cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
KHL
שלבי ההכרעה - פלייאוף הליגה
בסיבוב השני משחקת המדורגת הבכירה שעלתה אליו מכל חטיבה מול המדורגת הנחותה ביותר שנותרה, ושתי הקבוצות האחרות משחקות זו מול זו.
שתי מנצחות הסיבוב השני עולות לסיבוב השלישי - הגמר החטיבתי, בו הן מתמודדות בטורניר להכרעת אלופות המזרח והמערב המתקיים גם הוא בסדרות של "הטוב מ-7 משחקים", כשאלופת כל חטיבה זוכה בגביע אליפות החטיבה. הקבוצות שזכו באליפות החטיבתית משחקות אחת נגד השנייה, גם כן בסדרה של עד 7 משחקים, בגמר גביע גגארין.
פלייאוף תחתון
שאר הקבוצות שלא העפילו לפלייאוף הליגה מתחרות בטורניר על "גביע התקווה", כשהזוכה בו הייתה מקבלת את בחירת הדראפט הראשונה לקראת העונה הבאה.
זכויות שידור
משחקי הליגה משודרים ברוסיה, בערוצי הבת של קבוצת התקשורת Match TV.
באוגוסט 2021, מנהלת הליגה חתמה על חוזים עם שני גופי שידור אמריקאים לשידור משחקי הליגה בארצות הברית. האחד הוא ESPN +, כשחלק מהמשחקים ישודרו שם. חלק מהמשחקים ישודרו ברשת Portable.TV, שגם תשדר לקנדה. בפברואר 2022, החוזים בוטלו בעקבות הפלישה הרוסית לאוקראינה.
חסויות
בנוסף לחוזי טלוויזיה, ה-KHL עובדת עם חברות וארגונים רבים המציגים את המוצרים שלה לשימוש באתרים שונים. ב־23 בינואר 2016, במהלך מסיבת עיתונאים במסגרת משחק האולסטאר של KHL, חברת קוקה קולה רוסיה התקשרה בהסכם שותפות עם ליגת ההוקי הקונטיננטלית. הסכם השותפות בין קוקה קולה רוסיה ל-KHL תוכנן לשלוש עונות תוך שילוב של המותג קוקה קולה במסגרת אליפות ליגת ההוקי הקונטיננטלית. על פי ההסכם קוקה קולה רוסיה מקבלת מעמד של שותפה והיא המשקה הרשמי של הליגה, בעוד Powerade חתמה כמשקה הספורט הרשמי של KHL. לוגו החברה הוצב על לוחות כל אולמות ההוקי בהם התקיימו משחקי KHL, במסיבות עיתונאים לאחר המשחק, באתרים הרשמיים של ה-KHL והמועדונים המשתתפים וכן בכל חומרי המידע של הליגה. פרסומות של קוקה קולה הוצגו במהלך משחקים, כמו גם במהלך שידורי טלוויזיה בערוצי KHL TV ו־Match TV. ב-28 במרץ 2019, SAP הפכה לשותפה טכנולוגית של ליגת ההוקי הקונטיננטלית. החוזה נחתם ל-4.5 שנים. הפרויקט כולל פריסת מערכת מודרנית המבוססת על פתרונות SAP Marketing Cloud ו-SAP Analytics Cloud, שהושלמו על ידי היכולות של SAP Cloud Platform באמצעות מסד נתונים יחיד של SAP HANA. עד עונת 2021/2022, כחלק מהשותפות בין ה-KHL ל-SAP, תוכנן להשיק כלים חדשים לעבודה עם סטטיסטיקות הליגה. המערכת, שפותחה על בסיס פלטפורמת SAP Cloud, מאפשרת לצבור כמויות אדירות של מידע והצגת נתונים מיידית על שאילתות סטטיסטיות מורכבות. נתוני העונה המצטברים עובדו על ידי פתרון SAP Analytics Cloud ולאחר מכן הוצגו בצורה של גרפים, טבלאות ודו״חות מובנים. לאוהדים, תקשורת, מאמנים, מנתחי ספורט ומומחים ונותני חסות ניתנה גישה לדו״חות אנליטיים מפורטים באמצעות מספר אינדיקטורים סטטיסטיים בו זמנית. פלטפורמת SAP HANA שימשה גם את הליגה כדי ליצור את לוח השנה לעונה. תהליך גיבוש לוח המשחקים הואץ משמעותית ואיפשר לקחת בחשבון מספר רב יותר של גורמים ודירוגם ובמקרה של נסיבות בלתי צפויות, אפשר היה לקבל לוח שנה מעודכן תוך זמן קצר.
על פי מחקר של Rating Bookmakers, בשנת 2021, חברת ההימורים Fonbet השקיעה 400 מיליון רובל בפיתוח הליגה. בנוסף למתן חסות לליגה, לחברה חוזי חסות עם 4 קבוצות והחל מעונת 2022/2023 נחשבת לנותנת החסות העיקרית של הליגה.
צופים
להלן רשימת צופים במשחקי הליגה:
תקנות
באפריל 2021, מועצת המנהלים של KHL אישרה מנגנון להשכרת שחקנים. התקנון מספק אפשרות לקבל ארבעה שחקני הוקי ולהעביר לא יותר מארבעה שחקנים לכל מועדון, מתוכם לא יותר משלושה מתחת לגיל 22 ולא יותר מאחד מתחת לגיל 24. במקביל, הוחל איסור לשכור יותר משני שחקני הוקי מאותו מועדון KHL.
מועדונים יכולים לשכור שחקנים מה־1 במאי ועד ה־27 בדצמבר לתקופה עד לסיום העונה, בכפוף לחוזה התקף לשתי עונות או יותר. חוזהו של שחקן הוקי במועדון לשעבר מושעה עד 30 באפריל, אך תקופת החוזה עצמו אינה נקטעת. עם תום תקופת ההשאלה, החוזה המושעה הוא מחודש. המועדון המארח מתקשר בסוג נפרד של חוזה השאלה של שחקן הוקי המציין את תנאי הפיצוי בגין סיומו המוקדם של החוזה.
שחקן הוקי שכור יכול להירשם לכל קבוצה של מועדון חדש, ולעבור בין קבוצותיו על בסיס שווה עם שחקנים אחרים.
הכנסתו של שחקן הוקי לתקופת שהותו במועדון מסוים תילקח בחשבון במסגרת תקרת השכר. אם שחקן הוקי חזר מהשאלנ לפני המועד, אך לאחר תום תקופת המעבר ובקשות נוספות, הכנסותיו, החל מהיום שאחרי מועד ההעברה, אינן נלקחות בחשבון.
בנוסף אושר מנגנון למניעת השאלה נסתרת. בוצע שינוי בנוהל הכללי של כריתת חוזים כלשהם: במקרה של סיום חוזה עם שחקן מכל סיבה שהיא, שחקן הוקי זה אינו יכול לחתום על חוזה חדש עם מועדונו לשעבר במהלך העונה.
משחק האולסטאר
משחק האולסטאר של ה-KHL מתקיים באמצע העונה, בדרך כלל בינואר או פברואר. במשחק זה משתתפים טובי שחקני הליגה שנבחרים על ידי האוהדים. שתי הקבוצות במשחק זה מייצגות את שני האזורים הראשיים של הליגה – המזרח מול המערב. בנוסף למשחק המרכזי מתקיימים גם משחקי האולסטאר של ליגת WHL וליגת ההוקי לצעירים, שנמשכים במשך ארבעה ימים כשהנהלת הליגה קובעת כל שנה באיזו עיר הם ייערכו. המשחק נערך לראשונה ב-2009, אם כי יונק את שורשיו ממשחק האולסטאר של ליגת ההוקי הרוסית שנערך בשנים 1997–2007.
טימותי אוואני
טימותי דניס אוואני (באנגלית: Timothy Dennis Awany; נולד ב-6 באוגוסט 1996) הוא כדורגלן אוגנדי המשחק בעמדת הבלם במ.ס. אשדוד.
קריירת מועדונים
אוואני התחיל את הקריירה שלו בקמפלה סיטי קונסול מליגת העל האוגנדית.
ב-14 ביולי 2019 נרכש תמורת כ-300 אלף דולר וחתם במ.ס. אשדוד מליגת העל.
קריירת נבחרת
ב-10 ביולי 2016 אוואני ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת אוגנדה בתיקו 1-1 עם.
אוואני השתתף עם נבחרתו בגביע אפריקה לאומות 2017, בו הודחה נבחרתו בשלב הבתים, ובגביע אפריקה לאומות 2019, בה הודחה נבחרתו בשלב שמינית הגמר.
התפילה בישראל בהתפתחותה ההיסטורית
פרטים כלליים על הספר
נחשב לספר החשוב והמפורסם ביותר שכתב אלבוגן, והוא הספר המדעי הראשון שעיקרו מוקדש לתפילת הקבע ולא לפיוט. במרכז הדיון של הספר עומד נוסח אשכנז אך הוא מתייחס גם למנהגי שאר העדות. הספר אינו כולל דיון במנהגי השומרונים והקראים.
לאור חשיבותו הרבה של הספר, הוא זכה לשלוש מהדורות בשפה הגרמנית, שתי מהדורות בשפה העברית ושתי מהדורות באנגלית. כמו כן, יצא הספר בהדפסות נוספות, בגרמנית ובעברית.
פרקי הספר
פתח הספר: ביבליוגרפיה נבחרת על התפילה. המחקרים המפורטים ברשימה הביבליוגרפיה מעודכנים לשנת הוצאת המהדורה העברית השנייה (1972).
מבוא (סעיפים 1 - 5): במבוא תוחם אלבוגן את הנושאים בם יעסוק ספרו - תפילה בציבור בקהילות ישראל, ארגון התפילה ובתי התפילה ואישים הקשורים בכך, ומוציא מתחום הספר את העיסוק בשאלות תאולוגיות הקשורות לתפילה, סדר הקורבנות (שבדרך-כלל נתלוו להם תפילות) ותפילות היחיד (כגון ברכת המזון וכו'). אחר-כך הוא משרטט בקווים כללים את ההתפתחות ההיסטורית של התפילה, ודן במושגים כלליים, כגון: "תפילה", "ברכה", "סידור", ו"מחזור", וכן מגדיר ומפרט את הנוסחים והמנהגים השונים לתפילה. לבסוף הוא מפרט את המקורות לתולדות התפילה ומסביר את סדר כתיבת הספר.
חלק ראשון – תיאור סדר התפילה (סעיפים 6 - 33): עוסק בתפילות החול (תפילת שחרית, מנחה וערבית) על כל חלקיהן (בין היתר, קריאת שמע, תפילת העמידה, הקדושה, ברכת הכהנים וקדיש, שלו הוא מקדיש נספח מיוחד), ובתפילות לשבתות, לחגים ולימים מיוחדים (ראש חודש, תענית, חנוכה ופורים). אלבוגן מברר מה הם חלקי הברכות והתפילות, כיצד נתחברו חלקים אלה, מה מקורם, התפתחותם במשך השנים, משמעותם, השוני בין הנוסחים וכן מה הן התוספות לימים המיוחדים. כמו כן עוסק חלק זה בסדר קריאת התורה (וכן בתפילות שלפני ואחרי קריאת התורה), תרגום קריאת התורה, ההפטרה והדרשה, ולבסוף הוא דן בתוספות הפיוטיות.
חלק שני – תולדות התפילה בישראל (סעיפים 34 - 47): עוסק במקור ההיסטורי של התפילה מתקופת התנאים, קודם לחורבן הבית ולאחריו, התוספות לתפילה, הפייטנים ופיוטיהם, השפעות תורת הסוד על התפילה והרפורמים בעת החדשה (בתקופת חיי המחבר), בגרמניה ומחוצה לה.
חלק שלישי – ארגון התפילה היהודית (סעיפים 48 - 54): חלק זה דן בהתפתחות ההיסטורית של בתי הכנסת, תפוצתם, הארכיטקטורה של בתי הכנסת מהזמן הקדום עד לעת החדשה וכן הציוד בהם. בנוסף, עוסק חלק זה בקהילה ובפקידיה (בעת העתיקה והחדשה). ולבסוף הוא מברר את דרך ביצוע התפילה, על ידי שליח הציבור, הקהל והחזן.
המהדורה הגרמנית
המהדורה הגרמנית הראשונה, משנת 1913, נושאת כאמור את השם: Der jüdische Gottesdienst in seiner geschichtlichen Entwicklung (בעברית: "התפילה היהודית בהתפתחותה ההיסטורית"), והיא יצאה לאור במסגרת סדרת ספרי יסוד במדעי היהדות מטעם החברה לקידום ההיסטוריה וחכמת ישראל (Gesellschaft zur Förderung der Wissenschaft des Judentums), בברסלאו שבגרמניה.
מהדורה שנייה בשפה הגרמנית יצאה לאור בשנת 1924, בתוספת עמוד אחד של תיקונים. כמו כן סודרו הערות השוליים בסידור חדש.
מהדורה שלישית יצאה לאור בשנת 1931; אולם מחמת המצב הכלכלי הקשה בגרמניה בשנות השפל הגדול, לא בוצע עדכון מהותי אלא נוספו מספר הערות בלבד.
מהדורת צילום של המהדורה השלישית של הספר יצאה לאור בשנת 1962. מהדורת הצילום, בכריכה רכה, יצאה לאור בשנת 1967, ופעם נוספת בשנת 1995.
המהדורה העברית הראשונה (1924)
מהדורה זו יצאה בעריכת אלבוגן, והיא כוללת רק את השער הראשון: סדר התפלה (המקביל ל"חלק ראשון: תיאורו של סדר התפילה", במהדורה העברית השנייה), אף שהספר תורגם במלואו, כפי שציין המחבר עצמו, בהקדמה למהדורה זו:
החוקר אברהם מאיר הברמן סבר כי אלבוגן הוא שעיכב את הוצאת שאר חלקי הספר, ולביסוס טענתו הוא מצטט, במאמר הביקורת שכתב על המהדורה החדשה, מכתב של חיים נחמן ביאליק (ממייסדי הוצאת הספרים "דביר") לאלבוגן, ביום כ"ד בחשוון תרפ"ו, שבו כותב ביאליק:
המהדורה העברית השנייה (1972)
לאחר מלחמת העולם השנייה ביקשה בתו של אלבוגן, שושנה, להוציא את הספר כולו בעברית, אך הדבר לא יצא לפועל מיידית. בשנת 1968, נתכנסה חבורה של תלמידיו לשעבר של אלבוגן בירושלים, במלאת עשרים וחמש שנים לפטירתו, וביקשה מחיים שירמן להכין מהדורה עברית חדשה "שתשקף את כל החידושים העיקריים שנתחדשו בתחומו (של הספר)". הספר יצא לאור במימון הקרן על שם וורצוילר בארצות הברית.
במקום להוציא לאור את הספר בתרגום הקיים (של קרופניק) הוחלט לתרגמו מחדש. המהדורה העברית החדשה יצאה בסופו של דבר רק בשנת 1972, ובשם חדש: התפילה בישראל בהתפתחותה ההיסטורית.
המהדורה החדשה נכתבה על ידי חבר מומחים, כדלקמן: ד"ר יהושע עמיר, אף הוא מתלמידיו של אלבוגן בבית המדרש הגבוה למדעי היהדות בברלין, תרגם את הספר, על-פי המהדורה הגרמנית השלישית (נפתלי גינתון ערך את התרגום); פרופ' יוסף היינמן ערך אותו והשלים את מרבית חלקיו, כדי להתאימו ולעדכנו בהתאם לחידושים והמחקרים שהתפרסמו לאחר יציאתה לאור של המהדורה האחרונה, וכן דאג לשוות אחידות להערות ולתוספות (הערותיו ועדכוניו של היינימן שולבו בטקסט ובהערות השוליים בתוך סוגריים מרובעים); פרופ' חיים שירמן עדכן את פרקי הספר שעל שירת הקודש (בעיקר על הפיוטים והסליחות ועל הפייטנים הראשונים מארץ ישראל, מאשכנז ומספרד, סעיפים 31 - 33, 39 - 42); פרופ' יעקב פטוחובסקי עדכן את הפרקים על התנועה הרפורמית וספרי תפילותיה (סעיפים 45 - 47); ד"ר אברהם נגב הוסיף פרטים נוספים על בתי הכנסת הקדומים (סעיפים 48 - 49); וד"ר ישראל אדלר הוסיף ועדכן פרטים על תולדות המנגינות והזִמרה בבתי הכנסת (סעיף 54). את שני המפתחות בסוף הספר הכין אביגדור שנאן.
מלבד החידושים בחקר התפילה, צוינו במהדורה זו ההבדלים בין מנהג ארץ ישראל (בזמן כתיבת המהדורה העברית החדשה) לבין מנהג חו"ל (שרק אליו מתייחסת המהדורה הגרמנית). בנוסף, הוחזרו במהדורה עברית זו הערות הספר לסוף הספר, כפי שיצאו במקורן במהדורה הגרמנית, ובניגוד למהדורה העברית הראשונה.
במאמר הביקורת על המהדורה החדשה, טען הברמן, כי ניתן היה להשתמש בתרגום של קרופניק, בעריכה קלה, ואף מדגים מספר דוגמאות בהן לדעתו תרגומו של קרופניק עדיף על התרגום החדש.
המהדורה העברית השנייה זכתה לפופולריות רבה ויצאה לאור בהדפסה השנייה, בשנת תשל"ה. הדפסה נוספת, בכריכה רכה, יצאה לאור בשנת 1988. בשנת 2006 יצאה לאור מהדורה דיגיטלית של מהדורה זו.
המהדורה האנגלית המוקדמת
בשנת 1958 יצאו לאור שתי עבודות דוקטורט מאת מקס סלינג'ר (Max Selinger) וג'רום שלדון גורלנד (Jerome Sheldon Gurland), הכוללות תרגומים חלקיים של המהדורה הגרמנית השלישית, משנת 1931. העבודה של סלינג'ר כוללת תרגום של עמודים 1 - 201, והעבודה של גורלנד כוללת תרגום של עמודים 206 - 454, וכן את העדכונים שנוספו למהדורה הגרמנית השלישית. העבודות הוגשו להיברו יוניון קולג', אך לא יצאו לאור בהוצאת ספרים אקדמית או מסחרית.
המהדורה האנגלית המודפסת
שם הספר במהדורה האנגלית המודפסת הוא: Jewish Liturgy, A comprehensive history by Ismar Elbogen (בעברית: "ליטורגיה היהודית, היסטוריה מקיפה"). הספר יצא לאור בשנת 1993, בהוצאת The Jewish Publication Society, Philadelphia and Jerusalem ו-The Jewish Theological Seminary of America, New York and Jerusalem, ובעידודו ובתמיכתו של הרמן אלבין, בנו של אלבוגן.
הוא תורגם לאנגלית, בתרגום חדש, על ידי ריימונד פ' שיינדלין (Raymond P. Scheindlin), על-פי המהדורה הגרמנית השלישית (הדפסה שנייה משנת 1967), ובעיקר על פי התרגום העברי של המהדורה השלישית (המהדורה העברית השנייה). אף שחלפו למעלה מעשרים שנה מאז פרסום המהדורה העברית השנייה, לא שולבו במהדורה האנגלית עדכונים בתחום חקר התפילה. עם זאת תוקנו שגיאות דפוס שנמצאו במהדורות הגרמנית והעברית, הובא אינדקס ברכות בשפה האנגלית, וכן שולבו הסברים מאת המתרגם לקורא שאינו מצוי בטקסט התפילה.
איגוד השחייה בישראל
איגוד השחייה בישראל הוא עמותה ציבורית רשומה המרכזת והמייצגת את ענף השחייה בישראל, הליגות השונות, אליפויות ישראל בשחייה, אליפויות ישראל בשחייה אמנותית, אליפויות ישראל במים פתוחים, תחרויות השחייה של המכביה ונבחרות ישראל השונות בשחייה לנוער, לגברים ולנשים כאחד וכן נבחרות ישראל בשחייה אומנותית.
באוקטובר 2021 התמנה לתפקיד יו"ר איגוד השחייה מיקי חליקה ומנכ"לית האיגוד הוא אמילי ברנס.
משרדי האיגוד נמצאים במכון וינגייט, נתניה.
גלעד (קיבוץ)
גַּלְעֵד, או בשמו הקודם אֶבֶן יִצְחָק, הוא קיבוץ המשתייך לתנועה הקיבוצית (תק"ץ) ברמת מנשה, בתחום השיפוט של המועצה האזורית מגידו והוא הדרומי ביותר בתחום השיפוט של מועצה זו. גלעד ממוקם בין ואדי עארה ליקנעם עילית, במרחק של כ-4 ק"מ דרומית לקיבוץ דליה. שטחיו החקלאיים של הקיבוץ משתרעים על כ-14,500 דונם.
היסטוריה
הקיבוץ הוקם בשנת 1945 על ידי גרעין של חברי תנועת הבונים ותנועת החלוץ מגרמניה שנתארגן בשנת 1938 בהנהגתו של גיורא יוספטל (שהיה לחבר הקיבוץ, אשתו סנטה יוספטל שימשה כגזברית הקיבוץ בין השנים 1945–1952). בדצמבר 1939 הקימה קבוצה של 40 חברים, שהיו בהכשרה בגבעת חיים, את קבוצת "הגרעין רעננה" במחנה זמני בין רעננה לגבעת ח"ן. ב-11 מרץ 1945 עלתה הקבוצה להתיישבות, בסיוע תנועת הקיבוץ המאוחד, על גבעת טרשים כ-500 מטר מצפון מערב לכפר ח'ביזה. בנובמבר 1945 נחנך כביש שחיבר את הקיבוץ לשאר יישובי אזור מגידו (אז הם נקראו אזור הרי אפרים).
השם שנתנו לו המוסדות המיישבים הוא "אבן יצחק" על שמו של יצחק אוכברג שהיה נדבן יהודי מדרום אפריקה שבתרומתו נקנו אדמות הקיבוצים גלעד ודליה בשטח של כ-6,500 דונם. חברי הקיבוץ העדיפו את השם "גל עד" על שם חברי תנועת הבונים אשר נספו במלחמת העולם השנייה. מקודם נודע המקום בשם "הגרעין". ב-1946 קלט הקיבוץ קבוצה של ילדים מהולנד שהציל חסיד אומות העולם יופ וסטרויל. במרץ 1947 הוחל בנטיעת יער על שם וסטרויל בין קיבוץ דליה לקיבוץ גלעד.
בשנת 2000 החליטה ועדת השמות הממשלתית על הסבת השם מאבן יצחק ל"גלעד, אבן יצחק" ולאחר מכן ל"גלעד (אבן יצחק)".
כלכלה
הקיבוץ שותף במפעל הפלסטיק "תמה" יחד עם קיבוץ משמר העמק. בשנת 1979 הוקמה בגלעד שלוחה של המפעל המייצרת רשתות פלסטיק. בנוסף בבעלות הקיבוץ מפעל "ביוגל" למוצרי דיאגנוסטיקה וטרינרית. בנוסף מתפרנס הקיבוץ מענפים חקלאיים של רפת חלב, בקר לבשר, שדות, ומטעים.
אתרים בקיבוץ
בסמוך לקיבוץ נמצאת גבעת הרקפות שהיא יעד פופולרי למטיילים, יער פארק "אלוני תבור", וכן "גבעת אבן יצחק" - שהיא אנדרטה, חניון, מעין גלעד ומגדל שמירה משנת העלייה לקרקע. גבעת הרקפות מכונה על ידי בני הקיבוץ "יער רגבים" כיוון שהוא ניטע בידי חברי גרעין קיבוץ רגבים במהלך מלחמת העצמאות, בטרם עברו למושב הקבע שלהם בסמוך.
בקיבוץ קיים מוזאון ארכאולוגי המציג ממצאים מהסביבה. המוזאון הוא המשכו של האוסף הפרטי של מיכאל מאיר, ארכאולוג חובב חבר הקיבוץ שנפטר בשנת 1999.
שאול חייק
שאול חייק (נולד ב-9 באוגוסט 1948) הוא כדורגלן עבר ששיחק בעמדת החלוץ בשנות השישים והשבעים. חייק בילה את מרבית הקריירה בהפועל פתח תקווה, ולאחר מכן שיחק גם בהפועל רמת גן, מכבי חיפה, הפועל יהוד ומכבי רמת עמידר. חייק התפרסם כחלוץ כובש שערים והתבלט בעיקר כנוגח מוכשר.
קריירה
גם הפגרה שבאמצע אותה עונה הייתה מוצלחת מבחינתו, כשבקיץ 1967 לקח חלק בזכייה של נבחרת הנוער בגביע אסיה. באותה עת גם עבד כצייר שלטים וסייע בפרנסת משפחתו. בעונת 1968/1969 נחלשה הקבוצה והידרדרה למרכז הטבלה, אך חייק המשיך להיות הכובש המוביל עם עשרה כיבושים. העונות הבאות של הקבוצה היו דלות מבחינת כיבוש שערים, עם ממוצע של פחות משער למשחק, אבל גם כך הוסיף חייק עשרים שערים לפני שעבר להפועל רמת גן מהליגה השנייה בקיץ 1973.
חייק שיחק ברמת גן שלוש עונות, במהלכן היה הכובש המוביל של הקבוצה. לאחר מכן עבר למכבי חיפה ורשם הופעת בכורה מרשימה, בה כבש שלושער מול הפועל כפר סבא. בסיום העונה ירדה מכבי חיפה לליגה השנייה, וחייק החליט לפרוש מכדורגל. הוא חזר בו לאחר שאנשי מכבי רמת עמידר הצליחו לשכנע אותו להצטרף לקבוצתם, והוא סייע לה לעלות ליגה. עם סיום עונה זו פרש מכדורגל, הפעם באופן סופי. לאחר הפרישה פתח חייק חברה לייצור שלטים.
O2 ארנה (לונדון)
O2 ארנה (באנגלית: O2 Arena) המוכר גם כצפון גריניץ' ארנה (באנגלית: North Greenwich Arena) הוא היכל ספורט רב תכליתי הממוקם על שפת נהר התמזה שבלונדון. הוא היכל הספורט השני בגודלו בממלכה המאוחדת עם כ-20,000 מקומות ישיבה, שני רק למנצ'סטר ארנה. ה-O2 ארנה מהווה חלק מרשת מרכזי בידור הנקראת אקדמיית ה-O2.
עם סיום אירועי המילניום בלונדון שנערכו תחת כיפת המילניום, עבר המתחם שיפוץ כללי שבמסגרתו נבנה בין היתר היכל ספורט מקורה תחת כיפת המתחם. העבודות החלו בשנת 2003 והסתיימו בשנת 2007 ובסיומן נקרא ההיכל על שם חברת התקשורת הסלולרית הבריטית O2. היות שלא היה ניתן להשתמש במנופים תחת כיפת המתחם, נבנה גג ההיכל תחת הכיפה על הקרקע, ומאוחר יותר הונף. בסך הכל תופס שטח ההיכל כ-40% מהשטח שתחת הכיפה. במסגרת בניית ההיכל, עבד מנהל הסאונד של להקת U2, ג'ו אוהרליהי, עם מהנדסי האקוסטיקה של ההיכל, במטרה לפתור את בעיית ההדהוד הנפוצה באירועים המתקיימים במקומות מקורים.
פני ההיכל משתנים לעיתים קרובות בהתאם לסוג האירוע המתקיים בו. בהיכל מתקיימים אירועי ספורט שונים כגון תחרויות כדורסל, טניס, הוקי קרח, התעמלות, אגרוף, היאבקות. כמו כן, מתקיימים בהיכל כינוסים, תערוכות, הופעות חיות ועוד.
אירועי מוזיקה
מאז פתיחתו של ההיכל בשנת 2007, אירח ההיכל מוזיקאים בינלאומיים רבים. ההיכל הוגדר כ"היכל הטוב ביותר בעולם" על ידי מגזין Pollstar בשנת 2009.
בין האמנים שהופיעו בהיכל ניתן למנות את בריטני ספירס, טיילור סוויפט, מטאליקה, דפש מוד, AC/DC, ארוסמית', א-הא, אלישה קיז, ארקייד פייר, אבריל לווין, בקסטריט בויז, ברברה סטרייסנד, ביונסה, U2, בלייק אייד פיז, בוב דילן, בון ג'ובי, סלין דיון, קולדפליי, אלטון ג'ון, גרין דיי, מיילי סיירוס, לאונרד כהן (שאלבומו Live in London אף הוקלט שם) ליידי גאגא, לד זפלין, ג'סטין טימברלייק, לינקין פארק, מדונה, מיוז, פול מקרטני, פלסיבו, ריהאנה, שאקירה, הרולינג סטונז, טינה טרנר, 30 שניות למאדים, פרל ג'אם, ואן דיירקשן ורבים אחרים.
בשנת 2010 התקיים בהיכל מופע יובל 25 למחזמר עלובי החיים.
אירועי ספורט
בשנת 2007 אירח ההיכל משחק ראווה בין קבוצות ה-NBA בוסטון סלטיקס למינסוטה טימברוולבס, ומאז אירח ההיכל משחקי NBA נוספים. בשנת 2007 אירח ההיכל צמד משחקים בין לוס אנג'לס קינגס ואנהיים דאקס אשר פתחו את עונת 2007/2008 בליגת ה-NHL, הפעם הראשונה שמשחקים רשמיים בעונה הרגילה בליגה זו נערכו באירופה. החל משנת 2009 מארח ההיכל את גמר ה-ATP בטניס, ואת אליפות העולם בהתעמלות מכשירים. כמו כן, אירח ההיכל אירועי היאבקות של ה-WWE, וכן תחרויות אגרוף שונות.
בשנת 2012 אירח ההיכל את תחרויות ההתעמלות, ואת גמר טורניר הכדורסל במסגרת אולימפיאדת לונדון. כמו כן, ההיכל אירח באותה שנה את טורניר הכדורסל של אולימפיאדת הנכים. במהלך התחרויות כונה ההיכל "צפון גריניץ' ארנה" עקב ההגבלות של הוועד האולימפי הבינלאומי האוסרות על מתקני הספורט להיקרא בשמות של חברות מסחריות במהלך התחרויות. בשנת 2013 ההיכל אירח את פיינל פור היורוליג בכדורסל.
ליד הארנה ממוקמת התחנה הדרומית של רכבל האמירטייס.
פונקציית גל
פונקציית גל היא פתרון של משוואת גלים. זוהי פונקציה של מיקום במרחב ובזמן והיא משמשת לתאר מערכת המתנהגת כמו גל.
שימוש נפוץ ביותר במושג פונקציית גל הוא במכניקת הקוונטים, שם משוואת התנועה היא תמיד משוואת שרדינגר שהיא סוג של משוואת גלים.
את פונקציית הגל נהוג לסמן כ- או לעיתים פשוט כ-\psi.
הסבר אינטואיטיבי
גובה פני נוזל עומד ללא תנועה יהיה אחיד במרחב ולא ישתנה בזמן. אם תיווצר תנועה (למשל על ידי זריקת אבן) יהיה גובה הנוזל שונה בנקודות שונות וישתנה עם הזמן. תנועה כזאת נקראת גל והפונקציה המתארת את גובה פני הנוזל, ביחס לגובה האחיד, בכל מיקום ובכל זמן, נקראת פונקציית הגל. דוגמה נוספת להתנהגות של פונקציית גל היא צפיפות האוויר כשנוצרים גלי קול.
פונקציית גל במכניקת הקוונטים
במכניקת הקוונטים המצב של מערכת כלשהי מתואר על ידי וקטור במרחב הילברט הנקרא וקטור מצב. פעמים רבות מתייחסים לווקטור זה כאל פונקציית גל. במקרים כאלה, פונקציית הגל היא פתרון למשוואת הגלים של שרדינגר והיא אינה מיצגת גודל פיזיקלי מדיד, אך הערך המוחלט שלה בריבוע מייצג את ההסתברות, או צפיפות הסתברות, למצוא את המערכת במצב מסוים. כשהמערכת מתוארת על ידי גדלים כמו מיקום ותנע, לדוגמה המיקום והתנע של אלקטרון יחיד, יש לפונקציית הגל צורה דומה לזו של גלים אחרים ("קלאסיים") הנזכרים למעלה. ערך זה דן בסוג זה של פונקציית גל.
לעובדה שפונקציית גל יכולה לתאר חלקיקים יש קשר לדואליות גל-חלקיק כמו גם לעובדה שלפונקציית הגל של האור ניתן ליחס תכונות חלקיקיות כמו תנע ומיקום ומכאן נובע המושג פוטון.
ניסוח מתמטי
פונקציית הגל יכולה להיות פונקציה של המיקום (והזמן) ואז נהוג לכתוב אותה כ-. כאן \vec{r} - וקטור המקום ו-t הוא הזמן. ערך הפונקציה, שנקרא לפעמים משרעת, הוא מרוכב, באופן כללי. צפיפות הסתברות נתונה על ידי |\psi|^2 לכן אם נרצה לחשב את ההסתברות של המערכת (לדוגמה חלקיק) להימצא בתחום V כלשהו, נצטרך לסכום על צפיפות ההסתברות בתוך התחום כלומר: מכיוון שהמערכת חייבת להיות במיקום כלשהו, חייב להתקיים כשהאינטגרל הוא על כל המרחב. תנאי זה נקרא הנירמול של פונקציית הגל.
תמונה פשוטה יותר מתקבלת אם נתבונן בחלקיק היכול לנוע רק בכיוון אחד, נאמר ציר ה-x. זוהי מערכת חד־ממדית, כלומר כדי לתאר את המערכת כל שצריך הוא להגיד מה המיקום של החלקיק על ציר ה-x. תיאור קלאסי של המערכת יינתן על ידי x(t), המיקום של החלקיק כפונקציה של הזמן. התיאור הקוונטי הוא דרך פונקציית הגל: \psi (x,t). אם נרצה לדעת איפה החלקיק בזמן כלשהו, נוכל לחשב את ההסתברות שלו להיות בכל נקודה. מכיוון שx הוא רציף יש אינסוף (\aleph) נקודות בכל תחום והסיכוי של החלקיק להיות בנקודה מסוימת שואף לאפס, אך הסיכוי של החלקיק להיות בתחום b > x > a הוא סופי ונתון על ידי כשתנאי הנירמול הוא:
מרחב המיקום לעומת מרחב התנע
גל מישורי במימד אחד נתון על ידי: כאשר k הוא מספר הגל ו- הוא אורך הגל. לפי השערת דה ברויי תנע הגל הוא
ניתן לרשום את פונקציית הגל כסופרפוזיציה של גלים מישוריים: כש- היא התמרת פוריה של \psi (x). לכן, הפונקציה נותנת גם היא תיאור שלם של המערכת כשההסתברות למצוא את המערכת עם תנע בתחום  נתונה על ידי כשתנאי הנירמול הוא: כתיבה של x ו-k כווקטורים מכלילה את הרעיון לשלושה ממדים. אם נרצה לתאר חלקיק הנמצא במיקום מאוד מדויק, נכתוב את פונקציית הגל, במרחב המיקום, כפונקציית דלתא ולכן במרחב התנע הפונקציה תהיה קבועה (התמרת פורייה של פונקציית דלתא). משמעות הדבר שתנע החלקיק אינו מוגדר מכיוון שהוא יכול לקבל כל ערך באותה הסתברות. ובאותו אופן, לחלקיק בעל תנע מאוד מדויק לא יהיה מיקום מוגדר. זוהי המחשה של עקרון אי הוודאות.
התפתחות המושג
התפתחות מושג פונקציית הגל באה מההתנהגות הכמו-גלית של חלקיקים, שנצפתה בניסויים. בניסויים אלה נראה שהאלקטרון מתנהג כאילו מיקומו "מרוח" על כל המרחב והוא נמצא במספר רב של מקומות בו-זמנית כל עוד לא מודדים באיזה מקום הוא נמצא.
בעקבות ניסוי שני הסדקים ועבודתו של לואי דה ברויי נוסח הרעיון שאת מיקומו של חלקיק ניתן לתאר כהרכבה של גלים שתיצור חבורת גלים הממורכזת סביב מיקומו ה"קלאסי" של החלקיק. שיקולים סמי-קלאסיים על תכונות של גלים הביאו להצעת הצורה הכללית של פונקציית הגל של חלקיק חופשי: כמו גל, גם הפתרון הכללי הוא בעצם טרנספורם פורייה על מרחב דואלי שלא תלוי במיקום - זהו מרחב התנע (ראה מכניקה המילטוניאנית). תיאור החלקיק על ידי פונקציית גל הסביר מדוע אלקטרונים יכלו לבצע התאבכות.
כדי לקבל את התפתחות פונקציית הגל בזמן, הפעיל שרדינגר שוב שיקול סמי-קלאסי. עבור גל אור מקוונטט מתקיימים הקשרים הבאים: אך עבור חלקיק חופשי מתקיים ש ולכן
בבסיס המקום (r), אופרטור התנע מוצג כ ולכן משוואת שרדינגר עבור חלקיק חופשי היא: (ניתן לראות זאת על ידי חישוב מפורש של שני אגפי המשוואה ושימוש בתכונות של נגזרות חלקיות).
כדי להכליל עבור מקרה בו החלקיק איננו חופשי, אלא נתון תחת השפעת פוטנציאל, מוסיפים את הפוטנציאל למשוואה באופן הבא:
קריסת פונקציית הגל
קריסת פונקציית הגל היא תיאור שניתן על פי פרשנות לא מוכחת של תורת הקוונטים, פרשנות קופנהגן. זוהי התופעה שבה בכל עת שמבצעים מדידה, פונקציית הגל עוברת ממצב של סופרפוזיציה קוונטית למצב עצמי מובחן. קריסת פונקציית הגל היא תוספת חיצונית למכניקת הקוונטים ולא חלק מהפורמליזם של שרדינגר, ונילס בוהר הוסיף אותה על מנת להסביר את התופעה הניסיונית שבה כאשר מבצעים מדידה כלשהי על חלקיק קוונטי (כגון אלקטרון), אחרי שנמדד ערך מסוים, מדידות חוזרות יראו רק את הערך הזה ולא שום ערך אחר.
בסימון דיראק אפשר לבטא את קריסת פונקציית הגל כך:
נניח שלפני המדידה קיים חלקיק בסופרפוזיציה של שלושה מצבים עצמיים (בלי הגבלת כלליות, שווי הסתברות): נניח שמבצעים עליו מדידה, שמבדילה בין שלושת המצבים העצמיים הללו (מדידה כזאת אפשר לייצג על ידי אופרטור השלכה שהוא אינו יוניטרי). אם במדידה מקבלים את הערך העצמי "2", אזי אחרי המדידה מצב החלקיק הוא | 2 \rang והתוצאה של כל מדידה נוספת תהיה תמיד "2".
קריסת פונקציית הגל מתרחשת רק לפי פרשנות קופנהגן. קיימים פירושים אחרים למכניקת הקוונטים, שבהם פונקציית הגל איננה קורסת, אחד מהם הוא פירוש העולמות המרובים.
ז'רווז דה פייה
ז'רווז אלאן דה פייה (באנגלית: Gervase Alan de Peyer, 11 באפריל 1926 - 4 בפברואר 2017) היה קלרניתן ומנצח אנגלי.
חייו
בשנת 1950 היה בין מייסדי אנסמבל מלוז, עמו המשיך לנגן עד 1974. משנת 1955 עד 1972 היה הקלרינתן הראשי של התזמורת הסימפונית של לונדון.
ז'רווז דה פייה ניצח על התזמורת הקאמרית האנגלית, התזמורת הסימפונית של לונדון ומלוז סינפוניה. כן ניהל את הרכב כלי הנשיפה מעץ של התזמורת הסימפונית של לונדון והיה מנצח חבר של תזמורת היידן. בשנת 1959 החל ללמד באקדמיה המלכותית למוזיקה.
דה פייה נמנה עם מייסדי האגודה למוזיקה קאמרית של מרכז לינקולן בניו יורק בשנת 1969 וניגן עם הרכב זה במשך 20 שנה.
דה פייה ניגן בביצועי בכורה קונצ'רטי של ארנולד קוק, סבסטיאן פורבס, אלאן אודינוט, ג'וזף הורוביץ, תיאה מסגרייב, אליזבת מקונצ'י, ויליאם מתיאס ואדווין רוקסבורו.
עוזה
עוּזָה הוא מושב חקלאי דתי בחבל לכיש אשר הוקם ב-1950 על ידי עולים מלוב. המושב משתייך לתנועת "הפועל המזרחי" ולמועצה אזורית שפיר ושוכן דרומית לקריית גת ומזרחית לכביש 40.
גאוגרפיה
שטחו של המושב הוא כ-1,000 דונם וגובהו כ-140 מטרים מעל פני הים.
שם היישוב לקוח מ: "צִוָּה אֱלֹהֶיךָ עֻזֶּךָ עוּזָּה אֱלֹהִים זוּ פָּעַלְתָּ לָּנוּ"
תושבי המושב מגדלים גידולי שדה רבים כגון עגבניות, חיטה, ומלפפונים. כמו כן במושב רפתות, דיר צאן, לולים ומשתלה.
בעוזה בית כנסת ישן וחדש, כולל ללימודי קודש ומועדון לנוער.
פליתוקיון
פליתוקיון (שם מדעי: Plithocyon) הוא סוג נכחד של טורף ממשפחת ההמיקיוניים (שייתכן שכלולה במשפחת הדוביים). הוא חי בתקופת המיוקן באירופה ואמריקה הצפונית שלפני 15.97 עד 5.3 מיליון שנה מהיום. המאובנים שלו התגלו בתצורת ברסטו שבקליפורניה, באגן נהר רובי (Ruby River Basin) במונטנה, בבורסה שבטורקיה ובצרפת. הוא תואר ב-1955 בידי גינצבורג.
יונק זה הגיע לגודל של אדם בוגר ובמראהו דמה לקרובו ההמיקיון. הם היו בעלי פנים דומות לדובים אך בעלי ניבים רחבים ארוכים ושיניים טוחנות מחודדות באחורי הלסת, אשר הותאמו לאכילת בשר. הם היו טורפים היפרקרניבורים ולא אוכלי כל כמו הדובים המודרניים וייתכן שהם צדו בחבורות קטנות במישורים. טרפו כלל בעיקר פרסתנים מהירים כמו אייליים, ג'ירפיים, גמליים וסוסיים.
מינים
בסוג זה נכללו 6 מינים:
השיטפונות בפקיסטן (2010)
השיטפונות בפקיסטן בשנת 2010 החלו בחודש יולי 2010 ונגרמו עקב גשמי מונסון כבדים שפקדו את מחוזות: ח'ייבר פח'טונח'ווה, סינד, פנג'אב ובלוצ'יסטן והביאו לשיטפונות באזורים נרחבים של אגן הניקוז של נהר האינדוס. השטח המוצף הגיע לכ-800,000 קילומטרים רבועים, כחמישית משטחה של פקיסטן. על פי מקורות מידע ממשלתיים, כ-20 מיליון איש הושפעו בצורה ישירה מהשיטפונות; לרוב, בצורה של נזק לרכוש, לאמצעי מחיה ולתשתיות, וקרוב ל-2,000 איש נהרגו
השיטפונות שהחלו ב-27 ביולי 2010, נגרמו בשל גשמי מונסון כבדים שירדו בפרק זמן קצר: במחוזות ח'ייבר פח'טונח'ווה ופנג'אב - כ-200 מילימטר ב-24 שעות, ובפשאוור, בירת ח'ייבר פח'טונח'ווה, - 274 מילימטר ב-24 שעות. הגשמים נמשכו עד לתחילת אוגוסט ותוארו כשיטפונות הגרועים ביותר במהלך ה-80 שנה האחרונות באזור זה. מנואל בסלר, מהמשרד לתיאום עניינים הומניטריים, טען ש-36 מחוזות היו מעורבים בשיטפון ו-500,000 איש סבלו מהגל הראשון של השיטפונות בצפון מערב המדינה. עד סוף יולי גדל מספר הסובלים מהשיטפונות למיליון ועד אמצע אוגוסט גדל מספר זה ל-20 מיליון נפש עקב התפשטות השיטפונות דרומה, סביב אגן הניקוז של נהר האינדוס. לאחר כחודש נמסר כי חלק ניכר ממי השיטפונות עבר את שפך האינדוס לים הערבי.
ויליאם מקרייוון
ויליאם מקרייוון (באנגלית: William H. McRaven; נולד ב-6 בנובמבר 1955) הוא אדמירל בצי האמריקאי בדימוס אשר שימש כמפקד פיקוד המבצעים המיוחדים המשולבים של הכוחות המזוינים של ארצות הברית וכמפקד פיקוד המבצעים המיוחדים.
ביוגרפיה
מקרייוון נולד בסן אנטוניו, טקסס, ארצות הברית. בעודו סטודנט באוניברסיטת טקסס נרשם לקורס קציני מילואים של הצי האמריקני.
בשנת 1976 התגייס לצי האמריקני והתנדב ליחידת הקומנדו הימי האמריקני, "אריות הים" (Navy SEALs), שם שימש כלוחם ומפקד. מקרייוון היה מפקד צוות לוחמים בצוות 4 של היחידה, ולחם במלחמת המפרץ. בהמשך פיקד על פלגה בצוות 6 של היחידה (צוות הלוחמה בטרור הנחשב למעולה שבצוותים), על כוח משימה במלחמת המפרץ ולבסוף על צוות 3. הוא גם פיקד על הצוות שלכד בסופו של דבר את סדאם חוסיין בדצמבר 2003.
בתפקידו הקודם שימש ממונה על המבצעים המיוחדים בפיקוד אירופה של ארצות הברית. לאחר מכן שימש כמפקד פיקוד המבצעים המיוחדים המשולבים. במסגרת תפקידו, במאי 2011, היה מתכננו ומפקדו של מבצע חנית נפטון לחיסול הטרוריסט אוסאמה בן לאדן, מנהיג אל-קאעידה, במהלך מלחמת אפגניסטן. לאחר מכן שימש כמפקד פיקוד המבצעים המיוחדים. ב-2014 פרש לגמלאות.
לאחר פרישתו מונה לקנצלר של מערכת האוניברסיטאות בטקסס. בסוף 2017 הודיע על פרישתו מסיבות בריאותיות.
מקרייוון הוא בעל תואר ראשון מאוניברסיטת טקסס בעיתונאות ותואר שני מטעם בית הספר של הצי ללימודים מתקדמים, במונטרי קליפורניה. מקרייוון כתב ספר בנושא מבצעים מיוחדים בו ניתח שישה מבצעים מיוחדים שניתן ללמוד מהם רבות על הפעלת כוחות מיוחדים, ובהם מבצע אנטבה.
מריו בוטה
מריו בוטה (איטלקית: Mario Botta; נולד ב-1 באפריל 1943) הוא אדריכל שווייצרי בולט.
ביוגרפיה
מריו בוטה נולד בקנטון טיצ'ינו דובר האיטלקית בשווייץ.
בוטה שלא הסתדר בבית הספר פרש ממנו כבר בגיל 15 והתחיל לעבוד כשולייה במשרד האדריכלים "קרלוני וקמניש" בעיר לוגאנו. במשרד זה החלה להתפתח אהבתו הגדולה לעיצוב ושלוש שנים מאוחר יותר הוא כבר התמנה למנהל פרויקט עיצוב ראשון בבניית קומפלקס חדש. בין השנים 1961–1964 עזב את המשרד ועובד ללמוד במילאנו כתלמיד אקסטרני. לאחר סיום הלימודים במילאנו עבר לוונציה ונשאר ללמוד שם באוניברסיטה לארכיטקטורה עד 1969. הוא למד אצל שלושה אדריכלים גדולים בתקופה, לה קורבוזיה, לואי קאהן וקרלו סקרפה אשר את ההשפעות שלהם ניתן לראות בעבודותיו.
ב-1969 הצטרף ללואי קאהן בעיצוב ובניית בית הקונגרס בוונציה וב-1970 פתח משרד עצמאי בלוגאנו.
עבודותיו
בוטה מרבה להשתמש בעבודותיו בלבנים, בדרך כלל עשויות בטון בצבעים משתנים. בהשפעת האדריכלים מהם למד, בנייניו מתאפיינים בסדר ובגאומטריה פשוטה של קווים אורתוגונליים ושימוש זהיר באלמנטים גליליים. הוא מרבה ליצור פתחים גדולים הנגרעים מתוך מסת הבניין במקום חלונות רגילים ומשתמש בהם למיסגור הנוף הנראה מהם. השפעות לה קורבוזיה וקאן ניכרות גם בשימוש באור במבנה, בבטון חשוף ובארגון המבנה תוך הדגשה של איכויות מעשה ידי האדם בדיאלוג קונטרסטי עם הטבע וסביבתו.
בישראל תכנן בוטה את בית הכנסת והמרכז למורשת היהדות ע"ש צימבליסטה במרכז קמפוס אוניברסיטת תל אביב ברמת אביב. הבניין מורכב משני אולמות להם ניתן ביטוי בעיצובו החיצוני של הבניין. למרות העיצוב הדומה בחזית הבניין, נועד האולם המזרחי לבית כנסת ובו ריהוט אותו עיצב בוטה בעצמו, ובחלק מהערבי אולם רב-תכליתי. הבניין חריג בנוף הודות לצורתו ולחומריותו. בהמשך היה בוטה מעורב גם בעיצוב "תיבת נוח" שהוקמה בגן החיות התנ"כי בירושלים ונחנכה ב-2011.
משרדו של בוטה פעיל עד היום והוא גם מלמד מעת לעת בבתי ספר לאדריכלות.
פאנקי השובבה
פאנקי השובבה (אנגלית: Punky Brewster) היא סדרת טלוויזיה אמריקנית שהופקה במקור עבור רשת NBC ושודרה בין השנים 1984–1988. כל ארבע עונות הסדרה יצאו במארזי DVD.
בעקבות הסדרה, הופקה סדרה מצוירת בשם "מיקי צ'יק צ'אק ועוד".
בישראל הסדרה שודרה בערוץ המזרח התיכון בשנות השמונים, בערוץ המשפחה בתחילת שנות התשעים וזמן לא רב לאחר מכן - גם בערוץ הילדים.
עלילה
פנלופה "פאנקי" ברוסטר היא ילדה חביבה, מצחיקה ופיקחית, אשר ננטשה על ידי הוריה בגיל שבע. בעקבות עזיבתו של אביה של פאנקי את המשפחה, אמה של פאנקי נטשה אותה בסופרמרקט בשיקגו עם כלבה הנאמן, ברנדון.
בהמשך פאנקי מגלה דירה פנויה בבניין בשיקגו. הבניין מנוהל על ידי הצלם הנרי וארנימונט, רווק מזדקן. פאנקי מתיידדת עם שרי ג'ונסון, ילדה צעירה שמתגוררת קומה מעליה ועם סבתה, בטי ג'ונסון. הנרי מגלה שפאנקי מתגוררת בדירה הריקה הסמוכה לשלו, ולאחר שהוא שומע את סיפורה, מערכת היחסים ביניהם פורחת ולבסוף הנרי מאמץ את פאנקי.
דה פקטו
דֵּה פַקְטוֹ (בלטינית: De facto; בעברית: למעשה) הוא ביטוי לטיני שמשמעו "בפועל" או "למעשה". משתמשים בו לרוב כדי להבדילו מדה יורה (שמשמעו "להלכה" או "לפי החוק") כאשר מתייחסים לענייני חוק.
כאשר דנים בענייני משפט, "דה יורה" מציין את לשון החוק, בעוד "דה פקטו" מציין את המצב בפועל. הביטוי "דה פקטו" משמש גם כדי לציין מצבים בהם אין חוק או תקן רלוונטי, אולם ישנו נוהג קבוע ומקובל (גם אם אינו בהכרח אוניברסלי).
לואי קהוזאק
לואי קהוזאק (בצרפתית: Louis Cahuzac; 12 ביולי 1880 – 9 באוגוסט 1960) היה קלרניתן ומלחין צרפתי. מורו לקלרינט היה סיריל רוז.
קורות חייו
קהוזאק היה מבצע יוצא מן הכלל ואחד הקלרינטנים הספורים, שעשו להם שם כסולנים במחצית הראשונה של המאה ה-20. הוא היה הראשון שהקליט את הקונצ'רטו לקלרינט של קרל נילסן, יצירה שנכתבה במקור בשביל הקלרינטן הדני אגה אוקסנבד. פעילותו המוזיקלית נמשכה כל חייו; ב-22 בנובמבר 1958 הקליט את הקונצ'רטו לקלרינט בלה מז'ור של הינדמית לחברת EMI, בניצוח המלחין. הוא היה אז בן 78.
לואי קהוזאק נהרג בתאונת אופנוע בשנת 1960.
יצירותיו
קהוזאק חיבר בעיקר לקלרינט וכל יצירותיו מושפעות ממחוז הולדתו בדרום צרפת:
נגויה
נגויה (ביפנית: 名古屋市) היא בירת מחוז אאיצ'י באי הונשו שביפן ומונה נכון ל-1 ביולי 2021 מעל ל-2.3 מיליון איש, היא העיר המאוכלסת ביותר בחבל צ'ובו והעיר הרביעית בגודל אוכלוסייתה ביפן (אחרי טוקיו, יוקוהמה ואוסקה), בעיר ישנם שישה עשר רבעים. נגויה נמצאת במרכזה של המטרופולין השלישית בגודלו ביפן. מטרופולין זו מרוויחה כ-70% מהעודף המסחרי של יפן. בשנת 2019 מנתה אוכלוסיית המטרופולין 10,240,000 איש.
אטימולוגיה
שמה של העיר נכתב 那古野 או 名護屋 (נאגויה). סיבה אפשרית למקור השם היא התואר なごやか (נאגויאקה) ביפנית שפירושו "שליו".
כלכלה
התעשייה המרכזית בנגויה היא תעשיית המכוניות. לחברות רבות של מכוניות, כגון טויוטה ומיצובישי, משרדים ראשיים בעיר ובפרבריה. מלבד זאת, קיימת בעיר תעשייה מפותחת של מגוון מוצרים, כגון כלי חרסינה, מכשירי חשמל ואלקטרוניקה ואף תעשיית ממתקים. לאחרונה מתפתחות באזור גם תעשיות של רובוטיקה, כלי טיס ועוד.
התמ"ג בנגויה מתחלק באופן הבא: שירותים - 26.5%, סיטונאות וקמעונאות - 20.2%, תעשייה וייצור - 12.3%, תובלה ימית ותקשורת - 10.4%, נדל"ן - 9.8%, אספקת שירותים מנהלתיים - 5.9%, בינוי - 5.8%, עסקים פיננסיים וביטוחים - 5.4% ואחרים - 3.7%.
ערים תאומות
לנגויה יש חמש ערים תאומות בעולם:
פרשת האי היווני
פרשת האי היווני היא סדרה של אירועים שקרו בין השנים 1998–2001, בהם הועלו חשדות למעשי שחיתות אצל בכירים במדינת ישראל. איש העסקים דוד (דודי) אפל תכנן להקים פרויקט נופש ותיירות ענק על האי פאטרוקלוס שביוון, והעסיק את גלעד שרון - בנו של אריאל שרון (אז - שר החוץ ושר התשתיות הלאומיות ואחר כך ראש האופוזיציה וראש הממשלה), כיועץ מיוחד לפרויקט זה, בשכר גבוה מאוד. החשד העיקרי שהתעורר בפרשה היה, שהעסקת גלעד הייתה למעשה דרך מוסווית למתן שוחד לאביו, וזאת כדי שיסייע לאפל בנושאים שונים, ובראשם - בפרשת קרקעות גינתון ובסמוך, בשכונת גני אביב שבלוד. על פי החשדות, גייס אפל לעזרתו את אריאל שרון, כדי שיסייע לו גם מול שלטונות יוון, וכן הסתייע, לפי החשד, באהוד אולמרט (אז ראש עיריית ירושלים). בסופו של דבר, הפרויקט לא יצא אל הפועל עקב קשיים בהם נתקל אפל ביוון.
המשטרה, שהאזינה לקווי הטלפון של אפל באותן שנים, החלה לחקור את הפרשה הזו יחד עם פרשות נוספות, ובמרץ 2001 פרשת האי היווני התפרסמה בעיתונות. כל המעורבים בפרשה הכחישו את הטענות נגדם; ובסיום החקירה המליצה המשטרה ולאחריה גם פרקליטות מחוז מרכז - שלא להגיש כתב אישום נגד משפחת שרון, אך להגיש כתב אישום נגד אפל על מתן שוחד. לעומת זאת, פרקליטת המדינה עדנה ארבל המליצה במרץ 2004 להגיש כתב אישום נגד אריאל שרון ונגד בנו גלעד בגין עבירת לקיחת שוחד, ואף הכינה טיוטת כתב אישום. סערה ציבורית גדולה התעוררה עקב כך.
בסופו של דבר, החליט היועץ המשפטי לממשלה מני מזוז באפריל 2004, שלא להגיש כתב אישום נגד אולמרט, וביוני אותה שנה החליט לסגור את התיק ולא להגיש כתבי אישום גם נגד אריאל שרון ונגד בנו, עקב העדר ראיות מספיקות להעמדה לדין. סערה ציבורית נוספת התעוררה גם לאחר החלטה זו.
ספיחים של הפרשה עוררו אף הם סערות תקשורתיות: זכות השתיקה אותה ניצל גלעד שרון, וסירובו למסור מסמכים וקלטות שהיו ברשותו; הדלפת טיוטת כתב האישום לעיתונות - אותו כתב אישום המייחס עבירה של קבלת שוחד לאריאל שרון ולבנו גלעד.
מיזם הנופש הגדול
בשנת 1998 תכנן דוד אפל להקים באי פאטרוקלוס מרכז נופש ותיירות גדול מאוד, כאתר ראשון ברשת עתידית של מרכזי תיירות ונופש במספר אתרים בעולם ששמה יהיה Heaven on Earth (גן עדן עלי אדמות). על האי תכנן לבנות כ-100,000 חדרים, כ-15 בתי קזינו, מגרשי גולף, מרכזי קניות ובידור, כפרי שעשועים ומרכזי ספורט. ההגעה אל האי הייתה אמורה להתבצע באמצעות רכבת מנמל התעופה של אתונה דרך מנהרה תת-ימית. אפל גם שאף להקים באי את הכפר האולימפי לקראת אולימפיאדת אתונה. ההשקעה המתוכננת בפרויקט זה - אשר תואר על ידי המעורבים בו כ"מדהים" וכ"גרנדיוזי" היו אמורות להגיע לכ-16 מיליארד דולר.
כאשר ניסה אפל לרכוש את האי, נתקל בקשיים מכיוון שרוב האי הוכרז כשטח עתיקות מוגן, ומכיוון שחלק מהאי היה שייך לכנסייה היוונית. המשא ומתן של אפל באמצעות אנשי קשר שלו ביוון היה ארוך וסבוך, עם עליות ומורדות וכמעט הגיע לסיום מוצלח מספר פעמים.
מעורבות לכאורה של אריאל שרון ושל אהוד אולמרט
באוגוסט 1998 נפגש אפל עם אריאל שרון ועם אהוד אולמרט, ועל פי החשד ניסה לגייס אותם לעזור לו בפרויקט מול שלטונות יוון, תמורת הבטחות לסייע להם בבחירות המקדימות לראשות הליכוד. במקביל פנה לבכירים ביוון כדי שיבקרו בישראל, תוך הבטחה שייפגשו עם שר החוץ אריאל שרון.
בביתו של דודי אפל התקיימו בשנת 1999 שתי ארוחות ערב לכבוד אנשי ממשל יווניים, ולשתיהן הוזמן אריאל שרון.
תת שר החוץ היווני יאנוס קראנידיוטיס (Γιάννος Κρανιδιώτης) ופמלייתו ביקרו בישראל בינואר 1999, בהזמנת מפלגת העבודה הישראלית. אפל היה מעורב מאוד בתוכנית הביקור, ואף מימן חלקים ניכרים מהביקור (במקום מפלגת העבודה). ארוחת הערב בביתו של אפל ב-12 בינואר הייתה בנוכחות שר החוץ אריאל שרון. מחומר הראיות שנאסף, הסתבר שאפל דחק בשרון להגיע לאירוע זה. פרויקט האי היווני לא הועלה באותו ערב, אלא רק למחרת, באירוע אחר בבית מלון, בו לא השתתף שרון. גלעד שרון נכח בארוחה זו, אך באותה תקופה עדיין לא עבד בפרויקט.
כעבור כחצי שנה, לאחר בחירות 1999, חדל אריאל שרון לשמש כשר. ביומו האחרון במשרד החוץ, טיפל שרון במתן אזרחות ישראלית לאיש הפטריארכיה היוונית, השולטת באי פאטרוקלוס. זמן קצר אחר כך נהרג תת-שר החוץ היווני בתאונת מטוס. סיום תפקידו של שרון במשרד החוץ וכן מותו של תת-שר החוץ הביאו כנראה לקטיעת הקשר שניסה אפל לטוות (על פי החשד) בין שתי המדינות לטובת המיזם.
ראש עיריית אתונה דמיטרי אברמופולוס (Δημήτρης Αβραμόπουλος) הוזמן לישראל על ידי ראש עיריית ירושלים אהוד אולמרט ועל ידי משרד החוץ הישראלי. הארוחה בביתו של אפל התקיימה ב-28 ביולי 1999, לארוחה זו הוזמן אריאל שרון - אז ראש האופוזיציה, בנו גלעד, חבר הכנסת ראובן ריבלין ואחרים. קדמה לה ארוחת ערב רשמית במלון המלך דוד שמומנה על ידי אפל ובה המארח היה אולמרט. מחומר הראיות בולט עניינו הרב של אפל, שהמשלחת היוונית תיפגש עם גורמים בעלי מעמד בארץ.
העסקת גלעד שרון בפרויקט
באותה תקופה החל דוד אפל להעסיק את גלעד שרון כיועץ מיוחד לפרויקט לשלב השיווק. לגלעד שרון תואר שני בחקלאות. ניסיונו העסקי עד אז היה בניהול חוות שקמים ובמספר עסקות נדל"ן שלא צלחו. גלעד הצטרף לצוות פרויקט האי היווני במחצית מרץ 1999 לפי הצעה שקיבל מאפל, ועבד בפרויקט עד יוני 2001. לפי החוזה, שנחתם בין אפל לבין חוות שקמים, שכרו של גלעד שרון היה 20 אלף דולר לחודש, ועוד מיליון וחצי דולר עם השלמת הפרויקט, או לפחות 300 אלף דולר נוספים אם הפרויקט לא יצא אל הפועל. במאי 2000 חתמו אפל וגלעד שרון על חוזה מעודכן, שהבטיח לגלעד סכומים גבוהים יותר רטרואקטיבית. על פי סיכום הראיות, קבע היועץ המשפטי מזוז, שסך הכל השתכר גלעד שרון בסכום של כ-640 אלף דולר.
חקירת המשטרה
המשטרה האזינה לשניים מקווי הטלפון של דוד אפל מסוף 1998 ועד פברואר 2001. המידע שנצבר מהאזנות אלו הוביל לסדרה של חקירות בפרשיות שונות, אחת מהן היא פרשת האי היווני. במרץ 2001 פרסם העיתונאי מרדכי גילת בידיעות אחרונות תחקיר שחשף את הפרשה, וזמן קצר אחר כך הפכה חקירת המשטרה בפרשת האי היווני לחקירה גלויה.
בחקירתו, שמר גלעד שרון על זכות השתיקה, וסירב למסור מסמכים וקלטות שהיו ברשותו (ושהיו נחוצים גם לחקירת פרשות נוספות בהן היו מעורבים גלעד ואחיו עמרי). גלעד טען, שהזכות להימנע מהפללה עצמית חלה גם על מסמכים וקלטות. המשטרה לא יכולה הייתה לפשוט על חוות שקמים עקב חסינות חברי כנסת של אריאל שרון. בהמשך נפתח מאבק ארוך ומייגע בין המערכת המשפטית לבין גלעד שרון בנושא זה. פעמיים עבר הנושא מבית משפט השלום בפתח תקווה ועד בית המשפט העליון. שופטי בית המשפט העליון העבירו ביקורת קשה על גלעד, שהוא מתחמק ומתחכם ושאיננו פועל על פי הצו הקובע שעליו למסור את הקלטות ואת המסמכים. בסופו של דבר בית משפט השלום בפתח תקווה קבע שגלעד שרון אכן מסר כבר את המסמכים שהיו ברשותו.
המשטרה סיימה את החקירה באפריל 2002, בהמלצה להעמיד לדין את אפל, ולסגור את התיק נגד אריאל שרון. חקירה משלימה בנושא העסקת גלעד שרון נמשכה עד אוקטובר 2003 ומסקנת המשטרה הייתה שלא להעמיד לדין - לא את אריאל שרון ולא את גלעד.
במקביל, נערכה חקירת משטרה בשנים 1997–2003 בנושא בפרשת הקרקעות בגינתון ובאזורים נוספים סמוך ללוד. קרקעות שיש לאפל אינטרסים בהם, בחשד שיש לשרון מעורבות בהשבחתם, וגם בפרשה זו לא נמצאו עדויות נגד אריאל שרון.
פרקליטות המדינה
עדנה ארבל הגיעה למסקנה, כי אריאל שרון ידע היטב על הכספים שקיבל בנו גלעד מדוד אפל, ובכל זאת סייע לאפל בעסקיו. ב-28 במרץ 2004 הכינה ארבל טיוטת כתב אישום נגד אריאל שרון ונגד בנו גלעד בגין עבירת לקיחת שוחד, מלווה בחוות דעת מפורטת, שגובשה פה אחד על ידי צוות של שבעה פרקליטים בכירים. בנוסף, החליטה ארבל, שאין מקום להעמיד לדין את אהוד אולמרט. טיוטת כתב האישום הועברה למני מזוז, שהחל את תפקידו כיועץ המשפטי לממשלה זמן קצר לפני כן. עדנה ארבל פרשה מתפקידה זמן קצר לאחר מכן, ומונתה לשופטת בבית המשפט העליון.
טיוטת כתב האישום הודלפה ופורסמה בעיתונות, מה שעורר סערה פוליטת גדולה. עו"ד אביגדור קלגסבלד פרקליטו של אריאל שרון, האשים את הפרקליטות במניפולציה תקשורתית. ההדלפה עוררה זעם גם במשרד המשפטים ואצל השר יוסף לפיד.
היועץ המשפטי לממשלה
מני מזוז בדק את החשדות נגד אריאל שרון ובנו גלעד, בסיוע צוות של חמישה פרקליטים בכירים, וב-15 ביוני 2004 הופיע במסיבת עיתונאים שעוררה עניין רב בציבור. מזוז פרסם את החלטתו, שלא להעמיד לדין את אריאל שרון ואת בנו, עקב העדר תשתית ראייתית מספיקה. ההחלטה התקבלה בהסכמת כל חמשת חברי הצוות המקצועי שהקים מזוז.
בהודעתו לתקשורת, הדגיש מזוז שהחלטתו התקבלה מתוך עמדה, שדין אחד לראש הממשלה ולאחד האדם.
גישתו של מזוז, היא שיש להעמיד לדין אדם, אך ורק אם קיימת אפשרות סבירה להרשעה. הוא דוחה את הגישה ההפוכה, שאם לתובע יש ספק - עליו להותיר את המלאכה לבית המשפט, ומביא כסימוכין את פסיקת בג"ץ בנושא אחר:
לפי מזוז ולפי צוות הבדיקה חומר הראיות קלוש מאוד, ובלשונו של מזוז - מזוז מתח ביקורת נגד פרקליטת המדינה הפורשת עדנה ארבל, אשר הכינה טיוטת כתב אישום נגד שרון ובנו. במסמך שהוציא, מפרט מזוז את נימוקיו בפרשה זו, וכן בפרשה נוספת המכונה "פרשת קרקעות אפל".
כתב האישום נגד דוד אפל
מזוז החליט שלא להאשים את אריאל ואת גלעד שרון בקבלת שוחד, אולם בשלב זה טרם החליט מה יעשה בכתב האישום שכבר הוגש נגד דוד אפל באשמת מתן שוחד - באותה פרשה בדיוק. מזוז היה מודע להשלכות אפשריות של החלטתו זו על כתב האישום נגד דוד אפל, אולם דחה את קבלת ההחלטה בעיניינו של אפל.
כתב האישום נגד דוד אפל ונגד נאשמים אחרים תוקן מאוחר יותר, ולבסוף נמחקה ההאשמה שנתן שוחד לאריאל שרון. נגד אפל המשיך להתנהל משפט בבית משפט השלום בתל אביב-יפו, באשמות אחרות, בהן מתן שוחד לראש עיריית לוד בני רגב, העברת כספים בלתי חוקית למערכת הבחירות של זמיר בן-ארי לראשות עיריית גבעת שמואל, ועוד.
סגירת התיק
לצורך הוכחת עבירת שוחד, נדרש להוכיח קשר סיבתי כפול: בנוסף, נדרש להוכיח יסוד נפשי - מחשבה פלילית שבה עובד הציבור מודע לכך, שהשוחד ניתן לו בעד פעולה הקשורה בתפקידו, או מתוך זיקה להיותו בעל תפקיד (או אפילו בעד "עצימת עיניים").
להלן טבלה המסכמת את המרכיבים הנדרשים להוכחת עבירת שוחד, ולכל מרכיב - החשדות והסיבות להכנת טיוטת כתב אישום, מסקנות היועץ המשפטי לממשלה, וביקורת שיפוטית על מסקנות היועץ המשפטי.
תגובות והשפעה
החלטתו של מזוז עוררה מיד סערה בחוגים פוליטיים ומשפטיים.
הוגשו עתירות לבג"ץ לחייב את היועץ המשפטי לממשלה להעמיד לדין את אריאל שרון ואת בנו גלעד, אך אלה נדחו. על פי בג"ץ, הקל מזוז עם שרון בעניינים מסוימים מעבר לנהוג, אך בית המשפט לא ראה בכך סיבה לפסול את החלטתו של היועץ המשפטי, ואף קבע שהוא (בג"ץ) אינו יכול לדון בשאלה האם לפי חומר הראיות יש סיכוי סביר להרשעה, מכיוון שזוהי סמכותו הבלעדית של היועץ המשפטי לממשלה. בג"ץ החליט גם שלא לחשוף את סיכום הראיות הפנימי של פרקליטות מחוז המרכז ("דו"ח שיבר").
פרשה זו, וכן פרשה נוספת (פרשת סיריל קרן), הטילו צל על המשך כהונתו של אריאל שרון כראש ממשלה, אך בסופו של דבר לא גרמו לו נזק ממשי.
תוכנית ההתנתקות בוצעה בקיץ 2005, כשנה לאחר סגירת התיק על ידי היועץ המשפטי לממשלה. נשמעו טענות רבות מפי המתנגדים לתוכנית ההתנתקות, שמהלכיו המדיניים מרחיקי הלכת של שרון נועדו לרצות את השמאל ולהסיח את דעתו של הציבור ואת דעתם של אנשי הפרקליטות ממעורבותו הפלילית של שרון בפרשות אלו. ההחלטה על תוכנית ההתנתקות התקבלה כנראה עוד בשנת 2003, והועלתה לראשונה באופן פומבי בנאום שנשא שרון ב-20 בנובמבר 2003, בו הצהיר כי הוא שוקל צעדים חד צדדיים, ובצורה מפורשת יותר - בנאום בכנס הרצליה ב-18 בדצמבר 2003. אחד ממתנגדי ההתנתקות, סגן השר צבי הנדל, שהתגורר אז בגוש קטיף, פרסם את הביטוי שמסר לו ח"כ יוסי שריד, "עומק העקירה כעומק החקירה". שופט העליון מישאל חשין אמר בריאיון ל"הארץ" כי "אני יכול רק לומר שכשאדם בשביל לשוטט באינטרנט מקבל 600 אלף דולר והבטחה לעוד שני מיליון, צריך להיות שוטה כדי לחשוב שהוא באמת קיבל את הכסף בשביל העבודה. לא חשבתי להיות במיעוט. אבל באותו זמן כל העם רצה ששרון לא יעמוד לדין, בגלל שהייתה תוכנית ההתנתקות. ואם שרון היה עומד לדין לא הייתה התנתקות. אינני אומר שזה מה שרוב השופטים חשבו, חלילה וחס". מנגד, טען אריאל שרון ששיקוליו היו תמיד ענייניים ולטובת עם ישראל, ולא מעבר לכך.
המשך מיזם הנופש
בשלב מוקדם של תכנון המיזם, כאשר נתקל אפל בקשיים מצד שלטונות יוון, החל כבר לבדוק חלופות אחרות - בספרד ובמקומות אחרים. בשנת 2005 העביר אפל את הזכויות במיזם הנופש לקבוצת משקיעים אירופים בראשות משפחת ז'ולטי משווייץ. הפרויקט מתוכנן להיבנות בדרום איטליה, ואפל צפוי לייעץ לפרויקט ולקבל תמלוגים של עשרות מיליוני אירו.
פלאש פורוורד
פלאש פורוורד (באנגלית: FlashForward) היא סדרת מתח ומדע בדיוני אמריקאית המבוססת על רומן בעל אותו שם (תורגם לעברית בשם "הבזק לעתיד" ב-2011 בהוצאת אופוס), מאת הסופר הקנדי רוברט ג'. סוייר, שיצא לאור בשנת 1999. הסדרה שודרה בארצות הברית החל מ-24 בספטמבר 2009 ועד ל-27 במאי 2010 ברשת ABC ובוטלה לאחר עונה אחת.
עלילה
הפרק האחרון בעונה הראשונה מסתיים בקליף האנגר לא פתור, במארז ה-DVD של הסדרה מופיע סרטון האמור לסכם ולסגור את הסדרה.
דעת קהל
התכנית התחילה את שידוריה בארצות הברית עם מעל 12.3 מיליון צופים בפרק הראשון, אך נתוני הצפייה ירדו לאורך הפרקים, כך שבפרק 22 צפו בה 4 מיליון צופים בלבד. בבריטניה נתוני הצפייה היו גבוהים ויציבים יותר, עם כעשרה מיליון צופים לאורך כל העונה.
באופן יוצא דופן, הסדרה שודרה בישראל במקביל גם ללקוחות HOT וגם ללקוחות yes וזכתה להכרה חיובית. ב-HOT הסדרה שודרה בערוץ HOT3 והחליפה את "אבודים" במשבצת השידור שלה ובהמשך הסדרה ניתנה לצפייה בחינם למנויי HOT V.O.D ולמנויי yes VOD.
הבדלים מהספר
הסדרה מבוססת על רומן בעל אותו שם מאת הסופר רוברט ג'. סוייר. ההבדלים הבולטים בין הרומן לסדרה הוא בדמויות הראשיות ובמקום ההתרחשות. העלילה בספר מתרחשת בז'נבה, שווייץ והגיבור הוא לויד סימקו, המדען שגרם לאירוע. הסדרה מתרחשת בארצות הברית ובלוס אנג'לס והגיבורים הם מארק בנפורד ודמיטרי נו. דמותו של סימקו בסדרה דומה לעיתים למקבילו בספר אך תפקידו משמעותי הרבה פחות.
ברומן אורכו של ההבזק הוא 2 דקות (120 שניות) וההבזק לעתיד הוא לתקופה של 21 שנים, בעוד שבסדרה אורכו של ההבזק הוא 2 דקות ו-17 שניות (137 שניות) והוא מתרחש בעוד 6 חודשים.
קישורים חיצוניים
[[קטגוריה:סדרות טלוויזיה אמריקאיות שבוטלו מבלי שהעלילה הסתיימה