cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
מינא כשוואר כמאל
ביוגרפיה
בסוף 1981, מינא הוזמנה על ידי ממשלת צרפת לייצג את ההתנגדות האפגנית בקונגרס של המפלגה הסוציאליסטית הצרפתית. המשלחת הסובייטית לקונגרס, בראשות בוריס פונמרייב, עזבה את האולם בעוד המשתתפים מריעים למינא המנופפת בסמל ניצחון.
חיים אישיים
כמאל נישאה למנהיג הארגון לשחרור אפגניסטן, פאיז אחמד, אשר נרצח על ידי גולבדין חכמתיאר ב-12 בנובמבר 1986. היו להם שלושה ילדים, אשר לא ידוע מה עלה בגורלם.
ההתנקשות
כאמל נרצחה בכוויתה, פקיסטן, ב-4 בפברואר 1987. ישנם דיווחים שונים לגבי זהות המתנקשים, כולל שהם היו סוכנים של שירות המודיעין האפגני, KHAD, של המשטרה החשאית, או של מנהיג המוג'אהדין, גולבדין חכמתיאר.
מורשת
בגיליון מיוחד של טיים מגזין, ב-13 בנובמבר 2006, נכללה מינא בין "60 גיבורי אסיה", שם נכתב כי "אף על פי שהיא הייתה רק בת 30 במותה, מינא כבר זרעה את זרעיה של תנועת זכויות נשים אפגנית המבוססת על כוחו של הידע."
על פי RAWA, "מינא נתנה 12 שנים מחייה הקצרים אך מבריקים, כדי להיאבק למען המולדת שלה ולמען עמה. אמונתה הייתה חזקה, שלמרות האפילה של הבורות, הבורות של פונדמנטליזם, השחיתות והניוון שהוטלו על הנשים שלנו כביכול בשם חירות ושוויון, שבסופו של דבר, מחצית האוכלוסייה תתעורר, תחצה את הנתיב אל החופש, הדמוקרטיה וזכויות נשים. האויב רעד מפחד, ובצדק, מפני האהבה והכבוד שהעם רחש למינא. הם ידעו כי באש המאבק שלה, ישרפו עד אפר כל האויבים של החופש, הדמוקרטיה והנשים."
מהציטוטים הידועים יותר של מינא:
אולפנה
אוּלְפָּנָה היא בית ספר תיכון לבנות בזרם הממלכתי-דתי, שבו ניתן תגבור של לימודי תורה ופעילויות חברתיות. האולפנה מקבילה לישיבה התיכונית עבור בנים.
ייחוד האולפנה
באולפנה לומדות הבנות מקצועות יהדות עם מקצועות חול, במטרה לסיים את התיכון עם תעודת בגרות, אך גם עם הישגים בתחום הרוחני, מידות טובות, ואהבת התורה, העם והארץ. האולפנות גובות מההורים שכר לימוד שבין 2,000-17,000 שקלים בשנה, על מנת לתגבר את התלמידות בשיעורים נוספים ובפעילויות חברתיות. ברבות מהאולפנות פועלת פנימייה חלקית או מלאה.
התגבור בלימודי היהדות באולפנה מתבטא בלימוד מוגבר לבגרות (5 יחידות תורה שבעל פה, 5 יחידות תנ"ך), שעות של למידה עצמית בזוגות (המכונות פרקא, חברותא או מוסר, בהתאם לאולפנה), וכן יוזמות העשרה שונות כשיעורי בחירה למתמידות ושעות לימוד עם רב. מנהל האולפנה הוא לרוב רב, המקרין מבחינה חינוכית על הכיוון של האולפנה.
נוסף לפן הלימודי, האולפנות שמות דגש רב על קשר עם הבנות והמחנכות מצופות להעביר שיעורי חינוך רבים וליצור קשרים אישיים עם התלמידות.
אולפנות בתנאי פנימייה נשארות בדרך כלל לשבתות פעם בשבועיים או שלושה, אך גם אולפנות אקסטרניות מקפידות להוציא את הבנות כמה פעמים בשנה לשבתות משותפות.
היסטוריה
בסוף שנות ה-70 של המאה ה-20 החלה התעוררות בחינוך הדתי לכיוון של הקמת אולפנות נוספות. בדרום הארץ, שבו לא היו אולפנות, הוקמו אולפנת ערד בתשל"ח (1978) ואולפנת אבן שמואל במושב אבן שמואל בשנת תש"מ (1980). במקביל נפתחה אולפנית טבריה גם היא באותה שנה, ללא פנימיה, לאחר פיצול התיכון הדתי בעיר לישיבה תיכונית ואולפנה. בשנת תשל"ח (1978) הוקמה האולפנית בתל אביב שנועדה להיות אולפנה לימודית בעיקרה, ללא פנימייה וללא הפעילויות הרבות בערבים. אולפנה זאת ענתה על הרצון של תלמידות והוריהן למסגרת לימודית תורנית ללא פנימייה. בהמשך, הוקמו אולפנות של רשת צביה ברחבי הארץ, גם הן ללא פנימייה.
עם הקמת ההתנחלויות ברחבי יהודה ושומרון, הוקמו בהן מספר אולפנות, בהן האולפנה בקריית ארבע, אולפנת השומרון באלקנה, אולפנת עפרה ואולפנת להב"ה בקדומים בשנת תשמ"ב. אולפנה נוספת, נווה חנה בגוש עציון, הוקמה בשנת תשמ"ד (1984).
בשנות ה-90 של המאה ה-20 הפך המושג אולפנה למותג ורבים מבתי הספר התיכוניים לבנות במגזר הציוני דתי שינו את שמם לאולפנה או הקימו נתיב אולפני. הדבר חייב במקרים מסוימים הוספות שיעורי לימודי קודש על מנת לעמוד במינימום הנדרש על מנת להקרא אולפנה. כמו כן, הוקמו אולפנות נוספות ברחבי הארץ. גם בפריפריה התרבו האולפנות, בסוף שנות התשעים ובתחילת שנות האלפיים. כך למשל, באזור הצפון הייתה רק אולפנה אזורית אחת - אולפנית טבריה, ובשנים האחרונות היא מתחרה עם אולפנות נוספות שקמו באזורה - אולפנת רגבים, אולפנת מירון ואולפנת הגולן.
הוקמו מספר אולפנות לבנות המתקשות בלימודים, בהן האולפנה בדולב והאולפנה בנוב.
ביטשהורן
ביטשהורן (Bietschhorn) הוא הר בגובה 3,934 מטר, ברכס הרי האלפים, הנמצא בקנטון ואלה בשווייץ. ההר הוכרז בשנת 2001 כחלק מאתר מורשת עולמית ביחד עם קרחון אלטש והר יונגפראו. לא כל שטח ההר נכלל בהכרזה המקורית, אך בהחלטה שהתקבלה ב-2007 הורחב אתר המורשת העולמית כך שכל שטחו של הר ביטשהורן נכלל.
ביטשהורן מוקף בעמק לוטשנטל מצפון, ועמק נהר הרון מדרום. חלקו המזרחי ממשיך לעבר קרחון אלטש ושרשרת הרים הכוללת את הר אלטשהורן (4,195 מטר) והר פינסטרארהורן (4,274 מטר) הכלולים בשטח אתר המורשת העולמית.
הראשונים להעפיל לפסגת הביטשהורן ב-13 באוגוסט 1859 היו לזלי סטיבן עם מדריכיו אנטון זיגן, יוהאן זיגן ויוזף אבנר. הם העפילו להר מכיוון צפון וכעבור שמונה שנים עשו זאת חלקם שוב מכיוון מערב. כיום מהווה ההר אתר טיפוס למטפסי הרים ברמת קושי בינונית עד קשה. כיוון הטיפוס המקובל ביותר הוא מצפון דרך לטשנטל, אף שקיימות אפשרויות טיפוס מכיוון כל רוחות השמיים.
קריין (פירושונים)
ראו גם
}}
אדום (אלבום)
אדום הוא שמו של אלבום הבכורה של הזמרת איגי וקסמן אשר יצא בשנת 1995, בחברת התקליטים הד ארצי.
הפקה
הסינגל הראשון מהאלבום "תישא אותי לאישה" עורר עניין רב כמו גם מרבית השירים האחרים באלבום בדגש על: "אין לי מה לומר לך" "אדום" ו"מאוד פרוע".
ביולי 2015 חגגה וקסמן 20 שנים לציון יציאתו של האלבום ”אדום“ בהופעה במועדון הבארבי, ואף הוציאה סינגל בשם "אורות וצללים" לכבוד המאורע.
להק כוח האדם
להק כוח האדם (בראשי תיבות: לכ"א) הוא יחידה ראשית במטה חיל האוויר הישראלי.
הלהק אחראי לניהול, לפיתוח ולטיפוח המשאב האנושי בחיל האוויר. ראש הלהק הוא איש צוות אוויר וקצין בדרגת תת-אלוף, והוא מכונה רלכ"א.
ראש להק כוח האדם (רלכ"א) הנוכחי הוא תא"ל יובל הראל.
הלהק הוקם בראשית שנות השבעים במסגרת ארגון מחדש שהנהיג מפקד חיל האוויר, האלוף בני פלד, כגלגול של מחלקת כוח האדם (מכ"א) שבראשה עמד קצין בדרגת אלוף-משנה שכונה רמכ"א. תפקיד רמכ"א/רלכ"א היה במשך שנים רבות תפקיד המטה הבכיר ביותר שאליו הגיעו אנשי צוות אוויר שאינם טייסי קרב (שיכולים היו להתקדם לתפקידי ראש להק אוויר, ראש המטה או מפקד החיל). לדוגמה רלכ"א הראשון, ישעיהו (שייע) לזרסון שהיה מקלען אוויר; יצחק אמיתי שהיה נווט קרב; אמיר השכל שהיה טייס תובלה; ודני גנות שהיה נווט תובלה.
ג'יימס קרומוול
ג'יימס אוליבר קרומוול (באנגלית: James Oliver Cromwell; נולד ב-27 בינואר 1940) הוא שחקן קולנוע וטלוויזיה אמריקאי, מועמד לפרס אוסקר לשחקן המשנה הטוב ביותר לשנת 1995 על תפקידו בסרט "בייב" וזוכה פרס אמי לשנת 2013 על תפקידו בסדרה "אימה אמריקאית".
ביוגרפיה
קרומוול נולד בלוס אנג'לס, קליפורניה וגדל במנהטן, ניו יורק. בתור ילד אומץ קרומוול על ידי שחקנית הקולנוע קיי ג'ונסון ובעלה הבמאי והמחזאי ג'ון קרומוול. קרומוול למד ב"בית ספר היל" ולאחר מכן ב"מכללת מידלאבורי" שבמדינת ורמונט, משם עבר ללמוד הנדסה ב"אוניברסיטת קרנגי מלון", במוסדות אלה השתתף קרומוול גם בשיעורי משחק ובמספר מחזות.
גובהו של קרומוול הוא 2.01 מטרים. בעקבות תפקידו בסרט "בייב", הפך קרומוול את אורח התזונה שלו לטבעונות ולקח חלק בארגון "אנשים למען יחס מוסרי לבעלי חיים", עיקר טיפוליו היו בחזירים. קרומוול היה נשוי פעמיים, לאן אולבסטאד משנת 1976 עד 1986 ולשחקנית הקולנוע ג'ולי קוב משנת 1986 עד 2006.
קריירת משחק
את הופעתו הראשונה על מסך הטלוויזיה ערך קרומוול ב-1974 בסדרת הפשע "the rockford files". את הופעתו הקולנועית הראשונה ערך קרומוול שנתיים מאוחר יותר כשהופיע בתפקיד משני במותחן הקומי בהשראתו של המחזאי ניל סיימון "חמישה בלשים לקינוח".
בשנת 1995 הופיע בתפקיד ראשי בדרמת ההרפתקאות המשפחתית האוסטרלית "בייב". בסרט גילם קרומוול את דמותו של ארתור הוגט, איכר פשוט שמחליט לנסות ומצליח לזכות בחזיר בשם בייב. הוגט אשר מחבב את החיה מחליט לרשום את בייב לתחרות כלבי רועים גדולה מבלי שהוא מציין שהמשתתף הוא חזיר.
ב-1996 השתתף קרומוול בסרט השמיני בסדר סרטי "מסע בין כוכבים, "מסע בין כוכבים 8: המפגש" בו הופיע בתור דוקטור זפרם קוקראן ממציא ספינת החלל הראשונה בעלת הנעת על-חלל בשם "פניקס". באותה שנה השתתף קרומלוול גם בסרט הפעולה "אירייזר" ובדרמה הביוגרפית של מילוש פורמן "לארי פלינט: האיש והסקנדל" המבוססת על חייו של המוציא לאור אמריקאי מייסד המגזין הפורנוגרפי "האסלר" לארי פלינט (וודי הרלסון). ב-1997 השתתף קרומוול במותחן הפשע "סודות אל. איי." המבוסס על הנובלה של ג'יימס אלרוי, בסרט הופיע בתור רב פקד דאדלי סמית'.
ב-1998 חזר קרומוול לגלם את הדמות אשר פרסמה אותו לראשונה ארתור הוגט, בסרט "בייב בעיר הגדולה". בסרט האיכר הפשוט עומד על סף פשיטת רגל, לעזרתו מגיע החזיר הקטן שלו בייב שיוצא העירה כדי לחפש עזרה ולהציל את החווה מפשיטת רגל. קרומוול השתתף בסרט האסונות "פגיעה קטלנית" וגילם את דמותו של מזכיר משרד האוצר האמריקאי אל ריטנהאוס. ב-1999 גילם את דמותו הביוגרפית של ויליאם רנדולף הרסט בסרט "אר קיי או 281". תפקיד קולנועי נוסף בו התפרסם קרומוול היה כאל מורס מנהל בית הכלא הנראה שברירי למדי בדרמה "גרין מייל" המבוססת על ספרו של סטיבן קינג. בנוסף הופיע קרומוול בתפקיד ראשי בדרמה הפוליטית "בת הגנרל", שם הופיע בתור גנרל ג'וזף קמפבל אביה של אליזבט קמפבל שנאנסת ונרצחת באמצע הבסיס שלה. את "שנות ה-90" סיים קרומוול בתפקיד ראשי במותחן המסתורין "שלג יורד על ארזים", שם גילם את השופט פילדינג האחראי על משפטו של אזרח יפני המואשם ברצח אמריקאי בעיירת הדייגים השקטה סן פדרו.
בשנת 2000 הופיע קרומוול בסרטו של קלינט איסטווד "ספייס קאובויס" בתור בוב גרשון, מנהל תוכנית חלל מיוחדת, תקון לווין שיצא מכלל פעולה, לאחר ששימש כתחנת ממסר רוסית. ב-2001 השתתף בתפקיד אורח בארבעה פרקים בסדרה "ER", בסדרה הופיע בתור הבישוף סטיוארט. ב-2002 גילם קרומוול את דמותו הבדיונית של נשיא ארצות הברית רוברט פאולר במותחן הריגול "כל הפחדים כולם" המבוסס על ספרו של טום קלנסי, קרומוול גם דיבב את דמותו של הגנרל בסרט האנימציה "סוס פרא".
ב-2004 השתתף קרומוול בסרט "אני, רובוט", בסרט גילם את דמותו של מדען רובוטיקה וממציא "חוקי הרובוטיקה" ד"ר אלפרד לנינג. שנה לאחר מכן הופיע קרומוול בקומדיית הספורט "משחק מכור" שם שיחק סוהר בשם וורדן. ב-2006 לוהק קרומוול לתפקידו של פיליפ, דוכס אדינבורו בסרט "המלכה" המבוסס על האירועים שלאחר מותה של הנסיכה דיאנה.
ב-2007 שיחק קרומוול בסרט "ספיידרמן 3", החלק השלישי בסדרת סרטי ספיידרמן של סם ריימי שם גילם את קפטן ג'ורג' סטייסי, אביה של גוון סטייסי (ברייס דאלאס הווארד) ומפקד משטרת העיר ניו יורק. בנוסף גם שיחק בדרמה ההיסטורית "להיות ג'יין" שם הופיע בתור אביה של ג'יין אוסטן (אן האת'וויי). ב-2008 שיחק קרומוול בדרמה הביוגרפית "W", שם גילם את דמותו של נשיאה ה-41 של ארצות הברית ג'ורג' הרברט ווקר בוש.
ב-2012 שיחק בסדרת האימה "אימה אמריקאית" בתור רופא, פושע מלחמה נאצי לשעבר. על הופעתו בסדרה זכה קרומוול בפרס אמי לשחקן המשנה הטוב ביותר.
ב-2017 גילם את דמותו של החשמן ספנסר בסדרת הטלוויזיה "האפיפיור הצעיר".
ב-2018 השתתף בסרט "עולם היורה: נפילת הממלכה" כבנג'מין לוקווד, שותפו לדרך של ג'ון המונד, מקים פארק היורה.
טייגראייר
טייגראייר (באנגלית: TigerAir) הייתה חברת תעופה זולה סינגפורית. החברה הפעילה טיסות מבסיסה בנמל התעופה סינגפור צ'נגי, לדרום-מזרח אסיה, סין, הודו, ואוסטרליה. ביולי 2017 אוחדה עם חברת התעופה Scoot.
טייגראייר הוקמה בדצמבר 2003, והחלה בפעילות ב-25 במרץ 2005.
עד למיזוג החברה עם חברת התעופה Scoot, חברת ההחזקות קבוצת טייגר תעופה "(Tiger Aviation Group)" החזיקה ב-100% ממניות החברה.
תולדות החברה
בפברואר 2007 הקימה טייגר איירווייז את חברת התעופה הזולה טייגר איירווייז אוסטרליה. במאי 2011 רכשה טייגר איירווייז 33% ממניות חברת התעופה האינדונזית מנדלה איירליינס. בפברואר 2011 רכשה 40% ממניות חברת התעופה הפיליפינית סאות' איסט אסיה איירליינס. באוקטובר 2014 הפכה לחברת בת של סינגפור איירליינס לאחר שזו רכשה 56% ממניות החברה. ביולי 2017 מוזגה פעילות טייגר איירווייז לחברת Scoot, חברת הלואו-קוסט של סינגפור איירליינס.
דוד חרמש
דוד חרמש (נולד ב-18 במרץ 1946) הוא מנהל ישראלי וקצין צה"ל בדימוס בדרגת תת-אלוף, כיהן כמנכ"ל אל על ויו"ר חברת נמל חיפה.
חרמש שירת בצה"ל במשך כ-25 שנים. פיקד על בסיס קליטה ומיון ושימש סגן ראש אגף כוח האדם, השתחרר משירות הקבע בדרגת תת-אלוף. הוא בעל תואר ראשון במדע המדינה וכלכלה מאוניברסיטת בר-אילן ותואר שני במנהל עסקים מ-NYIT.
לאחר שחרורו כיהן כסמנכ"ל חברת בזק. בשנת 1995 מונה למנכ"ל עמידר, בשנת 1998 מונה לסמנכ"ל מערך התכנון והמטה בבנק דיסקונט לישראל. בשנים 2000 עד 2002 כיהן כמנכ"ל אל על. ב-2002 מונה למנכ"ל דן חברה לתחבורה ציבורית אך פרש לאחר פחות משנה בתפקיד. בשנים 2004 עד 2007 כיהן כיו"ר חברת נמל חיפה. ב-2007 עמד בראש ועדה חקירה לבדיקת תפקודה של העיר לוד, של העיר שדרות ושל עיריית אופקים.
איריס לאו
איריס לאו (באנגלית: Iris Law; נולדה ב-25 באוקטובר 2000) היא דוגמנית ושחקנית אנגליה.
ביוגרפיה
איריס לאו היא בתם של סיידי פרוסט וג'וד לאו. יש לה שני אחים והסנדקית שלה היא הדוגמנית קייט מוס. הוריה התגרשו בשנת 2003 לאחר שש שנות נישואים. אחיה הוא השחקן ראף לאו.
קריירה
לאו הופיעה לראשונה כדוגמנית בכתבה על משפחתה, שפורסמה במגזין ווג ביולי 2002 לצד הוריה ואחיה. בדצמבר 2015, היא הופיעה לראשונה הופיעה בקטלוג של חברת האופנה מיו מיו לאחר מכן הופיעה בשלושה קמפיינים של חברת האופנה ברברי, בינואר, מרץ ויולי 2017. בשנת 2019 צעדה על המסלול של חברת האופנה כריסטיאן דיור בשבוע האופנה בפריז. לאו הופיעה על שערים של מספר מגזיני אופנה.
בשנת 2021 לוהקה לאו לתפקיד ראשי במיני סדרה פיסטול, לצד אנסון בון ולואי פרטרידג'.
חיים אישיים
לאו מתגוררת בפרימרוז היל, לונדון.
כלה (דושאן)
כלה (בצרפתית: Mariée) הוא ציור משנת 1912 מאת האמן הצרפתי מרסל דושאן.
תיאור היצירה
הקומפוזיציה של הציור מכילה תערובת של דימויים גאומטריים הנדמים כחלקים במכונה מכנית לא ברורה. דושאן מצייר את הציור בגוונים חומים המזכירים את הציור הקוביסטי, אולם התיאור איננו אנליזה או פירוק והרכבה של אובייקט ממשי, אלא הרכבה של אידיאל נשי - "הכלה" בדמות מכונה.
התעניינותו של דושאן בדמותה של הכלה קשורה לתפיסת מצב הכלולות כמימוש של המיניות. בציור נוסף שבו מופיעה "מכונת הכלה" - "המעבר מבתולה לכלה" (Le passage de la vierge à la mariée), מקיץ 1912 - מציב דושאן את הכלה במוקד של שינוי דינאמי בקומפוזיציה. הכלה המוצגת בציור היא מכונה עצמאית וסגורה, אולם ברישום "הכלה מופשטת על ידי הרווקים" (1912) מתוארת הכלה כמוקד למעין תקיפה או רמזים של אלימות מצד שתי מכונות של "רווקים" המקיפים את הכלה. מכונת הכלה המתוארת בציור מופיעה, תוך השמטות מעטות, ביצירתו של דושאן "הזכוכית הגדולה".
הציור ניתן כמתנת נישואין על ידי דושאן לפרנסיס פיקבייה, שהיה שותף מרכזי של דושאן בתנועת הדאדא בניו יורק. דושאן הסביר לאשתו, לה היה נשוי כשלושה חודשים, את משמעות הנישואין בציור - "אמן מבטא עצמו בעזרת נשמתו ועם הנשמה הוא חייב להיטמע, זה מה שחשוב". בין הבעלים הנוספים של הציור היו פול אלואר ואנדרה ברטון, אשר מכר את הציור לאוסף של בני הזוג לואיז ווולטר ארנסברג, אשר נתרם בשלמותו למוזיאון פילדלפיה לאמנות.
מודל ראשון
מודל ראשון: סיפורי מדע בדיוני הוא קובץ של תשעה סיפורי מדע בדיוני מאת סופרים שונים, שאסף ותרגם עודד פלד בשנת 1981.
לואיס אלברטו מונגה
לואיס אלברטו מונגה היה נשיא קוסטה ריקה בשנים 1982–1986.
הוא נולד בפלמארס, מחוז אלחואלה.
מונגה התמנה לנשיא, קוסטה ריקה נחשבה מדינה ענייה וחסרת יציבות. הבעיות המרכזיות שפקדו אותו היו ניהול המשבר הכלכלי, חובות החוץ הגוברים והמשבר הסנדיניסטי-קונטרה במעורבות ניקרגואה, ארצות הברית ואזור הגבול הצפוני של קוסטה ריקה.
בהתמודדות עם המצב הכלכלי של המדינה, הוא החל במדיניות צנע בהוצאות ציבוריות, ביטול סובסידיות ממשלתיות רבות לפעילויות שונות, ייצוא ופיתוח ענך התיירות. הוא ביטל את מיסי היצוא והייצור, ביצע את רפורמת החוק המוניטרי, ואילץ את כל המטבעות הזרים לעבור למערכת הבנקאית הלאומית. מאמציו הביאו לצמצום האינפלציה והאבטלה. בתקופת כהונתו של מונגה, קוסטה ריקה הכריזה על עצמה כעומדת בשורה אחת עם כל "הדמוקרטיות המערביות" והתחילה לעבוד באופן הדוק עם ממשלות הונדורס, אל סלבדור וגואטמלה, ואילו מערכת היחסים שלה עם ניקרגואה המשיכה להתדרדר.
בתיה אפולו
בתיה אפולו (1946 – 3 באוקטובר 2018) הייתה ציירת ישראלית.
ביוגרפיה
נולדה בגרמניה ובשלב כלשהו הועברה לפולין. גדלה אצל משה אפולו, מהנדס מכונות וממציא פטנטים, ושושנה אפולו, עקרת בית. כשהייתה בת 19 סיפרו לה הוריה שהיא מאומצת ושהם אימצו אותה כשהייתה בת שלוש. ב-1950 עלתה עם משפחתה לישראל וגדלה בגבעתיים, וב-1957 עברה המשפחה לתל אביב. למדה בתיכון ויצו במגמת אמנות וציור טקסטיל. על תקופת לימודים זו אמרה: "לא הייתי תלמידה טובה. הייתי יושבת ומסתכלת על המורה, שומעת כמה מילים ומפליגה בחלומות. אז מה שהציל אותי היה הציור". בתקופה זו הכירה את נתן זך והוא עודד אותה להמשיך לעסוק בציור.
ב-1965, כשהייתה בת 19, עברה לגור לתקופה קצרה בטבריה ועבדה שם באכסניית נוער, אך חזרה לתל אביב באותה שנה, והכירה את דן בן אמוץ בדיסקוטק "אפרופו" שהציע לה עבודה בצביעת דלתות ומשקופים בדירתו.
בשנים 1965–1970 השתתפה בארבע מתוך עשר תערוכות שהציגה קבוצת האמנים "קבוצת +10" בראשותו של רפי לביא, לצד יאיר גרבוז ומשה גרשוני. במרץ 2008 שוחזרו תערוכות אלו במוזיאון תל אביב לאמנות על ידי האוצר בנו כלב, ועל ציוריה של אפולו אמר: "בציורים שראיתי יש רעננות והיא שופעת רעיונות. היא מספרת סיפורים בדימויים. היא הייתה מאוד מבוקשת, כל הציורים שלה נמכרו בתערוכות. בציורים שראיתי היא פנתה לקלאסיקה". משנת 1971 עד לאחר מותו של דן בן אמוץ, קנה אספן את כל ציוריה.
כשהייתה בת זוגו של דן בן אמוץ, ציירה במשך חצי שנה את עטיפת ספרו "לזכור ולשכוח", ובן אמוץ השתמש בליטוגרפיות שלה לספריו "יופי של מלחמה" ו"קריעה תמה". כמו כן ציירה אפולו את עטיפת ספרה של גילה אלמגור "עץ הדומים תפוס".
בשנת 1971 נפרדה מבן אמוץ והתגוררה בדירה קטנה שקנה לה לידו ביפו, ועליה שילמה לו באמצעות ציוריה. לאחר מכן למדה במשך שנה אנימציה בהולנד. כשחזרה לארץ התגוררה במגדיאל במשך תשע שנים, ולאחר מכן התגוררה בקיבוץ גונן במעמד חבר-אמן.
כאשר ראה בן אמוץ את אפולו מטפלת באמה שסבלה ממחלת כליות, שאל אותה מי יטפל בו כשיחלה, ואפולו הבטיחה לו שהיא תטפל בו. ב-1984 עבר בן אמוץ התקף לב וניתוח עם חמישה מעקפים, ואפולו סעדה אותו במשך חודשיים. ב-1988, כאשר חלה בן אמוץ בסרטן המעי הגס, חזרה אפולו ליפו וטיפלה בו עד מותו. על כך אמרה אפולו: "היינו חברים טובים, אני לו והוא לי, וזה היה לי טבעי לגמרי לחזור, לא היה קושי... באתי לתמוך בו, פחות לטפל. הוא היה צריך שיהיה עוד מישהו בבית, לא להיות לבד".
חודש וחצי לפני פטירתו של דן בן אמוץ, חבר משותף הביא את יצחק פוקס לנגן לדן על מיטת חוליו. על כך סיפרה בתיה בריאיון לעיתון "בשבע": "זה לגמרי לא היה פשוט, כי דן לא חיבב כל מה שקשור לדת ולדתיים... הכנו את יצחק לתגובתו הצפויה של דן, והוא נכנס ושר. אני זוכרת שהוא שר שקט מאוד ומרוחק מאוד, כאילו מאי שם... אני מסתכלת על דן, ואני יודעת לקרוא אותו, ואני רואה שהוא מתחיל להתרגש. ואז דן אמר לו: 'בוא, בוא, תשיר יותר בקול, תתקרב...' ולאט לאט דן החל להתייפח מהתרגשות. בעצם, אני חושבת שלקראת הסוף הוא החזיר אותו בתשובה, כי הביקור הזה וההופעה היו בתקופה שלפני החגים, ובאותו יום כיפור דן צם בפעם הראשונה בחייו הבוגרים. נראה שבתת ההכרה הוא איכשהו הכניס אותו לזה."
ביולי 2022 הוצגה במוזיאון הרצליה לאמנות עכשווית תערוכת יחיד ראשונה של יצירותיה, "בדלת אמות". את התערוכה אצרו איה לוריא ואורי דרומר. אפולו שמרה בקנאות על פרטיותה כל חיה, וב-2014 הביעה בפני לוריא את הסכמתה לתערוכה שתיפתח רק אחרי מותה.
אפולו ציירה בקנה מידה קטן, בקו מוקפד, תוך התעמקות בטקסטורות ופרטים. היא התנסתה בטכניקות עתיקות, ושילבה בעבודותיה ציטוטים מתולדות האמנות, מפריטי אומנות דקורטיבית ומתצלומים ישנים.
חיים פרטיים
כשהייתה בת 18 התחתנה עם במאי הקולנוע בועז דוידזון ולאחר שנה התגרשה ממנו.
בשנים 1965–1971 הייתה בת זוגו של דן בן אמוץ וילדה לו בת - המשוררת נעמי בן אמוץ. גם לאחר הגירושין הייתה בידידות רבה עם בן אמוץ וסעדה אותו עד מותו.
ב-6 במרץ 1970 כתבה תמר מרוז בעיתון "הארץ": "כשם שציוריה של בתיה מיוחדים במינם, כך מוזרה אישיותה. אף שהיא יפה ומוכשרת כל כך, היא עדיין ביישנית, מבוהלת, מכונסת בעצמה, ובעיקר - אינה מאמינה לחלוטין בכישרונה. היא אדישה לחלוטין להצלחתה ואינה יודעת מה פתאום מתעניינים בתמונותיה. אף על פי שאנשים מוכנים לשלם הרבה כסף בעבור כל יצירה משלה, אף על פי כן, היא אינה מאמינה שהם באמת רוצים בהן".
קרכרודון
קרכרודון (שם מדעי: Carcharodon; מילולית: "שן חדה/משוננת") הוא סוג של דגי סחוס גדולים ממשפחת העמלציים, הכולל כיום מין אחד - עמלץ לבן, הקרוי גם קרחה לבנה, שהוא הדג הטורף הגדול בעולם והקטלני ביותר לאדם.
העמלץ הוא הכריש הגדול ביותר כיום, לאחר המינים כריש לווייתני, כריש ענק וכריש גדול-פה והוא מגיע לאורך של מעל שישה מטרים ולמשקל של עד שלוש טונות. הוא בעל לסתות חזקות עם שיניים משוננות ביותר. מבנה זה נותן לכריש עוצמת נשיכה חזקה יותר מכל חיה אחרת למעט כמה תנינאים.
הסוג קרכרודון קיים כבר מהמיוקן, לפני 16 מיליון שנה, אך רוב המינים שהיו בסוג נכחדו, למעט העמלץ הלבן.
מינים
מינים נכחדים מהסוג:
ישימונית מצויה
ישימונית מצויה (שם מדעי: Stenodactylus sthenodactylus) היא שממית קטנה, שאורכה עד 10 ס"מ. בקיץ היא פעילה בלילה, ובחורף היא פעילה לעיתים אף באמצע היום.
הישימונית המצויה חיה בשטחי מזרח התיכון וצפון אפריקה.
בישראל נפוצה הישימונית בנגב, במדבר יהודה, בכיכר ים המלח ובבקעת הירדן. היא מופיעה גם באדמות החוליות של מישור החוף, עד מפרץ חיפה.
הישימונית המצויה היא שוכנת קרקע. בחוליות היא מתחפרת במשך היום, ובמדבר היא נחבאת מתחת לאבנים.
ניזונה מחרקים ומפרוקי-רגליים אחרים. בתחילת חודש מאי הנקבה מטילה ביצים בחול או מתחת לאבן. בכל תטולה 2ביצים. הצעירים בוקעים מהביצים שהם באורך 5סנטימטרים.
לוק סבהה
לוק סבהה (בהינדי: लोक सभा, בית העם) הוא הבית התחתון של הפרלמנט ההודי. על פי חוקת הודו, בלוק סבהה יהיו לא יותר מ-552 חברים, כיום יש בלוק סבהה 545 חברים: 543 מהם נבחרו בבחירות אזוריות ישירות, במדינות ובטריטוריות של הודו, והשניים הנותרים הם נציגי הקהילה האנגלו-הודית הממונים על ידי נשיא הודו. הלוק סבהה מכהן חמש שנים, אלא אם הוא מפוזר קודם לכן. ללוק סבהה שמורה הסמכות לשנות את גבולות המדינות והטריטוריות של הודו, באמצעות ועדת התיחום. מהלך כזה בוצע לאחרונה בשנת 2001.
הבחירות ללוק סבהה הנוכחי, ה-17 במספר, נערכו במהלך אפריל-מאי 2019.
התנאים לחברות בלוק סבהה
סעיף 84 בחוקת הודו קובע את הכשירויות לחברות בפרלמנט. חבר בלוק סבהה חייב:
יושב ראש הלוק סבהה
ע"פ סעיף 93 לחוקה ההודית, הלוק סבהה בוחר יושב ראש וסגן יושב ראש. אין דרישות מיוחדות לכהונת היושב ראש, למעט חובת הכהונה כחבר הבית. כהונתו של היושב ראש נפסקת רק אם הוא מפסיק לכהן כחבר הבית, מתפטר, או מודח ברוב רגיל.
יושבת ראש הבית הנוכחית היא סמיטרה מהג'ן. היא נבחרה לתפקיד ב-3 ביוני 2014.
הדומה הבויארית
הדומה הבויארית (ברוסית: Боя́рская ду́ма) הייתה המועצה הגבוהה ביותר של רוסיה הצארית, שהייתה מורכבת מנציגי האצולה הפיאודלית וייעצה לצאר. הדומה הבויארית הייתה המשך התפתחותה של הדומה הנסיכותית מהמאה ה-14 במדינה הרוסית. התקיימה מהמאה ה-14 ועד לתחילת המאה ה-18.
הדומה הבויארית לא הייתה גוף עצמאי ושימשה כמועצת מדינה, שפעלה תמיד לצד הצאר וייעצה לו בענייני ניהול המדינה ויחד איתו ייצגה את הרשות המבצעת. אחדות זו התבטאה במיוחד בענייני חקיקה וביחסים בינלאומיים. בכל המקרים, התקבלה החלטה בצורה הבאה: "הריבון ציווה והבויארים דנו" («Государь указал и бояре приговорили») או "בצו הריבון, הבויארים פסקו" («По государеву указу бояре приговорили»).
הדומה הבויארית התקיימה עד תחילת המאה ה-18. בשנת 1711 הקים הצאר פיוטר הראשון גוף ממשלתי חדש - הסנאט הרוסי.
הרכב
הדומה הבויארית היה מוסד פוליטי שיצר והוביל את נסיכות מוסקבה ואת הסדר הציבורי. אופייה האריסטוקרטי של הדומה בא לידי ביטוי בכך שרוב חבריה כמעט עד סוף המאה ה-17 היו שייך למעגל צר של משפחות אצילות ומונו לדומה על ידי הצאר בהתאם לוותק. התמיכה הבלתי פוסקת היחידה במבנה ובמשמעותה של הדומה הייתה המנהג, שמכוחו קרא הריבון לנהל את אנשי מעמד הבויארים בסדר היררכי מסוים.
הרכב הדומה במוסקבה כלל רק את הבויארים במשמעות העתיקה של מילה זו, כלומר בעלי אדמות חופשיות ואז, עם הפיכתם לאנשי שירות, נוצרה חלוקה בין הבויארים בכלל ומשרתי המדינה במובן המדויק. המעמד הגבוה של המשרתים הוכנסו לארמון כדי לסייע ללא הרף לדוכס הגדול בענייני המינהל בנסיכות מוסקבה. קטגוריה נמוכה נוספת של אותם משרתים בחצר היו כאלה שקיבלו את "הדרך" להיכנס לשירות במוסד המדינה.
לארס סאליבן
דילן מיילי (באנגלית: Dylan Miley; נולד ב-6 ביולי 1988), הידוע יותר בשם הבמה שלו לארס סאליבן, הוא מתאבק עבר אמריקאי. הוא מוכר בעיקר בשל תקופתו בארגון ההיאבקות WWE.
NXT (2013–2018)
מיילי הוחתם לחוזה עם ה-WWE באוקטובר 2013 ונשלח למתחם האימונים שלה שנה מאוחר יותר ואת הופעת הבכורה שלו בקרב מקדים לאירוע רסלמניה 31, במופע רסלמניה אקסס, קרב שבו ניצח את מרקוס לואיס. את ההופעה הטלוויזיונית הראשונה שלו ערך ב-12 באפריל 2017 בפרק של NXT בהפסד בקרב זוגות יחד עם מייקל בלאייס לג'וני גרגאנו ותומאסו צ'אמפה (שנודעו בשם #DIY), לאחר הקרב תקף את חברו לקרב. בחודש מאי מיילי אימץ את שם הבמה החדש שלו, לארס סאליבן. לאחר קרבות זוגות דומים לקרב זוגות האחרון עם מאפיין התקיפה של סאליבן לאחר הפסדו וחברו, קרב היחידים הראשון שלו היה אמור להיערך ב-23 באוגוסט, אך עוד לפני הקרב תקף את No Way Jose. ב-6 בספטמבר השיג את ניצחון הבכורה שלו בקרב נגד שלושה יריבים. דמותו של סאליבן הצטיירה כמפלצת הבלתי ניתנת לעצירה. לאחר קרבות יחידים חד צדדיים, שבהם סאליבן ניצח, המתאבק קסיוס אונו ביקש מהמנהל ויליאם ריגל קרב מול סאליבן. הקרב נקבע לאירוע NXT TakeOver: WarGames ובו סאליבן ניצח. ב-20 בדצמבר סאליבן ניצח את רודריק סטרונג בקרב העפלה לקרב המרובע שנערך שבוע לאחר מכן אשר קבע את זהות הטוען לכתר של אליפות ה-NXT, בקרב המרובע סאליבן לא הצליח לנצח ומי שיצא עם ידו על העליונה היה דווקא ג'וני גרגאנו. ב-10 בינואר 2018 סאליבן ניצח את ליאו ראש. ב-28 במרץ סאליבן ניצח את ג'ון סילבר בקרב שנארך כדקה וחצי. לאחר הקרב מאחורי הקלעים, הג'נרל מנג'ר, ויליאם ריגל, הודיע לסאליבן שהוא ישתתף בקרב המשושה שיהיה קרב סולם, שייערך באירוע NXT TakeOver: New Orleans ולמעשה יקבע את אלוף צפון אמריקה הראשון בתולדות הארגון NXT. בקרב זה שהתקיים ב-7 באפריל, סאליבן כשל בניסיונו להפוך לאלוף צפון אמריקה הראשון, ומי שזכה בקרב היה אדם קול. ב-18 באפריל ניצח את קיליאן דיין בקרב ללא פסילות. ב-16 במאי גרם לפסילת הקרב בין ולווטין דרים לבין ריקושט, ומשום כך ויליאם ריגל קבע קרב האנדיקאפ לשבוע לאחר מכן בין סאליבן לבין דרים וריקושט. בקרב זה שנערך ב-23 במאי, סאליבן ניצח לאחר שולווטין דרים תקף את ריקושט ונטש את הזירה, לאחר מכן ביצע סאליבן את מהלך הסיום שלו על ריקושט והצמיד אותו לניצחון. ב-30 במאי בפרק של התוכנית NXT, נודע שסאליבן יהיה הטוען לכתר של אליסטר בלאק לאליפות ה-NXT וקרב בין השניים נקבע לאירוע NXT TakeOver: Chicago II. באירוע זה, סאליבן הפסיד לבלאק, במה שנחשב להפסד הבכורה של סאליבן ב-NXT. ב-12 בספטמבר, סאליבן ניצח את ראול מנדוזה. ב-3 באוקטובר, סאליבן ניצח את EC3 בקרב המרכזי של התוכנית. ב-7 בנובמבר, סאליבן גבר על ולווטין דרים במסגרת הקרב המרכזי של התוכנית, שלמעשה סימל את הקרב האחרון של סאליבן ב-NXT לפני עלייתו לרוסטר הראשי. ב-21 בנובמבר, סאליבן גבר על מתאבק מקומי בקרב שנערך כחצי דקה. לאחר הקרב, המשיך לתקוף את אותו מתאבק עד שקית' לי הגיע כדי לעצור אותו, מה שהוביל לקביעת קרב ביניהם לשבוע החולף. ב-28 בנובמבר, סאליבן גבר על קית' לי.
הרוסטר הראשי (2018–2021)
במהלך המופע המקדים לאירוע סדרת ההישרדות, שודרו פרומואים על הצטרפותו של סאליבן לרוסטר הראשי, אך המותג שאליו יצטרף לא נחשף. סאליבן היה אמור לערוך את הבכורה שלו ב-14 בינואר 2019 בפרק של התוכנית "Raw" ולפתוח בפיוד נגד ג'ון סינה, אך דבר זה לא קרה לאחר שדווח שהוא סבל מהתקף חרדה. לבסוף, סאליבן ערך את הופעת הבכורה שלו בתוכנית Raw, לילה לאחר רסלמניה 35, כשתקף את קורט אנגל. הוא המשיך את מסע תקיפותיו כשתקף לילה לאחר מכן בתוכנית סמאקדאון את ההארדי בויז (ג'ף הארדי ומאט הארדי) ובשבוע לאחר מכן בתוכנית Raw, את ריי מיסטריו. ב-16 באפריל, סאליבן הועבר לתוכנית סמאקדאון כחלק מהסופרסטאר שייק-אפ, כשבאותה התוכנית תקף את R-טרות'. באירוע סופר שואודאון, שנערך ב-7 ביוני, סאליבן ניצח את הלוצ'ה האוס פארטי (קאליסטו, גראן מטאליק ולינסה דוראדו) בפסילה. שלושה ימים לאחר מכן בתוכנית Raw, סאליבן והלוצ'ה האוס פארטי התחרו פעם נוספת ביניהם, הפעם בקרב האנדיקאפ הדחות 3 נגד 1, שבו סאליבן ניצח. מנגד, הוא נפצע בברך במהלך קרב זה ודווח שהוא ייעדר בין 6 ל-9 חודשים. סאליבן ביצע את חזרתו לארגון ב-9 באוקטובר 2020 בפרק של התוכנית "סמאקדאון" כחלק מהדראפט, כשתקף את המיז, ג'ף הארדי ומאט רידל. שבוע לאחר מכן, סאליבן גבר על ג'ף הארדי. ב-23 באוקטובר, סאליבן רשם ניצחון על שורטי ג'י.
ב-2 בפברואר 2021, סאליבן שוחרר מחוזהו ב-WWE.
לנה ריין
לנה ריין (באנגלית: Lena Raine; נולדה ב-29 בפברואר 1984), הידועה גם כלנה שאפל (באנגלית: Lena Chappelle), היא מפיקה ומלחינה אמריקאית. ריין ידועה בעיקר בזכות עבודתה על הפסקולים של Celeste ו-Guild Wars 2. היא הלחינה מוזיקה למשחקי וידאו שונים אחרים, כולל מיינקראפט ו-Chicory: A Colorful Tale.
חיים וקריירה
לריין הייתה חשיפה מוקדמת למוזיקה עקב השתתפות במקהלה בגיל צעיר. אביה היה גם כנר. היא התוודעה לעיבוד MIDI באמצעות קהילת מעריצים של סוניק הקיפוד, ובתחילה יצרה גרסאות MIDI לשירים שהכירה ואז יצרה מוזיקה מקורית. בהמשך למדה בקולג' לאמנויות בקורניש לתואר בהרכב מוזיקלי. ריין היא גם טרנסג'נדרית.
ריין ידועה בעיקר בזכות עבודתה על הפסקולים של Celeste ו-Guild Wars 2. היא עבדה ב-ArenaNet במשך שש שנים, והלחינה פסקולים של Guild Wars 2. ב- ArenaNet, היא ומקליין דימר היו in-house מלחינים של המוזיקה להרחבת המשחק נכון לשנת 2015, Guild Wars 2: Heart of Thorns. היא עזבה את ArenaNet בשנת 2016.
בשנת 2018 שחררה ריין את הרפתקת הטקסט ESC באתר itch.io. ריין היה היזם והמלחין של ESC, עם תמונות חזותיות שנוצרו על ידי Dataerase. בשנת 2019 הוציאה את אלבום הבכורה שלה, Oneknowing. היא הלחינה מוזיקה עבור מיינקראפט, ויצרה ארבעה קטעי מוזיקה חדשים עבור 1.16 "Nether Update" בשנת 2020. ריין יצרה את פסקול המשחק Chicory: A Colorful Tale, שיצא בשנת 2021.
הוקרה
ריין הייתה מועמדת לאהלק"ט וניצחה בASCAP ציון משחקי הווידאו של השנה בשנת 2019.
ג'וזף מורלי
'''ג'וזף ד. מורלי (באנגלית: Joseph D. Morelle'''; נולד ב-29 באפריל 1957) הוא פוליטיקאי אמריקאי, המכהן כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מחוז הקונגרס ה-25 של מדינת ניו יורק. מורלי, חבר המפלגה הדמוקרטית, כיהן טרם היבחרו אל הקונגרס האמריקאי כחבר האספה המדינתית של ניו יורק בשנים 1991–2018, שם היה בחמש השנים האחרונות לכהונתו מנהיג סיעת הרוב.
ביוגרפיה
מורליי נולדה ביוטיקה שבמדינת ניו יורק, בנם של גילברט וג'ולייט מורליי. אביו היה יוצא מלחמת קוריאה, טכנאי חימום וקירור וחבר ותיק-שנים באיגוד השרברבים ומתקיני צנרת תעשייתית. ג'ו ושלושת אחיו התחנכו על ברכי הנצרות הקתולית, וגדלו ביישוב אירונדקויט (Irondequoit). אחרי שלמד בית הספר התיכון איסטרידג', השלים בשנת 1986 לימודי תואר ראשון מאוניברסיטת המדינה של ניו יורק בג'ניסיאו. בראשית חייו היה מורליי מנהל מכירות של בית עסק לניקוי יבש שפעל כמכבסה. את דרכו הפוליטית החל כנציג למתן שירות ועוזר פרלמנטרי באולבני לצד ג'ון ד. פרי, חבר הסנאט של ניו יורק. מורלי, חבר המפלגה הדמוקרטית זה מכבר, הצטרף לראשונה אל הזירה הפוליטית בעצמו בגיל 24, כשהתמודד למושב בבית המחוקקים של מחוז מונרו. בניסיונו הראשון לנצח את יריבו כשל, אך בבחירות 1983 הצליח לגבור עליו ונבחר למשרה הציבורית. מורלי נבחר פעם נוספת בטרם התמודד אל בית המחוקקים המדינתי בניו יורק.
מורלי נבחרה לראשונה אל האספה המדינתית של ניו יורק בשנת 1990. במהלך כהונתו באספה המדינתית חיבר מורלי למעלה ממאתיים חוקים, כולל רפורמות משמעותיות במערכת שיפוי ופיצוי עובדים, חוקים לחיוב הצבת גלאי פחמן חד-חמצני בבתי מגורים, החמרת תקנות המגדירות ארגוני צדקה, הגנה על קשישים וחולים המתגוררים בבתי אבות או מקבלים טיפול רפואי ביתי, וחקיקות המרחיבות את הפטור ממס מקרקעין של אזרחים ותיקים. הוא נתן את חסותו להצעות חוק הפוטרות חיילים משוחררים מדמי רישוי מדינתיים מסוימים, המגנות על אתרי הקבר שלהם ומסייעות להם בתהליך הגשת בקשה לשירות ציבורי. בינואר 2001 מונה מורלי ליושב ראש הוועדה הקבועה של האספה לפיתוח תיירות, אומנות וספורט. הוא עבד עם מנהיגים קהילתיים לפיתוח רוצ'סטר כמרכז לתיירות ואמנויות במערב מדינת ניו יורק.
בבחירות 2020 נבחר מורלי פעם נוספת אל בית הנבחרים. ב הוא חבר בוועדת התקציב, בוועדת החינוך והעבודה, בוועדת הכוחות המזוינים ובוועדת הכללים של בית הנבחרים.
טבח בורודיאנקה
בתאריך 7 באפריל 2022, בעקבות ההפגזות הכבדות על העיירה, נשיא אוקראינה וולודימיר זלנסקי חשף כי העיירה עצמה נחרבה, וזאת כשבוע לאחר גילוי הטבח בבוצ'ה.
לפי נתוני השירות הממלכתי למצבי חירום של אוקראינה, 41 גופות נמצאו מתחת להריסות נכון ל-14 באפריל 2022.
ההפצצות הרוסיות
לפני הפלישה הרוסית לאוקראינה ב-2022, התגוררו בבורודיאנקה, עיירה קטנה השוכנת מצפון לקייב בירת אוקראינה, כ-13,000 תושבים.
במהלך המתקפה הרוסית על קייב בימיה הראשונים של המלחמה, בורודיאנקה, הממוקמת על כביש בעל חשיבות אסטרטגית לכוחות הפולשים, הפכה מטרה לתקיפות אוויריות רוסיות. לדברי אירינה ונדיקטובה, התובעת הכללית של אוקראינה, חיילים רוסים השתמשו בחימוש מצרר וברקטות טורנדו ואוראגן כדי להרוס מבנים, וירו בעיקר במהלך שעות הלילה, כאשר מרבית תושבי העיירה היו בבתיהם.
בעקבות ההפצצות הרוסיות שכוונו כנגד האוכלוסייה האזרחית, רוב המבנים בעיירה נהרסו, כולל הרחוב הראשי של העיירה, כאשר פצצות רוסיות פגעו במרכזי הבניינים וגרמו לקריסתם בזמן ששלדי הבניינים נותרו עומדים. אולקסי רזניקוב, שר ההגנה, אמר שתושבים רבים נקברו חיים בתקיפות האוויריות, ותושבים אחרים שביקשו לסייע להם נורו על ידי חיילים רוסים. התובעת הכללית ונדיקטובה האשימה את החיילים הרוסים ב"רציחות, עינויים והכאות" של אזרחים.
ב-26 במרץ 2022, הכוחות הרוסיים, שנכשלו בניסיון לכבוש את קייב, נסוגו בהדרגה מהאזור כדי לרכז את מאמציהם במתקפה באזור דונבאס. ראש העיירה של בורודיאנקה אמר כי בזמן שהשיירה הרוסית עברה דרך העיירה לכיוון מזרח, חיילים רוסים ירו דרך כל חלון פתוח שראו. בנוסף, הכוחות הרוסיים הנסוגים הציבו מוקשים ברחבי העיר.
להערכת ראש העיירה, היקף ההרוגים הכולל בקרב האוכלוסייה האזרחית עומד על 200 הרוגים לכל הפחות. כאשר חלק מתושבי העיירה הסתתרו במערות במשך 38 ימים. במועד שבו הכוחות הרוסים נסוגו מהעיירה התגוררו בה בפועל רק כמה מאות תושבים, כאשר כ-90% מהתושבים ברחו, ומספר לא ידוע של תושבים נקברו תחת הריסות.
ב-2 במאי 2022, עובדי השירות הממלכתי למצבי חירום של אוקראינה חילצו חתול מהקומה השביעית של בניין הרוס, שם שהה כחודשיים ללא מזון ומים. בעקבות פרסום האירוע, החתול הפך לסמל המאבק של העם האוקראיני כנגד הכוחות הפולשים הרוסיים.
לאחר האירועים
סוכנות הידיעות הצרפתית הגיעה לראשונה לבורודיאנקה בתאריך 5 באפריל 2022. אף שעובדי הסוכנות לא נתקלו בעצמם בגופות, הם דיווחו על הרס נרחב בעיירה, וכן כי חלק מהבתים "פשוט לא היו קיימים יותר". המספר הסופי של הקורבנות עדיין אינו ודאי, כאשר לפי דיווחים גופות נוספות שוכנות מתחת להריסות וטרם התגלו.
ב-7 באפריל הודיעה התובעת הכללית ונדיקטובה כי 26 גופות ראשונות התגלו בהריסות של שני מבנים בעיירה. היא הצהירה כי בורודיאנקה היא "העיירה ההרוסה ביותר באזור" וכי "בעיירה אין אתרים צבאיים, האוכלוסייה האזרחית הייתה מטרת ההפצצות". הנשיא וולודימיר זלנסקי אמר לאחר מכן כי היקף ההרוגים בבורודיאנקה "חמור אף יותר" מאשר בבוצ'ה.
תחנת פרוספקט מירה (קו קולצביה)
תחנת פרוספקט מירה נפתחה ב-30 בינואר 1952, והיא קרויה על שם שדרת פרוספקט מירה.
התחנה ממוקמת ברובע משצ'אנסקי, לא רחוק מקומפלקס הספורט אולימפיסקי.
עד 20 ביוני 1966 התחנה נקראה "בוטניצ'סקי סאד", על שם גן בוטני של אוניברסיטת מוסקבה הנמצא בקרבה.
אילן פרנקו
אילן פרנקו (נולד ב-1954) הוא ניצב בדימוס במשטרת ישראל שכיהן כסגן המפכ"ל מאפריל 2009 עד מאי 2011.
ב-1998 התמנה לעוזרו של מפכ"ל המשטרה יהודה וילק ובשנת 2000 למפקד מרחב דן, לאחר כהונה כסגן מפקד מחוז ירושלים, קודם באוקטובר 2002 לדרגת ניצב והתמנה לראש אגף המודיעין במשטרה. על תקופת כהונתו מעיבה פרשת האחים פריניאן שבעקבותיה המליצה ועדת זיילר, שלא יוכל להגיש מועמדותו לתפקיד מפכ"ל המשטרה בסבב המינויים הבא משום ש"עדיין איננו בשל לתפקידים בכירים יותר, וזה המינימום. נוכח העובדה שמדובר בקצין מוכשר שכלל מעשיו, ככל שידיעתנו מגעת, נכוחים, ניתן להסתפק בהמלצה כי למינוי הבא של מפכ"ל המשטרה הוא לא יהיה מועמד".
ביולי 2004 מונה למפקד מחוז ירושלים, תקופה קצרה בטרם סיים את תפקידו, ספג ביקורת כשבחגיגות האליפות של בית"ר ירושלים במאי 2007, נפצעו עשרות אוהדים שנמחצו על גדרות אצטדיון טדי בשעה שהקהל פרץ לכר הדשא.
ביולי 2007 מונה למפקד מחוז תל אביב ובאפריל 2009 התחלף בתפקידים עם ניצב שחר איילון ומונה לסגן המפכ"ל דודי כהן. הוא כיהן בתפקיד עד מאי 2011.
לאחר פרישתו מהמשטרה מונה פרנקו למנהל התפעול בחברת "דרך ארץ".
חיים אישיים
פרנקו בעל תואר ראשון בסוציולוגיה מאוניברסיטת חיפה, נשוי ואב לשניים.
אריאל הורוביץ (סופר)
אריאל הורוביץ (נולד ב-28 בנובמבר 1990) הוא סופר, עורך וחוקר ספרות ישראלי. עיתונאי לשעבר.
ביוגרפיה
הורוביץ נולד בירושלים וגדל בשכונת רמות להורים שעלו מארצות הברית בצעירותם. למד בבית הספר היסודי חורב בשכונת קטמון ובישיבה התיכונית חורב בשכונת סנהדריה. בין השנים 2008–2014 למד בישיבת ההסדר פתח תקווה.
כתלמיד תיכון נהג לפרסם טורים פובליציסטיים באתר "וואלה!". ב-2010 החל לעבוד באתר "כיפה" ובשבועון "עולם קטן", ובהמשך כתב לסירוגין ב"מעריב" וב"הארץ". ב-2012 הצטרף לעיתון "מקור ראשון" ככתב מגזין, והיה חבר מערכת "שבת", מוסף ההגות והספרות של העיתון. בשנה זו אף השתתף בתוכנית הטלוויזיה "חיפוש מתקדם", ששודרה בערוץ 2. בין השנים 2013–2016 היה העורך הראשי של כתב העת "דעות" בהוצאת נאמני תורה ועבודה ובמסגרת זו ערך גיליונות שעסקו בקפיטליזם והחברה הדתית, בפולמוס סביב המקוואות וביחס לאחרים בחברה הדתית, שעוררו דיון ער. הגיש תוכנית רדיו אישית, "פגישה לאין קאץ'", ברדיו מרכז העיר, שבה אירח, מדי שבוע, אנשי רוח ותרבות לשיחות עומק. באוגוסט 2021 הודיע על פרישתו מעיתון "מקור ראשון".
הורוביץ הוא בעל תואר ראשון בפילוסופיה ובספרות כללית מהאוניברסיטה העברית בירושלים, ותואר שני בהצטיינות יתרה מן החוג לספרות כללית והשוואתית באוניברסיטה העברית. עבודת התזה שלו, שכותרתה "זיכרון דברים בגו: יעקב שבתאי קורא את גרשם שלום", נכתבה בהנחיית פרופ' יואב רינון. במהלך לימודי התואר השני שימש כעוזר הוראה, ובמשך שלוש שנים לימד את הקורס "קריאת טקסטים ביצירות מופת בספרות העולם". ב-2019 השתתף בסמינר הקיץ של המכון לספרות עולם (The Institute for World Literature) באוניברסיטת הרווארד. ב-2020–2021 היה עמית בתוכנית למנהיגות בתרבות יהודית של מכון מנדל למנהיגות, וב-2022 השתתף בסמינר הקיץ של בית הספר לתיאוריה וביקורת באוניברסיטת קורנל.
בספטמבר 2021 החל את לימודי הדוקטורט במחלקה לספרות השוואתית באוניברסיטת סטנפורד.
טרמפיאדה
Trempiada
אריאל הורוביץ (סופר)
יצירה ספרותית
הרומן הראשון שלו, טובי בנינו, ראה אור בשנת 2021, בהוצאת כתר ובעריכתו של עודד וולקשטיין. על כתב היד של הרומן, המספר על משפחה דתית-לאומית שנקלעת לטלטלה עקב פרשייה פוליטית ופלילית, זכה הורוביץ במקום שלישי בפרס הרי הרשון לספרות לשנת 2020 ובתמיכת מרכז הספר והספריות לספרי ביכורים לשנת 2021. בביקורת בעיתון הארץ כתב חיים וייס כי. בעיתון ישראל היום כתב אלעד נבו כי.
חיים אישיים
הורוביץ נשוי ואב לשניים, מתגורר בירושלים. סבו, ד"ר אדוארד הורוביץ, היה בלשן וחוקר השפה העברית, מחבר הספר "How the Hebrew Language Grew". ממואר שכתב על חוויותיו כסטודנט באוניברסיטה העברית בשנת 1925 תורגם לעברית על ידי הורוביץ ופורסם במלאת שלושים שנים למותו. דודו הוא הרב פרופ' כרמי הורוביץ, חוקר ההיסטוריה האינטלקטואלית של ימי הביניים.
קישורים חיצוניים
על "טובי בנינו":
ספרייה 2.0
ספרייה 2.0 (באנגלית: Library 2.0) מיישמת בשרותי הספרייה ובאוספיה טכנולוגיות מבוססות-רשת אינטראקטיביות ושיתופיות.
ספרייה 2.0 כוללת את המרכיבים הבאים:
תפקיד הספרן בספרייה 2.0 הוא לאפשר לייצר תכנים ולא בהכרח לייצרם בעצמו.
המונח בבסיסו התהווה משילוב של Web 2.0 ו-Business 2.0 והפך לשירות יעיל במידה רבה הודות לקטלוג הציבורי המקוון (OPAC - Online Public Access Catalog). בעזרת הטכנולוגיות של ווב 2.0 תינתן גישה נוחה לאוספים של הספריות, בנוסף היא תעניק אפשרויות רחבות לקהל המשתמש באוספים כגון: בלוגים, אתרי ויקי, תיוג, רשתות שיווקיות, מסרים מיידיים, הזנות RSS ועירוב טכנולוגיות.
מקור המונח ומשמעותו
את המונח Library 2.0 טבע Michael Cassey בבלוג שלו בספטמבר 2005. ישנן הרבה הגדרות למשמעות המושג Library 2.0. אחת ההגדרות המקובלות היא של Jack Maness הטוען ש Library 2.0 היא יישום טכנולוגיות Web אינטראקטיביות, שיתופיות ומולטי מדיה (הכוונה ל-Web 2.0), בשירותי הספרייה המקוונים.
הספרייה מנסה תמיד לשפר את שרותיה. בעזרת Web 2.0 נפתח עולם חדש של אפשרויות בה המשתמש יכול ליצור מקורות מידע משלו ולשתף אותם עם משתמשים אחרים. בדומה ל web 2.0 הוא מבטא שינוי תפיסתי וטכנולוגי הפעם במסגרת ספרייתית. Library 2.0 מיישם את כלי ה-Web 2.0 כגון social bookmarking, RSS, wikis, blogs וכדומה בתוך הספרייה ומרכז המידע. המונח ספג ביקורות שליליות וחיוביות. היו שטענו שהשימוש בכלים חדשים לא מצדיק את השימוש במונח המבטא שדרוג לגרסה חדשה של ספרייה. זהו פשוט התקדמות מקצועית טבעית. אחרים טוענים שכלי web 2.0 הם רק האמצעים. המטרה היא לשנות בצורה קיצונית את אופי השירות אותה הספרייה מעניקה ללקוחותיה ואת יעילות עבודת הצוות.
יישום הטכנולוגיה
יישום הטכנולוגיה מדגיש ארבעה כללי יסוד הכרחיים ביניהם: העמדת המשתמש במרכז, נוכחותם של המשתמשים ברשת, התחדשות בפן הקהילתי ונוסף לכך מושם דגש מסוים על מולטי-מדיה אשר מעשירה את חוויית ההתנסות.
כאשר כל התנאים נשמרים ניתן להעביר את השרות בצורה השימושית, הנוחה והאטרקטיבית במיוחד לקהל היעד של הספרייה כלומר, הטכנולוגיה החדישה תחולל תפיסה מודרנית לפיה:
Library 2.0 היא תופעה נפוצה מאוד בספריות בארצות הברית ובאירופה. הסיבה להצלחתה נובעת מכך שרוב משתמשי הספרייה, הם בני דור ה-Y דהיינו הם גדלו לתוך עולם האינטרנט. מחקרים מראים שצעירים אלו לא רק שחיים בטבעיות בסביבה ובית, אלא הם אימצו בצורה מקיפה את יישומי הWeb 2.0. הם רגילים לקרוא ולכתוב בלוגים, להיות פעילים ברשתות חברתיות, להשתמש עם שירותי מסרים מיידיים (IM), לסייר בעולמות וירטואליים (Second Life) וכדומה. ספרייה שמשתמשת בכלים אלו, עונה לצפיות של לקוחותיה הצעירים.
Library 2.0 דורש שינויים בדפוסי ההתנהגות וצורת העבודה של הספרן. Michael Cassey מציין מספר פעמים בספרו את החשיבות של "Constant Change" בכל הקשור לספרייה הדיגיטלית. לפי Cassey כדי ליישם את Web 2.0 בספרייה, הצוות וההנהלה צריכים להיות מוכנים לשינויים רחבים בצורת העבודה. הוא טוען שעד היום ספריות חשבו שהן יכולות לעמוד בקצב של השינויים הטכנולוגיים ודרישות הדור הצעיר של משתמשי הספרייה, אבל לעולם לא השיגה הספרייה יעד זה. בעזרת Web 2.0 יש לנו לראשונה סיכוי ממשי להתמודד עם השינויים הללו. Stephen Abram מביא רשימת קריטריונים עבור ה Librarian 2.0 (בסוף המאמר).
בין היתר על הספרן לאמץ שיטות עבודה חדשות, לחתור ליצירת קשרים עם הלקוחות, להכיר היטב את הטכנולוגיות החדשות, לא להתבייש מצורת עבודה לכאורה פחות מקצועיות (Folksonomy לעומת Taxonomy) ולהבין את תאוריות חכמת ההמונים (The Wisdom of Crowds) והזנב הארוך (The Long Tail).
ביקורת
מחקרים מראים שהניסיון של ספריות שמיהרו לאמץ רעיונות של ווב 2.0 לא עלה יפה; משתמשי הספרייה לא ממהרים לצרף את הספרייה לרשת החברתית שלהם והם ממעטים להגיב על הציוצים והסטאטוסים של הספרייה. ספריות שמאפשרות לקוראיהן לתייג ערכים בקטלוגים שלהן מוצאות שאיכות התיוג לא מצדיקה את ההשקעה הכספית. הבלוגים של הספריות מקבלים מעט תגובות.
מרקו טארדלי
מרקו טארדלי (נולד ב-24 בספטמבר 1954) הוא כדורגלן עבר איטלקי. שיחק בעמדת הקשר האחורי, היה מהשחקנים הבולטים של קבוצת יובנטוס ונבחרת איטליה בשנות ה-70 וה-80. הוא נודע ברוח הלחימה שלו, בכוחו הפיזי ובתיקוליו החזקים, כמו גם בתרומתו לבניית משחק ההתקפה והשערים החשובים שהבקיע.
קריירה כשחקן
טארדלי נולד בקפנה די קרנייה, בנפת לוקה שבטוסקנה. הוא החל את הקריירה שלו בקבוצת פיזה קלצ'ו מהליגה השלישית באיטליה (הסרייה C) ב-1972, עת שיחק בתפקיד המגן. כעבור שנתיים הוא עבר לשחק בקומו קלצ'ו מליגת המשנה, בטרם הוחתם באוקטובר 1975 על ידי יובנטוס, מהקבוצות הבכירות במדינה.
במהלך עשר שנים בהן שיחק ביובנטוס, לקח טארדלי חלק חשוב בתור הזהב של הקבוצה, כששיחק בתפקיד הקשר האחורי אליו הוסט על ידי המאמן ג'ובאני טרפטוני. הוא סייע לקבוצתו לזכות בחמש אליפויות הסרייה א' ובשני גביעי איטליה. במסגרת האירופית, הוא סייע לקבוצתו לזכות בגביע אופ"א, התואר האירופי הראשון בתולדותיה, ב-1977 לאחר שהבקיע את שער הניצחון במשחק הראשון של הגמר מול אתלטיק בילבאו. ב-1983 העפיל עם יובנטוס לראשונה לגמר גביע אירופה לאלופות, אך היה שותף להפסד להמבורג במשחק הגמר. כעבור שנתיים היה שותף להעפלה נוספת לגמר גביע אירופה, ופתח בהרכב במשחק הגמר שבו ניצחה הקבוצה את ליברפול. כמו כן, היה שותף טארדלי לזכייה בגביע אירופה למחזיקות גביע ב-1984, ובכך הפך לאחד מתשעה שחקנים שזכו בכל שלושת הטורנירים האירופיים המרכזיים.
בעונת 1985/1986 עבר טארדלי ליריבתה של יובנטוס לליגה האיטלקית, אינטר מילאנו, בה שיחק שנתיים ללא הצלחה. לאחר מכן שיחק עונה אחת בסנט גאלן השווייצרית, במדיה סיים את הקריירה ב-1988.
במדי נבחרת איטליה ערך טארדלי את הופעת הבכורה שלו במשחק מול פורטוגל באפריל 1976. טורניריו הבינלאומיים הראשונים עם הנבחרת היו מונדיאל 1978 ויורו 1980. טארדלי היה מהשחקנים המצטיינים של הנבחרת האיטלקית שזכתה במונדיאל 1982, לאחר שהבקיע שני שערים במהלך הטורניר. במשחק הגמר, מול נבחרת גרמניה המערבית, הבקיע שער בניצחון 1-3, ולאחריו התפרסם כשרץ לעבר ספסל נבחרתו בשאגות: "גול!". חגיגה זו הפכה לאחת מהבולטות בתולדות הכדורגל. טארדלי שיחק בפעם האחרונה במדי הנבחרת בספטמבר 1985, ובסך הכל ערך במדיה 81 הופעות - מקום 11 בדירוג כל הזמנים של הנבחרת נכון ל-2017, בצוותא עם פרנקו בארזי וג'וזפה ברגומי.
קריירת אימון
מיד לאחר פרישתו מונה טארדלי למאמן נבחרת איטליה עד גיל 16. כעבור שנתיים הוא עבר לשמש כעוזרו של צ'זארה מאלדיני בצוות האימון של הנבחרת עד גיל 21. ב-1993 הוא החל לעבוד כמאמן הראשי של קומו, קבוצתו לשעבר כשחקן. הוא הצעיד אותה להעפלה לליגת המשנה, אך ירד עמה בחזרה לליגה השלישית לאחר מכן. ב-1995 הוא מונה למאמן צ'זנה, קבוצה נוספת מליגת המשנה, ועבד בה במשך שלוש שנים.
ב-1998 מונה טארדלי על ידי התאחדות הכדורגל האיטלקית למאמנה הראשי של נבחרת איטליה עד גיל 21. כעבור שנה הצעיד את הנבחרת לזכייה באליפות אירופה לנבחרות צעירות. בעקבות הצלחה זו הוא מונה למאמנה של אינטר מילאנו לקראת עונת, אך פוטר מהקבוצה ביוני 2001 לאחר שורה של הפסדים מביכים, בהם 6-0 בדרבי העירוני מול מילאן. הוא לא נחל הצלחה בקבוצות הבאות אותן אימן - בארי, נבחרת מצרים וארצו. בין השנים 2006 ו-2007 עבד טארדלי בצוות הניהולי של יובנטוס. בפברואר 2008 הצטרף לצוות האימון של ג'ובאני טרפטוני (מאמנו לשעבר ביובנטוס) בנבחרת אירלנד, יחד עם חברו לשעבר לקבוצה, ליאם בריידי. ב 11 בספטמבר 2013 סיים את תפקידו בנבחרת אירלנד.
יאנה קרמרנקו
יאנה קרמרנקו (נולדה ב-11 ביוני 2002) היא מתעמלת אמנותית ישראלית. ייצגה את ישראל באולימפיאדת טוקיו (2020) במסגרת נבחרת ישראל בהתעמלות אמנותית.
קרמרנקו מתאמנת במועדון מכבי אשדוד, כאשר מאמנותיה האישיות הן מריה וויינבלט רביבו ולנה ואסתר ויינבלט ומאמנותיה הקבוצתיות הן אירה ויגדורצ'יק, נועה קדוש ורחלי ויגדורצ'יק.
ביוגרפיה
קרמרנקו נולדה בשנת 2002. היא החלה להתאמן בהתעמלות אמנותית בגיל 6.
בשנת 2016, היא זכתה במקום הרביעי המדיני באליפות אירופה לנערות שהתקיימה בחולון שבישראל.
בשנת 2017, היא זכתה עם קבוצתה במדליית ארד באליפות אירופה לנערות שהתקיימה בבודפשט שבהונגריה.
בשנת 2019, במסגרת תחרויות גביע העולם, זכתה במקום השלישי בגמרים בתחרות בקאזאן שברוסיה.
בשנת 2020 זכתה במדליית זהב בקרב רב ובמדליית כסף מדינתית באליפות אירופה שנערכה בקייב, בירת אוקראינה.
בשנת 2021, באליפות אירופה בעיר וארנה שבבולגריה, זכתה קרמרנקו במדליית ארד קבוצתית ובמדליית ארד מדינתית.
קרמרנקו ייצגה את נבחרת ישראל באולימפיאדת טוקיו (2020), לצד אופיר דיין, יוליאנה טלגין, קארין וקסמן ונטלי רייץ.
(If You're Not in It for Love) I'm Outta Here!
הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת-יוצרת הקנדית שאניה טוויין, מתוך אלבומה השני, The Woman in Me. השיר יצא לאור ב-15 בנובמבר 1995, כסינגל הרביעי מתוך האלבום, וכסינגל השביעי של טוויין.
רקע וכתיבה
בדומה ל-"" ו-"" השיר נכתב, הולחן והופק על ידי שאניה טוויין ורוברט ג'ון "מאט" לאנג. השיר הוא שיר בסגנון הקאנטרי-פופ, המשלב בתוכו גם את סגנון הפופ רוק.
בשנת 2004, הוציאה טוויין את אלבום הלהיטים הראשון שלה Greatest Hits, בו נכלל השיר.
וידאו קליפ
הווידאו קליפ המלא שיצא עבור השיר בוים על ידי סטיבן גולדמן וצולם בניו יורק שבארצות הברית. הקליפ צולם ב-4 בנובמבר 1995 ופורסם אחד עשר ימים לאחר מכן. בתחילת הקליפ, ניתן לראות את טוויין כשאורות כחולים מקיפים אותה.
נכון ל-31 באוגוסט 2019, מונה הצפיות של הקליפ עומד על כ-2.1 מיליון צפיות.
המרכז להנצחת מורשת גוש קטיף וצפון השומרון
מרכז קטיף להנצחת מורשת גוש קטיף וצפון השומרון מציג את סיפור ההתיישבות בגוש קטיף ובצפון השומרון, ועוסק בערכים הלאומיים והחינוכיים הקשורים למפעל זה.
היסטוריה
המרכז החל לפעול בשנת 2006, על ידי ועד מתיישבי גוש קטיף, במטרה לשמר את סיפורו של גוש קטיף למען הדורות הבאים. הוא שוכן באופן זמני באתר הקרוונים בניצן. הוא כולל מרכז מבקרים, ארכיון, ספריה ומכון מחקר. בעתיד מתוכנן מרכז מבקרים קבוע ביישוב.
במשך ארבע שנים פעל המרכז במסגרת ועד המתיישבים. הוועד פעל דרך ח"כ אורי אריאל וחברי כנסת נוספים לחקיקת חוק הנצחת גוש-קטיף. ב-30 ביולי 2008 חוקקה הכנסת חוק המרכז להנצחת מורשת גוש קטיף וצפון השומרון. בכך קבעה הכנסת את המרכז להנצחת מורשת גוש קטיף וצפון השומרון כמפעל ההנצחה הממלכתי, הפועל מכוחו של חוק זה כתאגיד ממשלתי. כך, באופן רשמי, קיים המרכז משנת 2010, תש"ע.
המרכז מוציא לאור ספרים, מפיק סרטים ומעודד מחקר תורני ומדעי באמצעות מלגות מחקר. המרכז מקיים באופן סדיר פעילויות הנצחה, מחקר, חינוך ותודעה הקשורות במורשת גוש קטיף וצפון השומרון.
מרכז המבקרים בניצן - מספר את סיפור גוש קטיף החל מהקמתו והתפתחותו דרך תקופת העקירה ועד לאתגרי הצמיחה מחדש. מסלול הביקור במרכז מתפרש על פני 6 מרחבים המשלבים סרטונים, תערוכת צילומים ומיצבים. ההדרכה מתבצעת על ידי תושבי הגוש המשלבים בהדרכה את סיפורם האישי. התכנים בהם עוסק המרכז הם סיפורו של גוש קטיף על תקופותיו השונות ב-35 שנות התיישבות: אמונה, חקלאות וקהילה. תקופת המאבק והעקירה. היכולת לאסוף את הכוחות לבנייה ולצמיחה מחדש. במרכז מוצב העתק של פסיפס רצפת בית הכנסת העתיק בעזה עליו ניתן הסבר במסגרת הביקור.
המרכז מקיים גם פעילויות שונות בצפון השומרון. כגון סיורים בתל דותן ובחיזיון האור-קולי ב"מערה" שבשבי שומרון.
צפון השומרון
מרכז קטיף אמון גם על הנצחת מורשת ארבעת יישובי צפון השומרון: חומש, שא נור, כדים וגנים, שפונו אף הם במסגרת תוכנית ההתנתקות בשנת תשס"ה 2005. חומרי ארכיון אודות יישובי ומתיישבי צפון השומרון נמצאים בארכיון מרכז קטיף בניצן. מדי שנה בחול המועד פסח מרכז קטיף מקיים אירוע תיירותי 'חגיגת אביב במבוא דותן' האירוע כולל סיורים מודרכים אל עמק דותן ובור יוסף. סיורים אל תל דותן בור יוסף, שא נור וכדים מתקיימים מעת לעת בתיאום צבאי.
בהתנחלות שבי שומרון, הצופה אל חורבות חומש, הקים מרכז קטיף חזיון אור קולי בו ניתן לצפות בסרטים על ההתיישבות בצפון השומרון. כמו כן במקום משחק ניווט העובר בין תצפיות ומבנים היסטוריים המספרים את סיפור ההתיישבות בצפון השומרון מתקופת המקרא ועד ימינו. בשנת 2019 הושק הסרט 'יורשות' בבימוי של יואב אליצור. הסרט מתחקה אחר נחלת בנות צלפחד במרחב צפון השומרון.