cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
האיחוד הדמוקרטי-אתיופי
הארגון הוקם על ידי הראס התגרי ונינו של הקיסר יוהנס הרביעי, מנגשה סיום. באיחוד הדמוקרטי-אתיופי היו חברים מקבוצות שונות באוכלוסייה, כגון בעלי קרקעות שהתנגדו להלאמת אדמותיהם, תומכי מלוכה, קציני צבא בכירים שהסתייגו מההפיכה כנגד הקיסר ואישים שמרניים שהתנגדו לאידאולוגיה הקומוניסטית. מאמצע 1976 ועד 1977 הפעיל הארגון תחנת רדיו ששידרה מסודאן לאתיופיה על מנת לעורר את תושבי אתיופיה להתקוממות כנגד החונטה הצבאית. הארגון שיגר קמפיינים צבאיים בבאגמדיר אשר כמעט כבשו את גונדר.
אף על פי שעקרונות דמוקרטיים בוטאו על ידי המפלגה וקידמו מונרכיה חוקתית, המצע הפוליטי של הארגון לא היה ברור ובגלל חילוקי הדעות הפוליטיים הוא החל להתפרק, נוצר מתח בין התגרים שהקימו את הארגון לבין הלא-תגרים שהיו חלק מהארגון. האיחוד הדמוקרטי-אתיופי החל לדעוך צבאית כאשר ארגוני הגרילה וויאנה והיחאפה החלו להילחם כנגדו במחוז בגמדיר, זאת בנוסף ל"טרור האדום" שהופעל נגדו.
בשנת 1978 התפרקה הנהגת הארגון בעיקר בשל כישלונותיה הצבאיים, אך היא זכתה לתמיכה בפזורה האתיופית במיוחד באירופה ובסודאן. לאחר הפלת משטר הדרג על ידי ארגון האיחדג, גיבשה המפלגה את עצמה מחדש באדיס אבבה ומאוחר יותר התאחדה עם המפלגה הדמוקרטית האתיופית, ושניהם יחד יצרו את מפלגת האיחוד הדמוקרטי אתיופי. לאחר מכן התמזגה מפלגה זו עם קבוצות נוספות ויחד הם ייצרו את המפלגה כוחות האיחוד הדמוקרטי-אתיופי, אחת ממפלגות האופוזיציה הגדולות באתיופיה.
הולדת הטרגדיה
הספר יצא בעברית בשנת 1976 בתרגומו של ישראל אלדד בהוצאת שוקן, לצד מסה אחרת של ניטשה: המדע העליז.
הספר
בספר הולדת הטרגדיה מנתח ניטשה, שבסיס השכלתו הוא בלימודים קלאסיים, את ההיסטוריה של הטרגדיה היוונית, ומציג דיכוטומיה אינטלקטואלית בין היסוד הדיוניסי ליסוד האפולוני (בחלוקה גסה: דיוניסי - מציאות שלא מובדלת על ידי צורות והבחנות דומות. ומנגד מציאות המובדלת על ידי צורות, או הצורות עצמן - אפולוני). ניטשה טוען כי החיים תמיד עוסקים במאבק בין יסודות אלה, אשר נלחמים לשלוט על קיומו של האדם. במילותיו של ניטשה: "היכן שהדיוניסי ניצח, האפולוני נבלם והושמד … אך מתקפת הדיוניסי הראשונה נשרדה בהצלחה, הסמכות והתפארת של האל אפולו מדלפי מציגה עצמה כיותר קשוחה ומאיימת מאי פעם." אך איש מהצדדים לעולם לא מנצח כיוון שכל צד מכיל את השני בשיווי משקל הפנימי שלו.
ניטשה טוען שהטרגדיה של יוון העתיקה הייתה הצורה הגבוהה ביותר של אומנות בגלל שבה יש מיזוג של היסוד האפולוני והיסוד הדיוניסי לאחד, דבר המאפשר לצופה לחוות את מלוא היקפה של החוויה האנושית. היסוד הדיוניסי נמצא בשירת המקהלה, והיסוד אפולוני נמצא בדיאלוג, המהווה סימול מוחשי, אשר מאזן את החגיגיות שבדיוניסי. בקיצור, רוח האפולונית נתנה צורה למופשטות הדיוניסית.
ניטשה מציג את העידן שקדם לטרגדיה כעידן הנייח, בו אידיאל האומנות היה הפיסול, אשר יצג ההשקפה העולם האפולונית. היסוד הדיוניסי יוצג על ידי החגיגיות הפרועה של הפסטיבלים והשיכרות, ובראש ובראשונה על ידי מוזיקה. השילוב של שני יסודות אלה לאחד הוא שהביא להולדת הטרגדיה.
ניטשה כותב כי לאחר זמנם של אייסכילוס וסופוקלס, הגיע עידן בו הטרגדיה מתה. והוא קושר זאת להשפעתם של מחזאים טרגיים כגון אוריפידס, ולהתחזקות ההיגיון המיוצגת על ידי סוקרטס. אוריפידס הפחית את השימוש במקהלה, והציג בצורה יותר מציאותית את הדרמה האנושית, הופך אותה לקרובה יותר למציאות היום יומית. סוקרטס מצידו שם דגש על ההגיון ברמה שפגעה בחשיבותם של המיתוס והסבל לידע האנושי. שני משכילים אלה עזרו לרוקן את יכולתו של היחיד לקחת חלק באומנות, כיוון שהם ראו את הדברים באופן מפוכח והגיוני מדי. "קסם ההשתתפות", שהיה חלק מהאומנות והמיתולוגיה אבד, ואיתו הרבה מיכולתו של אדם לחיות באופן יצירתי ובהרמוניה אופטימית עם הסבל שבחיים.
ניטשה מסכם באומרו כי ייתכן ודרך האופרות של ריכרד וגנר (חברו הטוב אשר לו הקדיש ניטשה את הספר) נוכל לשוב לאיזון בין דיוניסי ואפולוני באומנות המודרנית, ולהביא מחדש להולדת הטרגדיה. עם הזמן היחס של ניטשה לוגנר עבר מהפך כפי שבא לבידי ביטוי בספרו פרשת וגנר.
כישורי יתר
כישורי יתר (באנגלית: Overqualification, קרי: אוֹבֶר קְווֹלִיפיקיישן) הוא מצב בו מועמד למשרה מסוימת הוא בעל השכלה, הכשרה מקצועית וניסיון העולים בהרבה מהנדרש למשרה. המצב יכול למנוע מהמועמד להתקבל למשרה בה הוא חפץ, מכיוון שהמעסיק הפוטנציאלי רואה בו מועמד לא מתאים.
לעיתים המעסיקים רואים באנשים מוכשרי יתר כוח אדם לא מהימן, מכיוון שאנשים בעלי הכשרה רבה על המידה נוטים לעזוב לטובת משרה בדרג בכיר יותר או שכר גבוה יותר, כלומר, לשאוף ולעזוב את המשרה בתקופה קצרה. על מנת למנוע אי קבלה על סמך כישורי יתר, לעיתים מועמדים מסירים מידע לגבי הכשרתם מקורות חיים.
סיבות
לעיתים אי קבלה על סמך כישורי יתר נובעת מאפליה על רקע גיל: חברות מסוימות חוששות לקבל מועמדים מעל גיל מסוים מסיבות שונות. במדינות מסוימות קיים איסור על כל אפליה בקבלה לעבודה על רקע גילו של המועמד (לדוגמה חוק שוויון ההזדמנויות בעבודה במדינת ישראל) וטענה לכישורי יתר מהווה מין דרך חוקית לפסול מועמדים מעל גיל רצוי.
לעיתים מועמדים בעל הכשרת יתר נפסלים מחשש של דרישה לשכר גבוהה מהמקובל למשרה הרצויה. לעיתים זה חשש מלקבל עובד שרואה במשרה זו שלב זמני בלבד בקריירה ומחפש קידום או עזיבה בקרוב. עובדים החשים שהכשרתם עולה על דרישות התפקיד אותו ממלאים נוטים להיות לא מרוצים מעבודתם ומהמעסיק שלהם ובעלי פוטנציאל גבוה לעזוב לטובת משרה בדרג בכיר יותר. מעסיקים מסוימים טוענים שהשמה של אדם בעל ניסיון ניהול בתפקיד שאינו ניהולי פוגעת בסביבת העבודה.
אילנד
אילנד, קאנה או בּוֹנְגּוֹ (שם מדעי: Taurotragus) הוא סוג של אנטילופה ממשפחת הפרים שמקורו באזורי סוואנה באפריקה. לאילנד שני מינים: אילנד מצוי ואילנד ענק. האילנד הוא הגדול שבאנטילופות של אפריקה, עם זכרים במשקל שנע לרוב בין 600 - 800 ק"ג ונקבות במשקל שבין 400 - 600 ק"ג.
בישראל משתמשים באילנד לסילוק צמחייה מאזורים ביטחוניים רגישים מסביב לבסיסים צבאיים ובגבול עם לבנון. בשר האילנד מכיל אחוז גבוה יותר של חלבון ואחוז נמוך יותר של שומן מבשר בקר. בנוסף, חלב האילנד מכיל אחוז גבוה מאוד של סידן. אולם למרות זאת, האילנד אינו משמש לאכילה בקנה מידה נרחב.
את הכנסת האילנד בראשית שנות ה-80 של המאה ה-20, בתיאום עם צה"ל, יזם יגאל סלע, מראשוני החברה להגנת הטבע, אחרי שפרש מהחברה ב-1974 ועבר לעבוד במסגרת קק"ל.
אגודת המצנחים האמריקאית
אגודת המצנחים האמריקאית (באנגלית: United States Parachute Association או USPA) היא אגודה המנהלת את ספורט הצניחה החופשית בארצות הברית. מטה האגודה שוכן בעיר פרדריקסבורג שבווירג'יניה.
פעילות
פעילות האגודה כוללת:
אולימפיאדת סנט מוריץ (1928)
אולימפיאדת החורף ה-2 נערכה מ-11 בפברואר עד 19 בפברואר 1928 בעיר סנט מוריץ שבשווייץ.
באולימפיאדה זו השתתפו ספורטאים מ-25 מדינות.
מדליות
בריצת 500 מטר הוענקו 2 מדליות זהב ו-3 מדליות ארד ללא מדליות כסף.
קלאודמיר פריירה
קלאודמיר פריירה דה סילבה (בפורטוגזית: Claudemir Ferreira da Silva; נולד ב-17 באוגוסט 1984), הידוע כקלאודמיר, הוא כדורגלן עבר ברזילאי אשר שיחק בעמדת הקשר.
קריירה
קלאודמיר נולד בריו דה ז'ניירו והחל את הקריירה המקצוענית שלו בקבוצת ואסקו דה גאמה בה שיחק במשך ארבע עונות במהלכן רשם 68 הופעות ליגה וכבש שלושה שערים. בשנת 2007 חתם קלאודמיר על חוזה לעונה אחת במדוריירה, אך לא שיחק במדי הקבוצה, ובאותה עונה הושאל למאריליה במדיה ערך 32 הופעות וכבש חמישה שערים. בשנת 2008 חתם קלאודמיר באיטומביארה ואחרי חצי עונה בקבוצה עבר לפרנה. בשנת 2010 חתם קלאודמיר בקבוצה נסיונל מדיירה מליגת העל הפורטוגזית, ושיחק בקבוצה במשך ארבע עונות במהלכן ערך 102 הופעות ליגה וכבש 23 שערים.
ב-14 ביולי 2014 הגיע קלאודמיר לישראל וחתם לעונה אחת עם אופציה לעונה נוספת בבית"ר ירושלים. ב-13 באוגוסט 2014 ערך את הופעת הבכורה שלו במדי הקבוצה, בהפסד 1–2 להפועל פתח תקווה במסגרת גביע הטוטו. במחזור הראשון של עונת 2014/2015 ערך את הופעת הבכורה שלו בליגת העל, בתיקו 1–1 מול הפועל באר שבע. ב-4 בדצמבר 2014 כבש קלאודמיר את שער הבכורה שלו במדי בית"ר ירושלים, בבעיטה חופשית בניצחון 3–1 על הפועל פתח תקווה. ב-14 במרץ 2015 כבש בבעיטה חופשית את שער היתרון של הקבוצה בניצחון 2–0 על הפועל רעננה, אשר הבטיח את העפלתה לפלייאוף העליון בליגת העל.
לקראת עונת 2015/2016 האריכה בית"ר ירושלים את חוזהו של קלאודמיר, וב-2 ביולי 2015 ערך הופעת בכורה אירופית עם הקבוצה, בתיקו 0–0 מול אורדבסי שימקנט הקזחית במסגרת מוקדמות הליגה האירופית. בתחילת עונת 2016/2017 חל פיחות במעמדו של קלאודמיר, והוא החל לקבל דקות בעיקר כמחליף, אך לאחר מינויו של שרון מימר למאמן הקבוצה, חזר להיות לשחקן הרכב קבוע. ביוני 2017 חתם לעונה נוספת בבית"ר ירושלים, ובעונת 2017/2018 היה מלך שערי הקבוצה עם תשעה שערי ליגה, אך בסופה שוחרר מהמועדון.
ב-18 ביולי 2018, חתם קלאודמיר לשנתיים בבני סכנין, במדיה ערך 11 הופעות ליגה בתחילת עונת 2018/2019, אך ב-8 בינואר 2019 חתם לעונה וחצי בהפועל תל אביב. ב-14 בינואר ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה, כשפתח בהרכב בדרבי מול מכבי תל אביב שהסתיים בתיקו 1–1. ב-26 בינואר כבש את שער הבכורה שלו במועדון, כאשר הבקיע את השער הראשון ובנוסף בישל לרמזי ספורי את השער השני בניצחון 3–2 על בני יהודה, ובסך הכל כבש ארבעה שערים ב-16 הופעות ליגה במדי הפועל תל אביב עד תום העונה.
את עונת 2019/2020 פתח קלאודמיר בהפועל תל אביב, כבש שער בגביע הטוטו ושיחק בשני המחזורים הראשונים, אך ב-9 בספטמבר 2019 חתם בקבוצת הפועל ראשון לציון מהליגה הלאומית.
ב-15 באוגוסט 2020 הודיע על פרישה ממשחק פעיל.
ריצוף חלבונים בשיטת אדמן
ריצוף חלבונים בשיטת אדמן (באנגלית: Edman degradation) הוא שיטה בביוכימיה לקביעת רצף חומצות האמינו בחלבון. השיטה פותחה על ידי פהר ויקטור אדמן בשנת 1950.
שלב ראשון: חיתוך השרשרת הפוליפפטידית לפפטידים קצרים
בשיטת אדמן לא ניתן להשתמש עם פפטידים בעלי למעלה מ-50 חומצות אמיניות, מכיוון שכל מחזור מגדיל את כמות הפפטידים שלא עברו את כל הריאקציות בצורה מושלמת, ואיכות הריצוף הולכת וקטנה עם מספר המחזורים. לכן, יש לחתוך את השרשרת הפוליפפטידית לפפטידים קצרים המכילים עד 20 חומצות אמיניות. את הפפטידים הקצרים מפרידים בכרומטוגרפיה על מחליפי יונים או אלקטרופורזה ואז ניתן לרצף אותם בשיטת אדמן. החיתוכים מתבצעים על ידי חומרים שונים (שיטות כימיות או אנזימטיות) ובלבד שיהיו ספציפיים (שוברים קשרים רק אחרי חומצות אמיניות מסוימות). למשל האנזים טריפסין מבצע הידרוליזה רק לקשרים פפטידיים אחרי ליזין או ארגינין.
שלב שני: ריצוף הפפטידים הקצרים
מחזור הפעולות מבוצע שוב על הפפטיד ה"מקוצר". בדרך זו, של הסרה עוקבת וזיהוי של החומצה האמינית בקצה האמיני, אפשר לקבוע את הרצף השלם של הפפטיד.
שלב שלישי: מציאת הרצף השלם
לאחר שנקבע רצף כל אחד מהפפטידים, נותר לקבוע את סדר הפפטידים הקצרים שיתן את רצף השרשרת הפוליפפטידית המקורית. הדרך היא שילוב המידע שנאסף על רצפי מספר סדרות של פפטידים קצרים שהוכנו מאותה שרשרת בשיטות ביקוע שונות, הנבדלות זו מזו באתרי החיתוך הספציפיים. בעזרת איתור רצפים חופפים מתאפשר פענוח הסידור הרציף בשרשרת הפוליפפטידית המקורית. לדוגמה (בהפשטה), הרצף AAHCCAKK חופף בסופו לרצף CAKKGGEE ולכן ניתן לקבוע כי הרצף השלם הוא AAHCCAKKGGEE.
ג'ודי פלין
ג'ודי פלין (באנגלית: Judy Flynn; נולדה ב-1963) היא שחקנית אנגלייה.
ביוגרפיה
בשנים 1989 עד 1993 שיחקה בתפקיד טרייסי דאגן בסדרת הרדיו "The Blackburn Files" של ה-BBC.
בירדמן (ראפר)
בריאן ויליאמס (באנגלית: Bryan Williams; נולד ב-15 בפברואר 1969), הידוע גם תחת שמות הבמה: בירדמן (Birdman) או בייבי (Baby) הוא ראפר, מפיק ויזם אמריקאי. ייסד יחד עם אחיו רונלד "סלים" ויליאמס את חברת התקליטים קאש מאני רקורדס והיה חבר בצמד הראפ ביג טיימרס. ב-2012 הדו-שבועון פורבס העריך שהונו של בריאן הוא 125 מיליון דולר. ב-2013 בריאן הגיע למקום חמישי ברשימת כוכבי ההיפ הופ שהרוויחו הכי הרבה בשנת 2013, כשב-2013 הרוויח 21 מיליון דולר.
1997 – 2004: ביג טיימרס ותחילת קריירת הסולו
ב-1997 בריאן הקים את הצמד ביג טיימרס יחד עם המפיק והדי ג'יי מאני פרש. ב-1998 ביג טיימרס הוציאו לאור את אלבום הבכורה שלהם, "?How Ya Luv That". ב-2000 יצא לאור אלבומם השני, "I Got That Work", אשר הוכתר כאלבום פלטינה על ידי איגוד תעשיית ההקלטות האמריקאי; כמו כן, בשבוע הראשון לצאת האלבום נמכרו כ-187 אלף עותקים של האלבום.
ב-26 בפברואר 2002 בריאן הוציא לאור את אלבום הסולו הראשון שלו, שנקרא "Birdman", תחת הכינוי "בייבי". באלבום התארחו אומנים שונים, כמו: ג'רמיין דופרי, ליל ויין, פאף דדי, טוני ברקסטון, הנפטונז, סוויז ביטס ועוד. באפריל 2002 יצא לאור אלבומם הרביעי של ביג טיימרס, "Hood Rich", אשר הוכתר כאלבום פלטינה.
בשנת 2004 ביג טיימרס התפרקו, לאחר הפירוק בריאן שינה את הכינוי שלו מ"בייבי" ל"בירדמן".
2005 – היום
בשנת 2005 שיחק בסרט הקומדיה "סלון יופי" בכיכובה של קווין לטיפה.
בשנת 2006 בריאן וליל ויין הוציאו יחד את האלבום "Like Father, Like Son". האלבום הוכתר כאלבום זהב והגיע למקום ה-6 במצעד בילבורד 200. ב-2007 בריאן הוציא לאור את אלבום הסולו הרביעי שלו, "5 * Stunna", שכלל את הסינגלים: "Pop Bottles", "100 Million" ו-"I Run This".
באוקטובר 2009 בריאן התראיין עם טים ווסטווד, הוא התייחס ליחסים בינו לבין ליל ויין: "הוא הילד שלי, גבר. אני אהרוג ואמות בשבילו". ב-23 בנובמבר 2009 בריאן הוציא לאור את האלבום "$$Pricele", שבו התארחו האומנים: מאק מיין, דרמה בוי, ניקי מינאז', ליל קים, גוצ'י מיין, דרייק, ג'יי שון ועוד.
ב-23 ביולי 2013, בריאן שיתף פעולה באלבום קומפילציה של YMCMB (קיצור של Young Money Cash Money Billionaires; האומנים שחתומים בחברות התקליטים: יאנג מאני וקאש מאני רקורדס), שנקרא "Rich Gang".
עסקי נפט
בתחילת 2010, בריאן הקים יחד עם אחיו רונלד חברה לאיתור גז ונפט, שנקראת ברונלד נפט וגז (באנגלית: Bronald Oil and Gas, LLC ; ברונלד הוא קיצור של השמות הפרטים של שני האחים). בריאיון למגזין אוזון בריאן אמר שהוא בעסקי הנפט בין 4 ל-5 שנים ושהוא מרוויח מהעסקים הללו. על פי האתר של החברה, מסוף 2011 החברה אינה פעילה.
בעיות משפטיות
בנובמבר 2007, בריאן נעצר והואשם בגין אחזקת מריחואנה.
באוקטובר 2009 בריאן וליל ויין נתבעו על ידי תומאס מרהסצ'יולו (Thomas Marasciullo) בגין הפרת זכויות יוצרים. תומאס האשים את ויין ובריאן על כך שהשתמשו בקול שלו ללא רשותו בשירים שלהם.
בית בלומנפלד (מרחביה)
בית בלומנפלד (טירת העמק) הוא מבנה אבן מפואר, שנבנה במושב מרחביה עבור אליהו בלומנפלד ומשפחתו על ידי האדריכל אלכסנדר ברוולד. הבית מוגדר כאתר מורשת על ידי המועצה לשימור אתרי מורשת בישראל
רקע היסטורי
אליהו בלומנפלד נולד ב-1884 בעיר וילקובישקי שברוסיה הצארית (כיום בליטא) למשפחה אמידה בעלת בית מסחר לבדים במוסקבה. ב-1905 ביקר בארץ והחליט לקשור את גורלו פה. ב-1909, לאחר שהשלים לימודי אגרונומיה באוניברסיטת היידלברג שבגרמניה, עלה ארצה. בהיותו בעל אמצעים נענה לפנייתו של יהושע חנקין וסייע לרכישת קרקעות בעמק יזרעאל ממשפחת סורסוק, על ידי מימון רכישת כ-1,000 דונם בשכנות לקואופרציה במרחביה.
ההיסטוריה של הבית
ב-1910 הגיעה משפחתו של אליהו ארצה ואליהו ביקש מהאדריכל אלכסנדר ברוולד לתכנן את ביתו במרחביה. ב-1911 החלה בניית הבית ועם סיומה עברה המשפחה לגור בו.
ב-1917, בתקופת גירוש תל אביב, הגיעו מגורשים רבים גם לחווה זו ונוספו גם הם לקשיים הכלכליים שחוו בעלי הבית.
במהלך המערכה על מגידו ב-1918 שוחררה מרחביה מעול השלטון העות'מאני והחיילים העות'מאנים והגרמנים ששהו במרחביה וסביבתה הופתעו מהמהלך המהיר שביצעו הכוחות הבריטים. רובם נפלו בשבי.
לאחר המלחמה לא הצליח אליהו לשקם את נזקי המלחמה, השכיר את הבית במרחביה ועבר עם משפחתו לרעננה שם היה לו מגרש. בשנים בהן פעלה החווה עבדו בה מספר מנהלי עבודה כמו שמאי אלטשולר, הוריו של חיים לבקוב, איסר כצנלסון (אחיו של ברל כצנלסון) ועוד.
ב-1973 משפחת אלניר (בלומנפלד לשעבר) מכרה את הבית למשפחת צפריר תוך הבטחה שהמבנה ישומר בצורתו המקורית ושתוצב אנדרטת זיכרון בחורשת האורנים. בתיאום עם המועצה לשימור אתרי מורשת בישראל שיפץ הרוכש את הבית במשך כ-5 שנים, תוך שמירה על הצביון ההיסטורי של המבנה.
תיאור המבנה
המבנה העיקרי הוא בן 2 קומות והוא כולל 2 יחידות דמויות מגדל ומבנה עיקרי המחבר את המגדלים. הבית פונה לעמק יזרעאל והוא סוגר על חצר מוקפת חומה כשבצלע נוספת של החצר הוקמו מבני מחסנים. בחזית הבניין, הפונה לחצר, נבנתה מרפסת עמודים. בצד הבית נבנתה קליניקה לאשתו של אליהו, מרים. מבנה זה שימש בהמשך למגוריה של אמו של אליהו, הינדה.
עם הקמת הבית נשתלה, בחצר האחורית, חורשת עצי אורן. ב-1915 עטו על השדות בארץ להקות ארבה ואיימו לאכול גם את הנטעים הצעירים של עצי האורן. מרים, אשתו של אליהו, פנתה לעזרתם של חבריהם מהטייסת הגרמנית 304 שהביאו בדים, כיסו את שתילי האורן והצילו אותם.
טאראניס
טאראניס (Taranis) היה אל הרעם במיתולוגיה הקלטית. פולחנו היה נפוץ בגאליה (צרפת של ימינו), בריטניה והיספניה (ספרד של ימינו).
המשורר הרומי לוקאן מזכיר אותו (יחד עם האלים אסוס וטוטאטיס) בשירו האפי "פארסאליה".
טאראניס מתואר כאל מזוקן מחזיק בידו האחת ברק ובשנייה גלגל. עם המפגש בין התרבות הקלטית והתרבות הרומית זוהה טאראניס עם האל יופיטר מהמיתולוגיה הרומית. כמו כן ניתן למצוא מאפייני דמיון רבים בין טאראניס לאל תור מהמיתולוגיה הנורדית.
ראקיה
ראקיה (בבולגרית: Pакия; באלבנית: Rakia; במקדונית: Pакија) הוא משקה אלכוהולי מסורתי הנפוץ בבולגריה ובמדינות חבל הבלקן.
המשקה עשוי מאלכוהול מזוקק העשוי מענבים ושזיפים, אך ניתן להכינו גם ממשמשים, אגסים, אפרסקים, תפוחים, תאנים, דובדבנים, פטל ואוסנה.
אחוז האלכוהול במשקה נע בין 40 אחוזים בייצור מסחרי ל-50 אחוזים בייצור ביתי.
ברוב המקרים, המשקה חסר צבע ולעיתים נוטים להוסיף עשבי תיבול, אניס, אגוזי מלך או דבש שעלולים לשנות מעט את צבעו.
רבקה זיו
רבקה זיו (באנגלית: Rebecca Dora Sieff; 1890–1966) הייתה ממייסדות ארגון ויצו ונשיאה עולמית ראשונה של הארגון מ-1924 ועד מותה. אשתו של לורד ישראל זיו, אמו של לורד מרקוס זיו, ממשפחת מרקס, בעלי בית המסחר מרקס אנד ספנסר.
שנים ראשונות
רבקה זיו נולדה במנצ'סטר כרבקה מרקס למייקל מרקס, מייסד מרקס אנד ספנסר. בשנת 1910 בערך, לפי זכרונותיה נכחה בנאום שנשא חיים ויצמן ונתפסה לרעיון הציוני, כמו רוב בני משפחתה, והצטרפה לארגון "בנות ציון" (Daughters of Zion). בשנת 1916 כבר ארגנה כנסים לטובת קידום נשים ציוניות, ארגנה צדקה לטובת יהודי פולין ואף כתבה לראש ממשלת אנגליה בנוגע לקידום נושא בית לאומי לעם היהודי בארץ ישראל.
היא נישאה לישראל משה זיו. אחותה מרים נישאה להארי סאקר. זיו וסאקר היו שניהם חברים קרובים של אחיה, הלורד סיימון מרקס. רבקה הפכה לידידת נפש של אשתו של חיים ויצמן, ורה ויצמן, ובכך הפכה לציר מרכזי בחבורת "ציוני מנצ'סטר".
ייסוד ויצו
בשנת 1920, לאחר שחבורת גברים מ"ציוני מנצ'סטר" נסעו לארץ ישראל יחד עם חיים ויצמן וועד הצירים, חברו ורה ויצמן, רבקה זיו ואדית' אדגר ויצרו את ויצו - ארגון נשים ציוניות. מטרתן, ברוח הסופרג'יסטיות שזכו במאבקן לזכות בחירה לנשים אותה שנה בבריטניה הייתה להעלות את קרנן של הנשים במוסדות ההנהגה הציונית על ידי יצירת ארגון נשים עולמי שיהיה חבר בהסתדרות הציונית. מטרה נוספת של הארגון הייתה שחברות הארגון יתרמו ויכשירו את הנשים בארץ ישראל לתרום, בתחומים שבהם הוסכם שנשים יכולות להועיל במיוחד כמו חינוך, כלכלת בית, בריאות וסעד.
בארץ ישראל
בסוף שנות העשרים קנתה משפחת זיו 800 דונם בתל מונד מ"חברת מטעי ארץ ישראל". ב-1935 עברו ישראל ורבקה זיו לוילה זיו רחבת הידיים, שהקימו בלב פרדסי תל מונד, סמוך לווילה של אלפרד מונד, הלורד מלצ'ט. הוילה נבנתה בסגנון הבינלאומי בתכנונו של האדריכל ריכרד קאופמן. הבית היה מוקף גן ובו בריכת שחיה ומגרש טניס.
רבקה זיו, כאשת חברה, קיימה בבית מסיבות ואירועי צדקה בהם נכחו כל סלתה ושמנה של החברה הארצישראלית. הבית הפך למעון האירוח הרשמי ביישוב והתקיימו בו אירועים רשמיים בהשתתפות הפקידות הבריטית הגבוהה. בנם של ישראל ורבקה זיו, דניאל, נפטר באורח טרגי ב-1933. להנצחת זכרו הקימה המשפחה את "מכון דניאל זיו למחקר מדעי" ברחובות. לראש המכון התמנה חיים ויצמן. לימים היה "מכון זיו" למכון ויצמן למדע. בנם השני, הלורד מרקוס זיו, עבר להתגורר עם אביו באנגליה ב-1951. בניגוד לבעלה, שבילה זמן רב באנגליה, שהתה רבקה בבית שבתל מונד באופן קבוע עד מותה ב-1966.
הסטרוקס
הסטרוקס (באנגלית: The Strokes) היא להקת רוק אמריקאית זוכת פרס הגראמי, שהתפרסמה בתחילת שנות ה-2000. הלהקה התבלטה בסגנונות הגראג' רוק והפוסט פאנק.
ביוגרפיה
הלהקה הוקמה על ידי הסולן ג'וליאן קזבלנקס, מבין חברי ומכרי נערותו: עם הבסיסט, ניקולאי פרייצ'ר, היה חבר ילדות; עם הגיטריסט ניק ולנסי והמתופף פבריציו מורטי ניגן יחד בבית ספר במנהטן; ואת הגיטריסט אלברט האמונד ג'וניור פגש קזבלנקס לראשונה בפנימיה בשווייץ ולאחר מכן חלק עמו דירה עת למד בקולג'. ב-1998 קיבץ סביבו את הידידים והקים את הלהקה.
בתחילה הופיעו החמישה במועדונים במנהטן וצברו פופולריות רבה. אחד ממנהלי המועדונים שכנעם לשכורו כאמרגנם. תחת ניהולו החלו חברי הלהקה לחתור לקראת הוצאת אלבום ראשון. לבסוף הוציאו מיני-אלבום בשם "Modern Age" אשר הצית מאבק בין חברות ההקלטה השונות להחתימם. לבסוף הוציאה הלהקה את אלבומם הראשון "Is This It?" ב-2001. נכון ל-2007, האלבום נמכר בלמעלה מ-3.5 מיליון עותקים. לאחר יציאת האלבום, יצאה הלהקה לסיבוב הופעות בכל העולם אשר כלל את: יפן, אוסטרליה, אירופה וצפון אמריקה. ב-2002, זכתה הלהקה בפרס "הלהקה הבינלאומית הטובה ביותר" בטקס פרסי המוזיקה הבריטית.
אלבומה השני של הלהקה, "Room On Fire", יצא באוקטובר 2003. הוא הצליח פחות מקודמו אך עדיין הגיע למעמד אלבום זהב.
באוקטובר 2005, יצאה הלהקה לסיבוב הופעות בדרום אמריקה.
בינואר 2006, יצא אלבומה השלישי של הלהקה, "First Impressions of Earth". ובפברואר אותה שנה זכתה הלהקה בפרס "הלהקה הבינלאומית הטובה ביותר" בטקס פרסי המוזיקה של המגזין "NME".
ב-18 במרץ 2011 יצא אלבומה הרביעי של הלהקה, "Angles".
בשנת 2013 הוציאה הלהקה את אלבומה החמישי, "Comedown Machine".
בתחילת שנת 2020 הוציאה הלהקה את אלבומה השישי "The New Abnormal", שזכה לביקורות חיוביות, וזיכה את חבריי הלהקה בפרס הגראמי הראשון שלהם, עבור ״אלבום הרוק של השנה״.
קרינה סמפיני
קרינה ליליאנה סמפיני (בספרדית: Carina Liliana Zampini; 12 בספטמבר 1975) היא שחקנית טלוויזיה ארגנטינאית. על פי רוב היא מגלמת את דמות הנבל. בין דמויות אלה בולטת אנה גריקו בטלנובלה "לב אמיץ", שעליה זכתה בפרס מרטין פיירו ב-2004 וכן תפקידה של קרלה לוסרו אותה ביצעה ב"לנצח נשים קטנות" ו־"עשירים ומפורסמים". על תפקיד זה זכתה בפרס ויוה 2000 בישראל.
קריירה
סמפיני, ילידת בואנוס איירס, החלה את קריירת המשחק שלה בגיל צעיר, אך את הפריצה הראשונה עשתה לראשונה כששיחקה ב"לנצח נשים קטנות". כילדה היא החלה להשתתף בתיאטרונים שונים. היא למדה משחק מגיל 9.
בשנים 1998 ו-2000 שיחקה כדמות אנדראה (Andrea) בטלנובלה Gasoleros, סדרה בערוץ 13 ארגנטינה, ואת הדמות מצ'ה (Mecha) בטלנובלה Calientes, גם היא בערוץ 13.
בשנים 2000–2001 גילמה את מריה מנדס (María Méndez) דמות ראשית של הטלנובלה ירח פראי בערוץ טלפה (Telefe). ב"ירח פראי" (Luna Salvaje) זאת הייתה הפעם הראשונה שלה במפגש כזוג בטלנובלה עם השחקן גבריאל קוראדו אותו הכירה כבר בישראל במסגרת טקס ויוה 2000.
בשנת 2004 גילמה בטלנובלה "לב אמיץ" Padre Coraje את אנה גריקו (Ana Guerrico). תפקיד זה זיכה אותה בפרס מרטין פיירו בקטגוריית הכוכבת הראשית של הטלנובלה.
בשנת 2005 חזרה קרינה לשחק עם גבריאל קוראדו כדמות בשם אווה הופמן (Eva Hoffman) בסדרה "גברים עם כבוד" (Hombres de Honor).
בשנת 2006 גילמה את רומינה פרנצ'יני (Romina Franccini) יחד עם השחקן אוסבלדו לפורט Osvaldo Laport בסדרה "מחרוזת האזמררלדים" (Collar de Esmeraldas).
בשנת 2008 נכנסה קרינה לטלנובלה "נשים של אף אחד" (Mujeres de nadie) בעונה השנייה כדמות בשם דוקטור פרננדה אלמירון (Dra. Fernanda Almirón) רופאת ילדים שסובלת מהפרעה דו-קוטבית.
בשנת 2010 חזרה קרינה לשחק בטלוויזיה בסדרה "Malparida" כדמות מרטינה פיגרואה (Martina Figueroa).
בשנים 2012–2013 כיכבה עם סבסטיאן אסטבנס בטלנובלה "אהבה מתוקה" (Dulce Amor), בדמותה של ויקטוריה בנדי (Victoria Bandi) כאשת עסקים בעלת חברה של שוקולדים.
בשנת 2014 היא כיכבה בסדרה "דרך לאהבה" (camino al amor) עם השותף שלה מ־dulce amor סבסטיאן אסטבנס, את דמותה של מלנה מננדס מזכירה בחברת ההובלות "קולוצ'י (colucci)"
בשנת 2015 התחילה להנחות תוכנית בישול עם חרארדו רוזין (Gerardo Rozin).
ישראל באולימפיאדת אתונה (2004)
אולימפיאדת אתונה הייתה האולימפיאדה ה-13 שבה השתתפה משלחת ישראלית, מאז החלה את השתתפותה במשחקים בשנת 1952.
המשלחת הישראלית כללה 36 ספורטאים שהשתתפו ב-14 ענפים שונים.
שני ספורטאים מהמשלחת הישראלית זכו במדליה באולימפיאדה; גל פרידמן, שזכה במדליית זהב בגלישת רוח, והיה לספורטאי הישראלי הראשון שזכה במדליית זהב באולימפיאדה, ואריק זאבי, שזכה במדליית ארד בג'ודו.
נושא דגל ישראל בטקס הפתיחה היה הג'ודוקא אריק זאבי.
איוואן בונין
איוואן אלכסייביץ' בונין (ברוסית: Ива́н Алексе́евич Бу́нин; 22 באוקטובר 1870, וורונז' - 8 בנובמבר 1953, צרפת), סופר ומשורר רוסי, זוכה פרס נובל לספרות.
ביוגרפיה
זכה לפרסים ספרותיים רבים ובהם "פרס פושקין" של האקדמיה הרוסית. בשנת 1909 התקבל בעצמו לאקדמיה. בונין הרבה במסעות וסייר ברחבי רוסיה, איטליה, טורקיה, יוון, סוריה, ארץ ישראל, מצרים, אלג'יריה, תוניסיה ועוד.
בשנת 1947 הזמינה אותו הממשלה הסובייטית, באמצעות המשורר קונסטנטין סימונוב, לשוב למולדתו. בונין מנע הוצאה מחודשת של ספריו בברית המועצות בהתנגדו לכך שיצונזרו, אך בשנת 1953, לאחר מותו, "סיפחו" אותו מחדש לספרות הרוסית.
יצירתו
בשנת 1901 יצא לאור הרומן שלו הכפר. אחרי הכפר כתב יצירות נוספות באותו סגנון, המתאר את אנשי הכפר ללא אידיאליזציה. ספריו בנוים סביב נושאים כמו: תופעות טבע אקלימיות, חיי השיגרה בכפר, תענוגות בעלי האחוזות ועוד. לבונין סגנון אופייני המכביד מאוד על תרגומו לשפות אחרות.
בשנת 1908 ביקר בונין בארץ ישראל ובעקבות הביקור כתב סיפור בשם בארץ יהודה שיצא לאור יחד עם סיפורים אחרים בניו יורק.
בשנת 1933 הוענק לו פרס נובל לספרות "על סגולותיו האומנותיות והספרותיות שהכשירוהו לתת תיאור נאמן לטיפוסים האופייניים של העם הרוסי".
מספריו
בבית הספרים הלאומי נמצא גם כרך מסיפורי בונין, בתרגום ליידיש.
היינץ טיסן
ריכרד גוסטב היינץ טיסן (בגרמנית: Richard Gustav Heinz Tiessen; 10 באפריל 1887, קניגסברג – 29 בנובמבר 1971, ברלין) היה מלחין ומנצח גרמני.
ביוגרפיה
טיסן למד אצל המלחין ארווין קרול בקניגסברג לפני שעבר לברלין. הוא נרשם לאוניברסיטת הומבולדט ולקונסרבטוריון שטרן, שם למד הלחנה ותאוריה של המוזיקה. הוא עבד כמבקר מוזיקה ב"אלגמיינה מוזיקצייטונג" משנת 1911 עד 1917, ואז, בשנת 1918, היה למנצח על מקהלת התיאטרון ומלחין ב-Volksbühne (קרי "בימת העם"). משנת 1920 עד 1922 ניצח על תזמורת האקדמיה ובשנים 1925 עד 1945 לימד תאוריה של המוזיקה והלחנה בבית הספר הגבוה למוזיקה בברלין. כמו כן היה שותף לייסוד המחלקה הגרמנית של האגודה הבינלאומית למוזיקה בת זמננו, וכיהן כמנצח המקהלה הצעירה. בתקופת הרייך השלישי דירג השלטון הנאצי את המוזיקה שלו כ"בלתי רצויה" ואחרי מלחמת העולם השנייה חדל כמעט לגמרי להלחין. משנת 1946 עד 1949 ניהל את הקונסרבטוריון העירוני והחל ב-1955 עמד בראש מחלקת ההלחנה והתאוריה בבית הספר הגבוה למוזיקה של ברלין. תלמידיו המוכרים ביותר הם אדוארד ארדמן, סרג'יו צ'ליבידאקה ויוסף טל.
טיסן חיבר שתי סימפוניות, דרמת מחול ומוזיקה נלווית למספר מחזות, מוזיקה לתזמורת כלי מיתר, "סוויטת מחול המוות" לתזמורת קטנה, מוזיקה קאמרית, יצירות לפסנתר ולעוגב, לידר ומוזיקה כוראלית. המוזיקה של ריכרד שטראוס, שעזר לטיסן בשנת 1917 לקבל עבודה באופרה של ברלין, השפיעה על רבות מיצירות המוקדמות: הסימפוניה הראשונה מוקדשת לשטראוס. משנת 1918 ואילך ניכרת בניב המוזיקלי שלו נטייה ברורה לעבר הצורה האינדיבידואלית של האקספרסיוניזם, שלו תרמו יצירותיו הרבות לתיאטרון בפיתוח סגנון דרמטי מאוד ומשוחרר ממסגרת צורנית.
האנו מוטולה
האנו מוטולה (פינית: Hanno Möttölä; נולד ב-9 בספטמבר 1976 בהלסינקי, פינלנד) הוא כדורסלן עבר פיני ששיחק בעמדת הפאוור פורוורד. מוטולה המתנשא לגובה של 2.13 מטרים נחשב בשיאו לאחד הכדורסלנים המוכשרים באירופה.
קריירת משחק
מוטולה החל לשחק בגיל 15, בקבוצת לפנארנטה. לאחר שלוש עונות בקבוצה עבר לארצות הברית, שם שיחק באוניברסיטת יוטה.
לאחר המכללה החליט מוטולה להירשם לדראפט ה-NBA. הוא נבחר בסיבוב השני במקום ה-40 על ידי אטלנטה הוקס בה שיחק שתי עונות, בהן לא שיחק דקות רבות. לכן עבר לאירופה לטאו ויטוריה הספרדית שזכתה בגביע הספרדי.
לאחר עונה אחת בלבד עבר לסקיפר בולוניה שהגיעה לגמר אליפות איטליה ולגמר היורוליג. לאחר שתי עונות בקבוצה עבר לסקאבוליני פזארו ולאחר מכן לדינמו מוסקבה הרוסית. לאחר מכן עבר לז'לגיריס קובנה, ואז לאריס סלוניקי, בה שיחק עונה אחת.
בשל חולשת נבחרתו, פינלנד, מוטולה השתתף פעם אחת בלבד באליפות אירופה, בשנת 1995.
טיסה 5017 של אייר אלג'יר
טיסה 5017 של אייר אלג'יר (AH5017/DAH5017), המריאה ב-24 ביולי 2014, ב-01:55 שעון מקומי; משדה התעופה של ואגאדוגו, בורקינה פאסו בדרכה אל שדה התעופה של אלג'יר בירת אלג'יריה, אך לא הגיעה ליעדה. כ-50 דקות לאחר המראתה, ניתק הקשר עם המטוס, לאחר שהתרסק כשעל סיפונו 116 נוסעים ואנשי צוות. למחרת נמצאו שרידי המטוס במאלי, כ-50 קילומטרים מגבול בורקינה פאסו, ללא ניצולים.
הטיסה בוצעה במטוס מדגם MD-83 שהוחכר לאייר אלג'יר מחברת התעופה הספרדית סוויפט אייר.
אסון תעופה אווירי זה, היה האסון השלישי בתוך שמונה ימים, בהם התרסקו גם טיסה 17 של מלזיה איירליינס וטיסה 222 של טרנס-אסיה איירווייז.
אמילי אוסמנט
אמילי ג'ורדן אוסמנט (באנגלית: Emily Jordan Osment; נולדה ב-10 במרץ 1992) היא שחקנית וזמרת-יוצרת אמריקאית. היא ידועה בשל תפקידיה כגרטי גיגלס בטרילוגיית "ספיי קידס" וכלילי טרסקוט בסדרה "האנה מונטנה" של ערוץ דיסני.
קריירה
את הקריירה שלה בתעשיית הבידור החלה אוסמנט ב-1997, כאשר לוהקה לפרסומת של חברת משלוחי הפרחים "FTD".
ב-1998 לוהקה לפרסומת של FTD (חברת משלוחים אמריקאית). לאחר מכן השתתפה במספר פרסומות. הפריצה הקולנועית שלה הייתה בסרט "The Secret Life of Girls" (החיים הסודיים של בנות), שיצא לאקרנים ב-1999. באותה שנה זכתה גם בפרס האומנית הצעירה, בשל השתתפותה בסרט הטלוויזיוני "Sarah, Plain and Tall: Winter's End". לאחר מכן שיחקה בסרטים "ספיי קידס 2" ו"ספיי קידס 3".
בשנת 2006 קיבלה אוסמנט, כשהייתה בת 13, את תפקיד לילי טרסקוט בסדרה המצליחה של דיסני "האנה מונטנה".
בנוסף, היא דיבבה בסרט "Holidaze: The Christmas That Almost Didn't Happen". היא שיחקה בסדרת המשחקים של ערוץ דיסני בקבוצה הירוקה בשנת 2006 ובקבוצה הצהובה בשנת 2007; בשנתיים אלו הקבוצה שלה זכתה במקום השני.
בשנת 2007 שיחקה אוסמנט בסרט "שעה מכושפת: אל תחשבו על זה" וגילמה את קאסי, הדמות הראשית. בנוסף הקליטה את פסקול הסרט, והשתתפה בוידאו קליפ שלו. באותה שנה הקליטה גם את השיר "You've Got a Friend" מתוך אלבומו של בילי ריי סיירוס.
ב-2008 כיכבה בסרט "אם הכדורגל". בשנת 2009 כיכבה אוסמנט בתפקיד ראשי בסרט מבית דיסני "אבא בצרה", וכן בעיבוד הקולנועי של הסדרה בכיכובה, "האנה מונטנה: הסרט".
ב-2009 הוציאה אוסמנט את השיר "All The Way Up". מאוחר יותר הוציאה סינגל שני, "You Are The Only One". אלבומה הראשון, "All the Right Wrongs", יצא באוקטובר 2009. ב-2010 יצא אלבומה השני, "Fight or Flight", הכולל את סינגל הבכורה "Let's Be Friends", והסינגל השני "Love Sick".
במקביל לקריירה המוזיקלית, המשיכה להופיע כשחקנית. מ-2010 דיבבה תפקיד משנה בסדרת האנימציה "קיק". ב-2011 דיבבה בסרט "הצ'יוואווה מבוורלי הילס 2". ב-2011 היא גם כיכבה בסרט "בריונות ברשת" ("Cyberbully"). בשנים 2015–2016 שיחקה בעונה השלישית והרביעית בתפקיד חוזר בסיטקום "ממי" ברשת CBS, בתור ג'ודי.
במשך השנים, אוסמנט שיחקה בתפקיד אורח בסיטקומים רבים: "מפגשים מהסוג האישי", "חברים", "שני גברים וחצי", "ג'ונאס", "החיים היפים על הסיפון", "לחיות עם בנים".
בשנים 2012–2020 היא דיבבה ב-24 פרקים של סדרת האנימציה הקומית "איש משפחה" דמויות שונות.
טייט קובו
טָאיְטוֹ קוּבּוֹ (ביפנית: 久保 帯人; באנגלית: Tite Kubo; נולד ב-26 ביוני 1977), הידוע בשם העט של נוריאקי קובו (久保 宣章 "קוּבּוֹ נוֹרִיאָקִי"), הוא סופר ומאייר מאנגה (קומיקס) יפני, שמוכר בעיקר בזכות המאנגה בליץ' (באנגלית: Bleach), שנמכרה ברחבי העולם ביותר מ-82 מיליון עותקים.
ביוגרפיה
קוּבּוֹ נולד בהירושימה, וכבר בבית הספר היסודי החליט להיות אמן מנגה, אחרי שקרא את הקומיקס סייה הקדוש. המאנגה הראשונה שכתב קובו הייתה "אבקת זומבים" (Zombie Powder), שהייתה כישלון.
מאוחר יותר כתב קובו את בליץ', מאנגה זו נדחתה על ידי מוציאים לאור שונים משום שהייתה דומה מאוד למאנגה אחרת שפורסמה באותה תקופה, בשם יו יו האקושו. אך לאחר מכתב עידוד שקיבל קובו מהמאנגקה המפורסם אקירה טוריאמה, יוצר דרגון בול; פיתח שוב את בליץ' והצליח להדפיסה במגזין שונן ג'אמפ השבועי. מאנגה זו זכתה לפופולריות רבה ביפן ובעולם.
קונדאטיס
קונדאטיס (Condatis - "מפגש מים") היה אל מהמיתולוגיה הקלטית שפולחנו היה נפוץ בעיקר בצפון בריטניה הרומית ובגאליה. קונדאטיס היה אל מפגשי הנהרות, ומרכזו הפולחני היה בסמוך למפגש הנהרות טיין וטיס.
עם המפגש בין התרבות הקלטית ותרבות האימפריה הרומית, זוהה קונדאטיס עם האל מרס מהמיתולוגיה הרומית.
שתי ערים בשם קונדאט (כיום רן שבברטאן, וכן העיר נורת'וויץ' שבצ'שייר) נקראו על שמו של האל.
אדמה (אלבום)
אדמה הוא אלבום הסולו התשיעי של הזמרת הישראלית עפרה חזה, שהתפרסם ב־1985.
רקע
לאחר ארבע שנים בהן נבחרה חזה לזמרת השנה ולאחר השתתפותה באירוויזיון ואלבומי הזהב הקודמים, הקליטה עפרה בשנה זו את האלבום "אדמה", שנקרא על שם שיר באלבום. המטרה הראשונית של האלבום הייתה לעשות אלבום משירי נעמי שמר, זאת לאחר שחזה פנתה לשמר בבקשה לכתוב לה שיר לאלבום חדש. שמר הציעה לחזה ליצור שירים חדשים עבור אלבום שלם. שמר וחזה החלו לעבוד על האלבום והשיר "התחדשות" של שמר הוקלט, אך הפרויקט לא יצא לבסוף לפועל. לבסוף הוקלט האלבום עם השיר "התחדשות", ששמר כתבה, לצד שירים שכתבו והלחינו אהוד מנור, משה וילנסקי, יעקב אורלנד ויוצרים נוספים. זהו האלבום הראשון של עפרה חזה שאיננו מכיל אף שיר מאת בצלאל אלוני, מנהלה האישי של חזה וכותב השירים העיקרי שלה. מגמה זו נמשכה גם באלבומה הבא, "ימים נשברים", שאת מרבית השירים באלבום כתבה והלחינה חזה בעצמה.
היסטוריה
מהאלבום בלטו השירים "אדמה", "מישהו הולך תמיד איתי" ו"גורל אחד" (שיר זה הופיע בהצגת הילדים שהעלתה שנה קודם לכן - "מלכת הקסמים"). האלבום הגיע למעמד של אלבום זהב ובהמשך למעמד של אלבום פלטינה.
בעת עריכת האלבום בית חם החלה חשיבה על אלבום שירי משוררים המדגישים את הפטריוטיות הישראלית זאת מכיוון שנתקלה עפרה ברשימת שירי האלבום המיועדים ל"בית חם" את השיר "גורל אחד". חזה סברה כי לשיר מגיע אלבום משל עצמו עם שירי מולדת חדשים ופטריוטים. לאחר שרעיון של אלבום משירי נעמי שמר נגנז והשיר "התחדשות" נותר מהכוונה המקורית, החלה את הקלטת האלבום עם השיר "התחדשות" ו"גורל אחד". השיר "רוח צפונית רוח דרומית" יצא כבר בשנת 1983 לרדיו ואף צעד במצעדי הפזמונים ולא נכלל באלבומיה הקודמים. ברוח שירי המשוררים של "התחדשות" ו"גורל אחד" הוקלט ועובד מחדש השיר.
שיר הנושא של האלבום, "אדמה",נולד מלחן של שיר קיים שהלחין בשנת 1982 יאיר קלינגר לזמרת אלסנדרה מוסוליני שנקרא "Love is Love". עם שובו של קלינגר לארץ, כתב אהוד מנור את המילים לשיר.
במהלך עשיית האלבום ביקר אהוד מנור בביתו של המלחין סשה ארגוב ושמע אותו מנגן מנגינה שמצאה חן בעיניו והקליט אותה. במקביל, קרא ריאיון עם חזה בעיתון, שם בלט משפט שלה שנגע לו מאוד- "עוד מחכה לאחד", והחל לכתוב את המילים על פי מנגינתו של ארגוב. חזה נקשרה למילים ולמנגינה והחליטה להקליט אותו כשארגוב עצמו מלווה אותה בפסנתר. בשנת 1999, עם תחילת העבודה על אלבום האוסף "מנגינת הלב", שבדיעבד הפך לאלבום לזכרה, התעקשה עפרה להכניס לאלבום האסוף את השיר על אף שאיננו זכה להכרה ולהצלחה. השיר הוקלט מאז על ידי מספר אמנים נוספים, ובהם הזמרת אביגייל רוז.
ביוני 1985, לאחר חודשיים מהשקת הוצאת האלבום, נמכר האלבום בכ-150 אלף עותקים, מה שהעניק לו את התואר "אלבום פלטינה".
כמו כן, גם השיר "מישהו הולך תמיד איתי" הפך לאחד השירים המוכרים של חזה ובוצע בין היתר על ידי חגית יאסו בגמר "כוכב נולד" 2011 וכן חנן בן ארי בטקס הדלקת המשואות תש"ע (2020) כשיר המעבר בין יום הזיכרון ליום העצמאות.
השיר "רחמים" נכתב בשנות ה-50 עבור "תיאטרון המטאטא" ובוצע על ידי הזמרת כוכבה הררי. משה וילנסקי, מלחין השיר, נתן לעפרה את השיר לאחר שמצא אותו בקלסר השירים של נתן אלתרמן ושכח שהשיר בוצע בעבר והלחין אותו מחדש. לאחר שהקליטה את השיר עם הלחן המחודש ועטיפת האלבום הודפסה, התברר שווילנסקי התבלבל בקלסרים והשיר הוא של יחיאל מוהר. בעקבות הטעות נדחתה הוצאת האלבום בכמה ימים ומדבקות עם שמו של מוהר הודבקו על התקליטים.
אחז בן ארי
אחז בן ארי (נולד ב-15 ביולי 1949) הוא עורך דין ישראלי שכיהן כיועץ משפטי למספר משרדי ממשלה. כיהן כיועץ המשפטי למערכת הביטחון ויו"ר פורום היועצים המשפטיים למשרדי הממשלה בשנים 2007–2017.
ביוגרפיה
בשנת 1967 התגייס לצה"ל ושירת כקצין ביחידה 848 בחיל המודיעין. לאחר סיום לימודי משפטים עבר לשרת במגוון תפקידי פיקוד ומטה בפרקליטות הצבאית.
בין היתר, בשנים 1983–1988 שימש כיועץ המשפטי לאזור עזה, בשנים 1988–1989 שימש כראש ענף ייעוץ וחקיקה, בשנים 1989–1991 שימש כיועץ המשפטי לאזור יהודה והשומרון ובשנים 1991–1994 שימש כעוזר הפרקליט הצבאי הראשי לדין בינלאומי. במסגרת תפקידו זה, עמד בראש הוועדה המשפטית למשא ומתן עם הפלסטינים כחלק מהסכמי אוסלו.
במסגרת תפקידו האחרון בפרקליטות הצבאית הושאל מצה"ל בשנת 1994 על ידי ראש הממשלה ושר הביטחון דאז יצחק רבין, לשמש כיועץ המשפטי של משרד ראש הממשלה. הוא שימש בתפקיד זה גם כאשר ראש הממשלה בפועל היה שמעון פרס. עם כניסתם של בנימין נתניהו לתפקיד ראש הממשלה בכהונה הראשונה ב-1996 ואביגדור ליברמן כמנכ"ל המשרד סיים בן ארי את תפקידו.
בשנת 2007 מונה ליועץ המשפטי למערכת הביטחון במקום צביה גרוס. בשנת 2015 מונה כחבר בוועדה להסדרת המאחזים ביהודה ושומרון.
מגרון (מבנה)
מגרון (יוונית עתיקה Μέγαρον) היה מבנה בתרבות המינואית ובערים מיקניות ביוון העתיקה. המגרון היה אולם מלבני שבכניסה אליו ניצבה מבואה פתוחה בצידה האחד, ואשר נתמכה לעיתים על ידי שני עמודים. באולם עצמו היה תנור חימום שניצב בערך במרכזו.
המגרון נחשב למקור השראתו של המקדש היווני, והוא שימש כאולם מלוכה, כמקום פולחן, לשם עריכת חגיגות ומשתים, לשירה וכמקום כינוס לגברים בלבד. המגרון היה צבעוני בהתאם למקובל באדריכלות המינואית. פנים המבנה עוצב בלבנים שרופות, והוא נתמך על ידי קורות עץ. הגג כוסה באריחי קרמיקה וטרקוטה. מגרונים ידועים ניצבו בטירינס ובמיקנה.
גאי אונסלו ליידקר
גאי אונסלו ליידקר (Guy Onslow Lydekker, SNOLA, OBE, DSC, RN) (1890 - 23 ביוני 1984) היה קצין בצי המלכותי הבריטי בדרגת קפטן (מקביל לאלוף-משנה), ששימש כמפקד כוחות הצי הבריטי בארץ ישראל (פלשתינה) במלחמת העולם השנייה (Naval officer-in-charge Palestine Ports).
בתחילת המלחמה, לאחר כיבוש לבנון מידי צרפת של וישי, התמקמה מפקדת גזרת הלבנט במחנה מיידון בביירות, אולם בהמשך העביר ליידקר את מפקדתו לבסיס סטלה מאריס בחיפה. בעיר הוקמו מספנות, שעסקו בעיקר בהסבת ספינות דיג לשולות מוקשים. בשלהי שנת 1941, כאשר המחסור החמור בכוח אדם מקצועי העיק ביותר, תמך ליידקר בגיוס מתנדבים יהודים לצי המלכותי הבריטי, על סמך היכרותו והתרשמותו ממיומנויותיהם של היהודים שעבדו כאזרחים במספנות ובבתי המלאכה של הצי בחיפה. יחד עם עמיתו לוטננט-קומנדר מיצ'ל, קיים לידקר שיחות עם אישי ציבור מן היישוב היהודי, ביניהם ראש המחלקה הימית של הסוכנות היהודית בר כוכבא מאירוביץ, בא כוח המחלקה הימית בחיפה ד"ר נפתלי וידרא, מזכיר מועצת פועלי חיפה ולשכת העבודה בנמל חיפה אבא חושי, היועץ המשפטי של הסוכנות דב יוסף, וראש המחלקה המדינית משה שרת, ובעקבות כך הסכימו ליידקר ומיצ'ל להמליץ בפני הממונים עליהם במפקדת הצי באלכסנדריה על גיוס יהודים לצי הבריטי לתפקידי חוף בלבד.
בנו, אנטוני ג'ון גאי ליידקר, התגייס אף הוא לצי המלכותי הבריטי ושרת כקצין בדרגת לוטננט (סרן ימי) על נושאת המטוסים אוונג'ר (HMS Avenger). הוא נהרג ביום ראשון 15 בנובמבר 1942, כאשר נושאת המטוסים הותקפה בטורפדו על ידי הצוללת הגרמנית U155 קרוב לגיברלטר.
לאחר פרישתו מן השרות התגורר ליידקר בסאנדרסטד שברובע קרוידון בדרום לונדון. הוא האריך ימים והלך לעולמו בשנת 1984, בגיל 94.
ראו גם
מתנדבי היישוב לצי המלכותי הבריטי
אולגה ברוסניקינה
אולגה אלכסנדרובנה ברוסניקינה (ברוסית: О́льга Алекса́ндровна Брусни́кина; נולדה ב-9 בנובמבר 1978) היא שחיינית צורנית רוסייה בעבר. היא אלופה אולימפית בעלת 3 מדליות זהב ואלופת עולם בעלת 4 מדליות זהב.
ביוגרפיה
ברוסניקינה נולדה וגדלה במוסקבה. היא החלה להתאמן בגיל 14. בשנת 1993 זכתה במדליית זהב באליפות העולם לנוער.
באולימפיאדת אטלנטה (1996) השתתפה ברוסניקינה לראשונה, במשחקים האולימפיים וסיימה במקום רביעי בתחרות הקבוצתית.
אלופת עולם
באליפות העולם בשחייה שנערכה בפרת' אוסטרליה בשנת 1998 זכתה ברוסניקינה בשתי מדליות זהב, בתחרות הזוגות ביחד עם מריה קיסליובה ובתחרות הקבוצתית.
אלופה אולימפית
חודשיים לפני אולימפיאדת סידני (2000) נמצאה קיסליובה שותפתה לתחרות הזוגות חיובית לאפדרין וקיבלה הרחקה מתחרויות של שלושה חודשים שקוצרו לחודש וכך יכלה להשתתף במשחקים האולימפיים. באולימפיאדת סידני (2000) זכתה ברוסניקינה בשתי מדליות זהב בתחרות זוגות ובתחרות הקבוצתית.
באליפות העולם בשחייה שנערכה בפוקואוקה יפן בשנת 2001 זכתה ברוסניקינה במדליית זהב בתחרות ליחידות.
באליפות העולם בשחייה שנערכה בברצלונה ספרד בשנת 2003 זכתה ברוסניקינה במדליית זהב בתחרות הקבוצתית.
באולימפיאדת אתונה (2004) זכתה ברוסניקינה במדליית זהב בתחרות הקבוצתית.
לאחר המשחקים האולימפיים פרשה ברוסניקינה מספורט תחרותי והחלה להנחות תוכניות טלוויזיה. בשנת 2009 היא החלה לשפוט בתחרויות ופעילה באיגוד הספורט הרוסי.
בניין מאופס אנרגיה
בניין מאופס אנרגיה (באנגלית: Zero-energy building ובקיצור ZEB) הוא השם המשותף למבנים, שאינם צורכים אנרגיה על בסיס שנתי. כלומר, סך צריכת האנרגיה הנצרכת במבנה/אתר בשנה, שווה לאנרגיה המתחדשת המיוצרת במבנה/אתר באותו הזמן וזאת מבלי לפגוע בפונקציונליות המבנה. (קיימת הגדרה המאפשרת את ייצור האנרגיה המתחדשת מחוץ למבנה). מטרת האיחוד האירופי להגיע למצב שכל המבנים יעמדו בתקן "קרוב למאופס אנרגיה". דוגמה למבנה כזה בישראל הוא בית המשפט בחדרה.
סקירה
בנייה מאופסת אנרגיה החלה בשנות ה-70 של המאה ה-20 עם פרוץ משבר הנפט. כיום בנייה מאופסת אנרגיה היא מגמה עולמית המתחזקת ככל שעלות יצור אנרגיה מתחדשת יורדת והפער בינה ולבין עלות האנרגיה מדלקים מצטמצם.
קיימות מספר גישות למדידת בניינים מאופסי אנרגיה:
השוני בין הגישות נובע מתקינה שונה בכל אזור, אך התוצאה של כל הגישות היא דומה ובכולן מגיעים לצריכת אנרגיה אפסית ולטביעת רגל פחמנית נמוכה ביותר.
יישום
צמצום צריכת האנרגיה במבנים מתקבל על ידי שימוש בשלושה מרכיבים במשולב:
כדאיות כלכלית
ניתוח עלות-תועלת של בניין מאופס אנרגיה שונה מזה של מבנה רגיל בכמה מדדים. ההשקעה של משאבי זמן ותשומות במבנים מאופסי אנרגיה גבוהה בהרבה ביחס למבנה רגיל הן בשלב התכנון, בו צריך להתחשב בתקנים ובדרישות נוספות, והן בשלב הביצוע אשר מחייב שימוש בחומרים ובמערכות יקרות יותר ונוספות לעומת בנייה רגילה. החסכון בעלויות צפוי להתקבל אך ורק בשלב התפעול של המבנה, וההחזר על ההשקעה (ROI) רק לאחר זמן רב, לעיתים אף עשרות שנים. בדיקה כלכלית פרטנית למיזם צריכה לקחת בחשבון מספר גורמים, ביניהם:
בעולם
מחקר עולמי שנערך בשנת 2010 מצא מעל 200 בניינים מאופסי אנרגיה בעולם. כיום בניה מאופסת אנרגיה נפוצה בעולם ובמספר מדינות הופכת להיות חלק מהתקינה לבניה. בשלב הראשון בניינים אלו נפוצים במבנים ציבוריים ובמספר מדינות החלו בפרויקטים אלו בבניה למגורים.
נבחרת סלובקיה בכדורגל
היסטוריה
משחקה הרשמי הראשון של נבחרת סלובקיה התקיים ב-27 באוגוסט 1939 נגד גרמניה. במשחק ניצחה סלובקיה 2:0.
לאחר מלחמת העולם השנייה, עם הקמתה מחדש של צ'כוסלובקיה, הופסקה פעילות הנבחרת והשחקנים הסלובקים עברו לשחק במדי נבחרת צ'כוסלובקיה.
בתחילת שנות ה-90 פורקה מדינת צ'כוסלובקיה והתפצלה לשתי מדינות: סלובקיה וצ'כיה, שהכריזו על עצמאותן. בעקבות כך, חזרה נבחרת סלובקיה לפעילות.
נבחרת סלובקיה העפילה לראשונה בתולדותיה למונדיאל 2010, ובכך רשמה גם את העפלתה הראשונה לטורניר גמר כלשהו. סלובקיה פתחה את משחקיה במונדיאל בצורה מאכזבת, כאשר סיימה בתיקו 1-1 עם והפסידה 2-0 ל, אולם במשחקה האחרון בשלב הבתים הדהימה את אלופת העולם  בתוצאה 2-3, שהדיחה את האיטלקים מהמשך המשחקים והעלתה את סלובקיה לשלב שמינית הגמר. בשלב זה הפסידה סלובקיה ל 2-1, ובכך סיימה את הופעתה בטורניר. רוברט ויטק היה המבקיע המצטיין של הנבחרת בטורניר עם 4 שערים מתוך החמישה שכבשה הנבחרת. שש שנים מאוחר יותר העפילה סלובקיה לראשונה בתולדותיה ליורו 2016. במשחקה הראשון בטורניר בשלב הבתים הפסידה סלובקיה לוויילס 2-1, אך במשחקה השני השיגה ניצחון בכורה 1-2 על רוסיה. סלובקיה סיימה את משחקה השלישי מול אנגליה בתיקו 0-0 והעפילה לשמינית הגמר מהמקום השלישי בבית. בשמינית הגמר הובסה סלובקיה 3-0 על ידי גרמניה והודחה מהטורניר.
סגל הנבחרת
להלן סגל נבחרת סלובקיה לקראת משחקי יורו 2020
הנתונים מעודכנים נכון ל-23 ביוני 2021 (לאחר המשחק נגד נבחרת ספרד במסגרת שלב הבתים ביורו 2020)
שיאי שחקנים
נכון ל-17 ביוני 2023.
ישראלי (עיתון)
ישראלי היה חינמון ישראלי יומי בתפוצה ארצית שיצא לאור בשנים 2006–2007. עיתון זה היה החינמון הראשון שהופץ מדי יום בתפוצה ארצית בישראל.
היסטוריה
העיתון "ישראלי" הוקם על ידי איש העסקים שלמה בן צבי וקבוצת "הירש מדיה".
הגיליון הראשון יצא לאור ב-3 בינואר 2006, בשם "ישראלי ניוז"; באמצע פברואר באותה שנה קוצר שמו ל"ישראלי". המוציא לאור הסביר את שינוי השם ב:
העיתון הופץ חינם, פעמיים ביום, בתחנות מרכזיות של רכבת ישראל ואגד ובמקומות ציבוריים נוספים. לעיתים הודפסו שתי מהדורות - בוקר וערב. העיתון כלל 32 עמודים ובהם מספר מדורים קבועים - חדשות, כלכלה (בשיתוף עיתון גלובס), דעות, תרבות, פנאי (תשבצים וחידונים אבי רובינשטיין), נופש, טלוויזיה, ספורט ולוח (בשיתוף אתר מדס).
בימיו הראשונים היה גונן גינת, בעבר עורך הצופה, העורך הזמני של העיתון. עורכו הראשי בהמשך היה אבי רצון. במהלך חודש אוגוסט 2006 מונה העיתונאי עמוס רגב להיות עורכו הראשי של העיתון. בינואר 2007 רגב פרש, ומאז ערך את העיתון בפועל ברק סרי.
בנובמבר 2006 נרכשו 50% ממניות העיתון על ידי חברת ניוזקו שבבעלות אייל ההימורים היהודי האמריקאי שלדון אדלסון. זמן קצר לאחר מכן נקלע העיתון לסכסוך בין הבעלים, בן צבי ואדלסון, שאף הגיע לבתי המשפט. הסכסוך איים על המשך פעילותו של העיתון, ואף גרם לסגירתו ליום אחד. בשלב זה עזב העורך הראשי, עמוס רגב, את תפקידו. בחודש ינואר 2007 החזיר שופט את ניהולו של העיתון לקבוצת "הירש מדיה", ואדלסון החל לפעול להקמת חינמון מתחרה בשם "ישראל היום" ואף התעניין ברכישת העיתון מעריב.
ביוני 2007 החלה דעיכה בעיתון, והתמעטו מודעותיו הפרסומיות. מספר העמודים ירד מ-32 ל-24 וחלק גדול מהמדורים בוטלו. הוא הודפס והופץ רק פעם אחת ביום, ותפוצתו ירדה מ-170,000 עותקים ביום לכ-90,000 עותקים. חלק גדול מבעלי התפקידים בעיתון פרשו.
בחודש נובמבר 2007 הופסקה הפצת העיתון, לכאורה בגלל מעבר למשרדים חדשים. בסוף נובמבר דווח על שיתוף פעולה אפשרי עם ידיעות אחרונות.
באמצע דצמבר הוחלט ברכבת ישראל לאפשר את הפצת העיתון המתחרה, ישראל היום בתחנות הרכבת, ובכך לשבור את המונופול של "ישראלי" בתחנות הרכבת.
בחודש ינואר 2008 דווח על סגירת העיתון.
פדרציית האופניים האיטלקית
פדרציית האופניים האיטלקית (באיטלקית: Federazione Ciclistica Italiana; בראשי תיבות: FCI) היא פדרציית הספורט הלאומית למרוצי אופניים באיטליה האחראית על ספורט רכיבה על אופניים באיטליה.
הפדרציה חברה באיגוד הבינלאומי לאופניים ובאיחוד האופניים האירופאי.
ראובן בלום
ביוגרפיה
ראובן (פטר) בלום נולד בשנת 1924 במינכן שבגרמניה. בנעוריו עלה לארץ ישראל עם משפחתו. למד בתיכון בית הכרם בירושלים. בספטמבר 1940 התגייס לחיל הספר העבר-ירדני ושירת בו עד אוקטובר 1944. שם למד הפעלת מכשירי קשר והוכשר כטכנאי אלקטרוניקה. במסגרת שירותו הגיע לבנדר עבאס שבאיראן, שם שירת כחצי שנה.
למד פיזיקה ומתמטיקה באוניברסיטה העברית בירושלים, וב-1948 התגייס לצה"ל ליחידת שפ"ן - שירות פענוח נסתרות, שפעלה בירושלים ועסקה בהאזנה לקשר האלחוטי של הערבים והבריטים ובפענוח התשדורות, ובסוף 1948 אוחדה עם יחידה "ש.מ.2" של אמ"ן. תפקידו היה קצין אחראי לנושאי טכניקה ואלקטרוניקה. בשנת ‏1949 נשלח על ידי מפקד היחידה מרדכי אלמוג לשליחות הרכש הראשונה מארצות הברית ומאנגליה. ב - ‏1953 מונה לראש המדור הטכני ביחידה, שנקראה אז ‏515. חמש שנים היה בלום מפקד היחידה בדרגת סא"ל: במשך שנת ‏1959 כממלא מקום ולאחר מכן במינוי מלא מ - ‏1962 עד מרץ ‏1966. בשנים אלה ניתנה תנופה גדולה למקומו של הסיגינט במערך האיסוף: הוקמו והורחבו בסיסי היחידה במרכז ובצפון, נפתחו קורסים קדם־צבאיים (קד"צים) להכשרת אלחוטנים, שלימים חלקם נכנסו לשדרת הפיקוד ביחידה. בתקופתו היחידה נכנסה לתחום הכיסוי האלינטי (מודיעין אלקטרוני) והתעצמה לראשונה יכולת המחשוב העצמאית של היחידה.
ארמנדו פיירוצ'י
ארמנדו פיירוצ'י (באיטלקית: Fra Armando Pierucci, נולד ב-3 בספטמבר 1935 במויה, מאיולאטי-ספונטיני, במחוז אנקונה באיטליה) הוא מלחין, נגן עוגב ומנצח מקהלה איטלקי, נזיר פרנציסקני. הוא התמחה במוזיקה כנסייתית וחי 30 שנה בארץ ישראל, בה פעל כנגן עוגב של כנסיית הקבר בירושלים וכפרופסור למוזיקה ליטורגית בסמינר הרומי-קתולי Studium Theologicum Hyerosolymitanum בירושלים.
קורות חיים
פיירוצ'י נולד בשנת 1935 בחבל מארקה שבאיטליה, ביישוב מויה (Moie) שבמאיולאטי-ספונטיני במחוז אנקונה, כבנם של ארמנדו פיירוצ'י ושל דיאמנטה לבית דוניני. בגיל 10 אחרי שהתייתם מאביו נכנס לסמינר הפרנצסקני בסאסופראטו. ב-16 במרץ 1950, בגיל 15, נכנס פיירוצ'י כנזיר למנזר הפרנציסקני יעקב הקדוש. ב-19 בספטמבר 1957 נדר את נדריו הקבועים כנזיר במנזר בייזי וב-13 ביולי 1958 הוסמך ככומר.
הוא למד בעיקר הלחנה, נגינת פסנתר ועוגב, מזמור גרגוריאני, מוזיקה מקהלתית וניצוח מקהלות במכון האפיפיורי למוזיקה כנסייתית ברומא, בקונסרבטוריון סן פייטרו של נאפולי ובקונסרבטוריון הממלכתי על שם ג'אוקינו רוסיני בפזארו. הוא היה תלמידם של וינצ'נצו די דונאטו (אחד מתלמידיו של אוטורינו רספיגי) להרמוניה ושל ארג'נציו יוריו להלחנה.
הוא לימד נגינה והלחנה לעוגב בקונסרבטוריון רוסיני בפזארו. רבים מתלמידיו הפכו למורים באקדמיות למוזיקה ברחבי איטליה. פיירוצ'י הופיע במנצח מקהלות וברסיטלים לעוגב באיטליה, ביוון, בקפריסין, במצרים ובישראל.
החל משנת 1988 הוא פעל כנגן עוגב בכנסיית הקבר בירושלים וכפרופסור למזמור גרגוריאני ומוזיקה כנסייתית בסמינר התאולוגי הרומי-קתולי בירושלים. הוא כיהן בו כמנהל המכון למוזיקה "מגניפיקט" אותו הקים בירושלים בשנת 1995 ושבו לומדים כמאה-מאתיים תלמידים ושרוב מוריו הם ישראלים, רבים מהם יוצאי חבר המדינות. פיירוצ'י התגורר במנזר הפרנקציסקני סן סלוודור בירושלים. בשנת 2015 חזר לאיטליה מסיבות בריאות והתיישב במנזר בפרנציסקני סנטה קתרינה ביישוב פבריאני.
בשנים 1989–1999 הוא היה העורך הראשי של המגזין הדו-חודשי La Terra Santa (ארץ הקודש) של משמורת ארץ הקודש. ב-11 בדצמבר 1997 מאמר שפרסם בכתב העת, שבו הביע את האמונה שהיהודים ייעלמו בעתיד, משך ביקורת בעיתון האיטלקי "קוריירה דלה סרה".
ויקיפדיה הפרסית
ויקיפדיה הפרסית (בפרסית: ویکی‌پدیا، دانشنامهٔ آزاد) היא הגרסה בשפה הפרסית של אנציקלופדיית האינטרנט החופשית ויקיפדיה, המנוהלת ומתופעלת בידי קרן ויקימדיה. גרסה זו נפתחה בדצמבר 2003 וב-16 בדצמבר 2004 עברה את רף 1,000 הערכים. ב-10 ביולי 2012 עברה ויקיפדיה זו את רף 200,000 הערכים וביולי 2014 את רף 400,000 הערכים. נכון ליולי 2019 הייתה זו הוויקיפדיה ה-18 בגודלה בעולם.
הצנזורה המופעלת באיראן על גישה לאינטרנט מופעלת גם על ויקיפדיה הפרסית. מחקר שנעשה בשנת 2013 העלה ש-963 ערכים בוויקיפדיה הפרסית חסומים לגישה באיראן. 871 מערכים אלה נחסמו ישירות, והיתר נחסמו על פי מילות מפתח המופיעות בהם. בערכים החסומים נמצאו כאלה העוסקים בפוליטיקה (ובכלל זה ערך על יחסי איראן–ישראל), בדת, בזכויות אדם ועוד. המחקר מתייחס לחסימת גישה לדפים, ולא צוינה בו התערבות בתכני הערכים בוויקיפדיה הפרסית.
ד'נאש
ד'נאש (בספרדית: D'NASH) היא להקת בנים ספרדית, הידועה בעיקר בזכות ייצוגה של ספרד באירוויזיון 2007.