cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
אימג'יזם
גוויעה
ב-1930, כאשר חלק מחבריה הפכו לאנשים ידועים, חלקם דווקא ככותבי פרוזה, פרסם אלדינגטון אנתולוגיה אימג'יסטית שעוררה עניין רב והבנה מחודשת של חשיבות הקבוצה. ויליאם קרלוס ויליאמס היה שנים אחר כך השפעה גדולה על אלן גינסברג ומשוררי דור הביט.
תרגומים לעברית והשפעות על שירה עברית
על אף השפעתה על השירה האנגלית, שירה אימג'יסטית מעולם לא תורגמה לעברית כספר אנתולוגיה שלם.
ספרי שירה יצאו לנודעים שבמשוררים האימג'יסטים (ויליאם קרלוס ויליאמס ועזרא פאונד). בעיתוני השירה עכשיו, כרמל, הליקון ועיתון 77 פורסמו שירים אימג'יסטים מדי פעם. במאזניים התפרסמה אנתולוגיה אימג'יסטית בת כעשרה דפים שנערכה על ידי חיים פסח, עם הקדמה מעניינת של המבקר והמשורר סטנלי קוניץ.
אף שעורכי כתב העת מעין מעידים כי האימג'יזם היווה השפעה מרכזית עליהם, השירה האימג'יסטית לאו דווקא קנתה לה השפעה מרכזית על השירה העברית, שמעטים בה המשוררים שמקמצים בתיאורים. בכל זאת ניתן למצוא השפעה של השירה על חבורת "עכשיו" בשנות השבעים, במיוחד בספריו המוקדמים של אהרן שבתאי, ובטקסטים של יואל הופמן.
להקת הסטודנטים ירושלים
להקת הסטודנטים ירושלים היא להקת מחול, אשר נוסדה בשנת 1956 על ידי קבוצת סטודנטים מירושלים ובראשם ד"ר דן רונן. במהרה הפכה הלהקה לאחד מהרכבי הפולקלור המובילים בישראל.
הלהקה נחשבה לשגרירת התרבות והפולקלור של מדינת ישראל כאשר הייתה בין הלהקות הראשונות שייצגה את מדינת ישראל בפסטיבלים רבים ברחבי העולם ואף זכתה בעשרות פרסים.
הלהקה מתמקדת בעיקר בפולקלור ישראלי יהודי. רפרטואר הלהקה הוא אוסף של ריקודים, שירים ונעימות של הפולקלור הישראלי והיהודי. הרפרטואר מציג פולקלור אתני של קהילות יהודיות מתימן, איראן, טורקיה, צפון אפריקה, מדינות הבלקן, רומניה, פולין ומדינות ברית המועצות לשעבר. בנוסף מוצגות בהופעה יצירות ישראליות בעלות אופי וניחוח ים תיכוני.
הריקודים ושירי הלהקה מלווים לרוב על ידי תזמורת כלים אקוסטיים ביניהם: חליל, קלרינט, חצוצרה, גיטרה, אקורדיון, גיטרה בס וכלי הקשה מסורתיים.
הלהקה השתתפה בפסטיבלי פולקלור רבים ברחבי העולם וזכתה במספר פרסים בינלאומיים.
מנהל ומפיק הלהקה: איתמר מדלל
מנהל מוזיקלי: דן בירון
מדריכה: סיון שפר.
בין הכוריאוגרפים של הלהקה: דר' מיכה ספירו, יונתן כרמון, יוסי מדלל ופרופ' תמר רז.
אוסף הסרטים הקצרים של פיקסאר
אוסף הסרטים הקצרים של פיקסאר הוא אוסף שמקבץ בתוכו את הסרטים הקצרים שהוציאה חברת האנימציה פיקסאר.
האוסף מחולק ל-3 חלקים שיצאו בפורמט DVD וBlu-ray, ומכיל בתוכו: סרטים קצרים שהוצגו לפני סרטים של פיקסאר, סרטים קצרים המבוססים על סרטים של פיקסאר וסרטונים שיצרו במאי פיקסאר כשעוד היו סטודנטים.
חלק 1
החלק הראשון יצא ב -6 בנובמבר 2007, ומכיל 12 סרטים של פיקסאר וגם את הסרט 'ההרפתקאות של אנדריי ווואלי ב.'.
חלק 3
החלק השלישי יצא ב-13 בנובמבר 2018 ומכיל 12 סרטים של פיקסאר אשר יצאו מ-2012 עד 2018.
בריאת אדם וחוה
בריאת האדם היא חלק מסיפורי הבריאה המקראיים המופיעים בפרשת בראשית. לפי סיפור הבריאה שנכתב ב של ספר בראשית, האדם נברא כזכר ונקבה בעלי צלם אלוהים בתום היום השישי לבריאה. לפי סיפור הבריאה שנכתב ב, האל יצר ראשית את האדם מעפר, ולאחר מכן חיפש לו "עזר כנגדו" ולשם כך יצר באותה צורה את בעלי החיים, עד שלבסוף יצר את האישה מצלעו של האדם.
במקרא
השם חוה מופיע לראשונה ב, שם מוסבר כי הוא מלשון "חי", כיוון שהייתה "אם כל חי". מקור שמו של אדם אינו מפורש במקרא עצמו, אך על פי חז"ל הוא נקרא על שם האדמה ממנה נברא.
על פי הכתוב בפרק א, אדם וחוה נבראו יחדיו ביום השישי, לאחר שברא אלוהים את כל שאר העולם, הטבע ובעלי החיים,והם מיועדים לשלוט על שאר בעלי החיים:
על פי הכתוב בפרק ב, ה'-אלוהים יצר את האדם ראשון,, כדי שיעבוד את האדמה וישמור על גן העדן. לאחר מכן, כדי להפיג את בדידותו של האדם, יצר מן האדמה את כל בעלי החיים, אך. לבסוף יצר ה'-אלוהים את האישה מצלעו של האדם:
פרשנויות
על פי המסופר בפרק א' נברא האדם זכר ונקבה, אולם לא מצוין באיזו צורה, ואם בגוף אחד או בשני גופים. בפרק ב', מתואר בפרוטרוט פיצול הנקבה מהזכר, על בסיס אחת מצלעותיו. חכמי התלמוד פירשו צלע זו כפאה (צד), כמשמעות המילה בשאר הופעותיה במקרא. אולם הם נחלקו בשאלת היחס בין אדם לחוה, וניסו ליישב את התיאורים השונים במקרא. דעה אחת נוקטת שאדם וחוה נבראו "שני פרצופין בגוף אחד", כלומר גוף אחד שמצדו האחד זכר ומצדו השני נקבה, ולאחר מכן הפרידם אלוהים לשני גופים. רעיון בעל מאפיינים מסוימים דומים מופיע בדברי אחד המשתתפים בדיאלוג "המשתה" של הפילוסוף היווני אפלטון. דעה שנייה נוקטת שחוה נבראה מזנבו של האדם.
על פי המדרש פרקי דרבי אליעזר, חוה נוצרה מצלע ממש, והפעם הראשונה בה בוצעה הרדמה לצורך מניעת כאב, הייתה בעת היווצרה של חוה מגופו של אדם הראשון.
יש חוקרים הרואים בדעות השונות מחלוקת ביחס בין הגבר לאישה, האם הגבר הוא העיקר והאישה טפלה לו, או שמא הם שווים וסימטריים.
בריאת אדם וחוה באמנות
סיפור בריאת העולם, ובכלל זה סיפור בריאת אדם וחוה, הוא סיפור ויזואלי, המופיע פעמים רבות בציורי התנ"ך. בדומה ליתר ציורי התנ"ך, במשך מאות שנים עסקו בנושא זה ציירים נוצרים, ויהודים נמנעו מלצייר את התנ"ך. ציור בריאת האדם מעמיד בפני הצייר היהודי אתגר מיוחד, בהתאם לתפיסת היהדות השוללת את הדמיית האל לבעל גוף או צורת גוף. בציורים הנוצריים, לעומת זאת, מופיע בורא עולם בדמות אדם זקן. כך, למשל, בציורו הנודע של מיכלאנג'לו "בריאת האדם" בתקרת הקפלה הסיסטינית. קדם לציור זה תבליט נחושת של אנדראה פיזאנו בדלתות הדרומיות של הבפטיסטריום של פירנצה, משנת 1336, שגם בו מופיע האל בדמות אדם.
סובארו G
סובארו G (באנגלית: Subaru G) היא מכונית משפחתית קטנה מתוצרת יצרנית הרכב היפנית סובארו אשר יוצרה בין השנים 1971–1972.
יצרנית הרכב סובארו הייתה חברת בת של התאגיד הרב-לאומי היפני ""פוג'י תעשיות כבדות בע״מ"" (באנגלית: "Fuji Heavy Industries", ביפנית: 富士重工業株式会社).
ממאי 2016 חטיבת "סובארו" שייכת לקונצרן היפני "חברת סובארו" (שנודע בעבר בשם "פוג'י תעשיות כבדות בע״מ" - Fuji Heavy Industries Ltd.
דגם ה""סובארו G" קרוי גם "Subaru FF-1 G" (מנוע 1,100 / מנוע 1,300).
דגמי "סובארו G" יוצאו לארצות הברית. מחיר הדגם בארצות הברית עמד על כ-2,000 דולר.
באתי לחלום (אלבום)
רקע והפקה
כל שירי האלבום נכתבו והולחנו על ידי גושן עצמו. השירים "הכל פה יגמר" ו-"היום יהיה שמח" הולחנו בשיתוף סתיו בגר. שירי האלבום הופקו על ידי מפיקים שונים. בין היתר, סתיו בגר, שכתב והלחין יחד עם גושן את השיר "Nana Banana" בשיתוף נטע ברזילי, וגלעד שמואלי, שהפיק את אלבומיו הקודמים של גושן, "דברי איתי יותר", "שלושים" ו-"סיפור אחר".
מרבית שירי האלבום נחשפו לפני כן בעמוד האינסטגרם של גושן, "Goshen Uploads", בו מפרסם גושן סקיצות בתהליך עבודה.
פרש (אתר אינטרנט)
פְרֶש (מאנגלית: fresh - "רענן") הוא אתר אינטרנט ישראלי שמארח פורומים במגוון נושאים, וכן בעל מערכת המציגה מבזקי חדשות מאתרי חדשות ישראליים באינטרנט. האתר הושק ב-2001.
באתי לחלום (אלבום)
רקע והפקה
האלבום עלה לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי בסמוך לצאתו.
פרש (אתר אינטרנט)
היסטוריה
אתר פרש הוקם על ידי קבוצה של כ־20 פעילים שפרשו מאתר רוטר.נט, בהם מי ששימש כוובמסטר של האתר וארבעת האדמינים של האתר, בעקבות חילוקי דעות ביניהם ובין ישעיהו רוטר, המייסד, הבעלים והמנהל של אתר רוטר.נט.
באוקטובר 2004 עבר האתר למערכת vBulletin והפעילות במסגרת המערכת הראשונית נסתיימה כליל, אך המידע בה עדיין נשאר למטרות ארכיון.
באתי לחלום (אלבום)
רקע והפקה
האלבום סוקר על ידי יוסי חרסונסקי אשר ציין את האלבום בחיוב והעניק לו שלושה כוכבי זהב וחצי מתוך חמישה.
פרש (אתר אינטרנט)
היסטוריה
בספטמבר 2005 פרשה קבוצת גולשים מפורום סקופים וחדשות ומפורום אקטואליה של אתר פרש, בטענה של פגיעה בחופש הביטוי.
בפורומי האתר משתתפים גם מומחים בתחומים שונים (מסומנים על ידי כוכב).
פורום צבא וביטחון
במסגרת האתר פועל פורום צבא וביטחון (צו"ב) העוסק בהיבטים המקצועיים של נושאי צבא וביטחון בצה"ל, בכוחות הביטחון ובצבאות העולם. העיסוק כולל אמצעי לחימה, טכנולוגיה, מורשת קרב, טקטיקה ואסטרטגיה, היסטוריה צבאית, סמלים ודגלים, המלחמה בטרור, אקטואליה צבאית/ביטחונית, חידות, הומור צבאי ועוד. בפורום חברים מספר מומחים בתחומי צבא וביטחון. בשל עיסוקו בתכנים העוסקים בצה"ל ובמערכת הביטחון הישראלית מנהלי הפורום מרבים לפנות ביוזמתם לצנזורה הצבאית בטרם יפרסמו או יתירו לפרסם דברים העלולים לדעתם להסב נזק ביטחוני לישראל. כמו כן הפורום משתף פעולה עם דובר צה"ל וגופים אחרים בכוחות הביטחון, ואף מפרסם סקופים בנושאי צבא וביטחון וסקירות מיוחדות על מערכות נשק ו/או יחידות שונות בצה"ל ובעולם על ידי מומחי הפורום ומנהליו (דוגמאות: סקירה על טנק המרכבה, סקירה על התבור, סקירה וחדשות על פיתוח ה-F-35 וקליטת ה-F-35I אדיר בחיל האוויר).
במאי 2011 הצטרף צוות מפורום צבא וביטחון (צו"ב) להפלגת אימון של אח"י "סופה" (סטי"ל מדגם סער 4.5) לאחר שהוזמנו בפעם הראשונה על ידי יחידת דובר צה"ל לערוך כתבה הכוללת תמונות ווידאו, הכתבה פורסמה ביום העצמאות ה-63 למדינה וזכתה לביקורת חיובית מציבור הגולשים ומצה"ל. מאז, הפורום מוזמן באופן תדיר על ידי יחידת דובר צה"ל לסקר יחידות שונות כגוף תקשורתי לכל דבר.
באוגוסט 2012, פרסם פורום צבא וביטחון תרחיש דמיוני המבוסס על מקורות פתוחים המתאר את התרחיש האופטימי ביותר של תקיפה ישראלית נגד מתקני הגרעין באיראן. כעבור ימים אחדים פורסם תרחיש זה על ידי הבלוגר ריצ'רד סילברסטיין, בבלוג שלו "תיקון עולם" והוצג כמידע סודי שהודלף לסילברסטיין על ידי מקור ביטחוני בכיר בישראל. אתר "פרש" טען שמדובר במידע שמקורו בפורום, בעוד סילברסטיין הכחיש זאת וטען שמדובר במידע שהודלף במקביל לו ול"פרש" על ידי גורם ביטחוני.
באוקטובר 2013 ארגן הפורום מתיחה כדי להוכיח את חוסר האמינות של ריצ'רד סילברסטיין, במסגרתה הודלף לסילברסטיין מידע מפוברק ושגוי, וזה מיהר לפרסמו בבלוג שלו. כעבור זמן מה חשף הפורום את ההונאה, בדפי הפורום ובכתבה באתר mako.
ביולי 2015 חשף הפורום, באישור הצנזורה הצבאית, את ה"פרא", משחית טנקים כבד של צה"ל המשגר טילי תמוז ומוסווה כטנק.
פורומים באתר
האתר מכיל פורומים רבים ושונים העוסקים בנושאים שונים ומיועדים לקבוצות שונות. ביניהם:
מבזקים
אתר פרש כולל חלון מבזקים המרכז מבזקי חדשות מכלי התקשורת המובילים בארץ, בהם nrg מעריב, ynet, הארץ, רשת ב', גלי צה"ל, חדשות מחלקה ראשונה, ערוץ 7, HNN, כיכר השבת ועוד.
מרב זקס-פורטל
מרב זקס-פורטל (נולדה ב-18 באפריל 1965) היא מתרגמת ספרות, סופרת ומשוררת ישראלית.
ביוגרפיה
מרב זקס-פורטל נולדה בקיבוץ גבעת ברנר להורים ילידי הקיבוץ. בילדותה התגוררה במשך שנתיים בבוסטון עם משפחתה. שירתה בצה"ל ככתבת צבאית בעיתון "במחנה נח"ל". עם שחרורה מצה"ל עזבה את הקיבוץ, ועבדה במשך שלוש שנים בנמל התעופה בן-גוריון. בתקופה זו החלה ללמוד לתואר ראשון באוניברסיטת תל אביב בחוג לספרות אנגלית, וסיימה אותו בהצטיינות.
בשנת 1990 החלה לעבוד כמנהלת מחלקת ההדרכה בחברת IAS, שסיפקה שירותי ביטחון אווירי לחברת TWA ולחברות אחרות באירופה.
בשנת 1992 חזרה עם בן זוגה לישראל, והחלה ללמוד תרגום באוניברסיטת תל אביב. בעקבות הלימודים החלה להתמחות בהוצאת כנרת זמורה-ביתן. מאז תרגמה עשרות ספרים עבור ההוצאות המובילות בארץ, בהן ידיעות ספרים, כתר, כרמל, מטר, פן ועם עובד.
בשנת 2010 החלה ללמוד לתואר שני במגמה לכתיבה יוצרת באוניברסיטת בן-גוריון, ובמהלך הסדנאות אצל חיים באר, שמעון אדף, סמי ברדוגו, שרון אס, אתגר קרת ואחרים החלה לכתוב סיפורים קצרים. את הלימודים סיימה כשבאמתחתה כתב היד לרומן הביכורים בשם "מלאכים באופק". לאחר הלימודים החלה לפרסם סיפורים קצרים בכתבי עת ובמגזינים מקוונים. ספרה "מלאכים באופק" התקבל למפעל לספרי ביכורים "קסת", ובשנת 2016 יצא לאור בהוצאת אקס ליבריס וידיעות ספרים בעריכתו של חיים באר.
ב-2015 החלה לפרסם שירים, ואלו ראו אור בכתבי עת שונים. שירהּ "קינה", שהוקדש לזכרה של אנגווץ וואסה, שנרצחה על ידי בעלה בנתניה ב-2018, הוקרא בעצרת המחאה על רצח נשים שנערכה בכיכר דיזנגוף ופורסם ב"ידיעות אחרונות".
בשנת 2000 יזמה והקימה את "פורום תרגום ועריכה - אג'נדה", הראשון מסוגו בארץ. הפורום נפתח תחילה בפורטל IOL ולאחר מכן עבר באתרים שונים, עד שמצא בית בפייסבוק. בפורום חברים כשלושת אלפים חברים העוסקים באופן פעיל בתרגום ועריכת טקסטים.
חברה בוועד הפועל של איגוד אנשי הספר משנת 2017.
בשנת 2021 יצא לאור ספר השירה הראשון שלה, "אין השלם", בהוצאת עתון 77.
מרב זקס-פורטל נשואה לאיציק פורטל, צלם קולנוע וטלוויזיה, ולהם שלושה ילדים.
חור בראש
חור בראש (A Hole in the Head) הוא סרט קומדיה משנת 1959 שהופק באולפני יונייטד ארטיסטס. את הסרט ביים פרנק קפרה והפיקו פרנק קפרה ופרנק סינטרה.
הסרט מציג את שירו של סינטרה, "High Hopes" שזכה בפרס האוסקר בעבור השיר הטוב ביותר. שנה לאחר מכן שימש השיר כשיר מסע הבחירות של ג'ון קנדי לנשיאות ארצות הברית.
עלילה
לפני כעשרים שנה הגיע טוני מנטה (פרנק סינטרה), עתה אלמן בן 40 ואב לאלי בן ה-11, למיאמי מהברונקס עם שניים מחבריו, ג'רי מרקס (קיינן ויין) ומנדי (ג'ורג' ד'וויט), בתקווה לעשות הון. עתה הוא חי כמו "סיפור הצלחה", על אף שבאמת הוא מרושש לחלוטין ועלול להפסיד את מלון "גן-העדן", שבבעלותו, עקב חובותיו לבנק. לאחר שהבנקאי שלו דורש ממנו להחזיר את הפיגור בתשלומי החוב לבנק בתוך 48 שעות, מתקשר טוני אל אחיו השמרני, מריו (אדוארד רובינסון) המתגורר בניו יורק, כדי לבקש ממנו הלוואה על סך 5,300$. מריו, איש עסקים קטן שבנה את עצמו בשתי ידיו, בז לאורח החיים של טוני מסרב בתחילה, אך כאשר טוני מספר לו כי הכסף מיועד לבנו אלי החולה, שאליו למריו ולאשתו סופי (תלמה ריטר) חשוכי הילדים ישנה חיבה רבה, משכנעת סופי את בעלה כי עליו לטוס למיאמי.
חברתו הנוכחית של טוני, שירל (קרולין ג'ונס), מעוניינת כי טוני יאפשר לאלי לעבור לחיות עם מריו וסופי, כדי שטוני יוכל לחיות איתה חיים חסרי אחריות.
לאחר שמריו וסופי מגיעים למיאמי ומוצאים כי אלי בריא, מריו, המכנה את טוני אחיו בטלן באופן תדיר, מציע כי הוא יסדר עבורו חנות קטנה, אם הוא יתחתן ויתיישב. בראותו כי אלי מפחד שיהיה עליו לעבור ולגור עם מריו וסופי, מסכים טוני לפגוש את גב' רוג'רס (אלנור פארקר), אותה מכירה סופי ומתגוררת גם כן במיאמי. טוני מרגיע את שירל ומסביר לה כי הוא עושה זאת רק כדי להניח את דעתו של אחיו, ומבטיח לקחת אותה לארוחת ערב ולאחר מכן לטוס עימה לקובה לבילוי לילי רומנטי.
כאשר מגיע גב' רוג'רס, הנאה וחביבה, אלי מחבב אותה מיד ומתפלל כי טוני יתחתן עימה. אך כאשר מריו מסביר לה בגסות את תוכניתו, לסדר אותה ואת טוני בעסק קטן, ולאחר מכן מוסיף וחוקר אותה בגסות כמה כסף השאיר אחריו בעלה המנוח, גוברת מבוכתה של גב' רוג'רס והיא עוזבת את המקום. לאחר זמן קצר משיג אותה טוני ולאחר ויכוח קצר ביניהם, הם קונים מצרכים ונוסעים לדירתה של גב' רוג'רס לארוחת ערב. שירל הרואה אותם עוזבים ובסערת רגשות פורצת בבכי בחדרה.
בזמן שגב' רוג'רס מכינה את הארוחה, היא מספרת לטוני על מותם של בעלה ובנה בטביעה ומודה כי היא בודדה. טוני, המרגיש כי היא אדם טוב מידי מכדי לשחק בה, מודה בפניה כי הוא הסכים להיפגש עימה רק כדי שמריו ילווה לו את הכסף לו הוא זקוק נואשות. להפתעתו, גב' רוג'רס מזמינה אותו להישאר, כי היא מרגישה טוב עם זה שמישהו סוף סוף זקוק לה, גם אם זה כדי לשמש ניצבה בתוכניתו של טוני.
כאשר חוזר טוני אל המלון הוא מודה כי נהנה מאוד מפגישתו עם גב' רוג'רס. סופי ואלי מתמלאים תקווה, אך מריו, חושד באחיו ומסרב לתת לו את הכסף לו זקוק טוני, עד אשר הוא יפתח את העסק הקטן. לאחר שטוני מגלה כי שירל עזבה, הוא מתעמת עם מריו ואומר לו כי הוא מסרב להפוך להיות אדם כמוהו. בדיוק כאשר מריו מאיים על טוני כי יגרור אותו לבית המשפט בתביעת אפוטרופוסית על הילד, טוני מקבל הזמנה למסיבה מידי ידידו הוותיק ג'רי, שעתה הוא יזם מצליח. במסיבה המפוארת, טוני מספר לג'רי על חלומו לקנות נכס מוזנח ולבנות במקומו פרק שעשועים בסגנון דיסני וורלד. מכיוון שג'רי מתנהג כמי שמעוניין להשקיע, טוני מסכים להפגש עמו במסלול מרוצי הכלבים כדי להוסיף ולדון בעסקה. כדי שיהיה לו מספיק כסף כדי שיוכל להתנהג כמו "סיפור הצלחה", מוכר טוני את מכונית הקאדילק שלו תמורת 500$. במסלול המרוצים, ג'רי וחברתו דוריאן מהמרים ב-500$ כל אחד על כלב מרוץ, טוני משווה את ההימור שלהם. הכלב עליו הימר זוכה, וכאשר נודע לו כי כספי הזכייה מספיק גם כדי לכסות את חובו לבנק, הוא מתקשר בשמחה לאלי. כאשר שומע מריו את החדשות, הוא מוטרד שטוני יקבל את הכסף ממשהו אחר ולא ממנו, אחיו.
מאוחר יותר במסלול המרוצים, כאשר טוני רואה כי כלב הנושא את השם "אלי בר המזל" מוכנס אל מסלול המרוצים, ג'רי מציע כי יהמרו על כספי הזכייה, טוני מתפלל שהכלב ינצח. אך הוא מפסיד, ג'רי שאינו מוטרד מההפסד, עומד לעזוב את המקום כאשר טוני אוחז בו ושואל בקשר לעסקה שלהם, עונה לו ג'רי "אל תנסה ליזום עם יזם" ונותן לו צרור של שטרות שטוני הפגוע מטיח אותם בפניו. בתגובה אחד מבריוניו של ג'רי מכה את טוני בבטנו ומפילו.
טוני המוטרד חוזר אל המלון, שם כינס אלי את חבריו ואת גב' רוג'רס כדי לחגוג. טוני מודה כי הוא בטלן ומבקש ממריו לקחת את אלי ממנו כדי שהוא לא יהיה כמוהו בעתיד. אף שמריו עתה מצטער על מצבו של טוני ומציע לו את הכסף לו הוא זקוק כדי להציל את המלון, טוני מסרב. בתקווה לשכנע את אלי לעזוב עם מריו, הוא מתנפל על הילד, מעמיד פנים שהוא מאשים אותו בהפסד המלון, כספו ואף באובדנה של שירל. כאשר פעולה זו אינה עובדת, סוטר טוני לילד ועוזב לחוף הים.
למחרת, צופה טוני מרחוק באלי, מריו וסופי אומרים שלום לגב' רוג'רס ונכנסים למונית. אלי שעדיין מוטרד מאירועי ליל אמש, עוצר את המונית ורץ לעברו של טוני, אביו, והם נופלים אל גלי הים מחובקים ובוכים. גב' רוג'רס אז מחליטה להזמינם לארוחה אצלה בביתה ומריו וסופי מצטרפים גם כן, לאחר שהחליטו לקחת סוף סוף חופשה לאחר שנים רבות של עבודה, הולכים אחרי טוני, גס' רוג'רס ואלי הרצים וצוחקים לאורך החוף.
תאחיזה
תאחיזה בין גנים (Genetic linkage – "תאחיזה גנטית") היא הנטייה של רצפים גנטיים שנמצאים קרוב זה לזה על הכרומוזום לעבור בתורשה יחד במהלך שלב המיוזה ברבייה מינית. אין זה סביר ששני סַמָּנים גנטיים שקרובים זה לזה פיזית יופרדו לכרומטידות שונות במהלך שחלוף בין כרומוזומים, ולכן נהוג לומר שהם נמצאים בתאחיזה זה עם זה יותר מאשר סמנים שרחוקים זה מזה. במילים אחרות, ככל ששני גנים קרובים זה לזה יותר על הכרומוזום, כך קטֵן הסיכוי שיתרחש שחלוף שיפריד ביניהם, ויש יותר סיכוי שהם יעברו בתורשה ביחד. סמנים שנמצאים על כרומוזומים שונים הם לחלוטין לא בתאחיזה זה עם זה.
תאחיזה בין גנים היא היוצא דופן הבולט ביותר לחוק ההתפלגות העצמאית של גרגור מנדל. הניסוי הראשון שהראה את קיומה של תאחיזה בוצע ב-1905. באותה תקופה, עדיין לא ידעו מה הסיבה שתכונות מסוימות נוטות לעבור בתורשה ביחד. מחקרים שנערכו בהמשך חשפו שגנים הם מבנים פיזיים שממוקמים במרחק פיזי זה מזה.
תאחיזה בין גנים נמדדת לרוב ביחידות סנטימורגן (cM). מרחק של cM בין שני סמנים פירושו שהסמנים מופרדים לכרומוזומים שונים אחת לכל 100 תוצרי מיוזה בממוצע, כלומר אחת ל-50 מיוזות. (במילים אחרות: הסיכוי ששני הסמנים הללו יופרדו במעבר בין הורה לצאצא הוא 1%).
התופעה נתגלתה על ידי תומאס הנט מורגן.
הסבר ודוגמה
תאחיזה בין גנים משפיעה על האופן שבו יורשים הצאצאים את המטען הגנטי של הוריהם. גנים הנמצאים בתאחיזה חזקה, אלליהם לרוב יישארו באותו כרומוזום, גם למשך דורות רבים (מה שגורם לתאחיזה לא שוויונית).
ניתן להבחין בקלות בהשפעתה של תאחיזה בין גנים לאחר שני דורות (הורים, ילדים ונכדים), בניסויים כפי שמנדל ביצע, כאשר ידוע מהו הגנוטיפ של ההורים הראשוניים. בניסויים אלה, מנדל ביצע הכלאות בין צמחי אפונה ועקב אחר שתי תכונות ששני הגנים הקובעים אותן נמצאים בתאחיזה. ההורים הראשוניים (P) בניסויים אלו הם שני צמחים שכל אחד מהם משתייך לזן טהור אחר (כלומר, הם הומוזיגוטים בשני הגנים): האללים: W – צמח בעל פרחים ורודים, w – בעל פרחים לבנים, G – גבוה, g – נמוך.
כאמור, כל תכונה משתי אלה נקבעת על ידי גן יחיד, ושני הגנים הללו יושבים על אותו כרומוזום ונמצאים בתאחיזה.
על פי ריבוע פנט (ראו להלן "הכלאה 1"), כל הפרטים בדור הראשון (F 1 ) הם הטרוזיגוטים בשני הגנים, מכיוון שהגנום שלהם כולל כרומוזום אחד מכל זן טהור (אחד עם שילוב האללים WG והשני עם wg). כל הפרטים גבוהים ובעלי פרחים ורודים (מה שאומר שהאללים לצמח גבוה ופרחים ורודים הם הדומיננטיים, ולכן גם מסומנים באות גדולה).
הפרטים בדור הראשון קיבלו כרומוזום הומולוגי אחד מכל הורה, ומכיוון שהוריהם משתייכים לזנים טהורים שונים, כרומוזום הומולוגי אחד מכיל את האללים wg ובן זוגו WG. בלא שיחלוף בעת יצירת הגמטות של הפרטים בדור הראשון, הגמטות יכילו אותם כרומוזומים מקוריים כשל ההורים (P) והפרטים בדור ראשון, כלומר: wg ו-WG. וצאצאיהם (דור שני, F 2 ) יהיו כמוהם או כמו הוריהם (P), גבוהים בעלי פרחים ורודים או נמוכים בעלי פרחים לבנים (שתי הצורות התכונות יישארו יחדיו – ראו קטע לבן ב"הכלאה 2").
לעומת זאת, כאשר ישנו שחלוף בעת יצירת הגמטות, נוצרים כרומוזומים "חדשים" (רקומבוננטיים) בעלי שילוב חדש של אללים ולכן גם הופעת צורה מסוימת של תכונה אחת (למשל גובה נמוך) יכולה לבוא בלי אותה צורה של התכונה השנייה שהייתה עד כה (פרחים לבנים) (ראו קטע שחור ב"הכלאה 2"). צאצאים אלה עברו "רקומבינציה" וחלקם גבוהים בעלי פרחים לבנים או נמוכים עם פרחים ורודים (ראו בצבע אדום בשטח השחור ב"הכלאה 2"). למרות שעברו רקומבינציה, חצי מהצאצאים הם בעלי אותו צירוף תכונות כמו הוריהם (ראו בצבע ירוק בשטח השחור) ואי אפשר להבדילם באמצעות הפנוטיפ בלבד, מכל שאר הצאצאים שלא עברו רקומבינציה.
מכיוון שהתאחיזה בין הגנים המדוברים מפחיתה את הסיכוי לרקומבינציה זו, פחות צאצאים הם רקומביננטיים ובעלי צירוף שונה של תוכנות, ועל כן, שיעורם מכלל הצאצאים מראה על עוצמת התאחיזה בין הגנים המדוברים ועל הקִרבה בין הלוקוסים שלהם. חלקם של הצאצאים הרקומביננטיים מכלל הצאצאים, בלא-תאחיזה, כפי שניתן לראות בהכלאה 2, הוא 3 מכל 8, כלומר, 37.5%. חלקם קטן כאשר קיימת תאחיזה, וככל שהוא קטן יותר, הדבר מצביע על תאחיזה חזקה יותר, ומרחק משוער קטן יותר בין הלוקוסים של הגנים. לפי מידע זה, הנלקח לגבי זוגות גנים שונים הנמצאים על אותו כרומוזום, ממפים את הגנים על גבי הכרומוזום.
רידואן
רידואן בן תותש (בערבית: رضوان بن تتش; 1077 – 10 בדצמבר 1113) היה האמיר הסלג'וקי של העיר חאלב משנת 1095 עד למותו.
רקע
רידואן נולד ככל הנראה בשנת 1077 או בסמוך לכך. הוא היה הבכור מבין חמשת בניו של תותוש הראשון אחיו של הסולטן הסלג'וקי מאליק-שאה הראשון בשנת 1078 שלח מליק-שאה את תותש לכבוש את סוריה ואת האזורים הסמוכים מידי האמירים תוך שהוא מנהל מלחמה מול צבא של השושלת הפאטמית שמרכזה היה בקהיר. תותש וכבש את חלב ב-1079, לאחר מכן הוא פנה לדמשק שהייתה תחת מצור הצבא פטימי, כשהוא נענה לקריאה של השליט הטורקמני של דמשק, הסלג'וקים תפסו את השלטון בדמשק והמשיכו לכבוש את דרום סוריה וארץ ישראל, כולל הערים ירושלים, עכו, צור, בסיכומו של המערכה הוקמה הלכה למעשה מדינה סלג'וקית עצמאית למחצה בשטחי סוריה.
הסולטאן מליק-שאה נפטר בנובמבר 1092, ומאחר שלא היו נסיכים האימפריה סלג'וקית העצומה החל מאבק על השלטון. תותוש תבע את כס המלכות של אם כי הוא זכה לתמיכה מועטה מהאליטה הטורקית. במהלך המאבקים והעימותים כבש תותוש את מוסול, חלבו דיארבקיר. בשנת 1094 פלש תותוש, מלווה בבנו, דוקאק, למערב איראן בקרב מכריע בסמוך לעיר ריי (איראן) מול יריבו על ירושת מליק-שאה, הוא נהרג על ידי כוחותיו של בן דודו, הטוען לכתר ברקירוק ב־25 בפברואר 1095.
תפיסת השלטון בחאלב
משנודע לרידואן נודע על מות אביו הוא חזר לחאלב והשתלט על כס המלכות הסלג'וקי של סוריה, ובמהלך שנועד לחזק את מערכת הבריתות עם אמירים מקומיים הוא נשא לאישה את בתו של שליט אנטיוכיה יגי-סיאן, ובתמורה הכיר הלה ברידוואן כעל האדון שלו. במהלך נוסף להבטיח את שלטונו הוא ציווה על רציחתם של שני אחיו, אבו טאליב ובחרם. דוקאק, הצליח להימלט וברח לדמשק, שם הקים אמירות עצמאית. רידואן, לעומת זאת, לא הכיר בשלטונו של דוקאק והכריז על עצמו כשליט הלגיטימי היחיד של הסלג'וקים הסורים. רידואן ניסה לכפות את שלטונו על ידי מצור על דמשק ומשנכשל המצור נאלץ לקבל דה-פקטו את חלוקת המדינה הסלג'וקית הסורית לשניים, חאלב ודמשק.
המצור על אנטיוכיה
בתחילת 1097 נכנס לזירת העימות בין הפלגים הסלג'וקים הצבא הצלבני של מסע הצלב הראשון. תוך ניצול שלא מדעת של התוהו השלטוני התבססו הצלבנים, ללא התנגדות, מול חומות אנטיוכיה והחלו לצור על העיר. יגי סיאן שעד לאותו עת לא היה וסל נאמן לאדונו אלא ניסה לקדם את עצמו והאינטרסים של שלטונו תוך משחק פוליטי עם האמירים השונים נאלץ לפנות לאדונו רידואן לעזרה. הצבא המוסלמי שמקורות בני התקופה טוענים כי מנה 12,000 חיילים (פרשים ורגלים) תפס את מבצר חרים מידי חיל המצב הצלבני הקטן, והחל צועד לכוון אנטיוכיה, מולו שלחו הצלבנים כוח של 700 אבירים תחת פיקודם של בוהמון, רוברט מפלנדריה ואטיין מבלואה, מול חומות העיר נותרו כ-300 אבירים, חלקם ללא סוסים, וכל כוח הרגלים. הצלבנים שהיו נחותים במספרים 1 ל-10 מול הצבא המוסלמי בחרו בטקטיקה של תנועה מהירה שימוש בגורם ההפתעה וטקטיקות של הלם.
הצבאות נפגשו ב-9 בפברואר. עיקר הכוח הצלבני תקף את כוח החלוץ המוסלמי, וכאשר בא הכוח העיקרי של צבא חלב לעזרת חיל החלוץ, גרם הלחץ של הכוחות המוסלמים העדיפים לנסיגה צלבנית. בשלב זה תקף גדוד העתודה הצלבני בפיקודו של בוהמון את המוסלמים מהאגף. ההימור הצלבני השתלם במלואו - בהתקפת פתע מחצו הפרשים הצלבנים את המערך המוסלמי, שברו את רוח אויביהם והביאו אותם לנסיגה מבוהלת משדה הקרב.
שנות שלטון אחרונות
כניסת הצלבנים אל הזירה הסורית והפעילות הנמרצת של הנסיכויות הצלבניות כנגד האמירויות הסלג'וקיות, ובעיקר התפשטות נסיכות אנטיוכיה, העמידו את רידואן במצב קשה בו הוא נאלץ לתמרן. הוא אימץ אל חיקו את כת החשישיון והפעיל אותם כרוצחים שכירים כנגד מתנגדים מבית ומחוץ. כאשר אטאבג טוגתכין הגיע להוביל את הצבאות המוסלמים בצעדותיהם נגד צידון או טריפולי, הוא עבר ליד דמשק, שם ניסה רידואן להתנקש בו. כאשר פלש בולדווין הראשון מירושלים לדמשק, ביקש טוגתכיןעזרה מרידואן, אולם הלה הסתפק רק בשליחת כוח קטן של 100 פרשים. אירועים אלו ובידודו הפוליטי הולך וגובר החמירו את מצבו הכלכלי של רידואן.
רידואן נפטר ב־10 בדצמבר 1113 בחאלב, לאחר מותו השתוללו קבוצות של אנשי מיליציה חמושים ברחובות חלב, ורבים מתומכיו של רידואן, ובמיוחד חברי מסדר המתנקשים, נרצחו בהאשמה של בגידה ושיתוף פעולה עם הצלבנים. תחת לחץ ההמון והתוהו שיצר מותו של רידואן הועבר השלטון לבנו בן ה-16, אלפ ארסלן, ששלט תחת הפיקוח של האטאבג לולו אל-יאיא. בתחילה פעל אלפ ארסלן על בסיס המדיניות הידידותית לכת החשישיון של אביו, אך תחת לחץ של הסולטן הסלג'וקי ואוכלוסיית חלב, נקט בסדרה של צעדים נמרצים נגד החשישיון והוציא להורג את מנהיגיהם. כך נשלל מאלפ ארסלן בסיס התמיכה היחיד שלו. המצב הפוליטי בתוך חאלב הידרדר כשאלפ ארסלן איבד רסן, הוציא להורג שניים מאחיו שלו, כמה קצינים, כמה משרתים ובהמשך כל מי שנחשד כי הוא עוין לשליט הצעיר. באנרכיה שנוצרה נרצח אלפ ארסלן בשנת 1114, כל הנראה בפקודת האטאבג.
יאן באנינג
יאן באנינג (באנגלית: Jan Banning; נולד ב-4 במאי 1954, אלמלו) הוא צלם ואמן הולנדי.
ביוגרפיה
באנינג נולד בהולנד להורים מהאזור ההולנדי לשעבר בדרום-מזרח אסיה. הוא למד היסטוריה חברתית וכלכלית באוניברסיטת רדבויי ניימכן, ועובד כצלם מאז 1981. נושא מרכזי בגוף העבודות של באנינג הוא כוח המדינה, והוא יוצר סדרות על ההשלכות ארוכות הטווח של המלחמה ועולם הבירוקרטיה הממשלתית.
שורשיו האסיאתיים באים לידי ביטוי בבחירת הנושאים שלו. למשל, נשים אינדונזיות שאולצו לשרת את הצבא היפני במהלך מלחמת העולם השנייה כזונות וכונו נשות הניחומים, או עובדי כפייה לשעבר בדרום מזרח אסיה באותה תקופה תוארו בסדרה "עקבות מלחמה: ניצולי רכבת בורמה וסומטרה". חזרתם של קשישים מהולנד בחזרה למולדתם באיי מאלוקו תוארו בסדרה "פולאנג: בחזרה למאלוקו". השכלתו האקדמית באה לידי ביטוי במחקרים היסטוריים קפדניים שמקדימים כל אחד מהפרויקטים שלו.
פרידריך הוסבאך
גנרל פרידריך הוסבאך (בגרמנית: Friedrich Hoßbach; 22 בנובמבר 1894 – 10 בספטמבר 1980) היה מפקד בכיר בורמאכט שפיקד על כוחות במלחמת העולם השנייה.
קריירה מוקדמת
הוסבאך נולד ב-22 בנובמבר 1894 באונה, שהשתייכה לאימפריה הגרמנית. בשנת 1913 התגייס לצבא הגרמני הקיסרי, והצטרף לרגימנט הרגלים ה-82. עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה מונה הוסבאך לשליש הגדוד ה-3 ברגימנט, וב-15 בספטמבר 1916 מונה לשליש הרגימנט ה-419. ב-2 במרץ 1918 מונה לקצין מטה בקורפוס ה-18, וב-20 בספטמבר 1918 הועלה לדרגת אובר לוטננט, ובנובמבר 1918 מונה לסגן מפקד פלוגה 9 ברגימנט ה-82. על פעולותיו בקרבות קיבל את עיטורי צלב הברזל דרגה ראשונה ושנייה, אות הפציעה בשחור, וצלב הכבוד של מלחמת העולם 1914/1918.
לאחר המלחמה הצטרף הוסבאך לרייכסווהר, ומילא בו תפקידי פיקוד ומטה. ב-1 באוקטובר 1931 מונה הוסבאך למפקד פלוגה 5 ברגימנט הרגלים ה-17, וב-1 ביולי 1933 מונה לקצין מטה במשרד המלחמה. ב-1 במרץ 1927 הועלה לדרגת האופטמן, וב-1 במרץ 1934 הועלה לדרגת מיור. ב-3 באוגוסט 1934 מונה לשליש הצבאי של אדולף היטלר, וב-1 בספטמבר 1935 הועלה הוסבאך לדרגת אוברסט לויטננט. ב-1 במרץ 1937 הועלה לדרגת אוברסט, וב-5 בנובמבר אותה שנה תיעד את ועידת הוסבאך, שבה סקר היטלר את התוכניות האסטרטגיות של גרמניה, ואת המהלכים הצבאיים שנחוצים להתבצע על מנת להגשים אותן. ב-1 בפברואר 1938 מונה למפקד רגימנט הרגלים ה-82, וב-26 באוגוסט 1939 מונה לראש מטה הקורפוס ה-30.
מלחמת העולם השנייה
עם פרוץ מלחמת העולם השנייה היה הוסבאך ראש מטה הקורפוס ה-30, שהיה חלק מפלגת הארמייה A, וב-26 בספטמבר 1939 מונה לראש מטה הקורפוס ה-2 שהיה חלק מהארמייה הרביעית, והשתתף עמו בקרבות האחרונים של המערכה בפולין. ב-25 באוקטובר 1939 מונה הוסבאך שוב למפקד רגימנט הרגלים ה-82, ופיקד עליו במהלך המערכה על צרפת כחלק מהדיוויזיה ה-31 במסגרת הקורפוס ה-11, ובשלב השני במסגרת הקורפוס ה-2. הוסבאך כבש עם הרגימנט שבפיקודו את דייפ, ועל כך קיבל ב-7 באוקטובר 1940 את עיטור צלב האבירים של צלב הברזל. במהלך מבצע ברברוסה לחם הוסבאך עם הרגימנט שבפיקודו כחלק מהדיוויזיה ה-31 במסגרת הקורפוס ה-12, ובמהלך הקרב על מוסקבה לחם עם הרגימנט שבפיקודו כחלק מהדיוויזיה ה-31 במסגרת הקורפוס ה-53, ולאחר מכן במסגרת הקורפוס ה-43. ב-24 בינואר 1942 מונה לממלא מקום מפקד הדיוויזיה ה-31, ולחם עימה בבלימת מתקפת הנגד הרוסית כחלק מהקורפוס ה-43 במסגרת הארמייה הרביעית. ב-1 במרץ 1942 הועלה הוסבאך לדרגת גנרל מיור, וב-1 באפריל 1942 מונה למפקד הדיוויזיה ה-82 שהייתה מוצבת בהולנד, וביוני הועבר יחד עם הדיוויזיה לחזית המזרחית כחלק מקורפוס הפאנצר ה-48 במסגרת ארמיית הפאנצר הרביעית. ב-6 ביולי 1942 פרש הוסבאך מתפקידו, והועבר לעתודת המילואים, וב-1 באוגוסט 1942 הועלה לדרגת גנרל לויטננט. ב-15 במאי 1943 מונה הוסבאך למפקד הדיוויזיה ה-31, שהייתה חלק מקורפוס הפאנצר ה-56 במסגרת הארמייה הרביעית, וביולי השתתף עימה בקרב קורסק כחלק מקורפוס הפאנצר ה-46 במסגרת הארמייה התשיעית. ב-2 באוגוסט 1943 מונה הוסבאך למפקד קורפוס הפאנצר ה-56 שהיה חלק מהארמייה התשיעית, ולאחר מכן חלק מהארמייה השנייה במסגרת קבוצת ארמיות מרכז, וב-11 בספטמבר 1943 קיבל על פעולותיו בקרבות תוספת עלי אלון לעיטור צלב האבירים של צלב הברזל. ב-14 בנובמבר 1943 הועלה הוסבאך לדרגת גנרל חיל הרגלים, וב-14 בנובמבר 1943 פרש מתפקידו עקב מחלה. לאחר החלמתו חזר הוסבאך ב-9 בדצמבר לפקד על הקורפוס שפעל לסירוגין כחלק מהארמיות השנייה והתשיעית במסגרת קבוצת ארמיות מרכז, וב-30 במאי 1944 הועבר הקורפוס תחת פיקוד ארמיית הפאנצר הרביעית במסגרת קבוצת ארמיות צפון אוקראינה.
ב-18 ביולי 1944 מונה הוסבאך למפקד הארמייה הרביעית, במקום קורט פון טיפלסקירך שנפצע בהתרסקות מטוס. ב-13 בינואר 1945 הותקפה הארמייה על ידי הרוסים במבצע פרוסיה המזרחית, ולאחר שבועיים כותרה בפרוסיה המזרחית. היטלר הורה על הארמייה להילחם ללא התחשבות באזרחים, אך ב-26 בינואר 1945 פתחה הארמייה הרביעית במתקפת נגד על הארמייה הרוסית ה-48, ופרצה את הדרך לאלבינג בשביל הפליטים. בשל הפרת פקודתו של היטלר הודח הוסבאך מתפקידו ב-29 בינואר ובמקומו מונה פרידריך-וילהלם מילר למפקד הארמייה. ב-8 באפריל 1945 הורה הגסטפו לעצור את הוסבאך ששהה בגטינגן, אך הוסבאך התגונן עם נשקו עד לכניסת הצבא האמריקני לעיר שעה קלה לאחר מכן, ונלקח בשבי האמריקני.
לאחר המלחמה
הוסבאך שוחרר מהשבי בשנת 1947. לאחר שחרורו התגורר בעיר גטינגן, עד למותו ב-10 בספטמבר 1980, והוא בן 86 שנים.
ליווינגסטון (אי)
ליווינגסטון (באנגלית: Livingston Island) הוא אי בקבוצת איי שטלנד הדרומיים לחופי אנטארקטיקה, השוכן בין האי גריניץ' לבין האי סנואו. האי ידוע לימאים מאז 1819, ושמו היה בשימוש כבר בשנות העשרים של המאה ה-19, אם כי לא ידוע מה מקורו.
גאוגרפיה
האי ליווינגסטון ממוקם באוקיינוס הדרומי 110 ק"מ מצפון-מערב לכף רוקמורל שעל היבשת. האי הוא חלק מקבוצת איי שטלנד הדרומיים שלחופי חצי האי האנטארקטי. אורכו של האי 73 ק"מ, ורחבו נע בין 5 ק"מ ל-34 ק"מ. שטחו 798 קמ"ר והוא מוקף באיונים ובסלעים רבים. למרות שבעשורים האחרונים נסוגו צוקי הקרח וכתוצאה מכך נחשפו מפרצים וחופים חדשים, רובו של האי מכוסה בכיפת קרח מחורצת. מאפיין ייחודי לנוף הקרח של האי הם שכבות האפר הוולקני הבולטות לעין, שמקורן בפעילות געשית מהאי דספשן הסמוך. צורתו של האי בלתי סדירה לחלוטין, וחופיו מפורצים.
האקלים באי מתאפיין ברוחות, לחות ובעננות תמידית. הטמפרטורות יציבות יחסית ומגיעות ל-3 מעלות צלזיוס מעל האפס בקיץ ול-11 מעלות צלזיוס מתחת לאפס בחורף. בזמנים שהרוח חזקה, הטמפרטורות צונחות ב-5 עד 10 מעלות נוספות.
פורטמן רוד
פורטמן רוד (אנגלית: Portman Road) הוא אצטדיון כדורגל בעיר איפסוויץ' שבמחוז סאפוק שבאנגליה. פורטמן רוד הוא אצטדיונה הביתי של קבוצת איפסוויץ' טאון, החל משנת 1884. תכולתו של האצטדיון כוללת 30,311 מקומות ישיבה.
ליווינגסטון (אי)
היסטוריה
האי ליווינגסטון היה אתר הנחיתה הראשון של ויליאם סמית', שהיה הראשון שהציג את כף רגלו על נקודה כל שהיא ביבשת אנטארקטיקה ב-1819. בשנים לאחר מכן שימש המקום כאתר לציד כלבי ים ועד היום ניתן לראות את שרידי הספינות והבקתות של הציידים.
פורטמן רוד
האצטדיון אירח מספר פעמים את משחקי הנבחרת הצעירה של אנגליה ומשחק אחד של הנבחרת הבוגרת נגד קרואטיה בשנת 2003. האצטדיון אירח גם אירועי ספורט אחרים כגון משחקי הוקי שדה ומפגשי ספורט בינלאומיים. לאחרונה, האצטדיון אירח גם הופעות מוזיקה של אר.אי.אם. ואלטון ג'ון.
ליווינגסטון (אי)
בסיסי מחקר
מקום היישוב הראשון שבעידן של אחר ציד כלבי הים, היה תחנת מחקר בריטית שהוקמה במהלך קיץ 1957/1958. הבסיסים הקבועים באי הם בסיס חואן קרלוס הראשון של ספרד ובסיס קלימנט אוחרידסקי של בולגריה, שהוקמו ב-1988 ובסיס שירף המשותף לארצות הברית ולצ'ילה. בנוסף פועלים באי בסיסים ומחנות על בסיס עונתי.
פורטמן רוד
האצטדיון עבר שיפוצים בתחילת שנות ה-2000, ומספר מקומות הישיבה עלה מ-22,600 ל-30,311; בכך הפך לאצטדיון הגדול ביותר במזרח אנגליה. שיא האוהדים למשחק באצטדיון היה 38,010 אלף אוהדים במשחק נגד לידס יונייטד בשנת 1975.
מחוץ לאצטדיון מוצבים פסלים בדמותם של אלף רמזי ובובי רובסון, מאמני הקבוצה בעבר.
נמר הודי
נמר הודי (שם מדעי: Panthera pardus fusca), הוא תת-מין של נמר הנפוץ בעיקר בתת-היבשת ההודית. אוכלוסיית הנמר ההודי מפוזרת ברחבי תת-היבשת ההודית. בנוסף הנמר נפוץ בפקיסטן, בנגלדש, בהוטן ואזור הגבול של סין. אזור המחיה של נמר זה מגוון מאוד כשם שתת-היבשת מגוונת, הוא נפוץ באזורים שונים כגון יערות גשם עבותים, מדבריות וערבות. נמר זה לא נרתע מכך שבני אדם חיים בקרבתו והוא כיום חי גם ליד אזורים שבהם ישנה פעילות אנושית.
התנהגות
הנמר ההודי הוא בעל חיים מתבודד. נקבות נמר זה חיות בטריטוריה אשר גודלה הוא כ-10-30 ק"מ רבועים ומעלה, הטריטוריות יכולות לחפוף עם טריטוריות אחרות במקרה של צפיפות גבוהה. טריטוריות אלו מוגנות על ידי טופרי הנמר ועל ידי סימונן בשתן על גזעי עצים, ענפים ובולי עץ גדולים.
לנמר ההודי אין עונת הזדווגות קבועה, הנמרה יכולה להזדווג במשך כל ימות השנה כמו האדם. כמות הצאצאים הנולדת בשגר בדרך כלל היא כשני גורים קטנים ועיוורים. עיני הגורים נפקחות כחודש ימים לאחר הלידה.
תזונת הנמר ההודי מגוונת, הנמר ניזון ממכרסמים קטנים כגון ארנבות עד לבעלי חיים גדולים ובנוניים כגון: אייל סמבר, אייל נקוד, אייל חזירוני, אנטילופה הודית, נילגאי, צבי הודי, חזיר בר הודי, כבש אוריאל, ארבע קרן, מונטיאק מצוי, קופים וכדומה. הנמר מתגנב לטרפו כדי לתפסו ולאחר מכן נושך אותו נשיכה חזקה וקצרה בצווארו עד מות הטרף. לאחר מכן הנמר תופס את גופת טרפו ומעלה אותה על העץ הסמוך במטרה להגן על שללו מפני טורפים אחרים העלולים לגנוב את שללו כגון הנשרים והצבועים.
שביל ירושלים
שביל ירושלים הוא נתיב הליכה ארוך שאורכו הכולל הוא 39 ק"מ. השביל מתחיל בחניון עין חנדק, ממשיך מזרחה לכיוון ירושלים, מקיף את העיר העתיקה בירושלים וחוזר מערבה עד לסיומו בסטף. השביל מהווה חלופה ארוכה יותר לחלק בשביל ישראל שנכנס רק לשכונות הדרום מערביות של ירושלים ולא עובר באתרים החשובים של העיר.
בשטח הבנוי בירושלים השביל משולט בסימון שבילים מיוחד בצבעים כחול-זהב-כחול. מחוץ לעיר השביל מסומן גם בסימון שבילים רגיל, בעיקר כחול אך גם שחור וירוק. השביל נחנך בצעדת ירושלים בחג הסוכות בשנת 2006.
אתרים לאורך השביל
עין חנדק, עין כרם, שביל הצוקים, יד ושם, הר הרצל, בית הכרם, קריית המוזיאונים, הכנסת, גן הוורדים, גן סאקר, רחביה, משכן הנשיא, טלביה, גיא בן הינום, עיר דוד, נחל קדרון, עמק צורים, גן טבצ'ניק, האוניברסיטה העברית בהר הצופים, גבעת התחמושת, כיכר ספרא, נחלת שבעה, שוק מחנה יהודה, ליפתא, עינות תלם, נחל חלילים, הר חרת, סטף, מנהרת כרם.
מעין חנדק ליד ושם
שביל ירושלים מתחיל באופן רשמי בחניון עין חנדק הנובע למרגלות מושב אבן ספיר. כשהוקם השביל, זו הייתה יציאה מנקודה על שביל ישראל; כיום, לאחר שנתיב שביל ישראל הוארך כדי שיעבור בעצמו בירושלים, השביל פוגש את שביל ישראל ליד נחל עין כרם, שעובר בין שכונת עין כרם לבין הר הרצל.
מעין כרם מוביל השביל לרחבת הכניסה של יד ושם.
מיד ושם לגיא בן הינום
מרחבת הכניסה למוסד יד ושם ממשיך סימון שביל ירושלים לאורך ציר שדרות הרצל עד לכיכר דניה ולאורך שכונת בית הכרם עד לגבעת רם.
תוואי השביל ממשיך לאורך רחוב קפלן, קריית הממשלה ובנק ישראל מפה מוביל השביל למוזיאון ישראל לפסל המנורה למשכן הכנסת ולגן הוורדים.
שביל החותך את גן הוורדים מוביל את המטייל אל היציאה מהגן לכוון גן סאקר וההתחנה לחקר ציפורי ירושלים - אתר טבע עירוני, מופעל על ידי החברה להגנת הטבע. בין היתר, עוסקים במקום בטיבוע ציפורי שיר לצורכי מחקר ומעקב. במסתור מיוחד ניתן לשבת לצפות בפעילות ציפורים.
שביל ירושלים "חותך" את גן סאקר לאורכו ומוביל אל שכונת רחביה דרך רחוב בנימין מטודלה ומשם לרחוב אלפסי ולקבר יאסון. השביל מתפתל ברחובות השכונה ומוביל למשכן הנשיא לתיאטרון ירושלים ובצמוד אליו חורשת הירח - חורשת אורנים המשמשת כאתר נופש פעיל לתושבי העיר ומתקיימות בה פעילויות בתי ספר, חוגי טבע ותנועות נוער ומדורות ל"ג בעומר. החורשה ניטעה בסוף המאה ה-19 לשמש כגן סביב בית החולים למצורעים הניצב בסמוך.
מחורשה זו, ממשיך השביל להתפתל על גבול השכונות טלביה והמושבה הגרמנית אל שכונת ימין משה הציורית ובה טחנת רוח העומדת בכניסה לשכונה, שהפכה למוזיאון קטן. בסמוך לטחנת הרוח בנויה רחבת תצפית שממנה נשקף נוף מרהיב של חומות העיר העתיקה. בסמוך, מאחורי זכוכית, ניצב דגם משוחזר של מרכבתו של השר משה מונטיפיורי.
השביל ממשיך ויורד לכוון גיא בן הינום ולבנין הסינמטק.
מגיא בן - הינום לאוניברסיטה העברית
קטע זה של השביל שאורכו כ 4 קילומטר הוא המתוייר ביותר ועובר במספר אתרים מקודשים לשלוש הדתות. שביל ירושלים עובר בכביש עפר אל גיא בן הינום ואל הכפר הערבי סילְוָאן. השביל מגיע לנקבת השילוח.
שביל ירושלים נמתח לאורך נחל קידרון, היורד מהר הצופים, ולאורך האפיק, ממול לחומות. נמצאים יד אבשלום, קבר בני חזיר, קבר זכריה וקבר רבי עובדיה מברטנורה. משם עובר השביל בסמוך לכנסיית כל העמים ובמעלה הר הזיתים הנמצא ממזרח לעיר העתיקה גובהו של הר הזיתים מאפשר תצפית המצוינת לעיר העתיקה של ירושלים ומתחם הר הבית.
עמק צורים
השביל ממשיך לעקוב אחר הקידרון ועולה לכוון הר הצופים בעמק צורים - גן לאומי מצפון-מזרח לעיר העתיקה בירושלים, בגודל 170 דונם, עמק צורים יוצר רצועת גנים החובקת את חומות ירושלים, במטרה לשמר את מרקמו ההיסטורי של הר הזיתים ולמנוע בנייה במקום.
במקום מופעל מיזם לסינון שפכי העפר שהוצאו מהר הבית בחפירות שונות שנערכו על ידי הווקף. העפר מסונן על ידי מתנדבים, בהנחיית ארכאולוגים מאוניברסיטת בר-אילן. בסינון נמצאו, בין היתר, חותם של כהן מימי בית המקדש הראשון, מטבעות מימי המרד הגדול, שרידי אבנים מעוטרות וחרסים רבים וכן מגוון ממצאים מכל התקופות שלאחר חורבן בית שני.
בנוסף מקיימת העמותה פעילויות חינוכיות ותרבותיות לקהל הרחב, כולל התנסות עצמית בגילוי ממצאים והסברים על ממצאים ארכאולוגיים. במקום יש חנייה נוחה. מנקודה זו ניתן לגשת עוד כ 50 מטר לכוון צפון-מזרח, לתצפית מרשימה על מדבר יהודה.
מהאוניברסיטה העברית לליפתא
מגבעת התחמושת ועד היציאה מהעיר בירידה לליפתא השביל אינו מסומן. שביל ירושלים פונה מערב ויורד בשדרות אשכול לגבעת התחמושת. רחוב שבטי ישראל וכיכר ספרא.
מליפתא לסטף
בשביל המסומן בכחול יורדים למעיין ליפתא ולתוך הכפר, ממשיכים לרדת בשביל לאפיק נחל שורק (בערבית ואדי אַ-צְרַאר) שהוא אחד הנחלים הארוכים בישראל. השביל מתפתל לאורך האפיק לכיוון עינות תלם משם ממשיך השביל אל עמק הארזים ונחל חלילים.
כאן מגיע שביל ירושלים לקטע האחרון שלו לאחר שצייר קו מעגלי והוא חותר לכוון נקודת היציאה. סימון השבילים הסימון הופך לשחור לקטע קצר עד הר חרת שהוא גן לאומי בניהול ובטיפול של הקרן הקיימת לישראל. המקום נמצא לא רחוק ממחלף הראל בכביש ירושלים תל אביב, ליד מבשרת ציון ובית זית והוא חלק מהממכלול הכולל את תל צובה - הר חרת - סטף.
מקיפים עם השביל את הר חרת, ובסימון שבילים כחול ממשיך התוואי בצמוד כביש 395. ומגיע למעגל תנועה הידוע כצומת הר איתן (צומת הסטף).
נרמול מסד נתונים
חוקי הנרמול הם שישה חוקים לארכיטקטורה תקינה של מסד נתונים יחסי, הנבנים אחד על גבי השני וקובעים מבנה אופטימלי של טבלאות ושדות של מסד הנתונים, באופן שהמידע יאוחסן באופן האמין, היעיל והחסכוני ביותר, וכדי למנוע תופעות לא רצויות בתפעול מסד הנתונים. באופן כללי ניתן לקבוע שהכלל העקרוני והעיקרי של חוקי הנרמול קובע שכל טבלה תתייחס לחטיבת מידע אחת בלבד, וכל הנתונים שלה יתארו אך ורק את אותה חטיבת מידע.
שביל ירושלים
מליפתא לסטף
נקודה זו בה מצויות תחנות אוטובוס היא נקודת סיום אפשרית ראשונה של השביל (או נקודת התחלה) למשתמשים בתחבורה ציבורית.
נרמול מסד נתונים
הצורך בנרמול
טבלאות שאינן מנורמלות עלולות ליצור שלל בעיות (או אנומליות): מבעיות באמינות הנתונים, כאשר קיימים נתונים סותרים לאותו ערך, קושי במציאת נתון, במקרה שהערכים אינם אטומיים, בזבוז של נפח מסד הנתונים, כאשר אותם ערכים נשמרים ברשומות רבות, ועד לסרבול בעדכון.
לשם דוגמה, נתבונן בטבלה שהסכמה שלה (דהיינו הכותרת) היא: מספר זהות, שם אדם, כתובת, מספר מכונית, שנת ייצור המכונית.
שביל ירושלים
מליפתא לסטף
נקודת סיום שנייה היא בתחנת המידע למטייל בסטף - נקודת החיבור השנייה של שביל ירושלים עם שביל ישראל.
נרמול מסד נתונים
הצורך בנרמול
קיימת בטבלה זו בעיית כפילות: אם נוסיף שורה שתכלול מידע על מכונית שנייה או שלישית שקנה אותו אדם, נצטרך שוב להכניס את שמו וכתובתו, אף שהם כבר נתונים לנו בשורה העוסקת במכוניתו הראשונה.
בטבלה זו ישנה גם בעיית עדכון, עדכון כתובתו של אדם אחד ידרוש עדכון שורות רבות, שורה לכל אחת ממכוניותיו.
ישנן גם בעיות בהכנסה ובמחיקה, נניח שרוצים להוסיף לטבלה מס' של מכונית ושנת ייצורה, אך עדיין לא לקבוע מיהו הבעלים שלה. אין דרך לעשות זאת. באופן דומה, אין דרך למחוק את שם הבעלים ולהותיר את מס' המכונית ושנת הייצור.
במקרה של פיצול נתונים מסוג אחד לטבלאות שונות ("שם: בנימין", "שם: אהוד"...) או לשדות שונים (שכונות בירושלים: "קריית משה", "גילה", "בית וגן"...). כל הפעולות של עבודה עם טבלאות יסתרבלו, מכיוון שיהיה צריך ליצור שאילתות, טפסים ודוחות שונים לכל טבלה, או לבצע חיפש על שדות רבים במקום על שדה אחד.
יצירת שדה "מספר חשבון בנק" בטבלת "פרטי אדם", אף היא עלולה להפר את חוקי הנירמול, מפני שאם יש לאדם מספר חשבונות רב, הוא יצטרך לפתוח מספר רשומות כמספר פרטי החשבון ויצטרך לשכפל את פרטי האדם שוב ושוב. פתרון הוא ליצור טבלת "חשבון בנק" שתקושר לטבלת "פרטי האדם" ויופיעו בה רשומות כמספר החשבונות.
מונחים במסד הנתונים היחסי
להלן מונחים שייעשה בהם שימוש במהלך תהליך הנרמול:
צורה נורמלית ראשונה - 1NF
טבלה נמצאת בצורה נורמלית ראשונה אם קיים יחס חד ערכי בין נתון לשדה, וכל ערך הוא ייחודי, אטומי וללא נגררות. צורה זו מחייבת:
דוגמאות:
צורה נורמלית שנייה - 2NF
טבלה נמצאת בצורה נורמלית שנייה אם אין תלויות פונקציונליות של שדות שאינם כלולים במפתח הראשי בחלק משדות המפתח. למשל, הטבלה עם הסכמה (תעודת זהות, שם אדם, כתובת, מס' מכונית, שנת ייצור המכונית) אינה בצורה נורמלית שנייה. זאת משום שיש תלות פונקציונלית של שם האדם בתעודת זהות. שם האדם אינו כלול במפתח ואילו תעודת הזהות מהווה רק חלק מהמפתח (תעודת זהות, מס' מכונית). אותה בעיה נוצרת גם מקיום תלות פונקציונלית של שנת ייצור המכונית (תכונה שאינה כלולה במפתח) במס' מכונית (חלק מהמפתח).
אלגוריתם הנרמול:אם הסכמה היא (X,Y,Z,A), ואם (X,Y) הם המפתח ו-Z תלוי ב-X, יש להפריד את הטבלה לשתי טבלאות נפרדות: (X,Y,A) ו-(X,Z). כלומר יש ליצור טבלה נפרדת שתכלול את התלות הפונקציונלית, ולהשמיט מהטבלה המקורית את המרכיב שיש לו תלות פונקציונלית בחלק מהמפתח.
צורה נורמלית שלישית - 3NF
טבלה נמצאת בצורה נורמלית שלישית אם היא בצורה נורמלית שנייה ולא קיימת תלות פונקציונלית בין שני מרכיבים שאינם חלק מהמפתח הראשי. ובלשון אחרת, כל שדה שאיננו שדה מפתח, אסור שיהיה תלוי בשדה שאיננו שדה מפתח.
למשל בסכמה (תעודת זהות, שם, מס' אותיות בשם) תעודת הזהות לבדה היא המפתח, שהרי היא מבטיחה מילוי חד ערכי של יתר השדות. מצד שני, מס' האותיות בשם זהו שדה שתלוי ישירות בשם, ותלותו בתעודת זהות היא עקיפה - טרנזטיבית בלבד. דוגמה אחרת הוא שדה מיקוד בטבלה (אדם, כתובת, מיקוד). לשדה המיקוד יש תלות עקיפה במפתח - השדה אדם. הפתרון הוא, ליצור טבלת מיקוד נפרדת לפי עיר, רחוב ומספר בית.
אלגוריתם הנרמול:יש להפריד את הטבלה לשתי טבלאות נפרדות. אם הסכמה היא (X,Y,Z,A) ואם X הוא מפתח ו-Y גורר את Z, נפריד לטבלאות עם הסכמות: (X,Y,A) ו-(Y,Z).
צורה נורמלית בויס-קוד - BCNF
צורה זו קרויה על שם שני החוקרים, בוייס וקוד, שמצאו דרך להגדיר צורה ששקולה לחוקי הנרמול 2 ו-3 גם יחד ואף במקרים גבוליים טובה מהם.
טבלה נמצאת בצורה נורמלית בויס-קוד או BCNF, אם אין מרכיב בסכמה שגורר פונקציונלית מרכיב אחר ואינו מפתח אפשרי. או במילים אחרות כל פעם שתכונה מגדירה תכונה אחרת מהמפתח הראשי, עליה להיות מפתח אפשרי של הטבלה. למשל, בסכמה (סטודנט, תחום לימוד, מרצה), ייתכן שסטודנט ותחום לימוד נלקחו כמפתח ראשי (זהות המרצה תוסק מהם). עם זאת, עדיין נדרש נירמול על פי BCNF. הבעיה היא שניתן להסיק את תחום הלימוד מזהות המרצה לבדו. כלומר קיימת תלות פונקציונלית של תחום הלימוד במרצה, אף שהמרצה כשלעצמו אינו מפתח אפשרי.
אלגוריתם הנרמול:אם (X,Y,Z,A) היא הסכמה, ואם X,Y הוא מפתח אפשרי ו-Y,Z מפתח אפשרי ו-Z גורר את X, נפריד למרכיבים (Y,Z,A) ו-(Z,X).
צורה נורמלית רביעית - 4NF
טבלה נמצאת בצורה נורמלית רביעית אם היא בצורה נורמלית שלישית, ואין בה יותר מתלות רב ערכית אחת. למשל, בטבלה המכילה את הסכמה (עובד, שפות, ילד), המפתח מורכב משלושת השדות. שכן לכל עובד ייתכן יותר מילד אחד ויותר משפה אחת. אך עדיין ברור שהשדות שפות וילד תלויים בשדה העובד, אלא שזו תלות שאינה חד ערכית. הבעיה בסכמה (עובד, שפות, ילד) היא שקיים בה ניפוח מלאכותי של מספר השורות. על כל שפה חדשה שירכש העובד נוסיף רשומה ונכתוב בה גם את שם הילד, ודבר זה מיותר כמובן, כי אין כל קשר בין שפה שרכש העובד לשם ילדו. על כן אלגוריתם הנרמול יקצה טבלה לכל תלות רב ערכית. בדוגמה כאן:(עובד, שפות) וכן (עובד, ילד).
צורה נורמלית חמישית - 5NF
הצורה הנורמלית החמישית מהווה למעשה הכללה של קודמותיה, אך מתאימה גם למקרים שבהם ידועים חוקים ספציפיים על מאגר הנתונים שאינם מכוסים על ידי הצורות הקודמות. טבלה נמצאת בצורה נורמלית חמישית אם לא ניתן לפרקה למספר טבלאות שבכל אחת מהן תהיה הסכמה קצרה יותר. לחלופין, טבלה נמצאת בצורה זו גם אם קיים פירוק כזה, אך לכל הטבלאות שבפירוק יהיה מפתח זהה.
יוצאים מהכלל
כמו בכל כלל גם לכללי הנרמול יוצאים מהכלל. חשוב לציין שחוקי הנרמול ובמיוחד אלו האחרונים אינם תורה מסיני ולא מיושמים תמיד עד תומם. לעיתים יופרו חוקי נרמול מסוימים כדי למנוע סרבול יתר של מסד נתונים או במטרה להשיג ביצועים מהירים. כך למשל ישמרו נתונים בטבלאות אף שאפשר לחשבם מחדש באמצעות שאילתות, במקרה ששאילתות אלו גוזלות משאבים רבים ומאיטות את העבודה במידה ניכרת. דוגמה נפוצה להפרת חוק נירמול הוא אחסון של המיקוד לצד הכתובת של האדם בטבלת "כתובת האדם", במקום לאחזרה מחדש מטבלת "מיקודים" באמצעות השדות "שם היישוב", "שם רחוב" ו"מספר בית", בכל פעם שמתבצעת תצוגה של כתובת האדם.
טיסה 447 של אייר פראנס
טיסת אייר פראנס 447 (Air France Flight 447) הייתה טיסה מסחרית של מטוס נוסעים מדגם איירבוס A330-200, מנמל התעופה הבינלאומי גאליאו בריו דה ז'ניירו, ברזיל לנמל התעופה שארל דה גול, ליד פריז, צרפת אשר התרסק אל האוקיינוס האטלנטי ב-1 ביוני 2009. כל 216 הנוסעים ו-12 אנשי הצוות של המטוס נספו בהתרסקות. תאונה זו הייתה החמורה ביותר בהיסטוריה של חברת התעופה אייר פראנס ותוארה כאסון האווירי החמור בתולדות התעופה הצרפתית. הייתה זו התאונה הקטלנית הראשונה בתולדות מטוס הנוסעים איירבוס A330, מאז שנכנס לשירות.
בדין וחשבון סופי של חקירת התאונה, שפורסם ביולי 2012 על ידי המשרד לחקר וניתוח ביטחון התעופה האזרחית בצרפת, עולה שהמטוס התרסק לאחר הזדקרות אשר נגרמה כתוצאה מנתוני מהירות לא עקביים על צגי תא הטייס, הפסקת פעולת טייס אוטומטי, ופעולת אחד מטייסי המשנה שהביאה להתרוממות אף המטוס למרות אזהרות אוטומטיות מפני הזדקרות. פעולת טייס המשנה הביאה לירידת מהירות הטיסה ולנפילה מהירה של המטוס מגובה הטיסה. הדו"ח אף קובע כי טייסי המטוס לא קיבלו אימון מתאים להטסת ידנית של המטוס במטרה למנוע הזדקרות בעת טיסה בגובה רב וכי מיומנות זו לא הייתה חלק מתוכנית האימון של טייסי מטוסים מדגם זה, קודם למועד התאונה.
לא התברר הגורם לתקלה בעטיה הפסיקו להופיע נתונים על מהירות הטיסה בתא הטייס, אולם חוקרי התאונה הניחו כי התקלה נגרמה כתוצאה מהצטברות קרח בתוך צינורות הפיטו, דבר שמנע מחיישני המהירות למדוד את לחץ האוויר הנוצר בעת תנועת המטוס לפנים. חקירת התאונה התעכבה כיוון שלא נותרו בחיים עדי ראייה לתאונה, או רישומי רדאר, והיה קושי באיתור הקופסאות השחורות, אשר נמשו מקרקעית האוקיינוס רק בחודש מאי 2011, כמעט שנתיים לאחר התאונה.
פרטי הטיסה
הקשר המילולי האחרון עם המטוס היה כשלוש שעות לאחר ההמראה, בשעה 1:33 UTC. הדיווח היה שגרתי והצוות דיווח על כניסה מתוכננת למרחב האווירי של סנגל בעוד כ-50 דקות. בשעה 1:48 UTC עזב המטוס את תחום הכיסוי של המכ"ם בברזיל. קשר אחרון עם המטוס היה עם קליטת הודעה אוטומטית, שמסרה על קצר חשמלי וכשל במערכות האלקטרוניות. המטוס נתקל במערבולות חזקות בעת הטיסה. עם זאת, רשויות התעופה בפריז מסרו בהודעתם הראשונה כי הקשר עם המטוס אבד זמן רב לאחר מכן, בערך בשעה 6:00 UTC; בזמן כזה היה המטוס אמור להיות קרוב בהרבה לאירופה, בסביבות האיים האזוריים. בעת ניתוק הקשר טס המטוס בגובה 35,000 רגל, כ-10,670 מטרים, ובמהירות 453 קשר, מעל 800 קמ"ש.
בארבע הדקות האחרונות שבהן התקיים קשר עם המטוס, בין 23:10 ל-23:14 לפי שעון סאו פאולו, שודרו ממנו הודעות מצוקה אוטומטיות אחדות.
חיפושים
פקחי טיסה ברזילאים פנו לעמיתיהם בסנגל בשעה 2:20 UTC, כאשר הבחינו שהמטוס לא דיווח, כנדרש, על מעברו למרחב האווירי הסנגלי. חיל האוויר הברזילאי החל במבצע חיפוש והצלה מאיי פרננדו די נורוניה הברזילאיים. גם מטוסי סיור צרפתיים נשלחו למשימות חיפוש, בהם גם מטוסים שהוזנקו מדקר, בירת סנגל. דובר חיל האוויר הברזילאי מסר כי המכ"ם באיי כף ורדה לא קלט את המטוס על מסכיו.
עם התמשכות החיפושים, אשר העלו חרס, הלכה והתגבשה ההנחה בקרב אנשי חברת אייר פראנס כי המטוס אבד והתרסק. בהערכות ראשוניות הועלתה הסברה כי המטוס ספג מכת ברק, על אף שזו לבדה לא הייתה אמורה לגרום להתרסקות. כאשר המשיכו לחלוף השעות ומלאי הדלק שהיה במטוס היה אמור לאזול גם אם זה לא התרסק, הכירו השלטונות בסבירות הגבוהה להתרסקות. אלו, בכללם נשיא צרפת ניקולא סרקוזי, הביעו גם פסימיות בדבר הסיכוי למצוא ניצולים.
המטוס
המטוס עבר בדיקת תחזוקה אחרונה ב-16 באפריל 2009. מטוס מדגם זה נחשב אמין ביותר ומאז שנכנס לשירות לא נרשמו שום תאונות קטלניות בהן היה מעורב, להוציא טיסת אימונים ב-1994. לאיירבוס A330 טווח טיסה ארוך והוא פופולרי מאוד לטיסות טראנס-אטלנטיות. למטוס יכולות תקשורת מגוונות, גם אם הוא נמצא מחוץ לטווח המכ"ם.