cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
בחינת ההסמכה של לשכת עורכי הדין
טענות בדבר מאפייני הבחינה
הביקורת העיקרית על בחינה זו היא שהבחינה מתמקדת בנושאים שוליים ולמעברה נדרש בעיקר שינון החומר בעל-פה, וכן שהשאלות מנוסחות בצורה בלתי-מובנת. במהלך השנים עלו קריאות רבות מגורמים שונים לשינוי מתכונת הבחינה, אך עד ל־2016 לא שונה מבנה הבחינה. ביקורת אחרת מפי הנבחנים היא שהבחינה משמשת בפועל כאמצעי סינון למניעת הצפת השוק בעורכי דין חדשים, דבר המוביל לעלייה ברמת הקושי שבה משיקולים שאינם עניינים.
עו"ד יעקב נאמן ציין: "ראיתי את הבחינות של לשכת עורכי הדין כיום. אני בטוח שלא הייתי עובר אותן, ואני לא בטוח ששופטי בית המשפט העליון היו עוברים אותן."
שופט בית המשפט העליון, יצחק עמית, ציין בעניין חלק מהטענות שהועלו בפניו: "אסיר כבר כעת מעל השולחן את שלל הטענות והרמזים להטיות ולאג'נדה מכוונת, הטעיות, תיקונים הגובלים בזיוף, קנוניות ותרמיות למיניהם, אי שקיפות לגבי זהות הבוחנים, חשיפה מכוונת של שמות הנבחנים ועוד. כפי שהודגש בפתח הדברים, ועדת הבחינות היא גוף עצמאי ובלתי תלוי, ויש להצר על עצם העלאת הטענות." עם זאת, הוא מתח ביקורת על מאפייני הבחינה, ובין השאר כתב: "הנבחן נדרש אפוא לענות על שאלות קשות, לעיתים איזוטריות, כמעט בכל תחומי המשפט. ספק אם עורכי הדין הטובים המנוסים והבקיאים ביותר במדינה, אלה שכוחם רב להם בכל תחומי המשפט, הן אזרחי הן פלילי, היו עוברים את הבחינה מבלי להתכונן לקראתה. אם כך, מדוע יש לצפות מנבחן, שזה עתה סיים את תקופת ההתמחות שלו, שיעמוד ברף מקצועי גבוה יותר מעורכי הדין הטובים ביותר במדינה?" עוד העיר כי "דומה כי יש מקום לחשיבה של ממש אם אין מקום לתוספת זמן כדי לפתור את הבחינה. לדוגמה, אם וככל שיתברר כי תוספת של חצי דקה-דקה לכל שאלה בפרק הדיוני, מעלה באופן מהותי את אחוז העוברים את הבחינה מבלי להוריד את רף הידע המקצועי הנדרש, ייתכן שיש מקום לחשיבה מחודשת על פרק הזמן הקצוב שיש לנבחן לענות על כל שאלה, ועל הקשר בין רף הידע המקצועי הנדרש לבין הזמן הקצר שיש לנבחן לענות על כל שאלה."
ישנן כמה חברות שמציעות קורסי הכנה לבחינת ההסמכה, בדומה לקורסים המוצעים בהכנה לפסיכומטרי.
ניצה דוידוביץ
ניצה דוידוביץ (נולדה ב-2 בנובמבר 1958) היא פרופסור מן המניין בחינוך, המשמשת כראש תחום הערכת-איכות וקידום ההוראה, וראש החוג לחינוך והתוכנית להכשרת מורים באוניברסיטת אריאל. בנוסף, משמשת יו"ר הפורום לקידום ההוראה והלמידה בישראל.
ייבוש מזון
ייבוש מזון היא אחת השיטות העתיקות לשימור מזון לתקופה ארוכה.
ניצה דוידוביץ
ביוגרפיה
שירתה בשירות לאומי במחלקת ילדים בבית חולים השרון בפתח תקווה.
ייבוש מזון
הייבוש מונע מהמזון להוות מצע להתרבוּת של פטריות וחיידקים, ובכך מעכב את קלקול המזון.
ניצה דוידוביץ
ביוגרפיה
את דרכה החינוכית החלה בהנחיית קבוצות נוער וחיילים במסגרת ההסתדרות הציונית העולמית והסוכנות היהודית.
ייבוש מזון
שיטות ייבוש
בתקופות עתיקות הייבוש נעשה בחום השמש ובאקלים יבש. באקלים לח היה נהוג עישון, שהוא ייבוש מזורז בחום שמפיצה אש.
ניצה דוידוביץ
ביוגרפיה
סיימה את שלושת תאריה האקדמיים באוניברסיטת בר-אילן. עבודת הדוקטור שלה, אותה סיימה בשנת 2004 עסקה בנושא: "מגמות התפתחותן של המכללות האזוריות והשפעתן על מערכת ההשכלה הגבוהה בישראל", בהנחיית פרופסור יעקב עירם ופרופסור עוזר שילד. בוגרת מחזור א' של תוכנית מנדל למנהיגות אקדמית (פברואר 2019-מאי 2021).
ייבוש מזון
שיטות ייבוש
כיום מקובל לייבש בתנור או על ידי מכשירי ייבוש ייעודיים המזרימים אוויר חם על המזון.
ניצה דוידוביץ
פעילותה המדעית
זכתה להוקרה על תרומתה לשיח הפולני יהודי, מאוניברסיטת אדם מיצקביץ בפוזנן שבפולין ולתואר דוקטור לשם כבוד מהאוניברסיטה הפדגוגית  באודסה שבאוקראינה.
ייבוש מזון
שיטות ייבוש
ייבוש בעזרת מקור חום ובאמצעות אש לא-ישירה נקרא קלייה.
למרות אמצעי השימור המתקדמים הנהוגים היום, מקובל לייבש ולעשן מזון כדי להקנות לו טעם מסוים וכך לעשות בו שימוש אופייני. למשל נקניקים מיובשים, או עגבניות מיובשות.
ניצה דוידוביץ
פעילותה המדעית
תחומי עניין מחקריים בחינוך: ההשכלה הגבוהה בישראל, קידום ההוראה בחינוך הגבוה, מדדי איכות, ביצוע והערכה אקדמית וערכים בחינוך.
תחומי עניין מחקריים במורשת ישראל: תודעת השואה והזהות היהודית, תפיסת ארץ ישראל בספרות העברית לדורותיה וחינוך לערכים בדיסציפלינות ההוראה.
פרופסור דוידוביץ היא מראשוני המכללה האקדמית יהודה ושומרון, המרכז האוניברסיטאי ומהפועלים להכרתה כאוניברסיטה השמינית במדינת ישראל
במחצית שנת 1987 החלה את עבודתה במכללה האקדמית יהודה ושומרון באריאל כמרצה וכמנהלת השתלמויות מורים ביחידה ללימודי חוץ. בין השנים 1988–1994 עמדה בראש המכינות הקדם אקדמיות במכללה. בין השנים 1994–1999 שימשה כמנהלת החטיבה האקדמית/מזכיר אקדמי במכללה האקדמית יהודה ושומרון. משנת 2000 ואילך היא עומדת בראש תחום הערכת איכות וקידום ההוראה באוניברסיטת אריאל בשומרון.
בין פעילויותיה: פיתוח תוכניות לימודים אקדמיות, העמקת תודעת השואה והזהות היהודית, (חברת דירקטוריון בעמותה הישראלית-גרמנית לשיקום ואחראית על ארגון חילופי משלחות של ישראלים וגרמנים בפולין), טיפוח מורשת עדות ישראל וחינוך לערכים.
הייתה חברה בצוות היגוי בנושא החינוך הערכי ופיתוח תוכניות לימודים במט"ח.
דוידוביץ' נשואה לשלמה ואמא לארבעה בנים.
הכנס הפמיניסטי העשירי בגבעת חביבה, 1994
הכנס הפמיניסטי העשירי, שהתקיים בין ה-16–18 ביוני 1994 בגבעת חביבה, נחשב לאירוע מכונן המסמן את הולדתו של הפמיניזם המזרחי בישראל.
רקע
בשנות השמונים והתשעים המוקדמות, נעשו ניסיונות להעלות את הפמיניזם המזרחי על סדר היום הפמיניסטי בישראל, במטרה להנכיח את מכלול הנושאים הקשורים לחוויית החיים הייחודית של נשים לא לבנות. טענתן של הפמיניסטיות המזרחיות הייתה, כי הפמיניזם הישראלי, המתיימר לייצג את כלל הנשים, מייצג למעשה רק אינטרסים של נשים אשכנזיות ממעמד סוציו אקונומי גבוה, ומתעלם מהבעיות הייחודיות לנשים מזרחיות. עוד טענו הפמיניסטיות המזרחיות, כי הן סובלות מדיכוי ואפליה מהפמיניסטיות הלבנות במהלך פעילותן בתנועה הפמיניסטית. הפמיניסטיות המזרחיות דרשו הכרה באפליה ממנה הן סובלות על רקע אתני ומעמדי הן בתוך התנועה הפמיניסטית והן מחוצה לה, ניסוח סדר יום פמיניסטי חדש הכולל את הצרכים והאינטרסים של נשים מזרחיות, וכן חלוקה שוויונית של המשאבים, השליטה על קבלת ההחלטות ומוקדי הייצוג בתנועה הפמיניסטית, בה יש לפמיניסטיות האשכנזיות הגמוניה בלעדית.
מהלך הכנס
לאחר שכשלו ניסיונותיהן של הפמיניסטיות המזרחיות להעלות את הנושא המזרחי לסדר היום בכנסים ובפעילות פמיניסטיות שונות, יזמו קבוצת נשים מזרחיות, ביניהן אלה שוחט, תקווה לוי, מירה אליעזר, הנרייט דהאן-כלב, נטע עמר, ויקי שירן ואחרות את העלאת הנושא בכנס הפמיניסטי העשירי שהתקיים בגבעת חביבה בשנת 1994. הפעם, הן בחרו בדרך בה לא יתאפשרו שוב התעלמות מהנושא ודחיקתו מהדיון, גם במחיר עימות גלוי עם הפמיניסטיות האשכנזיות, דבר שנמנעו לעשות עד אז. הפמיניסטיות המזרחיות נקטו בפעולת מחאה זועמת, והתפרצו לבמה במהלך הדיון בערב האידאולוגי, תוך האשמתן של הפמיניסטיות האשכנזיות בגזענות, דיכוי והדרה כלפיהן ותיאור חוויותיהן כמזרחיות בארץ. בין היתר, סיפרו המזרחיות כיצד נלקחו מהן עם הגיען לארץ שמותיהן לטובת שמות ישראלים, על היחס המשפיל והגזענות שהייתה ועודנה מנת חלקן בארץ, יחס שהוביל אותן להתכחש לתרבותן הערבית ולשפת ארץ המוצא שלהן, על מנת להשתלב ולהתערות בחברה הישראלית. הדיון הסוער שהתפתח בכנס בעקבות פעולת הפמיניסטיות המזרחיות, אשר התנהל בטונים גבוהים ובזעם, קטע את הדיון המקורי אשר תוכנן לערב זה, והפך למאבק גלוי בין המשתתפות, שנחלקו לשתי קבוצות, על פי עמדותיהן בנושא המזרחי. האשכנזיות, כיחידות וכנציגות ארגונים כ"שדולת הנשים" ו"קול האישה" דחו בתוקף את הטענות כי הן שותפות לדיכוי הפמיניסטיות המזרחיות, וטענו כי הנושא העדתי אינו רלוונטי לפמיניזם וכי אבד עליו הכלח. מנגד, המזרחיות האשימו אותן בהשתקה, ובעיוורון להצטלבות הזהות המגדרית, האתנית והמעמדית של נשים מזרחיות ודרשו את ההכרה של האשכנזיות כי גם המאבק המזרחי והאתני משפיע על חיי הנשים ויש לשלבו לאלתר במאבק הפמיניסטי הישראלי.
השלכות מאורעות הכנס על המאבק הפמיניסטי המזרחי
לאחר מאורעות הכנס, וסירובן של הפמיניסטיות האשכנזיות להכיר בדרישותיהן של הפמיניסטיות המזרחיות, חשו חלק מן המזרחיות כי לא נותרה להן ברירה אלא להתפצל מהתנועה הפמיניסטית ולפעול בנפרד. הן ארגנו כנס פמיניסטי מזרחי ראשון, אשר התקיים ב 1996, ועסק בהיסטוריה של הדיכוי המזרחי בישראל, מילדותן ועד לכנס הפמיניסטי האחרון. המשמעויות החברתיות והפוליטיות של העיסוק בדיכוי, באפליה ובהשפלה שהיו ועודן מנת חלקן של המזרחיות פתחו את הצוהר להתפתחות התודעה הפמיניסטית המזרחית בקרב מזרחיות רבות. בשלב השני, לאחר ניסוחו של סדר יום פמיניסטי מזרחי כקבוצה נבדלת, פנו המזרחיות לפעולה בערוצים הפמיניסטיים הכללים, ולפעילות עצמאית בזירות שונות, כדוגמת הארגון הפמיניסטי "אחותי - למען נשים בישראל", אשר נוסד בשנת 2000 ופועל לאור עקרונות הפמיניזם המזרחי.
קטיה ציטרין-סילברמן
קטיה ציטרין-סילברמן היא ארכאולוגית המתמחה בתקופה המוסלמית. מרצה בכירה במכון לארכאולוגיה באוניברסיטה העברית.
ביוגרפיה
ציטרין נולדה בריו דה ז'ניירו בברזיל, ועלתה לישראל ב-1987, לאחר שנת לימודים אחת בלימודי תקשורת באוניברסיטה הפדרלית של ריו דה ז'ניירו. היא סיימה את התואר הראשון שלה באוניברסיטה העברית ב-1991, עם התמחות בארכאולוגיה אסלאמית. ב-1993 הצטרפה ציטרין לפרויקט סקר סיני של אוניברסיטת בן-גוריון בנגב. סקר זה היווה את הבסיס לעבודת המסטר שלה באוניברסיטה העברית, שעסק בהתפשטות היישוב בצפון סיני במהלך התקופה האסלאמית. ב-2005 השלימה את תואר הדוקטורט שלה באוניברסיטה העברית, תחת הנחייתם של פרופסור ראובן עמיתי ומרים רוזן-איילון, שעסק בח'אנים של התקופה הממלוכית בסוריה רבתי.
עבודתה המדעית
ציטרין מונתה לנהל את חפירות מרכז טבריה הימי-ביניימית, שבו זיהתה את המסגד הגדול של העיר מהמאה השמינית (התקופה האומיית). עד חפירתה סברו החופרים הקודמים, ובראשם פרופסור יזהר הירשפלד שהיה השוק של העיר הבינזטית. היא מצאה דמיון רב למסגדים אחרים מהתקופה האומיית ובהם המסגד הגדול בדמשק. בניגוד למסגדים אחרים שקמו על כנסיות, מסגד זה פעל ככל הנראה לצד כנסייה. בשנת 2020 מצאה בטבריה שרידים של מסגד קדום יותר, תחת המסגד הגדול של טבריה. תארוכו ככל הנראה מהמחצית השנייה של המאה ה-7 לספירה. מדובר במסגד העתיק ביותר שנחשף בחפירה ארכאולוגית עד כה בעולם.
ציטרין שימשה כמנהלת ביחד עם פרופסור מרים רוזן-איילון בח'רבת אלמיניא מצפון לגינוסר. האתר שימש כארמון אומיי, והפך מאוחר יותר למפעל לייצור סוכר.
ב-2016 הפכה למרצה בכירה במכון לארכאולוגיה, ומאוחר יותר הפכה למרצה הראשונה בתחום הארכאולוגיה המוסלמית בתולדות האוניברסיטה העברית בעלת תקן של קבע.
ציטרין מלמדת מספר קורסים במכון לארכאולוגיה ובמחלקה למזרח תיכון באוניברסיטה העברית.
גוף חימום
גוף חימום הוא רכיב במכשירים חשמליים ההופך אנרגיה חשמלית (אלקטרו-מגנטית) לאנרגיית חום. גופי חימום משמשים במגוון רחב של מכשירי חשמל ביתיים, מסחריים ותעשייתיים.
מבנה
מרבית גופי החימום עשויים מסגסוגת הבנויה בצורת תיל, סליל או סרט. ישנם גם גופי חימום העשויים חומרים קרמיים. הסגסוגות העיקריות המשמשות נכון לנובמבר 2013 בייצור גופי חימום הן:
תכונות
לגופי חימום יעילות גבוהה ביותר - למעט איבוד אנרגיה קטן שמתבטא באור חלש, כל ההספק החשמלי העובר דרך גוף חימום הופך לחום. כאן גם ההבדל בין גוף חימום לחוט להט (בנורות להט), אשר פועל על אותו עיקרון אך חלק גדול יותר של ההספק החשמלי הופך לאור נראה. פעולתם של גופי חימום אינה תלויה בכיוון הזרם, ולכן גופי חימום פועלים הן בזרם ישר והן בזרם חילופין.
סטיבן קראודר
סטיבן קראודר (באנגלית: Steven Crowder; נולד ב-7 ביולי 1987) הוא שחקן ופרשן פוליטי אמריקאי-קנדי, מגיש את תוכנית היוטיוב הפופולרית "Louder with Crowder", ומגיש לשעבר ברשת פוקס ניוז.
שנים ראשונות וקריירה
קראודר מגדיר עצמו "Pro-life" (תנועה הדוגלת בכך שהריגת עובר היא רצח ולכן מתנגדת להפלות) ונוצרי שמרן. בתחילת הקריירה שלו היה מדבב של הדמות "Alan "The Brain" Powers" בסדרת הילדים ארתור. הוא החל בקריירת סטאנד-אפ בגיל 17. לאחר מכן שיחק במספר סרטים, כולל תפקיד "Doug Moore" בסרט "To Save a Life" שיצא בשנת 2009.
בין השנים 2009–2012 עבד עבור רשת פוקס-ניוז.
חיים אישיים
באוגוסט 2012 נשא סטיבן לאשה את הילרי, וכתב פוסט ויראלי על היתרונות של שמירה על בתולים עד הנישואין.
מועמר קדאפי
מֻעַמַּר אלְ-קַדַּאפִי (, תעתיק מדויק: מֻעַמַּר אלְקַדַּ'אפִיּ, 7 ביוני 1942 – 20 באוקטובר 2011), ובהגייה לובית מֻעַמַּר אלְ-גַדַּאפִי, היה שליטה של לוב בין השנים 1969 ועד שנרצח ב-2011.
לאחר שעלה לשלטון בספטמבר 1969 הנהיג קדאפי בלוב את מדיניות הפנים ששילבה לאומיות ערבית ורווחה, זאת כונתה "סוציאליזם אסלאמי". בנוסף קידם משטר המבוסס על פולחן אישיות. הוא ראה בעצמו מנהיג ומורה דרך ברמה עולמית, בסיוע העושר מהיותה של לוב מעצמת נפט, נטה להתערב בענייניהן של מדינות ערב ואפריקה. הוא התפרסם גם באישיותו ואורח חייו הראוותניים והאקסצנטריים. הצעדים שעשה לאחר פיגועי 11 בספטמבר החל מ-2001 להתקרב למערב, לא סייעו לו לצלוח את אירועי האביב הערבי, ולאחר ניסיונות של המערב להשתלט על מאגרי הנפט במדינתו שלא צלחו בדרכים טובות, תקפו כוחות צבא ואוויר משולבים של ארצות הברית, נאט"ו, ומדינות נוספות את כוחותיו. ב-20 באוקטובר 2011 נתפס קדאפי בידי יחידת שכירי חרב של ה-CIA ונרצח בידי מורדים לאחר שנמסר לידם.
ביוגרפיה
קדאפי נולד בכפר קָצְר אַבּוּ הַאדִי (قصر ابو هادي) שליד סירת למשפחת נוודים בדואית משבט הקד'אד'פה בצפון לוב. למד בבית ספר תיכון יוקרתי בעיר סבהא בדרום לוב בשנים 1956–1961, וסולק משם בגלל פעילותו הפוליטית (הוא הטיף לפאן-ערביות ולגינוי המערב, בהשראת נשיא מצרים גמאל עבד אל נאצר).
בשנת 1963 סיים בהצלחה את לימודיו באוניברסיטת לוב (בעיר הבירה טריפולי), והתקבל לאקדמיה הצבאית בעיר בנגאזי. באקדמיה גיבש קבוצת חברים, במטרה להפיל את השלטון הפרו-מערבי בהפיכה צבאית. בשנת 1965 נשלח לאימון מתקדם בבריטניה, ובשנת 1966 הוסמך כקצין קשר וחזר ללוב.
הצבא העממי היוגוסלבי
הצבא העממי היוגוסלבי (בסרבו-קרואטית: Југословенска Народна Армија) או הצבא הלאומי היוגוסלבי (Jugoslovenska Narodna Armija) או בקיצור: JNA היה הצבא של הרפובליקה הפדרלית הסוציאליסטית של יוגוסלביה.
הצבא פעל לצד כוחות ההגנה הטריטוריאלית שפעלו כמיליציה ברפובליקות, ויחד היוו את הכוחות המזוינים של יוגוסלביה.
מועמר קדאפי
מדיניות פנים
קדאפי הנהיג מדיניות פנים ששילבה לאומיות ערבית ורווחה וכונתה "סוציאליזם אסלאמי". החברות הגדולות נמצאו בבעלות הממשלה, וחברות קטנות נמצאו בבעלות פרטית. באופן רשמי, הערכים המרכזיים של החברה היו "רווחה, חירות, חינוך ודמוקרטיה". נקבעו חוקי מוסר שמרניים, שאוסרים בין השאר על מכירת משקאות חריפים ומשחקי הימורים. קדאפי פירט את תפיסת עולמו ב"ספר הירוק", שיצא לאור בשנת 1976 והיה לספר לימוד חובה לכל תלמידי בתי הספר במדינה.
בניגוד לערכים המוצהרים, כל גילוי התנגדות לשלטון נתקל באלימות קשה. בפברואר 1980 רצחו סוכנים לובים מתנגדים שחיו בגלות.
באוקטובר 1993 ערכה קבוצה בת כ-2,000 חיילים ניסיון כושל להתנקש בחייו של קדאפי. ביולי 1996 פרצו מהומות אלימות במחאה על שלטונו של קדאפי, בסיום משחק כדורגל.
מדיניות חוץ
קדאפי ראה בעצמו מנהיג ומורה דרך ברמה עולמית ולפיכך נטה המשטר הלובי להתערב בענייניהן של מדינות ערב ואפריקה, הן בתמיכה צבאית במדינות אלה בכוחות פנימיים המתאימים להשקפותיו והן בדרך כלכלית. אף על פי ששלטונו של קדאפי נתפס בעולם המערבי כדיקטטורי ורצחני ואף הוטלו עליו לא פעם עיצומים, נהנתה לוב שתחת שלטונו מחוסן יחסי בזירה הבינלאומית. חוסן זה התבסס הן על היותה של לוב ספקית נפט מרכזית לעולם המערבי, והן על שליטת לוב במעבר פליטים מאפריקה דרכה אל האי האיטלקי למפדוזה הסמוך לחופיה. עובדה זו הניחה לפתחה של אירופה בכלל ואיטליה בפרט, איום קבוע שאם רק ירצה קדאפי יש ביכולתו "להציף אותה בפליטים".
עם עלייתו של קדאפי לשלטון הכריז כי הוא מתחייב להוציא את מדינתו מהפיגור הבינלאומי. הוא ציווה להוציא את כוחותיה של ארצות הברית מלוב ולסגור את נמל התעופה של צבא ארצות הברית במדינה.
לוב פתחה תחת שלטון קדאפי בסיסי טרור בשטחה ונתנה חסות לארגוני טרור ערבי ברחבי העולם. המשטר הלובי החל בחימוש מואץ ופתח בהסתה אנטי-ישראלית תוך קריאה לאיחוד כל מדינות ערב למדינה אחת ואיום על מדינות ערב שגילו יחס חיובי לישראל (שאחד משיאיו היה במלחמת לוב-מצרים ביולי 1977).
עוד לפני שתפס קדאפי את השלטון פלשה לוב ב-1968 לשטח צ'אד מתוך מגמה למנוע את התפשטות מלחמת האזרחים במדינה אל שטחי לוב ולהשיג שליטה על "הרצועה הכחולה", שטח עשיר במתכות ובראשן אורניום, הסמוך לגבול. במהלך שנות שלטונו של קדאפי פלש צבא לוב לצ'אד ארבע פעמים, במסגרת סכסוך לוב-צ'אד, בשנים 1978, 1979, 1980–1981 וב"מלחמת הטויוטה" בשנים 1983–1987. התערבות צבא לוב הוגבלה לסיוע אש בארטילריה ובמתן "מטרייה אווירית" לכוחות הקרקעיים של בעלות בריתה בצ'אד.
כחלק מן האידאולוגיה של קדאפי, לפיה יש לאחד את המוסלמים-האפריקאים לכדי ישות מדינית אחת, החל כבר מ-1972 ליצור את הלגיון האיסלאמי הפאן-אפריקאי. הלגיון הורכב משכירי חרב, אזרחי מדינות חבל הסאהל כצ'אד, ניז'ר, מאלי, הרפובליקה המרכז אפריקאית וסודאן, שזכו לאימון ולמשכורות גבוהות. בפרט נסמך הלגיון על בני שבטי הטוארג והג'נג'וויד (שבטי בדואים מוסלמים מדארפור), להם ייחס קדאפי זיקה למקורות העם הלובי ועליונות גזעית. בנוסף לכך הלגיון היה פתוח לכל שכיר חרב הן ממדינות אפריקאיות, הן ממדינות ערב והן ממדינות כסרביה ואוקראינה, כל עוד הם נשבעו אמונים לקדאפי, לפי מתכונת לגיון הזרים הצרפתי. הלגיון, שחלק מלוחמיו גויסו בכפייה וחלקם התפתו להצעות לשכר ולכבוד, נשלח להילחם בסדרת הפלישות לצ'אד. לאחר גירושה הסופי של לוב משטחי צ'אד ב-1989 צומצם כח הלגיון מכ-7,000 איש בשיאו לכ-2,000 איש.
מחנות האימונים של הלגיון שימשו לאימון והדרכה של קבוצות רבות בעולם הערבי ובאפריקה בהם אנשי אש"ף, אנשיו של הרודן הליברי צ'ארלס טיילור, אנשי קבוצת המורדים "החזית המהפכנית המאוחדת" (Revolutionary United Front - RUF) של פודאי סאנקו מסיירה לאון וכן כוחות צבאיים מלבנון, סוריה ואוגנדה.
נשיא ארצות הברית רונלד רייגן ניסה להפיל את שלטונו של קדאפי, כינה אותו בנאומיו "הכלב השוטה של המזרח התיכון", ובמרץ 1982 הכריז על איסור אמריקני על ייבוא נפט מלוב ועל שיתוף פעולה כלכלי עם לוב. במהלך שנות ה-80 תקפה ארצות הברית ספינות נפט לוביות, וב-15 באפריל 1986 נערכו הפצצות על הערים המרכזיות טריפולי ובנגאזי, בתגובה לפיגוע בגרמניה בו נרצחו חיילים אמריקנים. בין 60 ההרוגים בהפצצות הייתה גם בתו המאומצת של קדאפי.
בשנת 1984 ירו למוות אנשי השגרירות הלובית בלונדון בשוטרת מקומית שפיקחה על הפגנה של מתנגדי השלטון. הירי הוביל לניתוק היחסים הדיפלומטיים בין לוב לבריטניה.
מיקלוש רב
מיקלוש רֵב (במקור עד 1945 רוט; בהונגרית: Rév Miklós; שאטוראליאויהיי, 20 באוקטובר 1906 – בודפשט, 22 במאי 1998) היה צלם יהודי-הונגרי, צלם עיתונות מפורסם עטור פרסים שהוציא מעל 10 ספרים, זוכה פרס בלה באלאז' (פרס הכבוד המקצועי הממלכתי ההונגרי הגבוה ביותר שניתן להעניק ליוצרי סרטי קולנוע ולמפיקי טלוויזיה).
מועמר קדאפי
מדיניות חוץ
קדאפי סירב להסגיר לארצות הברית או לבריטניה את הסוכנים שהטמינו מטעני נפץ במטוס פאן-אם שהתפוצץ מעל סקוטלנד בשנת 1988, ולכן הוטלו על לוב סנקציות כלכליות חריפות מטעם האו"ם. בשנת 1999 הסכים קדאפי להסגיר את הסוכנים להולנד, והסנקציות הכלכליות הוסרו.
מיקלוש רב
ביוגרפיה
מיקלוש רוט נולד במשפחה יהודית כבנם של סוחר האופנה שמואל רוט ושל אידה פולאצ'ק (1879–1954) במשפחה עם שלושה ילדים. בגיל שנה עבר לבודפשט עם משפחתו. הוא למד עיצוב רהיטים במכללה לאמנויות שימושיות (כיום שמו Moholy-Nagy University of Art and Design). משנת 1920 עד 1945 היה בעיקר נגר. הוא התחיל לצלם ב-1923. התגורר בלוקסמבורג בין השנים 1925 עד 1926. בשנת 1926 הפך לחבר באגודת פיתוח הגוף של הפועלים (Munkás Testedző Egyesület-MTE) שהיה איגוד פיתוח הגוף הגדול הראשון שחבריו היו מועסקים באופן בלעדי כפועלים. ב-1934 הפך לחבר בקבוצת האמנים הסוציאליסטים (Szocialista Képzőművészek Csoportja). הוא נלקח לשרות העבודה (עבודות כפייה לגברים יהודים עבור הצבא ההונגרי) בזמן מלחמת העולם השנייה. אחת מתמונותיו, שהצליח לצלם במהלך שהותו במחנות העבודה הגיעה לממלכה המאוחדת במהלך המלחמה והופיעה בעיתון אנגלי רב תפוצה. מ-1945 עד 1947 תחילה היה צלם העיתונות ולאחר מכן הפך המנהל של מאפירט (Magyar Filmipari Rt.-Mafirt), החברה ההונגרית לסרטים. משנת 1948 עבד כראש דסק הצילום של העיתון היומי "העם החופשי" (Szabad Nép), עיתון מפלגת השלטון, קודמו של ההיומון החשוב "חירות העם" (Népszabadság). ב-1955 היה הצלם ההונגרי הראשון בסין העממית. ביקר בסין ובטיבט פעמיים בשנים 1955–1956. צילם בווייטנאם ב-1959, סייר ברחבי העולם בשנות ה-60 ושנות ה-70 (אלבניה, מצרים, צרפת, מונגוליה, בריטניה, ברית המועצות).
מועמר קדאפי
מדיניות חוץ
אחד מסממני תפיסתו העצמית כמורה דרך מוסרי הוא הפרס הבינלאומי לזכויות האדם על שם מועמר קדאפי, אותו הוא העניק משנת 1988.
הצבא העממי היוגוסלבי
מבנה
הצבא התחלק לשלושה חילות עיקריים:
כרטיס חיוב מיידי
שיטות חיוב מיידי
כיום קיימות שלוש שיטות של חיוב כרטיס: ,EFTPOS (הקרוי לעיתים חיוב מיידי מקוון), חיוב מיידי לא מקוון (Offline Debit), ומערכת ארנק אלקטרוני (Electronic Purse Card System).
מועמר קדאפי
פאן-ערביות ותמיכה בטרור
קדאפי נחשב לתומך נלהב של רעיון הפאן-ערביות (איחוד המדינות הערביות למדינת-על אחת). אחרי מותו של גמאל עבד אל נאצר בספטמבר 1970 הפך קדאפי לתומך החזק ביותר ברעיון. בשנת 1972 ניסה להקים מדינה ערבית מאוחדת עם מצרים וסוריה, אך הניסיון נכשל בגלל חילוקי דעות. בשנת 1974 חתם על הסכם איחוד עם תוניסיה, שלא יצא אל הפועל.
קדאפי היה תומך ראשי של הארגון לשחרור פלסטין (אש"ף), ובעקבות חתימת הסכם השלום בין ישראל למצרים בשנת 1979 ניסה לזכות בתמיכתה של ברית המועצות. לוב הייתה המדינה הראשונה שקיבלה מטוסי קרב מדגם מיג 25, אך היחסים בין לוב לברית המועצות נחשבו למרוחקים. קדאפי קרא להקמת מדינה ערבית מאוחדת ביבשת אפריקה, ובשנות ה-70 וה-80 סייע לעשרות קבוצות מוסלמיות שניסו לבצע הפיכות צבאיות במדינות אחרות.
כרטיס חיוב מיידי
EFTPOS (Electronic Funds Transfer at Point Of Sale)
שיטת חיוב מיידי פופולרית היא EFTPOS שהיא שיטת החיוב המקוון. הלקוח מעביר את הכרטיס בנקודת המכירה (למשל בקופת גובה התשלום או במסוף נייד) ומקליד סיסמה (מספר אישור אישי: Personal Identification Number או PIN) לאישור הקניה. הקניה עוברת אישור מיידי, והכספים מועברים מחשבון מחזיק הכרטיס לחשבון העסק. החיסרון בשיטה הזו היא הצורך במסוף סליקה מקוון בנקודת המכירה. עם זאת, שיטת האישור האלקטרונית נחשבת כמאובטחת יותר משיטות מקבילות.
מועמר קדאפי
פאן-ערביות ותמיכה בטרור
בשנות ה-70 וה-80 נחשב קדאפי לאחד התומכים העיקריים בטרור הבינלאומי. פעולות הטרור הבולטות בהן היה מעורב:
כרטיס חיוב מיידי
חיוב מיידי לא מקוון
שיטת חיוב מיידי נוספת היא חיוב מיידי לא מקוון, בו מעביר העסק את כרטיס החיוב המיידי באותו אופן ככרטיס אשראי (כולל חתימת הלקוח על ספח) והחיוב עצמו מתבצע עד יומיים מאוחר יותר. במדינות מסוימות חיוב מיידי לא מקוון אינו מלווה בעמלת אשראי, ואילו חיוב מיידי מקוון מחויב בעמלה (אם כי זו לעיתים נספגת על ידי העסק).
מועמר קדאפי
מדיניות כלפי המערב בשנות ה-2000
בעקבות פיגועי 11 בספטמבר בארצות הברית גינה קדאפי בחריפות את ארגון הטרור אל-קאעידה, שתכנן וביצע את הפעולות. בשנת 2002 פרסם התנצלות רשמית על מעורבותו בפיצוץ המטוס מעל לוקרבי, והציע לשלם פיצויים למשפחות הקורבנות. קדאפי התראיין לרשת הטלוויזיה האמריקנית ABC.
כרטיס חיוב מיידי
ארנק אלקטרוני
ארנק אלקטרוני היא שיטה בה נטען מבעוד מועד כסף לכרטיס עצמו. הקניה מבוצעת למעשה ללא כל קישור לרשת או לבנק. כרטיסי ארנק אלקטרוני (הקרויים לעיתים כרטיסים חכמים או Smart Cards) פופולריים מאוד במרכז אירופה, בין השאר בגרמניה, אוסטריה, הולנד, בלגיה ועוד.
ארנקים אלקטרוניים בישראל
בישראל הוצעו בעבר כרטיסי ארנק אלקטרוני בתפוצה מצומצמת, כחלק מניסויים שפעלו בערים מסוימות ברחבי הארץ ובמבחר אוניברסיטאות. הארנק האלקטרוני לא התרומם בישראל ולא הגיע לשימוש נרחב.
בזק, החברה הראשונה שהפעילה ארנק אלקטרוני בישראל, החלה עם ניסוי של כרטיס מתכלה (לא נטען) בשנת 1995 באוניברסיטת בר-אילן, ולאחר מכן התרחבה לכרטיס נטען באפריל 1996. לאחר מכן, באוגוסט 1997 בזק חברה אל בנק לאומי ואל כ.א.ל על מנת להקים מיזם ארנק אלקטרוני משותף המתבסס על מערכת Visa Cash. במסגרת שיתוף הפעולה הזה הופעלו ניסויים נוספים באוניברסיטת תל-אביב, מכללת לוינסקי והמכללה למנהל. בפברואר 1999 התפרקה השותפות בין בזק לבנק לאומי, ולאחר שניסתה בזק להנפיק ארנקים אלקטרוניים באופן עצמאי, החברה נטשה את הרעיון והפסיקה את הניסוי באוניברסיטת בר-אילן באוגוסט 1999.
מערך ארנקים אלקטרוניים נוסף שפעל בישראל היה "מונדקס" - מערכת ארנקים אלקטרוניים שהומצאה ב-1990 על ידי בנקאים בחברת NatWest ונקנתה ב-1996 על ידי מאסטרקארד העולמית. משתמשים יכלו להעביר כספים ישירות מחשבון הבנק המקושר לכרטיס וכן להעביר כספים בין ארנק אלקטרוני אחד לבין ארנק אלקטרוני אחר, בניגוד לארנקים אחרים כדוגמת Visa Cash. ביולי 1997 רכשו פז ודסק"ש ממונדקס העולמית את הזיכיון הבלעדי להפעלת המערכת בארץ, וביוני 1998 החל ניסוי ברחובות ובנס ציונה. הניסויים התרחבו גם לאוניברסיטה העברית, המרכז הבינתחומי, מכללת אשקלון, מכללת ספיר, מדרשת רובין, אוניברסיטת בר-אילן (במוסדות אלו הכרטיס שימש גם כתעודת סטודנט) וכן הופעל גם ניסוי בקיבוץ אילון. גם מערכת זו לא זכתה להצלחה בארץ והפסיקה לפעול עד לשנת 2001.
מועמר קדאפי
אורח חייו
קדאפי נהג לנסוע ברחבי הגלובוס כשהוא מלווה בגלינה קולוניצקה, האחות האוקראינית הצמודה שלו. הוא נהג לנוע כשהוא מוקף בשכירי חרב ממדינות אפריקה ושומרות ראש חמושות, אשר נודעו בשם משמר האמזונות. המועמדות למשמר האמזונות עברו הכשרה אינטנסיבית בשימוש בכלי נשק ואמנויות לחימה, נדרשו להצהיר על בתוליהן, ונבחרו אישית על ידי קדאפי. לאחר נפילתו של קדאפי מהשלטון ב-2011 האשימו אותו כמה משומרות הראש שלו שכפה עליהן להצטרף למשמר ושהיו קורבן לאונס והתעללות מינית מידיהם של קדאפי, בניו ומקורביו.
כרטיס חיוב מיידי
כרטיסי חיוב מיידי בישראל
כרטיס חיוב מיידי הוצע לראשונה בישראל ב-1994 על ידי ישראכרט – כרטיס אלקטרו-שיק ("צ'ק אלקטרוני") ככרטיס בנקאי המחויב מיידית מחשבונות עובר-ושב (עו"ש) בבנקים בהסדר הנפקה עם ישראכרט. ב-2002 מותג הכרטיס מחדש כ"ישראכרט דיירקט", ויהפוך לכרטיס החיוב המיידי הנפוץ בישראל. ב-2006 הכרטיס הוצע גם לשימוש בינלאומי תחת המותג מסטרקארד ("מסטרקארד דירקט"). גרסה דומה של כרטיס חיוב מיידי מקומי המוצעת בישראכרט החל מ-2012 מכונה Isracash.
הכרטיס המקביל של כא"ל הוצע תחת פלטפורמת תת-המותג אלקטרון של המותג ויזה. אלקטרון מיוחס לכרטיסי ויזה שונים שפועלים באופן אלקטרוני בלבד - לרבות כרטיסי אשראי (שאינם כרטיסי חיוב מיידי). אלו (המכונים בכא"ל Visa Basic) מהווים חלופה נפוצה יותר, ולכן תפוצתם של כרטיסי ויזה אלקטרון לחיוב מיידי בכא"ל נפוצים הרבה פחות. מסוף העשור הראשון למאה ה-21 לצד כרטיסי ויזה, בנקים בהסדר הנפקה עם כא"ל (ובמיוחד הבנקים דיסקונט ומרכנתיל) מנפיקים ללקוחותיהם כרטיסים מקומיים ובינ"ל במותגים ויזה (אלקטרון) ומסטרקארד לחיוב מיידי של חשבון העו"ש.
מועמר קדאפי
אורח חייו
בספרה של אניק קוג'ן, כתבת מעיתון הצרפתי "לה מונד", מעלה שורה של עדויות שונות וקשות של ילדות ונערות שנחטפו ממשפחתן לשם הפיכתן לשפחות מין של קדאפי. עדויות אלו מתארות כיצד נחשפו לאונס והשפלות מיניות קשות. ישנם דיווחים כי חמש נשים ממשמר האמזונות של השליט נאנסו על ידי קדאפי ובניו דרך קבע.
כרטיס חיוב מיידי
כרטיסי חיוב מיידי בישראל
גם בנקים בהסדר הנפקה עם לאומי קארד (לאומי, הישיר הראשון, ערבי ישראלי) העדיפו להשתמש בכרטיסי ויזה אלקטרון ככרטיס אשראי (המכונים בלאומי קארד Visa Classic), כך שכרטיסים בנקאיים לחיוב מיידי של חשבון העובר ושב מטעם לאומי קארד הוצעו רק ב-2015 ("Visa Debit").
מועמר קדאפי
אורח חייו
את אורחיו קיבל באוהל גדול ומפואר, אותו לקח גם במסעותיו בעולם. בעוד שבראשית ימי שלטונו הופיע בציבור לבוש מדים, הרי שבהמשך העדיף להופיע לבוש בגלימות וכיסויי ראש ססגוניים, שהדגישו את שייכותו השבטית-אפריקאית.
כרטיס חיוב מיידי
כרטיסי חיוב מיידי בישראל
לכרטיסים האלו יש הרבה מן המשותף:
הצבא העממי היוגוסלבי
מבנה
הצבא חולק לארבעה מחוזות צבאיים:
מועמר קדאפי
אירועי 2011
בפברואר 2011 החל גל מחאה נגד שלטונו של קדאפי שהפך להתקוממות מזוינת, כחלק מגל המחאות בארצות ערב. בהוראתו של קדאפי, הגיבו כוחות הביטחון הלוביים ביד קשה, והרגו מאות מפגינים. כנגד המפגינים טען קדאפי שמשום שאינו נושא בתואר שלטוני רשמי, הרי שהדרישה להתפטרותו היא אבסורדית, וכי המפגינים הם סוכנים של האימפריאליזם המערבי והכוחות המזוינים שמורדים בו מונהגים על ידי ארגון הטרור האסלאמי אל-קאעידה.
כרטיס חיוב מיידי
כרטיסי חיוב מיידי בישראל
כרטיסים אלה נוטים להיות זולים מכרטיסי אשראי, אך גם לספק הטבות פחותות למחזיקיהם. לפי הוראות בנק ישראל מ-2015, הבנקים מחויבים להציע כרטיס זה ללקוחות.
מועמר קדאפי
אירועי 2011
במרץ 2011, החליטה מועצת הביטחון של האומות המאוחדות על תקיפה צבאית בינלאומית כנגד כוחותיו של קדאפי. ב-30 באפריל 2011 מסר דובר הממשלה הלובית כי בנו הצעיר של קדאפי, סיף אל-ערב, בן 29, נהרג יחד עם שלושה מילדיו בהפצצות של נאט"ו בטריפולי.
הצבא העממי היוגוסלבי
היסטוריה
מקור הצבא ביחידות הפרטיזנים של טיטו שפעלו במלחמת העולם השנייה כנגד מדינות הציר. לאחר הקמת הרפובליקה הפדרלית הסוציאליסטית של יוגוסלביה, שונה שם הצבא לצבא יוגוסלביה ובהמשך קיבל את התואר "עממי". ב-1968, הקים טיטו את כוחות ההגנה הטריטוריאלית שפעלו לצד הצבא, והיו כפופים אליו במידה מסוימת. יחד עם מלחמות יוגוסלביה וסוף הפדרציה ב-1992, הצבא פורק.
מועמר קדאפי
אירועי 2011
ביוני 2011 הוציא בית המשפט הבינלאומי בהאג צו מעצר בינלאומי נגד קדאפי באשמת ביצוע פשעים נגד האנושות ופתח נגדו בחקירה. קדאפי הואשם כי הורה על הרג, פציעה וכליאה של מאות אזרחים ב-12 הימים הראשונים של ההתקוממות נגדו.
כרטיס חיוב מיידי
כרטיסי חיוב מיידי בישראל
בנק הדואר, שרישיונו לא מאפשר מתן אשראי, הציע לבעלי חשבונות עובר ושב בבנק כרטיס חיוב מיידי. בשל קשיים באינטגרציה עם שב"א, לא פעם נדחו חיובים בוויזה אלקטרון שאושרו קודם לכן והמתינו בכא"ל כ"הסדר חוב" כאשר חשבון עובר ושב נסרק מדי יום עסקים (בהליך עיבוד הנתונים הלילי) והסכומים נפרעו ברגע שזוהתה יתרה למשיכה. כרטיס ישראכרט דירקט ניתן ללקוח ללא פרטי החשבון שלו והשיוך מתבצע רק לאחר מסירת הכרטיס.
מיקלוש רב
ביוגרפיה
בשנת 1957 הפך לחבר בוועדת עריכת התמונות. מאותה השנה נבחר כחבר ב"אגודת הצלמים ההונגרים", משנת 1965 היה נשיא האגודה ולאחר פרישתו נשיא הכבוד שלה. הוא הוביל את הכשרת צלמי העיתונות בבית הספר MUOSZ לעיתונות וצילום עיתונות ובבית הספר הבינלאומי לעיתונאות. הוא היה משמעותי בתחום צילום הסטריאו וגם התמונות הצילומיות (המגוונות) שלו היו ידועות, אבל הוא הותיר את החותם המתמשך ביותר בתמונות הרפורטז'ה הקלאסיות שלו. הוא עבד יחד, בין היתר; עם הגרפיקאי לאיוש לנדייל, והצלמים (היהודים הונגרים גם הם) טיבור בש, פרנץ האר ודז'ה רוואי.
אשתו הייתה גיזלה אורבן, בתם של אישטוואן אורבן ושל יוליאנה קאג'י. הם נישאו ב-24 באוקטובר 1935 בבודפשט.
מועמר קדאפי
אירועי 2011
באוגוסט 2011 כוחות המורדים השתלטו על ארמונו, הפילו את סמלי משטרו, ובעיני הקהילה הבינלאומית היה זה סופו הרשמי של שלטון קדאפי במדינה.
ב-20 באוקטובר 2011 נלכד קדאפי על ידי כוחות המורדים, בעיר הולדתו סירת ומצא את מותו בידיהם, ברגעיו האחרונים כשהוקף בכוחות המורדים צעק להם שלא ירו בו והתחנן לרחמים. את הרצח גינו מספר מנהיגים בכירים בעולם ביניהם ראש ממשלת רוסיה באותה תקופה, ולדימיר פוטין: "יש לא מעט משטרים עקומים בעולם, קדאפי ללא ספק היה דיקטטור, אבל את גורלו היו צריכים לפסוק בביהמ"ש ולא בצורה מזעזעת כפי שעשו המורדים". קדאפי נקבר ב-25 באוקטובר 2011 במקום סודי במדבר הלובי יחד עם בנו מועתאסם.
משפחתו
קדאפי היה נשוי בשנית לספייה פרקאש. היה אב לשמונה ילדים, שבעה מהם בנים, כולם היו מפקדי גדודים בצבא לוב בתקופת שלטונו של קדאפי:
קדאפי אימץ שני ילדים נוספים:
מיתוס היופי
מיתוס היופי: על השימוש ביצוגים של יופי נגד נשים הוא ספר עיון מאת נעמי וולף, אשר יצא לאור בשנת 1991. מהדורה חדשה של הספר פורסמה ב-2002 עם הקדמה חדשה מאת וולף. בישראל יצא הספר לאור בעברית בשנת 2004 בהוצאת הקיבוץ המאוחד.
הטיעון המרכזי בספר הוא כי במקביל לשיפור מצבן של נשים מבחינה חברתית, כך עלתה גם הציפייה כי תיצמדנה לסטנדרטים של יופי גופני.
תקציר
בספרה, טוענת וולף כי "יופי" כערך נורמטיבי הוא תוצר של הבניה חברתית גרידא, וכי הפטריארכיה קובעת את תוכנה של ההבניה הזו במטרה להמשיך ולקיים את שלטונה. בהקדמה לספר, מציעה וולף את הניתוח הבא:
וולף גם מתארת את רעיון "בתולת הברזל", סטנדרט יופי בלתי-ניתן-להשגה במהותו, אשר משמש כדי להעניש נשים פיזית ופסיכולוגית בשל כישלונן להגיע אליו ולהתיישר לפיו. וולף מבקרת את תעשיות האופנה והיופי כנצלניות כלפי נשים, אולם טוענת כי מיתוס היופי נוגע בכל תחומי התפקוד האנושי. וולף כותבת שלנשים צריכה להיות "הבחירה לעשות מה שמתחשק לנו לעשות עם פנינו וגופינו מבלי שניענש על ידי אידאולוגיה המשתמשת בגישות, לחץ כלכלי, ואפילו טיעונים משפטיים בנוגע למראן של נשים כדי לערער אותנו פסיכולוגית ופוליטית". וולף טוענת שנשים נמצאות תחת מתקפת "מיתוס היופי" בחמישה תחומים: עבודה, דת, סקס, אלימות ורעב. לסיכום, טוענת וולף לטובת סטנדרטים טבעיים יותר של יופי.
השפעה
ספרה של וולף הפך במהרה לרב-מכר, כאשר הוא צובר תגובות מקוטבות הן מהציבור והן מהתקשורת, אולם זוכה לשבחים מפי פמיניסטיות רבות. פמיניסטית הגל-השני ג'רמין גריר כתבה כי מיתוס היופי הוא "אחד מהפרסומים המשמעותיים ביותר מאז 'הסריסה'", וגלוריה סטיינהם כתבה, "מיתוס היופי הוא ספר חכם, כועס ומלא תובנות, קריאה צלולה לחופש. כל אישה צריכה לקרוא אותו." הסופרת הבריטית פיי וולדון קראה לספר "קריאה חיונית עבור האישה החדשה", ובטי פרידן כתבה במגזין אלור כי "עם צאתו לאור של מיתוס היופי, וולף הפכה לדוברת הראשית של מה שמאוחר יותר יתואר כגל השלישי של התנועה הפמיניסטית".
ביקורת
כריסטינה הוף סומרס ביקרה את וולף על שפרסמה את הטענה לפיה כ-150,000 נשים מתות כל שנה מאנורקסיה. סומרס טענה שהמספר האמיתי קרוב יותר ל-100, מספר שחוקרות אחרות, כגון ג'ניפר באומגרדנר ואיימי ריצ'רדס, טענו שהוא נמוך מדי. באותו ראיון, סומרס טענה כי וולף משכה את ידה מתיאור זה. ד"ר ג'נין קוגן טוענת כי המספרים עלולים להיות דווקא נמוכים מדי משום שתעודות פטירה אינן מציינות הפרעות אכילה כגורם כשלעצמו למוות.
אן פקר
ביוגרפיה
פקר נולדה וגדלה בעיירה מלספורד שבמחוז אוקספורדשייר.
באליפות אירופה באתלטיקה שנערכה בבלגרד, לשעבר יוגוסלביה בספטמבר 1962 זכתה פקר במדליית ארד בריצת שליחות 4x100 מטר בתוצאה של 44.9 שניות, אחרי פולין (44.5 שניות) ומערב גרמניה (44.6 שניות). נוסף לכך, סיימה במקום שישי בריצת 200 מטר בתוצאה של 24.4 שניות. במשחקי האימפריה הבריטית וחבר העמים שנערכו בפרת', אוסטרליה בנובמבר אותה שנה היא זכתה במדליית כסף בריצת שליחות 4x110 יארד ובמקום שישי בריצת 80 מטר משוכות בתוצאה של 11.91 שניות.
אלופה אולימפית ושיאנית עולם
לאחר המשחקים האולימפיים, למרות קריירה ספורטיבית קצרה, היא פרשה מתחרויות. רק כעבור 40 שנה זכתה אתלטית בריטית, קלי הולמס, שוב במדליית זהב בריצת 800 מטר, בניגוד להצלחות של האתלטים הגברים הבריטים בריצה זו.
חייה האישיים
לאחר המשחקים האולימפיים נישאה פקר לברייטוול, זוכה מדליית כסף אולימפית (טוקיו 1964) בריצת שליחים 4x400 מטר ורביעי בריצת 400 מטר. לזוג נולדו שלושה בנים, גרי אף הוא אצן 400 מטר, ואיאן ודייוויד, כדורגלנים במנצ'סטר סיטי.
שיעור התמיכה באבולוציה
שיעור התמיכה באבולוציה בקרב מדענים, הציבור וקבוצות אחרות הוא אחד הנושאים העולים בעת דיון במחלוקת בין התומכים בבריאתנות והאבולוציה. זהוא נושא בעל השתמעויות חינוכיות, דתיות, פילוסופיות, מדעיות ופוליטיות. לימוד אבולוציה ותמיכה באבולוציה הוא נושא שנוי במחלוקת במיוחד במדינות בעלות אוכלוסיה דתית בהן קיימות רמות משמעותיות של אי-קבלה של האבולוציה על ידי האוכלוסייה הכללית, ועם זאת אבולוציה נלמדת בהן בבתי ספר ציבוריים ובאוניברסיטאות.
כמעט כל הקהילה המדעית (כ-97% מהמדענים) מקבלים את האבולוציה בתור התיאוריה המדעית המסבירה את המגוון הביולוגי. אגודות מדעיות הפריכו את האתגרים לאבולוציה שהוצעו על ידי תומכי תכנון תבוני.
הבריאתנות מרכזית באמונותיהן של כתות וזרמים דתיים במספר מדינות, ולכן הם דוחים את האבולוציה: למשל בארצות הברית,     דרום אפריקה, הודו, העולם המוסלמי, דרום קוריאה, סינגפור, הפיליפינים וברזיל, עם מעט פחות תומכים, באופן יחסי, לבריאתנות בבריטניה, אירלנד, יפן, איטליה, גרמניה, ישראל, אוסטרליה, ניו זילנד וקנדה.
מספר פרסומים דנים בנושא שיעור קבלת האבולוציה בציבור, כולל מסמך שהופק על ידי האקדמיה הלאומית למדעים של ארצות הברית.
דיון מדעי
הרוב המכריע בקרב הקהילה המדעית והאקדמיה תומך בתיאוריה האבולוציונית כהסבר היחיד שיכול להסביר באופן מלא תצפיות בתחומי הביולוגיה, הפלאונטולוגיה, הביולוגיה המולקולרית, הגנטיקה, האנתרופולוגיה ומדעים אחרים. סקר של גאלופ משנת 1991 מצא שכ-5% בלבד מהמדענים האמריקאים - כולל בעלי הכשרה מחוץ לביולוגיה - זיהו עצמם כבריאתנים.
הקהילה המדעית מחשיבה תכנון תבוני כשלוחה של הבריאותנות, כבלתי מדעית, כפסאודו-מדע, או כמדע זבל. האקדמיה הלאומית למדעים של ארצות הברית הצהירה שתכנון תבוני "וטענות אחרות להתערבות על-טבעית במקור החיים" אינם מדע כי לא ניתן לבדוק אותם בניסוי, הם אינם יוצרים תחזיות ואינם מציעים השערות חדשות. בספטמבר 2005, 38 חתני פרס נובל פרסמו הצהרה שבה נאמר ש"תכנון תבוני הוא לא מדעי ביסודו. לא ניתן לבדוק אותו כתיאוריה מדעית מכיוון שהמסקנה המרכזית שלו מבוססת על אמונה בהתערבות גורם על-טבעי". באוקטובר 2005, קואליציה המייצגת יותר מ-70,000 מדענים ומורים אוסטרליים פרסמה הצהרה שבה נאמר ש"תכנון תבוני אינו מדע" וקראה ל"כל בתי הספר לא ללמד תכנון תבוני כמדע, כי הוא אינו עומד בדרישות של מה שנחשב תיאוריה מדעית".
חוק במדינת לואיזיאנה מחייב שבמקום בו נלמד מדע האבולוציה בבתי ספר ציבוריים, יש ללמד גם בריאה. הדבר הוביל למשפט אדוארדס נגד אגילארד. ב-1986, תסקיר ידיד בית המשפט, עליו חתמו 72 זוכי פרס נובל מארצות הברית, 17 אקדמיות ממלכתיות למדע ושבע אגודות מדעיות אחרות, ביקש מבית המשפט העליון בארצות הברית לדחות את החוק. התסקיר קבע כי המונח "מדע הבריאה", כפי שהוא מופיע בחוק מגלם דוגמה דתית, וכי "הוראת רעיונות דתיים המתוארים בטעות כמדע פוגעת בחינוך המדעי". היה זה האוסף הגדול ביותר של זוכי פרס נובל שחתמו על עצומה עד אז. על פי האנתרופולוגים אלמקוויסט וקרונין, התסקיר הוא "ההצהרה הברורה ביותר של מדענים התומכת באבולוציה שהופקה" עד אז.
ארגונים מדעיים ומדענים רבים מרחבי העולם פרסמו הצהרות התומכות בתאוריית האבולוציה. האגודה האמריקאית לקידום המדע, החברה המדעית הגדולה בעולם ובה מעל 130,000 חברים ומעל 262 אגודות ואקדמיות למדע שבהן מעל 10 מיליון חברים, פרסמה הצהרות והודעות לעיתונות התומכות באבולוציה. האקדמיה הלאומית למדעים של ארצות הברית, המספקת עצות מדעיות לאומה, פרסמה מספר ספרים התומכים באבולוציה ומבקרים את הבריאתנות והתכנון התבוני.
הצבעות, החלטות והצהרות של מדענים
אחת ההצהרות המוקדמות ביותר של תמיכה באבולוציה פורסמה על ידי האגודה האמריקאית לקידום המדע ב-1922 ואומצה מחדש ב-1929.
הבעת תמיכה מוקדמת נוספת באבולוציה על ידי מדענים אורגנה על ידי הביולוג האמריקאי זוכה פרס נובל הרמן מולר ב-1966. מולר הפיץ עצומה שכותרתה "האם האבולוציה הביולוגית היא עיקרון של הטבע שבוסס היטב על ידי המדע?": "אין השערות חלופיות לעקרון האבולוציה ו"עץ החיים" שלה, שביולוג בימינו לוקח ברצינות. יתרה מכך, העיקרון כה חשוב להבנת העולם בו אנו חיים והבנת עצמנו, עד שיש להודיע על כך לציבור בכלל, לרבות תלמידים הלומדים ביולוגיה בתיכון, וכן להבהיר שהוא מבוסס היטב, כפי שתאוריית הסיבוב של כדור הארץ מבוססת היטב."
מניפסט זה נחתם על ידי 177 ביולוגים אמריקאים מובילים, כולל ג'ורג' ג' סימפסון מאוניברסיטת הרווארד, זוכה פרס נובל פיטר אגרה מאוניברסיטת דיוק, קרל סייגן מקורנל, ג'ון טיילר בונר מפרינסטון, זוכה פרס נובל ונשיא אוניברסיטת שיקגו ג'ורג' בידל ודונלד פ' קנדי מאוניברסיטת סטנפורד, לשעבר ראש מנהל המזון והתרופות של ארצות הברית.
החלטה של האגודה האמריקאית לקידום המדע (AAAS) בסתיו 1972 קבעה: "תורת הבריאתנות ... אינה מבוססת מדעית ואינה עומדת בכללים הנדרשים מתאוריות מדע". האקדמיה הלאומית למדעים של ארצות הברית קיבלה החלטה דומה בסתיו 1972. הצהרה על אבולוציה בשם "הצהרה המאשרת את האבולוציה כעיקרון מדעי" נחתמה על ידי זוכה פרס נובל לינוס פאולינג, אייזק אסימוב, ג'ורג' ג' סימפסון, פרופסור לביולוגיה בקאלטק, נורמן ה' הורוביץ, ארנסט מאייר ואחרים, ופורסמה ב-1977. מועצת המנהלים של המכון הגאולוגי האמריקאי פרסמה הצהרה התומכת בהחלטה בנובמבר 1981. זמן קצר לאחר מכן קיבל ה-AAAS החלטה נוספת שתומכת באבולוציה ודוחה את הניסיונות ללמד בריאתנות בשיעורי מדעים.
נכון להיום, אין מאמרים מדעיים שעברו ביקורת עמיתים המתכחשים לאבולוציה, הרשומים במנוע החיפוש של כתבי עת מדעיים ורפואיים PubMed.
פרויקט סטיב
מכון דיסקברי הודיע כי למעלה מ-700 מדענים הביעו תמיכה בתכנון תבוני החל מ-8 בפברואר 2007. נתון זה גרם למרכז הלאומי לחינוך מדעי להפיק עצומה קלילה בשם "פרויקט סטיב" לתמיכה באבולוציה. רק מדענים בשם "סטיב" או וריאציה כלשהי של השם (כגון סטיבן, סטפני, סטפן ואסטבן) זכאים לחתום על העצומה. העצומה נועדה להיות "פרודיה עוקצנית" על רשימות של "מדענים" לכאורה התומכים בעקרונות בריאתניים, רשימות שארגונים בריאתנים מייצרים. העצומה מוכיחה שיש יותר מדענים שמקבלים אבולוציה עם שם כמו "סטיב" בלבד (מעל 1370 ) מאשר מדענים התומכים בתכנון תבוני. זו אחת הסיבות לכך שאחוז המדענים התומכים באבולוציה הוערך על ידי בריאן אלטרס בכ-99.9 אחוזים.
דת
הבריאתנים טענו שהם מייצגים את האינטרסים של נוצרים אמיתיים, והאבולוציה קשורה רק לאתאיזם.
עם זאת, לא כל הארגונים הדתיים מוצאים שתמיכה באבולוציה אינה עולה בקנה אחד עם אמונתם הדתית. 12 מהתובעים שהתנגדו להוראת בריאתנות במשפט מק'לין נגד ארקנסו היו אנשי דת המייצגים קבוצות מתודיסטיות, אפיסקופליות, אפריקאיות מתודיסטיות אפיסקופליות, קתוליות, בפטיסטיות דרומיות, יהודיות רפורמיות ופרסביטריאניות. מספר ארגונים דתיים פרסמו הצהרות הדוגלות בהוראת אבולוציה בבתי ספר ציבוריים. הארכיבישוף מקנטרברי, ד"ר רואן ויליאמס, פרסם הצהרות התומכות באבולוציה ב-2006. פרויקט מכתבי הכמורה הוא הצהרה חתומה על ידי 12,808 (נכון ל-2012) אנשי דת נוצרים אמריקאים מזרמים שונים שדחו את הבריאתנות, הצהרה שארגונה החל ב-2004. מולין מטסומורה (Molleen Matsumura) מהמרכז הלאומי לחינוך מדעי מצאה כי מבין האמריקאים ב-12 העדות הנוצריות הגדולות ביותר, לפחות 77% שייכים לכנסיות התומכות בחינוך לאבולוציה (בשלב מסוים נתון זה היה 89.6%). קבוצות דתיות אלו כוללות את הכנסייה הקתולית, כמו גם עדות שונות של פרוטסטנטיות, כולל הכנסייה המתודיסטית המאוחדת, הכנסייה הבפטיסטית הלאומית בארצות הברית, הכנסייה הלותרנית האוונגליסטית באמריקה, הכנסייה הפרסביטריאנית בארצות הברית, ועידת הבפטיסטים הלאומית של אמריקה, הכנסייה האפיסקופלית המתודיסטית האפריקאית, הכנסייה האפיסקופלית ואחרים. נתון של כ-71% קבלת האבולוציה מוצג בניתוח של וולטר ב' מרפין ודייוויד פ' בק.
מייקל שרמר טען ב-Scientific American באוקטובר 2006 שהאבולוציה תומכת במושגים כמו ערכי משפחה, הימנעות משקרים, נאמנות, קודים מוסריים ושלטון החוק. שרמר גם טען שהאבולוציה תומכת ברעיון של יוצר כל יכול במקום רעיון של יוצר מוגבל, שעצם הדיון בו ובפועלו נובע ממגבלות החשיבה האנושית.
אחמדיה
תנועת האחמדיה מקבלת את האבולוציה באופן אוניברסלי ומקדמת אותה באופן פעיל. מירזה טאהיר אחמד, הח'ליף הרביעי של הקהילה המוסלמית אחמדיה, הצהיר במגנום אופוס שלו 'התגלות, רציונליות, ידע ואמת' שהאבולוציה אכן התרחשה אבל רק באמצעות אלוהים. האבולוציה לא מתרחשת מעצמה, לפי האחמדים. האחמדים אינם מאמינים שאדם היה האדם הראשון עלי אדמות, אלא רק הנביא הראשון שקיבל התגלות של אלוהים.
אמונה בהאית
חלק מהותי מתורתו של עבד אל-בהאא בנוגע לאבולוציה היא האמונה שכל החיים באו מאותו מקור: "מקורם של כל החיים החומריים הוא אחד." הוא קובע כי ממקור יחיד זה נוצר המגוון המלא של החיים: "התבונן בעולם היצורים הנבראים, עד כמה הם מגוונים במינים, אך עם מקור יחיד." הוא מסביר כי תהליך איטי והדרגתי הוביל להתפתחות של ישויות מורכבות: "הצמיחה וההתפתחות של כל היצורים היא הדרגתית; זהו הארגון האלוהי האוניברסלי והמערכת הטבעית. הזרע אינו הופך מיד לעץ; העובר לא הופך מיד לגבר; המינרל לא הופך פתאום לאבן. לא, הם גדלים ומתפתחים בהדרגה ומשיגים את גבול השלמות" (בחיבורו "Some Answered Questions", ).
כנסייה קתולית
האנציקליקה Humani generis משנת 1950 דגלה בספקנות כלפי האבולוציה מבלי לדחות אותה במפורש. האפיפיור יוחנן פאולוס השני ב-1996, בנאום לאקדמיה האפיפיורית למדעים, אמר, "היום, כמעט חצי מאה לאחר פרסום האנציקליקה, ידע חדש הוביל להכרה שהתיאוריה של האבולוציה היא יותר מהשערה." בין השנים 2000 ל-2002 הוועדה התאולוגית הבינלאומית מצאה כי "עדויות מתכנסות ממחקרים רבים במדעי הפיזיקה והביולוגיה מספקות תמיכה גוברת בתיאוריה כלשהי של אבולוציה המסבירה את ההתפתחות והגיוון של החיים על פני כדור הארץ, בעוד המחלוקת נמשכת על הקצב והמנגנונים של האבולוציה". הצהרה זו פורסמה על ידי הוותיקן ביולי 2004 בסמכותו של הקרדינל ראצינגר (לימים האפיפיור בנדיקטוס ה-16 ), שהיה נשיא הוועדה באותה עת.
במהדורת 16–17 בינואר 2006 של העיתון הרשמי של הוותיקן, ל'אוסרווטורה רומאנו, כתב פרופסור לביולוגיה אבולוציונית באוניברסיטת בולוניה, פיורנצו פאצ'יני, מאמר שמסכים עם פסיקת השופט בעניין משפט הפנדה של דובר וקבע שתכנון תבוני אינו תאוריה מדעית. האב הישועי ג'ורג' קווין (Coyne), לשעבר מנהל מצפה הכוכבים של הוותיקן, גינה גם הוא את התכנון התבוני.
סיקיזם
כתבי הקודש הסיקיים קובעים במפורש שהיקום ותהליכיו נוצרים על ידי חוקי הטבע וכפופים להם. יתר על כן, השם המשמש את הסיקים לאלוהים, ואהגורו (Waheguru), מתורגם מילולית ל"המורה המופלא", מה שמרמז כי חוקים אלו ניתנים, באופן עקרוני לפחות, להבחנה, לפחות חלקית, על ידי חקירה אנושית. אחד המזמורים שסיקים שומרי מצוות מדקלמים מדי יום מתאר את מסלול כדור הארץ כנגרם מאותם חוקים (ולא מסיבה מיתולוגית כלשהי). לפיכך, תפיסת העולם המדעית, הכוללת את תורת האבולוציה הדרוויניסטית, תואמת את האמונה הסיקית המסורתית.
הינדואיזם
ההינדים מאמינים במושג האבולוציה של החיים על פני כדור הארץ.
עדות דתיות בארצות הברית
בארצות הברית, עדות פרוטסטנטיות רבות מקדמות את הבריאתנות, מטיפות נגד האבולוציה ומעניקות חסות להרצאות ודיונים בנושא. עדות שדוגלות במפורש בבריאתנות במקום באבולוציה או ב"דרוויניזם" כוללות את אסיפות האל (Assemblies of God), הכנסייה המתודיסטית החופשית, הכנסייה הלותרנית - הסינוד של מיזורי, כנסיות פנטקוסטליות, כנסיות אדוונטיסטיות של היום השביעי, הסינוד הלותרני האוונגלי של ויסקונסין, הכנסייה הרפורמית הנוצרית, ועידת הבפטיסטים הדרומית, כנסיות האחדות הפנטקוסטליות והסינוד הלותרני האוונגליסטי. עדי יהוה מפרסמים ספרות בריאתנית הדוגלת בהצגת הפערים האבולוציוניים ובבריאתנות שתיארוכיה תואמים את גיל כדור הארץ כמקובל במחקר המדעי, כדי להפריך את האבולוציה, אך דוחים את התווית "בריאתנית", שלדעתם חלה רק על בריאתנות שתומכת בתאוריית כדור הארץ הצעיר.
רפואה ותעשייה
טענה נפוצה של הבריאתנים היא שלאבולוציה אין ערך, מעולם לא שימשה לשום דבר ולעולם לא תועיל. לדברי בריאתנים רבים, שום דבר לא ילך לאיבוד על ידי היפטרות מהאבולוציה, והמדע והתעשייה עשויים אפילו להרוויח.
למעשה, האבולוציה מופעלת בשימוש מעשי בתעשייה ונמצאת בשימוש נרחב, על בסיס יומיומי, על ידי חוקרים ברפואה, ביוכימיה, ביולוגיה מולקולרית וגנטיקה, כדי לנסח השערות לגבי מערכות ביולוגיות למטרות תכנון ניסויים, כמו גם כדי להגדיר נתונים שנצפו וכדי להכין יישומים. נכון למאי 2019 ישנם 554,965 מאמרים מדעיים ב-PubMed שמזכירים 'אבולוציה'. חברות התרופות מנצלות את האבולוציה הביולוגית בפיתוחם של מוצרים חדשים, וגם משתמשות בתרופות אלו כדי להילחם בחיידקים ובנגיפים - המתפתחים גם הם בתהליך אבולוציוני.
בגלל הערך של אבולוציה ביישומים, היו כמה ביטויי תמיכה באבולוציה מצד תאגידים. בקנזס קיים חשש נרחב בקהילות הארגוניות והאקדמיות כי מהלך להחלשת הוראת האבולוציה בבתי הספר יפגע ביכולתה של המדינה לגייס כישרונות, במיוחד בתעשיית הביוטכנולוגיה. פול האנל מהמכון הביוטכנולוגי הזהיר כי ארצות הברית מסתכנת בפיגור במירוץ הביוטכנולוגיה נגד מדינות אחרות אם לא תעשה עבודה טובה יותר בלימוד אבולוציה.
ג'יימס מקארטר מ-Divergence Incorporated הצהיר כי עבודתו של זוכה פרס נובל לשנת 2001 לילנד הרטוול הסתמכה במידה רבה על השימוש בידע אבולוציוני ובתחזיות, שלשניהם יש השלכות משמעותיות על הטיפול בסרטן. יתר על כן, מקארטר הגיע למסקנה ש-47 מתוך 50 פרסי נובל אחרונים ברפואה או בפיזיולוגיה תלויים בהבנה של התיאוריה האבולוציונית.
תמיכה ציבורית
לא נראה שיש מתאם משמעותי בין אמונה באבולוציה לבין הבנת האבולוציה. במדינות מסוימות, אמונות בריאתניות (או חוסר תמיכה בתיאוריה האבולוציונית) נפוצות יחסית, ואף זוכות לרוב בדעת הקהל. מחקר שפורסם בכתב העת המדעי Science השווה עמדות לגבי אבולוציה בארצות הברית, 32 מדינות באירופה ויפן. המדינה היחידה שבה קבלת האבולוציה הייתה נמוכה יותר מאשר בארצות הברית הייתה טורקיה (25%). ההסכמה הציבורית לאבולוציה הייתה הנפוצה ביותר (מעל 80% מהאוכלוסייה) באיסלנד, דנמרק ושוודיה.
אפגניסטן
לפי מרכז המחקר פיו, באפגניסטן יש שיעור הקבלה הנמוך ביותר של האבולוציה מבין המדינות המוסלמיות. רק 26% מתושבי אפגניסטן מקבלים את האבולוציה. 62% מכחישים את האבולוציה האנושית ומאמינים שבני אדם תמיד היו קיימים בצורתם הנוכחית.
ארגנטינה
על פי סקר משנת 2014 של מרכז המחקר פיו, 71% מתושבי ארגנטינה מאמינים ש"בני אדם ויצורים חיים אחרים התפתחו עם הזמן" בעוד 23% מאמינים שהם "תמיד היו קיימים בצורה הנוכחית".
ארמניה
לפי מכון המחקר פיו, 56 אחוז מהארמנים מכחישים את האבולוציה האנושית וטוענים שבני אדם תמיד היו קיימים, ורק 34 אחוז מהארמנים מקבלים את האבולוציה האנושית.
אוסטרליה
סקר משנת 2013 שנערך על ידי Auspoll והאקדמיה האוסטרלית למדע מצא כי 80% מהאוסטרלים מאמינים באבולוציה (70% מאמינים שהיא מתרחשת כרגע, 10% מאמינים באבולוציה אבל לא חושבים שהיא מתרחשת כרגע), 12% לא היו בטוחים ו-9% ציינו שהם לא מאמינים באבולוציה.
בלארוס
לפי מרכז פיו, 63 אחוז מהנשאלים בבלארוס מקבלים את תורת האבולוציה בעוד 23% מהם מכחישים את האבולוציה וטוענים ש"בני אדם תמיד היו קיימים בצורתם הנוכחית".
ברזיל
בסקר משנת 2010, 59% מהנשאלים אמרו שהם מאמינים באבולוציה תאיסטית, או אבולוציה בהנחיית אלוהים. 8% נוספים מאמינים באבולוציה ללא התערבות אלוהית, ו-25% היו בריאתנים. התמיכה בבריאתנות הייתה חזקה יותר בקרב עניים ופחות משכילים. סקר משנת 2014 של מרכז פיו מצא ש-66% מהברזילאים מסכימים שבני אדם התפתחו עם הזמן ו-29% חושבים שהם תמיד היו קיימים בצורה הנוכחית.
קנדה
בסקר ארצי של 2019 נמצא ש-61% מהקנדים מאמינים שבני אדם התפתחו מצורות חיים פחות מתקדמות במשך מיליוני שנים, בעוד 23% מאמינים שאלוהים ברא את בני האדם בצורתם הנוכחית במהלך 10,000 השנים האחרונות.
צ'ילה
סקר מ-2014 של מרכז פיו מצא ש-69% מהאנשים בצ'ילה מאמינים ש"בני אדם ויצורים חיים אחרים התפתחו עם הזמן" בעוד 26% מאמינים שהם "תמיד היו קיימים בצורה הנוכחית".
קולומביה
על פי סקר מ-2014 של מרכז המחקר פיו, 59% מהאנשים בקולומביה מאמינים ש"בני אדם ויצורים חיים אחרים התפתחו עם הזמן" בעוד 35% מאמינים שהם "תמיד היו קיימים בצורה הנוכחית".
קוסטה ריקה
סקר מ-2014 של מרכז פיו מצא ש-56% מתושבי קוסטה ריקה מאמינים ש"בני אדם ויצורים חיים אחרים התפתחו עם הזמן" בעוד 38% מאמינים שהם "תמיד היו קיימים בצורה הנוכחית".
צ'כיה
לפי מרכז המחקר פיו, 83 אחוז מהאנשים בצ'כיה מאמינים שבני האדם התפתחו עם הזמן.
הרפובליקה הדומיניקנית
לפי סקר מ-2014 של מרכז המחקר פיו, 41% מתושבי הרפובליקה הדומיניקנית מאמינים ש"בני אדם ויצורים חיים אחרים התפתחו עם הזמן" בעוד 56% מאמינים שהם "תמיד היו קיימים בצורה הנוכחית".
אקוודור
סקר מ-2014 של מרכז פיו מצא ש-50% מתושבי אקוודור מאמינים ש"בני אדם ויצורים חיים אחרים התפתחו עם הזמן" בעוד 44% מאמינים שהם "תמיד היו קיימים בצורה הנוכחית".
אל סלבדור
סקר מ-2014 של מרכז פיו מצא ש-46% מתושבי אל סלבדור מאמינים ש"בני אדם ויצורים חיים אחרים התפתחו עם הזמן" בעוד 45% מאמינים שהם "תמיד היו קיימים בצורה הנוכחית".
גאורגיה
מרכז המחקר פיו מצא ש-58% מהגיאורגים מקבלים את תורת האבולוציה בעוד 34 אחוז מכחישים את תורת האבולוציה.
גואטמלה
סקר מ-2014 של מרכז המחקר פיו מצא ש-55% מתושבי גואטמלה מאמינים ש"בני אדם ויצורים חיים אחרים התפתחו עם הזמן" בעוד 38% מאמינים שהם "תמיד היו קיימים בצורה הנוכחית".
הונדורס
סקר מ-2014 של מרכז המחקר פיו מצא ש-49% מתושבי הונדורס מאמינים ש"בני אדם ויצורים חיים אחרים התפתחו עם הזמן" בעוד 45% מאמינים שהם "תמיד היו קיימים בצורה הנוכחית".
הונגריה
סקר של מרכז המחקר פיו מצא ש-69 אחוז מההונגרים מקבלים את תורת האבולוציה ו-21 אחוז מההונגרים מכחישים את האבולוציה האנושית.