cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
דום הנצחי
שערוריית הפסקול
ב-9 בנובמבר 2022, למעלה משנתיים לאחר התפוצצות הפרשה, פרסם גורדון מאמר תגובה ארוך באתר מדיום ובו תיאר בפרוטרוט את השתלשלות העניינים מנקודת מבטו, שהובילה בסופו של דבר לשערוריית הפסקול ולסיום עבודתו עם איד. במכתב, פירט גורדון (שעבד כפרילנסר, ולא הועסק ישירות על ידי איד) יחסי עבודה עכורים בינו לבין בכירי איד, ובייחוד מצד מארטי סטרטון. יחסים אלו לטענתו התבטאו בזלזול, בהתעלמות מבקשותיו שהובילו לעיכוב בעבודתו, בהפרת חוזים והבטחות, באיומים ולחצים שהובילו את גורדון להקדיש שעות רבות מעבר למה שהוגדר עבורו בחוזה ההתחלתי (תופעה הקרויה "crunching" בתעשיית פיתוח משחקי המחשב), ולאחר יציאת המשחק והתפוצצות הפרשה, גם בלשון הרע שהתבטא במכתבו של סטרטון ב-Reddit. מכתב זה גרם לטענתו לנזק עצום לתדמיתו ולקריירה שלו. כמו כן, טען גורדון כי אף ניסה לפנות לחברת האם של איד, ZeniMax, על מנת שתוכל לסייע בפתרון הסכסוך, אך לטענתו טרפד סטרטון בגסות את נסיונותיו לפתור את הסכסוך בדרכי נועם תוך שימוש באיומים משפטיים.
הוצאה לאור
תאריך השקת המשחק, 20 במרץ 2020, נפל באותו התאריך בו היה אמור לצאת משחק נוסף, Animal Crossing: New Horizons מבית נינטנדו. עקב הביקוש הרב לשני המשחקים, החליטו חנויות המשחקים בארצות הברית למכור עותקים פיזיים של המשחק יום לפני ההשקה הרשמית, וזאת כדי להימנע מעומסים חריגים עקב מגבלות הריחוק החברתי שאפיינו את מגפת הקורונה. נוסף על כך, הניגוד בין אופיים של שני המשחקים עודד מעריצים של המשחקים לציין את צירוף המקרים על ידי חגיגות ייחודיות בהן "שידכו" את Doomguy, גיבור המשחק, לאיזבל, גיבורת סדרת Animal Crossing.
הרחבות
עוד לפני יציאת המשחק, הכריזה בת'סדה על שתי חבילות הרחבה לקמפיין לשחקן יחיד, שייצאו לאור בשנה שלאחר יציאת המשחק. שחקן שיבחר לקנות את "מהדורת הדלוקס" של המשחק, יקבל אוטומטית גישה לשתי ההרחבות, כאשר ייצאו .ב-8 במאי 2020, הוצגו בעמוד הטוויטר הרשמי של המשחק, שני צילומי מסך כ"טיזר" לקראת יציאת ההרחבה, וטיזר טריילר נוסף שהועלה שלושה חודשים מאוחר יותר, ב-7 באוגוסט, ליוטיוב, חשף את שם ההרחבה: "האלים העתיקים" (The Ancient Gods). כמו כן צוין כי מדובר בחלק אחד מתוך שני חלקים שמתוכננים לצאת להרחבה. בטיזר הוזכר כי טריילר מלא עתיד לצאת ב-27 באוגוסט במהלך לילו הראשון של יריד המשחקים Gamescom, ובטריילר המלא הוכרז על יציאת החלק הראשון לאור ב-20 באוקטובר 2020. ההרחבה נחשבת כמוצר "עצמאי", כלומר, שאין צורך להוריד את משחק הבסיס על מנת לשחק בה. מבחינה עלילתית ההרחבה עתידה להמשיך את הסיפור מהנקודה בה הקמפיין הראשי הסתיים.
הביקורות על חבילת ההרחבה הראשונה היו אמנם טובות, אם כי פושרות יותר לעומת הביקורות על משחק הבסיס. ממוצע הביקורות באתר Metacritic עומד על 79 לגרסת המחשב, 76 לגרסת הפלייסטיישן 4 ו-72 לגרסת האקסבוקס.
ב-7 במרץ 2021, הוכרז כי טיזר טריילר להרחבה השנייה, "האלים העתיקים - חלק 2" ייצא לאור שבוע לאחר מכן, ב-15 במרץ. בטיזר צוין כי הטריילר המלא ישוחרר ב-17 במרץ, ובטריילר המלא הוכרז על שחרור המשחק ביום שלאחר מכן, ב-18 במרץ. הביקורות על חבילת ההרחבה השנייה היו דומות לזו של חבילת ההרחבה הראשונה, כאשר ממוצע הביקורות ב-Metacritic עומד על 77 לגרסת המחשב, 78 לגרסת הפלייסטיישן 4 ו-77 לגרסת האקסבוקס.
ביקורות
באופן כללי, המשחק קיבל ביקורות חיוביות מאוד, כאשר ממוצע הביקורות באתר Metacritic עומד על 88 לגרסת המחשב, 87 לגרסת הפלייסטיישן ו-88 לגרסת האקסבוקס. הביקורות שיבחו את הקמפיין לשחקן יחיד, הגרפיקה, עיצוב השלבים, מערכת הקרב, הפסקול והשיפורים הטכניים לעומת המשחק הקודם, אם כי חלקם ביקרו את הדגש המוגזם, לדעתם, שניתן על עלילת המשחק, וחלקם ביקרו את קטעי הפלטפורמה המרובים הקיימים בחלק משלבי המשחק.
מספר מבקרים, ביניהם פיל הורנשאו מאתר GameSpot ואור אייזקס מאתר GamersPack, שיבחו את הקמפיין ואת מערכת הקרב, אך ביקרו את עלילת המשחק, או לכל הפחות, את האופן בו היא סופרה לשחקן. הורנשאו כתב כי העלילה "יותר מדי רצינית ומבלבלת", ואייזקס כתב כי "היה אפשר להעביר את העלילה בצורה טובה יותר מאשר דרך יומנים ארוכים שדי קוטעים את המשחקיות באמצע". אחרים, דוגמת GameInformer והמגזין Vgames הישראלי, ציינו כי הנקודה החלשה במשחק היא דווקא המצב מרובה-המשתתפים אותו ציינו כ "צעד אחד אחורה מכל מה שאנחנו מכירים מהסדרה", וכ"לא הכי מעניין או מרתק".
ההחלטה להצמיד למשחק מערכת אנטי-צ'יט תוצרת Denuvo, שכוללת התקנת מנהל התקן ברמת הליבה של מערכת ההפעלה, גררה איתה הפצצת ביקורות שליליות מצד השחקנים בחנות הווירטואלית סטים, ובסופו של דבר החליטו המפתחים להסירה.
ביקורת על קריצת המשחק לאלט-רייט
מספר מבקרי משחקים אמריקניים המזוהים עם המחנה הפרוגרסיבי התייחסו לסרטון המשחקיות שהוצג בכנס QuakeCon 2018. בסרטון, ניתן לראות את השחקן מסתובב בשלב המתרחש בכדור הארץ החרב כתוצאה מפלישת השדים. ברחבי השלב פזורות הולגרמות מטעם תאגיד הענק UAC השולט בפועל על כדור הארץ, הפולטות משפטים דוגמת "כדור הארץ הוא כור ההיתוך של כלל היקום!", "המונח 'שדים' הוא מונח פוגעני, שקלו להשתמש במונח 'מאותגרי תמותה'!", או "חבריי היקרים, בואו נהפוך את שהייתם של המשתלבים החדשים לנעימה!", כביכול עקיצות מכוונות כלפי עמדות פרוגרסיביות כגון תקינות פוליטית ויחס חיובי למהגרים. המבקרים טוענים כי עקיצות אלו מעודדות את הימין הרדיקלי בארצות הברית ובעולם ובפרט אלו התומכים בתאוריית הקשר על ההחלפה הגדולה.
מארק קרן, מעצב משחקים בחברת id Software ואחד מאנשי צוות הפיתוח של המשחק, בחר להתייחס לכך, וטען כי
בפועל, היחס גם בקהילת הגיימרים וגם בקרב המפתחים ל"שערורייה" זו, היה לא יותר מבדיחה על חשבון המבקרים (שכונו בלעג "SJWs"), וגם לאחר יציאתו עדיין ניתן למצוא הולוגרמות שכאלו במשחק.
גם על משחק קודם שיצא תחת ידיה של בת'סדה, Wolfenstein 2: The New Colossus, הושמעו ביקורות דומות (אם כי מהמחנה הפוליטי הנגדי) על כך שהמשחק משרת את השמאל האמריקני ושכלל עקיצות מוסתרות כלפי דונלד טראמפ.
מועמדויות ופרסים
דום הנצחי היה מועמד לפרס "המשחק המבוקש ביותר" של שנת 2018 מטעם טקס פרסי "ג'ויסטיק הזהב" הבריטי. בטקס פרסי Game Critics Awards של שנת 2019, טקס המשויך לתערוכות E3 ונערך סמוך אליהם, המשחק זכה לתוארי "משחק המחשב הטוב ביותר של השנה" ו-"משחק הפעולה הטוב ביותר של השנה".
נתוני מכירות
על פי פלטפורמת המשחקים Steam, למשחק היו מחוברים מעל ל-100,000 שחקני PC ביום השקתו, מספר כפול ממספר השחקנים המחוברים ביום ההשקה של דום 2016. גם הרווח הכולל מהשבוע הראשון היה כפול בהשוואה למשחק הקודם. בבריטניה, המשחק הפך למשחק השני הנמכר ביותר לאחר Animal Crossing: New Horizons מבית נינטנדו, אם כי נתוני מכירות העותקים הפיזיים היו נמוכים ב-33% לעומת קודמו, דום 2016. הירידה במכירות העותקים הפיזיים היא ככל הנראה תופעת לוואי ממגבלות הריחוק החברתי שהוטלו בעקבות מגפת הקורונה.
בארצות הברית המשחק הפך למשחק השישי הנמכר ביותר לחודש מרץ 2020 (לא כולל הורדות דיגיטליות). מכון המחקר SuperData העריכו כי בחודש הראשון ליציאתו המשחק מכר קרוב ל-3 מיליון עותקים ברחבי העולם, כמעט פי 3 מנתוני הפתיחה של דום 2016 (מכר 957 אלף עותקים בחודש הראשון ליציאתו).
נכון לחודש מאי 2020, נמכרו מעל ל-100,000 עותקים של המשחק בגרמניה.
איך להצליח באמריקה
איך להצליח באמריקה (באנגלית: How to Make It in America) היא סדרת טלוויזיה קומית-דרמטית אמריקנית, שהופקה על ידי רשת HBO ויצאה ב-14 בפברואר 2010. הסדרה עוקבת אחר חייהם של בן אפשטיין (בריאן גרינברג) וחברו קאם קלדרון (ויקטור ראסוק) שמנסים לעבוד ולהצליח בעולם האופנה הניו יורקי.
שידור העונה השנייה של התוכנית החל ב-2 באוקטובר 2011, ומעט לאחר סיומה הודיעה רשת HBO על ביטול הסדרה. המפיק מארק וולברג הודיע כי ייתכן והתוכנית תשוב לשידור בהמשך, באמצעות רשת שידור אחרת.
עלילה
הסדרה עוקבת אחר שני יזמים בשנות ה-20 לחייהם, אשר מפלסים את דרכם בסצנת האופנה התחרותית של ניו יורק, ולזכות בהערכה ומוניטין, נחושים להשיג את הגרסה שלהם ל"חלום האמריקאי". בן וקאם משתמשים בחוכמת החיים שלהם וב"קשרים" כדי להגשים את חלומם. הם מסתייעים בחברם "המקושר" דומינגו ובבן דודו של קאם ששאיפתו היא ליצור משקה אנרגיה בשם "ראסטה-מונסטה".
ביקורת
העונה הראשונה זכתה לביקורת מעורבות ודורגה 59/100 בשקלול ציוני הביקורות.
פליקס הרביעי
פליקס הרביעי (בלטינית: Felix IV; 489 או 490 – 22 בספטמבר 530) כיהן כאפיפיור בין 12 ביולי 526 ועד מותו. לימים הוכרז כקדוש נוצרי.
פליקס נולד בסמניום שבממלכת האוסטרוגותים באיטליה, והיה בנו של קסטוריוס (Castorius). לאחר הרצחו של האפיפיור יוחנן הראשון על ידי מלך האוסטרוגותים, תאודוריק הראשון, מינו החשמנים בלחצו של תאודוריק את פליקס למשרת האפיפיור. התנגדות החשמנים ללחץ זה הביאה לכך שבמשך חודשיים לאחר מותו של יוחנן לא נבחר אפיפיור, אולם לבסוף נכנעו ללחצו של תאודוריק. חיבתו של פליקס בעיני תאודוריק, אפשרה לו לפעול לטובת הכנסייה. מותו של תאודוריק אפשרה לפליקס לפעול על-פי תוכניותיו שלו.
בעקבות מותו של תאודוריק, ב-30 באוגוסט 526, ועלייתו לשלטון של נכדו הקטין אתאלאריק, שלטה בפועל אמאלאסונתה, בתו של תאודוריק ואימו של אתאלאריק אשר הייתה קתולית אדוקה. אמאלסונתה פרסמה צו קיסרי הקובע כי אנשי דת יישפטו רק על ידי האפיפיור (או בית דין כנסייתי שימונה על ידו) ולא על ידי בתי המשפט האזרחיים.
אמאלאסונתה העניקה שטחים לאפיפיור בתוככי הפורום הרומאי, עליהם בנה פליקס את כנסיית סנטה קוזמה אי דאמיאנו.
מספור שמו
בעת כהונתו של פליקס השלישי, נחשב פליקס השני כאפיפיור לגיטימי, ובהתאם נספר פליקס הרביעי. לימים הוכרז פליקס השני כאנטי אפיפיור, ולכן למעשה פליקס הרביעי היה האפיפיור השלישי אשר נשא שם זה.
איז'בסק
איז'בסק (ברוסית: Ижевск, באודמורטית: Иж ,Иж кар) היא עיר ברוסיה על נהר איז', יובלו של קאמה, שהוא עצמו יובלו של הוולגה. העיר היא בירת רפובליקת אודמורטיה. שוכנת במרכזו של מזרח החלק האירופאי של רוסיה, סמוך להרי אורל. אוכלוסייתה מונה מעל 600 אלף תושבים. כלכלת העיר מבוססת בעיקר על ייצור כלי נשק, שהידוע מביניהם הוא הקלשניקוב, שהפך גם למזוהה עם העיר והרפובליקה.
היסטוריה
העיר נוסדה בשנת 1760 על אדמותיו של איש קזן מורזה טבקלב על ידי הרוזן פיוטר שובלוב, ידידה של המלכה יקטרינה השנייה. העיר נוסדה במטרה לשמש את בית החרושת לעיבוד ברזל, שנוסד לידה. ליד העיר נבנה ב-1763 סכר על הנהר איז'. ב-1774 נכבשה העיר על ידי ימליאן פוגצ'וב וכל 42 עובדי הנהלת בית החרושת הוצאו להורג. ב-1807 פקד הצאר אלכסנדר הראשון להקים בית חרושת נוסף לכלי נשק, שהוקם באותה שנה. מאז העיר משמשת כאחד המרכזים החשובים לייצור נשק ברוסיה. ב-1824 הגיע הצאר למקום כדי להתרשם מבית החרושת.
בשנים 1984–1987 נקראה בשם אוסטינוב על שמו של שר ההגנה הסובייטי בשנים 1977 - 1984 דמיטרי אוסטינוב.
בעיר ממוקמים מפעלים עיקריים של קונצרן קלשניקוב.
בשטח העיר הוקם נמל תעופה אליו מגיעות טיסות פנימיות בלבד.
בעיר ישנה קבוצת כדורגל בשם זניט איז'בסק.
המשלחת הצרפתית לאנטארקטיקה
המשלחת הצרפתית לאנטארקטיקה (באנגלית: French Antarctic Expedition - בראשי תיבות: FAE; בצרפתית: Expéditions polaires françaises - בראשי תיבות: ExPé או EPF) היא כל אחת ממשלחות צרפתיות אחדות לאנטארקטיקה.
המשלחת הראשונה
בשנת 1772 הפליגו איב-ז'וזף דה קרגלן דה טרמרק וחוקר הטבע ז'אן גיום ברוגייר לאזור אנטארקטיקה בחיפוש אחר טרה אוסטרליס האגדית. קֶרְגֶלֶן-טְרֶמָרֶק השתלט על טריטוריות שונות באנטארקטיקה למען צרפת, בהן מה שייקרא בהמשך איי קרגלן.
בדין וחשבון של קרגלן-טרמרק למלך לואי החמישה-עשר, הפריז הכותב במידה רבה בערכם של איי קרגלן. המלך שלח אותו במשלחת שנייה לקרגלן בסוף 1773. כשהתברר, שהאיים האלה שוממים, חסרי-תועלת ובהחלט אינם טרה אוסטרליס, נשלח קרגלן-טרמרק לכלא.
המשלחת השנייה
בשנת 1837, במהלך המסע השני של אסטרולאב אל מעמקי חצי הכדור הדרומי, השיט רב החובל ז'ול דומון ד'אורוויל את ספינתו "אסטרולאב" לאורך חופי אנטארקטיקה, אזור שאותו כינה בהמשך ארץ אדלי, על שם אשתו. במהלך החלק האנטארקטי של משלחת זו, ביצע צוותו של דומון ד'אורוויל את הניסויים הראשונים לקביעת מיקומו המקורב של הקוטב הדרומי המגנטי, ונחת על אי שאותו כינו Rocher du Débarquement (בצרפתית: "סלע הנחיתה") בארכיפלג Géologie, (-66.60528°N, 140.06667°W), כ-4 ק"מ בלבד מן היבשת, שם אסף דגימות מחצבים ובעלי חיים. בשובו בשנת 1840 מונה לסגן אדמירל.
המשלחת השלישית
ז'אן-באטיסט שארקו התמנה למפקד המשלחת הצרפתית לאנטארקטיקה בשנים 1904–1907, על הספינה "פראנסז", שיצאה לחקור את החוף המערבי של ארץ גרהאם בחצי האי האנטארקטי. המשלחת הגיעה אל האי אדלייד בשנת 1905 וצילמה את ארכיפלג פאלמר ואת חוף לובה.
חברי המשלחת סרקו בקווים כלליים את החוף הדרום-מערבי של האי אנוורס בשנת 1904. הם נתנו את השם "Presqu'ile de Biscoe" לחצי-אי קטן בצד הדרום-מזרחי של מפרץ ביסקו, תוספת לכיבודים שזכה להם ג'ון ביסקו, שנחת אולי בסביבה בשנת 1832. אומנם השם "Presqu'ile de Biscoe" לא שרד, אבל סקר שטחי חסות איי פוקלנד בשנת 1955 נתן את השם ביסקו פוינט לצוק הסלעי שנמצא במיקום המשוער של Presqu'ile של שארקו.
את התמיכה הלוגיסטית למשלחת זו סיפק הצי של ארגנטינה (Armada de la República Argentina), באמצעות הקורבטה האגדית "ארא אורוגוואי".
המשלחת הרביעית
תוך שנה מאז שב מן המשלחת השלישית, התייצב שארקו בראש משלחת חדשה, בשנים 1908–1911. המשלחת הפליגה באונייה Pourquoi-Pas? IV ("למה לא? IV") מנמל לה האבר, וחקרה את ים בלינגסהאוזן ואת ים אמונדסן וכן גילתה, מיפתה וכינתה בשם מספר תוואי נוף:
אווטאר: כשף האוויר האחרון – הקרע
אווטאר: כַּשָּף האוויר האחרון – הקרע (באנגלית: Avatar: The Last Airbender – The Rift) הוא רומן גרפי בעל שלושה חלקים מאת ג'ין לואן יאנג. הוא ספר הקומיקס השלישי בטרילוגיית הקומיקסים של הזיכיון האמריקאי "אווטאר: כשף האוויר האחרון" ומהווה המשך ישיר לספר "אווטאר: כשף האוויר האחרון – החיפוש" ולעלילת סדרת הטלוויזיה "אווטאר" של ניקלודיאון ומשמש כפריקוול לסדרה "האגדה של קורה". הספר מתמקד ביחסי בני האדם והתעשייה עם הטבע והרוחות.
החלק הראשון יצא לאור על ידי חברת ההוצאה דארק הורס קומיקס ב-5 במרץ 2014 ונכנס למקום הראשון ברשימת רבי-המכר של הניו יורק טיימס, החלק השני יצא ב-2 ביולי וב-5 בנובמבר יצא לאור החלק השלישי והאחרון של הספר. הספר אף נכלל ברשימת רבי-המכר של דארק הורס קומיקס לשנת 2014.
עלילה
לאחר סיום מלחמת מאה השנים, אווטאר אנג, שליט האש צוקו ומלך האדמה קו הגיעו לידי הסכמה על הקמת רפובליקה עצמאית בשטחי מושבות אומת האש בממלכת האדמה אשר קמו במהלך המלחמה.
חלק ראשון
עם סיום הבחירות למועצת העיר יו דאו, מושבה של אומת האש, התקיים טקס חגיגי בו הוצגו ארבעת הנבחרים; שני כשפי אדמה ושני כשפי אש. במהלך הסעודה החגיגית זיהה אווטאר אנג את אחד מגלגוליו הקודמים, אווטאר יאנגצ'ן, אך לא הצליח לתקשר עימה. בעקבות כך, לוקח אנג את קטרה, סוקה, טוף ונוודי האוויר המתלמדים לפסל עתיק יומין על מנת לחגוג את "פסטיבל יאנגצ'ן" אשר לא נחגג מזה למעלה ממאה שנים. תוך כדי שאנג והמתלמדים מקיימים את הטקסים המסורתיים, מפגינה טוף את זלזולה בהם. לפתע, מגלים החבורה עיר של כשפי אדמה, ואנג אומר כי אינו מכיר אותה. לאחר מכן הוא מבין כי יאנגצ'ן הובילה אותו למקום בגלל חילול האדמות המקודשות על ידי מפעל קריסטלים מקומי.
בשטח המפעל, פוגש אנג פוגש את סאטורו, אחיינו של מנהל המפעל אשר הופקד לשמור על המקום, סאטורו מראה את התפעלותו והערצתו לצוות האווטאר ובמיוחד לטוף בייפונג. הוא מספר להם כי המפעל הוקם על ידי דודו, כשף אש בשם לוטאן, יחד עם כשף אדמה מקומי. לאחר שאנג רואה חיזיון של רוח רבת עוצמה התוקפת את המפעל, אומר אנג לסאטורו כי האדמה עליה בנוי המפעל והעיירה היא אדמה מקודשת. טוף מתערבת ואומרת כי המפעל היה ניצול טוב של האדמה השוממה, היא אומרת כי אנג מסכן את השותפות שנוצרה בין העובדים הכשפים לטובת טקסים מיושנים ובלתי חשובים. שיחתם נעצרת לאחר מספר רעידות אדמה שמתרחשות במקום וטוף מחלצת עובד שנלכד תחת אחת ממכונות הייצור.
חלק שני
כשדודו של סאטורו ושותפו מממלכת האדמה, לאו בייפונג - אביה של טוף, מגיעים למקום, מביע הדוד את אכזבתו מסאטורו. שותפו מתגלה כאביה של טוף אך אומר כי טוף איננה בתו יותר ומצווה על שומריו להוציא את צוות האווטאר מהמתחם. לאחר שאנג וטוף מסרבים לצאת, מתפתח קרב עם השומרים כשבמהלכו מביעה טוף את התנגדותה לפילוסופית הלחימה ההומנית של כשפי האוויר. בסופו של דבר גוברים אנג וטוף על כל השומרים.
בינתיים, לאחר שאנג והמתלמדים ערכו ארוחה מסורתית לכבוד פסטיבל יאנגצ'ן, התגלתה יאנגצ'ן לאנג וסיפרה לו כי לפני מאות שנים, עמדה במקום העיר הגדולה ביותר בתקופתה, יום אחד ביקש מלך העיר את עזרתה, הוא סיפר לה כי מגדות העתידות מזהירות אותו כי אסון גדול ייפול על תושבי העיר במהלך הלילה. ואכן, במהלך הלילה הגיעה ממעמקי האוקיינוס רוח הברזל הענק אשר תקף העיר, כשעלה השחר, בסיומו של קרב ארוך בין הרוח ליאנגצ'ן, היא שאלה אותו מה רצונו. הוא החל לספר לה כי לפני שנים רבות, בתקופה שהרוחות שוטטו בין בני האדם, הוא חי באזור עם חברתו, הרוח טאייני אשר דאגה לטיפוח המקום, לאחר שבני האדם החלו ליישב את המקום הוא תכנן להשמידם אך טייאני הגנה עליהם וגירשה אותו. הוא המשיך ואמר כי לפני מספר לילות הוא הרגיש את נשמתה האחרונה של טאייני, מה שגרם לו לרצות נקום בבני האדם. בסופו של דבר, יאנגצ'ן והרוח הגדולה הגיעו להבנות. אך לפני שיאנגצ'ן הספיקה לומר לאנג את פרטי העסקה שלה עם הרוח, רעידת אדמה נוספת גרמה לאנג להתנתק מעולם הרוחות.
חלק שלישי
בעקבות רעידת האדמה, נחסמה היציאה מהמכרה הסודי וטוף נאלצה לכשף את התקרה כדי למנוע ממנה לקרוס על יושביה. בזמן זה, לאו בייפונג אומר לטוף כי הוא מתנצל על הדברים שהטיח בה. באותו הזמן, סוקה מתפרץ לשיעור באקדמיית כשפות המתכת של טוף ומוביל את כשפי המתכת הצעירים למכרה. בעזרתו של אנג, הם חופרים במתכת ההר ומחלצים את הלכודים. כשאנג מבחין בסערה המתקרבת, הוא מצליח ליצור קשר עם אווטאר יאנגצ'ן ושואל אותה על פרטי ההסכם בינה לבין גנרל הברזל. יאנגצ'ן אומרת לו כי גנרל הברזל הבטיח כי הוא אינו ילבש את שריונו כנגד בני האדם, ובתמורה, היא בנתה את הפסל הגדול לכבודה של קראייטי והבטיחה כי המקום יישאר נקי מציוויליזציה אנושית. אנג מבין כי הברזל שנמצא בהר הוא בעצם שריונו של גנרל הברזל. לכן, הוא חוזר לעיירה ומורה להחזיר את כל הברזל להר. מתוך מחשבה כי החזרת המצב לקדמותו תניח את רוחו של גנרל הברזל. בזמן שטוף עוצרת את אנג מלהרוס את העיירה, עולה גנרל הברזל מהאוקיינוס. אנג וכשפי המתכת מצליחים לגבור עליו, ואף על פי שאנג לא התכוון להרוג אותו, הגנרל מת.
בעוד שאנג תוהה האם אכן הסתיים זמנם של הרוחות בעולם כפי שאמר גנרל הברזל לפני מותו, מתגלה טאייני אליו ומספרת לו כי לאחר התיישבות בני האדם באזור, נהגה פעם בשנה לרדת לצורה של בן אדם ולהסתובב ביניהם. לאחר שהתאהבה בבן אנוש, לבשה את צורת האדם באופן קבוע, דבר שגרם לה למות בשארית חייה ככל בני האדם. בעלה, שהפך למלך העיר, האשים את עצמו במותה. היא אמרה לאנג כי גנרל הברזל טעה, וכי היא מאמינה בבני האדם, ומאמינה שהם ייצרו ציוויליזציה שמשיך לשמור ולהגן על העולם.
שלושה חודשים לאחר מכן, מארגן אנג מצעד חגיגי בשם "פסטיבל אחוות הרוחות". כשקטרה תהתה על האופי החגיגי של הפסטיבל שלא תאם את זה שחגג עם המתלמדים ענה אנג:.
הפקה וכתיבה
כמו כל ספרי הטרילוגיה, "צל וערפל" נכתב על ידי הסופר האמריקאי ג'ין לואן יאנג בשיתוף עם יוצרי הסדרה המקורית, מייקל דנטה דימרטינו ובריאן קונייצקו. ואוייר על ידי צוות סטודיו גוריהירו היפני.
אלמנטים עיצוביים בעיר התעשייתית לקוחים מההיסטוריה של המזרח הרחוק ומהמהפכה התעשייתית בארצות הברית. המאיירים אף אמרו כי נתקלו בקושי לעצב את המפעל, מכיוון שתקופתו הכרונולוגית קדמה להמצאת החשמל. כמו כן, מקור שמה של הרוח טאייהי מורכב מתעתוק לאנגלית של המילים היפניות "tian" (天) ו-"hai" (海), שמשמעותן "שמיים" ו"ים". הטיוטה הראשונית של הספר כללה שני רוחות ראשי לובסטר שהוחלפו לבסוף בטאייהי וגנרל הברזל אשר שאבו השראה מהאלת הים מהמיתולוגיה הסינית, מאזו, ומאהביה.
היסטורית יציאות לאור
ב-5 במרץ 2014 יצא לאור החלק הראשון של הספר בארצות הברית בהוצאת דארק הורס קומיקס וב-2 ביולי יצא החלק השני. ב-5 בנובמבר יצא החלק השלישי והאחרון של הספר לחנויות הקומיקס וב-18 בנובמבר יצא לחנויות הספרים הרגילות.
הספר צבר פופולריות רבה בקרב מעריצי הסדרה והוא תורגם לשפות רבות. ב-1 בדצמבר 2019 יצא לאור תרגומו החלק הראשון לעברית של המתרגמת אורנה כץ על ידי כנרת זמורה-ביתן דביר. ב-1 בספטמבר 2020 יצא לאור החלק השני וב-20 במאי 2021 יצא לאור החלק השלישי והאחרון של הספר בעברית.
ב-11 בפברואר 2015 הוציאו דארק הורס קומיקס מהדורת ספרייה המאגדת את שלושת חוברות הקומיקס בכריכה אחת יחד עם תוספת הערות מהסופר ג'ין לואן יאנג ומצוות המאיירים של סטודיו גוריהירו. ב-23 בפברואר 2021 יצא הספר גם בכריכה רכה.
קבלה
עם יציאתו צבר הספר פופולריות בקרב מעריצי הסדרה וזכה לשבחים רבים, בין השאר על הבאת הדילמה בנושא ההתחממות הגלובלית, ועל הדרך בה היא מועברת לקוראים ובמיוחד בשל הרלוונטיות שלה לחיינו. רבים שיבחו את ג'ין לואן יאנג, כותב הקומיקס, על שהצליח להחדיר את אישיותם של הדמויות מהסדרה המקורית, וכן ציינו את העובדה כי זו הפעם הראשונה בה מתואר רגש רומנטי אצל טוף בייפונג.
בנוסף, ניתנו שבחים על הבאת החלק ההיסטורי של ריפבליק סיטי מסדרת הטלוויזיה "האגדה של קורה". וכן את הרחבת ההיסטוריה של אווטאר יאנגצ'ן.
איורי הספר שנוצרו על ידי סטודיו גוריהירו זכו גם הם לשבחים על העיבוד המוצלח של הדמויות מהסדרה לפורמט קומיקס. וכן על התפתחותם הפיזית של הדמויות הראשיות לעומת הקומיקסים הקודמים והופעתם של דמויות חדשות.
ארל מונרו
ורנון ארל מונרו (באנגלית: Vernon Earl Monroe; נולד ב-21 בנובמבר 1944 בפילדלפיה, פנסילבניה) הוא כדורסלן עבר מקצועני אמריקאי, נודע בשל יכולות הכדרור הווירטואוזיות שלו ויכולת המסירה הגבוהה שלו. כונה "Earl the Pearl" ("ארל הפנינה") ו"ישו".
שנותיו הראשונות
מגיל צעיר היה מונרו אגדת מגרשים. חבריו לקבוצה בתיכון ג'ון ברטרם כינו אותו "תומאס אדיסון" בשל התנועות הרבות שהמציא.
מונרו עלה לגדולה במישור הלאומי בעת ששיחק כדורסל באוניברסיטת וינסטון סיילם סטייט בווינסטון סיילם, צפון קרוליינה, ששיחקה באותה התקופה בליגת המכללות השנייה (דיוויז'ן 2). תחת המאמן חבר היכל התהילה קלרנס גיינס קלע מונרו 7.1 נקודות בממוצע למשחק בעונתו הראשונה בקבוצה, זינק ל-23.2 נקודות למשחק בעונתו השנייה, עלה ל-29.8 נקודות למשחק בעונתו השלישית, ואת שנתו האחרונה בקבוצה סיים עם 41.5 נקודות למשחק. ב-1967 זכה בתואר שחקן השנה של ליגת הדיוויז'ן II של ה-NCAA. באותה שנה גם הוביל את קבוצתו לאליפות הליגה.
בולטימור בולטס
ב-1967 נבחר מונרו, באותה התקופה כבר פעמיים אול אמריקן, על ידי הבולטימור בולטס, היום הוושינגטון ויזארדס, בסיבוב הראשון של דראפט ה-NBA, כבחירה השנייה בסך הכל. הוא זכה בתואר רוקי השנה ב-NBA בתום עונה בה קלע 24.3 נקודות למשחק. במשחק השיא של אותה עונת רוקי קלע 56 נקודות במשחק נגד הלוס אנג'לס לייקרס. הישג זה הוא עודנו השלישי בטיבו בהיסטוריה לרוקי.
מונרו ושותפו לקבוצה, וס אנסלד הפכו במהרה לשילוב אימתני בבולטימור, ומונרו הפך לגיבור תרבות בשל מהירות ריצתו להתקפה מתפרצת ובשל זריקותיו בעלות האופי הקרקסי. בהקשר זה אמר מונרו: ב-6 בפברואר 1970 קבע מונרו שיא NBA כשקלע 13 נקודות בהארכה אחת, במהלך ניצחון במשחק שהסתיים לאחר שתי הארכות של קבוצתו נגד הדטרויט פיסטונס.
לאחר עונת אמר סוכנו של מונרו, לארי פליישר, סיפר לבולטס על רצונו של מונרו לעבור לשחק בלוס אנג'לס לייקרס, שיקגו בולס או בפילדלפיה 76'. לאחר ארבעה משחקים בעונת הוא נסע לאינדיאנפוליס על מנת לדון בהעברה לקבוצת האינדיאנה פייסרס ששיחקת אז בליגת ה-ABA. מאוחר יותר באותה העונה הועבר מונרו בטרייד לניו יורק ניקס.
ב-1 בדצמבר 2007 תלו הוושינגטון ויזארדס את גופייתו של מונרו וקבעו שאף שחקן לא ילבש את מספרו, 10, בעתיד.
ניו יורק ניקס
ב-1971 עבר מונרו בטרייד לניו יורק ניקס וייסד את מה שנודע כ-"Rolls Royce Backcourt", לצד עמיתו הראוותני לא פחות, וולט פרייזר. אם כי מלכתחילה היו שאלות ביחס ליכולת של מונרו ופרייזר לדור בכפיפה אחת כחברים לקבוצה, הצמד שילב כוחות בסופו של דבר והפך לאחד משילובי הגארדים היעיל ביותר בכל הזמנים, כשהובילו את הניקס לאליפות האחרונה שלהם עד כה, ב-. הצמד הזה הפך לאחד מהקווים האחוריים היחידים אי פעם שהוציא מתוכו שני שחקנים שזכו להיכלל בהיכל התהילה של הכדורסל, כששניהם אף נבחרים להיכלל ברשימת 50 השחקנים הגדולים בתולדות ה-NBA.
לאחר שהשתתף ארבע פעמים במשחק האולסטאר של ה-NBA פרש מונרו ממשחק לאחר עונת בשל סדרה של פציעות בברכיו, פציעות שהטרידו אותו במשך כל הקריירה שלו. הוא שיחק 926 משחקים בקריירת ה-NBA שלו, קלע 17,454 נקודות בסך הכל (18.8 נקודות בממוצע למשחק) וחילק 3,594 אסיסטים. ב-1 במרץ 1986 תלתה הניו יורק ניקס את גופיית המשחק של מונרו וקבעה שאיש לא ילבש לעולם את מספרו בקבוצה, 15.
חסויות
בשנים 1980–1981 נהנה מונרו מחסות מסחרית של חברת ג'ורדאש לליין חתום של נעלי כדורסל אשר נשאו את כינויו "פרל" ליד העקב.
אבניו קיו
אבניו Q (באנגלית: Avenue Q) הוא מחזמר בבימויו של ג'ייסון מור, המבוסס על התוכנית "רחוב סומסום". בהתחלה הוא הופיע באוף ברודוויי, אחר כך בברודוויי בין 2003 עד 2009, ובלונדון ואז הופק בגרסאות נוספות בארצות כמו שוודיה, פינלנד וישראל.
המחזמר כולל בתוכו קטעים למבוגרים בלבד ומילים גסות, ולכן הוא מיועד לבני 16 ומעלה. את המילים לשירים כתבו רוברט לופז וג'ף מרקס והבובנאי ריק ליון עיצב את הבובות.
הבובות עצמן מבוססות על דמויות האהודות מרחוב סומסום, טרקי המפלצת, למשל, הוא מפלצת חובבת סקס ואוננות המבוססת על עוגיפלצת, ואילו רוד, הומו שמתעקש להישאר בארון, וניקי, שעושה הכול כדי להוציא אותו, מבוססים על אריק ובנץ.
בישראל הועלתה הפקה בעברית של המחזמר בתיאטרון בית ליסין בסוף 2007 בבימויו של משה קפטן. מפעילי הבובות היו רועי בר נתן, טלי אורן, עידן אלתרמן, ניקי גולדשטיין וקומיקאים נוספים. מנחי הפעלת הבובות היו אילן סביר ואופירה ארכוני. כמו כן השתתפו בגרסה העברית השחקנים מיכל ינאי, אלינור אהרון וניר שלמון. הפקה מוקדמת יותר בישראל המבוססת על מחזה זה משנת 2006 נקראה "רחוב טוב" בבימויו של חנן פלד, את המוזיקה המקורית כתב יוני בלוך והשתתפו בהצגה גיל נתנזון, לוסי דובינצ'יק, ניר לוי, מאיה שוטנפלד, דייוויד לוינסקי, יעל בדש, כפיר לוי ועדי אייזנמן. מנחה הפעלת הבובות היה אילן סביר.
המחזמר המצליח חזר לבמות ישראל ב-2018 כהפקה עצמאית. המחזמר בגרסתו הנוכחית נאמן לחלוטין למקור כפי שעלה על במות ברודוויי, בבימויו של עידן ליפר ובהשתתפות השחקנים: בועז נחום, אורי אלקיים, אורית להב (עד 2019), ניצן אופיר, מאיה לבני / קטלין אליגדו, יורן דוידי, מזל פיקדו, עופרי לסקי / מאיה קריסטל טננבאום. המחזמר הוצג באולם רוזין ברמת אביב ג' והוצג חד פעמית בתיאטרון הסינימה בסינימה סיטי גלילות.
רקע
המחזמר הוא מחווה לתוכנית הפופולרית רחוב סומסום, כאשר ג'ף מרקס והבובנאי ריק ליון עבדו ביחד בתוכנית. אולם בניגוד לרחוב סומסום, אבניו Q מציג קטעים של גזענות, פורנוגרפיה והומוסקסואליות. באחד הראיונות ציינו לופז ומרקס שכאשר הזמינו את אלמנתו של ג'ים הנסון לצפות בהצגה, היא תארה אותו בתור.
עלילה
המחזמר מתחיל עם פרינסטון, בוגר מכללה, המחפש דירה וחיים טובים בניו יורק. לאחר שחיפש דירה בשאר חלקיה של ניו יורק, הוא מגיע לאבניו Q, שם הוא פוגש קבוצת דיירים השונאים את חייהם. באבניו קיו גרים קייטי-פלצת, גננת בגן; ניקי ורוד, שני שותפים לדירה הגרים ביחד כבר תקופה ארוכה; בראיין, קומיקאי יהודי ומובטל; לטינה, ארוסתו הדרום אמריקאית, אשר עובדת כמטפלת פסיכולוגית אך חסרת מטופלים; ומיכל ינאי, מלכת הילדים בעבר, וכרגע עובדת כ"אב הבית" של הבניין. בעוד שכולם מתלוננים על חייהם, הם מסכימים כי חייה של מיכל הם הגרועים ביותר. מיכל נותנת לפרינסטון את המפתחות לדירתו, וכולם מברכים אותו כדייר החדש באבניו קיו.
פרינסטון וקייטי-פלצת מתאהבים ונפרדים, כאשר לבסוף עוזר פרינסטון לקייטי-פלצת להגשים את חלומה ולפתוח בית ספר למפלצות בלבד, בסיוע כספי של טרקי-פלצת, מפלצת שעירה וגסת רוח שמתגוררת בקומה העליונה.
הפקה בשנת 2007
בסוף שנת 2007 עלתה בישראל הפקה מקומית בתיאטרון בית ליסין. ההפקה זכתה בפרס התיאטרון הישראלי בקטגוריית "הצגת הבידור של השנה".
הפקה בשנת 2018
במרץ 2018 עלתה ההצגה בבכורה מחודשת באולם רוזין בתל אביב. על ידי קבוצת מפיקים עצמאית בוגרי "המסלול לתיאטרון ומחזות זמר" מיסודו של הבמאי עידן ליפר.
הבנר בולטפלאג
HB טורסהאבן (פארואזית: Havnar Bóltfelag Tórshavn או בקיצור HB Tórshavn) הוא אחד ממועדוני הכדורגל הוותיקים ביותר והמצליחים ביותר באיי פארו, אשר הוקם בשנת 1904. מועדון הכדורגל ממוקם בעיר הבירה, טורסהאבן. השם HB הוא קיצור של "האונר בולטפלאה" או "מועדון הכדורגל של הנמל". השם "האבן" בא משם העיר טורסהאבן.
המועדון הוא המעוטר ביותר באיי פארו ובעל 24 תוארי אליפות ו-27 גביעים ומתוכם 12 תוארי דאבל.
היסטוריה
המועדון נוסד ב-4 באוקטובר 1904. הדירקטוריון הראשון של האנשים שנחשבים למקימי המועדון מנה שלושה אנשים: מאדס אנדריה ווינטר, ג'ואן פאולי יואנסן וג'קופ מוריצן. ראש העיר העתידי של טורשאבן (1909–1912), מאדס אנדריה ווינטר, היה היו"ר הראשון של HB.
המשחק הראשון של הקבוצה אי פעם נערך ב-23 במאי 1909 נגד TB טבורוירי והסתיים בתוצאה 2-2. הקבוצה לקחה חלק בליגה הראשונה של איי פארו, ישר לאחר הקמתה, בשנת 1942. בתחילה, הקבוצה לא הרשימה, אך בהמשך השתפרה ואפילו סיימה כסגנית בעונות 1948/1949, 1949/1950, 1953/1954 ו-1955/1954.
בעונת 1955 זכתה הקבוצה לראשונה בתואר האליפות, והשלימה דאבל לאחר זכייה בגביע הראשון של איי פארו בעונה זו, כשהיא מנצחת את קלאקסוויק בגמר. הקבוצה המשיכה לזכות בתארים בשנות ה-60, אולם היריבה קלאקסוויק הייתה נחשבת למצליחה יותר עד תחילת שנות ה-70.
בשנת 1970 היו אמורים טורסהאבן לשחק מול קלאקסוויק בגמר הגביע הלאומי. אבל הגמר מעולם לא התקיים, מכיוון שקלאקסוויק סירבה לשחק את הגמר בטורסהאבן. הקבוצה לא הוכרזה למנצחת טכני בגמר למרות אי הופעתה של קלאקסוויק. HB היו המחזיקים הנוכחיים בגביע באותה תקופה, לאחר שניצחה את B36 טורסהאבן בגמר הגביע, בשנה הקודמת. הם סיימו במקום השני ב-1970 לאחר שקלאקסוויק זכתה בתואר החמישי ברציפות. זו הייתה הפעם הרביעית ש-HB סיימה סגנית אלופת הליגה ב-4 העונות האחרונות. בשנה שלאחר מכן זה היה HB v TB בגמר הגביע, המשחק יצא לדרך והפעם HB ניצחה. HB זכתה גם בגביע ב-1972 וב-1973, מה שהפך אותם לזוכים 11 פעמים בגביע, וזכייה בגביע במשך 5 שנים רצופות. הם גם זכו בגביע 5 פעמים ברציפות, בשנים שבין 1978 ל-1982. HB הם המועדון היחיד באיי פארו שהצליח להשיג זאת, כאשר מועדונים אחרים זכו בגביע רק שנתיים ברציפות בלבד. בשלב זה הם זכו בגביע איי פארו פעמים רבות יותר מכל המועדונים האחרים באיי פארו, אך קלאקסוויק עדיין החזיקה במספר רב של תארים במסגרת הליגה.
בשנות ה-90 מועדונים באיי פארו החלו להשתתף לראשונה בתחרויות אירופיות, וHB עשתה זאת לראשונה בגביע אירופה למחזיקות של 1993/1994, שם עברה את הסיבוב המקדים והודחה בסיבוב הראשון. מאז היו HB מעורבים כמעט בכל תחרויות אירופאיות כנציגת איי פארו.
בשנת 2003, HB זכתה באליפות נוספת, והשוותה את השיא של KÍ קלאקסוויק - 17 אליפויות. שנה לאחר מכן זכתה HB שוב בליגה ושברה את השיא של KÍ, מה שהפך את HB לקבוצה המצליחה ביותר באיי פארו, מאז ומעולם שהיא שיאנית הזכיות באליפות הליגה הבכירה ושיאנית הזכייה בגביעי איי פארו.
בנובמבר 2017, HB שכרה כמנהל את היימיר גודיונסון, אשר אימן בעבר את הפנרפיירדיר האיסלנית והוביל אותם לזכייה ב-5 אליפויות הליגה הבכירה. ב-23 בספטמבר 2018 זכה המועדון בליגת העל של איי פארו פעם נוספת לאחר שהביס את KÍ שנשארה במקום השני, 2–1. ב-2019 הוסיפה הקבוצה את גביע המדינה ה-27 שלה. ב-2020 זכתה הקבוצה שוב, בתואר האליפות ה-24 שלהם בהיסטוריה.
הופעות באירופה
הקבוצה הופיעה לראשונה במפעל אירופי בעונת 1993/1994, בגביע אירופה למחזיקות גביע, כאשר הייתה זו התקופה בה החלו קבוצות מאיי פארו להשתתף בתחרויות אירופיות שכן לפני כן לא הורשו לעשות כן. באותה עונה, בשלב המוקדם של המפעל, פגשה הקבוצה בקבוצת RAF ילגאבה מלטביה ועברה אותה כאשר בסיבוב הראשון היא פוגשת בקבוצת אוניברסיטת קראיובה מרומניה לה הפסידה והודחה מהמפעל. בעונה שלאחר מכן, עונת 1994/95 שיחקה הקבוצה בגביע אופ"א, אז פגשה בסיבוב המוקדם בקבוצת מאת'רוול מסקוטלנד והפסידה לה וכן הודחה מהמפעל. הקבוצה המשיכה לנסות את מזלה במפעלים האירופיים בגביע האינטרטוטו בעונת 1995, אז שיחקה בבית המוקדם נגד קבוצות אראו משווייץ, גרמינל בירשחוט מבלגיה, טרומסה IL מנורווגיה ואוניברסיטת קלוז'-נאפוקה מרומניה. הקבוצה סיימה בתיקו עם הקבוצות מרומניה ובלגיה והפסידה לאראו (6-1) ולטרומסו (10-0). ההפסד לטרומסו הוא ההפסד האירופי הגדול ביותר של הקבוצה בכל הזמנים עד ימינו אנו. בשל תוצאות אלו הודחה הקבוצה מהמפעל בשלב זה.
הקבוצה חזרה לגביע המחזיקות בעונת 1996/1997, אז הוגרלה בשלב המוקדם נגד קבוצת דינמו בתומי מגאורגיה והפסידה לה והודחה מהמפעל. בעונה שלאחר מכן, עונת 1997/1998, חזרה הקבוצה לגביע המחזיקות אז הוגרלה בשלב המוקדם נגד קבוצת אפואל ניקוסיה מקפריסין והפסידה לה והודחה מהמפעל. בעונת 1998/1999 הוגרלה הקבוצה בשלב המוקדם של גביע אופ"א מול קבוצת וואאסן פאולוסאורה מפינלנד וניצחה במשחק אחד והפסידה בשני ולכן הודחה מהמפעל בשל הפרש שערים. בעונת שלאחר מכן, עונת 1999/2000 שיחקה הקבוצה במוקדמות ליגת האלופות אך הפסידה בשלב המוקדם הראשון מול פ.צ. האקה מפינלנד. הקבוצה שיחקה בגביע האינטרטוטו בשנת 2000 בשלב הראשון מול קבוצת אוטו-טריידר טטבאניה מהונגריה והפסידה לה.
שראדה קאפור
שראדה קאפור (באנגלית: Shraddha Kapoor; נולדה ב-3 במרץ 1987 או 1989 ) היא שחקנית הודית המופיעה בעיקר בסרטים הינדיים. כאחת השחקניות בעלות השכר הגבוה ביותר בהודו, קאפור נמצאת ברציפות ברשימת פורבס סלבריטי 100 של פורבס הודו מאז 2014, והופיעה במגזין פורבס אסיה ברשימת 30 מתחת ל-30 ב־2016. בנוסף ניתן למצוא אותה ברשימת חשבונות האינסטגרם הנעקבים ביותר עם למעלה מ-77 מיליון עוקבים.
בנוסף למשחק בסרטים, קאפור שרה כמה מהשירים בסרטים שלה. בשנת 2015, היא השיקה קו בגדים משלה.
ביוגרפיה ורקע
בני משפחה רבים של קאפור הם שחקנים בקולנוע ההודי: אביה שאקטי קאפור ואמה שיוונגי קאפור, אחיה הבכור סידהנת' קאפור, שתי דודותיה פאדמיני קולהפור וטג'סוויני קולהפור. בנוסף דודותיה לאטה מנגשקאר, אשה בהוסלה, מינה חדיקאר, אושה מנגשקר והרידיינת מנגשקר הם זמרים הודים מפורסמים.
קאפור, שהגיעה ממשפחת שחקנים, ביקשה להיות שחקנית כבר מגיל צעיר. היא נהגה ללבוש את הבגדים של הוריה, ולעשות חזרות על דיאלוגים מסרטים וכן לרקוד לצלילי שירי בוליווד מול המראה. היא נהגה ללוות את אביה למקומות צילום שונים בילדותה. במהלך אחד הצילומים של דייוויד דאוואן, קאפור התיידדה עם השחקן ורון דאוואן, מתוך מטרה לשחק איתו.
בנוסף קאפור הוכשרה כזמרת מאז ילדותה. גם סבה מצד אמה וגם אמה הם זמרים קלאסיים.
לאחר מכן נרשמה קאפור לאוניברסיטת בוסטון שם למדה במגמת פסיכולוגיה, אך היא עזבה בשנתה הראשונה כדי להופיע בסרט הביכורים שלה לאחר שנראתה בפייסבוק על ידי המפיקה אמביקה הינדוג'ה, שליהקה אותה לתפקיד בסרט- Teen Patti.
בראיון לפילמפייר חשף אביה שהיא הייתה בקושי בת 16 כשהציעו לה להשתתף בסרט Lucky: No Time for Love מ-2005 מאת סלמאן ח'אן, לאחר שזה ראה את אחת מהופעותיה בבית הספר, אך היא דחתה את ההצעה שכן היא שאפה להיות פסיכולוגית באותה תקופה.
קריירה
קאפור עשתה את הופעת הבכורה שלה במותחן Teen Patti משנת 2010, לצד אמיטאב באצ'אן, בן קינגסלי ור ' מדהאבן. היא שיחקה תפקיד של נערת קולג'. הסרט קיבל ביקורות שליליות בדרך כלל, אם כי הופעתה התקבלה טוב יותר. הסרט לא הצליח להצליח בקופות, אולם ההופעה של קאפור זיכתה אותה במועמדות לפרס פילמפייר להופעת הבכורה הנשית הטובה ביותר.
בשנת 2013, קאפור הופיעה במה שנחשב לפריצה הגדולה שלה במחזמר הרומנטי של הבמאי מוהיט סורי Aashiqui 2, ההמשך לסרט Aashiqui משנת 1990. היא לוהקה לתפקיד אהרוהי קשב שירקה, זמרת בר בעיירה קטנה שהופכת לאמנית פלייבק מצליחה בעזרתו של זמר פופולרי (בגילומו של אדיטיה רוי קפור). הסרט זכה להצלחה קופתית עם הכנסה עולמית של 14 מיליון דולר. על הסרט הזה קיבלה קאפור מספר מועמדויות בקטגוריית השחקנית הטובה ביותר, כולל המועמדות הראשונה שלה בפרסי פילמפייר. באותה שנה, היא גם הופיעה בהופעת אורח בקומדיה הרומנטית גורי טרה פיאר מיין, כשגילמה את ארוסתו של דמותו של אימראן חאן.
בשנת 2014 קאפור הופיעה בסרט המתח הרומנטי Ek Villain, בו גם עשתה את הופעת הבכורה שלה בשירה עם השיר "Galliyan". הסרט מגולל את סיפורו של פושע קשוח (בגילומו של סידהארת' מלהוטרה) שאשתו החולה (בגילומה של קאפור) נרצחת באכזריות על ידי רוצח סדרתי (בגילומו של ריטייש דשמוק). הסרט נחשב לרוב כגנוב מהסרט הקוריאני ראיתי את השטן (2010), אם כי הבמאי סורי טען שזהו סרט מקורי. הסרט נחל הצלחה מסחרית גדולה עם הכנסות מקומיות של למעלה מ 13 מיליון דולר.
הסרט השני שלה באותה שנה היה דרמת האנסמבל היידר שהיה עיבוד להמלט של ויליאם שייקספיר, והתרחש במהלך הסכסוך בקשמיר של 1995. היא גילמה את הדמות המבוססת על אופליה, עיתונאית בשם ארשיה, יחד עם השחקנים שהיד קאפור וטאבו.
בשנת 2015, קאפור כיכבה בסרט המשך לסרט הריקוד שנקרא ABCD 2, היא גילמה את תפקידה של ויניטה שארמה, רקדנית היפ הופ שמתחרה בתחרות היפ הופ בינלאומית. כהכנה לתפקידה, היא למדה ז'אנרים שונים של צורות ריקוד. הסרט, שהופק על ידי סרטי וולט דיסני, הרוויח 20 מיליון דולר ברחבי העולם והפך לסרט הנצפה ביותר שלה עד אז. בשנת 2016 קאפור שיחקה כמושא האבהב של טייגר שרוף בסרט האקשן Baaghi, על זוג אוהבים מרדנים על רקע בית ספר לאמנויות לחימה. התפקיד חייב אותה לתרגל Kalaripayattu ( אמנות לחימה שמקורה בדרום הודו). מבחינה מסחרית, הסרט הצליח היטב וגרף 16 מיליון דולר.
הסרט האחרון של קאפור ב-2016 היה דרמת הרוק המוזיקלית Rock On 2, המשך ל- Rock On!!. היא לוהקה לצד פרחאן אחטאר, ארג'ון רמפאל ופראצ'י דסאי. בסרט היא גילמה את התפקיד של ג'יה שארמה, זמרת ונגנית קלידים מופנמת, שסובלת ממערכת יחסים מזניחה מצד אביה. כדי להתכונן, היא בילתה בקריאת ספרים בבידוד ועברה אימון ווקאלי בהנחיית הזמרת סמנתה אדוארדס. הסרט Rock On 2 לא החזיר את ההשקעה, והיה כישלון מסחרי בקופות.
בשנת 2017, קאפור שיחקה בקומדיה הרומנטית של שאד עלי Ok Jaanu, בשיתוף הפעולה השני שלה עם אדיטיה רוי קפור. הסרט הופק על ידי קארן ג'והר תחת הדגל של Dharma Productions. עוד ב-2017 קאפור הופיעה בסרט הרומנטי Half Girlfriend,כבת הזוג של ארג'ון קאפור. הוא התבסס על הרומן באותו שם של צ'טאן בהגאט, והפגיש אותה עם הבמאי מוהיט סורי. מאוחר יותר ב-2017 הופיעה קאפור בסרט "Haseena Parkar" של אפורבה לאכיה, סרט ביוגרפי על אחותו של הטרוריסט דאווד איברהים, שניהלה בעצמה ארגון פשע. קאפור שיחקה את התפקיד הראשי, לצד אחיה סידהנת' קאפור, ששיחק את דמותו של איברהים. הסרט זכה לביקורות שליליות עם יציאתו לאקרנים. ב-2018 קאפור כיכבה לצד ראג'קוממר ראו בקומדיית האימה סטרי. בהתבסס על האגדה על נאלה בה, הסרט הציג אותה כאישה מסתורית ללא שם שמתאהבת בדמותו של ראו. עם רווח גולמי של למעלה מ21 מיליון דולר, סטרי התגלה כסרט הרוויח ביותר שלה עד שנה זו. באותה שנה, קאפור שיתפה פעולה עם שאהיד קאפור ב סרט Bati Gul Meter Chalu, סרט חברתי על בעיות חשמל בכפר הודו. היא הסכימה לפרויקט בשל המסר החברתי שמצאה בתסריט. הצילומים היו כרוכים במחלוקת כאשר האולפן KriArj Entertainment לא הצליח לתגמל את הצוות. לאחר הפסקה קצרה, ההפקה התחדשה לאחר שבושן קומאר השתלט על הפרויקט.
קאפור התחילה את 2019 כשכיכבה עם פראבהס בסרט האקשן של סוג'ת סאהו. בתקציב של 44 מיליון דולר. זהו אחד הסרטים ההודיים היקרים ביותר שהופקו אי פעם. קאפור צילמה את הקטעים שלה בשפות טלוגו והינדית. גרסת הטלוגו של הסרט לא הצליחה, אבל הגרסה ההינדית שלו זכתה להצלחה מסחרית. הסרט הבא שלה לאקרנים היה Chhichhore של הבמאי ניטש טיווארי, דרמה קומית על חיי הקולג', בכיכובו של סושנט סינג ראג'פוט. סרט זה עם רווחים עולמיים של יותר מ 25 מיליון דולר הסרט התגלה כאחד המצליחים ביותר שלה.
בשנת 2020 קאפור התחילה את העשור החדש בסרט הריקוד Street Dancer3D. לאחר מכן היא התחברה מחדש עם שרוף בסרט ההמשך Baaghi 3. הוא פחות הצליח מסחרית כאשר בתי הקולנוע נסגרו עקב מגפת הקורונה.
עבודות נוספות ותדמית תקשורתית
בנוסף למשחק בסרטים, קאפור תומכת בארגוני צדקה, כזמרת היא הופיעה כל במות וכן שרה בסרטיה. היא גם דיגמנה בשבוע האופנה לקמי עבור מעצבי אופנה שונים והייתה דוגמנית השער של מספר מגזינים. קאפור היא שגרירת המותג של מספר מוצרים, כולל לקמי, ויט, ליפטון ועוד רבים אחרים.
היא נחשבת כיום כ "אחד השמות המבוקשים ביותר" בתעשיית הפרסום. במרץ 2015, היא השיקה קו בגדים משלה לנשים, בשם אימרה, בשיתוף עם אמזון. ב-2021 היא השקיעה במותג המשקאות שונייה.
קאפור ביססה את עצמה כאחת הסלבריטאיות הפופולריות ביותר בהודו. בשנת 2013, סקר שנערך על ידי המהדורה ההודית של FHM דירג אותה במקום החמישי ברשימת השחקניות הסקסיות בעולם. ב-2014 היא שובצה במקום השישי ובשנה שלאחר מכן היא שובצה במקום השני בסקר הסלבריטאים המבוקשים ביותר של מקאפי. גוגל טרנדס ציינה שקאפור היא אחת השחקניות ההודיות המבוקשות ביותר בין 2014 ל-2015 Rediff.com מיקם אותה ברשימת 10 השחקניות הבוליוודיות המובילות ב-2014. קאפור הוצבה במקום השביעי ברשימת הנשים הנחשקות ביותר ב- The Times of India ' 2014 ו-2015 בשנת 2015, המהדורה ההודית של עיתונות ה- International Business Times מיקמה אותה במקום הרביעי בין השחקניות המובילות ו-Rediff.com הציג אותה בין המרוויחות הגבוהות ביותר.
בשנת 2016, מגזין פורבס הציג אותה כאחת האסיאתיות המצליחות ביותר מתחת לגיל 30, ובשנה לאחר מכן, המהדורה ההודית של המגזין הציגה אותה ברשימת הסלבריטאים השנתית 100 שלהם עם רווח כולל של 1.3 מיליון דולר בשנה. באותה שנה, היא הפכה לשחקנית ההודית השלישית ביותר במעקב באינסטגרם עם מספר כולל של למעלה מ-10 מיליון עוקבים. קאפור זכתה להכרה גם בחוש האופנה שלה. בשנת 2016, היא הוצגה בין השחקניות בעלות השכר הגבוה ביותר של בוליווד עם רווח כולל של 630 אלף דולר לסרט. ב-2018, איסטרן איי הציג אותה כאחת משמונה הנשים הסקסיות ביותר בבוליווד. בשנת 2020, קאפור הפכה לסלבריטאית ההודית השלישית ביותר במעקב באינסטגרם והיא זכתה בתואר הצמחונית הלוהטת ביותר על ידי Peta India. בשנת 2021, קאפור הופיעה בסרט תיעודי בשם Tails of Boo Boo & Cuddly Poo שהדגיש את מצוקתם של בעלי חיים משוטטים. נכון ל-2023 חשבון האינסטגרם שלה הוא אחד הכי נעקבים בעולם עם 77 מיליון עוקבים. בנוסף היא נמצאת בחשבונות הפייסבוק הנעקבים ביותר עם 41 מיליון עוקבים.
חוק הדיור ההולנדי
חוק הדיור ההולנדי, הוא חוק שנחקק בהולנד בשנת 1901 והסדיר דיור ציבורי. החוק נכנס לתוקפו ב-1 באוגוסט 1902.
יעדים ושיטות
מטרת החוק הייתה: מניעת דיור בדירות ברמה נמוכה (סלאמס) והעדפת דירות ברמה גבוהה יותר. כדי להגיע למטרה זו, הונהגו חוקים חמורים כנגד דירות ברמה נמוכה והונהג שימוש בכספי ציבור לבניית דירות ברמה גבוהה יותר. לעיריות ניתנה סמכות להכריז על מבנה כלא ראוי למגורים וסמכות להכריח בעלי דירות לבצע שיפוצים, נאסר לבנות מבנים ולהרחיב מבנים קיימים ללא היתר בניה ועוד.
רקע היסטורי
בעקבות המהפכה התעשייתית החלה נהירה המונית מהכפרים לערים (עיור). באזורים הכפריים האבטלה הייתה גבוהה בשעה שבערים התפתחה תעשייה. כתוצאה מכך הייתה התפוצצות אוכלוסין בערים ונוצר מחסור חמור בדיור, וכתוצאה מכך מחירי הדיור נסקו ותושבים לא יכלו יותר לעמוד בשכר הדירה ומצד שני הושכרו דירות ברמה נמוכה ביותר, ובמאה ה-19 ובתחילת המאה ה-20, רבות מהדירות היו כאלה.
כתוצאה מכך הוכרזה 'מהפכת בניה' שבה נבנו שכונות ובהן דירות חדשות בסטנדרטים בסיסיים, עם תשתית תברואתית בסיסית וחדרי מדרגות צרים מאוד. באמסטרדם נבנו בתוך זמן קצר שכונות רבות, כגון הפייפ (De Pijp), סטאדסלידנבורט (Staatsliedenbuurt), קינקרבורט (Kinkerbuurt) ועוד. השכונות נבנו בסגנון זהה תוך כדי השקעה מינימלית. אזורים אחרים, כגון יורדאן (Jordaan) היו במצב אף גרוע מזה. ברוטרדם ובהאג נבנו דירות רבות בתוך חצרות פנימיות של מבנים גדולים יותר, כך שלא יהיה ניתן לראות אותם מהרחוב ובהן משפחות שלמות הצטופפו בתנאים נוראיים, ללא אור שמש ולעיתים בתוך מרתפים, עליות גג. חוק הדיור ההולנדי מ-1901 בא כדי לשים קץ למצב זה.
במאה ה-19 לא הייתה הדאגה לדיור חלק מהעניין הציבורי. החל ממחצית המאה ה-19 ניסו רופאים ואנשים שבאו במגע עם אוכלוסייה ענייה לפעול למענם. ב-1853 ביקש המלך ויליאם השלישי מ'המוסד המלכותי להנדסה' להכין דו"ח על מצב דירות הפועלים. ב-1855 נמסר הדו"ח ובו הודגש שדירות צריכות להיות חסינות מפגעי מזג האוויר, מאווררות, בעלות מים זורמים ומערכת ביוב. למרות הדו"ח עברה כמחצית המאה עד שהממשלה התערבה במצב הדיור.
אגודות דיור
חוק הדיור הציבורי ההולנדי היה משמעותי וחריג בהיקפו. במסגרת החוק עודדו אגודות בניה (Woningbouwverenigingen) שבנו את הבניינים ופרט למרכזי הערים ההיסטוריים, כמעט כל הדירות בערים בהולנד נבנו בהשתתפות הממשלה והיו דיור ציבורי. כל אזרח היה זכאי לדיור בסיסי במחירים נמוכים. האגודה הראשונה נוסדה בעיר ארנהם כבר באמצע המאה ה-19 ובנתה מאות דירות למעמד הפועלים, דירות בנות 25 מטר מרובע שבהן התגוררו בממוצע ארבע נפשות. שכר הדירה עמד על 1.25 גילדן לשבוע.
בארבעים השנים הראשונות של המאה ה-20 בנו אגודות דיור למעלה ממיליון דירות, בעיקר בערים. עד למלחמת העולם השנייה, מומנו פעילותן על ידי כספי ציבור שאמורים היו להיות מוחזרים בתוך כחמישים שנה, אך בגלל השפל הגדול, התקופה הוארכה ל-75 שנה.
עד לשנת 1966 בנו אגודות הדיור לחבריהן בלבד. לאחר מכן הוחלט שהן תוכלנה להחזיק בדירות באופן כללי, גם לא למטרת רווחת חבריהן. כתוצאה מכך גדל מספר הדירות באחזקת אגודות הדיור מ-196 אלף ב-1947 ללמעלה מ-1.6 מיליון דירות, ובאחוזים מ-9% ל-30% ממלאי הדירות הכולל והן התעשרו מאוד ובידן כוח רב, עד ימינו.
החל משנת 1988 לא קיבלו אגודות הדיור עוד תמיכה ציבורית והן צריכות לממן פרויקטים חדשים בכוחותיהן הן, ובשנת 1994 הן התנתקו מהממשלה והפכו עצמאיות, אך הן עדיין חייבות לדאוג לדיור זול לאוכלוסייה בעלת הכנסה (יחסית) נמוכה, קבוצה הכוללת כשלושים אחוזים מאוכלוסיית המדינה. בשנת 2000 נאמד מספר הדירות בבעלות אגודות הדיור בכ-2.36 מיליון דירות, כשאת רובן הגדול מימן הציבור בעצמו.
מצוקת דיור
עד היום, חלק גדול מהדיור בהולנד הוא דיור ציבורי. אך בשנות השישים חלה רפורמה ובה הממשלה החליטה להתיר דיור פרטי. חלק מהדירות נמכרו בהדרגה לאנשים פרטיים, חברות פרטיות ואגודות הדיור החלו לבנות פרויקטים למכירה. אך כתוצאה מההפרטה הממשלה הפסיקה לערוב לדיור לכל. כתוצאה מכך, נוצר מחסור חמור בדיור להשכרה בהולנד, הנמשך עד היום ואף מתעצם. חלק הדירות הפרטיות בערים הגדולות הוא קטן יחסית, בעיקר באמסטרדם ואוטרכט.
כתוצאה מהמצב, חלק גדול מהדירות עדיין נמצא בבעלות אגודות הדיור ובשכירות של דיירים מזה שנים רבות. חוק הדיור אינו מכריח דיירים שמשכורתם עלתה לעזוב את הדיור הציבורי, וכך צעירים שקיבלו דיור בהיותם לדוגמה סטודנטים, ממשיכים לשמור על זכויותיהם ולשלם שכר דירה נמוך מאוד גם שנים רבות לאחר מכן. מאידך, מצטרפים חדשים (צעירים, אנשים שעברו מערים אחרות, מהגרים, סטודנטים וכו') נאלצים לחכות שנים רבות (עד כחמש עשרה שנה).
האפשרות של בעלי דירות להשכיר את דירותיהם בשוק החופשי נמוכה יחסית. ישנם חוקי הגנת דייר וכן פיקוח על מחירי הדיור להשכרה אך שוק הדירות למכירה הוא שוק חופשי. לכן, כמעט תמיד לא ישתלם לבעל הדירה להשכיר אותה והוא יעדיף למכור אותה. בנוסף, דירות פרטיות חייבות להיות מעל מחיר מסוים כדי שתוכלנה להיות מושכרות בשוק החופשי, אחרת אסור להשכיר אותן באופן חופשי אלא רק למטרת דיור ציבורי.
כך, מצטרפים חדשים מופלים לרעה. הם צריכים להמתין שנים רבות בתור לדיור ציבורי, אך נבצר מהם לשכור דירות זולות בשוק החופשי.
כתוצאה מכך נוצר שוק שחור משגשג לדירות להשכרה, בו דיירים בדיור הציבורי, שלא רוצים לעזוב את דירתם, משכירים אותן בשכירות משנה, לרוב תוך כדי רווח, למצטרפים חדשים, שנאלצים לשכור אותן בניגוד לחוק וללא הגנה.
אדוני הרשע
אדוני הרשע (באנגלית: Masters of Evil) היא קבוצה בדיונית של נבלי-על המופיעה בחוברות הקומיקס ביקום מארוול קומיקס. הקבוצה הופיעה לראשונה בחוברת Avengers #6 מיולי 1964, ונוצרה על ידי הכותב סטן לי והמאייר ג'ק קירבי.
אדוני הרשע היא מקבוצות נבלי הראשונות בקומיקס, ביניהן ששת המרושעים מאותה שנה וחברת מפלצות הרשע ממרץ 1943. הקבוצה הופיעה בתור הכסף של הקומיקס, והמשיכה מאז להופיע בהמשכיות מארוול, בעיקר בחוברות האוונג'רס ות'נדרבולטס.
צוותו של היינריך זמו
בכוונה לנקום ביריבו מימי מלחמת העולם השנייה קפטן אמריקה, ברון היינריך זמו הרכיב צוות נבלי-על עם האביר השחור, הממיס והאיש הרדיואקטיבי על מנת להביס את הקפטן ואת קבוצתו החדשה, האוונג'רס. לאחר לכידת האוונג'רס, תוכניתם הייתה שחרור "דבק אקס" ברחבי העיר. האוונג'רס מצאו נוגדן לדבק מידיו של פיט המדביק (Paste-Pot Pete). האוונג'רס כלאו את הממיס, האביר השחור והאיש הרדיואקטיבי, וזמו ברח. במסוקו, זמו פתח מיכל מלא בגז מדמיע, אך הצליח לברוח גם משם. מאוחר יותר, זמו צירף אל הצוות את הצמד מכשפת ומוציא להורג, אותם זמו מצא בעת שנשלחו לגלות על ידי אודין. מכשפת הפנטה את תור כדי שהוא בתורו יתקוף את חבריו לאוונג'רס, אך איירון מן ביטל את השפעת ההיפנוט. בדרום אמריקה, קפטן אמריקה נלחם בזמו, מביס אותו, עולה למסוקו ועוצר בעדו מלירות בשאר האוונג'רס. מכשפת הטילה כישוף אשר הביא את המסוק לגג-הבניין בו היא ומוציא להורג שהו. מוציא להורג מביס את קפטן אמריקה, אך תור שולח את כל אדוני הרשע למימד אחר.
זמן קצר לאחר מכן, מכשפת החזירה את הצוות לכדור הארץ באמצעות כישוף. במקביל, סיימון ויליאמס קיבל כוחות על אנושיים וגוף מאנרגיה יונית, וכדי להישאר בחיים, נזקק לנסיוב אותו מחזיק זמו. הוא לכד את הצרעה ופיתה את האוונג'רס למלכודת, אך הקריב את חייו על מנת להציל את האוונג'רס. לפתע, אימורטוס מופיע, ומציע עזרה לאדוני הרשע נגד האוונג'רס. הוא שולח את קפטן אמריקה לשנת 1760 ולמצודת לונדון, ואדוני הרשע החלו קרב נגד האוונג'רס. כאשר קפטן אמריקה הצליח לחזור, מכשפת חשה בתבוסתם והחזירה את הזמן אחורה לפני הפגישה עם אימורטוס.
זמו חטף את ריק ג'ונס, ואילו מכשפת ומוציא להורג שחררו את האביר השחור והממיס. בעוד קפטן אמריקה התעמת עם זמו באופן אישי על מנת לשחרר את ג'ונס, שאר אדוני הרשע נאבקו באוונג'רס. מוציא להורג אמר לאוונג'רס כי הקרב יפגע באנשים רבים, לכן על האוונג'רס להיכנע. בקרב בין הקפטן לזמו, זמו סונוור מהבוהק שהשתקף ממגנו של הקפטן, ירה בטעות בעצמו ונהרג במפולת סלעים. האוונג'רס הביסו את שאר אדוני הרשע. האביר השחור והממיס הועברו למימד אחר על ידי תור, ואילו מכשפת ומוציא להורג נמלטו.
אדוני הרשע של אולטרון
הצוות השני של אדוני הרשע הורכב על ידי האנדרואיד אולטרון, יצירתו של חבר האוונג'רס הנרי פים, במסווה ברדס הארגמן. אולטרון צירף לצוות את קלו, ויירלווינד, האיש הרדיואקטיבי ואת הממיס. אולטרון ואדוני הרשע החלו מתקפת פתע על אחוזת האוונג'רס, היפנטו את אדווין ג'רוויס למטרתם ולכדו את האוונג'רס. האביר השחור השני הצטרף לאדוני הרשע, אך הוא מתגלה כסוכן כפול אשר גרם לבריחת האוונג'רס. אדוני הרשע הובסו, ואולטרון ברח. שאר הצוות חזרו להתעמת עם האוונג'רס, אך הובסו.
אדוני הרשע של ראש ביצה
ראש ביצה, יריבם של הנרי פים והצרעה, הרכיב צוות שלישי של אדוני הרשע. הוא שחרר מהכלא את טייגר שארק, ויירלווינד, מונסטון ואת העקרב, אותם צירף לצוות. לפני שהחלו במזימותיהם, ויירלווינד חמק משאר הצוות על מנת לנקום בצרעה לבדו. שאר הצוות נאלץ ללכת אחריו, ובעקבות כך הובסו. ראש ביצה שחרר את מונסטון וטייגר שארק, אך לא את ויירלווינד והעקרב. אותם הוא החליף באיש הרדיואקטיבי, שוקר וחיפושית. על מנת לנקום בפים, ראש ביצה שלח את אדוני הרשע לחטוף אותו מבית המשפט, בו נשפט על פשעים אותם ראש ביצה ביצע. ראש ביצה גרם לכך שפים ייראה חבר בקבוצה, וזאת כדי שיוכל להיעזר בו ביצירת נסיוב לאריכות ימים. פים העמיד פנים שהוא הצטרף למטרתו, אך למעשה המציא מכשיר שיאפשר לו להביס את אדוני הרשע. ראש ביצה נהרג כאשר הוקאיי ירה חץ אשר סתם את בית הפליטה של אקדחו, ואדוני הרשע התפרקו.
אדוני הרשע של הלמוט זמו
בנו של היינריך זמו, הלמוט, הרכיב צוות רביעי של אדוני הרשע. בניגוד לצוותים הקודמים, שמספרם היה מצומצם, גרסה זו כללה יותר חברים - ביניהם נמנים טייגר שארק, טיטניה, מונסטון, האיש הסופג, מימי הצורחת, הגרגויל האפור, גוליית ופיקסר. זמו תכנן כי לאחר שיביס את האוונג'רס, הצוות יביס גם את האוונג'רס מהחוף המערבי וארבעת המופלאים. אדוני הרשע תקפו את אחוזת האוונג'רס, הטילו עליה מצור וסכסכו בין חברי האוונג'רס השונים. נאמור הסאב-מארינר לקח חופשה ללא תשלום על מנת לחזור לאטלנטיס, קפטן מארוול מוניקה רמבו נלכדה במימד הכוח האפל על ידי בלאקאאוט, והרקולס נפל לתרדמת. הצרעה נותרה חברת האוונג'רס היחידה שנשארה כדי לכבוש מחדש את האחוזה, בעוד מיסטר הייד עינה את ג'רוויס. בעזרת תור, איש הנמלה, דוקטור דרואיד, פלדין וספיידרמן, האוונג'רס הצליחו להביס את אדוני הרשע ולשחרר את האחוזה.
אדוני הרשע של דוקטור אוקטופוס
במהלך מלחמת האינסוף, דוקטור אוקטופוס ניצל את היעדר גיבורי-העל בשביל להרכיב צוות חמישי של אדוני הרשע, הכולל בין היתר את האיש הסופג, טיטניה, יילוג'אקט, שוקר ואודבול. הם הובסו על ידי שומרי הגלקסיה מארץ-691, ופורקו.