cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
אילן זייגר-זוהר
מאסר בארצות הברית
בשנת 1995 נעצר זייגר-זוהר על ידי האף-בי-איי. באותם ימים התגורר בישראל וטיפל באמו, שהייתה חולה. לא הייתה לו עבודה, ומצבו הכלכלי היה קשה. מה שהוביל אותו להסכים להעביר תיק מישראל לארצות הברית. בסופו של דבר, לדבריו, הוא נעצר עוד לפני שקיבל את התיק לידיו. התיק התגלה כמזוודה כבדה מלאה בקמח ועוד שקית קטנה של 79 גרם ובה תערובת של קמח והרואין. בעיתונות לעומת זאת, פורסם כי הוא נתפס עם מזוודה ובה 10 ק"ג הרואין טהור. זייגר הודה באשמה, הורשע ונגזרו עליו שמונה שנות מאסר בגין סחר בסמים. בפועל, הוא ריצה חמש שנות מאסר בארצות הברית, חודשיים נוספים בישראל, ואז זכה לשחרור מוקדם לאחר ניכוי שליש בגין התנהגות טובה. לדבריו, בתקופה מאסרו, כיבדו אותו בשל היותו כוכב כדורסל לשעבר, לא רק האסירים והנהלת הכלא אלא גם מנהיגי הכנופיות.
אחרית ימיו
לאחר שחרורו מהכלא, התגורר בתל אביב והמשיך לעסוק בכושר גופני. ניסה מעת לעת להשתלב בכדורסל הישראלי כמאמן או בתפקידים אחרים, אך לא זכה ככל הנראה להיענות חיובית, אולי גם בשל הכתם שדבק בו. ביום 19 בפברואר 2017, הלך אילן זייגר-זוהר לעולמו בגיל 77, והובא למנוחות בבית העלמין ירקון. הותיר בן ובת המתגוררים בארצות הברית. ב-6 במרץ 2017 ערכה הפועל תל אביב טקס לזכרו.
יעקב לויצקי
יעקב לויצקי (Levitzki; 17 באוגוסט 1904 – 25 בפברואר 1956) היה מתמטיקאי ישראלי, חתן פרס ישראל למדעים מדויקים, ומחלוצי המחקר המתמטי בישראל.
קורות חיים
לויצקי נולד בחרסון שברוסיה (כיום באוקראינה) ב-1904 לאלכסנדר הלוי לויצקי ולאטיל בת עוזר חיים קוטלרוב, ועלה לארץ ישראל בשנת 1912. את לימודיו התיכוניים החל לויצקי בבית הספר של חברת "עזרה", ובעקבות מלחמת השפות עבר לגימנסיה הרצליה. לאחר סיום לימודיו בגימנסיה הרצליה נסע לאוניברסיטת גטינגן שבגרמניה, שם סיים את עבודת הדוקטורט במתמטיקה בהנחייתה של אמי נתר. לאחר מכן הרצה ולימד מתמטיקה באוניברסיטת קיל ובירושלים. באוגוסט 1930 יצא ללימודים באוניברסיטת ייל, הודות למלגת הצטיינות שקיבל מקרן סטרלינג לאחר שנתיים חזר לארץ ישראל והצטרף לסגל המכון למתמטיקה באוניברסיטה העברית בירושלים. בשנת 1945 הוא הועלה לדרגת מרצה. במהלך השנים התקדם בדרגות במכון ואף שימש יושב הראש שלו למשך זמן מה.
לויצקי ידוע בתרומתו המשמעותית למחקר באלגברה מודרנית. יחד עם צ'ארלס הופקינס הוא הוכיח את משפט הופקינס-לויצקי, הקובע כי כל חוג ארטיני שמאלי הוא גם נתרי שמאלי. ב-1950 גילה עם תלמידו שמשון עמיצור את הזהויות הסטנדרטיות של אלגברות המטריצות. משפט עמיצור-לויצקי, שהוא אחת התוצאות הראשונות בתאוריה של חוגים עם זהויות, זכה מיד להערכה רבה, שבשלה קיבלו לויצקי ועמיצור את פרס ישראל למדעים מדויקים לשנת 1953.
בנו, פרופ' אלכסנדר לויצקי, ייסד על שם הוריו יעקב ושרלוטה ("לוטה") את פרס לויצקי לחוקר ישראלי בתחום האלגברה.
נוקדים
נוֹקְדִים היא התנחלות ויישוב קהילתי משותף לדתיים ולחילונים השוכנת במזרח הרי יהודה, ומשתייכת למועצה אזורית גוש עציון ולתנועת אמנה.
הקמת היישוב
ההתנחלות הוקמה בשנת 1982 דרומית-מזרחית לעיר בית לחם ליד ההרודיון על ידי קבוצת משפחות מההתנחלות הסמוכה תקוע ומירושלים. המתנחלים הראשונים קראו ליישובם אל-דוד על שמם של שניים מתושבי תקוע שנפלו: אליהו פרסמן, שנפל במלחמת לבנון הראשונה ודוד רוזנפלד, שנרצח בעת שאירח בדווים מהסביבה תוך כדי עבודתו כשומר בהרודיון. בתחילה התגוררו תושבי המקום בקרוונים באזור שקיבל את הכינוי "היישוב הזמני", שבו שוכן כיום כפר אלדד. לאחר כעשר שנים, בהן התגוררו התושבים בקרוונים, עברה ההתנחלות למקום הקבע על השפה הצפון-מזרחית של נחל תקוע. ההתנחלות משקיפה על נוף מדבר יהודה והרי מואב ממזרח, על נופה ההררי של נפת חברון ממערב ועל ההרודיון מצפון. שם ההתנחלות שונה על ידי ועדת השמות הממשלתית ל"נוקדים" (מגדלי צאן), ככתוב על מקצועו של הנביא עמוס אשר היה מתקוע:.
היישוב כיום
נוקדים שוכנת ממזרח לכפר תוקוע. בשטח המוניציפלי של ההתנחלות נמצאים גם כפר אלדד, חוות שדה בר (שהוקמה ב-1998 כמאחז, וצורפה בינואר 2011 לנוקדים) והמאחז מעלה רחבעם.
ביישוב פועלת המכינה הקדם צבאית "מגן שאול", שאליה מגיעים מכל רחבי ישראל צעירים לפני גיוס לשנת לימודים (עם אפשרות לשנת לימודים נוספת) לפני שירותם הצבאי. כמו כן, למכינה יש "תוכנית בוגרים" בשיתוף עם "מכללת הרצוג - גוש עציון" המיועדת לבוגרי צבא הרוצים להמשיך בלימודים תורניים, תוך לימודי הוראה. ראש המכינה הוא הרב איתמר כהן.
בשנת 2014 הוקם במקום בית הספר היסודי "קדם", המשלב דתיים וחילונים ברוח היישוב. בית הספר משרת את תושבי נוקדים, כפר אלדד ושדה בר. בנוסף, בשנת 2019 הוקם בית ספר ממ"ד יסודי בשם "נווה", שכיום גם הוא פועל ביישוב. ביישוב מעונות, גני ילדים, פארקים, מרכז מסחרי, וסניף בני עקיבא שמשלב חניכים דתיים וחילונים. בנוסף יש בישוב בריכת שחייה גדולה ואמפי פארק מול נוף המדבר.
בית הכנסת הוותיק והמרכזי הוא בית הכנסת הכלל ישראלי שבו מתפללים בכלל הנוסחים (מתחלף על פי החזן). בנוסף, קיימים ביישוב בית כנסת ספרדי ובית כנסת "אשכנזי" שפעיל בשבתות. עד לשנת 2016 שימש הרב ירון דוראני כרב היישוב.
יו"ר ישראל ביתנו אביגדור ליברמן וחבר הכנסת לשעבר מיכאל גורלובסקי מתגוררים בנוקדים. כמו כן התגורר ביישוב עד להרצחו בידי מחבלים בפיגוע בכביש 398, המלחין אהרון גורוב, מסורב עלייה מברית המועצות לשעבר. המלחין נרצח בפיגוע יחד עם אברהם פיש, עולה מברית המועצות שחזר בתשובה והיה ציוני והתגורר ביישוב. פעל כחלק בהקמת היישוב ופיתוחו ואף הקים חוות כבשים.
בשנת 2010 החליטה מזכירות היישוב כי היא אוסרת על אזרחים ישראלים ממוצא רוסי שאינם יהודים על פי ההלכה לקנות בית ביישוב (חרף העובדה שכמה אנשי ציבור מקרב עולי ברית המועצות הם תושבי היישוב). זאת, מחשש להתבוללות. בעקבות ההחלטה שלח אביגדור ליברמן, שר החוץ דאז ותושב היישוב, מכתב בו הוא מתרעם על ההחלטה וקורא לה "החלטה בזויה ומקוממת".
כיום מתגוררות בנוקדים כ-500 משפחות, והיישוב בתהליכי גדילה. במרכז שכונת הכניסה ביישוב נמצאת חווה חקלאית עתיקה מתקופת בית שני. בנוסף, מסביב ליישוב פזורים בורות מים רבים.
החי והצומח
נוקדים ממוקמת על אחד מצירי הנדידה הראשיים של העופות הנודדים, ובשמיה חולפים פעמיים בשנה להקות עצומות של חסידות (שמוצאות מי שתייה במאגרים פתוחים ביישוב), וכן עקבים, נחליאלים, עופות דורסים, וצפרי נוד אחרות. טריסטרמיות (סנוניות ים המלח, תושבות קבועות.) שחיו בעבר בנחל תקוע הרחיבו את אזור המחיה שלהן בעקבות ההתיישבות והצמחייה אל כלל שטח היישוב. עולם החי כולל בין השאר דרבנים, צבאים (להקה קבועה אחת לפחות), שועלים, צבועים ושפני סלע וכן זוחלים ופרוקי רגליים רבים.
צמחייה
הצמחייה הטבעית מדברית - וכוללת עשבוניים, שיחים ובני שיח.
בשטח המוניציפלי של ההתנחלות התגלה בשנת 2003 על ידי תושבי מעלה רחבעם מצבור החלמוניות הגדול בארץ. בחודשים ניסן ואייר צומח בסביבת היישוב אירוס שחום.
בקרוב אצלכם
בקרוב אצלכם (באנגלית: Wedding Season) הוא סרט קומדיה רומנטית בהפקה הודית-אמריקאית משנת 2022 בבימויו של טום דיי לתסריט שכתב שיבאני סריבסטווה.
עלילה
לאחר שביטלה את אירוסיה, השאירה מאחור קריירת בנקאות מצליחה בעיר, ועברה לניו ג'רזי להתחלה חדשה, אשה (פאלאווי שרדה) לא יכלה להרגיש טוב יותר. אמה, לעומת זאת, חושבת שבתה הבכורה עומדת להחמיץ חיים שלמים של אושר, אם היא לא תתמקד במציאת בעל במקום להתרכז בקריירה.
אמה לוקחת את העניינים לידיים, ויוצרת פרופיל היכרויות מקוון על מנת להגדיר לאשה התאמה "מושלמת". ראבי (סוראג' שארמה) – או ליתר דיוק הוריו של ראבי – שיש להם את אותו רעיון בדיוק עבור בנם נרתמים אף הם לשידוך.
בדייט הראשון, אשה וראבי  מגלים במהירות, שכל אחד נמצא במקום אחר לכאורה בחייהם כרגע. לאחר שהבינה שאמה לא מפסיקה לנדנד ולא תוותר, אשה מציעה לראבי תוכנית שתהיה win-win עבור שניהם: מערכת יחסים בהם יעמידו פנים שהם יוצאים ביחד, כדי לעבור את עונת החתונות הקרובה. באמצעות אינספור הזמנות, ריקודים ושמלות בשלושת החודשים הקרובים.
הפקה
במרץ 2021, פורסם שסוראג' שארמה ופאלאווי שרדה לוהקו לתסריט שנכתב על ידי שיבאני שריסטאבה וביים טום דיי עבור נטפליקס. מאוחר יותר באותו חודש לוהקו ריזוואן מאנג'י וארי אפסר. ב-15 באפריל 2021 לוהק שון קלייר לתפקיד ניק בן זוכגה של אחותה של אשה.
שלב הצילומים החל ב-19 באפריל והסתיים ב-31 במאי 2021 בטורונטו, קנדה. הסרט כלל סצנות חוצות ומסעדות שצולמו באזור הבזאר ההודי בטורונטו.
סרגיוס השני
האפיפיור סרגיוס השני (בלטינית: Sergius II; 790 – 27 בינואר 847) היה האפיפיור מינואר 844 עד מותו בשנת 847.
ביוגרפיה
סרג'יו נולד בשנת 790 ברומא למשפחה אצילית, והתחנך בקנטורה סקולה. הוא הוסמך לקרדינל הכומר של כנסיית סנט מרטין וסילבסטר על ידי האפיפיור פסקליס הראשון. תחת גרגוריוס הרביעי, הוא הפך לכומר ראשי.
אבל הקיסר הגרמני לותר הראשון לא הסכים לנטישה זו של הרומאנה הקונסטרוקטיבית מ-824, שכללה חוק שאסור לקדש את האפיפיור עד לבחירתו באישור הקיסר הפרנקי. הוא שלח צבא תחת בנו לואי, המשנה למלך באיטליה, כדי להקים מחדש את סמכותו. הכנסייה והקיסר הגיעו להסכמות, וסרגיוס המליך את לואי למלך לומברדיה, אף על פי שהאפיפיור לא נענה כל הדרישות שהוטלו עליו.
סרגיוס תרם לשיפוץ עירוני ברומא, לשיפור הכנסיות, האקוודוקטים והבזיליקה הלטראנית. הוא ואחיו, בנדיקט, מימנו את תוכניות הבנייה שלהם על ידי מכירת משרות לכנסיות שונות למציע הגבוה ביותר.
במהלך כהונתו שלו פאתי העיר רומא היו הרוסות, והכנסיות של סנט פטרוס וסנט פאולוס נהרסו על ידי הערבים, שגם התקרבו לפורטוס ואוסטיה באוגוסט 846. במהלך הפשיטה, הוא (יחד עם אנשי רומא) הביט בחוסר אונים כשהסתתר מאחורי הקירות האאורליאניים. אף על פי שהיה מודע לכוונותיהם של הפושטים, סרגיוס נראה כמי שלא פעל מספיק מספיק כדי להתכונן למה שאירע.
סרגיוס מת ב-27 בינואר 847, תוך כדי משא ומתן עם שני פטריארכים, ובמקומו נבחר האפיפיור לאו הרביעי.
שקדי מרק
צורה
מסורתית, שקדי המרק שנמכרו בישראל על ידי חברת "אסם" התאפיינו בצורה מרובעת בשני גדלים (שקד בודד שגודלו כחצי ס"מ על כחצי ס"מ - ריבוע, ושקד בודד שגודלו כחצי ס"מ על ס"מ - מלבן), ובצבע צהוב. עם כניסתן של חברות מתחרות לשוק הישראלי, ניתן למצוא שקדי מרק בצורת דגיגים (אורכם כסנטימטר אחד) ובצורות נוספות, בצבעים שונים (ירוק, כתום) ובטעמים שונים (בצל ועוד). בפסח, שקדי המרק של אסם הם בצורת טבעות. על פי נתוני אחת החברות, באריזת 400 גרם מצויים כ-7,000 שקדי מרק.
תכולה
שקדי המרק עשויים קמח חיטה ושמני מאכל, בתוספת מלח ותבלינים. בעבר היו מוסיפים לשקדי המרק צבע מאכל צהוב, אולם בשל מודעות להשלכות בריאותיות שליליות שיש לצבע המאכל הצהוב הקרוי טרטרזין, הוסר צבע המאכל ממזון זה, והוחלף בצבע המאכל הטבעי כורכומין. בגרסה כשרה לפסח מוחלף קמח החיטה בקמח תפוחי אדמה.
היסטוריה
בעבר היה נהוג להכין שקדי מרק באופן ביתי, והיו מתכונים לשקדי מרק מקמח מצה שיועדו לימות חג הפסח. שקדי המרק יוצרו באופן מסחרי בישראל החל משנת 1952 על ידי חברת "אסם", אשר ייצרה בראשית דרכה בעיקר מוצרי פסטה, וניסתה לפתח מוצר אשר יתאים לאכילה במרק. על פי אתר החברה, הפיתוח של המוצר בוצע, כשבתקופת הצנע, אחת ההקצבות החודשיות הכילה יותר שמן מהרגיל ופחות קמח מהרגיל, בכדי ליצר איטריות.
גלגולו הראשון של המוצר היה דומה להרכב הנוכחי, אך נקרא "שקדי ביצים" על שום צורתן של יחידות הבצק הקטנות. שקדי הביצים יועדו הן למרקים והן למשקאות קרים. עם הזמן, ותוך התחשבות בטעמו של קהל הצרכנים, הוקטנו השקדים לגודלם כפי שמוכר כיום, טעמם השתנה והומלח, וכיוון שיועדו למרקים בלבד שונה גם השם ל"שקדי מרק" (שהפך לשם גנרי על אף שאינו קשור יותר לצורת השקד המקורית).
יצרניות
"אסם" הייתה במשך שנים רבות יצרנית בלעדית של שקדי המרק, אולם במהלך השנים נוספו שקדי מרק המיוצרים על ידי חברות מזון שונות, כדוגמת "קנור","ויטה" "mana" ועוד. שקדי מרק נמכרים כיום גם בשווקים שונים מחוץ לישראל.
מחכים לסורקין
התסריט נכתב בידי יונתן פז וחנן פלד, והוא מבוסס על ילדותו של פז בקיבוץ מזרע ומתאר את אביו חנוך פז, שהיה מורה ובמאי הצגות תיאטרון בקיבוץ וקשריו עם שחקני תיאטרון הבימה ובעיקר עם אהרון מסקין (בשם סורקין בתסריט).
זה הסרט השלישי בטרילוגית סרטי הקיבוץ של יונתן פז, אחרי אסקימוסים בגליל (1989) ורכבת העמק (2007).
תקציר העלילה
שנת 1957, חברי הקיבוץ בעמק יזרעאל צופים בהצגת מקבת של תיאטרון הבימה עם אהרון סורקין (אורי הוכמן) בתפקיד הראשי. זוהר אוריין מודיעה בקול ישראל שאפשר לצפות בספוטניק הרוסי בשמים. כל הקהל מסתכל למעלה ורק חנוך (עמי סמולרצ'יק) מתבונן בהתלהבות בסורקין אותו הוא מעריץ. הוא נפגש איתו ומזמין אותו לצפות במחזה "מעשה שמשון" של רמח"ל אותו הוא מביים בהשתתפות חברי הקיבוץ. סורקין מקבל מתנה - קופסת ביצים, מודה לחנוך ומזמין אותו להגיע ל"הבימה" בתל אביב.
חנוך הוא מורה בקיבוץ אך עיקר פעילותו היא בשטח התרבות. הוא מביים הצגות בקיבוץ אך רוב החברים מסתכלים עליו בזלזול כבטלן שאינו אוהב להתעסק בעבודת כפים. גם אשתו ליבה (מרינה שויף) אינה מעודדת אותו. הוא קשור מאוד לבנם יוני בן העשר (איתמר פלג-גינזבורג).
הקיבוץ מתכונן לחגיגות יובל 25 שנים לקיבוץ וחנוך מחפש ביחד עם יוני, מחזה שכדאי להעלותו. בעמדה נטושה מוטלים ספרים ישנים ומאובקים ויוני מוצא את "שני קוני למל" ביידיש. חנוך נלהב, מנשק אותו ומחליט מיד – הוא יתרגם את המחזה ויביים אותו.
חנוך נוסע לתל אביב להיפגש עם סורקין ומחביא בתיקו תרנגולת וביצים שקיבל מהרצל הלולן (ראובן שיבק) ובהתחכמות הוא מצליח להיחלץ מביקורת של פקח משרד האספקה והקיצוב. בתל אביב הוא אינו מוצא את סורקין אך נותן לחברי ההנהלה את התרנגולת.
כעת הוא מתחיל בחזרות ל"שני קוני למל" ונעזר בתפאורן טושק (יואב הייט) האופה של הקיבוץ ובתופרת התלבושות פנינה (נועה מצנר). טושק רוצה לביים מחזמר על התנ"ך שראה בניו יורק בביצוע שחורי עור אך תוכניתו מתבטלת לאחר שהשחקנים הממורמרים מתקשים להסיר את המשחה השחורה שרקח בשבילם.
חנוך ממשיך בחזרות ויום אחד מפתיע אותו סורקין. חנוך וכל חברי הקיבוץ נלהבים מסורקין השחקן המפורסם ומלעיטים אותו מכל טוב. הכובסת תחיה (איילת הלפרן) אף לא מהססת להתעלס איתו. סורקין מבקר ברפת, שוחה במאגר המים וכמעט טובע.
החזרות נמשכות וחנוך רוצה לדעת כל הזמן מה דעתו של סורקין על ההצגה. סורקין דוחה זאת כל פעם עד שהוא מודיע לו כי הגיע לקיבוץ בגלל סכסוך שהיה לו בהבימה לאחר שנתנו את תפקיד אותלו לשמעון פינקל וכי הצגת "שני קוני למל" שלו היא "קקה" של הצגה.
חנוך נכנס לדיכאון ומרגיש שאינו שווה כלום. הוא שוכב במיטה ומסרב לאכול למרות הפצרותיהן של ליבה, פנינה וטושק. חברי המשק נושאים אותו במיטה לבמה ולפתע מופיע סורקין שהוזעק למקום על ידי ליבה ותוך זמן קצר מקבל את תפקיד קוני למל. ההצגה מתקבלת בתשואות והקהל מקבל בתשואות את השחקנים ובעיקר את סורקין וחנוך. יוני מוחא כפיים לאביו ומתבונן בספוטניק שהופיע שוב בשמים.
משיכת חבל
משיכת חבל היא תחרות ספורט שבה מתמודדות שתי קבוצות אחת כנגד השנייה במבחן חוזק באמצעות חבל.
הספורט היה חלק מהמשחקים האולימפיים מ-1900 עד 1920, אך לא נכלל בהם מאז. לספורט זה קיימת אליפות עולם בין מדינות המתרחשת אחת לארבע שנים ומאורגנת על ידי הפדרציה העולמית למשיכת חבל (TWIF). נכון ל-2005 חברות בפדרציה כ-34 מדינות. הפדרציה מארגנת גם תחרויות בין מועדונים. מועדוני משיכת חבל קיימים בארצות רבות ובתחרויות משתתפים גם גברים וגם נשים.
בהשאלה נהוג להשתמש בביטוי על מנת לתאר שימוש בכוח ברוטלי בין שתי קבוצות מנוגדות, למשל בין שתי מחלקות בארגון. לעיתים קיים צד שלישי המשמש כ"חבל" במאבק בין הצדדים.
חוקים
בתחרות חבל נערכות שתי הקבוצות בשני קצות חבל (שהיקפו כ-10 סנטימטרים). בכל קבוצה שמונה משתתפים שמשקלם הכולל אינו עולה על המשקל המקסימלי שהוגדר לקבוצת המשקל בה הם מתחרים. על החבל מסומן "קו האמצע" ושני סימונים במרחק ארבעה מטרים משני צדדיו של קו האמצע.
הפדרציה מציינת במפורש את סוג הנעליים שמותר לנעול, למשל אסור שהנעליים יכילו עוקצים ממתכת. אחיזת החבל חייבת להיות בידיים בלבד. אסור להשתמש בכפפות או באמצעי מכני אחר לאחיזת החבל אך מותר להשתמש בשרף למניעת החלקה. האדם האחרון בכל קבוצה המכונה "עוגן", והוא היחידי שמותר לו לכרוך את החבל סביב גופו, ולכן גם מותר לו ללבוש מגן מיוחד מתחת לחולצה.
8 (מספר)
8 (במילים בלשון זכר: שמונָה; בלשון נקבה: שמונֶה) הוא המספר הטבעי הבא אחרי 7 והבא לפני 9.
8 הוא גם ספרה המשמשת בכתיבת מספרים לפי בסיס עשרוני (ולפי כל בסיס גדול מ-8, כגון בסיס הקסדצימלי).
חוחיות
בני קבוצה זו כוללים את מרבית בני משפחת הפרושיים וכולם בעלי מבנה המותאם לפיצוח זרעים קשים או לשליפתם. הם ניזונים גם על פירות שונים, חרקים ועוד מיני מזונות.
רבים ממינים אלו צבעוניים מאוד ובעלי זמירות נעימות, ובשל כך מספר מינים משמשים כחיות מחמד, ביניהם הקנרית.
סוגים
בנוסף לסוגים אלה ישנם את בני תת-משפחת הטנגריים והקרדינליים.
תשלומי חובל
במשפט העברי תשלומי חובל הם חמישה חיובי תשלומים (המכונים במשנה: חמישה דברים) שההלכה מחייבת אדם שחבל בחברו והזיקו בגופו.
חמשת התשלומים הם: נזק, צער, ריפוי, שבת, בושת.
מקור
על פי המשפט העברי במקרה של נזק גופני אין להתחשב רק בנזק הישיר שנוצר, ועל המזיק לשלם עוד ארבעה תשלומים מלבד תשלום הנזק, המתחשבים בסוגי נזקים שנגרמו מחמתו.
למסקנת התלמוד, חיוב חמישה דברים אלו נלמד מפסוקי המקרא השונים.
פרטי הדין
לכל הדעות החיוב בתשלומי בושת הוא רק כשהפגיעה נעשית בכוונה.
דין נוסף המוסכם על כולם, הוא החיוב בתשלומי 'נזק' גם כאשר הנזק נעשה באונס, על פי הכלל 'אדם מועד לעולם'.
צער
בית הדין מעריכים כמה מוכן אדם לשלם כדי למנוע ממנו את אותו הצער שנצטער. לדוגמה אדם שגזרה עליו המלכות שיחתכו את ידו, שמין כמה היה מוכן לשלם על מנת שיחתכו את ידו תחת הרדמה כללית או מקומית למנוע את הצער.
הסיבה שלא שמין, תמורת איזה סכום יסכים אדם לקבל צער כזה, הוא מכיוון שעל מנת שאדם שפוי יסכים שיחתכו את ידו ללא הרדמה במקום לחותכה בהרדמה הוא ירצה על כך סכום גבוה ביותר, אם בכלל ימצא אדם שכזה. אך מאידך - אדם שנגזר עליו שיחתכו את ידו ללא הרדמה, לא ישלם כל סכום שבעולם כדי שיעשו זאת עם הרדמה.
ריפוי
חיוב המוטל על המזיק לשלם את הוצאות הרופא, בית החולים, תרופות או הניתוח, עד להבראתו השלימה של הניזוק. בתלמוד מובא שאף במקרה שהמזיק מציע לניזק רופא שמרפא בחינם, הוא אינו חייב ללכת לאותו רופא, והמזיק יהיה חייב לשלם לו את ההוצאות שהוציא על הרופא שבחר הניזוק. בטעם הדבר אמרו בתלמוד
שֶׁבֶת
חיוב תשלומי שבת נזכר במפורש בתורה.
תשלום שבת כולל חיוב לשלם את ההפסד שנגרם לניזוק בזמן שבו גופו נפגע ולא יכול היה לעבוד. אם כי, מכיוון שתחת תשלומי "נזק" כבר שילם המזיק את הנזק שנגרם בעקבות חיתוך היד, בתשלומי ה"שבת" חייב המזיק לשלם את הנזק שנגרם בעבודה המועטת שיכול אדם לעבוד גם עם יד אחת – למשל שמירה.
בושת
חיוב בושת, כולל חיוב תשלומים על הבושה שנגרמה לניזק בשעת הנזק, כגון בעקבות צפייה של אנשים שראו את מעשה הנזק, או שם רע שיצא בעקבות מעשה הנזק (למשל בעקבות מעשה אונס).
במקרים שונים קבעו חז"ל קנסות בסכומים קבועים שעל המזיק לתת לניזק, כגון במקרה שהזיקו בבעיטה, או על ידי שסתר על לחיו.
פלישת בעלות הברית לסיציליה
פלישת בעלות הברית לסיציליה החלה בלילה שבין 9 ביולי ל-10 ביולי 1943 והסתיימה בכיבוש האי סיציליה מידי הכוחות האיטלקים והגרמנים שהחזיקו בו ב-17 באוגוסט 1943. הפלישה כונתה "מבצע האסקי", והיוותה למעשה את תחילת מבצעי הזירה האיטלקית במלחמת העולם השנייה.
מבצע האסקי היה הנחיתה האמפיבית הגדולה ביותר במלחמת העולם השנייה עד אז, במונחים של כוח האדם שהונחת על החופים, והחזית הרחבה בה נחתו. המבצע השיג את יעדיו האסטרטגיים - סילוק כוחות חיל האוויר והצי מהאי, פתיחת נתיבי הים התיכון לשיט חופשי של בעלות הברית, ערעור המשטר הפשיסטי באיטליה והדחתו של מוסוליני. המבצע פתח את הדרך לפלישה לאיטליה עצמה, והשיג ניסיון וידע בפלישות מן הים, שסייע בתכנון הפלישה לנורמנדי שהתרחשה כעבור כעשרה חודשים. עם זאת, במהלך המבצע פונו למעלה ממאה אלף חיילי הציר דרך מצרי מסינה אל היבשת האיטלקית, ובכך החמיצו בעלות הברית אפשרות להפוך את המבצע למערכת כיתור והשמדה שיכולה הייתה להקל על הלחימה הקשה שבאה בשנים שלאחר מכן בזירה האיטלקית.
רקע היסטורי ואסטרטגי
בתחילת שנת 1943 עמדו בעלות הברית המערביות, בריטניה וארצות הברית, בפני מצב אסטרטגי חדש. המערכות הגדולות בצפון אפריקה הסתיימו בניצחון, אך הפלישה המתוכננת לצרפת לא הייתה יכולה להתבצע לפני שנת 1944. בוועידת קזבלנקה בינואר 1943 הוחלט להשתמש בכוחות שלחמו בתוניס למבצע לכיבוש סיציליה. החלטה זו התקבלה כפשרה בין דעתו של צ'רצ'יל שתמך במבצעים המבוססים על כוח ימי ואווירי באגפי האויב במטרה להחלישו בהדרגה, ובין האמריקנים שתמכו בפלישה מכרעת לחוף צרפת המבוצר, ולא רצו להתחייב לכל מבצע שידרוש כוח אדם וציוד שיהיה בהקצאתם כדי לפגוע בלוח הזמנים למבצע אוברלורד המתוכנן.
מטרותיו האסטרטגיות של המבצע היו למנוע את השימוש באי כבסיס אווירי וימי לכוחות הציר, לאפשר מעבר חופשי בים התיכון, וליצור לחץ על משטרו של בניטו מוסוליני שהיה מעורער עקב התבוסות הקשות בקרב סטלינגרד ובצפון אפריקה, בתקווה להוציא את איטליה מהמלחמה. צ'רצ'יל ראה את כיבושה של סיציליה כמקדמה לכיבוש איטליה, בעוד שאייזנהאואר סבר כי אם המטרה היא בסופו של דבר כיבושה של איטליה היבשתית, כי אז יש לתקוף את סרדיניה וקורסיקה תחילה. על אף שהדבר לא היה ברור בעת ביצוע הנחיתות, ההתפתחויות הפוליטיות והצבאיות שבעקבות המבצע, אכן הביאו להדחתו של מוסוליני ב-25 ביולי 1943 ואיפשרו את נחיתת בעלות הברית בדרום איטליה, בתחילת ספטמבר 1943.
הכוחות הלוחמים
הפלישה לסיציליה הייתה מבצע אמפיבי ואווירי נרחב של בעלות הברית שכלל כוחות אמריקנים, בריטים וקנדים, שמטרתם הייתה כיבוש האי מהחיילים הגרמנים והאיטלקים המחזיקים בו.
כן השתתפו במבצע כוחות קנדים של הדיוויזיה הקנדית הראשונה בפיקוד מייג'ור ג'נרל סלמון, שנהרג עוד בטרם תחילת המבצע בתאונת טיס, והוחלף בידי מייג'ור ג'נרל גאי סיימונס. דיוויזיה זו נחתה באזור פוצאלו, בדרום האי, כאשר בניגוד לרוב הכוחות הפולשים שהגיעו מצפון אפריקה, הגיעה הדיוויזיה מקנדה, עברה אימוני קומנדו בסקוטלנד ומשם המשיכה לסיציליה.
האחראים על הכוח הימי היו האדמירל הבריטי ברטרם רמזי שהיה אחראי על הכוח הימי הבריטי במבצע לפיד והאדמירל האמריקני הנרי יואיט, ששיתף בעבר פעולה עם הגנרל פאטון בנחיתת בעלות הברית בקזבלנקה במסגרת מבצע לפיד. באוויר היו המפקדים מרשל האוויר הראשי ארתור טדר, ותחת פיקודו גנרל חיל האוויר האמריקני קרל ספאץ, ומרשל האוויר הבריטי אנדרו קנינגהם. על הגיזרה האווירית הקשורה בארמייה השמינית פיקח סגן מרשל האוויר הארי ברואדהרסט.
עליונות מספרית מכרעת הושגה באוויר, כאשר מול 4,000 מטוסים שהעמידו בעלות הברית לטובת המבצע, יכלו כוחות הציר להעמיד רק כ-1,850 מטוסים.
סדר הכוחות
כוחות בעלות הברית:
מטה כוחות בעלות הברית (AFHQ; גנרל דווייט אייזנהאואר)
כוחות מדינות הציר: כוחות הצי האיטלקי בסיציליה (אמירליו די סקואדרה פייטרו בארונה)
ההטעיה
לפלישה קדם מבצע הטעיה נרחב, "מבצע ברקלי", שמטרתו הייתה להסיט את תשומת לב הגרמנים מהכוונה לפלוש לסיציליה, לגרום להם להאמין שהפלישה תהיה ליוון ולסרדיניה ולדלל את כוחותיהם בסיציליה. בין שאר הפעולות במסגרת "מבצע ברקלי" התבצע גם "מבצע קציצה", בו נעשה שימוש בגופה שעליה מסמכים מסווגים מזויפים.
לפי הנחייתו הישירה של היטלר אכן הועברו כוחות רבים מסיציליה (וגם מהחזית המזרחית) ליוון ולסרדיניה, מה שהקל באופן משמעותי את קרבות מבצע האסקי.
הנחיתה
למבצע קדמו הפצצות נרחבות מן האוויר, שהחלו ב-3 ביולי. הופצצו גם שדות תעופה בסרדיניה, ומעבורות במצרי מסינה. עם התקרב תאריך המבצע המיועד, הלך מזג האוויר ונהיה סוער. הנחיתות עצמן התרחשו אל מול רוח נגדית חזקה ביותר, שהיקשתה על הכוחות הנוחתים, אך גם תרמה לאלמנט ההפתעה.
Sleeping Dogs
עלילה
ווי שין (Wei Shen) הוא שוטר סמוי אשר נולד בהונג קונג וגדל רוב חייו בסן פרנסיסקו. באחת ממשימותיו הוא עורך עסקה עם שותפו נאג (Nag) בנמל בהונג קונג. העסקה משתבשת והמשטרה רודפת אחרי ווי ונאג. בסופו של דבר הם נתפסים. ווי נפגש עם מעבידו ריימונד מאק (Raymond Mak) ועם שוטר בריטי שעובד בהונג קונג בשם תומאס פנדרו (Thomas Pendrew). בסוף ווי משתחרר ונפגש עם חבר ילדותו ג'קי מא (Jacky Ma). ג'קי מכניס אותו לכנופיית רחוב שאותה מנהיג וינסטון צ'ו (Winston Chu), חבר ילדות נוסף שלהם אשר כעת בדרגה בכירה בכנופיית טריאד בשם סאן און יי (Sun On Yee). וינדסטון שולח את ווי להשיג שטחים שמפקד בכיר נוסף בטריאד בשם דוגאייס לין (Dogeyes Lin) כבש מהם. באחת המשימות נתפס ווי שוב והוא נפגש עם מפקדת במשטרה בשם ג'יין טאנג (Jane Teng) ולשם מגיע פנדרו ומשחרר את ווי. ווי ממשיך לעבוד עם וינסטון והם מנסים בשקט להשיג שטחים מדוגאייס. בסוף וינסטון ופאגי (Peggi) מתחתנים ואחד מהאורחים בחתונה הוא ראש הטריאד, הדוד פו (Uncle Po). בחתונה כנופיית טריאד בשם 18K תוקפת, וינסטון ופאגי נהרגים והדוד פו נפצע. בפגישה בבית החולים נמצאים ווי, "חיוך גדול" לי (Big Smile Lee), "אף שבור" ג'יאנג (Broken Nose Jiang), הווארד "שני סנטרים" טסאו (Howard "Two-Chin" Tsao) ו-"חטטים" צ'וק (Pockmark Cheuk). הדוד פו מעניק לווי את הדרגה של כל מי שבפגישה, קוטב אדום (Red Pole), שהיא דרגה בכירה בכנופיה. ווי מחליט להכניס את ג'קי לסאן און יי. ווי נפגש עם אמו של וינסטון והיא מבקשת ממנו להביא את ג'וני פני עכברוש (Johnny Ratface) אשר אחראי למות וינסטון. אחרי שהיא הורגת אותו היא מבקשת מווי להביא את דוגאייס שהוא אחראי גם על מות וינסטון. ווי מקבל ממפעיליו משימה - לנסות ולקשור קשרים עם סאני וו, אדם עשיר ומבוקש על ידי המשטרה. אחרי זה מתקשרת ג'יאנג ואומרת שהדוד פו נפטר. בלוויה נמצאים 18K וסאני ולשם מגיע פנדרו שלוקח את סאני למעצר ונותן ל18K להיות שם. אחרי קרב ארוך מנצחים הסאן און יי את 18K. בסוף מתחילים ווי וג'קי לחבור ביחד ובזמן הזה ג'קי נכנס לכלא ואחרי שהוא יוצא הוא גם מותקף מספר פעמים ופעם אחת אף נקבר חי אך ווי מציל אותו. ווי מקבל הודעה מג'קי לבוא אליו. כשהוא מגיע הוא רואה את ג'קי מת ומספר אנשים תופסים את ווי ומענים אותו. ווי בורח ומבין ש-"חיוך גדול" לי הוא האחראי לזה. ווי מגיע פצוע לקרב נגד -"חיוך גדול" לי ובסופו של דבר מצליח להרוג אותו. ווי נפגש עם טאנג ולשם מגיעה לימוזינה ובה נמצאת ג'יאנג אך היא מוותרת לווי כי הוא היה נאמן מאוד. היא שולחת לווי חבילה ובה סרטון שמראה איך מת הדוד פו. בסרטון רואים את פנדרו מרעיל את דוד פו. ווי מאשים את פנדרו בעזרת ראיות וכך נכנס פנדראוו לכלא. ווי אומר לו שהוא לא ישרוד שם כי בכלא יש אנשים מסוכנים שפנדרו אחראי לעצירתם.
פלישת בעלות הברית לסיציליה
הנחיתה
ארבע נחיתות מן האוויר החלו בסביבות חצות בלילה שבין 9 ביולי ו-10 ביולי. שתי יחידות צנחנים בריטיות ושתיים אמריקאיות ניסו לנחות מן האוויר, אל מול הרוח החזקה, האמריקנים באמצעות מצנחים והבריטים בדאונים. הרוח הביאה לפיזור הכוחות והם הונחתו הרחק מיעדיהם. רבים מן הדאונים טבעו בים, ורק חצי מהצנחנים הצליחו להגיע ליעדם. עם זאת, כאשר נחתו, הצליחו התוקפים מן האוויר לנצל את ההזדמנויות שעמדו בפניהם, התקיפו את סיורי האויב, החזיקו במעט מן היעדים האסטרטגיים ששמו להם כמטרה, ויצרו מהומה ומבוכה בקרב הכוחות המגנים.
Sleeping Dogs
בריוני רחוב
סוג היריב הכי פשוט כל מכה שניתנת פוגעת בהם ופשוטים לחיסול עובדים למען המאפיות אך לא נחשבים חשובים בכלל הם לרוב משמשים לשמירה על מקומות השייכים למאפיה ורק עם פיקוח של מישהו מדרגה גבוה יותר.
פלישת בעלות הברית לסיציליה
הנחיתה
הנחיתות מן הים החלו בשעה שלוש באותו הלילה. הכוחות נחתו ב-26 חופים עיקריים לאורך כ-170 ק"מ, לאורך קו החוף הדרומי והמזרחי של האי. רבות מן היחידות נחתו במקום הלא נכון, בסדר הלא נכון ובאיחור של שעות מלוח הזמנים המתוכנן, אך הנחיתות נתקלו בהתנגדות מועטה, כאשר היחידות האיטלקיות שהוצבו באזורי הנחיתה לא היו בעלות היכולת והציוד להתנגד להן. צוות קרב חטיבתי של הריינג'רס בפיקוד, ויליאם דארבי, ביצע נחיתת סער אמפיבית וכבש את ג'לה.
כבר בימים הראשונים שלאחר הנחיתה נראה היה כי הנחיתה עצמה הייתה מוצלחת. הבריטים כבשו את סיראקוזה ופאצ'ינו, ללא כל התנגדות, והאמריקנים את ליקאטה וג'לה, שמזרחית לה היו שדות תעופה אסטרטגיים שנפלו בידי האמריקנים. פרט להתקפת הנגד הגרמנית במרכז הגיזרה האמריקנית, אותה הדפו כוחות הריינג'רס, לא נתקל הכוח התוקף בתחילת המערכה בהתנגדות ממשית.
קרב היבשה
התוכניות לכיבוש האי לאחר הנחיתות מעולם לא עובדו באופן מסודר. כתוצאה מכך נותרה כל ארמייה להילחם בגזרתה ללא תיאום. גבולות הגיזרה בין שתי הארמיות היו ברורים וביומיים הראשונים כבשו האמריקאים את ויציני במערב, והבריטים את אוגוסטה במזרח.
אז נתקלו הבריטים לראשונה בהתנגדות של ממש. מונטגומרי שכנע את אלכסנדר לשנות את גבולות הגיזרה כך שהבריטים יוכלו לעקוף את מוקדי ההתנגדות, ועדיין להיות הכוח הכובש את מסינה, שהייתה אחד היעדים העיקריים, בעוד שלאמריקנים הוקצו תפקידי הגנה ותמיכה במאמץ הבריטי. החלטה זו יצרה בלבול ומבוכה בשורות הלוחמים, וכן מריבה אישית בין מפקד הקורפוס השני האמריקני, הגנרל עומר בראדלי ובין מונטגומרי. פאטון לא ערער על ההחלטה.
לאחר כשבוע של לחימה חיפש פאטון לצבאו תפקיד חשוב יותר, והחליט לכבוש את הבירה פאלרמו, המצויה בצפון מערב האי. לאחר ששלח כוחות סיור לעבר העיר אגריג'נטו, יצר כוח משימה זמני ושכנע את אלכסנדר להתיר לו להמשיך בהתקדמות. לאחר זמן מה חזר בו אלכסנדר, אך פאטון טען כי לא קיבל את השדר, ובעת שהדבר הוברר לאלכסנדר הייתה כבר הארמייה של פאטון בשערי פאלרמו.
כאשר כבש פאטון את פאלרמו, המצויה בצפון מערב האי, היו עדיין הבריטים לוחמים במישור קטניה, במזרח, כאשר הר אטנה חוסם את דרכם צפונה למסינה, והדרכים העוקפות אותו ממערב נהרסו על ידי הגרמנים בנסיגתם. ב-24 ביולי הציע מונטגומרי לפאטון כי הארמייה השביעית האמריקנית היא שתכבוש את מסינה, מכיוון שהם היו מצויים במיקום טוב יותר שיכול לאפשר זאת. כוחות הציר, עתה בפיקודו של הגנרל הגרמני הנס הובה הכינו קו הגנה חזק מסביב למסינה שכונה "קו האטנה", שאיפשר נסיגה בשלבים כאשר עיקר הכוח מפונה אל איטליה. פאטון החל את מתקפתו על הקו בטרוינה שממערב לאטנה, אך קו ההגנה היה חזק, ופאטון לא הצליח לחדור מזרחה. על אף שלוש נחיתות איגוף בחוף הצפוני שביצעו האמריקנים, הצליחו הגרמנים להימנע מכיתור הכוח העיקרי שלהם, ולהמשיך בתוכנית הפינוי. ב-16 באוגוסט הצליחו האמריקנים להיכנס למסינה, שעות ספורות לאחר שהגרמני האחרון חצה את המצרים ליבשת האיטלקית.
הכישלון בכיתור הכוח העיקרי הגרמני, והצלחת הגרמנים בפינוי עיקר הכוח אל היבשת האיטלקית, הפך את "מבצע האסקי" ממערכת השמדה מכרעת, להקדמה לפלישת בעלות הברית לאיטליה בחודש ספטמבר, ולמערכה הארוכה והמתישה שלאחריה.
תוצאות הקרב
המערכה בסיציליה הייתה אף בעלת השפעה מסוימת על הלחימה בברית המועצות. במקביל ללחימה בסיציליה, התקיים קרב השריון הגדול ביותר בכל הזמנים, קרב קורסק. הקרב החל במתקפה משוריינת גרמנית על מבלט קורסק הסובייטי המבוצר, אך במהלך הימים הראשונים הסתבר כי ההגנה הסובייטית היא צפופה וחזקה, ומערכת הכיתור וההשמדה המתוכננת, בה אמור היה המבלט הסובייטי להיות מכותר משני כיוונים בתנועת מלקחיים לא יצאה לפועל. משהתבררה עובדת כישלון המתקפה, הורה היטלר על ביטול המשך המתקפה, כשהוא מתרץ זאת בצורך להעביר כוחות לשם הגנת איטליה לאחר נפילת סיציליה. למעשה, הועברה רק דיוויזיית פאנצר אחת לאיטליה.
הפיקוד העליון של בעלות הברית הפיק את לקחיו. היה עליו לשפר את התיאום בין היחידות, ובמיוחד את התיאום בין היחידות הנוחתות מן האוויר, לאור הכישלון בהצנחה ותקרית "האש הידידותית" הקטלנית. היה עליו לשפר את האימון ולערוך שינויים טקטיים, אם רצו בעלות הברית לשמור את הצנחנים ככוח לוחם, וזאת על מנת להוציא לפועל את תוכנית אוברלורד שכללה שימוש רב בכוחות מונחתים ומוצנחים מהאוויר.
Sleeping Dogs
אנשי מאפיה מדרגה נמוכה
סוג של יריב שיותר נפוץ בסוף המשחק כאשר מתחילה מלחמה פנימית בין היורשים של הדוד פו. הם חזקים יותר בריוני רחוב אך לא בהרבה ההבדל הכי מורגש רמת הבריאות שהם מורידים שווה לבריוני רחוב אבל לא קל לחסל אותם יש להם יותר חיים והם יודעים להדוף מכות פשוטות אך לא קומבואים.
אנשי מאפיה מדרגה בינונית
הם יותר שרירים מכל סוגי היריבים ופחות פגיעים ויותר חזקים הדרך היחידה להכניס להם מכה היא לחכות למכה ראשונית שלהם להדוף ולהחזיר להם במכות כי יש כמה שניות של פגיעות אך השניות האלו יכולות להספיק לקומבו.
אנשי מאפיה מדרגה גבוה
היריב בין הכי חזקים במשחק מכה שלהם יכולה להוריד עד שליש מפס הבריאות אבל לעומת זאת הם פגיעים עד כדי כך שהם לא יכולים להגן עקב היותם בעלי משקל כבד והתנועות "הכבדות" שלהם.
בוסים
כוחם ובניה הכללית שלהם בנויה כמו של אנשים מאפיה מדרגה בינונית אך לבוסים תמיד יש יתרון על פני השחקן (סכין, חרב, גרזן או פציעה חמורה של ווי שלא מאפשרת לתקוף יותר מידי טוב).
בקרת ירי
בקרת הירי במשחק לא שונה בשליטה ובמראה מ־GTA IV זאת אומרת סגנון התחבא ותירה במשחק ווי יכול להתחבא ואם השחקן מחליט לקפוץ מעל המחסה הוא יקבל בזמן הקפיצה האטת זמן שתאפשר לו לפגוע ביותר יריבים וכמובן ישנם חומרי נפץ שאפשר לפוצץ ליד היריב ולגרום לו נזק בלי לפגוע בו ישירות.
כיסא בועה
"כיסא בועה" הוא כיסא שנוצר על ידי המעצב הפיני אירו ארניו (Eero Aarnio).
בשונה מכיסאות אחרים, מאופיין הכיסא בתלייה על ידי כבל מן התקרה, דבר המדגיש את צורתו העגולה של המושב, הדומה לבועה. הכיסא מהווה דוגמה בולטת לעיצוב המודרניסטי הפיני בשנות השישים של המאה ה-20.
על פי ארניו עיצובו של הכיסא נבע מן הפונקציונליות שאותה ביקש לייחס לכיסא - "לאחר שיצרתי את 'כיסא הכדור' (Ball Chair), רציתי להביא את האור לתוכו, ולכן עלה בי הרעיון לכדור שקוף שבו נכנס האור מכל הכיוונים. החומר המתאים היחידי לכך הוא אקריליק, המחומם ומנופח לצורת הדומה לבועת סבון".
Dissection
Dissection היא להקת בלאק-דת' מטאל מלודי שוודית שהוקמה ב-1989 על ידי הגיטריסט והזמר ג'ון נודויט (Jon Nödtveidt).
היסטוריה
אלבומם הראשון של דייסקשן, The Somberlain, אשר הוקלט בחורף 1993 ויצא לאור בתחילת שנת 1994, זכה להצלחה מסחררת והגיע לראש מצעד המטאל בסקנדינביה. בנובמבר 1994 חתמה הלהקה חוזה לאלבום אחד עם חברת Nuclear Blast ובספטמבר 1995 יצא לאור אלבומה השני של הלהקה Storm of the Light's Bane, שזכה להצלחה מסחררת לא פחות מהאלבום הראשון.
בין 1995 ל-1997 יצאה הלהקה לסיבוב הופעות עם הלהקות המטאל הקיצוניות המצליחות של אותה התקופה ביניהן At the Gates, Dimmu Borgir, In Flames, Cradle of filth ו-Morbid Angel.
ב-1997 התפרקה הלהקה עקב כניסתו של נודויט לכלא, לאחר שרצח הומוסקסואל. הלהקה חזרה לפעול לאחר שחרורו של הסולן מהכלא בסוף שנת 2004 עם הרכב חדש לגמרי (למעט נודויט). את גיטריסט הלהקה פגש נודויט במהלך שהותו בכלא השוודי לאחר שגם הגיטריסט ישב שם מאותן סיבות.
מדינות רבות סירבו להכניס את הלהקה לתחומן עקב עברה הפלילי ואמנים רבים התנו את השתתפותם בפסטיבלים בכך שהלהקה לא תופיע איתם על אותה במה.
ב-30 באוקטובר 2004, הופיע דייסקשן לראשונה מזה 7 שנים באצטדיון שבסטוקהולם, לאחר ששינו את מקום ההופעה פעמיים על מנת שיהיה מקום לאנשים הרבים שביקשו להגיע ולצפות בהופעה המתוכננת.
בתאריך 17.6 2006 אמורה הייתה הלהקה להופיע במועדון הבארבי בתל אביב. לאחר שבעלי האולם ביטל את המופע, הועבדה ההופעה למועדון הקומפורט 13, ת״א ולבסוף בוטלה עקב התאבדותו של ג’ון. מפיק המופע בישראל, שוחח יום לפני עם הסולן ג’ון שהתנצל על הביטול ולבסוף טען שהוא יוצא לחופשה.
ב-16 באוגוסט 2006 התאבד נודויט בירייה בראשו במהלך טקס פולחני, כאשר הוא מוקף בטבעת נרות וכתביה של הכת בה היה חבר.
פונקציית מחלקים
במתמטיקה, ובמיוחד בתורת המספרים, פונקציית מחלקים היא פונקציה אריתמטית הקשורה למחלקים של מספר שלם. מקרה פרטי של פונקציית מחלקים הסופרת את מספר המחלקים של מספר שלם נקראת פונקציית המחלקים. רמנוג'אן חקר את פונקציית המחלקים ומצא מספר זהויות הקשורות בה.
סטיות של פינגווינים
סטיות של פינגווינים היה פנזין קומיקס ומוזיקה ישראלי שיצא לאור בין השנים 1991–1998.
היסטוריה
הפנזין הוקם ב-1991 על ידי אייל בן משה ויואב סגל (משנת 1994 הוצא לאור ונערך על ידי ירון ניסקי ואמיתי סנדי מכפר סבא, כששניהם בני 17). הפנזין הגדיר את עצמו כ"מגזין הרוק והקומיקס לנוער ולגיל הזהב".
פונקציית מחלקים
הגדרה
פונקציית מחלקים  מוגדרת כסכום של המחלקים בחזקת x של n, או:
סטיות של פינגווינים
היסטוריה
הפנסיון עסק במין, מסרים פוליטיים שנויים במחלוקת, סאטירה, הומור שחור ואף בקצת נקרופיליה. חלק מהגיליונות עסקו באמנים ולהקות שהוציאו שירים פרובוקטיביים (ביניהם סדרני הדשא, שגיליון 17 הוקדש להם ועסק בפירוק הלהקה). סיפורים ידועים מ"סטיות" הם למשל "לזקור ולא לשכוח" המספר על נער עם דרכים משונות להרים את אונו הגברי, ועוד גיבורים כגון "הערפד הפאסיבי", סיפור על ערפד עגמומי בשם דור, ונצח, ציידת ערפדים סקסית.
פונקציית מחלקים
הגדרה
הפונקציה הסופרת את מספר המחלקים מסומנת ב-\ d(n) או ב-\ \tau(n) (פונקציית הטאו) והיא בעצם. כלומר:
טמפונדה
טמפונדה (בעברית: דַּחַס; באנגלית: Tamponade) היא הפעלה של דחיסה או לחץ על חלק בגוף, הנגרמת כתוצאה מתהליך פתולוגי או בשימוש כאמצעי לעצירת דימום.
פונקציית מחלקים
הגדרה
לכל מספר ראשוני p:
ובאופן כללי אם הוא הפירוק לגורמים של n, אז:
ובפרט:
שימוש בטורים
שני טורי דיריכלה המשתמשים בפונקציית המחלקים הם
טור למברט המשתמש בפונקציית המחלקים הוא:
קצב גידול
ההתנהגות של פונקציית המחלקים היא אי-רגולרית. קצב הגידול שלה ניתן לביטוי על ידי
טמפונדה
לדוגמה - טמפונדה לבבית (קרדיאלית)
סטיות של פינגווינים
הקשר למופע הארנבות של ד"ר קספר
חברי העיתון הושפעו מלהקת "מופע הארנבות של ד"ר קספר". חברי הלהקה צוירו במספר גיליונות ואף תוכנן לצייר קומיקס המבוסס על הרעיון של האלבום השני של הקספרים, שהיה אמור להיקרא "סיפורה של שילה". הרעיון היה לספר את סיפורה של נערה הלוקחת סם הזיה ונחטפת למין ארץ פלאות הזויה בתוך ראשה, בה היא מגלה תכונות חדשות בעצמה ומתמודדת פנים מול פנים עם פחדיה. עוד לפני שניסה העיתון ליצור עיבוד קומיקס לסיפור, ניסו הקספרים לעבד אותו לסרט. שני הניסיונות עלו בתוהו, ושי להב, סולן וקלידן הלהקה, הסביר את הסיבה: "כל מי שניסה לספר את הסיפור הזה לא מצליח להבין אותו, לקלוע בול".
ארתור ווקופ
סר ארתור גרנפל ווקופ (באנגלית: Arthur Grenfell Wauchope; 1 במרץ 1874 – 14 בספטמבר 1947) הנציב העליון הבריטי הרביעי של ארץ ישראל בתקופת המנדט הבריטי על ארץ ישראל ועבר הירדן (נובמבר 1931 - מרץ 1938).
קורות חייו
ארתור ווקופ נולד למשפחת אצולה בריטית בשנת 1874. הוא למד בבית ספר ברפטון ובשנת 1893 התגייס לרגימנט ארגייל וסת'רלנד של ההיילנד (Argyll and Sutherland Highlanders). הוא לחם במלחמת הבורים השנייה ונפצע קשה בשנת 1899 במאחרספונטיין. בשנים 1903–1914 שירת בהודו הבריטית. עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה הוצב בחזית צרפת בלוס. בשנת 1916 הועבר עם גדודו לעיראק. ווקופ נפצע בקרב ולאחר מכן התמנה כמפקד גדוד והמשיך בלחימה.
בשנת 1923 היה חבר מטעם הצבא בנציגות להתיישבות באוסטרליה ובניו זילנד, ובשנים 1924–1926 הוצב בגרמניה כראש ועדת הפיקוח הבריטית על אזור ברלין. על תקופת כהונתו זו נמסר בהארץ בעת מינויו לנציב עליון בארץ ישראל:
בשנים 1927–1929 שירת בבריטניה כמפקד הדיוויזיה ה-44 ובשנים 1929–1931 שירת כמפקד בצפון אירלנד.
נציב עליון בארץ ישראל
ביולי 1931 נבחר לנציב העליון על ארץ ישראל ובתחילת אוגוסט 1931 הוא צוין כאביר הצלב הגדול של מסדר האמבט. הוא נכנס לתפקיד ב-20 בנובמבר 1931. בתחילת 1936 פורסם שכהונתו תוארך בחמש שנים נוספות.
בתקופתו של ווקופ גדלה העלייה בשיעור ניכר, כאשר ווקופ הנהיג מדיניות של הנפקת סרטיפיקטים רבים במה שנחשב למקסימום יכולת הקליטה של הארץ. בתקופת כהונתו התרחשה העלייה החמישית, שבה יותר מהוכפל מספר היהודים בארץ ישראל והיא הביאה להתפתחות כלכלית ותרבותית רבה ביישוב. בתקופת כהונתו של ווקופ כנציב העליון, עלו לארץ ישראל 217,667 יהודים. ווקופ קשר קשרים עם ראשי היישוב ועם מנהיגי ערביי ארץ ישראל. תמיכתו בעלייה נבעה מהכרתו כי עלייתם של היהודים לארץ ישראל תורמת להתפתחות הכלכלה בארץ. ווקופ יזם עבודות ציבוריות והנדסיות שהביאו לקידומה של ארץ ישראל.
במהלך כהונתו של ווקופ, בשנת 1936, החלו מאורעות תרצ"ו–תרצ"ט, שהיו התקפה על היישוב ומרד כלפי השלטון הבריטי. ווקופ ביקש לסיים את המרד במשא ומתן עם הערבים ומנע ממפקד המשטרה רוי ספייסר מלהשתמש באמצעי ענישה חריפים נגד האוכלוסייה הערבית. בה בעת, ווקופ התנגד להשעיית העלייה, ואמר שלא ניתן להצדיק צעד כזה, לא מבחינה כלכלית ולא מבחינה פוליטית.
במשך זמן רב הוא מנע את גירושו של המופתי של ירושלים אמין אל-חוסייני בטענה שהוא אינו כה קיצוני כמו שאומרים עליו ולאור הערכתו שבמשך השנים 1931–1935 הוא היה יותר מועיל ממזיק, וכן מתוך רצון שלא לתת למרד אופי דתי. גם לאחר רצח לואיס אנדרוס, המושל הבריטי של הגליל, וההחלטה לעצור את המופתי, מנע ווקופ את מעצרו בהר הבית ובכך איפשר לו להתחמק ממעצר. גישתו זו של ווקופ ספגה ביקורת מצד ועדת פיל אשר חייבה הפעלת כוח נגד אוכלוסייה שאינה מוכנה לשתף פעולה במיגור הכנופיות. עם זאת, קבע ווקופ עונשי מינימום על עבירות של נשיאת נשק, אולם זקן השופטים מייקל מקדונל, אשר לפי המסורת הדמוקרטית הבריטית לא היה תלוי ברשות המבצעת, הנחה את השופטים שלא להחמיר בעונשם של ערבים שפגעו ביהודים.
לאחר ששר המושבות הבריטי אמר שווקופ איבד את אמון היהודים והערבים גם יחד, וכי הוא ויתר על הביטחון של הקצינים הבריטים בארץ ישראל, הוחלף ווקופ בתחילת מרץ 1938 בטענה של בריאות לקויה. במקומו מונה כנציב עליון הרולד מקמייקל.
אחרית ימיו
בתחילת 1943 פורסם ספר על האסלאם שכלל פרק שכתב על ארץ ישראל. בפרק הוא תמך במדיניות הספר הלבן בארץ ישראל.
ארתור ווקופ נפטר בפתאומיות כשנפל במדרגות מועדון צבאי בלונדון בספטמבר 1947.
יחס היישוב היהודי
ווקופ נחשב לנציב העליון האהוד ביותר על היישוב ועל התנועה הציונית. דוד בן-גוריון כינה אותו "הטוב שבנציבים". היהודים הזמינו את ווקופ לאירועים חשובים כפתיחת יריד המזרח, והבטיחו לקרוא על שמו את אחד הגשרים על הירקון. גם כיכר העצמאות בנתניה נקראה על שמו לאות הוקרה על סיועו להתפתחות נתניה. יצחק בן-צבי כתב עליו:
במהלך כהונתו של ווקופ היחס כלפיו ביישוב היהודי היה פחות נלהב. משה בילינסון כתב עליו בפברואר 1936:.
בחוגי הרוויזיוניסטים, לעומת זאת, לעגו להתרפסות של ההנהגה הציונית בפני ווקופ ונהגו לכנות את ווקופ בלעג "נציבנו הטוב". הם בקרו את ווקופ על שנמנע מלהזכיר את "הבית הלאומי" היהודי בדבריו וטענו שהתגברות העלייה בימיו לא הייתה תלויה בו, וכי הוא אף עשה צעדים להצר את העלייה של בעלי הון ומקצועות חופשיים. ווקופ הואשם בהתערבות בפוליטיקה הפנימית בין הימין והשמאל בתנועה הציונית, אב"א אחימאיר ממנהיגי ברית הבריונים כינה אותו, ואף הגדיל והאשים את ווקופ כי היה מודע מראש, ובמשתמע נתן יד, לרצח ארלוזורוב.
מינויו של ווקופ נחשב מלכתחילה כצעד שנועד לבוא לקראת הציונים ולהקהות את התוצאות של הספר הלבן של פאספילד. בן-גוריון כתב שראש ממשלת בריטניה, רמזי מקדונלד, שנחשב אוהד הציונות, אמר לו שהוא הולך לדאוג ל"פירוש" חדש לספר הלבן שיבטל את תוכנו השלילי וכי ימונה נציב עליון חדש, ווקופ, אשר יעמוד לימין העלייה וההתיישבות. בעת מינויו לא נשמעה ביקורת על המינוי בקרב ההנהגה הציונית, למעט על כך שלא התייעצו בהם לפני ההודעה על המינוי.
עיקר הביקורת על ווקופ בקרב היישוב היהודי עד המרד הערבי הגדול נוגע לתמיכתו בהקמת מועצה מחוקקת. ווקופ הצהיר בשנת 1932, בהופעה בפני ועדת המנדטים של חבר הלאומים, שהכוונה להקים מועצה מחוקקת עבור תושבי ארץ ישראל, שהופיעה בספר הלבן של פאספילד, לא נזנחה, למורת רוחה של המחנה הציוני, שכן היהודים היו מיעוט בארץ ישראל. אך מכיוון שהרעיון לא קודם בפועל נושא זה לא הובלט בהערכה כלפיו. רעיון המועצה המחוקקת עלה שוב בסוף שנת 1935, אך בלחצו של חיים ויצמן נדחה על ידי הפרלמנט הבריטי ובית הלורדים.
לכבוד סיום כהונתו כנציב, נתן ווקופ סביל מודרני כמתנת פרידה לתושבי ירושלים. הסביל נקרא על שמו - סביל ווקופ.
9 (מספר)
9 (במילים בלשון זכר: תשעה; בלשון נקבה: תשע) הוא המספר הטבעי הבא אחרי 8 והבא לפני 10. 9 הוא גם ספרה המשמשת בכתיבת מספרים לפי בסיס עשרוני (ולפי כל בסיס גדול מ-9, כגון בסיס הקסדצימלי).
האבנים הניצבות בסטנס
שרידי האבנים הניצבות בסטנס הם אתר נאוליתי מרשים הנמצא בלוך סטנס שעל האי מיינלנד, הגדול באיי אורקני שבסקוטלנד. השם, הנהגה סטיינ-איס בסקוטית, נגזר ממילה בנורדית עתיקה שמשמעותה "מפרץ".
בשנת 1999 העניק אונסק"ו לאתר מעמד של אתר מורשת עולמית ביחד עם אתרים נאוליתיים נוספים באורקני.
תיאור
האתר שוכן על צוק בגדה הדרומית של הנחל המחבר את הקצוות הדרומיים של לוך סטנס ולוך האראי שמימיו מתוקים. מעל הנחל עובר גשר, אך בתקופה מסוימת ניתן היה לחצות את הנחל באמצעות סוללה, וטבעת ברודגאר נמצאת במרחק 1.2 ק"מ בכיוון צפון-מערב, לרוחב הנחל וליד קצה של מצר יבשה הנוצר בין שני האגמים. אנדרטת מיס האו נמצאת במרחק 1.2 ק"מ בכיוון מזרח לאבנים הניצבות ובקרבת מקום נמצאים כמה אתרים נאוליתיים נוספים. דבר זה מרמז כי לאזור הייתה בעבר חשיבות כלשהי.
האבנים הן גושים עבים בעובי ממוצע של 300 מ"מ. ארבע מתוכן, שגובהן עד 5 מטרים, היו במקור חלק ממעגל אליפטי שהורכב מ-12 אבנים, בקוטר 32 מטרים בקירוב, ששכן על רמה בקוטר 44 מטרים המוקפת על ידי תעלה. התעלה חודרת לעומק 2 מטרים בתוך סלע ורוחבה הוא 7 מטרים, כאשר היא מוקפת בסוללת עפר, עם נקודת כניסה יחידה בצד הצפוני. הכניסה ניצבת מול היישוב בארנהאוס שנמצא ליד לוך האראי. גובהן של האבנים הניצבות מחוץ למעגל בכיוון צפון-מערב הוא 5.6 מטרים. אבנים קטנות יותר כוללות אבן מרובעת הנמצאת במרכז רמה מעגלית שבה נמצאו עצמות שרופות, פחם, כלי חרס ועצמות בעלי חיים. כלי החרס מהווים חוליית קישור בין האתר הזה לבין סקארה ברי ומיס האו, והאתר מתוארך לשנת 3000 לפנה"ס בקירוב.
היסטוריה
גם במאה ה-18 האתר היה מקושר למסורות וטקסים, שבאותה תקופה היו קשורים לאלים מהמיתולוגיה הנורדית. המשורר וולטר סקוט ביקר במקום ב-1814. חוקרי עתיקות אחרים תיעדו את האבנים ואת המסורות והאמונות המקומיות הקשורות אליהן. אחת האבנים, הידועה בשם "אבן אודין" נוקבה בחור עגול, ושימשה את המקומיים לצורך אירוסין בכך שהזוג המיועד החזיק ידיים לאחר שהכניסו אותן לחור. האבן הייתה קשורה בעבר לטקסים נוספים ונחשבה כבעלת כוחות קסם.
בדצמבר 1814 החליט קפטן ו. מקיי, מהגר לאורקני שהחזיק בבעלותו חווה חקלאית בקרבת האבנים, להזיז את האבנים הניצבות כיוון שהתושבים המקומיים חצו את אדמותיו בדרכם לבצע טקסים ליד האבנים. הוא החל לפעול באותו חודש כאשר ריסק את אבן אודין. דבר זה גרם להתפרצות זעם והוא נאסר לאחר שהרס אבן נוספת והפיל אבן אחרת.
האבן שהופלה הוצבה מחדש ב-1906 במקביל לעבודת שיקום לא מדויקת שבוצעה בתוך המעגל. אולם, גם האבנים ששרדו יוצרות אווירה חזקה המרמזת, לדברי תושבי המקום, על העבר הרחוק.
מאפייני הטבע
ישנה אוכלוסיית ציפורים גדולה המקננת בלוכים הנמצאים משני צידיו של האתר. במרחק 3.5 קילומטרים בכיוון דרום נמצא בנקודת הסיום של פלג איירלנד המסתיים במצר קלסטריין סאונד.
אסקוט (ויסקי)
אסקוט היה מותג הוויסקי הישראלי הראשון. בתחילת שנות השבעים, הקימה בכרמיאל חברת נשיונל דיסטילרס בע"מ את מזקקת הויסקי. ויסקי "אסקוט" נמכר בעיקר בישראל ובתוויתו נכתב ויסקי סקוטי מעולה. מלבד ממכר מקומי, אסקוט גם יוצאה בצורה מוגבלת.
גנבת עין
לאחר שנה של פעילות מסחרית הוגשה תביעת גנבת עין של ארבע חברות: ג'וני ווקר, ג'ון דובר, היל תומפסון ושות' ואגודת הויסקי הסקוטי כנגד נשיונל דיסטילרס בע"מ. בכתב התביעה נטען כי "נשיונל דיסטילרס בע"מ" מטעה את צרכניה לחשוב כאילו הוויסקי שהיא משווקת מיוצר בסקוטלנד ובכך קוצרת רווחים, על חשבון שמו הטוב של הוויסקי הסקוטי אותו היא מנצלת לרעה. התביעה נדונה בבית המשפט בירושלים, שם נקבע כי היא תידון בחיפה, אולם התובעים ערערו לבית המשפט העליון. ראש השופטים היה ממלא מקום נשיא בית המשפט העליון יואל זוסמן שביטל את העברת התביעה לחיפה. בדיון בירושלים נפסק כי "נשיונל דיסטילרס בע"מ" אשמה וכי עליה לשלם פיצויים לתובעים, וכן כי ייצור הוויסקי תחת השם סקוטי חייב להיפסק. החברה לא עמדה בנזקים שנגרמו לה מן התביעה, ובשנת 1973 היא נסגרה.
אדם מועד לעולם
אדם מועד לעולם הוא כלל הלכתי בדיני אדם המזיק, שפירושו הוא שאדם אחראי על כל נזק שנעשה מחמתו, בין אם קרה בשוגג או אפילו באונס, ויישא בתוצאות מעשיו.
מהות הדין ומקורו
דין אדם המזיק שונה ממעשי רוב העבירות שאם עשאם באונס פטור מעונש, אך לעניין אדם המזיק אמרו במשנה, לאמור, אדם שהזיק אחראי על מעשיו גם כשנעשו מתוך אונס, ואין זה משנה אם הנזק נגרם ברצונו של המזיק או בשוגג, או באונס תוך כדי שינה.
אונס גמור
במקרה של אונס גמור, כגון שלאחר שאדם הלך לישון הונחו כלים בקרבתו, נחלקו הראשונים בדינו: לדעת תוספות זהו אונס גמור שבו לא חייבו את האדם. לעומת זאת דעת הרמב"ן שגם במקרה זה נאמר הכלל 'אדם מועד לעולם', וחייב.
אולץ להזיק באונס
כאמור, אדם שהזיק באונס עצמי, כגון שהזיק מתוך שינה, חייב בתשלום מלא. אך נחלקו הפוסקים לגבי אדם שנאנס באיומי מוות להזיק ממון של אדם אחר. הרמב"ם פסק שחייב לשלם, מכיוון שבסופו של דבר הוא גרם נזק וחייב גם במקרה של אונס כאמור. הראב"ד פסק שפטור, כיוון שמבחינה הלכתית מותר לו להזיק כדי להציל את נפשו, ואין לחייב אדם בתשלום נזיקין, על דבר שמותר לעשותו.
קו צינור אילת-אשקלון
קו צינור אילת-אשקלון (ר"ת: קצא"א; המכונה גם קו צינור טרנס-ישראל, באנגלית: Trans-Israel pipeline) הוא קו צינור המשמש להעברת נפט גולמי מנמל אילת שבים סוף לנמל קצא"א באשקלון שבים התיכון, בכך משמש הצינור גשר יבשתי בין הימים הללו תוך עקיפת תעלת סואץ. הקו הופעל על ידי חברת קו צינור אילת אשקלון וכיום מופעל על ידי חברת קו צינור אירופה אסיה.
עבור ישראל נחשב קצא"א למתקן אסטרטגי ראשון במעלה בשל מרכזיותו במשק האנרגיה הישראלי והיותו מאגר דלק לשעת חירום. בשנים האחרונות מסוף הנפט של אשקלון נמצא תחת איום מתמיד של רקטות הנורות מרצועת עזה.
היסטוריה
מאז הקמתה סבלה ישראל ממחסור בדלק, ומאי נכונות של מדינות רבות למכור לה נפט גולמי ותוצריו. לאחר הרעת הקשרים עם ברית המועצות בעקבות מלחמת סיני (1956) פנתה ישראל לאיראן לקניית דלק. כבר למחרת פרוץ מלחמת סיני ביקש לוי אשכול לתכנן צינור נפט מאילת צפונה.
בשנת 1957, בחודשים שבהם שלטה ישראל בחצי האי סיני לאחר המלחמה, החרימה ישראל משאבות וצינורות מהם נבנתה התשתית הבסיסית: נבנו 3 מכלים באילת ו-3 מכלים בבאר שבע, והונח צינור בקוטר 8 אינץ' בין אילת ובאר שבע. מבאר שבע הועבר הדלק לחיפה באמצעות רכבת. בהמשך הונח צינור בקוטר 16 אינץ' מאילת לחיפה. צינור זה, בקוטר 16 אינץ', המשמש היום בחלקו להעברת מוצרי דלק, שימש להעברת דלק מאיראן לישראל ולאירופה. הקו הופעל על ידי חברת קווי צינור אילת בע"מ החל משנת 1959.
הנחת קו צינור אירופה אסיה, בקוטר 42 אינץ', הוטלה על חברת תה"ל, ועבודות הנחתו ארכו 18 חודשים. בדצמבר 1969 נסתיימו העבודות לבניית קצא"א וכן להקמת נמלי הדלק באילת ובאשקלון, והחל השימוש בקו להזרמת נפט איראני לאירופה. בשנים אלו הייתה חשיבותו רבה בגלל חסימתה של תעלת סואץ עקב מלחמת ששת הימים ומלחמת ההתשה. בשנות ה-70 של המאה הקודמת, שנות השיא של הצינור, הוזרמו בו מדי שנה מעל 30 מיליון טונות נפט.
בשנת 2014 אירע זיהום חמור עקב דליפת נפט.
בשנת 2017 עבר תפעול הקו מחברת קו צינור אילת-אשקלון לחברת קו צינור אירופה אסיה.
תאונות
ב-1975 התרחשה דליפת נפט בהיקף 10,000-8,000 מטרים מעוקבים מדרום לשמורת עברונה. ב-28 בדצמבר 1976 נהרג צולל החברה בתאונת עבודה תוך כדי צלילה בנמל הנפט באשקלון. ב-23 בדצמבר 1980 נספה צולל נוסף בנסיבות דומות. ב-19 בפברואר 1979 הורשעה החברה בזיהום מפרץ אילת, חויבה לשלם 300 אלף לירות עבור ניקוי הים ונקנסה ב-60 אלף לירות. ב-5 בנובמבר 2009 נהרג עובד החברה בעת פעילות בגוררת בנמל הנפט באשקלון.
בשנת 2019 פסק בית המשפט המחוזי כי הרשלנות של עובדי רשות הטבע והגנים תרמה לפגיעה בצינור, וכי עליה לשלם 5.7 מיליון שקלים על חלקה בפגיעה.
בנובמבר 2020, בעקבות גשמים כבדים, דלף נפט גולמי מאחד ממיכלי חברת קצא"א באשקלון. מאות מתושבי אשקלון התלוננו על כאבי ראש והקאות בגלל אדי הנפט. בעקבות האירוע הודיע המשרד להגנת הסביבה שיזמן את מנהלי קצא"א לשימוע.
בשנת 2022, בית משפט השלום בבאר שבע הרשיע את חברת קצא"א וכמה בכירים לשעבר בחברה בזיהום כבד של נחל צין וסביבותיו בעקבות שני מקרים של דליפה, בספטמבר וביוני . לפי בית המשפט, קצא"א והבכירים לא נערכו כראוי לטיפול באירוע חירום, ועוד קודם היה עליהם לנקוט בזהירות מונעת לצמצום הסיכון לדליפה.
באפריל 2022 קבע בית המשפט בגזר הדין בעניין זיהום נחל צין ב-2011, שחברת קצא"א תיקנס ב-1.6 מיליון ש"ח, ושלושה בכירים, כולל המנכ"ל דאז, ייקנסו אישית ב-75-150 אלף ש"ח על אחריותם בפרשה.
דליפת הנפט בשמורת עברונה
בעקבות הדליפה נדרשה קצא"א במסגרת פשרה לשאת בהוצאות של 100 מיליון ש"ח בהליכים אזרחיים, מבלי להגביל את המשרד להגנת הסביבה בהליכים פלילים בהקשר לאירוע. עוד נקבע כי טיהור הקרקע כולו ימומן על ידי קצא"א. ב-2 באפריל 2015, כארבעה חודשים לאחר הדליפה, הוחלט על פתיחת שמורת "עברונה" לציבור הרחב בעקבות דיגום אוויר שלא נמצאו בו מזהמי אוויר החורגים מתקני המשרד להגנת הסביבה.
ארגון המרד בהכחדה ערך מספר פעולות מחאה נגד חברת קצא"א בשל הנזקים שהיא גורמת לסביבה ולתושבי אשקלון ואילת. המשך השימוש בדלקים פוסיליים מחמיר את משבר האקלים ומקרב אותנו לנקודת האל חזור.