cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
נזלי סברי
שנים מאוחרות
בעקבות גירושיה של בתה פתחייה מבעלה, נזלי עברה לגור בדירה קטנה בווסטווד, לוס אנג'לס. לאחר מכן בתה פתחייה הצטרפה אליה, לאחר ששבה משהות זמנית בהוואי.
כדי לכסות חובות אליה נקלעה, ב-1975 שלחה מספר תכשיטים למכירה פומבית של חברת סותבי'ס, ביניהם הכתר שלה (הכולל 720 יהלומים השוקלים 274 קרט), ומחרוזת צרפתית מ-1938. השניים נמכרו 127,500 דולרים ו-140,000 דולרים בהתאמה. למרות זאת, נזלי ובתה החלו בהליכי פשיטת רגל. ב-1978 גם תכשיטיה של פתחייה נמכרו לשם כיסוי חובות.
מורשת
ב-2008, רואיה ראשיד הוציאה לאור ספר כל המלכה נזלי סברי, בשם "נזלי, מליכה פי אל-מנפא" (نازلي ملكة في المنفى; נזלי, מלכה בגלות). ב-2010, סדרה בטלוויזיה המצרית שהתבססה על הספר, סיפקה תיאור של חייה של המלכה סברי, המלכה בגלות, בכיכובה של השחקנית המצרית נדיה אל ג'ונדי. המחרוזת של המלכה נזלי סברי הופיעה שוב במכירה של סותבי'ס בדצמבר 2015.
פונקציית עבודה
פונקציית העבודה בפיזיקה של מצב מוצק היא האנרגיה המינימלית (שבדרך כלל נמדדת באלקטרון וולט) הדרושה כדי להוציא אלקטרון ממוצק אל בדיוק מחוץ למשטח המוצק (או האנרגיה הדרושה כדי להוציא אלקטרון מאנרגיית פרמי אל הריק). "בדיוק" מחוץ למשטח המוצק פירושו שהאלקטרון רחוק מהמשטח בסקלה האטומית אבל עדיין קרוב למשטח בסקלה מקרוסקופית. פונקציית העבודה היא תכונה אופיינית של כל פאזת מוצק שהיא של חומר בעל רמת פס הולכה (בין אם ריקה או מלאה חלקית). עבור מתכת, רמת פרמי היא בתוך פס ההולכה, מה שמעיד על כך שפס ההולכה מלא באופן חלקי.
פונקציית עבודה פוטואלקטרית
פונקציית העבודה היא האנרגיה המינימלית שצריך לתת לאלקטרון כדי לשחרר אותו מהמשטח של חומר מסוים. באפקט הפוטואלקטרי, עירור אלקטרון מושג באמצעות בליעה של פוטון. אם האנרגיה של הפוטון היא גבוהה יותר מאנרגיית העבודה של החומר, פליטה פוטואלקטרית מתרחשת והאלקטרון משתחרר מהמשטח. אנרגיה עודפת של הפוטון מתבטאת בזה שהאלקטרון המשוחרר הוא בעל אנרגיה קינטית גדולה מאפס. פונקציית העבודה הפוטואלקטרית היא:
כאשר h הוא קבוע פלנק ו-f_0 היא התדירות המינימלית של הפוטון הדרושה כדי ליצור פליטה פוטואלקטרית.
פונקציית עבודה תרמיונית
פונקציית העבודה היא חשובה גם בתאוריה של פליטה תרמיונית. כאן האלקטרון מקבל את האנרגיה מחום מאשר פוטונים. לפי משוואת ריצ'רדסון דושמן צפיפות זרם האלקטרונים הנפלט, J (A/m2), קשורה לטמפרטורה המוחלטת T דרך המשוואה:
כאשר W היא פונקציית העבודה של המתכת, k הוא קבוע בולצמן וקבוע הפרופורציה A, שנקרא קבוע ריצ'רדסון, ניתן על ידי
כאשר m ו-e- הם המסה והמטען של האלקטרון, כאשר h הוא קבוע פלנק.
פליטות תרמיוניות - אלקטרונים שבורחים מחוט התיל המחומם הטעון שלילית (קתודה חמה) - היא חשובה בהפעלה של שפופרות ריק. לטונגסטן, הבחירה הנפוצה לחוטי התיל של שפופרות ריק, יש אנרגיית עבודה של בערך 4.5 אלקטרון וולט, ומספר תחמוצות יכולות להוריד אותה באופן ניכר.
שינויים בערך פונקציית העבודה
במוליך למחצה פונקציית העבודה היא הזיקה האלקטרונית (פער האנרגיה בין פס המוליכות לבין רמת הוואקום) בתוספת המרחק שבין רמת פרמי לבין פס המוליכות. מכיוון שרמת פרמי משתנה כתלות בסימום החומר, הרי שפונקציית העבודה תשתנה גם היא בהתאם לרמת הסימום. כך, פונקציית העבודה הנמוכה ביותר תושג כאשר יהיה סימום מקסימלי מסוג N, כך שרמת פרמי תתלכד עם פס המוליכות. במצב זה פונקציית העבודה תהיה שווה לזיקה האלקטרונית.
מדידת פונקציית העבודה
שיטות של הקבוצה הראשונה גורמות לפליטה אלקטרונית מן המשטח מהדגימה באמצעות בליעת פוטון, באמצעות טמפרטורה גבוהה (פליטה תרמיונית), באמצעות שדה חשמלי או באמצעות מנהור אלקטרוני.
כל השיטות היחסיות עושות שימוש בהבדל בפוטנציאל המגע בין הדגימה ואלקטרודת התייחסות.
שיטות שמבוססות על פליטה כתוצאה מהארה
ספקטרוסקופיית פליטה פוטואלקטרונית (PES) היא המונח הכללי לטכניקות ספקטרוסקופיות המבוססות על האפקט הפוטואלקטרי. במקרה של ספקטרוסקופיה פוטואלקטרונית אולטרה-סגולה (UPS) המשטח של דגימת מוצק מוקרן באור אולטרה-סגול (UV) והאנרגיה הקינטית של האלקטרונים הנפלטים עוברת אנליזה. מכיוון שאור אולטרה סגול הוא קרינה אלקטרומגנטית עם אנרגיה hf נמוכה מ-100eV הוא מסוגל לעקור בעיקר אלקטרוני ערכיות. כתוצאה מהמגבלות של עומק הבריחה של אלקטרונים במוצקים, שיטת UPS מאוד תלויה בפני השטח, שכן עומק המידע הוא בטווח של 2-20 שכבות עצמיות (1-10 ננומטר). הספקטרום המתקבל בניסוי משקף את המבנה האלקטרוני של הדגימה ומספק מידע על מאפיינים של הדגימה כגון צפיפות המצבים בה, אכלוס המצבים, ופונקציית העבודה.
שיטות שמבוססות על פליטה תרמיונית
שיטת עצירת הדיודה היא אחת השיטות הפשוטות והוותיקות ביותר למדידת פונקציות עבודה. היא מתבססת על הפליטה התרמיונית של אלקטרונים מגוף מחומם. צפיפות הזרם הנפלט J של אלקטרונים מהדגימה תלויה בפונקציית העבודה W של הדגימה וניתנת על ידי משוואת ריצ'רדסון דושמן כאשר A, קבוע ריצ'רדסון, הוא קבוע אופייני של החומר. צפיפות הזרם עולה מהר מאוד עם הטמפרטורה ויורדת באופן מעריכי עם פונקציית העבודה. שינויים בפונקציית העבודה יכולים להיקבע בקלות באמצעות הפעלת מתח עצירה בין הדגימה ומקור האלקטרונים, כך ש-W מוחלף ב-W + eV במשוואה למעלה. ההבדלים במתח העצירה הדרוש בזרם קבוע שקול לשינוי בפונקציית העבודה, זאת כל עוד מניחים שפונקציית העבודה והטמפרטורה של מקור האלקטרונים קבועה.
ניתן גם להשתמש במשוואת ריצ'רדסון דושמן כדי לקבוע את פונקציית העבודה של דגימה באמצעות שינוי הטמפרטורה שלה. ארגון מחדש של המשוואה נותן. הקו שמופק בהצגה של W/k כתלות ב-1/T יהיה בעל שיפוע של W/k ויאפשר לקבוע את פונקציית העבודה של הדגימה.
איווה סיטי
איווה סיטי (באנגלית: Iowa City) היא בירת מחוז ג'ונסון במדינת איווה בארצות הברית. העיר שוכנת על גדות נהר איווה במזרח המדינה. בעיר מתגוררים 67,862 תושבים (נכון ל-2010), והיא העיר החמישית מבחינת גודל אוכלוסייתה באיווה. במטרופולין של העיר מתגוררים 152,586 תושבים (נכון ל-2010).
היסטוריה
המקור של העיר הוא בחוק שעבר באספת הנבחרים של טריטוריית איווה ב-21 בינואר 1839, לפיו תעבור בירת הטריטוריה לעיר חדשה שתיקרא איווה סיטי, בעקבות יוזמה של מושל הטריטוריה רוברט לוקאס להעביר את בירת הטריטוריה מברלינגטון קרוב יותר למרכז הטריטוריה.
ב-1 במאי באותה שנה נקבע המקום בו תוקם העיר והעבודות החלו כעבור חודש. ב-1841 הבירה עברה באופן רשמי מברלינגטון לאיווה סיטי וב-1842 הושלמה בניית בניין הקפיטול החדש של הטריטוריה. איווה סיטי המשיכה להיות הבירה גם כשהטריטוריה קיבלה מעמד של מדינה ב-1846, אך ב-1857 הבירה עברה לדה מוין.
תחבורה
בקרבת העיר עובר כביש בין-מדינתי 80 המקשר בין סן פרנסיסקו בקליפורניה ובין טינק בניו ג'רזי.
ג'סיקה טאק
ג'סיקה טאק (באנגלית: Jessica Tuck; נולדה ב-19 בפברואר 1963) היא שחקנית אמריקאית.
ביוגרפיה
טאק נולדה בניו יורק. היא בעלת תואר שני בפסיכולוגיה מאוניברסיטת ייל.
טאק התפרסמה כששיחקה באופרת הסבון "לחיות את החיים" ועל תפקידה הייתה מועמדת לפרס אמי ול"פרס אופרות הסבון".
בין השנים 1999 ל-2005 היא כיכבה בסדרת הדרמה המשפטית "המשפט של איימי". שיחקה גם בסרטים "המזכירה", "היי סקול מיוזיקל 2" ו"היי סקול מיוזיקל 3". ב-2008 לוהקה לסדרת הדרמה "דם אמיתי".
היא ביצעה הופעות אורח ביותר מחמישים סדרות טלוויזיה. ביניהן, "ימי חיינו", "סיינפלד", "בוסטון ליגל", "מסובך", "האנטומיה של גריי", "ליזה על פי דרישה", ובין היתר בסדרות הטלוויזיה "שחור-כזה" ו"צרות טובות" ב-2019.
בשנת 2020 החלה לשחק בסדרת הטלוויזיה "העלאה" באמזון פריים וידאו, בתפקיד אימו של ניית'ן (רובי אמל), ובאותה שנה ביצעה הופעות אורח גם בסדרות הטלוויזיה "שריפות קטנות בכל מקום", "מוקד 911" ו"המתמחה".
בשנת 2021 שיחקה בסדרה "B Positive" של רשת CBS.
טאק נשואה ואם לבת.
ויקיפדיה הסקוטית
ויקיפדיה הסקוטית (בסקוטית: Wikipædia) היא הגרסה הסקוטית של ויקיפדיה ומנוהלת על ידי קרן ויקימדיה. כיום הויקיפדיה הסקוטית מכילה כ-36,000 ערכים, אך בעבר היו בה כ-58,000 ערכים, כשקרוב ל-20,000 נכתבו בידי משתמש שלא הכיר את המבנה הדקדוקי של השפה נמחקו עקב התגלות המעשה.
היסטוריה
בשנת 2020 משכה ויקיפדיה הסקוטית תשומת לב רבה לאחר שפוסט באתר Reddit ציין כי בפרויקט ישנו מספר גבוה במיוחד של ערכים שנכתבו בסקוטית באיכות נמוכה מאוד על ידי תורם פורה יחיד שערך בוויקיפדיה הסקוטית מאז גיל 12 מבלי לדעת את השפה הסקוטית. לפחות 20,000 ערכים נוצרו על ידי נער אמריקני שאינו דובר את השפה, וכתב מבלי להשתמש בניבים סקוטים מקוריים או במבנה דקדוקי, והשתמש במילון מקוון אנגלי-סקוטי, כדי לתרגם בצורה גסה קטעי ערכים מוויקיפדיה האנגלית. פרופסור רוברט מקול מילאר, יו"ר הבלשנות והשפה הסקוטית באוניברסיטת אברדין, אמר כי רמת הערכים מראה "ידע מוגבל מאוד הן של הסקוטית המודרנית והן על ביטויים קודמים שלה".
נורידג'ווק
נורידג'ווק (אנגלית: Norridgewock) היה כפר אינדיאני וגם של אנשי אבנאקי ("אנשי השחר") ילידי "העמים הראשונים" באמריקה, שבט מזרח אלגונקיאני בארצות הברית ובקנדה. הצרפתים תושבי "צרפת החדשה" קראו לכפר קנבק. השבט כבש שטח בתוך מדינת מיין. בתקופות הקולוניאליות היה אזור זה שנוי במחלוקת בין קולוניסטים בריטים וצרפתים, והשתרע לאורך הגבול המערבי של אקדיה, בגדה המערבית של נהר קנבק.
עדויות ארכאולוגיות זיהו כמה אתרים שונים הקשורים ליישוב המכונה נורידג'ווק. האחרון, בו היה המסיון של הכומר הישועי הצרפתי סבסטיאן רייל, נקרא כעת ״האזור העתיק״, ונמצא במדיסון. אתרים אחרים ממוקמים בסמוך בסטארקס ובעיירה של ימינו נורידג'ווק. שלושה מאותם אזורים משמעותיים מבחינה היסטורית וארכאולוגית הוגדרו באופן קולקטיבי כמחוז הארכאולוגי נורידג'ווק, ציון דרך היסטורי לאומי.
כפר נורידג'ווק
נורידג'ווק הוא שיבוש של המילה נאנראנטסוק, שמשמעותה "אנשי המים הדוממים בין המפלים". הכפר הראשי שלהם, שנקרא גם נורידג'ווק, היה ממוקם בסמוך ל-44.767 מערב° וצפון 69.8833 מעלות.
"על מישור שנמצא בעיקול רחב של נהר קנבק, מול מפגשו עם נהר סנדי", תיאר החייל והמודד ג'וזף הית' בשנת 1716 את המקום, כמצודה מרובעת המוקפת בגדר כניסה בגובה של כ-2.7 מ', כשכל צד אורכו 49 מטר עם שער במרכזו. קירות המצודה פנו לכיוונים העיקריים של רוחות השמיים. שני רחובות קישרו בין השערים ויצרו כיכר פתוחה במרכז שסומן על ידי צלב גדול. החומה הקיפה 26 בקתות "שנבנו הרבה אחרי "האחוזה האנגלית" - ככל הנראה מעצים.
סירות קאנו עגנו לאורך הנהר. שדות נרחבים עובדו בקרבת מקום לגידול תירס, חיטה, שעועית, דלעת. פעמיים בשנה, בקיץ ובחורף, השבט בילה כמה חודשים על שפת הים בצייד ודייג דגים, כלבי ים, צדפות ועופות ים.
צרפת טענה לריבונות בנהר קנבק כיוון שהוא סיפקה נתיב פוטנציאלי לפלישה לקוויבק (כפי שהפגין זאת בנדיקט ארנולד בשנת 1775). האנגלים טענו לריבונות בנהר סנט ג'ורג' מכיוון שהם החזיקו בשטח, אף על פי שבהסכמים שהם היו חתומים עליהם, צוין לעיתים קרובות, שהם רק מעניקים את הזכות לשימוש בשטח לציד, לדייג או למעבר בטוח. הצרפתים התעקשו כי לא ניתנה סמכות למכירת אדמות, שכן שטח אבנאקי היה שייך לשבט כולו. צרפת ואנגליה היו במצב שלום, וצרפת החדשה לא יכלה לנקוט בפעולות גלויות נגד ההתנחלויות באזור המחלוקת. במקום זאת, הממשלה הצרפתית העסיקה בסתר את האינדיאנים, בהדרכת מיסיונרים ישועיים צרפתים, כדי למנוע את התרחבות הריבונות האנגלית. מיסיונרים בעלי נאמנות כפולה לכנסייה ולמלך הוטמעו בתוך שטחי האבנאקי על נהרות פנובסקוט, סנט קרוקס וסנט ג'ון. עם זאת, כפר נורידג'ווק נחשב לותיק ביותר השולט באזור קוויבק.
בשנת 1694 הגיע האב סבסטיאן רייל (או ראסלה) לנורידג'ווק כדי להקים מיסיון ישועי, בית הספר הראשון במיין. הוא בנה קפלה בשנת 1698, ולמרות התנגדויות רייל המיר את מרבית התושבים לקתוליות הרומית. הקפלה נשרפה בשנת 1705, אך היא הוחלפה בכנסייה בשנת 1720. היא עמדה עשרים צעדים מחוץ לשער המזרחי, ומידותיה היו אורך 18 מ', רוחב 7.6 מ', עם 18 מ'ותקרה גבוהה. במכתב משנת 1722 שנכתב לג'ון גוטה, הכנסייה תוארה על ידי ג'ונסון הרמון וג'וזף הית' כבניין גדול ונאה מבולי עץ מעוטר בתמונות וקישוטים רבים כדי לרצות את האינדיאנים. האב רייל, שדיבר בשפת אבנאקי בשטף, שקד בענייני האזור. "השפעתו המדהימה על דעתם" עוררה חשד שהוא מסית לעוינות כלפי הבריטים הפרוטסטנטיים, בהם הוא ראה כופרים.
מלחמת המלך ויליאם
במהלך מלחמת המלך ויליאם, ב־18 ביולי 1694, פשטו החייל הצרפתי קלוד-סבסטיאן דה וילייה עם כ-250 אנשי האבנאקי מנורידג'ווק בפיקוד "סאגמור", שלהם בשם בומזין (או בומוזין) על היישוב האנגלי דוראם, ניו המפשייר. הם ביצעו את "טבח נהר פרל". הצרפתים והאבנאקי הרגו 45 מתיישבים אנגלים ולקחו 49 שבויים נוספים, שרפו את מחצית הכפר. הם השמידו את היבולים והרגו את כל בעלי החיים וגרמו לרעב ויגון לניצולים.
מלחמת המלכה אן
כשפרצה מלחמת המלכה אן, "צרפת החדשה" וניו אינגלנד שוב נלחמו על הגבול בין ניו אינגלנד לאקדיה, מושל מסצ'וסטס ג'וזף דודלי קבע בשנת 1703 ועידה עם נציגי השבטים, כדי להציע להם להישאר נייטרליים. אבל התרחש ההפך - בחודש אוגוסט אנשי נורידג'ווק הצטרפו לכוח גדול יותר של צרפתים ואינדיאנים, בפיקודו של אלכסנדר לנף דה ביובאסין, ותקף את וולס במערכה על החוף הצפוני-מזרחי. האב רייל נחשד בעיני רבים כמי שהסית את השבט נגד האנגלים מכיוון שהתנחלויותיהם ובתיהם התפשטו על אדמת אבנאקי, אך גם כי הם היו פרוטסטנטים ולכן נחשבו ככופרים. המושל דודלי קבע פרס על ראשו של רייל. בחורף 1705 נשלחו 275 חיילים בריטים בפיקודו של קולונל ווינתרופ הילטון כדי לתפוס את רייל ולהרוס את הכפר. רייל הוזהר בזמן, ונמלט ליער עם ניירותיו, אך המיליציה שרפה את הכפר ואת הכנסייה.
עם חתימת חוזה אוטרכט והסכם פורטסמות' (1713), הוחזר השלום בין צרפת לאנגליה. תנאי האמנה דרשו מהצרפתים להעביר את אקדיה לאנגלים. גבול אקדיה נותר במחלוקת. שתי המדינות לא הסכימו, וכתוצאה מכך גבולות אימפריאליים בין קוויבק למחוז מפרץ מסצ'וסטס נותרו לא ברורים ובמחלוקת עד להסכם פריז בשנת 1763. בשנת 1713 ביקשו תושבי נורידג'ווק להגיע למצב שלום עם האנגלים בהסכם פורטסמות', והוקמו תחנות סחר אנגליות באדמותיהם. אחרי הכל, ניתן היה להחליף עורות ביבר ועורות אחרים בסחורות זולות לאחר מסע של יום או יומיים. בהשוואה לזמן שנדרש לנסוע לקוויבק במעלה נהר הקנבק, עם המפלים והמיסים שלה, במשך 15 יום.
מלחמתו של האב רייל
אולם קבלתם את האנגלים דעכה כשהאב רייל עורר והתסיס את השבט כנגד התנחלויות של האנגלים שבאו בעקבות תחנות הסחר. הוא שכנע את אנשי האבנאקי שהם צריך להחזיק בשטחם עבור ילדיהם. ב־28 ביולי 1721 מסרו 250 אנשי האבנאקי מכתב בג'ורג'טאון המופנה למושל סמואל שוטה, בדרישה שהמתנחלים האנגלים יעזבו את אדמות אבנאקי. אחרת הם ייהרגו והיישובים שלהם נהרסו.
יופימיה לופטון היינס
מרטה יופימיה לופטון היינס (באנגלית: Martha Euphemia Lofton Haynes; 11 בספטמבר 1890 - 25 ביולי 1980) הייתה מתמטיקאית ומחנכת אפרו-אמריקאית. ידועה בעיקר בשל היותה האישה האפרו-אמריקאית הראשונה שקיבלה דוקטורט במתמטיקה, מהאוניברסיטה הקתולית של אמריקה.
נורידג'ווק
פשיטה על נוררידג'וק (1722)
בתגובה, פשטו על האינדיאנים מנורדג'ווק בינואר 1722 300 חיילים אנגלים בפיקודו של הקולונל תומאס וסטברוק. הם גילו את הכפר כמעט שומם, כששעריו פתוחים לרווחה. השבט נעלם לצייד. החיילים חיפשו אחר רייל אך מצאו רק את מסמכיו, כולל מכתבים של מושל צרפת החדש, וודרוי. במסמכים הובטחה לאינדיאנים תחמושת בגין פלישותיהם והתקפותיהם על הבריטים.
יופימיה לופטון היינס
קריירה והישגים
ד"ר היינס תרמה רבות למערכת החינוך במחוז קולומביה, היא לימדה בבית הספר הציבורי של וושינגטון הבירה במשך 47 שנים והייתה לאישה הראשונה לעמוד בראש מועצת בית הספר. היא לימדה מתמטיקה לכיתה א' בבתי הספר גאריסון וגארפילד וגם בבית הספר התיכון ארמסטרונג. שימשה כראש החוג למתמטיקה בתיכון בדנוור. לאחר מכן נהפכה לפרופסור ושימשה ליו"ר החטיבה למתמטיקה ועסקי חינוך, מחלקה אותה היא יצרה. לאחר שפרשה ב-1959 ממערכת החינוך המשיכה ללמד לעיתים במשרה חלקית באוניברסיטת הווארד. בנוסף כחלק מפעילותה החברתית כיהנה כסמנכ"ל הראשון של מועצת הנשים הקתוליות, חברת ועדה של האספה הלאומית לשלום חברתי, וכן חברת ליגת נשים מצביעות וחברת האגודה של נשות האקדמיה. כפועל יוצא מפעילות חברתי זו הוענק לד"ר היינס פרס האפיפיור לתרומה חברתית מהכנסייה הקתולית.
תרומות
היינס תרמה רבות למעמד האישה בארצות הברית ובעולם, וההישג הדוקטורט שלה במהרה התפשט ברחבי ארצות הברית וכן בכל העולם. בנוסף במהלך חייה ד"ר היינס פתחה קרן נאמנות שמטרתה הייתה לתמוך באוניברסיטה הקתולית שהרוויחה 700,000 דולר. במהלך חיה הרבה מוסדות חינוך אימצו את שיטות החינוך שלה, ומאמצים אותם עד היום.
נורידג'ווק
פשיטה על נוררידג'וק (1722)
השבט נקם בגין הפלישה לכפר, על ידי תקיפת התנחלויות בקנבק, הם שרפו את היישוב ברונזוויק ב־13 ביוני 1722. בחלק מהפשיטות ליווה האב רייל, כשמדי פעם הרשה לעצמו להיראות בין התוקפים. ב־25 ביולי 1722 הכריז מושל מסצ'וסטס סמואל שוטה מלחמה על האינדיאנים המזרחיים.
הקרב על נורידג'ווק (1724)
סמוך לשעה 15:00 בערב ב־23 באוגוסט 1724, תקפו כוחות אנגלים בפעם האחרונה את נוררידג'ווק. כוח של 208 חיילים עזב את פורט ריצ'מונד והתפלג, והשאיר כ-80 חיילים בפיקודו של סרן ג'רמיה מולטון. המיליציה התקרבה בשקט לכפר. אינדיאני שזיהה אותם נבהל שהגיח מתוך אוהלו השמיע קולות מלחמה והסתובב כדי לקחת את רובה המוסקט שלו. הנשים והילדים החלו צורחים ורצו מהבתים לשחות מעבר לנהר ולברוח ליער. לאותה נקודה כיוון הגדוד אש קטלנית. החיילים ירו שוב ושוב, ואז נסוגו מעבר לנהר והותירו 26 הרוגים ו-14 פצועים בקרב האינדיאנים. בומזין (או בומזין), שתקף עם סבסטיאן דה וילייה את ניו המפשייר ב־18 ביולי 1694, וטבח בנהר האויסטר - נורה ונהרג. בינתיים, מבקתה אחרת ירה האב רייל על החיילים. הוא סירב להיכנע, נורה בראשו תוך שהוא טוען מחדש את אקדחו.
קרקפותיהם של המתים נאספו עבור המפקדה בבוסטון. החיילים שדדו 3 חביות אבק שרפה, יחד עם כמה אקדחים, שמיכות וקומקומים, לפני שהם חזרו לסירות שלהם לחצות את מפלי טקוניק. אחד המוהוקים שהיו מצורפים לכוח, איש אמיץ בשם כריסטיאן, נותר מאחור כדי להצית את הכפר והכנסייה ואז הצטרף למיליציה. 150 הניצולים מנורידג׳ווק חזרו למחרת לקבור את ההרוגים. בהמשך, נטשו מרביתם של האזור ועברו להתגורר בסן-פרנסואה ובבקנקור בקוויבק. אולם כעבור מספר שנים, ניצולים רבים חזרו לקנבק העליון מקוויבק, ומיסיונר ישועי, בשם ז'אק דה סירן, הוטל טיפולם הרוחני.
מורשת
בחקירה ארכאולוגית של האזור העתיק בכפר, זוהו שלושה אזורים נפרדים הקשורים מבחינה היסטורית לשם "נורידג׳ווק". האתר הראשי באולד פוינט תועד זה מכבר, והוא נרשם בפנקס הלאומי של מקומות היסטוריים בשנת 1973 כ"אנדרטת פוינט העתיקה וסבסטיאן רייל ". שם התקיים טקס זיכרון בשנת 1833.
אתר שני בשם ״חוות טרייסי״ ממוקם כ -500 מטר צפונה למפגש הנהרות סנדי וקנבק בסטארקס, בצד המערבי של קנבק. אתר זה נחפר לראשונה באופן מקצועי בשנת 1983, עם ממצאים תואמים תיאורים היסטוריים באזכורים מוקדמים מאוד לנורידג׳ווק. בחפירה נרחבת בשנת 1990 נאספו 15,000 חפצים, וזיהו אתר של בית ארוך אחד. אתר אחר, שנמצא קרוב יותר למפגש בין שני הנהרות, הניב גם עדויות למגורים בתקופה המאוחרת. באתר זה נמצאו עדויות לשיטפונות חוזרים ונשנים, מה שמצביע על כך ששטחי היישוב הועברו מאוחר יותר לאדמות גבוהות יותר.
שלושת האתרים הללו הוגדרו יחד כ״ציון דרך היסטורי לאומי״ ונוספו לרישום הלאומי של מקומות היסטוריים בשנת 1993.
סוור האמר
סוור לודוויג בורגונד האמר (בנורווגית: Sverre Ludvig Borgund Hamre; 19 באוקטובר 1918 – 15 במאי 1990) היה גנרל נורווגי אשר שימש כראש ההגנה (מקביל לרמטכ"ל) של צבא נורווגיה בין 1977–1982.
זיריקזיי
זיריקזיי (בהולנדית: Zierikzee, בזילנדית: Zurrikzeê) היא עיר קטנה במחוז זיילנד שבהולנד. העיר שוכנת על האי לשעבר סחוון, שכיום מהווה חלק מהאי סחוון-דיוולנד, במרחק אווירי של 30 ק"מ מדרום-מערב לרוטרדם. זיריקזיי מקושרת לשפך המזרחי של נהר הסחלדה בתעלה שאורכה 2 ק"מ.
היסטוריה
זיריקזיי קיבלה את זכויותיה כעיר ב-1248. ב-1304 התחולל במקום קרב ימי בין הצי המשולב של צרפת, הולנד והרפובליקה של ג'נובה לבין הצי של פלנדריה.
העיר ניזוקה קשות בשיטפון הים הצפוני שאירע ב-1953. העיר האנגלית הטפילד שבמחוז הרטפורדשייר הגישה לזיריקזיי סיוע ובין שתי הערים התפתחה ידידות עד אשר השתיים חתמו על ברית ערים תאומות.
עד 1997 הייתה זיריקזיי עיר עצמאית ומאז היא חלק מהרשות המקומית המאוחדת של כל שטח האי סחוון-דיוולנד.
ב-2015 הוענקו לעיר השרידים האחרונים של תותחי המגן שלה, שנוצקו ב-1552. התותחים הוענקו לעיר על ידי משמר החופים הבריטי, שמצא אותם אצל צוללן במהלך חקירה פלילית ליד חופי קנט.
תומאס רינקון
תומאס אדוארדו רינקון הרננדס (בספרדית: Tomás Eduardo Rincón Hernández, נולד ב-13 בינואר 1988 בסן קריסטובל שבוונצואלה) הוא כדורגלן ונצואלי המשחק בעמדת הקשר האחורי בסמפדוריה ובנבחרת ונצואלה.
קריירת מועדונים
רינקון החל את הקריירה באתלטיקו מרקאיבו מוונצואלה, ובשנת 2007 החל לשחק בבוגרים של סאמורה פוטבול קלוב, שם שיחק עונה אחת, ואחר כך שיחק במועדון הפאר דפורטיבו טאצ'ירה, שם חתם על חוזה עד תום שנת 2010, וזכה עם הקבוצה באליפות בשנת 2008. בינואר 2009 הושאל רינקון להמבורג מהבונדסליגה לתקופה של שנה קלנדרית. במרץ 2009 ערך רינקון את הופעת הבכורה בהמבורג במסגרת הגביע הגרמני, בניצחון על והן ויסבאדן. באפריל 2009 ערך את הבכורה בבונדסליגה כאשר נכנס כמחליף במשחק הניצחון מול הופנהיים. בדצמבר 2009 הסתיימה תקופת ההשאלה, ורינקון נרכש מדפורטיבו טאצ'ירה על ידי המבורג, וחתם על חוזה עד לתום עונת 2013/14. רינקון הפך לשחקן הרכב קבוע בהמבורג בתקופתו בקבוצה, והיה חלק מחוליית הגנה שכללה את הייקו וסטרמן, דניס אאוגו ומרסל ינסן. במרבית תקופתו של רינקון בהמבורג, הקבוצה התמקמה במרכז הטבלה, אך בעונת 2013/14 רינקון היה חלק מעונה בה הקבוצה נאבקה במאבקי תחתית קשים והייתה קרובה לנשור לראשונה בתולדותיה אל הבונדסליגה השנייה, וניצלה רק בזכות ניצחון בשערי חוץ במשחקי המבחן מול גרויטר פירט. בתום עונה זו, עם תום חוזהו של רינקון בהמבורג, הוא עזב את הקבוצה לאחר מעט יותר מחמש עונות, בהן צבר 106 הופעות ליגה, וחתם בגנואה מליגת הסרייה א' האיטלקית, שם השתלב בהגנה שכללה את ניקולאס בורדיסו, פקונדו רונקליה וסבסטיאן דה מאיו.
בסוף דצמבר 2016 חתם ביובנטוס. בתום עונת 2016/17 זכה רינקון עם יובנטוס בדאבל, לאחר שיובנטוס זכתה באליפות וניצחה 0–2 את לאציו בגמר הגביע האיטלקי במשחק בו רינקון שיחק 90 דקות. רינקון הגיע עם יובנטוס באותה עונה לגמר ליגת האלופות 2017, בו הפסידה הקבוצה 1–4 לריאל מדריד, אך לא שיחק בגמר זה.
באוגוסט 2017 עבר רינקון לטורינו יריבתה העירונית של יובנטוס בהשאלה לעונה עם אופציה לרכישה. ב-6 בינואר 2018 טורינו מימשה את אופציית הרכישה. ב-8 בינואר 2022 הושאל לסמפדוריה עד לסוף העונה. ב-6 ביולי 2022 חתם באופן קבוע בסמפדוריה.
קריירה בינלאומית
רינקון שיחק בצעירותו בנבחרת ונצואלה עד גיל 20, ובשנת 2008 ערך את הופעת הבכורה בנבחרת ונצואלה הבוגרת, במסגרת מוקדמות מונדיאל 2010. בשנת 2011 השתתף רינקון בקופה אמריקה 2011, אותו סיימה ונצואלה במקום הרביעי המפתיע, כאשר רינקון היה חלק חשוב מאוד בהצלחה זו. בתום הטורניר, זכה רינקון בפרס השחקן המצטיין של אדידס. בשנת 2015 השתתף רינקון עם ונצואלה בקופה אמריקה 2015, ממנה הודחה ונצואלה בשלב הבתים.
תארים
עם דפורטיבו טאצ'ירה:
תארים אישיים:
קרולי שניימן
קַרוֹלִי שְנֶיְמֶן (באנגלית: ; 12 באוקטובר 1939 – 6 במרץ 2019) הייתה אמנית פמיניסטית אמריקאית-יהודייה רב תחומית, שיצירותיה בהגדרות נושאי מיניות, גוף ומגדר.
ילדות ונעורים
שניימן נולדה ב-1939 וגדלה בשכונת פוקס צ'ייס בפילדלפיה, למשפחה יהודית. היא החלה לצייר בגיל מוקדם, ובגילאים מאוחרים יותר ראתה בזה ניצנים לקריירה העתידית שלה. בנעוריה ביקרה במוזאון פילדלפיה לאמנות, והרגישה חיבור עמוק לעבודות האמנות שם.
לימודים ותחילת דרכה האמנותית
שניימן למדה ציור באוניברסיטת קולומביה. שם פגשה את אישהּ, ג'יימס טניי, מלחין ותאורטיקן. קיבלה תואר באמנויות יפות מאוניברסיטת אילנוי ב-1962. בתקופה זו שניימן התמקדה בציור בסגנון ביטויי מופשט. מיד אחרי קבלת התואר עברה לניו-יורק, שם בשנת 1963 פגשה את ארו, מה שלדבריה שינה את חייה ונתן לה השראה ודחף אמנותי רב.
המשך הדרך
ב-1975 הכינה שניימן את העבודה שנחשבת הכי נועזת שלה, "עבודה פנימית": היא עלתה על במה מאולתרת בפסטיבל פמיניסטי בניו יורק, התפשטה, מרחה את גופה בצבעים והוציאה מאיבר מינה נייר מגולגל ובו מניפסט פמיניסטי שכתבה. העבודה הציתה סערה, ורבים ביקרו אותה וכינו אותה סטריאוטיפית ונרקיסיסטית. בסרט תיעודי של BBC, מספרת שניימן שהעבודה אפשרה לה להיות חלוצת אמנות פמיניסטית, אך לא מעבר לזה. רק בשנותיה המאוחרות החלה התעניינות בעבודות אחרות שלה, כגון ציורים רבים שרוב האנשים שהכירו אותה לא ידעו על קיומם, מתוך חוסר עניין של מי שכן נחשף אליהם.
שניימן נפטרה ב-6 במרץ 2019 בגיל 79, ממחלת הסרטן.
קריירה אקדמית
שניימן לימדה במוסדות ומכונים רבים, הבולטים שבהם הם אוניברסיטת ניו יורק, מכון האמנות בקולומביה (אנ'), הקולג' "בארד" ומכון בית ספר האמנות בשיקגו (אנ'). ציוריה, מיצגיה ותערוכותיה הוצגו גם הם במוזאונים רבים ונחשבים, כגון מוזאון האמנות העכשווית בלוס אנג'לס (אנ'), מוזאון וויטני לאמנות אמריקאית, המוזאון לאמנות מודרנית – מומ"ה.
מורשת
עבודותיה של שניימן על סרטי צילום השפיעו על אמנים רבים אחרים, כגון פגי אהווש ואביגייל צ'יילד, וסיפקה להם תקדים היסטורי ראשון מסוגו לסרטים פמיניסטיים. המיצגים והצילומים שלה סיפקו גם הם תקדים לאמנים כמו אנה מנדייטה וחנה ווילק בחשיבה על רעיונות תנועה של דימויי אלוהות, התפתחות ומושגיות הנקביות מכך ואידיאלי יופי. גם המופע האמנותי של אלן סטיינברג לא יכול היה להתקיים אילולא שניימן חקרה את האינטימיות הגופנית בעבודות האמנות שלה. תערוכות רבות בין שנות ה-90 של המאה העשרים לשנות האלפיים הוקדשו לאמנים פמיניסטיים בדור הנוכחי, בהקשר ישיר עם עבודותיה של שניימן מ"יצר" (oeuvre). כיום נשים ואמנים רבים מגלים את עבודותיה, והדיאלוג ששניימן יזמה בשנות הששים המוקדמות על נשים, הגוף שלהן, חושניות ואינטימיות ממשיך להעסיק צופים אמנים ומבקרי אמנות גם כיום.
שניימן הנחילה באמנות את הלגיטימיות של גוף נשי חושפני, אף על פי שהנושא שנוי במחלוקת גם היום.
מוחמד פהים דשתי
מוחמד פהים דשתי (1973 לערך – 4 או 5 בספטמבר 2021) היה עיתונאי, פוליטיקאי ואיש צבא אפגני. שימש כדוברה של חזית ההתנגדות הלאומית של אפגניסטן מתחילת השתלטות הטליבאן על אפגניסטן ועד מותו.
The Night Is Still Young
רקע וכתיבה
השיר נכתב על ידי ניקי מינאז', ד"ר לוק, סירקט, טימותי תומאס, ת'רון תומאס, אסתר דין והופק על ידי לוק ודין. מבחינה לירית, השיר הוא שיר אלקטרופופ ודאבסטפ המתאר הנאה במסיבה; הבתים בשיר מתארים בילוי שגרתי במועדון.
מוחמד פהים דשתי
ביוגרפיה
דשתי, שנולד בערך בשנת 1973, הוא אחיינו של הפוליטיקאי האפגני עבדאללה עבדאללה, והיה חבר קרוב של משפחת מנהיג הברית הצפונית אחמד שאה מסעוד. ב-9 בספטמבר 2001, בעת ההתנקשות בחייו של מסעוד, נפצע דשתי קשה.
The Night Is Still Young
רקע וכתיבה
יחד עם צאת האלבום, עלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי, תוך שהצליח לצבור שם למעלה מ-175 מיליון השמעות.
וידאו קליפ
הווידאו קליפ הרשמי שצולם לשיר עלה לערוץ היוטיוב של מינאז' ב-27 במאי 2015. בקליפ ניתן לראות את מינאז' רוקדת במקומות שונים יחד עם רקדני ליווי. נכון ליוני 2020, מונה הצפיות של הקליפ עומד על כ-168 מיליון צפיות. הקליפ בוים על ידי האנה לוקס דייוויס.
מוחמד פהים דשתי
ביוגרפיה
לאחר פלישת ארצות הברית לאפגניסטן הקים בקאבול עיתון שהתפרסם בזכות שמירתו על זכויות העיתונאים ועל חופש הביטוי. הוא היה מנהיג התאחדות העיתונאים האפגנית הלאומית ודמות מפתח בפדרציית העיתונאים וגופי המדיה האפגנית, שנוסדה ב-2012.
ב-2021, בעת השתלטות הטליבאן על אפגניסטן, מונה דשתי לדובר חזית ההתנגדות הלאומית של אפגניסטן, שהתבצרה במחוז פנג'שיר תחת פיקודו של אחמד מסעוד, לאחר שסירב עוד קודם לכן לתפקיד בממשל הטליבאן. הוא היה אחד ממקורות המידע המרכזיים שתיארו לעולם החיצון מה מתחולל בעמק פנג'שיר בעת לחימת כוחות החזית נגד הטליבאן. זמן קצר לפני מותו צייץ בטוויטר כי "אם נמות, ההיסטוריה תזכור אותנו כאנשים שהלכו עבור המדינה שלהם עד הסוף".
מותו
ב-4 או ב-5 בספטמבר נהרג דשתי על ידי כוחות הטליבאן. מותו אושר על ידי מספר מקורות המזוהים עם חזית ההתנגדות. הטליבאן טען כי הוא נהרג בעת מתקפת כוחותיו על בזרק, ואילו חברי פדרציית העיתונאים הבינלאומית טענו כי הוא נהרג בלחימה במחוז אחר. טענות אחרות, שמאוחר יותר אושרו על ידי גורמים בחזית ההתנגדות הלאומית, טענו כי דשתי נהרג בתקיפת מל"טים פקיסטנית, אך פקיסטן והטליבאן הכחישו דיווח זה ולבסוף טענו כי הוא נהרג בעת עימות פנימי בין מפקדי חזית ההתנגדות. על פי דיווחים ב-BBC, מיקומו של דשתי דלף בעת ריאיון שערך, מה שהביא למותו.
לאחר מותו, הספידוהו עיתונאים רבים מרחבי העולם.
הגזרה המערבית במבצע שלום הגליל
במבצע שלום הגליל, שהחל את מלחמת לבנון הראשונה, הייתה בגזרה המערבית לחימה בין צה"ל לכוחות אש"ף וכוחות צבא סוריה. מטרת צה"ל בגזרה זו הייתה להגיע לביירות ולסלק את כוחות אש"ף מלבנון. לאחר קרבות קשים בביירות, לקראת אמצע אוגוסט 1982 הושגה הסכמה להוצאת הכוחות הסוריים והכוחות הפלסטיניים מביירות, בחסות כוח בינלאומי. תהליך זה הושלם ב-31 באוגוסט 1982.
צה"ל
כוחות צה"ל בגזרה המערבית של לבנון היו תחת פיקוד הצפון. הכוחות כללו שלוש אוגדות. הכוחות שהיו בגזרת הקרב היו:
כוחות אש"ף
הכוח העיקרי של אש"ף בגזרה המערבית בלבנון היה:
הצבא הסורי
בביירות היו לסורים 4 מסגרות חטיבתיות ועוד יחידת קומנדו. המערך שלהם כלל:
6–13 ביוני 1982
על אוגדה 91 הוטל לכתר את צור ואת מחנות הפליטים שבמרחב העיר, וכן את משולש הברזל. כמו כן הוטל עליה לתפוס את גשר קסמיה שעל הליטני. חטיבה 211 חצתה את הגבול ב-6 ביוני בשעה 10:55, ובתוך 4 שעות תפסה את גשר קסמיה, ואיימה על צור מצפון. חטיבת ביסלמ"ח החלה לכתר את מחנות הפליטים בורג' א-שימאלי ואל בץ, ואיימה על צור ממזרח. חטיבה 300 כיתרה את מחנה הפליטים רשידיה, ואיימה על צור מדרום, כך שבתום יום הלחימה הראשון כותרה צור מכל עבריה.
באותו יום גדוד 450 בפיקוד אורי גייגר, נכנס למחנה אל-בץ, הכוח נותק מהחטיבה והסתבך בקרב שבו היו לו נפגעים רבים, כולל מפקד הגדוד שנהרג וגופתו נחטפה והושלכה לבור מים, והקשר אפרים טלבי שנשבה בידי המחבלים. סמח"ט 211 יחיעם ששון, הופנה לעסוק בחילוץ הכוח, ואחר כך הופנתה למשימה גם חטיבת ביסלמ"ח, שבמהלך כל אותו הלילה עסקה במלאכת החילוץ, ובסופו של דבר פינתה את כל הנפגעים. אפרים טלבי הצליח כעבור עשרה ימים להיחלץ משוביו, ולחבור לכוח צה"ל בפאתי צידון.
על אוגדה 96 הוטל לנתק את מערכי חטיבת ה"קסטל" של אש"ף ממפקדותיהם בביירות ולמנוע מאנשי הארגון לסגת לביירות. ב-6 וב-7 ביוני החל חיל הים להנחית את כוחות האוגדה בחוף האוואלי שמצפון לצידון. את ראש החוף תפסו לוחמי שייטת 13 בפיקוד דידי יערי, פלוגת בני המשקים של גדוד 50 בפיקוד שאול אריאלי ופלוגת ההנדסה החטיבתית בפיקוד יחיאל גוזל.
על אוגדה 36 הוטל לכבוש את רמת נבטיה, ולהתקדם לעבר צידון. חטיבות גולני ו-188 התקדמו מכיוון אצבע הגליל, חצו את הליטני בגשר עקיה ללא כל התנגדות, והמשיכו להתקדם צפונה לכיוון רמת נבטיה, תוך שחטיבת גולני מושכת מערבה לכיוון הים.
על חטיבה 769 הוטל לחצות את הליטני בגשר חרדלה לכיוון רמת נבטיה, אולם עקב מיקוש ומיכשול בצירים, לא הצליחה החטיבה להתקדם לכיוון רמת נבטיה. עם זאת על ידי יצירת רושם שזוהי גזרת המאמץ העיקרי, הקלה מאוד על שאר כוחות האוגדה באזור גשר עקייה.
בליל 7 ביוני נערך הקרב על הבופור. במהלך ההגעה ליעד נפצע מפקד הכוח משה קפלינסקי, ובקרב עצמו נהרגו 6 מלוחמי חטיבת גולני בהם מפקד הכוח שהחליף את קפלינסקי - רס"ן גוני הרניק.
באותו יום כוחות אוגדה 96 שנעו צפונה הגיעו לאזור דאמור. תוך כדי כך, כוחות אחרים של האוגדה השלימו את כיתור העיר צידון, כמו כן, כוח בן כשלושים מחבלים תקף פלוגה מגדוד 202 בפיקודו של מאיר כליפי, שהייתה ערוכה להגנה על רכס הבוקסתא. בקרב קשה, בסיוע טנקים וכוחות נוספים מן הגדוד, בפיקוד מ"פ המסייעת דורון אביטל והסמג"ד שמאי רן, הצליחו כליפי וחייליו להדוף את התוקפים ולהרגם.
באותו יום, לאחר כיבוש הבופור בידי חטיבת גולני, התקדמה חטיבה 769 יחד עם כוח בפיקוד סמח"ט גולני גבי אשכנזי לכיוון העיר נבטיה, ועם ערב נכבשה העיר. באותו ערב הגיעו כוחות אוגדה 36 לפאתי צידון ובלילה חברו לכוחות אוגדה 96 שהונחתו מהים בשפך האוואלי, ולחטיבה 211 שהגיעה מכיוון דרום בציר החוף, והוכפפה לפיקוד האוגדה.
באותו יום ניהלה אוגדה 36 קרב קשה בצידון על מנת לפתוח את הציר הראשי לתנועה, תפקיד האוגדה היה למצוא דרך לעבור את העיר במהירות ולהתקדם צפונה, בעוד שעל אוגדה 91 הוטל לטהר את כיסי ההתנגדות בעיר. אולם, הלחימה בצידון התעכבה זמן רב בגלל התנגדות במחנות הפליטים שבפאתי העיר.
ב-9 ביוני נטלה אוגדה 91 את האחריות לכיבוש צידון. חטיבה 939 עסקה בכיבוש הקסבה והרחוב הראשי של העיר, חטיבה 847 נלחמה בחלק המזרחי של העיר, וחטיבה 165 לחמה בכיבוש אזור בית החולים והשטחים השולטים על מחנה הפליטים עין אל-חילווה. בהמשך לחמו החטיבות הללו בכיבוש מחנה הפליטים עין אל-חילווה שנכבש רק ב-12 ביוני לאחר לחימה קשה, כמו כן חטיבות 769 ו-300 עסקו בכיבוש המרחב שמדרום לנהר האוואלי.
במהלך אותו יום, אוגדה 96 שתוגברה בחטיבות גולני, 188 ו-211, כבשה את דאמור. חטיבה 211 בסיוע גדוד 50, השתלטה על השטח המעובד ממערב לעיירה, בעוד שחטיבת הצנחנים פרצה לעיירה מדרום וממזרח. לאחר כיבוש דאמור המשיכה חטיבה 211 להתקדם וכבשה את דוחה, אולם בהמשך נתקלה במארב באזור כפר סיל ונאלצה לסגת. באותו יום בלילה ולמחרת ב-10 ביוני, התקדמו כוחות חטיבת הצנחנים בציר ההררי היוצא מדאמור צפונה לביירות, ולקראת הצהריים כבשו את כפר מתא. עם חשיכה תפסו הכוחות עמדות מעל העיירה קבר שאמון. באור ראשון ב-11 ביוני החל הקרב על קבר שאמון, הצנחנים והטנקים שהיו עימם פגעו בטנקים הסוריים שהיו בעיירה, והכוח הסורי נסוג מהעיירה. כמו כן ב-10 ביוני תקפו כוחות אוגדה 96 את כפר סיל, התנהל קרב קשה שנמשך עד 12 ביוני, ובסיומו כבשו כוחות צה"ל את העיירה.
ב-12 ביוני כבשו הצנחנים את העיירה שמלאן בלחימה קשה אל מול כוחות קומנדו ושריון סוריים.
ב-13 ביוני בצהריים, חברו כוחות הצנחנים לכוחות הנוצריים בבסבא, וניתקו את המחבלים במערב ביירות.
14 ביוני - 29 בספטמבר 1982
ב־15 ביוני החלו כוחות צה"ל לנוע שמונה קילומטרים צפונית לביירות, לכיוון אזור ג'מהור, במאמץ להרחיב את שליטתם על כביש ביירות-דמשק, מזרחה.
על אף החבירה לנוצרים וניתוק מערב ביירות, הפרוזדור הצר באזור כפר שימא היה נתון להטרדות סוריות שישבו בשטח הגבוה בעאליי. בשל כך ב-21 ביוני החלה אוגדה 162 להתקדם לעבר בחמדון ועאליי. האוגדה צלחה את נהר הדאמור והחלה לטפס על השלוחה הצפונית המוליכה לבחמדון.
בשל העדר אישור מהדרג המדיני למתקפה, האוגדה התנהלה בזחילות תוך קרבות קשים מול אויב נחוש ובשטח טופוגרפי נחות. בנוסף עקב העדר אישור לפתח מאמצים מקבילים, התרכזה כל הארטילריה הסורית כנגד כוחות האוגדה. הלחימה התנהלה בחלקה הראשון כנגד מארבי נ"ט וטנקים סוריים מרחוק, לאחר מכן משעלתה האוגדה על הרכס, מרואייסאת נעמן ועד כביש ביירות דמשק התנהלו קרבות קשים, בעיקר במסולעת מעל מנצוריה ובשקיף מטלון.
מעתה, במשך כחודש וחצי, צה"ל בסיוע ארטילרי מסיבי (כולל ירי בכינון ישיר) ותקיפות מהאוויר, הידק את המצור על ביירות והפעיל לחץ כבד על המחבלים על מנת להביא לכניעתם. כמו כן, חיל הים הטיל מצור ימי על העיר על מנת למנוע הספקת נשק וציוד למחבלים. ב-1 באוגוסט, על מנת להגביר את הלחץ על המחבלים, החל צה"ל להתקדם לעבר שטחים בנויים בדרום מערב ביירות. בראשית אוגוסט, צה"ל גייס שוב את חטיבה 939, ואת חטיבה 165. החטיבות הונחתו בליל ירח מלא על ידי נחתות חיל הים מצפון לג'וניה, והצטרפו לכוחות צה"ל בביירות.
במהלך הקרבות רוב ביירות נכבשה, נמל התעופה של ביירות נהרס לקראת אמצע אוגוסט הושגה הסכמה להוצאת הכוחות הסוריים והכוחות הפלסטיניים מביירות, בחסות כוח בינלאומי. תהליך זה הושלם ב-31 באוגוסט 1982.
ב-16 בספטמבר 1982, עקב רצח בשיר ג'ומאייל, החל צה"ל להיכנס למערב ביירות, תוך שאוגדה 96 שכללה את חטיבות גולני ו-211 תוקפת מדרום, ואוגדה 91 שכללה את חטיבות ביסלמ"ח ו-188 ממזרח - מכיוון הנמל מערבה. כמו כן, אישר צה"ל לכוחות הפלנגות הנוצריות להיכנס למחנות הפליטים סברה ושתילה שבאזור ביירות. כניסת הפלנגות למחנות, הפכה במהרה לטבח סברה ושתילה, שבו רצחו הפלנגות במשך יומיים, מאות מתושבי המחנה. הטבח עורר סערה ציבורית בינלאומית, וקומם מדינות רבות נגד ישראל.
בעקבות הסערה הציבורית שהתחוללה בעולם עקב הטבח, ולחץ אמריקאי, נסוגה ישראל ממערב ביירות ב-30 בספטמבר 1982. לאחר הנסיגה הסתיימה למעשה הלחימה האקטיבית, וב-29 בספטמבר 1982 הסתיימה המלחמה באופן רשמי.
שעון מעורר
שעון מעורר (באנגלית: Alarm Clock) הוא שעון המשמיע קול רם בשעה שנבחרה מראש, במטרה להעיר משינה את המשתמש.
השעון המעורר עבר גלגולים שונים, וכיום נפוץ השימוש באפליקציה מובנית בטלפון נייד בתור שעון מעורר.
תולדות השעון המעורר
שעונים מעוררים התקיימו כבר בימי יוון העתיקה. כך, נאמר שלאפלטון היה שעון-מים בעל מנגנון מפיק קולות ששימש לו כשעון מעורר. גם בכתבים מימי רומי תיארו אישים שעונים מעוררים מורכבים שנמצאו ברשותם.
בסין תוכנן שעון המקיש את הזמן במועד נבחר (Striking Clock) על ידי נזיר בודהיסטי בראשית המאה השמינית לספירה. שעון שכזה, על בסיס שעון מים, התקיים ליד המסגד האומיי בדמשק במאה השתים-עשרה. כמוהו נמצא במדרסת המוסתנסיריה בבגדאד כמאה שנה לאחר מכן. מאז המאה ה-14 נמצאו שעונים אלו גם במערב אירופה. הידוע מביניהם שעדיין קיים כיום הוא כנראה זה הקבוע במגדל השעונים בכיכר סן מרקו בוונציה, שם הותקן ב-1493.
בימי מלחמת העולם השנייה פסק גם ייצור השעונים המעוררים בארצות הברית עקב הסבת בתי חרושת לייצור מוצרים צבאיים. ייצורם חודש בפיקוח ממשלתי לפני סוף המלחמה על רקע תופעה נרחבת של איחורי עובדים למקומות עבודה חיוניים בשל קילקולים של שעונים מעוררים או מחסור בהם. כך היה השעון המעורר לאחד מראשוני מוצרי הצריכה שייצורם חודש לאחר המלחמה.
תכונות כלליות
למשתמש בשעון יש יכולת להפסיק את הצליל שהוא מפיק על ידי לחיצה על כפתור או ידית בשעון שנועדו לכך. מרבית השעונים מתוכננים כך שיפסיקו את הצליל אוטומטית לאחר משך זמן נתון אם לא הופסק ידנית קודם לכן. בשעונים מעוררים מסורתיים בעלי מחוגים נעשית קביעת שעת הצלצול המבוקשת באמצעות מחוג נוסף.
שעונים מעוררים מסורתיים משמיעים צלצול באמצעות מתיחת קפיץ. הקפיץ מניע מנגנון הגורם לפטיש הקבוע בין שני פעמונים על השעון (או הקבוע בתוך פעמון יחיד) להקיש בהם. קיימים דגמים בהם המעטפת של השעון משמשת כפעמון. בשעוני פעמון חשמליים מונע הפטיש על ידי המנגנון החשמלי, הניזון בדרך כלל מסוללה.
במאה ה-20 השתמשו גם בשעון מעורר מתקפל, "שעון קומפקטי עם מחוגים וספרות זרחניים שהאירו בלילה והיו בעלי צליל יקיצה נעים". היתרון של השעונים הללו היה שניתן היה לארוז אותם בתיק או מזוודה.
שעונים מעוררים דיגיטליים מודרניים יכולים להפיק צלילים שונים – החל מזמזום וצפצוף בלבד וכלה במנגינות נבחרות וצלילים כמו אנושיים (דיבור, צחוק או שירה). יש בהם את תכונת ה"נודניק" (Snooze) – האפשרות לחדש את האזעקה מספר פעמים במרווח זמן קבוע קצר, לפי בחירת המשתמש, בעקבות לחיצה על לחצן ייעודי המותקן בהם.
שעונים מעוררים המחוברים לרשת החשמל יאתחלו את עצמם – בדרך כלל לשעת חצות - במקרה של הפסקה באספקת החשמל, דבר שישבש את מילוי ייעודם. על מנת להתמודד עם כך מצוידים חלק מן השעונים באפשרות להטענת סוללה חשמלית בתוכם לגיבוי. אחרים מתוכננים כך שלאחר הפסקת חשמל תופעל האזעקה שבהם בשעה 00:01, באופן שהמשתמש יוכל להיות מוזעק לכוון את השעון בהם. פתרון שלישי לשיבוש שיכולה לחולל הפסקת חשמל הוא האפשרות הנכללת בשעונים מסוימים לכוון אוטומטית את השעון שבהם על פי אותות זמן, המסונכרנים על ידי שעון אטומי ומשודרים על ידי תחנות רדיו (לדוגמה – התחנה WWV ); שעונים שכאלו יהיו מכוונים לשעה הנכונה מיד עם הפעלתם הראשונה.
תכונת שעון מעורר במכשירים אלקטרוניים נוספים
תוכנות שעון מעורר פותחו לשם שימוש במחשבים אישיים, והן מאפשרות קביעת מספר גדול מאוד של זמני אזעקה במקביל ובחירה מתוך מגוון רחב של צלילי אזעקה.
תכונת השעון המעורר קיימת גם בכמה דגמים של מכשירי טלוויזיה, המסוגלים להדליק את עצמם במועד שנקבע מראש.
שעונים מעוררים ללקויי שמיעה
שעונים מעוררים מיוחדים פותחו עבור משתמשים לקויי שמיעה, המתקשים או אינם יכולים להסתייע באזעקה קולית של השעון. בשעונים אלו יש אורות מהבהבים במקום האזעקה הקולית או בנוסף לה. דגמים אחרים של שעונים תוכננו לרטוט בשעת האזעקה הנבחרת; הקטנים בהם מוכנסים לתוך כרית השינה, וגדולים יותר תוכננו להיות מוכנסים תחת רגלי מיטה על מנת להניע את כולה.
שעוני הדור הבא
שעוני הדור הבא הם שעונים מעוררים משוכללים שתוכננו כדי להתמודד עם קשיי היקיצה האנושיים, ובראשם התופעה של Sleep Inertia – הקושי של בני אדם לתפקד היטב מבחינה פיזית ומנטלית בעקבות יקיצה פתאומית משינה. שעונים אלו מתמודדים גם עם התופעה של הסתגלות הישנים לצליל השעון המעורר שלהם, אשר גורעת מיעילותו. שעונים כאלו כוללים פתרונות כגון:
רידוואן יילמאז
רידוואן יילמאז (בטורקית: Rıdvan Yılmaz; נולד ב-21 במאי 2001 בגזיוסמנפאשה שבטורקיה) הוא כדורגלן טורקי המשחק בעמדת המגן השמאלי בקבוצת גלאזגו ריינג'רס ובנבחרת טורקיה.
קריירת מועדונים
יילמאז גדל במחלקת הנוער של בשיקטש מליגת העל הטורקית. ב-8 באפריל 2019 ערך יילמאז את הופעת הבכורה שלו במועדון, בניצחון 7-2 על ריזספור במסגרת המחזור ה-27 בליגה לעונת. זו הייתה הופעתו היחידה בעונה זו, ובעונת ערך שש הופעות ליגה נוספות.
ב-1 במאי 2021 הבקיע יילמאז את שער הבכורה שלו במועדון, בניצחון 7-0 על הטאייספור במסגרת המחזור ה-39 בליגה לעונת. בעונה זו ערך יילמאז 18 הופעות ליגה, ועזר לקבוצתו לזכות באליפות טורקיה ובגביע הטורקי.
קריירה בינלאומית
ב-27 במאי 2021 ערך יילמאז את הופעת הבכורה שלו בנבחרת טורקיה, בניצחון 2-1 על נבחרת אזרבייג'ן במשחק ידידות.
הוא היה חלק מסגל נבחרת טורקיה לטורניר יורו 2020 בשנת 2021, אך לא זכה לדקות משחק בטורניר.
הוהנצולרן-הכינגן
הוהנצולרן-הכינגן (גרמנית: Hohenzollern-Hechingen) הייתה ענף בשושלת הוהנצולרן. נסיכי השושלת שלטו בנסיכות קטנה בדרום מערב גרמניה עד לשנת 1849, בה סופחה הנסיכות לפרוסיה.
היסטוריה
בשנת 1576 מת קרל הראשון, רוזן הוהנצולרן, ונחלתו חולקה בין שלושת בניו; אייטל פרידריך הרביעי, רוזן הוהנצולרן ירש את הוהנצולרן-הכינגן, קרל השני, רוזן הוהנצולרן-זיגמרינגן ירש את הוהנצולרן-זיגמרינגן, וכריסטוף, רוזן הוהנצולרן-הייגרלוך ירש את הוהנצולרן-הייגרלוך. בשנת 1605 מת אייטל פרידריך הרביעי, ובנו יוהאן גאורג, רוזן הוהנצולרן-הכינגן עלה לשלטון במקומו. בשנת 1623 קיבל יוהאן גאורג את התואר נסיך, יחד עם בן דודו יוהאן, רוזן הוהנצולרן-זיגמרינגן.
בשנת 1806 הצטרפה הנסיכות לקונפדרציה של הריין, ובשנת 1815 הצטרפה הנסיכות לקונפדרציה הגרמנית. בשנת 1848 הוכרח קונסטנטין, נסיך הוהנצולרן-הכינגן במהלך מהפכות אביב העמים לתת חוקה לנסיכות, ולבסוף נאלץ לקבל סיוע מהצבא הפרוסי. בדצמבר 1849 הגיע קונסטנטין לידי הסכם עם ממלכת פרוסיה על סיפוח הנסיכות לפרוסיה, ובשנת 1850 סופחה הנסיכות לפרוסיה יחד עם נסיכות הוהנצולרן-זיגמרינגן, והשתיים אורגנו כפרובינציית הוהנצולרן.
לאחר מותו של קונסטנטין, נסיך הוהנצולרן-הכינגן בשנת 1869 ללא יורשים, קיבל קרל אנטון, נסיך הוהנצולרן-זיגמרינגן את התואר "נסיך הוהנצולרן".
היסאקאזו טאנאקה
היסאקאזו טאנאקה (ביפנית: 田中 久一 - טאנאקה היסאקאזו; 16 במרץ 1889 - 27 במרץ 1947) היה גנרל בצבא היפני הקיסרי במהלך מלחמת העולם השנייה וכיהן כמושל המושבה מטעם שלטונות הכיבוש היפני.
קורות חיים
טאנאקה נולד במחוז היאוגו, וסיים את לימודיו באקדמיה הצבאית הקיסרית היפנית בשנת 1910. בשנת 1918 סיים את לימודיו במכללת המלחמה של צבא יפן, וכיהן בצבא היפני הקיסרי בתפקידי מטה שונים בין השנים 1919–1920. בשנת 1923 נשלח לארצות הברית לכהן בתפקיד הנספח הצבאי, תפקיד בו כיהן עד שנת 1924.
ב-1938, כשנה לאחר פרוץ מלחמת סין–יפן השנייה, מונה למפקד צבא המשלחת הדרומי, ולמפקד הארמייה ה-21 של יפן, תפקיד בו כיהן עד שנת 1939.
בשנת 1939 שב ליפן, וכיהן כמפקד בית הספר לחיל רגלים "טויאמה", ובשנת 1940 שב לפקד על יחידה ה-21 של חיל הרגלים, בין השנים 1940–1943 וב-1943 מונה למפקד הארמייה ה-23 של יפן, הממוקמת בסין, תפקיד בו כיהן עד שנת 1944.
ב-16 בדצמבר 1944 מונה לתפקיד מושל הונג קונג הכבושה.
בתום המלחמה נאסר על ידי צבא ארצות הברית, ונשפט בבית דין צבאי בשאנגחאי בשנת 1946 בשל הוראותיו להוציא להורג שבויי מלחמה של בעלות הברית. הוא נמצא אשם ובית הדין פסק כי יש להוציאו להורג בתליה. יחד עם זאת הוא הועבר לידי הקוומינטנג, ונשפט בשנית בבית הדין הסיני הצבאי לפשעי מלחמה בנאנג'ינג בשל פשעים שביצע בעת שפיקד על הצבא היפני בסין. טאנאקה נמצא אשם והוצא להורג על ידי כיתת יורים ב-27 במרץ 1947.
מוריטרו אואשיבה
ביוגרפיה
אואשיבה נולד ב-2 באפריל 1951 בטוקיו שביפן, לאביו קיסשומארו. במהלך ראיון בשנת 2004, הוא סיפר על תקופת ילדותו: "בפעם הראשונה שלבשתי מדי אייקידו הייתי בכיתה א' בבית הספר היסודי. אף אחד מבני המשפחה לא הכריח אותי להתאמן באייקידו, אז פשוט עשיתי את זה כשהתחשק לי. בשנות לימודי בתיכון התחלתי להתאמן ברצינות, ואז החלטתי שאני מעוניין להיות היורש של אבי, ולשמור על מורשתו של סבי (מוריהי אואשיבה, מייסד האייקידו) למען העתיד".
אואשיבה למד באוניברסיטת מייג'י גקואין, ובשנת 1976 הוא קיבל תואר בכלכלה מהאוניברסיטה.
בשנת 1985, הוא מונה למנהל בפועל של ארגון אייקיקאי - הזרם המרכזי באייקידו.
בשנת 1996, הוא התחיל לשמש בפועל כיושב ראש ההומבו דוג'ו - מרכז האימונים העולמי של הזרם המרכזי באייקידו הנמצא בטוקיו.
בשנת 1997 הוא ביקר באירלנד והעביר שם אימוני אייקידו.
ב-4 בינואר 1999, לאחר מותו של אביו קיסשומארו, הוא קיבל את התואר " דושו" - ראש שיטת האייקידו, והוא עדיין ממשיך בתפקידו.
חייו כראש שיטת אייקיקאי
בינואר 2006, לרגל מלאת ארבעים שנה לארגון אייקיקאי, אואשיבה ביקר באוסטריה והעביר שם אימונים.
בשנת 2006, הוא קיבל את מדליית אנשטה של סאו פאולו, והמשך השנה, הוא מונה לפרופסור של כבוד באוניברסיטת בודו שביפן.
בשנת 2009, הוא קיבל את מדליית הידידות של נשיא רוסיה.
בשנת 2010 הוא מונה בהזמנה מיוחדת, לפרופסור באוניברסיטת קוגאקן שביפן.
בשנת 2012 הוא מונה ליושב ראש ארגון אייקיקאי העולמי שהחליף את הארגון הקודם. בהמשך השנה, הוא קיבל מדליית זהב מהאוניברסיטה הטכנית בוולנסיה שבספרד.
בשנת 2013, קיבל אואשיבה את מדליית עם תג כחול של כבוד מקיסר יפן.
מי שצפוי לרשת אותו בתפקיד ראש שיטת האייקידו, הוא בנו מיצוטרו אואשיבה.
ספריו
אואשיבה כתב את הספרים הבאים:
עמנואל דניס
עמנואל בונאונצ'ר דניס (נולד ב־15 בנובמבר 1997) הוא כדורגלן ניגרי המשחק בעמדת החלוץ בנוטינגהאם פורסט מהפרמייר ליג ובנבחרת ניגריה.
קריירה
דניס החל את הקריירה שלו באקדמיה די אבוג'ה, הממוקמת באבוג'ה, ניגריה.
זוריה לוהנסק
במרץ 2016, חתם דניס במועדון האוקראיני זוריה לוהנסק.
הוא ערך את הופעת הבכורה שלו במשחק נגד אולימפיק דונצק ב-24 ביולי 2016, שם כבש את השער הראשון בניצחון 3–0. הופעותיו המרשימות משכו גם את מנצ'סטר סיטי וגם מספר קבוצות בבונדסליגה, שהתעניינו להחתימו בחלון ההעברות של החורף. עם זאת, בסופו של דבר נשאר עם זוריה לשארית העונה, ועזר להם לסיים במקום השלישי בליגה עם שישה שערים ב-22 הופעות ליגה.
קלאב ברוז'
ב-30 במאי 2017 הודיעה קלאב ברוז' כי החתימה את דניס על חוזה לארבע שנים תמורת תשלום של 1.2 מיליון יורו. דניס פתח את העונה בצורה מצוינת, כשכבש חמישה שערים בשישה משחקים, כולל אחד בהופעת הבכורה שלו ב-26 ביולי 2017 מול איסטנבול בשאקשהיר. מספר ימים לאחר מכן כבש שער בכורה בליגה עם צמד שערים בניצחון 0–4 על לוקרן.
ב-1 באוקטובר 2019, הבקיע פעמיים בתיקו 2-2 באצטדיון סנטיאגו ברנבאו נגד ריאל מדריד בשלב הבתים של ליגת האלופות.
פ.צ. קלן
ב-25 בינואר 2021, הושאל דניס לפ.צ. קלן מהבונדסליגה עד לסיום העונה. הוא ערך בסך הכל 9 הופעות ולא הצליח לכבוש.
ווטפורד
ב-23 ביוני 2021 חתם על חוזה לחמש שנים בווטפורד מהפרמייר ליג.
דניס הבקיע בהופעת הבכורה שלו בווטפורד ב-14 באוגוסט, במחזור פתיחת הליגה נגד אסטון וילה, משחק אותו ניצחה ווטפורד 3–2. בסיום עונת הבכורה שלו בקבוצה ובפרמייר ליג כבש עשרה שערי ליגה אך לא הצליח לעזור לווטפורד להישאר בליגה והיא ירדה לצ'מפיונשיפ.
נוטיגהאם פורסט
ב-13 באוגוסט 2022 חתם דניס בנוטינגהאם פורסט. ב-28 באוגוסט ערך הופעת בכורה בקבוצה, בהפסד 0–2 לטוטנהאם הוטספר.
נבחרת ניגריה
דניס ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת ניגריה הבוגרת ב-10 בספטמבר 2019 במשחק הידידות נגד אוקראינה שהסתיים בתיקו 2–2.
טחן נקוד
טַחָן נָקֹד (שם מדעי: Aetobatus narinari) הוא מין דג סחוס השייך לסוג טחן שבמשפחת משפחת הטחניים, אשר מצוי סביב חופים טרופיים ושוניות אלמוגים בכל רחבי העולם. הטחן מצוי עד לעומק של 80 מטר. הוא קרובם לסוג של המינים טחן עינוני ושל טחן לטיכפס וקל להתבלבל ביניהם, מאחר שהם חופפים בתפוצה בכמה אזורים.
מאפיינים
הטחן הנקוד מסתובב בדרך כלל לבדו, אך לעיתים הוא מסתובב בקבוצות של כמה פרטים. הטחנים מאופיינים בגב חום-שחור עם נקודות לבנות, ומאחורי הסנפירים האחוריים שלהם, בבסיס הזנב, יש להם מספר דוקרנים ארסיים. הם ידועים בכך שהם לעיתים קרובות קופצים מעל המים, וידועים מספר מקרים בהם הם קפצו לתוך סירות. הם מגיעים לאורך של 5 מטר, רוחב של 3 מטר, ומשקל של 230 קילוגרם. בדומה לשאר הבטאים הם משריצים מגופם צאצאים חיים.
המזון של הטחן כולל ניזונים בעיקר חסרי חוליות שטוחים כמו חלזונות, צדפות וסרטנים וכן דגים קטנים. עם זאת הוא איטי מכדי לרדוף אחרי טרף והוא מחפש מזון הקבור בחול המימי, תוך שהוא נושף עליו בעזרת פיו הרחב. הוא עצמו נטרף בעודו משייט סביב החופים בידי כריש טיגרי, כריש לימוני, כריש שורי, כריש לבן-שוליים ופטישן פגום-חרטום. הכרישים מתמקדים בטחנים בעיקר בעונת הרבייה, אז הנקבות והצעירים פגיעים מאוד. בנוסף הוא נפגע מידי טפילים שונים, בדמות נמטודות ותולעים שטוחות.
הסכנה העיקרית לטחן כיום היא דיג אנושי הפעיל בעיקר סביב דרום-מזרח אסיה ואפריקה וכן תפיסה למסחר או בשביל הצבה באקווריומים ציבוריים וכן הסתבכות ברשתות דיג, אשר במספר מדינות צומצמו בהתאם. כיום הוא מין מוגן במצב "קרוב לסיכון".
הוגו לארסון
הוגו עמנואל לארסון (בשוודית: Hugo Emanuel Larsson; נולד ב-27 ביוני 2004 בסווארטה שבשוודיה) הוא כדורגלן שוודי המשחק בעמדת הקשר בקבוצת מאלמה מליגת העל השוודית ובנבחרת שוודיה.
קריירת מועדונים
לארסון גדל במחלקת הנוער של מאלמה. בשנת 2022 החל לשחק בקבוצה הבוגרת של המועדון במסגרת ליגת העל השוודית.
קריירה בינלאומית
ב-9 בינואר 2023 ערך לארסון את הופעת הבכורה שלו בנבחרת שוודיה, בניצחון 2-0 על נבחרת פינלנד במשחק ידידות.
קפטן מורגן
קפטן מורגן (באנגלית: Captain Morgan Rum) הוא רום המיוצר על ידי חברת דיאג'יו. המשקה נקרא על שמו של הימאי הולשי מהקאריביים, סר הנרי מורגן.
דאקה טריביון
דאקה טריביון (באנגלית: Dhaka Tribune – כלומר, "הבמה של דאקה") הוא עיתון יומי המופיע בשפה האנגלית בבירת בנגלדש, דאקה, החל משנת 2013. מייסדו הוא זאפאר סובהאן, שאליו פונים עיתונאים זרים רבים עם בקשה לפרשן חדשות מארצו. לעיתון גרסאות מודפסות ואון ליין והוא נקרא בבנגלדש ומחוצה לה. הבעלים של העיתון הוא התאגיד 2A Media Limited בראשות קאזי זאהין אחמד, מקבוצת ג'מקון, אליה שייכים גם העיתונים "באנגלה טריביון" (בשפה הבנגלית) והמגזין לספרות "בנגל לייטס". כיום המוציא לאור של העיתון הוא קאזי אניס אחמד.
קפטן מורגן
מאז שנת 2011, נושא המשקה את הסלוגן "לחיים, לאהבה ולשלל".
דאקה טריביון
היסטוריה
הגיליון הראשון של "דאקה טריביון" יצא לאור דאקה ב-19 באפריל 2013. האירוע נחגג באופן רשמי במלון Pan Pacific Sonargaon בדאקה. זה קרה בימים שבהם קרה אסון קריסתו של בניין ראנה פלאזה בסאבאר, דאקה. בהמשך כתבי העיתון וצלמיו כיסו עוד אירועים בעלי הד והשלכות עולמיים כמו משבר הפליטים בעקבות רדיפת הרוהינגיה במיאנמר. הגליונות היו רחבים עד ל-1 במרץ 2015 כשהפכו לקומפקטים. החל מ-1 במאי 2019 הועבר העיתון שוב לפורמט ברודשיט (רחב). המוטו של העיתון הוא The news you want. No more, no less. מיוזמת העיתון מתקיימים בבנגלדש קמפיינים מסחריים המארגנים תחרויות עם פרסים בנושאים "אני שמח להיות בנגלדשי" ו"אני תוצרת בנגלדש". החל משנת 2015 "דאקה טריביון" הוא כלי התקשורת העיקרי השותף ב"פסטיבל הספרות של דאקה".