cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
משלחת אוסטרלאסיה לאנטארקטיקה
מסעות מזחלות
כדי לקיים את המוראל במשך תקופת הבידוד הממושכת, העלה ארצ'י מקלין את הרעיון לפרסם עיתון משלהם, שיעסיק ויבדר את האנשים הכלואים בבסיס. חברי המשלחת תרמו דברי שירה, סיפורים קצרים וביקורת ספרות לצד מאמרים מדעיים ודיווחים על פעילויות היום-יום שלהם. התוצאה הייתה ה"אדלי בליזארד", שיצא בחמישה גליונות בין אפריל לאוקטובר 1913. כמעט מאה שנים עברו עד שהעיתון זכה לפרסום רשמי בציבור הכללי, במהדורת פקסימיליה.
גאולוגיה
הואיל ומפקד המשלחת דאגלס מוסון היה בעצמו גאולוג, בחינתם של תצורות הסלע הנגישות (כלומר, שאינן מכוסות בקרח) של ארץ וילקס תפסה מקום ראשון במעלה במשלחת.
המשלחת נודעת בהשגת התגלית הראשונה של מטאוריט מן הסוג האבני, המכיל גרעיני מחצבים (chondrite), במרחק 30 ק"מ מערבית לכף דניסון. במהלך המאה הבאה התגלה אוצר גנוז של מטאוריטים בחבל ארץ זה של אנטארקטיקה.
מטאורולוגיה
המיקום שמוסון בחר למחנה הבסיס העיקרי, בכף דניסון, התגלה כאחד המקומות עלי אדמות שבהם נושבות הרוחות העזות ביותר, שהגאומורפולוגיה שלו - השיפוע הפתאומי בין רמת הקרח של מזרח אנטארקטיקה לאוקיינוס הדרומי - יוצרת תנאים מתאימים ליצירת מצב של רוח קטבטית תמידית כמעט.
תקשורת
ה"אורורה" נשאה מערכת אלחוטית של חברת מרקוני ועוד מערכת כזאת הוצבה בכף דניסון, אך בשל טבעו התחרותי של חקר אנטארקטיקה אותו זמן, הוגבלו השידורים למינימום הכרחי. הציוד ששימש את המשלחת היה משדר (spark transmitter) מתוצרת טלפונקן ואנטנה שטוחת ראש. תנאים אטמוספיריים, שהושפעו מן הזוהר הדרומי הפריעו לעיתים קרובות לשידורי רדיו, אבל קבוצות המשלחת הצליחו בדרך כלל לקבל חדשות מן העולם החיצון בתכיפות סבירה, באמצעות תחנת הממסר על האי מקווארי.
קישורים חיצוניים
.
שדה (מבנה אלגברי)
שדה הוא קבוצה שעליה פועלים חיבור, חיסור, כפל, וחילוק המתנהגים כמו הפעולות המתאימות על המספרים הרציונליים והממשיים. על כן, שדה הוא מבנה אלגברי בסיסי אשר נעשה בו שימוש נרחב באלגברה (במיוחד באלגברה מופשטת), תורת המספרים, ותחומים רבים אחרים במתמטיקה.
הקשר בין שני שדות מתבטא ברעיון של הרחבת שדות. תורת גלואה, אותה התחיל אווריסט גלואה במאה ה-19, מוקדשת להבנת הסימטריות (האוטומורפיזמים) של הרחבות שדה. בין היתר, תורה זו מראה כי לא ניתן לשלש זווית או לתרבע מעגל באמצעות סרגל ומחוגה. יתרה מזאת, היא מראה כי משוואות ממעלה חמישית אינן ניתנות לפתרון אלגברי.
שדות משמשים כרעיונות יסוד במספר תחומים מתמטיים. זה כולל ענפים שונים של אנליזה מתמטית, המבוססים על שדות עם מבנה נוסף. משפטים בסיסיים באנליזה מצביעים על המאפיינים המבניים של שדה המספרים הממשיים. כל שדה עשוי לשמש כסקלרים עבור מרחב וקטורי, שהוא ההקשר הכללי הסטנדרטי עבור אלגברה ליניארית. שדות מספרים, אחיהם של שדה המספרים הרציונליים, נלמדים לעומק בתורת המספרים.
מבוא אינטואיטיבי
באופן לא פורמלי, שדה הוא קבוצה יחד עם שתי פעולות שהוגדרו עליה – פעולת חיבור הנכתבת על ידי a+b ופעולת כפל הנכתבת על ידי a \cdot b כאשר שניהם מתנהגים באופן דומה לחיבור וכפל אצל מספרים רציונליים ומספרים ממשיים, כולל קיומו של מספר נגדי -a לכל a ושל מספר הופכי b^{-1} לכל b שונה מאפס. זה מאפשר לשקול גם את מה שנקרא פעולות "הפוכות" של חיסור, a-b וחלוקה, \frac{a}{b}, על ידי הגדרת:
הגדרה פורמלית
שדה F זו קבוצה עם שתי פעולות בינאריות הנקראות חיבור וכפל. תוצאת החיבור של a, b מסומנת a+b ותוצאת הכפל מסומנת a \cdot b, או בקיצור ab. הפעולות הללו חייבות לקיים את האקסיומות הבאות לכל a, b, c ב-F: לכל a,b \in F מתקיים a+b \in F וגם
כל זה ניתן לקיצור באמירה כי שדה זו קבוצה עם פעולות חיבור וכפל כאשר השדה עם פעולת החיבור זו חבורה אבלית, השדה בלי 0 עם פעולת הכפל זו חבורה אבלית, ומתקיימת דיסטריבוטיביות. זה ניתן לסיכום אפילו יותר בקצרה באמירה כי שדה הוא חוג קומוטטיבי שבו כל איבר שונה מ-0 הוא הפיך (או במילים אחרות, חוג חילוק קומוטטיבי).
מספרים רציונליים
מספרים רציונליים היו בשימוש נרחב זמן רב לפני המצאת מושג השדה. אלו מספרים שניתן לכתוב כשברים a / b, כאשר a ו-b הם מספרים שלמים עם b \neq 0. הנגדי לשבר שכזה הוא - a / b וההופכי אליו (בהנחה כי a \neq 0) הוא b / a, שניתן לראות כדלקמן:
כל אקסיומות השדה שצריך לקיים אלו תכונות סטנדרטיות של מספרים רציונליים. לדוגמה, ניתן להוכיח דיסטריבוטיביות באופן הבא:
מספרים הניתנים לבנייה
בעת העתיקה, מספר בעיות גאומטריות נגעו להיתכנות של בניות גאומטריות מסוימות באמצעות סרגל ומחוגה. למשל, היוונים שיערו כי לא ניתן לשלש זווית באופן זה, אבל ללא הוכחה. ניתן לפתור בעיות אלה באמצעות שדה המספרים הניתנים לבנייה. מספרים ניתנים לבנייה הם, בהגדרה, אורכים של קטעים שניתן לבנות בכמות סופית של צעדים תוך שימוש רק סרגל ומחוגה, בהינתן קטע באורך 1. מספרים אלה, עם חיבור וכפל שמוגדרים עליהם בתור מספרים ממשיים, יוצרים שדה הכולל את שדה הרציונליים \mathbb{Q}. האיור מראה כיצד ניתן לבנות שורש ריבועי של אורך נתון, שורש שאינו בהכרח מספר רציונלי. בהינתן קטע AB באורך p, ניתן לשרטט את הנקודות C ו-Dעם האורכים המתוארים באיור, יחד עם חצי מעגל שקוטרו AD ואנך לישר הנתון דרך B. הנקודה F, שהיא החיתוך של חצי המעגל ושל האנך, תהיה במרחק של h=\sqrt p מ-B.
לא כל המספרים הממשיים ניתנים לבנייה. ניתן להראות כי \sqrt[3] 2 אינו מספר הניתן לבנייה, מה שמראה כי אי אפשר להכפיל את הקובייה, בעיה נוספת שהציבו היוונים הקדמונים.
שדה עם ארבעה איברים
בנוסף למערכות מספרים מוכרות כמו הרציונליים, ישנן דוגמאות אחרות ופחות מיידיות של שדות. הדוגמה הבאה היא שדה המורכב מארבעה איברים הנקראים O, I, A ו-B. הסימון נבחר כך ש-O ממלא את התפקיד של האיבר הנייטרלי לחיבור (מסומן 0 באקסיומות שלמעלה), ו-I הוא האיבר הנייטרלי לכפל (מסומן 1 באקסיומות לעיל). ניתן לאמת את אקסיומות השדה באמצעות כלים נוספים מתאוריית השדות, או על ידי חישוב ישיר. לדוגמה,
שווה ל- כמו שמתבקש מדיסטריבוטיביות.
שדה זה הוא שדה סופי עם ארבעה איברים, והוא מסומן או GF(4) (השדות הסופיים נקראים על שמו של אווריסט גלואה - ומכאן Galois field). תת-הקבוצה המורכבת מ-O ו-I (מודגשת באדום בטבלאות משמאל) היא גם שדה, המכונה השדה הבינארי או GF(2). בהקשר של מדעי המחשב ואלגברה בוליאנית, O ו-I מסומנים לעיתים קרובות בהתאמה על ידי שקר ואמת, חיבור מסומן על ידי XOR, והכפל מסומן AND. במילים אחרות, מבנה השדה הבינארי הוא המבנה הבסיסי המאפשר מחשוב עם ביטים.
מסקנות מההגדרה
לכל a,b \neq 0 ב-F מתקיים גם ש-ab \neq 0, מה שאומר כי כל שדה הוא תחום שלמות.
התכונות הבסיסיות הבאות מתקיימות לכל a,b ב-F:
(-(-a))=a
מאפיין
בנוסף לחיבור ולכפל שמוגדרים לכל שני איברי F, ניתן להגדיר את המכפלה n \cdot a לכל איבר a ב-F ושלם חיובי n על ידי החיבור החוזר
אם אין שלם חיובי המקיים אז יאמר על השדה שיש לו מאפיין 0. למשל, לשדה של מספרים רציונליים \mathbb{Q} יש מאפיין 0 כיוון שאין בו שלם חיובי השווה ל-0. אחרת, אם יש שלם חיובי n המקיים את המשוואה הזו, ניתן להראות כי השלם החיובי הכי קטן שמקיים את המשוואה הזו הוא מספר ראשוני. במצב זה, נהוג לסמן את מספר זה ב-p ונאמר על השדה שיש לו מאפיין p.
אם ל-F יש מאפיין p זה אומר כי לכל a ב-F. מזה נובע כי
מכיוון שכל המקדמים הבינומיים האחרים המופיעים בבינום של ניוטון מתחלקים ב-p. כאן,
מוגדר על ידי כפל חוזר. מכך נובע שהומומורפיזם פרובניוס
הוא אכן הומומורפיזם של שדות. הקיום של הומומורפיזם שכזה הופך שדות עם מאפיין p לדי שונים משדות עם מאפיין 0.
תת-שדות
תת-קבוצה של שדה F נקראת תת שדה אם היא שדה בזכות עצמה, כאשר מצמצמים אליה את פעולות החיבור והכפל. במילים אחרות, קבוצה כזו צריכה להכיל את אברי האפס והיחידה של F, ולהיות סגורה לחיבור, לכפל וגם לפעולות של לקיחת הנגדי או ההופכי.
אם P הוא תת-שדה של F, אז F הוא מרחב וקטורי מעל P, ולכן יש לו ממד. כאשר הממד הזה סופי, F מוכרח להיות אלגברי מעל P. במקרה זה, כדי שתת-קבוצה F המכילה את P וסגורה לחיבור וחיסור תהיה תת-שדה, מספיק שהיא סגורה לכפל.
לכל שדה יש תת-שדה ראשוני, שהוא השדה הקטן ביותר המכיל את איבר היחידה. השדה הזה יכול להיות שדה סופי בעל גודל ראשוני, או להכיל את כל המספרים השלמים, שאז הוא בהכרח מכיל את הרציונליים. במקרה הראשון המאפיין של השדה הוא גודל השדה הראשוני, ובשני אומרים שהמאפיין הוא אפס.
שדות סופיים
השדות הסופיים הפשוטים ביותר, אלו עם סדר ראשוני מתקבלים ישירות מחשבון מודולרי. עבור שלם חיובי n, על הקבוצה
מוגדרים פעולות כפל וחיבור על ידי ביצוע כפל וחיבור ב-\mathbb{Z}, ולקיחת השארית אחרי חלוקה ב-n. הקבוצה הזו תצא שדה אם ורק אם n הוא מספר ראשוני, כיוון שאחרת ניתן לקחת זוג מספרים שלמים חיוביים r,s < n כך ש- שזה 0 ב-, וזה מונע מ- להיות שדה כמוסבר למעלה.
לכל שדה סופי F יש p^n איברים, כאשר p ראשוני כלשהו ו-n \geq 1. טענה זו נכונה כיוון שניתן לראות את F בתור מרחב וקטורי מעל התת-שדה הראשוני שלו. הממד של מרחב וקטורי זה הוא בהכרח סופי, נסמנו n, ונקבל את הדרוש.
ניתן לבנות שדה עם p^n איברים בתור שדה הפיצול של הפולינום.
שדה פיצול זה הוא הרחבה של שבה לפולינום f יש p^n שורשים. קבוצת השורשים האלו יוצרים שדה בפני עצמם כיוון שאם הם שורשים של פולינום זה, אז מתקיים  בבירור, וגם  הנובע משימוש חוזר בשוויון, מה שאומר שקבוצת השורשים סגורה לחיבור ולכפל (ובבירור מתקיים שההופכי והנגדי של שורש הם עדיין שורש). שדה זה הוא בגודל p^n, והוא מסומן על ידי. זהו השדה היחיד עם p^n איברים, מכיוון שאם נתבונן בחבורה הכפלית של שדה שכזה, נקבל ממשפט לגראנז' כי כל איברי השדה הם שורשים של הפולינום x^{p^n} - x.
היסטוריה
היסטורית, שלוש דיסציפלינות אלגבריות הביאו לרעיון של שדה: השאלה של פתרון משוואות פולינומיות, תורת המספרים האלגברית, וגאומטריה אלגברית. צעד ראשון בכיוון של שדות נוצר לראשונה ב-1770 על ידי ז'וזף-לואי לגראנז', שגילה שאם מסדרים מחדש שורשים של משוואה ממעלה שלישית מקבלים בביטוי
רק שני ערכים (כאשר \omega הוא שורש יחידה מסדר שלישי).
באופן הזה, לגראנז' מסביר את הקונספט של הפתרון הקלאסי למשוואות ממעלה שלישית של שיפיונה דל פרו ופרנסואה וייט, המתחילה בצמצום של משוואה ממעלה שלישית ב-x למשוואה במעלה שנייה ב-x^3. יחד עם הבחנה דומה על משוואות ממעלה רביעית, לגראנז' חיבר בין מה שמאוחר נהיה הקונספט של שדה והקונספט של חבורה. ונדרמונד, גם ב-1770, וגם קרל פרידריך גאוס במידה מסוימת בספרו מחקרים אריתמטיים (1801), חקר את המשוואה
ההגדרה הברורה הראשונה לשדה אבסטרקטי הייתה של היינריך וובר (1893). ספציפית, ההגדרה שלו כללה את השדה. ג'וזפה ורונזה (1891) חקר את השדה של טורי חזקות פורמליים, מה שהוביל את קרט הנזל (1904) להציג את שדה המספרים ה-p-אדיים. שטייניץ (1910) אסף וסידר את הידע על שדות אבסטרקטיים שנצבר עד כה. הוא חקר אקסיומתית את התכונות של שדות והגדיר הרבה מהרעיונות החשובם בתורת השדות. רוב המשפטים המוזכרים בפרקים של תורת גלואה, בניית שדות, ומושגים בסיסיים, נמצאים בעבודתו של שטייניץ. ארטין ושטייניץ (1927) חיברו את הרעיון של סידור איברי שדה, ובכך את התחום הרחב של אנליזה, לתכונות אלגבריות טהורות. אמיל ארטין פיתח מחדש את תורת גלואה בין 1928 ל-1942, ומחק את התלות של התורה במשפט האיבר הפרימיטיבי.
בניית שדות מחוגים
חוג קומוטטיבי זו קבוצה עם פעולות חיבור וכפל המקיימת את כל האקסיומות של השדה פרט לקיום ההופכי a^{-1}. למשל, המספרים השלמים \mathbb{Z} הם חוג קומוטטיבי אבל לא שדה, מכיוון שההופכי של מספר שלם n אינו שלם אלא אם n = \pm 1.
בהיררכיית המבנים האלגבריים, שדות ניתנים לאפיון בתור חוגים קומוטטיביים R שבהם כל איבר שונה מ-0 הוא איבר הפיך (מה שאומר כי לכל איבר יש הופכי). באופן דומה, שדות הם חוגים קומוטטיביים עם בדיוק שני אידיאלים, (0) ו-R. שדות גם מאופיינים בתור החוגים הקומוטטיביים בהם (0) הוא האידיאל הראשוני היחיד.
בהינתן חוג קומוטטיבי R, יש שתי דרכים להגדיר שדה הקשור ל-R, כלומר שתי דרכים לשנות את R כך שכל איבריו השונים מ-0 יהיו הפיכים: יצירת שדה שברים, ויצירת שדה מנה. עבור חוג השלמים \mathbb{Z}, שדה השברים הוא שדה הרציונליים \mathbb{Q} בעוד ששדות המנה של \mathbb{Z} הם השדות הסופיים.
שדה שברים
ניתן להראות ישירות כי אם R הוא תחום שלמות, מה שתיארנו כאן יוצר שדה.
דוגמה מפורסמת לשדה שברים הוא השדה F(x) של פונקציות רציונליות מעל שדה F, שהוא שדה השברים של חוג הפולינומים F[x]. השדה F((x)) של טורי לורן
מעל שדה F הוא שדה השברים של החוג Fx של טורי החזקות הפורמליים מעל שדה F (שבו k > 0). אבל כיוון שכל טור לורן ניתן להצגה בתור טור חזקות מחולק בחזקת x, אין הרבה חשיבות להצגה של איברי השדה כשברים.
שדה מנה
בנוסף לשדה השברים, שמעביר את R לשדה בהעתקה חד-חד-ערכית, ניתן לבנות שדה מתוך חוג קומוטטיבי R בהעתקה על F. בהינתן אידאל מקסימלי m, חוג המנה R/m הוא שדה, הנקרא שדה המנה.
למשל, בהינתן חוג פולינומים R = E[X], האידיאל הנוצר על ידי פולינום f הוא מקסימלי אם ורק אם הפולינום f הוא אי פריק מעל E, כלומר לא ניתן לכתוב אותו כמכפלה של שני פולינומים אחרים ב-E[X]. אם האידיאל אכן מקסימלי, זה יוצר את השדה
השדה הזה כולל איבר x (מחלקת השקילות של X) שמקיים f(x) = 0. ניתן לשכן את E ב-F, שכן כל איברי E הם פולינומים ממעלה 0 ב-E[X] ומחלקות השקילות שלהם שונות. כלומר, השדה F זו מעין הרחבה של השדה E, שכוללת שורש לפולינום f.
כך למשל, ניתן לבנות את השדה \mathbb {C}מהשדה \mathbb {R}, באמצעות הוספת שורש לפולינום. קל לבדוק שזהו אכן פולינום אי-פריק ב-, ולכן נוכל לבנות את השדה
Sometimes
Sometimes (בעברית: לפעמים) הוא הסינגל השני של זמרת הפופ האמריקאית בריטני ספירס מתוך אלבום הבכורה שלה, .
רקע וכתיבה
השיר נכתב על ידי היוצר השוודי יורגן אלופסון. כתיבת השיר זיכתה אותו בפרס "שיר השנה" בטקס פרסי הפופ של BMI בשנת 2000. בארצות הברית יצא הסינגל לתחנות הרדיו בלבד, מה שהוביל להצלחה פחותה במצעד הכולל. באותה תקופה, סינגלים היו יוצאים למכירה, מה שהביא להצלחה מסחרית ולהצלחה במצעדים.
וידאו קליפ
הווידאו קליפ לשיר בוים על ידי נייג'ל דיק, אשר ביים גם את הקליפ לסינגל הבכורה של ספירס, "". הקליפ צולם במאליבו קליפורניה. צילומי הקליפ החלו לראשונה בפברואר 1999, אך בעקבות ניתוח שנאלצה בריטני לעבור בברכה, חודשו צילומי הקליפ רק כעבור מספר חודשים.
בקליפ, שצולם ברובו לחופי הים, נראית ספירס הולכת בשדה ירוק ולאחר מכן צופה מאותו שדה אל חוף הים, לעבר אדם שככל הנראה הוא בן זוגה. במהלך הקליפ מופיעה ספירס בקטעי ריקוד יחד עם רקדנים בלבוש לבן, מטיילת לאורך החוף עם בן זוגה וכלבו, יושבת על מדרגות המובילות לים ויושבת בחניה ליד רכב לבן. נכון לינואר 2020 כמות הצפיות עומדות על כ־163 מיליון צפיות.
מיקומי שיא
אף על פי שהסינגל לא יצא למכירה, "Sometimes" הצליח להיכנס למקום ה-21 במצעד הבילבורד האמריקאי בעקבות השמעות בתחנות הרדיו בלבד. מאוחר יותר, נכנס הסינגל אל המקום ה-86 במצעד הסיכום השנתי של הבילבורד.
בעולם היה הסינגל להצלחה נוספת כשהצליח להיכנס לעשרת המובילים במצעדי הפזמונים באוסטרליה ובמדינות רבות באירופה. בבריטניה הפך השיר ללהיט, ונכנס למקום ה-48 במצעד הסינגלים הנמכרים ביותר בשנת 1999, לאור מכירות של 414,000 עותקים. ברחבי העולם נמכרו 4,120,000 עותקים שלו. הסינגל זכה במקום הראשון בישראל במצעד גלגלצ.
רמת הכובש
רָמַת הַכּוֹבֵשׁ הוא קיבוץ בשרון הדרומי, 7 ק"מ צפונית-מזרחית לכפר סבא, בתחום המועצה האזורית דרום השרון. הקיבוץ עלה על הקרקע באוגוסט 1932, לאחר שבע שנות הכשרה בפתח תקווה וכפר סבא.הקיבוץ מתפרנס מתעשייה, גן אירועים, חקלאות, יזמות זעירה ועבודת חוץ של חלק נכבד מחברי המשק.ב-2020 גרו בו כ-1129 נפשות.
היסטוריה
רמת הכובש נוסד על ידי קבוצת "הכובש", שהוקמה בגרעין וילנה של תנועת "החלוץ" והייתה "קיבוץ העלייה" הראשון של התנועה. שם הקבוצה מבטא את רעיונות כיבוש העבודה העברית וכיבוש עצמי לעבודות כפיים. פלוגה ראשונה של כ-20 עולים מקבוצה זו עלתה ארצה באוגוסט 1925 והגיעה לפתח תקווה (עמק השבע). לאחר עלייה זו המשיכו לעלות פלוגות נוספות, וכעבוד חודשים אחדים מפאת מחסור במקומות עבודה נשלחו חלק מהחברים להקים פלוגה נוספת של הקיבוץ בכפר סבא. עד תום השנה הראשונה לקיומו גדל קיבוץ "הכובש" והגיע לכ-140 נפש. באוגוסט 1927 היה קיבוץ "הכובש" בין הקיבוצים שייסדו את תנועת הקיבוץ המאוחד, ובעקבות זאת אוחדו פלוגותיו לפלוגה אחת בכפר סבא. קשיי הסתגלות ומחיה גרמו לעזיבה רבה ולצמצום הפלוגה מחד, ומאידך כמעט ופסקה העלייה מגליל וילנה וסביבותיה, ובעקבות זאת הוחלט לצרף אליה את קיבוץ העלייה "שחריה" של "החלוץ".
בשנת 1932 כאשר הוברר סופית כי פלוגת קיבוץ "הכובש" בכפר סבא, לא תיכלל בתוכנית "התיישבות האלף" הוצע לחברי הפלוגה להתיישב על שטח של כ-500 דונם בסמוך לכפרים הערביים טירה ומיסכה והעיירה קלקיליה. הקרקע נקנתה על ידי המוסדות המיישבים מערביי הסביבה, תוך השתתפות של חברי הפלוגה בכסף ובשמירה על השטח שנרכש. פעולה שבשפת הימים ההם נקראה: "כיבוש". אנשי הפלוגה נענו לאתגר, מאחר שהובטח להם כי בהמשך יועמדו לרשותם שטחים נוספים שיאפשרו התבססות כלכלית במקום. (הבטחה שעד מלחמת העצמאות-1948 מולאה רק חלקית) אחד המאבקים בשרון, בהם בלטו אז חברי פלוגת "הכובש" ובהמשך חברי רמת הכובש היה המאבק לכיבוש העבודה "עבודה עברית". הקיבוץ המשיך לגדול ולהתפתח בזכות קבוצות עולים נוספות בעיקר מהכשרת "גרוכוב" בפולין, וקבוצת עולים גדולה מגרמניה (הייקים).
במאורעות תרצ"ו-תרצ"ט (1936- 1939) (המרד הערבי הגדול) סבלה רמת הכובש רבות מהתקפות ירי והתנכלויות מצד כנופיות לאומניות מבין תושבי הכפרים הערבים השכנים, קלקיליה, טירה ומיסכה (מיסקי), וספגה אבדות רבות ובסך הכל איבדה 16 חברים ומתנדבים וספגה נזקים כבדים ברכוש. בשלוש שנים אלו הותקפה רמת הכובש יותר מכל יישוב אחר בארץ, והייתה סמל לעמידה של ההתיישבות היהודית. אחד האסונות הקשים אירע ב-4 באוגוסט 1938, אז נהרגו שבעה מחברי המשק ואדם נוסף כאשר מכוניתם עלתה על מוקש בדרכם חזרה הביתה מפרדסי האזור בהם עבדו, בסיום יום העבודה.
במאי 1948 מנה הקיבוץ 675 איש, בתוכם 238 חברים, 239 ילדים ו-15 הורים לחברים. הגיל הממוצע היה 39. ענפיו המרכזיים של המשק היו גידולי שדה (בעל ושלחין) לול, רפת, מאפייה מסחרית ופרדסים. במהלך מלחמת העצמאות הותקפה רמת הכובש מאות פעמים - ירי והפגזות לסירוגין - על ידי ערביי הסביבה, כוחות "צבא ההצלה" והחל מה- 30 במאי, כוחות מחיל המשלוח של צבא עיראק. רבים משטחיה החקלאיים הוחזקו על ידי האויב. עשרות חיילי צה"ל, מתנדבים, ומגינים ביניהם 12 מחברי הקיבוץ נהרגו ורבים נפצעו. ילדי הקיבוץ שפונו ממנו ערב הכרזת העצמאות (14 במאי 1948) חזרו אליו רק לאחר חתימת הסכמי שביתת הנשק עם מדינות ערב. מבנים רבים ורוב ענפי החקלאות של הקיבוץ נפגעו וחלקם נהרסו בתקופה זאת.
עם שוך קרבות מלחמת העצמאות נותר הקיבוץ ישוב ספר והמשיך לסבול משכניו הערבים, בתוך תחומי קווי שביתת הנשק ומחוץ להם. לרוב היו אלה גנבות וחבלות חקלאיות. המצב השתנה עם הקמתם של שני הקיבוצים אייל וניר אליהו (ב-1949 וב-1950 בהתאמה) מציאות שיצרה רצף התיישבות יהודית והקשה מאוד על הסתננויות ערבים מצדו המזרחי של "הקו הירוק".
רמת הכובש היה בין הקיבוצים הבודדים שלא הסתבך במשבר חובות הקיבוצים במהלך שנות השמונים. הקיבוץ נחשב מבוסס, החל בתהליכי הפרטה בשנות ה-90 של המאה העשרים ועבר תהליך התחדשות משמעותי יותר בשנת 2006, מה שגרם לרבים מבניו ומשפחותיהם לשוב לקיבוץ. הקיבוץ מתפרנס מענפי חקלאות שונים, ממפעל תעשייתי (דורם) ומעבודת חוץ של חברי הקיבוץ. בקיבוץ מבני ציבור בין השאר: בית הספר היסודי האזורי "יחדיו". יד-למגינים וחדרי הנצחה. אולם ספורט, ובית תרבות (מועדון לחבר),
טיליה הרולד
טיליה הרולד (באנגלית: Tilia Herold; נולדה ב-14 בספטמבר 1948) היא עיתונאית בריטית המתגוררת באוסטריה.
ביוגרפיה
בשנות השישים עברה לאוסטריה בעקבות נישואיה לאזרח המדינה, שם החלה לעבוד בארגון הפיתוח התעשייתי של האומות המאוחדות.
ב-1979 עברה לעבוד ב-ORF, ארגון השידור האוסטרי, שם שימשה כראש תחנת הרדיו דוברת האנגלית "Blue Danube Radio". היא כיהנה בתפקיד זה עד שב-1995 התחנה התאחדה עם תחנת רדיו אחרת.
לאחר מכן עבדה בתחום של דיווח חדשות החוץ.
מ-1982 ועד 1990 מלבד 1985 ובין 1994–1995 הייתה מגישת תוצאות ההצבעה של אוסטריה באירוויזיון.
ב-1998 הייתה שותפה בכתיבת הספר "Easy does it - useful Proverbs and Phrases".
ב-2004 מונתה לנציבת שוויון ההזדמנויות של ORF.
היא אמא לבן.
ה'תשמ"ח
פרסי ישראל
מקבלי פרס ישראל לשנת תשמ"ח הם:
אנדרס צלזיוס
אנדרס צלזיוס (שוודית: Anders Celsius, נהגה "אַנְדֶרְשׁ סֵלְסְיוּס", ); (27 בנובמבר 1701 – 25 באפריל 1744) היה אסטרונום ופיזיקאי שוודי.
צלזיוס נולד באופסלה בשוודיה, והיה לפרופסור לאסטרונומיה מ-1730 עד 1744. מ-1732 עד 1735 ערך ביקורים במצפי כוכבים בגרמניה, איטליה וצרפת.
צלזיוס נפטר באופסלה ב-1744, ממחלת השחפת.
משפחה פלוס
משפחה פלוס הייתה תוכנית מגזין בענייני משפחה בהנחיית מיכל ינאי. התוכנית שודרה החל מינואר 2019 בערוץ 13.
מבנה התוכנית
התוכנית עוסקת בכל מה שמעסיק הורים שהקימו משפחה טעונה על שאלות ותהיות ההורים, מה נכון ומה לא נכון, איך ראוי לגדל את ילדיהם, וגם מה עושים כשלא ממש יודעים מה לעשות.
היסטוריה
לפני עליית התוכנית שודרה תוכנית שבועית בערוץ עשר בשם "משפחה שכזאת" שעסקה גם בענייני משפחה. את התוכנית הנחו מיכל ינאי ונתי קלוגר.
בעקבות מיזוג רשת וערוץ עשר הוחלט להחליף את התוכנית "משפחה שכזאת" ב"משפחה פלוס" כאשר אותה תנחה מיכל ינאי לבדה ותצולם באותם אולפנים.
התוכנית שודרה החל מינואר 2019 בערוץ 13.
אליהו גולומב (אוניית מעפילים)
אליהו גולומב הייתה אוניית מעפילים שארגן המוסד לעלייה ב'. נקראה על שמו של מפקד "ההגנה" אליהו גולומב משום שיצאה לדרכה ביום השנה לפטירתו. הפליגה יחד עם האונייה דב הוז לאחר פרשת לה ספציה.
תולדותיה
נבנתה בשנת 1918 כאניית חופים ממונעת במנוע דיזל, עשוית ברזל, בעלת סיפון אחד; מסוגלת למהירות 8 קשר ותפוסתה 735 טון. שמה הקודם היה "Fenice".
נרכשה על ידי אנשי המוסד לעלייה ב', עדה סירני ויהודה ארזי בנמל ג'נובה, איטליה. היא הוכנה להפלגת העפלה על ידי אנשי מספנה מקומיים. הם בנו באונייה קונסטרוקציה ועליה דרגשי לינה, מטבח ושירותים. מפקד האונייה היה פטר הופמן איש הפלי"ם ולצדו הגדעוני גרשון עציון, אשר הפעיל מכשיר קשר שהוכן במעבדת ההגנה ומקלט מתוצרת איטלקית. צוות הימאים היה איטלקי ורב החובל היה אנסלדו, שכיהן בתפקידו זה גם באונייה "חנה סנש", ועליו חובר שירו של נתן אלתרמן: "נאום תשובה לרב חובלים איטלקי".
לקראת הפלגת ההעפלה האונייה הפליגה לנמל לה ספציה ועגנה בו. אנשי המוסד לעלייה ב' ארגנו את המעפילים, כ-339 נפש, רובם ככולם חניכי תנועות נוער, פרטיזנים, ניצולי מחנות הריכוז ומחנות ההשמדה. הם נאספו תחילה במחנות ברומא, ונציה ומג'נטה. הוחלט בתיאום עם השלטונות האיטלקים, להסיעם אל נמל לה ספציה במשאיות של הצבא הבריטי. אולם במקביל, השלטונות האיטלקים חשדו כי בין המעפילים חיילים או אנשי ממשל נאציים, המנסים להימלט ממעצר ומשפט. ההסעה במשאיות יצאה אל הנמל ואז נעצרו על ידי כוחות צבא בריטיים, ששהו עדיין באיטליה. במקביל, נעצרו גם מעפילי האוניה "דב הוז". לאחר עימות ומשא ומתן ממושך בין אנשי המוסד לבין הבריטים, עלו המעפילים בגלוי אל הסיפון. יהודה ארזי ארגן את המעפילים בקבוצות וניתנו להם תפקידים של חלוקת מזון, מים ושמירה על הסדר.
האונייה הפליגה לארץ ישראל ב-8 במאי 1946 ונתיבה היה גלוי. הגיעה לנמל חיפה ב-13 במאי. המעפילים הורשו להיכנס לארץ ישראל ברישיון על חשבון מכסת העלייה השנתית.
באוקטובר 1946 חזרה האוניה והפליגה עם מעפילים על סיפונה לארץ ישראל, תחת השם "ברכה פולד".
אתילן גליקול
אתילן גליקול (Ethylene glycol) הוא תרכובת אורגנית שנוסחתה המולקולרית C2H6O2. זהו נוזל חסר צבע או ריח שטעמו מתוק. אתילן גליקול הוא דיאול כלומר מכיל שתי קבוצות כוהל. החומר משמש כמונע קפיאה וכחומר גלם לייצור פולימרים.
ייצור
אתילן גליקול יוצר לראשונה על ידי הכימאי הצרפתי אדולף וורץ (Adolphe Wurtz) בשנת 1859 באמצעות ספוניפיקציה של האסטר אתילן גליקול די אצטט עם אשלגן הידרוקסידי וב-1960 מאתילן אוקסיד ומים. עד למלחמת העולם הראשונה לא היה שימוש לחומר אז החלה הפקתו בגרמניה מאתילן דיכלוריד כדי שישמש תחליף לגליצרול בייצור חומרי נפץ. מתקן ייצור מסחרי ראשון הוקם בווירג'יניה המערבית ב-1925 על ידי חברת Carbide and Carbon Chemicals Co (כיום יוניון קרביד ); עד 1929 שימש החומר כמעט את כל ייצרני הדינמיט. ב-1937 החלו לייצר את החומר באמצעות חמצון של גז אתילן לאתילן אוקסיד המגיב עם מים לתת את התוצר הסופי:
ניתן לבצע את הריאקציה בקטליזה חומצית או בסיסית או בpH נייטרלי בטמפרטורה גבוהה. הניצולת הגבוהה ביותר מושגת בpH חומצי או נייטרלי בעודף גדול של מים, בתנאים אלו מושגת יעילות של 90%. תוצרי לוואי של התהליך הם אוליגומרים של אתילן גליקול: די, טרי וטטרא אתילן גליקול. כ-6.7 מיליון טונות של החומר מיוצרים בעולם בשנה.
שימושים
השימוש העיקרי לאתילן גליקול הוא כחומר גלם לפוליאסטר פוליאתילן טרפתלאת (PET) ב-2009 נוצל לשם כך 86% מהחומר, 7% נצרך כחומר מונע קפיאה (אנטי פריז). שאר הייצור נוצל לצרכים מגוונים אחרים.
נוזל קירור ומונע קפיאה
אתילן גליקול משמש כנוזל קירור לסילוק חום ממנועים וממחשבים. יתרונו בכך שניתן להעביר ולפזר באמצעותו חום גם מתחת לטמפרטורת הקיפאון של מים. קיבול החום של אתילן גליקול הוא כמחצית מזו של מים ולכן למול היתרון שבנקודת קיפאון נמוכה יותר וטמפרטורת רתיחה גבוהה יותר קיים חיסרון - במערכות מבוססות אתילן גליקול יש צורך בהזרמת כמות חומר גדולה יותר בהשוואה למערכות קירור על בסיס מים לסילוק כמות חום זהה. בנוסף, עליית טמפרטורת הרתיחה מונעת היווצרות גרעיני רתיחה על המשטח החם וכך יורדת יעילות מעבר החום. לכן, לא משתמשים במנועים כחומר הטהור כנוזל קירור. אתילן גליקול יוצר תערובת אוטקטית עם מים, שני המרכיבים בתמיסה מפריעים זה לזה ביצירת סריג גבישי בשל החלשת קשרי המימן שבין המולקולות. כך, אף על פי שנקודת הקפיאה של אתילן גליקול 12°C- ושל מים 0° הרי שתערובת המכילה 70% אתילן גליקול נוזלית עד 51°C- כמודגם בטבלה.
חומר ייבוש
בשל טמפרטורת הרתיחה הגבוהה והאפיניות הגבוהה למים משמשים באתילן גליקול לסילוק מים. כך מייבשים גז טבעי לאחר שעבר בצנרת ארוכה משדה הקידוח למתקן עיבוד. אתילן גליקול זורם כלפי מטה מראש מגדל ופוגש בגז ה"רטוב" העולה למעלה. החומר סופח את אדי המים כך שגז טבעי יבש יוצא מראש המגדל ואת האתילן גליקול המכיל מים ממחזרים לשימוש נוסף.
רעילות
אתילן גליקול הוא חומר רעיל בריכוז גבוה. המנה הנמוכה ביותר שגרמה מוות לאדם בבליעה (LDLO) הייתה 786 מ"ג לק"ג משקל גוף. החומר מתחמצן בגוף לחומצה גליקולית שמתחמצנת לחומצה אוקסלית רעילה. התוצאות הן פגיעה במערכת העצבים המרכזית, אחר כך בלב ולבסוף בכליות. בשל טעמו המתוק של הנוזל הוא מסוכן לילדים ולחיות שעלולים לשתות אותו יותר מרעלים אחרים. ב-2007 אירעו בארצות הברית כ-1000 מקרי הרעלת אתילן גליקול ו-16 מהם הסתיימו במוות. בעבר דווח על מקרים בהם שתיית אלכוהול (למשל וודקה) מנעה את תסמיני הפגיעה של החומר ובכך הצילה חיים.
אתילן גליקול בחלל החיצון
בניתוח ספקטרום גלים מילימטרים באנרגיות המתאימות למרווח שבין רמות רוטציה מהחלל הבין כוכבי נצפו פסי בליעה האופייניים לאתילן גליקול. אתילן גליקול הוא אחד מכמה כהלים שנמצאו עם אלדהידים מהם יכלו להיווצר בתהליך חיזור, אתילן גליקול נמצא עם גליקואלדהיד (CH2OHCHO). החומר זוהה גם בשני מטאוריטים יחד עם פוליאולים נוספים. נוכחות אתילן גליקול כמונע קפיאה הוצעה כהיפותזה להסבר עיצוב נוף מאדים על ידי מים זורמים אף על פי שבתנאי הטמפרטורה והלחץ על פני הכוכב לא היו אמורים להמצא שם מים נוזליים.
רוסטיסלב גולדשטיין
כיהן כחבר הדומה הממלכתית, במושב החמישי ובמושב הששי מטעם סיעת "רוסיה המאוחדת". כיהן בעבר כסגן יו"ר מועצת המדינה של רפובליקת קומי (2007).
קורות חיים
הוא סיים את לימודיו בבית ספר תיכון בסחלין. ב-1986, הוא עבד כמכונאי בתחנת הכוח של סחלין. בשנים 1987–1989 שירת בצבא. אחרי שירותו בצבא המשיך לעבוד בתחנת הכוח בסחלין ולאחר מכן עבד בחברת "Energomontazh". לאחר המעבר לעיר אוחטה, עבד כנהג בחברת Serverprogress (1990-1991) ובמיזם המשותף "AmKomi" (1991-1992).
ב-2003 הוא נבחר לכהן כסגן יו"ר מועצת המדינה של הרפובליקה של קומי על ידי מחוז טימאן מספר 23 ומ-23 בספטמבר 2004 עמד בראש ועדה של מועצת המדינה של הרפובליקה של קומי לענייני מדיניות חברתית. ב-2007 הוא נבחר לכהן כחבר במועצת המדינה של רפובליקת קומי.
בדצמבר 2007 נבחר כחבר בדומה החמישית מתוך רשימת "רוסיה המאוחדת". כיהן כסגן יו"ר הוועדה לענייני ומזרח הרחוק.
ב-2007 הוא השלים לימודיו באוניברסיטה הרוסית לחינוך אקדמי, בשנת 2009 למד גם באקדמיה של מחוז צפון-מערב לשירות המדינה.
בדצמבר 2019, לאחר התפטרות המושל הקודם, מונה לממלא מקום מושל המחוז היהודי האוטונומי.
חייו האישיים
גולדשטיין נשוי. על פי נתונים רשמיים, בשנת 2011, היו לגולדשטיין ולאשתו הכנסה של 29.6 מיליון רובל. בבעלות המשפחה 4 חלקות אדמה עם שטח כולל של מעל 17 אלף מ"ר, 5 דירות מגורים ושטח של 11.3 אלף מטרים רבועים, 38 מכוניות וכלי רכב.
ממבה ירוקה מזרחית
ממבה ירוקה מזרחית או ממבה נפוצה (שם מדעי: Dendroaspis angusticeps) הוא מין של נחש ארסי מהסוג ממבה השייך למשפחת הפתניים.
תיאור
ממבה ירוקה מזרחית היא נחש שכולו ירוק עם גחון בצבע ירקרק-צהוב בהיר יותר. זוהי הממבה הקטנה ביותר מבין מיני הממבה, בעלת אורך ממוצע של 1.4 מטר. הגודל המקסימלי למין זה הוא 2.4 מטרים, אך גודל זה אינו נפוץ. הזכרים בכלליות מעט גדולים מן הנקבות. יש לממבה 2 שיני ארס גדולות בקדמת הפה ושיניים מוצקות בשתי הלסתות. הממבה בעלת קשקשים חלקים, דקה ואלגנטית, בעלת ראש ייחודי ארוך ומלבני ובעלת זנב דק.
תחום מחייה
אזור מחייתו הוא הצד המזרחי של דרום יבשת אפריקה. תפוצתו משתרעת לאורך החוף ממזרח דרום אפריקה, דרך מוזמביק וטנזניה עד דרום מזרח קניה, ובתוך היבשת עד מלאווי ומזרח זימבאבווה.
ממבות ירוקות מזרחיות הן שוכנות עצים וניתן למצוא אותן כמעט תמיד על עץ. לעיתים נדירות ניתן למצוא אותן על הקרקע אלא אם כן זה למטרת ציד או התחממות בשמש. לא ניתן למצוא את הממבה בשטח פתוח לרוב. הממבה הירוקה חיה באזורי שיחים סבוכים, יערות גשם גדולים, שיחים קרובים לחוף וסוואנות. עצי במבוק ומטעי מנגו הם מהמקומות האהובים עליהן.
התנהגות
הממבה הירוקה המזרחית חיה על עצים ולעיתים רחוקות יורדת אל האדמה על מנת לצוד טרף או להתחמם. צבעה עוזר לה להסתוות בין הענפים. בניגוד לממבה השחורה הממבה הירוקה ביישנית ואינה תוקפנית. היא תעדיף להימנע מעימות עם בני אדם או טורפים אחרים, ותסתמך על ההסוואה שלה או שתסתלק כאשר תחוש בסכנה. היא לא תמיד מכישה, אך כאשר היא מוטרדת הלוך וחזור ובייחוד אם אין לה נתיב מילוט פנוי, היא עלולה להפוך לתוקפנית מאוד ולהכיש מספר פעמים במהירות. הממבה היא נחש מהיר, ומסוגלת לנוע במהירות של 7 קמ"ש.
הממבה הירוקה מאוד ארסית ונחשבת לאחד הנחשים הארסיים בעולם. הכשתה קטלנית לבני אדם, אך מקרי הכשה של הממבה הירוקה נדירים, שכן רק התגרות ממושכת תגרום לה להכיש.
הממבה הירוקה המזרחית ניזונה מציפורים, ביצי ציפורים, לטאות, נחשים, מכרסמים ויונקים קטנים אחרים.
התרבות
בתקופת ההזדווגות נוהגים זכרי ממבה ירוקה לערוך קרבות ביניהם בדומה לנחשי קוברה מלכותית, שבהם הם נצמדים והופכים זה את זה במטרה להטיל את היריב אל הקרקע. לרוב הקרבות לא כוללים הכשות. נקבת הממבה הירוקה מטילה 6–17 ביצים בקיץ. הביצים מונחות לרוב בתוך עצים חלולים ליד צמחייה רקובה. אורך הנחשים הבוקעים מהביצים הוא 35 עד 45 ס"מ, והם ארסיים מרגע הבקיעה.
ארס
ארס הממבה הירוקה הוא קטלני לבני אדם ומכיל רעל עצבים. הארס דומה לארס של ממבה שחורה אך רעילותו קטנה פי 10, והוא מוזרק בכמות קטנה יותר בגלל גודלה הקטן יותר של הממבה הירוקה. למרות זאת הכשה של ממבה ירוקה קטלנית ואדם מוכש ימות תוך זמן קצר אם לא יקבל טיפול רפואי מיידי.
קתרין הריסון
קתרין הריסון (באנגלית: Kathryn Harrison; נולדה ב-20 במרץ 1961) היא סופרת אמריקאית.
חייה
ב-1997 זכתה לפרסום עת יצא ספרה "הנשיקה", אשר לו בסיס אוטוביוגרפי. בספר מתארת הריסון את התפתחותו של קשר רגשי ומיני בינה לבין אביה, שהחל בהיותה בת 20. קשר זה של גילוי עריות בינה לאביה, אותו פגשה פעמים ספורות לפני גיל 20, נמשך ארבע שנים.
הריסון הושפעה מסיפורי סבתה על חוויותיה בשאנגחאי שבסין, בה התגוררה עד 1920. בשנת 2000 פרסמה רומן העוסק בסוגיות הקשורות במסורת הסינית של כריכת כפות רגליהן של ילדות סיניות לשם הצרתן באופן מלאכותי, כחלק מאידיאל היופי הנהוג במסורת זו. תאוריה של הריסון אודות כיסא הקשירה האכזרי של הילדות, וכן תיאורי מין בוטה בספרה, עוררו ביקורת בקרב הסינים.
ב-2002 יצא ספרה "אישה, כלב, ים", רומן אודות מדען אמריקאי המגיע ב-1915 לאזור שומם באלסקה, כדי להקים תחנה מטאורולוגית. הספר נכתב בהשראת חוויותיו של סבה באלסקה, בה עבד בצעירותו. ספר זה הצליח מסחרית פחות מקודמיו.
הריסון מרצה בנושא כתיבת זכרונות במסגרת מכללת האנטר באוניברסיטה העירונית של ניו יורק. נשואה לקולין הריסון, סופר ועורך ספרותי, ולזוג שלושה ילדים. מתגוררת בברוקלין, ניו יורק.
מצודת סן סבסטיאן
מצודת סן סבסטיאן (באנגלית Fort San Sebastian; בפורטוגזית Forte de São Sebastião de Shema) היא מצודה השוכנת בעיר שאמה שבדרומה של גאנה, לחופי האוקיינוס האטלנטי.
מה יגידו השכנים?
מה יגידו השכנים? (באנגלית: Keeping Up Appearances) הייתה קומדיית מצבים (סיטקום) בריטית בכיכובה של פטרישה ראוטלדג' כהייסינת' באקט. התוכנית שודרה בערוץ הראשון של ה-BBC בין השנים 1990 ל-1995. בישראל שודרה התוכנית בערוץ BBC Prime. את התסריט ל"מה יגידו השכנים?" כתב רוי קלארק. בשנת 2004 הגיעה למקום ה-12 ברשימת הסיטקומים הטובים ביותר של בריטניה.
עלילה
התוכנית סובבת סביב מאבקיה הבלתי-פוסקים של הדמות הראשית, הייסינת' באקט (Bucket). אף על פי שבעלה, ריצ'רד, ביטא את שם משפחתו "באקט" לפני נישואיהם, הייסינת' מתעקשת לבטא אותו "בוקה" (Bouquet בצרפתית - זר פרחים או ניחוח יין), כדי להקנות לו צליל אריסטוקרטי יותר. הייסינת' היא אשת פרוורים בריטית מהמעמד הבינוני, המבלה את מרבית זמנה בהעמדת פנים שהיא ממעמד גבוה, "אריסטוקרטי" יותר. פרקי התוכנית מציגים בדרך-כלל מזימה כלשהי של הייסינת' לעלות דרגה בסולם המעמדות, אם בניסיונות התערות עם אצילים ואחרים שהיא רואה כטובים ממנה (כדוגמת הסעת מקומיים מבוגרים ואריסטוקרטיים יותר), אם בשירותי קהילה מפורסמים היטב (כדוגמת נטילת הפיקוד על ארוחות הנשים) ואם בשינוי חייה בצורה שנראית לה הולמת למעמד גבוה יותר (כדוגמת רכישת בית בכפר). לעיתים קרובות היא מנסה להיות טובה יותר משכנותיה, במיוחד מגברת ברקר-פינץ'.
בעלה ריצ'רד עומד בסבלנות בפני מאמציה של אשתו להציג את עצמה ואותו כשייכים לחברה הגבוהה. כשהוא מנסה להעלות נושא כלשהו, היא בדרך-כלל מתעלמת ממנו. ריצ'רד, עובד עירייה שעל פי העלילה הוכרח לצאת לפנסיה מוקדמת באמצע הסדרה, מנסה תמיד לחלוק את דאגותיו וצרותיו עם הייסינת'. לדוגמה, כשריצ'רד שואל מדוע בנם, שרידן, המוזכר בסדרה לעיתים קרובות אך אינו מופיע בה לעולם, אינו מתעניין בבחורות, הייסינת' מתעלמת ממנו לחלוטין. בדיחה חוזרת בתוכנית כוללת שיחת טלפון משרידן, שמבקש מהייסינת' כסף ושולח רמזים ברורים שהוא הומו, אך הייסינת' אינה מעלה על דעתה אפשרות זו.
שאר המשתתפים בסדרה הם השכנים ובני משפחתה של הייסינת'. אחותה ממעמד הפועלים, דייזי, ובעלה ה"עצל-עצמות, המובטל והמקולקל" (כהגדרתו), אונסלו. השניים חיים ביחד עם רוז, אחותן המופקרת של הייסינת' ודייזי, ועם אביהם הסנילי. האב סובל מהזיות תכופות הקשורות לשירותו הצבאי במלחמת העולם השנייה והתנהגותו גורמת לבעיות קומיות, מה שאינו מונע מהייסינת' להעריץ אותו. כשהוא מביך אותה היא מציינת שזה ככל הנראה בשל מעשי הגבורה כביכול אותם ביצע במהלך המלחמה. הייסינת' נבוכה ונבושה מאחיותיה ומסגנון חייהן, ובדרך-כלל מנסה לקשר עצמה רק עם ויולט, אחות נוספת, בעלת ממון שנישואיה כושלים. בעלה, ברוס, הוא סוכן הימורים לא יציב, שאוהב ללבוש בגדי נשים. כדי להציג אותו כבעל מקצוע מכובד, הייסינת' מכנה אותו בפני אחרים "רואה חשבון". כשהייסינת' מזכירה את ויולט, היא מקפידה לציין שהיא "זו עם בריכת השחייה, מרצדס ומקום לפוני". כל ארבע האחיות קרויות על שמות פרחים. את אחיותיה האחרות היא משתדלת שלא להזכיר. בכל פעם בה אנשים מהמעמד החברתי אליו מנסה הייסינת' לשדרג את עצמה נתקלים ברוז דייזי או אונסלו הדבר גורם לה מבוכה רבה.
דייזי ואונסלו מוצגים כמובטלים - הם נראים תכופות ישנים עד שעות אחר-הצהריים - ולא ברור כיצד הם מתכלכלים. אונסלו מציין פעם את דאגתו ממשך הזמן שבו תוכל המדינה להמשיך לתמוך בו, רמז לכך שהשניים מקבלים קצבת סעד.
לדייזי ואונסלו בת היפית, סטפני, ונכדה, קיילי, ששמה אינו אהוב על הייסינת', כי הוא מזכיר לה ירק זר. לסטפני יש שני חברים, היא אינה יודעת מי מהם הוא אבי בתה, והיא נוסעת במכונית מסוג פורד טרנזיט, שבדומה למכוניתו של אביה, אונסלו, מציתה אש בפתאומיות מן המפלט כשהרכב עוצר.
בין הדמויות האחרות בסדרה שכנתה של הייסינת', אליזבת' וורדן, והחל מתחילת העונה השנייה, אמט הוקסוורת', אחיה של אליזבת. אמט הוא מוזיקאי גרוש שעבר לגור עם אליזבת' לאחר גירושיו. הייסינת', המאמינה שהיא זמרת גדולה, פורצת בשירה (אך מזייפת להפליא) בכל פעם שאמט בקרבתה, בתקווה שהוא יגייס את שירותיה לאופרת החובבים שלו. התנהגות זו גורמת לאמט לפחד ממנה, והוא מנסה להתחמק ממנה. הייסינת' מזהה את נסיונותיו אך מפרשת אותם כמשיכה של אמט אליה, שהוא אינו מצליח לבטא עקב ביישנות ואי-נוחות. הייסינת' מזמינה את אליזבת' מדי יום לכוס קפה, ביקור שבדרך-כלל מסתיים בשבירת הספל או בשפיכתו, עקב עצבנותה של אליזבת' בכל פעם שהיא ליד הייסינת'.
בין המשתתפים הקבועים גם מייקל, הכומר של הכנסייה המקומית, ואשתו הסקוטית. אשת הכומר מקנאת בתשומת הלב שנשים אחרות מפנות לו, במיוחד אחותה של הייסינת', רוז, שמכנה אותו "הכומר החתיך הזה".
בדיחות קבועות
במהלך הסדרה חוזרות מדי פעם בדיחות קבועות:
נדב ספרן
נדב ספרן (Nadav Safran; 25 באוגוסט 1925, קהיר - 5 ביולי 2003, סטייט קולג' פנסילבניה) היה מומחה לפוליטיקה של ארצות ערב והמזרח התיכון, פרופסור ומנהל המרכז ללימודי המזרח התיכון באוניברסיטת הרווארד.
נדב ספרן נולד בקהיר ליוסף ולג'ין (עבאדי) ספרן, ממוצא יהודי. הוא נשא את אניטה באליקה ב-1955 ולהם שלוש בנות.
ספרן עבד בקיבוץ ב-1946 ולחם כסגן במלחמת העצמאות. לאחר שנחתמו הסכמי שביתת הנשק ב-1949, הוא עבר לארצות הברית ב-1950 ולמד באוניברסיטת ברנדייס, קיבל תואר ראשון ב-1954 וקיבל תואר דוקטור מאוניברסיטת הרווארד ב-1956.
הוא נשאר בהרווארד והורה לימודי ממשל במשך שנתיים ולאחר מכן עבד כעמית מחקר במרכז האוניברסיטה ללימודי המזרח התיכון. הוא נעשה מנהל המרכז ללימודי המזרח התיכון ובמרוצת הזמן, פעל כיועץ לבית הלבן בסוגיות של המזרח התיכון. הוא פרש כפרופסור מהרווארד ב-2002, ונפטר מסרטן בגיל 77.
גארת' דייוויד-לויד
גארת' דייוויד לויד (באנגלית: Gareth David Lloyd; נולד ב-28 במרץ 1981) הוא שחקן ולשי הידוע בעיקר מהופעתו בתפקיד יאנטו ג'ונס בסדרת המדע בדיוני הבריטית "טורצ'ווד".
ביוגרפיה
דייוויד-לויד נולד בבטווס שבעיר ניופורט בוויילס. הופעתו הראשונה כשחקן הייתה בתפקיד רובוט בהצגת בית ספר. בנעוריו הצטרף לתיאטרון לנוער (Gwent Young People's Theatre) באברגווני, ולתיאטרון דולמן לנוער בניופורט. הוא הופיע אז במחזות אחדים בהם "מקבת'", "אופרה בגרוש" ו"הנרי החמישי" בו שיחק בתפקיד הראשי. הוא למד אמנויות הבמה בקרוסקיז קולג' בדרום ויילס. כשניל קינוק, מנהיג מפלגת הלייבור לשעבר, ראה את דייוויד-לויד מופיע במונמות', הוא שלח לו 250£ כדי שייקדם את קריירת המשחק שלו.
קריירה
בתקופת לימודיו בקרוסקיז הופיע דייוויד-לויס בהפקות תיאטרון מקומיות בתיאטרון דולמן בניופורט ובתיאטרון שרמן בקארדיף. את הכשרתו המקצועית רכש בתיאטרון הלאומי לנוער, ואחר כך עבר לרדינג כדי לקדם את הקריירה שלו. בין התפקידים שגילם בתיאטרון היה סבסטיאן במחזה "הלילה השנים עשר".
דייוויד-לויד הקליט סיפורי רוחות רפאים מאת מ. ר. ג'יימס בשם "Tales of the Supernatural".
ב-2009 הופיע בסרט קומדיה קצר בשם " A Very British Cover-up". באותה שנה שיחק בתפקיד בלש משטרה בסדרת רשת מסוגת הפשע "Girl Number Nine", בה כיכבה טרייסי אן אוברמן, שהופצה ברשת ב-30 באוקטובר 2009.
ב-2010 כיכב דייוויד-לויד בפרק בסדרה הוותיקה "The Bill" של ITV1. עוד שיחק בתפקיד דוקטור ווטסון בסרט "שרלוק הולמס" שיצא ב-DVD בהפקת The Asylum. הוא שיחק במופע המוזיקלי (pantomime) "סינדרלה" בתפקיד הנסיך.
ב-2011 שיחק דייוויד-לויד בסרט "אפקט קזימיר", סרט עצמאי קצר, בתפקיד ד"ר רוברט קמרון. ביוני 2011 הופיע דייוויד-לויד בתפקיד ראשי בסרט "Red Faction: Origins" של ערוץ Syfy המבוסס על משחקי וידאו.
עוד ב-2001 שיחק בפרק בעונה השלישית של הסדרה "Warehouse 13" בתפקיד סוכן ממחסן 12 כשותף של ה. ג'. ולס.
ב-30 באוקטובר 2012 החל דייוויד-לויד להופיע בסדרה "הולבי סיטי", וגילם את הדמות עד ינואר 2013.
דייוויד ג'ונס מופיע עם להקת הפרוגרסיב מטאל בלו גילספי (בעבר הייתה ידועה בשם A Breath of Blue Fire).
חיים אישיים
ב-2010 התחתן דייוויד-לויד עם ג'מה ג'יימס. לבני הזוג נולדו בת (לילי) ובן (אלי).
רבקה אליצור
רבקה אליצור (כ"ו בחשוון תרפ"א, 7 בנובמבר 1920 – כ"ו בתשרי תש"ם, 17 באוקטובר 1979) הייתה משוררת, סופרת ומחנכת ישראלית.
תולדות חייה
אליצור נולדה בפרשבורג, עלתה לארץ עם הוריה בגיל 7 ומאז ועד מותה התגוררה בירושלים. היא נישאה לפרופ' יהודה אליצור, שהיה אחד ממוריה בסמינר למורות וגננות של תנועת המזרחי.
אליצור עסקה בהוראה וחינכה דורות של תלמידים לאהבת התורה והארץ. אליצור ראתה בהקמת המדינה את התגשמות דברי התורה והנביאים, והדבר בא לידי ביטוי בספריה וחיבוריה.
לאליצור חמישה ילדים: תמר בן-ארי, פרופ' שמואל אליצור (פיזיקאי), אורי אליצור (עורך העיתון "מקור ראשון"), פרופ' יואל אליצור (חוקר התנ"ך) ופרופ' ורד נעם (חוקרת תלמוד וכלת פרס ישראל בתחום חקר התלמוד. מלמדת באוניברסיטת תל אביב).
כתיבתה
בסוף שנות ה-90 הופיעה קלטת הוידאו שלום לך אורחת, הכוללת אחדים משיריה. בשנת תש"פ (ארבעים שנה אחרי מותה) יצא לאור הספר "אגדה שהיא אמת", העוסק בעיקר בסיפורים המתרחשים בימי הקמת המדינה.
שחיתות שלטונית
שחיתות שלטונית או שחיתות פוליטית, היא סוג אחד משלל השחיתויות המוכרות, ומשמעה שימוש לרעה במשרה ציבורית על מנת להשיג טובות הנאה או רווח אישי. בכל צורות הממשל עלולות להתרחש תופעות של שחיתות שלטונית. מידת השחיתות נעה משימוש שולי בהשפעה ובחסות על מנת לעשות מחוות, ועד לשוחד ממוסד. שיא השחיתות השלטונית היא קלפטוקרטיה, שבה אפילו העמדת פנים חיצונית של יושר נזנחת.
דבר הנחשב לשחיתות שלטונית במדינה אחת, יכול להיחשב הוגן, מקובל או חוקי במדינה אחרת. כך למשל, מימון פוליטי מסוים יכול להיות חוקי במדינה האחת ולא חוקי במדינה האחרת.
מסארו
מסארו (באיטלקית: Massaro) הוא שם משפחה.
שחיתות שלטונית
מצבים המעודדים שחיתות שלטונית
Elihu Vedder (1836–1923)]]
השפעה על הפוליטיקה, הניהול והמוסד
שחיתות מציגה אתגר התפתחתי רציני. בעולם הפוליטי, היא מערערת את הדמוקרטיה וממשלות טובות באמצעות זלזול וערעור של תהליכים רשמיים. שחיתות בבחירות וברשויות המחוקקות מפחיתה את החובה לתת דין וחשבון ומסלפת ייצוג בתהליכי המדיניות, שחיתות במערכת המשפטית מפשרת את שלטון החוק, ושחיתות במנהל הציבורי מביא לידי אספקה לא הוגנת של שירותים. בכלליות יתרה, שחיתות סוחפת את התפקיד המוסדי של הממשלה תוך כדי זלזול והתעלמות מנהלים, בזבוז משאבים, ומשרות ציבוריות נקנות ונמכרות. באותו הזמן, שחיתות מערערת את החוקיות והלגיטמיות של הממשלה ושל ערכים דמוקרטיים כגון נאמנות וסובלנות.
השפעות כלכליות
כמו כן, השחיתות השלטונית מערערת את פיתוח של הכלכלה באמצעות יצירה של סילוף וחוסר יעילות ניכרת. עבור המגזר הפרטי, השחיתות מעלה את העלות העסקית באמצעות תשלומים לא חוקיים, עלות ניהול משא ומתן עם הפקידים, והסיכון של פריצת הסכמים או חשיפה. יש הטוענים כי שחיתות שלטונית חוסכת בעלויות באמצעות קיצוץ בבירוקרטיה, אולם ישנה הסכמה כללית כי זמינות אמצעי השוחד גורמת לפקידים להמציא כללים ועיכובים חדשים. במקומות בהם שחיתות שלטונית מנפחת את העלות העסקית, היא גם מעוותת את שדה המשחק, מגוננת על חברות ומונעת מהם תקשורת עם מתחריה, ובכך מתקבלות חברות לא יעילות.
בנוסף לכך, השחיתות מייצרת סילופים כלכליים במגזר הציבורי באמצעות הטיית השקעות ציבוריות בתוכניות הון בה השוחד רב יותר. נושאי משרה ציבורית יכולים להגדיל את מידת המורכבות של תוכניות המגזר הציבורי על מנת לטייח או לסלול דרך לעסקאות מפוקפקות אלו, ובכך מסלפים את ההשקעה אף יותר. שחיתות גם מצמצמת את הציות למשמעת, לסביבה ולתקנים, מנמיכה את איכות שירותי ותשתיות הממשלה, ומגבירה את הלחץ התקציבי על הממשלה.
רווחה לאומית
שחיתות שלטונית נפוצה במספר מדינות, והיא מסמלת פגיעה קשה ברווחת האזרחים. שחיתות שלטונית מרמזת כי המדיניות הממשלה נוטה להועיל לנדבני השוחד, אך לא לציבור הרחב. דוגמה לכך הוא פוליטיקאים המעלים הצעות חוק אשר מגנות על חברות גדולות בעודן פוגעות בעסקים הקטנים. פוליטיקאים אלה מחזירים טובות בפשטות לחברות הגדולות אשר תרמו רבות למסע הבחירות שלהם.
שחיתות שלטונית ובחירות דמוקרטיות
שחיתות שלטונית אינה תופעה המוגבלת למשטרים טוטליטריים. הדמוקרטיה, על אף מנגנוניה המיועדים לפיקוח על יישום "שלטון החוק", חשופה לא פחות לפגע השחיתות השלטונית.
בזירה הפוליטית קשה מאוד להוכיח שחיתות שלטונית, אולם בלתי אפשרי לחלוטין להוכיח את העדרה. מסיבה זו, רבות השמועות והספקולציות לגבי טוהר מערכות הבחירות של פוליטיקאים.
פוליטיקאים בדמוקרטיה נמצאים בעמדה רגישה, בשל הצורך לחזר אחר תרומות כספיות עבור מסעי הבחירות שלהם. תמיכה של פוליטיקאי בעמדות גופים שסייעו למימון מסע הבחירות שלו תביא להכרח לרינונים בדבר קשרי הון-שלטון. תומכי הפוליטיקאים יצהירו כי אם מושאי תמיכתם פועלים לטובת הצדדים המממנים, הרי שזהו צירוף מקרים בלבד. מנגד, תעלה התהייה מדוע גופים אלו מממנים פוליטיקאים אם הם לא מקבלים דבר בתמורה? במקרים רבים נוהגים תאגידים עסקיים, במיוחד הגדולים בהם, לתמוך בכל המפלגות או המתמודדים העיקריים, לעיתים תוך מתן יחס מועדף לאחד על פני השאר.
במדינות רבות ובכללן ישראל מנסה שלטון החוק להתמודד עם בעייתיות זו באמצעות חקיקה מסוג חוק מימון מפלגות, שתפקידו להסדיר ולהגביל את גובה ואופן התמיכה הכספית של גורמי הון במתמודדים. זאת במטרה למנוע "קניית" מועמדים בידי גורמים בעלי עניין, או אף מראית עין של שימוש לרעה בהשפעה. הצלחת חקיקה מסוג זה בהשגת היעד היא חלקית ומוגבלת.
כלי נוסף להתמודדות עם שחיתות שלטונית הוא התפקדות למפלגה. מעשה ההתפקדות מאפשר למתפקד להשפיע על הרכב רשימת המפלגה לבחירות הכלליות בעת קיום הבחירות המקדימות בתוך המפלגה. התפקדות מורידה את השחיתות השלטונית בתוך המפלגה משום שעל המועמדים חלה חובת ההוכחה שהם ראויים לקולו של המתפקד אשר באופן מסורתי מתנגד לשחיתות שלטונית.
מדידת השחיתות השלטונית
מדידה סטטיסטית של השחיתות לצורכי השוואה בין מדינות אינה עניין של מה בכך, מאחר שהנסקרים אינם נוטים לשתף פעולה. ארגון "טרנספרנסי אינטרנשיונל" הפועל נגד השחיתות השלטונית העולמית מספק שלושה כלי אומדן שונים: "מדד תפיסת השחיתות" (המבוסס על חוות דעת של מומחים לגבי מידת השחיתות במדינות שונות); "ברומטר שחיתות גלובלי" (המבוסס על סקר של הציבור הרחב לגבי התנסותו בשחיתות); ו"סקר משלמי השוחד", הבודק את הנכונות של חברות זרות לשלם שוחד. כמו כן, שקיפות בינלאומית מפרסמת דו"ח שחיתות גלובלי.
על פי "מדד תפיסת השחיתות" לשנת 2018:
5 המדינות בעלות שיעור השחיתות הנמוך ביותר הן: ניו זילנד (ראשונה), דנמרק, ונורווגיה, שווייץ ופינלנד החולקות ביניהן את המקום השלישי.
5 המדינות המושחתות ביותר הן: ונצואלה, אנגולה, צ'אד, טג'יקיסטן ותימן (בעלת הדירוג הנמוך ביותר).
ישראל דורגה במקום ה-29, כאשר על פי המדד, המדורגת 1 היא בעלת שיעור השחיתות המשוער הנמוך ביותר.
מבין 36 מדינות ה-OECD, ישראל ממוקמת במקום ה-25. בעלת הדירוג הנמוך ביותר מבין מדינות ה-OECD היא מקסיקו, אשר מוקמה במקום ה-113 בדירוג הכללי.
הערך של סקר מעין זה שנוי במחלוקת, היות שהוא משקף תפיסות סובייקטיביות ולא מדידה כמותית כלשהי. מעבר לכך, רבים מפקפקים ביכולתו של הסקר לתת מידע אמין, שכן ככל שמדינה תזכה לדירוג נמוך יותר, כך התפיסה באותה מדינה בנוגע לשחיתות שלטונית תתחזק ואנשים יתפסו את מדינתם כמושחתת יותר, ועל כן באופן אוטומטי הדירוג של המדינה יתדרדר עוד יותר בסקר שנה לאחר מכן, כך שתוצאות הסקר עצמן משפיעות באופן משמעותי על הסקר שלאחריו, באופן שיוצר לולאת משוב מחזקת.
שחיתות שלטונית בישראל
בעשורים הראשונים שלאחר קום המדינה לא נאספו באופן מסודר נתונים הנוגעים לשחיתות בישראל, מגמה אשר משתנה באופן חלקי בעשורים האחרונים, כאשר גורמים שונים שאוספים מידע בנושא קמו בהדרגה. כך למשל, התנועה לאיכות השלטון, תנועה שבין השאר מנטרת מידע בנוגע לשחיתות השלטונית בישראל, קמה בשנת 1990, ולהבדיל, הרשות להלבנת הון, אחת מרשויות האכיפה שקמו בעשורים אלו במטרה להפחית שחיתויות, קמה בשנת 2002. מגמה זו יוצרת מציאות בה ישנו קושי להעריך את היקף השחיתות שהיה בישראל בעשוריה הראשונים, ובפרט להשוות אותו באופן איכותי להיקף השחיתות של ראשית המאה ה-21.
למרות הקושי באיסוף נתונים מהעבר, ניתוח היסטורי של השחיתות השלטונית בישראל, נכון לסוף העשור השני של המאה ה-21, מצביע על כמה תהליכים מנוגדים.
מחקריהם של דוקטור דורון נבות, ודוקטור אסף מצקין, שחקרו לעומק את השחיתות השלטונית בישראל כל אחד בדרכו, מצביעים על שינוי מגמה החל משנות ה-70 של המאה ה-20, כאשר החל מתקופה זו חל גידול בהיקף השחיתות. על פי דוקטור מצקין, שינוי המגמה התאפיין בנכונות של נבחרי ציבור לבצע מעשי שחיתות לא לשם האידיאלים הציוניים, אלא לצורך אינטרס צר של מפלגה - כך שפעולות שבעבר גררו בושה ונחשבו ללא לגיטימיות בציבור, הפכו לכאלו שהמטרה הפוליטית מצדיקה עבורן את האמצעים. השחיתות, על פי מצקין, הפכה נפוצה במגזרים רבים יותר כמו משטרה, צבא, חברות ציבוריות, והיקף השחיתות גדל לרמות חסרות תקדים, בהשוואה לעשורים הראשונים של המדינה, וכללה מעורבות גדולה יותר של כסף בפרשיות השחיתות.
נבות מוסיף ומזהה שינוי מגמה ייחודי גם בשנים 2012-2010. על פי נבות, בעקבות פעולות עקביות של ממשלות ישראל של העשור השני של המאה ה-21, בראשות בנימין נתניהו, שבוצעו במטרה להחליש את שומרי הסף של הממשל – גם המנגנוניים המוסדיים האמונים על כך, וגם גורמים נוספים דוגמת התקשורת ומערכת המשפט. פעולות אלו גרמו, על פי נבות, לכך שבעשור זה איכות השירות הציבורי התדרדרה במספר מובנים. אף על פי שנכון לשנת 2019 קשה להצביע על כך שבפועל אכן התגברה כמות השחיתות השלטונית, סובר נבות שהמגמה בעשור הזה היא החלשת גורמים שבידיהם הכוח או הסמכות למנוע את השחיתויות העתידיות, ומצב זה מציב את ישראל בפני סכנה להתדרדרות מהירה יותר בהמשך.
מזווית נוספת, חל שיפור איטי ביכולת הציבורית לנטר ולטפל בשחיתות. מספר פרשות שחיתות שזכו לתהודה ציבורית ותקשורתית, אילצו את המערכת הציבורית להגיב, בין אם באמצעות הסדרת תקנות, ובין אם בהקמת גופים האחראיים לטיפול בנושא. כך למשל, פרשת המינויים הפוליטיים של צחי הנגבי יצרה כללים חדשים למינויים פוליטיים, ופרשת ישראל ביתנו יצרה כללים סביב כספים קואליציוניים.
ישראל במדדים בינלאומיים
מדד תפיסת השחיתות החל למדוד את דעת הקהל בישראל על השחיתות השלטונית המקומית משנת 1996. בשנים הראשונות שנמדדו התפיסה הציבורית הייתה הטובה ביותר באופן יחסי, כך שבשנת 1997 דירוג תפיסת השחיתות עמד על מספר שיא של 7.97 (כאשר ככל שהמספר גבוה יותר כך תפיסת השחיתות נמוכה יותר; ישראל הייתה במקום ה-15 באותה השנה), וירד בהדרגה עד לשפל של 5.8 בשנת 2011 (מקום 36), ולאחר מכן עלה באיטיות ובאופן לא עקבי. בשנת 2020 עמדה ישראל במקום ה-35 עם ציון של 60 מתוך 100. בשנת 2022, לאחר חמש שנים של ההידרדרות בדירוג, ישראל השתפרה בדירוג עם ציון 63 מתוך מאה.
הבנק העולמי מבצע גם הוא, החל מאמצע שנות ה-90, מספר מדידות במטרה להעריך את איכות השלטון במדינות שונות. אמנם מדידה זו אינה מודדת שחיתות שלטונית בלבד, אולם מאחר שהיא מתבססת גם על מדדים סובייקטיביים והערכות מומחים, ייתכן ומדידה זו היא עדיין המדויקת ביותר שאפשר לקבל בנושא השחיתות השלטוני. במדדים השונים של הבנק העולמי הדירוגים נעים בין 0 ל-100, כך שציון גבוה יותר מעיד על ממשל הנחשב ל"בריא" יותר. ב"מדד השליטה בשחיתות" של הבנק העולמי קיבלה ישראל בשנת 1996 את הציון 91, ובשנת 2010 את הציון 78.7. ב"מדד שלטון החוק" בשנת 1996 את הציון 88.1, ובשנת 2010 את הציון 78.5. נתונים אלו מצביעים על מגמה דומה לזו שמשתקפת במדד תפיסת השחיתות.
שלוש הגונות
יש שלוש 'איכויות', שלוש גונות, שהשילוב ביניהן יוצר את המגוון של הנטיות ההתנהגותיות. כלומר, כל נטייה התנהגותית מושפעת משילוב הגונות המשתנה ממקרה למקרה.