cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
יעקב גרופר
ביוגרפיה
מ-1914 הופיעו שיריו בירחונים ובשבועונים בווילנה, בלבוב, בבוקרשט ובלונדון, כמו גם באנתולוגיות ובכרך "אין שאָטן פֿון אַ שטיין" (1934). בנוסף, ערך אוסף משירי י.ל. פרץ (1915).
כיהן כיו"ר מחלקת היידיש בהתאחדות הסופרים של רומניה.
ב-1964 עלה לישראל, ערירי, והתגורר ברחוב מיכאל בחיפה. נפטר ב-1968 בעת ששהה בברלין המערבית, לשם נסע כדי למכור נדל"ן שהיה בבעלותו. הובא לקבורה בבית העלמין בחיפה. בן 78 במותו.
גרופר הותיר אחריו ירושה של כמיליון לירות, שמחצית ממנה הקדיש למספר מטרות ספרותיות: הוצאת כל יצירותיות הספרותיות בישראל ביידיש ובתרגום עברי; הוצאת אנתולוגיה של כתבי משוררים וסופרים יהודים, והקמת קרן פרסים על שמו. כן נוסדה קרן על שמו שמטרותיה פרסום ספריו והענקת פרסים על שמו מטעם קרן קיימת לישראל והתאחדות עולי רומניה למחברי עבודת מחקר, דברי ימי יהדות רומניה או יצירה אחרת המתייחסת ליהדות רומניה (הפרס הוענק לראשונה ב-1971 לשלמה ביקל וחיים רבינזון).
לדברי המשורר וחוקר השירה עזרא פליישר, שהיה ידידו, גרופר "היה המשורר האידי הגדול ביותר של יהדות רומניה. יהודי רומניה, מזקן ועד טף, הכירוהו והעריצוהו ואף בין הגויים זכה להוקרה רבה".
פוליטיקה של גרמניה המזרחית
המערכת הפוליטית בגרמניה המזרחית הייתה רודנית וצנטרליסטית. ב-7 באוקטובר 1949 אושרה חוקתה של גרמניה המזרחית, המגדירה אותה כרפובליקה סוציאליסטית ודמוקרטית.
כרפובליקה סוציאליסטית, באופן רשמי התקיימה מערכת בחירות פלורליסטית, אך בפועל המפלגה היחידה שהשתתפה בבחירות הייתה מפלגת האיחוד הסוציאליסטי של גרמניה. מפלגה קומוניסטית זו סינפה אליה מספר תנועות/מפלגות שרצו איתה כרשימה אחת - "החזית הלאומית של גרמניה הדמוקרטית". שירות הביטחון של גרמניה המזרחית, השטאזי פיקח מקרוב כדי לאתר כל פעילות פוליטית שלא קשורה במפלגה השלטת. אנשים שהשתתפו בפעילויות פוליטיות אלו נענשו בחומרה רבה. כל הארגונים במדינה נשלטו והוכוונו על ידי השלטונות. לכנסייה ניתן חופש יחסי כל עוד לא פעלה בתחום הפוליטי.
בעקבות איחוד גרמניה, שינתה מפלגת האיחוד הסוציאליסטי את שמה למפלגת הסוציאליזם הדמוקרטי וכיום שמה "די לינקה" (גרמנית: die Linke).
מפלגת האיחוד הסוציאליסטי
כנהוג במדינות קומוניסטיות, למפלגה השלטת במדינה הייתה השפעה גדולה על הנעשה בה. אף על פי שרשמית ההחלטות אושרו או הוחלטו בגופים השונים, הגוף שמשך בחוטים היה מפלגת האיחוד הסוציאליסטי ששלטה רוב שנות קיומה, ובייחוד הגוף העליון שלה הפוליטביורו. פרטיזציה (הגברת השפעת המפלגה על מוסדות השלטון) של המערכת במדינה באה לידי ביטוי בכך שהשטאזי, שירות הביטחון של המדינה- סיסמתו הייתה "המגן והחרב של המפלגה".
מזכירים ראשונים / כללים של מפלגת האיחוד הסוציאליסטי
גרמנית: Erster Sekretär des Zentralkomitees der Sozialistischen Einheitspartei Deutschlands, Generalsekretär des ZK der SED.
נשיאי גרמניה המזרחית (בוטל ב-1960)
גרמנית: Staatspräsident, Präsident der DDR.
יושבי ראש מועצת המדינה
גרמנית: Vorsitzender des Staatsrats.
יושבי ראש מועצת השרים (ראש הממשלה)
גרמנית: Vorsitzender des Ministerrats. נקרא גם נשיא השרים (Ministerpräsident)
נשיא הפולקסקאמר (יו"ר הפרלמנט)
גרמנית: Präsident(in) der Volkskammer.
לנוס (כדורגל)
קלוּבּ אַתלֶטיקוֹ לָנוּס (בספרדית: Club Atlético Lanús) הוא מועדון כדורגל ארגנטינאי. המועדון נוסד ב-3 בינואר 1915 בעיר לנוס שבפרובינציית בואנוס איירס.
היסטוריה
ב-1978 ניצלה הקבוצה מפשיטת רגל לאחר התגייסות אוהדיה להצלתה. בזכות התערבותם של האוהדים, הצליחה הקבוצה לחזור לליגה השנייה ולמחוק את חובות המועדון. מספר חברי המועדון גדל תוך שלוש שנים מ-2,000 ל-10,000.
הקבוצה אינה נחשבת מהקבוצות הבכירות של ארגנטינה, היא זכתה בתואר הראשון שלה בשנת 1996 עם זכייתה בגביע קונמבול, שנחשב בתקופה בה נערך לגביע בינלאומי מדרג שלישי, אחרי גביע ליברטדורס והסופרקופה סודאמריקנה. הישג השיא של הקבוצה ברמה הלאומית הוא הזכייה בטורניר האפרטורה לשנת 2007. הקבוצה הפתיעה רבים בארגנטינה עם זכייתה והקדימה קבוצות בכירות ומבוססות יותר כדוגמת בוקה ג'וניורס ואסטודיאנטס לה פלאטה. חלוץ הקבוצה, חוסה סאנד, הצטיין במהלך הטורניר וכבש 15 שערים ב-15 משחקים. עוד שחקנים שבלטו בקבוצה היו השוער וקפטן הקבוצה קרלוס בוסיו והקשרים אגוסטין פלטיירי, לאוטרו אקוסטה ודייגו ואלרי.
אבא שלי כוכב רוק
אַבָּא שֶׁלִּי כּוֹכַב רוֹק (באנגלית: My Dad the Rock Star) היא סדרת טלוויזיה מונפשת קנדית-צרפתית, שנוצרה על ידי ג'ין סימונס, הבסיסט של להקת הגלאם רוק האמריקאית קיס. הסדרה מספרת על ילד בן 12 בשם וילי שמתמודד בשגרת יומו עם היותו של אביו כוכב רוק מפורסם.
לנוס (כדורגל)
היסטוריה
ב-2013 זכתה הקבוצה בתואר בינלאומי נוסף - גביע סודאמריקנה.
הקבוצה משחקת באסטאדיו סיודאד דה לנוס שבשכונת לנוס בבואנוס איירס. האצטדיון נחנך ב-24 בפברואר 1929 ומאז עבר מספר שיפוצים. האצטדיון מכיל 46,519 מקומות ונחשב לאחד הגדולים בארגנטינה. האצטדיון מכונה לה פורטאלסה וכן אסטאדיו לנוס.
היריבה המרכזית של לנוס היא באנפילד, והמפגש ביניהן מכונה "אל קלאסיקו דל סור", הקלאסיקו של הדרום (דרום בואנוס איירס רבתי).
תארים
לאומיים בינלאומיים
כדורסל
למועדון גם קבוצת כדורסל המשחקת בליגת העל הארגנטינאית (LNB). הקבוצה זכתה שש פעמים באליפות בואנוס איירס (1958, 1969 (פעמיים), 1970, 1972 ו-1976), והייתה סגנית האלופה שש פעמים, בין 1970 ל-1975. בשנת 2013 הייתה סגנית אלופת ארגנטינה, לאחר שהפסידה בסדרת הגמר לרגאטאס קוריינטס, וכן סגנית אלופת ליגת האמריקות של פיב"א.
Oops!... I Did It Again Tour
Oops!...I Did It Again World Tour הוא סיבוב ההופעות השלישי של זמרת הפופ האמריקאית בריטני ספירס. סיבוב ההופעות נועד כדי לקדם את אלבום האולפן השני של ספירס, Oops!... I Did It Again. במהלך סיבוב ההופעות הופיע ספירס בצפון אמריקה, אירופה וברזיל.
רכס לקי (קולומביה הבריטית)
רכס לקי (באנגלית: Leckie Range) הוא רכס הרים במערב פרובינציית קולומביה הבריטית שבקנדה.
הרכס מהווה תת-רכס של רכסי צ'ילקוטין, המהווים חלק מרכסי פסיפיק, המהווים בתורם חלק מהרי החוף של קולומביה הבריטית.
הרכס ממוקם צפונית מערבית לאגם גאן, בין נחל לקי ונחל סלים. ממערב לרכס מצוי אגם לקי.
שטחו של הרכס 78 קמ"ר.
אורכו של הרכס 15 קילומטרים, ורוחבו 5 קילומטרים.
חלקו המזרחי של הרכס ממורכב ממצוקים רחבים, וחלקו המערבי מורכב מצוקים בודדים רבים הסמוכים זה לזה.
דניאל בומברג
דניאל בומברג (בומברגי, בומבירגי, בומבירגו, 1475–1549 בערך) היה מדפיס נוצרי בן ונציה, שהדפיס ספרי קודש עבריים, בהם תלמוד בבלי, תלמוד ירושלמי ומהדורת מקראות גדולות של התנ"ך.
קורות חייו
דניאל בומברג נולד בשנת 1475 בעיר אנטוורפן, שם למד את מלאכת הדפוס מאביו, סוחר בשם קורנליוס, ובגיל צעיר בא לוונציה, שם חי רוב ימיו. ב-1515 בערך פתח, בהשפעת יהודי מומר בשם פליקס פראטנסיס, בית דפוס ובו הדפיס בשנים הבאות כמאתיים ספרים עבריים. לצורך הגהת הספרים והכנתם לדפוס הוא נעזר ביהודים כמו רבי אליהו בחור, אך בעיקר ביהודים מומרים, בהם יעקב בן חיים אבן אדוניהו. לצורך ההדפסה גם פיתח אותיות דפוס חדשות ובכלל השקיע ממון רב.
בדצמבר 1516 (טבת רע"ז) ראו אור שני הספרים הראשונים בבית הדפוס: הראשון - מהדורת תורה, חמש מגילות והפטרות עם תרגום ופירוש, והשני - תורה, מגילות והפטרות ללא הוספות. הספר הראשון הורחב למהדורת "מקראות גדולות" הראשונה, מהדורה של המקרא עם תרגומים ארמיים, הערות המסורה ופירושים של הראשונים. עורך המהדורה הראשונה היה פליקס פרטנסיס, והיא הושלמה בדצמבר 1517 (טבת רע"ח).
עקב הביקוש הרב לספרים אלו, כל עותקי מהדורה זו נרכשו במהרה, ובית הדפוס החל בעבודה על המהדורה נוספת של "מקראות גדולות", מהדורת רפ"ד-רפ"ו, 1524-1525, נערכה בידי יעקב בן חיים אבן אדוניהו, והיא שימשה יסוד לכל מהדורות המקרא הבאות עד המאה ה-20.
מסילינקה (נהר)
הנהר נמצא בהרים הפנימיים של קלומביה הבריטית לגדות הנהר יערות אורן והן לרוב בלתי מיושבים.
דניאל בומברג
הדפסת ש"ס ונציה
בשנים ר"פ-רפ"ג, 1520-1523 הוציא ברישיון האפיפיור לאו העשירי מהדורה מלאה של התלמוד הבבלי, מהדורה זו ידועה בשם 'ש"ס ונציה'. זו הייתה המהדורה הראשונה שכללה את כל התלמוד, לאחר שחלקים ממנו כבר הודפסו בבית הדפוס של משפחת שונצינו. בומברג הוא שקבע (ככל הנראה בעקבות שונצינו) את עיצוב העמוד (צורת הדף) המקובל היום, שבו נוסח התלמוד במרכז העמוד, פירוש רש"י בצד הפנימי ופירוש התוספות בצד החיצוני. במהדורה זו גם נקבעה חלוקת התלמוד לדפים המשמשת עד היום.
בשנים רפ"ג-רפ"ד, 1523 - 1524 הדפיס את התלמוד הירושלמי על פי כתב יד ליידן. הוא גם הראשון שהדפיס את ספר רב אלפס (הלכות הרי"ף, בשנים רפ"א-רפ"ב), את התוספתא, את הקונקורדנציה "מאיר נתיב" של רבי ועוד עשרות חיבורים יהודיים.
מסילינקה (נהר)
אקלים אזור הנהר תת ארקטי. הטמפרטורה הממוצעת באזור היא 2- מעלות צלזיוס. החודש החם ביותר הוא חודש יולי, בו הטמפרטורה הממוצעת היא 11 °C, והקר ביותר הוא דצמבר בו הטמפרטורה הממוצעת היא 14- °C.
דניאל בומברג
הדפסת ש"ס ונציה
במשך 30 שנות פעילותו של בית הדפוס של בומברג, הוא הוציא כמעט 200 ספרים בעברית, כאשר רובם בהוצאה ראשונה. בומברג היה בתחרות עם משפחת המדפיסים היהודית הידועה משפחת שונצינו, שמאוחר יותר עברה מאיטליה לקונסטנטינופול בעקבות חוסר יכולתם להתחרות בו. לאחר שהזדקן, בסביבות שנת 1540 הוא הפסיק את פעילותו בבית הדפוס וחזר לעיר הולדתו, אנטוורפן, והעביר את בית הדפוס לידיו של בנו דוד, אך בית הדפוס נסגר לבסוף בשנת 1549 לאחר שלא הצליח להתחרות בבתי דפוס חדשים יותר שקמו בוונציה.
מסילינקה (נהר)
לקריאה נוספת
A. R. Langston, Water Temperatures of the Nation and Mesilinka River Systems 1996, October 1996
דניאל בומברג
הדפסת ש"ס ונציה
ישנה חשיבות היסטורית רבה לספרים שנדפסו בבית דפוסו של דניאל בומברג, אשר כאמור רבים מהם הם דפוסים ראשונים. מעת לעת ניתן גם היום לראות את ספריו נמכרים במכירות פומביות במחירים גבוהים, לדוגמה סט שלם של התלמוד הבבלי נמכר בשנת 2015 בבית המכירות סותבי'ס בכ-11 מיליון דולר, וסט מקראות גדולות (רפ"ד-רפ"ו) נמכר בשנת 2008 בכ-170,000 דולר.
יחסו בקהילה היהודית
הקהילה היהודית בוונציה, שבה היו גם יהודים רבים ממגורשי ספרד, התייחסה בחיוב למפעליו של בומברג, ואף קראה לו "ראש המדפיסים". הוא מצדו פעל לתת ליהודים שעבדו אצלו הקלות בחובות שהיו חייבים בהם, כגון בלבוש מיוחד ליהודים.
קתרין נרדוצ'י
קתרין נרדוצ'י (באנגלית: Kathrine Narducci; נולדה ב-22 בנובמבר 1965) היא שחקנית אמריקאית. ידועה בעיקר בשל גילום שרמיין בוקו בסדרת הטלוויזיה של HBO "הסופרנוס".
ביוגרפיה
היא איטלקית-אמריקאית משני הצדדים במשפחתה אם לשניים. אין לה הכשרה מקצועית כשחקנית.
בנוסף לתפקידה בסופרנוס נרדוצ'י ידועה בזכות תפקידי משנה בסרטי קולנוע ומספר הופעות אורח בסדרות טלוויזיה (כדוגמת חוק וסדר, NYPD Blue, ללא עקבות והסנדק של הארלם).
בשנת 2019 שיחקה בסרטו של מרטין סקורסזה "האירי" ובשנת 2020 שיחקה לצד טום הארדי בסרטו הביוגרפי של ג'וש טראנק "קפונה".
מערכת מודל
מערכת מודל (או דֶּגֶם) היא מערכת פשוטה יחסית המדמה במאפייניה החשובים מערכת מסובכת יותר. במערכות מודלים משתמשים כשקשה או לא-ישים לבחון או לנתח מערכות מסובכות, והמערכת המודלית הפשוטה מאפשרת לברור את המאפיינים הקשורים לניתוח. מודלים יכולים להיות ממשיים או מופשטים, ובאופן מודע מושמטים מהם מאפיינים רבים השייכים למערכת שבמציאות.
מודלים משמשים בתחומים שונים: במדע, בתרבות ובחיי היום-יום. כך לדוגמה מפה מייצגת ניתוח של אזורים גאוגרפיים על פי מאפיינים שונים, לפי תכליתה של המפה; חיילים מתאמנים על לוחמה בשטח בנוי באזור המדמה עיר; בגדים מוצגים על ידי דוגמנים ודוגמניות, המהווים מודל ללבישה של הבגד; לפני הכנסת כלי טיס לשימוש, מתבצעים ניסויים במנהרת רוח, המדמה תעופה אמיתית; חוקרים משתמשים במודלים מתמטיים על מנת לנתח תופעות בכל תחומי המדע - הטבע, החברה ולעיתים אף במדעי הרוח.
מודל מדעי
במדע, מודל הוא ייצוג תאורטי של מערכת מורכבת, שמטרתו לחקות את המערכת בהיבטים מהותיים. המודל אינו מתאר כל תופעה במערכת, אלא מתייחס להיבטים מוגדרים ומצומצמים שלה. המודל מבוסס על קירוב של המציאות בדרך של הפשטה, איחוד ישויות והתעלמות מגורמים שהשפעתם אינה מהותית. רבים מהמודלים המדעיים הם מודלים מתמטיים - דהיינו, הם מתארים את המערכת בעזרת כלים מתמטיים (ניתן להכליל בזה גם כלים סטטיסטיים או כלים מתורת המשחקים).
בביולוגיה ובפסיכולוגיה נהוג להשתמש באורגניזם מודל. אורגניזם מודל הוא יצור חי אשר נחקר באופן אינטנסיבי ונהוג להסיק מסקנות מהמחקר בו לאורגניזמים אחרים. זאת להבדיל מחקר באורגניזם מודל לבין מחקר על חיות בר או חיות חקלאיות שמנסה להבין את אורחות חייהן של חיות אלה ואינו משתמש בהן כמודל עבור אורגניזמים אחרים. השימוש באורגניזם מודל מתחייב מעצם היותן של מערכות החיים מסובכות ומגוונות. חלק מאורגניזמים אלה הם גזע טהור - זהים גנטית לכל הפרטים בגזע. אורגניזם מודל עשוי לייצג מערכה שלמה ואפילו ממלכה שלמה. כך למשל קיימים זנים של עכברי מעבדה אשר הוכלאו במשך עשרה דורות עם אחיהם, עד אשר הגנום שלהם הפך לאחיד והומוזיגוטי לחלוטין. מערכות מודל נוספות בביולוגיה הן זבובי הדרוזופילה, שמרים וחיידקי E. coli.
קישורים חיצוניים
Teoria
חמש עשרה דקות של תהילה
"חמש עשרה דקות של תהילה" הוא ביטוי המתייחס אל תהילה קצרה ובת חלוף של אדם בעולם התרבות והבידור, בעיקר בהקשר של התרבות הפופולרית.
היסטוריה
נראה שהביטוי רווח בשלהי המאה ה-19. במאמרו "בית הספר של העיתונאי" שנכנס לספר, שמקבץ את המאמרים בהם סיקר תיאודור הרצל את הפרלמנט הצרפתי, בין השנים 1891-1895, "היכל בורבון", מתאר הרצל אבות טיפוס של פוליטיקאים, ביניהם "אלה אשר חיו פעם ואשר הייתה להם פעם רבע שעה של זוהר". מסגנון הכתיבה נדמה כי הרצל מצטט ביטוי קיים, וכי לא הוא המציא אותו.
האמן האמריקאי אנדי וורהול חזר על הביטוי בשנת 1968 כאשר אמר כי "בעתיד, כל אדם יזכה לפרסום עולמי של 15 דקות". כחלוץ אמנות הפופ ארט, עם אמירה אמנותית משמעותית ונוקבת בנושא התרבות הפופולרית החדשה של שנות ה-60, התייחס וורהול בהתבטאות זו אל מושג התהילה והפרסום באותה הרוח שבה הפך ביצירתו מותגים פופולריים כגון קוקה-קולה ומרילין מונרו ליצירות אמנות. ב-1979 חזר על הביטוי באומרו: "תחזיתי משנות ה-60 התגשמה: בעתיד כל אדם יזכה לפרסום עולמי של 15 דקות". לאחר שמאס להגיב שוב ושוב על ההתבטאות, חזר וורהול באופן הומוריסטי על הביטוי בגרסאות שונות כגון "בעתיד 15 אנשים יהיו מפורסמים" או "בתוך 15 דקות, כולם יהיו מפורסמים".
ההתבטאות של וורהול נאמרה על רקע תופעת ה"ידוענים" (סלבריטיז), הממחישים כי בכוחם של אמצעי התקשורת המודרניים להביא לפרסום עולמי כמו גם לגרום לאישיות מסוימת להישכח כמעט לחלוטין ובן רגע. המושג "15 דקות של תהילה" קיבל משנה תוקף בעידן הדיגיטלי ורב הערוצים שאותו לא יכול היה אפילו וורהול לחזות.
כיום נעשה בביטוי שימוש נפוץ בתחום תעשיית הבידור בהקשר של "כוכבים לרגע". הוא מתייחס פעמים רבות אל אנשים פשוטים שזכו לפרסום רגעי והפכו לכוכבים ידועים לפרק זמן קצר מאוד בזכות תוכנית טלוויזיה או אירוע אקטואלי הקשור אליהם. במיוחד, מתייחס הביטוי לאנשים שהתפרסמו באינטרנט באתרים כגון YouTube, רשתות חברתיות כמו פייסבוק או בתוכניות המציאות של זמננו. פעמים רבות מושג זה מוזכר בביטוי "לנצל את 15 הדקות שלו" ביחס ל"כוכב לרגע", שמשמעו לפעול בזמן אותן 15 דקות מטאפוריות שבה תשומת לב הקהל מופנית אליו כדי להפוך לכוכב שימשיך להיות מפורסם ולהופיע בתקשורת ולא להיעלם במהרה חזרה אל האלמוניות.
חולות נודדים
חולות נודדים הם חולות לא יציבים, העשויים מגרגרי קוורץ קשים, קטנים מ-2 מ"מ, בעלי נפח נקבובית גדול, שצבעם זהוב-צהבהב, בלתי תלכידיים בהיעדר הכוח הכימי, סוכן מליטה, או המבנה הפיסי, המאפשר משיכה חשמלית, שיקשור בינם לבין עצמם לבין הקרקע. גרגירי החולות נודדים ממקום למקום עם זרם הים והרוח (בסחיפה אאולית), ובהעצרם יוצרים מבני חול משתנים בכפוף לעוצמת הרוח וכיוונה. חולות הנודדים נודדים ממקום למקום, ולעיתים יכולים לכסות צמחים או לעקור אותם ממקומם. במעופם עם הרוח בכמויות גדולות הם עשויים לגרום להרס ונזק כבד לשטחי חקלאות ולמבנים. חוליות, סופות חול ועלעול חול הן תופעות גאולוגיות בהן מעורבת תנועתם של חולות נודדים.
במדבר לעיתים קרובות נושבות רוחות חזקות שעורמות את החול לחוליות גדולות, שגובהן יכול לעלות על 500 מטר, ואורכן אף יכול להגיע ליותר מ-100 קילומטר. הרוח מעיפה את החול מעלה ומטה והחולות הנודדים יכולים להתקדם למרחק של 40 מטר בשנה, ולקבור כל מה שנקרה בדרכן. אנשים רבים אבדו בחוליות הענקיות של מדבר טקלה-מקן שבצפון אסיה, ולכן הוא זכה לכינוי 'ארץ לבלי שוב'.
בישראל שרדו חברות חולות נודדים מעטות במישור החוף הדרומי, בנגב המערבי, חולות חלוצה ובערבה, חולות סמר משום בנייה על שטחי החול, כרייה לצורכי חומר גלם (זיפזיף) והעלמה של חקלאות מוואסי המונעת באמצעות רעייה, כריתה ושרפה של צמחייה מייצבת קרקע את התפתחות חברת חולות מיוצבים.
שמות גרמי שמיים
תחום שמות גרמי השמיים התפתח במהלך ההיסטוריה בד בבד עם התפתחות חקר האסטרונומיה.
בעת העתיקה נודעו שמות רק לשמש ולירח, וכן למספר כוכבים ולכוכבי הלכת שנראו בקלות לעין אנושית בלתי מזוינת ולכן נודעו אז. עקב ההתפתחות הטכנולוגית במאות השנים האחרונות מספר העצמים שנצפו בחלל זינק מכמה מאות ללמעלה ממיליארד. מספר גרמי השמיים העצום שממשיך לגדול מדי שנה, יצר את הצורך במערכת שיום שיטתית שתאפשר לזהות עצמים אלה באופן חד משמעי. שמות מיוחדים וספציפיים נתנו לעצמים שההתעניינות בהם גדולה יותר.
כיום, האיגוד האסטרונומי הבינלאומי מוכר על ידי האסטרונומים והמדענים ברחבי העולם, כגוף בעל הסמכות הרשמית לשיום בפועל של גופים שמימיים. הצורך בשמות חד משמעיים נענה על ידי האיגוד ביצירת מספר מערכות נומנקלטורה שיטתיות עבור הגופים השמימיים השונים.
כוכבים
על פי האיגוד האסטרונומי הבינלאומי, אין מעניקים שמות ממשיים לכוכבים, למעט מספר מוגבל של כוכבים בהירים במידה כזו שהעניקו להם שמות כבר מהעת העתיקה. למעט מספר קטן של יוצאים מן הכלל, השמות ההיסטוריים לקוחים מן השפה הערבית, ביטוי לכך שהערבים היו חלוצי האסטרונומיה המודרנית.
ישנם רק כמה אלפי כוכבים שבהירותם מספקת כדי שעין אנושית בלתי מזוינת תוכל לזהותם. לפיכך, מספר כוכבים האלה הוא בערך מספר הכוכבים שהיו יכולים לקבל שמות על ידי תרבויות קדומות. אף על פי שמספר הכוכבים שיכולים היו להיחשף לעינו של אסטרונום בעת העתיקה השתנה מאסטרונום לאסטרונום בהיות יכולת הצפייה תלויה בחדות עינו של הצופה, ניתן עם זאת לנקוב במספר עשרת אלפים כגבול העליון של מספר הכוכבים שאפשר פיזית לראות בעין בלתי מזוינת.
מספר הכוכבים עם שמות ממשיים מוכרים מוערך בכ-300 עד כ-350 כוכבים. כוכבים אלה נוטים להיות הבהירים ביותר או שהם יוצרים חלק ממבנה של קבוצות כוכבים שכוללות כוכבים בהירים ביותר. מספר השמות הממשיים עולה על מספר הכוכבים בעלי שמות ממשיים; זאת מאחר ששמות ניתנו על ידי תרבויות שונות באופן עצמאי וכתוצאה כוכב אחד ידוע יכול היה לקבל מספר שמות. הכוכב פולאריס, לדוגמה, מתפאר במגוון שמות שנודעו לו בזמנים או מקומות שונים לאורך ההיסטוריה.
המצאת הטלסקופ אפשרה את גילויים של כוכבים רבים כל כך, עד שהמשימה להעניק שמות לכולם הפכה לכמעט בלתי אפשרית. כתחליף, הוחל בסימון הכוכבים באמצעות מגוון של סוגי קִטלוּג שונים. הקַטלוֹגים המוקדמים הקצו מספר שרירותי לכל כוכב שהתגלה, או לחלופין השתמשו במערכת שיום שיטתית ופשוטה כמו למשל שילוב של שמות קבוצת הכוכבים הרלוונטית עם אותיות האלפבית היווני.
התוצאה של ריבוי הקטלוגים הייתה שכוכבים מסוימים קיבלו יותר מסימן אחד. הכוכב בעל השם הערבי "ריגל קנטאורי" קיבל גם את סימונו של האסטרונום יוהאן באייר - "אלפא קנטאורי".
עם השיפורים ביכולת הטלסקופ, גרמי שמיים רבים שנחשבו עד אז לגוף יחיד התגלו לפתע כמערכות של כוכבים שהיו קרובים מדי זה לזה בחלל מכדי שעין אנושית בלתי מזוינת תוכל להבחין ביניהם. מסיבה זו ומסיבות אחרות שקשורות לבלבול אפשרי, היה נחוץ להשתמש בסימון באופן זהיר ביותר.
ה־Guide Star Catolog II, למשל, מכיל קִטלוּג של כמעט מיליארד עצמים שמימיים שונים. הקטלוג ממקם עצמים אלה ברזולוציה גבוהה ביותר, וסימונם מתבסס על מיקומם ברקיע. כך למשל, העצם המסומן SDSSp J153259.96-003944.1 - האותיות הראשונות בסימון הן ראשי תיבות של מקור הסימון - "Sloan Digital Sky Survey", והתווים האחרים מסמנים קואורדינטות שמיימיות. הכוכב הקרוב ביותר לכדור הארץ, הלא היא השמש שלנו, מצוין בדרך כלל בפשטות בשמו המוכר "השמש", או במקבילה של שם זה בשפה המדוברת הרלוונטית. עם זאת, לעיתים, בעיקר בהקשר מדעי, משתמשים בשמו הלטיני - "Sol".
קיימים כמה עשרות כוכבים בלבד שקרויים על שם אישים, דוגמת כוכב ברנרד. שמות אלו נקבעו בהיסטוריה, אך כיום כוכבים אינם נקראים יותר על שם אנשים.
סופרנובה
כוכבי סופרנובה מקבלים אוטומטית שם זמני מיד עם דיווח גילויים ל־CBAT, הגוף האחראי לכך מטעם האיגוד האסטרונומי הבינלאומי. השם הזמני מתבסס על הקואורדינטות בעת הגילוי.
השמות הקבועים של כוכבי סופרנובה מורכבים מהאותיות "SN" (ראשי תיבות של סופרנובה) כקידומת קבועה, משנת הגילוי ומאות לועזית סידורית. לסופרנובה שנתגלתה ראשונה בשנה נתונה מוצמדת A באות גדולה. לאלו שמתגלות אחריה מוצמדות האותיות הנוספות בסדר האלפבית הלטיני כאשר B מוצמדת לשנייה, C לשלישית וכן הלאה - כולן באותיות גדולות, עד לגילוי ה־26 באותה שנה, בהתאם למספר האותיות באלפבית זה. החל מהגילוי ה־27, מוצמד זוג אותיות קטנות בסדר aa, ab, ac וכן הלאה, כאשר עם סיום סדרת a מתחילה סדרת b (...ba, bb, bc) וכן הלאה עד ל־zz. כך למשל, "SN 1987A" הייתה הראשונה שהתגלתה בשנת 1987.
הסופרנובות המעטות שהתגלו לפני העת המודרני קרויות רק על פי שנת גילויים, דוגמת "SN 185". החל מ־1885 האותיות מוצמדות לשנת הגילוי באופן מפורש אף אם תהיה זו הסופרנובה היחידה שהתגלתה באותה שנה.
כוכבי לכת
כוכבי הלכת הבהירים ביותר קיבלו שמות כבר בעת העתיקה. כך, שמותיהם המדעיים של מרקורי, ונוס, מרס, יופיטר וסטורן ניתנו על ידי הרומאים שהנציחו על ידם את האלים שלהם - מרקוריוס, ונוס, מרס (מיתולוגיה), יופיטר וסטורן. כדור הארץ, ככוכב לכת, נקרא בעברית "ארץ", או המקבילה המתאימה בשפות אחרות (לדוגמה, באנגלית: "Earth"). אך ההתייחסות לכדור הארץ ככוכב לכת, היא חדשה יחסית. השם הלטיני לכדור הארץ, "טרה", גם הוא על שמה של טרה, אלת האדמה במיתולוגיה הרומית. היות הלטינית השפה המדעית האוניברסלית באותם זמנים - בה השתמשו גדולי המדענים דוגמת קופרניקוס, קפלר, גלילאו, ניוטון ועוד - השפיעה על המשך מגמת הנצחת אלים מיתולוגיים בשמות כוכבי הלכת שהתגלו מאוחר יותר. שני כוכבי לכת נוספים שנתגלו במאות ה־18 וה־19 נושאים שמות כאלה: אורנוס שהתגלה ב־1781 ונקרא על שם הדמות המיתולוגית היוונית אורנוס ונפטון שהתגלה ב־1846 ונקרא על שם האל הרומי נפטון.
החל מ־1801, החלו להתגלות אסטרואידים בין מאדים לצדק. האסטרואידים הראשונים נחשבו בתחילה לכוכבי לכת, ושמותיהם ניתנו בהתאם למסורת - נלקחו מהמיתולוגיה. כך לדוגמה נקראו הגופים קרס - כיום נחשב לכוכב לכת ננסי (על שם האלה קרס), פאלאס (על שם הדמות המיתולוגית פאלאס) יונו (על שם האלה יונו) וווסטה (על שם האלה וסטה). ככל שהתגלו יותר ויותר אסטרואידים, נלקח מהם במהרה המעמד של כוכב לכת.
שמות אלה, המתבססים על המיתולגיה הקלאסית, מקובלים רק בשיח האסטרונומי המערבי. אסטרונומים מתרבויות אחרות עשויים להשתמש אף בשיח המדעי בשמות מסורתיים מן התרבויות שלהם בהתייחס לכוכבי לכת. האיגוד האסטרונומי הבינלאומי אינו שולל למשל את השימוש שעושים אסטרונומים בשם הערבי לצדק - אֶל-מֻשְׁתַרִי (المشتري), בעברית "הקוֹנֵה".
במשך שבעה עשורים, מפברואר 1930 ועד אוגוסט 2006, נחשב פלוטו לכוכב הלכת התשיעי והמרוחק ביותר במערכת השמש. פלוטו נחשב לקטן ביותר מבין כוכבי הלכת במערכת, וסיבה זו, כמו גם מסלולו האקסצנטרי הביאו לחוסר הסכמה בשאלת סיווגו ככוכב לכת. גילוי אריס בשנת 2003, הגדול מפלוטו, ערער עוד יותר את מעמדו של פלוטו ככוכב לכת. ב־24 באוגוסט 2006 הורד פלוטו ממעמדו ככוכב לכת בעקבות הצבעה שהתקיימה בוועידת האיגוד האסטרונומי הבינלאומי בפראג, והוגדר יחד עם ארבעה גופים נוספים ככוכב לכת ננסי. בדומה לשאר כוכבי הלכת הננסיים ולגופים קטנים אחרים במערכת השמש הוסף מספר קטלוגי לפני שמו, כך ששמו המלא היה ל-"134340 פלוטו".
כוכבי לכת חוץ-שמשיים
שמו של כוכב לכת חוץ-שמשי נגזר משמו של הכוכב אותו הוא מקיף באמצעות הוספת אות לטינית קטנה ממוקמת ליד שם הכוכב, החל מהאות b המשמשת את כוכב הלכת הראשון שהתגלה במערכת. לדוגמה התגלה כוכב הלכת ‎51 pegasi b. כוכב הלכת הבא שיתגלה באותה מערכת ייקרא, ‎ 51 pegasi c, הבא אחריו יקבל את התוספת d וכן הלאה. האות a לא נמצאת בשימוש משום שהיא למעשה ברירת המחדל - הכוכב עצמו. אותיות גדולות, אם ישנן, מסמנות את שם הכוכב במערכת כפולה ומשולשת.
האותיות מבוססות על סדר הגילוי ולא על מיקומו של כוכב הלכת במערכת. לדוגמה במערכת "גליזה 876", כוכב הלכת שהתגלה לאחרונה נקרא ‎ גליזה 876 d, למרות העובדה שהוא קרוב יותר לכוכב מאשר השניים שהתגלו לפניו (b ו-c).
לפני גילויו של ‎ 51 pegasi b, כל כוכב לכת נקרא בשם אחר. כוכבי הלכת שהתגלו סביב הפולסאר PSR 1257+12 כונו תחילה באותיות גדולות B ו-C, וכאשר התגלה כוכב לכת קרוב משניהם לפולסאר הוא כונה ‎ PSR A 1257+12, ולא D.
לכמה מכוכבי הלכת יש גם שמות לא רשמיים. לדוגמה ‎ HD 209458 b נקרא גם באופן בלתי רשמי "אוסיריס" (על שם אל המוות במיתולוגיה המצרית אוסיריס). ו-‎ 51 pegasi b מכונה "בלרופון" (על שם בלרופון מהמיתולוגיה היוונית).
ירחים
הלוויין הטבעי של כדור הארץ ידוע בפשטות בשמו "הירח", או בשם התואם בשפה הרלוונטית (דוגמת the Moon באנגלית). במקרים מסוימים יתייחסו אליו כ"לונה" - שמו הלטיני של הירח - בחיבורים מדעיים. לוויינים טבעיים של כוכבי הלכת האחרים נקראים בדרך כלל על שמות דמויות מהמיתולוגיה בדומה לכוכבי הלכת עצמם. לווייניו של אורנוס נקראים על שמות דמויות מיצירותיו של ויליאם שייקספיר או של אלכסנדר פופ.
כאשר לוויין טבעי מתגלה לראשונה הוא מקבל קוד זיהוי זמני דוגמת "S/2010 J 2" (הלוויין הטבעי של צדק שהתגלה ב-2010). האות הראשונה מציינת את סוג הגוף כ"לוויין" (Satellite). לאחר מכן באה שנת הגילוי, ולבסוף האות הראשונה של כוכב הלכת סביבו סובב הלוויין (בדוגמה למעלה J ל-"Jupiter" - שמו של צדק באנגלית) ולאחר מכן מספר סידורי לפי סדר גילויים של הלוויינים (בדוגמה למעלה - זהו הלוויין הטבעי השני של צדק שהתגלה). כדי להבדיל בין מאדים לכוכב חמה ששמותיהם הלועזיים מתחילים שניהם ב-M (Mars ו-Mercury בהתאמה) מציינים את כוכב חמה ב-H - האות הראשונה של שמו הקדום של הכוכב, הרמס (Hermes).
כוכבי לכת מינוריים מזוהים בשם הראשוני של ירחיהם על ידי ציון מספרם בתוך סוגריים. כך לדוגמה, ירחו של אידה כונה כשהתגלה "S/1993 (243) 1", כאשר המספר בסוגריים הוא המספר הקטלוגי בשמו של אידה ("243 אידה"). כאשר ירח של כוכב לכת מינורי מקבל שם, המספר בסוגריים ימשיך ללוות אותו בתחילתו, כך לדוגמה ירחו של אידה, שקיבל את השם דאקטיל, נקרא "Ida I Dactyl (243)".
לאחר זמן מה, כאשר קיומו של הירח שהתגלה אינו מוטל בספק ומסלולו מחושב, נבחר שם קבוע, שמחליף את קוד הזיהוי הזמני. אם כי בעבר ירחים מסוימים נשארו ללא שם קבוע במשך תקופות ארוכות באופן מפתיע לאחר גילויים.
כוכבי לכת מינוריים
בתחילה, תהליך השיום של כוכבי לכת מינוריים היה דומה לזה של כוכבי לכת רגילים: שמות נלקחו מהמיתולוגיה הרומית או היוונית, תוך ההעדפה של שמות נשיים. עם גילויו של גוף החוצה את המסלול הכבידתי של מאדים ב-1898, ניתן לו השם ארוס על שמו של אל האהבה ארוס. בכך החלה תבנית של שמות נשיים לגרמי חגורת האסטרואידים ושמות גבריים לאלה עם מסלולים חריגים. כאשר במשך השנים התגלו עוד ועוד גופים, מערכת השיום האמורה הוכרה בהמשך כלא מספקת והוחל במערכת שיום חדשה. כיום (נכון ל-2017) האחריות לשיום כוכבי לכת מינוריים מוטלת בעיקר על "הוועדה לנומנקלטורה של גופים קטנים" של האיגוד האסטרונומי הבינלאומי המורכבת מחמשה עשר חברים. ניתן להציע לוועדה שמות, בעיקר על ידי מגלי הכוכבים המינוריים, בהתאם להנחיות וקווים מנחים ברורים שהוועדה עומדת עליהם.
לכוכבי שביט ואסטרואידים יש תהליך מסודר לזיהוי ומתן שם. השיטה הנוכחית נותנת זיהוי לפי סוג המסלול ולפי זמן גילוי כוכב השביט (לדוגמה C/2012 S1). האיגוד האסטרונומי הבינלאומי הוא היחיד שאחראי על מתן שמות לכוכבי שביט וסיווגים באופן רשמי.
קבוצות כוכבים
השמים חולקו לקבוצות כוכבים על ידי אסטרונומים במשך ההיסטוריה, על פי תבניות או צורות מורגשות. בתחילה, רק הצורות הוגדרו אך השמות והמספרים השתנו ממפה למפה. אף על פי שהצורות השונות הן חסרות משמעות מדעית, הן תועלתיות בקביעת נקודות ציון שמיימיות עבור בני האדם, כולל אסטרונומים. ב־1930 קבע האסטרונום יוג'ין דלפורטה את גבולותיהן של קבוצות הכוכבים, וגבולות אלו אומצו על ידי האיגוד האסטרונומי הבינלאומי, כך שכיום כל נקודה על פני כיפת השמים שייכת לקבוצה מסוימת.
גלקסיות
במאה ה־19 התכונות הגלקטיות עוד לא היו ברורות די הצורך, ובהתאם קטלוגים דאז ליקטו ביחד צבירים פתוחים, צבירים כדוריים, ערפיליות וגלקסיות. קטלוג מסיה מנה 110 בלקט שכזה. בקטלוג המאוחר יותר, "הקטלוג הכללי החדש לערפיליות ולצבירי כוכבים", כבר נמנו קרוב ל־8,000, כאשר הקטלוג עדיין מערבב בין גלקסיות, צבירי כוכבים וערפיליות.
עופות קמאים
עופות קמאים היא קבוצה פוליפילטית הכוללת את ראשוני המינים במחלקת העופות, ואשר נכחדה כולה עם הכחדת הקרטיקון לפני 66 מיליון שנה. הם התפתחו מקבוצת הקלורוזאורים השייכים מקבוצת הדינוזאורים תרופודים, ביורה העליון שבסוף היורה. הם היו בעלי נוצות, שעיקר תנועתם לא הייתה בתעופה ממשית, אלא בדאייה ובקפיצות, והתפתחה מהצורך להתגונן מהטורפים על האדמה. מתוך עופות אלה התפתחו העופות הבתראים החיים כיום.
ההכחדה של סוף היורה העליון שפגעה בעיקר בדינוזאורים הגדולים, ופינתה מקום לשגשוג מחלקה זו. במהלך 10-5 מיליון השנים הראשונות של תור הקרטיקון, חזרו עופות רבים לאדמה והתפתחו שם לטורפים ולצמחונים לא מעופפים (כמו הפטגופטריקס וההספראורניס), בעוד אחרים המשיכו לפתח את יכולת התעופה. צורות שונות אלו של עופות חיו בדו-קיום במהלך 80-70 מיליון השנים של הקרטיקון, אולם ההכחדה הגדולה של עידן המזוזואיקון (שנגרמה מפגיעת אסטרואיד) חיסלה מינים רבים של יצורים על פני כדור הארץ, ובכללם את אחרוני העופות הקמאים שנפגעו קשות והוכחדו לגמרי. סוגי עופות בתראים שרדו ושכללו את יכולת תעופתם במהלך התפתחותם. גודלם היה קטן ביחס לעופות הקמאים ויכולת הסתגלותם גבוהה יותר. הגדול שביניהם היה הגרגנטואוויס שמגיע לגודל של יען במשקל של 140 ק"ג.
מיון
בעבר היו ידועים 6 סדרות שונות של עופות שמאובניהן נשמרו, הן עדות למגוון העשיר של המחלקה: מפריטים המזכירים דינוזאורים במראם עד לפריטים בעלי מראה עופות מודרני. כיום מניחים שקבוצות אלה הם פוליפילטיות וחסרות קשר אחת לשנייה. הקבוצה המכלילה שלהם היא ענף האביאלאה, המאפיין את המעבר בין דינוזאורים אמיתיים לעופות. עם זאת הענף גם הוא פוליפלטי מאחר שהוא כולל כנראה גם את המשפחות: אנכיאורניטיים וסקנסוריופטריגיים.
בליזארד (סופת שלג)
בליזארד (Blizzard) היא סערה חורפית חמורה, המאופיינת ברוחות עזות ומתמידות, במהירות של לפחות 56 קמ"ש, ונמשכת תקופת זמן ארוכה - באופן טיפוסי, שלוש שעות ומעלה. סופת שלגים קרקעית היא תופעת מזג אוויר, שבה השלג איננו יורד אלא שלג המונח על הקרקע מורם ונישא ברוחות עזות.
הגדרה ומקור אטימולוגי
בארצות הברית, שירות החיזוי הלאומי מגדיר בליזארד כסופת שלג חורפית חמורה, המאופיינת ברוחות עזות, שגורמות למשבי שלג וכתוצאה מכך, לראות נמוכה. ההבדל בין בליזארד לסופת שלג הוא בעוצמת הרוח, לא בכמות השלג. כדי שסופת שלג תיחשב לבליזארד, צריך שיהיו בה רוחות מתמשכות או משבים תכופים, השווים או עולים בעוצמתם על 56 קמ"ש, עם שלג נישא או נסחף ברוח, המפחית את הראות ל-400 מטר או פחות ותימשך תקופת זמן ארוכה - באופן טיפוסי, שלוש שעות או יותר.
אף כי צינה עזה וכמויות גדולות של סחף שלג עשויות להתלוות לבליזארד, הן אינן הכרחיות. בליזארד יכול להביא תנאי תלבונת ולשתק חבלי ארץ למשך ימים רצופים, בעיקר במקומות בהם שלג הוא נדיר.
המונח בליזארד קרקעי מתייחס לתנאי מזג אוויר, שבהם שלג או קרח הנח חופשי על הקרקע מורם ונישא ברוחות חזקות. השוני העיקרי בין בליזארד קרקעי לבליזארד רגיל הוא, שבבליזארד קרקעי שום משקעים אין יורדים באותו זמן, אלא שהם נוכחים כבר בצורת שלג או קרח על פני הקרקע.
המשרד האוסטרלי למטאורולוגיה מתאר בליזארד כ"רוח אלימה וקרה מאוד, טעונה שלג, שחלק ממנו, לפחות, נישא משלג שכיסה את הקרקע."
מילון אוקספורד מסכם, שהמונח "בליזארד" הוא כנראה אונומטופיאי ונגזר מאותו מובן כמו blow (משב רוח), blast (משב רוח עז, הדף אוויר המתפשט החוצה מפיצוץ) ו-bluster (משב רוח חזק). השימוש הראשון במונח ביחס למזג אוויר נעשה בשנת 1829, אז הוגדר כ"משב אלים". את הגדרתו המודרנית קיבל ב-1859, כשהיה בשימוש במערב ארצות הברית. המונח נפוץ בעיתונות בחורף הקשה של 1881-1880.
מערכות סערה בארצות הברית
בארצות הברית, מערכות סערה חזקות דיין לחולל בליזארד נוצרות בדרך כלל כשזרם סילון יורד הרחק דרומה ובכך מאפשר לאוויר קוטב קר ויבש מצפון להתנגש באוויר חם ולח, העולה מדרום.
כשאוויר קר ולח מן האוקיינוס השקט נע מזרחה אל הרי הרוקי והמישורים הגדולים, ואוויר חם יותר ולח נע מזרחה ממפרץ מקסיקו, די בתנועה של אוויר קוטבי קר דרומה ליצירת אפשרות לתנאי בליזארד, שעשוי להתפשט מטקסס עד לימות הגדולות והמערב התיכון.
מערכת סופה אחרת מתרחשת כאשר ליבת שקע קרה מעל אזור מפרץ הדסון בקנדה מועתקת דרומה מעל דרום-מזרח קנדה, הימות הגדולות וניו אינגלנד. כשהחזית הקרה הנעה במהירות מתנגשת באוויר חם יותר, הנע צפונה ממפרץ מקסיקו, נוצר מצב של רוחות שטח עזות, העברה משמעותית של אוויר קר אופקית לקרקע (advection}, ומשקעי חורף רבים.
יציאה מהרי הרוקי אל המישורים הגדולים, מרחב גדול של קרקע שטוחה, שרובה מכוסה במערכות לחץ נמוך בפרריות ובערבות (steepes) ו(Grasslands), יכולה לחולל סופות רעמים וגשם בדרום ושלגים ורוחות עזות בצפון. עקב מיעוט העצים ומכשולים אחרים שיכולים להפחית את מהירות הרוח ועוצמת המשבים, חלק ארץ זה פגיע במיוחד לבליזארד בטמפרטורות נמוכות מאוד ותנאי תלבונת. בתלבונת אמיתית אין אופק נראה לעין. אנשים עלולים לאבד את דרכם בחצרות הקדמיות של בתיהם, כשהדלת מרוחקת לא יותר משלושה מטרים, ולהיאלץ לגשש את דרכם חזרה אל תוך הבית. נהגים נאלצים לעצור באשר הם, כיוון שאינם יכולים לראות את הכביש.
בליזארד צפון-מזרחי
בליזארד צפון-מזרחי (nor'easter) היא סופה בקנה מידה גדול מאוד, שמתרחשת סמוך לחופי ניו אינגלנד וקנדה האטלנטית. שמה נגזר מם הכיוון שממנו באה הרוח. השימוש בשם בצפון אמריקה נובע מקישור הרוח עם סוגים רבים ושונים של סופות, שחלקן יכול להיווצר בצפון האוקיינוס האטלנטי וחלקן נוצרות הרחק דרומה, עד למפרץ מקסיקו. המונח רווח בעיקר בשימוש באזורי החופים של ניו אינגלנד וקנדה האטלנטת. לסוג זה של סופה יש מאפיינים דומים לאלה של הוריקן. ביתר דיוק, המונח מתאר אזור לחץ נמוך, שמרכז הסיבוב שלו נמצא סמוך מאוד לחוף ושהרוחות המובילות שלו ברביע הקדמי השמאלי סובבות אל היבשה מצפון-מזרח. גלי סערה גבוהים עלולים להטביע אוניות בים ולגרום להצפת חופים ולשחיקת שפת-ים. סופת בליזארד צפון-מזרחית נודעת התרחשה בשנת 1888, אחת הקשות ביותר בתולדות ארצות הברית. היא הורידה בין 100 ל-125 ס"מ של שלג והשיבה רוחות מתמשכות של למעלה מ-70 קמ"ש, שהביאו להיווצרות תלי שלג בגובה 15 מטרים. מסילות רכבת נסגרו לתנועה ואנשים היו מרותקים לבתיהם עד שבוע ימים. הבליזארד קטל 400 איש, בעיקר במדינת ניו יורק.
הבליזארד באיראן 1972
הבליזארד של 1972 באיראן, שגרם ל-4,000 מקרי מוות מדווחים, היה הבליזארד הקטלני ביותר בהיסטוריה המתועדת. הסופה הורידה כ-78 סנטימטרים של שלג, שקברו כליל 200 כפרים. לאחר ירידת שלגים שנמשכה קרוב לשבוע, נקבר לחלוטין אזור בגודל ויסקונסין בשלג.
החורף המושלג של 1881-1880
הבליזארד של אוקטובר הביא עמו מפלי שלג עמוקים כל כך, שבבתים דו-קומתיים הגיע השלג עד חלונות הקומה השנייה. איש לא היה מוכן לשלג העמוק במועד מוקדם כל כך בשנה ואיכרים בכל רחבי המחוז נתפסו לא מוכנים, לפני שהספיקו אפילו לקצור את היבולים, לטחון את הגרעינים או לחדש את מלאי הדלק שלהם לחורף. בינואר כבר הושבתה תנועת הרכבת מן המחוז כמעט לחלוטין. חברות רכבות שכרו עשרות אנשים לפנות את המסילות, אבל המאמץ היה לשווא: מיד לאחר שסיימו לפנות קטע מסילה, הגיעה סופה חדשה, כיסתה שוב את הפסים וכל עמלם עלה בתוהו.
במשך כל החורף לא הפשיר השלג וב-2 בפברואר 1881 הכה עוד בליזארד קשה, שנמשך תשעה ימים. בערים בתמלאו הרחובות בתלי שלג מוצקים עד לגגות הבניינים והיה הכרח לכרות מנהרות כדי לאפשר תנועה בעיר. בתים ואסמים כוסו כליל והאיכרים נאלצו לחפור מנהרות כדי להגיע אל חיות המשק ולהאכיל אותן.
כשהפשיר סוף סוף השלג בשלהי אביב 1881, הוצפו חלקים ענקיים מן הערבה בשיטפונות. פקקי קרח מוצקים סכרו את נהר מיזורי וכאשר נבקעו, התחולל הרס באזורים שבמורד הזרם. רוב העיר יאנקטון בדרום דקוטה הוצפה ונגרפה המיימה כשהנהר גאה על גדותיו.
הסופה של המאה
"הסופה של המאה", שנודעה גם כ"בליזארד הגדול של 1993", הייתה סופת ציקלון, שנוצרה מעל מפרץ מקסיקו ב-12 במרץ 1993, והתפוגגה בצפון האוקיינוס האטלנטי ב-15 במרץ. סופה זו הייתה ייחודית בעוצמתה, בממדיה המאסיביים ובהיקף השפעתה. בשיאה, השתרעה הסופה מקנדה לעבר מרכז אמריקה, אבל פגיעתה העיקרית הייתה בארצות הברית ובקובה. הציקלון נע דרך מפרץ מקסיקו, ואחר דרך מזרח ארצות הברית לפני שנע אל קנדה. אזורים מרוחקים עד צפון אלבמה וג'ורג'יה קיבלו רסיסי שלג ואזורים כמו ברמינגהאם (אלבמה) קיבלו עד 30 סנטימטר של שלג, עם משבי רוח בעוצמת הוריקן ונתוני שיא של לחץ ברומטרי נמוך. בין לואיזיאנה לקובה, חוללו רוחות בעוצמה של הוריקן התפרצויות סערה עזות על פני צפון-מערב פלורידה, שקטלו, יחד עם סופות טורנדו פזורות, עשרות אנשים. בארצות הברית, הייתה הסופה אחראית לאובדן כוח חשמלי ליותר מ-10 מיליון לקוחות. נטען, שקרוב ל-40 אחוז מאוכלוסיית ארצות הברית באותו זמן חוותה את הסופה. 310 אנשים, בהם 10 מקובה, נספו במהלך סופה זו.
עופות בתראים
עופות בתראים (שם מדעי: Neornithes) היא תת-מחלקה במחלקת העופות הכוללת את כל העופות החיים כיום. הם התפתחו מן העופות הקמאים, שנכחדו כולם וכנראה שראשוניהם התפתחו בתור הקרטיקון. הם שגשגו בעיקר לאחר הכחדת הקרטיקון לפני 66 מיליון שנים ואז גדלו מאוד והחלו לכבוש את השמיים, כשמספר מינים קדומים כמו הגסטורניס והפורוסרקוסיים שלטו על הקרקע. ואולם מרבית עופות אלה נכחדו, למעט היענים וקרוביהם.
ידועות שתי קבוצות של העופות הבתראים: ההבדל הגדול ביותר בין שתי הקבוצות הוא קיומה של עצם הקרין על החזה, המיועדת לעזרה בתעופה. עופות החסרים את העצם יתקשו מאוד לעוף, אם בכלל ורבים מאלה החסרים אותה באמת לא עפים.
היינץ
חברת היינץ (באנגלית: H. J. Heinz Company) היא חברה ציבורית אמריקאית ומניותיה נסחרות בבורסת ניו יורק, מזוהה עם מותג הרטבים המוכר והגדול בעולם. החברה משווקת סוגים רבים של רטבים בכ-200 מדינות ברחבי העולם. היינץ מייצרת בכל מפעליה כ-5,000 מוצרים שונים. מוצר הדגל של היינץ היה ונשאר הקטשופ.
היינץ נוסדה על ידי הנרי ג'ון היינץ בשנת 1869. הנרי, שהיה בנם של חקלאים, החל לשווק את רוטב החזרת שהכינה אימו לחנויות בסביבת מגוריו.
חברת היינץ היא אחת האחראיות להקמת ה-FDA האמריקאי.
בפברואר 2013 נרכשה החברה על ידי החברות ברקשייר האת'וויי ו-3G Capital, במחיר של 28 מיליארד דולר. ומאוחר יותר נמחקה מהמסחר בבורסה לניירות ערך בניו יורק.
במרץ 2015 דווח שרוכשי חברת היינץ ירכשו את קראפט וימזגו את החברות.
קטשופ היינץ
היינץ המציא את ה"קטשופ היינץ" בשנת 1869. כיום, "קטשופ היינץ" הוא הנמכר ביותר בעולם ומכירותיו עומדות על כ-650 מיליון בקבוקים בשנה במעל ל-200 מדינות ברחבי העולם.
חברת היינץ היא צרכנית העגבניות הגדולה בעולם ומשתמשת בכ-2 מיליון טון עגבניות בשנה לצורך ייצור הקטשופ.
חברת היינץ משתמשת בשיטת קילוף עגבניות טבעית. שיטה זו נעשית על ידי שימוש באדים וללא שימוש בחומרים כימיים מעשי האדם, דבר המייקר את הליך הייצור אך מוביל לתוצאות טובות יותר מבחינת האיכות והטעם.
עם פתיחתן של מסעדות המזון המהיר בשנות ה-60, הפך קטשופ היינץ לחלק מתרבות הצריכה האמריקנית.
מוצרים של החברה סופקו בארצות הברית עם אישור כשרות.
היינץ בישראל
מוצרים של החברה, כגון שעועית אפויה, שווקו בישראל כבר בשנות ה-70. קטשופ היינץ נכנס לישראל בשנת 1995 והופץ על ידי חברת פודליין, חברה-בת של חברת רמדיה. בעקבות פרשת רמדיה בשנת 2005 חששה חברת היינץ העולמית שהמשבר יפגע במוניטין מוצרי החברה, ובעקבות כך החליטה למכור את עסקיה בישראל. חברת "דיפלומט" רכשה את עסקיה, לרבות המרכז הלוגיסטי, והחלה להפיץ את מוצרי היינץ בישראל.
באוגוסט 2015 נקבע שהמוצר יימכר בישראל בשם "מתבל עגבניות" ולא קטשופ, עקב תקן ישראלי הדורש לפחות 10% רכז עגבניות במוצר. בפברואר 2017 שונה התקן כך שהיינץ יכולה לחזור ולשווק את המוצר בשם "קטשופ", אך בפועל החברה לא עשתה זאת.
נהר ניישן (קולומביה הבריטית)
נהר ניישן (באנגלית: Nation River; בצרפתית: Rivière au Nation; מילולית: "נהר האומה") שנקרא בעבר נהר טרייב (באנגלית: Tribe River; מילולית: נהר השבט), הוא נהר בחלקה הצפוני של מרכז פרובינציית קולומביה הבריטית שבקנדה.
בעבר היה הנהר יובל של נהר פארסניפ, ואולם כיום זורם הנהר לאגם ויליסטון (מאגר מים שנוצר בעקבות הקמת סכר בנט).
הנהר מנקז את האזור הדרומי של הרי אומינקה.
לאורך מהלך הנהר מצויים ארבעת אגמי ניישן: אגם צאיטה, אגם אינדאטה, אגם צ'נטלו ואגם צ'וצ'י, המהווים אתר טבע מוגן במסגרת הפארק הפרובינציאלי אגמי ניישן.
הר ניישן המתנשא מצפון לנהר (מצפון לאגם צ'נטו) נקרא על שם הנהר.
שמו של הנהר ניתן לו על ידי סיימון פרייזר בשנת 1906 על שם שבט הסיקאני אחת מהאומות הראשונות שהתגוררו על גדת הנהר.
לקריאה נוספת
A. R. Langston, Water Temperatures of the Nation and Mesilinka River Systems 1996, October 1996
דליה שימקו
דליה שימקו (נולדה ב-3 במאי 1962) היא שחקנית, במאית תיאטרון ומחזאית ישראלית.
ביוגרפיה
שימקו נולדה בעיירה נובה זמקי בצ'כוסלובקיה (בימינו בשטח סלובקיה) בשם סוזנה שימקובה. אביה, דזידר ניצול שואה, עזב את אמה רות כשהייתה בהריון ושימקו פגשה אותו רק בגיל 18.
בגיל שש עלתה לישראל עם אמה וסבתה וקיבלה את השם העברי "דליה". גדלה בגבעתיים ולמדה בבית הספר תלמה ילין את קריירת המשחק שלה החלה בשנת 1980, עוד לפני שירותה הצבאי, כשהשתתפה בסרטו של זאב רווח "פצעי בגרות 80". לאחר השחרור מתיאטרון צה"ל ליהק אותה יצחק צפל ישורון לתפקיד ראשי בסרטו "נועה בת 17" שם גילמה את נועה, נערה העומדת על זכותה לחיים עצמאיים. הסרט זכה להצלחה רבה והזניק את קריירת המשחק של שימקו. ב-2003 שיחקה בסרט ההמשך "לא בת 17". בשנת 1982 סיימה לימודי תיאטרון בבית הספר תלמה ילין ושיחקה בסרט "צלילה חוזרת". בשנת 1984 הופיעה בתפקיד ראשי בסרט "מגש הכסף" בבימויו של יהודה ג'אד נאמן ונסעה ללונדון ללמוד משחק בבית הספר "Webber Douglas Academy".
בשנת 1985 חזרה לישראל והשתתפה בהצגות "נפש יהודי" "גטו" ו"חיי מולייר" בתיאטרון חיפה. שיחקה בפינה לנוער "על הברזלים" בתוכנית "זהו זה!" ובסרט הישראלי "אחד משלנו" בבימוי אורי ברבש (1989). על תפקיד זה זכתה בפרס שחקנית השנה. באמצע שנות התשעים השתתפה בסדרה הישראלית "בת ים ניו יורק" בתפקיד זיוה זלאייט. ב-1994 השתתפה בסרטו של חיים בוזגלו, "צלקת". בשנת 1999 השתתפה במונודרמה הטלוויזיונית "חתונת השנה" מאת עירית לינור. בשנת 2000 השתתפה בסדרת הדרמה "המכון" בבימויו של אורי ברבש.
בשנת 2004 תרמה את קולה לפרק הסיום של התוכנית מ.ק 22 בתפקיד עצמה. באותה שנה שיחקה בסרט "דמיונות" לצד אסנת חכים. ב-2005 שיחקה בעונה הראשונה של סדרת הטלוויזיה לנוער "השמיניה" בתפקיד ליאורה שקד, אימה של מיקה (שירה וילנסקי) ב-2007 ביימה את ההצגות "סדקים בבטון" ואת "פאטי דה פוזיה" בתיאטרון הבימה ובשנת 2010 שיחקה בסדרה "15 דקות" בתפקיד עמנואלה 'אמא' אנילביץ'. בשנת 2015 התארחה בסדרה "משפחה טובה" בערוץ 1, ושיחקה בסרטו של עמוס גיתאי "רבין - היום האחרון".
בנובמבר 2017 נבחרה ליושבת ראש איגוד במאי התיאטרון בישראל (בת"י).
בנובמבר 2021 נבחרה להיות המנהלת האומנותית של פסטיבל עכו הבינלאומי.
חיים אישיים
שימקו גרושה ואם לבן. מתגוררת בתל אביב.
אלפרד מרגול-שפרבר
אלפרד מרגול-שפרבר (ברומנית: Alfred Margul-Sperber; 23 בספטמבר 1898 – 3 בינואר 1967) היה סופר, פובליציסט ומתרגם יהודי-רומני שכתב בשפה הגרמנית וביידיש.
חייו
אלפרד שפרבר, כפי שנקרא בלידתו, הוסיף בבגרותו מגזרת משם אימו, מרגולה (Margula), לשם משפחתו ויצר בכך את שם העט שלו. אביו היה מנהל חשבונות ואימו מורה לפסנתר. הוא נולד בסטורוז'ינץ (Storojineţ), בבוקובינה, כעת באוקראינה ואז ברומניה. הוא למד תחילה בצ'רנוביץ ובהמשך בווינה, שם סיים את בחינות הבגרות וב-1918 שב לצ'רנוביץ כדי ללמוד משפטים. הוא עזב את לימודיו ונסע תחילה לפריז ואחרי זה לניו יורק, מקומות בהם חי עד 1924. בניו יורק עבד כעיתונאי בכתבי עת קומוניסטיים, שהיו בתחילת דרכם שם. ב-1924 שב לצ'רנוביץ והיה עורך בעיתון היהודי הליברלי, Czernowitzer Morgenblatt ושימש גם ככתב חוץ של New Yorker Volkszeitung ושל עיתונים שיצאו לאור ברומניה, דוגמת Der Nerv מצ'רנוביץ ו-Das Ziel מברשוב.
בתקופת שואת יהודי רומניה, כשהעיתונים היהודיים נסגרו, עבד כמורה לשפות זרות בבוקרשט. החל מ-1944 עבד ברדיו, בעיתונות הגרמנית, כתב שירה ופרסם כמה ספרים והצטיין כמתרגם. מרגול-שפרבר תרגם מרומנית לגרמנית יצירות של מיכאי אמינסקו, טודור ארגזי, יון בארבו, מריה באנוש ארון קוטרוש וולדימיר קולין וגם בלדות עממיות דוגמת מיאוריצה.
שירתו הלירית התבססה על חוויותיו מימי נסיעותיו לווינה, פריז וניו יורק.
מרגול-שפרבר היה מיודד עם פאול צלאן והתכתב איתו.
טומי סמית' (אצן)
טומי סמית' (באנגלית: Tommie Smith; נולד ב-6 ביוני 1944), הוא אתלט ושחקן פוטבול אמריקאי בעבר. הוא אלוף אולימפי (מקסיקו סיטי 1968) ושיאן עולם בריצת 200 מטר. סמית' שהתפרסם בצעד המחאה שנקט על דוכן המנצחים אחרי שזכה במדליית זהב בריצת 200 מטר באולימפיאדת מקסיקו סיטי (1968).
ביוגרפיה
סמית' נולד בקלארקסוויל שבצפון-מזרח טקסס. הוא למד סוציולוגיה באוניברסיטת סן חוזה בקליפורניה, וזכה באליפות המכללות של ארצות הברית ב-1967 בריצת 220 יארד. בסוף אוגוסט אותה שנה בתחרויות האתלטיקה של האוניברסיאדה שנערכו בטוקיו, יפן הוא זכה במדליית זהב בריצת 200 מטר בתוצאה של 20.7 שניות.
אלוף אולימפי ושיאן עולם
באולימפיאדת מקסיקו סיטי (1968) זכה סמית' במדליית זהב בריצת 200 מטר בשיא עולם חדש של 19.83 שניות, לפני פיטר נורמן מאוסטרליה (20.06 שניות) וחברו לנבחרת ג'ון קרלוס (20.10 שניות). בטקס חלוקת המדליות התעוררה סערה, כאשר הוא וזוכה מדליית הארד, קרלוס הצדיעו את הצדעת הכוח השחור בזמן נגינת ההמנון האמריקני, כשהם לובשים כפפות וצעיפים שחורים ויחפים מנעליים. זוכה מדליית הכסף נורמן, הצטרף למחאתם כשענד תג של "הפרויקט האולימפי לזכויות אדם". סמית' הסביר כי הנפת ידו הימנית סימלה את כוחה של אמריקה השחורה, הנפת ידו השמאלית של קרלוס סימלה את אחדותה של אמריקה השחורה (אם כי מאוחר יותר התברר כי קרלוס שכח להביא את זוג הכפפות שלו, ולכן, לפי הצעתו של פיטר נורמן, חלקו בזוג של סמית'), הצעיף סימל את הגאווה השחורה, והיעדרן של נעליים סימל את עוניים של השחורים באמריקה.
ראשי הוועד האולימפי הבינלאומי ראו במעשיהם של סמית' וקרלוס הבעת עמדה פוליטית שאין לה מקום במשחקים האולימפיים. נשיא הוועד, אוורי ברנדג', איים כי אם לא יסולקו השניים, תושעה מהמשחקים המשלחת האמריקנית כולה. בסופו של דבר, עזבו סמית' וקרלוס את הכפר האולימפי ושבו לארצם.
לאחר המשחקים הצטרף סמית' לסינסינטי בנגלס מה-AFL, ושיחק בה במשך עונה אחת. לאחר מכן היה למאמן אתלטיקה במכללת אוברלין באוהיו.
נילטון סנטוס
נילטון דוס סאנטוס (בפורטוגזית: Nílton dos Santos; 16 במאי 1925 – 27 בנובמבר 2013) היה כדורגלן ברזילאי.
סאנטוס שכונה "האנציקלופדיה", היה שחקן מפתח בנבחרת ברזיל, ששיחקה במונדיאל 1954, במונדיאל 1958 ובמונדיאל 1962. בנוסף, היה סאנטוס חלק מהסגל של נבחרת ברזיל למונדיאל 1950, אבל לא עלה כלל על המגרש.
בכל הקריירה המקצוענית שלו שיחק סאנטוס רק בשתי קבוצות: בוטפוגו ונבחרת ברזיל.
ב-1998 נבחר על ידי פיפ"א כמגן השמאלי של קבוצת הכדורגל של המאה.
ב-4 במרץ 2004, נבחר סאנטוס על ידי פלה לאחד מ-125 שחקני הכדורגל החיים הטובים בעולם.
ויקטוריה דאפילד
ויקטוריה איילין אליזבת' דאפילד (באנגלית: Victoria Eileen Elizabeth Duffield; נולדה ב-3 בינואר 1995) היא זמרת-יוצרת, רקדנית ושחקנית קנדית. התפרסמה עם סינגל הבכורה שלה "Shut Up and Dance" שהגיע למקום ה-12 במצעד הפזמונים קנדה הוט 100 בשנת 2011, ואיגוד תעשיית ההקלטות הקנדי העניק לו תעודת פלטינה עקב מכירותיו.
קורות חיים
נולדה בעיר אבוטספורד, קולומביה הבריטית, קנדה. יש לה שני אחים: ברקלי ומיצ'ל.
קריירת שירה
ב-2010 הגיעה דאפילד לשלב הגמר של תחרות המציאות "הכוכב הבא" של ערוץ הטלוויזה הקנדי YTV.
ב-2011 החלה להקליט שירים אצל Warner Music Canada, המחלקה הקנדית של וורנר מיוזיק גרופ.
ב-2012 הוציאה לאור את אלבום הבכורה שלה, "Shut Up and Dance".
ב-2014 הוציאה לאור את אלבומה השני, "Accelerate".
ב-2019 הוציאה לאור את אלבומה השלישי, "Day Won", כאלבום עצמאי.
קריירת משחק
דאפילד שרה בסדרת ההנפשה לילדים "תותית" את קטעי השירה של הדמות דובדבנית (Cherry Jam). השתתפה מגיל 10 בתפקיד שחקנית אורחת במספר סרטי טלוויזיה ופרקי סדרות טלוויזיה שצולמו בפרובינציה הקנדית קולומביה הבריטית.
פעילות צדקה
דאפילד תומכת בעמותת "Free The Children" ו בתנועת.
אליפז בן עשו
אֱלִיפַז הוא דמות מקראית, בנו הבכור של עשו ואשתו עדה. לאליפז היו ארבעה אחים חורגים: רעואל, יעוש, יעלם וקרח.
לאליפז היו שישה בנים: תימן, אומר, צפו, געתם, קנז, ועמלק, שהיה אבי העם הראשון שנלחם בעם ישראל. עמלק הוא בנו של אליפז מפילגשו תמנע. יש מדרשים המייחסים לאליפז גילוי עריות, ובהם תמנע היא גם בתו וגם פילגשו.
אליפז מוזכר במדרש בהקשר לבריחתו של יעקב מאחיו עשו, מחשש לחייו, אל דודו לבן הארמי שישב בחרן. בעקבות בריחת יעקב, שלח עשו את בנו אליפז לרדוף אחריו ולהורגו. כאשר השיג אותו אליפז, התחנן יעקב על חייו, אך אליפז טען שמוטלת עליו החובה למלא את מצוות אביו. יעקב נתן את כל אשר היה לו לאליפז ובכך אפשר לו לקיים את מצוות אביו וכן לא לפגוע בו נפש, שכן "עני חשוב כמת".
כתב נוער
כתב נוער הוא ילד או נער המשתתף בכתיבת עיתון ילדים או עיתון נוער. המונח "כתב נוער" (בראשי תיבות: כ"נ) שימש בשבועון "מעריב לנוער", ובעיתוני ילדים אחרים היו מונחים דומים. כך למשל, המקבילה ב"הארץ שלנו" הייתה "עיתונאי קטן" (ע"ק), ב"ראש אחד" - "כתב צעיר" (כת"צ), וב"כולנו" - "עיתונאי צעיר" (ע"צ). גם בטלוויזיה, בתוכניות אקטואליה לילדים (למשל בתוכנית האקטואליה "חמש וחצי" ששודרה בערוץ הילדים), משתתפים לעיתים כתבים צעירים.
בשבועון "מעריב לנוער" כתבו במרוצת השנים מאות כתבי נוער, וחלקם המשיכו לעולם התקשורת. ביניהם ניתן למנות את אורי אלוני, חנן עזרן, צחי הנגבי, עמנואל רוזן, יוסי ביילין, שרה נתניהו, מנחם בן, יעקב אילון, יואל אסתרון, יגאל גלאי, יאיר בן-דוד, יקיר אביב, אמיר גבע, אבשלום קור, עופר טלר, עופרה עופר, סמדר שיר, רפי מן, ירון פריד, גיא בכור וכן את האחים בלפור והרצל חקק.
כתבי הנוער במדינת ישראל מאוגדים תחת "ארגון העיתונאים הצעירים", הדואג לזכויותיהם.
שון פן
שון ג'סטין פן (באנגלית: Sean Justin Penn; נולד ב-17 באוגוסט 1960) הוא שחקן ובמאי קולנוע אמריקאי ממוצא יהודי. זכה פעמיים בפרס אוסקר לשחקן הטוב ביותר.
קורות חיים
פן נולד ב-1960, בסנטה מוניקה, קליפורניה. אביו היה ליאו פן (1921–1998), שחקן ובמאי קולנוע וטלוויזיה יהודי. אמו של פן, איילין ריאן (נולדה ב-1928), הייתה שחקנית קולנוע נוצרייה. אחד הסרטים הידועים בהם שיחקה האם היה דרמת הפשע At Close Range, מ-1986, בו הופיעה לצידם של שני בניה, שון וכריס פן.
שון פן הוא האח האמצעי מבין שלושת האחים לבית פן. שני אחיו: המוזיקאי מייקל פן, הבכור, והשחקן כריס פן (1965–2006), הצעיר.
קריירה
הקריירה של פן החלה לצמוח עם סרט נעורים שעשה בשנת 1982. בהמשך שיחק בלא מעט סרטים לא מצליחים, וב-1989 שיחק בסרט "חטאי מלחמה" בבימויו של בריאן דה פלמה. ב-1993 שיחק בסרט המצליח "דרכו של קרליטו" וב-1995 היה מועמד לפרס אוסקר לשחקן הטוב ביותר על תפקידו בסרט "גבר מת מהלך". ב-1997 שיחק בשני סרטים מצליחים: "היא כל כך יפה", ו"המשחק". ב-1999 היה מועמד שוב לפרס אוסקר לשחקן הטוב ביותר, על תפקידו בתור אמט ריי בסרט "מתוק ומרושע". ב-2001 היה מועמד לאוסקר בשלישית על תפקידו בסרט "קוראים לי סם". פן זכה פעמיים בפרס אוסקר בקטגוריית השחקן הטוב ביותר, על תפקידו בסרט "מיסטיק ריבר" משנת 2003 וכן על גילום דמותו של הארווי מילק בסרט "מילק" משנת 2008.
שון פן משחק בעיקר בסרטי דרמה ופעולה, הוא משחק לרוב תפקידים גבריים במיוחד או אומללים במיוחד ("קוראים לי סאם", "21 גרם"). פן גם ביים מספר סרטים, שהמוכר בהם הוא "השבועה", בכיכובו של ג'ק ניקולסון.
בשנת 2016 ביים את סרטו השישי, "הפנים האחרונות", בכיכובם של חאווייר ברדם, שרליז ת'רון, ז'אן רנו וג'ארד האריס.
בשנת 2020 לוהק לתפקיד ראשי במותחן הפוליטי "Gaslit" אודות פרשת ווטרגייט, בגילומו של ג'ון ניוטון מיטשל, התובע הכללי של ארצות הברית תחת ממשלו של ריצ'רד ניקסון. הסדרה כרגע נמצאת בפוסט-פרודקשן ועתידה לעלות לשידור ברשת Starz במהלך 2022.