cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
אי-התאמה אבולוציונית
השמנת יתר וסוכרת
הגוף האנושי נוטה לאגור אנרגיה כשומן. תכונה זו משמשת בסיס עיקרי ל"השערת הגן החסכן", הרעיון שתנאים בלתי יציבים שנעו בין שפע למחסור במהלך ההתפתחות האבולוציונית של האדם הביאו להישרדותם של אנשים שגופם היה מסוגל לאגור אנרגיה ביעילות. ציידים-לקטים הרוויחו מתכונה זו, ואלה שצרכו קלוריות רבות יכלו לאחסן את האנרגיה הנוספת כשומן, שעליו הם יכלו להסתמך בעתות מחסור.
עם זאת, בני האדם המודרניים חיים בעולם שבו נדרשת פחות פעילות גופנית ויש שפע של מזון עתיר קלוריות. מזון מהיר בשילוב עם ירידה בפעילות הגופנית גורם לכך ש"הגן החסכן" שפעם הועיל לאבות אבותינו, פועל כיום נגד האדם בן ימינו, ומוביל לרמות גבוהות יותר של השמנת יתר באוכלוסייה וכן לעלייה בסוכרת מסוג 2.
אוסטיאופורוזיס
הפרעה אנושית נוספת שניתן להסביר על ידי תאוריית אי-התאמה היא העלייה באוסטיאופורוזיס בבני אדם מודרניים. בחברות מתקדמות, לנשים רבות יש נטייה לאוסטאופורוזיס ככל שגילן מתקדם, אבל הדבר לא תמיד היה כך. כאשר בוחנים עצמות מאובנות של נשים קשישות מחברות קדומות של ציידים-לקטים לא מוצאים עדויות לאוסטאופורוזיס.
ביולוגים אבולוציוניים הציעו לכך הסבר, שעל פיו העלייה בשכיחות של אוסטיאופורוזיס באוכלוסיות מערביות מודרניות נובעת מאורחות חיינו המבוססים על ישיבה ומיעוט בתנועה. נשים בחברות ציידים-לקטים היו פעילות פיזית מגיל צעיר ועד סוף חייהן. ייתכן ששיא מסת העצם הגבוה יותר הקשור ליותר פעילות גופנית הוביל לכך שהן היו חסינות לאוסטאופורוזיס במהלך ההזדקנות.
השערת ההיגיינה
השערת ההיגיינה, תפיסה שפותחה תחילה על ידי אימונולוגים ואפידמיולוגים, קובעת שהעלייה התלולה באלרגיות, במחלות אוטואימוניות, ובמחלות דלקתיות כרוניות אחרות, קשורה לחשיפה מופחתת של מערכת החיסון לאנטיגנים. חשיפה מופחתת שכזו שכיחה יותר במדינות מתועשות ובמיוחד באזורים עירוניים.
יש חוקרים המציעים שהסביבה העירונית המעוקרת מדי משנה או מדלדלת את הרכב המיקרוביום ואת המגוון שלו. תנאים סביבתיים כאלה מעודדים את התפתחותן של מחלות דלקטיות כרוניות מכיוון שהגוף האנושי הסתגל לסביבה עשירה בפתוגנים באבולוציה שלו.
התנהגות אנושית
דוגמאות התנהגותיות לתאוריית חוסר התאמה אבולוציונית כוללות ניצול לרעה של מסלולים דופמינרגיים ומערכת התגמול. פעולה או התנהגות המעוררת שחרור של דופמין, נוירוטרנסמיטר האחראי לתחושת עונג, תחזור על עצמה ככל הנראה מכיוון שהמוח מתוכנת לחפש עונג כזה ללא הרף. בחברות ציידים-לקטים, מערכת תגמול זו הייתה מועילה להישרדות ולהצלחת הרבייה. אבל בימינו, כשיש פחות אתגרים להישרדות ולהתרבות, פעילויות מסוימות בסביבה הנוכחית (הימורים, שימוש בסמים, אכילה) מנצלות את המערכת הזו, מה שמוביל להתנהגויות ממכרות.
דוגמאות מעולם החי
אי-התאמה אבולוציונית יכולה להתרחש בכל פעם שאורגניזם נחשף לסביבה שאינה דומה לסביבה האופיינית לה הוא הסתגל. השפעות אנושיות כמו התחממות כדור הארץ והרס בתי גידול, גורמות לשינויים מהירים בסביבה, ואלה בתורם מובילים למקרים רבים של חוסר התאמה אבולוציונית באורגניזמים רבים.
צבי ים וזיהום אור
נקבות צבי ים חופרות קינים להטלת ביציהן על חוף הים. האבקועים, צבי הים הבוקעים מהביצים, חייבים לעשות את המסע מהקן בחזרה אל האוקיינוס. צבים שבקעו מהביצים בלילה שרדו יותר מאלו שבקעו במהלך היום, משום שכך היו נתונים פחות לסכנת טריפה והתחממות יתר של גופם. העדפה אבולוציונית זו לאבקועים שבוקעים בלילה, הביאה ליצירת מנגנון שעל פיו הם נוטים לכוון את עצמם וללכת לעבר האור הבהיר ביותר בסביבתם. זאת משום שבחוף טבעי שאין בו פיתוח מעשה ידי אדם, פני המים, המוארים באור הירח והכוכבים, נוטים להיות בהירים יותר בחוף מאשר הדיונות והצמחייה.
שיטה זו למציאת האוקיינוס מצליחה בחופים טבעיים, אך בחופים שיש בהם נוכחות של בני אדם, נוצר זיהום אור, והאורות המלאכותיים (למשל ממבנים, עמודי תאורה, ועוד) מבלבלים את צבי הים וגורמים להם ללכת לעבר האור המלאכותי במקום אל הים. מחקרים מראים כי צבי ים שאך זה בקעו בחופים שיש בהם פעילות אנושית, אינם מצליחים להגיע לים, ובמקום זאת נוטים להסתובב בחוף בדיס-אוריינטציה, ואז מתים מהתייבשות, נחשפים זמן רב יותר לסכנת טריפה, או אפילו נשרפים למוות במדורות שלא כובו כראוי.
חרקים וזיהום אור
חרקים הנמשכים לאור מלאכותי עשויים להישרף למוות ממקור האור הלוהט, ולהוות טרף קל לטורפים כמו שממיות ועכבישים, שהסתגלו לארוב לחרקים ליד המנורות. האור המלאכותי עשוי גם להסיט את החרקים מפעילותם הטבעית. מחקרים מראים ששיעורי התמותה של חרקים בסביבה המוארת באור מלאכותי גבוהים עד פי 100 מאשר בסביבה חשוכה.
ציפור הדודו
ציפור הדודו חיה בעבר באי מאוריציוס, שלא היו בו טורפים, ובמהלך האבולוציה איבדה את יכולת התעופה ואת אינסטינקט הפחד שלה.
חוסר היכולת של הדודו לעוף היה בעבר מועיל עבור הציפור, משום שאיפשר חיסכון אנרגטי. היעדר אינסטינקט הפחד היה מנגנון נוסף לחיסכון אנרגטי מכיוון שהדודו לא היה צריך להוציא אנרגיה בתגובת לחץ. אלא שעם הופעת האדם באי בסוף המאה ה-16 הפכו שתי התכונות לחסרונות וחשפו את ציפורי הדודו לסכנות החדשות שהביאו בני האדם.
חוסר הפחד הפך את הדודו למטרה נוחה למלחים הולנדים שהגיעו לאי. המלחים הביאו עימם גם חיות זרות כמו קופים וחזירים שאכלו את ביצי הדודו. השינויים הסביבתיים המהירים שיצר האדם הביאו להיכחדות ציפור הדודו תוך מאה שנה מרגע גילויה.
השפעת המהפכה התעשייתית על עש הפלפל
לפני המהפכה התעשייתית האנגלית של סוף המאה ה-18 ותחילת המאה ה-19, הצבע הפנוטיפי הנפוץ ביותר של עש הפלפל היה לבן עם כתמים אפורים-שחורים, ומראה זה של "פלפל שחור" הקנה לו את שמו. ואולם בזכות גמישות פנוטיפית, באוכלוסיית העשים היו קיימים גם פרטים שצבעם שחור והם בעלי כתמים אפורים-לבנים.
במהפכה התעשייתית, עצים באזורים עירוניים התכסו פיח, מה שגרם לפנוטיפ הלבן לבלוט משמעותית יותר לטורפים. בעקבות זאת הברירה הטבעית החלה להעדיף את עש הפלפל הכהה בעל הכתמים הלבנים, שהיה נדיר עד אז. אוכלוסיית העש הכהה התרחבה במהירות ועד שנות החמישים של המאה ה-20, שכיחותו כמעט הכפילה את עצמה באזורים נרחבים באנגליה. הפנוטיפ המנומר הלבן שהיה נפוץ עקב צבעו, הפך במהירות לבלתי תואם לסביבה החדשה.
בשנים שלאחר מכן עקב מאמצים להפחית את זיהום האוויר, חזרו גזעי העצים לצבעם הרגיל. השינוי בצבע הוביל את פנוטיפ העור הכהה להשתנות שוב ממועיל למזיק. העש לא היה מסוגל להסתגל מהר מספיק לסביבה המשתנה ולכן הפנוטיפ של העש הכהה הפך לבלתי מתאים והוא חזר להיות נדיר. בהתאמה, חזרתם של העצים לצבעם הטבעי גרמה לפנוטיפ המקורי של עש הפלפל להיות מועיל שוב ותורם להסוואה מוצלחת מטורפים.
חיפושית התכשיט הענקית ובקבוקי בירה
ניתן לראות אי-התאמה אבולוציונית גם בקרב חרקים. דוגמה אחת כזו היא חיפושית התכשיט הענקית (Julodimorpha bakewelli) מאוסטרליה. בחיפושית זו, הזכרים נמשכים לתכונות מסוימות המאפשרות להם לזהות נקבה כשהיא עפה על פני המדבר. תכונות אלה כוללות גודל, צבע ומרקם. בקבוקי בירה שהושלכו על ידי בני אדם במדבר האוסטרלי שבו חיפושית התכשיט משגשגת, יוצרים סביבה שבה חיפושיות תכשיטים זכרים מעדיפים להזדווג עם בקבוקי בירה במקום עם חיפושיות נקבות. מצב זה יכול להיחשב כחוסר התאמה אבולוציונית, שכן תכונה שהתפתחה כדי לסייע ברבייה הפכה לחיסרון עקב הטלת בקבוקי בירה, גורם אנתרופוגני.
מפלי מידע בין ציפורים
ציפורים צופות לעיתים קרובות בהתנהגותם של אורגניזמים אחרים כדי להשיג מידע רב ערך, כגון נוכחות טורפים, אתרי רבייה טובים, ונקודות האכלה אופטימליות. אף על פי שהדבר מאפשר למתבונן להשקיע פחות מאמצים באיסוף מידע, הוא יכול גם להוביל להחלטות גרועות אם המידע שנרכש מהתצפית אינו אמין.
במקרה של ציפורי מניקין אגוז מוסקט, המתבונן באחרים יכול למזער את הזמן המושקע בחיפוש אחר מתקן האכלה אופטימלי. אלא שהתנהגות זו עלולה להפוך לבלתי מסתגלת: לדוגמה, אם הציפור רואה מספיק מחברותיה ניזונות במתקן האכלה מסוים, היא נוטה לבחור במתקן זה גם אם הניסיון האישי שלה מצביע על כך שאין בו יותר אוכל.
חוחיות הבית והכנסת מחלת ה-MG
אי-התאמה אבולוציונית מתרחשת בחוחיות הבית כאשר הן נחשפות לפרטים מדבקים. זכרים של חוחיות בית נוטים לאכול בסמיכות לחוחיות חולות, מכיוון שפרטים חולים הם פחות תחרותיים מהרגיל, מה שמאפשר לזכר הבריא לנצח בעימות על מזון. עם זאת, נטייה זו יצרה מלכודת אבולוציונית עבור החוחיות לאחר הופעת מחלת ה-MG ב-1994. הזמן הקצר יחסית שבו הפכה המחלה נפוצה (שינוי סביבתי) לא איפשר לחוחיות להסתגל מספיק מהר ולפתח נטייה להתרחק מפרטים חולים, מה שבסופו של דבר מביא לחוסר התאמה בין התנהגותן לבין הסביבה המשתנה.
פלורנס בלוך
פלורנס בלוך (נולדה ב-10 ביולי 1966) היא שחקנית ומסעדנית ישראלית.
קורות חייה
בלוך מרבה לשחק בטלוויזיה ובקולנוע. הסרט הראשון בו השתתפה היה "נשים" של משה מזרחי (1996). היא שיחקה בין השאר גם ב"מסעות ג'יימס בארץ הקודש" (בתפקיד ראומה, בבימויו של רענן אלכסנדרוביץ', 2003). שיחקה בקומדיית המצבים הטלוויזיונית "החיים זה לא הכול", שם גילמה את דמותה של דוריס קנובלר, אשתו גסת הרוח של קנובלר. בסוף שנת 2002 השתתפה בסדרת פרסומות למוצרי "שלושת האופים" לצדו של זאב רווח שהיוותה מחווה לז'אנר סרטי הבורקס, כשהידועה ביותר מהן טבעה את מטבע הלשון "מיאו, חתולה!". ב-2015 שיחקה בתפקיד הדודה רוזה בסרט "המילים הטובות" מאת שמי זרחין, עליו הייתה מועמדת לפרס אופיר בקטגוריית שחקנית המשנה הטובה ביותר. באותה שנה החלה להשתתף בסאטירה מאת ב. מיכאל ואפרים סידון בבימויו של מוטי קירשנבאום, "רואים ת'סוף", בתיאטרון צוותא.
במאי 2011 פתחה עם שותפים את מסעדת "ושתי" בכיכר השעון ביפו, במרץ 2013 סגרו את המסעדה.
בלוך אם לבת מנישואיה לשחקן רמי בלייבטרוי. מתגוררת בתל אביב.
סט. ג'ונסטון
'''מועדון הכדורגל סט. ג'ונסטון''' (אנגלית: St. Johnstone F.C.) היא קבוצת כדורגל מהעיר פרת' שבסקוטלנד אשר משחקת בליגת העל הסקוטית. למרות שתיעודים רשמיים מעידים שהמועדון יוסד בשנת 1884 משחקו הראשון שוחק בפברואר 1885. האצטדיון הביתי של המועדון משנת 1889 הוא המקדיארמיד פארק והוא מכיל 10,696 מקומות ישיבה. מסורתית, יריבות המועדון הן שתי קבוצות העיר דנדי, דנדי ודאנדי יונייטד, והמפגשים בין הקבוצות נקראים "הדרבי של טיסייד", המחוז ממנו מגיעות הקבוצות.
המועדון עלה לליגה הבכירה בעונת 2008/09 לאחר שבע שנות היעדרות ומאז התבסס בה.
מרים אייזנשטדט
מירה ז'לזנובה (השם האמיתי - מרים סולומונובנה אייזנשטדט, לפני הנישואים - קאזארינסקאיה, 1909, קייב – 23 בנובמבר 1950, מוסקבה) הייתה עיתונאית, סופרת, פעילת הוועד היהודי האנטי-פשיסטי.
ביוגרפיה
נולדה בקייב בשנת 1909. אבא - סולומון (שלמה) קזרינסקי, עורך דין.
בשנת 1927 נישאה לליאופולד אייזנשטאדט, עיתונאי לנינגרדסקיה פראבדה, מחבר נאומי מזכיר הוועדה המחוזית של לנינגרד במפלגה הקומוניסטית סרגיי קירוב. בשנת 1932 סיימה את לימודיה במכון לפילוסופיה וספרות של לנינגרד. משנת 1934 עבדה במוסקבה ככתבת ב"ליטרטורנאיה גאזטה", בעלת טור בעיתון "קומסומולסקאיה פראבדה" ובעלת טור בעיתון בשפת היידיש "אייניקייט". היא כתבה מספר סדרות של מאמרים עיתונאיים על יהודים - גיבורי ברית המועצות, פרטיזנים, שבויים במחנות ריכוז. הפרסומים של העיתון "אייניקייט" הועברו בערוצי לשכת המידע הסובייטית "סובאינפורמביורו" למדינות בעלות הברית. ב-3 ביולי 1941 עברה אוואקואציה יחד עם בתה, תחילה - לסטלינגרד, אחר כך - לפרונזה.
מאז קיץ 1942, לאחר שחזרה למוסקבה, הייתה פעילה במנגנון הוועד היהודי האנטי-פשיסטי. הייתה מהראשונות לאסוף חומרים על קורבנות השואה וגיבורי המלחמה היהודים, והכינה ספר פרוזה תיעודית המבוססת על הסיפורים שנאספו.
הפרסום המפורסם ביותר שלה היא רשימת יהודים שקיבלו עיטור גיבור ברית המועצות. ב-2 באפריל 1942 שלחו מנהיגי הוועד היהודי האנטי-פשיסטי, שלמה מיכאלס ושכנא אפשטיין, פתק לוועד המרכזי של המפלגה הקומוניסטית אישית לאלכסנדר שצ'רבקוב שבו נשאל עובדת היעדר נתונים על יהודים בסטטיסטיקת הענקת העיטורים בין המשרתים בחזית בגיליון ינואר של המגזין "בולשביק". שצ'רבקוב לא השיב, אבל אז החלו להתפרסם הנתונים על כמות הענקת עיטורים ליהודים הנלחמים. באמצע 1945 היא הייתה הראשונה לפרסם ב"אייניקייט" רשימה מלאה של היהודים שקיבלו עיטור "גיבור ברית המועצות". על פי החישובים שלה, עד סוף המלחמה העיטור הוענק על פועלם ל־135 יהודים. את כל הנתונים היא קיבלה במחלקת העיטורים השביעית של GlavPUR (המנהלת הפוליטית הראשית של הצבא האדום) על סמך מסמכים שנערכו ואושרו במחלקת כוח האדם, על פי בקשה רשמית שהייתה חתומה על ידי מיכאלס, ובאישורו של שצ'רבקוב. הרשימה הועתקה והודפסה מחדש על ידי העיתונות האירופית והאמריקאית.
פרסומה האחרון שלה, שנכתב יחד עם סאמואיל (שמואל) פרסוב, היה ספר מסות, שגיבוריו היו מהנדסים יהודים, נציגי האינטליגנציה הטכנית. חיבור הספר נהרס והושמד זמן קצר לאחר חיסול הוועד היהודי האנטי-פשיסטי.
בשנת 1946, פובליציסט ואיש ציבור יהודי, מארגן הסיוע לצבא האדום בארצות הברית, בנציון גולדברג, הגיע למוסקבה מניו יורק. כחלק מהתקשורת שלו עם הוועד היהודי האנטיפאשיסטי קיימה איתו מיררה ז'לזנזובה מספר פגישות ושיחות, שהיו בהמשך לסיבת מעצרה במהלך חקירת "תיק הוועדה היהודית האנטי-פשיסטית".
ב-4 באפריל 1950 היא נעצרה. בחקירה היחידה שנערכה עליה ב-20 במאי, פרסום המספר 135 הפך לאחד האישומים המרכזיים נגדה. בעלה של מירה, לאופולד אייזנשטאדט, כתב מלחמה שפוטר אז מכל התפקידים "בשל אובדן ערנות", קיבל בקיץ הערכת בדיקה והוכיח כי הרשימות התקבלו באופן רשמי על ידי מירה ז'לזנובה, אך הדבר לא שינה דבר בגורלה. במקרה שלה, על פי זכרונותיה של בתה, שראתה מאוחר יותר את פרוטוקול החקירה ההיא, יש רק עמוד אחד ועליו גזר דין "לעונש מוות".
תיק מרים אייזנשטדט נקשר לתיק ZIS, שכן רק כך הצליחו החוקרים להראות את הקשר בין מפעל הרכבים ZIS לוועד. גזר הדין הוקרא בפניה ב-22 בנובמבר 1950, במקביל לשותפה לספרם האחרון סאמויל פרסוב, עורך הוועד נאום לוין, המהנדס הבכיר ב-ZIS פאבל מוסטוסלבסקי ומנהל מפעל ההסעדה הציבורי ב-ZIS בוריס פרסין. למחרת, 9 עובדים נוספים ב-ZIS נידונו למוות, בסך הכל 48 אנשים במפעל קיבלו גזרי דין במהלך הטיהור.
מרים אייזנשטאדט נורתה ב-23 בנובמבר 1950.
רועים וקצבים
רועים וקצבים (באנגלית: Shepherds and Butchers) הוא סרט דרמה דרום אפריקאי משנת 2016, שביים וכתב אוליבר שמיץ. הסרט מבוסס על ספר הבכורה של כריס מרנוויק שנקרא כמו שם הסרט, ומספר על עורך דין של סוהר שירה למוות בתשעה שחורים.
הסרט הוקרן לראשונה בפסטיבל הסרטים הבינלאומי בברלין שהתקיים ב-13 בפברואר 2016. בישראל הסרט הוקרן לראשונה בפסטיבל הסרטים הבינלאומי חיפה שהתקיים באוקטובר 2016. שפת הסרט היא אנגלית, ואורכו כ-103 דקות.
הסרט זכה במקום השלישי בפרס "סרט חביב הקהל" בפסטיבל הסרטים הבינלאומי בברלין ה-66.
תקציר העלילה
הסרט מספר על סוהר לבן שמועמד להוצאה להורג מפני שירה למוות בתשעה שחורים. עורך הדין של הסוהר מתנגד לעונש המוות ומחליט לקחת על עצמו את התיק.
פרסים
בפסטיבל הסרטים הבינלאומי בברלין ה-66, הסרט זכה במקום השלישי בפרס "סרט חביב הקהל".
דוד דוידוף
דוד דוידוף (נולד ב-1 ביולי 1937) הוא כדורגלן עבר ישראלי ומאמן כדורגל ששיחק ואימן בקבוצת בית"ר ירושלים.
דוידוף החל לשחק בקבוצת הנוער הירושלמית בית"ר יהודה. לאחר שהרשים את המאמן אגון פולק, הוא זומן לקבוצה הבוגרת של בית"ר ירושלים כשהוא בגיל 16. בשנת 1955 ערך את משחק הבכורה שלו במדי הקבוצה, במשחק דרבי מול הפועל ירושלים, כשהוא מתופקד בעמדת הקיצוני השמאלי, עמדה בה שיחק לאורך מרבית שנותיו כשחקן.
לאחר שהתגייס לצה"ל פגש את הכדורגלן נחום סטלמך, שלימד אותו את רזי תורת הנגיחות בכדור. דוידוף התאמן וליטש את טכניקת הנגיחה שלו, שהפכה לסימן ההיכר שלו כשחקן. הוא הצטיין בניתור גבוה, ונגיחות עוצמתיות מהן הרבה לכבוש שערים. לימים כונה בתקשורת "ראש הזהב", בדומה לכינויו של סטלמך עצמו. את אחד משערי הנגיחה המפורסמים שלו, כבש במשחק ידידות באצטדיון ימק"א מול הקבוצה הצרפתית טולוז, כשניתר לכדור שהגביה לעברו הקשר אהוד פדרמן.
במדי בית"ר ירושלים שיחק דוידוף אחד עשר עונות, בהן כבש 45 שערי ליגה, והוא משיאני כובשי השערים של המועדון בכל הזמנים. דוידוף שיחק לפרק זמן קצר בקבוצת בית"ר תל אביב, כשזאת נאבקה על חייה בליגה הראשונה.
לאחר פרישתו ממשחק, התבקש על ידי יושב ראש קבוצת בית"ר ירושלים, ראובן ריבלין, להקים מחלקת ילדים למועדון. דוידוף אימן שחקנים דוגמת אלי אוחנה, אבי כהן, סמי מלכה, משה בן ארוש, אהוד אשש ועוד. בעונת שימש דוידוף כמאמן הקבוצה הבוגרת של בית"ר ירושלים, ולאחריה חזר לאמן במחלקות הנוער והילדים של המועדון.
דוד דוידוף הוא אביו של במאי הקולנוע והטלוויזיה עודד דוידוף.
המינהל הווטרינרי של משרד הפנים הרוסי
המינהל הווטרינרי של משרד הפנים של האימפריה הרוסית (ברוסית: Ветеринарное управление МВД Российской империи) היה גוף של משרד הפנים של האימפריה הרוסית שהוקם באפריל 1901 בסנקט פטרבורג. מטהו היה ממוקם בכיכר תיאטרלניה מספר 3 וכבש חלקית את בניין הקונסרבטוריון.
משימות
בשנת 1917 הועבר המינהל הווטרינרי של משרד הפנים למינהל המפקח הרפואי הראשי של משרד הפנים. בשנת 1918 הוקמה המחלקה הווטרינרית תחת הקומיסריון העממי לענייני פנים ברפובליקה הסוציאליסטית הסובייטית הפדרטיבית הרוסית, שפורק לבסוף בשנת 1919.
החומה הגדולה של סלואן
החומה הגדולה של סלואן (באנגלית: Sloan Great Wall) הוא מבנה קוסמי המכונה קיר גדול או "חומה גדולה". זהו אוסף צבירי-על, של גלקסיות, המקובצים יחד, ונעים ביקום כיחידה אחת. עד גילוי Huge-LQG בינואר 2013, היה זה המבנה הגדול ביותר הידוע ביקום. גילויו הוכרז באוניברסיטת פרינסטון, על ידי י. ריצ'רד גוט השלישי, מריו ג'וריק, ועמיתיהם ב-20 באוקטובר 2003. המידע מבוסס על נתונים של מחקר השמים הדיגיטלי של סלואן. הקיר נמדד כ-1.38 מיליארד שנות אור באורכו, המהווה 1/60 מקוטרו של היקום הנראה, והוא ממוקם כמיליארד שנות אור מכדור הארץ.
החומה הגדולה של סלואן (SGW) גדולה פי 2.74 מ-CfA2 Great Wall שהתגלה על ידי מרגרט גלר וג'ון הוקרה מאוניברסיטת הרווארד בשנת 1989. SGW מכיל כמה צבירי גלקסיות, הגדול והעשיר ביותר נקרא SCL 126. הוא ממוקם באזור עם הצפיפות הגבוהה ביותר במבנה. אחריו בגודלו הוא צביר SCL 111.
בשנת 2011 הוצע כי SGW הוא מערך של שלושה מבנים, ולא מבנה בעצמו.
טייג מרפי
טייג מרפי (באירית: Tadhg Murphy; נולד ב-30 במאי 1979) הוא שחקן אירי הידוע בתפקידיו בסדרות הטלוויזיה "ויקינגים" ו"מפרשים שחורים".
ביוגרפיה
מרפי נולד בדבלין, אירלנד. עינו הימנית מלאכותית, לאחר שאיבד אותה בתאונה תוך כדי משחק בקשת בגיל 13. מרפי שילב את מוגבלותו בכמה מתפקידי המשחק שלו.
טקס פרסי האקדמיה הבריטית לטלוויזיה 2013
טקס פרסי האקדמיה הבריטית לטלוויזיה 2013 נערך ב-12 במאי 2013 ברויאל פסטיבל הול. שמות המועמדים לפרסים פורסמו ב-9 באפריל 2013.
זוכים ומועמדים
שמות הזוכים מופיעים ראשונים בכתב מודגש.
מוגלי: אגדת הג'ונגל
בסרט מככב רוהאן צ'אנד כמוגלי, לצד הופעות בטכנולוגיית לכידת תנועה של אנדי סירקיס כבאלו, כריסטיאן בייל כבגירה, בנדיקט קמברבאץ' כשירחן, טום הולנדר כטבאקי וקייט בלאנשט כקא.
הצילומים החלו ב-9 במרץ 2015. אולפני האחים וורנר תכננו להוציא את הסרט בארצות הברית ב-19 באוקטובר 2018, ברם הבכורה נדחתה. ביולי 2018 אולפני האחים ורנר מכרו את זכויות הסרט לנטפליקס, שהוציאה את הסרט ב-7 בדצמבר 2018.
עלילה
בג'ונגל בהודו, קא, הפיתון ההודי הענק, צופה בשיר חאן, הנמר הבנגלי, כשהוא מפר את "חוק הג'ונגל" והורג משפחה של בני אדם. באגירה, הפנתר השחור, מוצא תינוק ששרד ממשפחה זו ולוקח אותו לנישה וויהאן שהם משפחת זאבים הודיים. טבאקי, צבוע ה המלווה את שיר חאן, מבחינה בתינוק לפני שגורשה משם. מוגלי, גור-האדם מובא בפני מועצת הזאבים, שם באגירה יחד עם באלו, דוב חום מההימלאיה, פודים את הילד. שיר חאן מגיע להרוג את הילד, אך אקילה, מנהיג להקת הזאבים, מצהיר שהילד נמצא תחת חסות הלהקה. שיר חאן מזהיר כי עוד יחזור להרוג את הילד.
מוגלי מאומץ על ידי נישה וגדל עם הזאבים. שנים חולפות, ומוגלי נתקל בשיר חאן, שהרג את הבקר של הכפריים כשהוא מפר שוב את חוקי הג'ונגל. מוגלי נופל למלכודת נמרים שהוטמנה על ידי הכפריים, אך ניצל על ידי האטי, פיל הודי שחסר לו חט אחד. באגירה מגלה למוגלי שהוא אנושי, עם זאת מוגלי נחוש בדעתו להשלים את מבחן הקבלה שלו ללהקת הזאבים. באגירה דוחק במוגלי לעזוב את הג'ונגל לכפר, שם הוא יהיה בטוח משיר חאן. בהמשך מוגלי, הצופה בכפר מרחוק, לומד על קיומה של אש.
במהלך מבחן הקבלה שלו, בעוד באגירה רודף אחרי הזאבים הצעירים, מוגלי משתמש ביכולתו לטפס ולרוץ כשהוא זקוף כדי להוביל. כדי לשמור עליו משיר חאן, באגירה מסכל, בצורה לא הוגנת, את מוגלי במבחנו.
בהוט, גור הזאבים הלבקן, מנסה לגרום למוגלי להרגיש טוב יותר, אבל מוגלי דוחה אותו. מוגלי נחטף על ידי שבט הקופים בנדר-לוג ומובא לשיר חאן. הנמר מצלק את הילד מחוסר ההכרה, אך לפני שהוא יכול להרוג את מוגלי, באלו ובגירה מגיעים להציל אותו. ההצלה קצרת מועד, שכן השניים מוצפים במהירות על ידי להקת הקופים. לאחר מכן מוגלי ניצל על ידי הנחש קא, שמפחיד את הקופים.
טרמינל (כתב עת)
כתב העת יוצא במסגרת משרד הפקה והגלריה "משרד בתל אביב", בבעלותה של רחל סוקמן, המשמשת גם כעורכת של כתב העת.
בשנת 2000 הוצג כתב העת בתערוכה בינלאומית בטוקיו, כמו כן זכה "טרמינל" בשנת 2004 בפרס העיצוב מטעם האגודה למעצבים בישראל.
מוגלי: אגדת הג'ונגל
עלילה
לאחר שבאלו מרפא אותו, מוגלי מתעמת עם קא במאורה שלו  לגבי המניעים להצלתו. כשהוא מחליק סביבו, קא מסביר שהוא מאמין שהוא יכול להחזיר את ההרמוניה לג'ונגל.
מוגלי מסתגל לחיים בכפר, הוא מטופל על ידי מסואה החביב ולומד מיומנויות ציד מלוקווד, שעוקב אחר שיר חאן. אחד מאחיו הזאבים, האח האפור, מבקר בסתר את מוגלי ומודיע לו ששיר חאן גירש את כל הזאבים הנאמנים לאקילה וממשיך להרוג בקר, דבר שמאיים על כל חיות הג'ונגל בשל זעם הכפריים.
בזמן שהכפר חוגג את פסטיבל הולי, מוגלי מגלה כי היה זה לוקווד שבגללו איבד האטי את החט שלו ומוצא גם את ראשו של בהוט. מוגלי מחזיר את החט להאטי, ומבקש ממנו לסייע לשחרר את הג'ונגל מאימתו של שיר חאן.
מוגלי נפגש עם באלו, באגירה ולהקת הזאבים, שמסרבים לצאת נגד שיר חאן. מוגלי מפתה את שיר חאן לקצה הכפר, שם הנמר מוקף בעדר הפילים הנאמן להאטי. שיר חאן ומוגלי נלחמים, ומוגלי פוצע קשה את שיר חאן. משפחת הזאבים וחבריו של מוגלי, נזעקים גם הם לסייע לו. לוקווד השיכור יורה בשיר חאן אך פוצע את מוגלי במקום זאת ונהרג על ידי האטי. כשהקרב נמשך, אקילה מקריב את עצמו כדי להציל את מוגלי. בנשימתו האחרונה, אקילה ממנה את מוגלי כיורשו. כשמסואה והכפר צופים בו, מוגלי חוזר לג'ונגל, ושיר חאן הפצוע באורח אנוש עושה ניסיון אחרון להרוג את מוגלי. מוגלי מגן על עצמו, ואז הורג את הנמר.
צוות השחקנים
{{טורים|תוכן=
יציאה לאקרנים
הסרט, שנקרא תחילה בשם "ספר הג'ונגל: מקורות", תוכנן במקור לצאת לאקרנים באוקטובר 2016. בדצמבר 2014, אולפני האחים וורנר דחו את תאריך היציאה לאוקטובר 2017, על מנת לאפשר יותר זמן לעבוד על האפקטים המיוחדים. באפריל 2016, זמן קצר לפני צאת הסרט של דיסני "ספר הג'ונגל", תאריך יציאת הסרט נדחה ל-19 באוקטובר 2018 והוא נקרא בפשטות בשם "ספר הג'ונגל".
בדצמבר 2017 נודע כי שם הסרט שונה שוב וייקרא "מוגלי". בנובמבר 2018 פורסם קדימון חדש מאת מפיצת הסרט, נטפליקס, ונודע כי שמו בעברית יהיה "מוגלי: אגדת הג'ונגל".
קישורים חיצוניים
ביקורות:
Kinky Boots
Kinky Boots (בעברית: קינקי בוטס) הוא אלבום מחזמר שהוקלט והופץ עבור המחזמר האמריקאי "קינקי בוטס", משנת 2012. אלבום המחזמר הופץ ב-28 במאי 2013, פחות מחודשיים לאחר פתיחת המחזמר בברודוויי. הוא הופק על ידי סינדי לאופר, שכתבה את שיריו ביחד עם סטיבן אורמוס ואמנים נוספים.
עם יציאתו הגיע אלבום המחזמר למקום הראשון במצעד אלבומי המחזמרים של מגזין הבילבורד ולמקום החמישים ואחד במצעד הבילבורד 200, ובכך הפך לאלבום מחזמר הברודוויי המצליח ביותר מאז The Book of Mormon, שיצא לאור שנתיים קודם לכן.
רקע
המחזמר עליו מבוסס האלבום, מבוסס בעצמו על סרט הקולנוע הבריטי משנת 2005 "קינקי בוטס", שנכתב על ידי ג'ף דין וטים פירת' בהשראת אירועים אמיתיים. המחזמר מספר את סיפורו של צ'ארלי פרייס אשר ירש מאביו מפעל לייצור נעליים ויוצר שותפות עסקית עם דראג קווין בשם לולה על מנת לייצר סדרת מגפיים גבוהים על מנת להציל את העסק הכושל.
אלבום המחזמר זכה בפרס גראמי בקטגוריית "אלבום המחזמר הטוב ביותר".
גנון לבן-אף קטן
גנון לבן-אף קטן (שם מדעי: Cercopithecus petaurista) הוא מין של קוף מסוג גנון שבמשפחת קופים בעלי זנב. הוא מצוי ביערות אגן הקונגו במערב אפריקה.
אורכו של הגנון 40–60 ס"מ ומשקלו 4–8 ק"ג. הוא בעל פרווה חומה בהירה עם ראש שחור ואף לבן ממנו קיבל את שמו. הלחיים גדולות ולבנות והשפתיים ורודות וקטנות. זהו קוף קטן יחסית לסוגו והוא בעל פרווה קצרה וזנב ארוך העוזר לשמור על שיווי משקל.
אלו קופים קולניים מאוד יחסית לגודלם, והם משמיעים קריאות עזות בעת שהם רואים אויב כמו נמר או עיט. הקריאה גורמת לקופים אחרים לברוח מיד אל הענפים הנמוכים יותר או הסבוכים יותר, שם הטורפים לא מגיעים אליהם. קופים אלה משתפים פעולה עם קופים ממינים אחרים וגם עם נמיות וכולם משמיעים אזעקה כשהם רואים טורף.
2010 בגרמניה
2010 בגרמניה הייתה השנה בה ציינה גרמניה 139 שנות לאום.
ראבאג'ר
ראבאג'ר (באנגלית: Ravager) היא דמות בדיונית של גיבורת-על המופיעה בחוברות הקומיקס הטיטאנים הצעירים ביקום DC של DC קומיקס. הדמות הופיעה לראשונה בחוברת DC Comics Presents #26 מאוקטובר 1980 ונוצרה על ידי הכותב מארב וולפמן והמאייר ג'ורג' פרז.
ראבאג'ר הוא האלטר אגו אותו חלקו ארבע דמויות - גראנט וילסון, ביל וולש, וייד דפארג' ורוז וילסון-וורת'. ראבאג'ר הראשון היה גראנט וילסון, בנו של שכיר החרב סלייד וילסון, שידוע בכינוי דת'סטרוק. הוא מת בזמן שניסה להתנקש בחיי הטיטאנים הצעירים תחת חוזה שהוציא נגדם ארגון H.I.V.E. מאז, דת'סטרוק רואה בחברי הקבוצה אחראים למותו ונשבע לרדוף אחריהם. ראבאג'ר נוסף הופיע בסדרת החוברות של באטמן, מיד לאחר הצגתו של טים דרייק. בהופעתו הראשונה והאחרונה הוא הורג מספר אנשים, ביניהם שני שוטרי ממשטרת גות'אם סיטי, במטרה ללכוד את תשומת לבו של באטמן.
ראבאג'ר השלישי הוא ביל וולש, יריב לשעבר של דת'סטרוק אשר נטל את הזהות כדי למשוך את יריבו הוותיק לקרב. נודע כי לפני שנטל את זהות ראבאג'ר, וולש היה אחראי לחטיפת בנו של סלייד וילסון, ג'ריקו. כתוצאה מכך, גרונו של ג'ריקו שוסף והותיר אותו אילם. בתור ראבאג'ר, וולש מנסה להרוג את דת'סטרוק עם פצצה אך זה האחרון הורג אותו ומנטרל את הפצצה.
ראבאג'ר הרביעי הוא וייד דפארג', אחיו למחצה של סלייד וילסון. דפארג' היה רוצח שכיר בקנה מידה קטן אשר השתמש בזהות של ראבאג'ר כדרך התעמרות בדת'סטרוק. אולם, גורלו לא שפר עליו משום שדת'סטרוק תכנן סדרת אירועים לפיהם דפארג' ייהרג ורוז וילסון, בתו של סלייד, תהפוך לראבאג'ר החדשה.
ראבאג'ר החמישית, רוז וילסון, הייתה בתו הבלתי חוקית של סלייד, והוא שוטף את מוחה ומפעיל עליה מניפולציות כדי שתהפוך לחניכתו. אולם, אחרי ציוות לנייטווינג בניסיון לגרום לחברה הסודית של נבלי-העל לעזוב את העיר בלודהייבן, היא מבינה כי דת'סטרוק אינו מעוניין בטובתה ועוזבת אותו. שנה לאחר אירועי המשבר האינסופי, היא מצטרפת לקבוצת הטיטאנים הצעירים.
השחקנית סאמר גלאו גילמה גרסה חדשה של ראבאג'ר בעונתה השנייה של סדרת הלייב אקשן "החץ". גרסה זו היא איזבל רושב, אשת עסקים מיומנת ובעלת בריתו של סלייד וילסון.
כללי הזכאות של פיב"א
כללי הזכאות של פיב"א הם אוסף החוקים הקובעים האם שחקן כדורסל כשיר לייצג מדינה מסוימת בתחרויות בינלאומיות ובמשחקי ידידות. פיב"א מאפשרת לשחקן לייצג כל נבחרת לאומית כל עוד השחקן מחזיק באזרחות של אותה מדינה, אך עם מגבלות במקרים מסוימים.
שחקני כדורסל מקוטלגים ל-2 קבוצות לצורך הופעה בנבחרת לאומית
נבחרת לאומית יכולה לרשום שחקנים מקומיים ללא הגבלה, ורק שחקן מתאזרח אחד.
הוועד האולימפי של אסיה
הוועד האולימפי של אסיה החליטו שלא להחיל את כללים אלו במשחקי אסיה, אלא בכללים שונים. לפי כללים אלו אין הגבלה על מספר השחקנים המתאזרחים המייצגים נבחרת, ובתנאי שהשחקן אזרח המדינה לפחות 3 שנים.
קייל סינגלר
קייל אדוארד סינגלר (באנגלית: Kyle Edward Singler; נולד ב-4 במאי 1988) הוא כדורסלן עבר אמריקאי, אשר שיחק באופן פעיל בין השנים 2011–2019. בשנת 2011 זכה בטורניר אליפות המכללות בכדורסל, כאחד מכוכבי קבוצת אוניברסיטת דיוק.
קריירת תיכונים ומכללות
סינגלר נולד וגדל בעיר מדפורד שבאורגון. בשנת 2007 הוביל את קבוצת הכדורסל של "תיכון דרום מדפורד" לזכייה באליפות ליגת התיכונים של אורגון, עם ממוצעים של 29.3 נקודות ו-10.6 ריבאונדים למשחק. במשחק הגמר גברה קבוצתו על קבוצת "תיכון לייק אוסוויגו", בה שיחק קווין לאב. בסיום אותה עונה נבחר להשתתף במשחק מקדונלד'ס אול-אמריקן.
בין השנים 2007–2011 למד באוניברסיטת דיוק, ובארבע עונותיו בקבוצת הכדורסל של האוניברסיטה רשם ממוצעים של 16.2 נקודות, 6.9 ריבאונדים ו-2.0 אסיסטים למשחק, תחת המאמן מייק ששבסקי. בעונת 2009/2010 הוליך את הקבוצה, לצדם של ג'ון שייר ונולאן סמית', לזכייתה הרביעית בטורניר אליפות המכללות; במשחק חצי הגמר קלע סינגלר 21 נקודות בניצחון מול אוניברסיטת וירג'יניה המערבית, ובמשחק הגמר מול אוניברסיטת באטלר קלע 19 נקודות, והגביל את כוכב הקבוצה היריבה, גורדון הייוורד, ל-12 נקודות עם 18% קליעה מהשדה. בסיום משחק הגמר זכה בפרס "השחקן המצטיין של הפיינל פור" (NCAA Final Four Most Outstanding Player). בעונה העוקבת הודחה דיוק כבר בשלב שמינית גמר אליפות המכללות (NCAA Sweet Sixteen), על אף הצטרפותם לקבוצה של קיירי אירווינג וסת' קרי. בשתי עונותיו האחרונות בליגת המכללות נבחר סינגלר לחמישיית העונה של מחוז ACC.
ספרד
בדראפט ה-NBA 2011 נבחר סינגלר על ידי דטרויט פיסטונס, בבחירה ה-33. בשל שביתת השחקנים בתחילת עונת החל סינגלר לשחק בקבוצת אליקנטה מליגת העל הספרדית, ובנובמבר 2011, לאחר עשרה משחקים, עבר לשחק בריאל מדריד. בעונתו היחידה עם הקבוצה היא הודחה מהיורוליג בשלב "16 הגדולות" והפסידה מול ברצלונה בסדרת גמר הליגה הספרדית (2–3), אולם זכתה בגביע הספרדי לאחר שגברה על ברצלונה במשחק הגמר, בתוצאה 91–74. ב-32 משחקיו עם ריאל מדריד ביורוליג ובליגה הספרדית קלע סינגלר 7.9 נקודות בממוצע למשחק.
ליגת ה-NBA
לקראת עונת הצטרף סינגלר לדטרויט פיסטונס. בעונתו הראשונה בדטרויט קלע 8.8 נקודות והוריד 4.0 ריבאונדים בממוצע למשחק, כשחקן חמישייה קבוע, ובסיומה נבחר לחמישיית הרוקיז השנייה של העונה, לצד חברו לקבוצה אנדרה דראמונד. בעונה הבאה קלע 9.6 נקודות למשחק, אך קבוצתו סיימה עם מאזן שלילי 29–53 בפעם השנייה ברציפות.
בפברואר 2015, לאחר כשתי עונות וחצי עם הפיסטונס, הועבר עם די. ג'יי. אוגוסטין לאוקלהומה סיטי ת'אנדר כחלק מטרייד משולש בו הייתה מעורבת גם יוטה ג'אז. ב-3 וחצי עונותיו עם הת'אנדר קלע 3.2 נקודות בממוצע למשחק, כשחקן ספסל שולי. בעונת העפיל עם הקבוצה לגמר האזור המערבי, בו הפסידה מול גולדן סטייט ווריורס בתוצאה 3–4. בסיום עונת שוחרר מהקבוצה.
החזרה לספרד
בספטמבר 2018 חזר סינגלר לספרד, כאשר חתם על חוזה בקבוצת אוברדוירו. את עונתו היחידה באוברדוריו סיים עם 10.2 נקודות למשחק, בעוד קבוצתו סיימה במקום ה-15 בליגה הספרדית (מתוך 18 קבוצות).
ביוני 2019 חתם על חוזה בקבוצת טנריפה, אולם כבר לאחר שני משחקים במדיה עזב את הקבוצה והודיע על פרישה ממשחק, בגיל 31 בלבד.
שמשון חיים נחמני
רבי שמשון חיים נחמני (ה'תס"ו, 1706 - ו' באלול ה'תקל"ט, 18 באוגוסט 1779) היה רב, מקובל, סופר תורני, ומשורר יהודי איטלקי. שימש כרב במספר קהילות בצפון איטליה ונחשב לאחד מגדולי רבני המדינה. כיום מוכר בעיקר בזכות ספרו "זרע שמשון".
ביוגרפיה
נולד במודינה לנחמן מיכאל נחמני. אמו היא בתו של רבי יהודה מצליח פאדובה, רב הקהילה במודינה. למד מפי רבי אפרים כהן ליפשיץ מאוסטראה, המו"ץ במודינה. בהמשך למד במנטובה מרבי דוד פינצי, חמיו של הרמח"ל, ומרבי אביעד שר שלום באזילה, בעל ה"אמונת חכמים". קבלה למד מפי רבי בנימין הכהן ויטאלי ("הרב"ך") ברג'ו אמיליה.
לאחר לימודיו במנטובה, עבר לפיזה, החל ללמד שם תלמידים, ולהפיץ תורה ברבים. בהמשך עבר לסיינה, ובהמשך חזר לעיר הולדתו מודינה, שימש בה כרב קהילה, ועמד בראש בית כנסת.
בשנת ה'תצ"ד (1733), נישא לדבורה בת הרב אברהם פונטאנילה. ילדיהם נפטרו בקטנותם.
בשנת ה'תצ"ט (1739), לאחר פטירת הרב ישעיהו מרדכי באסאן, רב העיר רג'ו אמיליה, החל לכהן במקומו. ברג'ו אמיליה שקד על חיבור ספריו שעסקו גם בקבלה.
הרב נחמני כיהן כאמור כרב בכמה ערים באיטליה, ובהן גם סיינה. הוא נחשב לבקי בכל חלקי התורה, נגלה ונסתר. גישתו הכללית בהלכה הייתה מחמירה, ולדעתו נטייה להקל היא מ"כח הטומאה".
אחיו רבי שמואל, היה תלמידו הקרוב של רבי חיים בן עטר, עלה עמו ארצה ונפטר בעכו ממחלה. אח נוסף היה רבי ידידיה.
פטירתו וקברו
בתשעה באב ה'תקל"ט (יולי 1779) הרב נחמני נפל ונפצע, וכחודש לאחר מכן הוא נפטר ברג'ו אמיליה. בצוואתו ציווה לחלק את ממונו לעניים, ושלא יספרו כלל בשבחו, מלבד זאת - שרצה לזכות את הרבים, להעמיד תלמידים, ולחדש חידושי תורה אמיתיים. רבני איטליה במדינה כולה עסקו בהספדיו. הוא נקבר ברג'ו אמיליה, אולם כ-30 שנה לאחר פטירתו, הועברו כל העצמות לבית קברות אחר, ובו לא צוין מקום קבורתו.
הנצחתו
בי"ח כסלו ה'תשפ"ג נקרא בירושלים רחוב "זרע שמשון".
ספריו
הרב נחמני חיבר ספרים רבים, אך ציווה לגנוז אותם עמו, בעיקר אלו שעסקו בקבלה. החיד"א מזכירו בספרו שם הגדולים וכותב: "שמעתי שהוא היה בקי בקבלה מעשית וציווה לגנוז כל ספריו בקברו".
בנו היחיד נפטר בחייו, וכדי להותיר שם אחריו, הדפיס בחייו שנים מספריו. הוא הבטיח שמי שילמד בספריו, יזכה לברכות וישועות מופלגות:
עקב כך ספריו נדפסים במהדורות חוזרות בשנים האחרונות, כסגולה להיוושע בעניינים שונים. הספר "תולדות שמשון" אף נדפס במהדורה מנוקדת.
רפובליקת מצרים
רפובליקת מצרים (בערבית: جمهورية مصر) היה שמה הרשמי של מצרים מביטול ממלכת מצרים וסודאן בשנת 1953 ועד האיחוד בין מצרים לסוריה לרפובליקה הערבית המאוחדת בשנת 1958. ההכרזה על הרפובליקה באה בעקבות מהפכת הקצינים החופשיים בשנת 1952, אשר נבעה מחוסר הפופולריות של המלך פארוק, אשר נתפס כחלש מדי מול הבריטים, ומהאכזבה מהתבוסה המצרית במלחמה נגד ישראל.
מיד עם הכרזת הרפובליקה, מוחמד נגיב הושבע כנשיא הראשון של מצרים, ושירת בתפקיד זה במשך קצת פחות משנה וחצי, בטרם אולץ להתפטר על ידי חבריו למהפכה. לאחר התפטרותו של נגיב, תפקיד הנשיא היה ריק עד בחירתו של גמאל עבד אל נאצר ב-1956.
היסטוריה
הרוחות הלאומיות כנגד השלטון הבריטי, וההתמרמרות על התבוסה שנחלה מצרים מידי ישראל במלחמת העצמאות הובילה למהפכת הקצינים החופשיים בשנת 1952. התנועה הדיחה את מלך מצרים פארוק הראשון, שנשלח לגלות, והעלתה לשלטון את מוחמד נגיב כנשיא. שיטת השלטון המצרית עברה משיטה מלוכנית לשיטה רפובליקנית, אם כי נשארה לא דמוקרטית. נגיב נותר נשיא מצרים למשך זמן קצר בלבד. עד מהרה הדיח אותו גמאל עבד אל נאצר ונבחר כנשיא בבחירות בהן היה המועמד היחידי. מהפכת הקצינים החופשיים, שגרמה לשינויים נרחבים במצרים, השפיעה גם על שאר מדינות העולם הערבי.
ב-1 בינואר 1956 הכריזה סודאן על עצמאותה, והכוחות המצריים פינו את המדינה.
נאצר הוביל קו של לאומנות ערבית סוציאליסטית וקשרים חמים עם ברית המועצות (למרות השתייכות רשמית לקבוצת המדינות הבלתי-מזדהות). ב-26 ביולי 1956 הכריז בתגובה על ביטול הסיוע הכספי של הבנק העולמי לבניית סכר אסואן על הלאמת תעלת סואץ על מנת להשתמש ברווחיה לבניית הסכר. בתגובה רקחו בריטניה צרפת וישראל תוכנית לפיה ישראל תתקוף את מצרים ואילו בריטניה וצרפת יכנסו לאזור כדי להפריד כביכול בין הניצים, ובכך ישתלטו על אזור התעלה. מבצע קדש החל בנחיתת צנחנים ישראלים במעבר המיתלה שבחצי האי סיני ב-29 באוקטובר, כוחות בריטניה וצרפת הצטרפו ב-1 בנובמבר, ותוך כמה ימים נכבש כל חצי האי סיני. אולם בלחץ ברית המועצות וארצות הברית נאלצו הכוחות הפולשים לסגת (ראו: נסיגת צה"ל מסיני ועזה (1956 - 1957)), והתעלה הוכרה כרכוש מצרים.
בשנת 1958 התאחדה מצרים עם סוריה ליצירת "הרפובליקה הערבית המאוחדת - רע"ם". המילה "רעם", שהייתה לה גם משמעות סמלית, לא נראתה ראויה בישראל, ובעיתונות הכתובה ובשידורי קול ישראל כונה האיחוד בשם "קע"מ" (קהילייה ערבית מאוחדת).
אללהייאר סייאדמנש
אללהייאר סייאדמנש (בפרסית: اللهیار صیادمنش; נולד ב-29 ביוני 2001 באמול שבאיראן) הוא כדורגלן איראני, המשחק בעמדת החלוץ בקבוצת האל סיטי מהפוטבול ליג צ'מפיונשיפ ובנבחרת איראן.
קריירת מועדונים
סייאדמנש גדל במחלקות הנוער של אראש אמול, פדידה סארי וסאיפא.
ב-12 ביוני 2018 חתם סייאדמנש על חוזה לחמש עונות באסתקלאל טהראן מליגת העל האיראנית. בסך הכל ערך 15 הופעות ליגה במועדון, בהן הבקיע שני שערים.
ב-3 במאי 2019 חתם סייאדמנש על חוזה לחמש עונות בפנרבחצ'ה מליגת העל הטורקית. ב-2 בספטמבר הושאל למשך עונה אחת לאיסטנבולספור מליגת המשנה הטורקית.
יובל יועז
יובל יועז (נולד ב-18 בפברואר 1973) הוא יו"ר משמר הדמוקרטיה הישראלית ומקים התנועה לטוהר המידות, הפרשן המשפטי של זמן ישראל, פובלציסט בהארץ, עורך דין בתחום המשפט הציבורי, שותף במשרד עו"ד קרניאל ושות' יועז-ברקת-יונש, עיתונאי ופרשן משפטי. מחבר הספר תיק קצב, לשעבר חבר נשיאות מועצת העיתונות, זוכה אות אומ"ץ לעיתונות לשנת 2012. מרצה בנושא שחיתות שלטונית במוסדות אקדמיים ותלמיד לתואר שלישי במשפטים באוניברסיטת תל אביב.
אללהייאר סייאדמנש
קריירת מועדונים
ב-6 באוקטובר 2020 הושאל סייאדמנש לזוריה לוהנסק מליגת העל האוקראינית למשך עונה וחצי. ב-25 באוקטובר ערך סייאדמנש את הופעת הבכורה שלו במועדון, בניצחון 0–4 על רוך לבוב במסגרת הליגה. במשחק זה הבקיע את שער הבכורה במועדון. בסך הכל ערך 35 הופעות ליגה במועדון, בהן הבקיע 12 שערים.
יובל יועז
ביוגרפיה
יועז נולד וגדל בתל אביב, הוא למד בגימנסיה העברית "הרצליה" ובתיכון שלווה. בצה"ל שירת בנציבות קבילות החיילים. לאחר שירותו הצבאי, למד משפטים באוניברסיטת תל אביב, ותואר שני במשפטים באוניברסיטת תל אביב ובאוניברסיטת נורת'ווסטרן בשיקגו.
אללהייאר סייאדמנש
קריירת מועדונים
ב-31 בינואר 2022 הושאל סייאדמנש למשך חצי עונה להאל סיטי מהפוטבול ליג צ'מפיונשיפ. ב-5 בפברואר ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בהפסד 0–1 לפרסטון נורת' אנד במסגרת הליגה. ב-15 באפריל הבקיע את שער הבכורה שלו במועדון, בניצחון 1–2 על קארדיף סיטי במסגרת הליגה.
יובל יועז
ביוגרפיה
יועז החל את דרכו בתקשורת עוד בצעירותו, כשהשתתף ומגיש בקול ישראל, במגזין הנוער "רדיו עשרה" ברשת א' ובתוכנית "מועדון הצעירים" ברשת ג'. בין השנים 1995 ל-1997 שימש כתב חדשות וכתב תרבות ברשת ב, וכן מגיש ועורך מוזיקה ב-88FM. ב-1997 הושעה מתפקידו לאחר שנשלח לסקר את הופעתה של הזמרת גרייס ג'ונס, אך עזב את המקום לפני שהופיעה ושלח כתבה המתארת את הופעתה. ג'ונס לא עלתה לבמה לבסוף בשל מחלוקת כספית עם מפיקי המופע. בעקבות התקרית הודח יועז מתפקידו. בין השנים 1997-2000 עבד בעיתון אנשים שהיה בבעלות משפחת אריסון.
בשנת 2000 עבר לעיתון "הארץ", ובמשך כשלוש שנים שימש עורך וראש דסק לילה בדסק החדשות. משנת 2003 ועד 2008 שימש בתפקיד הכתב המשפטי של העיתון. בין הישגיו הבולטים: חשיפת פרשת המייל שכתב נשיא בית המשפט העליון אהרן ברק לעמית באוניברסיטת ייל, שבו תיאר את יחסי הכוחות בין שופטי העליון בפרשת איחוד המשפחות; ראיון הפגישה של השופט מישאל חשין, שבו ביקר בחריפות את ברק בשל עמדתו המשפטית בפרשה זו; וחשיפת נימוקי התנגדותו של ברק למינויה של פרופ' רות גביזון לבית המשפט העליון.
אללהייאר סייאדמנש
קריירה בינלאומית
ב-6 ביוני 2019 ערך סייאדמנש את הופעת הבכורה שלו בנבחרת איראן, בניצחון 0–5 על נבחרת סוריה במשחק ידידות. במשחק זה הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת, והפך למבקיע הצעיר ביותר בהיסטוריה של נבחרת איראן, כשהוא שובר את שיאו של סעיד עזת-אללהי בכשנתיים.
יובל יועז
ביוגרפיה
יועז שימש כתב משפטי בעיתון הארץ. ב-2004 הוכרז כחבר לא רצוי בתא הכתבים המשפטיים לאחר שפרסם פרטי שיחת רקע עם פרקליט המדינה בניגוד לסיכומים. ב-2007 הוא ננזף על ידי עורכי העיתון לאחר שהחמיץ את הידיעה על מינויו של משה לדור לפרקליט המדינה, בהמשך פוטר מתפקידו. בשנת 2008 עבד בידיעות אחרונות ככתב לענייני אכיפת החוק והמטה הארצי של המשטרה, עד פיטוריו ב-2008.
יועז חשף בכותרת הראשון של העיתון כי הרכב שופטי בית משפט השלום בירושלים, שהיו אמורים לדון בעסקת הטיעון של משה קצב ולגזור את עונשו, התכוננו לסטות מההסכם ולגזור עליו מאסר בפועל. משנת 2009 ועד 2014 שימש יועז כתב ופרשן משפטי בכיר בעיתון גלובס. משנת 2014 חזר יועז ל"הארץ", שם החל לכתוב מאמרי דעה. במקביל כתב מאמרים וכתבות גם בירחון ליברל, באתר העין השביעית, בעיתון מעריב, באתר "דבר" ובאתר המקום הכי חם בגיהנום. החל משנת 2020 משמש יועז הפרשן המשפטי של "זמן ישראל".
ב-2010 כתב את הספר "תיק קצב" שיצא לאור בהוצאת הקיבוץ המאוחד, העוסק בפרשת החשדות נגד נשיא המדינה משה קצב. באותה השנה גם כתב את המאמר הראשון שלו בגלובס. בין השנים 2011 עד 2019 שימש חבר נשיאות ומליאת מועצת העיתונות בישראל, בעת שבראשה עמדה השופטת דליה דורנר.
בשנת 2012 זכה יועז באות אומ"ץ לעיתונות. בהחלטת ועדת האות צוין כי "יועז מתאפיין בסגנון כתיבה חד ובלתי מתפשר ומוביל קו עיתונות הבוחן את מדיניות המערכת המשפטית, משרד המשפטים ומהלכי היועץ המשפטי לממשלה. כמו כן, הוא ידוע בניתוחי העומק של הרבדים החברתיים והמשפטיים בפסקי דין עקרוניים של בית המשפט העליון, ושל יחסי הגומלין החוקתיים בין רשויות השלטון".
יועז פועל כעורך דין בתחום הציבורי, לצד עבודתו כעורך דין פרטי. בשנת 2017 הקים, יחד עם דורון ברקת, את התנועה לטוהר המידות – עמותה שמטרתה לפעול נגד הכרסום בנורמות השלטון
ב-2019, הקימו יועז וברקת את משמר הדמוקרטיה הישראלית, עמותה שהוקמה על מנת לפעול לחיזוק מעמד הרשות השופטת, עקרונות המשפט, הצדק וזכויות האדם. העמותה הגישה עתירות לבג"ץ בגין עבירות שחיתות שבהן נאשם ראש הממשלה בנימין נתניהו. באותה השנה, חברו יובל יועז ודורון ברקת לעורך הדין ד"ר יובל קרניאל ועורך הדין אילן יונש, והקימו בצוותא את משרד עורכי הדין "קרניאל ושות' - יועז, ברקת, יונש". באתר המשרד מצוין כי "זהו מקום שמעניק ערך מוסף ללקוחות, מעבר לייעוץ, ליצוג ולשירות המשפטי".
בין הישגיו המשפטיים של יועז כעורך דין בתחום הפרטי: עתירה לבג"ץ נגד חקיקת חוק מס דירה שלישית, שהובילה לפסק דין תקדימי שביטל את החוק בשל פגמים בהליכי חקיקתו; תביעת נזיקין נגד משטרת ישראל שהובילה לתשלום פיצוי לפעיל המחאה אורן סימון בשל מעצר שווא; ייצוג העיתונאי גור מגידו בתביעת לשון הרע שהגישה נגדו עמותת "קבלה לעם", שהוביל לדחיית התביעה.
משנת 2014 משמש יועז מרצה מן החוץ במוסדות אקדמיים שונים. בין היתר לימד באוניברסיטת בר-אילן, במרכז האקדמי פרס, במרכז הבינתחומי בהרצליה, ובמסלול האקדמי – המכללה למינהל, והחל משנת 2017 הוא מלמד בפקולטה למשפטים באוניברסיטת תל אביב. הוא מלמד קורס בנושא דיני שחיתות שלטונית, וכן סמינריונים בנושאים שונים בתחום החוקתי והפלילי. לצד זאת, משתתף יועז כמרצה בכנסים אקדמיים.
מרגרטה, ארכידוכסית אוסטריה-אסטה
מרגרטה, ארכידוכסית אוסטריה-אסטה (שם מלא: מרגריטה איזבלה מריה ויטוריה אמנואלה אלנה ג'נארה, נסיכת סבויה-אאוסטה; באיטלקית: Margherita Isabella Maria Vittoria Emanuela Elena Gennara di Savoia-Aosta; 7 באפריל 1930 – 10 בינואר 2022) הייתה בתו של הנסיך אמדאו, דוכס אאוסטה וכלתו של קרל הראשון, קיסר אוסטריה.
ביוגרפיה
מרגריטה נולדה ב-7 באפריל 1930 בנאפולי, לנסיך אמדאו, דוכס אאוסטה, ולאן, נסיכת אורליאן, בתם של הנסיך ז'אן, דוכס גיז ואיזבל, נסיכת אורליאן.
ב-20 באוקטובר 1953 התארסה מרגריטה עם רוברט, ארכידוכס אוסטריה-אסטה, בנו של קרל הראשון, קיסר אוסטריה, וב-29 בדצמבר אותה שנה נערך טקס הנישואים בבור-אן-ברס, צרפת. כשהגיעו בני הזוג לאולם, חיכו להם בחוץ מאות אוסטרים ואיטלקים. בנוסף נכח בחתונה אומברטו השני, מלך איטליה לשעבר. בני הזוג התגוררו בפריז, שם עבד רוברט כפקיד בנק, ונולדו להם 5 ילדים.
בשנת 1996 מת בעלה רוברט, ובנה הנסיך לורנץ מבלגיה, ארכידוכס אוסטריה-אסטה, ירש את תאריו.
משפחתה
ב-29 בדצמבר 1953 התחתנה מרגרטה עם רוברט, ארכידוכס אוסטריה-אסטה, בנו של קרל הראשון, קיסר אוסטריה, ולבני הזוג נולדו חמישה ילדים:
שרלוק הולמס ודוקטור ווטסון
שרלוק הולמס ודוקטור ווטסון (ברוסית: Шерлок Холмс и доктор Ватсон) הוא סרט טלוויזיה סובייטי בן שני חלקים משנת 1979, עיבוד לרומנים מאת ארתור קונאן דויל אודות שרלוק הולמס. הסרטים בוימו על ידי איגור מסלניקוב שביים והפיק בהמשך סרטים נוספים, כדוגמת הרפתקאותיהם של שרלוק הולמס וד"ר ווטסון. "שרלוק הולמס ודוקטור ווטסון" מחולק לשני פרקים: "ההיכרות" (המבוסס על "תעלומת הרצועה המנוקדת") ו"כתובת דם" (שמבוסס על חקירה בשני).
הסרטים היו קרובים מאוד לעלילת הספרים, אף שיש בהם כמה הבדלים בולטים ולעיתים די הומוריסטיים. למשל, דוקטור ווטסון, בשבועות הראשונים למגוריו ברחוב בייקר, ניסה להבין מה מקצועו של הולמס. לאחר שחזה בהולמס לבוש בתחפושת ורואה מבקרים מוזרים, ווטסון מגיע למסקנה שהולמס הוא ראש ארגון פשע, לפני שהולמס חושף בפניו את שיטות הדדוקציה שלו ועזרתו לסקוטלנד יארד בפענוח פשעים.
האח הגדול VIP עונה 2
האח הגדול VIP עונה 2 היא עונת ה-VIP השנייה של תוכנית המציאות "האח הגדול", והעונה השמינית של התוכנית במצטבר ששודרה בערוץ 2 (קשת). העונה שודרה החל מ-10 במאי 2015, והגמר נערך ב-16 ביוני שבסופו ניצח הדייר מושיק עפיה. את העונה הנחו ארז טל ואסי עזר.
על העונה
ב-10 במאי 2015 החלה עונת ה-VIP השנייה של התוכנית, בה כל המשתתפים היו מוכרים לציבור הישראלי מפעילותם הקודמת. הזוכה של העונה זכה בג'יפ לקסוס NX וחבילת תקשורת ביתית. הגמר נערך ב-16 ביוני 2015, לאחר 38 ימים בבית. בעונה זו הוצגה משימת "משחקי האח" בה אחד המועמדים להדחה מדי שבוע יכול להציל את עצמו מרשימת ההדחה על ידי פתרון של חידון, ולבחור במקומו מועמד אחר שיועמד להדחה, הנערך בשידור חי בערוץ 2.
עונה זו הייתה העונה האחרונה של "האח הגדול" בה הנחה אסי עזר.
דיירי הבית
רשימת 12 הדיירים שנכנסו לבית האח הגדול לפי סדר כניסתם:
ממשל פתוח
ממשל פתוח הוא דוקטרינה ולפיה לאזרחי המדינה יש זכות עיון במסמכים ובהליכים שלטוניים כדי לאפשר פיקוח ציבורי יעיל. במובנו הכללי ביותר, ממשל פתוח עומד בניגוד לשיקולי הגיון המדינה, שיקולים אשר הצדיקו שמירת מקפת על סודות מדינה ומהווים את הנימוקים להתנגדות משטרים להנהגת שקיפות. את מקור הטיעונים בעד הנהגת ממשל פתוח ניתן למצוא כבר בעידן הנאורות האירופי, אז נידונה דרך ההקמה הנכונה של החברה הדמוקרטית המתהווה.
בין חידושי הגישה, הוא תפיסת "שלטון קוד-פתוח", אשר מנצלת את תנועת הקוד הפתוח להפצת המידע לציבור. כלים אלה מאפשרים לאזרחים להתערב באופן ישיר יותר בהליכים החקיקתיים.
היסטוריה
במערב, עקרון הצבת הממשל תחת ביקורת ציבורית עלה לראשונה בעידן האורות באירופה, אז תקפו פילוסופים רבים את העדפת השלטון האבסולוטי האירופאי לשמור על סודות מדינה .
העברת חקיקה התואמת גישה זו ניתן לראות לראשונה כבר בשנת 1776, בשוודיה (אשר כללה באותם ימים גם את פינלנד) אשר קבעה בחוקתה את חופש העיתונות.
מאז הועבר חוק חופש המידע בארצות הברית בשנת 1966, החלו לעלות חוקים דומים גם בשאר העולם. חוקים העוסקים בתחום זה נחקקו בדנמרק ובנורווגיה ב-1970, בצרפת והולנד ב-1978, באוסטרליה קנדה וניו זילנד ב-1982, הונגריה ב-1992, אירלנד ותאילנד ב-1997, קוריאה הדרומית ב-1998, בריטניה בשנת 2000, יפן ומקסיקו ב-2002, הודו וגרמניה ב-2005.
עם עליית האינטרנט וזמינות המידע באינטרנט עלתה גם הדרישה לספק מידע חופשי על פעולות זרועות הממשל השונות בצורה זמינה לכל אזרח באינטרנט.
תוכן
מקובל להאמין כי שקיפות שלטונית מעלה את אחריות הממשל לפעולותיו. שקיפות שלטונית מאפשרת לאזרחים לפקח על מעשי הממשל, מצמצמת שחיתות שלטונית ומאפשרת הפצת מידע לציבור, ובכך מאפשרת לו להתקדם, להתפתח ולפעול באופן יעיל יותר.
היום, מוצאת השיטה את תומכיה העיקריים דווקא בארגונים לא ממשלתיים, אשר מנסים להתנגד לנטייתה הטבעית של הממשלה לפעול באופן סודי. בין ארגונים אלה, ניתן לציין את הארגונים הבינלאומיים Transparency International ואת Open Society Institute. ארגונים אלה מקדמים כינון סטנדרטים של פתיחות ושקיפות ברחבי העולם, וטוענים שסטנדרטים אלה נחוצים להתפתחותן התקינה של חברות דמוקרטיות.
בשל ההשקעה הנדרשת להפיכת הממשל לפתוח, ארגוני השלטון הקטנים יותר (כדוגמת מנגנוני השלטון העירוניים) הם הראשונים לאמץ יוזמות ממין זו, וארגונים גדולים יותר נוטים לעקוב אחר המגמה רק בשלב מאוחר יותר.
אליפות גרמניה בכדורגל 1944
אליפות גרמניה בכדורגל 1944 הייתה העונה ה-37 של התחרות. תחרויות אזוריות נערכו ב-31 גאוליגות אזוריות. מנצחי תחרויות אלו השתתפו באליפות המדינה. תחילה תחילה התקיימו סיבובים מוקדמים בהם נקבעו עולות לרבע הגמר. כל משחקים נערכו בשיטת מפגש יחיד. המשחק על המקום השלישילא התקיים.
מהלך התחרות
לאחר שני סיבובים מוקדמים הקבוצות החלו במשחקי רבע הגמר.
כדורגלנים מצטיינים
הלמוט שן משאלקה 04 כבש 14 שערים ובכך זכה בתואר מלך השערים.
יוסף ארוואץ
ביוגרפיה
נולד ברבאט שבמרוקו בשנת 1847 (ה'תר"ז) לרב משה ארוואץ, בן למשפחה שמוצאה במוגדור. בגיל 12 עלה עם הוריו לירושלים, והתחנך שם אצל הרבנים דוד בן שמעון ורפאל אלעזר בן טובו, מנהיגי העדה המערבית.
בגיל 18 החל ללמוד בישיבתו של הרב רפאל מאיר פאניז'יל (גיסו לעתיד) ואצל הרב אליהו פאניז'יל. לאחר שהתייתם מאביו בגיל 20, נישא לבתו של הרב יהודה פאניז'יל, ובגיל 23 הוסמך להוראה על ידי הרב דוד בן שמעון.
במסעותיו ביקר בין היתר בטריפולי, בתוניסיה, באלג'יריה, במרוקו (מוגדור; 1900), בגרמניה (ברלין, 1894), באיטליה, בהונגריה, ובצרפת (1890). מתוקף היותו ציר ירושלים באיטליה, אוסטריה ומספר ערים בגרמניה, בנסיעתו לאיטליה בשנת 1896 (ה'תרנ"ו) נפגש עם מלך איטליה ויטוריו אמנואלה השני, ובשנת 1902 (ה'תרס"ב) נפגש שם עם המלך ויטוריו אמנואלה השלישי.
במשך תקופת מגוריו בירושלים נמנה עם מנהיגי ומנהלי ועד העדה המערבית בעיר, ושימש כחבר בית הדין של העדה לצד הרב משה מלכא והרב נחמן בטיטו. נסיעותיו ופעילותו בעיר סייעו רבות לרכישת השטח והמבנה של בית החולים משגב לדך, ומבני מוסדות נוספים. כן נמנה עם מייסדי שכונת אבן ישראל בעיר.
בשנת 1903 (ה'תרס"ג) עבר להתגורר עם משפחתו ביפו, שם מונה לשמש כאב בית הדין של העדה הספרדית בעיר עד לשנת 1923 (ה'תרפ"ג), ולאחר מינוי הרב בן-ציון מאיר חי עוזיאל לראש הרבנים בעיר, מונה לשמש כדיין וכמורה צדק בבית הדין המאוחד של עדות הספרדים והאשכנזים.
הלך לעולמו ב-18 בדצמבר 1924 (כ"א בכסלו ה'תרפ"ה), ונקבר בבית העלמין היהודי ביפו.
חיבוריו
חלק מחיבוריו אבדו במהלך מלחמת העולם הראשונה.
אל-מוג'ידל
אל-מוג'ידל (בערבית: المْجيدل) היה כפר ערבי בגליל התחתון, כ-6 ק"מ מדרום-מערב לנצרת, בגובה של כ-230 מטרים מעל פני הים. הכפר נהרס במלחמת העצמאות ופונה מיושביו.
היסטוריה
על פי חפירות ארכאולוגיות שנערכו באזור, האתר מוג'ידל יושב עוד בתקופה הפרסית, במאה ה-5 לפנה"ס. למרות זאת, אתר נוסף שנמצא באזור, עין חילו, יושב עוד בתקופת הברונזה הבייניימית, במאה ה-22 לפנה"ס.
כמו כן, נמצאו באזור גתות לייצור יין, מערות קבורה מהתקופה ההלניסטית והרומית, ואף שרידים של דרך רומית קדומה.
על פי מפקד אוכלוסין שנערך על ידי השלטון העות'מאני בשנת 1596, חיו בכפר 22 תושבים בלבד. רובם היו מוסלמים.
לפי מפקד האוכלוסין של שנת 1931, חיו בכפר 1,241 תושבים, מהם 1,044 מוסלמים ו-197 נוצרים. מספר זה כלל גם את הבדואים משבט חוריפאת שהתגוררו בסביבה.
על פי סקר הכפרים שנערך בשנת 1945, חיו בכפר כ-1,900 תושבים - מתוכם כ-1,640 מוסלמים וכ-260 נוצרים קתולים - ונבנו בה גם כנסייה ומנזר קתוליים. כמו כן, הוקמו בו בית ספר לבנים ובית ספר לבנות, ומועצה מקומית של הכפר. הבעלות על אדמות הכפר התחלקו בין 18,165 דונם טורקי בבעלות ערבית, 485 דונם בבעלות יהודית ו-186 דונם אדמה בבעלות ציבורית, סה"כ 18,836 דונם.
רוב תושבי הכפר התפרנסו בעיקר מחקלאות, ובעיקר מגידול דגנים ומטעים של עצי זית. מלבד זאת, הם עסקו בייצור בדים.
מלחמת העצמאות
הכפר היה ממוקם בדרום הגליל התחתון, מעל עמק יזרעאל וסמוך לכביש נהלל-תל עדשים, העובר בעמק. נקודה זו היוותה מיקום אסטרטגי לפגיעה בנוסעים בכביש זה. ב-28 ביוני 1948, החייל נפצע קשה לאחר שעלה על מוקש שטמנו תושבי הכפר. הכפריים גררו אותו אל תוך הכפר, שם נרצח בעינויים. תושבי הכפר גם הואשמו בסיוע לצבא ההצלה בראשות פאוזי קאוקג'י.
ב-15 ביולי 1948, במהלך מבצע דקל, נכנס גדוד 13 של חטיבת גולני אל הכפר אל-מוג'ידל, וכבש אותו בהתנגדות מועטה של תושבי הכפרים. בתי הכפרים נהרסו ותושביהם ברחו לכפר הערבי הסמוך יפיע ולעיר נצרת ולא הורשו לחזור לכפרם.
בשנת 1953 הוקמה מגדל העמק בחורשת הזיתים העתיקה ליד הכפר הנטוש. כיום נמצאים שרידי בתים מן הכפר בצפון העיר. על תילם עומדים מנזר המלאך גבריאל (סמוך לשדרות הבנים) וכנסייה.
יאשינובקה
יאשינובקה (בפולנית: Jasionówka, נקרא: [jaɕɔˈnufka], יאשונובקה; ביידיש: יאַשינעווקע) היא עיירה במחוז מונקי, בחבל פודלסיה שבצפון-מזרח פולין. השוכנת בתחום השיפוט של גמינה יאשינובקה.
העיירה ממוקמת כ-16 קילומטרים מזרחית לבירת המחוז, מונקי, ו-33 קילומטרים צפונית לבירת החבל, ביאליסטוק.
נכון ל-2006 אוכלוסיית העיירה מנתה במשוער, 860 אנשים.