cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
אגף התקציבים
ביקורת על האגף
אנשי אגף התקציבים הם ברובם כלכלנים צעירים ולאור כוחם הרב אל מול מנכ"לים ותיקים ועתירי ניסיון טוענים לעיתים מזומנות כי הם הממשלה מנוהלת על ידי אנשים צעירים שאינם בקיאים כל צרכם בחומר המקצועי הרלוונטי, מהווים דרג נמוך יחסית בהיררכיה הממשלתית ומקבלים באופן עצמאי החלטות מדיניות משמעותיות. כחלק מביקורת זו זכו פקידי אגף התקציבים לכינוי "נערי האוצר". כך לדוגמה ראש הממשלה יצחק רבין אמר על עובדי אגף התקציבים ב-1992: "פקידי האוצר לא ידעו בחיים שלהם להזיע ולעבוד. זוהי חבורת ילדים שלא מבינה מה קורה לעם ומה קורה לממשלה." חוסר ניסיון והגיל הצעיר של העובדים באגף, ובתוך כך הממונים על התקציבים, הוביל גם להאשמות כי במסגרת קבלת ההחלטות של עובדי אגף תקציבים מתערבבים שיקולים זרים בנוגע להמשך הקריירה שלהם לאחר שיסיימו את תפקידם באגף בגיל צעיר יחסית.
יוסף פישר (חבר הכנסת)
יוסף פישר (11 בפברואר 1920 – 14 בדצמבר 1992) היה איש ציבור ישראלי שכיהן כחבר הכנסת מטעם מפא"י (1959–1969).
חייו
פישר נולד בשנת 1920 בבודפשט בירת הונגריה. עלה לארץ ישראל בשנת 1935.
בסמוך לעלייתו ארצה הצטרף לשורות ארגון "ההגנה" ושירת מטעמו בתפקידים שונים: כמגויס לצבא הבריטי (1938–1940), נוטר בחניתה ובמפרץ חיפה (1940–1943), חניך בקורס מפקדים ברמת יוחנן (1941) וכמפקד מחנה אימונים בכפר אז"ר (1947).
בשנים 1947–1949 היה פישר מנהל עבודה בחברת "מגן צטווד". לאחר מכן הקים בית מלאכה עצמאי והחל בפעילות ציבורית בהתאחדות בעלי מלאכה ותעשייה זעירה. לימים נבחר ליו"ר המרכז הארצי של ההתאחדות החל בפעילות מפלגתית באחדות העבודה.
בשנת 1952 הצטרף למפא"י, מטעמה נבחר לכנסת הרביעית. כהונתו נמשכה שלוש כנסות רצופות, מטעם מפלגת העבודה והמערך. בשנות כהונתו היה חבר בוועדת הכנסת, ועדת הכספים, ועדת הכלכלה וועדת השירותים הציבוריים.
אורחן ספארוב
אורחן ספארוב (באזרית: Orxan Səfərov; נולד ב-10 באוגוסט 1991 בלנצ'ראן) הוא ג'ודוקא אזרי אשר מתחרה בקטגוריית המשקל עד 66 ק"ג.
קריירה
ספארוב מחזיק בשתי מדליות מאליפויות העולם, מדליית ארד משנת 2013 ומדליית כסף משנת 2017. באליפויות אירופה זכה בארבע מדליות; מדליית כסף משנת 2015, מדליית כסף משנת 2016, מדליית ארד משנת 2017 ומדליית זהב משנת 2020.
ספארוב השתתף פעמיים במשחקים האולימפיים; באולימפיאדת ריו 2016 התחרה בקטגוריית המשקל עד 60 ק"ג וסיים במקום החמישי לאחר ניצחון על אוטר בסטייב והפסד בחצי הגמר לילדוס סמטוב הקזחי, ובקרב על מדליית הארד לנאוהיסה טקאטו היפני. באולימפיאדת טוקיו 2020 התחרה בקטגוריית המשקל עד 66 ק"ג והודח בסיבוב הראשון לאחר הפסד בווזארי לירלאן סריקזאנוב הקזחי.
אש ודם
אש ודם (באנגלית: Fire & Blood) הוא רומן פנטזיה מאת הסופר האמריקאי ג'ורג' ר. ר. מרטין, שיצא לאור בשנת 2018. הספר מגולל את ההיסטוריה של בית טארגאריין, משפחה עתיקת-יומין שלה תפקיד מרכזי בעלילות הסדרה "שיר של אש ושל קרח". על אף שבמקור תוכנן להוציא לאור את הספר לאחר השלמת הסדרה, מרטין חשף את כוונתו להוציא לאור את קורותיו של בית טארגאריין בשני כרכים, מכיוון שהחומר אותו כתב תפח לממדי-ענק.
הכרך הראשון יצא לאור ב-20 בנובמבר 2018. בישראל, הכרך הראשון יצא לאור בספטמבר 2019, תחת תרגומו של צפריר גרוסמן.
חצייו השני של הכרך הראשון עובד עבור סדרת הטלוויזיה "בית הדרקון", פריקוול מבית "HBO" המגולל את קורות בית טארגאריין 175 שנה לפני עלילת "משחקי הכס".
רקע
בשנת 2014, נמסר כי יותר מ-200,000 מילים הוסרו מכתב היד עבור "עולם האש והקרח", ספר שעליו עמל מרטין ונועד להיות ספר שירחיב את עולמה של הסדרה הראשית, ושולבו במקום זאת ברומן "אש ודם".
בפברואר 2017, אליו מ. גרסיה ג'וניור, שותפו של מרטין לכתיבת "עולם האש והקרח", דיווח על שיחותיו עם מרטין במהלך כנס ה-"WorldCon 75", שנערך בשנת 2017 בהלסינקי, בנוגע ל"אש ודם". לדברי גרסיה, בנוסף לחומר שמעולם לא פורסם שפותח עבור "עולם האש והקרח", מרטין יצר גם חומר חדש לחלוטין עבור "אש ודם", לאחר ש"עבד קצת רק כדי להאיר קצת" את שלטונו הארוך של המלך ג'איהאיריז טארגאריין הראשון, שהוזכר בעבר רק ב"יורשי הדרקון", נובלה שלא פורסמה ולבסוף שולבה כחלק מעלילת הנובלה "הנסיך הנוכל".
ב-22 ביולי 2017 חשף מרטין בבלוג שלו כי החומר שכתב עבור "אש ודם" גדל ותפח עד כדי כך שנתקבלה ההחלטה לפרסם את תולדותיהם של מלכי טארגאריין בשני כרכים. הכרך הראשון, שנקרא בפשטות "אש ודם", התעתד לכסות את ההיסטוריה של וסטרוז מכיבוש אאיגון הראשון ועד שלטונו של אאיגון טארגאריין השלישי. בעוד שהכרך הראשון של "אש ודם" יצא לאור, טרם נכתב הכרך השני.
באפריל 2018, כשהכריז על תאריך השקת הסרט, חשף מרטין כי אורכו של הכרך הראשון יהיה 989 עמודים. קטע מתוך הכרך הראשון נחשף באוקטובר 2018.
תוכן
"אש ודם" מאויר בצורה דומה לשל "האביר משבע הממלכות"; וכרכו הראשון מכיל יותר משבעים וחמישה איורים בשחור-לבן מאת דאג ויטלי. הכרך הראשון מכיל בין היתר את הפרקים הבאים:
ביקורות
"אש ודם" זכה לביקורות מעורבות מהמבקרים. הוגו ריפקינד מה"טיימס" תיאר את הכרך הראשון כ"זבל בלתי נגמר, שמכור לסיפוק תאוותיו האישיות". רוזין אוקונור מה"אינדיפנדנט" ביקרה את הטון היבש של הספר, והצהירה כי הקריאה בו מרגישה כאילו "הוקצו לך שיעורי בית מעניינים, אך מייגעים לעיתים". האתר "Publishers Weekly" קבע כי "סגנון הסיפור המעורר של מרטין וההמתנה לנרטיב מרתק נעדרים לרוב מההיסטוריה היבשה הזו".
מנגד, דן ג'ונס מה"סאנדיי טיימס" שיבח את הספר וכינה אותו "יצירת מופת של סיפורת היסטורית פופולרית". באופן דומה, כריס לוג מהאתר "Tor" תיאר את הספר כ"ספר הטוב ביותר של 'שיר של אש ושל קרח' זה 18 שנים", רפרנס ל"סופת החרבות".
עיבוד למדיות אחרות
ב-29 באוקטובר 2019, נמסר כי סדרת הפריקוול של רשת "HBO" לעלילת "משחקי הכס", "בית הדרקון", עתידה להתבסס על פרקים מתוך "אש ודם". עוד נמסר כי על הפקת הסדרה בפועל יהיו אמונים מרטין, וינס ג'רדיס, ראיין ג'יי קונדל ומיגל ספוצ'ניק.
אולפני ההנפשה ברבנק
אולפני ההנפשה ברבנק (באנגלית: Burbank Animation Studios, נקראה בעבר: Burbank Films Australia, "סרטי ברבנק אוסטרליה") היא חברת הפקה אוסטרלית לסרטי וסדרות הנפשה לכל המשפחה, אשר הפיצה את סרטה הראשון, "מזמור חג המולד", בשנת 1982.
היסטוריה
החברה נוסדה על ידי טום סטייסי וג'ורג' סטיבנסון בתחילת שנות ה-80 של המאה ה-20, בשם "סרטי ברבנק אוסטרליה". תחילה, החברה הפיקה סרטי הנפשה המבוססים על ספרי צ'ארלס דיקנס ודמותו של שרלוק הולמס. בהמשך, החברה הפיקה סרטים רבים המבוססים על ספרים ואגדות, ביניהם "היער העבות" המבוסס על הספר "הרוח בערבי הנחל" מאת קנת גרהם, "דון קישוט" המבוסס על ספר בעל אותו שם מאת מיגל דה סרוואנטס, ו"עליסה בארץ הפלאות" המבוסס על הספר "הרפתקאות אליס בארץ הפלאות" מאת לואיס קרול.
בשנת 1991, לאחר פירוק זמני של שנה, החברה חזרה להפיק סרטי הנפשה תחת שמה הנוכחי, "אולפני ההנפשה ברבנק", כאשר דייוויד פילד עבד כבמאי ומפיק בפועל, ורוז פיליפס עבד כמפיק ראשי. החברה המשיכה להפיק סרטים המבוססים על ספרים ואגדות, כאשר חלק מהסרטים הופצו באותה שנה בה הופצו סרטים המבוססים על אותו סיפור של אולפני ההנפשה של וולט דיסני, לדוגמה, הסרט "הרקולס" המבוסס על דמות מיתולוגית בעלת אותו שם, הופץ באותה שנה בה הופץ הסרט "הרקולס" של חברת וולט דיסני. כמו כן, מספר מועט של סרטים שהופקו בתקופה זו הם בעלי עלילה מקורית, לדוגמה הסרט "ילדת הג'ונגל ואי הדינוזאורים האבוד".
רוב סרטי החברה התאפיינו בטון אמנותי קודר, ולוו במוזיקה בסגנון הניו וייב, בנוסף רובם באורך 50 דקות. החברה הפיקה כמעל 70 סרטי הנפשה.
יום מודעות לאוטונומיה על אברי המין
יום המודעות העולמי לאוטונומיה על אברי המין (באנגלית: World Wide Day of Genital Autonomy) הוא יום בו נערכים כנסים, קמפיינים ציבוריים ופעילויות הסברה במדיה וברשת האינטרנט בנושא שמירת שלמותם של איברי המין והתנגדות למנהג המילה לפעוטות בנים ובנות. היום מצוין מאז 2013, ב-7 במאי, במדינות רבות, ביניהן גרמניה, ישראל, ארצות הברית, צרפת, פינלנד, אוסטרליה, קנדה, דנמרק, בריטניה, שווייץ, וקניה, בכנסים, הקרנות סרטים, הפגנות מחאה, מסיבות עיתונאים או במודעות תמיכה של אתרי אינטרנט המתנגדים למילה, וזוכה להתייחסות בעיתונות הגרמנית. תאריך זה נבחר כי ב-7 במאי 2012, בית המשפט המחוזי של קלן (גרמניה) פסק שמילה מהווה "התערבות חמורה ובלתי הפיכה בשלמות הגוף האנושי".
במקביל ליום המודעות העולמי לאוטונומיה על אברי המין מתקיים בישראל "יום המודעות לברית המילה", אשר צוין לראשונה על ידי עמותת בן שלם (לשעבר העמותה נגד חיתוך באיברי מין של תינוקות).
גבול של סדרה
בחשבון אינפיניטסימלי, גבול של סדרה ממשית הוא מספר, שאיברי הסדרה הולכים ומתקרבים אליו כך שהמרחק בין האיברים לגבול קטן כרצוננו. מושג זה מהווה אבן פינה באנליזה המתמטית, בכך שהוא מאפשר לנסח ולחקור בכלים סופיים את ההתנהגות של סדרות, פונקציות ותהליכים אינסופיים אחרים. סדרה שיש לה גבול נקראת סדרה מתכנסת. סדרה שאין לה גבול (אינה מתכנסת) נקראת סדרה מתבדרת.
באופן כללי יותר, אפשר להגדיר גבול לסדרה גם אם אבריה אינם דווקא מספרים ממשיים: ראו גבול בטופולוגיה.
סימון
את הטענה "הגבול של הסדרה הוא L" ניתן לכתוב באופן  או a_n \to L (ולפעמים גם ). הצירוף lim הוא קיצור של המילה הלטינית limes שפירושה "גבול". בסימון a_n, האות a מציינת את הסדרה שהאיבר שייך אליה, ו-n הוא אינדקס, המציין את מספרו הסידורי של האיבר בסדרה. הסמל \infty מסמל את מושג האינסוף. החץ \to מסמל שאיפה של הביטוי המצוין בתחילת החץ לזה שבסופו. כך ש מציין ש-n שואף לאינסוף.
הגדרת הגבול
אינטואיטיבית, מספר ממשי הוא גבול של סדרת מספרים אם אברי הסדרה הולכים ומתקרבים אליו. עם זאת הגדרה זו מעורפלת ואינה שימושית. כדי לתת הגדרה מדויקת יותר יש להשתמש במושגים של סביבה ומרחק, שיחולו על אברי הסדרה ממקום מסוים ואילך.
המשמעות של "קירבה לגבול"
קבוצת המספרים שמרחקם מערך נתון a אינו עולה על גודל קבוע (כלשהו), נקראת סביבה של a. בהקשר זה, מקובל להשתמש באות היוונית אפסילון (\varepsilon) כדי לייצג את רדיוס הסביבה. רדיוס הסביבה הוא מספר חיובי, אשר יכול להיות קטן כרצוננו. סביבה זו כוללת את כל המספרים x המקיימים את התנאי.
במסגרת מושגים אלו ניתן להגדיר את אברי הסדרה ה"קרובים" אל הגבול בצורה מדויקת יותר כנמצאים בסביבה של הגבול, כך שהמרחק של a_n מ-L יהיה קטן מ-\varepsilon; כלומר.
משום ש-\varepsilon יכול להיות קטן כרצוננו, על אברי הסדרה לענות על תנאי זה עבור כל \varepsilon. הסימון המתמטי של "לכל" הוא \forall. על כן, נכתוב את התנאי "לכל רדיוס סביבה חיובי אברי הסדרה נמצאים בסביבת הגבול" בצורה הבאה:.
עם זאת, משום שהגדרנו את אברי הסדרה כ"הולכים ומתקרבים" לגבול ולא כ"קרובים" אליו, אין צורך שכל אברי הסדרה יהיו בסביבת הגבול כדי לענות להגדרה זו. כלומר, מספיק שכמעט כל האיברים יהיו בסביבת הגבול, החל ממקום מסוים שאותו נהוג לסמן באות N גדולה או N_0. על כך יורחב בהמשך.
המשמעות של "התקרבות לגבול"
הגדרה מדויקת של מושג הגבול תדרוש כי עבור כל סביבה של הגבול, ניתן למצוא מקום מסוים המסומן באות N גדולה או N_0, שהחל ממנו כל אברי הסדרה מצויים בתוך סביבה זו. דהיינו, עבור כל מרחק "קטן כרצוננו" מהגבול, קיים מספר טבעי (שיכול להיות גדול מאוד, ותלוי בבחירה של \varepsilon), כך שכל איברי הסדרה מעבר לאותו מספר נמצאים בתוך מרחק זה מהגבול (הסימן של "קיים" הוא \exists). כיוון ש- עד N_0 יש רק מספר סופי של אינדקסים וממנו והלאה יש מספר אינסופי של אינדקסים. לכן אפשר לומר שעבור כל \varepsilon, כמעט כל אברי הסדרה נמצאים במרחק שקטן מ-\varepsilon מהגבול - כלומר לא משנה עד כמה נצמצם את הסביבה של הגבול, עדיין כמעט כל הסדרה תישאר בתוך אותה סביבה.
צורת כתיבה נוספת היא:
איתור המספר N_0 שממנו והלאה אברי הסדרה נמצאים בסביבת הגבול
יש לשים לב שהאינדקס N_0 תלוי ב -\varepsilon. ככל ש \varepsilon יהיה קטן יותר, N_0 המתאים לו, עשוי להיות גדול יותר. לעיתים מסמנים או  במקום N_0 כדי להדגיש עובדה זו.
כמו כן, יש לזכור שהאינדקס N_0 הוא מספר טבעי. כלומר, על פי הגדרת הגבול עליו להיות מספר שלם חיובי. לעיתים במהלך החישוב או ההוכחה של גבול של סדרה מסוימת יתקבל מספר ממשי חיובי שאינו שלם. במקרה זה האינדקס N_0 יהיה הערך השלם העליון של המספר שהתקבל בחישוב. שכן משום שהוא גדול יותר מהמספר שהתקבל, גם ממנו והלאה אברי הסדרה יתכנסו לעבר הגבול. כדי להדגיש שמדובר בערך העליון (פונקציית התקרה) הוא יסומן כך:.
גבול במובן הרחב
כך למשל סדרה כמו שואפת לאינסוף, כי ה"זנב" שלה גדול מכל מספר ממשי שנרצה, אולם הסדרה  אינה שואפת לאינסוף, כי היא אמנם גדולה כרצוננו, אולם לא כל איברי ה"זנב" גדולים כרצוננו.
הגבול כאופרטור
בתוך המרחב הווקטורי של כל הסדרות הממשיות, שאותו מסמנים ב- או, אוסף הסדרות המתכנסות מהווה אלגברה, שעליה מוגדר אופרטור הגבול: האופרטור מחזיר, עבור סדרה מתכנסת (a_n), את גבולה , שהוא מספר ממשי.
לפי אריתמטיקה של גבולות, בהינתן שתי סדרות מתכנסות (a_n) ו-(b_n) מתקיים
כאשר בסעיף האחרון נדרש ש- וש-b_n \neq 0 לכל n.
פומיו קישידה
פומיו קישידה (ביפנית: 岸田 文雄; נולד ב-29 ביולי 1957) הוא ראש ממשלת יפן וחבר בית הנבחרים של יפן מטעם מפלגה הליברלית-דמוקרטית. בעבר כיהן כשר החוץ בממשלת יפן.
גבול של סדרה
מושגים קרובים
כאשר סדרה אינה מתכנסת, אין לה גבול במובן שהוגדר למעלה, ואז נדרשים כלים מעט אחרים. ההרחבה הטבעית הראשונה היא לסדרות שגבולן אינסוף או מינוס אינסוף, והן "מתכנסות במובן הרחב", כפי שהוסבר לעיל.
פומיו קישידה
ביוגרפיה
נולד בשיבויה למשפחה בעלת מסורת פוליטית, במסגרת המפלגה הליברלית-דמוקרטית: סבו ואביו, מסאקי ופומיטאקה קישידה, היו חברי בית הנבחרים של יפן, ובעלה של דודתו, הירושי מיאזאווה, היה שר הכלכלה, המסחר והתעשייה ולעניינים מיוחדים ביפן.
גבול של סדרה
מושגים קרובים
גבול של תת-סדרה נקרא גבול חלקי של הסדרה המקורית. כאשר סדרה מתכנסת כל הגבולות החלקיים שלה שווים. אוסף כל הגבולות החלקיים מתאר במובן ידוע את הסדרה המקורית; הגבול החלקי הקטן ביותר נקרא גבול תחתון, והגדול ביותר הוא גבול עליון.
פומיו קישידה
ביוגרפיה
למד משפטים באוניברסיטת ואסדה שבטוקיו, וסיים את התואר בשנת 1982. התחיל לעבוד במערכת הבנקאית.
בשנת 1993 נבחר לבית הנבחרים של יפן. בשנת 2001 מונה לסגן שר החינוך, התרבות, הספורט, המדע והטכנולוגיה. בשנת 2007 מונה לשר לענייני אוקינאווה (אי). בהמשך כיהן בתפקידי שר במשרדים נוספים.
בשנת 2012 מונה לשר החוץ, וכיהן בתפקיד זה במשך חמש שנים. בהיותו שר החוץ ערך ביקור רשמי בקוריאה הדרומית, והסדיר את נושא נשות הניחומים. בשנת 2016 עמד בראש ועידת שרי החוץ של מדינות ה-G7 שנערכה בהירושימה.
בספטמבר 2021 נבחר קישידה למנהיג המפלגה הליברלית-דמוקרטית, ומונה לראש ממשלת יפן ב-4 באוקטובר 2021. הוא ראש הממשלה ה-100 של יפן.
ב-1 בנובמבר 2021 הוא הכריז על ניצחון לאחר שהוביל את הקואליציה השלטת אל השגת רוב בבחירות לפרלמנט. הוא הבטיח להתניע מחדש את הכלכלה עם חבילת תמריצים חדשה שתסייע להתאוששות ממגפת הקורונה ביפן. הוא גם הבטיח שליפן "יהיה תפקיד מרכזי במאמצים להגיע לאפס פליטות באסיה", יום לפני שיצא לוועידת האקלים בגלאזגו.
ב-10 יולי 2022 התקיימו הבחירות הכלליות במדינה. סיעתו הגדילה את כוחה. יחד עם מפלגות נוספות, הושג רוב של יותר משני שלישים אשר מאפשר לבצע שינויים בחוקת יפן. רוב זה אבד בבחירות הקודמות.
באפריל 2023 נכלל ברשימת טיים 100 השנתית של מגזין טיים.
גדי סוקניק
גדי סוקניק (נולד ב-26 באוגוסט 1952) הוא עיתונאי, מגיש רדיו וטלוויזיה ישראלי. הגיש, בין היתר, את מהדורת החדשות המרכזית של חדשות 2, ומשמש פרזנטור של חברות מסחריות.
ביוגרפיה
גדי סוקניק נולד בקריית טבעון, בנו של מרדכי, ממקימי "פלגות הלילה" של וינגייט והפלי"ם. התגייס לצה"ל ב-1970 ואת שירותו הצבאי הסדיר, שנמשך חמש שנים, עשה בקומנדו הימי, שייטת 13, בה המשיך לשרת במילואים עד גיל 45. השתתף בין השאר במבצע אביב נעורים (חיסול מנהיגי המחבלים בביירות) ובמבצע החשאי להעלאת יהודי אתיופיה מסודאן בדרך הים.
לאחר שחרורו מהצבא למד פילוסופיה ותיאטרון לתואר ראשון באוניברסיטה העברית בירושלים.
משנת 1978 ועד שנת 1990 שימש כתב כלכלי בקול ישראל בירושלים ואחר כך בתל אביב. במקביל, סיקר את הכלכלה בעיתונים שונים, בעיקר ב"גלובס". בשנת 1991 עבר לערוץ הראשון בטלוויזיה. בתחילה שימש כתב פלילי ולאחר כמה חודשים עבר להיות כתב מדיני. בתקופו בערוץ הראשון היה מעורב בשערורייה-זוטא, כאשר שעות אחדות לפני שהותר לפרסום שהמבצע לשחרורו של נחשון וקסמן נכשל, ולאחר שהמבצע הסתיים, עקף סוקניק את הצנזורה במחאה ורמז על כישלון המבצע באומרו בשידור חי ש"זהו אינו ערב שמח". בעקבות אותו ערב, הגמישה הצנזורה את פעילותה בישראל. בפרשה אחרת, שכונתה בעיתונות "פרשת ראש השב"כ", חשף סוקניק חשדות נגד ראש השב"כ, יעקב פרי. ככתב מדיני סיקר את תהליך השלום בארץ ובעולם. בשנת 1995 עבר לערוץ 2, שם שימש כעורך הפוליטי ובמקביל, הגיש את תוכניות האקטואליה "אולפן שישי" לצדו של עמנואל רוזן. לאחר עזיבתו של רפי רשף את חברת החדשות הגיש את "חמש עם" (עד שנת 2001).
לאחר שיעקב אילון עזב את הגשת המהדורה המרכזית של "חדשות ערוץ 2" ב-2001, תפס סוקניק את מקומו לצדה של מיקי חיימוביץ'. מאז עזיבתה של חיימוביץ' בסוף שנת 2002, הגיש סוקניק את המהדורה לצדה של יונית לוי. בנוסף להנחיית מהדורת החדשות, הגיש סוקניק גם משדרים מיוחדים בערוץ 2 ובהם משדרי "יומטוב" למען ילדים ונוער בסיכון בישראל (לצד אסי כהן בשנת 2005 ולצד איל קיציס בשנת 2006), הסדרה "עשר הכי", "סודי ביותר" (על היחידות המובחרות בצה"ל), את טקס אנשי השנה 2007 לצד יובל סמו, את השעשועון "הפוליגרף" ועוד. התוכנית "הפוליגרף" ספגה ביקורות רבות, הגורסות שמדובר בתוכנית עם נושאי שיחה גסים מדי לשעת צפייה כזאת.
ביולי 2007 הודיע סוקניק כי אין בכוונתו לחדש את חוזהו, ובמקביל חתם על חוזה עם בנק לאומי למשכנתאות, לפיו ישמש כפרזנטור של הבנק במשך שלוש שנים. את מהדורת החדשות האחרונה הגיש ב-1 באוגוסט 2007. בשנת 2008 שימש, בין היתר, כיועץ לאיש העסקים יצחק תשובה, וליווה אותו בחנוכת מלונות פלאזה בניו יורק ובלאס וגאס.
בשנת 2008 הקים עם סיגל אביטן את חברת פרסקאסט המתמחה בשידורי טלוויזיה באינטרנט. בשנים 2008–2010 כיהן כיו"ר רדיו לב המדינה. באותן שנים ביים כמה סרטים תיעודיים: על רצח רבין, על הסתלקות אריאל שרון, ועל אסון השייטת. בשנים 2009–2010 הגיש את תוכנית האקטואליה היומית "אנשי היום" בערוץ 2. בשנת 2011 שימש כתב ומגיש בתוכנית התחקירים '360' של זכיינית ערוץ 2 "רשת". הגיש את הסדרה האקולוגית "האיש הירוק" (רשת, ערוץ הבריאות), המשודרת בערוצי הכבלים והלוויין.
בשנת 2020 השתתף בתוכנית המציאות "הזמר במסכה" של ערוץ 12, בתור הדב והודח שלישי. סוקניק משמש גם פרזנטור של חברת הייעוץ הפיננסי קרדיט קלין.
כיום משמש כמגיש בערוץ דמוקרטtv.
חיים אישיים
סוקניק היה נשוי לנילי סוקניק. לזוג שני ילדים, העיתונאית תמר סוקניק וחנן. לאחר גירושיו, ניהל מערכת יחסים עם לימור פילו ולהם בן ושמו זיו סוקניק. מתגורר ברמת השרון. בשנת 2013 אימץ סוקניק אורח חיים טבעוני.
יחסי הונגריה–קנדה
יחסי הונגריה–קנדה הם היחסים הבילטרליים בין קנדה להונגריה. כ-300,000 קנדים מקורם בהונגריה. שתי המדינות חברות בנאט"ו, ב-OECD ובאו"ם.
היסטוריה
הקשר הראשון בין קנדה להונגריה היה באמצעות מהגרים הונגרים שהיגרו לקנדה בראשית המאה ה-19 והתיישבו בעיקר באונטריו ובפרובינציות הערבה. בשנת 1867 קנדה הפכה למדינת קונפדרציה ובאותה שנה הונגריה הצטרפה לאוסטריה ויצרה את האימפריה האוסטרו-הונגרית. בתחילה, כל הקשר הרשמי בין קנדה לאימפריה התנהל דרך לונדון.
באוגוסט 1914 הכריזה בריטניה מלחמה על האימפריה האוסטרו-הונגרית וגרמניה. קנדה הצטרפה לכוחות הבריטים ונלחמה לצד הצבא הבריטי במהלך מלחמת העולם הראשונה. בסוף המלחמה בשנת 1918 הפכה הונגריה לאומה עצמאית. במהלך מלחמת העולם השנייה לחמו חיילים קנדים והונגרים זה בזה במהלך פלישת בעלות הברית המערביות לגרמניה. בתום המלחמה הפכה הונגריה למדינה קומוניסטית. בין 1948–1952 הגיעו לקנדה כק12,000 הונגרים עקורים לאחר המלחמה.
כתוצאה מהמהפכה ההונגרית בשנת 1956, למעלה מ-30,000 הונגרים עזבו את הונגריה בשנים 1956–1957 והיגרו לקנדה שהייתה אחת המדינות הבודדות שקיבלו אותן. בשנת 1964, קנדה והונגריה כוננו רשמית יחסים דיפלומטיים ובשנת 1965 שלחה קנדה את השגריר הראשון שלה בהונגריה. בשנת 1989 הפכה הונגריה למדינה חופשית ודמוקרטית וביולי 1990 עזבו הכוחות הסובייטים את המדינה. נערכו גם כמה ביקורים רמי דרג בין שתי המדינות. במהלך שנות ה-90, הוציאה ממשלת קנדה כסף על פרסומות בהונגריה במטרה להניא את ההונגרים מהגירה לקנדה.
בשנת 2014 חגגו קנדה והונגריה 50 שנות יחסים דיפלומטיים.
ביקורים רמי דרג
ביקורים רמי דרג מקנדה בהונגריה
ביקורים רמי דרג מהונגריה בקנדה
היחסים בין שתי המדינות
שתי המדינות חתמו על כמה הסכמים דו-צדדיים, כגון הסכם לשיפור והגנה על השקעות זרות (1991), הסכם ביטול מיסוי כפול (1992), אמנת סיוע משפטי פלילי (1995), והסכם על תעופה (1998).
תחבורה
מתקיימות טיסות ישירות בין בודפשט לטורונטו עם אייר קנדה רוז'.
יחסי סחר
בשנת 2018 הסתכם המסחר בין קנדה להונגריה ב-871 מיליון דולר קנדי. הייצוא העיקרי של קנדה להונגריה כולל: מכונות חשמל, כלי רכב, ציוד אופטי ורפואי ופלסטיק. הייצוא העיקרי של הונגריה לקנדה כולל: מכונות, מוצרי תרופות, מכונות חשמל, כלי רכב וציוד אופטי ורפואי. חברת לינאמר הקנדית, אחת הספקיות הגדולות בתעשיית הרכב בקנדה, מעסיקה 2,300 עובדים בהונגריה ומרחיבה את פעילותה במדינה. באוקטובר 2016 חתמו קנדה והאיחוד האירופי (הכולל את הונגריה) על הסכם סחר חופשי המכונה "הסכם הכלכלה והסחר המקיף".
רובין הוד: נסיך הגנבים
רובין הוד נסיך הגנבים הוא סרט קולנוע שיצא לאקרנים בשנת 1991 המספר על עלילותיו של רובין הוד בכיכובו של קווין קוסטנר. הסרט עצמו היה הצלחה עצומה בעולם והפך לאחד משוברי הקופות של אותה שנה כאשר הכניס בארצות הברית 160 מיליון דולר וברחבי העולם, 390 מיליון דולר. בהתחשב בתקציבו הנמוך מאוד, 48 מיליון דולר הוא הפך לאחד הסרטים המפתיעים של אותה שנה. הסרט שימש כמקפצה עבור קווין קוסטנר והפך אותו לאחד השחקנים הפופולרים של הוליווד באותה תקופה.
תקציר העלילה
כשמגיעים עזים ורובין לאנגליה הם נתקלים בשבעת חייליו של השריף בפיקודו של בן דודו של השריף גיי מגינסבורן שעה שרודפים אחרי ילד שצד בשטחו של השריף. רובין הורג לבדו (מכיוון שעזים באותו הזמן מתפלל) את כל החיילים מלבד גיי מגינסבורן. כשמגיע רובין למבצרו ההרוס הוא לוקח את משרתו דנקן שמספר לרובין מה קרה, רובין נשבע לנקום בשריף. רובין נוסע לביתה של העלמה מריאן בת דודתו של המלך ריצ'רד ואחותו של סר הנרי ואומר לה שנשבע לאחיה שיגן עליה מריאן דוחה את עצתו ואומרת שהיא יכולה להגן על עצמה. באותו הזמן אנשי השריף רודפים אחרי רובין וחבורתו רובין בורח ליער שרווד שלפי האגדה רדוף רוחות.
בעת שהם עוברים בנהר הם נתקלים בחבורת פורעי חוק מבוקשים בפיקודו של ג'ון ליטל (ג'ון הקטן) שדורשים "דמי מעבר" בנהר רובין מסרב ומזמין את ג'ון לדו-קרב. רובין מנצח ומתמנה למנהיג החבורה שמקבלת על עצמה ללחום את מלחמתם של המקופחים. מבין אנשי החבורה בולט ויל סקרלט, בהתנגדותו להנהגתו של רובין שמאשים אותו שכל רצונו הוא לחזור להיות אציל.
בשלב מסוים אף רובין יורה חץ בידו של ויל (חץ וקשת היו נשקיו העיקריים של רובין הוד ואחד הסמלים העיקריים שלו). באחד הטקסים של השריף, רובין בא מחופש לקבצן עיוור ונפגש עם העלמה מריאן, היא מדווחת לו כי השריף רוצה להיות מלך על כל אנגליה מקים צבא ענק ואף שולח שוחד לברונים כדי שיתמכו בו. באותה ההזדמנות רובין פונה לבישוף כדי שיבהיר לו על העלילה שאביו סגד לשטן הבישוף טוען שאביו של רובין התוודה בפניו, באותו הזמן מגיע לכנסייה השריף ורובין בקושי מצליח להתחמק.
החבורה החלה לשדוד את הכירכרות שמובילות את כספי השוחד שמיועדים לברונים, באחד משוד הכירכרות האלה מצטרף אליהם הכומר השתיין הנזיר טאק. השריף מעלה ומעלה את הפרס על ראשו של רובין ומדביק לו את הכינוי רובין הוד (משחק מילים על "riding hood", "הברדס הרוכב" או "חובש הברדס"), ובגלל כישלונו של גיי מגינסבורן השריף רוצח אותו בעצת אמו המכשפה. השריף מגייס את השבטים הקלטים ותוקף את אנשי רובין הוד ביער שרווד, רבים נהרגים או נופלים בשבי, בין השאר המשרת הנאמן דנקן. רק שבעה אנשים כולל אשתו של ג'ון הקטן (ובנה התינוק) נשארים. בינתיים השריף חוקר את השבויים בעינויים שיגלו לו אם רובין חי או מת ואם הוא חי היכן הוא. ויל סקרלוט מסכים למשוך את רובין לארמון, וולף צועק עליו "רובין לא יאמין לך, הוא יודע שאתה שונא לו", שאר עשרת השבויים נידונים למוות.
המכשפה מנבאת כי רובין יביס את השריף אלא אם כן לשריף יהיה צאצא מבית המלוכה, כלומר, עליו להתחתן עם ליידי מריאן. השריף מחליט שהחתונה תהיה ביום ההוצאה להורג. בינתיים מתברר כי השנאה של וויל סקרלוט לרובין נובעת מכך שוויל סקרלוט הוא אחיו למחצה של רובין. אביו של רובין התחתן עם איכרה אחרי מות אשתו ומהם נולד ויל. רובין חשב שזו בגידה בזכר אימו וביקש מאביו לגרש את ויל ואימו, ואביו נענה לו אבל נשאר מסוכסך עמו. בסוף, כל החבורה תוקפת את הארמון ומצילה את שאר החבורה, הנידונים למוות. השריף מכריח את הבישוף לחתן אותו ואת מריאן בניגוד לרצונה אבל רובין ועזים פורצים לחדר. עזים הורג את המכשפה ורובין הורג את השריף בפגיון שהסתיר במגפו. בסוף הסרט רובין נושא לאישה את העלמה מריאן, כשהמלך ריצ'רד לב הארי מגיע בזמן לתת את ברכתו.
אליפות טוראי פאן פסיפיק הפתוחה
אליפות טוראי פאן פסיפיק הפתוחה היא טורניר טניס מהקטגוריה העליונה בסבב ה-WTA הנערך בעיר טוקיו שביפן מאז שנת 1984. בין השנים 1993 ל-2008 הטורניר השתייך לדרג ה-1 בסבב הנשים, ומ-2009 (עם השינויים שנערכו בסבב) הוא משתייך לטורנירי הפרמייר. עד שנת 2007 הטורניר נערך באולמות על משטחי שטיח אולם ב-2008 הוא נערך על משטחים קשים ופתוחים.
בין הזוכות המפורסמות בעבר : שטפי גראף (3 זכיות), גבריאלה סבטיני (3 זכיות), מרטינה נברטילובה (2 זכיות), קימיקו דאטה (זכייה אחת), מרטינה הינגיס (5 זכיות), לינדזי דבנפורט (4 זכיות) ומריה שראפובה (זכייה אחת).
התחרות נערכה עד שנת 2008 בהגימנסה של מטרופולין טוקיו, והחל משנת 2008 התחרות נערכת בקולוסיאום אריאקה.
גביע ההכתרה
גביע ההכתרה (באנגלית: Coronation Cup) היה תחרות כדורגל חד-פעמית שנערכה לכבוד חגיגת הכתרתה של המלכה אליזבת השנייה. בתחרות שנערכה במאי 1953 בגלאזגו, סקוטלנד השתתפו ארבע קבוצות אנגליות וארבע קבוצות סקוטיות. בדומה לגביע תערוכת האימפריה, תחרות זו נחשבה ליוקרתית בזמנה ואפשרה לקבוצות לבחון את יכולותיהן מול קבוצות מליגות אחרות, בימים שלפני הכדורגל האירופי. סלטיק והיברניאן הסקוטיות נפגשו בגמר שנערך באצטדיון האמפדן פארק, סלטיק ניצחה בתוצאה 0-2 בפני קהל של 117,060 צופים.
קומפני
רקע
ג'ורג' פירת', שחקן שהחל לעסוק בכתיבה, חיבר בסוף שנות השישים 11 מחזות קצרים בני מערכה אחת, שרובם עסקו במערכות יחסים בין שני אנשים (זוגות נשואים, חברים טובים וכדומה). קים סטנלי הייתה אמורה לשחק בתפקידים הראשיים, ואנתוני פרקינס הביע עניין בבימוי. לאחר שהפקת המחזות נתקלה בקשיים, התבקש התמלילן והמלחין סטיבן סונדהיים לייעץ לגבי המשך העבודה על הפרויקט. סונדהיים בתורו ביקש את עצתו של ידידו, המפיק והבמאי הרולד פרינס. להפתעתם של פירת' וסונדהיים, הציע פרינס להשתמש במחזות כבסיס למחזמר. הקושי נבע מהעובדה שלא היה קשר של ממש בין המחזות השונים, והיה צורך למצוא דרך לאחד אותם ליצירה אחת. הפתרון של פירת' וסונדהיים התבסס על כך שברוב המחזות הייתה דמות חיצונית שתפקידה היה לשמש כזרז להתרחשות הדרמטית העיקרית. פירת' וסונדהיים איחדו את הדמויות האלה לדמות יחידה בשם רוברט, שהייתה לגיבור הראשי של המחזמר. מנקודת מוצא זו הם פיתחו את התמות המרכזיות במחזמר, והמבנה הייחודי שלו. כתיבת השירים היוותה אתגר נוסף: סונדהיים חש שהטקסט של פירת' עומד בזכות עצמו ואין צורך בשירים כדי לקדם את העלילה, מה גם שלא הייתה עלילה מרכזית לקדם. הפתרון שנמצא הוא שרוב השירים הם פרשנות של הדמויות להתרחשות אבל אינם חלק ממנה.
עלילה
הגיבור הראשי במחזמר הוא רוברט, המכונה על ידי חבריו גם בשם בובי, ובשלל שמות חיבה אחרים. הוא רווק בן 35 החי בניו יורק. חבריו הקרובים הם חמישה זוגות נשואים: שרה והארי, סוזן ופיטר, ג'ני ודייוויד, ואיימי ופול, כולם בערך בני גילו של רוברט, וכן ג'ואן ולארי, המבוגרים משאר החבורה. המפגשים עם החברים ממלאים את חייו. החברים לוחצים על רוברט למצוא בת זוג ולהינשא, אולם הוא כלל אינו בטוח אם הוא מעוניין בקשר זוגי משמעותי. למרות זאת הוא יוצא עם שלוש בחורות: אפריל, דיילת אוויר נאיבית, מרתה, בחורה אופנתית ומתוחכמת, וקיית'י, בחורה מעיירה קטנה המרגישה זרה בניו יורק.
סיפור המסגרת של המחזמר הוא מסיבת הפתעה לכבוד את יום הולדתו ה-35 של רוברט שמארגנים חמשת זוגות החברים. הקבוצה חוגגת את חברותם המשותפת ומאחלת לרוברט להינשא, בעוד הוא נשאר מסויג. למרות הקרבה הגלויה בין רוברט וחבריו, נראה שבאופן מוזר הזוגות כלל אינם מכירים זה את זה, והאירוע נושא אופי סוריאליסטי. מסיבת יום ההולדת מובילה לאוסף של סצנות קומיות, שבהן נפגש רוברט עם אחד מהזוגות או אחת מחברותיו. רוברט צופה בזוגות ובהתמודדות שלהם עם הקשיים בחיים המשותפים, הריבים, החשש מפני איבוד הזהות העצמית, האפשרות לגירושין או לבגידה, המפלט שחלקם מוצאים באלכוהול או מריחואנה, ועוד. במהלך המחזמר משתנה היחס של רוברט לזוגיות ונישואין והוא מפתח גישה בוגרת ומורכבת יותר לנושא. למרות שהדבר אינו נאמר במפורש, נהוג לראות את עלילת המחזמר כ-"מתרחשת בראשו של רוברט" כלומר מתארת את מחשבותיו וזיכרונותיו של בזמן שהוא בוחן את חייו ומתלבט לגבי זוגיות עתידית.
בישראל
קומפני הועלה לראשונה בישראל בידי רפי ניב בסטודיו למשחק של יורם לווינשטיין ב-11 בנובמבר 2006, לפי תרגומו של דניאל אפרת. ניב העלה את ההפקה מחדש בתיאטרון באר שבע ב-28 במאי 2011, בכיכובם של ריקי גל (ג'ואן), צק ברקמן (בובי), מיכל ברנד (איימי), מיכל ויינברג (סוזן), שרון צור (פיטר), אביטל פסטרנק (ג'ני), יונתן רוזן (פול), שרון שחל (שרה), קרן מרום (מרתה), ארז וייס, מולי שולמן (הארי), רונה פרומצ'נקו (אפריל), שלום שמואלוב (לארי) ומירב שירום (קאתי).
ההפקה בווסט אנד (2018)
בשנת 2018 הועלתה ההצגה בווסט אנד במבנה שונה לחלוטין ממה שנראה קודם.
בובי (Bobby) שונתה לבובי (Bobbie), תפקיד נשי שאותו גלימה רוזלי קרייג.
כמו כן, הזוג איימי ופול הפכו לג'יימי ופול, זוג חד מיני.
שלוש הנשים אפריל, מרתה וקאתי שאיתם בובי מבלה במחזמר המקורי שונו לתפקידים גבריים.
פאטי לופון, שכיכבה במחזמר בעבר בתפקיד ג'ואן, בהקראה בליווי הפילהרמונית של ניו יורק, חוזרת בהפקה הזו לתפקיד.
עיבוד קולנועי
סונדהיים שאל את התסריטאי ויליאם גולדמן בסביבות שנות ה-90 אם יהיה מעוניין לכתוב את התסריט לעיבוד קולנועי למחזמר.
גולדמן השיב:
"קומפני הוא אחד ממחזות הזמר הטובים שיש. כמו ג'יפסי או חברי ג'ואי, אני מחשיב את קומפני כאחד מחזות הזמר החשובים, הטובים והאהובים ביותר. אני זוכר שראיתי את ההצגה חמש פעמים ואהבתי כל פעם, אבל...הייתה לי בעיה ענקית עם העובדה שהדמות הראשית הוא בבירור הומו ואף אחד לא רוצה לדבר על זה. האל, ג'ורג' וסטיב כולם אמרו שהוא בחור סטרייט עם בעיית התמדה. בכל מקרה ההצגה היא אחת האהובות עליי. מצאתי לעצמי דרך לשנות את זה, לשמור את השירים, אך להוסיף קצת מבנה סיפורי."
הרברט רוס היה אמור לביים את הסרט אבל גולדמן אמר שסונדהיים אמר לבמאי לפרוש מהפרויקט.
ב-2010 הייתה ספקולציה שניל לביוט יביים גרסה קולנועית למחזמר.
נכון לשנת 2019 אין תכנונים לצילום גרסה קולנועית למחזמר.
חיטה
חיטה (שם מדעי: Triticum) היא סוג במשפחת הדגניים, הכולל מינים תרבותיים חשובים ביותר כמקור מזון לאדם. החיטה היא צמח עשבוני חד שנתי עם ציצית שורשים.
חיטה היא הגידול השני הנפוץ ביותר בעולם אחרי תירס ולפני אורז. היא גדלה בכל חלקי העולם מלבד האזורים הטרופיים. הייצור השנתי עומד על 736 מיליון טון.
מינים תרבותיים של חיטה הם מרכיב המזון העיקרי בתרבויות רבות, במיוחד באזור הים התיכון, והיא נמנית בין חמשת מיני דגן; החיטה היא גם אחד משבעת המינים שנשתבחה בהם ארץ ישראל.
מבנה החיטה
הגבעולים של החיטה הם קנים זקופים המורכבים מפרקים ומפרדים. עלי החיטה מורכבים מנדן העוטף את פרקי הקנה ומטרף צר וארוך. התפרחת היא שיבולת אשר מורכבת משיבוליות המסודרות בשני טורים לאורכו של הציר. הפרחים של החיטה מואבקים על ידי הרוח או באמצעות האבקה עצמית. הפרי של החיטה מכונה גרגר והוא כולל את הזרע.
הקליפות הן שלוש: המוץ, הוא החיצוני שבקליפות ונפרד בקלות יחסית על ידי הדישה; המורסן; והסובין היא קליפת הגרגר עצמו. בגרעין עצמו ישנם חלקים מהם יוצא הקמח וחלקים מהם יוצאת הסולת.
מוצא החיטה
במזרח התיכון שימש צמח החיטה כמזון בסיסי כבר מראשית ימי החקלאות בתקופה הנאוליתית.
גנטיקה
חקר הגנטיקה בשנים האחרונות זיהה באם החיטה, אשר נמצאה באתרים ארכאולוגים רבים מאז גילויה בידי אהרון אהרונסון, צמח מוכלא משני עשבי בר דיפלואידים ודו ביתיים, אשר זווגו בטבע שנים רבות לפני תירבות החיטה. חיטת הלחם המצויה כיום, הוכלאה פעם נוספת עם עשב בר נוסף בתחילת תירבות החיטה, והיא בעלת סדרת כרומוזומים הקסאפלואידית - כלומר בעלת שלושה זוגות כרומוזומים הומולוגיים בעלי תפקידים דומים, שמקורם משלושת הצמחים המקוריים.
חוקרים ישראליים ואמריקניים מצאו גן באם החיטה שאבד במהלך התירבות שלה, שעשוי לשפר את החיטה המודרנית מבחינה תזונתית, ולהעשיר את החיטה בחלבונים, אבץ וברזל.
עם פיתוח החקלאות נוצרו, הן בצורה מכוונת על ידי האדם, והן בידי הטבע, זנים המוגדרים כ‘זנים מסורתיים‘. במאה השנים האחרונות יש מסחור ותיעוש והשבחה המובילה למספר מצומצם של זנים משומשים, אך עתירי יבול ועמידים, דבר המוביל לצמצום גנטי ולאובדן זנים. בעשרות שנים האחרונות נעשים מאמצים למצוא, לאסוף, לאפיין גנטית, ולשמר זנים מסורתיים במאגרי גנים ייעודיים. בארץ שני מאגרים ובהם גם גנים של חיטה, באוניברסיטת תל אביב, ובבנק הגנים לצמחי ארץ ישראל במכון וולקני.
זני חיטה
החיטה הקשה Triticum durum היא חיטת הדורום או חיטת פסטה, מוכרת מהמאה הראשונה לספירה והיא נפוצה גם בתקופה המודרנית. היכולת של זן זה לעמוד בפני היובש הפכה אותו לזן השולט בחקלאות המסורתית של כל ארצות הים התיכון. הקמח של החיטה הקשה לא מתאים לאפיית לחם רגיל, אלא למאפים מסוגים אחרים שאינם מצריכים תפיחה כמו פיתות ומצות. שימושו העיקרי של קמח זה הוא בתעשיית האיטריות (פסטה), אשר מיוצרות מהסולת הדקה.
חיטת הלחם T. vulgare גדלה בעיקר באזורים ממוזגים, קרים וחמים למחצה. גידולה נעשה בחורף, תנובתה גדולה מאוד ותכונותיה הן המתאימות ביותר לטחינת קמח תעשייתית. Triticum timopheevii Einkorn wheat Triticum polonicum כוסמין Triticum timopheevii Khorasan wheat Triticum urartu Triticum zhukovskyi Triticum aethiopicum Triticum araraticum Triticum carthlicum Triticum compactum Emmer
שימושים
גרגירי החיטה מכילים כ־70% עמילן וכ־10% של חומרים חלבוניים, בהתאם לכך היא משמשת למאכל. מגוון אופני ההכנה והמאכלים המבוססים על החיטה הוא רב והיא נחשבת למוצר יסוד. אמנם ניתן גם לבשל את גרגירי החיטה כמאכל בפני עצמו; אך השימושים העיקריים של החיטה מבוססים על הקמח שלה. טחנות קמח טוחנות את זרעי החיטה ומכינות מהם קמח - שממנו מכינים לחם, עוגות, פשטידות, פסטה ומוצרי בצק אחרים. החיטה משמשת כיום גם כמקור למספוא, לייצור שמן חיטה לצרכים רפואיים, לייצור בירה, ולהפקת אתנול לצורכי מאכל, רפואה ודלק בר-קיימא.
בירת חיטה היא בירה, בדרך כלל מסוג אֵיְיל, אשר מבושלת עם כמות גדולה של חיטה. ברוב המקרים מדובר בשילוב של לתת חיטה עם לתת שעורה, בשיעור שווה או גבוה יותר של החיטה. בירת חיטה בושלה כבר לפני אלפי שנים במצרים העתיקה ובבל. בתקופה המודרנית מרכז הייצור של בירות החיטה הוא במחוז הגרמני בוואריה ובבלגיה.
גרגירי החיטה משמשים גם להכנת פניני חיטה המכונים בורגול, אשר משמשים להכנת דייסות ופתיתי חיטה.
עשב חיטה נוצר מהנבטה של זרעי חיטה והצמחתה לגובה של 10–15 ס"מ. את העשב טוחנים במטחנה שהיא בעצם מעין מסחטה ייחודית. הנבט מכיל כלורופיל ברמות גבוהות, המקנה לו את צבעו הירוק. כמו כן, עשב החיטה מכיל ויטמינים רבים, מינרלים, סיבים, נוגדי חמצון וחלבונים. המיצוי של עשב החיטה ניתן לשימוש בדרכים רבות ומועילות, בעיקר בשתייה.
הסובין של החיטה משמשים בעיקר להזנה של בעלי החיים.
קש החיטה משמש כמזון לבעלי חיים וכחומר גלם להפקת תאית עבור תעשיית הנייר.
שימושים רפואיים על פי מקורות קדומים ועד ימינו
בימי הביניים שימשו מיני חיטה שונים לריפוי מחלות עור, קצרת, פצעים מוגלתיים וכן לשיפור עור הפנים, לניקוי רפואי אינטימי לנשים ולהקלת כאבי חזה וכליות. ברפואה העממית בימינו משמשת החיטה לניקוי ורענון עור הפנים, לטיפול בדלקת פרקים, בשיעול, בסתימות בדרכי השתן וכן לשיכוך כאבים ולשיפור הזיכרון.
ייצור חיטה בעולם
יצרניות החיטה הגדולות בעולם הן סין, הודו וארצות הברית, אך בניגוד לשתי הראשונות בהן כל החיטה משמשת לצריכה מקומית, בארצות הברית מיוצא כמחצית מיבול החיטה לרחבי העולם. בשנת 2010 הייתה תפוקת החיטה העולמית 653,654,525 טונות.
משק החיטה בישראל
לפני קום המדינה גידלו הפלחים הערבים לזן מקומי מתאים לכל אזור בארץ, כמו נורסית, ג'לג'ולית ואבו פאשית. עם חידוש ההתיישבות החקלאית היהודית בארץ ישראל, היה נהוג במשק העברי לזרוע זנים של חיטה קשה. לאחר התבססות החקלאות היהודית והתפתחות המחקר, עברו החקלאים היהודים לזנים מתאימים של חיטה רכה כמו חיטת הלחם T. vulgare.
עם קום המדינה סיפקו חקלאי ישראל 10%-12% מהתצרוכת ובשנת 1982 הגיעה האספקה העצמית לכמחצית התצרוכת, זאת למרות הגידול באוכלוסייה.
רוב החיטה בישראל גדלה בנגב. גידול החיטה בארץ ממוכן ומייתר עבודת ידיים כמעט לחלוטין.
אלרגיה לחיטה
אלרגיה לחיטה היא תגובה חיסונית אוטואימונית שלילית לחיטה המתאפיינת בכאבי בטן, אנמיה, פריחה והפרעות עיכול. היא אינה נחשבת אלרגיה לגלוטן או צליאק.
חולי צליאק הם אנשים הרגישים לגלוטן ועל כן הם אינם יכולים לאכול חיטה ומוצריה. זוהי מחלה הנובעת מרגישות לחלבון בשם גליאדין (Gliadin), המרכיב, יחד עם חלבון נוסף בשם גלוטנין, את הגלוטן המצוי בדגנים מסוימים. דרכי מניעה מתסמינים (אך אינו מרפא את המחלה), היא הימנעות קפדנית מאכילת מזונות המכילים גלוטן.
פיתוח ישראלי חדשני של חברת Ukko, עושה ניסיון בשיטהביוטכנולוגיות, על מנת לפתח חיטה המבטאת את הגן היוצר את חלבון הגלוטן, אך בצורה שלא יזוהה על ידי מערכת החיסון.
תהליך גידול ועיבוד החיטה
גורן - משטח פתוח המשמש לאיסוף שיבולי החיטה לאחר הקציר, כדי לדוש אותן (ראה להלן).
מַתְבֵּן - מבנה מקורה המשמש לאחסון החיטה לאחר הדיש או גבעולי החיטה (לאחר הפרדת הגרגרים ולצורך מאכל לבהמות).
החיטה בתרבות
החיטה נזכרת 30 פעמים במקרא, בראש רשימת גידולי היסוד של ארץ ישראל. היא כלולה בשבעת המינים. במקרא מוזכר גידול חיטה באזורים שונים בארץ: בעפרה שבנחלת בנימין, בבית שמש , בירושלים ובעבר הירדן גדלו מיני חיטים משובחות - בעמון  ובגלעד  וכן בארם נהריים  ובמצרים.
זיהויה של החיטה המופיעה במקרא עם הסוג טריטיקום Triticum אינו מוטל בספק. השם חיטה משותף לכל השפות השמיות. לגידול זה קיימת מסורת זיהוי רציפה וברורה בשל היותו צמח חשוב ביותר במזונו של האדם החל מהמהפכה החקלאית. זהו מין הדגן השכיח ביותר בעולם העתיק, ואין ספק שבתקופת המקרא היה מבוית בכל התרבויות של אזור הסהר הפורה. מוסכם על כל החוקרים שמיני החיטים השכיחים ביותר היו חיטה קשה (T. durum) וחיטה רכה (T. aestivum). למעשה, החיטה הקשה, שלה מספר זנים, הייתה הדגן העיקרי והיא מהווה כ־90% מכלל הממצא הבוטני הארכאולוגי (שכולל מאות רבות של אתרים). החיטה המשיכה להוות גידול מרכזי גם בתקופת חז"ל ובימי הביניים.
מריו באנוז'יץ'
מריו באנוז'יץ' (בקרואטית: Mario Banožić; נולד ב-10 במרץ 1979) הוא פוליטיקאי קרואטי ממפלגת האיחוד הדמוקרטי הקרואטי. מכהן כשר ההגנה מאז 23 ביולי 2020. בעבר כיהן כשר לנכסי המדינה בין השנים 2019–2020.
ביוגרפיה
באנוז'יץ' נולד בווינקובצי ב-10 במרץ 1979. ב-2002 השלים תואר ראשון בכלכלה באוניברסיטת אוסייק, וב-2008 השלים תואר שני. הוא החל בקריירה ציבורית, וב-2009 מונה לראש מחלקת התיירות במועצת מחוז ווקוברסקו-סריים. שנה לאחר מכן מונה לעוזר ראש המחלקה האדמיניסטרטיבית לפיתוח אזורי ושיתוף פעולה בינלאומי במחוז. ב-2013 השלים את הדוקטורט שלו בכלכלה. באותה שנה מונה לראש שירות המומחים לביקורת פנימית של מחוז ווקוברסקו-סריים. ב-2018 הצטרף למפלגת האיחוד הדמוקרטי הקרואטי והפך לאחד מחברי הוועד המרכזי של המפלגה. ב-22 ביולי 2019 הוא מונה לשר לנכסי המדינה בממשלתו הראשונה של אנדריי פלנקוביץ'. ב-23 ביולי 2020 הפך לשר ההגנה בממשלתו השנייה של פלנקוביץ'.
מעיין הבירה
מעיין הבירה היא מסעדה הפועלת משנת 1962 בעיר התחתית של חיפה וסגנונה הוא אוכל יהודי מזרח אירופאי.
היסטוריה
במשך הזמן גדל חלל המקום. בשנת 1997 נפטר מאיר נחום והניהול עבר לידי בנו ראובן.
בין המנות המוגשות במסעדה כבד קצוץ, קישקע, קרעפלך ומנת הדגל הקוסטיצה.
ביולי 2020, בעקבות מגפת הקורונה, החלה המסעדה לראשונה מאז היווסדה, לבצע משלוחים.
מתאן
מתאן (שם מדעי: Methane, מכונה גם גז הביצות) הוא תרכובת אורגנית פחמימנית רוויה במלואה, המופיעה בטבע כגז דליק, חסר צבע וריח. מתאן הוא האלקאן הפשוט ביותר, וכן התרכובת האורגנית הפשוטה ביותר; נוסחתו CH4.
על פי מודל VSEPR הצורה הגאומטרית של המתאן היא טטראהדרית.
המתאן הוא מרכיב עיקרי (מעל 70% בנפח) של גז טבעי, ולכן נחשב לדלק חשוב. בעירת מולקולה אחת של מתאן יוצרת מולקולה אחת של פחמן דו-חמצני (CO2) ושתי מולקולות מים:
האנרגיה המשתחררת בתהליך שריפה בלתי מבוקר, שבו המים משתחררים במצב גזי, היא כ-50 מיליון ג'ול לקילוגרם מתאן.
המתאן הוא גז חממה חזק בטווח הקצר; על פני 20 שנה, מתאן יוצר אפקט חממה גבוה פי 84 מאשר פחמן דו-חמצני באותה מסה, אך זמן החיים שלו באטמוספירה קצר יותר מאשר של הפד"ח. ריכוז המתאן הממוצע באטמוספירה עלה בעידן התעשייתי עד קרוב ל-2 חלקים למיליון, כמעט פי 4 מהריכוז היציב על פני כ-800 אלף שנה (לפי נתונים פלאו-קלימטולוגיים), אך ריכוז זה עדיין נמוך משמעותית מריכוז גזי החממה האחרים, ולכן המתאן אינו נחשב לגורם העיקרי להתחממות כדור הארץ כיום.
מתאן בכדור הארץ
רוב המתאן הקיים כיום בכדור הארץ נוצר כתוצאה מריקבון של חומרים אורגניים בתנאים אנאירוביים (תנאים של חוסר חמצן). לתהליך זה (הנקרא מתאנוגנזה) אחראיים חלק מהחיידקים הקדומים. הללו מפרקים את החומר האורגני במעמקי האדמה; פירוק זה, אשר מתרחש מזה מיליוני שנים, הוא זה שהביא להיווצרות מרבצי הגז הטבעי. החיידקים המייצרים מתאן כחלק מתהליך הפקת האנרגיה בתאיהם נקראים מתאנוגניים. לעומתם, חיידקים מתאנוטרופיים, צורכים מתאן ומשתמשים בו להפקת אנרגיה בתאיהם. בין שני סוגי החיידקים אין כל קשר.
מקור מרכזי לפליטת מתאן לאטמוספירה (שהיא אחד הגורמים לאפקט החממה) הוא גידול בעלי חיים בחקלאות המודרנית. יונקים מעלי גרה מסוגלים לאכול מזון צמחי ולפרק ביעילות את התאית בעזרת החיידקים הקדומים במערכת העיכול שלהם; בתהליך העיכול נוצר מתאן אשר נפלט דרך הפה (בדומה לגיהוק). כמות המתאן המיוצרת על ידי מעלי גירה מהווה כנראה עשרות אחוזים מפליטת המתאן העולמית, אך היא משתנה ממין למין ותלויה בפרמטרים כגון תזונה, גיל ומשקל, ולכן קשה להעריך את הכמות הנפלטת בכל מדינה. פליטת נוספת של מתאן מתרחשת כתוצאה מפירוק אנאירובי של צואת בהמות, בעיקר בשדות אורז המוצפים במים.
מתאן נמצא בכמויות גדולות באטמוספירות של כוכבי הלכת הגדולים, המכונים גם ענקי הגזים: צדק, שבתאי, אורנוס ונפטון. בנוסף, על פני טיטאן, אחד מירחי שבתאי, מתקיים מתאן במצב נוזלי, אשר יוצר מערכת אקלימית הכוללת עננים, משקעים ונהרות, בדומה למים על פני כדור הארץ.
הקטנת פליטת מתאן הקשורה בפעילות האדם
כדי להפחית את פליטת המתאן הנובעת מפעילות האדם, וכך להקטין את אפקט החממה ואת זיהום האוויר, ננקטים הצעדים האלה:
סטודנטים למען חברה דמוקרטית
סטודנטים למען חברה דמוקרטית (באנגלית: Students for a Democratic Society, ובראשי תיבות SDS) היה ארגון סטודנטים סוציאליסטי רדיקלי שנוסד ב-1959 בארצות הברית. ארגון אקטיביסטי זה, שהיה חלק מהשמאל החדש האמריקאי, הגיע לשיא כוחו וגודלו בשלהי שנות ה-60 עד פירוקו ב-1969.
למרות שהארגון לא היה הראשון מסוגו, הסח"ד היה לנקודת השיא של הסטודנטים הרדיקליים מבחינה ארגונית, והשפעתו על התארגנויות סטודנטליות ניכרת עד ימינו. יסודות הארגון - פעולה ישירה, הסתמכות על תקציב זעום, כוחו הפוליטי של ציבור הסטודנטים - הם היום בסיס להתארגנויות אקטיביסטיות של סטודנטים מכל קצוות הקשת הפוליטית.
ארגון זה כתב את הצהרת פורט הורון שביקרה את ממשלת ארצות הברית על כישלונה להשיג שלום עולמי ולטפל בחוליי החברה המודרנית, וקראה לסטודנטים לנהוג באי ציות אזרחי.
הלל
{{פירושונים|אישים
אישים ששם משפחתם הלל
מקומות ואתרים
פירושים נוספים
ראו גם
}}
ויטוס דיינה
ויטוס דיינה (Vitus Diena), או "מחול ויטוס הקדוש", היה פסטיבל שנחוג בימי הביניים בצפון ומרכז אירופה (לטביה, גרמניה וכו') כל שנה ב-15 ביוני לפי הלוח הגרגוריאני כדי לציין את היום האחרון של שתילת השתילים.
גשם ביום זה היה אמור להיות סימן ליבול טוב, כמו גם הופעתם של דבורים או זבובים.
Their Satanic Majesties Request
Their Satanic Majesties Request הוא אלבום פסיכדלי של להקת הרולינג סטונז. האלבום הוא הראשון לצאת בבריטניה ובארצות הברית יחד ובאותה גרסה. האלבום יצא בסוף 1967, זמן קצר אחרי האלבום סרג'נט פפר של הביטלס ואלבומים רבים נוספים שנחשבים פורצי דרך. גם העטיפה של האלבום מזכירה את הפסיכדליה ואת מהפכת ילדי הפרחים. האלבום הוקלט בתנאים בלתי נוחים, בין שני המאסרים של ג'אגר ריצ'רדס וג'ונס.
השיר הגדול באלבום הוא She's A Rainbow, שהפך ללהיט. עוד שיר מפורסם באלבום הוא In Another Land, שהוא השיר הראשון של הלהקה שאותו שר ביל וויימן בשיר מקורי שלו. האלבום זכה במקום השלישי במצעד הבריטי ובמקום השני בבילבורד וזכה בתקליט זהב.
על אף הצלחת האלבום, החליטו חברי הלהקה לא לבצע את השירים שבו בהופעותיהם, ועם השנים הוא נינטש לאנחות. זה היה האלבום האחרון בו היה שותף מנהלם אולדהם, שכן זמן מה לאחר מכן פוטר אולדהם על רקע חיכוכים פנימיים.
רשימת שירים
כל השירים באלבום נכתבו בידי מיק ג'אגר וקית' ריצ'רדס אלא אם מצוין אחרת.
לימור שרייבמן-שריר
לימור שרייבמן-שריר (נולדה בשנת 1954) היא סופרת ורופאה ישראלית. מלכת היופי של ישראל לשנת 1973 וסגנית רביעית למיס תבל.
קורות חיים
לימור שריר נולדה וגדלה בתל אביב, בת יחידה לאנשי חינוך ואקדמיה. אביה אליעזר שרייבמן היה מחנך, מנהל בית ספר ומרצה למשפטים.
סיימה את לימודיה בתיכון עירוני א' בתל אביב במגמת ביולוגיה בו הייתה תלמידה מצטיינת. בשנת 1972 התגייסה לצה"ל, ובשנת 1973 זכתה במקום הראשון בתחרות מלכת היופי. בתחרות מיס תבל שהתקיימה ביוון החזיקו מחבלים בני ערובה בדרישה לסילוקה מהתחרות, אך שריר המשיכה בהתמודדותה ונבחרה לסגנית רביעית למיס תבל. בסיום התחרות חזרה לישראל להמשך שירותה הצבאי כפקידתו של שמואל גונן, אלוף פיקוד הדרום.
עם סיום שירותה הצבאי החלה את לימודי הרפואה באוניברסיטת לה ספיינסה ברומא שבאיטליה והמשיכה את לימודיה בפקולטה לרפואה ע"ש סאקלר באוניברסיטת תל אביב, שם הוענק לה התואר דוקטור לרפואה.
עבודת הדוקטורט שלה הוצגה בכנס בינלאומי בניו יורק, ופורסמה בכתב-העת Journal of Thoracic Cardiovascular Surgery. את הסטאז' עשתה במרכז הרפואי ע"ש חיים שיבא - תל השומר שם גם עבדה מספר שנים. כיום היא מתנדבת בארגון רופאים לזכויות אדם. החל משנת הלימודים תשע"א היא מרכזת קורס חדש, שתוכנן על-ידה במיוחד לסטודנטים לרפואה, המשלב לימודי ספרות ורפואה בפקולטה לרפואה של אוניברסיטת תל אביב. היא חברה בחברה הישראלית לחינוך רפואי.
שריר שימשה בעבר כיועצת בתחום הפרוזה בהוצאת כרמל. כמו כן, מכהנת כיום (2014) כחברה במועצה הישראלית לתרבות ואמנות, חברה במועצת "מאזנים", כתב העת של אגודת הסופרים העברים ועורכת מדור תרבות ורפואה באתר האינטרנט "רשת רפואה", זכתה בתחרות כתיבת סיפורים קצרים מטעם ההסתדרות הרפואית בפברואר 2017. כותבת בלוג אישי באתר "דוקטורס אונלי".
מתגוררת בתל אביב ואמא לילדים.
ספרה "אלוהים ואלווירה" פורסם ב-2012 גם באיטליה, בשפה האיטלקית.
ספריה
עולמה הספרותי של שריר מושפע מהיותה רופאה במקצועה ובספריה היא מתמקדת בתיאוריהם של בני האדם, התלבטויותיהם, רגשותיהם והיחסים שביניהם בתוך נוף חייהם. בקובצי הסיפורים שלה משלבת שריר לצד סיפורים ריאליסטיים, פרוזה פיוטית.
מונוגרפיה בת ארבעה כרכים העוסקת בזיקה בין ספרות לרפואה ומתוחמת לקורס ספרות ורפואה - תוכנית שתכננה ד"ר שריר לסטודנטים בפקולטה לרפואה באוניברסיטת תל אביב ושאותה היא מנהלת מאז 2010. הספר מתאפיין בפרספקטיבה בין ספרות ורפואה. מקורו של השילוב הוא באישיותה של הכותבת, שבהכשרתה המקצועית הוא רופאה, אך עיסוקה בשנים האחרונות הוא כתיבה (הן של ספרות בדיון, והן ספרי הגות ומחקר, שהטקסט מציג דואליות זו). במסגרת זו מכיל הספר השתקפות של היבטים רפואיים הן ברומנים והן בסיפורים קצרים, לצד התייחסות של אנשי רפואה לטקסטים ספרותיים, ואף מובאות מכתביהם של רופאים שהיו גם סופרים. הספר מכיל היבטים מדעיים של עולם הרפואה, יחד עם קטעי פואטיקה. בהיבט הספרותי, לבד מקטעים פואטיים, ד"ר שריר מביאה דוגמאות מהספרות העברית והעולמית ליחסי חולה-רופא ומנתחת אותן. הספר מכיל דוגמאות רבות ליחסי רופא-חולה בטקסטים של סופרים קאנוניים וידועים בסצנת הספרות המקומית והעולמית. לימור שריר עורכת מחקר בסוגיה זו ביצירותיהם של א.ב. יהושע, עמוס עוז, חיים באר, דן בניה סרי, אלי עמיר, ואף בוחנת את ייצוג העולם הרפואי ביצירות פרי עטה. מספרות העולם, למשל, מתייחסת שריר בין היתר ליצירותיהם של אנטון צ'כוב, מיכאיל בולגקוב, אלבר קאמי, הנריק איבסן, ויליאם קרלוס ויליאמס, יאנוש קורצ'אק ועוד. המחברת מתעכבת על סוגיית דמותו של הרופא בעיני עצמו, בעיני מטופליו ובעיני החברה בתוכה מתקיימת האינטראקציה הלא סימטרית בין רופא לחולה.
שער נרחב מקדישה המחברת לפסיכיאטריה ולצדו התייחסות לאסכולת האנטי פסיכיאטריה שמציגה את מורכבות התחום. שריר סוקרת את ההיסטוריה של הרפואה, עוסקת בדילמות שעמדו בפני רופאים, בסוגיות האתיות איתן התמודדו בתקופות שונות ובימינו בניסיונותיהם לרפא מחלות. במסגרת זו מופיעים בספרה של שריר הדיונים המוכרים במוות, המתות חסד, אתיקה רפואית, ההתייחסות המשפטית למוות (חוק החולה הנוטה למות, חוק זכויות החולה, אמנות אתיות בין רופאים לחברות תרופות, ועוד). בספר עוסק גם ביחס היהדות לרפואה כפי שהיא מוצגת בתורה ובתלמוד, לאזכורים של היפוקרטס ושבועת הרופאים, הקורפוס ההיפוקרטי, המוח בעידן העתיק, רופאים בתקופת מלחמת העולם השנייה, וגם למה שנחשב כיום עתידה של הרפואה המודרנית: הרפואה המותאמת אישית.
הספר הוענק ב-2017 לכל בוגרי הפקולטה לרפואה של אוניברסיטת בן-גוריון ולפיכך יצאה הדפסה חדשה שלו. הספר מחולק לבוגרי רפואה מצטיינים בטקס חלוקת התארים בפקולטה לרפואה ע"ש סאקלר באוניברסיטת תל אביב.
"על הרמב"ם והרפואה"- כרך חמישי בסדרה. ראה אור ביוני 2020
היא זכתה בפרס על הצטיינות בהוראה מטעם הפקולטה לרפואה ע"ש סאקלר, אוניברסיטת תל אביב עבור הקורס "ספרות ורפואה".
שריר זכתה עבור חמשת ספריה בסדרת "הרהורים על ספרות ורפואה" בפרס איינהורן בתחום חקר הלשון והספרות הרפואית העברית לשנת 2021.
13 ספרי היצירות של הסטודנטים בקורס ספרות ורפואה בפקולטה ע"ש סאקלר באוניברסיטת תל אביב: תשע"א, תשע"ב, תשע"ג, תשע"ד, תשע"ה, תשע"ו, תשע"ז', תשע"ח, תשע"ט, תש"ף, תשפ"א (באתר הספרייה הלאומית).
"דמותו של הרופא בעידן המידע והטכנולוגיה" - כרך שישי בסדרה, ראה אור במרץ 2022
"על מגיפות ועל קורונה - מחקר ספרותי ומדעי" - כרך שביעי בסדרה, ראה אור בינואר 2023
קישורים חיצוניים
מבחר כתבות פרי עטה
ראיונות עם לימור שריר
על הרהורים על ספרות ורפואה-דילמות ביחסי רופא-חולה
על פירות בר אדומים
על דיונות הזהב והכסף
על ביבר הדמיונות
על סודות מרקש
על מרטין בובר: מבט מקרוב
פרקים מספרים
אקוויקלוד
אקוויקלוד היא שכבת סלע (או קרקע) אטימה למים. מי התהום הזורמים לאיטם בתת-הקרקע אינם יכולים לחלחל דרך שכבה זו, ונוטים להצטבר מעל לאקוויקלוד (בתוך שכבת האקווה הרווי). דוגמאות לסלעים (או קרקעות) היוצרים אקוויקלוד: קירטון, חרסית, חוואר, גבס, גרניט ומלחים שונים. המשותף לחומרים המרכיבים את שכבת האקוויקלוד הוא היותם בנויים מגרגירים זעירים, ביניהם ישנם מרווחים דקים מאוד, ולכן מים אינם יכולים לחלחל דרכם.
יחסי בולגריה–צ'כיה
יחסי בולגריה-צ'כיה הם יחסי החוץ בין בולגריה לצ'כיה.
היסטוריה
היחסים הדיפלומטיים בין בולגריה לצ'כוסלובקיה כוננו ב-27 בספטמבר 1920, לאחר אשרור חוזה נוילי. הם נותקו ב-1 ביוני 1939 בעקבות כיבוש צ'כוסלובקיה על ידי גרמניה הנאצית, וחודשו ב-10 באוקטובר 1945 לאחר מלחמת העולם השנייה. היחסים בין המלחמות הושפעו עמוקות מיוגוסלביה, בעלת ברית של צ'כוסלובקיה, אך יריבה של בולגריה. צ'כוסלובקיה נאלצה לאזן בין בולגריה ליוגוסלביה. ההיבט החשוב ביותר ביחסי בולגריה וצ'כוסלובקיה היה סחר. הייצוא הצ'כוסלובקי בין מלחמות העולם לבולגריה נע בין 3% ל-11% מהיבוא הבולגרי. היצוא הצ'כוסלובקי נפגע כתוצאה מתחרות על ידי גרמניה בסוף שנות ה-30, אך לא נפגע כמו צרפת או בריטניה.
ב-23 בדצמבר 1992 הכירה בולגריה בצ'כיה וכוננה עמה יחסים דיפלומטיים ברמה של שגרירויות החל מ-1 בינואר 1993.
שבעת חכמי יוון
שבעת חכמי יוון הוא תואר שניתן על ידי היוונים הקדמונים לשבעה אנשים, בני המאה ה-6 לפנה"ס, בהם פילוסופים, אנשי ממשל ואנשי חוק, שנודעו בחוכמתם.