cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
המוזיאון ההיסטורי של פפאלץ
היסטוריה
בנוסף למשימות המסורתיות של איסוף, שימור וחקר, נקבע מבטא חשוב חשוב בתחום הגישור עם אוריינטציה עקבית של מבקרים. הביקור במוזיאון אמור להיות חוויה מיוחדת עבור המבקרים, בה מוצגים היסטוריה ותרבות בצורה מרגשת ותוססת. המוזיאון מבצע את משימותיו של מוזיאון ממלכתי באזור פפאלץ ומטרתו לעורר מעורבות בהיסטוריה התרבותית של האזור.
תערוכות
תערוכות הקבע של המוזיאון מוצגת ההיסטוריה של האזור מפרהיסטוריה ועד תקופת רומא העתיקה והעת החדשה. ישנם תערוכות מיוחדות לילדים, מתבגרים, מבוגרים ומשפחות.
תערוכות קבועות
אוסף הקבע של המוזיאון מתמקד באלה:
אוצר הקתדרלה
אוצר הקתדרלה מציג את החפצים שנמצאו בקתדרלת שפייר.
בגדיו האחרונים של הקיסר
במוזיאון נמצאת תערוכת "בגדיו האחרונים של הקיסר". שם נמצאים ממצאים מהקברים האימפריאליים והמלכותיים בקתדרלת שפייר, המוזיאון מציג את תוצאות המחקר והשימור של טקסטיל חשוב מימי הביניים מקברי הקיסרים והמלכים הקבורים בקתדרלה.
פרהיסטוריה
הפרהיסטוריה של פפאלץ מציגה תערוכות המתעדות את ההתפתחות התרבותית, החברתית והכלכלית בפאלאטין מהעקבות הראשונים של נוכחות אנושית ועד ערב הכיבוש הרומי.
התקופה הרומית
האוסף מהתקופה הרומית מספק תובנות לגבי התקופה בה שלטו הרומאים באזור פלטינה של ימינו, שהיה שייך באותה תקופה למחוז גרמאניה סופריור. אובייקט מיוחד קיים בציור מרגע הכיבוש של אוגוסטוס קיסר את הקנטאור.
זמנים מודרניים
"העידן המודרני" מכיל מידע ומוצגים מתקופת הרנסאנס ועד לתקופת מלחמת העולם השנייה (ממרטין לותר ועד קונראד אדנאואר). ליבת התערוכה הקבועה מורכבת מחרסינה פרנקנטל, מציורי הבארוק ומהגלימות היקרות מעיזבון משפחת בסרמן-ירדן, וכן מהדגל השחור, האדום והזהב שנשא בפסטיבל המבך. עבודותיו של האמן יליד שפייר אנסלם פוירבך נמצאות שם.
מוזיאון יין
"אוסף מוזיאון היין" מציג תערוכות ייחודיות מעולם היין, כולל היין העתיק ביותר שנמצא, שיוצר במאה הרביעית. הם נותנים תובנה בהיסטוריה התרבותית של גידול גפנים וצריכת יין לאורך תקופה של 2000 שנה.
כנסייה אזורית אוונגליסטית
ההיסטוריה של הכנסייה האוונגליסטית של פפאלץ מוצגת. המצגת משתרעת על קשת מהקדם-רפורמציה דרך הרייכסטאג של שפייר. הקשר ההדוק בין התפתחות הכנסייה הפרוטסטנטית להיסטוריה של פפאלץ מוצג בתערוכה זו.
נשדד ושקע בריין - האוצר הברברי (2006)
לפני יותר מ־1700 שנה טבע אוצר ברברי בשיטפונות הריין. בפרויקט בינלאומי הציג המוזיאון ממצא זה לציבור יחד עם מוזיאונים נוספים בגרמניה, בלגיה ולוקסמבורג. עם למעלה מ 1000 פריטים - כלי נשק, מטבעות, כלים, אביזרי סירה ועגלה, כמו גם כלי שולחן ומטבח - עשויים כסף, ברונזה, פליז וברזל. זוהי מציאת המתכות הרומיות הגדולה ביותר באירופה. המוזיאון הראה גם העתק של עגלת תובלה רומאית עמוסה עם תחתית שטוחה. בנוסף לאוצר זה, הוצגו ממצאים רבים אחרים, כולל מתנות לאלים ותכשיטים. תערוכה נוספת בתערוכה הייתה מזבח הניצחון באוגסבורג, אחד המסמכים הכתובים שנותרו בחיים על תולדות הפלישות הגרמניות.
אטילה וההונים (2007)
בסביבות 1800 המוזיאון הציג את ההיסטוריה והתרבות של הונים. למבקר הוצגו חיי הנוודים של ההונים באמצעות שחזורים, חפצים מעשיים ושחזור של מבצר רומאי מותקף, מוצג בתערוכה גם יורט. בעזרת ההלוואות רבות מגרמניה ומחוצה לה וכן הפקות משוכללות הצליחו לסיים את התערוכה.
סמוראי (2008)
עם התערוכה הגדולה הזמין המוזיאון את המבקרים לגלות את ההיסטוריה והתרבות של הסמוראים. המבקרים נתקלו בשריון הייחודי, והם יכלו גם לעלות לבמה של תיאטרון נו ולחוות את ההשפעה שהייתה לסמוראי על האמנות והתרבות של יפן העתיקה.
מכשפות - מיתוס ומציאות (2010)
בתערוכה שכותרתה "מכשפות - מיתוס ומציאות" חוו המבקרים כיצד נראית אמונת המכשפות בעבר וכיצד התפתחו פנטזיות מכשפות בעידן המודרני. במסגרת זמן מהתקופה המודרנית המוקדמת ועד ימינו, המוזיאון ניגש לתופעת המכשפות דרך המכלולים התמטיים של אמונה במכשפות, רדיפות מכשפות וקבלת מכשפות. מבוסס על תפיסת העולם והידע של המאות ה-16 וה-17. התערוכה הראתה את הסיבות השונות לרדיפת המכשפות. סכסוכים דתיים, מלחמות ותקופת הקרח הקטנה, המשברים החקלאיים הנלווים, הרעב והמחלות, אך גם תחילתו של עידן תקשורתי חדש, עיצבו את חיי היומיום בהם הקסם היה חלק טבעי מכל מעמד. מסמכים נדירים כמו מכתבו של ראש עיריית באמברג, יוהנס ג'וניוס, נתנו תובנה לגורלם הנוקב של אנשים שהיו קורבנות ציד המכשפות.
עתיקות
התערוכות כללו דוגמאות לאמנות ספרים ושן שנהב מימי הביניים וכן ממצאים ארכאולוגיים מהמאה ה -11 וראשית המאה ה -12. מֵאָה. המבקרים קיבלו תובנות על חיי הקיסרים, עקבו אחר ההיסטוריה של הקהילה היהודית בשפייר מימי הביניים וחוו כיצד נבנתה קתדרלת שפייר באתר הבנייה הגדול ביותר בימי הביניים.
גילוי אוצרות מצרים - יצירות מופת מהמוזיאון המצרי טורינו (2012)
בשנת 2012 הציג המוזיאון עדויות לתרבות מצרים העתיקה מהמוזיאון המצרי (טורינו). הכולל פסלי פרעונים, מומיות, חפצים יומיומיים שלמים ותכשיטים יקרים. החפצים מאוסף טורינו כללו, למשל, את פסלו בן 3000 שנה של פרעה תחותמס הראשון, הסרקופג של הסופר המצרי העתיק בוטהמון, שבתוכו מה שמכונה פולחן פתיחת הפה מתאר את דרכו של המנוחה לחיים שלאחר המוות, או את כמעט מתחם ממצאים משומר לחלוטין מקבר מינהוטפ, שתוספותיו מעידות על עבודות הסדנאות המצריות העתיקות באסיוט. בתערוכה שולבו עדויות חשובות מכל השלבים המרכזיים בהיסטוריה של מצרים במערך עם תחנות מדיה אינטראקטיביות. במקביל, הוצגו תוצאות מחקריות חדשות מאסיוט, מצרים, המבוססות על שיתוף פעולה בינלאומי עם מדענים מאוניברסיטת סוהאג במצרים, אוניברסיטת מיינץ ו-האוניברסיטה החופשית של ברלין.
טיטניק - התערוכה: ממצאים אמיתיים, גורלות אמיתיים (2014/2015)
התערוכה "טיטניק" "ממצאים אמיתיים, גורלות אמיתיים" התבססה על התערוכה שכבר הוצגה בפריז, באמסטרדם ובבריסל והציגה 250 יצירות מקוריות ששוחזרו במהלך המסעות בין השנים 1987–2010, וכן שחזורים של חדרים שונים של הטיטאניק. התערוכה שופכת אור גם על הרקע לתכנון, הנסיבות סביב טביעת הטיטאניק והסיבות לנוסעים לנסוע עם ספינה זו. המצגת בשפייר שמה דגש מיוחד על מהגרים מפפאלץ שרצו לצאת לחיים חדשים ביבשת אמריקה על הטיטניק.
החיים אחרי לותר - היסטוריה תרבותית של הכנסייה הפרוטסטנטית (2015/2016)
בין השנים 2014–2017, המוזיאון ההיסטורי הגרמני שלח את התערוכה "חיים אחרי לותר - היסטוריה תרבותית של הכומר הפרוטסטנטי" לסיור ארצי. זה מורכב מ-30 לוחות תמונה וטקסטים, אשר משלימים כמה דגמים, תחנות מדיה ואלמנטים חינוכיים במוזיאון. בנוסף, התערוכה במיקום התערוכה בהתאמה מתרחבת לעיתים קרובות כך שתכלול תערוכות מהאזור. בשפייר היא הייתה מ-12 בספטמבר 2015 עד 10 בינואר 2016.
טירת דראכנפלס - נסיעה לימי הביניים (2010 עד 2012)
לכל הילדים והמבקרים הצעירים, התערוכה המעשית מימי הביניים אמרה: "עקוב אחר קיסרים ומלכים, סע איתם לעולם ימי הביניים, על פני ערים מפוארות וחצרות מפוארות. בתערוכה המשפחתית "בורג דראכנפלס - מסעות בימי הביניים", הילדים הכירו את החיים ואת חיי היומיום של תקופה זו על כל פניה: בכיכר העיר הם יכלו לעקוב אחר המולת בעלי המלאכה והסוחרים. כאן יכלו המבקרים הקטנים לגלות ולהתנסות רבות: איזה סחורה מציע הסוחר למרחקים ארוכים בחנותו? מי עובד בסדנאות? באתר הבנייה המרשים של הקתדרלה הם ראו כיצד מקימים קירות ענקיים בעזרת מנוף גדול. הם חקרו את טירת דראכנפלס והכירו את החיים בטירה עם אולם אבירים מפואר, מגדל גבוה וצינוק חשוך. למרגלות הטירה הייתה ההזדמנות לטבול בחיים הפשוטים של החקלאים וללמוד עוד על חייהם העמוסים והקשים של משפחות באזור הכפרי. לעומת זאת, היה שקט בסקריפטוריום של המנזר. כאן תוכלו לנסות את עיצוב האותיות או להכיר את צמחי המרפא בגן המנזר. התערוכה טירת דראכנפלס - מסעות בימי הביניים סיפקה תובנות תוססות על חייהם של אנשים בימי הביניים עם עמדות משחק משוכללות, מקורות רבים מאחזקות מוזיאון ההיסטוריה של פאלץ ודידקטיקה המתאימה לילדים.
ארכיטקטורה
בניין המוזיאון ממוקם במרכז העיר שפייר. הוא נוצר על פי תוכניות ובהנחיית האדריכל גבריאל פון סיידל ונפתח בשנת 1910. בשנת 1990 הוגדל שטח התערוכה באמצעות הרחבה. חלקים גדולים מהאוספים מאוחסנים במחסן של "מרכז האיסוף לסביבון כותנה ישן". המבנה הפינתי עשוי אבן חול אדומה ומוכתר בשני צריחים. החזיתות משני הצדדים לבנות מטויחות, החלונות ממוסגרים באבני חן אדומות.
עבדי
{{פירושונים|
ראו גם
}}
מלאכות קושר ומתיר
מְלֶאכֶת הַקּוֹשֵׁר ומְלֶאכֶת הַמַּתִּיר הם מלאכות מל"ט מלאכות שבת, המלמדות על איסור עשיית קשר והתרתו בשבת.
מקור
ככל מלאכות שבת מלאכת קושר נלמדה ממלאכת קושר שהייתה במשכן. בתלמוד נאמר כי במשכן היו זקוקים לרשת דיג כדי לצוד "חילזון", כדי לצבוע בדמו את יריעות המשכן. רשת דיג עשויה מחוטים הקשורים זה לזה ולפעמים יש להתיר חלק מהקשרים כדי להוסיף לרשת אחרת, בה חסרים חוטים להשלמת הרשת..
בנוסף התלמוד מחלק בין דרגות של קושר, כך שיש קושר שחיובו מדאורייתא (של קיימא) קשר שנאסר מדרבנן וקשר המותר בשבת, קביעה זו בעקבות סתירה בין ברייתות לכאורה, בנוגע לאיסור התרת קשר נעל וסנדל.
קשר של קיימא (דאורייתא)
בתלמוד הובא כי קשר האסור מדאורייתא הוא כעין קשר שעושים הסנדלרים.
שיטה זו, מלבד הקולא שיש בה בדין התורה – שהאיסור הוא רק על קשר שהוא מעשה אומן, מחדשת חומרא, שכאשר הקשר הוא קשר של אומן, אסור לעשותו, גם אם הקשר אינו עשוי להתקיים כלל (וזאת, גזירה שמא יבואו לעשות קשר של קיימא העומד להתקיים לעולם).
הגדרת "מעשה אומן" שציינו הרי"ף והרמב"ם אינה ברורה. רבים סבורים שמעשה אומן הוא באיכות הקשר – קשר אמיץ וחזק, כמו רשת הדיג שקשריה חזקים ועומדים להתקיים לעולם, כך שלשיטה זו נאסר מדאורייתא גם קשר שיש בו שני קשרים זה על גב זה, הנחשב לקשר חזק ונכלל באיסור. אולם יש סבורים שב"מעשה אומן" אין הכוונה לאיכות הקשר אלא לצורתו המיוחדת והמסובכת, כזו שאנשים רגילים אינם יודעים לעשותו, כמו קשר של תפילין או קשר של חבלי סנפלינג. לדבריהם אין איסור לדעה זו מדאורייתא בקשר על קשר.
להלכה פסק רבי יוסף קארו ב"שולחן ערוך" כדעת הרי"ף והרמב"ם, והרמ"א לעומתו פסק בהגהות "המפה" כמו הרא"ש..
קשר האסור מדרבנן
חז"ל אסרו מדרבנן קשרים שהם עשויים לעמוד זמן יחסית ארוך, בתלמוד הובא לכך שתי דוגמאות, קשר מנעל של תלמידי חכמים שנהגו לחלוץ את נעליהם מבלי להתיר את הקשר, וקשר של סנדל של שנקשר לתקופה ארוכה יחסית שבוע או חודש אולם לא לעולם. מחלוקת הראשונים דלעיל קשורה גם לסוגיה זו, כך שלדעת הרמב"ם כל קשר שהוא של אומן אבל אינו נקשר לעולם או קשר שהוא אינו של אומן אבל נקשר לעולם אסור מדרבנן. ואילו לדעת הרא"ש המדד הוא רק זמן קיום הקשר.
קשר המותר בשבת
למרות האיסור אותו הטילו חז"ל גם על קשר שאינו מיועד להתקיים לעולם, התירו חז"ל לקשור קשר שאינו עשוי לעמוד לזמן ועשויים להתירו. לפי הדעה המחמירה חז"ל התירו רק קשר שיתירו אותו באותו יום עצמו, או אפילו כזה שרק ייתכן כי יתירו באותו יום. לפי דעה אחרת, מקילה יותר, המובאת במרדכי, כל קשר שאינו עומד להתקיים שבעה ימים תמימים, מותר לקושרו ולהתירו בשבת.
תולדת קושר - פתילת חבלים
הרמב"ם כתב כי הפותל חבלים הוא תולדה של מלאכת קושר, ונאסר בשבת. בעקבות דבריו, דנו הפוסקים האחרונים בדבר פתילת והתרת חוט ברזל מלופף. דעת הרב שלמה זלמן אוירבך והרב אלישיב לאסור כדין פותל חבלים, ודעת הרב ניסים קרליץ והגר"ע יוסף להתיר.
הבחנה בין מלאכת קושר למלאכת תופר
מלאכת תופר אף היא מהותה לקשור יחד שני דברים נפרדים. ובכל אופן קיימת הבחנה בין שתי מלאכות אלה.
יש מי שכתב שהחילוק הוא שבמלאכת תופר מהות המלאכה היא תפירת שני דברים והפיכתם לדבר אחד, בניגוד למלאכת קושר שבה שני החלקים נשארים נפרדים גם לאחר קשירתם. יש מי שכתב באופן דומה, שבמלאכת קושר ניתן להשיב את הדבר לקדמותו ללא קלקול, בניגוד למלאכת תופר בה מוכרחים לקלקל ולקרוע כדי להשיב לאחור את שנעשה.
חילוק אחר כתבו אחרונים, שבמלאכת תופר החוט המחבר הוא נפרד לשני הדברים המתחברים, בניגוד לקושר שהחוט עצמו שנקשר הוא גם הקושר.
וחילוק שלישי הוא הבחנה בין קשירה שהיא כריכה וסיבוך של חוטים וחבלים, לבין תפירה שהיא חיבור של שתי יריעות זו לזו.
מאדן
ראו גם
}}
ילדות סכסכניות
ילדות סכסכניות היא סדרת טלוויזיה ישראלית מסוגה דרמה קומית, שיצרו שיר ראובן, רבקה אלנבי וטליה לביא, שעלתה לשידור ב-24 באוקטובר 2021 ב-HOT.
הסדרה נבחרה להיות מוצגת בפסטיבל הסדרות הבינלאומיות של קאן 2021.
עלילה
הסדרה מלווה את הקשר שנרקם בין ליהי (מיה לנדסמן), סטודנטית לרפואה, לסבית ובת טובים בת 24, לבין לאה (עינת הולנד), חרדית לשעבר שניתקה קשר עם משפחתה וסטודנטית לעיצוב אופנה, כשהשתיים עוברות לגור ביחד בתל אביב.
רכס פאליסר
רכס פאליסר (באנגלית: Palliser Range) הוא רכס הרים בהרי הרוקי הקנדיים, שנמצא בקצהו הדרום מזרחי של הפארק הלאומי באנף, בפרובינציית אלברטה שבקנדה.
גאוגרפיה
רכס פאליסר מהווה חלק מרכסי באנף המזרחיים. אגם מינוונקה מסמן את גבולו הדרומי של הרכס, ורכס בייר הוא גבולו הצפוני של הרכס. הר בלקרוק באזור נהר גואוסט מסמן את קצהו המזרחי של הרכס.
שטחו של הרכס 428 קמ"ר. אורכו (מצפון לדרום) הוא 33 ק"מ; ורוכבו (ממזרח למערב) הוא 39 ק"מ.
פסגות עיקריות
ברכס מצויים ההרים והפסגות הבאות:
מקור השם
שמו של הרכס ניתן לו על ידי משלחת פאליסר, שחקרה את האזור, וקראה לרכס על שמה. שם זה הופיע במפות שצוירו על ידי המשלחת. הרכס נתן את שמו לתצורת פאליסר תצורה סטרטיגרפית שמופיעה בהרי הרכס.
מונדיאל 2002
מונדיאל 2002 נערך בקוריאה הדרומית וביפן מ-31 במאי עד 30 ביוני 2002. לראשונה בהיסטוריה נערך המונדיאל שלא ביבשת אירופה או אמריקה, ולראשונה התקיים הטורניר בשתי מדינות שונות. בתואר זכתה נבחרת ברזיל לאחר שגברה במשחק הגמר על נבחרת גרמניה בתוצאה 2:0. הייתה זו זכייתה החמישית בהיסטוריה של נבחרת ברזיל, ובכך למעשה שברה הנבחרת את השיא של עצמה.
במונדיאל זה עשו ארבע נבחרות את הופעת בכורה שלהן במונדיאל: אקוודור, סין, סלובניה וסנגל.
3 קבוצות הגיעו לרבע הגמר בפעם הראשונה: טורקיה, סנגל וקוריאה הדרומית, שיחד עם טורקיה גם הגיעה לחצי הגמר.
בסופו של דבר, לגמר הגיעו ברזיל, הנבחרת עם מספר הזכיות הגבוה ביותר, והנבחרת עם מספר הזכיות השני בטיבו (יחד עם איטליה), גרמניה, שהפסידה 2-0. הייתה זו הפעם הראשונה שנבחרות ברזיל וגרמניה נפגשו בטורניר גביע העולם.
חלוץ נבחרת ברזיל, רונאלדו, זכה בתואר מלך השערים של הטורניר (נעל הזהב) לאחר שהבקיע 8 שערים. שוער נבחרת גרמניה, אוליבר קאן, זכה בתואר השחקן המצטיין של הטורניר (כדור הזהב).
במונדיאל זה נכבש השער המהיר ביותר בתולדות משחקי הגביע העולמי - 11 שניות לאחר שריקת הפתיחה על ידי הקאן שוקור מנבחרת טורקיה במשחק על המקום השלישי בין טורקיה לקוריאה הדרומית.
בית א'
בבית א' הפתיעה נבחרת סנגל את אלופת העולם, צרפת, כשניצחה אותה במשחק הפתיחה של הטורניר בתוצאה 1:0. למעשה, לא כבשה נבחרת צרפת אף לא שער אחד במהלך הטורניר, וסיימה את שלב הבתים במקום האחרון, עם נקודה אחת בלבד שצברה בזכות תיקו 0:0 מול אורוגוואי.
במקום הראשון של הבית סיימה נבחרת דנמרק המרשימה, אליה הצטרפה לשלב שמינית הגמר נבחרת סנגל, לאחר שסיימה במקום השני. המשחק המלהיב של הבית היה בין סנגל לאורוגוואי, שהסתיים ב - 3 - 3, לאחר שסנגל הוליכה 3 - 0 במחצית.
בית ב'
בבית ב' סיימה נבחרת ספרד במקום הראשון ועלתה בקלות לשלב הבא, לאחר שניצחה את כל משחקיה בבית. אליה הצטרפה לשלב הבא פרגוואי, שעלתה בזכות שער בדקות הסיום במשחק מול סלובניה, שהקנה לה את אותו הפרש שערים של דרום אפריקה, עם שער זכות אחד יותר.
במקום האחרון של הבית סיימה נבחרת סלובניה ללא נקודות לזכותה, לאחר שהפסידה בכל משחקיה.
בית ג'
בבית ג' סיימה נבחרת ברזיל במקום הראשון, לאחר שניצחה את כל משחקיה, תוך תצוגת כדורגל מרשימה. הדבר היחיד שפגם בתצוגת הכדורגל שהפגינה ברזיל, היה כשריבאלדו ביים פציעת ראש במשחק הניצחון מול טורקיה. הטורקים סיימו במקום השני של הבית, עם הפרש שערים עדיף מזה של קוסטה ריקה, שסיימה שמקום השלישי עם אותו מספר נקודות כמו של טורקיה.
במקום האחרון של הבית סיימה נבחרת סין החלשה, לאחר שלא צברה נקודות, ואף לא כבשה שער אחד בכל הטורניר.
בית ד'
בבית ד' הדהימה ארצות הברית את פורטוגל בתוצאה 3:2, במשחק כדורגל מלהיב של שתי הקבוצות. המארחת, קוריאה הדרומית, ניצחה אף היא את פורטוגל בתוצאה 1:0, ולמעשה חיסלה את סיכויה של פורטוגל, שהייתה מועמדת לזכייה, להעפיל לשלב שמינית הגמר.
במשחק נוסף ניצחה קוריאה הדרומית את פולין בתוצאה 2:0 ובכך הבטיחה לעצמה את המקום הראשון בבית. במקום השני של הבית סיימה נבחרת ארצות הברית המפתיעה.
בית ה'
בבית ה' מחצה נבחרת גרמניה את ערב הסעודית בתוצאה 8:0, לאחר שלושער שכבש מירוסלאב קלוזה.
נבחרת אירלנד הגיעה לטורניר ללא המנהיג שלה, רוי קין, שנופה מסגל הנבחרת ימים ספורים לפני תחילת הטורניר. את האירים הנהיג רובי קין (אין קשר משפחתי בין השניים), שהוביל את נבחרתו למקום השני של הבית, על חשבון אלופת אפריקה, קמרון, שסיימה במקום השלישי.
במקום האחרון של הבית סיימה ערב הסעודית לאחר שצברה אף לא נקודה אחת, וללא שערי זכות.
בית ו'
כישלונה המפתיע של נבחרת צרפת לא היה היחיד בטורניר זה, לאחר שגם נבחרת ארגנטינה כשלה בניסיון להעפיל מבית ו', שנחשב ל"בית המוות" של הטורניר, לשלב שמינית הגמר. ארגנטינה הפסידה לאנגליה לאחר פנדל שכבש דייוויד בקהאם, וסיימה בתיקו מול שוודיה, ובכך סיימה אחרי שוודיה ואנגליה שסיימו במקומות הראשונים בהתאמה.
במקום האחרון של הבית סיימה נבחרת ניגריה.
בית ז'
בבית ז' נבחרות איטליה, קרואטיה, ואקוודור ניצחו אחת את השנייה לפחות פעם אחת, אך האיטלקים סיימו בתיקו מול מקסיקו, שסיימה בראש הבית, בזמן ששתי האחרות הפסידו לה. כך הצליחה איטליה לסיים במקום השני של הבית, ולהעפיל לשלב שמינית הגמר.
במקומות האחרונים של הבית סיימו נבחרות קרואטיה ואקוודור בהתאמה.
בית ח'
בבית ח' סיימה הנבחרת המארחת, יפן, במקום הראשון של הבית, והעפילה לשלב הבא, יחד עם בלגיה.
במקומות האחרונים של הבית סיימו נבחרות רוסיה ותוניסיה בהתאמה, לאחר שהפגינו יכולת חלשה במהלך הטורניר.
שמינית הגמר
בשלב שמינית הגמר ניצחה גרמניה את פרגוואי בתוצאה 1:0 משער בדקות הסיום של אוליבר נויביל. אנגליה הביסה את דנמרק, שהרשימה בשלב הבתים, בתוצאה 3:0. סנגל המשיכה להפתיע, כשניצחה את שוודיה 2:1 לאחר שער זהב שכבשה בהארכה. במשחק נוסף הבקיע האירי רובי קין שער בדקות הסיום של המשחק מול ספרד, ושלח את שתי הנבחרות להארכה. בסופו של דבר ניצחה ספרד את אירלנד בדו-קרב פנדלים.
בדרבי צפון אמריקאי ניצחה ארצות הברית המפתיעה את מקסיקו בתוצאה 2:0 משערים של בריאן מקברייד ולנדון דונובן. בלגיה החזיקה מעמד מול ברזיל ברוב דקות המשחק, אך הפסידה לבסוף בתוצאה 2:0 משערים בדקות הסיום של המשחק. טורקיה ניצחה את המארחת, יפן, בתוצאה 1:0 ובכך סיימה את דרכה של אחת הנבחרות המפתיעות והמרשימות של הטורניר.
המארחת השנייה, קוריאה הדרומית, ניצחה את איטליה בתוצאה 2:1 לאחר שכבשה שער זהב. בהארכת המשחק נשלף לעבר האיטלקי פרנצ'סקו טוטי כרטיס צהוב שני, שגרם להרחקתו מהמשחק. אוהדים איטלקים רבים האשימו את שופט המשחק בשיפוט חד צדדי לטובת הנבחרת המקומית.
רבע הגמר
נבחרת ארצות הברית סיימה את דרכה היפה בטורניר, לאחר שהפסידה 1:0 לנבחרת גרמניה משער שכבש מיכאל באלאק, אף על פי שהייתה עדיפה עליה במהלך המשחק.
קוריאה הדרומית המשיכה להפתיע כשניצחה את ספרד לאחר דו-קרב פנדלים, אחרי 120 דקות ללא שערים. שופט המשחק פסל שני שערים שכבשה נבחרת ספרד, ושוב הואשם שופט המשחק במתן עדיפות לנבחרת המקומית.
נבחרת טורקיה המשיכה בטורניר הטוב ביותר שלה אי פעם, לאחר שניצחה את נבחרת סנגל 1:0 באמצעות כיבוש שער זהב.
חצי הגמר
שני משחקי חצי הגמר הסתיימו בתוצאה 1:0.
בראשון, שער של מיכאל באלאק הספיק לגרמנים לנצח את קוריאה הדרומית. למרות זאת, קיבל באלאק כרטיס צהוב במהלך המשחק, שאילץ אותו להחמיץ את משחק הגמר.
במשחק חצי הגמר השני הבקיע רונאלדו את שערו השישי בטורניר והוביל את נבחרתו לניצחון שני על נבחרת טורקיה, לאחר שניצחה אותה בשלב הבתים.
מקומות 3-4
השער של הקאן שוקור נכבש 11 שניות משריקת הפתיחה, והוא השער המהיר ביותר בתולדות המונדיאל.
הגמר
רונאלדו, מלך השערים של הטורניר (נעל הזהב), שכבש עד למשחק הגמר שישה שערים, כבש שניים נוספים במשחק הגמר, לרשתו של אוליבר קאן שספג עד למשחק זה שער אחד בלבד בכל הטורניר. בדקה ה-67 בעט ריבלדו כדור שהדף אוליבר קאן, אך רונאלדו הצליח להשתלט על הכדור החוזר ולכבוש את השער הראשון לזכות נבחרת ברזיל. כעבור 12 דקות כבש רונאלדו שער נוסף וחתם את תוצאת המשחק.
נבחרת ברזיל הוכתרה כאלופת העולם בפעם החמישית בתולדותיה.
השוער אוליבר קאן זכה כפרס ניחומים, בתואר השחקן המצטיין של הטורניר (כדור הזהב).
מצטיינים
נבחרת הטורניר: במונדיאל זה נבחרו 16 שחקנים בנבחרת הטורניר
לניאני
לניאני (באיטלקית: Legnani; באלבנית: Lenjani) הוא שם משפחה.
The Gleaner
The Gleaner (מילולית: המלקט) הוא עיתון בוקר יומי בשפה האנגלית היוצא לאור בקינגסטון שבג'מייקה מאז 13 בספטמבר 1834.
היומון נוסד בידי האחים ג'ייקוב וג'ושוע דה קורדובה, ופעל למעלה מ-150 שנה בשם "The Daily Gleaner". ב-7 בדצמבר 1992 שונה שם העיתון לשמו הנוכחי. העיתון מתפרסם בידי בית ההוצאה לאור של חברת Gleaner.
קורדיספס
קורדיספס (Cordyceps) הוא סוג של פטריות שק הכולל כ-600 מינים ברחבי העולם. גרסאות שונות של קורדיספס היו בשימוש יותר מ-1,500 שנים ברפואה הסינית. רוב מיני הקורדיספס הם אנדופרזיטואידים, טפילים בעיקר על חרקים ופרוקי-רגליים אחרים (לכן הם פטריות אנטומפתוגניות); חלקן טפילים על פטריות אחרות.
השם הגנרי Cordyceps נגזר מהמילים ביוונית עתיקה κορδύλη kordýlē (מבוטא "קורדילי קורדילה", שפירושן "מועדון") ומהסיומת הלטינית ceps, שמשמעותה "עם ראש". הסוג הוא בתפוצה עולמית ורוב המינים שתוארו הם מאסיה - בעיקר מנפאל, סין, יפן, בהוטן, קוריאה, וייטנאם ותאילנד.
תת-סוגים
ישנם שני תת-סוגים מוכרים:
Cordyceps Epichloe היה בעבר תת-סוג, אך נחשב כעת סוג נפרד, Epichloë.
לגבי C. sinensis הוכח בשנת 2007 על ידי דגימת DNA גרעיני שהוא קשור בקשר רחוק לרוב שאר המינים שהושמו אז באותו סוג, וכתוצאה מכך שונה שמו ל-Ophiocordyceps sinensis והוא הוכנס למשפחה חדשה, Ophiocordycipitaceae, כמו גם "Cordyceps unilateralis".
Cordyceps ו-Metacordyceps spp. נחשבים כעת טלאומורפים (שלבים בהתרבות) של מספר סוגים של פטריות אנמורפיות ואנטומפתוגניות כגוןבובוריה (Cordyceps bassiana), Lecanicillium, Metarhizium ו-Nomuraea.
מחקר
רכיבי פוליסכריד וקורדיספין נמצאו במחקר בסיסי ובודדו מ - C. militaris.
בתרבות הפופולרית
קורדיספס משמש ברפואה הסינית לטיפול במחלות הקשורות לריאות ולכליות. מאמינים שהוא מטפל בשיעול ומשפר את מערכת החיסון. הוא משמש גם כאפרודיזיאק, לטיפול במחלות כמו תסמונת התשישות הכרונית ולהקלה על עייפות הנגרמת על ידי סרטן.
קורדיספס הוא מרכיב עלילתי מרכזי בסדרת משחקי הווידאו The Last of Us, שיצאה ב-2013, ובעיבוד שלה לטלוויזיה ב-2023. הוא הגורם למגפה שמחסלת את רוב האנושות ברומן הפוסט-אפוקליפטי של מייק קארי "הנערה עם כל המתנות" והספר שקדם לו, "הילד על הגשר".
באגים נגועים בקורדיספס מוצגים כאויבים במשחקי הווידאו Bug Fables: The Everlasting Sapling וכן Grounded. קורדיספס הוא נקודת עלילה מרכזית בסיפור של Bug Fables: The Everlasting Sapling.
האלידה אדיפ אדיוואר
האלידה אדיפ אדיוואר (בטורקית: Halide Edib Adıvar; בטורקית עות'מאנית: خالده اديب, 1884, קונסטנטינופול – 9 בינואר 1964) הייתה סופרת, פוליטיקאית, אשת אקדמיה וחינוך טורקית. ידועה גם בכינוי "רב"ט האלידה". אדיפ נחשבת לאחת מנשות התרבות המובילות בטורקיה, בעיקר בזכות חיבוריה, שעסקו בבעיות החברתיות במדינה ובסוגיות הקשורות למעמד הנשים שם.
ביוגרפיה
האלידה אדיפ נולדה בבשיקטש (Beşiktaş) שבאיסטנבול בשנת 1884. אביה, מוחמד אדיפ (מחמד אדיפ ביי), היה אחד ממזכיריו של הסולטאן עבדול חמיד השני. בשלב מאוחר יותר שימש מנהל מנהלת הטבק ביואנינה ובבורסה. אמה, פאטמה בדרפם ח'אנום, נפטרה כשהייתה האלידה ילדה קטנה.
אדיפ רכשה השכלה בסיסית בביתה באמצעות שיעורים פרטיים. תקופה קצרה למדה בקולג' האמריקאי לבנות באיסטנבול. בשנת 1897 היא תרגמה מאנגלית את הספר "האם" מאת ג'ייקוב אבוט, סופר אמריקאי שנודע בזכות ספרי הילדים שחיבר. עבור תרגום זה זכתה ב"עיטור החמלה" (Şefkat Nişanı) מהסולטאן עבדול חמיד השני בשנת 1899. לאחר מכן, המשיכה האלידה את לימודיה בקולג' האמריקאי לבנות.
בשנת 1901, עם סיום הלימודים, התחתנה עם צאלח זכי ביי, שהיה המורה שלה למתמטיקה. לשניים נולדו שני ילדים: אית אללה בשנת 1903 וחסן חכמת אללה תוגו (על שמו של האדמירל היפני היהאצ'ירו טוגו) בשנת 1905. בשנים הראשונות לנישואיה עסקה בפעילות ספרותית מגוונת. היא קראה יצירות שונות בטורקית, באנגלית ובצרפתית, ואף תרגמה חלק מהן, ביניהן המלט של שייקספיר, חיבוריו של אמיל זולא ועוד.
שנת 1908 היוותה ציון דרך בחייה. היא החלה לכתוב ולפרסם מאמרים בכתבי עת ובעיתונים, בעיקר בנוגע לחינוך ולזכויות הנשים. המאמר הראשון שלה התפרסם בעיתון "טנין" (ההד) בעריכתו של תופיק פקרת. בזכות מאמריה והשפעתם הגדולה על הציבור, ביקש ממנה משרד החינוך לקחת חלק ברפורמות בבתי הספר לבנות בקונסטנטינופול והיא עשתה זאת למשך כשנה.
בשנת 1910 הסתיימו נישואיהם של האלידה וצאלח זכי, כנראה בגלל רצונו לשאת אישה נוספת. בעקבות הגירושים החלה האלידה להשתמש במאמריה בשם האלידה אדיפ, ולא האלידה צאלח. האלידה המשיכה את פעילותה הספרותית והחברתית. בשנת 1912 הייתה לאישה החברה הראשונה במועדון הספרותי "האח הטורקית" (Türk Ocağı). היא הייתה פעילה גם בהקמת הארגון "תעאלי א-ניסוואן" (קידום הנשים). בין השנים 1916–1917 עבדה כמפקחת מטעם הממשלה בבתי ספר בביירות, בדמשק ובהר הלבנון, היא שימשה גם כאחראית על בית יתומים שקיבל תחת חסותו גם ילדים ארמניים. בזיכרונותיה מספרת האלידה את שיחתה בעניין עם אחמד ג'מאל פאשא:
עדות נוספת מביאה הרייט פישר, מיסיונרית אמריקאית ששהתה באזור בתקופת המלחמה:
בשנת 1917 היא נישאה לד"ר עדנאן אדיוואר, פוליטיקאי וסופר. לאחר מכן החלה ללמד באוניברסיטת איסטנבול כמרצה לספרות. בתקופה זו החלה להיות פעילה בתנועה הלאומית הטורקית, תחת השפעתו של זיא גקאלפ.
בסיום מלחמת העולם הראשונה, נכנסו כוחות בריטיים לאיסטנבול ולחלקים נוספים באימפריה העותמאנית. מוסטפא כמאל החל לארגן את תנועת ההתנגדות והאלידה נודעה בפעילותה בארגון. נאומיה נגד כיבוש איזמיר בידי היוונים (1919–1922) נתנו קול לתחושותיהם של אזרחים רבים. בשל כך, בקשו הבריטים להגלותה למלטה בשנת 1920. היא הצליחה להימלט יחד עם בעלה לאנטוליה במטרה להצטרף לתנועה הלאומית הטורקית. בדרך היא פגשה בעיתונאי יונס נאדי, ויחד החליטו להקים את סוכנות הידיעות "אנאדולו" (Anadolu Ajansı) כדי לדווח לכלל העולם על המתרחש באזור. במהלך מלחמת יוון–טורקיה, הוענקו לה דרגות רב"ט ולאחר מכן סמל בשל מעורבותה ופעילותה. את רשמיה וזיכרונותיה מתקופה זו, ובעיקר ממדיניות האדמה החרוכה של היוונים, כתבה בספר "מבחן האש הטורקי" (Türkün Ateşle İmtihanı).
בשנת 1926 החל מוסטפא כמאל בציד מכשפות שכוון נגד בוגדים אמתיים או דמיוניים. בין המואשמים בבגידה הייתה גם האלידה אדיפ, שהצליחה להימלט, יחד עם בעלה, לאירופה. הם התגוררו בצרפת ובאנגליה עד שנת 1939. לאחר מותו של מוסטפא כמאל, חזרה האלידה לטורקיה וקיבלה משרת מרצה בחוג לספרות אנגלית באוניברסיטת איסטנבול. בשנת 1950 היא נבחרה לפרלמנט, ובשנת 1954 התפטרה מתפקידה זה.
היא נפטרה ב-9 בינואר 1964, ונקברה בבית הקברות מרכז-אפנדי (Merkezefendi Mezarlığı) באיסטנבול.
נינה סובלאטי
נינה סוּבּלָאטִי (בגאורגית: ნინო სულაბერიძე; נולדה ב-31 בינואר 1995) היא זמרת, כותבת שירים ודוגמנית גאורגית. ייצגה את גאורגיה באירוויזייון 2015.
ביוגרפיה וקריירה
סובלאטי נולדה במוסקבה, רוסיה, להורים גאורגים. שם הולדתה הוא נינו סולאברידזה. זמן קצר לאחר לידתה, משפחתה חזרה להתגורר בגאורגיה. סובלאטי התגוררה תקופה בילדותה בריגה, לטביה. כבר בגיל 13, בשנת 2008, הוחתמה סובלאטי בסוכנות דוגמנות והחלה לדגמן. בתחילת 2009 פנו לסובלאטי עוד מספר סוכנויות דוגמנות עבורן החלה לדגמן וגם עבור מגזינים מובילים בגאורגיה. בין היתר הופיעה סובלאטי ברחבי גאורגיה ועבדה עם להקות מוזיקליות דוגמת The Mins. בשנת 2011 החלה סובלאטי לעבוד עם סטודיו החלומות הגאורגי, בית מוזיקה משפיע בו עבדה עם הזמרת ברה איוונישווילי.
בעקבות ההצלחה עם האלבום, בדצמבר 2014 הוכרזה כאחת מחמשת המועמדים לייצג את גאורגיה באירוויזיון 2015 בווינה, אוסטריה. היא התמודדה בתחרות השיר "לוחם". ב-14 בינואר 2015, סובלאטי התמודדה בגמר הלאומי והוכרזה כזוכה. באירווייזיון, הוגרלה סובלאטי לחצי הגמר הראשון אשר נערך ב-19 במאי, היא שרה אחרונה בסדר השירים והעפילה לגמר לאחר שסיימה במקום ה-4 מתוך 16 מדינות. בגמר היא סיימה במקום ה-11 מתוך 27 מדינות, עם 51 נקודות.
לאחר האירוויזיון, זכה השיר "לוחם" עמו הופיעה באירוויזיון להצלחה במספר מדינות ברחבי אירופה. באירלנד הגיע השיר לטופ 50 במצעד המקומי כאשר מיקום השיא שלו היה 44. באוקראינה הגיע השיר לטופ 40, ברוסיה, הגיע ל-30 הראשונים במיקום שיא של 29 ובטורקיה, השיר הגיע עד למקום השני.
בשנת 2016 הפכה לשופטת בגרסה הגאורגית של התוכנית אקס פקטור. בחודש אוקטובר 2017, היא נעשתה לשופטת בגרסה הגאורגית בתוכנית בה התפרסמה בעצמה כמתמודדת, איידול.
חיים אישיים
סובלאטי מספרת שאת ההשפעות המוזיקליות שלה שאבה מג'ניס ג'ופלין, בריאן מולקו וביורק. לסובלאטי מספר קעקועים על גופה, אותם היא משרטטת ומקעקעת בעצמה.
סובלאטי נשואה לחצוצרן הגאורגי ג'ורג' שמנאורי איתו היא משתפת פעולה מדי פעם ביצירות מוזיקליות.
STS-59
STS-59 הייתה המשימה השישית של מעבורת החלל אנדוור. המשימה שוגרה מ-LC-39A, מרכז החלל קנדי, ב-9 באפריל 1994. המשימה הוקדשה לחקר כדור הארץ.
נתוני משימה
השיגור בוצע ב-4 באפריל 1994 מכן שיגור 39A במרכז החלל קנדי לפי התכנון. הצוות ביצע מספר רב של ניסויים קושרים עם חקר כדור הארץ.
ביום ראשון של המשימה צוות הפעיל Spaceborne Imaging Radar והחל בסריקת אזורי קרקע. בנוסף לכך צוות השתמש ב X-Band Synthetic Aperture Radar וביצע מדידות זיהום תוך שימוש ב- Measurement of Air Pollution from Satellite (MAPS) שהיה מצויד בחיישן פחמן חד-חמצני. במהלך המשימה צולמו מאות אתרים שונים. בוצעו תצפיות זמן אמת על סופות באזור הפיליפינים, טייוואן וגינאה החדשה.
תצפיות אחרונות בוצעו ב-18 באפריל. ב-19 באפריל התברר שתנאי מזג האוויר באזור מרכז החלל קנדי אינם מאפשרים נחיתה והוחלט לדחות את הנחיתה ל-20 באפריל. הנחיתה בוצע בבסיס חיל האוויר אדוארדס במסלול נחיתה מס' 22.
במהלך הפעילות צוות צילם כ-70 מיליון קמ"ר של פניה השטח. כמו כן התקבלו נתוני מכ"ם מ-25% משטח כדור הארץ.
אהרן הכהן מראגוזה
רבי אהרן בן דוד הכהן מראגוזה (נולד ב-1580 לערך) היה רב בראגוזה, בימינו דוברובניק.
סבו מצד אמו היה המקובל רבי שלמה אוהב, גם הוא רב באותה עיר. רבי אהרן למד בעיר הולדתו ולאחר מכן בוונציה, ומשם חזר לכהן כרב בראגוזה. בשנת 1623 נכלא כשותף כביכול של יצחק ישורון, שהואשם כוזב בעלילת דם. דרשותיו של רבי אהרן, "זקן אהרן", יחד עם דרשות סבו, "שמן הטוב", וסיפור מותו של יצחק ישורון, פורסמו בוונציה בשנת 1657, לאחר פטירתו.
תיאורה של עלילת הדם, יחד עם מסמכים מארכיון ראגוזה, פורסמו ב-1882.
בדיע א-זמאן אל-המד'אני
אבו אל-פצ'ל אל-המד'אני הידוע בכינוי בדיע א-זמאן אל-המד'אני (בערבית: بديع الزمان الهمذاني; 969–1008) היה סופר ומשורר ערבי, יליד המדאן שבממלכת פרס. שמו המלא הוא אחמד בן אל-חוסיין בן יחיא בן סעיד בן בשר אבו אל-פצ'ל אל-המד'אני (בערבית: احمد بن الحسين بن يحيى بن سعيد ابن بشرابو الفضل الهمذاني). נולד ב-13 ביוני 969 בהמדאן, התיישב במחוז ח'ווארזם ונפטר בעיר הראט בשנת 1008. פיתח את סוגת המקאמה הערבית וידוע ביצירתו המקאמאת.
תחילת דרכו
המד'אני למד את הספרות הערבית מפי הבלשן אבו אל-חוסיין בן פארס בהמדאן והצטיין בה. בשנת 992 עזב לעיר גורגאן (פרסית: گرگان) שם היה בקשר עם קבוצת אלאיסמאעיליה, מהם למד הרבה על המדע, ספרות והפילוסופיה אולם יש הטוענים שבחיבוריו של המד'אני לא נמצאה שום השפעה איסלאמית, והמדאני לא היה פילוסוף או איש דת אלא התמקד בחייו בספרות ובכינוסים הספרותיים. בעיר זו התגורר כמשורר בבית הנדיב אבו סעד מוחמד בן מנצור אל-אסמאעילי (בערבית: أبو سعد محمد بن منصور الاسماعيلي). בשנת 1019 המד'אני התחיל לחבר מקאמות ומצא יעד לכישוריו, ובנקודה זו התחילה הקריירה שלו.
לאחר מכן, עזב ונסע לעיר נישאפור אשר הייתה עיר משגשגת מהבחינה הספרותית. יש הטוענים שהוא נסע לנישאפור בעזרת מוחמד בן מנצור אלאסמאעילי, ושם השתתף בתחרות משוררים מפורסמת מול השיח' הידוע של אל-קתאב אבו בכר אל-ח'ווארזמי (בערבית:أبو بكر الخوارزمي, מת בשנת 383), וניצח אותו. המד'אני השתתף בתחרויות נוספות שכללו נושאי מוסר, אדב כולל חיפז (בערבית: حفظ, שינון שירים בעל-פה), איגרות (בערבית: تراسل) ויכוחים על הבכורה. המדאני התפרסם במידה כזו עד שהרבה אצילים ונסיכים התחילו להעריכו. באותו הזמן התחיל לפרסם את המקאמות המפורסמות שלו.
IronPython
IronPython היא יישום של שפת התכנות python המיועד לטכנולוגיית NET. ומונו. הפרויקט נוצר ונתמך על ידי ג'ים הוגונין עד שפורסם רשמית בספטמבר 2006. לאחר מכן הוא נתמך על ידי צוות פיתוח של מיקרוסופט, עד לגרסת 2.7 בטא. מיקרוסופט זנחה את התמיכה בפרויקט (ובפרויקט המקביל שלו IronRuby) בשנת 2010 ואז עבר הוגונין לעבוד בחברת גוגל. בדצמבר 2008 יצאה לאור גרסת IronPython 2.0.
בדיע א-זמאן אל-המד'אני
נדודיו
המד'אני הסתובב ברחבי נישאפור והגיע לעיר סיסתאן (سیستان), שם ישב בחצרו של הנדיב ח'לף בן אחמד (בערבית: خلف بن أحمد) שעלה לשלטון בשנת 963. נדיב זה העריך ואהב משוררים ושמע על בדיע א-זמאן המד'אני; הוא הזמין את המד'אני לשבת בחצרו ולהנות מפטרונותו. שבחיו של נדיב זה מצויים בשש מהמקאמות של המד'אני. המד'אני ביקר בח'וראסאן, סיסתאן, ג'זנה, וכרמאן והתפרנס מכתיבת מקאמות, איגרות ושירים כך שמעמדו השתפר מאוד. המד'אני ניצח בכל התחרויות שנערכו בבתי המלכים השרים והאצילים וראה בעיר הראט מרכז לכתיבתו.
IronPython
לאחר הפסקת התמיכה של מיקרוסופט, לקחה על עצמה את התמיכה קבוצת מפתחים ממיקרוסופט בהתנדבות, תחת CodePlex.
התוכנה חינמית, קוד פתוח וניתנת למימוש תחת ויז'ואל סטודיו.
בדיע א-זמאן אל-המד'אני
מותו
המד'אני מת בגיל ארבעים, בשנת 398/1008 ביום שישי ה-11 ביוני בהראט. יש הטוענים כי בשנותיו האחרונות המדאני השתגע.
השמועות על דבר מותו
יש הטוענים כי הוא הורעל למוות. בנוסף למיתוס הטוען כי הוא לקה בשבץ ונקבר בעודו בחיים. לפי אבן ח'לקאן (ابن خلكان) הוא מת בשנת 393, ונכתב באיגרת על המד'אני: "הוא שמע את אל-תקאת (בערבית: الثقات) שאומר שבדיע אל-זמאן אל-המד'אני מת משבץ, והם הזדרזו לקבור אותו עד שהתעורר בקברו ואנשים שמעו צעקות שלו, וכשבאו וחפרו בחזרה את הקבר שלו מצאו אותו מחזיק בזקנו ומת מפחד הקבר". שני סיפורים אלו אודות מותו של בדיע א-זמאן סותרים זה את זה, כי למות משבץ שונה מלמות מרעל ומי שמת מורעל לא יכול לקום ולהתעורר בקברו אחרי שנקבר. מתוך כך רואים עד כמה המד'אני הפך לדמות עממית של בידור עצמית, שממציאים סיפורים על חייו ועל מותו.
דמותו של אלהמד'אני
אלהמד'אני תמיד היה גאה בסוגיה שקורא לה אל-ח'וראסאנייה אלהמד'אנייה כך שבאחת האיגרות שלו לווזיר אבי נסר בן אבי ברידה אלהמד'אני אמר: "שאם עשיתי אי פעם דבר, זהו רק מפני שאני במוצא מהעיר ח'וראסאן, ומה שמאפיין מוצא זה הוא האנושות". הכוונה של המילה האנושות כפי שסיפר אל-ג'אחז בספרו אל-בוח'לאא (בערבית: البخلاء) (הקמצנים) היא תכונת הקמצנות שמאפיינת אנשי ח'וראסאן, כך שהרבה פעמים מוצאים את אלהמד'אני מתווכח עם גובי המיסים, ואף עם אביו שאפילו כשהתעשר לא הנעים לאביו רק במאה דינאר. בנוסף לקמצנות שלו יש עוד תכונה יותר מרכזית והיא הגאוותנות אשר באה בביטוי לגאוותו של אלהמד'אני שלפעמים הגיעה עד ליהירות ועריצות, דבר זה נראה בתחרות המנצחת שלו עם אלח'ווארזמי שבה אלהמד'אני עבר כל הגבולות. דבר זה גם בא על ידי ביטוי באיגרות שלו כשהאשים והעליב את אבי סעד בן שאבור (בערבית: أبي سعد بن شابور), ומנגד בסוף האיגרת הוא קובע מקום כדי להיפגש איתו כדי לבקש ממנו סליחה. אלהמד'אני הרבה פעמים כפה את עצמו ואת דבריו על אחרים. הוא דגל בהאשמת והעלבת כל מי שמעז להתנגד לגאווה ולעריצות שלו, או כל מי שינסה אפילו להעדיף את אלח'ווארזמי עליו. אפשר להגיד שהגאווה שלו תרמה ביצירתיות שנמצאת באיגרות שלו. והקמצנות ואהבתו לחומריות תרמה בעיצוב והיצירתיות של המקאמאת שלו.
תכונות האופי והצורה
שירתו מעידה על פקחות וחוכמה גדולה. כפי שבני דורו תארו אותו, בעל זיכרון טוב ויכולת עצומה לשמור שירים ולהגידם בעל פה, הוא היה שר את השירה שבחיים לא שמע שכל שיר יותר מ-50 בתים ומבלי לשכוח מילה, היה משתמש לפעמים בטכניקת כתיבה מיוחדת והיא הכתיבה מהסוף להתחלה.
על פי תיאור חבירו סאחב אל-יתימיה (בערבית: صاحب اليتيمية) אלמהד'אני היה "יפה תואר, וטוב להיות בחברתו גם לתקופות ארוכות, נדיב, לא מקנא, בעל ערכים מובהק, בעל נפש אצילה, מסור, אוהב ואהבתו טהורה, חבר נאמן ומעריך חברים וחברות, יריב עקשן". אלהמד'אני היה המשורר בעל השירים הבהירים והנוצצים, המודל של אל-חרירי, המנציח שהביס את מוחמד אבן מוסא אל-ח'ואריזמי ויורש מעמדו, הנס של העיר המדאן, הנדיר בעולם, הייחודי בכתיבותיו ובחוכמתו.
יצירות
ידוע בעיקר בסוגה שהמציא אותה המקאמה הערבית. כתב ספר המקאמות, קובץ של 51 מקאמות. עוד כתב איגרות שמספרן 233 ודיוואן, קובץ של 141 שירים.
מקאמות
הגדרת המקאמה הערבית (בערבית: المقامة العربية) אספה של אנשים, מקום שיש בו אספה/ כינוס/ התקהלות (בערבית: مجلس) של אנשים כמו בסעודה או במסיבה. משוררים וסופרים אימצו את המושג מקאמה בספרות, המקאמה מסופרת מול אנשים במקום שיש בו התקהלות ואספה של אנשים. הם אפיינו את המקאמה בסיפורים שמסופרים על ידי המספרים (המגידים), סיפורים שיש להם יעד ומטרות שונות. משוררי המקאמות היו רגילים להביא להם מגיד שיספר/ידבר בשמם, המגיד במקאמות של אלהמד'אני עיסא אבן הישאם (בערבית:عيسى بن هشام) דמות שהמציא אלהמד'אני, ועוד המציא דמות הגיבור והוא אבו אלפתח אלאסקנדרי (בערבית: أبو الفتح الاسكندري).
סגנון
הסגנון של אלהמד'אני הוא היצירתיות והאומנויות בכתיבה. אלהמד'אני לא היה יכול לוותר אף פעם עלה החריזה (בערבית: السجع), או על הצורה הלשונית שמכילה מילים מערבית הספרותית ומהערבית המדוברת כפי שרואים בדיוואן שלו. היצירתיות של אלהמד'אני ברורה במיוחד במקאמות שלו בשימושו בטכניקות כמו לשון נופל על לשון, תיאור, קישוט ועיטור, הגזמה, מטפורות, דימויים והוא מכניס ליצירות שלו תרגומים של השירה הפרסית. אלהמד'אני למשל השתתף בתחרויות עם משוררים אחרים כמו שרואים במקמאה אלשערייה (בערבית: المقامة الشعرية) ואלעראקייה (المقامة العراقية) ואלקרידייה (المقامة القريضية) כך שבשתיים משלושת המקאמת הוא היה ציני והומורי והנזיפות במקאמה אלדינארייה (בערבית: المقامة الدينارية) דומות לנזיפות שלו שנזף באלכווארזמי. באיגרות של אלהמד'אני יש הרבה מלאכה ומקצועניות, בחלק מהאיגרות הוא סוער מתלונן ונוזף ובחלק אחר הוא משבח ומתחנן. אלהמד'אני עוד השקיע בצורת הכתיבה שלו הוא שאף לבהירות בצורת הביטוי עם שימושים ברמיזה, סימול ואליגוריה.
דמויות
בכל מקאמה יש מגיד שהוא הדמות המשנית, שמעביר את סיפור המקאמה ומציג את הדמות המרכזית דמות הגיבור לאנשים לרוב מהשכבה הבינונית. המגיד במקאמה פוגש את הגיבור או עוקב אחריו, ולפעמים מכין את השומעים להופעתו, והרבה פעמים המגיד נופל בטריקים וברמאות של הגיבור ולא מגלה את האמת עד סוף המקאמה. הגיבור במקאמה דמיוני, דמות של מלומד בעל חכמה, נותן עצות, אמן הלשון וקוסם המליצה, משורר ונואם שנון וכובש לב. ויכול להיות גם קבצן, נודד רב אמן בשינוי דמותו ובהשגת מבוקשו מהזולת, משתמש בתחבולות חכמות וריטוריקה כדי למשוך תשומת לבם של קהל השומעים שהם הדמות הקיבוצית שמציגים את החברה.
מספר מקאמות של אלהמד'אני
ההיסטוריונים טענו שיש לו 400 מקאמות, טענה זו לא מדויקת, המקומות שבהם הזכיר אלהמדאני שיש לו 400 מקאמאת שניים והם: מקום ראשון הוא באחת האיגרות שלו שהוא מבקר שירתו של אלכווארזמי והמקום השני כשכתב איגרות איום למלחמה נגד אלמוזפאר (בערבית: المظفر) שהיה אימאם בחוראסאן ושיח' באסלאם - בקשר לאביו אבי אלחוסין אלבוגאוי (בערבית: أبي الحسين البغوي) שלא אהב הכתבים שלו ואלהמדאני ענה לו וביקש ממנו להיזהר ולפחד מאדם כמוהו חכם שכתב 400 מקאמאת. אחרים אומרים שלא צריך להבין את הפירוש המילולי שלו בזה שהוא באמת עשה 400 מקאמאת, למשל מוחמד בן שארף אלקירואני (בערבית:محمد بن شرف القيرواني) שהוא אחד המשוררים החשובים והבולטים של הספרות והשירה בקירואן שכתב בספרו "חוקי הכתיבה" (בערבית:أعلام الكتابة): שהמקאמות של אלהמד'אני לא הגיעו אפילו ל-20 מקאמה אבל מספר המקאמות אשר השפיעו ונשארו גם אחרי זמן רב הם 51 מקאמה, בגרסה זו יש האומרים שהייתה מקאמה אחת חסרה בקולקציה המעטה של אלחוסארי (בערבית: الحصري) למקאמאת של אלהמד'אני. רוב המקאמאת שונות מבחינת המשמעות (פירוש) והמטרות ואינן דומות אלא בצורה ובסגנון, ואחרים אומרים ש-52 מייצג רק את המקאמאת שנשארו ומספר המקאמאת יכול להיות פחות או יותר מערך זה.
סיווג המקאמאת
סיווג המקאמאת לפי נושאים:
אפשר גם לסווג את המקאמות לקטגוריות לפי המשמעות של שמות המקאמות:
יסודות חברתיים במקאמות
המקאמה אינה משקפת מחשבה של אלהמד'אני אלא משקפת המציאות החברתית הקשה שרווחה באיראן בתקופתו של אלהמדאני. העוני והקבצנות שהיה נפוץ בין האנשים והמספר הגדול של קבצנים והטריקים המורכבים והמגוונים שלהם להתפרנס ולהרוויח כסף. אלהמד'אני קיבל את ההשראה הספרותית שלו מהמצב הפוליטי, החברתי והספרותי של אותה תקופה. בנוסף לרוח הסיפורית שהייתה שכיחה באותה תקופה ששימשה לאלהמד'אני מסגרת כללית של המקאמה. עוד מאפיין חשוב למעמד הבינוני שנוצר והוא השאפתנות והחמדנות, כל חייל שואף להיות אציל בעל יוקרה והשפעה ואפילו גם עבדים שאפו להיות ביום אחד לאנשים עשירים. הסביבה התחרותית שאלהמד'אני חי בה והסופרים שכתבו איגרות וחיבורים בזמנו כמו אלג'אחיז (בערבית: الجاحظ) תרמה בייחודיות וההצטיינות שלו בין כל בני דורו בנוסף להנצחת שמו עם כתיבת המקאמה.
המקאמה הערבית היא סיפור אבל לא כל המקאמות של אלהמד'אני הם סיפורים כך שחלק מהמקאמות הן כלום, וחלק נחשב למשהו גדול ועצום, ויש חלק מהמקאמות שלא קובצו בכלל תחת הכותרת מקאמות. הסגנון של אלהמד'אני הוא היצירתיות והאומנויות בכתיבה. במקאמה הראשונה אלקרידייה (בערבית: المقامة القريضية) אלהמד'אני כותב חוקים ועושה השוואה בין משוררים ישנים וחדשים, במקאמה ה-14 המקאמה אלג'אחיזייה (בערבית: المقامة الجاحظية) אלהמד'אני משווה בין אלג'אחיז (בערבית: الجاحظ)ו-בן אלמוקפאע (בערבית: ابن المقفع), ובמקאמה ה-5 אלקופייה (בערבית: المقامة الكوفية)אלהמד'אני מספר על כמה משוגעים שמדברים ומביעים דעתם כלפי קבוצת אלמועתזילה (קבוצה סונית), במקאמה ה-42 אלציימרייה (בערבית: المقامة الصيمرية) אלהמד'אני מדבר על המעשים והשקפת עולמו הנכונה של אלאסקנדרי (בערבית: الأسكندري), ובמקאמה ה-31 המקאמה אלרצאפיה (בערבית: المقامة الرصافية) אלהמד'אני מדבר על צורת דיבורם של הנוכלים הסאסאנים בתקופת האימפריה הפרסית, ובמקאמה ה-52 אלהמד'אני מביא סיפור על חיי הבדואים. המקאמות חולקו לפי נושאים: נוכלות והומור, קבצנות, ספרותיות ופילוסופיות, עצות, שבח ומקאמאת שאינן מסווגות.
בהסתכלות על המקאמות של אלהמד'אני בכללי נראה שהמקאמות מציגות הלך התרבות והחברה בתקופתו שהיא התקופה של השגת הכסף בטוב או ברע, כך אלהמד'אני מציג לנו כל מיני תופעות בחברה, מטפל במשברים נפשיים ומצפוניים של תקופתו. אלהמד'אני מציין באחת האיגרות שלו שהנושא של המקאמות הוא הקבצנות, אבל טענה זו לו מדויקת, והקבצנות אינה הסוגה היחידה במקאמות וההתייחסות לקבצנות זה רק כרעיון כללי, ואם אלהמד'אני מתמקד בנושא הקבצנות ומקדיש לה אוצרות של רטוריקה זה רק כדי לתאר את המצב החדש. אלהמד'אני הציג את העשירים, את הפקחות ואת השבח במקאמות, הגיבור שלו היה אבו אלפתח (בערבית: ابو الفتح الأسكندري) שהרבה פעמים מסכם את המקאמה בשירה קצרה של שניים שלושה בתים שבהם אבו אלפתח מביע את השקפת העולם ואידאולוגיה שלו. במקאמות: אלנאג'מייה (בערבית: المقامة الناجمية), אלנייסאבורייה (בערבית: المقامة النيسابورية), אלכלפייה (בערבית: المقامة الخلفية), אלמלוקייה (בערבית: المقامة الملوكية), אלסאריה (בערבית: المقامة السارية) שבח את כאלאף בן מוחמד (בערבית: خلف بن محمد) שנדיב זה תרם בהעשרת אלהמד'אני מבחינה כלכלית וחברתית, והוא שייך לו כמה מהמקאמות והאיגרות והשירים בדיוואן שלו. בסיפורים שאלהמד'אני מחבר במקאמות יש פקחות הונאה וטריקים, לפעמים צוחקים אחרי שקוראים את המקאמה ולפעמים דוחים ולא מקבלים את הרעיון כמו שקרה במקאמה אלאצפהאנייה (בערבית: المقامة الاصفهانية) שבה אבו אלפתח משאיר את המתפללים סוגדים לזמן רב. במקאמה אלמדירייה (בערבית: المقامة المضيرية) שמהווה סיפור מודרני שבה אלהמד'אני עושה ניתוח לדמויות של אנשים גם מבחינה פסיכולוגית. במקאמה אלחלוואנייה (בערבית: المقامة الحلوانية) אלהמד'אני השתמש בבדיחות ובהומור. יש גם את המקאמה אלאזרביג'אנייה (בערבית: المقامة الأذربيجانية) שאומרים שכתב אותה בלי להיות מוכן, כך שלא מובן בדיוק אם היא סיפור או בדיחה, ובמקאמה אלג'רג'אנייה (בערבית: المقامة الجرجانية) ואלבאסרייה (المقامة البصرية) אלהמד'אני מציג את מה שמוכנים היום "קבצנים עם כבוד".
השפעות על יצירותיו
אלהמד'אני המציא את אומנות המקאמה הערבית וצרות כתיבתה. אולם ב-51 מקאמות שלו הוא השתמש בדברים שלקח מקודמיו ועצב אותם אחרת. אלהמד'אני היה מושפע מ-:
האיגרות
לאלהמד'אני יש 233 איגרות, רוב האיגרות קשורות ליחסים האישיים שלו והשאר קשורות לספרות. והאגרות שכתב אותם לאלכווארזמי, נאספו ונמצאו כיום במוזיאון הבריטי. אלהמד'אני למשל באיגרת ה-167 דיבר על התפשטות השיעה ובאיגרות אחרות הוא משתולל סוער ומתפרץ עד שבמצבים מסוימים אלהמד'אני לא מהסס לנזוף בהוריו. אלהמד'אני מעריך את הכסף וסוגד לאנשים בעלי מעמד כלכלי גבוה. הקישוט והעיטור, הציור, ההגזמה, הענווה והצניעות למי שאלהמד'אני משבח אותו מראים על השפעתם של הסאסאניים. באיגרות שלו יש יותר מלאכה ומקצועניות מאשר במקאמות. במהלך התחרות של אלהמד'אני מול אלכווארזמי ששניהם מאשימים ומקללים אחד את השני, כך שאם אלכווארזמי אומר לאלהמד'אני "אתה קבצן" הוא עונה לו ב- "אתה קבצן עוד יותר". אלהמד'אני שונה מכל שאר חבריו מבחינת הכתיבה הקפדנית בצורות הפרסיות. אלהמד'אני השקיע בשימושים של דימויים ומטאפורות, הבהירות בצורת הביטוי, החריזה, הרמיזה, הסימול, והאלגוריה כל זה בא על ידי ביטוי במילים המובחרים והאלגנטיים שלו. היו בתקופתו אלה המשתמשים בספרות הנחותה ואלהמד'אני זרם והשתתף עימם והוא לא היסס להשתמש בביטויים מגונים באיגרות או בסיפורים נחותים במקאמאת. הבולט באיגרות ההמד'אניות שלושה מוטיבים: התלונה, הקללה וההתאוננות. האיגרות מחולקות לפי נושאים: איגרות שבח, איגרות תוכחה והתנצלות, איגרות זלזול, איגרות עלבונות, איגרות משפחתיות.
דיוואן
הדיוואן (בערבית: ديوان) אוסף של שירים שקובצו אותם בדיוואן אחד למשורר מסוים. לאלהמד'אני יש מעט שירים (חוץ מהשירים שבמקאמות), יש האומרים שיש לו 141 שירים בדיוואן. חיבוריו של אלהמד'אני הן פועל יוצא של הנפש האנושית וההשראה. אלהמד'אני במקאמות ובאיגרות יותר יצירתי מאשר בדיוואן, כך שהוא ככב ונהיה אלוף אגדי במקאמה אלבשרייה (בערבית: المقامة البشرية) ונהיה למשורר היסטורי אמיתי, כשנצח והביס את אלכווארזמי. יש השפעה לפרוזה שלו על השירים בדיוואן כך שאינו יכול לוותר על החריזה או על הצורה הלשונית שמכילה מילים מהערבית הספרותית והערבית המדוברת כמו בשבחו ל- אבי עלי (בערבית: أبي علي). בשירים שנמצאים בדיוואן אפשר למצוא את היצירתיות והחוסר אלגנטיות, שבח כמו בשבחו ל-אלוזיר השיח' אבי נסר בן זייד (בערבית: الوزير الشيخ أبي نصر بن زيد) הוא השתמש בטכניקות ספרותיות של לשון נופל על לשון ובמשפטים מהפרוזה. בדיוואן אפשר למצוא גם חידות ותרגומים של השירה הפרסית, בשירים הוא גם משתמש במטפורות ודימויים ונהיה לאמן יצירתי בזכות שלושה נדיבים ששביח אותם אלהמד'אני והם: אלרשיד (בערבית : الرشيد), סייף אלדוולה (בערבית: سيف الدولة) ואבן אלעמיד (בערבית:أبن العميد). היו לאלהמד'אני שירי שבח, שירי קינה, שירי התנצלות, שירי התפארות/גאווה.
מוחמד רמדאן
מוחמד רמדאן (בערבית מצרית: محمد رمضان; נולד ב־23 במאי 1988) הוא זמר, ראפר, רקדן ושחקן קולנוע מצרי.
ביוגרפיה
מוחמד רמדאן נולד בקינא, מצרים והחל לשחק עוד כשהיה תלמיד בבית הספר. הוא קיבל את פרס ה"כישרון הארצי הגדול ביותר" במצרים שלוש פעמים ברציפות, הישג חסר תקדים. הקריירה שלו בתחום המשחק והשירה החלה בתפקידים קטנים, בסדרות טלוויזיה כמו "סינדרלה" ועוד, עד שקיבל תפקיד בסדרת הטלוויזיה: "Ehky Ya Sharazad" (באנגלית: Tell me, Shahrazad). לאחר משחקו בסדרה החלה הקריירה שלו להמריא.
לאחר ההשתתפות בסדרה, המשיך רמדאן לשחק בסרטים שהפיקו המפיקים המצריים מוחמד ואחמד אל סובקי, שהפכו אותו לאחד השחקנים המוערכים והיקרים ביותר במזרח התיכון.
מוחמד רמדאן הוא כנראה השחקן המצרי היחיד שזכה לשבחים מהשחקן עומר שריף שהצהיר כי בחר במוחמד כדי להנציח את מורשת המשחק שלו.
רמדאן שר להיטים רבים שזכו למיליוני צפיות, ביניהם הלהיטים "מאפיה" ו"-Ensay".
חיים אישיים
בשנת 2012 רמדאן נישא בשנית לנסרין אל סייד עבד אל פתח, ולזוג שני ילדים: עלי מוחמד רמדאן וחנין מוחמד רמדאן. לרמדאן יש גם ילדה מנישואיו הראשונים.
מחלוקות
בנובמבר 2020 הותקף רמדאן לאחר שהצטלם עם עומר אדם בדובאי, התמונה של עומר אדם והזמר המצרי עוררה סערה.
באחד מחשבונות הטוויטר של רשת השידור אל-ג'זירה בקטר עלה בעקבות פרסום התמונה המשותפת עם אדם, הציוץ הציני: "נורמליזציה בחסות האמירויות".
ספוקיין ואלי
ספוקיין ואלי (באנגלית: Spokane Valley) היא העיר התשיעית בגודלה במדינת וושינגטון שבארצות הברית והפרבר המשמעותי של ספוקיין. נכון לשנת 2019, אוכלוסיית העיר משוערת בכ-101,000 תושבים.
היסטוריה
ההתיישבות באזור החלה בשנת 1849, אך היא הוכרזה כעיר בשנת 2003.
הפוכי מטרתא
הפוכי מטרתא למה לי היא סברא במשפט העברי ובהלכה על פיה במקום לבצע שתי פעולות שתוצאתן תהיה זהה למצב בטרם נעשתה הפעולה - אין לבצען כלל.
הכלל
תרגומן של המילים "הפוכי מטרתא" הוא הפיכת שתי שקי עור.
הדוגמה נלקחה ממקרה בו אדם נושא על שתי כתפיו שתי שקי עור גדולות וכבדות במידה שווה ורוצה להקל על אחת מידיו. אם יחליף בין שתי שקי העור, את זו שהייתה עד עכשיו על כתפו הימנית יעביר לכתפו השמאלית, ואת זו שהייתה בכתפו השמאלית יעביר לכתפו הימנית. יבצע פעולה חסרת תועלת, שכן בסופו של דבר המשא המוטל על שתי כתפיו, הוא שווה.
על פי סברה זו, נפסקת ההלכה במשפט העברי, כי שני אנשים החייבים כסף זה לזה, אין טעם שיפרעו זה לזה את כספו של השני, אלא כל אחד יחזיק לעצמו את הכסף שברשותו בשווי הכסף שהשני חייב לשלם לו, ורק את העודף ישלם מי שעליו להשלים את התשלום.
הריני כאילו התקבלתי
במסכת נדרים מובא דיון באדם שאסר על חברו ליהנות מנכסיו עד שיתן לו סכום מסוים. לאחר מכן אמר האוסר:,, כלומר מבחינתי - אני מוותר על כך שאדם זה יתן לי סכום מכספו, ואני מרוצה כאילו כבר התקבלתי ממנו כסף. הרשב"א מסביר, כי גם אמירה זו, פועלת לפי הסברא של "הפוכי מטרתא", שכן איסור הקונם שאסר האדם על חבירו, לא מתנתק עד שהשני יקיים את התנאי להפרת האיסור, אלא שבכך שהאוסר אומר "כאילו התקבלתי", כי מכיוון שגם אם היה אדם זה מביא לו את הכסף הוא היה יכול להחזיר לו, הוא יכול לומר כי מבחינתו נחשב הדבר כאילו קיבל ממנו את הכסף והחזיר לו.
אי שתקת שתקת
הכלל "אי שתקת שתקת ואי לא מהדרנא שטרא למרא" הוא כלל במשפט העברי, כי אם לאדם יש כוח משפטי לסלק את בעל דינו בפעולה עוקפת, יכול הוא להכריחו להסכים לכך גם ללא הפעולה. דעת הרשב"א והמאירי שמדובר בטענה משפטית שמועלת תמיד. לשון הרשב"א:, לשון המאירי:. רבי נחום פרצוביץ מסביר כי מדובר בדין דומה להפוכי מטרתא
פינת הייד פארק
פינת הייד פארק (באנגלית: Hyde Park Corner) הוא אזור בסיטי של וסטמינסטר, לונדון. אזור זה ממוקם ליד הפינה הדרום-מזרחית של הייד פארק והפינה הצפון-מערבית של פארק גרין. אזור פינת הייד פארק מורכב מאי תנועה רחב המוקף כביש מעגלי, אי תנועה זה משמש צומת חשוב בין מספר כבישים ורחובות בסיטי של וסטמינסטר; פארק ליין, רחוב פיקדילי (כביש ה-A4), דרך קונסטיטושן, גרוסוונור פלייס, גרוסוונור קרסנט ורחוב נייטסברידג'. מתחת לאי התנועה נמצאת מנהרת תנועה המחברת את פיקדילי ונייטסברידג'.
סביב אי התנועה נמצאים מספר אתרים בהם בין היתר בית אפסלי, מלון ליינסבורו, מלון אינטרקונטיננטל פארק ליין, שער הכניסה הדרום-מזרחי להייד פארק ותחנת הרכבת התחתית פינת הייד פארק. אי התנועה עצמו המורכב ברובו דשא ועצים, מכיל בין היתר את קשת ולינגטון במרכזו, אנדרטת ולינגטון, אנדרטת הארטילריה, אנדרטת המלחמה הניו זילנדית ואנדרטת המלחמה האוסטרלית.
האזורים והשכונות סביב פינת הייד פארק נחשבים מהיוקרתיים והיקרים בלונדון, מדרום נמצאת שכונת בלגרביה, ממערב נייטסברידג' ומצפון רחוב פארק ליין המכיל מספר בתים יקרים ובתי מלון המשקיפים על הייד פארק מכיוון מזרח.
מאחורי בית אפסלי בפינת הפאר ממוקם שער המלכה אליזבת ע"ש אליזבת, המלכה האם. טקס פתיחת השער נערך בהשתתפות המלכה אליזבת השנייה בשנת 1993 כדי לחגוג את יום הולדתה ה-90 של אמה. עלות הבנייה הייתה 1.5 מיליון פאונד, שגויסו על ידי אנשים פרטיים ומימון ציבורי, בחסותו של הנסיך מייקל מקנט.
נחמיה פרסוף
נחמיה פרסוף (באנגלית: Nehemiah Persoff; 2 באוגוסט 1919 – 5 באפריל 2022) היה שחקן קולנוע וטלוויזיה וצייר יהודי-אמריקאי ממוצא ארצישראלי.