cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
חופש הימים
חופש הימים (או ים חופשי) הוא עיקרון במשפט הבינלאומי ובאמנת האומות המאוחדות בדבר משפט הים, המדגיש את החופש לשוט בימים. העיקרון גם מסתייג ממלחמה בים. לפי העיקרון הפרת החירות מותרת רק בהסכמה בינלאומית.
עיקרון זה היה אחד מארבע עשרה הנקודות שהציע נשיא ארצות הברית וודרו וילסון במהלך מלחמת העולם הראשונה. בנאומו בפני הקונגרס אמר הנשיא:
בעלות הברית של ארצות הברית, בריטניה ו-צרפת, התנגדו לנקודה זו, שכן גם בריטניה הייתה מעצמה ימית ניכרת באותה תקופה. כמו נקודות אחרות של וילסון, "חופש הימים" נדחה על ידי ממשלת האימפריה הגרמנית.
ניתן למצוא את המושג "חופש הימים" באמנת האומות המאוחדות, בדבר דיני הים, לפי סעיף 87(1) הקובע: סעיף 87(1) (א) עד (ו) נותן רשימה לא ממצה של חירויות, לרבות שיט, טיסה, הנחת כבלים תת-ימיים, בניית איים מלאכותיים, דיג ומחקר מדעי.
רקע היסטורי
בין סוף המאה ה-15 ועד המאה ה-17 תבעו מעצמות שונות ריבונות על חלקים מהים. בשנת 1609 כתב המשפטן והפילוסוף ההולנדי הוגו גרוטיוס את מה שנחשב ליסוד הדוקטרינה המשפטית הבינלאומית בנוגע לימים ואוקיינוסים, Mare Liberum, כותרת לטינית שפירושה "חופש הימים". המושג "חופש הימים" של גרוטיוס התקבל רק לאחר ויכוח בן מאה שנה בין רעיונותיו של גרוטיוס לבין אלה של ג'ון סלדן.
אף על פי שמקובל להניח שגרוטיוס היה הראשון שהציג את עקרון חופש הימים, מדינות באוקיינוס ההודי ובימים של אסיה קיבלו את הזכות של חופש שיוט ללא הפרעה הרבה לפני שגרוטיוס כתב את "על חוק השלל" בשנת 1604. במאה ה-16 הניח התאולוג הספרדי פרנסיסקו דה ויטוריה את הרעיון של חופש הים בצורה יותר בסיסית, תחת העקרונות של Jus gentium. במהלך מלחמת העולם השנייה החלו מדינות להתרחב ולתבוע שטחי מים בכל הסביבה החופית שלהם. היו ארבע אמנות בינלאומיות שנוסחו בקפידה בסוף שנות ה-50 ועד שנות ה-70, אך הסוגיות לא נפתרו בין המדינות עד 1982, כאשר התקבלה אמנת האומות המאוחדות בדבר חוק הים - UNCLOS. זהו הסכם של זכויות וחובות של מדינות בנוגע לשימוש שלהן באוקיינוסים, עם קווים מנחים של סחר, סביבה וניהול משאבים ימיים. UNCLOS החליף את ארבע האמנות הבינלאומיות שנוסחו בסוף שנות ה-50 עד שנות ה-70. נכון לשנת 2013, 165 מדינות והאיחוד האירופי הצטרפו לאמנה.
ים פתוח וחובת רישום
לפי החוק הבינלאומי, סעיף 92 לאמנה המתאר ספינות יפליג תחת דגל של מדינה אחת בלבד, ולמעט במקרים חריגים שנקבעו במפורש באמנות בינלאומיות או באמנה זו, יהיה כפוף לסמכות השיפוט הבלעדית שלה. בים הפתוח; עם זאת, כאשר ספינה מעורבת במעשים פליליים מסוימים, כגון פיראטיות, כל מדינה יכולה להפעיל סמכות שיפוט לפי דוקטרינת סמכות שיפוט אוניברסלית. הים הפתוח הוגדר ככל חלק בים שאינו ים טריטוריאלי או מים פנימיים, מים טריטוריאליים ואזורים כלכליים בלעדיים. סעיף 88 לאמנת 1982 קובע כי הים הפתוח יישמר למטרות שלום. מדינות רבות עוסקות בתמרונים צבאיים ובניסויים של נשק קונבנציונלי ונשק גרעיני בים הפתוח.
על מנת לתת את העונש הנכון לאדם או למדינה הנכונים, ספינות חייבות להיות רשומות למדינה כדי להציג הוכחה לבעלות. הבעלים של כלי השיט מעדיף לפעמים לשלם את דמי הרישום הנמוכים יותר על ידי בחירת מדינות כמו פנמה, ברמודה, איטליה, מלטה והולנד. לפי איגוד חברות השייט הבינלאומי, 90% מכלי השיט המסחריים הפוקדים את נמלי ארצות הברית מניפים דגלי חוץ. כדי להימנע מהעלות הגבוהה עם יותר חוקים וכללים, ספינות ומכליות מעדיפות לפעמים רישום בעלויות נמוכות יותר עם סטנדרט נמוך יותר של בדיקה ורגולציה על ידי בחירת מדינה שמפעילה פחות שליטה על הספינות הרשומות שלהן,אף על פי שספינות רבות נמצאות בבעלות יחידים או חברות במדינה אחרת תחת מערכת הנקראת "דגל נוחות".
רישום ספינה בפנמה פירושו שהספינה נשלטת על ידי הכללים הימיים של פנמה ולא על פי מדינתו של בעל הספינה. בעלי ספינות עושים זאת מכיוון שלפנמה יש מיסים נמוכים ופחות תקנות עבודה ובטיחות מאשר לרוב המדינות האחרות. בעלי אוניות יכולים לגרום לצוות שלהם לעבוד שעות ארוכות יותר בסביבות פחות בטוחות, וכך למקסם את הרווחים. גם מדינות אחרות: ליבריה, קפריסין ואיי בהאמה, מציעות דגלי נוחות, אבל לפנמה יש הכי הרבה ספינות הרשומות במסגרת התוכנית. ספינות הרשומות בארצות הברית יעלו יותר, ושכר העובדים יהיה אפילו גבוה יותר. חופש הימים מאפשר לאוניה לנוע בחופשיות על האוקיינוס כל עוד היא פועלת בהתאם לחוק הבינלאומי.
הזדמנויות סחר
מהוויקינגים לאירופה, מרכז אסיה, אפריקה וצפון ודרום אמריקה, הסחר שימש תפקיד חשוב בהיסטוריה, והיה גורם מפתח בכלכלה צומחת. סחר מעביר את הבעלות על טובין מאדם או ישות אחת לאחרת על ידי קבלת מוצר או שירות בתמורה מהקונה. כאשר ספינה יוצאת להפלגה, עשויים להיות נמלים רבים שמחכים לה להביא סחורות מכל העולם למסחר ולמכירה. סחר חופשי פתיחת שווקים לספקים זרים מגבירה את התחרות. ללא סחר חופשי, ייתכן שחברות מקומיות נהנו ממונופולים או אוליגופולים שאפשרו להן לשמור על מחירים הרבה מעל העלויות השוליות. ליברליזציה של הסחר תערער את כוח השוק הזה.
ארגון הסחר העולמי קובע כי "האוקיינוס הוא חלק גדול מהסחר החופשי המתרחש ברחבי העולם. כל יום אנו רואים משי מיובא מסין, פירות ממקסיקו, תבלינים מהודו, שוקולד מאפריקה ועוד הרבה סחורות בביתנו יובאו ממדינה אחרת. האוקיינוס איפשר למדינות רבות להעלות את המטענים שלהן על ספינות ולהעבירם על פני האוקיינוס. עשרות מדינות הצטרפו לארגון הסחר העולמי. עם סחורות שיסחרו ממנה אומה אחת לאחרת באמצעות הובלה על ספינות בגדלים שונים מחוף לחוף, סחר קידם ערך כלכלי רב יותר לסחורות שבהן סחורות ושירותים מיוצרים כדי לתמוך בהיצע וביקוש של המשתתפים בארגון."
ניקולאי מאלקו
ניקולאי אנדרייביץ' מאלקו (באנגלית: Никола́й Андре́евич Малько; 4 במאי 1883, סמאקי, אוקראינה - 23 ביוני 1961, סידני, אוסטרליה) היה מנצח רוסי.
מאלקו ניצח על הבכורות של הסימפוניה הראשונה והשנייה של שוסטקוביץ' ושל החמישית של ניקולאי מיאסקובסקי. בשנת 1951 ניצח על ביצוע הבכורה של הסימפוניה השביעית של ואגן הולמבו עם תזמורת הרדיו הדני. בשלהי חייו התמנה למנצח הראשי של התזמורת הסימפונית של סידני, לאחר שהופיע (והקליט) לעיתים קרובות בבריטניה.
ביוגרפיה
מאלקו למד בפקולטה לפילולוגיה של אוניברסיטת סנקט פטרבורג ואחר כך בקונסרבטוריון סנקט פטרבורג בשיעורי הלחנה אצל ניקולאי רימסקי-קורסקוב, אנטולי ליאדוב, אלכסנדר גלאזונוב, ניצוח עם ניקולאי צ'רפנין, ומאוחר יותר שיפר את יכולותיו במינכן עם פליקס מוטל. את הופעת הבכורה שלו ערך ב-1909 כעוזר מנצח הבלט בתיאטרון מריאינסקי. זמן קצר לפני המהפכה קיבל את תפקיד המנצח הראשי.
בתחילת העידן הסובייטי הפך מאלקו, שהיה בעל גישה חיובית לממשלה החדשה, לאחת הדמויות המובילות בחברה המוזיקלית. בשנים 1918-1921, מאלקו עמד בראש הקונסרבטוריון העממי של ויטבסק ובראש התזמורת הסימפונית. בשנים 1922-1924, היה פרופסור בקונסרבטוריונים של מוסקבה, חרקוב וקייב והוביל שיעור במכון למוזיקה ודרמה בקייב על שם מיקולה ליסנקו, אז המנצח הראשי של הפילהרמונית ופרופסור של הקונסרבטוריון בלנינגרד (1925-1928). הוא הוביל תזמורות שונות (כולל הפילהרמונית של לנינגרד), ביצע מספר בכורות, ביניהן הסימפוניה החמישית של מיאסקובסקי (1920) והראשונה של שוסטקוביץ' (1925).
בשנת 1929 עזב את ברית המועצות, ועבד כמנצח אורח בווינה, פראג, קופנהגן, לונדון וערים אחרות. בשנת 1940 הוא התיישב בשיקגו, שם הוביל קבוצות שונות ולימד במילס קולג' בקליפורניה. משנת 1957 הוביל את התזמורת הסימפונית של סידני ואיתה בשנת 1959 סייר בברית המועצות.
ביצוע התזמורת בניצוחו של מאלקו התאפיין בחיות ובדיוק טכני ללא דופי. המנצח ערך מספר הקלטות עם התזמורות הפילהרמוניות המלכותיות של קופנהגן ולונדון, כתב ספר על אמנות הניצוח, המנצח והשרביט שלו (Дирижёр и его палочка), שיצא לאור בקופנהגן.
מורשת
מאז 1963, התחרות הבינלאומית של מנצחים על שם מאלקו נערכת בבירת דנמרק, קופנהגן, אחת ל-4 שנים.
תלמידים
תלמידיו הם ליאו גינזבורג, אלכסנדר מליק-פאשאייב, אבגני מיכלדזה, יבגני מראווינסקי, איליה מוסין, ניקולאי רבינוביץ', גלב טרנוב, בוריס חייקין, איסאי שרמן ומארק שניידרמן.
לארי קוש
נודע בזכות ספרו משולש ברמודה-החידה נפתרה. ספר זה אמור היה להיות מחקר מעמיק, ואיזון לספרו של ברליץ. אולם גם קוש בדומה לברליץ לא ביצע מחקר מעמיק מספיק, ורבים מפתרונותיו פתרו מקרים לא קיימים או טעו בעובדות.
טיטור
טיטור (בלועזית: טיטרציה, באנגלית: Titration, בעברית: תהליך סתירה) היא שיטה לקביעת הריכוז של חומרים שונים בתמיסה.
החומר שאת ריכוזו בתמיסה רוצים לגלות נקרא אנליט (Analyte) והוא מצוי בתמיסה בריכוז לא ידוע. לתוך תמיסת הנעלם מוסיפים תמיסה של חומר בריכוז ידוע וקבוע. חומר זה נקרא טיטרנט (Titrant). בין החומרים מתרחשת תגובה וכל עוד בתמיסה יש שיירים של האנליט התגובה תצא לפועל.
מקובל להשתמש באינדיקטור pH לזיהוי הנקודה שבה התגובה הסתיימה (לא נותרו עוד שיירי אנליט). בנקודה זו, המכונה "נקודת סוף טיטרציה", ניתן לחשב את ריכוז הנעלם על ידי מציאת כמות המולים שהגיבו מתוך ידיעת הנפח והריכוז המדויקים של הטיטרנט.
הטיטרנט
חשוב כי תמיסת הטיטרנט תהיה בעלת ריכוז ידוע בדיוק רב, ושריכוז זה לא ישתנה (לא תהיה שקיעה של החומר, חמצון באוויר וכו') לשם כך נהוג להשתמש בחומר העונה על הקריטריונים של "סטנדרט ראשוני". ישנן כמה תכונות שנדרשות מהסטנדרט הראשוני:
תהליך הטיטרציה
לנפח ידוע של הנעלם שברצוננו לקבוע את ריכוזו, מוסיפים טיטרנט בנפח וריכוז ידועים בעודף. לאחר הוספת הטיטרנט אמורים להישאר עודפים ממנו בכלי. את העודפים מטטרים עם תמיסת החומר הנעלם בריכוז ידוע עד לסיום התגובה. ברגע שכל עודפי הטיטרנט הגיבו ניתן לדעת כמה מהם היו בעודף ומכאן, כמה היו דרושים לטיטרציה.
עקומת הטיטרציה
עקומת הטיטרציה היא גרף המציג את ריכוז אחד החומרים, או מדד אחר בתמיסת הנעלם (כגון pH, מוליכות וכו') כנגד כמות הטיטרנט המוסף.
בתחילת הטיטרציה ריכוז האנליט בתמיסה יורד לאט מאוד, לאחר מכן מתחילה "צניחה" שנהיית תלולה יותר ויותר ככל שמתקרבים לנקודת שקילות (נקודה האקוויוולנטית). בנקודה האקוויוולנטית תהיה בגרף הפונקציה נקודת פיתול (הנקראת נקודת שקילות). לאחר הירידה התלולה בריכוז האנליט תהיה דעיכה איטית וריכוז התמיסה האנליטית שואף ל-0 כאשר ציר ה-x שואף לאינסוף.
הלנת שכר
הלנת שכר היא מצב שבו עובד אינו מקבל את מלוא שכרו במועד המתחייב על-פי החוק. בישראל עוסק בכך חוק הגנת השכר.
מקור קדום לגישה הרואה חשיבות מוסרית בהקפדה על תשלום השכר במועד הוא במקרא, בו נכתב: "לא תלין (כלומר לא תשהה למשך הלילה, מלשון "לינה") פעולת שכיר אתך עד בוקר", וכן "ביומו תתן שכרו".
על פי חוק הגנת השכר מועד תשלום השכר לשכר המשולם על בסיס חודשי, הוא בתום החודש. שכר שלא שולם עד היום התשיעי ממועד זה, נחשב ל"שכר מולן".
הלנת שכר מתרחשת כאשר מעוכב כל שכרו של העובד לחודש מסוים, אך גם כאשר מעוכב רק חלק מהשכר. יחד עם זאת, ההגנה אינה ניתנת לכל רכיבי השכר, אלא רק לאלה הנכללים בשכר המוגן כהגדרתו בחוק הגנת השכר. תשלומי החזר הוצאות, למשל, שלא שולמו במועד, אינם בגדר שכר מולן.
גריז: לייב
גריז: לייב (באנגלית: Grease: Live; מסוגנן כ-!Grease Live) הוא אירוע טלוויזיוני מיוחד ששודר במקור על ידי רשת "FOX" ב-31 בינואר 2016. האירוע הוא עיבוד רימייק בשידור חי לסרט באותו השם שיצא לאקרנים בשנת 1978, והוא מופק על ידי המפיק מארק פלאט, מבוים על ידי הבמאי תומאס קייל ומככבים בו ג'וליאן האף, ארון טבייט, ונסה הדג'נס וקרלוס פנה בתפקידים הראשיים.
בדומה למחזות זמר נוספים, שהופקו בשידור חי על ידי רשת "NBC", ההפקה לקחה אלמנטים ושירים מהעיבוד הבימתי והקולנועי של "גריז", וכן הוסיפה שירים נוספים שלא היו בהם. במאמץ לחקות את "האנרגיה" הבימתית, שילבה ההפקה קהל חי שליווה את השידור. האירוע שודר מאולפני האחים וורנר בברבנק, קליפורניה.
הביקורות לשידור החי היו חיוביות, עם שבחים מיוחדים לאווירה ולסגנון ההפקה שאפפה את המופע, כמו גם להופעתם של השחקנים, במיוחד להופעתה של הדג'נס כבטי ריזו - האירוע הוקדש לזכרו של אביה של הדג'נס, שמת מסרטן יום לפני השידור. השידור היה מועמד לעשרה פרסי אמי לבידור בפריים טיים, וזכה בסך הכל בחמישה מתוכם, כולל קטגוריית "תוכנית הספיישל המצטיינת ביותר".
הכרזה וליהוק
ב-17 בינואר 2015, "פוקס" הודיעה רשמית שג'וליאן האף לוהקה לדמותה של סנדי יאנג ושונסה הדג'נס לוהקה לדמותה של ריזו וששידור החי של המחזמר ישודר ב-31 בינואר 2016. המגזין אנטרטיינמנט ויקלי דיווח שאף על פי שהעיבוד התעתד לעלות לשידור בקיץ 2015, שידורו התעכב בשל קשיים בתהליך הליהוק. ב-28 במאי 2015, הוכרז שקיקי פאלמר תצטרף לעיבוד החי בדמותה של מרטי מארצינו, חברת "הנערות בוורוד". ב-9 ביולי, הוכרז שארון טבייט לוהק לתפקיד הראשי כדני זוקו, ושקרלוס פנה לוהק לדמותו של קניקי. ב-30 בספטמבר 2015, הוכרז שקארלי ריי ג'פסן, קת'ר דונהיו ודייוויד דל ריו יגלמו את דמויתיהם של פרנצ'י, ג'אן ופאצ'י, בהתאמה. ב-6 בנובמבר הוכרז שג'ורדן פישר, אנדרו קאל ואיווט גונזלס-נאצר יגלמו את דמויתיהם של דודי, סאני וצ'ה-צ'ה, בהתאמה.
תהליכי ההפקה
הבמאי תומאס קייל ראה את עיבוד הלייב כ"שילוב" של אלמנטים מן המחזמר המקורי ומהגרסה הקולנועית. למשל, ההפקה שילבה שירים שנוצרו עבור גרסת הסרט, כמו שיר הנושא "Grease (Is The Word)" שמבוצע על ידי ג'סי ג'יי, השירים "You're the One That I Want", ו-"Hopelessly Devoted to You", וכן שירים שהופיעו רק במחזמר המקורי, כמו "Freddy, My Love" ו-"Those Magic Changes". קייל הסביר כי "בשלב מוקדם ככל שהתחלתי לדמיין לעצמי מה זה יכול להיות, דיברתי עם מארק פלאט, המפיק הבכיר שלנו, ועם האנשים בפאראמאונט, ואחד הדברים שבאמת התמקדנו בהם היה לנסות לתפוס גם את הרוח גם של המחזמר המקורי וגם של גרסת הסרט שהשאיר רושם בל יימחה על כולנו. לנסות לכבד את זה ולתת מחווה למשהו שריגש אותנו ויש לנו חיבה גדולה כל כך אליו, ואז לנסות ליצור גרסה משלנו מזה".
ההפקה הכילה גם כמה שירים חדשים, כולל שיר המקורי, "All I Need Is an Angel", שנכתב עבור דמותה של פרנצ'י (קארלי ריי ג'פסן) על ידי טום קית' ובריאן יורקי שכתבו את המחזמר כמעט מושלם. בנוסף, ג'ו ג'ונאס והלהקה שלו, DNCE, הופיעו בהופעת קאמו כג'וני קזינו והגמבלרים במהלך הנשף בתיכון ריידל, בו הם ביצעו את השיר "Maybe Baby", גרסת רמיקס בהשראת שנות ה-1950 לסינגל הבכורה שלהם "Cake by the Ocean", בנוסף לשיר "Born to Hand Jive" מגרסת המחזמר ו-"Rock and Roll Is Here to Stay", שהיה בעבר חלק מגרסת הסרט. בריאיון עם המגזין רולינג סטון, ג'ונאס הסביר שהתפקיד הוצע ללהקה על ידי המפיקים בעקבות קונצרט שהם ביצעו בניו יורק.
עיבוד הלייב שודר בשידור ישיר מאולפני האחים וורנר בברבנק, קליפורניה, באמצעות שתי במות קול, חצי מכמות הבאקלוטים שברשות האולפנים, ו-44 מצלמות. מעצב הסטים דייוויד קורינס הסביר כי המדיום של מחזמר חי בטלוויזיה "יראה באמת מה התיאטרון הטוב ביותר, וגם מה הקולנוע והטלוויזיה עושים הכי טוב", עם סט שנועד לספק זווית ראייה של 360 מעלות ועוצב בסגנון תיאטרוני מסורתי. השידור הוצג לקהל בכל אחד משלושת מיקומי הצילומים, שם הם גם קיבלו את האפשרות להשתלב ישירות בסצנות רלוונטיות כניצבים על הבמה, כמו בקהל הסטודנטים. קייל הסביר שהוא רוצה ללכוד את "התחושה" של הקהל בהפקות במה חיות, מכיוון "שיש אנרגיה וחיוניות בפידבקים שאנשים אמיתיים מחזירים לשחקנים". המגזין הוליווד ריפורטר האמין שהשימוש בקהל חי יעזור להבדיל בין העיבוד של "FOX" ל"גריז" לשאר העיבודים שנעשו על ידי "NBC".
מחירן של 30 שניות מסחריות במהלך שידור העיבוד נקבע בין 300,000 דולר ל-320.000 דולר. חברת קוקה-קולה חתמה על מתן ספונסריות עיקרית לשידור; הספונסריות כללה את פרסום מוצריה הקלאסיים של קוקה-קולה ומשקאות מיוחדים (כגון במכונות אוטומטיות ובמסעדה) ותוכן מדיה חברתית ממומן. על מנת להתאים את השידור לטלוויזיה ולהרגיע את הספונסרים, תוכנם של מספר שירים נערך; פלאט הצהיר שמטרתו הייתה להפוך את העיבוד הלייב ל"ידידותי למשפחה", אך עדיין רצה לשמור על "הנועזות המתאימה" שנדרשה למחזמר. בין העריכות, מילות השיר "'Greased Lightnin" שכלל מילים גסות ומיניות נערך מחדש (בעריכה שכותב השירים המקורי, ג'ים ג'ייקובס, עשה לגרסאות מורשות רשמיות שנים רבות קודם לכן), בעוד שהמילה האיטלקית "Fongool" ("לך לעזאזל") הוחלפה במילה "Be cool" בשיר "Look At Me, I'm Sandra Dee".
בעיות מזג האוויר
השימוש בסטים חיצוניים עבור סצנות בהפקה הובילו לחששות שהבמות יושפעו ממזג האוויר, במיוחד בעקבות תחזיות שטענו שיהיה סיכוי גבוה לגשמים וסופות רעמים אפשריים ביום השידור. קייל הצהיר שההפקה תכננה תוכניות מגירה במקרה של גשם, בעוד שפלאט ציין שצוות ההפקה שלו חשב על האפשרות שיהיה גשום "חודשים רבים" לפני כן, ושבעוד הבטיחות נמצאת אצלם בעדיפות גבוהה ביותר, המופע ימשיך להתקיים, ללא קשר למזג האוויר.
בעוד שההפקה התכוננה לאפשרות של גשם ביום השידור, הרוח הייתה גם גורם משפיע על השידור: בסביבות השעה 15:00, שעה לפני תחילת השידור, נודע לפלאט שההפקה לא תוכל להשתמש בבמה חיצונית מסוימת מסיבות ביטחוניות. בשעה 15:40, בזמן שההפקה ארגנה מחדש במה שכללה את מבנה של תיכון ריידל עבור שיר הפתיחה, הגשם והרוח חלפו, וצוות המהנדסים של ההפקה פינה את השימוש במבנה כדי לאפשר חזרה לבמה המקורית. השידורים יכללו בהתייחסו לתנאים הבאים: מריו לופז מציג בצחוק את "אל ניניו" כ"אורח ספיישל", שיר הפתיחה,"Grease (Is The Word)", בוצע עם מטריות, ואילו במהלך דיון על שידור חי במהלך הנשף בתיכון ריידל, מנהלת מק'גי (אנה גאסטייר) צווחת: "בואו נקווה שלא יהיה גשום!".
מותו של גרג הדג'נס
ביום השידור, ונסה הדג'נס הודיעה בטוויטר שאביה, גרג, מת מסרטן בלילה הקודם, ושהיא תקדיש את הופעתה לזכרו. פלאט סיפר לאנטרטיינמנט ויקלי שהוא "גאה מאוד" בדרך בה הדג'נס טיפלה במצב, ותיאר אותה כ"צעירה נחושה מאוד", ש"מודעת לכך שההצגה צריכה להימשך, כמו שכל שחקן בתיאטרון או בשידור חי יודע, אז היא החליטה לקחת את רגשות האובדן והעצב שלה ותכניס אותם לקופסה לאותו יום אחר הצהריים, ולהשתמש בהם כדי לתדלק את הביצועים שלה ותעשה את זה לכבוד אביה". בנוסף, "FOX" ופראמאונט הקדישו את ההפקה לזכרו של גרג; פלאט המשיך ואמר ש"הצוות היה מאחוריה וכולנו שילבנו ידיים ואמרנו 'אנחנו הולכים לחיות את הרגע הזה, לפעמים החיים מתערבים, אבל כולכם עבדתם כל כך קשה לרגע הזה ואנחנו הולכים ללכת על זה'".
פסקול
אלבום הפסקול הרשמי של השידור, Grease: Live - Music from the Television Event, הופץ ב-31 בינואר על ידי אולפני פראמאונט. מהדורה מיוחדת של האלבום, שכולל ארבעה שירי בונוס, הופץ ב-4 במרץ. בשידור הוצגו 23 שירים, אך רק 19 שירים נכללו בפסקול הרשמי. השירים "Alma Mater" (בביצוען של אנה גאסטייר וחניפה) ו-"Mooning" (בביצועה של להקת DNCE) לא נכללו בשום גרסה כלשהי של האלבום.
הצלחה מסחרית
האלבום הופיע לראשונה במקום 37 בבילבורד 200, וזכה ל-13,000 יחידות אלבום-אֶקְוִיוָלֵנְטִי בשבוע הראשון שלו, עם קצת יותר מ-9,000 שמקורן במכירות מטו. האלבום גם הופיע במקום הראשון באותו השבוע ברשימת מכירות האלבום העליון.
מדיה ביתית
עיבוד הלייב הופץ על גבי DVD ובאופן דיגיטלי ב-8 במרץ 2016, ובנוסף לכך, העיבוד נכלל במהדורת ה-40 שנה לצאת הסרט "גריז" לאקרנים על גבי Blu-ray ביחד עם הסרט המקורי ועם סרט ההמשך שלו, "גריז 2".
ג'יימי צ'דוויק
ג'יימי צ'דוויק (באנגלית: Jamie Chadwick; נולדה ב-20 במאי 1998) היא נהגת מרוצים בריטית המתחרה באליפות הפורמולה 3 האסייתית וב-W Series. בשנת 2019 זכתה באליפות ה-W Series. באותה שנה הצטרפה לקבוצת ויליאמס כנהגת פיתוח.
קריירת מרוצים
צ'דוויק החלה להתחרות בקארטינג בגיל 11 בעקבות אחיה אוליבר. בשנת 2013 עברה יחד עם אחיה להתחרות במרוצי מכוניות כשלקחה חלה באליפות ג'ינטה ג'וניור. במרץ 2015 הצטרפה לקבוצת Beechdean Motorsport עימה התחרתה בקטגוריית ה-GT4 באליפות ה-GT הבריטית. היא התחרתה יחד עם נהג המשנה רוס גאן באסטון מרטין V8 וואנטג'. השניים ניצחו בשני מרוצים, כולל במרוץ 24 השעות של סילברסטון. בסיום העונה הייתה לאישה הראשונה ולזוכה הצעירה בתולדות האליפות. בשנת 2016 התחרתה בשלושה מרוצים בקטגוריית ה-GT4 pro עם קבוצת Generation AMR SuperRacing. בהמשך חזרה לקבוצתה הקודמת עבורה התחרתה בשלושת המרוצים האחרונים של העונה. במהלך השנה התחרתה במרוץ אחד במסגרת אליפות ה-VLN וסיימה במקום השלישי בקטגוריה.
בשנת 2017 עברה להתחרות במכוניות חד-מושביות והצטרפה לקבוצת Double R Racing באליפות הפורמולה 3 הבריטית. בסיום העונה דורגה במקום התשיעי ובמהלכה השיגה פודיום אחד, לאחר שסיימה במקום השלישי במרוץ שנערך ברוקינגהאם. בסיום העונה עברה לקבוצת Douglas Motorsport. באוגוסט הייתה לנהגת הראשונה בתולדות האליפות הבריטית שמנצחת מרוץ. באותה השנה השתתפה גם במרוץ 24 השעות של נורבורגרינג אותו סיימה במקום החמישי בקטגוריה בומקום ה-63 בדירוג הכולל.
צ'דוויק היא הנהגת הראשונה זוכה באליפות הMRF Challenge, אחרי שזכתה בתואר בסיום עונת 2018/19. במהלך העונה ניצחה שישה מרוצים (מתוך 15) וסיימה עוד שלוש פעמים במקום השני.
W Series
במרץ 2019 הצטרפה כאחת מ-20 הנהגות בעונת הבכורה של אליפות ה-W Series. שלושה שבועות לאחר מכן הצטרפה לתוכנית פיתוח הנהגים של אסטון מרטין. במרוץ הראשון של העונה שלטה צ'דוויק לאורך כל סוף השבוע - היא הובילה בשני מקצי האימון, במקצה הדירוג וניצחה את המרוץ. אחרי המרוץ השני בעונה, אותו סיימה במקום השני, הצטרפה לתוכנית לפיתוח נהגים של קבוצת ויליאמס. ביוני השתתפה במרוץ 24 השעות של נורבורגרינג בו סיימה במקום הראשון בקטגוריית ה-SP8 ו-27 בדירוג הכללי. לקראת מרוץ סיום העונה הובילה צ'דוויק בפער של 13 נקודות לפני ביטקה ויסר שהייתה במקום השני. היא זינקה מהפול פוזישן, אך איבדה מקומות וירדה למקום הרביעי. ויסר הצליחה לעקוף אותה, אך סיימה במקום השלישי, תוצאה שהבטיחה את זכייתה של צ'דוויק בתואר.
ורוניקה קמפבל-בראון
ורוניקה קמפבל-בראון (באנגלית: Veronica Campbell-Brown; נולדה ב-15 במאי 1982), היא אתלטית ג'מייקנית, פעמיים ברציפות אלופה אולימפית (אתונה 2004 ובייג'ינג 2008), אלופת עולם (טגו 2011) ופעמים סגנית אלופת עולם (אוסקה 2007 וברלין 2009) בריצת 200 מטר. היא זוכת שתי מדליות ארד אולימפיות (אתונה 2004 ולונדון 2012), אלופת עולם (אוסקה 2007) ופעמים סגנית אלופת עולם (הלסינקי 2005 וטגו 2011) בריצת 100 מטר. נוסף לכך, היא אלופה אולימפית (אתונה 2004) ואלופת עולם (בייג'ינג 2015) בריצת שליחות 4x100 מטר. היא שיאנית העולם בריצת 100 יארד.
קמפבל-בראון בעלת 8 מדליות אולימפיות, מהן 3 מדליות זהב ובעלת 11 מדליות מאליפויות העולם, מהן 3 מדליות זהב כולל בריצת 100 מטר.
קמפבל-בראון חולקת ביחד עם שלי-אן פרייזר-פרייס את המקום השני בשתי רשימות ייחודיות: עם 8 מדליות אולימפיות בסה"כ שתיהן האתלטיות בעלות מספר המדליות הרב ביותר אחרי מרלין אוטי, לה יש 9 מדליות. ובנוסף הן האתלטיות הג'מייקניות בעלות מספר מדליות הזהב האולמפיות הרב ביותר אחרי איליין תומפסון-הרה, כשלשתיהן 3 מדליות זהב אולימפיות ואילו תומפסון-הרה זכתה ב-5.
ביוגרפיה
קמפבל-בראון נולדה לססיל קמפבל ופרלן ג'ק בטרילוני. יש לה תשעה אחים ואחיות.
אלופה אולימפית
באולימפיאדת סידני (2000) זכתה קמפבל-בראון במדליית כסף בריצת שליחות 4x100 מטר בתוצאה של 42.13 שניות, אחרי רביעיית השליחות של איי בהאמה (41.95 שניות) ולפני רביעיית השליחות של ארצות הברית (42.20 שניות).
2002
במשחקי חבר העמים הבריטי שנערכו במנצ'סטר, בריטניה בשנת 2002 זכתה קמפבל-בראון בשתי מדליות כסף, בריצת 100 מטר בתוצאה של 11.00 שניות, אחרי דבי פרגוסון שקבעה שיא משחקים חדש של 10.91 שניות, ולפני סבטדה פיינס (11.07 שניות) שתיהן מאיי בהאמה ובריצת 4x100 מטר בתוצאה של 42.73 שניות, אחרי איי בהאמה שקבעה שיא תחרות חדש של 42.44 שניות ולפני אנגליה (42.84 שניות).
2004
באולימפיאדת אתונה (2004) זכתה קמפבל-בראון ב-3 מדליות, 2 מדליות זהב ומדליית ארד אחת. מדליות זהב בריצת 200 מטר בתוצאה של 22.05 שניות, לפני אליסון פליקס מארצות הברית שקבעה שיא עולם חדש לנוער של 22.18 שניות ודבי פרגוסון (22.30 שניות) ובריצת שליחות 4x100 מטר בתוצאה של 41.73 שניות, לפני רוסיה (42.27 שניות) וצרפת (42.54 שניות). מדליית ארד בריצת 100 מטר בתוצאה של 10.97 שניות, אחרי יוליה נסטיארנקה מבלארוס (10.93 שניות) ולורין ויליאמס מארצות הברית (10.96 שניות).
2005
באליפות העולם באתלטיקה שנערכה בהלסינקי, פינלנד בשנת 2005 זכתה קמפבל-בראון בשתי מדליות כסף, בריצת 100 מטר בתוצאה של 10.95 שניות, אחרי לורין ויליאמס (10.93 שניות) ולפני כריסטין ארון מצרפת (10.98 שניות) ובריצת שליחות 4x100 מטר בתוצאה של 41.99 שניות, אחרי ארצות הברית (41.78 שניות) ולפני בלארוס (42.56 שניות). נוסף לכך, היא סיימה במקום רביעי בריצת 200 מטר בתוצאה של 22.38 שניות, 7 מאיות השנייה איטי ממדליית ארד שבה זכתה ארון (22.31 שניות). במדליית זהב זכתה פליקס (22.16 שניות).
2006
במשחקי חבר העמים הבריטי שנערכו במלבורן, אוסטרליה בשנת 2006 זכתה קמפבל-בראון במדליית כסף בריצת 200 מטר בתוצאה של 22.72 שניות, אחרי בת ארצה שרון סימפסון (22.59 שניות), ולפני ג'רלדין פיליי מדרום אפריקה (22.92 שניות).
אלופת העולם
באליפות העולם באתלטיקה שנערכה באוסקה, יפן בשנת 2007 זכתה קמפבל-בראון ב-3 מדליות, מדליית זהב אחת ושתי מדליות כסף. מדליית זהב בריצה היוקרתית ביותר ל-100 מטר בתוצאה של 11.01 שניות, לפני לורין ויליאמס (11.01 שניות) וכרמליטה ג'טר (11.02 שניות) שתיהן מארצות הברית. מדליות כסף בריצת 200 מטר בתוצאה של 22.34 שניות, אחרי פליקס (21.81 שניות) ולפני סוזנתיקה ג'איאנסינגה מסרי לנקה (22.63 שניות) ובריצת שליחות 4x100 מטר 42.01 שניות, אחרי ארצות הברית (41.98 שניות) ולפני בלגיה (42.75 שניות).
2008
באולימפיאדת בייג'ינג (2008) זכתה קמפבל-בראון במדליית זהב בריצת 200 מטר בפעם השנייה ברציפות בשיא אישי חדש של 21.74 שניות, לפני פליקס (21.93 שניות) ובת ארצה קרון סטיוארט (22.00 שניות), בריצת שליחות 4x100 מטר הרביעייה מג'מייקה לא סיימה את הריצה בשלב הגמר.
2009
באליפות העולם באתלטיקה שנערכה בברלין, גרמניה בשנת 2009 זכתה קמפבל-בראון במדליית כסף בריצת 200 מטר בתוצאה של 22.35 שניות, אחרי פליקס (22.02 שניות) ולפני דבי פרגוסון-מקנזי מאיי בהאמה (22.41 שניות). נוסף לכך, היא סיימה במקום רביעי בריצת 100 מטר בתוצאה של 10.95 שניות.
2010
באליפות העולם באתלטיקה באולם שנערכה בדוחא, קטר במרץ 2010 זכתה קמפבל-בראון במדליית זהב בריצת 60 מטר בתוצאה של 7.00 שניות, לפני ג'טר (7.05 שניות) ורודי זאנג מילמה מגבון (7.14 שניות).
2011
באליפות העולם באתלטיקה שנערכה בטגו, קוריאה הדרומית בשנת 2011 זכתה קמפבל-בראון ב-3 מדליות, מדליית זהב אחת ושתי מדליות כסף. מדליית זהב בריצת 200 מטר בתוצאה של 22.22 שניות, לפני ג'טר (22.37 שניות) ופליקס (22.42 שניות). מדליות כסף בריצות ל-100 מטר בתוצאה של 10.97 שניות, אחרי ג'טר (10.90 שניות) ולפני קלי-אן בפטיסט מטרינידד וטובגו (10.98 שניות) ובריצת שליחות 4x100 מטר בתוצאה של 41.70 שניות, אחרי ארצות הברית (41.56 שניות) ולפני אוקראינה (42.51 שניות).
2012
באולימפיאדת לונדון (2012) זכתה קמפבל-בראון בשתי מדליות, כסף וארד. מדליית כסף בריצת שליחות 4x100 מטר בשיא לאומי חדש של 41.41 שניות, אחרי ארצות הברית שקבעה שיא עולם חדש של 40.82 שניות ולפני אוקראינה (42.04 שניות) ומדליית ארד בריצת 100 מטר בתוצאה של 10.81 שניות, אחרי בת ארצה שלי אן פרייזר (10.75 שניות) וכרמליטה ג'טר (10.78 שניות). נוסף לכך, היא סיימה במקום רביעי בריצת 200 מטר בתוצאה של 22.38 שניות ולא הצליחה לזכות בפעם השלישית ברציפות בתואר.
אמרוץ
ב-14 ביוני 2013 נתפסה קמפבל-בראון על שימוש במשתן, האסור בשימוש לספורטאים. היא הושעתה לחצי שנה ולא יכלה להשתתף באליפות העולם.
אליפות העולם
באליפות העולם באתלטיקה שנערכה בבייג'ינג, סין זכתה קמפבל-בראון בשתי מדליות, זהב וארד. מדליית זהב, בריצת שליחות 4x100 מטר בשיא אליפות בשיא ג'מייקה חדש של 41.07 שניות, לפני ארצות הברית (41.68 שניות) וטרינידד וטובגו (42.03 שניות). מדליית ארד, בריצת 200 מטר בתוצאה של 21.97 שניות, אחרי דפנה סחיפרס מהולנד שקבעה שיא אליפות ואירופה חדש של 21.63 שניות ואליין תומפסון בת ארצה שקבעה שיא אישי חדש של 21.66 שניות.
2016
באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016) זכתה קמפבל-בראון במדליית כסף בריצת שליחות 4x100 מטר עם התוצאה 41.36 שניות, אחרי ארצות הברית (41.01 שניות) ולפני בריטניה (41.77 שניות). נוסף לכך, היא סיימה במקום 27 בריצת 200 מטר בתוצאה של 22.97 שניות.
יום המוזיאונים הבין-לאומי
יום המוזיאונים הבין-לאומי מצוין מדי שנה ב-18 במאי, או סמוך לתאריך זה, ומתואם על ידי המועצה הבינלאומית למוזיאונים. מדי שנה מתמקד יום המוזיאונים בנושא אחר שהוא מנושאי הליבה של קהילת המוזיאונים הבינלאומית.
מטרת יום המוזיאונים
יום המוזיאונים הבינלאומי משמש במה להעלאת מודעות הציבור לתפקיד המוזיאונים, כגלום בהגדרתם, במסגרת החברה שבה הם פועלים, ברמה הבינלאומית, לעודד את הקהל הרחב, להנגיש ולהרחיב את אופקיו בתחומי המדע, האמנות, האדריכלות ומורשת התרבות המוצגת במוזיאונים.
בנוסף, מספק הזדמנות למפגשים בין אנשי מקצוע בתחום ה ובין הציבור הרחב, כדי להביא למודעות הציבור את האתגרים עימם מתמודדים המוזיאונים.
על פי הגדרת המועצה המועצה הבינלאומית למוזיאונים,
היסטוריה
מדי שנה, מוזמנים המוזיאונים בעולם להשתתף ביום המוזיאונים הבינלאומי לקידום תפקידם של מוזיאונים ברחבי תבל, תוך יצירת אירועים אליהם הכניסה היא חופשית והתמקדות בנושאים שבהם עוסקת קהילת ה. יום המוזיאונים הבינלאומי צוין לראשונה בשנת 1977 ורמת השתתפות המוזיאונים בו עולה מדי שנה.
בשנת 2009 השתתפו ביום המוזיאונים הבינלאומי כ-20,000 מוזיאונים, הפזורים ביותר מ-90 מדינות ברחבי תבל. בשנת 2010, השתתפו באירוע מוזיאונים מ-98 מדינות, בשנת 2011, השתתפו מוזיאונים מ-100 מדינות, ובשנת 2012, השתתפו כ-30,000 מוזיאונים מ-129 מדינות בעולם. הכרזה הרשמית של יום המוזיאונים הבינלאומי תורגמה בשנת 2012 ל-38 שפות.
בשנת 2020 בשל התפרצות מגפת הקורונה האירועים התקיימו בצורה מקוונת בלבד.
בשנת 2021, התקיימו אירועים במוזיאונים עצמם.
יום המוזיאונים בישראל
כמדי שנה, איגוד המוזיאונים הישראלי והמוזאונים השונים ברחבי הארץ, מזמינים את הציבור הרחב לבקר בעשרות מוזיאונים, ללא תשלום, לסייר ברחבי המוזיאון, בתערוכות הקבע ובתערוכות המתחלפות, לקחת חלק בסדנאות, בהרצאות, בפעילויות יצירה ועוד.
ב-2021, ציינה יו"ר איגוד המוזאונים ואיקו"ם ישראל, נאוה קסלר: "זוהי חגיגה כפולה השנה, גם חגיגה של אומנות ותרבות וגם חגיגה של חזרה למוזאונים - לאחר ששעריהם של עשרות אלפי מוזיאונים בכל העולם ננעלו בשל משבר הקורונה והיו סגורים במשך תקופה ארוכה, אנו שמחים לחגוג שוב את יום המוזיאונים הבילאומי בדרך החוויתית, "המסורתית", והבלתי אמצעית – ולקבל בשעריהם את הציבור שמוזמן ליהנות משפע של סיורים, יצירה, סדנאות, הרצאות ופעילויות".
ג'ון פ. רות'
'''ג'ון פ. רות' (באנגלית: John P. Roth''' ) הוא פקיד ממשל אמריקאי, שכיהן כמזכיר חיל האוויר של ארצות הברית בפועל החל מ-20 בינואר ועד 28 ביולי 2021 והחל מ-2 בפברואר 2018 ועד 20 בינואר 2021 שימש כעוזר מזכיר חיל האוויר לניהול פיננסי וביקורת. מ-1 ביוני ועד 18 באוקטובר 2019 הוא שימש כתת-מזכיר חיל האוויר. מ-20 בינואר ועד 1 ביוני 2017 הוא שימש כתת-מזכיר ההגנה של ארצות הברית לביקורת.
רות' סיים את לימודיו ב-1974 באוניברסיטת וירג'יניה, שם קיבל תואר בוגר אוניברסיטה. ב-1977 הוא סיים לימודי מוסמך אוניברסיטה במנהל ציבורי באוניברסיטת ג'ורג' וושינגטון.
כפר כנא
כפר כַּנָּא (בערבית: كفر كنا) היא מועצה מקומית בגליל התחתון, כשישה ק"מ צפונית-מזרחית למרכז העיר נצרת. היא הוכרזה כמועצה מקומית בשנת 1968.
היסטוריה
היישוב מוזכר גם בימי הביניים כתחנת דרך בין מצרים לסוריה וכן במאה ה-16 כיישוב פורח ועשיר שבו בכפר בתי צביעה לאריגים. לפי המפקד הטורקי שנערך ב-1555 התגוררו ביישוב 65 משפחות יהודיות, חלקן יוצאי גירוש ספרד ו-375 משפחות נוצריות. ככל הנראה במאה ה-17 הגיע היישוב היהודי במקום לסופו. במאה ה-19 הוקמה הכנסייה הקתולית על חורבות הכנסייה העתיקה מהמאה ה-6 וכן הוקמה ביישוב כנסייה יוונית אורתודוקסית.
במלחמת העצמאות נלחמו תושבי הכפר נגד צה"ל, אך המקום נכבש ביולי 1948 במסגרת מבצע דקל.
היישוב מקום המדינה
נכון ל-2019 90.2% מתושבי הכפר הם מוסלמים ו-9.7% הם נוצרים, אך בדומה למצב בכל רחבי המזרח התיכון, הולך וקטן חלקם של הנוצרים באוכלוסייה בהדרגה, וזאת בעיקר משום שהילודה בקרבם נמוכה יותר.
בכפר כנא אזור תעשייה המעסיק מאות פועלים מהעיירה ומהאזור, ובו מפעלים גדולים לייצור מוצרים שונים, כמו מפעל לדודי שמש וחשמל, מפעלי בלוקים, מפעלי צמיגים ומפעלי שיש.
קבוצות הכדורגל המקומיות, מכבי כפר כנא והפועל כפר כנא, משחקות בליגה ב' בכדורגל. קבוצה מקומית אחרת היא בית"ר כפר כנא. עוד פועלת בכפר קבוצת איגרוף בשם "כפפות הזהב כפר כנא".
בשנים 2003–2004 פעלה באזור חוליית חופשיי הגליל אשר הייתה אחראית לרצח אולג שייחט. ברצח היו מעורבים שני תושבי הכפר.
בנובמבר 2014 נהרג אזרח תושב היישוב, ח'יר חמדאן, לאחר שנורה על ידי שוטרים. בעקבות כך פרצו הפגנות מחאה בעיירה ובמוקדים נוספים, ונערכה שביתת מחאה כללית ברשויות הערביות.
כפר כנא בנצרות
כפר כנא הוא האתר העיקרי המזוהה, בקרב חוקרים וצליינים מאז ימי הביניים, עם קנה הנזכרת בברית החדשה, שבה עשה ישו את הנס הראשון שלו. חוקרים אחרים מציעים במקום את חורבת קנה, מצפון לבקעת בית נטופה. בנס החתונה בקנה, הפך ישו מים ליין. בכפר שתי כנסיות סמוכות המנציחות את האירוע - כנסיית החתונה הקתולית-פרנציסקנית וכנסייה יוונית-אורתודוקסית. בכפר שלוש כנסיות נוספות: כנסיית בית ברתולומאוס השליח הפרנציסקנית, כנסיית רובע מלכיתית והכנסייה הבפטיסטית.
הכפר נזכר בברית החדשה פעמים נוספות. בפעם הראשונה כמקום בו נתבקש ישו לרפא את בנו החולה של אחד מפקידי המלך:
פעם נוספת נזכר כמקום מוצאו של נתנאל, תלמידו של ישו (השליח ברתולומאוס הקדוש):
הסנה הבוער
הַסְּנֶה הַבּוֹעֵר הוא מאורע מקראי שאירע על פי חז"ל בסמוך להר סיני, בו חווה משה התגלות אלוהית מתוך צמח קוצני בשם "סנה", הבוער באש ויחד עם זאת אינו נשרף. במעמד זה נתמנה משה על ידי אלוהים לשליחו להוצאת בני ישראל מעבדות מצרים ולהבאתם לארץ ישראל.
תיאור המאורע בתנ"ך
תיאור נס הסנה מופיע בפרשת שמות שבספר שמות:
צמח הסנה
הסנה נזכר שש פעמים במקרא, רובן בסיפור התגלות ה' למשה במדבר חורב בעת שזה רעה את צאן יתרו חותנו. פעם אחת נזכר הסנה בברכת משה לשבט יוסף: "ורצון שכני סנה".
לצמח יש זיהויים רבים בקרב התרגומים השונים, כתבי חז"ל ופרשני ימי הביניים. הבולט שבהם הוא הצמח המכונה בימינו פטל קדוש (Rubus sanguineus). זיהוי זה מקובל גם אצל הנוצרים, והם מטפחים אותו במתחם כנסיית סנטה קתרינה שבדרום סיני.
על מה אנחנו מדברים כשאנחנו מדברים על אהבה
על מה אנחנו מדברים כשאנחנו מדברים על אהבה (באנגלית: What We Talk About When We Talk About Love) הוא אוסף סיפורים קצרים מאת הסופר האמריקאי ריימונד קארבר, שיצא לאור בשנת 1981. הספר נקרא על שם אחד הסיפורים הקצרים המופיעים באוסף.
הסנה הבוער
צמח הסנה
הצעות זיהוי נוספות גורסות שה'סנה' הוא שם כללי לצמחים קוצניים, או שזהו אינו צמח כלל אלא אבן מאזור הר סיני עליה ניתן לראות כביכול את דיוקן הסנה. מדובר למעשה בסלע גרניט שבתוכו יש התגבשות של תחמוצת מנגן היוצרת צורה מסתעפת כשל עץ. חלק מהחוקרים הציעו שלל הצעות זיהוי, שברובן מסופקות מאוד. יש שסברו שמדובר בצמחים מדבריים בעלי פרחים בגוון זוהר שיצרו אשליה של צמח בוער. אך קשה לקבל את ההנחה שרועה צאן ותיק שמכיר את צמחי המדבר ישגה בחזיונות שווא.
על מה אנחנו מדברים כשאנחנו מדברים על אהבה
העריכה הספרותית
בין קארבר לבין העורך הספרותי שלו, גורדון ליש התעוררה מחלוקות סביב כמה סיפורים באוסף. קארבר התלונן כי הסיפורים עוברים "קטיעה כירורגית והשתלה, כדי שיוכלו איכשהו להתאים לתוך קרטון כך שהמכסה ייסגר." בסופו של דבר, הספר יצא לאור עם שינויים נרחבים של ליש, וזכה לשבחי המבקרים.
הסנה הבוער
צמח הסנה
חז"ל במדרש נתנו הסברים רבים מדוע על פי המקרא ה' ניגלה למשה דווקא בסנה ולא בצמח אחר. כך למשל ר' יהושע בן קורחה סובר, שרצה הקב"ה ללמד שאין מקום פנוי ללא שכינה ואפילו סנה שהוא צמח פשוט ולא נחשב. רבי אליעזר סובר כי התגלות ה' בעולם היא לפי מצבם של ישראל, ומכיוון שישראל היו שרויים בשיעבוד ובמצב קשה, הרי גם הוא נגלה בשיח הקטן והעוקצני הזה.
על מה אנחנו מדברים כשאנחנו מדברים על אהבה
העריכה הספרותית
זמן קצר לפני מותו, קארבר ליקט יחדיו סיפורים (מתוך 37 הסיפורים שלו) תחת הכותרת "Where I'm Calling From: Selected Tales" (בתרגום חופשי: מהיכן שאני קורא: סיפורים נבחרים). קארבר ליקט בספר זה כמה סיפורים בעריכת ליש, אחדים שוחזרו מכתבי היד המקוריים שלו וכמה סיפורים שלא פורסמו.
הסנה הבוער
צמח הסנה
סיפור הסנה מופיע גם בקוראן, ומפרשי הקוראן העלו הרבה זיהויים לסנה. שני הזיהויים העיקריים הם ה"עוסג" - כינוי בערבית לאשחר או לאטד. "עליק" - הוא הפטל הקדוש. שני זיהויים אלה הולכים כנראה בעקבות זיהויים יהודיים. "ענאב" - שיזף תרבותי, כנראה זיהוי מוסלמי מקורי.
על מה אנחנו מדברים כשאנחנו מדברים על אהבה
העריכה הספרותית
אלמנתו של קארבר, טס גלאגהר, התעמתה עם הוצאת Knopf כדי לקבל אישור לפרסם מחדש את 17 הסיפורים ב"על מה אנחנו מדברים כשאנחנו מדברים על אהבה" כפי שנכתבו במקור על ידי קארבר. גרסאות מקוריות אלה הופיעו בסופו של דבר במתחילים, שפרסמו אצל ג'ונתן קייפ בשנת 2009, וב"ספרי האוסף" של ספריית אמריקה.
הסנה הבוער
לבת האש
בספר הזוהר ישנה הצעה, בנוגע למשמעותו הסמלית של הסנה הבוער, לפיה זהו רמז לכך שבני ישראל יסבלו במצרים אך לא יכלו (ספר הזוהר חלק ב דף כא, ב), בבחינת עידוד למשה ולשליחותו.
כל זה משתלב במהותה של ההתגלות שבה אלהים נגלה אל משה כ"אהיה אשר אהיה", היינו כהוויה תמידית ושאינה מתכלה.
אשר לקול ששמע משה מתוך הסנה, היו שטענו כי היה זה קול שבקע מגרונו של משה, ומנגד היו שדיברו על תודעתו הגבוהה לנוכח המעמד, שלבשה את צורתה ב"דיבור" המבטא את המאורע, ומשמעויותיו.
הסנה הבוער בתרבות
האמן הישראלי יצחק דנציגר פיסל פסל בשם "הסנה הבוער", שבו הממד המטאפיזי של נושא העבודה עובד על ידי דנציגר לפסל מופשט, בעל קומפוזיציה דינאמית ומלאת תנועה. הסנה מופיע גם בסמלילים של ארגונים שונים כדוגמת בית המדרש לרבנים באמריקה (מוטו בית המדרש הוא "והסנה איננו אוכל"), הכנסייה של סקוטלנד והסנה, חברה ישראלית לביטוח.
על מה אנחנו מדברים כשאנחנו מדברים על אהבה
עינית
(במקור: Viewfinder)
איש בלי ידיים מגיע לבית המספר כדי למכור לו תצלום של חזית ביתו. המספר מזמין אותו פנימה לקפה.
מיסטר קופי ומיסטר פיקסיט
(במקור: Mr. Coffee and Mr. Fixit)
סוכה
(במקור: Gazebo)
יכולתי לראות את הדברים הכי קטנים
(במקור: I Could See the Smallest Things)
שקיות
(במקור: Sacks)
האמבטיה
(במקור: The Bath)
תגיד לנשים שאנחנו הולכים
(במקור: Tell the Women We're Going)
אחרי הג'ינס
(במקור: After the Denim)
כל-כך הרבה מים כל-כך קרוב הביתה
(במקור: So Much Water So Close to Home)
הדבר השלישי שהרג את אבי
(במקור: The Third Thing That Killed My Father Off)
שיחה רצינית
(במקור: A Serious Talk)
מכניקה פופולרית
(במקור:Little Things)
זוג נפרד וכל אחד מבני הזוג רב על משמורת התינוק, ריב שמדרדר לאלימות.
הכל נדבק לו
(במקור: Everything Stuck to Him)
על מה אנחנו מדברים כשאנחנו מדברים על אהבה
(במקור: What We Talk About When We Talk About Love)
עוד דבר אחד
אל.די. מתווכח עם בתו ריי בת ה-15, כאשר אשתו מקסין חוזרת הביתה, ומתחילה לריב איתו בעצמה. אל.די. השיכור מתנהג בפראות, ומרלין מסלקת את אל.די. מהבית. בסוף הסיפור, כשהוא עומד בכניסה עם המזוודה, לאל.די נותר עוד דבר אחד.
פרפרזות על הכותרת
המשפט "על מה אנחנו מדברים כאשר אנחנו מדברים על אהבה" זכה לרפרנסים רבים כמו:
אב (פירושונים)
ראו גם
}}
דיסקרביה
דִיסְקְרַבְיָה (dyscravia) היא דיסגרפיית החלפת קוֹליוּת, כלומר הפרעה בכתיבה המתבטאת בהחלפת אותיות הכתיב הנכון באותיות הנבדלות מהן בתכונת הקוליות בלבד; לדוגמה: אדם הלוקה בדיסקרביה עשוי לכתוב במקום "תוספת" – "תוסבת" או במקום "כביסה" – "כפיסה" תוך החלפה בין בי״ת (שהיא קולית) לבין פ״א (שהיא אטומה). כפי הנראה נובעת דיסקרביה מפגם במנגנון ההמרה הפונמית־גרפמית אצל לוקים בדיסגרפית שטח (דיסגרפיה המונעת הסתמכות על הלקסיקון לצורך שליפת כתיב נכון של מילים).
דיסקרביה עשויה להתקיים רק בכתיבה, בעוד שהקריאה לא תעיד על הפרעה מקבילה של החלפת קוֹליוּת, או לחלופין בליווי דיסלקסיה מקבילה, כלומר בהחלפת תכונת הקוֹליוּת של אותיות גם בקריאה.
טופי-גוארני
טופי-גוארני היא תת-משפחה במשפחת הלשונות טופי. שפה זו כוללת 53 שפות ב-11 קבוצות ובהן השפות גוארני וטופי עתיקה.
טעות נפוצה מדברת על שפה בשם "טופי-גוואראני" כאשר למעשה, טופי, גוואראני, ועוד שפות משתייכות לתת-המשפחה הזו, באותו מובן שעברית, ערבית ואמהרית משתייכות לענף השפות השמיות במשפחת השפות האפרו-אסיאתיות, רק שהדמיון בין טופי וגוואראני גדול בהרבה מהדמיון בין השפות שהוזכרו. בעצם, ההבדל המרכזי בין טופי לגוואראני הוא החלפה של /s/ הטופית ב-/h/ בגוואראני.
הקפצת אבנים
הקפצת אבנים הוא משחק עתיק שמטרתו לזרוק אבן על פני המים באופן כזה, שהמים מחזירים את האבן חזרה למעלה. הצלחה במשחק נמדדת בכמות ההקפצות או לחלופין במרחק המקסימלי אליו האבן מגיעה. ב-1989 אף הוקמה בארצות הברית אגודת ספורט בשם NASSA המקיימת אליפויות עולם בהקפצת אבנים. שיא העולם בהקפצת אבנים עומד על 88 הקפצות, והוא נקבע ב-6 בספטמבר 2013.
ברעיון הקפצת האבנים נעשה שימוש במלחמת העולם השנייה, כאשר הבריטים השתמשו בפצצות מקפצות לצורך הריסת סכרים גרמניים במבצע נזיפה.
הסבר מדעי
מחקרים שנעשו בנושא, הראו שכאשר זורקים אבן בעוצמה מספיקה אל המים, בזווית שקטנה מ-45 מעלות, המים יחזירו את האבן כאילו פגעה במשטח גמיש, בשל מתח פני המים. הזווית האופטימלית להקפצה היא 20 מעלות. זווית קטנה יותר לא תקנה לאבן גובה מספיק לאחר ההקפצה, וכך כמות ההקפצות תהיה קטנה. זווית גדולה יותר תיגרום להקפצה לא יעילה. זווית הזריקה היא הגורם העיקרי בחשיבותו, אך מלבדה חשיבות גם לצורת האבן, שרצוי שתהיה שטוחה. כמו כן רצוי לזרוק את האבן כאשר היא מסתובבת סביב ציר אנכי, על מנת לשפר את היציבות של האבן.
מדען צרפתי בשם Lyderic Bocquet פרסם בשנת 2004מחקר חדש בנושא הקפצת אבנים. לצורך המחקר נבנה רובוט שזרק אבנים בזוויות שונות ובעוצמות שונות. המחקר העלה שאכן הזווית האופטימלית לזריקה, על מנת להגיע למרחק מקסימלי היא °20, אך על מנת להגיע למספר ההקפצות המקסימלי עדיף לזרוק בזווית של 10°. החוקרים הצליחו להגיע ל-41 הקפצות כאשר ירו דיסקית ברוחב 10 סנטימטר בזווית של °10 ובמהירות של 100 קילומטר לשעה.
מחקר שפורסם בשנת 2023 הראה כי אבנים בצורת תפוח אדמה הן הטובות ביותר להקפצה.
צ'ארלס ברליץ
צ'ארלס ברליץ (באנגלית: Charles Berlitz; 20 בנובמבר 1914 - 18 בדצמבר 2003) היה סופר וחוקר אמריקאי. נודע בשל ספריו הרבים העוסקים בתחום העל טבעי. נכדו של מקסימיליאן ברליץ.
אחד מספריו המפורסמים הוא "משולש ברמודה - תעלומה של אוויר וים". למד באוניברסיטת ייל, והיה בעל כישרון מיוחד לשפות.
צ'ארלס ברליץ היה נכדו של מקסימיליאן ד. ברליץ, מקים רשת בתי הספר לשפות "ברליץ".
שפות טופי
שפות טוּפִי היא משפחת לשונות הכוללת 70 שפות ומדוברת בפי ילידי דרום אמריקה. גוואראני היא השפה המדוברת ביותר במשפחה זו ולה 7 מיליון דוברים, לעומתה, רוב השפות במשפחה כוללות דוברים מעטים בלבד ונמצאות בסכנת הכחדה.
היסטוריה
כאשר הגיעו הפורטוגזים לברזיל, הם גילו שכל השפות המדוברות על ידי ילידים החיים לאורך רצועת חוף ארוכה, דומות להפליא. כולן השתייכו למשפחת השפות הטופיות. השפה הידועה ביותר ממשפחה זו היא טופי עתיקה, ששימשה גם כלינגואה פרנקה בשטח שהיה נתון לשליטה פורטוגזית עד דיכויה במאה ה-19. ניב מודרני של טופי עתיקה המדובר עד היום על ידי כ-35,000 איש באזור נהר הריו נגרו, קרוי ניֶאֶנגַטוּ ([ɲɛʔẽŋaˈtu]), שפירושו "שפה מצוינת".
בקולוניות הספרדיות השכנות עברה על שפת טופי אחרת, גוואראני, היסטוריה דומה. אלא שהיא שרדה בהצלחה יחסית את התפשטות השפה הספרדית, שלא כטופי העתיקה. כיום ישנם כ-7 מיליון דוברי גוואראני, והיא שפה רשמית בפרגוואי ובבוליביה. למעשה, ניתן למצוא דוברי שפות טופי, בכמות זו או אחרת כמעט בכל מדינות דרום אמריקה.
יעקב בנג'ו
יעקב בנג'ו (נולד ביולי 1971) הוא קצין צה"ל בדרגת אלוף, בתפקידו האחרון שימש כראש אגף התכנון. קודם לכן שימש מפקד הגיס הצפוני ומפקד מערך התמרון בזרוע היבשה, ראש חטיבת התורה וההדרכה באמ"ץ, מפקד עוצבת געש ומפקד עוצבת המפץ.
ביוגרפיה
עם גיוסו לצה"ל שובץ בחיל השריון בחטיבה 211, גדוד 126. עבר הכשרה כלוחם וקורס מפקדי טנקים. בהמשך השלים קורס קצינים ושימש כמפקד מחלקת טנקים. שימש במספר תפקידי פיקוד בחיל ובהם מפקד פלוגה בגדוד 82 בשנים 1993 עד 1995, מפקד פלס"ר 7 בשנים 1995 עד 1997, סגן מפקד גדוד 75 עד 1998 ומפקד גדוד 75 בשנים 2001 עד 2003. לאחר מכן שימש כמפקד גדוד דקל בבית הספר לקצינים עד 2004. בהמשך שימש מדריך במכללה לפיקוד טקטי וראש ענף יבשה בזרוע היבשה. ב-2007 מונה למפקד המרכז לאימונים באש במל"י ובמקביל שימש כמפקד חטיבה 14. ב-2009 מונה למפקד חטיבה 7. ב-2011 מונה לראש מחלקת מבצעים. ב-2013 קודם לדרגת תת-אלוף ומונה למפקד עוצבת המפץ. באוגוסט 2015 מונה למפקד עוצבת געש, ושימש בתפקיד עד 18 במרץ 2018. באותה שנה מונה לראש חטיבת תורה והדרכה באמ"ץ.
בספטמבר 2019 מונה למפקד הגיס הצפוני והועלה לדרגת אלוף, זאת במקביל לתפקידו כראש חטיבת התורה וההדרכה באמ"ץ. באוגוסט 2020 מונה למפקד מערך התמרון המשולב הרב-ממדי בזרוע היבשה.
ב-2019 הוציא בנג'ו יחד עם מתניה צחי ספר בשם "המיקוד המבצעי", שמתווה מודל הפעלת ובניית כוח ברמה האסטרטגית. בנג'ו גם כתב מאמר בנושא ובשם זה בהיותו תא"ל ומפקד אוגדה 36.
בינואר 2022 מונה לראש אגף תכנון ובניין כוח רב-זרועי., וכיהן בתפקיד זה עד אוגוסט 2023.
השכלה וחיים אישיים
בנג'ו בעל תואר ראשון ושני במדע המדינה מהאוניברסיטה העברית.
ביוני 2021 קיבל בנג'ו תואר דוקטור מאוניברסיטת בר-אילן על עבודת המחקר שלו שבוצעה במחלקה להיסטוריה כללית, בהנחיית ד"ר טל טובי, בנושא: המתודולוגיה הנחבאת של תאוריית המלחמה הכללית.
בנג'ו נשוי ואב לשניים.
טי. ג'יי. פורד
'''טרנס ג'רוד "טי. ג'יי." פורד (באנגלית: Terrance Jerod "T. J." Ford'''; נולד ב-24 במרץ 1983 ביוסטון, טקסס) הוא כדורסלן עבר אמריקאי ששיחק בעמדת הרכז.
קריירה
פורד שיחק באוניברסיטת טקסס באוסטין, ולאחר שנתיים במכללה הוא החליט לנסות להיבחר בדראפט ה-NBA.
פורד נבחר בבחירה ה-8 של דראפט 2003 על ידי המילווקי באקס. בעונת הרוקי שלו (2003–2004) שיחק 55 משחקים בלבד בעקבות פציעה, וממוצע הנקודות שלו למשחק באותה עונה היה 7.1. בעונת ה-NBA הבאה הוא לא שיחק כלל בעקבות אותה פציעה. בעונת 2005–2006 הוא שיחק 72 משחקים וקלע 12.2 נקודות למשחק.
בתחילת עונת 2006–2007 פורד הועבר לטורונטו ראפטורס בטרייד תמורת צ'ארלי וילנואבה, ובעונה זו הוא שותף ב-75 משחקים וקלע 14 נקודות בממוצע. בעונתו השנייה בטורונטו הוא שיחק רק 51 משחקים (שוב בעקבות פציעה), וקלע 12.1 נקודות.
בתחילת עונת 2008–2009 פורד הועבר בטרייד ביחד עם ראשו נסטרוביץ' ומייסאו באסטון לאינדיאנה פייסרס תמורת ג'רמיין אוניל. בעונתו הראשונה באינדיאנה שיחק פורד 74 משחקים וקלע בממוצע 14.9 נקודות למשחק (שיא קריירה). בעונתו השנייה באינדיאנה הוא שוב היה פצוע, ושיחק רק 47 משחקים. הוא קלע ממוצע של 10.3 נקודות למשחק.
בכל שנותיו ב-NBA קלע בממוצע פורד 12.1 נקודות, מסר 6.2 אסיסטים והוריד 3.3 ריבאונדים.
יהודה בן משה אלבוטיני
רבי יהודה בן משה אלבוטיני, ראש ישיבה ומקובל, לפני ה'רס"ט (1509) - ה'ר"פ (1520).
היה בנו של רבי משה, שהיה מחכמי ליסבון בירת פורטוגל, ונכדו של רבי יוסף בן אברהם חיון שהיה מגדולי פרשני המקרא בפורטוגל.
רבי יהודה עלה לירושלים, ובחודש סיוון ה'רס"ט (1509) חתם יחד עם בני הישיבה בירושלים על תקנה שנועדה לשחרר את תלמידי החכמים מתשלומי מיסים. אחרי רבי יעקב מטרייל כיהן כראש הישיבה בירושלים, ואת מקומו אחריו מילא רבי ישראל מפירושא. חיבר מספר ספרים בהלכה ובקבלה, וכמעט כולם נשארו בכתב יד. כמה מספריו הם על הרמב"ם, והם "יסוד משנה תורה", "מורה המשנה", ו"ספר ישועות", שחלקם נדפס בתוך מהדורות המשנה הנפוצות שנדפסו לראשונה בווילנה. ספרו החשוב בקבלה הוא "סולם העלייה", שההקדמה ושלושה פרקים ממנו נדפסו על ידי גרשום שלום ב"קריית ספר" שנים ב וכ"ב, ופרק נוסף נדפס בנספחים לספר "כתבי יד בקבלה". דרכו בקבלה היא בדרך הקבלה האקסטטית, בדרכו של רבי אברהם אבולעפיה. משערים שנפטר בשנת ה'ר"פ (1520).
אלפונס, נסיך בוואריה
אלפונס, נסיך בוואריה (בגרמנית: Alfons Prinz von Bayern; 24 בינואר 1862 – 8 בינואר 1933) היה חבר בבית ויטלסבאך המלכותי של בוואריה וגנרל חיל הפרשים.
ביוגרפיה
בשנת 1880 התגייס אלפונס לצבא הבווארי, ובשנת 1892 הפך למפקד רגימנט הפרשים הכבד הבווארי ה-1 (קרל תאודור, נסיך בוואריה). בשנת 1899 הוא הועלה לדרגת גנרל-מיור ומונה למפקד חטיבת הפרשים הבווארית ה-1, ובשנת 1905 הוא הועלה לדרגת גנרל חיל הפרשים.
באותה שנה הוא פרש מהצבא, וב-8 בינואר 1933 הוא מת במינכן.
משפחתו
ב-15 באפריל 1891 התחתן אלפונס בארמון נימפנבורג במינכן, בוואריה, עם לואיז, נסיכת אורליאן, בתם של הנסיך פרדיננד, דוכס אלנסון ואת סופיה שרלוטה, נסיכת בוואריה, ממנה נולדו לו שני ילדים:
Stairway to Heaven
Stairway to Heaven (מאנגלית: מדרגות לגן עדן) הוא שיר של להקת הרוק הבריטית לד זפלין. השיר לא יצא מעולם כסינגל, ועם זאת הפך לאחד השירים המוכרים ביותר של הלהקה בפרט ושל הרוק בכלל.
את השיר כתב סולן הלהקה רוברט פלאנט והלחין גיטריסט הלהקה ג'ימי פייג'. הוא הוקלט בשנים 1971-1970 ויצא בשנת 1971 כחלק מהאלבום הרביעי וחסר השם של הלהקה.
לשיר התחלה שקטה והמשך אקוסטי, שלאחריו הופך השיר לרועש יותר, בסגנון הארד רוק. השניות האחרונות של השיר שקטות, כך שהוא מסתיים באותה נימה בה החל. אורכו של השיר 8:02 דקות, משך זמן הנחשב לארוך עבור שיר רוק.
לשיר נקשר מסתורין, הן בגלל המילים המורכבות והן בגלל הטענה שלפיה אם משמיעים את השיר לאחור ניתן לשמוע מסרים שטניים. טענות אלו התיישבו עם הקשר בין פולחן השטן לרוק הכבד, אולם בניגוד ללהקות הבי מטאל שאכן הזכירו את השטן באופן מפורש בשיריהן, אין ב-Stairway to Heaven אזכור או רמז לשטן. חברי לד זפלין הכחישו את הטענות הקושרות את השיר לפולחן השטן.
נכון לאוגוסט 2013, הטאב של השיר, זכה לדירוג הגבוה ביותר לאורך השנים, באתר Ultimate Guitar Archive.
במאי 2014 הגישו נציגי להקת ספיריט, תביעה לבית המשפט, בטענה כי חלק של השיר לקוח מהשיר Taurus, אותו הקליטה בשלהי שנות השישים, אך תביעתם נדחתה.
מנדרינית
מנדרינית (בכתב מסורתי: 北方話; בכתב מפושט: 北方话; בתעתיק פּין-יִין תקני: bĕifānghuà; מילולית: "הניב הצפוני". מכונה גם 北方方言 bĕifāng fāngyán שפירושו "הניבים הצפוניים") היא קבוצה של ניבים סיניים הנמצאים בשימוש ברחבי צפונה ודרום מערבה של סין. המונח מתייחס גם למנדרינית תקנית, הניב התקני של השפה הסינית, המבוסס על הניב הבייג'ינגי של השפה (אך לא זהה לו). מנדרינית תקנית היא השפה הרשמית ברפובליקה העממית של סין, וכן, בשינויים קלים, גם ברפובליקה הסינית (טאיוואן). כמו כן, היא אחת מארבע השפות הרשמיות בסינגפור. אם מתייחסים למנדרינית כשפה בפני עצמה, כפי שמקובל בשיח האקדמי, הרי שזו השפה המדוברת בתבל.
בילבאו
בילבאו (בספרדית: Bilbao, בבסקית: Bilbo או Bilbao) היא עיר נמל ותעשייה בחופו הצפוני של חבל הבסקים בספרד. בילבאו היא בירת נפת ביסקאיה והעיר הגדולה ביותר בחבל הבסקים עם 345,821 תושבים, נכון ל-2018.
מנדרינית
על פי רוב מתייחס המונח "מנדרינית" למנדרינית תקנית בשימוש יומיומי. בתפישה אקדמית, המונח "מנדרינית" מתייחס לקבוצה רחבה של ניבים, שדובריהם אינם בהכרח מבינים זה את זה, מה עוד שמחוץ לחוגים אקדמיים נדיר מאוד השימוש במונח זה לציון עצמי של הניב על ידי דובריו-שלו. תחת זאת, כאשר דוברי צורה מסוימת של מנדרינית נשאלים לגבי שפת הדיבור שלהם, סביר שיתייחסו לגרסה המסוימת שהם דוברים, כגון ניב סצ'ואן, ניב צפוני וכדומה, ואף ייתכן שאינם מודעים לכך שניב זה מזוהה עם מנדרינית. לא קיימת גם זהות "מנדרינית" משותפת המבוססת על לשון זו, אף כי קיימות זהויות אזוריות המשותפות לדוברי ניב מנדריני זה או אחר.
בילבאו
היסטוריה
באזור היו התיישבויות עתיקות. בהרי אבריל ארטחנדה נמצאו אתרי קבורה בני 6,000 שנה, ושרידי יישוב עתיקים נתגלו על ראש הר מלמסין, והם מתוארכים לבין המאה ה-2 למאה ה-3 לפני הספירה. מספר חוקרים זיהו שרידים אלה עם היישוב Amanun Portus בכתבי פליניוס הזקן, ואחרים עם Flaviobriga של תלמי. שרידי חומה מהמאה ה-11 נתגלו מתחת לכנסיית סן אנטון.
מנדרינית
כמו לגבי גרסאות אחרות של סינית, קיימת מחלוקת רבה בשאלה אם מנדרינית היא אכן שפה או שמא דיאלקט. לדיון בנושא ראו שפות סיניות.
בילבאו
היסטוריה
בילבאו נוסדה ב יחד עם עוד מספר יישובים בגל התיישבות שהוליד כ-70% מהיישובים באזור. לורד ביסקאיה, דייגו לופז החמישי מהארו (Diego López V of Haro), ייסד את בילבאו באמצעות צו מכונן (צ'ארטר מלכותי) מה-15 ביוני 1300 ב, וזה אושר בידי פרדיננד הרביעי, מלך קסטיליה ולאון בבורגוס ב-4 בינואר 1301. דייגו לופז הקים את העיירה החדשה על הגדה הימנית של נהר נרביון, על אדמת הממשל המקומי של בגוניה (Begoña) והעניק לה את הפוארו  של לוגרוניו (Logroño), רשימת זכויות ופריבילגיות, שבדיעבד הוכחו כחיוניים להתפתחותה בהמשך.
מנדרינית
היסטוריה
החלוקה הקיימת של השפה הסינית התפתחה מתוך הסינית העתיקה ומתוך הסינית הבינונית.