cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
עבריינות מין
תאוריות למידה חברתית
למשל, ילד שהפנים את חווית הקורבן כנורמלית או מהנה בדרך כל שהיא, נוטה יותר לאמץ אמונות התומכות בפגיעה. סוגים שונים של דפוסי חשיבה עשויים להוביל ביתר קלות להתפתחות של התנהגויות פוגעניות מינית אצל הקורבנות. לדוגמה, יחד עם עידוד מהעבריין הקורבן עשוי להתחיל לחשוב כי "זה בטח נורמלי" או "זה לא דבר רע כי מישהו שאוהב אותי נמצא איתי" או אפילו "זה מרגיש לי טוב ואני אוהב את זה". על פי תאוריות למידה חברתית ילד אשר מפנים את דפוסי החשיבה הללו כתגובה להתעללות שעבר צפוי לגדול לאדם הרואה במעשים כלא מזיקים ונעימים. מחקרים זיהו גם גורמים אחרים שתורמים להתנהגות פוגענית בהמשך החיים; אלה כוללים את גיל הקורבן, הקשר בין מבצע העבירה לקורבן, סוג המעשה המיני, כמות הכוח שהופעלה על הקורבן, מגדר העבריין, משך ההתעללות, ומספר העבריינים. ככל שהקורבן צעיר יותר, ככל שהמעשים המיניים אלימים ופולשניים יותר, ככל שמשך ההתעללות ארוך יותר ומספר התוקפים רב יותר, כך גדל הסיכוי שתתפתח התנהגות מינית סוטה בקרב הקורבנות. למשל, ממחקרם של ברטון ועמיתיו עולה כי חומרת הקרבנות לעבירות מין בילדותם מנבאת את חומרת עבירות המין של המתבגר. האופן בו אחרים מגיבים לחשיפה של הילד קשור גם הוא לתהליך למידה חברתית שעשוי להוביל לעבריינות מין. הוכח שתגובה אדישה או תגובה של חוסר אמון לחשיפה של התעללות מינית תורמת להפנמת התנהגויות מיניות שליליות ולפיתוח התנהגות מינית פוגענית בעתיד. כלומר, הוא עלול ללמוד, לא רק מהתוקף אלא גם ללמוד מהסביבה הכחשות, מזעור ורציונליזציות, שבעתיד יגבירו את הסיכוי שהוא בעצמו יבצע התעללות.
תאוריית למידה חברתית נוספת מציעה כי פורנוגרפיה משמשת מודל להתנהגות אגרסיבית מינית בקרב אנשים מסוימים, ומעודדת אותם לעסוק בהתנהגויות בהם צפו (למידה באמצעות צפייה). הספרות המקצועית מגדירה פורנוגרפיה אלימה כפורנוגרפיה שבה נשים מוצגות במצבים משפילים ומבזים או שהן קורבנות של אינטראקציות מיניות מאולצות או כפויות. בהתבסס על תאוריה זו, אדם הצופה בפורנוגרפיה אלימה עשוי לשנות את עמדותיו בנוגע לנשים ולהפנים מיתוסים על אונס. ברט (1980) הגדירה מיתוסים על אונס כ"דעות קדומות, סטראוטיפיות, או שקריות לגבי אונס, קורבנות אונס או אנסים." לונסווי ופיצג'רלד (1994) הרחיבו את המושג והגדירו אותו: "עמדות ואמונות שבדרך כלל שגויות אך מוחזקות באופן נרחב, ואלה משמשות להכחשה ולהצדקה של אלימות מינית של גברים כלפי נשים." למשל, "אם אישה הולכת לדירתו של אדם, זה אומר שהיא מוכנה לקיים יחסי מין", או "הרבה נשים אומרות לא שהן בעצם מתכוונות כן".
ראיות אמפיריות מצביעות על כך שחשיפה חוזרת ונשנית לפורנוגרפיה אלימה תורמת לעוינות מוגברת כלפי נשים (אלימות מילולית, אלימות פיזית) בקרב מבוגרים וצעירים, הזדהות מוגברת עם מיתוסים על אונס, ואפילו להקהיה רגשית, וירידה באמפתיה ובחמלה כלפי קורבנות.
מאגר פומבי
חוק מייגן הוא חוק פדרלי שמחייב את עבריין המין שריצה את עונשו ועתיד לחזור לקהילה להירשם כעבריין מין במאגר מידע פומבי, ומסמיך רשויות אכיפת חוק מקומיות להודיע לציבור על חזרתו של עבריין המין לקהילה. החוק נקרא על שם מייגן קנקה, ילדה בת 7 מפרבר המילטון שבניו ג'רזי, שנאנסה ונרצחה באכזריות על ידי עבריין מין שסיים לרצות את עונשו ושוב לקהילה. החוק היווה תוספת לחוק ג'ייקוב ווטרלינג, חוק פדרלי נוסף שנחקק בשנת 1994 על שם ג'ייקוב ווטרלינג, בן 11 אשר נחטף במינוסטה ב-1989 ולא נמצאו עקבותיו. מאז שנות ה-90 חוקי הגנה על הציבור מפני עבירות מין הפכו כה בולטים בארצות הברית עד שהנושא זוהה כתחום הדאגה החמישי בחשיבותו של מחוקקי המדינה.
חלק מהמדינות בארצות הברית, לא הסתפקו במאגר המידע הנ"ל וחוקקו הסדר, המאפשר לרשויות, או מחייב אותן לדווח לקהילה על עברייני מין שהשתחררו מהכלא ואשר מוערכים כמסוכנים לציבור. הסדר דומה לא קיים בישראל (על אף ניסיונות שנעשו במסגרת התיקונים לחוק הפיקוח), הדבר נובע, בין היתר, מכך שמחקרים לא הוכיחו קשר מובהק בין פרסום שמות עברייני מין בפומבי לבין ירידה בשיעורי המועדות.
לא זו אף זו, יידוע הציבור בדבר זהותם של עברייני מין מורשעים עלול להביא לתוצאה ההפוכה, שכן עלול הדבר להביא לרדיפתם, לנידויים החברתי, להטרדתם, לגניבת זהותם, ולביצוע עבירות חמורות כנגדם, ומכאן התוצאה עלולה להיות עלייה ברמת המסוכנות שלהם, כתוצאה מחוסר השתלבות בחברה, בחוסר במקום עבודה, וחזרתו של האדם לדפוסים מוכרים. התגובה החברתית עשויה להיות כה חריפה עד כדי שלאדם לא נשאר מה להפסיד, ואף להוביל להתאבדות. במצב זה חוקים אלו מביאים לרוויה הרתעתית, קרי הם לא ירתיעו ולא ימנעו דבר ממי שלא נותר לו מה להפסיד. למרות שחוקי מייגן וחוקים אחרים פועלים ביותר מ-50 מדינות בארצות הברית, כמעט ולא הוכחה יעילותם. עם זאת, באתר של פרקליט המדינה בקליפורניה קיימים נתונים על מקרים שבהם אזרחי המדינה הצליחו למנוע פגיעה מינית, לרבות ובעיקר בילדים, לאחר שימוש במאגר הפומבי.
לאורך ההיסטוריה
לאורך ההיסטוריה כולה אונס נשים בזמן מלחמה נחשב לתוצאה בלתי-נמנעת של אירועי המלחמה, ההכרחית לשמירת מורל הלוחמים, כמו פשעי הרכוש. "השלל שייך למנצחים" היא אמירה שהתייחסה לנשים מאז הלנה מטרויה.
בהמשך, נתפס אונס בעת עימות מזוין כפשע נגד כבוד המשפחה והאומה. תפיסה זו השתרשה עוד בשיטת המשפט הרומית, שבה אונס נחשב לפשע, אך מבצע האונס היה אחראי בפני אביה או אחיה של הנאנסת (בהנחה ואלו הצליחו להציג כתב אישום), והאונס נתפס ככישלון האחרונים להגן על רכושם. עם זאת, למרות שאונס היה מוכר כפשע אלים בזמן שלטונו של אוגוסטוס, אונס, מבחינה חוקית, היה יכול להתבצע רק כנגד אזרחית במעמד טוב. למשל, אישה שעבדה כעובדת מין או כבדרנית איבדה את מעמדה החברתי, ואת הזכות להיות מוגנת מפני אלימות פיזית ומינית.
רק במחצית המאה העשרים הוכר האונס כעברה נגד נשים במשפט הבין-לאומי – עברה נגד כבודן. עבירות מין אינם נעדרים משדה הקרב המודרני. לדוגמה, ברצח העם ברואנדה בוצעו מעשי אונס רבים בנשות הטוטסי. כוחות המליציה של ההוטו גם נהגו לכרות את איברי המין של הקורבנות ולהציגם לראווה. פשעים אלו הובילו לכך שבשנים האחרונות הגדירו הטריבונלים הבין-לאומיים הפליליים את עברת האונס, בזירה הבין-לאומית, כפשע אלים, והפרידו בין היבט הכבוד להיבטי האלימות.
הערכת מסוכנות
הערכת מסוכנות היא סוג של ניבוי מושכל המבוסס על אבחון מקצועי שמטרתו היא הערכת הפוטנציאל של פגיעה נוספת מצד עבריין המין, תוך התייחסות למאפייני הפגיעה, מאפייני התוקף ומאפייני הקורבן. אמצעי זה מניח כי ניתן לקבוע מהי הסבירות שעבריין יחזור לבצע בעתיד עבירות מין ובאילו כלים יש להשתמש כדי לצמצם הסתברות זו: ענישה, טיפול משקם, פיקוח או מעקב. בסעיף 6 חוק הגנה על הציבור מפני ביצוע עבירות מין קובע ההמחוקק כי לא יינתן גזר דין בעניינו של עבריין מין בלא שתעמוד בפני בית המשפט הערכת מסוכנות. הערכת מסוכנות יכולה להתבצע גם לפני מתן צו פיקוח ומעקב, מתן חנינה או הקלה בעונש, שחרור על-תנאי, וחופשות מהכלא.
מעריך מסוכנות הוא אחד מאלה, שהוא גם בעל הכשרה וכישורים באבחון ובטיפול בתחום עבריינות המין: רופא מומחה בפסיכיאטריה או בפסיכיאטריה של הילד והמתבגר; פסיכולוג; עובד סוציאלי; קרימינולוג קליני או קרימינולוג אחר שקיבל רישוי לפי חוק לעסוק בטיפול.
מועדות
רצידיביזם (מועדות) הוא דפוס התנהגותי של עבריינים מורשעים אשר שוחררו מהכלא לקהילה ושבים לבצע עבירות. שיעור העבריינים שחוזרים ומבצעים עבירות בפרק זמן מסוים מוגדר כשיעור רצידיביזם (recidivism rate).
שאלה מרכזית בנוגע לעבריינים פוגעים מינית היא אם הם יהפכו לעברייני מין מועדים, כלומר, יחזרו על התנהגותם הפוגענית שוב ושוב. מספר מחקרים ומטא-אנליזה בקנה מידה גדול מראים כי עברייני מין הם עבריינים מגוונים וכי הם בעלי סיכון גבוה יותר לחזור לסורם בעבירות שאינן מיניות מאשר בעבירות מיניות. עם זאת, שיעורי רצידיביזם נמדדים לרוב באופן שונה ממחקר למחקר. אוכלוסיות שונות ודרכים שונות למדידת שיעורי רצידיביזם יכולות להפיק תוצאות שונות באופן מהותי. עוד נמצא כי שיעורי הרצידיביזם משתנים באופן משמעותי בהתאם לעבירותיהם וכי הסבירות שתקיפה מינית תדווח לרשויות פוחתת באופן משמעותי ככל שהקורבן מבוגר יותר. נוסף על כך, לא ניתן להסיק ממדד זה כי אי-חזרה למאסר היא ראיה לכך שלא בוצעה עבירה (למשל, אם האדם עזב את הארץ). לכן, ההנחה לפי עבריין ששוחרר ולא נשפט שוב הוא עבריין ששוקם אינה חד משמעית. מכאן ניתן ללמוד כי שיעורי המועדות הם הערכות חסר של שיעורי עבריינות מין חוזרת. ניתן להניח בביטחון שיש רבים שאינם נתפסים, ומקרים שאינם מדווחים.
ממצאי מחקר שפורסמו בשנת 2015 בשירות בתי הסוהר בישראל מצביעים על שיעור רצידיביזם של 19.4% בעבירות מין במצטבר בתקופה של חמש שנים, שהוא אחד המדדים הנמוכים ביותר ביחס לעבירות אחרות. עם זאת, הסיכון היחסי הוא הגבוה ביותר בקטגוריות העבירה (10.0). כלומר אף שהסיכון של עבריין מין לחזור למאסר הוא יחסית נמוך, הסיכון של עבריין מין שחזר בגין עבירת מין גדול מאוד לעומת חזרה למאסר של אסיר שאינו עבריין מין.
שתי מחקרים מקיפים אשר השתמשו במדגמים יחסית גדולים בדקו את הרצידיביזם של אנסים – המחקר של האריס והנסון (2004) השתמש במדגם של 1,038 אנסים; שיעור הרצידיביזם בטווח של 5 שנים מיום שחרורם נע בין 10% ל-16%. אך בתקופות מעקב ממושכות יותר נצפה שיעור רצידביזם גבוה יותר אשר היה מבוסס על כתבי אישום חדשים או הרשעות חדשות; 21% בעשר שנים, ו-24% ב-15 שנים. מחקרים אחרים מציינים כי הסיכוי לרצידיביזם מיני בקרב אנסים הוא גבוה יותר אם לאסיר יש עבר פלילי מגוון (בעבירות מיניות ולא-מיניות) ועניין מיני סוטה (למשל, פנטזיות סדיסטיות). אולם גם כאן שיעורי הרצידיביזם נעים על טווח רחב.
ככלל, שיעורי הרצידיביזם של מתעללים מינית בילדים ועברייני גילוי עריות הם הנמוכים ביותר: 7%-14% בהתאמה.
מחקרי מעקב ארוכים (25 שנים ומעלה) מלמדים על שיעורי רצידיביזם גבוהים משמעותית, עד פי שניים. השונות בשיעורי הרצידיביזם המדווחים מקושרת למספר גורמים: (1) הגדרות שונות שניתנו לרצידיביזם; (2) תקופות מעקב שונות; ו-(3) הגדרות שונות שניתנו לעבירות המין המחקרים השונים.
טיפול
אף על פי שלא מדובר במודל טיפולי בפני עצמו, נמצא כי מאפייני המטפלים והגישות בהן הם משתמשים בטיפול קשורות לשיפור ותוצאות הטיפול בעברייני מין. גוף מחקר גדול מצביע על כך כי ביסוס קשר טיפולי חיובי עם המטופל מהווה חלק ניכר מהשונות בתוצאות הטיפול. מאפייני המטפל הספציפיים שהוכחו כמגבירים את יעילות הטיפול כוללים אמפתיה, כבוד, כנות, ישירות, להיות "קשוחים אך הוגנים", יצירת הזדמנויות להצלחה, להתמודד כראוי עם קשיי המטופל, ולאתגר כראוי אך ללא אגרסיביות. כל אלה נמצאו כתורמים להצלחת ותוצאות הטיפול בקרב עברייני מין. עוד נמצא כי יצירת סביבת טיפול חיובית מביאה לשיפור בשיתוף פעולה, עמידה בטיפול, התקדמות הטיפול, מוטיבציה משופרת, ועשויה למנוע סיום או נשירה מטיפול. אך עם זאת, ככלל, מדובר באוכלוסייה קשה מאוד לטיפול ומעקב.
מודל מניעת הישנות (Relapse Prevention)
למרות המודלים השונים, המודל למניעת הישנות הוא אחד מהפופולריים ביותר והמיושם ביותר בתוכניות טיפול, למרות היעדר תמיכה מחקרית מספקת על יעילותו של המודל בקרב עברייני מין. במובנים מסוימים, המודל למניעת הישנות הפך לסינונימי עם טיפול קוגניטיבי-התנהגותי; אך מדובר בתפיסה לא מדויקת. הגישה התפתחה בתחילה כהתערבות שלאחר הטיפול עבור מכורים לאלכוהול, שהפסיקו לצרוך אלכוהול בהצלחה במהלך התוכנית, אך התקשו לשמור על הימנעות מאלכוהול לאחר הטיפול. במקרה של עבריינות מין מדובר בעבריינות חוזרת.
מודל מניעת הישנות פותח על פי התפיסה המקובלת בתחום הטיפול בהתמכרויות. הוא מדגיש כי החלטות ומעשים שנראים לא חשובים: לחץ אישי, שעמום, עבודה, וכדומה, המצורפים יחד, מביאים לבניית מעגל ברור היוצר נתיב של הישנות וההתנהגות המזיקה. התערבות טיפולית במעגל הזה נותנת לעבריין ידע ויכולת שמאפשרים שינוי ומסייעים לו להימנע מהחלטות וממצבים שיכולים להוביל להישנות של ההתנהגות העבריינית. ההנחה היא שכאשר עבריין המין יכיר את מעגל התקיפה שלו, יהיו בידיו הכלים להתמודד עם כל אחד מהשלבים על מנת שיוכל לעצור את הפגיעה.
החוקרים וורד והדסון פיתחו ביקורת תאורטית על המודל, שהתבססה על העובדה שמעידות של מתמכרים והישנות בתחום ההתמכרות שונות מאוד מהמושגים המקבילים בעבריינות מין, שבו מעידה אחת מהווה הישנות שפירושה כישלון הטיפול. נוסף על כך, המודל מציג גם נקודת מבט מצומצמת על התנהגות פוגענית מינית, ומניח כי פגיעה מינית נובעת ממצבים רגשיים שליליים וממחסור בכישורי התמודדות. גישה זאת מתעלמת מסגנונות פגיעה שונים ואינה מתאימה לעבריינים המתכננים מראש את התנהגותם הפוגענית.
מודל נתיבי הוויסות העצמי של וורד והדסון (1998) – Self Regulation Pathways Model
לפי המודל של וורד והדסון, תהליך ההתפתחות של עבריינות מין עשוי לנוע באחד מארבעה נתיבים בסיסיים. המודל פותח במקור כתוצאה מחסרוניתיו הרבים של המודל המצוין לעיל. למודל של וורד והדסון הייתה השפעה רבה והוא שינה במידה ניכרת את ההמשגה והיישום של האבחון והטיפול בעברייני מין, והביא ליצירת קבוצות מחקר רבות.
המודל הציג מושג חדש בתחום, "סגנון ויסות עצמי", וורד והדסון טוענים כי סגנונות שונים של ויסות עצמי מובילים לנתיבים שונים בתהליך ביצוע העבירה. על בסיס הסיפורים האישיים של עברייני מין הם זיהו דפוסים ברורים של תהליכי עבריינת.
בהתאם לדפוסים אלה הם תיארו ארבעה נתיבים של עבריינות. הנתיבים הוגדרו באמצעות שתי דרכים מובחנות לביסוס מטרות הקשורות לעבירה (גישה או הימנעות) ושתי אסטרטגיות של ויסות עצמי (אקטיבית או פסיבית). וורד והדסון מכירים בכך שלגברים יש רצון לבצע התנהגות מינית בלתי מתאימה. אחרי שיממשו התנהגות כזאת תהיה להם הבנה של המידה שבה התנהגות זו אינה מקובלת.
הנתיב הנמנע / האקטיבי מאפיין אנשים שמיישמים באופן פעיל אסטרטגיות להימנע מביטוי של התנהגות מינית לא מתאימה, עם זאת האסטרטגיות שלהן אינן יעילות, ובמקרים מסוימים גורמות לאפקט יאטרוגני ומגדילים את הסבירות לפגיעה מינית. למשל, אנשים בנתיב זה עשויים לאונן לתמונות סוטות בניסיון להימנע מביצוע עבירה, או עשויים להשתמש בחומרים פסיכואקטיביים כדי לווסת את מצב הרוח שלהם. אסטרטגיות אלה עוזרות להסיר עכבות ומעודדות את ההתנהגות הסוטה. ההבדל העיקרי בנתיב זה הוא שהאדם מודע לכך שיש בעיה וכי נדרשת פעולה אקטיבית למניעה פגיעה.
נתיב הגישה האוטומטי מאפיין מאפיין אנשים שמעורבים בתסריטים קוגניטיביים והתנהגותיים שאליהם התכונן ושלעיתים קרובות מובילים להצלחה בסיפוק תשוקות מיניות. אנשים במסלול זה אינם מעוניינים למנוע עבירות, ואף אינם מנסים להימנע מלהשיג יעדים הקשורים לעבירה. עבריינות מתרחשת כתגובה לרמזים בסביבתם הקרובה, אשר "מפעילות" את הסכימות הקוגניטיביות הפרו-עברייניות של העבריין. לעיתים קרובות, התקיפה היא אימפולסיבית.
לבסוף, הנתיב הגלוי מאפיין אנשים בו התוקף מתכנן בקפידה אסטרטגיה כדי להשיג מטרה רצויה, כמו סיפוק מיני; הפגיעה קשורה בתפיסות ובאמונות ליבה של התוקף כי אלימות מינית היא אמצעי לגיטימי להשגת יעדים אלה.
מחקרים רבים תומכים בתוקף המודל ויישומו על אבחנה וטיפול בעברייני מין. עוד נמצא כי המודל תוקף גם בקרב עבריינים "מתמחים" בסוג עבירה מסוים, וגם בקרב עברייני מין המאובחנים עם פסיכופתיה.
מודל החיים הטובים – Good Lives Model
מודל החיים הטובים הוצע תחילה על ידי וורד וסטיוארט ובהמשך פותח משמעותית על ידי וורד ועמיתיו. המודל שם דגש על בניית זהות מאוזנת ופרו-חברתית בקרב עבריינים. לפי החוקרים, אפשר לבנות זהות כזאת באמצעות פיתוח יכולות פנימיות כמו כישורים, עמדות ואמונות ובה בעת עידוד של תנאים חיצוניים, כמו מתן הזדמנויות להתפתחות. לפי המודל, סיפוק צרכים בסיסיים הוא תפקוד אנושי נורמטיבי, אולם בקרב עברייני מין הצרכים הללו הפכו למעוותים בשל מגוון סיבות.
כך למשל, אדם עשוי לחפש אינטימיות, אך כתוצאה מגורמים כמו הזדהות רגשית עם ילדים, פונה לילדים לענות על צורך זה. באופן דומה, אדם יכול להשתמש בחומרים פסיכו-אקטיביים לוויסות מצב הרוח ולהשגת שקט נפשי, או להשתמש בתוקפנות ואלימות כדי להשיג עוצמה. לפי מודל החיים הטובים, הבעיה אינה טמונה במטרות חייו של כל פרט, אלא בדרכים בהן הם מנסים להשיג יעדים אלה, המובילים להתנהגות אנטי-חברתית ולעבירות מין. מחברי המודל מניחים שקידום התנאים הפנימיים והחיצוניים להשגת צרכים אנושיים בדרכים אדפטיביות יפחית את הנטייה של עברייני המין לפגוע באחרים או בעצמם. אחד עשר סוגי "טובין" עיקריים שאנשים בכלל וגם עוברי החוק צריכים להשיג בחייהם:
מסגרות טיפול בישראל
המסגרות העיקריות לאבחון ולטיפול בעברייני מין בישראל נחלקות לשני סוגים: מסגרות בקהילה ומסגרות טיפוליות בכלא. מסגרות בקהילה, בדרך כלל, מיועדות לעבריינים בשלב של טרום מאסר או כחלופה למאסר. מסגרות אלה מיועדות לעברייני מין המוערכים כבעלי רמת מסוכנות נמוכה וכבעלי פוטנציאל שיקומי. לצד טיפול קוגניטיבי-התנהגותי לעיתים קרובות גם ניתן טיפול תרופתי המכוון להפחתת רמת הטסטוסטרון, הסטרואיד החשוב ביותר במעגל הגרייה המינית בגברים. יתרונות הטיפול התרופתי כוללים הפחתת שיעור הרצידבזם באופן משמעותי בעת השימוש בו, ויכולת לעקוב אחרי הטיפול.
מרכז הצדקה ובית החולים ד"ר ספיר
מרכז הצדקה ובית החולים ד"ר ספיר הוא בית חולים של צדקה בטהראן, שנוסד על ידי יגוב מורסאדק, והוא מרכז הצדקה הגדול ביותר בקרב המיעוטים באיראן.
היסטוריה
בית החולים נודע תחילה בשם 'מרפאת חירכה' ונפתח בשנת 1942. התורמים הראשונים היו בעיקר יהודים מבית הכנסת מולא חנינא.
הרופא היהודי רוחאללה ספיר היה אחד הרופאים הראשונים של המרפאה. רוב החולים באותה עת היו יהודים משכונת עודלאג'אן שהביאו את ילדיהם לבעיית איכות ירודה של מים. ספיר עצמו מת מטיפוס ב-1923.
למעלה מ-50 שנה, בית החולים היה תחת מנהיגותו של ד"ר סיאמיק מורסדאק.
ועד יהודי טהראן סייע בתחזוקה הפיננסית של המתחם, שאף היה בבעלותו.
ב-2007 דיווח "כריסצ'ן סיינס מוניטור" שהגורם היחידי לדו הקיום בין יהודים למוסלמים בטהראן, "הוא בית החולים ד"ר ספיר".
לודוויג פוגל
לודוויג פוגל (בגרמנית: Ludwig Vogel; 10 ביולי 1788 – 21 באוגוסט 1879) היה צייר שווייצרי, המזוהה עם תנועת הנצרתיים.
ביוגרפיה
בראשית דרכו פוגל הלך בעקבות אביו והפך לקונדיטור. עם זאת, הוא הראה יכולת מוקדמת לציור, שנתמכה על ידי משפחתו, והחל לקבל שיעורים כבר בשנת 1794. מאוחר יותר, אף שעדיין לא קיבל החלטה סופית להיות אמן, הוא למד אצל הנרי פוסלי והנס יעקב עורי. לאף אחד מהם לא הייתה השפעה משמעותית על סגנונו. בשנת 1808, בחר להירשם לאקדמיה לאמנויות יפות בווינה, בין השאר משום שווינה הייתה מקום מרכזי לסחר בקונדיטוריה, אם הוא לא יצליח בציור.
בעודו שם, הוא הושפע יותר מחבריו לכיתה, כמו פרנץ פפור ויוהאן פרידריך אוברבק, מאשר ממדריכיו. כאשרה הוא לא היה מרוצה יותר מלימודיו, הצטרף לאחוות סנט לוקס, שהקימו חבריו לכיתה. אחווה זו התנגדה לגישה האקדמית השלטת. בשנת 1810, חברי האחווה חשו כי הם "גורשו למעשה" מהאקדמיה והגישו את התפטרותם.
באותה שנה הוא, פפור, אוברבק וקונרד הוטינגר (1788-1828) החליטו לערוך מסע לרומא, שם הפכו לחלק מקבוצה שכללה את ברטל תורוולדסן, יוזף אנטון קוך ופטר פון קורנליוס. הוא דחה את מאמציו של אוברבק להפוך אותו לקתולי, עם זאת. עד מהרה הוא צייר את הבד הראשון בקנה מידה מלא, המתאר את חזרת הכוחות השווייצרים מקרב מורגארטן. לאחר שבילה זמן מה בנאפולי, פירנצה ומילאנו, שב לביתו בציריך.
בהגיעו לשווייץ הקים סטודיו בבית שאביו רכש בשוננברג עילית שהיה שייך בעבר ליוהאן יעקב בודמר. לאחר מכן הפיק סדרת ציורים המתארת את חיי העם וההיסטוריה של שווייץ; פעילות שהמשיך בשנות ה-1860. אחד הידועים ביותר, העוסק באירוע משנת 1307, הפך להדפס פופולרי על ידי קרל ארנולד גונזנבאך.
בשנת 1818 נישא לאחותו של צייר הדיוקנאות דייוויד סולזר. נולדו להם עשרה ילדים, אך רק שלושה שרדו. בשנים האלה הוא צייר ונסע מדי פעם לארגן תערוכות, במיוחד לשטוטגרט ומילאנו.
מרבית עבודותיו נמצאות באוספים פרטיים. רטרוספקטיבה גדולה נערכה על ידי חברת האמנים של ציריך בשנת 1881.
Let's Love
Let's Love (בעברית: בואו לאהוב) הוא סינגל שהוקלט על ידי הדי ג'יי הצרפתי ומפיק מוזיקה דייוויד גטה בשיתוף הזמרת-יוצרת האוסטרלית סיה. השיר יצא לאור ב-11 בספטמבר 2020, כסינגל שלא מתוך אלבום, על ידי חברת התקליטים פרלופון.
וידאו קליפ
הווידאו קליפ הנלווה שצולם לשיר בוים על ידי האנה לוקס דייוויס ופורסם בערוץ היוטיוב של גטה ב-1 באוקטובר 2020, בסמוך לצאת הסינגל עצמו.
נוגט
נוגט (Nougat) היא משפחת ממתקים העשויים מסוכר או מדבש, מאגוזים קלויים (שקדים, אגוזי מלך, פיסטוק חלבי ואגוזי לוז הם הפופולריים ביותר), ולעיתים גם מפירות מסוכרים קצוצים. סמיכות הנוגט יכולה לנוע בין צמיגי לקשה כתלות במרכיביו.
לנוגט שלושה סוגים עיקריים:
היסטוריה וגרסאות
נוגט לבן הוזכר לראשונה בספר בערבית מבגדאד מהמאה ה-10, שם נקרא "נטיף" או: "בעבע קדרסי" ונכתב כי מקורו בחרן. הגאוגרף והנוסע אבן חוקל תיאר בסוף המאה ה-10 אכילת "נטיף" באזור חלב ובבוכרה שבאוזבקיסטן.
העדות הכתובה האירופאית המוקדמת ביותר לנוגט מקורה בקרמונה שבאיטליה בשנת 1441. היה זה בזמן חתונת אצילים מקומית, כאשר לחתן ולכלה הוצע ממתק העשוי מדבש, שקדים וחלבון. צורתו של הממתק הייתה ה"טורצו", מגדל בן המאה ה-13, וממנו גם נובעת המילה האיטלקית לנוגט – "טוֹרוֹנה". באיטליה הממתק נקרא באזורים שונים גם בשמות "מנדורלטו", "קופאטה", "קובאיטה". טורונה מכיל שקדים קלויים, סוכר, דבש, וחלבון ביצה ובנוסף תיבול של וניל או הדרים. בסיציליה מוסיפים לממתק פיסטוק.
באליקנטה שבספרד כנראה היה מוכר מוקדם יותר אך המתכון הידוע הראשון הוא מהמאה ה-16, שם נקרא "טוּרוֹן", או בקטלאנית "טוֹרו". המתכון המסורתי כולל שקדים קלויים, סוכר, דבש, וחלבון ביצה. הוא מכיל לפחות 60% שקדים.
במונטלימר בצרפת נוגט מוכר מהמאה ה-18, שם נקרא "נוגט מונטלימר", "נוגט פרובנס" או "טורון קטאלני".
בטריפולי שבלבנון יצרנים מקומיים מכינים נוגט בהשראה צרפתית (בהשפעת ההיסטוריה של השלטון הצרפתי בלבנון), בתוספת שמן ורדים.
במרוקו הוא נקרא "ג'אבן" או "ז'אבן". בעיראק, נקרא "בעבע קדרסי". ביוון, הממתק זהה למתכון האיטלקי, מיוצר בזקינטוס, ונקרא "מנדולטו", וכן בסירוס, שם הוא נקרא "הלוודופיטה". באזורים שהיו בשליטת האימפריה העות'מאנית כגון בולגריה, רומניה, ארץ ישראל נקרא "חלביצה". באיראן נקרא "גאז", מיוצר באיספהן ובבולדאז'י, מכיל לעיתים מיצוי סוכרי של אשל. בתבריז הממתק המכונה "נוגה", או "לוקה", לרוב, עשוי מאגוזי מלך ולא מאגוזים, או שקדים. הוא מצופה משני צידיו בעלי ופלה דקים ונחתך למלבנים בגודל 10*5*5 סנטימטר.
בדרום אירופה הנוגט פופולרי במיוחד בחג המולד. באוסטרליה הממתק נפוץ כל השנה, מיוצר על ידי מספר יצרנים גדולים בתפוצה ארצית. הנוגט האוסטרלי דומה לצרפתי ולאיטלקי אך עם 50% שקדים ועשוי לכלול גם אגוזי מקדמיה, אפרסק ורכיבים נוספים, קיימת גרסה רכה וגרסה פריכה, הנוצרות על ידי חימום הסוכר לטמפרטורות שונות לפני שמערבבים אותו עם קצף הביצים.
בארצות הברית חטיפי שוקולד רבים מכילים קרם נוגט. קיימים גם דגני בוקר במילוי קרם נוגט. הקרם התעשייתי ברבים מחטיפי השוקולד האמריקאים והאנגלים שונה מהמתכון המקורי והוא תערובת של סוכרוז וסירופ תירס עם מקציף כגון חלבון ביצה, חלבון סויה או ג'לטין. הוא זול יחסית ומתאים לשימוש כמילוי בחטיפים מתוקים. לעיתים כולל גם שמן צמחי ואבקת חלב ומעורב עם אגוזים, קרמל ושוקולד.
בישראל קיימת גרסה רכה במיוחד של הנוגט הלבן, המוגשת במהלך המימונה. גם בגרסה הזו מערבבים חלב עם קצף ביצים וסוכר, אולם ההגשה היא בסמוך להכנת הנוגט, כך שמתקבלה עיסה במרקם דייסתי רך. העיסה מקושטת בפיסטוק ועלי ורדים ומשמשת בדרך כלל כציפוי לעוגיות ולמופלטות. בישראל גם קיימת גרסה חדשה יחסית, משנת 2008 של חטיף הבמבה במילוי קרם נוגט. החטיף זכה לפופולריות מהירה מייד עם הופעתו.
בוריס וואסקה אלטיפארמאק
בוריס מ. וואסקה אלטיפארמאק (Altiparmak, Boris M. & Vaska), הם זוג שהתגורר בבית במרכז העיר ביטולה במקדוניה. בוריס וואסקה אלטיפארמאק היו אחראים להצלתם של האחים סולומון (מו) וסמואל (סמי) סדיקאריו (Sadikario, Solomon (Mo) & Samuel (Sami) ) ולהצלתו של אלברט רוסו (Albert Ruso).
האחים סדיקאריו
ב-11 במרץ, בזמן איסוף המוני של יהודים במקדוניה, ברח סולומון (שכונה מו) סדיקאריו מהשוטרים הבולגרים, וחיפש מחסה בכמה בתים בביטולה, אך נתקל בסירוב כל פעם מחדש. סולומון היה חבר ב"תנועת הנוער הסוציאליסטית היגוסלאבית" (SKOJ ), ונראה שבאמצעות קשריו שם, שמע על בוריס אלטימארמאק, שהיה קשור למחתרת המקדונית. כשהגיע לבסוף לביתו של בוריס אלטיפארמאק, הסכים זה להסתיר אותו בביתו. סלומון הודה לבוריס והחל לבכות, ובוריס ישב לנחם אותו. לאחר שעה קלה, נשמעה שוב דפיקה בדלת ביתו של בוריס. בדלת עמד אחיו של סולומון, סמואל (שכונה סמי), והציע הכרת תודה אינסופית לבוריס אם ייתן גם לו להתחבא מהמשטרה הבולגרית בביתו. בוריס הסכים להסתיר גם אותו. אחרי שלושה ימים שבהם טיפלה אשתו של בוריס, ואסקה, באחים סדיקאריו, הצליח בוריס ליצור קשר עם הפרטיזנים בהרים סביב ביטולה, והאחים סדיקאריו הצטרפו לשורותיהם. חברם לפלוגה הפרטיזנית "Damjan Gruev", זמילה קולונוסמוס, דיווח לאחר המלחמה, על סיפורם של האחים סדיקאריו אודות ההצלה לה זכו מידי בוריס אלטיפארמאק.
שני האחים סדיקאריו נהרגו במלחמה: סולומון נהרג בלחימה נגד הבולגרים ב-1944 וסמואל בלחימה נגד הנאצים ב-1945.
אלברט רוסו
יום לאחר עזיבתם של האחים סדיקאריו את בית אלטיפארמאק והצטרפותם לפרטיזנים, הגיע לבית אלטיפארמאק חבר נוסף ב "תנועת הנוער הסוציאליסטית היגוסלאבית"- אלברט רוסו. רוסו סיפר שבוריס הזמין אותו להתחבא בביתו מיד לאחר שזה דפק על דלת הבית. בוריס עודד את רוסו לגבי מצבו, אך הזכיר לו שבית משפחת אלטיפארמק אינו בטוח עוד, שכן המשטרה חשדה בבני המשפחה ובשל האיומים וההפחדות שהשמיעו הנאצים לבולגרים ומקדונים שיסתכנו בעזרה ליהודים.
כעבור  שלושה ימים בבית אלטיפארמאק, הצליח בוריס ליצור קשר עם הפרטיזנים ורוסו הועבר לבית במרכז העיר, שם חיכה מספר ימים לפרטיזנים. ואסקה אלטיפארמאק המשיכה לספק לו מזון עד שהגיעה קבוצת הפרטיזנים לקחתו ליערות. למרבה ההפתעה אחד החברים בקבוצה זו היה חבר-ילדות שלו, סולומון סדיקאריו, שסיפר לו על שהותו הקצרה אצל בית אלטיפארמאק. אלברט רוסו שרד את השואה.
הכרה והנצחה
ב-28 בנובמבר 1989 הוכרו בוריס וואסקה אלטיפארמאק כחסידי אומות העולם על ידי יד ושם.
זדוב שי זדוב
זְדוֹבּ שִי זְדוּבּ היא להקה מולדובית שבסיסה בקישינב. היא הוקמה בשנת 1994, כשהסגנון המוזיקלי בו היא מתמחה הוא שילוב של היפ הופ ופאנק עם מוזיקה מולדובית מסורתית. שמה הוא תצליל של צלילי תופים. היא ייצגה את מולדובה באירוויזיון 2005, באירוויזיון 2011, שם הגיעה למקום ה-12, ובאירוויזיון 2022.
היסטוריה
הלהקה הוקמה בשנת 1994. בנובמבר אותה השנה היא הופיעה במוסקבה, בירת רוסיה. חברי הלהקה שרים ברומנית, ברוסית ובאנגלית. בעקבות חתימתם אצל חברת התקליטים FeeLee, הקליטה זדוב שי זדוב את אלבום הבכורה שלה, Hardcore Moldovenesc. כל השירים בו מבוצעים ברוסית, פרט לאחד. בינואר 1997 הופיעו חברי הלהקה לצד להקת ביוהאזארד ורולינס במוסקבה. במרץ אותה השנה הם הופיעו פעם נוספת ברוסיה עם להקת Tequilajazzz. שתיהן השתתפו בפסטיבל קאזנטיפ בחצי האי קרים. במאי 1999 יצא לאור אלבומה השני של זדוב שי זדוב, Tabăra Noastră.
בינואר 2000 הופיעו חברי הלהקה בפסטיבל EuroSonic בהולנד. באוגוסט אותה השנה הופיעו לצד אמנים רבים, דוגמת לו ריד, ת'ראפי? ואואזיס, בפפסי סיגט.
ב-26 בפברואר 2005 השתתפה זדוב שי זדוב בגמר הקדם הלאומי המולדובי לאירוויזיון 2005. היא שובצה תשיעית בסדר ההופעות. היא זכתה בקדם ונבחרה לייצג את מולדובה בהופעת הבכורה שלה באירוויזיון, עם השיר "Boonika bate doba". ב-19 במאי ביצעה את שירה בחצי הגמר של אירוויזיון 2005, שבסופו היא העפילה לגמר. זדוב שי זדוב סיימה את התחרות במקום השישי עם 148 נקודות.
ב-26 בפברואר 2011 זכתה זדוב שי זדוב פעם נוספת בגמר הקדם הלאומי המולדובי לאירוויזיון 2011, עם השיר "So Lucky". ב-12 במאי ביצעה את שירה בחצי הגמר השני של אירוויזיון 2011, שבסופו היא העפילה לגמר. עם סיום הכרזת הנקודות בערב הגמר הגיעה הלהקה למקום ה-12 עם 97 נקודות. לאחר שזכתה בקדם המולדובי בפעם השלישית, יחד עם הצמד פראצי אדווחוב, היא נבחרה לייצג את המדינה באירוויזיון 2022. שירה לאירוע זה היה "Trenulețul". ב-10 במאי 2022 ביצעו זדוב שי זדוב ופראצי אדווחוב את "Trenulețul" על בימת חצי הגמר הראשון של אירוויזיון 2022. עם הקראת התוצאות של שלב זה הם נמנו בין האמנים שהעפילו לגמר. ב-14 במאי הם ביצעו את "Trenulețul" בגמר התחרות. הם הגיעו למקום השביעי עם 253 נקודות (14 מהשופטים ו-239 מהקהל).
גזרת נל"א
גזרת נל"א (נחי ל' הפועל א') היא גזרת פעלים השייכת לשפות השמיות.
גזרה זאת היא מגזרות הנחים, הכוללות שורשים שבחלק מהטיותיהם, אחת מאותיות השורש "נחה" (כלומר כתובה אך לא נהגית), או אינן נכתבות כלל. בגזרה נל"א נמצאים הפעלים של' הפועל שלהם היא א' המתפקדות כאם קריאה או לא נהגית כלל.
הגזרה באה לידי ביטוי בכל הטיות הפועל:
הגזרה קרובה לגזרת נלי"ה, ולעיתים נוטה על צורותיה (בלשון המקרא: לְמַלֹּאת במקום למלא; בלשון חז"ל: "מצינו" במקום מצאנו; בעברית מודרנית מדוברת נפוצות צורות כגון "מילִיתי" במקום "מילאתי"). יש חמישה שורשי נל"א הנוטים בצורת הפעוּל כנלי"ה: ס.מ.א. (סמוי), ק.ר.א. (קרוי), מ.צ.א. (מצוי), נ.ש.א. (נשוי), ח.ב.א. (חבוי).
נוויל סימינגטון
נוויל סימינגטון (3 ביולי 1937 – 3 בדצמבר 2019) היה חבר ב"קבוצה העצמאית" (British Independent Group) של פסיכואנליטיקאים בריטיים, שטענה כי המוטיבציה העיקרית של הילד היא חיפוש אובייקטים, ולא סיפוק הדחף. "הקבוצה העצמאית הבריטית", או "הקבוצה האמצעית", הוא כינוי לקבוצת אנליטיקאים שקמה באנגליה בשנות ה-40 והציעה אלטרנטיבה קלינית ותאורטית חדשנית לתיאוריות הקלייניאנית והפרוידיאנית שעמדו בלב הפסיכואנליזה הבריטית. סימינגטון פרסם ספרים ומאמרים משפיעים ומשמעותיים בתחום הפסיכואנליזה והיה נשיא האגודה הפסיכואנליטית האוסטרלית (Australian Psychoanalytical Society) בין השנים 1999–2002.
חיים וקריירה
נוויל סימינגטון נולד בפורטוגל והיה כומר קתולי לפני שהפך לפסיכואנליטיקאי. הוא עבד באנגליה בקליניקת טוויסטוק (Tavistock Clinic) ובמכון הבריטי לפסיכו-אנליזה (British Institute of Psycho-Analysis) לפני שהיגר לאוסטרליה בשנת 1986.
על נרקיסיזם
סימינגטון ידוע בעיקר בזכות עבודתו בנושא נרקיסיזם, שלדעתו מהווה את הפסיכופתולוגיה המרכזית, העומדת בבסיס כל שאר ההפרעות הנפשית. סימינגטון הציג את המושג 'האובייקט המְחַיֵה' (the lifegiver object) כסוג של אובייקט מעבר, המורכב מהחלק הבריא של העצמי בשילוב עם היבטים של האם-המטפלת, וסבר שנרקיסיזם נובע מדחייתו של אותו אובייקט, ואיתו דחייה של תחושת קיומית מלאת חיות, חיוניות ואותנטיות. "... הגרעין ההתכוונותי (intentional core) של העצמי מסוגל להפוך עוין כלפי האובייקט שאותו כיניתי כמְחַיֵה. הוא מסוגל להתנער ממנו, להפנות לו עורף... אם נקבל את הרעיון לפיו המְחַיֵה הוא מקור החיים הרגשיים וכן המקור להישרדות ביולוגית – וכי השניים קשורים זה לזה – אזי העצמי לעולם אינו יכול להגיע להתנערות מוחלטת, ולכן מתרחש פיצול, כאשר חלק אחד בעצמי פונה כנגד המְחַיֵה. כיוון שהמְחַיֵה מוטמע בעצמי, מתרחשת חלוקה ודחייה של עצם טבעו של העצמי, והתוצאה היא נקיטת עמדה אנטי-התייחסותית [המתנגדת ליחסים]. ... הפנית-עורף זו למְחַיֵה יוצרת את הגרעין של הנרקיסיזם"
במונחיה של פולי יאנג-אייזנדראת (Polly Young-Eisendrath), התוצאה של הפניית עורף זו לאובייקט המחייה היא ש"במקום האוטונומיה, במקום המבוגר [...] נוצר מבנה שמציית למקור פנימי, שהפסיכואנליטיקאי נוויל סימינגטון מכנה 'מקור הפעולה' (discordant source)". סימינגטון טען, כי בקרב האישיות הנרקיסיסטית 'מקור הפעולה' הפנימי דוכא ולכן הוא זקוק לאחר כמקור לפעולה.
דת ופסיכואנליזה
הספר על נרקיסיזם נולד, במילותיו של סימינגטון, כאשר "התחלתי לחקור בנושאי פסיכואנליזה ודת, והתחוור לי בשלב מוקדם יחסית של המחקר, שהחוט המקשר בין שני הסטודנטים היה נרקיסיזם". שני הנבדקים היו קרובים מאוד לנושאים שהיוו את הקונפליקט המרכזי בחייו של סימינגטון, כומר לשעבר, שבכתביו המאוחרים חזר לחקר הדת, לצד חקירת האלמנטים המיסטיים בפסיכולוגיה.
סימינגטון הכריז כי "פסיכואנליזה היא דת טבעית אך לא דת מתגלה", ושתכליתה, השגת העמדה הדיכאונית (depressive position), היא תכלית מוסרית מטבעה. ההגדרה הזו של סימינגטון זכתה לתמיכה רחבה בקרב פסיכואנליטיקאים התופסים את הדת באופן חיובי, בהתאם למסורת הוויניקוטיאנית.
ביקורת
אחרים, לעומת זאת, סבורים כי החיפוש של סימינגטון אחר יחסי גומלין חיוביים בין פסיכואנליזה לדת מוביל בהכרח לעמדה מוסרנית משום שפסיכואנליזה היא מה שאדם פיליפס כינה "מפעל מוסרי [...] שצריך לעבוד קשה כדי לא להפוך למוסד מוסרני".
רוברט יאנג (Robert M. Young) התייחס למה שראה כמרכיב כנסייתי במחקר של סימינגטון על ביון, וטען שניתן לייחס זאת לנימה הדתית, המלווה את כתביו המאוחרים של סימינגטון.
הכשרה, ספונטניות ואמת
סימינגטון הדגיש כבר בשלב מוקדם את חשיבות הספונטניות של האנליטיקאי, מה שכינה "אקט החופש של האנליטיקאי כגורם שינוי תרפויטי" - אקט שקשור בתפיסתו הקיומית בכל הנוגע לנרקיסיזם.
סימינגטון טען כי "האמת בפסיכואנליזה מתעוררת בין האנליטיקאי למטופל... ודורשת משניהם לנטוש את דעותיהם הקדומות".
השפעות תרבותיות
ז'נט ווינטרסון מצאה שהפשטות והישירות בסגנון הכתיבה של סימינגטון, אפשרה מסגרת בונה למסע שעברה דרך השיגעון, במשבר של אמצע החיים.
ווינטרסון כתב: "סימינגטון מדבר על האופן שבו החלק המטורף ינסה להרוס את הנפש. זו הייתה ההתנסות שעברתי".
פטירה
נוויל סימינגטון נפטר בסידני, אוסטרליה, ב -3 בדצמבר 2019, בגיל 82. לאחר מותו, פורסם באתר פסיכולוגיה עברית פוסט פרידה עם קישורים לסקירות של ימי עיון בהשתתפותו.
ג'ון הנרי ונדרפול
ג'ון הנרי ונדרפול (באנגלית: John Vanderpoel; 15 בנובמבר 1857 – 2 במאי 1911) היה אמן ומורה הולנדי-אמריקאי, הידוע בעיקר כמדריך לציור דמויות. ספרו "הדמות האנושית" פורסם בשנת 1907.
ביוגרפיה ועבודה
ונדרפול נולד בהארלמרמיר, הולנד, השביעי מבין עשרה ילדים. אמו נפטרה בשנת 1867, ובשנת 1869 היגר עם אביו ואחיו לארצות הברית. הוא למד באקדמיה לעיצוב בשיקגו, שהפך לימים לבית הספר של המכון לאמנות בשיקגו. בשנת 1886 נסע לאירופה ולמד שנתיים באקדמיה ז'וליאן בפריז אצל גוסטב בולאנג'ר וז'ול לפבר.
ונדרפול הציג חמישה ציורים בתערוכה הקולומביאנית העולמית בשיקגו בשנת 1893, היה חבר בכמה אגודות אמנים, ונבחר לנשיא אגודת האמנים בשיקגו. הוא קיבל מדליית ארד בתערוכה העולמית של סנט לואיס ב-1904.
ונדרפול יצר גם ציורי קיר, כולל תקרה של תיאטרון באוניברסיטת DePul וציור של 20 מטר במלון בלוס אנג'לס. למרות הצלחותיו כצייר ונדרפול היה ידוע יותר כמדריך במכון לאמנות, שם לימד משנת 1880 עד שנת 1910. הוא היה מורה משפיע שדבק במסורת אמנות הוותיקה תוך דחיית המודרניזם. בין תלמידיו הרבים של ונדרפול היו האמנים ג'וזף ליינדקר, פרדריק קארל פריצקה, וג'ורג'יה או'קיף, שכתבה באוטוביוגרפיה שלה כי ונדרפול היה "אחד המורים האמיתיים הבודדים שהכרתי". אחותו הצעירה של ונדרפול, מטילדה, אף היא אמנית השתתפה בשעוריו ואחר כך לימדה במכון לאמנות.
ונדרפול פיתח מוניטין כאחד הציירים המובילים באמריקה בציור דמויות. בספרו "הדמות האנושית", שפורסם בשנת 1907, הוצגו רבים מרישומי העיפרון והפחם שלו, והפך לספר הלימוד הסטנדרטי לתלמידי בתי הספר לאמנות. ג'ורג' ברידגמן כתב בפתח דבר שנכלל בכמה מהדורות של הספר: "התובנה של ונדרפול על הטבע הייתה תוצאה של חיים שלמים של מחקר רציני, סבלני ומתמשך. הוא ניתח ורשם את הדמות האנושית הן במסה והן בפירוט; טעם ושיפוט מבדל, עם קרבה רבה לטבע. ... עבודתו תמיד תישאר יצירת מופת באמנות ... מר ונדרפול השאיר אחריו השפעה רבה ועוצמתית."
בשנת 1910 עבר ונדרפול לסנט לואיס, וקיבל את הצעתו של אדוארד גרדנר לואיס להצטרף כראש המחלקה לציור באקדמיה לאמנות.
הוא נפטר בסנט לואיס ב-2 במאי 1911 ממחלת לב, והותיר אחריו את אלמנתו ושני ילדיו.
שנתיים לאחר מותו הוקמה גלריית אמנות כאנדרטת לונדרפול בשכונת בוורלי הילס בשיקגו. באוסף מוצגות עבודותיו כולל רישומים שפורסמו בספר "דמות האדם", כמו גם של עבודות של אמנים אחרים הקשורים לשיקגו. האוסף מונה למעלה מחמש מאות מוצגים. רחוב ובית ספר יסודי בשיקגו נקראים גם לזכרו.
משתגעים על מרי
משתגעים על מרי (באנגלית: There's Something About Mary) הוא סרט קומדיה אמריקאי משנת 1998 אשר בוים על ידי בובי ופיטר פארלי. בסרט משחקים: קמרון דיאז, מאט דילון ובן סטילר. בשנת 1999 הסרט דורג על ידי מכון הסרטים האמריקאי במקום ה-27 ברשימת הסרטים המצחיקים ביותר בכל הזמנים, ובשנת 2000 קוראי המגזין "Total Film" דירגו את הסרט במקום הרביעי ברשימת הסרטים המצחיקים ביותר בכל הזמנים. הסרט הכניס כ-369,884,651 מיליון דולר, מה שהפך אותו לאחד הסרטים הרווחיים ביותר לשנת 1998.
עלילה
טד סטרומן הביישן והמגושם (בן סטילר) מצליח להשיג את מלכת השכבה, מרי (קמרון דיאז), כבת זוג לנשף הסיום לאחר שהפגין חמלה וטוב לב כלפי אחיה הסובל ממוגבלות שכלית. לרוע מזלו הוא כלל לא זוכה להגיע לנשף, משום שלאחר שהוא הגיע לאסוף את מרי מביתה ונכנס לשירותים הוא רוכס בטעות את רוכסן המכנסיים על אשכיו, גורם לעצמו לפציעה חמורה ולמרבה המבוכה מובל משם לבית חולים באמבולנס לעיניהם של שכנים וחברים רבים. לאחר המקרה נותק הקשר בין טד למרי.
13 שנים מאוחר יותר תחושת ההחמצה לא מרפה מטד, שעדיין מאוהב במרי. בעצתו של חברו דום (כריס אליוט) הוא שוכר את שירותיו של הבלש הפרטי פיט היילי (מאט דילון) כדי לאתר את מרי. היילי מגלה שמרי אכן עדיין רווקה, שהיא מנתחת אורתופדית ושהיא גרה במיאמי. אלא שהיילי מתאהב גם הוא במרי ולכן הוא בוחר לשקר לטד אודות מרי ועובר בעצמו למיאמי וכובש את ליבה של מרי באמצעות שקרים ומניפולציות. בסופו של דבר זהותו האמיתית של היילי נחשפת על ידי טאקר, ידידה הנכה של מרי, אדריכל בעל מבטא אנגלי כבד. אולם לאחר מכן מתברר שטאקר הוא בעצמו מתחזה: הוא אינו אנגלי, אינו אדריכל ואינו נכה. הוא שליח פיצה אמריקאי שהתחזה כדי לזכות בקרבתה של מרי. טאקר מדיח יריבים פוטנציאלים על ליבה של מרי על ידי השמצתם, ובין השאר הצליח להפריד בין מרי לבין שחקן הפוטבול ברט פארב (שמשחק בתפקיד עצמו).
טד מסרב לוותר ומגיע למיאמי בעזרת חברו דום, שם הוא פוגש את מרי ונראה שהוא זוכה שוב באהבתה, עד שמכתב אנונימי מגיע אליה וחושף בפניה את הקשר בין טד להיילי. טד מתעמת עם טאקר והיילי ובמקביל מתברר שדום הוא "ווגי", חברהּ של מרי מהתיכון, שממנו נפרדה לאחר שהוא "נעשה מוזר בנוגע אליה". לדום כך מתברר יש אלרגיה קשה שמתפרצת כשהוא נמצא בקרבתה של מרי. טד מודיע שלדעתו מרי צריכה לחזור לזרעותיו של שחקן הפוטבול ברט פארב, מכיוון שהוא היחיד שהיה כנה איתה לגמרי.
לאחר האיחוד בין מרי לברט טד עוזב כשהוא ממרר בבכי, אך אז מרי רודפת אחריו ואומרת לו שהיא בוחרת בו - היא לא יכולה להיות עם ברט מכיוון שהיא אוהדת הפורטי ניינרס.
המעצרים הגאים בגאנה (2021)
המעצרים הגאים בגאנה התרחשו ב-20 במאי 2021, כאשר נעצרו 21 פעילי זכויות להט"ב בגאנה בבית מלון בהו, במהלך אספה בה הפעילים דנו על מצב זכויות להט"ב בגאנה. המעצרים עוררו גינוי בינלאומי ועליית תנועת ה- הקוראת לשחרורם של הפעילים בגאנה ולסיום הטרור המדינתי נגד הקהילה הגאה בגאנה. בדיון האחרון בבית המשפט, ב-11 ביוני 2021, קיבלו הפעילים ערבות בבקשתם הרביעית.
רקע
הומוסקסואליות היא לא חוקית בחלקים רבים של אפריקה, כאשר בגאנה גברים להט"בים מופללים מאז שנות ה-60 של המאה ה-19. אף על פי שבגאנה קיימים ארגוני להט"בים, הם רשאים לדון רק במצב זכויות האדם במדינה, אך לא לקדם או לתרגל יחסי מין הומוסקסואליים, שעונשו עד שלוש שנות מאסר.
בפברואר 2021, מרכז קהילתי של הקהילה הגאה בגאנה נאלץ לסגור את שעריו על רקע לחץ גובר מצד קבוצות דתיות וארגונים נגד להט"בים ומיעוטים מיניים אחרים. השחקן אידריס אלבה יחד עם העורך הראשי של Vogue הבריטי, אדוארד ענניפול, והדוגמנית נעמי קמפבל חתמו על מכתב גלוי לממשלת גאנה שעליה להתמודד עם אפליה ולאפשר הומוסקסואליות בגאנה.
נושאים להט"בים נתפסים, לעיתים קרובות, כחלק מסדר היום של העולם המערבי שמנסה להפיץ ערכים אמריקאיים או אירופיים במדינה. זה עלול להוביל לרמות גבוהות של אפליה כלפי אנשים מהקהילה הגאה, לרבות סחיטה, איומים ותקיפות אלימות.
באפריל 2018, נשיא גאנה, ננה אקופו-אדו, נאלץ להבהיר את ההצהרות שהוציאו לרשת החדשות אל-ג'זירה בנוגע לזכויות הלהט"ב במדינה, לאחר שמפלגת האופוזיציה, הקונגרס הלאומי דמוקרטי, ביקשה ממנו להבהיר את עמדתו. אחד מדוברי לשכתו של הנשיא אמר כי הנשיא לא יהיה מוכן להכשיר יחסי מין הומוסקסואליים בגאנה, ושלא יהיו שינויים בחוקים הקיימים.
בעקבות אמירותיו של דונקור, קבוצה של חברי פרלמנט מה-NDC, כאשר בראשה עומד סם נרטי ג'ורג', אמרה כי הם יציעו הצעות חוק להפללת זכויות להט"ב במדינה. ג'ורג' כתב ברשתות החברתיות כי הוא חייב לעם הגאני לשמור על "מה שנותן לנו זהות כאנשים" וביקש עזרה להילחם ב-"נגע והסטייה שהומוסקסואליות מציגה". בתגובה, פעילי זכויות להט"ב בגאנה דחקו בנשיא גאנה, ננה אקופו-אדו, להבטיח שלום וביטחון להומואים בגאנה וכי אין זה במסגרת מטרות הארגון להכשיר איגודים אזרחיים חד-מיניים.
מעצרים והליכי משפט
ב-20 במאי 2021, קבוצה של פעילי זכויות להט"ב (16 נשים ו-5 גברים) קיימו פגישה בבית מלון בהו בגאנה. הקבוצה נפגשה בשביל לחלק מידע של תיעוד של הפרות זכויות להט"ב בגאנה, ביניהם גם מספר עלונים, שקשורים ליציאה מהארון ולטרנסג'נדריות.
זמן קצר לאחר תחילת הפגישה, המשטרה פשטה על בית המלון ועצרה את הפעילים על סמך חוקי האנטי-הומוסקסואליות, בו הקימו כנס בלתי חוקי וקידום סדר יום להט"בי. הפשיטה נתפסה כפגיעה האחרונה בקהילה הגאה בגאנה, והמעצרים נידונו באופן נרחב מפני שאין פרמטרים חוקיים לאסור על האספה שדנה בשיפור זכויות להט"ב במדינה. על פי הארגון Rightify Ghana, העצורים הואשמו יחד, ללא גישה לעורך דין.
זמן קצר לאחר שבוצעו המעצרים, ההאשטאג #ReleaseThe21 נהיה ויראלי בטוויטר בגאנה, אם כי העתירה של ארגונים להט"בים לשחרור העצורים נמסרה לבית המשפט השלום של הו, ונדחתה באופן מיידי.
משטרת הו פרסמה הודעה בה נאמר כי הפעילים שנעצרו "דוגלים בפעילות להט"בית" ואמרו עוד כי "הפיקוד מזהיר את הציבור, במיוחד את ההורים, להיזהר מפעולות של אנשים המעורבים בהתנהגות לקויה זו ולדווח להם על כך למשטרה".
הם היו אמורים להופיע בבית המשפט ב-4 ביוני 2021 לקריאת האישומים ועיכוב בקשתם לערבות למספר ימים. עורכי דינם של הפעילים ציינו כי קידום זכויות להט"ב אינו נחשב כפשע בגאנה. ב-8 ביוני 2021, דחה בית המשפט השלום של הו את הערבות לכל 21 הפעילים והורה על קיון הדיון הבא בתיק ב-16 ביוני. אחת מעורכי הדין של הפעילים, ג'וליה סלמן אייטיי, לא פירטה מדוע נשללה להם ערבות על ידי בית המשפט השלום של הו, ואמרה כי הם כבר הגישו ערעור לבית המשפט המחוזי של הו.
ב-11 ביוני 2021 שוחררו הפעילים, בערבות של כ-900 דולר אמריקאי, ותיקם צפוי להתחדש במועד מאוחר יותר.
ב-16 ביוני 2021, נתן שופט בית המשפט המחוזי, פליקס דצומור, לפרקליטות המדינה דחייה לקבלת ייעוץ והדרכה נוספים, מפני שהתיק נתקע בשיפוטו של היועץ המשפטי לממשלה.
ב-5 באוגוסט 2021, בית המשפט ביטל את התיק נגד 21 הפעילים בשל חוסר ראיות.
תגובות
האומות המאוחדות גינה בחריפות את "מעצרם השרירותי" של הפעילים וביקש לשחררם בגין אפליית להט"בים ומעצרים שרירותיים. בדברי הגינוי בגין המעצר והעתירה השרירותיים לכאורה לכבד את זכויות הלהט"ב של הפעילים, הוסיף האו"ם והפציר "על ממשלת גאנה לשחרר אותם באופן מיידי וללא תנאי."
מחלקת המדינה של ארצות הברית גינה את המעצרים וקרא לממשלת גאנה "לשמור על הגנות זכויות האדם חוקיות" וקרא לכל הגנאנים לכבד את ההוראות לפי חוקת גאנה המבטיחות חופש הביטוי וחופש ההתאגדות.
הבנק העולמי וסוכנות הידיעות תומסון רויטרס, שנמצאים בין התורמים לגאנה, ביקשו מהרשויות לכבד את זכויות הפעילים וקראו לשחררם באופן מיידי. התורמים הצהירו עוד כי הם "עוקבים אחר המצב המתפתח".
לאחר מתן הערבות, הארגון Human Rights Watch קרא לתובע הכללי של גאנה לבטל את האישומים כנגד 21 הפעילים, ואמר כי המקרה הוא "כתם על המוניטין של גאנה".
ספטמוורי
ספטמוורי (בבולגרית: Септември) היא עיירה ורשות מקומית השוכנת במחוז פאזארדז'יק שבבולגריה. היא נמצאת כ-19 ק"מ מהעיר פאזארדז'יק, בירת המחוז. בעיירה מתגוררים (נכון לדצמבר 2016), 7,485 תושבים. בעיר יש מגמת הגירה שלילית.
תחבורה
בסמוך לעיירה שוכנת תחנת רכבת גדולה, שמשרתת את תושבי ספטמוורי והסביבה. בנוסף לכך, הכביש הראשי מס' 8, שחוצה את המדינה לכל אורכה - ממשולש הגבולות יוון-טורקיה-בולגריה עד גבול בולגריה-סרביה, עובר בסמוך לעיירה.
היסטוריה
בסמוך לעיירה התגלו שרידים ליישובים עתיקים שהיו באזור שנבנו על ידי התראקים, היוונים והרומאים. היישובים נחרבו במאה ה-14 על ידי האימפריה העות'מאנית. במאה ה-15, העיירה נבנתה מחדש, ובשנת 1873, נסללה מסילת רכבת בסמוך אליה.
פומרולה
פומרולה (מלטינית fumus, עשן) הוא פתח בקרום כדור הארץ, לעיתים קרובות בקרבה להר געש, הפולט קיטור וגזים געשיים כדוגמת פחמן דו-חמצני, גופרית דו-חמצנית, מימן כלורי ומימן גופרתי. הקיטור נוצר כאשר מים בטמפרטורה מעל נקודת הרתיחה הופכים לקיטור, והלחץ יורד כאשר הם נפלטים מעל פני השטח.
פומרולות נוצרות לאורך סדקים קטנים או גדולים, במקבצים חסרי צורה או בשדות, ועל פני משטחים של קילוחי לבה ומשקעים עבים של זרמים פירוקלסטיים. "שדה פומרולות" הוא אזור של מעיינות חמים ונביעות של גזים כאשר מאגמה או סלע יסוד לוהט בעומק רדוד משחררים גזים או פועלים על מי תהום. אפשר לתאר פומרולה כמעיין חם שכל מימיו מתאדים לפני שהמים מגיעים לפני הקרקע.
את הפומרולות מסווגים לפי הטמפרטורה שלהן והרכב הגזים הנפלטים מהן. הטמפרטורות של הגזים יכולות לנוע בין C°200 ל-C°800. תהליכי חמצון וחיידקים אוהבי חום (תרמופילים) גורמים לגוונים הססגוניים סביב הפומרולות. פומרולה הפולטת בעיקר גזים גופריתיים מכונה סולפטרה (מאיטלקית: "solfatara"; solfo – "גופרית"), ופומרולה הפולטת פחמן דו-חמצני מכונה "מופט" (mofette). פומרולות מסוג זה השוכנות בתוך שקע מסוכנות במיוחד מכיוון שפחמן דו-חמצני כבד מהאוויר הוא נוטה להצטבר בשקע. באפריל 2006 נהרגו שלושה עובדים מצוות פטרול הסקי של אתר הסקי ממות מאונטיין סקי (Mammoth Mountain Ski Area) בקליפורניה מפומרולה מסוג זה. הם נחנקו מריכוז גבוה של פחמן דו-חמצני שהצטבר בבקיע.
פומרולות פועלות במשך עשרות או מאות שנים כאשר הן שוכנות מעל מקור חום קבוע, או שהן נעלמות בתוך שבועות או חודשים כאשר הן נוצרות מעל משקעים געשיים טריים המתקררים במהירות. עמק עשרת אלפי תימרות העשן (Valley of Ten Thousand Smokes, כיום חלק מהפארק הלאומי קטמיי) נוצר במהלך ההתפרצות הגעשית של הר הגעש נובארופטה (Novarupta) באלסקה ב-1912. בתחילה היו אלפי פומרולות באפר הגעשי מההתפרצות, אבל במרוצת הזמן כבו מרביתן.
בשל שינויים בפעילותן מאפשרות פומרולות לחזות פעילות געשית כאשר הטמפרטורה שלהן עולה וכאשר הרכב הגזים הנפלטים מהן משתנה בצורה דרסטית. משום כך, כאשר הטמפרטורות של הפומרלות באי הגעשי וולקנו, שהיה שקט במשך 100 שנים, טיפסו מ-C°300 ל-C°700 בין 1986 ל-1993 הועלתה רמת הכוננות מחשש מהתפרצות, והיא הורדה רק כשהטמפרטורות ירדו בחזרה.
על פי ההערכה יש בתוך תחומי הפארק הלאומי ילוסטון כ-4,000 פומרולות. אתר נוסף עשיר בפומרולות הוא "עמק השממון" בפארק הלאומי מורן טרואה פיטון באי דומיניקה.
לחלק מהפומרולות יש ערך כלכלי בהיותן מצבור לגופרית. מקומות בהם כורים מרבצי גופרית שמקורם בפומרולות הם במתחם הגעשי איג'ן בג'אווה ובאי וייט בניו זילנד.
גזרת נלי"ה
גזרת נלי"ה (נחי ל' הפועל י' ה') היא גזרת פעלים השייכת לשפות השמיות.
גזרה זאת היא מגזרות הנחים, הכוללות שורשים שבחלק מהטיותיהם, אחת מאותיות השורש "נחה" (כלומר כתובה אך לא נהגית), או אינן נכתבות כלל. בגזרה נלי"ה נמצאים הפעלים אשר ל' הפועל שלהם היא י' או ה' המתפקדות כאם קריאה.
בעברית, הגזרה באה לידי ביטוי במקרים הבאים:
באוגריתית ובפיניקית, ל' הפועל בגזרת נלי"ה הופיעה לעיתים כ-י' עיצורית. הגזרה קיימת גם בארמית, בשורשים כמו ח.ז.י., ח.מ.י., ר.מ.י., ד.מ.י. ועוד.
יוצאי דופן
שורשים עם ה' עם מפיק בל' הפועל, כגון גבהּ, נגהּ, כמהּ, תמהּ ומהמהּ, נכללים בגזרת השלמים ולא בגזרת נלי"ה.
הערות שוליים
__ללא_תוכן_עניינים__
הארמייה הראשונה (יוון)
היסטוריה
מקורות שונים מזכירים בטעות את קיומה של הארמייה כבר במהלך מלחמת איטליה-יוון, אולם מדובר בטעות. באותה העת ליוון לא היו ארמיות, והקורפוסים היו כפופים ישירות לפיקוד המרכזי. הארמייה הוקמה ב-1947, במהלך מלחמת האזרחים היוונית, ובסיסה הראשון היה בוולוס. היא כללה באותה תקופה את הקורפוסים השני והשלישי. היא פורקה ב-1948, אולם הוקמה מחדש ב-1951, והוצבה בלאריסה. הארמייה אמונה על הגנת צפון הארץ ומזרחה, והמפקד עליה הוא בדרגת אנטיסטרטגוס (מקביל ללוטננט גנרל).
הארמייה כוללת כיום את הקורפוס הרביעי, הדיוויזיה הראשונה ודיוויזיית חיל הרגלים הממוכן השנייה.
ג'רט ג'ק
ג'רט מת'יו ג'ק (באנגלית: Jarrett Matthew Jack; נולד ב-28 באוקטובר 1983) הוא כדורסלן עבר אמריקאי ששיחק בעמדות הרכז והקלע. הקריירה של ג'ק ב-NBA התאפיינה במעבר תדיר בין קבוצות שונות, וכן בחוסר יציבות כאשר מעמדו מתנדנד בין שחקן חמישייה לשחקן ספסל.
נעורים וקריירת מכללות
ג'ק נולד בפורט וושינגטון, מרילנד, ולמד בנעוריו בארבעה תיכונים שונים במרילנד ובמסצ'וסטס. את קריירת המכללות שלו העביר במכון הטכנולוגי של ג'ורג'יה שבאטלנטה. בשנתו השנייה במכללה עזר לקבוצתו, יחד עם שותפו לקו האחורי ויל ביינום, להעפיל לגמר טורניר אליפות המכללות, שם הפסיד לאוניברסיטת קונטיקט בהובלתם של אמקה אוקפור ובן גורדון. בעונתו השלישית והאחרונה במכללה רשם ממוצעים של 15.5 נקודות, 4.8 ריבאונדים ו-4.5 אסיסטים למשחק ונבחר ל"חמישיית העונה השנייה של מחוז ה-ACC". בשנת 2014, בעודו שחקן ברוקלין נטס, סיים ג'ק את לימודיו האקדמיים והשלים את תוארו במנהל עסקים.
פורטלנד טרייל בלייזרס
ג'ק נבחר על ידי דנוור נאגטס בבחירה ה-22 בדראפט ה-NBA לשנת 2005. כבר בערב הדראפט נשלח ג'ק לפורטלנד טרייל בלייזרס בתמורה ללינאס קלייזה וריקי סאנצ'ס - הבחירות ה-27 ו-35 בדראפט, בהתאמה. בעונת הרוקי שלו שימש כמחליפם של הגארדים סטיב בלייק וסבסטיאן טלפייר, ושיחק רק כ-20 דקות בממוצע למשחק. בעונה הבאה,, נשלחו בלייק וטלפייר בטריידים שונים, ובהיעדרם קודם ג'ק לתפקיד הרכז הפותח של הקבוצה ושיפר את ממוצעיו ל-12.0 נקודות ו-5.3 אסיסטים ב-33.6 דקות למשחק. בעונת חזר סטיב בלייק לפורטלנד, מה שפגע במעמדו של ג'ק והפחית את חשיבותו לקבוצה.
אינדיאנה פייסרס
ב-9 ביולי 2008 נשלח לאינדיאנה פייסרס, יחד עם ג'וש מקרוברטס וברנדון ראש, בתמורה לג'ריד ביילס ואייק דיוגו. בעונתו היחידה באינדיאנה פתח ג'ק ב-53 משחקים מתוך ה-82 של הקבוצה, ורשם ממוצעים של 13.1 נקודות ו-4.1 אסיסטים למשחק.
טורונטו ראפטורס
ב-20 ביולי 2009 חתם כשחקן חופשי בטורונטו ראפטורס על חוזה ל-4 שנים עבור כ-20 מיליון דולר.
גולדן סטייט ווריורס
ב-11 ביולי 2012 נשלח לגולדן סטייט ווריורס כחלק מטרייד משולש, במסגרתו נשלח דורל רייט (מהווריורס) לפילדלפיה 76'. בגולדן סטייט חזר ג'ק לגבות מהספסל את כוכב הקבוצה, כשהפעם היה זה סטפן קרי. בהצבעה לתואר השחקן השישי של העונה סיים ג'ק במקום השלישי, אחרי הזוכה ג'יי אר סמית' וג'מאל קרופורד. בפלייאוף נעצרו הווריורס בסיבוב השני, כשהפסידו לסן אנטוניו ספרס בתוצאה 4-2, למרות יכולת מצוינת של ג'ק שקלע 15.5 נקודות למשחק לאורך הסדרה.
קליבלנד קאבלירס
ב-12 ביולי 2013 חתם כשחקן חופשי בקליבלנד קאבלירס על חוזה ל-4 שנים עבור כ-26 מיליון דולר.
ברוקלין נטס
לקראת עונת הועבר לברוקלין נטס כחלק מטרייד משולש שבמסגרתו הועברו מרכוס ת'ורנטון (מברוקלין) וטיילר זלר (מקליבלנד) לבוסטון סלטיקס. ב-30 בינואר 2015 קלע ג'ק שיא קריירה של 35 נקודות בהפסד קבוצתו לטורונטו ראפטורס בתוצאה 127-122. ב-3 בינואר 2016, לאחר 32 משחקים בעונת, הודיעה הקבוצה כי ג'ק יחמיץ את המשך העונה בעקבות קרעים ברצועה הצולבת הקדמית ובמיניסקוס התיכון של רגלו הימנית. ב-30 ביוני 2016 שוחרר ג'ק מהנטס.
ניו אורלינס פליקנס
ב-24 בפברואר 2017, לאחר שהחלים מפציעתו, חתם על חוזה ל-10 ימים בניו אורלינס פליקנס. ג'ק הספיק להשתתף בשני משחקים בלבד במדי הקבוצה בטרם סבל מקרע במניסקוס ברכו הימנית ושוחרר מהקבוצה.
ניו יורק ניקס
ב-15 בספטמבר 2017 חתם על חוזה לעונה אחת בניו יורק ניקס, עבור כ-1.5 מיליון דולר.
מחוץ ל-NBA
במרץ 2019 חתם על חוזה בקבוצת סו פולס סקייפורס מליגת הפיתוח של ה-NBA. במשחקו היחיד בקבוצה סבל מקרע ברצועה הצולבת הקדמית, ונאלץ להחמיץ את המשך העונה.
רונדה
רונדה (בספרדית: Ronda) היא עיר בדרום ספרד, בפרובינציית מאלגה שבקהילה האוטונומית של אנדלוסיה. העיר ממוקמת כ-100 ק"מ מערבית למאלגה, ומאפיין מרכזי בה הוא מראה מרהיב של קניון עמוק החוצה את העיר.