cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
פאלאצו וקיו
החצרות
החצר הראשונה תוכננה על ידי מיקלוצו בקומתו הראשונה של הארמון ארקדות הפונות אל החצר. בראש הארקדות קבועים סמלי הגילדות של העיר. במרכז החצר מזרקה קטנה מעשה ידי אנדראה דל ורוקיו בה מפוסל ילד עם דולפין שהוצבה ב-1476 כיום נמצא שם העתק והמזרקה המקורית מוצגת במוזיאון בקומה השנייה של הארמון, בחדרו לשעבר של מזכיר הרפובליקה, מקיאוולי. סביב לחצר מצוירים פרסקאות מעשי ידי וזארי (1565), המתארים תמונות מההיסטוריה של בית הבסבורג. הפרסקאות נעשו לקראת חתונת פרנצ'סקו הראשון דה מדיצ'י, הדוכס הגדול של טוסקנה, בנו ויורשו של קוזימו הראשון, עם יוהאנה מאוסטריה, הדוכסית הגדולה של טוסקנה, אחותו של מקסימיליאן השני, קיסר האימפריה הרומית הקדושה.
בין החצר הראשונה והשנייה מצוי גרם מדרגות מרשים, בתכנונו של וזארי, המוביל אל "אולם החמש-מאות".
אולם החמש-מאות
האולם הגדול (52 מטרים ארכו ו-23 מטרים רוחבו) נבנה במצוות סבונרולה, "שליטה הרוחני" של העיר, לאחר שהביס את בית מדיצ'י ב-1494 לתקופה קצרה. כוונתו הייתה שהאולם ישמש את מליאת המועצה הגדולה של הרפובליקה, בת 500 החברים (Consiglio Maggiore) לכן נקרא האולם "אולם החמש-מאות" (Salone dei Cinquecento).
בשנת 1502, לאחר הדחת סבונרולה, הזמין ראש הרפובליקה, פייטרו סודריני ממיכלאנג'לו פרסקו לאולם שיתאר את קרב קצ'ינה (Battaglia di Cascina; קרב שנערך ב-28 ביולי 1364 בין פירנצה לפיזה). מיכלאנג'לו ערך מתווה לציור, אך לא סיים אותו. לדברי וזארי, מיכלאנג'לו התחיל בעבודה אך היא נהרסה על ידי ברתולומאו באנדילני, יריבו שקינא בו.
ב-1505 הוזמן לאונרדו דה וינצ'י לצייר אף הוא ציור באולם שיתאר את קרב אניירי (Battaglia di Anghiari; קרב שנערך ב-29 ביוני 1440 בין הרפובליקה של פירנצה למילאנו). כיוון שלדה וינצ'י היה ניסיון רע בציור פרסקו, הוא החליט לנסות באולם טכניקה חדשה של ציור בצבע שמן ישירות על הטיח. אולם הצבע נזל ולא התייבש מהר מספיק, לאונרדו ניסה נואשות להציל את הציור אך ללא הועיל.
שרידי הציורים נהרסו כליל כעבור כ-50 שנה עת הרחיב וזארי את האולם לפי הזמנתו של קוזימו הראשון. עיטורי האולם נעשו בין 1555 ו-1572 על ידי וזארי והם מתארים את ניצחונותיה של פירנצה על פיזה וסיינה.
באולם זה מוצג הפסל גאונות הניצחון של מיכלאנג'לו.
הקומה השנייה
קפלת הסניורייה מקושטת בפרסקאות ופסיפס זהב מעשה ידי גירלנדיו (1482). התקרה מקושטת בשטיח עשוי טיח צבוע של פלר דה ליס, שהיקנה לו את השם "חדר החבצלות" (Sala dei Gigli). בחדר זה מוצג הפסל יהודית והולופרנס של דונטלו.
בנוסף לקפלת הסניורייה נמצאת בקומה זו קפלה נוספת, שעוטרה על ידי אניולו ברונזינו לכבודה של אלאונורה די טולדו, רעייתו של קוזימו הראשון, שהשתמשה בה כקפלה פרטית. לצידה מערכת חדרים פרטית ששירתה את הזוג בטרם עבר לפיטי.
עוד בקומה זו מערכת חדרי מגורים הקרויה "חדרי היסודות" משום שהם מעוטרים בציורים הקשורים לארבעת היסודות.
ממרפסת סאטורן, שנקראת על שם הפרסקו בתקרתה, נפתח נוף דרומה לכיוון נהר הארנו פיאצלה מיכלאנג'לו, גני בובולי, פאלאצו פיטי ומצודת בלוודרה.
חדר נוסף בעל עניין בקומה זו הוא חדר המפות, בו הייתה לפנים מלתחה וחדר האוצרות של בית מדיצ'י. כיום מוצגות בחדר מפות היסטוריות רבות שהחזיקו בני מדיצ'י, הנותנות מושג טוב על תמונת העולם בעידן התגליות. במרכז החדר גלובוס גדול ("מפת העולם", mappa mundi), שנהרס עקב ניסיונות שימור כושלים.
DeWitt Motor Company
DeWitt Motor Company היה יצרן רכב אמריקאי אשר ייצר מכוניות תחת שם זהה DeWitt Motor Company בסגנון מכונית עידן פליז מסוג "(Runabout (car" בין השנים 1908–1910.
החברה הוקמה על ידי "Virgil DeWitt" מהגר שוודי, שהיגר לארצות הברית.
כאב כרוני
כאב כרוני הוא כאב מתמשך (לאורך חודשים או יותר). הכאב מופיע באזורי גוף שונים בעקבות פציעה, זיהום, או מחלה ועשוי לנבוע מרקמה, איבר או אזור מסוים במוח, או בעמוד השדרה. כאב כרוני עשוי לגרום להפרעות נפשיות, תלות בסביבה ולפגיעה ממושכת באיכות החיים.
היקפי התופעה רחבים, וההערכות הן כי בין 11 ל-40% מאוכלוסיית העולם, סובלים או יסבלו ממנו, ומרביתם נובעים כתוצאה ממחלות כרוניות, המביאה עימה שינויים פיזיולוגיים, כגון מחלת מפרקים, כאבי גב או מיגרנה.
הגדרה וסיווג
כאב הוא תחושה פיזית (ולעיתים נפשית), בעקבות פגיעה בגוף שמטרתה להעיד על נזק בגוף. כאב אקוטי הוא כאב חד, קצר וזמני, המתריע מפני פגיעה ברקמה או איבר בגוף ונחשב כתסמין. כאב כרוני מוגדר ככאב הנמשך מעבר לשלושה חודשים, ונחשב כמחלה. בהגדרה זו נכללים גם כאב גב, כאב ראש, מיגרנות, וכאבי מפרקים.
הארגון העולמי לחקר הכאב, מגדיר כאב כרוני ככאב ללא ערך ביולוגי, מעבר לריפוי הרקמות. הDSM-5 מגדיר כאב כרוני כהפרעה סומטופורמית פחותה מההפרעות הכאב המוכרות. בICD-11 שמפיץ ארגון הבריאות העולמי, מוצעת חלוקה ל-7 קטגוריות:
לנשים, נטייה ללקות במחלות כרוניות יותר מגברים, בעקבות מבנה אנטומי והורמונלי שונה, ולהן תסמונות כאב ייחודיות: מיגרנות, פיברומיאלגיה, כאבי וסת וכאבים הקשורים למערכת ההורמונים הנשית.
אבחון
אבחון הכאב מתבצע באמצעות חקר האנמנזה הרפואית על ידי רופא לגבי מאפייני הכאב, וההיסטוריה הרפואית האישית והמשפחתית. לעיתים האבחנה, מתבצעת בדרך השלילה, ולפעמים לא נמצא המקור לכאב, אך מותאמת בכל זאת תוכנית טיפול להפחתת הכאב ושיפור איכות החיים.
תגובת הכאב עשויה להימשך גם לאחר החלמת הרקמה, בלא קשר למצב הגופני, ואף על פי שאין ממצאים קליניים בבדיקות רפואיות המבוצעות כגון בדיקות הדמיה (CT, צילום רנטגן וכו'). עישון, כושר גופני ירוד, עייפות, ישיבה ממושכת, השמנת יתר ומצוקות נפשיות (כגון לחץ וחרדה) עשויים להפוך כאב לכרוני.
טיפול
משכו הרב של הכאב, וריבוי הגורמים שיכולים לגרום לו, גרמו להתפחות תחום רפואת כאב, שהיא התמחות נפרדת בתחום הרפואה. קיימות מרפאות כאב, המיועדות למחקר, וריכוז הטיפול בחולה על כל הקשור בכך, כגון תמיכה נפשית. הטיפול המקובל נחלק לטיפול תרופתי, טיפול משלים, וטיפול ניתוחי. הטיפול הנפוץ בכאב כרוני הוא טיפול תרופתי בהתאם למקור הכאב, אשר יעיל בהתחלה, אך עשוי לגרום לתופעות לוואי כסבל והתמכרות. כתלות במקור הכאב, עשוי להידרש הליך פולשני (כגון פעולה ניתוחית). לנשים, במצב שבו הכאב נובע מהמחזור החודשי, מותאם טיפול הורמונלי.
טיפול תרופתי פולשני כגון זריקות, חד פעמיות או מספר זריקות, הכוללות למשל משככי כאבים. במקרים חמורים, מושתלת משאבה בעמוד השדרה המשחררת תרופה בקצב קבוע, אותה יש למלא בתוך מספר שבועות. לטיפול בדיכאון משמשים מספר סוגי של נוגדי דיכאון ובהם טריציקליים ו-SSRI (כגון ציפרלקס).
הפסקת גורמים כגון עישון, משקל יתר, לחץ ועייפות שעשויים להפוך כאב לכרוני. טיפול שמרני, כגון אימוץ אורח חיים ספורטיבי, הפחתת צריכת אלכוהול, הפסקת עישון ותמיכה רגשית מצד בן זוג או משפחה, עשויים להקל.
אלגברת מלצב
במתמטיקה, אלגברת מלצב היא אלגברה לא אסוציאטיבית, המתקבלת מאלגברה אלטרנטיבית באותו אופן שבו אפשר לקבל אלגברת לי מכל אלגברה אסוציאטיבית. לפיכך, כל אלגברת לי היא אלגברת מלצב, ואפשר להכליל מרכיבים משמעותיים בתורת המבנה של הסוג הראשון, אל המבנה הכללי יותר. מאידך, כמעט כל אלגברת מלצב פשוטה היא אלגברת לי. האלגברות נקראות על-שם אנטולי מלצב, שהגדיר והחל לחקור אותן ב-1955.
הגדרה
ככל אלגברה לא אסוציאטיבית, אלגברת מלצב היא מרחב וקטורי M מעל שדה, עם תבנית ביליניארית. התבנית נדרשת לקיים את האקסיומות הבאות:
אלגברות לי מוגדרות על ידי החלפת האקסיומה השנייה בזהות יעקובי, שהיא בבירור חזקה יותר. את האקסיומה השנייה אפשר לכתוב כ-. בפרט, כל איבר מהצורה \ x,y],[x,z שייך ל-.
תכונות ומבנה
אם \ (A,\cdot) אלגברה אלטרנטיבית, הפעולה מגדירה עליה מבנה של אלגברת מלצב.
אלגברה לא אסוציאטיבית שכל תת-אלגברה שלה הנוצרת על ידי שני איברים היא אלגברת לי, נקראת אלגברת לי בינארית. במאפיין שונה מ-2, אפשר לתאר תכונה זו באמצעות אקסיומות: \ [x,x]=0 ו-. כל אלגברת לי היא אלגברת מלצב, וכל אלגברת מלצב היא אלגברת לי בינארית (כפי שאלגברה אלטרנטיבית עם שני יוצרים היא אסוציאטיבית).
במאפיין שונה מ-2, אלגבראות מלצב פשוטות מתחלקות לשני סוגים: אלגבראות לי פשוטות, או (כאשר המאפיין שונה מ-3) החלק הטהור באלגברת קיילי פשוטה ביחס לפעולת הקומוטטור. האלגברה האחרונה היא אלגברה 7-ממדית מעל השדה; שתי אלגבראות כאלה איזומורפיות אם ורק אם אלגבראות הקיילי המתאימות הן איזומורפיות.
במאפיין 0, המבנה של אלגבראות מלצב נחקר לעומק - מוגדרת עליהם תבנית עקבה (trace form), כלומר סימטרית ואסוציאטיבית, על ידי, כאשר R_x הוא אופרטור ההכפלה מימין ב-x. האלגברה פשוטה למחצה אם ורק אם התבנית רגולרית (בדומה לקריטריון המתאים באלגבראות לי בעזרת תבנית קילינג). במקרה זה, האלגברה מתפרקת לסכום ישר של אלגבראות 7-ממדיות לעיל. הרדיקל הפתיר של אלגברת מלצב מתלכד עם החלק המאונך של A^2 ביחס לתבנית K, ועל כן A פתירה אם ורק אם K(A,A^2)=0.
בנוסף, ניתן להגדיר תורת מודולים מעל אלגבראות מלצב, וללמוד בעזרתה הצגות של האלגבראות. בתחום זה תוצאות דומות לתורת ההצגות של אלגבראות לי, במיוחד במחקר אלגבראות ניליות.
ורד שנבל
ורד שנבל (נולדה ב-21 באפריל 1973) היא סופרת ישראלית.
ביוגרפיה
שנבל נולדה בתל אביב וגדלה ברעננה. למדה בתיכון אוסטרובסקי. בשירותה הצבאי הייתה מדריכת אימון גופני בחיל האוויר. בוגרת בית הספר "כותרת" לעיתונאות ותקשורת, ובעלת תואר ראשון משולב במדעי החברה והרוח מהאוניברסיטה הפתוחה.
שנבל החלה את דרכה העיתונאית ככתבת מוניציפלית בעיתון תל אביב. משם המשיכה לאתר תפוז אנשים בתפקיד עורכת משנה, ובהמשך התמנתה לסגנית עורכת מגזין עולם האישה.
בינואר 2002 עברה להתגורר בניו יורק, ושם המשיכה לעסוק בכתיבה מגזינית (שימשה ככתבת מגזין "עולם האשה" בניו יורק) ובמקביל החלה לעסוק בעולם הטלוויזיה, לייצר תסריטים ולפתח רעיונות לתוכניות.
כששבה לארץ כתבה גם למגזינים "מנטה" ו"אטמוספירה". במקביל, נחשפה לעולם הטלוויזיה בעקבות סדרות דרמה שיצרה ופיתחה. בנוסף, החלה לכתוב טור אישי במגזין טיים אאוט ילדים.
ביולי 2013, יצא לאור רומן הביכורים שלה "עכשיו אפשר להתחיל". הוא החל כרעיון לתסריט. הרומן מבוסס על הבלוג הפופולרי "אלוהים יודע איך – הבלוג של מילי", שפורסם במשך שלוש שנים באתר "סלונה".
את הבלוג "אלוהים יודע איך", החלה לכתוב שנבל לפני שלוש שנים, בתקופה לא פשוטה בחייה. היא חזרה ממגורים בניו יורק עם משפחתה, והתפרנסה מעיתונות. "הייתי הרבה שנים סגנית עורכת של 'עולם האישה', ותוך כדי הכתיבה והחיפוש העצמי, עלה בי הרעיון לכתוב על אישה שביום שהיא מתגרשת - מגלה שהיא בהיריון. הרומן זכה להצלחה רבה ותורגם לאנגלית.
ספרה השני, "בית הקפה של נורה אפרון", יצא לאור ב-2016. במרכזו שני ישראלים המתגוררים בניו יורק ונפגשים במקרה.
שנבל מתגוררת ברמת השרון. נשואה לירון שנבל, ואמא לשלושה.
אלן ואן לאנגן
אלן חזינה ואן לאנגן (בהולנדית: Ellen Gezina Maria van Langen; נולדה ב-9 בפברואר 1966) היא אתלטית הולנדית בעברה. היא אלופה אולימפית (ברצלונה 1992) בריצת 800 מטר.
ביוגרפיה
ואן לאנגן נולדה באולדנזאל. היא שיחקה כדורגל ורק בגיל 20 החלה להתאמן בריצה.
1989
באוניברסיאדה שנערכה בדיסבורג בשנת 1989 זכתה ואן לאנגן במדליית כסף ריצת 800 מטר בתוצאה של 1:59.82 דקות, אחרי אנה פידליה קירוט מקובה (1:58.88 דקות) ולפני אינה איבסייבה מברית המועצות (2:01.03 דקות).
1990
באליפות אירופה שנערכה בספליט, יוגוסלביה (באותה העת) ב-29 באוגוסט 1990 היא סיימה במקום רביעי בריצת 800 מטר בתוצאה של 1:57.57 דקות, 18 מאיות השנייה איטי ממדליית ארד.
1991
ואן לאנגן סבלה מפציעה בגיד אכילס בשנת 1991. באליפות העולם שנערכה בטוקיו אותה שנה היא סיימה במקום 17 בריצת 800 מטר בתוצאה של 2:02.02 דקות ולא הצליחה לעלות לשלב חצי הגמר.
1992
בתחרות על שם פאני בלנקרס-קון שנערכה בהנגלו, הולנד ב-28 ביוני 1992 היא ניצחה בריצת 800 מטר בתוצאה של 1:56.66 דקות. שבועיים לאחר מכן, בתחרות שנערכה בהכטל, בלגיה היא קבעה בריצת 800 מטר תוצאה של 1:56.92 דקות ושבועיים לאחר מכן, באולימפיאדת ברצלונה (1992) זכתה ואן לאנגן במדליית זהב בריצת 800 מטר בשיא הולנד ותוצאת השנה בעולם של 1:55:54 דקות, לפני אלופת העולם ליליה נורוטדינובה מהמשלחת המאוחדת (1:55:99 דקות) וסגנית אלופת העולם אנה פידליה קירוט (1:56.80 דקות). היא ניצחה ב-10 מתוך 11 ריצות 800 מטר שבהן השתתפה בשנה זו.
לאחר שנה זו היא סבלה מפציעות שונות ורבות.
דניאל מרטינס
דניאל פליפה מרטינס פובדה (בספרדית: Daniel Felipe Martínez Poveda; נולד ב-25 באפריל 1996) הוא רוכב אופני כביש מקצוען קולומביאני בקבוצת אינאוס גרנדיירס. מנצח קריטריום דו דופינה בשנת 2020 וקטע בטור דה פראנס 2020.
קריירה
בתור חובבן, זכה מרטינס בשנת 2013 במדליית זהב (נגד השעון) ומדליית כסף (כביש) במשחקים הפאן-אמריקאיים עד גיל 19 שהתקיימו בסקטקס, מקסיקו. לאחר מכן ניצח את אליפות קולומביה בנגד השעון עד גיל 19. באותה שנה, ייצג מרטינס את קולומביה באליפות העולם עד גיל 19 שהתקיימה בפירנצה, איטליה וסיים במקום ה-31 במקצה נגד השעון, 1:31 דקות מאיגור דקריינה, זוכה מדליית הזהב מבלגיה. במקצה הכביש סיים מרטינס במקום ה-15, בדבוקה שהגיעה 3 שניות אחרי זוכה מדליית הזהב מת'יו ואן דר פול ההולנדי. ב-2014, ניצח שנה שנייה ברציפות את אליפות קולומביה בנגד השעון עד גיל 19.
קבוצת קולומביה (2015)
ב-2015, הצטרף לקבוצת קולומביה הקולומביאנית מדרג הפרו קונטיננטל, ובכך הפך למקצוען. באותה עונה, ערך הופעת בכורה במרוץ וורלד טור, וולטה אה קטלוניה, ובמונומנט, ג'ירו די לומברדיה, את שני המרוצים לא סיים. מרטינס ניצח את קטגוריית ההרים ברוט דו סוד, סיים שמיני בטור של יוטה וניצח את קטגוריית הרוכב הצעיר ו-13 ב ו-19 באבו דאבי טור.
ווילייר–סהות'היסט (2016–2017)
ב-2016 עבר לקבוצת ווילייר–סהות'היסט האיטלקית, גם היא מדרג הפרו-קונטיננטל. ווילייר הייתה אחת מהקבוצות שהוזמנו לג'ירו ד'איטליה, ומרטינס נבחר לסגל הקבוצה למרוץ והיה הרוכב הכי צעיר במרוץ, כשהוא בן 20. התוצאה הטובה ביותר של מרטינס הייתה מקום 31 בקטע ה-15 שהיה נגד השעון, והוא סיים את המרוץ במקום ה-89 הכללי. גם שאר התוצאות הבולטות של מרטינס בעונה הגיעו באיטליה, כשסיים במקום ה-13 בטרה ואלי וארזינה ו-17 במילאנו–טורינו.
ב-2017 ערך הופעה שנייה ברציפות בג'ירו, אך הפעם לא סיים את המרוץ כשפרש ממנו לפני תחילת קטע 17. בהמשך העונה סיים במקום ה-15 בטור של צ'כיה ו-20 בטור דה ל'אווניר. הוא פעם נוספת הראה יכולות מרשימות בסדרת המרוצים החד-יומיים באיטליה, כשסיים תשיעי בטרה ואלי וארזינה ושביעי במילאנו–טורינו, שהסתיים בניצחון של בן מדינתו, ריגוברטו אוראן. לקראת סיום העונה, סיים רביעי ב, 29 שניות מדייגו אוליסי המנצח.
Team EF Education First-Drapac p/b Cannondale (2018-2020)
ב-2018 חתם ב-Team EF Education First-Drapac p/b Cannondale, או בקיצור EF, האמריקאית מדרג ה-וורלד טים הבכיר ביותר לקבוצות. הוא פתח את העונה שלו במדינתו, קולומביה וסיים שני באליפות קולומביה בנגד השעון, 6 שניות מאיגן ברנל המנצח. לאחר מכן התחרה גם במרוץ הכביש באליפות אך לא סיים את המרוץ, וזינק ל, אותו סיים חמישי, 43 שניות מברנל המנצח. מרטינס המשיך לבלוט גם באירופה, כשסיים שביעי בוולטה אה קטלוניה, 1:29 דקות מאלחנדרו ולוורדה המנצח ו-12 בטור דה רומאנדי, 3:34 דקות מפרימוש רוגליץ' המנצח. לאחר מכן התחרה בארצות הברית, ב והצליח להיכנס לפודיום עם מקום שלישי, שגם במרוץ הזה ניצח ברנל, בפער של 2:14 דקות ממרטינס. מרטינס נבחר לסגל קבוצתו לטור דה פראנס וערך הופעת בכורה בו, בעקבות היכולת הטובה שהראה לאורך כל העונה. התוצאה הטובה ביותר של מרטינס הייתה מקום שישי בקטע נגד השעון לקבוצות, התוצאה האישית הטובה ביותר שלו הייתה מקום 12 בקטע ה-14. מרטינס סיים את הטור במקום ה-36, שהיה השני מתוך קבוצתו אחרי פייר רולא, וסיים חמישי בקטגוריית הרוכב הצעיר. בהמשך העונה ניצח את קטגוריית הרוכב הצעיר וסיים חמישי בקולורדו קלאסיק (מרוץ קטעים). לקראת סופה של העונה התחרה בסדרה של המרוצים החד-יומיים באיטליה, והתוצאה הבולטת שלו הייתה מקום 14 בג'ירו דל'אמיליה.
ב-2019, פתח את עונתו בדומה לענות 2018 בקולומביה, וניצח לראשונה את אליפות קולומביה בנגד השעון, מקדים ב-35 שניות את מיגל אנחל לופס וב-1:29 דקות את איגן ברנל. הוא התחרה בפעם השנייה בטור של קולומביה וסיים שלישי כללי, 42 שניות מלופס המנצח. המרוץ הבא בו התחרה מרטינס וערך בו הופעת בכורה היה פריז-ניס, לאחר שאיבד סיכוי בדירוג הכללי, החליט לנסות ולנצח קטע מקבוצת הבריחה. בקטע ה-7 הוא נכנס לקבוצת בריחה חזקה שכללה גם רוכבים כמו מיגל אנחל לופס וסיימון ייטס, הקטע הסתיים בעלייה לקול דו טוריני, ובמהלך מאות המטרים האחרונים השאיר מרטינס את לופס ומאחוריו והמשיך עד לניצחון בקטע, מקדים את לופס ב-6 שניות ואת ניקולה אדה ב-20 שניות. גם בקטע ה-8 למחרת התבלט מרטינס עם מקום רביעי, ואת המרוץ כולו סיים במקום ה-18, 9:27 דקות מאיגן ברנל המנצח. לאחר מכן סיים במקום ה-20 גם בוולטה אה קטלוניה וגם בלייז'–בסטון–לייז'. בהמשך העונה זכה במדליית זהב במקצה נגד השעון ב, מקדים את מדליסט הכסף מגנו נאזארט הברזילאי ב-1:55 דקות, ואת חוסה לואיס רודריגס הצ'יליאני ב-2:03 דקות. גם בעונה זו היה מרטינס אמור להתחרות בטור דה פראנס, אך התרסקות במהלך אימון בקולומביה, שנגמרה במהלך שרכב בירידה וגלגליו החליקו, מנעה ממנו את זה, כשהוא סבל מעצמות שבורות בשתי הידיים שלו. בסופו של דבר מרטינס רכב בוואלטה אספניה לראשונה ובכך השלים השתתפות בכל שלושת הגרנד טורס, עם זאת, הוא עדיין המעיט להתבלט במרוץ מבחינת תוצאות וסיים רק במקום ה-41, כשהתוצאה הטובה ביותר שלו הייתה מקום עשירי בקטע ה-10. לקראת סוף העונה, סיים שני בקטע הרביעי והמכריע ב ובעקבות כך גם שני כללי, 5 שניות מאנריק מאס המנצח.
2020: ניצחון בקריטריום דו דופינה, בקטע בטור דה פראנס ובאליפות קולומביה בנגד השעון
מרטינס פתח את 2020 במטרה להגן על תוארו כאלוף קולומביה בנגד השעון, ועמד במשימתו בהצלחה לאחר שניצח את המרוץ בפעם השנייה ברציפות, מקדים את נאירו קינטנה ב-28 שניות ואת איגן ברנל ב-32 שניות. הפעם הצליח מרטינס לעמוד על הפודיום גם במרוץ הכביש, כשסיים שלישי, 1:17 דקות מבן קבוצתו סרחיו היגיטה. ב, ניצח מרטינס את הקטע ה-6 והאחרון במרוץ וסיים שני כללי, כש-EF, קבוצתו, השלימה השלישייה על פודיום המרוץ, כשהיגיטה ניצח בפער של 7 שניות ממרטינס וג'ונתן קאייסדו סגר את הפודיום בפער של 33 שניות מהיגיטה. המרוץ הבא בו התחרה מרטינס היה כמעט חצי שנה אחרי, בשל פגרת הקורונה שנכפתה על הרוכבים. המרוץ הזה היה קריטריום דו דופינה, שבעונה הזו כלל את אחת המהדורות הכי הרריות שלו בשנים האחרונות, בקטע השני במרוץ סיים מרטינס שביעי, 10 שניות מפרימוש רוגליץ' המנצח, והתייצב במקום ה-10 הכללי, 20 שניות מרוגליץ' המוביל. בקטע ה-3 עלה מרטינס למקום השישי הכללי, 26 שניות מרוגליץ', לאחר שכמה מיריביו לדירוג הכללי איבדו זמן. בקטע ה-5 פרש לפני תחילתו פרימוש רוגליץ', מי שהוביל את המרוץ, בשביל לא להחמיר את פציעותיו שנבעו מהתרסקות. עוד מועמדים נוספים לדירוג הכללי כמו קינטנה וברנל פרשו והמרוץ הפך לפתוח מתמיד כשנשאר רק קטע אחד. בקטע ה-5 והאחרון, יצאה קבוצת בריחה גדולה מאוד שכללה גם את מרטינס, הקבוצה הצטמצמה לכדי ארבעה רוכבים טאדיי פוגאצ'אר, ספ קוס, מרטינס ופאוול סיבאקוב, קוס התקיף מהקבוצה והמשיך ברכיבת סולו עד לניצחון, מקדים ב-27 שניות את מרטינס וב-30 שניות את פוגאצ'אר. בעקבות כך עלה מרטינס למקום הראשון הכללי וניצח את המרוץ, מקדים ב-29 שניות את טיבו פינו וב-41 שניות את גיום מרטן, כשהוא הופך לקולומביאני הראשון לנצח את המרוץ. בטור דה פראנס, איבד מרטינס סיכויים בדירוג הכללי כבר בתוך השבוע הראשון, ועבר להתמקד בניסיונות לנצח קטע ולעזור לריגוברטו אוראן בדירוג הכללי. הקטע ה-13 במרוץ, שכלל תוואי הררי מאוד והסתיים בעלייה לפוי מארי (פא דה פיירו), מרטינס נכנס לקבוצת הבריחה בקטע הזה. במהלך העלייה האחרונה שעלייה הסתיים בקטע, הוא ולנארד קמנה תפסו את מקסימיליאן שכמן שהיה בהובלת המרוץ, הקטע הוכרע במאות המטרים האחרונים, שם מרטינס גבר על קמנה וניצח את הקטע, מקדים את קמנה ב-4 שניות ואת שכמן ב-51 שניות. בסופו של דבר מרטינס סיים את הטור במקום ה-28, שני מתוך קבוצתו, כשהוא מסייע לאוראן לסיים שמיני. לאחר מכן התחרה מרטינס באליפות העולם באיטליה, וסיים 18 במקצה נגד השעון ו-31 במקצה הכביש. הוא התחרה גם בקלאסיקות הארדנים וסיים במקום ה-13 בלה פלש ואלון ו-20 במונומנט לייז'–בסטון–לייז'. מרטינס זינק גם לוואלטה אספניה, אך פרש מהמרוץ לאחר שלא זינק לקטע 4.
אינאוס גרנדיירס (2021–)
לקראת עונת 2021, עזב מרטינס את EF לאחר שלוש עונות והצטרף לאינאוס גרנדיירס הבריטית.
ארשת: ספר שנה לחקר הספר העברי
אֲרֶשֶׁת: ספר שנה לחקר הספר העברי, היה כתב עת ביבליוגרפי, שיצא לאור בין השנים תשי"ט, 1958 - תשמ"א, 1980, בהוצאת מוסד הרב קוק. העורכים של חמשת הכרכים הראשונים היו נפתלי בן מנחם ויצחק רפאל. הכרך הששי, האחרון, יצא לאור לאחר מותו של בן מנחם והוקדש לזכרו, ועורכיו היו א. מ. הברמן, ישראל מהלמן ויצחק רפאל.
מידע כללי
בפתח הכרך הראשון כתבו העורכים:
לצדם של מאמרים על דפוסים ומדפיסים עבריים, נמצאו מאמרים הכוללים רשימות ביבליוגרפיות על מחזורי תפילה, סידורים, כתב עת עבריים, ספרים או סופרים עבריים חשובים, וכן מאמרים המתארים רשימות עתיקות של ספרים או כתבי יד. מאמרים אחרים עסקו בבירור ההבדלים בין מהדורות שונות של ספרים מסוימים, במהדורות לא ידועות שלהם, או בבירור השנה המדויקת בה נכתבו לראשונה. בנוסף, פורסמו בכתב העת אגרות רבנים או אישים ידועים, לרוב בענייני ספרים; ביוגרפיות של ביבליוגרפים ואנשי ספר; מפתחות של כתבי עת, בעיקר של הדור הקודם; מאמרי ביקורת על ספרי ביבליוגרפיה, ועוד.
בכתב העת השתתפו רבים מהביבליוגרפים היהודים הבולטים שבאותה העת, לצדם של רבנים וחוקרי יהדות ומחשבת ישראל. מבין המשתתפים הקבועים, ניתן למנות את נחמיה אלוני, נחום אריאלי, מאיר בניהו, נפתלי בן מנחם, יצחק גולדשלג, דניאל גולדשמידט, ישראל יעקב דינסטאג, אברהם מאיר הברמן, ישראל מהלמן, ראובן מרגליות, גצל קרסל, בצלאל רות, יצחק רפאל, אלכסנדר שייבר, דוד תמר, ועוד.
המדורים הקבועים
בכרכים הראשונים הופיעו מספר מדורים קבועים, כדלקמן:
ציונים ביבליוגרפיים
המדור נכתב על ידי הרב ראובן מרגליות, והוא הופיע בשלושה כרכים: כרך א' (בעמ' 414 - 472), כרך ב' (בעמ' 331 - 357), וכרך ד' (בעמ' 493 - 507).
בהקדמה לרשימתו הראשונה בנושא, מציין מרגליות:. הספרים שהובאו על ידי מרגליות ניתנו לפי הסדר בו הופיעו בבית עקד ספרים (מהדורה שנייה) לפרידברג, ומראי המקומות לספרים כללו בעיקר, אך לא.
בסוף ההקדמה מבהיר מרגליות:.
אזכרה
במדור זה צוינו שמות אישים חשובים, רבנים, מחברים ועוד, שנפטרו בשנה שקדמה לפרסום כל כרך של "ארשת". לצד שמותיהם הופיעה בדרך כלל גם ביוגרפיה קצרה, הכוללת גם את תיאור פועלם.
המדור הופיע בארבעה כרכים:
רשימה של ספרי מוסד הרב קוק
בסוף שלושת הכרכים הראשונים הובאו הספרים החדשים שיצאו לאור במוסד הרב קוק, בשנים תשי"ח (פורסם בכרך א'), תשי"ט (פורסם בכרך ב') ותש"ך (פורסם בכרך ג').
מתחת לשמות הספרים החדשים, הופיעו פרטים ביבליוגרפיים נוספים עליהם, כגון: מספר העמודים, גודל הדף ותוכן העניינים. בנוסף הובא, בדרך כלל, גם תיאור קצר במה עוסקים הספרים.
מאמרים שנדפסו כספרים
במסגרת כתב העת הופיעו מאמרים שיצאו לאור גם בנפרד:
קישורים חיצוניים
כרכי ארשת
הנס מודרו
הנס מודרו (בגרמנית: Hans Modrow; 27 בינואר 1928 – 10 בפברואר 2023) היה פוליטיקאי גרמני שכיהן כראש הממשלה הקומוניסטי האחרון של גרמניה המזרחית.
מודרו, שנכנס לתפקידו באמצע המהפכה השלווה, היה המנהיג דה פקטו של המדינה במשך רוב החורף של 1989 ו-1990. הוא היה דמות מעבר, וסלל את הדרך לבחירות החופשיות הראשונות והיחידות בגרמניה המזרחית וכלל פוליטיקאים רבים מהאופוזיציה בקבינט שלו.
לאחר סיום השלטון הקומוניסטי ואיחוד גרמניה מחדש הוא הורשע בהונאת בחירות ובעדות שקר על ידי בית המשפט המחוזי של דרזדן ב-1995 בשל היותו פקיד מפלגת האיחוד הסוציאליסטי (SED, מפלגת השלטון בגרמניה המזרחית) האחראי על תהליך הבחירות. מאוחר יותר הוא הורשע באישום הראשון ונידון למאסר על-תנאי של תשעה חודשים. הוא היה אחד מהבכירים לשעבר ב-SED הבודדים שלא גורשו, וכיהן כיושב ראש הכבוד של מפלגת הסוציאליזם הדמוקרטי (PDS) ונשיא "מועצת הזקנים" של מפלגת השמאל הגרמנית די לינקה משנת 2007 ועד מותו.
ראשית חייו וחינוך
מודרו נולד ב-27 בינואר 1928 ביאסניץ, מחוז פומרניה, הרייך הגרמני, כיום יאסייניצה, חלק מהעיירה פוליץ בפולין. כילד הוא היה מנהיג סניף הנוער ההיטלראי ולמד בפולקסשול. הוא הוכשר כמכונאי מ-1942 עד 1945, והיה מלא בשנאה עזה כלפי הבולשביקים, אותם ראה כתתי-אדם, נחותים מהגרמנים מבחינה פיזית ומוסרית. במשך שישה חודשים במהלך הפצצת בעלות הברית על שצ'צ'ין הוא שירת ככבאי מתנדב. מאוחר יותר שירת זמן קצר בפולקסשטורם בינואר 1945, ולאחר מכן נלכד כשבוי מלחמה על ידי הצבא האדום הסובייטי בשטרלזונד במאי 1945. הוא ואסירים גרמנים נוספים נשלחו לעבודה בחווה בפומרניה הרחוקה. עם הגעתו נגנב תרמילו, מה שגרם לו להתחיל לפקפק באחוות הגרמנים, כביכול. ימים לאחר מכן הוא מונה לנהג של קפטן סובייטי, ששאל אותו על היינריך היינה, משורר גרמני. מודרו מעולם לא שמע על היינה והרגיש נבוך מכך שהאנשים שעליהם חשב כ"תת-אדם" יודעים על התרבות הגרמנית יותר ממנו. לאחר שהועבר למחנה שבויים ליד מוסקבה, הוא הצטרף ל עבור חברי הוורמאכט וקיבל הכשרה במרקסיזם-לניניזם, אידאולוגיה אותה אימץ. עם שחרורו בשנת 1949 עבד כמכונאי עבור מפעל הרכבות LEW הניגסדורף. באותה שנה הצטרף למפלגת האיחוד הסוציאליסטי של גרמניה (SED).
מ-1949 עד 1961 עבד מודרו בתפקידים שונים ב (FDJ) בברנדנבורג, מקלנבורג וברלין, וב-1952–1953 למד במכללת קומסומול במוסקבה. בשנת 1953 השתתף בהלווייתו של מנהיג ברית המועצות יוסיף סטלין. מ-1953 עד 1961 הוא שימש כפעיל FDJ בברלין המזרחית. מ-1954 עד 1957 למד בבית הספר קרל מרקס של ה-SED בברלין, וסיים את לימודיו כמדען חברתי. בשנים 1959–1961 למד באוניברסיטה לכלכלה בברלין-קרלשורסט וקיבל תואר כלכלן. הוא קיבל את הדוקטורט שלו באוניברסיטת הומבולדט של ברלין בשנת 1966. שירות הביון הפדרלי של גרמניה המערבית (BND) עקב אחרי מודרו בתצפית מ-1958 עד 2013.
קריירה במפלגה הקומוניסטית
למודרו הייתה קריירה פוליטית ארוכה בגרמניה המזרחית, כששימש כחבר בפולקסקאמר מ-1957 עד 1990 ובוועד המרכזי של ה-SED מ-1967 עד 1989. בין השנים 1961–1967 היה המזכיר הראשון של הנהלת המחוז של ה-SED בברלין-קופניק ומזכיר התסיסה והתעמולה בשנים 1967–1971 בהנהגת ה-SED בברלין. במהלך תקופה זו היה מעורב בהקמת מועדון הכדורגל אוניון ברלין. בשנים 1971 עד 1973 עבד כראש מחלקת התסיסה של ה-SED. בשנת 1975 הוענק לו מסדר ההצטיינות הפטריוטי של גרמניה המזרחית ומסדר קרל מרקס בשנת 1978.
משנת 1973 ואילך הוא היה המזכיר הראשון של ה-SED בדרזדן, העיר השלישית בגודלה בגרמניה המזרחית. נמנע ממנו להתרומם מעבר לראש מפלגה מקומית, בעיקר מפני שהיה אחד ממנהיגי ה-SED הבודדים שהעזו למתוח ביקורת פומבית על ראש ה-SED הוותיק, אריך הונקר. הוא פיתח כמה קשרים חשובים עם ברית המועצות, כולל המנהיג הסובייטי מיכאיל גורבצ'וב. מודרו תמך בתחילה ברפורמות הגלאסנוסט והפרסטרויקה של גורבצ'וב. בתחילת 1987 בחנו גורבצ'וב והק.ג.ב. בחנו את האפשרות למנות את מודרו כיורשו של הונקר. בשנים 1988–1989 ניהל השטאזי, בהוראת הונקר ואריך מילקה, ניהלה מבצע מעקב מסיבי נגד מודרו במטרה לאסוף מספיק ראיות כדי להרשיעו בבגידה.
המהפכה השלווה וראשות הממשלה
במהלך המהפכה השלווה של 1989 הורה מודרוב לאלפי אנשי פולקספוליציי, שטאזי, קבוצות המאבק של מעמד הפועלים וכוחות צבא העם הלאומי לעצור הפגנה בדרזדן האופטבאנהוף ב-4-5 באוקטובר. כ-1,300 בני אדם נעצרו. בטלקס סודי ביותר ומוצפן להונקר ב-9 באוקטובר דיווח מודרו: "במחויבות הנחושה של החברים לגופי הביטחון, דוכאו התפרעויות הטרור נגד המדינה".
כשהונקר הופל ב-18 באוקטובר, קיווה גורבצ'וב שמודרו יהפוך למנהיג ה-SED החדש, אך במקומו נבחר אגון קרנץ. הוא הפך לראש הממשלה בעקבות התפטרותו של וילי שטוף ב-13 בנובמבר, ארבעה ימים לאחר נפילת חומת ברלין. ה-SED ירד רשמית מהשלטון ב-1 בדצמבר. קרנץ התפטר יומיים לאחר מכן, ב-3 בדצמבר. מכיוון שראשות הממשלה הייתה המשרה הממלכתית הגבוהה ביותר בגרמניה המזרחית, הפך מודרו למנהיג דה פקטו של המדינה.
כדי להימנע מדרישת האופוזיציה לפירוק מוחלט של השטאזי שונה שמו ל"משרד לביטחון לאומי" (Amt für Nationale Sicherheit – AfNS) ב-17 בנובמבר 1989. גם הניסיון של מודרו למתג אותו מחדש כ"משרד להגנת החוקה של גרמניה המזרחית" (Verfassungsschutz der DDR) נכשל עקב לחץ מצד הציבור ומפלגות האופוזיציה, וה-AfNS פורק ב-13 בינואר 1990. ממשלת מודרו נתנה הוראה להשמיד תיקי שטאזי מפלילים.
ב-7 בדצמבר 1989 קיבל מודרו את הצעתן של קבוצות האופוזיציה בשולחן העגול לקיים בחירות חופשיות  בתוך שישה חודשים. מודרו והשולחן העגול הסכימו ב-28 בינואר להקדים את הבחירות ל-18 במרץ. בשלב זה הוסיפה מפלגת האיחוד הסוציאליסטי את "מפלגת הסוציאליזם הדמוקרטי" לשמה. החלק "האיחוד הסוציאליסטי" הוסר ממנו בפברואר. חלק ממפלגות השולחן העגול חתרו למודל "דרך שלישית" של סוציאליזם דמוקרטי ולכן הסכימו עם מודרו להאט או לחסום איחוד מחדש עם גרמניה המערבית הקפיטליסטית. כשכוחו של משטר המפלגה הסוציאליסטית הולך ונחלש, מודרו הציע ב-1 בפברואר 1990 תהליך איטי בן שלושה שלבים שייצור קונפדרציה גרמנית נייטרלית והמשיך להתנגד לאיחוד "מהיר". קריסת כלכלת גרמניה המזרחית בתחילת 1990 והבחירות החופשיות המתקרבות אפשרו לממשלתו של הלמוט קוהל בבון להתעלם מהדרישה של מודרו לנייטרליות.
מ-5 בפברואר 1990 ואילך, כלל מודרו שמונה נציגים של מפלגות אופוזיציה וקבוצות זכויות האזרח כשרים ללא תיק בקבינט שלו. ב-13 בפברואר 1990 נפגש מודרו עם קנצלר גרמניה המערבית הלמוט קוהל, וביקש הלוואת דיור בסך 15 מיליארד מארק גרמני, אשר נדחתה על ידי קוהל. מודרו נשאר ראש הממשלה עד הבחירות ב-18 במרץ 1990. המפלגה גירשה את הונקר, קרנץ ומנהיגים אחרים מהתקופה הקומוניסטית בפברואר 1990.
הרשעה פלילית
ב-27 במאי 1993 הרשיע בית המשפט המחוזי של דרזדן את מודרו בהונאת בחירות שבוצעה בבחירות המוניציפליות בדרזדן במאי 1989 על ידי המעטת אחוז המצביעים שסירבו להצביע עבור הרשימה המפלגתית. הוא הודה באשמה, אך טען שהמשפט הונע ממניעים פוליטיים וכי לבית המשפט אין סמכות שיפוט על פשעים שבוצעו בגרמניה המזרחית. השופט סירב להטיל עונש מאסר או קנס. בית המשפט המחוזי בדרזדן ביטל את ההחלטה באוגוסט 1995 ומודרו נידון לתשעה חודשי מאסר על-תנאי.
חיים מאוחרים ומותו
לאחר איחוד גרמניה מחדש כיהן מודרו כחבר בבונדסטאג (1990–1994) וב (1999–2004). לאחר שעזב את תפקידו כתב מספר ספרים על חוויותיו הפוליטיות, השקפותיו הפוליטיות המרקסיסטיות ואכזבתו מפירוק הגוש המזרחי. אף על פי שתמך ברפורמות של גורבצ'וב בשנות ה-80, לאחר נפילת הקומוניזם ביקר אותן על כך שהחלישו את כלכלת הגוש המזרחי. בשנת 2006 הוא האשים גרמניה המערבית בהרג המזרח גרמנים על ידי המשטר הקומוניסטי בחומת ברלין, ולאחר מכן הגן על בניית החומה כאמצעי הכרחי למניעת מלחמת עולם שלישית. הוא גם כינה את גרמניה המזרחית "דמוקרטיה יעילה". הוא ספג ביקורת על שמירה על קשרים עם קבוצות נאו-סטליניסטים. בשנת 2018 הוא תבע את שירות הביון הפדרלי של גרמניה על גישה לתיקי מודיעין מערב גרמנים עליו מתקופת המלחמה הקרה. ב-2019 הוא מתח ביקורת על הרחבת נאט"ו, ארגון שהתנגד לחברותה של גרמניה המאוחדת בו. מודרו מת ב-10 בפברואר 2023, בגיל 95.
גידי כפיר-אל
גדעון עזר (גידי) כפיר-אל הוא קצין צה"ל בדרגת אלוף-משנה שירת כמפקד עוצבת יפתח.
ביוגרפיה
התגייס לצה"ל ועבר קורס מפקדי טנקים וקורס קציני שריון. במלחמת לבנון השנייה פיקד על פלוגת ומפיר בגדוד 52. בין השנים 2015–2017 פיקד על גדוד 9 בחטיבה 401. בין השנים 2017–2018 פיקד על גדוד הדס בבה"ד 1. לאחר מכן מונה לקצין אג"ם עוצבת געש. ב-14 באוקטובר 2020 מונה למפקד עוצבת יפתח והועלה לדרגת אלוף-משנה.
בדצמבר 2021 סוכם ללימודים במכללה לביטחון לאומי.
הגדת נירנברג הראשונה
הגדת נירנברג הראשונה היא כתב יד מאויר של ההגדה של פסח שנוצרה על ידי הסופר והמאייר יואל בן שמעון בנירנברג שבגרמניה בשנת 1449 בקירוב. הגדת נירנברג הראשונה נחשבת לאחת מההגדות היחידות בעולם, שהשתמרו מתקופת ימי הביניים המאוחרים, והיא מספקת תובנות לגבי המנהגים הדתיים והמסורות התרבותיות של הקהילות היהודיות בגרמניה בתקופת ימי הביניים, והוא מהווה עדות להישגיהם האמנותיים הסופרים היהודים באותה העת.
הגדת נירנברג הראשונה נמצאת כיום במוזיאון ישראל.
היסטוריה
הגדת נירנברג הראשונה נוצרה בשנת 1449 בקירוב על ידי הסופר והמאייר הנודע יואל בן שמעון בנירנברג שבגרמניה.
הגדת נירנברג הראשונה הובאה לירושלים מגרמניה בשנות ה-30 של המאה ה-20 על ידי זלמן שוקן. באפריל 2001 נרכשה ההגדה תמורת 1,017,750 דולרים על ידי משפחת יסלזון במכירה פומבית של סותבי'ס תל אביב, ובעקבות כך היא נתרמה למוזיאון ישראל.
תיאור
הגודל של הגדת נירנברג הראשונה הוא 27 סנטימטרים על 17 סנטימטרים. היא כתובה בדיו וצבעי מים על גבי קלף.
28 במאי
28 במאי הוא היום ה-148 בשנה (149 בשנה מעוברת), בשבוע ה-22 בלוח הגרגוריאני. עד לסיום השנה, נשארו עוד 217 ימים.
בי. ג'יי. פן
'''באדי ג'ו "בי. ג'יי." פן (באנגלית: Buddie Joe "B. J." Penn'''; נולד ב-2 באפריל 1938) הוא פוליטיקאי אמריקאי, שכיהן כסגן מזכיר הצי של ארצות הברית למתקנים וסביבה בשנים 2005–2009. הוא גם כיהן לזמן קצר, ממרץ ועד מאי 2009 כמזכיר הצי בפועל.
ראשית חייו
בי. ג'יי. פן נולד בפרו, אינדיאנה. הוא למד לתואר ראשון באוניברסיטת פרדו ולתואר שני באוניברסיטת ג'ורג' וושינגטון. בהמשך הוא קיבל תעודה בתחום הבטיחות בחלל מאוניברסיטת דרום קליפורניה ותעודה בביטחון לאומי לפקידי ממשל בכירים מבית הספר לממשל על שם ג'ון פיצג'רלד קנדי של אוניברסיטת הרווארד. הוא גם חבר באחוות אלפא פי אלפא ובעל דרגת Eagle Scout בתנועת הצופים הבנים של אמריקה.
שירות בצי
פן החל את הקריירה שלו בצי ארצות הברית כטייס ובסופו של דבר צבר 6,500 שעות טיסה ב-16 סוגי כלי טיס שונים. ב-1972 הוא הוכתר כטייס השנה במטוס A-6E אינטרודר. בהמשך הוא פיקד על טייסת הלוחמה האלקטרונית הטקטית VAQ-33 במסגרת קבוצת הסיוע ללוחמה אלקטרונית של הצי, ושימש כקצין גדוד באקדמיה הימית של ארצות הברית (כולל פיקוד על אימוני הקיץ של המתגייסים לאקדמיה בשנת 1983), כקצין אווירייה בנושאת המטוסים "אמריקה" (USS America), כעוזר מיוחד לראש המבצעים הימיים, כמפקד בסיס האוויר של הצי נורת' איילנד וכסגן המפקד של משרד הצי להטמעת טכנולוגיות וסיוע בטיחותי.
קריירה אזרחית
ב-1995 פרש פן מהצי. הוא הצטרף לתאגיד לורל כאחראי על העסקים הבינלאומיים. עבודתו בחברה התמקדה בלוחמה אלקטרונית מוטסת ובאמצעי הגנה אלקטרונית. ב-1996 מכרה לורל את עסקי מערכות ההגנה האלקטרונית שלה ללוקהיד מרטין, שבמסגרתה היה פן לחבר בצוות פיתוח השווקים במרכז ובמזרח אירופה. ב-1998 הוא עבר לחטיבת האלקטרוניקה הימית ומערכות המעקב של לוקהיד מרטין ועבד בתוכניות מתקדמות. שם הוא התמקד בתפעוליות בינית עבור תוכנית Joint Strike Fighter, בשדרוג הטכנולוגיה שבשימוש מטוסי ה-F-16 פייטינג פלקון, במאמצים לפתח כלי טיס בלתי מאוישים וצוללות בלתי מאוישות ובמערכות השליטה והבקרה C4ISR.
באוקטובר 2001 שב פן לצי כאחראי על תיאום צורכי הצי עם הגורמים התעשייתיים שמספקים לו שירותים.
ליסה באקוול
ליסה באקוול (באנגלית: Lisa Backwell; נולדה ב-28 באוקטובר 1990) היא שחקנית בריטית.
קריירה
באקוול עשתה את הופעתה הראשונה בשנת 2008 בסדרה :סקינס" בסוף עונתה השנייה של הסדרה, בשנת 2009 חזרה הסדרה לעונה שלישית, בה רק היא וקאיה סקודלריו נשארו מהשחקנים הוותיקים. לאחר מכן הצטרפו שחקנים חדשים.
באורוסוכוס
באורוסוכוס (שם מדעי: Baurusuchus) הוא סוג של זוחל דמוי-תנין שהתקיים באמריקה הדרומית של הקרטיקון העליון לפני 90 עד 83.5 מיליון שנה. בניגוד לתנינים המודרניים הוא התאים לחיים על הקרקע ולא רק במים. המאובנים שלו התגלו בתצורות אדמנטינה שבסאו פאולו, ברזיל והוא נקרא ב-1945 על שם קבוצת באורו, שחשפה את מאובניו. סוג זה כלל 3 מינים.
מאפיינים
זוחל זה הגיע לאורך של 3.5 עד 4 מטרים ולמשקל של מעל 80 ק"ג. הוא היה בעל גולגולת מוזרה שפנתה מעלה והזכירה לסתות כלב. השיניים בלטו מחוץ לפה והיו חלשות יחסית אך מבנה הלסת עזר להיסגר בעוצמה גדולה. תנין זה היה בעל חיים יבשתי לחלוטין והוא כנראה חי בדומה לכוח ענק מקומודו. הוא ניזון מבעלי חיים קטנים להם ארב ותפס אותם בעזרת השיניים המשוננות שלו וכך ניזון מנבלות. מבנה רגליו עזר לו לנוע במהירות וכך להימצא באזורים יבשים כמו המדבר הקדום של ברזיל הקרטיקונית, בה הוא חי לצד דינוזאורים אבליזאוריים טורפים.
סוג זה השתייך למשפחה באורוסוכיים שהתקיימו באמריקה הדרומית ובפקיסטן והם היו קרובי התנין סבכוס מהאאוקן. כל אלה היו תנינים בעלי לסתות חזקות והם נעו על היבשה יותר בקלות מאשר במים, כמו התנינים המודרניים.
שלי גוטמן
ביוגרפיה
גוטמן סיים את קורס טיס מספר 100 במגמת קרב. שירת כטייס סקייהוק וטייס פנטום. ב-1995 מונה למפקד טייסת 106, טייסת F-15, ובשנים 1997 עד 1999 פיקד על טייסת 101, טייסת מטוסי "ברק" F-16C. שימש ראש מחלקת מבצעים בחיל האוויר, ב-2004 מונה למפקד בסיס חצרים ופיקד עליו במהלך מלחמת לבנון השנייה ועד 2007. המשיך לשרת בחיל האוויר במילואים בין השאר במהלך מבצע עמוד ענן.
לאחר שחרורו כיהן כמשנה למנכ"ל וממונה על פיתוח עסקי בחברת "ערבה פאוור". ב-2014 מונה למנהל הפעילות בישראל של לוקהיד מרטין מערכות מידע. לאחר מכירת חטיבת מערכות המידע לחברת ליידוס (Leidos) מונה גוטמן למנכ"ל ליידוס ישראל.
ביולי 2023 הודיע למפקד חיל האוויר על הפסקת שירותו במטה חיל האוויר בעקבות הרפורמה המשפטית.
אפליקציה סוף (סרט, 2019)
אפליקציה סוף (בתרגום מילולי מאנגלית: Countdown) הוא סרט אימה על-טבעי אמריקאי משנת 2019 שנכתב ובוים על ידי ג'סטין דק ובו מככבים אליזבת לייל, ג'ורדן קאלאווי, טאליטה בייטמן, טיצ'ינה ארנולד, פי.ג'יי ביירן, פיטר פצ'ינלי, אנה ווינטרס וטום סגורה. עלילת הסרט עוקבת אחר קבוצת אנשים שמנסה להילחם אפליקציה (יישומון) שמסוגלת לחזות את תאריך ושעת המוות שלהם.
הסרט עלה לאקרנים בארצות הברית ב-25 באוקטובר 2019 בהפצת אולפני STX Entertainment וקיבל ביקורות שליליות ממבקרים, אך הרוויח 48 מיליון דולר ברחבי העולם כנגד 6.5 מיליון דולר שהושקעו ביצירתו, מה שהופך את הסרט לשובר קופות.
עלילה
במהלך מסיבה, נערה בשם קורטני משוכנעת על ידי חבריה להוריד אפליקציה בשם "ספירה לאחור" (Countdown), אפליקציה שאמורה להציג למשתמש כמה זמן נשאר לו לחיות. קורטני מבוהלת מכיוון שלפי האפליקציה שנשארו לה רק 3 שעות לחיות. לאחר שהיא מסרבת להיכנס לרכב עם בן זוגה השיכור אוון, קורטני מקבלת התראה מהאפליקציה לפיה היא הפרה את "תנאי השימוש". כשהיא חוזרת לביתה, היא מותקפת על ידי ישות בלתי נראית ונהרגת, הטיימר באפליקציה שלה יורד לאפס. באותו הזמן, אוון מתרסק עם רכבו ועץ משפד את המושב שליד הנהג, בו קורטני הייתה אמורה לשבת.
קווין האריס, אחות העובדת בבית החולים בו אוון מאושפז לאחר התאונה, מסרבת להאמין לסיפורו על האפליקציה, אך מסכימה להוריד אותה לטלפון שלה והאפליקציה מראה לה שנשארו לה רק יומיים לחיות. אוון מתחמק מניתוח שהיה אמור לעבור ומקבל התראה מהאפליקציה לפיה הוא הפר את תנאי השימוש. אוון מנסה לברוח מבית החולים, אך חווה הזיה בה קורטני המתה ניגשת אליו ואותה ישות על טבעית הורגת אותו.
כשקווין מגלה שאוון מת, היא בודקת את הטלפון שלו ורואה באפליקציה שהזמן שלו גנמר. קווין מודאגת שהיא תמות ביום למחרת בזמן בילוי עם משפחתה ומסרבת ללכת אליו. האפליקציה מתריאה בפניה שהיא הפרה את תנאי השימוש. זמן קצר לאחר מכן, הרופא האחראי במחלקה, ד"ר סאליבן מטריד אותה מינית ומונע ממנה לדווח עליו. כשקווין חוקרת אודות האפליקציה ברשת האינטרנט, היא מוצאת מספר אנשים נוספים שכביכול מתו בגללה, אך הציבור לא מאמין לתופעה. קווין מנסה לקנות טלפון חדש, אך האפליקציה מורידה את עצמה אליו.
לאחר שהיא מותקפת על ידי הישות העל טבעית, קווין פוגשת באדם בשם מאט, שלו האפליקציה מראה שנשארו לו רק 18 שעות לחיות. השניים לומדים כי תנאי השימוש מופרים במידה והקורבן מנסה לשנות את גורלו: הטיול המשפחתי שבו קווין הייתה אמורה להיות ונסיעת רכבת שמאט היה אמור להיות בה, היו אמורים לגרום למות השניים, אך הם ביטלו אותם וכך ניצלו ממוות. בבית החולים, קווין מגלה שד"ר סאליבן שיקר לכל העובדים וטוען שקווין היא זאת שהטרידה אותו וגורם להשעייתה. קווין ומאט מתייעצים עם כומר הבקיא בעל טבעי בשם האב ג'ון, שמסביר להם שהאפליקציה קשורה לשד בשם אוזין שזומן לכדור הארץ על ידי אישה רומאית במטרה שזאת תחזה מול נסיך מתי הוא ימות. טכנאי טלפונים בשם דרק מצליח להגיע אל הקוד של האפליקציה ומגלה שג'ורדן, אחותה הקטנה של קווין הייתה אמורה למות זמן מה לפני קווין. דרק מגדיל את הטיימר של קווין, ג'ורדן ומאט ומוסיף להם עוד מספר שנים לחיות. למרות זאת, בזמן שמאט וקווין שוכבים, הישות לובשת את צורתו של מאט ותוקפת את קווין. הטיימרים שלהם, ביחד עם זה של ג'ורדן, מתאפס חזרה לזמן המקורי.
ג'ורדן מקבלת התראה מהאפליקציה לפיה הטיימר איפס את עצמו לזמן המקורי והיישות לובשת את צורתה של אמן המנוחה של קווין וג'ורדן ותוקפת את האחרונה. קווין ומאט מצילים את ג'ורדן ולוקחים אותה אל האב ג'ון, שמשער שהקללה יכולה להסתיים במידה ואדם מת לפני שהזמן שלו נגמר או מצליח לחיות מעבר לו. בעצת הכומר, השלושה מציירים מעגל הגנה על הרצפה, אך אוזין השד מתמרן אותם לצאת ממנו, הורג את מאט ופוצע את ג'ורדן. קווין לוקחת את ג'ורדן הפצועה לבית החולים ומבינה שהיא יכולה להרוג את ד"ר סאליבן לפני שהזמן שלו ייגמר (בידיעה שגם הוא הוריד את האפליקציה) ובכך להסיר מעצמה את הקללה. קווין תוקפת את הד"ר, אך הוא ניצל בידי אוזין, שמתכונן להרוג את ג'ורדן. בניסיון להציל את אחותה, קווין מכניסה את גופה למנת יתר במטרה להתאבד לפני שזמנה ייגמר. ג'ורדן בתגובה מחיה את אחותה בעזרת זריקת נלוקסון והטיימר של השתיים עוצר.
הפקה
אליזבת לייל לוהקה לתפקיד הראשי בסרט בחודש מרץ 2019. חודש לאחר מכן הוכרז שהשחקנים טאליטה בייטמן, פיטר פצ'ינלי, ג'ורדן קאלאווי, טום סגורה, פי.ג'יי ביירן, אנה ווינטרס וטיצ'ינה ארנולד הצטרפו גם הם לצוות השחקנים.
דני באנסי וסאונדר ג'וריאנס הלחינו את פסקול הסרט. פסקול הסרט שוחרר להפצה על ידי חברת התקליטים סוני קלאסיקל רקורדס.
מדיה ביתית
הסרט הופץ בגרסאות DVD, Blu-Ray ו-Digital HD ב-7 בינואר 2020.
ביקורות
האתר Rotten Tomatoes העניק לסרט ציון של 26% טריות על סמך 70 ביקורות וציון משוקלל של 4.3/10.
יהודה החסיד
רבי יהודה (ב"ר שמואל) החסיד היה ממייסדי חוג חסידי אשכנז והדמות המרכזית בה. חי בגרמניה בסוף המאה ה-12 ובתחילת המאה ה-13.
היה בנו של רבי שמואל החסיד, נכדו של רבי קלונימוס הזקן, וצאצא למשפחת קלונימוס, שהיגרה במאה ה-10 מאיטליה לגרמניה. הוא עצמו ישב בתחילה בשפיירא, ועבר לרגנסבורג ב-1195. היה ראש ישיבת רגנסבורג. בין תלמידיו: רבי אלעזר מוורמס בעל "הרוקח", רבי יצחק בן משה בעל האור זרוע, ורבי משה מקוצי בעל הסמ"ג.
משערים כי רבי יהודה החסיד כתב כמה ספרים, אך מפאת צניעותו אסר לציין את שמו עליהם ולכן קשה לזהותם. החיבור הידוע ביותר המיוחס לו (למרות שהספר איננו חתום בשם) הוא ספר חסידים, יצירה בעלת חשיבות רבה המכילה הלכות, מנהגים, דעות ומוסר המשקפים את עולמם של חסידי אשכנז. בנוסף ליצירה זו מיוחסת לו כתיבת הפיוט שיר הכבוד.
חסידותו
רבי יהודה החסיד בלט בדרישותיו המחמירות מתלמידיו החסידים ואף מעצמו. רבי יהודה שאף לייסד קהילות של חסידים נקיות מהשפעה שלילית של מומרים, וכאלו שאינם חסידים. הוא דרש שלא לשנות אף אות מנוסח התפילה שלדעתו מכיל משמעויות עמוקות מיסטיות במבנהו ובמספר המילים והאותיות שלו. רבי יהודה הקפיד על אנונימיות בחיבוריו ולא חתם את שמו על אף אחד מחיבוריו, דרישה שאף תלמידיו נענו לה כשהביאו קטעים מספריו.
כך הוא מתואר בספר הקבלה החשוב עמק המלך:" ואם הוא חסיד גדול, כל צורריו יתגיירו כגון ר' יהודה חסיד ז"ל, כל מי שהיה מצערו היה מתגייר מתוקף רחמי קדושתו הממתק את כל הדינים. כי הוא היה מכתרי אותו הדור, והעולם עמד בזכותו, ועמד בתענית כל ימיו, ואפילו ביום שבת קודש, לפי שהאכילה הייתה מצערת אותו, והתענית היה לו עונג גדול:"
צוואת רבי יהודה החסיד
צוואתו של רבי יהודה החסיד, היא אחד החיבורים המרתקים ומעוררי הפולמוס ביותר מתקופתו. הצוואה מכילה רשימה של הנהגות וכללים, מיסטיים בחלקם. בין האיסורים אפשר למנות איסור לאדם לשאת אישה ששמה כשם אמו, או ששמו כשם אביה. איסור על קריאת שמות שונים ומגורים במקומות שונים. שאלת טיבה והסמכות ההלכתית של הצוואה שנויה במחלוקת בעולם הרבני עד היום, בין השאר משום שבמקורות יש דוגמאות רבות לחכמים שלא הקפידו על קיום הדינים המופיעים בצוואה, ואף לסתירות בינה ובין הלכות ידועות. מצד שני, מעט מהאזהרות שמקורן בצוואת ריה"ח אף מובאות בבית יוסף, בשולחן ערוך, וברמ"א. למשל לא לקבור שונאים זה אצל זה, לא להשאיר קבר ריק פתוח, ולא לבקש מאדם להיות סנדק לשני בנים באותה משפחה.
לדעת חלק מהפוסקים כמו הנודע ביהודה, ייעד רבי יהודה את הצוואה רק לצאצאיו, או לאנשים מסוימים מצאצאיו, או רק לזמן מוגבל. ככלל סירב ה'נודע ביהודה' להתעסק בנושא, וכתב:.
היו בין הפוסקים כמו החתם סופר שסברו שהצוואה תקפה רק למי שחושש ומקפיד עליה (בדומה להתבטאות הגמרא על מנהגים שנעשו כדי למנוע סכנה כביכול: "מאן דלא קפיד - לא קפדינן בהדיה"). אמנם עם פרסומם של כתבי-היד והמהדורות הראשונות התגלתה כותרת (עם שינויים קלים) בראש הצוואה כדלהלן: "אלו ל"א צוואת שציווה רבינו יהודה החסיד לכל העולם לכל הפחות לזרעו לקיימם.". כלומר, יש בסיס לשתי הגישות המסורתיות – הצוואה אכן מיועדת לכולם, אך במיוחד, ו"לכל הפחות" על "זרעו לקיימם". הרב מרדכי אליהו סובר שעל בני עדות המזרח לנהוג באותן אזהרות מצוואת ר' יהודה החסיד שהובאו בספר זבחי צדק. במקרה של כלה ששמה כשם אם החתן, הורה הרב אליהו לזוג להתחתן ולקרוא לכלה בשם קיצור (מירי במקום מרים).
באחת מנוסחאות הצוואה מופיעה הנבואה: "עתידין התרתרי"ם לבוא בארץ אשכנז ויחריבוה, איני יודע אם כולה או חציה". אם כוונתו לטטרים (מונגולים), הרי שהנבואה לא התקיימה, שכן הפלישה המונגולית לאירופה נבלמה בשנת 1242 על אדמת הונגריה ולא חודשה מעולם. אולם ייתכן שכוונתו לרוסים, שאכן כבשו את חציה של גרמניה במלחמת העולם השנייה. סעיף זה אינו מופיע בכתבי היד ובמהדורות הקדומות, ו"פלש", יחד עם שלשה סעיפים תמוהים נוספים ממקור חיצוני לחלק השני של כת"י מחזור רוטשילד (מוזיאון ישראל, 180/51). ארבעת הסעיפים הללו אינם מופיעים אפילו בכתב יד מינכן (שפורסם על ידי מאהלר, קראקא, תרנ"א) שכולל את כל הסעיפים הידועים מכל המהדורות.
ספר חסידים
מקובל לייחס את רובו של ספר חסידים לרבי יהודה החסיד, מלבד תחילתו, שנכתבה, ככל הנראה, בידי אביו רבי שמואל החסיד. בספר קיימות שתי מהדורות: מהדורת דפוס בולוניה, וגרסת כתב יד פארמה שנחשבת למוסמכת ואותנטית יותר. ספר חסידים מכיל מגוון רחב של נושאים המונחים לפתחו של החסיד חלקם מתחום ההלכה וחלקם מתחום המוסר. הספר ערוך קונטרסים, שנכתבו אסוציאטיבית, ככל הנראה.
פירושו של רבי יהודה החסיד לתורה
בשנת 1975, פרסם הרב החוקר יצחק שמשון לנגה את החיבור "פרושי התורה לר' יהודה החסיד" מתוך כתבי יד עתיקים. החיבור נכתב בידי בנו של רבי יהודה החסיד, משה זלטמן, ומשלב בין פירושיו ופירושי אביו ולעיתים נחלק עליו.
החיבור מכיל מעט עמדות הנראות חורגות מן הפרשנות המקסימליסטית לאמונת תורה מן השמים בנוגע לתוספות אנושיות לטקסט המקראי בנוסח ביקורת המקרא. כך למשל, נכתב בחיבור כי את הפסוק (בספר בראשית) 'וישם את אפרים לפני מנשה' כתב יהושע בן-נון או אנשי כנסת הגדולה; או שחלק מפרשת שמונה המלכים שמלכו באדום (בספר בראשית) נכתבה על ידי אנשי כנסת הגדולה; או ששירת ישראל על הבאר (בספר שמות) הייתה בעצם 'הלל הגדול' הנמצא בתהלים, ודוד הסיר אותה מהתורה והכניסה לספר תהלים. קטעים אלה עוררו סערה בעולם החרדי. בעקבות לחצים של רבנים חרדיים (למשל: הרב משה פיינשטיין וראה למטה), נאלצה הוצאת הספרים להוציא דפים חדשים לספר, כשהקטעים הביקורתיים נמחקו.
הרב משה פיינשטיין כתב שכופר מתקופת הראשונים ייחס את הקטעים הנ"ל על שמו של רבי יהודה החסיד, ושייתכן שאף שאר הספר זויף על ידו. כלפי הטענה שהפירוש על שירת הבאר מופיע בשם רבי יהודה החסיד גם בפירוש הציוני על התורה, השיב: "לא ידוע לנו בבירור מי הוא ר' מנחם ציוני וכנראה שהעתיק מה שנמצא באיזה ספר על שם רבי יהודה החסיד בלא עיון". מנגד, הרב מנשה קליין כתב שמעדות הציוני ניתן ללמוד שאכן כתב היד מקורו ברבי יהודה החסיד, ושניתן ליישב את דבריו. הוא ציין שגדולי האחרונים החשיבו את הציוני כאחד מגדולי המקובלים וסמכו עליו הן בהלכה והן בקבלה, וכתב על התייחסותו של הרב משה פיינשטיין לפירוש הציוני: "לא אאמין אשר דברים אלו יצאו מפי הגאון רבי משה פיינשטיין, אלא נראה לפי עניות דעתי שאיזה תלמיד טועה כתבו והכניסו בין מכתביו לאחר פטירתו". על פי ניתוחו של פרופסור ערן ויזל, שלושת הקטעים המאחרים כתיבת פסוקים מהתורה הם פירושים עצמאיים של משה זלטמן, והוא מציע שכך הדבר אף בנוגע לפירוש על שירת הבאר.
אף על פי שנהוג ליחס את ראשית ביקורת המקרא לשפינוזה, מספר רב של חוקרים ראו את פירושו של רבי יהודה החסיד כמעיד על מגמה ביקורתית שהייתה קיימת בקרב חסידות אשכנז במאה ה-11 עד המאה ה-13, וטענו שניתן למוצאה אצל הוגים נוספים מהתקופה. עם זאת, פרופסור ערן ויזל הצביע על כשלים מתודיים מהותיים במחקרים אלו, כולל מחקרי עבר שלו, ולדעתו הם דורשים חשיבה מחודשת.
מאפומאפו
מאפומאפו (ביפנית: まふまふ, ברומניזציית הפבורן: Mafumafu) הוא זמר אוטאיטה יפני. בנוסף ליצירות הסולו שלו, הוא זמר, תמלילן ומלחין בדואו המוזיקלי After the Rain ביחד עם זמר האוטאיטה סורארו. מאפומאפו ידוע גם כנאנדהמויה (ביפנית: 何でも屋, בהפבורן: Nandemoya). בנוסף, הוא אימץ את השם מאנון-צ'אן (ביפנית: まぬんちゃん, בהפבורן: Manun-chan) לדמות הנשית שהמציא, בשמה הוא מפרסם שירים בהם הוא שר בקול נשי. הטווח הקולי הרחב שלו, שמשתרע על 4 אוקטבות, מאפשר לו לשיר בקול גבוה וכמו כן גם בקול נמוך. סך הצפיות בערוץ היוטיוב שלו עומד על יותר מ-1.8 מיליארד צפיות.
למאפומאפו יש ניסיון נגינה בגיטרה ובפסנתר. פעמים רבות הוא כותב את המילים, שר, מבצע ועורך את שיריו בעצמו. בנוסף, הוא יוצר מוזיקה למשחקים, אנימה, ואומנים אחרים.
ביוגרפיה ואישיותו
מאפומאפו נולד ביפן ב-18 באוקטובר 1991. הוא החל לפרסם סרטונים בשנת 2010 באתר ניקוניקו. בתחילת דרכו פרסם מאפומאפו שירי ווקלואיד שיצר, אך עם הזמן הוא החל לשיר ולפרסם קאברים ואף שירים מקוריים שכתב. הוא ציין בראיונות שהוא אוהב להאזין למגוון רחב של מוזיקה, בין היתר למוזיקה אלקטרונית, וכי הוא נמשך למוזיקה מפני שילדותו הייתה כואבת והוא הרגיש שהמוזיקה עוזרת לו להעביר את הרגשות שהתקשה להביע אחרת. כמו כן, הוא מאמין שהוא גדל כאשר הוא מסוגל להתגבר על דברים שלא ידע או לא היה מסוגל לעשות קודם לכן.
בעוד שמאפומאפו בעיקר עובד על אלבומי הסולו שלו, הוא הוציא שני אלבומים עם זמר האוטאיטה סורארו בשם After the Rain, הדואו של מאפומאפו וסורארו. ב-13 באפריל 2016 הם הוציאו את האלבום Crocrest Story תחת Universal Entertainment Japan. לפי דבריו של מאפומאפו אודות האלבום, הוא ניסה ליצור שירים שתאמו את הטווחים הקוליים שלו ושל סורארו, היו מהנים עבורם, והציגו את נקודות החוזקה בשירה של שניהם.
סיבוב הופעות הסולו הראשון של מאפומאפו נערך בין התאריכים 15 בינואר עד 5 בפברואר 2017. ב-18 באוקטובר 2017, הוא הוציא אלבום בשם Ashita-iro World end
(明日色ワールドエンド).
מאפומאפו הוציא אלבום קאברים רשמי של דיסני ב-13 במרץ 2019. הוא סייע בהפקת האלבום, וכן שר לצד שישה זמרים אחרים. ב-22 ביוני 2019 הוא ערך הופעת סולו חיה בכיפת MetLife. ב-1 ביולי באותה שנה, הוציא מאפומאפו את הסינגל サクリファイス) Sacrifice) עבור האנימה לחיות הקודש הנטושות, וזו הייתה הפעם הראשונה שהוא יצר מוזיקה לאנימה. ב-16 באוקטובר הוא הוציא את האלבום Kagura-iro Artifact תחת A-Sketch Inc בו היו 20 שירים, כמות שירים גדולה בהרבה מאלבומיו הקודמים. הוא בחר ב-20 השירים הטובים ביותר שהיה מסוגל ליצור וכלל באלבום שירים ממגוון סגנונות, בשונה מאלבומיו האחרים. בנוסף, מאפומאפו כתב את המילים, הלחין ועיבד את המוזיקה לשיר הפתיחה של מסעות פוקימון. הפתיח "אחת, שתיים, שלוש" בוצע על ידי After the Rain, הדואו של מאפומאפו וסורארו, עבור 31 הפרקים הראשונים של הסדרה.
ב-16 בפברואר 2020, מאפומאפו נמצא מחוסר הכרה בסלון שלו על ידי צוותו שביקר בביתו. הוא הועבר למוסד רפואי, שם אובחן כחולה בסינקופה קרדיוגנית.
מאפומאפו אמור היה לערוך מופע סולו בכיפת טוקיו ב-25 במרץ 2020 וכן את הפסטיבל שלו Hikikomori-tachi demo Fest ga shitai! ב-26 במרץ. עם זאת, הוא הודיע ב-12 במרץ כי ידחה את ההופעות למועד מאוחר יותר בגלל COVID-19, אך ב-31 במרץ הכריז רשמית כי הן בוטלו.
מאפומאפו ערך את הפסטיבל השנתי שלו Hikikomori-tachi demo Fest ga shitai! ב-5 במאי 2021 באופן מקוון בעקבות מגבלות המגפה COVID-19. המופע שודר בשידור חי מכיפת טוקיו בערוץ היוטיוב של מאפומאפו והצפייה בשידור החי לא הייתה כרוכה בתשלום.
כיום, מאפומאפו ממשיך להיות פעיל ביוטיוב ובניקוניקו. בימים אלה הוא מפרסם סרטונים עם חבריו, זמרי האוטאיטה סורארו, אמאטסוקי, אוראטאנוקי, אהונוסאקאטה ולוז.
למאפומאפו דמות Teru teru bōzu בשם מאפוטרו (まふてる), המשמש כהשומר שלו. לעיתים נאמר שמאפוטרו עוזר למאפו עם האיורים ועריכת הקליפים שלו.
יחסי מלאווי–צרפת
יחסי מלאווי–צרפת הם יחסי החוץ בין מלאווי וצרפת.
סקירה כללית
שגרירות צרפת בלילונגווה נסגרה בשנת 1996, וכיום צרפת מיוצגת במלאווי באמצעות שגרירותה בהרארה, זימבבואה.