cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
וילהלם בראסה
וילהלם בראסה (3 בדצמבר 1917 – 23 באוקטובר 2012) היה צלם פולני ואסיר באושוויץ במהלך מלחמת העולם השנייה. הוא נודע בתור "הצלם המפורסם של מחנה הריכוז אושוויץ". חייו ויצירתו היו הנושא של סרט הטלוויזיה הפולני הדוקומנטרי The Portraitist משנת 2005 (Portrecista), ששודר לראשונה בסדרה "גאה להציג" ברשת TVP1 הפולנית ב-1 בינואר 2006.
בראסה היה ממוצא אוסטרי-פולני. הוא למד צילום בקטוביץ בסטודיו של דודתו. לאחר הפלישה הגרמנית לפולין ב-1939 וכיבוש עיר הולדתו של ז'יבייץ, בדרום פולין, הוא נחקר על ידי האס אס. הוא סירב להישבע אמונים להיטלר, ונכלא לשלושה חודשים. לאחר שחרורו, עדיין סירב להיכנע וגויס בכפייה לצבא הגרמני, הוא ניסה להימלט להונגריה ולהצטרף לצבא הפולני בצרפת, אך נתפס, יחד עם צעירים נוספים, בגבול פולין-הונגריה וגורש למחנה אושוויץ-בירקנאו כאסיר מספר 3444.
הוא הוצב ביחידת הצילום Erkennungsdienst של המחנה, שצילמה אירועים במחנה, כולל ניסויים רפואיים, ויצר פורטרטים עבור תיקי האסירים. בראסה העריך שצילם 40,000 עד 50,000 "תמונות זהות" מ-1940 עד 1945, לפני שהועבר למחנה ריכוז אחר באוסטריה, שם שוחרר על ידי הכוחות האמריקאים במאי 1945.
בעוד רבים מתצלומיו של לא שרדו, חלקם נמצאים בתצוגה במוזיאון אושוויץ-בירקנאו ובבית יד ושם, רשות הזיכרון לשואה ולגבורה ולגבורה ומרכז ההנצחה הרשמי של הקורבנות היהודים של השואה.
היסטוריה אישית
וילהלם בראסה נולד ב־3 בדצמבר 1917 לצאצא של קולוניסטים אוסטרים ולאם פולניה בז'יבייץ, בפולין המחולקת. אביו היה חייל פולני במלחמה הפולנית-סובייטית בשנים 1919–1921.
לאחר הפלישה לפולין בספטמבר 1939, הנאצים לחצו עליו להצטרף אליהם, סירב, נחקר שוב ושוב על ידי הגסטפו וניסה להימלט לצרפת דרך הונגריה, אך הוא נתפס בגבול פולין-הונגריה ונכלא לארבעה חודשים. לאחר שהמשיך לסרב להצהיר על נאמנותו היטלר, ב־באוגוסט 1940, גורש למחנה הריכוז אושוויץ, זמן קצר לאחר פתיחתו.
יחסי אל סלוודור–צרפת
יחסי אל סלוודור–צרפת הם היחסים הנוכחיים וההיסטוריים בין רפובליקת אל סלוודור לרפובליקה הצרפתית. שתי המדינות חברות באו"ם.
וילהלם בראסה
היסטוריה אישית
בפברואר 1941, לאחר שנקרא למשרדו של רודולף הס, מפקד אושוויץ, יחד עם ארבעה אחרים, ונבחן עבור "כישורי צילום", הוא נבחר במיוחד בשל "כישורי מעבדה" ו"יכולת טכנית עם מצלמה" ויכולתו לדבר גרמנית, ולאחר מכן הוטל עליו לתעד את האסירים הנאצים במחנה במסגרת יחידת הצילום של אושוויץ, Erkennungsdienst. שנה וחצי מאוחר יותר, בראסה נתקל ביוזף מנגלה, הרופא הנאצי הידוע לשמצה שאהב תצלומיו ורצה לראות אותו מצלם תאומים ואנשים עם מחלות תורשתיות לכן הועבר למרפאה של מנגלה ותמיד את ה"ניסויים". לאחר כשהסובייטים נכנסו לפולין, במהלך מתקפת ויסלה-אודר, מיום 12 בינואר עד 2 בפברואר 1945, בראסה, יחד עם אלפי אסירים באושוויץ אחרים, הועבר בכפייה למחנה הריכוז אבנזה, מחנה אוסטרי, חלק ממתחם מחנה הריכוז מאוטהאוזן-גוזן (האחרון שנותר באזור שעדיין נשלט על ידי הנאצים), שם הוא נשאר כלוא עד שהכוחות האמריקאים שחררו אותו בתחילת מאי 1945.
יחסי אל סלוודור–צרפת
היסטוריה
בשנת 1841, אל סלוודור קיבלה את עצמאותה לאחר פירוק הפרובינציות המאוחדות של מרכז אמריקה. ב-2 בינואר 1858, אל סלוודור וצרפת כוננו יחסים דיפלומטיים עם חתימת חוזה ידידות, מסחר וניווט. זמן קצר לאחר מכן היגרו כמה צרפתים לאל סלוודור. בשנת 1943 פרסם הסופר הצרפתי אנטואן דה סנט-אכזופרי את הנסיך הקטן. הספר נכתב בהשראת אשתו הסלוודורית של סנט-אכזופרי, קונסואלו דה סנט-אכזופרי, כאשר כוכב הלכת הביתי הקטן של הנסיך קיבל השראה מאל-סלוודור.
בשנת 1981, במהלך מלחמת האזרחים באל סלוודור, צרפת (יחד עם מקסיקו) הכירה בכך שהמורדים הסלוודוריים (FMLN) מייצגים מגזר באוכלוסייה, ולכן הייתה להם הזכות להשתתף בפתרון פוליטי למלחמת האזרחים. זו הייתה הפעם הראשונה ששתי ממשלות, מבלי לנתק את היחסים הדיפלומטיים עם החונטה של אל סלוודור, הכירו רשמית בקיומו של כוח אופוזיציה לגיטימי שעליו להשתתף בכל פתרון למשבר. שלום הושג בין ה-FMLN לבין ממשלת אל סלוודור עם חתימת הסכמי השלום של צ'פולטפק בשנת 1992. בשנת 2012, ציינה צרפת את יום השנה העשרים לחתימת הסכמי השלום בפריז והשתתף בה שר החוץ הסלוודורי, הוגו מרטינס.
וילהלם בראסה
היסטוריה אישית
לאחר שחזר הביתה לז'יבייץ, כמה קילומטרים מאושוויץ-בירקנאו, בראסה ניסה להתחיל לצלם שוב, אך מצא את עצמו רדוף על ידי רוחות הרפאים של המתים - נושאי עשרות אלפי תמונותיו מאושוויץ - ולא הצליח להמשיך בעבודתו כצלם פורטרטים. כשהוא נטש את הצילום, הקים את מה שהפך לעסק "משגשג בינוני" למארזי נקניקיות.
יחסי אל סלוודור–צרפת
היסטוריה
שתי המדינות מקיימות דיאלוג צמוד בנושא שילוב אזורי באמריקה המרכזית, ביטחון דמוקרטי, ממשל תקין, שלטון החוק וכן סיוע בפיתוח; בין יתר הנושאים. באוקטובר 2013 חגגו שתי המדינות 155 שנות יחסים דיפלומטיים. באפריל 2016 ביקר השליח הצרפתי, ז'אן-פייר בל, באל סלוודור ונפגש עם נשיא אל סלוודור סלוודור סאנצ'ס סרן. באוקטובר 2016 ביקר שר החוץ הסלוודורי, הוגו מרטינס, בביקור שני בצרפת, שם חתם על הסכם בין שתי המדינות להקל על פעולות המימון באל סלוודור של פרופרקו, חברה בת של הסוכנות לפיתוח צרפתית (AFD).
וילהלם בראסה
היסטוריה אישית
למרות שהוא ביקר מאוחר יותר במוזיאון הממלכתי באושוויץ-בירקנאו כדי לשוחח עם מבקרים על חוויותיו, ולמרות שעדיין החזיק מצלמת קודאק הוא מעולם לא צילם תמונה נוספת.
מוות
הוא מת בז'יבייץ בגיל 94. הוא היה נשוי עם שני ילדים וחמישה נכדים, וחי עם אשתו עד מותו. מותו הוכרז על ידי היסטוריון במוזיאון אושוויץ-בירקנאו
תצלומי אושוויץ
הוכשר לפני תחילת מלחמת העולם השנייה כצלם דיוקנאות בסטודיו של דודתו, הוא נצטווה על ידי האס אס לצלם "עבודות אסירים, ניסויים רפואיים פליליים, [ו]דיוקנאות של האסירים עבור התיקים".
מנגלה התעקש שבראסה ייקח את דיוקנאות ה"זהות" של אסירי אושוויץ "בשלוש תנוחות: מהחזית ומכל צד". לאחר שצילמו מאות אלפי תצלומים כאלה, בראסה ואחרים לא צייתו לפקודות נאציות מאוחרות יותר להשמיד אותם, אך רק חלק מתמונותיו שרדו: "למרות שקשה לומר אילו היו של בראס, מכיוון שתמונות המחנה בדרך כלל לא נשאו את שמו של הצלם[,] . . . ירוסלב מנספלט, דובר מוזיאון אושוויץ-בירקנאו, אומר שצולמו כ-200,000 תמונות כאלה, עם שם, לאום ומקצוע מצורפים.... כ-40,000 מהתמונות הללו שמורות, חלקן עם תעודות הזיהוי, וכאלפיים מהן מוצגות במוזיאון... אחרות נמצאות ביד ושם, אנדרטת השואה הישראלית."כמה תצלומים שנזקפו לזכותו של בראסה נמצאים בתערוכת הקבע של מוזיאון אושוויץ-בירקנאו בבלוק מספר 6: תערוכה: חיי האסירים. כל המבקרים במוזיאון מתבקשים במפורש לכבד את אתר מחנה המוות ולא להשתמש במצלמות (גם סטילס וגם וידאו) בתערוכות הפנימיות שלו.
יחסי אל סלוודור–צרפת
שיתוף פעולה תרבותי וחינוכי
ביוני 2017 חתמו שתי המדינות על הסכם מסגרת לשיתוף פעולה תרבותי, אוניברסיטאי, מדעי וטכני. במרץ 2018 חתמו שתי המדינות גם על הסכם להכרה הדדית בתעודות. בשנת 2019 היו 230 סטודנטים סלוודוריים שלמדו לימודים גבוהים בצרפת. סלוודורים מהווים את קבוצת הסטודנטים הגדולה ביותר ממרכז אמריקה בצרפת.
וילהלם בראסה
תצלומי אושוויץ
"תצלומי זיהוי" או "צילומי ספל" בודדים דומים של אסירי אושוויץ ומחנות ריכוז גרמנים אחרים נגישים בארכיון התצלומים המקוון הניתן לחיפוש של מוזיאון הזיכרון לשואה של ארצות הברית (USHMM); כרטיסי מידע ביוגרפי הכוללים תצלומים אלו וכל אחד מהם מתאים לאסיר במחנה הריכוז מחולקים גם למבקרים במוזיאון הזיכרון לשואה עם כניסתם. מוצג חלקית באתר הרשמי של USHMM הוא תצלום של ציור הקיר על קיר של תערוכת הקבע שלו בקומה השלישית. צילום של אסירת אושוויץ בוגרת מאת וילהלם בראסה נגיש מארכיון התמונות של USHMM. האתר הרשמי של USHMM כולל גם "תצלומי זיהוי" דומים הנחשבים לזכות "המוזיאון הלאומי של אושוויץ-בירקנאו", אך מבלי לזהות את הצלם (שאולי הוא בראסה או לא), כאיורים באוסף "רדיפה של הומוסקסואלים ברייך השלישי".
סרט תיעודי
סרט תיעודי פולני 52 דקות על חייו ופועלו, The portraitist (Portrecista, פולין, 2005), בבימויו של אירק דוברובסקי והופק על ידי אנה דוברובולסקה, הוצגה לראשונה על TVP1 תחנת הטלוויזיה הפולנית ב-1 בינואר 2006, במסגרת הסדרה "גאה להציג". כפי שמדגיש התקציר לסרט, לאחר שצילם אלפי תצלומים מ-1940 עד 1945, שתיעדו "אכזריות החורגת מכל המילים... לדורות הבאים", בראסה לא יכול היה להמשיך במקצועו.
Santianna
"Santianna", סנטיאנה, ידוע גם בשמות: "Santiana", "Santy Anna", "Santayana", "Santiano", "Santy Anno" ושמות נוספים, הוא שיר עממי שבמקורו הוא שאנטי (שיר עבודה של ימאים). השיר הוא בעל גרסאות רבות ושונות. גרסתו הנפוצה של השיר מתייחסת אל הגנרל המקסיקני אנטוניו לופס דה סנטה אנה המוכר בכינוי "סנטה אנה" ולמלחמת ארצות הברית–מקסיקו. השיר רשום כמספר 207 בקטלוג רוד לשירי עם. בשנות ה-60 של המאה ה-20 זכה השיר לגרסה עברית למילים של חיים חפר, "הוא הא היי עם הרוח".
מקור
נושא השיר, שנכתב לכל המאוחר בשנות ה-50 של המאה ה-19, קיבל השראה, ככל הנראה, מאירועים אקטואליים באותה עת שהתייחסו לעימותים בין צבא מקסיקו, שהונהג על ידי סנטה אנה ובין צבא ארצות הברית שהונהג על ידי זאכרי טיילור במהלך מלחמת ארצות הברית–מקסיקו. מבחינה היסטורית, המילים אינן מדויקות: לדוגמה, קרב מונטריי וקרב מולינו דל ריי (גרסאות שונות של השיר מתייחסות לקרב הראשון, ואחרות לקרב השני) הסתיימו בניצחון אמריקני ולא בניצחון מקסיקני (כפי שמצוין בשיר). עם זאת, ניתנו פירושים נוספים למונח סנטה אנה המופיע בשיר. לפי הסבר אחד, Saint Anne הייתה פטרונית הימאים הבריטונים. לפי הסבר אחר מדובר כלל באישה שכינויה הוא "Sandy Anna".
מילים
כפי שרווח בשירי שאנטי רבים, קיימות גרסאות מוקלטות רבות ושונות לאותו שיר: הן בלחן והן במילים. הגרסאות השונות התפתחו ככל הנראה בקווי ספנות שונים ובהתאם לסגנונם של מובילי השירה בספינות השונות שיצרו את גרסאותיהם השונות - שרבות מהן אבדו ולא הוקלטו כלל.
מוביל שירת שאנטי ואספן שלה, סטן יוגיל, כתב כי "סנטיאנה" היה במקורו "שיר משאבה" (שהושר בעת שהספנים עסקו בשאיבת מים - פעולה שנעשתה באופן קבוע בספינות עץ), אך הפך ל"שיר כנן" (העלאת המפרש באמצעות הכנן) פופולרי בעת שספינות עץ הפכו לספינות ברזל. השיר הוא במתכונת הקבועה של "קריאה" ו"תגובה". המילים שלעיל הן הגרסה המובאת אצל יוגיל. ה"קריאה" בכתב רגיל וה"תגובה" בכתב נטוי.
חוקר הפולקלור, אלן לומקס, פרסם גרסה בעלת מילים שונות לגמרי, ששמע מספן ששמו ג'יי. אם. האנט ב-1935. מילות הבית הראשון והפזמון בגרסת לומקס הן:
פזמון
בארצות הברית
בשנות החמישים והשישים של המאה ה-20 הפכו שירי שאנטי לפופולריים כחלק מתחיית מוזיקת הפולק האמריקנית והבריטית ו"סנטיאנה" הפך לחלק מהרפרטואר של מוזיקאים כגון פול קלייטון והאחים קלאנסי. ביצועים שזכו להקלטות ולפופולריות הם של אודטה (1956) ושלישיית קינגסטון (1958). המילים בביצועים אלו מדברות על הפלגה מליברפול למפרץ סן פרנסיסקו, אך במקום מקסיקו בשיר המקורי - מופיעה קליפורניה. בגרסת "האורגים" (1958) מצוינת הפלגה מבוסטון לקליפורניה. נראה כי גרסאות אלו מבוססות על גרסת לומקס לשיר ומתארות את הבהלה לזהב בקליפורניה שהתרחשה אף היא באמצע המאה ה-19.
בצרפת
ב-1961 יצאה גרסה צרפתית לשיר על ידי הזמר הוגו אופרי שהפכה לפופולרית בצרפת. גרסה זו מדברת על הפלגה מסן מלו לסן פרנסיסקו המתוארת כמקום עשיר. ב-2005 יצאה גרסה חדשה לשירו של אופרי באלבום שכלל שירים מתוך תוכנית הכישרונות הצרפתית "Star Academy". ביצוע זה הגיע לראש מצעד הלהיטים הצרפתי. ב-2006 יצא ביצוע נוסף לשיר על ידי הזמר לוראן ווזלי.
בגרמניה
ב-2008 הוציא קולקטיב הפולק הגרמני, ורקראום, גרסה בגרמנית המתארת מסע מהאי טורי שבצפון אירלנד (במקום מליברפול). ב-2011 קמה להקה גרמנית ששאבה את שמה, סנטיאנו, משם השיר ואף ביצעה אותו ב-2012 באלבום הבכורה שלהם שכלל שירי שאנטי נוספים וזכה להצלחה רבה.
במדינות נוספות
ל"סנטיאנה" יצאו גרסאות במספר ארצות ושפות, כולל בוויילס, נורווגיה, דנמרק ואיסלנד.
גרסאות עבריות
באמצע שנות ה-60 ביצעה להקת שבעת המינים את השיר למילים של חיים חפר. השיר נקרא "הוא הא היי עם הרוח" והיה מעט ציני במילותיו. שני הבתים הפותחים היו:
ב-1972 בוצע השיר בתוכנית הטלוויזיה "מועדון הצועני השורק", בהנחיית דן אלמגור, בפרק שנקרא "טוב לשוט" ועסק בשירי ים. הביצוע היה על ידי הרכב שכלל את הדודאים, דני ליטני וחנן יובל. השיר נקרא "שוטי עוד, סנטיאנה" ושני הבתים הפותחים היו:
פרשת ציצית
פרשת ציצית (מכונה גם: וַיֹּאמֶר) היא פרשיה מפרשת שלח לך בספר במדבר. היא אחת משלוש פרשיות "קריאת שמע" הנאמרות בתפילות שחרית וערבית.
ל"ז-ל"ח
הפרשיה נפתחת בפניית אלוהים למשה שיגיד לבני ישראל לעשות ציצית בכנפות בגדיהם עד סוף הדורות ומפרט מעט על הציצית:
ל"ט-מ"א
טעמה של מצווה זו כתוב בתוך ציוויה והוא:
בחלקה השני של הפרשיה מסביר אלוהים למשה את טעמה של מצוות הציצית, שתזכיר לבני ישראל את חובת האדם להיזכר במצוות ולא לתור אחרי הלב והעיניים, כפי שעשו המרגלים ('התרים' בלשון המקרא) שתרו את הארץ אחר מראה עיניהם, דבר שגרם להם לזנות מאחרי ה', ולא זכרו את מצוות ה':
הפרשיה נחתמת בחזרה על עיקרון האמונה באלוהים, וזכרון יציאת מצרים:
בקריאת שמע
"פרשת ציצית" היא הפרשיה השלישית משלוש הפרשיות של קריאת שמע:
"פרשת ציצית" היא השלישית בקריאת שמע. פרשית שמע ישראל ראשונה מפני שיש בה ייחוד ה', אחריה והיה אם שמוע שיש בה ציווי על זכירת שאר כל המצוות, ואחר כך פרשת ציצית שנכתב בה על יציאת מצרים. לדעת רבי אריה לייב גינצבורג, חובת קריאת שמע מדאורייתא כוללת רק את פרשיית שמע, ואילו פרשיות "והיה אם שמוע" ו"פרשת ציצית" צורפו לקריאת שמע מתקנת חכמים.
בקריאת שמע על המיטה
בקריאת שמע על המיטה, בטרם השינה, מעיקר הדין יש צורך לקרוא רק את פרשית "שמע ישראל".
אולם, יש מן האחרונים הסבורים, בעקבות האר"י, שראוי לקרוא את קריאת שמע במלואה, לרבות הפרשיות האחרות, משום שבקריאת שמע במלואה (עם אמירת "אל מלך נאמן") יש 248 מילים, כנגד 248 איברי הגוף.
ואס (משורר)
ואס (באנגלית: Wace; 1110–1174), מכונה גם רוברט וייס (באנגלית: Robert Wace) היה משורר נורמני יליד האי ג'רזי. גדל בקן והיה הכומר של באייה (Bayeux).
חייו
כל מה שידוע על חייו של ואס מגיע מהערות אוטוביוגרפיות בשיריו. הוא נמנע מלציין תאריך הלידה שלו; מתישהו בין 1090 ו-1110 היא השנה המקובלת ביותר להולדתו. נראה שהשם ואס, שבו השתמשו בג'רזי עד המאה ה-16, היה השם היחיד שלו; שמות משפחה לא היו בשימוש באופן אוניברסלי באותו זמן. הוא העריך שייתכן שהיה ממוצא אריסטוקרטי, משום שהוא נשלח לקן כדי להתחנך, אפשרות שהייתה כמעט בלתי אפשרית עבור רוב התושבים בג'רזי. כתיבתו המפורטת בעניינים יום-יומיים אולי נבעה מחינוכו העממי מילדותו באי. בסביבות 1130 חזר ואס לקן והתחיל בהשתלבותו בתחום הכמורה. מועד מותו של ואס אינו ודאי. את האירוע האחרון המתואר ברומן דה רו ניתן לתארך ל-1174. ברומן דה רו, ואס מזכיר את "הנרי המלך הצעיר" (Henry the Young King). זה האחרון מלך עד 1183, מה שאומר שכנראה ואס לא זכה לשנות את הרומן ולראות את המלך הבא.
עבודתו
היצירות הקיימות שלו כוללות את הרומן דה ברוט, גרסה שלו להיסטוריה של בריטניה וכן את רומן דה רו, ספר היסטוריה של דוכסי נורמנדי ואחרים, ובכלל זה את חייהם של מרגרטה הבתולה וניקולאוס הקדוש.
שפה
ואס כתב בשפה אנגלו-נורמנית שהיא מן ניב של צרפתית עתיקה ואנגלית עתיקה. היא כונתה גם שפת הג'ראיס כשם שהיא נובעת מהאי ג'רזי שבו היא נוצרה. ואס נחשב למיסד השפה הזו. הוא כינה אותה השפה הספרותית.
השם רוברט שמיוחס לו לעיתים נסמך על מעט עדויות. באותם ימים שם פרטי בלבד היה יותר מקובל, מה גם שואס נהנה מהתואר "מאסטר" והיה נהוג לקרוא לו "מאסטר ואס"
קיימת מצבה לזכרו ליד בניין העירייה של ג'רזי. שם מובן ציטוט מהרומן דה רו, שמבטא את גאוותו במקום הולדתו:
Jo di e dirai ke''
jo sui Wace de l’isle de Gersui''
Jdis et dithai''
''qu'jé sis Wace dé l'Île dé Jèrri
Je dis et dirai que''
I say and will say that''
I am Wace from the Island of Jersey''
אני אומר עכשיו ואני אומר בעתיד''
שאני הוא ואס מהאי ג'רזי''
אומברטו השלישי, רוזן סבויה
אומברטו השלישי, רוזן סבויה (באיטלקית: Umberto III di Savoia; 4 באוגוסט 1136 – 4 במרץ 1189), היה רוזן סבויה בין השנים 1148–1189.
ביוגרפיה
אומברטו נולד ב-4 באוגוסט 1136 באויליאנה, לאמדאו השלישי, רוזן סבויה ולמאו מאלבון, בתם של גיגה השלישי, רוזן אלבון ומטילדה מאנגליה.
בשנת 1148 מת אביו אמדאו השלישי, רוזן סבויה, ואומברטו עלה לשלטון במקומו. אומברטו ניסה להקים מחדש את ממלכת בורגונדיה, ונתמך בכך על ידי פרידריך הראשון, קיסר האימפריה הרומית הקדושה נגד ממלכת צרפת שהתנגדה למהלך. אומברטו שקיבל בצעירותו חינוך קתולי אדוק, היה פורש לפעמים למנזר ומשקיע את זמנו בתפילות ובכפרה, אך לאחר מכן היה חוזר לעניינים הפוליטיים. לאחר מות אשתו השלישית בשנת 1173 פרש אומברטו למנזר, אולם בשנת 1177 קראו לו אציליו ושכנעו אותו שיחזור לשלטון ויתחתן עם אשה נוספת.
ב-4 במרץ 1189 מת אומברטו בשיאמברי, ובנו תומאסו, רוזן סבויה עלה לשלטון במקומו. אומברטו היה הנסיך הראשון שנקבר במנזר אוטקומב, שבו נקסרו לאחר מכן כל שליטי בית סבויה.
משפחתו
בשנת 1151 התחתן אומברטו עם פאדיבה מטולוז, בתם של אלפונזו ז'ורדין ופאדיבה ד'אוזה, אך לא היו לו ילדים ממנה.
בשנת 1155 התחתן אומברטו עם גרטרוד מפלנדריה, בתם של תיירי, רוזן פלנדריה וסיביל מאנז'ו, אולם בשנת 1163 בוטלו הנישואים.
בשנת 1164 התחתן אומברטו עם קלמנטיה מצרינגן, בתם של קונרד הראשון, דוכס צרינגן וקלמנס מלוקסמבורג-נאמוּר, ממנה נולדו לו 3 ילדים:
בשנת 1177 התחתן אמדאו עם ביאטריס מוויינואה, בתם של ז'ראר הראשון, רוזן מאקון ומורט דה סאלין, ממנה נולדו לו 2 ילדים:
מרקו קוסקס
מרקו קוסקס (בצרפתית: Marco Koskas; נולד ב-3 בספטמבר 1951) הוא מחזאי וסופר צרפתי-ישראלי.
ביוגרפיה
קוסקס נולד בנאבל, עיר חוף בתוניסיה, חמישי מבין שבעה אחים ואחיות. בגיל 11 היגר עם בני משפחתו לצרפת.
במשך שנים רבות היה חוקר פרטי במקביל לפעילות הכתיבה שלו.
בסוף 2011 עלה לישראל, בעקבות בנו. קוסקס מתגורר בתל אביב בשכונת פלורנטין.
בשנת 2012 פרסם קוסקס טור ב-ג'רוזלם פוסט וכותרתו הייתה: "האם אפשר עדיין להיות סופר יהודי בצרפת?".
ספרו האחרון "חבורה של צרפתים" נכלל ברשימת המועמדים הסופיים ל"פרס רנודו" (Prix Renaudot) היוקרתי, אשר ניתן ל"יצירה ספרותית יוצאת מגדר הרגיל" ואולם לאחר שנדחה לפרסום בכל הוצאות הספרים הגדולות בצרפת ויצא דרך ה"אמזון", בפלטפורמה ההוצאה העצמית "CreateSpace". הספר חולל סערה וגרר איומים בחרם כולל של מוכרי הספרים בצרפת.
קהילת יהודי מור
קהילת יהודי מור (Mor) שבהונגריה, התקיימה מאז המאה ה-17 בהסכמת שני בעלי האחוזות הגדולות של המקום.
הקהילה הוקמה בשנת 1749 על ידי נפתלי רוזנטל (1727–1798), מדען ונדבן ידוע.
מוסדות הקהילה
החברה קדישא המקומית נוסדה בשנת 1791 ובית כנסת נבנה בשנת 1802. הוקמו גם כמה מוסדות צדקה וחינוך. בית הספר היהודי בעיר נחנך כבר בשנת 1870. בשנות השלושים של המאה העשרים פרחו בקהילה חיי תרבות יהודית. ב-1934 נפתח במור קורס ללימוד השפה העברית, וב-1937 נחנך בה מרכז קהילתי תרבותי יהודי.
תעסוקה
רוב התושבים היהודים היו סוחרים ובעלי מלאכה, הם עסקו בייצוא יינות ובישול בירה, כמו גם במסחר בבדים ובברזל. והיו בהם גם כמה בעלי קרקעות. מצבם הכלכלי היה יציב, כאשר חלקם היו מהאנשים העשירים ביותר במחוז.
אופייה הדתי
בשנת 1869, בשל חילוקי הדעות בין החרדים (אורתודוקסים) לבין המשכילים (מתונים) בקונגרס היהודי בבודפשט (הקרע ביהדות הונגריה), הקהילה הצטרפה לתנועה הניאולוגית שרצתה להשתלב בחברה ההונגרית ולבצע רפורמה באורח החיים הדתי. בשנת 1869 היו במור 483 יהודים, אך הם עזבו בהדרגה לעיירות הגדולות במחוז.
תקופת השואה
בינואר 1941, במפקד האוכלוסין האחרון בהונגריה לפני הכיבוש הגרמני, נמנו במור 150 תושבים יהודים ושיעורם בכלל אוכלוסייתה היה כאחוז אחד. הצבא הגרמני כבש את הונגריה ב-19 במרס 1944. לאחר הכיבוש אסרו הגרמנים כמה מיהודי בעיר. המנגנון המנהלי ההונגרי נותר על כנו גם לאחר הכיבוש, והיהודים רוכזו בגטאות וגורשו על-פי תקנות וצווים של רשויות השלטון ההונגרי, המרכזי והמקומי. ב-31 במאי 1944 אולצו יהודי העיר מור ונפת מור לעקור לבתי הגטו. בתי היהודים סומנו בכוכב צהוב, ועל היהודים הוטל עוצר לילה בין שמונה בערב לחמש בבוקר. בראשית יוני 1944 הועברו יהודי מור לבית החרושת ללבנים סבו (Szabo) בסקשפהרוואר (Szekesfehervar), ששימש מרכז השילוח של מחוז פייר, וב-14 ביוני 1944 הם גורשו משם לאושוויץ.
צלופח שקנאי
צלופח שקנאי (שם מדעי: Eurypharynx pelecanoides) הוא מין של דג יחידי במשפחתו בסדרת חכאי תהומות. דג זה המקורב לצלופחים וחי רק בעומק האוקיינוס.
מאפיינים
אורכו של הצלופח 0.75 מטר והוא בעל לסת גדולה ועמוקה כמו של שקנאי.
הצלופח חי באוקיינוסים העמוקים ויכול לצלול לעומק של יותר מ-3,000 מטר והוא עולה למעלה לעיתים נדירות. דגים אלה מוכרים למדע בעיקר מ"דגימות" שונות שנאספו על ידי דייגים או כשגופותיהם נפלטו לחוף אך נתפסו כמה צילומים שלהם.
הם חסרים עצמות הקיימות לדגים אחרים, כגון הצלעות, וחסרים להם גם סנפירים מותאמים ושלפוחיות אוויר. הם אורבים בעומק לטרף ואז פוערים את לועותיהם ובולעים אותו, כמעט ללא קשר לגודלו כשביכולתם לבלוע טרף שגדול ממשקלם, בעיקר מיני סרטנים ודגים קטנים.
איוואן שאנדור
איוואן שאנדור (במקור שטרן, בהונגרית: Sándor Iván; בודפשט, 11 במרץ 1930) הוא סופר, מבקר, מסאי, מחזאי יהודי-הונגרי זוכה למעלה מ-20 פרסים שהבולטים שבהם: פרס אטילה יוז'ף (1985) (הפרס הספרותי הגבוה בהונגריה), פרס שאנדור מאראי (2000) ופרס קושוט (2005) (הפרס הממלכתי הגבוה בהונגריה, מקביל לפרס ישראל).
ביוגרפיה
איוואן שטרן נולד במשפחה יהודית כבנם של בלה שטרן (1894–1953) ושל רוזה אימרגליק. הוא שרד את תקופת השואה ובמיוחד את תקופת שלטון מפלגת צלב החץ במחבוא. הוא סיים את לימודיו התיכוניים ב-1948. בין 1948 לבין 1950 היה ראש המחלקה של "האגודה הלאומית של סטודנטים הונגרים". הוא הודח מסיבות פוליטיות ב-1950 ונעצר ב-1952. שאנדור כותב מאז שנת 1953. בין 1954 לבין 1956 היה העורך של כתב העת "מהנדס העתיד" (A Jövő Mérnöke) של אוניברסיטת בודפשט לטכנולוגיה וכלכלה (BME). משנת 1957 היה מבקר התיאטרון של כתב העת "תיאטרון קולנוע מוזיקה", ולאחר מכן בין 1975 לבין 1989 היה סגן העורך הראשי. מאז 1989 הוא סופר ועיתונאי עצמאי. בין השנים 1990–1993 היה חבר בהנהלת אגודת הסופרים. בין 1992 לבין 1997, היה נשיא "אגודת נמט לאסלו" (Németh László Társaság). ב-1997 עזב את אגודת הסופרים והיה חבר מייסד של "אגודת הסופרים של ספרות יפה" (אגודה זו הוקמה כאיגוד מקצועי ומגן על אינטרסים של סופרים בעלי רוח דומה שמעריכים זה את יצירתו הספרותית של זה, כשהמטה שלה בבודפשט). מאז 1993, הוא יושב ראש מועצת הנאמנים של פרס הפרוזה על שם מילאן פישט, ומאז 2003 גם של הפרס על שם אלדאר קומלוש. בשנת 2013 נבחר כחבר ב"האקדמיה לספרות ואמנויות סצ'ני" (נוסדה על ידי האקדמיה ההונגרית למדעים ב-1992 עבור נציגים נכבדים של התחומים שלא נכללו באקדמיה ההונגרית למדעים על פי החלטה פוליטית של המשטר הקומוניסטי ב-1949 - ספרות ואמנויות). בעבודותיו הוא מקצה תפקיד גדול לייצוג התודעה: על ידי שינוי מישור הזמן של הפעולה, הוא מראה את השינויים שההיסטוריה חוללה בנפש האדם.
חייו הפרטיים
ב-1955 הוא התחתן עם אלאונורה ז'וז'ה שבק. נולדה להם בת אחת: יהודית (1956).
Djesse Vol. 2
הסינגל הראשון מתוך האלבום, "Make Me Cry", יצא לאור ב-12 באפריל 2019. וידאו קליפ של 360° לסינגל פורסם ב-16 באפריל. ב-26 באפריל יצא הסינגל השני מהאלבום, גרסת כיסוי לשיר "Here Comes the Sun" של הביטלס, שהופקה בשיתוף פעולה עם דודי קלארק. קולייר וקלארק ביימו והקליטו בעצמם את הקליפ הנלווה לסינגל.
גרסת הכיסוי לשיר "Moon River" זכתה בפרס גראמי ל"עיבוד הטוב ביותר, אינסטרומנטלי או א-קאפלה" בטקס פרסי גראמי ה-62.
בניין ראנד מקנלי
בניין ראנד מקנלי (באנגלית: Rand McNally Building) היה גורד שחקים ששכן ברחוב אדמס 160–174 בשיקגו, אילינוי, ארצות הברית.
הבניין היה בעל 10 קומות ותוכנן בסגנון אסכולת שיקגו על ידי משרד האדריכלים ברנהם ורות (Burnham and Root). בנייתו הושלמה בשנת 1889 בעלות כוללת של 1 מיליון דולר אמריקאי.
בניין ראנד מקנלי היה הבניין הראשון בעולם שהשלד הנושא אותו היה עשוי כולו מפלדה ונחשב לפורץ דרך בזכות כך. שלד זה תמך לראשונה באופן מלא בבניין ונשא את כל משקלו ללא עזרת הקירות החיצוניים.
הבניין תוכנן עבור משרדי המוציא לאור ראנד מקנלי, שהעסיק 900 עובדים באותה תקופה. שאר המשרדים הושכרו לחברות שונות כדוגמת Chicago, Milwaukee, St. Paul and Pacific Railroad, ששכרה את קומות 2-3 ומנהלת התערוכה העולמית של שיקגו, ששכרה את קומות 4-5. חברת The Long Distance Telephone תמכה במערכת הטלפון, שאיפשרה להתקשר לניו יורק ונחשבה חדישה באותה עת.
הבניין נהרס בשנת 1911.
אולפנת הרא"ה
אולפנת הרא"ה (לשעבר: תיכון הרא"ה) היא אולפנה עירונית שש-שנתית לבנות ברמת גן. נקראת על שמו של הרב אברהם יצחק הכהן קוק.
היסטוריה
התיכון נוסד בשנת ה'תשי"ט-1958 כתיכון תורני-מדעי דתי לבנים ולבנות, על-ידי מייסדו ומנהלו הראשון שלמה הירש. בין השנים תשמ"ו-תשנ"ו (1985-1996) עמד בראשו הרב שלום כהנא. בשנת תשנ"ב (1991) נפתחה חטיבת-ביניים שיועדה לבנות בלבד, ובהמשך הוסב התיכון לאולפנה. החל משנת התשנ"ו (1996) עמד בראשות האולפנה הרב יהושע קמפינסקי עד לפרישתו בשנת תש"ף. ראש האולפנה כיום הוא הרב ישראל שפירא.
תכנים ומאפיינים
באולפנה תוכנית לימודית תורנית-מדעית, הכוללת את מגמות הלימוד: מחשבים, הנדסת תוכנה, פיזיקה, ביולוגיה, לימודי ארץ ישראל, ספרות ותיאטרון.
סאג
סאג (באנגלית: Saag; באורייה: ଶାଗ) הוא מאכל הודי הנפוץ במדינות תת-היבשת ההודית.
המאכל מורכב מתרד, זרעי חרדל, ברוקולי, עלי קולרד ותרד מלאבר הנטחנים או נקצצים דק ולהם מוסיפים גבינת צ'נה או בשר כבש.
נהוג לאכול סאג בארוחת הצהריים ולהגיש אותו בליווי רוטי, נאן או מאקי קי רוטי.
המאכל נחשב לנפוץ באזור אודישה אשר בצפון הודו ובמחוז פנג'אב בפקיסטן.
סטפנו אוסי
סטפנו אוסי (באיטלקית: Stefano Ussi ; 3 ספטמבר 1822–1901) היה צייר איטלקי, שנודע בתחילת דרכו בציורי ההיסטוריה שלו, ואחר כך בתיאור נושאים אוריינטלים.
ביוגרפיה
הוא נולד בפירנצה ולמד שם באקדמיה לאמנויות יפות אצל אנריקו פולסטריני. בין עמיתיו היו פייטרו בנבנוטי וג'וזפה בזאוולי.
לאחר לימודיו באקדמיה, נרשם כמתנדב למלחמת העצמאות האיטלקית הראשונה, במהלכה נפל בשבי הכוחות האוסטריים. לאחר שחזר לפירנצה, הוא זכה בפרס הטריאנלה על ציור "תחיית לזרוס" ב-1849, והציג עבודות בשנים הבאות בנושאים היסטוריים וספרותיים.
הוא מזוהה עם קבוצת הציירים מאקיאיולי - שהיו קבוצת ציירים מאזור פירנצה, שאפשר לראות בהם מבשרי האימפרסיוניזם מבחינת הנושאים והצבעים שהם ציירו. הוא זכה להצלחה רבה עם יצירתו "גירוש הדוכס מאתונה" שהוצג בפירנצה בתערוכה הראשונה בשנת 1861. הוא זכה בפרס בפריז בשנת 1867, על יצירתו המייצגת את הגירוש במאה ה-14 של השליט העריץ של פירנצה.
בתקופתו של אוסי, אירועי ימי הביניים קיבלו משמעויות פטריוטיות חדשות כאשר הממלכה האיטלקית הייתה בתהליכי גיבוש ואיחוד.
אוסי נחשב לאחד מהציירים האוריינטליים החשובים בתקופתו. הוא ביקר במצרים ב-1869 לרגל פתיחת תעלת סואץ, וחזר ב-1872 בהזמנת החדיב. יחד עם חברו, הצייר צ'זארה ביזאו. הוא ליווה משלחת דיפלומטית איטלקית למרוקו בשנת 1875. הרישומים הרבים שעשה במסעות אלו סיפקו לו חומר בשנים שלאחר מכן.
המשנה למלך מצרים הזמין ציור גדול המתאר ״עלייה לרגל למכה״.
ב-1880, בטורינו הוא הציג את ״פנטזיה מרוקאית״ וכן ״משפחה ערבית במדבר״. בשנת 1881 במילאנו, הוא הציג את ״החג של מוחמד בטנג'יר״. בין שאר יצירותיו ניתן למנות את ״הפרשים הערבים״.
הוא מת בפירנצה ב-1901.
אצטדיון ויקטוריה גיברלטר
אצטדיון ויקטוריה הוא אצטדיון כדורגל הממוקם סמוך לנמל התעופה של גיברלטר. האצטדיון משמש כמגרש הביתי של כל קבוצת הכדורגל בליגת העל של גיברלטר, ובנוסף גם כאצטדיונה הביתי של נבחרת גיברלטר בכדורגל. האצטדיון מכיל 5,000 מקומות ישיבה.
לאחר שאופ"א קיבלה את גיברלטר כחברה מלאה, הוחלט לבנות אצטדיון לאומי חדש, אשר היה צפוי להחליף את האצטדיון הנוכחי כיוון אינו עומד בתקנים של אופ"א, אולם באפריל 2017 ההתאחדות לכדורגל בגיברלטר רכשה את האצטדיון מממשלת גיברלטר והחליטה על שיפוץ האצטדיון על מנת שיעמוד בתקנים של אופ"א.
גליזה 208
גליזה 208 הוא כוכב הסדרה הראשית כתום (סיווג ספקטרלי של K7) בעל בהירות נראית מדרגה 8.6. הכוכב נמצא בקבוצת הכוכבים אוריון במרחק של 37.1 שנות אור (11.37 פארסק) מכדור הארץ. לכוכב מסה של 0.47 מסות שמש, טמפרטורה פניו היא 3,750 קלווין ובהירותו המוחלטת היא מדרגה 8.6 ששקולה לעוצמת הארה של כ-3% מעוצמת ההארה של השמש.
חישובים משנת 2010 מעלים השערה שהכוכב עבר במרחק של כ-5 שנות אור (1.537 פארסק) מכדור הארץ לפני כ-500,000 שנה.
הכוכב הוא כוכב משתנה מקבוצת RS בכלבי ציד.
תורת המודלים
תורת המודלים היא תחום במתמטיקה העוסק בחקר מודלים של תורות מתמטיות, תוך שימוש בכלים מלוגיקה מתמטית. מושאי המחקר העיקריים בתחום זה הם מבנים בשפות פורמליות, לרוב בלוגיקה מסדר ראשון. כיום מקובלת חלוקה של תורת המודלים לתורת המודלים הקלאסית (ובפרט classification theory), ליישומים של תורת המודלים באלגברה ולתורת המודלים הגאומטרית.
מבוא
תורת המודלים התפתחה במאה ה-20 מתוך הלוגיקה המתמטית. מוצאה ממשפט השלמות של גדל, שמאפשר לדבר על ספיקות ועל מודלים במקום על יכיחות. זו נקודת מבט שהביאה לגילויים של משפט הקומפקטיות ומשפטי לוונהיים-סקולם, שמהווים את הבסיס לתחום כולו.
מרגע שהוכחו שני המשפטים האלו, התחום הלך וצבר תאוצה:
במקביל, תורת המודלים כבר לא הסתפקה באפיון המודלים הקיימים לתורות מסדר ראשון ובהוכחת תכונות שלהם; פותחו שיטות לסיווג מודלים על פי עושרם המתמטי, ולא רק על פי עוצמתם. מכאן והלאה התפתחה תאוריה עשירה לאפיון מודלים של תורות שלמות בנות מניה.
ניתוח מודלים על סמך עושרם המתמטי
הכלים המודרניים המאפשרים לסווג מודלים כ'עשירים' הם טיפוסים - קבוצות עקביות של נוסחאות מסדר ראשון, המאפשרות להציג תכונה כלשהי של המשתנים בהם הן מנוסחות.
כל טיפוס מגלם בתוכו "תכונה" מסוימת, שיכולה להתקיים או לא להתקיים במודל. מודלים שמקיימים את התכונה הם מודלים שמממשים את הטיפוס; השאר משמיטים אותו.
באופן טבעי, מודלים שמממשים כמות טיפוסים גדולה נחשבים לעשירים - המודלים האלה נקראים מודלים רוויים. מודלים שמשמיטים טיפוסים רבים הם דלים; למשל, מודלים אטומיים, שמממשים את הכמות הקטנה ביותר של טיפוסים (מממשים אך ורק טיפוסים מבודדים).
לכל אחד מסוגי המודלים האלו קיימות תכונות רבות ומיוחדות, היוצרות תאוריה עשירה. תאוריה זו אפשרה, בין השאר, להוכיח משפטי מבנה רבים בתורת המודלים, בהם משפט הקטגוריות של מורלי, משפט "לעולם לא 2" של ווט ומשפט Ryll Nardzewsky.
מודלים רוויים
מודל M הוא רווי אם לכל קבוצת פרמטרים A שעוצמתו קטנה מעוצמת M, מתקיים אחד מהתנאים (השקולים) הבאים: במובן זה, המודל מקיים "כל תכונה הגיונית". לפיכך, מודלים רויים נחשבים לעשירים.
בהגדרה קיים חסם עליון על עוצמת קבוצת הפרמטרים - עוצמת M. החסם הכרחי; בלעדיו, תמיד קיים טיפוס שאינו ממומש במבנה (ה-1-טיפוס שבו המשתנה v שונה מכל איברי המבנה).
קיום מודלים רוויים
לא לכל התורות קיימים מודלים רוויים, ולעיתים הקיום מותנה בהנחות תורת-קבוצתיות; למשל, מהשערת הרצף המוכללת נובע כי בהינתן מונה אינסופי \kappa, לכל תורה שעוצמתה קטנה ממנו, קיים מודל רווי מעוצמה \kappa^+.
תכונות
כשקיימים מודלים רוויים, השימושים לכך רבים; למשל, קבוצות הן גדירות מעל קבוצת פרמטרים אם ורק אם הן מקובעות קבוצתית תחת אוטומורפיזמים המשמרים את הפרמטרים (באלגברה, למשל, כל שורש של פולינום גדיר מעל קבוצת המקדמים שלו. לכן, בהרחבת שדות אלגברית, אוטומורפיזמים אינם אלא תמורות על השורשים).
כל מודל רווי הוא אוניברסלי - מודל המשכן בתוכו אלמנטרית כל מודל מעוצמה הקטנה מעוצמתו. השימוש המקובל ביותר במודלים רוויים הוא ביצירת מה שמכונה "מודל מפלצת" - Monster Model - מודל רווי לתורה T מעוצמה \kappa, שהיא מונה אינסופי גדול ככל שנרצה. בכל פעם שדנים במודלים של תורה שלמה T, ניתן להניח שהם מעוצמה הקטנה מ-\kappa ולכן הם מהווים תתי מבנים אלמנטריים שלו - קיימת תועלת רבה בהתבוננות בכל המודלים כתתי מבנים של מודל עצום ומורכב אחד.
כל שני מודלים רוויים שווי עוצמה השקולים אלמנטרית הם איזומורפיים - כלומר, לכל תורה שלמה T קיים מודל רווי יחיד לכל היותר מכל עוצמה אינסופית - תכונה זו מאפשרת להוכיח את משפט קייזלר-שלח, לפיו שני מבנים הם שקולים אלמנטרית אם ורק אם יש להם על חזקות איזומורפיות.
דוגמאות למודלים רוויים
1. מבנה המספרים הרציונליים Q ביחס לסדר הטבעי עליהם - קל לראות שמבנה זה מממש כל טיפוס שלם מעל קבוצה סופית של פרמטרים.
2. כל שדה סגור אלגברית שאינו בן מניה הוא רווי - ניתן להתאים לכל טיפוס אידיאל בחוג הפולינומים מעל השדה; זהו חוג ראשי, ולכן כל אידיאל כזה נוצר על ידי פולינום אחד f. אם הטיפוס הראשוני אינו מבודד, הטיפוס לא יכול להכיל את הנוסחה f(x)=0 (שכן אז הנוסחה הזו מבודדת אותו), ולכן הוא מכיל את שלילתה; כלומר טיפוסים לא מבודדים ניתנים למימוש על ידי איברים טרנסצנדנטיים, ואלה קיימים בכל שדה סגור אלגברית שאינו בן מניה (מעל כל קבוצת פרמטרים מעוצמה הקטנה מעוצמת השדה).
3. אם תורה היא k-קטגורית למונה k שאינו בן מניה, אז המודל היחיד שלה מעוצמה k הוא רווי.
מודלים ראשוניים ואטומיים
מודל של תורה T הוא ראשוני אם קיים שיכון אלמנטרי שלו בכל מודל אחר של T.
זהו המודל הפשוט ביותר של התורה - "המינימום האפשרי" שנדרש על מנת לקיים אותה - ולכן לרוב מודלים ראשוניים נחשבים למודלים דלים. מלוונהיים-סקולם נובע כי אם לתורה T קיים מודל ראשוני, אז עוצמתו היא.
בכל מודל ראשוני בן מניה, כל טיפוס ממומש הוא מבודד. מודל שמקיים שכל טיפוס ממומש הוא מבודד נקרא מודל אטומי, וזהו זן נוסף של מודלים דלים.
מודל ראשוני שאינו אטומי אפשרי רק בשפות שאינן בנות מניה. למעשה, בקרב תורות שלמות בנות מניה הקשר בין מודלים ראשוניים לאטומיים הוא אף עמוק יותר: מודל הוא ראשוני אם ורק אם הוא אטומי ובן מניה. מתברר שמודלים אטומיים שווי עוצמה של תורה T שמממשים את אותם טיפוסים מעליה הם איזומורפיים; מכאן שאם לתורה קיים מודל ראשוני, אז הוא המודל הראשוני היחיד עד כדי איזומורפיזם.
משפטים חשובים
משפט Ryll-Nardzewski: משפט זה מאפשר לאפיין את התורות שיש להן בדיוק מודל בן מניה אחד עד כדי איזומורפיזם; אלה התורות ה--קטגוריות.
נמצאו (באופן בלתי תלוי, על ידי מספר חוקרים) התנאים השקולים הבאים לתורות בשפות בנות מניה, שיש להן מודלים אינסופיים:
משפט "לעולם לא 2" של ווט: ההצבעה על מודלים רוויים ואטומיים מאפשרת להוכיח שלא ייתכן שלתורה מסדר ראשון בשפה בת מניה יהיו שני מודלים בני מניה עד כדי איזומורפיזם (זהו משפט ווט - vaught's 'never 2' theorem). הסיבה לכך היא שניתן להוכיח שקיומם של שני מודלים בדיוק מחייבת שאחד מהם הוא ראשוני, והשני הוא רווי. מתוכם ניתן ליצור מודל שלישי, שהוא אינו ראשוני ואינו רווי, ולכן לא איזומורפי לאף אחד משני המודלים האלה.
משפט האיזומורפיזם של סקוט: נובע ממחקר מתקדם יותר בתורת המודלים, כשהמודלים אינם בלוגיקה מסדר ראשון. הרקע למשפט הוא פיתוחן של לוגיקות אינסופיות (בהן ניתן לכמת על מספר אינסופי של איברים, ולבצע קוניונקציות ודיסיונקציות אינסופיות). אחת מהן היא הלוגיקה, שהיא חזקה מהלוגיקה מסדר ראשון - היא עולה עליה בכך שניתן לבצע בה קוניונקציות ודיסיונקציות בנות מניה. משפט האיזומורפיזם של סקוט אומר שלכל מבנה בן מניה יש פסוק בלוגיקה המאפיין אותו עד כדי איזומורפיזם.
השערת ווט
שאלות רבות עולות בקשר למספר המודלים מעוצמה k, עד כדי איזומורפיזם, שיש לתורה T (לצורך הפשטות דנים בתורה שהיא בת מניה מסדר ראשון, ובעלת מודלים אינסופיים). נסמן מספר זה ב-I(T,k).
בפרט נחקרה שאלה זו לגבי הערכים שיכול לקבל : קל לראות שיש למונה זה חסם עליון, והוא. ממשפט "אף פעם לא 2" של ווט, מונה זה שונה מ-2. מצד שני, לכל מספר טבעי אחר n יש דוגמה לתורה T כך ש- =n. כך גם ל-. השערת ווט (vaught's conjecture) היא ההשערה שאלו האפשרויות היחידות: אם אינו בן מניה, אז עוצמתו היא כעוצמת הרצף. קל לראות שהיא נובעת בקלות מהשערת הרצף; אך ללא הנחת השערת הרצף מתקבלת בעיה קשה מאוד לפתרון.
משפט מורלי: מורלי (Morley) הגיע לפתרון חלקי לבעיה זו. הוא הוכיח שללא השערת הרצף, אם מניחים כי גדול מ-, אז עוצמתו היא בהכרח. הוכחת המשפט עושה שימוש כביר בלוגיקה אינסופית (אף על פי שניסוחו תקף ללוגיקה מסדר ראשון, ולכאורה לא מצריך מעבר כזה) ובתורת הקבוצות התיאורית.
אם כן, מחוזקים ממשפט מורלי, פתרון השערת ווט מצטמצם לשאלה האם קיימת תורה T עבורה שווה ל - \aleph_1. להוכיח שלא תיתכן תורה כזו, או לחלופין לתת דוגמה לתורה כזו (בהנחת שלילת השערת הרצף), פירושו לפתור את השערת ווט.
בעשור הקודם מצא החוקר רובין נייט (Robin Knight) דוגמה נגדית להשערת ווט. השערת ווט הוכחה עבור מחלקות מרכזיות של תורות, בהן תורות \omega-יציבות, תורות o-מינימליות, תורות של גרפים ומחלקות נוספות. לכן, עד העשור הקודם, הדעה הרווחת הייתה שהשערת ווט נכונה.
קמפינסקי
מלונות קמפינסקי (באנגלית: Kempinski S.A) היא רשת מלונות יוקרה בינלאומית שמרכזה בשווייץ.
מטה החברה יושב בעיר ז'נבה, אולם הרשת הוקמה בברלין בשנת 1897 כ-Hotelbetriebs -Aktiengesellschaft.
הרשת מפעילה כיום 76 מלונות חמישה כוכבים ב-31 מדינות. בתחילה בגרמניה ולאורך שנים התרחבה הרשת לחלקים אחרים של אירופה, המזרח התיכון, אפריקה, אסיה ואמריקה הלטינית.
המותג קמפינסקי זכה בתואר Best Brand בגרמניה לשנת 2011 בקטגוריית "ספק השרות הטוב ביותר".
היסטוריה
מלונות קמפינסקי היא קבוצת מלונות היוקרה הוותיקה באירופה. החברה נוסדה בשנת 1897 עם הקמת "Hotelbetriebs-Aktiengesellschaft" בברלין. במקביל הוקמה חברת מ' קמפינסקי ושות' שנוסדה על ידי ברתולד קמפינסקי, שנרכשה ידי "Hotelbetriebs Aktiengesellschaft" בשנת 1953.
ברתולד קמפינסקי נולד למשפחה ממוצא יהודי ב־10 באוקטובר 1843 בפוזנן (אז פרובינציה גרמנית, וכיום פולין). משפחת קמפינסקי כבר פעלה בהצלחה בסחר ביין משנת 1862. בשנת 1872 היא הרחיבה את עסקיה לברלין, שם פתח ברתולד קמפינסקי עסק של סוחרי יין בפרידריכשטראסה. בשנת 1889 פתח מסעדה, הגדולה בברלין באותו זמן, ברחוב לייפציגר.
מכיוון שלברתולד ולאשתו הלנה לא היה בן, הם הזמינו את חתנם ריכרד אונגר (1866–1947) להצטרף לעסק. ברתולד העביר לבסוף את המשרד לחתנו בתנאי שישמור על השם קמפינסקי. ברתולד קמפינסקי נפטר ב־14 במרץ 1910.
לצד פעילות בעסקי היין והמסעדנות, הקים ריכרד אונגר עסק נדל"ן גדול עד תחילת מלחמת העולם הראשונה. לאחר תקופה קצרה של קיפאון במהלך המלחמה, הוא מכר מוצרים מתוצרת עצמית תחת שם המותג קמפינסקי. העסק בברלין שגשג, כך שבשנת 1918 הוקם מלון קמפינסקי ברחוב קורפירסטנדאם 27, שם ממוקם כיום מלון קמפינסקי בריסטול. עשר שנים לאחר מכן, מ' קמפינסקי ושות' השתלטו על מלון "Haus Vaterland" בכיכר פוטסדאם.
כדי להימלט מאירועי מלחמת העולם השנייה היגרו ריכרד אונגר ומשפחתו לארצות הברית ו-מ' קמפינסקי ושות' הפך לחלק מ-Aschinger AG.
במסעדה בקורפירסטנדאם 27 פרצה אש מעט לפני תום המלחמה, ונכסים אחרים נפלו קורבן להפצצות. לאחר סיום המלחמה, בנו של ריכרד אונגר ונכדו של ברתולד קמפינסקי, ד"ר פרידריך אונגר, חזרו לגרמניה. בשנת 1951 החלה בניית בית מלון באתר המסעדה ההרוס, והיא נפתחה שנה לאחר מכן בשם מלון קמפינסקי במשך 20 שנה נהנה המלון המודרני והמתקדם מהמעמד של מלון היוקרה היחיד בברלין.
בשנת 1970 האספה הכללית של "Hotelbetriebs-Aktiengesellschaft" הצביעה לשנות את שמה ל "Kempinski Hotelbetriebs-Aktiengesellschaft". באותה שנה הוקמה שותפות עם חברת לופטהנזה במודל של השתתפות של 50 אחוז במלון ארבע העונות במינכן, בו כבר החזיקה לופטהנזה. בשנת 1977 קיבלה חברת המלונות את שמה הנוכחי בשם "(Kempinski Aktiengesellschaft (AG". במקביל, מלון קמפינסקי פרנקפורט Gravenbruch נוסף לקבוצה כמלון הגרמני הרביעי שלה.
בשנת 1985 רכשה לופטהנזה מניות בחברת קמפינסקי ובכך אפשרה לחברת המלונות להפעיל גם מלונות קמפינסקי בחו"ל. שנה לאחר מכן הקימו חברת קמפינסקי, לופטהנזה וחברת הפיננסים Rolaco S.A, את .Kempinski Hotels S.A, שמשרדה הראשי בז'נבה. בשנת 1993 חברת קמפינסקי רכשה את כל המניות בקמפינסקי S.A.
בנובמבר 1994, חברת .Dusit Sindhorn Company Ltd מבנגקוק רכשה את 52% ממניות רשת קמפינסקי.
משנת 2017, שני בעלי המניות הקיימים בחברת קמפינסקי AG הם בעל מניות מבחריין והחברה מתאילנד.
קמפינסקי בישראל
ב־2010 פורסם כי רשת קמפינסקי תקים מלון יוקרה בישראל ברחוב הרברט סמואל בתל אביב בהשקעה של 200 מיליון שקל.
HD 37017
HD 37017 הוא כוכב כפול הממוקם בקבוצת הכוכבים אוריון.
שני הכוכבים אשר מרכיבים את הכוכב הכפול מקיפים את מרכז מסתם המשותפת בזמן של 18.6556 יממות. הכוכבים ממוקמים בצביר הכוכבים NGC 1981.
יחסי ארצות הברית–חוף השנהב
יחסי ארצות הברית-חוף השנהב הם היחסים בין 'ארצות הברית לבין רפובליקת חוף השנהב. חוף השנהב היא אחת המדינות הפרו-אמריקאיות הדומיננטיות ביותר באפריקה ובעולם, כאשר נכון לשנת 2007 כ-88% מתושבי חוף השנהב תומכים בארצות הברית באופן נלהב (לעומת 85% בשנת 2002).
נשיא חוף השנהב הראשון פליקס הופואה-בואני ביקר בארצות הברית בשנת 1983, דבר שהוביל לביקור מזכיר המדינה האמריקאי ג'ורג' שולץ באביג'אן בשנת 1986.
לחוף השנהב שגרירות בוושינגטון די. סי. ואילו לארצות הברית שגרירות באביג'אן.
Djesse Vol. 3
Djesse Vol. 3 הוא האלבום השלישי בסדרת האלבומים Djesse ואלבומו הרביעי של המוזיקאי האנגלי ג'ייקוב קולייר. האלבום יצא לאור ב-14 באוגוסט 2020, על ידי חברת התקליטים הג'נגה רקורדס. Djesse הוא אוסף של ארבעה אלבומים שהוכרז ב-29 באוקטובר 2018, כל אלבום באוסף מייצג חלק אחר ביום.
בטקס פרסי גראמי ה-63, האלבום קיבל מועמדות לקטגוריית "אלבום השנה"; השיר "All I Need" קיבל מועמדות לקטגוריית "ביצוע ה-R&B הטוב ביותר"; והשיר "We Won't Hold You" קיבל מועמדות לקטגוריית "העיבוד הטוב ביותר, אינסטורמנטל וקולות".
יוויז'ן אייר
יוּוִיזְ'ן אייר בע"מ (באנגלית: UVision Air Ltd) היא חברה ישראלית שנוסדה ב-2011, העוסקת בפיתוח, ייצור ושיווק של טילים מתקדמים וחימוש משוטט באוויר לשימוש צבאי לכוחות הלוחמים ביבשה, באוויר ובים. מערכות החברה, הידועות בכינויין "הירו" (Hero), נועדו לתקיפה ממוקדת של מגוון מטרות בטווחים שונים.
לאור הביקוש ההולך וגדל לחימוש משוטט ברחבי העולם, החברה הקימה את חברת UVision USA Corporation בארצות הברית ואת חברת AVision Systems Private Ltd בהודו. לחברה שיתופי פעולה נוספים עם יצרנים ותעשיות ביטחוניות ברחבי העולם.
היסטוריה
החברה הוקמה בשנת 2011 בידי אנשי צבא ומחקר ישראליים, בהשקעה ובבעלות של חברת מגנוס השוודית.
ב-2015 החלה החברה מבססת את פעילותה בתחום החימוש המשוטט, האלוף במיל' יאיר נוה מונה לשמש יו"ר הדירקטוריון של החברה לאחר פרישתו מתפקידו כסגן הרמטכ"ל. מלבדו מעסיקה החברה שורה של אישי צבא ישראליים, בהם המנכ"ל הנוכחי, האלוף במיל' אבי מזרחי. בשנה זו ביקשה החברה לייצא מל"טים לנסיכות במפרץ הפרסי.
ב-2016 נחתם הסכם בין יוויז'ן לחברת ריית'יאון האמריקאית לשיווק ויצוא משותף של מוצרי החברה.
ב-2017 הציגה החברה לראשונה באירופה, בשיתוף פעולה עם ענקית האלקטרוניקה האירופית תאלס, את המשוטט "HERO 30" שניתן להפעלה בידי חייל בודד.
החברה רכשה את רכוש חברת אמית (EMIT), חברה לפיתוח מזל"טים שנוסדה בשנות ה-80 של המאה ה-20. בשלב מסוים התגלעה מחלוקת בין אנשי יוויז'ן אייר ובין מייסד אמית, ולאחר שחברת מגנוס רכשה גם את כל מניותיה של אמית ושינתה את שמה ל'יוויז'ן מחקר ופיתוח', הוא פוטר מהחברה. במשפט שניהל בין השנים 2014-2016 נגד התעשייה האווירית לישראל שהתייחס לתקופה שבה היה הבעלים של 'אמית', לא שיתפו אנשי יוויז'ן אייר פעולה עם עמדת התובע והוא תבע בתביעה נגזרת גם את החברה. תביעה זו נדחתה וכמוה גם הערעור שהגיש לבית המשפט העליון.
ב-2020 פורסם שהחברה פיתחה חימוש משוטט בשיתוף פעולה עם מילרם רובוטיקס האסטונית.
ב-2021 נחתם הסכם בין יוויז'ן לריינמטאל הגרמנית לשיווק מוצרים של יוויז'ן באירופה באותה שנה נבחרה יוויז'ן לשמש ספקית של חיל הנחתים של צבא ארצות הברית
תכונות וטכנולוגיה
החימושים המשוטטים מבית יוויז'ן בעלי מבנה אווירודינמי מיוחד המאפשר רמת דיוק טובה ופגיעה במטרות, מערכות חימוש מונחה וניווט מהמתקדמות בעולם, מגוון סוגי ראשי נפץ ושילוב מלא של מוקדי שליטה ובקרה המחוברים באמצעי תקשורת ועורקי נתונים - מספקים לכוחות הלוחמים, מענה מותאם ומדויק לצרכים המשתנים של המשימה.
המערכות מותאמות לטווחים, משך טיסה ולתנאי שטח ספציפיים ומשתנים. המערכות משמשות, בין היתר, למשימות טקטיות של איסוף מודיעין, מעקב ותקיפה ממוקדת של מגוון סוגי מטרות נייחות וניידות.
שיתופי פעולה
חברת יוויז'ן מקיימת שיתופי פעולה עם חברות שונות ברחבי העולם, עם צה׳׳ל וזרועותיו השונות וכן עם צבאות רבים בעולם וכן עם שותפים ולקוחות בינלאומיים נוספים במדינות נאט"ו, ארצות הברית, אירופה, מזרח אסיה ונסיכויות במפרץ הפרסי.
ברן גורמן
ברן יו וינצ'סטר גורמן (באנגלית: Burn Hugh Winchester Gorman; נולד ב-1 בספטמבר 1974) הוא שחקן ומוזיקאי בריטי יליד-ארצות הברית. הוא ידוע בעיקר בזכות הופעתו בתפקיד ד"ר אוון הרפר בסדרת הטלוויזיה "טורצ'ווד" (2006–2008), מהופעתו בתפקיד קארל טאנר בסדרת הטלוויזיה של HBO "משחקי הכס" (2013–2014), בתפקיד פיליפ סטרייבר ב"עלייתו של האביר האפל" (2012), בתפקיד ד"ר הרמן גוטליב בסרט "פסיפיק רים", מייג'ור אדמונד היולט בסדרה "המרגלים של וושינגטון" (2014), ומר הולי במותחן "קרימזון פיק" (2015).
קריירת משחק
גורמן הופיע בתפקיד אוון הרפר בשתי העונות הראשונות של סדרת המדע בדיוני של ה-BBC "טורצ'ווד". תפקידים נוספים שלו בטלוויזיה היו בסדרת המתח הקומית "Funland" ובסדרה "Bonekickers". הוא שיחק בתפקיד ויליאם גאפי בעיבוד של BBC One לרומן "בית קדרות" מאת צ'ארלס דיקנס, והופיע במותחן הפוליטי של ערוץ 4 "Low Winter Sun". בדרמה הטלוויזיונית "The Curse of Steptoe" של BBC Four גילם את התסריטאי ריי גלטון. בנוסף השתתף בתפקידי אורח בסדרות טלוויזיה שונות בהן "דיאל ופסקו", "חדר מיון", מרזיביט" ו"חקירות המפקח לינלי".
במרץ 2007 גילם גורמן את ג'ד באופרת הסבון "איסטאנדרס". הוא השתתף בעיבוד של ITV לרומן "אנקת גבהים" מאת אמילי ברונטה בתפקיד הינדלי ארנשו. ב-2011 כיכב בעיבוד השני ל-"The Runaway" מאת מרטינה קול, וב-2014 שיחק בתפקיד אדם, התפקיד הראשי בסדרה "Forever" של רשת ABC.
בקולנוע שיחק בסרטים "לאייר קייק", "הכלה של החבר שלי", "פנלופי", "פרד קלאוס" ו"צומת בחיים".
מ-2008 ועד 2009 שיחק גורמן בתפקיד ביל סייקס בהפקה מחודשת בווסט אנד של המחזמר "אוליבר!", וב-2010 היה מועמד על הופעתו לפרס Whatsonstage לשחקן המשנה הטוב ביותר במחזמר. ב-2011 שיחק לראשונה בתפקיד ראשי בסרט הקולנוע "Up There".
מוזיקה
גורמן הופיע במועדונים ועל במות ברחבי העולם לצדם של ננה צ'רי, רודני פ, וגרוב ארמדה. הוא השתתף בווידאו קליפים של The Streets. בשם הבמה B.B. Burn השתתף במופע ביטבוקס יחד עם שלמה, דיוקבוקס ו-A-Plus (אלכס טיו המוכר מ-The Million Dollar Homepage).
פרנטישק מיכל
פרנטישק מיכל (בצ'כית: František Michl; 20 בנובמבר 1901 – 4 ביוני 1977) היה צייר אקדמי, גרפיקאי צ'כי, ומעצב מקורי של סמל סקודה, "החץ המכונף". הוא נכלא בכלא פנקרק, ובמחנות הריכוז טרזין ופלוסנבירג לאחר מעצרו על ידי נאצים בגין הפגנה אנטי-פשיסטית בדומז'ליצה. לאחר המלחמה הוא נעצר ברפובליקה הסוציאליסטית הצ'כוסלובקית בגלל האזנה לרדיו האנטי-קומוניסטי.
ביוגרפיה
מיכל נולד בדומז'ליצה, במשפחה של יצרנית מברשות. לאחר שקיבל פרס כספי על זכייתו בתחרות עיצוב סמל חדש לתאגיד סקודה בפלז'ן - "החץ המכונף", מיכל הצעיר יכול היה ללמוד באקדמיה לאמנויות יפות בפראג, לבנות סטודיו משלו לציור בדומז'ליצה. הוא למד באקדמיה לאמנויות יפות בפראג בין השנים 1925 ו-1928. בין השנים 1922–1935 ערך סדרה של מסעות לימודים, בעיקר לצרפת, גרמניה, דלמטיה, יוון, איטליה, צפון אפריקה, קורסיקה, דרזדן, הולנד, האלפים, ובולגריה. בשנת 1927 הפך לחבר במספר אגודות אמנים צ'כיות. הוא קיבל שלושה פרסים מהאקדמיה הצ'כית למדעים ואמנויות על תרומתו לתרבות הצ'כית.
מיכל היה, בין היתר, מארגן העלייה לרגל המפורסמת לסנט לורנס בדומז'ליצה ב-13 באוגוסט 1939. אירוע זה הפך להפגנה האנטי-פשיסטית הגדולה ביותר בתקופת מלחמת העולם השנייה. זו הייתה גם אחת הסיבות למעצרו על ידי נאצים בכלא פנקרק, ואחריו מחנות ריכוז בטרזין ובפלוסנבירג בשנים 41–1940 ו-45–1943.
לאחר תום המלחמה הפך מיכל לפטרון התרבות במחוז דומז'ליצה, והוא התבקש גם להיות פרופסור באקדמיה לאמנויות בפראג; אבל, הוא לא קיבל את ההצעה. ב-1958, שלושה מציוריו ייצגו את האמנות הצ'כוסלובקית בתערוכה העולמית בבריסל.
מיכל, בהיותו רוח חופשית ואנטי-קומוניסטי, נכלא בכלא פילזן בשנת 1961. המשפט התבסס על ההאשמה כי האזין לרדיו ליברטי, שנחשב על ידי המשטר הטוטליטרי כבגידה. שמו הוכנס לרשימה השחורה ומשפחתו נרדפה.
הלחץ הפוליטי שהופחת ב-1967 פתח סיכויים חדשים לאמנותו של מיכל בצ'כוסלובקיה ומחוצה לה. במרץ 1968 הוצגו ציוריו במונטריאול. גלריית רולוס בניו יורק קנתה 165 ציורים בנובמבר 1968. הכנת התערוכה של מיכל בגלריה הלאומית של לונדון נקטעה על ידי הפלישה הסובייטית באוגוסט 1968.
זמן הנורמליזציה החזיר את האיסור על שמו של מיכל שלא הורשה להציג בפומבי את אמנותו. לאחר שבץ המוח הראשון שלו ב-1972, שהותיר חצי מגופו משותק, מיכל המשיך לצייר. רק לאחר השבץ השישי, מיכל נשאר מרותק למיטה עד מותו ב-4 ביוני 1977.
אוסקר ג'רג'
אוסקר ג'רג' (במקור גרוסמן, בהונגרית: György Oszkár; בודפשט, 27 בדצמבר 1882 – אושוויץ, 1944) היה משורר יהודי-הונגרי, מתרגם. אוסקר ג'רג' היה "משורר בעל עושר לירי ותרבותי, אחד מהמכירים הטובים ביותר בהונגריה של השירה הצרפתית ומתרגם ונאמן ונלהב שלה". לא היו לו הצלחות רועשות, "רק החסידים הנלהבים יותר של השירה עקבו אחריו בשקיקה בבדידותו בסקשפהרוואר."
ביוגרפיה
אוסקר ג'רג' נולד במשפחה יהודית כבנם של מור גרוסמן סוחר בדים מהעיר אסטרגום ושל רוזה הניג. רוב ילדותו עברה עליו ברובע 6 של בודפשט, בדירתם ברחוב קיראי 28. הוא היה בקושי בן שנה וחצי כשאמו מתה. אביו נישא מאוחר יותר בשנית, ובסך הכל נולדו שבעה ילדים בשני הנישואים יחד. בשנת 1903 הוא שינה את שם משפחתו מגרוסמן לג'רג'.
ג'רג' עבד במשך זמן קצר בכתב העת Revue de Hongrie, ואחר כך עבד כמורה. במחצית הראשונה של 1907 בעיר גיור, ב 1908–1909 בליפובה ומהסתיו של 1909 למשך שנה בדברצן, בשנת 1910 חזר לרובע 6 בבודפשט. בינתיים כתב ותרגם. כרך שיריו הראשון פורסם בשנת 1911, והוקדש לזכרה של אמו, שמתה צעירה (In memoriam, Debrecen, 1911). משנת 1910 לימד בבית הספר הריאלי באוז'הורוד במשך תשע שנים. באותה תקופה לימד שם גם הסופר (שהיה מועמד לפרס נובל לספרות בשנת 1935) דז'ה סבו. ג'רג' חזר לבודפשט בשנת 1920 בשל העברת זקרפטיה, על פי חוזה טריאנון, לשלטון צ'כוסלובקיה שקמה. מסתיו 1920 הוא היה מורה לשפה ההונגרית, הצרפתית, לספרות ולגאוגרפיה בבית הספר התיכון הריאלי בסקשפהרוואר במשך עשרים שנה.
ב־25 בדצמבר 1921 בסקשפהרוואר נשא לאישה את קטלין פרידמן (בתם של מארטון פרידמן ושל ינקה שטרסר) שהייתה צעירה ממנו בעשרים שנה. שתי בנות נולדו מנישואיהם: מגדולנה (1922) ואגנש (1924). בשנת 1932 הפך לסגן נשיא אגודת ורשמארטי, שהוקמה אז בעיר, וערך את שלושת הגיליונות הראשונים של מגזין הספרות והאמנות של האגודה בשם ואר (Vár) (1938). בשל מוצאו היהודי הוא נאלץ לוותר תחילה על תפרידיו באגודה ובעיתון ולאחר מכן עם פרסום החוק היהודי השני והחוק היהודי השלישי גם על ההוראה. בשנת 1940 יצא לגמלאות והשלים את הפנסיה שלו בשיעורים פרטיים.
בינתיים כתב, תרגם והתכתב רבות עם חבריו הסופרים והמשוררים וניסה, אם כי לא תמיד בהצלחה, לפרסם את יצירותיו בכרכים עצמאיים. במהלך מלחמת העולם השנייה אבדו כמה משיריו ומהתכתבויותיו. ב-6 ביוני 1944 גורשה יהדות העיר למחנה ריכוז, תחילה למפעל לבנים בפרברים וב-14 ביוני הועלו כולם לקרונות משא ונשלחו לאושוויץ-בירקנאו. ביניהם היה גם אוסקר ג'רג' עם אשתו, חמותו, שתי בנותיהם ונכדם בן ה-3. מתוכם רק שתי הבנות הצעירות הצליחו לשרוד את השואה. תחילה הועברו מאושוויץ לקאופרינג, תת מחנה של דכאו. מאוחר יותר, לאחר השחרור, שתיהן מצאו את מולדתם החדשה בקנדה.
בשנת 1947, ביום הולדתו ה-65, נערך טקס זיכרון לכבוד אוסקר ג'רג', שם נשא עמיתו לשעבר לאסלו קרדוש נאום זיכרון. לוח הזיכרון שלו נחנך ב-15 במרץ 1948, על קיר בית הספר שלו לשעבר, כאשר המשורר פרנץ ינקוביץ' הספיד את מורו לשעבר.
יצירתו הספרותית
ג'רג' החל לכתוב שירה ולתרגם במהלך שנות האוניברסיטה. הוא ביקר בתרגילי הסגנון של לאסלו נדיישי, בהם השתתפו, בין היתר, בלה באלאז', דז'ה קוסטולאני ומיהאי באביץ', איתם התיידד והתכתב במשך תקופה ארוכה. הוא כתב רבות במהלך חייו, אך יחסית מעטים משיריו פורסמו. הוא פרסם שלושה כרכים משיריו המקוריים במהדורות קטנות. כסיכום יצירתו הוא רצה להוציא כרך של 140 שירים בשנת 1942, אך הדבר לא היה אפשרי במצב ההיסטורי הנתון. רבים משיריו נותרו בכתבי יד ונעלמו או הושחתו במהלך המלחמה.
בנוסף לשירה עסק גם בפרוזה, בכתיבת סיפורים קצרים ובמחקרי היסטוריה ספרותית, אך כמעט ולא פרסם אף אחד מהם. בסך הכל הופיעו שש עבודות אפיות של פרוזה (סיפורים קצרים וסיפורי מסע) בעיתונים השונים ברחבי הונגריה. הרבה יותר מזה נשאר בכתב היד.