cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
מיני די.וי
תקציר העלילה
שאולי מלמד, במאי בן 29 מתל אביב, ממיר את קלטות הווידאו שצילם בילדותו ובהן סרטים שביים עם חבריו לכיתה, ויוצא לחפש מבוגרים להט"בים אחרים שתיעדו את עצמם בילדות. הסרט מתעד את סיפוריהם של טום אוריה גרשון, טרנסג'נדר שגדל בעיר החרדית צפת, ותיעד את מסעו בעקבות גילוי זהותו המגדרית; של בתי עזרי שנולדה לעולים חדשים מאיראן ותיעדה את קשריה האינטימיים עם חברותיה; של רומיה בן ארי שמצאה את מקומה בדראג במקביל ליציאתה מהארון של אמה; ושל הבמאי עצמו, שחקר דרך המצלמה את מיניותו בצל מותו של אביו. הארבעה צופים מחדש בקלטות האישיות שלהם ונאלצים להתמודד עם החוויות והאנשים שעיצבו את חייהם.
הפקה
הסרט הופק בתמיכת כאן - תאגיד השידור הישראלי, הקרן החדשה לקולנוע וטלוויזיה, מפעל הפיס ומשרד התרבות והספורט - המועצה הישראלית לקולנוע.
נמל התעופה הבין-לאומי שאהג'לאל
נמל התעופה הבין-לאומי שאהג'לאל (באנגלית: Hazrat Shahjalal International Airport; בבנגלית: হযরত শাহ্‌জালাল আন্তর্জাতিক বিমানবন্দর) לשעבר נמל התעופה זיא, הוא נמל התעופה הגדול ביותר בבנגלדש. נמל התעופה ממוקם 11 ק"מ מעיר הבירה דאקה והוא גם חלק מבסיס צבאי של חיל האוויר הבנגלי. כ-52% מכלל הטיסות במדינה עוברות דרך נמל התעופה. נמל התעופה קרוי על שם הסופי הבנגלי שאה ג'לאל. הוא משמש בסיס קבוע לחברת הדגל הבנגלית בימאן בנגלדש איירליינס, כמו כן משמש הנמל בסיס לרוב חברות התעופה הבנגליות הפרטיות. יכולת קיבול נמל התעופה עומד על 18.5 מיליון נוסעים בשנה ובממוצע 190 טיסות עוברות בו ביום.
היסטוריה
בזמן מלחמת העולם השנייה ב-1941, סללה ממשלת בריטניה מסלול נחיתה מזערי בקורמיטולה, קילומטרים ספורים מטג'גאון בנוסף למסלול הטיסה שנסלל בטג'גאו ושימש בסיס לתפעול מטוסי קרב אל עבר שדות המלחמה של קוהימה בהודו.
לאחר היווסדה של פקיסטן ב-1947, מסלול הנחיתה בטג'גאון הוסב והפך לנמל התעופה האזרחי הראשון במדינת מזרח פקיסטן דאז.
ב-1966, יזמה ממשלת בנגלדש (אז מזרח פקיסטן) פרויקט לבניית נמל תעופה חדש באתר הנוכחי. בתמיכתם של טכנאים צרפתים, החלו בסלילתו של מסלול טיסה ובניין טרמינל החל להבנות חלקית, עד פרוץ מלחמת העצמאות של בנגלדש ב-1971. בזמן המלחמה ספג מסלול הטיסה של נמל התעופה נזקים כבדים. לאחר קבלת עצמאות מדינת בנגלדש ב-1971, ממשלת בנגלדש החלה מחדש את עבודות בניית הנמל אשר ננטשו על ידי קבלניו הקודמים בזמן המלחמה. נמל התעופה החל לפעול בשלב ראשוני ב-1981 ונפתח בטקס רשמי בנוכחות נשיא בנגלדש זיאור ראהמן. היה זה רק 3 ב-1983 שהושלם בנייתו ונקרא נמל התעופה זיא על שם זיאור ראהמן הנשיא, שנרצח ב-1981.
ב-2010, שונה שם הנמל לנמל התעופה שאהג'לאל כהוקרה לסופי הבנגלי שאה ג'לאל.
ב-6 בדצמבר 2011 עצר מטוס בואינג 787 לתדלק בנמל התעופה לאחר טיסה ישירה של 19,830 ק"מ משדה בואינג בסיאטל, ובכך קבע שיא מרחק טיסה הגדול ביותר. לאחר התדלוק, המריא המטוס מנמל התעופה והמשיך לטוס מזרחה בחזרה לסיאטל משם יצא, ובכך קבע שיא מהירות של הקפת כדור הארץ, 42 שעות ו-27 דקות.
הרחבה
ב-1992, הורחב נמל התעופה בכך שהותקנו גשרי עלייה למטוס ונבנתה חנייה רבת קומות עם יכולת תפוסה של 500 כלי רכב.
במשך השנים, שודרג נמל התעופה במגוון היבטים. יש שיקולים לגבי סלילתו של מסלול טיסה מקביל נוסף.
הרוח שגברה על הדרקון
הרוח שגברה על הדרקון הוא ספר מאת הסופרת פרל בניש, שיצא לאור בניו יורק ב-1991 בהוצאת פלדהיים. ב-1993 תורגם לעברית, והוא אחד מרבי-המכר של ההוצאה. הוא מהספרים הראשוניים באוטוביוגרפיות על השואה שנכתבו במגזר החרדי.
הספר
מחברת הספר היא בוגרת רשת בתי הספר "בית יעקב". בספר היא מתארת את היווסדות הרשת ואת חייה במחיצת מורתה שרה שנירר. בנוסף מתוארת התמודדותן של התלמידות בקרקוב, פולין, במהלך השואה, השתתפותן במעשי צדקה וחסד, והתמיכה שלהן זו בזו ובפליטי השואה. הסופרת מתארת את החוסן שהן שואבות מחינוכן ברוח היהדות, ומתוארים סיפורי גבורה של נשיאה בעול ושותפות בתנאים הקשים של השואה.
בחלק נכבד מהספר מתארת המחברת את התמודדותה במחנות, ואת היווצרותה של קבוצה של עשר בנות ששמרו זו על זו וראו בעצמן משפחה. הן היו ידועות במחנה בשם ה"צנרשאפט" (בעברית ה"עשיריה"). עשר הבנות היו בגילאים 16–24, ולרובן הייתה היכרות מוקדמת זו עם זו. תשע מהן היו חרדיות, תלמידותיה של שרה שנירר. הספר מרחיב על מנהיגות העשירייה - רבקה אנגלרד (הופמן) ואחותה לובה אנגלרד (לינדנבאום), רבקה הורוביץ ורחל שנצר, הבוגרות מבין הבנות ששימשו כמורות במקומות שונים עוד לפני פרוץ המלחמה, והיו בעלות השכלה רחבה וכריזמה. העשירית הייתה רגה לאוב, בעלת רקע חילוני, אלמנה ואם לילד כבן חמש שהסתתר במחנה, התשע "אימצו" אותה ועזרו לה להחביא את בנה ותמכו בה לאחר שנתפס ונרצח. בניש מספרת כי מספר פעמים היא נשלחה בסלקציות לצד השמאלי שהוביל למוות, וחברתה רבקה הורביץ משכה אותה שוב ושוב לתחילת התור. הבנות, שחלקן עבדו במטבחים, גנבו מעת לעת אוכל אותו חילקו בין כל בנות הבלוק, לפני פסח הן הגניבו קמח מהמטבחים ואפו מצות, ואת חלקן הצליחו להבריח למחנה הגברים שבו שהו רבנים. עשר הבנות תמכו זו בזו לאורך שנות המלחמה, בשלושה מחנות השמדה - פלאשוב, אושוויץ וברגן-בלזן. הן עשו מאמצים כבירים להישאר ביחד, למרות הזדמנויות שנקרו בפני אחדות מבנות הקבוצה להציל את עצמן, כל עשר בנות החבורה הצליחו להישאר בחיים עד לשחרור ברגן-בלזן, לאחר השחרור מתה אחת מהעשירייה, אסתר קופרברג, מטיפוס.
היא מתארת גם את מורתה הצעירה צילה אורליאן (בעתיד הרבנית צילה סורוצקין) שהייתה סלע איתן במחנה, ונודעה באומץ ובתעוזה שלה וזכתה להערכה אפילו מהשובים הגרמניים.
בסוף פרקים מובא בספר כמין הערת שוליים, המצוין "בשולי הדברים" ובו היא כותבת על קורותיהם של המובאים בפרק לאחר המלחמה.
שם הספר
שם הספר מתייחס לאגדה מעברה של העיר קרקוב, על דרקון, שהוא מפלצת יורקת אש שהתגוררה במקום. הסופרת מתארת בספרה כיצד רוח התורה והגאווה היהודית גוברת על ה"מפלצת".
בראש הספר ישנו מכתב תודה על הספר מהרבנית מגור, ציפורה אלתר. את המבוא לספר כתבה ד"ר יהודית רוזנבאום (גרינפלד) ממורותיה של בניש, מורה צעירה שעברה מפרנקפורט וניהלה את סמינר הקיץ הראשון של בית יעקב בהרי הקרפטים, בשנות ה-30 עברה ללונדון וניהלה את התיכון היהודי הראשון בו.
קבוצת יוניון
קבוצת יוניון היא קבוצת חברות ישראליות בשליטתו של ג'ורג' חורש. החברות בקבוצה עוסקות בייבוא כלי רכב ובשלל תחומים נוספים.
החבר הראשונה בקבוצה, "יוניון מוטורס", הוקמה על ידי ג'ורג' חורש ועזרא דגמי ביולי 1990, כיבואנית טויוטה בישראל. בשנת 2005, לאחר 20 שנות של שותפות, רכש חורש 20% ממניותיו של דגמי ביוניון מוטורס תמורת כמה עשרות מיליוני דולרים וכמעט הגיע להחזקה מלאה בחברה. אחיו, מוריס חורש, מחזיק בכ-2.5% ממניות החברה הנותרות. שני ילדיו של חורש פעילים אף הם בקבוצה: אנדרו מכהן כמנכ"ל טויוטה בישראל, ורוקסן מנהלת את פעילות הטכנולוגיה המרוכזת ביוניון טק ונצ'רס.
החזקות
באפריל 2019 רכשה הקבוצה 33% מחברת סופר-פארם.
ביוני 2019 השקיעה חברת "יוניון השקעות ופיתוח" בחברת "קוויק סופר אונליין", ונכון לדצמבר 2021 היא מחזיקה ב-14.85% ממניות החברה (בנוסף להחזקה עקיפה דרך ההחזקה ב"סופר-פארם", שגם היא מושקעת ב"קוויק סופר אונליין").
יוסי בן יועזר
יוסי בן יועזר איש צרדה (או יוסף בן יועזר) היה כהן מהעיר צרדה שבשומרון, ונשיא הסנהדרין הראשון בתקופת הזוגות. בן זוגו היה יוסי בן יוחנן איש ירושלים.
רבותיו
המשנה במסכת אבות מונה את יוסי בן יועזר ויוסי בן יוחנן, אחרי אנטיגנוס איש סוכו, ואומרת עליהם: "קבלו מהם" ובחלק מהגרסאות "קבלו ממנו". בהסתמך על הגרסה "מהם", כותב נחמן קרוכמל, שיוסי בן יועזר למד גם אצל שמעון הצדיק, אותו הוא מזהה כשמעון השני, וגם אצל אנטיגנוס איש סוכו.
מינויו לנשיא
לפי הרב יצחק אייזיק הלוי משרת הנשיא אויישה רק כשני עשורים לאחר מותו של אנטיגנוס איש סוכו, כאשר חוניו השני העביר את התפקידים השלטוניים לידי יוסף בן טוביה החוכר, ועלה צורך בדמות בסנהדרין שתטפל בתפקידים שבעבר היו באחריות הכהן הגדול ולא טופלו על ידי חוניו השני. לדבריו, זאת הייתה הסיבה שהעדיפו את יוסי בן יועזר שהיה כהן לתפקיד נשיא הסנהדרין, אף על פי שיוסי בן יוחנן היה הרבה יותר מבוגר.
מתורתו ופסיקותיו
במחלוקת הגדולה בתקופת הזוגות אודות הסמיכה ביום טוב מוזכר שמו כמצדד בדעה שלא לסמוך. בצירוף העובדה כי הוא הראשון לחלוק במחלוקת זו והמסורת כי זו המחלוקת הראשונה המתועדת בהלכה היהודית, נמצא שיוסי בן יועזר הוא הראשון לחלוק בתולדות ההלכה.
המימרא הידועה ביותר שלו היא המוזכרת במסכת אבות:. הרב יצחק אייזיק הלוי מייחס את אמרתו של יוסי בן יועזר "יהי ביתך בית ועד לחכמים" לצרות התקופה בה התגברו המתייונים בהנהגת יוסף החוכר והיה צורך להגביר את לימוד התורה בכל מקום אפשרי.
תאריו
הקפדתו בדיני טומאה וטהרה זיכתה אותו בכינוי "חסיד שבכהונה".
במסכת עדיות מובא שהתיר שלושה דברים שכבר נהגו בהם איסור, ועל כן כונה "יוסי שריא" (יוסי המתיר).
לאחר מותם של יוסי בן יועזר ויוסי בן יוחנן נאמר עליהם: "משמת יוסף בן יועזר איש צרידה ויוסף בן יוחנן איש ירושלים בטלו האשכולות - איש שהכל בו".
משפחתו
בנו היה נוהג שלא כשורה, ולכן הקדיש יוסי בן יועזר את נכסיו לבית המקדש. מסופר, שבנו מצא לאחר מכן מרגלית יקרה בתוך דג שקנה.
אחיינו של יוסי (בן אחותו) היה יקום איש צרורות - אלקימוס, הכהן הגדול המתייוון מתקופת מרד החשמונאים. אחיינו זה לבסוף חזר בתשובה.
מותו
על פי המדרש יוסי בן יועזר הוצא לצליבה על ידי היוונים.
זכריה פרנקל מעריך שהוא היה "מן הנהרגים בעצת אלקימס" באירוע המתואר בספר חשמונאים א', פרק ז', בשנת קנ"א או קנ״ב לשטרות (160 לפני הספירה).
אפרים מנדלסון
אפרים מנדלסון (נולד ב-1967) הוא זמר חסידי ואיש עסקים ישראלי.
ביוגרפיה
מנדלסון נולד בישראל בשנת ה'תשכ"ז (1967) למשפחה מחסידות צאנז. כיום מתגורר מנדלסון בבית שמש.
קריירה
את דרכו המוזיקלית החל בגיל צעיר כזמר אירועים. בשנת 1997 הפיק את אלבומו הראשון שזכה לפרסום בזכות הלהיט "כאייל תערוג" שביצע עם ילד הפלא עמית ליסטוונד. ומאז הפיק מספר אלבומים שזכו להצלחה. משנת 2000 - 2003 היה מנדלסון פעיל בסבב הופעות נרחב שהתחיל בישראל ואירופה יחד עם המוזיקאי הרב שמואל שפירו.
מנדלסון מנהל את ארגון "שמחינו" המפיק אירועי זמר בבתי סוהר ובבתי חולים. בתחילת העשור הראשון של המאה ה-21 פרש מנדלסון מהעבודה האינטסיבית במוזיקה.
זמרינג
זמרינג (בגרמנית: Semmering) היא עיירת קיט במחוז נוינקירכן שבאוסטריה תחתית אשר באוסטריה.
העיירה נודעת במסלולי הסקי הסמוכים אליה ובהם נערכו משחקי הגביע העולמי בסקי אלפיני. בעיירה עובר תוואי מסילת הרכבת המכונה מסילת זמרינג, הנחשבת למסילה ההררית הראשונה בעולם והוכרזה על ידי אונסק"ו כאתר מורשת עולמית. בנייתה של המסילה הנגישה את זמרינג לתיירות פנים אוסטרית, בעיקר מווינה ובעיירה חל פיתוח כלכלי. ב-1937 אירחה זמרינג ביחד עם העיר באדן את תחרות זמרינג באדן לשחמט בה השתתפו שמונה מטובי השחמטאים בעולם.
ב-1923 הגיעה אוכלוסיית העיירה לשיא גודלה ומנתה 1,816 נפשות. מספר זה ירד בהתמדה וב-2013 נמנו בזמרינג 543 נפשות. לפי נתוני מפקד האוכלוסין שנערך ב-2001 היו 75 אחוזים מהתושבים קתולים, 3.1 אחוזים פרוטסטנטים ו-1.1 אחוזים אורתודוקסים. 11.8 לא הצהירו על אמונתם הדתית.
ויליאם לרקין
ויליאם לרקין (באנגלית: William Larkin; 1580 – 1619) היה צייר אנגלי הידוע בדיוקנאותיו של אנשי חצרו של ג'יימס הראשון באנגליה, אשר מתעדים בפירוט רב את שכבות הטקסטיל, הרקמה, התחרה המפוארת ותכשיטים האופייניים לאופנה של אותה התקופה.
ביוגרפיה
לרקין נולד בלונדון ב-1580. הוא הצטרף לאגודת ציירים ואמני מתכת ועץ ב-7 ביולי 1606 בחסותם של ליידי ארבלה סטיוארט ואדוארד סימור, הרוזן הראשון של הרטפורד. ככל הידוע לנו, הוא התחתן לפני 1612. ללרקין נולד בן ב-1613 אך מת בלידתו, ובת בינואר 1614 או 1615. כל בני משפחתו נפטרו בסנט אן בלקפריארס. בת אחרת בשם מארי הייתה בחיים בזמן מותו. מילוי צוואתו היה בין 10 באפריל 1619 ל-14 במאי. תאריך קבורתו אינו ידוע משום שרשומות הקהילה נהרסו ב שהתרחשה בשנת 1666.
גילוי מחדש
אף על פי שתפקידו של לרקין כצייר פורטרטים רשום במסמכים, לא יוחסו לו עבודות עד שנת 1952, אז ג'יימס ליס-מילן זיהה את לרקין כצייר שני דיוקנאות בשמן על נחושת בפארק צ'רלקוט של לורד הרברט מצ'רברי וסר. תומאס לוסי השלישי שבעבר הניחו שהם יצירתו של אייזק אוליבר. הזיהוי התבסס על התייחסות באוטוביוגרפיה של הרברט לדיוקן שלו על ידי ריצ'רד סאקוויל, הרוזן השלישי של דורסט, שכתב שצייר אותו לרקין עבורו, ניקוי הציור חשף חלקים מכתובות שהראו כי הדיוקנאות הסגלגלים נחתכו מציורים מקוריים מלבניים.
עדויות תיעודיות אחרות לעבודותיו של לרקין נמצאות ביומן אשתו של דורסט, ליידי אן קליפורד, שדיגמנה עבור לרקין בשנת 1619. בעיתוני רוטלנד לשנים 1617 ו- 1619; ובמלאי ציורי המאה השבע עשרה בבית קליידון כולל דיוקן של פרנסס קאר, הרוזנת מסומרסט.
בשנת 1969 זיהה היסטוריון האמנות רוי סטרונג את לרקין על בסיס החסותו של לרקין שניתנה על ידי הרוזן דורסט.
ג'ואל בולומבוי
ג'ואל בולומבוי (באוקראינית: Джоель Боломбой, באנגלית: Joel Bolomboy, ברוסית: Джоэл Боломбой) הוא כדורסלן אוקראיני-אמריקאי-רוסי המשחק בעמדת הפאוור פורוורד בכוכב האדום בלגרד מהליגה האדריאטית והיורוליג.
ויליאם לרקין
גילוי מחדש
עבודותיו מאופיינות בציורי וילונות משי, בעלי שוליים משי זהים, הממסגרים את הדמות המצוירת, מעובדים בצבעים שונים, ובנוסף מצוירים שטיחים על הרצפה. הייחוס ללרקין נתמך על ידי ניתוח טכני מאוחר יותר המשווה דיוקנאות אלה לדיוקנו המתועד של לורד הרברט בפארק צ'רלקוט, אם כי ציור הידיים שונה והן מזוהות מדיוקנאות באורך מלא. דבר המצביע על כך שלרקין העסיק עוזרים בסדנתו או בסטודיו שלו. לצייר את הפרטים החוזרים ונשנים האלה, נוהג נפוץ אצל הציירים באותה תקופה.
ג'ואל בולומבוי
ראשית חיים וקריירת מכללות
בולומבוי נולד בדונצק, אוקראינה לאב קונגולזי ואם רוסייה ממוצא טטרי. המשפחה עברה לפורט וורת', טקסס כאשר בולומבוי היה בן פחות משלוש. בזמן לימודיו בקולג', הוא אמר ל-Standard-Examiner שהוא "לא זוכר כלום" על אוקראינה והרגיש כאילו "מעולם לא היה שם".
ויליאם לרקין
הערכה
עבודתו של לרקין מסמנת את השלב האחרון במסורת דיוקנאות באנגליה שניתן לעקוב מיצירתו של הנס הולביין הצעיר דרך ניקולאס הילארד, בהן הדמות יושבת בצורה שטוחה ומעוצבת בקלילות, מוקפת בריהוט מוקפד ואביזרים, עם פרטי תחרה, רקמה וזהב שתוארו בהקפדה.
ג'ואל בולומבוי
ראשית חיים וקריירת מכללות
הוא למד בתיכון קלר סנטרל בפורט וורת', ובחר במכללת ובר סטייט למרות התעניינות ממוסדות גדולים יותר כמו אוניברסיטת קלמסון, אוניברסיטת אובורן ואוניברסיטת המדינה של פלורידה. במהלך קריירת כדורסל המכללות שלו הפך בולומבוי לריבאונדר המוביל בהיסטוריה של ובר סטייט ואזור הביג סקיי.
ויליאם לרקין
הערכה
בשנת 1960 אמר סר דייוויד פייפר על הציורים שנמצאים כעת באוסף סאופלק "מבחינה אמנותית הם היו במבוי סתום, אך יש בהם פאר מוזר ומרתק." מותם של לרקין ועמיתיו מסמן את סוף המסורת הבודדת הזו באמנות הבריטית.
ג'ואל בולומבוי
ראשית חיים וקריירת מכללות
אף על פי שתמיד היה ריבאונדר חזק, בולומבוי הגדיל את ממוצע הנקודות שלו בעונת 2015/16 והעמיד ממוצעים של 17.9 נקודות ו-12.8 ריבאונדים למשחק. לאחר העונה הוא נבחר לחמישייה הראשונה של הביג סקיי, לשחקן השנה ולשחקן ההגנה.
יוטה ג'אז (2016–2017)
ב-23 ביוני 2016 נבחר בולומבוי בבחירה ה-52 בדראפט ה-NBA 2016 על ידי יוטה ג'אז. ב-19 באוגוסט 2016 הוא חתם בג'אז. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו ב-NBA ב-30 באוקטובר 2016, כשרשם שלוש נקודות, ריבאונד, אסיסט, חטיפה וחסימה בארבע דקות מהספסל בהפסד 75–88 ללוס אנג'לס קליפרס. במהלך עונת הרוקי שלו נשלח בולומבוי כמה פעמים לסולט לייק סיטי סטארס, קבוצת ליגת הפיתוח של יוטה. ב-26 משחקים עם הסטארס הוא העמיד ממוצעים של 16.5 נקודות ו-13.3 ריבאונדים למשחק. ב-16 באוקטובר 2017 הוא נחתך מהג'אז.
מילווקי באקס (2017–2018)
ב-20 באוקטובר 2017 חתם בולומבוי על חוזה דו-כיווני במילווקי באקס דרך קבוצת ליגת הפיתוח שלהם, ויסקונסין הרד. לכל אורך החוזה שלו הוא חילק את זמנו בין קבוצת ה-NBA לבין קבוצת הפיתוח. עם זאת, בולומבוי נחתך מהקבוצה ב-7 בינואר 2018 לאחר שהחתימה את אקסבייר מנפורד.
ויסקונסין הרד (2018)
ב-10 בינואר 2018 חתם בולומבוי מחדש ב.
צסק"א מוסקבה (2018–2022)
ב-8 באוגוסט 2018 חתם בולומבוי לשלוש שנים בצסק"א מוסקבה מהליגה המאוחדת של VTB והיורוליג. בסיום עונת זכתה צסק"א באליפות אירופה לאחר ניצחון בגמר היורוליג על אנאדולו אפס 91–83. במשחק הגמר בולומבוי לא קלע נקודות וקטף שני ריבאונדים. ב-2 במרץ 2020 הוא האריך את חוזהו במועדון בשנתיים.
ב-28 בפברואר 2022, עזב בולומבוי את צסק"א מסיבות אישיות הקשורות ל.
אולימפיאקוס (2022–2023)
ב-6 ביולי 2022 חתם בולומבוי באולימפיאקוס מליגת העל היוונית בכדורסל והיורוליג. הוא זכה איתה בטרבל מקומי (אליפות, גביע וסופר קאפ) והגיע איתה לגמר היורוליג, בו הפסידה לריאל מדריד 78–79.
הכוכב האדום בלגרד (2023–הווה)
ב-14 ביולי 2023 עזב בולומבוי את אולימפיאקוס וחתם בכוכב האדום בלגרד מהליגה האדריאטית והיורוליג.
הפועל בני פוריידיס
הפועל בני פוריידיס עבדאלעל (בערבית: هبوعيل ابناء الفريديس) היא קבוצת כדורגל ישראלית מהמועצה המקומית פוריידיס. הקבוצה משחקת בליגה ב'.
ג'ואל בולומבוי
קריירה בינלאומית
בולומבוי הוזמן להתרשמות בנבחרת אוקראינה בכדורסל לקראת גביע העולם 2014. הוא נפצע בזמן שהתאמן לקראת הטורניר ולא הופיע באף משחק. הוא נבחר לסגל המקדים של נבחרת אוקראינה לקראת אליפות אירופה בכדורסל 2017, אך לא הופיע בסגל הסופי.
בנובמבר 2018 הפך בולומבוי לאזרח רוסי, ושיחק במדי נבחרת רוסיה במהלך מוקדמות גביע העולם בכדורסל 2019 ומוקדמות יורובאסקט 2022. הוא החמיץ את מונדובאסקט 2019 בשל פציעה.
הפועל בני פוריידיס
היסטוריה
המועדון המקורי הפועל פוריידיס הוקם בראשית שנות ה-70 ושיחק בליגות הנמוכות. בסוף עונת 1986/1987 העפילה הקבוצה לליגה ב', אך מיד בתום העונה העוקבת ירדה חזרה לליגה ג'. המועדון חזר לליגה ב' בעונת 1994/1995 שם שיחק 8 עונות, לאחריהן ירד המועדון לליגה ג' והתפרק בתום עונת 2001/2002.
המועדון הפועל בני פוריידיס הוקם בשנת 2010, ונרשם לליגה ג' במחוז שומרון. בעונת 2011/2012 זכה המועדון בגביע המחוזי במסגרת גביע המדינה, והתקדם לסיבוב השישי לראשונה בתולדותיו. בעונת 2015/2016 הקבוצה פספסה הזדמנות עלייה כשסיימה במקום השני בלבד במחוז יזרעאל, 6 נקודות בלבד מאחורי הפועל בני ערערה שסיימה במקום הראשון. בעונת 2016/2017 שובץ המועדון במחוז שומרון והתחרה על העלייה עם בית"ר פרדס חנה על תואר אליפות הליגה והעפלה לליגה ב', כאשר הצליח בסוף העונה להעפיל לליגה ב'. בתום עונת 2019/2020 העפיל המועדון לליגה א', לאחר שסיים במקום הראשון בליגה ב' צפון ב'. בסיום עונת 2021/2022 חזרה הקבוצה לליגה ב.
פיגוע הירי במושב חמרה
פיגוע הירי במושב חמרה הוא פיגוע ירי שאירע ב-כ"ה בשבט ה'תשס"ב, 6 בפברואר 2002 במושב חמרה שבבקעת הירדן, בעיצומה של האינתיפאדה השנייה. בפיגוע נהרג חייל צה"ל וכן מירי אוחנה וביתה יעל בת ה-11 תושבות המושב.
רקע
בסוף ספטמבר 2000 פרצה האינתיפאדה השנייה בתום שלוש שנים של שקט יחסי בין ישראל והפלסטינים, שהופר באירועי מנהרת הכותל ובאירועי יום הנכבה 2000. במסגרת האינתיפאדה בוצעו מאות פיגועים הכוללים פיגועי ירי והתאבדות. האינתיפאדה ידעה עליות ומורדת, והחל מאמצע ינואר 2002 גברו מעשי הטרור, אשר הגיעו לשיאם בחודש "מרץ השחור" שהוביל לפתיחת מבצע חומת מגן.
הפיגוע
סמוך לשעה 20:00 חדר מחבל מכיוון העיר טובאס בנפת שכם לאזור חממות המושב חמרה שבבקעת הירדן כשהוא מחופש לחייל. רכז הביטחון ביישוב קיבל כ-45 דקות לפני כן התרעה על חדירה צפויה, והתושבים הונחו להישאר בבתים נעולים. הרכז זיהה כי בוצעה חבלה במערכת ההתראה. תחילה ירה המחבל מן המארב על רכב סיור שבו נסע שומר המושב, אך השומר לא נפגע. אז התפתחו חילופי אש בין המחבל לבין כוח של גדוד הנח"ל החרדי שאבטח את המושב וכוח משמר הגבול. מפקד פלוגה בנח"ל החרדי נפצע מכדור ברגלו וחייל נוסף נפצע אף הוא מירי. השניים פונו לבית החולים הדסה עין כרם. יתרת הכוח הכשיר רוכז תחת פיקוד מג"ב ונסע לסריקות באיזור בו פוצץ בלון הגז.
המחבל המשיך בריצה לעבר שער המושב, פרץ אותו, והגיע לבית פרטי. בעקבות קריאות העזרה של בני המשפחה, החייל משה מג'וס מקונן מהשער הצפוני רץ לעברם, נורה ונהרג מאש המחבל. כאמור המחבל פוצץ בירי בלון גז סמוך לבית, אך בני המשפחה חולצו ללא פגע תחת אש. משם המשיך המחבל ונכנס לבית אחר, שבו היו מירי אוחנה, חברת מושב בת 45, ובתה יעל, בת 11.
למקום הגיעו לוחמים מפלס"ר שריון 500 ומחטיבת גולני. כוח מג"ב הוביל את שני הכוחות אל נקודת החדירה לישוב ואל הבית בו התבצר המחבל. חיילי צה"ל הקיפו את הבית, המחבל ירה מטווח קצר באם ובבתה. השתיים נפצעו אנושות, ומתו לאחר זמן קצר. קצין צה"ל מגדוד ההכשרה של חטיבת גולני הרג את המחבל בירי מבעד לחלון הבית לאחר שזיהה כי המחבל מתכוון ליידות רימון אל הכוחות שסגרו על הבית. על גופו נמצאה חגורת נפץ שלא הופעלה.
אחר הפיגוע
הזרוע הצבאית של ארגון חמאס קיבלה אחריות לפיגוע בהודעה ברשת הטלוויזיה של חזבאללה - אל-מנאר.
שאוני בלבכן
שאוני בלבכן הוא ספר מאת פרל בניש, המספר את קורות חייה ומורשתה הייחודית של שרה שנירר, מייסדת תנועת "בית יעקב". הספר משמש חומר היסטורי רב השראה לתלמידות "בית יעקב", ונכלל בתוכניות הלימודים של הרשת.
הספר יצא לאור באנגלית בשנת 2003, בשם Carry Me in Your Heart. בשנת 2007 יצא לאור תרגומו לעברית בהוצאת פלדהיים.
תוכן הספר
הספר מתאר את היווסדות רשת "בית יעקב" בקרקוב ואת התפתחותה לכל חלקי פולין ובהמשך לשאר אירופה ולאזורים נוספים בעולם. המחברת מספרת על חייה במחיצת מורתה שרה שנירר בעלת החזון, על מורשתה הדתית ועל הגאווה היהודית שהפיחה בתלמידות למול הזרמים האידאולוגיים שסחפו מסביב. בהמשך הספר מתוארת התמודדותן של התלמידות בשואה והשתתפותן הערה במעשי צדקה וחסד וכן התמיכה שלהן האחת ברעותה ובפליטים נוספים. היא מתארת את החוסן שהן שואבות מחינוכן ברוח התורה וכמו כן היא מספרת על נשיאה בעול ושותפות בתנאיה האיומים של השואה.
בספר לכל אורכו מכנה בניש את שרה שנירר "פראו שנירר" הכינוי שכינו אותה תלמידותיה, הספר מכיל בנוסף פרטים ביוגרפיים רבים על שנירר עצמה.
השם שאוני בלבכן מבוסס על דבריה של שרה שנירר לתלמידותיה, שאין היא מעוניינת בהנצחה אלא בכך שתשאנה אותה ואת מורשתה בלבן.
תצוגת רטינה
תצוגת רטינה (באנגלית: Retina Display) היא מותג מסכים של חברת אפל, המצטיין בצפיפות פיקסלים גבוהה במיוחד. המונח נמצא בשימוש במספר מוצרים של אפל: אייפון, אייפוד טאץ', אייפד, מקבוק פרו, אייפד מיני, אייפד אייר ו-iMac. מכיוון שמרחק המשתמש מהמסך משתנה ממכשיר למכשיר, מספר הפיקסלים לאינץ' (PPI) המוגדרים כתצוגת רטינה משתנה אף הוא. צפיפות הפיקסלים תהיה גבוהה יותר במסכים קטנים ונמוכה יותר במסכים גדולים. במכשירים מתקדמים יותר ובעלי שיפור גדול יותר במספר הפיקסלים או בצפיפותם, אפל משתמשת במונח תצוגת רטינה HD או תצוגת רטינה 5K: המונח ״רטינה״ הוא סימן מסחרי רשום של אפל למסכי מחשבים ומכשירים ניידים, וזאת מה-27 בנובמבר 2012, עם אישור הרישום ע״י משרד הפטנטים וסימני המסחר של ארצות הברית. המסכים מיוצרים ברחבי העולם על ידי LG וג'פאן דיספליי.
הסבר טכני
כאשר סטיב ג'ובס הציג את האייפון 4, הוא אמר שמספר הפיקסלים הנדרשים לתצוגת רטינה הוא בערך 326 PPI למכשיר הנמצא במרחק של 10 עד 12 ס"מ מהעין. ניתן לבטא זאת כיחידת מידה של פיקסלים לכל מעלה (PPD), בה נלקחים בחשבון גם רזולוציית המסך וגם המרחק ממנו צופים בו. על פי ״מספר הקסם של ג'ובס״ 326, הסף לתצוגת רטינה מתחיל ב-57 PPD. הכוונה היא שמשולש עם גובה השווה למרחק הצפייה מהמכשיר וזווית עליונה של מעלה אחת יהיה בעל בסיס על מסך המכשיר, אשר מכסה כ-57 פיקסלים. כל מדידה לאיכות תצוגה ביחס למרחק צפייה יכולה להתבצע באמצעות PPD, החל ממסכי מכשירים ניידים קטנים ועד מקרני ענק. ה-PPD אינו משמש למדידת המסך עצמו, בשונה מרזולוציית פיקסלים מוחלטת (לדוגמה: 1920×1080 פיקסלים), או צפיפות פיקסלים (לדוגמה: 401 PPI), אלא הוא תלוי במרחק בין המסך לעיניים. קירוב העיניים למסך יפחית את ה-PPD, ולהפך.
האמריקאים (סדרת טלוויזיה)
האמריקאים (באנגלית: The Americans) היא סדרת טלוויזיה אמריקאית מסוגת מותחן ריגול תקופתי שנוצרה והופקה על ידי ג'ו וייסברג, ששרת במשך 3 שנים כקצין ב-CIA. הסדרה מתארת זוג סוכני ק.ג.ב. סובייטים שתולים שנשלחו בעודם צעירים לחיות בארצות הברית ולהתחזות לבני זוג אמריקאים לכל דבר.
ב-2018 זכתה הסדרה בפרס גלובוס הזהב בקטגוריית סדרת הדרמה הטובה ביותר.
רקע
עלילת הסדרה מתרחשת בתקופת המלחמה הקרה, במהלך שנות ה-80, ועוסקת בקורותיהם של אליזבת' (קרי ראסל) ופיליפ (מת'יו ריס) ג'נינגס, זוג סוכני ק.ג.ב. סובייטים שתולים, המתחזים לבני זוג אמריקאי נשוי המתגורר בפרברי העיר וושינגטון שבצפון וירג'יניה. יחד עימם גרים בתם ובנם, שלא מודעים לזהות הכפולה של הוריהם. למשפחת ג'נינגס יש שכן (נואה אמריך) שהוא סוכן FBI העובד באגף לריגול נגדי. הסדרה מתמקדת בחיים האישיים והמקצועיים של הזוג ג'נינגס, כשלעיתים משולבים בעלילה אירועים תקופתיים אמיתיים.
לדברי יוצר הסדרה, וייסברג, הוא התכוון לכתוב על חייהם של מרגלים בעקבות ניסיונו ב-CIA, והרעיון הבשיל בעקבות החלטת ה-FBI לחשוף את "תוכנית הבלתי לגאליים" של הק.ג.ב., שבמסגרתה נשלחו זוגות של סוכנים לחיות בכל רחבי ארצות הברית במסווה של משפחות במשך יותר מעשור, ואף גדלו בה את ילדיהם, שלא ידעו דבר על זהותם הכפולה של הוריהם.
הסדרה עוסקת במגוון גדול של סוגיות, החל בכללי והפוליטי (פטריוטיזם, אידאולוגיה, ומוסריות) ועד האישי והפרטי (מוסד הנישואים, חילוקי דעות בין בני זוג, לחצי ההורות, דמיון או שוני של ילדים והוריהם, ועוד).
עלילה
העונה הראשונה עוקבת אחרי סטן בימן שהופך את נינה קרילובה למרגלת אמריקאית בתוך ה"רזידנטורה" (נציגות הק.ג.ב. בשגרירות הרוסית). פיליפ צריך להרוג את סוכן ה-FBI אמאדור אחרי שזה חשף את יחסיו עם מרת'ה, מזכירתו של פרנק גאד, ראש האגף ב-FBI. בהמשך, הסוכן בימן הורג את ולאד, קצין ק.ג.ב. צעיר וחסר ניסיון, כנקמה על רצח שותפו אמאדור. נינה הופכת לסוכנת כפולה, ומתוודה על כך בפני ראש ה-"רזידנטורה". נישואיהם של פיליפ ואליזבת עולים על שרטון, לאחר שנודע לאחרונה כי פיליפ התייחד לזמן קצר עם אהובתו לשעבר אירנה, סוכנת סובייטית, שמספרת לו שיש להם בן משותף - מישה - המשרת בצבא הסובייטי. פיליפ ואליזבת מתפייסים לאחר מות אהובה לשעבר של אליזבת, גרגורי. העונה מסתיימת בכך שנינה מסכלת פעולת FBI ללכידתה של אליזבת, אשר נורית במבצע ונפצעת קשה במהלך בריחתה.
בעונה השלישית מתמודדים הזוג ג'נינגס עם הלחץ של חשיפת העבודה האמיתית שלהם לבתם, פייג'. כדי להרגיש נוח יותר עם הרעיון, אליזבת נעשית מעורבת יותר בפעילויות הכנסייה של פייג'. בינתיים נודע לאליזבת שאמה גוססת, והיא נזכרת בחייהן ברוסיה. סיפורי העלילה העיקריים של העונה מתמקדים בעריקה סובייטית שסטן ממונה לפקח עליה (וחושד כי היא סוכנת כפולה), במלחמה באפגניסטן (שגובה מחיר גם מפיליפ, שבנו מישה משרת בה, וגם מאולג, שאחיו הוצא להורג על ידי ההתנגדות האפגנית). קווי עלילה אחרים חוקרים את היחסים בין ברית המועצות לתנועות אנטי אפרטהייד, את הסיוע של מרת'ה בריגול - שנחשף של ידי הבוסים שלה ב-FBI, את נינה שמרצה מאסרה בכלא בברית המועצות, וניסיונותיו של אולג להקל עליה - באמצעות אביו הנושא במשרה ממשלתית בכירה במוסקבה.
באמצע העונה השלישית חושפים פיליפ ואליזבת את זהותם האמיתית כסוכנים סובייטים בפני בתם פייג', שבסופו של דבר נוסעת לגרמניה עם אימה לביקור סודי אצל סבתה החולה. פיליפ מארגן התנקשות בחייו של סוכן FBI, שמופלל בגין ריגול כדי להגן על מרת'ה (שמגלה כי בעלה הוא מרגל, אם כי פיליפ משמיט את העובדה שהוא עובד עבור הרוסים). עם זאת, המסע לגרמניה רק מגביר את זלזולה של פייג' בהוריה, מה שמוביל לכך שהיא מתקשרת למנטור שלה, הכומר טים, וחושפת בפניו את סוד משפחתה.
העונה רביעית מתחילה מיד לאחר סיום עונה שלוש ועוסקת בתוצאות סוד גילוייה של פייג' בפני הכומר טים על פעילות הוריה, אותו חושפים ההורים במהירות. העונה עוסקת אחרי ההשלכות מהגילוי לכומר וכן מלבטיה של פייג' מה עליה לעשות עם הגילוי הזה. העונה מסתיימת בערב הסופרבול ה-18 (22 בינואר 1984) בו צופים פייג' ומת'יו יחדיו.
בעונה החמישית הזוג ג'נינגס עוסקים במעקב אחרי נשק ביולוגי שארצות הברית מפתחת, במהלך העונה מתברר שלא מדובר על נשק ביולוגי אלא על פיתוח זן של חיטה שעמיד בפני מזיקים. פיליפ, שנאלץ לרצוח מדען לפני שהתברר שהפיתוח אינו נשק ביולוגי ממשיך להתלבט האם הוא מעוניין להמשיך בריגול או לחזור לברית המועצות. במקביל, הם עוקבים יש עם "בנם" טאן אחרי עריק סובייטי ומשפחתו ומנסים לגרום להם לחזור לברית המועצות. בפרק האחרון בעונה, העריק הסובייטי מחליט להישאר בארצות הברית אך אשתו ובנו חוזרים לברית המועצות. בפרק סוף העונה נראה שהזוג ג'נינגס החליטו לחזור לברית המועצות אולם מפני שאבא של קימי, שפיליפ שתל בביתו מכשיר הקלטה, ממונה לראש המחלקה הסובייטית ב-CIA, הם מחליטים להישאר כאשר פיליפ פורש מעסקי הריגול ומנהל את משרד הנסיעות שפתחו ואליזבת ממשיכה בעסקי ריגול, כולל הכשרתה של פייג' כמרגלת.
העונה השישית מתחילה מספר שנים לאחר סיום העונה החמישית. פיליפ הוא עכשיו סוכן נסיעות במשרה מלאה שמנהל משרד נסיעות שהוא בדיוק הרחיב. אליזבת ממשיכה בריגול ופייג' היא מרגלת מתלמדת. הנרי לומד בקולג' שם הוא שחקן הוקי מצליח. העונה סובבת סביב פסגת רייגן-גורבצ'וב שהתקיימה בשנת 1987. ב־KGB יש קבוצה שמעוניינת להעלים את גורבצ'וב אם הוא יסכים בפסגה לעמדה האמריקאית ואליזבת מופעלת על ידי אותה קבוצה. במקביל, אולג, שהיה נספח מתאם ה־KGB בשגרירות הסובייטית וחזר לברית המועצות, חוזר לארצות הברית בשליחות מי שמעוניין לסכל את התוכנית הזו. הוא יוצר קשר עם פיליפ ומבקש ממנו לעקוב אחרי אשתו ולדווח בחזרה על המהלכים הצפויים. לקראת סיום העונה, הכיסוי של פיליפ ואליזבת' נחלש והם בורחים דרך קנדה בחזרה לברית המועצות, לפני שה־FBI עולה על עקבותיהם.
שידורים בארצות הברית ובישראל
הסדרה עלתה לראשונה ב-30 בינואר 2013 ברשת הכבלים FX Networks, והסתיימה ב-30 במאי 2018, לאחר 6 עונות.
בישראל עלתה הסדרה בינואר 2015 בחברת Yes, והחל מה-3 במאי 2020 הסדרה משודרת גם בכאן 11 בשידורים חוזרים.
ארגון האמנה לביטחון משותף
ארגון האמנה לביטחון משותף (Организация Договора о коллективной безопасности ,ОДКБ) הוא ברית פוליטית-צבאית, שהוקמה על ידי חבר המדינות העצמאיות על בסיס האמנה לביטחון משותף שנחתמה ב-15 במאי 1992 ומאגדת תחת ברית אחת את כל צבאות המדינות החברות בחבר המדינות העצמאיות. מטה הארגון ברחוב ורברקה 7, מוסקבה, רוסיה.
תלסוקרטיה
תָלָסוֹקרטיה (מיוונית θάλασσα תלסו=ימי, וκρατεῖν קרטיה=כוח) היא מדינה, שרוב השטח שבבעלותה ימי ובכך גם מתבטאת עוצמתה. ניתן להגדיר את מעמדה כמעצמה ימית (בדומה לאימפריה הפיניקית שחלשה על רשת מסחר ענפה). רק לעיתים נדירות יש למעצמות כאלה עוצמה יבשתית המשתווה לעוצמה הימית שלהן. היוונים השתמשו לראשונה במונח "תלסוקרטיה" בתיאור הציוויליזציה המינואית, שכוחה התבסס על עוצמתה הימית. הרודוטוס התייחס בזמנו לנחיצות בפיתוח כוח ימי אשר יהווה מענה כנגד ההתעצמות הימית של הפיניקים.
ארגון האמנה לביטחון משותף
אוקראינה, שהייתה חברה בחבר המדינות, מעולם לא הייתה חלק מהארגון.
מדינות שנכללות בארגון
מדינות משקיפות וחברות בארגון האמנה לביטחון משותף:
תלסוקרטיה
באירופה של ימי הביניים
מלבד דוגמה זו לאימפריה עתיקה שהתבססה ברובה על כוח ימי ושליטה על מעברים ימיים ללא מקבילה ביבשה, גם בתקופת ימי הביניים ניתן למצוא אימפריות ומעצמות בעלות מאפיינים תלוסקרטיים.
מבין מעצמות התלוסקרטיה בימי הביניים המפורסמת שבהם הנה הרפובליקה של ונציה. בתקופת שלטונה התפצלה הרפובליקה ל"דוגדו" של ונציה וללגון.
ארגון האמנה לביטחון משותף
המהומות בקזחסטן
בינואר 2022 פרצו מחאות נגד המשטר בקזחסטן. לבקשת הנהגה המדינה, ארגון האמנה לביטחון משותף, שלח למדינה את הכוחות המשותפים לתגובה מהירה.
תלסוקרטיה
באירופה של ימי הביניים
בנוסף, בין השנים 500 ל-1000 היו מספר ערים שהתפתחו לכדי תלסוקרטיות מינוריות באזור המצוג'ורנו (דרום איטליה), אשר פיתחו נמלים וכוח ימי איתן שסייע להגן על נמליהם, בעלי בריתם ואף לזרוע הרס וחורבן בנמלי האויב. בין תלסוקרטיות אלה, ניתן למנות ערים יווניות ולומברדיות.
ארגון האמנה לביטחון משותף
סכסוך אזרבייג'ן–ארמניה (2022)
ב-13 בספטמבר 2022 התחדשה הלחימה בין אזרבייג׳ן, החברה לשעבר, לארמניה, כשנתיים לאחר סיום מלחמת נגורנו קרבאך השנייה. לאחר תחילת הלחימה, ביקשה ארמניה להפעיל סעיף מאמנת הברית, המחייב את המדינות החברות לפעול להגנת בעלת ברית מותקפת. משלחת הברית, בראשות מזכ"ל הברית, סטניסלב זאס, נשלחה לעקוב אחר המצב לאורך הגבול בין המדינות הלוחמות.
תלסוקרטיה
במזרח אסיה
בין המאה השביעית לחמש עשרה לספירה, הגאוגרפיה המלאי הימי נשלט על ידי התלסוקרטיות סריויג'יה ומאג'פאליט. זוג מעצמות שחלשו על השטח הימי המשתרע בדרום מזרח אסיה וניצלו את נתיבי הסחר באיי הבשמים ובין הודו לסין.
בתקופת התגליות (מאה 15–17) נוסדו חלק מהמעצמות התלסוקרטיות המשמעותיות. בעוד בסיסם השלטוני היה באירופה, מעצמות אלו הקימו מושבות מעבר לים ושלטו בהם בזכות אותו כוח ימי. מבין התלסוקרטיות האלו, ניתן למנות את האימפריה הפורטוגזית, הספרדית, ההולנדית ולבסוף האימפריה הבריטית שהייתה בעלת הכוח הימי הגדול ביותר שידעה התקופה. מעצמות תלסקורטיות אלה באו אל קיצם במתכונתם המוכרת, עקב סיום הקולוניאליזם ומירוץ החימוש הימי בין אנגליה לגרמניה.
Injustice: Gods Among Us
Injustice: Gods Among Us (בתרגום לעברית: אי-צדק: אלים בינינו) הם שני משחקי לחימה, המבוססים על היקום הבדיוני של DC קומיקס וסדרה של חוברות קומיקס בשם זה. המשחקים פותחו על ידי NetherRealm Studios ופורסמו על ידי האחים וורנר עבור פלייסטיישן 3, Xbox 360, Wii U. המשחק הראשון פורסם באפריל 2013 בצפון אמריקה, אירופה, אוסטרליה, וביוני 2013 ביפן. גרסה מורחבת של המשחק, שכותרתו "Injustice: Gods Among Us - Ultimate Edition", שוחררה בנובמבר 2013 עבור פלייסטיישן 3, פלייסטיישן 4, פלייסטיישן ויטה, Xbox 360, ו-Microsoft Windows. המשחק השני יצא ב-2017 ל-פלייסטיישן 4. אפליקציה חינמית למשחק הראשון ואפליקציה בכסף למשחק השני שוחררו גם עבור אנדרואיד ו-iOS.
עלילה
בקומיקס שיצא ב-2013 בשם זה, ביקום מקביל ב-2008 הג'וקר ממלכד את לויס ליין בפצצת אטום וסופרמן בטעות מפעיל אותה ומשמיד את מטרופוליס. ברגע נדיר, אף על פי שתמיד התנגד להרג, סופרמן רוצח את הג'וקר במו ידיו כנקמה.
בסיפור המשחק, באמצע קרב בין גיבורי העל לנבלי העל של יקום DC של היקום המרכזי חמישה גיבורים (באטמן, גרין לנטרן, אקווה-מן, החץ הירוק ווונדר וומן) ונבל אחד (הג'וקר) נשאבים ליקום המקביל 5 שנים אחרי הפיצוץ וסופרמן האלמן שולט ביקום ביד קשה ורצחנית, עדיין מתאבל על לויס ליין. היחידים שמתנגדים לו הם באטמן (ה"מקומי") ולקס לות'ר, שביקום הזה אינו נבל, כשהם נעזרים בהארלי קווין ובדת'סטרוק. הג'וקר ה"מקומי" המת הפך לקדוש מעונה בגות'אם סיטי, והג'וקר של המציאות האמיתית מנסה למלא את מקומו. ה"סטורי" של המשחק כולל קרבות נגד כפילים מרושעים (כולל הפקח הירוק נגד פקח צהוב מושחת, דמות שלקוחה מקומיקס DC בו קיים יקום ביזארו). ארס פחות מרושע במציאות החלופית.
המשחק השני מתרכז ביקום החלופי עם קפיצות בין 2013 ו-2017, שנה בה ברייניאק פולש לכדור הארץ וסופרגירל וסופרמן המרושע מצטרפים ללחימה בו.
במשחקי הסמארטפון ישנם קלפי לוחמים, חלקם מבוססים על המשחקים וחלקם על גרסאות קומיקס/קולנועיות/טלוויזיוניות של הלוחמים, ואף על יקומים מקבילים ("Earth 2", "Red Son" ועוד). גם ריידן וסקורפיון ממשחקי "Mortal Kombat" "מתארחים" בגרסאות שונות שלהם. ל-Earth-prime (המציאות שלנו) יש 46 קלפים ול-Earth-injustice יש 24 קלפים.
דמויות נוספות: קאטוומן, נייטווינג, ביין, סולומון גרנדי, סינסטרו, הוקגירל, רייבן, סייבורג, צבי הנינג'ה, הלבוי. במשחק השני: גורילה גרוד, הקנרית השחורה, פויזן אייבי, הדחליל.
משה מפיזענץ
משה בן יצחק מפיזענץ היה פרשן ודרשן שפעל בשלהי המאה ה-16 בפולין ובמוראביה. מחבר הספר "דרש משה" שהוא החיבור האשכנזי הראשון המפרש את אגדות התלמוד הבבלי והתלמוד הירושלמי כגוף ידע עצמאי על פי סדר המסכתות והדפים.
תולדות חייו
ר' משה פעל בשלהי המאה ה-16. ישנן עדויות לישיבתו בערים קרקוב, לייפניק ופיזענץ (בצ'כית: Bzenec; בגרמנית: Bisenz). עיון ביצירותיו מעלה שזכה לחינוך ישיבתי. מלבד זאת היה בעל השכלה תורנית רחבה שכללה היכרות עם חכמת הקבלה, פילוסופיה מבית מדרשו של הרמב"ם וספרי מוסר.
יצירתו הספרותית
ר' משה חיבר שבע יצירות תורניות שרובן אינן מוכרות בימינו אלא בשמותיהן בלבד:
חיבור נוסף המיוחס לו הוא:
גולת הכותרת של יצירתו התורנית היא החיבור:
החיבור דרש משה ומקומו בפרשנות האגדה
החיבור, דרש משה, כולל פרשנות ל-296 אגדות הלקוחות מהתלמוד הבבלי והתלמוד הירושלמי. המחבר מעתיק את האגדות על פי רוב בדילוגים ולאחר מכן מפרש אותן תוך התייחסות להיבטים מוסרים ואמוניים העולים מהאגדה המובאת. הדרש משה הוא החיבור הראשון שנכתב על ידי יוצר אשכנזי, המפרש את אגדות התלמוד כגוף ידע עצמאי על פי סדר המסכתות והדפים ולא ככלי עזר להדגשת היבטים מוסרים. שיטה פרשנית זו ממשיכה למעשה את דרכם של החכמים הספרדים, ר' יעקב בן חביב ובנו ר' לוי בספרם עין יעקב.
סרגיי ניקולסקי
סרגיי מיכאילוביץ' ניקולסקי (ברוסית:Серге́й Миха́йлович Нико́льский; 30 באפריל 1905 - 9 בנובמבר 2012) היה מתמטיקאי רוסי. חבר באקדמיה למדעים של ברית המועצות החל משנת 1972, ולאחר מכן, של הפדרציה הרוסית.
משה מפיזענץ
החיבור דרש משה ומקומו בפרשנות האגדה
אימוצה של דרך פרשנית זו הרואה באגדה גוף ידע העומד בזכות עצמו, מהווה עדות נוספת להשפעתם של חכמי ספרד על עיצוב דמותה של הספרות התורנית באשכנז בשלהי המאה ה-16. לצד אימוצן של דרכי כתיבה המאפיינות את היצירה היהודית שהתפתחה בספרד, הספר "דרש משה" משמר אופני כתיבה אשכנזים הבאים לידי ביטוי בעיקר בתשע דרשות המובאות בשלמותן במסגרת החיבור. דרשות אלו מובנות על פי צורת הכתיבה המאפיינת את הדרשה האשכנזית.
סרגיי ניקולסקי
ראשית חייו
ניקולסקי נולד בעיר טליצה, בפלך פרם (כיום עיר במחוז סברדלובסק) כילד רביעי מבין שישה. אביו מיכאיל ניקולסקי, היה בוגר המכון ליערנות בפטרבורג ולימד אחר כך בבית ספר ליערנות. האם ליודמילה לבית פיודורוב הייתה מורה. הוא בילה את ילדותו בפולין, בפושצ'ה אוגוסטובסקה, בפלך סובאלקי בקצה המערבי ביותר של האימפריה הרוסית, שבו שובץ האב במסגרת עבודתו כיערן. הוא למד בבית הספר בעיר סובאלקי. אחרי פריצת מלחמת העולם הראשונה עברה המשפחה לצ'רניהיב בה המשיך ללמוד בגימנסיה. אחרי שנת 1918 עברו לגור במחוז וורונז' בו התמנה האב אחראי על התחנה הניסויית ליערנות שביער שיפוב. החל מגיל 14 עבד גם סרגיי ניקולסקי בתחום היערנות וכפקח בתחנה המטאורולוגית קראסני קורדון, ואחר כך סגן מנהל הגן ליבנסקי. הוא קיבל מאביו ידע סולידי במתמטיקה, כולל משוואות אינטגרליות ודיפרנציאליות. עקב רצח אביו על ידי כנופיית "רוסים ירוקים" בשנת 1921, עברו שוב האלמנה וילדיה לצ'רניהיב. שם עבד ניקולסקי כנער במחלקה המחוזית לחינוך פוליטי וסיים מבחני בגרות. אחרי שנרשם לאיחוד הנוער הקומוניסטי - קומסומול, ביצע ארבע עונות של סטאז' בעבודה, וביקש להיות מהנדס. לאכזבתו, מסיבות שרירותיות, לא התקבל ניקולסקי במכון הפוליטכני של קייב. לעומת זאת, עם היתר מהאיגוד המקצועי, התקבל בפקולטה לפיזיקה ומתמטיקה של אוניברסיטת יקטרינוסלב (כיום דניפרו), שנקראה אז "המכון לחינוך העם". הושפע מאוד בהחלטתו לעסוק במתמטיקה, על ידי אחד המורים, פרופסור גריגורי גרוזינצב ניקולסקי חי ביקטרינוסלב, אז דנייבפרופורובסק, בין השנים 1925–1940.
פעילותו האקדמית והמדעית
ב-1929 סיים את לימודיו ב"מכון לחינוך לעם" בדנייפרופטרובסק ועבד בו. בשנות ה-1930 הזדמן לניקולסקי לשמוע הרצאות של אנדריי קולמוגורוב, מרצה מפורסם, שהיה בשנתיים מבוגר ממנו. לפי המלצת קולמוגורוב נשלח ניקולסקי למוסקבה על מנת ללמוד לדוקטורט באוניברסיטת לומונוסוב. ב-1935 קולמוגורוב הדריך אותו על עבודת הדוקטורט שלו. אחרי שנת 1940 עבד ניקולסקי במכון למתמטיקה (לימים המכון למתמטיקה על שם סטקלוב של האקדמיה הרוסית למדעים). בחדשים הראשונים של המלחמה להגנת המולדת פעל ניקולסקי במפקדה לכיבוי דליקות. החל משנת 1948 הוא לימד גם במכון לפיזיקה ולטכנולוגיה במוסקבה, לצד מדענים כמו פיוטר קפיצה, לב לנדאו ואחרים. הוא כיהן תקופה כראש המחלקה למתמטיקה מתמקדמת והיה פרופסור במחלקה זו. בתוקף תפקידו זה כתב ספר לימוד לאנליזה מתמטית. הוא עדיין העביר הרצאות במכון זה בשנת 2005 כשהוא בן 100.
ניקולסקי תרם תרומות חשובות לאנליזה הפונקציונלית, קירוב הליניארי, נוסחאות תרבוע, מרחבים פונקציונליים מוקפים, וליישומיהם בפתרונות וריאציונליים למשוואות דיפרנציאליות חלקיות.
ניקולסקי הקים אסכולה של תורת הפונקציות וליישומיה.
חייו הפרטיים
ניקולסקי היה נשוי לנינה איוואנובנה (1998-1910).לזוג נולדו שני בנים:יורי (1991-1934) ומיכאיל ניקולסקי (יליד 1941), מתמטיקאי ופרופסור באוניברסיטה הממלכתית של מוסקבה, ובת - נטליה (ילידת 1946) לניקולסקי 4 נכדים:איליה (יליד 1983), ילנה רינגו, יקטרינה ואנה.
מבחר ספרים
ניקולסקי כתב מעל 100 פרסומים מדעיים, כולל 3 מונוגרפיות, 2 ספרי לימוד למכללות ועוד 7 ספרי לימוד. (קירוב של פונקציות רבות משתנים ומשפטים משוכנים) (עם ולנטין פטרוביץ' אילין ואולג בסוב - הצגה אינטגרלית של פונקציות ומשפטים משוכנים (עורך: תאוריה ויישומים של פונקציות דיפרנציאביליות רבות משתנים) (נוסחאות תרבוע) (קורס לאנליזה מתמטית) Differential equations, multiple integrals, series, theory of functions of a complex variable, Mir Publ., Moscow 1983 (משוואות דיפרנציאליות, אינטגרלים מרובים, טורים, תאוריית הפונקציות בעלות משתנה מרוכב)
קישורים חיצוניים
Function Spaces, Approximation Theory, Nonlinear Analysis (Moscow, Russia, May 23–29, 2005)
קאמבק (תופעה)
קאמבק (באנגלית: Comeback, מילולית: חזרה) הוא מונח תרבותי המבטא שובה של דמות או קבוצה שזכתה בעבר לאהדה ולפרסום להישגי עבר שלה, לאחר היעדרות מתשומת הלב הציבורית. שיבה לצמרת של מי או של מה שנעדר ממנה באופן זמני.
בבידור ובתרבות
בבידור ובתרבות יכול המושג להצביע על הוצאת תקליט או מופע חדשים או השתתפות בסרט קולנוע או תוכנית טלוויזיה חדשים של זמר או שחקן בעלי הישגי עבר, לאחר תקופה ארוכה יחסית של היעדרות מתשומת הלב הציבורית. להיעדרות זו יכלו לגרום משבר אישי, ירידה ביכולת המקצועית, פניה לתחום לא-פופולרי, זיהוי שגוי של טעם הקהל ועוד. תקופות של נסיגה וחזרה הן חלק שכיח בקריית בידור ותרבות: "כמעט שאין אמן או להקה גדולים שלא חוו את זה על בשרם: הצלחה מטאורית, לעיתים בן לילה, מכירות בשמיים והופעות נונ-סטופ שלעיתים מכלות את כל הזמן שיש להם ומכניסות לסחרור מעייף, או סינגלים שפחות מצליחים, מכירות תקליטים בירידה, מכירת כרטיסים פחותה להופעה הקרבה או אפילו מצב רפואי שמשבית ומבשר רעות. חלקם לא הצליחו לשרוד את זה, חלקם שרדו כמו גדולים ואפילו יותר מזה."
להקות או קבוצות שהתפרקו מתאחדות לעיתים לאירוע קאמבק, שכאשר הוא מוצלח יכול להוביל להקמתן מחדש וחידוש פעילותן (למשל להקת כוורת, חבורת "זהו זה!", להקת ארווי מארגנטינה, להקת RBD ממקסיקו, להקת תיסלם, סאבלימינל והצל, להקת הדורבנים וכדומה).
בפוליטיקה
פוליטיקאי יכול לצאת "למדבר הפוליטי" בעקבות ירידת קרנו בעיני הבוחרים (הפסד בבחירות, או אי-מעבר של אחוז החסימה כמו נפתלי בנט בבחירות לכנסת העשרים ואחת); או הוראה חוקית שמונעת ממנו להתמודד (למשל מאסרו של אריה דרעי, או החלטת ועדת כהן בעניין אריאל שרון). הקאמבק מתרחש כאשר הנסיבות הפוליטיות משתנות או לאחר תקופה בה משקם הפוליטיקאי את מעמדו הציבורי והוא יכול לשוב ואף להצליח לסחוף מחדש בוחרים.
בספורט
קאמבק בספורט יכול להיות שובו של אתלט לפעילות והישגים לאחר פציעה או משבר אישי או שובה של קבוצה או נבחרת להישגים לאחר ירידת ליגה, למשל.
קאמבק יכול להתרחש גם במסגרת סדרת גמר בה קבוצה חוזרת מהפסד בשלב מוקדם לניצחון במשחק גומלין.
בטכנולוגיה
מסיבות שונות, כגון נוסטלגיה או אופנה, יש והשוק, או חלקים מהציבור, מאמצים מחדש טכנולוגיה ותיקה שכבר נדחקה עקב שימוש בטכנולוגיה מודרנית יותר. כך למשל ניתן לציין את הקאמבק של תקליטי הויניל, לאחר שהוחלפו על ידי אמצעי השמעת מוזיקה אחרים.
בוגאטי בוליד
בוגאטי בוליד, באנגלית: Bugatti Bolide, היא מכונית-על מתוצרת יצרנית הרכב הצרפתית בוגאטי (קרויה היום: "Bugatti Automobiles S.A.S" ונמצאת בבעלות בוגאטי-רימאק). הבוגאטי בוליד הוצגה ב-28 באוקטובר 2020 ונחשבת לאחת ממכוניות הכביש המהירות ביותר שיוצרו אי-פעם עם מהירות מרבית של כ-. הבוליד היא מכונית ספורט בתצורת מכונית קופה, אשר הורכב בה מנוע מרכזי בתצורת W16 בעל הספק של. פירוש השם le bolide בצרפתית הוא "מכונית המירוץ" ואכן, הבוליד תוכננה לשבור שיאי מהירות, הן במסלולי המרוצים והן בישורת.
הייצור החל באוגוסט 2021 אך ייצור סדרתי של כ-40 יחידות יחל רק ב-2024 במחיר של 4 מיליון אירו למכונית. בפסטיבל הרכב ה-36 שנערך בספטמבר 2021 זכתה הבוליד בתואר "מכונית העל היפה ביותר".
מפרט הנדסי ונתונים טכניים
המנוע של הבוגאטי בוליד הוא מנוע מרכזי בנפח 8.0 ליטרים (7,993 סמ"ק) בעל 4 מגדשי טורבו ו-16 צילינדרים בתצורת W, ומפיק כ-. המנוע הוא גרסה משופרת של מנוע ה-W16.4 של הבוגאטי שירון סופר-ספורט 300+ (גם הוא עם 16 צילינדרים בתצורת W ו-4 מגדשי טורבו), וכולל מגדשי טורבו משופרים עם להבים גדולים יותר כדי להפיק יותר הספק מהמנוע. המנוע מפיק דחף של 2.8 ג'י וכדי להימנע מכוח עילוי שירים את המכונית הכנף האחורית מפיקה כוח הצמדה של כ- בכנף האחורית ועוד בכנף הקדמית.
חוג אידיאלים חופשיים
בתורת החוגים, חוג אידיאלים חופשיים (באנגלית: free ideal ring; מקובל הקיצור fir) הוא חוג שבו כל אידיאל שמאלי הוא מודול חופשי בעל דרגה מוגדרת היטב. כל חוג כזה הוא תחום, היינו חוג ללא מחלקי אפס. הדוגמה המוכרת ביותר היא חוג חופשי. תכונת האידיאלים החופשיים, וגרסאותיה השונות המוצגות להלן, מכלילות את אלגוריתם החילוק של חוגים אוקלידיים, ומספקות מידע חשוב על מטריצות מעל חוגים כלליים. את התאוריה של חוגי אידיאלים חופשיים פיתח פול כהן.
מעל חוג אידיאלים חופשיים, כל תת-מודול של מודול חופשי הוא חופשי. כל חוג אידיאלים חופשיים הוא בעל ממד גלובלי 1. בנוכחות תנאי אור, חוגי אידיאלים חופשיים אינם אלא חוגי אידיאלים שמאליים ראשיים. בפרט, עבור חוגים קומוטטיביים, חוג הוא בעל אידיאלים חופשיים אם ורק אם הוא ראשי.
מכפלה חופשית של שני חוגי חילוק, מעל תת-חוג עם חילוק משותף, היא fir. ב-fir מתקיימת הגרסה הבאה של פירוק יחיד לגורמים: כל איבר ניתן לכתיבה כמכפלה של מספר סופי של אטומים (אטום הוא איבר לא הפיך שאינו ניתן לכתיבה כמכפלה של איברים לא הפיכים), ואם שתי מכפלות שוות, אז עד כדי סדר, הגורמים "דומים"; x,y דומים אם חוגי המנה R/Rx, R/Ry איזומורפיים.
הכללות
חוג שבו כל אידיאל שמאלי נוצר סופית הוא חופשי בעל דרגה מוגדרת היטב, נקרא חוג אידיאלים חופשיים למחצה (semifir). כל fir הוא semifir. חוג שבו כל אידיאל שמאלי הנוצר על ידי לכל היותר n יוצרים הוא חופשי בעל דרגה מוגדרת היטב, נקרא חוג אידיאלים n-חופשיים (n-fir). לכן חוג semifir אם ורק אם הוא n-fir לכל n, ומחלקת ה-n-fir-ים הולכת וקטנה כאשר n גדל. תנאים אלו, בניגוד לתנאי ה-fir עצמו, הם סימטריים להחלפת ימין ושמאל. כל חוג הוא 0-fir וחוג הוא 1-fir אם ורק אם הוא תחום. מודול מעל semifir הוא שטוח אם ורק אם כל תת-מודול נוצר סופית שלו הוא חופשי.
חוג קומוטטיבי הוא 2-fir אם ורק אם הוא semifir, אם ורק אם הוא תחום בזו. באופן כללי יותר, עבור תחומים המקיימים את תנאי אור, כל 2-fir הוא semifir, ותנאי זה שקול לתכונת בזו משמאל.
כל semifir מוכל בחוג עם חילוק (ויש חוג חילוק אוניברסלי ביחס לתכונה זו).
אלכסנדר קולצ'ק
אָלֶכְּסַנְדֶּר וָאסִילְיֵיבִיץ' קוֹלְצָ'ק (ברוסית: Алекса́ндр Васи́льевич Колча́к; 4 בנובמבר 1874, פלך סנקט פטרבורג - 7 בפברואר 1920, אירקוטסק) היה מדינאי רוסי, סגן אדמירל הצי הרוסי הקיסרי (1916), אדמירל השייטת הסיבירית (1918), מראשי הצבא הלבן והמנהיג העליון של רוסיה.
קולצ'ק היה חוקר ארצות ואוקיינוגרף שהשתתף במשלחות מחקר בשנים 1900 – 1903, וזכה על כך ב-1906 בעיטור קונסטנטין הגבוה של החברה הגאוגרפית הקיסרית הרוסית. קולצ'ק השתתף במלחמת יפן-רוסיה, במלחמת העולם הראשונה ובמלחמת האזרחים ברוסיה. בקיץ 1917 נסע בשליחות אלכסנדר קרנסקי לארצות הברית, מסע שהתברר כגלות פוליטית שנועדה להרחיק אותו ממהלך האירועים הפוליטיים התוססים ברוסיה.
לאחר שנודע לו על מהפכת אוקטובר החליט קולצ'ק לחזור לרוסיה. הוא שימש כ והנהיג את הצבא הלבן. בתיאום עם כל הגורמים המתנגדים לשלטון הסובייטי הכריז על עצמו כ וכשליט המדינה הרוסית (מ-18 בנובמבר 1918 עד 4 בינואר 1920) והוכר דה-פקטו בתפקיד זה על ידי מדינות ההסכמה. לאחר כישלונות צבאיים, נפגש במאבקים מבית מול מדינות ההסכמה והלגיון הצ'כוסלובקי אשר הסגירו אותו לידי הצבא האדום והוצא להורג.
מוצא ומשפחה
למשפחת קולצ'ק מוצא טטרי ממולדובה. רבים מאבותיו של אלכסנדר קולצ'ק היו מעורבים בנושאי צבא ומלחמה לאורך חייהם. מבין אבותיו מוערך להיות אליאס קולצ'ק פאשה, מוסלמי ששירת בצבא האימפריה העות'מאנית נגד כוחותיו של כריסטופור מיניך במהלך המלחמה העות'מאנית-רוסית (1735–1739). אחד מבין בניו של אליאס קולצ'ק פאשה עבר לאימפריה הרוסית והתנצר. לפי רישומים צבאיים מתקופת פאבל הראשון ואלכסנדר הראשון, קיסרי רוסיה, בני משפחת קולצ'ק שירתו במוצב הקוזאקים על גדות נהר הבוג הדרומי. ב-1843 הוענק לבית קולצ'ק מעמד אריסטוקרטי ומשפחת קולצ'ק החזיקה בקרקעות מסביב לאודסה הממוקמת לחופי הים השחור. ואסילי קולצ'ק היה הבכור מבין שלושה אחים, יליד 1837, ושירת כקצין ארטילריה בצי הרוסי הקיסרי. לאחר מלחמת קרים החל ואסילי בקריירה מנהלית בשירות משרד הצי.
בהיותו מומחה בולט בתחום הארטילריה ומטרולוגיה, ואסילי קולצ'ק כתב רישומים וכתבי עת מדעיים רבים שפורסמו בפרסומים שונים. בפרט נודע ספרו "ההיסטוריה של מפעל אובוחוב בקשר להתקדמות הטכנולוגיה הארטילרית" (1904). רעייתו של ואסילי הייתה אולגה איליניצינה, בת למשפחת סוחרים אמידה מאודסה שהייתה צעירה ממנו ב-18 שנים (ילידת 1855). אביה, איליב מיכאילוביץ', היה אזרח כבוד של האימפריה הרוסית וחבר המעצה המנהלית המקומית של אודסה. הזוג נישא בתחילת שנות ה-70 של המאה ה-19 וזמן קצר לאחר מכן עברו להתגורר באלכסנדרובסקוי, לפרברי הבירה סנקט פטרבורג (היום מהווה שכונה בתוך העיר).
ב-4 בנובמבר 1874 נולד אלכסנדר ואסילייביץ' קולצ'ק, הבן הבכור של הזוג קולצ'ק. אלכסנדר הוטבל לנצרות בכנסייה קרובה לבית המשפחה ודודו (אחי אביו) היה לו לסנדק. בילדותו נהגה אמו לקחת אותו ואת אחיו ואחיותיו הצעירים ממנו לכנסייה הקרובה לביתם באופן קבוע. מאוחר יותר טען קולצ'ק כי:
חינוכו בגמנסיה ובאקדמיית הצי הרוסי
ואסילי קולצ'ק היה אלוף-משנה של הצי במילואים וקידם את בנו לעבר קריירה דומה לשלו בשירות הצי הרוסי הקיסרי. בין 1885 ל-1888 התחנך אלכסנדר בגימנסיה השישית של סנקט פטרבורג איפה שלמד לצד ויאצ'סלב מנז'ינסקי (לימים מהפכן בולשביקי וראש האו.ג.פ.או.. אלכסנדר התקשה בלימודיו וסיים את שנתו השנייה עם ציונים של 2 ברוסית, 3 בלטינית, 3 במתמטיקה, 3 בגרמנית ו-2 בצרפתית (מתוך חמש). הוא נמנע מלהישאר כיתה שנייה למשך שנה נוספת לאחר ששיפר את ציוניו ל-3 ברוסית ובצרפתית דרך בחינות בעל פה.
בסיום שנתו השלישית בגימנסיה ב-1888 עבר קולצ'ק ללמוד באקדמיית הצי הרוסי, מעבר לו ייחל אביו. שינוי ביחסו כלפי לימודיו ניכר במהרה כאשר לקח אחריות ומשמעת לימודית גבוהה יותר זמן קצר לאחר תחילת לימודיו באקדמיית הצי. ייתכן ושינוי זה נבע מעניינו הרב בשייט, בצי ובחקר הימים. קולצ'ק סיים מקום ראשון בכיתה בשנתו הראשונה ומקום שני בכיתה בשנתו השנייה (הוא החליף מקומות עם חברו דמיטרי פיליפוב). ב-1890 יצא קולצ'ק לראשונה לשייט. ב-12 במאי, לצד צוערים נוספים, לקח קולצ'ק עמדת פיקוד על האונייה המשוריינת 'קניאז פוז'ארסקי'. האונייה יצאה מקרונשטאדט ועשתה דרכה ברחבי המפרץ הפיני וחנתה באופן זמני בטאלין והלסינקי (האחרונה הייתה בירת הדוכסות הגדולה של פינלנד). ב-6 באוגוסט שבה האונייה לבסיס הצי בקרונשטאדט. בהמשך נשלחו הצוערים ללמוד על התעשייה הצבאית ועל ייצור פלדה וקולצ'ק למד מאביו על דרכי הפעולה של מפעליו. היזם הבריטי, ויליאם ג'ורג' ארמסטרונג, הברון ארמסטרונג, ביקר ברוסיה באותה העת, פגש והתרשם מקולצ'ק הצעיר והציע לו שיתחנך תחתיו בבריטניה בעסקים ויהיה למהנדס. קולצ'ק סירב להצעה.
ב-1892 קודם קולצ'ק לדרגת מפקד שאינו קצין (מש"ק) ובהמשך, על המשמעת שלו ויכולתו בתחום המדעים, הועלה לדרגת 'פלד-פיבל' (Фельдфебель), המקבילה לרב-סמל. נוסף על כך מונה קולצ'ק למדריך עבור הכיתה הצעירה. ב-1894, שנת ההכשרה הסופית של קולצ'ק באקדמיית הצי, נפטרה אמו בת ה-39. מבחן סיום ההכשרה של בית ספר לקצינים היה למסע בן חודש באונייה 'ביטייז' ("אביר"). במהלך המבחן בכתב היה קולצ'ק היחיד בכיתתו שענה על כל 15 השאלות. כאשר הגיעו התוצאות של הבחינות היה קולצ'ק מקום ראשון בכיתתו. ב-14 בספטמבר 1894, קולצ'ק, לצד כל שאר עוברי הבחינות, מונה לקצין זוטר בשירות הצי הרוסי הקיסרי.
תחילת השירות
במרץ 1895 נשלח קולצ'ק אל מעבדת חקר הצי הממוקמת בקרונשטאדט ומאוחר יותר מונה לקצין המפקח על הסיירת "רוריק" (Рюрик). באותה העת החל קולצ'ק להתעניין בחקר הימים ואוקיינוגרפיה, ומצא עניין רחב בחקר אוקיינוס הקרח הצפוני הממוקם מסביב לקוטב הצפוני כמו גם צפון האוקיינוס השקט (ימות ברינג ואוחוצק). בשנת 1897 הגיש בקשה להצטרף לצוותה של הסיירת "קוריאה" (Кореец) במסעה לחצי האי קמצ'טקה. בקשתו נפגשה בסירוב מצד הפיקוד הצבאי והוא נשלח לפקח על פעילות הצוות של הסיירת "קריסר" (Крейсер). מפקד הסיירת, גנריק פאדביץ' צ'יבינסקי כתב לטובה על הרושם שהותיר בו קולצ'ק, שלפיו היה נאמן, מוכשר, בל משמעת ברזל, זיכרון יוצא דופן וידע נרחב בכיווני הרוחות ובהיסטוריה ימית.