cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
אנני אלברס
אנליז אלסה פרידה פליישמן (בגרמנית: Annelise Elsa Frieda Fleischmann; 12 ביוני 1899 – 10 במאי 1994) המוכרת בשם אנני אלברס, הייתה אורגת, מעצבת ואמנית טקסטיל גרמנייה-יהודיה, מן המשפיעות בתקופתה, שתרמה רבות למעמד הטקסטיל כאמנות - אמנות סיבים. היא הייתה אחת הנשים-תלמידות הראשונות שהתקבלו לבית הספר של הבאוהאוס וגם הייתה אחת מהנשים-מורות הראשונות שם. היא כתבה את הערך 'אריגה, יד'באנציקלופדיה בריטניקה. אנני אלברס זכתה בפרס המועצה האמריקאית לעיצוב בשנת 1981, והיא הייתה לאמנית הראשונה בעלת תערוכה במוזיאון לאמנות מודרנית בניו-יורק. מאמריה וספריה, הם מאבני היסוד של אמנות הסיבים.
עבודותיה מוצגות במוזיאונים רבים ברחבי העולם עד היום.
ביוגרפיה
אנני אלברס נולדה בברלין, גרמניה בשנת 1899, למשפחה יהודית אמידה.
משפחתה של אימה החזיקה בבעלותה חברת הוצאה לאור, ואביה היה בעליו של עסק מצליח לייצור רהיטים.
כבר בילדותה אלברס הוקסמה מעולם היצירה, והוריה תמכו בלימודי האמנות שלה כשהייתה צעירה. כשגדלה, משפחתה ציפתה ממנה להפוך לעקרת בית, כמו אימה ולאמץ את האמנות כתחביב. למרות סביבת החיים הבטוחה והנוחה שלא אילצה אותה ללכת ללמוד או להתפרנס בעצמה, היא החליטה למרוד וללמוד אמנות מודרנית, חדשנית ומלאת אתגרים.
בפעם הראשונה שבה הגישה את מועמדותה לא התקבלה כלל למוסד, ובפעם השנייה התקבלה רק לסדנת אמנות הטקסטיל – דבר שנחשב יותר נשי. היא קיבלה הנחיה מאמנים רבים, ביניהם פאול קלה, ולא הסתפקה רק ביצירת אמנות בד אלא חקרה עוד, השתמשה ביצירתיות שלה ובסוגים שונים של בדים בעבודתה, חלקם מאוד לא קונבנציונליים שלא נחשבו בעלי תכונות מתאימות לעבודה.
בשנת 1925 התחתנה עם יוזף אלברס, והשניים עברו יחד עם מורי ותלמידי בית הספר לעיצוב ואדריכלות באוהאוס לעיר דסאו.
בשנת 1930 אלברס סיימה את לימודיה בבאוהאוס, ובשנת 1931 לאחר שמדריכתה גונטה שטולצל (Gunta Stolzl) עזבה את בית הספר, מונתה אנני לראש סדנת הטקסטיל, אחת הנשים היחידות בעלות משרה שכזאת באותה התקופה. בשנת 1933, עם עליית הנאצים לשלטון, בית הספר באוהאוס נסגר, והזוג עבר לקרוליינה הצפונית, ארצות הברית, שם אלברס התחילה ללמד.
בשנת 1949 הזוג עבר לקונטיקט, ואלברס פתחה את תערוכת היחיד הראשונה שלה במוזיאון לאמנות מודרנית בניו יורק, והפכה למעצבת הראשונה שהגיעה להישג זה.
במהלך חייה, שותפה העיקרי לעבודה היה בן זוגה, יוזף אלברס, שהיה צייר בעצמו ומראשי תחום האופ ארט. הם בחרו לא להביא ילדים לעולם, והקדישו את חייהם להתמקדות ביצירה משותפת ואמנות.
יצירה
במהלך חייה, אלברס נהגה לבקר במקומות כמו אמריקה הדרומית (פרו בפרט) ואפריקה, ולחקור את סגנונות האמנות שם. דבר זה היווה השראה עיקרית ליצירתה. השראה נוספת ליצירתה ספגה מהמנחה שלה בבאוהאוס, פאול קלה, שעסק בזרמים רבים, ביניהם אקספרסיוניזם, קוביזם וסוריאליזם, ועזר לה לנווט בין הסגנונות השונים ביצירתה.
בשנת 1963 אלברס שינתה את סגנון העיצוב שלה, והתחילה להתעסק בעיקר בתחום ההדפסים (ולא בתחום האריגה, כפי שהיא עשתה עד לשלב זה). זה היה התחום העיקרי בו עסקה עד למותה בשנת 1994.
(1926)
בניגוד לאנשים רבים בתחומה, אלברס בחרה להשתמש בחוטים הפשוטים ביותר ולהתמקד בטכניקות האריגה השונות ובצורות גאומטריות מורכבות.
יצירה זו עשויה ממשי מלאכותי ומסיבים סינתטיים.
שרשרת (1941)
לאחר שהתחילה ללמד בקולג', אלברס נחשפה להרבה חפצים חדשים, אותם שילבה בעבודותיה, בין היתר – תכשיטים. לאחר שנסעה למקסיקו, הושפעה מאוד מדברים שראתה שם, בעיקר מהאופן בו המקומיים התלבשו ומרכושם. בשנת 1940, אלברס ואחד מתלמידיה, אלכס ריד, התחילו לעבוד ביחד על דברים מסוג זה. התוצאה - סדרה של תכשיטים, עשויים מחומרים מחנויות מקומיות של "עשה זאת בעצמך".
יצירה זו עשויה משרשרת מתכת, צלחת ניקוז ומהדקי נייר.
שש תפילות (1965–1966)
בשנת 1965, המוזיאון היהודי בניו-יורק פנה לאלברס בבקשה ליצור מיצג שיכבד את זכרם של ששת מיליון הנרצחים בשואה. היא יצרה סדרה של שישה לוחות אבסטרקטיים, בצבעי שחור, חום, לבן וכסף, שנראים קצת כמו מגילות קדומות ונטוו בשיטה של שתי וערב. מכיוון שזו יצירה אבסטרקטית, לכל צופה ניתנה האפשרות לבחור את המשמעות הספציפית של היצירה בשבילו.
שישה לוחות, ברוחב שישה פיט (=0.3 מטרים) – אזכורים לכך שזוהי יצירת הנצחה לששת מיליון הנרצחים בשואה.
יצירה זו עשויה מכותנה, פשתן, שיפון וחוטי כסף.
תערוכות
בשנת 1949 הציגה אלברס תערוכת יחיד במוזיאון לאמנות מודרנית בניו יורק, והייתה מעצבת הטקסטיל הראשונה שהציגה תערוכת יחיד במוזיאון זה.
בין אוקטובר 2018 לינואר 2019 הוצגה תערוכת יחיד של עבודותיה במוזיאון טייט בלונדון. התערוכה הציגה את מעורבותה בשדות האדריכלות, העיצוב והאמנות.
פרסומים
Anni Albers, On Weaving, Wesleyan University Press, 1963,
בריאנצה
בריאנצה (באיטלקית: Brianza, נהגה: briˈantsa, בלומברדית: Brianza, נהגה: briˈãː(t)sa) הוא אזור גאוגרפי, היסטורי ותרבותי באיטליה, למרגלות הרי האלפים, בצפון-מערב לומברדיה, בין מילאנו לאגם קומו.
אטימולוגיה
באיטלקית, בריאנצה תחתית מכונה בסה בריאנצה (bassa Brianza) ובריאנצה עילית מכונה אלטה בריאנצה (alta Brianza).
המילה בריאנצה עשויה להיות נגזרת מהמילה הקלטית brig (גבעה), או מהמילה הלטינית Brigantia שמקורה בכמה מושבות של בריגנטס, או Brigantii, תת-שבט קלטי מהאלפים שעבר רומניזציה אחרי שפלישות הברברים נדדו למקומות אחרים. על פי מסורת אחרת, כאשר המנהיג הקלטי בלובסוס ייסד את מילאנו, סגנו בריאנטיאו כבש את האזור הגאוגרפי מסביב, שנקרא על שמו בריאנטיה או בריאנצה.
גאוגרפיה
בריאנצה משתרעת מאזור קאנצו, צפונית למונצה (כ-14 ק"מ ממילאנו), עד נהר סבסו במערב ונהר אדה במזרח. החלקים הדרומיים והמערביים של חבל הארץ מישוריים ברובם, בעוד שהחלקים הצפוניים והמזרחיים הרריים.
בריאנצה מקיפה חלק מהאזור המנהלי של נפת מונצה-בריאנצה, חלק מהאזור המנהלי של נפת לקו, חלק מהאזור המנהלי של נפת קומו וחלק מנפת מצילאנו. השפה העיקרית המדוברת באזור זה היא איטלקית ובמידה פחותה ניב של השפה הלומברדית.
בריאנצה מאוכלסת בצפיפות, עם כ-1,372 תושבים לקמ"ר, אך בכל זאת נותרה פורייה להפליא למטרות חקלאיות. בשל אופיה ההררי, בריאנצה נחשבת כאתר נופש מועדף על תושבי מילאנו. כלכלת האזור כוללת ייצור רהיטים וכלי עבודה. סביב האזור התפתחה תעשייה טכנולוגית ענפה בשנים האחרונות.
היסטוריה
בריאנצה ממוקמת בלומברדיה, האזור שנקרא על שם הלומברדים, שהגיעו בסביבות שנת 570 לספירה, לאחר התפשטות הקלטים ורומא.
התפשטות הנצרות בבריאנצה מתוארכת למאה ה-3 לספירה, הרבה בזכות פועלו של אמברוזיוס. אוגוסטינוס מהיפו (כפי שהעיד על עצמו בחיבורי הווידויים שלו) התגורר ברוס קאסיאקום (כיום קאסאגו), בתקופה שלאחר המרתו ורגע לפני הטבלתו על ידי אמברוזיוס. בימי הביניים שלטו באזור הקתרים, ההומיליאטים והתנועה הדתית פטריה במספר עיירות בבריאנצה. הפרנציסקנים פרחו במקום ונשארו עד היום. רוב האזור דבֵק בטקס האמברוזיאני של הכנסייה הקתולית עם האפיפיור ברומא.
בריאנצה הייתה ביתם של דמויות מכובדות רבות בדת, בשירה, בפילוסופיה ובהיסטוריה של הרפואה, ביניהן:
דדריק לוסון
קריירה
לוסון לשחק כדורסל בתיכון המילטון בממפיס. בשנת 2015 נבחר לסגל משחק מקדונלד'ס אול-אמריקן.
הוא בחר לשחק עבור קבוצת הכדורסל של אוניברסיטת ממפיס, ובשנתו הראשונה רשם ממוצעים של 15.8 נקודות ו-9.3 ריבאונדים למשחק. בעונתו השנייה העמיד ממוצעים של 19.2 נקודות, 9.9 ריבאונדים ו-3.3 אסיסטים למשחק. באפריל 2017 הכריז כי הוא מתכנן לעבור לאוניברסיטת קנזס, ועל כן לא שיחק בממפיס עד שעזב. בעונתו היחידה בקנזס, העמיד ממוצעים של 19.4 נקודות ו-9.3 ריבאונדים למשחק, ובתום העונה הכריז כי יתמודד בדראפט 2019 ב-NBA.
לאחר שלא נבחר בדראפט, לוסון הצטרף לסגל גולדן סטייט ווריורס לקראת ליגת הקיץ של ה-NBA, ולאחר הליגה הצטרף לאוסטין ספרס מליגת הפיתוח של ה-NBA. ב-9 במרץ 2020 רשם שיא של 33 נקודות ו-10 ריבאונדים, שהיה משחק הדאבל-דאבל העשירי שלו בעונה, בניצחון קבוצתו 117–114 על אוקלהומה סיטי בלו.
ב-9 ביולי 2020 הצטרף לגויאנג אוריון אוריונס מליגת העל הדרום-קוריאנית.
אלמה (מחזה)
אלמה הוא מחזה מאת יהושע סובול, שעלה לראשונה ב-1996 בווינה. המחזה מורכב מסצנות שונות מחייה של אלמה מאהלר, המתרחשות בו זמנית בקומות שונות ובחדרים שונים בתוך מבנה ולא באולם תיאטרון, בהשתתפות הקהל. בשנת 1999 המחזה עובד לסרט טלוויזיה בן שלושה חלקים על ידי הבמאי פאולוס מנקר. בסוף 2009 עלה המחזה בישראל, במוזיאון אסירי המחתרות בירושלים, כהפקה משותפת של התיאטרון הקאמרי וחברת "אלמה הפקות" האוסטרית.
עלילה
המחזה מתאר את חייה של האמנית אלמה מאהלר-ורפל בסצנות מקבילות שונות. החלק הראשון מספר את סיפורם של אלמה וגוסטב מאהלר, נישואיהם, ויחסיה של אלמה עם גוסטב קלימט, עם במאי התיאטרון מקס בורקהרד והמורה לפסנתר אלכסנדר זמלינסקי. לאחר שמונה שנות נישואים, אלמה פוגשת את האדריכל הצעיר וולטר גרופיוס ומתאהבת בו. קו עלילה שני מספר את סיפורו של גרופיוס ומפגשיו עם הסופר פרנץ ורפל, ליל האהבה שלו עם אלמה והעימות עם מאהלר. ויכוח גדול מותיר את מאהלר מיואש והוא מחפש נחמה בטיפול אצל זיגמונד פרויד. קו עלילה נוסף הוא המפגש של אנה מאהלר, בתה של אלמה, עם פרנץ ורפל והנסיעה שלו לארץ ישראל ב-1925. בסוף החלק הראשון של המחזה נקבר גוסטב מאהלר בתהלוכה גדולה. לאחר מכן הקהל מקבל הזמנה לסעודת ההלוויה של מאהלר.
בחלק השני מופיע אוסקר קוקושקה, עימו ניהלה אלמה רומן סוער. הוא צריך לצאת למלחמה ונפצע קשה. במקביל, נודע לפרנץ ורפל באיטליה שספריו נאסרו בגרמניה הנאצית, הוא היגר עם אלמה לסנטה ברברה בקליפורניה, ומת שם בשנת 1945. מרוב אכזבה, קוקושקה הנחה את אלמה להכין עבורו בובה בגודל טבעי. הזמין את כל המעורבים לנשף מסכות אירוטי. את ראשה של הבובה עורפים ונושאים אותה בתהלוכת ניצחון.
במהלך השנים הורחב המחזה כך שיכלול סצנות ודמויות חדשות. לדוגמה, בתה של אלמה, מאנון גרופיוס, אהובה האחרון של אלמה, הכומר יוהנס הולנשטיינר, אביה של אלמה אמיל יעקב שינדלר, יצרנית הבובות הרמינה מוס, הביולוג פול קמרר, הקונסול הפורטוגלי ארישטידש דה סוזה מנדש ומזכיר "הליגה להתקרבות ושיתוף יהודי-ערבי", אהרן כהן.
הפקה
המחזה האינטראקטיבי, שסובול מכנה "פולידרמה", הופקה ביוזמת המנהל האמנותי קלאוס באכלר ב-1996 עבור פסטיבל וינה (Wiener Festwochen). הצגת הבכורה במבנה במבנה בית הבראה לשעבר בפורקרסדורף שבפרברי וינה, בבימויו של פאולוס מנקר. בית ההבראה שליד וינה הוא מבנה של אדריכל האר נובו יוזף הופמן, חברו של אביה החורג של אלמה מאהלר, קרל מול, והאדריכל של הווילה של אלמה מאהלר בשכונת Hohe Warte. האווירה המיוחדת במבנה והאפשרות של הקהל להשתתף באופן אינטראקטיבי בהצגה, להסתובב בחדרים השונים כמו אחד מאורחיה העכשוויים, ואף להשתתף בארוחת ערב או ללגום משקה, הביאו להצלחת המחזה. הוא הוצג למעלה מ-400 פעמים בין השנים 1996 ל-2011. ב-1999 צילם וביים מנקר את ההפקה לשידור בטלוויזיה. מנקר גם הקים חברת הפקות שמנהלת את הפקת המחזה באתרים השונים בהם הוא הועלה.
סובול מתאר את המחזה כ"מסע תיאטרלי", עם תחנות שונות, דמויות וקווי עלילה מקבילים. הצופה נשלח למסע בזמן ובמרחב ויכול לבחור אחרי איזה אדם ופרספקטיבה לעקוב. הוא מוותר על תפקידו הפסיבי באופן קונבנציונלי ובכל זאת נשאר צרכן, במיוחד מכיוון שההשתתפות בהופעה קשורה לארוחת ערב חגיגית. כדי לראות את כל הסצינות מומלץ לראות אותה לפחות שלוש פעמים, אך השיא עומד על 73 ביקורים של צופה נלהב.
בשנת 2010, בשנת ה-15 להפקה, המחזה הוצג שוב בווינה, במבנה ישן של משרד הדואר והטלגרף, ויום הולדתו ה-150 של גוסטב מאהלר נחגג ב-7 ביולי 2010 בביצוע מיוחד של המחזה. בשנת 2011, בשנה ה-100 למותו של גוסטב מאהלר, עלתה ההפקה בארמון בכיכר Hradschin בפראג. ב-2012 שוב הוצגו מופעים דו-לשוניים של המחזה במבנה משרד הדואר והטלגרף בווינה. נמצא באוגוסט 2013, זו השנה ה-18. ההופעות האחרונות בווינה. בשנת 2014 עברה ההפקה למבה מפעל ישן ליד וינה, שם חגגה ההצגה 20 שנה. בשנת 2017 שוב חודשה ההפקה, וב-25 באוגוסט 2018 נחגגה ההצגה ה-500.
פולידרמה
יהושע סובול מתאר את סגנון הפולידרמה:.
הפקות בישראל
המחזה עלה לראשונה בישראל בתיאטרון הקאמרי, בשנת 1999, בגרסה מקוצרת שערך יהושע סובול, בכיכובם של אסנת פישמן כאלמה הצעירה, אירינה סלזניובה כאלמה המבוגרת, גדליה בסר בתפקיד מאהלר ואלכס אנסקי בתפקיד זיגמונד פרויד
בשנת 2008 תוכננה לעלות הפקה בירושלים על ידי פאולוס מנקר, בעברית עם חלקים ביידיש, לרגל חגיגות שנת ה-60 למדינת ישראל במסגרת פסטיבל ישראל. אך חילוקי דעות כספיים מנעו את הפקתה. ביולי 2009 החלה לבסוף ההפקה בעברית במימון חלקי של ממשלת אוסטריה, בשיתוף התיאטרון הקאמרי, בכיכובם של שחקנים ישראלים ואירופים, בעברית ובאנגלית. האתר שנבחר היה מוזיאון אסירי המחתרות בירושלים. אך משרד הביטחון, האחראי על ניהול האתר, ביקש לשנות חלק מהמחזה, להסיר קטעי עירום, לא להשתמש בציוריו של אוסקר קוקושקה כחלק מהתפאורה ולא להשתמש בבובה של אלמה בגודל טבעי. סובול גם שינה את הטקסט והחליף מילים גסות בדימויים מטפוריים. בהפקה בישראל גם נוספה סצנה - מפגש בדיוני בין מזכיר "הליגה להתקרבות ושיתוף יהודי-ערבי" אהרן כהן לבין אלמה מאהלר בכלא בירושלים, כלומר במקום בו הוצגה. ההפקה בירושלים זכתה לרוב לביקורת חיוביות, אך מבקר התיאטרון על חוסר התאמת ההפקה לבעלי יכולת תנועה מוגבלת, על המיקום שנבחר שאינו תואם את העלילה.
ב-23 באוקטובר 2009, אחרי שההצגה רצה במשך שלושה שבועות, היא הופסקה לאחר שהבמאי והמפיק פאולוס מנקר החליט לעצור את ההצגה ולשלוח את הקהל הביתה. לאחר שקצין הבטיחות של התיאטרון הקאמרי החליט שלא ניתן לקיים את אחת הסצנות, בה השחקנים נושאים במשאית אל מחוץ מתחם המוזיאון. יומיים אחר כך חודשה ההפקה, לאחר שהושגה פשרה לגבי אופן ביצוע הסצנה, והיא רצה במשך שבוע נוסף. בפברואר 2010, הגיש התיאטרון הקאמרי תביעה בסך חצי מיליון שקל נגד הבמאי ומפיק המחזה פאולוס מנקר. בגין הפרת הסכמים, מכירת כרטיסים נוספים מעבר לכמות שאושרה, התייחסות מבזה ומשפילה לצופים, לשחקני ועובדי הקאמרי במהלך ההפקה, שהביאו לפגיעה במוניטין ובשמו הטוב של התיאטרון.
אברהם אלשטיין
אברהם (אייב) אלשטיין (באנגלית: Abe Ellstein, נולד ונפטר בניו יורק, 7 ביולי 1907 - 22 במרץ 1963) היה מלחין, מעבד ומנצח יהודי-אמריקאי, שעסק בתחום תיאטרון היידיש ובתחום החזנות בארצות הברית, בתקופת השיא של תיאטרון היידיש בארצות הברית.
תיאטרון יידיש
אלשטיין נולד וגדל בלואר איסט סייד, למד מוזיקה בבית הספר למוזיקה במנהטן (Third Street Music School Settlement). בהמשך קיבל מלגה לבית הספר ג'וליארד שם למד 4 שנים. בין השנים 1916–1920 היה חבר במקהלת הילדים של המטרופוליטן אופרה. את דרכו כמלחין לתיאטרון החל במוזיקה שכתב למחזה "מאבק" (געראנגעל) והועלה על ידי הלהקה הווילנאית. זה היה הראשון מבין 33 מחזות ביידיש להם כתב מוזיקה. יחד עם אלכסנדר אולשנצקי שלום סקונדה ויוסף רומשינסקי היה מבכירי המלחינים למוזיקת תיאטרון יידיש בשדרה השנייה. אלשטיין הלחין אופרטות ומחזות זמר רבים, וגם את פסקול הסרט "אידל מיטן פידל" שהיה אחד הלהיטים הגדולים של התקופה. אלשטיין הועסק כמלחין הבית בכמה תיאטראות, ועבד עם גדולי התיאטרון היידי של התקופה, בין היתר כתב מוזיקה עבור מולי פיקון.
מוזיקה קלאסית
כמו מלחינים אחרים בתיאטרון היידי, שאף אלשטיין להיות מוכר כמלחין של מוזיקה קלאסית "רצינית". בין יצירותיו ניתן למצוא 2 אורטוריות, "אודה למלך המלכים" ששר יאן פירס ושודרה ברשת CBS, ו"גאולה" המבוסס על סיפור החנוכה. עוד מיצירותיו: "הנגב" קונצ'רטו לפסנתר, סוויטה לפסנתר, ו"הפטרה", יצירה לכינור ופסנתר. בשנת 1958 הלחין אלשטיין אופרה בת מערכה אחת "הגנב והתליין", ללברית של מורטון ויז'נגרד. האופרה צולמה לטלוויזיה ושודרה ברשת ABC, ואף הוקרנה בפסטיבל זלצבורג. אלשטיין זכה במלגה מטעם קרן פורד על מנת שילחין אופרה חדשה באורך מלא, בעבורה כתב את האופרה "הגולם" המבוסס על סיפור הגולם מפראג. האופרה הוצגה באופרה של ניו יורק סיטי.
חזנות
אלשטיין, כשאר מלחיני התיאטרון היידי באותה תקופה, עסק אף בתחום החזנות. אלשטיין ליווה חזנים בפסנתר ובאורגן ועיבד יצירות לתזמורת ולמקהלה. עבד עם גדולי החזנים באותה תקופה בארצות הברית, ביניהם החזן יוסף רוזנבלט אותו ליווה במסעות הקונצרטים שלו ברחבי העולם, החזנים מרדכי הרשמן, לייבלה וולדמן, משפחת מלבסקי, משה גנטשוף, דוד קוסביצקי, יאן פירס ומוישה אוישר, איתו שיתף פעולה גם בתחום התיאטרון והקולנוע. אלשטיין אף הלחין יצירות חזנות, אם לתיאטרון ואם לשימוש ליטורגי.
2010 ברוסיה
2010 ברוסיה הייתה השנה ה-19 להקמת המדינה לאחר פירוק ברית המועצות.
נפטרו
(קטגוריה:רוסים שנפטרו ב-2010)
מלחמת השימפנזים בגומבה
מלחמת השימפנזים בגומבה הייתה סכסוך אלים בין שתי קהילות שימפנזים בפארק הלאומי גומבה בטנזניה בין השנים 1974–1978. שתי הקבוצות היו בתחילה מאוחדות תחת קהילה אחת, קהילת קסאקלה. בשנת 1974 הבחינה החוקרת ג'יין גודול כי הקהילה מתחילה להתפצל. במשך תקופה של 8 חודשים, קבוצה גדולה של שימפנזים הפרידה את עצמה מהקהילה בכך שהיגרה לאזור הדרומי של קסאקלה, ועל כן שמה שונה לקהילת קהאמה. הבדלנים כללו 6 זכרים בוגרים, 3 נקבות בוגרות וצאצאיהם. בקאסקלה נותרו שמונה זכרים בוגרים, 12 נקבות בוגרות וצאצאיהם.
במהלך העימות בן 4 השנים נהרגו כל הזכרים בקהילת קהאמה, מה שפירק את הקהילה. קהילת קסאקלה התרחבה לטריטוריה נוספת, אך התפשטותה נעצרה לבסוף בידי קהילת שימפנזים אחרת.
רקע כללי
השימפנזים הסתובבו על פני גבעות אלה בקהילות טריטוריאליות, שחילקו את השימפנזים ללהקות שגודלן נע בין חבר אחד לארבעים חברים. המונח קאסקלה מתייחס לאחד משלושה אזורי מחקר בעמק המרכזי, כאשר הקאסקלה נמצאו בצפון העמק, והקקומבה והמקנקה בדרום. גודול תיעדה לראשונה את התנהגותם הטריטוריאלית והתוקפנית של השימפנזים כאשר היא צפתה בהם בזמני האכלה. ברם, אף היא לא צפתה את העימות הקרב.
המלחמה
קהילת קסאקלה הייתה הראשונה שתקפה, ב-7 בינואר 1974. קבוצה של שישה זכרים מבוגרים מקסאקלה, המורכבת מהאמפרי, פיגן, ג'ומאו, שרי, אוורד ורודולף, ערכה מארב לגודי, זכר מקהאמה, בעוד הוא אוכל לבדו על עץ. זו הייתה הפעם הראשונה בה שימפנזים תועדו רוצחים במכוון שימפנזה זכר אחר. לאחר הרצח המוצלח, השימפנזים חגגו בקולניות רבה, כאשר הם זורקים וגוררים ענפים תוך שריקות וצעקות.
עם זאת, הזכיות הטריטוריאליות הללו לא נשמרו לזמן רב. עם היעלמות הקהאמה, שטח קסאקלה נגע כעת ישירות בשטח של קהילת שימפנזים אחרת, הנקראת קלנדה. לאחר מספר עימותי גבול אלימים, הקסאקלה נבהלו מהעליונות המספרית והפיזית של הקלנדה, ווויתרו על חלק גדול מהטריטוריה החדשה שלהם. כשחזרו צפונה, הקסאקלה הוטרדו על ידי שוחרי מזון מקהילת מיטומבה, שעברו אף הם במספרם את קהילת קסאקלה. לאחר זמן מה, העימותים נגמרו וסדר הדברים הרגיל הושב.
השפעה על גודול
פרוץ המלחמה גרם להלם וטרדה עבור ג'יין גודול, אשר הניחה עד אז כי השימפנזים פחות אלימים בהתנהגותם מהאדם, למרות הדמיון בין המינים. אלימות מלחמת גומבה, לצד תצפיות מ 1975 שהוכיחו קיום התנהגות קניבלית כלפי גורים בידי נקבות ראשיות מהקהילה, הציגו בפני גודול את "הצד האפל" שבהתנהגות השימפנזים. היא הוטרדה מאוד מהגילוי הזה; וכתבה בספר זכרונותיה מ-1990 "דרך חלון: שלושים שנותיי עם השימפנזים של גומבה":
מורשת וביקורת
כאשר גודול דיווחה על אירועי המלחמה, תיעודה בדבר מלחמה הפורצת באופן טבעי בין שימפנזים לא התקבל באופן אוניברסלי. באותו הזמן, מודלים מדעיים של התנהגות אנושית והתנהגות חייתית לא השתלבו בדרך כלל. מספר מדענים האשימו את גודול בהאנשה מוגזמת. אחרים טענו כי נוכחותה ומנהגה להאכיל את השימפנזים יצרו קונפליקט אלים בחברה הנמצאת בשלום בדרך כלל. ברם, מחקרים מאוחרים יותר המשתמשים בשיטות פולשניות פחות אישרו כי שימפנזים מסוגלים לנהל מלחמה גם במצבם הטבעי. מחקר שפורסם ב-2018 טען כי המלחמה בגומבה הייתה ככל הנראה תוצאה של מאבק כוח בין שלושה זכרים בעלי דירוג חברתי גבוה, אשר החמיר בעקבות מחסור לא שגרתי בנקבות פוריות.
Thank You (שיר)
"Thank You" (בעברית: "תודה") הוא שיר שנכתב ובוצע על ידי הזמרת-יוצרת האנגלייה דיידו. השיר הופיע לראשונה בשנת 1998 בפסקול הסרט "דלתות מסתובבות". מאוחר יותר הוא נכלל באלבום הבכורה של דיידו משנת 1999, "No Angel", ויצא לאור בספטמבר 2000, מה שהביא אותו להצלחה רבה. חלקים מהבית הראשון של השיר מופיעים בפזמון הסינגל "Stan" משנת 2000 של אמינם. הופעה זאת הביאה במידה ניכרת להצלחה של "Thank You" ושל "No Angel".
השיר נכנס למצעד בילבורד הוט 100 במקום ה-80 בינואר 2001, והגיע עד למקום השלישי באפריל 2001. השיר נשאר במקום זה במשך שלושה שבועות. השיר הגיע בנוסף למקום הראשון במצעד השירים העכשוויים למבוגרים, במצעד 40 השירים למבוגרים ובמצעד שירי הדאנס קלאב.
דיידו כתבה את השיר בהשראת תקופת שפל ודיכאון בחייה ועל האופן שבו היא איבדה את ביתה. הוא נותר הלהיט הגדול ביותר של דיידו בארצות הברית עד כה, והיחיד שלה שהגיע לעשרת המקומות הראשונים בבילבורד הוט 100. השיר היה אחד מהלהיטים הרדומים הגדולים של השנה, אשר נכנס למצעד בינואר ונשאר בו עד סוף ספטמבר.
קבלה וביקורת
"Thank You" זכה לשבחים ממבקרי מוזיקה, שחשבו שהבלדה מאוד "נוגעת ורכה" ובולטת מיידית באלבום. ג'ף בורגר מ-AllMusic הדגיש את "Thank You" כמצטיין באלבום.
קליפ וידאו
בקליפ הווידאו דיידו לא שילמה את החשבונות שלה, והממשלה רוצה לפנות ולהרוס את ביתה. המשטרה שמה הודעת פינוי על דלתה ומובילים מתחילים להעביר את חפציה החוצה. למרות כל זאת דיידו ממשיכה לשיר ומתעלמת מהמשטרה והמובילים.
במהלך הפזמון הראשון של השיר, דיידו שותה כוס תה בזמן שמובילים עורמים את חפציה ליד קיר חיצוני, ובכך רומסים את הפרחים בחצר הקדמית שלה. בסופו של דבר היא מלווה החוצה מביתה, ביתה נהרס, היא משאירה מאחוריה את רוב חפציה ויוצאת ממנו רק עם תיק ומטרייה.
סופו של הסרטון מרמז כי ביתה למעשה נהרס לצורך שיפוץ, שכן ביתה נמצא בין שני גורדי שחקים גדולים. הסרטון בוים על ידי דייב מאיירס, והוא יצא לאור בינואר 2001. אתר VEVO הוציא גרסה אקוסטית של השיר בדצמבר 2012, וגרסת הופעה חיה יצאה באוגוסט 2016.
"Stan" של אמינם
הסינגל "Stan" של אמינם, שזכה לשבחים רבים דוגם את הבית הראשון של "Thank You" עבור הפזמון שלו. דיידו עצמה מופיעה בקליפ של "סטן" (לצד דבון סאווה) בתור חברתו ההריונית של המעריץ האובססיבי של אמינם, והיא הופיעה בסיבובי ההופעות של אמינם כדי לבצע את השיר. כאשר אמינם ביצע את "Stan" בהופעה חיה בטקס פרסי הגראמי 2001, אלטון ג'ון שר את החלק של דיידו בזמן שניגן על מקלדת אלקטרונית במהלך ההופעה. השימוש בדגימה עזר לשיר לצבור פופולריות.
גרסת דיפ דיש
צמד מוזיקת ההאוס "דיפ דיש" עשה רמיקס לשיר. הוא זכה בפרס גראמי עבור הקלטת הרמיקס הטובה ביותר בשנת 2002.
טרגופן
טרגופן (שם מדעי: Tragopan) הוא סוג של דמוי תרנגול ממשפחת הפסיוניים החי ביערות הרריים בדרום אסיה ובעיקר בהרי ההימלאיה.
לטרגופן ישנו גוף אדום או כתום בעל עיטורים לבנים, זנבות שחורים קצרים ועור פנים כחול בעל עיצובים מרשימים המגיעים עד לצוואר. מאחורי ראשו ישנם ציצות עורף לבניות ושחורות.
הטרגופן חי באזורים הרריים בין סבכים ויערות והוא מצוי רוב זמנו על הקרקע ומעופף לעיתים רחוקות. הוא אוכל-כול וניזון מיצורים קטנים וממגוון מזונות מהצומח.
קהילת יהודי ואץ
בעיר ואץ (בפי היהודים: וייטצען או וייצען, בהונגרית: Vác) שבמחוז פשט בהונגריה, התקיימו קהילות יהודית גדולות עד שואת יהודי הונגריה ומעט לאחריה.
בתקופה הקדומה
בתקופת הכיבוש העות'מאני בהונגריה, התקיימה קהילה יהודית קטנה בואץ. סופו של העידן העות'מאני בהונגריה בסוף המאה ה-17 הביא עמו את האיסור על יהודים להתיישב ב"ערי המלך", ובכללן בואץ (שמגורי יהודים נאסרו בה בשל היותה מושב בישוף). יהודים עברו להתגורר בכפרים שסביב ואץ, שאדמותיהם היו שייכות לאצילים ולא למלך. הקבוצה העיקרית ישבה בכפר פנץ וקבוצה נוספת ישבה בכפר טויטופאלו, ושתיהן עסקו במסחר בואץ.
בשנת ה'תקצ"ג (1833) נוסדה קהילה עצמאית בפנץ.
הקהילה המחודשת
בחורף ה'ת"ר (1840) הותר ליהודים לשבת בואץ, וקהילת פנץ העתיקה את מקומה לואץ. בשנה הראשונה מנתה הקהילה כ-40 בתי אב, ובשנת ה'תר"ח נמנו מעל 300 נפש וכבר פעלו במקום בית עלמין, מוסדות קהילתיים ובית כנסת זמני.
הקרע
בעת הקרע ביהדות הונגריה בשנת ה'תרכ"ט, רוב הקהילה תמך בחוקי הקונגרס הנאולוגיים, וקבוצת מיעוט בראשות רב הקהילה שלום אולמן פרשה וייסדה לעצמה קהילה קטנה. בעקבות זאת הוסכם על כל הצדדים הקהילה לא תקבל את חוקי הקונגרס הנאולוגיים, אך גם לא את תקנות האורתודקסים, ותמשיך להתנהל כפי שהתנהלה עד אז (קהילות הסטטוס קוו אנטה). הדבר יצר מחלוקת נוספת בקהילה, בשל רצונה של קבוצת מיעוט חרדית לקבל גם את תקנות האורתודקסים, כשלצדם עמד הרב חיים סופר. לצד הרב אולמן, שרצה להימנע מפילוגים נוספים, עמדו הרבנים יואל אונגר מפקש, מאיר פרלס מקאריי וישראל יצחק יהודה לנדסברג מאוראדיה, מהבולטים שברבני הזרם האורתודקסי. הקבוצה הקנאית החליטה לפרוש מקהילת הסטטוס קוו וייסדה קהילה שקיבלה את התקנות האורתודקסיות. הקהילה החרדית הייתה מאוד קנאית, ואדם שגילח את זקנו לא הורשה לעלות לתורה, וכן אשה ללא כיסוי ראש או פאה נכרית לא הורשתה להיכנס לבית הכנסת. בשנת ה'תר"ץ הצטרפה גם הקהילה המרכזית ללשכה האורתודקסית, ובכך נוצרו למעשה שתי קהילות אורתודקסיות נפרדות בואץ, כאשר לכל אחת מהן היו רב, בית כנסת, בית עלמין וישיבה משל עצמה.
כמות היהודים בואץ גדלה בקצב מהיר מאוד. הגידול המהיר באוכלוסיית הקהילה הואט בעקבות מלחמת העולם הראשונה. היהודים עסקו במסחר, וכתשעים אחוזים מהמסחר בואץ היה נתון בידיהם. מעט יהודים התפרנסו מאחוזות שהיו בבעלותם, ממפעלי טקסטיל וחומרי בניין ומסחר בבשר אווזים. כמו כן, בואץ פעלו שני בתי דפוס עבריים, מהגדולים בהונגריה. הדו-שבועון התורני "תל תלפיות", שהיה הבמה המרכזית של היהדות האורתודוקסית בהונגריה, יצא לאור בואץ החל משנת ה'תרנ"ב-1892 למשך 45 שנה.
בשואה ואחריה
החל משנת 1938 סבלו היהודים בואץ, כמו בהונגריה כולה, מחוקים אנטישמיים מפלים בהשראת חוקי הגזע בגרמניה.
ואץ נכבשה על ידי הוורמאכט ב-19 במרץ 1944, אך שטחי הונגריה לא עברו לשלטון נאצי ישיר, אלא נותרו בשליטת הונגריה, שפעלה בחסות גרמניה הנאצית. ב-מאי הוקם גטו בואץ, בהוראת סגן הממונה על המחוז ד"ר לסלו אנדרה, שהיה אנטישמי קיצוני, ובביצועו של ראש העיר ד"ר קלמן קראי.
גטו ואץ כלל 67 בתי מגורים, שני בתי ספר ושני בתי כנסת. בשבוע האחרון של חודש מאי הועברו אליו 1515 יהודים מואץ, ועוד כ-500 יהודים מכפרי הסביבה. בגטו הוקמה יודנראט, שכללה את רבני שתי הקהילות ונשיאיהן.
בסוף יוני או ראשית יולי הועברו תושבי הגטו למפעל לבנים בעיירה מונור, שם רוכזו יהודי המחוז לשם שילוחם להשמדה. יהודי ואץ גורשו ממונור לאושוויץ בין ה-6 ל-8 ביולי. מיד לאחר גירוש היהודים, השתלטו שכניהם ההונגרים על נכסיהם. בתי הכנסת הפכו למחסני רהיטים.
ניצולים מעטים חזרו לואץ אחרי השואה וייסדו בה קהילה חרדית קטנה, אך היא לא האריכה ימים ותוך כמה שנים התפזרו יהודי ואץ והקהילה חדלה להתקיים. בעיר נותרו יהודים בודדים עד שנות ה-60 של המאה ה-20.
בית הכנסת
בראשית ימי הקהילה, התפללו היהודים בבית כנסת זמני. בשנת ה'תר"ח החלו המאמצים לבניית בית כנסת קבע. בניית בית הכנסת ארכה שנים רבות, והוא נחנך רק בשנת ה'תרכ"ד (1864). מבנה בית הכנסת, שנבנה בסגנון רומנטי, תוכנן על ידי האדריכל האיטלקי אביס קאצ'ארי. בניין בית הכנסת לווה במחלוקות בין האורתודוקסים לנאולוגים על שאלות מיקום הבימה, מחיצות עזרת הנשים וקיומו של מגדל בבית הכנסת. בשתי השאלות הראשונות גברה ידם של האורתודוקסים, ואילו בסוגיית המגדל, שבה התערב רבי יהודה אסאד, ניצחו הנאולוגים, ובכך הייתה קהילת ואץ לקהילה הראשונה בהונגריה שבנתה מגדל בבית הכנסת שלה.
בית הכנסת ננטש במלחמת העולם השנייה, ונותר מוזנח והרוס. בית הכנסת שוקם ושופץ בשנת 2005.
מלבדו, גם לקהילה החרדית היה בית כנסת שננטש בשואה.
רבנים
מלבדם, ישבו בוואץ תלמידי חכמים שלא כיהנו במשרות רבניות רשמיות, בהם רבי חיים אלטר ברקוביץ' (בעל "חידושי הרח"א הכהן") שעמד בראשות ישיבה קטנה בוואץ והרב דוד צבי קאצבורג, שהיה מוסר שיעורים ומשיב תשובות אך לא נשא בתפקיד רשמי. הרב קאצבורג ערך את קובץ "תל תלפיות" בכל תקופת פרסומו.
חינוך
בשנת 1852 נוסד בית ספר לבנים ולבנות שהוכר על ידי המדינה. בית הספר מומן על ידי הקהילה שגבתה עבור כך מס על הבשר הכשר. בשנת 1922 הוקם בית ספר תיכון לבנות. הקילה החרדית ייסדה את ה"חדר" שלה בשנת 1882, בו לימד בין השאר הרב ברוך מן, שמשך אליו תלמידים גם מחוץ לוואץ.
הורדת מוזיקה
הורדת מוזיקה היא העברה דיגיטלית של מוזיקה דרך רשת האינטרנט למכשיר בעל יכולת פענוח וניגון מוזיקה, כגון מחשב אישי, נגן מדיה נייד, נגן MP3 או טלפון חכם. המונח מתייחס גם להורדת מוזיקה חוקית, וגם להורדת מוזיקה המוגנת בזכויות יוצרים באופן לא חוקי, כלומר ללא הסכמת או ידיעת היוצרים. ככל שהתקדמה הטכנולוגיה והשימוש בדיסקים ובתקליטים פחת, כך השימוש בהורדת מוזיקה התרחב, בין היתר משום שהורדה מקוונת של מוזיקה מייתרת את הצורך בייצור מאכסני מידה, או בשיווק בחנויות ועל ידי מוכרנים.
לפי דוח נילסן, הורדת מוזיקה היוותה כ-55.9% ממכירות המוזיקה בארצות הברית בשנת 2012. חנות האייטונס של אפל לבדה הרוויחה כ-6 מיליארד דולר בשנת 2011.
הורדות מוזיקה בדרך כלל מקודדות באמצעות טרנספורמציית שינוי קוסינוס בדידה (MDCT) הדוחסת אודיו.
The Book Depository
The Book Depository הייתה חנות לממכר ספרים באינטרנט, הממוקמת בבריטניה, והציעה משלוח חינם למעל ל-160 מדינות, בהן ישראל. החברה הוקמה על ידי עובד Amazon לשעבר, ונקנתה בהמשך על ידי Amazon. בנוסף למכירת ספרים,הציע האתר גישה חופשית להעתקים דיגיטליים של ספרים אשר פגו זכויות היוצרים עליהם. בתאריך ה-26 באפריל 2023, The Book Depository נסגרה לצמיתות עקב קיצוצים של Amazon.
היסטוריה
החברה הוקמה בשנת 2004 על ידי אנדרו קרופורד וסטיוארט פלטון. מוטו החברה היה "to make All Books Available to All". החברה צמחה במהירות, ובשנת 2010, היו רווחי החברה 120 מיליון לירות שטרלינג. ב-4 ביולי 2011, רכשה Amazon את החברה.
באפריל 2023 הודיעה החברה על סגירתה ופרסמה שתטפל בהזמנות קיימות עד יוני 2023. בהתאם לכך, החל מחודש יוני סגרה החברה את שירות הלקוחות שלה וכתובת האתר מובילה לאתר "Amazon ספרים".
מכירה לישראל
בשונה מבחברת האם שלה, הקנייה באתר, ומשלוחים חינם אופשרו מאז ומעולם לישראל. ב-29 באוקטובר 2013, איפשרה Book Depository קנייה באתר בשקלים.
פעילויות נוספות
החברה מעורבת במספר פעילויות נוספות הקשורות בספרים, וביניהן:
ברנימיר הרגוטה
ברנימיר הרגוטה (בקרואטית: Branimir Hrgota; נולד ב-12 בינואר 1993 בזניצה, בוסניה והרצגובינה) הוא כדורגלן שוודי המשחק בעמדת החלוץ בקבוצת גרויטר פירט.
קריירת מועדונים
כילד הרגוטה שילב את אימוני הכדורגל יחד עם אימוני קראטה. בשנת 2008 החליט להתמקד רק בכדורגל והצטרף לקבוצת הנוער של קבוצת ינשפין סדרה. בשנת 2011 הצטרף לסגל הקבוצה הבוגרת, ששיחקה בליגת המשנה השוודית וסיים את העונה כמלך השערים של הליגה עם 18 שערים שהבקיע ב-25 משחקים. בעקבות עונת הבורה המוצלחת זכה להתעניינות מצד מספר קבוצות, אך בחר להישאר עונה נוספת בינשפין על מנת שיוכל לסיים את לימודיו בתיכון.
ביולי 2012 חתם על חוזה בקבוצת בורוסיה מנשנגלדבך. ב-25 באוגוסט ערך את הופעת הבכורה בבונדסליגה, כשנכנס כמחליף בדקה ה-74 של המשחק מול הופנהיים. במהלך העונה שיחק מספר פעמים בקבוצת המילואים של הקבוצה בהם הבקיע שני שערים. ב-11 במאי 2013 עלה לראשונה בהרכב הפותח של הקבוצה והבקיע שלושער בניצחון 2:4 על קבוצת מיינץ. בעונת 2013/2014 שותף ב-30 משחקים, אך רק שלושה פתח בהרכב. בעונת 2014/2015 שותף בעשרה משחקים במסגרת הליגה האירופית, בהם הבקיע שמונה שערים - 5 בשלב המוקדמות ו-3 בשלב הבתים. בעונת 2015/2016 שותף רק בתשעה משחקים ובחלק גדול מהעונה כלל לא נכלל בסגל הקבוצה.
ביוני 2016 חתם על חוזה ל-3 עונות באיינטרכט פרנקפורט. באפריל 2017 הרגוטה שיחק עם פרנקפורט בחצי גמר הגביע מול בורוסיה מנשנגלדבך. המשחק הסתיים בתוצאה 1-1 בתום 120 דקות. בבעיטות ההכרעה הבקיע הרגוטה את הפנדל המנצח לפרנקפורט מול קבוצתו הקודמת, והעלה את פרנקפורט לגמר הגביע לאחר ניצחון 6–7 בבעיטות ההכרעה.
בקיץ 2019 חתם הרגוטה בגרויטר פירט מהבונדסליגה השנייה על חוזה לשנתיים.
אוליבר באומן
אוליבר באומן (נולד ב-2 ביוני 1990 בברייזאך, גרמניה המערבית) הוא כדורגלן גרמני המשחק בעמדת השוער בקבוצת הופנהיים המשחקת בבונדסליגה הגרמנית.
קריירת ממועדונים
באומן החל לשחק בגיל 12 בקבוצות הילדים והנוער של קבוצת פרייבורג. ב-2 בספטמבר 2007 ערך את הופעת הבכורה במסגרת הליגה לנוער. שנתיים לאחר מכן שיחק לראשונה בקבוצת המילואים של המועדון, בה שותף ב-22 משחקים.
במאי 2014 חתם על חוזה ל-4 עונות בקבוצת הופנהיים
NoCopyrightSounds
NoCopyrightSounds או NCS (בעברית: מוזיקה ללא זכויות יוצרים) הוא ארגון בריטי שנוסד על ידי בילי וודפוד ב-2011. הארגון מאתר מוזיקה לשימוש ללא זכויות יוצרים.
NCS מפיץ מוזיקה שנוצרה על ידי מגוון של מוזיקאים ללא קבלת תמלוגים בין היתר מתפעל הארגון ערוץ יוטיוב שנכון ל-1 בספטמבר 2020 נצפו בו מעל ל-9 מיליארד צפיות. הארגון מפיץ בעיקר מוזיקה אלקטרונית.
ז'אנרים
המוזיקה של NCS מתמקדת בעיקר במוזיקה אלקטרונית. הסרטונים מלווים במיצג אודיו חזותי. הרקע בדרך כלל היא תמונת נוף, בצד ימין של המסך מוצג על יד הסמליל עיגול פועם פנימה והחוצה לפי קצב המוזיקלי של השיר, בתוכו נעים מעגלים וקווים.
צבעם של העיגולים מורה על סגנון המוזיקה. לדוגמה:
להיטים של NCS
בין הלהיטים הגדולים בערוץ:
אנתוני גורדון
קריירה
גורדון הצטרף לאברטון בגיל 11 לאחר שחרורו מליברפול. ב-7 בדצמבר 2017 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בניצחון 0–3 על אפולון לימוסול בליגה האירופית. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בפרמייר ליג בתיקו 1-1 עם וסטהאם יונייטד בינואר 2020.
ב-1 בפברואר 2021 הושאל גורדון לפרסטון נורת' אנד מהצ'מפיונשיפ בהשאלה עד תום העונה. חמישה ימים לאחר מכן, הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בהפסד 1–2 לרות'רהאם יונייטד.
ב-29 בינואר 2023 חתם גורדון בניוקאסל יונייטד.
לאחר שייצג את ארצו בנבחרות עד גיל 19 ו-18, גורדון ערך את הופעת הבכורה שלו עבור הנבחרת עד גיל 20 במהלך הניצחון 2–0 על ויילס ב-13 באוקטובר 2020.
ב-5 בנובמבר 2021 זומן לראשונה לנבחרת אנגליה עד גיל 21, וכבש פעמיים בהופעת הבכורה שלו בניצחון 1–3 על צ'כיה ב-11 בנובמבר 2021.
גורדון זכאי לייצג גם את נבחרות אירלנד וסקוטלנד עקב מוצאם של סבו וסבתו.
פלוך
פלוך הוא סרט קולנוע ישראלי משנת 1972 בבימויו של דן וולמן שגם כתב את התסריט ביחד עם חנוך לוין, עם אברהם חלפי בתפקיד הראשי. הסרט יצא לאקרנים בנובמבר 1972, ויצג את ישראל בפסטיבל הסרטים של ונציה.
זה ניסיונו הראשון של לוין בקולנוע והוא גם משחק בסרט בתפקיד קטן. ניסיונו השני והאחרון בקולנוע היה כתיבת תסריט לפנטסיה על נושא רומנטי ב-1977. הדמויות בסרט הן גרוטסקיות כמו בכל מחזותיו של חנוך לוין.
תקציר העלילה
פלוך (אברהם חלפי) הוא גבר כבן 70, נשוי לגרדה (לולה יעקובוביץ) וסבא לתינוק. כלתו (עדה ספיר) שונאת אותו ולא מאפשרת לו לשחק עם הנכד. הם נפרדים בכעס ובלילה באים שוטרים לדירתו ומבשרים לפלוך ואשתו כי הייתה תאונת דרכים ובנו, כלתו ונכדו, נהרגו.
פלוך מסתגר במחסן ולא פותח אותו לחברו הוותיק זבש (ישראל סגל) שמגיע לעודד אותו. הוא מדוכא, אינו רוצה לאכול ובקושי מדבר עם אשתו.
לבסוף הוא מגיע להחלטה כי הוא רוצה להתחיל את חייו מחדש, להתגרש מגרדה ולהתחתן עם בחורה צעירה כדי להקים משפחה חדשה ולהמשיך את השושלת. גרדה מסרבת אבל הוא כופה עליה טקס גירושים משפיל ועוזב את הבית.
הוא מתחיל לעסוק בפעילות גופנית כדי להתכונן לחייו החדשים. הוא מגיע לשדכן ד"ר גוטליב (סאביץ' גולדרייך) אבל יוצא משם במפח נפש. זבש עוקב אחריו כל הזמן בתקווה שגם הוא ימצא בחורה צעירה כדי להתחתן.
פלוך מחליט לעזוב את העיר ונוסע למלון מרוחק וזבש אחריו. שם הוא מתוודע לפסנתרנית (עפרה דירון) שמלווה צ'לן (ארנן צפריר) שגם מחזר אחריה. היא מוצאת חן בעיני פלוך וגם הוא מתחיל לחזר אחריה אבל היא מתייחסת אליו וגם אל המלצר (תום לוי) בקלות ראש. פלוך משוכנע שהיא אוהבת אותו ומגיע לחנות תכשיטים כדי לקנות לה טבעת אירוסין.
המוכר (חנוך לוין) מתייחס אליו בגסות אבל בעל החנות (נתן וולפוביץ') אומר לפלוך כי התנהגות המוכר היא בשל אהבה נכזבת שנכווה בה.
פלוך מגיע למלון כדי להעניק את הטבעת לפסנתרנית. היא מציגה לפיו את עורך הדין שלה, חיימוביץ (איצקו רחמימוב), ושניהם זוממים לסחוט את פלוך שחושב לעצמו שצעירה תתחתן עם זקן כמוהו.
קישורים חיצוניים
ביקורות
מארק מארקס
מארק מארקס אלנטה (בספרדית: Marc Márquez Alentà; נולד ב-17 בפברואר 1993, ספרד) הוא רוכב מרוצים ספרדי המתחרה בסדרת ה-MotoGP. הוא אלוף העולם לשנת 2013, 2014, 2016, 2017, 2018 ו-2019 בקטגוריית MotoGP, והיה אלוף עולם בקטגוריית 125 סמ"ק ב-2010 ואלוף בקטגוריית Moto2 ב-2012. בעונת הבכורה שלו ב-MotoGP, בשנת 2013, הוא הפך לרוכב הצעיר ביותר שזכה באליפות, במרוץ ובפול פוזישן.
קריירה
מארקס החל לרכב ב-2008 באליפות העולם בקטגוריית 125 סמ"ק. באותה עונה הוא הפך לרוכב הספרדי הצעיר ביותר שזכה בפול פוזישן וסיים על הפודיום, בעודו בן 15. בעונת 2009 רכב עבור קבוצת KTM וב-2010 רכב עבור דרבי. באותה עונה הוא זכה בניצחונו הראשון במרוץ במוג'לו, איטליה ואחריו השלים רצף של ארבעה ניצחונות. ניצחונות נוספים בהמשך העונה הקנו לו את תואר האליפות בקטגוריית 125 כרוכב הצעיר השני בהיסטוריה, אחרי לוריס קפירוסי.
בעונת 2011 עבר מארקס לרכוב בקטגוריית Moto2 על אופנוע עם שלדת Suter. הוא החל את העונה עם שתי תאונות וסיים ללא נקודות לפני שזכה בניצחונו הראשון בגרנד פרי הצרפתי בלה מאן. מוביל האליפות, הגרמני סטפאן בראדל, זכה בתחילת העונה בארבעה ניצחונות והוביל בפער של 82 נקודות. באמצע העונה החל מארקס ברצף של ניצחונות שאיפשר לו לסגור את הפער ולהוביל את האליפות בנקודה אחת. במרוצי הסיום סבל מארקס מתאונה שמנעה ממנו לזנק לשני מרוצי סיום העונה והוא סיים את העונה במקום השני אחרי בראדל, כשבאמתחתו שבעה ניצחונות בעוד בראדל זוכה בארבעה.
ב-2012 זכה מארקס באליפות העולם בקטגוריית Moto2 לאחר שליטה ללא עוררין במשך העונה. הוא הוביל את המרוץ לאליפות לאורך כל העונה, בעודו שומר על פער ממתחרהו הספרדי, פול אספרגרו. הוא סיים את העונה עם תשעה ניצחונות.
MotoGP
ב-2013 עבר מארקס ל-MotoGP והחליף את קייסי סטונר בקבוצת רפסול הונדה. הוא החל את העונה עם סיום מפתיע על הפודיום עבור מתחרה העולה לראשונה לקטגוריה הבכירה. אך מרקס זכה בניצחונו הראשון כבר במרוץ השני של העונה והפך לרוכב הצעיר ביותר הזוכה במרוץ בסבב. עד לסיום העונה סיים את כל המרוצים על הפודיום, למעט שני מקרים בהם פרש או נפסל. במהלך העונה נהנה מארקס מתאונות של שני מתחריו העיקריים, הספרדים חורחה לורנסו ודני פדרוסה, והוא השיג ארבעה ניצחונות ברציפות. בסך הכל זכה מרקס בשישה מרוצים בעונה ולקראת סוף העונה הוא הוביל בפער גדול שאיפשר לו להבטיח את התואר עוד לפני המרוץ האחרון. שני מרוצים לפני תום העונה, באוסטרליה, הוא טעה בהבנת הוראות מנהלי המרוץ שהורו על כניסה לרחבת הטיפולים במהלך המרוץ, ולכן הוא נפסל. הפסילה הותירה את מארקס עם יתרון קטן בראשות הטבלה. הוא הצליח לשמור על המקום הראשון לאחר שסיים במקום שני ושלישי במרוצי הסיום. מרקס הפך לרוכב הצעיר ביותר שזכה באליפות MotoGP, והשני בהיסטוריה שעשה זאת בעונתו הראשונה, אחרי קני רוברטס (האב), שזכה ב-1978.
ב-2014 זכה מארקס ברצף של עשרה ניצחונות מתחילת העונה ופתח פער נקודות גדול מיריביו. הוא הבטיח את האליפות שלושה מרוצים לפני תום העונה והוסיף עוד שלושה ניצחונות. אלכס מארקס, אחיו הצעיר של מארק, זכה באליפות המוטו 3 באותה העונה. הם היו לאחים הראשונים שזכו באליפות באותה העונה. בעונה שלאחר הזכייה באליפות ניצח בחמישה מרוצים, אך נאלץ לפרוש משישה מרוצים נוספים. הניצחון האחרון בעונה הושג בגרנד פרי אוסטרליה והיה הניצחון החמישים בקריירה של מארקס. בכך הפך לרוכב התשיעי שמגיע ל-50 ניצחונות, אך גם לצעיר ביותר. בגרנד פרי מלזיה, מרוץ אחד לפני סיום העונה, נקלע לעימות עם ולנטינו רוסי שלאחר סדרה של עקיפות בעט במארקס וגרם לו להתרסק. רוסי נענש בזינוק מהמקום האחרון במרוץ המסיים את העונה, דבר שגרם לו להפסיד את האליפות לחורחה לורנסו.מארקס עצמו סיים את העונה במקום השלישי עם 242 נקודות.
את עונת 2016 פתח בפודיום בקטר ובניצחון בארגנטינה, שהעלה אותו למקום הראשון. במרוץ בארצות הברית רשם ניצחון שני רצוף ובספרד סיים שלישי. במרוץ בצרפת סיים רק במקום ה-13, דבר שאפשר לחורחה לורנסו, שניצח את המרוץ, לפתוח פער של 5 נקודות בראשות הטבלה. פרישה של לורנסו בקטלוניה אפשרה למארקס, שסיים שני, לשוב לראשות הטבלה. פודיום בהולנד וניצחון בגרמניה סייעו להגדיל את הפער. אף על פי שבארבעת המרוצים הבאים הצליח להגיע רק פעם אחת לפודיום הצליח לשמור על המקום הראשון ואף הגדיל את הפער לאחר ניצחון באראגון. למרוץ ביפן זינק מהמקום השני, אך פרישה של ולנטינו רוסי, אפשרה לו לנצח את המרוץ ולהבטיח זכייה באליפות השלישית.
במחצית הראשונה של עונת 2017 התקשה לקחת את ההובלה באליפות. על אף שני ניצחונות בשמונת המרוצים הראשונים מוקם רק במקומות השלישי והרביעי אחרי מאבריק ויניאלס, אנדראה דוביציוזו וולנטינו רוסי. ניצחון בגרנד פרי גרמניה העלה אותו, לראשונה בעונה, למקום הראשון.
מאמו וודנה
מאמו ווּדֶנֶה (באמהרית:ማሞ ውድነህ, 1931 בשאגיה, מחוז וולו - 2012 אדיס אבבה) היה עיתונאי, סופר ומחזאי אתיופי בשפה האמהרית. הוא כיהן כיושב ראש איגוד הסופרים האתיופים.
ביוגרפיה
מאמו וודנה נולד בשנת 1931 בעיירה אמדוורק במחוז וולו המשפחה של בני אמהרה - וודנה טפרי ואשתו -אבבץ' וולדייס.
בשנת 1936, בגיל 4 התייתם מאמו ואיבד את חלק ממשפחתו בהפצצות אוויריות איטלקיות על כפרו בימי המלחמה האיטלקית-אתיופית השנייה. בגלל נסיבות חיים קשות, התחיל הסופר ללמוד בבית ספר רק בגיל 15. ולא סיים בגרות. במרוצת הזמן עשה קורס למורים באדיס אבבה והצטיין במלאכת הכתיבה. התקבל לעבודה בעיתון "אדיס זמן". מאוחר יותר ניהל מספר עיתונים באדיס אבבה ובאסמרה כמו "פוליס אינה אירמיג'ו" (פוליס גאזט), "היברט" ו"ייזארייטו אתיאופיה". בשנים 1966–1970 היה וודנה מנהל מחלקת התקשורת הממשלתית במחוז דאז אריתריאה, בבסיס הימי אמבטיקלה.שם פגש במקרה טייס איטלקי שהשתתף בהפצצה הקטלנית על בית משפחתו והחליט למחול לו.
מעורבות כאיש שלום בזירה הציבורית
כסופר ועיתונאי מוערך, ניסה להביע דעות עצמאיות גם בימים של משטר סמכותני ודיקטטורי בימי הקיסרות ובימי המשטר הקומוניסטי-הלאומני של מנגיסטו היילה מרים. בשנת 1987 בעת כנס של מפלגת השלטון בנוכחות ראשי מדינות מאפריקה, העז וודנה למתוח בקורת על הניסוחים המתלהמים של מנגיסטו, קרא להבנה עם הארצות השכנות וזכה להערכה פומבית מנשיאי זמביה, קנת קאונדה ומצרים, חוסני מובארכ. בפברואר 1991 שוב קרא נגד ההתלהמות וההסתה ביחס למתנגדים מקרב העם הטיגראי וניסה באישור הרודן מנגיסטו להשיג פשרה בין בני האמהרה ולבני תיגראי. בימים האחרונים של המהפכה שהדיחה את משטר מנגיסטו תוך כדי מתקפת כוחות ההתנגדות של בני תיגראי, נאם מאמו וודנה בתחנות הרדיו וקרא לאנשי הצבא לחסוך מעיר הבירה אדיס אבבה שפיכות דמים והרס. קריאתו נענתה.
מאמו וודנה לקח חלק בתהליך השלום בין אתיופיה לאריתריאה כחבר בוועד בראשות, פטריארך הכנסייה האורתודוקסית האתיופית
וודנה היה נשוי לאלמז גברו ונולדו לו 6 ילדים ו-10 נכדים. וודנה נפטר בשנת 2012 והובא לקבורה בכנסיית השילוש הקדוש באדיס אבבה.
יצירתו
מאמו וודנה כתב ספרים מקוריים ותירגם ספרים על נושאים היסטוריים ועל ריגול, ספרים על מלחמת העולם השנייה, על בניטו מוסוליני, יוהנס הרביעי, קיסר אתיופיה, על אלולה אנגדה, על ברנרד לו מונטגומרי, על אלי כהן, על ק.ג.ב. וכו' וכתב מאמרים רבים. כמו כן כתב 8 מחזות.
רפאל מייזלס
רבי רפאל מייזלס (ה'תנ"ו, 1696 בערך – ה'תקל"ח, 1777) היה רב ופוסק, מחשובי הפוסקים בהלכות שבת. מחבר הספר תוספת שבת.
ביוגרפיה
נולד בברודי לרב חיים ודבורה מייזלש, ונקרא על שם סבו שנפטר שנים ספורות קודם לידתו – רפאל מייזלש. לימים שימש כרב העיירה הארחוב (כיום בצפון צ'כיה, על גבול פולין), וכאב בית הדין של העיירה פאריצק (כיום פריצ'י בבלארוס).
השקפותיו ואורח חייו
רבי רפאל נהג לעסוק רבות בלימוד רחב ומקיף. בכל יום היה עוסק בלימוד גפ"ת, ופעם בשנה סיים מחזור לימוד של 4 חלקי השולחן ערוך. הוא התנגד נחרצות לשיטת הפלפול, והיצר על כך שרבים מהלומדים מתעסקים בפלפול ולא בלימוד הלכה מסורתי. על הלומדים בפלפול כתב:.
ויליאמס F1
ויליאמס F1 (באנגלית: Williams Grand Prix Engineering Limited) היא קבוצת מרוצים בריטית, המתחרה בסבב הפורמולה 1.
רפאל מייזלס
ספר תוספת שבת
בשנת תקכ"ז (1767), בהיותו כבן 70, הוציא לאור את הספר 'תוספת שבת'. הספר כתוב על הלכות שבת, לפי סדר סימני השולחן ערוך, כאשר דברי השולחן ערוך והרמ"א מובאים בראש הדף. תחתיהם מובאים הערות המחבר, אשר כוללות סיכום דברי האחרונים שקדמו לו ודיון בדבריהם, יחד עם חידושיו של המחבר.
ויליאמס F1
הקבוצה הוקמה בשנת 1977 על ידי סר פרנק ויליאמס והמהנדס פטריק הד. ויליאמס נחשבת לאחת הקבוצות המצליחות בתולדות הפורמולה 1 לאחר שמאז הקמתה זכתה ב-9 אליפויות יצרנים וב-7 אליפויות נהגים.
רפאל מייזלס
ספר תוספת שבת
הספר מתייחד בכך שהוא מרבה לחלוק ולהשיג על דברי המגן אברהם, שנחשב כפוסק מרכזי בקרב פרשני השולחן ערוך. ייחודיותו קנתה לו מקום בקרב ספרי הפוסקים המאוחרים יותר, כמו פרי מגדים ומשנה ברורה, אשר מזכירים רבות את דעתו.
ויליאמס F1
בין נהגיה המפורסמים של הקבוצה ניתן למנות את קקה רוזברג, נייג'ל מנסל, דיימון היל, ג'נסון באטן, נלסון פיקה, אלן פרוסט ואיירטון סנה.
בעונת 2014 התחרתה הקבוצה בשם ויליאמס מרטיני רייסינג (Williams Martini Racing) מסיבת חסות מסחרית של מותג המשקאות מרטיני.
מנועי פורד (1983–1977)
שורשיה של קבוצת ויליאמס נעוצים עוד בשנת 1969 כאשר פרנק ויליאמס חובב ספורט מוטורי מגיל צעיר, ייסד את קבוצת המרוצים פרנק ויליאמס רייסינג קארס (Frank Williams Racing Cars) כדי להשתתף במרוצי הפורמולה 1. למרות ציפיות מוקדמות הקבוצה לא זכתה להצלחה מאחר שמכוניותיה היו לא תחרותיות ועונת 1976 הייתה עונתה האחרונה של הקבוצה בסבב.
בשנת 1977 גייס ויליאמס מהנדס צעיר בשם פטריק הד ויחד הקימו את קבוצת המרוצים ויליאמס-הד. מרוץ הבכורה של ויליאמס כקבוצה התקיים בגרנד פרי ספרד בעונת 1977 לאחר שהשתתפה במרוץ תחת מכונית מארצ' 761 (יצרנית מכוניות מרוצים בריטית) מצוידת במנוע פורד. במהלך העונה כשלה הקבוצה בנסיונותיה לזכות בנקודות ואת הישג השיא שלה רשמה בגרנד פרי איטליה לאחר שסיימה במקום השביעי.
לעונת המרוצים 1979 פיתח פטריק הד את מכונית ה-FW07 החדשה ולקבוצה הצטרף הנהג השווייצרי קליי רגצוני לצדו של אלן ג'ונס. את הנקודות הראשונות שלה בעונה זו השיגה הקבוצה בגרנד פרי מונקו לאחר שרגצוני סיים את המרוץ במקום השני. בעונה זו השיגה קבוצת ויליאמס את ניצחונה הראשון אי פעם בפורמולה 1 לאחר שרגצוני ניצח במרוץ הבית שלה גרנד פרי בריטניה. הישג נוסף במרוץ זה רשמה הקבוצה לאחר שנהגה אלן ג'ונס זינק מעמדת הפול פוזישן. הצלחת הקבוצה נמשכה כאשר רשמה ניצחון שני ברציפות לאחר שאלן ג'ונס ניצח בגרנד פרי גרמניה שנערך בהוקנהיימרינג, ורגצוני סיים את המרוץ אחריו במקום השני. ג'ונס המשיך וניצח אף את שני המרוצים הבאים שנערכו באוסטריה ובהולנד, וניצח גם את גרנד פרי קנדה. את עונת 1979 סיימה קבוצת ויליאמס בהצלחה רבה לאחר שניצחה 5 מרוצים במהלך העונה וסיימה במקום השני בטבלת אליפות היצרנים לאחר שצברה 75 נקודות. נהגה אלן ג'ונס סיים במקום השלישי בטבלת אליפות הנהגים לאחר שצבר 43 נקודות ובן קבוצתו קליי רגצוני סיים במקום החמישי.
האליפות הראשונה (1980)
לעונת המרוצים 1980 החתימה קבוצת ויליאמס את הנהג הארגנטיני קרלוס ראוטמן במקומו של קליי רגצוני שעזב. העונה נפתחה בהצלחה רבה לאחר שאלן ג'ונס זינק מעמדת הפול פוזישן וניצח במרוץ פתיחת העונה שנערך בארגנטינה, ובנוסף רשם את זמן ההקפה המהיר ביותר במרוץ. הצלחת הקבוצה נמשכה כאשר ראוטמן ניצח בגרנד פרי מונקו היוקרתי, ואלן ג'ונס הוסיף למאזנו עוד 4 ניצחונות במהלך העונה, בסופה זכה באליפות העולם לנהגים וקבוצת ויליאמס זכתה לראשונה בתולדותיה באליפות העולם ליצרנים לאחר שצברה במאזנה 120 נקודות.
עונת 1981 נפתחה בהצלחה רבה עבור ויליאמס לאחר שג'ונס ניצח במרוץ פתיחת העונה שנערך בלונג ביץ' ובן קבוצתו ראוטמן סיים שני. ראוטמן הוסיף וניצח במרוץ הבא אחריו שנערך בברזיל, וניצח בנוסף גם את גרנד פרי בלגיה שנערך במסלול ספא. ניצחון נוסף רשמה הקבוצה לאחר שג'ונס ניצח במרוץ סיום העונה שנערך בלאס וגאס. בסוף עונה 1981 זכתה ויליאמס באליפות היצרנים בפעם השנייה ברציפות לאחר שצברה 95 נקודות, ונהגה קרלוס רויטמן סיים במקום השני בטבלת אליפות הנהגים לאחר שצבר 49 נקודות, נקודה אחת בלבד פחות מנלסון פיקה שזכה באליפות העולם.
לעונת 1982 החתימה קבוצת ויליאמס את הנהג הפיני קקה רוזברג במקומו של אלן ג'ונס שפרש. רוזברג רשם ניצחון בגרנד פרי שווייץ, סיים 5 פעמים בפודיום וזכה בסוף העונה באליפות הנהגים. ויליאמס סיימה את העונה במקום הרביעי בטבלת אליפות היצרנים שבמאזנה 58 נקודות. בסוף עונה זו הבין פרנק ויליאמס כי מכוניות הקבוצה עלולות שלא להיות תחרותיות עוד בשנה הבאה ואם בכוונת הקבוצה להישאר בדרג הבכיר של קבוצות הפורמולה 1 עליה להצטייד במנוע חדש. על כן החל ויליאמס בחיפוש אחר חברת מנועים גדולה כגון BMW או רנו שבאפשרותה לספק לקבוצתו מנועי טורבו.
מנועי הונדה (1987–1983)
החל מעונת 1983 החלה חברת הונדה לספק מנועים לקבוצה. הישג השיא של ויליאמס בעונה זו נרשם בגרנד פרי מונקו לאחר שנהגה קקה רוזברג ניצח במרוץ היוקרתי. בסוף העונה קבוצת ויליאמס סיימה שוב במקום הרביעי בטבלה שבמאזנה 36 נקודות.
תוצאות אליפות העולם בפורמולה 1
(מפתח צבעים) (תוצאות מודגשות מסמלות זינוק משורה ראשונה; תוצאות מוטות מסמלות הקפה הכי מהירה)
רפאל מייזלס
ספר תוספת שבת
שם הספר רומז למושג ההלכתי תוספת שבת - זמן אשר עקרונית יש לו דין של יום חול, והאדם מחיל עליו את קדושת השבת. רבי רפאל כתב בהקדמה לספרו כי בחירת שם זה נועדה לבטא שרוב הדברים שכתב אינם חידושיו אלא דברי הפוסקים שקדמו לו, וחידושיו הם רק תוספת שולית לדבריהם.
בתוספת מאוחרת להקדמת הספר כתב שלאחר השלמת הספר הודפסו הספרים אליה רבה ואבן העוזר (בהם מובאות גם מספרי ראשונים נדירים), והוא מצא שיש בספרו דברים הדומים לכתוב בהם. לכן הוא מצהיר שכל הכתוב בספר הוא מעצמו בלבד, ורק לאחר מכן ראה דברים הדומים לדבריו בספרי מחברים אחרים. הוא מסביר שלא מחק אותם משום שהיו חביבים בעיניו, ושזו הייתה גם דרכם של הראשונים: אף על פי שלפעמים מצאו כדבריהם בספרים קדמונים יותר, השאירו את דבריהם על מקומם.
בין ההסכמות שצורפו לספרו ניתן למצוא את הסכמתו של רבי יחזקאל לנדא, בעל הנודע ביהודה, שהיה אז רב העיר פראג. בהסכמתו הוא מעיד על הקשר התורני ביניהם, ועל כך שכמה פעמים התייעץ עמו בסוגיות שונות.
משפחתו
רבי רפאל הוא נין של רבי משה לימא, מחבר ספר חלקת מחוקק. אחיו של רבי רפאל, רבי יצחק מייזלש, כתב חידושים לש"ס בשם חוסן ישועות.
לרבי רפאל היו שלושה בנים הידועים לנו: רבי אלכסנדר, רבי משה ורבי חיים. שלושתם כיהנו כרבני עיירות ודיינים.
הערות שוליים
__לחיפוש__
דייוויד טרנבול
דייוויד טרנבול (באנגלית: David Turnbull; נולד ב-10 ביולי 1999 בקרלוק שבסקוטלנד) הוא כדורגלן סקוטי המשחק בעמדת הקשר בקבוצת סלטיק מליגת העל הסקוטית ובנבחרת סקוטלנד.
מאת'רוול
טרנבול גדל במחלקת הנוער של מאת'רוול, אליה הגיע בשנת 2009. ב-10 בפברואר 2018 הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של המועדון, בניצחון 2-0 על דנדי במסגרת הגביע הסקוטי. ב-8 במאי הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בליגת העל הסקוטית, בניצחון 1-0 על פרטיק ת'יסל במסגרת עונת. בסך הכל ערך טרנבול 39 הופעות ליגה במדי המועדון, בהן הבקיע 16 שערים.
קריירה בינלאומית
ב-2 ביוני 2021 ערך טרנבול את הופעת הבכורה שלו בנבחרת סקוטלנד, בתיקו 2-2 נגד נבחרת הולנד במשחק ידידות. הוא נכלל בסגל נבחרת סקוטלנד לטורניר יורו 2020 בשנת, אך לא זכה לדקות משחק בטורניר.
ארתור קראצ'ון
ארתור קראצ'ון (ברומנית: Artur Crăciun; נולד ב-29 ביוני 1998 בקישינב שבמולדובה) הוא כדורגלן מולדובני המשחק בעמדת הבלם בקבוצת הפועל כפר סבא מהליגה הלאומית ובנבחרת מולדובה.
קריירת מועדונים
קראצ'ון שיחק בקבוצות זימברו קישינב, שריף טירספול, מילסאמי אורחיי וספינטול גאורגה מליגת העל המולדובית, אוניברסיטת קלוז' מהליגה הרומנית השנייה, בודפשט הונבד מליגת העל ההונגרית, ולוקומוטיב פלובדיב וצרסקו סלו מליגת העל הבולגרית.
ב-22 ביוני 2022 חתם קראצ'ון בהפועל כפר סבא מהליגה הלאומית.
קריירה בינלאומית
ב-14 בנובמבר 2019 ערך קראצ'ון את הופעת הבכורה שלו בנבחרת מולדובה, בהפסד 1–2 לנבחרת צרפת במסגרת מוקדמות יורו 2020.
רוב גרונקובסקי
רוב גרונקובסקי (באנגלית: Rob Gronkowski; נולד ב-14 במאי 1989) הידוע גם בכינויו "גרונק", הוא שחקן פוטבול לשעבר אמריקאי ששיחק בעמדת הטייט אנד בליגת ה-NFL. בשנים 2010–2019 הוא שיחק בקבוצה ניו אינגלנד פטריוטס וזכה עימה שלוש פעמים בסופרבול. לאחר שפרש בשנת 2019 הוא החליט לחזור לשחק לקראת עונת 2020 ועבר לטמפה ביי באקנירס עמה זכה בסופרבול נוסף. ביוני 2022 הודיע שוב על פרישה ממשחק.
ביוגרפיה
גרונקובסקי נולד באמהרסט, פרבר של באפלו שבמדינת ניו יורק, בנם של דיאנה וגורדון. יש לו ארבעה אחים, כולם ספורטאים מצטיינים, שניים מהם שיחקו גם הם ב-NFL. בתיכון הצטיין בפוטבול ובכדורסל.
קריירת פוטבול
ב-2007 החל לשחק בקבוצת הפוטבול של אוניברסיטת אריזונה, הוא שיחק בקבוצה במשך שתי עונות בטרם נפצע והחמיץ את כל עונת 2009.
ב-2010 עזב את האוניברסיטה והעמיד עצמו לבחירה בדראפט ה-NFL. הוא נבחר על ידי קבוצת ניו אינגלנד פטריוטס בבחירה ה-42 בסיבוב השני.