cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
פשע ללא קורבן
לגליזציה של מעשים ללא קורבן
פעילויות רבות שנחשבו פעם פשעים, כבר נחשבות חוקיות בחלק מהמדינות; לפחות בחלקן בוצעה הלגליזציה בגלל מעמדן של פעולות אלו כפשעים ללא קורבנות.
למשל, בעקבות המהפכה הבולשביקית ב-1917 בראשות ולדימיר לנין ולאון טרוצקי, הפכה רוסיה למדינה הראשונה שהסירה את האיסור על הומוסקסואליות. הקוד המשפטי הבולשביקי החדש כלל את הרעיון כי אם לא היה קורבן, לא היה פשע. אך כאשר יוסיף סטלין עלה לשלטון, בוטלו בהדרגה שינויים אלו, עד שההומוסקסואליות חזרה אל מחוץ לחוק.
דוגמה נוספת: בבריטניה של שנות ה-50, הדו"ח של וולפנדן המליץ על לגליזציה של הומוסקסואליות מאותן סיבות. כמעט חמישים שנה מאוחר יותר, בתיק לורנס נגד טקסס, נפסלו חוקי סדום בטקסס.
בהקשר לסמים, המריחואנה הפכה לחוקית בהולנד ובמדינות נוספות. באוסטרליה ובפורטוגל ניתן להחזיק ולהשתמש במריחואנה באופן חופשי עד 50 גרם. כמו כן בפורטוגל החזקה ושימוש בכל סוג של סם היא עברה אזרחית ולא פלילית, הממשלה בפורטוגל מתייחסת למכורים כאנשים חולים ולא כפושעים ומפנה אותם לגמילה במקום למאסר. איסור האלכוהול בוטל בארצות הברית לאחר תקופת היובש, ויש מאמצים להכשיר בה גם את סם הקנאביס.
הזנות היא חוקית בצורה כזו או אחרת במדינות רבות, כולל ארגנטינה, אוסטרליה, ברזיל, פורטוגל, קנדה, קולומביה, צרפת, גרמניה, יוון, מקסיקו, איטליה ועוד. גם בישראל הזנות היא חוקית, אך השידול לזנות אינו חוקי.
מקס ארנסט
מקס ארנסט (בגרמנית: Max Ernst; 2 באפריל 1891 – 1 באפריל 1976) היה אמן גרמני מהזרם הדאדאיסטי והסוריאליסטי.
ביוגרפיה
ארנסט נולד בבריהל שמדרום לקלן. הוא נרשם ללימודי פילוסופיה באוניברסיטת בון אך נשר מלימודים אלה במהרה.
ב-1918 הוא התחתן עם ההיסטוריונית לואיז שטראוס, אך מערכת יחסים סוערת זו לא האריכה ימים. שנה לאחר מכן פגש את פול קלי וצייר את ציוריו הראשונים, הדפסים וקולאז'ים על מגוון תווכים. בימי מלחמת העולם הראשונה הוא שירת בצבא הגרמני. בתום המלחמה ייסדו ארנסט, ז'אן ארפ והאקטיביסט אלפרד גרינוולד את קבוצת הדאדא הגרמנית בקלן. אולם שנתיים לאחר מכן, ב-1922 חזר לקהילה האמנותית במונפרנס, פריז.
ארנסט הרבה לנסות ולחדש וב-1925 המציא את טכניקת הפרוטאז'. שנה לאחר מכן הוא וז'ואן מירו יצרו ביחד עיצובים עבור סרגיי דיאגילב. יחד עם מירו הוא פיתח את טכניקת הגרטאז', שכללה גירוד של צבע מבד. ארנסט עורר עליו מחלוקת רבה כשצייר ציור בשם "הבתולה מכה את ישו הילד לפני שלושה עדים: אנדרה ברטון, פול אלוארד והאמן". ארנסט היה מי שהוליד בברטון את הרצון לנדות את אלוארד, חברו של ארנסט.
ב-1927 נישא בשנית, למרי-ברת אורנש. ב-1934 החל לפסל ועבד זמן מה עם אלברטו ג'קומטי. ארנסט פיתח עניין מיוחד בציפורים, שהיו למוטיב חוזר ביצירותיו. ציפור שכונתה על ידו לופלופ ייצגה אותו בתמונותיו. בשנת 1937 עזב את אשתו לטובת קשר שנמשך כשלוש שנים עם הציירת והפסלת הבריטית לאונורה קרינגטון.
מלחמת העולם השנייה תפסה אותו בצרפת והוא נעצר כזר עוין, אך שוחרר בהתערבותם של אלוארד וקרינגטון. לאחר כיבוש צרפת על ידי הנאצים הוא נרדף על ידי הגסטפו, כאחד שאומנותו נחשבה כמנוונת ולא רצויה לשלטונם. הוא נכלא במחנה קמפ דה מיל. קרינגטון לא מצאה בצרפת מוצא, ונאלצה למכור את ביתם ולשלם חובותיהם, ונסעה לספרד כדי לנסות להמציא לארנסט דרכון. שם היא חוותה התמוטטות נפשית ואושפזה. בצרפת, בעזרת ארגון וריאן פריי (הוועד לסיוע לשעת חירום) ובעזרת חירם בינגהאם (הרביעי) הוא נמלט מהנאצים ב-1941 לארצות הברית, יחד עם פגי גוגנהיים, שהייתה לאשתו זמן קצר לאחר הגעתם. באמריקה היה לו חלק, יחד עם אמנים כמרסל דושאן ומארק שאגאל שנמלטו לשם גם הם מצרפת, בתנועת האקספרסיוניזם המופשט בניו יורק. נישואיו לגוגנהיים גם הם לא החזיקו מעמד וב-1946 הוא התחתן עם דורותיאה טנינג בטקס כפול בבוורלי הילס יחד עם מאן ריי שנישא לג'ולייט באוזר.
ארנסט התגורר בארצות הברית, בעיקר בסדונה שבאריזונה. פרסומו קנה לו הצלחה כלכלית. ב-1963 הוא וטאנינג עברו לגור בדרום צרפת. ב-1 באפריל 1976 מת בפריז ונקבר בבית הקברות פר לשז.
הנצחה
בשנת 1991 יצא בגרמניה סרט תיעודי על חייו של ארנסט, שהופק מחומרים הקשורים בחייו כמו תמונות וקטעי וידאו ומזכרונות של קרובי משפחתו.
בשנת 2005 נפתחה תערוכה בשם "מקס ארנסט - רטרוספקטיבה" של חלק מיצירותיו של ארנסט במוזיאון המטרופוליטן לאמנות בניו יורק.
באותה שנה נחנך "מוזיאון מקס ארנסט לאמנות", בעיר הולדתו של ארנסט, בריהל.
מלאכת פוצע
מְלֶאכֶת הַפּוֹצֵעַ היא אחת מל"ט המלאכות האסורות בשבת, שמהותה היא סתירת אריגה. ככל מלאכות שבת, מקור איסור מלאכה זו הוא העבודות שנעשו להקמת המשכן, שבמהלך הקמתו היו "סותרים" את הבד הארוג במקרה והאריגה לא עלתה יפה.
מלאכה זו הופכית למלאכת אורג.
המלאכה
קיימת מחלוקת בין הרמב"ם לראב"ד כיצד נעשה אב מלאכת הפוצע. לפי הרמב"ם, הראב"ד משיג על הרמב"ם, וסובר שמלאכת פוצע היא  על דברי הרמב"ם טוען הראב"ד שאין זו מלאכת פוצע אלא מלאכת קורע. המגיד משנה מצדד בדעת הרמב"ם, וטוען שפירושו של הראב"ד הוא מלאכת מכה בפטיש.
בכל פעולה הנעשית לפרק את האריג לצורך פעולת תיקון, כנטילת חוט מבגד על מנת לתקנו, יש משום מלאכת פוצע. גם בהתרת קליעת צמות בפאה נכרית (כאשר הצמה עומדת דרך קבע) יש איסור דאורייתא של מלאכת פוצע.
עיבוד אנליטי מקוון
עיבוד אנליטי מקוון (באנגלית: Online analytical processing ובקיצור OLAP) היא גישה המאפשרת מענה מהיר לשאילתות אנליטיות רב ממדיות. עיבוד אנליטי מקוון הוא חלק מתחום רחב יותר של בינה עסקית. העיבוד האנליטי המקוון נמצא בשימוש בין היתר בדיווחים עסקיים על מכירות, בשיווק, בניהול תהליכים עסקיים, בתקצוב, בחיזוי, בדיווחים פיננסים ועוד.
בעיבוד אנליטי מקוון המידע עשוי להיות מאוחסן במודל נתונים רב ממדי, באופן המאפשר לענות על שאלות אנליטיות רב ממדיות במהירות. זאת בשונה ממסדי הנתונים המשמשים מערכות תפעוליות המיועדים לעיבוד תנועות מקוון (Online Transaction Process), לביצוע מהיר של טרנזקציות ולזמני תגובה מהירים.
מושג מרכזי בליבה של מערכת OLAP הוא קוביית OLAP (OLAP cube). קוביית ה-OLAP מורכבת מנתונים מספריים הנקראים מידות (Measures; לעיתים נקרא מדידות) אשר משתייכים לממדים. היא נבנית לרוב על פי סכימת כוכב (Star schema) או סכימת פתיתי שלג (Snowflake schema). המידות נגזרות מהרשומות בטבלת העובדות ואילו הממדים נגזרים מטבלאות הממדים.
ניתן לחשוב על כל מידה כעל בעלת אוסף של תגיות או Metadata המשויך אליה. הממדים מתארים את כל אחת מהתגיות ומספק מידע על המידה.
API ושפת תשאול
בשונה ממסדי נתונים יחסיים, שבהם SQL היא שפת התשאול הסטנדרטית, ושלהם APIים נפוצים כגון ODBC, JDBC ו-OLEDB, בעולם ה-OLAP לא הייתה אחידות במשך זמן רב. ה-API הסטנדרטי הראשון הייתה המפרט OLE DB for OLAP של מיקרוסופט שפורסמה ב-1997 ובה נעשה שימוש בשפת התשאול MDX. מספר ספקי OLAP אימצו תקן זה. ב-2001 מיקרוסופט ו-Hyperion פרסמו את תקן XML for Analysis, אשר זכתה לתמיכה של רוב ספקי ה-OLAP. מאחר שתקן זה משתמש ב-MDX כשפת תשאול, הפך ה-MDX לסטנדרט דה-פקטו.
יהדות אורוגוואי
תולדות הקהילה
היהודים הראשונים שהגיעו לאורוגוואי היו אנוסים שהגיעו אליה במאה ה-16 והקימו קהילה בסתר במונטווידאו. בשנת 1813 בוטלה האינקוויזיציה באורוגוואי אך היא חזרה לפעול וחוסלה רק עם עצמאותה של אורוגוואי.
עם תחילת המאה ה-20 החלה הגירה משמעותית של יהודים לאורוגוואי. לאחר מלחמת העולם הראשונה הגיעו פליטים יהודים רבים מאירופה וכן לפני ואחרי מלחמת העולם השנייה, אז הגיעו יהודים רבים ממרכז אירופה לאורוגוואי.
החל משנות ה-70 חלה ירידה במספר היהודים בקהילה כתוצאה מעליה לישראל, הגירה למדינות אחרות (בעיקר פנמה וקנדה) והתבוללות.
כיום מונה הקהילה כ-15,000 איש. רוב היהודים מתגוררים בעיר הבירה, מונטווידאו, אך יש מספר משפחות המתגוררות גם בפונטה דל אסטה, פייסנדו ורוצ'ה.
מוסדות הקהילה
היישוב היהודי באורוגוואי מחולק לארבע קהילות: "קהילה" (אשכנזים), ספרדים, הונגרים ו-NCI (גרמנים, קונסרבטיבים). קיים גוף נוסף, "יבנה", להם יש רב נפרד ובית כנסת נפרד אך הם אינם נחשבים באופן רשמי לקהילה כיוון שאין להם בית קברות.
באורוגוואי שני בתי ספר יהודיים: "יבנה" (דתי) ו"אינטגרל".
באורוגוואי פעילות שמונה תנועות נוער יהודיות: השומר הצעיר, הבונים דרור, הנוער הציוני, חזית הנוער, מכבי, בית"ר, בני עקיבא וישראל הצעירה.
כמו כן קיים ארגון אוניברסיטאי, "הלל", המיועד ליהודים בני 18–30.
בשנים האחרונות הוקמה במונטווידאו קהילת "אור ישראל" (Or Israel) המפעילה מקווה טהרה, בית כנסת, שיעורי תורה, שחיטה כשרה, ומסעדה כשרה.
בשנות ה-60 של המאה ה-20 יצא לאור העיתון היידי "היינט" שהוא גם הראשון שבו הוכנס מדור בשפה העברית. כך חוזק הקשר עם השפה העברית ועם ישראל.
הקשר לישראל
הקהילה באורוגוואי נחשבת לאחת הקהילות הציוניות ביותר בעולם והדבר מתבטא בשיעור עליה גבוהה, בהשתתפות של מרבית בני הנוער בתנועות הנוער ובהשתתפות בתוכניות שונות של הסוכנות היהודית כגון תגלית ומסע.
כמו כן הקהילה מציינת מדי שנה את יום הזיכרון לשואה ולגבורה, יום הזיכרון לחללי מערכות ישראל ויום העצמאות של ישראל.
אילנה שושן
אילנה שושן (דיאמנט) (נולדה ב-14 באפריל 1961) היא מפיקת סרטים, דוגמנית, שחקנית, ופעילה למען העצמת נשים. נבחרה כמלכת היופי של ישראל לשנת 1980, וכמלכת המלכות של כל הזמנים ב-2010. בעלת תואר שני במשפטים ועורכת דין מאז 2018.
ביוגרפיה
שושן נולדה בשכונת יוספטל בכפר סבא במשפחה בת שבעה ילדים, אמה נורית ילידת עיראק ואביה שלמה יליד מרוקו. בגיל 13 עברה ללמד בתיכון בכפר הנוער בן שמן, במסגרת תוכנית לתלמידים מצטיינים.
בגיל 17 זכתה בתואר "נערת ישראל", בתחרות שהפיק השבועון להיטון. אחר כך זכתה בתואר של סגנית ראשונה בתחרות נערת היופי הבינלאומית, שנערכה באי ארובה ב. בתחרות השתתפו נציגות מ50- מדינות בעולם. בעת שירותה בצה"ל, החל במקביל בקריירת דוגמנות והשתתפה בשבוע האופנה בתל אביב. בגיל 19, זכתה בתחרות מלכת היופי לשנת 1980, וייצגה את ישראל בתחרות מיס תבל 1980 שנערכה בסיאול, דרום קוריאה. בתום השרות הצבאי יצאה שושן לעבוד כדוגמנית במילאנו, בפריז ובניו יורק. בניו יורק למדה משחק במכון לי סטרסברג לתיאטרון ולקולנוע.
ב-1988 כתבה והפיקה עם הצלם יקי הלפרין קלטת הדרכה לטיפוח ודוגמנות לנערות בשם "היופי שלך תלוי רק בך".
בשנת 1989 השתתפה בסרטו של דובי גל "ד.צ. חוף אילת", בו גילמה את הפילגש של גרשון, שיורדת עמו בחשאי לאילת. בסרט הצטלמה בעירום חלקי.
בשנת 1990 עברה ללוס אנג'לס והשתתפה בסרט האמריקני "Fire Birds", בכיכובם של ניקולס קייג' וטומי לי ג'ונס. ב-1992 הפיקה את הסרט "העץ יהושוע" בתקציב של 10 מיליון דולר. הקימה יחד עם בעלה את חברת ההפקות "סיגנצ'ר".
ב-1993 שיחקה בסרט הפעולה האמריקאי "No Place to Hide" לצדם של קריס קריסטופרסון ודרו ברימור.
ב-2004 הפיקה את הסרט "גיבורים דמיוניים" בכיכובם של סיגורני ויבר אמיל הירש וג'ף דניאל.
בשנים 2008–2010 שימשה כפרזנטורית של חברת האופנה "קרייזי ליין". ב-2011 הובילה קמפיין יופי עבור חברת הקוסמטיקה מעבדות ג'יג'י.
שושן ייסדה את "נשים מעצימות נשים", ארגון העוסק בהעצמה נשים בלוס אנג'לס ובישראל. היא פועלת לקידום יזמות עסקית בקרב נשים, מעודדת נשים לרוץ לפוליטיקה ומרצה בתחום זכויות נשים, דימוי עצמי והעצמה אישית.
חיים אישיים
בשנת 1985 התחתנה עם מאיר עפרון, איש עסקים מבעלי חברת "ישאסבסט". הם התגרשו לאחר 4 חודשים. שנה אחר כך עברה לפריז והייתה במערכת יחסים עם רופא שיניים מקומי, אך זמן קצר אחר כך עברה לניו יורק.
בינואר 1989 הודיעה על נישואיה לאלון תבור, בנה של עיתונאית "העולם הזה" שולה תבור־יריב, בעלת טור הרכילות "רחל המרחלת", אולם חודשים ספורים אחר כך הודיעה על ביטול החתונה ועברה לגור בלוס אנג'לס. שם פגשה במפיק הסרטים משה דיאמנט ונכנסה להריון בעת שהוא היה נשוי לאישה אחרת, אחר כך דיאמנט התגרש, הם נישאו, ונולד להם בת נוספת. השניים התגרשו ב-2011 ושושן חזרה לגור בישראל. בסוף 2015 התארסה שושן לעורך הדין נמרוד קוזלובסקי, אך הם נפרדו ב-2019.
קישורים חיצוניים
מכתביה
הרי סייאן
הרי סָיָיאן (ברוסית: Сая́ны) הם רכס הרים בדרום סיביר המזרחית. הרכס המזרחי מתפרש על פני 1,000 קילומטר של הנהר יניסיי ועד לדרום-מערב ימת באיקל ומשתרע ממזרח להרי האלטאי באורך של כ-500 ק"מ. מתוך פסגות הרים השייכים לרכס, ואגמים הנמצאים דרום-מערבה לרפובליקת טובה, נובעים נהרות קטנים במורד הזרם היוצרים את אחד הנהרות השוצפים ביותר בסיביר, היניסיי.
באזור נמצא שמורת סאיאנו-שושנסקי השמתרעת על שטח של כ-4000 קמ"ר.
האזור כולו היה סגור לכניסת זרים על ידי ברית המועצות עד ל-1944.
פסיכולוגיה השוואתית
פסיכולוגיה השוואתית (באנגלית: Comparative Psychology) הוא שדה מחקר בתחום הפסיכולוגיה, המתמקד בתצפיות ומדידות של התנהגויות בעלי חיים. הגדרה זו שנויה במחלוקת וחלק מהחוקרים מרחיבים אותה ומגדירים פסיכולוגיה השוואתית כחקר יחסי גומלין המתקיימים בין אורגניזמים שונים, ובכללם אינטראקציה המתקיימת בין בני אדם ובעלי חיים.
חוגים אקדמאים נוספים יטענו כי גם הגדרה זו מצומצמת, וכי מטרתה של הפסיכולוגיה ההשוואתית היא להרחיב את המחקר גם להתנהגותו של האורגניזם ביחס לעצמו, ולא רק בהתנהגות הנצפית בין יצור חי אחד למשנהו. לאחר שסקר את עבודתם של עמיתיו, העלה דונלד דוסברי, מבכירי החוקרים בתחום, הצעה לפיה על הפסיכולוגיה ההשוואתית לשים לה כמטרה עליונה את ניסוחם של כללי יסוד אוניברסליים, הנוגעים הן ליחסים שנצפים בין בני אדם לבעלי חיים, והן להתנהגותו של האורגניזם, ביחס לעצמו.
בנוסף לכך, ישנן אסכולות בפסיכולוגיה המחקרית הטוענות שהמונח פסיכולוגיה השוואתית כושל בבואו לתאר את הפעילות שנעשית בשדה מחקר זה, ולכן יש לשנות את שמו. לעומת זאת לא הוצעה בינתיים כל אלטרנטיבה עדיפה, ושמו של תחום זה נותר בעינו. הגדרה מקיפה יותר לפסיכולוגיה השוואתית היא: מחקר המודד את האבולוציה (היסטוריה פילוגנטית והסתגלות לשינויים), וההתפתחות (היסטוריה אונטוגנטית ומכניזם) של ההתנהגות בקרב אורגניזמים.
השלישית: אילו מנגנונים מעורבים בתהליך הפקת ההתנהגות? כלומר אילו מרכיבים פסיכולוגיים, התנהגותיים וסביבתיים הכרחיים על מנת לייסד מתווה התנהגותי בעל צורה קבועה? הרביעית: שאלה מחקרית נוספת שעלולה לצוץ היא: אילו גורמים לימודיים או חברתיים, צריך היחיד לספוג על מנת שיוכל לשייך לעצמו מבנה התנהגותי מסוים? שתי השאלות האחרונות מהוות בסיס לחקר הגורמים המשתנים שמרכיבים התנהגות. (לפירוט רחב יותר ראה ארבע השאלות של טינברגן).
היסטוריה
התיעוד המוקדם ביותר של עבודה בתחום נרשם במאה התשיעית לספירה. אל-ח'עיז, חוקר התנהגות אפרו-ערבי, כתב מספר רב של עבודות מחקר שעסקו בנושא. בין חיבוריו הבולטים נמנו: "ארגון חברתי בקרב נמלים" וכן "תקשורת ופסיכולוגיה של נמלים". במאה האחת עשרה נחקרה השפעתה של מוזיקה מלודית על התנהגות הנמלים, ואף נכתבה עליה מסה, בידי פסיכולוג ערבי בשם איבן אל-חית'ם (אלח'זן). בן אותה תקופה.
צ'ארלס דרווין היה אף הוא מרכזי בדברי ימיה של הפסיכולוגיה ההשוואתית. למעשה אף הוצע לחלק את ההתייחסות לפסיכולוגיה לקטגוריות של טרום ופוסט דרווין. תרומותיו בנושא הובילו למספר היפותזות: למשל ההשערה לפיה גורמים כמו מנת משכל ויכולת נפשית, אשר מבדילים בין בני אדם ומחלקים ביניהם נגרמו בין השאר מהתפתחויות אבולוציוניות של התנהגות.
מינים במחקר
הפסיכולוגיים ההשוואתיים פרשו את רשת המחקר סביב מגוון רחב של מינים, אך רק קומץ קטן עלה ברשת והפך לדומיננטי ומרכזי. איוואן פבלוב חוקר התנהגות רוסי שהיה מחלוצי חקר הביהייביוריזם התמקד בעיקר בכלבים. לעומת זאת חשיבותם ומרכזיותם דעכה עם השנים, ובמקומם נתנה הבמה למינים נוספים. אדוארד לי תורנדייק חוקר חשוב נוסף, התמקד בחקר חתולים, וישנו אף את פרדריק סקינר שהרבה להשתמש ביונים. בימינו לעומת זאת, נוטים החוקרים להשתמש בעיקר בחולדות.
יומנו של חנון 2: רודריק שולט (סרט, 2022)
יומנו של חנון 2: רודריק שולט (באנגלית: Diary of a Wimpy Kid: Rodrick Rules) הוא סרט קומדיה אמריקאי מונפש שבוים על ידי סווינטון סקוט על פי תסריט מאת ג'ף קיני. הסרט מבוסס על ספר באותו השם שיצא לאור בשנת 2008 ונכתב על ידי קיני. הסרט הוא פרקו השישי של סדרת סרטי יומנו של חנון, והוא נועד לשמש כאתחול לסרט הלייב אקשן באותו שם שעלה לאקרנים בשנת 2011.
הסרט מופק על ידי "חברת וולט דיסני" בשיתוף פעולה עם "Bardel Entertainment" והוא מופץ כסרט מקורי של "דיסני+", שעתיד לעלות לשידור ב-2 בדצמבר 2022. הסרט הוא המונפש השני בסדרה לאחר הסרט "יומנו של חנון" שיצא בשנת 2021.
תקציר העלילה
עלילת הסרט מבוססת על הספר השני בסדרה.
הפקה
ב-23 באוקטובר 2021, ג'ף קיני חשף כי סרטי המשך ל"יומנו של חנון" נמצאים בפיתוח. ביום דיסני+ 2021, חשף קיני כי סרט ההמשך הראשון יבוסס על הספר "רודריק שולט". באוקטובר 2022, נודע כי את הסרט יביים לוק קורמיקאן.
שיווק
כרזת טיזר של הסרט נחשפה ביום ההכרזה על תאריך היציאה. טריילר של הסרט הופץ ב-18 באוקטובר 2022.
הפצה
ביום דיסני+ 2021, חשף קיני כי הסרט "רודריק שולט" יופץ בשנת 2022. ב-12 בספטמבר 2022, נחשף תאריך יציאת הסרט ל-2 בדצמבר 2022.
איזבלה מונר
ביוגרפיה
מונר נולדה בקליבלנד, אוהיו. היא בתם של קתרין, שנולדה בלימה, פרו, ופטריק מונר, שנולד בלואיזיאנה. מונר הצהירה שספרדית הייתה שפתה הראשונה, והיא נאבקה ללמוד אנגלית כשהחלה את לימודיה בכיתה א', והוסיפה כי היא רואה את עצמה יותר פרואנית מאשר אמריקאית. בגיל 15 היא התקבלה לקולג'. מונר החלה לשחק לאחר שבית משפחתה בקליבלנד נהרס בשריפה. מונר הייתה מעריצה של ג'ודי גרלנד, ולכן הוריה, שרצו להסיח את דעתה מהאובדן, שאלו אותה אם היא רוצה להיבחן להפקה מקומית של "הקוסם מארץ עוץ". היא הסכימה ולוהקה לתפקיד מונצ'קין. במאי תיאטרון מקומי דחק במשפחה לעבור לניו יורק, מה שהם עשו, כדי לעזור לה לפתח קריירה בברודוויי.
קריירה
בין השנים 2014 ל-2016. באותה שנה, היא החלה לספק את קולה של קייט, אחת הדמויות הראשיות בספין-אוף של "מגלים עם דורה", "דורה וחברים בעיר הגדולה", תפקיד שביצעה בין השנים 2014 ל-2017. ב-2015 היא הופיעה כלורי קולינס בסרט המקורי של ניקלודיאון "אדם המפוצל", ולוהקה לתפקיד סיידי, אחד התפקידים הראשיים, בסרט המקורי של ניקלודיאון "אגדות המקדש הנסתר" משנת 2016. במאי 2016, מונר לוהקה לסרט "רובוטריקים: האביר האחרון", שיצא ביוני 2017.היא דיבבה את הת'ר בסרט האנימציה "שודדי הפיצוחים 2: טבעי להשתגע", שיצא לאקרנים באופן תיאטרלי ב-11 באוגוסט 2017.
ב-2018, למונר היה תפקיד מרכזי בסרט "סיקאריו: הנקמה", בו גילמה את בתו של ראש קרטל סמים, וגילמה את ליזי, בתם המאומצת של הדמויות שגילמו מארק וולברג ורוז ביירן, בסרט הקומדיה "פתאום משפחה", שעבורו היא גם כתבה ושרה את השיר "I'll Stay". בשנת 2019, מונר כיכבה כדמות הראשית ב"דורה והעיר האבודה", עיבוד קולנועי לייב אקשן לסדרת האנימציה, ולוהקה לסרט האנסמבל הקומי הרומנטי של חג המולד "Let It Snow". באותה שנה היא לוהקה לצד ג'ייסון מומואה לסרט "צדק של אב" עבור נטפליקס.
ב-14 באוקטובר 2019, מונר הודיעה למעריציה באמצעות פוסט בחשבון האינסטגרם שלה כי החליטה לשנות את שם הבמה שלה לאיזבלה מונר, לזכר סבתה המנוחה אותה מעולם לא פגשה. מונר הסבירה מאוחר יותר כי לא שינתה את שמה באופן חוקי ואמרה כי זה היה "רק שם במה אבל יש לזה משמעות עמוקה יותר". הסינגל הראשון שלה, "Papi", יצא ב-25 באוקטובר 2019, ולאחר מכן יצא הקליפ הראשון שלה ב-6 בנובמבר 2019. ב-22 במאי 2020 הוציאה מרצדס את EP הבכורה שלה, The Better Half of Me; ונבחר לאחד מ-15 האמנים הפרואנים החדשים הטובים ביותר של בילבורד להאזנה ביולי 2020.
במרץ 2022 הוכרז כי מונר תככב בעיבוד הקולנועי לספרו של ג'ון גרין "צבים כל הדרך למטה", כאשר הצילומים יחלו באפריל 2022.
טיבור האזי
טיבור האזי (במקור הופמן, בהונגרית: Házi Tibor; 9 בפברואר 1912 – 18 בפברואר 1999) היה שחקן טניס שולחן יהודי-הונגרי ואמריקאי, אלוף עולם, בעל 9 מדליות באליפות העולם, מהן 3 זהב בתחרות הקבוצתית, 1 כסף בתחרות זוגות ו-5 ארד, מהן 2 ביחידים.
קורות חיים
באליפות העולם שנערכה בפריז, צרפת בשנת 1934 זכה הזי ב-3 מדליות, אחת מכל סוג. מדליית זהב בתחרות הקבוצתית, מדליית כסף בתחרות בזוגות ומדליית ארד בתחרות ליחידים.
בשנת 1937 הוא נישא למגדה גל אף היא שחקנית טניס שולחן מצטיין סגנית אלופת העולם. בשל יהדותם הם ברחו לארצות הברית לפני מלחמת העולם השנייה והתגוררו בבת'סדה, מרילנד. לאחר שהגיע לארצות הברית המשיך לשחק במשך כ-30 שנים.
גשר המרגלים
גשר המרגלים (באנגלית: Bridge of Spies) הוא סרט מותחן ודרמה היסטורית שבוים על ידי סטיבן ספילברג ונכתב על ידי מאט צרמן והאחים כהן. בסרט מככבים טום הנקס, מארק ריילנס, איימי ראיין ואלן אלדה. הסרט מבוסס על ספר שכתב גיבור הפרשה המערבת בין פרשיית ריגול ומשבר מטוס הריגול U-2.
שלב הצילומים החל ב-8 בספטמבר 2014 בברוקלין, ניו יורק. אולפני וולט דיסני הפיצו את הסרט בצפון אמריקה החל מ-16 באוקטובר 2015, באמצעות חברת ההפצה סרטי Touchstone ואולפני פוקס המאה ה-20 הפיצו את הסרט באזורים האחרים.
עלילה
במקביל לאותה תקופה הטייס פרנסיס גארי פאוורס, שמטוסו מסוג לוקהיד U-2 יורט ונפל מעל ברית המועצות במהלך צילום אווירי, נשבה על ידי הסובייטים. כמו כן, סטודנט לכלכלה אמריקני שלמד במזרח ברלין נכלא במזרח גרמניה והואשם בריגול על לא עוול בכפו.
דונובן מקבל מכתב מאשתו של אבל אשר רומז על נכונותם של הרוסים לקיים עסקת חילופי שבויים בין אבל לפאוורס באופן לא-רשמי. בעקבות כך דונובן נשלח מטעם ה-CIA לברלין המחולקת לתווך בין הצדדים. דונובן מתווך מול נציג הסובייטים, שחושש שאבל חשף סודות לאמריקאים ומול נציג מזרח גרמניה, שמעוניין בהכרה לאומית מטעם ארצות הברית. לבסוף מצליח דונובן להביא לשחרורם של פאוורס הטייס ושל הסטודנט, בתמורה לשחרורו של אבל. העברת אבל לרוסים התבצעה על גבי גשר גליניקה.
פיתוח
התסריט נכתב על ידי מאט צרמן שהגיש אותו לדרימוורקס. המייסד השותף של דרימוורקס, סטיבן ספילברג, החל להתעניין בסרט והחליט לביים אותו. מארק פלאט וקריסטי מקוסקו קריגר חברו לספילברג כמפיקים. האחים כהן שכתבו את התסריט המקורי של מאט צרמן. ביוני 2014, הסכימו פוקס המאה ה-20 לממן את הסרט בשיתוף דרימוורקס, כאשר הזכויות על הפצת הסרט התחלקו בין דיסני ופוקס.
צילומים
שלב הצילומים החל ב-8 בספטמבר 2014, בברוקלין, ניו יורק.
לאחר שהצילומים בניו יורק הושלמו בתחילת אוקטובר 2014, התקיימו צילומים נוספים בברלין ופוטסדאם שבגרמניה, הצילומים נמשכו שם עד סוף נובמבר אותה שנה. סצנה שכללה חילופי שבויים צולמה בגשר גליניקה (הידוע גם כגשר המרגלים) שם בוצעה החלפת השבויים ההיסטורית בשנת 1962. לצורך הצילומים נסגר הגשר לתנועה בסוף חודש נובמבר. קנצלרית גרמניה אנגלה מרקל ביקרה באתר הצילומים.
התקיימו צילומים גם בוורוצלב שבפולין במחצית השנייה של חודש נובמבר. כמו כן באמצע דצמבר בוצעו צילומים בבסיס חיל האוויר שליד מריסוויל, קליפורניה.
המלחין הקבוע של ספילברג, ג'ון ויליאמס, נאלץ לוותר על הלחנת פסקול הסרט בשל בעיות בריאות, והפסקול הולחן על ידי תומאס ניומן. מדובר בפסקול הסרט הראשון של ספילברג מאז "הצבע ארגמן" (1985) שלא הולחן על ידי ויליאמס.
הפצה
הסרט הוקרן בהקרנת בכורה ב-4 באוקטובר 2015, בפסטיבל הסרטים בניו יורק, טרם הפצתו בארצות הברית ב-16 באוקטובר 2015. אולפני וולט דיסני הפיצו את הסרט בצפון אמריקה באמצעות חברת ההפצה סרטי Touchstone ואולפני פוקס המאה ה-20 הפיצו את הסרט באזורים האחרים.
הצלחה ופרסים
בטקס פרסי אוסקר ה-88, הסרט היה מועמד ל-6 פרסים; הסרט הטוב, שחקן המשנה (מארק ריילנס), התסריט המקורי הטוב ביותר (מאט צ'ארמן, איתן כהן וג'ואל כהן), הפסקול הטוב ביותר (תומאס ניומן) והסאונד הטוב ביותר, מתוכם זכה ריילנס בפרס.
Who Wants to Live Forever
Who Wants to Live Forever (בעברית: מִי רוֹצֶה לִחיוֹת לָנֶצַח) הוא שיר של להקת הרוק הבריטית קווין, מתוך האלבום A Kind of Magic משנת 1986. הוא נכתב על ידי גיטריסט הלהקה בריאן מיי לפסקול הסרט איש הנצח. בשיר ניגנה תזמורת בהובלתו של המלחין מייקל קאמן. השיר הגיע למקום ה-24 במצעד הבריטי ולמקום ה-7 בהולנד. בשנת 1991 הוא נכלל באלבום האוסף Greatest Hits II של הלהקה.
הקליפ של השיר בוים על ידי דייוויד מאלט וצולם בלונדון ב-16 בספטמבר 1986. הוא הציג תזמורת בהובלתו של מייקל קאמן, ואת פרדי מרקיורי לבוש בחליפת טוקסידו. בקליפ מופיע גם נגן הבס של הלהקה ג'ון דיקון מנגן על קונטרבס לבן, על אף שלא השתתף בהקלטת השיר.
מאז יציאתו לאור, השיר בוצע על ידי אמנים רבים. סיל ביצע גרסה חיה לשיר במופע המחווה לפרדי מרקיורי בשנת 1992. השיר בוצע גם על ידי שרה ברייטמן ולהקת דיון הגרמנית.
רקע וכתיבה
השיר "Who Wants to Live Forever" בוצע והוקלט על ידי קווין במקור ונכלל באלבום, A Kind of Magic. גרסתה של הלהקה זכתה להצלחה באזורים שונים ברחבי העולם, תוך שדורגה במקום ה-44 במצעד השנתי של גרמניה שפורסם ב-1996. לאחר מכן, החליטה ברייטמן להקליט את השיר כחלק מ-Timeless.
הצלחה מסחרית
"Who Wants to Live Forever" זכה להצלחה נאה כאשר דורג בשיאו במקום ה-45 במצעד הסינגלים הבריטי.
סיווג
{{פירושונים|
סירת נתב
סירת נתב היא כלי שיט ממונע שבאמצעותו מגיע הנתב לכלי השיט המנותב אזרחי או צבאי, בעת כניסתו לנמלי ים או אזורים בעלי תנאי ניווט קשים (מיצרים וכו'). לאחר שהאוניה יוצאת לים, סירת הנתב מחזירה את הנתב לנמל או למקום בו הוא יכול לנוח ולהמתין לספינה הבאה.
בנוסף להשטת הנתב, סירת הנתב יכולה לשמש למטרות עזר נוספות בנמל.
תיאור
סירות נתב הם בעלות כושר תמרון גבוה ויכולת שייט בים סוער מאוד.
לסירות יש סיפון פתוח בחרטום כדי להקל על נתבים בעליה ובירידה מאוניות.
לסירות האלה אין חלקים בולטים, והם בעל הפגושים רכים בדפנות.
סירות נתב צבועות בדרך כלל בצבעים בולטים בים: כתום, צהוב וכו'.
בראד דייוויס (כדורסלן)
בראדלי ארנסט "בראד" דייוויס (באנגלית: Bradley Ernest "Brad" Davis; נולד ב-17 בדצמבר 1955) הוא כדורסלן עבר אמריקאי, אשר היה פעיל בין השנים 1977–1992. ממוצעיו הכוללים לאורך 15 עונותיו בליגת ה-NBA הם 8.2 נקודות, 1.9 ריבאונדים ו-4.9 אסיסטים למשחק.
בנובמבר 1992 הופרשה גופייתו, עם המספר "15", על ידי קבוצת דאלאס מאבריקס. בין השנים 1992–1996 ו-1999–2018 שימש כעוזר מאמן עבור המאבריקס.
קריירת מכללות
דייוויס נולד במינאקה שבמערב פנסילבניה, ובין השנים 1974–1977 למד באוניברסיטת מרילנד. בעונתו הראשונה בקבוצת הכדורסל של האוניברסיטה העפיל עמה לשלב רבע גמר טורניר אליפות המכללות ("NCAA Elite Eight"), הודות ליכולת טובה של כוכב הקבוצה ג'ון לוקאס. לאורך תקופתו בקבוצה קלע 12.2 נקודות וחילק 5.1 אסיסטים בממוצע למשחק, תחת המאמן חבר היכל התהילה לעתיד לפטי דריסל.
קריירת משחק
בדראפט ה-NBA 1977 נלקח דייוויס בבחירה ה-15, על ידי לוס אנג'לס לייקרס. לאחר 33 משחקים בלבד שוחרר מהלייקרס, ועד שנת 1980 שיחק לתקופות קצרות עבור אינדיאנה פייסרס ויוטה ג'אז מה-NBA, וכן עבור "גרייט פולס סקיי" מליגת ה-WBA ו"אנקורג' נורת'רן נייטס" מליגת ה-CBA.
בדצמבר 1980 הצטרף לדאלאס מאבריקס, לקראת עונת הבכורה של המועדון ב-NBA. ב-5 עונותיו הראשונות בדאלאס שימש כרכז הפותח, ורשם ממוצעים של 11.2 נקודות ו-6.8 אסיסטים למשחק, וב-7 העונות הבאות קלע 6.7 נקודות ומסר 3.8 אסיסטים למשחק כמחליפו מהספסל של דרק הרפר. בעונת כמעט והיה השחקן הראשון בליגה שנכלל ב"מועדון ה-50-40-90", כאשר קלע ב-50.5% מהשדה, ב-40.9% מהשלוש וב-88.8% מקו העונשין. בעונת העפיל עם המאבריקס לגמר האזור המערבי, לראשונה בתולדות המועדון, אך הקבוצה הפסידה מול לוס אנג'לס לייקרס בתוצאה 3–4.
באפריל 1992 פרש ממשחק, לאחר 12 עונות רצופות בדאלאס. באותה העת הוביל את שחקני המועדון במספר משחקים (883) ובמספר אסיסטים (4,524) בקבוצה.
לאחר הפרישה ממשחק
מיד עם פרישתו ממשחק הצטרף לצוות האימון של המאבריקס, תחת המאמן הראשי ריצ'י אדובאטו, וב-3 העונות הבאות נשאר בתפקיד זה תחת גאר הרד, קווין באקנר ודיק מוטה. באותה תקופה שימש במקביל כפרשן של משחקי הקבוצה בטלוויזיה וברדיו המקומיים. בין השנים 1999–2018 היה עוזר מאמן בדאלאס אשר התמקד ב"פיתוח שחקנים", תחת המאמנים דון נלסון, אייברי ג'ונסון וריק קרלייל. בעונת זכה עם המאבריקס באליפות ה-NBA, כעוזר מאמן.
זואופיליה
זואופיליה (תחדיש ביוונית עתיקה: Ζωοφιλία) היא פאראפיליה (הפרעה בעוררות מינית) המבטאת במשיכה מינית עיקרית או בלעדית לבעלי חיים. משכב בהמה (Bestiality), להבדיל, היא קיום יחסי מין בפועל עם בעל חיים.
זואופיליה, שבעבר סווגה כפתולוגיה בספר האבחנות הפסיכיאטריות (DSM), אינה מסווגת עוד ככזו, אלא אם היא מלווה במצוקה או בהפרעה קשה ליכולתו של אדם לתפקד.
בחוק
במדינות רבות בעולם מדובר בעבירה על החוק, וארגונים למען בעלי חיים רואים במעשה התעללות בבעלי חיים ונאבקים בו.
בישראל
בישראל, קיום מגע מיני עם בעלי חיים נחשב בעבר לעבירה שעונשה עד עשר שנות מאסר (סעיף 351(2) לחוק העונשין בנוסחו המקורי משנת 1977), אך זו בוטלה בתיקון לחוק משנת 1988, והאיסור נאכף בסעיפים כמו הפרעה לציבור או התעללות בבעלי חיים.
בתרבות ובדתות
מגע מיני עם בעלי חיים נחשב בתרבויות רבות כסטייה מהנורמות החברתיות, והוא מהווה טאבו מוחלט ביהדות, בנצרות ובאסלאם.
משכב בהמה בהלכה היהודית
ספר שמות אוסר מפורשות משכב בהמה:
הרמב"ם מרחיב על כך בהלכות איסורי ביאה, ובמסכת בבא מציעא, רב יוסף אוסר על אלמנה לגדל כלב מחשש שכזה. יחד עם זאת, מקובל להניח שבני ישראל אינם נחשדים במשכב בהמה וכי האיסור שלעיל נועד על מנת למנוע לשון הרע.
קיימות מקומית
קיימוּת מקומית היא יישום של ערכי הקיימות ופיתוח בר קיימא ברמה המקומית, כלומר רמת השכונה, קהילה, היישוב או הרשות.
רשויות וקהילות "מקיימות" הן כאלה שבהן רמת החיים של התושבים מבוססת על כיבוד גבולות יכולת הנתינה וההתחדשות של הטבע, על צדק חברתי, על כלכלה בת-קיימא, על דאגה לבריאות והקפדה על איכות הקרקע, האוויר והמים.
בישראל מקודם נושא הקיימוּת המקומית מאז תחילת שנות ה-2000 על ידי מרכז השל לחשיבה ומנהיגות סביבתית והמשרד להגנת הסביבה. ב-2006 חברו שני גורמים אלו לגורמים אחרים, והקימו את המרכז לקיימות מקומית.
סושמה סוואראג'
סוּשׁמה סוואראג' (בהינדית: सुषमा स्वराज, באנגלית: Sushma Swaraj; 14 בפברואר 1952 – 6 באוגוסט 2019) הייתה פוליטיקאית הודית, עורכת דין בבית המשפט העליון, ושרת החוץ של הודו, מאז 26 במאי 2014 ועד למותה.
סוואראג' הייתה בין ראשי מפלגת העם ההודית והאישה השנייה שהייתה שרת החוץ של הודו, אחרי אינדירה גנדי. היא נבחרה שבע פעמים לפרלמנט, ושלוש פעמים לאספה המחוקקת. בגיל 25 בשנת 1977, הייתה הצעירה ביותר לאייש תפקיד שר בקבינט המדינה הצפונית, הריאנה. היא גם שימשה כראש הממשלה החמישי של דלהי לתקופה קצרה ב-1998.
כהונתה כשרת החוץ (2014-2019)
סושמה סוואראג' נכנסה לתפקיד שרת החוץ של ניו דלהי ב-28 במאי 2014. היא נאמה בעצרת הכללית ה-73 של האו"ם ב-2018 ושימשה כשרת החוץ ההודית תחת ראש הממשלה נרנדרה מודי ממאי 2014 עד מאי 2019. היא הייתה אחראית ליישום מדיניות החוץ של נרנדרה מודי והייתה האישה השנייה שכיהנה בתפקיד זה אחרי אינדירה גנדי.
סוואראג' זכתה לביקורת חריפה כאשר דחקה בראש הממשלה מודי להכריז על הבהגווד גיטא כספר הלאומי של הודו.
כשרה לענייני חוץ היא מילאה תפקיד מרכזי בהחזרת גיטה, נערה הודית בת ה-23 לקויית השמיעה והדיבור, שנלכדה בפקיסטן במשך 15 שנים.
הישגים וזכיות
בשנת 1977 הפכה סוואראג' לשרת הקבינט הצעירה ביותר בממשלת הריאנה, בגיל 25. בשנת 1979 הפכה לנשיאת מפלגת ג'נאטה בממשלת הריאנה וזאת בגיל 27 בלבד. סושמה סוואראג' הייתה האישה הראשונה ששימשה כדוברת של מפלגה פוליטית לאומית בהודו, ואף האישה הראשונה ששימשה כשרה ראשית, מזכירה כללית, שרת הקבינט של האיחוד ומנהיגת האופוזיציה.
סושמה סוואראג' התמודדה ב-11 מערכות בחירות בארבעהמדינות.
בפברואר 2016, במהלך ועידת רומא הבינלאומית, סושהמה סוואראג' הצהירה כשרת החוץ ההודית שאנשי קהילת רומא הם הילדים של הודו. הוועידה הסתיימה בהמלצה לממשלת הודו להכיר בקהילת רומא הפרוסה על פני 30 מדינות כחלק מהפזורה ההודית.
ב-19 בפברואר 2019 קיבלה סוואראג' את פרס הצלב הגדול של מסדר המופת האזרחי מאת ממשלת ספרד, כהכרה בתמיכתה של הודו בפינוי אזרחיה מנפאל במהלך רעידת האדמה ב-2015.
חייה האישיים
ב-13 ביולי 1975 נישאה סושמה שארמה (שם נעוריה) לסוואראג' קאושאל, עורך דין בבית המשפט העליון של הודו. הם נפגשו במהלך פעילות אקטיביסטית משותפת להגנתו של המנהיג הסוציאליסטי ג'ורג' פרננדס. סוואראג' קאושאל, פרקליט בכיר בבית המשפט העליון של הודו ועורך דין פלילי, כיהן גם כמושל מיזורי בין השנים 1990 ל-1993. הוא היה חבר פרלמנט בין השנים 1998 ל-2004.
לבני הזוג יש בת בשם בנסורי, בוגרת אוניברסיטת אוקספורד ועורכת דין.
אחותה של סושמה סוואראג', ונדנה שארמה, היא פרופסור למדעי המדינה במכללה ממשלתית לבנות בהריאנה. אחיה ד"ר גולשן שארמה הוא מטפל באיורוודה.
ב-10 בדצמבר 2016 עברה סושמה סוואראג' השתלת כליה מתורם אנונימי.
ב-6 באוגוסט 2019, בגיל 67, נפטרה סוואראג' כתוצאה מדום לב, לאחר שהוחשה לבית החולים בעקבות התקף לב.
יחסי אורוגוואי–ג'מייקה
היסטוריה
היחסים בין המדינות כוננו ב-23 במאי 1985. ביוני 2016 חתמו ג'מייקה ואורוגוואי על האמנה הרב-צדדית בדבר סיוע מינהלי הדדי בענייני מס וברזיל הפקידה את מסמך אשרור האמנה לרגל השקת התוכנית האזורית של אמריקה הלטינית והקריביים של ה-OECD וישיבת מועצת השרים של ה-OECD. ג'מייקה ואורוגוואי הפכו לתחומי השיפוט ה-95 וה-96 שהצטרפו לאמנה.
משואה (מכון)
מַשּׂוּאָה – המכון ללימודי השואה הוא מכון ללימודי השואה השוכן בקיבוץ תל יצחק.
פעילות
במכון ניתן לארח קבוצות למשך תקופות קצרות, היות שיש בו מבנים המיועדים ללינה במקום.
מכון משואה הוקם בשנת 1972 על ידי חברי קיבוץ תל יצחק אשר בזמן הקמתו הגרעין המייסד (1938) הם עולים חדשים מפולין שהצליחו לעלות לארץ לפני השואה. רבים מתושבי הקיבוץ הם ניצולי השואה וחברים אחרים שנולדו בקיבוץ או עלו מדרום אמריקה, ויוצאי תנועת הנוער הציוני מגליציה ומזגלמביה שבמערב פולין.
במסגרת פעילות המכון נערכים בו סמינרים לבני נוער, לאנשי כוחות הביטחון וכן לסטודנטים ולמורים מהארץ ומהעולם והם מתארחים במקום. מטרת המכון לקרב את הקהל הרחב לדיון בקשר שבין זיכרון השואה לשאלות מרכזיות העומדות על סדר היום הציבורי. הסמינרים מפגישים את הלומדים עם ניצולי שואה ומנסים להעמיק את הבנת האסון מנקודת מבט אישית של מי שחוו את החוויה על בשרם, או באמצעות כלים, כמו הקלטות של מי שאינם בחיים. המכון מזמין פרופסורים ומומחים בתחום כדי ללמד את הנושאים המגוונים שבנדון.
יו"ר מכון משואה הוא פרופסור יצחק קשתי, ניצול שואה מהונגריה ובין יתר תפקידיו חקר את ההיסטריה החברתית של יהדות הונגריה.
הכרזת תעניות
בשבת לפני תענית, יש הנוהגים להכריז על התענית שתחול בשבוע הבא. המקור למנהג הוא בדברי האבודרהם, והוא הובא בשמו בבית יוסף. האבודרהם כותב שאת ההכרזה מבצעים בשבת, אחרי קריאת ההפטרה ולפני אשרי (שלפני תפילת מוסף). המנהג הובא להלכה בשולחן ערוך, וכך נוהגים בקהילות הספרדים, וכן נוהגים גם התימנים ובנוסח פרובאנס.
הרמ"א כתב שבאשכנז לא נוהגים להכריז על התעניות, וכך נוהגים האשכנזים, גם בנוסח אשכנז וגם בנוסח ספרד. כמו כן, הוא לא מופיע בסידורי נוסח איטליה או נוסח רומניא. גם במנהג מצרים הישן נהגו שלא להכריז.
בהמשך, כותב המחבר שלא נוהגים להכריז על יום כיפור, תענית אסתר או תשעה באב. בארחות חיים נוסף שנוהגים לא להכריז על צום גדליה, והאחרונים הביאו את דבריו. כך שבפועל נותר שמכריזים רק על עשרה בטבת וי"ז בתמוז.
מטרת ההכרזה
האבודרהם כתב שההכרזה נועדה "להודיע לקהל באיזה יום יחול הצום". בהתאם לכך, הסביר בעל ארחות חיים הסביר את ההימנעות מהכרזה על תשעה באב וצום גדליה בכך שהם ידועים לכל, ואנשים לא יטעו במועד התענית. בדומה לכך, הסביר רבי רפאל אהרן בן שמעון שמטרת ההכרזה שאנשים לא ישכחו את התענית ויטעו לאכול, ולכן בתעניות ידוות אין צורך להכריז.
הגר"א הסביר שמכריזים על התענית משום שמעיקר הדין, הגמרא קבעה שבתעניות החורבן "רצו מתענין, לא רצו אין מתענין", וכיוון שהתענית אינה קבועה ותלויה ברצון הציבור, יש צורך להכריז שרוצים להתענות, במקום קבלת תענית. לפי הסבר זה, אין צורך להכריז על יום הכיפורים, תשעה באב ותענית אסתר, שאינן תעניות החורבן ולכן אינן תלויות ברצון הציבור. הוא מסביר עוד שלמנהג אשכנז אין מכריזים על אף תענית משום שלהלכה, גם תעניות החורבן נחשבות תעניות קבועות, כי קבלו עליהם כל ישראל להתענות בהן. בדמה לזה כתב רבי חיים פלאג'י, שמאחר שהתעניותץ כתובות בפסוק, סוברים האשכנזים שאין צריך להכריז עליהם כי אינם צריכים קבלה.
מגזין טיים לילדים
מגזין טיים לילדים (באנגלית: Time For Kids או בקיצור TFK) הוא מגזין שיוצא לאור בידי הטיים מגזין אשר מופץ בעיקר לילדים. המגזין מדווח מעט מהמתרחש בארצות הברית, "קריקטורת השבוע" ועוד טורים קבועים ומאמרים שונים הקשורים בתרבות פופולרית שעשויה לעניין קוראים אמריקאים צעירים יותר.
המגזין מופץ כל שבוע במהדורה בת שמונה עמודים בעיקר בכיתות בית הספר, באירועים מיוחדים מפורסמים גם מהדורות נוספות נוסף על למגזין הקבוע (בכל שנה לקראת סוף שנת הלימודים בארצות הברית מתפרסם פרק המוקדש במיוחד לנושא איכות הסביבה). נוסף על כך, מפעיל המגזין אתר אינטרנט שמפרסם חדשות יומיומיות ומפעיל את התוכנית "ילדים כתבים של TFK".
משחק הטריוויה שפורסם על ידי המגזין, "Don't Quote Me" ("אל תצטט אותי"), זכה במספר פרסים והפך פופולרי ביותר.
אל ריסיטאס
חואן חויה בורחה, הידוע בכינויו אל ריסיטאס (בספרדית: Juan Joya Borja, ובכינויו: El Risitas; 5 באפריל 1956 – 28 באפריל 2021) היה קומיקאי ושחקן ספרדי. הוא הפך לתופעת אינטרנט משנת 2015 בשל פרסום סדרת ממים המבוססים על ראיון שנתן ב-2001 בתוכנית הטלוויזיה הספרדית "Ratones coloraos".
ביוגרפיה
אל ריסיטאס נולד בסביליה ב-5 באפריל 1956. בצעירותו נע בין עבודות, כולל בישול ופריקת שקי מלט.
הוא הפך למזוהה בשל צחוקו הגבוה והצפצפני, אותו כינה הגרדיאן: "צחוק של דולפין מעשן כבד", וכך קיבל את השם "אל ריסיטאס" ("צחקוקים").
בשנת 2001 הופיע בתוכנית "Ratones coloraos" של חסוס קווינטרו, ותיאר תקרית שאירעה כשעבד כעוזר במסעדה על שפת הים. הוא סיפר שבלילה הוא השרה מחבתות פאייה באוקיינוס כדי שיתנקו, אך כשחזר בבוקר לאסוף אותן – גילה שהן נשטפו לים בשל הגאות. הסיפור נקטע על ידו לעיתים תדירות בשל צחוקו. סרטון מהראיון הועלה ליוטיוב ב-25 ביוני 2007.
במרץ 2014 השתמש ארגון "האחים המוסלמים" במצרים בקטעים מהסרטון כדי לעשות פרודיה על המועמד לנשיאות עבד אל-פתאח א-סיסי. בשנת 2015 זכה הסרטון לפרסום רב, כשהשתמשו בו ברשת כדי להציג את אל ריסיטאס כמהנדס של המקבוק החדש שיצא באותה שנה, ומאז הפך לתופעת רשת ויראלית.
מותו
בספטמבר 2020 הוא אושפז בבית החולים דה לה קארידד בסביליה, שם נקטעה רגלו בגלל בעיה בכלי הדם.
ב-28 באפריל 2021 הועבר מבית החולים דה לה קארידד לבית החולים "Universitario Virgen del Rocío", בשל הרעה פתאומית במצבו. הוא נפטר מסיבוכים של מחלתו מאוחר יותר באותו יום, בגיל 65.
בית חיים
בית חיים הוא שמו של בית קבורות יהודי בהולנד, הנמצא בשטח העיירה אודרקרק על נהר האמסטל שליד אמסטרדם, מקום מושבה של מרבית הקהילה היהודית במדינה.
בית העלמין נמצא על אחת השלוחות של הנהר אמסטל הזורם מאמסטרדם, ובעבר נהגו להשיט את המובאים לקבורה מאמסטרדם, בסירה שהפליגה בנהר. האתר נבנה על אדמת ביצה, ובמשך השנים שקעו מרבית הקברים בקרקע הבוצית. במאה ה-19 חשף הארכאולוג דוד הנריק דה-קסטרו חלק מהקברים ושיפץ אותם.
בשנים האחרונות נערך מבצע גדול לשחזור הקברים והמצבות בבית העלמין. באוגוסט 2018 נמסר שגל החום במערב אירופה, אשר הביא טמפרטורות של 40 מעלות צלזיוס במקום, גרם להצהבת הדשא שכיסה את המצבות השקועות, ואילו הדשא שבין המצבות נשאר ירוק, דבר המסייע בפעם הראשונה מזה עשרות שנים לזהות את המתווה המדויק של בית העלמין ויסייע מאוד לשחזור.
ייחודו
ייחודו נובע מכמה סיבות:
ניתן לחלק את הסצנות המתוארות על גבי המצבות לארבע קטגוריות: עובדות אלה מצביעות על כך שחברי הקהילה הפורטוגלית-ספרדית הושפעו רבות משכניהם ההולנדים ולא פיגרו אחריהם בהוד ובפאר, לא בחייהם ולא במותם.
ציור "בית הקברות היהודי"
סמוך לשנת 1655 החל צייר הנופים ההולנדי הידוע יאקוב ואן רויסדאל (1628–1682) לצייר את בית הקברות באדורקרק בסדרת תמונות שכונו "בית הקברות היהודי". במרכז כל תמונה הוא הציב את קברו המפואר של ד"ר אליהו מונטאלטו, העשוי משיש בוהק ואת הקברים הסמוכים. ברקע הוא הוסיף חורבות כנסייה ישנה (זהו מובנו של השם "Ouderkerk") שמשתנה מציור לציור, וכן פלגי מים, אף שאינם קיימים בקרקע המישורית של בית הקברות. תמונה אחת מצויה במכון לאמנות בדטרויט (ראו העתק משמאל), תמונה שנייה מוצגת במוזיאון המטרופוליטני בוויטפילדס (Wheatfields) שבגרמניה, ותמונה נוספת במוזיאון לאמנות בפילדלפיה. בציור רואים בבירור, שהמצבה של מונטאלטו הוסרה ממקומה וכי הפיאה השמאלית-עליונה חסרה, מה שמעלה את הסברה שהשורה העליונה בכתובת המצבה הוסרה עוד לפני שוואן רויסדאל החל לצייר את סדרת תמונותיו.
אישים בולטים הטמונים בו
למעלה מ-27,500 איש קבורים ב"בית חיים" ובהם רבנים, פרנסים, בעלי מקצועות חופשיים ואחרים, שהיו מעורים הן בחברה היהודית והן בחברה ההולנדית האזרחית. להלן מספר דמויות:
לגארטו
לגארטו (בפורטוגזית: Lagarto) היא עיר במדינת סרז'יפה בברזיל. נכון ל-2020, אוכלוסייתה של העיר נאמדת ב-105,221 תושבים והיא נמצאת במקום השלישי מבחינת אוכלוסייה במדינה. שטחה הוא 969 קמ"ר וגובהה הוא 183 מטרים מעל פני הים. העיר ממוקמת במרחק של כ-75 קילומטר מבירת המדינה, אראקז'ו.
בעיר ישנו מועדון כדורגל בשם "מועדון הכדורגל לגארטו" שהוקם בשנת 2009.
דמוגרפיה
לפי מפקד שנערך ב-2010, 48.46% מתושבי העיר מתגוררים באזור היותר כפרי שלה, ו-51.54% מתגוררים באזור העירוני, המודרני והמתפתח יותר. כמו כן, מפקד זה הראה ש-49.02% מאוכלוסיית העיר הם גברים ו-50.98% הם נשים.
כלכלה
חלק ניכר מהכלכלה של העיר מבוסס על חקלאות,ובעיקר טבק והדרים. כמו כן, יש מספר רב של בעלי חיים ומסחר בבעלי חיים בעיר.
תקרית הקילומטר ה-78
תקרית הקילומטר ה-78 אירעה בסוף נובמבר ותחילת דצמבר 1950. הלגיון הערבי חסם קטע בן ארבעה קילומטרים בכביש הערבה המוביל לאילת, בטענה שהוא עובר בשטח ירדן. צה"ל פרץ את הדרך בכוח. בעקבות התקרית פיטר עבדאללה מלך ירדן את ממשלתו של סעיד אל מופתי. הסכסוך הגיע לסיומו בפברואר 1951, לאחר משא ומתן בהשתתפות מטה משקיפי האו"ם.
רקע
בחורף 1949–1950 הוצף ונהרס קטע בכביש הערבה המוביל לאילת. הכביש חודש בתוואי קרקע גבוה יותר, מזרחית לתוואי המקורי. כפי שנקבע מאוחר יותר, קטע באורך קילומטר וחצי עבר בשטח ירדן. כעבור כמה חודשים, ב-22 בנובמבר 1950, הגישה ירדן תלונה על מעבר הכביש בשטחה לוועדת שביתת הנשק המשותפת.
ברקע עמד גם סכסוך קודם, שעניינו שטח של כאלף דונם באזור נהריים, שישראל החלה לעבד בסוף אוגוסט 1950. ירדן טענה כי השטח שלה, וכי ישראל הציגה מפה מזויפת של הסכם שביתת הנשק. טענותיה לא התקבלו במועצת הביטחון של האו"ם.
האירועים
בעוד תלונת ירדן ממתינה לדיון בוועדת שביתת הנשק, ב-29 בנובמבר 1950, הקים הלגיון הערבי מחסום בקילומטר ה-78, והציב במקום שלט בעברית ובערבית. בשלט נכתב:
נציגי ישראל בוועדת שביתת הנשק התלוננו עוד באותו יום על פעולת ירדן.
חיילי צה"ל הסירו את המחסום ב-2 בדצמבר, ושיירת כלי רכב עברה בכביש ללא הפרעה. ב-3 בדצמבר הושב המחסום, ולאחר שהוסר פעם נוספת ירו הירדנים על רכב שעבר בכביש. כוחות צה"ל השיבו באש, ופגעו במשוריין של הלגיון. החל מן ה-4 בדצמבר התנהלה התנועה בכביש ללא חסימות נוספות.
ב-6 בדצמבר נרצח מן המארב, בקילומטר ה-62 בכביש לאילת, רב-סרן מחיל התותחנים. ישראל פירשה זאת כנקמה על אירועי הקילומטר ה-78.
השלכות
ב-3 בדצמבר פיטר המלך עבדאללה את ממשלתו של סעיד אל מופתי.
ב-14 בפברואר 1951 הגיעו ישראל וירדן לפשרה, וישראל הסכימה לסלול מעקף בשטחה.
עם יישוב הסכסוך נפגשו, ב-15 בפברואר 1951, סגן הרמטכ"ל האלוף מרדכי מקלף וסגן הרמטכ"ל הירדני, גנרל עבד אל קאדר אל ג'ונדי, והגיעו להסכם למניעת הסתננות. ההסכם נודע בשם "הסכם המפקדים".
תריסול
תריסול הוא שמו של פטנט ישראלי ייחודי ושמה של חברה שהוקמה בשנת 1957 על ידי מהנדס הבניין רם בן טל לייצור תריסים שנועדו לסגור מרפסות בדירות מגורים.
התריסול נוצר כדי לענות על צורך שהתעורר בישראל להרחבת שטח המגורים על ידי סגירת מרפסות, וזאת בשל מצוקת הדיור שהתקיימה באותה העת. שמו של הפטנט משלב שתי מילים שבהשראתם הומצא ועוצב: תריס+בריסולי. התריסול יוצר בשנות ה-50, בראשית דרכו, מאזבסט. היה זה בתקופה בה לא נודעו השפעותיו המסרטנות של האזבסט ומחירו הזול הפך אותו לחומר שמיש במיוחד בשוק הבנייה הישראלי. בשל כובד האזבסט על המנגנונים שהחזיקו אותו, הוחלף התריס לפלסטיק במסגרת אלומיניום, דבר שהעלה את מחירו אך הקל באופן משמעותי את השימוש במערכת.
כבר מיציאת הפטנט אל השוק המקומי, זכה התריסול להצלחה אדירה, ולביקוש גובר והולך הן מצד דיירים במבנים קיימים, והן מצד קבלנים למבנים חדשים. עם זאת, הועתק הפטנט על ידי חברות מתחרות, דבר שפגע בבלעדיותה של חברת תריסול. בראשית הדרך, העלימו הרשויות עין מתהליך אשר הביא, לדעת רבים, לכיעורן של חזיתות הבניינים, ובעיקר פגע הדבר בחזיתות בתי העיר תל אביב שהתאפיינו במרפסותיהן.
במהלך השנים הוחלף התריסול שלא היה אטום לחלוטין באמצעי סגירה אחרים. בעיקר תריסי גלילה.
החל מסוף שנות ה-80 החלו הרשויות לאכוף את נושא סגירת המרפסות, וכחלק ממסע זה שונה נוסח חוק התכנון והבנייה בצורה שתמנע את הקמתן של מרפסות אחת מעל השנייה (מרפסות חופפות) במטרה למנוע את סגירתן בתריסול.
חברת תריסול נמכרה על ידי רם בן טל לקבוצת יזמים, שבחרה לסגור את המפעל בסוף שנות ה-80, זמן קצר לאחר הרכישה.
קינן תומפסון
קינן תומפסון (באנגלית: Kenan Thompson; נולד ב-10 במאי 1978) הוא שחקן וקומיקאי אמריקאי. הוא חבר בצוות השחקנים של תוכנית המערכונים "סאטרדיי נייט לייב" מאז 2003, מה שהופך אותו לשחקן הוותיק ביותר בתולדות התוכנית. בתחילת הקריירה שלו כיכב בסיטקום "קינן וקל" (2000-1996) בניקלודיאון לצד קל מיטשל, וכיום (2021) הוא מככב בסיטקום "קינן" ברשת NBC.
ביוגרפיה
קינן נישא לדוגמנית כריסטינה אוונג'לין ב-11 בנובמבר 2011, ולשניים נולדה בת בשנת 2014.
קריירה
מוכר בעיקר בזכות היותו חבר צוות בפאנל התוכנית "סאטרדיי נייט לייב" משנת 2003.
בשנות נעוריו הופיע ככתב בתוכנית אקטואליה לילדים ב-CNN, ולאחר מכן השתתף בקומדיות לילדים מבית ערוץ ניקלודיאון, ביניהן "המופע של אמנדה", "קינן וקל" ו-"All That". קינן מדורג במקום ה-88 בסקר 100 כוכבי הנוער הגדולים של VH1.
בתחילת הקריירה שלו נהג להופיע עם חברו הקומיקאי קל מיטשל.
בקולנוע כיכב בסרט "Fat Albert" ב-2004, השתתף ב"נחשים על המטוס", וכן דיבב בסרטי "הדרדסים", "קופים בחלל" וב-"כלב מי שמנגן".
בשנת 2016 החל לשחק בתפקיד משני בסדרת הטלוויזיה הקומית "קימי שמידט הבלתי שבירה" שנוצרה על ידי טינה פיי ומשודרת בנטפליקס במשך 3 עונות.
בשנת 2017 שיחק בסרט "פורשים בסטייל", קומדיה שחורה בבימויו של זאק בראף ובכיכובם של מורגן פרימן ואלן ארקין.
בשנת 2021 השתתף בסרט "שכחתי שאין כמו בבית".
יום ולנטיין
יום ולנטיין או יום ולנטינוס הקדוש (בלטינית: Dies sancti Valentini; באנגלית: St. Valentine's Day), החל ב-14 בפברואר, הוא חג אהבה שמקורו במסורת הנוצרית, המצוין במדינות רבות ברחבי העולם. בישראל רבים מציינים את המועד כיום אהבה, בנוסף לחגיגות ט"ו באב.
יום ולנטיין החל כציון נוצרי לזכרו של ולנטינוס הקדוש - למעשה, לזכר שלושה קדושים, משום שבנצרות משויכים שלושה קדושים בשם זה לתאריך 14 בפברואר. מסופר כי אחד מקדושים אלה השיא חיילים רומים נוצרים שנרדפו מפאת דתם בתקופת הקיסר קלאודיוס השני גותיקוס, ובעקבות כך הוצא להורג. לפני מותו כתב מכתב לבת סוהר, שעמה היה מיודד, לאחר שריפאהּ מעיוורון, וחתם "שלך, ולנטינוס". במשך השנים נעשה ולנטינוס לפטרון האוהבים. עם השנים התחזק מעמדו של היום המוקדש לקדוש זה כיום חג. הוא נחוג באמצעות העברת מסרי אהבה (שירים, פרחים וכו').
בעברית, חדר שם החג מאנגלית ולכן נהגה בצורתו זו - "ולנטיין". זאת על אף שבעברית נהוג לתעתק שמות קדושים משפת המקור, במקרה זה, "ולנטינוס" מלטינית.
עובדות היסטוריות
קדושים נוצריים קדומים רבים נקראו בשם ולנטינוס. לשני קדושים בשם זה נחלק כבוד ב-14 בפברואר - ולנטינוס של רומא וולנטינוס של טרני. ולנטינוס של רומא היה כומר אשר מת מות קדושים בסביבות שנת 496, ונקבר בוויה פלמיניה. שרידיו של הקדוש ולנטינוס הוחזקו בכנסייה, והקטקומבות של סן ולנטינו ברומא, נשארו אתר עלייה לרגל חשוב לאורך כל ימי הביניים עד ששרידיו של ולנטינוס הקדוש הועברו לכנסיית סנטה פרסדה, במהלך כהונתו של האפיפיור ניקולאוס הרביעי. גולגולתו עטורת הפרחים של ולנטינוס הקדוש מוצגת בבזיליקה של סנטה מריה בקוסמדין שברומא. שרידים אחרים נמצאים בכנסיית דרך וייטפריאר הכרמליטית בדבלין (Whitefriar Street Carmelite Church), אירלנד.
ולנטינוס של טרני היה לבישוף של אינטרמנה (טרני המודרנית) סביב שנת 197, ונאמר כי מת מות קדושים בזמן הרדיפות תחת הקיסר אורליאנוס. גם הוא נקבר בוויה פלמיניה, אך במיקום שונה מוולנטינוס של רומא. שרידיו נמצאים בבזיליקה של ולנטינוס הקדוש בטרני (Basilica di San Valentino). החוקר ג'ק ב. אורוץ' (Jack B. Oruch) טוען כי תקצירים של המעשים של שני הקדושים היו כמעט בכל כנסייה ומנזר של אירופה. באנציקלופדיה הקתולית כתוב גם על קדוש שלישי בשם ולנטינוס, שהוזכר בכתבי מרטירולוגיה (מקבץ קטעים ביוגרפיים של קדושים מעונים נוצריים) מוקדמים, בתאריך ה-14 בפברואר. הוא מת מות קדושים באפריקה עם מספר בני לוויה, אולם לא ידוע עליו יותר מכך. ראשו של ולנטינוס הקדוש נשמר במנזר של ניו שר, וינצ'סטר.
ה-14 בפברואר נחגג כ"יום ולנטינוס הקדוש" בזרמים נוצריים שונים. למשל בקרב האנגליקנים בדרגת 'הנצחה' בלוח השנה של קדושיהם. יום חגו של הקדוש ולנטינוס מצוין גם בלוח הקדושים של הכנסייה הלותרנית. עם זאת, בגרסה מ-1969 של לוח ימי הקדושים הקתולי, יום חגו של קדוש ולנטינוס ב-14 בפברואר הוסר מהלוח הרומי הכללי לטובת לוחות שנה מסוימים (מקומיים או לאומיים) תוך נימוק ש"על אף שזיכרון ולנטינוס הקדוש הוא עתיק, יצוין רק בלוחות מסוימים, שכן, מלבד שמו, מקום ומועד פטירתו, דבר אינו ידוע עליו".
בבלצן (מלטה), המקום בו מספרת המסורת שנמצאו שרידיו של הקדוש, וכן אצל קתולים מסורתיים מכל העולם בכנסייה האורתודוקסית המזרחית שמקפידים על לוח השנה הישן, נחגג יום ולנטינוס הקדוש ב-6 ביולי. מקור המסורת הזאת לפני קביעת לוח המועדים בידי מועצת הוותיקן השנייה. הכנסייה האורתודוקסית המזרחית מציינת את חג האהבה של הקדוש המעונה ולנטינוס, הבישוף של אינטרמנה, ב-30 ביולי.
אגדות
בספרו "המילון לנצרות" (The Dictionary of Christianity), כותב ג'יי סי קופר כי ולנטינוס היה בישוף ברומא שנכלא בעוון סיוע לנוצרים נרדפים. רשומות אודות ולנטינוס ככל הנראה הושמדו בעת רדיפות הנוצרים הגדולות במאה ה-4 לספירה באימפריה הרומית. במאה ה-5 או ה-7 פורסמה עבודה בשם Passio Marii et Marthae, ובה סיפור מות הקדושים של הקדוש ולנטינוס מרומא. אולי תוך השראה מפרקטיקות עינויים שנעשו לקדושים אחרים, כנהוג בספרות אותה התקופה. אותם אירועים מתוארים גם במרטירולוגיה של בדה ונרביליס, שנכתבה במאה ה-8. לפי כתבים אלה, הקדוש ולנטינוס הוצא להורג כנוצרי ונחקר על ידי הקיסר הרומי, קלאודיוס השני, בכבודו ובעצמו. קלאודיוס התרשם מוולנטינוס, שוחח עמו, וניסה לשכנעו להמיר את דתו לדת הרומית הפגאנית כדי להציל את חייו. השני סירב, וניסה להמיר את דתו של קלאודיוס לנצרות - ועל כן הוצא להורג. לפני ביצוע הגזירה, מסופר על נס שביצע, ריפויה של יוליה, בתו העיוורת של סוהר בשם אסטריוס. יוליה, יחד עם שאר בני המשפחה ועובדי משק הבית החלו להאמין בישו והוטבלו לנצרות.
רשומה מאוחרת יותר, חזרה על האגדה, והוסיפה כי האפיפיור יוליוס הראשון בנה כנסייה מעל קברו (אולם מתברר כי מדובר בבלבול, ולמעשה הקבר הוא של קצין רומי בשם ולנטינוס שתרם קרקע, כדי לבנות כנסייה בעת שיוליוס היה האפיפיור). האגדה נתפסה כעובדה, עם כתיבת המרטירולוגיה של בדה ונרביליס במאה ה-8. אותה אגדה מסופרת גם במאה ה-13 במקראת הזהב (Legenda Aurea). ישנה תוספת למקראה, שעל פי הנרי אנסגר קלי, חוקר אמריקאי, נוספה שנים לאחר כתיבתה במאה ה-13, וסופרה שוב ושוב. בערב לפני הוצאתו להורג של ולנטינוס, הוא כתב את "איגרת ולנטינוס" הראשונה לבתו של הסוהר אסטריוס, שלא הייתה עוד עיוורת, חתומה "מוולנטינוס שלך". המושג "מוולנטינוס שלך" אומץ בתקופה מאוחרת יותר בקרב איגרות ולנטיין מודרניות.
ג'ון פוקס, היסטוריון אנגלי בן המאה ה-16 וחבר במסדר הכרמליטי, קבע כי ולנטינוס נקבר בכנסיית סנטה פרסדה ברומא, בסמוך לבית הקברות של הקדוש היפוליטוס. על פי המסדר, האגדה מספרת כי יוליה נטעה שקדייה בעלת פריחה ורודה ליד קברו, וכיום השקדייה היא סמל לידידות ולאהבה נצחית.
על פי גרסה אחרת לסיפור, ערך ולנטינוס נישואים נוצריים חשאיים לחיילים שנאסר עליהם להינשא, מתוקף דעתו של הקיסר קלאודיוס השני, ששאף להגדיל את הצבא הרומי, והאמין כי נישואים אינם מיטיבים עם גברים כחיילים. אולם איסור נישואים זה מעולם לא הוכרז באופן רשמי, ולמעשה קלאודיוס השני אף אמר בפני חייליו לקחת שתיים או שלוש נשים לאחר הניצחון על הגותים. על פי האגדה, על מנת להזכיר לגברים אלה את שבועתם ואת אהבת האל, נאמר כי ולנטינוס גזר לבבות מקלף, ונתן אותם לחיילים אלה ולנוצרים נרדפים. ייתכן שזהו מקור לשימוש הרחב בלבבות ביום ולנטינוס.