cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Young Girl
השיר מושר מנקודת מבט של גבר שמגלה שהנערה שבה התאהב היא צעירה יותר מגיל ההסכמה, בניגוד לרושם הראשוני שעשתה. הוא מבקש ממנה לעזוב אותו לפני שהקשר ביניהם יתהדק.
בממלכה המאוחדת יצא הסינגל מחדש בשנת 1974 במסגרת סדרת להיטי "Hall of Fame", והגיע למקום השישי במצעד.
גרסה עברית
להקת נוער שוליים הקליטה גרסה עברית לשיר "Young Girl" בשם "לילה" בתרגומו של מאיר גולדברג. השיר יצא באלבום השני של הלהקה, "ציירי לך שפם" בשנת 1990.
אביבה הזז
אביבה הזז (1 בפברואר 1927 – 27 ביוני 2019) הייתה משוררת ישראלית, שהייתה נשואה לבוטנאי טוביה קושניר, ובהמשך הייתה אשתו של הסופר חיים הזז והמביאה לבית הדפוס של כתביו לאחר מותו.
קורות חייה
הזז נולדה בעין חרוד בשנת 1927. הוריה, מלכה ומשה גינצבורג (פלג), היו מחלוצי העלייה השלישית, שעלו ארצה מרוסיה. פעילותו הציבורית של אביה, שהיה בין בוני תחנת הכוח ההידרואלקטרית של פנחס רוטנברג בנהריים וממייסדי כפר יהושע, הביאה לנדודי המשפחה בין מקומות מגורים שונים בארץ.
בשנת 1945, לאחר שסיימה את לימודיה בבית הספר החקלאי בעיינות, למדה הזז בסמינר למדריכי עליית הנוער בירושלים. עם תום לימודיה, היא הורתה עברית ותנ"ך לילדי עולים.
בדצמבר 1946 נישאה לחוקר הטבע טוביה קושניר. היכרותם החלה עוד בהיותה נערה בת 14, כאשר הצטרפה לטיוליו של קושניר ברחבי הארץ, בחיפושיו אחרי זנים של פרחים וצמחים. בעת שהתחתנו, היה קושניר תלמיד באוניברסיטה העברית בירושלים. עד לפרוץ מלחמת השחרור ב-1947 התגורר הזוג הצעיר בכפר עיסוויה, הסמוך לבנייני האוניברסיטה בהר הצופים.
בדצמבר 1947 התגייס קושניר לפלמ"ח, למחלקה ששמרה על הדרך לירושלים ובסיסה היה במעלה החמישה. אביבה נשארה בירושלים והמשיכה את המחקר הגנטי של קושניר על מוצא הערצב המצוי.
ביום ה' בשבט, תש"ח, 16 בינואר 1948, נהרג קושניר עם מחלקת הל"ה שניסתה להושיט עזרה לגוש עציון הנצור. בחודשים שלאחר מכן, המשיכה אביבה להתגורר בירושלים והשתתפה במאמץ המלחמתי של תושבי הבירה בימי המצור.
לאחר קום המדינה, עם הסרת המצור מעל ירושלים, נענתה אביבה להצעתו של פרופסור אהרן קציר, שעמד אז בראש חיל המדע (חמ"ד) ועברה לתל אביב, כדי להשלים את מחקריו הגנטיים של קושניר. הזז גויסה לצה"ל ועסקה, במקביל לפענוח צילומי אוויר, בהכנה לדפוס של הספר "טוביה קושניר – מחקרי טבע ומכתבים". בעריכת הספר הסתייעה אביבה בדודו של קושניר, מרדכי שניר, ובאביו, שמעון קושניר. הספר יצא לאור בהוצאת "עם עובד" בראשית 1949. במשרדי הוצאת "עם עובד" בתל אביב פגשה אביבה לראשונה בסופר חיים הזז, אשר עסק באותה עת בהכנה לדפוס של הכרך השני מן הרומן "יעיש".
ב-1949 חזרה לירושלים, הכינה עצמה לבחינות הבגרות וסיימה אותן בהצלחה. ב-1950 למדה ביולוגיה באוניברסיטה העברית. בתום שנת הלימודים הראשונה באוניברסיטה העברית, נסעה עם הסופר חיים הזז לביקור באיטליה. ב-1 בינואר 1951 נישאו בבית הכנסת הגדול של רומא.
עם שובם לישראל, הוזמנו הזוג הזז על ידי הצייר מנחם שמי ורעייתו רבקה, לבוא ולהתגורר בדירתם בקריית האמנים בצפת. בשנים 1951-1952 התגוררו בני הזוג הזז בצפת, ושם כתב חיים הזז את שני הכרכים האחרונים של הרומן "יעיש" אשר ראו אור בהוצאת "עם עובד" בשנת 1952. מכאן ואילך, נהג חיים הזז לקרוא לפני רעייתו כל פרק שכתיבתו הושלמה, והיא העתיקה את הפרקים כסדרם במכונת כתיבה.
ב-1953 עברו לגור בירושלים. הזז התחילה את לימודיה באוניברסיטה העברית בחוגים לספרות עברית ופילוסופיה. ב-1955 סיימה הזז את לימודי ה-ב.א. בהצטיינות יתרה וזכתה במלגה ללימודי ה-מ.א. בפילוסופיה ומדע הדתות, אותם היא סיימה בשנת 1957.
ב-1961 עברו להתגורר בדירת קבע בשכונת טלביה (קוממיות) בירושלים. בביתם של בני הזוג ברחוב חובבי ציון התארחו סופרים, משוררים, אמנים ומדינאים מכל קצות הקשת הפוליטית, כמו גם פועלים ואזרחים פשוטים, אשר ביקשו את קרבתם. בזכות האווירה הנינוחה שהשרתה הזז בדירתם, זכה חיים הזז, לראשונה בחייו, בתנאי עבודה נאותים.
בין השנים 1966-1967 ערך חיים הזז את כתביו מחדש. אשתו סייעה לו בהעתקת כתב ידו הקשה לפענוח ובהגהות המרובות, ובעזרתה הוא הצליח להשלים את מלאכת עריכתם מחדש של 12 כרכי פרוזה במשך פחות משנתיים.
הזז הייתה שותפה מלאה לפעילותו הציבורית של בעלה בשנותיו האחרונות, כאשר מילא שורה של תפקידים ממלכתיים ובהם, נשיא אגודת הסופרים העבריים. היא נלוותה לכל המסעות שערך בעלה בישראל ומחוצה לה, בשליחות המדינה, וקשרה קשרי ידידות הדוקים עם סופרים ואנשי רוח יהודים בכל רחבי העולם.
פעילות ספרותית
במרץ 1973 הלך חיים הזז לעולמו באופן פתאומי. עם פטירתו, נתגלו הדברים אשר כתב בצוואתו, שכל-כולה התייחסה לעיזבונו הספרותי: .
לאור דברים אלה, החליטה הזז להקדיש את עצמה להוצאתם לאור של הכתבים הגנוזים מעיזבון בעלה, והחלה לעסוק בכך במרץ רב. על פי הוראתו של שר החינוך והתרבות, יגאל אלון, הוקמה ועדה ציבורית שבראשה הועמד שר השיכון זאב שרף, כדי לתמוך בהמשך הוצאתם לאור של כתבי הזז. בתמיכתה של ועדה זו, הוציאה הזז במשך עשר שנים שלושה ספרים ראשונים מן העיזבון.
ב-1983, עם התרחבותה של הפעילות סביב ארכיונו של חיים הזז, הקימה הזז את עמותת "יד למורשת חיים הזז" והעמידה לרשותה את ארכיונו העשיר של הסופר. בדירה שהועמדה לרשות העמותה על ידי עיריית ירושלים, החלה הזז בפעילות חינוכית אינטנסיבית סביב יצירת חיים הזז. היא יזמה את איסופם של ספרים וחומרים ארכיוניים נוספים שהועמדו לרשות הציבור בבית "יד למורשת חיים הזז".
במקביל לניהולה של העמותה, ממשיכה הזז בהתקנה לדפוס של כתבים גנוזים מעיזבון בעלה. ב-2005 הוציאה לאור את היצירה האפית "ימלא" (בהוצאת "אבן חושן") וב-2009 את קובץ הסיפורים "בצילן של מלכויות" (הוצאת מוסד ביאליק). לאחר מכן עסקה בההדרה של שני קובצי סיפורים חדשים אשר נכתבו בשנות השלושים והארבעים, ואשר לא ראו אור עד היום.
שירה הראשון של הזז שראה אור, "שפתי ישנים", נדפס במוסף "ידיעות אחרונות" במרץ 1975. מאז, שירים ומאמרים רבים מפרי עטה ראו אור בעיתונים וכתבי-עת בישראל ובעולם.
הזז זכתה באותות הוקרה שונים על פעילותה למען הספרות העברית, ובהם פרס "כלת האור" לשנת ה'תשס"ד מטעם המועצה הציונית בישראל.
פלוגות הפועל
פלוגות הפועל, בשמן הרשמי פלוגות הסדרן, הוקמו בתחילת שנות ה-30 של המאה ה-20 כמיליציה הסתדרותית בחסות הפועל, שנועדה להתייצב בעיקר כנגד פלוגות בית"ר, אם כי הן פעלו גם נגד הקומוניסטים והיוו מסווה לפעילויות של ההגנה, בעיקר לשם מתן אימון גופני צבאי. פלוגות הפועל שימשו כזרוע ביצועית-פוליטית של ההסתדרות עד שנות ה-60 של המאה ה-20 ופעלו כנגד כל מי שהמרה את החלטות ההסתדרות.
המטרה המקורית לשמה הוקמו הפלוגות היו שמירה על הסדר באירועים ציבוריים ולכן נקראו בהתחלה "פלוגות הסדרן". מטרה נוספת הייתה בניית בסיס לכוח מגן במקרה של הידרדרות במצב הביטחוני.
הקמתן
את הארגון הארצי של פלוגות הפועל הקים זאב שרף והמפקד הראשון של המסגרת הארצית היה יוסף אבידר, ב-1935 הוחלף על ידי משה כרמל אולם נשאר בהנהגת הארגון. מאורעות כמו רצח ארלוזורוב, עליית הפאשיזם והנאציזם באירופה ומלחמת האזרחים בספרד גרמו לחשש של הציבור המאורגן בהסתדרות מכוחו של הימין. אנשי תנועת העבודה חששו כי האידאולוגיה של התנועה הרוויזיוניסטית כוללת בתוכה רצון לשבור את התארגנות הפועלים (כלומר את ההסתדרות) ודרך ההתגוננות היחידה היא הרתעה. הרתעה זו תושג על ידי גוף מאורגן שלא יהסס להיכנס לעימותים פיזיים עם אנשי הימין ובנוסף יאבטח את אסיפות ההסתדרות, התארגנויות הפועלים, ובמידת הצורך את מנהיגיה.
בתוך ההסתדרות ובתוך ארגון הפועל התחולל ויכוח בשאלה האם ארגון הפועל אמור להיות אגודת ספורט עממי בלבד או שכמו כל חלקי ההסתדרות גם אגודות הפועל צריכות לפעול למען מטרות תנועת הפועלים. הנהגת ההסתדרות ראתה בארגון "הפועל" חלק מהמערכת הכלכלית והחברתית של תנועת הפועלים בארץ ישראל פלוגות הפועל שהיוו חלק מ"הפועל" נועדו לשמש גם ככוח מגן לפועלים מאורגנים מפני תקיפות של אנשי הימין. את מיסוד פלוגות הפועל הובילו אנשי הזרם הביטחוני במפא"י, בהם זלמן ארן, ברל רפטור, יונה כסה, יצחק בן-אהרן, ואליהו דובקין
אחד המאבקים החשובים בהם הייתה מעורבת ההסתדרות באותם ימים היה נושא עבודה עברית ועבודה מאורגנת. באותן שנים החוק המנדטורי לא דיבר על התאגדויות עובדים או שביתות ולכן היו המעסיקים יכולים לשבור שביתות בקלות. חלק מאלו שהיו מוכנים להפר שביתות היו אנשי הימין, שבאותה תקופה לא היו מאוגדים בארגון עובדים משל עצמם ועקב דעותיהם לא היו יכולים להיקלט בהסתדרות. אנשי ימין אלו דגלו בסיסמה "יא ברעכן" (מיידיש - לשבור, והכוונה הייתה לשבור את כוחה של ההסתדרות).
דוד בן-גוריון שהיה מיוזמי הקמת פלוגות הפועל, כחלק מהקרב שניהל על השלטון בתנועה הציונית, ברחוב העברי והיהודי בארץ ומחוצה לה, אמר בכינוס הארצי של אגודת הספורט "הפועל" בתל אביב ב-1933 : המאבק בין ההסתדרות לרוויזיוניסטים היה הן במישור האידאולוגי והן במישור התעסוקה. ההסתדרות רצתה לשלוט על שוק העבודה ואילו אנשי בית"ר שלא היו מאורגנים במסגרת ההסתדרות ואף לא התאפשר להם להתארגן במסגרת זאת עקב סירובה של ההסתדרות לקלוט אותם כחברים, היו מוכנים לעבוד במקומות לא מאורגנים. בחול המועד פסח 1933 נערך בת"א כינוס ארצי של בית"ר. בסיומו יצאו המשתתפים לתהלוכה ברחובות ת"א, כוח מאורגן שכלל אנשי פלוגות הפועל תקף את אנשי בית"ר.
ב-1934 אמר בן-גוריון:
באותה שנה נאם בחיפה בנימין זאב פון וייזל ואנשי פלוגת הסדרן נשלחו, בפעם הראשונה ככוח פוליטי, ל"פוצץ" את האספה הרוויזיוניסטית.
ההסתדרות, משראתה שעומד לרשותה כוח מאורגן הטילה עליו משימות נוספות, כמו ארגון המאבק למען עבודה עברית, סיוע להורדת מעפילים, טיפול במלשינים.
במהלך השנים המלחמה בבית"ר הוקהתה ופלוגות הפועל איבדו מחשיבותן עד שפורקו במהלך שנות ה-60 של המאה ה-20.
פלוגות הפועל בחיפה
חיפה הייתה היישוב בו פלוגות הפועל היו בשיא כוחן והשפעתן. את "פלוגת סדרן" הראשונה בחיפה ייסד אבא חושי בשנת 1927, אולם תפקידה של פלוגה זו היה שמירה על הסדר (בשכר) באירועים ציבוריים. ב-1936 נשלח יוסף אלמוגי לארגן את פלוגות הסדרן בחיפה בתוך המסגרת הארצית של פלוגות הפועל. הצלחתו הייתה מיידית ומאז במשך כל התקופה שעד סוף שנות ה-50 היו פלוגות הפועל בחיפה בעלות מספר החברים הגדול ביותר בין היישובים בישראל (ויחסית לאוכלוסייה). כבר בתחילת 1938 היו 1,019 חברים שהשתייכו לפלוגות הפועל בחיפה (לעומת כ-400 בתל אביב, 80 בירושלים ו-40 בחדרה)
פעולות להגנת תוצרת הארץ
על פי אמנון לין (בספרו, עמ' 44) פלוגות הפועל שימשו גם להגנה על מפעלים הסתדרותיים מפני ייבוא מתחרה. לין מספר שהגיע משלוח של זכוכית תוצרת חוץ ומנהלי פניציה ידעו שאם המשלוח הזה יצא לשוק תיפגענה מכירות המפעל. תוכנן להשמיד את המשלוח אולם מסיבות טכניות הפעולה לא התבצעה.
שבירת שביתת הימאים
פלוגות הפועל לקחו חלק בשבירת שביתת הימאים. הימאים עמדו על זכותם לבחור לעצמם מזכיר בבחירות דמוקרטיות במקום הממונה מטעם מפא"י בהסתדרות (שהייתה מבעלי צים). הנהגת ההסתדרות שחששה מהתקדים לפיו רשימה שלה לא זוכה בשלטון יזמה שבירה טוטאלית ומהירה של האיגוד המקצועי של הימאים.  ארגנה עובדים לשבור את שביתתם, בהם עובדי חברת חשמל והנמל ופלוגות  הפועל  שצרו על בית יורדי הים, מן היום הראשון להתכנסות המועצה, כדי "לשמור על הסדר והשקט". זאת בנוסף לכוחות המשטרה ושימוש בצבא להוצאת צווי גיוס לפעילי השביתה.
יחסי ארצות הברית–לוקסמבורג
היסטוריה
כוחות צבא ארצות הברית נלחמו הן במלחמת העולם הראשונה והן במלחמת העולם השנייה לשחרור לוקסמבורג מהכיבוש הגרמני, ויותר מ-5,000 חיילים אמריקנים, ובהם גנרל ג'ורג' פטון, קבורים בבית הקברות הצבאי והאנדרטה האמריקניים בלוקסמבורג. במהלך מלחמת קוריאה שלחה לוקסמבורג 85 חיילים שהשתתפו במלחמה, לצד כוחות האו"ם והכוחות האמריקניים.
כיום שתי המדינות חברות בנאט"ו, בארגון לשיתוף פעולה ולפיתוח כלכלי ובארגון לביטחון ולשיתוף פעולה באירופה.
יחסים כלכליים
הייצוא מארצות הברית ללוקסמבורג כולל מטוסים מסחריים, מידע, רפואה, בידור, טכנולוגיות תקשורת ומכשירים, וחברות אמריקניות הן בין המשקיעים הזרים הגדולים ביותר במשק בלוקסמבורג. מאידך, לוקסמבורג היא מרכז פיננסי גדול באירופה, ולבנקים אמריקניים יש נוכחות משמעותית במדינה. לוקסמבורג משתתפת בתוכנית הנסיעות ללא ויזה בארצות הברית, המאפשרת לאזרחי המדינות המשתתפות להגיע לארצות הברית למטרות תיירותיות במשך 90 יום ללא קבלת אשרה.
יחסים דיפלומטיים
לוקסמבורג מחזיקה בארצות הברית שגרירות בוושינגטון די. סי. ו-19 קונסוליות באטלנטה, אוסטין, בוסטון, בולדר, שיקגו, קליבלנד, דטרויט, פורט לודרדייל, פורט מאיירס, הונולולו, לוס אנג'לס, מיניאפוליס, ניו אורלינס, ניו יורק, פיניקס, פורטלנד, סולט לייק סיטי, סן פרנסיסקו וסיאטל, מאידך, ארצות הברית מחזיקה בלוקסמבורג רק שגרירות בלוקסמבורג סיטי.
הפארק הלאומי סרנגטי
סרנגטי (Serengeti) הוא הפארק הלאומי השני בגודלו בטנזניה, והוא משתרע על פני 14,763 קמ"ר באזור הסרנגטי שבצפון המדינה. הפארק מפורסם בשל "הנדידה הגדולה", שבמהלכה מאות אלפי בעלי חיים נודדים בינו לבין שמורת המסאי מארה שבקניה. הפארק מהווה מוקד משיכה לתיירים, ומדי שנה מגיעים כ-90,000 מבקרים לצפות בעולם החי העשיר שלו. בשנת 1981 הכריז אונסק"ו על הפארק כאתר מורשת עולמית וכשמורה ביוספרית.
היסטוריה
ראשיתו של הפארק בשמורת ציד שהקימו הבריטים על שטח של כ-800 אקר (כ-3,200 דונם) ב-1929. ב-1951 הוסבה שמורת הציד לפארק לאומי. הוא החל להתפרסם בעולם במהלך שנות ה-50, בעקבות עבודתם של הזואולוגים ברנהרד ומיכאל גז'ימק, שתועדה בסרטם זוכה הפרס האוסקר "Serengeti shall not Die".
גאוגרפיה
פירוש המילה "סרנגטי" בשפת המסאים הוא "מישורים אינסופיים". האזור המכונה בשם זה משתרע על פני כ-60 אלף קמ"ר בצפונה של טנזניה, והפארק הלאומי משתרע על פני כרבע ממנו. הסרנגטי מאופיין במישורים רחבי ידיים, המכוסים בצמחיית סוואנה.
הפארק מוקף בשמורות טבע ובשמורות ציד. הוא גובל באזור פיקוח הציד לוֹלְיוֹנְדוֹ בצפון מזרח, באזור השימור נגורונגורו בדרום מזרח, בשמורת הציד מָאסְוָוה בדרום מערב, ובשמורות הציד אִיקוֹרוֹנְגוֹ וגְרוּמֶטִי במערב. בצפון, גובל הפארק בשמורת מסאי מארה הקנייתית.
הנדידה הגדולה
במהלך הנדידה הגדולה, עדרים המונים למעלה ממיליון פרטים של גנו כחול נעים במסלול מעגלי בין הפארק לבין שמורת מסאי מארה שבקניה. במהלך העונה הגשומה, בין דצמבר למאי, הם נמצאים באזור הדרומי של הפארק, בו יש כמה נחלים שיכולים להרוות את צמאונם. בעונה היבשה, הנחלים מידלדלים והצמחייה מתייבשת, ובחיפוש אחרי מקורות מזון ומים אחרים, הם נעים צפונה ומערבה, לכיוון שמורת מסאי מארה. אף שהנדידה הגדולה מאופיינת בעיקר בעדרי הגנו, מי שמוביל אותה הם עדרי זברות, המונים כ-200 אלף פרטים. בעלי חיים אלה ניחנו בזיכרון טוב משל הגנו, והם אלה שזוכרים את הדרך למקורות המזון והמים. בעקבות עדרי הגנו והזברות נודדים גם הטורפים הניזונים מהם. אחד המכשולים במסע המפרך של העדרים ב"נדידה הגדולה" הוא חציית הנהרות שבדרך, שם אורבים מאות תניני יאור גדולים שמחכים לסעודתם השנתית. המפורסמים שבנהרות הם נהר הגרומטי בסרנגטי בטנזניה ונהר המארה בגבול הסרנגטי והמסאי מארה שבקניה. כאשר מגיע עדר גדול לנקודת חציית הנהרות, תמיד נצפה היסוס של העדרים הראשונים, אך לאט לאט מגיעים עוד ועוד פרטים ומתחיל להיווצר לחץ על הגדה עד שהפרט הראשון קופץ למים (לפעמים לא מבחירה). כך מתחילה תגובת שרשרת, "אפקט העדר" ובזה אחר זה קופצים הגנו למים ומתחילים במרוץ לגדה הבטוחה. את אירוע חציית הנהר מכנים "קרוסינג" (חצייה בעברית). זהו אירוע דרמטי המאופיין במאבק לחיים ולמוות הן של הגנו והן של התנינים בטבע האפריקאי הפראי.
מלבד עדרי הגנו והזברות, נמצאים בפארק בעלי חיים רבים אחרים, במשך כל ימי השנה:
דמוגרפיה
במהלך הקמתו של הפארק, אולצו תושבי האזור המסאים לעזוב לאזור נגורונגורו, בצעד שנחשב עד היום שנוי במחלוקת. כיום, היחידים המורשים לגור בתחומו דרך קבע הם עובדי רשות הגנים הלאומיים הטנזנית (TANAPA), חוקרים וצוותי המלונות הפועלים בשטחו. רובם מתגוררים בסֶרוֹנֶרָה.
תיירות
רוב התיירים מגיעים בטיולי ספארי מארושה, אם כי ניתן לטייל בו גם באופן עצמאי. בתחומי הפארק הוקם מנחת סרונרה עם מספר מסלולי נחיתה המיועדים למטוסים קטנים. דרך מקובלת נוספת לטיול בפארק היא באמצעות טיסה בכדור פורח.
Clojure
Clojure היא דיאלקט מודרני של שפת התכנות Lisp. זוהי שפה רב-תכליתית המאפשרת פיתוח אינטראקטיבי ומעודדת סגנון תכנות פונקציונלי המאפשר תכנות רב-תהליכי פשוט ובטוח יותר. Clojure מיושמת על פלטפורמת ה-JVM של שפת התכנות Java ומקומפלת ישירות לבייטקוד. Clojure מקיימת את פילוסופיית code-as-data של שפת התכנות Lisp, והיא בעלת מערכת מאקרו מתוחכמת. Clojure פותחה על ידי ריצ'רד היקי בשנת 2007 והיא תוכנת קוד-פתוח. Clojure מקיימת את פרדיגמת התכנות (כלומר, את העיקרון התכנותי) של תכנות פונקציונלי, כמו שאר ניבי Lisp. בתכנות פונקציונלי, מוצב דגש על קריאה לפונקציות, כאשר הן לא משנות את התוכנה, וגורמות למספר מינימלי של "תופעות לוואי" - כלומר, שינויים בחלקים אחרים שבתוכנה. הפונקציות מפושטות גם הן כביטויים. שפות תכנות עיליות רבות תומכות בעיקרון התכנות הפונקציונלי.
פיתוח השפה
ריצ׳ארד הייקי הוא היוצר של Clojure ושל Dotlisp, פרויקט דומה המבוסס על סביבת NET. של תאגיד התוכנה מיקרוסופט. היקיי פיתח את השפה במשך שנתיים וחצי לפני שהוציא אותה לאור, ובמרבית הזמן עבד ללא מימון חיצוני. כאשר סיים את הפיתוח, שלח הודעת אימייל לחבריו בקהילה של שפת התכנות Common Lisp. לפי הייקי, השם "Clojure" מבוסס על עקרון תכנותי בשם Clojure. בנוסף, השם ב-Clojure מכיל את האותיות C, L, ו־J, אשר מסמלות את #C, Lisp, ו־Java בהתאמה.
פופולריות
עם העניין הגובר בתכנות פונקציונלי, הפופולריות של Clojure בקרב מתכנתי Java המשיכה לגדול. השפה הומלצה והועדפה על ידי מתכנתים וותיקים רבים שביניהם אריק אוונס, בריאן גואץ וג'יימס גוסלינג – היוצר והמתכנן הראשי של שפת Java, פול גרהם (אנ׳), ורוברט ס. מרטין (אנ׳).
בסקר "JVM Ecosystem Report 2018", שנחשב באותו הזמן לסקר הגדול ביותר של מתכנתי Java שנעשה, Clojure דורגה במקום השני מבחינת שימוש אחרי Java עצמה, בקטגוריה "main applications".
חברות רבות משתמשות ב־Clojure, שביניהן Puppet, Netflix, Funding Circle, Atlassian, Apple ו- Walmart. כמו כן, סוכנויות ממשלתיות אמריקניות כגון NASA השתמשו ב־Clojure. השפה גם משמשת לתחומים רבים כגון מוזיקה, משחקים, אמנות וכולי.
מימושים של Clojure
מלבד למימוש העיקרי ב-Java, ישנם מימושים ניסיוניים ולא רשמיים ל-Clojure בשפות תכנות אחרות:
CljPerl – מימוש של Clojure בשפת התכנות Perl
CljPerl – מימוש של Clojure ב־Beam, המכונה הווירטואלית של שפת התכנות הפונקציונלית Erlang.
clojure-py – מימוש של Clojure בפייתון.
Ferret – מהודר ל־C++ 11.
Joker – מהדר ומאתר באגים (Linter) של Clojure שנכתב בשפת התכנות Go.
Las3r – רץ במכונה הווירטואלית של ActionScript (שפת תכנות שמשומשת בעיקר לפלטפורמת Adobe Flash).
Pixie – ניב ממשפחת שפות Lisp שקיבל השראה מ־Clojure וכתובה ב־RPython.
Rouge – מימוש של מפרש בשפת התכנות Ruby.
סוגי נתונים
*חלק מן המידע כאן נלקח מהאתר הרשמי של Cojure
עבודה בסיסית עם REPL
בשפות תכנות רבות, ניתן לכתוב בעורך טקסט, או לחלופין, ב"שורת פקודה", או במונח המדויק בדרך כלל בניבים ממשפחת שפות Lisp: REPL.
REPL היא קיצור של "Read Eval Print Loop", שכן שורת הפקודה קוראת את הקוד ("Read"), מעבדת אותו ("Evaluate"), מדפיסה את התוצאה ("print") וחוזר חלילה ("Loop"). גם כאן הקוד מהודר ל־Bytecode של Java, שכן אין מפרש ל־"Clojure" (נכון לשנת 2020).
כלומר, כל פעם נכתוב שורה אחת, או לחלופין בלוק יחיד של קוד, והוא (וגם הפלט אם יש) יתבצע.
בלולאת ה־"REPL", נתייחס לתוצאות הקודמות כך :
דוגמה מהאתר הרשמי של Clojure לכך :
הקדמה – כתיבת הערה
בתכנות נהוג לרשום הערות בסמוך לקטעי הקוד, על מנת שהמתכנת, ופעמים רבות גם חברי הצוות שלו, יוכלו להבין את הקוד ולנווט בו בקלות. ההערה מכילה הסבר קצר על מה שהקוד עושה, או לחלופין מה שיש לעשות, או לתקן. בשפות רבות כגון פייתון נהוג לרשום הערה לכל פעולה אשר יוצרים. בתהליך ההידור (התהליך שבו בסופו של דבר מומרת שפת התכנות לשפת מכונה), המהדר מתעלם מן ההערות. לדוגמה: קוד בשפת java, אשר מדפיס "hello, world", ואחריו, הערה שמסומנת בסימן ׳//׳. פעמים רבות, נרצה לכתוב הערות של יותר משורה אחת, ולשם כך נשתמש בסימון אחר. ב־java וב־c# למשל, הסימון להערה כזו הוא.
הערות ב־Clojure
ב-clojure, כמו כל דבר אחר, הערות הן פונקציות. לדוגמה (comment hello world) זו הערה שמכילה את הטקסט hello world. בנוסף ניתן להגדיר הערות מחוץ לפונקציה על ידי שימוש במירכאות (כמו מחרוזת)
הקדמה – כתיבת פעולה
בשפות תכנות רבות יש צורך להשתמש באותו הקוד שוב ושוב, פעמים רבות על משתנים אחרים בזיכרון. כתיבת קוד פעמים רבות הופכת אותו לארוך יותר באופן משמעותי ולהרבה פחות קריא. לכן, נהוג לכתוב את הקוד פעם אחת, בתוך קטע קוד הנקרא פעולה, וכאשר נרצה להשתמש בקוד שבפעולה, נזמן אותה (ונכניס את הפרמטרים במידת הצורך). זימון הפעולה בדרך כלל דורש רק שורה אחת שמכילה את שם הפעולה והפרמטרים.
כתיבת פעולה ב־Clojure
פעולה ב־"Clojure" מורכבת מהמילה השמורה  (קיצור של המילה "define" באנגלית), שם הפעולה, הפרמטרים (אשר מוכנסים בתוך סוגריים מרובעים) ואת גוף הפעולה (בתוך סוגריים רגילים), כלומר מה שמבצעת הפעולה.
הקדמה – כתיבת מבני נתונים
מבני נתונים הם אוסף של נתונים המקושרים האחד לשני. ישנם סוגים רבים של מבני נתונים בשפות תכנות עיליות. ישנם מבני נתונים בעלי מקומות סידוריים לכל ערך (כאשר המקום של האיבר הראשון הוא בדרך כלל 0) כגון מערך ורשימה. מאידך גם יש מבני נתונים כגון תור ומחסנית בהם מוציאים ערך אחד כל פעם ללא מקומות סידוריים בדרך כלל, וכן ישנם גם מבני נתונים ממשפחת העצים הבינארים. ישנם עוד סוגים רבים, ואופן הכתיבה שלהם והגישה אליהם משתנה בכל שפת תכנות. דוגמה לשימוש במבנה נתונים מסוג רשימה משפת התכנות פייתון בשורת פקודה:
מבני נתונים ב-Clojure
ארבעת מבני הנתונים המרכזיים ב־Clojure הם וקטורים (vectors), רשימות (lists), קבוצות (sets) ומילונים (maps).
ארבעת קציני הדת
ארבעת קציני הדת הוא כינוי לשלושה כמרים ורב ששירתו בצבא ארצות הברית, והקריבו את חייהם, לשם הצלת חיילים אחרים, כאשר טורפדה אונייתם וטבעה באוקיינוס האטלנטי ב-3 בפברואר 1943, במהלך מלחמת העולם השנייה.
הקצינים
ארבעת הקצינים התגייסו לשירות בעקבות ההתקפה על פרל הארבור. הם למדו באותה כיתה בבית הספר לקציני דת בהרווארד ובעת שהפליגו מארצות הברית נשאו כולם דרגת סגן משנה.
טביעת האוניה
ארבעת הקצינים נמנו על 904 אנשי צבא ואזרחים שהפליגו מניו יורק ב-23 בינואר 1943 על סיפונה של האונייה דורצ'סטר. הייתה זו אוניית נוסעים ומטען במעמס של 5,649 טון, שנבנתה ב-1926. ב-1942 נמסרה למנהל ספנות המלחמה (War Shipping Administration) והוסבה להובלת גייסות. במסגרת ההסבה הותקנו בה תותחים ונוספו לה סירות הצלה ורפסודות הצלה.
בשעות הבוקר המוקדמות של ה-3 בפברואר, בעת שהאונייה שייטה מול חוף ניופאונדלנד, היא נפגעה מטורפדו שנורה על ידי הצוללת הגרמנית U-223. הפגיעה השביתה את מערכת החשמל של האונייה ובתוכה השתררה חשכה. פאניקה אחזה בנוסעיה, שרבים מהם נלכדו בתאיהם שמתחת לסיפון. ארבעת קציני הדת ניגשו להרגיע את החיילים, לטפל בפצועים ולארגן פינוי מסודר של האונייה הטובעת. חגורות הצלה חולקו לחיילים, אך המלאי אזל לפני שכולם קיבלו אחת. ארבעת הקצינים הסירו את חגורות ההצלה שקיבלו ומסרו אותן לאחרים. הם עזרו לרבים ככל שיכלו לעלות לסירות הצלה ורפסודות הצלה. לאחר מכן אחזו ידיים יחד, דקלמו תפילות ושרו מזמורים באנגלית ובעברית (שאותם שמעו ניצולים) וירדו תהומה יחד עם האונייה. אחד הניצולים העיד כי לא היה להם סיכוי לשרוד ללא חגורות הצלה.
טמפרטורת המים במקום הטביעה הייתה מעלת צלזיוס אחת וטמפרטורת האוויר הייתה שתי מעלות צלזיוס. חגורות ההצלה לא סיפקו לחיילים הגנה מפני הקור. אוניית ליווי אחת משתה ניצולים, אך עד שהגיעו למקום אוניות נוספות מתו רבים מאלו שנטשו את האונייה מתת-חום. בסך הכל ניצלו רק 230 מבין 904 יושבי האונייה.
החדשות על הטביעה, האבדות וקורבנם של ארבעת קציני הדת עוררו אבל כבד והתפעלות רבה בארצות הברית.
עיטורים
ב-19 בדצמבר 1944 עוטרו ארבעת קציני הדת בעיטור צלב השירות המצוין ובעיטור לב הארגמן.
ב-1957 פנה הלגיון האמריקאי לקונגרס בבקשה לעטר את ארבעת הקצינים בעיטור מדליית הכבוד, העיטור הצבאי הגבוה ביותר. התברר שהדבר אינו אפשרי שכן תקנון העיטור דרש הפגנת גבורה במהלך קרב מול פני האויב. ב-1960 אישר הקונגרס בחוק את יצירתה של מדליית קציני הדת, שהוענקה להם בלבד ונועדה להיות שוות מעמד למדליית הכבוד. המדליה נמסרה לקרובי הקצינים ב-18 בינואר 1961 על ידי מזכיר הצבא וילבר ברוקר בטקס שנערך בפורט מאייר שליד בית הקברות הלאומי ארלינגטון.
אזכורים בתרבות
שלושה ספרים אודות ארבעת הקצינים וקורבנם יצאו לאור, ב-1953, 2004 ו-2006.
סרט תיעודי ותוכנית תיעודית מוקלטת הופקו אודותיהם, כמו גם שתי יצירות מוזיקליות.
תחנת הרכבת שכם
תחנת הרכבת בשכם (בערבית: نابلس - נַאבְּלוּס) הייתה התחנה הדרומית ביותר בקו מסילת השומרון. סלילת המסילה לשכם הושלמה בראשית שנת 1914 כחלק ממסילת השומרון שהיוותה הסתעפות של מסילת הרכבת החיג'אזית. קו הרכבת תוכנן להגיע עד לירושלים, אך הגיע בסופו של דבר רק עד שכם.
מסילת הברזל
בראשית 1915 סללו הטורקים מסילת ברזל שיצאה ממסילת השומרון (סמוך לתחנת הרכבת מסעודיה) אל תחנת הרכבת טול כרם - תחנת המוצא של המסילה המזרחית. בתקופת המנדט הבריטי פעל שירות רכבות מתחנת שכם לטולכרם, ולחיפה (נסיעה שבועית). באמצע שנות ה-30 הוחלט על סגירת התחנה.
דאונטאון
{{פירושונים| גאוגרפיה עירונית:
כלי רכב
שם דומה
אריק אג'יופור
אריק אג'יופור (נולד ב-21 ביולי 1979 באסאבה, ניגריה) הוא כדורגלן עבר ניגרי ששיחק בעמדת הבלם.
אריק אג'יופור שיחק במספר קבוצות בניגריה, ובשנת 1999 עבר לקבוצת אנימבה, במדיה שיחק שלוש שנים. בשנת 2002 הגיע לישראל וחתם בשורות האלופה, מכבי חיפה, מיד לאחר גביע העולם בכדורגל 2002 בקוריאה הדרומית ויפן, בו נמנה עם סגל נבחרת ניגריה, אך לא שותף. באותה העונה הוא העפיל עם מכבי חיפה לשלב הבתים בליגת האלופות, וזכה עימה בגביע הטוטו. לאחר שנתיים במכבי חיפה עבר אג'יפור למועדון ספורט אשדוד, ושיחק בה עונה אחת.
לאחר שלוש שנים עזב אג'יפור את ישראל ועבר לשחק בקפריסין, בקבוצת אנוסיס נאון פראלימני, במדיה שיחק עד שנת 2009.
עמק הירח
עמק הירח (בספרדית: El Valle de la Luna) הוא עמק בצפון צ'ילה, מערבית לעיירה סן פדרו דה אטקמה במדבר אטקמה.
בעמק תצורות אבן וחול שנחצבו על ידי רוח ומים, במגוון מרשים של צבעים ומרקמים, והוא דומה מעט לפני הירח. כמו כן ניתן לראות בעמק אגמים יבשים שבהם המלח הופך לשכבת לבנה המכסה את פני האזור, ותצורות מלח מגוונות שנראות כמו פסלים מעשה ידי אדם. יש גם מגוון גדול של מערות.
עמק הירח הוא חלק משמורת הטבע לוס פלמנקוס. הוא הוכרז כשמורת טבע בשנת 1982 בגלל הסביבה הטבעית והנוף הירחי שממנו נגזר שמו.
העמק הוא חלק ממדבר אטקמה, אחד המקומות היבשים ביותר על פני כדור הארץ, מכיוון שבאזורים מסוימים בו לא ירדה טיפת גשם אחת במשך מאות שנים. אבות-טיפוס למארס רובר נבדקו שם על ידי מדענים בגלל השטח היבש והתצורות הלא-שגרתיות.
לרגו - למד בעצמך
לרגו - למד בעצמך או בקיצור "לֶרְגּוֹ" (תעתיק לאנגלית: LerGO) היא עמותה המספקת חינם דרך אתר האינטרנט שלה שיעורים ותרגולים מקוונים אינטראקטיביים לילדים ולנוער. השיעורים והתרגולים המתוקשבים שבאתר מועלים בהתנדבות על ידי הקהילה באמצעות מיקור המונים. גם המימון לבניית הפלטפורמה של האתר היה דרך הקהילה באמצעות קמפיין מימון המונים. התוכנה או הפלטפורמה של האתר, בדומה ל-edX היא תוכנת קוד פתוח. השאלות והתרגולים אשר מועלים על האתר הם משאבים לימודיים פתוחים. משתמשים יכולים להעתיק שיעורים ושאלות שהועלו על ידי משתמשים אחרים, לערוך אותם וכן להוסיף שאלות שהוכנו על ידי משתמשים אחרים לשיעורים שלהם.
ניתן להעלות על אתר לרגו תכנים לימודיים לילדים בנושאים שהם חלק מתוכנית הלימודים במערכת החינוך הפורמלי וגם בנושאים שהם מחוץ לתוכנית הלימודים. ניתן ליצור באמצעות לרגו שיעורים המורכבים מסרטון, מצגת וחידון אינטראקטיבי. החידון יכול לכלול שאלות מסוגים שונים כמו שאלות נכון או לא נכון, השלמת החסר, שאלות רב ברירה, שאלות קלוז (cloze), שאלות בהן תשובה יחידה נכונה, שאלות פתוחות ועוד. אין צורך להירשם לאתר כדי ללמוד מהשיעורים והתרגולים. עם זאת, עבור חלק מהיכולות של האתר כן צריך להירשם, למשל, כדי ליצור שיעור. האתר לרגו מופעל על ידי עמותת לרגו - למד בעצמך באמצעות מתנדבים. נכון לאפריל 2020, הועלו על האתר אלפי שיעורים ותרגולים אינטראקטיביים, הכוללים מעל 100,000 שאלות.
בתי ספר ומורים משתמשים באתר לרגו על מנת ליצור או לתת לתלמידים תרגולים ושיעורים מתוקשבים אינטראקטיביים, אם כמטלה לבית במודל של למידה מרחוק או כיתה הפוכה, אם כחלק מהלימוד בכיתה, כחלק מלימוד מקוון, למידה משולבת מחשב, למידה היברידית או מעורבת. ישנם מורים אשר משתמשים באתר על מנת להוסיף מִשְׂחוּק לפעילויות בכיתה או מחוץ לה או ללמידה מבוססת משחק. הפעילויות המקוונות הללו כוללות הקדמה לנושא, לימוד או תרגול נושא חדש, סיכום של נושא, חזרה לפני מבחן וכן למבדקי הערכה. שימוש נוסף הוא של למידה מבוססת פרויקטים כאשר הפרויקט הוא שיעור שהוכן על ידי תלמיד או קבוצה של תלמידים ומוצג לכיתה. הורים משתמשים באתר כתחליף לשיעורים פרטיים, חזרה ותרגול של חומר הנלמד בכיתה וכהעשרה. בעקבות הקורונה בישראל ועליית החשיבות של למידה מקוונת בכלל ולמידה מרחוק בפרט, עלה מאוד השימוש באתר בכמות המשתמשים ובכמות השיעורים שהועלו על האתר על ידי אנשי חינוך.
יחסי לוקסמבורג–קנדה
יחסי לוקסמבורג–קנדה הם היחסים הבילטרליים בין הדוכסות הגדולה של לוקסמבורג לקנדה. שתי המדינות חברות באו"ם, בלה-פרנקופוני, בנאט"ו ובארגון לביטחון ולשיתוף פעולה באירופה.
סקירה כללית
קנדה נהנית מיחסים בילטרליים ארוכי שנים וחזקים עם הדוכסות הגדולה של לוקסמבורג. במהלך מלחמת העולם השנייה התקרבו שתי המדינות באופן משמעותי, כאשר משפחתה של שארלוט, הדוכסית הגדולה של לוקסמבורג, מצאה מקלט במונטריאול לאחר הפלישה הגרמנית ללוקסמבורג בשנת 1940.
מיץ פטל (משקה)
תרכיז מיץ הפטל יכול לשמש כתוספת באפיית עוגות, לצד אוכמניות. מיץ הפטל מוכר כרכיב עיקרי בחלק מן הקוקטיילים ובחלק מן המשקאות האלכוהוליים בברים ובמסעדות. הוא נמכר גם כקינוח בשם "ג'לי פטל".
מיץ הפטל מיוצר בדרך כלל בייצור מסחרי, ורכיביו דומים ברוב מדינות העולם. היצרניות העיקריות של המיץ הן מקסיקו, פולין, רוסיה וארצות הברית.
אריק הארגן
אריק דייוויד הארגן (באנגלית: Eric David Hargan; נולד ב-3 ביוני 1968) הוא עורך דין אמריקאי המכהן כסגן מזכיר הבריאות ושירותי האנוש של ארצות הברית החל מ-6 באוקטובר 2017. הארגן פעל בעבר בתפקיד זה ב-2007 תחת ממשל ג'ורג' בוש.
ב-10 באוקטובר 2017 מינה הנשיא דונלד טראמפ את הארגן כממלא מקום מזכיר הבריאות לאחר שקודמו בתפקיד, דון רייט פרש מתפקידו.
ביוגרפיה
הארגן נולד ב-1968 וגדל במולדס, אילינוי. הוא קיבל את תואר ראשון בפילוסופיה מאוניברסיטת הארוורד ואת הדוקטורט שלו מבית הספר למשפטים של קולומביה, שם היה עורך בכיר בכתב העת "Columbia Law Review" של בית הספר.
בין השנים 1997–2003 היה הארגן שותף במטה שיקגו של משרד עורכי הדין וינסטון וסטראון, שם התמחה בדיני חברות, במיוחד בתחום מיזוגים ורכישות, ניירות ערך, וקרנות הון סיכון. בין השנים 2003–2005 שימש הארגן כסגן התובע הכללי של HHS בממשל ג'ורג 'בוש. בין השנים 2005–2007 שירת את המחלקה כממלא מקום מזכיר וממלא מקום סגן מזכיר. בשיתוף פעולה הדוק עם המזכיר מייק לוויט, הארגן פיקח על פעילות המחלקה. בנוסף, הוא הוביל מספר יוזמות במחלקה, כולל יישום ניהול סדר היום של הנשיא, במאבק נגד הטרור הביולוגי, והיערכות בריאות הציבור למצבי חירום.
הארגן עזב את הממשלה ב-2007 והצטרף למחלקת הבריאות במשרד עורכי הדין מקדרמוט וויל ואמרי. הארגן הצטרף לתרגול הפיתוח העסקי של משרד הבריאות וה-FDA במשרד עורכי הדין גרינברג טראוריג ביוני 2010.
בשנת 2014 עבד הארגן על צוות המעבר של ברוס ראונר לאחר מינויו למושל מדינת אילינוי.
בעקבות בחירתו של דונלד טראמפ, היה הארגן בצוות המעבר של מחלקת הבריאות של הממשל. ב-15 במרץ 2017 הוכרז הארגן כסגן שר הבריאות ושירותי האנוש של ארצות הברית. השימוע שלו התקיים ב-7 ביוני 2017. מינויו של הארגן אושר על ידי הסנאט ב-4 באוקטובר 2017.
חיים אישיים
הארגן חי בפרברי שיקגו, אילינוי, עם אשתו, אמילי, ושני בניהם. האגן שימש פרופסור בבית הספר למשפטים של אוניברסיטת לואולה בשיקגו בתחום הוראת תקנות הבריאות והמשפט המינהלי.
חומר תשמורת
חומרי תשמורת הם חומרים עתירי אנרגיה המורכבים ממולקולות גדולות, אשר נוצרות בתאי צמחים ובעלי חיים, ומשמשים כמאגרי אנרגיה המגיעים לכלל שימוש בשלבים מאוחרים יותר במידת הצורך. חומר המיוצר ומפורק על ידי אותו צמח למטרת שמירת האנרגיה, נחשב כ"חומר תשמורת".
התכונות של חומרי התשמורות הן:
חומר התשמורת העיקרי בצמחים הוא עמילן. הפוטוסינתזה מייצרת גלוקוז, שממנו נבנה עמילן המצטבר בפקעות וזרעים, ובהמשך מתפרק חזרה לגלוקוז המהווה מקור אנרגיה חשוב לצמח. בבעלי חיים משמשים שומנים כחומרי תשמורת, וכן גליקוגן הנאגר בכבד ובשרירים, ומתפרק בעת הצורך לגלוקוז כדי להזין את תאי הגוף.
חשיבות נוספת לחומרי התשמורת היא בשמירה על הומיאוסטזיס של סוכר בדם, הומיאוסטזיס של סוכר משמעותו שמירה על סביבה נורמטיבית של סוכר בדם. הוא נעשה באמצעות שני הורמונים המופרשים מהלבלב - בעת מחסור בסוכר מדם מופרש ההורמון גלוקגון המעודד את חומר התשמורת גליקוגן להתפרק לפחמימה פשוטה (גלוקוז) ולצאת לדם, ובכך, אחוז הסוכר בדם חוזר לנורמה. בעת עליית אחוז הסוכר בדם מופרש מהלבלב ההורמון אינסולין הגורם הן להכנסתם של עודפי הגלוקוז לתאי הגוף והן ליצירת חומר התשמורת גליקוגן מעודפים אלו, בכך אחוז הסוכר בדם יורד וחוזר לנורמה.
יתרון נוסף לחומר התשמורת הוא עקרון הנועץ כי חומר התשמורת הפחמתית בבעלי חיים לדוגמה המורכבת גליקוגן היא מניעת אוסמוטיות. כלומר, אילו הגליקוגן היה מחולק למספר רב של מולקולות גלוקוז, אזי הפריסה בו תהיה נאותה באופן כזה שמעלה את ריכוז המומסים בתא, לכן לפי כלל תמיסה היפוטונית (הגורס כי בתמיסה בעלת ריכוז מומסים נמוך מאשר ריכוז המומסים בתא ייכנסו מים לתוך התא) ייכנסו מים לתוך התא, עד כי התא יתפוצץ מאחר שקרום התא לא עומד בלחצים מסוג זה, והתא לא יהיה פעיל. לכן, היתרון הוא מניעת התפוצצות התא.
לווייתן מקור טרופי
לווייתן מקור טרופי (שם מדעי: Indopacetus pacificus) הוא מין של לווייתן שיניים גדול ממשפחת לווייתני מקור והמין היחיד בסוגו. הוא מאוד נדיר בטבע.
במשך הרבה זמן שייכו אותו לסוגים אחרים כמו לבקבוקף או למינים שונים מהסוג מזופלודון, אך ב-1955 נקבע שהוא מין עצמאי ואף יחיד בסוגו.
הם בעלי גוף מוארך ונראים כצורת ביניים בין המזופלודונים לבקבוקפים. אורכם הממוצע יכול להגיע ל-6-6.5 מ', אך הם תוארו כמגיעים לאורך של 7-9 מ', ארוך יותר מכל הסוג מזופודון. אין הערכת משקל ידועה שלהם.
הם בעלי לסת ארוכה וישרה על שיניים תחתונות גדולות הבולטות החוצה מהפה והצמח גדול יחסית לבני המשפחה. צבעם כהה מאוד למעט בבטן ובאזור הלסת והלחיים הבהירים יותר. הצעירים צבעוניים בהרבה הבוגרים, כנראה כדי להקל על זיהויים. כמו רוב הזיפיוסיים גם ללווייתן זה יש צלקות בהרות על הגוף, כתוצאה מקרבות פנימיים ונשיכות כרישים.
כמשתמע מהשם, הלווייתן חי בימים הטרופיים ובעיקר באוקיינוס ההודי והשקט המזרחי ולחופי אפריקה הדרומית והמזרחית, האיים המלדיביים, סרי לנקה ומזרחה למינמאר וכן באוקיינוס השקט עד אוסטרליה ויפן. ע"פ כמה תצפיות הם נמצאים גם באוקיינוס השקט המערבי עד לחופי קליפורניה ומקסיקו. הם חיים בעומק הים בחבורות קטנות וצוללים לחפש דיונונים ודגים.
לא ידוע הרבה עליהם ולא מה מצב שימורם.
הפי קמפ
הפּי קמפּ (באנגלית: Happy Camp; באופן מילולי: "מחנה מאושר") הוא יישוב לא מאוגד, במחוז סיסקיו בקליפורניה בארצות הברית. אוכלוסייתו מונה 905 תושבים נכון למפקד האוכלוסין של 2020, ירידה מ-1,190 ממפקד האוכלוסין של 2010.
היישוב הפי קמפ שסיסמתו "לב הקלאמת" (The Heart of the Klamath) ממוקם על של קליפורניה, כ-110 קילומטרים מערבית לכביש בין-מדינתי 5 וכ-160 קילומטרים צפונית-מזרחית לעיירה. העיירה באורגון נגישה מהפי קמפ (שנמצא כמעט 60 קילומטרים משם). המסלול הקצר ביותר לאורגון, דרך מעבר גריי בק (Grey Back pass), הוא כביש עונתי העביר רק בקיץ ואינו מתוחזק בתנאי שלג.
מטה שבט הילידים הקארוק שוכן בהפי קמפ. מרכז העם (People's Center) בהפי קמפ הוא המוזיאון והמרכז התרבותי של השבט. בשטח בן 470 מטרים רבועים יש גלריה מתחלפת, חנות מוזיאון, כיתה, ספרייה, משרד לתוכנית שפת הקארוק ואחסון ארכיונים ואוספים.
שירות היערות של ארצות הברית מפעיל משרד בעיר. הפי קמפ הוא אתר הניהול של נפות שומרי היער הפי קמפ/אוק נול (Happy Camp/Oak Knoll Ranger Districts) של היער הלאומי קלאמת.
היערות המקיפים את הפי קמפ היו מקור לשרפות ענק. באוגוסט 2014 פרצה שרפה ביער הלאומי קלאמת שהתפשטה צפונה וכונתה שבערה מעל חודש וכבתה רק בסוף אוקטובר כתוצאה מסופת גשמים. בספטמבר 2020 פרצה שוב שרפת יער ביער הלאומי קלאמת שכונתה, והפעם השרפה הגיעה להפי קמפ וגרמה לחורבן של 150 מבנים (כ-20% ממבני היישוב). היישוב מתאושש לאיטו, ונכון ל-2022 עדיין לא כל המבנים שוקמו. כך למשל המורים מתגוררים בקרוונים בשטח בית הספר.
שם
הפי קמפ (מילולית, "מחנה מאושר") נקרא כך על ידי הכורים בימי השגשוג הכלכלי הראשונים. שם זה צוין לעיתים קרובות ברשימות של. ה. סי. צ'סטר (H.C. Chester), שראיין את ג'ק טיטוס (Jack Titus) בשנים 1882–83, קובע כי טיטוס קרא למחנה כי שותפו ג'יימס קמפ (James Camp), כשהגיע לשם, קרא: "זה היום המאושר בחיי". רדיק מקי (Redick McKee) מזכיר את המחנה ב-8 בנובמבר 1851 בתור "המחנה המאושר של מר רואש" (Mr Roache's Happy Camp) במקום המכונה בר הרוצח (Murderer's Bar).
גאוגרפיה
הפי קמפ שוכן על הנהר קלאמת ודרכו זורמים הנחלים אלק קריק (Elk Creek), ליטל גרידר קריק (Little Grider Creek), אינדיאן קריק (Indian Creek), דוליטל קריק (Doolittle Creek), אייקס קריק (Ikes Creek), דיר ליק קריק (Deer Lick Creek) וקיידה קריק (Cade Creek).
על פי לשכת מפקד האוכלוסין של ארצות הברית, היישוב משתרע על שטח כולל של 32 קילומטרים רבועים, 31 קילומטרים רבועים (98.06%) ממנו קרקע ו-0.52 קילומטרים רבועים (1.94%) ממנו מים.
העיירה הפי קמפ ידועה גם בשם "השער אל ". ישנם התחלות שבילים רבים לאזור הטבע הבראשיתי הזה בתחום של 15 קילומטרים מהיישוב. שירות היערות של ארצות הברית מספק מידע על שבילים אלו. הרי השיש מכסים אלפי דונמים, ומכילים כמעט מאה אגמים. בין האגמים המעניינים ביותר הם אגם ספיריט (Spirit Lake), המכיל חומר כימי זוהר ונראה שהוא "זוהר" בחושך; אגם יוקונום (Ukonom Lake), שהוא מאוד גדול ויפה אף על פי שהאזור מתאושש מנזקי שרפה; ואגמי הגרניט הירוק והכחול (Green and Blue Granite Lakes), שבהם שוחים דגי טרוטה במים הקרים והצלולים. איילים, דובים, איילים קנדים ופומות הרים נפוצים באזור הטבע הבראשיתי.
אקלים
כפי שאופייני לקליפורניה, יש בהפי קמפ יש אקלים ים-תיכוני. הוא מאופיין בימי קיץ חמים מאוד, מוגן בעמק שמאחורי ההרים מפני ההשפעה המקררת של האוקיינוס השקט המשפיעה על מקומות הסמוכים לחוף. החורפים קרים ומושלגים הרבה יותר מאשר במקומות פנימיים דרומה יותר, אם כי עדיין מתונים מאוד בהשוואה לאזורים במזרח היבשת. הקיץ היבש והחם הופכים את היערות שמסביב לפגיעים לשרפות יערות, כפי שניתן לראות במהלך השריפה ב ב-2014, שלקח חודשים לכבותה והשרפה הגיעה כמעט עד לגבול אורגון. בספטמבר 2020 פרצה שוב שרפת יער ביער הלאומי קלאמת שכונתה, והפעם השרפה הגיעה להפי קמפ וגרמה לחורבן של 150 מבנים (כ-20% ממבני היישוב). עם זאת, כמות המשקעים הגבוהה בחורף, שומרת על האזור ירוק יותר ממה שהאקלים הקיצי שלו מרמז. הטמפרטורות הנמוכות הממוצעת נשארות קרירות כל השנה, ומקלות על חום היום האינטנסיבי ושומרות על הטמפרטורה הממוצעת ביולי בסביבות 23°C, בניגוד חד לשיאי הטמפרטורות הגבוהות הממוצעות של 35°C.
דמוגרפיה
מפקד האוכלוסין של ארצות הברית בשנת 2010 דיווח כי בהפי קמפ יש אוכלוסייה של 1,190 תושבים. צפיפות האוכלוסין הייתה 37.2 תושבים לכל קילומטר רבוע. ההרכב הגזעי של הפי קמפ היה 814 (68.4%) לבנים, 2 (0.2%) אפרו-אמריקאים, 277 (23.3%) אינדיאנים, 7 (0.6%) אסייתים, 1 (0.1%) מאיי האוקיינוס השקט, 18 (1.5%) מגזעים אחרים, ו-71 (6.0%) משני גזעים או יותר. היספנים או לטינים מכל גזע היו 95 אנשים (8.0%).
היו 525 משקי בית, מתוכם ב-129 (24.6%) היו ילדים מתחת לגיל 18, 208 (39.6%) היו זוגות נשואים הטרוסקסואלים, ב-63 (12.0%) הייתה בעלת בית רווקה. ל-26 (5.0%) היה בעל בית רווק. היו 63 (12.0%) שותפויות הטרוסקסואליות של לא נשואים, ו-5 (1.0%) זוגות נשואים או שותפויות חד מיניים. 175 משקי בית (33.3%) כללו יחידים, וב-67 (12.8%) היה אדם שגר לבדו בן 65 ומעלה. גודל משק הבית הממוצע היה 2.27. היו 297 משפחות (56.6% מכלל משקי הבית); גודל המשפחה הממוצע היה 2.84.
פיזור הגילאים היה: 238 אנשים (20.0%) מתחת לגיל 18, 98 אנשים (8.2%) בגילאי 18 עד 24, 232 אנשים (19.5%) בגילאי 25 עד 44, 428 אנשים (36.0%) בגילאי 45 עד 64 ו-194 אנשים (16.3%) שהיו בני 65 ומעלה. הגיל החציוני היה 47.3 שנים. על כל 100 נקבות, היו 107.0 זכרים. על כל 100 נשים בנות 18 ומעלה, היו 110.2 גברים.
היו 646 יחידות דיור בצפיפות ממוצעת של 20.2 לקילומטר רבוע, מתוכן 299 (57.0%) בבעלותם, ו-226 (43.0%) היו מאוכלסים על ידי שוכרים. שיעור יחידות הדיור הפנויות של בעלי הדירות היה 3.4%; שיעור יחידות הדיור הפנויות בשכירות היה 8.0%. 677 נפשות (56.9% מהאוכלוסייה) התגוררו ביחידות דיור בבעלותם וביחידות דיור להשכרה גרו 513 נפשות (43.1%).
הקהילה היא משכן של ה"ביגפוט ג'מבורי" (Bigfoot Jamboree), פסטיבל שנתי שמקיימת מועצת הקהילה של הפי קמפ. הפי קמפ שוכן לאורך "הדרך הנופית של הביגפוט" (Bigfoot Scenic Byway), קטע בן 143 קילומטרים של של מדינת קליפורניה, כינוי שנתן לכביש שירות היערות של ארצות הברית. העיירה היא משכן של פסל ביגפוט בגובה 5.4 מטר העשוי ממתכת ממוחזרת.
פוליטיקה
בבית המחוקקים של המדינה נמצא הפי קמפ במחוז הסנאט הראשון, ומיוצג על ידי הרפובליקני בריאן דאהל, ובמחוז האספה הראשונה, המיוצג על ידי מייגן דאהל הרפובליקנית.
הפי קמפ נמצא במחוז הקונגרס הראשון של קליפורניה, המיוצג על ידי הרפובליקני דאג למלפה.
מחלוקת נהר הקלאמת
מחפשי זהב, קבוצות שימור, מחלקת הדגה וחיות הבר של קליפורניה, שירות היערות של ארצות הברית, והשבטים קארוק, הופה ויורוק מסוכסכים זה עם זה לגבי מה מהווה שימוש הוגן ואתי בנהר הקלאמת. מגוון הנושאים כולל זכויות קניין, מינים בסכנת הכחדה ו.
שרונה אהרון
שרונה אהרון-ברוזה (7 בדצמבר 1927 - 12 ביוני 2005) הייתה זמרת ישראלית. לדברי בנה, היא הייתה הזמרת הישראלית הראשונה שליוותה את עצמה בגיטרה.
ריימונד סמוליאן
ריימונד מריל סמוליאן (באנגלית: Raymond Merrill Smullyan; 25 במאי 1919 - 6 בפברואר 2017) היה מתמטיקאי, לוגיקן ופילוסוף יהודי אמריקאי.
שרונה אהרון
ביוגרפיה
נולדה בתל אביב לוולסלי (פנחס) אהרון פעיל ציוני יליד בריטניה ורוזה. בצעירותה, בשנות החמישים, שירתה אהרון כקריינית בגלי צה"ל. מאוחר יותר עברה ללמוד בארצות הברית ונחלה הצלחה כשהופיעה שם ביחד עם סטודנטים אחרים במופעי זמר עברי. לאחר מכן חזרה לארץ וביצעה שירים כמו "הורה נעורים", "הסלע האדום" ו"קול אורלוגין". בתחילת שנות ה-60 הקליטה אהרון בישראל תקליט ובו שירים עבריים חדשים, שרובם הולחנו על ידי אפי נצר, שהיה אז מלחין חיפאי צעיר בתחילת הדרך. המילים לרוב השירים נכתבו על ידי התמלילנים החיפאים אברהם בן זאב וא. ברעם. מאלבום זה, שעובד על ידי יוסף הדר, הצליחו במיוחד השירים "הורה נעורים", שהפך לריקוד עם פופולרי, "שולה", "בת הכרמל" ו"אלף עיניים ללילה". שירים אלה נכללו גם באלבומה הבינלאומי של אהרון “Sharona Aron Sings Songs from Israel”, לצד שירים ידועים מסוף שנות ה – 50 כמו "הסלע האדום", "קול אורלוגין", "זמר נודד" ו"בדרך התבור".
ריימונד סמוליאן
ביוגרפיה
נולד בפאר רוקאוויי, אחת מארבע השכונות של קווינס, ניו יורק. בצעירותו פעל כקוסם. קיבל תואר ראשון מאוניברסיטת שיקגו בשנת 1955, ותואר דוקטור מאוניברסיטת פרינסטון בשנת 1959. סמוליאן היה אחד מהלוגיקנים המצטיינים שלמדו אצל אלונזו צ'רץ'.
שרונה אהרון
ביוגרפיה
בנה הוא הזמר דויד ברוזה.
ריימונד סמוליאן
ביוגרפיה
במהלך לימודיו פרסם מאמר בו הראה כי משפטי האי שלמות של גדל מתקיימים במערכת פשוטה במידה ניכרת מזו שגדל עסק בה. לאחר מכן הראה שחלק ניכר מהתוצאות של משפטי האי שלמות של גדל נובע ממשפט טרסקי, שאותו קל יותר להוכיח, והוא מטריד לא פחות מבחינה פילוסופית.
בשנים 1961–1968 לימד בישיבה יוניברסיטי בניו יורק. בשנים מאוחרות יותר כיהן כפרופסור באוניברסיטת אינדיאנה.
סמוליאן חיבר ספרים רבים העוסקים בשעשועי מתמטיקה. הנודע שבהם, ?What Is the Name of This Book תורגם לעברית (פורסם בשם "מה שמו של ספר זה?"). רבות מהחידות המופיעות בספריו הן הרחבות של חידות קלאסיות. שלל חידות שלו עוסק באי שבו שבט של דוברי אמת, שבט של שקרנים ושבט של נורמלים (לעיתים משקרים ולעיתים אומרים אמת).
באחרית דבר למהדורה העברית של ספרו של סמוליאן, "מה שמו של ספר זה?" עמד מאיר גולדברג על ייחודו של סמוליאן:
בשנת 2002 יצאה לאור האוטוביוגרפיה שלו, Some Interesting Memories: A Paradoxical Life.
לקריאה נוספת
<DIV dir=ltr> </DIV>
נתן החכם
הקריאה לשילוב היהודים במרקם החיים הנוצרי-גרמני הקימה מתנגדים רבים למחזה. הכנסייה אסרה על העלאת המחזה בתקופת חייו של לסינג. 150 שנים לאחר מכן גם הנאצים החרימו את המחזה, יחד עם עבודה נוספת של לסינג: "היהודים" (Die Juden).
עלילה
המחזה מתרחש בארץ ישראל בתקופת ימי הביניים, אז מביס הצבא המוסלמי בראשות צלאח א-דין את הצלבנים. צלבן צעיר הנופל בשבי הצבא המוסלמי אך רגע בטרם הוצאתו להורג, חונן אותו צלאח א-דין ומשלח אותו לחופשי. הצלבן משוטט בירושלים ונקלע לשריפה המתחוללת בבית סוחר יהודי המכונה "נתן החכם", מציל את בתו רחה מן האש ומתאהב בה. המחזה מתאר כיצד השלושה מגשרים על הפערים בין שלוש הדתות יהדות, אסלאם ונצרות.
משל הטבעות
גולת הכותרת של המחזה היא משל הטבעות (בגרמנית: Ringparabel), שנתן החכם מספר לצלאח א-דין כאשר זה שואל אותו איזו דת היא הנכונה מבין השלוש. המוטיב של משל הטבעות היה קיים באגדות ימי-הביניים הגרמניות, וגרסתו במחזה היא כלהלן:
טבעת המעניקה לעונד אותה חן ונועם בעיני אלוהים והבריות, עוברת בירושה מאב לבן האהוב ביותר. כאשר הגיעה הטבעת לאב בעל שלושה בנים, שאותם אהב באותה מידה, הוא הבטיח את הטבעת לכל אחד מהם. כדי לעמוד בהבטחתו, הוא יצר שני העתקים מושלמים של הטבעת המקורית, כך שלא ניתן היה לזהות מי משלוש הטבעות היא המקורית ומי היא הזיוף. על ערש דווי העניק המלך טבעת אחת לכל אחד מבניו, ונפטר.
נתן החכם השווה את הטבעות לשלוש הדתות, וטען שכל אחד מבני הדתות חי את חייו לפי מה שלמד מאלו שהוא מעריך. צלאח א-דין אהב את משלו של נתן.
משל זה הווה השראה לזיגמונד פרויד בכותבו את אחד ממכתבי האהבה שלו לארוסתו מרתה ברנייז ובו הזכיר טבעת שקבלה מאמה.
על משל שלוש הטבעות, ראו גם בספרה של ההיסטוריונית איריס שגריר.
דמות נתן החכם
לסינג, שקיים חברות ארוכת שנים עם משה מנדלסון, הנציח במחזה את ידידותם של השניים. דמותו של נתן החכם, גיבורו היהודי של המחזה, עוצבה בדמותו של מנדלסון והייתה סמל לרעיונות ההשכלה: אחוות אנשים בעלי דעות שונות היא אפשרית, ואהבת המין האנושי היא ציווי מוסרי. הוא הוצג בדמות היהודי הגרמני החדש, זה השואף לחיות על פי עקרונות הדת היהודית ולקיים את מצוותיה לצד בקיאות בתרבות החילונית וסובלנות לדתות אחרות.
ויקטור יושצ'נקו
וִיקְטוֹר אַנְדְּרִיוֹבִיץ' יוּשְצֶ'נְקוֹ (באוקראינית: Віктор Андрійович Ющенко, ; לעיתים נכתבת הצורה יושנקו, נולד ב-23 בפברואר 1954 בכפר חורוז'יבקה) הוא מדינאי אוקראיני, איש הימין המתון והפרו-מערבי, נשיאה השלישי של אוקראינה.
ראשית חייו
יושצ'נקו נולד ב-23 בפברואר 1954 בכפר חורוז'יבקה שבמחוז סומי למשפחה של מורים. אחרי סיום לימודיו התיכוניים למד כלכלה בטרנופול וסיים את לימודיו שם ב-1975. לאחר ששירת שנה בצבא, עבר ב-1976 לעבוד בסניף מקומי של הבנק הממלכתי של ברית המועצות בעיירה אוליאנובקה במחוז סומי, שם עבד עד לשנת 1985, עת הועבר למחלקת ההלוואות והתקצוב של החקלאות שבקייב, בירת אוקראינה. בשנת 1987 הוזמן על ידי ואדים הטמן לעבוד בסניף קייב של הבנק של ברית המועצות לתעשייה וחקלאות (החל משנת 1990 - בנק "אוקראינה"). בדצמבר 1989 מונה יושצ'נקו למ"מ יו"ר הוועד המפקח בבנק החקלאי-תעשייתי בקייב, תפקיד שבו שימש עד 1993.
בשנה זו הוזמן יושצ'נקו על ידי ואדים הטמן לעבוד בבנק הלאומי של אוקראינה, ואחרי התפטרותו של הטמן באותה שנה מונה לנשיא הבנק הממלכתי (משרה המקבילה לנגיד בנק ישראל בארץ).
בתקופת כהונתו בראש הבנק נערכה רפורמה מונטרית מקיפה שיצרה את המטבע הלאומי של אוקראינה, ההריבניה, נוסדו האוצר הלאומי ובית דפוס השטרות והמטבעות של המדינה. בשנת 1998 הוא התמודד בהצלחה עם אינפלציה ומשבר כלכלי שהכו במדינה.
הכניסה לפוליטיקה
ב-22 בדצמבר 1999 באופן מפתיע מינה אותו הנשיא ליאוניד קוצ'מה לתפקיד ראש ממשלת אוקראינה, אחרי שהמועמד קודם ולרי פוסטובנקו לא קיבל את אמון הפרלמנט על חודו של קול. אף על פי שקוצ'מה ראה ביושצ'נקו יריב פוליטי חשוב, הוא נאלץ למנותו בשל הצורך של אוקראינה בתמיכה כלכלית של המערב. מינויו של יושצ'נקו אושר בפרלמנט האוקראיני ברוב מוחץ של 296 תומכים מול 12 מתנגדים. בתקופת כהונתו הייתה באוקראינה התקדמות כלכלית ניכרת, חובות הממשלה צומצמו והתמ"ג צמח לראשונה מאז היווסדות המדינה (אם כי מבקריו של יושצ'נקו טוענים שהצמיחה נבעה מהמצב של הכלכלה העולמית בכלל ולאו דווקא מפעולותיו). אולם, יושצ'נקו וממשלתו נכנסו לעימות חריף עם תעשייני הפחם והגז ועם הנשיא קוצ'מה, אשר יושצ'נקו האשימו בחבלה במהלכיו. ב-29 במאי 2001 בפרלמנט האוקראיני נערכה הצבעת אי-אמון בממשלת יושצ'נקו, שבה זכתה הממשלה רק ל-69 קולות תומכים בלבד מול 263 מתנגדים ולכן הודחה.
בשנת 2002 הקים יושצ'נקו את הבלוק המפלגתי האופוזיציוני "אוקראינה שלנו", אשר זכה בכרבע מקולות הבוחרים בבחירות לפרלמנט וכך היה לסיעה הגדולה ביותר בו. אף על פי שניסיונותיו של יושצ'נקו להתחבר עם מפלגות אופוזיציה נוספות נכשלו, הוא נחשב לראש האופוזיציה לנשיא קוצ'מה.
הפופולריות של יושצ'נקו בקרב אוכלוסיית אוקראינה המשיכה לעלות והוא היה אהוד אף יותר מהנשיא המכהן ליאוניד קוצ'מה.
מועמד לנשיאות
בשנת 2004 הסתיימה כהונת הנשיא קוצ'מה ויושצ'נקו הכריז על עצמו כמועמד עצמאי לתפקיד הנשיא. כמקודם, הוא חרת על דגלו את האוריינטציה הפרו-אירופית, צירוף אוקראינה לנאט"ו, מלחמה בשחיתות וליברליזם כלכלי. יריבו העיקרי היה ראש הממשלה המכהן, ויקטור ינוקוביץ'. מאז כהונתו כרה"מ יושצ'נקו שיפר את מנהיגותו כשצירף אליו את הליברלים והסוציאליסטים ביצרו את הגוש של "הכוח של אוקראינה" בהנהגתו יחד עם יוליה טימושנקו הרדיקלית.
במהלך מערכת הבחירות הוחדר החומר הכימי טטרכלורו-דיבנזו-דיאוקסין, ממשפחת תרכובות הדיאוקסין, למזון של יושצ'נקו. הרעל גרם לו לכאבים עזים בפניו והם הושחתו. הוא יצא לניתוחים באוסטריה. החוקרים מצאו כי מדובר בהרעלה מכוונת, והאשם העיקרי נפל על יריבו של יושצ'נקו, ינוקוביץ'.
יושצ'נקו עלה לסיבוב השני בבחירות לנשיאות יחד עם יריבו העיקרי ינוקוביץ', תוך שהוא גובר עליו בהפרש מינימלי בסיבוב הראשון (39.87% ליושצ'נקו מול 39.23% לינוקוביץ'). בסיבוב השני נטען תחילה כי ינוקוביץ' ניצח, אך משקיפים מארצות שונות טענו לזיופים המוניים לטובת ינוקוביץ', אשר מנגד טען לזיופים לטובת יושצ'נקו דווקא. הטענות לזיופים נבעו בין השאר מההפרש הגדול בין המדגמים (אשר נתנו ליושצ'נקו ניצחון בהפרש של 11%) לבין התוצאות הרשמיות (שנתנו את הניצחון לינוקוביץ' בהפרש של 3%).
יושצ'נקו ותומכיו סירבו לקבל את תוצאות הבחירות הרשמיות ופתחו בפעולות מחאה המוניות, אשר נודעו כ"מהפכה הכתומה". לאחר 13 יום בית המשפט העליון של אוקראינה הכריז על הסיבוב השני של הבחירות מבוטל והורה לקיים סיבוב שני נוסף. בסיבוב נוסף זה גבר יושצ'נקו על ינוקוביץ' עם 52 אחוז תמיכה לעומת 44 אחוז לינוקוביץ'. הפעם היו אלה אנשיו של ינוקוביץ' אשר ערערו על התוצאות בפני בית המשפט העליון, אך הלה פסק ב-20 בינואר 2005 שהבחירות תקפות בהיעדר ראיות להפך.
ב-23 בינואר 2005 הושבע יושצ'נקו לנשיאות אוקראינה.
נשיא
"100 הימים" הראשונים לכהונתו של יושצ'נקו עברו בסימן פיטורין ומינויים רחבי היקף בכל רמות הרשות המבצעת. בין השאר, יושצ'נקו מינה את בעלת בריתו הנאמנה יוליה טימושנקו לראש הממשלה. כמו כן, יושצ'נקו הרבה לבקר בחו"ל. בין היעדים החשובים שבביקוריו: במוסקבה, בשטרסבורג ובארצות הברית.
עם הזמן החלו להתגלות קשיים בפעולתה של הממשלה של טימושנקו, בין השאר בשל היות הממשלה מורכבת ממספר רב של גורמים אשר לא יכלו להגיע להחלטה. לכך נוספו גם האשמות של אנשים שונים בשחיתות, ולכן ב-8 בספטמבר 2005 יושצ'נקו חולל גל פיטורים שני ופיטר את ראש הממשלה טימושנקו עם כל הממשלה, את מזכיר מועצת הביטחון וההגנה פיוטר פורושנקו, את ראש רשות המכס ועוד מספר בכירים. יושצ'נקו עצמו אמר על פיטוריו ההמוניים ש"הסיבה לפיטורי הממשלה היא אי-הבנת האינטרס של המדינה - לעבוד לטובת האזרח והמדינה בלבד כעדיפות הראשונה של כל עובד ציבור. לחבריי ניתנו סמכויות רחבות-היקף, אך הם לא עמדו בציפיות" - על פי העיתון האינטרנטי lenta.ru, אשר השווה אותו לרובספייר, מנהיגה של המהפכה הצרפתית. לממלא מקום ראש הממשלה מונה יורי יחאנורוב, אשר תואר בעיתונות כ"טכנוקראט" שאינו יכול להתחרות בנשיא מבחינה פוליטית.
ב-22 בספטמבר הביע הפרלמנט האוקראיני אמון בממשלה החדשה ברשות יורי יחאנורוב לאחר שיומיים קודם לכן היו חסרים לו רק שלושה קולות. האישור למינויו של יחאנורוב לראש הממשלה ניתן בזכות סיעתו של ראש הממשלה לשעבר ינוקוביץ', אשר כרת ברית עם יושצ'נקו.