים הזכריים, שמהם התחיל קו הדם.
הליפיצן נחשב לבלרינה של עולם הסוסים בשל היכולות הפיזיות שלהם, קלות אילופם ויופיים, והם מועדפים בקרקסים ורכיבה אמנותית. בדרך כלל ליפיצן נולד עם עור כהה, שחור או חום, ועורו הולך ומתבהר במהלך השנים עד הגיעו לאפור בהיר.
Guns N' Roses (EP)
Guns N' Roses (מוכר גם כ: Live from the Jungle) הוא ה-EP השני של להקת ההארד רוק האמריקאית Guns N' Roses. האלבום יצא לאור ביפן בלבד, בשנת 1988.
רקע
האלבום יצא בפורמטים של תקליט, קסטה ותקליטור, כאמור, ביפן בלבד. האלבום כולל את השיר "Sweet Child O' Mine", מאלבום הבכורה של הלהקה - Appetite For Destruction. שלושה משירי האלבום הוקלטו בהקלטה חיה בלונדון, ב-28 ביוני 1987 והם: "It's So Easy" (הופיע גם הוא באלבום הבכורה), "Knockin' on Heaven's Door" (קאבר לשירו של בוב דילן משנת 1973 ו-"Whole Lotta Rosie" (קאבר ללהקת AC/DC). השיר "Move to the City" הופיע קודם לכן במיני-אלבום הקודם של הלהקה, Live ?!*@ Like a Suicide, אשר יצא לאור ב-1986.
לפי עטיפת האלבום המכילה את שם הלהקה בלבד, נראה כי האלבום נקרא על שמה של הלהקה. למרות זאת, רבים מתייחסים למיני-אלבום בשם Live from the Jungle, לפי הכתובית ביפנית על העטיפה - ライブ・フロム・ザ・ジャングル ガンズ・アンド・ローゼズ - המתורגמת למילים: "Live from the jungle: Guns N' Roses".
גבריאל יאנקו
גבריאל יאנקו (ברומנית: Gabriel Iancu; נולד ב-15 באפריל 1994) הוא כדורגלן רומני, המשחק בעמדת הקשר באוניברסיטת קראיובה.
קריירה
יאנקו התחיל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של סטיאווה בוקרשט ממנה עבר לקונקורדיה קיאז'נה ומשם להאקדמיה של גאורגה חאג'י.
בקיץ חתם בויטורול קונסטנצה שנמצאת בבעלותו של גאורגה חאג'י. במרץ היה מועמד לאייאקס אמסטרדם ולגלאטסראיי.
בדצמבר חתם לחמש שנים בסטיאווה בוקרשט שקיבלה 70% מכרטיס השחקן שלו. ב-10 במרץ 2013 יאנקו ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בניצחון 3-4 נגד צ'הלאול פיאטרה ניאמץ. ב-30 ביולי 2013 יאנצו הבקיע צמד בניצחון 0-2 נגד דינמו טביליסי במסגרת מוקדמות ליגת האלופות.
ב-9 באוגוסט 2017 יאנקו חתם בהפועל רעננה מליגת העל, אך שוחרר מהקבוצה כעבור כמה ימים.
בקיץ יאנקו חתם בוולונטר מליגת העל הרומנית בה רשם רק 13 דקות משחק.
בפברואר יאנקו חתם בדונריה קלראש.
בקיץ חזר לוויטורול קונסטנצה.
ב-13 בינואר 2021, יאנקו חתם באחמט גרוזני מליגת העל הרוסית. ב-3 בפברואר 2022 הושאל לפארול קונסטנצה עד לסיום העונה.
בקיץ הצטרף לאוניברסיטת קראיובה.
קריירה בינלאומית
בצעירותו, יאנקו שיחק בנבחרות הצעירות של רומניה. ב-7 בספטמבר 2020, יאנקו ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת הבוגרת בניצחון 2-3 נגד.
יאניק קרסקו
יאניק פריירה קרסקו (באנגלית: Yannick Ferreira Carrasco; נולד ב-4 בספטמבר 1993 באיקסל שבבלגיה) הוא כדורגלן בלגי המשחק בעמדת הקיצוני באתלטיקו מדריד ובנבחרת בלגיה.
קריירה
קרסקו נולד בעיר איקסל שבבלגיה להורים ממוצא פורטוגזי וספרדי, החל לשחק כדורגל במספר מועדונים קטנים בבלגיה מהם התקדם לראסינג גנק. בשנת 2010, כשהוא מסיים את דרכו בקבוצת הנוער של ראסינג גנק עבר קרסקו לצרפת וחתם במונקו. ב-30 ביולי 2012, ערך קרסקו את הופעת הבכורה שלו במדי מונקו וגם כבש את שער הבכורה שלו בקבוצה בניצחון 0–4 על טור בליגה השנייה בצרפת. ב-13 באפריל 2013 כבש קרסקו צמד שערים בניצחון מונקו 0–2 על אוסר. בעונתו הראשונה בקבוצה, רשם קרסקו 27 הופעות ושישה שערים כשמונקו עלתה בחזרה לליגה 1.
ב-5 באוקטובר 2013, כבש קרסקו את שער הבכורה שלו בליגה 1 בניצחון 1–2 על סנט אטיין. ב-20 באוקטובר, כבש קרסקו צמד שערים בתיקו 2-2 של מונקו עם סושו.
ב-25 בפברואר 2015, כבש קרסקו את השער השלישי בניצחון 1–3 של מונקו על ארסנל בשלב שמינית גמר ליגת האלופות.
ב-10 ביולי 2015, חתם קרסקו לחמש שנים באתלטיקו מדריד ששילמה עבורו למונקו 20 מיליון אירו.
ב-18 באוקטובר 2015, כבש קרסקו את שער הבכורה שלו במדי אתלטיקו מדריד בניצחון 0–2 על ריאל סוסיאדד. ב-15 באוקטובר 2016, הבקיע שלושער ראשון בקריירה בניצחון 1–7 על גרנדה. ב-28 במאי 2016 כבש קרסקו את שער השוויון של קבוצתו, בדקה ה-80, מול ריאל מדריד, במסגרת משחק גמר ליגת האלופות. היה זה השער הראשון של שחקן בלגי בגמר ליגת האלופות.
בעונת 2016/2017 ביסס את עצמו קרסקו כשחקן הרכב באתלטיקו מדריד, ב-21 באוקטובר 2016 האריך קרסקו את חוזהו עד לשנת 2022 וסעיף שחרורו עלה ל-100 מיליון אירו.
ב-26 בפברואר 2018, הודיעה אתלטיקו מדריד על מכירתו לעולה החדשה בסין, דליאן ייפאנג תמורת 30 מיליון יורו.
ב-31 בינואר 2020 חזר קרסקו לאתלטיקו מדריד והושאל עד לסוף העונה. ב-8 בספטמבר חזר באופן רשמי לאתלטיקו בחוזה לארבע שנים.
קריירה בינלאומית
קרסקו גם נכלל בסגל הנבחרת במונדיאל 2018 בו הגיעה נבחרתו עד למקום השלישי.
נכלל בסגל נבחרת בלגיה לטורניר מונדיאל 2022.
חיים אישיים
קרסקו נולד לאב פורטוגלי ולאם ספרדייה. אביו עזב את המשפחה כשיניק היה עדיין ילד, והשאיר את אמו, כרמן לגדל אותו ואת אחיו מיילן לבד. יש לו שני אחים למחצה הצעירים ממנו, הוגו וסיליה.
ב-2017 התחתן קרסקו עם מיס בלגיה לשעבר, נומי הפארט.
מידע גורלי
מידע גורלי הוא רומן מאת הסופרת א. פרידמן העוסק בחייה של נערה רפורמית החוזרת בתשובה ליהדות האורתודוקסית ומגלה שהיא ממזרת. הספר יצא לאור בשנת 2001 בהוצאת פלדהיים. הספר תורגם לאנגלית ב-2004  (תחת השם Nothing but the truth) ומופץ בחו"ל על ידי פלדהיים ניו-יורק.
תקציר העלילה
הלן היא בת למשפחה רפורמית המתגוררת בארצות הברית. היא חוזרת בתשובה באופן עצמאי, ובמשרד עורכי הדין בו היא עובדת היא מכירה בחור חרדי, תלמיד ישיבה לשעבר בשם דייוויד גרינברג, והם מחליטים להינשא.
כשהם באים להירשם לנשואים מתברר להלן כי אמה הייתה נשואה לאדם אחר, אך למרות שנישאה בשנית, היא לא התגרשה כהלכה, ולכן ילדיה מנישואיה השניים הם ממזרים לפי ההלכה, ולפיכך נאסר עליהם להתחתן עם יהודים כשרים. לפיכך, היא אינה יכולה להינשא לארוסה, והאירוסין מתבטלים.
הוריה, שלא היו מודעים למשמעות הצעד שעשו, כאובים מאוד על כך שבתם אינה יכולה להינשא. אף שלממזר יש אופציות מעטות להינשא על פי ההלכה, הלן מבכרת שלא להתחתן. את חייה היא מקדישה להעלאת המודעות לגירושין על פי ההלכה, על מנת למנוע טרגדיות מהסוג שהיא עצמה חוותה.
אגרוף האל
אגרוף האל (באנגלית: The Fist of God) הוא ספר מאת הסופר הבריטי פרדריק פורסיית'. הספר עוסק במלחמת המפרץ ובנסיונותיו של שליט עיראק, סאדאם חוסיין להשיג נשק להשמדה המונית. שם הספר נגזר מתותח האמור לשמש כנשק יום הדין המצוי בידי העיראקים. את הספר הקדיש המחבר, בין השאר, לאלמנות וליתומים של רגימנט ה-SAS.
עלילה
עלילת הספר נפתחת בעת שד"ר ג'רלד בול, מומחה לתכנון נשק ארטילרי, נשכר בידי שליט עיראק, סאדאם חוסיין, על מנת לתכנן ולבנות לו תותח על. משוכנע שהדבר נועד לשם שיגור לוויינים לחלל, ואינו יכול לשרת שום מטרה צבאית, מתכנן בול תותח אשר יכול היה לירות רק פעם אחת, אולם לסאדאם תוכניות אחרות. בול נרצח בשנת 1990. עיראק פולשת לכווית באוגוסט אותה שנה. בכירים במודיעין הבריטי מבינים כי דרוש להם מודיעין עדכני על הנעשה בכווית. סטיב ליינג, המשמש כמנהל המבצעים של אגף המזרח התיכון במודיעין הבריטי פונה להתייעץ עם ד"ר טרי מרטין, מזרחן המתמחה בתרבות עיראק. ד"ר מרטין ממליץ לליינג לפנות לאחיו הבכור, מייק מרטין, רב-סרן ברגימנט ה-SAS.
מייק מרטין התגייס לצבא הבריטי בשנת 1971 והתנדב לרגימנט המוצנח. הוא עבר הכשרה כלוחם ובהמשך קורס קצינים באקדמיה הצבאית המלכותית. לאחר ששימש כמפקד מחלקה בצנחנים התנדב מרטין, בשנת 1978, ל-SAS. לאחר שעבר את ההכשרה המפרכת ושימש במספר תפקידי פיקוד ביחידה, שב מרטין לצנחנים ולחם במלחמת פוקלנד. בנוסף לשליטתו בשפה הערבית למרטין נכס נוסף. הוא ואחיו טרי בילו את ילדותם בבגדאד, עת שאביהם עבד כרואה-חשבון בעבור תאגיד בריטי גדול. המודיעין הבריטי מגייס את רב-סרן מרטין בהשאלה מן ה-SAS. מרטין מסתנן לכווית, ומגלה עד מהרה כי לרודן העיראקי ישנו אס בשרוול, נשק להשמדה המונית העלול לשנות את כל מהלך המלחמה.
דאסטי ג'ונסון
'''דאסטין מ. "דאסטי" ג'ונסון (באנגלית: Dustin M. Johnson'''; נולד ב-30 בספטמבר 1976) הוא פוליטיקאי אמריקאי המכהן כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם המחוז הכללי של מדינת דקוטה הדרומית מאז 2019. מבחינה גאוגרפית, זהו מחוז הקונגרס הרביעי בגודלו בארצות הברית, והוא כולל את כל שטח המדינה. ג'ונסון הוא חבר המפלגה הרפובליקנית, וטרם היבחרו לבית הנבחרים היה ראש הסגל של מושל דקוטה הדרומית.
ביוגרפיה
ג'ונסון נולד בפיר שבדקוטה הדרומית. ב-1995 סיים את לימודיו התיכוניים בבית הספר התיכון ע"ש תיאודור פ. ריגס. ב-1999 קיבל תואר ראשון במדע המדינה מאוניברסיטת דקוטה הדרומית וב-2002 קיבל תואר שני (MPA) במינהל ציבורי ומדיניות ציבורית מאוניברסיטת נוטרדאם. ב-1998 היה מועמד לקבלת מלגת טרומן ובמסגרת זו עבד במחלקת החקלאות של ארצות הברית בוושינגטון הבירה. ב-2003 עבד ג'ונסון כיועץ מדיניות בכיר של מושל דקוטה הדרומית מייק ראונדס.
ב-2004 התמודד ג'ונסון למושב בוועדת השירותים הציבוריים של דקוטה הדרומית. לאחר היבחרו לוועדה, נהפך מאוחר יותר לחבר הוועדה הצעיר ביותר בהיסטוריה של המדינה. הוא נבחר מחדש ב-2010. נוסף על כך, ג'ונסון היה חבר בוועד המנהל של איגוד חברי מועצות השירותים הציבוריים הלאומי. ב-2007 התמנה ליושב ראש ועדת השירותים הציבוריים של דקוטה הדרומית עד להתפטרותו ב-2011. ב-2010 הוא הוביל משלחת רשמית של מדינת דקוטה הדרומית, שכללה בין היתר את המושל מייק ראונדס ורגולטורים במדינה, אשר נפגשה עם אנשי רשות התקשורת הפדרלית בעקבות דאגת המדינה להשפעת הרשות על ספקים קטנים וכפריים בדקוטה הדרומית.
ב-2011 התפטר מהישיבה בראשות ועדת השירותים הציבוריים לשם מינויו לראש הסגל של מושל דקוטה הדרומית דניס דוגארד. ג'ונסון כיהן בתפקיד זה במשך ארבע שנים, ובמהלך כהונתו הוא פיקח על משרדי ממשלת דקוטה הדרומית, על יועצי המדיניות של המושל ועל רבים מהפרויקטים והרפורמות של דוגארד. ב-2014 התפטר מתפקידו כראש הסגל והצטרף לחברה "ואנטייג' פוינט סולושיינס" (Vantage Point Solutions) אשר בסיסה במיטשל. ג'ונסון עזב את החברה עם היבחרו לקונגרס ארבע שנים מאוחר יותר.
ב-15 בנובמבר 2016 הודיע ג'ונסון על כוונתו להתמודד לבית הנבחרים של ארצות הברית מטעם המפלגה הרפובליקנית כנציג מחוז הקונגרס היחיד של דקוטה הדרומית. ההודעה הגיעה זמן קצר לאחר שקריסטי נואם, הנציגה המכהנת של דקוטה הדרומית בבית הנבחרים, הכריזה על אי-התמודדותה לקונגרס כדי להתמודד בבחירות לתפקיד מושל דקוטה הדרומית בבחירות 2018. ב-5 ביוני 2018 גבר ג'ונסון על מזכיר המדינה שנטל קרבס ועל איש העסקים וחבר הסנאט של דקוטה הדרומית ניל טפיו. ביום הבחירות הכלליות שהתקיים בנובמבר, ניצח את טים ביורקמן, שופט בדימוס ומועמד המפלגה הדמוקרטית.
ג'ונסון הושבע לתפקידו ב-3 בינואר 2019, יום כינוס הקונגרס ה-116 של ארצות הברית. ב-26 במרץ 2019 נמנה ג'ונסון בין 14 הרפובליקנים שהצביעו עם כל הסיעה הדמוקרטית בבית הנבחרים בעד ביטול הוטו של נשיא ארצות הברית דונלד טראמפ על צעד הבא לבטל את הכרזתו של הנשיא על מצב חירום לאומי בגבול ארצות הברית–מקסיקו.
אנדרו ואלמון
אנדרו אורלנדו ואלמון (באנגלית: Andrew Orlando Valmon; נולד ב-1 בינואר 1965) הוא אצן אמריקאי בעבר. הוא אלוף אולימפי בעל שתי מדליות זהב, אלוף עולם ושיאן עולם הנוכחי (2017) בריצת שליחים 4x400 מטר.
ביוגרפיה
ולאמון נולד בברוקלין, ניו יורק וגדל במנצ'סטר טאונשיפ ניו ג'רזי. משנת 1987 הוא בעל תואר ראשון בתקשורת מאוניברסיטת סיטון הול.
אלוף אולימפי
באולימפיאדת סיאול (1988) זכה ואלמון במדליית זהב בריצת שליחים 4x400 מטר, לאחר שהשתתף בשלבי המוקדמות והרביעייה האמריקאית זכתה בשלב הגמר בהשוואת שיא העולם.