cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
תוניסיה במשחקים האולימפיים
תוניסיה משתתפת במשחקים האולימפיים מאז אולימפיאדת רומא (1960). היא החמיצה את המשחקים רק פעם אחת, לאחר שהצטרפה לחרם שהובילה ארצות הברית על אולימפיאדת מוסקבה (1980), בעקבות הפלישה הסובייטית לאפגניסטן. גם השתתפותה באולימפיאדת מונטריאול (1976) הייתה מוגבלת. שלושה מספורטאיה הספיקו להתחרות בטרם החליטה להצטרף לחרם האפריקני על המשחקים, שנערך עקב סירובו של הוועד האולימפי הבינלאומי להשעות את ניו זילנד, שנבחרת הרוגבי שלה קיימה משחק עם נבחרת דרום אפריקה, בעת שבאחרונה היה נהוג משטר האפרטהייד. לאורך השנים, צברו הספורטאים התוניסאים 15 מדליות, מהן 5 מדליות זהב. המדליות הושגו בשישה ענפים שונים.
תוניסיה לא השתתפה מעולם באולימפיאדת חורף.
היסטוריה
הפעם הבאה בה ספורטאי תוניסאי עמד על הפודיום הייתה 24 שנים מאוחר יותר, כשהמתאגרף פתחי מיסאווי זכה במדליית ארד באולימפיאדת אטלנטה (1996). באותם משחקים סיים עלי חכימי במקום השמיני בריצת 1500 מטר. באולימפיאדת אתונה (2004) סיימה הג'ודוקא אינסאף יחיאווי במקום החמישי. השחיין אוסאמה מלולי סיים במקום החמישי במשחה ל-400 מטר מעורב אישי ובמקום התשיעי במשחה לחצי המרחק, שתי מאיות השנייה מהתוצאה שהייתה מספיקה לו כדי להעפיל לגמר.
באולימפיאדת לונדון (2012) היה מלולי לשחיין הראשון בהיסטוריה שזוכה במדליות אולימפיות הן בבריכת השחייה והן במים פתוחים. מלולי איבד את תוארו ב-1500 מטר חופשי וזכה במדליית ארד, אך ניצח במרתון ל-10 ק"מ במים פתוחים וזכה במדליית הזהב. חביבה גריבי זכתה במדליית כסף בריצת 3000 מטר מכשולים, והייתה לאישה התוניסאית הראשונה שזוכה במדליה אולימפית. נבחרת הכדוריד העפילה לשלב רבע הגמר, והודחה בידי נבחרת קרואטיה. גם הסייפות שרה בסבס ואינס בובאקרי הודחו בשלב רבע הגמר. לאחר סיום המשחקים מתחו גורמים איסלאמיים בתוניסיה ביקורת על גריבי, מאחר שרצה בחולצה חשופת בטן, ועל מלולי, מאחר ששתה מיץ לפני המשחים, שחלו בחודש הרמדאן.
באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016) זכו התוניסאים בשלוש מדליות ארד, שלושתן בענפים בהם לא זכו עד כה ספורטאים תוניסאים במדליות. סייפת הרומח אינס בובכרי זכתה במדליית ארד. שתי סייפות נוספות סיימו במקום החמישי, האחיות שרה ואזה בסבס, שרה בדקר ואזה בחרב. לוחם הטאקוונדו אוסאמה וסלאטי זכה אף הוא במדליית ארד, וכך גם המתאבקת מרווה אמרי. שני הספורטאים הבולטים בלונדון לא הצליחו לשחזר את הישגיהם. מלולי סיים במקום ה-12 במשחה ל-10 ק"מ במים פתוחים וגריבי סיימה במקום ה-12 בריצת 3000 מטר מכשולים. ספורטאית בולטת נוספת, הג'ודוקא ניהל שייח' רוהו סיימה במקום השביעי.
לפי אולימפיאדה
באולימפיאדות הקיץ:
לפי ענף
בענפי הקיץ:
גלעד גולוב
גלעד גולוב (נולד ב-26 ביולי 1965) הוא מנכ"ל מכון התקנים הישראלי. קודם לכן שימש בתפקיד מנכ"ל החברה לשירותי איכות הסביבה, ומרצה לתארים מתקדמים בתחומי הניהול (מחקר ופיתוח) והסביבה באוניברסיטת בן-גוריון בנגב. במהלך 4 שנים אחרונות כמנכל מכון התקנים מיוחסים אליו מחדלים רבים בתקופת כהונתו, בין היתר מחדל המלאים וצברי הזמנות אדירים שאף הוזכרו בדו"ח מבקר המדינה. ידוע כמנכ"ל שאינו יודע להסתדר עם ארגוני עובדים וועדי עובדים הסתדרותיים המלווה בהיסטוריה של שביתות עובדים וסכסוכי עבודה גם במקומות עבודה קודמים שלו. בתקופתו, ועקב החלטותיו, מחד נרשמה בריחת מוחות גדולה במכון התקנים ומאידך קושי ממשי בגיוס עובדים מה שהוביל לעיכובים ועומסים גדולים ופגיעה בתחום היבוא.
ביוגרפיה
את שירותו הצבאי הסדיר עשה כלוחם וכמפקד בנח"ל המוצנח, ובמילואים שירת במשך כ-21 שנה בחטיבת הצנחנים הדרומית.
שימש כסמנכ"ל הטכנולוגיה של החברה הממשלתית לשירותי איכות הסביבה וככימאי ראשי בה, כמנהל מחלקה באגף למחקר מגנזיום במפעלי ים המלח (2001-1995), כסגן מנהל היחידה לנוער שוחר מדע ומחוננים באוניברסיטת בן-גוריון וכרכז פרויקט הלימודים היומי למחוננים בבית אריאל (1996-1991). לפני כן עסק בהוראה, כמרצה וכמתרגל במחלקה לכימיה של אוניברסיטת בן-גוריון וכמורה לכימיה בבית הספר האזורי אשל הנשיא.
בשנת תשס"ג זכה בפרס "מרצה מצטיין" מטעם אוניברסיטת בן-גוריון. במהלך לימודי הדוקטורט זכה בפרס הפקולטה לטבע להצטיינות בלימודים (1993), בפרס הצטיינות ע"ש שרייב של חברת מכתשים (1995) ובפרס הצטיינות ע"ש פרופ' אורצ'ין (1996). בנוסף לדוקטורט בכימיה מחזיק גולוב גם בתואר שני מהמחלקה להנדסת תעשייה וניהול, תוך התמחות במינהל עסקים.
בין היתר אחראי לשלוש המצאות, אשר נרשמו כפטנטים בארצות הברית, אירופה, אוסטרליה, קנדה, ישראל ומדינות נוספות: אחת עוסקת בהחלפת חומר מזהם בחומר ידידותי לסביבה במהלך תהליך הפקת מגנזיום, השנייה בתהליך מיחזור גופרית מפסולת גופרית והאחרונה בשימוש בפסולת מתהליכי הפקת אנרגיה כתחליף למלט.
גלעד גולוב נשוי לאביבית גלזר ואב לשניים. הם מתגוררים בלהבים.
נוסח קטלוניה
נוסח קטלוניה (קטלוניא, בספרות הרבנית ובכתבי־היד) הוא נוסח תפילה שבו התפללו בתקופת ימי הביניים יהודי קטלוניה, ולנסיה ומיורקה. לאחר גזרות קנ"א (1391) והגירוש בשנת רנ"ב (1492), המגורשים שמרו על מנהגם ועל נוסח התפילה שלהם באיטליה, באימפריה העות'מאנית, בצפון אפריקה ובארץ ישראל עד המאה העשרים, לכל הפחות בימים הנוראים.
בשל הפסקת השימוש בו בראשית תקופת הדפוס, נוסח קטלוניה לא נדפס מעולם (מלבד מחזורים לימים נוראים), והוא מופיע בכתבי יד בלבד. בשנת תשע"ט, הוציא לאור עידן פרץ, "סידור כמנהג ק"ק קטלוניא", סידור תפילה המבוסס על שישה כתבי יד, ומשחזר את נוסח קטלוניה הקדמון. הסידור כולל תפילות לכל השנה וגם הלכות, מנהגים והנהגות שלוקטו על ידי אחד מתלמידי רבי יונה גירונדי בבית מדרשו בברצלונה.
רקע היסטורי
קטלוניה הייתה שונה משאר הממלכות הנוצריות בספרד מבחינה פוליטית, תרבותית ולשונית. הבדל זה השפיע גם על מנהגי היהודים ועל נוסח התפילה. קטלוניה הייתה קרובה לפרובאנס בצפון ולספרד בדרום, והיהודים הושפעו משני המרכזים הללו. יהדות קטלוניה פיתחה מאפיינים ייחודיים, שכללו מסורת פסיקת הלכה, מנהגים ונוסח תפילה. למרות זאת היום נוהגים לכלול את יהדות קטלוניה כחלק מיהדות ספרד.
המקורות לתולדות מנהגי יהדות קטלוניה
ישנם מספר מקורות המתארים מנהגים שנהגו ביהדות קטלוניה,ביניהם:
מדברי רבי מנחם המאירי בספר מגן אבות אפשר ללמוד שבתקופה קדומה (המאה ה-10 והמאה ה-11) בקטלוניה נהגו ברוב הדברים כמו בספרד ובמאה ה-12 הייתה התקרבות לפרובאנס. כבר במאה ה-13 יש לנו סידורי תפילה בכתבי־יד שמעידים על מנהגים ונוסח תפילה בפני עצמו, שמכונה על ידי החכמים נוסח קטלוניה.
יחסי סמואה–שווייץ
יחסי סמואה–שווייץ הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין מדינת סמואה העצמאית לבין הקונפדרציה השווייצרית.
סקירה כללית
היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין הקונפדרציה השווייצרית לבין מדינת סמואה העצמאית כוננו ב-1987 לאחר שהנהיגה שווייץ מדיניות חדשה השואפת לקשרי חוץ עם כמה שיותר מדינות ברחבי העולם. שיתופי פעולה העיקריים שבין שתי המדינות מתבצעים בפורומים בינלאומיים שונים דוגמת האומות המאוחדות.
סמואה מרוויחה מהתרומה השווייצרית לפרויקטים למען אזור האוקיינוס השקט, בו נמצאת סמואה, בעיקר בתחום השמירה על האקלים.
חוקרים ואמנים בתחומים שונים מסמואה יכולים להגיש בקשה למזכירות המדינה למחקר וחדשנות בחינוך השווייצרית ולקבל את מלגת ההצטיינות הממשלתית ללימודים גבוהים בשווייץ. בסוף שנת 2012 התגוררו בסמואה 20 שווייצרים, מהם שבעה מחזיקים באזרחות כפולה של סמואה ושל שווייץ.
אלטון אליס
אלטון אליס (אנגלית: Alton Ellis; 1 בספטמבר 1938 - 10 באוקטובר 2008) הוא זמר רגאיי ג'מייקאני. אליס ידוע בתור ממציא זרם הרוקסטדי ברגאיי ומכונה בהתאם "סנדק הרוקסטדי". אליס החל את קריירת הזמרה שלו בסגנון הסקא תחת חברת ההקלטות "Studio One", והגיע לשיא הפופולריות שלו בסוף שנות ה-60.
חייו
להיטו הראשון, "Get Ready - Rock Steady", הוא כנראה אחד משירי הרוקסטדי הראשונים. כיוון שהבסיסט המיועד לא הגיע להקלטות, הוקלט השיר כאשר הקלידן, ג'קי מיטו, מנגן על גיטרת הבס. מיטו לא הצליח לנגן בקצב הסקא ולכן הקצב הואט וכך, למעשה, נוצר שיר הרוקסטדי הראשון.
להיטו הגדול ביותר של אליס הוא כנראה "Girl I've Got a Date" משנת 1966.
ב-10 באוקטובר 2008 אחרי שנה קשה בה נאבק במחלת הסרטן נפטר אליס בלונדון.
כשלי הפצה
כשלי הפצה היא קבוצת כשלים לוגיים של ערפול, המתרחשים כאשר מונח בטיעון כי אין הבדל בין מונח "מופץ" (המתייחס לחבר כלשהו בכיתה) ול"מכלול" (המתייחס לכיתה עצמה כמכלול). טיעונים כאלו, אף שהם כוזבים, עשויים להיות משכנעים למדי בגלל השימוש שהם עושים בהיוריסטיקת ייצוגיות. הכשל, על שני סוגיו, תואר לראשונה ב"הפרכות סופיסטיות" של אריסטו.
טיעונים ביחס לכיתות של עצמים ניתן להעלות בשתי דרכים עיקריות: תוך התייחסות לחברים בכיתה בנפרד, כפרטים; או להתייחס אל הכיתה כמכלול. לדוגמה:
ההצהרה הראשונה "מופצת" לכל חברי הכיתה. כל פרה, כפרט, אוכלת עשב. במקרה השני, המשמעות אינה מופצת. הפרות, כקבוצה, חשובות לכלכלת עמק יזרעאל, אך מותה של פרה מסוימת לא ישנה את התמונה הזו מעיקרה. כלומר, למשפט יש ערך קולקטיבי.
ניתן כמובן לשלב את שני המובנים ביחד, אך התוצאה תהיה כוזבת:
למרות שגם ההנחה הראשית וגם המשנית אינן כוזבות, המסקנה כוזבת משום שביצענו מעבר ממשמעות קולקטיבית (בהנחה הראשית) למשמעות מופצת (בהנחה המשנית). ניתן כמובן לבצע מעבר כוזב בכיוון ההפוך:
שוב, שתי ההנחות נכונות, אך כאן עוברים ממשמעות מופצת בהנחה הראשית למשמעות קולקטיבית במשנית, והמסקנה כוזבת.
הסיבה לכשל היא שאין שום וודאות שהתכונות הנוכחות בחלקים ונובעות מהם יהיו נוכחות גם בשלם, או שהתכונות של השלם ונובעות מהיותו שלם יהיו נוכחות גם בחלקים.
ישנם שני סוגים של כשלי הפצה:
יחסי ונצואלה–פקיסטן
יחסי ונצואלה–פקיסטן הם יחסי החוץ בין ונצואלה ופקיסטן.
סקירה כללית
בשנת 2008 פקיסטן וונצואלה הסכימו לקיים משא ומתן על אמנה למניעת כפל מס החל על סחר, מסחר ושירותים בין שתי המדינות. הקבינט הפקיסטני אישר את תחילת המשא ומתן להסכם על הימנעות מכפל מס עם ונצואלה בשנת 2008.
יחסים כלכליים
בשנת 2020, פקיסטן ייצאה בשווי 814 אלף דולר לוונצואלה. המוצרים העיקריים שפקיסטן ייצאה לוונצואלה הם בדי כותנה סינתטית קלה (146 אלף דולר), צמיגי גומי (130 אלף דולר) וכותנה מעורבת קלה (124 אלף דולר). במהלך 25 השנים האחרונות ירד היצוא של פקיסטן לוונצואלה בשיעור שנתי של 4.78%, מ-2.77 מיליון דולר ב-1995 ל-814 אלף דולר ב-2020. בשנת 2020, פקיסטן לא ייצאה שום שירות לוונצואלה.
מסכה N95
מסכה N95 היא מסכת סינון אוויר שנחבשת על הפה והאף ועומדת בתקן N95 לסינון אוויר של המנהל האמריקאי לבטיחות ולבריאות תעסוקתית (NIOSH). עמידה בתקן זה מעידה כי המסכה מסננת לפחות 95% מהחומר החלקיקי אשר באוויר, אך היא אינה עמידה לשמנים כמו מסכות העומדות בתקן P95. מסכה זו היא מסנן חלקיקים נפוץ, ומנגנון פעולת הסינון שלה מבוסס על מסנן אוויר מכני, מנגנון המגן מפני חומר חלקיקי אך לא מגז או אדים.
לפעולת הסינון של מסכות סינון אוויר מתקן N95 ישנן מספר מקבילות במדינות מחוץ לארצות הברית. לדוגמה מסכות העומדות בתקן FFP2 של האיחוד האירופי, או מסכות העומדות בתקן הסיני KN95. עם זאת, ישנם כמה הבדלים דקים בין התקנים השונים, עובדה המתבטאת בכמה דרישות על יעילות הפילטר, קצב הזרימה דרך המסנן וכדומה.
להכנת מסיכה בתקן N95 נדרשת רשת דקיקה של סיבי פולימר סינתטי הנקראים "פוליפרופילן לא ארוג" (nonwoven polypropylene) המיוצרים בתהליך הנקרא melt blowing. רשת זו מהווה את שכבת הסינון הפנימית, המונעת מעבר של חלקיקים מסוכנים.
שנה גלקטית
שנה גלקטית (נקראת גם שנה קוסמית) היא פרק הזמן הדרוש להקפה אחת של השמש סביב מרכז הגלקסיה של שביל החלב, כאשר אותו פרק זמן מוערך בין 225 מיליון שנה ל-250 מיליון שנה ומהירות התנועה היא 828,000 קמ"ש (230,000 מטר לשנייה). הגדרה של תקופת זמן זו מהווה דרך יותר נוחה לחישובים של פרקי זמן ארוכים.
ויילי ראטלדג'
ויילי בלונט ראטלדג' הבן (באנגלית: .Wiley Blount Rutledge Jr; ) היה משפטן אמריקאי, שכיהן כשופט בבית המשפט העליון של ארצות הברית. קודם לכן הוא כיהן כשופט בבית המשפט הפדרלי לערעורים במחוז קולומביה.
ראשית חייו
ויילי ראטלדג' נולד בקלוברפורט, קנטקי, לוויילי בלונט ראטלדג' האב, כומר בפטיסטי, ולמרי לו ויגינטון ראטלדג'. לאחר שאחיו של ויילי נפטר בינקותו, נולדה אחותו, מרגרט, ב-1897. סב-סבו של ראטלדג' היה אדוארד ראטלדג', פוליטיקאי מקרוליינה הדרומית, שהיה צעיר החותמים על הכרזת העצמאות של ארצות הברית. אחיו של אדוארד ראטלדג', ג'ון ראטלדג', היה נציג קרוליינה הדרומית לוועידת החוקה של 1787 ונשיא בית המשפט העליון השני של ארצות הברית.
ראטלדג' למד במשך שנתיים בקולג' מריוויל שבטנסי, ולאחר מכן עבר ללמוד באוניברסיטת ויסקונסין–מדיסון, שבה הוא סיים לימודי תואר בוגר אוניברסיטה ב-1914. הוא לימד בבית ספר תיכון באינדיאנה, ובמקביל למד בבית הספר למשפטים של אוניברסיטת אינדיאנה באופן חלקי. בהמשך הוא עבר לקולורדו, וב-1922 קיבל תואר בוגר במשפטים מבית הספר למשפטים של אוניברסיטת קולורדו בבולדר. בעת לימודיו שם הוא הצטרף לאחוות אלפא-סיגמא-פי. ב-1917 נשא ראטלדג' לאישה את אנאבל פרסון. לזוג נולדו שלושה ילדים.
בשנים 1922–1924 עסק ראטלדג' בעריכת דין במגזר הפרטי בבולדר. לאחר מכן ועד 1926 הוא היה פרופסור חבר באוניברסיטת קולורדו. לאחר מכן ועד 1935 היה ראטלדג' פרופסור למשפטים בבית הספר למשפטים של אוניברסיטת וושינגטון בסנט לואיס, שם הוא שימש כדקאן בפועל ב-1930 וכדקאן בשנים 1931 - 1935. בית ספר למשפטים זה הנציח את שמו של ראטלדג' בקריאת אולם דיונים על שמו. בשנים 1935 - 1939 היה ראטלדג' פרופסור למשפטים והדקאן של הקולג' למשפטים של אוניברסיטת איווה. בעת ששימש במשרה זו, היה ראטלדג' תומך נלהב של תוכניתו של הנשיא פרנקלין דלאנו רוזוולט לרפורמה בבית המשפט העליון של ארצות הברית.
שופט פדרלי
ב-21 במרץ 1939 מונה ראטלדג' על ידי הנשיא רוזוולט כשופט בבית המשפט הפדרלי לערעורים במחוז קולומביה כדי לאייש בו מושב שיפוטי שנוסף אליו אז. ב-4 באפריל אושר המינוי על ידי הסנאט של ארצות הברית וב-2 במאי הוא הושבע לכהונתו. ראטלדג' כיהן בבית משפט זה עד ל-14 בפברואר 1943, עת קודם לבית המשפט העליון של ארצות הברית.
משנתו השיפוטית
ראטלדג' החזיק בעמדות ליברליות חזקות, במיוחד בכל מה שנגע לפירוש סעיף הזכות להליך הוגן של התיקון ה-14 לחוקה. ב-1946 הוא כתב את חוות דעת הרוב בפסק הדין "קוטיקוס נגד ארצות הברית" (Kotteakos v. United States) ש"הממשלה שלנו לא קיימת מתוך שיקול של נוחות או יעילות גרידא. יש לה עניין עם כל אזרח, בהיותו מוגן על ידי ההגנות האישיות ההיסטוריות שלנו, כולל אלו שקיימות במשפט הפלילי. אנו מעיזים להיות רשלנים או שאננים כלפיהן כאשר נוהג זה הופך לשכיח בארץ".
ראטלדג' הרחיב את השקפתו בחוות דעת מיעוט שכתב בפסק הדין "ימאשיטה נגד סטייר" (Yamashita v. Styer), שבו הגנרל היפני טומויוקי ימאשיטה עתר בבקשה להוצאת צו הביאס קורפוס כערעור על הרשעתו בפשעי מלחמה במלחמת העולם השנייה. בחוות דעת זו כתב ראטלדג':
לדבריו של השופט פליקס פרנקפורטר, ראטלדג' היה חלק מהציר הליברלי יותר של שופטי בית המשפט העליון, יחד עם השופטים פרנק מרפי, ויליאם אורוויל דאגלס והוגו בלאק. קבוצת שופטים זו התנגדה במשך שנים לאידאולוגיה של פרנקפורטר בנוגע לריסון השיפוטי. דאגלס, מרפי, ולאחר מכן ראטלדג', היו השופטים הראשונים שהסכימו עם הרעיון של בלאק, שבתיקון ה-14 שולבו ההגנות של מגילת הזכויות, השקפה שלימים תהפוך לחוק.
עוזרים משפטיים
אחד מעוזרים המשפטיים של ראטלדג', ג'ון פול סטיבנס, מונה ב-1975 כשופט בבית המשפט העליון. התקופה בה שימש סטיבנס כעוזרו המשפטי של ראטלדג' השפיעה עליו. הוא סייע לראטלדג' לנסח את חוות דעת המיעוט שלו בפסק הדין "אהרנס נגד קלארק". ב-1948, פסק בית המשפט ברוב של שישה מול שלושה שלמעט במקרה בו עצורים מוחזקים בתחום השיפוט של בית המשפט הפדרלי המחוזי כאשר הם עותרים לצו הביאס קורפוס, לבית משפט זה אין שום סמכות שיפוטית לדון בעתירה. ראטלדג' התנגד לפסק דין זה, בטענה שבמקום שסמכות השיפוט תסתמך על מקום הימצאו של העציר, היא צריכה להסתמך על מיקומו של האחראי על המעצר. ג'ון פול סטיבנס הלך בהמשך בעקבות פסק דין זה והשלכותיו המשפטיות. ב-1973 הפך בסופו של דבר בית המשפט העליון את פסק הדין, ופסק באופן דומה לחוות דעתו של ראטלדג'. השקפותיו של ראטלדג' זכו לאישור פורמלי של בית המשפט העליון ב-2004, כאשר סטיבנס קבע בפסק הדין "רסול נגד בוש" שעל בתי המשפט להתייחס למיקומו של האחראי על המעצר, ולא על מיקומו הפיזי של העצור. פסיקה זו אפשרה לעצורים במתקן המעצר בגואנטנמו לעתור לבית המשפט הפדרלי המחוזי של מחוז קולומביה בבקשה לצו הביאס קורפוס.
עוזר משפטי נוסף של ראטלדג' היה לואיס פולק, שהיה לשופט פדרלי ודקאן בית הספר למשפטים של אוניברסיטת ייל ובית הספר למשפטים של אוניברסיטת פנסילבניה.
יחסי פיג'י–שווייץ
יחסי פיג'י–שווייץ הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין הרפובליקה של פיג'י לבין הקונפדרציה השווייצרית.
סקירה כללית
היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין הקונפדרציה השווייצרית לבין הרפובליקה של פיג'י כוננו ב-1989 לאחר שהנהיגה שווייץ מדיניות חדשה השואפת לקשרי חוץ עם כמה שיותר מדינות ברחבי העולם. שיתופי פעולה העיקריים שבין שתי המדינות מתבצעים בפורומים בינלאומיים שונים דוגמת האומות המאוחדות.
פיג'י מרוויחה מהתרומה השווייצרית לפרויקטים למען אזור האוקיינוס השקט, בו נמצאת פיג'י, בעיקר בתחום השמירה על האקלים.
חוקרים ואמנים בתחומים שונים מפיג'י יכולים להגיש בקשה למזכירות המדינה למחקר וחדשנות בחינוך השווייצרית ולקבל את מלגת ההצטיינות הממשלתית ללימודים גבוהים בשווייץ. בסוף שנת 2011 התגוררו בפיג'י 32 שווייצרים, מהם אף לא אחד מחזיק באזרחות כפולה של שווייץ ושל פיג'י.
אהבה ממבט ראשון
אהבה ממבט ראשון הוא שיר של הזמר הישראלי אריק איינשטיין. השיר נכתב והולחן על ידי המוזיקאי שם טוב לוי ויצא לאור בשנת 1996 כחלק מאלבום האולפן ה-31 של איינשטיין, "לאן פרחו הפרפרים".
ביצועים
ב-27 במרץ 2016 יצא לאור קאבר לשיר בביצוע הפזמונאית דנה לפידות ובהפקת דן ציפורי. ב-6 באוגוסט 2017 יצא לאור קאבר לשיר שבוצע על ידי הזמר ליאור מיארה ועובד והופק בידי הזמר איציק שמלי. לביצוע יצא קליפ בבימוי יוסי פורטל. ב-8 באוגוסט 2017 יצא קאבר לשיר שבוצע בידי הזמר הראל מויאל, וב-6 בספטמבר 2022 יצא קאבר שבוצע, עובד והופק בידי הזמר-יוצר עידן עמדי.
קולובוס אדום
קולובוס אדום (שם מדעי: Piliocolobus) הוא סוג של קופים ממשפחת קופים בעלי זנב. סוג זה של קופים נפוץ במערב, מרכז ומזרח אפריקה. מיני הקופים בסוג זה מעדיפים לחיות ביער טרופי מלבד קולובוס אדום זנזיברי שמעדיף לחיות בסבך שיחים ליד חוף הים. מיני קוף זה, רגיש מאוד להרס אזור חיותו ולכן כל המינים (מלבד קולובוס אדום מרכז אפריקאי) נמצאים בסכנת הכחדה (EN) או בסכנת הכחדה חמורה (CR) לפי דירוג ה-IUCN.
תזונת הקולובוס האדום מורכבת מעלים צעירים, פרחים ופירות לא בשלים. בנוסף, הם אוכלים פחם על מנת לנטרל רעלנים שיכולים להימצא בעלים שהם אוכלים. כמו כן, הקיבה שלהם יכולה לעכל צמחים רעילים שפרימטים אחרים לא מסוגלים לעכל.
מיון מדעי
עד שנת 2005 מקובל היה שמדובר על תת-סוג בסוג Procolobus. אולם בשנת 2005 גרובס (Groves) סיווג את הקולומבוס האדום בסוג Piliocolobus והשאיר בסוג Procolobus את המין קולובוס ירוק (Procolobus verus). זו גם החלוקה המקובלת היום.
מינים
בסוג תשעה מינים:
בלש אמיתי
בלש אמיתי (באנגלית: True Detective) היא סדרת פשע אנתולוגית אמריקאית שעלתה לשידור ברשת HBO ב-12 בינואר 2014. הסדרה נוצרה ונכתבה על ידי ניק פיזולטו ועונתה הראשונה בוימה על ידי קארי ג'וגי פוקונאגה. הסדרה מתרחשת במספר מישורי זמן במקביל, ומגוללת את סיפורם של בלשים המגלים סודות אפלים בחקירתם; העונה הראשונה בכיכובם של וודי הרלסון ומתיו מקונוהיי התמקדה בשני בלשים ממחלק הרצח במשטרת לואיזיאנה, המתחקים אחר עקבותיו של רוצח סדרתי באזורם במשך 17 שנים, העונה השנייה בכיכובם של קולין פארל, רייצ'ל מקאדמס וטיילור קיטש התמקדה בבלשי מחלק הרצח ממשטרת קליפורניה שחקרו את נסיבות מותו של איש ציבור והעונה השלישית בכיכובם של מהרשלה עלי וסטיבן דורף התמקדה בבלשים שחוקרים את היעלמותם של שני ילדים בשנת 1980 בהרי האוזארק.
הסדרה גרפה שבחים ופרסים רבים, ביניהם פרס אמי, פרס גילדת שחקני המסך ופרס המבקרים.
במרץ 2022 התפרסם שעונה רביעית מצויה בפיתוח.
העונה הרביעית צפוייה לצאת בשנת 2024.
עונה 1
במרכז הסדרה סיפור שמתרחש בכמה צירי זמן ונע קדימה ואחורה ביניהם. בלשי המשטרה ראסט קול ומרטין הארט, שהיו שותפים לפני 17 שנה כשהתבצע רצח נורא בעיירה שלהם שבלואיזיאנה וב-2012, מסיבה שלא נחשפת בתחילה, השניים מוסרים עדות במשטרה, כדי לעבור שוב על תיק רצח שעל פענוחו עבדו בשנת 1995. בזמן החקירה נחשף טיב הקשר בין השותפים המנוגדים הארט וקול ונחשפת אך במעט נפשם.
עונה 2
גופה שעליה חרוטים סימני כת השטן נמצאת והנרצח מתברר כאיש עסקים מושחת בעל חיבה לסקס אגרסיבי. שלושה בלשים מיחידות שונות ומערים שונות יוצאים למצוא את הרוצח ומגלים שהחקירה מציפה סודות אפלים בעלי השלכות גדולות ממה שנדמה בתחילה; חוקר שנקרע בין נאמנותו לבוסים המושחתים שלו במשטרה ובין מאפיונרים שסוחטים אותו, שוטר תנועה שיצא לחופשה כפויה לאחר שוויתר על דו"ח לבחורה שעצר בתמורה לקבלת מין אוראלי ושריף בעלת מוסר נוקשה, נאלצת למצוא דרך להתמודד עם העובדה שהקולגות שלה חוצים קווים אדומים במהלך עבודתם.
עונה 3
עלילת העונה השלישית מתמקדת בצמד הבלשים ויין הייז (מהרשלה עלי), ששירת כסייר במלחמת וייטנאם, ורולנד ווסט (סטיבן דורף) אשר חוקרים את פרשת מותו של הילד וויל פארסל והיעדרותה של אחותו ג'ולי במדינת ארקנסו. העונה מתחלקת לשלוש תקופות שונות:שנת 1980 שבה ארעה ההעלמות של ג'ולי פארסל, שנת 1990 שבה נפתחה החקירה מחדש, ושנת 2015 שבה במאית העורכת סרט על הפרשה מקיימת סדרת ראיונות עם הייז. הייז שפרש מן המשטרה סובל מבעיות התמצאות. הוא מנסה לפתור את התעלומה יחד עם שותפו מן העבר.
פיתוח והפקה
כותב הסדרה ניק פיזולטו ובמאי הסדרה קארי ג'טגי פוקונאגה היו גם המפיקים בפועל. הסדרה צולמה במישור החוף של דרום לואיזיאנה.
פורמט
הסדרה מוגשת כאנתולוגיה, בה כל עונה מציגה צוות שחקנים וסיפור שונים.
דמויות וצוות השחקנים
{|
תגובת המבקרים
בלש אמיתי קצרה שבחים רבים מהמבקרים. דייוויד וייגנד מ-San Francisco Chronicle כתב: "הדיאלוג כה עשיר, צבעוני ופרובוקטיבי, ומוסיף לרגישות הגותית של הסדרה. הבמאי קארי ג'וגי פוקונאגה משתמש בלואיזיאנה בצורה מצוינת, ונותן לה מקום חשוב מאוד בסיפור, לא פחות ממקומם של קול והארט. כל ההופעות יוצאות מגדר הרגיל, אך אלו של הארלסון ומקונוהי הן ברמה משל עצמן". לאחר שידורו של הפרק הרביעי, כריסטופר אור מ-The Atlantic קרא לסדרה "סדרת הטלוויזיה הטובה ביותר". סצנת שש הדקות בסיום הפרק הרביעי קיבלה תשבחות בייחוד. הפילוסוף ניק לאנד הצביע על הסדרה "כסדרת הטלוויזיה האינטליגנטית ביותר בתולדות הטלוויזיה".
שבחים
בטקס פרסי ה-TCA זכתה בלש אמיתי בפרס על הופעה יוצאת דופן בסרטים, מיני-סדרות וספיישלים, והייתה מועמדת לזכייה לסדרת השנה. מתיו מקונוהי זכה בהופעה יוצאת דופן בדרמה. הסדרה אף הייתה מועמדת בטקס "בחירת מבקרי הטלוויזיה" לדרמה הטובה ביותר. בטקס זה זכה מתיו מקונוהי בשחקן הראשי הטוב ביותר בסדרת דרמה. בטקס פרסי האמי ה-66, הסדרה הייתה מועמדת לסדרת הדרמה הטובה ביותר, וודי הארלסון ומתיו מקונוהי היו מועמדים בקטגוריית השחקן הטוב ביותר, ניק פיזולאטו היה מועמד לתסריט הטוב ביותר וקארי ג'וגי פוקונאגה היה מועמד בקטגוריית הבמאי לסדרת הדרמה, ואף זכה.
קישורים חיצוניים
ביקורות
סיריאנוס
סיריאנוס (ביוונית: Συριανός; מת בסביבות שנת 437) היה פילוסוף נאופלאטוני יווני וראש האקדמיה של אפלטון באתונה. הוא חשוב כמורו של פרוקלוס וכפרשן של אפלטון ואריסטו. יצירתו הידועה ביותר היא פרשנות למטאפיזיקה של אריסטו.
חייו
סיריאנוס נולד במחצית הראשונה של המאה ה-4. הוא היה יליד אלכסנדריה שבמצרים ובנו של אדם בשם פילוקסנוס (Philoxenus). באלכסנדריה ככל הנראה קיבל חינוך ברטוריקה ואולי גם בפילוסופיה.
בשלב מסוים בחייו הוא הגיע לאתונה ולמד תחת פלוטרכוס, ראש בית הספר הנאופלאטוניסטי, אשר התייחס אליו בהתפעלות ובחיבה רבה, ומינה אותו כיורשו. עם מותו של פלוטרכוס בשנת 431/432, החליף אותו סיריאנוס בראשות האקדמיה.
לאחר שפרוקלוס הגיע לאתונה בשנת 431, קיבל אותו סיריאנוס כתלמידו באקדמיה, וזה נעשה למכובד ביותר בקרב תלמידיו. כמו כן, סיריאנוס חשוב גם כמורו של הרמיאס מאלכסנדריה.
הפילוסוף דמאסקיוס, בחיבורו "חיי איסידורוס" ("פילוסופוס היסטוריה"), מתאר את סיריאנוס כאיש גבוה ויפה תואר, ובעל יכולות אינטלקטואליות מרשימות. אם ייחוס הפרשנות על הרמוגנס הוא נכון, ניתן להסיק כי סיריאנוס היה נשוי, מאחר שהפרשנות מוקדשת לבנו של מחברה, אלכסנדר.
על פי מרינוס משכם ("חיי פרוקלוס", 36), סיריאנוס נקבר על מדרונות ההר ליקבטוס באתונה. בשנת 437 החליף פרוקלוס את סיריאנוס כראש האקדמיה ואילו דומנינוס היהודי, תלמידו המוכשר האחר של סיריאנוס, חזר לעיר הולדתו לאריסה. פרוקלוס התייחס אל סיריאנוס בכבוד הגדול ביותר והורה כי במותו הוא צריך להיקבר באותו קבר יחד איתו.
כתביו
רק מעט נותר מכתביו של סיריאנוס. החיבורים ששרדו הם:
בין החיבורים האבודים של סיריאנוס, היו פרשנויות על "על השמיים" ו"על הפרשנות"  של אריסטו. אנו לומדים מן הפרשנות של פרוקלוס על הדיאלוג "טימאיוס" של אפלטון, כי גם סיריאנוס כתב פירוש על אותו הספר.
על פי הלקסיקון סודא, סיריאנוס כתב גם חיבורים על "התאולוגיה של אורפאוס" ו"על ההרמוניה של אורפאוס, פיתגורס ואפלטון עם האורקלים". הסודא מייחס לסיריאנוס מספר חיבורים, אך למעשה הם חיבוריו של פרוקולוס.
תאודורוס מליטניוטה (Theodorus Meliteniota), בחיבורו Prooemium in Astronomiam, מזכיר פרשנויות לאלמגסט (Magna Syntaxis) של תלמי מאת הפילוסוף סיריאנוס.
פילוסופיה
המשמעות הפילוסופית של סיריאנוס טמונה בשדה המטאפיזיקה ובהקסגסיס של אפלטון. הוא חשוב בהרחבת פרטי המערכת המטאפיזית הנאופלאטונית שהחל אותה יאמבליכוס והתווה אותה באופן מוחלט פרוקלוס.
השרידים החשובים ביותר שברשותנו הם הפרשנויות על "המטאפיזיקה של אריסטו". בהסברו את טענותיו של אריסטו, הוא מוסיף את עמדות האסכולה הנאופלאטוניסטית בנושא העומד בפניו, ומנסה לבסס את האחרון כנגד הראשון. בפרשנותו ל"מטאפיזיקה", סיריאנוס מסביר את השקפתו על המונאדה ועל הדיאדה בכמה מקומות. מיד אחרי ה"אחד" באות מונאדה ודיאדה עליונות. סיריאנוס מתאר את המונאדה כגברית ואת הדיאדה כנשית. הוא מיישם את תורת שני העקרונות הקוסמיים כדי להסביר את מקור הרוע. הוא מכחיש שישנן צורות אפלטוניות של דברים שהם רעים או שפלים. הדיאדה אחראית בעקיפין לרוע. סיריאנוס מייחס את קיומו של הרוע לאחרות (otherness) ולריבוי (plurality), שלדעתו הדיאדה אחראית ישירות ליצירתם.
אחד מעקרונותיו הבסיסיים הוא שמדובר בטענה של ישימות (applicability) כללית שאותו דבר לא ניתן לאישור או הכחשה באותו הזמן של אותו הדבר; אבל שבכל מובן הקשור באמת של אישורה או הכחשתה של טענה, זה חל רק על דברים קיימים, אך לא על מה שמעבר לדיבור וידע, שכן הדבר אינו מאפשר אישור או הכחשה, מאחר שכל טענה המכבדת זאת חייבת להיות שגויה. בסך הכל, הדוקטרינות המונחות בחיבור זה הן של האסכולה הנאופלאטוניסטית באופן כללי.
לדברי לידוס, האסכולות של סיריאנוס, יאמבליכוס ופרוקלוס, סבורות כי אלוהי היהודים הוא "הדמיאורג של העולם המוחש, ומכנות אותו האל של ארבעת היסודות".
לואיז, נסיכת באטנברג
לואיז פון באטנברג (Louise Mountbatten, 13 ביולי 1889 – 7 במרץ 1965), הידועה גם בשם לואיז מאונטבאטן, הייתה רעייתו השנייה של גוסטב השישי אדולף, מלך שוודיה.
משפחתה
לואיז אלכסנדרה מארי אירן פון באטנברג נולדה בארמון הייליגנברג, בדוכסות הגדולה של הסן שבאימפריה הגרמנית. היא הייתה בתם השנייה של לודוויג פון באטנברג, נכדו של לודוויג השני, הדוכס הגדול של הסן, ורעייתו ויקטוריה, נסיכת הסן, נכדתה של ויקטוריה, מלכת הממלכה המאוחדת.
לואיז בילתה את ילדותה בלונדון, הסן ומלטה, שם אביה, שהיה קצין בצי הבריטי, היה מוצב למשך מספר שנים. בשנת 1917, במהלך מלחמת העולם הראשונה, ויתר הנסיך לודוויג לבקשתו של המלך ג'ורג' החמישי על כל תאריו הגרמנים ושינה את שם משפחתו למאונטבאטן. בתמורה העניק לו המלך את התואר מרקיז מילפורד-הייבן, והנסיכה לואיז הפכה לליידי לואיז מאונטבאטן. לואיז הייתה אחותו של האדמירל לואי מאונטבאטן, דודתו של פיליפ, דוכס אדינבורו ואחייניתה של קיסרית רוסיה אלכסנדרה פיודורובנה.
במהלך מלחמת העולם הראשונה שירתה לואיז במשך שנתיים כאחות בבית חולים צבאי בצרפת, על כך קיבלה את עיטור הצלב האדום המלכותי.
נישואים
למרות הצהרתה נישאה לואיז ב-3 בנובמבר 1923 לגוסטב אדולף, נסיך הכתר של שוודיה, שהתאלמן שלוש שנים קודם לכן מרעייתו הראשונה, מרגרט, נסיכת קונוט. לנסיך הכתר היו חמישה ילדים מאשתו הראשונה שהיו גם הם, כמו הנסיכה לואיז, נינים של המלכה ויקטוריה. נישואי הזוג היו מאושרים אך עקרים, שכן בתם היחידה, שנולדה בשנת 1925, מתה עם לידתה. למרות זאת לואיז הייתה קרובה לילדיה החורגים ובילתה עימם רבות.
החיים בשוודיה
בשנת 1939, במהלך מלחמת החורף בין ברית המועצות לפינלנד נשלחו ילדים פינים רבים לשוודיה והנסיכה לואיז ארגנה להם מעון בארמון אולריקסדאל, בית האביב של מלכי שוודיה מצפון לסטוקהולם. לואיז נהגה להגיע בעצמה למעון ולשחק עם הילדים. לאחר המלחמה המשיכה הנסיכה לשמור על קשר עם הילדים הפינים, שקיבלו את השם "ילדי אולריקסדאל", ושנים לאחר מכן ביקרה אותם בהלסינקי.
בשנת 1950 מת גוסטב החמישי, מלך שוודיה ולואיז הוכתרה כמלכת שוודיה. המלכה הייתה אהובה מאוד על ידי העם השוודי בשל האקסצנטריות וחוש ההומור שלה. לואיז וגוסטב אדולף היו מאוד עממיים ולעיתים הסתובבו לבדם ברחובות סטוקהולם, ללא שומרים, ובירכו את העוברים ושבים. המלכה לואיז אהבה מאוד לצאת מהארמון ולערוך קניות בעיר ותושבי סטוקהולם התרגלו לראות אותה מסתובבת בחנויות.
מותה
המלכה לואיז נפטרה ב-7 במרץ 1965 בבית חולים בסטוקהולם לאחר ניתוח שעברה. ההופעה הפומבית האחרונה שלה הייתה בטקס הענקת פרסי נובל בדצמבר 1964. היא קבורה לצד בעלה, שמת שמונה שנים מאוחר יותר, בבית הקברות המלכותי שבסטוקהולם.
חומצה סטארית
חומצה סטארית היא חומצת שומן רוויה. בטמפרטורת החדר החומר הוא מוצק דמוי שעווה. זוהי חומצה קרבוקסילית שלה שרשרת בת 18 פחמנים נוסחתה: C18H36O2 או CH3(CH2)16COOH. מקור השם סטארית במילה היוונית στέαρ שפרושה חֵלֶב. מלחי חומצה סטארית נקראים סטארטים.
תפוצה
חומצה סטארית כאסטר של גליצרול נפוצה בשמנים ושומנים רבים. ככלל החומצה נפוצה יותר בשומנים מן החי מאשר בשמנים צמחיים. יוצאת מן הכלל היא חמאת קקאו המכילה 33% חומצה סטארית.
הפקה
מפיקים חומצה סטארית על ידי הידרוליזה בטמפרטורה ולחץ גבוהים של שומנים מהחי. ניתן לקבל את החומר גם בהידרוגנציה של חומצות שומן לא רוויות. בדרך כלל חומצה סטארית תהיה מעורבת בחומצה פלמיטית אם כי ניתן לקבל גם חומצה סטארית טהורה.
השפעה בריאותית
נמצא כי חומצה סטארית הופכת לחומצה אולאית הבלתי רוויה בשיעור גבוה יותר מחומצה פלמיטית והיא נוטה פחות ליצור אסטר עם כולסטרול. חומצה סטארית נמצאה כקשורה לרמות נמוכות של LDL לעומת חומצות שומן רוויות אחרות.
רישות עסקי
רִשּׁוּת עסקי (נטוורקינג) הוא גישה שיווקית העושה שימוש במפגשים חברתיים של אנשי עסקים ובעלי עסקים מרקעים שונים, למטרת יצירת רשתות חברתיות העשויות להוביל לשיתופי פעולה והזדמנויות עסקיות.
מטרות הרישות העסקי
שיטת הפעולה יעילה במיוחד עבור אנשי עסקים המעוניינים להגיע ללקוחות נוספים לחברתם או לעסק אותו הם מנהלים. השיטה מכילה בתוכה כלים להגיע לגורמים מפנים אשר יסייעו להם בהפניית לקוחות, ואף להשיג יתרון בהגשת הצעת מחיר- לאו דווקא בבחירת הצעתם אלא במידע אשר יסייע להם להגיש את ההצעה הנכונה או לשפר אותה.
יתרונות
לגישה זו יתרונות יחסיים לעומת יחסי ציבור או פרסום במספר מישורים:
מודלים של פעילות הרישות
קיימים מספר ארגונים גדולים אשר יצרו מודלים של פעילויות רישות ומאפשרים יצירת קשרים והזדמנויות עסקיות למשתתפים. מודל בסיסי של קבוצת רישות יכלול:
עם הזמן, נוצרים קשרים אישיים ועסקיים הדוקים יותר ואמון הדדי ביחס ליכולות עסקיות, רמת השירות והאישיות של כל אחד מהמשתתפים. ככל שהקשרים מתהדקים, החלפת הקשרים וההפניות העסקיות גוברת.
כיום קיימות גם אפשרויות לרישות עסקי באמצעות האינטרנט, אולם נראה כי כלי זה אינו מהווה תחליף של ממש ליחסי האמון והקשרים האישיים שנוצרים במפגשים פרונטליים. ע"פ מחקרים שנערכו בנושא רישות, נמצא כי קבוצות רישות אשר לחבריהן מאפיינים אישיים דומים (רמה סוציואקונומית, השכלה) ומקצועות שונים יהיו היעילות ביותר מבחינה עסקית. ככל שהשונות בין החברים גבוהה יותר, ייווצר "רעש" במערכת אשר יקטין את רמת תשומת הלב לה זוכה כל משתתף ובזבוז של משאבים- בעיקר של זמן. לדוגמה בשל מפגשי "אחד על אחד" אשר עלולים להיות יעילים רק לאחד מהצדדים.
רשת BNI שהוקמה בשנת 1985 כוללת כ-270 אלף חברים. באוגוסט 2021 היא הכריזה חבריה חתמו על חוזים בהיקף של 18 מיליארד $ במהלך 12 חודשים אחרונים.
שלום, תפילת הדרך
"שלום, תפילת הדרך" הוא סרטו הראשון באורך מלא של הבמאי יקי יושע. הסרט עוסק בלבטים ומצוקות הנעורים בישראל של לפני מלחמת יום כיפור.
הסרט נחשב לסרט הפוליטי הישראלי הראשון ולאחר המלחמה אף הוגדר על ידי הביקורות כ"נבואי". ב"מעריב" הוגדר כ"סרט ההיפים הראשון ואולי גם האחרון שנעשה בארץ."
תקציר העלילה
שלום, צעיר תל אביבי, הוא בן למשפחה בורגנית. הוריו רוצים שילך לאוניברסיטה, אך לשלום אין ראש ללימודים. אבא של שלום אינו משוכנע שבנו האהוב עושה את הטוב ביותר שיכול לעשות בחייו, כשאינו עושה שום דבר. לשלום יש מכונית "סטיישן" מרופטת, יש לו שתי נשים להסעה ולאהבה, ו"זה בסדר", כפי שמסבירה אחת מהן, אמא לילדה קטנה, פטפטנית ומתוקה. שלום מסתובב בדרכים, מחפש את עצמו, צעיר ישראלי בעקבות גורלו. הוא מזדמן, בין השאר, לחבורה של אמנים, שמתווכחים על עתידה החברתי-פוליטי של ישראל. מלחמה ושלום, התנחלויות ושטחים, עשירים ועניים. על דבר אחד אין ויכוח, העתיד לא נראה ורוד. שלום מחליט לעזוב את הארץ ולנסוע לאמריקה, אך לבסוף נשאר.
גבריאל גומס
קריירת מועדונים
גומס התחיל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של ספורטינג 89 המקומית, ובהמשך עבר לאנביגאדו מקולומביה. אחרי עונה אחת בקבוצה הבוגרת של המועדון, חזר לפנמה והצטרף לסן פרנסיסקו ובהמשך שיחק גם בטאורו ודפורטיבו פריירה. בשנת חזר לקולומביה וחתם בסנטה פה.
אחרי עונה אחת, הושאל לבלננסש מליגת העל הפורטוגזית. ב-20 באוגוסט 2007 ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון בתיקו 1-1 נגד נאבאל. אחרי עונה אחת חתם במועדון בו שיחק שלוש שנים בסך הכל.
ב-21 בדצמבר 2011 חתם בפילדלפיה יוניון מה-MLS. במחזור הפתיחה של עונת, גומס הבקיע את שער הבכורה שלו בקבוצה בהפסד 3-1 לפורטלנד טימברס.
בדצמבר חתם באתלטיקו ג'וניור ברנקייה ואחרי חצי שנה בקבוצה חזר לפנמה לקדנציה שנייה בסן פרנסיסקו.
בקיץ חתם בארדיאנו מליגת העל של קוסטה ריקה. בינואר הושאל לקרטחינס.
בקיץ חתם בדפורטס טולימה. בינואר חתם באתלטיקו בוקרמנגה.
בינואר, גומס חתם בסן פרנסיסקו.
ב-2 בספטמבר 2020, גומס חתם בספורטינג סן מיגליטו.
קריירה בינלאומית
בצעירותו, גומס שיחק בנבחרות הצעירות של פנמה. ב-9 בפברואר 2003 גומס ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת פנמה בהפסד 2-1 ל במסגרת הקופה סנטרואמריקנה. ב-16 באוגוסט 2006 הבקיע את שער הבכורה שלו בניצחון 0-2 נגד.
גומס הוא שיאן ההופעות של הנבחרת בה רשם 140 הופעות וכבש 12 שערים.
האיגוד העולמי ליהדות מתקדמת
האיגוד העולמי ליהדות מתקדמת (אנגלית: World Union for Progressive Judaism) הוא ארגון גג המאחד ארגונים ארציים של קהילות "היהדות המתקדמת" בכל רחבי העולם. בארגון חברים הארגונים השונים של היהדות הרפורמית (הידועה גם כליברלית או פרוגרסיבית) ברחבי העולם, המהווים את רובו ככולו, כמו גם הזרם הרקונסטרוקטיבי הקטן בארצות הברית. האיגוד מקדם את המסר האידאולוגי והרוחני של היהדות המתקדמת, ומספק גיבוי כספי ומוסדי לקהילות החברות.
בשנת 1926 נערך בלונדון כינוס של יהודים רפורמים, שבו נכחו כ-100 נציגים מרחבי העולם. כדי להפוך את הכינוס למסגרת קבועה של שיתוף פעולה, הוחלט על הקמת איגוד עולמי. השם "יהדות מתקדמת" נבחר כדי לייצג את הגוונים השונים של יהדות ליברלית ורפורמית שיוצגו בו. מרכז האיגוד ישב בלונדון. הנשיא הראשון היה קלוד מונטיפיורי, וניהלה אותו בפועל מזכירת הכבוד, לילי מונטגיו.
הכינוס הראשון של הארגון לאחר הקמתו התקיים בשנת 1928 בברלין, מקום ייסודו של הזרם הרפורמי בראשית המאה ה-19. מאז התקיימו כינוסים כאלה בערך כל שנתיים, פרט לתקופת מלחמת העולם השנייה. הכינוס ה-33 נערך בישראל במרץ 2009.
לאחר השואה הפכה צפון אמריקה למרכז הדומיננטי של התנועה הרפורמית, ובשנת 1959 עברו משרדי האיגוד העולמי מלונדון לניו-יורק. בשנת 1973, במסגרת המחויבות הגוברת של האיגוד העולמי לקידום היהדות הרפורמית בישראל, עבר מרכז התנועה לירושלים. מטה הארגון כיום הוא בית שמואל - מרכז שמשון בעיר.
כיום חברים באיגוד ארגונים ארציים מ-42 מדינות, המייצגים כ-1200 קהילות המונות 1.8 מיליון איש. בישראל מסונפת לאיגוד התנועה הרפורמית - יהדות מתקדמת בישראל. ב-1990 הצטרפה לארגון קהילת היהדות הרקונסטרוקטיבית הקטנה. הגוף הגדול ביותר המשתייך לאיגוד הוא האיחוד ליהדות רפורמית בצפון אמריקה, המונה כ-1.5 מיליון חברים.
רשימת חברים
צפון אמריקה
אירופה
בריטניה
שני הזרמים הבריטיים חולקים מוסד יחיד להכשרת רבנים, מכללת ליאו בק.
ברית המועצות לשעבר
מלבד אלה, ישנן קהילות באירלנד, איטליה, הונגריה, צ'כיה, דנמרק, לוקסמבורג, פולין, ספרד, שוודיה ושווייץ.
ישראל
בנוסף קיימות קהילות בדרום אמריקה, דרום אפריקה ואוסטרליה.
אנסל קיז
אנסל בנג'מין קיז (באנגלית: Ancel Benjamin Keys, 2 בינואר 1904 קולורדו ספרינגס - 20 בנובמבר 2004 מינאפוליס) היה תזונאי, פיזיולוג וביולוג אמריקאי שנודע במחקריו בנוגע לתזונה והשפעתה על הבריאות. במחקריו מצא כי יש קשר בין התזונה ומחלות קרדיו-וסקולריות וכי יש לקדם את התזונה אותה כינה "התזונה הים-תיכונית". שמו נקשר גם ביצירת המנות K שהיוו בשנת 1944 מנות המזון היומיות שסופקו לכוחות הנחתים של בעלות הברית.
ביוגרפיה
אנסל קיז נולד בשנת 1904 בקולורדו ספרינגס כבנם של בנג'מין פיוס קיז (1961-1883) וקרולין אמה לבית צ'ייני (1960-1885), אחותו של שחקן הקולנוע המפורסם לון צ'ייני. הוריו היו צעירים ללא השכלה פורמלית רחבה. בשנת 1906 עברה המשפחה לסן פרנסיסקו. בגיל שנתיים חווה קיז את רעידת האדמה הקשה של שנת 1906, בה נהרס בית הדפוס של אביו. כעבור זמן קצר עברו בני קיז לגור בברקלי הסמוכה. עוד מילדותו גילה סקרנות לעניינים מדעיים, בגיל 8 לרגל יום הולדתו ניסה לאלחש זבוב באמצעות כלורופורם ובטעות הרדים את עצמו. הפסיכולוג לואיס טרמן, ממציא מבחן סטנפורד-בינה זיהה בו אחד מ-1528 התלמידים המחוננים במשכל גבוה במיוחד אותם חקר באוניברסיטת סטנפורד. בנעוריו עזב קיז במפתיע את לימודי התיכון כדי לעבוד בתפקידים לא שגרתיים כגורף גואנו של עטלפים באריזונה, "powder monkey" - מוביל חומרי נפץ במכרה בקולורדו, חוטב עצים וכנער סיפון באונייה. בסופו של דבר חזר ללימודים ובשנת 1922 התקבל לאוניברסיטת ברקלי שם החל ללמוד כימיה אך לא שבע נחת ושוב לקח פסק זמן כדי לעבוד כמתדלק על אוניית "S.S. President Wilson (1st)". כשחזר לבסוף לאוניברסיטה החליף מסלול ועד שנת 1925 למד לתואר ראשון בכלכלה ובמדעי המדינה. בשלוש השנים הבאות סיים תואר שני בזואולוגיה. לאחר מכן עבר קורס לניהול בחברת וולוורת' והתמחה במכון סקריפס לאוקיינוגרפיה בלה ג'ולה, קליפורניה. בשנת 1930 סיים את עבודת הדוקטורט שלו בביולוגיה ובאוקיינוגרפיה ובעזרת מלגה מטעם המועצה הלאומית למחקר השתלם במשך שנתיים במעבדה הזואו-פיזיולוגית של אוגוסט קרוג בקופנהגן בירת דנמרק. בתקופה זו ערך מחקרים על הפיזיולוגיה של הדגים ופרסם מאמרים מדעיים רבים בתחום זה.
בשנים 1936-1934 לימד באוניברסיטת הרווארד ובשנת 1936 סיים דוקטורט שני בפיזיולוגיה באוניברסיטת קיימברידג' שבאנגליה. החל משנת 1937 באוניברסיטת מינסוטה, כאן אף הקים מעבדה להיגיינה פיזיולוגית, אותה ניהל החל משנת 1939 ועד פרישתו לגמלאות בשנת 1975.
בערוב ימיו השתקע באיטליה על החוף של אזור צ'ילנטו (cilento), ביישוב הדייגים פיופי (pioppi), המשתייך לכפר פוליקה (polica). שם עקב אחרי הרגלי האכילה של התושבים ומצא בהם אישור נוסף לתורתו, לפיה התזונה הים תיכונית תורמת לבריאות משופרת.
פעילותו המדעית
בשנות ה-1940 אחרי שהתפרסם בבדיקות הדם שערך לעצמו בהרי האנדים כדי לקבוע את תגובת הגוף לאוויר בגבהים שונים, נתבקש קיז על ידי משרד ההגנה האמריקאי לפתח מנות קרב לצנחנים שלחמו במלחמת העולם השנייה. אז המציא קיז את מנת K המפורסמת שנקראה לפי שמו וחולקה למאות אלפי חיילים של ארצות הברית בזמן המלחמה. על אף התלונות רבות על גודלן המוגבל, מנות קרב אלו עוררו לפעמים גם תגובות חיוביות, כמו אלו של 25 חיילים שנקלעו עם מטוסם 10 ימים במי האוקיינוס השקט הדרומי עם 25 מנות K וארבעה ליטר מי שתייה בלבד.
מחקר שבע המדינות
קיז התרשם מהידיעות לפיהן אנשי עסקים אמריקאים, שנחשבו כאנשים שזכו בתזונה טובה, סבלו משיעורים גבוהים של מחלות לב. לעומת זאת באירופה שלאחר מלחמת העולם השנייה שיעורי מחלות הלב וכלי הדם ירדו בצורה חדה בעקבות צמצום אספקת המזון. קיז שיער כי קיימת התאמה בין רמות הכולסטרול בדם לנטייה למחלות לב וכלי דם ויזם מחקר בקרב אנשי העסקים במינסוטה, מחקר פרוספקטיבי ראשון מסוגו בתחום מחלות הלב וכלי הדם. במפגש מומחים בארגון הבריאות העולמית בז'נבה, הציג קיז בביטחון רב וגילוי לב את הנחתו לגבי הקשר בין המזון עתיר השומן למחלות הלב. המחקר הראשון שנראה כי תמך בהשערתו נערך בנאפולי. לאחר שצפה בדרום איטליה בנתונים על השיעור הגבוה ביותר של בני מאה בעולם, שיער קיז כי תזונה ים תיכונית הדלה בשומן שמקורו מן החי מגנה מפני מחלות לב, בעוד שתזונה עשירה בשומנים שמקורם מן החי מובילה למחלות לב. הממצאים במחקר זה, שנודע בהמשך כמחקר שבע הארצות, נראו תומכים בהתאמה רבה בין רמת כולסטרול גבוהה בדם לתמותה ממחלת לב כלילית בקבוצות אוכלוסייה ובפרטים. כתוצאה ממחקר זה, בשנת 1956 הופיעו נציגי האיגוד הקרדיולוגים האמריקאים בתוכניות טלוויזיה במטרה ליידע את הציבור כי תזונה עתירת חמאה, בשר חזיר ובקר וביצים עלולה לגרום למחלת לב כלילית. בנסיבות אלה המליץ הממשל האמריקאי על אימוץ תזונה דלת שומנים על מנת למנוע מחלות לב. קיז הסיק כי השומנים הרוויים שבחלב ובבשר אחראים לתופעות מזיקות בעוד שלשומנים בלתי רוויים הנמצאים בשמנים הצמחיים השפעות מיטיבות. מסר זה נשמט מתשומת הלב הציבורית למשך כעשרים שנה, החל משנת 1985 לערך, כאשר כל השומנים התזונתיים נחשבו ללא בריאים בהתבסס על ההשערה כי כל השומנים במזון גורמים להשמנת יתר ולסרטן.
בינואר 1961, המגזין האמריקאי "טיים" הקדיש לו את עטיפת גיליונו.
סקירה שיטתית ומטא-אנליזה שנערכו בשנת 2015 במסגרת Cochrane Collaboration, ארגון המקדם רפואה מבוססת ראיות, מצאו שהפחתת שומנים רוויים בתזונה הפחיתה את הסיכון למחלות לב וכלי דם מסקנת הסקירה הייתה כי "יש להמשיך בייעוץ בנוגע לסגנון החיים לכל בעלי הסיכון למחלת לב וכלי דם ולקבוצות האוכלוסייה בעלות סיכון נמוך, תוך המלצה להפחתה מתמדת בתזונה של השומנים הרוויים והחלפתם החלקית בשומנים בלתי רוויים". סקירה שיטתית של Cochrane משנת 2013 עם מטא אנליזה של מחקרים כפילי סמיות מצאה שלתזונה הים תיכונית השפעות מיטיבות מסוימות על גורמי הסיכון למחלות לב וכלי דם, אולם יש צורך במחקרים נוספים.
מחקר שבע הארצות ביקש להשוות את הרגלי התזונה בארצות שונות לפי בחירתו. המחקר מצוטט תכופות כמאשש את ההשערה לגבי נזקי התזונה השומנית. נמצא כי תוצאותיו הוטו על ידי בחירת הארצות שבהן נערך. בנוסף, השוואת אוכלוסיות שונות נחשבת סוגיה מן המסובכות ביותר באפידמיולוגיה.
עם כל הבעייתיות שבו, "מחקר שבע המדינות" של קיז נחשב לאבן דרך בחקר הרגלי התזונה ותרם להכרת התזונה הקרויה "ים תיכונית" בקרב הקהל הרחב.
קיז הלך לעולמו במינאפוליס בשנת 2004, חודשיים לפני שמלאו לו 101 שנה. הוא היה פעיל מבחינה אינטלקטואלית עד גיל 97.
אנסל קיז היה נשוי למרגרט אשר נפטרה בגיל 97 בשנת 2006. לזוג נולדו שלושה ילדים.
ארגון הפליטים הבין-לאומי
ארגון הפליטים הבין-לאומי (באנגלית: The International Refugee Organization; בראשי תיבות: IRO) הוא ארגון אשר הוקם ב-1946, כדי לטפל בבעיית הפליטים שנוצרה בעקבות מלחמת העולם השנייה. התפקיד העיקרי של הארגון היה ליישב מחדש אנשים שמסיבות חוקיות אינם יכולים לחזור למדינת מוצאם. בשנת 1952 הופסקה פעילות הארגון. את מקומו תפסה נציבות האו"ם לפליטים האחראית על פליטים מכל העולם, למעט הפליטים הפלסטינים, המטופלים על ידי אונר"א.
26 מדינות היו חברות בארגון הפליטים הבין-לאומי: אוסטרליה, איטליה, איסלנד, ארגנטינה, ארצות הברית, בלגיה, ברזיל, בריטניה, גואטמלה, דנמרק, הולנד, הונדורס, הפיליפינים, הרפובליקה הדומיניקית, סין, ונצואלה, לוקסמבורג, ליבריה, נורווגיה, ניו זילנד, פנמה, פרו, צרפת, קנדה ושווייץ. במהלך שנות פעילות הארגון שוקמו בין 5 ל-10 מיליון פליטים בשיתוף פעולה עם כ-60 סוכנויות מקומיות ובין-לאומיות.
החוקה
חוקת הארגון נחתמה בפלאשינג מדו, ניו יורק, ב-15 בדצמבר 1946. על פי החוקה, פליט הוא אדם אשר נאלץ לעזוב את מדינתו בשל חשש מסוים מרדיפות על רקע גזע, דת, לאום, השתייכות לקבוצה או דעה פוליטית מסוימת. החוקה ציינה את שדה הפעולה של הארגון, ועיגנה את האמירה שנויה במחלוקת ביחס לכך שטיפול בפליטים ממוצא אתני גרמני שגורשו או יגורשו מארץ לידתם לגרמניה, אינו באחריות הארגון.
החוקה שיקפה חודשים רבים של ניסיונות לשילוב כמה נקודות מבט מנוגדות בנוגע למטרות הארגון. בזמן שההיבט ההומניטרי של הארגון הודגש על ידי כולם, הייתה אי הסכמה חדה לגבי התקציבים והסדרים כספיים, מדיניות ושיטות הארגון. המדינות המערביות (ארצות הברית, אירופה ובריטניה) העדיפו לנקוט במדיניות פתוחה של הגדרה רחבה יותר של עקורים ופליטים, בניגוד למדינות המוצא (כולל ברית המועצות), שהעדיפו מדיניות של יישוב מחדש והגדרה קפדנית.
שורשים (סדרת טלוויזיה)
שורשים (אנגלית: Roots) הייתה מיני-סדרת טלוויזיה אמריקאית משנת 1977, הדנה בחיי דורות במשפחה אפרו-אמריקאית מימי העבדות ועד 1900 לערך.
רייטינג
הסדרה זכתה ל-9 פרסי אמי, מתוך 36 מועמדויות ובפרס גלובוס הזהב לסדרת הדרמה הטובה ביותר. הפרק השמיני והאחרון בסדרה הוא השלישי מבחינת נתוני מידרוג (רייטינג) בטלוויזיה האמריקאית מאז ומעולם. לסדרה הופקו שתי סדרות בת בשם "שורשים: הדור הבא" (1979) ו"שורשים: המתנה" (1988).
עלילה
הגיבור הראשי של הסדרה בראשיתה הוא לוחם מנדינקה אפריקאי בשם קונטה קינטה, שנולד בגמביה ב-1750. הוא נחטף על ידי סוחרי עבדים ונלקח בספינה לאמריקה, שם הוא נמכר לעבדות לבעל מטעים בווירג'יניה, הקורא לו "טובי". בתחילה מנסה קונטה קינטה להתמרד ואף להימלט, אך עבד ותיק בכינוי "פידלר", מדריך אותו בחיי השגרה ומלמד אותו אנגלית. מבעליו הראשון והאכזר הוא נמכר לבעלים מתון יותר, מתאהב בשפחה בשם בל ולשניים נולדת בת בשם קיזי. קינטה/טובי מלמד אותה קרוא וכתוב בעזרת בת משפחה של אדונו. בהיותה של קיזי בת עשרה היא נתפסת מזייפת מסמך עבור נער שאהבה, נמכרת לבעל עבדים אכזר, המתעלל בה ואונס אותה. תוצאת האונס היא בן אותו יולדת קיזי, בשם ג'ורג'.
בשנות ה-40 של המאה ה-19 מצליח ג'ורג' לעבור לאנגליה כמומחה לקרבות תרנגולים וחוזר לאמריקה כאדם חופשי. בנו של ג'ורג', טום הארווי, מתמחה כנפח ומנוצל על ידי צבא הקונפדרציה במלחמת האזרחים בארצות הברית. לאחר תום המלחמה מטרידים אנשי קו קלוקס קלאן את המשפחה. הסדרה מסתיימת כאשר משפחתו של טום עוברת לטנסי על מנת לפתוח בחיים חופשיים.
בתמונה האחרונה בסדרה מדבר הסופר אלכס היילי בקולו ומקשר בין בתו של טום, סינתיה (בת-נינו של קונטה קינטה), להיילי עצמו.
הפקה ושידור
התוכנית הופקה כמיני סדרה בת שמונה פרקים, אשר שודרו במשך שמונה ימים עוקבים בין 23 ל-30 בינואר 1977 ברשת ABC. הפרק השמיני הגיע למקום השלישי במספר הצפיות בטלוויזיה האמריקאית. הסדרה שברה דפוסי צפייה גזעיים, כיוון שלראשונה צופים לבנים רבים צפו בסדרה שגיבוריה ועלילתה אפרו-אמריקאים. פרקים 1, 2, 6, 8 היו בני שעתיים כל אחד בעוד שאר הפרקים היו בני שעה כל אחד. לאחר ההצלחה בארצות הברית שודרה הסדרה במדינות רבות ברחבי העולם.
בישראל שודרה הסדרה ב-12 פרקים בערוץ הראשון, בימי חמישי בשעה 22:15, בין 26 בינואר ל-4 במאי 1978.
לקריאה נוספת
הסדרה הייתה פורצת דרך מבחינות רבות ונכתבו עליה מספר רב של מחקרים וספרים.
ישיבת ההסדר דרך חיים
ישיבת ההסדר דרך חיים היא ישיבת הסדר דתית לאומית שנוסדה בשנת ה'תשס"ו וממוקמת בקריית גת.
היסטוריה
הישיבה נוסדה בשנת ה'תשס"ו על ידי הרב אמיר ממן, שמשמש כראש הישיבה.
כיום לומדים בישיבה 130 בחורים ו-20 אברכים, ו-30 בחורים המשרתים בצה"ל. בנוסף, קיים כולל אברכים שבו לומדים כ-10 אברכים לקראת בחינות לרבנות.
סמוך לישיבה יש גרעין תורני המונה כ-40 משפחות, המורכב ברובו מבחורים בוגרי הישיבה ורבניה.
בשנת 2016 הוקם על ידי תלמידי הישיבה ארגון חסד המסייע למשפחות זקוקות לסיוע בקריית גת. הארגון מחלק מדי שבוע סלי מזון לנזקקים וקשישים ברחבי העיר ופועל בשיתוף על מחלקת הרווחה של עיריית קריית גת.
דרכה של הישיבה
הישיבה רואה כמשימה הצמחת תלמידי חכמים אשר יוכלו להיות שותפים בעיצוב דמותה הרוחנית של מדינת ישראל, ובתהליכים הפנימיים המתרחשים בעם ישראל. הישיבה הולכת בדרכו של הרב אברהם יצחק הכהן קוק ובנו הרב צבי יהודה הכהן קוק, שרוב הרבנים בישיבה הם תלמידיו. לפיכך, הישיבה מדגישה את הלימוד בכתבי הרב קוק ותורתו, ומקצה לכך מספר שעות ביום. בנוסף, הישיבה מקצה זמן רב ללימודי אמונה מתוך ספר הכוזרי ותורתו של הראי"ה.
בישיבה לומדים בסבבים מספר מסכתות, ומסיימים סבב של מספר שנים. בשנים הראשונות תלמידי הישיבה לומדים בסדר בוקר בעיון עם ראשונים, ובסדר צהריים וסדר ערב לומדים בבקיאות את המסכת הנלמדת. אחרי סיום הסבב לאחר מספר שנים, לומדים התלמידים בסדר בוקר ובסדר צהריים בעיון, ובסדר ערב בבקיאות.
קישורים חיצוניים
אתר ישיבת ההסדר דרך חיים
סינדרלה
סינדרלה, או לכלוכית בשמה העברי, היא המעשייה הנפוצה בעולם. ל'סינדרלה' קיימות מאות רבות של גרסאות מעמים ומתרבויות שונות. מקור המעשייה איננו ידוע בבירור; יש המחשיבים את הסיפור היווני על רודופיס (המאה ה-7 לפני הספירה) לגרסה הקדומה ביותר של הסיפור שהועלתה על הכתב. המעשייה הפכה עם השנים למפורסמת ולאחת המעשיות הקלאסיות והאהובות ביותר. הגרסאות הכתובות הראשונות שפורסמו ונודעו היו מאת: ג'מבטיסטה בזילה (1634), שארל פרו (1697) והאחים גרים (1812). הסיפור עובד לשלל סרטים לאורך השנים, בהם הגרסה המצוירת של דיסני. האגדה היא אבטיפוס של סוג מוטיב
עלילת הסיפור על פי שארל פרו
הסיפור מספר על נערה יפהפייה וטובת לב ששמה אלה שהתייתמה מאמהּ כשהייתה ילדה קטנה. אביה האציל נשא בנישואים שניים אישה יהירה וגאוותנית. לאישה זו היו שתי בנות בגילה של אלה שדמו לאִמן בכול. בתום טקס הנישואים התגלה פרצופה האמיתי של האם החורגת. היא ושתי בנותיה המרושעות הפכו את אלה למשרתת שלהן: היא זו שקרצפה את המדרגות, ניקתה את חדריהן של העלמות ודאגה לארוחותיהן. בתום עבודתה הייתה מתיישבת בתוך האפר, לכן דבק בה הכינוי "סינדרלה" ( באנגלית cinder-Ella). סינדרלה לא העזה להתלונן על מצבה בפני אביה משום שאשתו שלטה בו לחלוטין (בחלק מהגרסאות אביה של סינדרלה הורעל על ידי האם החורגת).
התפנית בסיפור סינדרלה
התפנית בחייה של סינדרלה מגיעה כשהנסיך מכריז על נשף ריקודים. גם בני משפחתה של סינדרלה מוזמנים לנשף משום שהשתייכו למעמד האצולה. במשך כל היום האחיות מטפחות עצמן לקראת הנשף ואף קוראות לסינדרלה כדי שתייעץ להן, כיוון שזו נודעה בטעמה הטוב. סינדרלה נותנת להן עצות ואף מסרקת אותן במו ידיה. האחיות מתבדחות ושואלות אותה אם הייתה רוצה להצטרף אליהן אך היא מסרבת. בערב, בני הבית יוצאים לנשף, ורק אז פורצת סינדרלה בבכי. הסנדקית שלה, הפיה הטובה, עוזרת לה להגיע לנשף בעזרת קסם: את בגדי המשרתת הבלויים של סינדרלה היא הופכת לשמלת נשף מרהיבה מכסף וזהב, את נעליה המרופטות - לנעלי זכוכית, שש לטאות היא הופכת למשרתים אישיים, בעצת סינדרלה, חולדה היא הופכת לרַכָּב, דלעת פשוטה, אשר זה עתה רוקנה, היא הופכת לכרכרה מפוארת ועכברים - לסוסים אבירים. הפיה מזהירה את סינדרלה שבדיוק בשעת חצות, לאחר שהאורלוגין ישמיע שנים עשר צלצולים, יפוג הקסם והכל יחזור להיות כפי שהיה. סינדרלה, שאינה יודעת כיצד להודות לפיה הטובה, ממהרת אל הנשף שבארמון.
כאשר מגיעה סינדרלה לארמון, כל הנוכחים מוקסמים ממנה, והנסיך מבחין בה מיד, מוביל אותה לריקודים, נותן לה לימונים ותפוזים ומושיב אותה במושב הכבוד. סינדרלה מעניקה את הלימונים והתפוזים לאחיותיה, שכלל אינן מזהות אותה. רבע שעה לפני חצות עוזבת סינדרלה את הנשף. האחיות חוזרות אל ביתן ומספרות לסינדרלה על הנסיכה היפהפייה והמסתורית שפגשו בנשף. סינדרלה שואלת את אחת האחיות אם היא תוכל לתת לה את השמלה הפשוטה שלה כדי שגם היא תוכל לבוא לחזות בנסיכה, אך זו מסרבת. נשף נוסף נערך בארמון וסינדרלה יוצאת גם אליו מעוטרת אף יותר משהייתה בפעם הקודמת. הנסיך אינו מניח לה ומרעיף עליה מילות אהבה מתוקות. סינדרלה שוכחת את עצמה והשעון מקיש חצות. היא נמלטת מהארמון ומרוב חיפזון נשמטת מרגלה נעל זכוכית ונותרת על מדרגות הארמון. הנסיך מרים אותה בעדינות, מביט בה ושוקע בעצבות גדולה.