cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
הכרה בקוסובו
תגובת סרביה
בשל הטענות הסרביות כי קוסובו היא חלק משטחה הריבוני, התגובות הראשוניות שלה כללו החזרת שגרירים ממדינות שהכירו בקוסובו למשך מספר חודשים, האשמת מנהיגי קוסובו בבגידה חמורה, והעלאת הנושא לדיון בבית הדין הבינלאומי בהאג. כמו כן גירשה סרביה שגרירים ממדינות שהכירו בקוסובו לאחר ההצבעה בעצרת הכללית של האו"ם שאימצה את יוזמתה של סרביה לבקש חוות דעת מייעצת של בית הדין.
בדצמבר 2012, כתוצאה ממשא ומתן על מעמדה של קוסובו בתיווך האיחוד האירופי, הסכים ראש ממשלת סרביה איוויצה דאצ'יץ' למנות קצין קישור בקוסובו.
באפריל 2013, קוסובו וסרביה הגיעו להסכם על נורמליזציה של היחסים ביניהן, בכדי לתת לשני העמים את האפשרות להצטרף בבא היום לאיחוד האירופי. על פי תנאי ההסכם, "בלגרד הסכימה להודות כי הממשלה בפרישטינה מפעילה סמכות מינהלית על שטחה של קוסובו – וכי היא מוכנה להתמודד עם פרישטינה כרשות שלטונית."
ב-17 ביוני 2013 החליפו קוסובו וסרביה קציני קישור.
עמדות שננקטו על ידי גופים ריבוניים
על פי מחקר משנת 2020, מדינות שיש להן קשרים חזקים עם ארצות הברית נוטות יותר להכיר בקוסובו, בעוד שמדינות בעלות קשרים חזקים יותר לרוסיה נוטות פחות להכיר בקוסובו.
מדינות שחזרו בהן מהכרה מקוסובו
משרד החוץ הסרבי טען במרץ 2020 כי ישנן שמונה עשרה מדינות שחזרו בהן מההכרה בקוסובו בהן: בורונדי, הרפובליקה המרכז-אפריקאית, קומורו, גאנה, דומיניקה, גינאה ביסאו, גרנדה, לסוטו, ליבריה, מדגסקר, נאורו, פלאו, פפואה גינאה החדשה, סאו טומה ופרינסיפה, סיירה לאון, איי שלמה, סורינאם וטוגו. משרד החוץ של קוסובו כינה הכרזות אלו "חדשות כזב" ו"פרופוגנדה סרבית". כאשר חמש מאותן חזרות מהכרה מפוקפקות:
ישנם דיווחים סותרים האם עומאן הכירה בקוסובו או הכירה בה וחזרה בה מהכרתה. בפברואר 2011 הודיעה קוסובו כי קיבלה הודעה מעומאן בה נאמר כי היא "תקבל בברכה את חברותה של קוסובו באו"ם, כמו גם לארגונים בינלאומיים ואזוריים אחרים" וכי המדינות יצרו יחסים דיפלומטיים. עם זאת, בספטמבר 2011 הצהיר סגן שר החוץ של קוסובו, פטריט סלימי, כי "עומאן מעולם לא הכירה בנו". מאוחר יותר באותו חודש הודיע משרד החוץ של קוסובו כי שר החוץ של עומאן יוסף בן עלווי בן עבדאללה הודיע להם על הכרת ארצו בקוסובו. הממונה על היחסים עם קוסובו בערב הסעודית צוטט בשנת 2012 באומרו כי עומאן מעולם לא הכירה בקוסובו.
גופים שלא הכירו בקוסובו כמדינה עצמאית
הכרה דיפלומטית היא פעולה מפורשת, רשמית, חד צדדית במדיניות החוץ של מדינות ביחס למדינה אחרת. אם לא יצאה הצהרה כזו אין פירושו בהכרח שלמדינה יש התנגדויות לקיומה, לעצמאותה, לריבונותה או לממשלה של הצד השני. מדינות מסוימות, על פי מנהג או מדיניות, אינן מביעות הכרה רשמית, בטענה כי הצבעה לחברות באו"ם או בארגון אחר שחברותו מוגבלת למדינות היא בעצמה מעשה הכרה.
עמדות ארגונים בינלאומיים
ארגונים בין ממשלתיים אינם נוקטים בעצמם בהכרה דיפלומטית עבור מדינות; המדינות החברות בהם עושות זאת בנפרד. עם זאת, בהתאם לפרוטוקולים הפנימיים של הארגונים ועמדות המדינות החברות בהם, הם עשויים להביע דעות חיוביות או שליליות באשר להצהרות עצמאות שונות, או לבחור להציע או לעכב חברות בארגון למדינה מוכרת חלקית.
באטמן: האש
האש (באנגלית: Hush) היא קשת סיפור, שפורסמה בחוברות הקומיקס באטמן ביקום DC על ידי חברת DC קומיקס, והיא נמשכה לאורך שתים עשרה חוברות בין אוקטובר 2002 לספטמבר 2003. את הסיפור כתב ג'ף לוב, וג'ים לי אייר אותו.
הסיפור מתאר מטריד מסתורי בשם האש שמתכוון לפגוע בבאטמן מרחוק. הסיפור כולל הופעות אורח רבות של הנבלים של באטמן, חברי משפחת העטלף, ואף הברית בינו לבין סופרמן. הסיפור בוחן גם את הפוטנציאל הרומנטי בין באטמן לקאטוומן.
היסטוריה פרסומית
"האש" פורסם בגיליונות חודשיים בקומיקס באטמן, 608–619 (אוקטובר 2002 – ספטמבר 2003) על ידי DC קומיקס. הגיליון הראשון של הקשת זכה להצלחה ודורג ראשון ב-300 הקומיקסים המובילים בחודש אוקטובר 2002, עם כ-113,061 מכירות מוזמנות מראש. מאוחר יותר הוא נאסף לשני כרכים בכריכה קשה וכריכה רכה, ומאוחר יותר DC קומיקס שחררה את קשת הסיפור בכרך אחד באוגוסט 2009. מהדורת כריכה קשה בה מוצגות יצירות האמנות של ג'ים לי בשלב העיפרון, שוחררה תחת הכותרת Batman: Hush Unwrapped Deluxe Edition, ב-22 בפברואר 2011.
עלילה
באטמן מציל ילד שנחטף על ידי קילר קרוק, אך קאטוומן גונבת את כספי הכופר. בשעה שבאטמן מסתובב בעיר גות'אם במרדף אחריה, וו האחיזה שלו נחתך והוא נופל ארצה, ושובר את גולגולתו. הוא כמעט נהרג על ידי קבוצת עבריינים לפני שהוא ניצל על ידי הציידת. המשרת שלו, אלפרד פניוורת', פועל בהתאם להוראותיו ומזמין את חבר ילדותו, תומאס אליוט, כיום מנתח מוח ידוע. ד"ר אליוט מסיר את שברי הגולגולת ממוחו של ברוס. באטמן מתאושש ומגלה כי פויזן אייבי השתמשה בקאטוומן כדי לגנוב את הכופר, ולקחה אותו ממנה. קאטוומן זועמת על כך שאייבי השתלטה עליה מוחית. באטמן מציל אותה ממוות וקושר איתה קשר רומנטי. הוא מחליט לסמוך על קאטוומן ומגלה לה את זהותו כברוס ויין.
באטמן מאפשר לקילר קרוק להימלט מארקהם, כך שיוכל לעקוב אחריו. קרוק מוביל את באטמן לחממה נטושה של אייבי. אך לפני שהוא יכול לחקור את קילר קרוק, הוא נלכד.
באטמן וקאטוומן עוקבים אחר פוייזן אייבי למטרופוליס. שם הם מגלים שאייבי השתלטה על סופרמן, והיא מצווה עליו להרוג את באטמן. באטמן מבחין כי סופרמן מתנגד בתת-המודע להשפעתה של אייבי, ומרסן את עצמו בניסיונותיו להרוג את באטמן. באמצעות מגוון אמצעי לחימה, כולל רימוני פלאשבנג, קול היפר-סוניק, זרם חשמלי וטבעת קריפטונייט שהפקיד בידו סופרמן, באטמן מעכב את סופרמן בזמן שקאטוומן משליכה את לויס ליין מבניין הדיילי פלאנט. סופרמן משתחרר משליטתה של אייבי כדי להציל את לויס, והוא ובאטמן לוכדים אותה.
מאוחר יותר, בגות'אם סיטי, ברוס ויין, סלינה קייל, לזלי תומפקינס וד"ר אליוט צופים באופרה ליצנים, שעה שהארלי קווין מבצעת שוד בתיאטרון. במהלך המאבק, נראה כי ד"ר אליוט נורה למוות על ידי הג'וקר. באטמן בזעמו מכה בג'וקר מתוך כוונה להורגו. בעודו נזכר בכל המוות והכאב שגרם הג'וקר לידידיו של באטמן, הוא מכה גם בהארלי ואף בקאטוומן בניסיונם לעצרו. הוא כמעט חונק אותו למוות, אך נעצר בעקבות שכנועיו של מפקח המשטרה ג'יימס גורדון.
דיק גרייסון חוזר לגות'אם להלווייתו של אליוט. באטמן שח לו על חשדותיו כי יש מוח כלשהו שעומד מאחורי כל הנבלים שמתנהגים באופן מוזר. מאחורי הקלעים מגיח אדם שפניו חבושות, ונראה כי הוא מתזמר את העלילה, הוא מתכנה בשם האש.
לאחר סיכול שוד של איש החידות, נייטווינג ובאטמן מגלים ראיות לקשר של ראס-אל-גול למתרחש. באטמן חוטף את בתו, טליה, ומניח אותה תחת שמירתה של קאטוומן. באטמן מאתר את ראס וחושף מפיו כי מישהו בעברו טבל בבור לזארוס, בעל היכולת לרפא ולהחיות מתים. בינתיים קאטוומן מנוצחת בידי ליידי שיווה שנשלחה לחלץ את טליה, אך טליה גורמת לה לאבד את הכרתה ומצילה את קאטוומן. בהמשך באטמן חוזר לגות'אם ומוצא את קאטוומן מותקפת בידי הציידת שלוקה בהזיות. הוא מסייע לה לשתק אותה ונאבק מיד לאחר מכן בדחליל שגרם לה להזות. בבית הקברות הוא מגלה שהרובין הנוכחי, טים דרייק, נחטף בידי קודמו ג'ייסון טוד, שלמעשה מת מספר שנים קודם לכן במאורעות מוות במשפחה. לאחר מאבק בטוד, הוא מתגלה כפני חימר שהתחזה לו.
לאחר מכן במהלך בדיקה במערה, מוצא באטמן מכשיר זר בתוך המחשב שלו. הוא פונה להיפגש עם הטכנאי האמין שלו, הארולד. הוא קובע עמו פגישה לאחר שנעדר מאז מאורעות שטח הפקר. הארולד מודה שמראהו המעוות טופל בתמורה למכשיר, אך הוא נורה ונהרג על ידי האש לפני שהוא חושף את שמו. תומאס אליוט מתגלה כיורה וכפנים שמאחורי התחבושות (בהמשך מובן כי פני חימר התחזה לאליוט בעת שנורה באופרה). אליוט נטר טינה למשפחת ויין עוד מאז שאביו של באטמן, ד"ר תומאס ויין, הציל את חיי אמו של אליוט לאחר תאונת דרכים. אליוט חיבל ברכב הוריו כדי לזכות בירושה, והאשים את אביו של ברוס, שלא אפשר לתוכניתו להצליח. במהלך עימותם, אליוט נורה על ידי הארווי דנט הבריא, ונופל למים, אך באטמן אינו מספיק לחשוף את פניו ומניח שמדובר בתומאס אליוט. גופתו לא נמצאה.
באפילוג לאחר עימותו עם אליוט, באטמן מגלה כי המוח האמיתי מאחורי הקונספירציה הוא איש החידות. הוא השתמש בבור לזרוס כדי להחלים ממחלה סופנית, ובשהותו בבור, הסיק כי זהותו של באטמן היא ברוס ויין. לאחר שפנה להציע לתומאס אליוט תרופה למחלת אמו (בור לזרוס), במקום זאת העדיף אליוט לקשור קשר נגד ויין. איש החידות היה גם הנבל היחיד שבאטמן לא האמין שפעל באופן יוצא דופן במהלך כל הסאגה; השוד שעצר באטמן היה אופייני למדי לאיש החידות באותה תקופה. הוא גם אומר לו שהוא ואליוט התייחסו לעלילה כעלילת ה"האש". עוד הוא מגלה שהוא יודע את זהותו של באטמן כויין, אך באטמן לא נבהל מכיוון שחידה שכל אחד יודע את תשובתה תהיה חסרת ערך עבור ניגמה. בנוסף, באטמן מזהיר אותו כי אם יחשוף את סודותיו, הוא יחשוף כי איש החידות השתמש בבור לזרוס של ראס-אל-גול, ויהיה צפוי לנקמת ליגת המתנקשים.
בסצנת הסיום נפגשים באטמן וקאטוומן. הוא ממשיך שלא להאמין בה ואינו בטוח שהיא לא הייתה מודעת לסיפור יותר ממה שהודתה. בזמן שהיא מנסה לנחם אותו, קאטוומן אומרת לו שלא בכוונה "האש", שניות לפני שניסתה לנשק אותו, מה שמעורר תגובה קשה מצד באטמן, שמאלצת אותה לסיים את הקשר. לפני שהיא עוזבת, היא אומרת שלא אכפת לה שמערכת היחסים ביניהם התחילה בעקבות כישוף. זה עבד בגלל מי שהם, ויום אחד הוא ילמד לסמוך עליה. באטמן גם חושב שזה אכן ייתכן "יום אחד".
ביקורות
ב-IGN Comics דורגו שני הכרכים של באטמן: האש כמספר 10 ברשימת 25 הרומנים הגרפיים הגדולים ביותר של באטמן, ואמרו כי "יש כמה רגעים בלתי נשכחים באמת" ו"יצירות האמנות של ג'ים לי לא יאומנו ".
אוגדנים
כל סיפור נאסף בשני כרכים ובהמשך לכרך אחד.
טלוויזיה
ב -1 במרץ 2007, המפיק אלן ברנט הצהיר כי הם ניסו לעבד את קשת הסיפור "באטמן: האש" לפרק "שמועות" של "הבאטמן". עם זאת, בסיום, מנהלי די.סי שכנעו את צוות ההפקה שלא להשתמש בהאש לפרק ובמקום נוצר הנבל המקורי שמועה, שדיבב רון פרלמן. בשנת 2010, כשברוס טים נשאל אם סרט על באטמן: האש יצא בעתיד כחלק מסרטי האנימציה המקוריים של DC, הוא הצהיר כי כמו באטמן: ליל כל הקדושים הארוך, קשת הסיפור טובה יותר לקומיקס מאשר לסרט, אבל באטמן: האש יכול לשמש גם כסדרת טלוויזיה.
סרט
לאחר קבלת הפנים המוצלחת של באטמן נגד דרקולה, המפיק ג'ף מטסודה ניסה לעשות סרט שני של הבאטמן שכותרתו באטמן נגד האש. הסרט היה אמור לכלול גם הופעות של הג'וקר, קאטוומן, פני חימר, הפינגווין, מיסטר פריז ואיש החידות. עם זאת, הפרויקט מעולם לא יצא לפועל. גם קווין קונרוי וגם מארק המיל בקשו ליצור סרט באטמן: האש. ב־20 באוגוסט 2017, קונרוי הצהיר שאף על פי שהתוכניות לבצע עיבוד טרם החלו, הוא ישמח לעשות זאת.
ביולי 2018 הוכרז על עיבוד לסרט אנימציה של הסיפור, הסרט מבוסס ברובו על הקשת אך כולל בתוכו שינוי של מספר חלקים מהעלילה, כשהמרכזי שבהם הוא העובדה שדמות האש האמיתית אינה דוקטור אליוט אלא איש החידות.
מחוז שיאוליאי
מחוז שיאוליאי (בליטאית: Šiaulių apskritis) הוא אחד מעשרת מחוזות ליטא. בירת המחוז היא העיר שיאוליאי.
נכון לשנת 2012 התגוררו בשטחי המחוז למעלה מ-293,000 בני אדם.
היסטורית המחוז בחלוקה המנהלית
כינון אזורים מנהליים בליטא החל בתקופת הדוכסות הגדולה של ליטא במאה ה-18. הגדרת אזור שאולאי כיחידה מנהלית נפרדת נקבעה באוקטובר 1795 כאשר העניקה קתרינה השנייה זכויות עיר לשיאוליאי והפכה אותה לבירת המחוז. החלוקה המנהלית הרוסית נותרה ללא שינוי עד תום מלחמת העולם הראשונה.
עם סיום המלחמה, ב-1918, הייתה ליטא למדינה עצמאית. ב-17 בדצמבר 1918 הוכרז על חלוקת ליטא לאזורים/מחוזות בשם "apskritys".
בשנת 1937 השתרע מחוז שאולאי על פני 6,042 קמ"ר והיה למחוז (apskritys) הגדול ביותר בליטא, אוכלוסייתו מנתה אז כ-210,000 איש. בשנת 1940 כבשה ברית המועצות את ליטא וחוללה רפורמה במערכת השלטונית והחלוקה המנהלית, חלוקת המחוזות נותרה זמנית על כנה, עד שנת 1950. אז בוטלו המחוזות ונוצרה חלוקה מנהלית מדרג נמוך יותר, למחוזות משנה (rajonas).
רק בשנת 1994, ארבע שנים לאחר כינון ליטא העצמאית המודרנית, הוחזרה החלוקה המסורתית לעשר מחוזות תוך שימור שמות המחוזות, לעומת זאת חלוקת השטחים בין המחוזות נעשתה לפי שיקולי מנהלה, ולא השתמרה החלוקה המקורית שנהגה לפני מלחמת העולם השנייה, ולכן ישנם יישובים שהיו לפני המלחמה במחוז אחד, ובחלוקה החדשה נמצאים במחוז אחר.
רשויות מקומיות
מחוז שאולאי מחולק ל-7 רשויות מקומיות:
Second
Second (בעברית: שנייה) הוא מיני-אלבום השני של הזמרת-יוצרת הבריטית ריי. האלבום יצא לאור ב-11 באוגוסט 2016, על ידי חברת התקליטים פולידור רקורדס. מתוך האלבום יצא סינגל.
מר הובס בחופשה
מר הובס בחופשה (באנגלית: Mr. Hobbs Takes a Vacation) הוא סרט קומדיה אמריקאי משנת 1962 בבימוין של הנרי קוסטר, עם ג'יימס סטיוארט ומורין אוהרה בתפקידים הראשיים. התסריט מבוסס על הרומן "מר הובס בחופשה" של אדוארד סטריטר משנת 1954.
בסרט משתתף גם הזמר והשחקן פביאן שהיה אז אליל נוער.
תקציר העלילה
רוג'ר הובס (ג'יימס סטיוארט) הוא בנקאי מבוסס מסנט לואיס, מיסורי. הוא סובל מהצפיפות וזיהום האוויר בעיר ומתכנן לצאת עם אשתו פגי (מורין אוהרה) לחופשה בחוף הים בקליפורניה ללא הילדים.
פגי מתעקשת לצאת עם כל המשפחה שזה ערך חשוב בעיניה. בגלל זה היא שכרה בית מומלץ על שפת הים. לזוג יש שתי בנות נשואות - ג'ייני (לילי ג'נטל) הנשואה לביירון (ג'ון סקסון) וסוזן (נטלי טרנדי) הנשואה לסטן (ג'וש פיין). בבית גרים אתם הבת המתבגרת קייטי (לורי פיטרס) ובן הזקונים דני (מייקל ברנס) שדבוק כל הזמן לטלוויזיה.
הצרות מתגלות מיד בהתחלה, הבית נראה מוזנח ונטוש כמו ביצירות של אדגר אלן פו. משאבת המים לא עובדת וכשהוא מנסה לתקן, פורצים מים במטבח והעוזרת שלהם בורחת. סטן וסוזן רבים כל הזמן ומתברר שסטן הוא מובטל והוא עוזב אותם לפתע לראיון עבודה.
ביירון מתחיל בחוף עם יפהפייה מושכת בשם מריקה (ואלרי ורדה), דני דבוק כל הזמן לטלוויזיה וקייטי לא רוצה לצאת מהבית בגלל שיש לה פלטה בשיניים.
רוג'ר ופגי משכנעים את קייטי לבוא אתם למסיבה במועדון שיט אך אף בחור לא מזמין אותה לרקוד עד שרוג'ר מדבר עם ג'ו (פביאן) ותוחב שטר כסף בידו כדי שיזמין את קייטי והיא דווקא מוצאת חן בעיניו למרות הפלטה בשיניים.
הטלוויזיה בבית מתקלקלת ורוג'ר מזמין את דני לחתירה בסירה בה מתגלים מיומנותיו מהעבר בתור ימאי. הוא מצליח לנווט את הסירה בערפל ודני מעריץ אותו.
לבסוף הכל מסתדר: בריאן עוזב את מריקה לאחר שיחה עם רוג'ר, סטן מתקבל לעבודה, העוזרת חוזרת, קייטי מתראה עם ג'ו והביטחון העצמי חוזר אליה.
כולם חוזרים מרוצים ופגי מזמינה את הבית לקיץ הבא אבל רק לשניהם...
Back to Basics
{{פירושונים|
שונות
}}
קריבי (קמרון)
קריבי (בצרפתית: Kribi) היא עיר נמל שנמצאת באזור הדרום שבקמרון.
גאוגרפיה
העיר ממוקמת כ-132 ק"מ מאבולווה, בירת האזור וכ-196 ק"מ מיאונדה, בירת קמרון.
אקלים
הטמפרטורה הממוצעת היא 21 מעלות צלזיוס. החודש הכי חם הוא ינואר (22 מעלות צלזיוס). החודש הכי קר הוא אוגוסט (19 מעלות צלזיוס). כמות המשקעים הממוצעת היא 2,687 מילימטרים בשנה. חודש אוקטובר הוא החודש שיש בו הכי הרבה גשם (432 מ"מ גשם), וחודש יולי הוא החודש שיש בו הכי פחות גשם (20 מ"מ גשם).
תנועה ותחבורה
העיר ממקומת ליד הכביש האזורי P8 והכבישים הלאומיים N7 ו-N17.
טיילווינד איירליינס
טיילווינד איירליינס היא חברת התעופה, שבסיסה נמצא בנמל התעופה הבינלאומי "איסטנבול סביהה גקצ'ן", שבטורקיה. החברה מפעילה טיסות צ'רטר מאיסטנבול ואנטליה. חברת התעופה נוסדה כחברה בשותפות טורקית-בריטית. הטיסה הראשונה התרחשה בחודש מאי 2009.
היסטוריה
טיילווינד איירליינס היא חברת תעופה טורקית הפועלת מנמל התעופה של אנטליה ונמל התעופה הבינלאומי איסטנבול סביהה גקצ'ן. החברה נוסדה על ידי קאדרי מוהידין, סאפי אראגין ומוחמד דמיר בשנת 2006. החברה היא חברת תעופה זולה המפעילה חמישה מטוסי בואינג 737-400  ובואינג 737-800, החל מאוגוסט 2013.
יעדים
נכון לאוגוסט 2013, החברה טסה למעל 40 יעדים שונים באירופה ואסיה. החברה פועלת גם בישראל, ומפעילה טיסות בין נמל התעופה בן-גוריון לנמל התעופה של אנטליה.
צי המטוסים
צי המטוסים של החברה נכון לדצמבר 2018:
M92
M92 (מ-Messier 92, נקרא גם NGC 6341) הוא צביר כדורי בקבוצת הכוכבים הרקולס הנמצא במרחק של כ-26,700 שנות אור ממערכת השמש. הוא פחות בהיר מצביר הרקולס (M13) הסמוך, אך ניתן לצפות בו באמצעות משקפת.
היסטוריה
הצביר התגלה על ידי האסטרונום הגרמני יוהאן אלרט בודה ב-27 בדצמבר 1777 ותואר כערפילית עגולה המפיצה אור חיוור. שארל מסיה צפה בצביר ב-18 במרץ 1781, אותו הלילה שבו גילה עוד 7 גלקסיות מצביר הבתולה (M84, M86 - M91), ובלי שידע על גילויו הקודם, הכניס אותו לקטלוג מסיה, שם תואר כערפילית בהירה בין הברך והרגל השמאלית של הרקולס, ללא כוכבים ועם מרכז בהיר מוקף בערפיליות שנראה כמו גרעין של שביט ומזכירה בבהירותה, גודלה וצורתה את הערפילית האחרת שבחגורה של הרקולס. בשנת 1783 צפה האסטרונום ויליאם הרשל ב-M92 וזיהה שזהו צביר כוכבים. בתצפיות מאוחרות יותר הוא ציין שמרכז הצביר צפוף בהרבה משוליו ושחלקו הדחוס הוא בגודל של כשלוש ורבע דקות קשת.
רגימנט המשמר פליקס דזרז'ינסקי
רגימנט המשמר פליקס דזרז'ינסקי (בגרמנית: Wachregiment „Feliks Dzierzynski“) היה רגימנט מיוחד של צבא העם הלאומי - צבאה של גרמניה המזרחית. הרגימנט היה כפוף לשטאזי - המשטרה החשאית של גרמניה המזרחית, ותפקידו היה להגן על מוסדות השלטון של מפלגת האיחוד הסוציאליסטי של גרמניה.
M92
תצפית
בהירות נראיתו של הצביר היא מדרגה 6.4 וגודלו הזוויתי כ-14 דקות קשת, כחצי מקוטר הירח המלא, כך שניתן לראותו באמצעות משקפת או אפילו ללא ציוד עזר כאשר תנאי התצפית מיטביים. באמצעות טלסקופ חובבים איכותי ניתן לצפות בכוכבי הצביר, שהבהירים שבהם הם מדרגת בהירות 12. M92 נמצא כ-6.3 מעלות מצפון לכוכב π (פאי) בהרקולס (שהוא הכוכב הצפון-מזרחי בטרפז המרכיב את גופו של הרקולס) וכ-4.9 מעלות מדרום-מערב לכוכב ι (יוטא) בהרקולס, סמוך לקו המחבר אותו עם הכוכב η (אטא) בהרקולס (שהוא הכוכב הצפון-מערבי בטרפז). M13 (צביר הרקולס) נמצא במרחק של כ-9.5 מעלות מדרום-מערב ל-M92.
רגימנט המשמר פליקס דזרז'ינסקי
היסטוריה
ב-1 בינואר 1951 הוקם רגימנט המשמר ה-1. אף על פי שאנשי הרגימנט היה חיילים סדירים, הרגימנט היה כפוף לשטאזי. הפעילות הגלויה של חיילי הרגימנט נועדה להשלים את הפעילות החשאית של השטאזי. מטרתם של אנשי הרגימנט הייתה להגן על מבני השלטון של מפלגת האיחוד הסוציאליסטי של גרמניה, ובהמשך גם לאבטח את בכירי המפלגה. ב-1953 השתתפו חיילי הרגימנט בדיכוי המרד המזרח-גרמני. באוגוסט 1961 השתתפו חיילי הרגימנט בהקמת חומת ברלין. ב-1967 קיבל הרגימנט את השם פליקס דזרז'ינסקי על שמו של מייסד הצ'קה.
M92
מאפייני הצביר
M92 נמצא במרחק של למעלה מ-30,000 שנות אור ממרכז שביל החלב והוא מקיף אותו בזמן הקפה של כ-200 מיליון שנים ובמסלול אליפטי כך שמרחקו ממרכז הגלקסיה משתנה בין 5,000 שנות אור ל-35,000 שנות אור. מסתו של M92 מוערכת בפחות מ-500,000 מסות שמש, קוטרו כ-108 שנות אור והוא מאיר בעוצמה של פי 160,000 מהשמש. מרכזו דחוס, חצי ממסתו מרוכזת ברדיוס של כ-8.5 שנות אור והוא מסווג כצביר מסוג IV. המתכתיות של הצביר נמוכה מאוד ביחס לצבירים אחרים מה שמצביע על גיל מבוגר במיוחד, שמוערך בלמעלה מ-13 מיליארד שנים, קרוב לגילו של היקום. עד כה התגלו בצביר יותר מ-20 כוכבים משתנים, מהם 17 מהסוג של משתני RR בנבל. הספקטרום של אור הצביר מתאים לקרינת כוכב מסוג ספקטרלי F2.
רגימנט המשמר פליקס דזרז'ינסקי
היסטוריה
אף על פי שרשמית הכוח היה בגודל של רגימנט, בפועל הוא הלך וגדל במהלך השנים עד שהפך לדיוויזיה קטנה. לרגימנט היה גם כוח קומנדו מיוחד לביצוע משימות מיוחדות. לאחר איחוד גרמניה מחדש נחשף כי חיילי הרגימנט השתתפו באימון טרוריסטים מאש"ף ומארגוני טרור אחרים במזרח התיכון ובדרום אמריקה.
M92
מאפייני הצביר
בעוד כ-14,000 שנה תביא נקיפת ציר כדור הארץ את M92 למרחק של כמעלה אחת מהקוטב השמימי הצפוני.
הקעקוע הגדול
במסורת הצבאית של גרמניה ואוסטריה, הקעקוע הגדול (בגרמנית: Großer Zapfenstreich) הוא טקס צבאי הנערך במהלך חגיגות לאומיות ואירועי הוקרה. האירוע מתקיים בשעות הערב הוא מתקיים בשעות הערב ומורכב ממערך צבאי של לפחות להקה צבאית אחת, שתי כיתות של חיילי רגלים חמושים ושתי שורות חיילים הנושאות לפידים, בסך הכל כ-400 איש.
בצבאות רבים קיים טקס דומה הידוע בכינוי "הקעקוע הצבאי".
מקור השם
שמו של הטקס הגיע מהביטוי ההולנדי doe den tap toe שמשמעו "לסגור את הברז". כשהגיעה שעתם של החיילים לשכב לישון, המשגיחים הצבאיים נהגו לגשת לבר שבו היו החיילים שותים, ולהקיש על החביות באמצעות מקל. הקשה זו נועדה לסמן למוזגים כי יש לסגור את הברזים ולהפסיק להגיש לחיילים שתייה. אז היו החיילים נאספים ומבצעים את טקס צבאי אחרון לפני שהיו שוכבים לישון. ביטוי זה נשמע כמו המילה "קעקוע" (tattoo), ולפיכך כונו טקסי סיום היום בצבא בשם "קעקוע". גם בגרמנית כונה טקס הסיום בשם זה (בגרמנית Zapfenstreich).
היסטוריה
שורשיו של הקעקוע הגדול נעוצים עמוק בהיסטוריה הצבאית של גרמניה. האזכור הראשון שלו הוא משנת 1526. הוא החל כטקס שנועד לסיים את יום האימונים. הנס פון פלמינג - מאיור בצבא ממלכת סקסוניה, מסר תיעוד מפורט של הטקס בספרו "החייל הגרמני המושלם" (Der vollkommene deutsche Soldat) מ-1726. ב-1813, הורה פרידריך וילהלם השלישי, מלך פרוסיה לשלב בטקס שירת מקהלה דתית, בהשראת טקס הערב של צבא האימפריה הרוסית. ב-1838 קבע וילהלם ויפרט - המנהל המוזיקלי של המשמר הפרוסי, תקנון אחיד עבור הטקס, שנשמר כמעט במלואו עד ימינו.
בתקופה שלפני איחוד גרמניה, היו משתמשים בטקס בעיקר בשיר "אני מתפלל לכוחה של האהבה" ("Ich bete an die Macht der Liebe") שנכתב בידי גרהרד טרסטיגן והולחן בידי דמיטרי בורטניאנסקי. לאחר האיחוד עברו להשתמש בהמנון הקיסרות באירועים בהם הקיסר היה נוכח. לאחר המהפכה הגרמנית ופירוק הקיסרות עברו להשתמש בשירם של הגרמנים.
בשל האופי המיליטריסטי של גרמניה הנאצית, נעשה בה שימוש נרחב בטקסי הקעקוע הגדול. לראשונה בהיסטוריה הגרמנית, הטקסים הורחבו גם מחוץ למסגרת הצבא אל המשטרה והאס אס. לאחר מלחמת העולם השנייה הוחזר הקעקוע הגדול לשימוש הן בגרמניה המערבית והן בגרמניה המזרחית. אולם בעוד שבמערב שמרו על הצורה המקורית של הטקס, במזרח הוכנסו לתוכו אלמנטים סובייטיים. כך הוכנסה לתוכו תרועת פתיחה, ודו"ח ביקורת שהוקרא בידי מפקד היחידה. השירים המסורתיים של הטקס הוחלפו בשירים עממיים קומוניסטיים. באוסטריה נכנס הטקס לשימוש רק ב-1965.
בממוצע, הטקס נערך בגרמניה ובאוסטריה בין 20 ל-30 פעמים בשנה. הטקס מושרש עמוק בתרבות הצבאית הגרמנית, ולפיכך בדרך כלל לא זוכה לתשומת לב תקשורתית. אירועים חריגים היו טקס הקעקוע הגדול שנערך לכבוד יציאת כוחות בעלות הברית מגרמניה ב-1994 והלוויית הקנצלר הלמוט שמידט שזכו לפרסום רב ברחבי העולם.
מהלך הטקס
למעט שינויים מעטים, הטקס נותר כמות שהוא מאז ימי הצבא הפרוסי ועד ימי הבונדסוור. בפתיחת הטקס, הלהקה מנגנת את מארש יורקשייר של לודוויג ואן בטהובן. לאחר מכן צועדים בסך החיילים נושאי הלפידים, והמפקד מכריז באופן רשמי על פתיחת הטקס. לאחר מכן מנגנת הלהקה שלושה או ארבעה שירים שנבחרו מראש בידי הלהקה או בידי הנכבד שעבורו נערך הטקס.
בשלב הבא מכריזים המתופפים על "פתיחת הטקס עצמו" (Locken zum Zapfenstreich) והלהקה מנגנת את Preußischer Zapfenstreichmarsch. המתופפים קוראים את הקהל לתפילה (Ruf zum Gebet), ולאחר מכן קריאה שלאחר התפילה (Ruf nach dem Gebet). הלהקה מנגנת את המנון גרמניה ונושאי הלפידים צועדים שוב. הלהקה יוצאת מהמסדר ומנגנת בפעם האחרונה את Preußischer Zapfenstreichmarsch. משך הזמן הכולל של הטקס הוא 20 דקות.
גרסה זו היא הגרסה הרשמית של הבונדסוור. עם זאת, מכיוון שגרמניה מורכבת ממדינות שונות, הטקס יכול להשתנות ממדינה למדינה. לדוגמה בבוואריה ובסקסוניה החליפו חלק מהשירים המזוהים יותר עם ההיסטוריה הפרוסית בשירים המזוהים עם התרבות המקומית. הגרסה האוסטרית מודרנית יותר וכוללת יותר מצעדים ותרועות חצוצרה ופחות שירים.
הקעקוע הגדול נחשב לכבוד הגדול ביותר שהבונדסוור והצבא האוסטרי יכולים להעניק לאדם. כל מפקד בדרגת גנרל-לויטננט ומעלה זכאי לקעקוע הגדול (גם לאחר פרישתו מהצבא). האזרחים היחידים שזכאים לכך הם נשיא גרמניה, קנצלר גרמניה ושר ההגנה.
The E.N.D.
(קיצור של: The Energy Never Dies, בעברית: האנרגיה לעולם לא מתה) הוא אלבום האולפן החמישי של הלהקה האמריקאית בלאק אייד פיז. האלבום יצא לאור ב-3 ביוני 2009 על ידי חברת התקליטים אינטרסקופ רקורדס. מתוך האלבום שישה סינגלים.
רנה פוזננסקי
רנה פוזננסקי (בצרפתית: Renee Poznanski; נולדה ב-26 באפריל 1949 בפריז) היא היסטוריונית ישראלית ילידת צרפת, חוקרת השואה, ובהתנגדות היהודית בצרפת במהלך מלחמת העולם השנייה, המלמדת באוניברסיטת בן-גוריון בנגב, בבאר שבע.
השכלה ופרסומים
בשנת 1970 סיימה פוזננסקי לימודי תואר ב ולימודים רוסיים בסורבון. בשנת 1971 סיימה תואר שני בלימודים רוסיים בסורבון. נושא התזה שלה היה "שמעון דובנוב - היבטים היסטוריים ואידאולוגיים בתפיסה האוניברסלית של העם היהודי". בשנת 1973 עלתה לישראל. בשנת 1979 סיימה דוקטורט במדע המדינה במכון למדעי המדינה בפריז, בהדרכתה של הלן קארר דנקוס (Hélène Carrère d'Encausse), חברת האקדמיה הצרפתית, דוקטורט שכותרתו: "אינטליגנציה ומהפכה - שלושה סופרים רוסים מתעמתים עם אירועי המהפכה של 1917".
בהמשך התמקדה פוזננסקי במחקר קורותיה של יהדות צרפת בעת החדשה, ובמיוחד בתקופת השואה.
להיות יהודי בצרפת
בספרה להיות יהודי בצרפת (יד ושם, 1999) בחנה פוזננסקי את הציבור היהודי בצרפת תחת עול הגרמנים והתמקדה בממד החברתי, ההתנהגותי והאינדיבידואלי של התנהגותם תחת הנידוי והמצודים, איך התגוננו ומה היו יחסיהם עם שכניהם ועם מכריהם הנוצרים. זאת לאור פעילותם של הארגונים היהודיים, מדיניותם של הגרמנים והחקיקה האנטישמית של משטר וישי.
תמיר סטיינמן
תמיר סטיינמן (נולד ב-7 במרץ 1981) הוא עיתונאי ישראלי המשמש ככתב חברת החדשות בדרום.
ביוגרפיה
סטיינמן בוגר לימודי תקשורת במכללת ספיר. שימש ככתב חדשות HOT, וככתב במהדורת מבט של הערוץ הראשון ברשות השידור.
בשנת 2010 מונה לכתב חברת החדשות בדרום.
חיים אישיים
סטיינמן נשוי ליעל סייג ואב לשני בנים. אביו של תמיר סטיינמן הוא לזלי סטיינמן.
יחסי איראן–טג'יקיסטן
יחסי איראן–טג'יקיסטן הם היחסים בין איראן לטג'יקיסטן. מאז קריסת ברית המועצות, שתי המדינות נהנו באופן טבעי ממערכת יחסים קרובה וחזקה בגלל היותם דוברי פרסית וגם איראנים.
עצמאות טג'יקית
איראן הייתה האומה הראשונה שהקימה שגרירות בדושנבה. זו הייתה גם אחת המדינות הראשונות שהרחיבו את ההכרה הדיפלומטית בטג'יקיסטן שזה עתה עצמאית בשנת 1991. איראן העניקה סיוע דיפלומטי ובנתה מסגדים חדשים בתוך טג'יקיסטן. בשל התחייה של התרבות והשפה הפרסית בטג'יקיסטן, איראן סייעה בעידוד חילופי תרבות באמצעות כנסים, מדיה ופסטיבלים. תוכניות טלוויזיה, מגזינים וספרים איראניים הפכו נפוצים יותר ויותר בטג'יקיסטן.
עם זאת, למרות הדברים הרבים המשותפים לאומות, ישנם גם הבדלים עצומים. הממשלה הפוסט-קומוניסטית של טג'יקיסטן היא חילונית ואילו איראן היא אסלאמית. יתר על כן, איראן היא לאומית שיעית ברובה ואילו טג'יקיסטן היא סונית. הדמויות המובילות של תנועת התחייה האסלאמית בטג'יקיסטן הצהירו כי איראן לא תהיה מודל לכל ממשלה איסלאמית בה הם דוגלים בעד טג'יקיסטן.
מלחמת האזרחים בטג'יקיסטן
במהלך מלחמת האזרחים בטג'יקיסטן, איראן הציעה לתווך בין שני הפלגים, אולם מאמצים אלה לא הניבו שום משא ומתן. בשנת 1995 פתחה טג'יקיסטן את השגרירות הראשונה בטהראן, אחת הבודדות מחוץ לברית המועצות לשעבר. היחסים התחזקו מאז, כאשר שתי המדינות משתפות פעולה בתחום האנרגיה ופקידים משתי המדינות תמכו בקשרים חזקים יותר.
מלחמת אזרחים פוסט טג'יקית
הנשיא מחמוד אחמדינז'אד מאיראן העיר כי "איראן וטג'יקיסטן הן רוח אחת בשני גופים". הוא הוסיף כי אין גבולות להרחבת היחסים בין שתי המדינות וכי "איננו מרגישים שיש לנו אורח לא איראני בזכות המשותף הרב ששתי מדינותינו חולקות".
ב -12 בפברואר 2011 הצהיר שר החוץ הטג'יקי המרקון זריפי באירוע בדושנבה לרגל יום השנה למהפכה האראנית באיראן: "כיום החברה הטג'יקית עדה לרפובליקה האסלאמית של פעילות איראן ותפקידה בצמיחה והרחבת כלכלת טג'יקיסטן." זריפי התייחס לפרויקטים כמו תחנת הכוח ההידרואלקטרית Sangtuda 2, מנהרת אנזוב ומנהרת איסטיקלול וכדוגמאות לתפקידה של איראן בכלכלה הטג'יקית.
ירידה ביחסים
היחסים בין איראן לטג'יקיסטן החלו לרדת לאחר שנכסי האוליגרך האיראני המבוקש, באבק זנג'אני, בבנק טג'יק והשקעותיו בתעשיות טג'יקיסטן הוחרמו על ידי ממשלת טג'יק למרות אזהרת ממשלת איראן. בבק זנג'אני הואשם בהלבנת כספים, מעילה וגניבת למעלה משישה מיליארד דולר מתעשיית הנפט והגז האיראנית. נכסיו הזרים היו אמורים להיאסף כבטוחה ופיצוי אך ממשלת טג'יק סירבה למסור את הנכסים והכחישה שזנג'אני היה בעל השקעה כלשהי בבנק טג'יק. איראן נתונה לסנקציות אמריקאיות וקשיים כלכליים ראתה בפעולה הלוחמת הזו של בעל ברית ידידות בגידה וסימן להפחתת קשרים מסחריים נוספים ושיתופי פעולה תעשייתיים עם טג'יקיסטן.
הזמנתו של מנהיג האופוזיציה הטג'יקית המבוקש מוהידין כבירי על ידי איראן לסמינר האסלאמי באיראן בתאריכים 27–29 בדצמבר 2015 שהתקבלה בחום על ידי המנהיג העליון של איראן עלי חמינאי החריפה את היחסים עוד יותר. טג'יקיסטן הוציאה מיד הודעת מחאה לאיראן. משרד החוץ של טג'יקיסטן זימן את שגריר איראן בדושנבה כדי להביע "חרטה" על מעשה זה וראש מועצת אולמה מטג'יקיסטן תיאר את הזמנת איראן למוחידיד כבירי כ"מתנגדת לטרור". ”
שנת 2016 הייתה נקודת היחסים הנמוכה ביותר בין שתי המדינות מאז שקיבלה עצמאות טג'יקיסטן בשנת 1991.
סחר
נכון לשנת 2011 איראן היא המשקיעה השנייה בגודלה בטג'יקיסטן אחרי סין.
פרויקטים של אנרגיה ותשתיות
תחיית דרך המשי בצורת כבישים מהירים המחברים בין סין, טג'יקיסטן, אפגניסטן ואיראן היוותה מוקד מרכזי של שתי הממשלות.
המערכת המתוכננת תחבר בין טג'יקיסטן, אפגניסטן ואיראן.
עתיד
מפעל מלט חתלון
בשנת 2011 שחרר שגריר איראן בטג'יקיסטן עלי אסקר שרדאוסט את תוכניותיה של טהראן להקים מפעל לייצור מלט בסך 500 מיליון דולר במחוז ח'תלון בטג'יקיסטן.
ערוץ טלוויזיה משותף
ערוץ טלוויזיה משותף שישודר באיראן, באפגניסטן, בטג'יקיסטן.
יום האביב
אלבניה
אלבניה חוגגת את יום האביב (אלבנית: Dita e Verës or Dita e Luleve) ב-14 במרץ, ומ-2004 הוא נחשב כחג לאומי. החג הוא מנהג פגאני קדום, והוא פופולרי במיוחד בעיר אלבסן שבמרכז אלבניה.
אסטוניה
אסטוניה חוגגת את יום האביב ׁׁ(אסטונית: kevadpüha, ידוע גם כיום מאי) ב-1 במאי.
איראן
איראן חוגגת את יום האביב (בפרסית: نو روز - "יום חדש"- נורוז) ב-21 במרץ. בנוסף להיות נורוז יום האביב, הוא גם חג ראש השנה הפרסי. נורוז הוא היום הראשון בלוח השנה הפרסי המסורתי, שאחת מגרסאותיו משמשת באופן רשמי באיראן. מקורו הדתי של החג הוא זוראסטרי. ה21 או ה-20 במרץ הם גם תאריכי יום השוויון האביבי. כיום מציינים את נורוז באופן רשמי במדינות מרכז אסיה כגון איראן, אפגניסטן, קזחסטן, קירגיזסטן, טג'יקיסטן, אזרבייג'ן, אוזבקיסטן (יומיים), טורקמניסטן, טורקיה ובאורח חלקי ולא רשמי בפקיסטן ובהודו. כן מציינים אותו המיעוטים הטורקים-עות'מאנים בבלקן.
בנגלדש
בנגלדש חוגגת את יום האביב, הפלגון (בנגלית: পহেলা ফাল্গুন Pôhela Falgun או পয়লা ফাল্গুন Pôela Falgun), ב-13 בפברואר כיום הראשון של חודש פלגון. ה-13 בפברואר הוא גם תחילת עונת הבושנטו, שהיא עונת האביב הבנגלית.
ארגנטינה
ארגנטינה חוגגת את תחילת האביב ב-21 בספטמבר, יום או יומיים לפני שמתרחש יום השוויון האביבי בפועל. ביום זה גם מצוין גם יום הסטודנט.
אורוגוואי
אורוגוואי חוגגת את תחילת האביב ב-21 בספטמבר, יום או יומיים לפני יום השוויון האביבי.
בוליביה
בוליביה חוגגת את תחילת האביב ב-21 בספטמבר. יום זה הוא גם יום הסטודנט וגם " día del amor ", יום בו בני הנוער שולחים מכתבים, שוקולדים או פרחים לחבריהם, בני זוגם ואהוביהם.
דרום אפריקה
דרום אפריקה חוגגת את תחילת האביב ב-1 בספטמבר. יום זה כולל מנהגים כמו גילוח הראש והזקן. בקהילות רבות ילדים חוגגים את החג במלחמות מים.
המשמר המלכותי של בהוטן
המשמר המלכותי של בהוטן הוא אחד משלוש הזרועות המרכיבות את הכוחות המזוינים של בהוטן לצד הצבא המלכותי, המשטרה המלכותית. המשמר המלכותי כולל את 1,000 החיילים המובחרים ביותר של הצבא המלכותי, אשר אמונים על הגנת משפחת המלוכה הבהוטנית. המשמר נמצא תחת פיקודו האישי של מלך בהוטן.
חיילי המשמר מקבלים את הציוד המתקדם ביותר של הצבא המלכותי ועוברים אימונים נוקשים בהודו. חיילי המשמר הוכיחו את עצמם במהלך מבצע הכל ברור - פעולה של צבא בהוטן כנגד בדלנים איסלאמיים באסאם שפעלו כנגד בהוטן במהלך השנים. בפיקודו האישי של המלך ג'יגמה סינגייה ואנגצ'וק, הוביל המשמר את ההתקפות כנגד הבדלנים ונחל ניצחונות רבים עם אבדות מעטות.
מחוז קובנה
מחוז קובנה (בליטאית: Kauno apskritis) הוא אחד מעשרת מחוזות ליטא. בירת המחוז היא העיר קובנה.
המחוז ממוקם במרכז ליטא, הוא משתרע על פני 8,089 קמ"ר המכסים 12.4% משטח ליטא כולה. ב-1 ביולי 2010 בוטל הממשל המחוזי במחוזות ליטא ובכללם זה של מחוז קובנה, והוא נשאר הלכה למעשה כיחידה טריטוריאלית וסטטיסטית בלבד.
נכון לשנת 2012 התגוררו בשטחי המחוז למעלה מ-596,200 בני אדם, יותר מ-20% מכלל תושבי ליטא.
מחוזות משנה
מחוז קובנה מחולק ל-8 מחוזות משנה:
ניקולאוס לנאו
חייו
הוא נולד בכפר צ'אטאד (היום היישוב קרוי על שמו לנאוהיים Lenauheim) רומניה. אביו שהיה פקיד ממשלתי שהלך לעולמו ב-1807 בבודפשט וילדיו היו בהשגחת אמם שנישאה מחדש ב-1811. ב-1819 התחיל ניקולאוס ללמוד באוניברסיטת וינה. לאחר מכן למד חוק הונגרי בפוז'וני (ברטיסלאבה ובארבע השנים אחרי כן התמחה ברפואה. הוא לא היה יכול להתבסס בשום מקצוע וכדי להעסיק עצמו החל לכתוב שירה. הנטייה למלנכוליה סנטימנטלית אותה ירש מאמו שהומרצה על ידי אכזבות באהבה ועל ידי האופנה השלטת של אסכולת הרומנטיקה בשירה, התדרדרה לדיכאון אחרי מות אמו ב-1829.
בכל אופן, זמן קצר אחרי כן אפשרה לו ירושה שקיבל מסבתו להקדיש את חייו רק לשירה. שיריו הראשונים שהתפרסמו הופיעו ב-1827 בכתב העת Aurora של יוהאן גבריאל זיידל (Johann Gabriel Seidl). בנובמבר 1831 הוא עבר להיידלברג כדי להיבחן לתואר דוקטור ברפואה. שם הוא הכיר את גוסטב שוואב (Gustav Schwab), לו הקדיש את ספר שיריו (Gedichte). בהיידלברג היה לנאו אחד המייסדים של אחוות הסטודנטים פרנקוניה. כמו כן הוא יצר היכרויות עם לודוויג אולנד, יוסטינוס קרנר, קרל מאייר ואחרים. בשל אי השקט הטבוע בו ששאף לשינוי הוא החליט למצוא שלווה וחופש באמריקה.
באוקטובר 1932 הוא הגיע לבולטימור והתיישב באחוזה באוהיו. כמו כן הוא חי שישה חודשים בניו הרמוני אינדיאנה עם קבוצה שנקראה חברת ניו הרמוני (New Harmony Society), אבל לצערו החיים ביער העד לא תאמו את האידיאל או תיאר לעצמו. הוא תעב את האמריקאים עם שפתות הדולרים האנגלי שלהם (englisches Talergelispel) וב-1833 חזר לגרמניה. ההערכה שקיבל על ספר השירים הראשון שפרסם רוממה את רוחו.
מאז ואילך התגורר חלק מן הזמן בשטוטגרט וחלק אחר בווינה. ב-1836 הופיעה יצירתו פאוסט שבה חשף את נשמתו בפני העולם. ב-1837 פרסם את סבונרולה (Savonarola) – אפוס שבו הוא מתעקש שחופש מעריצות פוליטית ואינטלקטואלית הן מהותיות לנצרות. ב-1838 הופיע ספר שיריו Neuere Gedichte – שירים חדשים מהם רואים שסבונרולה היה תוצאה של התרוממות רוח חולפת. כמה מן השירים הטובים יותר בקובץ החדש הושפעו מתשוקתו חסרת התקווה לסופי פון לוונטאל (Sophie von Löwenthal) – רעייתו של חבר. ב-1842 הופיע ספרו Die Albigenser – האלביגנזי וב-1844 התחיל לכתוב את דון ז'ואן שקטע ממנו פורסם אחרי מותו.
זמן קצר אחרי כן הוא החל לגלות סימני ליקוי נפשי ובאוקטובר 1844 הוא הושם בבית חולים לחולי נפש ליד שטוטגרט (אחרי שקפץ מחלון ביתו, רץ ברחוב וצעק "מרד!, חירות! עזרה! שרפה!). הוא נפטר בבית החולים ונקבר בבית העלמין ויידלינג ליד קלוסטרנויבורג (Klosterneuburg)
יצירתו
פרסומו של לנאו בא בעיקר מהפואמות הקצרות שחיבר. אפילו האפוסים שלו הם במהותם ליריים. שירו סתיו (Herbst) מביע את העצב והמלנכוליה בהם חש אחרי נסיעתו לארצות הברית ונסיעתו המעייפת חזרה לאירופה. הוא מתאבל בה על אבדן נעוריו, חלוף הזמן ותחושת חוסר הערך שלו. הפואמה מסתיימת כשהדובר חולם על המוות כמפלט האחרון מן הריקנות.
לנאו הוא המשורר הלירי הגדול ביותר של אוסטריה במאה ה-19 ובספרות הגרמנית הוא הנציג האופייני של סגנון הולטשמרץ שהתחיל עם לורד ביירון ולשיא הגיע ביצירתו של ג'אקומו ליאופרדי. לנאו הוא נציג חשוב של אסכולת בידרמאייר (Biedermeier) ומתאר של הטבע מן הרמה הגבוהה ביותר. ללנאו יש קול מלנכולי ייחודי שעובר ברוב השירים אותם כתב. רבים משיריו היו מיועדים להיות מנוגנים כולל על ידי רוברט שומאן, פליקס מנדלסון, פרנץ ליסט, הוגו וולף, ריכרד שטראוס ואחרים. פאוסט של לנאו עורר את השראה אצל ליסט לכתיבת כמה פואמות סימפוניות (רכבת הלילה – Der nächtliche Zug, הריקוד בפונדק הכפר – Der Tanz in der Dorfschenke, ולס מפיסטו – Mephisto-Walzer).
הנצחה
עבור העיר שטוקראו (Stockerau) יש ללנאו חשיבות מיוחדת. בשנים 1818–1821 בילה שם לנאו בעיקר בחגים אצל סבו וסבתו. העיר נקראת היום, גם Lenau-Stadt. הוקם בה מרכז למחקר יצירותיו של לנאו ובמוזיאון המקומי הוקמה פינה לזכרו. הכבוד הגדול ביותר ניתן לו ב-1926 כששינו השלטונות הרומנים את שם הכפר בו נולד מצ'אטאד ללנאוהיים (Lenauheim).
MVP של הליגה האדריאטית
ה-MVP של הליגה האדריאטית הוא פרס שנתי של הליגה האדריאטית המוענק מאז עונת הבכורה ל של העונה הסדירה.
רן קוז'וק
רן קוז'וק (נולד ב-12 בינואר 1981) הוא כדורגלן עבר ישראלי ששיחק בעמדת המגן הימני, וכיום מאמנה של מכבי נתניה.
קריירה
קוז'וק התחיל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של מכבי נתניה. ב-8 בספטמבר 2001 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת בהפסד 0–2 להפועל תל אביב. את העונה הוא סיים עם 19 הופעות בליגה. עונה לאחר מכן, רשם רק 12 הופעות כאשר בכולן עלה מהספסל. בקיץ חתם בעירוני קריית שמונה מהליגה הלאומית, עימה פספס את העלייה לליגת העל במחזור האחרון. עונה לאחר מכן חתם בהפועל ירושלים, בתום העונה חתם בהפועל עכו ובקיץ חזר לקריית שמונה והיה שותף לעלייה של המועדון לליגת העל לראשונה בתולדותיו.
בעונת מיעט לשחק, אך ב-24 במאי הבקיע את שער הבכורה שלו בקריירה בניצחון 2–3 נגד בית"ר ירושלים. עונה לאחר מכן חזר להרכב הראשון של המועדון, אך בסיום העונה המועדון ירד בחזרה לליגה הלאומית וקוז'וק עזב את המועדון וחתם בהפועל אשקלון והיה שותף לחזרה של המועדון לליגת העל. בקיץ  חתם בהפועל עכו. בעונה הראשונה שלו זכה לדקות משחק רבות, אך בעונתו השנייה במועדון שיחק רק בארבעה משחקים.
בקיץ חזר להפועל אשקלון. בסיום העונה חתם במכבי אום אל-פחם, אך המועדון נקלע לקשיים כלכליים ובינואר חתם בעירוני קריית גת מליגה א' עימה עלה לליגה הלאומית. בקיץ חתם בהפועל ניר רמת השרון. ב-6 באוקטובר 2015 חתם בהפועל בית שאן מליגה א'. לאחר סכסוך עם ראשי בית שאן עזב את המועדון כעבור חודשיים. בינואר חתם בהכח עמידר רמת גן.
בקיץ חתם בהפועל הרצליה בה שיחק עונה אחת.
לאחר שאת עונת התחיל כשחקן חופשי, בינואר  חתם בהפועל באקה אל-גרבייה. בתום העונה פרש מכדורגל פעיל.
קריירת אימון
בתחילת עונת 2018/2019 מונה לעוזרו של בני בן זקן בבני סכנין, לאחר כחודש פוטר מתפקידו. בתחילת העונה חבר למסאי דגו ומונה לעוזרו בהפועל פתח תקווה מהליגה הלאומית בכדורגל. לאחר סיום העונה מונה דגו למאמן עירוני קריית שמונה מליגת העל בכדורגל, וקוז'וק מונה לעוזרו גם בקבוצה זו. בעונת 2020 מונה לעוזר מאמן הפועל חדרה עד סוף העונה.
בעונת 2021 מונה לעוזר מאמן מכבי נתניה. בנובמבר 2022 מונה למאמן זמני בעקבות התפטרותו של בני לם, וב-18 בדצמבר מונה למאמן הקבוצה עד סוף העונה.
כמאמן
מכבי נתניה
המחאה נגד היועץ המשפטי לממשלה
המחאה נגד היועץ המשפטי לממשלה הייתה סדרת הפגנות שבועיות שהתנהלה החל מנובמבר 2016 מדי מוצאי שבת, בסמוך לביתו של היועץ המשפטי לממשלה, אביחי מנדלבליט בפתח תקווה, והחל מדצמבר 2017 עברה באופן חלקי לשדרות רוטשילד בתל אביב. המוחים טענו בין היתר שמנדלבליט התמהמה להגיש כתב אישום בפרשות פליליות שבהן מעורבים ראש ממשלת ישראל בנימין נתניהו ורעייתו שרה נתניהו, ופקידי ממשל נוספים. חלקם דרשו את החלפתו של מנדלבליט או את העמדתו לדין של נתניהו.
תיאור המחאה
בנובמבר 2016 החל קיומן של הפגנות שבועיות מול ביתו של מנדלבליט בפתח תקווה. לטענת המפגינים, הדבר נועד לקרוא לו להורות על פתיחת חקירה פלילית נגד ראש הממשלה, בנימין נתניהו, בפרשת הצוללות. בהמשך דרשו המפגינים שמנדלבליט יעמיד לדין את נתניהו בתיק 1000 ותיק 2000, ואת אשתו שרה בפרשת מעונות ראש הממשלה. בחודשים הראשונים של ההפגנות השתתפו בהן עשרות אנשים והן אורגנו בין היתר על ידי מני נפתלי
ההפגנות נערכו ללא בקשת רישיון מן המשטרה. בעקבות תלונות של תושבי האזור על מטרדי רעש שגורמות ההפגנות, הכריזה המשטרה על ההפגנות שהתקיימו ב-21 בינואר וב-28 בינואר 2017 כעל "התקהלות אסורה" ופיזרה את המפגינים. מפגינים שלא צייתו להוראות המשטרה נעצרו ושוחררו בבית משפט בתנאים מגבילים. בהמשך עברו ההפגנות למתחם קניון "גנים", המצוי במרחק של כ-400 מ' מביתו של מנדלבליט. המשטרה הציעה מתווה להמשך פעילות המחאה, שלפיו ניתן יהיה לקיים הפגנה בקרבת ביתו של היועץ המשפטי, אחת לחודש, למשך שעתיים, בגינה ציבורית המרוחקת כ-120 מ' מהבית, תוך שימוש באמצעי הגברה. במוצאי השבתות האחרים ניתן יהיה לקיים את ההפגנה במתחם קניון "גנים". בנוסף הובהר כי בפני משתתפי ההפגנה עומדת האפשרות לקיים הפגנות תדירות מול לשכתו של היועץ המשפטי בירושלים וכן מול לשכתו הנוספת בתל אביב. בג"ץ דחה עתירות שהוגשו לו נגד הגבלות אלה.
ב-26 במאי 2017 אסרה משטרת ישראל על קיום הפגנה בפתח תקווה בהתבסס על פרשנותה להחלטת בג"ץ. בעקבות זאת נעצרו מספר מפגינים אשר הפרו את החלטת המשטרה. בהמשך נערכו הפגנות מחאה נגד האיסור למחות ליד בית היועמ"ש. בעתירה נוספת לבג"ץ קבע האחרון כי המשטרה פירשה לא נכון את פסק הדין. בעקבות כך הותר לערוך את ההפגנות במרחק מאות מטרים מביתו של מנדלבליט, בכיכר גורן. בהפגנות אלו גדל מספר המפגינים למאות.
במהלך חודש אוגוסט 2017 החלו להתקיים הפגנות מחאה גם ביישובים נוספים בישראל. מני נפתלי, ממובילי המחאה, אמר שמטרת ההפגנות היא להביא להתפטרות היועץ המשפטי לממשלה ולבחירת יועץ חלופי, שלא ימונה על ידי ראש הממשלה. ב-13 באוגוסט, בהפגנה ה-38 במספר, השתתפו כ-2,000–3,000 איש.
ב-24 באוגוסט הוציא בג"ץ צו ביניים שלפיו על המשטרה להתיר קיום הפגנות בכיכר גורן, כל עוד מארגניהן יעמדו בשורה של כללים: מספר המפגינים יוגבל ל-500 איש, הם לא ישתמשו באמצעי הגברה מעבר לשני מגפונים והמפגינים לא ירדו לכביש. עם זאת, בהחלטתו הסופית, ב-8 באוקטובר 2017, קבע בג"ץ כי מותר להפגין בכיכר גורן ללא רישיון וללא הגבלת מספר המשתתפים. בעקבות קביעת בג"ץ פועל היועץ המשפטי להכנסת שינויים בתקנות הנוגעות להפגנות.
מנדלבליט התייחס להפגנות ואמר כי "חופש הביטוי ובכללו הזכות להפגין הם מזכויות היסוד במדינה דמוקרטית" והוסיף: "ההחלטה על הגשת כתב אישום תתקבל אך ורק על בסיס האינטרס הציבורי. לעולם לא נהיה מונעים משיקולים זרים".
המחאה מכונה לעיתים בפי המפגינים בשם כל מוצ"ש אצל היועמ"ש. השימוש בשם זה מצוי במחלוקת משפטית.
במוצאי שבת, 20 בינואר 2018, הגיעה קבוצה של כעשרה מפגינים לפתח בית הכנסת שבו מתפלל מנדלבליט. כדי להימנע מעימות אתם עזב מנדלבליט את בית הכנסת בתום התפילה בלי להשתתף בקידוש לבנה, שנערך מחוץ לבית הכנסת, ובתוך כך ויתר גם על אמירת קדיש לעילוי נשמת אמו. במקום התפתח עימות בין מתפללים לבין המפגינים. מנדלבליט התלונן במשטרה נגדם על הטרדה.
באמצע ינואר 2018 החליטה קבוצה בראשות מני נפתלי לחזור ולקיים הפגנה אחת בפתח תקווה בכיכר גורן במקביל להפגנה בכיכר הבימה, זאת בשל קרע שהתגלע בין נפתלי לאלדד יניב, במסגרתו האשים נפתלי את יניב בניצול ההפגנות למטרותיו הפוליטיות. למרות ההצהרה הראשונית כי מדובר בהפגנה אחת, הקבוצה בראשות מני נפתלי המשיכה לקיים הפגנות בפתח תקווה בשבועות העוקבים, מהלך שזכה לתגובות מעורבות ובתוכן ביקורת מצד אלו שקוראים לאיחוד ההפגנות.
בנובמבר 2020 נערכה הפגנה מול כיכר גורן, המחאה אורגנה על עמותת הימין "אם תרצו", במחאה השתתפו כ-300 בני אדם שהפגינו נגד מנדבליט ובמקביל הביעו תמיכה בראש הממשלה נתניהו.
העברת ההפגנות לתל אביב
בסוף 2017 החלו הליכים לקראת העברת "חוק ההמלצות", המגביל את כוחה של המשטרה להמליץ כיצד ליישם את מסקנותיה בחקירות שהיא מנהלת. משתתפי המחאה ראו זאת כחקיקה פרסונלית הקשורה לחקירות נתניהו, ועל רקע זאת הועבר מיקום המחאה מפתח תקווה לשדרות רוטשילד בתל אביב. הם עשו זאת לראשונה ב-2 בדצמבר 2017, תחת הכותרת "צעדת הבושה". לפי ההערכות השתתפו במחאה בין 10,000 ל-20,000 איש. עם זאת, הביקורת על החוק נמשכה גם לאחר שנתניהו הודיע ב-3 בדצמבר על רצונו להחריג עצמו מהחוק, ולאחר שחקירותיו וחקירות שכבר החלו הוחרגו מחוק זה. הפגנות דומות התקיימו בשבועות העוקבים, ולצדן הפגנות במקומות נוספים בישראל.
ב-23 בדצמבר נערכה בירושלים ביוזמת יועז הנדל הפגנה של אנשי ימין, שבה השתתפו אריה אלדד ומשה יעלון וכן חברי הכנסת ממפלגת כולנו, רחל עזריה ורועי פולקמן. ההפגנות קיבלו לכאורה תמיכה מהנשיא ריבלין. למחרת פרסם ריבלין שכוונתו הייתה לעודד מעורבות אזרחים בדמוקרטיה ולא לתמוך בהפגנות.
במספר הזדמנויות הונפו בהפגנות שלטי BDS ושלטים עם מסרים אנטי-ציוניים. מארגני ההפגנות הסתייגו מפעילות זו. מיצג דמוי גיליוטינה שנשא מפגין בתל אביב בהפגנה ב-23 בדצמבר ספג גינויים מכל קצות המפה הפוליטית, כולל מצד המארגנים. גם בהפגנה שנערכה ב-30 בדצמבר שלטים המתייחסים לנתניהו כבוגד עוררו התנגדות וגינויים ממארגני המחאה ומפגינים.
בשנת 2019 נמשכו ההפגנות בכיכר גורן.
תגובות משמאל
בחלק מההפגנות השתתפו חברי כנסת, בהם יו"ר מרצ, ח"כ זהבה גלאון, ויו"ר "המחנה הציוני", אבי גבאי. גבאי אמר שההפגנה היא א-מפלגתית, מופנית נגד שחיתות אישית וציבורית ומטרתה לקרוא לפירוק הממשלה.
תגובות מימין
ראש הממשלה, בנימין נתניהו אמר שמדובר בהפגנות בלתי חוקיות שנועדו להפעיל לחץ על היועץ המשפטי לממשלה, וטען שהן ממומנות על ידי הקרן החדשה לישראל. נשיאת הקרן, טליה ששון, ומנכ"ל הקרן בארצות הברית, דניאל סוקאץ, הכחישו את הדברים. נתניהו תקף גם את הסיקור שמעניקים אמצעי התקשורת להפגנות ואמר כי "הם עושים הכל כדי לפגוע בי, ברעייתי, כי הם חושבים שאם הם יפילו אותי ואותה, הם יפילו אותנו. את הליכוד. את המחנה הלאומי כולו שהליכוד מוביל אותו. ולצורך זה כל האמצעים כשרים." הוא ביקר גם את מובילי ההפגנות, אלדד יניב ומני נפתלי.
ח"כ דודי אמסלם אמר כי ההפגנות אינן חוקיות ולא מוסריות וכי מדובר בבעלי אינטרסים הפועלים באובססיביות להפיל את ראש הממשלה.
בסוף ספטמבר 2019, לקראת השימוע לנתניהו, חזרו לכיכר הפגנות הימין, שבהן עלתה טענה שמנדלבליט ושי ניצן תפרו תיק לנתניהו. ההפגנות נמשכו גם לאחר השימוע. ב-9 בנובמבר 2019 נערכו הפגנות ימין בכיכר גורן וברחבת מוזיאון תל אביב לאמנות. ב-30 בדצמבר 2019 התרחבה מחאת הימין להפגנה בכיכר התרבות נגד מערכת המשפט כולה.
Out Out
Out Out (בעברית: הַחוּצָה הַחוּצָה) הוא שיר של הדי ג'יים האנגלים ג'ואל קורי וג'קס ג'ונס, שהוקלט על ידי הזמרת-יוצרת האנגלייה צ'ארלי XCX והראפרית האמריקאית סוויטי. השיר יצא לאור ב-13 באוגוסט 2021, על ידי חברת התקליטים אסיילום רקורדס UK, כסינגל שלא מתוך אלבום.
השיר הגיע למקום השלישי במצעד הדאנס הבריטי והשישי במצעד הסינגלים הבריטי.
רקע וכתיבה
"Out Out" מכיל דגימה מ-"Alors on danse" של המוזיקאי הבלגי סטרומאה. בהצהרתו, כינה את עצמו ג'ואל קורי כ"מעריץ גדול" של "Alors on danse", ואמר שהוא רוצה "לגרום לכך שהוא יהיה חלק מקיץ 2021". ג'קס ג'ונס אמר שהוא "מעריץ גדול של צ'ארלי וסוויטי" והוסיף ש"הן גורמות לשיר להישמע כמו שהוא נשמע".
בסמוך לצאתו, עלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי, תוך שהצליח לצבור שם למעלה מ-30 מיליון השמעות.
וידאו קליפ
קליפ המילים הרשמי של השיר פורסם ב-13 באוגוסט 2021 בערוץ היוטיוב הרשמי של ג'ואל קורי.
נכון לספטמבר 2021, מונה הצפיות של הקליפ עומד על למעלה מ-3.1 מיליון צפיות.
הופעות חיות
סוויטי ביצעה את השיר בהופעה חיה בטקס פרסי המוזיקה של MTV אירופה 2021 כחלק ממחרוזת עם השירים "Tap In" ן-"Best Friend".
רודריגו דוטרטה
עוד לפני שהתמודד לנשיאות מדינתו הועלה שמו פעמים רבות כמועמד אפשרי, אולם הוא דחה את כל הבקשות בתואנה ש"שיטת הממשל פגומה" וכן בשל התנגדות המשפחה. ב-21 בנובמבר 2015 נעתר לבסוף, הודיע על מועמדותו לבחירות שהתקיימו בחודש מאי 2016 וזכה בתפקיד.
דוטרטה לא יכול היה, לפי חוקת הפיליפינים להתמודד לכהונה נוספת בבחירות 2022 לנשיאות, אולם בספטמבר 2021 הוא הודיע שהוא לא ירוץ גם לתפקיד סגן הנשיא ובכך הוא בעצם פרש מהחיים הפוליטיים.
בשנת 2017 נבחר על ידי הטיים מגזין כאחד ממאה האנשים המשפיעים בעולם.
קורות חיים
את לימודי התיכון עשה דוטרטה ב"אקדמיה של הצלב הקדוש" בדיגוס (כיום דיגוס היא מחוז בתוך דבאו), לאחר שנפלט פעמיים מבתי ספר קודמים עקב "מעשים לא ראויים". הוא בעל תואר ראשון במדע המדינה מהאוניברסיטה של הפיליפינים במנילה (UP Manila או UPM) ובמשפטים ממכללת סאן-בדה, אותה סיים בשנת 1972. דוטרטה הודה באופן פומבי כי ירה בסטודנט שלעג לו במהלך הלימודים, ואף שלא הותר לו להשתתף במצעד הסיום, קיבל את התואר.
ראשות העיר דבאו סיטי
אחרי המהפכה הפיליפינית ב-1986, דוטרטה מונה לסגן ראש עיריית בפועל. בשנת 1988 התמודד בבחירות לראשות העיר וזכה. לאחר הזכייה שירת כראש עיריית כעשר שנים וקבע תקדימים בכך שמינה סגנים המייצגים את המיעוטים דוגמת בני הלוּמאד (נוצרים קתוליים, פרוטסטנטים) והמורו (מוסלמים סונים). מהלך המינוי של סגנים מייצגים לקבוצות אתניות של דוטרטה, הפך מודל לחיקוי בערים אחרות בפיליפינים.
בשנת 1998, לאחר שלא יכול להתמודד שוב על תפקיד ראש עיריית בשל מגבלות החקיקה הפיליפינית, התמודד על תפקיד לבית הנציגים וזכה בתפקיד חבר קונגרס של המחוז הראשון של דבאו סיטי. הוא רץ שוב לראשות העיר בשנת 2001 וזכה בכהונה הרביעית שלו. הוא נבחר שוב לתפקיד בשנים 2004 ו-2007.
דבאו סיטי, תחת דוטרטה, זכתה בתואר "National Literacy Hall of Fame Award" על כך שהייתה שלוש פעמים מקום ראשון במדד "Outstanding Local Government Unit" (תרגום: יחידה ממשלתית מקומית מצטיינת), עבור הקטגוריה "ערים אורבניות ביותר". בשנת 2013, דבאי סיטי שלחה משלחות סיוע רפואי וחילוץ לנפגעי טייפון יולנדה. סיוע כספי ניתן גם לנפגע רעידת האדמה בבוהול וסבו.
למרות הצהרותיו בפומבי בעד יד קשה ואלימה, כולל רצח מחוץ לחוק של סוחרי סמים, דוטרטה השתמש בכספי עירייה כדי להקים מכון גמילה וטיפול למכורים לסמים הנותן שירותים 24 שעות ביממה. בשנת 2003 הצהיר כי הוא יתן קצבה חודשית של ₱2,000 למכורים שיפנו אליו אישית ויתחייבו להיפטר מהרגלי צריכת הסמים שלהם.
במהלך כהונתו היה פעיל רבות בביקור במחנות צבאיים של צבא העם החדש ובנסיונותיו לקדם פתרונות בדרך של הידברות ודיפלומטיה.
בשנת 2010 נבחר לתפקיד סגן ראש עיריית, ובכך החליף את בתו, שרה דוטרטה-קפריו, שמונתה בעצמה לראשת העיר במקומו. ארבע פעמים קיבל הצעה להיות שר הפנים – מהנשיאים פידל ראמוס, ג'וזף אסטראדה, גלוריה מקפגל ארויו ובניגנו אקינו, אולם הוא דחה את כל ההצעות. באפריל 2014 דחה מינוי לפרס "ראש עיריית העולמי" שניתן על ידי גוף בינלאומי לראשי עיר מצטיינים באומרו כי "פשוט עשיתי את עבודתי". בין הפרסים הנוספים שדחה דוטרטה נמצאים פרס מהארגון "American Cancer Society" ופרס על פעילות נגד עישון, מסינגפור.
הבחירות לנשיאות
בבחירות לנשיאות הפיליפינים גבר על המועמדים מרים דפנסור-סנטיגו, גרייס פו, ג'ג'ומר ביניי ומאר רוקסאס.
כנשיא
אחד החוקים שהעביר בתחילת נשיאותו התיר לכוחות הביטחון להרוג סוחרי סמים ומשתמשים. בעקבות החוק נהרגו מאות בני אדם בחודש יולי 2016. בין החודשים יולי 2016 ואוקטובר 2017, המשטרה בפיליפינים דיווחה על 3,967 הרוגים שלטענתה קשורים לסמים כחלק מפעילותה נגד סמים. בין ההרוגים גם ראש עיריית אוזמיז, שהואשם על ידי דוטרטה במעורבות בסחר בסמים, ואשתו. על פי דו"ח של ארגון Human Rights Watch, בין השנים 2016–2017 נהרגו כ-12,000 בני אדם כתוצאה ממדיניותו של דוטרטה נגד סמים, רובם עניים וחלקם ילדים. בית הדין הפלילי הבינלאומי פתח בחקירה ראשונית על מלחמת הסמים של דוטרטה ב-2018, מה שגרם לדוטרטה לגרום לפרישת הפיליפינים מבית הדין בתגובה.
ב-23 במאי 2017 נקבע כי האי הדרומי של המדינה, מינדנאו, יהיה תחת משטר צבאי שאושר על ידי הפרלמנט במסגרת המאמצים לדכא קבוצה איסלאמית בדלנית, שלטענת הממשלה פעלה בתיאום עם גורמי דאעש. בהמשך הוקם באי המחוז האוטונומי בנגסמורו בניסיון לסיים את הסכסוך בדרום הפיליפינים.
ב-2 בספטמבר 2018, הגיע לביקור בן מספר ימים בישראל, בפעם הראשונה בה נשיא מכהן של הפיליפינים מגיע לביקור בה מאז נוסדו הקשרים הדיפלומטיים בין המדינות ב-1957.
נטען שהוא פוגע בחופש העיתונות. ערוץ ABS-CBN סירב לשדר ב-2016 את תשדירי הקמפיין של הנשיא, ואחרי איומים רבים לא חודש הרישיון שלו על ידי הפרלמנט. דוטרטה יצא נגד "פיליפין דיילי אינקוויירר", אחד העיתונים המובילים במדינה, בין היתר משום שהוא פרסם רשימות של קורבנות מלחמת הסמים. המשפחה שהעיתון היה בבעלותה הכריזה ביולי 2017 כי היא מוכרת אותו לאיש עסקים עשיר – וחבר של דוטרטה. ב-2019 נאסר על כתבי האתר "ראפלר" לסקר את בית הנשיא למשך שנה שלמה.