cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
1793 (ספר)
1793 הוא רומן הבכורה של נאט או דג והחלק הראשון של הטרילוגיה בלמן נואר. ספר ההמשך יצא לאור בשנת 2019 ונקרא 1794, הספר האחרון צפוי להיקרא 1795. העלילה מתרחשת בשנת 1793 ונסובה סביב הגברים מיקל קרדל שחוקר מקרה שבו גופה בלי ידיים ורגליים נמצאה באגם פטבורו על סודרמאלם בסטוקהולם. הדמויות המרכזיות המוזכרות בספר זה כוללות את מיקל קרדל, ססיל וינגה, קריסטופר בליקס, אנה סטינה, ועוד כמה אחרים. סיפורו של רומן זה סובב אדם גוסס המנסה לחפש רוצח חסר רחמים בין התושבים המסקרנים והפינות החשוכות ברחובותיה השופעים של העיר, זאת על רקע קונספירציות ופרנויה שפשטו בכל רחבי סטוקהולם, ארבע שנים לאחר נפילת הבסטיליה וכעבור שנה מאצח המלך השוודי גוסטב השלישי.
הרומן זכה במספר פרסים, כולל פרס ספר השנה (2018) מאת בוניירס בוקקלבר ונתוני המכירות הם מעל 250 000 עותקים בשוודיה. מקור ההשראה ליצירת הספר היה שם הוורד מאת אומברטו אקו, ואילו התיאורים הסביבתיים הם בהשראת תיאוריו של קרל מייקל בלמן מהמאה ה-18. הספר פורם את הרומנטיקה שמלווה את ספרות התקופה ומכה בחוזקה כנגד הדימוי האידילי של שוודיה במאה ה־18.
הספר תורגם לרוסית בשנת 2018 ולאחר מכן תורגם לאנגלית בשם "The Wolf and the Watchman" (הזאב והסוהר) בשנת 2019.
עלילה
המלך גוסטב השלישי מת. יותר משנה עברה מאז שהתותחים ירו בהלווייתו. נסיך הכתר הוא קטין ושנות המלחמה רוקנו את קופת האוצר. הממלכה מנוהלת על ידי אינטרס עצמי בזמן שהעם סובל. אף אחד לא סומך על אף אחד. חוסר שביעות רצון ופרנויה משגשגים בכל מקום. גופה נמצאת באגם פטבורן על סודרמלם, האגם הסתום שאליו מתנקזת כל האשפה של עיר הבירה המזוהמת. גופת המת חסרת ידיים ורגליים, אך הפציעות אינן חדשות. ססיל וינגה שירת בעבר במדור המשטרה בסטוקהולם. כעת מצבו הבריאותי מקרטע, אך הוא נדרש לשוב לשירות. הזמן קצר, והחורף הקשה בסטוקהולם מזה עשור מתקרב. מארבע נקודות מבט שונות, מתוארת תקופת גוסטב המאוחרת עטוית פאר ומלכות, אך נחשפים כאן כתקופה של ריקבון ודם, מצוקה וייאוש, אך גם תקוות ורצון לשינוי חברתי.
זוהי סטוקהולם של שנת 1793. בבוקר סתווי חשוך מיקל קרדל, שומר, מתעורר משולחן הבר שם הוא נרדם לאחר שתיית לילה כבדה. גופה צפה במארדן, אגם ששולב פעם בבתים אלגנטיים, כיום מחסן מרופט לפסולת תעשייתית ואנושית. הדג שמשה את הגופה מהמים, מגלה כי הגוף, צעיר, אך זרועותיו ורגליו חסרות, העיניים והלשון חתוכים. קרדל, חייל משוחרר בעל זרוע אחת, בוגר המלחמה ההרסנית של שוודיה עם רוסיה בשנים 1788–1790, יודע הרבה על קטיעה. לא לוקח לו הרבה זמן להבין שהניתוחים לא נגרמו לאחר המוות אלא בקפידה, בייסורים ובאחד החודשים האחרונים לחיי הקורבן. מפקד המשטרה דוחק בססיל וינגה לחקור את הרצח. וינגה הוא עורך דין רציונלי בעוז, המאמין ש"הכל עשוי להיפתר בכוח הנפש": בשלבי הצריכה הסופיים ונחלש פיזית מדי יום, הוא גם אדם שממהר. בינתיים קרדל, שמסכים לסייע לו בתיק, מתייסר לא רק מכאבים מייסרים בזרוע הרפאים שלו אלא מהתקפי פאניקה אלימים, מורשת נוספת ממלחמתו הטראומטית.
מוסתרת על ידי עוני, מגפה ופרנויה פוליטית, סטוקהולם של סוף המאה ה-18 כמעט ולא נפגעת. כמעט פושטת רגל לאחר שנים של סכסוך זר אכזרי, העיר נמצאת בשליטת אליטה מושחתת שמשרתת את עצמה. מלך שוודיה נרצח לאחרונה על ידי קאבל אריסטוקרטי; לא כל כך רחוק משם, צרפת המהפכנית מתבוססת בדם. החיים מסוכנים, בלתי צפויים וזולים מאוד. בשכונות העוני הנרקבות, בין גבעות גדושות של צואה אנושית, חתכים ופרוצות סיפיליטיות מקוששות את סחורתן על רקע קטטות בין חיילים וקבצנים שיכורים.
סטוקהולם חסרת חוק היא דבר שבשגרה וזרוע העץ של קרדל מוכיחה עצמה ככלי נשק יעיל במיוחד, אך אמנם לא חסרים אגרופים עקובים מדם, בעומקיו המעוותים של הדמיון האנושי. מה שמתחיל כהשתלטות היסטורית על הנוהל המשטרתי מתרחב לאט לאט לכדי סיפור של שתי דמויות שאינן קשורות לכאורה: הראשונה הוא מנתח מתמחה שמוצא עצמו בחובות ובשפל המדרגה; השנייה היא של ילדה שנידונה לעבוד אצל השומר הסדיסטי השואב הנאה מינית מייסורי האסירים.
כאשר האזרח הפשוט מתחיל להרגיש פגיע יותר ויותר, האלימות מתחילה לגבות את מחיר העיר ואנשים חזקים מתחילים לנצל את האנשים הפחות טובים לטובתם האישית. מיקל קרדל וססיל וינגה משלבים ידיים לבסס את זהותו של ההרוג ולחקור את הנסיבות שהובילו למותו האכזרי.
בית הדסה
בית הדסה הוא מבנה מגורים ומרכז מבקרים הממוקם בלב היישוב היהודי בחברון. בעבר שימש המבנה כבית חולים בשם "חסד לאברהם".
היסטוריה
הבניין הוקם בשנת 1893 בידי ר' חיים רחמים יוסף פרנקו, המכונה החרי"ף. המבנה שימש כבית חולים שנקרא "חסד לאברהם" ונתן משירותיו ליהודי וערביי חברון והסביבה ללא תשלום. על פי כוכבה גרשון, אביה, בן ציון גרשון, ניהל בקומה היחידה של המבנה בית מרקחת ומרפאה. הנרייטה סאלד בקשה לבנות על המבנה קומה נוספת לצורך מרפאה של הדסה, וגרשון הסכים בתנאי שיוקם גם בית כנסת. בשנת 1912 נוספה קומה שנייה לבניין. בהמשך נפתחה במקום מרפאה של ארגון הדסה.
בטבח חברון במאורעות תרפ"ט בשנת 1929, נרצחו מנהל בית החולים בן ציון גרשון ומשפחתו יחד עם עוד יהודים רבים. כמו כן נבזז הבניין ונפגע בחלקו.
לאחר גירוש הקהילה היהודית מחברון, הפך הבניין לבית ספר ערבי לבנות אשר פעל במקום עד להחזרת העיר בידי צה"ל בשנת 1967.
אחרי מלחמת ששת הימים
עם תום מלחמת ששת הימים, נמסר הקושאן על בית הדסה על ידי נכדו של החרי"ף - עו"ד אברהם פרנקו לרב משה לוינגר. הממשלה בינתיים החכירה את הבניין לאונר"א שהשתמש בו כמחסן. במאי 1975 עזב אונר"א את המבנה והוא היה מוזנח, חלונותיו מנופצים ודלתותיו נעולות ומכוסות באבק.
עם הקמת קריית ארבע פעלו המתנחלים לשוב גם לחברון עצמה והיעד הראשון שלהם היה בית הדסה, אולם הממשלה התנגדה לשיבת היהודים לתוך העיר. לקראת יום הזיכרון לטבח חברון (תרפ"ט) במהלך מאורעות תרפ"ט בשנת 1975, תכננו המתנחלים להיכנס לבית הדסה כדי להקים בו ישיבה, אך חיילים שהוצבו בסביבות המבנה מראש, מנעו זאת.
ב-16 באוגוסט 1976 נכנסו כ-20 בחורי ישיבה לבית הדסה, החלו בניקויו וקבעו בו מזוזות, אך הם פונו בידי הצבא ללא התנגדות. למחרת שבו המתנחלים למבנה ולאחר שפונו שוב שבו בשלישית. הפעם נעצרו כ-20 מהתנחלים והוחזקו מספר ימים במעצר בניסיון לשים סוף לכניסות למבנה, אולם המתנחלים מצדם המשיכו בניסיונות הכניסה וכשלא הצליחו להיכנס למבנה עלו על גגו. בהמשך קיימו המתנחלים תפילות יומיות מחוץ למבנה. שישה מהמתנחלים הועמדו לדין על הסגת גבול במשפט שזכה להתעניינות תקשורתית רבה בתחילת 1977. באופן חריג, המשפט התנהל בפני שלושה שופטים בגלל הרגישות הציבורית. לקראת הבחירות שכך המאבק להתיישבות יהודית בתוך חברון, בין השאר לאור הסכמות עם הממשל הצבאי על שיפוץ בית הכנסת אברהם אבינו.
ב-26 בפברואר 1978 חדשו אנשי תנועת כך את המאבק על בית הדסה.
באפריל 1979 נכנסה למקום קבוצה של נשים יהודיות עם ילדיהן, כתגובה להקפאת הבנייה בקריית ארבע בעקבות עתירה לבג"ץ. ראש הממשלה, מנחם בגין, אמר לאחר מכן: "גם חברון היא ישראל. לא אתן לאף מקום בישראל להיות 'יודענריין'". הוא הורה שלא לפנות את הנשים, אך למנוע כניסת אנשים נוספים, וכן למנוע את כניסת מי שיצא משם. כתוצאה מכך נשארו הנשים והילדים מספר חודשים לבדם. בתחילה אפשר הצבא הכנסת רק אוכל ומים, אך לאחר מספר ימים הותרה גם הכנסת ציוד. בסוף יוני 1979 נפגש יועצו הצבאי של ראש הממשלה עם נציגות של הנשים בבית הדסה ואמר להן שאם יפנו את בית הדסה תעלה סוגיית ההתיישבות היהודית בחברון בישיבת הממשלה הבאה. באוגוסט 1979 הוצע למתנחלים שבבית הדסה תוקם ישיבה ללא מגורים, אך המתנחלים דחו את ההצעה. לקראת החורף שופץ המקום כדי לאפשר את המשך שהות הנשים במקום בחורף. במהלך השהות של הנשים בבית הדסה הגיעו אנשי שמאל לבניין למחות על שהותן במקום.
על פי החלטת הממשלה ב-23 במרץ 1980, על הקמת ישיבה ובית ספר שדה בחברון, בית הדסה יועד לשמש כבית ספר שדה ל-50 תלמידים, ולצורך כך תוכנן לבנות על שתי הקומות שהיו בו אז, קומה נוספת.
ב-2 במאי 1980 אירע הפיגוע בבית הדסה, בה תקפו מחבלים אנשי פת"ח, באמצעות מקלעים ופצצות קבוצת גברים שבאה בליל שבת לברך את הנשים ששהו בבית הדסה, ורצחו שישה מהם. בעקבות זאת החליטה ממשלת ישראל על חידוש היישוב היהודי בחברון, והתרת המגורים בבית הדסה בקובעה: "אין מניעה שיהודים יהיו בחברון, כבכל מקום בארץ ישראל". באוגוסט 1980 התחתנו בבניין אביגדור אסקין ומזל כהן. באותה עת התגוררו בבניין שש משפחות ו-15 בחורי ישיבה.
בהמשך שוקם הבניין, תוכנן מחדש על ידי האדריכל דוד קאסוטו ונחנך מחדש ב-20 בינואר 1986. במבנה מתגוררות כ-30 משפחות ישראליות.
במפלס הקרקע של הבניין הוקם בית כנסת המשרת את תושבי המקום ואורחיו. במפלס תת-קרקעי ממוקם מוזיאון היישוב היהודי בחברון. בחצר הבניין מגרש משחקים לילדים.
אוכרנה
או֗כְרָנָה – המחלקה לאבטחת הסדר וביטחון הציבור (ברוסית: Охрана - Отделение по охранению общественной безопасности и порядка) הייתה משטרה חשאית של האימפריה הרוסית שעסקה בבילוש פוליטי. תפקידה העיקרי היה לשמור על שלום המשטר כנגד כוחות שמאל קיצוני וטרור פוליטי.
היסטוריה
"המחלקה לאבטחת הסדר וביטחון הציבור" הוקמה ב־1866 בסנקט פטרבורג כצוות חקירה בן 12 חוקרים, זאת לאחר שדמיטרי קראקוזוב נכשל בניסיונו להתנקש בחיי הצאר אלכסנדר השני ב-4 באפריל אותה שנה. לאחר ניסיון התנקשות נוסף ב־6 באוגוסט 1880 הוקמה "מחלקת המשטרה" (Департамент полиции) כיורשת המחלקה השלישית בלשכת הוד מעלת הקיסר.
אלכסנדר השלישי הקים משרד נוסף שנקרא "אבטחה וחקירה", שהופעל על ידי אנשי הז'נדרמריה הרוסית בשני סניפים: מוסקבה וורשה. גוף זה היה בסיס לאוכרנה.
עלייתה של התנועה המרקסיסטית ברוסיה חייבה איחוד של כוחות הביטחון - וכך נוצרה האוכרנה. רציחות של אישים בכירים ברוסיה, כגון פיוטר סטוליפין, ואירועי מהפכת 1905, חייבו הגדלה של כוחות הביטחון. כך ב־1908 היו 31 תחנות של האוכרנה, וב־1911 היו מעל ל־60 תחנות. בסתיו 1913 נסגרו כל התחנות ופעולותיה של האוכרנה נפסקו.
בקרב האוכרנה פעלו הפילורים, פילור (בצרפתית: fileur) היה בלש סוכן באוכרנה שעסק באיסוף מודיעין על פשעים פוליטיים ומפלגות פוליטיות במדינה.
ב-4 במרץ 1917 האוכרנה פורקה ובמקומה הוקם הצ'קה.
מבנה
ב-14 בדצמבר 1906, מבנה האוכרנה אורגן באופן הבא, על מנת לבזר את תפקודו במחוזות השונים במדינה:
הנסיכה הלבנה
באוקטובר 2013 דווח בעיתון הטלגרף על תוכנית של ערוץ Starz להפיק מיני-סדרה המבוססת על הרומן. הסדרה נועדה להיות סיקוול לסדרה "מלכה לבנה" משנת 2013, שהייתה עיבוד לרומנים "המלכה הלבנה" (2009), "המלכה האדומה" (2010), ו"בתו של ממליך המלכים" (2013). הפקת המיני-סדרה בת השמונה פרקים החלה ביוני 2016.
תקציר עלילה
ריצ'רד השלישי נהרג בקרב בוסוורת', ואחייניתו אליזבת מיורק שמאוהבת בו חייבת להתחתן עם הנרי טיודור הכובש שהביס את ריצ'רד, והוא המלך החדש של אנגליה, כדי להביא לסיום מלחמות השושנים הארוכות בין בית לנקסטר ובבית יורק. כמלכה, אליזבת יכולה להבטיח את שלומם של אמה, המלכה האלמנה אליזבת וודוויל, ושל שאר בני משפחתה. עם זאת היא מאמינה שהנרי - שבז לה בגלוי על קשריה עם מי שהיה אויבו - הוא האחראי לרצח אחיה אדוארד, מי שהיה היורש המיועד לכתר אנגליה. לפי הצעתה של אמו הרודנית מרגרט סטנלי, הנרי מתעקש שאליזבת תיכנס להיריון ממנו לפני שהוא ישא אותה לאישה. היא אכן נכנסת להיריון והשניים מתחתנים. אליזבת יולדת בן ארתור, אבל שלטונו של הנרי עדיין אינו בטוח. אדוארד הצעיר (הקרוי "טדי"), בנו של ג'ורג' פלנטג'נט, דוכס קלרנס, וטוען לכתר מבית יורק, מוחזק במאסר במצודת לונדון, בשל התפרצות תמיכה ציבורית בבית יורק. הנרי מגלה שאמה של אליזבת תומכת בסתר ומממנת את תומכי בית יורק שנמצאים בגלות, והוא שולח אותה למנזר ברמונדזי. אליזבת קרועה בין אמה התומכת בבית יורק ובין נאמנותה לבעלה ולבנה, ומתענה בשל הסוד הידוע לה. על אף שהמלכה האלמנה הסתירה בכוונה מבתה את המזימות שלה, אליזבת יודעת שאמה שלחה את אחיה הצעיר ריצ'רד למקום מסתור בפלנדריה, ולמצודה נשלח נער מתחזה שנעלם יחד עם אדוארד וכנראה נרצח.
תרגום לעברית
הספר יצא לאור בעברית בתרגומה של בתיה זיסו בשנת 2015 בהוצאת אופוס.
עיבוד לטלוויזיה
ב-2013 שודרה מיני-סדרה בשם "מלכה לבנה" בת 10 פרקים המבוססת על הספרים "המלכה הלבנה" (2009), "המלכה האדומה" (2010) ו"בתו של ממליך המלכים" (2012). הסדרה שודרה בערוץ BBC One בבריטניה ובערוץ Starz בארצות הברית. פרייה מייבור מגלמת את דמותה של אליזבת מיורק הצעירה. על אף שתוכננה עונה שנייה לסדרה, ב-20 באוגוסט 2013 פורסם ב-BBC שלא תוזמן עונה נוספת.
באוקטובר 2013 דווח בעיתון הטלגרף שערוץ Starz מתכנן סיקוול בשם "נסיכה לבנה" המבוסס על הרומן של גרגורי. בינואר 2014 פורסם שאמה פרוסט, התסריטאית של "מלכה לבנה" תעבוד על הפרויקט. באוגוסט 2015 אישרה גרגורי שהפרויקט מתקדם. ההפקה של המיני-סדרה החלה ביוני 2016. הסדרה בכיכובה של ג'ודי קומר בתפקיד אליזבת שודרה בשנת 2017.
מטוס כבידה מופחתת
כלי טיס בכבידה מופחתת הוא סוג של מטוסים בעלי כנף קבועה המספקים סביבות קצרות חסרות משקל לאימוני אסטרונאוטים, עריכת מחקרים וביצוע צילומי סרטים נטולי כוח משיכה. גרסאות של מטוסים כאלה הופעלו על ידי התוכנית לחקר הכבידה של נאס"א, ואחת התוכניות מופעלת כיום על ידי תוכנית טיסת החלל האנושית והמחקר הרובוטי של סוכנות החלל האירופית. הכינוי הלא רשמי "שביט הקיא" הפך פופולרי בקרב אלו שחוו את פעולתם.
היסטוריה
טיסה פרבולית כדרך לדמות חוסר משקל הוצעה לראשונה על ידי מהנדס התעופה והחלל הגרמנית פריץ הבר והפיזיקאי הגרמני היינץ הבר בשנת 1950. שניהם הובאו לארצות הברית לאחר מלחמת העולם השנייה כחלק ממבצע מהדק נייר. כמו כן, שי-צ'ון וואנג חקר בחילה בקרב אסטרונאוטים אצל נאס"א, מה שעזר להוביל ליצירת "שביט הקיא". לפעמים משתמשים בטיסות פרבוליות לבחינת ההשפעות של חוסר משקל על דבר חי. בעוד שבני האדם הם הנוסעים הנפוצים ביותר, בעלי חיים שאינם אנושיים היו מעורבים מדי פעם בניסויים, כולל ניסוי בולט לאופן שבו חוסר המשקל השפיע על רפלקס היסוד של חתול ביתי והניסיונות של היונה לנווט במצב חסר משקל.
עקרונות הפעלה
המטוס מעניק למי שבתוכו את התחושה של חוסר המשקל על ידי ביצוע מסלול טיסה פרבולי יחסית למרכז כדור הארץ. במהלך הטיסה בדרך זו, המטוס ועומס המטען שלו נמצאים בנפילה חופשית בנקודות מסוימות של מסלול הטיסה שלו. המטוס משמש בדרך זו כדי להדגים לאסטרונאוטים איך זה להקיף את כדור הארץ. במהלך פעולה זו המטוס אינו מפעיל שום תגובת קרקע על תוכנו, מה שגורם לתחושת חוסר המשקל. בתחילה המטוס מטפס בזווית המגרש של 45 מעלות באמצעות בקרות דחף ומנוע. תחושת חוסר המשקל מושגת על ידי צמצום הדחיפה והורדת האף לשמירה על תצורה נייטרלית, או "הרמת אפס", כך שהמטוס עוקב אחר מסלול בליסטי, כאשר דחף המנוע מפצה בדיוק על הגרירה. חוסר המשקל מתחיל תוך כדי עלייה ונמשך כל הדרך "מעלה-על-גבי הגבנון", עד שכלי השיט מגיע לזווית המגרש כלפי מטה של בערך 30 מעלות. בשלב זה, המלאכה מכוונת כלפי מטה במהירות גבוהה ועליה להתחיל למשוך חזרה לגישה של האף למעלה כדי לחזור על התמרון. הכוחות הם אז בערך פי שניים מכוח הכובד בדרך למטה, בתחתית, ושוב למעלה. זה נמשך כל הדרך עד שהמטוס שוב נמצא באמצע הדרך במסלולו כלפי מעלה, והטייס שוב מצמצם את הדחף ומוריד את האף. מטוס זה משמש לאימון אסטרונאוטים בתמרונים עם אפס גרם, ומעניק להם כ־25 שניות של חוסר משקל מתוך 65 שניות של טיסה בכל פרבולה. במהלך אימונים כאלה המטוס טס בדרך כלל כ 40–60 תמרונים פרבוליים. בכשני שלישים מהנוסעים טיסות אלה מייצרות בחילה בגלל מחלת האוויר, המעניקים למטוס את הכינוי שלו "שביט הקיא".
קנדה
בסוכנות החלל הקנדית ובמועצת המחקר הלאומית יש פלקון 20 המשמש למחקר מיקרו כבידה. בדרך כלל המטוס הקטן אינו משמש לאנשים לצוף בחופשיות ולחוות חוסר משקל; עם זאת, הקומיקאי ריק מרסר עשה זאת עבור קטע בתוכנית שלו.
אקוודור
מטוס ה- G האפס הראשון שנכנס לשירות באמריקה הלטינית הוא S-Sabreliner T-39 המכונה CONDOR, שפעל עבור סוכנות החלל האזרחית באקוודור וחיל האוויר האקוודורי מאז מאי 2008. ב-19 ביוני 2008, הם לקחו במטוס ילד בן שבע, וקבעו את שיא העולם של גינס עבור האדם הצעיר ביותר שטס במיקרו כבידה.
אירופה
מאז 1984, ESA ו- CNES עשו מספר משימות מצומצם של כוח הכבידה במגוון מטוסים, כולל ה- KC-135 של נאס"א, קרוול, איליושין Il-76 ו-איירבוס A300 המכונה ה- Zero-G. בשנת 2014 הושלמה ה- A300 לטובת איירבוס A310 מודרני יותר, המכונה גם אפס G. זה מבוסס בשדה התעופה בורדו-מיריגנאק בצרפת, מופעל על ידי נובספייס, והוא הוטס גם מנמל התעופה לה בורז'ה ובסיס האוויר דיבנדורף  בשווייץ. מאז 1997 חברת הבת של CNES, Novespace, טיפלה בניהול של הטיסות האלה. מטוס ה- A310 Zero-G משמש גם למימוש טיסות מסחריות לנוסעים ציבוריים בשותפות בין המפעילה נובספייס לחברת Avico, תחת המותג Air Zero G. המטוס שימש גם למטרות קולנוע, כאשר טום קרוז ואנאבל ווליס מצטלמים עבור המומיה בשנת 2017.
רוסיה
ברוסיה מוצעות טיסות מסחריות במטוס איליושין איל -76; כמה חברות אמריקאיות מזמינות טיסות במטוסים אלה.
ארצות הברית (נאס"א)
נאס"א טסה טיסות אפס כוח משיכה במטוסים שונים במשך שנים רבות. בשנת 1959 אסטרונאוטים של מרקורי הוכשרו במטוס שומרוני C-131, בואינג KC-135 סטרטוטנקר שימשו עד דצמבר 2004. האחד, N930NA רשום KC-135A המכונה גם נאס"א 930, לשעבר סדרת USAF מס '59-1481, טס יותר מ־58,000 פרבולות לאחר שנאס"א רכשה אותו בשנת 1973, לפני שפרש בשנת 1995. כעת הוא מוצג באלינגטון. בשדה, סמוך למרכז החלל ג'ונסון. השני N931NA או NASA 931, לשעבר AF סדרת מספר 63–7998) הופעל גם על ידי סרטי יוניברסל ו- Imagine Entertainment לצורך צילומי סצינות הכוללות חוסר משקל בסרט אפולו 13; היא יצאה לטיסה הסופית ב־29 באוקטובר 2004, והיא מאוחסנת לצמיתות במוזיאון האוויר והחלל של פימה בטוסון, אריזונה. בשנת 2005 החליפה נאס"א את המטוס במטוס מקדונל דאגלס C-9B Skytrain II (N932NA) שהיה בעבר בבעלות KLM רויאל הולנדית איירליינס וחיל הים של ארצות הברית. נאס"א ביטלה את תוכנית המחקר המופחת בכבידה והפסיקה את פעילותה ביולי 2014. נכון לשנת 2015 נאס"א התקשרה עם Zero Gravity Corporation (ZERO-G) על חוזי שירותי מיקרו כבידה והשתמשה במטוסיה, G-FORCE ONE, ומטוס בואינג 200–727 שונה.
הפעלות אחרות
בסוף 2004 הפכה תאגיד Zero Gravity לחברה הראשונה בארצות הברית שהציעה טיסות אפס כבידה לקהל הרחב, באמצעות מטוסי בואינג 727. כל טיסה מורכבת מסביבות 15 פרבולות, כולל הדמיות של דרגות הכובד של הירח ומאדים, כמו גם חוסר משקל מוחלט. פרופיל זה מאפשר ללקוחות ZERO-G ליהנות מחוסר משקל במינימום אי נוחות בתנועה.
בשנת 2014, חברת Integrated Spaceflight Services, שותפה למחקר וחינוך של מערכות החלל השווייצריות (S3) באמריקה, החלה להציע שירותי מקיף בכבידה מופחתת במטוסי S3 Airbus A340, כמו גם אישור FAA של עומסי מדע והנדסה. פרויקט זה לא צלח ומערכות החלל השווייצריות פשטו את הרגל והפסיקו את כל הפעולות. חברת Aurora Aerospace שבאולדסמאר, פלורידה, מציעה טיסות באפס כבידה באמצעות מטוס Fuji/Rockwell Commander 700. המטוס משמש גם כדי לדמות את כוח הכבידה של הירח ומאדים.
מחלת אוויר
על פי מנהל תוכנית המחקר Reduced Gravity לשעבר, ג'ון ינייץ, החרדה תורמת למחלת האוויר של הנוסעים. הלחץ על גופם יוצר תחושת פאניקה ולכן גורם לנוסע להקיא. ינייץ נותן הערכה גסה של הנוסעים, כי שליש חולים קשה, השליש הבא חולה בינוני, והשליש האחרון לא בכלל." הקאות נקראות "חולה".
סקופולמין משמש לעיתים קרובות כתרופה במהלך אימוני מטוסים מופחתי כבידה.
ברוך שמאילוב
ברוך שמאילוב (נולד ב-2 בספטמבר 1994) הוא ג'ודוקא ישראלי המתחרה בקטגוריית המשקל עד 66 ק"ג, זוכה מדליית ארד מאולימפיאדת טוקיו 2020 בקטגוריית הנבחרות המעורבות כחלק מנבחרת ישראל. שמאילוב מחזיק בשלוש מדליות מטורניר המאסטרס ובשש מדליות מטורנירי גראנד סלאם. נכון ליוני 2022, שמאילוב מדורג במקום החמישי בעולם, לקטגוריית המשקל שלו.
ביוגרפיה
שמאילוב גדל בחדרה עם אמו אלזה, מלחימה בחברת אלקטרוניקה. כאשר היה בן 4 הוריו התגרשו. כשהיה בן 6 אמו שלחה אותו לחוג ג'ו ג'וטסו וקראטה, וכעבור שנה החל להתאמן בג'ודו. בגיל 11, במהלך אימון במועדון הג'ודו בחדרה, הגיע ג'ודוקא העבר והפוליטיקאי יואל רזבוזוב, שזיהה את הפוטנציאל של שמאילוב והמליץ לאלכס אשכנזי, מי שהיה המאמן הראשי במכון וינגייט, להעביר אותו להתאמן שם תחת תנאים טובים יותר.
בפברואר 2018, הוא התארס לג'ודוקא הבולגרייה בטינה "בטי" טמלקובה, אותה הכיר במחנה אימונים שנערך בספרד לקראת אליפות אירופה בשנת 2015. טמלקובה עברה לייצג את ישראל מאז 2017, כשלאחר נישואיהם האזרחיים, ב-2019 היא קיבלה גם אזרחות ישראלית.
קריירה מקצועית
ב-19 בספטמבר 2014, כאשר היה בן 20, שמאילוב השתתף באליפות אירופה עד גיל 21 שנערכה בבוקרשט, וזכה במדליית הזהב לאחר שניצח את כל הקרבות באיפון, ובגמר ניצח את ארסן גוזריאן הארמני. כחודש לאחר מכן, התחרה באליפות העולם עד גיל 21, שנערכה בפורט לודרדייל, וזכה במדליית הארד בקטגוריית המשקל עד 66 ק"ג. שמאילוב הגיע עד שלב חצי הגמר, הפסיד ליפני היפומי אבה ונשר לקרב על מדליית הארד שבו ניצח באיפון את בוגדן איאדוב האוקראיני. ב-14 בנובמבר הוא התחרה באליפות אירופה עד גיל 23 וזכה במדליית הזהב לאחר שגבר בגמר על אנדרז ג'רב הסלובני.
התואר הראשון של שמאילוב בקריירה הבוגרת, היה ב-20 במרץ 2015, כאשר זכה במדליית הכסף בגראנד פרי טביליסי. שמאילוב הגיע עד לקרב חצי הגמר בו פגש את אלוף העולם לשעבר גאורגי זנטאריה האוקראיני. כשתי דקות מפתיחת הקרב האוקראיני קיבל ניקוד יוקו לאחר תרגיל לא מוצלח של שמאילוב אך כשתי דקות וחצי לתום הקרב שמאילוב הצליח להטיל את זנטאריה וקיבל ניקוד ווזארי. 60 שניות לתום הקרב שמאילוב הטיל את זנטאריה באיפון ועלה לגמר שבו הפסיד לאלוף אסיה המכהן, טומורקולג דוואדורג' המונגולי. ב-7 באוקטובר השתתף באליפות ישראל שנערכה ברעננה, התחרה בקטגוריית המשקל עד 73 ק"ג וזכה במדליית הזהב לאחר שניצח בגמר את טוהר בוטבול.
בספטמבר 2016, התחרה שמיאלוב בגראנד פרי זאגרב, וזכה במדליית כסף. ברבע הגמר ניצח את בן-ארצו הישראלי טל פליקר בזכות עונשים, בחצי הגמר ניצח בניקוד ווזארי את עבדולה עבדולזלילוב הרוסי, ובגמר הפסיד לאנדרז ג'רב הסלובני. ב-10 במרץ 2017, הוא זכה במדליית ארד בגראנד סלאם באקו לאחר שניצח את ניג'אט שיחאליזדה האזרי בקרב על המדליה. פחות מחודש לאחר מכן, התחרה בגראנד פרי אנטליה, וזכה במדליית ארד נוספת. באפריל הוא התחרה באליפות אירופה שנערכה בוורשה, וסיים במקום החמישי לאחר שהפסיד למאטי פוליאק הסלובקי בקרב על מדליית הארד.
ב-16 בדצמבר 2017, התחרה שמאילוב בטורניר המאסטרס היוקרתי שנערך בסנט פטרבורג, וזכה במדליית הארד לאחר שניצח את צ'ארלס צ'יבאנה הברזילאי בקרב על המדליה.
בפברואר 2018, זכה במדליית ארד בגראנד סלאם דיסלדורף, כשניצח בקרב על המדליה את יאקוב שאמילוב הרוסי בתוך זמן ניקוד זהב כאשר הצליח לרתק את יריבו. באליפות אירופה 2018, שנערכה בתל אביב, שמאילוב התחרה בקטגוריית המשקל עד 66 ק"ג והודח בסיבוב השני. בסיבוב הראשון התחרה נגד מנואל שייבל הגרמני, ולאחר ארבע דקות ללא ניקוד הקרב עבר לניקוד זהב בו הצליח שמאילוב להשיג איפון אחרי 4 דקות ו-15 שניות. בסיבוב השני שמאילוב הפסיד בווזארי לאורחאן ספארוב האזרי והודח.
בדצמבר הוזמן שמאילוב להתחרות בטורניר המאסטרס היוקרתי וזכה במדליית הכסף בקטגוריית המשקל עד 66 ק"ג. בקרב הראשון בשלב שמינית הגמר הוא ניצח באיפון את מה דואנבין הסיני, וברבע הגמר הוא ניצח באיפון את אלוף אירופה המכהן, אדריאן גומבוץ הסלובני. בחצי הגמר שמאילוב גבר שוב באיפון על דניאל קרגנין הברזילאי בזכות עונשים, לאחר שקרגנין קיבל עונש שלישי בזמן ניקוד זהב. בגמר הפסיד שמאילוב באיפון לג'ושירו מרויאמה היפני.
ב-9 בפברואר 2019, זכה שמאילוב במדליית ארד בגראנד סלאם פריז. הוא הגיע עד שלב חצי הגמר, בו הפסיד לואזה מרגוולשווילי הגיאורגי, ונשר לקרב על הארד בו ניצח באיפון את מנואל לומבארדו האיטלקי. ב-15 במרץ, הוא זכה במדליית ארד בגראנד סלאם יקטרינבורג לאחר שניצח בעונשים את טל פליקר הישראלי בקרב על המדליה.
בינואר 2021, השתתף שמאילוב בטורניר המאסטרס שנערך בדוחה שבקטאר, זכה במדליית הכסף והבטיח את השתתפותו במשחקים האולימפיים בטוקיו על פני טל פליקר מאחר שדורג גבוה יותר בדירוג העולמי. שמאילוב החל את התחרות מול אורחן ספארוב האזרי וניצח בעונשים, בסיבוב השני הוא ניצח באיפון תוך דקה ו-44 שניות את סארדור נורילייב האוזבקי וברבע הגמר גבר באיפון על ואזה מרגוולשווילי הגיאורגי. בחצי הגמר ניצח את קרלן גנבולד המונגולי בשני ואזארי המשתווים לניקוד איפון. בגמר התמודד שמאילוב מול אן באול הדרום-קוריאני ולאחר 4 דקות ללא ניקוד, הקרב נכנס לזמן ניקוד זהב בו הפסיד שמאילוב בניקוד ואזארי.
באולימפיאדת טוקיו 2020, שמאילוב זכה במדליית ארד עם נבחרת ישראל בקטגוריית הנבחרות המעורבות גברים-נשים, למרות שהיה אחד מבין שלושת הג'ודוקא הישראליים היחידים (ביחד עם שירה ראשוני וענבר לניר) שהיו רשומים אך לא-שותפו בקרבות הקבוצתיים (הג'ודוקא הישראלי אורי ששון הפסיד גם בקרב האישי וגם בקרב הקבוצתי היחידי שלו, שניהם מול טדי רינר הצרפתי, ובכל זאת קיבל את מדליית הארד האולימפית של הנבחרת המעורבת – הג'ודוקא הישראלית גילי כהן שהיא היחידה מהמשלחת לטוקיו 2020 שלא-הייתה רשומה לטורניר קבוצתי ספציפי זה, ועל-כן לא קיבלה את מדליית הארד המשותפת האולימפית, לעומת כל שאר חברי וחברות המשלחת הישראלית שכן קיבלו).
באולימפיאדת טוקיו 2020, בתחרות האישית בקטגוריית המשקל של עד 66 ק"ג, ברוך שמאילוב סיים במקום החמישי. הוא הגיע לתחרות האולימפית מדורג שישי מבין המתחרים והחל בסיבוב הראשון בו ניצח באיפון את קווין לופורטה ממוזמביק לאחר תרגיל אוצ'י-מטה. בשמינית הגמר הוא ניצח בווזארי את ניית'ן כץ האוסטרלי וברבע הגמר הפסיד למדורג 3 ואזה מרגוולשווילי הגיאורגי ונשר לקרבות בית הניחומים. לאחר ניצחון בווזארי על אדריאן גומבוץ הסלובני, הוא העפיל לקרב על מדליית הארד. בקרב על המדליה שמאילוב התמודד מול המדורג עשירי בתחרות, דניאל קרגנין הברזילאי והפסיד בווזארי.
ב-17 בפברואר 2022 זכה במדליית זהב בגראנד סלאם תל אביב. זאת הפעם הראשונה בקריירה שלו ששמאילוב זוכה במדליית זהב בתחרות מהסבב העולמי. באליפות אירופה אותה השנה שנערכה בבולגריה, סיים שמאילוב במקום החמישי לאחר שהפסיד בקרב על מדליית הארד לדניס ויירו המולדובני.
ב-20 בדצמבר 2022 זכה שמאילוב במדליית זהב בתחרות מאסטרס ירושלים.
פרסים
מקור:תחרויות מהסבב העולמי (מאסטרס, גראנד סלאם, גראנד פרי):
דגל דומיניקה
דגל דומיניקה אומץ ב-3 בנובמבר 1978 ועבר מספר שינויים קטנים במהלך השנים.
לדגל רקע ירוק. בעיגול אדום במרכז הדגל מופיע תוכי מסוג אמזונה מלכותית (שחזהו וציצתו בצבע סגול, כך שדגל זה הוא מה2 היחידים שבו יש צבע סגול, יחד עם ניקרגואה) המוקף בעשרה כוכבים ירוקים (המסמלים את עשרת המחוזות של האי). מן המרכז יוצאים ארבעה פסים, שלכל אחד מהם שלושה צבעים (צהוב, שחור ולבן) לכל אחד מן הכיוונים האופקיים והאנכיים.
בגרסה המקורית התוכי פנה ימינה (שונה בשנת 1988). כמו כן, סדר הפסים שונה (בשנת 1981).
יחסי הודו–לאוס
ביקורים דו-צדדיים
מאז כינון קשרים דו-צדדיים התקיימו ביקורים דו-צדדיים רבים ברמה גבוהה בין הודו ללאוס. הביקור האחרון נערך על ידי סגן נשיא הודו חמיד אנסארי בספטמבר 2015, שם חתם על 5 "פרויקטים של השפעה מהירה". ראש ממשלת הודו מאנמוהאן סינג ביקר בלאוס בשנת 2004 בפסגת ASEAN העשירית, שם פגש את ראש ממשלת לאוס בונהאנג וורצ'יט, ונחתמו ביניהם הסכמים לגבי פסגת הודו-ASEAN השלישית. ראש ממשלת הודו, אטאל ביהארי וג'פי, ביקר בלאוס בשנת 2002. נשיא הודו פרטיבה פטיל ביקר בלאוס בשנת 2010. ביקורים רמי דרג מלאוס בהודו היו, הנסיך סופנובונג, שהיה הנשיא הראשון של לאוס, ביקר בהודו בשנת 1975. בתקופה האחרונה ביקור ראש ממשלת לאוס Choummaly Sayasone בהודו בשנת 2008. בנוסף נערכו עוד כמה ביקורים של שרי חוץ מכל מדינה למדינה אחרת.
קשרים כלכליים
בשנת 2013 ב"פגישת הוועדה המשותפת להודו-לאוס" (JMC) השביעית, הודו הסכימה להעניק 66.15 מיליון דולר ללאוס לצורך פרויקטים של השקיה וכוח הידרואלקטרי. זה כולל 4 פרויקטים של השקיה ב-3 מחוזות לאוס בנוסף להארכת תחנת הכוח הידרו נאם בון -2.
הסכמים
בעשור האחרון נחתמו הסכמים בין הודו ללאוס בנושאים הקשורים למדע וטכנולוגיה, סחר ותרבות.
סחר דו-צדדי
מתכות, עפרות, מכונות, ציוד אלקטרוני, תרופות ועץ הם המוצרים העיקריים הנסחרים בין שתי המדינות. בשנים 2008–2009 עמד הסחר הדו-צדדי בין שתי המדינות על 9.52 מיליון דולר בלבד, אולם הוא חווה צמיחה מהירה בשנים 2009–2010 עם סחר של 37 מיליון דולר. עם זאת, המסחר שוב הצטמצם בשנים 2010–2011 עם 13.33 מיליון דולר. מאז צמח שוב המסחר במהירות ל-167.49 מיליון דולר בשנים 2012–2013.
לה בוקה
לה בוקה היא שכונת מצוקה בבירה הארגנטינאית בואנוס איירס בקרבת הנמל לחופו של הנהר ריו דה לה פלטה. פירוש שם השכונה בספרדית הוא "השפך", והוא מתייחס לשפך נהר הריאצ'ואלו (Riachuelo) הסמוך לשכונה. זהו מוקד תיירותי המאופיין בבתים צבעוניים וברחובו הראשי - הקמיניטו ובמועדוני הטנגו שבו. בעבר הייתה השכונה שכונת מהגרים, בעיקר איטלקים, והבתים הדלים העשויים עץ ופח של הרחוב הראשי שופצו ונצבעו כדי לשנות את תדמיתה ושיוכה ובעיקר כדי למשוך תיירים. השכונה נצבעה (במקור) על ידי תושביה אשר עבדו בנמל והביאו אל השכונה את שאריות הצבע של האניות ועל כן הצבעים השונים. למרות השיפוץ, אופייה של השכונה נשאר דל ועני, ועדיין קיימת בה סכנת שוד עקב הפשיעה הרבה.
1794 (ספר)
1794 הוא סיפור בלשי היסטורי שוודי משנת 2019, שנכתב על ידי הסופר ניקלאס נאט או דאג ופורסם על ידי פורום Bokförlaget. הוא פורסם גם כספר שמע עם השחקן מרטין וולסטרום כמספר. 1794 הוא ספר ההמשך ל־1793 והחלק השני בטרילוגיית "בלמן נואר", הספר המסכם נקרא 1795. העלילה מתרחשת בשנת 1794 ונעה סביב מיקל קרדל החוקר מקרה בו נרצחה אישה בחתונה בסטוקהולם.
לה בוקה
שכונת לה בוקה מזוהה רבות עם קבוצת הכדורגל המזוהה עם השכונה - בוקה ג'וניורס - אחת מקבוצות הכדורגל המובילות בארגנטינה.
1794 (ספר)
בחלק השני של טרילוגיית "בלמן נואר", שוב אנו זוכים לעקוב אחר מיקל קרדל והעולם הסואן והנרקב, שבו מעט נשאר מפאר התהילה של תקופת המלך גוסטב השלישי. הספר תורגם לרוסית בשנת 2020 בהוצאת "ריפול קלאסיק" (Рипол-Классик) והוא מתורגם לאנגלית בשם "1794: The City Between the Bridges" ("העיר שבין הגשרים") ויציאתו לאור מתוכננת ל-6 בינואר 2022.
עלילה
הספר מלא בזוועות מחרידות שתוארו בקפידה וכמעט מרגישים ריח של זיעה, שתן, צואה ודם. בתי המרזח נפוצים בכל מקום, שכרות נפוצה, זונות זמינות בכל מקום והזהירות חשובה בעודך הולך ברחוב בעיר שבין הגשרים, למקרה שמישהו מהקומות למעלה יחליט לרוקן את כלי הלילה דרך החלון. אם מבכה את בתה, שנהרגה בליל כלולותיה. כשאף אחד אחר לא רוצה לחקור את המוות, היא שואלת את היחיד שנותר, איש בעל זרוע אחד שמתאבל על חברו המת. בבית החולים של דנוויקן, בפאתי סטוקהולם, יושב אציל צעיר ומיוסר מהפשע הנורא שהוא מואשם בו. החלק המקדים בסיפור מתרחש בסן ברתלמי, המושבה השוודית ב, על רקע סחר העבדים שמתרחש ביוזמת ממשלת שוודיה. זהו עולם שבו גברים אפלים מפרשים בצורה קיצונית את רעיונות הנאורות ורעיון הזכות הטבעית לפי שיקול דעתם: אם האדם הוא טבע, אין כוח עליון ששופט ורואה. הדבר נותן לחזקים את הזכות לפעול לפי רצונותיהם, יהיו אשר יהיו ההשלכות של מעשיהם.
שנה חדשה מתקרבת, ובעיר שבין הגשרים, כפי שמכונה סטוקהולם, משטר האפוטרופוסים של רויטרהולם אסר על כל צבע. מי שהונו אינו גדול דיו כדי להעלותם מעל החוק נאלץ להתלבש באפור. העם יכנה את השנה הזו שנת תקופת הברזל. בבית החולים של דנוויקן, בפאתי סטוקהולם, יושב אריק טר רוסור, אציל צעיר ומיוסר מהפשע הנורא שהוא מואשם בו, רצח כלתו בליל כלולותיהם. בחווה שכורה בפנים הארץ, אם מתאבלת על בתה, שנהרגה בליל כלולותיה. כשאף אחד אחר לא רוצה לחקור את המוות, היא מבקשת מהיחיד שנותר, איש בעל זרוע אחת שכבר אין לו בשביל מה לחיות: מיקל קרדל.
פרסף גדול
פרסף גדול (שם מדעי: Rhinolophus ferrumequinum) הוא מין של עטלף חרקים ממשפחת הפרספיים, החי באירופה, צפון אפריקה ובחלקים מאסיה.
מאפיינים
גודלו נע בין 5.7 ל-7.1 סנטימטרים, כאשר אורך הזנב נע בין 3.5 ל-4.3 סנטימטרים ומוטת כנפיו נעה בין 35 ל-40 סנטימטרים. משקלו של פרסף בוגר הוא 19 - 24 גרם (אורך האמה: 52 - 61 מ"מ) . הפרווה של הפרסף רכה, בסיס השערות בצבע אפור בהיר, כאשר הצד החיצון של השערה הוא בצבע חום-אפור והצד הפנימי הוא אפור-לבן, אצל העטלפים הצעירים הגוון יותר אפור מאשר אצל הבוגרים. צבע הכנפיים והאוזניים הוא חום-אפור בהיר. אקולוקציה במין זה מאופיינת בסיגנל CF בתדר 80-84kHz.
הפרסף הגדול הוא עטלף להקתי, הנמצא בדרך כלל בלהקות קטנות. הוא פעיל בלילה ובמהלך היום הוא ישן בחורבות ומערות. בתקופת הסתיו הוא מגביר את אכילתו כדי לאגור שומן לקראת החורף שבו הוא שוקע בתרדמת חורף, אך הוא לא ישן במהלך כל החורף, אלא לפעמים בלילות חמימים הוא יוצא לצוד גם במהלך החורף.
הריון הפרסף נמשך כ-70 ימים ובסופו ממליטה הנקבה גור אחד. הגור פוקח את עיניו בגיל שבוע ומתחיל לעוף בגיל 4 שבועות, כאשר בגיל חודשיים בערך הוא נעשה עצמאי.
תזונה
תפריטו מבוסס על עשים גדולים שהוא צד תוך כדי מעוף ועל חרקים גדולים שהוא צד על הקרקע, ובנוסף גם על צמחים שהוא מעופף סביבם.
מרדכי לפיד
מרדכי לפיד (חרקוב, אוקראינה, תרצ"ז, 1937 – חברון, כ"ב בכסלו תשנ"ד, 6 בדצמבר 1993) היה אסיר ציון בברית המועצות, ממקימי היישובים: אלון מורה, אלקנה וקדומים. נרצח עם בנו שלום בפיגוע ירי ליד קריית ארבע בשנת 1993.
קורות חייו
אחרי מספר ניסיונות בריחה, גורש בשנת 1968 מברית המועצות, עלה לארץ והיה בין הראשונים שעלו מברית המועצות בעלייה החדשה. תחילה התגורר ברעננה, ואחר כך עבר עם משפחתו לשומרון. יחד עם רעייתו מרים היו מראשוני המתיישבים בשומרון, וממקימי היישובים: אלון מורה, אלקנה וקדומים.
היה בעל תואר מהנדס ועבד בתעשייה הצבאית. בנוסף לעבודתו היה מרדכי פעיל בקליטת עלייה.
הרצח
ביום שני כ"ב בכסלו תשנ"ד (6 בדצמבר 1993), לפנות ערב, עברו מחבלים ברכב בצומת גבעת חרסינה בחברון וירו צרורות אל רכב טרנספורטר ישראלי, שעבר במקום בדרכו מקריית ארבע לירושלים. ברכב היו בני משפחת לפיד. הנהג, אבי המשפחה מרדכי לפיד ובנו שלום לפיד נהרגו. שלושה מבני המשפחה נפצעו. הצומת נקרא אחר כך על שמם "צומת לפיד".
היה בן 56 בהרצחו. הותיר אישה ו-13 ילדים. הובא למנוחות בבית העלמין בחברון, בהלוויה משותפת לו ולבנו שיצאה מישיבת פוניבז' בבני ברק.
פעילותו הציונית
בגיל 14 לשם מימוש חלומו לעלות לארץ ישראל הוא שחה בים השחור מחוף העיר חרסון לקראת אונייה טורקית שבאמצעותה התכוון לעזוב את ברית המועצות לטורקיה ומשם למדינת ישראל. אך צוות האונייה הטורקית לא הסכים להעלותו. בשחייה חזרה, ספינה של משמר החופים הסובייטי אספה אותו. הוא נעצר ושוחרר לאחר יממה משום גילו הצעיר.
בשנת 1961 התנהל משפט אייכמן שעורר הדים ברחבי העולם והשפיע מאוד על יהודי ברית המועצות. לכן בשנה זו הגישה משפחתו בקשה לעלות לארץ ישראל. התשובה שהתקבלה הייתה : "לא תגיעו לישראל, תרקבו פה". בעקבות השתתפותם בקבלת פנים בריגה של זמרת ישראלית בשנת 1966, נעצרו מרדכי ושני פעילים ציונים באשמת השתתפות בהפגנה לא חוקית. מרדכי נשפט לשנתיים מאסר במחנות ריכוז ברוסיה. והיה לאסיר ציון בברית המועצות. בשנת 1968 מרדכי גורש מברית המועצות ועלה בגפו לארץ ישראל.
הקים תנועה לזהות יהודית ציונית בריגה בירת לטביה יחד עם בן ציון רחלין (שנפטר אחר כך בגיל צעיר) וצעירים נוספים. התנועה משכה אחריה מאות יהודים שחלקם אומנם לא הזדהו דווקא עם הציונות אלא עם הזהות היהודית. הקים אנדרטה לזכר 38,000 נרצחי יהודי גטו ריגה שנרצחו בטבח יער רומבלה. הקים קבוצת בני נוער שליוותה את נחמה ליפשיץ, זמרת יידיש, בהופעותיה בבירה ריגה וערים נוספות בלטביה וליטא שתרמו לגיבוש זהות יהודית.
כתב ספר "ההיסטוריה של יהודי רוסיה" בן 400 עמודים והפיץ אותו בין יהודי ליטא ולטביה כדי לעורר את הגאווה של הנוער בתרבותם. החשיבות הגדולה בפעילויות הללו הייתה בזה שהיא חיזקה את הזיקה של אלפי יהודים בברית המועצות ליהדות ונאבקה בניסיון של השלטון הקומוניסטי לנתק את יהודי ברית המועצות מהמורשת היהודית.
הצעירים שהשתתפו בתנועה שלו כונו "ילדי מריק" (מרדכי ברוסית). אחד מהם היה יוסף מנדלביץ' שאחר כך היה אסיר ציון שניסה עם חבריו לחטוף מטוס בברית המועצות כדי להגיע לישראל ולמחות על מצב היהודים בברית המועצות.
פעילותו הציונית בישראל
בישראל הקים מרדכי לפיד משפחה בת 15 ילדים. מרדכי היה פעיל בהתיישבות ביהודה ושומרון. הוא נטל חלק בניסיון ההתיישבות בסבסטיה והיה מראשוני המתיישבים בשומרון וממקימי היישובים: אלון מורה, אלקנה וקדומים.
הגותו
חייו של מרדכי לפיד הוקדשו לכתיבת הספר "ארבעה גנים" על סגולת ישראל, הספר כולל ארבעה חלקים: גן נעול, גן עדן, גן פרוץ ואינטגרל הגאולה. הספר היה קרוב לפרסום אך התהליך נקטע עם הירצחו והספר לא יצא לאור. כמו כן כתב מחזה בשם "גן רמוס".
Shock'n Y'all
Shock'n Y'all הוא אלבום מוזיקה של זמר הקאנטרי טובי קית' משנת 2004. באלבום 10 שירים שהוקלטו באולפן ושניים נוספים בהופעה חיה ("הקלטות אוטובוס"). האלבום זכה להצלחה רבה, מכר למעלה מ-4 מיליון עותקים וזכה למעמד אלבום פלטינה מרובע בארצות הברית. מגזין בילבורד דירג אותו כאלבום הקאנטרי הנמכר ביותר ב-2004.
שם האלבום הוא משחק מילים על תורת הלחימה האמריקאית במלחמת עיראק - הלם ומורא (ובאנגלית: Shock And Awe - המבוטא באופן דומה לשם האלבום). השם מרמז גם על תוכנם של חלק מהשירים באלבום המביעים תמיכה במלחמה ובחיילי ארצות הברית; האחד מודה לחייל האמריקאי בעיראק והשני ("שיר הטליבאן") מתריס כנגד אנשי הטליבאן באפגניסטן. שיר בולט נוסף באלבום עוסק בעישון מריחואנה וגרר ביקורת על קית'.
רשימת שירים
11 מתוך 12 בשירים נכתבו על ידי קית' ושיר אחד נכתב על ידי צמד הקאנטרי ברוק ודאן.
יאן ואנה פוחלסקי
יאן ואנה פוחלסקי (בפולנית: Jan and Anna Puchalski) היו חסידי אומות העולם מפולין שהצילו מספר יהודים בתקופת השואה במסתור, ביניהם היה פליקס זנדמן.
קורות חיים
יאן ואנה פוחלסקי היו שומרים על בתי קיץ בכפר לוסושנה (Łosośna) שליד גרודנו שבבלארוס, אז בתחומי פולין. בין הבתים עליהם שמרו היה ביתה של משפחת פרידוביץ. ערב מלחמת העולם השנייה החל יאן לעבוד במפעל טבק.
פעילות ההצלה
בתחילת 1943, בתקופה שבה חיסול גטו גרודנו היה בעיצומו, הצליחו מספר יהודים להימלט מהגטו. חלקם הכירו את בני משפחת פוחלסקי מחופשותיהם בבתי הקיץ בכפר לוסושנה ופנו לביתם בבקשת עזרה. חלק ממבקשי העזרה עזבו את ביתה של משפחת פוחלסקי כעבור זמן קצר, אך במשך 17 חודשים הסתירו בני הזוג פוחלסקי את יתר המסתתרים, בהם פליקס זנדמן, וכן מסתתרים נוספים שהגיעו לביתם, וזאת למרות הסיכון שהיה בכך עבורם ועבור חמשת ילדיהם.
היהודים הוסתרו במחבוא מתחת לאדמה. בני משפחת פוחלסקי הצליחו להסוות את המחבוא כך שלא התגלה גם בעת חיפושים שערכו הגרמנים באזור. את פעילותם להצלת היהודים הניעה אדיקותם הדתית-קתולית. הם המשיכו להסתיר את היהודים ולספק את כל צורכיהם עד שחרור האזור בידי הצבא האדום.
לאחר השחרור היגרו הניצולים לארצות הברית ולקנדה ובני משפחת פוחלסקי עברו לאזור שנכלל בתחומי פולין בגבולותיה שאחרי מלחמת העולם השנייה.
הנצחה
ב-1986 הכיר יד ושם ביאן ואנה פוחלסקי בתור חסידי אומות העולם. לאחר שנה הוכרו בתואר זה גם שלוש מבנותיהם, שהיו בגיל העשרה בעת מעשה ההצלה. אברהם פוקסמן, מנהל הליגה נגד השמצה בארצות הברית, העניק תואר כבוד של הליגה לצאצאיהם של בני הזוג פוחלסקי.
זנדמן תיאר בפירוט את פעילות ההצלה בספרו "דרכי מוישיי לוישיי".
שלמה לייב רוקח
הרב שלמה לייב רוקח הוא האדמו"ר מירוסלב (חצר חסידית מבית חסידות בעלז), ורב הקהילה החסידית במודיעין עילית. לשעבר ראש רשת הכוללים של חסידות בעלז.
ביוגרפיה
כיהן כראש רשת הכוללים של חסידות בעלז.
בשנת תש"ס עבר למודיעין עילית שם הקים את בית המדרש היכל יהושע על שם רבי יהושע רוקח מירוסלב, בנין גדול בו גם שטיבלאך ומקווה.
משמש, נכון ל-2020, כדיין בבית הדין של מודיעין עילית.
משפחתו
הרב יהושע רוקח, האדמו"ר ממחנובקה בעלזא הוא אח אשתו.
אחיו הרב אלעזר רוקח הוא האדמו"ר מרופשיץ בביתר עלית.
Break Every Rule
Break Every Rule (בעברית: לשבור כל חוק או שוברת כל חוק) הוא אלבום האולפן השישי של הזמרת-יוצרת האמריקאית טינה טרנר. האלבום יצא לאור ב-23 בספטמבר 1986, על ידי חברת התקליטים קפיטול רקורדס. בדומה לאלבום הקודם, גם אלבום זה זכה להצלחה אדירה וגרף מעמדות פלטינה וזהב רבות.
עם יציאתו נכנס האלבום אל המקום הרביעי במצעד הבילבורד 200.
הצלחה מסחרית
בדומה לאלבום הקודם גם אלבום זה זכה להצלחה אדירה כאשר גרף מעמדות פלטינה וזהב רבות. בנוסף הוא הגיע לחמישייה הפותחת במדינות רבות בעולם ביניהם ארצות הברית, בריטניה ושווייץ. בגרמניה זכה להצלחה רבה במיוחד כאשר הגיע למקום הראשון ושהה שם במשך 12 שבועות. האלבום הגיע למעמד פלטינה כפולה באוסטריה, קנדה, גרמניה ושווייץ ולמעמד פלטינה בארצות הברית, בריטניה, ניו זילנד וספרד. נכון להיום מכירות האלבום עומדות על 12 מיליון עותקים בכל העולם.
סיבוב הופעות
על מנת לקדם את האלבום יצאה טרנר לסיבוב הופעות ענק בן 218 הופעות אשר מכר מיליונים של כרטיסים והפך לאחד מסיבובי ההופעות הנשיים המצליחים ביותר בהיסטוריה. בין היתר שברה טרנר שיא בברזיל כאשר הופיעה מול קהל של 180 אלף איש בהופעה הגדולה ביותר בתולדות המדינה. במהלך סיבוב ההופעות, הגיעה טרנר בקיץ 1987 לישראל לשתי הופעות יחידות בפארק הירקון.
מאוחר יותר יצא גם אלבום וידאו בשם "Tina Live in Europe", אשר תיעד את אחת ההופעות מהסיבוב באירופה.
טובה אילן
טובה אילן (2 ביוני 1929 – 19 במרץ 2019) הייתה אשת חינוך ישראלית, מקימת מרכז יעקב הרצוג בקיבוץ עין צורים וחברת הכנסת מטעם העבודה-מימד-עם אחד בכנסת ה-16.
ביוגרפיה
טובה אילן נולדה באוסטריה בשנת 1929. עלתה לארץ ישראל בשנת 1936. הצטרפה לקיבוץ עין צורים ב-1951. כיהנה כמזכ"לית משותפת של תנועת הנוער בני עקיבא בשנים ה'תש"ט - ה'תשי"ב. בשנים 1951–1960 עבדה בעליית הנוער ולאחר מכן ניהלה את בית הספר התיכון האזורי המקיף "שפיר" (1961–1972).
בשנת 1987 הקימה את מרכז יעקב הרצוג, מוסד ללימודי יהדות של תנועת הקיבוץ הדתי, בקיבוץ עין צורים, ועמדה בראשו עד פרישתה בשנת 2001. מטרת המרכז היא ליצור שיח איכותי, ולהילחם בתופעה של ניכור תרבותי וחברתי.
נמנתה עם מקימי מפלגת מימד, ושובצה במקום השלישי ברשימת מימד בבחירות לכנסת השתים עשרה, אך רשימה זו לא עברה את אחוז החסימה ואילן נותרה מחוץ לכנסת. אילן הייתה במקום ה-27 ברשימת עבודה-מימד בבחירות לכנסת השש עשרה, כנציגה השנייה של מימד לאחר מיכאל מלכיאור. נכנסה לכנסת בשלהי כהונת הכנסת ובעת פגרת הבחירות, בעקבות התפטרות חברי הכנסת שמעון פרס, דליה איציק וחיים רמון, שעברו למפלגת קדימה. בבחירות לכנסת ה-18 הוצבה במקום ה-115 הסמלי ברשימת התנועה הירוקה-מימד לכנסת.
לכבוד יום הולדתה ה-70 יצא לאור הספר "עין טובה - דו-שיח ופולמוס בתרבות ישראל", ספר יובל למלאת עי"ן שנים לטובה אילן, העורך - נחם אילן, הקיבוץ המאוחד ונאמני תורה ועבודה, תל אביב, תשנ"ט, 1999.
אילן השיאה משואה בטקס הדלקת המשואות ביום העצמאות ה-52 של מדינת ישראל. בשנת תש"ס העניקה לה אוניברסיטת בר-אילן תואר דוקטור לשם כבוד "על הישגיה הייחודיים בתחום החינוך היהודי, על תפקידה הבכיר ביצירת דו-שיח בין דתיים וחילוניים, ועל השנים הארוכות בהן היא פועלת בהצטיינות בשירות הציבור".
טובה אילן זכתה בפרס על שם סם רוטברג לחינוך יהודי, אשר הוענק על ידי האוניברסיטה העברית בירושלים, על חלקה בקידום ההבנה ההדדית בין חלקים בחברה הישראלית.
נפטרה בשנת 2019, והובאה למנוחות בעין צורים.
לקוף יש בעיה
לקוף יש בעיה (באנגלית: Monkey Puzzle) הוא ספר ילדים שנכתב על ידי ג'וליה דונלדסון ואויר על ידי אקסל שפלר. הספר יצא לאור באנגלית בשנת 2000 בהוצאת מקמילן ובעברית בשנת 2003, בהוצאת כנרת זמורה-ביתן דביר.
עלילת הספר
הסיפור עוסק בקוף צעיר שמחפש את אמא שלו. חברו הפרפר מנסה לעזור לו באמצעות שאילת שאלות ומציאת סימנים שיעזרו לו לאתר את אימו. לאחר חיפוש אינטנסיבי ומעקב אחר הסימנים שהפרפר נתן, הצליחו לאתר את אביו של הקופיף. האב לקח אותו לביתו, ושם מצא את אימו. השאלות של הפרפר תרמו לצמצום האפשרויות, אך לא היו מספיק אינדיקטיביות, ולכן החיפוש נמשך זמן רב ונמצאו חיות רבות ומגוונות לפני שהשניים הצליחו לאתר את האם. לדוגמה, הפרפר שאל את הקופיף מה היה גודלה של האם, וזה ענה שהיא יותר גדולה ממנו. התשובה הובילה את השניים למצוא פילה, שהיא אכן יותר גדולה מהקוף, אך בוודאות אינה אימו.
מסוקי רוסיה
מסוקי רוסיה (ברוסית: Вертолёты России) היא חברת החזקות רוסית המתמחה בתכנון וייצור מסוקים ובסיסה במוסקבה, רוסיה. החברה מתכננת ומייצרת מסוקים אזרחיים וצבאיים.
בעל המניות העיקרי של החברה הוא תאגיד רוסטך. זהו קבלן ההגנה ה-24 בגודלו בעולם שנמדד לפי הכנסות הביטחון בשנת 2012 והשני בגודלו שבסיסו ברוסיה (אחרי אלמז-אנטיי).
היסטוריה
החברה ניסתה להקים הנפקה בבורסה בלונדון במאי 2011, אך לא הצליחה למלא את פנקס ההזמנות לפי הערכת שווי צפויה של 2 מיליארד דולר.
בשנת 2011 הסכימה "מסוקי רוסיה" והחברה האיטלקית AgustaWestland להקים את HeliVert, חברה משותפת, על מנת להתחיל בייצור ברוסיה של המסוק הרב-תכליתי והדו-מנועי AW139. מפעל הייצור ממוקם בטומילינו, שבפרברי מוסקבה.
בשנת 2016 מכרה החברה 189 מטוסים ללקוחותיה ב-13 מדינות. באותה שנה סיימה את השותפות שהייתה לה עם יצרנית המנועים האוקראיני "מוטור סיץ'", שהמטרה לפנות לסין באוגוסט 2019.
בשנת 2017 הקימה קרן ההשקעות הישירות ברוסיה (RDIF) קונסורציום הכולל קרנות מובילות במזרח התיכון, והשלימה עסקה לרכישת נתח בחברת "מסוקי רוסיה" (כחלק מתאגיד המדינה רוסטך). שווי החברה נאמד ב-2.35 מיליארד דולר. לא נחשפו פרטים על זהותם של המשקיעים במזרח התיכון.
העסקה מורכבת משני שלבים. השלב הראשון כולל מכירת אחזקה של 12% והשקעה של 300 מיליון דולר, כמו גם אפשרות להגדלה פוטנציאלית בהמשך, בהיקף ההשקעה, ל-600 מיליון דולר. העסקה תגדיל את ההון המורשה של חברת ההחזקות, שתוכל לצבור סכום משמעותי של כספים הנחוצים ליישום האסטרטגיה והתוכנית העסקית של החברה, כולל פיתוח סוגים חדשים של מסוקים. בנוסף, קרנות אלה יסייעו ביישום תוכנית ההשקעות של חברת ההחזקות, כמו גם במימון פעילויות פיתוח ומחקר אפשריות שמטרתן להגדיל את תוכניות ההחזקה וההון שלה.
מוצרים
מוצרי "מסוקי רוסיה" כוללים:
מסוק דור חמישי נמצא כעת בפיתוח.
פרויקט מסוק ימי של מינוגה
בשנת 2006 משרד ההגנה הרוסי העניק למסוקי רוסיה חוזה מו"פ למסוק ימי לצורך לוחמת נגד. פרויקט מינוגה שנבדק בעבר יועבר גם לבדיקת הצי הרוסי שיבצע ניסוי של הדגם בתחילת 2019 וטיסת הבכורה שלו מתוכננת לשנת 2020. פיתוחו מבוסס על Ka-92.
הכלי מופעל על ידי שני מנועי קלימוב TV7-117 V במשקל 380 קילוגרמים. קמוב Ka-52K נמצא במבחני טיסה אך מוגבל למבצעי סיור אלקטרוני ותקיפה אווירית.
מבנה
הגורמים הבאים הם חלק מהחברה:
ראו גם
יצרני מסוקים גדולים מקבילים:
ICarly
iCarly היא קומדיית מצבים לנוער אמריקאית ששודרה בערוץ ניקלודיאון מ-8 בספטמבר 2007 עד 23 בנובמבר 2012. יוצר הסדרה הוא דן שניידר. הסדרה מתמקדת בנערה המתבגרת קרלי שיי, היוצרת תוכנית רשת משלה בשם "איי קרלי" יחד עם חבריה הטובים סאם פאקט ופרדי בנסון. כוכבי הסדרה הם מירנדה קוסגרוב בתור קרלי, ג'נט מקארדי בתור סאם, ניית'ן קרס בתור פרדי, ג'רי טריינור בתור ספנסר ונואה מונק בתור גיבי. עונות 1 - 5 של הסדרה צולמו באולפן Nickelodeon on Sunset ועונות 6 ו-7 ב-KTLA Studios הנמצאים בהוליווד, קליפורניה. במקור הסדרה דורגה ככזו שמתאימה לצפייה רק לילדים מגיל 7 ומעלה ולאחר מכן דירוגה השתנה כסדרה שמתאימה לכל הגילים. בנוסף, הסדרה הייתה מועמדת חמש פעמים לפרס אמי לבידור בפריים טיים. הפרק האחרון של הסדרה, "iGoodbye" (להתראות) שודר לראשונה ב-23 בנובמבר 2012.
ב-17 ביוני 2021, עלתה סדרת המשך בת 13 לשירות הזרמת התוכן Paramount+. מירנדה קוסגרוב, ג'רי טריינור וניית'ן קרייס חזרו לתפקידיהם כקרלי, ספנסר ופרדי, בהתאמה, ביחד עם השחקניות לייסי מוסלי ו-ג'יידן טריפלט. ג'נט מקארדי, שמשחקת את סאם, לא חזרה.
התפתחות הסדרה
"איי קרלי" היא הסדרה הרביעית שאותה דן שניידר יצר לניקלודיאון. במקור, שניידר רצה ליצור סדרת טלוויזיה חדשה ובה מירנדה קוסגרוב תהיה הכוכבת הראשית; הרעיון המקורי היה שהיא תשחק ילדה נורמלית, שבנסיבות הגורל מקבלת תפקיד לשחק בתוכנית הטלוויזיה האהובה עליה, "סטארס - טראק". למרות זאת, כשנזדמן לו להיפגש בחדר עבודתו עם אשתו וחברו סטיב, שניידר החליט שיהיה הרבה יותר עדיף אם קרלי תקבל תוכנית משלה - תוכנית רשת שהיא תנחה בעצמה ובה היא תעשה כל דבר שתרצה לעשות. בנובמבר 2006, שניידר זרק את התסריט שכתב לרעיון ה"סטארט טראק" והחל לכתוב פיילוט חדש הנקרא "איי קרלי" במהלך דצמבר. פיילוט זה צולם בינואר 2007.
במהלך הפקת הסדרה "זואי 101", שניידר וחברו סטיבן מולארו עלו עם הרעיון לסדרה ולשמה. הם ניסו לחשוב על שם שיתאים לסדרה על ילדים שמצלמים תוכנית רשת משלהם. לפי הפיילוט שכתב שניידר, השם של הכוכבת הראשית היה "סאם" אבל כתובת האתר "iSam.com" בשביל האתר שהוא יצור כבר הייתה תפוסה. שניידר ניסה שמות שונים של בנות ולבסוף קנה את כתובת האתר "iJosie.com" אך לאחר מכן החליף ל-Carly והשם הזה מצא חן בעיניו. שמותיהן של שתי הבנות שונו מ"סאם וקירה" ל"קרלי וסאם".
עלילה
בפרק הראשון, קרלי וסאם נאלצות לקיים אודישנים לתחרות כישרונות בית ספרית. כאשר הן מתחילות לדבר באופן מצחיק, פרדי, בעל הידע הטכנולוגי מצלם אותן ומעלה קטע זה לרשת ללא רשותן. כאשר הגולשים באינטרנט רואים את הסרטון, הם מתעניינים ורוצים לראות עוד קטעים של סאם וקרלי. חבורת איי קרלי מתעניינת להציג עוד קטעים ובכך, תוך כדי התמודדות בבעיות היום יום, קרלי מעלה עם חברתה הטובה סאם וידידה פרדי תוכנית אינטרנט בשם iCarly, הכוללת סרטונים מצחיקים שמעריצים שלחו, אנשים עם כישרונות מיוחדים, מערכונים, מתכונים, פתירת ריבים וריקודים אקראיים. התוכנית צוברת פופולריות בינלאומית ומעריצים רבים. קרלי וסאם משתתפות בתוכנית ומנחות אותה ופרדי הוא הצלם והעורך הטכני.
קרלי גרה בסיאטל עם אחיה בן ה-26, ספנסר. תוכנית הרשת מצולמת בסטודיו בקומה השלישית, בעליית הגג שבדירתם. אביהם של קרלי וספנסר הוא קצין בחיל האוויר של אמריקה. הוא מוזכר בסדרה בפרקים רבים, אך הוא מופיע רק בפרק האחרון של הסדרה. אמם של קרלי וספנסר מעולם לא הוזכרה בסדרה.
הסדרה מאופיינת בכך שהדמויות מדי פעם לובשות חולצות עם משפטים לא הגיוניים, משחקות דברים מוזרים ואומרות דברים מוזרים.
צילומי החוץ של בניין הדירה של משפחת שיי (קרלי וספנסר), "בושוול פלאזה", הם תמונות של בניין מזרח קולומביה הממוקם בלוס אנג'לס, שעוצבו באופן דיגיטלי.
מסיבה עם ויקטוריוס
האיחוד בין הסדרות "איי קרלי" ו-"ויקטוריוס" צולם בשנת 2010 ועלה לשידור ב-11 ביוני 2011. אורך האיחוד הוא כ-3 פרקים רגילים של "איי קרלי". גרסה מורחבת יותר של סרט זה יצאה ב-27 באוגוסט 2011 באורך שעתיים.
עונות 5 - 7
בסוף ינואר 2011, תוך כדי שמירנדה קוסגרוב מופיעה בסיבוב ההופעות שלה, "Dancing Crazy", בצפון אמריקה, סיפרה קוסגרוב לתקשורת שבקרוב תחזור להוליווד, להתחלת צילומי העונה החמישית של איי קרלי. ב-27 בינואר 2011, סיפרה ל"חדשות קליבלנד" שהם מתכוננים להתחיל לצלם את העונה הבאה, מיד לאחר שסבב הופעות שלה ייגמר ושהיא תסכים להמשיך לשחק את קרלי כל עוד אנשים אוהבים את הסדרה. ב-28 בינואר 2011, "חדשות רויטרס" גם דיווחו כי קוסגרוב מתכוננת להתחיל את הצילומים וב-3 בפברואר 2011 קוסגרוב סיפרה לעיתון מרכז העיר בשיחה על הסדרה ועל שאר השחקנים, שהיא מכירה את ג'נט מקארדי ואת ניית'ן קרס מאז שהיא הייתה קטנה, לכן היא לא יכולה כבר להמתין לחזור לסדרה, שהיא אוהבת מאוד לשחק באיי קרלי ושהסדרה היא כמו הבית שלה, רק רחוק מאוד מהבית שלה. קוסגרוב סיימה את סבב ההופעות שלה בתאריך 24 בפברואר 2011 וג'נט מקארדי סיימה את סבב ההופעות שלה בקניונים הנקרא "Genration Love" בתאריך 14 באפריל 2011. צוות השחקנים המלא נפגש בטקס נבחרי הילדים של ניקלודיאון, בשנת 2011. בטקס זה ג'רי טריינור הודיע שהצילומים יתחילו במאי.
ב-14 באפריל 2011 ניקלודיאון הודיעו שהעונה השישית תשודר ב-2012, כאשר פרקים נוספים מהעונה ישודרו במועד מאוחר יותר בשנה ויחשבו כעונה שביעית, כפי שנעשה בעונה השנייה של הסדרה, בה צולמו 45 פרקים והפרקים התחלקו ל־2 עונות שונות. עונה שש עלתה לשידור בחודש מרץ 2012, עם סכום כולל של 6 פרקים. בהמשך, לאחר ארבעה חודשים שהסדרה שודרה ממרץ ליוני, הספיישל "אמריקה בשוק" שודר כפרק לראשון לעונה השביעית, שסכום הפרקים בה הוא 9. הסדרה נגמרה ב-23 בנובמבר 2012 עם הפרק "iGoodbye".
בישראל, ניקלודיאון ביצעו את חלוקת העונות בצורה שונה, זאת אומרת- הם החשיבו את עונה 2 באורך של 45 פרקים (במקום לחלק אותם לשתי עונות). עונה 5 בישראל כוללת בתוכה גם את עונות 6 ו-7 מהסיבה ששתי עונות אלו קצרות מאוד, לכן בישראל מספר העונות הכולל של הסדרה הוא 5.
אוסף הדיסקים
הערה: דיסקים אלו יצאו על ידי הפקת העונות.
מוזיקה
קולומביה רקורדס וניקלודיאון רקורדס הוציאו פסקול לסדרה בשם "iCarly". פסקול זה כולל את שיר הפתיחה של הסדרה, ארבעה שירים מקוריים מאת מירנדה קוסגרוב, מספר רצועות מאת אמנים שהתארחו בתוכנית ודיאלוג של צוות השחקנים בתוכנית. הפסקול השני של הסדרה נקרא בשם "iSoundtrack" (בתרגום חופשי: איי פסקול) יצא ב-24 בינואר 2012.
אתר
האתר iCarly.com במציאות כולל סרטוני קידום מכירות של השחקנים על הסט (בהתאמה לדמויותיהם), סרטונים ותכנים שצופי הסדרה שלחו להם, שירים, משחקים, בלוגים של הדמויות, תמונות מסט הצילום ותגובות מהצופים. למעשה, כל כתובת אתר שאי פעם צוינה בסדרה תוביל לאתר, לדוג': ToonJuice.com, Craigsmix.com, Nevelocity.com, GirlyCow.com, PillowMyHead.com, AggressiveParenting.com, SamPuckett.com, TheValerieShow.com, SendMeaSack.com, Beavecoon.org, NeverWatchiCarly.com, iSnarly.com, SprayYourChildren.com, WhatsWrongWithMyBody.com ועוד כתובות אתרים אחרות שצוינו במהלך הסדרה.
משחקי מחשב
משחק המחשב iCarly: iDream in Toons יצא מאת ניקלודיאון ב"משחקיית ניק". ג'רי טריינור הוא השחקן היחיד מצוות השחקנים שדיבב את דמותו למשחק, שאר הדמויות במשחק דובבו על ידי הקלדת צלילים במקלדת.