cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
גמר גביע אירופה לאלופות 1962
סיכום המשחק
בהפסקת המשחק, שם המאמן גוטמן דגש על די סטפנו, על אף שהיה זה פושקש שכבש את שלושת שעריה של ריאל. גוטמן האמין כי המפתח להתקפות היריבה טמון דווקא ברגליו של די סטפנו, והצמיד אליו את קאוום כשומר אישי. ההחלטה התבררה כמוצלחת, וככזו שהביאה את התפנית במשחק בחציו השני. די סטפנו לא הצליח לבוא לידי ביטוי, ופושקש מיעט לקבל כדורים במחצית השנייה ולא הצליח להגיע למצבי כיבוש ממשיים. הדבר סייע לבנפיקה להשתלט על מרכז השדה ולהשיג את השליטה במשחק, בדרך למהפך.
בדקה החמישים של המשחק כבשה בנפיקה שער שוויון מרהיב. פושקש איבד כדור בחצי המגרש שלו, מריו קולונה השתלט ובעט כדור מסובב בחצי גובה לפינה הרחוקה משלושים מטרים, כדי לקבוע שוויון 3–3. בשלב זה החל אאוזביו לבלוט בשורות בנפיקה. בדקה ה-64 פרץ הכוכב הצעיר באגף ימין תוך שהוא מותיר מאחוריו את די סטפנו, חדר לרחבה והוכשל על ידי פאצ'ין. אאוזביו עצמו בעט את הפנדל שטוח לפינה, וקבע יתרון ראשון לבנפיקה במשחק, 4–3. חמש דקות בלבד אחר כך, השיגה בנפיקה את השער החמישי. היא זכתה בבעיטה חופשית כעשרים מטרים מהשער. קולונה הסיט את הכדור לאאוזביו, שבעט כדור שטוח, לא חזק אך מדויק לרשתה של ריאל, 5–3 לבנפיקה.
מספר דקות לאחר השער השני של אאוזביו, הייתה ריאל זכאית לפנדל לאחר עבירה ברחבה על די סטפנו, אך השופט ההולנדי לא שרק וריאל קופחה במהלך. עד לסיום לא הצליחה ריאל לאיים משמעותית על השער, ובנפיקה ליסבון השלימה ניצחון בגמר מרתק וזכתה בפעם השנייה ברציפות בגביע אירופה לאלופות.
מפרץ אדמירליטי (איי שטלנד הדרומיים)
מפרץ אדמירליטי או מפרץ האדמירליות (באנגלית: Admiralty Bay) הוא מפרץ בחוף הדרומי של אי המלך ג'ורג', באיי שטלנד הדרומיים, שבאנטארקטיקה.
למפרץ צורת האות T.
פתחו של המפרץ ממוקם בין נקודת דימיי, וראש מרטינז (אנטארקטיקה). גודל הפתח - 8 קילומטרים.
אורכו של המפרץ (עומק כניסתו לתוך האי) - 16 קילומטרים.
אל המפרץ נשפכים שלושה פיורדים: מרטל, מקלר ואזקורה.
המפרץ נחשב למעגן הטוב ביותר באיי שטלנד הדרומיים, בשל עומקו, והעדר קרחונים צפים במפרץ, וכן בשל היותו מוגן מהרוחות.
מקור השם
שם המפרץ מופיע לראשונה במפה משנת 1822, מעשה ידי קפטן ג'ורג' פאוול, מלח בריטי, וציד כלבי ים.
תחנות מחקר
אזור התחנות מוגדר כאזור אנטארקטי מנוהל מיוחד (ASMA 1).
אזור ציפורים בעל חשיבות
שטח של 8.092 קילומטרים רבועים, בחלקו המערבי של המפרץ הוגדר כאזור ציפורים בעל חשיבות, על ידי ארגון BirdLife International מאחר שבאזור מספר מושבות רבייה של עופות ימיים ובהם פינגוויני אדלי (15,000 זוגות), פינגווינים לבני-אוזן (2,300 זוגות) ו-פינגוויני רצועת הסנטר (2,500 זוגות). כמו כן מקננים באתר יסעורים ענקיים דרומיים, יסעורי הכף, כיאוניס לבן, שחפי הקלפ, שחפיות אנטארקטיות ו-חמסניים.
בעלי חיים נוספים המתרבים באזור המוגן הם: פילי ים דרומיים ו-כלבי ים ודל מתרבים באזור; ובאזור המוגן מצויים גם דובי ים אנטארקטיים, ובחודשי החורף האנטארקטי גם כלבי ים נמריים ולובודוני הסרטנים.
בשל חשיבותו האקולוגית, אזור המפרץ מוגדר גם כאזור אנטארקטי מוגן במיוחד (ASPA 128).
מינסוטה ויילד
מינסוטה ויילד (באנגלית: Minnesota Wild) היא קבוצת הוקי קרח מקצוענית מסיינט פול, מינסוטה, ארצות הברית, המשחקת בליגת ה-NHL בה היא חברה בבית המרכזי שבחטיבה המערבית.
הקבוצה נוסדה ב-2000 והחלה לשחק ב-NHL בעונת 2001.
תחילת הדרך והעונות הראשונות
כשקבוצת ה-NHL הקודמת של מינסוטה, מינסוטה נורת'סטארס, עברה לדאלאס בסיום עונת 1993, הבטיחה ה-NHL לשוב למינסוטה בהקדם. היא עמדה בהבטחתה כאשר העניקה ב-1997 זיכיון להקמת קבוצה חדשה במינסוטה, מותנה בהקמת אולם חדש.
הרשויות והקהל קיבלו את הרעיון בהתלהבות, וב-1998 התחילה בנייתו של אולם חדש, אקסל אנרג'י סנטר, במקום אולם ישן שמוקם במתחם הירידים של סיינט פול. בשנת 2000, לקראת תחילת פעולתה של הקבוצה, היה האולם מוכן.
כמו בכל מקרה של התרחבות נערך דראפט התרחבות, בו יכלו הויילד וקבוצת ההתרחבות השנייה שהצטרפה איתם לליגה, קולומבוס בלו ג'אקטס, לבחור שחקנים שקבוצותיהם בחרו לא להגן עליהם. השחקנים הבולטים שבחרו הויילד היו השוער מייק ורנון והחלוץ ז'ואה ז'ונו. בדראפט הרגיל של אותו קיץ בחרה הקבוצה חלוץ סלובקי מבטיח, מריאן גבוריק. כמו ברוב המקרים של קבוצת התרחבות בעידן המודרני, העונה הראשונה הייתה קשה לקבוצה. היא התקשתה להבקיע - רק 168 שערים ב-82 משחקים, הכי מעט בליגה; אף שחקן לא הגיע ל-40 נקודות - וסיימה עם 25 ניצחונות לעומת 39 הפסדים, 13 תיקו ו-5 הפסדים בהארכה.
עונת 2002, העונה השנייה, לא הייתה טובה בהרבה. הויילד סיימו אותה עם 26 ניצחונות ו-71 נקודות בטבלה, ושוב סיימו אחרונים בבית הצפון-מערבי. עם זאת, יכולת ההבקעה שלהם השתפרה בהרבה - 195 שערים, כאשר אנדרו ברונט שהגיע מאטלנטה ת'ראשרס מוביל את הקבוצה עם 69 נקודות.
ריצת הפלייאוף של 2003
העונה השלישית של הויילד הייתה טובה לכל אורכה, כאשר כבר בתחילתה סימנה הקבוצה את העתיד כשניצחה שמונה מתוך 11 משחקיה הראשונים. הרמה הגבוהה המשיכה לאורך כל העונה הרגילה, אותה הם סיימו עם 42 ניצחונות, 29 הפסדים, 10 תיקו והפסד אחד בהארכה - 95 נקודות בטבלה, הישג מרשים לקבוצה בעונתה השלישית בליגה. המאזן הספיק לעלייה ראשונה לפלייאוף מהמקום השישי בחטיבה המערבית. מריאן גבוריק הוביל את ההתקפה עם 30 שערים ו-35 אסיסטים, והקבוצה הציגה גם שני שוערים שהתחלקו בעומס - דוויין רולוסון ומני פרננדז - שהציגו שניהם יכולת טובה.
בפלייאוף הפתיעו הויילד את קולורדו אוולאנש החזקה כשניצחו אותה במשחק הראשון בדנוור, אלא שהאוולאנש ניצחו בשלושת המשחקים הבאים כולל שניים בסיינט פול, ועלו ליתרון 3:1 בסדרה. בדנוור התאוששה הקבוצה, ניצחה 3:2 ונמנעה מהדחה. הויילד עמדו במצב קשה במשחק השישי כאשר שמטו יתרון 2:0 בחמש הדקות האחרונות, אבל שער של ריצ'רד פארק בהארכה השווה את תוצאת הסדרה וכפה משחק שביעי ומכריע בדנוור. גם במשחק השביעי הצליחו הויילד להפתיע כששער של אנדרו ברונט בהארכה הביא להם ניצחון והשלים את המהפך המפתיע בסדרה.
בסיבוב השני פגשו הויילד את ונקובר קנאקס לסדרה דרמטית לא פחות. שוב נקלעה הקבוצה לפיגור 3:1 בסדרה, כאשר בשניים משלושת ההפסדים שמטו הויילד יתרון. המאמן ז'ק למר החליף את השוער פרננדז שלא גילה יציבות, והכניס את רולוסון לשער למשחקים הבאים. עם זאת, המוקד במשחקים הבאים הייתה התקפת הויילד - הם הביסו את הקנאקס 7:2 בוונקובר במשחק החמישי, והוסיפו לקנאקס מכה נוספת של 5:1 במשחק השישי. במשחק השביעי חזרו הויילד מפיגור 2:0 וניצחו 4:2 כדי להשלים מהפך גדול נוסף ועלייה לגמר החטיבה המערבית, כבר בעונה השלישית לקיום הקבוצה. הקבוצה הטרייה בליגה הפכה לראשונה אי פעם שחוזרת פעמיים מפיגור 3:1 בשתי סדרות באותו פלייאוף.
בגמר החטיבתי כבר לא יכלו הויילד למייטי דאקס אוף אנהיים ושוערה המצוין ז'אן-סבסטיאן ז'יגר. הויילד כבשו רק שער אחד בכל הסדרה והודחו בארבעה משחקים, וכך הגיעה ריצת הפלייאוף המרשימה אל סיומה.
2004 - 2006: שנים אפורות
את עונת 2004 פתחו הויילד כאשר גבוריק מושבת בשל סכסוך חוזי. כשחזר גבוריק לשחק היה מאוחר מדי, ולמרות מאזן סביר הקבוצה סיימה אחרונה בבית הצפון-מערבי החזק.
אחרי העונה המבוטלת של 2005 הייתה עונת 2006 דומה למדי, כאשר שוב מאזן של 38 ניצחונות הוביל את הקבוצה רק למקום האחרון בבית למרות שיאי מועדון בשערים (גבוריק, 38) ונקודות (בראיין רולסטון, 79). המאבק בין דוויין רולוסון ומני פרננדז על עמדת השוער הראשון נפתר לקראת תום מועד ההעברות כאשר רולוסון הועבר לאדמונטון אוילרס.
2007 - 2008: חוזרים לפלייאוף
לקראת עונת 2007 חיזקה הקבוצה את עצמה במספר שחקנים ותיקים ובעלי ניסיון NHL מוכח, כשבראשם החלוץ הסלובקי פאבול דמיטרה והמגן השוודי קים יונסון. דמיטרה הוכיח עצמו כרכש מצוין כאשר הוא ובראיין רולסטון הוליכו את התקפת הקבוצה. באמצע העונה נפצע מריאן גבוריק ומיד אחריו נפצע גם השוער מני פרננדז. השוער השוודי ניקלס בקסטרום הוזעק מקבוצה-בת של הויילד בליגה משנית והוכיח שהוא שוער ראוי ל-NHL, ובעזרת הצטיינותו סיימו הויילד את העונה עם 48 ניצחונות ו-104 נקודות - הפעם הראשונה שהויילד עברו 100 נקודות בטבלה. לרוע מזלם הם פיגרו בנקודה אחרי ונקובר קנאקס ולא זכו באליפות הבית הצפון-מערבי, ולכן עלו לפלייאוף כשהם מדורגים רק במקום השביעי ובדרך לסדרה קשה מאוד מול אנהיים דאקס. הדאקס אכן הוכיחו עליונות ברורה והדיחו את הויילד בחמישה משחקים.
במחצית הראשונה של עונת 2008 הראו הויילד יציבות מרשימה, ולמרות ירידה ביכולתם לקראת סיומה סיימו את העונה הרגילה עם 44 ניצחונות ו-98 נקודות - מאזן שהספיק כדי לזכות בפעם הראשונה באליפות הבית הצפון-מערבי ולהבטיח יתרון ביתיות בסיבוב הראשון בפלייאוף. מריאן גבוריק קבע שיאי מועדון בשערים (42) ובנקודות (83), כאשר במשחק מול ניו יורק ריינג'רס, שהסתיים בניצחון 6:3 של הויילד, כבש גבוריק חמישה שערים ומסר אסיסט לשער השישי. למרות נתוני הפתיחה המצוינים ואף על פי שעלו ליתרון 2:1 בסדרה מול קולורדו אוולאנש, נוצחו הויילד בשלושת המשחקים הבאים והודחו.
2009 - 2013: סוף עידן למר וגבוריק
עונת 2009 החלה בצורה טובה עבור הויילד, אולם בהמשך העונה נאבק מריאן גבוריק בפציעות חוזרות ונשנות שהגבילו מאוד את יכולתו, ולבסוף נאלץ לעבור ניתוח שהשבית אותו לחודשיים. הויילד התקשו יותר ויותר ככל שהעונה התקדמה, ולבסוף חסרו להם שתי נקודות בטבלה כדי להגיע לפלייאוף.
עם סיום העונה הסתיים עידן בקבוצה, כאשר המאמן ז'ק למר, שאימן את הקבוצה מאז היווסדה, התפטר ועזב. גם הכוכב הגדול מריאן גבוריק, שגם הוא היה בקבוצה מאז היווסדה, החליט לעזוב והעדיף חוזה ענק בניו יורק ריינג'רס.
עם מאמן חדש, טוד ריצ'רדס, התייצבו הויילד לעונת 2010, שהייתה עונה אפורה בה סיימו עם מאזן של 38 ניצחונות, 36 הפסדים ו-8 הפסדים בהארכה/מכות עונשין - 84 נקודות בטבלה, רחוק מהפלייאוף. זו הייתה העונה הראשונה בה היה לקבוצה קפטן קבוע, החלוץ הפיני מיקו קויבו. בכל העונות עד אז תפקיד הקפטן עבר בין מספר שחקנים לאורך העונה.
עונת 2011 לא הייתה טובה בהרבה, והויילד סיימו אותה עם 86 נקודות - שוב רחוק מהפלייאוף. טוד ריצ'רדס עזב את משרת המאמן בסיום העונה, והוחלף על ידי מייק יאו שהגיע מקבוצה-בת של הויילד בליגה משנית - אך הדבר לא סייע לויילד, שהחמיצו את הפלייאוף גם בעונת 2012.
בעונת 2012/13, שקוצרה בשל סכסוך עבודה בין ה-NHL ושחקניה, הצליחה הקבוצה בקושי לחזור לפלייאוף לראשונה מאז 2008 כשתפסה את המקום השמיני בחטיבה המערבית. המיקום הנמוך הביא את הויילד למפגש פלייאוף מול הקבוצה עם המאזן הטוב בליגה, שיקגו בלאקהוקס, ממנו ירדו מנוצחים והודחו בסיבוב הראשון.
2013 - ההווה
עונות 2013/14 ו-2014/15 הביאה את הויילד לתוצאות זהות - עלייה לפלייאוף מהמקום השביעי בחטיבה המערבית, והדחה בסיבוב השני בשני המקרים על ידי שיקגו בלאקהוקס. הויילד עלו לפלייאוף הרגע האחרון גם בעונת 2015/16, אך נוצחו על ידי דאלאס סטארס העדיפה בסיבוב הראשון. בשתי העונות שלאחר מכן, למרות ביצועים טובים בעונה הרגילה, שוב נוצחו הוויילד כבר בסיבוב הראשון בפלייאוף.
בעונת 2018/19 סיימו הויילד במקום השביעי והאחרון בבית המרכזי, והחמיצו את הפלייאוף לאחר 6 עליות רצופות.
העונה שלאחריה, 2019/20, הופסקה לקראת סיומה בשל מגפת הקורונה כשהויילד במקום העשירי בחטיבה המערבית. בפורמט הפלייאוף המיוחד עליו הוחלט בעקבות הפסקת העונה, שיחקו הויילד בסיבוב מוקדם לפלייאוף מול ונקובר קנאקס, בו נוצחו והודחו. רצף ההדחות המוקדמות מהפלייאוף המשיך גם בשתי העונות הבאות עם הדחות בסיבוב הראשון, כך שהויילד לא ניצחו סדרת פלייאוף מאז 2015.
סגל שחקנים
נכון ל-29 במרץ 2023
מקמילן TAC-338
מקמילן TAC-338 (באנגלית: McMillan TAC-338) הוא רובה צלפים אמריקאי בקליבר 0.338 לפואה מגנום. הרובה תוכנן ומיוצר על ידי חברת נשקי מקמילן והוא חלק ממשפחת רובי צלפים המתבססת על מקמילן TAC-300. הרובה נחשב למדויק ביותר בטווחים ארוכים ויכול לפגוע בדיוק של כחצי דקת קשת בטווחים של עד 1600 מטר. בשל ביצועיו הרובה יקר מאוד ולכן נמצא בעיקר בשימושם של כוחות מיוחדים.
רובה המקמילן TAC-338 נמצא בשימוש מספר צבאות אך עיקר תהילתו באה עקב היותו רובה הצליפה לטווח רחוק של יחידת אריות הים (Navy SEALs), יחידת העילית של חיל הים האמריקאי. המקמילן TAC-338 היה רובה הצלפים העיקרי של הצלף המעוטר וגיבור המלחמה האמריקאי כריס קייל, שבעזרתו רשם את רוב ההריגות שלו מתוך 160 הריגות בצליפה שנזקפו לזכותו במלחמת עיראק, כולל צליפה אחת בה הרג מחבל מטווח 1920 מטר (2100 יארד). רובה המקמילן TAC-338 נמצא בשימוש גם בכוחות המיוחדים של ישראל.
סאלה
{{פירושונים|
ראו גם
}}
שטח מת (סדרת טלוויזיה)
ב-10 במאי 2019, NBC חידשה את הסדרה לעונה החמישית והאחרונה בת 11 פרקים. העונה החמישית עלתה לשידור במאי 2020.
עלילה
בלב כיכר טיימס, רחוב הומה בעיר ניו יורק, בתוך תיק חשוד שהונח על המדרכה, נמצאת אישה ללא בגדים וללא זיכרון. גופה מקועקע מכף רגל ועד ראש בקעקועים טריים ומשונים. על התיק רשום ״התקשרו לFBI”. היא נשלחת לסוכנות הפדרלית, שם מתברר שאין עליה אף פרט מזהה במסוף. האישה האלמונית מקבלת את השם "ג'יין דו", כינוי שבארצות הברית משתמשים בו עבור גופות לא מזוהות.
אחד הקעקועים הבולטים על גבה הוא שמו של סוכן האף-בי-איי, קורט וולר. הסוכן, שאינו מכיר אותה ולא נתקל בה בעבר, מופקד על פתרון התעלומה, ויחד איתה הוא מנסה לפענח את פשר הקשר שלו אליה ואת קשרם של הקעקועים שעל גופה - למזימת פשע נרחבת ומסתורית שעומדת להתרחש.
ככל שהם מתקדמים בניסיונות פיצוח הקעקועים המשונים, מתברר שג'יין דו היא רבת יכולות - היא מאסטר באמנויות לחימה ומסוגלת להתמודד עם מספר תוקפים בעת ובעונה אחת. למרות אובדן הזיכרון שלה, היא צלפית מקצועית ודוברת שפות רבות.
העונה השנייה מסתיימת כאשר סוכני ה-FBI מצליחים להביס את שפארד, האחראית על פשע גדול שתוכנן, ומסכלים את השלב השני בתוכניתה. בסוף העונה נמצאת ג'יין במקום לא מוכר, יחד עם מורת דרך סינית. קורט בא לחפש אותה ומביא עמו בשורה מרה לגבי שאר חברי הצוות אשר נעדרים וכנראה נחטפו על ידי גורם לא ידוע. העונה מסתיימת כאשר הם מבינים שיצטרכו לפעול יחד כדי לאתר את חבריהם.
בעונה השלישית חברי הצוות מתאחדים מחדש לאחר פרידה של שנתיים, כדי לפענח סדרה חדשה של קעקועים על גופה של ג'יין.
יחסי גבון–צ'ילה
יחסי גבון–צ'ילה הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין הרפובליקה הגבונית לבין הרפובליקה של צ'ילה.
היסטוריה
היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין הרפובליקה הגבונית לבין הרפובליקה של צ'ילה הם יחסים דיפלומטיים שקטים - הם אינם מתוחים ומתקיימים במסגרתם שיתופי פעולה אחדים בלבד במסגרת ארגונים מולטילטרליים בהן חברות המדינות כגון האומות המאוחדות. היחסים הדיפלומטיים שבין גבון לצ'ילה כוננו באופן רשמי בספטמבר 1978.
אזרחי צ'ילה שרוצים להיכנס, לבקר ולשהות בגבון אינם נדרשים להנפיק אשרת כניסה על מנת לעשות כן, אלא אשרה אלקטרונית (eVisa). לעומת זאת, אזרחי גבון שרוצים להיכנס, לבקר ולשהות בצ'ילה נדרשים להנפיק אשרת כניסה על מנת לעשות כן.
רותי דה פריס
רותי דה פריס (נולדה ב-3 במרץ 1989) היא אמנית רב תחומית שחיה ועובדת בתל אביב. זכתה בפרס אמן צעיר מטעם משרד התרבות, הציגה תערוכות יחיד רבות והשתתפה במגוון תערוכות קבוצתיות. עבודותיה נמצאות במוזיאון תל אביב לאמנות, אוסף שוקן, מלונות אטלס ובאוספים פרטיים.
ביוגרפיה
גדלה בתל אביב. אביה דוד דה פריס הוא פרופסור מן המניין להיסטוריה, ואמה רלי דה פריס (לבית גוטהילף), היא אמנית ואדריכלית נוף. היא שאבה השראה מאמה ומסבתה שגם כן הייתה אישה יוצרת.
ב-2012 סיימה תואר ראשון באמנות וחינוך במדרשה לאמנות בבית ברל, וב-2015 תואר שני בבצלאל אקדמיה לאמנות ועיצוב בירושלים.
דה פריס הציגה תערוכות יחיד במוזיאון נחום גוטמן, במשכן האמנים הרצליה, גלריה הקיבוץ, גלריית המדרשה הירקון 19 בביאנלה לרישום ירושלים ובמקומות שונים בעולם, בהם צ'כיה וצרפת. השתתפה בתערוכות קבוצתיות במקומות שונים, בהם בית האמנים תל אביב, מוזיאון פתח תקווה לאמנות, מוזיאון הרצליה, מוזיאון ינקו דאדא, מוזיאון בת ים, קרקוב וורשה.
ב-2016 זכתה בפרס אמן צעיר מטעם משרד התרבות. במהלך השנים קבלה מענקים מטעם קרן רבינוביץ' לאמנות, מפעל הפיס, השתתפה בשהות אמן 'הסיטה', פריז, בתוכנית האוס אוף ארטס בברנו, צ'כיה, פראם צ'כיה ובתוכנית לקידום אמנים של ארטיס, אסיילום וארטפורט. מרצה במוסררה.
נבחרה להשתתף בשהות אמן במרכז האמנות ארטפורט לשנים 2023-2024.
יצירתה
דה פריס סופגת השראה ממקורות רבים, בהם אמנות עתיקה, אמנות עממית, אופנה, תיאטרון ועוד. היא יוצרת מתוך עולם עשיר של דימויים וחומרים.
דה פריס משתמשת בחומרים או רדי מייד זמינים ויומיומיים כמו שקיות זבל שחורות, בדים, מדבקות, נייר כסף, פשתן, לבד, רפיה, שערות מטאטא, קרטון, נייר וברזנט. חומרים אלו מאפשרים לה להפוך את החלל למעין תפאורה שטוחה בה מתקיים פער בין דו-ממד לתלת-ממד, בין האובייקט לחומר ממנו הוא עשוי, ובין הדימוי לייצוגו המלאכותי.
תערוכות קבוצתיות
דרך כוכב, מוזיאון הרצליה לאמנות עכשווית, ישראל. אוצרת: דליה לוין
קו גזרה, מוזיאון ינקו דאדא, עין הוד, ישראל
פרסים
להלן רשימת הפרסים בהם זכתה דה פריס, לפי מרכז המידע לאמנות ישראלית:
Now I'm Here
Now I'm Here (בעברית: עכשיו אני כאן) הוא שיר של להקת הרוק קווין. השיר נכתב על ידי גיטריסט הלהקה בריאן מיי והיה השיר השישי מאלבומם Sheer Heart Attack משנת 1974. השיר ידוע בריף הקשה וההרמוניות הווקאליות שלו. באנגליה, השיר הגיע למקום ה-11 במצעדים כאשר יצא כסינגל ב-1975. השיר היה אחד המועדפים על הלהקה בהופעות החיות, ובוצע כמעט בכל הופעה חיה מסוף שנת 1974 ועד שנת 1986
פרטים אודות השיר
השיר מתבסס על חוויותיו הטובות של בריאן מיי מסיבוב ההופעות של קווין בארצות הברית מוקדם יותר בשנת 1974. מוט דה הופל, שבהם קווין תמכה, הוזכרו בשיר בשורה: "Down in the city, just Hoople and me." השיר גם הופיע באלבומם משנת 1981 Greatest Hits ובאלבום האוסף Queen Rocks משנת 1997. במרץ 2005 Q (כתב עת) הציב את השיר במקום ה-33 ברשימת 100 רצועות הגיטרה הגדולות ביותר.
ביצוע בהופעות חיות
"Now I'm Here" היה חלק קבוע מסט השירים של הלהקה בהופעות החיות שלהם מ-1974 ועד ה"Magic Tour" משנת 1986 (שהיה גם סיבוב ההופעות האחרון של הלהקה). הוא בוצע לראשונה בסיבוב ההופעות של קידום האלבום Sheer Heart Attack במנצ'סטר ב-30 באוקטובר 1974. בטור הופעות זה, נראה מרקיורי שר את השורה "Now I'm here" בצד אחד של הבמה בין החושך והקרח היבש, ומספר רגעים מאוחר יותר בשורה "Now I'm there", הוא היה "מופיע" בצד השני של הבמה, כאשליה שנוצרה על ידי איש במה לבוש זהה לפרדי. בהערות באלבום Live Killers נכתב כי השיר נעלם מסט השירים לזמן מה, אך הוצג לאחרונה מחדש. השיר עוצב מחדש כדי לאפשר למרקיורי ליצור אינטראקציה עם הקהל ב"קריאה ותגובה" לשיר יחד. לא ברור מתי השיר ירד ולכמה זמן. בריאן מיי המשיך לבצע את השיר לבדו כאמן סולו לאחר מותו של מרקיורי בשנת 1991. במופע המחווה לפרדי מרקיורי ב-1992, הצטרף מיי לDef Leppard על הבמה על מנת לבצע את השיר, שהיווה כB-Side לשירם של דף לפארד "Tonight", וגם הגיע למהדורת הדלוקס שלהם ב-"Adrenalize". השיר גם היה השיר הפותח של הרגליים האמריקאיות, האסיאתיות והאוסטרליות מסיור ההופעות של קווין עם אדם למברט מהשנים 2014–2015.
Unhealthy
Unhealthy (בעברית: חולני) הוא אלבום האולפן השלישי של הזמרת-יוצרת הבריטית אן-מארי. האלבום יצא לאור ב-28 ביולי 2023, על ידי חברות התקליטים אסיילום ומייג'ור טום.
המטה המבצעי לתיאום הרשויות המבצעות במאבק בנגיף הקורונה
המטה המבצעי לתיאום הרשויות המבצעות במאבק בנגיף הקורונה, רשמית "המטה המבצעי למניעת ייבוא והתפשטות זיהום נגיף קורונה החדש בשטחי הפדרציה הרוסית" (ברוסית: Оперативный штаб по предупреждению завоза и распространения новой коронавирусной инфекции на территории Российской Федерации) הוא הגוף הפדרלי הבכיר ברוסיה האחראי לניהול פעילות הממשלה והגופים הפדרליים בתחום מניעת החמרת המצב האפידמיולוגי לאור פרוץ מגפת הקורונה ברוסיה. פועל בכפיפות לממשלת רוסיה.
אפקט הקרקע
אפקט הקרקע או תּוֹצָא קַרְקָעִי (Ground Effect) הוא תופעה אווירודינמית בה קטן כוח הגרר (כוח המתנגד לתנועת המטוס באוויר) שכנפי מטוס מייצרות כאשר הן קרובות לקרקע או לים בגובה השווה בערך למוטת כנפי המטוס. שיא האפקט, המזכיר כרית אוויר, מתרחש כאשר המטוס מנמיך עוד עד לגובה השווה למחצית ממוטת הכנפיים שלו. הגרר הנמוך על כנפי המטוס בזמן ההמראה יכול לגרום למטוס "לצוף" אף על פי שמהירותו נמוכה מממהירות הטיפוס הממולצת (V2).
כלי טיס ייעודיים כאלה תוכננו כך שלא יהיו מסוגלים להתרומם באוויר מעל לגובה המנצל את אפקט הקרקע. לכן הם אינם נחשבים למטוסים לכל דבר ובמקומות מסוימים אף לא נדרש רישיון טיס מלא כדי להטיס אותם.
היסטוריה
את התופעה תיאר לראשונה בשנת 1927 המדען הרוסי הנודע קונסטנטין ציולקובסקי, מאבות המסע לחלל. ציאולקובסקי סיפק הן את ההסבר התאורטי והן את הדרך לחשב את עוצמת "כרית האוויר" הנוצרת מתחת המטוס.
הסבר תאורטי
באווירודינמיקה, כח העילוי מרים את כלי הטיס כלפי מעלה כאשר לחץ האוויר הנוצר מתחת הכנף גדול יותר מלחץ האוויר מעל הכנף.
כאשר כלי הטיס מתקרב מספיק לקרקע או לים, אופן זרימת האוויר שנכלא בין כנפי המטוס לבין המשטח מתחתיו מנטרל חלק ניכר ממערבולת קצה הכנף ומפחית את כח הגרר עד כדי 40%.
הערה: דרך אחרת להתגבר על אותה בעיה ולהפחית את מערבולות קצה הכנף היא באמצעות הארכת הכנפיים כמו בדאון, או שימוש בכנפונים. מערבולת קצה הכנף נחלשת ככל שהיחס בין אורך הכנף לבין רוחב קצה הכנף גדל.
תאונות הקשורות לאפקט הקרקע בעת המראה
כאשר מטוס עמוס במיוחד ממריא, בשניות הראשונות להמראה כח העילוי מופרע פחות ממערבולת קצה הכנף, הודות לאפקט הקרקע. לאחר מכן כאשר המטוס מתרחק מהקרקע, הטייס צריך לתקן את זווית ההתקפה כדי להתחשב בכח הגרר שמתחזק באופן פתאומי. מספר תאונות של הזדקרות פתאומית והתרסקות הוסברו כך.
יחסי סאו טומה ופרינסיפה–צ'ילה
יחסי סאו טומה ופרינסיפה–צ'ילה הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין הרפובליקה הדמוקרטית של סאו טומה ופרינסיפה לבין הרפובליקה של צ'ילה.
היסטוריה
היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין הרפובליקה הדמוקרטית של סאו טומה ופרינסיפה לבין הרפובליקה של צ'ילה הם יחסים דיפלומטיים שקטים - הם אינם מתוחים ומתקיימים במסגרתם שיתופי פעולה אחדים בלבד במסגרת ארגונים מולטילטרליים בהן חברות המדינות כגון האומות המאוחדות. היחסים הדיפלומטיים שבין סאו טומה ופרינסיפה לצ'ילה כוננו באופן רשמי ב-5 במאי 1989.
אזרחי צ'ילה שרוצים להיכנס, לבקר ולשהות בסאו טומה ופרינסיפה אינם נדרשים להנפיק אשרת כניסה על מנת לעשות כן, אלא אשרה אלקטרונית (eVisa). לעומת זאת, אזרחי סאו טומה ופרינסיפה שרוצים להיכנס, לבקר ולשהות בצ'ילה נדרשים להנפיק אשרת כניסה על מנת לעשות כן.
רבי צדוק
רבי צדוק היה תנא וכהן בסוף ימי בית המקדש השני ובראשית דור יבנה, בדורם של רבי יהושע ורבי אליעזר.
תולדות חייו
ארבעים שנה לפני חורבן בית המקדש, הוא היה מתענה מדי יום, שלא ייחרב בית המקדש, ובלילה היה אוכל גרוגרות תאנים כאשר צרו הרומאים על ירושלים במטרה להחריבה, ביקש רבי יוחנן בן זכאי מאספסיאנוס שלושה דברים, ואחד מהם, שיתן לו אמצעים לרפואת רבי צדוק (במסכת גיטין מסופר בהרחבה על אודות הדרך שבה ריפאוהו).
דרך מוסרית והלכתית
רבי צדוק היה מעורר על כך, שיש להרבות בכבוד אלוהים על פני כבוד הבריות. מסופר, כי בסעודת החתונה של בנו של רבן גמליאל, ישבו רבי אליעזר, רבי יהושע לפני השולחן, בעוד שרבן גמליאל – נשיא ישראל – עומד ומוזג להם כוסות יין ומשמשם. כאשר רבי גמליאל נתן כוס יין לרבי אליעזר, הוא סירב לקבלו מידיו של רבן גמליאל, מפני שלא רצה שרבן גמליאל ישמשו, שלא כפי כבודו של רבן גמליאל, אך כאשר מזג רבן גמליאל את הכוס ונתנו לרבי יהושע, הוא קיבלו. הדבר לא מצא חן בעיני רבי אליעזר, שאמר לרבי יהושע: "מה זה יהושע, אנו יושבין ורבן גמליאל עומד ומשקה עלינו?" ענה לו רבי יהושע: מצינו גדול ממנו ששמש... אברהם אבינו, גדול היה ממנו ושמש, שהרי אברהם היה גדול הדור, ושימש את אורחיו, כאמור בפרשת חיי שרה: "והוא עומד עליהם תחת העץ ויאכלו". ושמא תאמרו שהסיבה ששימשם היה, מפני שנראו לו כמלאכי השרת? לא! לערביים נדמו לו, ולמרות זאת הוא שימשם, ואם כן מה בכך שרבן גמליאל משקה אותנו. כאשר שמע רבי צדוק את הדברים, הוא נענה בפליאה: עד מתי אתם מניחים כבודו של מקום, ואתם עוסקים בכבוד הבריות? הקדוש ברוך הוא משיב רוחות ומעלה עננים ומוריד גשם ומצמיח את האדמה ועורך שולחן לפני כל אחד ואחד, ואם כן מצינו שגדול משמש את הקטן אם הוא מוחל על כבודו, ואם כן מה בכך שרבן גמליאל משקה אותנו?.
באופן דומה, אחת מפסיקותיו היא בנוגע לשיטתו של רבי אליעזר בהלכות התרת נדרים, שכאשר אדם בא לפני רב שיתיר לו את הנדר, מותר לפתוח לו בכבוד אביו ואמו, ולשאול אותו: "אילו היית יודע שבעשיית נדר, מזלזל אתה בכבוד אביך, האם היית עושה נדר"? ואם יאמר שלא, ניתן להחשיב בכך את הנדר שנעשה בטעות, ולהתיר לו את הנדר. על כך אומר רבי צדוק: עד שפותחין לו בכבוד אביו ואמו, יפתחו לו בכבוד המקום! ויאמרו לו, בעשיית נדר, מורד אתה בקדוש ברוך הוא ומזלזל בכבודו, שכן הנודר, הרי הוא כנשבע בחיי המלך.
כן היה מהדר בכבוד התורה. במסכת אבות, שבה מובאת אמרה אחת ותמציתית מכל תנא, אמרתו של רבי צדוק היא: "אל תעשה את דברי התורה, כעטרה להתגדל בהם ולא כקרדום לחפור בה" וליהנות מדברי התורה, שכן אסור ליהנות מכבוד התורה.
עמידה בניסיונות קשים
רבי צדוק עמד בפני ניסיונות קשים. אחת משרות המלוכה, תבעה אותו לקיים עימה יחסים אסורים. רבי צדוק ידע, שאין בידו לסרב, שכן נתון היה בידה לחיים ולמוות, וכדי להבהיר לה את חומרת הדבר, הוא אמר לה שמכיוון שהוא מתענה מדי יום, הוא לא יכול לקיים עימה יחסים, עד שיינתן לו לאכול דבר מה. משנענה שיש רק דבר טמא, הוא נענה בפליאה: ומה החילוק בין דבר טמא לטהור? מי שמקיים יחסים אסורים, אוכל גם דברים טמאים. כאשר הסיקו את התנור כדי לבשל את חתיכת הבשר, הוא הפיל את עצמו לתוך האש הבוערת בתנור. שאלה אותו השרה: מה פשר הדבר? ענה לו רבי צדוק: מי שעושה דבר זה (יחסים אסורים), נופל בזה (אש הגיהנום). נענתה השרה בהתנצלות: לו ידעתי כמה הדבר חמור עליכם, לא הייתי מצערת אותך.
קיימת דעה כי היו שני רבי צדוק, וייתכן שמעשה זה היה ברבי צדוק השני.
משפחתו
לרבי צדוק היה בן תנא, המוזכר במשנה פעמים רבות, ושמו רבי אלעזר בר צדוק; גרסה אחרת היא "רבי אליעזר".
ישי רוזיליו
ישי רוזיליו  הוא קצין בצה"ל בדרגת אלוף-משנה, המשמש מפקד חטיבת יהודה. קודם לכן שימש מפקד גדס"ר צנחנים וקצין אג"ם של אוגדת איו"ש.
ביוגרפיה
ב-6 ביולי 2017 הועלה לדרגת סא"ל ומונה למפקד גדס"ר צנחנים. בעקבות מותו של רב"ט במהלך אימון ניווט הדיח הרמטכ"ל אביב כוכבי את רוזיליו וביטל את מינויו המתוכנן לסגן מפקד חטיבת הצנחנים. בנוסף הורשע רוזיליו באי קיום הוראות המחייבות בצבא ונידון למאסר על תנאי. בין השנים 2020–2022 שירת כקצין אג"ם של אוגדת איו"ש. ב-2022 הועלה לדרגת אל"ם ומונה למפקד חטיבת יהודה.
1966 בארצות הברית
1966 בארצות הברית הייתה השנה בה חגגה ארצות הברית 190 שנה מיום היווסדה.
בוריס וכטרמן
בוריס וכטרמן היה חייל צה"ל, שעוטר בעיטור המופת על פעולתו במלחמת יום הכיפורים.
פעולתו
בוריס וכטרמן שירת כנהג תותח מתנייע ביחידת תותחנים. במלחמת יום הכיפורים נשלחה יחידתו לרמת הגולן.
ב-22 באוקטובר 1973, בעת שהסוללה אליה השתייך הייתה פרוסה בשטח, נורתה לעברה אש ארטילרית סורית. אחד מהתותחים בסוללה נפגע וזחלילית התחמושת של הצוות התלקחה והייתה סכנה שהיא תתפוצץ בעמדה על מטענה. וכטרמן נכנס לתא הנהג של הזחלילית הבוערת והסיע אותה תוך סיכון עצמי אל מחוץ לעמדה. לאחר שנטש את הרכב הבוער נוכח שבקרבת מקום מצוי צוות של תותח מתנייע אחר, שהיה עלול להיפגע כשתתפוצץ הזחלילית. הוא הזהיר את צוות התותח ולאחר מכן נכנס לתא הנהג שלו והסיע אותו אל מחוץ לטווח הסכנה.
אליפות רוסיה בהוקי שדה
אליפות רוסיה בהוקי שדה (רוסית: Чемпионат России по хоккею на траве среди мужчин) היא תחרות שנתית ברוסיה בתחום ההוקי שדה.
אקס אם סייבר
אקס אם סייבר בע"מ (באנגלית: XM Cyber) היא חברת תוכנה ישראלית העוסקת בהגנת סייבר.
היסטוריה
החברה נוסדה באפריל 2016 על ידי תמיר פרדו (נשיא החברה), נעם ארז (מנכ"ל), בועז גורודיסקי (CTO) ושאול שני. מטה החברה שוכן בהרצליה, ולה משרדים בדאלאס, בלונדון ובמינכן.
מוצר החברה מבצע סימולציה של תוקף והלקוח יכול לראות כיצד פועלות ההגנות של המערכת שלו. בדרך זו מאתר המוצר חולשות אבטחה שמצריכות תיקון. מוצר החברה פועל בענן AWS של אמזון, ובפיתוח נמצאים מוצרים דומים לסביבת Microsoft Azure ו-GCP של גוגל.
בגיוס ראשוני גייסה החברה עשרה מיליון דולר מ- שבשליטת שאול שני.
בנובמבר 2018 גייסה החברה 22 מיליון דולר.
ביולי 2020 גייסה החברה 17 מיליון דולר.
בנובמבר 2021 נמכרו מרבית מניות החברה לקונצרן הקמעונאות הגרמני תמורת 700 מיליון דולר. החברה הרוכשת פועלת גם במתן שירותי מחשוב ענן, והחברה הנרכשת תספק לפעילות זו את שירותי הגנת הסייבר.
אזוואד
אזוואד, מכונה גם המדינה העצמאית אזוואד (בתמזיגט: ⴰⵣⴰⵓⴷ בערבית: أزواد, או בשמה המלא: دولة أزواد المستقلة, בתעתיק מדויק: דולת אזואד אלמסתקלה), הוא אזור בצפון מאלי אשר הוכרז באפריל 2012 באופן חד-צדדי כמדינה על ידי התנועה הלאומית לשחרור אזוואד (MNLA), לאחר שמרד של שבטי הטוארג באזור הוביל לסילוק הצבא של מאלי מהמדינה. חבלי הארץ בהם טוענים המורדים לשליטה הם טימבקטו, קידאל, גאו וחלק מאזור מופטי, המרכיבים כ-60% משטחה היבשתי של מאלי. אזוואד גובלת בבורקינה פאסו מדרום, מאוריטניה במערב ובצפון-מערב, אלג'יריה בצפון ובצפון-מזרח, ובניז'ר במזרח ובדרום-מזרח, ושאר שטחי מאלי בדרום-מערב.
היסטוריה
שבטי הטוארג כבר התמרדו כשלוש פעמים בעבר נגד השלטון במאלי, מאז קיבלה המדינה את עצמאותה מצרפת בשנת 1960.
בסוף 2011 ובתחילת 2012 החלה התקוממות ב"אזוואד" אשר בצפון מאלי. רבים מהמורדים משבטי הטוארג שימשו כשכירי חרב בלוב תחת שלטונו של מועמר קדאפי והחלו לחזור לביתם לאחר נפילתו, יחד עם ניסיון צבאי ותחמושת. במרד השתתפו גם שבטים ערבים מקומיים.
נשיא מאלי, אמאדו טומני טורה, נחל סדרה של הפסדים נגד המורדים בצפון. בינואר הפילה קבוצת מורדים מקרב הצבא את שלטונו של טורה, בין השאר עקב חוסר הצלחתו לדכא את המורדים.
ב-14 בפברואר 2013, ויתרה אזוואד על תביעתה לעצמאות וביקשה ממשלת מאלי לפתוח במשא ומתן על מעמדם העתידי של שבט הטוארג.
צ'רנוביל 1986
צ'רנוביל 1986 (ברוסית: Чернобыль) הוא סרט דרמה ואסונות רוסי משנת 2021, שבוים על ידי דנילה קוזלובסקי שגם מככב בו. בשלבי ההפקה הראשונים הסרט נקרא "כשהחסידות נפלו", לאחר מכן שונה שם הסרט לשם "צ'רנוביל: התהום" (Чернобыль. Бездна) ובאוגוסט 2020 שונה שם הסרט ברוסית ל"צ'רנוביל". בישראל הסרט שווק על ידי נטפליקס בשם "צ'רנוביל 1986".
עלילה
אפריל 1986. הכבאי, קפטן אלכסיי קרפושין פוגש את חברתו האהובה אולגה סבוסטינה בעיר פריפיאט אותה עזב לפני עשר שנים. לאולגה יש בן, אליושה, קרפושין חושד שזה בנו. הוא מבקש העברה מהממונים עליו למחוז אחר ומתכונן לעזוב את פריפיאט. בלילה אליושה וחבריו עולים על אופניים לתחנת הכוח הגרעינית ועדים לפיצוץ הכור. אליושה מצלם את המתרחש במצלמת LOMO שקיבל קודם במתנה מאלכסיי ומקבל מנת קרינה. קרפושין לא מפוכח, הוא נוסע מפוחד מציפורים שנופלות לפתע מהשמיים, גורמות לו להתרסק עם המכונית במורד. הוא רואה טור של מכוניות כיבוי אש ומבקש להצטרף לאחד הצוותים. בהתלקחות הוא מוצא את חברי חולייתו לשעבר, שהגיעה לשם ראשונה: הם נשלחו לגג, שם הבטון נשרף והומס. החברים במצב קשה, הם מקיאים, עורם נשרף מקרינה. קרפושין לוקח שני חברים לאמבולנסים שהגיעו. הוא מפונה גם לבית החולים, אבל הוא יורד עם מנה קטנה של קרינה.
שלושה אנשים: קרפושין, המהנדס ולרה וקולונל בוריס יורדים למרתף המוצף של יחידת הכוח של הכור הגרעיני בתחנת הכוח הגרעינית צ'רנוביל. הם מצליחים למשוך את החוט וברגע האחרון לפני שמתחילים את המתח להפעלת לוח הבקרה. עם זאת, שאיבה אוטומטית למטה לא עושה את עבודתה. בוריס, רואה את האור הבוהק, עושה את דרכו דרך האש ונכנס לאולם ובו דלק לוהט, לאחר שקיבל מינון קטלני של קרינה. אליושה נשלח לשווייץ. קרפושין וולרה הולכים בפעם השנייה ופותחים את הבולם, מים זורמים מהמיכל, המשימה הושלמה. ולרה מבוהלת שובר את הכבל, בעוד קרפושין ממהר אחריו.
אולגה הולכת לבית החולים, שם אומרת הרדיולוגית כי קרפושין נשלף על ידי כוחות ההצלה לאחר שהמים נוקזו. מצבו כה קשה עד שהרופאים לא מעזים להעבירו, הוא עצמו מהווה מקור לקרינה. אולגה ממהרת לתא הבידוד, שם היא מוצאת את קרפושין שנכווה ומעורר פלצות. שלושה חודשים לאחר מכן, אליושה חוזר לקייב לאחר טיפול בשווייץ ופוגש את אולגה לבדה.
הפקה
הסרט נכלל ברשימת 14 סרטי קולנוע שזכו לתמיכת קרן הקולנוע הרוסי. מרבית צילומי החוץ נערכו בבודפשט, הונגריה. אתרי צילום נוספים כללו את מוסקבה ופרבריה ואתרים נוספים ברוסיה.
ביקורת
הסרט זכה לביקורות מעורבות ממבקרי הקולנוע הרוסיים, הדעות לגבי הסרט היו חלוקות. מבקרים רבים ראו בסרט "תשובה" רוסית למיני סדרה מבית HBO והשוו ביניהם, לרוב לטובת הסדרה.
בית מלנכתון
בית מלנכתון (בגרמנית: Melanchthonhaus) הוא מבנה מוזיאון בעיר ויטנברג במדינת סקסוניה-אנהלט שבגרמניה, המשמש כאנדרטת הנצחה לרפורמטור פיליפ מלנכתון. המבנה נחשב לאחד מבתי המידות היפים בעיר. בניין הרנסאנס עם חלונותיו בסגנון גותי מאוחר והגמלון המדורג, מאכלס את חדר העבודה המרוהט של פיליפ מלנכתון והחדר שבו מת, ושבו התגוררו הוא ומשפחתו. מאז 1954 שימש הבית כמוזיאון בו מוגשים לציבור חייו ויצירתו של פיליפ מלנכתון. תמונות, הדפסים וכתבי יד מאת מלנכתון ובני דורו מוצגים באותנטיות. ב-1996 הוכרז הבית כאתר מורשת עולמית של ארגון אונסק"ו, חלק מהאתר אנדרטאות מרטין לותר באייסלבן ובוויטנברג.
היסטוריה
פיליפ מלנכתון מונה לפרופסור בוויטנברג בשנת 1518. לאחר נישואיו לקתרינה קראפ (Katharina Krapp) ב-25 בנובמבר 1520, עברו שניהם לנכס בקולגיינשטראסה (Collegienstraße) מספר 62. בתחילה היה במקום בניין חימר מתפורר, שלו קרא גם מלנכתון "בודה" (Bude, "תא").
כשמלנכתון איים לעזוב את ויטנברג בשנת 1536, נבנה עבורו הבית החדש בן שלוש הקומות עם הגן הגדול הצמוד על חשבונם של יוהאן פרידריך הראשון, הנסיך הבוחר מסקסוניה ואוניברסיטת האלה-ויטנברג. פעולה זו הביאה אותו להתגורר בוויטנברג בשנת 1537, מכיוון שהנכס העלה אותו למעמד של אזרח מלא עם הזכויות הנלוות ובבית היו מים זורמים כבר בשנת 1556 בגלל החיבור למערכת הצינורות.
במהלך עבודות תיקון נוספות בשנת 1897, נמצאו ציורים נוספים בחדר שבו מת מלנכתון. מכיוון שאלו נשמרו רק בחלקם, הוחלט לחדש אותם. מאז, פנים הבניין הוא נראה כפי שהוא כיום. לאחר שהבית השכן ממזרח נהרס בהפצצה אווירית ב-20 באפריל 1945, פורק בניין החצר הצמוד אליו. בשנת 1954 הוקם המוזיאון להיסטוריה מקומית בבית מלנכתון.
המוזיאון על חייו ומעשיו של מלנכתון
מוזיאון עצמאי שהנגיש את חייו ועבודתו של פיליפ מלנכתון לציבור הוקם בשנת 1967 על ידי מנהל התרבות העירוני. החל משנת 1983 (שנת ה-500 להולדת מרטין לותר) התפתח בית מלנכתון כמשקל נגד לבית לותר, ובעיקר הציב את מלנכתון ההומני בחזית.
כתוצאה מהניסיון, השתנתה תפיסת המוזיאון בשנת 1997 לתערוכת הקבע של מלנכתון "אד פואנטס" (Ad fontes, לטינית: "למקורות", כלומר חזרה לטקסטים המקוריים של אמונה והומניזם).
ועדת ריבלין
ועדת ריבלין, בראשותו של המשנה לנשיא בית המשפט העליון בדימוס אליעזר ריבלין, היא ועדה ציבורית שמונתה ב-4 באפריל 2013, על ידי שרת המשפטים ציפי לבני, ותפקידה לבחון את האפשרות להחלת הסדר פיצוי מיוחד על עובדי הקריה למחקר גרעיני בדימונה שחלו בסרטן בעת חשיפתם לקרינה מייננת ו/או חומרים מסוכנים אחרים במהלך עבודתם.
ב-18 בספטמבר 2017 הודיעה הוועדה לאנרגיה אטומית כי הושג הסדר פשרה, שבמסגרתו תפצה המדינה כ-170 עובדים, גמלאים ובני משפחות שחלו בסרטן.
הרכב הוועדה
הוועדה כללה את יושב הראש וחמישה חברים:
הרקע להקמתה
לאורך השנים הוגשו תביעות רבות מצד עובדים בקריה למחקר גרעיני לפיצוי בגין גידולים סרטניים מהם הם סובלים. לטענתם, מחלתם נגרמה עקב חשיפה לקרינה בכור הגרעיני, ועל כן הם זכאים לפיצוי מהמוסד לביטוח לאומי. ברקע להקמת הוועדה נמצא הקושי המובנה בהוכחת הקשר הסיבתי בין החשיפה לקרינה לבין המחלה. סוגיה משפטית זו עלתה בעבר במסגרת ועדת שמגר שעסקה בצוללני חיל הים בנחל הקישון. בנוסף, התעוררו בעבר קשיים בניהול הדיונים בבית המשפט, עקב רמת הסודיות הגבוהה של חומר הראיות.
פעולותיה של הוועדה
תוצאות סקר תחלואה עצמאי שערכה "ועדת ריבלין", הצביעו על כך שברוב המוחלט של מחלות הסרטן לא נמצאה תחלואה עודפת בקרב עובדי הוועדה לאנרגיה אטומית בהשוואה לצפוי באוכלוסייה המקבילה.
בוועדה חתרו בכל זאת להסדר, אשר לדבריהם היה בו צורך "לנוכח תרומתם הייחודית של עובדי הוועדה לתחום המחקר והפיתוח הגרעיני, ומתוך רצון לסייע לעובדים". ההסכם שגובש על ידי הוועדה אומץ על ידי הממשלה, כנראה במטרה להימנע מהתקדמות תהליך התביעה.
תוצאות הוועדה
ב-18 בספטמבר 2017 הודיעה הוועדה לאנרגיה אטומית כי הושג הסדר פשרה, שבמסגרתו תפצה המדינה כ-170 עובדים, גמלאים ובני משפחות שחלו בסרטן.
זהו הסדר פשרה ייחודי אשר התאפשר הודות למתווה שקבעה ועדה ריבלין.
על פי ההסדר, הוחלט על תשלום לעובדים שחלו בסרטן ועומדים בקריטריונים מקלים. בבסיס הסדר הפשרה שנחתם הוצהר כי הוועדה והתביעה אינם מצביעים על אשמה או רשלנות מצד המדינה.
עובדים אשר חלו בעקבות עבודתם במרכזים הגרעיניים זכאים לפנות לוועדת זוהר לצורך קביעת זכאותם לפיצוי.
בתחילה לא היה באפשרות עובדים אלו להיות מיוצגים על ידי עו"ד לפי בחירתם, אך, בעקבות עתירה לבג"ץ אשר הוגשה על ידי עו"ד אריאל פרייברג ואלי דסה, שונתה ההנחיה וכיום כל עובד הטוען לזכאות יכול לפנות באמצעות עו"ד (ובלבד שישותף אך ורק במידע בלתי מסווג).
טוני דלק
טוני לורנזו דלק (באנגלית: Tony Lorenzo Delk; נולד ב-28 בינואר 1974) הוא כדורסלן עבר אמריקאי, אשר שיחק באופן פעיל בין השנים 1996–2008. ממוצעיו הכוללים לאורך 10 עונותיו בליגת ה-NBA הם 9.1 נקודות, 2.5 ריבאונדים ו-1.9 אסיסטים למשחק. בשנת 1996 זכה בטורניר אליפות המכללות בכדורסל כשחקן אוניברסיטת קנטקי, ובעונת זכה באליפות היורוליג כשחקן פנאתינאיקוס.
קריירת תיכונים ומכללות
דלק נולד בעיר קובינגטון שבטנסי, ולמד ב"תיכון הייווד" אשר בבראונסוויל הסמוכה. בסיום עונת 1991/1992 זכה בתואר שחקן התיכונים המצטיין בטנסי ("Tennessee Mr. Basketball"), ונבחר להשתתף במשחק מקדונלד'ס אול-אמריקן.
בשנת 1992 החל ללמוד באוניברסיטת קנטקי, והצטרף לקבוצת הכדורסל שלה ("קנטקי ויילדקטס") אותה אימן ריק פיטינו. בעונתו הראשונה בקנטקי העפילו הוויילדקטס לפיינל פור טורניר אליפות המכללות, בהובלתו של ג'מאל משבורן, אולם הפסידו במשחק חצי הגמר מול אוניברסיטת מישיגן. בעונתו האחרונה בליגת המכללות, 1995/1996, קלע 17.8 נקודות בממוצע למשחק, והוליך את קבוצתו לצד אנטואן ווקר, וולטר מקארתי, דרק אנדרסון ורון מרסר לזכייה באליפות טורניר המכללות. במשחק הגמר, בו גברה קנטקי על אוניברסיטת סירקיוז בתוצאה 76–67, קלע דלק 7 שלשות ו-24 נקודות בסך הכול. בסיום העונה זכה בפרסי "השחקן המצטיין של הפיינל פור" ו"השחקן המצטיין של מחוז SEC", וכן נבחר לחמישיית העונה של ליגת המכללות (First-team All-American), לצד אלן אייברסון, ריי אלן, טים דאנקן ומרכוס קמבי.
קריירת משחק מקצועית
בדראפט ה-NBA 1996 נבחר דלק על ידי שארלוט הורנטס, בבחירה ה-16.
בתחילת עונת הועבר עם מאגסי בוגס בטרייד לגולדן סטייט ווריורס, בתמורה לבי. ג'יי. ארמסטרונג. בשתי עונותיו בגולדן סטייט קלע 9.3 נקודות ומסר 2.4 אסיסטים בממוצע למשחק, כשחקן ספסל.
בקיץ 1999 חתם על חוזה לעונה אחת בסקרמנטו קינגס.
לקראת עונת חתם על חוזה בפיניקס סאנס. לאורך עונה זו קלע שיא קריירה של 12.3 נקודות בממוצע למשחק, כמחליפם מהספסל של ג'ייסון קיד ומריו אלי. ב-2 בינואר 2001 הציג דלק את משחקו הטוב ביותר בקריירה, בפער גדול, כאשר קלע 53 נקודות (20 מ-27 מהשדה) בהפסד הסאנס מול הקינגס לאחר הארכה. שיאו האישי הקודם עמד על 26 נקודות.
באמצע עונת נשלח לצד רודני רוג'רס בטרייד לבוסטון סלטיקס, תמורת ג'ו ג'ונסון, רנדי בראון, מילט פלאסיו ובחירת דראפט עתידית. בפלייאוף 2002 העפיל עם הסלטיקס לגמר האזור המזרחי, בו הפסידו מול ניו ג'רזי נטס (2–4).
לפני עונת הועבר לצד ווקר בטרייד לאטלנטה הוקס, תמורת ג'ייסון טרי, אלן הנדרסון ובחירת דראפט. בעונתו המלאה היחידה בקבוצה תרם 11.9 נקודות בממוצע למשחק.
לאחר משחק אחד בעונת שוחרר מההוקס וחתם על חוזה בדטרויט פיסטונס. בפלייאוף של אותה עונה העפיל עם דטרויט לגמר האזור המזרחי, בו הפסידה מול האלופה שבדרך, מיאמי היט, בתוצאה 2–4.
בשנת 2008 שיחק לתקופה קצרה בקבוצת "היגנטס דה קרולינה" מפוארטו ריקו, בטרם פרש ממשחק.
שלמה צבי שיק
הרב שלמה צבי בן נתן שיק (Schück) (נפ' כ' בתמוז ה'תרע"ו, 1844–1916) היה רב הונגרי ופוסק הלכה, אשר שימש כרבה של קהילת קרצג. פרסם ספרים ומאמרים תורניים רבים. בין ספריו: "סדור רשב"ן" ו"שו"ת רשב"ן". תמך בלימודי מדעים ובציונות, והתנגד להפרדת הקהילות, ועל כך ספג ביקורת אישית קשה מרבנים קנאים בהונגריה. מכונה: הרשב"ן.
ביוגרפיה
נולד ב-1844 ב, סמוך לניטרה. שושלת היוחסין של משפחתו מגיעה עד הבעל התוספות יום טוב. למד אצל דודו הרב דוד שיק מחבר "אמרי דוד", הרב חיים צבי מנהיימר והמהר"ם שיק (אף הוא קרובו), ונסמך להוראה על ידם.
החל משבט ה'תרכ"ט (1869) ועד לפטירתו, קרוב לחמישים שנה, שימש כרבה של הקהילה היהודית בקרצג.
בשנת 1905 ביקר בארץ ישראל עם משלחת רבנים, והיה שותף לגיוס הכספים ולהקמת בית הכנסת במוצא, הפעיל עד היום. עמד בקשרים עם רבנים רבים מבני דורו, ביניהם: מאיר פערלס, המהר"ם שיק, דוד שיק (דודו), מרדכי הלוי הורוביץ, שמחה בונם סופר, צבי הלר, יהודה סופר, יהודה לייב מרמורשטיין, פנחס שטיין, משה שבתאי וייס (חתנו), ועוד.
פרסם ספרים תורניים רבים, ומאמרים בכתבי עת בעברית, בגרמנית וביידיש. הרבה לפרסם מאמרים בעיתונות, בפרט בשבועון הגרמני-חרדי "די יידישע פרעססע" הנדפס בברלין. כן פרסם את דרשותיו בהונגרית ובגרמנית.
הרב שיק נפטר ביום כ' בתמוז ה'תרע"ו (1916). נטמן באחוזת הקבר של משפחת שיק בעיר.
משפחתו
לרב שיק ולאשתו רחל (לבית רוזנפלד) נולדו חמישה ילדים. שניים משלושת בניו, למדו תורה אצל אביהם ולאחר מכן רכשו השכלה גבוהה בפרנקפורט, עניין חריג בין רבני תקופתו. בנו הרב ברכיה שיק שימש משנת ה'תרנ"ה כרבה של קהילה אורתודוקסית קטנה בעיר בסקשפהרוואר (שטולווייסנבורג), ומשנת ה'תרס"א כאב"ד בטימישוארה (טמשוואר). מחבר "דת ודין" על קבורת גוי שנולד מנישואי תערובת בבית עלמין יהודי, ו"ולהצדיק צדיק" – הגנה על מתקפות שספג אביו – בעיקר מטעמו של הרב מרדכי יהודה ליב וינקלר בשו"ת "לבושי מרדכי" – עם פרסום הספר "שו"ת רשב"ן" (נפ' בכ"ג בתשרי ה'תש"ב, 1941). בן נוסף, הרב משה אהרן שיק, שימש אחריו כרב העיר קרצג. נפל קורבן לעלילת דם עם פרוץ מלחמת העולם השנייה באשמת ריגול, ונפטר במהלך המשפט. בנו השלישי היה אברהם יעקב (אדולף) שהתפרנס ממסחר (נפ' בשנת ה'תרפ"ה).
חתנו הוא הרב מאיר שטיין, ששימש ברבנות בטרנבה (טירנא), מחבר הספר "אבן המאיר", בנו של הרב פנחס שטיין מחבר "קנאת פנחס". חתן נוסף הוא הרב משה שבתי וייס, ששימש ברבנות ב. הוא בנו של הרב קלונימוס קלמן וייס, רבן של מספר ערים ומחבר הספר "פי שניים".
הגותו
הרב שיק ראה בעין חיובית את פעילותה של התנועה הציונית ליישוב ארץ ישראל, עודד להצטרף אליה וראה בהקמת המושבות החקלאיות מסימני הגאולה. אמנם, הוא עצמו לא הצטרף אליה מעולם. יש טוענים שאג'נדות פוליטיות אנטי-דתיות ששררו בחלק מזרמי הציונות הניעו אותו להסתייג ממנה מעט.
שני מאורעות כלל יהודיים השפיעו על הרב שיק ועל פועלו – האמנציפאציה בשנת 1867, והקרע ביהדות הונגריה בשנת 1871, בו התפלגה בין הנאולוגים, קהילות הסטטוס קוו אנטה והאורתודוקסים. שינויים אלה עודדו יהודים להשתלב בפריחה התרבותית והכלכלית ולשלוח את ילדיהם לבתי ספר תיכוניים וגבוהים. הרב שיק היה מודע לשינוי הצפוי באורח החיים היהודי, אך בה בעת היה כמעט היחיד במדינתו בין הרבנים החרדיים שעודד קשר חיובי עם קהילות הסטטוס קוו השומרות על ההלכה וכן רכישת השכלה כללית.
עמד תחת ביקורות רבות, הן מצד המחנה החרדי והן מצד המחנה הניאולוגי. חלק מהביקורת עליו עסקה בנושאים אישיים – לימודי בניו בגימנסיה ובאוניברסיטאות, ואפילו כלפי לבושו שדמה ללבוש רבני מערב אירופה..
הרב שיק תמך בגיור של נשים שנשואות בנישואים אזרחיים ליהודים. לדבריו, הגיור במצב זה מציל את היהודי מהתבוללות שהיא עבירה חמורה ביותר, והגם שיש לחשוש שהגיור לא יהיה לשם שמים, במקרים שבהם שנראה שהנוכרית לא אדוקה בעבודה זרה והיא לא תשוב אליה – יש לגייר, משום שהכופר בעבודה זרה כמודה בכל התורה כולה (על פי חולין ה, א).
איליה נסטורובסקי
איליה נסטורובסקי (במקדונית: Илија Несторовски; נולד ב-12 במרץ 1990) הוא כדורגלן מקדוני המשחק באודינזה ובנבחרת מקדוניה הצפונית.
קריירת מועדונים
נסטורובסקי התחיל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של פובדה אלייה הצטרף בגיל 10. בשנת ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת כאשר הוא בן 16 בלבד.
בינואר חתם בפ.צ. סלובצקו מליגת העל הצ'כית לעונה וחצי. במדי סלובצקו רשם נסטורובסקי 28 הופעות בליגה וכבש שני שערים. בקיץ הושאל לוויקטוריה ז'יז'קוב, שבה שיחק עד אמצע העונה. בינואר חזר למקדוניה כאשר הושאל למטאלורג סקופיה בה שיחק שנה.
ב-9 באוגוסט 2013 חתם באינטר זאפרשיץ' מהליגה הקרואטית השנייה. בעונת נסטורובסקי רשם את עונת הפריצה שלו בה כבש 20 שערים ב-30 משחקי ליגה. את עונת סיים כמלך שערי הליגה השנייה עם 24 שערי ליגה וזאפרשיץ' עלתה לליגה הראשונה. עונה לאחר מכן כמלך שערי הליגה הפעם בליגה הראשונה עם 25 שערים.
בדצמבר נסגרה עסקת העברתו לפלרמו מהסרייה א' תמורת חצי מיליון אירו. נסטורובסקי הצטרף לפאלרמו ביולי.
קריירה בינלאומית
ב-9 באוקטובר 2015 נסטורובסקי ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת מקדוניה הצפונית בהפסד 0–2 נגד במסגרת מוקדמות יורו 2016. ב-29 במאי 2016 הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת בניצחון 1–3 נגד.
סורת י.ס.
סורת י.ס. (בערבית: يس, "יא. סין") היא הסורה ה-36 בקוראן. הסורה מונה 83 פסוקים, ושמה נגזר משתי האותיות המסתוריות יא ו-סין, בתחילת הפסוק הראשון. ישנם פרשנים המחשיבים את הסורה הזאת "הלב של הקוראן".
תוכן הסורה
הסורה עוסקת בשלושה נושאים עיקריים: מונותאיזם, שליחותו של מוחמד, ויום הדין.
ניתן לחלק את נושאי הסורה לפי פסוקים כלהלן:
במסורת האסלאמית
חלק מהמוסלמים מייחסים לקריאת הסורה הזאת סגולות רבות, וביניהן: ג'עפר א-צאדק טען כי האדם שקורא את הסורה הזאת לפני השינה יזכה להגנתם של אלף מלאכים. ישנם מקורות אסלאמיים הגורסים כי האדם שקרא את סורה זו, כאילו קרא את כל הקוראן עשר פעמים.
נקודת סידינס
נקודת סידינס (באנגלית: Siddins Point) היא לשון יבשה בחוף הצפוני של האי ליווינגסטון, באיי שטלנד הדרומיים, שבאנטארקטיקה.
הנקודת פורצת במרכזו של ראשו של מפרץ הירו.
מקור השם
שמה של הנקודה ניתן לה בשנת 1958 על ידי הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים של בריטניה.
לשון היבשה נקראת על שם קפטן ריצ'רד סידינס (Richard Siddins), רב החובל של אניית ציד כלבי הים האוסטרלית לינקס (Lynx), שיצאה מנמל סידני, והגיעה לאיי שטלנד הדרומיים בעונת הקיץ האנטארקטי שבין השנים 1820–1821 והעונה שבין השנים 1821–1822.
סטונר
סטונר (אנגלית: Stoner) הוא רומן מאת הסופר האמריקני, ג'ון ויליאמס, שיצא לאור לראשונה בארצות הברית בשנת 1965, אך לא עורר את תשומת לבם של הקהל והביקורת. שתי הוצאות מאוחרות, משנת 2003 ו-2006 נחלו הצלחה יוצאת דופן, והספר זכה לביקורות נלהבות ואף תפס מקום מכובד ברשימות רבי המכר באמריקה. הספר יצא בעברית על ידי הוצאת ידיעות אחרונות בשנת 2011, בתרגומה של שרון פרמינגר. גם ההוצאה העברית של הספר זכתה להצלחה גדולה, והספר היה ממוקם במשך שבועות רבים ברשימות השונות של רבי-המכר. הספר מתאר את קורות חייו האישיים והמקצועיים של מרצה לספרות אפרורי ונטול כריזמה, אך מצטיין ביושר אישי ובדבקות במטרה העליונה של חייו: העיסוק האקדמי בספרות.
נקודת סידינס
מקור השם
לעיתים הופיעה במפות שגיאת כתיב בשם של לשון היבשה - והיא מופיע בכתיב "נקודת סידונס" (Siddons Point).
סטונר
עלילה
ויליאם סטונר נולד בשנת 1891 לזוג איכרים קשי יום שמעבדים חווה קטנה במרכז מיזורי. לאחר סיום התיכון הוא מתקבל ללימודי החקלאות באוניברסיטת מיזורי כדי שיוכל, עם סיומם, לעזור להוריו בייעוץ ובעבודה הקשה בחווה. ככל סטודנט באוניברסיטה, נאלץ גם סטונר להשלים קורס בספרות אנגלית כחלק מלימודי רקע כלליים, אלא שוויליאם מתאהב במקצוע הספרות ומבלי לספר להוריו, הוא נוטש את לימודי החקלאות כדי להתמקד בספרות. הפרופסור שמלמד אותו, מציע לו לבחור בקריירה של מורה באוניברסיטה, וויליאם מקבל את הרעיון בברכה. להוריו הוא מספר על התפנית רק כשהם באים לטקס סיום התואר הראשון שלו, והם מקבלים את החלטתו בהכנעה.
ויליאם מתחבר אל שני סטודנטים: גורדון פינץ' ודייב מסטרס. שני החברים מתגייסים לצבא כדי לקחת חלק במלחמת העולם הראשונה, אך ויליאם מחליט שלא להצטרף אליהם, והוא נשאר באוניברסיטה במהלך המלחמה. מסטרס נהרג במלחמה ואילו פינץ' הופך מאוחר יותר לדיקן הפקולטה לאמנויות, בה נכלל גם החוג לאנגלית.
סטונר מתאהב בבחורה נאה שמשדרת קרירות וריחוק בשם אדית ונישא לה תוך זמן קצר. ליל הכלולות מסתיים בהקאתה של אדית בשירותים, ומרמז על אופייה של מערכת היחסים שמתפתחת בין בני הזוג. תוך זמן קצר מתברר שיחסה של אדית אל סטונר הוא קר, מניפולטיבי וחסר התחשבות. הם מתגוררים בחדרים נפרדים וסטונר מרבה לבלות באוניברסיטה כדי להימלט מקרבה מיותרת לאשתו. לאחר שלוש שנות נישואים מחליטה אדית שהיא רוצה ללדת, ואכן, תוך זמן קצר נולדת להם ילדה בשם גרייס. אדית מרותקת למיטתה כשנה לאחר הלידה וסטונר מטפל בתינוקת ונקשר אליה מאוד.
בד בבד, הוא מסיים את עבודת הדוקטור שלו, והופך למרצה במשרה קבועה באוניברסיטה. כשאדית קמה ממיטת חוליה היא מחליטה לקנות בית גדול למשפחה והם נכנסים לחובות מעיקים, כדי לממן את רכישת הבית ואת שיפוצו. בנוסף לכך, היא משתדלת מאוד להרחיק בין סטונר ובתו גרייס ומספר שנים לאחר המעבר לבית החדש, מפנה את חדר העבודה של סטונר לטובת תחביבה בפיסול וציור. סטונר נאלץ לבלות זמן רב יותר ויותר בחדר עבודתו אשר באוניברסיטה. אמנם הוא מרוצה מחייו המקצועיים במהלך זמן מה, אך חייו המשפחתיים לא משתפרים כלל.
אלא שגם בחייו המקצועיים חלה תפנית לרעה, לאחר שסטונר מתעקש לא לשנות את דעתו ושיפוטו על סטודנט לא כשיר, אך בעל חסות של מרצה בעל השפעה, בשם הולי לומקס, על אף שדקאן הפקולטה, גורדון פינץ, חברו של סטונר, ניסה להניא את האחרון מהשיפוט כנגד הסטודנט. סטונר מסרב להתכחש לאמת הפנימית והמקצועית שלו. מיד לאחר אירוע זה מתמנה לומקס כראש החוג לאנגלית ומשבץ את סטונר להורות את המקצועות הפחות יוקרתיים בלימודי המבוא בספרות ובשעות הפחות נוחות ביותר, וזאת לאחר שסטונר כבר העביר סמינריונים לתלמידים בתואר שני. גם על כך מוחל סטונר וממשיך להשקיע את מיטב מרצו בלימודים ובהוראה.
בשלב זה של אכזבה כללית מחייו מתאהב סטונר בקתרין, עוזרת מחקר במחלקה שלו, ומקיים איתה מערכת יחסים רומנטית ומלאת תשוקה. הסיפור מתפרסם במסדרונות האוניברסיטה, ומגיע גם לאוזניה של אדית, אך היא מגיבה באדישות. באוניברסיטה, לעומת זאת, מוצא לומקס הזדמנות להתנקם בסטונר, והוא מאיים על קתרין בחבלה בקריירה האקדמית שלה. זוג הנאהבים נאלץ להיפרד, קתרין עוזבת את העיר, והתקופה היחידה המאושרת בחייו של סטונר מגיעה לקיצה.
לאחר לכתה של קתרין חולה סטונר ולאחר התאוששותו הוא מגלה סימני הזדקנות מהירה. גרייס, בתו, נכנסת להריון בטרם סיום לימודיה, דבר שמביא להתפרצות נוספת של אדית, אך סטונר תומך בבתו. מספר ימים לאחר שנישאה גרייס לאבי ילדה, הוא מתגייס ונהרג במלחמת העולם השנייה. גרייס עוברת להתגורר עם הורי בעלה המנוח, אך מבקרת את הוריה לעיתים. באחד מביקוריה מגלה סטונר כי הפכה לאלכוהוליסטית, אולם בהשפעת האלכוהול היא גם מנהלת שיחת נפש עם אביה. בלחצו של לומקס, מנסה פינץ' לשכנע את סטונר כי יפרוש לגמלאות שנתיים לפני המועד המתוכנן, אולם סטונר ממשיך את העימות רב השנים עם לומקס ומסרב. מיד לאחר מכן, מגלה סטונר כי חלה בסרטן ונאלץ לפרוש מהאוניברסיטה.
בשכבו על ערש דווי, מהרהר סטונר לפני מותו:
על הספר
הביוגרפיה של ג'ון ויליאמס, המספר, מזכירה את קורותיו של סטונר. ויליאמס נולד בטקסס למשפחה של חקלאים, וכשלמד בתיכון חווה סוג של הארה, כשהמורה הקריא חיבור שהוא כתב, ולפתע הבין שייעודו הוא להיות סופר. חוויה כזו משותפת גם לסטונר בספר בעת שהמרצה שלו דחק בו לענות על שאלות בספרות, ולפתע הוא הבין שהוא מעדיף ללמוד ספרות על פני חקלאות. ויליאמס, כסטונר, לימד 40 שנים ספרות באוניברסיטת דנבר, ואף היה לו סכסוך עם אחד המרצים שמזכיר בהתנהגותו את לומקס, יריבו של סטונר. יש לשער, אפוא, שסיפורו של ויליאמס על סטונר מבוסס בחלקו לפחות, מחוויות שעבר הוא עצמו בחייו.
ויליאמס פותח את ספרו מסוף העלילה, כביכול: