cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
מריה מרסה מרסל אי סרה
ביוגרפיה
בשנות השבעים נכנסה מרסל לעולם הספרות והחלה מתרכזת יותר ויותר באקטיביזם פוליטי ובפמיניזם. בשנת 1972 נישאה לחברהּ ללימודים המשורר רמון פינְיוֹל אי בַּלסָק (Ramon Pinyol i Balasch), ממנו נפרדה בשנת 1976. באותה שנה, זכתה בפרס קַרלָס ריבָּה לשירה על ספר שיריה הראשון "מאורת הסהר"  Cau de llunes, שפורסם בשנה שלאחר מכן. בשנת 1979 פרסמה את הספר "מכשפת היגון" (Bruixa de dol).
בשנת 1980 עמדה בהצלחה במבחני הוראת השפה והתרבות הקטלאנית לתלמידי תיכון ולימדה בתיכון מָרַגָל (Maragall) בברצלונה. שנים מאוחר יותר, לימדה בתיכון ז'ואן בּוּסקָה (l'Institut Joan Boscà). בשנת 1980 ילדה את בִּתהּ אייבי. היא החליטה להתמודד עם האימהות לבד והקדישה לבתה מספר שירים (כגון: לבחור). בשנת 1982 פרסמה את ספר השירים "מלח פתוח" ''Sal oberta, אוסף שירים העוסקים בהיריון ובלידת בתהּ. ''ספרה "ארץ לעולם לא" Terra de mai, שיצא לאור גם הוא בשנת 1982 ולא פורסם עד אז בספרות הקטלאנית, עוסק בנושא אהבת נשים. בשנת 1985 פרסמה את הספר "האחות, הזרה"La germana, l'estrangera. הספר האחרון שפרסמה בימי חייה "הפשרה", Desglaç, עוסק באבל על מות אביה. במהלך שנות השמונים, למדה מרסל ותרגמה יצירות של משוררים וסופרים שונים. היא כתבה את ספר הרומן היחיד שלה La passió segons Renée Vivien.
פיטר ג'ייסון
פטר אדוארד אוסטלינג' הידוע בכינויו פיטר ג'ייסון (באנגלית: Peter Jason; נולד ב-22 ביולי 1944) הוא שחקן קולנוע אמריקאי המופיע בעיקר כשחקן אופי.
ביוגרפיה
פיטר ג'ייסון נולד ביולי 1944 בהוליווד וגדל בעיר ניופורט ביץ', שבאורנג', קליפורניה. הוא למד בתיכון ניופורט ולאחר לימודיו המשיך לקולג' חוף אורנג' ולמד לימודי דרמה באוניברסיטת קרנגי מלון שבפנסילבניה.
הוא נשוי לאליאן ג'ייסון ואב לילד אחד.
קריירה
ג'ייסון הופיע מאז 1967 בלמעלה ממאה תוכניות טלוויזיה ומעל שמונים סרטי קולנוע אך בדרך כלל שיחק תפקידים משניים.
סרטו הראשון היה ב-1970 בסרט "Rio Lobo". ב-1980 שיחק בסרט תשעה שרכבו מאת וולטר היל. ב-1981 שיחק בסרט הדרמה אמא יקרה בכיכוב פיי דאנאוויי ודיאנה סקרוויד. שנה לאחר מכן שיחק בסרט האימה "Trick or Treats" את מלקולם אוקיפי.
ב-1971 שיחק בסדרה הוואי חמש-אפס את ג'ק ריגני. הוא הופיע גם בסדרה סטארסקי והאץ' ובסדרה קגני ולייסי ובאחד מפרקי בנות הזהב.
ב-1984 שיחק ב-"Streets of Fire" בתור השוטר הארי. באותה שנה שיחק בסרט הדרמה קראטה קיד של ג'ון ג. אבילדסן בתור מאמן כדורגל. שנתיים לאחר מכן הופיע בתור מייג'ור דווין בסרט המקצוע: לוחם של קלינט איסטווד המציג את אירועי מבצע זעם דחוף, בו חיל הנחתים פלש לגרנדה.
ב-1990 שיחק בסרט "המרדף אחר אוקטובר האדום" את הקצין הפוליטי איוון פוטין. הוא שיחק גם בסרט "ארכנופוביה" מאותה שנה. שנה לאחר מכן השתתף בסדרה "זינוק לאתמול" בתפקיד קליפטריק ובסדרה "קרובים רחוקים מאוד". שנה לאחר מכן השתתף בסדרה "עולם אחר" ושנה אחר כך ב"רוזאן" של הקומיקאית רוזאן בר בתור ג'ים והופיע כמנהל בסיטקום "נשואים פלוס".
ב-1995 שיחק בסרט "קונגו" במר גאנוס. אותה שנה שיחק בסרט "מורטל קומבט" את מאסטר בויד, ובסרט "מרדף שקוף" של ג'ון קרפנטר. באותה שנה דיבב בסדרת הטלוויזיה "באושר ועושר: אגדה לכל ילד" ששודרה בHBO Family.
ב-2001 שיחק בסדרה המשפטית "ג'אג" בתור רנדי האמיל. שנה לאחר מכן שיחק ב"אדפטיישן" של ספייק ג'ונז. שנה אחריה שיחק בסרט הדרמה "סיביסקיט", המבוסס על הספר סיביסקיט: אגדה אמריקאית.
ב-2004 שיחק בסדרת הדרמה "דדווד". באותה שנה השתתף בסדרת הקומדיה "משפחה בהפרעה".
ב-2005 הופיע בסרט הספורט הקומי "לדפוק אליפות" בכיכובם של ויל פרל ורוברט דובאל. שנה לאחר מכן השתתף בסדרה "עקרות בית נואשות" בתור ג'ף.
ב-2008 שיחק בסרט "מילק" בתפקיד אלן באירד. באותה שנה שיחק בסדרה "מד מן" מאת מתיו ויינר. שנה לאחר מכן הופיע בסדרת הדרמה "קאסל" ובסדרה "NCIS".
ב-2010 הופיע ב"צדק פרטי" ובסדרת הקומדיה "צ'אק". ושיחק בסרט "איך לעשות אהבה עם אישה" לצד קריסטן ריטר.
ב-2011 השתתף בסרט האימה "רצח קטן" לצד ג'וש לוקאס וטרנס הווארד, ובסרטו של הישראלי יניב רז "שמש הבוקר".
ב-2012 הופיע בסדרת המדע הבדיוני "זירת הפשע" בתור וולטר גרש.
ב-2016 שיחק בסרט "יחי הקיסר!" מאת האחים כהן בו הוא משחק מנחה.
ב-2018 שיחק בסרט המדע הבדיוני "עולם היורה: נפילת הממלכה" בתור הסנאטור שרווד ובאותה שנה שיחק ב-"The Other Side of the Wind".
אפיסקופ
אפיסקופ (באנגלית: Episcope) הוא מכשיר המציג חפצים אטומים לאור על ידי הארתם מלמעלה באמצעות מנורה. מערכת מראות, מנסרות ועדשות ממקדות את התמונה המתקבלת על המרקע. כיוון שהם חייבים להטיל את האור המוחזר, באפיסקופים דרושות עדשות גדולות יותר מאשר במטולי שקפים ונורות בעלות בהיקות גבוהה יותר. יש לוודא שהחפצים האטומים אינם ניזוקים כתוצאה מהטמפרטורה הגבוהה שגורם החום שפולט מקור האור. אפיסקופים כבר אינם נפוצים בעת המודרנית. מכשירי התצפית בחלק מהטנקים ששימשו במלחמת יום הכיפורים נקראו אפיסקופים.
אפיסקופים שימשו בעבר להטלת שיקופים של דפים של ספר, ציורים, מינרלים, עלים וכדומה. הם יוצרו ושווקו ככלי אומן כדי לאפשר העברת תמונות אל משטחים כמו בדים, או למען הרצאות ושיעורים.
לוסי גריפית'ס
לוסי גריפית'ס (באנגלית: Lucy Griffiths; נולדה ב-10 באוקטובר 1986) היא שחקנית אנגלייה. היא מוכרת בעיקר מהופעתה בתפקיד ליידי מריאן בסדרת הדרמה "רובין הוד" בשנים 2006 עד 2009, בתפקיד נורה גיינסבורו, אחותו הערפדית של אריק נורת'מן בסדרת האימה "דם אמיתי" (2012–2013), ואמילי וודרו בסדרת העל טבעי "פריצ'ר" של AMC.
ביוגרפיה
גריפית'ס נולדה בברייטון, והתחנכה ברודין סקול, וינדלשם סקול, בית הספר התיכון דורותי סטרינגר ובוורנדין קולג'. היא הייתה חברה בתיאטרון המוזיקלי הלאומי לנוער (National Youth Music Theatre).
הופעתה הראשונה בטלוויזיה הייתה בסדרת הדרמה "Sea of Souls" ואחר כך בסדרה הקומית "שוגר אהובתי". על הבמה שיחקה במחזה "The White Devil".
בפברואר 2006 פורסם שגריפית'ס תשחק בתפקיד ליידי מריאן היפה לצדו של ג'ונאס ארמסטרונג בסדרת הטלוויזיה של ה-BBC "רובין הוד". גריפית'ס אמרה שדמותה של מריאן נכתבה שהיא "אינטליגנטית, שנונה, נשכנית, וכך ציפיתי שהיא תהיה".
ב-2007 חזרה גריפית'ס לגלם את דמותה של מריאן בעונה השנייה של הסדרה "רובין הוד", אבל הדמות נהרגה בפרק סיום העונה. על אף שהחלטה זו לא התקבלה באהדה בקרב חובבי הסדרה, נמסר שהיא עזבה את התוכנית כדי לקדם "הזדמנויות אחרות". היא חזרה להופיע בסדרה בעונה האחרונה בדמות רוחה של מריאן.
הופעת הבכורה של גריפית'ס בווסט אנד הייתה בשנת 2009 בהפקה מחודשת של המחזה "ארקדיה". עוד באותה שנה הופיעה בסדרת הדרמה "Collision" של ערוץ ITV1. ב-5 בספטמבר 2010 הופיעה בסרט הטלוויזיה "U Be Dead" בתפקיד בת'אן אנסל, וב-1 בנובמבר 2010 כיכבה בדרמה "The Little House".
בינואר 2011 חתמה גריפית'ס חוזה עם רשת הטלוויזיה האמריקאית CBS. פורסם שהיא תגלם את ג'נה לסטרייד, התפקיד הראשי בסדרת הזומבים "Awakening". אבל בסופו של דבר התוכנית לא מומשה.
בנובמבר 2011 פורסם שגריפית'ס תגלם את נורה, אחותו של הערפד אריק נורתמן (אלכסנדר סקארסגארד) בעונה החמישית של הסדרה "דם אמיתי" של HBO. הדמות של נורה אינה מופיעה בסדרת הספרים "מסתרי הערפדים הדרומיים" שעליה מבוססת סדרת הטלוויזיה. בנובמבר 2011 הופיעה גריפית'ס במחזה "Atman" מאת איאן פינליי מקלאוד בתיאטרון פינבורו בלונדון.
בינואר 2013 יצא לאור תסכית אודיו של הסדרה "דוקטור הו" בהפקת Big Finish Productions בשם "The Auntie Matter" בו גילמה גריפית'ס את מייבל דובס.
בפרק הפיילוט של הסדרה "קונסטנטין" שיחקה גריפית'ס בתפקיד הנשי הראשי בדמות ליב אברדין, המגלה שיש לה יכולת לראות את העולם העל-טבעי. יחד עם קונסטנטין היא נלחמת בשדים שמתמקדים בה, ולומדת פרטים על אביה המנוח. גריפית'ס עזבה את הסדרה אחרי שגוייר וסרון החליטו לפנות לכיוון יצירתי אחר. אנג'ליקה סליאה לוהקה אחר כך לתפקיד מרי "זד" מרטין.
ב-15 באפריל 2015 לוהקה גריפית'ס לתפקיד אמילי וודרו בסדרה "Preacher" של רשת AMC. היא מגלמת דמות של אמא חד הורית, מלצרית, נגנית באורגן בכנסייה, ויד ימינו של ג'סי קאסטר (דומיניק קופר).
חיים אישיים
לגריפית'ס יש תעודה בפנטומימה אותה קיבלה בבית ספר בפריז. לדבריה למרסל מרסו הייתה השפעה גדולה עליה באמנות של הבעת רגשות ומשחק ללא מילים. עוד היא מעריצה את השחקניות ג'ודי דנץ', קייט וינסלט וג'ניפר סונדרס.
ריינפלדן
ריינפלדן (בגרמנית: Rheinfelden, בגרמנית שווייצרית: Rhyfälde) היא עיר הבירה של מחוז הנושא את שמה בקנטון ארגאו שבשווייץ. העיר שוכנת 15 ק"מ ממערב לבזל. משמעות שם העיר היא "השדות של הריין", שכן היא שוכנת גדות הריין הגבוה (Hochrhein). זהו מקום ייצורה של ה-Feldschlösschen, הבירה הפופולרית ביותר בשווייץ. מעבר לנהר שוכנת עיר הנושאת אותו שם במדינת באדן-וירטמברג שבגרמניה. שתי הערים היו עיר אחת עד אשר ב-1802 שינה נפוליאון את תוואי הגבול בין גרמניה לשווייץ, אך עד היום הן קשורות זו לזו מבחינה חברתית וכלכלית.
גאוגרפיה
העיר העתיקה של ריינפלדן שוכנת על הגדה השמאלית של הריין, במקום בו הנהר מחולק לשתי זרועות על ידי אי באורך 150 מטרים. זהו מיקומו של בקע הריין העליון. מערבולת עצומה בעומק של 50 מ' בשם St-Anna-Loch ("החור של אנה הקדושה") נוצרת פה. מנקודה זו ועד לשפך הריין אל הים הצפוני הנהר כשיר לשיט ספינות.
סביב למרכז העיר משתרע מישור חצץ גדול. בעוד שמישור זה משתרע ק"מ אחד בלבד מערבה, הוא מתפרש מזרחה עד למורנה של מוהלין, כשרוחבו כשלושה ק"מ. בדרום המישור תחום על ידי השלוחה הצפון-מזרחית של הרי היורה (Tafeljura).
שטחה של ריינפלדן הוא 16 קמ"ר. מתוכם 20.7% משמשים לחקלאות, 50% הם שטחים מיוערים, 22.6% הם שטחים בנויים, 6.7% הם שטחי נהרות ואגמים ו-0.1% הם שטחים בלתי מעובדים.
היסטוריה
האזור סביב לריינפלדן היה מיושב כבר במהלך התקופה המזוליתית, בערך 10,000 שנה לפני זמננו. בשנת 45 לפנה"ס הוקם מספר ק"מ מערבה יישוב בשם אוגוסטה ראוריקה (Augusta Raurica), היישוב הרומי הראשון בשווייץ. במישורים בהם ניצבת כיום ריינפלדן שכנה אחוזה גדולה. לקראת סוף המאה ה-4 לספירה הוקמה בחלקו המערבי של היישוב של היום מצודת גבול.
ריינפלדן מוזכרת לראשונה במסמך משנת 851 בשם Rifelt ובמחצית הראשונה של המאה ה-12 היא נקראה Rinfelden. במחצית השנייה של המאה ה-10, היה עמק פריק (פריקטל) - שלוחת קרקע בצפון-מערב שווייץ שממזרח לבזל של היום, בין הרי היורה מדרום, והגבול עם גרמניה של היום מצפון – חלק מממלכת בורגונדיה. באותה תקופה הוענקה ריינפלדן למשפחת פון ווטראו. מאוחר יותר הם אימצו את התואר רוזני ריינפלדן. הם בנו מבצר (Stein) על האי שבאפיק הריין, שהיה בעל מיקום אסטרטגי ועל גדת הנהר ניצב יישוב. האחרון בשושלת זו היה רודולף מריינפלדן, דוכס שוואביה והאנטי-מלך הגרמני במהלך מאבק האינווסטיטורה.
כאשר מת רודולף ב-15 באוקטובר 1080 במרזבורג, ירש את נחלותיו ברטהולד השני, דוכס שוואביה. אך העיר עברה לריבונותו של בנו אוטו ומשפחתו. לבנו השני של ברטהולד, קונרד, הוענקו הזכויות על השוק של העיר. ב-1150 הוא גם בנה את הגשר הראשון שחצה את נהר הריין, בין קונסטנץ לבין שטרסבורג. ב-1218 מת ברטולד החמישי, דוכס צרינגן מבלי להותיר אחריו צאצאים. ב-1225 זכתה ריינפלדן בעצמאות והפכה להיות עיר קיסרית חופשית.
ב-1330 השתעבדה ריינפלדן לבית הבסבורג והייתה לחלק מאוסטריה. ב-1445, כאשר לחמו ההבסבורגים במלחמת ציריך הישנה, החריבו המורדים מקנטון ציריך את הטירה שעל האי, עקב נאמנותה של ריינפלדן לבזל. לאחר מצור שארך כמה חודשים שבה ריינפלדן להיות תחת הכיבוש האוסטרי ב-1449. לאחר מלחמת וולדשוט שהתנהלה החל מ-1468 כל הנחלות הבורגונדיות בפריקטל שועבדו לבית הבסבורג. לאחר התבוסה שנחלו הבורגונדים לקונפדרציה השווייצרית הישנה במלחמות הבורגונדיות, הושבו אדמותיה של ריינפלדן לאוסטריה ב-1477.
במהלך המאה ה-17 היו רק שנים מעטות בהן נהנתה העיר משלום. במהלך מרידת איכרים שהתנהלה בין השנים 1612 – 1614 הוטל על ריינפלדן מצור בלתי מוצלח, אך היא נהרסה. בין השנים 1633 – 1638 הגיעה מלחמת שלושים השנים לפריקטל, בה לקחה ריינפלדן תפקיד חשוב. ב-15 ביולי 1633 החריבו כוחות שוודים וצרפתים את העיר. ב-5 בפברואר 1638 צרו על העיר כוחות פרוטסטנטים תחת פיקודו של הנסיך ברנרד מזאקסה-ויימר. ב-28 בפברואר החל קרב ריינפלדן והעיר הותקפה על ידי כוחות של האימפריה הרומית הקדושה ושל ממלכת בוואריה שנהנו מעדיפות מספרית תחת פיקודם של יוהאן פון וורת ופדריקו סבלי. בקרב זה הובסו הפרוטסטנטים ונסוגו. ברנרד סיפק להם כלי נשק, אך בסבב השני של הקרב, ב-3 במרץ, הם ניצחו, כאשר הוא ואנשיו הופיעו באופן בלתי צפוי בשדה הקרב. סבלי ופון וורת נשבו.
עם תום מלחמת שלושים השנים בנו האוסטרים מבצר על האי כדי לאבטח את הגבול הדרום-מערבי של השטח שבין נהר הריין ליער השחור (Breisgau). ב-1678 העלו כוחות צרפתים בפיקודו של פרנסואה דה קרקי את העיר באש. ב-1745, במהלך מלחמת הירושה האוסטרית, בנו הצרפתים מבצר לאותה מטרה ופוצצו חלק מחומת העיר. ב-17 ביולי 1796 נכבשה ריינפלדן ונבזזה שוב על ידי הצרפתים.
כתוצאה מהסכם קמפו פורמיו הפך פריקטל לשטח חסות צרפתי וכך נוצר קו חזית בין צרפת המהפכנית לבין הכוחות האוסטרים במלחמת הקואליציה האנטי-צרפתית השנייה. ב-20 בפברואר 1802 הפכה ריינפלדן לבירת המחוז של קנטון פריקטל החדש ובאוגוסט היא הצטרפה לרפובליקה ההלווטית. הייתה זו נקודת הזמן בה הייתה העיר באופן ברור חלק משווייץ. לאחר הדחתו של המושל סבסטיאן פהרלנדר בסוף ספטמבר 1802, הועבר לריינפלדן מושבה של ממשלת הקנטון מלאופנבורג. עם תחילת תהליך הארגון מחדש של השטחים הגרמניים, פירק נפוליאון את קנטון פריקטל. ב-19 במרץ 1803 הייתה לבירת מחוז הנושא את שמה במסגרת קנטון ארגאו. החלקים של העיר שמעבר לגבול איבדו את עצמאותם לדוכסות הגדולה של באדן והיו לריינפלדן, גרמניה.
פרנסיס סלוודור
פרנסיס סלוודור (באנגלית: Francis Salvador, 1747 - 1 באוגוסט 1776) היה היהודי הראשון שכיהן כחבר בבית מחוקקים של אחת המושבות (של המושבה הבריטית דרום קרוליינה) עוד לפני עצמאותה של ארצות הברית. היה גם היהודי הראשון שנהרג במלחמת העצמאות של ארצות הברית.
לונדון
סלוודור נולד בלונדון ב-1747, למשפחה יהודית מפורסמת, מצאצאי מגורשי פורטוגל, משפחת סלוודור שנקראה במקור ישורון רודריגז. המשפחה הגיעה מפורטוגל להולנד ומשם עם השנים לאנגליה. דודו, ג'וזף סלוודור (1716–1786), היה מראשי הקהילה היהודית של אנגליה, היהודי היחיד שכיהן כדירקטור בחברת הודו המזרחית הבריטית ומי שהשפיע רבות על קבלתו בפרלמנט הבריטי של חוק התאזרחות היהודים ב-1753.
כשהיה סלוודור בן שנתיים בלבד נפטר אביו, יעקב סלוודור, והוא ירש הון עצום, אולם הון זה הלך ברובו לאיבוד עקב השקעת המשפחה בנכסי דלא ניידי בליסבון. נכסים אלה נהרסו כמעט כולם ברעידת האדמה הגדולה שפקדה את אותה עיר ב-1755. בהיותו בן עשרים, הוא התעשר מחדש כשהתחתן עם שרה, בתו של דודו ג'וזף סלוודור, שהביאה איתה נדוניה גדולה. אולם גם העושר הזה נעלם כמעט כולו, עקב השקעה כושלת שהוא עשה בחברת הודו המזרחית ההולנדית, שהייתה אותה עת כבר בדרך לפשיטת רגל.
דרום קרוליינה
ב-1773 לקח עמו סלוודור חלק מההון שנותר לו, ובהשאירו מאחור, תחת השגחתו של ג'וזף סלוודור, את אשתו וארבעת ילדיו, היגר לדרום קרוליינה ורכש בה קרקעות בקנה מידה גדול. במקביל יצר במדינתו החדשה גם היכרויות במידה מספקת, כך שתוך פחות משנה נבחר לבית המחוקקים החדש שהוקם במושבה, אף על פי שבהתאם לחוק ששרר באותה עת במקום, אסור היה ליהודי לבחור או להיבחר לכהונה שכזו. בינואר 1775, בהיותו בן 27 בלבד נכנס סלוודור לתפקידו כחבר האספה המחוקקת של דרום קרוליינה, האספה הראשונה של אותה מושבה בריטית, שהתכנסה בצ'ארלסטון. הוא שב ונבחר כציר האספה המחוקקת של דרום קרוליינה גם בנובמבר 1775 ועתיד היה להישאר בתפקיד זה עד יום מותו, באוגוסט 1776. במסגרת תפקידו היה מראשי התומכים בהכרזת העצמאות האמריקאית.
בתחילת 1776 פתחו האינדיאנים של דרום קרוליינה (שבט הצ'רוקי), בהתקפה על המתיישבים הלבנים במערב המושבה. היה זה עקב הסתה בריטית, שביקשה לפצל את כוחה של המושבה, שניהלה אותה עת קרב מולם באזור החוף, במזרח. ביולי 1776 החלו האינדיאנים לנצח במערכה במערב ולטבוח במתיישבים. סלוודור עצמו רכב מקצה דרום קרוליינה אל הקצה השני, להזעיק עזרה (הוא מכונה בשל כך לעיתים "פול רוויר של הדרום"). הוא שב לחזית המערבית עם התגבורת ונפל ב-1 באוגוסט 1776 בקרב מול האינדיאנים, פחות מחודש לאחר הכרזת העצמאות של ארצות הברית, והוא בן 29 בלבד.
לאחר מותו
ארבע שנים לאחר מותו, ב-6 ביוני 1780 הוטבלו לנצרות אשתו ושלושה מארבעת ילדיו של סלוודור.
הקהילה היהודית של צ'ארלסטון מחלקת עד היום פרס הקרוי על שמו - "פרס סלוודור".
עיריית צ'ארלסטון קבעה בפארק וושינגטון שבמקום, לוח זיכרון לציון פועלו, בו נאמר:
Born an aristocrat, he became a democrat
An Englishman, he cast his lot with America
For new hopes of human liberty and understanding
אוצר המונחים הפילוסופיים
חיבורו ומבנהו
המונחים העבריים שהובאו בלקסיקון, נלקחו מהיצירות שנתחברו בעברית או שנתחברו בשפות אחרות, בעיקר ערבית, ותורגמו לעברית על ידי מתרגמים, בדרך כלל, בני זמנם של המחברים. על כן, ה"אוצר" מהווה גם מחקר לשוני של השפה העברית, הן כפי שנעשה בה שימוש בחיבורים פילוסופיים, והן בעבודות התרגום שלהם, בדרך כלל מערבית. המונחים סודרו על פי סדר האלפבית. בכל מונח הובאו מילים נרדפות, תרגומי המונח בדרך כלל בגרמנית, וציטטות הכוללות אותו במספר חיבורים.
קלצקין החל את עבודת כתיבת ה"אוצר", לשם שימושו הפרטי כחוקר הספרות העברית לדורותיה, ובמשך הזמן כאשר הצטברו בארכיונו שמות רבים, החליט לבחור ולאסוף את המונחים באופן שיטתי, ולכונן לקסיקון מקיף. לעבודתו נעזר בין השאר באוסף הספרים שהיה בספריה העירונית בערים פרנקפורט וציריך, וכן באוספי "הספרייה הפרוסית" בברלין וספרית בית המדרש לרבנים בניו יורק.
המהדורה הראשונה של הלקסיקון ראתה אור בארבעה כרכים בהוצאת אשכול בברלין בשנת תרפ"ח 1928; האנתולוגיה שנספחה אל הלקסיקון ראתה אור בשנת תרפ"ו 1926. מהדורה נוספת ראתה אור בשנות ה-30 של המאה ה-20.
בשנים האחרונות פועל באוניברסיטת המבורג המיזם "PESHAT in Context" ליצירה של תזאורוס דיגיטלי מורחב על בסיס הלקסיקון. העורכים מציינים כי קלצקין התמקד במונחים ומשמעויות מתקופת הרמב"ם וקודמיו, השמיט מונחים מסוימים, ולא ציין את מקורם משפות זרות במקרים רבים, ועם זאת זהו כלי חשוב לחוקרים גם היום. אתר המיזם מספק לקוראים סריקה של הלקסיקון במלואו, אך ללא האנתולוגיה.
האנתולגיה
האנתולוגיה כוללת חלקים מהחיבורים בעברית ובערבית של הוגי דעות, רבנים ומלומדים, שמהם בין השאר נלקחו מונחים ללקסיקון, בהם (על פי סדר הא"ב):
ותרגומיהם של מבחר מתרגמים, כגון אברהם הלוי חסדאי, ומשה אבן תיבון שתרגם את ספר ההויה וההפסד של אריסטו.
צ'ארלס בלגדן
סר צ'ארלס בריאן בלגדן (באנגלית: Charles Brian Blagden; 17 באפריל 1748 - 26 במרץ 1820) היה מדען ורופא בריטי. שירת כקצין רפואה בצבא הבריטי (1776–1780), ולאחר מכן כיהן כמזכיר החברה המלכותית (1784–1797). זכה במדליית קופלי ב-1788, נבחר כחבר כבוד זר (FHM) באקדמיה האמריקאית לאמנויות ולמדעים ולתואר "אביר" בשנת 1792.
בלגדן מת בצרפת בשנת 1820, ונקבר בבית הקברות פר לשז שבצפון פריז.
תגליות מדעיות
בלגדן ערך ניסויים וחקר את יכולת עמידתו של גוף האדם בטמפרטורות גבוהות. בדו"ח שלו לחברה המלכותית ב-1775, היה הראשון לזהות את תפקידיה של הזיעה ברגולציה התרמית האנושית.
ניסוייו של בלגדן בנושא השפעת מומסים על נקודת הקיפאון של מים, הובילו אותו לגלות כי נקודת הקיפאון של תמיסה נמצאת ביחס ישר לריכוז התמיסה, חוק הידוע כחוק בלגדן: =K
ונסה לי צ'סטר
ונסה לי צ'סטר (באנגלית: Vanessa Lee Chester; נולדה ב-2 ביולי 1984) היא שחקנית קולנוע וטלוויזיה אמריקאית הידועה בעיקר ממשחקיה כילדה, בסרטי הקולנוע "נסיכה קטנה" (1995), "הרייט המרגלת" (1996) ו"פארק היורה: העולם האבוד" (1997).
ביוגרפיה
לי צ'סטר נולדה ב-2 ביולי 1984 בברוקלין, ניו יורק להורים שהיגרו מגיאנה טרם נולדה. בילדותה המוקדמת, היא עברה עם אמה ללוס אנג'לס, קליפורניה, שם החלה לעשות אודישנים ולהופיע בפרסומות.
היא בוגרת תואר ראשון בחוג לדרמה של אוניברסיטת דרום קליפורניה.
קריירה
היא החלה לשחק לראשונה ב-1992 בתפקיד אורח בסיטקום "הכדור חוזר לקופר" של רשת ABC, ושנה לאחר מכן הופיעה בסרטה הראשון - סרט הקומדיה "CB4" של טמרה דייוויס ובכיכובו של כריס רוק.
בשנת 1995 הופיעה בסרט "נסיכה קטנה" של אלפונסו קוארון בתפקיד בקי. בשנת 1996 גילמה את ג'ייני גיבס בסרט "הרייט המרגלת" בכיכובה של מישל טרכטנברג. בשנת 1997 שיחקה את קלי קרטיס-מלקולם בסרט השני בסרטי פארק היורה, "פארק היורה: העולם האבוד" מאת סטיבן ספילברג. סרט זה היה שובר קופות וגרם לפרסומה של ונסה.
בשנת 2009 שיחקה בתפקיד קטן בסרט "שוב בן 17" של בר סטירס וגם הופיעה בטלוויזיה בסדרות: "להתחיל מחדש", "מלקולם באמצע", "ללא עקבות", "הבית הלבן", "ורוניקה מארס", "הוחלפו בלידתן", "איך פגשתי את אמא" ובסדרה "צוות עקרב".
בשנת 2019 ביצעה הופעת אורח בתור מלורי בסדרה "חסרי בושה".
נלי בן אור
נלי נחמה בן אור קלינס (לבית בן אור; נולדה בשנת 1933) היא פסנתרנית ופרופסור למוזיקה. היא פרופסור בבית הספר גילדהול למוזיקה ודרמה של גילדהול בבריטניה, שם לימדה נגינה בפסנתר ואת שיטת אלכסנדר מאז 1975. היא ניצולת השואה.
ביוגרפיה
בן אור נולדה בשנת 1933 למשפחה יהודית בלבוב, פולין (כיום אוקראינה).
במהלך מלחמת העולם השנייה והשואה, נכלאה משפחתה בגטו. אמה, אחותה ונלי נמלטו ללא אביה. כאשר השיגו זהויות מזויפות, היא הופרדה מאחותה, שהסתתרה ומצאה עבודה כעובדת בית. בן אור ואמה התחזו לרומיות קתוליות ונסעו לוורשה, שם עבדה אמה במשך שנה כמשרתת במשפחה נוצרית. לאחר שהחמיצו את רכבת הנוסעים האחרונה לוורשה, הם הושבו על ידי מנהל התחנה הגרמני ברכבת השמורה לקציני הוורמאכט. המשפחה בוורשה מימנה עבור בן אור שיעורי פסנתר יחד עם בתם לאחר ששמעו אותה מנגנת. מדי פעם, כאשר אנשים חשדו שהם יהודים, הם נאלצו להמשיך הלאה, אך הצליחו להימלט.
בן אור מוכרת כמובילה ביישום טכניקת אלכסנדר לנגינת פסנתר, תחום בו התמחתה יותר משלושים וחמש שנים. היא מעבירה כיתות אמן על הטכניקה לפסנתרנים במדינות רבות ברחבי העולם. בתקופת מגפת הקורונה עברה לשיעורים מרחוק.
היא הופיעה בקונצרטים ברחבי העולם, ברסיטלים, עם תזמורת ובמוזיקה קאמרית. בן אור הקליטה הקלטות מסחריות רבות, כולל עבור ה-BBC. הקלטות אלה מכסות מגוון רחב של מלחינים מהמאות ה-18 עד המאה ה-20.
כשעברה לאנגליה בשנת 1960, היא הכירה ונישאה לבעלה האנגלי ובהמשך עברה לנורת'ווד בלונדון.
בשנת 1999 הוקמה הקרן למלגות נלי בן אור, שפטרונה הוא סר קולין דייוויס.
בן אור מונתה לחברת מסדר האימפריה הבריטית (MBE) לשנת 2020 בזכות תרומתה להנחלת לשואה.
קוסמין קונטרה
קוסמין מריוס קונטרה (ברומנית: Cosmin Marius Contra; נולד ב-15 בדצמבר 1975) הוא כדורגלן עבר רומני ששיחק בעמדת המגן הימני וכיום מאמן.
קונטרה שיחק בליגות הבכירות ברומניה, ספרד, איטליה ואנגליה. על אף שלא זכה בתוארים קבוצתיים במהלך הקריירה, רשם קונטרה קריירה מקצוענית מוצלחת, במהלכה זכה בתואר כדורגלן השנה ברומניה ונכלל בנבחרת השנה של אופ"א בשנת 2001. לקונטרה קריירה בינלאומית שנמשכה מעל ל-14 שנים. הוא רשם 73 הופעות במדי נבחרת רומניה, בהן בשתי אליפויות אירופה, וכבש שבעה שערים.
לקונטרה קריירת אימון שהחלה ברומניה והמשיכה בספרד ובסין. כמאמן, הוביל קונטרה את פטרולול פלוישט לזכייה בגביע הרומני לעונת.
קריירת משחק
קונטרה החל את הקריירה בקבוצת הנוער של פוליטכניקה טימישוארה מעיר הולדתו. הוא החל לשחק בקבוצה הבוגרת בעונת, ורשם 12 הופעות ליגה בעונה שבסיומה ירדה הקבוצה לליגת המשנה. קונטרה הוסיף לשחק בקבוצה כשחקן הרכב קבוע בליגה השנייה, וזכה להעפיל עם הקבוצה לליגה הבכירה תוך עונה בלבד. בינואר 1996, במהלך עונתו השלישית בקבוצה, עבר קונטרה ליריבתה הגדולה של טימישוארה, דינמו בוקרשט. במדיה של דינמו הפך קונטרה עד מהרה לשחקן הרכב משמעותי. בשלוש וחצי עונות הוא ערך 101 הופעות ליגה עבור המועדון, וכבש שמונה שערים. הישג השיא שלו בקבוצה היה סגנות הליגה הרומנית בעונת, עונתו האחרונה בקבוצה.
לאחר שלוש וחצי שנים בבוקרשט, עבר קונטרה לראשונה מחוץ לליגה הרומנית, כשחתם בדפורטיבו אלאבס הספרדית תמורת כ-800 אלף דולר. קונטרה היה שחקן הרכב משמעותי בקבוצה, ובעונתו הראשונה במדיה היה שותף למיקום הליגה הגבוה בתולדותיה, המקום השישי בטבלה, שהביא את הקבוצה להשתתפות בגביע אופ"א עונה אחר כך. אלאבס רשמה עונה מוצלחת מאוד בגביע אופ"א בעונת. היא הדיחה בדרכה את גזיאנטפספור, לילסטרום, רוזנבורג, אינטר מילאנו, ראיו ואיקאנו ופ.צ. קייזרסלאוטרן, והגיעה עד לגמר הטורניר שם פגשה את ליברפול. קונטרה פתח במשחק הגמר ובישל פעמיים, אך אלאבס נוצחה 5:4 לאחר הארכה. המסע המוצלח של אלאבס בגביע אופ"א, וחלקו המשמעותי של קונטרה באותה העונה, זיכה אותו בתואר כדורגלן השנה ברומניה ובמקום בנבחרת השנה של אופ"א.
לקראת עונת, לאחר שתי עונות באלאבס, עבר קונטרה למילאן האיטלקית. קונטרה שיחק בקבוצה עונה אחת בלבד, שהסתיימה במקום הרביעי בסרייה א', בטרם חזר לליגה הספרדית כשחתם במדי אתלטיקו מדריד של המאמן לואיס אראגונס. קונטרה היה שחקן הרכב חשוב בעונתו הראשונה באתלטיקו, אך בעקבות פציעה חמורה בקרסול החמיץ כמעט לחלוטין את עונת, עונתו השנייה במועדון.
לקראת עונת, עבר קונטרה בהשאלה לחטאפה מליגת העל הספרדית. בתום אותה העונה הפכה ההעברה לקבועה, ובמקביל אף זכה קונטרה לאזרחות ספרדית אותה קיבל בספטמבר 2006. בתקופתו במדי חטאפה חלק קונטרה את המקום בהרכב הפותח עם דויד קורטס קבאיירו. בעונת העפילה הקבוצה עד לגמר הגביע הספרדי, שם נוצחה 0:1 על ידי סביליה. קונטרה פתח בהרכב והוחלף בדקות הסיום. בעונת הגיע קונטרה עם חטאפה עד לרבע גמר גביע אופ"א, שם פגשה הקבוצה את באיירן מינכן. במשחק הראשון בחוץ עלה קונטרה מהספסל בדקה ה-78, ובדקה האחרונה כבש את שער השוויון שקבע 1:1 בסיום. בגומלין הביתי עלה קונטרה בהרכב וכבש פעם נוספת, שער שקבע 1:0 לחטאפה. קונטרה הוחלף בדקה ה-66 וראה את קבוצתו מאבדת את היתרון דקה לסיום, עולה ליתרון 3:1 תוך שלוש דקות מפתיחת ההארכה, וסופגת פעמיים מלוקה טוני בחמש הדקות האחרונות בדרך להדחה עקב חוק שערי חוץ. במקביל, העפילה הקבוצה פעם נוספת לגמר הגביע הספרדי, אך נוצחה פעם נוספת, הפעם 3:1 על ידי ולנסיה. קונטרה פתח בהרכב למשחק הגמר, והוחלף בדקה ה-55.
בעונת, תחת המאמן החדש מיצ'ל, מיעט קונטרה לשחק. הוא רשם שלוש הופעות ליגה בלבד בחצי העונה הראשונה, ובינואר 2010 עזב את חטאפה לאחר ארבע וחצי עונות. קונטרה חזר למולדתו לקדנציה שלישית בקבוצת נעוריו טימישוארה. קונטרה סיים את העונה עם הקבוצה, ועונה אחר כך התמנה לתפקיד שחקן-מאמן בקבוצה. הוא הוביל את הקבוצה ל-11 משחקי ליגה ללא הפסד, אך פוטר מתפקידו ב-5 בדצמבר 2010 עקב מחלוקת עם הבעלים. חודש לאחר מכן, פרש ממשחק פעיל בגיל 35.
נבחרת רומניה
קונטרה החל את דרכו במדי נבחרת רומניה ב-24 באפריל 1996, תחת המאמן אנגל יורדנסקו, בניצחון 0:5 על במשחק ידידות.
תחת המאמן אמריך יני היה שותף קונטרה להעפלת הנבחרת ליורו 2000, לאחר שרשם שלוש הופעות במהלך טורניר המוקדמות, וזומן על ידי יני לסגל הנבחרת לטורניר. קונטרה עלה מהספסל כעשרים דקות לסיום במשחק הראשון של רומניה בטורניר, שהסתיים בשוויון 1:1 מול. הוא פתח בהרכב בהפסד 1:0 ל ובניצחון 3:2 על, שהבטיח לרומניה מקום ברבע הגמר. קונטרה לא שותף בהפסד 2:0 ל שסיים את דרכה של רומניה בטורניר.
לאחר שכשל להעפיל עם רומניה מטורנירי מוקדמות מונדיאל 2002, מוקדמות יורו 2004 ומוקדמות מונדיאל 2006, היה שותף קונטרה להעפלה ממוקדמות יורו 2008, במהלכן אף כבש פעמיים. קונטרה זומן לסגל הנבחרת לקראת יורו 2008 על ידי המאמן ויקטור פיצורקה. קונטרה פתח בהרכב ושיחק לכל אורך שלב הבתים, בסיומו הודחה רומניה מבית שכלל גם את איטליה, ו.
ב-1 באפריל 2009, לאחר הפסד ל במוקדמות מונדיאל 2010, הודיע קונטרה על פרישה ממשחק בינלאומי. עם זאת, הוא שיחק עוד משחק אחד במדי הנבחרת, במוקדמות יורו 2012 מול ב-3 בספטמבר 2010. היה זה משחקו האחרון במדי רומניה, בכ-14 שנות קריירה בינלאומית רשם קונטרה 73 הופעות במדי רומניה, בהן כבש שבעה שערים.
קריירת אימון
תפקידו הראשון של קונטרה כמאמן לאחר פרישתו היה כמאמן נוער בקבוצת חטאפה בה שיחק תקופה ארוכה. הוא עזב את הקבוצה לקראת עונת, כשהתמנה לתפקיד המאמן בפואנלברדה מהליגה הספרדית השלישית. קבוצתו של קונטרה החלה את העונה היטב, אך ב-29 באוקטובר 2012 לאחר עשרה משחקים בשלושה חודשים בלבד בתפקיד, בחר קונטרה לעזוב את המועדון לטובת הצעה מפטרולול פלוישט מארץ הולדתו.
קונטרה החליף בתפקיד את מירצ'ה רדניק שעבר לאמן את סטנדרד לייז', כשהקבוצה הייתה במקום השישי בטבלה. עד לסיום העונה הוביל אותה קונטרה למקום השלישי בליגה, שהבטיח לה השתתפות במפעלים האירופים לאחר היעדרות בת 18 שנים, ולזכייה בגביע הרומני לאחר ניצחון 1:0 על צ'.פ.ר. קלוז' בגמר.
ב-10 במרץ 2014, כחודשיים לסיום העונה ברומניה וכשקבוצתו במקום השלישי בטבלה, עזב קונטרה לטובת תפקיד המאמן הראשי של חטאפה, כאשר זו הייתה נקודה בלבד מעל לקו האדום, וללא ניצחון ליגה מאז חודש נובמבר. עשרים ימים לאחר הגעתו הוביל קונטרה את חטאפה לניצחון ליגה, 3:1 על ולנסיה, ובסיום אותה עונה הצליח להשאיר את קבוצתו בליגה הבכירה.
קונטרה פתח עם חטאפה את עונת, אך ב-4 בינואר 2015 עזב אותה לטובת תפקיד מאמן גואנגג'ואו R&F הסינית, במקומו של סוון-יוראן אריקסון, אך לאחר כחצי שנה בתפקיד פוטר בעקבות הסתבכותה של גוואנגג'ואו בתחתית הטבלה.
ב-15 ביוני 2016, לקראת עונת, התמנה קונטרה לתפקיד מאמן אלקורקון מליגת המשנה הספרדית. ב-12 באוקטובר פוטר מתפקידו.
בפברואר 2017 התמנה לתפקיד מאמן דינמו בוקרשט. שלושה חודשים אחר כך הוביל את קבוצתו לזכייה בגביע הליגה הרומנית, לאחר ניצחון 0–2 בגמר על פולי טימישוארה. ב-16 בספטמבר 2017 שוחרר מתפקידו לאחר ההצעה לאמן את נבחרת רומניה.
ב-17 בספטמבר 2017 מונה למאמן נבחרת רומניה.
ג'ואל פריזבילה
ג'ואל אנתוני פריזבילה (באנגלית: Joel Anthony Przybilla; נולד ב-10 באוקטובר 1979) הוא כדורסלן עבר אמריקאי, אשר שיחק בליגת ה-NBA בין השנים 2000–2013. ממוצעיו הכוללים לאורך 13 עונותיו בליגה הם 3.9 נקודות, 6.2 ריבאונדים ו-1.4 חסימות למשחק.
קריירת תיכונים ומכללות
פריזבילה נולד וגדל בעיר מונטיסלו שבמינסוטה. בשנת 1998 זכה בתואר שחקן התיכונים המצטיין במינסוטה ("Minnesota Mr. Basketball"), ונבחר להשתתף במשחק מקדונלד'ס אול-אמריקן, המציג את שחקני התיכונים המצטיינים בארצות הברית.
בין השנים 1998–2000 למד באוניברסיטת מינסוטה, ושיחק עבור קבוצת הכדורסל שלה – "מינסוטה גולדן גופרס". את עונת 1999/2000 סיים במקום השלישי בכל ליגת המכללות באחוזי קליעה מהשדה (61.3%), ובמקום הרביעי בממוצע חסימות למשחק (3.9). כמו כן קלע 14.2 נקודות ואסף 8.4 ריבאונדים בממוצע למשחק.
קריירת משחק מקצועית
בדראפט ה-NBA 2000 נבחר פריזבילה בבחירה התשיעית על ידי יוסטון רוקטס, ומיד הועבר בטרייד למילווקי באקס. בשתיים וחצי עונותיו במילווקי מיעט לקבל דקות משחק, ותרם 1.9 נקודות ו-3.7 ריבאונדים בממוצע למשחק בלבד.
בפברואר 2004 הועבר לאטלנטה הוקס כחלק מטרייד משולש, במסגרתו טים תומאס ונאזי מוחמד נשלחו לניו יורק ניקס, בעוד קית' ואן הורן הועבר למילווקי.
לקראת עונת חתם פריזבילה על חוזה בפורטלנד טרייל בלייזרס, במדיה שיחק ב-6 וחצי העונות הבאות. לאורך התקופה פתח במרבית משחקי הקבוצה, ורשם ממוצעים כוללים של 4.8 נקודות, 7.3 ריבאונדים ו-1.5 חסימות למשחק. במשחק מול סיאטל סופרסוניקס ב-2 באפריל 2006 קבע שיא קריירה של 9 חסימות, ובמשחק מול לוס אנג'לס קליפרס ב-22 במרץ 2008 אסף שיא קריירה של 26 ריבאונדים. בעונות ו- העפיל עם הטרייל בלייזרס לפלייאוף ה-NBA, אולם בשני המקרים הודחה הקבוצה כבר בסיבוב הראשון.
בפברואר 2011 הועבר יחד עם דנטה קנינגהם, שון מרקס ושתי בחירות דראפט עתידיות לשארלוט בובקאטס, בתמורה לג'רלד וולאס.
בעונות ו- חזר לשחק עבור פורטלנד ומילווקי, בהתאמה, בטרם פרש ממשחק.
מיקלוש קון (היסטוריון)
מיקלוש קון (בהונגרית: Kun Miklós; ברוסית:Миклош Кун (младший); קסין, ברית המועצות, נולד ב-11 ביולי 1946) הוא היסטוריון יהודי-הונגרי יליד ברית המועצות, זוכה פרס סצ'ני, פרופסור באוניברסיטה, מומחה לברית המועצות ולרוסיה. הוא נכדו של בלה קון (1886–1938) הפוליטיקאי הקומוניסטי, היהודי-הונגרי, שהיה המנהיג בפועל של הרפובליקה הסובייטית ההונגרית בשנת 1919 וקומיסר העם לענייני חוץ (שר החוץ) שהוצא להורג בברית המועצות במשפטי הראווה.
משפחתו
אביו מיקלוש קון (1920 – 1996) היה רופא, מנתח, פרופסור באוניברסיטה, אמו הייתה אולגה סריאגובה, רופאה ילידת מוסקבה בשנת 1919 שסיימה את לימודיה באוניברסיטה הרפואית הקירגיזית בשנת 1942 והתואר שלה הוכר בשנת 1961 בהונגריה. אביו, מיקלוש קון, נולד בבולוניה באיטליה, אחרי שאמו ההרה ברחה מהונגריה עם נפילת הרפובליקה הסובייטית ההונגרית. המשפחה הגיעה והתגוררה לבסוף בברית המועצות בגלות. בלה קון הפך קורבן של הטרור הסטליניסטי. גם סבתה, אירן גאל ששיחקה תפקיד מרכזי בחינוכו של מיקלוש קון הצעיר, נכלאה אז. במכתב מאוחר יותר שכתב קון ליאנוש קאדאר (פוליטיקאי הונגרי, המנהיג הקומוניסטי של הונגריה בין השנים 1956–1988, ראש ממשלת הונגריה בין השנים 1956–1958 ובין 1961–1965) הזכיר ההיסטוריון את סבתו: "היא תמיד גידלה אותנו, את בני משפחתה, להיות אופטימיים לגבי הקומוניזם.
מיקלוש קון נולד בברית המועצות. המשפחה הצליחה לחזור להונגריה בשנת 1959, לאחר שבלה קון טוהר וזוכה מכל אשמה על ידי מערכת המשפט הסובייטית בשנת 1956 משנת 1972 עד מותה ב-2015 אשתו הייתה ההיסטוריונית אגנש גרבן, חוקרת בכירה באוניברסיטת אטווש לוראנד, חוקרת תולדות הספרות הסובייטית, מומחית לרוסיה, חברת צוות ברשת הטלוויזיב Hír TV ופובליציסטית של היומון "מדיאר הירלפ" (Magyar Hírlap).
ביוגרפיה
מיקלוש קון למד וסיים את לימודיו בגימנסיית פרנץ ראקוצי בבודפשט בין השנים 1960 לבין 1964, ולאחר מכן למד היסטוריה ורוסית באוניברסיטת אטווש לוראנד בשנים 1964 עד 1969.
משנת 1969 לימד ברציפות היסטוריה אוניברסלית במאות ה-19 וה-20, במיוחד ההיסטוריה של רוסיה וברית המועצות. בנוסף למקורות היסטוריים קלאסיים, הוא שם דגש רב על דיווחים, סרטי תעודה וחומרי צילום שמוחזקים בארכיונים זרים, בנוסף למקורות היסטוריים קלאסיים. הוא נשא הרצאות אורח רבות באוניברסיטאות ובכנסים זרים: הממלכה המאוחד (נוטינגהאם), דנמרק (קופנהגן), ארצות הברית (ניו יורק, סטנפורד, וושינגטון), ברזיל (סאו פאולו), איטליה (ברגמו), פולין (קרקוב), ברית המועצות לשעבר (מוסקבה, סנקט פטרבורג, ריגה).
בעקבות שינוי המשטר בהונגריה בשנת 1989 פנתה עבודתו בעיקר להיבטים השליליים של ההיסטוריה של ברית המועצות והקומוניזם. הוא חקר את תולדות ההגירה במהפכות 1848, את הקשרים בין ההיסטוריה האירופית והרוסית של המאה ה-19 וה-20, הרעב באוקראינה בשנות השלושים (הולודומור), את ההיסטוריה של הסטליניזם, הסכם ריבנטרופ–מולוטוב, חייו של ג'ורג' אורוול, המלחמה הקרה וסיפור האביב של פראג 1968. קון מילא תפקיד מרכזי במהדורה ההונגרית של הספר השחור של הקומוניזם (Le Livre noir du communisme). הוא לקח חלק בהקמת מוזיאון בית הטרור, עזב את אוניברסיטת אטווש לוראנד והמשיך את פעילותו בהוראה באוניברסיטה הקלוויניסטית גאשפאר קארוי. בתקופת ממשלת אורבן בשנת 1999 הוא קיבל את מלגת הפרופסורים של סצ'ני, ובשנת 2002 קיבל את צלב האביר מסדר ההצטיינות של הרפובליקה ההונגרית. בשנת 2011 קיבל את פרס סצ'ני.
מבנה ציבור
מבנה ציבור או מבנה ציבורי הוא מבנה שנועד לצורכי הציבור, ונבנה על קרקע ציבורית. למבני ציבור תכונות ייחודיות המבדילות אותם ממבנים פרטיים.
סוגים
על פי חוק התכנון והבניה בישראל, מוגדרים כמבני ציבור:
תפקידים ותפקוד
בדרך כלל למבנה ציבורי יש תפקידים מוגדרים וברורים אשר קשורים זה לזה באופן ישיר, למשל ספרייה הנותנת שירותי השאלת ספרים וחדר עיון, או בית חולים הנותן מגוון של שירותי רפואה.
השירותים במבני ציבור ניתנים למגוון רחב מאוד של אנשים בעלי יכולות וצרכים שונים, ולכן התפקוד מותאם לצרכים אלו. תוצאות של היות מבני ציבור מוקד לשימוש של ציבור רחב היא הפיכתם למרכזי קהילה, ולעוגנים המגדירים את המרחב העירוני, בעיקר בתחום הדתי, החברתי והתרבותי. מבני ציבור רבים עומדים (בחלקם, לפחות) לרשות הציבור גם מחוץ למסגרת ולשעות הפעילות הייעודיות שלהם (למשל, שימוש במגרשי ספורט של בית ספר מחוץ לשעות הלימודים).
תכונות
במקרים רבים ניצבים מבני ציבור במרחב המהווה חלק מהם, הכולל רחבות פתוחות או אף כיכר או שדרה המובילה אליהם. שטחים אלו פתוחים לקהל הרחב ובדרך כלל מיועדים להולכי רגל, ועיצובם נחשב כחלק אינטגרלי מהמבנה, וכולל גינון, הצללות, אזורי מנוחה, התכנסות וכיוצ"ב.
תכנון ובנייה
מבנה ציבורי נבנה על פי הדרישות של רשות ציבורית. כיום תכנון של מבנה ציבורי נעשה על פי פרוגרמה. בתכנון של מבנה ציבורי מעורב צוות רחב מאוד שנועד לכסות את כל האספקטים של המבנה. צוות זה יכלול מלבד אדריכל ומהנדס בניין גם יועצים למגוון של תחומים - חשמל, אינסטלציה סניטרית, בטיחות, נגישות, אקוסטיקה, תנועה, פיתוח נוף, ועוד.
בשל היותם של מבני ציבור סמלי שלטון, הם מהווים יעד לונדליזם ואף לפעולות טרור. תכנון ובניה של מבנים אלו מביאים זאת כיום בחשבון, ומטמיעים אמצעי ביטחון על מנת לצמצם את פגיעותם.
בניית מבני ציבור נעשית מחומרים איכותיים במיוחד ובטכניקות מקצועיות גבוהות, והם כוללים אלמנטים אדריכליים וקישוטיים שנדיר למצוא במבנים אחרים, לעיתים אף נכללות במבנים יצירות אומנות מפורסמות, שהופכות מזוהות עם המבנה.
הלן בקסנדייל
הלן ויקטוריה בקסנדייל (באנגלית: Helen Victoria Baxendale; נולדה ב-7 ביוני 1970) היא שחקנית תיאטרון וטלוויזיה אנגלייה. היא מוכרת מתפקידיה בסדרות הטלוויזיה "רגליים קרות", "חברים", הדרמה הרפואית "Cardiac Arrest" והסדרה "An Unsuitable Job for a Woman".
ביוגרפיה
בקסנדייל נולדה בפונטפרקט בווסט ריידינג שביורקשייר. אחותה היא התסריטאית קייטי בקסנדייל.
היא גדלה בשנסטון שבסטפורדשייר ולמדה בבית הספר המלך אדוארד השישי שבליצ'פילד. כשהייתה צעירה רצתה להיות רקדנית בלט ולמדה בבית הספר לריקוד אלמהרסט, אבל עזבה את הלימודים בגיל 17 כדי לפתח קריירת משחק. היא למדה בבית הספר למשחק של תיאטרון אולד ויק בבריסטול ובין השנים 1992 ל-1994 עבדה בתיאטרון גלאזגו סיטיזנס.
כשעבדה בתיאטרון גלאזגו סיטיזנס לוהקה בקסנדייל לסדרת הטלוויזיה "Cardiac Arrest". היא שיחקה בתפקיד ד"ר קלייר מייטלנד, וב-1995 הייתה מועמדת על הופעתה לפרס באפט"א הסקוטי.
בקסנדייל כיכבה בסדרה הפופולרית "רגליים קרות" בתפקיד רייצ'ל ברדלי, עליו הייתה מועמדת בשנת 1997 לפרס הקומדיה הבריטית. עוד שיחקה בתפקיד קורדיליה גריי בסדרה "An Unsuitable Job for a Woman", והופיעה פעמים אחדות בסדרה האמריקאית "חברים" בתפקיד אמילי וולטהאם, חברתו של רוס גלר, שהייתה לאשתו ולבסוף אשתו לשעבר. בתפקיד זה זכתה לחשיפה רחבה בטלוויזיה האמריקאית. תפקידים בולטים נוספים שלה היו כלורנה ג'ונסון בסרט "אמת או חובה" (לצדו של ג'ון האנה), בתפקיד קרוליין מיגר בסרט הטלוויזיה "The Investigator" (לצדה של לורה פרייז'ר) ובתפקיד ג'ולי מתיוס בסרטו של קורט טרוניגר "Dead by Monday".
ב-1997 הייתה בקסנדייל מועמדת שוב לפרס באפט"א הסקוטי על תפקידה כלורה ג'ונסון. הסרט "Dead by Monday" זכה בפרס אנג'ל לסרט הטוב ביותר בפסטיבל הסרטים הבינלאומי של מונקו בשנת 2003, ובפרס סרט הקולנוע הטוב ביותר בפסטיבל הקולנוע של פורטלנד בשנת 2001.
על במת התיאטרון כיכבה בקסנדייל בתפקיד כריסטין במחזה "After Miss Julie" מאת פטריק מרבר. ב-2005 שיחקה בתפקיד רומי, במחזה "The Woman Before" בתיאטרון רויאל קורט לצדם של נייג'ל לינדסי, ססקיה ריבס, טום ריילי וג'ורג'יה טיילור. היא שיחקה בתפקידים נוספים בהם אופליה במחזה "המלט" לצדו של הנרי איאן קיוזיק. על הופעתה בשנת 1993 במחזה "Soldiers" בתיאטרון גלאזגו סיטיזנס הייתה בקסנדייל מועמדת לפרס איאן צ'ארלסון לשחקנית הקלאסית הטובה ביותר מתחת לגיל 30. ב-2009 שיחקה בקסנדייל בתפקיד לארה במחזה "Amongst Friends" יחד עם איידן גילט ואמה קאניף בתיאטרון המפסטד.
ב-2001 שיחקה בקסנדייל בתפקיד פנדורה בריית'ווייט בסדרת הטלוויזיה "אדריאן מול", ובתפקיד "מאגי" בסרט זוכה הפרסים "Bolse Vita". עוד הופיעה בתוכנית "Saving Nellie" בערוץ הטלוויזיה "Teachers TV". מ-2007 ועד ינואר 2008 כיכבה במחזה "Swimming with Sharks" לצדו של כריסטיאן סלייטר בתיאטרון וודוויל בלונדון. ב-2008 וב-2009 הופיעה בפרסומות טלוויזיה עבור רשת הסופרמרקטים הבריטית "מוריסונס".
ב-2011 כיכבה בקסנדייל יחד עם השחקן טרוור איב בדרמה "Kidnap and Ransom" של רשת ITV שצולמה בדרום אפריקה. באותה שנה שיחקה ברדיו בתפקיד מריון בטאני בדרמת הפשע "Village SOS" מאת ואל מקדרמיד.
לועג לרש
לֹעֵג לָרָשׁ הוא כינוי תלמודי לאיסור דרבנן על פיו אין לקיים מצוות בקרבת מת, או בבית קברות, כגון ללבוש ציצית או תפילין בבית קברות. טעם האיסור מפני שיש בכך משום זילזול במתים בכך שמראה כאילו המת אינו יכול לקיים מצוות, בניגוד לחיים.
הלן בקסנדייל
ביוגרפיה
ב-2010 הופיעה בקסנדייל בפרק הפיילוט של הסדרה "דירק ג'נטלי" בתפקיד סוזן הריסון. ב-2012 חזרה ושיחקה באותו תפקיד בפרק השני של הסדרה. אחרי כן השתתפה בפרק "The Lost Child" בסדרה "המפקח ג'ורג' ג'נטלי" לצדו של מארק גאטיס.
ב-2012 החלה להופיע בסדרה "Cuckoo" בתפקיד לורנה, חמותו של דייל 'קוקו' אשבריק.
לועג לרש
מקור שמו של האיסור הוא מהפסוק במשלי:. על פי פשוטו של מקרא הפסוק מדבר על אדם עני - רש בממון. על פי המפרשים הכוונה שאדם שמלעיג על אדם עני וזאת משום היותו עני, נראה מכך כאילו שהוא סבור שהוא עני מפני מעשיו, ובכך מחרף את ה' שעשהו כך ("חרף עושהו"), והרי בוודאי ישנה סיבה לכך שאלוהים עשהו עני.
הלן בקסנדייל
חיים אישיים
בן זוגה לחיים של בקסנדייל מאז ימיה בגלאזגו הוא דייוויד ל. ויליאמס. לבני הזוג יש שלושה ילדים: נלי, אריק ורודי. ההריון הראשון שלה שולב בסדרה "An Unsuitable Job for a Woman", וההריון השני שלה שולב בעונה הרביעית של הסדרה "רגליים קרות".
בגלל ההריון הראשון הושמטה הדמות שלה בסדרה "חברים" מוקדם מכפי שתוכנן. בקסנדייל הופיעה רק ב-14 פרקים בסדרה, על אף שהדמות שלה הייתה דמות משנית מרכזית בסדרה, כחברתו של רוס גלר (דייוויד שווימר) ואחר כך אשתו וגרושתו.
לועג לרש
מקור
כך אמרו בתלמוד במסכת ברכות:
בתלמוד מובא סיפור על שני אמוראים שהלכו בבית קברות והטלית של אחד מהם נגררה על הקברים:.
בראשונים התקשו להסביר מדוע רבי חייא לא חשש לאיסור זה של לועג לרש, וכן מדוע העיר רבי חייא רק על כך שהציציות נגררות ולא על עצם קיום מצוות ציצית בבית קברות. הסברים שונים ניתנו על מנת ליישב זאת.
רא"ש סבר כי בזמן התלמוד לא היה נהוג ללבוש בגד דווקא לשם מצוות ציצית, אלא היו מקיימים מצוות ציצית בבגדיהם הרגלים, ולכך אין בעצם ההליכה בציצית בבית קברות, משום 'לועג לרש', אלא רק בעצם כך שהטלית נגררה על מצבות הקברים. משום שבימינו נוהגים ללבוש בגד מיוחד לשם קיום מצוות ציצית, בעצם לבישת בגד זה בבית קברות יש משום איסור לועג לרש.
פרטי האיסור
מכוסה - כאשר אין ניכר שמקיים מצווה כגון שהציצית או התפילין מכוסים, אין בכך איסור.
קרבה למת - האיסור לקיים מצוות ליד המת, הוא בכל ארבע אמות הסמוכים לו, שהמת תופס את מקומו.
קבר קטן - בפסוקים כתבו שאף ליד קבר של קטן, אין לקיים מצוות, על אף שקטן פטור מהמצוות, מ"מ אפשר שנשמתו היא נשמת אדם גדול.
קבר אשה - כיוון שאף בחייה אשה פטורה מהמצוות עשה שהזמן גרמא, אין בכך 'לועג לרש' לקיים ליד קברה מצוות אלו.
איברי-סיר-סן
איברי-סיר-סן (בצרפתית: Ivry-sur-Seine, בעברית: "איברי על הסן") היא קומונה במחוז הצרפתי עמק המארן, הגובלת בפרברים הדרומיים של פריז (כ-5 ק"מ ממרכז פריז), על גדות נהר הסן. אוכלוסייתה מונה כ-55 אלף תושבים.
מקור השם
בתחילה נקרא היישוב "איברי" בלבד. מקור השם בשם הלטיני Ivriacum או Ibriacum, אשר התייחס כנראה לבעל הקרקע באזור בתקופה הרומית, Eburius. בשנת 1897 שונה שם היישוב באופן רשמי ל"איברי-סיר-סן" ("איברי על הסן") כדי לבדל בינו לבין יישובים בעלי שם זהה בצרפת.
היסטוריה
העדויות המוקדמות ביותר לנוכחות של בני אדם באזור הן מלפני כ-4000 שנים. בשנת 52 לפנה"ס התרחש באיברי-סיר-סן קרב בין שבט הפריזים הגאלי שהתגוררו באזור לבין כוחותיו של טיטוס לאביינוס, סגנו של יוליוס קיסר במהלך מלחמת גאליה, שניצח אותם בקרב. העדות הכתובה הראשונה המזכירה את שמה של איברי היא כתב זכויות משנת 936 לספירה החתום על ידי לואי הרביעי, מלך צרפת.
במאה ה-9 היה אזור איברי בבעלות ראשי קתדרלת נוטרדאם, אולם החל מהמאה ה-13 האזור חולק לחלקים קטנים יותר בבעלותם של מנזרים ואדונים שונים. במאה ה-17 האדמה נרכשה על ידי האדון קלוד בוסק דובואה שבנה עליה טירה מרהיבה. הטירה נהרסה כליל במהלך המהפכה הצרפתית. בתחילת המאה ה-18 הפך האזור לאזור נופש עבור האצולה והבורגנות הפריזאית. במהלך המאה ה-19 הוקטנה הקומונה כאשר חלקיה הצפוניים סופחו לפריז כדי ליצור את הרובע השלושה-עשר של פריז.
מבחינה פוליטית ידועה איברי-סיר-סן כאזור קומוניסטי. מוריס תורז, שהנהיג את המפלגה במשך שנים רבות, כיהן כנציג האזור בפרלמנט במשך 32 שנים. מאז שנות ה-20 כיהנו שלושה ראשי עיר בלבד, כולם מהמפלגה הקומוניסטית.
תחבורה ציבורית
ניתן להגיע אל איברי באמצעות קו 7 של המטרו הפריזאי וכן באמצעות קו C של רכבת הפרברים RER.
לונדון החוגגת
לונדון החוגגת (באנגלית: Swinging London) הוא כינויה של תקופת שנות השישים בלונדון בפרט ובבריטניה בכלל. התקופה התאפיינה ביצירה צעירה ומשוחררת בתחומי המוזיקה, האופנה והתרבות ובמתירנות מינית. המונח נטבע בגיליון ה-15 באפריל 1966 של המגזין האמריקאי טיים.
רקע וסיבות היווצרות
בראשית שנות ה-60 החלה בריטניה לצאת מן המשבר הכלכלי העמוק שפקד אותה לאחר מלחמת העולם השנייה ולונדון החלה להשתקם מבחינה פיזית מהריסות הבליץ (ההפצצות הכבדות של הגרמנים שיצרו איי-הרס בבירה הבריטית), תוך יצירת צמיחה וביקוש לידיים עובדות. בנוסף, בשנת 1960 בוטל גיוס החובה בבריטניה, דבר שאיפשר לצעירים רבים חופש בין סיום התיכון לתחילת הקריירה או הלימודים באוניברסיטה. הדור הצעיר הורכב מילידי 1940–1945, שנולדו במהלך מלחמת העולם השנייה ושמוראותיה, כולל הפצצות והיעדרות הורים (אבות ששירתו בצבא ואמהות שנאלצו לעבוד), השפיעו על ילדותם הצעירה. בריטניה הפכה בשנים אלה במהירות מאימפריה למדינה אירופאית, תוך ערעור על המסגרות המסורתיות כולל מבנה המעמדות המשוכלל ומסלול החיברות הרגיל של צעיר בריטי מחונך (שעבר בדרך כלל בפנימייה צבאית ושירות צבאי באחת מפינות האימפריה). צעירים רבים מן המעמדות הנמוכים נטו לעזוב את מקומות מגוריהם בכפרים ובערי התעשייה, בשל הקשיים הכלכליים, והתרכזו בלונדון, שהייתה אבן שואבת לצעירים.
לכל אלו הצטרפה תחושת מיאוס מהסדר הקיים ומן המערכת הפוליטית שהריקבון בה הגיע לשיא בפרשת פרופיומו (בה נאלץ שר המלחמה ג'ון פרופיומו להתפטר מתפקידו בעקבות רומן שניהל עם נערה בשם כריסטין קילר). ב-16 באוקטובר 1964 נבחרה, לראשונה מזה 14 שנים, ממשלת לייבור בראשותו של הרולד וילסון, שתכהן עד 1970. הממשלה הייתה מבוססת על תמיכת מעמד הביניים ומטה והדיחה מהשלטון את האריסטוקרטיה. וילסון נהנה מתדמית ציבורית-תקשורתית של איש העם. חיתוך דיבורו היה של בן מעמד הפועלים והוא גם היטיב לטפח את תדמיתו הפופולרית, כפי שמעיד תואר האבירות שהחליט להעניק לחברי להקת הביטלס ב-1965.
ריכוז צעירים מרקעים מעמדיים שונים, חופש מחובת גיוס והתבגרות על רקע של מסגרות מתרופפות וחוסר ביטחון הביאו לעלייה ביצירתיות, במהפכנות ובניסיונות להגדרה עצמית.
אופנה
בראשית התקופה התחלק עולם הצעירים לשני מחנות יריבים, שהתבדלו זה מזה בעיקר באופנה ובמוזיקה לה האזינו, ה"מוד" וה"רוקר". בשנת 1964, בסרט "לילה של יום מפרך" טענו חברי להקת הביטלס, בתגובה לשאלה האם הם "מוד" או "רוקר" שהם "מוקר" (mocker), כינוי שסימן את הסינתזה בין שתי האופנות.
בתי האופנה ומגזיני האופנה החלו יותר ויותר לפנות לקהל צעיר בניסיון לפצח את טעמו של הקהל החדש. לקראת סוף שנות ה-60 ועליית הפסיכדליה, השפעת תרבות ילדי הפרחים האמריקאית ומהרישי מהש יוגי החלה להתפתח אופנה צבעונית מאוד, הכוללת בדים וקישוטים מהודו.
מוד
תרבות המוד התחילה בשנת 1958 בלונדון, כאשר קבוצות נערים מהמעמד הבינוני מרדו במשפחותיהם, החלו להתלבש באופנה איטלקית ולהאזין למוזיקת ג'אז ורית'ם אנד בלוז. הדמויות המוזקליות המקומיות שהיו מזוהות עם המוד היו הזמר קליף ריצ'רד ולהקת הצלליות. אופנה המוד יוצגה על ידי דוגמניות העל הראשונות כטוויגי, ורושקה וג'ין שרימפטון.
מרכז אופנת המוד היה ברחוב קרנבי בסוהו של לונדון ובקינגס רואד שבצ'לסי והיא הביאה לעולם את חצאית המיני, שימוש בצבעי יוניון ג'ק (אדום, כחול ולבן) לפריטי אופנה וסמלים (בעיקר לאחר מונדיאל 1966, בו זכתה אנגליה בגביע העולם בכדורגל) ונסיעה ברכב מיני מיינור.
רוקרים
הרוקרים, יריביהם של המודים, נפלטו מהחברה הפופולרית, הם היו שייכים למעמד הבינוני ולמעמד הפועלים. תרבותם הייתה מושפעת מתרבות הרוק אנד רול האמריקנית, וכללה מעילי עור, רכיבה על אופנועים והערצה לדמויות אמריקאיות כאלביס פרסלי והביץ' בויז. בקרבם התפתחה תרבות שימוש בסמים כמריחואנה ו-LSD (החל מאמצע שנות ה-60).
הרוקרים, שבניגוד למקביליהם בארצות הברית היו משוחררים מבחינה גזעית ופתוחים למוזיקה אפרו-אמריקאית, האזינו לבלוז, אימצו את אמני הבלוז האמריקאים והושפעו מהם (ובפרט מהופעתו של מאדי ווטרס במועדון מרקי, בה ניגן בגיטרה חשמלית). הלהקה המוכרת ביותר שצמחה בסצנה זו, האבנים המתגלגלות, נטלה את שמה משיר של מאדי ווטרס. אמנים בולטים נוספים היו ג'ינג'ר בייקר, ג'ימי פייג' ואריק קלפטון.
מוזיקה
פרט לאופנה, המאפיין המרכזי של התקופה הייתה צמיחתה של מוזיקה מקורית. להקות כגון הביטלס, האבנים המתגלגלות, הקינקס, המי, החיות, היארדבירדס (ממנה צמחו לד זפלין וקרים), מנפרד מן, חמישיית דייב קלארק, הזומביס ועוד. הלהקות שצמחו באווירת לונדון החוגגת פרצו אל ארצות הברית החל מ-1964 במה שכונה "הפלישה הבריטית".
ב-16 בדצמבר 1964 החל לשדר רדיו פיראטי מהספינה "גלקסי". הרדיו, ששידר תוכניות פופ ורוק נקרא "Wonderful Radio London" וקרא תיגר על ההגמוניה של ה-BBC שנתפס כמיושן. ב-3 במאי 1966 הצטרף אליו "Swinging Radio England" שפעל במשך כחצי שנה בלבד. רדיו לונדון נסגר באוגוסט 1967.
סרטים וטלוויזיה
מספר סרטים נתפסים כמתעדים את האווירה בלונדון החוגגת, בהם "ג'ורג'י גירל" (1966), "לילה של יום מפרך" ו-Help! של הביטלס, "יצרים" של מיכלאנג'לו אנטוניוני ו"קזינו רויאל (1967)", ששאב את עלילתו מספר בשם זה של איאן פלמינג והסרטים הראשונים בסדרת סרטי ג'יימס בונד.
ברקע הסרטים אוסטין פאוורס: מרגל עם סגנון ואוסטין פאוורס: המרגל שתקע אותי עומדת פרודיה על כוכב לונדון החוגגת המתעורר בשנות ה-90.
צוות פיקוויק
צוות פיקוויק (באנגלית: Pikwik Pack) היא סדרת טלוויזיה מונפשת קנדית, שנוצרה על ידי מרי ברדין, פרנק פלקון ורייצ'ל ריד מרכוס. הסדרה הופקה על ידי Guru Studio ו-Corus Entertainment.
הסדרה החלה את שידוריה בערוץ דיסני ג'וניור בארצות הברית ב-7 בנובמבר 2020, ואף הופצה בשירות הזרמת המדיה הולו. בקנדה, הסדרה החלה את שידוריה ב-26 בדצמבר בערוץ Treehouse TV; החל מ-14 בינואר, הסדרה משודרת גם בערוץ דיסני ג'וניור. בממלכה המאוחדת, הסדרה החלה את שידוריה בערוץ Tiny Pop ב-1 בספטמבר 2021. באוסטרליה וניו זילנד, הסדרה עלתה לשירות הזרמת המדיה דיסני+ ב-7 ביולי 2021. בסינגפור, הסדרה משודרת בערוץ 5 ברצועת השידור.
תקציר העלילה
הסדרה עוקבת אחר ארבע חיות צבעוניות: סוקי הקיפודה, אקסל הדביבון, הייזל החתולה וטיבור ההיפופוטם. בכל יום, חבילה אחרת מגיעה לדואר פיקוויק, ועליהם להעביר אותה לאזרחי עירם.
מדבבים
הדיבוב העברי בוים על ידי לורה שופוב, והופק על ידי ספיר רון ארגמן ותומר קאופמן. הדיבוב נעשה באולפני וידאופילם אינטרנשיונל. בשפת המקור של הסדרה, דמויות נוספות שהופיעו במהלך הסדרה דובבו על ידי טילור פוטרמן, גלי דנגו, בראד אדמסון, סטייסי דפאס, קורי דוראן, איאן הו, מרקדה מקיי, רון רובין ושושנה ספרלינג. בדיבוב העברי של הסדרה, הן דובבו על ידי עמי מנדלמן, דן שצברג, טליה ברקאי, איתמר סגל, לורה שופוב, ספיר רון ארגמן, רועי אבירן, רוני וכנר, שירי בכר, דנה ניסקי, לביא עזיזה, אדל קטורזה ,אלון רינדר ותומר קאופמן
אליאס לנרוט
אליאס לנרוט (בשוודית ופינית: Elias Lönnrot; 9 באפריל 1802 – 19 במרץ 1884) היה פילולוג, חוקר פולקלור, משורר ובוטנאי פיני, רופא בהכשרתו, שנודע בעיקר בחיבור אוסף גדול של שירי עם מסורתיים פינים, שהפך לאפוס הלאומי קלוולה. על ידי פעילותו הספרותית לנרוט מילא תפקיד מכריע בהתעוררות הספרות הפינית ובעיצוב הזהות הלאומית של עמו. אחרי מתרגם כתבי הקודש של הנצרות, מיקאל אגריקולה, מכנים אותו "אביה השני של השפה הפינית".
ביוגרפיה
אליאס לנרוט נולד בשנת 1802 ביישוב סאמאטי במחוז אוסימא שבדרום פינלנד, אז חלק מדוכסות גדולה במסגרת שוודיה, כילד הרביעי מבין שבעה ילדים של החייט פרדריק יוהנא לנרוט ושל אשתו, אולריקה ואלברג. כעבור 7 שנים פינלנד נכבשה במלחמה הפינית וסופחה לרוסיה. הוא גדל בבית עני מאוד. בילדותו נאלץ לעבוד לצד אביו ולפעמים אפילו לקבץ נדבות. אולם מפני שבלט כילד מחונן שלמד, בין היתר, קרוא וכתוב כבר בגיל 5, התאמצו הוריו להבטיח לו השכלה ושלחו אותו לבית ספר. בשנים 1818-1814 המשיך לימודיו בבתי ספר באקנס (טאמיסארי) ובטורקו (אז אובו). למד לאחר מכן רפואה באוניברסיטת טורקו. אולם כשבשנה הראשונה ללימודיו נהרס בניין האוניברסיטה בדליקה הגדולה בטורקו, המוסד הועבר להלסינקי, עיר שהפכה לא מזמן למרכז המנהלי של פינלנד. לנרוט סיים שם את לימודיו בשנת 1832.