cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
טליה לביא
שיבולת בקפה
הסרט הוקרן בעשרות פסטיבלים בינלאומיים, בהם במסגרת תוכנית "ירושלים בפראג" בפסטיבל הקולנוע "United Islands" בצ'כיה, בפסטיבל ברלין ובפסטיבל קלרמון-פראן שבצרפת, והוקרן גם במוזיאון לאמנות מודרנית בניו יורק (MoMA) ב-2004. באותה שנה זכה בציון לשבח בפסטיבל חיפה, בפרס הסרט הטוב ביותר בפסטיבל הסרטים הקצרים במיאמי, בפרס ראשון בפסטיבל מלבורן, בפרס חבר השופטים בפסטיבל טאיפיי בטאיוואן ובציון לשבח ומועמדות לפרס הסרט הטוב ביותר בפסטיבל קרלובי וארי.
ב-2015 זכה הסרט בפרס הראשון בפסטיבל הסרטים הקצרים במוזיאון הלובר שבצרפת, בהנהלת נועה קרוון כהן, בתו של דני קרוון (הלוקח חלק בחבר השופטים) ואשתו של המאייר יזהר כהן. בראש חבר השופטים של התחרות ישב הקולנוען וים ונדרס.
חיילת בודדה
בשנת 2005, כתבה לביא וביימה את הסרט הקצר "חיילת בודדה" כפרויקט הגמר שלה בסם שפיגל. זוהרה (דאנה איבגי) משרתת כפקידה בבסיס צה"לי מרוחק וסובלת מכל רגע. היא חושבת שהיום תוכל סוף סוף לעזוב. אבל תקוותה מתפוגגת כאשר המחליפה שלה מתגלה כבחורה אובדנית, וזוהרה מוצאת עצמה שומרת עליה בפקודה. בסרט השתתפה גם נועם שוסטר-אליאסי. הסרט היווה נקודת פתיחה לסרטה של לביא "אפס ביחסי אנוש", בכיכובה של אותה השחקנית. שירותה הצבאי של היוצרת שימש לה כהשראה, אם כי הסרט איננו אוטוביוגרפי.
הסרט הוקרן בתחרות וולג'ין בירושלים וכן ביותר מארבעים פסטיבלים בישראל ומחוצה לה. זכה ב-11 פרסים בינלאומיים, בין היתר פרס חביב הקהל לסרט הקצר בפסטיבל ברלין (2006), פרס תגלית השנה בעשיית הסרטים בפסטיבל הסרטים הקצרים בפאלם ספרינגס, ציון לשבח בפסטיבל קרלובי וארי (2006) והיה מועמד לפרס "נמר של מחר" בפסטיבל קולנוע בלוקרנו, שווייץ. כמו כן זכה בציון לשבח בפסטיבל נשים ברחובות.
אפס ביחסי אנוש
הסרט מספר על חיים של פקידות בבסיס "שיזפון". קודמו, הסרט ״חיילת בודדה״, נחשב להשראה של ״אפס ביחסי אנוש״, ואכן יש בהם מן המשותף ברמת העיסוק והליהוק. לביא כתבה את התסריט בשנים 2007–2009, ניסתה לגייס כספים במשך כשלוש שנים, ולאחר מכן הסרט צולם תוך 24 ימים, כולל ההשלמות, באתרי צילומים שדימו בסיס צבאי. הוא יצא לאקרנים בשנת 2014, בכיכובן של דאנה איבגי ונלי תגר. הסרט התקבל בתשואות בהקרנת טרום-הבכורה שהתקיימה באוניברסיטת בן-גוריון, זכה בפרס הסרט הטוב ביותר בפסטיבל הסרטים טרייבקה (ולביא עצמה זכתה בפרס הבימוי על שם נורה אפרון), התקבל באהדה בפסטיבל קולנוע דרום בשדרות ונמכר להפצה בינלאומית, וכל זאת עוד לפני יציאתו לאקרנים בישראל. עם תחילת ההקרנות המסחריות שלו, הביקורות השוו אותו ל"גבעת חלפון אינה עונה". בעקבות הסרט, תיאר מבקר הקולנוע אורי קליין את לביא בתור: "האשה הראשונה שכותבת ומביימת קומדיה קולנועית במקומותינו". מבקר הקולנוע יאיר רוה כתב על הסרט ועל לביא: "אם אכן אנחנו עומדים בפתחו של גל חדש נשי בקולנוע הישראלי, אני מכתיר את טליה לביא בתור מי שעומדת בראש המחנה, ו״אפס ביחסי אנוש״ הוא ההמנון שלו... אני מקווה שכשנביט לאחור אל היום הזה ונדע שעם ״אפס ביחסי אנוש״ פתחנו פרק חדש בקולנוע הישראלי".
נמכרו מעל ל-600,000 כרטיסים להקרנות הסרט, ובכך הפך לסרט הנצפה ביותר בישראל לשנת 2014, כשצפו בו כפליים ממספר הצופים בסרט שהיה שני בהצלחתו הקופתית. הסרט גם עומד במקום הראשון במספר הצופים בו בהשוואה לכל הסרטים הישראליים ב-25 השנים שלפני צאתו לאקרנים. לאחר תחילת ההקרנות בישראל, "אפס ביחסי אנוש" הוקרן גם ברחבי העולם.
התסריט שכתבה זכה במענק פיתוח הסרטים הבינלאומי של מכון סאנדנס וחברת מהינדרה ההודית, עוד לפני תחילת הצילומים.
הסרט היה מועמד לשנים-עשר פרסי אופיר לשנת 2014 וזכה בשישה, וביניהם זכתה לביא בפרסי "הבימוי הטוב ביותר" ו"התסריט הטוב ביותר". נוסף על כך, כבמאית הסרט, קיבלה גם את "פרס תא מבקרי הקולנוע של ישראל לסרט הישראלי הטוב ביותר" בפסטיבל הסרטים הבינלאומי חיפה ואת "הפרס הגדול" של פסטיבל הקולנוע הבינלאומי באודסה.
אחד בלב
ביולי 2021 יצא לאקרנים הסרט "אחד בלב" שלביא כתבה וביימה. הסרט מתחיל בנקודה שבה קומדיות רומנטיות רבות דווקא מסתיימות: חתן (רן דנקר) וכלה (אביגיל הררי) מגיעים לסוויטה בבית מלון אחרי חתונתם, אבל במקום להירגע וליהנות הם רבים. במהלך הלילה הם פוגשים את אהבותיהם הקודמות, לבטים ישנים, וזכרונות על רווקות שנגמרה. צוות השחקנים כולל גם את מאיר סוויסה ואורלי זילברשץ. הסרט היה מועמד לשבעה פרסי אופיר בטקס פרסי אופיר לשנת 2021.
ילדות סכסכניות
הסדרה מספרת על שתי צעירות שעוברות לגור ביחד בתל אביב. ליהי (מיה לנדסמן) היא סטודנטית לרפואה שעוזבת את בית הוריה לראשונה ולאה (עינת הולנד) היא חרדית לשעבר שהתנתקה ממשפחתה. החברות ביניהן הופכת לדבר הכי טוב והכי רע שקרה לשתיהן. עוד משתתפים בסדרה מנשה נוי, שרה פון שוורצה, טלי שרון, שולי רנד, רבקה מיכאלי וחנה לסלאו.
הסדרה נבחרה להשתתף בפסטיבל הסדרות הבינלאומי Canneseries שהתקיים בקאן, בתחילת אוקטובר 2021 והייתה מועמדת לשבעה פרסי אקדמיה לשנת 2021, כולל פרס הבימוי עבור לביא.
החיוך שאינו נמחק
בשנת 2009 יצרה, בשיתוף עם מיכל ויניק, סטריפ קומיקס בשם "החיוך שאינו נמחק" עבור וואלה! המבוסס על דמויות פליימוביל.
חיות אמבט
בשנת 2020, במהלך הסגר הראשון של הקורונה, יצרה באינסטגרם סדרת קומיקס יומית בשם "חיות אמבט". הקומיקס מבוסס על צעצועי אמבטיה וחפצים ביתיים שונים ונוגע בין השאר בשאלות עכשוויות כגון מגפת הקורונה, Me too ועוד. הסדרה מורכבת מ-50 פרקים בני 10 פריימים כל אחד.
פקטור IX
פקטור IX (9) הוא אנזים המהווה חלק מתהליך קרישת הדם, ושייך למשפחת סרין פרוטאזות של מערכת הקרישה. מחסור בפקטור זה יגרום להמופיליה מסוג B; עובדה זו התגלתה לאחר שסטפן כריסטמס, ילד חולה במחלת ההמופיליה, אובחן בשנת 1952 כסובל ממחסור בפקטור זה (ולכן פקטור זה מכונה גם "פקטור כריסטמס").
באופן כללי, פקטור IX אינו אקטיבי, וכדי להפוך לפקטור אקטיבי – כלומר לפקטור IXa – עליו לעבור אקטיבציה על ידי פקטור XIa, או פקטור VIIa. לאחר שהוא הופך לפקטור IXa, ובנוכחות של יוני סידן, פוספוליפידים ופקטור VIII, הוא עושה הידרוליזה לקשר ארגינין-איזולויצין בפקטור X, והופך את פקטור X לאקטיבי (פקטור Xa).
פקטור IX מיוצר בכבד כזימוגן בעל שרשרת אחת. זמן מחצית החיים שלו הוא בין 18–24 שעות. הוא תלוי בוויטמין K לצורך היווצרותו.
אנטיטרומבין גורם לאינהיביציה (עיכוב) של פקטור זה.
מיסטר מיקסזפיטליק
מיסטר מיקסזפיטליק (בקיצור: מיקסי; באנגלית: Mister Mxyzptlk) הוא דמות בדיונית של שדון נבל-על המופיעה בחוברות הקומיקס סופרמן ביקום DC קומיקס. הדמות הופיעה לראשונה בחוברת Superman #30 מספטמבר 1944, ונוצרה על ידי הכותב ג'רי סיגל והמאייר ג'ו שוסטר.
מיסטר מיקסזפיטליק הוא שדון מהממד החמישי, שהוצג לראשונה בתור הזהב של הקומיקס ומתואר לרוב כתכסיסן, במובן המיתולוגי של המילה. הוא אינו מוגבל לפי החוקים הפיזיקליים הידועים, ולכן מעשיו נראים כמעשי קסם. בתחילה, תוכניותיו של מיקסי היו לכבוש את העולם ולעשות בו כרצונו, אך בהמשך הוא הסתפק בהתעמרות בסופרמן כל אימת שניתנת לו ההזדמנות. בין היתר, הוא העמיד פנים שפגעה בו משאית והרגה אותו, רק כדי להעלות את מסת גופו כשהאמבולנס הגיע, להתעורר ולהדהים את הפרמדיקים. הוא ציין בפני סופרמן שהוא ליצן חצר בעולם ביתו, מה שמסביר מדוע הוא משתמש בכוחותיו כדי לבצע תכסיסים. חולשותיו היחידות הן שהוא לא סובל את העובדה שהביכו אותו, וכן אם מערימים עליו להגיד את שמו או לאיית אותו במהופך, שולחים אותו חזרה לעולם ביתו בממד החמישי. מעשה זה ישאיר אותו שם למשך 90 ימים. אולם, מגבלה זו של הדמות הוסרה בעקבות המשבר בעולמות האינסופיים של שנת 1986, ולאחריה הוא עוזב רק כאשר הוא מסכים לכך מרצונו ולאחר שתנאיו - אבסורדיים ככל שיהיו - מולאו.
בתור הכסף של הקומיקס, חזותו החיצונית של מיקסי השתנתה. מאדם גוץ וקירח בחליפה סגולה, עניבה ירוקה וכובע מגבעת סגול, הוא השתנה לאדם בעל חליפה עתידנית כתומה בעלת עיטורים סגולים וכן קצוות שיער לבנות מצדי ראשו. סיפורו של מיקסי לא השתנה בהרבה לאחר המשבר, אם כי הורחבו התיאורים על ההשפעות הפסיכולוגיות של תעלוליו על אחרים, כמו האנשת בניין ה"דיילי פלאנט" בעוד האנשים העובדים בו לכודים בפנים. אחד הסיפורים הידועים לגבי דמותו היה "משבר הקריפטונייט האדום", שבו הוא סיפק ללקס לות'ר דוגמית של קריפטונייט אדום שגזלה מסופרמן את כוחותיו כל עוד לות'ר לא יגלה לסופרמן שמיקסי היה מעורב בכך. בסופו של דבר, הכישוף הוסר כאשר לות'ר גילה לקלארק קנט במי מדובר ובכך הפר בלא יודעין את הכלל של מיקסזפיטליק.
דמותו של מיסטר מיקסזפיטליק מדורגת במקום ה-76 ברשימת מאה נבלי-העל הגדולים של כל הזמנים, לפי אתר IGN.
וינסטון הצעיר
וינסטון הצעיר (באנגלית: Young Winston) הוא סרט ביוגרפי בריטי משנת 1972, בבימויו של ריצ'רד אטנבורו, עם סיימון וורד, רוברט שו ואן בנקרופט בתפקידים הראשיים.
התסריט נכתב על ידי קארל פורמן שגם הפיק את הסרט והוא מבוסס על האוטוביוגרפיה "חיי המוקדמים" של וינסטון צ'רצ'יל הסוקרת את חייו מיום לידתו עד היבחרו בפעם הראשונה לפרלמנט בגיל 26.
זה תפקידו הראשי הראשון של סיימון וורד שהיה עד אז שחקן לא מוכר. הוא גם מלווה את הסרט בקטעים מהספר כשהוא מחקה את דיבורו של צ'רצ'יל.
חלק אחד עוסק ביחסיו המורכבים של וינסטון עם הוריו וחלק אחר מתאר את השתתפותו של וינסטון בקרבות בהודו, סודאן ובמלחמת הבורים השנייה.
תקציר העלילה
הסרט מתחיל ב-16 בספטמבר 1897, כוח של חיילם בריטים והודים עושה דרכו לפעולה נגד שבט מוסלמי מורד בצפון הודו (כיום פקיסטן). מפקד הכוח הוא קפטן אילמר (אדוארד וודוורד) ווינסטון צ'רצ'יל מצטרף אליו כבוגר טרי של האקדמיה הצבאית המלכותית בסנדהרסט. צ'רצ'יל שואף לצבור מדליות כדי לעשות את דרכו לפרלמנט ובקרב הזה הוא אכן מצטיין.
העלילה חוזרת בפלאשבק לילדותו של צ'רצ'יל. אביו רנדולף צ'רצ'יל (רוברט שו) הוא מדינאי עסוק ומוערך ואמו ליידי רנדולף (אן בנקרופט) עוסקת בענייני ציבור ובקידום בחירתו של בעלה. אין להם זמן לווינסטון הצעיר והוא גדל בעזרת האומנת שלו ואשת סודו, אליזבת אוורסט (פט הייווד), שהוא מכנה בשם חיבה "Womany".
וינסטון מחליט לבחור בקריירה צבאית ומתקבל לאקדמיית סנדהרסט. הוא מסיים רק במקום שביעי ולא ליכול להתקבל לחיל רגלי אלא לפרשים. אביו נוזף בו באומרו שכעת ייאלץ להשקיע 200 פאונדס לשנה בסוס ואם לא ישפר את דרכו הוא לא יתמוך בו מעל גיל 21.
מצבו של רנדולף הולך ורע והרופאים מרמזים לאשתו שהוא חולה במחלת מין (עגבת). וינסטון מצטרף לחיל המשלוח של גנרל הורשיו קיצ'נר ומשתתף בקרב אומדורמן בסודאן.
לאחר שאביו מת מנסה וינסטון להיבחר לפרלמנט במחוז אולדהם ונכשל. הוא מצטרף למלחמת הבורים ככתב ופוגש שוב בקפטן אילמר. הרכבת המשוריינת מותקפת על ידי הבורים ווינסטון מנהל את ההגנה אך נופל בשבי הבורים.
הוא מצליח לברוח מהשבי בבריחה נועזת והופך בזכות זה לידוען והפעם מצליח בבחירות ונכנס לפרלמנט בפעם הראשונה בגיל 26. הוא מתיידד עם דייוויד לויד ג'ורג' (אנתוני הופקינס) מהמפלגה הליברלית היריבה. בנאום הבכורה שלו הוא מביע את דעתו נגד תקציב הביטחון הגדול והבזבזני ואמו יושבת ביציע האורחים ומתמוגגת מנחת.
פרסים
שלוש מועמדויות לפרס אוסקר: גלובוס הזהב מועמדויות לפרס באפט"א
מרצדס-בנץ S-קלאס
מרצדס-בנץ S-קלאס הוא דגם של מכונית סלון מפוארת בגודל מלא המיוצרת על ידי חברת מרצדס-בנץ מאז שנת 1954 ועד היום. הדגם הוא הגדול והמפואר ביותר בהיצע המכוניות של החברה. מרצדס-בנץ S-קלאס נחשבת למכונית בעלת חשיבות רבה בתעשיית הרכב העולמית כאשר היא מציגה באופן מסורתי חידושים טכנולוגיים, חלקם משמעותיים בתחום הבטיחות והנוחות. יש הרואים ב-S-קלאס כ"מכונית הטובה בעולם".
מרצדס-בנץ S-קלאס מתחרה בדגמי אאודי A8 וב.מ.וו סדרה 7 בשוק מכוניות היוקרה האירופאיות. הדגם נחשב לפופולרי מאוד בשירות אנשי סגל דיפלומטי בעולם, ובשירות ממשלות רבות בעולם אשר משתמשות בו להסעת בעלי תפקידים בכירים.
היסטוריה וגרסאות
אף על פי שיוצרה מאז 1954, הסדרה כונתה באופן רשמי כ-S-קלאס רק משנת הדגם 1972, כאשר האות S מסמלת את האות הראשונה במילה "Sonder" בגרמנית, אשר פירושה "מיוחד". סימון הדגם מורכב משלושה מספרים המציינים את נפח המנוע, כאשר האותיות EL, L, מסמנות מרכב רכב ארוך יותר, והאות D מסמלת מנוע דיזל. בשנת 1981 הוצגה ה-S קלאס גם במרכב קופה אשר סימונה היה באות C. גרסאות נוספות ל-S קלאס, הן גרסאות AMG, בעלות ביצועי מנוע והתנהגות כביש משופרים.
מכונית מסוג זה שימשה כמכונית הנשיאותית של בוריס ילצין, דמיטרי מדבדב וולדימיר פוטין עד שנת 2018 ושל ראש ממשלת שוודיה לשעבר, פרידריק ריינפלדט.
מרצדס-מייבאך
בשנת 2015, מרצדס החזירה את השם מייבאך כמותג משנה של מערך מרצדס, המייצג יוקרה מתקדמת. הדגם הראשון שיוצר היה מרצדס-מייבאך S-קלאס, שתוכנן להתמודד מול בנטלי מולסאן ורולס רויס פנטום 8. באורך של 5,453 מ"מ עם בסיס גלגלים של 3,365 מ"מ, הדגם החדש גדול בכ-20 ס"מ (בשני הממדים) בהשוואה לדגמי S-קלאס הארוכים ביותר.
מרצדס-מייבאך זמינה כדגמי S500 ו-S600, עם אפשרות ל־4MATIC ועם מנועי V8 או V12. מרצדס גם טוענת כי ה-S קלאס היא המכונית השקטה בעולם, המיוצרת באופן תעשייתי.
עבור הגרסה הבסיסית ניתן לבחור צבע, ווכן לבחור אם במושב האחורי יהיה ספסל או שתי כורסאות נשכבות. כל המושבים מושבים ממוזגים, מחוממים ומעסים; משענות יד מחוממות; מערכת לשאיבת ניחוח אגרווד, מיינן אוויר ; ומערכת סאונד סראונד תלת־ממדית עם 24 רמקולים, 1,540 וואט של בורמסטר.
בשנת 2017 הופסקה מכירת ה-S600, אשר הוחלפה על ידי S650 עם מנוע של S65 AMG.
בתערוכת שנגחאי 2017, הוצגה מרצדס-מייבאך S680, הזהה ל-S650. דגם זה משווק בסין בלבד, היות שבסין ובמדינות אסיה המספר 8 קשור למזל ועושר.
יהודים ושחמט
תרומת היהודים לעולם השחמט בולטת בתחומים רבים והיא גדולה בהרבה מחלקם היחסי באוכלוסיית העולם. הקשר של היהודים למשחק השחמט התחיל כבר בימי קדם ובולטות היהודים בתחום הביאה לכך שהמשחק כונה, כבר ב-1905 בשם "המשחק היהודי הלאומי", על ידי כתב העת "ניו ארה אילוסטרייטד".
השחמטאי היהודי ג'רלד אברהמס, שחיבר ספרי שחמט רבים, התבטא בנושא בספרו The Jewish Mind וקבע שהצטיינות היהודים בשחמט נובעת מכך ש:
האגדות והמקורות הראשונים
לפי אגדה יהודית הגם שאין לה סימוכין בממצאים ארכאולוגיים או באזכורים היסטוריים המלך שלמה המציא את המשחק ואף שיחק שחמט עם יועצו, בניהו בן יהוידע.. רש"י מציין את המשחק בשם אישקקיש (המילה הצרפתית לשחמט, Échecs, שהתגלגלה לעברית דרך הערבית, הפכה לאישקוקה) ומזהה אותו עם הנדרשיר המוזכר בתלמוד, במסכת כתובות (סא, ב). רש"י גם נדרש לפסוק בעניין בקשתו של גבר לגירוש רעייתו שלא עשתה דבר חוץ ממשחק השחמט. גם רבי יהודה הלוי, בספר הכוזרי, מזכיר את המשחק בשם "שטרנג' ". ורבי יהודה אבן תיבון, בתרגומו לספר הכוזרי, מתרגם אותו כ-"אשקוקי", הקשור ל-"הצלחת ארדשיר".
הגדיל לעשות אברהם אבן עזרא שכתב שירים על המשחק ואפילו שיר חידה. משירתו של אבן עזרא למדו החוקרים על חוקי המשחק השונים שהיו בתקופתו - צבעי הכלים היו שחור ואדום, הצריח והרץ יכלו לנוע לאורך שלוש ערוגות לכל היותר במהלך אחד. גם הרמב"ם מזכיר את המשחק בפירוש המשניות (סנהדרין ג), אך מנה אותו בין המשחקים האסורים בגלל ההימורים על התוצאה.
רוב הפוסקים היהודים קבעו שמותר לשחק שחמט בשבת וחיזוק לכך אפשר למצוא בדבריו של הרב גבריאל פונטרימולי, בספרו פחד יצחק: "עינינו ראו המצחקים כמה עונג יש להם באותו הצחוק, ולכן האישקאקי מוכנים לדבר היתר ואין בהם איסור מוקצה".
השחמט התחרותי והשתתפות השחקנים ממוצא יהודי
שני אלופי העולם הרשמיים הראשונים, וילהלם שטייניץ ועמנואל לסקר, האלוף הראשון של פולין, דויד פז'פיורקה, האלוף הראשון של גרמניה המאוחדת, ברטולד אנגליש, האלוף הראשון של צרפת, שמואל רוזנטל, האלוף הראשון של ארצות הברית, שמואל ליפשוץ, האלוף הראשון של רומניה, אלכסנדרו טירולר, היו יהודים, בין חמשת השחקנים הראשונים אי פעם שזכו לתואר רב אומן שהוענק על ידי הצאר ב-1914, בטורניר סנקט פטרבורג, היו שני יהודים, עמנואל לסקר וזיגברט טאראש.
באימפריה הרוסית
בין 1899 ובין תחילת מלחמת העולם הראשונה נערכו באימפריה הרוסית שמונה טורנירי אליפות - שלוש פעמים ניצח הרוסי מיכאיל צ'יגורין, שלוש פעמים היהודי עקיבא רובינשטיין, פעם אחת היהודי גרז סלווה ופעם אחת התחלקו בתואר היהודי אהרון נימצוביץ' והרוסי אלכסנדר אלכין.
בברית המועצות
58 פעמים נערכה אליפות ברית המועצות ולשחקנים ממוצא יהודים היה חלק גדול מאוד בזכיות. 6 פעמים זכה באליפות מיכאל בוטביניק, 6 פעמים זכה גם מיכאל טל (שלוש זכיות היו בשותפות עם אחרים), ארבע זכיות היו לויקטור קורצ'נוי וגם לאלכסנדר בליאבסקי היו ארבע זכיות (שלוש זכיות היו בשותפות עם אחרים). לאוניד שטיין זכה שלוש פעמים וכך גם לב פולוגייבסקי (שלוש הזכיות היו בשותפות עם אחרים, פעמים נערכו דו קרבות הכרעה, באחד ניצח ובשני נוצח). יפים גלר זכה פעמיים, פעם אחת בשותפות עם וסילי סמיסלוב, אך בדו-קרב ההכרעה יצא גלר וידו על העליונה. גריגורי לבנפיש זכה פעם אחת לבדו ופעם אחת בשותפות עם איליה רבינוביץ. לב פסחיס היה פעמיים שותף לזכייה בתואר וכך גם דוד ברונשטיין, גארי קספרוב ווסילי סמיסלוב. יורי אברבך סיים פעמיים במקום הראשון, פעם אחת לבדו ופעם שנייה עם שותפים ובדו קרבות ההכרעה הפסיד למארק טיימנוב. מארק טאימאנוב סיים פעמיים במקום הראשון בשותפות עם אחרים, פעם אחת הפסיד לבוטביניק בדו-קרב ההכרעה ובפעם השנייה ניצח את שותפיו. בוריס ורלינסקי זכה באליפות אחת ובוריס גולקו זכה באליפות בשותפות עם יוסיף דורפמן. גם ליאוניד יודסין ואנדור לילינטל זכו (כל אחד לחוד) להיות שותפים בזכייה באליפות ברית המועצות.
שחמטאים ממוצא יהודי באוסטרליה
לאיוש שטיינר, לאזארה סוכובולסקי וגארי קושניצקי.
השחמטאים ממוצא יהודי באוקראינה
יעקב וילנר (1924, 1925, 1928 עם שותף), בוריס ורלינסקי (1926), אברם זמיחובסקי (1931), יוסיף פוגרביסקי (1936), איסאק בולסלבסקי (1938, 1939, 1940), איסאק ליפניצקי (1949, 1956), יפים גלר (1950, 1957, 1958, 1959), לאוניד שטיין (1960, 1962), אברם חבין (1964), לב אלבורט (1972, 1973, 1974), קונסטנטין לרנר (1978, 1982), ולדימיר מלניוק (1980, 1981, 1986), ולדימיר גורביץ' (1984), ויטלי גולוד (1991).
שחמטאים ממוצא יהודי בארגנטינה
איסאיאס פלסי, חקובו בולבוצ'אן ואחיו חוליו בולבוצ'אן, מיגל ניידורף, ברנרדו וקסלר, אריאל סורין ורובן פלגאר.
שחמטאים ממוצא יהודי בארצות הברית
האלוף הראשון של ארצות הברית נקבע ב-1889 וזה היה שמואל ליפשוץ. ליפשוץ היה אלוף ארצות הברית בשנים 1889–1890 ו-1892. בין שתי האליפויות של ליפשוץ הספיק יהודי נוסף, מקס ג'וד, לקחת את האליפות מג'קסון שוואלטר (שלקח את האליפות מליפשוץ) ולהפסיד לו בקרב הגומלין. היהודי הבא, שהיה לאלוף ארצות הברית בשחמט, היה שמואל רשבסקי שזכה בארבע אליפויות רצופות בשנים 1936–1942 (אליפות דו שנתית) ועוד שלוש אליפויות בשנים 1946, 1957 ו-1969. היהודי ארנולד דנקר זנח למען השחמט קריירה של מתאגרף וזכה בשתי אליפויות, בשנים 1944–1946. היהודים הרמן שטיינר, לארי אוונס (ארבע אליפויות ושותף באליפות חמישית) וארתור ביסגאייר שמרו על רציפות האליפויות של שחמטאים ממוצא יהודי עד לבואו של בובי פישר שרשם לזכותו שמונה אליפויות. לאחר בובי פישר, בשנות השבעים, היהודים פינו את דוכן המנצחים עד שלב אלבורט, שהגיע מברית המועצות, לקח את האליפויות של 1984, 1985 ו-1990. בין האליפויות של אלבורט הספיקו גם יואל בנימין ב-1987 ורומן ג'ינג'יחאשווילי ב-1983 וב-1989, לזכות במקום הראשון, בשותפות עם אחרים. גם בוריס גולקו זכה באליפות אחת ולאחר הפסקה של כמה שנים שב יואל בנימין וזכה באליפות של 1997 והיה שותף לאליפות של 2000 וב-2008 היה זה יורי שולמן שזכה באליפות.
מקסים דלוגי (Maxim Dlugy) הגיע בצעירותו לארצות הברית, יחד עם משפחתו, מברית המועצות. כעבור שלוש שנים, ב-1982, בגיל 16, הוא זכה בתואר אמן בינלאומי וכעבור שלוש שנים נוספות היה לאלוף העולם לנוער בשחמט. כעבור עוד שנה, באולימפיאדת השחמט בדובאי (היה אחד משני השחמטאים היהודים היחידים שהשתתפו באולימפיאדה שהחרימה את ישראל) זכה בתואר רב אמן.
אלוף העולם רוברט ג'יימס "בובי" פישר היה ידוע בדעותיו האנטישמיות ואנטי אמריקאיות למרות מוצאו.
השחמטאים ממוצא יהודי בבלארוס
שלמה רוזנטל, קונסטנטין ויגודצ'יקוב, יצחק בולסלבסקי, אלברט קאפנגוט, בוריס גלפנד ואיליה סמירין.
שחמטאים ממוצא יהודי בבלגיה
ג'ורג' קולטנובסקי, ארטור דונקלבלום, ישראל דינר ומיכאל גורביץ'.
שחמטאים ממוצא יהודי בבריטניה
ארנסט לודוויג קליין, הארי גולומבק, דניאל יאנופסקי, ג'ונתן מסטל, ויליאם הרטסטון וג'ון שפילמן.
שחמטאים ממוצא יהודי בגרמניה
לאחר שביסמרק הצליח ב-1871 במאמציו לאיחוד גרמניה הופנו האנרגיות ליצירת מוסדות, ארגונים וחוקים אחידים עבור האימפריה כולה. ב-1879 נערכה אליפות השחמט הראשונה של גרמניה המאוחדת והזוכה היה השחמטאי היהודי ברטולד אינגליש. השחמטאים הגרמנים ממוצא יהודי, שמעון אברמוביץ וינוור, איזידור גונסברג, זיגברט טאראש, דוד ינובסקי, עקיבא רובינשטיין ורודולף שפילמן זכו עשר פעמים באליפויות גרמניות וייצגו אותה באולימפיאדות השחמט, עד עליית היטלר לשלטון ב-1933. בגרמניה הנאצית הורחקו היהודים מאליפות השחמט הגרמנית ומאוחר יותר הושמדו בשיטתיות בשואה.
שחמטאים ממוצא יהודי בהונגריה
קורנל האוושי, ליאו פליישמן, לאיוש שטיינר, אנדרה שטיינר, גיולה ברייר, לאסלו סאבו ויהודית פולגאר, סוזאן פולגאר, סופיה פולגאר.
שחמטאים ממוצא יהודי בפולין
פולין זכתה לעצמאות, בעידן המודרני, לאחר מלחמת העולם הראשונה. בתקופה שבין שתי מלחמות העולם התנהלו בפולין ארבע אליפויות אישיות לגברים, בשנים 1926, 1927, 1935 ו-1937. ארבעת זוכי האליפויות היו יהודים פולנים, דויד פז'פיורקה זכה באליפות הראשונה, עקיבא רובינשטיין בשנייה וסבלי טרטקובר בשתי הנותרות. במלחמת העולם השנייה, בשואה, נכחדה מרבית יהדות פולין (כולל דויד פז'פיורקה, האלוף הראשון) ומרבית השורדים היגרו מפולין ובכל זאת, בין היהודים המעטים שנשארו בה, נמצא גם אחד, ירזי לוי, שזכה באליפות של 1969. בשחמט הנשי של פולין, בלטה רוזה הרמן, שניצחה בשתי האליפויות הראשונות שלאחר מלחמת העולם השנייה, בשנים 1949 ו-1950.
השחמטאים ממוצא יהודי הובילו, בין מלחמות העולם, גם את נבחרת פולין לאולימפיאדות השחמט והגיעו להישגים גבוהים מאוד. השתתפות הנבחרת הפולנית מתחילה באולימפיאדת השחמט השנייה, בה נבחרת פולין הגיעה למקום השלישי ובין חמשת שחקניה היו שלושה יהודים. באולימפיאדה השלישית הגיעה נבחרת פולין למקום הראשון ובין חמשת שחקניה היו ארבעה יהודים. יהודים הפולנים (ארבעה מתוך חמישה) הגיעו למקום השני באולימפיאדה הרביעית, למקום הרביעי (3 יהודים מתוך חמישה חברי נבחרת) באולימפיאדה החמישית, מקום שלישי (ארבעה יהודים מתוך חמישה חברי נבחרת) באולימפיאדה השלישית וכך גם באולימפיאדה השביעית. באולימפיאדה השמינית, שנערכה בארגנטינה בעת פרוץ מלחמת העולם השנייה, זכתה נבחרת פולין (שלושה יהודים מתוך חמישה חברי נבחרת) במקום השני. חברי נבחרת פולין לא חזרו אליה ויהודיה ניצלו מגורלו של דויד פז'פיורקה. לאחר מלחמת העולם השנייה לא שבה פולין לצמרת השחמט, אך השחמטאים היהודים שניצלו הובילו נבחרות כמו ארגנטינה וצרפת להישגים באולימפיאדות השחמט.
השחמטאים הפולנים ממוצא יהודי שניצלו באולימפיאדת השחמט של 1939 חייבים את חייהם לנדיבותו של דויד פז'פיורקה - כשהתברר שאין בנמצא די כסף לנסיעת הנבחרת האולימפית לבואנוס איירס, מכר דויד פז'פיורקה את אחד מבתיו (היה בעל רכוש ניכר) ומימן במחירו את הנסיעה.
שחמטאים ממוצא יהודי בצרפת
שמואל רוזנטל, מוריס רייזמן, ויקטור קהן, סבלי טרטקובר, אנטולי וייסר ויוסיף דורפמן.
שחמטאים ממוצא יהודי בקנדה
מוריס פוקס, בוריס בלומין ודניאל ינופסקי.
שחמטאים ממוצא יהודי ברומניה
הנוכחות היהודית בשחמט ברומניה, לא הייתה בולטת כבשכנותיה, אוקראינה, פולין והונגריה. עם זאת, אלוף השחמט הראשון של רומניה, ומי שזכה בשלוש אליפויות רצופות, בשנים 1926, 1927 ו-1929, היה אלכסנדרו טירולר היהודי. בוריסלב קוסטיץ', יהודי שמוצאו בסרביה, זכה ב-1932 באליפות רומניה בתקופה בה למד בבוקרשט. אברהם באראץ זכה באליפויות והשתתף בנבחרת האולימפית של רומניה, אף על פי שחי בצרפת. סרג'יו גרינברג ומיכאי גרינברג הם אב ובן שזכו באליפות רומניה, הראשון ב-1985 והשני ב-2003. גם בני משפחת עמנואל ורודיקה רייכר בלטו בשחמט הרומני. כמה שחמטאים ממוצא יהודי, ילידי רומניה, הגיעו להישגים מחוץ לרומניה, דוגמת ברנרדו וקסלר שהיה אלוף ארגנטינה ואלכסנדרו סגל שהיה אלוף ברזיל. אלכסנדר גינסברגר תפס מקום ראשון בשותפות בסוף שנות ה-50 (הפסיד בדו-קרב על האליפות).
שחמטאים ממוצא יהודי ברוסיה
סרגיי בלאבנץ, יצחק בולסלבסקי, לב ארונין, לאוניד שמקוביץ', מארק טיימנוב, לב פולוגייבסקי, אנטולי ליין, נאום רשקובסקי, לב פסחיס, אנאטולי וייסר, פטר סווידלר, אלכסנדר חליפמן וגארי קספרוב, יבגני נאייר.
תרומת השחמטאים היהודים לתאוריית השחמט
שחקנים רבים ממוצא יהודי פעלו ותרמו בתחום השחמט התאורטי, ניתחו והמציאו מהלכים ונוסחי פתיחה, פרסמו כתבי עת וספרי הדרכה וחלק מהם זכו לכך ששמם הוענק למהלכים או לפתיחות שהפכו לחלק מהקלאסיקה של השחמט. ספר השחמט הראשון הידוע נכתב על ידי הספרדי לואיס ראמירז (Luis Ramírez), שמוצאו היה ממשפחת יהודים אנוסים. בין התאורטיקנים המצטיינים מונים את (לפי סדר האלף בית):
פרשת אלכין ומאמריו נגד השחמטאים היהודים
בגרמניה הנאצית, כחלק מהתעמולה האנטישמית, הוצגו היהודים כגורם דקדנטי, שאינו תורם, אלא מזיק בכל התחומים בהם הם פועלים ובין היתר גם בתחום השחמט. בתקופת מלחמת העולם השנייה, אלוף העולם בשחמט, אלכסנדר אלכין כתב ופרסם שישה מאמרים אנטישמיים כנגד השחמטאים היהודים והשפעתם על עולם השחמט וביניהם המאמר "השחמט היהודי והארי" (Jüdisches und arisches Schach). במאמרים אלה הוצגו ריכרד רטי, סאלו פלור, ראובן פיין, שמואל רשבסקי ומיכאל בוטביניק כנציגים מובהקים של השחמט היהודי הדקדנטי. השחמט היהודי הוצג כשחמט חסר תעוזה המתרכז במגננה - יש להניח שלא במקרה שכח אלכין להזכיר את השחמטאי היהודי הנודע בן אותה תקופה, רודולף שפילמן, אמן המשחק הנועז עתיר ההקרבות. אלכין, אזרח צרפתי ממוצא רוסי, השתתף גם בתחרויות שחמט שארגנו הנאצים במינכן, זלצבורג, פראג וורשה. הוא גם הופיע במהלך 1943 באירועי שחמט בספרד ובפורטוגל מטעם הגרמנים. לאחר המלחמה טען ששיתף פעולה כדי שלא יפגעו ברעייתו הצרפתייה (ממוצא יהודי אמריקאי) וברכושו בצרפת. הוא לא זומן ולא שותף יותר באירועי שחמט עד מותו ב-1946.
אלופי העולם ממוצא יהודי
ההיסטוריה הרשמית של אליפות העולם בשחמט מתחילה ב-1886 עם דו-קרב בין השחמטאי היהודי וילהלם שטייניץ, מי שנחשב אז לאלוף העולם הלא רשמי ובין יוהנס צוקרטורט, בנו של מיסיונר נוצרי פרוטסטנטי ממוצא יהודי - שטייניץ ניצח והיה לאלוף העולם הרשמי הראשון. לאחר שמונה שנים, שחמטאי יהודי אחר, עמנואל לסקר, ניצח את שטייניץ והיה לאלוף העולם השני. לאחר שנתיים, ב-1896, בדו-קרב גומלין, חזר לסקר על ניצחונו.
אחרי מלחמת העולם השנייה, ב-1948, נערכה תחרות שבה השתתפו חמשת השחמטאים הבכירים בעולם באותה תקופה: מיכאל בוטביניק (ברית המועצות), וסילי סמיסלוב (ברית המועצות), פאול קרס (ברית המועצות), שמואל רשבסקי (ארצות הברית), ומקס אויבה (הולנד); בוטביניק ניצח בתחרות וזכה בתואר אלוף העולם בשחמט. שלושה מבין חמשת המתמודדים, בוטביניק, סמיסלוב ורשבסקי, היו יהודים.
לאחר הטורניר של 1948 ועד 1993 (השנה בה פרש קספרוב מארגון השחמט העולמי והקים ארגון מתחרה), נערכו 18 דו קרבות לקביעת אלוף העולם בשחמט. בדו קרבות אלה היו מעורבים עשרה שחמטאים, שבעה מתוכם היו ממוצא יהודי.
השחמטאים ממוצא יהודי באולימפיאדות השחמט
בשנת 1936 ארגנה גרמניה הנאצית את אולימפיאדת הקיץ הלא רשמית השלישית במינכן, במקביל לאולימפיאדת ברלין. הנבחרת הגרמנית, שלא כללה יהודים, הגיעה למקום השלישי, אך למקום הראשון הגיעה נבחרת הונגריה שכללה לפחות ארבעה יהודים, ולמקום השני הגיעה נבחרת פולין שכללה לפחות חמישה יהודים. בין שמונת הזוכים במדליות היו גרמני אחד ושלושה יהודים – מיגל ניידורף הפולני, לסלו סאבו ההונגרי ובוריסלב קוסטיץ' היוגוסלבי.
בדירוג 15 השחמטאים בעלי ההישגים הטובים ביותר באולימפיאדות השחמט בכל הזמנים, 8 מתוך ה-15 הם שחמטאים ממוצא יהודי (לצורך הדירוג נלקחו בחשבון רק שחמטאים, ששיחקו לפחות בארבע אולימפיאדות):
השחמטאיות היהודיות
בתחום השחמט הנשי אין בולטות יהודית דומה לבולטות בתחום השחמט הגברי, הגאורגיות ומאוחר יותר הסיניות הובילו ומובילות את התחום, אך גם השחמטאיות היהודיות רשמו פרקים יפים.
בין השחמטאיות ממוצא יהודי יש אלופת עולם, כמו סוזאן פולגאר, סגנית אלופת עולם ואלופת ברית המועצות, כמו אלה קושניר, סגנית אלופת עולם נוספת, שהייתה גם אלופת ברית המועצות וארצות הברית, כמו אירינה לויטינה ויהודית פולגאר, השחמטאית שהגיעה להישגים הגבוהים ביותר בשחמט הגברי והעומדת בראש רשימת 100 השחמטאיות הטובות ביותר. ברשימה הזאת מופיעות עוד שחמטאיות ממוצא יהודי, כמו ילנה דמבו, אלופת הונגריה ויוון. נבחרת הנשים בשחמט של ישראל, בכיכובן של אלה קושניר, לובה קריסטול, לאה נודלמן ואולגה פודרז'נסקיה, זכתה בהישג היסטורי, באולימפיאדת חיפה (שהוחרמה על ידי הגוש הקומוניסטי), כשזכתה במקום הראשון. לרשימת האלופות הלאומיות ממוצא יהודי מצטרפות אלופות ברית המועצות: טטיאנה זאטולובסקיה, אנה אכחשרומובה, אלופות ארצות הברית: מונה מיי קארף, ג'יזלה קאהן גרסר, אווה ארונסון, אנה אכחשרומובה, אסתר אפשטיין וז'ניפר שחאדה.
רוזה הרמן, ז'קלין פיאטיגורסקי, סאלומה ראישר, פולט שוורצמן
לרשימת השחקניות הישראליות שזכו באליפות ישראל - ראו סעיף "שחמטאים ישראליים" לעיל.
אוימיאקון
אוימיאקון (ברוסית: Оймякон; ביקוטית: Өймөкөөн, Öymököön) הוא כפר ברפובליקת סאחה, אשר במזרח הרחוק הרוסי ברוסיה. בכפר גרים כ-500 תושבים והוא נחשב למקום המיושב הקר ביותר על פני כדור הארץ, מחוץ לאנטארקטיקה.
יהודים ושחמט
מחברי חידות שחמט
ראו "בעיית שחמט"
אוימיאקון
היסטוריה
הדרך המובילה לכפר נסללה בידי אסירי גולאגים בשנות השלושים. העבודה בתנאים הקשים גרמה לתמותה אדירה של כמיליון אסירים בעבור כ-1000 קילומטרים של הדרך (כלומר, אסיר אחד מת בכל מטר בממוצע). בשל כך דבק בכביש הכינוי "דרך העצמות".
בתקופת מלחמת העולם השנייה נבנה בעיר שדה תעופה צבאי שסייע לצבא האמריקאי להוביל אספקה וסיוע לברית המועצות בחזית המזרחית.
גאוגרפיה
אוימיאקון נמצא כ־640 ק"מ מצפון־מזרח לעיר יקוטסק ברמת אוימיאקון בעמק הנהר אינדיגירקה (Indigirka) בגובה של כ־750 מטר מעל פני הים ובמרחק 30 ק"מ מצפון־מערב לכביש קולימה. הכפר נמצא בין רכס ורחויאנסק ורכס צ'רסקי. רכסים אלה מונעים זרימת אוויר חם.
טמפרטורות ואקלים
אף שאוימיאקון מרוחק כ-2,900 ק"מ מהקוטב הצפוני ונמצא דרומה לחוג הקוטב הצפוני, נמדדת בו לעיתים קרובות הטמפרטורה הנמוכה ביותר בין כל המקומות המיושבים על פני כדור הארץ. הטמפרטורה הנמוכה ביותר שנמדדה באופן רשמי הייתה 71.2° מתחת לאפס (26 בינואר 1926) ואילו הטמפרטורה הנמוכה ביותר שנמדדה באופן לא רשמי היא 81.2° מתחת לאפס (1916), בעוד שהטמפרטורה הנמוכה הממוצעת בינואר היא 50° מתחת לאפס. רק בווסטוק, אנטארקטיקה נמדדו טמפרטורות נמוכות יותר (89.2° מעלות מתחת לאפס).
בקיץ הטמפרטורות יכולות להגיע עד ל-35° מעל האפס. הפרש הטמפרטורות יכול להגיע ל 100° או יותר בין חורף לקיץ בשנה אחת.
דרכי הגעה
אומנם במרחק של כ־30 ק"מ דרומית־מזרחית לכפר עובר כביש קולימה ("כביש העצמות"), אך מצבו רע וכמעט בלתי כשיר לנסיעה בחלקים העוברים בכפר.
נמל התעופה הסמוך ביותר הוא נמל התעופה אוימיאקון שבאוסט-נרה, בכפר טומטור הסמוך. נמל התעופה משרת מסוקים בלבד והוא פתוח רק בעונת הקיץ ואינו כשיר לשרת מטוסי נוסעים.
פקטור VIII
פקטור VIII (8; בקיצור: FVIII) הוא גורם קרישה ההכרחי לתהליך קרישת דם; זהו חלבון מורכב הידוע גם כ-Anti-hemophilic factor ('הגורם המונע המופיליה'). באדם, הוא מקודד על ידי הגן F8. פגמים בגן זה יגרמו למחלת ההמופיליה מסוג A- מחלה רצסיבית בתאחיזה לכרומוזום X.
פקטור VIII הוא קו-פקטור לפקטור IXa, אשר יחד עם יון סידן ופוספוליפידים יוצר קומפלקס ההופך את פקטור X לצורתו הפעילה – פקטור Xa. פקטור VIII הוא גליקופרוטאין המיוצר ומשוחרר לזרם הדם על ידי האנדותל. במחזור הדם, פקטור זה קשור בעיקר לפקטור פון וילברנד, ויחדיו הם יוצרים מבנה יציב ולא-פעיל. הפעלה (אקטיבציה) על ידי טרומבין גורמת לניתוק-הקישור (דיסוציאציה), ופקטור VIII עוזב את הקומפלקס האמור ומשמש כקו-פקטור לפקטור IXa, כדי לגרום להפעלה של פקטור X. (בהמשך, פקטור X יחד עם פקטור Va יגרמו ליצירתו של טרומבין נוסף, אשר הופך פיברינוגן לפיברין וליצירת קריש דם.)
פקטור VIII מיוצר בתאי אנדותל של הסינוסואידים בכבד ובאנדותל בחלקי גוף רבים, כולל הכליות. הוא אינו מיוצר במידה משמעותית בהפטוציטים (תאי הכבד) ולכן רמתו אינה מושפעת או אף עולה במחלות כבד.
אגם מינוונקה
אגם מיניוונקה (באנגלית: Lake Minnewanka - משמעות השם בשפת הסטוני של האומות הראשונות - "מי הרוחות"). האירופאים הראשונים שהגיעו לאגם קראו לו "אגם השטן" - "Devil’s Lake") הוא אגם קרחוני הנמצא בשטח המזרחי של הפארק הלאומי באנף, בפרובינציית אלברטה שבקנדה.
גאוגרפיה
האגם נמצא כ-5 קילומטרים צפונית מזרחית לעיירה באנף. אורכו של האגם 21 קילומטרים, ועומקו מגיע ל-142 מטרים.
האגם הוא הארוך ביותר בין אגמי הרי הרוקי הקנדיים, והשני בעומקו.
נהר קסקייד מזין את האגם - נהר קסקייד זורם ממזרחית להר קסקייד, דרומה דרך קניון סטיוארט (Stewart Canyon) ונשפך אל צידו המערבי של האגם.
מספר נחלים הזורמים מטה מן הר אינגליסמאלדי, הר ג'ירארד, והר פיצ'י נשפכים אל צידו הדרומי של האגם.
רכס פיירהולם נמצא דרומית לאגם.
היסטוריה
שבטים אבוריג'ינים (שבטי האומות הראשונות), התיישבו באזור האגם לפני כ-10,000 שנים. סביב האגם התגלו חניתות עם "חודי קלוביס" אשר שימשו את המתיישבים לצוד באזור זה, העשיר בבעלי חיים (ובהם אייל קנדי, אייל פרדי שחור-זנב, כבש ארגאלי, דובי גריזלי). סכרים נבנו במוצא האגם בשנים 1912 ו-1941 כדי לספק לעיר בנאף חשמל הידרו-חשמלי. הסכם שנבנה בשנת 1941 העלה את מפלס האגם ב-30 מטרים, וכיסה במים את כפר הנופש מיניוונקה שנבנה בשנת 1888 על גדת האגם.
תחבורה
ניתן להגיע אל קצהו המערבי של האגם בדרך אגם מינוונקה המקשרת את הדרך המהירה הטרנס קנדית עם האגם.
תיירות
סביב האגם מספר מסלולי הליכה, וכן שישה אתרי מחנאות. בין הפעילות שניתן לעשות באזור האגם ניתן למנות מסלולי הליכה רגליים, שיט בקאנו, רכיבה על אופני הרים, צילום חיות בר, דיג, ורכיבה על סוסים. כמו כן האגם הוא אתר צלילה פופולרי בשל הכפר השקוע המצוי בו.
אדם קדמון
{{פירושונים|
ראו גם
}}
BBC Tower
BBC Tower (לשעבר מגדל מרכז דן) הוא מגדל מסחרי בבניה הממוקם בהצטלבות הרחובות ז'בוטינסקי ובן-גוריון בבני ברק, בסמוך לגבול העיר עם רמת גן במתחם BBC - בני ברק ביזנס סנטר. בניית המגדל החלה בשנת 1995 ועקב העיכובים הרבים בסיומו זכה לכינוי "הפיל הלבן של בני ברק".
מבנה
בתחילת שנת 2022 הגיע המגדל לגובהו הסופי, והפך לגורד השחקים השביעי בגובהו בישראל. המגדל מתנשא לגובה של 189 מטר וכולל 40 קומות משרדים הבנויות מעל 5 קומות מסחר ושתי קומות טכניות נוספות בראש המבנה. קומות המשרדים בנויות על שטח של כ-44 אלף מ"ר, ואילו, קומות המסחר ישמשו כקניון בשטח של כ-22 אלף מ"ר. סה"כ שטח הקומות במגדל כ-66 אלף מ"ר.
בנייתו צפויה להסתיים בשנת 2023, בשנת חניכת תחנת הרכבת הקלה בן-גוריון הסמוכה למגדל.
היסטוריה
המתחם בו הוקם המגדל שימש כמחסן ירקות של חברת תנובה. בתחילת שנות ה-90, לאחר פינוי המתחם, מכרה תנובה את השטח לאנשי העסקים האחים ציון ויהודה שאוליאן, שחתמו ב-1995 על פרויקט נדל"ן גדול בשטח המתחם בשם "מגדל מרכז דן" עם חבורת יזמים. אחרי מספר שנים בודדות, בעקבות מחלוקת שנתגלעה בין האחים לבין היזמים הנוספים הוקפאה בניית המגדל. בשנת 2000 מונה כונס נכסים ובשנת 2007 נרכש המיזם התקוע על ידי החברות עמירים ועלרונט שהקימו שותפות להשלמת בנייתו של המגדל, אך גם שותפות זו התפרקה וכונס נכסים נוסף מונה ב-2013. עקב 16 השנים בהן עמדו יסודות הבטון החשופים של המגדל ללא בניה דבק בו הכינוי "הפיל הלבן של בני ברק". במהלך תקופה זו נתלה עליו שלט "לשון הרע לא מדבר אלי" ככרוז בכניסה לעיר החרדית.
ב-2016 נערך מכרז למכירת הפרויקט, בו זכו אנשי העסקים החרדים שוקי שרון, יהודה עמאר, יעקב ברונר ואחיו ישראל, שקנו את זכויות הקרקע ב-223 מיליון ש"ח ושינו את שם הפרויקט ל-BBC Tower. ב-2019 רכשה חברת הביטוח מגדל 75% ממגדל המשרדים וצפויה להחזיק ב-30 מתוך 44 הקומות במגדל. ב-30 בנובמבר 2019 התחילה העבודה המחודשת על המגדל. בתחילת שנת 2022 הגיע המגדל לגובהו הסופי, 189 מטר, במסגרת הליך בנייתו שצפויה להסתיים ב-2023.
X-43
נאס"א X-43 NASA) X-43) הוא כלי טיס בלתי מאויש שנוצר בכמה גרסאות למטרת פיתוח והדגמה של טיסה במהירות שגא-קולית, ובחינה של מנועים מסוג על-מגח סילוניים.
נאס"א X-43 הוא פרויקט של נאס"א בשיתוף של בואינג, Micro Craft Inc, אורביטל סיינסס קורפוריישן ו-GASL) General Applied Science Laborator).
טיסת הניסוי הראשונה של המטוס הייתה ב-2 ביוני 2001. טיסת הניסוי נכשלה, מכיוון שהמאיץ שאיתו שוגר איבד שליטה לאחר 13 שניות משחרורו מהמפציץ B-52, הסתחרר ונפל לאוקיינוס.
טיסת הניסוי השנייה הייתה ב-27 מרץ 2004, שוגר המטוס ממפציץ B-52 בגובה של 29,000 מטר. לאחר מכן המאיץ האיץ עד למאך 6.3 (7,717.5 קמ"ש) ואז מנוע העל-מגח סילוני הופעל, והטיס את המטוס עד למהירות של מאך 9.6 (11,760 קמ"ש), מה שהופך אותו למטוס המהיר ביותר בכל הזמנים.
למטוס מספר דגמים:
מוחמד פאריס
מוחמד אחמד פאריס (בערבית: محمد أحمد فارس, תעתיק מדויק: מֻחַמד אחמד פארִס; ) הוא הקוסמונאוט הסורי הראשון והערבי השני (הראשון הוא סולטאן בן סלמאן אאל סעוד) בחלל.
ביוגרפיה
פאריס נולד בחלב, ושייך לעדה הסונית. כטייס הגיע לדרגת קולונל בחיל האוויר הסורי. בעת שנבחר להיות קוסמונאוט, התמחה בניווט.
טיסה לחלל
פאריס נבחר במסגרת תוכנית אינטרקוסמוס, להיות קוסמונאוט ב-30 בספטמבר 1985. הוא היה אחד מארבעת המועמדים שהגיעו לשלב הגמר: שני עלווים, דרוזי ופאריס, שהוא סוני. בתחילה לא נחשב מועמד מוביל, אולם כאשר שניים נפסלו הוא היה המועדף. פאריס המריא כקוסמונאוט מחקר במשימה סויוז TM-3 ביולי 1987 ושהה בחלל בתחנת החלל מיר 7 ימים, 23 שעות ו-4 דקות. במהלך הטיסה ביצע ניסויים וגם צילם את סוריה מהחלל. חזר לכדור הארץ במשימה סויוז TM-2.
לאחר טיסתו נחשב גיבור לאומי. הוא זכה בעיטור גיבור ברית המועצות ומסדר לנין ב-30 ביוני 1987.
לאחר הטיסה
לאחר הטיסה לחלל חזר לחיל האוויר הסורי ולחאלב, ושימש יועץ לנשיא. ב-4 באוגוסט 2012, במהלך ההתקוממות בסוריה ערק ממשטר אסאד והודיע על תמיכתו במורדים. נכון למרץ 2016, נמצא בטורקיה ועוזר לפליטים, וגם חלק מהוועדה הלאומית לתיאום שינוי דמוקרטי, ארגון אופוזיציה סורי.
פאריס נשוי ולו שלושה ילדים.
נוגה אלון
נוגה אלון (נולד ב-17 בפברואר 1956) הוא מתמטיקאי ומדען מחשב ישראלי, פרופסור אמריטוס באוניברסיטת תל אביב ופרופסור באוניברסיטת פרינסטון, זוכה פרס גדל לשנת 2005, פרס ישראל בחקר המתמטיקה לשנת התשס"ח, פרס א.מ.ת לשנת 2011 ופרס שאו לשנת 2022.
קורות חיים
נוגה אלון נולד וגדל בחיפה, בן לדרור אלון, נכדו של משה פייקוביץ׳, המנכ״ל הראשון של רכבת ישראל, ואחיו של יגאל אלון. אמו הייתה הסופרת והמתרגמת חמדה אלון, נכדתה של פועה רקובסקי. למד בבית הספר הריאלי, במהלך לימודיו זכה במקום הראשון באולימפיאדה למתמטיקה של מכון ויצמן למדע, ובמקום הראשון בתחרות גרוסמן במתמטיקה של הטכניון. הוא התגייס לצה"ל ב-1974 ושירת שנה בחיל השריון, יצא ללימודים במסגרת העתודה האקדמית וחזר כקצין לשירות בחיל המודיעין. במהלך שירותו היה חלק מצוות שזכה בפרס ביטחון ישראל.
אלון הוא בעל תואר ראשון במתמטיקה מהטכניון, תואר שני במתמטיקה מאוניברסיטת תל אביב, ותואר שלישי מהאוניברסיטה העברית בירושלים, בהנחייתו של פרופ' מיכה פרלס. בשנת 1985 הוענקה לו מלגת אלון (הנקראת על שם אחי סבו).
קריירה מקצועית
אלון הוא חבר סגל אמריטוס באוניברסיטת תל אביב, שם היה מופקד על הקתדרה לקומבינטוריקה ומדעי המחשב בבית הספר למדעי המתמטיקה ובית הספר למדעי המחשב של האוניברסיטה, וחבר במעבדות המחקר של מיקרוסופט ישראל. חבר האקדמיה הישראלית למדעים החל משנת 1997. במהלך הקריירה כיהן כראש בית הספר למדעי המתמטיקה בין השנים 1999 ל-2001 וכפרופסור אורח במוסדות יוקרתיים רבים ובהם MIT, המכון למחקר מתקדם בפרינסטון, מכון המחקר של IBM בקליפורניה, מעבדות בל ומעבדות המחקר של מיקרוסופט. אלון פרסם מאמרים עם פאול ארדש, ועל כן יש לו מספר ארדש 1. בשנת 2018 עבר לאוניברסיטת פרינסטון באופן קבוע.
נוגה אלון עוסק במתמטיקה בדידה ובמדעי המחשב תוך התמקדות בקומבינטוריקה, בתורת הגרפים ובשימושיהם בתאוריה של מדעי המחשב. פרסם ספר אחד ולמעלה מ-500 מאמרים מדעיים, וכן מכהן במועצת העורכים של כחמישה עשר כתבי עת מדעיים בינלאומיים. פרץ דרך בהמצאת דרכי הוכחה מקוריות בתורת הגרפים, באמצעות שיטות הסתברותיות.
חיים אישיים
אלון נשוי לנורית ואב לשלוש בנות.
עיצורים משופתתים
עיצורים מְשׂוּפְתָּתִים (labialized), הם עיצורים הנחתכים בשפתיים בנוסף לבסיס החיתוך הראשי שלהם כך שבעת הגיית העיצור מכווצות השפתיים. המשופתתים נפוצים בשפות הקווקזיות הצפון-מערביות (כצ'רקסית ואבחזית), ובשפות ממשפחת השפות אתבסקה שבצפון אמריקה.
באלפבית הפונטי הבינלאומי מסומנים העיצורים המשופתתים באמצעות רישום סימן w מוקטן [ʷ] לימין האות. לדוגמה: [kʷ] היא הגרסה המשופתתת של [k]. כדי לבטא את העיצור [kʷ], נדרש לבטא את הצלילים [k] ו-[w] בו-זמנית. באנגלית הצליל הקרוב לעיצור וילוני משופתת, סותם, אטום [kʷ] הוא q במילים Queen או Squirrel, אך במילים הללו ההגייה היא [kw] ושני העיצורים [k] ו-[w] אינם מבוטאים יחדיו.
אברהם שאג-צוובנר
הרב אברהם שאג-צוובנר (ד' באייר ה'תקס"א; אפריל 1801 - כ"ט באדר ה'תרל"ו; מרץ 1876) היה רב העיר שאטלסדורף ולאחר מכן קוברסדורף (Kobersdorf).
ביוגרפיה
נולד בפריישטאט, הונגריה (כיום Hlohovec בסלובקיה). בגיל שלוש התייתם מאביו רבי יהודה ליב שאג, ואמו מסרה אותו לידי רבה של רגינדורף, רבי יצחק פרנקל, כדי שיחנכו. בגיל עשר ידע חלק גדול מהש"ס. טרם הגיעו לגיל מצוות נשלח לישיבתו של החת"ם סופר בפרשבורג, שם הוסמך לרבנות. רבו החת"ם סופר הפליג בשבחו כ"גאון וצדיק".
שם המשפחה "שאג" נוצר לאחר שהרב יחזקאל לנדא הוסיף את הפסוק: "אריה שאג מי לא יירא" לכתב סמיכה שהעניק לאביו, שנמנה עם תלמידיו.
רבנותו בהונגריה
בגיל 18 נשא לאישה את לאה, בתו של רבי אהרן הלוי שפיץ, שהיה אב בית דין בעיר פרוסטיץ שבמוראביה. האב נפטר בגיל 48, ורבי מרדכי בנט, הרב של מדינת מוראביה, גידל את היתומים. כשהגיעה הבת לפרקה ביקש את החת"ם סופר, שיבחר לו את התלמיד המצוין ביותר בישיבתו והוא הציע את רבי אברהם. כיוון שגם החתן וגם הכלה היו יתומים, החת"ם סופר עמד מצד החתן ור' מרדכי בנט עמד מצד הכלה, והחתן קיבל את משרת הרבנות של חמיו. לאחר 7 שנים, בטרם מלאו לו 25 שנה עבר לכהן כרב בשטלסדורף שבהונגריה, ופתח שם ישיבה. משטלסדורף עבר רבי אברהם לכהן כרב בקוברסדורף, אחת משבע הקהילות שבחבל בורגנלנד שבהונגריה. שם כיהן ברבנות במשך עשרים וחמש שנה.
כבר בשטלסדורף באו בחורים רבים ללמוד בישיבתו. מסופר כי היה עומד ומרצה שש שעות רצופות את שיעורו לפני תלמידיו, ואף לעת זקנותו כשגופו נחלש, היה מקפיד לומר את שיעורו בעמידה. אחרי השיעור היה מגיע לאפיסת כוחות ממש, עד שלא יכול היה לעמוד על רגליו.
יחד עם רבנים בהונגריה תמך בחובת הפילוג מהנאולוגים, ולאחר מכן הצטרף לחרם נגד אלה שלא הסכימו לכך, קהילות הסטטוס קוו אנטה. במהלך הקרע ביהדות הונגריה דרש כינוס אספה מייצגת ומחה על יומרת מפלגת "שומרי הדת" ליטול תפקיד זה על עצמה.
בארץ ישראל
ביום כ"ב אייר שנת ה'תרל"ג (1873), בגיל 72, עלה לארץ ישראל עם משפחתו והתיישב בירושלים. ב"המגיד" מפרשבורג מאותה שנה מסופר, כי בעיר באדן התאספו אלפי אנשים, ובתוכם רבני הקהילות, להפרד ממנו. מבין הנאספים נשמעו קולות בכי, אך הוא אמר להם: "בני ורעי האהובים, למה אתם בוכים, הלוא בן שבעים ושתיים שנה אנכי היום, לא אוכל עוד לצאת ולבוא וללחום מלחמת ה' נגד המהרסים. ה' הטוב חנן עמי, והוסיף לי על ימי שתי שנים. הלא גם פה צריך אני ואתם להיות מוכנים בכל יום אל הקול הקורא אלי ממרום, צו אל ביתך, ולך שוב אל מקורך".
יחד עמו עלה גם תלמידו הרב יוסף חיים זוננפלד, שהיה אז אברך צעיר. בירושלים היה ממנהיגי המתנגדים להקמת בתי הספר החדשים ונגד הספרייה (לימים הספרייה הלאומית).
נפטר בירושלים בכ"ט באדר ה'תרל"ו, (1876), ונקבר בחלקת הפרושים בבית הקברות בהר הזיתים. הוא ציווה שלא לכתוב על מצבתו שום תואר, מלבד שבסוף ימיו עלה לארץ ישראל. גדולי ירושלים ספדו לו וחלקם אמרו שהיה בעל רוח הקודש. רבה של ירושלים, רבי שמואל סלנט, הורה לא לערוך שום מסיבה של שמחה בירושלים עד שלושים יום לפטירתו. מסיבה, שנקבעה לחול המועד פסח, בוטלה בגלל אבלו.
בפנקס ה"חברא קדישא" הירושלמית רשום: "ונפטר על ידי סיבה, כי ביום עש"ק הסיקו את הבית לחמם, ובלילה התפללו מנין כנהוג. וגם הוא אכל סעודת לילה, ומחמת רוב החום בעת השינה נתעלף הוא וזוגתו. ולמחר בבקר באו בניו להתפלל, וצעקו לפתוח הדלת, ואין קול ואין עונה. והם פתחו הדלת, ומצאו שניהם כמתים. והביאו רופאים, היא נתרפאה, והוא שבק חיים לכל חי". וראה תיאור מדויק: חיים המבורגר, שלשה עולמות חלק ג, עמ' סד. לדבריו, הזוג נפגע משאיפת עשן, של כירת הבישול.
עם גדולי דורו
החת"ם סופר אמר עליו כי "עשרים פרסאות מסביב לפרשבורג אין ת"ח גדול כמותו, וצדיק כמותו - אין בכל המדינה". פעם אחת נפגש רבי אברהם עם החת"ם סופר וחותנו רבי עקיבא איגר. רבי עקיבא איגר שוחח איתו רגעים מספר, ואחר כך הפטיר לבעל החת"ם סופר: "רואה אני שאתה יודע במי להתפאר".
בספר "חוט המשולש" של הגאון רבי שלמה סופר, נכד החת"ס כתוב:"...פעם אחת היה אצל זקני החת"ס תלמידו המובהק הגאון הגדול מו"ה אברהם שאג זצ"ל... עוד קודם שהיה רב בקהילה... ובאותה מסיבה היה גם גדול אחד. וכאשר הלך רבי אברהם, ליווהו החת"ס כברת דרך ארוכה, ויחר הדבר לגדול ההוא, ואמר: "כבוד כזה ראוי לאדם גדול, ואינו מכבוד החת"ס ומכבוד קהילתו לעשות כבוד כה רב לאברך הזה". כשמוע החת"ס דברים אלו קרא בחזרה לתלמידו הגר"א שאג ושאלו איזה עניין בגמרא... וכשמוע הגדול ההוא את לימודו שנה ואמר: "אכן כדין עשה החת"ס, שליווהו בכבוד כזה לו יאה ולו נאה"..."
צאצאיו
לרבי אברהם שאג היו חמישה בנים ובנות: יהודה לייב צוובנר, מרים, יששכר בער, הינדל ואהרון. נינו, אברהם-חיים שאג, הקרוי על שמו, כיהן כחבר הכנסת בכנסת הראשונה, ובנו, היה חובש ב"מחלקת ההר" של הפלמ"ח ומנופלי מחלקת הל"ה.
מרדכי אגייב
מרדכי (מקס) אגייב (31 במרץ 1928 - 22 באוגוסט 2013) היה מהנדס ישראלי, חתן פרס ביטחון ישראל.
ביוגרפיה
אגייב נולד בתל אביב, ילדם השישי של רודיון וקטיה אגייב. הוא סיים את לימודיו בגמנסיה הרצליה בשנת 1946 ובאותה שנה התגייס לפלמ"ח ושירת בקבוצת "גרעין הזיתונים", אשר פעלה עד 1947 במסגרת פלוגה א' של הגדוד הראשון והוכשרה ביישובי עמק יזרעאל. בנובמבר 1947 הצטרף אגייב למחלקה ח' ששהתה במעלה החמישה והשתתף בפריצת הדרך לירושלים. בפברואר 1948 הוא השתתף במבצע נחשון במסגרת הגדוד הרביעי של חטיבת הראל.
בתום מלחמת העצמאות למד אגייב הנדסת חשמל בטכניון ולאחר מספר שנים במגזר הפרטי הצטרף למפעל "אלתא" של התעשייה האווירית. במסגרת עבודתו, בה עסק עד פרישתו לגמלאות, קיבל בשנת 1982 את פרס ביטחון ישראל כחבר בצוות פיתוח של חברת "אלתא" שפיתח מערכת עבור משרד הביטחון.
אגייב נפטר ב-22 באוגוסט 2013 אחרי מחלה קשה, ונקבר בבית הקברות נחלת יצחק.
סופרבוי פריים
סופרבוי פריים (באנגלית: Superboy Prime) היה דמות בדיונית של גיבור-על שהפך לנבל-על שהופיעה בחוברות הקומיקס ביקום DC קומיקס. הדמות הופיעה לראשונה בחוברת DC Comics Presents #87 מנובמבר 1985, והיא נוצרה על ידי הכותב אליוט ס. מאגין והמאייר קורט סוואן לפי דמותו המקורית של סופרמן מאת ג'רי סיגל וג'ו שוסטר.
סופרבוי פריים הוא מיקום מקביל הנקרא "ארץ-פריים", בו לא היו גיבורי-על. קיומו של "ארץ-פריים" נמחק כתוצאה מאירועי המשבר בעולמות האינסופיים, וסופרבוי פריים מצא את עצמו בממד "גן עדן". הוא לא היה מסוגל להרפות מחייו הקודמים ומגורלו כגיבור הגדול ביותר של כוכב הלכת שלו. עם הזמן, אמונותיו ומוסריותו השתבשו והוא עדיין מחזיק באמונה שלהפוך לסופרמן הוא ייעודו בחיים. בשל כך, הוא נבל-העל הפסיכוטי והמסוכן ביותר שאותם הכירו סופרמן ושאר גיבורי העל היקום DC מעולם.
באירועי המשבר האינסופי, סופרבוי פריים הזועם הלם במחסום המציאות והיה אחראי למספר שינויי המשכיות כמו חזרתו של ג'ייסון טוד, לאחר שזה מת בסיפור "באטמן: מוות במשפחה"; שילוב סיפורי מקורו של סופרמן ("איש הפלדה" משנת 1986 ו"סופרמן: זכות מלידה" מ-2003); אתחול מחודש של קבוצת פטרול האבדון; מספר גלגולים של הוקמן; וכן גלגולים שונים של קבוצת לגיון גיבורי העל. הוא נלכד ונשמר בתא אנרגיה מיוחד בידי שומרי היקום, יוצריו של חיל הפקחים הירוקים. באירועי "גרין לנטרן: מלחמת חיל סינסטרו", סופרבוי פריים משוחרר מכלאו ומצטרף לחיל סינסטרו.
סופרבוי פריים מצא את סופו בהתקפה משולבת של חברי הטיטאנים הצעירים, והועבר בידי סופרבוי וסופרגירל למבנה קוסמי הנמצא בשולי היקום ואשר ממנו אין דרך חזרה.
כתו וקוטה (אופרה)
כֶּתוֹ וֶקוֹטה (בגאורגית: ქეთო და კოტე, מילולית: כֶּתוֹ דא קוֹטה) היא אופרה קומית מפורסמת שכתב ויקטור דולידזה בשנת 1918. האופרה בת שלוש המערכות כתובה בסגנון אופרה בופה, ומבוססת על קומדיה מפורסמת של אווקסנטי צגרלי "חנומה". האופרה נחשבת לאופרה הקומית הראשונה בגאורגיה. הפרמיירה נערכה בטביליסי ב-11 באוקטובר 1919.
סיפור העלילה נסב על זוג צעירים ממשפחות אצילים גאורגית החיים בשנות השמונים של המאה ה-19. הבחורה כתו והבחור קוטה מכירים אחת את השני במהלך לימודיהם בסנקט פטרבורג. כששבים השניים למולדתם הם רוצים להינשא אך נתקלים בסירוב חד משמעי של ההורים. התערבותה של השדכנית, חַנוּמה, עוזרת בסופו של דבר לזוג להתחתן, והם נישאים בשידוך, בדרך הנישואים המקובלת באותם ימים. יש שמוצאים עלילה הקבלה לניסונם של הארמנים להיקלט בחברה הגאורגית בטביליסי של אותם ימים.
המוזיקה של דולידזה בעלת יסודות מוסלמיים איראניים עם מוזיקה מערבית נוצרית והשפעות רוסיות.
פרס ראש הממשלה לקומפוזיטורים
פרס ראש הממשלה לקומפוזיטורים הוא פרס הניתן על ידי משרד התרבות והספורט ומיועד למלחינים ישראלים היוצרים בתחומי המוזיקה האמנותית. מטרת פרס היצירה היא לעודד ולהעשיר את המצוינות ביצירה הישראלית.
מדי שנה מוענקים חמישה פרסים, ופרס שישי מוענק ליוצר בתחום הג'אז. הסכום המוענק עומד על כ-67,000 ש"ח לכל זוכה.
יו"ר חבר הנאמנים של הפרס הוא שר החינוך והתרבות לשעבר, אהרון ידלין. עמו מכהנים בחבר הנאמנים גם עו"ד אורון שורץ, דבורה בן דוד, פרופ' איתן שטיינברג, ד"ר חיים פרלוק, ד"ר הגר קדימה, ד"ר ארי בן שבתאי, פרופ' ינעם ליף. חבר הנאמנים מאשרר מדי שנה את בחירת השופטים.
אנציקלופדיה גלאקטיקה
האנציקלופדיה בספרות
הסופר אייזק אסימוב מתאר בסדרת המוסד שלו שהתפרסמו בשנות ה-50 של המאה העשרים, את כתיבתה של האנציקלופדיה גלאקטיקה בידי האנציקלופדיסטים שמנסים לשמר את הידע האנושי לפני שהאימפריה תדרדר לחשכת ימי ביניים.
בסדרת "מדריך הטרמפיסט לגלקסיה" מזכיר הסופר דאגלס אדמס לעיתים קרובות את המדריך שלו כתחליף מקובל יותר לאנציקלופדיה גלאקטיקה. לדוגמה, ההקדמה לספר הראשון בסדרה:
האנציקלופדיה בטלוויזיה
בסדרה "קוסמוס" של קרל סייגן הופיע פרק בכותרת "אנציקלופדיה גלקטיקה", ובו סייגן מציע שהאנציקלופדיה תשודר בעזרת גלי רדיו לחלל כדי שתקלט על ידי טלסקופי רדיו כדוגמת פרויקט סט"י (SETI).
האנציקלופדיה באינטרנט
ברשת האינטרנט מופיעים מספר אתרים המתיימרים להיות אנציקלופדיה כזו. חלקם מנסים להכיל את האנציקלופדיה של אסימוב ואחרים כוללים מידע כללי על היקום.
הביאנלה ה-59 של ונציה
הביאנלה ה-59 של ונציה היא תערוכת אמנות עכשווית בינלאומית, שהתקיימה בין החודשים אפריל לנובמבר 2022 בוונציה, איטליה. הביאנלה של ונציה היא תערוכה המתקיימת כל שנתיים בעיר זו. המנהלת האמנותית צ'צ'יליה אלמני אצרה את התערוכה המרכזית שלה.
רקע
הביאנלה בוונציה היא תערוכה דו-שנתית לאמנות בינלאומית המתקיימת בוונציה, איטליה. היא מתוארת לעיתים קרובות כ"האולימפיאדה של עולם האמנות", ההשתתפות בביאנלה היא אירוע יוקרתי לאמנים עכשוויים. הפסטיבל הפך לקונסטלציה של מופעים: תערוכה מרכזית שאצר המנהל האמנותי של אותה שנה, ביתנים לאומיים בהנחיית אומות בודדות ותערוכות עצמאיות ברחבי ונציה. בנוסף קרן הביאנלה מארחת גם פסטיבלים קבועים באמנויות אחרות: אדריכלות, מחול, קולנוע, מוזיקה ותיאטרון.
מחוץ לתערוכה המרכזית והבינלאומית, מדינות בודדות מייצרות מופעים משלהן, המכונים ביתנים, כייצוג הלאומי שלהם. מדינות שבבעלותן בנייני הביתן שלהן, כמו 30 הממוקמים על הג'יארדיני, אחראיות גם לעלויות האחזקה והבנייה שלהן. מדינות ללא בניינים ייעודיים יוצרות ביתנים בארסנאלה (המספנה הישנה) של ונציה וברחבי העיר.
הביאנלה ה-59 התקיימה מה-23 באפריל 2022 ועד ה-27 בנובמבר 2022. מגפת הקורונה דחתה את הביאנלה לארכיטקטורה של 2020 ל-2021 ואת הביאנלה לאמנות ל-2022.
תערוכה מרכזית
צ'צ'יליה אלמני, האוצרת הראשית של היי ליין ארט, שימשה כמנהלת האמנותית של הביאנלה ה-59 בוונציה. התערוכה המרכזית שלה נקראת "חלב החלומות", על שם ספרה של האמנית הסוריאליסטית המקסיקנית ילידת אנגליה לאונורה קרינגטון, ספר אשר מלא בסיפורים קסומים שבהם ניתן לשנות הכל באמצעות דמיון. התערוכה עוקבת אחר שלושה נושאים: ייצוג גוף ומטמורפוזה, יחסי אנוש עם טכנולוגיה והקשר בין הגוף לכדור הארץ. אלמני פיתחה את הרעיון משיחות עם אמנים ושאלות בעקבות מגפת הקורונה.
"חלב החלומות" הציגה 213 אמנים. בניגוד לתערוכות קודמות, שבהן רוב האמנים הזדהו כגברים, במקום זאת פחות מ-10% מהאמנים של אלמני מזדהים כגברים. אלמני הקטינה את האלמנט הזה ולא תיארה את המופע שלה כפמיניסטית גלויה, אך דיברה על הטלת ספק ב"אידיאל האוניברסלי של 'איש התבונה' הלבן והגברי כמרכז הקבוע של היקום והמדד לכל הדברים". רבים מאמני התערוכה המרכזית קשורים לאוונגרד של המאה ה-20. כמעט מחצית מהאמנים של אלמני נפטרו, שיעור גבוה בהרבה מהביאנלות הקודמות. אמנים אוונגרדיים אלה זוכים לייצוג חסר, לאחר שזכו להכרה בתקופתם, והביאנלה נותנת שירות כדי להדגיש את עבודתם.