cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
ראשית ימי הביניים
ממלכת הוונדלים
בשנת 428, לאחר מותו של המנהיג הוונדלי גונדריק, ירש אותו אחיו למחצה גאיזריק. בימי שלטונו הגיעו הוונדלים לשיא עוצמתם. גאיזריק, בנו הנכה של עבד לשעבר, היה קושר ואמן בתמרונים פוליטיים. בהנהגתו חצו הוונדלים את מצר גיברלטר בשנת 429 ופשטו על הפרובינקיות העשירות של צפון אפריקה, הקימו את ממלכתם וקבעו בקרתגו את בירתם. השתלטותם של הוונדלים על צפון אפריקה נמשכה 10 שנים.
הם הקימו צי גדול ובהנהגתו של גאיזריק השתלטו הוונדלים על סיציליה, סרדיניה, קורסיקה ועל האיים הבלאריים, והיו לשודדי ים שהטילו את מוראם על ימאי הים התיכון.
בימי יורשיו, כוחם של הוונדלים ירד מאז שיאו בתקופתו. בנו הונריק הגדיר את עצמו כמלך הוונדלים והאלמאנים משום שהיו אלמאנים שהגיעו עם הוונדלים לאפריקה בעת ייסוד הממלכה. ממלכתם קרסה במלחמה הוונדלית בשנים 533–534, שבה כבשו כוחות יוסטיניאנוס הראשון את הממלכה וצירפו אותה לקיסרות הביזנטית. כך היא נעלמה מעל במת היסטוריה.
את הריק השלטוני בחלק מהאזור תפסו מספר שבטים ברברים אשר פרסו את חסותם באזור, לצד ערים אשר החלו צוברות כוח והשפעה. למשל, הממלכה המאורו-רומאית ויורשותיה הוקמו בחלק ממאוריטניה (פרובינקיה רומית). בשנים אלו המשיכה הנצרות להוות את הדת המשמעותית באזור.
לאחר שהאזור נכבש על ידי המוסלמים במאות ה-7 וה-8, החלה שקיעת הנצרות יחד עם הלשון הלטינית.
הממלכה האיסלאמית המאוחדת
בשנת 711 פלשו לחצי האי האיברי כוחות מוסלמים ממרוקו. הם ניצלו את חולשתה של הממלכה הוויזיגותית והשתלטו עליה תוך שנים ספורות. הם אף חצו את הפירנאים לתוך הממלכה הפרנקית, אך נבלמו ב-732 בפואטייה. רוב שטחו של חצי האי, למעט האזורים ההרריים בצפון, הפך למחוז בחליפות אומיה שכונה אל-אנדלוס. כשהאימפריה האסלאמית עברה לידי בית עבאס, מינה את עצמו עבד א-רחמן, אחד מבני משפחת אומיה, לאמיר של אל-אנדלוס (756), ובכך הכריז למעשה על עצמאותה. בימיו, הייתה ספרד ממלכה משגשגת. חינוך חינם ניתן לעניים, והמוסלמים חיו בשלום עם בני דתות אחרות בתוך ספרד. ספריות, אוניברסיטה מוסלמית ראשונה מסוגה ומסחר פורה, גרמו לספרד להיות הממלכה המצליחה ביותר באירופה. למרות הכיבוש המוסלמי, התרבות המקומית הושפעה רבות מימי השלטון הרומאי ומימי השלטון הוויזיגותי. בזמן יורשיו הלכה והצטמצמה השליטה של האמיר בנעשה בשטח, עד שבסוף המאה ה-9 עמדו מורדים בשעריה של קורדובה, בירת האמירות. רק בימיו של עבד אל-רחמן השלישי, שעלה לשלטון ב-912 והכריז על עצמו ח'ליף, חזר השגשוג הכלכלי והתרבותי לאל-אנדלוס.
הממלכות בבריטניה
מצפון לשטח הפרובינקיה לשעבר, באזור קלדוניה, שכנה ממלכת הפיקטים או פורטריו. האוכלוסייה באזור הייתה שבטית במיוחד. בין המאות ה-6 וה-7, התקיימה במקביל ממלכת דאל ריאדה הגאלית, אשר היוותה התאגדות של שלושה שבטים שונים. במאה ה-7 הגיעה לראשונה גם הנצרות לאזור, אשר הופצה באזור על ידי מסיונרים אירים. בתקופה זו סבל האזור מפיצול רב וממאבקים פנימיים. פיצול זה הגיע לסופו רק עם התגברות הפלישות הוויקינגיות ממזרח והתבססות האנגלו-סקסונים מדרום, דבר אשר הביא לזניחת המאבקים הפנימיים בסקוטלנד לטובת איחוד מדיני במסגרת ממלכת אלבה, אשר הוקמה בשנת 843. ממלכה זו, ממלכת סקוטלנד בשמה המאוחר, הרחיבה את שטחה לגבולות סקוטלנד המודרנית.
ממזרח שכנה היברניה, האי אירלנד של ימינו. התנצרות האוכלוסייה דוברת הגאלית האירית החלה במאה ה-4. שודדי ים אירים תקפו תכופות את חופי בריטניה המערביים. בתקופה זו, השיוך הקבוצתי לשבטים הוחלף עד המאה ה-8 בממלכות בעלות שושלות ומלכים. על פי כתבים משפטיים מהמאות ה-7 וה-8, התקיימה היררכיה של ממלכות קטנות. כל מלך בממלכה כזו שלט בגבולות ממלכתו וניהל אותה. לא היה איחוד פוליטי של האי תחת מלך יחיד. היחיד שהכפיף את כל המלכים היה בריאן בורו, המלך העליון של אירלנד.
תור הזהב של התרבות הנוצרית באירלנד הגיע לקיצו במאה ה-9, בעקבות לוחמה בגלים של פושטים ויקינגים אשר החריבו את המנזרים ושדדו את הערים. הם הקימו כמה מושבות באי כמו ממלכת דבלין. לבסוף הסתיימה השליטה הצבאית הוויקינגית באי, אך המושבות הוסיפו לשגשג והמסחר עמן הפך לחלק משמעותי מהכלכלה האירית. ויקינגים היו יורדי ים, ברובם שבטים צפון-גרמאניים דוברי נורדית עתיקה שמקורם בסקנדינביה. הם נהגו לערוך פשיטות על חופי צפון אירופה, מערב אירופה והאיים הבריטיים, כמו גם לאורך הנהרות במזרח אירופה עד לים הכספי, מסוף המאה ה-8 עד המאה ה-11. במקביל לכישורי הלחימה שלהם היו הוויקינגים ידועים גם כסוחרים ומתיישבים. הם התיישבו בארצות זרות והיו סוחרים ובעלי מלאכה.
באנף סנטר
מרכז באנף לאמנות ויצירה (באנגלית: Banff Centre for Arts and Creativity), הידוע בכינויו מרכז באנף (The Banff Centre), ובעבר נקרא המרכז ללימודי המשך של באנף (The Banff Centre for Continuing Education), הוא מרכז כנסים והשכלה גבוהה הממוקם בעיירה באנף, בפרובינציית אלברטה שבקנדה. הוקם בשנת 1933 בשם בית הספר של דרמה של באנף. הוענקה לו אוטונומיה מלאה כמוסד אקדמי (שאינו רשאי לתת תארים מתקדמים) בשנת 1978. קמפוס מרכז באנף ממוקם על מורדות הר טאנל.
ראשית ימי הביניים
הממלכות בבריטניה
הנורמנים היו ממוצא ויקינגי ושמם נבע מכך שהן נקראו גם אנשי הצפון (נורסמן, או Normanni בלטינית). בהמשך הם התנצרו, אימצו את התרבות והשפה המקומית ויצרו באמצעות שילוב מסורתם זהות תרבותית חדשה. הם ניהלו קשרים עם אנגליה (כמו אמה מנורמנדיה שהפכה למלכה רעיה של אנגליה) וצאצאיהם כבשו את האיים הבריטיים במאות הבאות.
באנף סנטר
המרכז מלמד במסלולים של אמנות הבמה ואמנויות יפות, כמו גם הדרכה בנושאי מנהיגות. מרכז באנף הוא חבר ברשת פיתוח הספר של אלברטה.
ראשית ימי הביניים
ממלכת האוורים
האווארים היו עם נווד, ממרכז אסיה שמוצאו האתני-לשוני אינו ברור, ככל הנראה בעל זיקה לעמים פרוטו - טורקיים (קדם - טורקיים או טורניים). בראש העם והממלכה עמד חאן. דת האווארים הייתה שמאניסטית.
באנף סנטר
ב-2008 מרכז הכנסים שינה את שמו למרכז בנאף, וב-2016 שינה את שמו למרכז באנף לאמנויות ויצירה, ומטרתו החדשה שהוגדרה היא "לעורר אמנים ומנהיגים להפוך את תרומתם הייחודית לחברה".
ראשית ימי הביניים
ממלכת האוורים
האווארים פלשו למזרחה ולמרכזה של אירופה במאה ה-6 לספירה, במקביל לפלישת הסלאבים במהלך נדידת העמים השנייה. הם הקימו אימפריה שבשיאה התפשטה בין הים האדריאטי בדרום והים הבלטי בצפון ובין האלבה במערב והדנייפר במזרח, כשבסיס הממלכה נמצא במישור הפאנוני (בהונגריה של ימינו) ובטרנסילבניה. במשך למעלה מ-200 שנה, בין המאות ה-6 - 9 עמדו האווארים בתווך בין האימפריה הפרנקית ובין האימפריה הביזנטית.
How It's Done
How It's Done (בעברית: אֵיךְ זֶה נַעֲשָׂה) הוא סינגל שהוקלט על ידי הראפרית האמריקאית קאש דול, הזמרת-יוצרת הגרמנייה קים פטרס, הזמרת הפינית אלמה והראפרית הבריטית סטפלון דון. הוא יצא לאור ב-11 באוקטובר 2019, בהוצאת חברת התקליטים ריפבליק רקורדס, כסינגל השני מהפסקול לסרט "המלאכיות של צ'רלי".
ראשית ימי הביניים
ממלכת האוורים
סופה של הממלכה והיעלמותה מבימת ההיסטוריה קרתה לאחר שהובסו ממערב על ידי קרל הגדול וממזרח על ידי קרום, חאן האימפריה הבולגרית הראשונה. אחרי העלמות המעצמה האווארית, הסלאבים במורביה, בצ'כיה הנוכחית, הקימו ישות עצמאית תחת הנהגת הנסיך מוימיר. הבולגרים הרחיבו את שליטתם והגיעו עד לדנובה שבין בודפשט ובלגרד של היום. בסוף המאה ה-10 ההונגרים כבשו את פאנוניה והקימו בה את ממלכתם. אישטוואן הראשון היה למייסדה של הממלכה ההונגרית. הוא הוכתר על ידי האפיפיור, אימץ את הנצרות והקים ממלכה פאודלית. במקביל, פולין נוצרה מצפון לה. שלטה בה שושלת פיאסט מפולין גדול.
באנף סנטר
היסטוריה
המרכז נוסד בשנת 1933 על ידי אוניברסיטת אלברטה, במימון של מענק מקרן קרנגי שמושבה בארצות הברית. בראשית פעילותו המרכז הציע רק קורסים בנושא דרמה.
How It's Done
את השיר הוציאה פטרס לאחר סיום הוצאת סדרת אחד-עשר הסינגלים שלה שהחלה ב-"I Don't Want It at All" והסתיימה ב-"".
ראשית ימי הביניים
ממלכת האוורים
רסטיסלב ממורביה רצה לצמצם את פעילות המיסיונרים הפרנקים בשטחו ולכן פנה לרומא וקונסטנטינופול בבקשה ל"מורים". לבסוף, הגיעו קירילוס ומתודיוס מביזנטיון והמציאו את האלפבית גלגוליטי. לאחר מותם של האחים המשיכו תלמידיהם את עבודת המיסיון בקרב עמים סלאביים נוספים. יורשו אימץ את הנצרות הלטינית וגירש את תלמידיהם. אף על פי כן, לגירוש הייתה השפעה משמעותית על מדינות שבהן התיישבו התלמידים ומשם המשיכו במשימות הניצור - במיוחד בדרום מזרח אירופה, תחילה בולגריה משנת 886, ומאוחר יותר במזרח אירופה. כשהגיעו לאימפריה הבולגרית הראשונה המשיכו התלמידים במשימה הקירילו-מתודית. השפה ששימשה את האחים, סלאבית כנסייתית עתיקה, הפכה לשפה הכתובה הרשמית בבולגריה כנראה משנת 893, שם היא מכונה כיום לעיתים בולגרית עתיקה.
לאחר הבסת מוראביה בשנת 907 על ידי בית ארפאד ההונגרי, סופח אזור סלובקיה לנסיכות הונגריה כהונגריה העליונה, ואילו מוראביה סופחה לדוכסות בוהמיה. הדוכסות הפכה לחלק מהאימפריה הרומית הקדושה בשנת 1002.
רוס של קייב
רוּס של קייב (ברוסית: Киевская Русь; באוקראינית: Київська Русь) הייתה המדינה הסלאבית הראשונה באירופה, ומנקודת מבט היסטוריוגרפית גורסים חלק מההיסטוריונים כי ממנה התפתחו אחר כך המדינות המודרניות: רוסיה, אוקראינה ובלארוס. המדינה התקיימה למן המאה ה-9 (שנת 880 לערך) עד אמצע המאה ה-12. היא התפוררה בעקבות החלוקות הבלתי פוסקות של אדמותיה על ידי בניו של השליט שנפטר ובעקבות הכיבוש המונגולי. בירותיה של הנסיכות היו נובגורוד ואחר כך קייב (ומכאן שמה). הממלכה המשיכה להתקיים לאחר מכן בנסיכויות נפרדות אשר נפרסו על כל המרחב של אוקראינה. המבנה השלטוני הזה נמשך עד סוף המאה ה-15 בכיבוש מרבית שטחה של אוקראינה על ידי הדוכסות הגדולה של ליטא.
ימי שלטונו של ולדימיר הראשון (החל מ-980 לערך ועד 1015) וכן ימיו של בנו ירוסלאב הראשון (1019 עד 1054) נחשבו לתור הזהב של קייב. בתקופה זו נתקבלה הנצרות האורתודוקסית ונכתב קוד חוקים מזרח סלאבי ראשון – "האמת הרוסית" (ברוסית ארכאית: Правда Роська, "פְרַבְדָה רוֹסְקַה"; ברוסית מודרנית: Ру́сская пра́вда, "רוּסְקַיָה פְרַבְדָה"). רוס המוקדמת הייתה ככל הנראה אצולה-לוחמת ממוצא סקנדינבי ששלטה על רוב סלאבי. השלטון הסקנדינבי ברוּס המשיך עד לאמצע המאה ה-11.
ממלכת הכוזרים
ממלכת הכוזרים הייתה ישות מדינית שהתקיימה בין המאה ה-7 לתחילת המאה ה-11. הממלכה השתרעה מנהר הוולגה והרי הקווקז ועד הים השחור והים הכספי וכללה גם את חצי האי קרים. במאה ה-9 התרחבה עד לנהר הדנובה ואף העיר קייב נכללה בה. השפה המדוברת בממלכה הייתה הכוזרית.
באנף סנטר
היסטוריה
בשנת 1935 שינה המרכז את שמו ל"בית הספר באנף לאמנות". בשנת 1953 החל המרכז לקיים כנסים, ובשנת 1954 החל המרכז להפעיל את מסלול הניהול.
How It's Done
רקע וכתיבה
"How It's Done" נכתב על ידי אלמה-סופיה מייטינן, אריאנה גרנדה, ארקישה נייט, איליה סלמנזאדה, רמי יעקב, סוואן קוטצ'ה וסטפאני אלן והופק על ידי איליה, רמי יעקב, סוואן קוטצ'ה. עם זאת, קים פטרס לא השתתפה בכתיבתו, דבר שאינו אפיין את שאר השירים שהוציאה במהלך הקריירה המוזיקלית שלה.
ראשית ימי הביניים
ממלכת הכוזרים
הכוזרים היו שבטי נוודים שמוצאם היה ככל הנראה פרוטו-טורקי (או פחות סביר - ממוצא סקיתי) וסימוכין לכך ניתן למצוא בחלק מהתארים של נכבדיהם - כאקאן, בך, טודון, טרכאן. הכוזרים דיברו בעגה מסוימת של השפה הטורקית (עגת 'ליר'). בתחילת ימי הביניים (המאה ה-5) הם היו כפופים להונים, אולם כמאה שנה לאחר מכן הם שלטו על אראן (כיום באזרבייג'ן), ג'ורזאן (גאורגיה) וחלקים בחבל הקווקז, אולם השליטה עברה מידיהם לעמים אחרים וחזרה שוב לסירוגין. במאה ה-9 ויתרו הכוזרים על שליטה בקווקז.
על פי מקורות יהודיים ומוסלמיים מסוימים אימצו הכוזרים או חלקם את היהדות. היקפו של גיורם, נסיבות ההתגיירות, זמנה, ואף עצם ההתגיירות מצויים במחלוקת מחקרית.
מהמאה ה-8 ועד אמצע המאה ה-10 הייתה ממלכת הכוזרים, לצד הח'ליפות המוסלמית וביזנטיון, אחת המעצמות החזקות במזרח הים התיכון ובשיא כוחה שלטה על עמים-שבטים שונים. סופה היה בתבוסות לסוויאטוסלב, נסיך קייב והעלמות מעל במת היסטוריה.
מערכת קשרי התלות
החל משלהי תקופתה של האימפריה הרומית המערבית, החלה תופעה שבה אנשים בני חורין (לא עבדים) ועניים ביקשו את חסותם של אנשים עשירים ובעלי עוצמה, שיהיו הפטרונים שלהם, בתמורה לשירות מצד האדם העני. הסיבה להתפתחות תופעה זו, הייתה התקפות השבטים הגרמאנים (בתקופת הקיסרות הרומית), והתקפות הויקינגים וחוסר הביטחון האישי בתקופה שלאחר נפילת האימפריה. מערכת קשרים זו, אשר בתקופה הרומית הייתה נוהג בלבד, קיבלה גושפנקה חוקית בתקופת הממלכה הפרנקית, והתפשטה לכל רחבי אירופה המערבית.
הקשר היה כזה, שאדם בן חורין היה פונה אל אדם בעל אדמות, ומבקש ממנו את חסותו. במסגרת חוזה שהיה נחתם בין בעל האחוזה לאדם בן החורין, היה המתמסר (האדם בן החורין) מקבל אדמה למגורים, וכן הגנה מפני התקפות חיצוניות, ובתמורה היה עליו לעבוד בחלקתו של האדון מספר ימים בשבוע, לתת לו אחוז מסוים מהתבואה (שעד לתקופה מאוחרת היה יחסית קטן) וכן היה עליו לספק לאדון consilium (עצה) ו-auxilium (עזרה). העצה הייתה מתבטאת ב-"משפט השווים": אם האדון היה טוען שאחד הואסאלים לא שילם לו את חלקו, הוא לא היה יכול לשפוט אותו, אלא רק הואסלים האחרים, השווים לו בדרגה. משפטים אלו מטבעם היו מוטים לטובת האדון, שכן הוסאלים האחרים היו תלויים באדון, ולא היו מעוניינים להרגיזו. העזרה הייתה מתבטאת, בנוסף לחלק היחסי של תבואה שניתנה לאדון, בחובה לצאת לקרב עם האדון, אם הוסאל נדרש לעשות כן. מערכת קשרי התלות הייתה אם כן, מערכת יחסית בין פטרון (אדם חזק) לבין מתמסר (אדם חלש). מכיוון שהמושגים 'חזק' ו-'חלש' הם מושגים יחסיים, הרי שאדם שנותן חסות לאנשים חלשים ממנו, יכול בעצמו לבקש את חסותו של אדם החזק ממנו. למשל: אציל יכול להיות נותן חסות למספר איכרים, ולקבל בעצמו את חסותו של רוזן או של המלך. כשאדם היה מבקש חסות, הוא היה מדגיש את היותו אדם בן חורין, שכן לעבד אין כל זכות להיות וסאל או לקבל חלקת אדמה. בדרך כלל, בטקס ההתמסרות שלו לאדון, היה מבקש החסות מציין כי ימשיך לשרת את אדונו כל עוד ישמר מעמדו כבן חורין.
באנף סנטר
היסטוריה
המרכז עכשיו מהווה חלק מאוניברסיטת קלגרי, אשר מאז 1966 שולחת תלמידים ללמוד במרכז.
How It's Done
רקע וכתיבה
בסמוך לצאתו עלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי, שם הצליח לצבור למעלה מ-14 מיליון השמעות.
ראשית ימי הביניים
מערכת קשרי התלות
עד להתפתחות המסחר במאה ה-11, לא היה ניצול של הוסאלים מצד בעלי האחוזות, כי לא הייתה סיבה לקחת 70% מהיבול במקום 10%, שכן לא היה למי למכור את התבואה, ולא הייתה סיבה או דרך לשמור אותה במחסנים. בתקופת האימפריה (הרומית) המאוחרת, נוצרו אם כן אינטרסים כלכליים שסייעו להתפתחות השיטה. האדון (נותן החסות) היה מקבל עובדים שהייתה להם סיבה להשיג כמה שיותר תבואה, וכן חלק מהיבול ואת עבודתם בשדה, והעובד (מקבל החסות) היה מקבל בתמורה הגנה, בית וחלקת אדמה. ברגע שהחל להתפתח המסחר, וגברה תחושת הביטחון (בעיקר בדרכים), החל ניצול היתר של הוסאלים על ידי בעלי האחוזות, אשר מעמדם רק הלך והתחזק במשך מאות השנים שעברו בהם הייתה השיטה בשימוש. לעבדים, להבדיל מהוסאלים, לא היה עניין בהגברת ובשיפור התוצרת החקלאית, שכן הם לא נהנו מפירות התבואה, ולכן משק המושתת על עבדים היה בלתי משתלם. עקב מערכת קשרים זאת, עד המאה ה-11 לא היה מושג של עוני באירופה, שכן שיטת יחסי התלות יצרה איזון כלכלי בין הוסאלים ובעלי האחוזות.
באנף סנטר
היסטוריה
באמצע שנות ה-90 של המאה ה-20,  בשל הפחתת התקציבים שקיבל המרכז, המרכז פתח בתוכנית חדשה בשם "היתרון היצירתי" - The Creative Edge, שמטרתה להביא הכנסות למרכז במטרה לפתח את המתקנים שלו ואת מרכז הכנסים אשר נפתח בשנת 1996. המרכז הוכר כמכון אימון ממשלתי (National Training Institute) בשנת 1999, והפך למקום מושבה של התחנה הבינלאומית למחקר של באנף בשנת 2003.
How It's Done
ביקורת
שאד ד'סוזה מ-The Fader תיאר את השיר כ"רצועת R&B אופטימית המזכירה סגנון וינטג'" וציין כי הוא "מציג סגנון חדש לכל ארבעת האמנים".
ראשית ימי הביניים
מערכת קשרי התלות
ניתן לראות כי קשרי התלות היו קודם כל תוצאה של התקשרות חוזית רצונית בין מבקש חסות לבין נותן חסות. התקשרות זו הייתה תקפה לכל חייו או עד למותו של אחד מהצדדים, אלא אם כן חלה הפרה בוטה של ההסכם על ידי אחד מן הצדדים. לכל צד יש חובות וזכויות הדדיות. מצב זה אמנם נראה אידיאלי, אולם במהלך השנים תיווצר לא פעם הפקרות, והחזקים יכפו את מרותם על החלשים מהם. מצב זה היה אידיאלי על פניו, עד שאנשי כנסייה נכנסו לקשרי תלות, על אף האיסורים החוזרים ונשנים של ראשי הכנסייה כנגד נוהג זה.
ההבדל בין מערכת קשרי התלות ובין הפיאודליזם הוא שבמשטר הפיאודלי כל מי שנכנס בקשרי תלות בהכרח מקבל חלקת אדמה (beneficium). עד שהחל מצב זה, היו מקרים בהם אנשים קיבלו חלקת אדמה מבלי להיות קשורים בקשרי תלות לפטרון כלשהו, או אנשים שהיו בקשרי תלות אבל לא קיבלו חלקת אדמה.
How It's Done
וידאו קליפ
האודיו הרשמי של "How It's Done" הועלה לערוץ היוטיוב של קאש דול ב-11 באוקטובר 2019 וצבר למעלה מ-2.6 מיליון צפיות.
ראשית ימי הביניים
מערכת קשרי התלות
הפיאודליזם התפתח במערב אירופה במאה ה-10 בשטחים שהיו תחת שלטון השושלת הקרולינגית וכן באנגליה שהושפעה מהן ובספרד.
מערכת קשרי התלות והכנסייה
כאשר למלך כלשהו לא היו יותר אדמות לתת לאצילים, הוא היה נכנס בקשרי תלות עם הכנסייה. המלך היה מקבל את אדמת הכנסייה, והוא זה שהיה נהנה מפירותיה (usus fructum), אך האדמה הייתה עדיין אדמת כנסייה. ברם, מי שהיה מקבל אדמה זו מהמלך היה נאמן למלך, ולא לכנסייה. הכנסייה הייתה מקבלת רק centum (חלק ה-100) מאדמה זו, שכן הסכם זה נכפה עליה יותר משהיא הסכימה לו, מכיוון שהמלכים היו לוקחים את אדמות הכנסייה בכוח, וכופים עליה את קשרי התלות. החל מתקופתו של קרל הגדול ההסכם לא יכפה על הכנסייה, אך ימשיך בכל זאת. תופעה זו של קשרי תלות בין המלכים (בעיקר המלכים הפרנקים) לכנסייה הייתה נפוצה ביותר במהלך המאות ה-6 ועד המאה ה-8, ובעיקר באזור שמצפון לנהר הלואר ועד לחבל הריין. בהמשך, תופעה זו תתפשט גם לאזורים אחרים כמו גרמניה, אנגליה, וחצי האי האיברי.
הכנסייה בראשית ימי הביניים
עם נפילתה של האימפריה הרומית המערבית, הכנסייה הרומית-קתולית הייתה הגוף היציב היחיד במערב אירופה. אנשי הכנסייה היו אלו שהיו אחראים על החינוך, תיעדו את ההיסטוריה, והכנסייה הייתה הגוף היחיד בעל מוסדות מוסדרים וקבועים. עובדה זאת, והעובדה שעמי השבטים הגרמאנים ראו בכנסייה חלק מהתרבות הגאלו-רומית, ומי שמשמרת את גחלת האימפריה (שכן עבר זמן עד שנתקבלה העובדה שהאימפריה הרומית חדלה מלהתקיים) נתנו לה כוח רב, והשפעה רבה בקרב רוב תושבי מערב אירופה.
התנצרותו של כלוביס
אחד האירועים המכוננים שהתרחשו במהלך ימי הביניים הקדומים, הייתה טבילתו לנצרות של כלוביס מלך הפרנקים הסאלים, בשנת 486. אירוע זה חשוב ביותר בתולדות ימיה של אירופה המידיאבלית, שכן הייתה זו הפעם הראשונה בה מלך גרמאני קיבל עליו את הנצרות הקתולית (עד אז, העמים הגרמאנים אשר קיבלו עליהם את הנצרות, בחרו בנצרות האריאנית).
גרגוריוס מטור, מתאר בהרחבה בכתבו עשרת ספרי ההיסטוריה (Decem Libri Historiarum, שכונה מאוחר יותר דברי ימי הפרנקים) את הסיבות לטבילתו של כלוביס, ואת הטקס עצמו:
כפי שניתן לראות, אשתו של כלוביס, המלכה כלוטילדה (שהייתה קתולית), הפצירה בכלוביס להתיר לה להטביל את שני בניהם, ולהתנצר בעצמו. כמו כן, גם מאמצי השכנוע של בישוף ריימס, רמיגיוס הקדוש, עשו את שלהם בהחלטתו של כלוביס להתנצר. בסופו של דבר, הקרב נגד האלמנים היה זה ששכנע את כלוביס סופית לקבל עליו את הקתוליות. מהכתוב בטקסט ניתן גם ללמוד על גישתו של כלוביס לישו, כאל עוד אחד מהאלילים בהם הוא האמין, ולאו דווקא כאל יחיד, וחוקרים רבים מאמינים כי כלוביס נשאר בפועל עובד אלילים, אך ישו היה כעת האל החזק ביותר באמונתו.
אירוע זה הפך את המלך כלוביס למלך החזק באירופה, שכן מעתה הייתה הכנסייה הקתולית לצידו, והממלכה הפרנקית הייתה לממלכה החזקה במערב אירופה.
עליית האסלאם
למן המאה ה-7 החלה עלייתה של דת חדשה שנפוצה במהירות במדבריות ערב, האסלאם, להשפיע על הנעשה בממלכות מערב אירופה הנוצרית, וכן על הנעשה בתחומי האימפריה הביזנטית. הפלישות הראשונות של ערבים מוסלמים היו למסופוטמיה ולסוריה. לאחר שכבשו שטחים אלו, הצליחו המוסלמים לכבוש גם את שטחי ארץ ישראל, מצרים, וחלקים מאסיה הקטנה, ולאחר מכן ייסדו את האימפריה המוסלמית.
לאחר שהצליחו לכבוש גם את צפון אפריקה, החלו כוחות מוסלמים תחת פיקודו של טארק בן זיאד לתקוף את הממלכה הוויזיגותית בחצי האי האיברי, ובשנת 711, הצליחו המורים להכניע את רודריק מלך הוויזיגותים, והממלכה הוויזיגותית חדלה מלהתקיים. ישנם היסטוריונים שרואים בשנה זו את תחילתם המעשית של ימי הביניים, שכן תבוסת הוויזיגותים וכניסתם לזירה של המוסלמים, הכניסה את אירופה למצב של כלכלה סגורה עד לשלהי המאה ה-15.
שפת השלטון נותרה ערבית. תקופה זו מקבילה לתור הזהב של האסלאם שהחל במאה ה-8. תחת שליטים מוסלמים נבנו מוסדות לימוד כגון בית החוכמה בבגדד, וכן האוניברסיטאות הראשונות. מלומדים שקדו על איסוף ותרגום לערבית של כתבי היד החשובים של התרבויות העתיקות (יוון, פרס, הודו וסין), למדו, פירשו והרחיבו אותם וכן פיתחו ענפי ידע חדשים כמו האלגברה והטריגונומטריה.
מבחינה כלכלית המדינות החדשות לא הציבו הגבלות על תנועה של סחורות או בני אדם. כך נשאר העולם המוסלמי יחידה כלכלית וחברתית אחת.
טיקסי
טִיקְסִי (מיקוטית: Тиксии, בתרגום מילולי: מקום רתיקה; ברוסית: Ти́кси) היא עיר נמל על חוף אוקיינוס הקרח הצפוני במחוז בולונסקי, ברפובליקת סאחה-יקוטיה האוטונומית, ברוסיה. הנמל הוא נקודת יציאה לים לאפטב. אוכלוסייתה מוערכת ב-5,900 תושבים (נכון לשנת 2010). היישוב הוקם בשנת 1933 כתחנת נמל בדרך המעבר הצפון-מזרחי, והוא נמצא כ-2,600 קילומטרים מאלסקה שבארצות הברית.
קילומטר אחד צפון-מזרחית לה נמצא מאז שנות ה-50 שדה תעופה, בה מוצבים בעיקר מפציצים אסטרטגיים מדגם טופולב Tu-95 היוצאים לגיחות סיור באוקיינוס הקרח הצפוני. לאחר קריסת ברית המועצות, מתקנים צבאיים ארקטיים רבים ננטשו, הועברו לשימוש אזרחי או התדרדרו בגלל חוסר תחזוקה ושינוי סדרי העדיפויות הביטחוניים. הבסיס האווירי של טיקסי מורכב ממסלול מסלול בודד באורך 3,100 מטר וברוחב 60 מטר, מתקני שדה תעופה אזרחיים ומתקני בסיס אוויר צבאי - שניהם בעלי יכולות תחזוקה ושירותים בסיסיים בלבד.
מועצת הסאמי
מועצת הסאמי (בסאמי: Sámiráđđi) היא ארגון גג המאגד ארגוני סאמי (לאפים) מנורווגיה, שוודיה, פינלנד ורוסיה. משרדי המועצה שוכנים באוטסיורקי, פינלנד.
המועצה הוקמה בשם "מועצת הסאמי הנורדים", במהלך כנס הסאמי השני שנערך בנורווגיה ב-18 באוגוסט 1956. בשנת 1992, כשהתקבל הארגון הרוסי הראשון, הושמטה המילה "נורדים" מהשם.
המשימה העיקרית של מועצת הסאמי היא לגבש את תחושת הזיקה בקרב העם הסאמי, להשיג הכרה בסאמי כאומה ולשמור על הזכויות התרבותיות, הפוליטיות, הכלכליות והחברתיות של הסאמי בחקיקתן של ארבע המדינות. (נורווגיה, שוודיה, רוסיה ופינלנד) ובהסכמים בין מדינות וארגונים מייצגים של סאמי. מועצת סאמי משתתפת בתהליכים בינלאומיים בנושאים כגון עמים ילידים, זכויות אדם וארקטי וסביבה.
מועצת הסאמי מעבירה דעות ומציעה הצעות לשאלות הנוגעות לפרנסה, לזכויות, לשפה ולתרבות ובמיוחד בנושאים הקשורים לסאמי במדינות שונות.
מועצת הסאמי מתאספת פעמיים בשנה כדי לדון בסוגיות הנוכחיות הנוגעות לזכויות ולתרבות של הסאמי ושל עמים ילידים אחרים. מועצת המנהלים והמזכירות הם חברי ההכנה של המועצה. עבודה מיוחדת של מועצת סאמי מבוצעת ביחידות המוקדשות לנושאים חשובים. שיתוף הפעולה התרבותי של הסאמי מטופל על ידי ועדת התרבות. תפקידה של ועדה זו הוא להגדיל ולהפיץ ידע על תרבות הסאמי, לשפר את שיתוף הפעולה בין מוסדות התרבות לבין מועצת סאמי ולהפיץ קרנות תרבות.
מועצת הסאמי ממומנת על ידי מענקים. מועצת סאמי בראשות נשיא, שנבחר לשנתיים בכל פעם.
ארגונים חברים
במועצה חברים שמונה ארגונים. כל אחד מהארגונים מיוצג במועצה על ידי נציג אחד לפחות.
יצחק הרצוג
יצחק (בוז'י) הרצוג (נולד ב-22 בספטמבר 1960, א' בתשרי ה'תשכ"א) הוא נשיאה ה-11 של מדינת ישראל, החל מ-7 ביולי 2021.
הרצוג שימש בעבר כיושב ראש הסוכנות היהודית, ראש האופוזיציה, שר, חבר הכנסת מטעם מפלגת העבודה בשנים 2003–2018 ומזכיר הממשלה. עורך דין בהכשרתו. בתקופת פעילותו הפוליטית היה שר בממשלות ישראל ה-31 וה-32 וכיהן כחבר הקבינט המדיני-ביטחוני. בכהונתו כראש האופוזיציה הנהיג, יחד עם ציפי לבני, את המחנה הציוני, שהשיגה 24 מושבים בבחירות לכנסת העשרים ובכך הייתה המפלגה השנייה בגודלה.
ביוגרפיה
הרצוג נולד בתל אביב, שם גדל והתחנך בשכונת צהלה. הוא בנם של חיים הרצוג, נשיא מדינת ישראל השישי, ואורה הרצוג לבית אמב"ש, מייסדת המועצה לישראל יפה.
הרצוג קרוי על שם סבו, הרב הראשי לישראל יצחק אייזיק הלוי הרצוג. הוא אחיינם של סוזי אבן, רעייתו של אבא אבן, ושל יעקב הרצוג, ואחיו של שגריר ישראל בארצות הברית מיכאל (מייק) הרצוג. בילדותו דבק בו הכינוי שהוענק לו על ידי אימו, "בוז'י". למד בבית הספר היסודי הממלכתי בצהלה (בין היתר אצל המחנכת גאולה בן אליעזר, בתו של דוד בן-גוריון), ובחטיבת הביניים בבית הספר הממלכתי-דתי צייטלין. מגיל 15 המשיך ללמוד כשלוש שנים בבית הספר התיכון היהודי "ישיבת רמז" שבמנהטן, ניו יורק, כשאביו היה שגריר ישראל באומות המאוחדות.
שירת כקצין ביחידה 8200 של חיל המודיעין. בשירותו הסדיר שירת בסיני. במילואים הגיע לדרגת רב-סרן.
הוא בעל תואר ראשון במשפטים מטעם אוניברסיטת תל אביב עם לימודים אקדמיים נוספים באוניברסיטת קורנל ובאוניברסיטת ניו יורק. במקצועו הוא עורך דין, והיה שותף בכיר במשרד עורכי הדין הרצוג, פוקס, נאמן ושות', שאביו נמנה עם מייסדיו. מחלקת הטלקומוניקציה והתקשורת אותה ייסד ובראשה עמד הייתה המובילה בישראל, וייצגה חברות תקשורת והיי-טק בינלאומיות, דוגמת AT&T, נורטל, כייבל אנד ויירלס ודויטשה טלקום. פרש מהמשרד בשנת 2003, עם בחירתו לכנסת ה-16.
בשנים 1988–1990 היה מזכיר "המועצה הכלכלית החברתית", שבה חברים נציגי הממשלה, ההסתדרות והמעסיקים. בשנים 2000–2003 שימש יושב ראש הרשות הלאומית למלחמה בסמים ופעל נגד יוזמות ללגליזציה של סמים קלים.
קריירה פוליטית
הרצוג היה פעיל במפלגת העבודה. החל את הקריירה הפוליטית שלו כיועצם של ראשי המפלגה יצחק רבין ושמעון פרס ונמנה עם יוזמי הפריימריז במפלגת העבודה עם ח"כ אפרים סנה ויו"ר ועדת הבחירות שלה. בשנת 1991 שקל להתמודד על מקום ברשימת מפלגת העבודה לכנסת השלוש עשרה, אך מאחר שאביו עדיין כיהן כנשיא המדינה, החליט לא להתמודד כדי למנוע מצבים של ניגוד עניינים.
ב-1999, עם כינון הממשלה ה-28 בראשות אהוד ברק, מונה למזכיר הממשלה, וכיהן בתפקיד עד 2001. היה חבר בוועדת טל.
בעקבות הבחירות לכנסת ה-15 בשנת 1999 נחקר בחשד למעורבות בפרשת עמותות ברק, שעניינה עבירות על חוק מימון מפלגות ורישום כוזב במסמכי תאגיד. בדו"ח מבקר המדינה, שהביא לפתיחת חקירת משטרה, נכתב כי הרצוג ניתב חלק מכספי קרן פילנתרופית, שהקים אוקטב בוטנר לזכר בתו, אל עמותות התומכות בברק. בחקירה השתמש הרצוג בזכות השתיקה, וב-2003 הודיע היועץ המשפטי לממשלה על סגירת התיק נגדו מחוסר ראיות. בינואר 2015, לאחר שגינה את החלטת חברת הכנסת פאינה קירשנבאום לשתוק בחקירתה, הגיב הרצוג על שתיקתו בחקירה: "היום הייתי נוהג אחרת".
בבחירות לכנסת ה-16 שנת 2003, נבחר למקום ה-11 ברשימת מפלגת העבודה ונכנס מטעמה לכנסת ה-16. בכהונה זו ריכז את עבודת האופוזיציה בוועדת הכספים של הכנסת.
כחבר הכנסת יזם בין היתר את חוק אנשי צבא דרום לבנון ומשפחותיהם ואת תיקון חוק למניעת העסקה של עברייני מין במוסד המכוון למתן שירות לקטינים, האוסר על העסקתם של עברייני מין במוסדות המכוונים למתן שירות לבעלי מוגבלות שכלית התפתחותית, בעלי לקויות קוגניטיביות-נוירופסיכולוגיות ובעלי הפרעה נוירו-התפתחותית. בנוסף היה חבר בוועדת הפנים והגנת הסביבה ובוועדה למאבק בנגעי הסמים והאלכוהול, חבר בוועדת העלייה והקליטה ושימש יו"ר האגודה הפרלמנטרית ישראל-אוסטרליה.
בשנת 2005 זכה במקום השני בהצבעה שנערכה במרכז מפלגת העבודה לקביעת שרי המפלגה שיכהנו בקואליציה עם הליכוד, והתמנה לפי בקשתו לשר הבינוי והשיכון.
כהונתו כשר השיכון
הרצוג החל את תפקידו כשר השיכון והבינוי ב־10 בינואר 2005. כשר השיכון פעל הרצוג בתחומי שיקום שכונות, סיוע למגזר הערבי והרחבת דירות לנזקקים. הביא לסיום משבר מחוסרי הדיור בנגב. הוא הוציא לדרך תוכנית שנועדה לעודד את דיירי הדיור הציבורי באזורי עדיפות לאומית לרכוש את דירותיהם.
הרצוג פעל להרחבת הסיוע לאנשי צד"ל, שמימשו את זכאותם לקבלת תעודת זהות ישראלית, לקבלת מלוא הזכויות והסיוע בתחום הדיור. הקים ועדה ציבורית בראשות האלוף (מיל') אורי אור, שתבחן את מימון פעילות השמירה והאבטחה על בתים יהודים במתחמים במזרח ירושלים.
ב-23 בנובמבר 2005, עשרה חודשים לאחר שנכנס לתפקיד, פרש מתפקידו עם שאר חברי סיעתו.
לקראת הבחירות לכנסת ה-17 נבחר במקום הראשון בפריימריז לרשימת המפלגה והוצב במקום השני ברשימתה לכנסת. עם הקמת הממשלה ה-31 בראשות אהוד אולמרט, ב-4 במאי 2006, מונה לשר התיירות.
כהונתו כשר התיירות
כשר התיירות רתם את חואן לאפורטה, נשיא קבוצת הכדורגל ברצלונה, לקידום התיירות הספרדית לישראל וגייס את הדוגמנית בר רפאלי לייצג בהתנדבות את המדינה בירידי תיירות בין לאומיים.
לאחר מלחמת לבנון השנייה פעל לשיקום ענף התיירות בצפון ישראל ולהבטחת התאוששות הענף שספג נזקים כבדים.
לאחר עשרה חודשים, עם כניסת ישראל ביתנו לממשלה וההחלטה על העברת משרד התיירות אליה, סיים את תפקידו.
כהונתו כשר הרווחה והשירותים החברתיים
ב־21 במרץ 2007 החל הרצוג לשמש כשר הרווחה והשירותים החברתיים, וכן כשר לענייני תפוצות, חברה ומאבק באנטישמיות. ב-4 ביולי 2007 מונה גם לשר הממונה על רשות השידור.
בתפקידו כשר הרווחה הוציא לדרך את התכנית הלאומית לילדים בסיכון ופעל לטיפול בתופעות של אלימות במשפחה. יזם תוכנית להגנה על עובדים סוציאליים שהותקפו באלימות במהלך ביצוע תפקידם. גיבש תוכנית "חיסכון לכל ילד", שדומה לה יושמה בשנת 2017 והביא להגדלת הסיוע שניתן לניצולי השואה, הנחה בתרופות ושדרוג מערך הסיעוד לכלל הקשישים בישראל. יזם חקיקה שאפשרה לאנשים עם מוגבלות לצאת לעבודה מבלי שתישלל קצבת הנכות שלהם, והגדיל את הסיוע התקציבי הממשלתי לארגונים החברתיים.
הרצוג כיהן גם כחבר הקבינט המדיני-ביטחוני. בעת מבצע עופרת יצוקה מונה לאחראי התיאום הממשלתי לסיוע ההומניטרי לתושבי רצועת עזה.
בשלהי 2010 הכריז על כוונתו להתמודד על ראשות מפלגת העבודה. ב-17 בינואר 2011, מיד לאחר ההודעה של אהוד ברק בדבר פילוגה של המפלגה והקמת מפלגת העצמאות, הודיע הרצוג על התפטרותו מהממשלה. עד לסיום כהונתה של הכנסת ה-18 שימש כיו"ר סיעת העבודה, כחבר בוועדת החוקה, חוק ומשפט והקים בכנסת את השדולה לקידום החינוך הטכנולוגי ולימודי ההנדסה היישומית. בהתמודדות על ראשות מפלגת העבודה בבחירות המקדימות שנערכו בספטמבר 2011, סיים הרצוג במקום השלישי עם כ-25 אחוזים מקולות הבוחרים, ולא עלה לסיבוב השני.
ברשימת המפלגה בבחירות לכנסת התשע עשרה הוצב הרצוג במקום השני אחרי שלי יחימוביץ', לאחר שסיים שוב במקום הראשון בפריימריז. ביוני 2013 הקים, עם חבר הכנסת אלעזר שטרן, שדולה בשם "עם, דת ומדינה", ששמה לה למטרה ליישם את אמנת גביזון מדן. בכנסת ה-19 נבחר לכהן כנציג הכנסת בוועדה לבחירת שופטים, כחבר בוועדת החינוך, התרבות והספורט, כחבר בוועדת הכנסת ובוועדה לפניות הציבור. כן שימש יו"ר השדולה למען השידור הציבורי, ויו"ר השדולה להתחדשות יהודית.
ראש האופוזיציה
בבחירות לראשות מפלגת העבודה שנערכו ב-21 בנובמבר 2013 התמודד מול שלי יחימוביץ' על ראשות מפלגת העבודה, וגבר עליה. בעקבות כך החליף את יחימוביץ' גם בתפקיד ראש האופוזיציה.
לקראת הבחירות לכנסת ה-20 הכריז הרצוג על כוונתו להתמודד על ראשות הממשלה. בדצמבר 2014 הודיע עם יו"ר "התנועה" ציפי לבני על ריצה משותפת של מפלגותיהם, ברשימה בשם "המחנה הציוני", כך שלבני תשוריין במקום השני אחרי הרצוג, ושני מועמדים נוספים מטעמה ישוריינו עד המקום ה-12. רשימת "המחנה הציוני" זכתה ל-24 מנדטים, הישג שאליו לא הגיעה מפלגת העבודה מאז כהונתו של אהוד ברק.
בכנסת ה-20 המשיך הרצוג בתפקידו כראש האופוזיציה.
ב-22 בינואר 2016 נפגש הרצוג בצרפת עם נשיא צרפת, פרנסואה הולנד, ובמהלך פגישתו אמר כי: "חזון שתי המדינות לא יכול להתממש עכשיו", אמירה זו הסעירה את השמאל. ח"כ שלי יחימוביץ' אמרה בתגובה כי בדבריו של הרצוג יש "פזילה לימין".
באפריל 2016 נחקר הרצוג תחת אזהרה, בחשד כי עבר על חוק מימון מפלגות כאשר התמודד ב-2013 בפריימריז על ראשות מפלגת העבודה מול שלי יחימוביץ', בכך שמטהו קיבל שלא כחוק 40 אלף ש"ח. בינואר 2017 החליט היועץ המשפטי לממשלה אביחי מנדלבליט לסגור את התיק נגדו בשל "היעדר ראיות מספיקות", בצירוף ביקורת על כך שגרסתו של הרצוג אינה עולה בקנה אחד עם חומר הראיות. בפברואר 2018 הורשע שמעון בטאט, שהיה ראש מטה הבחירות של הרצוג בפריימריז אלה, בעבירה על חוק המפלגות. בהמשך בוטלה ההרשעה, אך נגזר על בטאט עונש של 180 שעות שירות לתועלת הציבור. במאי 2019 זוכה גלעד רמות, שהואשם בפרשה.
לאחר שהצליח להבריא את מפלגת העבודה מגרעונות תקציביים, התמודד שוב בבחירות לראשות מפלגת העבודה, שנערכו ב-4 ביולי 2017, והגיע למקום השלישי, עם 16.8% מהקולות, ולא העפיל לסיבוב השני, שבו נבחר אבי גבאי, הרצוג נשאר בתפקיד ראש האופוזיציה לאחר שגבאי ביקש ממנו להישאר בתפקיד עד שהוא ייכנס לכנסת. בעקבות התפטרותו של ח"כ מנואל טרכטנברג מהכנסת, החל מאוקטובר 2017 הרצוג היה חבר ועדת הכספים. ביוני 2018 נבחר ליו"ר הסוכנות היהודית והתפטר מהכנסת לשם מינויו לתפקיד זה. בנאום הפרידה שלו ממליאת הכנסת הסביר הרצוג כי הוא רואה חשיבות אדירה בהתייצבות מול סכנת אובדן הזהות וההמשכיות היהודית וסכנת הפילוג המאיימת על העם.
יו"ר הסוכנות היהודית
ביוני 2018 נבחר הרצוג פה אחד על ידי חבר הנאמנים של הסוכנות היהודית ליושב ראש הסוכנות היהודית ונכנס לתפקיד ב-1 באוגוסט 2018.
בנאום שנשא הרצוג עם בחירתו לתפקיד ביוני 2018 אמר הרצוג כי האתגר הגדול ביותר שעומד בפני העם היהודי הוא למנוע את הקרע בין יהדות התפוצות לבין מדינת ישראל.
באוקטובר 2018 הוביל החלטה המאשררת את המחויבות לעקרונות היסוד של הכרזת מגילת העצמאות, במעמד ראש העדה הדרוזית, השייח' מוואפק טריף, כהבעת תמיכה של העם היהודי בעדה הדרוזית בישראל.
בינואר 2019 הופיע בפני פרלמנט האיחוד האירופי לכבוד יום השואה הבינלאומי והתריע בו כי "זו אחת התקופות האפלות בהיסטוריה של יהודי אירופה".
במרץ 2019 הוביל הרצוג החלטה על מתן הלוואה לכל עובד או עובדת שיבקשו להביא ילד באמצעות הליך פונדקאות מחוץ לישראל, כולל זוגות חד-מיניים והורים יחידניים.
באוקטובר 2019 אישר חבר הנאמנים של הסוכנות היהודית בהובלת הרצוג "תוכנית אסטרטגית לעשור הקרוב לעם היהודי". על פי התכנית הסוכנות תפעל לאיחוי השסעים בעם היהודי, להבטחת ביטחונן של הקהילות היהודיות בעולם, תיאבק בגילויי האנטישמיות ובאנטי-ציונות ובנוסף תעודד עלייה.
בנובמבר 2019, במלאת 81 שנים לליל הבדולח וכחודש לאחר פיגוע הירי בבית הכנסת בהאלה, הגיע הרצוג עם מזכיר המדינה האמריקאי, מייק פומפאו ושר החוץ הגרמני, הייקו מאס, לביקור בבית הכנסת בהאלה.
נשיא המדינה
ב-19 במאי 2021 הציג את מועמדותו לתפקיד נשיא מדינת ישראל ה-11, ויצא לחופשה ללא תשלום מתפקידו כיו"ר הסוכנות היהודית, עד לאחר הבחירות לנשיאות. בבחירות שהתקיימו ב-2 ביוני 2021 זכה לתמיכת 87 מחברי הכנסת, ובכך ניצח את מרים פרץ שקיבלה 26 קולות . בניצחונו זכה הרצוג לתמיכה הגדולה ביותר אי פעם לנשיא והוא הצהיר אמונים ונכנס לתפקידו ב-7 ביולי, שלושה ימים לפני המועד הרשמי.
בנאום השבעתו לתפקיד נשיא המדינה, ב-7 ביולי 2021, קרא הרצוג לאיחוי הקרעים בחברה הישראלית וליצירת גשרים בתוך החברה ולמול יהדות התפוצות. הוא הדגיש את חשיבות העיסוק בסוגיית משבר האקלים והשלכותיו.
בכהונתו כנשיא קיים מספר ביקורים ממלכתיים משמעותיים. ב-30 בינואר 2022 קיים ביקור ממלכתי באיחוד האמירויות. במרץ 2022 יצא למסע בקרב שכנותיה של ישראל לחופי הים התיכון, שכלל, לאחר ביקורים ביוון ובקפריסין, גם ביקור ממלכתי בטורקיה, כאורח של הנשיא רג'פ טאיפ ארדואן. מפגש הפסגה בין הנשיאים, שהיווה המשך לשיחות ביניהם מיום שנבחר הרצוג לתפקיד, וסימן שאיפה של שתי המדינות לסיים את תקופת המתיחות ביניהן, נערך בארמונו של ארדואן באנקרה. בחלקו השני של הביקור בטורקיה, וכפי שהם נוהגים לעשות בביקוריהם בחו"ל כחלק מיעד הידוק הקשר עם יהדות התפוצות, נפגשו הנשיא הרצוג ורעייתו מיכל עם הקהילה היהודית המקומית בבית הכנסת "נווה שלום" שסבל מטרור לאורך השנים.
ב-29 במרץ 2022 ביקר הרצוג בעמאן שבירדן, נפגש עם עבדאללה השני, מלך ירדן ודן עמו בהידוק הקשרים בין המדינות, בשמירה על היציבות באזור ובחיזוק השלום והנורמליזציה.
בהמשך לכוונתו המוצהרת לערוך מסע לתוככי החברה הישראלית ובמסגרת פעילותו בחברה הישראלית וביקוריו במגזריה השונים, השתתף הרצוג ב-29 באוקטובר 2021 בטקס האזכרה לנרצחים בטבח כפר קאסם והתנצל בשם מדינת ישראל. בכך הפך לגורם הרשמי הישראלי הראשון שמבקש סליחה בטקס האזכרה הרשמי שנערך בכפר קאסם.
באוקטובר 2021 הודיע הרצוג על הקמת "פורום האקלים הישראלי" שיפעל תחת בית הנשיא, ומינה ליו"ר הפורום את חבר הכנסת לשעבר ד"ר דב חנין. הפורום פועל באמצעות אשכולות בנושאים שונים ומתכלל גורמים מוסדיים, פרטיים ואזרחיים שפועלים יחד כחלק מהמאבק במשבר האקלים. ב"נאום המזרח התיכון המתחדש", שאותו נשא הרצוג בכנס האקלים של "הארץ", הוא התייחס לעמדתו לפיה משבר האקלים טומן בחובו גם הזדמנות לשיתוף פעולה אזורי ייחודי.
ב-28 בנובמבר הדליק הרצוג נר ראשון של חנוכה במערת המכפלה בחברון, כאשר ברקע נשמעה ביקורת מצד גורמי שמאל על ביקורו בחברון. בביקורו הצהיר הרצוג כי "הכרה בזיקה שלנו לחברון צריכה להיות מעל כל מחלוקת".
בדצמבר 2021 השיק הרצוג את הקמפיין שיזם "תחשבו טוב" שמטרתו שינוי השיח הבריוני ברשת. הקמפיין, שנערך בשיתוף פייסבוק, נועד לקדם שיח מקרב ומכיל ברשתות החברתיות.
ב-12 בפברואר 2023, בעיצומו של הדיון הציבורי ברפורמת לוין, נשא הרצוג נאום לאומה בו ביקש להגיע לפשרה. הוא ביקש מראש ועדת חוקה, חוק ומשפט, שמחה רוטמן לעצור את החקיקה, ולא להעלות את הצעת החוק לקריאה ראשונה בכנסת. עם התקדמות החקיקה והמחאות נגדה, ב-9 במרץ נשא הנשיא הרצוג נאום לאומה, שבו קרא לעצור את החקיקה ולהחליפה במתווה אחר, וקבע: "מכלול החקיקה שנידון כעת בוועדה צריך לעבור מהעולם ומהר. הוא שגוי, דורסני ומערער את יסודותינו הדמוקרטיים." ב-15 במרץ הציג הרצוג את 'מתווה העם' לפשרה.
ב-18 ביולי 2023 הגיע לארצות הברית ונפגש עם נשיא ארצות הברית ג'ו ביידן. יום למחרת נאם בפני הקונגרס של ארצות הברית, לציון 75 שנה להקמת מדינת ישראל. בנאום דיבר, בין היתר, על היחסים בין שתי המדינות וחשיבותם, תוכנית הגרעין האיראנית, הסכמי אברהם, הישראלים הנעדרים שנכנסו לרצועת עזה ועוד.
חיים אישיים
הרצוג נשוי למיכל, עורכת דין, בתו של שאול אפק, אלוף-משנה ונציג הטכניון בקנדה לשעבר. לזוג שלושה בנים. המשפחה מתגוררת בשכונת צהלה בתל אביב.
מדיני
הרצוג נמנה עם תומכי פתרון שתי המדינות, וזאת על מנת לשמור על הרוב היהודי במדינת ישראל. בסיום שנת 2015 הודיע כי לדעתו אין היתכנות לביצוע פתרון שתי המדינות, עד אשר יתרחשו שינויים מדיניים הכרחיים במזרח התיכון. את השינויים והצעדים אשר צריכים להתקיים הציג הרצוג בראשית 2016 בתוכניתו המדינית, "תוכנית ההפרדה", אותה קיבלה ועידת מפלגת העבודה ברוב גדול. במרכז תוכניתו של הרצוג, יוזמה אזורית אשר תשמש כבסיס להתקדמות מדינית אל עבר פתרון הקבע אשר יכלול ריבונות ישראלית בגושי ההתיישבות הגדולים ביהודה ושומרון. כמו כן, הסמכות הביטחונית העיקרית ביהודה ושומרון, בבקעה ועד גבול הירדן תוענק לצה"ל.
ביוני 2016 פורסם כי במהלך תקופת הבחירות, כשנה קודם לכן, ניהל הרצוג, באמצעות אפרים סנה, משא ומתן עם הרשות הפלסטינית. הרצוג הסכים להעברת 100% מהשטח שנכבש במלחמת ששת הימים לידי הרשות, מתוכם 4% בחילופי שטחים. במסגרת ההסדר המדיני המוצע, הרצוג הסכים להעביר לידי הרשות גם את מזרח ירושלים, שתהיה בירת המדינה הפלסטינית. עוד הוסכם על ריבונות ישראלית בכותל המערבי וכוח רב-לאומי בהר הבית, וכן על פיצוי כספי לרוב הפליטים הפלסטינים וחזרה סמלית שלהם, על בסיס החלטה משותפת. הצדדים הסכימו גם על נוכחות ישראלית סמלית בבקעת הירדן.
ביטחון
הרצוג היה חבר בקבינט המדיני ביטחוני בעת ההחלטה על תקיפת הכור הגרעיני בסוריה. לאורך השנים תמך באופן עקבי במאבק בתוכנית הגרעין של איראן, הן בפעולות ישראליות עצמאיות והן בדיאלוג בינלאומי עם מדינות ה-P5+1. הרצוג פעל גם בנושא הידוק הקשר בין מדינות ערב המתונות לבין ישראל אל מול הציר הפרו-איראני, ובעת כהונתו כראש האופוזיציה נפגש בחשאי עם מנהיגים בולטים של מדינות אלו.
כלכלה וחברה
את תוכניתו הכלכלית הציג הרצוג בספרו "תוכנית עבודה – מתכון לרווחה כלכלית", אותו פרסם בעת כהונתו כשר הרווחה (2010). על פי תפיסתו, על המדינה לקחת אחריות כלפי אזרחיה בתחומים מוגדרים ובהם הבריאות, החינוך, הרווחה ועידוד התעסוקה. הרצוג מאמין בפיתוח וחיזוק שירותי הרווחה בישראל, בהם המוסד לביטוח לאומי, כך שיעניקו לאזרחים, במיוחד לאוכלוסיות מוחלשות, רשת ביטחון סוציאלית. כשר הרווחה יזם הרצוג תוכניות המעודדות תפיסה זו, בהן התכנית הלאומית לילדים ונוער בסיכון ואת תוכנית "חיסכון לכל ילד". אשר תוכנית המבוססת עליה אושרה בחקיקה בשנת 2017 (בעקבות משא ומתן בין סיעת "יהדות התורה" למשרד האוצר). בכהונתו במשרד תמך הרצוג בביטוח הלאומי והוביל את התאמתו לעידן המודרני.
בנוסף הרצוג מאמין במאבק בעוני ובאבטלה בכלים שונים לרבות הגברת העסקתם ושילובם של בעלי מוגבלויות. בין היתר הוביל את חקיקתו של "חוק לרון" המונע שלילת קצבת נכות של בעלי מוגבלויות הנכנסים למעגל העבודה. כשר הרווחה היה הרצוג לגורם המרכזי בהבאת המדינה להכיר בנושא הביטחון התזונתי כמרכזי לרווחת האזרח. בתקופת כהונתו הביא הרצוג להקמתה של המועצה הלאומית לביטחון תזונתי.
הרצוג תומך בחיוב המדינה להקצבת כספים לשילוב ילדים חריגים במסגרת החינוך הכללי. בשנת 2003 היה שותף להגשת עתירה לבג"ץ, שהביאה לחיוב המדינה להקציב 120 מיליון שקל למטרה זו.
חשיבותה של רצינות
חשיבותה של רצינות (באנגלית: The Importance of Being Earnest) הוא מחזה קומי שנכתב בשנת 1895 על ידי הסופר האירי אוסקר ויילד.
מערכה ראשונה
המערכה הראשונה מתרחשת כולה בדירתו של אלג'רנון שבלונדון. המערכה נפתחת כאשר אלג'רנון מסיים לנגן בפסנתר ונכנס לבמה, הוא וליין מנהלים שיחת חולין בה מודגשת התנשאותו של אלג'רנון. כמו כן ידוע לנו כי בקרוב יבקרו את אלג'רנון דודתו אוגוסטה בראקנל ובתה גוונדולן, אך לפני כן חברו ג'ק בא לבקרו. במהלך הביקור ג'ק מודיע לו שהוא מאוהב בגוונדולן ורוצה לשאתה לאישה, חרף התנגדותו של אלג'רנון. כמו כן ג'ק מספר לאלג'רנון כי המציא אח בשם ארנסט, אך עליו "להיפטר" ממנו. בהמשך נכנסות גוונדולן ואימה, ומיד ג'ק מחניף להן. אלג'רנון מאכזב את דודתו כשאומר לה שלא יוכל להגיע לארוחת ערב שתיערך בערוב אותו יום, כיוון שחברו (הפיקטיבי) בנבורי, נפל למשכב ועליו לבקר אותו. כאשר אלג'רנון ודודתו יוצאים מהחדר כדי לחפש מוזיקה לארוחת ערב שצפויה להיערך באותו הערב, מצהיר ג'ק בפני גוונדולן על אהבתו, ומבקש את ידה. כאשר ליידי בראקנל חוזרת, היא חוקרת את ג'ק אודותיו (מעמדו, הרגליו, הונו וכו') ואודות משפחתו, אך כשנחוור לה שהוא אסופי, היא משתוממת ואומרת לו שלאבד הורה אחד זה ביש מזל, אך לאבד שניים זה כבר חוסר אחריות, היא מתנגדת בכל תוקף לחתונה.
מערכה שלישית
מערכה זו היא המשך כמעט ישיר בזמן ובמקום של המערכה השנייה, אך מערכה זו מתרחשת בחדר האורחים שבתוך בית האחוזה. גוונדולן וססילי מתנחמות זו בזרועות זו ומשתתפות בכעסן על הגברים, אך הם גורמים להן לסלוח להם כאשר אומרים להן שהם יעברו טקסי הטבלה לשם ארנסט. הנשים מתרצות ואף מעריכות את הגברים על נכונותם לקיים את הטקס. מיד לאחר סליחתן של הנשים, מגיעה ליידי בראקנל לאחוזה ומודיעה שהיא אוסרת על גוונדולן להינשא לגבר חסר ההורים (ג'ק), אך ג'ק מציב לה אולטימטום, כאשר מאיים שאם היא לא תתן לו להינשא לגוונדולן, הוא, כאופוטרופסה של ססילי, אוסר עליה להתחתן עד גיל 35. ג'ק אומר שהוא מוכן להביא לה את התיק בו הוא נמצא, אך זה לא מספק אותה. בשלב זה פריזם נכנסת לחדר, וליידי בראקנל מזהה אותה מיד בתור המטפלת של תינוק שנעלם 28 שנה קודם לכן. מדובר באחיינה של בראקנל ואחיו הבכור של אלג'רנון. או אז מתברר שהתינוק האבוד הוא וורת'ינג האסופי. כמו כן מתברר ששמו האמיתי של וורת'ינג הוא אכן ארנסט. כך הכל בא על מקומו בשלום: בראקנל מסירה התנגדותה לנישואי גוונדולן, ואילו וורת'ינג אינו צריך לעבור הטבלה. המחזה נחתם בכך שג'ק מודיע לליידי בראקנל שהוא סוף סוף הבין את חשיבותה של הרצינות (the importance of being earnest ובמשחק מילים: החשיבות של להיות ארנסט).
לקולנוע
,, המחזה עובד לקולנוע בשפה האנגלית שלוש פעמים, לראשונה ב-1952 על ידי אנתוני אסקווית' שעיבד את התסריט וביים אותו. מייקל דניסון (אלג'רנון), מייקל רדגרייב (ג'ק), אדית אוונס (ליידי בראקנל), דורותי תוטין (ססילי), ג'ואן גרינווד (גוונדולן), ומרגרט רתרפורד (מיס פריזמה) ומיילס מאלסון (קאנון צ'אסובל) היו בין צוות השחקנים. ב-1992 קורט בייקר ביים גרסה עם צוות שחקנים שגלל את דריל קית' רואץ' (ג'ק), רן טי בראון(אלג'רנון), אן וולדון (ליידי בראקנל), לני צ'פמן (ססילי), כריס קאלווי (גוונדולן), וברוק פיטרס (דוקטור צ'אסובל). עלילת זרט זה מתרחשת בארצות הברית. אוליבר פארקר, במאי שעיבד גם את "בעל אידיאלי" מאת וויילד, ביים את סרטו ב-2002; מככבים בו קולין פירת' (ג'ק), רופרט אוורט (אלגי), ג'ודי דנץ' (ליידי בראקנל), ריס ווית'רספון (ססילי), פרנסס אוקונור (גוונדולן), אנה מאסי (מיס פריזמה), וטום וילקינסון (קאנון צ'אסבל). העיבוד של פארקר כולל את עורך הדין מר גריבסבי שרודף אחרי "ארנסט" להרטפורדשייר (דמותו נוכחת בטיוטה המקורית של ויילד, אך הוא נחתך בהוראת המפיק הראשון של המחזה). גם אלגרנון נרדף על ידי קבוצת נושים בסצנת הפתיחה.
תלאסי
תֶלאסי (בגאורגית: თელასი) היא החברה המספקת חשמל לטביליסי בירת גאורגיה. בשנת 1998 הפרטה החברה, וחברת AES קורפוריישן האמריקאית קנתה את מניותיה. לאחר ההפרטה החלה החברה בתהליך של מודרניזציה של רשת החשמל בטביליסי. התהליך המודרניזציה תועד בסרט דוקומנטרי, "מסע החשמל" Trip) . בשנת 2003 מכרה AES את תלאסי לחברה הרוסית "אינטר RAO UES", חברת-בת משותפת של יונייטד אנרג'י סיסטם (RAO UES) ורוסאנרגואטום (РосЭнергоАтом). החברה הרוסית שילמה 26 מיליון דולר עבור תלאסי ומצד שני שילמה AES 60 מיליון דולר לכיסוי חובותיה של תלאסי, כך שלמעשה שילמה AES 34 מיליון דולר כדי ל"הפטר" ממניות תלאסי. המכירה התרחשה פחות משנה לאחר שמנהל הכספים הראשי של החברה, ניקו לומינדזה, נרצח ונמצא מת בדירתו, ולאחר איומים רבים אחרים שקיבלה הנהלת AES-תלאסי. בסופו של דבר איבדה AES מעל ל-300 מיליות דולר בגין האפיזודה של תלאסי.
קים קרדשיאן
קימברלי נואל קרדשיאן (באנגלית: Kimberly Noel Kardashian; שם מלא לשעבר: קים קרדשיאן וסט; באנגלית: Kim Kardashian West ; נולדה ב-21 באוקטובר 1980) היא ידוענית ריאליטי, מעצבת אופנה, אשת עסקים, אשת חברה, ודוגמנית אמריקאית. עיקר פרסומה הגיע בתחילה מחברותה עם ידוענית הריאליטי פריס הילטון. פרסומה התרחב בשל דליפת קלטת סקס שלה עם ריי ג'יי, והגיע לשיאו בכיכובה בסדרת הריאליטי המצליחה "משפחת קרדשיאן".
חייה האישיים
נולדה בשם קימברלי נואל קרדשיאן בלוס אנג'לס, קליפורניה. אביה רוברט קרדשיאן (1944–2003), היה עורך דין ואיש עסקים, שהתפרסם כאחד מפרקליטיו של או. ג'יי. סימפסון, שהיה גם סנדקה של קים. אמה היא קריס ג'נר (לבית יוטון). יש לה שתי אחיות: קורטני קרדשיאן (1979) וקלואי קרדשיאן (1984), ואח, רוב קרדשיאן (1987). אמה של קים נישאה בשנית לברוס ג'נר, ומנישואין אלה יש לקים שתי אחיות למחצה: קנדל ג'נר (1995) וקיילי ג'נר (1997). ברוס ג'נר חשפה בינואר 2015 כי היא טרנסג'נדרית וכי החליטה לחיות את המשך חייה כאישה, בזהות חדשה כקייטלין ג'נר. בנוסף יש לה עוד ארבעה אחים ואחיות חורגים. למדה בתיכון מרימאונט הקתולי לבנות בלבד בלוס אנג'לס.
קרדשיאן התפרסמה לראשונה בתחילת העשור הראשון של המאה ה-21, בשל חברותה עם הידוענית פריס הילטון. בשנת 2000 נישאה קרדשיאן לראשונה למפיק המוזיקלי דיימון תומאס. השניים התגרשו ב-2004. ב-2003, עוד לפני השלמת הגירושין מבעלה הראשון, החלה קרדשיאן לצאת עם זמר הרית'ם אנד בלוז, ריי ג'יי. קלטת לוהטת שלהם דלפה לרשת בפברואר 2007. בין 2007 ל-2010 יצאה עם כוכב ה-NFL רג'י בוש, בהמשך יצאה עם מיילס אוסטין, שחקן הדאלאס קאובויס, עד אוגוסט 2010.
קרדשיאן הייתה בזוגיות מתוקשרת עם הראפר האמריקאי קניה וסט החל מ-2012. היא נישאה לו ב-24 במאי 2014. ב-15 ביוני 2013 נולדה בתם. ב-5 בדצמבר 2015 ילדה את בנם השני. השניים מתגוררים בקהילה המגודרת של הידן הילס שבקליפורניה. באפריל 2015 הגיעו קים קרדשיאן, קניה וסט ואחותה קלואי קרדשיאן לישראל במסגרת צילומי הסדרה "משפחת קרדשיאן". קים שהתה במלון מצודת דוד שבירושלים, ואף הטבילה את בתה בכנסיית קתדרלת יעקב הקדוש הארמנית.
ב-3 באוקטובר 2016, בעת ששהתה במלון בצרפת לרגל אירועי שבוע האופנה בפריז, נשדדו ממנה באיומי אקדח תכשיטים בשווי כ-10 מיליון דולר. זאת לאחר שחמשת השודדים המחופשים לשוטרים קשרו את גפיה ואת פיה. לאחר שברחו, הצליחה קרדשיאן להשתחרר ולקרוא לעזרה. היא דיווחה שהם לא פגעו בה פיזית. לאחר המקרה חווה וסט התמוטטות פסיכולוגית וביטל מספר הופעות על-מנת לשהות לצד אשתו. אצל קרדשיאן התפתחה מחלת האנדומטריוזיס.
ב-15 בינואר 2018 נולדה בתם השלישית, מאם פונדקאית, וזאת בשל בעיות בריאותיות מהן סבלה קים, שמנעו ממנה להיכנס להריון, וב-10 במאי 2019 נולד בנם הרביעי, מפונדקאות.
ב-2019 סיפרה כי היא מקפידה על תפריט טבעוני כאשר היא בבית וב-2020 שהיא כבר לא אוכלת בשר כלל ושגם את שלושה מילדיה היא מגדלת על תזונה מהצומח.
בנובמבר 2021, החלה קרדשיאן לצאת עם השחקן והקומיקאי פיט דיווידסון. באוגוסט 2022, נפרדו הזוג.
פעילות ציבורית
בעקבות מורשת אביה, תומכת קרדשיאן ופועלת למען הכרה ברצח העם הארמני. היא משתתפת באירועים מתוקשרים בנושא, ואף קראה לברק אובמה בהיותו נשיא ולממשל האמריקאי להכיר בחשיבותו. ב-21 באפריל 2011, ימים ספורים לפני יום השנה ה-96 של רצח העם הארמני, היא הפנתה את תשומת הלב של הציבור לנושא בבלוג שלה, וצייצה למעריציה לקדם את הנושא. ב-2016 כתבה נגד פרסום בעיתון הוול סטריט ג'ורנל שבו הכחישו את רצח העם הארמני.
בריאיון למגזין GQ, סיפרה שהיא רפובליקנית ליברלית-שמרנית מבחינה כלכלית, אך פרוגרסיבית מבחינה חברתית.
ב-1 באפריל 2010 הצטרפה קרדשיאן לפתיחת הקמפיין של סינדי לאופר, "Give a Damn", שמטרתו ליצור מודעות נרחבת בציבור לאפליית קהילת הלהט"ב. בקמפיין מביאים הטרוסקסואלים להשתלב עם גייז, לסביות, ביסקסואלים וטרנסג'נדרים במטרה להפסיק את האפליה. ידוענים נוספים שהשתתפו בקמפיין הם וופי גולדברג, ג'ייסון מראז, אלטון ג'ון, סינת'יה ניקסון וקלי אוסבורן. קרדשיאן מקדמת את רפורמת בתי כלא (prison reform) במטרה להביא לשינוי התנאים בהם כלואים האסירים ובשיטת הכליאה ארצות הברית, פעלה לשיחרורה של אליס מארי ג'ונסון, אישה שנשפטה למאסר עולם לאחר ביצוע עבירת סמים כחלק מרשת סחר בקוקאין, בתמיכתה של קרדשיאן קיבלה ג'ונסון חנינה מהנשיא טראמפ ביוני 2018. כמו כן היא פעילה נגד אלימות כלי נשק בארצות הברית.
בריאיון למגזין ווג סיפרה באפריל 2019 שהיא לומדת משפטים במטרה לעבור את בחינות הלשכה. בדצמבר 2021 עברה את מבחני הלשכה הראשונים מתוך שניים להם נדרשת במסגרת לימודי המשפטים.
קריירה
באוקטובר 2007 החלה לככב לצד שתי אחיותיה, אמה, אחיה, אחיותיה למחצה ואביה החורג בסדרת הריאליטי "משפחת קרדשיאן" מבית ערוץ !E. לסדרה הופקו עד כה 20 עונות, ו-10 סדרות ספין אוף. עד היום "משפחת קרדישאן" משודרת ב. ההתבלטות שלה בעולם הבידור גברה בינואר 2011 כאשר השתתפה בסדרת הספין אוף שנקראת "קורטני וקים עושות את ניו יורק". הסדרה מציגה את ההתמודדויות של קורטני וקים כאשר הן עוזבות את לוס אנג'לס ועוברות לניו יורק על מנת לפתוח סניף חדש של חנות הבגדים שלהן, "דאש" (Dash). לאחר מכן נוצרו עוד כמה תוכניות ספין-אוף לקרובי משפחתה ובני זוגם.
קרדשיאן והפרטנר שלה לריקודים, מארק באלאס, היו אחד מ-13 הזוגות המתחרים בעונה השביעית של רוקדים עם כוכבים. השניים הודחו בהדחה השלישית ב-30 בספטמבר 2008 (מקום 11). הייתה שותפה בעבר בבוטיק הבגדים "DASH" ביחד עם אחיותיה קורטני וקלואי. ב-2010 קים ואחיותיה, קלואי וקורטני, הוציאו אוטוביוגרפיה שנקראת "Kardashian Konfidential", ובישרו שהן מתכננות להוציא קו אופנה משלהן, בנוסף, לשלוש האחיות יש קו איפור משלהן. באביב 2010, היא ואחיותיה השיקו קו אופנה עבור החנות "bebe". בדצמבר 2007, קרדשיאן הצטלמה בעירום למגזין פלייבוי. בפברואר 2008 היא נבחרה להיות הפרזנטורית של "Bongo Jeans". היא מדגמנת לקולקציית הבגדים של טראוויס בארקר "Famous Stars and Straps". ביולי 2008, קרדשיאן הודיעה בבלוג שלה שהיא עובדת על הפקת בושם משלה, שיושק ב-2009. הבושם, "Kim Kardashian", שוחרר לחנויות בארצות הברית בפברואר 2010, ויצא בקנדה ב-4 במאי של אותה שנה.
מחודש מרץ 2009, קרדשיאן היא אחת מהמייסדים והסטייליסטית הראשית ב"ShoeDazzle". ב-9 באפריל 2009, קרדשיאן השיקה סדרת תוכניות כושר לדיוידי, "Fit In Your Jeans By Friday", עם מאמני הכושר ג'ניפר גאלרדי ופטריק גודאו. בנוסף לעבודותיה השונות, קרדשיאן גם מעצבת תכשיטים עם אחיותיה, קורטני וקלואי. השלוש השיקו ליין תכשיטים במרץ 2010. הליין משקף את המורשת הארמנית של קרדשיאן. באוגוסט 2010, קרדשיאן הוציאה הודעה לתקשורת שהיא ואחיותיה ישיקו קו אופנה נוסף, "K-Dash" ב-10 בספטמבר 2010. ביולי 2010, סניף מאדאם טוסו בניו יורק הוציא בובת שעווה של קרדשיאן. קרדשיאן היא מפיקה של "The Spin Crowd", סדרת ריאליטי שמציגה את "Command PR", חברת יחסי ציבור. הסדרה עוקבת אחרי שני יחצנים אשר עוברים מניו יורק למשרדים חדשים בלוס אנג'לס.