cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
The Least We Can Do Is Wave to Each Other
הפקה
The Least We Can Do Is Wave to Each Other הוקלט באולפני טרידנט, לונדון, 11-14 בדצמבר 1969. אולפני טריידנט, היו אולפני ההקלטות הכי מתקדמים באירופה בכל הזמנים. רוב האלבום הוקלט על טכניקת 8-track. למרות זאת, השיר After the Flood, הוקלט בטכניקת 16-track. זהו היה אחד השירים הראשונים שהוקלטו בטכניקת 16-track.
שם האלבום נלקח ממשפטו של הצייר, ג'ון מינטון "We're all awash in a sea of blood, and the least we can do is wave to each other."
צד א'
כל השירים נכתבו על ידי פיטר האמיל למעט איפה שצוין
רוזמן
רוזמן הוא שם משפחה. {{פירושונים|
ראו גם
}}
דגל בורקינה פאסו
דגל בורקינה פאסו מורכב משני פסים אופקיים שווים בצבעים אדום (צבע עליון) וירוק (צבע תחתון), וכוכב צהוב בעל חמישה קודקודים במרכז. הוא משתמש בצבעים הכלל-אפריקאיים המקובלים של אתיופיה. האדום מסמל גם כן את המהפכה הסוציאליסטית, והירוק את עושרה של בורקינה פאסו. צבעו הצהוב של הכוכב מסמל את האור המוביל את המהפכה.
סבכי שיטים
סִבְּכִי שִׁיטִּים (שם מדעי: Sylvia leucomelaena) היא ציפור שיר קטנה מהסוג סבכי במשפחת הסבכיים.
אזור חיותה הוא נוף מדבריות צחיח של המדינות ג'יבוטי, מצרים, אריתריאה, ירדן, עומן, ערב הסעודית, סומליה, סודאן תימן וישראל.
הגוף גדול יחסית, באורך כ־15 ס"מ, הראש שחור למעט מקו הלסת התחתונה ומטה, החלק העליון אפור כהה, החלק התחתון לבן, הזנב שחור בקצהו ניקוד לבן. בחורף צבעים אלו דהויים יותר, צבע הראש והזנב בנקבה חומים. הוא דומה בצבעיו לסבכי חורש וסבכי שחור־ראש אולם שונה בהתנהגותו ומרבה להטות את זנבו כלפי מטה. תת־מין המקומי אנדמי לבקע הערבה (בישראל ובירדן). שמו העברי נובע מהעובדה כי הוא חי רק באזורים בהם צומחים עצי שיטה.
בישראל אזור חיותו הוא רצף עצי שיטה גדולים ומפותחים במישורי הערבה או בפתחי הוואדיות הנשפכים אליה. זהו הסבכי הנדיר ביותר מהסבכיים הדוגרים בישראל, וזאת בשל היעלמותם של עצי השיטים שנובעת משאיבת מי התהום בערבה. עד לתחילת שנות ה־80 סבכי שיטים היה יציב ומצוי, לאחר שזוהתה מגמת הנסיגה של מין זה בוצע סקר בערבה בשנת 1986 ועל פי הערכות היו אז כ־120 זוגות. מאז ועד היום חלה ירידה חדה ביותר במספרם.
מנהיגים
מנהיגים - ארגון מנהלי בתי הספר הוא עמותה השואפת להפוך לאיגוד מקצועי המייצג מנהלים במערכת החינוך בישראל בפני הממשלה והגופים העוסקים בחינוך. בארגון חברים (נכון ל-2023) למעלה מ-1,500 מנהלי בתי ספר מכל רחבי ישראל, בכל זרמי החינוך: הממלכתי, ממלכתי-דתי, ערבי, בגנים, בבתי הספר היסודיים ובתיכונים.
צב רך הגנגס
צב רך הגנגס (שם מדעי: Nilssonia gangetica) הוא מין של צב מהמשפחה צבים רכים, החי בנהרות גדולים בדרום אסיה והוא מצוי בטבע בסכנת הכחדה. הוא חי בטבע במדינות הודו, בנגלדש, נפאל, פקיסטן ואפגניסטן. הצב נחשב לקדוש בדת ההינדית והוא מגודל במספר מקדשים בהודו. צב זה הוא קרובו של צב רך בוסטמי.
צב זה הוא די גדול ומגיע לאורך של עד 94 ס"מ ולמשקל של 50 ק"ג בקירוב. הוא בעל עיניים ונחיריים בולטים מעל ראשו, מה שמאפשר לו לנשום ביעילות ובעל שריון נמוך ורחב בצבע שחור-אפור עד ירוק כהה עם מספר "כתמי עיניים" בהירים מעליו והפנים צהובות עד אפורות. הנקבות מעט יותר גדולות מהזכרים.
מנהיגים
מבנה הארגון
ארגון מנהיגים הוא איגוד מקצועי, א-פוליטי, העוסק אך ורק בתכנים המקצועיים והטכניים של הניהול.
צב רך הגנגס
הנקבות בונות קן בוצי על גדת הנהר ומטילה בין 11 ל-47 ביצים.
גביע אוקיאניה לאומות 2020
גביע אוקיאניה לאומות 2020 תוכנן להיערך בחודש יוני 2020 ולהיות הטורניר ה-11 של גביע אוקיאניה לאומות בכדורגל.
הטורניר תוכנן להיערך בניו זילנד, שהצעת האירוח שלה התקבלה על-ידי קונפדרציית הכדורגל של אוקיאניה ב-10 בינואר 2020. שמונה נבחרות היו אמורות להשתתף בטורניר זה, כאשר נבחרת ניו זילנד היא האלופה המכהנת, לאחר שזכתה בגביע אוקיאניה לאומות 2016.
ב-21 באפריל 2020 הודיעה קונפדרציית הכדורגל של אוקיאניה שהטורניר מבוטל בשל מגפת הקורונה והקושי במציאת מועד חלופי לקיומו של הטורניר.
אדולף, מלך גרמניה
אדולף, מלך גרמניה (בגרמנית: Adolf von Nassau; בסביבות 1255 – 2 ביולי 1298) היה רוזן נסאו משנת 1276 לערך, והמלך הנבחר של גרמניה משנת 1292 ועד להדחתו על ידי הנסיכים האלקטורים בשנת 1298. הוא מעולם לא הוכתר על ידי האפיפיור, מה שהיה מבטיח לו את התואר הקיסרי. הוא היה השליט הראשון בריא פיזית ונפשית של האימפריה הרומית הקדושה שהודח אי פעם ללא נידוי האפיפיור. אדולף מת זמן קצר לאחר מכן בקרב גולהיים כשהוא נלחם נגד יורשו אלברכט מהבסבורג.
משפחתו
אדולף נולד בערך ב-1255 והיה בנם של ואלראם השני, רוזן נסאו ואדלהייד מקצנלנבוגן. אחיו של אדולף היה דיתר מנסאו, אשר מונה לארכיבישוף של טריר בשנת 1300.
אדולף התחתן בשנת 1270 לאימגינה מאיזנבורג-לימבורג (מתה לאחר 1313) ונולדו להם שמונה ילדים. אגנס מאיזנבורג-לימבורג, אחותה של אימגינה, הייתה נשואה להיינריך מווסטרבורג, אחיו של זיגפריד השני מווסטרבורג, הארכיבישוף של קלן.
רוזן נסאו
ב-1276 או 1277, אדולף ירש את אביו כרוזן נסאו. מאביו ירש את אדמות המשפחה מדרום לנהר לאהן בהרי הטאונוס. אלה כללו את ויסבאדן ואידשטיין, כנחלות, ואת השליטה בוויילבורג תחת בישוף וורמס. הוא גם חלק בעלות על אדמות המשפחה סביב הטירות של נסאו ולורנבורג.
בסביבות שנת 1280, אדולף היה מעורב בסכסוך נסאו-אפשטיין עם הלורדים של אפשטיין, שבו נהרסה העיר ויסבאדן וטירת זוננברג נהרסה. הסכסוך הוסדר ב-1283, ולאחר מכן נבנו מחדש העיר והטירה. זוננברג, יחד עם אידשטיין, הפכו למעונו של אדולף. הוא העניק הרשאות לעיר אידשטיין בשנת 1287 ובנה את ביצוריה.
דרך דודו, אברהרד הראשון מקצנלנבוגן, הגיע אדולף לחצרו של רודולף הראשון, מלך גרמניה מבית הבסבורג. המלך רודולף העניק לו את התואר Burghauptmannamt (מלכות הטירה) של טירת קלסמונט בווצלר ושנה לאחר מכן את זה של טירת גוטנפלס ליד קאוב (שם הפך לווסאל של הרוזנים פלטין של הריין).
לפני בחירתו, פעילותו הפוליטית של אדולף הוגבלה לתפקידו כבונדסגנוס של הארכיבישוף של קלן. לאדולף לא היה תפקיד מסוים, אך סביר להניח שהתפרסם בזכות מעורבותו עם הארכיבישופים של קלן ומיינץ בפוליטיקה של אזור הריין התיכון ומיינץ. הוא דיבר גרמנית, צרפתית ולטינית, דבר שהיה נדיר באותה תקופה עבור אצילים.
לאחר בחירתו, המלך אדולף מנסאו היה רק לעיתים רחוקות בארצו, לאחר שהעביר את הממשלה שם לבורגנים שלו. ב-17 בינואר 1294, הוא רכש את ויילבורג תמורת 400 לירות מהבישוף של וורמס. הוא העניק הרשאות לעיר ויילבורג ב-29 בדצמבר 1295. הוא גם הקים את מנזר קלריס של קלרנטל ליד ויסבאדן ב-1296.
בחירתו כמלך גרמניה
רודולף הראשון מהבסבורג מת ב-15 ביולי 1291. במשך שנים רבות לפני מותו ניסה רודולף להבטיח את בחירתו של בנו הבכור אלברכט ליורשו. עם זאת, המהלך סוכל על ידי התנגדותם של הארכיבישוף של קלן, זיגפריד השני מווסטרבורג, ומלך בוהמיה, ואצלב השני. רק הרוזן פלטין לודוויג השני, דוכס בוואריה עילית "הקפדן" הבטיח לבחור באלברכט. ואצלב, למרות הכרתו של רודולף בהצבעה האלקטורלית שלו, סירב לתמוך באלברכט משום שלא ויתר לו על קרינתיה. הוא לקח את הצד של האצילים באזורי הליבה ההבסבורגיים של שוואביה ובשטחים החדשים שנרכשו באוסטריה, שאלברכט לא היה פופולרי אצלם. ואצלב נתמך על ידי אוטו השלישי, דוכס בוואריה התחתית, שמשפחתו היו אויבים מסורתיים של ההבסבורגים. ואצלב הצליח להביא את האלקטורים של ברנדנבורג וסקסוניה לצדו: אלברכט השני, דוכס סקסוניה חתם על הסכם אלקטורים ב-29 בנובמבר 1291 לפיו יצביע כמו ואצלב; אוטו הרביעי, מרקיז ברנדנבורג התחייב על הסכם דומה.
הארכיבישוף זיגפריד האמין שהקיסר לא צריך לקבל את הכתר בירושה מאביו, אלא צריך להיבחר בחופשיות על ידי מועצת האלקטורים. הוא שכנע את הארכיבישוף של מיינץ, גרהרד השני מאפשטיין, לבחור מלך שישרת בעיקר את האינטרסים שלהם. גרהרד גייס בתורו את הארכיבישוף החדש של טריר, בוהמונד הראשון. לאחר מכן, הרוזן פלטין נאלץ להיכנע לרוב מועצת הבוחרים. לפיכך הציע זיגפריד למועצת האלקטורים לבחור באדולף מנסאו למלך. הם היו מוכנים לבחור בו, בתנאי שיעשה הנחות נרחבות לאלקטורים וימלא אחר דרישותיהם הפוליטיות.
ימים ספורים לפני הבחירות, ב-27 באפריל 1292, הראשון מבין הבוחרים, הארכיבישוף זיגפריד הוציא את הסכם אנדרנאך, שקבע שכדי שאדולף ייבחר למלך עליו להבטיח רשימה ארוכה של אישורי החזקה (כולל הערים הקיסריות של דורטמונד ודואיסבורג והנחלה של אסן), התחייבויות של ערים קיסריות וטירות, וסכום של 25,000 מארק בכסף. יתר על כן, אדולף הבטיח סיוע נגד מתנגדים ספציפיים ברשימה, אך גם הבטחה כללית שלא יכניס אף אויב של זיגפריד השני למועצתו. לאחר הבחירות היה על אדולף לתת לארכיבישוף ביטחונות מספקים לקיום ההבטחה; אחרת הוא יאבד את כסאו. הסעיף האחרון הוא עדות לכך שבסוף המאה ה-13, הכתרת המלך כרגע המכונן של שלטונו עדיין הייתה קריטית מאוד. אדולף הבטיח לארכיבישוף לבקש ממנו תחילה את הכתרתו רק לאחר שיעלה את הביטחונות המוסכמים.
שאר האלקטורים חילצו ויתורים דומים מאדולף, אך רק לאחר הבחירות. בין מרחיקי הלכת היו הוויתורים למלך ואצלב מבוהמיה ב-30 ביוני 1292. אדולף הבטיח לוצלאב להחרים את שתי הדוכסויות של אוסטריה ושטיריה מאלברכט מהבסבורג. זה היה אמור להיעשות מכיוון שהמלך הקודם רודולף הסיר את השטחים הללו מאוטוקר השני, מלך בוהמיה, אביו של ואצלב. אלברכט יחויב להסכים להסדר זה בדיון בבית המשפט. אם אלברכט לא יתכופף, החלטת בית המשפט תבוצע בכוח תוך שנה, ואז ואצלב ישחזר את השטחים האבודים של אביו. גרהרד, הארכיבישוף של מיינץ יקבל את הערים הקיסריות של מילהאוזן ונורדהאוזן, שהתכתב עם האינטרסים של מיינץ באזור תורינגיה. יתר על כן, גרהרד קיבל הטבות כספיות. כמו מקבילו בקלן, גם הבוחר במיינץ אסר על נוכחות מתנגדיו בחצרו של אדולף. בהשוואה להטבות שקיבלו האלקטורים של מיינץ, קלן ובוהמיה, התרומות לרוזן פלטין ולארכיבישוף של טריר היו צנועות.
ב-5 במאי 1292 בפרנקפורט אם מיין, הארכיבישוף של מיינץ, בשם כל הבוחרים, בחר באדולף כמלך הגרמנים (הקיסר הנבחר). הוא הוכתר באאכן ב-24 ביוני על ידי הארכיבישוף של קלן.
שלטונו
בתחילת שלטונו, לאדולף לא הייתה השפעה ולא כוח, והוא נבחר לרקס רומנורום בגלל העדפתם של האלקטורים למלך חלש. כוחו היה מוגבל מלכתחילה בגלל ההתחייבויות שקיבל.
כפי שסיכם עם הארכיבישוף של קלן, אדולף נשאר בשליטתו ארבעה חודשים לאחר בחירתו. הארכיבישוף חיכה מהמלך לעדכון של תוצאות קרב וורינגן ב-1288. הוא קיווה לזכות שוב בהשפעה גדולה יותר בעיר קלן. למרות המפרט ההדוק, עד מהרה השתחרר אדולף מהבוחרים שלו וחתם בריתות עם יריביהם. כך, למשל, אישר את זכויות האצילים והעיר קלן, שפנו נגד שליטם, ואף הרחיב את הזכויות הללו.
אדולף גם הפר מהר מאוד את ההבטחות הנוגעות לדוכסויות אוסטריה ושטיריה. כדיפלומט חכם, אלברכט מהבסבורג נמנע מעימות עם המלך החדש. בתמורה לכניעתו תחת סמלי השלטון הקיסריים, שעדיין הייתה ברשותו, הוא קיבל, בנובמבר 1292, התייצבות רשמית עם אוסטריה, שטיריה, המרקיזות הווינדית והלורדות של פורדנונה. השליטה על הסמלים והשרידים היוקרתיים של האימפריה הייתה סימן נוסף וחשוב ללגיטימיות שלטונו של המלך, אך לא תנאי מוקדם מחייב. עם כל מסמך חדש, אדולף התרחק מעט מהבטחותיו, מבלי שיצטרך לפתוח את עצמו להאשמות בהפרת חוזה.
אדולף פעל כשליט בטוח בעצמו גם בדרכים אחרות. חצרו הייתה מוקד משיכה לכל מי שביקש הגנה מפני האדונים הטריטוריאליים החזקים המתעוררים. הוא ערך ימי משפט רבים. בתחילת שלטונו חידש את שלום הציבור הכללי (לנדפרידן) של רודולף הראשון לעשר שנים נוספות, והביא לפחות שני הסכמי שלום אזוריים.
אדולף השתמש בשיטה הפיאודלית כאחד מכלי הכוח העיקריים שלו. הוא דרש מהנסיכים הרוחניים תשלום, הנקרא Lehnsware, עבור הפקתם בזכויות מלכותיות, והגדיל את הדרישה הזו לרמה של מטרד. רבים מבני דורו של אדולף ראו בפעולה זו סימוניה. עם זאת, רבים מההיסטוריונים של ימינו רואים בכך דרך חדשנית לפתוח מקורות הכנסה חדשים של המדינה, כפי שעשו מלכים אחרים במערב אירופה.
כמו כן, שחזור וניהול הרכוש הקיסרי היה חשוב לו. הוא הצליח, באמצעות מדיניות נישואים חכמה, להחזיר את הנכסים האימפריאליים לשעבר לשליטת הקיסר.
ברית עם אנגליה
בשנת 1294, כאשר שלטונו של אדולף היה בשיאו, הוא חתם ברית עם אדוארד הראשון, מלך אנגליה נגד צרפת וזכה ב-60,000 לירות שטרלינג, שהתאימו ל-90,000 מארקי זהב. לברית קדמו ניסיונות של פיליפ הרביעי, מלך צרפת לכבוש את דוכסות בורגונדיה ואת רוזנות פלנדריה. הרוזן של פלנדריה, גי מדמפייר, תיווך, לפיכך, את הברית בין אדוארד הראשון לאדולף להגנתו נגד צרפת. העובדה שהברית התפרשה על ידי בני דורו כשכירי חרב גרידא, והעובדה שאדולף לא עמד בהתחייבויותיה, פגעה במוניטין שלו, אבל זה היה בתחילה ללא השלכות.
אדולף החל לגייס חיילים באימפריה למלחמה נגד צרפת. ב-31 באוגוסט 1294, הוא שלח הצהרת מלחמה למלך הצרפתי, בטענה שהאחרון תפס זכויות ורכוש של האימפריה. המלך פיליפ הגיב בבוז ב-9 במרץ 1295. אולם האפיפיור בוניפקיוס השמיני הורה לחתור לשלום ב-1295 ואיים להתחיל בנידוי אדולף במקרה שתפרוץ מלחמה.
ההתערבות בתורינגיה
מעט מאוחר יותר, אדולף התערב בתורינגיה שסועת המלחמה, שם פרצו קרבות בין אלברכט השני, מרקיז מייסן ובניו פרידריך ותאודוריך הרביעי, מרקיז לוסאטיה. הוא קנה את הרוזנות מאלברכט בתפקידו כמלך וכנראה באמצעות התשלומים מאנגליה. מבחינה משפטית, זה היה מקובל לחלוטין על אדולף לגרום לאדון הפיאודלי לנטוש את אחוזתו ולהביא את הארץ תחת האימפריה. יתרה מזאת, הוא תפס את מרקיזות מייסן כנחלה אימפריאלית, שכן היא הייתה חסרת בעלים, פשוטו כמשמעו, לאחר הכחדת ענף משני של בית וטין ונכבשה על ידי בנו של אלברכט המנוון.
אולם, רכישה זו והסמכה של מייסן השפיעו על האינטרסים של ארבעה מהאלקטורים. הארכיבישוף של מיינץ טען שחלק מתורינגיה אינו בית אימפריאלי, אלא בית של ארכיבישוף מיינץ. ואצלב השני, מלך בוהמיה לא התלהב מכוחו הגובר של הקיסר על גבולו הצפוני, במיוחד מאז שאדולף הבטיח לתת לו את מרקיזות מייסן. כמו כן, כל האלקטורים קיוו להרוויח מהמהומה בתורינגיה. בנוסף להחזרה לכאורה של נחלות אימפריאליות לאימפריה, לא ניתן לשלול שאדולף היה להוט לבנות בסיס כוח שושלתי (אם כי קטן).
ראשית, אדולף הצליח להבטיח את רכישותיו באופן דיפלומטי ולעורר את מרקיז ברנדנבורג לתמיכה אקטיבית ואת הארכיבישוף של מיינץ ודוכס סקסוניה לפחות להסכים עם הרכישה. שתי מסעות עקובים מדם נגד בניו של אלברכט המנוון היו נחוצים כדי להבטיח את הרכישות ושלום הבטיח את ההישגים. שנתיים לאחר מכן, בקיץ 1296, הודיע אדולף בגאווה כי הגדיל במעשיו באופן משמעותי את רכוש האימפריה.
הדחה
הנסיכים הבוחרים כנראה לא תכננו מלכתחילה להדיח את המלך, אך ככל שהאירועים התגלגלו תוצאה זו הפכה בלתי נמנעת יותר. הסיבה לעימותים הייתה המדיניות בתורינגיה של אדולף. בפנטקוסט 1297 חברו הבוחר של ברנדנבורג, דוכס סקסוניה ומלך בוהמיה כדי לאכוף את האינטרסים שלהם. הבוחר של מיינץ, גרהרד השני, היה קשור לקבוצה זו.
בפברואר 1298, המצב הפך מדאיג עבור אדולף כי ואצלב השני ואלברכט מהבסבורג הניחו בצד את שנות המחלוקות שלהם על אוסטריה ושטיריה, והגיעו להסכמה במקרה שאדולף יודח ואלברכט ייבחר במקומו. ייתכן שהתקיימה פגישה של האלקטורים כבר בהכתרתו של מלך בוהמיה ואצלב, ב-2 ביוני 1297. בינואר 1298, במאמץ של הארכיבישוף של מיינץ, הובא אלברכט מהבסבורג להעיד בפני החצר הקיסרית ב כדי למצוא פשרה בין אדולף לאלברכט. זה לא קרה; השניים התקרבו לקרב בעמק הריין העליון והעניין לא נפתר.
ב-1 במאי 1298 הזמין הארכיבישוף של מיינץ את המלך לחצרו, כדי שניתן יהיה להכריע בו את המחלוקת. הארכיבישוף גרהרד טען שהוא מוסמך לעשות זאת כארכי-קנצלר הקיסרי של גרמניה, על פי עיקרון משפטי ישן. אדולף, כצד לסכסוך, לא יכול היה לשמש בו-זמנית כשופט וראה בהאשמות אלה פרובוקציה בהתחשב בכך שאלברכט מרים נשק נגדו, המלך החוקי. לפיכך, לא התקיימה הפגישה שתוכננה ליום 15 ביוני, בה היה אמור להיפתר המחלוקת.
פגישה בין הארכיבישוף של מיינץ, הרוזן אלברכט מסקסוניה-ויטנברג, ושלושה מרקיזי ברנדנבורג (אוטו הרביעי, מרקיז ברנדנבורג-שטנדאל, היינריך הראשון, מרקיז ברנדנבורג והרמן, מרקיז ברנדנבורג-זלצוודל) ב-23 ביוני 1298 הוביל לתביעה נגד המלך עצמו. הארכיבישוף של קלן ומלך בוהמיה אישרו בעבר לארכיבישוף של מיינץ לפעול בשמם. בהליכים אלו הואשם אדולף בפשעים רבים, לרבות הפרת השלום המתמשכת בתורינגיה והפרת ההבטחות שנתן לארכיבישוף מיינץ. אדולף נחשב כלא ראוי לתפקידו ואיבד את כבודו המלכותי.
מדהים שאדולף לא הודח על ידי האפיפיור לפני שהודח. כנראה שהאפיפיור אפילו לא נכלל בהליך ההדחה. הנסיכים, אמנם, ניסו לנסח את טיעוניהם בדומה להצהרתו של אינוקנטיוס הרביעי בנידוי פרידריך השני, אבל התהליך היה חסר תקדים. מכיוון שאדולף נבחר והוכתר, ההבנה העכשווית הייתה שהוא נבחר על ידי האל להיות השליט ושהנסיכים מפרים את שבועתם שבה נשבעו נאמנות למלך. לפיכך, נכללו ברשימת האישומים כמה שנראים במבט ראשון מוזרים כיום, כמו חילול פרוסות הקודש וסחיטת כסף סימוניסטית. יתר על כן, לא היה הליך משפטי אימפריאלי להדחתו של המלך. לכן, הנסיכים הסתמכו על זכותם להצביע, שממנה גם שאבו את זכותם להדיח מלך. טיעון זה היה בעייתי במידה וההדחה של פרידריך השני כבר הייתה תקדים למקרה זה. על פי חוקי הכנסייה, רק לאפיפיור היה הכוח להדיח מלך.
בחירת אלברכט ומותו של אדולף
בעקבות הצהרתו של אדולף באה בחירתו של אלברכט הראשון מהבסבורג למלך החדש. איך התרחשו הבחירות האלה לא מאוד ברור היום, מכיוון שלכותבי הכרוניקה אין הרבה מה לדווח. השאלה פתוחה, למשל, האם אלברכט למעשה לא רצה לקבל את הבחירה, כפי שיטען מאוחר יותר נגד האפיפיור בוניפקיוס השמיני.
אלברכט לא הרשה לחסידיו של אדולף לקבור את גופת המלך שנפל בקייזרדום, הקתדרלה הקיסרית של שפייר. לכן, אדולף נקבר בתחילה במנזר הציסטרציאני של מנזר רוזנטל בקרצנהיים של היום ורק לאחר מכן הועבר לשפייר.
הנצחתו
ב-29 באוגוסט 1309, יורשו של אלברכט הראשון, היינריך השביעי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה העביר את שרידיו של אדולף לקתדרלת שפייר, שם הוא נקבר ליד אלברכט, שנרצח בשנת 1308. בשנת 1824 בנה וילהלם, דוכס נסאו אנדרטה בפרוזדור של הקתדרלה. ליאו פון קלנזה מונה על העיצוב, המציג את המלך אדולף בשריון כורע ברך בתפילה.
כנראה ב עלתה האגדה שאדולף הוא רוזן מאזור נירנברג. תפיסה מוטעית זו התבססה כנראה על בלבול עם אמיך הראשון מנסאו-הדמר, שלאחר נישואיו לאנה מנירנברג בסביבות שנת 1300 החזיק בטירת קמרשטיין.
ב-1841 הזמין אדולף, דוכס נסאו את דיוקנו של אדולף על ידי הצייר של דיסלדורף היינריך מיקה. בשנת 1843 נתלה ציור זה בקייזרסאל (היכל המלכים) של פרנקפורט. התמונה מתארת את המלך אדולף עם שריון חזה, מעיל לבן; ולובש כתר ברזל עם "קסדה מרומזת"; בידו הימנית הוא אוחז בחרב ובצד שמאל מגן עם נשר. הוא נושא גם את הביטוי הלטיני "Praestat vir sine pecunia quam pecunia sine viro" (מוטב אדם ללא כסף מאשר כסף ללא אדם). מאחר שלא קיימות תמונות עכשוויות של המלך, הדיוקן הוא ייצוג אידיאלי של האמן ברוח ההיסטוריציזם. הוא אינו מבוסס על דיוקנאות קודמים, שכן מיקה שקל ייצוגים אחרים, כגון זה המיוחס לגאורג פרידריך כריסטיאן סיקאץ.
ב-8 במאי 1858, אדולף, דוכס נסאו הקים מסדר הצטיינות צבאי ואזרחי לדוכסות. הוא נקרא על שמו של המלך אדולף כנציג החשוב ביותר של הענף הוואלראמיאני של בית נסאו. למרות שדוכסות נסאו סופחה לפרוסיה ב-1866, הדוכס אדולף שמר וחידש את המסדר כשנהיה הדוכס הגדול של לוקסמבורג. עד היום זה מסדר הצטיינות מכובד של בית נסאו.
משפחתו
אדולף התחתן עם אימגינה מאיזנבורג-לימבורג, בתם של גרלך הרביעי מאיזנבורג-לימבורג ואימגינה מבליסקסטל. ילדיהם היו:
שלמה שרף
שלמה שרף (נולד ב-1 בינואר 1943) הוא מאמן כדורגל ישראלי ופרשן ספורט. כיהן במהלך רוב שנות ה-90 של המאה ה-20 כמאמן נבחרת ישראל, ונחשב לאחד ממאמניה המצליחים ביותר של מכבי חיפה. בצעירותו היה כדורגלן בהפועל כפר סבא.
נעוריו ותחילת דרכו
שרף נולד בעיר ביסק, סיביר שבברית המועצות (כיום שייך לרוסיה) למשפחה ניצולת שואה ממוצא פולני שגורשה לשם במהלך מלחמת העולם השנייה. עלה לישראל ב-1949 ולאחר ששהה שנה במחנה עולים בפרדס חנה, עבר לשיכון ותיקים בכפר סבא.
שרף החל לשחק כדורגל בקבוצת הפועל כפר סבא, ובין השנים 1961–1974 אימן במחלקת הנוער של הפועל כפר סבא, במקביל להיותו שחקן פעיל במועדון.
בשנת 1974 מונה למאמן הקבוצה הבוגרת של הפועל כפר סבא, אותה הוביל לזכייה ראשונה בגביע המדינה בשנת 1975. לאחר מכן אימן את קבוצת הפועל יהוד במשך שנתיים, וכשחזר להפועל כפר סבא זכה עמה בגביע נוסף בשנת 1980. לאחר מכן החל לאמן בקבוצת בני יהודה תל אביב, עמה זכה בגביע המדינה בשנת 1981.
מכבי חיפה
פריצת הדרך הגדולה שלו הייתה כאשר החל ב-1983 לאמן את מכבי חיפה, עד אז קבוצה חסרת יומרות שמטרתה העיקרית הייתה הצגת כדורגל התקפי ואטרקטיבי. שרף הפיח רוח ניצחון באוסף הכישרונות של חיפה ובנה קבוצה התקפית המבוססת על ארבעה חלוצים, ביניהם רוני רוזנטל וזאהי ארמלי. בסוף עונת זכתה חיפה באליפות ראשונה היסטורית. שנה אחר כך, תחת הדרכתו, זכתה הקבוצה באליפות שנייה.
ב־1990 חזר שרף לאמן את מכבי חיפה וזכה עימה בדאבל בעונת. בנוסף לזכייה בדאבל בנה שרף חוליית קישור משובחת המבוססת על ראובן עטר ושני כישרונות צעירים: אייל ברקוביץ' וטל בנין. למרות הסכסוכים המתוקשרים שהיו בין שרף לברקוביץ' הצעיר, בהמשך נעשו השניים חברים, וברקוביץ' הפך לאחד התומכים הגדולים של שרף.
נבחרת ישראל
בעקבות הצלחתו במכבי חיפה מונה שרף כמאמן נבחרת ישראל בכדורגל והדריך אותה במהלך השנים 1992 עד 2000. בתקופתו חלה התקדמות בהופעותיה של הנבחרת באירופה אך היא נכשלה בכל ניסיונותיה להעפיל לטורניר כלשהו.
הישגיו העיקריים בנבחרת היו הניצחון הגדול 2:3 על נבחרת צרפת ב־1993 בפארק דה פראנס והניצחון הגדול 0:5 על נבחרת אוסטריה באצטדיון רמת גן ב־1999. בשנתו האחרונה בתפקיד הגיעה הנבחרת למשחקי ההצלבה של מוקדמות יורו 2000, הישג השיא שלה מאז החלה להתמודד במסגרת האירופית בתחילת שנות התשעים. עם זאת, במשחקי ההצלבה הפסידה נבחרת ישראל לנבחרת דנמרק 5:0 ו-3:0, ושרף הוחלף במאמן הדני ריצ'רד מולר נילסן.
בספרו של שאול אייזנברג, "סדום ועמורה", האשים הכותב את שרף בכך שהוא זה שהזמין נערות ליווי לחדרו ערב המשחק מול דנמרק, במה שהיה ידוע לציבור מאוחר יותר כ"פרשת נערות הליווי".
קריירה כפרשן
שרף ידוע בישירותו הרבה ובאמירותיו הבוטות, שלעיתים גרמו לו להיקלע לסכסוכים ולמריבות. בין השאר, הוא הסתכסך עם אברהם גרנט, אלי אוחנה, אבי רצון ואבי נימני (אם כי עם רובם השלים מאוחר יותר, ואפילו השתתף בתוכניתו של רצון, "בטריבונה", ששודרה בערוץ 10). כמו כן, זכור שרף בגין ההתבטאות שלו "לפי איך שהוא נראה, הייתי שם אותו בתוך כלוב ושולח אותו חזרה לניגריה" כשנשאל לגבי איבזיטו אוגבונה, חלוצה הניגרי של הפועל תל אביב, אשר סימן באיום כלפיו לאחר אחד משעריו.
כיום שרף משמש כפרשן ספורט עבור כלי תקשורת שונים, בהם ערוץ הספורט ועיתון ישראל היום, ומשמש כחבר-פאנל בתוכנית "יציע העיתונות" בערוץ הספורט. שרף הוא גם מנהל העל של קבוצות הנוער בקבוצת בית"ר נס טוברוק. טענות רבות נשמעו לגבי תפקידו כפרשן, על כך שהוא מרבה לפרגן למקורביו – כמו יצחק שום בתפקידו כמאמן, או שהפגין סלחנות יתר בנוגע לתפקודו של שלומי ארבייטמן ממכבי חיפה, אשר גדל בטוברוק. לעומת זאת, שרף – על פי הטענות – נוקב הרבה יותר כשמדובר באנשים שיש לו כלפיהם משקעים אישיים, כדוגמת הבעלים לשעבר של מכבי תל אביב, לוני הרציקוביץ', ומאמן נבחרת ישראל לשעבר, אברהם גרנט. זכור במיוחד הסיקור של שרף כפרשן ב"יציע העיתונות" וככותב טור ב"ידיעות אחרונות", כשכינה את גרנט – למשל – "אלוף האיים", כינוי סרקסטי על העובדה שבכל קמפיין מוקדמות מונדיאל 2006 ניצח רק את הנבחרות החלשות יחסית, של קפריסין ואיי פארו.
באוקטובר 2020 הושעה מתפקידו כפרשן בערוץ הספורט, לאחר שקרא בשידור לשחקן כדורגל שחום עור, "שילך לאכול בננות". בינואר 2021 הוחזר שרף לעמדת הפרשן בערוץ.
חיים אישיים
שרף מתגורר בגן חיים. הוא אלמן ואב לשלושה ילדים.
שרף ידוע כאוהד מסור של הפועל כפר סבא ומגיע לרבים ממשחקיה. בשנת 2012, אף עלתה האפשרות כי שרף ויצחק שום ירכשו יחדיו את הקבוצה.
מרי ניומן
מארי ניומן (באנגלית: Marie Newman; נולדה ב-13 באפריל 1964) היא פוליטיקאית אמריקאית, שכיהנה כחברת בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מחוז הקונגרס השלישי של מדינת אילינוי. בבחירות המקדימות שהתקיימו במפלגה הדמוקרטית גברה על נציג המחוז המכהן דן ליפינסקי, שנודע כאחד הדמוקרטים השמרנים ביותר ב, ובבחירות הכלליות נבחרה למושבו. כהונתה החלה בראשית ינואר 2021 ותמה שנתיים לאחר מכן.
ביוגרפיה
ניומן נולדה בשיקגו באפריל 1964. היא למדה בבית הספר התיכון "קרל סנדבורג" השוכן בכפר אורלנד פארק שבאילינוי. לאחר שלמדה באוניברסיטת מרקט במשך שנה וחצי, עברה לאוניברסיטת ויסקונסין–מדיסון, שם השלימה לימודי תואר ראשון. בשנת 2005 הקימה חברה לייעוץ עסקי. כמו כן, ניומן ייסדה מוסד ללא כוונת רווח משלה למאבק בבריונות לאחר שאחד מילדיה נפל קרבן לבריונות. לאור פעילותה ההתנדבותית והעסקית, מונתה בידי מושל אילינוי פט קווין לכוח משימה אזורי למיגור בריונות ונתבקשה בידי חברת ההחזקות "Sears Holdings" להקים קואליציה לאומית נגד בריונות המונה 70 מלכ"רים.
ניומן עבדה במספר מטות בחירות של מועמדי המפלגה הדמוקרטית. בשנים 2015–2017 ניהלה פעולות שדלנות עבור בקרה על כלי נשק, למשל עריכת בדיקות רקע. במהלך הבחירות המקדימות לנשיאות ארצות הברית במפלגה הדמוקרטית לקראת בחירות ב-2016, תמכה ניומן בברני סנדרס, ועם היבחרה של הילרי קלינטון למועמדת המפלגה תמכה בה בהתמודדותה מול דונלד טראמפ. יום לאחר שקלינטון הפסידה, הצטרפה ניומן ל"מכון הנשים למנהיגות באילינוי". עד 1 בינואר 2017, ניומן סגרה את עסקיה כדי להתמקד במעורבותה בפוליטיקה של ארצות הברית.
ב-10 באפריל 2017 הכריזה ניומן על התמודדותה לבית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מחוז הקונגרס השלישי של אילינוי. היא קראה תיגר על נציג המחוז המכהן דן ליפינסקי, מהשמרנים שבחברי המפלגה הדמוקרטית בבית הנבחרים, שאייש את המושב מאז 2005. ניומן התמודדה מול ליפינסקי כאלטרנטיבה ליברלית ממנו, וזכתה לתמיכות מארגונים רבים בהם הקמפיין לזכויות אדם, הורות מתוכננת ואישים כדוגמת קירסטן ג'יליברנד, ברני סנדרס וג'ן שקובסקי. בבחירות המקדימות ליפינסקי גבר על ניומן עם 51.2% מהקולות, בשעה שהיא גרפה 48.8% לעומתו.
לקראת בחירות 2020 הודיעה ניומן על כוונתה להתמודד מול ליפינסקי בשנית. הפעם זכתה לתמיכה משמעותית יותר מאישים דמוקרטים בהם אלכסנדריה אוקסיו-קורטז, המועמדים לנשיאות בפריימריז הדמוקרטי סנדרס, ג'יליברנד, קורי בוקר ואליזבת וורן וראשת עיריית שיקגו לורי לייטפוט. המירוץ קיבל משמעות מיוחדת עבור קבוצות נשים פרוגריסביות לאחר שמועמדות אחרות בהן הביעו קבוצות אלה תמיכה הפסידו במספר בחירות מקדימות מוקדם יותר בחודש מרץ, במדינת טקסס, כשבמקביל נשים שהתמודדו למועמדות הדמוקרטית לנשיאות כגון קמלה האריס, טולסי גבארד ואיימי קלובשר הסירו מועמדותן. ב-17 במרץ 2020 ניצחה ניומן את ליפינסקי בפריימריז הדמוקרטים עם 46.55% מהקולות, כשהוא עם 45.42% בלבד. ב-3 בנובמבר ניצחה ניומן בבחירות הכלליות והביס את מייק פריצילונה, מועמד המפלגה הרפובליקנית. כהונתה החלה עם התכנסות הקונגרס ה-117 של ארצות הברית ב-3 בינואר 2021.
בשנת 2021 פתחה ועדת האתיקה של בית הנבחרים בחקירה נגד ניומן לאחר שהודתה כי חתמה על חוזה המבטיח לאיימן צ'האד, פעיל פרו-פלסטיני ויריב פוטנציאלי בבחירות המקדימות של 2022, עבודה בלשכתה שבקונגרס בתמורה לכך שצ'האד לא ייכנס לפריימריז. החוזה הוסיף לקבוע שניומן תנקוט בסוגיות אחדות מסוימות בסכסוך הישראלי-פלסטיני. מסמכים של ועדת הבחירות הפדרלית הוכיחו כי ניומן שכרה את צ'האד כיועץ למדיניות חוץ באמצעות מטה הבחירות שלו, ושילמה לו 54 אלף דולר אמריקאי מאז המחצית השנייה של 2021, יותר מפי שניים מהשכר שקיבלו עובדים אחרים במשרות דומות; צ'האד היה העובד בעל השכר הגבוה ביותר של ניומן. בחוזה שלה עמו הסכימה ניומן גם לאמץ עמדות ספציפיות ביחס לחקיקה הקשורה ל-BDS ולסיוע לישראל, ולסרב לעבוד עם מספר ארגונים פרו-ישראליים, כגון קרן קיימת לישראל.
ב-15 באוקטובר 2021 הצביע המשרד לאתיקה בקונגרס פה אחד כי יש סיבה להאמין שההסכם של ניומן עם צ'האד מהווה שוחד דה פקטו, ושיש להפנות את הפרשה אל ועדת האתיקה של בית הנבחרים. ב-3 בפברואר הגיש המלכ"ר השמרני "קרן עבור אחריותיות ואמון ציבורי" (FACT) תלונה לוועדת הבחירות הפדרלית באמתלה שהמשך התשלומים של ניומן לצ'האד, עד בחקירה של הקונגרס, מהווה שיבוש הליכי חקירה. ניומן הכחישה את מה שלדבריה הוא "עוול" וטענה כי התלונה מונעת ממניעים פוליטיים. במהלך החקירה נחשף כי ניומן חתמה על חוזה דומה המבטיח עבודה לאדם אחר בשם שאדין מעלי, שניהל בעבר הסברה פוליטית עבור צ'האד.
באוקטובר 2021 הוחלט בבית המחוקקים של אילינוי לשרטט מפה חדשה של מחוזות הקונגרס באילינוי, מה ששינה באופן קיצוני את המחוז שייצגה ניומן. המפה מיקמה את ביתה של ניומן בתוך מחוזו של חסוס גרסיה, המייצג מחוז בעל רוב להיספנים. ניומן הודיעה שהיא תתמודד במחוז הקונגרס השישי החדש, החופף למחוז המקורי שלה. לפיכך הכריזה על התמודדות נגד עמיתה שון קסטן בבחירות המקדימות של המפלגה הדמוקרטית ב-2022. במחוז הקונגרס השישי ששורטט מחדש, 41% מהמצביעים הם מהמחוז הקודם של ניומן ו-23% הם מהמחוז הקודם של קסטן. עם זאת, ב-28 ביוני 2022 הפסידה ניומן את מועמדות המפלגה הדמוקרטית לקססטן, ובינואר 2023 תמה כהונתה בקונגרס.
אהרון סבג
אהרון סבג הוא אלוף-משנה במילואים בצה"ל, שירת כמפקד גדוד צבר וכמפקד חטיבת הבקעה. עוטר בעיטור המופת.
ביוגרפיה
עם גיוסו לצה"ל במסגרת גרעין נח"ל, התנדב לצנחנים לגדוד הנח"ל המוצנח. בצנחנים סבג עבר מסלול הכשרה כלוחם, קורס מ"כים חי"ר וקורס קציני חי"ר. עם סיום הקורס שב לחטיבה ושימש כמפקד מחלקה ואחר כך כמפקד פלוגה בגדוד. בשנת 1973 השתתף במבצע אביב נעורים במסגרת כוח הצנחנים, בפיקוד אמנון ליפקין-שחק, שתקף את בנין מפקדת ארגון החזית העממית בביירות (יעד "גילה"). אף על פי שנפתחה על הכח אש כבדה, והוא סבל מנפגעים, הפעולה הושלמה בהצלחה, והבניין פוצץ על עשרות המחבלים שהיו בו. על גבורתו במבצע עוטר סבג בעיטור המופת. סבג לחם במלחמת יום הכיפורים כמ"פ בגדוד 50, ולאחריה שימש כמפקד פלחה"ן צנחנים. בהמשך לחם במלחמת לבנון הראשונה, ולאחריה שימש כמפקד גדוד צבר, והוביל אותו בלחימה בדרום לבנון. כן שימש מפקדה השני של יחידת מורן בשנים 1985–1986. בשנים 1989-1988 שימש כמפקד חטיבת הבקעה.
בשנת 2020 הקים את עמותת הנח"ל המוצנח.
הלאמת הרכוש החקלאי של יהודי רומניה (1940)
בסוף שנות השלושים של המאה העשרים ובשנים הראשונות של שנות הארבעים חוקקו ברומניה חוקים אנטישמיים רבים, שנועדו לגזול את רכוש היהודים, להדיר אותם מהחברה הרומנית, לגזול את מקומות עבודתם ולבסוף לגרשם מרומניה.
בצו-חוק 2,650, מיום 8 באוגוסט 1940, שהוציא קרול השני, מלך רומניה ונחתם גם על ידי ראש ממשלת רומניה באותה תקופה, המהנדס יון ג'יגורטו ושר המשפטים דאז, פרופסור יון גרויה, נקבע המעמד המשפטי החדש של תושבי רומניה היהודים ובין היתר נקבע, בסעיף k, שהיהודים, מכל הסוגים, אינם רשאים להחזיק רכוש חקלאי. החוק קבע שהיהודים חייבים להעביר כל רכוש חקלאי לידי רומנים אתניים ואם יגיע לידיהם רכוש כזה על ידי ירושה, גם אז חובה עליהם להעבירו לידיים רומניות אתניות תוך חצי שנה לכל היותר. במכירת הרכוש החקלאי של היהודים לרומנים אתניים ניתנה זכות קדימה למשרד החקלאות הרומני.
המלך וממשלתו הודחו ובמקומם קמה ממשלתו של יון אנטונסקו, שכרת ברית עם התנועה הלגיונרית, אך חילופי השלטון לא עזרו ליהודי רומניה, להפך, הממשל החדש החמיר את הוראות החוק.
ב-5 באוקטובר 1940 פורסם צו-חוק מספר 3294 המעביר את כל הרכוש החקלאי שהיה בבעלות יהודים לבעלות המדינה. הצו-חוק התייחס לכל סוגי היהודים המפורטים בחוקים להגדרת היהודים ברומניה 1940–1944. הצו-חוק קבע שיהודים לא יכולים להיות בעלים או מחזיקים בשום דרך ובשום צורה, גם לא שותפים או מנהלים של רכוש חקלאי. רכוש חקלאי כלל אדמות מתאימות לעיבוד, אדמות מרעה, אדמות לא מעובדות, ביצות, בריכות דגים, בתי כפר של מכובדים, פארקים, בוסתנים, מקשי אבטיחים, בתי גידול לבהמות ולעופות, מכוורות, גני פרחים, ללא הבדל אם הם נמצאים בתחום חקלאי או בתחום עירוני.
הרכוש החקלאי עבר לבעלות המדינה כולל כל המצאי שבו, חי או דומם, מלאי של דגנים או חציר. בזה התבטלו כל ההתקשרויות עם בעלים, חוכר, שותף או מנהל יהודי. צו-חוק זה החמיר מאוד את החקיקה מאוגוסט 1940, שעל פיה נאסר אומנם על היהודים להחזיק רכוש חקלאי, אך ניתנה להם האפשרות למכור אותו לרומנים אתניים..
סנאי אפור מערבי
סנאי אפור מערבי (שם מדעי: Sciurus griseus) הוא מין של מכרסם מהסוג סנאי החי ביערות במערב אמריקה הצפונית. הוא התגלה ב-1818 בידי ג'ורג' אורד, באורגון. תפוצת הסנאי היא מוושינגטון לבאחה קליפורניה.
מאפיינים
סנאי זה מגיע לאורך 43–61 סנטימטר ולמשקל 350-1,000 גרם והוא הגדול שבסנאי העץ של מערב אמריקה הצפונית. פרוותו כסופה-לבנה עם בטן לבנה וזנב מגודל ושעיר הנשען בצורת האות S. האוזניים גדולות אך חסרות ציצות והעיניים מקופות "טבעת" לבנה.
כמו מרבית הסנאים, סנאי זה מצטיין בטיפוס ומבלה את רוב הזמן בין הענפים. הם מקימים קן לשינה בין הענפים ומרפדים אותו בשערות מזנבם. מזונם כולל בעיקר אצטרובלים אך גם פירות יער, פירות, זרעים שונים, אגוזים, צנוברים, חרקים ואף ביצי ציפורים. את האצטרובלים הסנאים קוברים במזווה גדול בחור בעצים ועליו הם מסתמכים במשך החורף. הם ממליטים 1–5 גורים שמתבגרים בתוך 6 חודשים, לאט יותר מסנאים אחרים.
לסנאי עצמו טורפים רבים הכוללים מיני סמוריים, שונר בובקט, פומה, ראקון, נציים גדולים, ינשופיים וקויוטים. למרות ריבוי הטורפים מספרם אינו משפיע ביותר על מספר הסנאים.
אלי ורד חזן
אלי ורד חזן (נולד ב-1977) הוא דיפלומט ישראלי המכהן מאז יולי 2023 כשגריר ישראל בסינגפור וכשגריר לא תושב למזרח טימור. בעבר כיהן במגוון תפקידים, ביניהם: יועץ מדיני ויועץ תקשורת לראש הממשלה בנימין נתניהו בהיותו יו"ר האופוזיציה, מנהל אגף קשרי חוץ של מפלגת הליכוד, יועץ פוליטי לסגן ראש הממשלה והשר לענייני מודיעין דן מרידור, יועץ מקצועי לשר החינוך גדעון סער ועוזר פרלמנטרי ליו"ר סיעת הליכוד והקואליציה. בנוסף, היה בעל טור בישראל היום.
ביוגרפיה
ורד חזן נולד בירושלים. עד לגיל 13 גדל בבית שמש ואז שב עם משפחתו לירושלים. שירת בצה"ל כלוחם בגדוד שקד של גבעתי. הוא בעל תואר שני בחוג להיסטוריה כללית באוניברסיטה העברית. ב-2004 זכה במלגה ללימודי גרמנית באוניברסיטת וינה וב-2013 היה אורח קרן תקווה בניו יורק.
את דרכו הפוליטית החל באוניברסיטה העברית עת נבחר לאגודת הסטודנטים וכיהן כיו"ר תא לביא - תא הליכוד. ב-2003 החל לעבוד כיועצו הפרלמנטרי של ח"כ גדעון סער בעת שהאחרון שימש יו"ר סיעת הליכוד והקואליציה. ב-2005 עזב את הכנסת ופנה לעסקים כשבמקביל עבד כמורה להיסטוריה לעולים חדשים מאתיופיה ברמלה. ב-2008 החל לכתוב במדור הדעות של העיתון "ישראל היום" ובהמשך כתב ביקורת ספרים. עם הקמת ממשלת נתניהו השנייה שב לפוליטיקה ומונה ליועצו של שר החינוך.
ב-2010 מונה לסמנכ"ל הסברה של מכון ירושלים לצדק. במסגרת התפקיד יזם מודל הסברה וקידם מדיניות חברתית של עזרה לניצולי השואה, לנשים במעגל הזנות ולעולים מאתיופיה. במקביל החל להרצות על פוליטיקה במרכז להכשרה פוליטית.
בדצמבר 2014 נענה לקריאתו של ראש הממשלה בנימין נתניהו, הקים את אגף קשרי חוץ של הליכוד והצליח לצרף את הליכוד לארגונים בינלאומיים, הוזמן להרצות בכנסים מחוץ לישראל ואירח בישראל מעצבי דעת קהל מחוץ לישראל.
בספטמבר 2016, בעיצומה של המלחמה נגד תנועת החרם, הצליח לצרף את הליכוד כמפלגה משקיפה בפרלמנט האירופי דרך ברית השמרנים והרפורמיסטים באיחוד האירופי (ECR) וב-2018 צרף את מפלגת הליכוד כחברה מלאה באיחוד הדמוקרטי הבינלאומי (IDU) – ארגון הגג של 80 מפלגות מרכז ימין מכל העולם, בראשות סטיבן הרפר ראש ממשלת קנדה לשעבר. ב-2022 נבחר לסגן יו"ר הארגון.
ביולי 2021 קיבל את הצעתו של ראש האופוזיציה, בנימין נתניהו, לשמש דוברו ודובר הליכוד ובהמשך הפך גם ליועצו המדיני. לאחר בחירות 2022 מונה לשגריר ישראל בסינגפור.
חיים אישיים
ורד חזן מתגורר בירושלים נשוי לגילה ולהם שני ילדים. הוא אוהד מושבע של מכבי תל אביב.
וידאל די טולוזא
רבי וידאל די טולוזא (או: די טולושׂא) (1283–1360), מחבר ספר מגיד משנה על משנה תורה לרמב"ם, מן הראשונים. ידוע גם בכינויו הרב המגיד, על שם חיבורו.
תולדות חייו
מעט מאוד ידוע על חייו של ר' וידאל. על פי שמו מוצאו מהעיר טולוסה. על פי החיד"א ועוד מדובר על העיר tolosa שבחבל הבסקים בספרד, ולעומתו סבור ישראל נתנאל רובין שמדובר דווקא על העיר טולוז שדרום מערב צרפת, באזור הנקרא היום גארון עילית בחבל אוקסיטניה (Occitanie). הוא התגורר בעיירה ויילפרנץ'  שבדרום צרפת, מאוחר יותר נדד לברצלונה, שם הכיר את הר"ן, והתפרסם ספרו "מגיד משנה".
ישנן מסורות שונות בדבר זהותו של רבו של רבי וידאל. הרדב"ז כתב שהרשב"א היה רבו ואילו רבי חיים ויטאל כותב שהרא"ה היה רבו של רבי וידאל. החיד"א בספרו "שם הגדולים" כבר מטיל ספק במהימנותן של שתי המסורות הללו, ואכן שתי המסורות אינן מתאימות עם סדר השנים, כי זמן לידתו המשוער של רבי וידאל הוא בערך בעת פטירת הרשב"א והרבה אחרי פטירת הרא"ה. הרב יוסף מיכאל יוסקוביץ משער שהוא היה תלמיד של רבי פרץ הכהן שהיה תלמיד של שני חכמים אלו, וזהו המקור למסורות הללו.
חיבורו
ר' וידאל כתב את הפירוש 'מגיד משנה' על חלק מחיבורו של הרמב"ם היד החזקה. בידנו מצויים פירושיו לשישה מספרי היד החזקה: זמנים, נשים, קדושה, נזיקין, קניין ומשפטים.
חיבורו זה של ר' וידאל, מגיד משנה, נחשב ומוערך מאוד בקרב חכמי ישראל. חיבור זה הוא מהחשובים שבין נושאי כליו של הרמב"ם, כך למשל בהקדמת רבי שלמה מחלם לחיבורו 'מרכבת המשנה' מכונה הרב המגיד בדרך מליצה 'ראש השלישים' (ואגב, כרבים אחרים בעל מרכבת המשנה לא יודע את שם בעל ה'מגיד משנה', וכותב אודותיו "אחד קדוש מדבר ... לא נודע מה שמו ואיה מקומו"). כשיש מחלוקת בפירוש דבריו של הרמב"ם, נוטים לפסוק כדבריו של המגיד משנה.
מקובל לשייך את דרכו של ר' וידאל בפירושו בהלכה מסוימת, לדבריו של הרשב"א באותו נושא. לכן, כשיש ספק או מחלוקת בהבנת דברי הרשב"א, נוטים להכריע על פיו.
מלבד חיבורו על הרמב"ם, יוחס לר' וידאל בטעות פירוש על ספר איוב, שבאמת נכתב על ידי חכם אחר, העונה אף הוא לשם וידאל. כמו כן יוחס לו גם פירוש בערבית לספר 'תועלת ההגיון' של הפילוסוף המוסלמי אל-ע'זאלי, אך גם חיבור זה אינו שלו, אלא של רבי משה הנרבוני, לתוך פירושו נכנס גם ספר מגיד משנה להלכות שחיטה שאינו לו, לדעת שאול ליברמן הוא לרבי יהודה כלץ (השני) אך שלמה זלמן הבלין הוכיח שהוא לרבי יהודה כלץ (הראשון).
ר' וידאל ור' חיים ויטאל
בספר החזיונות של ר' חיים ויטאל תלמיד האר"י, מספר ר' חיים ויטאל כי האר"י אמר לו כי יש בנשמתו גלגול מנשמת ר' וידאל (כנראה עקב הדמיון בשמות, שכן פירוש השם 'וידאל'/'ויטאל' הוא 'חיים'). על פי המסופר שם, ר' וידאל חטא כאשר שגה בדיני נידה אשר פסק לאישה אחת, ועל כן הוצרך לשוב בגלגול, ור' חיים הוא תיקונו של ר' וידאל. תיאור דומה מופיע גם בשער הגלגולים לרח"ו (הקדמה ל"ח), שם מציין ר' חיים ויטאל כי הסיבה שנתגלגל בו וידאל היא התעמקותו היתירה בחכמת העיון, היינו הפילוסופיה, במקום בחכמת הזוהר.
CouchSurfing
CouchSurfing (תרגום חופשי לעברית: "גלישת ספה") הוא אתר אינטרנט המקשר בין מטיילים לאוכלוסייה מקומית, שיש באפשרותה וברצונה להציע לינה ללא כל התניה כספית. האתר הושק בשנת 2003 על ידי קייסי פנטון. האתר מופעל על ידי תאגיד בשם Couchsurfing International.
עורק הפנים
מהלך
עורק הפנים נמצא במשולש התרדמה בהיותו יוצא מעורק התרדמה החיצוני שהוא הקדמי והתיכון יותר מבין שני הפיצולים של עורק התרדמה, מעט מעל העורק הלשוני. עובר מאחורי גוף הלסת התחתונה, ומגיע עד שרירי הלסת התחתונה ולמשטח האחורי של בלוטת תת-הלסת התחתונה (סבמנדיבולר) ומשם ממשיך באופן אלכסוני מתחת לשרירי הזיגומטיקס אל זווית העין המידיאלית ומשנה את שמו לעורק הזוויתי, שהוא בעצם אחד משני הסעיפים הסופיים של עורק הפנים.
CouchSurfing
החברות באתר
החברים באתר יכולים לספק מידע על עצמם ותמונות של עצמם, ובנוסף יכולים לציין מהן אפשרויות הלינה שהם מציעים בביתם לחברי האתר, אם בכלל. ככל שהחברים באתר מספקים מידע רב יותר, עולים הסיכויים לכך שמשתמש אחר יחליט שהם אמינים מספיק בשביל להתארח אצלם או לארח אותם. החברים באתר יכולים לחפש מארחים פוטנציאלים לפי מספר פרמטרים כגון גיל, מין, מיקום ולפי רמת הפעילות באתר. האירוח לא כרוך בעלויות, מלבד החזר הוצאותיו של המארח (כגון אוכל).
עורק הפנים
מהלך
חשוב לציין שעורק הפנים מסולסל בניגוד לוריד המקביל, במטרה לתאם את עצמו לתנועות של הצוואר, הלוע וגם כן למבנים בפנים כמו השפתיים, הלחיים והלסת התחתונה. סיבה נוספת, היא כדי להוריד את לחץ הדם.
CouchSurfing
החברות באתר
האתר מספק מדריכי טיולים ופורומים בהם החברים יכולים לחפש שותפים למסע או לקבל ייעוץ. חברי האתר נוהגים לארגן לעיתים קרובות גם פעילויות שונות כגון טיולי קמפינג, מפגשים ואירועי ספורט שונים.
עורק הפנים
דופק
אפשר למשש את דופק עורק הפנים בשוליים האחוריים של הלסת התחתונה.
CouchSurfing
החברות באתר
האתר כולל מסד נתונים של מאות אירועים צפויים, המאורגן על ידי חברי האתר, ובהם האירוע השנתי "מחנה חוף ברלין" ("Berlin Beach Camp") המושך אליו למעלה מ-1,000 משתתפים, האירוע השנתי "WinterCamp", ומסיבות שונות המתקיימות בערב השנה האזרחית החדשה (הסילבסטר) בערים שונות ברחבי אירופה. אישים נודעים שחברים באתר הם, בין היתר, ג'וליאן אסאנג' ודניאל בדינגפילד.
עורק הפנים
פיצולים
אפשר לחלק את סעיפי עורק הפנים לשתי קבוצות :
CouchSurfing
החברות באתר
האתר כולל מערכות בקרת בטיחות פנימיות, אשר מאפשרות למשתמשיו לבקר את איכותם של המשתמשים האחרים.
עורק הפנים
חסימת עורק הפנים
ניתן לחסום עורק הפנים על ידי לחץ נגד הלסת התחתונה שבו כלי הדם חוצים אותו. בגלל האנסטומוזות הרבות בין הענפים של עורק הפנים ועורקים אחרים של הפנים, חסימה של עורק הפנים בצד אחד לא עוצרת את זרימת הדם בו או באחד מענפיו. בחתכים של השפה למשל, לחץ חייב להיות מיושם בשני הצדדים של החתך כדי לעצור את הדימום. באופן כללי, פצעים בפנים מדממים באופן חופשי אבל נסגרים במהירות.
CouchSurfing
החברות באתר
האתר מכיל מידע המסייע למטיילים, ובכלל זה הצעות לבילוי, סיוע למהגרים בהתחלת חיים חדשים במדינה זרה ומדריכי תיירים אינטראקטיביים הניתנים לעריכה על ידי המשתמשים עצמם.
עורק הפנים
תמונות נוספות
להלן תמונות מתארות את מהלך עורק הפנים, התפצלויות שלו, ומנחים שונים שאפשר לזהות אותו :
CouchSurfing
דמוגרפיה
נכון לאוקטובר 2020 מונה האתר מעל ל-12,000,000 משתמשים רשומים, שהתגוררו בלמעלה מ-200,000 יישובים ב-250 מדינות וטריטוריות ברחבי העולם. מעל ל-20% ממשתמשי האתר ציינו את ארצות הברית כמדינתם. מדינות נוספות בעלות אחוז משתמשים גבוה הן גרמניה, צרפת, קנדה ואנגליה. העיר בה מתגוררים המספר הגדול ביותר של משתמשים היא ניו יורק.
ישראל היא "מעצמת CouchSurfing" ביחס לגודלה. מבחינת מספר המשתמשים ישראל מדורגת במקום ה-26 בעולם עם 25,338 משתמשים, שמהווים 0.7% מהקהילה (נכון לדצמבר 2011). באתר לא קיים דירוג של המדינות על פי מספר המשתמשים ביחס לאוכלוסייה בהם.
כ-71 אחוזים מהמשתמשים באתר הם דוברי אנגלית. כ-18% מהם דוברי צרפתית, כ-17% דוברי ספרדית וכ-15% דוברי גרמנית.
הגיל הממוצע של המשתמשים באתר הוא 28.
רקע
מייסד האתר הוא סטודנט אמריקני בשם קייסי פנטון (Casey Fenton). על פי תיאורו של פנטון, הרעיון לאתר עלה לאחר שהצליח למצוא טיסה זולה מבוסטון לאיסלנד וחיפש מקום ללון בו. פנטון החל לשלוח אימיילים ל-1,500 סטודנטים מקומיים אקראיים באיסלנד בשאלה אם יוכל ללון בביתם במהלך שהותו באיסלנד. לבסוף קיבל מעל ל-50 הצעות לינה שונות. בעקבות כך, במהלך הטיסה חזרה לבוסטון הוא החל לשקוד על פיתוח האתר. במהלך שנת 1999 רכש את הכתובת CouchSurfing.com. פנטון פיתח את האתר לסירוגין במהלך השנים שלאחר מכן, והוא הושק לבסוף בגרסת בטא בינואר 2003.
בתחילת דרכו היה מספר המשתמשים באתר נמוך מאוד. עד סוף שנת 2004 היו באתר קצת יותר מ-6,000 חברים. בשנת 2005, החל מספר המשתמשים באתר לעלות באופן משמעותי. עד לסוף שנת 2005 הגיע מספר החברים באתר לקצת פחות מ-45,000 חברים.
התאגדות
CouchSurfing International Inc. החל את דרכו כמוסד ללא כוונות רווח, המאוגד במדינת ניו-המפשייר שבארצות הברית. בנובמבר 2007, הגיש הארגון בקשה לקבלת מעמד חוקי של מוסד ללא כוונות רווח, אך בקשה זו לא התמלאה. לפי קייסי פנטון, הדבר הוביל אותו לחפש "אופציות אחרות".
באוגוסט 2011, דיווח מגזין "פורבס" על שינוי המעמד החוקי של CouchSurfing ל"תאגיד מסוג B". לצורך העניין גויסו 7.6 מיליון דולרים על ידי קרן הון סיכון בשם "Benchmark capital". לפני כן, האתר תופעל על ידי תרומות של חבריו, שרובן התקבלו במסגרת "שירות אימות זהות" הקיים באתר. ההודעה על הפיכת CouchSurfing לתאגיד בעל מטרות רווח, גררה תגובה חריפה ממשתמשים ומתנדבים רבים באתר. קבוצת מחאה בשם "We are against CS becoming a corporation" קמה באתר עצמו, ונכון לדצמבר 2011 היא מונה מעל ל-3000 חברים. המוחים טוענים כי קוד המקור ומסד הנתונים של האתר נוצרו על ידי קהילת "גולשי הספות" ואין לעשות בהם שימוש למטרות רווח.
לפי ראיון שנתן מנכ"ל CouchSurfing, דן הופר לעיתון "אל פאיס", ישנה מטרה עתידית לבצע הנפקה, כלומר, להיסחר בבורסה.
פרוגריה
פרוגריה (Progeria) המכונה גם תסמונת פרוגריה (על שם) האצ'ינסון-גילפורד (Hutchinson-Gilford Progeria syndrome) היא מחלה גנטית נדירה ביותר הגורמת להזדקנות מואצת ולמוות במצב קליני של זיקנה בגיל העשרה.
במרבית המקרים המחלה נגרמת כתוצאה ממוטציה אקראית, שאינה עוברת בתורשה וגורמת לדומיננטיות גנטית של האלל הפגום. לכן אין קשר סטטיסטי בין המקרים. אחת הסיבות שמחלה זו מתקשה לעבור בתורשה היא שמרבית החולים בה אינם מגיעים למצב בגרות מינית תקינה. אולם, מוכרות משפחות בודדות שבהן המחלה כן תורשתית ואחדים מבני המשפחה לוקים בה. במשפחות אלה האלל למחלה הוא רצסיבי.
הסיכויים להיוולד במצב זה נעים בין 1 ל-8 מיליון (על פי מקרים מדווחים) ל-1 ל-4 מיליון (אומדן משוער). קיימים בעולם בין 40 ל-45 מקרים מדווחים של המחלה. המחלה פוגעת בבני כל הגזעים, ובשני המינים, בצורה שווה. לא מוכרת תרופה למחלה זו, ותוחלת החיים של הלוקים בה מגיעה בממוצע ל-15 שנים.
בשנת 1886 זוהתה המחלה לראשונה על ידי ג'ונתן האצ'ינסון והסטינגס גילפורד ונקראה מאוחר יותר Hutchinson-Gilford Progeria syndrome, על שמם. מקור המילה "פרוגריה" הוא יווני ופירושה - הזדקנות מוקדמת. מאז זיהוייה אותרו כ-100 בני-אדם הלוקים בה.
חקר מחלה זו מעניין את החוקרים בשל הקשר שבין התהליכים העוברים על הלוקה במחלה זו לבין תהליכי ההזדקנות הקורים בכל אדם.
בשנת 2023 נולדה בישראל לראשונה ילדה עם התסמונת.
הגורמים למחלה
במשך זמן רב היה ידוע כי מקור המחלה הוא גנטי, אך מקורה לא זוהה בוודאות. בשנת 2003 נתגלה כי במרבית המקרים מחלת הפרוגריה נגרמת כתוצאה ממוטציה אקראית ונקודתית בבסיס ה-DNA שבמקום ה-1824 בגן הנקרא LMNA, שנמצא בכרומוזום מספר 1 ותפקידו לייצר את החלבון Lamin A. במוטציה זו, מוצב בטעות הבסיס תימין במקום הבסיס ציטוזין. במקרים אחרים המחלה נגרמת ממוטציה אקראית מקרית בבסיס אחר בגן זה.
מוטציה זו דומיננטית בקודון 608, אינה משנה חומצות אמיניות (G608G), שקטה ביחס לרצף הקידוד ומציגה אתר שחבור קריפטי הגורם ליצור איזופורם חלבוני Lamin A פגום הנקרא Progerin. איזופורם פגום זה אחראי להופעת הסימפטומים המאפיינים את הלוקים ב-HGPS.
במשפחות הבודדות שבהן מחלה זו תורשתית, המוטציה היא בבסיס שבמקום 1579 וגם היא שחלוף של תימין במקום הבסיס ציטוזין.
Lamin A הוא חלבון מבני שמהווה חלק מלמינה שבמעטפת הפנימית של גרעין התא ששומר על צורתו היציבה. התגלה גם כי ייתכן ש Lamin A משתתף בתהליך ייצר טלומרים בגרעין התא של תאי העובר, בשלבים הראשונים של התפתחות העובר. לאדם החולה בפרוגריה יש טלומרים קצרים בהרבה מהמקובל והדבר מפריע לחלוקת תאים יעילה ברקמות שבהם יש התחדשות מתמדת של תאים, כגון רקמות העור ואזורים בהם העצם אמורה לגדול במהלך הילדות. מצב זה בו יש קושי בהתחדשות רקמות שאמורות להתחדש באופן תדיר הוא גורם מרכזי של תהליך ההזדקנות.
תהליך העיבוד המולקולרי
בתנאים רגילים, הגן LMNA מקודד לחלבון מבני בשם פרלמין A, שעובר סדרה של שלבי עיבוד לפני השגת צורתו הסופית, הנקראת lamin A. פרלמין A מכיל "CAAX" כאשר C הוא ציסטאין, A. חומצת אמינו אליפטית, ו-X כל חומצת אמינו. מוטיב זה בקצה הקרבוקסיל של חלבונים גורם לשלושה שינויים אנזימטיים עוקבים. ראשית, חלבון farnesyltransferase מזרז תוספת של חלק פרנסיל לציסטאין. שנית, אנדופרוטאז שמזהה את החלבון ה-farnesylated מזרז את ביקוע הקשר הפפטיד בין הציסטאין ל-aaX. בשלב השלישי, isoprenylcysteine carboxyl methyltransferase מזרז מתילציה של ה-carboxyl-terminal farnesyl cysteine. החלבון ה- Farnesylated וה-methylated מועבר דרך נקבובית גרעינית אל פנים הגרעין. ברגע שהוא נמצא בגרעין, החלבון מבוקע על ידי פרוטאז הנקרא ( ZMPSTE24), אשר מסיר את 15 חומצות האמינו האחרונות, הכוללות את ציסטאין פרנסיל. לאחר ביקוע על ידי הפרוטאז, פרלמין A מכונה lamin A. במקרה שבו מתרחשת המוטציה הנקודתית בעמדה 1824 של הגן LMNA, המחליף ציטוזין בטימין. נוצר שחבור קריפטי וכתוצאה מכך תמליל mRNA קצר מהרגיל. כאשר ה-mRNA הקצר יותר הזה מתורגם לחלבון, הוא מייצר וריאנט חריג של חלבון פרלמין A, המכונה פרוגרין, השומר לצמיתות על קצה ה-C ה- Fransesylated ונשאר קשור לממברנה הגרעינית.
תסמינים
עם לידת תינוק הלוקה בתסמונת זו הוא נראה בריא לחלוטין, אולם כאשר מגיע התינוק לגיל שנע בין 18 ל-24 חודשים מתגלים התסמינים הראשונים של המחלה: הגדילה היא איטית מהנדרש; סימני פרוגריה אופייניים - התקרחות, פנים קטנות, לסת קטנה, שיניים צפופות ועיניים בולטות. מאוחר יותר מתפתחים גם תסמינים נוספים: עור מקומט וזקן, רזון הנובע ממיעוט שומן גוף, קומה נמוכה, מפרקים נוקשים, טרשת עורקים ומחלות לב. ההתפתחות השכלית אינה מושפעת ממחלה זו והיא מקבילה להתפתחות ילדים באותו הגיל. המחלה מתגלה על ידי בדיקה רפואית, ומאומתת באמצעות בדיקת דם. תוחלת החיים היא 13 שנים, ורק במקרים נדירים עובר הסובל מפגם זה את גיל 16 שנים. הגיל המרבי המתועד למות חולה הוא 32. הילדים הלוקים בפרוגריה לוקים במחלות שונות המאפיינות בדרך-כלל את גילאי הזקנה, כלחץ דם גבוה, סוכרת ומחלות לב. חלק גדול ממקרי הפטירה המדווחים אירעו כתוצאה מדום לב או ממחלות זקנה.
התפתחות סימני המחלה מקבילה לתהליכי ההזדקנות, אך במהירות גבוהה פי שישה עד פי שמונה לעומת אלו העוברים על אדם בריא. לא כל תסמיני ההזדקנות מופיעים בחולי פרוגריה. לא ידועה תרופה למחלה זו. הטיפולים הקיימים הם טיפולי משמרים, כגון תרופות ותרגילי התעמלות שנועדו להקל על המפרקים ולאפשר גמישות בכלי הדם, ובכך להקל על החולה. חלה לאחרונה התקדמות מסוימת בטיפול אפשרי המרפא את המחלה על-ידי עריכת דנ"א.
טיפול
בשל העובדה ש- Lamin A עם פרנסילציה, הידוע כ- Progerin משפיע בצורה מכרעת על הפתופיזיולוגיה של תסמונת HGPS, נבדקה ההשפעה של מעכבי פרנסילטרנספראז (FTIs) על תאים המבטאים Progerin. טיפול בפיברולסטים (רקמות חיבור) של חולי HGPS עם FTIs הוכח כיעיל בשיפור העיוות הגרעיני ומעכב במידה מתונה את התמותה בעכברים עם HGPS. ממצאים אלה מצביעים על כך שפארנסילציה יציבה תורמת לפגמים גרעיניים. תאים המבטאים פרוגרין גורמים לשינוי המיקום של למינים מסוג A (הן Progerin והן Lamin A/C). כתוצאה מכך מבנה הלמינה הגרעינית מוקשח ומשנה את הדינמיקה הגרעינית. ממצאים אלו הובילו לתחילתו של ניסוי קליני בחולים עם HGPS, בשילוב חומרים שנועדו לעכב איזופרנילציה של Lamin A. בנוסף ל- FTIs, שילבו גם סטטינים ואמינוביפוספונטים שבניסוי על עכברים חסרי אנדופפטידאז ZMPSTE24 הוכחו כבעלי יכולת שיפור של פנוטיפים בחולי HGPS כולל עיכוב בתמותה. טיפול נוסף נובע מניסוי על עכברים. נמצא כי מעכב ה-TOR Rapamycin האריך את תוחלת חייו של עכבר, גם כאשר ניתן בשלבים מאוחרים של חייו. אנזים TOR חיוני לאריכות ימים אך גם גורם להזדקנות. בשל היותו רגיש ל –Rapamycin, השימוש בתרופה זו מפחית את האיתות שלו ובכך מוביל לתגובה מבוקרת לזמינות של חומרים מזינים ולוויסות של צמיחת תאים והתפשטותם.
ואדים טישנקו
ואדים מיקולייביץ' טישצ'נקו (באוקראינית: Вадим Миколайович Тищенко) (24 במרץ 1963 - 14 בדצמבר 2015) היה כדורגלן ומאמן כדורגל סובייטי-אוקראיני ששיחק בעמדת הקשר בקבוצות דניפרו דנפרופטרובסק והפועל חיפה.
קריירה
טישצ'נקו נולד בעיירה הורודוק שבמחוז לבוב במערב אוקראינה (אז חלק מברית המועצות). מגיל 12 למד בפנימייה לכדורגל בעיר לבוב. בגיל 17 עבר למחלקת הנוער של מועדון הכדורגל ניבה ויניצה (ששיחקה אז בליגה הסובייטית השנייה). בשנת 1983 עלה לסגל הקבוצה הבוגרת של המועדון. בשנת 1984 הוצע לו לעבור לקבוצת הפאר של הליגה הסובייטית דינמו קייב. כעבור שנה עזב את דינמו, מאחר שלא שותף באף אחד ממשחקי הקבוצה בליגה. הוא עבר לקבוצת סק"א קרפטי מהליגה הסובייטית השנייה.
בשנת 1987 זומן טישצ'נקו לקבוצת הצמרת דניפרו דנפרופטרובסק. הוא שיחק בשורות דניפרו במשך 5 שנים, אשר נחשבים לשנות השיא בקריירה שלו. הוא זכה עם הקבוצה באליפות ברית המועצות ובגביע ברית המועצות. בשנים 1990-1992 שימש כקפטן של הקבוצה. בשנת 1992, לאחר התפרקות ברית המועצות, נכנסה קבוצת דניפרו לקשיים כלכליים. טישצ'נקו נאלץ לעזוב את הקבוצה.
הוא הגיע לישראל וחתם בקבוצת הפועל חיפה ביחדם עם חברו ולדימיר גורילי. שיחק בשורות הפועל במשך שתי עונות. בשנת 1994 נאלץ לפרוש ממשחק פעיל עקב פציעה ברגל.
נבחרות
בתחילת 1987 זומן טישצ'נקו לשחק בנבחרת האולימפית של ברית המועצות. הוא השתתף במשחקי מוקדמות אולימפיאדת סיאול והיה בסגל הנבחרת לאולימפיאדה עצמה. במשחקים האולימפיים ב-1988 זכתה נבחרת ברית המועצות במדליות זהב. טישצ'נקו גם קיבל מדליה, למרות שלא השתתף באך אחד ממשחקי הנבחרת באולמפיאדה.
במקביל למשחקיו בנבחרת האולימפית זומן טישצ'נקו גם להנבחרת הבוגרת של ברית המועצות. משחקו הראשון במדי הנבחרת היה משחק ידידות מול. בסך הכל השתתף טישצ'נקו ב8 משחקים של הנבחרת. הוא נאלץ "לפספס" את יורו 1988 ומונדיאל 1990 בשל פציעות.