cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
סטפאן באטורי
יחסו ליהודים
שנות מלכותו נחשבות לתקופה טובה בחיי הקהילה היהודית בפולין. בהגיעו לשלטון אישר באטורי מחדש את הזכויות שהוענקו להם בצ'ארטרים של קודמיו. בזמנו התחזקה ההנהגה המרכזית של יהודי פולין וליטא -ועד ארבע ארצות, שהתכנסה במליאתה בלובלין בשנת 1579 ובחרה במועצה ובראשה פרנס - marszalek generalnosci, רב כולל, ונאמן (wiernik). הוועד נהנה מאוטונומיה בניהול חיי היהודים. הוא נדרש על ידי המלך לגבות גם את מסי הגולגולת שהוטלו על היהודים החל משנת 1549. היהודים השתתפו במאמץ המלחמתי של הממלכה לא רק על ידי מיסים, אלא גם על ידי השתתפות בהגנת הערים. ידוע המקרה של מנדל איזקוביץ' מקזימיר שתרם את הידע שלו בבניית גשרים ובביצוע עבודות אחרות בעלות חשיבות צבאית. דמות אחרת מקרב מנהיגי היהודים שייצג אותם בפני המלך ולפי מקורות יהודים זכה להערכתו היה הרב שאול בן יהודה קצנלבוגן, איש פדובה שהקים ישיבה חשובה בבריסק.
המלך הוציא בשנת 1576 שני צווים להגנת היהודים מפני עלילות דם שנפוצו בקרב האוכלוסייה הפולנית והליטאית על ידי גורמים עוינים שפעלו בשם האמונה הנוצרית. המלך דרש להטיל על המסיתים עונש מוות. בזמנו של סטפאן באטורי קהילות יהודיות רבות קיבלו זכויות למסחר ולחכירה וההתיישבות היהודית התרחבה במזרח המדינה. מצד שתי הערים שביקשו להמשיך לשמור עצמן מנוכחות של יהודים על ידי הזכויות שנקראו privilegia de non tolerandis judeis, קיבלו אישור לכך, כולל ורשה בה אף הורחב התחום האסור להתיישבות יהודים. בשנת 1580 בהתאם לצו המלך, אסר ועד ארבע הארצות חכירה של נכסים מלכותיים - כמו מכרות מלח, מיסים, בניינים, בכל שטחי פולין גדול, פולין קטן ומזוביה. לעומת זאת לא חלו איסורים כאלה ברוסיה (רוטניה) האדומה, פודוליה, ווהלין, מערב אוקראינה וליטא.
סמיר
{{פירושונים|
סטפאן באטורי
לקריאה נוספת
'' (טורקיה ובחירתו של באטורי) Umiejętności - Étienne Báthory roi de Pologne, prince de Transylvanie, Université des Jagellons, 1935
קישורים חיצוניים
מהדורה צרפתית Ottoman-Polish diplomatic relations in the sixteenth century, Bilkent University, Ankara june 2003
סמיר
ראו גם
}}
כריסטיאן וירט
כריסטיאן וירט (בגרמנית: ; 24 בנובמבר 1885 – 26 במאי 1944), מאנשי המפתח ב"מבצע ריינהרד" ואיש משטרה נאצי. היה מעורב בביצוע פשעים נגד האנושות.
חלקו בשואה
וירט נחשב למומחה רצח בגזים, אחד מאנשי "מבצע אותנסיה", ומאנשי המפתח ב"מבצע ריינהרד". לאחר תחילת ההשמדה בטרבלינקה ביולי 1942, התמנה כריסטיאן וירט למפקח הראשי על שלושת המחנות שנכללו במבצע ריינהרד - טרבלינקה, סוביבור ובלז'ץ.
כל הפעולות התבצעו במהירות רבה כדי שהמגורשים לא יספיקו להתבונן ולתפוס את המתרחש, וכדי לשתק את תגובותיהם ובכך להכשיל ניסיונות בריחה או התנגדות. המהירות גם נועדה להעלות את כושר ההרג של המחנה ובכך איפשרה לקלוט ולהשמיד יותר משלוחים ביום אחד.
היהודים יועדו לבצע את כל העבודות הפיזיות הקשורות לתהליך ההשמדה: הרחקת הגוויות מתאי הגזים וקבורתן, עקירת שיני הזהב, איסוף בגדיהם וחפציהם של הנרצחים ומיונם. לשם כך, מכל משלוח נבחרו עשרות או מאות צעירים יהודים חסונים אשר ביצעו את העבודות הללו למשך מספר ימים ואחר כך נרצחו. קבוצה אחרת של אסירים יהודים (אנשי מקצוע) הושארה בחיים בכל מחנה כדי לספק שירותים שונים לאנשי הסגל הגרמנים והאוקראינים (נגרות, סנדלרות, חייטות ועוד). קבוצה זו הוחזקה בנפרד מן היהודים אשר נשלפו מן המשלוחים לשם העבודה הפיזית במסגרת מכונת ההשמדה.
ב-3 בנובמבר 1943 התבצעה על פי פקודת וירט "אקציית ארנטפסט" (בגרמנית: Aktion Erntefest, "מבצע חג הקציר") שהיוותה את אחת הרציחות האיומות ביותר בשואה, במסגרתו נרצחו כל היהודים שנותרו במחוז לובלין ובגטו לובלין, וכן כל עובדי הכפייה במחנות. כ-43,000 יהודים נרצחו בטבח והוא היווה את סיומו של מבצע ריינהרד.
סופו
לאחר סגירתם של שלושת מחנות המוות בשלהי 1943 הועברו אנשי הצוות שלהם לאזור טריאסטה בגבול איטליה - סלובניה כדי להילחם בפרטיזנים ולהשמיד את יהודי האזור. וירט נהרג במאי 1944 ממארב של פרטיזנים.
גי רו
גי רו (בצרפתית: Guy Roux; נולד ב-18 באוקטובר 1938 בקולמר, צרפת) הוא מאמן ושחקן כדורגל לשעבר שידוע בזכות התקופה הארוכה בה אימן את אוסר - 44 שנים ובזכות הצלחתו בהובלת הקבוצה הצנועה והחובבנית לאחת הבולטות בצרפת ובעולם כולו.
ביוגרפיה
רו שיחק באוסר מ-1952 וב-1961 מונה למאמן-שחקן כאשר הקבוצה הייתה בליגה השלישית בצרפת. רו הוביל אותה לגמר הגביע הצרפתי ב-1979 ולעלייה לליגת העל הצרפתית בכדורגל ב-1980. ההצלחה נמשכה כשהקבוצה זכתה באליפות בעונת וזכתה בגביע הצרפתי ארבע פעמים.
בזירה הארופית זכתה אוסר בגביע האינטרטוטו ב-1997 והגיעה לחצי גמר גביע אופ"א ב-1993.
רו נודע בכישרונו למצוא שחקנים צעירים בעלי פוטנציאל ולהפוך אותם לכוכבים גדולים שנמכרו לקבוצות גדולות באירופה ושיחקו בנבחרת צרפת, כדוגמת אריק קאנטונה, לורן בלאן, ג'יבריל סיסה ופיליפ מקסס.
ב-1999 זכה רו בתואר אביר בלגיון הכבוד, אותו קיבל מידי נשיא צרפת ז'אק שיראק וב-2008 קודם לדרגת קצין במסדר.
ב-2000 הוענק לרו פרס נשיא אופ"א על תרומתו לכדורגל באירופה.
לאחר 44 שנות אימון, הוא פרש ביוני 2005 והוחלף על ידי ז'אק סנטיני. הוא חזר מהפרישה לזמן קצר כאשר ביוני 2007 חתם על חוזה אימון לשנתיים בקבוצת לאנס. לאחר חודשיים, באוגוסט 2007 הוא התפטר לאחר ארבעה משחקים בלבד ללא ניצחון.
רדיו נור
רדיו נור (ערבית: اذاعة النور, תעתיק מדויק: אד'אעת אלנור, מילולית: "רדיו האור") היא תחנת הרדיו של חזבאללה, המשדרת מלבנון.
תחנת הרדיו "רדיו נור", שופרו של ארגון חזבאללה, משדרת בערבית מביירות. היא החלה בפעילותה ב-9 במאי 1988 בסיוע משמרות המהפכה האיראניים, ושידוריה נמשכים עד היום. בראשית דרכה היו לתחנה שמות שונים: "צַוְת אלאסְלָאם" (קול האסלאם), "צות אלאימָאן" (קול האמונה) או "צות אלמֻסְתָצְ'עָפֶין" (קול המדוכאים). המוטו של התחנה הוא: "רדיו נור, הראשון להשמיע ולומר"
כרוב התחנות הלבנוניות, חלק גדול מהשידורים מוקדש לחדשות. בכל יום משודרות חמש מהדורות חדשות מורחבות, וביתר הזמן קיצורי חדשות בכל שעה עגולה, בנוסף לשידור מקביל של מהדורות החדשות המרכזיות בערוץ אל-מנאר. התחנה מקדישה חלק מזמן השידורים לתוכניות העוסקות בענייני דת, בדגש על מושגי ההקרבה והמוות במסגרת הלוחמה נגד האויב, למשל פינה הסוקרת קורות חיים של מחבלים שנהרגו, או שנפלו בשבי.
על פי מיקום המרכזים המסחריים המפרסמים ברדיו ניתן להסיק כי התחנה פופולרית במיוחד בפרבר הדרומי של ביירות ובאזור דרום לבנון, בעיקר א-נבטיה – אזורים שיעיים מובהקים.
בישראל ניתן לקלוט את שידורי התחנה בתדרים 91.7 - 92.2 FM (בעיקר בתדר 92.2).
ביולי 2006 תקפה ישראל את משרדי רדיו נור ואת משרדי אל-מנאר כחלק ממלחמת לבנון השנייה.
מעשן הנרגילה (בצלאל)
"מעשן הנרגילה" הוא מוטיב עיטורי שכיח ביצירות בצלאל, בית מדרש לאמנות ולמלאכות-אמנות מן השנים 1911–1929.
תיאור
דמות "מעשן הנרגילה" עוצבה על ידי זאב רבן עבור מוצרי בית הספר "בצלאל". זו היא דמות של ערבי היושב על כיסא נמוך ומעשן נרגילה. הוא לבוש בבגד מזרחי ולראשו הוא חובש טורבן. רבן מציב את הדמות בתוך חלל סגור, כשמעליו תלויה מנורה או מאחוריו מחיצת בד. לרוב ממוסגרת הדמות בתוך מסגרת דמוית קשת מחודדת. מוטיב זה הופיע בעיקר על קופסת גפרורים, מאפרות וצלחות עיטוריות. חפצים אלו מעשו ברובם מכסף בטכניקה של באטיק או בפליז בטכניקה של ריקוע או הטבעה (שטאנץ) של תבנית על גבי פח-פליז. בין העושים שימוש בדגם זה היו משה מורו או קבוצת שרא"ר.
בתערוכה "בצלאל של שץ" (1982) שהתקיימה במוזיאון ישראל, הוצגה צלחת עם דגם זה מאוסף המוזיאון היהודי של ניו יורק ומאפרה.
כרוון המים
כרוון המים (שם מדעי: Burhinus vermiculatus) הוא עוף קרקע ממשפחת הכרווניים המצוי באפריקה שמדרום לסהרה.
מאפיינים
כרוון המים דומה בגודלו ובצורתו לכרוון הסנגלי ולכרוון המצוי (הנמצא גם בישראל). כמותם הוא בעל רגליים ארוכות וצהובות וכן עיניים גדולות בעלות פס שחור, המזכירות מעט פני זוחל. המקור חזק וצהוב והגוף אפור עם סימנים שחורים מתחת לכנפיים. המין איננו מרבה לעופף והוא חי בעיקר על הקרקע.
הוא מצוי ברחבי אפריקה שמדרום לסהרה באזורים חמימים וליד מקווי מים. הכרוון מצוי ב:אנגולה, בוצוואנה, בורקינה פאסו, בורונדי, קמרון, הרפובליקה המרכז אפריקאית, הרפובליקה של קונגו, הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו, חוף השנהב, אתיופיה, גבון, גאנה, קניה, ליבריה, מלאווי, מוזמביק, נמיביה, ניז'ר, ניגריה, רואנדה, סנגל, סומליה, דרום אפריקה, סווזילנד, טנזניה, אוגנדה, זמביה וזימבבואה.
לכרוון זה ישנו קשר מיוחד עם תנין היאור הענקי. התנין צריך להימצא במים כדי לקרר את עצמו ולכן לא יכול לשמור על קינו וביציו מטורפים כמו כוח הנילוס, נמיות או עורבים. הכרוונים מצויים ליד הביצים וברגע שנשקפת להם סכנה הם יכולים להתמודד עם הטורף יחדיו ולהרתיע אותו עם כנפיהם ותוקפניותם וכן להזעיק את האם התנינה שתתפוס כל גנב לא זריז. הכרוונים ניזונים מחרקים קטנים, חסר חוליות נוספים, צפרדעים, זוחלים קטנים, אפרוחים וגוזלים ואף מיונקים קטנים. הם הורגים את הטרף על ידי מקורם הגדול.
תת-מינים
*Burhinus vermiculatus vermiculatus
Real Men Don't Eat Quiche
Real Men Don't Eat Quiche - A Guidebook to All That Is Truly Masculine הוא רב-מכר שנון הכולל סטריאוטיפים של גבריות מאת התסריטאי וההומוריסט האמריקאי ברוס פיירשטיין וכולל איורים פרי יצירתו של. הספר יצא לאור בשנת 1982 בארצות הברית (ISBN 9780671448318).
כותרת הספר רומזת לאסוציאציות המגדריות של קיש שזוהה כמאכל "נשי" בתרבות האמריקאית, הגורמת לגברים להימנע מכך. כדי לזכות בפרסום בחינם, הוצאת הספרים שלחה עותקים של הספר לאנשי רדיו ולבעלי טור בעיתונים, וההגדרות השנונות "גברים אמיתיים לא ..." צוטטו בהרחבה. מאזינים וקוראים קנו את הספר לקבלת הגדרות נוספות.
הספר הופיע ברשימת רבי המכר של הניו יורק טיימס במשך 55 שבועות ונמכר ביותר מ־1.6 מיליון עותקים. עיבוד אוסטרלי מאת אלכס בוזו התפרסם מאוחר יותר באותה השנה.
קוסמוגוניה
קוֹסְמוֹגוֹנְיָה (המילה גנסיס ביוונית פירושה לידה, והמילה קוסמו פירושה יקום) היא התורה בתחום מדעי החלל אשר עוסקת באופן היווצרות היקום מראשיתו ועד למצבו הנוכחי.
מקור השם
בעבר, המושג היה קשור לאופן היווצרות מערכת השמש, וכיום לאופן בו נוצר היקום, כשהמפץ הגדול הוא המודל המקובל על דעת המדענים.
היסטוריה
שאלת היווצרות היקום הטרידה את האדם מראשית קיומו, והיה ניסיון לתת תשובה לחידה קרדינלית זו מצד המיתולוגיה הדת והפילוסופיה, אך תשובות מדעיות משמעותיות החלו לקבל ביסוס עם גלויו של האבל על התפשטות היקום, וכתוצאה מגילוי זה התפתחו שני וריאנטים עיקריים לגבי היווצרות היקום: "המצב היציב" ו"המפץ הגדול".
כיום שולטת תאוריית "המפץ הגדול" בלבד, הרבה הודות לגילויה המקרי של קרינת הרקע הקוסמית שנתנה אישוש משמעותי ל"מפץ הגדול".
רפאל אברהם שלם
רפאל אברהם שלם (1888 – 1986) היה אמן ישראלי יליד יוון.
תיאור
רפאל אברהם שלם נולד בסלוניקי, יוון, בשנת 1888. בשנת 1909 הוא הגיע לירושלים ביחד עם קבוצה של 12 בחורים ולמד כשנה בבית הספר 'תורה ומלאכה', שהיה שייך ל'אליאנס'. בין השנים 1913–1918 למד בבצלאל, בית מדרש לאמנות ולמלאכות-אמנות. הוא נבחר לשמש כמשגיח בבית הספר. שלם עסק בהדפס וכן יצר עיטורים בבאטיק על מתכת. בין השאר יצר עיטורים למנורה בבית הכנסת "יגע כפיים" בירושלים. בנו, שמעון שלמה שלם, נפל כחייל מילואים בשנת 1964.
שלם פרסם כמה חיבורים בתחום מחשבת ישראל. בשנת 1948 פרסם את החיבור "על גאולת ישראל: הערכה ואומדנה על שבעה סימנים שבספר דניאל", את הספר "ספר מנחל בדרך: השלמה לקונטרס הראשון על גאולת ישראל ... חידושי תורה וליקוטי מדרשים" (תשי"ב) ובשנת 1968 פרסם את "בית המקדש: 12 שרטוטים של הר הבית והמקדש לחלקיו - על פי תיאור בהלכות בית הבחירה להרמב"ם עם באורים ומראי מקומות" (תשכ"ז).
הברידרז
הברידרז (The Breeders) הוא שמה של להקת רוק אלטרנטיבי אמריקאית. הרכב הלהקה השתנה מספר פעמים במהלך קיומה, אך הזמרת וכותבת השירים הראשית בלהקה נותרה קים דיל, אשר מוכרת גם כנגנית הבס בלהקת פיקסיז.
היסטוריה
הרעיון להקים להקה נולד לקים דיל וטניה דונלי מלהקת ת'רואינג מיוזז כאשר פיקסיז היו בסיבוב הופעות משותף עם המיוזז לאחר יציאת האלבום Surfer Rosa. דיל כתבה שירים רבים שלא הייתה יכולה להקליט עם הפיקסיז וחיפשה דרך להוציא אותם. קלטת דמו שהוקלטה עם כמה נגנים מתחלפים עוררה את עניינן של כמה חברות תקליטים ולבסוף חברת 4AD שבה היו חתומות הפיקסיז והמיוזז החליטה להפיק את אלבום הבכורה של הברידרז.
האלבום Pod יצא בשנת 1990. את הרכב הלהקה באלבום השלימו הבסיסטית ג'וזפין ויגז (Josephine Wiggs) מלהקת פרפקט דיזאסטר (Perfect Disaster), הכנרית קארי בראדלי (Carrie Bradley), והמתופף בריט וולפורד (Britt Walford) מלהקת סלינט שהגיע ללהקה בהמלצת המפיק סטיב אלביני וכונה ברשימת הנגנים בשם הנשי שאנון דוטון ("Shannon Doughton"). מרבית השירים באלבום נכתבו על ידי דיל; ויגז ודונלי כתבו שיר אחד כל אחת. בנוסף הופיעה באלבום גרסת כיסוי לשיר Happiness is a Warm Gun מהאלבום הלבן של הביטלס. האלבום זכה לביקורות חיוביות מאוד - ביקורת של הת'ר פיירז באתר allmusic אומרת שהאלבום היה טוב יותר מהאלבומים שהוציאו הלהקות האחרות של דיל ודונלי באותה תקופה ושיש בו "שילוב מוצלח של הפּאנק האליפטי של הפיקסיז והפופ הזוויתי של המיוזז"; סולן להקת נירוונה קורט קוביין אמר בריאיון לכתב העת מלודי מייקר ש-Pod הוא אחד מאלבומיו האהובים ביותר.
לאחר יציאת Pod ללהקה הצטרפה אחותה של קים, קלי דיל. בהרכב הזה הלהקה הוציאה את האלבום המקוצר Safari, שזכה גם הוא לתגובות טובות מהמבקרים. למרות שבחי הביקורת Pod ו-Safari לא הניבו להיטים משמעותיים ולא הצליחו מסחרית. וולפורד ודונלי עזבו את הלהקה; דונלי הקימה כעבור כמה שנים את להקת בלי (Belly) שהוציאה כמה להיטים ב-MTV ולאחר מכן המשיכה לקריירת סולו.
לאחר פירוק הפיקסיז בשנת 1992 קים דיל הקימה הרכב חדש של הברידרז - עם קלי דיל בגיטרה, ג'וזפין ויגז בבס וג'ים מקפרסון בתופים. בהרכב הזה הלהקה הוציאה בשנת 1993 את אלבומה המצליח ביותר Last Splash. האלבום הניב את להיט הענק Cannonball ונמכר ביותר ממיליון עותקים.
הלהקה יצאה לסיבוב הופעות מצליח, אך ההצלחה נקטעה כאשר קלי דיל נעצרה על שימוש בהרואין ונכנסה למכון גמילה. קים דיל הקימה להקה חדשה בשם The Amps (המגברים), שהוציאה אלבום אחד, Pacer, שלא הצליח לשחזר את ההצלחה של Last Splash. במהלך השנים הבאות דיל הופיעה מספר פעמים עם הרכבים משתנים תחת השם ברידרז, אך רק בשנת 2002 הצליחה להקליט אלבום שלם בשם Title TK עם קלי דיל וריץ' פרסלי (Rich Presley) בגיטרה, מאנדו לופז (Mando Lopez) בבס וחוסה מדלס (Jose Medeles) בתופים. האלבום החזיר את האחיות דיל לפעילות מוזיקלית שוטפת והלהקה יצאה לסיבוב הופעות מצליח.
בשנת 2008 הלהקה הוציאה את האלבום Mountain Battles שזכה לביקורות חיוביות. בעקבותיו יצאה לסיבוב הופעות עולמי, במהלכו הופיעה גם בתל אביב.
באוקטובר 2017 הוציא לאורסינגל חדש בשם Stay in the car, מתוך אלבום חדש, "All Nerve", שיצא לאור במרץ 2018.
פין (מלחמת הכוכבים)
פין (באנגלית: Finn) הוא דמות בדיונית מסדרת הסרטים "מלחמת הכוכבים". הופיע לראשונה בסרט מלחמת הכוכבים - פרק 7: הכוח מתעורר. דמותו היא הגיבור המשני בסרט, לצדה של ריי, הגיבורה הראשית.
את דמותו של פין מגלם השחקן ג'ון בויגה.
ביוגרפיה
פין, שמקום הולדתו לא ידוע, נלקח מביתו וממשפחתו כילד צעיר. בתחילה עובד פין כתברואן, אך לאחר מכן משולב בתוכנית האימונים לחיילי סער של המסדר הראשון. מאחר שחיילי הסער אינם מקבלים שמות, הוא זכה למספר הסידורי FN-2187 ושובץ תחת פיקודה של קפטן פאזמה.
בכוח מתעורר
במהלך אירועי הסרט משובץ פין למשימתו הראשונה, תפיסתה של מפה המובילה לג'די האחרון, לוק סקייווקר על הכוכב ג'אקו, הנמצאת בידיו של לור סאן טקה. לור סאן טקה נהרג בידי קיילו רן שהגיע למקום מוקדם יותר. כועס על מותו פו דמרון מנסה לירות ברן, שעוצר את קרן הלייזר במעופה. לאחר שדמרון נלקח בשבי מצווה מנהיג המשימה, קיילו רן, על חיילי הסער לחסל את כל תושבי הכפר. פין, מזועזע עדיין ממות אחד מחבריו, אינו מסוגל לבצע את הפקודה.
כשהוא חוזר למשחתת הבין-כוכבית הוא מזועזע עדיין ונתקף חרדה, מה שגורם לו להסיר את קסדתו. קפטן פאזמה מוצאת אותו במצבו זה, ודורשת ממנו להתייצב בלשכתה. FN-2187 מחליט לערוק מכוחות הסער של המסדר הראשון, ולשם כך הוא מחלץ את דמרון השבוי במטרה שהלה יבריח את שניהם בחללית TIE fighter. במהלך מנוסתם מעניק לו דמרון את השם פין, בו הוא נקרא מאותו רגע ואילך.
במהלך הסרט פוגש פין בריי. הוא מתחזה לחבר בברית המורדים וקונה בכך את אמונה. ריי הופכת לחברתו ובת בריתו, ופין עושה כמיטב יכולתו להגן עליה ולהציל אותה (אם כי בכל המקרים שבהם ניסה לסייע לה התברר כי ריי הצליחה להיחלץ בכוחות עצמה). לבסוף הוא מחליט להצטרף למורדים ומסייע במתקפה על קוטל הכוכבים (אם כי גם כאן המניע האמיתי שלו הוא הרצון לחלץ את ריי השבויה).
במסגרת נסיונותיו לסייע לריי הוא מנהל קרב חרבות אור חסר סיכוי מול קיילו רן, במהלכו הוא נפצע קשה ומאבד את הכרתו. פין מחוסר ההכרה מחולץ על ידי ריי וצ'ובאקה.
אוסקר גאטי
אוסקר גאטי (בהונגרית: Gáti Oszkár; סקסארד, 21 בפברואר 1949) הוא שחקן יהודי-הונגרי זוכה פרס מארי יאסאי (הפרס הגבוה למשחק בהונגריה). בגלל קולו האופייני, הוא מועסק גם כשחקן דיבוב. הקולות המפורסמים ביותר שלו בהונגריה הם של סילבסטר סטאלון, ליאם ניסן, ארנולד שוורצנגר, ז'אן פול בלמונדו וסמואל ל. ג'קסון, אבל הקול ההונגרי של סלווטורה בורגזה (אתה אידיוט, באגסי!), המוכר מסרטי באד ספנסר, הוא גם בלתי נשכח.
ביוגרפיה
אוסקר גאטי נולד ב-1949 בשם אישטוואן גאטי. אמו שרדה את מחנה הריכוז אושוויץ. הוא סיים את לימודיו באוניברסיטה לאמנויות התיאטרון והקולנוע ב-1977. לפני כן, בין 1970 לבין 1972, היה עובד אולפן של התיאטרון הלאומי בבודפשט. בין 1977 לבין 1989 היה חבר בלהקת תיאטרון על שם אימרה מדאץ', ולאחר מכן הפך לשחקן עצמאי עד 1993. בשנים 1993–1994 הועסק בתיאטרון הלאומי בגיור ובין 1994 לבין 1999 בתיאטרון פטפי בשופרון. מאוחר יותר חזר לתיאטרון הלאומי בגיור, אותו עזב שוב ב-2008 בנסיבות סוערות. מאוחר יותר, עד 2018, עבד כאחראי של בית הקברות היהודי בגיור. בין השנים 1995 לבין 1999, היה חבר בחבר הנאמנים של פרס Aase (פרס Aase - מבוטא: פרס אוֹזֶה - מוענק למי שמגלם תפקידים אפיזודיים בהצגות תיאטרון הונגרי).
בשנת 2015, פתח גאטי את תיאטרון "במת המקלט" (Menház Szinpad) בגיור, שם הוא ארגן מופעים קאמריים בהשתתפות שחקנים בעלי שם. בתיאטרון הפרטי הזה שלו הופיעו אמנים חשובים רבים. את המוסד, שפעל במקלט היהודי לשעבר, נאלץ גאטי לסגור ב-2018 עקב תיקון חוק מס החברות בהונגריה.
גאטי הוא הקול הונגרי קבוע של ארנולד שוורצנגר וסילבסטר סטאלון. הוא דיבב פעמים רבות כאמור את ז'אן פול בלמונדו, כמו גם את לורנס פישבורן, אותו דיבב לראשונה לרגל הופעת הסרט מטריקס. בסרט אחר דיבב את הדמות הראשית, ג'ף ברידג'ס, קריס קריסטופרסון ב-The Rematch, אבל דיבב גם את קולו של מייקל קיטון במותחן The Killer Donor.
יש לו חמישה ילדים. שני ילדיו הגדולים הם מאשתו הראשונה, שלושת הקטנים מאשתו השנייה.
ג'ו האלם
ג'וזף הארולד אנתוני "ג'ו" האלם (אנגלית: Joseph Harold Anthony "Joe" Hulme; 26 באוגוסט 1904, סטאפורד - 27 בספטמבר 1991, וינצ'מור היל) היה כדורגלן ושחקן קריקט אנגלי.
חייו
האלם שיחק בדרך כלל בעמדת הקיצוני הימני. ב-1923 הוא החל את הקריירה ביורק סיטי שלא שיחקה בליגה כלשהי, ובפברואר 1924 הצטרף לבלקברן רוברס. הוא שיחק בבלבקבורן במשך שתי עונות, בהן השתתף ב-74 משחקי ליגה שבהם הבקיע שני שערים. ב-1926 הוא עבר לשחק בארסנל, והיה אחד מהשחקנים הראשונים שהוחתמו על ידי המאמן הרברט צ'פמן; האלם היה ידוע בקצב המשחק שלו ובשליטתו בכדור, ושיחק בארסנל במשך 12 שנים שכללו את שנות ה-30 שבהן זכה המועדון בתארים רבים.
ב-6 בפברואר 1926 האלם ערך את הופעת הבכורה שלו במשחק נגד לידס יונייטד, והפך לשחקן הרכב קבוע לשארית העונה תוך הדחת סידני הואר. האלם נבחר לנבחרת ה-11 של הפוטבול ליג באותה עונה, ובעונה שלאחר מכן (1926/1927) הוא שיחק לראשונה במדי נבחרת אנגליה, במשחק נגד נבחרת סקוטלנד שנערך בהאמפדן פארק ב-2 באפריל 1927. עד ל-1933 הוא שיחק 9 פעמים עבור הנבחרת. באותה עונה הוא שיחק בגמר גביע ה-FA, שהסתיים בהפסד 0 - 1 של ארסנל לקארדיף סיטי כתוצאה מטעותו של השוער דן לואיס.
האלם היה הקיצוני הימני הבכיר של ארסנל עד עונת 1932/1933, וביחד עם קליף באסטין (שהצטרף לארסנל ב-1929) היה אחראי למסירות מוצלחות רבות לחלוץ השני אלכס ג'יימס. האלם ובאסטין היו מבקיעים מצטיינים בזכות עצמם, כאשר האלם מבקיע 18 שערים בעונת 1931/1932 (כולל שלושער נגד סנדרלנד ומידלסברו) ו-20 שערים בעונה שלאחר מכן. בתקופה זו החלו האלם והמועדון לזכות בתארים, כאשר הראשון היה גביע ה-FA בעונת 1929/1930 ואחריו אליפויות ב-1930/1931 ו-1932/1933.
בעונת האליפות 1933/1934 האלם השתתף בשמונה משחקים בלבד כתוצאה מפציעה (בתקופה זו מקומו תפס אלברט ביזלי), אך הצליח לכבוש בהם חמישה שערים. הוא חזר להרכב הקבוע בעונה שלאחר מכן (שגם בה זכה המועדון באליפות), ושיחק בה ב-16 משחקים. אולם, האלם כבר לא היה הבחירה הראשונה לעמדת הקיצוני הימני כתוצאה מפציעתו, והתחרה על מקומו בהרכב עם פט ביזלי ואלף קירצ'ן. בעונת 1935/1936 הוא השתתף ב-28 משחקים במדי ארסנל, וזכה עם המועדון בגביע FA שני שהיה גם תוארו האחרון. האלם הוא השחקן היחיד שהשתתף בכל ארבעת משחקי גמר גביע ה-FA הראשונים בהיסטוריה של ארסנל.
בשתי עונותיו האחרונות בארסנל (1936/1937 ו-1937/1938) השתתף האלם בעשרה משחקים בלבד בפרק זמן של שנה וחצי. הופעתו האחרונה הייתה ב-18 בדצמבר 1937, במשחק נגד ליברפול. האלם הבקיע 125 שערים ב-374 משחקים במדי ארסנל. הוא עבר להאדרספילד טאון בינואר 1938, העפיל עם מועדונו החדש לגמר גביע ה-FA ובסוף העונה פרש מכדורגל.
גדעון עפרת
גדעון עפרת (נולד ב-1945) הוא היסטוריון אמנות ופילוסוף ישראלי, מומחה בתולדות האמנות ובפרט בתולדות האמנות הישראלית. אצר תערוכות רבות במוזיאונים וגלריות וכתב מאמרים, קטלוגים, וספרים רבים, בעיקר בתחום אמנות ישראל בהם ספרי אמנות, תאוריה של האסתטיקה ופילוסופיה כללית.
ביוגרפיה
בשנים 1981-1970 שימש כמרצה לתולדות הדרמה המודרנית והישראלית בחוג לתיאטרון שבאוניברסיטה העברית בירושלים, ובשנים 1995-1971 היה מרצה בכיר לפילוסופיה באקדמיה לאומנות ועיצוב "בצלאל" בירושלים. בשנים 1976 ו-1979 אצר את פסטיבלי המיצגים הראשונים בישראל: "מיצג 76" ו"מיצג 79", בבית-האמנים בתל אביב. היו אלה מיזמים אמנותיים "ירושלמיים" שגרסו, לעומת יצירות שבמסלול "המדרשה" בתל אביב, יתר מעורבות חברתית של האמן. בשנים 1981-1980 אצר תשע תערוכות חלוציות בנושא עליית הפוסט-מודרניזם באמנות הישראלית. זו הייתה סדרת תערוכות "אולם" בבית האמנים בירושלים. בשנים 1996-1980 אצר למעלה מ–20 תערוכות היסטוריות בנושא האמנות הישראלית במוזיאונים ובחללים אלטרנטיביים בישראל ובארצות הברית. בשנת 1982 שימש כאוצר אורח לתערוכת זאב רבן במוזיאון של ישיבה יוניברסיטי שבניו יורק.
בשנת 1990 אצר עבור מוזיאון ארץ ישראל תערוכה של "דיוקן המנהיג באמנות הישראלית" שהייתה אמורה להיות מוצגת בהיכל העצמאות. אולם זמן קצר לפני פתיחת התערוכה הוחלט במוזיאון ארץ ישראל שהתערוכה, המציגה מנהיגים באור לא מחמיא אינה מתאימה להצגה בהיכל העצמאות והוחלט להציגה במקום אחר. לבסוף הוצגה התערוכה במשכן לאמנות עין חרוד.
בשנים 1993–1994 שימש מרצה לאמנות באוניברסיטת חיפה. בשנים 2000-1998 שימש מרצה לפילוסופיה ולאמנות במכללת "עלמא בית לתרבות עברית" ובאוניברסיטה הפתוחה בתל אביב. בשנים 2005-1999 שימש חבר מערכת השנתון "יריעות". בשנים 2001-2000 שימש מרצה בתחומי פילוסופיה וקולנוע בסינמטק ירושלים ופרופסור אורח בישיבה יוניברסיטי בניו יורק. זכה במלגת מחקר ב"מכון ללימודי יהדות מתקדמים" (לשעבר מכון אננברג) בפילדלפיה שבארצות הברית, ובמלגת חוקר אורח מטעם ממשלת הולנד באמסטרדם עבור מחקרו "רמברנדט ושפינוזה". בשנים 2005-2002 שימש מנהל אמנותי ואוצר ראשי של מרכז "זמן לאמנות" במרכז לאמנות ישראלית בתל אביב. ב-2008 אצר תערוכות ב"בית אבי חי" בירושלים; זכה במלגה מטעם "קרן שוסטרמן" לצורך קיום הרצאות על אמנות ישראלית ויהודית בטורונטו שבקנדה; בשותפות עם גליה בר אור שימש אוצר של תערוכת "הגמוניה וריבוי – שנות ה-50' באמנות ישראל" שהתקיימה ב"המשכן לאמנות עין חרוד". ב-2009 זכה ב"פרס האוצר" מטעם משרד התרבות והספורט. ב-2013 הוענק לו התואר "יקיר בצלאל" מטעם אקדמיה "בצלאל" בירושלים. ב-2015 זכה בפרס על מפעל חיים בחקר ובהנחלה של תולדות ארץ ישראל ויישובה מטעם יד בן-צבי בירושלים. אוסף אמנות ישראלית שהיה בבעלותו מ-1970 נרכש על ידי לוין אמנות חברה ותרבות.
פרסם מאות מאמרים ומסות על אמנות ופילוסופיה בכתבי-עת ובעיתונים בישראל ומחוצה לה. חיבר למעלה מ-100 קטלוגים לאמנים ישראלים שונים ולתערוכות קבוצתיות, תוך התמקדות בתנועות ובאמנים נשכחים.
היה נשוי לצלמת עליזה אורבך עד מותה ב-2016. מתגורר בירושלים. בתו, עדן אורבך עפרת, היא אמנית וידאו, ואחיו הצעיר הדס עפרת הוא חתן פרס ישראל בתחום אמנות הבמה.
קונטיקט (נהר)
נהר קונטיקט (באנגלית: Connecticut) הוא הנהר הגדול בשש מדינות ניו אינגלנד, שבצפון מזרח ארצות הברית. הוא זורם דרומה מאגמי קונטיקט צפונית לניו המפשייר, לאורך הגבול שבין המדינות ניו המפשייר וורמונט, דרך מערב מסצ'וסטס ומרכז קונטיקט, ונשפך ללונג איילנד סאונד (לשון ים החודרת מהאוקיינוס האטלנטי) בין קונטיקט ובין לונג איילנד, ליד אולד סייברוק.
מקור הנהר הוא באגם קונטיקט הרביעי בניו המפשייר, ומצטרפים אליו מספר פלגים בדרכו לים. אורך הנהר כ-655 ק"מ, ואגן הניקוז שלו מתפרס על 29,138 קמ"ר. נפחו של הנהר גואה כ-97 ק"מ לפני שפכו, ליד העיירה וינדזור לוקס, וספיקתו סמוך לשפכו לים, היא 560 מ"ק לשנייה.
הנהר נושא עמו כמות עצומה של טין, במיוחד בזמן הפשרת השלגים. השרטון הגדול שנוצר כתוצאה מכך סמוך לשפך הנהר, הקשה על השימוש בו כעורק תחבורה. מסיבה זו, אין עיר גדולה ליד שפכו לים, בניגוד למרבית הנהרות הגדולים באזור. הביצות שנוצרו על ידי סחף זה, מופיעות ברשימת האתרים לשימור המהווה חלק מאמנת רמסאר.
אויב בשער
אויב בשער הוא סרט מלחמה משנת 2001 בבימויו של הבמאי הצרפתי ז'אן-ז'אק אנו. עלילת הסרט מבוססת על קרב שתואר בספרו של ויליאם קרייג, היסטוריון אמריקאי, "Enemy at the Gates: The Battle for Stalingrad", המתאר את האירועים שקרו במהלך קרב סטלינגרד. קרב סטלינגרד, היה קרב שהתרחש במהלך מלחמת העולם השנייה בין ברית המועצות לבין גרמניה הנאצית ומדינות הציר שנספחו אליה. בסרט משתתפים בין היתר ג'וד לאו וג'וזף פיינס, שחקני הקולנוע האנגליים, ואד האריס, שחקן אמריקאי. שמו של הספר, "Enemy at the Gates: The Battle for Stalingrad", היה ההשראה לשם הסרט.
הקרב המתואר בסרט, הוא קרב בין הצלף הסובייטי וסילי זייצב, לבין מקבילו, המייג'ור, ארווין קוניג. הקרב מתרחש בזמן שקוניג ווסילי עוקבים זה אחר זה.
עלילה
ב-1942, וסילי זייצב (ג'וד לאו), רועה צאן בהרי אורל, וחייל בצבא האדום נלחם בחזית קרב סטלינגרד. הוא נשלח לקרב המסכן את חייו, נגד הפולשים הגרמנים. זייצב נעזר בכישורי הצליפה שלמד בעזרת סבו כשהיה צעיר, על מנת להציל את עצמו ואת הפוליטרוק דנילוב (ג'וזף פיינס). במהלך הקרב, מגיע ניקיטה חרושצ'וב (בוב הוסקינס) לסטלינגרד על מנת לתאם את ההגנות העיר, ודורש רעיונות לשיפור המורל. דנילוב, שהיה סגן בצבא, טוען שהעם זקוק לגיבורים שאפשר לשאת אליהם עיניים, ובעקבות כך, מפרסם בעיתון הצבא סיפורים אודות וסילי זייצב, המתארים אותו כגיבור לאומי. לאחר פרסום הסיפור, וסילי עובר לפלוגת הצלפים, והופך לחבר טוב של דנילוב. בנוסף, שניהם מתאהבים בטניה (רייצ'ל וייס), אזרחית יהודייה בסטלינגרד שהפכה לחיילת במיליציה המקומית. דנילוב מעביר את טניה אל יחידת מודיעין שרחוקה משדה הקרב.
בזמן שהצלפים הסובייטים מחסלים רבים מהגרמנים ומכוחותיהם, מחליט הפיקוד הגרמני לשלוח את ארווין קוניג (אד האריס), מפקד בית הספר לצלפים של הצבא הגרמני, לחסל את וסילי. קוניג מגיע לעיר ומקבל תדרוך ממפקד הארמייה השישית, פרידריך פאולוס. קוניג מפתה את וסילי יחד עם שני עמיתיו הצלפים אל תוך מלכודת, הוא מצליח לחסל את עמיתיו של וסילי אבל וסילי מצליח להימלט. הצבא האדום מבין את תוכניותיו של קוניג, ומשחרר מהגולאג את קאוליקוב (רון פרלמן), צלף רוסי אשר הוכשר על ידי קוניג בתקופה שקדמה לפלישה הגרמנית – כדי לסייע לווסילי. במהלך ניסיונו של קאוליקוב להרוג את קוניג, גורם קוניג לקאוליקוב לחשוף את מיקומו והורג אותו בצליפה מדויקת במיוחד. מותו של קאוליקוב מזעזע את וסילי עמוקות.
חודשיים לאחר מכן, לאחר שחרור סטלינגרד וכניעתם של הכוחות הגרמניים, וסילי מוצא את טניה מתאוששת בבית חולים שדה.
RSM-56 בולבה
RSM-56 בולבה הוא טיל בליסטי בין-יבשתי משוגר מצוללות של הצי הרוסי. הטיל יכול להיות משוגר מצוללות מדגם "בוריי"וככל הנראה, גם מצוללות מדגם "טייפון". הטיל הוכרז כמבצעי באוקטובר 2013, על גבי הצוללת יורי דולגורוקי מדגם "בוריי". הטיל מתוכנן להיות המרכיב העיקרי בהרתעה האסטרטגית הרוסית.
תיאור המערכת
ברוסיה יש הפרדה בין הגוף המתכנן ליצרן. RS-56, בולבה תוכנן על ידי ה"מכון לטכנולוגיה טרמית במוסקבה" בהובלתו של יורי סולומונוב. הטיל הוא טיל תלת שלבי כאשר השלב הראשון והשלב השני מונעים בדלק מוצק. השלב השלישי, הכולל את "מנשא הרש"קים" מונע בדלק נוזלי שמאפשר לו לתמרן כדי לאפשר שחרור של כל אחד מהרש"קים לכוון מטרה אחרת. יכולת התמרון של הטיל, יכולתו לעצב את המסלול בכלל ובמסלולים נמוכים בפרט, יכולתו לשחרר דמאים ופתיונות והקשחת הראשים הקרביים, כולל כנגד פולס אלקטרו-מגנטי. כל אלו יחדיו נותנים לו יכולת משופרת להתמודד עם מערכות הגנה אקטיביות. ,תוכנית הפיתוח וההצטיידות במערכת ה"בולבה" היא התוכנית היקרה ביותר ברוסיה, נכון ל 2014.
היסטוריה
פיתוח הטיל התעכב במשך מספר שנים. אחד השיגורים שכשל יצר ספירלת ענק של תאורה שנצפתה למרחק של מאות ק"מ, בעיקר, על ידי אנשים ששהו באותה עת בנורווגיה. מאוחר יותר, הרוסים הודיעו שלא מדובר בעב"ם, אלא שהתופעה נגרמה על ידי טיל שנכשל. ב 2014 3 שיגורים.
במהלך 2014, בוצעו שיגורים בספטמבר, אוקטוברוב 28 בנובמבר.
בנובמבר -2015, (14.11.2015), שוגרו בהצלחה שני טילים, בהפרש של שניות בודדות, מתוך הצוללת Vladimir Monomakh, בזמן שהייתה בצלילה
בספטמבר 2016, שוגרו שני טילים, בהצלחה, מהצוללת יורי דולגוריוקי.
ביוני 2017 בוצע שיגור בכמות לא ידועה, מהצוללת יורי דולגוריוקי.
ב 22 במאי 2018, שוגרו ארבעה טילים ב"מטח", ממצב צלילה, מהצוללת יורי דולגוריוקי. הטילים שוגרו בהפרשים של כארבע שניות בין טיל לטיל.
לפי פרסום של פרבדה, צוללת מדגם "בוריי" עלתה לפני המים בקרבת חופי ארצות הברית, במהלך ינואר 2022. יש פרשנים המקשרים את המהלך הזה עם האיום הרוסי על פלישה לאוקראינה, המאמץ האמריקאי והבינלאומי למנוע זאת וכל זאת כחלק ממכלול צעדים שכלל צמצום אספקת הנפט לאירופה (על ידי הרוסים, כדי לגרום לעליית המחירים שם), סיורים של צוללת אמריקאית ליד בסיס הצוללות העיקרי של רוסיה, ריכוז כוחות רוסיים בגבול אוקראינה וטענה פורמלית של ארצות הברית ולפיה רוסיה שלחה כוחות מיוחדים לאוקראינה - במטרה לפגע בשלוחים רוסיים - כדי ליצור עילה לגיטימית לפלישה של כוחות רוסיים לתוך אוקראינה. לצוללת מהדגם הזה יש 16 טילי "בולבה" שלכל אחד מהם יש יכולת לשאת עשרה ראשי קרב גרעיניים ובהתאם - יכולת להשמיד חלק ניכר מאוכלוסיית ארצות הברית.
שירות
רוסיה החליטה על מעבר לייצור סדרתי ב 2011 וככל הידוע יש בכוונתה להצטייד בכ 150 טילי "בולבה".
נלסון אבורה
נלסון אבורה (בפורטוגזית: Nelson Évora; נולד ב-20 באפריל 1984) הוא אתלט פורטוגלי. הוא אלוף אולימפי (בייג'ינג 2008), אלוף עולם (ברלין 2009) ואלוף אירופה (ברלין 2018) בקפיצה משולשת.
ביוגרפיה
אבורה נולד בחוף השנהב שם התגוררו הוריו לאחר שעברו מכף ורדה. הוא קיבל אזרחות של כף ורדה ובגיל חמש עבר לגור בפורטוגל, בעיר אודיבלס. בשנת 2002 קיבל אזרחות פורטוגלית ומאז הוא מייצג את פורטוגל בתחרויות בינלאומיות.
אבורה הוא בן לדת הבהאית.
אלוף עולם
שנת 2007 הייתה שנת הפריצה של אבורה, כשזכה באליפות העולם באתלטיקה באוסקה, יפן במדליית זהב בקפיצה משולשת בשיא אישי חדש של 17.74 מטר, לפני ג'אדל גרגוריו מברזיל (17.59 מטר) וולטר דייוויס מארצות הברית (17.33 מטר).
באליפות העולם באתלטיקה באולם שנערכה בולנסיה, ספרד בשנת 2008 זכה אבורה במדליית ארד בקפיצה משולשת בתוצאה של 17.27 מטר, אחרי פיליפס אידוו מבריטניה (17.75 מטר) וארני דויד גירלט מקובה (17.47 מטר)
אלוף אולימפי
באולימפיאדת בייג'ינג (2008) זכה אבורה במדליית זהב בקפיצה משולשת בתוצאה של 17.67 מטר, לפני פיליפס אידוו (17.62 מטר) וליוואן סנדס מאיי בהאמה (17.59 מטר).
באוניברסיאדה שנערכה בבלגרד, סרביה בשנת 2009 זכה אבורה במדליית זהב בקפיצה משולשת בתוצאה של 17.22 מטר.
באליפות העולם באתלטיקה שנערכה בברלין, גרמניה בשנת 2009 זכה אבורה במדליית כסף בקפיצה משולשת בתוצאה של 17.55 מטר, אחרי פיליפס אידוו (17.73 מטר) ולפני אלקסי קופיו מקובה (17.36 מטר).
באוניברסיאדה שנערכה בשנג'ן, סין בשנת 2011 זכה אבורה במדליית זהב בקפיצה משולשת בתוצאה של 17.31 מטר.
בינואר 2012 עבר אבורה ניתוח ברגלו הימנית, אשר השבית אותו מפעילות למשך מספר חודשים, ועל כן נאלץ להיעדר מאולימפיאדת לונדון (2012).
באליפות אירופה באולם שהתקיימה במרץ 2015 זכה במדליית הזהב ואליפות העולם שנערכה בבייג'ינג, סין באוגוסט אותה שנה זכה אבורה במדליית ארד בקפיצה משולשת בתוצאה של 17.52 מטר, אחרי כריסטיאן טיילור מארצות הברית שקבע את התוצאה השנייה בטיבה בכל הזמנים (18.21 מטר) ופדרו פאבלו פיצ'רדו מקובה (17.60 מטר).
הליארטוס
הליארטוס (ביוונית: Ἁλίαρτος, בלטינית: Haliartus) הייתה עיר עתיקה בבויאוטיה שביוון ואחת מחברות הליגה הבויאוטית. היא שכנה על גדתו הדרומית של אגם קופאיס (Κωπαΐς), בתוואי שבין ההר והאגם. על שמה קרויה כיום הרשות המקומית אליארטוס המשתייכת למחוז המשנה בִיאוֹטְיָה (Βοιωτία, Viotía).
תולדותיה
העיר נזכרת על ידי הומרוס, המכנה אותה ποιήεις, "עֲטוּיַת הַדֶּשֶׁא", על שום כרי האחו המוריקים שלה. במהלך פלישת קסרקסס ליוון (484 לפנה"ס) הייתה הליארטוס העיר היחידה בבויאוטיה שנותרה נאמנה ליוונים ולא התמסרה למלך פרס ועל כן נחרבה בידי חייליו. לאחר ניצחון היוונים שוקמה העיר ונבנתה מחדש, ובמלחמה הפלופונסית הייתה אחת החשובות בבויאוטיה. היא זכורה בעיקר בשל הקרב שניטש ב-395 לפנה"ס למרגלות חומותיה בין צבאות ספרטה ותבאי, בו נהרג המצביא הספרטני ליסנדרוס. ב-171 לפנה"ס נחרבה הליארטוס בפעם השנייה. היא התייצבה לצדו של פרסאוס, מלך מוקדון במלחמתו נגד רומא, ובשל כך נכבשה על ידי הפראיטור לוקרטיוס, שמכר את תושביה לעבדות, בזז את פסליה ושאר שכיות החמדה שלה והחריבה עד היסוד. אדמתה נמסרה לידי האתונאים והיא לא שבה יותר לקדמותה. סטראבון כותב כי בימיו הייתה נטושה, ופאוסניאס, בתארו את המקום, מזכיר רק את ההֶרוֹאוֹן של ליסנדרוס וכמה מקדשים שהועלו באש עוד בידי הפרסים ונותרו בחורבנם עד ימיו.
האודיטוריום (חיפה)
האודיטוריום של חיפה או מרכז רפפורט לתרבות ואמנות הוא משכן למופעים הנמצא בשכונת מרכז הכרמל. מדי שנה מבקרים בו כרבע מיליון צופים במופעים השונים.
היסטוריה
האודיטוריום תוכנן על ידי חתן פרס ישראל ויקיר העיר חיפה, האדריכל אל מנספלד והאדריכל דניאל חבקין, נחנך ב-1974 ושופץ על ידי משרד האדריכלים מנספלד-קהת בשנת 2000. הוא משמש כאולם הבית של התזמורת הסימפונית חיפה וכאולם הקבוע של התזמורת הפילהרמונית הישראלית בעת הופעותיה בחיפה. מתקיימים בו מופעי מחול, מוזיקה ובידור. באולם 1,139 מקומות ישיבה, חדרים לשימוש האמנים והתפאורה, וטרקלין כניסה רחב המשמש גם לתערוכות.
מדי שנה נערכים באודיטוריום טקס הפתיחה וטקס הנעילה של פסטיבל הסרטים הבינלאומי בחיפה, ומוקרנים בו ובאולמות הסמוכים לו סרטים רבים כחלק מהפסטיבל. המתחם מארח אירועים שנתיים נוספים, כ"פסטיבל יוצרים יוצאים" בחודש מרץ ו"ביכורי יין וגבינות" בחג השבועות.
סו בינגטיאן
סו בינגטיאן (בסינית: 苏炳添; נולד ב-29 באוגוסט 1989) הוא אצן סיני, פעמיים אלוף אסיה (קובה 2011, פונה 2013), אלוף משחקי אסיה (ג'קרטה 2018) ושיאן אסיה בריצת 100 מטר. בנוסף, הוא סגן אלוף העולם באולם (ברמינגהאם 2018) בריצת 60 מטר. שיאו האישי של בינטיאן בריצת 60 המטרים מדרג אותו במקום החמישי בכל הזמנים, ביחד עם דוויין צ'יימברס.
קריירה
באליפות העולם באולם שנערכה ב-2014, סיים סו במקום הרביעי בריצת 60 מטר בתוצאה של 6.52 שניות. במשחקים האסייתים שנערכו באותה שנה בדרום קוריאה, זכה במדליית הזהב עם נבחרתו בריצת 4x100 מטר בתוצאה של 37.99 שניות.
מדליה באליפות העולם
באליפות העולם שנערכה בחודש אוגוסט בבייג'ינג, זכה סו במדליית הכסף בריצת 4X100 מטר, בתוצאה של 38.01 שניות. בגמר ריצת 100 המטרים סיים במקום התשיעי והאחרון בתוצאה של 10.06 שניות.
2017
בתחרות ליגת היהלום ביוג'ין שנערכה בחודש מאי, סיים במקום השני בריצת 100 מטר בשיא סיני חדש של 9.92 שניות. שלושה חודשים לאחר מכן, באליפות העולם, סיים במקום השמיני בריצת 100 מטר לאחר שקבע תוצאה של 10.27 שניות, ובריצת השליחים 4X100 מטר, סיים עם נבחרתו במקום הרביעי, בתוצאה של 38.34 שניות.
2018
באליפות העולם באולם שנערכה בחודש מרץ בברמינגהאם, זכה סו במדליית הכסף בריצת 60 מטר בשיא אסיה חדש של 6.42 שניות, תוצאה שמדרגת אותו במקום החמישי בכל הזמנים, ביחד עם דווין צ'יימברס הבריטי. הוא סיים אחרי כריסטיאן קולמן האמריקאי, שקבע שיא אליפות חדש של 6.37 שניות. חודשיים לאחר מכן, סיים במקום השני בריצת 100 מטר בליגת היהלום בשנחאי, בתוצאה של 10.08. חודש לאחר מכן, בתחרות שנערכה במדריד, סיים סו במקום הראשון בריצת 100 מטר בתוצאה של 9.91 שניות, השווה את שיא אסיה של פמי אוגונודה וקבע את התוצאה הטובה בהיסטוריה לאדם שאיננו ממוצא אפריקאי, לפחות חלקי (שיפור של מאית אחת לשיאו של כריסטוף למטר). במשחקי אסיה שנערכו בחודש אוגוסט בג'קרטה, זכה סו במדליית זהב בריצת 100 מטר, לאחר שקבע תוצאה של 9.92 שניות, ובמדליית ארד בריצת 4X100 מטר, לאחר שנבחרתו קבעה תוצאה של 38.89 שניות.
2021
באולימפיאדת טוקיו קבע בחצי גמר ריצת 100 המטרים שיא אסיה חדש של 9.83 שניות. בגמר סיים שישי בתוצאה של 9.98 שניות.
אוניברסיטת בואזיצ'י
אוניברסיטת בּוֹאַזִיצִ'י (בטורקית: Boğaziçi Üniversitesi; אוניברסיטת הבוספורוס) נמצאת בצד האירופאי של הבוספורוס באיסטנבול. יש בה ארבע פקולטות ושתי מכללות.
היסטוריה
האוניברסיטה, שנוסדה בשנת 1863, היא האוניברסיטה האמריקאית הראשונה שהוקמה מחוץ לארצות הברית, עם קשר חזק לאקדמיה האמריקאית, דרך "מכללת רוברט".
האוניברסיטה מדורגת בקביעות הראשונה בטורקיה, ועקב כך היא מושכת סטודנטים מצטיינים. שפת ההוראה בה היא אנגלית (ולא טורקית). היא היחידה בטורקיה שמדורגת בין "200 האוניברסיטאות הראשונות בעולם" במדד האוניברסיטאות של טיימס (לשנים 2013–2014). האוניברסיטה חברה ברשת אוטרכט.
הר אולימפוס (קפריסין)
אולימפוס, או צ'יוניסטרה (ביוונית: Όλυμπος או Χιονίστρα, באנגלית: Olympus או Chionistra) הוא הר בקפריסין, המתנשא לגובה של 1,952 מטרים מעל פני הים, מה שמזכה אותו בתואר ההר הגבוה ביותר בקפריסין. ההר ממוקם ברכס הרי טרודוס אשר באי. פסגת ההר מצויה במחוז לימסול (אנ'), בסמוך לגבול עם מחוז ניקוסיה (אנ'). על פסגת ההר ממוקם מכ"ם בריטי ארוך טווח.
אתר הסקי
אתר הסקי הר אולימפוס מורכב מאזורי עמק השמש וצפון הפנים. לכל אזור יש מעליות סקי משלו ומופעלות על ידי מועדון הסקי בקפריסין:
באזור עמק השמש יש מעלית לתינוק עם גרירת חבלים באורך 55 מטרים.
אודות ההר
בכתב מסוף המאה הראשונה לפני הספירה או מהמאה הראשונה לספירה, דיווח הגאוגרף סטראבון כי על אחד מצוקיו נמצא מקדש לאפרודיטה אקראי (ביוונית עתיקה: Ἀφροδίτης Ἀκραίας ) שפירושו אפרודיטה של הגבהים, שנאסר על נשים להיכנס אליו.
יושיטושי
יוֹושִיטוֹשִי צוקיאוֹקָה (בקנג'י 月岡 芳年; 30 באפריל 1839 – 9 ביוני 1892) היה אמן הדפסי עץ, צייר ומשורר.
את פועלו של יושיטושי ניתן לחלק לשתי תקופות מכריעות: השנים האחרונות של יפן המודרנית המוקדמת, והשנים הראשונות של יפן המודרנית (תקופת מייג'י).
ביוגרפיה
יושיטושי נולד בשנת 1839 בתקופת אדו בעיר אדו, שלימים שינתה את שמה לטוקיו. אביו היה סוחר עשיר, שהגיע לתפקיד של סמוראי, אולם יושיטושי עזב את בית אביו בגיל 3 וחי בבית דודו חסוך הילדים. בגיל צעיר ניכר כישרונו והוא הופנה ללימודי אמנות הציור וההדפסי העץ. את הכינוי "יושיטושי" קיבל בגיל 11 מהמאסטר שלו קוניושי. ההדפס הראשון שלו נוצר בגיל 14, בשנת 1853, אולם במשך תקופה ממושכת אחר כך לא יצר, כנראה בשל מחלה ממושכת של מורו קוניושי. בשנת 1862 מת קוניושי, ובשנה שאחר כך יצר יושיטושי 44 הדפסי עץ.
עבודתו המוקדמת מלאה באלימות גרפית קיצונית ובמוות, אולי כשיקוף לאלימות הסובבת אותו, ביפן השסועה והנתונה למאבקי שוגונות טוקוגאווה כנגד העולם המערבי. בשנת 1871 שקע בדיכאון עמוק. באותה תקופה לא יצר, חי בחוסר כל, ומתואר כי בת זוגו יוקוטו מכרה את הבגדים שעל גופה על מנת לתמוך בו.
כוכבו של יושיטושי החל לדרוך שוב בשנת 1873, כאשר מצב רוחו השתפר, והוא החל שוב ליצור במרץ רב. המהירות שבה עבד, בנוסף ליצירתיותו, עוררו פליאה. שנותיו האחרונות היו הפוריות ביותר. סדרות ההדפסים השונות שיצר זכו להערצה רבה עוד בימיו.
צלאת אל-עשאא
צלאת אל-עִשאא (בערבית: صلاة العشاء) היא אחת מחמש תפילות החובה היומיות באסלאם. מכוון שהיממה באסלאם מתחילה בשקיעה, צלאת אל-עשאא היא באופן תאורטי התפילה השנייה ביממה, אך מכוון שנהוג היום לחשב את תחילת היממה בחצות, צלאת אל-עשאא היא למעשה התפילה החמישית.
נטוויז'ן
נטוויז'ן בע"מ (הידועה גם כ-"013 נטוויז'ן" ובשם באנגלית, "NetVision") היא חברה ישראלית המספקת שירותי אינטרנט, טלפוניה מקומית וטלפוניה בינלאומית. החברה הוקמה ב-2007 כתוצאה ממיזוג חברות התקשורת של קבוצת IDB - "נטוויז'ן", "013 ברק" (ברק אי.טי.סי) ו"גלובקול תקשורת". ב-2011 נקנתה החברה על ידי סלקום ומוזגה לתוכה.
ביוני 2011 הוערך שווי החברה ב-1.54 מיליארד ש"ח.
נטוויז'ן
חברת נטמנג', ממנה צמחה נטוויז'ן, הוציאה לשוק את אחד מדפדפני האינטרנט הראשונים, "קמיליון" (Chameleon - פירוש מילולי מאנגלית: זיקית). הדפדפן הגיע כחלק מחבילת תוכנות שכללה גם תוכנת דואר-אלקטרוני, והיה הראשון שיכול היה להציג גופנים עבריים בדפי אינטרנט. סמלילה של חבילת התוכנות היה זיקית, וזו הופיעה גם בפינה הימנית עליונה של מסך כל תוכנה. זיקית הופיעה גם בסמלילה של יצרנית התוכנה. משהוקמה חברת נטוויז'ן כמהלך ספין אוף של נטמנג', עשו לקוחות נטוויז'ן שימוש בחבילת תוכנות זו של נטמנג', אשר סופקה להם.
בשנים בהן נוהלה החברה בידי רות אלון, קמו לה מתחרים כגון אינטרנט זהב ובנוסף לכך, ספקי אינטרנט אחרים, כגון "אקטקום", אשר פעלו עד אז בשוק העסקי בלבד, קיבלו היתר לספק קישוריות גם למשתמשים פרטיים. למרות זאת, נותרה נטוויז'ן ספקית האינטרנט בעלת מספר הלקוחות הגדול ביותר. נוסף על כך, ראתה אלון חשיבות ביצירת תוכן לאינטרנט. לפיכך, הוקם בנטוויז'ן ביוזמתה פורטל האינטרנט "נענע" (שבהמשך שינה את שמו ל-"nana10"). "נענע" החל את פעילותו כאתר הפונה לכל הקהלים בארץ וככזה נכתבו חלקים בו, מלבד בעברית, גם בערבית, רוסית ואנגלית. נוסף על כך, נעשו אז גם פעולות לביסוס מעמדה של החברה בתחום המסחר האלקטרוני, אשר היה אז בראשיתו. לאחר שש שנות פעילות כמנכ"ל, כאשר מספרם של העובדים בחברה עמד על כ-900 איש, הודיעה רות אלון על רצונה לפרוש מהתפקיד ולעזוב את החברה. מחליפה של אלון היה גלעד רבינוביץ, אולם זה כיהן בתפקיד תקופה קצרה ולאחר כשנה, הוחלף על ידי רוית ברניב. בימיה של ברניב הונפקה החברה בבורסת תל אביב.
מלבד היותה הראשונה שהציעה חיבוריות בחיוג לאינטרנט ללקוחות הביתיים בישראל, הייתה נטוויז'ן גם הראשונה להציע שירותי אינטרנט על-גבי תשתית הכבלים. נוסף על כך, ב-2004 קיבלה ממשרד התקשורת רישיון להפעלת שירותי טלפוניה בינלאומית בקידומת 017.
013 ברק
חברת ברק אי.טי.סי בע"מ הוקמה בשנת 1995, ובשנת 1997 החלה להפעיל את המותג 013 ברק והייתה השלישית לספק שירותי טלפוניה בינלאומית אחרי בזק בינלאומי וקווי זהב. בשנת 1999 החלה לספק שירותי אינטרנט.
גלובקול
חברת גלובקול תקשורת בע"מ הוקמה בשנת 1997 כאיחוד בין חברת גלובסקום בע"מ וחברת אלאייטק מערכות דיבור בע"מ, ובשנת 2005 נרכשה על ידי קבוצת IDB. בשנת 2006, כשנפתח ענף התקשורת המקומית לתחרות, קיבלה רישיון להפעלת שירותי טלפוניה פנים ארציים בקידומת 7–073.
תולדות סמליל החברה
בעוד הלוגו של "013 ברק" נותר פחות או יותר זהה במשך כל פעילותה העצמאית של החברה, סמלילה של "נטוויז'ן" עבר מספר גלגולים לאורך השנים. בתחילה, הועתקה הזיקית (המכונה "נֶטִי" על ידי החברה מסמלילה של חברת נטמנג' לסמלילה של נטוויז'ן, ובלוגו נעשה אף שימוש באותו גופן לכתיבת שם החברה החדשה. ההבדל היחיד היה הצבע: בעוד צבעו של סמליל נטמנג' היה לרוב כחול, הצבע שנבחר ללוגו נטוויז'ן היה אדום. בשלב כלשהו נמסר גם כי לבחירת הצבע האדום קדמה בדיקת שוק מסוימת, שהראתה כי צבע זה אינו נפוץ בסמלילי חברות ישראליות, כך שיוכל להיות מזוהה עם החברה החדשה. הלוגו נותר ללא שינוי עד שנת 2002, כאשר מדי פעם, עם שינוי מוטו החברה, שונה כיתוב אשר הופיע כחלק מן הסמליל בצמוד לזיקית או מתחתיה. הצבע האדום נותר הצבע היחיד בסמלילה של החברה מאז ועד היום.
בשנת 2002 נאלצה נטוויז'ן לשנות את הלוגו. היה זה לאחר שלנטמנג' כבר לא היו אחזקות בנטוויז'ן, וזו טענה בפני נטוויז'ן כי בידיה הזכויות על הלוגו. ניתן לציין כי באותה עת רות אלון כבר לא שימשה כמנכ"לית החברה ועוד קודם לכן עלו נישואיה לצבי אלון, מנכ"ל נטמנג', על שרטון. עם העלאת הטענה לבעלות על הלוגו, קיימה נטוויז'ן בדיקה, אשר הראתה באופן ברור כי סמליל הזיקית מזוהה עם המותג "נטוויז'ן". לאור עובדה זו, הוחלט כי עם עיצוב סמלילה החדש של החברה, הזיקית תישאר כחלק מהלוגו, אם כי המראה שלה ישונה במעט.
עם כניסתה של נטוויז'ן לתחום השיחות הבינלאומית, נוצרו עבורה שני סמלילים נוספים לצורכי פעילות הטלפוניה. סמלילים אלו באו להדגיש את הקידומת 017, אשר קיבלה נטוויז'ן ממשרד התקשורת כחלק מהגרלת הקידומות בין מפעילות השירות שנוספו ב-2004. בסמלילי ה-017 נעשה שימוש לצד הלוגו הרגיל של החברה ולא במקומו.
לאור הקשר החזק שנוצר במהלך השנים בין זהות החברות ללוגו שלהן, עם האיחוד בין נטוויז'ן וברק 013, הוחלט לשמר לפחות לזמן מה את שני הסמלילים זה לצד זה. לפיכך, בעת ששמה הרשמי של החברה היה למשך כשנה "נטוויז'ן 013 ברק", בלוגו ה"זמני" שלה הופיעו זה לצד זה אותם סמלילים ששימשו את החברות נטוויז'ן ו-013 ברק קודם למיזוג ביניהן.
במקביל, לאחר האיחוד בין החברות, נוצר סמליל נפרד לקידומת ה-013, המשמשת את לקוחות החברה המאוחדת בשיחות לחו"ל. בלוגו החדש, אשר הוצג גם בדגלים שהונפו מחוץ למטה החברה בחיפה, יוצרת הזיקית את הספרה 0. עם זאת, לא נעשה לבסוף שימוש בסמליל זה בפרסום כלשהו באמצעי התקשורת.
ב-6 ביולי 2008 הוכרז על מיתוג מחדש של החברה. לאחר שהוחלט לזנוח את המותג "ברק", נקבע שם החברה כ-"013 נטוויז'ן", ושונה סמלילה לזה הכולל את טביעת האצבע. גם בסמליל החדש נשמרו הצבע האדום והזיקית. בסמליל מופיע השם נטוויז'ן באנגלית ומעליו, הספרות 013, אלו שבקידומת הטלפון לשירות השיחות הבינלאומיות שמציעה החברה. לצד השם מופיעה טביעת אצבע ובה זיקית. טביעת האצבע מסמלת את מוטו החברה, "הכל במרחק נגיעה".
החברה בהווה
במרץ 2007 הודיעה רוית ברניב על עזיבתה את החברה.
באוקטובר 2012 מכרה נטוויז'ן את חלקה באתר האינטרנט "נענע10" לחברת התקשורת JCS, תמורת כ-10 מיליון שקלים.
ב 28.7.2023 קרתה תקלה שבמסגרתה לא ניתן להשתמש בדואר האלקטרוני שמספקת החברה. נכון ל 3.8.2023 עדיין לא התגברה החברה על התקלה.
הדיוויזיה ה-36 (האימפריה הגרמנית)
הדיוויזיה ה-36 (בגרמנית: 36. Division) הייתה דיוויזיה של צבא הקיסרות הגרמנית. הדיוויזיה לחמה במלחמת העולם הראשונה, ופורקה עם סיומה.
היסטוריה
הדיוויזיה הוקמה ב-1 באפריל 1890, וחייליה גויסו מפרוסיה המערבית, ובפרט מאזור דנציג.
עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה באוגוסט 1914 הייתה הדיוויזיה חלק מהקורפוס ה-17 בפיקוד אוגוסט פון מקנזן, אשר היה חלק מהארמייה השמינית. הדיוויזיה לחמה נגד הפלישה הרוסית לפרוסיה המזרחית, והשתתפה בקרב גומבינן, ולאחר מכן השתתפה בקרב טננברג. לאחר מכן השתתפה הדיוויזיה בקרב הראשון על האגמים המזוריים, ולאחר מכן הועברה תחת פיקוד הארמייה התשיעית, עמה לחמה בקרב לודז'. לאחר מכן לחמה הדיוויזיה בקרבות שונים בחזית המזרחית, ובאוקטובר 1915 הועברה לחזית המערבית והוצבה באזור הסום, שם לחמה בשנת 1916 במהלך הקרב על הסום. לאחר מכן השתתפה הדיוויזיה במתקפת האביב הגרמנית, ולאחר מכן השתתפה בלחימה כנגד מתקפת מאה הימים של מדינות ההסכמה. לאחר המלחמה חזרה הדיוויזיה לגרמניה, ובמאי 1919 פורקה הדיוויזיה.
המפלצת מפלאטוודס
המפלצת מפלאטוודס, המכונה גם בשמות "הפנטום מפלאטוודס" ו"המפלצת מברקסטון", הוא יצור שדווח שנצפה במפגש מהסוג השלישי, שאירע כביכול בערב ה-12 בספטמבר 1952 במערב וירג'יניה במחוז ברקסטון בארצות הברית.
תיאור
ישנם מספר תיאורים על דמות היצור שנצפה. לפי רובם, גובהו היה 2.1 מטרים, בעל גוף שחור ופנים קורנות אור. העדים תיארו אותו כבעל פנים מוארכות ובצורה המזכירה צורת יהלום יהפוך ובעל עיניים לא אנושיות. גם גופו תואר כבלתי אנושי והיה לו ביגוד שהזכיר חצאית או גלימה.
לפי חלק מהעדים ליצור לא היו גפיים, בעוד שאחרים אמרו שהם ראו גפיים דקות שיוצאות מגופו ואצבעות המזכירות טפרים. כמו כן, נטען שמעל ראשו של היצור היה כדור אדום שפלט אור או שהיה מונח מאחוריו על הארץ. עב"מולוגים מאמינים שהיה זה כלי טיס שאותו הטיס החוצן.
השתלשלות האירועים
בשעה 7:15 בערב ב-12 בספטמבר 1952, שני אחים, אדוארד ופרד מיי וחברם טומי הייר (בגילאי 13, 12 ו-10 בהתאמה) ראו חפץ זוהר בשמיים שביצע נחיתה בחווה הסמוכה למגרש המשחקים שלהם. מיד עם ההיתקלות בעב"מ הם רצו לביתם וסיפרו לאימם, קייטלין מאי, על התקרית. יחד עם האם, ושלושה נערים נוספים, ניל נונלי (14), רוני שייבר (10) ויוג'ין למון (17) ששירת במשמר הלאומי, הם מיהרו לעבר החווה בה נחת העב"מ כדי לחקור אותו ולאמת את סיפור הילדים.
עם הגיעה לביתה, גברת מאי יצרה קשר עם השריף המקומי רוברט קר ועם אחד בעליו של העיתון המקומי לי סטיורט. סטיורט ערך מספר ראינות עם חברי הקבוצה ואף חזר לאתר בו התרחשה לכאורה התקרית יחד עם למון. הוא דיווח על "ריח חריף, מתכתי ומעורר בחילה באזור". השריף ואנשיו חקרו גם הם את האזור ולא מצאו זכר או אישור לתקרית מלבד הריח העז והלא נעים בסביבה. סטיורט חזר פעם נוספת לאזור התקרית ומצא עקבות גדולות על הארץ וכן חומר נוזלי ושחור. הוא דיווח על הממצאים כאישור לנחיתת צלחת מעופפת, שכן אף כלי רכב ממונע לא היה באזור זה בשנה האחרונה. בהמשך התברר שהעקבות נוצרו מטנדר שברולט 1942 של אחד מהתושבים המקומים שעבר באזור שעות ספרות לפני שסטיורט חקר בשנית את המקום.
לאחר התקרית, אדון וויליאם ודונה סמית', שני חוקרי עב"מולוגיה מלוס אנג'לס, ערכו ראיונות עם אנשים בעיר שסיפרו שנתקלו ביצור דומה. למשל, בראיון שערכו עם אם ועם בתה בת ה-21, סופר להם שנתקלו באורות מוזרים וסביבם ריח עז וחריף כשבוע לפני התקרית של גברת מאי וילדיה. התקרית השפיעה קשות של בריאותה של הבת והיא נלקחה לאשפוז למשך שלושה שבועות בבית חולים. החוקרים גם לקחו עדות מאימו של למון שסיפרה שביתה הזדעזע בזמן נחיתה העב"מ ושהרדיו בביתה הפסיק לעבור במשך כ-45 דקות. ביום שלמחרת התקרית, ה-13 בספטמבר, אחד מאנשי החינוך של העיר סיפר שראה צלחת מעופפת ממריאה לשמיים ב-6:30 בבוקר.
החתול לאופולד
החתול לאופולד (ברוסית: Кот Леопольд) הוא הכינוי הכללי לסדרת סרטים מצוירים לילדים שהופקו בברית המועצות בין השנים 1975–1987. בשנת 1993 הופקו ברוסיה ארבעה פרקים נוספים.
עלילה
לאופולד הוא חתול בוגר וידידותי שגר בדירה בעיר ועוסק בפעולות אנושיות יום־יומיות כגון צפייה בטלוויזיה, רכיבה על אופניים, נסיעה לחופשה מחוץ לעיר ודיג. למרות היותו ידידותי, כל הזמן מפריעים לו שני עכברים שובבים – "הלבן" הרזה שממציא תחבולות שונות ו"האפור" השמן ועושה דברו של הלבן. שני העכברים ממררים את חייו של לאופולד – בונים מכונות מתוחכמות שמכות אותו, מקלקלים מכשירים בביתו, שודדים אותו – אך בסוף כל פרק התחבולות שלהם פוגעות בהם עצמם ולאופולד מחזיר אותם למוטב. בסדרה יש מעט דיבור, וברוב הפרקים אותם המשפטים חוזרים על עצמם: בתחילה העכברים עומדים מחוץ לביתו של לאופולד וצועקים לו: "לאופולד, צא החוצה! צא החוצה, פחדן מנוול!" ( Леопольд, выходи! Выходи, подлый трус! ) ובסיום הפרק העכברים מבקשים מחילה מלאופולד והוא עונה: "חברה, בואו נחיה בידידות!" ( Ребята, давайте жить дружно! ). שני המשפטים הפכו למטבעות לשון נפוצים בשפה הרוסית.
הסדרה התפרסמה מאוד בכל רחבי ברית המועצות והוסיפה להיות משודרת בטלוויזיה ברוסיה שנים רבות לאחר הפקתה. בשנת 1985 הוענק ליוצרי הסדרה הפרס הממלכתי של ברית המועצות.
יוצרים
הסדרה הופקה באולפני האגודה האמנותית אקרן.
מדבבים
בכל אחד מהפרקים שחקן אחד דיבב את כל הדמויות. כל המדבבים הם שחקני קולנוע סובייטיים ידועים.
ז'אן קראז
ז'אן אמיל פול קְרָאז (בצרפתית: Jean Émile Paul Cras; פונטי: ʒɑ̃ kʁaz; 22 במאי 1897 – 14 בספטמבר 1932) היה מלחין צרפתי בן המאה ה-20 וקצין צי מקצועי. יצירותיו המוזיקליות שאבו השראה מבריטני, מחוז הולדתו, ממסעותיו לאפריקה ומעל לכל, ממסעותיו הימיים. כקומנדר בצי שירת בהצטיינות במערכה האדריאטית במלחמת העולם הראשונה.
קריירה בצי
קראז נולד ומת בברסט. אביו היה קצין רפואה ימי. הוא התקבל לצי בגיל שבע-עשרה. כפרח קצונה על סיפון ה"איפיגני", נלחם בדרום אמריקה, באיי הודו המערבית ובסנגל. הוא הועלה לדרגת לייטננט ב-1908. כישוריו המתמטיים הביאו אותו להציע כמה וכמה חידושים בנהלים טכניים, שהצי אימץ לשימושו, בהם המצאת בורר חשמלי וסרגל תכנון ימי (שנקרא על שמו).
לנצוט
לַנְצוּט (בפולנית: Łańcut, בגרמנית: Landshut, ביידיש: לאנצהוּט) היא עיר בדרום-מזרח פולין, בירת מחוז לנצוט. אוכלוסיית העיר מונה 18,004 תושבים (נכון לשנת 2009). מקום משכנו של הגרף פוטוצקי, שכּוּנָה "מגן היהודים", וארמונו המפואר.
היסטוריה
ממצאים ארכאולוגים שנמצאו במקום מעידים על התיישבות באזור כבר לפני כ-6,000 שנה.