cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
המודל ההליוצנטרי
ההפרדה בין חומר לרוח
ניתן לציין כמה נקודות בהן ערער המודל המדעי החדש על תפיסתו הפילוסופית של אריסטו.
ראשית, היחסים בין הארץ לגרמי השמיים היוו ייצוג של היחסים בין חומר לרוח. העובדה שכדור הארץ לא זז, על פי הגישה הישנה, ייצגה את החומר, שאין לו רצון. הוא נמשך למטה, אל המצב הסטטי. הוא רק מתבלה כל הזמן. האדם מורכב מחומר ורוח. החומר שבו מושך אותו למטה, אל כדור הארץ, אל חוסר היכולת לשנות. הרוח שבו מושכת אותו כלפי מעלה, אל התנועה הרצונית, המכוונת. גרמי השמיים הם אידיאל רוחני. הם נעים, ותנועתם המעגלית מעידה על כך שתנועתם היא מטרה בפני עצמה. באופן מסוים, גרמי השמים נמשלו לאל, שקיומו אינו לצורך מטרה מסוימת אלא לצורך עצמו. ערעור על הגישה של "למעלה" ו"למטה" מוחלטים משותפים לכוכבים ולכדור הארץ, יחסיים למרכז כדור הארץ, הוא ערעור על האמונה בקיום חומר בזוי מול רוח נעלה.
טלאולוגיה
הגישה המדעית החדשה הכניסה מוטיבים של מקריות וחוסר תכלית. בעוד שניתן לנמק, אידאולוגית, את מרכזיותו של כדור הארץ, את מרכזיותה של השמש קשה יותר לנמק. (קופרניקוס בעצמו הציג את שיטתו כשיטה מדעית בלבד, שאין לה קשר לפילוסופיה. זה היה תקדים בהפרדתו של המדע מן הדת.) בתפיסתו של אריסטו, כפי שאומצה על ידי הכנסייה, העולם בנוי בצורה טלאולוגית, כלומר- לכל תכלית, והדברים הנעלים ביותר הם תכלית עצמם. כשם שהייתה תכלית לזרע של פרח כך גם הייתה תכלית לאדם. ברגע שהמרכז הוא השמש וכדור הארץ מקיף אותה "סתם", גם תכליתם של דברים אחרים, כמו בני אדם, מוטלת בספק, כמו גם קיומו של האל כתכלית לעצמו. מכאן ברורה התנגדותה של הכנסייה למודל ההליוצנטרי.
הערעור על תפיסת החושים
המודל ההליוצנטרי הביא להכרה שהחושים אינם מייצגים נאמנה את המציאות. גם אם נראה שגרמי השמים סובבים סביב הארץ - אין זה מחייב שכך היא אכן המציאות. בעקבות זאת השתנו הגדרות האונטולוגיה, כלומר התפיסה של "מהות הדבר הקיים". התכונות נתפסו כנפרדות מן העצמים, בניגוד לתפיסה מוקדמת יותר שגרסה מהות פנימית לתכונות, עד שנחשבו לחלק מן העצמים.
שינוי התפיסה האונטולוגית חייב שינוי במתודה המדעית ובפילוסופיה של המדע. התפיסה האינסטינקטיבית של המתודה המדעית של אריסטו, שהתבססה על תצפיות ישירות בטבע ובארגונו, הוחלפה בפיתוח התאורטי-מתמטי של המדע ובשימוש באביזרי תצפית משוכללים יותר שביטלו את ביטחונם של הפילוסופים במראית העין. ניתן לראות השפעות של תפיסה זו בכתבי רנה דקארט, בספרו "על המתודה" הוא עורך ניסוי מחשבתי שבתחילתו הוא מניח שכל תחושותיו ותפיסותיו אינן מדויקות, ובסופו הוא מגיע למסקנה כי הדרך היחידה לבסס את קיומו של העולם כפי שהוא מכיר אותו היא על דרך הניסוי המחשבתי ולא על סמך התצפית.
המודל ההליוצנטרי ביהדות
חכמי ישראל לא עסקו באסטרונומיה או אסטרולוגיה באופן שיטתי עצמאי, אך מודל אסטרונומי היה נחוץ, בעיקר לצורך חישוב לוח השנה וזמני היום. החל מימי הביניים ניתן למצוא התייחסות מפורשת למודלים אסטרונומים בקרב חכמי ישראל, וניתן לראות שימוש במודל הגיאוצנטרי לצורך חישובים אלו.
הרמב"ם (בהלכות יסודי התורה) הביא תיאור מלא של המודל הגאוצנטרי, כולל התיקונים האפיציקלים, ושם ציין את מקורה היווני של התאוריה:
הרמב"ם מדגיש בכתביו כי השימוש במודל זה אינו מבטא את המציאות אלא נועד לחישובים בלבד:
היו מחכמי ישראל שהתווכחו עם היסודות המטאפיזיים הקשורים במודל הגאוצנטרי.
כך, למשל, כתב האבן-עזרא בפירושו לתהילים, פרק י"ט, פסוק ב':
וכן כתב רבי יהודה הלוי:
הפארק הלאומי וויאז'ורס
הפארק הלאומי וויאז'ורס (באנגלית: Voyageurs National Park) הוא פארק לאומי המשתרע על שטח בן 883 קילומטרים רבועים, שכ-40% מהם מכוסים במים, בצפון מדינת מינסוטה בארצות הברית ושגבולו הצפוני הוא קו הגבול בין ארצות הברית לקנדה.
ההתיישבות האנושית בשטח הפארק היא בת לפחות 10,000 שנים, כאשר המתיישבים הראשונים, פלאו-אינדיאנים, ציידים-לקטים התקיימו על ציד בעלי חיים וליקוט צמחים ופירות בר. שבטי אינדיאנים שונים חיו באזור בתקופות שונות, כשהאחרונים היו בני האוג'יבווה. במאה ה-17 הגיעו לאזור סוחרי הפרוות הצרפתים, המכונים בצרפתית וויאז'ור (Voyageurs – "נוסעים") בשיט בסירות קאנו ורכשו מהשבטים המקומיים פרוות בונים. סוחרים אלו הם שנתנו לפארק את שמו. מתיישבים ממוצא אירופי הגיעו לאזור במאה ה-19 ועסקו בתעשיית העץ ולתקופה קצרה גם בכריית זהב.
גאוגרפיה
הפארק הלאומי וויאז'ורס משתרע לאורך כ-90 קילומטרים בצפון מדינת מינסוטה על הגבול עם קנדה, שהוא גם הגבול הצפוני של הפארק. שטח הפארק 883 קילומטרים רבועים, מתוכם 40% מכוסים במים של יותר מ-30 אגמים המקושרים ביניהם בנתיבי מים הזורמים מערבה, ולבסוף צפונה, כחלק מאגן הניקוז הארקטי של מפרץ הדסון. השטח היבשתי של הפארק מיוער בצפיפות או שהוא ביצתי והוא מתחלק בין מעל ל-900 איים, לבין רצועת חוף לבין כל חצי האי קבטוגמה (Kabetogama Peninsula), גוש יבשתי ארוך מפורץ המהווה את רוב השטח היבשתי של הפארק והגישה אליו אפשרית רק בשיט. ממזרח לפארק משתרע האזור הבראשיתי באונדרי ווטרס קאנו (Boundary Waters Canoe Area Wilderness).
הנוף עוצב על ידי רעידות אדמה והתפרצויות געשיות קדומות, ומאוחר יותר על ידי קרחונים לפני למעלה מ-10,000 שנים, שחשפו את סלעי הפרקמבריון העתיקים. היערות המכסים את השטחים הגבוהים יותר בפארק גדלים על שכבת קרקע דקה שנוצרה בזמן הקצר יחסית מאז שהקרחונים האחרונים נסוגו מהאזור.
מים
כאמור, כ-40% משטח הפארק מכוסים במים, כשרוב שטח זה משתייך לארבעה אגמים גדולים: גבול ארצות הברית-קנדה עובר בשלושה מאגמים אלו: רייני, נמאקן וסנד פוינט. הגישה אל האגמים נמאקן וסנד פוינט היא בסירה בלבד (מלבד בחורף). הגבול הדרומי של הפארק הוא החוף הצפוני של אגם קריין (Crane Lake). בנוסף לארבעת האגמים הגדולים יש בפארק אגמים קטנים רבים נוספים, בייחוד בחצי האי קבטוגמה. הפופולריים ביותר נגישים באמצעות "שביל איתור האגמים" (Locator Lakes trail).
אקלים
האקלים בפארק הוא אקלים יבשתי המאופיין על ידי קיצים קצרים וחמימים וחורפים ארוכים וקרים. הטמפרטורות נוחות בחודשים יוני, יולי ואוגוסט, כשמזג האוויר הוא בדרך כלל נעים והטמפרטורות נעות בין 21°C ל-27°C. בחורף הטמפרטורה הגבוהה הממוצעת נעה בין 9°C- ל-4°C-, בעוד שהטמפרטורות הנמוכות הממוצעות נעות בין 20°C- ל-15°C-. בממוצע לא שורר כפור במשך 120 ימים בשנה מיוני עד אמצע ספטמבר. האגמים קפואים מאמצע נובמבר עד אמצע אפריל, כשהקרח על האגמים נשבר בממוצע ב-3 במאי, אבל התאריך משתנה משנה לשנה. כמות המשקעים השנתית הממוצעת נעה בין 630 ל-700 מילימטרים, כשעיקר הגשמים בקיץ. כמות השלג הממוצעת היורדת נעה בין 140 ל-180 סנטימטרים, אבל היא משתנה מאוד משנה לשנה. השלג הראשון יורד בשלהי אוקטובר והאחרון בשלהי אפריל או תחילת מאי.
גאולוגיה
הפארק הלאומי וויאז'ורס שוכן על השילד הקנדי (Canadian Shield), כשהסלעים בו בני מיליארד עד 3 מיליארד שנים. סלעי הפארק שנוצרו בשלבים הראשונים של היווצרות כדור הארץ נדחסו ועברו התקמטות תחת לחץ עצום. ואז זרמים של לבה מותכת חדרו בין השכבות תוך יצירת פסיפס מגוון של גנייס וגרניט. עם השנים התפתחו מעל לסלעים שכבות נוספות של סלעי משקע שהוסרו בפעילות הקרחונים של ובתקופות קדומות עוד יותר.
מרבית הסלעים בפארק מתוארכים לעידן הארכאיקון בחבל הגאולוגי קוטיקו (Quetico) של הפרובינציה הפיזיוגרפית סופריור (Superior Physiographic province), המעורבת באורוגנזה האלגומנית (Algoman orogeny). הם בנויים מצפחה וגנייס במערב וסלעי גרניט מהמכלול הגרניטי ורמיליון (Vermillion Granitic Complex) במזרח ובדרום-מזרח שהם בני 2.69 עד 2.64 מיליארד שנים. נחיל הדייקים קבטוגמה-קנורה (Kabetogama-Kenora dike swarm), שהם בני 2.2 עד 2.1 מיליארד שנים עוקב אחר מערכת ההעתקים מהפרקמבריון שכיוונה לצפון-מזרח. הפינה הצפון-מערבית של הפארק כוללת סלעים מותמרים מהחבל הגאולוגי ואביגון (Wabigoon subprovince), היוצר חגורת אבן ירוקה שכיוונה צפון-מזרח. העתק הסטה אופקי מפריד בין שני החבלים הגאולוגיים ומכונה "אזור ההעתקים של אגם-רייני-נהר סיין" (Rainy Lake-Seine River fault zone).
באזור זה של צפון-מערב הפארק על חצי האי קבטוגמה פרצה בהלה לזהב בין השנים 1893 ל-1898. מכרה ליטל אמריקן (Little American Mine), על האי ליטל אמריקן, הוא אחד מ-13 מכרות נטושים בתחומי הפארק.
סימנים לפעילות הקרחונים בעבר כוללים מורנות קצה הנמצאות בחלק הדרומי של הפארק, בעוד שהחלק הצפוני מכיל אגני אגמים שלוטשו על ידי קרחונים, אם כי הצטברות של נהרי קרחון ומשקעי טיל בגובה של פחות מ-30 מטרים הם תופעות נפוצות. עדויות נוספת מהווים משקעים מימת אגאסי (Lake Agassiz) הקדומה בתחומי הפארק, סימני חריצה קרחונית וסלעים תועים הנפוצים בתחומי הפארק.
אקולוגיה
הפארק הלאומי וויאז'ורס משתרע על 883 קילומטרים רבועים, מתוכם 40% מכוסים במים. הפארק הוא פסיפס מגוון של נתיבי מים נרחבים, אגמים המקושרים ביניהם, מחשופי סלעים, ביצות נרחבות, איים, ושטחי יבשה המכוסים ביערות טייגה. הצמחייה בפארק היא יער מעורב. הפארק שוכן ברְצוּעַת מִנְשָׁק, אזור מעבר בין שתי חברות אקולוגיות הכולל מינים משתיהן. בפארק הלאומי וויאז'ורס המעבר הוא בין יער נשירים צפוני ליער מחטניים דרומי. הפארק כולל מגוון של מערכות אקולוגיות, כולל יערות מחטניים, יערות עצים רחבי עלים, ביצות, מחשופי סלע וחופי אגמים. בעלי החיים האופייניים לפארק הם בעלי חיים שהסתגלו לסביבה מימית זו וכוללים 53 מינים של דגים, 10 מינים של דו-חיים וזוחלים, 240 מינים של עופות ו-42 מינים של יונקים.
בעבר היו אש ורוח הגורמים העיקריים שהשפיעו על המערכות האקולוגיות בפארק. הגורמים המשפעים כיום על מערכות אלו הם כריתת עצים היסטורית, בונים, צמחים פולשים ושינוי האקלים. וויאז'ורס הוא אחד הפארקים הלאומיים שהצמחייה בו תושפע במידה הרבה ביותר משינוי האקלים. במטרה להגביר את המודעות לחלק מנושאים אלו ולפרסם את היתרונות של הצמחייה המקומית יצר הפארק גן אתנו-בוטני בשטח מרכז המבקרים של אגם רייני. הפארק גם מטפח משתלה על מנת לסייע בשתילת צמחים מקומיים מחדש באזורים שנפגעו.
צמחייה
הפארק הוא משכן למעל ל-50 מינים של עצים ושיחים, מעל ל-40 מיני שרכים וטחבי עלים, מעל ל-200 מיני עשבים ומעל ל-400 מינים של פרחי בר.
בעלי חיים
בעלי החיים בפארק הלאומי וויאז'ורס כוללים 53 מינים של דגים, 10 מינים של דו-חיים וזוחלים, 240 מינים של עופות ו-42 מינים של יונקים.
תושבים ראשונים
ההתיישבות האנושית בשטח הפארק היא בת לפחות 10,000 שנים, כאשר המתיישבים הראשונים, פלאו-אינדיאנים, שחדרו לאזור כאשר המים מימת אגאסי הקרחונית הקדומה נסוגו. ואז במהלך התקופה הארכאית באמריקה הצפונית (מלפני 8,000 לפנה"ס ועד 100 לפנה"ס) נעו ציידים-לקטים נוודים באזור כשהם צדים בעלי חיים ומלקטים דגנים שהבשילו. דיג הפך למקור עיקרי של מזון בתקופה זו. בתקופת וודלנד (Woodland Period מ-100 לספירה ועד 900) חל גידול בשימוש באורז בר. החל בתקופה זו הם השתמשו בקדרות לייצר ראשי חץ קטנים משולשים. מעל ל-220 אתרים ארכאולוגיים מהתקופה לפני המפגש עם האירופאים תועדו בתחומי הפארק.
הסחר בפרוות
מגלי ארצות אירופאים החלו להגיע לאזור בערך ב-1688. חוקר צרפתי ז'אק דה נויון (Jacques de Noyon) חרף לאורך הנהר רייני (Rainy River). אבל הייתה זו הדרישה לפרוות בונים שהביאה לאזור את סוחרי הפרוות. ככל שהביקוש לפרוות גרם לדלדול משמעותי של אוכלוסיית הבונים במזרח הוויאז'ורס הרחיבו את פעילותם לשטחים הצפון-מערביים של אמריקה הצפונית. כאן, לאורך הגבול המודרני של ארצות הברית וקנדה, היו שבטי הקרי, המונסוני (Monsoni), האסיניבוין (Assiniboine) הראשונים איתם יצרו הסוחרים קשר. עד אמצע המאה ה-18 נטשו שבטים אלו את אזור אגם רייני לטובת שבטי האוג'יבווה. ב-1780 היו האוג'יבווה התושבים העיקריים בגבול. הם מילאו תפקידי מפתח כספקים של מזון, פרוות וסירות קאנו.
חוטבי עצים
חוטבי עצים הגיעו אל יערות הצפון לאחר שכל העצים בחורשות של אורן לבן במישיגן, ויסקונסין ומרכז מינסוטה נכרתו. פעילות חוטבי העצים הלכה והתגברה החל משנות ה-80 ושנות ה-90 של המאה ה-19 עד שקמו שתי חברות גדולות לכריתת עצים והובלתם. "חברת כורתי העצים הבינלאומית" (International Logging Company) במחוז קוצ'יצ'ינג (Koochiching) הפעילה מנסרות באינטרנשיונל פולס (International Falls) ובפורט פרנסס (Fort Frances) עד 1937. זה היה הצורך המתמיד במים שגרמו לבניית הסכרים באינטרנשיונל פולס ("מפלי אינטרנשיונל"), קטל פולס (Kettle Falls – "מפלי הקומקום") וסקווירל פולס (Squirrel Falls – "מפלי הסנאי") בתחילת המאה ה-20. "חברת העץ של וירג'יניה ואגם רייני" (Virginia and Rainy Lake Lumber Company) חטבה עצים במחוז סנט לואיס שממזרח במינסוטה.הם השיטו את בולי העץ במורד הנהר עד מפרץ הויסט (Hoist Bay – "מפרץ ההנפה") עד 1929. מפרץ הויסט קרוי על שם המכונות ששימשו להנפת בולי העץ הצפים מתוך האגם. רכבות הובילו אותם אז למנסרות בווירג'יניה. כריתת העצים שינתה את הרכב היער. במקום שבו פעם שלטו על היער אורן לבן ואורן אדום הם רק חלק קטן. בפארק קיימות כמה חורשות של עצים גדולים ובוגרים.
הבהלה לזהב באגם רייני
במסע מחקר שמומן על ידי צ'ארלס מור (Charles Moore) גילה ג'ורג' דייוויס (George Davis) בקיץ 1893 זהב על אגם רייני. בזמן שדייוויס חקר אי קטן ליד בלק ביי נרוז (Black Bay Narrows) הוא מצא עורק קוורץ הכולל זהב. תגלית "האמריקאי הקטן" הולידה את השם המודרני של האי "ליטל אמריקן איילנד" (Little American Island - "אי האמריקאי הקטן"). עם אימות הגילוי, שכר צ'ארלס מור את ג'ף הילדרית (Jeff Hildreth), כורה מהגבעות השחורות כדי להשיג זכות קנין על האי. באביב 1894, החל פיתוח של המכרה ושל היישוב הסמוך רייני לייק סיטי (Rainy Lake City). היישוב התאגד רשמית ב-17 במרץ 1894. בקיץ של אותה שנה כבר התגוררה בעיירה קהילה של כמה מאות אנשים. היה בה בית ספר, בנק, חנות כללית, בתי מלון, מסעדות, עיתון, חנות לחומרי בניין, אטליז וכמה ברים. עם התפתחותו של "מכרה האמריקני הקטן" (Little American Mine), הגיעו לאזור מחפשי זהב אחרים. שרידי מכרות שעדיין ניתן לראות כוללים את "מכרה לייל" (Lyle Mine), צפונית לאי דרייוויד (Dryweed Island), "מכרה האמריקני הגדול" (Big American Mine) על אי ביג אמריקן, "מכרה בושיהד" (Bushyhead Mine) באי בושיהד, ו"מכרה סולג'ר" (Soldier Mine) על האי דרייוויד. עד 1898 גרמה התפוקה הנמוכה מהמכרות לסיום הבהלה לזהב בפשיטת רגל. העיירה רייני לייק סיטי הפכה לעיירת רפאים ב-1901.
התיישבות ונופש
כאשר הפארק הוקם בשנת 1975, היו מעל ל-60 אתרי נופש סביב הפארק. בתוך הפארק היו 12 אתרי נופש, 97 אתרי בקתות להשכרה, ויותר מ-120 בתי נופש בבעלות פרטית. רבים מכרו את אדמתם ואת המבנים לפארק. יש אנשים שבחרו למכור את רכושם ולצאת מיד, בעוד שאחרים בחרו למכור את רכושם, אך שמרו על השימוש בו כשכירות לכל החיים או ל-25 שנה. כאשר נכסים אלה פונו, הפארק הסיר מבנים רבים כדי לשחזר את התנאים הטבעיים. עשרים נכסים, המכילים מעל 50 מבנים, יישמרו וינוהלו על ידי שירות הפארקים הלאומיים בגלל חשיבותם ההיסטורית.
דיג מסחרי
דיג בקנה מידה גדול החל בנהר רייני ב-1892. בעשור האחרון של המאה ה-19 ובתחילת המאה ה-20 פעלו באזור שבע או שמונה חברות דיג. מרביתן פעלו באגם קריין (Crane Lake). תוצר העיקרי היה קוויאר שיוצר מביצי חדקן האגם (Acipenser fulvescens). מרביתן פשטו רגל מכיוון שהמרחק הגדול לשווקים וחוסר היכולת לשמור את התוצר בקירור פעלו לרעה על התעשייה. בהגיע שנות ה-30 של המאה ה-20 נעלמו כל חברות הדיג הגדולות.
דיג כעסק משפחתי החליף את חברות הדיג הגדלות. ב-1910 פעלו כ-48 עסקים משפחתיים. השלל נמכר במכירה פומבית שהתקיימה בקטל פולס. ב-1923 נאסר הדיג המסחרי באגם קבטוגמה. ב-1942 פעלו רק עשרה עסקים משפחתיים ברישיון. מחנות הדיג הישנים ואתרי זיפות הרשתות עדיין קיימים בפארק. האתר שנשמר בצורה הטובה ביותר הוא מחנה הדיג אובסון (Oveson Fish Camp) משנות ה-50 של המאה ה-20.
הקמת הפארק הלאומי
בין 1891 ל-1971 היו כמה פעמים ניסיונות לקבל תמיכה להקמת פארק לאומי בצפון מינסוטה, אבל התנועה שהביאה להקמת הפארק הלאומי וויאז'ורס כפי שהוא היום החלה ב-1962 וצברה תאוצה עם הקמת אגודת הפארק הלאומי וויאז'ורס (Voyageurs National Park Association) במאי 1965.
תיירות
קרוב לרבע מיליון תיירים מבקרים בממוצע בפארק מדי שנה. הפעילות המוצעת בפארק כוללת מחנאות, דיג, סיורים רגליים וספורט החורף.
גישה
בפארק פועלים שלושה מרכזי מבקרים שבהם אפשר לקבל מידע, לצפות בסרטים על המקום, ולראות תצוגות המספרות על ההיסטוריה, הגאולוגיה, הצמחייה ובעלי החיים שבפארק:
לנוהגים ברכב מדולות יש לנסוע צפונה כ-180 קילומטרים על כביש 53 של ארצות הברית. על מנת להגיע לאגם קריין (Crane Lake) יש לפנות מזרחה באור (Orr) ולהמשיך בכבישים מחוזיים מספר 23 ו-24. על מנת להגיע למרכז המבקרים אש ריוור יש להמשיך בכביש 53 כ-40 קילומטרים ולפנות ימינה על פי השילוט. למרכז המבקרים קבטוגמה לייק יש להמשיך עוד 5 קילומטרים על כביש 53 ולפנות ימינה לכביש מחוזי 122. למרכז המבקרים רייני לייק יש להמשיך בכביש 53 עד סופו בעיירה אינטרנשיונל פולס ואז לפנות מזרחה בכביש 11 עד לשער הכניסה לפארק. שדות התעופה הקרובים ביותר נמצאים באינטרנשיונל פולס ובפורט פרנסס באונטריו בקנדה.
רנו טווינגו
רנו טווינגו (בצרפתית: Renault Twingo) היא מכונית מיני, המוגדרת כ"מכונית עירונית", מתוצרת יצרנית הרכב הצרפתית רנו אשר מיוצרת משנת 1992 ועד היום.
דור ראשון של דגם "רנו טווינגו" יוצר בצרפת, ספרד, אורוגוואי וקולומביה.
שיווק בישראל
נכון לפברואר 2019, דגמי "רנו טווינגו" משווקים בישראל ב-3 גרסאות של רמת גימור:
מפרץ
מִפְרָץ הוא אזור גאוגרפי שבו הים "פורץ" לתוך היבשה ויוצר אזור שבו הים מוקף ביבשה משלושה כיוונים (בסביבות 240 מעלות). סוגי מפרצים זוכים לכינויים שונים. כך למשל מפרץ צר שחופיו צוקיים מכונה פיורד, וכאשר רצועת חול מפרידה בין המפרץ לבין גוף המים העיקרי הוא מכונה לגונה. מפרצים גדולים במיוחד מקבלים לעיתים את השם "ים" - כך למשל הים האדום הוא למעשה מפרץ של האוקיינוס ההודי.
קיזוז (תעופה)
קיזוז (באנגלית: Trim) היא פעולה בזמן טיסה בכלי טיס המיועדת לכוון את אמצעי ההיגוי הראשיים (משטחי היגוי במטוסים, מכלול דיסקה במסוק) למצב יציב - כזה שאין צורך לתקנו בצורה משמעותית בשביל לשמור על איזון הכוחות על כלי הטיס בכלל מצבי הטיסה.
מערכת קיזוז אוטומטית נכללת לעיתים במערכת בקרת הטיסה של כלי הטיס כתת-מערכת מקבילה, כחלק אינטגרלי מהמבנה שלה או כפונקציה במעגלי הבקרה של המערכת. לעיתים משמשת כאמצעי הניהוג של מערכות עזר כגון טייס אוטומטי.
מאפיינים
כלי טיס מבצעים תמרונים באמצעות אמצעי הניהוג הראשיים הנשלטים על ידי ממשק ההיגוי של הטייס מוט ההיגוי (המכונה "סטיק" או "יוק") ודוושות (ומוט קולקטיב במסוקים). ללא שום אמצעי עזר הטייס יאלץ לשמור על מצב כלי הטיס באופן מתמיד, במיוחד במצב בו כלי הטיס שואף לשנות את מצבו, ההתנגדות של המשטח יכולה להיות משמעותית מאוד כלומר הטייס יאלץ להפעיל כוח רב בשביל לשמור על המצב הקיים. זה יכול להגביל את הטייס מבחינת יכולת תפעול של שאר המערכות של המטוס, מבחינת יכולת חלוקת הקשב, וכן יגרום לשחיקת ערנותו.
הקיזוז מקל על הטייס בזה שהוא שומר על מצב הגאים יציב במצב "אפס חדש" ומאפשר לטייס להתערב רק בתיקונים עדינים ורגעיים. קיזוז מתבצע בכל ציר (עלרוד, גלגול, סבסוב) בנפרד.
ממשק הקיזוז האופייני הם גלגלות אחת לכל ציר, במטוסים מתקדמים יותר בעלי קיזוז חשמלי או הידראולי משתמשים גם במפסק על גבי מוט ההיגוי ברוב המטוסים המפסק משמש לקיזוז בעלרוד בלבד, אם כי בחלק מכלי הטיס ישנו מפסק המכונה שושנת קיזוז המאפשרת קיזוז בגלגול ועלרוד.
לוחון קיזוז – קביעת אפס אווירודינמי
לוחוני קיזוז הם פתרון פשוט לקיזוז. הוא מותקן על גבי משטח ההיגוי בשפת הזרימה של המשטח ונכנס לתוך זרימת האוויר ומשנה את הצורה ואת נקודת האיזון האווירודינמית של המשטח מבחינת גרר. הוא ניתן לשליטה באמצעות גלגלת המחוברת בכבלים ללוח.
קיזוז אינטגרלי – קביעת אפס מכני
במטוסים בעלי מערכות היגוי עם הגבר הידראולי התנגדות האוויר לא משפיעה על מיקום ההגה בגלל הכוח הרב של שהלחץ ההידראולי מספק, ולכן בשביל לספק יכולת קיזוז צריך לשנות את מצב האמצע של המשטח בצורה אינטגרלית למערכת ההיגוי עצמה. במערכות היגוי מכניות הקיזוז מסוגל להתבצע על ידי התאמת האפס המכני על ידי שימוש בפעולת מנוף, לעיתים פקודת הקיזוז מחוברת ישירות למפעיל ומשנות נקודת אמצע במפעיל עצמו. במערכות היגוי משולבות (מכנית וחשמלית) פקודת הקיזוז יכולה לתפעל מפעיל מכני הקובע את האפס של המשטח, או המפעיל המכני שמחובר למשטח עצמו יכול לכלול מנגנון חשמלי פנימי המבצע את אותה הפונקציה.
במערכות בקרת טיסה מסוג טוס-על-חוט הקיזוז מתבצע על ידי שינוי כניסה לחוגי הבקרה הפנימיים במחשבי בקרת הטיסה. פונקציה זאת מושגת בצורה חשמלית על ידי פוטנציומטרים או תכונתית פנימית במחשב.
בחלק מהמטוסים קיזוז הגובה מתבצע על ידי שינוי זווית מייצב הגובה על ידי מפעיל בורגי גדול. מערכת זאת מאפיינת מטוסי משא ונוסעים כבדים.
במטוסים בעלי קיזוז חשמלי מפעילי הקיזוז לרוב ישמשו כמפעילים של הטייס האוטומטי.
קיזוז במסוקים
מסוקים מתאפיינים בריכוז ההיגוי במכלול הדיסקה הקיזוז המסוקים מתוכנן לתפעל ולהשפיע בדרך לדיסקה. לרוב במסוקים ישנו קיזוז חשמלי עדין ובנוסף קיימת אופציה לניתוק הקיזוז, קביעת הסטיק או הדוושות במצב אפס חדש ולהצמיד את הקיזוז מחדש. הפונקציה הזאת מכונה קיזוז גס (Trimmer או Force Trim).
משה מירנדה
משה מירנדה (בבולגרית: Mоше Mиранда; 28 באוקטובר 1919, סופיה, ממלכת בולגריה–24 בספטמבר 1996, יפו, ישראל) היה כדורגלן ישראלי המזוהה עם קבוצת מכבי יפו, ונמנה עם מייסדיה. בשנות הארבעים של המאה העשרים נמנה עם הגרעין הקשה של לוחמי האצ"ל ובהמשך הלח"י, ועם גולי אצ"ל ולח"י.
קורות חייו
משה מירנדה נולד בסופיה לגבריאל שהיה סוחר ולתמרה, כבן רביעי מתוך חמישה ילדים. קיבל חינוך יסודי ופרו-גמנסיה בבית הספר היהודי ודיבר עברית. בהמשך רכש השכלה תיכונית. בהיותו נער הצטרף לנוער בית"ר בסופיה, ובהמשך נמנה עם חברי מועדון הכח סופיה ושימש בו גם כעוזר מדריך ספורט. מירנדה היה אתלט מחונן, והתבלט בריצות קצרות. ב-1934 כבר נמנה עם סגל קבוצת הכדורגל הכח סופיה וזכה עמה באליפות הליגה השלישית.
בשלהי אוגוסט 1939 עלה מירנדה לארץ ישראל בספינת המעפילים טריפולי, שהפליגה במסגרת עליית אף על פי. מירנדה קפץ למים לפני שהספינה הגיעה אל החוף ועלה בידו להימלט מכוחות המשטרה הבריטית. לאחר הגיעו הצטרף מירנדה לאצ"ל והתגורר בראשון לציון. הוא שיחק כדורגל בקבוצת בית"ר ראשון לציון ובהמשך בקבוצת בית"ר נתניה. לאחר הפילוג באצ"ל עבר לתנועת לח"י, נמנה עם הגרעין הקשה של חבריה, וכינויו המחתרתי היה "יחיאל". הוא עבר להתגורר בתל אביב ועבד בקַנְטִינָה של הצבא הבריטי ביפו. ב-1942 נעצר לראשונה על ידי המשטרה הבריטית ונכלא במחנה המעצר מזרעה. בהמשך, הועבר למחנה המעצר בלטרון ומשם לכלא עכו. ב-19 באוקטובר 1944 הוגלה על ידי הבריטים למחנה סמבל (Sembel) אשר באזור אריתריאה, שהתנאים בו היו נוחים יחסית. בינואר 1945 הועבר למחנה המעצר קרתגו, שבו שררו התנאים הקשים ביותר, וב-12 באוקטובר באותה השנה הוחזר למחנה סמבל. ב-12 במרץ 1947 הועבר למחנה גילגיל, אשר שכן 120 קילומטרים צפונית לניירובי שבקניה. במחנות, ארגן מירנדה פעילויות ספורט שונות ובכללן כדורגל וטניס, ושיחק בקבוצת כדורגל במסגרת ליגת כדורגל סדירה שפעלה בהם ובה מספר קבוצות. הוא נמנה עם אחרוני המשוחררים, ושב לישראל ב-12 ביולי 1948. מירנדה התגייס לצה"ל ולחם במלחמת השחרור.
ב-1949 חבר מירנדה למשה אלמוזלינו ופרסיאדו אביגדור והם נפגשו עם אלברט קיוסו, שכיהן טרום עלייתו כנשיא "מכבי בולגריה". לאחר הפגישה הקימה החבורה את "האגודה הציונית להתעמלות וספורט, מכבי יפו". אביגדור, אלמוזלינו ומירנדה הצטרפו למרכז מכבי ישראל וקיבלו במתנה שני שקים של נעלי כדורגל שהשאירו אחריהם חיילי הצבא הבריטי עם סיום המנדט. בסיוע שכנים ומכרים הכשירו השלושה את "מגרש הפחים" אשר שכן בקצהו של פרדס דג'אני ביפו, והוא הפך למגרשה הביתי של מכבי יפו עד 1971. משה אלמוזלינו, אשר גם עבד כגנן בעיריית תל אביב, הביא את הדשא למגרש החדש. ב-1 בנובמבר 1949 החלה הפעילות המסודרת באגודה.
מירדנה שיחק עם הקבוצה מראשית פעולתה והוצב בתפקיד הקשר. יפו שיחקה במחוז תל אביב של ליגה ב', שהייתה הליגה השנייה בישראל, ועמה שיחקו הפועל יפו, בית"ר יפו, הכח תל אביב, דגל ציון תל אביב, הפועל חולון, מכבי צפון תל אביב, מכבי בת ים ובני יהודה. בסיום עונת 1954/1955 בליגה ב' עלה עם קבוצתו לליגה הראשונה. משחקו הראשון בליגה העליונה נערך ב-3 בדצמבר 1955 מול הפועל חיפה. מירדנה שיחק בשורות מכבי יפו עד עונת 1956/1957. משחקו האחרון היה ב-6 באפריל 1957 מול מכבי נתניה. בסך הכל הופיע ב-28 משחקי ליגה בליגה העליונה ובהם כבש שני שערים. ב-1 בנובמבר 1958 נערך משחק ידידות ובו צוינה פרישתם של משה אלמוזלינו ומשה מירנדה ממשחק פעיל. במשחק גברה מכבי יפו על הפועל פתח תקווה 4–3. במחצית המשחק קיבלו מירנדה ואלמוזלינו גביע הוקרה מיוחד מהאגודה וזרי פרחים.
לאחר פרישתו עבר מירנדה קורס מאמנים תחת המאמן ג'ק גיבונס. בעונת 1959/1960 בליגה א' שימש עוזרו של המאמן ג'ק גיבונס בהפועל כפר סבא. לאחר הגעתו של המאמן ואסיל ספאסוב למכבי יפו, מונה מירנדה לעוזרו ושימש מתורגמן עבורו. עם זאת, לאחר תקופה סיים את תפקידו משום שנקט קו עצמאי שלא היה לרוחו של ספאסוב. בהמשך אימן קבוצות ילדים ונוער במכבי יפו. מירנדה המשיך לשחק כדורגל בקבוצת הוותיקים של מכבי יפו עד גיל 71. הוא עבד בבנק הפועלים במשך 28 שנים עד פרישתו לגמלאות. ב-1950 התחתן עם רחל לבית חובש, והיה אב לשתי בנות וסב לנכדים. ב-1996 הלך לעולמו, והובא למנוחות בבית עלמין ירקון.
עונת 1955/1956 בליגה הלאומית
עונת 1955/1956 בליגה הלאומית הייתה העונה הראשונה של הליגה הלאומית כליגת הכדורגל הבכירה בישראל.
הליגה כללה 12 קבוצות. העונה החלה ב-3 בדצמבר 1955 והסתיימה ב-16 ביוני 1956 לאחר משחקי המבחן. על ניצחון במשחק הוענקו שתי נקודות ונקודה בודדת הוענקה על תיקו. במידה והיה שוויון בנקודות, נקבע הדרוג בטבלה על פי יחס שערים. בתום העונה סיימה מכבי תל אביב במקום הראשון, וזכתה באליפות השמינית בתולדותיה לאחר שהקדימה בשלוש נקודות את הפועל תל אביב והפועל פתח תקווה, אלופת העונה הקודמת. המבקיעים המצטיינים של העונה היו אברהם לוי מבית"ר תל אביב ומיכאל מיכאלוב מהפועל תל אביב, שכבשו 16 שערים כל אחד.
עונת 1974/1975 בליגת העל ההולנדית
עונת 1974/1975 הייתה העונה ה-19 של ליגת העל ההולנדית בכדורגל, שהיא הליגה ההולנדית הבכירה. בסיום אותה עונה זכתה פ.ס.וו. איינדהובן באליפות הליגה. הארלם ווחנינגן ירדו לליגת המשנה.
מבנה
על ניצחון הוענקו 2 נקודות ועל תיקו נקודה בודדת. הליגה כללה 18 קבוצות, (16 ששיחקו בעונה שעברה, אליהן הצטרפו וחנינגן ואקסלסיור רוטרדם שעלו מליגת המשנה) ששיחקו ביניהן במשך 2 סיבובים בני 17 משחקים כל אחד - 34 מחזורים בסה"כ. בסיומם הראשונה זכתה באליפות והקבוצות שסיימו במקומות 17 ו-18 ירדו לליגת המשנה.
עונת 1955/1956 בליגה הלאומית
משחקי המבחן
בסיום העונה התקיימו משחקי מבחן לליגה הבכירה כשמכבי יפו שסיימה במקום ה-10 בליגה התמודדה מול הכח תל אביב שסיימה במקום הראשון בליגת המשנה.
הפלייאוף נסתיים בניצחונה של מכבי יפו שנשארה בליגה הלאומית עונה נוספת.
עונת 1974/1975 בליגת העל ההולנדית
מבנה
בעונה זאת התקיים פלייאוף על הכרטיס השני לגביע אופ"א בין הקבוצות שסיימו במקומות 3–6 בשיטת בית פנימי בעל סיבוב בודד.
אנביסטיה
אנביסטיה (שם מדעי: Anabisetia) הוא סוג של דינוזאור קטן וצמחוני מקבוצה האורניתופודים אשר חי בתור הקרטיקון של פטגוניה, ארגנטינה לפני 92–95 מיליון שנה. הוא היה קרובו של הגספאריניזאורה מאותו אזור. הוא קיבל את שמו על שם החוקר הארגנטינאי אנה מאריה ביסט (Ana Maria Biset).
מאובני האנביסטיה נמצאו ב-2002 בנאוקן שבארגנטינה, בתצורות ליסאנדרו (Lisandro Formation), בהם כמעט ולא נמצאו דינוזאורים אחרים. נמצאו ממנו 4 דגימות אשר כולם השתייכו לאותו המין. הם כוללים לסת תחתונה, עצמות אגן ירכיים, חוליות וחלק מהזנב. החוקר גרגורי ס. פאול מעריך שהגיע לאורך של 2 מטרים ולמשקל 20 ק"ג. בדומה להיפסילופודון ולגספאריניזאורה הוא היה בעל מקור קרני ומאחוריו שיניים טוחנות גדולות שנועדו לאכילת עלים אם כי אולי היה אוכל-כול. יחסתי למשפחתו היה לו ראש קטן יחסית וצוואר מוארך.
טופ500
טופ500 או TOP500 הוא פרויקט אוניברסיטאי המדרג את 500 מחשבי העל (שאינם מחשבים מבוזרים) החזקים בעולם. מטרת הפרויקט לספק מידע אמין ודרך מעקב על התפתחות כוח החישוב של מחשבי העל בעולם.
לאחר קפיצות טכנולוגיות רבות בתחום המחשוב הוחלט ב-1990 שהמדד הקיים למדידת עוצמת חישוב אינו יעיל יותר והחל חיפוש אחר מדד חדש. ב-1992 הוחלט להשתמש ברעיון שעלה באוניברסיטת מנהיים, גרמניה לחישוב עוצמת מחשוב וקטורית. ב-1993 הצטרף לפרויקט ג'ק דונגארה מאוניברסיטת טנסי שפיתח את Linpack benchmark. במאי 1993 פורסמה הרשימה הראשונה של טופ500. עדכונים לרשימה מתפרסמים פעמיים בשנה.
מאז 1993, הביצועים של המחשב שמדורג במקום הראשון תואמים את חוק מור.
ALSA
ALSA הוא שלד תוכנה חופשית ומבוססת קוד פתוח המופצת תחת הרישיון הציבורי הכללי של גנו, ומספק ממשק תכנות יישומים למנהלי התקנים של כרטיסי קול. בנוסף ALSA מהווה רכיב בליבת לינוקס.
מטרות ALSA הבסיסיות הן הגדרה אוטומטית של כרטיסי קול, וטיפול נוח במערכות מרובות התקני קול. מספר שלדי תוכנה כגון JACK משתמשות ב-ALSA כדי לאפשר ביצוע עריכת קול ברמה גבוהה.
היסטוריה
פיתוח ALSA החל בשנת 1998 בהובלת ירוסלב קיסלה, כמנהל התקן לכרטיס הקול Gravis Ultrasound. התוכנה פותחה בתאימות ללינוקס אך הופצה בנפרד מליבת לינוקס. בשנת 2002 הוכנסה התוכנה לליבה בגרסאות 2.5 שלה. בגרסה 2.6 הוסרה OSS קודמתה ו־ALSA הפכה לברירת המחדל, אך הושארה תאימות לאחור ל-OSS.
.as
.as היא סיומת האינטרנט בסמואה האמריקנית. היא מנוהלת על ידי AS Domain Domain. Island Networks, המספקת שירותי רישום עבור .gg ו-.je, אחראית גם על הפעילות הטכנית של .as.
נוהג
שמות דומיינים הם ללא תשלום עבור עסקים ואנשים פרטיים התושבים בסמואה האמריקאית או קשורים אליהם.
אין הגבלה על הנרשמים, והדומיין פופולרי גם מחוץ לסמואה. יש מספר שמות .as בשל הרישום כדי בשימוש על ידי אנשים, חברות וארגונים ללא קשר סמואה האמריקנית (כמו למשל, אנשים וארגונים הקשורים אסטוריאס, אזור ספרדית). "AS" או "A / S" הוא סיומת המציינת חברת מניות משותפת במדינות מסוימות, כולל נורווגיה, דנמרק, אסטוניה וצ'כיה, ולכן TLD זה עשוי לשמש חברות מסוג זה. כמו כן, למערכות או אתרים אוטונומיים מסוימים המספקים מידע על מערכות אוטונומיות או BGP, כגון bgp4.as, יש שמות דומיינים רשומים. לפעמים הוא משמש כגרזן דומיין, מכיוון שהסיומת "-s" פירושה ריבוי בכמה שפות כמו אנגלית וספרדית, ולכן "-כמו" תהיה הסוף של רבים של מילה שמסתיימת עם "a". דוגמה לכך היא האתר הברזילאי escol.as, שפירושו "בתי ספר".
וילהלם אודה
וילהלם אוּדֶה (בגרמנית: Wilhelm Uhde; 28 באוקטובר 1874 – 17 באוגוסט 1947) היה אספן אמנות, סוחר, סופר ומבקר יהודי-גרמני, אספן מוקדם של ציור מודרניסטי, ודמות משמעותית בקריירה של אנרי רוסו.
קורות חיים
אודה החל ללמוד משפטים בדרזדן אך עבר בהמשך ללימודי תולדות האמנות. הוא למד במינכן ובפירנצה לפני שעבר לפריז בשנת 1904. הוא רכש לראשונה ציור של פיקאסו בשנת 1905, והיה אחד האספנים הראשונים של הציורים הקוביסטיים של פיקאסו וז'ורז' בראק. הוא פגש את רובר דלונה, סוניה דלונה ואנרי רוסו בשנת 1907, ופתח את גלריית האמנות שלו בשנת 1908 בפריז, שם הציג את ז'ורז' בראק, ראול דופי, אוגוסט הרבין, ז'ול פסקין ופבלו פיקאסו. אודה הזמין את פיקאסו לצייר את דיוקנו ב-1910 והפיק את המונוגרפיה הראשונה על רוסו בשנת 1911. אודה וסוניה דלונה (טרק) התחתנו בשנת 1908 בלונדון. על פי הדיווחים היו אלו נישואי נוחות שהסתירו את ההומוסקסואליות שלו. הם התגרשו בשנת 1910 וטרק התחתנה עם רובר דלונה.
עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה איבדו אזרחים גרמנים רבים שחיו בצרפת את רכושם למדינה הצרפתית. כתוצאה מכך, הוחרם האוסף של אודה (כולל יצירות מאת ז'ורז' בראק, ראול דופי, אוגוסט הרבין, מארי לורנסין, פרננד לגר, פבלו פיקאסו ואנרי רוסו) ונמכר על ידי הממשלה בשנת 1914. בסדרת מכירות פומביות במלון דרוט בשנת 1921.
בשנים 1919–1920 עבד אודה עם הלמוט קולה והתגורר עמו בשנטילי שבצרפת. אודה הפך לפציפיסט בתקופת רפובליקת ויימאר, אך שב לצרפת בשנת 1924, וחזר לשנטילי בשנת 1927. כיהודי, הוא בילה את מלחמת העולם השנייה במסתור בדרום צרפת, בשלב מסוים עזר לתנועת ההתנגדות הצרפתית.
ציירי הלב הקדוש
אודה ידוע גם כמארגן הראשי של תערוכת האמנות הנאיבית הראשונה, שהתקיימה בפריז בשנת 1928. בין המשתתפים היו אנרי רוסו, סרפין לואי (מסנליס) ואחרים הידועים ביחד כציירי הלב הקדוש. סרפין לואי הייתה עובדת הניקיון בבית של אודה, שאת עבודתה הוא גילה ונתן לה חסות בין השנים 1912 עד 1930.
מורשת
חלק משמעותי מסיפור חייו של אודה מסופר בסרט הצרפתי Séraphine (אנ') משנת 2008 של הבמאי מרטין פרובוסט, ומתמקד במפגש ובתפקיד של סרפין לואי בחייו והוא בחייה. הסרט זכה בשבעה פרסי סזאר, כולל הסרט הטוב ביותר.
סולימאן חמיד
סולימאן חמיד סולימאן (באמהרית: ሱሌማን ሀሚድ; נולד ב-20 באוקטובר 1997 באסוסה שבאתיופיה) הוא כדורגלן אתיופי המשחק בעמדת המגן הימני בקבוצת סיינט ג'ורג' מליגת העל האתיופית ובנבחרת אתיופיה.
קריירת מועדונים
חמיד שיחק במועדונים אדאמה סיטי והדיה חוסנה מליגת העל האתיופית. ב-1 ביולי 2021 חתם בסיינט ג'ורג' מליגת העל האתיופית.
קריירה בינלאומית
ב-22 באוקטובר 2020 ערך חמיד את הופעת הבכורה שלו בנבחרת אתיופיה, בהפסד 3-2 לנבחרת זמביה במשחק ידידות.
הוא נכלל בסגל נבחרת אתיופיה לקראת טורניר גביע אפריקה לאומות 2021.
עבדאללה בן עומר בן אל-ח'טאב
עבדאללה בן עומר בן אל-ח'טאב (612 - 695, או 10 לפני ההג'רה - 73 להיג'רה) הוא בנו של הח'ליף השני, עומר אבן אל ח'טאב. בן עומר היה אחד הצחאבים הצעירים ביותר בתקופת הנביא מוחמד, ואחד מגדולי פוסקי ההלכה (בפתווה), וכן הפגין יכולות מיוחדות במסירת החדית'.
חייו
עבדאללה בן עומר בן אל-ח'טאב בן נפיל בן עבד אל-עוזי אבן ריאח בן כרט בן רזאח בן עודי בן כאעב אל-קוראשי (שבט קורייש), נולד במכה לפני הגירתו של הנביא מוחמד לית'ריב. אמו ואמה של אחותו חאפסא הייתה זיינב בתו של מז'עון אל-ג'ומחיה. הוא התאסלם כשהיה בן שתים עשרה, ביחד עם אביו.
מותו
עבדאללה בן עומר נפטר בשנת 695 במכה, ונטמן בבית הקברות של המוהאג'רין.
מסירת החדית
הוא מסר חדית' מהנביא מוחמד, וגם מגדולי הצחאבה, כמו: אבו בכר ועותמן ועלי. ממנו מסרו רבים מאלתאבעין, כמו: סעיד אבן אלמוסייב, עבדאללה אבן דינאר, ועוד.
PM (עיתון)
PM היה עיתון אמריקאי שפעל בשנות הארבעים של המאה העשרים.
העיתון הופיע ללא מודעות פרסומת, התגאה כי מקור הכנסתו הבלעדי הוא קוראיו, והצהיר על עצמו כבלתי מפלגתי, חופשי ולא מצונזר. בין הכותבים בעיתון היו עיתונאים מן השמאל וסופרים ידועים כארנסט המינגוויי, ואף ד"ר סוס שבמשך כשנתיים, במהלך מלחמת העולם השנייה, צייר את "מאמר המערכת המאויר" של העיתון, ובסך הכל צייר מעל 400 קריקטורות. בטרם כניסת ארצות הברית למלחמת העולם השנייה, התנגד העיתון לבדלנות, קרא לתמוך במאבקה של בריטניה וראה את המלחמה בגרמניה הנאצית כבלתי נמנעת.
העיתון נקט בקו אוהד לציונות ולהקמת מדינת ישראל. בין היתר שלח את כתבו י. פ. סטון, ללוות את מסעה של ספינת המעפילים "ביריה", שהובילה כאלף מעפילים בתנאים הומניטריים קשים אל מול התנגדות הבריטים, ולאחר מכן פרסם העיתון סדרת מאמרים אוהדת מאת סטון, שסוכמה במילים "דבר לא יעצור את האנשים עמם נסעתי מלבנות מחדש קהילה יהודית גדולה בארץ ישראל".
למרות חדשנותו, רמתו ותחקיריו לאחר שמונה שנות הופעה הפך העיתון לבלתי רווחי. ב-22 במאי 1948 יצא הגיליון האחרון, ולאחר מכן נמכר העיתון לבארטלי קראם, העיתונאי האמריקאי ידיד הציונות, אשר שינה את שמו ל"ניו יורק סטאר" (New York Star). שינוי השם והחלפת הבעלים לא עזרו, והניו יורק סטאר נסגר ב-28 בינואר 1949.
טקס פרסי אוסקר ה-51
טקס פרסי אוסקר ה-51 (באנגלית: 51st Academy Awards) להענקת פרסי האוסקר של האקדמיה האמריקאית לקולנוע למיטב סרטי הקולנוע והטלוויזיה של שנת 1978 נערך בדורותי צ'נדלר פביליון שבלוס אנג'לס, קליפורניה, ב-9 באפריל 1979. הקומיקאי ג'וני קרסון הנחה את הטקס בפעם הראשונה מתוך חמש הנחיות שלו.
סרט המלחמה "צייד הצבאים" זכה בפרס הסרט הטוב ביותר, וכן בפרסי הבמאי הטוב ביותר, שחקן המשנה הטוב ביותר, העריכה הטובה ביותר והסאונד הטוב ביותר.
במהלך הטקס הוענקו פרסי אוסקר לשם כבוד לשחקן לורנס אוליבייה, לבמאי קינג וידור, לאנימטור וולטר לאנץ ולמוזיאון לאמנות מודרנית. כמו כן הוענק פרס לפעילות הומניטרית ליושב ראש חברת סרטי קולומביה, ליאו ג'אפי. פרס אוסקר להישגים מיוחדים הוענק לסרט "סופרמן", בגין האפקטים החזותיים יוצאי הדופן שהוצגו בו.
סרטים עם מספר זכיות ומועמדויות
width="20px"|
שחזור שדה מהירות מתמונות חלקיקים עוקבי זרימה
כדי להימנע מרווית יתר של חיישן המצלמה בעת ההבזק צריך למקם אותה מחוץ לאלומת האור, מה שבתורו דורש כיווניות של ההבזק. בפועל מאירים את הזורם באלומה עם קרני אור מסודרות במישור (שמ"ח עו"ז מישורי) או בנפח (שמ"ח עו"ז טומוגרפי) ומתפזרות מהחלקיקים לפי פיזור מיי, בו רוב האור מתפזר בכיוון הקרן הפוגעת.
שמ"ח עו"ז מישורי
זוהי שיטה לשחזור שדה מהירות דו-ממדי בה מאירים את הזורם באלומה מישורית ומקבלים תמונות של חלקיקים בחתך כלשהו המקביל לזרימה. את התמונות מחלקים לאזורים קטנים, המכונים חלונות חקירה, בעלי שטח אופייני של כ-30X30 פיקסלים. מניחים שכל החלקיקים בתוך חלון חקירה אחד נעים בצורה אחידה, כך שהמהירות הרגעית הממוצעת שלהם מדמה את המהירות הרגעית של זורם באותו החלון. וקטורי מהירות של כל החלונות מהווים את השדה הווקטורי הרגעי המקורב, שאותו המטרה לשחזר. בפועל השחזור מתבצע ע″י מציאת וקטור הזזה ממוצעת D של חלקיקים בתוך חלון חקירה המתרחשת בזמן Δt ידוע בין שתי הארות עוקבות. מכאן ניתן ליחס לזורם בתוך חלון חקירה זה וקטור מהירות רגעית v=D/Δt. את וקטור ההזזה D קובעים מתוך מכפלה בהצלבה (cross correlation) של שתי תמונות המופיעות בחלון חקירה בזמנים t ו- t+Δt. המשמעות הגאומטרית של המכפלה הזאת היא מציאת חפיפה מרבית בין שתי תמונות ע″י הצלבתן (הזזה של תמונה אחת על גבי השנייה בצעדים של פיקסל אחד).מתמטית, ניתן להסתכל על תמונה כעל פונקציה מרחבית של עוצמת האור (I(x,y. מכפלה בהצלבה של שתי פונקציות המתארות שתי תמונות עוקבות היא בעצמה פונקציה אשר תלויה בתזוזה הדדית של התמונות (Dx, Dy): I*I’(Dx,Dy) = undefined∫∫₵ I(x,y)|t•I’(x+Dx,y+Dy)|t+Δtdxdy ₵  האינטגרציה מתבצעת על חלון חקירה מקסימום של הפונקציה (I*I’(Dx,Dy מתקבל עבור מצב החפיפה המרבית בין התמונות,(D=(Dx,Dy
נייטרינו מיואוני
נייטרינו מיואוני (Muon neutrino, סימול: νμ) הוא חלקיק יסודי, חלק מאבני הבסיס המרכיבות את החומר. הוא חלק מהדור השני במודל הסטנדרטי (מודל המתאר את אבני הבניין הקטנות ביותר לחומר הידועים לנו היום). הוא פרמיון ממשפחת הלפטונים (leptons). כמו שאר חלקיקי הנייטרינו גם לנייטרינו המיואוני אין מטען חשמלי, אין מטען צבע, בעל ספין ½ ובעל מסה קטנה מאוד. כמו כן הוא אינו מגיב עם הכוח האלקטרו-מגנטי וגם לא עם הכוח החזק, אך כן מושפע מן הכוח החלש באינטראקציה חלשה מאוד.
הנייטרינו המיואוני, כמו שאר חלקיקי הנייטרינו, בעל חתך פעולה נמוך מאוד.
תגליות
הם עשו זאת ב-1962 באמצעות ירי אלומת פרוטונים GeV אל מטרה קבועה אשר הייתה במרחק של 70 מטר ממקור הירי. המטרה הוצבה על קיר פלדה העשוי מלוחות ישנים של ספינת קרב במשקל 5000 טון. כתוצאה מכך הם ייצרו פיונים (חלקיקים ממשפחת הבוזונים הנושאים את הכוח הגרעיני), מיואונים (חלקיק יסוד ממשפחת הלפטונים, מהדור השני) וחלקיקי נייטרינו מיואוני. הם קיבלו על כך פרס נובל לפיזיקה בשנת 1988.
לאחר שגילו את חלקיקי הנייטרינו המיואוני החלו לחקור את תגובותיהם עם חומר. למרות שחלקיקי הנייטרינו המיואוני לא מגיבים כמו שאר הנייטרינים, התגלה שחלקיקי הנייטרינו המיואוני מגיבים במקרים נדירים עם פרוטונים או נייטרונים ומייצרים במקרים אלה חלקיקי מיואון בלבד.
יאדר בנימיני
יאדר בנימיני (באיטלקית: Jader Bignamini; נולד ב-1976) הוא מנצח וקלרניתן איטלקי.
קריירה
בנימיני נולד בקרמה שבאיטליה, ובילדותו החל להתעניין בקלרינט. הוא למד מוזיקה באופן רשמי בקונסרבטוריון של פיאצ'נצה והצטרף לתזמורת ג'וזפה ורדי של מילאנו כקלרניתן. הוא פיתח את העניין שלו בניצוח בעודו חבר בלה ורדי, והפך לעוזר המנצח של התזמורת ב-2010.מאוחר יותר הפך למנצח חבר של תזמורת לה ורדי. הופעת הבכורה המקצועית שלו כמנצח הייתה בגיל 28. המורים שלו בניצוח כללו את ריקרדו שאיי.
בארצות הברית, בנימיני ניצח לראשונה באופרה של סנטה פה ביולי 2015. הופעת הניצוח הראשונה שלו במטרופוליטן אופרה הייתה בנובמבר 2017. ביוני 2018, בנימיני ניצח לראשונה על תזמורת דטרויט, כמנצח מחליף לליאונרד סלטקין. הוא חזר לדטרויט באוקטובר 2019 כמנצח אורח של התזמורת. בינואר 2020, תזמורת דטרויט הודיעה על מינויו של בנימיני למנהל המוזיקלי הבא שלה, החל בעונת 2020–2021, עם חוזה ראשוני של 6 עונות.
לבנימיני ולאשתו לידיה, בעצמה קלרניתנית, שני ילדים. לפני מינויו לניצוח בדטרויט התגוררה המשפחה בקרמונה.
הגרעין הזנבי
הגרעין הזנבי (בלועזית: הגרעין הקאודטי) הוא חלק תת-קורטיקלי של המוח. הגרעין הזנבי נמצא בסטריאטום, אשר מכיל גם את הפוטמן ושייך לגרעיני הבסיס.
הגרעין הזנבי מגיע לגודלו המרבי בגיל 10 שנים.
לגרעין הזנבי יש שלוחות לאונה המצחית, המאפשרת חופש וגמישות מחשבתיים ועוסקת גם בתנועה ובתכנון של תנועה.
בנוסף, יש לו שלוחות גם לתלמוס, המקושר לקליפת המוח ומחבר בינה לבין אזורים תת-קורטיקליים. התלמוס קולט ומעבד את מרבית המידע התחושתי והתנועתי שמגיע אל קליפת המוח. הוא מעורב גם בתפקודים רגשיים ובתהליכי העוררות.
הפלט של הגרעין הזנבי מועבר לגלובוס פלידוס (Globus pallidus), שגם הוא חלק מגרעיני הבסיס.
הגרעין הזנבי מקבל דופמין מתאי עצב של החומר השחור. מחלת פרקינסון נגרמת מניוון של התאים המחברים בין החומר השחור לגרעין הזנבי.
יחידת שט"ל
יחידת שט"ל 121 (שירות טכנולוגי למודיעין) היא יחידת המודיעין החזותי של להק המודיעין (למד"ן) בחיל האוויר הישראלי.
תפקידה של היחידה הוא לפענח תצלומי אוויר ולייצר עזרים מבצעיים ליחידות חיל האוויר באמצעות אותם תצלומים. מפקד היחידה הוא קצין בדרגת סגן-אלוף. היחידה פועלת בשיתוף פעולה עם עוצבת מודיעין חזותי באגף המודיעין ועם יחידת המודיעין החזותי של מספן מודיעין (מד"ן) בחיל הים.
בעת שגרה תפקידה של שט"ל הוא לספק תשתית פענוח המאפשרת הערכת מצב על פעילות בזירת המזרח התיכון, תוך חיפוש אחר פעילות בלתי-שגרתית.
כאשר צריך לתקוף מטרה, אנשי שט"ל מקבלים את תצלום האוויר, מפענחים אותו, מוצאים ומסמנים את המטרה, מייצרים את העזר ההכרחי לביצוע התקיפה ולסיום מבצעים הערכת נזק הפצצה (באנגלית: BDA, ראשי תיבות של:Bomb Damage Assessment).
עבודת המפענחים דורשת היכרות מעמיקה עם תאי השטח אותם הם מנתחים ועם אמצעי הלחימה בהם אפשר להיתקל. על המפענחים להכיר את שדות התעופה בזירה ואת כלי הטיס החונים בהם. כמו כן עליהם להכיר את מערכות הנ"מ וטילי הקרקע-אוויר (טק"א), וכן את טילי הקרקע-קרקע (טק"ק), המצויים בזירה.
תהליך המיון
מבחני המיון מתקיימים טרם הגיוס, לאחר מבחני הצו ראשון. במיונים המלש"בים נבחנים על יכולת ניתוח מידע ויזואלי ממפות ותצלומי אוויר וזיכרון חזותי.
תהליך ההכשרה
את הטירונות החיילים מבצעים יחד עם יחידות אחרות בצה"ל.
לאחר הטירונות החיילים עוברים לבסיס הדרכה בו הם לומדים תכנים הקשורים לעבודה אותם יבצעו בשירותם, באחד משני התחומים: קורס פענוח וקורס מיפוי אווירי, בסופו של הקורס משתבצים החיילים בגפי היחידה השונים.
קו קלינינסקאיה
קו קלינינסקאיה (ברוסית: Калининская линия) (קו מס' 8) הוא קו ברכבת התחתית של מוסקבה.
הקו קיבל את שמו משמו של רובע קלינינסקי שהיה אז במוסקבה (כיום לפורטובו). הקו כולל 8 תחנות, אורכו 16.3 ק"מ, זמן הנסיעה הממוצע הוא 22 דקות. הקו מחבר את הרבעים המזרחיים של העיר עם המרכז.
תנועת הנוסעים היומית הממוצעת של הקו בשנת 2011 הייתה 337 אלף איש. בשעות עומס התפוסה הממוצעת של הקרנות הוא 6.5 אנשים למ"ר - מקום שני במטרו של מוסקבה אחרי קו טגנסקו-קרסנופרסננסקאיה.
נכון להיום, לקו קלינינסקאיה אין קשר ישיר עם קו סולנצבסקאיה.
כריס היפקינס
כריסטופר ג'ון היפקינס (באנגלית: Christopher John Hipkins; נולד ב-5 בספטמבר 1978) הוא פוליטיקאי ניו זילנדי מטעם מפלגת הלייבור, המכהן כראש ממשלת ניו זילנד. קודם לכן כיהן כשר החינוך, שר המשטרה, שר השירותים הציבוריים וראש הפרלמנט של ניו זילנד. הוא הפך לדמות ציבורית בולטת בתקופת מגפת הקורונה בניו זילנד, כאשר כיהן כשר הבריאות מיולי עד נובמבר 2020, וכשר לתגובה לקורונה מנובמבר 2020 עד יוני 2022.
ראשית חייו
היפקינס נולד בהאט ואלי שבפרוורי וליגנטון בשנת 1978. הוא למד בבית הספר היסודי ווטרלו וחטיבת הביניים האט. הוא היה החל ללמוד בהאט ואלי ממוריאל קולג' ב-1996. היפקינס המשיך והשלים תואר ראשון באמנות עם התמחות בפוליטיקה וקרימינולוגיה באוניברסיטת ויקטוריה בוולינגטון, שם היה נשיא אגודת הסטודנטים בשנים 2000–2001. בספטמבר 1997, כשהיה סטודנט שנה א', היפקינס היה אחד מכמה עשרות שנעצרו בעת שהפגינו בפרלמנט כנגד הצעת חוק. עניין מעצרם של חבריו ושלו עבר בבתי המשפט, וכעבור 10 שנים פורסמה התנצלות של המשטרה ופיצויים של למעלה מ-200,000 דולר שחולקו בין 41 המפגינים. השופט קבע כי למרות טענות המשטרה כי המפגינים היו אלימים, המחאה הייתה שלווה ולא הייתה עילה למעצר.
לאחר שסיים את לימודיו החזיק היפקינס במספר משרות, כולל עבודה כיועץ המדיניות של הפדרציה להכשרת התעשייה וכמנהל הדרכה של תאגיד טוד אנרג'י בטראנאקי. היפקינס עבד גם בפרלמנט, כיועץ לטרוור מלארד והלן קלארק.
חבר פרלמנט
היפקינס נבחר לנציג הלייבור במחוז הבחירה רימוטאקה (ששמו שונה לרמוטאקה ב-2020) בבחירות הכלליות של 2008, לאחר פרישתו של חבר הפרלמנט המכהן פול סוויין. בבחירות הראשונות שלו זכה היפקינס זכה במושב ברוב של 753 קולות ושמר על ציבור הבוחרים בכל ניסיון להיבחר שוב לאחר מכן. בבחירות הכלליות של 2020 היה לו הרוב הגבוה ביותר מכל מועמד, מלבד ראש הממשלה ג'סינדה ארדרן.
במשך תשע השנים הראשונות של הקריירה הפרלמנטרית של היפקינס, הלייבור היה באופוזיציה. בקדנציה הראשונה שלו היה היפקינס דובר הלייבור לענייני פנים וחבר בוועדות הפרלמנט למִנהל ממשלתי, שלטון מקומי וסביבה ותחבורה ותשתיות. במאי 2010, הצעת התיקון שלו לחוק החשמל, של העדפת אנרגיה מתחדשת, הוצאה מההצבעה של חברי הפרלמנט. הצעת החוק הייתה אמורה להחזיר את האיסור על ייצור תרמי של חשמל שהוטל על ידי ממשלת הלייבור בספטמבר 2008 ובוטלה על ידי הממשלה הלאומית הנכנסת בדצמבר 2008.
בקדנציה השנייה של היפקינס הוא קודם לממשלת הצללים של הלייבור כדובר שירותי המדינה והחינוך תחת המנהיג החדש דייוויד שירר. הוא גם הפך לראשונה למצליף המפלגה. הוא המשיך כדובר החינוך תחת המנהיגים דייוויד קנליף, אנדרו ליטל וארדרן. תחת ליטל וארדרן, היפקינס היה בנוסף גם מנהיג הצללים של בית הנבחרים.
כחבר פרלמנט בכיר של הלייבור, היפקינס היה דמות מפתח בממשלת הלייבור השישית של ניו זילנד. בין 2017 ל-2023 הוא כיהן כשר החינוך, שר השירות הציבורי וראש הבית. מאוחר יותר קיבל אחריות נוספת כשר הבריאות והשר לתגובת לקורונה במהלך מגפת הקורונה בניו זילנד, ולאחר מכן גם כשר המשטרה. הוא התגלה כ"מועמד הקונצנזוס" של מפלגת הלייבור בבחירות למנהיגות בינואר 2023 שהופעלו בעקבות פרישתה של ארדרן.
קדנציה ראשונה, 2017–2020
בפברואר 2019 הציע היפקינס למזג את 16 המכונות הטכנולוגיים במדינה למכון אחד, על מנת להתמודד עם גירעונות וירידה במספר הנרשמים. בעוד שאיגוד ההשכלה התיכונית, איגוד המעסיקים והתעשיינים ולשכת המסחר של המעסיקים בקנטרברי הביעו תמיכה בהצעת הממשלה, היא ספגה ביקורת מצד המפלגה הלאומית וראשי ערים.
בתחילת מאי 2019 הודיע היפקינס כי הממשלה תשקיע 95 מיליון דולר ניו זילנדי כדי להכשיר 2,400 מורים חדשים באמצעות מלגות מוגברות, תוכניות חדשות להכשרת מורים מבוססות תעסוקה ומלגות מבוססות iwi במהלך ארבע השנים הבאות כדי לטפל במחסור בצוותי ההוראה. צעדים אלה ספגו ביקורת כלא מספקים על ידי איגוד המורים העל-יסודיים ודוברת החינוך של המפלגה הלאומית, ניקי קיי.
ב-1 באוגוסט 2019 אישר היפקינס מחדש את תוכנית הממשלה למזג את כל המכונים הטכנולוגיים לישות אחת באפריל 2020. בנוסף, הוא הודיע כי הממשלה תחליף את כל 11 ארגוני ההכשרה התעשייתית (ITOs) בבין 4 ל-7 מועצות לפיתוח כוח אדם שיוקמו עד 2022 כדי להשפיע על החינוך וההכשרה המקצועית. בעוד שהמכונות הטכנולוגיים הביעו אופטימיות זהירה לגבי השינויים, למרות החששות מאובדן האוטונומיה שלהם, ה-ITOs התנגדו לשינויים הללו, בטענה שהם יפגעו במערכת ההכשרה המקצועית ויגרמו לאובדן מקומות עבודה. עד שנת 2022 החל המיזוג לעורר קשיים, לרבות מספר נרשמים נמוך, גירעונות גדולים והתפטרות של עובדים בכירים.
קדנציה שנייה, 2020–2023
היפקינס נבחר מחדש למושב רמוטאקה במהלך הבחירות הכלליות בניו זילנד 2020. הוא ניצח את המועמד הלאומי מארק קרופסקי בהפרש של 20,497 קולות.
בתחילת נובמבר 2020 הוכרז כי היפקינס ימשיך לכהן כשר החינוך. הוא גם הוגדר כשר התגובה לקורונה וכשר לשירות הציבורי.
ב-31 בינואר 2022 התמודד היפקינס בתפקידו כשר התגובה לקורונה עם פרשת העיתונאית שארלוט בליס. בליס הייתה עיתונאית באל-ג'זירה שעזבה את קטר לאפגניסטן לאחר שנכנסה להיריון בעקבות החוק במדינה שאוסר על היריון מחוץ לנישואים, אך לא יכלה לחזור לניו זילנד עקב ההגבלות המחמירות על הכניסה למדינה. היפקינס פרסם הצהרה לפיה הממשלה הציעה לבליס מקום במסגרת הקריטריונים להקצאת חירום בתוך תקופה של 14 ימים. עם זאת, הוא גם טען כי בליס ציינה שהיא לא מתכוונת לנסוע עד סוף פברואר וכי MIQ, מערכת הבידוד של המדינה, המליצה לה לשקול לדחות את תוכניות הנסיעה שלה. הוא גם אישר כי הסיוע הקונסולרי של ניו זילנד הציע מוקדם יותר פעמיים לעזור לה לחזור מאפגניסטן בדצמבר 2021.
היפקינס ספג ביקורת מעורך דינה של בליס על כך שהפר לכאורה את פרטיותה של העיתונאית על ידי שיתוף פרטים אישיים על נסיבות המקרה שלה, וציין כי הוא שוקל "אפשרויות משפטיות". בתגובה, בליס הצהירה שהיא לא נתנה להיפקינס הסכמה לחלוק את המידע שלה וחלקה על העובדות בהצהרתו. חברי הפרלמנט מהאופוזיציה מתחו גם הם ביקורת על מעשיו של היפקינס, וקבעו שהם "לא הולמים" שר של הכתר. ב-22 ביוני 2022 התנצל היפקינס בפומבי על פרסום מידע אישי ללא הסכמתה של בליס והעיר הערות לא מדויקות על כך שבליס נסעה לאפגניסטן והוצע לה סיוע קונסולרי. היפקינס התנצל קודם לכן באופן פרטי בפני בליס באמצע מרץ 2022.
ראש ממשלה
ראש ממשלת ניו זילנד ומנהיגת המפלגה, ג'סינדה ארדרן, הודיעה על התפטרותה משני התפקידים במסיבת עיתונאים ב-19 בינואר 2023.
היפקינס אושר כמועמד היחיד להחליף את ארדרן זמן קצר לאחר סגירת המועמדויות ב-21 בינואר. הפגישה הרשמית בה אושר היפקינס כמנהיג המפלגה נערכה ב-22 בינואר 2023.
ב-25 בינואר 2023 נכנס לתפקידו כראש ממשלת ניו זילנד.
חיים אישיים
היפקינס נשוי ואב לשני ילדים. חתונתו נערכה ב-2020 בפרמייר האוס, מעונו הרשמי של ראש ממשלת ניו זילנד שבוולינגטון, וסגן ראש ממשלת ניו זילנד, גרנט רוברטסון, היה השושבין שלו. כשלקח חופשת לידה ממושכת ללידת ילדו השני ב-2018, הוא היה אחד השרים הבכירים הראשונים בממשלה שעשו זאת.
גן חורף
גן חורף הוא סוג של מבנה מזוגג המשמש כגן במהלך החורף, עבור גידול צמחים שאינם עמידים לקור.
אין לבלבל בין גן חורף לבין חממה, שהיא מבנה הממוקם מחוץ לבית ומיועד לגידול פנימי בלבד.
היסטוריה
שורשיו של גן החורף מצויים בתקופה שבין המאה ה-17 עד ה-19, כאשר האצולה האירופית הייתה בונה חממות גדולות שיוכלו להכיל צמחים טרופיים וסובטרופיים, וישמשו כהרחבה של מרחב המחיה שלהם. רבים מהם היו מחוברים לארמונות הראשיים שלהם. גרסאות מוקדמות יותר של גני חורף נבנו עם חלונות גדולים וגג זכוכית, בדרך כלל בסגנון קלאסי או גותי. בעוד שבמאה ה-19 רבות מהחממות הללו היו עשויות מברזל וזכוכית מעוקלת. גני חורף לא היו מצויים רק בשטחים פרטיים, ורבים מהם נבנו עבור הציבור הרחב. גן החורף הציבורי הגדול הראשון נבנה בשנים 1842–1846 בריג'נטס פארק, ושימש לאירועי ערב, תערוכת פרחים גדולות ומפגשים חברתיים. גני חורף אחרים, כמו ארמון הבדולח שתוכנן על ידי האדריכל והגנן ג'וזף פקסטון, נבנו במהרה ושימשו למגוון מטרות.
כיום
גן החורף בזמננו הוא בדרך כלל גן שנשתל כדי לייצר מזון, או לפחות כדי להישמר נטוע כלפי חוץ ולהתפתח לאיטו לאורך החורף, או גינה שצמחיה ישמשו כקישוט חי כל החורף. הנחת יסוד אחת באשר לגן החורף, באזורים בעלי אקלים ממוזג או קר יותר, היא שהצמחים אכן עשויים להפוך לרדומים כאשר השלג מכסה את הקרקע, אך יחזרו לצמוח בכל פעם שהשמש תחמם לפחות חלק מהצמח עד מעל לנקודת הקיפאון (שלג או לא), במיוחד באזורים שבהם כיסוי של הקרקע בשלג וטמפרטורות מתחת לאפס אינן קבועות במשך מספר חודשים ברצף.
חלק מגני החורף הפרטיים כיום הם הרחבה של הסלון בבית, שמפרידה בין הבית לחצר, ולעיתים הם משקיפים למרפסת. לפעמים אפילו, גני החורף בנויים בפטיו ומכוסים בגג זכוכית.
בין הירקות אשר בדרך כלל גדלים בגן חורף:
תומאס בריי
'''תומאס ג'וזף "טי. ג'יי." בריי (באנגלית: Thomas Joseph "T. J." Bray'''; נולד ב-14 ביוני 1992) הוא כדורסלן עבר אמריקאי,ששיחק בעמדות הקלע והרכז. גובהו 1.96 מטרים.
קריירת משחק מקצועית
בין השנים 2010–2014 למד בריי באוניברסיטת פרינסטון, ושיחק בקבוצת הכדורסל שלה. לאחר שלא נבחר על ידי אף קבוצה בדראפט ה-NBA 2014, שיחק עבור הקבוצות פלקנסטרו טרפאני וג'וניור קזאלה מליגת המשנה האיטלקית.
בינואר 2017 הצטרף לקבוצת פיניקס בריסל מליגת העל הבלגית, ובעונה העוקבת עבר לקולוסוס רודוס מליגת העל היוונית.
בעונת 2018/2019 שיחק בקבוצת רסטה פכטה מליגת העל הגרמנית.
Deep Purple in Rock
האלבום הוא אחד המוצלחים של הלהקה, והיווה פריצת דרך מסחרית באירופה והגיע למקום ה-4 במצעד הבריטי, שם נותר במשך חודשים. האלבום גם לווה במסע הופעות מוצלח במיוחד.
האלבום נחשב לאחד החשובים ביותר בז'אנר הרוק הכבד, ובעל תרומה חשובה בהתפתחותו.