cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
יגור מקובסקי
ביוגרפיה
מקובסקי נולד ב-1802 בזבניגורוד. הוא היה בנו של איוואן מקובסקי, פולני רוסי מפולין-ליטא. הוא גדל בזבניגורוד, עד גיל אחת עשרה בעיקר בביתו של הסנדק וסילי קורוטקוב. כאשר עברה המשפחה למחוז דנקובסקי מצא עצמו מקובסקי משרת בבית המשפט המחוזי. בהיותו בדנקוב למד שיעורי ציור אצל אמן בשם נאומוב. ב-1818 הגיע למוסקבה, שם בילה את שארית חייו. הוא הפך לעוזרו של רואה חשבון במשרד הוועדה לבניית קתדרלת ישו המושיע, פרויקט שהיה עדיין בשלביו הראשונים, וכן למד באותו הזמן אמנות ציור מיניאטורות.
קריירה
ב-1827 מונה מקובסקי כרואה חשבון במשרד בנייני הקרמלין, בראשות הנסיך ניקולאי יוסופוב, ושירת שם עד גיל מבוגר.
בזמן שעבד כרואה חשבון, המשיך מקובסקי לעבוד כצייר חובב של דיוקנאות מיניאטוריות וגם העתיק ציורים שנשמרו בארמון הקרמלין הגדול. הוא ירש את אוסף התחריטים של אביו והוסיף לו משלו.
מקובסקי היה ידידם של הציירים קארל ברולוב, ואסילי טרופינין, סרגיי זריאנקו ופיוטר סוקולוב, והפסל איוואן ויטלי.
ב-1832 ייסדו מקובסקי ואחרים "כיתת טבע", שעד 1842 הפכה לבית ספר פרטי לאמנות. ב-1865 מוזג בית הספר עם בית הספר לאדריכלות, שהוקם ב-1749 על ידי דמיטרי אוכטומסקי, כדי ליצור את בית הספר לציור, פיסול ואדריכלות במוסקבה. מקובסקי נפטר בדירתו במוסקבה בשנת 1886 ונקבר בבית הקברות וגאנקובו.
חיים אישיים
בשנת 1835 נשא מקובסקי לאישה את לובוב קורנילובנה מולנגאואר (1800–1893), ממוסקבה, בתו של סוחר גרמני מקוניגסברג שיצר כלי נגינה. היא הייתה זמרת מוכשרת ושרה כסופרן בקונצרטים. לאחר נישואיה שרה בערבים מוזיקליים בבית.
דיוקנאות שלה צוירו על ידי ברולוב וטרופינין. עם זאת, הנישואים הסתיימו בגירושים. בשנת 1866 מונתה כמורה לזמרה על ידי ניקולאי רובינשטיין עם הקמת הקונסרבטוריון במוסקבה.
למשפחת מקובסקי היו חמישה ילדים: מריה (נולדה ב-1836); אלכסנדרה (1837–1915), ציירת נוף; קונסטנטין (1839–1915), צייר; ניקולאי מקובסקי (1841–1886), צייר; ולדימיר (1846–1920), צייר וגרפיקה.
יגאל ורדי
יגאל ורדי (נולד ב-5 במאי 1953) הוא גרפולוג, פסיכולוג, צייר וסופר ישראלי.
ביוגרפיה
נולד ב-1953 בקיבוץ משמר הנגב. החל לצייר בילדותו. בגיל 6 נסע עם משפחתו לארגנטינה, שם למד מגיל 7 באקדמיה לציור אצל הציירת-פסלת ססיליה מרקוביץ (תלמידתו של הצייר אנדרה לוט והפסל אנטואן בורדל). לאחר חמש שנים בארגנטינה חזר עם משפחתו לישראל והתיישב בבאר שבע, שם השתלם אצל משה אגמון ולאחר מכן אצל רפי לביא ורן שחורי. בגיל 13 הוצגה תערוכת יחיד ראשונה שלו, בבית העם בבאר שבע.
לאחר שרותו הצבאי סיים את לימודיו באוניברסיטת תל אביב לתואר ראשון בפילוסופיה ותואר שני בפסיכולוגיה קלינית. התמחה בתחום הפסיכולוגיה הקלינית, אך מאז לא עוסק בטיפול מעשי. סיים דוקטורט בפילוסופיה באוניברסיטת תל אביב ורדי מתמקד בעבודתו בתחום הגרפולוגיה.
הציג עשרות תערוכות במהלך השנים ובמקביל כתב שבעה ספרים בתחומי גרפולוגיה, פסיכולוגיה, אמנות, ניהול ופילוסופיה. מנהל משרד העוסק בגרפולוגיה ובמקביל עוסק באמנות הציור ובכתיבת ספרים בתחומי המחקר השונים.
נשוי לזיוה ואב לארבעה ילדים.
עבודתו
בספרו "כתב היד כראי הנפש" הציג תאוריה אבחונית המושתתת על התאוריה של מורו, הגרפולוג ישראל אודם. בתאוריה זו ניסה להציג את הדרך בה האישיות מתארגנת באופן סינרגטי בין טיפוסי אישיות שונים, החוברים יחדיו כשדות חלקיים במערך הנפשי. בספרו כלל מחקרים שונים בתחום הגרפולוגיה, שביצע במסגרות צבאיות (מחלקת מדעי ההתנהגות בצה"ל) ואקדמיות.
בספרו "חכמת הנפש לרפא את עצמה" הציג תאוריה על הדרך בה נפש האדם מבצעת את הרגולציה הפנימית לעבר שיווי המשקל, כאשר פתולוגיה נפשית אחת מאזנת פתולוגיה שנייה, ויחד נוצרת הרמוניה עם שיווי משקל ייחודי לכל סגנון חיים.
ורדי חקר את הציור המודרני על פי הגישה של וולפלין, באימרה: "היסטוריה ללא שמות". בכך עסק בניסיון לחשוף את המבנים הסינכרוניים העוברים מדור לדור מבעד לסגנונות השונים הדיאכרוניים. הציג את תולדות הציור המודרני, מהאימפרסיוניזם ועד הפוסט-מודרניזם, בגישה סטרוקטורלית, תוך הצגת הטרנספורמציה מסגנון לסגנון כמטאמורפוזה סגורה. התאוריה הוצגה בספרו "מימזיס".
ורדי פיתח שיטת הוראת ציור אותה הציג בספרו "סקיצה". השיטה מבוססת על אוריינות ציורית וביצוע ספירלי משלב של שרבוט, עבור לסכימה והבנייה של צורה גאומטרית וכלה ברזולוציה של ציור ריאליסטי.
בנוסף פיתח ורדי שיטה לייעוץ פילוסופי המבוססת על הבנת האדם מנקודת מבט טיפולוגית, כסגנון חיים הטומן בחובו במקביל תמונת עולם פילוסופית המקנה לאדם הסבר ומשמעות לחיים. לטענתו, היכולת להיחשף לתת-ההכרה הקוגניטיבי על תמונת עולם זו, מאפשרת לאדם להרחיב את דרגות החופש שלו בבחירת חייו, בתהליך היצירה וההגשמה העצמית. התאוריה הוצגה בספרו "הפילוסופיה של השגעון".
ורדי פיתח סגנון ציור משלו המבוסס על סגנון הציור הטופולוגי.
ספרים
פרסומי ספרים בהוצאת ידיעות ספרים:
בתחום האמנות: בתחום הפסיכולוגיה:
החורף בישראל
עונת החורף באקלים ארץ ישראל היא העשירה ביותר במשקעים. מרבית המשקעים יורדים בצורת גשם, חלקם יורד כברד. השלג בישראל יורד לעיתים נדירות יותר, בעיקר בהרים שגובהם מעל ל־900 מטרים. הר חרמון הוא המקום היחידי בישראל בו יורד שלג לעיתים תכופות במשך החורף. בנוסף לכך ירושלים וצפת הן ערים עם פונטציאל בחורף לשלג.
מטאורולוגיה
בסתיו ובתחילת החורף, בחודשים נובמבר, דצמבר וינואר, רוב המשקעים יורדים סמוך לחוף, בעיקר בזכות ההבדלים בין טמפרטורת הים התיכון, אשר עדיין חם באופן יחסי, לבין טמפרטורת היבשה, שמגיבה לשינויי העונות מהר יותר. הפרשי טמפרטורות גדולים גורמים בדרך כלל לאי יציבות אטמוספירית, המאפשרת התפתחות עננים וירידת משקעים. בסוף החורף, הכולל את חלקו האחרון של ינואר ואת פברואר ומרץ, הים הספיק כבר להתקרר, ולא מספק יותר תמיכה ליצירתם של עננים רבים סמוך לחוף, ואילו האורוגרפיה - תופעה שגורמת להתגברות העננות והמשקעים במדרונות הלחים (במקרה של ארץ ישראל, המדרונות המערביים) של ההר - הופכת לדומיננטית. כתוצאה, מרבית משקעי סוף החורף יורדים באזורי ההר, ולכן בערים השוכנות על הרים, דוגמת ירושלים וצפת, החורף מגיע לשיאו רק בחודש פברואר.
החורף בקווי הרוחב שבה נמצאת ישראל (29.50 מעלות צפון עד 33.33 מעלות צפון) מאופיין בנסיגתה של הרמה הסובטרופית דרומה. הרמה הסובטרופית היא זו אשר מונעת כניסת מערכות מזג אוויר דינמיות לאזור במהלך הקיץ ובמהלך חלק מהאביב ומהסתיו. עם נסיגתה של הרמה הסובטרופית, מתאפשרת חדירת אוויר קר בשכבות השונות של האטמוספירה, תחילה בגבוהות יותר ומאוחר יותר גם בנמוכות.
אקלים
את ארץ ישראל נהוג לחלק לשלושה אזורי אקלים עיקריים, למרות היותה של ארץ ישראל קטנה יחסית, סוגי האקלים הם:
אקלים ים-תיכוני - רוב חלקה המרכזי והצפוני של ארץ ישראל נמצאים באזור של האקלים הים תיכוני. האקלים הים תיכוני מאופיין בקיץ חם ודל במשקעים, עונות מעבר הפכפכות וחורף גשום (לעיתים בהרים הגבוהים אף מושלג) וקר. באזורי האקלים הים תיכוני יורדים יותר מ-400 מ"מ של משקעים בשנה.
אקלים ערבתי, צחיח למחצה - מעין אקלים מעבר בין האקלים הים תיכוני לבין האקלים המדברי. אי אפשר להגדיר במדויק היכן עובר הגבול בין סוגי האקלים, מפני שהשוני בין שנה לשנה בכמות המשקעים באזורי האקלים הערבתי הוא גדול מאוד. באר שבע לדוגמה, נמצאת באזור של אקלים ערבתי. באזורי האקלים הערבתי יורדים בין 200 ל-250 מ"מ של משקעים בשנה.
אקלים מדברי - רוב דרום הארץ נמצא באזור של אקלים מדברי ומהווה חלק מרצועת המדבריות הסובטרופיים העולמית. זהו אזור צחיח ודל במשקעים במשך כל השנה, ולא יורדים בו יותר מ-200 מ"מ של משקעים במהלך השנה.
אקלים ממוזג (יבשתי) - אקלים זה משתרע על שטח קטן בצפון רמת הגולן וברכס החרמון (שם הוא אף מגיע בפסגות הגבוהות לתנאים תת-ארקטיים). באזור זה יורדים מעל 1000 מ"מ בשנה כאשר בחורף חלקם יורדים כשלג.
פריחה ובעלי חיים
עקב ריבוי המשקעים בחורף, החורף ותחילת האביב, הם תקופת שיא הפריחה בארץ ישראל. פרחים כגון סביונים, ציפורני חתול וחמציצים מתחילים לפרוח כבר בתחילת החורף, בחודש דצמבר, אחרי רדת הגשמים הראשונים. הפרח הבולט ביותר בחורף הישראלי הוא הכלנית המצויה שמתחילה לפרוח בינואר ומגיעה לשיא פריחתה בפברואר במרבדים גדולים בצפון הארץ ובנגב הצפון-מערבי. בסוף החורף ובאביב ישנה פריחה רבה של מגוון פרחים ששורדת בדרך כלל עד לחמסינים הראשונים.
חורף 1904
בהתייחסות לחורף 1904, פורסם בעיתון דואר היום בשנת 1920 : "אף בשנת 1904, שהייתה שנת שלג, לא הגיע השלג למידה כזאת".
חורף 1920
בפברואר 1920 נרשם בירושלים אירוע שלג כבד בין התאריכים 9–12 בפברואר. ב-11 בפברואר 1920 דיווח היומון "דואר היום" כי נמדדו 60 ס"מ של שלג (השלג נמשך גם במהלך ה-12 בפברואר בעוד הדיווח הוא מ-11 בפברואר). בהתייחסות למאורעות אלו ולחורף 1920, פורסם בעיתון "דבר" בשנת 1938 שבאירוע זה נמדדו בין 65–97.5 ס"מ שלג בירושלים.
חורף 1950
בשנת 1950 אירע אירוע השלג הנרחב ביותר בארץ ישראל מאז החלו בה המדידות המטאורולוגיות ב-1870, אירוע שלג בסדר גודל כזה לא חזר מאז. במהלך האירוע ירד שלג ברוב חלקי הארץ, כולל מישור החוף והנגב. תנאי מזג האוויר הקשים ונזקיהם הכבידו במיוחד על רבבות עולים חדשים שהגיעו באותה עת במסגרת העלייה ההמונית ושוכנו במעברות ומחנות אוהלים.
חורף 1991–1992
באזורים הרריים (החל מגובה 200 מטרים) הצטבר השלג עד לגובה של 50 סנטימטרים. שלג ירד (אך לא נערם) גם במקומות נמוכים וצחיחים, כולל אילת ואף בהר עוזיהו שסמוך לה.
חורף 2013–2014
בדצמבר 2013 הכתה סופה אשר כונתה בתקשורת "אלכסה", בחלקו המערבי של המזרח התיכון. באותה שנה נקבעו שיאי הצטברות של שלג בישראל, אשר בחלק מהמקומות נערם לגובה של 120 ס"מ. מדדי מזג האוויר הגיעו ל-13.6 מעלות מתחת ל-0, הנמוכים ביותר בישראל מזה שנים. בעקבות הסופה עשרות אלפים נותקו מחשמל וכבישים רבים נחסמו לתנועה. לאחר הסופה, שרר מיעוט גשמים קיצוני והיסטורי ובמהלכו מאמצע דצמבר ועד סוף העשרת הראשונה של חודש מרץ כמעט ולא ירד גשם. הדבר התבטא בכך שבתקופה זו לא הגיעה לארץ אף לא מערכת גשם אחת משמעותית ושרר מיעוט ימי גשם. ברוב האזורים ינואר 2014 היה היבש ביותר מאז תחילת המדידות, והשילוב של ינואר- פברואר היבשים הוא כמעט בכל האזורים החמור ביותר מאז תחילת המדידות. הגשמים שכן ירדו היו לרוב בעוצמות חלשות ובעלי אופי מקומי. היובש היה כה חמור, כך שלמשל בשדה אליהו שבעמק בית שאן ירדו בתקופה זו של עצירת הגשמים 3 מ״מ בלבד, בסופו, הסתכם חורף 2013–2014 כיבש מאוד, ובמיוחד בצפון הארץ, שם בעיקר בצפון מזרח הארץ זוהי העונה היבשה ביותר מתחילת המדידות, לדוגמה בכפר גלעדי נמדדו 326 מ"מ בעונה הזאת לעומת השיא הקודם שעומד על 430 מ"מ וממוצע שעומד על 768 מ"מ.
חורף 2019–2020
בדצמבר 2019 ובינואר 2020 היו הצפות רבות, בעיקר באזור המרכז ובגליל המערבי, בהן נשברו שיאי זרימה בנחלים של עשרות שנים ושיאי משקעים של עשרות אחוזים מהממוצע השנתי שירדו בזמן קצר ביותר. בשל ההצפות נחסמו כבישים רבים ותשתיות רבות נפגעו. השיטפונות וההצפות הביאו למותם של 7 בני אדם בטביעה ונגרמו נזקים של למעלה ממיליארד שקל.
בריגדון
בריגדון (באנגלית: Brigadoon) הוא סרט פנטסיה מוזיקלית אמריקאי משנת 1954 בבימויו של וינסנט מינלי, עם ג'ין קלי, סיד צ'ריס וואן ג'ונסון בתפקידים הראשיים.
התסריט מבוסס על המחזמר "בריגדון" של אלן ג'יי לרנר (מילים) ופרדריק לאו (לחן) שהוצג בהצלחה בברודוויי ב-1947.
ב-1966 הופק סרט טלוויזיה "בריגדון" ששודרת ברשת ABC.
תקציר העלילה
שני אמריקאים מניו יורק, טומי אלברייט (ג'ין קלי) וג'ף דאגלס (ואן ג'ונסון) מגיעים לסקוטלנד למסע צייד. הם מגלים להפתעתם כפר שאינו מופיע במפה. הם פוגשים בפיונה קמפבל (סיד צ'ריס) שמגלה להם ששם הכפר הוא "בריגדון" ומדריכה אותם למרכז הכפר שבו מתנהל שוק ונעשות הכנות לחתונת אחותה הצעירה ג'ין (וירג'יניה בוסלר) עם צ'רלי דארימפל (ג'ימי תומפסון). טומי מוזמן לשתיית ויסקי ומצטרף למחול הסוער של הכפריים.
טומי מתאהב בפיונה ושניהם עולים לגבעה לקטוף פרחי אברש (Heather) לקראת החתונה. הם מתחבקים ורוקדים וטומי שר "The Heather on the Hill" ולאחר מכן את "Almost Like Being in Love", (שזכה לביצועים של פרנק סינטרה, נט קינג קול, שירלי בייסי ועוד).
פיונה מביאה את טומי וג'ף לזקן הכפר מר לונדי (בארי ג'ונס) שמספר להם את סיפורו של בריגדון. לפני מאתים שנים, היו בסקוטלנד רוחות רעות ומושחתות. כדי להציל את הכפר מהם התרחש להם נס. הם נעלמים לעולם אחר למשך מאה שנים וא"כ חוזרים ליום אחד. אם מישהו עוזב את הכפר, הם ייעלמו לנצח. לאדם מבחוץ יש אפשרות להישאר בכפר רק אם הוא מאוהב באחד מתושביו.
החתונה של ג'ין וצ'ארלי נערכת בכיכר הכפר וכולם רוקדים ושמחים. את השמחה משבית הארי ביטון (יו ליין) שבעבר חיזר אחרי ג'ין. הוא מנסה לרקוד אתה אך מונס על ידי האנשים. הוא מקלל את האנשים ובורח כדי שייצא מגבולות הכפר והכפר ייעלם לנצח. האנשים רודפים אחריו והוא מטפס על עץ ונורה למוות בשוגג על ידי ג'ף שחשב שזו חיה.
כולם חוזרים לחתונה. טומי רוצה להישאר בכפר אך ג'ף, המציאותי יותר, משכנע אותו לעזוב והוא נפרד בכאב מפיונה.
כמה חודשים לאחר מכן הם יושבים בבר בניו יורק. המקום רועש אנשים מפטפטים וצועקים וטומי לא מקשיב לדברי ארוסתו ג'יין אשטון (איליין סטיוארט). הוא מהורהר וחושב על בריגדון. לבסוף הוא מודיע לג'יין על ביטול האירוסין ומשכנע את ג'ף לטוס איתו בחזרה לסקוטלנד. המקום שקוע בערפל והכפר לא נראה אבל בגלל האהבה, הערפל נמוג וטום רואה את פיונה בגבול הכפר וממהר לשם לחבק אותה ולהישאר שם לתמיד.
באירוח אצל דמיטרי גורדון
באירוח אצל דמיטרי גורדון (באוקראינית: В гостях у Дмитра Гордона) היא תוכנית ראיון של דמיטרי גורדון, שמאז 1996 משודרת בטלוויזיה האוקראינית ובאינטרנט.
תיאור
מתכונת התכנית היא שיחות עם אנשים מפורסמים בני זמננו: דמויות תרבות, אמנות, מדע, ספורט ופוליטיקה. במשך השנים בתוכנית התארחו אנשים כמו: מיכאיל גורבצ'וב, ליאוניד קרבצ'וק, ויקטור יושצ'נקו, אלכסנדר לוקשנקו, וולודימיר זלנסקי, מיכאיל סאקשווילי, יוליה טימושנקו, ויקטור צ'רנומירדין, אדוארד שוורדנדזה, אנדריי שבצ'נקו, אולג בלוחין, ויטלי קליצ'קו, גארי קספרוב, בוריס ברזובסקי, ניקיטה מיכאלקוב, מוסלים מגומאייב, ולדימיר ז'ירינובסקי, בוריס נמצוב, מיכאיל חודורקובסקי, יוסיף קובזון, סרגיי בובקה, אנדריי קונצ'לובסקי ואחרים.
לרוב, ראיונות מתפרסמים בחלקים במספר תוכניות. במהלך קיומה של התוכנית הפכו כ-1,000 איש מרחבי העולם לבני שיחו של דמיטרי גורדון.
ערוץ היוטיוב של התוכנית
גורדון יצר את ערוץ היוטיוב של התוכנית "באירוח אצל דמיטרי גורדון" ביוני 2012. בערוץ הוא מפרסם גרסאות מלאות של ראיונות וקטעים מהם. נכון למאי 2022, לערוץ "באירוח אצל דמיטרי גורדון" יש 3.12 מיליון מנויים.
בינגל
בינגל (בטורקית: Bingöl, מילולית: "אלף אגמים"; בכורדית: Çewlîg/چەولیگ - צ'וליג; בארמנית: Ճապաղջուր) היא עיר במזרח טורקיה ובירת הנפה הקרויה על שמה במחוז מזרח אנטוליה. העיר מרוחקת 666 ק"מ דרום-מזרחית לבירה אנקרה, מוקפת בהרים ואגמים קרחוניים רבים, ומשם נשאב שמה. העיר מקושרת בכבישים ל במזרח ומוש במערב. לפי אומדן רשמי משנת 2022 אוכלוסיית העיר מנתה 171,752 תושבים.
היסטוריה
בערך 800 לפנה"ס, היישוב נכבש על ידי האשורים. בערך בשנת 200 לפנה"ס, שלטו ביישוב בני השושלת הארתשסית עד לשנת 38 לפנה"ס, עת צורפה בינגל לאימפריה הרומית. בשנת 395 לספירה, הפכה לחלק מהאימפריה הביזנטית ששלטה כאן לסירוגין עד לשנת 636, אז החל שלטון הערבים ביישוב. בהמשך בינגול נודעה בשם רומנופוליס (ביוונית: Ῥωμανούπολις) על שם הקיסר הביזנטי רומנוס הראשון לקפנוס, שהשיב אותה לאימפריה הביזנטית בשנת 942.
בינגול נשלטה על ידי שושלת כורדית בין 1231 ל-1864. היא נוסדה לאחר התמוטטות השושלת האיובית. שליטיה, האמירים, היו וסאלים למונגולים, קארה קויונלו ואק קויונלו, אך האמירות שימרה את קיומה בתקופה סוערת זו. לאחר שהביסו אזרביג'אנים, הם שלטו גם בתבריז; מאוחר יותר הצליחה האימפריה הספווית לכבוש את בינגל, אם כי הם שאפו גם להשתלט על המרכז המנהלי של הנצ'וק. הכוחות של האמיר עבדאל ביי מנעו זאת. האמיר מת זמן קצר לאחר המלחמה ויורשו לא הצליח להגן על הנצ'וק, שנכבשה יחד עם בינגל על ידי האימפריה העות'מאנית.
האמירות המשיכה לשלטון באזור בינגול באופן אוטונומי בכפוף לשלטון העות'מאנים שהחל בשנת 1514. מצב זה הסתיים בשנת 1864 כאשר שליטי האמירות הוגלו. האוטונומיה מכונה על ידי היסטוריונים אמירות בינגול או אמירות סובידי. עד אמצע המאה ה-20, העיר הייתה ידועה בשם צ'פקצ'ור או צ'בקצ'ור (Çapakçur/Çabakçur) בדומה לשם הארמני שלה, "מים סוערים" (Chapaghjur). שם המקום שונה אז לבינגל, מונח טורקי המתורגם כ"אלף אגמים".
בינגול נשארה עות'מאני עד מלחמת העולם הראשונה, אך עברה כיבוש רוסי ביוני 1916. הרוסים נסוגו בשנת 1917. בינגול הפכה לחלק מטורקיה. בשנים הראשונות של הרפובליקה הטורקית, בינגול הייתה באזור מרידות הכורדים בטורקיה, למשל, מרד השייח סעיד בשנת 1925.
בינגול נפגעה מספר פעמים ברעידות אדמה גדולות. חלק גדול מהעיר נהרס ברעידת אדמה ב-22 במאי 1971, ונהרגו כמה מאות בני אדם. בתגובה, הוצאו בטורקיה תקנות בנייה מחמירות יותר לבנייה הגנה מרעידות אדמה. ברעידת אדמה שהייתה ב-1 במאי 2003, נהרגו 176 בני אדם וגרמה נזק לבניינים רבים.<
כלכלה
כלכלת העיר מתבססת על תעשיות הקשורות בחקלאות וגידול בעלי חיים. נפת בינגל, שהעיר בינגל משמשת כבירתו בעלת תעשייה מפותחת של הפקת דבש והעיר משמשת כמרכז סחר בדבש. בבינגל יש גם מרכז יישומים ומחקר של דבורים ומוצרי טבע של הפקולטה לרפואה וטרינרית באוניברסיטת בינגל. דבש בינגול הגיע למקום השני בעולם בתחרות הבינלאומית לדבוראות, ה"אפימונדיאה" ה-45, בו השתתפו 600 מתחרים מ-120 מדינות.
נמל התעופה בינגול נפתח בשנת 2013. שדה התעופה משמש רק לטיסות פנים מן איסטנבול ואנקרה לבין כעשרים ק"מ דרומית מערבית למרכז העיר.
אונירודיים
אונירודיים (שם מדעי: Oneirodidae) היא משפחת דגים מסדרת החכאים החיים באוקיינוסים השונים באזורים טרופיים עד ממוזגים וחיים רק בתהומות. זוהי משפחה הכוללת מינים רבים החיים בעומק ורובם כמעט ולא נחקרו.
הם טורפים מיני דגים וחסרי חוליות ימיים שהם מושכים לפיהם.
רעידת האדמה בפרו (1970)
רעידת האדמה בפרו (ידועה גם כרעידת האדמה הפרוויאנית הגדולה) הייתה רעידת אדמה בעוצמה של 7.9 בסולם מגניטודה לפי מומנט, אשר התרחשה ב–31 במאי 1970, בשעה 15:23, לפי השעון המקומי. מוקד הרעידה היה במעמקי האוקיינוס האטלנטי לצד חופי אזור אנקש בפרו. רעידת האדמה הורגשה מהעיר צ'יקלאיו שבצפון פרו ועד לעיר בירתה לימה הנמצאת במרחק של יותר מ-400 מייל (650 ק"מ) . לרעידה התלוותה מפולת סלעים ושלגים חסרת תקדים. מעריכים כי רעידת האדמה בשילוב עם המפולת גבתה את חייהם של בין 66,794 ל–70,000 איש. היה זה אסון הטבע החמור ביותר בתולדות פרו, והמפולת נחשבת למפולת השלגים הקטלנית בעולם.
ממדי האסון
רעידת האדמה גרמה להרס רב בפרו, ובעקבות טכניקות בנייה לקויות ובנייה באזורים בהם האדמה לא יציבה, ההרס החמיר אף יותר. על פי ההערכות רעידת האדמה גבתה את חייהם של 70,000 בני אדם, כ-50,000 בני אדם נפצעו, כ-200,000 בתים ומבנים נהרסו וכ-800,000 בני אדם נותרו ללא קורת גג. כתוצאה מרעש האדמה ומפולת השלגים שהכתה את האזור מספר המתים הלך וגדל בעקבות קור ורעב שפקדו את האזור. לפי הדיווחים כ־95% מהמבנים בעיר ואראס התמוטטו. רעידת האדמה בפרו נחשבת לאחת מרעידות האדמה ההרסניות ביותר שהתרחשו באמריקה הלטינית.
המפולת
רעידת האדמה בפרו הובילה למפולת שלגים שמקורה בהר וסקראן שהביאה למותם של 18,000 בני אדם. המפולת הכילה מים, ברי קרח, בוץ וסלעים. מהירותה הגדולה של המפולת הובילה בין היתר גם לקריסת גשרים, הריסת כבישים ומסילות רכבת, שבירת סכרים וקריסת מבנים. חומת קרח שקרסה מהר גבוה בפרו גרמה למחיקתה של העיירה יונגאי.
סיוע הומניטרי
בעקבות רעידת האדמה וההרס הרב שנגרם ברכוש ובחיי אדם, נשיא פרו באותה תקופה, חואן ולאסקו אלואראדו, ביקש סיוע הומניטרי ממדינות העולם. כ-60 מדינות נענו לבקשתו.
הנדסת אקלים
הנדסת אקלים (לפעמים גם גיאו-הנדסה), היא התערבות רחבת היקף במערכת האקלים של כדור הארץ. הנושאים העיקריים בהנדסת אקלים הם הנדסה סולארית וסילוק פחמן דו-חמצני.
הנדסה סולארית, או שינוי קרינת השמש, ישקפו מעט אור שמש (קרינת השמש) בחזרה לחלל כדי להגביל או לשנות במידה מסוימת את שינויי האקלים הנגרמים על ידי בני אדם. הסרת פחמן דו-חמצני מתייחסת להסרת הגז פחמן דו-חמצני מהאטמוספירה ולפינויו לפרקי זמן ארוכים. ההבדל בין השניים מתואר לעיתים כך שהנדסה סולארית היא שמשנה את מאזן הקרינה של הגלים הקצרים בכדור הארץ וסילוק הפחמן הדו-חמצני אשר משנה את מאזן הקרינה בגלים ארוכים שלו.
אף על פי שקיים חוסר ודאות משמעותי לגבי היעילות, תופעות הלוואי ותוצאות בלתי צפויות, רוב המומחים טוענים כי יש לראות את הסיכונים של התערבויות כאלה כסיכונים של שינויים בלתי הפיכיים למערכת האקלים של כדור הארץ. התערבויות בהיקפים גדולים עלולות לגרום לסיכון גדול יותר לשיבוש מערכות טבע וכתוצאה מכך אותן גישות הנדסיות שיכולות להוכיח את עצמן כחסכוניות ביותר בהתמודדות עם סיכון אקלימי קיצוני, עלולות בעצמן לגרום לסיכון משמעותי. היו שהציעו שעצם רעיון השימוש בהנדסת אקלים עשוי להפחית את הלחץ הפוליטי והציבורי להפחתת פליטות, מה שעלול להחריף את סיכוני האקלים הכוללים; אחרים טוענים כי האיום של הנדסת אקלים עלול לעודד קיצוץ פליטות.
אנרגיית השמש בהנדסת אקלים
הנדסה סולארית תסיט את אור השמש הרחק מכדור הארץ, או על ידי הגדלת השיקוף (אלבדו) של האטמוספירה או פני כדור הארץ. שיטות אלו אינן מהוות תחליף להפחתת שינויי האקלים מכיוון שהן לא מפחיתות את ריכוזי גזי החממה באטמוספירה, ובכך לא יתייחסו לחמצת האוקיינוס הנגרמת כתוצאה מפחמן דו-חמצני. באופן כללי, פרויקטים של הנדסה סולארית כיום נראים מסוגלים להיכנס לתוקף במהירות ולהשתמש בהשפעות האקלים הישירות של אותם פרויקטים. האקדמיה הלאומית למדעים, הנדסה ורפואה של ארצות הברית קובעת בדו"ח משנת 2021: "המחקר הקיים מצביע על כך ש-SG יכולה להפחית את טמפרטורות פני השטח ולשפר כמה סיכונים הנובעים משינויי אקלים (למשל, כדי להימנע מחציית "נקודות מפנה" באקלים; כדי להפחית את ההשפעות המזיקות של קיצוני מזג האוויר)."
שיטות הנדסה סולארית עשויות לכלול:
הנדסה גאוגרפית סולארית דורשת יישום בקנה מידה גדול יחסית על מנת להשפיע על האקלים של כדור הארץ. ההצעות הזולות ביותר מוערכות בעשרות מיליארדי דולרים בשנה בהוצאות פריסה ישירות. הנדסה גאוגרפית סולארית עלולה להוות סיכונים משמעותיים חדשים כגון הפרעות אקלים אזוריות.
הסרת פחמן דו-חמצני
רבים מתחזיות מודל ה-IPCC לשמור מעליית הטמפרטורה הממוצעת העולמית מתחת ל-1.5 ו-2 מעלות צלזיוס, מבוססות על פריסה בהיקף רחב של הסרת פחמן דו-חמצני. רוב שיטות הסרת הפחמן הדו -חמצני יקרות כיום. טכניקות הסרת פחמן דו-חמצני הן בדרך כלל איטיות לפעולה, יקרות, וכרוכות בסיכונים מוכרים יחסית, כגון הסיכון לדליפת פחמן דו-חמצני מתצורות אחסון תת-קרקעיות. להסרת פחמן דו-חמצני, כמו הפחתת פליטת גזי חממה, יש השפעות ביחס להיקפן. במילים אחרות, טכניקות אלה לא היו "מיושמות" באותו מובן כמו טכנולוגיות הנדסה סולארית.
סכנה מוסרית או פיצוי סיכונים
קיומן של טכניקות כאלה עשוי להפחית את הדחיפה הפוליטית והחברתית להפחתת פליטת הפחמן. זה נקרא בדרך כלל סכנה מוסרית פוטנציאלית, אם כי פיצוי סיכונים עשוי להיות מונח מדויק יותר. דאגה זו גורמת לקבוצות סביבתיות וקמפיינים רבים להימנע מלדבר או לדון בהנדסת אקלים מחשש לצמצם את הציווי להפחתת פליטת גזי החממה. עם זאת, כמה סקרי דעת קהל וקבוצות מיקוד מצאו עדויות לאף טענה של רצון להגדיל את הפחתות הפליטה מול הנדסת אקלים, או שאין להן השפעה. עבודות דוגמנות אחרות מצביעות על כך שהאיום של הנדסת אקלים עשוי למעשה להגדיל את הסבירות להפחתת פליטות.
בשנת 2021 מסר ה-IPCC כי מסלולי פליטה המגבילים את התחממות ממוצעת בעולם ל-1.5 מעלות צלזיוס עד 2 מעלות צלזיוס עד שנת 2100 מניחים שימוש בגישות CDR בשילוב עם הפחתת פליטות.
פּוֹלִיטִיקָה
חלק מהארגונים הסביבתיים נרתעו מלהביע עמדה חד משמעית בהנדסה סולארית, אך לרוב הם תומכים יותר בכמה פרויקטים להסרת פחמן דו-חמצני מבוססי טבע, כגון ייעור ושיקום אדמות כבול.
נטען כי ללא קשר להיבטים הכלכליים, המדעיים והטכניים, הקושי להשיג פעולה פוליטית מתואמת בנושא ההתחממות הגלובלית דורש גישות אחרות. הטוענים כי כדאיות פוליטית אומרים כי הקושי להשיג קיצוצים משמעותיים בפליטות והכישלון האפקטיבי של פרוטוקול קיוטו מוכיחים את הקשיים המעשיים להשיג הפחתת פליטת פחמן דו-חמצני בהסכמה של הקהילה הבינלאומית. עם זאת, אחרים מצביעים על תמיכה בהצעות הנדסת אקלים בקרב מכשירי חשיבה עם היסטוריה של התנגדות להפחתת פליטות כראיה לכך שבמקום שהנדסת אקלים היא פתרון לקשיים של הפחתת פליטות, הסיכוי להנדסת אקלים משמש כחלק טענה לעצור הפחתת פליטות מלכתחילה.
אתיקה ואחריות
הנדסת אקלים תייצג מאמץ גדול ומכוון לשינוי האקלים. זה היה שונה מפעילויות כגון שריפת דלקים מאובנים, שכן אלה משנים את האקלים מבלי משים. שינויים אקלים מכוונים נתפסים לעיתים קרובות באופן שונה מבחינה מוסרית. הוא מעורר שאלות האם לבני אדם יש את הזכות לשנות את האקלים בכוונה, ובאילו תנאים. לדוגמה, ייתכן שיש הבחנה אתית בין הנדסת אקלים כדי למזער את ההתחממות הגלובלית לבין כך לייעל את האקלים. יתר על כן, טיעונים אתיים מתמודדים לעיתים קרובות עם שיקולים גדולים יותר של תפיסת העולם, כולל התחייבויות אינדיבידואליות וחברתיות-דתיות. זה עשוי לרמוז שדיונים בהנדסת אקלים צריכים לשקף כיצד המחויבות הדתית עשויות להשפיע על השיח. עבור אנשים רבים, אמונות דתיות הן מרכזיות בהגדרת תפקיד בני האדם בעולם הרחב. כמה קהילות דתיות עשויות לטעון שלבני אדם אין אחריות בניהול האקלים, במקום לראות במערכות עולמיות כאלה נחלתו הבלעדית של בורא. לעומת זאת, קהילות דתיות אחרות עשויות לראות בתפקיד האנושי תפקיד של "אחזקות" או ניהול מיטיב של העולם. שאלת האתיקה מתייחסת גם לסוגיות של קבלת החלטות מדיניות. לדוגמה, בחירת טמפרטורת יעד מוסכמת בעולם היא בעיה משמעותית בכל משטר ממשל הנדסי אקלים, שכן מדינות או קבוצות אינטרסים שונות עשויות לחפש טמפרטורות גלובליות שונות.
אחד ההיבטים הפחות ממוקדים של הנדסת אקלים הוא התפקיד שהיא יכולה למלא באי-שוויון עולמי (צדק סביבתי). הפליטות מתרכזות במידה רבה בכמה חברות יחסית. בכך שהם לא מתייחסים לנושא או משנים שיטות כדי לפלוט פחות, הם מקבלים תועלת ישירה מהנזק שהם גורמים לאקלים. באופן דומה, למדינות עשירות יותר יש פליטות גדולות בהרבה ממקביליהן העניים יותר. עם זאת, מדינות עניות יותר לא יוכלו לשלם את העמלות היקרות עבור ההתאמה וההקלה הנדרשות כדי להתמודד עם אתגרי שינויי האקלים. במילים פשוטות, למדינות עשירות יש יותר מה לתת ולמדינות עניות יש יותר מה להפסיד. להנדסת אקלים יש פוטנציאל לטפל באי-שוויון על ידי הטלת הנטל על מי שמרוויח מהפליטות ולא לחלוק את הנטל עם מי שיש לו מעט אחריות ואשר נידון לסבול הכי הרבה.
ממשל
הממשל הפנימי והבינלאומי משתנה בהתאם לשיטת הנדסת האקלים המוצעת. כיום חסרה מסגרת מוסכמת אוניברסלית להסדרת הפעילות או מחקר הנדסי אקלים. חוקרים בבית הספר אוקספורד מרטין באוניברסיטת אוקספורד הציעו קבוצה של עקרונות התנדבותיים, שיכולים להנחות מחקר ושימוש בהנדסת אקלים. הגרסה הקצרה של 'עקרונות אוקספורד' היא:
עקרונות אלה אושרו על ידי בית הנבחרים של המועצה לבחירת המדע והטכנולוגיה של בריטניה בנושא "תקנת הנדסת גאוגרפיה", והופנו אליהם על ידי מחברים הדנים בנושא הממשל.
הועידה הוועידה הבינלאומית לאסילומאר בנושא טכנולוגיות התערבות אקלים לזיהוי ופיתוח קווים מנחים להפחתת סיכונים לניסויים בהתערבות אקלים.
הצדדים לאמנה על מגוון ביולוגי קיבלו שלוש החלטות על מה שהם מכנים "הנדסה גיאו הנדסית הקשורה לאקלים". שבשנת 2010 קרא למדינות להימנע מ"פעולות הנדסה גיאו-הנדסיות הקשורות לאקלים שעשויות להשפיע על המגוון הביולוגי "עד שיוסדרו אלה, הן מוצדקות מבחינה מדעית, ושקלו סיכונים. כמה ממבקרי הנדסת האקלים מכנים זאת "מורטוריום בפועל", אך מזכירות האמנה לגיוון ביולוגי קוראת לזה "מסגרת נורמטיבית לא מחייבת". וחוקרי משפט רבים דוחים אפיון זה. ההחלטה מ-2016 קראה כי "יש צורך במחקר טרנס-דיסציפלינרי יותר ושיתוף ידע בין מוסדות מתאימים על מנת להבין טוב יותר את ההשפעות".
דעת הציבור
מחקר גדול משנת 2018 חקר תפיסות ציבוריות של שש שיטות הנדסי אקלים, עם סקר מקוון בארצות הברית, בריטניה, אוסטרליה וניו זילנד. הממצאים הושוו גם מול סקר דומה לשנת 2012 באוסטרליה ובניו זילנד. המודעות הציבורית להנדסת אקלים הייתה נמוכה כאשר פחות מחמישית מהנשאלים דיווחו על ידע קודם. התפיסות של שש שיטות הנדסת האקלים היו שליליות במידה רבה וקשורות לעיתים קרובות לתכונות כמו 'מסוכן', 'מלאכותי' ו'אפקט לא ידוע'. שיטות הסרת פחמן דו-חמצני העדיפו על פני הנדסה גאוגרפית סולארית. תפיסות הציבור היו יציבות להפליא עם הבדלים קלים בלבד בין המדינות השונות בסקרים של 2018 ו-2012.
המנחים הציפו אז את הרעיון של "מקרה חירום אקלים " עתידי כגון שינוי סביבתי מהיר. המשתתפים חשו כי הפחתה והתאמה לשינויי אקלים הן אופציות מועדפות ביותר במצב כזה, והנדסת אקלים נתפסה כמוצא אחרון. כמה קיצוניים הציעו כי ישנן פעולות ממשלתיות חשאיות ליישום הנדסה גאוגרפית בהיקף נרחב, המשפיעות על מזג האוויר לייצור חורף, או קירור, או שריפות גדולות, או השפעות מזיקות אחרות. אין כל הוכחה לבסס טענות לא שגרתיות אלה.
הערכות של הנדסת אקלים
רוב מה שידוע על הטכניקות המוצעות מבוסס על ניסויי מעבדה, תצפיות על תופעות טבע וטכניקות דוגמנות ממוחשבות. חלק מהשיטות המוצעות להנדסת אקלים משתמשות בשיטות בעלות אנלוגים לתופעות טבע כגון אירוסולים גופרית סטרטוספריים וגרעיני עיבוי עננים. ככזה, מחקרים אודות יעילותן של שיטות אלה יכולים להסתמך על מידע שכבר זמין ממחקרים אחרים, כגון זה בעקבות התפרצות הר פינטובו בשנת 1991. עם זאת, הערכה השוואתית של היתרונות היחסיים של כל טכנולוגיה היא מסובכת, במיוחד בהתחשב באי ודאות הדוגמנות והשלב המוקדם של הפיתוח ההנדסי של שיטות הנדסי אקלים מוצעות רבות.
כמה ארגונים חקרו הנדסת אקלים במטרה להעריך את הפוטנציאל שלה, כולל הקונגרס האמריקאי, האקדמיה הלאומית למדעים, הנדסה ורפואה של ארצות הברית, החברה המלכותית, הפרלמנט הבריטי, מכון מהנדסי המכונות, והפאנל הבין -ממשלתי בנושא שינויי אקלים. דו"ח IMechE בחן תת-קבוצה קטנה של שיטות מוצעות (לכידת אוויר, האלבדו עירוני CO אצות מבוססתCO  CO טכניקות לכידה), ומסקנותיה העיקריות היו כי יש לחקור ולנסות את הנדסת האקלים בקנה מידה קטן לצד פירוק רחב יותר של הכלכלה.
סקירת החברה המלכותית בחנה מגוון רחב של שיטות הנדסי אקלים מוצעות והעריכה אותן מבחינת יעילות, סבירות, עמידות ובטיחות (הקצאת אומדנים איכותיים בכל הערכה). דו"ח ההמלצות המרכזיות היה כי "הצדדים ל-UNFCCC צריכים לעשות מאמצים מוגברים יותר למתן ולהתאים את עצמם לשינויי האקלים, ובפרט להסכים להפחתת הפליטות העולמית", וכי "[שום דבר] שאינו ידוע כעת על אפשרויות הנדסת גאוגרפיה נותן כל סיבה להפחית. המאמצים הללו". עם זאת, הדו"ח גם המליץ כי יש לבצע "מחקר ופיתוח של אפשרויות הנדסת אקלים כדי לבדוק האם ניתן להציע שיטות בסיכון נמוך אם יהיה צורך להפחית את קצב ההתחממות במאה זו".
במחקר סקירה שנערך בשנת 2009, העריכו לנטון ווהן מגוון של טכניקות הנדסי אקלים מוצעות. על מנת לאפשר השוואה בין טכניקות שונות, הם השתמשו בהערכה משותפת לכל טכניקה המבוססת על השפעתה על כפייה קרינה נטו. ככזה, הסקירה בחנה את הסבירות המדעית של השיטות המוצעות ולא את השיקולים המעשיים כגון כדאיות הנדסית או עלות כלכלית. לנטון ווהן מצאו כי "לכידת ואחסון [אוויר] מציגים את הפוטנציאל הגדול ביותר, בשילוב ייעור, ייעור חורש והפקת ביו-חרוכה", וציין כי "הצעות אחרות שזכו לתשומת לב תקשורתית ניכרת, בפרט," צינורות האוקיינוס "מופיעות. להיות לא יעיל". הם הגיעו למסקנה כי "הנדסת גיאו-הנדסה [אקלים] נחשבת בצורה הטובה ביותר כהשלמה פוטנציאלית להפחתת פליטות CO, ולא כחלופה לה".
האקדמיה הלאומית למדעים, הנדסה ורפואה בארצות הברית ערכה פרויקט בן 21 חודשים לחקר ההשפעות, היתרונות והעלויות האפשריות של הנדסת אקלים. ההבדלים בין שני סוגים אלה של הנדסת אקלים "הובילו את הוועדה להעריך בנפרד את שני סוגי הגישות בדוחות נלווים, הבחנה שהיא מקווה להעביר לדיונים מדעיים ומדיניים עתידיים". המחקר שהתקבל, שכותרתו "Climate Intervention", פורסם בפברואר 2015 ומורכב משני כרכים: "השתקפות אור השמש לקרר כדור הארץ" ו"הסרת פחמן דו-חמצני וריצוף אמין". על פי התמצית שלהם אודות המחקר: "התערבות אקלים אינה תחליף להפחתת פליטת הפחמן הדו-חמצני ולמאמצים להסתגלות שמטרתם לצמצם את ההשלכות השליליות של שינויי האקלים. עם זאת, כאשר כוכב הלכת שלנו נכנס לתקופה של אקלים משתנה שמעולם לא נחווה בהיסטוריה האנושית המתועדת, ההתעניינות גוברת בפוטנציאל להתערבות מכוונת במערכת האקלים כדי להתמודד עם שינויי האקלים. . . אסטרטגיות הסרת פחמן דו-חמצני מתייחסות למניע מרכזי של שינויי אקלים, אך יש צורך במחקר כדי להעריך במלואו אם אחת מהטכנולוגיות הללו עשויה להיות מתאימה לפריסה בקנה מידה גדול. אסטרטגיות שינוי אלבדו יכולות לקרר במהירות את פני כדור הארץ אך מהוות סיכונים סביבתיים ואחרים שאינם מובנים היטב ולכן אין לפרוס אותם בקנה מידה שמשנה את האקלים; יש צורך במחקר נוסף כדי לקבוע אם גישות לשינוי אלבדו עשויות להיות קיימות בעתיד."
גל המחאות בטורקיה (2013)
גל המחאות בטורקיה פרץ ב-28 במאי 2013 באיסטנבול שבטורקיה בעקבות כוונת הממשלה להרוס חלק מפארק טקסים גזי למען הקמת מרכז מסחרי. בימים הראשונים אורגנה המחאה בידי פעילי איכות סביבה, אולם לאחר שהמשטרה הפעילה אלימות כלפי המוחים, התרחבה המחאה גם לערים נוספות, וסחפה אחריה מאות אלפים שהפגינו נגד ראש הממשלה רג'פ טאיפ ארדואן וכינו אותו "דיקטטור".
רקע
במהלך אחת-עשרה שנות שלטונו של ארדואן הופנו כנגדו טענות מצד גורמי אופוזיציה כי הוא פוגע באורחות הדמוקרטיה בטורקיה. כמו כן, עלו חששות בקרב הציבור החילוני במדינה שארדואן מקדם אג'נדה דתית ופועל בהדרגתיות להפיכת טורקיה למדינת הלכה והפיכתו למנהיג יחיד תוך שינויים בחוקה ובסטטוס-קוו. בין האירועים הבולטים שניתן למנות בנושא זה הוא משפט ראווה כנגד מאות קציני צבא באשמת תכנון הפיכה צבאית והרשעתם, צעד שנועד להגביל את כוחו של הצבא, ורפורמה בחוקת טורקיה שמטרתה העצמת סמכויותיו של ראש הממשלה.
סדר האירועים
ב-1 במאי 2013 אירעו התנגשויות אלימות בין כוחות משטרה לבין אלפי אזרחים במהלך אירועים לציון יום הפועלים. ב-27 במאי חוקק הפרלמנט הטורקי חוק המטיל מגבלות שונות על צריכת אלכוהול בטורקיה בצעד שנתפס כמונע מטעמים דתיים. הצעד עורר את חמתו של הציבור החילוני וגורמי אופוזיציה במדינה.
בבוקר ה-28 במאי התגודדו כ-50 פעילי איכות סביבה בפארק גזי שבכיכר טקסים באיסטנבול במטרה למנוע כריתת עצים בפארק לצורך תחילת עבודות התשתית לבניית קניון במקום. בליל ה-28 במאי הציבו הפעילים אוהלים ולנו במקום במטרה להגן על הפארק.
התפשטות המחאות
ב-31 במאי החלו ההפגנות לצבור ממדים רחבי היקף והתפשטו לתוך כיכר טקסים וכן אופי המחאה השתנה. מפעולת מחאה סביבתית הפכו ההפגנות למחאה עממית כנגד ראש הממשלה רג'פ טאיפ ארדואן ומדיניותו שנתפסת בידי המפגינים כפאשיסטית ופרו-איסלאמיסטית.
ב-1 ביוני התפשטה המחאה לערים נוספות ובהן הבירה המדינית אנקרה. המשטרה פיזרה את ההפגנות באמצעות גז והמפגינים דיווחו על מאות פצועים. באותו יום נערכו הפגנות ב-67 ערים במדינה.
ב-3 ביוני נרשמה עליית מדרגה בהפגנות לאחר שבאיסטנבול נהרג צעיר מפגיעה מכוונת של מונית שנסעה לתוך קבוצת מפגינים. ראש הממשלה ארדואן האשים ממרוקו את האופוזיציה כי היא מנצלת את הניסיון לבניית קניון בפארק גזי לצרכיה. הוא הבטיח כי כאשר ישוב לארצו יסודרו כל הבעיות.
ב-4 ביוני, בתגובה לטענות על אלימות המשטרה, הכריזו ארגוני עובדים במדינה על שביתה כללית בת יומיים. ההפגנות התגברו והתפשטו לאזורים נוספים ובהפגנה שנערכה בדרום המדינה נהרג מפגין נוסף.
באירועים בטורקיה נעשה שימוש נרחב ברשתות החברתיות דוגמת פייסבוק וטוויטר. ראש הממשלה ארדואן ביקר את השימוש בהן ואמר כי הן איום על החברה.
ב-5 ביוני, לאחר שארדואן הציב למפגינים אוליטמטום לעזיבת המתחם, פיזרו אותם כוחות הביטחון באמצעות תותחי מים וגז מדמיע וטרקטורים הרסו את האוהלים במקום. אך יום אחר כך התחדשו המהומות בטורקיה. בשעות הערב התכנסו באיסטנבול רבבות מתומכי מפלגת השלטון וראש הממשלה ארדואן. ארדואן אמר בנאום בפני המפגינים כי "העם נמצא כאן - היכן המפגינים?".
ב-4 ביולי, בית המשפט בטורקיה ביטל את תוכניות הפיתוח של כיכר טקסים. בעקבות כך והיד החזקה שהפגינה המשטרה נגד המפגינים, כולל הריגה של ארבעה מפגינים, דעכו ההמחאות.
במאי 2014, בעקבות אסון המכרה בסומה, שוב החל גל מחאות. שנה לאחר פרוץ המחאה, שורה של ארגונים פרסמו קריאה לחזור לכיכרות כדי להיאבק למען הדמוקרטיה, אך מושל איסטנבול מסר שהמחאה תיאסר לחלוטין, והמשטרה מתכוננת בכוחות גדולים למנוע הפגנות.
יאני ויאנדר
קריירת מועדונים
ויאנדר התחיל את הקריירה שלו בקבוצות מקומיות בפינלנד. לקראת עונת, חתם בפינפה מליגת העל הפינית. במהלך עונת חתם ביילבס. בסיום העונה הצטרף ליארו ועונה לאחר מכן חתם בג'אז פורי.
בקיץ, ויאנדר חתם בקורטרייק מהליגה הבלגית השנייה. ויאנדר, רשם 30 הופעות במדי קורטרייק ורשם עמה עלייה לליגת העל הבלגית. עם זאת, בסיום עונת שוחרר מהקבוצה.
לאחר שחררו מקורטרייק, ויאנדר חזר לפינלנד וחתם בה.י.ק. הלסינקי. במהלך עונת, היה שותף לזכייה של הקבוצה בגביע הפיני.
לאחר ששוחרר מאשדוד, חתם באריס לימסול מליגת העל הקפריסאית, בה שיחק חצי עונה.
בהמשך הקריירה, שיחק ברובניימן פאלוסאורה, יארו (קדנציה שנייה), אואולו, ואת הקריירה סיים בה.י.ק. הלסינקי ושיחק במקביל בקבוצת המילואים של המועדון.
קריירה בינלאומית
ב-3 בפברואר 1999, ויאנדר ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת פינלנד בהפסד 1–2 ל. לזכותו של ויאנדר, 13 הופעות בנבחרת פינלנד ולמעט אחת מהן, כולן היו במשחקי ידידות.
קריירת אימון
עם פרישתו מכדורגל בתחילת, מונה ויאנדר למאמן השוערים של ה.י.ק. הלסינקי. בסיום העונה, נבחר למאמן העונה בליגת העל הפינית. בשנת, ויאנדר מונה למאמן הנבחרת הצעירה של פינלנד.
בינואר, הצטרף לצוות המקוצעי של קבוצת הנוער של נוריץ' סיטי כמאמן שוערים, אך עזב כעבור חודשים ספורים.
משנת, משמש כמאמן שוערים בקבוצת הנוער של ברנטפורד.
סטרוסל
סטרוסל (בבולגרית: Старосел) הוא כפר בדרום בולגריה במחוז פלובדיב בשטח הרשות המקומית חיסריה (община Хисаря). הכפר התפרסם בעקבות חפירות שביצע הארכאולוג ד"ר גיאורגי קיטוב (Георги Китов) בסמוך ליישוב בהן נתגלו מקדשים וקברים תראקיים.
גאוגרפיה
הכפר סטרוסל שוכן במרכז המועצה האזורית של העיר חיסריה, צמוד למורדות הדרומיים של רכס סרדנה גורה (Средна гора), המקביל לרכס הרי הבלקן. הגובה הממוצע של האזור הוא 300 מטרים מעל פני הים. פני השטח נקבעו על ידי המורדות המתונים של רכס סרדנה גורה המשתפל בהדרגה דרומה לעבר מישור תראקיה העילי (Горнотракийска низина). הפסגות הגבוהות ביותר סביב סטרוסל הם אָלֶקְסִיצָה (Алексица, 1,530 מטרים) ופֶנֶרָה (Фенера, 1450 מטרים).
האקלים באזור הוא אקלים מעבר בין אקלים סובטרופי המושפע מהקרבה לאגן הים התיכון לבין אקלים יבשתי של מרכז אירופה. החורף כאן חמים יחסית ונוח בשל גושי אוויר חם המגיעים מדרום ונבלמים ברכס סרדנה גורה. שכבת השלג היורדת נשמרת על הקרקע בממוצע 27 ימים בשנה ועוביה הממוצע 5 סנטימטרים. האביב מגיע מוקדם והוא חמים יחסית. הקיץ מאופיין בטמפרטורות גבוהות ביולי ובאוגוסט, בלחות נמוכה וברוחות קלות. הסתיו שמשי וחמים. הטמפרטורה השנתית הממוצעת היא 11.5°C.
הנהר פְּיָאסְצְ'נִיק (Пясъчник), חוצה את הכפר סטרוסל בדרכו אל הסכר באותו שם.
היסטוריה
ממצאים ארכאולוגיים באזור הכפר סטרוסל מעידים על יישובים קדומים מלפני 7,000 עד 8,000 שנים. במאה ה-5 לפנה"ס היה באזור יישוב תראקי שבראשו עמדו מנהיגים שבטיים חזקים ואריסטוקרטיה מקומית עשירה. היישוב תועד גם בתקופת האימפריה הבולגרית השנייה. תושבי הכפר של ימינו הם צאצאי תושבים מהכפר סטרוסל באזור טרויאן (כיום סאבו Съево) שהתיישבו במקום במהלך המאה ה-15. הכפר היה קרוי אז "ייני קוי" (Yeni köy בטורקית עות'מאנית, "הכפר החדש")
ב-1798 הוקמה במקום כנסייה קטנה ובה פעל במרתף בית ספר. ב-1819 אישרו השלטונות באיסטנבול לבנות כנסייה חדשה גדולה יותר, אשר עמדה על תילה עד מרד אפריל. לפני ההתקוממות חיו בכפר כ-2,000 בולגרים וכמה עשרות בני רומה, שרובם היו נפחים וסוחרים בכלי מתכת. בכפר היו 300 בתים והוא היה מרכז עסקים חשוב באזור. כ-17 טחנות מים ו-5 מבטשות פעלו לאורך הנהר פיאסצ'ניק ו-13 מזקקות וסדנאות לתיקון ומכירת ציוד לעגלות. כן פעל במקום שוק בקר. וסיל לבסקי ביקר בכפר בשנים 1869 ו-1871 והקים בו ועדה של מהפכנים.
מאוחר יותר השתתפו תושבי הכפר במרד אפריל ושילמו מחיר כבד. כל הבתים, הכנסייה, ובית הספר הועלו באש. כל הנכסים ומלאי המזון הוחרמו. חלק מתושבי הכפר נהרגו, חלק אחר עקר לצפון בולגריה. רובם חזרו ליישוב הישן, אבל בשל אמונה טפלה הם לא בנו מחדש את הכפר השרוף, אלא הקימו יישוב חדש 2–3 קילומטרים במורד הנהר. הם קראו ליישובם החדש אסקי ייני קוי ( Eski yeni köy, "הכפר החדש הישן"), שם שהוחלף בשנות השלושים של המאה ה-20 לסטרוסל.
אתרי תרבות
מכלול הפולחן התראקי בתל צֶ'טְנִיבּוֹבָטָה מוֹגִילָה (בבולגרית: Четиньовата могила) במרחק של כארבעה קילומטרים מסטרוסל נתגלה על ידי הארכאולוג גיאורגי קיטוב בשנת 2000. המכלול מתוארך לסוף המאה ה-5 ותחילת המאה ה-4 לפנה"ס. זהו המכלול התראקי המלכותי העתיק ביותר הכולל מאוזולאום.
במכלול כלולים שישה מקדשים תת-קרקעיים, ארבעה מתוכם נפרדים, כמו גם קברים מלכותיים. כל התל מוקף חומה מעגלית באורך 241 מטרים ובגובה 3.5 מטרים המסמלת על פי האמונה התראקית את השמש. בכניסה למקדש הראשי היה גרם מדרגות רחב ושני כנים שעליהם ניצבו פסלי אריות. גרם המדרגות מוביל לפלטפורמה שטוחה, ששימשה ככל הנראה לריקודים פולחניים. מסדרון מוביל אל החזית האמיתית של המקדש ולאולם עגול בגובה 4.80 מטרים המכיל 10 עמודים מקושטים הצמודים לקירות ומעליהם טריגליפים עם עיטורים בכחול ובאדום. בחלק הצפוני של התל נתגלה גת חצובה בסלע ומחסנים שבהם נתגלו אמפורות ליין ומים.
במקדש נערכו טקסים דתיים הקשורים לפולחן האלה האם, בנה השמש ואורפיאוס. האלה האם מזוהה עם הר או סלע. מקבץ התילים משחזר את ההר ואת הרחם של האלה האם. המלך התראקי משחק את תפקיד המתווך שבין בני האדם לאלוהים. לדברי ההיסטוריון והתראקלוג אלכסנדר פול (Александър Фол) החלה הדוקטרינה היוונית המכונה אורפיזם מהפולחנים האריסטוקרטיים של התראקים. למכלול בסטרוסל היה תפקיד כזה בדיוק. פולחנים אורפאיים סודיים נערכו באולם הפנימי. מטרתם הייתה להעלות את המלך-הכוהן התראקי למעלת אנטרופודמון ("חצי אל " -ביוונית άνθρωπος (אדם), δαίμων (אל)). הממצאים שנתגלו באתר מוצגים במוזיאון הארכאולוגי בסופיה.
למרגלות תל צֶ'טְנִיבּוֹבָטָה מוגילה יש תל קטן המכונה "תל חוריזונט" (בבולגרית: "Могила Хоризонт" – "התל האופקי") ובו נחשף ההרון היחיד בתראקיה שבו יש אכסדרה. בעוד שבמקומות אחרים יש עמוד או שניים, במקדש זה מגיע מספרם לעשרה. העמודים הם בסגנון הסדר הדורי הקדום. במקדש זה נקבר נציג של האצולה התראקית. אף שהקבר נשדד בתקופה קדומה, החפצים מכסף וזהב שנותרו בו מעידים על מעמדו הרם של הנקבר.
תיירים יכולים לבקר במקדש הראשי ובהרון בתל חוריזונט. המכלול כלול במאה אתרי התיירות הלאומיים של איגוד התיירות הבולגרי.
תילים נוספים – באזור סטרוסל והכפרים השכנים יש תשעה תילים נוספים ובהם אלמנטים אדריכליים ייחודיים וקישוטים ססגוניים. התילים נחפרים ומשוחזרים, אבל אינם פתוחים לביקורי תיירים.
קוֹזִי גְרָאמָדִי (בבולגרית: Кози грамади) – הוא מכלול ארכיטקטוני מהמאות הרביעית והחמישית לפנה"ס, השוכן על אזור של 80 דונם. האתר שוכן ברכס סרדנה גורה, כ-20 קילומטרים צפונית לסטרוסל. המכלול כולל משכן מלכותי ייחודי וכמה מבנים מונומנטליים, המוקפים בחומה ריבועית. הבניין המרכזי הוא משכן מרשים של שליט. במקום נתגלו מטבעות רבות של המלכים טרס השני מממלכת אודריסה ושל אביו אמטוקוס השני, וכן גרזנים בעל להב כפול (ביוונית λάβρυς, בלטינית Labrys), המסמלים מלוכה.
אתרי טבע
שמורת הטבע "בָּרִיקָדִיטֶה" (Барикадите – "הבריקדות") שוכנת בתחומי הכפר. שטחה 1,1197 דונם והיא נועדה לשמר את היער הקדום של עצי האשור. שמורת טבע נוספת בתחומי הכפר שנועדה להגן על עצי האשור בני למעלה ממאה שנים היא "צ'יווירה" (Чивира) ששטחה 1,065 דונם.
בתצורות הסלעים "קוזי גרמדי" (Кози грамади – "ערימות תיישים") מקננים העופות הנדירים עיט זהוב, אוח מצוי ודורסי לילה אחרים.
אגם רָקוֹבִיצָה (Раковица) הוא אגם הררי צלול, מאגר מים שנוצר על ידי סכר.
מקקאול לומברדי
מקקאול לומברדי (באנגלית: McCaul Lombardi; נולד ב-20 במאי 1991) הוא שחקן ודוגמן אמריקאי. הוא ידוע בתפקידיו בסרטים "אמריקן האני" (2016) ו"פאטי קייקס" (2017).
ביוגרפיה
לומברדי נולד בבולטימור, מרילנד ב-20 במאי 1991. בנם של אשת מקצוע בתחום הבריאות ושל מאמן כדורגל בתיכון, הוא גדל עם חלום להיות שחקן פוטבול, אבל לאחר פציעה במגרש כנער הוא העביר את המיקוד שלו למשחק.
משחק
לומברדי עבר ללוס אנג'לס כדי להתמקד בקריירת משחק. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בשנת 2016 בסרט "אמריקן האני", שנכתב ובוים על ידי אנדריאה ארנולד. הסרט הוקרן בבכורה עולמית בפסטיבל קאן 2016, שם זכה בפרס חבר השופטים.
בשנת 2017 שיחק בסרט הדרמה "פאטי קייקס" בדמותו של דני, ובבימויו של ג'רמי ג'ספר. בכורת הסרט הייתה בפסטיבל הסרטים סאנדנס בינואר של אותה שנה.
בשנת 2019 הופיע לומברדי בסרט "Anywhere with You", שהוקרן בבכורה ב-ACID (האגודה לקולנוע עצמאי והפצתו) במהלך פסטיבל קאן 2018.
בשנת 2021 הופיע בסרט "Port Authority" לצד פין וייטהד. בשנת 2022 שיחק בסרט גאוות יחידה.
דוגמנות
בשנת 2015 השתתף בוידאו קליפ לשיר "Music to Watch Boys To" של הזמרת-יוצרת לנה דל ריי. השיר יצא לאור ב-11 בספטמבר 2015, כסינגל השני מתוך אלבומה הרביעי "Honeymoon".
בשנת 2016 הופיע בקמפיין למותג המשקפיים אוליבר פיפלס. בתחילת 2017 הופיע לומברדי במסע פרסום עולמי עבור מותג האופנה ארמנגילדו זניה לצד רוברט דה נירו.
עשו (סרט)
עשו (ברוסית: Эсав, באנגלית: Esau) הוא סרט ישראלי-רוסי-בריטי בבימויו של פאבל לונגין על פי תסריט של יבגני רומן ומאיר שלו, המהווה עיבוד דובר אנגלית לספרו של שלו, "עשו", שצילומיו נערכו בישראל. עלילת הסרט מגוללת את סיפורו של סופר בן 40 החוזר לבית משפחתו בו גדל ושנמלט לאחר חצי חיים, כדי להתמודד מול אחיו שנשאר, ירש את המאפיה המשפחתית שלהם ונשא לאישה את זו ששניהם אהבו.
זהו סרטו הדובר אנגלית הראשון של לונגין. עם זאת, זהו לא הסרט הראשון שלונגין צילם ושיתף בו שחקנים ישראלים, קדם לו הסרט "המנצח" והוא גם ביים את העיבוד הרוסי, "מולדת", לסדרה "חטופים".
תקציר עלילת הסרט
עשו ברח לאמריקה כנער. הוא מתכחש לעבר, אך לא גידל שורשים חדשים. הוא כותב ספרים על אפיית לחם שמצליחים, אך מעולם לא הפך לסופר אמיתי. אין לו אישה, אין לו ילדים, הבית הגדול שלו ריק. שיחת טלפון לילית משנה את חייו. הוא שומע קול נשי מוכר שמבקש את עזרתו. 20 שנה אחר כך הוא חוזר הביתה. ראש המשפחה היה אחיו יעקב, שירש את המאפיה של אביו, הפך לאב לילדים וכעת הוא בעלה של זו ששניהם חלמו עליה.
שיווק
ביוני 2019 הסרט הוצג בפסטיבל הסרטים הבינלאומי בשנחאי.
מטאל אירלאן
מטאל אירלאן (בצרפתית: Métal hurlant. בתרגום מילולי: "מתכת צורחת") היה מגזין ואנתולוגיית קומיקס, שפורסם בצרפת וכלל סדרות קומיקס בסגנון מדע בדיוני, פנטזיה ואימה. כתב העת נוצר בדצמבר 1974 על ידי אמני הקומיקס ז'אן ז'ירו (הידוע יותר בכינויו "מוביוס") ופיליפ דרויל יחד עם העיתונאי-סופר ז'אן פייר דיוננט והמנהל הפיננסי ברנרד פרקס.
הארבעה נודעו כקבוצה בשם "Les Humanoïdes Associés", שהיה בהמשך לשמה של הוצאת הספרים שניהלו, עמה הוציאו לאור את גליונות המגזין. לאחר הצלחתו הרבה בצרפת, הוא תורגם והופץ בארצות הברית על ידי המגזין ההומוריסטי "National Lampoon" תחת הכותרת 'Heavy Metal'. במקביל פורסם בגרמניה בשם 'Schwermetall'.
היסטוריה
כחלק מההוצאה החדשה של הרביעייה, הם הקימו יחדיו מגזין שבו יוכלו לפרסם מדע בדיוני, ביקורות קומיקס, סקירות מדע בדיוני "ועוד הרבה דברים נוספים". בינואר 1975 פורסם הגיליון הראשון של "Métal hurlant", ובו הרביעייה (למעט פרקס) פרסמו עמודים ראשונים מתוך חוברות קומיקס שיצרו וירוצו לאורך כל הגליונות: Arzach מאת ז'ירו, Gail מאת דיוננט ועוד. בנוסף, גם האמנים ריצ'רד קורבן וז'אן קלוד גל פרסמו קומיקס בגיליון זה. בהמשך הפכו דיוננט, ז'ירו ודרואיל לאמנים הקבועים במגזין, בעוד שכמות האמנים האוחרים עלתה בהתאם לפופולריות העיתון. משום שסיפורים שפורסמו במגזין היו לעיתים אלימים, מיניים, מפחידים או בעלי שפה גסה, הוטל איסור על קטינים לרכוש את המגזין. רק בינואר 1978 האיסור הותר.
בין השנים 1975 ל-1978 התארחו במגזין אמנים מפורסמים רבים, אמנים צעירים ומבטיחים ואף אמנים זרים. הרעיון של כתב העת לבחון את גבולות ז'אנר המדע הבדיוני תפס תאוצה וסיפורים יותר ויותר סוריאליסטים, מותחים וייחודיים הופיעו וקיבלו בו מקום. בנוסף, החלו מוזיקאים שונים להתעניין במגזין ומהר מאוד צוותו לגליונות גם תקליטים של להקות שונות מצרפת, אשר שיריהן סבבו סביב נושא המדע הבדיוני. במהרה הפכה סצנת הרוק הצרפתית להיות קשורה למגזין, ולחלופין המגזין הפך למזוהה עם מוזיקת הרוק.
עם השנים צבר העיתון פופולריות, ובהתאם הסגנונות שלו השתנו. המנהל בפועל, דיוננט, הצהיר על כוונתו להרחיב ולפרסם סיפורים בסגנונות רבים ושונים, אך המדע הבדיוני והפנטזיה נשארו תמיד הסגנונות הדומיננטיים במגזין. החל מגיליון 7 החלו העיתונים לצאת באופן דו-חודשי, והחל מגיליון 9 החלו להתפרסם באופן חודשי.
על פי הסברה הרווחת, המגזין הגיע לארצות הברית בשנת 1975 כאשר נתקל עורך מגזין ההומור האמריקאי "National Lampoon" בכמה גליונות בעת שהיה באירופה, והביא אותם עמו לארצות הברית. הגליונות התגלגלו אל עורכים נוספים בעיתון ולבסוף, בשנה שלאחר מכן, מייסד כתב העת, לאונרד מוגל, שכנע את ארבעת בעלי Les Humanoïdes associés למכור לו את הזכויות עבור כתב העת. גרסה אחרת טוענת כי היה זה הסופר קלוד מוליטרני שהראה למוגל את הגיליון הראשון בשנת 1976, וכי מי ששכנע אותו לקנות את המגזין היה בכלל דיוננט. כך או כך, המהדורה האנגלית הראשונה יצאה באפריל 1977 בשם "Heavy Metal".
לאחר שהיו הזכויות שייכות להוצאה האמריקאית, נזנחו אט אט התרגומים לקומיקס הצרפתי לטובת אמנים אמריקאים לדאבונם של רבעיית המייסדים, שלא הייתה להם שום השפעה על המהדורה האנגלית. עם זאת, המשיכו הבעלים הצרפתים ובראשם דיוננט למכור את זכויות העיתון להוצאות במדינות שונות שיתרגמו ויפיצו את המגזין: מהדורה גרמנית הופיעה לראשונה בשנת 1980, ספרד ואיטליה בשנת 1981, הולנד בשנת 1982, ודנמרק ושוודיה בשנת 1984.
עם שנות השמונים חברי ההנהלה החלו לזנוח את העיתון בזה אחר זה: דרויל עזב בשנת 1981 (אם כי חזר מאוחר יותר) ופרקס, ז'ירו, דיוננט וחודורובסקי עזבו זה אחר זה במהלך שנת 1985. דיוננט היה האחרון לעזוב, אך כבר לפני כן היה מעורב הרבה פחות בשל העומס שהיה לו בעבודתו בטלוויזיה הצרפתית.
ביולי 2002 החליטו המייסדים לבצע איחוד למגזין, ויצרו את גיליון 134 בהוצאה המחודשת של "Les Humanoïdes associés". העיתון החדש היה שונה מהגרסה המקורית שלו : גליונות המגזין פורסמו בחנויות ספרים ברחבי העולם ותורגמו למספר שפות, כאשר חברת העל שמנהלת את הפרויקט היא בכלל הוצאת פבריס ג'יגר שיושבת בלוס אנג'לס. מטרת המגזין המחודש היה לקדם יוזמות של מחברים צעירים מכל העולם, ובנוסף לקדם את ההוצאה. כל גיליון מורכב ממספר סיפורי קומיקס מקוריים בני כמה עמודים, שלעיתים יש להם קשר לסדרות שפורסמו בכתב העת או במקומות חיצוניים. הוא פורסם באופן דו-חודשי, המתפרסם במדינות רבות בעולם בגרסאות בצרפתית, אנגלית, ספרדית ופורטוגזית. גיליון 145 שיצא בספטמבר 2004 הוא האחרון שהופץ בחנויות ספרים. במאי 2006 פורסמה המהדורה האחרונה של כתב העת בגיליון מיוחד בן מאה עמודים. לאחר מכן הודיעה ההוצאה על הפסקת העיתון לצמיתות.
באוקטובר 2011 הוכרז כי סדרת טלוויזיה לייב אקשן המבוססת על מטאל אירלאן שכותרתה Métal Hurlant Chronicles, תופק בצרפת ובריטניה. הסדרה מונה 12 פרקים של חצי שעה ונמשכה שתי עונות. בסדרה כיכבו בין היתר רוטגר האוור, סקוט אדקינס, מייקל ג'יי וייט, קרל איי לנדלר, ג'ו פליניגן, דייוויד בל, מאט מולינס וג'יימס מרסטרס. בארצות הברית הסדרה שודרה בערוץ Syfy ב-14 באפריל 2014.
במאי 2020 הודיע וינסנט ברניאר על חידוש המגזין בשנת 2021, אך הפעם ללא ז'ירו, שנפטר בשנת 2012.
יחסי יוון–רומניה
יחסי יוון–רומניה הם היחסים הדיפלומטיים שבין הרפובליקה ההלנית לבין רומניה.
היסטוריה
היחסים הדיפלומטיים בין יוון לרומניה כוננו ב-20 בפברואר 1880, והיו בדרג של צירות, וב-1 בינואר 1939 הועלה דרג היחסים בין המדינות לרמה של שגרירות. נוכחות יוונית ברומניה הייתה קיימת לפחות 2,700 שנה. אם ככיבוש, או הגמוניה או בזמנים אחרים (כולל בהווה), היוונים היו מיעוט אתני בין מיעוטים רבים אחרים באזור.
בשנת 1913 שיתפו שתי המדינות פעולה במלחמת הבלקן השנייה נגד בולגריה, ולאחר מכן שוב לחמו שתי המדינות ביחד במהלך מלחמת העולם הראשונה לצד מעצמות ההסכמה. בשנת 1934 חתמו שתי המדינות על ההסכמה הבלקנית, יחד עם טורקיה וממלכת יוגוסלביה, אולם הברית התבטלה עם פרוץ מלחמת העולם השנייה, שבמהלכה לחמה רומניה לצד גרמניה הנאצית, ואילו יוון לחמה לצד בעלות הברית. מאז נפילת הקומוניזם והחזרת הדמוקרטיה ברומניה, היגרו רומנים רבים ליוון מסיבות כלכליות. שתי המדינות הן חברות מלאות באיחוד האירופי, במועצת אירופה, בנאט"ו ובארגון שיתוף הפעולה הכלכלי של הים השחור (BSEC).
רמת היחסים הדו-צדדיים בין רומניה ליוון נחשבת לטובה במיוחד, ויוון אף תמכה בחום בהצטרפותה של רומניה לנאט"ו ולאיחוד האירופי. יוון הייתה המדינה החמישית באיחוד האירופי, ובין הראשונות מבין החברות הוותיקות באיחוד לאשרר את הסכם ההצטרפות של בולגריה ורומניה לאיחוד.
ביוני 2011 ערכו נשיא יוון קרולוס פפוליאס ושר החוץ סטארברוס לאמברינדיס ביקור רשמי ברומניה בן יומיים במהלכו נפגשו עם ראש ממשלת רומניה אמיל בוק.