cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
פרשת זיוף הפרנק
שערוריית זיוף הפרנק הצרפתי פרצה בממלכת הונגריה בשנת 1925 אחרי מלחמת העולם הראשונה. שורשי הפרשה חוזרים לשנת 1923, כאשר חוגי הימין ההונגרי רצו לנקום בהסכם השלום של חוזה טריאנון בצרפת על ידי זיוף מסיבי של שטרות כסף של הפרנק הצרפתי, ובכך גם השגת כסף לעסקים האיראדנטיים שלהם (החזרת שטחי "הונגריה הגדולה" מלפני המלחמה לריבונות הונגרית). הזיוף בוצע לכאורה בידיעת החוג הפוליטי ההונגרי הגבוה ביותר, כמו ראש הממשלת הונגריה אישטוואן בתלן וראש ממשלת הונגריה לשעבר פאל טלקי. אולם לאחר מעצרם של אזרחים הונגרים שהפיצו את הפרנקים המזויפים באמסטרדם בדצמבר 1925, הסקנדל הסלים לרמה בינלאומית, ומספר מעצרים נערכו גם בהונגריה. עם זאת, הנאשמים, שהעלו טעמים פטריוטיים להגנתם, הועמדו למשפט מתון למדי. ממשלתו של בתלן דשדשה ב-1926 בגלל אחריותה לעניין, אך לבסוף נשארה בשלטון.
רקע ומטרות
הונגריה סיימה את מלחמת העולם הראשונה (1914–1918) כמפסידה. לאחר הכתבת תנאי השלום באמצעות חוזה טריאנון (4 ביוני 1920), האליטה הפוליטית של הונגריה ראתה את התיקון של התנאים של החוזה כמטרה העיקרית שלה. לפי ראייתם צרפת הייתה אחראית לנזק שספגה הונגריה במסגרת הסכם השלום. ניסיונות של רוויזיוניזם היסטורי לתיקון נעשו על ידי קציני צבא, פוליטיקאים ואישי ציבור על ידי ייצור שטרות של פרנקים צרפתיים מזויפים. המצב הכלכלי והפיננסי הלא יציב במדינה היה נוח במיוחד לזיוף. בנוסף לתמיכה הכספית בתיקון של חוזה טריאנון, הם רצו להחליש את הכלכלה הצרפתית ולהשפיע על הבחירות בצ'כוסלובקיה. השטרות המזויפים, לא מעט בגלל איכותם הירודה, לא תוכננו להחלפה בצרפת, אלא במדינות מערב אירופה אחרות, בעיקר הולנד ואיטליה.
ייצור כסף מזויף 1922–1925
הזייפנים עסקו בניסיונות זיוף הפרנק במשך שנים, כדי לנקום בצרפת. הזיוף בוצע במכון הקרטוגרפיה בבודפשט, שהיה תחת פיקוח משרד ההגנה. הכלים - מכונה, נייר, דפוס, מעטפה - הגיעו בעיקר מגרמניה ומאוסטריה. עם קבלת האמצעים הדרושים, החלו לייצר את הערך הנקוב הגדול ביותר, 1,000 פרנק. התוצאה הסופית הייתה 30,000 שטרות מזויפים מסוג "bleu et rose" של אלף פרנק, מתוכם 4,400 יצאו באיכות טובה, 9,000 באיכות בינונית ו-16,000 באיכות גרועה. שטרי הכסף הצרפתיים הכחולים-ורודים הונפקו בצרפת עוד בשנת 1890, מאפייני האבטחה של השטרות הצרפתיים באותה תקופה היו דפוס שקע או תגלִיף (באנגלית: Intaglio), הדפסה פוליכרום (רב צבעים) וסימני מים וכן נייר שטרות צרפתי טיפוסי, דק במיוחד אך חזק, דמוי סרט. יחד, הם היוו מכשול כמעט בלתי עביר בפני זייפנים. אלף פרנק מהטיפוס הזה זה הוחלף ב"Cérès et Mercure" בשנת 1929 על ידי בנק דה פראנס (Banque de France) עקב ניסיון הזיוף בהונגריה והוצא מהמחזור לחלוטין ב-1933. לאחר השלמת הזיוף, הושמדו מכונות הדפוס, לוחות ההדפסה ושאר האמצעים.
השערורייה ושחקניה
ב-14 בדצמבר 1925 כשל קולונל ההוסרים אריסטיד ינקוביץ' בהולנד בעת שניסה לפדות אלפי פרנק מזויפים בבנק. הוא ושניים מחבריו נעצרו על ידי המשטרה ההולנדית יחד עם מיליוני פרנקים מזויפים. מפיצים בהמבורג, קופנהגן ומילאנו כשלו בזה אחר זה בעקבות החקירה. הנסיך לאיוש וינדישגרץ (Windischgraetz), מזכירו, דז'ה ראבה ומפקד המשטרה הלאומית של הונגריה, אימרה נאדושי, נעצרו בהונגריה. כמו כן, נעצרו כמה אנשי צוות של המכון לקרטוגרפיה. לזיוף תרם גם שותפו של וינדישגרץ, ארתור שולצה. השערורייה הגיעה עד מהרה לחוגים גבוהים ביותר: ראש הממשלה איסטוואן בתלן כאמור וראש הממשלה לשעבר פאל טלקי, שלא הייתה לו מעורבות ישירה אך היה מודע לעניין.
המשפט ופסק הדין
בפני בית המשפט בהונגריה הכריזו הנאשמים על מעשהם כמעשה פטריוטי, שהקל בעונשם. הנסיך לאיוש ווינדישגרץ נידון לארבע שנות מאסר, חלק מהן בילה בסנטוריום ובמלונות. בן לווייתו, ארתור שולצה, נפטר בטרם עת. מפקד המשטרה אימרה נאדושי נידון ל-3 שנים וחצי, אך בינתיים קיבל חנינה מהעוצר מיקלוש הורטי ושוחרר. לאחר הטלת עונשים קלים להפליא, בנק דה פראנס הפצוע דרש פיצוי סמלי של 1 פרנק. התוצאה הסופית של המשפט לא הייתה מפתיעה במיוחד בהתחשב בנסיבות.
השלכות
שערוריית הזיוף של הפרנק גרמה לאובדן יוקרה חמור להונגריה. ממשלתו שלאחר המלחמה של בתלן ביקשה לכונן יחסים בינלאומיים טובים, שהושפעו בצורה לא נעימה מהשערוריה. אז, למשל, הגיע להונגריה שגריר חדש מצרפת כדי לנהל משא ומתן על הסכם יחסי מסחר בין צרפת להונגריה. בתחילת 1926 היה ויכוח גדול באספה הלאומית; חבר הפרלמנט טיבור פרקש גינה בחריפות את המשתתפים בשערורייה. הוא הגיש הצעה שהציעה להסמיך את ועדת החקירה הפרלמנטרית להמשיך בעבודתה והוועדה, שהוסמכה כדין, הייתה ממשיכה בעבודתה והייתה שומעת את כל המעורבים בפרשת הפרנקים תחת שבועה. תוצאת ההצבעה ב-24 במרץ הייתה שרוב גדול באספה הלאומית דחה את הצעתו של פרקש.
אסכולת אמסטרדם
אסכולת אמסטרדם היא סגנון אדריכלי המשויך לתנועת האדריכלות האקספרסיוניסטית שהתפתח בהולנד בראשית המאה ה-20. האסכולה התפתחה במשרד אדריכלות בבעלותו של אדוארד סיפרוס באמסטרדם. סיפרוס עצמו היה בעל נטיות שמרניות יותר, אך אפשר לעובדיו חופש פעולה בסגנון יצירותיהם. שלשה מעובדיו: מישל דה קלארק, יוהאן ואן דר מאי ופיאט קרמר היו מייסדי האסכולה. ב-1905 הנהיגה אמסטרדם קוד בניה לראשונה בעולם, ושכרה את יוהאן ואן דר מאי לתפקיד "יועץ אסתטתי", כדי לדאוג לאסתטיקה ולשמירת הצביון הייחודי של העיר בבנינים הנבנים בה.
הבניין הראשון המשויך לאסכולה, הוא ה-Scheepvaarthuis (בית המשלוחים) ברחוב הנסיך אנדריקה שבנייתו החלה ב-1912. כל שלושת האדריכלים השתתפו בתכנונו, והבניין הושלם ב-1928. כיום הבניין משמש כמלון ה"גרנד הוטל". מרבית המבנים שנבנו באסכולה זו נמצאים באמסטרדם, ובה התרכזו אדריכליה. בין השנים 1918-1932 יצא לאור בעיר הג'ורנל "Wendingen" ("שינוי מגמה", "מהפך") בעריכת הנדריק וידפלד שריכז את עבודות האסכולה (יצאו 116 חוברות, כמידי חודש).
מי שתייה
מי שתייה הם מים שאיכותם ודרגת ניקיונם מאפשרים את שתייתם על ידי בני אדם ללא סיכון. במרבית המדינות המפותחות מי השתייה מסופקים ישירות לבתים, לעסקים ולמפעלים באמצעות צנרת. במדינות בלתי מפותחות לחלקים גדולים מהאוכלוסייה אין גישה למי שתייה, והמים הזמינים מזוהמים על ידי פתוגנים או רעלנים.
איכות מי השתייה
רק באמצע המאה ה-19 התברר הקשר בין שתיית מים מזוהמים לבין מחלות ומגפות, כאשר זיהום מי השתייה נבע בעיקרו מזיהום מקורות המים בביוב. גם כיום, מרבית זיהום מי השתייה בעולם מקורו בחדירת שפכי ביוב למים, דבר המעלה את ריכוז הפתוגנים. בשנת 2006 נרשמו כ-1.8 מיליון מקרי מוות עולמיים בשל מי שתייה מזוהמים.
נכון לשנת 2006, ל-1.1 מיליארד מתושבי כדור הארץ אין גישה למי שתייה נקיים.
מרבית מקורות המים דורשים טיפול מסוים של המים (ניקויָם) על מנת להביא אותם לאיכות מתאימה לשתייה. היקף הטיפול תלוי באיכות המים הטבעיים ומקורם.
השיטה הבסיסית ביותר לניקוי מים היא באמצעות הרתחתם; הרתחה המתבצעת במשך מספר דקות מביאה להרג מרבית הפתוגנים במים. מאידך, פעולה זו צורכת דלק ומזהמת, וכמו כן מעלה את ריכוז המתכות, בכללם מתכות מזיקות, כגון עופרת. שיטות טיפול אחרות הן סינון המים, טיהור כימי של המים, וטיהור באמצעות קרינה אולטרה סגולה.
הפרמטרים לניקיון המים מתחלקים לשתי קטגוריות: פרמטרים כימיים/פיזיקליים ופרמטרים ביולוגיים:
גישה למי שתייה
המים מכסים 70% מפני כדור הארץ, אך רובם מלוחים ואינם ראויים לשתייה. מקורות מי השתייה הם: מקורם של מים לא-מלוחים אלה במי גשם ומשקעים אחרים (שלג, ברד), וכן בקרחונים.
מקור נוסף למי שתייה הוא באמצעות התפלה של מים מליחים והפיכתם למי שתייה.
מי השתייה מסופקים לריכוזי האוכלוסייה באמצעות מערכות צנרת, שמטרתן הבאת מי השתייה ליעדם, תוך שמירה על איכותם ומניעת זיהומם. בפועל, שיעור אובדן המים הממוצע כתוצאה מדליפות הוא 50%.
גביע הזהב 2015
גביע הזהב של CONCACAF ב-2015 הוא הטורניר ה-13 של גביע הזהב והמהדורה ה-23 של אליפות צפון אמריקה בכדורגל. הטורניר נערך בארצות הברית ובקנדה בין ה-7 ביולי ל-26 ביולי 2015, בניהול CONCACAF, הגוף המנהל של הכדורגל הצפון-אמריקני.
בתחרות זכתה נבחרת מקסיקו, בפעם השביעית בתולדותיה, לאחר שגברה על נבחרת ג'מייקה בתוצאה של 3–1 במשחק הגמר.
הרפגוס
הרפגוס, (המאה ה-6 לפנה"ס) היה מצביא מדי ששרת את אסטיאגס מלך מדי, אולם בגד בו וסייע לכורש מלך פרס.
ביוגרפיה
חייו של הרפגוס אפופים בערפילי האגדה. המקור היחיד אודות חייו הוא ההיסטוריון היווני הרודוטוס, שחי מאה שנה לאחר מכן, וכתביו נחשבים לרוב למפוקפקים.
על פי הרודוטוס. הרפגוס היה הנאמן ביותר מבין אנשיו של אסטיאגס מלך מדי. והוא אף רומז על כך שהיה קרוב משפחתו. אסטיאגס שבתו מנדנה עמדה ללדת, חלם חלום בו ראה שנכדו יסכן את ממלכתו. ועל כן מיד כשנולד הפעוט נתן אותו להרפגוס והורה עליו להרוג אותו. הרפגוס לקח את הילד לביתו אולם לא רצה להרוג אותו כיוון שחשש מנקמתה של מנדנה. על כן לקח את הילד לאיכר בשם מיתרידטס וציווה עליו להרוג אותו. אולם אשתו של מיתרידטס קינו החליפה אותו בבנה שלה שמת כבר, והיא ובעלה גידלו את הילד שגדל להיות כורש.
מרבית הסיפור הוא קרוב לוודאי אגדה. אם כי הבגידה של הרפגוס היא ככל הנראה אמת, כיוון שבכרוניקה של נבונאיד נכתב:
בהמשך סייע הרפגוס לכורש במהלך מלחמתו בקרויסוס מלך לידיה. הוא הציע לכורש להציב את חיל גמלים שלו מול חיל הפרשים הלידי שנודע באיכותו. הסוסים נבהלו מריח הגמלים ונסוגו.
מאוחר יותר לאחר דיכוי המרד של פקטיאס, יצא המפקד הפרסי מזרס למסע באסיה הקטנה במטרה להעניש את בעלי בריתו של פקטיאס. אולם הוא חלה ומת והרפגוס החליף אותו. הוא החל לכבוש את ערי איוניה. פוקאיה הותקפה ראשונה. על פי הרודוטוס, הרפגוס הסכים שהתושבים יהרסו רק אחד ממבצריהם. אולם הם הערימו עליו ונמלטו דרך הים. תושבי טאוס נמלטו באופן דומה. שאר הערים ניסו להתגונן אולם נכשלו, מלבד מילטוס שהשתעבדה מרצון. מרבית קאריה נכבשה גם היא ללא קרב. אולם כאשר ניסה לכבוש את ליקיה לקחו תושבי אחת הערים את בניהם, נשיהם, עבדיהם, ורכושם, והעלו אותם באש. לאחר מכן נלחמו נגד הפרסים עד שמתו כולם. מכאן ואילך לא ידוע דבר על הרפגוס.
ספרד באירוויזיון 2021
ספרד באירוויזיון 2021 תשתתף עם השיר "Voy a quedarme", שיבוצע על ידי הזמר הספרדי בלאס קנטו.
לפני האירוויזיון
ב-5 באוקטובר 2019, רשות השידור הספרדית הכריזה כי קנטו נבחר לייצג את ספרד באירוויזיון 2020. ב-18 במרץ 2020, איגוד השידור האירופי הכריז כי אירוויזיון 2020 יבוטל עקב מגפת הקורונה. זמן קצר לאחר ההכרזה, רשות השידור הספרדית הודיעה כי קנטו ייצג את ספרד באירוויזיון 2021, ברוטרדם, הולנד. ב-29 בדצמבר 2020, רשות השידור אישרה כי בחירת השיר תעשה באמצעות קדם פרטי בן שני שירים. שני השירים הנבחרים, "Voy a quedarme" ו-"Memoria" יצאו לאור ב-10 בפברואר 2021 על ידי רשות השידור הספרדית. הקדם נערך ב-20 בפברואר 2021, שם השיר "Voy a quedarme" זכה ב-57.99 אחוזי הצבעה.
פכתיכא
פכתיכא (בדארי/פשטו: پکتیکا) הוא אחד מתוך 34 מחוזות אפגניסטן. המחוז ממוקם בדרום אפגניסטן והוא גובל במחוזות זאבול מדרום-מערב, ע'זני ממערב וצפון, ופכתיא וח'וסת מצפון. כמו כן המחוז גובל בגבול בינלאומי עם הרפובליקה האסלאמית של פקיסטן. שטחו של המחוז 19,482 קילומטר רבוע ואוכלוסייתו מונה 434,742 איש נכון לשנת 2015.
גאוגרפיה
מבחינת הטופוגרפיה של המחוז, גבעות שינקאי היוצאות מרכס הרי הינדו-כוש עוברות מצפון למרכז פכתיכא; רכס טובא קקר עובר לאורך הגבול עם פקיסטן והדרום ודרום מערב המחוז עשוי ברובו ממישורים צחים. ישנה כמות גבוהה של גשמים בנפות דרום המחוז המטופחים לסירוגין שמשמשות בתור מרכז החקלאות המחוזי, צפון המחוז ומרכזו הרריים ברובם וישנה אוכלוסייה נוודית המתגוררת בהם. ישנם יערות טבעיים ועבים בנפת זירוק, ניקה, גאיאן וברמל. יערות אלו לא עברו גזם מרכזי לשימוש האוכלוסייה האזרחית ולכן השתמרו זמן רב.
אוכלוסייה
החלוקה האתנית/עדתית של תושבי מחוז פכתיכא מורכבת בעיקר מפשטונים, טג'יקים, ערבים, פשאי ועוד קבוצות מיעוט שונות. בפכתיכא יש מעל 1,200 פרויקטים ותשתיות לאומיות של סיוע מחוזי בעלות צפויה של מעל 10 מיליון דולר אמריקני לפיתוח המחוז. רוב העבודות במחוז מתבססות על חקלאות, הגידולים המרכזים המפותחים במחוז הם: חיטה, תירס, תרד, ואורז. מתוך המשק החי יש בעיקר כבשים, פרות, עזים.
ביטחון
השפעת הטליבאן גבוהה במחוז פכתיכא עקב הקירוב למחוז זאבול הבלתי יציב. קרבתו של המחוז אל הבירה קאבול הביא להעלאת הכוחות של צבא אפגניסטן וכוח הסיוע הביטחוני הבינלאומי במחוז. דווח גם על פעילויות של קבוצות מורדים נפרדות מהטליבאן. 11 מנפות המחוז מסווגות כמחולקות בין הממשלה האפגנית לכוחות שונים, ארבע נפות נמצאות בשליטה מלאה של הממשלה, וארבע בשליטת הטליבאן.
92 תקריות הקשורות למורדים דווחו בתקופת ינואר 2018 - פברואר 2019 (ממוצע של 1.5 אירועים בשבוע). דוגמאות לתקריות כוללות כמה אירועי ביטחון במהלך הבחירות לפרלמנט ותקיפות אוויריות שבוצעו על ידי כוחות הביטחון האפגניים והארצות הברית נגד החמושים, שגרמו גם לאבידות אזרחיות. היו בנוסף לכך אירועי פיצוץ של מטעני חבלה באזורים מאוכלסים.
תועדו 150 נפגעים אזרחיים (67 הרוגים ו-83 פצועים) בשנת 2018, המייצגים 20 קורבנות אזרחיים לכל 100,000 תושבים. זו ירידה של 6% בהשוואה לשנת 2017. הגורמים העיקריים לנפגעים אזרחיים היו מטעני נפץ, ואחריהם רצח ממוקד ופיגועים מעל פני השטח באזורים מאוכלסים. בתקופה שבין 1 בינואר 2018 - 28 בפברואר 2019, 445 אנשים נעקרו ממחוז פכתיכא. השפעה נוספת על האוכלוסייה האזרחית כוללת, למשל, את סגירת הכביש המהיר ע'נזי-פכתיכא למשך חצי שנה, וכן סגירת בתי ספר עקב עימותים בין כוחות הביטחון למורדים חמושים.
חלוקה מנהלית
מחוזות אפגניסטן מחולקות ליחידות שלטוניות בשם "נפות", להלן הנפות של מחוז פכתיכא ואוכלוסייתן.
פארק אדירונדק
פארק אדירונדק (באנגלית: Adirondack Park) הוא אזור לשימור בו נמצאים הרי אדירונדק. הפארק משתרע על פני מרבית השליש הצפוני של מדינת ניו יורק שבארצות הברית. הפארק נוסד בשנת 1892 ומשתרע על פני 24,700 קמ"ר.
הפארק כולל מעל ל-10,000 אגמים, 48,280 קילומטרים של נהרות ונחלים, ומגוון רחב של בתי גידול כולל שטחי ביצה וכ-809,371 דונם של יערות עתיקים.
הפארק הוא יעד נופש פופולרי במיוחד בקרב חובבי פעילויות חוצות כגון חובבי טיולים, סקי ומטפסי הרים.
אמזון אייר
אמזון אייר (Amazon Air), שנקראה בעבר "אמזון פריים אייר", היא חברת תעופה למטענים המובילה אך ורק חבילות של חברת "אמזון". עד לשנת 2021 החברה חכרה את כל מטוסיה מחברות תעופה אחרות. בינואר 2021 הודיעה החברה כי לראשונה בתולדותיה רכשה 11 מטוסי מטען מסוג בואינג 300–767, זאת על רקע התגברות תנועת המטענים בעולם בתקופת מגפת הקורונה. בשנת 2017, היא שינתה את שמה מ"אמזון פריים אייר" ל"אמזון אייר" כדי לבדל עצמה משירות משלוחי המל"טים של אמזון. עם זאת, הסמליל "Prime Air" נותר על מטוסיה.
תולדות החברה
בסוף 2015, אמזון החלה להפעיל טיסות מטען ניסיוניות משדה התעופה בווילמינגטון אוהיו תחת שם הקוד "פרויקט ארוסמית'". בדצמבר 2015 הודיעה חברת אמזון כי תפעיל חברת תעופה למטענים משלה לצורך הרחבת יכולותיה.
במרץ 2016 רכשה אמזון אופציות לרכישת עד 19.9 אחוזים מהמניות של חברת התעופה ATI (Air Transport International) והחלה פעילות עם 20 מטוסי מטען בואינג 767.
ב־31 בינואר 2017, אמזון הודיעה כי אמזון אייר תהפוך את נמל התעופה בסינסינטי אוהיו (CVG) למוקד מרכזי לפעילותה, זאת החל ב-30 באפריל 2017. אמזון קיבלה הנחות מס בסך 40 מיליון דולר והחלה בתכנון מבנים על שטח של 3,700 דונם, כולל מתקן מיון מטענים על שטח 280 דונם ומגרש חנייה ליותר ממאה מטוסי מטען; עלות הפרויקט על פי הערכות עולה כ-1.5 מיליארד דולר.
בדצמבר 2017 החברה, אשר פעלה בשם "אמזון פריים אייר", הודיעה על מיתוג מחדש כ"אמזון אייר", זאת כדי למנוע בלבול עם שירות משלוחי המל"טים של אמזון פריים אייר.
עד ליוני 2018 הוצבו 20 מתוך 33 מטוסי המטען של אמזון אייר בשדה התעופה סינסינטי (CVG), שאר מטוסי החברה טסים במסלולים מנקודה לנקודה ברחבי ארצות הברית ולא מבסיס יציאה קבוע. מטה חברת אמזון אייר שוכן אף הוא בשדה התעופה בסינסינטי.
צי החברה
אמזון אייר חוכרת מטוסי בואינג 737 ובואינג 767 ב"חכירה רטובה" (מטוס כולל צוות), ממספר חברות מטוסי מטען אמריקאיות.
קרחון אסטר
קרחון אסטר (באנגלית: Aster Glacier) הוא קרחון ברכס סנטינל, בהרי אלזוורת' שבאנטארקטיקה.
מוצאו של קרחון אסטר במדרון המזרחי של מסיב קראדוק.
קרחון אסטר זורם בין פסגת אלפרינג ומצוק ויליס.
קרחון אסטר נשפך אל קרחון תומאס.
מקור השם
שמו של הקרחון ניתן לו בשנת 2006 על ידי הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים.
הקרחון נקרא על שמו של ריצ'רד אסטר (Richard Aster), שהיה פרופסור לגאופיזיקה וראש המחלקה למדעי כדור הארץ באוניברסיטת מדינת קולורדו, במדינת קולורדו שבארצות הברית, אשר מחקריו באנטארקטיקה כללו מחקרים וולקנולוגיים במצפה הר הגעש הר ארבוס באי רוס. במצפה נערכים מחקרים סייסמיים, חקר קרחונים, אוקיינוסים וטקטוניים, טומוגרפיה סייסמית, וחקר מדף הקרח רוס.
אירנה, נסיכת יוון ודנמרק
אירנה, נסיכת יוון ודנמרק (ביוונית: Πριγκίπισσα Ειρήνη τας Ελλάδας και Δανίας 13 בפברואר 1904 - 15 באפריל 1974), הייתה בתו של קונסטנטינוס הראשון, מלך יוון ואשתו של הנסיך איימונה, דוכס אאוסטה.
ביוגרפיה
אירנה נולדה ב-13 בפברואר 1904 באתונה, לקונסטנטינוס הראשון, מלך יוון וסופיה, נסיכת פרוסיה, בתם של פרידריך השלישי, קיסר גרמניה וויקטוריה, הנסיכה המלכותית. אירנה בילתה את ילדותה בעיקר באתונה, אולם בקיץ היו יוצאים בני המשפחה לחופי הים התיכון, או שנסעו לבקר בגרמניה או בבריטניה.
בשנת 1927 הכריז אחיה גאורגיוס השני, מלך היוונים על אירוסיה לכריסטיאן, נסיך שאומבורג-ליפה, אחיינו של כריסטיאן התשיעי, מלך דנמרק, אולם לבסוף בוטלו האירוסין וכריסטיאן התחתן עם בת דודתו פאודורה, נסיכת דנמרק.
ב-1 ביולי 1939 התחתנה עם הנסיך איימונה, דוכס אאוסטה, ממנו נולד לה בן אחד - הנסיך אמדאו, דוכס אאוסטה.
ב-18 במאי 1941 הוכתר בעלה איימונה בארמון קווירינאלה כטומיסלב השני, מלך קרואטיה, על ידי מנהיגי תנועת האוסטאשה, שהקימו את המדינה העצמאית של קרואטיה. בשל סכסוכים על גורל דלמאטיה, ובשל חשש לביטחונו, נשאר איימונה באיטליה, ולא עבר להתגורר בקרואטיה.
ב-3 במרץ 1942 מת אחיו הנסיך אמדאו, דוכס אאוסטה במחנה שבויים בריטי בניירובי, ואיימונה ירש את התואר "דוכס אאוסטה". באותה תקופה נסעה אירנה שהייתה אחות מוסמכת לרוסיה, שם טיפלה בחיילים פצועים, וכעבור חודש חזרה לאיטליה.
ב-31 ביולי 1943 לאחר פיטורי מוסוליני, ויתר איימונה על הכתר הקרואטי, בעקבות בקשת דודנו ויטוריו אמנואלה השלישי, מלך איטליה. בספטמבר אותה שנה נכנעה איטליה לבעלות הברית, ובעקבות כך פתחה גרמניה הנאצית במבצע ציר לכיבוש איטליה, ואירנה יחד עם בנה התינוק, גיסתה ושתי אחייניותיה נשלחו למחנה מעצר באוסטריה, שם שהו עד סוף המלחמה.
לאחר ביטול המונרכיה באיטליה בשנת 1946, עזבה המשפחה את איטליה בשנת 1947 ועברה להתגורר בארגנטינה. ב-29 בינואר 1948 מת בעלה הנסיך איימונה, דוכס אאוסטה בבואנוס איירס, ובנה הנסיך אמדאו, דוכס אאוסטה ירש את תאריו.
ביוני 1948 הותר למשפחה לחזור לאיטליה, ואירנה בילתה את שארית חייה סמוך לפירנצה. ב-15 באפריל 1974 מתה אירנה בפיזולה, לאחר מאבק ארוך במחלה קשה.
אילן יוחסין
הנסיכה אירנה הייתה צאצאית של שושלות המלוכה של בריטניה,רוסיה,פרוסיה ,יוון ודנמרק,
ובת דודתו של הנסיך פיליפ, דוכס אדינבורו.
הקורפוס השביעי (בריטניה)
הקורפוס ה-7 של הצבא הבריטי היה קורפוס בריטי, אשר השתתף במלחמת העולם הראשונה ובמלחמת העולם השנייה.
הקמת הקורפוס
בשנת 1876 הוחלט על הקמת 8 קורפוסים, ומטה הקורפוס ה-7 הוצב ביורק, והוא כלל יחידות מיליציה אנגליות ואיריות.
מלחמת העולם הראשונה
ב-14 ביולי 1915 הוקם הקורפוס ה-7 כחלק מהארמייה השלישית, והוא הועמד בפיקודו של תומאס סנואו. הקורפוס לחם במהלך הקרב על הסום, ובשנת 1917 הוא לחם בקרב אראס ובקרב קמברה. בשנת 1918 לחם הקורפוס במתקפת האביב, ובאפריל 1918 פורק הקורפוס.
מלחמת העולם השנייה
ביולי 1940 הוקם מחדש הקורפוס ה-7, על מנת להתכונן לפלישה גרמנית לבריטניה. הקורפוס פורק בדצמבר של אותה שנה ועל בסיסו הוקם הקורפוס הקנדי.
וילהלם השלישי, רוזן הסן העילית
וילהלם השלישי, רוזן הסן העילית (בגרמנית: Wilhelm III., „der Jüngere“, Landgraf von Hessen ; 8 בספטמבר 1471–17 בפברואר 1500) היה רוזן הסן העילית בין השנים 1483–1500, ומקום מושבו היה במרבורג.
ביוגרפיה
וילהלם נולד ב-8 בספטמבר 1471, להיינריך השלישי, רוזן הסן העילית ולאנה מקצנלבוגן. בשנת 1483 מת אביו, ווילהלם ירש את נחלותיו, אולם מכיוון שהיה עדיין קטין, שימש דודו, הארכיבישוף הרמן הרביעי מקלן והנס הופמן מדרנברג כאפוטרופסים עד 1489.
בעזרת ההכנסות הרבות של המדינה יכול וילהלם לרכוש בשנת 1492 חצי מהלורדות של אפשטיין (כולל אזור לנדכן) ובשנת 1493 לרכוש גם את החלק העיקרי של קלינגנברג אם מיין.
בשנת 1498 הוא התחתן עם אליזבת מפפאלץ, רוזנת הסן, בתו של פיליפ, הנסיך הבוחר מפפאלץ, אולם לא היו לו ילדים ממנה.
טויוטה AE85
טויוטה AE85 (באנגלית: Toyota AE85, קרויה גם: Toyota Corolla Levin, Toyota Sprinter Trueno, Toyota Corolla DX) היא מכונית קופה, מתוצרת יצרנית הרכב היפנית טויוטה אשר יוצרה בין השנים 1983–1987 ביפן.
היינריך הארבעה עשר, נסיך רויס הקו הצעיר
היינריך הארבעה עשר, נסיך רויס הקו הצעיר (בגרמנית: Heinrich XIV Fürst Reuß jüngere Linie; 28 במאי 1832 - 29 במרץ 1913) היה נסיך רויס הקו הצעיר בין השנים 1867–1913.
ביוגרפיה
היינריך נולד ב-28 במאי 1832 בקובורג, דוכסות סקסוניה-קובורג-גותה, להיינריך השישים ושבעה, נסיך רויס הקו הצעיר ולאדלהייד, נסיכת רויס-אברסדורף, בתם של היינריך החמישים ואחד, נסיך רויס-אברסדורף והרוזנת לואיזה פון הוים.
בשנת 1867 מת אביו, והיינריך ירש את נחלותיו ותאריו.
בשנת 1869 הוא ייסד את עיטור צלב הכבוד של רויס, (דה:Reußisches Ehrenkreuz) ובשנת 1897 הוא העניק מדליית זהב לשירות מצוין (דה:Goldenen Verdienstmedaille).
ב-29 במרץ 1913 מת היינריך בשלייץ, ובנו היינריך העשרים ושבעה, נסיך רויס הקו הצעיר ירש את נחלותיו ותאריו.
משפחתו
ב-14 בפברואר 1890 הוא התחתן בשנית בנישואים מורגנטיים בגרה עם פרדריקה גראייץ, בתם של יוהאן פיליפ גראייץ ואוגוסטה נייס, ממנה נולד לו בן אחד:
מוטורקאר טנדר
מוטורקאר טנדר (באנגלית: MotorCar (trucks)) הוא טנדר בתצורת תלת אופן אשר יוצר על יד יצרנית הרכב היוונית MotorCar בין השנים 1967–1971.
"מוטורקאר"
דגם ה"מוטורקאר (טנדר)" היה מהדגמים הקטנים בקטגוריה שלו, אם כי "מקצועית" בלט באיכות העיצוב והבנייה שלו.
הדגמים השתמשו בשלדה שפותחה על ידי "MotorCar" בשתי גרסאות באמצעות מנועי פולקסווגן ופורד גרמניים, בהתאמה.
על פי הסיווג שלהם, שני הדגמים יכלו לשאת באופן חוקי רק 350 ק"ג, אם כי בפועל הם העמיסו עד 2 טון על ידי המשתמשים שלהם.
ננסי דרו (סדרת טלוויזיה)
ננסי דרו (באנגלית: Nancy Drew) היא סדרת טלוויזיה אמריקאית מסוגת דרמת מתח לנעורים שפותחה על ידי היוצרים ג'וש שוורץ וסטפני סאבאג' ומבוססת על דמותה של ננסי דרו מאת אדוארד סטרטמאייר. בינואר 2019 רשת "The CW" הזמינה פיילוט לסדרה, ובמאי 2019 הזמינה הרשת את הסדרה.
עונתה הראשונה של הסדרה עלתה לשידור ב-9 באוקטובר 2019, ובישראל, היא עלתה לשידור ב-18 בפברואר 2020 בערוץ Yes Drama. בינואר 2020, הסדרה חודשה לעונה שנייה שעלתה לשידור ב-20 בינואר 2021, ובישראל, היא עלתה לשירות YesVOD ב-25 בינואר 2021, ולערוץ Yes Drama ב-25 בפברואר 2021. ב-22 במרץ 2022, נמסר כי הסדרה חודשה לעונה רביעית ואחרונה.
תקציר העלילה
לאחר שסיימה את התיכון, הבלשית בת ה-18, ננסי דרו, מוכנה ליהנות מהקיץ האחרון שלה בעיירה הקטנה בה גדלה כל חייה לפני שתעזוב לאוניברסיטה, אך כאשר מתרחשת טרגדיה משפחתית שמאלצת אותה לדחות את עזיבתה לעוד שנה, ננסי מוצאת את עצמה מעורבת במקרה רצח אפל בעל אלמנטים על-טבעיים שרק מדרבנים אותה להמשיך לחקור עד שהיא חושפת סודות איומים שהוסתרו במשך זמן רב.
פיתוח
מאז שנת 2015 אולפני "CBS Television Studios" ניסו לעבד את סדרת הספרים של ננסי דרו לסדרת טלוויזיה. האולפנים צילמו פרק פיילוט לסדרת טלוויזיה שנקראה "דרו", שהציג את ננסי דרו כמבוגרת בגילומה של שרה שאהי שעובדת עבור משטרת ניו יורק. האולפנים לא היו מרוצים מהתוצאה ונטשו את הפרויקט. שנה לאחר מכן, רשת "NBC" החלה לפתח פרויקט חדש, שוב עם גרסה מבוגרת יותר של ננסי דרו, שכעת הייתה סופרת שעיבדה את הרפתקאותיה לספרים שכתבה, אך שוב הוחלט לגנוז את הפרויקט. ב-7 בספטמבר 2018, נודע שצמד היוצרים ג'וש שוורץ וסטפני סאבאג' מפתחים פרויקט חדש המבוסס על סדרת הספרים עבור רשת "The CW", ושלא כמו בשני הניסיונות הקודמים, גרסתם של השניים לדמותה של ננסי דרו תאמה והתבססה באופן מדויק יותר לשל זאת הספרותית.
ב-23 בינואר 2019, "The CW" הודיעה רשמית שהזמינה פיילוט מצמד היוצרים. חודש לאחר מכן, המפיקה מלינדה סו טיילור הצטרפה לצוות ההפקה. באפריל 2019, נשיא "The CW", מארק פדוביץ', חשף בריאיון שהסדרה תכלול אספקטים על-טבעיים. דבר זה מסמל חידוש רציני עבור דמותה של ננסי דרו מכיוון שעד כה, בכל תעלומה שננסי חקרה שנרמזו בה לכאורה אלמנטים על-טבעיים; שורש הפתרון למעשה היה נעוץ בהסבר רציונלי. ב-7 במאי 2019, הרשת הזמינה את הסדרה באופן רשמי.
ב-3 בפברואר 2021, הסדרה חודשה לעונה שלישית, שעלתה לשידור ב-8 באוקטובר 2021. ב-22 במרץ 2022, נמסר כי הסדרה חודשה לעונה רביעית. ב-26 באוקטובר 2022, נמסר כי עונה זו תהיה עונתה האחרונה של הסדרה.
ליהוק
ב-14 בפברואר 2019, השחקנית קנדי מקמאן, שהחלה את הקריירה שלה אז, לוהקה לדמותה של ננסי דרו, והפכה לשחקנית השביעית המגלמת את הדמות. באותו היום, לאה לואיס לוהקה לדמותה של ג'ורג' פיין, שבעיבוד זה, תהיה צעירה עקשנית ומרדנית עם קונפליט נגד ננסי.
לאחר מכן, טונג'י קאסים לוהק לדמותו של נד ניקרסון, בן זוגה של ננסי, ומדיסון ג'ייזאני ואלכס סקסון לוהקו לדמויותיהם של בס מרווין ואייס, דמות שנוצרה עבור הסדרה; בהתאמה.
ב-15 במרץ 2019, פרדי פרינז ג'וניור לוהק לדמותו של קרסון דרו, אביה של ננסי. פרינז ג'וניור חשף שבמהלך הסדרה, יחסיו עם ננסי לא יהיו אידיאליים כרגיל, וישברו את הדימוי של מערכת היחסים המושלמת בין אב לבתו. שלושה ימים לאחר מכן, אלווינה אוגוסט לוהקה לדמותה של הבלשית קארן הנט.
צילומים
צילומי העונה הראשונה החלו ב-22 ביולי 2019, והתעתדו להסתיים ב-7 באפריל 2020, בוונקובר, קולומביה הבריטית. ב-12 במרץ 2020, הצילומים הופסקו עד להודעה חדשה בעקבות התפרצות מגפת הקורונה. עם זאת, ב-14 באפריל 2020, חודש לאחר הפסקת הצילומים נחשף כי פרקו השמונה-עשר של העונה ישמש כפרק סיום העונה הנוכחית.
צילומי העונה השנייה החלו ב-29 בספטמבר 2020, והופסקו שוב בעקבות עיכוב בבדיקות לגילוי תחלואה במגפת הקורונה; עם זאת, הצילומים התחדשו שבוע לאחר מכן.
צילומי העונה השלישית החלו ב-13 ביולי 2021, והסתיימו ב-9 בדצמבר 2021. צילומי העונה הרביעית החלו ב-19 ביולי 2022, והסתיימו ב-15 בדצמבר 2022.
רומנים
ב-31 במרץ 2020, יצא לאור רומן נלווה לעלילת הסדרה בשם "Nancy Drew: The Curse", שנכתב על ידי הסופרת מיקול אוטסו ומשמש כפריקוול לאירועיה.
ספין אוף
ב-28 באוקטובר 2020, הוכרז נמסר כי רשת "The CW" שוקדת על פיתוח סדרת הספין אוף "טום סוויפט". הסדרה מבוססת על סדרת ספרים בשם זהה ונוצרה על ידי מלינדה סו טיילור, נגה לנדאו וקמרון ג'ונסון. ב-26 בינואר 2021, נמסר על ליהוקו של טיאן ריצ'רדס לדמותו של סוויפט, לאחר שהופיע לראשונה במהלך עונתה השנייה של "ננסי דרו". ב-8 בפברואר 2021, הוכרז כי על בימוי פרק הפיילוט יהיה אמון הבמאי רובן גרסיה. ב-11 במאי 2021, נמסר על ליהוקו של לוואר ברטון לדמותו של בראקלי, בינה מלאכותית ועוזרו של סוויפט. ב-30 באוגוסט 2021, נמסר כי הסדרה הוזמנה רשמית ועתידה לעלות לשידור במהלך עונת השידורים של 2021–22. בפברואר 2022, נמסר על ליהוקה של אשלי מארי לדמותה של זנזי פולרטון, ושל מרקיז וילסון, אפריל פרקר ג'ונס ואלברט מוואנגי לדמויותיהם של אייזק וגה, לוריין סוויפט ורואן, בהתאמה. במרץ 2022, נמסר על ליהוקה של וורד הורטון לצוות השחקנים המשני, ונודע כי הסדרה תעלה לשידור ב-31 במאי 2022.
Loco Loco
Loco Loco (בעברית: לוקו לוקו) הוא שיר של הלהקה הסרבית "הוריקן". השיר יצג את סרביה באירוויזיון 2021.
באירוויזיון
ב-1 במרץ 2020, הוריקן ניצחו בקדם הסרבי לאירוויזיון 2020 עם השיר "Hasta la Vista". ב-18 במרץ 2020, איגוד השידור האירופי הכריז כי אירוויזיון 2020 יבוטל עקב מגפת הקורונה. ב-17 בדצמבר 2020, רשות השידור הסרבית הודיעה כי הוריקן ייצגו את סרביה באירוויזיון 2021. ב-22 בפברואר 2021, נחשפה כותרת השיר, "Loco Loco". ב-20 במאי 2021, הן ביצעו את השיר בחצי הגמר השני של התחרות, והגיעו למקום השמיני עם 124 נקודות. ב-22 במאי, בגמר התחרות, הגיעה הלהקה למקום ה-15 עם 102 נקודות.
פריקלס (מחזה)
פריקלס (באנגלית: Pericles, Prince of Tyre, פריקלס, נסיך צור) הוא מחזה שנכתב לפחות בחלקו על ידי המחזאי האנגלי ויליאם שייקספיר למרות שלא ידוע בוודאות בעיקר משום שהמחזה לא הופיע במהדורת הפוליו הראשונה של שייקספיר. ההנחה המקובלת היא ששייקספיר כתב את המחזה ביחד עם המחזאי האנגלי ג'ורג וילקינס. שייך לקבוצת המחזות האחרונים של שייקספיר. המחזה תורגם לעברית בידי דורי פרנס.
תקציר העלילה
המחזה מתחיל שפריקלס, נסיך צור מקבל על עצמו אתגר לפתור חידה ולזכות בבתו של אנטיוכוס מלך אנטיוכיה. בשלב זה מסופר לנו שיופייה כל כך גדול עד שאפילו אנטיוכוס מקיימם איתה יחסים של גילוי עריות, וכדי להיפטר מכל המחזרים, הוא פיתח להם חידה שרק מי שיפתור אותה יוכל לשאת את בתו, ובמידה שמישהו נכשל הוא מוצא להורג. פריקלס, בנוכחות המלך ובתו פותר את החידה ומגלה את הסוד של גילוי העריות ובעקבות זאת פריקלס מבין שהוא בסכנה ובורח לצור. בצור, מקבל פריקלס את תפקיד ניהול הממשל עבור שליט צור, הליקנוס. בדיוק שמגיע לפריקלס רוצח כדי לחסל אותו הוא מפליג לתרשיש. בתרשיש באותה תקופה היה רעב כבד ושליט העיר חשב שפריקלס מעוניין לנצל את המצב ולהכריז מלחמה על תרשיש. אך פריקלס ממהר להרגיע אותו ואומר לו שהידיעות על הרעב הגיעו עד צור ויש לו בספינה מספיק תבואה כדי להציל את תרשיש. לאחר שפריקלס מציל את תרשיש הוא מפליג שוב, אך ספינתו נטרפת ליד פנטפוליס ולא ניצל איש חוץ ממנו. דייגים מצליחים למשות את שריונו כדי שיוכל להשתתף בתחרויות שנערכות לכבוד הנסיכה תאיס, בתו של מלך פנטופוליס, סימונידס. פריקלס מנצח חמישה לוחמים וזוכה בפרס הראשון ופריקלס ותאיס מתחתנים. באותו זמן הגיעו ידיעות שמלך אנטיוכיה ובתו מתו ומתכוונים להמליך את הליקנוס כמלך צור, אלא אם כן פריקלס יחזור תוך שנה, ופריקלס מחליט לחזור. במהלך הפלגתו חזרה נמסר לו שתאיס מתה כאשר היא ילדה. הארון שלה נזרק לים עד לפסוס ושם רופא בשם צרימון מגלה את הארון ומגלה שתאיס לא מתה ומצליח להחיותה. תאיס הופכת לכוהנת במקדש של האלה דיאנה. פריקלס השאיר את בתו מרינה בתרשיש אצל זוג ידידיו קלאון ודיוניזה, והפליג לצור. אחרי שנים מרינה הופכת לנערה יפהפייה וחכמה ודיוניזה מקנאת כי מרינה עולה על בתה, פילוטן ביופייה וחוכמתה ולכן היא מצווה על משרתה, לאונין, להרוג את מרינה. אך לפני שאונין מספיק להרוג את מרינה שודדי ים חוטפים אותה ומוכרים אותה לבית בושת במיטלין. יום אחד פריקלס בא לתרשיש כדי לבקר את בתו ומשאיר את אסקנס, מאצילי צור לשליט צור. דיוניזה משקרת לפריקלס שהיא מתה ממחלה וגם מכינה מצבה מזויפת, פריקלס מבקר במצבה וחוזר לצור. בעלי בית הבושת במיטלין, וביניהם ליסימכוס, מושל מיטלין מרחם על מרינה ומתיר לה לעבוד כמורה, שחקנית וזמרת. בדרכו לצור, פריקלס, מגיע למיטלין בגלל רוח שדחפה את ספינתו ולליסימכוס נודע שפריקלס איבד את בתו ואשתו ושהוא מתאבל עליהם כבר 3 חודשים. ליסימכוס מביא אותו למרינה כדי שתנסה לנחם אותו. מרינה, בלי שהיא יודעת שהיא מדברת עם אביה, מספרת לו שהיא מבינה את צערו והיא מספרת לו את הסיפור שלה ופריקלס מבין שזאת בתו האבודה והם מתחבקים. מאוחר יותר שפריקלס הולך לישון, נתגלה לפניו האלה דיאנה שאומרת לו להקריב קורבן במקדשה שבאפסוס ואז לספר לכוהנת שם כיצד איבד את אשתו. פריקלס אכן עושה כך וברגע שהוא מספר לכוהנת את סיפורו היא מבינה שזה בעלה האבוד ושניהם מתחבקים. מרינה נישאת בסוף לליסמכוס והם הופכים ביחד לשליטי צור. פריקלס ותאיס מושלים בפנטפוליס לאחר שאביה של תאיס, המלך סימונידס, נפטר.
נדין ביילר
נדין ביילר (בגרמנית: Nadine Beiler; נולדה ב-27 במאי 1990) היא זמרת אוסטרית.
ביוגרפיה
ביילר נולדה בעיירה בטירול לאב רופא ואם מעסה.
מהילדות המוקדמת החלה לעסוק במוזיקה ולשיר בחתונות.
ב-2007 זכתה בתוכנית הכישרונות "Starmania" שם שרה בין היתר את השירים Over the Rainbow ו"My Number One" שזכה באירוויזיון 2005, באותה שנה יצא הסינגל הראשון שלה "Alles was du willst" ולאחר מכן גם אלבומה הראשון.
ב-2011 השתתפה בתחרות הלאומית לנציגות אוסטריה לאירוויזיון עם השיר "The Secret Is Love" ולקחה את המקום הראשון.
באירוויזיון היא עלתה לגמר וסיימה במקום ה-18.
משוואה דיפרנציאלית סטוכסטית
משוואה דיפרנציאלית סטוכסטית היא משוואה דיפרנציאלית שבה לפחות אחד מהמשתנים הוא תהליך סטוכסטי. משוואה דיפרנציאלית סטוכסטית משמשת במודלים בפיזיקה סטטיסטית ובמתמטיקה פיננסית בהם ישנו שינוי שמתנהג בצורה סטטיסטית. בדרך כלל השינוי מתנהג כמו נגזרת של התנועה הבראונית אולם, ייתכן כי התהליך הסטוכסטי מתנהג בצורה שונה.
רקע
העבודות הראשונות על משוואות דיפרנציאליות סטוכסטיות החלו בתיאור התנועה הבראונית על ידי לואי בשלייה ב-1900 עבודתו Théorie de la Spéculation (התאוריה של הספקולציה) ועל ידי אלברט איינשטיין במאמרו בשנת הפלאות על התנועה הנדרשת מהתורה הקינטית המולקולארית של החום ושל חלקיקים קטנים השוהים על פניו של נוזל במנוחה בו תיאר את תנועת הגזים וחלקיקי אבק בתוך נוזל.
את עבודתו של בשלייה המשיך הפיזיקאי פול לנז'בן. בהמשך קיושי איטו ורוסלן סטרטונוביץ' הציבו בסיס מתמטי מוצק יותר למשוואות אלו.
תיאור משוואה דיפרנציאלית סטוכסטית
משוואה דיפרנציאלית כללית מסדר ראשון מתוארת בדרך כלל בצורה:
כאשר B מתאר תנועה בראונית סטנדרטית. על מנת לפתור את המשוואה ניתן לבצע אינטגרציה בשני האגפים כך שפתרון לX_t יהיה סכום של שני אינטגרלים. הראשון הוא אינטגרל של משתנה רגיל שניתן לחשבו על ידי אינטגרל לבג והביטוי השני  הוא אינטגרל לפי משתנה סטוכסטי אותו לא ניתן לחשב כאינטגרל רגיל אלא כאינטגרל סטוכסטי, בדרך כלל משתמשים באינטגרל איטו לצורך זה.
מקרה פרטי של המשוואה הזו שמשמשת במידול של מכשירים פיננסית ושווקים בשוק ההון היא תנועה בראונית גאומטרית שמקיימת את המשוואה.
גאווין המילטון (צייר)
גאווין המילטון (באנגלית: Gavin Hamilton; 1723 – 4 בינואר 1798) היה צייר נאו-קלאסי סקוטי, סוחר עתיקות וארכאולוג.
ביוגרפיה
נולד בלנרקשייר, סקוטלנד, בשנת 1723. בשנת 1744 נסע לאיטליה, שם השתלם בסטודיו של אגוסטינו מסוצ'י. מ-1748 עד 1750 הרבה לבקר עם חבריו בנאפולי ובוונציה. בשובו לבריטניה עסק מספר שנים בציור דיוקנאות בלונדון (1751–1756). בסוף אותה תקופה חזר לרומא. הוא חי שם בארבעת העשורים הבאים, עד מותו ב-1798.
מלבד כמה דיוקנאות של חברים, רוב ציוריו, רבים מהם גדולי ממדים, הוקדשו לנושאים יוונים ורומיים קלאסיים. היצירה הנודעת ביותר שלו היא מחזור של שישה ציורים מהאיליאדה של הומרוס, שנועדו להטביע בצופה רושם מקביל לפאר האפי של שירת הומרוס הכתובה.
המילטון היה גם סוחר אמנות וארכאולוג. בשנים 1769–1771 ערך חפירות בווילה של הקיסר אדריאנוס בטיבולי, בתחילה כדי להשיג שיש מתאים עבור האומן שהועסק על ידיו בשחזור פסלים. החופרים שלו פתחו מחדש את מוצאו של אזור ביצה נמוך ו"אחרי כמה שבועות של עבודה מתחת לאדמה לאור מנורות בתוך מים בוציים עד הברכיים" שלפו פסלים מתוך הבוץ, לשם הושלכו מאות שנים קודם לכן. משנת 1771 חפר המילטון אתרים נוספים בסביבות רומא: טור קולומבארו של הקרדינל פלביו צ'יג'י ב-1771, אלבנו ב-1772, מונטה קגנולו ב-1772 אוסטיה ב-1774, וילה פונסקה בגבעת צ'ליו ברומא, ברומא ווקיה (Roma Vecchia) ועוד.
בתקופה שבה שחזורים לפסלים רומיים עתיקים וליטוש מחדש של משטחי שיש שלמים עדיין היו נוהג נפוץ, שמר המילטון על מוניטין של אדם ישר שלא עסק בצורה מוגזמת בשחזור פסלים שעברו דרך ידיו. המילטון מכר רבות מיצירות האמנות ששיחזר ללקוחותיו הבריטים, מהם בני אצולה במהלך הטיול הגדול באירופה, ובעיקר לאספן צ'ארלס טאונלי, שאליו כתב: "הרכישה היקרה ביותר, שאדם בעל טעם מעודן יכול לעשות, היא פיסת פיסול יווני משובח", ולוויליאם פטי, הרוזן השני של שלבורן, לימים בית לנסדאון, לונדון. בשנת 1771 גילה המילטון את "אגרטל ווֹריק" בווילה אדריאנה. הוא מכר אותו לוויליאם המילטון, השגריר הבריטי בנאפולי.
גאווין המילטון פעל יחד הצייר והארכאולוג ג'ובאני בטיסטה פיראנזי בחשיפה ובסחר בעתיקות. המילטון היה יועץ של אנטוניו קנובה כשזה היה עדיין פסל צעיר, אחרי שנפגשו בארוחת ערב בדצמבר 1779 בביקורו הראשון של קנובה ברומא.
המילטון נידב פריטים למוזיאון של הוותיקן, שכן האפיפיור היה זכאי לקבל שליש מכל ממצאי החפירות והייתה לו הסמכות לאסור ייצוא של אוצרות יוצאי דופן. בנוסף, המילטון שילם לבעלי קרקעות עבור זכויות חפירה, וכך שמר איתם על יחסים טובים.
הוא מת ברומא ב-4 בינואר 1798.
אגם האלשטאט
אגם האלשטאט (בגרמנית: Hallstätter See) הוא אגם הנמצא בזאלצקמרגוט, אוסטריה, בקצה הצפוני של רכס הרי ה Dachstein. שטחו המשוער 8.5 קמ"ר, אורכו 7.75 ק"מ, רוחבו המרבי 2.3 ק"מ ועומקו המרבי 125 מטרים. האגם הוא אתר תיירותי פופולרי, במיוחד עבור צוללנים. פעילויות נוספות לחופי האגם הן דיג ושייט.
הכפר האלשטאט נמצא בחופו הדרום מערבי של האגם. במרכזו כיכר השוק המוקף בבתים מסורתיים, בצמחייה עשירה, ברובע הרומי ובכנסייה האוונגלית.
ד"ר לוק
לוקאס גוטוואלד (באנגלית: Lukasz Gottwald; נולד ב-26 בספטמבר 1973), המוכר בשם הבמה שלו ד"ר לוק (Dr. Luke), הוא מפיק, פזמונאי ונגן יהודי-אמריקאי.
לוק החל את הקריירה שלו ב-1997, כשהחל לנגן בתזמורת התוכנית הטלוויזיה סאטרדיי נייט לייב שם ניגן במשך עשר שנים.
ב-1999 החל ליצור רמיקסים, וב-2001 החל להפיק. במהלך הקריירה שלו הפיק וכתב סינגלים מצליחים לאמנים ידועים, בהם בריטני ספירס, הבקסטריט בויז, קייטי פרי, קאשה, אבריל לאבין, מיילי סיירוס ו-B.o.B.
סינגלים
2011 2012 2013 2014 2016
פדריקו ברבה
פדריקו ברבה (באיטלקית: Federico Barba; נולד ב-1 בספטמבר 1993 ברומא שבאיטליה) הוא כדורגלן איטלקי המשחק בעמדת הבלם בקבוצת קומו מהסרייה ב'.
קריירת מועדונים
ברבה שיחק בקבוצות גרוסטו, אמפולי, שטוטגרט, ספורטינג חיחון, קייבו ורונה, ריאל ואיאדוליד, בנוונטו ופיזה.
ב-1 באוגוסט 2023 חתם בקומו מהסרייה ב'.
פטרישיה קייזר
פטרישיה קייזר (בגרמנית: Patricia Kaiser; נולדה ב-13 ביוני 1984) היא אתלטית, מנחה ודוגמנית אוסטרית.
ביוגרפיה
היא נבחרה למיס אוסטריה לשנת 2000 בהיותה בת חמש עשרה, בכך נהייתה למיס אוסטריה הצעירה ביותר בהיסטוריה, היא ייצגה את אוסטריה במיס עולם באותה שנה.
לאחר מכן החלה לעסוק בדוגמנות ודיגמנה למספר חברות אופנה.
בשנת 2004 זכתה באליפות אוסטריה בהטלת כידון.
ב-2009 הייתה חברה במשלחת האוסטרית ל-"European Cup Combined Events", תחרות אירופאית לאתלטיקה קלה.
בשנת 2005 השתתפה בעונה הראשונה של הגרסה האוסטרית של "רוקדים עם כוכבים" והודחה רביעית.
ב-2011 השתתפה בקדם האירוויזיון האוסטרי עם הדואט "There Will Never Be Another You" ביחד עם הזמר לאו אברר, הם עלו לגמר ובמר דורגו במקום ה-9.
כשחקנית היא הופיעה ב-2009 בפרק של סדרת המשטרה "SOKO Donau" וב-2012 בפרק של הסדרה "Tom Turbo".
ישעיה אורנשטיין
רבי ישעיה אורנשטיין, (תקצ"ו, 1836 - י"ט בחשוון תרס"ט, נובמבר 1908) היה מראשי היישוב היהודי בירושלים במאה ה-19, ממקימי השכונות החדשות בעיר, מייסד וראש ישיבת "אוהל משה". היה שד"ר, חסיד חב"ד וממונה על כולל חב"ד.
ביוגרפיה
נולד בצפת, בנם של רבי אורי אורנשטיין ומרת זיסל בת רבי יצחק מינקובסקי, ה"קרן אורה". אביו היה ממשפחת הרב מרדכי זאב אורנשטיין, רבה של לבוב. עלה לארץ ישראל מהעיירה זאטל שליד סלונים בשנת תקצ"ד יחד עם סבו הרב משה וואלאברניק. סבו נרצח בעת הביזה הגדולה בצפת יחד עם שניים מדודיו.
בהיותו בן חצי שנה אירעה רעידת האדמה בצפת, אמו שהייתה באותם רגעים מחוץ לביתה, ניצלה יחד עם התינוק הקטן שהחזיקה בידיה, אך שתי אחיותיו הגדולות נקברו תחת ההריסות ונפטרו. בשנת תר"א עברה משפחתו לחברון. אביו נסע בתקופה זו כשד"ר מטעם כולל חב"ד. בשנת תר"ו חזר אביו לארץ ישראל והמשפחה התיישבה בירושלים.
נישא לצפורה בת הרב משה ריבלין ("מגיד"). עוד בהיותו צעיר התמנה לממלא מקום אביו כסופר ומזכיר כולל חב"ד, ומאוחר יותר התמנה לממונה הכולל. לצד היותו חסיד חב"ד, פעל יד ביד עם הפרושים, ועבד בשיתוף פעולה עם הרב יוסף זונדל מסלנט.
הוא היה ממייסדי השכונות מאה שערים ובית יעקב. הוא נמנה עם חברי הוועד הראשון במאה שערים.
בהגיע הרב משה יהושע יהודה לייב דיסקין לירושלים היה ממקורביו. בהסכמתו הקים יחד עם בנו רבי יעקב אורנשטיין ישיבה על שמו של הרב דיסקין, ישיבת אהל משה ועמד בראשו.
נמנה עם המתנגדים התקיפים להיתר המכירה, ובשנת 1889 פרסם ב"החבצלת" מכתב גלוי תקיף נגד הרבנים שצידדו בהיתר המכירה.
היה בין מייסדי החברה לקניית אדמת יריחו - מיזם משנת תרל"ב (1872) לקניית אדמות כיכר הירדן ליד יריחו מידי השלטונות העות'מאנים לצורך הקמת יישוב יהודי.
עסק גם במסחר באתרוגים, ונסע לשם כך מספר פעמים לרוסיה.
בערוב ימיו שכל את בנו היחיד רבי יעקב, יד ימינו בהנהלת כולל חב"ד וישיבת אוהל משה. תקופה קצרה לאחר מכן נפטר.
משפחתו
נינו הרב יצחק אביגדור אורנשטיין היה רב הכותל הראשון, ממגיני הרובע היהודי ומחלליו.
ננסי דופרי
ננסי דופרי (באנגלית: Nancy Hatch Dupree; 3 באוקטובר 1927–10 בספטמבר 2017) הייתה היסטוריונית אמריקאית-אפגנית שהתמקדה בעיקר בהיסטוריה של אפגניסטן המודרנית. היא הייתה מנהלת מרכז אפגניסטן באוניברסיטת קאבול ומחברת חמישה ספרים אותם כתבה בזמן שחקרה את ההיסטוריה של אפגניסטן מ-1962 ועד סוף שנות ה-70. היא כתבה על התיירות וההיסטוריה של באמיאן, קאבול, קנדהאר, הראת, מזר-י- שריף ועוד. היא כונתה בחיבה "הסבתא של אפגניסטן", לאחר שבילתה יותר מחייה שם או עם אפגנים מחוץ לאפגניסטן.
ביוגרפיה
האץ' סיימה את לימודיה בברנרד קולג' ב-1949. לאחר מכן היא נסעה לאוניברסיטת קולומביה כדי ללמוד סינית. היא עשתה את התואר השני שלה באמנות סינית באוניברסיטת קולומביה.
היא נישאה לראשונה לקצין מודיעין אמריקאי, אלן ד. וולף, שהוצב בציילון (היום סרי לנקה ), מאוחר יותר עברה עם בעלה לרפובליקה העיראקית הראשונה, לאחר מכן לפקיסטן, ולבסוף לממלכת אפגניסטן ב-1962.
דופרי הגיעה לראשונה לאפגניסטן ב-1962 כאשתו של דיפלומט. זמן קצר לאחר מכן היא כתבה את המדריך הראשון באנגלית לפסלי בודהה בבאמיאן. מספר שנים מאוחר יותר, היא פגשה את לואי דופרי, שהיה ארכאולוג נודע וחוקר התרבות וההיסטוריה של אפגניסטן. השניים התאהבו והתחתנו לאחר שהתגרשו מבני זוגם לשעבר, ונישאו בארמון באג-ה באלה בשנת 1966.
לאחר הפלישה הסובייטית לאפגניסטן ב-1979, ננסי נאלצה לעזוב את המדינה, בעוד לואי נשאר באפגניסטן. במקום לחזור לארצות הברית, היא עברה למחנה פליטים בפשוואר, פקיסטן. לואי נעצר בסופו של דבר בחשד שעבד עבור סוכנות הביון המרכזית כמרגל. לאחר שחרורו הצטרף לננסי בפשוואר. בזמן שהותה במחנה הפליטים, ננסי הבינה את הפוטנציאל של אובדן מסמכים ייחודיים על אפגניסטן אם אלו יאבדו או ייהרסו לנצח. על מנת לשמר את היצירות הללו, היא ולואי הקימו את הגוף המתאם של הסוכנות לסיוע באפגניסטן (ACBAR). הם החלו לאסוף מסמכים ממשלתיים וגם לא ממשלתיים הקשורים להיסטוריה של המדינה, לתרבות, למלחמה הסובייטית-אפגניסטן, למוג'הדין ולטליבאן. ננסי אמרה שבביזה שהחלה לאחר הפלישה הסובייטית, נמכרו ספרים רבים ששווים לא יסולא בפז כדי לשמש לדלק. מספר רב של ספרים נמכרו גם לפי משקל כדי שישמשו לעטיפת מזון. לפי ה"אקונומיסט", "יכולת הרשת שלה הייתה כל כך ידועה לשמצה שפעם אחת פנה אליה, כדי לראות אם היא יכולה לעזור עם אישורים לחפור מנהרות בקאבול, אוסמה בן לאדן הצעיר".
לאחר שכוחות הקואליציה עברו לאפגניסטן ב-2001, ננסי לא חזרה מיד. היא ועמיתיה דאגו לבטיחותם שלהם ושל האוסף של ACBAR, שעד 1999 כלל 7,739 כותרים שנכתבו בפשטו, דארי (פרסית), צרפתית, גרמנית, נורווגית ושוודית. בשנת 2005, ננסי חזרה לקאבול ועבדה עם ממשלת אפגניסטן כדי למצוא מקום לשכן את האוסף של ACBAR. האוסף הועבר לאוניברסיטת קאבול והשם שונה למרכז האפגני באוניברסיטת קאבול (ACKU). בניין של 2 מיליון דולר במקום בו ממוקמת ACKU הושלם כדי לאכלס את האוסף ב-2012.
חלק מהאוספים של ACKU עברו דיגיטציה בשיתוף עם ספריות אוניברסיטת אריזונה וזמינים באינטרנט לגישה גלובלית פתוחה. כאשר ספרנית אוניברסיטת אריזונה, אטיפה רואן, הכירה את ננסי באופן אישי והאוספים שלה עברו חזרה לקאבול מפרשו, פקיסטן ב-2005, בהזמנת נשיא אפגניסטן חמיד קרזאי. בשנת 2006, אטיפה רואן ויאן האן נפגשו עם ננסי כדי להגיש הצעת מענק של דיגיטציה של כל האוספים של ACKU לשתי מטרות עיקריות: 1) גישה פתוחה אוניברסלית ו-2) שימור דיגיטלי. בשנת 2007 מומן מענק NEH בסך 300,000 דולר לדיגיטציה של 3,000 כותרים מהאוסף של ACKU לגישה פתוחה ושימור דיגיטלי. ננסי בחרה את 3,000 הכותרים האלה מהאוסף של ACKU. פרויקט המענק הסתיים ב-2011, וסיפק התחלה מצוינת לגישה פתוחה ושימור דיגיטלי של חומרים אפגנים. מאז 2011 נוספו יותר מ-1.4 מיליון עמודים של מסמכים. המאגר הדיגיטלי האפגני הוא אחד האוספים הדיגיטליים הגדולים בעולם הקשורים לאפגניסטן ואזורים הקשורים אליה, המורכב ממעל 1.7 מיליון עמודים של מסמכים בפשטו, פרסית ואנגלית.
דופרי חילקה את זמנה בין אפגניסטן לביתה השני בצפון קרוליינה.
מוות
דופרי נפטרה לאחר מאבק במחלה לא מוגדרת בקאבול, אפגניסטן, בגיל 89 בשנת 2017. הנשיא אשרף ע'ני אחמדזאי והמנכ"ל עבדאללה עבדאללה הביעו את תנחומיהם. גאני הוסיפה כי ננסי "ראתה באפגניסטן את ביתה האמיתי והייתה מוכנה להיקבר בקאבול ליד קברו של בעלה". הנשיא לשעבר חמיד כרזאי אמר "ננסי דופרי, בת אוהבת של אפגניסטן, כבר לא איתנו. אלוהים יברך את נשמתה." ו"אפגניסטן תשמור אותה בזיכרון חיבה." ציור קיר גדול של דופרי צויר על קיר במרכז העיר קאבול, בירת אפגניסטן, לכבודה.
צ'אד גייבל
צ'ארלס בטס (באנגלית: Charles Betts; נולד ב-8 במרץ 1986) הידוע יותר בשם הבמה שלו, צ'אד גייבל הוא מתאבק אמריקאי, המופיע בארגון ההיאבקות WWE, בתוכנית הדגל Raw, שבה הוא אלוף הזוגות הנוכחי של Raw.
בטס השתתף כמתאבק באולימפיאדת לונדון 2012, כשבשלהי שנת 2013 הוא חתם ב-WWE ולאחר מכן נשלח לאימונים במתחם הפיתוח של NXT. בטס הופיע ב-NXT תחת שם הבמה צ'אד גייבל, כשבמהלך תקופה זו הוא היה מתאבק זוגות לצד שותפו, ג'ייסון ג'ורדן. לפני שהם זומנו לרוסטר הראשי בשנת 2016, השניים זכו באליפות הזוגות של NXT. ברוסטר הראשי, השניים זכו גם באליפות הזוגות של סמאקדאון לפני שנפרדו באמצע שנת 2017. לאחר מכן, הוא חבר לשורות המתאבק שלטון בנג'מין, לפני שגייבל הועבר למותג Raw כחלק מהסופרסטאר שייק-אפ לשנת 2018. במהלך תקופתו במותג זה, הוא הצטוות יחדיו עם בובי רוד, כשהם אף זכו באליפות הזוגות של Raw בדצמבר 2018. לאחר זכייתו בתואר זה, הוא הפך למתאבק השני (לאחר שותפו בעבר, ג'ייסון ג'ורדן) אשר החזיק באליפות הזוגות של Raw, סמאקדאון ו-NXT.
קריירת היאבקות
בטס היה אלוף בתי הספר התיכוניים של מינסוטה. הוא ניצח את ג'ורדן הולם במבחני הקבלה האולימפיים בקטגוריית 84 ק"ג. הוא העפיל לאולימפיאדת 2012, שבה הוא ניצח את קייטאני גרהאם ממיקרונזיה בסיבוב העפלה, אך הודח בסיבוב לאחר מכן על ידי פבלו שוריי מקובה.
חיים אישיים
בטס נשוי לקריסטי אוליבר מאז 19 ביוני 2011. לשניים יש ביחד שלושה ילדים.
שיקאקו
שיקאקוּ (ביפנית: 四角に切れ שיקאקו ני קירה "חתוך למרובעים" ) היא סוג של חידת היגיון שפורסמה על ידי ההוצאה לאור ניקולי. נכון לשנת 2011, ניקולי פרסמה שתי חוברות הכוללות חידות שיקאקו בלבד.
חוקים
המשחק מתבצע על גבי טבלה מרובעת, אשר בחלק מתאיה מופיעים מספרים.
המטרה היא לחלק את הטבלה למלבנים וריבועים, כך שיתקיימו התנאים הבאים:
בדרך כלל הפתרון הוא ייחודי ונקבע על פי המספרים הנתונים.
שיטות פתרון
בתחילת פתרון החידה, מומלץ להתמקד במרובעים קטנים וכך להתקדם לעבר הפתרון.
אלג'הויוק
אָלָגָ'הויוק (גם אלג'ה הויוק, בטורקית: Alacahöyük) הוא אתר ארכאולוגי, שנמצאו בו שרידי התיישבות שהחלה בסוף האלף הרביעי לפנה"ס, בסוף התקופה הכלקוליתית. שתי התקופות החשובות באתר הן השכבות מתקופת הברונזה הקדומה ותקופת האימפריה החתית. האתר שוכן באזור העיר אלג'ה בנפת צ'ורום (Çorum Province) שבמחוז הים השחור בטורקיה, 40 ק"מ מצפון-מזרח לבואזקיי, במקום בו שוכן האתר של חתושש, שהייתה בירת האימפריה החתית, ו-180 ק"מ מזרחית לאנקרה. שמו העתיק של האתר אינו ידוע. בין ההצעות שהועלו לזיהוי האתר היו הערים אַרִינַה וזִיפַלׇנְדַה (Zippalanda) . אבל באתר לא נמצאו לוחות כתובים שיכולים לשפוך מידע על זיהוי האתר. שטח האתר הוא 70 דונם. האתר הוא פארק לאומי בטורקיה.
היסטוריה
התל של אלג'הויוק שימש להתיישבות החל מסוף האלף הרביעי לפנה"ס, בסוף התקופה הכלקוליתית, כאשר החלו להשתמש בכלי נחושת לצד השימוש בכלי אבן. בתקופה זאת ההתיישבות הייתה בצידו הדרומי של האתר. הצד הצפוני הוגן על ידי גבעות קטנות. השרידים האדריכליים מתקופה זאת הם בעיקר יסודות אבן של מבנים ושרידי לבני בוץ מיובשות בשמש. בתקופת הברונזה הקדומה, שימשה העיר כמרכז לתרבות של החאתים (תרבות שקדמה לתרבות החתית ונטמעה בה). באתר נמצא מטמון של גרעיני שיפון מפוחמים, המצביעים על כך שבאותה עת, השיפון שימש כגידול חקלאי. באתר נמצאו 13 קברי פיר מלכותיים במבנה מלבני, המתוארכים לאמצע עד סוף האלף השלישי לפנה"ס, תקופת הברונזה הקדומה II. הקברים נבנו מאבן ועץ. חלק מהקברים שימשו לקבורה כפולה. השלדים בתוכם, שהיו של גברים ונשים בוגרים, נמצאו כשהם שכובים בתנוחה עוברית לכיוון דרום. מתנות הקבורה של הנשים כללו תכשיטים וקוסמטיקה. התכשיטים כללו: שרשראות מזהב, מסרקים מכסף, וחפצים נוספים מזהב, כמו סיכות, צמידים, עגילים, נזרים, וכן מראות מכסף ונחושת. מתנות הקבורה של הגברים כללו כלים וכלי נשק. השלדים היו מעוטרים עם שוקית מוזהבת, הממצאים כוללים חפצי זהב וארד מפוארים כמו כוסות עשויות מזהב ואלקטרום וכלים אחרים. הממצאים בקברים כללו סדרה חשובה של חפצים אמנותיים עשויים מברונזה, כמו שוורים מקודשים ואיילים מוצבים על כנים. מטרת השימוש בהם נתונה בוויכוח בין החוקרים. חלקם נוצקו בנחושת בצורת עיגול שטוח המזכירה דיסקית שמש, חצי עיגול או ריבועים, כשהם מרושתים בצלבים. נמצא גם חפץ מרושת בצלב קרס. הממצאים שנמצאו באתר הם חלק מאוסף המוזיאון לתרבויות אנטוליה באנקרה. אופי הקברים והקבורה, דיסקיות השמש וצלמיות בעלי החיים, העלו את ההשערה שהשליטים באתר באותה עת היו מהגרים בני התרבות הקורגנית בעלי שפה שפה הודו-אירופאית, שהגיעו מאזור מייקופ בצפון הרי הקווקז ושלטו על החאתים שגרו באתר. הארכאולוג הבריטי לנרד וולי העלה השערה שהקברים שנמצאו בשכבה שנמצאו בה שרידי הרס ומצודה שרופה, השתייכו לסופה של תקופה ותרבות, שלא המשיכה להתקיים באתר ולא התקיימה בשכבות הארכאולוגיות המאוחרות יותר.
האתר המשיך להתקיים כמרכז חשוב בתקופת האימפריה החתית בין 1600–1200 לפנה"ס, אבל העיר חתושש, ששכנה לא רחוק ממנו ושימשה כעיר הבירה, האפילה עליו. רוב הממצאים העומדים באתר הם מהתקופה החתית והם כוללים את חומות העיר, מכוסים באורטוסטטים (אבני ריבוד) מגולפים. על גבי האורטוסטטים גולפו סצנות מפסטיבל המציגות את המלך והמלכה עומדים לפני המזבח לאל הסערה המיוצג על ידי שור. תגליף נוסף מציג אלה יושבת, כנראה אלת השמש של ארינה (שהייתה בת זוגו של אל הסער האנטולי). התגליפים מציגים גם חיות שמיועדות להקרבה, סצנות ציד שרובן משויכות לסצנות של פסטיבל דתי. באתר נמצאו גם שערים פנימיים וחיצוניים הכוללים רמפות ושער מונומנטלי חיצוני דרומי, שנקבע בין שני מגדלים ונשמר על ידי שני ספינקסים גדולים. הספינקסים נחצבו בתוך אבן מונוליתית שגובהה כ-4 מטר, שמתוכם נחצבו ספינקסים בגובה של כ-2.1 מטר. הספינקסים באתר מזכירים בעיצובם את הספינקסים שנמצאו בחתושש ובמחצבת יסמק ששימשה כסדנת פיסול החל מהמאה ה-24 לפנה"ס. לאחר הכניסה בשער הספינקסים, נמצא מבנה ציבורי גדול, רובע מגורים ומקדשים. רוב האורטוסטטים והספינקסים תוארכו למאה ה-14 לפנה"ס. מתחם המקדשים והסצנות על גבי האורטוסטטים בכניסה לעיר כולל תבליט של אלת השמש של ארינה, מחזקים את השערת החוקרים שבאתר שכנה עיר קדושה ששימשה כמרכז דתי, תיאור המתאים להצעת הזיהוי של ארינה וזיפלנדה, ששימשו בתקופה החתית כמרכז דתי. בנוסף לשערי הספינקס שנמצאו באתר נמצא גם ארמון גדול, שנחשב גדול ביחס לגודלה של העיר.
להערכת החוקרים היישוב החתי המשיך להתקיים כיישוב פורח עד סוף תקופת הברונזה המאוחרת, כולל התיישבות מסוימת גם בתקופה הפריגית.
סכר
כ-1 ק"מ מדרום-מזרח לעיר נמצא סכר שתוארך לתקופת האימפריה החתית, לסוף המאה ה-13 לפנה"ס. הסכר זוהה לראשונה בשנות ה-30 של המאה ה-20 והוא נחפר בין השנים 2002–2004. גודלו 130 מטר על 15 מטר, והוא עשוי אבנים קטנות ומצופה בסיד. בעת החפירות נמצאה בו אסטלה ועליה כתובת בכתב הירוגליפי לווי, המציין את שמו של המלך תודחליאש. החוקרים זיהו אותו עם המלך החתי תודחליאש הרביעי, שבנה את הסכר בשמה של האלה חבת. על פי לוחות חתיים בכתב יתדות, תקפה את אזור אנטוליה בצורת שגרמה לרעב, והביאה לכך שהמלך נדרש לייבא חיטה ממצרים. בעקבות כך, יזם המלך את בנייתם של מספר סכרים במרכז אנטוליה. כל הסכרים יצאו במשך הזמן מכלל שימוש. הסכר שליד אלג'הויוק שרד, כי מקור המים שלו שכן בתוך האגם שנוצר בעקבות בניית הסכר. לאחר סיום החפירות הארכאולוגיות, חודש השימוש בסכר העתיק.