cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
תיוניל כלוריד
שימושים
כמו כן, הוא משמש גם כתוסף חשוב באלקטרוליטים של סוללות (כמו סוללת ליתיום תיוניל-כלוריד), והוא משמש גם כחומר מייבש של הידראטים.
כמגיב בסינתזה אורגנית
תיוניל כלוריד הוא מגיב נפוץ מאוד בסינתזה אורגנית, בין היתר בגלל קינטיקת התגובה המהירה והניצולת הגבוהה של תהליך ההתמרה. הניצולות מושגת תודות לפליטת תוצרי הלוואי כגזים (SO2) שמבעבעים מהתמיסה ובכך מסיטים את שיווי המשקל חזק לכיוון התוצר (עקרון לה-שטלייה).
מנגנון ההתמרה של קבוצת כוהל בקבוצת כלור על ידי תיוניל כלוריד:
בתגובה הכללית, הגיב כהל עם תיוניל כלוריד, לתת אלקיל כלוריד, גופרית דו-חמצנית וחומצת מימן כלורי.
דוגמה למנגנון מפורט (הפעלה של חומצה קרבוקסילית, על ידי הפיכתה לאציל כלוריד):
תיוניל כלוריד משמש כמגיב בהכנת אציל כלוריד (הצורה המופעלת של חומצה קרבוקסילית)
מגיבים חלופיים לתיוניל כלוריד
ניתן להשיג את הפעולה שמבצע התיוניל כלוריד גם עם מגיבים אחרים, לדוגמה:
עומר בן-רובי
חיים אישיים
נשוי ליסמין ישבי עורכת המוזיקה הראשית בגלגלצ ואב לשניים.
סו פולס סקייפורס
סו פולס סקייפורס (באנגלית: Sioux Falls Skyforce) היא קבוצת כדורסל מהעיר סו פולס, דקוטה הדרומית המשחקת בליגת הפיתוח של ה-NBA. הקבוצה הוקמה בשנת 1989 כחלק מליגת ה-CBA, בה שיחקה עד שנת 2006. הקבוצה זכתה פעמיים באליפות הליגה (1996, 2005) ופעמיים נוספות הגיעה לגמר, אך לא זכתה (1998, 1999). בשנת 2006 עברה הקבוצה לשחק במסגרת ליגת הפיתוח בשיתוף עם דטרויט פיסטונס ומינסוטה טימברוולבס בשנת 2016 זכתה באליפות.
ביוני 2013 הודיעה קבוצת מיאמי היט על חתימת חוזה לחסות בלעדית עם הסקייפורס, בעקבות כך התווספו לסמל המועדון הצבע האדום והצהוב.
ספיריט איירליינס
חברת ספיריט איירליינס בע"מ (באנגלית: Spirit Airlines, Inc.) היא חברת תעופה אמריקאית לטיסות חסך, אשר בסיסה נמצא במיראמר, פלורידה, במטרופולין מיאמי. זוהי חברת התעופה השביעית בגודלה בארצות הברית. ספיריט מפעילה טיסות סדירות ברחבי ארצות הברית ובאיים הקריביים ואמריקה הלטינית. חברת התעופה מפעילה בסיסים באטלנטיק סיטי, בולטימור, שיקגו – או'הייר, דאלאס/פורט וורת', דטרויט, פורט לודרדייל, לאס וגאס ואורלנדו.
שנים ראשונות (1964–2006)
החברה החלה בתחילה כחברת הובלות בשנת 1964. החברה שינתה את שמה ל- Ground Air Transfer, Inc. בשנת 1974. שירות חברת התעופה נוסד בשנת 1983 במחוז מקומב, מישיגן, על ידי נד הומפלד, מפעיל טיולי שכר מדטרויט, המספק חבילות נסיעות ליעדי בילוי כמו אטלנטיק סיטי, לאס וגאס, והבהאמה. בשנת 1990 החל צ'רטר 1 בשירות מתוזמן מבוסטון ופרובידנס, רוד איילנד, לאטלנטיק סיטי. ב-29 במאי 1992, צ'רטר אחת הכניסה מטוסי סילון לצי ושינתה את שמה לספיריט איירליינס. טיסות מתוזמנות בין דטרויט לאטלנטיק סיטי החלו ב-1 ביוני 1992. טיסות מתוזמנות בין בוסטון לפרובידנס החלו ב-15 ביוני 1992.
בעלות
ספיריט איירליינס בע"מ היא תאגיד של דלאוור הנסחר באופן ציבורי בבורסה של ניו יורק (nyse: SAVE).
יעדים
ספיריט איירליינס טסה כיום ל-77 יעדים ברחבי מרכז אמריקה, הקריביים, דרום אמריקה וארצות הברית. נכון לאפריל 2018 היא מחזיקה בסיסי צוותים באטלנטיק סיטי, שיקגו – או'הייר, דאלאס/פורט וורת', דטרויט, פורט לודרדייל, לאס וגאס ואורלנדו.
אסטרדה (פירושונים)
{{פירושונים|* אסטרדה – סוג של אמנות במה אישים:
ראו גם
}}
סרגיי סטארוסטין
סרגיי אנטולייביץ' סטארוסטין (24 במרץ 1953 - 30 בספטמבר 2005) היה בלשן ופילולוג היסטורי רוסי. הוא ידוע בעיקר בשל שיחזור שפות הפרוטו היפותטיות, עבודתו על התיאוריה האלטאית השנויה במחלוקת, ניסוח השערת דנה-קווקזית, וההצעה שישנה שפה בוריאנית מתאריך מוקדם עוד יותר מהידוע.
תיאוריות
בשנת 1986 הציעו סטארוסטין ואיגור מ' דיאקונוב כי השפות ההורו-אוררטיות שייכות למשפחת השפות הצפון מזרח קווקזיות. סטארוסטין היה גם גורם מרכזי בשחזור של השפות פרוטו-קירנטי, פרוטו-טיבטו-בורמן, פרוטו-יניסי, פרוטו-צפון-קווקזי ופרוטו -אלטאי. הוא פיתח את ההשערה לפיה השפה יפנית קשורה לשפה הטורקית והמונגולית דרך המשפחה האלטאית.
מאז 1985, סטארוסטין פיתח את STARLING, מערכת ניהול מסד נתונים שתוכננה עבור האתר שלו מגדל בבל. בעבודתו הוא נעזר במורי גל-מאן, פיזיקאי זוכה פרס נובל. בזמן מותו, הוא היה פרופסור באוניברסיטה הממלכתית של רוסיה למדעי הרוח, פרופסור אורח במכון סנטה פה, ומרצה אורח תדיר באוניברסיטת ליידן בהולנד, שם הוענק לו תואר דוקטור לשם כבוד ביוני 2005.
סטארוסטין מת בעקבות התקף לב, ב-30 בספטמבר 2005, במוסקבה, לאחר הרצאה באוניברסיטה הממלכתית של רוסיה למדעי הרוח. בנו, ג'ורג'י סטארוסטין, הוא גם בלשן.
מסטיסלב דובוז'ינסקי
מסטיסלב ולריאנוביץ' דובוז'ינסקי (בליטאית:Mstislavas Dobužinskis: 14 באוגוסט 1875 – 20 בנובמבר 1957) היה אמן רוסי וליטאי, שנודע בזכות נופיו העירוניים המעבירים את שלבי הצמיחה וההתפרקות של העיר בראשית המאה העשרים.
ביוגרפיה
ממוצא אצולה ליטאית, דובוז'ינסקי נולד ב-14 באוגוסט 1875 בנובגורוד למשפחת קצין צבא. בשנים 1885–1887 למד בבית הספר לציור של החברה לקידום האמנים. בין 1895 ל-1899 הוא למד משפטים באוניברסיטת סנט פטרסבורג, במקביל למד באולפנים פרטיים. לאחר שסיים את לימודיו באוניברסיטה, הוא הוכשר מ-1899 עד 1901 על ידי אנטון אזבה במינכן. במינכן הוא הושפע מהיוגנדסטיל. בשובו לרוסיה, הוא הצטרף ל-Mir Iskusstva, חוג אמנותי שעשה אידיאליזציה של המאה ה-18 כ"עידן האלגנטיות".
דובוז'ינסקי הובדל מאמנים אחרים בסגנונו האקספרסיוניסטי ובעניין הרב בנופי העיר התעשייתיים המודרניים. הוא צייר לעיתים קרובות סצנות מעורפלות או טרגיות מהחיים העירוניים שביטאו את העגמומיות והבדידות המסויטות של הזמן המודרני. בין יצירותיו היו גם קטעים הומוריסטיים ורישומים עם יצורים דמויי שדים, שמגלמים את המפלצות של העיור.
כמו חברים אחרים ב"מיר איסקוסטווה", גם דובוז'ינסקי התנסה בעיצוב נופי. תחילה עבד עבור קונסטנטין סטניסלבסקי בתיאטרון האמנויות של מוסקבה, אך בהמשך תרם גם תפאורות לכמה הפקות של דיאגילב. הוא נודע כמורה מעולה לאמנות; בין תלמידיו הצעירים היה ולדימיר נבוקוב, איתו ניהל התכתבות במשך עשרות שנים.
ב-1924 עבר לליטא, התאזרח שם והתגורר בקובנה עד 1925. בין השנים 1925 ל-1929 התגורר בפריז שם עיצב תפאורות ל"עטלף" של ניקיטה בלייף. הוא חזר לליטא בשנת 1929. בליטא עבד בתיאטרון ממלכתי כמעצב ויצר תפאורות ל-38 מחזות, מלבד ניהול בית ספר פרטי לציור (1930–1933). לאחר מכן היגר לאנגליה ב-1935, ועבר לארצות הברית ב-1939 שם שהה במשך מלחמת העולם השנייה.
הוא בילה את עשר השנים האחרונות לחייו באירופה, ומדי פעם חזר לניו יורק לעבודה תיאטרלית.
הוא נפטר בניו יורק ב-20 בנובמבר 1957.
זיכרונותיו פורסמו לאחר מותו ברוסית.
דובוז'ינסקי תרם תפאורות להפקות תיאטרון בפריז, בריסל, אמסטרדם ודיסלדורף.
במהלך מלחמת העולם השנייה צייר דובוז'ינסקי נופים דמיוניים של לנינגרד הנצורה.
הוא קבור בבית הקברות הרוסי, איל-דה-פרנס, צרפת.
8 באפריל
8 באפריל הוא היום ה-98 בשנה (99 בשנה מעוברת), בשבוע ה-15 בלוח הגרגוריאני. עד לסיום השנה, נשארו עוד 267 ימים.
פרנסיס הנרי ניוברי
פרנסיס הנרי ניוברי (באנגלית: Francis Henry Newbery; 15 במאי 1855 – 18 בדצמבר 1946) היה צייר ואיש חינוך לאמנות, הידוע בעיקר כמנהל בית הספר לאמנות של גלאזגו בין השנים 1885 ל-1917. בהנהגתו פיתח בית הספר מוניטין בינלאומי והיה קשור עם פריחתה של סגנון גלאזגו ויצירתו של צ'ארלס רני מקינטוש וחוגו. ניוברי עזר להזמין את מקינטוש כאדריכל של בניין בית הספר לאמנות המפורסם והיה מעורב באופן פעיל בעיצובו.
ביוגרפיה
פרנסיס ניוברי, שנולד בדבון לסנדלר ולאשתו, למד בבית הספר בברידפורט, דורסט, שם הוסמך כמורה, ולאחר מכן כמאסטר לאמנות. בזמן שעבד ולמד בלונדון הוא זכה במלגה ב-1881.
בבית הספר לאמנות בגלאזגו הוא היה מנהל נמרץ וחדשני. הוא נתן משרות הוראה לאמנים צעירים במקום להסתמך על מאסטרים מוסמכים לאמנות. הוא הקים מועדון אמנות המאפשר לסטודנטים לצאת מהקורס הלאומי לאמנות, והעסיק כמה מורות, בניגוד לרוב בתי הספר לאמנות בבריטניה באותה תקופה.
ניוברי הקים סדנאות יצירה והציג שיעורי רקמה שבהם לאשתו, ג'סי ניוברי, היה חלק חשוב. בסך הכל, הוא רצה שלתלמידים תהיה הכשרה חזקה בטכניקות מסורתיות, תוך פיתוח הכישרון האישי הייחודי שלהם. הציור שלו עצמו היה קשור לגלאזגו והוא היה מקורב לג'יימס גאת'רי וג'ון לאברי.
בהנחייתו של פרנסיס ניוברי, יוקרתו של בית הספר גדלה, הן בינלאומית והן בסקוטלנד. המוניטין שלו כמנהל מצליח הועצם על ידי הפרופיל הגבוה של אמני גלאזגו שונים בשנות ה-90 ותחילת המאה ה-20, שאת התפתחותם הוא טיפח.
לאחר פרישתו חזר לדורסט והתגורר עם אשתו בטירת קורפה.
הוא המשיך לצייר עד 1932 ונפטר ב-18 בדצמבר 1946.
יוליוס רינגל
גנרל יוליוס רינגל (בגרמנית: Julius Ringel; 16 בנובמבר 1889 – 11 בפברואר 1967) היה מפקד בכיר בוורמאכט, שפיקד על כוחות במלחמת העולם השנייה.
קריירה מוקדמת
רינגל נולד ב-16 בנובמבר 1889 בפלקרמארקט, ובשנת 1905 החל את לימודיו בבית ספר צבאי בווינה. בשנת 1909 התגייס רינגל לצבא האוסטרו-הונגרי והצטרף לרגימנט הרובאים ההררי ה-2, עמו לחם במהלך מלחמת העולם הראשונה, ובסופה נפל בשבי האיטלקי.
לאחר המלחמה לחם רינגל בקרינתיה נגד יוגוסלביה, ולאחר מכן הצטרף לצבא האוסטרי ומילא בו תפקידי פיקוד ומטה. בשנת 1930 הוא הועלה לדרגת מיור, ובשנת 1932 הוא הועלה לדרגת אוברסט לוטננט. בשנת 1936 הצטרף למפלגה הנאצית, ובשנת 1938 תמך באופן נלהב באנשלוס והצטרף לוורמאכט. רינגל מונה לקצין מטה בדיוויזיה ההררית ה-3 בפיקודו של אדוארד דיטל, וב-1 בפברואר 1939 הועלה לדרגת אוברסט.
מלחמת העולם השנייה
עם פרוץ מלחמת העולם השנייה מונה רינגל לקצין האג"ם של הדיוויזיה ה-268, וב-27 באוקטובר אותה שנה מונה למפקד רגימנט הרגלים ה-266, שהיה חלק מהדיוויזיה ה-72 ולחם עמו במהלך המערכה על צרפת. ב-14 ביוני 1940 הוא מונה למפקד הדיוויזיה ההררית ה-3, וב-1 בנובמבר 1940 הועלה לדרגת גנרל מיור ומונה למפקד הדיוויזיה ההררית ה-5. הדיוויזיה לחמה במהלך המערכה בבלקנים בשנת 1941, בתחילה היא הוצבה בבולגריה, ובהמשך נעה אל מקדוניה במסגרת מבצע מריטה נגד ממלכת יוון. במהלך המבצע נעה הדיוויזיה דרך קו מטאקסס וחדרה דרך סלוניקי ותרמופילאי, ולאחר כניעת יוון הוצבה באתונה ככוח כיבוש. הייתה חלק מהכוחות שהונעו דרך הים במהלך הקרב על כרתים באותה שנה. הדיוויזיה הונעה לכרתים במסגרת שני משטים, הראשון של 2,331 איש והשני של 4,000. המשט הראשון יצא לכרתים ב-20 במאי, והותקף על ידי כוח המשימה ימי בריטי בפיקוד אדמירל ברנרד רולינגס. 12 כלי שיט אבדו, ו-300 מאנשי הדיוויזיה נהרגו. המשט השני יצא יומיים לאחר מכן, והותקף על ידי כוח משימה בריטי נוסף בפיקוד אדמירל אדוארד סטיוארט ליי. למזלם של אנשי המשט הלופטוואפה פתח בהתקפות נמרצות ואילץ את הבריטים לסגת. המשט חזר לנמל. בהמשך הונעו לוחמי חיל הרים לכרתים באמצעות כלי טיס בלבד. על פעולותיו במהלך הקרבות הוענק לרינגל ב-12 ביוני 1941 עיטור צלב האבירים של צלב הברזל. בנובמבר אותה שנה, הוחזרה הדיוויזיה לזלצבורג לשיקום, ובאפריל 1942 נפרשה בחזית המזרחית נגד הצבא האדום, שבה סופחה לקבוצת ארמיות צפון, וב-1 בדצמבר 1942 הוא הועלה לדרגת גנרל לוטננט. באפריל 1943 הדיוויזיה נשלחה ללחום נגד כוחות בעלות הברית באיטליה. הדיוויזיה סופחה לארמיית ליגוריה הגרמנית-איטלקית, ולחמה בין היתר בקרב מונטה קאסינו, וב-25 באוקטובר 1943 הוענק לו תוספת עלי אלון לעיטור צלב האבירים של צלב הברזל. ב-1 באפריל 1944 מונה רינגל למפקד הקורפוס ה-69, אשר לחם בקרבות השונים בקרואטיה כנגד הפרטיזנים היוגוסלבים. בסוף יוני אותה שנה הוא הועלה לדרגת גנרל הכוחות ההרריים ומונה לסגן מפקד המחוז הצבאי ה-18, ובינואר 1945 מונה למפקדו עד סוף המלחמה.
מטעמה קשתי
מטעמה קשתי (28 בנובמבר 1934 – 23 בספטמבר 2019) הייתה אשת חינוך וסופרת ילדים ישראלית, זוכת פרס יציב.
ביוגרפיה
קשתי נולדה בשנת 1934 בארץ ישראל להורים יוצאי פולין, וגדלה בתל אביב. ב-1954, לאחר סיום לימודיה בסמינר למורים בגבעת השלושה, החלה לעבוד כמורה במעברת אבו כביר, ולימדה בכיתות א'-ב' בבית הספר היסודי שהוקם במקום. סיפוריה הראשונים ראו אור בשנת 1955 ב"דבר לילדים". בהמשך החלה לנהל מדור בשם "עצתי לכם", בו השיבה לילדים וילדות על שאלות בענייני חברה ומשפחה. מבחר מרשימותיה אלה כונס לאחר מכן בספר בשם זה.
ב-1957 עברה ללמד בכפר הנוער אלוני יצחק, במשך חמש שנים. בשובה לגבעתיים, הקימה ספרייה חינוכית בבית ספר יסודי בעיר, והתמחתה בהוראה טיפולית.
במהלך שנות השבעים התמנתה למנהלת בית ספר יסודי באור יהודה, וכעבור שבע שנים מונתה למפקחת על בתי ספר יסודיים בבת ים.
ב-1980 החלה לשמש לאחראית על הרווחה במחוז תל אביב של משרד החינוך, וב-1990 מונתה למפקחת על מערכת החינוך היסודית בגבעתיים, עד לפרישתה ממשרד החינוך ב-1998.
לאורך כל תקופת עבודתה במערכת החינוך, פרסמה קשתי דברי ספרות בעיתונות ילדים ובספרים, אשר התמקדו בנושאים הקשורים בעבודה חינוכית ובבעיותיהם של ילדים ובני נוער.
יחסי אוגנדה–צ'ילה
יחסי אוגנדה–צ'ילה הם יחסי החוץ בין אוגנדה וצ'ילה.
מטעמה קשתי
ביוגרפיה
קשתי הייתה כלת פרס יציב לשנת תש"ך, 1961, על ספרה "השמש אורית". בנימוקי הפרס נכתב: "סיפוריה, המצטיינים בדקות הרגש ובבהירות המבנה והצליל, יש בהם חדירה אמנותית לעולם הילד והזדהות חווייתית עמו, עד כדי טשטוש תחומי הגיל שבין הכותבת וקוראיה".
קשתי נפטרה ב-23 בספטמבר 2019. הותירה אחריה בעל - יצחק קשתי, פרופסור אמריטוס לחינוך באוניברסיטת תל אביב, ושלושה ילדים, כולם עוסקים בחינוך; טל, מפקחת חינוכית במשרד החינוך, גיל, מורה ומחנך בתיכון, ובנם הצעיר אור קשתי, פרשן החינוך והחברה של עיתון "הארץ".
עכבישי בולאס
עכבישי בולאס (שם מדעי: Mastophoreae) היא קבוצה של עכבישים ממשפחת הגלגלניים. עכבישים אלה מפתים את טרפם להתקרב אליהם ואז זורקים עליו קורים דביקים וטורפים אותו.
העכבישים פעילים בלילה וניזונים בעיקר מעשים וזבובים שונים. הם עומדים בקצה עלה או זלזל ומשתלשלים מטה בעזרת קורים. אז העכביש מפריש ריח המושך את זכרי העשים והזבובים לנקבותיהם. כל מין עכביש מפתה מין אחר של עש. כשהעש מתקרב העכביש משתמש בקורים דביקים בצורת כדור הנראים כמו בולאס ואותם הוא מנסה להטיל על העש, כך שיידבק וייטרף. דבר זה יכול לקחת זמן אם העש יבחין בזמן בכדור המועף לעברו. ציד ממוצע יכול לקחת חצי שעה.
עכבישים אלה נפוצים באפריקה, אוסטרליה והאמריקות אך נדירים באירואסיה. הם יכולים להסתגל לאקלימים ממוזגים ועד צחיחים.
אנטוניו פאסקולי
אנטוניו פאסקולי (באיטלקית: Antonio Pasculli; 13 באוקטובר 1842 - 23 בפברואר 1924) היה אבובן ומלחין איטלקי, שנודע בכינוי "פגניני של האבוב".
חייו
פאסקוליני נולד וחי כל ימיו בפלרמו שבסיציליה, אבל הרבה בסיורי קונצרטים באיטליה, גרמניה ואוסטריה. הוא ניהל קונצרטים עם תזמורות סימפוניות ותזמורות כלי נשיפה מעץ, שהיו פופולריים באיטליה בשנים ההן. כמו כן עיבד מספר רב של קטעי אופרה לאבוב ופסנתר/נבל, בהם יצירות של בליני, דוניצטי, ורדי ורוסיני. אחת מיצירותיו המוכרות ביותר היא "אטיודים אופייניים לאבוב ופסנתר: הדבורים" (Etude Caractéristique "Le Api"'), שנכתבה בשנת 1874 ודומה למעוף הדבורה של רימסקי-קורסקוב, שנכתבה אחריה.
יצירותיו של פאסקולי דורשות וירטואוזיות יוצאת דופן בנגינת אבוב. נעשה בהן שימוש מתמיד בנגינת ארפג'ים, טרילים וסולמות, וכופות על האבובן נשימה מחזורית. תפוקתו נשכחה ברובה עוד בראשית המאה ה-20 והוא נדון לנשייה עד שהאבובנים היינץ הוליגר ועומאר זובולי החלו להשיב את המוזיקה שלו לחיים. כתוצאה מכך, הוקלטו חלק מיצירותיו והן זמינות על גבי תקליטורים.
הלן מירס
הלן פרנסוורת' מירס (באנגלית: Helen Farnsworth Mears; 21 בדצמבר 1872 - 17 בפברואר 1916) הייתה פסלת אמריקאית.
שנים מוקדמות
הלן מירס נולדה ב־21 בדצמבר 1872 באושקוש, ויסקונסין, בתם של ג'ון הול מירס ואליזבת פרנסוורת מירס (משוררת, בשם עט "נלי ווילדווד", המכונה המשוררת הראשונה של ויסקונסין) הלן הייתה האחות הצעירה מבין שלוש אחיות. הלן למדה בבית הספר הממלכתי באושקוש, ואמנות בעיר ניו יורק.
בניו יורק למדה במשך שנתיים אצל אוגוסטוס סנט גאודנס ועבדה כעוזרתו לפני שהמשיכה לפריז בשנת 1895 כדי להמשיך לעבוד עם דניס פוש, אלכסנדר צ'רפנטייר ופרדריק מקונוני.
קריירה
ההצלחה הראשונה שלה, לפני ההכשרה רשמית באמנות, היה הפסל "גאון מוויסקונסין", יצירה שהוזמנה על ידי מדינת ויסקונסין כשהייתה רק בת 21. היצירה הוצגה בבניין ויסקונסין בתערוכה הקולומביאנית העולמית בשנת 1893. פסל השיש בגודל 2.7 מ ' הוא שוכן כעת בבירת המדינה של ויסקונסין. גם היא וגם הפסלת ז'אן פונד כורה נקראו "אמני הבית" בבניין ויסקונסין, וכאן היא יצרה את "הגאון מוויסקונסין", בעוד ז'אן כורה הפיקה את הפסל "קדימה". מירס הייתה אחת מקבוצות של פסלות שעבדו אצל לורדו טאפט בהכנת הפיסול לתערוכה הקולומביאנית העולמית. בשנת 1907, מירס ואחותה, הסופרת מרי מירס, היו המתיישבות הראשונות במושבת הסופרים מק דואל.
עבודות חשובות
העבודות החשובות ביותר שלה כוללות פסל שיש של פרנסס א. וילארד (1905, קפיטול, וושינגטון) הכלול באוסף אולם הפסלים הלאומי. תבליטי דיוקן של אדוארד מקדואל (מוזיאון המטרופוליטן, ניו יורק); ואוגוסטוס סנט גאודנס. פורטרטים של ג'ורג' רוג'רס קלארק ויליאם (מוסד סמיתסוניאן, וושינגטון).
בשנת 1904 זכה הפסל "מעיין החיים" שלה (בתערוכת סנט לואיס) במדליית ארד. היא עשתה את ניו יורק למקום מגוריה והציגה שם ובשיקגו.
פסל ויסקונסין
בשנת 1910 ניסה ג'ורג' פוסט, אדריכל קפיטול מדינת ויסקונסין, לשכור את שירותיו של הפסל הידוע דניאל צ'סטר פרנץ' כדי ליצור פסל של ויסקונסין שיוצב בראש הכיפה בבניין. פרנץ, דחה את ההצעה ופוסט המליץ על הלן מירס לתפקיד. מתוך אמונה שיש בידה את החוזה, היא החלה לעבוד על דוגמאות. בסופו של דבר היא יצרה שלושה דגמים, כאשר שניים מהם קיבלו משוב מהנציבות. באוגוסט 1911 טען פוסט כי מירס לא תוכל להשלים את העיצוב במסגרת הזמן שלהם, ובסופו של דבר הוועדה בחרה בפרנץ שישלים את הפסל. למירס שילמו 1,500 דולר עבור העבודה שכבר ביצעה, אולם אובדן העמלה היה הלם שממנו מעולם לא התאוששה.
מוות
בעקבות הכישלון סביב פסל קפיטול ויסקונסין, בריאותה של הלן מירס התדרדרה, כמו גם מצבה הכלכלי. היא נפטרה ממחלת לב ב-1 בפברואר 1916, בגיל 43.
בזמן מותה היא עבדה בסטודיו שלה בכיכר וושינגטון, בגריניץ' וילג'.
דוד נוטמן
דוד נוטמן (1894 – 7 באוקטובר 1963) היה איש עסקים, קבלן, חקלאי ועסקן ספורט ישראלי, אשר רכש מידי הבריטים את בסיסי הצבא הבריטי בגן יבנה, בכפר ביל"ו, ברחובות וכן את אדמת בסיס תל נוף.
ביוגרפיה
נוטמן נולד בשנת 1894 ברחובות, ולמד בחדר ולאחר מכן בבית ספר עממי סמילנסקי. למד בבית הספר למל, אולם שב לרחובות לאחר שהתקשה ללמוד בגרמנית. בשנת 1913 נסע לאוסטרליה, שם עבד במכרות נחושת ופחם עד שנת 1924, אז חזר לארץ ישראל.
בארץ ישראל עסק בסלילת כבישים והיה לקבלן עצמאי בתחום. במקביל, הקים משק חקלאי גדול ברחובות, שכלל מטע, פרדס וכרם.
בימי מלחמת העצמאות, רכש נוטמן את קרקעות הבסיסים של הצבא הבריטי בגן יבנה, בכפר ביל"ו וברחובות. לאחר שבסיס תל נוף הועמד למכירה, פנה בן ציון הורוביץ אל נוטמן והפציר בו לנצל את קשריו עם אנשי המנדט הבריטי על מנת לרכוש את הקרקע. נוטמן רכש את קרקעות הבסיס תמורת 67,000 לא"י. בעת המצור על ירושלים ארגן משלוחי מזון מרחובות ומגדרה אל העיר הנצורה.
היה פעיל של תנועת מכבי, והקים במסגרת זו מגרשי ספורט, בריכות ומתקנים נוספים.
Rhinoplasty
Rhinoplasty (בעברית: ניתוח אף) הוא מיני-אלבום של פריימוס. הוא יצא לאור ב-11 באוגוסט 1998 על ידי אינטרסקופ רקורדס ובו קאברים לשירים של אמנים כמו סטנלי קלארק, מטאליקה וג'רי ריד.
התקליטור כולל גם תקליטור אינטראקטיבי שבתוכו יש סרטון סטופ מושן מחימר של השיר "The Devil Went Down to Georgia". המהדורה המחודשת של הוויניל לשנת 2018 כוללת את "The Devil Went Down to Georgia" כשיר השמיני.
הגרסה החיה של "Tommy the Cat" מבוצעת עם "The Awakening" באמצע.
השיר המקורי היה של The Reddings מאלבומם "The Awakening" משנת 1980, וכבר בוצע בעבר על ידי לס קלייפול ו"המקרל הקדוש" באלבומם "Highball with the Devil".
עטיפת האלבום
אומנות הכריכה מציגה דמות מחרסית המפוסלת על ידי קלייפול, יחד עם אותיות קאטאקאנה יפניות בקצה הימני, הנקראות "ネセソトナニツキノハ", או "Nesesotonanitsukinoha".
ביקורות
בסקירתו ל-AllMusic מתאר סטיבן תומאס ארלוויין את המיני-אלבום כ"אוצר קטן נוסף למעריצים". הוא מציין כי "הלהקה לא בחרה קאברים מפתיעים" אלא "מפצה על כך בהופעות נהדרות" ו"עיבודים מדהימים שלעיתים קרובות הם בלתי צפויים", והגיע למסקנה ש"זה לא מאכזב".
הרקולס (מארוול קומיקס)
הרקולס (באנגלית: Hercules) הוא דמות בדיונית של גיבור-על המופיע בחוברות הקומיקס ביקום מארוול קומיקס. הדמות הופיעה לראשונה בחוברת Journey into Mystery Annual #1 מאוקטובר 1965, פרי עטם של הכותב סטן לי והמאייר ג'ק קירבי. לפני כן, הכותב סטן לי והמאייר דון הק הציגו את הרקולס בחוברת Avengers #10 מנובמבר 1964, אך הוא התגלה כמתחזה. דמותו מבוססת על זו של הרקולס מהמיתולוגיה היוונית.
הרקולס נולד בשם אלקאיוס, אך שמו שונה להרקלס ובהמשך הוא עצמו שינה את שמו להרקולס כדי להרחיק עצמו מהרה בגלל הטרגדיות שהעבירה אותו. היסטוריית הקומיקס של הרקולס בהוצאת מארוול קומיקס מתרחשת לרוב לאחר מותו במיתולוגיה היוונית, פרט לפלאשבקים או עלילות מחוץ לקאנון הקומיקס. לכן, הביוגרפיה שכאן מתקיימת לפי מותו של הרקולס במיתולוגיה וחייו המוקדמים - לידה, 12 המשימות ומותו לא יכתבו בערך זה. הדמות מופיעה בהופעת הבכורה שלה בסרט היקום הקולנועי של מארוול "תור: אהבה ורעם" בגילומו של ברט גולדשטיין.
שנות השישים
לאחר שמת, הרקולס עלה לאולימפוס ונעשה אל. בהופעתו הראשונה הוא נפגש עם תור מהמיתולוגיה הנורדית, והביס את תור כאשר זה האחרון הופשט מכוחותיו בידי אודין על אהבתו לג'יין פוסטר. הרקולס הפך לעבד של דודו, פלוטו, וזאת לאחר שהרקולס חתם על חוזה שללא ידיעתו גרם לו להיעשות לשליט העולם התחתון במקום פלוטו. תור, שכוחותיו חזרו, הביס את כוחותיו של פלוטו ושחרר את הרקולס. כדי להימנע מאובדן ממלכתו, פלוטו חזר לתפקידו. הוא נלחם בענק הירוק, ושועבד בידי מכשפת כדי להילחם באוונג'רס, אך שוחרר משליטתה כאשר הוקאיי ירה לעברו חץ גופרית. הוא גורש מהאולימפוס, וניצל זאת כדי לחבור לאוונג'רס. הוא סייע להם באיומים דוגמת נאמור, ויירלווינד, דיאבלו וטיפון לפני שחזר לאולימפוס. הוא הופיע בעלילה שהתרחשה לאחר מלחמת קרי-סקרול, ונמצא חולה אמנזיה בידי האוונג'רס. לאחר שהתמודדו עם ארס, האוונג'רס עזרו להרקולס ולאולימפיים להתאושש. בעזרת רוחו של האביר השחור, הם גילו כי הוא לקה באמנזיה לאחר שנזרק מהאולימפוס, ונדד כשבוע.
שנות השמונים
הרקולס הופיע במהלך "הסאגה השמיימית", בכך שהצטרף לכוח תקיפה הכלל אלים אולימפיים ובעלי ברית אחרים כדי לשחרר את האולימפוס, שנכבש בידי הנצחיים. הרקולס עזר להגן על כדור הארץ מסירטיר ושדי האש, ועזר לאוונג'רס נגד אויבים רבים ביניהם ויירלווינד, האחים בדם, האנדרואיד ויז'ן שהתקלקל, טרמינוס, פיראטית החלל נביולה והצמד קאנג הכובש ואימורטוס. כאשר ברון זמו שלח את קבוצת אדוני הרשע החדשה להטיל מצור על האוונג'רס, הרקולס סומם אך הצליח לחזור לאחוזת האוונג'רס כדי להילחם באדוני הרשע. ביחד, גוליית, מיסטר הייד וצוות הריסה הכו את הרקולס עד אובדן הכרתו. הוא נפל לתרדמת ונשלח לבית חולים, שם איש הנמלה והצרעה הגנו עליו מהאיש הסופג וטיטניה.
עלילת האוונג'רס הבאה עסקה בהשלכות התרדמת. הרמס לקח את הרקולס חזרה לאולימפוס, שם הרקולס הזכיר בתרדמתו את האוונג'רס. בעקבות כך, אביו זאוס האשים אותם במצבו של הרקולס. לאחר קרב נגד האלים האולימפיים, נוצר פיוס כאשר פרומתאוס החזיר את הרקולס לקו הבריאות בעזרת כוח החיים שלו ודוקטור דרואיד החזיר את שפיותו של הרקולס. הרקולס נלחם בזאוס, שקוטע את המאבק כאשר הרקולס הסביר לו כי האוונג'רס לא אשמים. במהלך "מלחמת ההתפתחות", הרקולס עבר מוטציה כדי להביס את הוד התפתחותו. הוא חזר למצבו הרגיל, ועזר לתור נגד הנבלים "הנמייה" ודוקטור דום. הרקולס כיכב כשחקן במספר סרטי קולנוע, ביניהם גרסה קולנועית של עצמו. הוא פגש את המוטאנטית מאגמה, הסוגדת לאלים היווניים.
שנות התשעים
יחד עם תור, הרקולס נלחם בצוות הריסה, ושיחזר את ביטחונו העצמי כאשר הביס אותם לבדו. הוא נלכד לזמן קצר בתוך אחד מהשמימיים, חזר לשורות האוונג'רס כחבר גיבוי וחזר למעמד חבר מלא כאשר עזר לקבוצה נגד האספן ות'אן אקטור. הוא השתתף במבצע סופה גלקטית, ונלחם נגד ארס בגופו של אריק מסטרסון. כאשר הרקולס מתאהב בבת תמותה בשם טיילור מדיסון, הרה התערבה וניסתה להרוג אותה. ארס הודיע לזאוס, שעצר בעדה וחשף כי יצר אותה. הרקולס תקף את אביו, שזעם מחוסר כבודו של בנו. הוא לקח ממנו חלק מכוחותיו, ואסר עליו לחזור לאולימפוס.
הרקולס עזר ללוחמת השי'אר דת'קרי לחזור לעולם ביתה. לאחר שגילה על אירועי אונסלוט, הרקולס הצטרף בקצרה לקבוצת גיבורים להשכרה עזר לספיידרמן ביוון נגד דוקטור זאוס, עזר לאוונג'רס נגד מורגן לה-פיי, וחזר כחבר פעיל. הוא עזר לתור ולמשמיד נגד האלים האפלים שכבשו את אסגרד, והחליט לנקום בגוליית על שתקף אותו במצור על האוונג'רס. אולם, גוליית חזר למוטב כאטלס, ונעשה חבר בקבוצת ת'נדרבולטס. הוקאיי, כעת מנהיג הת'נדרבולטס, שכנע את הרקולס להפסיק והפריד ביניהם במחיר ידידותם.
מרדף
מִרדף (גם: מצוד) הוא פעולה או שילוב של פעולות שבהן בני אדם או בעלי חיים מנסים להגיע אל האובייקט הנמלט מהם. מטרות המרדף יכולות להיות טרף, פשע, ציד או אכיפת חוק.
הרקולס (מארוול קומיקס)
שנות האלפיים
לאחר סיום השתוללותו של הענק, הרקולס וחבר העריקים לשעבר אמדאוס צ'ו יצאו לסדרת הרפתקאות ביחד. ארס הרעיל את הרקולס עם ארס ההידרה, והניע אותו לכדי השתוללות הרסנית. לאחר שנטרלה את צ'ו כשתקף את סוכנות S.H.I.E.L.D, האלמנה השחורה עצרה את הרקולס. במהלך פלישת גזע הסקרול, הרקולס וצ'ו יצרו את קבוצת "יחידת האלים" נגד פנתאון אלי הסקרול וצירפו אליה את דמוגורג קוטל האלים, חבר גזע הנצחיים אג'אק, ציפור-השלג רבת העצמה והאל היפני אמאטסו מיקאבושי. כאשר נייטמר הציץ בפחדיהם, הוא ראה כי פחדו של הרקולס הוא לאבד את שריונו. הרקולס פיתח קשר רומנטי עם ציפור-השלג, וביחד הצמד הרג את מנהיג פנתאון הסקרולים. מאוחר יותר, הרקולס צוות לצ'ו, לנאמורה ולאתנה כדי לעצור בעד מלכת האמזונות, שעיצבה מחדש את כדור הארץ כדי שהאמזונות ישלטו. למרות שהרה ופלוטו ניסו להרוג את הרקולס בהיעדרו של זאוס, הרקולס נעזר במאהבתו של צ'ו - הגורגונה דלפין - בהרג מלכת האמזונות. דלפין תפסה את מקומה כמלכה, ואתנה החזירה את המצב לקדמותו.
מרדף
מרדף בידי כוחות ביטחון
במרדף צבאי ומשטרתי אנשי כוחות הביטחון מנסים לתפוס אדם או קבוצת אנשים, החשודים בפשע, טרור או בסיכון מידי לביטחון הציבור. המרדף עשוי לכלול נוהל מעצר חשוד.
הרקולס (מארוול קומיקס)
שנות האלפיים
לאחר ההצלחה, אתנה שלחה את הרקולס וצ'ו לשאול כדי לחפש את זאוס. שם, מלקית' הארור במסווה בלדר ביקש מהם לצאת למשימה בסוורטאלפהיים. בהשתלשלות אירועים הומוריסטיים, הרקולס נאלץ להתחזות לתור ולהתחתן עם מלכת האלפים האפלים. בעזרת רוחו של אביו המאמץ, הרקולס החזיר את זאוס. במהלך אירועי "שלטון אפל", הרקולס וצ'ו הוזעקו כדי להילחם באל העתיק כתון. צ'ו והרקולס נעשו חלק מצוות חדש של האוונג'רס העוצמתיים לצד סוכן ארצות הברית, ויז'ן, סטאטור, הענק הירוק, הצרעה, לוקי במסווה מכשפת השני וג'וקסטה. יחד עם הקבוצה הרקולס נפגש עם ארבעת המופלאים, נלחם במלכם המוגלה של הבלתי אנושיים, בקבוצת האוונג'רס האפלים, באיש הסופג שספג את הקובייה הקוסמית ובאולטרון לפני שעזב את הקבוצה.
מרדף
מרדף בידי כוחות ביטחון
המרדף עשוי להתנהל כאשר מזוהות דמויותיהן של החשודים או כאשר יש סימנים אחרים להימצאותם בשטח, כגון עקבות רגליים נצפות, עקבות ריח או סימני פריצה טריים. על כן, במקומות בהם צפויים מרדפים, מצויים תצפיתנים, גששים וכלבנים בכוננות.
הרקולס (מארוול קומיקס)
2010 ואילך
הרקולס הופיע בברוקלין, חמוש בכלי נשק שנגנבו מנשקייתו של ארס שנהרג במהלך המצור על אסגרד. הוא מצא עבודה בפאב יווני, וביסס את עצמו בעיר. בשהותו בעיר הוא נלחם בהובגובלין, בקינגפין, ובקבוצת נצי המלחמה בהנהגת בנו של ארס, קיקנוס. במהלך אירועי "הפחד עצמו", הרקולס עצר את גריפין, אדם-שור, בסיליסק ודמות נוספת לא ידועה, שברחו מכלא "הרפסודה" בעקבות הבריחה שגרם ג'אגרנוט/קואורת'. במהלך הקרב, הרקולס גילה כי הדמות הרביעית היא הקטה אלת הכישוף שלקתה באמנזיה. כאשר הסתכלה במגן פרומתאוס של הרקולס, שבעל הכוח לאבן אנשים כמו מדוזה, הקטה יצאה מהאמנזיה והחלה לנסות להשתלט על ברוקלין. היא חברה לקיקנוס כדי להשתלט על המקום. הצמד הסית אזרחים נגד הרקולס, שאיבן אותם. בעוד אדם-שור ובסיליסק ברחו גריפין הושפע מכוחות הכישוף, נעשה חיה פראית והציל את חייו של הרקולס, שימש לו כסוס וטס איתו בעיר. כאשר התאושש, הרקולס גילה כי ברוקלין עוצבה מחדש וגייס לעזרתו את בסיליסק ואדם-שור. הנבלים והרקולס נלחמו בקיקנוס והקטה, שהצליחו לאבן את הרקולס. הרקולס חזר לצורתו הרגילה, הרג את קיקנוס, מנע את תחייתו של ארס אך אפשר להקטה לברוח.
מרדף
מרדף בידי כוחות ביטחון
מרדף הוא לעיתים קצר מאוד (דקות אחדות מרגע שעולה החשד ועד למעצר החשוד), ולעיתים נמשך ימים אחדים ואף יותר. כאשר מרדף אינו נושא פרי לאחר ימים אחדים של פעילות אינטנסיבית, בדרך כלל מוקטנת עוצמתו, בהמתנה למידע מודיעיני שיאפשר התמקדות במקום הימצאו של החשוד.
הרקולס (מארוול קומיקס)
2010 ואילך
במהלך אירועי "אי העכביש", מנהל הפאב בו הרקולס עבד עזב ליוון. הרקולס התיידד עם קשיש אפריקאי בשם א. ננסי, וכאשר נשכב לשינה, ננשך בידי עכביש שנתן לו כוחות עכביש בדומה לאלו של ספיידרמן. מלכת העכבישים הופיעה בפני הרקולס, שעבדה אותו ושלחה אותו להילחם באקס-מן. באמצע הקרב, הרקולס הפך ליצור דמוי עכביש בגלל ההשפעות המוטגניות של כוחותיו של ספיידרמן. לפתע, האקס-מן נלכדו ברשת קסמים, ואלת העכבישים ארכנה הופיעה. במקום להילחם בהרקולס, היא נמשכה לצורתו העכבישית החדשה והם התחבקו. בעוד ארכנה עסוקה, א. ננסי גנב את שטיחה המיתי וחשף את עצמו כאל העכבישים האפריקאי אננסי. מאוחר יותר, הרקולס נרפא בידי ספיידרמן. זאוס עבר לגור עם הרקולס, אשר נאלץ להתמודד יחד עם אלקטרה בקינגפין ובנינג'ות היד. בגיליון המסיים של ההרצה, זאוס והרקולס נאלצו להתמודד עם אלקטרה, המאפיה הרוסית, הקינגפין ובאבה יאגה.
מרדף
מרדף בידי כוחות ביטחון
מרדף נעשה בשלל אמצעים: רגלית, בכלי רכב יבשתיים, במסוקים וברחפנים, ולפי הצורך בכלי שיט. מרדף מכוניות הוא מוטיב נפוץ בסרטי פעולה רבים (כמו "עקיצה ב-60 שניות"). גם מרדפים בכלי שיט מופיעים בסרטי פעולה.
הרקולס (מארוול קומיקס)
2010 ואילך
במהלך אירועי "אוונג'רס נגד אקס-מן", הרקולס נקרא לשמש כמדריך זמני לאקדמיית האוונג'רס היות ששאר הסגל עסוק בקרבות. לאחר פגישה מביכה עם טיגרה, קפטן אמריקה ביקר באקדמיה וביקש לשמור בה את חברי האקס-מן הצעירים עד שהלחימה תסתיים. במטרה להרגיע את המתח, הרקולס ארגן תחרות בין חברי האוונג'רס והאקס-מן הצעירים. סבסטיאן שו, שגם הוחזק במקום, ברח והצוות נאלץ למנוע ממנו להגיע לתלמידים. כשספג את עצמת נשקו, שו הביס את הרקולס. שו אמר לתלמידי האקס-מן לברוח לפני שברח. הרקולס אמר לטיגרה להניח לתלמידים לצאת לקרב אם ירצו, במסקנה כי אין להחזיק אותם בניגוד לרצונם. חלק מתלמידי האקס-מן נשארו באקדמיה בעוד רבים הלכו. הרקולס אמר כי בעוד הדור המבוגר עסוק במלחמה, לפחות חלק מהילדים מסוגלים להגיע לשלום.
מרדף
ציד
ישנן מספר שיטות ציד הכוללות מרדף של כלבי ציד העורכים מרדף אחרי בעל החיים הניצוד עד לתפיסתו או עד שהציד מגיע אליו.
ציד בהתשה
ציד בהתשה היא טכניקת ציד בה ציידים העשויים להיות איטיים ביחס לטרפם למרחקים קצרים, משתמשים בשילוב של ריצה, הליכה וגישוש כדי להתיש את הטרף. השימוש בטכניקת ציד זו דורשת מהצייד יכולת של ריצה למרחקים ארוכים ולמשך פרקי זמן ארוכים.
מרדף בטבע
אצל מספר טורפים ישנו נוהל של מרדף פעיל, המשמש לעיתים תחליף למארב ואצל מינים רבים כמו זאב, זאב טלוא או קטלן משמש בטכניקת ההתשה, בה הטרף מצליח להחזיק מעמד נגד הטורף אך כעבור זמן מה נופל מותש או מואט והטורף משיג אותו. מינים אחרים כמו חתוליים (ובעיקר הברדלס) או בזים מתרחש באופן מהיר יותר ובו הם מנסים להגיע אל טרפם במהירות, לעיתים תוך שיתוף פעולה, כדי שלא יותשו בעצמם תוך המרדף יותר מהר מטרפם.
הנטרפים עצמם צריכים הן לנוע במהירות כדי לחמוק ממרדף של האצה והן לסבול את הריצות הארוכות, כדי שיצליחו להתחמק משני סוגי הרודפים ולעיתים הם יחפשו מקומות מסתור, למשל בתוך המים או במחילות עמוקות כדי לגבור על טורפי מרדפים.
מרדף יכול לשמש גם להתנהגויות אחרות כמו מרדף אחר יריבים, קהילות יריבות (דבר הידוע אצל מינים חברתיים כמו שימפנזה, זאב טלוא או נמלים) ואף נגד טורפים (כמו בהתגודדות מול טורף), אך לרוב פחתו ממושך ומאמץ את למשתתפים בו.
ביהדות
מסופר בחומש בראשית על אברהם שרדף אחרי צבאם של ארבעת המלכים בניסיון להציל את בן אחיו לוט.
המלך הראשון של עם ישראל שאול בן קיש, לפי המסופר בספר שמואל, רדף במשך חודשים ארוכים אחרי חתנו דוד בניסיון נואש להורגו ובכך למנוע את העברת המלוכה אל דוד.
בנוסף ישנו מנהג של דין רודף, בו רוצח בשגגה נאלץ לנוס אל עיר מקלט, תוך שקרוב של הנרצח יכול לרדוף אחריו ואף להורגו לפני כניסתו לעיר.
Santa's Coming for Us
Santa's Coming for Us (בעברית: סנטה בא אלינו) הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת האוסטרלית סיה, מתוך אלבומה השמיני ואלבום הכריסמס הראשון שלה, Everyday Is Christmas. השיר יצא לאור ב-30 באוקטובר 2017, כסינגל הראשון והפותח מתוך האלבום.
וידאו קליפ
הווידאו קליפ הנלווה שצולם עבור השיר פורסם ב-22 בנובמבר 2017, וכלל בתוכו גם את הזמרת האמריקאית קריסטן בל, שגילמה בו את הדמות הראשית. האורחים שבקליפ כוללים את דקס שפרד כבעלה של קריסטן, ג'ייבי סמוב המגלם את סנטה קלאוס, סוזן לוצ'י והנרי וינקלר המגלמים את הסבים, ואת סופיה ליליס, קיילב מק'לאפלין, וויאט אולף כילדים.
ברנדן הייווד
ראשית חייו
הייווד נולד בניו יורק וגדל בגרינסבורו שבקרוליינה הצפונית כבן יחיד. הוא שיחק בילדותו במגוון של ענפי ספורט בנוסף לכדורסל כגון בייסבול ופוטבול. כשהיה בחטיבת הביניים, נופה מסגל קבוצת הכדורסל הבית ספרית משום שלא היה מהיר מספיק. לאחר שנופה, לקחה אותו אימו למועדון הימק"א בעיר שם שיחק כדורסל במשך שנתיים.
קריירת מכללות
לאחר סיום התיכון, נרשם הייווד ללימודים באוניברסיטת קרוליינה הצפונית בצ'אפל היל בעונת 1998-97. הייווד גויס על ידי מאמן כדורסל האגדי דין סמית', אך לא שיחק תחתיו היות שהוא פרש זמן קצר לאחר הגעתו של הייווד. המשרה ניתנה לעוזרו של סמית', ביל גאת'רידג'.
בעונתו הראשונה במכללות הייווד לא קיבל הרבה דקות משחק והיה שחקן ספסל. בעונה זו ה התקדמו עד לחצי הגמר של ליגת ה-NCAA.
בעונתו השנייה (1999–2000), הייווד נהפך לשחקן חמישייה קבוע. הטאר הילס נאבקו בהפסדים רבים בעונה זו, אבל חוו תחייה מחודשת בעונת 2000-01 והגיעו לפיינל פור. עונה זאת הייתה עונתו האחרונה של הייווד ב-UNC (אוניברסיטת קרוליינה הצפונית בצ'אפל היל).
ב-UNC הייווד רשם טריפל-דאבל ראשון בתולדות האוניברסיטה במשחק ששיחקו הטאר הילס נגד אוניברסיטת מיאמי ב-4 בדצמבר 2000. הייווד ניפק שורה סטטיסטית של 18 נקודות, 14 ריבאונדים ו-10 בלוקים (שהיה גם השיא של UNC).
קריירת NBA
הייווד נבחר על ידי קליבלנד קאבלירס בבחירה מהמקום ה-20 בדראפט 2001. מאוחר יותר הוא עבר בטרייד לאורלנדו מג'יק בתמורה למייקל דוליס. אולם אורלנדו לא השאירה אותו אצלה והעבירה אותו לוושינגטון ויזארדס בתמורה ללרון פרופיט ובחירה ראשונה בדראפט. היווד שיחק כסנטר חמישייה הויזארדס במשך תשע השנים בהן היה במדי הקבוצה.
ב-13 בפברואר 2010, הייווד עבר בטרייד לדאלאס מאבריקס יחד עם קארון באטלר וד'שון סטיבנסון לג'וש הווארד, דרו גודן, ג'יימס סינגלטון, וקווינטון רוס.
ב-9 ביולי 2010, הייווד חידש את החוזה במאבריקס לשש שנים נוספות בתמורה ל-55 מיליון דולר. בהמשך אותה עונה, המאבריקס הצליחו לזכות באליפות ה-NBA של שנת 2011.
ב-12 ביולי 2012, הייווד שוחרר מהחוזה שלו עם המאבריקס באמצעות סעיף החנינה של הליגה שמאפשר לקבוצה לשחרר שחקן תוך תשלום של כל החוזה שלו, זאת על מנת לפנות מקום בתקרת השכר כדי להביא שחקנים אחרים.. ב-14 ביולי 2012, הייווד חתם אצל השארלוט בובקאטס (כיום שארלוט הורנטס), אולם הוא לא שיחק בכל משחקי העונה עקב שבר מאמץ ברגלו.
ב-12 ביולי 2014 היווד עבר שוב בטרייד לקליבלנד קאבלירס בתמורה לסקוטי הופסון. בסיום העונה הועבר בטרייד לפורטנלד טרייל בלייזרס, ולאחר שלושה ימים נופה מהסגל.
יונתן כהן
יונתן כהן (נולד ב-29 ביוני 1996) הוא כדורגלן ישראלי המשחק בעמדת הקשר ההתקפי במכבי תל אביב ובנבחרת ישראל.
קריירת מועדונים
בקיץ הושאל לבית"ר תל אביב רמלה מהליגה הלאומית, ובהופעת הבכורה שלו בקריירה, ב-10 באוגוסט 2015, כבש צמד שערים במשחק שהסתיים בתיקו 2-2 מול הפועל ירושלים במסגרת גביע הטוטו. בסך הכל כבש 11 שערי ליגה בעונת 2015/2016 והיה מלך שערי הקבוצה בעונה זו.
בקיץ הושאל כהן לבני יהודה תל אביב. ב-30 ביולי 2016 ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, כשנכנס כמחליף בהפסד 0–2 להפועל תל אביב בגביע הטוטו. ב-17 בספטמבר 2016 ערך את הופעת הבכורה שלו בליגת העל, כשנכנס כמחליף בניצחון 1–0 על הפועל כפר סבא. ב-1 באוקטובר 2016 פתח בהרכב לראשונה במדי הקבוצה, והבקיע את שער הבכורה שלו בליגת העל, במשחק מול מ.ס. אשדוד שהסתיים בתיקו 2–2. בסך הכל כבש ארבעה שערי ליגה בעונת 2016/2017, והוסיף ארבעה שערים בגביע המדינה, בו זכה עם קבוצתו בתום העונה לאחר שכבש בבעיטות ההכרעה מול מכבי תל אביב במשחק הגמר.
בקיץ חזר כהן למכבי תל אביב, ובעונת 2018/2019 זכה עמה באליפות ובגביע הטוטו. בעונת 2019/2020 הפך לשחקן דומיננטי בקבוצה והוביל את הקבוצה בכיבושים (12) ובבישולים (11), בדרך לאליפות שנייה.
בעונת 2020/2021 זכה עם הקבוצה בגביע המדינה, לאחר שעלה כמחליף במהלך המחצית השנייה של משחק הגמר, וכבש את שער השוויון של מכבי בדדך לניצחון בהארכה, 2-1 על הפועל תל אביב.
באוגוסט 2021 חתם על חוזה לחמש עונות בקבוצת פיזה מהסרייה ב' האיטלקית. ב-27 באוגוסט ערך כהן את הופעת הבכורה בניצחון 0–2 על אלסנדריה. ב-11 בספטמבר הבקיע את שערו הראשון בקבוצה, בניצחון 1–4 על טרננה קלציו.
ב-28 בספטמבר 2022, חזר כהן למכבי תל אביב.
נבחרות ישראל
לזכותו הופעה אחת בנבחרת הנוער עד גיל 19 של ישראל, ושבע הופעות ושני שערים בנבחרת הצעירה עד גיל 21. ב-21 במרץ 2019 ערך את הופעת הבכורה שלו במדי נבחרת ישראל הבוגרת, כשנכנס כמחליף במחצית השנייה בתיקו הביתי 1–1 מול סלובניה, במסגרת מוקדמות יורו 2020.
חיים אישיים
כהן נולד בתל אביב לכדורגלן העבר מיקי כהן. הוא בוגר תיכון ליידי דייוויס בעיר. אחיו הוא הכדורגלן גיא כהן. כהן נוהג לחגוג את שעריו כאשר הוא קופץ ומזיז את שתי הרגליים לצד אחד ולאחר מכן לצד השני, חגיגה הלקוחה ממשחק הווידאו FIFA.
באוקטובר 2021 הוא התחתן עם בת זוגו רוני אדרי. הוא בעל דרכון פולני, עקב מוצא משפחת אמו.
תארים
תארים אישיים
לוסיל אייכנגרין
חייה
אייכנגרין נולדה בהמבורג, גרמניה, הבכורה מבין שתי בנותיהם של סוחר היין יליד פולין בנימין לנדאו ואשתו סלה (שרה) לבית באומוולשפינר. היא תיארה את ילדותה כ"נעימה מאוד, מאוד נוחה" לפני עליית היטלר לשלטון ב-1933. לאחר מכן נחשפו היהודים לצעדי דיכוי הולכים וגוברים מצד הנאצים וכן לעלבונות ותקיפות מצד האוכלוסייה המקומית. לאחר שחזר המבורג באביב 1939, נעצר בנימין לנדאו על ידי הגסטפו ב-1 בספטמבר של אותה שנה במהלך ההתקפה על פולין, כ"אויב זר". הוא הובא לכלא משטרתי בפולסביטל (Fuhlsbüttel), לאחר מכן למחנה הריכוז אורניינבורג ולבסוף למחנה הריכוז דכאו, שם נרצח ב-31 בדצמבר 1940. למשפחה נודע על מותו רק בפברואר 1941, כאשר הגסטפו הביא את אפרו לדירתם, "בקופסת סיגרים עם גומייה", כדברי אייכנגרין:
גירוש
ב-25 באוקטובר 1941 גורשה אייכנגרין בת ה-16 לגטו לודז' עם אמה ואחותה הצעירה קארין. בגטו אמה מתה ברעב ב-13 ביולי 1942. לוסיל מצאה עבודה. היא טיפלה בקארין אך קארין הופרדה ממנה בגיל אחת עשרה, בספטמבר 1942, גורשה למחנה ההשמדה חלמנו ונרצחה.
לוסיל עבדה כמזכירה של העיתונאי והסופר אוסקר זינגר. בשנת 1943 נפגעה באוזן שמאל במהלך חקירה במשטרה הנאצית, והתחרשה באוזן זו. באוגוסט 1944 גורשה לאושוויץ, שם עברה סלקציה. כמה שבועות לאחר מכן, כשעברה סלקציה נוספת, שלח אותה יוזף מנגלה למחנה הלוויין של נוינגמה, דסאואר אופר (Desauer Ufer), שם עבדה בכפייה בבנייה ובפינוי פסולת מנזקי ההפצצות. מאוחר יותר שובצה בעבודה משרדית, שם הייתה חשופה להתעללות הממונים. במרץ 1945 גורשה למחנה הריכוז ברגן-בלזן.
יצירה
בשנות ה-90 אייכנגרין החלה לכתוב את זיכרונותיה לפרסום. ספרה מאפר לחיים: זכרונותי מהשואה פורסם בארצות הברית בשנת 1994. לאחר ביקור ראשון בגרמניה, היא הרצתה בבתי ספר, באוניברסיטאות ובאירועי הנצחה. היא עבדה עם יחידת המחקר לספרות השואה באוניברסיטת גיסן על הכרוניקה של גטו לודז', טקסט הנותן דין וחשבון על החיים בגטו. על מעורבותה הוענק לה תואר דוקטור לשם כבוד בתחום השפה, התרבות והספרות מטעם האוניברסיטה במאי 2007
בתערוכה ב-2009 בהמבורג תחת הכותרת "נשלחו למוות: גירוש יהודים, רומה וסינטי מהמבורג, 1940 עד 1945" (In den Tod geschickt. Die Deportation von Juden, Roma und Sinti aus Hamburg 1940 bis 1945), הוענק לה תואר כבוד של המבורג - מדליית זהב של המבורג (Hamburger Ehrendenkmünze in Gold) על ידי ראש העיר אולה פון בויסט. בשנת 2015 יצא לאור כרך הנצחה (Festschrift) לכבוד יצירתה.
לא ממושמעות
לא ממושמעות (באנגלית: Misbehavior) הוא סרט דרמה קומית בריטי משנת 2020, בבימויה של פיליפה לוותרפ, מתסריט מאת גבי צ'יפ ורבקה פריין, מתוך סיפור מאת פריין. בסרט מככבים קירה נייטלי, גוגו אמבתה-רו, ג'סי באקלי, קילי הוז, פיליס לוגן, לזלי מנוויל, ריס איוואנס וגרג קיניר.
"לא ממושמעות" יצא לאור בבריטניה ב-13 במרץ 2020 על ידי שותפת ההפצה של Pathé ואולפני המאה ה-20. זהו הסרט האחרון מ-Pathe UK שיצא לאקרנים תחת השם ה-20th Century Fox.
עלילה
תחרות מיס עולם ב-1970 התקיימה בלונדון, בהנחיית הקומיקאי האמריקני בוב הופ. באותה תקופה, מיס עולם הייתה תוכנית הטלוויזיה הנצפית ביותר בעולם עם למעלה מ-100 מיליון צופים.
בטענה שתחרויות יופי מחפצות נשים, התנועה לשחרור הנשים החדשה שהוקמה השיגה תהילה בין לילה, על ידי פלישה לבמה ושיבוש השידור החי של התחרות.
כשהתוכנית התחדשה, התוצאה עוררה סערה: המנצחת לא הייתה הפייבוריטית השוודית אלא מיס גרנדה, האישה השחורה השנייה (אחרי קרול קרופורד מג'מייקה) שהוכתרה כמיס עולם.
הפקה
הסרט הוכרז באוקטובר 2018, עם השחקנים קירה נייטלי, גוגו אמבתה-רו וג'סי באקלי. פיליפה לותורפ הוכרזה כבמאית. בנובמבר 2018, לסלי מנוויל, גרג קינאר, קילי האווס, רייס איפאנס ופיליס לוגן הצטרפו לצוות השחקנים של הסרט. בינואר 2019 הצטרפו סוקי ווטרהאוס וקלרה רוזגר לצוות השחקנים.
צילומים
הצילומים העיקריים החלו בנובמבר 2018. הצילומים באזור Crofton Park בדרום מזרח לונדון התרחשו בתחילת ינואר 2019.
הקרנה
הסרט יצא לאקרנים בבריטניה ב-13 במרץ 2020.
עקב מגפת ה-COVID-19, הופעת הסרט בקולנוע נקטעה, והסרט יצא מוקדם לווידאו-לפי-דרישה בבריטניה ב-15 באפריל.
בחור
{{פירושונים|
לא ממושמעות
הקרנה
הסרט יצא ב-DVD בבריטניה על ידי אולפני וולט דיסני בידור ביתי ב-7 בספטמבר 2020.
בחור
אישים:
לא ממושמעות
הקרנה
הסרט נוצר בהשראת כתבה של סדרת ה-BBC Radio 4 The Reunion, ששודרה בספטמבר 2010.
בחור
ראו גם
}}
לא ממושמעות
קופות
הסרט לא ממושמעות גרף הכנסה של 431,265 דולר בבריטניה וסך של 1,200,701 דולר ברחבי העולם.
ביקורות
ב-Rotten Tomatoes, לסרט יש דירוג של 85% על סמך ביקורות של 95 מבקרים, עם דירוג ממוצע של 6.7/10.
ב-Metacritic יש לסרט ציון של 62, על סמך ביקורות של 15 מבקרים, מה שמצביע על "ביקורות חיוביות בדרך כלל".
צ'ארלס בולן-סמית
צ'ארלס דייוויד בולן-סמית' (באנגלית: Charles David Bullen-Smith; 23 באוקטובר 1898 – 1970) היה גנרל בריטי, שפיקד על הדיוויזיה ה-51 (היילנד) במהלך המערכה בנורמנדי.
ביוגרפיה
בולן-סמית' נולד ב-23 באוקטובר 1898, ובמהלך מלחמת העולם הראשונה התגייס ל, ולחם בשורותיו בקרבות השונים. לאחר המלחמה הוא נותר בצבא, ומילא בו תפקידי פיקוד ומטה. ב-3 באפריל 1940 הוא מונה לקצין מטה בדיוויזיה ה-3, ולחם עמה במהלך המערכה על צרפת ועל ארצות השפלה. ב-10 בספטמבר 1940 הוא הועלה לדרגת לוטננט קולונל, ומונה למפקד הגדוד ה-1, רגימנט הגבול הסקוטי של המלך. ב-9 ביוני 1941 הוא הועלה לדרגת בריגדיר ומונה למפקד החטיבה העצמאית ה-219, וב-24 בנובמבר אותה שנה הוא מונה למפקד בית הספר לקצינים. ב-14 במאי 1942 הוא מונה למפקד הדיוויזיה ה-15 (הסקוטית), וב-31 במאי הוא הועלה לדרגת מייג'ור גנרל. ב-21 באוגוסט 1943 הוא מונה למפקד הדיוויזיה ה-51 (היילנד), וב-7 ביוני 1944 נחתה הדיוויזיה בנורמנדי, שם לחמה הדיוויזיה במהלך המערכה בנורמנדי כחלק מהקורפוס ה-1 בפיקודו של ג'ון קרוקר. ביצועי הדיוויזיה היו מאכזבים, ובשל כך ב-26 ביולי 1944 הודח בולן-סמית' מתפקידו וטום רני מונה למפקד הדיוויזיה. ב-14 באוגוסט אותה שנה הוא מונה לתפקיד בכיר בפיקוד ההדרכה, ומילא תפקיד זה עד סוף המלחמה. ב-24 ביולי 1946 הוא פרש מהצבא, ובשנת 1970 הוא מת בביתו.
אלפא ביתא (להקה)
להקת אלפא ביתא (נקראה בישראל להקת אלף בית) הייתה להקה שהורכבה מזמרים ישראלים שהופיעו באירוויזיון 1978 יחד עם יזהר כהן וזכו בו. חברי הלהקה היו ראובן ארז, ליסה גולד-רובין, נחמה שוטן, אסתר צוברי ויצחק עוקב. הם הופיעו יחדיו עם השיר אבניבי, לאחר שזכו איתו בפסטיבל הזמר והפזמון 1978, שבאותה השנה, קבע את נציג ישראל לאירוויזיון. ישראל קיבלה 5 פעמים 12 נקודות, ובכך שברו שיא. הם קיבלו בסך הכל 157 נקודות. אבניבי הצליח להיכנס למצעדיים השנתיים של קול ישראל באותה שנה, ולאחריו לא הוציאה הלהקה שירים נוספים. נחמה שוטן אחת מחברי הלהקה, הנחתה גם חלק מפרקי התוכנית מה פתאום?! (קישקשתא).
אמירות ריאד
אמירות ריאד הייתה אמירות סעודית שהתקיימה מ-1902 עד 1913, והייתה השלב הראשון במדינה הסעודית השלישית.
היסטוריה
ב-1891, הצליחו כוחות אמירות ראשידי לכבוש את אמירות נג'ד, ולגרש את בית סעוד לכווית. ב-1901 פרש עבד אל-רחמן אבן-פייצל מהנהגת בית סעוד, שעברה לידי עבד אל-עזיז אבן סעוד. בינואר 1902 פלשו כוחות בית סעוד בהנהגתו לאמירות ראשידי וב-13 בינואר, כבשו מחדש את ריאד.
במהלך השנים 1903 עד 1907 התקיימה המלחמה הסעודית-ראשידית, בין כוחות האמירות הראשידית, בתמיכת האימפריה העות'מאנית לאמירות, במהלכה כבשה האמירות ב-1906 את מחוז אל-קסים.
ישראל באירוויזיון 2005
ישראל השתתפה באירוויזיון 2005 עם השיר השקט שנשאר בביצוע של שירי מימון בעיר קייב, בירת אוקראינה.
קדם אירוויזיון 2005
תחרות הקדם-אירוויזיון לשנת 2005 היא תחרות שנערכה לבחירת השיר הישראלי שייצג את ישראל באירוויזיון 2005 בקייב, אוקראינה. התחרות התקיימה בירושלים ב-2 במרץ 2005 ושודרה בערוץ הראשון. מנחי התחרות היו מורן אטיאס ודידי הררי.
לאחר 3 שנים שבהן נבחר נציג ישראל לאירוויזיון על ידי ועדה פנימית של רשות השידור הוחלט להחזיר את פורמט הקדם-אירוויזיון שהונהג באופן כמעט רציף בשנות ה-80 וה-90. בתחרות התמודדו 14 שירים, שמתוכם נבחר השיר "השקט שנשאר" בביצוע שירי מימון לייצג את ישראל באירוויזיון 2005. השיר נכתב והולחן על ידי פיני ארונבייב ואייל שחר.
הייתה זו הפעם הראשונה שבקדם-אירוויזיון הושמעו שירים המכילים משפטים בשפה הערבית. כמו כן, חלק משמות השירים היו באנגלית, דבר שלא היה מקובל באף קדם-אירוויזיון בעבר. הדבר נבע, בין היתר, משינוי כללי תחרות האירוויזיון בשנת 1999, בהם ניתן חופש בבחירת השפה של השירים. השיר הישראלי הזוכה, "השקט שנשאר", שהכיל תחילה מילים עבריות בלבד, עבר שינויים לקראת אירוויזיון 2005, כך ששמו שונה ל-"Time to Say Goodbye" וחציו השני הושר באנגלית.
זכייתה של שירי מימון בתחרות היוותה את הסנונית הראשונה בסדרת נציגי ישראל לאירוויזיון, אשר נחשפו לראשונה בתוכנית הריאליטי "כוכב נולד" (אשר מותגה מחדש בהמשך תחת השם "הכוכב הבא").
החלק האומנותי
אחד המאפיינים הבולטים של קדם-אירוויזיון 2005 היה הדגש הרב שהושם על החלק האומנותי. הערב נפתח בשירה בעברית ובאיטלקית של המנחה מורן אטיאס יחד עם ששי קשת, כשהם מלווים בלהקת פרחי ירושלים שביצעו ריקוד המוני בשלל סגנונות. בין שירי התחרות הוצגו קטעי "הידעת?" על תחרויות אירוויזיון קודמות וכן קטעי קישור קומיים בכיכובם של דידי הררי, אסתי זקהיים ושרית סבו.
בין האמנים הבולטים שהופיעו היו יזהר כהן, הראל סקעת והזוכה האוקראינית של אירוויזיון 2004, רוסלאנה, שהגיעה במיוחד כדי להופיע בקדם.
שלב הניקוד
ניקוד השירים התבצע באמצעות 5 ועדות שיפוט אזוריות ברחבי הארץ וכן באמצעות הטלמסר - הצבעות הקהל בבית אשר התחלקו ל-5 אזורי חיוג נפרדים. כל מוקד חילק לשירים נקודות על-פי המדרג הבא: 1, 2, 3, 4, 5, 6, 7, 8, 10 ו-12 נקודות.
חצי גמר
ישראל הופיעה ה-7 בסדר ההופעה, אחרי מונקו ולפני בלארוס. בתום ההצבעה ישראל העפילה לגמר.
גמר
ישראל הופיעה ה-11 בסדר ההופעה, אחרי ספרד ולפני סרביה ומונטנגרו. בתום ההצבעה ישראל קיבלה 154 נקודות והגיעה למקום ה-4.
גברובו
גָבְּרוֹבוֹ (בבולגרית: Габрово) היא עיר בצפון מרכז בולגריה ובירת מחוז גברובו. העיר שוכנת לרגלי הרכס המרכזי של הרי הבלקן בתוך עמק הנהר יאנטרה ונודעת באדריכלות בת תקופת התחייה הלאומית הבולגרית מאמצע המאה ה-19. גברובו היא העיר הארוכה ביותר בבולגריה, למעלה מ-25 קילומטרים אורכה והצרה ביותר, כאשר במקומות מסוימים רוחבה לא עולה על קילומטר אחד. העיר ממוקמת 220 קילומטרים צפונית מזרחית לבירה סופיה.
היסטוריה
כ-2 קילומטרים מזרחית לעיר נתגלו שרידי מצודה מתקופת האימפריה הבולגרית הראשונה אשר נחרב כאשר נכבש האזור על ידי האימפריה הביזנטית. המבצר שוקם והורחב בתקופת האימפריה הבולגרית השנייה ובסוף המאה ה-14 נכבש, הוחרב והועלה באש עד היסוד על ידי צבא האימפריה העות'מאנית. כפר בשם גָבְּרוּבָה מתועד בתעודות עות'מאניות מ-1477 ומועד זה מיוחס לתחילת ההתיישבות במיקומה המודרני של העיר.
בתקופת התחייה הלאומית הבולגרית של אמצע המאה ה-19 ידעה העיר תנופת פיתוח ובניין מבני ציבור וכנסיות בארכיטקטורה ייחודית לתקופה. במהלך המלחמה העות'מאנית-רוסית (1877–1878) שוחררה העיר והפכה חלק מנסיכות בולגריה. בעיר גברובו נולד טודור בורמוב ראש הממשלה הראשון של נסיכות בולגריה לאחר השחרור מעול העות'מאנים וכן רוסי רוסב שר ההגנה הבולגרי בתקופת מלחמת העולם השנייה, אשר הוצא להורג לאחריה.
גברובו מוכרת ברחבי בולגריה כ"עיר הקמצנים" וכאשר מסופרת בדיחה ברחבי המדינה בעניין זה, היא כמעט תמיד משויכת לעיר. ראש העיר בתחילת שנות ה-70 זיהה את הפוטנציאל הטמון בעניין ומאז 1972, נערך בעיר פסטיבל הומור וסאטירה, בו חובשים משתתפיו מסכות צבעוניות, ברחובות מושמעת מוזיקה עממית ומוקרנים סרטים. מסורת זו הקנתה לעיר "גברובו" את מעמדה כבירת ההומור והסאטירה הבולגרית.
כלכלה
בסוף המאה ה-19, לאחר שבולגריה הפכה שוב עצמאית התפתחה גברובו למרכז הטקסטיל החשוב בבולגריה וכונתה "המנצ'סטר של בולגריה", בעיקר בשל מוצרי הצמר והכותנה שיוצרו בעיר ויועדו לייצוא. גם בימינו, העיר גברובו היא מרכז מסחרי ותעשייתי, בתחום תעשיית המכונות, הבנייה, מוצרי אלקטרוניקה, תעשיית טקסטיל, תעשיית רהיטי עץ, פלסטיק, מזון, יינות וטבק. בנוסף, מבני הציבור והכנסיות שנבנו בתקופת התחייה הבולגרית, הפכו את העיר ליעד תיירותי. נכון ל-2009 עומד שיעור האבטלה בעיר על 5.75 אחוזים והוא מבין הנמוכים ביותר בבולגריה.
חבורת וייטהד המצומצמת
חבורת וייטהד המצומצמת של חוג A היא חבורה אבלית, שמסמנים, המודדת באיזו מידה מטריצות בעלות דטרמיננטה 1 מעל A הן מכפלה של קומוטטורים. אפשר להגדיר את החבורה כשיש דטרמיננטה מחבורות המטריצות מעל החוג; למשל כאשר A קומוטטיבי, או כאשר A אלגברה פשוטה מרכזית. זוהי תת-חבורה של חבורת וייטהד המוגדרת עבור כל חוג A. החבורה קרויה על שמו של המתמטיקאי הבריטי ג'ון וייטהד.
חוגים קומוטטיביים
יהי A חוג קומוטטיבי. נסמן ב- את חבורת המטריצות ההפיכות מכל סדר מעל A (גבול ישר של חבורות המטריצות מממדים סופיים). הדטרמיננטה מגדירה סדרה קצרה מדויקת. חלוקה בחבורת הקומוטטורים מגדירה את הסדרה, כאשר , ו- הוא הגרעין של הדטרמיננטה מהחבורה הזו לחבורת ההפיכים של A. הסדרה הזו מפוצלת:.
תוצאות כלליות
החבורה טריוויאלית עבור מטריצות מעל השדה (פרט ליוצאי הדופן שהוזכרו לעיל). החבורה תלויה רק במחלקה של A בחבורת בראוור (בזכות דטרמיננטת דודונה). האקספוננט שלה מחלק את האינדקס של האלגברה. והיא כפלית ביחס לפירוק למכפלה טנזורית של אלגברות מדרגות זרות. מסיבות אלה מספיק להבין את כאשר A אלגברת חילוק מדרגה שהיא חזקת ראשוני. החבורה טריוויאלית עבור אלגברות מדרגה ראשונית (Wang, 1950).
תלות בתכונות של שדה הבסיס
טריוויאלית מעל שדות מקומיים ומעל שדות מספרים. יינצב'סקי הראה ש- אם שדה הבסיס הוא בעל התכונה C_2^0 (העתקת הנורמה היא על לכל אלגברה פשוטה מרכזית מעל הרחבה סופית; כל שדה בעל התכונה C_2 הוא גם C_2^0, אבל לא להפך). מהתכונה C_2^0 נובע ש- כאשר הוא הממד הקוהומולוגי של F; ואם F שדה מושלם, גם להפך (מרקורייב-סוסלין, 1985).
אם אז  לכל שתי אלגברות קווטרניונים Q ו-'Q. השערת סוסלין היא שזה נכון לכל אלגברה.
קאמאז נאברז'ניה צ'לני
קאמאז נאברז'ניה צ'לני (ברוסית: Футбольный клуб «КАМАЗ» Набережные Челны) הוא מועדון כדורגל מקצועני רוסי מהעיר נאברז'ניה צ'לני שבטטרסטן. המועדון הוקם בשנת 1981 בחסות מפעל המשאיות קאמאז. בשנים 1993–1997 הקבוצה שיחקה בליגת העל הרוסית בכדורגל והעפילה לחצי גמר גביע אינטרטוטו בעונת 1996.
היסטוריה
לאחר הקמת מערך הליגות הרוסי היא התמודדה בליגה הראשונה וזכתה באליפות המערב של הליגה, הישג שאפשר לה להעפיל לליגת העל הרוסית בכדורגל לראשונה בתולדותיה. הישג השיא בליגה היה מקום ששי בעונת 1994 והיא השתתפה בגביע אינטרטוטו העפילה עד שלב חצי הגמר. בשנת 1995 אימצה את השם "קאמאז", על שם הבעלים והספונסר.