cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
שלמה סולימן אלסנג'ארי
מקומו ומנהגיו
על בסיס מכלול הראיות, הסיק הכהן כי אלסנג'ארי פעל כנראה בכמה מקומות לאורך שנות פייטנותו. נראה שחלק מפעילותו הייתה בארץ ישראל, וחלק אחר בקהילות חו"ל. בקהילות חו"ל, הוא פעל כנראה הן עבור קהילות שנהגו כמנהגי בבל, והן עבור קהילות ארץ ישראליות בחו"ל שנהגו כמנהגי ארץ ישראל. לכך יש לצרף את ההשערה שבתקופה מתקדמת של פעילותו פגש אלסנג'ארי את רב סעדיה גאון. לפי הידוע על חייו של רס"ג, נראה שמפגש זה היה בטבריה. אם כן, נראה שבתחילת ימיו נדד אלסנג'ארי בין קהילות שונות בארץ ישראל ומחוצה לה, ובסוף ימיו פעל בארץ ישראל, כנראה בטבריה, לצדו של רב סעדיה גאון הצעיר.
פיוטיו
רבי שלמה סולימן אלסנג'ארי חיבר פיוטים רבים. מנחם זולאי העריך את מספרם ביותר מאלף, וגם אם מספר זה אינו נכון, מדובר בוודאי בכמה מאות. גולת הכותרת של מפעלו הפייטני הוא כתיבת מחזור של מערכות יוצר לכל פרשות התורה, כל אחת מהם בת לפחות שבעה מרכיבים. בנוסף למחזור היוצרות לפרשות, כתב אלסנג'ארי פיוטים בסוגים מגוונים: קדושתאות לכל מועדי השנה, פיוטי עבודה ליום הכיפורים, פיוטי הושענות לסוכות, ויוצרות למועדים ולשבתות מצוינות.
מחזור היוצרות לפרשות התורה
כאמור, מקום מרכזי בין פיוטיו של אלסנג'ארי הוא מחזור היוצרות לפרשות השבוע. באופן בסיסי, מייצג מחזור זה את התבנית הקלאסית של מערכת היוצר, הכוללת שבעה פיוטים, לכל ברכות קריאת שמע: גוף יוצר, אופן, מאורה, אהבה, זולת, מי כמוך, וה' מלכנו. מערכת זו אינה חידוש של אלסנג'ארי, ובכך הוא צועד בעקבות ההרכב המסורתי של מערכת היוצר, כפי שהתקבע בראשית הפיוט, בתקופה הקדם-קלאסית. מחזור היוצרות של אלסנג'ארי הוא מחזור היוצרות לפרשות התורה הקדום ביותר שחלקים נרחבים ממנו הגיעו לידינו, והפייטן הקדום ביותר שכמות ניכרת של פיוטי יוצר שרדה ממורשתו הפייטנית. בשל כך, נחשב אלסנג'ארי למייצג המובהק של מערכת היוצר הסטנדרטית, כפי שעוצבה במאות ה-9 וה-10.
היוצרות לפרשות השבוע מגובשים כמחזור (קורפוס) אחד, ולכן מתעצבים בדרך כלל בתבניות דומות זה לזה. עם זאת, שלא כפייטנים אחרים שמחזורי היוצרות שלהם לפרשות כתובים כולם בתבנית מדויקת וקפואה, המחזור של אלסנג'ארי כן מתאפיין בגיוון בין תבניות שונות ברבים ממרכיבי המערכת. לעיתים הוא נהג גם לשכתב את פיוטיו שלו בנוסח חדש. מאחר שאלסנג'ארי הוא הראשון שנותרו ממורשתו כמות נכבדת של מערכות יוצר שלמות, סברו בעבר כי הוא עצמו זה שעיצב את התבנית המקובלת של מערכת היוצר. אולם, נראה כי למרבית הפרטים ביוצרותיו ישנם שורשים בפיוטים שקדמו לו, וכי הוא התבסס בעיקר על מסורות פייטניות מן התקופה הקלאסית. מאידך גיסא, חידושים שונים, כגון פיוטי 'מצדר' כהקדמה למערכת היוצר, שיופיעו אצל פייטנים מאוחרים, אינם קיימים ביוצרותיו.
גוף היוצר של אלסנג'ארי בנוי תמיד בתבנית דמוית 'קיקלר', הכוללת כמעט תמיד ארבעה גושים של שלוש מחרוזות בנות שלושה טורים. בין גוש לגוש ישנה מחרוזת משולשת המסתיימת במילה "קדוש". גופי היוצר מפייטים תמיד את פרשת השבוע, והטור השלישי בכל מחרוזות הוא פסוק מן הפרשה. לעיתים הפסוקים מצוטטים ברצף מתחילת הפרשה, ולעיתים מדלג הפייטן בין פסוקים שונים בפרשה. מחרוזות הקדוש בדרך כלל חורגות מרצף הפיוט הרגיל, ומסכמות באופן כלשהו את שנאמר במחרוזות הרגילות. פיוטי האופן מתארים כרגיל את פעילות המלאכים, ובנויים באחת משתי תבניות: לעיתים הוא נבנה במחרוזות מרובעות, ולעיתים במחרוזות משולשות עם מחרוזת בינים, בדגם הקרוב לדגם הקיקלר שתואר בגוף היוצר (אך ללא פסוקים). פיוטי המאורה והאהבה בנויים תמיד כמחרוזת מרובעת אחת, המזכירה בסופה את עניין הברכה (אור במאורה, ואהבת ה' לעמו באהבה), ולאחריה באה שרשרת פסוקים וחתימת הברכה. בפיוטי הזולת גיוון אלסנג'ארי בין תבניות שונות: לעיתים בנוי הזולת ממחרוזות ארוכות שני שמונה או שבעה טורים קצרים. מנהג אחר הוא זולת במחרוזות מרובעות, כאשר הטור הרביעי הוא פסוק מן ההפטרה. דגם נוסף הוא ה'מסדס' (בערבית: משושה): מחרוזות מרובעות, שלאחריהן שני טורים הנאמרים בידי מקהלה. סיום הזולת רומז בדרך כלל לקריעת ים סוף ושירת הים, כמתבקש ממיקומו בתפילה. פיוט ה"מי כמוך" עוסק בדרך כלל בשבחים לה', וגם לו תבניות מגוונות. המבנה הרווח הוא מחרוזות מרובעת החתומה באקרוסטיכון 'שלמה', או שלוש מחרוזות מרובעות באקרוסטיכון אלפביתי. פיוט 'ה' מלכנו' עוסק תמיד בבקשה לגאולה. לעיתים הוא בנוי בתבנית מקבילה ל'מי כמוך': מחרוזות מרובעת אחת או שלוש, אך פעמים רבות פיצל אלסנג'ארי את הפיוט לשני חלקים: 'ה' מלכנו' ו'ועד מתי'.
בניגוד למבנה הקלאסי של מערכת היוצר, ביוצרות רבים פיצל אלסנג'ארי את הפיוט האחרון לשני חלקים: 'ה' מלכנו', ואחריו, חלק נוסף, שמיני במערכת כולה, הקרוי 'ועד מתי'. המבנה הרווח של פיוט מפוצל זה הוא חמישה טורים לכל חלק, החתומים יחד 'שלמהס/ולימן' (הו' נוצרת מהפתיחה "ועד מתי"). אף שלהארכת הפיוט האחרון במערכת היוצר ולהכפלתו יש רמזים כבר בפיוטיו רבי אלעזר בירבי קליר, משערים כי עיצובו של ה'ועד מתי' כפיוט עצמאי, וקביעתו כמרכבי שמיני של מערכת היוצר הוא חידוש של רבי שלמה סולימן אלסנג'ארי, שבעקבותיו הלכו שאר הפייטנים.
סגנונו
בסגנון כתיבתו של רבי שלמה סולימן אלסנג'ארי קיים פער ניכר בין הסגנון המאפיין את קדושתאותיו למועדים, ובין הסגנון המאפיין את מחזור היוצרות לפרשות השבוע. במובנים רבים, הקדושתאות כתובות בסגנון גבוה ומפואר יותר, הדומה יותר לדרכי הכתיבה שאפיינו את אחרוני הפייטנים הקלאסיים (רבי פינחס בן יעקב הכהן, למשל), ואילו סגנון היוצרות מתאפיין ביתר רדידות לשונית וסגנונית. דוגמה אחת לדבר היא השימוש בכינויים. כמו בכל תקופות הפיוט, נפוץ אצל אלסנג'ארי השימוש בכינוי כאמצעי ספרותי. אולם, בעוד בקדושתאותיו הוא מרבה לחדש כינויים חדשים, שאינם רווחים בפיוטי קודמיו, ביוצרות הוא משתמש בעיקר בכינויים שחוקים, הלקוחים ממאגר הכינויים שכבר נוצר קודם לכן. באופן זה, איבד השימוש בכינויים את ההיבט החידתי, והפיוט כולו קיבל אופי קליל יותר. תופעות דומות קיימות גם אצל פייטנים אחרים, והדבר עולה בקנה אחד עם המסורת הפייטנית, שהתייחסה לקדושתא כסוג נכבד, ואל היוצר כסוג משני, חשוב פחות וקליל יותר.
לשון
לשונו של אלסנג'ארי דומה בבסיסה ל"לשון הפייטנית" המאפיינת את הפיוט העברי שקדם לו. עם זאת, ניתן להצביע את תמורות מסוימות בלשון פיוטי אלסנג'ארי. אוצר המילים שלו מבוסס על לשון המקרא, אולם הוא מרבה יותר מקודמיו לשבץ מילים וביטויים שמקורם בלשון חז"ל. הבדל נוסף הוא השימוש בשאלה משפות זרות: הפייטנים הקלאסיים מיעטו מאוד במילים שאינן עבריות, אך אצל אלסנג'ארי ניתן למצוא שימוש רב בארמית. לעומת זאת, אין אצלו כמעט שימוש במילים יווניות או ערביות. לשונו של אלסנג'ארי מתאפיינת במרבית התכונות המצויות של לשון הפיוט: יצירת פעלים משמות עצם ולהפך, מעבר בין בניינים, צירופי סמיכות הפוכה, צירוף אותיות השימוש לפועל, ועוד. אולם, בדרך כלל, אין הוא מחדש בתחום זה, אלא נצמד לדרכים ידועות של קודמיו. מרבית חידושי הלשון שכן נרשמו בפיוטיו מצויים בעיקר בקדושתאות. הוא נוהג גם להשתמש במשמעויות המייחדות את לשונם של בני ארץ ישראל, אך נדמה שהוא כבר אינו בעל זיקה אמיתית ללשון זו (שאפיינה מלבד את הפיוט הקלאסי, גם את מדרשי האגדה הארץ-ישראליים), ושימושו בה נובע מהיצמדות לדרכי קודמיו. ייתכן שלכך יש קשר למוצאו בבבל.
חריזה ומקצב
כמו שאר הפייטנים מאז יניי, מקפיד אלסנג'ארי על חריזה בפיוטיו. החריזה הרגילה בפיוטיו היא זו המקובלת בפייטנות המזרחית המאוחרת, הדורשת זהות בכל הברה האחרונה של המילה. לעיתים נוהג אלסנג'ארי להקפיד על הנורמה המכונה "חרוז קלירי", והוא משתף בחריזה שניים מעיצורי השורש. נורמה זו איננה מחייבת בפיוטי אלסנג'ארי, והוא נוהג בה באופן לא עקבי. בקדושתאות, הוא נוטה יותר להקפיד עליה בחוליה הראשונה של הקדושתא (ה"מגן", ה"מחיה", וה"משלש"). כדרך פייטני ארץ ישראל (בעקבות ההגייה הארץ-ישראלית והניקוד הארץ־ישראלי), אלסנג'ארי מתיר לעצמו לחרוז זה בזה קמץ ופתח, צירי וסגול, וכן להחליף בין העיצורים הגרוניים. לצד זאת, לעיתים הוא נוהג גם לחרוז פתח עם סגול, ואפילו קמץ עם סגול. הדבר נובע כנראה ממוצאו הבבלי ובהשפעת ההגייה הבבלית והניקוד הבבלי. מבחינת המשקל, אלסנג'ארי נוהג לשקול את פיוטיו ב"מקצב ההטעמות" המאפיין את הפיוט הקדום, ובו שומרים על מספר קבוע של הטעמות "כבדות" בכל טור (כשמילים קצרות או צירופים נספרים כהטעמה אחת). בעניין זה הוא נוהג להקפיד יותר משאר הפייטנים בתקופה המזרחית המאוחרת, שהשימוש שלהם במשקל רופף למדי. מספר קטן של פיוטים שקל אלסנג'ארי ב"משקל התיבות", המונה מספר מילים קבוע לכל טור.
אמצעים ספרותיים
בדומה לרווח בפיוט, אלסנג'ארי ממעט בשימוש במטפורות ובתיאורים ציוריים, ובדרך כלל את מקומם של אלה ממלאים הכינויים. אמצעי ספרותי אחר, המופיע אצלו בשכיחות גבוהה, יותר מן הפייטנים שלפניו, הוא הדיאלוג. אלסנג'ארי מרבה לשים את דבריו בפי גיבורי הפיוט, תוך יצירת קטעים מומחזים ודיאלוגיים, ובכך הוא ממשיך מגמה שהחלה בפיוטי רבי פינחס הכהן בסוף התקופה הקלאסית (המאה ה-8). מגמה זו בולטת אצל אלסנג'ארי בעיקר ביוצרות, ובקדושתאות הוא נמנע מיצירת פיוטים דיאלוגיים, אולי בשל אופיים ה"מודרני", המנוגד לאופי השמרני של קדושתאותיו.
גם בתחום קישוטי התבנית קיים הבדל בין היוצרות לקדושתאות בפיוטיו של אלסנג'ארי. ביוצרות, ממעט אלסנג'ארי בקישוטי תבנית כמו שימוש במילות קבע בראשי טורים או בשרשור. מלבד באקרוסטיכון (אלפביתי או של חתימת שמו), הוא מרבה לעשות שימוש רק בסיומות מקראיות (סיום מחרוזת בציטוט פסוק מן המקרא). גם פתיחות מקראיות אינן שכיחות ביוצרות. לעומת זאת, בקדושתאות מרבה אלסנג'ארי בקישוטי תבנית מכל הסוגים. בפיוטיו שכיחים קישוטי תבנית גם בחלקים שהדבר לא היה מקובל בהם בפיוט הקלאסי, כגון בחוליה הראשונה של הקדושתא. מבחינה זו, אלסנג'ארי מייצג מהלך המתאים לפייטני התקופה המזרחית המאוחרת.
תוכני פיוטיו
פיוטיו של אלסנג'ארי כוללים בתוכם תכנים רבים המבוססים בעיקר על התנ"ך ועל ספרות חז"ל ומדרשי האגדה. אולם, בניגוד לפייטני התקופה הקלאסית כיניי ור' אלעזר בירבי קליר, הידועים בשימוש העשיר והצפוף במדרשים, פעמים רבות תוך רמיזה בלבד באופן שיוצר טקסט חידתי, פיוטי אלסנג'ארי דלילים יותר ביסוד הלמדני שבהם, כמקובל בפיוט המזרחי המאוחר. הפיוטים עוסקים בדרך כלל בתכנים מדרשיים מוכרים למדי, שפענוחם אינו דורש מאמץ מן השומע. בקדושתאותיו, הוא אמנם משתמש במדרשים מוכרים, אך בכל זאת כולל תכנים עשירים ומגוונים בסגנון הקרוב לסגנונו לשל רבי פינחס ברבי יעקב הכהן מכפרא. בין התכנים השגורים, בולטת חיבתו לפייט רשימות ומניינים שונים (כגון רשימת הפסחים שעשו ישראל, רשימת דברים שקדמו לבריאת העולם ועוד) ולעסוק בחישובי זמנים. כן הוא מרבה לעסוק בתינוי צרות הגלות ובבקשת הגאולה. לעומת זאת, במחזור היוצרות של אלסנג'ארי התוכן דליל עוד יותר, ופעמים רבות אין הפיוט אלא עיבוד מחורז לפסוקי הפרשה. מאידך, נראה שישנן פרשות שבהן הצליח אלסנג'ארי ליצור בסגנון גבוה ועשיר יותר. לעיתים, למרות רדידות התכנים, מצליח אלסנג'ארי ליצור שירה לירית.
ככלל, אלסנג'ארי אינו מרבה לחדש דרשות עצמאיות שאינן מופיעות במקורותיו, אך לעיתים ניתן למצוא אצלו דרשות שהן חידושים שלו עצמו. הדרשות הללו הן בעיקר מדרשי שם או דרשות הדורשות מניינים שונים. למשל, הוא אומר כי שש הכנפיים של המלאכים הן כנגד ששת ימי המעשה בשבוע. מהלכים תוכניים נוספים שהם חידוש של אלסנג'ארי נובעים מנטייתו לקשור את כל חלקי מערכת היוצר בנושא אחד. לשם קישור כל הפיוטים זה לזה, מחדש לעיתים הפייטן דרשות שונות, הקושרות בין נושא הפרשה או נושא מערכת היוצר ובין הנושא הראשי של הפיוט (למשל, ב'אופן' – המלאכים, וב'ה' מלכנו' – הגאולה).
מקורותיו
מלבד פסוקי המקרא עצמם, מרבה אלסנג'ארי להשתמש בקובצי המדרש הארץ-ישראליים הקדומים מכילתא דרבי ישמעאל, בראשית רבה, ויקרא רבה ופסיקתא דרב כהנא. לצדם, ניכרת בפיוטיו, ביוצרות ובקדושתאות כאחד, השפעה רבה של המדרש המאוחר פרקי דרבי אליעזר (וכן של התרגום המיוחס ליונתן). דרשות מסוימות המצויות בפיוטיו אינן מוכרות אלא מפרקי דרבי אליעזר. ישנם רמזים לכך שאלסנג'ארי הושפע גם מהתלמוד הבבלי, אך הדבר אינו בטוח. לעומת זאת, שימוש בתלמוד הירושלמי אינו רווח בפיוטיו. פיוטיו מראים על זיקה מסוימת לספרות ההיכלות.
שאלת ההשפעה ההדדית בין אלסנג'ארי לרב סעדיה גאון (רס"ג) העסיקה את המחקר רבות. מערכות היוצר של רס"ג מושפעות בתבניותיהן באופן הדוק מאלו של אלסנג'ארי, כמו גם ההושענות שלו. במקרים אחדים ניתן למצוא גם השפעה תוכנית של אלסנג'ארי על רס"ג. רס"ג נהג לחתום את יוצרותיו בשם 'שלמה' ולעיתים גם 'סולימן'. נאמרו השערות שונות בפשר חתימה זו, אך יש סבורים שזוהי מחווה למודל שעל פיו עבד, מחזור היוצרות של אלסנג'ארי. מאידך גיסא, ניתן לאתר גם מעט השפעות של רס"ג על פיוטי אלסנג'ארי, בעיקר בתפיסה הלשונית שלו. בשל כך, משער הכהן כי בסוף ימיו של אלסנג'ארי הוא פגש ברס"ג, ופעילותם במקביל הביאה להשפעה הדדית.
תפוצת פיוטיו
פיוטי רבי שלמה סולימן היו אהובים במיוחד על המתפללים בקהילות המזרח ב'תקופת הגניזה' (התקופה המשתקפת במרבית כתבי היד של גניזת קהיר, סביב המאה ה-11), כפי שעולה מהעובדה שהם הועתקו שוב ושוב. יוצרותיו לפרשות נתגלו בגניזה בעשרות העתקות, המלמדות על התפוצה העצומה שהם זכו לה. בשל כך, שרד עד ימינו מחזור היוצרות השלם כמעט במלואו, דבר נדיר למדי ביחס לפיוטי הגניזה.
פיוטיו של רבי שלמה סולימן הגיעו גם לקהילות מרוחקות במזרח. שרידים בודדים של פיוטיו נאמרו כנראה גם בקהילות אפגניסטן ונתגלו בגניזה האפגנית. בגניזת קהיר נתגלו העתקות של קדושתאות אלסנג'ארי ליום הכיפורים עם הנחיות בפרסית יהודית, המלמדות שפיוטיו הגיעו ליהדות פרס ונקלטו בנוסח פרס. מיהודי פרס, התגלגלו קדושתאות אלסנג'ארי ליום הכיפורים ל"נוסח כפא" של יהודי קרים, ושם הן נאמרו לפחות עד המאה ה-17.
השפעתו על הפייטנים שאחריו
לרבי שלמה סולימן אלסנג'ארי נודעה השפעה רבה על הפייטנים בדורות הבאים אחריו. מחזור היוצרות שלו, שהיה כנראה הראשון בסדרה של מחזורים דומים של יוצרות לפרשות השבוע, זכה לתפוצה רבה ועמד לנגד עיניהם של פייטנים נוספים, הן באשר לעיצוב התבנית הן באשר לתכנים. חלק מפיוטיו זכו גם לחיקויים צמודים של פייטנים אחרים. לפיוטיו הייתה השפעה על עיצוב פיוטי מערכת היוצר בפייטנות המזרחית המאוחרת. שולמית אליצור כתבה עליו:. לעיל נזכרה ההשפעה העמוקה של אלסנג'ארי על רב סעדיה גאון. מלבד ההשפעה הכללית, כמה מן הפייטנים הושפעו באופן ישיר מפיוטים של אלסנג'ארי, ולעיתים אף חיקו אותו. ביניהם ניתן למנות את רבי אלעזר ברבי קילר, רבי יוסף אלברדאני, רבי שמואל בן הושענא, רבי יוסף אבן אביתור ורבי שלמה בן יהודה גאון.
אורי ביאלר
אורי ביאלר (נולד ב-24 במרץ 1944) הוא חוקר ומרצה ישראלי, פרופסור אמריטוס במחלקה ליחסים בינלאומיים באוניברסיטה העברית.
ביוגרפיה
נולד ברחובות. אביו, קלמן ביאלר יליד העיירה אולקסנדריה באוקראינה, היה חלוץ ועלה לארץ על ספינת המעפילים הראשונה בעליה ב' שהגיעה ארצה בקיץ 1934. אימו, ברוריה, הייתה חניכת השומר הצעיר שעלתה מאותו אזור באוקראינה, כאביו. הוא התחנך בבית חינוך לילדי עובדים ולמד בתיכון היחידי שהיה אז ברחובות. שירת בנח"ל (בני הגרעין שלו הקימו את גרופית בערבה) ובנח"ל המוצנח.
ביאלר למד מדע המדינה והיסטוריה לתואר ראשון באוניברסיטה העברית וכשנפתח החוג ליחסים בינלאומיים באוניברסיטה העברית היה המוסמך הראשון שלו (1971) ועוזרו האישי של מייסד החוג, פרופ' שאול פרידלנדר. התזה שלו לתואר שני עסקה בהכרזה הישראלית על עצמאות מדינית ב-1948 ועשתה שימוש במסמכי בן-גוריון. כדי להכשירו למשרת הוראה בחוג ליחסים בינלאומיים שזה עתה קם, שלחה אותו האוניברסיטה העברית לחו"ל ללמודי התואר השלישי. הוא נסע ללונדון למשך שלוש שנים ביחד עם משפחתו, על מלגה של שוחרי האוניברסיטה העברית בלונדון ולמד בבית הספר לכלכלה של לונדון (LSE) (1974-1971). הדוקטורט שלו עסק בפחדים הבריטיים מהפצצות אוויר לפני מלחמת העולם השנייה. כששב לישראל לא נמצאה לו עבודה באוניברסיטה העברית והוא קיבל הצעה לשרת כחוקר בכיר במרכז למחקר ותכנון מדיני של משרד החוץ בירושלים, בראשו של תת-אלוף יהושע רביב, בימיו של יגאל אלון כשר החוץ. במסגרת זו עסק ביאלר במשך כשנתיים במודיעין צבאי אסטרטגי.
ב-1975 קיבל ביאלר הצעת עבודה מהאוניברסיטה העברית ומאז הוא חוקר ומלמד באוניברסיטה זו. במקביל לכך, נענה להצעתו של פרופסור יחזקאל דרור, שהיה איש מרכזי במחלקה האסטרטגית של אגף התכנון של צה"ל לשרת במילואים ביחידה, תפקיד אותו מילא במשך למעלה מעשרים וחמש שנה. ב-2012 פרש ביאלר מהאוניברסיטה העברית והפך לפרופסור אמריטוס שלה.
ביאלר שירת כפרופסור אורח במסגרת שנות השבתון שלו באוניברסיטת שיקגו, בסנט אנתוני קולג' באוקספורד, באקדמיה הבריטית, באוניברסיטת הרווארד, באוניברסיטת מונאש באוסטרליה, באוניברסיטת ניו יורק ובאוניברסיטת ברנדייס.
נשוי לרחל, עובדת סוציאלית ואמנית במקצועה שניהלה במשך 25 שנה את המקלט לנשים מוכות בירושלים "אשה לאשה". הם הורים לארבע בנות ומתגוררים בירושלים.
צילו של המפציץ, הפחד מתקפות אוויריות והפוליטיקה הבריטית 1939-1932
זהו עיבוד של עבודת הדוקטור של ביאלר. הספר עוסק בפחדים הבריטיים מהפצצות אוויר טרום מלחמת העולם השנייה. הוא קרוי "צילו של המפציץ" כיוון שהדימוי הבריטי המקובל, עוד לפני עליית היטלר לשלטון ב-1933, היה שהמלחמה הבאה תיפתח בהפצצות אוויר שעלולות להביא לקיצה של אנגליה תוך שבועות ספורים.
מעבר להסבר התופעה המיוחדת הזו ששאבה עיקר כוחה מהתערערות תחושות הביטחון של ה"אי הבלתי פגיע" במלחמת העולם הראשונה כתוצאה מהפצצות אוויריות גרמניות על לונדון, מראה ביאלר כי היא היוותה מקור חשוב לשני כיווני התנהגות בריטיים: הראשון הוא המצאת הרדאר ופיתוחו של חיל האוויר, שבסופו של דבר הצילו את בריטניה במלחמת העולם השנייה מכניעה וכיבוש. הציר השני הוא מדיניות הפיוס הבריטית כלפי גרמניה. אשר נבעה במידה רבה מהפחד מ"צילו של המפציץ" ומהרצון לדחות עד כמה שאפשר פרוץ מלחמה וניצול הזמן עד אז להתחמשות מסיבית בעיקר בתחום האווירי.
בנצלו מסמכים שנפתחו לעיון רק בשלהי שנות השישים ביאלר היה בין הראשונים שפיתחו נושא מרכזי זה בהיסטוריוגרפיה של הדיפלומטיה הבריטית בשנות השלושים. ספרו שראה אור בהוצאת "החברה המלכותית ההיסטוריות" הבריטית בשנת 1980 מצוטט עד היום בהרחבה על ידי היסטוריונים ואסטרטגים.
בין מזרח למערב: האוריינטציה הבינלאומית במדיניות החוץ הישראלית 1956-1948
אחד המאפיינים המרכזיים של דיפלומטיה זו היה החיפוש אחרי תמיכת מעצמות גדולות. התמיכה הייתה קריטית במיוחד במצב הבראשיתי שלה כאשר התנועה נעדרה בסיס טריטוריאלי כלשהו למימוש חזונה. השאיפה לא איבדה מרכזיותה גם לאחר שהציונות קיבלה גושפנקה מדינית ותמיכה מעשית באמצעות הצהרת בלפור וכינון המנדט הבריטי על פלשתינה. עם זאת, כל זמן שבריטניה שלטה בארץ ישראל בתוקף החלטת חבר הלאומים הייתה שאלת ה"אוריינטציה" הבינלאומית של היישוב במידה רבה ובאופן טבעי - אקדמית.
שלושה תהליכים היסטוריים שהתחוללו מתום מלחמת העולם השנייה העניקו עם זאת ממד ממשי לשאלת זהות הכוח העולמי עליו תנסה התנועה הציונית להישען במאבקה למימוש מטרותיה. ראשית, מה שנתפש על ידי הנהגתה כמדיניות עוינת של ממשלת הלייבור ובמיוחד החלטתה של זו להעביר את שאלת פלשתינה להכרעת ארגון האומות המאוחדות, שנית, התעניינותה ומעורבותה הגוברת של ארצות הברית בשאלה זו, ושלישית, הסימנים הברורים לשינוי מפתיע בעמדתה המסורתית העוינת של ברית המועצות כלפי התנועה הציונית ומטרתה המדינית. מציאות חיצונית זו היוותה בשנתיים הראשונות לאחר מלחמת העולם השנייה בסיס לוויכוח אורינטציוני שהיה לראשונה בעל השלכות מעשיות בתוך ההנהגה הציונית ובמערכת הפוליטית היישובית. היא התנהלה בין חסידי ההסתמכות המסורתית על הבריטים בדיפלומטיה הציונית לאלה שטענו כי יש לטוות חוטים מדיניים לכיוונים חדשים ומבטיחים יותר, כארצות הברית וברית המועצות.
סיום המנדט והקמת המדינה צמצמו אלטרנטיבות אלו אך גם חידדו אותן במקביל. בעיית הבחירה הישראלית הייתה מורכבת היות שבמציאות של שיא המלחמה הקרה בין ארצות הברית וברית המועצות הייתה המשמעות הפוליטית של נטייה אחרי אחת - התייצבות ברורה בצד השני. ישראל שחששה מתוצאות של בחירה אסטרטגית ברורה כזו נקטה לכן בקו מדיני שהוגדר בזמנו כ"אי הזדהות". האסטרטגיה המדינית הייתה למעשה של "דפוק על כל הדלתות" תוך הימנעות ממהלכים העלולים לסגור אותן. במציאות הבינלאומית של עולם דו-קוטבי קשיח של סוף שנות הארבעים - אמצע שנות החמישים היא ערבה מטבע הדברים אקרובטיקה פוליטית וגם עוררה חילוקי דעות פנימיים.
נפט והסכסוך הערבי-ישראלי 1963-1948
בספרו טוען ביאלר, כי מסמכי המדינה שנחשפו לתקופה שבין מלחמת העצמאות ומבצע סיני מוכיחים כי המאבק להבטחת מקורות אנרגיה היה אחד היעדים המרכזיים (אם כי הפחות ידועים) של מדיניות החוץ הישראלית.
קצא"א - מיזם הנפט המשותף עם איראן
בשנת 2007 פרסם את מחקרו "גשרי דלק מעל לים התיכון", המסתמך על מסמכים שהותרו לפרסום בישראל ובבריטניה ועל ראיונות עם אישים שהיו מעורבים בנושא מיזם הנפט המשותף עם איראן. המחקר, שפורסם בכתב העת "Israel Studies", מתעד את המהלכים שהובילו להקמת פרויקט קו צינור אילת-אשקלון בשיתוף עם איראן.
צלב במגן דוד
הספר מטפל באחת הבעיות הסבוכות בהן נתקלה מדיניות החוץ של ישראל משנותיה הראשונות, במסגרת מאבקה להכרה בינלאומית: עמדתו של העולם הנוצרי. על אף העובדה שעולם זה לא היה הומוגני בגישתו לציונות ולישראל לאחר מלחמת העולם השנייה ונע בין העוינות הבסיסית ואי ההכרה הקטגורית של הכנסייה הקתולית, דרך האמביוולנטיות הכללית הפרוטסטנטית לתמיכה האוונגליסטית, האפקט המצטבר של שלילת לגיטימציה הקשה על יחסי החוץ של המדינה הצעירה. זאת גם כיוון שהדת הראשית במדינות שהיו המטרות המרכזית של הניסיונות הישראליים להבטחת הכרה, הייתה הנצרות.
על אף העובדות המוכרות של דיפרנציאציה במשקל הפוליטי הפנימי של הכנסיות במדינות השונות במערכת הבינלאומית של אותה תקופה ושל חוסר קשר הכרחי ישיר ומהותי בין עמדות הכנסיות השונות ובין המדיניות כלפי ישראל של אותן מדינות; ההערכה המקובלת בירושלים מ-1949 ואילך (בעקבות הכישלון הישראלי באו"ם בשאלת ירושלים) הייתה לראות בנצרות גורם עוין בינלאומי שיכולת הפגיעה העקיפה שלו בישראל לא הייתה בלתי מבוטלת. מקורותיה של עוינות זו היו בעיקרם תאולוגיים אך גם פוליטיים. כך בין היתר הייתה הקמתה של מדינת ישראל כרוכה בדלדול משמעותי של קהילות נוצרים פלסטינים בתחומיה שרבים מחבריהן נטשו או גורשו מארצם ב-1948 ולא הורשו לחזור אליה, וביצירת גבול בעייתי שחצץ בין הקהילות הנוצריות הקימות במזרח התיכון ובין 'הארץ הקדושה'. כל אלה היו לצנינים בעיקר בעיני הכנסייה הקתולית ויצרו תמיכה פוליטית טבעית שלה בעמדות ערביות. העימות בו מצאה עצמה ישראל בתחום זה, מקומי ולא רק בינלאומי. חלק, קטן אמנם, מהאוכלוסייה הלא יהודית במדינת ישראל מראשיתה היה בן הדת הנוצרית, והמדינה הייתה השליטה על מספר רב של אתרים קדושים להם ולעולם הנוצרי כולו. בנוסף לכך הייתה ישראל חיבת להתמודד עם תופעת הפעילות החינוכית-מיסיונרית מסורתית של קבוצות נוצריות בארץ. תוצאת עימות במעגל פנימי זה חיזקה מצידה עוינות כנסייתית כלפיה.
הספר מהווה טיפול ראשוני בפרספקטיבה הישראלית של היחסים בין המדינה הצעירה והעולם הנוצרי. הספר מציג ניתוח מפורט ועל פי תקופות, של תהליכי קביעת המדיניות הישראלית בנושא, השיקולים המרכזיים בתהליך זה יחד עם האישים והארגונים שטיפלו בו. כמו כן, הספר מציג את הטכניקות באמצעותן ניסתה ישראל לצמצם את הנזק של עוינות העולם הנוצרי ולחזק מגמות חיוביות מבחינתה, ושל מיקומו היחסי של השיקול "הנוצרי" בהתגבשות מערכת מדיניות החוץ הישראלית באותה תקופה לאור השינויים שחלו בה. הוא מגלה בין היתר את העוינות הישראלית הבסיסית לעולם הנוצרי מחד ואת זהירותם המוצלחת של האבות המייסדים שלה לא לחצות "קווים אדומים" במדיניותם המעשית כלפיו.
ספריו
גרסתו העברית התפרסמה כצלב במגן דוד (יד בן צבי והמכון למורשת בן-גוריון 2006)
How Long Will I Love You?
הוא סינגל של להקת הפולק רוק הסקוטית, הווטרבויז, שמופיעה באלבום האולפן החמישי שלהם, Room to Roam. השיר נכתב על ידי מייק סקוט, והופק על ידי ברי בקט ומייק סקוט.
גרסת אלי גולדינג
הזמרת האנגלית אלי גולדינג הוציאה גרסת כיסוי לשיר ב-10 בנובמבר 2013, כחלק מהאלבום Halcyon Days. השיר היה השיר הרשמי של Children in Need לשנת 2013. השיר מופיע בפסקול של הסרט כל הזמן שבעולם, על אף שלא הופיע בסרט כלל.
נקודת ניקיופ
נקודת ניקיופ (באנגלית: Nikyup Point; בבולגרית: нос Никюп) היא לשון יבשה בצדו המזרחי של פתחו של מפרצון אוגנן, בחצי האי טריניטי, בחצי האי האנטארקטי, שבאנטארקטיקה.
נקודת ניקיופ ממוקמת 12.65 קילומטרים דרומית - דרום מזרחית מנקודת רדיבוש;
נקודת ניקיופ ממוקמת 6.3 קילומטרים צפונית - מזרחית מגבעת וליצ'קוב;
נקודת ניקיופ ממוקמת 6.76 קילומטרים ממערב לנקודת אלמונד;
וכן, נקודת ניקיופ ממוקמת 19.2 קילומטרים דרומית - מערבית מכף קיילמאן.
מקור השם
הנקודה נקראת על שם הכפר של ניקיופ שבצפון בולגריה.
שינוי אורכה של לשון היבשה
נסיגתו של קרחון אנדרו בסוף המאה ה-20 ובתחילת המאה ה-21, הגדילה את מפרצון אוגנן, והביאה לכך שאורכה של לשון היבשה נקודת ניקיופ גדל.
מנסל
{{פירושונים|
ראו גם
}}
United Launch Alliance
United Launch Alliance (ULA) היא חברה בבעלות משותפת של לוקהיד מרטין ובואינג. היא נוסדה ב-1 בדצמבר 2006 על ידי איחוד צוותי החברות שעסקו בסיפוק משגרי לוויינים וחלליות ושירותי שיגור לממשלת ארצות הברית. לקוחות החברה, הכפופים לממשלת ארצות הברית, הם בעיקר נאס"א ומחלקת ההגנה.
ULA מספקת שירותי שיגור באמצעות שלושה משגרים: דלתא 2, דלתא 4 ואטלס 5. משגרי משפחות הדלתא והאטלס משמשים את תעשיית החלל של ארצות הברית כבר למעלה מ-50 שנה, שימשו לשיגור מגוון רחב של חלליות, כולל לווייני מזג אוויר, תקשורת, ריגול, מחקר, וגשושיות לחקר מערכת השמש, ונחשבים לאמינים ביותר. ULA מספקת שירותי שיגור גם לחברות וארגונים פרטיים. לוקהיד מרטין ובואינג שמרו לעצמן כל אחת את הזכויות למכור את משגריהם בנפרד (לוקהיד את האטלס ובואינג את משגרי הדלתא).
משרדי ההנהלה הראשיים של ULA ממוקמים בסנטניאל, קולורדו. מפעלי ההרכבה של המשגרים ממוקמים בדיקייטור, אלבמה, ובהרלינגן, טקסס. השיגורים מבוצעים מנמל החלל קייפ קנוורל, פלורידה, ומבסיס חיל האוויר ונדנברג, קליפורניה.
היסטוריה
לוקהיד מרטין ובואינג הודיעו על כוונתן להקים חברה משותפת כבר ב-2 במאי 2005. ב-23 באוקטובר 2005 קראה SpaceX להטיל הגבלים עסקיים על האיחוד, שיהווה מונופול בתחום השיגורים לחלל. SpaceX, שפיתחה את הפאלקון 9, הייתה מעוניינת לספק שירותי שיגור לממשלת ארצות הברית גם היא. ב-7 בינואר 2006 אישר משרד ההגנה של ארצות הברית ללוקהיד מרטין ולבואינג להתאחד. בספטמבר 2006 הביע הפנטגון על תמיכתו באיחוד והציג את תמיכתו גם בפני ועדת הסחר הפדרלית (FTC), והיא אישרה את האיחוד ב-3 באוקטובר 2006. ULA הפכה למבצעית ב-1 בדצמבר 2006.
שיגורים
השיגור הראשון שסיפקה ULA היה שיגור הלוויין הסודי USA 193 על גבי משגר דלתא 2 מבסיס ונדנברג ב-14 בדצמבר 2006. השיגור בוצע עבור משרד הסיור הלאומי של ארצות הברית. למרות שהשיגור עבר בהצלחה הלוויין עצמו נכשל ופסק מלשדר לכדור הארץ מספר שעות לאחר כניסתו למסלול. ב-21 בפברואר 2008 במסגרת מבצע קרח שרוף, יירטה ארצות הברית את הלוויין באמצעות טיל SM-3 ששוגר מספינה, והוא הושמד.
ב-15 ביוני 2007 נכשל שלב עליון מסוג קנטאור של משגר אטלס 5 ונכבה מוקדם מידי, והביא להצבתם של שני לווייני ריגול של משרד הסיור הלאומי במסלול נמוך מהמתוכנן. התקלה הביאה לעיכובם של מספר שיגורי אטלס 5 ודלתא 4 המשתמשים במנועי RL10 דומים לאלו שכשלו. בסופו של דבר התגלתה הבעיה בשסתום חדש שהחליף שסתום שייצורו הופסק, ולכן החל ייצורו מחדש.
עונת 1897/1898 בפוטבול ליג
עונת 1897/1898 הייתה העונה העשירית של הפוטבול ליג שהיא הייתה הליגה האנגלית הבכירה בכדורגל. העונה החלה ב-1 בספטמבר 1897 והסתיימה ב-30 באפריל 1898.
הליגה כללה 16 קבוצות. נוטס קאונטי הייתה הקבוצה שעלתה מליגת משנה.
שפילד יונייטד זכתה באליפות בפעם הראשונה בתולדות המועדון.
קבוצות שסיימו את העונה במקומות 15-16 היו צריכות לשחק משחקי מבחן מול הקבוצות החזקות בליגת משנה. במקרה של ניצחון, הן היו זכאיות להישאר בליגה. במקרה של הפסד, הקבוצה מליגת משנה הייתה זכאית לעמוד בבחירות לליגה. בסיום משחקי מבחן, סטוק סיטיד נותרה בליגה, בלקברן רוברס הייתה אמורה לרדת. אומנם בעקבות החלטה על הגדלת הליגה, אף קבוצה לא ירדה ומליגת משנה עלו ברנלי וניוקאסל יונייטד.
כדורגלנים מצטיינים
פרד וולדון מאסטון וילה כבש 24 שערים וזכה בתואר מלך השערים.
גרבנמכר
העיר שוכנת על הגדה השמאלית של נהר המוזל, באזור בו מגדלים ענבי יין.
ערים תאומות
לגרבנמכר הסכם ערים תאומות עם:
יוסף נויבואר
יוסף אליעזר נויבואר (נכתב לעיתים נויבאואר); (י"ט באייר תרע"ו, 12 במאי 1916 – כ"ג באב תשנ"ו, 12 באוגוסט 1996) היה חלוץ, חקלאי, ומדריך בתחומי המיכון והחקלאות באזור עמק בית שאן החל מהתקופה שלפני קום המדינה, ועד לסוף ימיו.
כללי
נויבואר נולד בלייפציג שבגרמניה. ביתו היה ציוני, דתי ומראשית צעדיו החליט נויבואר לפנות אל החקלאות והמכונאות. בשנת תרצ"ד, לאחר עליית הנאצים לשלטון, היגרה כל המשפחה להולנד. כעבור 3 שנים זכה נויבואר לעלות ארצה, הוריו השתהו עד בוא המלחמה, אביו ואחיו נספו ממחלת הטיפוס, במחנה ברגן-בלזן סמוך לשחרור.
במשך 3 שנים חיפש נויבואר את דרכו בארץ, עבד בבנין, באינסטלציה ובתור מכונאי בכמה מקומות, השתתף בעלייה למושב הזורעים עם המייסדים, וכן בתפקידי ביטחון עם וינגייט. אך נויבואר שאף לחיי קיבוץ, בתרצ"ט הצטרף לטירת צבי, ושם מיד מצא את מקומו: טרקטוריסט, מנהל הפלחה, מנהל המוסך וחוזר חלילה במשך שנים רבות. בשנת 1941 נשא את רבקה רגי לבית אנגלהרד. לזוג נולדו להם 9 ילדים.
נויבואר לא למד מעולם לימודים מסודרים בתחום החקלאות ואת כל התמחותו עשה בשטח. ב-1968 התחיל לעבוד בש.ה.מ. - כמדריך בנושא הפלחה, עד גיל 70. כשפרש החל להדריך את חקלאי עמק בית שאן ובקעת הירדן מטעם המפעלים האזוריים, נויבואר היה נערץ על חקלאי העמק ובקעת הירדן.
בשנת 1995 נויבואר הוכרז כ"יקיר העמק", על המסירות וההתמדה בתפקידו כמדריך בתי צמיחה ותרומתו להצלחת הענף במושבים שבטיפולו. כמו כן זכה עוד בחייו בפרס העובד המצטיין של משרד החקלאות משר החקלאות אריאל שרון ובפרס הוקרה משוב שהוענק בטקס בפקולטה לחקלאות, בשנת 1992.
ילדות
נויבואר נולד לרב ד"ר יקותיאל יעקב נויבואר ולרצי לבית דים. בשנת 1918 רכש סבו, הרמן צבי נויבואר את אחוזת הרמנסברג בחבל בוואריה למען הקמת חוות הכשרה ציונית דתית המכוונת לעלייה ארצה. בראשות חווה זו עמד אביו אשר הוביל את לימוד התורה ואת העשרת עולמם הרוחני של באי ההכשרה. משפחתו השתייכה לחסידות בעלז על אף מוצאה הגרמני. למשפחת נויבואר היו שישה ילדים- שרה הנדה, לאה, יוסף, חנה, מרים ויהושע. השדות הרחבים והמוריקים של הרמנסברג, משכו את ליבו של בן הרב לעסוק בעבודה פיזית ולא להתמסר ללימוד התורה. מחוות הרמנסברג עברה המשפחה בשנת 1923 לווירצבורג, שם קיבל האב משרת הוראה באחד הסמינרים המעולים למורים [ישראליטישה לערנעס סמינר וירצבורג].
בשנת 1934, עקב עליית המפלגה הנאצית לשלטון והתגברות האנטישמיות, החליטו הוריו לעזוב את גרמניה. אביו, הרב ד"ר נויבואר דחה משרה שהוצעה לו על ידי האוניברסיטה העברית עקב עיסוקו במשפט העברי והחליט ללמד בבית המדרש לרבנים באמסטרדם. באמסטרדם, עיצבה המשפחה את ביתה כמרכז תרבותי רוחני לסטודנטים יהודיים.
נויבואר לא היה מעוניין ללמוד בגימנסיה כשאר אחיותיו, ולמורת רוחו של האב הפסיק את לימודיו במסגרת זו והחל ללמוד במכינה לסמינר למורים בווירצבורג. בשלב מסוים לא חפץ נויבואר להמשיך במכינה זו, עזב לחלוטין את לימודיו ועבר לעבוד בבית חרושת לאוטומובילים, שם רכש במשך שנתיים את התמחותו במכונאות. נויבואר מרד באביו שהעניק חשיבות גדולה ללימודים הומניים והשכלה רחבה ושם את יהבו בחקלאות.
התיישבות
ב-1936 עלה לארץ מתוך מגמה להצטרף לקיבוץ רודגס והשתייך לחלוץ הדתי. כחלוץ, שאף נויבואר לקחת חלק בבניית הארץ והתקין את מערכת האינסטלציה של האוניברסיטה העברית בהר הצופים. שלושה ימים התקין את האינסטלציה לחדר האוכל שנבנה בקיבוץ אלונים עבור פלוגת האש של אורד וינגייט תמורת לירה שטרלינג ליום, וביתר השבוע הלך אחרי הפרדות ולמד לראשונה בחייו לעשות תלם. לעיתים עלה על רכבת העמק ונסע לשמוע קונצרט של התזמורת הסימפונית בחיפה. אחר כך עבד כחקלאי במושב הדתי "שדה יעקב" אצל בת דודתו מלה פיינטוך.
בפברואר 1938 הצטרף למייסדי קיבוץ טירת צבי בעמק בית שאן, שהיה לקיבוץ הדתי הראשון. ידיעותיו במכונאות סללו לו את הדרך לעבודה במוסך הקיבוץ במשך 17 שנה. בתחילת שנות הארבעים נשלח מטעם הקיבוץ לעבודה על הקומביין במטרה לעזור בחריש לשייח זינאתי, שייח הבדואי בעבר הירדן המזרחי.
נויבואר התחתן עם בחירת ליבו, רגינה לבית אנגלהרד אשר התגוררה עם משפחתה בירושלים ויחדיו קבעו את ביתם בטירת צבי. בשנת 1942 נולדו שני בניהם הבכורים יהונתן ואלחנן. בהיותו בן שלוש נפטר אלחנן. בשנת 1944 נולדה בתם אלישבע. בנם יקותיאל אשר קרוי על שם אביו של נויבואר שנספה במהלך השואה, נולד בשנת 1946. מיכל, נולדה בשנת 1948 ולאחריה נולדה חנה ב-1950, עדינה נולדה ב-1953, גדי נולד ב-1955 ובן הזקונים, איתן בשנת 1959.
חקלאות
נויבואר שיתף פעולה עם אנשי האקדמיה, ובינם פרופ' משה יואל פינטהוס מהאוניברסיטה העברית בתחום הדגן, וד"ר צבי קרחי מחוות הניסיונות בנווה יער. נויבואר אהב את עיסוקו, אך כיוון שלא עבר הכשרה מסודרת, למד הכל בעצמו במטרה לפתח את התחום. היכרותו של נויבואר עם אדמת העמק הייתה כה גדולה ונאמר עליו כי כאשר רצה לדעת מה חסר לאדמה כדי להצמיח צמח היה טועם אותה ויודע להעיד לאיזה דשן היא זקוקה.
בשנת 1968, לאחר שצבר ניסיון רב בתחום החקלאות, עבר נויבואר לעבוד בש.ה.ם נויבואר היה מדריך לחקלאי עמק בית שאן וצפון הארץ. בגיל 70 לאחר פרישתו, התנדב להדריך את חקלאי עמק בית שאן ועמק הירדן מטעם המפעלים האזוריים.
יוסף נויבואר ואשתו רגינה נפטרו שניהם בשנת 1996, ונקברו בבית העלמין שבקיבוצם טירת צבי.
סרט לד
סרט LED הוא סרט דק וגמיש שלאורכו מחוברות דיודות פולטות אור. הסרט מופיע בגליל ארוך וניתן לגזור בהתאם לצורך. לרוב סרט ה-LED פועל על מתח חשמלי של 12V או 24V וזרם ישר (DC), לכן על מנת לחברו למתח ביתי דרוש ספק כוח.
סרט LED משמש למגוון רחב שימושים. לתאורה נסתרת, לתאורת תקרה [לרוב בתוך פרופיל אלומיניום] לתאורה תחת ארונות מטבח, לארונות תצוגה, להארת אובייקטים שונים, ולעיצובים שונים.
צהר לשבת
צהר לשבת היה עלון שבת שבועי שיצא לאור על ידי ארגון רבני צהר. עורך העלון הוא העיתונאי איתמר מור. העלון יצא לאור בין השנים 2006–2014. בחודשים האחרונים נקרא העלון השבת.
העלון חולק בבתי כנסת של הציבור הדתי-לאומי, החל משנת 2006. בדף השער היה דבר תורה מאת אחד מרבני הארגון. מדורים נוספים היו "צוהר לפולמוס" ובו שתי עמדות שונות ביחס לנושא כלשהו; "קשר משפחתי", מאת יועץ הנישואין ד"ר דניאל גוטליב; "צלו"ל - צהר לכשרות לאומית" מאת הרב משה ביגל; "בגובה העיניים" לנוער מאת הרב אלי שיינפלד; מדור בלתי קבוע בשם "צהר לחקיקה", שעסק בחקיקה יהודית וחברתית. העלון כלל גם מאמרים בנושא שבועי.
גנון לבן שפה
גנון לבן שפה (שם מדעי: Cercopithecus cephus) הוא מין של קוף מהסוג גנון מהמשפחה קופים בעלי זנב, אשר חי ביערות דרום-מערב אפריקה. קוף זה נפוץ יחסית ואיננו נמצא בסכנה.
גונון זה מגיע לאורך 52 ס"מ עם זנב באורך 70 ס"מ ומשקלו עד 4 ק"ג. הזכרים גדולים בהרבה מהנקבות ובעלי פנים צבועות בכחול עם שערות שפם לבנים (מהם קיבל הקוף את שמו), גבות לבנות ושערות "זקן" צהובות. שאר הגוף בצבע חום-זית והבטן בהירה. זהו קוף קטן יחסית הנפוץ על העצים ביערות, שם הוא מבלה בחבורות קטנות המכילות זכרים ונקבות. להקות נוספות שייכות לזכרים רווקים חסרי נחלה. הגונונים הם פעילי יום המבלים בין העצים ביער.
לאסלו בוקור
לאסלו בוקור (בהונגרית: Bokor László; בודפשט, 7 בדצמבר 1930) הוא במאי קולנוע יהודי-הונגרי, עיתונאי, זוכה פרס בלה באלאז' (פרס הכבוד המקצועי הממלכתי ההונגרי הגבוה ביותר שניתן להעניק ליוצרי סרטי קולנוע ולמפיקי טלוויזיה), חבר האספה הלאומית ההונגרית (חבר פרלמנט).
ביוגרפיה
לאסלו בוקור נולד במשפחה יהודית כבנם של איז'ו בוקור (1887–1942), מפקח בית חולים ראשי, יועץ ראשי של הקהילה היהודית של פשט ושל יולאן זאדור (1898–1984). בוקור הצטרף כנער למפלגה הקומוניסטית ההונגרית ב-1945, ולאחר מכן היה חבר במפלגת העובדים ההונגרית ולאחר מכן במפלגת הפועלים הסוציאליסטית ההונגרית. ב-1947 הפך לצלם. הוא היה צלם עבור שלושה כתבי עת. מ-1949 עבד כחניך דרמטורג במאפילם (Mafilm - כיום NFI Stúdió). שנה לאחר מכן, הפך לעובד ב"חדשות הקולנוע ההונגרי" (Magyar Filmhíradó). ב-1955 סיים את לימודיו במחלקה לבימוי ולדרמטורגיה של האוניברסיטה לאמנויות התיאטרון והקולנוע. מאותה השנה היה מנהל אולפן החדשות והתיעוד של מאפילם. משנת 1960 היה מנהל שידורי מדיניות החוץ של הטלוויזיה ההונגרית. עשר שנים מאוחר יותר מונה לראש לשכת העיתונות של שגרירות הונגריה בווינה. משנת 1975 היה ראש אולפן החדשות והתיעוד וכן ראש חדשות הקולנוע ההונגרי. בין 1987 לבין 1990, הוא היה הבמאי והעורך הראשי של ה"מפעל לקולנוע ווידאו" (Mozi-and Videofilmgyár). בין 1985 לבין 1990 היה חבר האספה הלאומית ההונגרית (חבר פרלמנט).
חייו הפרטיים
ב-1956 הוא נשא את אווה פוקס. נולדה להם בת; גבריאלה (1964).
סיגריד ראוסינג
סיגריד מריה אליזבת ראוסינג (נולדה ב-29 בינואר 1962) היא פילנתרופית שוודית, העוסקת גם באנתרופולוגיה ובהוצאה לאור. בשנת 2019 הייתה האישה העשירה ביותר בבריטניה. היא המייסדת של קרן סיגריד ראוסינג, אחד המוסדות הפילנתרופיים הגדולים ביותר בבריטניה, וכן הבעלים של כתב העת גרנטה והוצאת הספרים Granta Books.
קורות חייה
היא גדלה בלונד, שוודיה ובשנים 1983 עד 1986 למדה היסטוריה באוניברסיטת יורק. בעלת תואר שני ושלישי באנתרופולוגיה חברתית מיוניברסיטי קולג' לונדון. לצורך עבודת הדוקטורט היא התגוררה בשנים 1993–1994 בחווה שיתופית, דמוית קיבוץ, באסטוניה. על תקופה זו כתבה מספר מאמרים מחקריים ושני ספרים.
ראוסינג פרסמה מאמרים בנושאי זכויות אדם בניו סטייטסמן, בגרדיאן ובסאנדיי טיימס.
בשנת 2005 רכשה, יחד עם בעלה אריק אברהם, את כתב העת הספרותי גרנטה ואת הוצאת הספרים שלו.
בשנת 2013 הופיעה ברשימת מאה הנשים החזקות ביותר בבריטניה לפי ה-BBC.
נדבנות
בשנת 1988 ראוסינג הקימה ארגון צדקה בשם Sea Foundation. בשנת 2003 שונה שם הקרן ל-Sigrid Rausing Trust. הקרן תורמת כ-200 מיליון ליש"ט מדי שנה לארגוני זכויות אדם ברחבי העולם. אחד הארגונים המרכזיים הנתמכים על ידי הקרן הוא "", הפועל בבריטניה נגד גילויי גזענות ופשיזם וערך קמפיינים נגד ארגוני אסלאם קיצוני ונגד אנטישמיות. בין השאר תרמה הקרן לפליטים מבורמה, לקורבנות תעשיית המין באלבניה, לדיירי שכונות עוני בקניה ולקורבנות אלימות נגד נשים בבריטניה. כמו כן תרמה הקרן לארגוני זכויות האדם בישראל, בהם המוקד להגנת הפרט והאגודה לזכויות האזרח בישראל.
לראוסינג הוענקו מספר פרסים על פעילותה לקידום זכויות האדם בעולם.
בין השאר היא חברת דירקטוריון ב"מסדר הכפית", ארגון שוודי הפועל נגד קיצוניות פוליטית ודתית ובעד סובלנות, ששמו מבוסס על דברים שנשא עמוס עוז.
בשנים 2009 ו-2010 הייתה חברת ועדת השופטים שהמליצה על פרסי אמנסטי אינטרנשיונל בתחומי המדיה. מכהנת בוועדה המייעצת לבית הדין הפלילי הבינלאומי, וחברת כבוד במועצה הבינלאומית של Human Rights Watch.
חיים אישיים
ראוסינג נשואה לאריק אברהם, מפיק טלוויזיה, קולנוע ותיאטרון שנולד בדרום אפריקה. הם מתגוררים בלונדון, ובבעלותם גם אחוזה בסקוטלנד.
Ooh La La
Ooh La La (בעברית: או לה לה) הוא הסינגל הראשון מתוך פסקול הסרט "הדרדסים 2", שמבוצע בידי זמרת הפופ האמריקנית, בריטני ספירס. הסינגל יצא לאור ב-17 ביוני 2013.
רקע והוצאה
ב-30 בינואר 2013, הודיעה ספירס שהיא מקליטה שיר לפסקול הסרט "הדרדסים 2", שיהווה הסינגל הראשון מתוך הפסקול, לכבוד שני בניה, ג'יידון ג'יימס, ושון פרסטון. ספירס סיפרה:
ב-17 במאי, דלפה גרסת הדמו של השיר. הדמו זכה לתגובות אוהדות מצד המעריצים והמבקרים כאחד. ב-17 ביוני כחודש לאחר מכן, יצא לאור הסינגל הרשמי, והושמע לראשונה בתוכנית הרדיו של ראיין סיקרסט, בה גם התראיינה ספירס לצורכי קידום מכירות הסינגל וקידום הסרט עצמו.
וידאו קליפ
ב-9 ביוני, הודיעה ספירס בטוויטר הרשמי שלה שלסינגל יצא לאור קליפ בכיכובה ובהשתתפות שני בניה. עד רגע יציאתו לאור של הקליפ, הודלפו תמונות מתוך הקליפ וקטעים קצרים ממנו. ב-11 ביולי הועלה לערוץ ה-VEVO הרשמי של ספירס, באתר YouTube, הקליפ הרשמי של הסינגל. בקליפ מתוארים ספירס ושני בניה צופים בסרט "הדרדסים 2" בבית הקולנוע, כאשר בעקבות כישוף של גרגמל, "נשאבת" ספירס לתוך הסרט עצמו ומגיעה לכפר הדרדסים. במהלך הקליפ ספירס רוקדת ושרה יחד עם הדרדסים בכפרם, תוך כדי שילדיה צופים בה. הווידאו קליפ משלב קטעים מתוך הסרט עצמו, לצורך קידום הסרט.
פורמטי יציאה לאור
Ooh La La" (performed by Britney Spears) – 4:17"
Vacation" (performed by G.R.L.) – 3:36"
שלווין מאק
שלווין ברנרד מאק הבן (באנגלית: .Shelvin Bernard Mack Jr; נולד ב-2 באפריל 1990) הוא כדורסלן אמריקאי המשחק בקבוצת פנאתינאיקוס, בעמדות הרכז והקלע. בין השנים 2011–2019 שיחק עבור 7 קבוצות שונות בליגת ה-NBA, ולאורך התקופה העמיד ממוצעים כוללים של 6.6 נקודות, 3.1 אסיסטים ו-2.0 ריבאונדים למשחק.
קריירת מכללות
מאק נולד וגדל בעיר לקסינגטון שבקנטקי, ובשנת 2008 החל ללמוד באוניברסיטת באטלר אשר באינדיאנפוליס. בעונתו הראשונה בקבוצת הכדורסל של האוניברסיטה (ה"בולדוגס"), אליה הצטרף יחד עם גורדון הייוורד, פתח בכל 32 המשחקים וקלע 11.9 נקודות בממוצע למשחק, תחת המאמן בראד סטיבנס. בעונה העוקבת העפילו הבולדוגס לגמר טורניר אליפות המכללות, ובכך קבעו את הישגם הגדול ביותר – אשר עד אז היה שלב שמינית הגמר. במשחק הגמר עצמו התמודדה באטלר מול אוניברסיטת דיוק, בה שיחקו שישה שחקני NBA לעתיד, והפסידה בתוצאה 59–61 לאחר החטאה של הייוורד בשנייה האחרונה.
בליגת ה-NBA
בדראפט ה-NBA 2011 נבחר מאק בבחירה ה-34, על ידי וושינגטון ויזארדס. לאורך עונת הרוקי שלו מיעט לשחק, ותרם 3.6 נקודות בממוצע למשחק. לקראת עונת 2012/2013 שוחרר מוושינגטון ועבר לשחק בקבוצת מיין רד קלאוס מליגת הפיתוח של ה-NBA. בין סוף דצמבר 2012 לתחילת פברואר 2013 שיחק לתקופות קצרות עם הוויזארדס ועם פילדלפיה 76', בטרם חזר לרד קלאוס. ב-22 משחקיו בליגת הפיתוח הצטיין עם ממוצעים של 20.1 נקודות ו-7.7 אסיסטים בממוצע למשחק.
במרץ 2013 זכה לחוזה בלתי-מובטח באטלנטה הוקס עד לסיום עונת. באותה עונה הציג יכולת טובה עם 7.5 נקודות ו-3.7 אסיסטים למשחק, ובסיומה זכה להארכת חוזה באטלנטה ל-3 עונות נוספות. בעונת העפיל עם ההוקס לגמר האזור המזרחי בפלייאוף, בפעם הראשונה של המועדון מזה 45 שנים.
ניית'ן מוריה-ולש
ניית'ן דניאל מוריה-ולש (באנגלית: Nathan Daniel Moriah-Welsh; נולד ב-18 במרץ 2002 בלונדון שבאנגליה) הוא כדורגלן גיאני המשחק בעמדת הקשר בקבוצת בורנמות' מהפוטבול ליג צ'מפיונשיפ ובנבחרת גיאנה.
שלווין מאק
בליגת ה-NBA
בפברואר 2016 הועבר בטרייד ליוטה ג'אז, ובכך התאחד עם גורדון הייוורד, חברו מאוניברסיטת באטלר. ב-28 משחקיו ביוטה עד לסיום עונת קלע מאק 12.7 נקודות ומסר 5.3 אסיסטים למשחק כרכז הפותח של הקבוצה. ב-11 במרץ 2016 קלע שיא קריירה של 27 נקודות בניצחון קבוצתו מול הוויזארדס. בעונה העוקבת חזר לתפקד כשחקן ספסל, וסייע לג'אז להעפיל לסיבוב הפלייאוף השני עם ממוצע של 7.8 נקודות למשחק.
לקראת עונת חתם על חוזה באורלנדו מג'יק, ובעונתו היחידה בקבוצה קלע 6.9 נקודות למשחק.
ניית'ן מוריה-ולש
קריירת מועדונים
בשנת 2018 הצטרף מוריה-ולש למחלקת הנוער של בורנמות'. ב-8 בינואר 2022 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של המועדון, בניצחון 3-1 על יאוביל טאון במסגרת הסיבוב השלישי של גביע ה-FA.
שלווין מאק
בליגת ה-NBA
בקיץ 2018 חתם על חוזה בממפיס גריזליס. בפברואר 2019, לאחר 53 משחקים בממפיס, הועבר בטרייד להוקס בתמורה לטיילר דורסי, אולם שוחרר באופן מיידי. בפברואר 2019 חתם בשארלוט הורנטס על חוזה עד לסיום עונת.
ניית'ן מוריה-ולש
קריירה בינלאומית
מוריה-ולש נולד באנגליה, והוא היה רשאי לייצג את ברמה הבינלאומית את אנגליה, את גיאנה או את גרנדה. לאחר ששוחח עם הסקאוט הראשי של נבחרת גיאנה, החליט לייצג אותה.
שלווין מאק
באירופה
ביולי 2019 חתם מאק על חוזה בקבוצת אולימפיה מילאנו, אשר השתתפה בליגת העל האיטלקית וביורוליג. ב-11 משחקיו ביורוליג קלע 4.9 נקודות בממוצע למשחק, בטרם שוחרר מהקבוצה.
ניית'ן מוריה-ולש
קריירה בינלאומית
מוריה-ולש קיבל את זימון הבכורה שלו לנבחרת גיאנה בחודש מרץ 2021, לקראת משחקי מוקדמות מונדיאל 2022 נגד נבחרות טרינידד וטובגו ואיי בהאמה. ב-30 במרץ ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת, בניצחון 4-0 על נבחרת איי בהאמה.
שלווין מאק
באירופה
בנובמבר 2020 חתם על חוזה בקבוצת פנאתינאיקוס.
שני אביב
שני אביב (נולדה ב-11 בדצמבר 1992) היא שחקנית ישראלית.
ביוגרפיה
אביב נולדה בתל אביב להורים ילידי צרפת שעלו לישראל בשנות ה-80. אביב היא השנייה מבין ארבע בנותיהם.
קריירת משחק
בשנת 2011 החלה לגלם את דמותה של ניצה בסדרת הנעורים "אליפים", ששודרה בערוץ הילדים ב-yes למשך עונה, ובתפקיד אורח בעונה השנייה.
באפריל 2013 החלה לגלם את דמותה של ענבל, בתם של ניסים (קובי מאור) ופזית (לירית בלבן) בסדרה הקומית "חברות" שיצרה ליטל שוורץ ומשודרת בערוץ 10. בנובמבר 2013 החלה לשחק בסדרת הדרמה "להיות איתה" שיצר אסי עזר ומשודרת בקשת, ערוץ 2.
בשנת 2014 שיחקה בתפקיד אורח בסדרת האקשן המשטרתית של ערוץ 10 "אחת אפס אפס", בה גילמה את דמותה של מוריה.
בשנת 2015 השתתפה בתפקיד אורח בסדרה "משפחה שולטת" בערוץ הילדים לצד אורנה בנאי, ושבה לשחק בסדרה "חברות" לעונתה השנייה בדמותה של ענבל בתם של פזית וניסים.
בשנת 2017 החלה לשחק את תפקידה של סמדי בטלנובלה "פולמון" ב-Hot בידור ישראלי. באותה שנה חזרה לשחק בסדרות "להיות איתה" (עונה 2), ו"חברות" (עונה 3). אביב הצטלמה לסרט ההוליוודי "משימה חשאית בדמשק" בכיכובו של ג'ון הרט בסוף 2019 שיחקה לצד רומי אבולעפיה בסדרה "מזל טוב, את אבא".
בשנת 2022 כיכבה בסדרה ״כפולים״ עונה 3.
ריצ'רדסון
כלי רכב
}}
פנסוניק
חברת פנסוניק (אנגלית: Panasonic Corporation, יפנית: パナソニック株式会社 Panasonikku Kabushiki-kaisha; הייתה ידועה בעבר גם כ: Matsushita Electric Industrial Co., Ltd., 松下電器産業株式会社 Matsushita Denki Sangyō Kabushiki-gaisha) היא חברה יפנית רב-אומית לייצור מכשירי חשמל ביתיים ואלקטרוניקה שממוקמת בעיר קאדומה, שבמחוז אוסקה, יפן. מאז הקמת החברה בשנת 1918 הפכה החברה לאחת מחברות האלקטרוניקה היפניות הגדולות ביותר, יחד עם סוני, טושיבה וקנון.
שם החברה
בין השנים 1935 ו-2008 שם החברה הרשמי היה. ב-2008 שינתה החברה את שמה לפנסוניק, שהיה שם המותג הגלובלי שלה. משפחת מאטסושיטה, משפחתו של מייסד החברה שעל שמו נקראה החברה, הסכימה עם שינוי השם.
בשנת 1927 מייסד החברה אימץ את שם המותג "National". בשנת 1955, החברה מיתגה את הרמקולים שלה בשם "Panasonic", הלחם של המילים "Pan" ו-"Sonic". והייתה זו הפעם הראשונה שהשתמשו בשם זה. החברה החלה בשנת 1965 להשתמש גם בשם המותג "Technics". במאי 2003, איחדה החברה את כל המותגים תחת השם פנסוניק.
מוצרים
פנסוניק מייצרת מכשירי חשמל ביתיים ובפרט מוצרי אלקטרוניקה בידורית כגון טלוויזיות, מסכי LCD ומסכי פלזמה, מערכות סטריאו ועוד.
פנסוניק מייצרת גם ציוד צילום ומצלמות דיגיטליות בשיתוף עם חברת לייקה קמרה, תחת שם המותג Lumix.
בישראל
לפנסוניק בישראל מלבד יורוקום ישנה עוד חברה הממוקמת ביקנעם עילית. החברה מייצרת מערכות תקשורת אלחוטיות למטוסים אזרחים
גיורא רוטמן
גיורא רוטמן (נולד ב-27 באוגוסט 1947) הוא קומיקסאי, מאייר ואדריכל ישראלי.
רוטמן נולד בתל אביב בשנת 1947. אביו, יוסף רוטמן, היה צייר וגרפיקאי. כבר בילדותו החל רוטמן לצייר ויצירותיו הראשונות פורסמו בהיותו בן חמש בעיתון "דבר לילדים". בנעוריו הושפע רוטמן מסיפורים אודות "המערב הפרוע", כפי שהשתקף ביצירותיהם של קארל מאי ופנימור קופר ומסיפורי ההרפתקאות של ז'ול ורן, ליאון יוריס ואדגר רייס ביראוז וכן מקומיקס אמריקאי.
בשנת 1970, לאחר שרותו הצבאי, נרשם ללימודי אדריכלות בטכניון. באותה שנה פרסם את סיפור הקומיקס הראשון שלו בשבועון "הארץ שלנו". הוא המשיך ליצור עבור עיתון זה במשך של כ-10 שנים וצייר סיפורי קומיקס שחיבר פנחס שדה בשם העט יריב אמציה, כמו גם יצירות עצמאיות. מאוחר יותר יצר רוטמן כמה יצירות משותפות עם דב זליגמן, ביניהן "יוסקה מאיור", סיפור קומיקס בן 86 פרקים, שהוא סיפור הקומיקס הארוך ביותר שפורסם בעיתון ישראלי, או "אבירי הכותל המערבי". יצירות הקומיקס שיצר אופיינו בסגנון ריאליסטי, והתבססו על תחקיר ויזואלי והיסטורי. במחצית שנות ה-70 של המאה ה-20 עבר ליצור קומיקס באופן עצמאי ויצר סדרות כגון "הרוח מחירבת אל ג'ת" (סיפור על רקע תקופת "השומר"), "מסתורי האמזונס", "הפיראט" ועוד. בנוסף, אייר רוטמן ספרים שונים ביניהם רבים מסדרת ספרי "חסמבה", עבור הוצאת שלגי, יותר מכל מאייר אחר. בשנות ה-80 של המאה ה-20 פרסם רוטמן מספר סיפורי קומיקס בעיתון "מעריב לילדים" וביניהם "משעול הפרטיזנים", המתרחש על רקע תקופת מלחמת העולם השנייה, ו"בעמק הקדום".
עד לשנת 2007 היה רוטמן שותף במשרד אדריכלים "גיורא רוטמן ומשה רז אדריכלים ובוני ערים" ומשנת 2007 הוא עובד במשרד עצמאי בתל אביב-יפו.
Crave (שיר של יירס אנד יירס)
"Crave" הוא שיר של הזמר האנגלי אולי אלכסנדר, המופיע במסגרת פרויקט הסולו שלו, יירס אנד יירס. השיר יצא ב-28 בספטמבר 2021 בהוצאת חברות התקליטים פולידור רקורדס ויוניברסל מיוזיק גרופ. השיר מופיע כסינגל השני מתוך אלבום האולפן השלישי של יירס אנד יירס, Night Call. השיר נכתב על ידי אולי אלכסנדר ומארק ראלף והופק על ידי מארק ראלף ו-DetoNate.
נכון לאוגוסט 2023, השיר הושמע למעלה מ-8 מיליון פעמים בספוטיפיי, ולמעלה ממיליון פעמים ביוטיוב.
רוני גולדשטיין
פרופ' רוני גולדשטיין הוא חוקר מקרא, פרופסור חבר בחוג למקרא באוניברסיטה העברית בירושלים.
גולדשטיין עוסק בספרות הנבואה, הן מבחינה ספרותית והן מבחינת האינטראקציה שלה עם המזרח הקדום והסהר הפורה. בנושאים אלה עסקו גם התזה (2000) וגם הדוקטורט שלו (2006), שנכתבו שניהם באוניברסיטה העברית, וכן ספרו "חיי ירמיהו" המבוסס על עבודת הדוקטורט, והמאמרים שפרסם. נכון לשנת 2023 הוא כותב את הפירוש לחלקו הראשון של ספר ישעיהו (פרקים א–לט, המכונים "ישעיהו הראשון") כחלק מסדרת "מקרא לישראל".
במשך כמה שנים עמד בראש תוכנית "רביבים". בין השנים 2020–2023 ערך את כתב העת תרביץ (עם שלמה נאה, שרית שלו-עיני ומשה הלברטל). מונה לפרופסור בשנת 2022.
מוריו של גולדשטיין, שלדבריו עיצבו את תפיסתו המחקרית, הם משה ויינפלד, שרה יפת, שלום מ' פאול, מנחם קיסטר, אלכסנדר רופא ויאיר זקוביץ.
גולדשטיין נשוי לד"ר גילה וכמן, חוקרת בתחום המדרש ואגדות חז"ל במכון שכטר.
להרוג את רייגן
להרוג את רייגן (באנגלית: Killing Reagan) הוא סרט טלוויזיה אמריקאי מסוגת הדרמה משנת 2016 בבימויו של רוד לוריא. הוא מבוסס על ספר משנת 2015 בעל שם זהה מאת ביל אוריילי ומרטין דוגארד ועוסק באירועים הסובבים את ניסיון ההתנקשות בנשיא רונלד רייגן במרץ 1981. בסרט מככבים טים מת'יסון וסינת'יה ניקסון בתור הזוג רונלד וננסי רייגן. הסרט הוקרן בהקרנת בכורה ב-16 באוקטובר 2016, בערוץ נשיונל ג'יאוגרפיק.
עלילה
הסרט נפתח בעצרת הבחירות של הנשיא המכהן הרץ לכהונה נוספת לנשיאות, ג'ימי קרטר בנאשוויל, טנסי. ויליאם קייסי משמש כמנהל הקמפיין של רונלד רייגן לנשיאות ארצות הברית ב-1980. המתנקש לעתיד של רייגן, ג'ון הינקלי, נראה רוכש את אקדח ה-"רוהם" שישמש אותו להתנקשות. ב-28 באוקטובר 1980, רייגן וקרטר עורכים עימות בחירות בקליבלנד, אוהיו. מאוחר יותר, הינקלי שומע על ההתנקשות בג'ון לנון ומפתח עניין במתנקש בו, מארק דייוויד צ'פמן. לאחר שרונלד רייגן מתאושש מניסיון ההתנקשות, ננסי רייגן שוכרת את האסטרולוגית ג'ואן קוויגלי.
מועמדויות
"להרוג את רייגן" קיבל שלוש מועמדויות פרסי בחירת מבקרי הטלוויזיה בטקס הפרסים השביעי דצמבר 2016.
הלילה (שיר של מרגלית צנעני)
הלילה הוא שיר שהוקלט על ידי הזמרת הישראלית מרגלית צנעני, מתוך פסקול העונה השנייה של סדרת הטלוויזיה "זמר החתונות". השיר יצא לאור ב-10 באוקטובר 2010, על ידי חברת התקליטים ביג בוס רקורדס, כסינגל שלא מתוך אלבום וכשיר הנושא הרשמי של התוכנית.
השיר הגיע למקום השביעי במדיה פורסט וה-26 ברשת ג'.
רקע וכתיבה
השיר נכתב, הולחן והופק על ידי אסף לביא צנעני. בוואלה! NEWS פרסמו כתבה אודות השיר וכתבו: "סינגל חדש לשופטת "כוכב נולד", מתוך אלבום חדש שבדרך". אותו האלבום שצוין בכתבה לא יצא לבסוף והשיר לא נכלל באלבום כלשהו. יוסי חרסונסקי טען שמדובר בלהיט, אך ציין שהוא מעדיף שירים כדוגמת "עץ ירוק מפלסטיק".
בסמוך לצאתו, פרסמו במאקו כתבה אודות "הלילה", תוך שציינו שם את היותו שיר הנושא של העונה השנייה של "זמר החתונות".
קבוצת הארמיות המזרחית
1 ביולי 1915
מצפון לדרום:
15 בפברואר 1917
ממערב למזרח:
הלילה (שיר של מרגלית צנעני)
וידאו קליפ
נכון לדצמבר 2021, מונה הצפיות של הקליפים עומד על למעלה מ-400 אלף צפיות.
קבוצת הארמיות המזרחית
25 במאי 1918
ממערב למזרח:
טקס פרסי לורנס אוליבייה 1979
טקס פרסי איגוד תיאטראות וסט אנד לשנת 1979 נערך בלונדון במלון "קפה רויאל" על ידי האיגוד של תיאטרון לונדון, כהוקרה על הישגים בתיאטראות וסט אנד. השם הוחלף ל"פרס לורנס אולבייה" בטקס של 1984.
הפקות עם מועמדויות וזכיות מרובות
הפקות הבאות היו מועמדות למספר פרסים:
ההפקות הבאות זכו במספר פרסים:
פרי מייסון (מיני-סדרה)
פרי מייסון (באנגלית: Perry Mason) היא מיני-סדרת טלוויזיה אמריקאית מסוגת דרמה תקופתית משנת 2020 מבית HBO. מבוססת על סדרת סיפורים קצרים ורומנים בכיכובו של הדמות הבדיונית פרי מייסון שנכתבה על ידי ארל סטנלי גארדנר. הסדרה פותחה ונכתבה על ידי רולין ג'ונס ורון פיצג'רלד. הסדרה עלתה לשידור ב-21 ביוני 2020 ברשת HBO האמריקאית.
בישראל, המיני-סדרה שודרה ב-yes, ב-HOT, ובסלקום tv.