cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
יוטה ג'אז
2006–2011: תקופת ויליאמס ובוזר
במהלך הפגרה, צרפו למועדון את קבוצת ליגת הפיתוח של ה-NBA, יוטה פלאש כקבוצת בת של המועדון, הפלאש ששיחקו בעיר אורם, יוטה, ואת הבעלות עליה חלקו עם בוסטון סלטיקס. בסיבוב הראשן של דראפט 2007 כבחירה ה-25 בחרו הג'אז את מוריס אלמונד מאוניברסיטת רייס שבטקסס. הג'אז ביצעו רק שינויים מינוריים בסגל השחקנים לקראת העונה הקרבה, כשהחשוב ביניהם היה שחרורו של דרק פישר. פישר הפך לחביב האוהדים עקב משחקו החזק, וסימפתיה אותה רכש בעקבות מלחמתה המתוקשרת של ביתו בסרטן העין. פישר עבר ללוס אנג'לס כדי להתגורר קרוב יותר לביתו, ומאוחר יותר חתם בלוס אנג'לס לייקרס, איתם זכה בשלוש אליפויות בין השנים 2000–2002. מחלוקת התעוררה לאחר שאנדריי קירילנקו הוביל את נבחרת רוסיה בכדורסל לזכייה באליפות אירופה בכדורסל 2007, שבו זכה בפרס ה-MVP. לאחר הטורניר, פרסם קירילנקו בלוג בו הביע את רצונו לעבור בטרייד מיוטה ג'אז וכי הוא יהיה מוכן לוותר על חוזהו במועדון לשם כך. מאוחר יותר אישר קירילנקו את הכתוב בבלוג בראיון. אך, מבוקשו לא נענה ולא נעשה כל טרייד והוא נשאר במועדון.
במהלך עונת 08–2007, לאחר טרייד ששלח את הגארד גורדן גיריצ'ק לפילדלפיה 76' בתמורה לגארד קייל קורבר, הג'אז נצחו 19 משחקי בית רצופים והשוו את שיא המועדון והשתפרו במשחקי החוץ לאחר שנתקלו בקשיים במהלך חודש דצמבר. למרות דבריו מעוררי המחלוקת במהלך הפגרה ודיבורים על רצונו לעזוב, שיפר קירילנקו את משחקו, ושיפר את כל ממוצעיו בהשוואה לעונה הקודמת, ונראה מרוצה מתפקידו ההגנתי החדש וכשחקן מסייע בניגוד לתפקיד הקלע אותו החזיק קודם לכן. קרלוס בוזר נבחר שוב למשחק האולסטאר, בעוד דרן ויליאמס המשיך לשפר את משחקו, כשהוא משיג 13.3 אסיסטים בממוצע למשחק במהלך חודש מרץ (בניגוד לממוצע שנתי של 10.5). הג'אז סיימו במקום החמישי במערב במאזן של 28–54 בתום העונה הסדירה. לראשונה מאז עונת 98–1997, מילאו הג'אז את אולמם הבייתי לאורך כל העונה, והשיגו מאזן בייתי מצוין של 37-4; אך, מאזן מצוין זה קוזז על ידי מאזן חוץ בינוני בלבד, 17-24.
הג'אז שוב מצאו את עצמם בסיבוב הראשון של הפלייאוף מול יוסטון רוקטס, הפעם כמדורגים במקום הרביעי (אף על פי שהרוקטס החזיקו ביתרון ביתיות עקב מאזן טוב יותר בסיומה של העונה הסדירה). הג'אז עלו ליתרון מהיר של 0–2 לאחר שני המשחקים הראשונים בסדרה, אך הפסידו במשחק הראשון בסולט לייק סיטי. לאחר שחילקו ביניהן את המשחקים הרביעי והחמישי, הצליחו הג'אז לגבור על הרוקטס, 113-91, במשחק השישי, שהציב אותם למפגש בסיבוב השני מול המדורגת ראשונה לוס אנג'לס לייקרס, מפגש הפלייאוף הראשון בין שני המועדונים מאז סדרת גמר המערב של שנת 1998. הג'אז הפסידו בשני המשחקים הראשונים בלוס אנג'לס. אך, הצליחו לשמור על מאזן הבית שלהם כאשר גברו על הלייקרס במשחק השלישי והרביעי. הג'אז נוצחו שוב בלוס אנג'לס במשחק החמישי בסדרה, ולא הצליחו לעצור את הסחף והפסידו גם במשחק השישי והסדרה כולה ללייקרס העדיפים. בפגרה שלאחר הפלייאוף לא ביצעו הג'אז שינויים משמעותיים בסגל, ואילו דרן ויליאמס השתתף בנבחרת ארצות הברית לאולימפיאדת בייג'ינג, סין.
עונת 09–208 הייתה קשה עבור הג'אז כאשר הם נאבקו בפציעות תכופות שהפריעו תדירות לכימיה בתוך הקבוצה, וכך שאף על פי ששוב היו כמעט בלתי עצירים במשחקי הבית, הם החזיקו במאזן חוץ עלוב. שלושת השחקנים המובילים של הג'אז החמיצו כמות נכבדה של משחקים עקב פציעות ומחלות; דרן ויליאמס החמיץ 13 מתוך 15 המשחקים הראשונים של העונה, קרלוס בוזר החמיץ יותר ממחצית העונה, ומהמט אוקור החמיץ משחקים בצורה פזורה עקב פציעות ומחלתו של אביו שאילצה אותו לנסוע למולדתו, טורקיה, בשלב מוקדם של העונה. ב-20 בפברואר 2009, נפטר הבעלים של יוטה ג'אז, לארי מילר, מסיבוכים של מחלת הסוכרת. בנו, גרג מילר, הפך לבעלים החדש של המועדון. הג'אז סיימו את העונה במאזן 34–48 בתום העונה הסדירה, שגרם להם להחליק למקום השמיני במירוץ התחרותי לפלייאוף באזור המערב. בסיבוב הראשון הודחו הג'אז בידי המדורגת ראשונה לוס אנג'לס לייקרס בפעם השנייה ברציפות, 4-1.
העונה שהסתיימה הייתה גם האחרונה בקריירה המפוארת של קריין הרדיו והטלוויזיה רוד "הוט רוד" האונדלי, שהודיע על פרישתו לאחר שהיה עם הג'אז לכל אורך ההיסטוריה של המועדון (35 שנים). למרות האכזבה, דרן ויליאמס הוכיח את עצמו כאחד הרכזים הטובים בליגה, כשהוא קולע 19.4 נקודות, ומוסר 10.8 אסיסטים בממוצע למשחק, השני בליגה, וזאת אף על פי ששיחק את העונה כולה עם פציעת קרסול טורדנית.
במהלך דראפט 2009, בחרו הג'אז את אריק מיינור בסיבוב הראשון כבחירה ה-20 כדי לגבות את דרן ויליאמס. מאט הארפרינג הוותיק פרש, כשהוא מציין בנסיבות לפרישה את פציעותיו התכופות הנובעות מסגנון משחקו הפיזי. שמועות החלו לסבוב סביב קרלוס בוזר בטענה כי הוא מעוניין בטרייד, שמועות אלה תודלקו מהשמועות כי הג'אז מעוניינים למכור אותו לאחר שהחליט לנצל את האופציה שהייתה בידו לשנה נוספת בחוזהו במועדון; אך, הצהירה פומבית כי הם לא מחפשים לבצע טרייד עליו, ובוזר נשאר עם הקבוצה לעונת 10–2009. הגאז הוסיפו גם את הרוקי וסלי מת'יוז לסגל הקבוצה לאחר שהציג יכולת מרשימה במחנה האימונים.
עם תחילת עונת 10–2009, התקשו הג'אז בשלב מוקדם של העונה, כשהם משיגים מאזן 17–19. כמה טריידים בוצעו בידי הקבוצה במהלך העונה, אחד שלח את הרוקי המבטיח אריק מיינור ואת חוזהו של מאט הארפרינג הפורש לאוקלהומה סיטי ת'אנדר. טרייד שני שלח את הגארד הפותח רוני ברואר לממפיס גריזליס במחצית העונה, טרייד זה נתקל בביקורת חריפה של דרן ויליאמס. הטרייד על ברואר פינה את הדרך עבור וסלי מת'יוז לתפקיד הרכז הפותח. בנוסף, נבחר דרן ויליאמס למשחק האולסטאר לראשונה בקריירה שלו, ולאחר פגרת קיץ שנויה במחלוקת, שיחק קרלוס בוזר טוב יותר מאשר עונה קודמת, כשהוא משיג, 19.5 נקודות, 11.2 כדורים חוזרים בממוצע למשחק, והחמיץ רק ארבעה משחקים עקב פציעות. הוא הציע כי הוא יהיה שמח להישאר ביוטה תחת חוזה ארוך טווח. לאחר שחזר מפציעה בתחילת העונה, קייל קורבר קבע שיא NBA עם אחוז הקליעה ל-3 נקודות.
באזור המערב הצמוד, סיימו הג'אז את העונה הסדירה במאזן 29–53, והפסידו את אליפות הבית הצפון-מערבי לדנוור נאגטס בשובר שוויון, כשהם מסיימים במקום החמישי, ומצוותים למפגש עם הנאגטס בסיבוב הראשון של הפלייאוף. קירילנקו, שהחמיץ 13 מ-15 המשחקים האחרונים לעונה הסדירה, עקב מתיחה טורדנית בשרירי השוק, הוא סבל שוב מפציעה זו יום לפני המשחק הראשון של הפלייאוף והחמיץ את הסיבוב הראשון כולו, מהמט אוקור קרע את גיד אכילס במשחק הראשון של הפלייאוף וסיים את העונה. למרות הפציעות, שיחקו היטב וגברו על הנאגטס בשישה משחקים, 4-2. בסיבוב השני פגשו הג'אז את לוס אנג'לס לייקרס והודחו שנה שלישית ברציפות, הפעם 0–4. (הפעם הראשונה בהיסטוריה של הג'אז שהם מודחים מהפלייאוף בסוויפ בארבעה משחקים).
במהלך דראפט 2010, בחרו הג'אז את גורדון הייוורד כבחירה התשיעית, ואת ג'רמי אוונס בסיבוב השני של הדראפט. ב-7 ביולי 2010, קרלוס בוזר הסכים לחוזה ל-5 שנים בשווי 80 מיליון דולר עם שיקגו בולס כשחקן חופשי. הג'אז הפכו את העסקה להסכם "חתום ועבור" יום למחרת, כשהם מקבלים מהבולס, כחריג להסכם עם בוזר, פיצוי של 13 מיליון דולר. יומיים לאחר מכן, ב-9 ביולי 2010, הסכים גם קייל קורבר לחתום עם השיקגו בולס. ההסכם לא נחשף אך דיווחים רבים טענו כי העסקה היא ל-3 שנים תמורת 13 מיליון דולר. וסלי מת'יוז חתם ב-10 ביולי 2010, על חוזה ל-5 שנים בשוי 33 מיליון דולר כשחקן חופשי מוגבל בפורטלנד טרייל בלייזרס. הג'אז סירבו להשוות את הצעתם של הבלייזרס, ואפשרו לבלייזרס להשיג את מאת'יו. פחות משבועיים לאחר עזיבתו של בוזר, ב-13 ביולי 2010, העבירו הג'אז בטרייד את קוסטה קופוס, ושתי בחירות סיבוב ראשון עתידיות, למינסוטה טימברוולבס תמורת הפורוורד אל ג'פרסון, כשהם מנצלים סעיף בהסכם עבור בוזר המאפשר לג'אז לרכוש את ג'פרסון מבלי שהדבר יחשב לחריגה מתקרת השכר. ראג'ה בל צורף אף הוא, כדי לספק סיוע לקו האחורי לאחר שאיבדו את קורבר ומאת'יו. הוא הוחתם על חוזה ל-3 שנים תמורת 10 מיליון דולר.
ב-15 ביוני 2010, חשפה הנהלת הג'אז סמל ותרשים צבעים חדשים למועדון שסימן חזרה חזרה ל"תו המוזיקלי" שנראה בסמל המקורי של המועדון. את המדים החדשים חשפה הקבוצה ב-16 באוגוסט.
2011–2014: עידן טיירון קורבין
עונת 11–2010 החלה עבור הג'אז בצורה חיובית, כשבמשחקי הקדם עונה היו הג'אז בלתי מנוצחים (8-0), ובאמצע ינואר הגיעו למאזן 13–27 ונראו כמי שנמצאים בדרכם לעוד עונה חיובית, אם היו מצליחים להמשיך בקצב זה. אך, ב-14 המשחקים הבאים, נעצרו הג'אז והשיגו מאזן 4–10. ב-10 בפברואר 2010, כאשר מאזן הקבוצה עמד על 23–31 לאחר הפסד לשיקגו בולס, התפטר המאמן הראשי ג'רי סלואן, יחד עם עוזרו הוותיק פיל ג'ונסון. עוזר נוסף של סלואן, טיירון קורבין, הוכרז כמאמן הראשי החדש, בעוד עוזר נוסף, סקוט ליידן, נשאר בתפקידו. שבוע לאחר מכן, שכרו הג'אז את שחקן העבר, ג'ף הורנסק כעוזר מאמן נוסף.
ב-23 בפברואר 2011, ביצעו הג'אז טרייד על כוכבם דרן ויליאמס והעבירו אותו לניו ג'רזי נטס תמורת שתי בחירות סיבוב ראשון זאת של ניו ג'רזי ב-2011 וזאת של גולדן סטייט ווריורס ב-2012) והשחקנים, דווין האריס ודריק פייבורס. היו שמועות כי דרן ויליאמס החליף צעקות עם המאמן הראשי לשעבר, ג'רי סלואן, במהלך המשחק נגד שיקגו בולס, שהקדים את התפטרותו של סלואן, ובסופו של דבר הביא את הנהלת הג'אז להחלטה לבצע טרייד עליו.
בעוד ויליאמס היה תחת חוזה במהלך עונת 12–2011 עם אופציה לשחקן לחתום על עונה נוספת תמורת 17.7 מיליון דולר לעונת 13–2010, לא האמין סגן נשיא יוטה ג'אז, גרג מילר, כי ניתן יהיה להחתים מחדש את דרן ויליאמס. "ואף על פי שלא ראיתי שום סימן לכך שהוא אינו מתכוון לחתום מחדש אצלנו, לא ראיתי גם סימן שהוא יחתום", אמר מילר. שארית העונה ראתה את הג'אז ממשיכים להיאבק, כשהם מסיימים את העונה הסדירה במאזן 39–43, ובמקום ה-11 במערב, מחמיצים את הפלייאוף לראשונה מאז שנת 2006.
במהלך דראפט 2011, היו בידי הג'אז שתי בחירות לוטרי (אחת הגיעה מהטרייד ששלח את דרן ויליאמס לניו ג'רזי נטס), הג'אז ניצלו אותן על הסנטר המבטיח אנס קאנטר שנבחר כבחירה השלישית, ואת הגארד אלק ברוקס שנבחר במקום ה-12. לאחר סיום שביתת השחקנים שהביאה לקיצורה של עונת 12–2011 ל-66 משחקים, נפרדו הג'אז משניים משחקניהם הוותיקים, מהמט אוקור הועבר בטרייד לניו ג'רזי נטס תמורת בחירת סיבוב שני עתידית, ואנדריי קירילנקו, ששיחק במהלך השביתה במולדתו רוסיה ושחוזהו פג בסוף העונה, החליט להישאר ברוסיה לשארית עונת 12–2011. כמו כן רכשו הג'אז את שני השחקנים החופשיים, ג'וש הווארד וג'מאל טינסלי.
לקראת עונת העבירו הג'אז את הרכז דווין האריס לאטלנטה הוקס, בתמורה לסמול פורוורד מרווין ויליאמס. כמו כן צירפו לשורות הקבוצה את הגארדים מו ויליאמס ורנדי פוי.
תקופת גורדון הייוורד
לקראת עונת, ויתרה יוטה על שני שחקנים מובילים, פול מילסאפ ואל ג'פרסון, שעברו לאטלנטה הוקס ולשארלוט הורנטס, בהתאמה. באותו קיץ הצטרף לקבוצה הסנטר רודי גובר, שעבר אליה בטרייד לאחר שנבחר בבחירה ה-27 בדראפט 2013. באותה עונה לא הצליחה להעפיל לפלייאוף לאחר שהפסידה ללוס אנג'לס קליפרס במשחק האחרון של העונה הסדירה.
בדראפט 2014, בחרה יוטה את הגארד דנטה אקסום, ולאחר מכן גם את רודני הוד לאחר שקיבלו את הבחירה ה-23 בטרייד. באותו קיץ מונה קווין סניידר, עוזר המאמן של הקבוצה, להיות מאמנה הראשי, כשחתם על חוזה ל-3 שנים. באותן שנים הובלה הקבוצה על ידי גורדון הייוורד, אך גם בעונת לא הצליחה לעלות לפלייאוף לאחר שהפסידה במשחק האחרון של העונה ללוס אנג'לס לייקרס, במה שהיה משחקו האחרון בקריירה של קובי בראיינט, בו קלע 60 נקודות.
עונת הייתה עונת הפריצה של יוטה והייוורד. את העונה סיימה יוטה עם מאזן חיובי 51–31, ודורגה במקום ה-5 במערב, מה שהקנה לה מקום בפלייאוף ה-NBA. בסיבוב הראשון יוטה ניצחה את לוס אנג'לס קליפרס, אך הובסה בחצי גמר המערב נגד גולדן סטייט ווריורס.
תקופת גובר ומיטשל
לקראת עונת עזב הייוורד את יוטה לטובת בוסטון סלטיקס. באותו קיץ, הצטרף לקבוצה הרוקי דונובן מיטשל, שנבחר בבחירה ה-13 על ידי דנוור נאגטס, ועבר ליוטה בטרייד. דונובן מיטשל התגלה ככישרון, כשבעונת הרוקי שלו שבר את שיא המועדון לרוקי וקלע 41 נקודות במשחק אחד (מול ניו אורלינס פליקנס). באותה עונה זכה רודי גובר בתואר שחקן ההגנה של העונה, והקבוצה העפילה בפעם השנייה ברצף לפלייאוף ה-NBA. ברבע גמר המערב, יוטה ניצחה 4–2 את אוקלהומה סיטי ת'אנדר, אך לאחר מכן הפסידה 4–1 ליוסטון רוקטס בחצי גמר המערב.
בעונת זכה גובר שוב בתואר שחקן ההגנה, ומיטשל חווה עונת פריצה, כשרשם ממוצע של 23.8 נקודות למשחק. יוטה הפכה לקבוצה חזקה מאוד, אך הודחה כבר בסיבוב הראשון של הפלייאוף על ידי הרוקטס.
בעונת נבחרו שני כוכביה, מיטשל וגובר, להשתתף במשחק האולסטאר של ה-NBA. בהמשך העונה, נדבק גובר בנגיף קורונה לאחר שהפר את הנחיות הליגה באופן בוטה, וככל הנראה הדביק גם את חברו לקבוצה מיטשל. בשל התפרצות הנגיף בקרב שחקני הליגה, השביתה ה-NBA את העונה במשך כחמישה חודשים. בהמשך העונה העפילה יוטה לפלייאוף ה-NBA, שם הציג דונובן מיטשל יכולת מעולה, אך היכולת לא הספיקה ליוטה, שהודחה בסיבוב הראשון.
באוקטובר 2020 מכרה משפחת מילר את מועדון הג'אז לאיש העסקים ראיין סמית', במחיר של כ-1.66 מיליארד דולר.
ב-6 ביוני 2022 הודיע סניידר על עזיבתו וסיום כהונה של שמונה עונות כמאמנה של יוטה ג'אז.
עזיבת רודי גובר ודונובן מיטשל
ב-29 ביוני חתם המאמן ויל הארדי על חוזה לחמש עונות בקבוצה.
ב-1 ביולי 2022 העבירה יוטה בטרייד את רודי גובר אשר זכה 3 פעמים בתואר שחקן ההגנה של העונה ב-NBA בתמורה למליק ביזלי, פטריק בוורלי, ג'ארד ונדרבילט, ליאנדרו בולמארו ואת הבחירה ה-22 בדראפט 2022 ווקר קסלר ו-4 בחירות סיבוב ראשון מהמינסוטה טימברוולבס. ב-25 באוגוסט 2022 בוורלי הועבר בטרייד ללוס אנג'לס לייקרס בתמורת לסטנלי ג'ונסון וטיילן הורטון-טאקר. ב-1 בספטמבר 2022 עזב כוכב הקבוצה דונובן מיטשל בטרייד לקליבלנד קאבלירס בתמורה ללאורי מארקנן, קולין סקסטון, אוצ'אי אגבאג'י הבחירה ה-14 בדראפט 2022, 3 בחירות סיבוב ראשון לא מוגנות ו-2 בחירות הניתנות להחלפה.
יריבויות
לאורך ההיסטוריה של הג'אז לא נוצרה לקבוצה יריבות גדולה עם אחת מקבוצות ה-NBA האחרות. עם זאת היו קבוצות אותן פגשו הג'אז פעמים רבות במהלך הפלייאוף:
אולמות ביתיים
בניו אורלינס:
בסולט לייק סיטי:
מאמני הקבוצה
הנתונים מעודכנים לסוף עונת :
שיאים למשחק בודד
נקודות: 68, פיט מרוויץ' מול ניו יורק ניקס, 25 בפברואר 1977.
ריבאונדים: 28, רודי גובר מול גולדן סטייט ווריורס, 14 במרץ 2021.
אסיסטים: 28, ג'ון סטוקטון מול סן אנטוניו ספרס, 15 בינואר 1991.
חטיפות: 9, ריקי גרין פעמיים (1982) וג'ון סטוקטון (1991).
חסימות: 14, מארק איטון מול פורטלנד טרייל בלייזרס (1985) ומול סן אנטוניו ספרס (1989).
ג'ק גיבונס
אלברט הנרי (ג'ק) גיבונס (באנגלית: Albert Henry "Jackie" Gibbons; 10 באפריל 1914 - 4 ביולי 1984), היה כדורגלן ומאמן כדורגל אנגלי, אשר ברוב שנותיו כשחקן פעיל שיחק בליגות הנמוכות באנגליה, ולאחר מכן אימן בין היתר את נבחרת ישראל, אותה הוביל לסגנות גביע אסיה בשנת 1956, ואת הפועל פתח תקווה עמה זכה בשתי אליפויות וגביע בשנות ה-50.
קריירת משחק
גיבונס התחיל את קריירת המשחק בעמדת החלוץ בתור שחקן חובבני בליגות האזוריות של לונדון בקבוצות קינגסטוניאן, אוקסברידג' והיאס. בשנת 1937 הצטרף לקבוצה המקצוענית טוטנהאם הוטספור (שהייתה בליגה השלישית באנגליה דאז), והבקיע במשחק הבכורה שלו נגד שפילד ונסדיי ב-16 בספטמבר 1937. את עונה זו סיים גיבונס עם 36 הופעות ו-18 שערים, מתוכם ארבעה משחקים רצופים בהם הבקיע שלושער.
בפברואר 1949 פרש גיבונס ממשחק פעיל.
קריירת אימון
מיד לאחר פרישתו ב-1949 המשיך בברנטפורד כמאמן, לאחר שהחליף את הארי קרטיס (שהיה המאמן המצליח ביותר בהיסטוריית המועדון דאז). בסוף עונת 1951/1952 התפטר גיבונס מהקבוצה בעקבות קשיים כלכליים אליו נכנס המועדון, והוחלף על ידי עוזרו, ג'ימי ביין.
גיבונס מונה למאמן נבחרת ישראל ב-11 ביולי 1956, קדנציה שהחלה בתבוסה 2–6 לברית המועצות במוקדמות המשחקים האולימפיים של 1956. לאחר מכן בגביע אסיה לשנת 1956 הציגה הנבחרת תוצאות מרשימות כשהביסה את הונג קונג ודרום וייטנאם וסיימה את הטורניר במקום השני בבית האליפות אחרי קוריאה הדרומית.
לאחר סיום הקדנציה נשאר גיבונס בישראל ואימן את הפועל פתח תקווה. תחתיו סיימה הקבוצה כסגנית האלופה בעונת 1956/1957 וזכתה בגביע המדינה באותה העונה. בסיום העונה עזב גיבונס, אך חזק לקדנציה שנייה והוביל את הקבוצה לשתי אליפויות בעונות 1958/1959, 1959/1960, מה שהיה לחלק מהרצף ההיסטורי - 5 אליפויות רצופות של המועדון - שיא שעד היום לא נשבר. בשנים 1960-1963 אימן גיבונס את הפועל ירושלים.
באוגוסט 1966 מונה למאמן נבחרת קניה שם נשאר עד אוקטובר 1967. לאחר מכן אימן קבוצות חובבים בדרום אפריקה ובלגיה.
חיים אישיים
החל משנות ה-30 ובזמן מלחמת העולם השנייה שירת גיבונס בחיל האוויר המלכותי, ושוחרר ב-1946. בשנות ה-60 עבד בחברת קוקה-קולה בקניה.
ב-4 ביולי 1984 נפטר גיבונס בביתו שביוהנסבורג.
סולנום החדק
סולנום החדק שייך לקבוצת המינים מהם תורבת החציל והוא כנראה קרוב משפחתו האפריקני הקרוב ביותר של החציל התרבותי מבחינה בוטנית ודומה לו בצורתו החיצונית. בשל כך, יש חשיבות גדולה לשימור האוכלוסיות שלו שהן מגוונות גנטית ובהן תכונות רבות של עמידות, שיכולים לשמש להשבחת היבול ושיפור הגידול של זני חציל הגינה בעתיד, במיוחד אצל החקלאים המתמודדים עם אתגרים הנובעים מלחצים ביוטים ואביוטים מוגברים הנובעים משינויי סביבה עתידיים.
סולנום החדק פורח במשך רוב השנה, מסוף דצמבר ועד תחילת אוקטובר.
הפרי של סולנום החדק רעיל. עם ההבשלה גדל הגביע ועוטף את הפרי.
מאפיינים
סולנום החדק בן-שיח או שיח זקוף, סבוך, קוצני, וירוק-עד, בגובה 40 עד 1.50 ס"מ.
הגבעולים עגולים ומסתעפים סמוך לקרקע ומכוסים בדלילות בקוצים מאונקלים עד ישרים, וחרוטיים עד שטוחים. הגבעולים הצעירים מכוסים בלבד צהוב של שערות כוכביות קצרות ומהודקות. על הגבעולים פזורים צופנים. הגבעולים הבוגרים קירחים עד מכוסים בשערות קצרות ומהודקות וצבעם חום-כתום עד אפור.
העלים מסורגים, פשוטים, סגלגלים, באורך 6 עד 22 ס"מ, ברוחב 4 עד 15 ס"מ, והם ארוכים לכל היותר פי שניים  מרוחבם. העלים רכים בעלי פטוטרת שבבסיסם אין לוואים, העלים חסרי ריח ומכוסים בלבד (שערות קצרות ומהודקות) צהוב ובשעת התייבשותם צבעם צהבהב. קוצים צהובים מאונקלים (כפופים) מצויים בדלילות על העורק שבצד התחתון של העלה כמו בגבעולים בסיס הטרף מעוגל עד צורת לב. השוליים כמעט תמימים או לעיתים קרובות יותר בעלי 4 אונות או לעיתים רחוקות 3 או 5 שאורכן  0.5 עד 2 ס"מ, הנמשכות עד 1/4 מהמרחק לעורק המרכזי. הפטוטרת באורך 1 עד 9 ס"מ, 1/4 עד 1/3 מאורך הטרף, והוא מכוסה בצפיפות בפלומה של שערות כוכביות, עם 0 עד 4 קוצים.
התפרחות סיומיות לא מסועפות, חיקיות (axillary) או מחוץ לחיק (extra-axillary) או בצדו השני של בסיס הפטוטרת (leaf opposed) וללא חפים. אורך התפרחת 3 עד 8 ס"מ עם 5 עד 10 פרחים באשכול.
עוקצי התפרחת בין 1 עד 4  מ"מ, לעיתים קרובות דו-קרניים (יוצאים בזוגות); אחד נושא פרחים דו-מיניים, ומהם אחד עד שלושה פתוחים בו זמנית, והשני נושא אשכול קצר של 3 עד 5 לעיתים רחוקות 2 פרחים זכרים.
הגביע גלגלי ובעל 5 אונות מאוחות. אורכו  6 עד 10 מ"מ בפרחים בעלי עמוד שחלה ארוך, ואורכו 4.5 עד 8 מ"מ בפרחים בעלי עמוד שחלה קצר. הגביע משתייר אך, מתפרה מעט לאחר הפריחה והבשלת הפרי ועוטף את הפרי.
הכותרת צורתה כוכב, צבעה לילך או סגול, והיא מאוחת עלים, בעלת צינור קצר ו-5 אונות פרושות או מופשלים לאחור.
האבקנים הצהובים מספרם 5 כמספר עלי הכותרת, שווים פחות או יותר זה לזה, והם מאוחים לצינור הכותרת בלוע הכותרת בין עלי הכותרת. וצמודים זה לזה ועומדים מסביב לעמוד השחלה (העלי) בצורת קונוס.
הזירים קצרים מאוד והם קצרים מהמאבקים. המאבקים גדולים, נוטים זה אל זה. לשכות המאבקים נפתחות דרך נקב או שסע קטן בראשו של המאבק. שתי הלשכות של המאבק צמודות ומקבילות זו לזו ואינן מרוחקות זו מזו על ידי קונקטיב או זיר מורחב.
השחלה עילית, בת 2 מגורות ובכל אחת מהן ביציות רבות. עמוד השחלה (העלי) יחיד יוצא מראש השחלה. הצלקת יחידה קטנה ודמוית כיפה.
השיליה מורחבת, זוויתית ובעלת ביציות מרובות.
הפרי ענבה כדורית חלקה צהובה קוטרה 2 עד 3 ס"מ או יותר והיא בעלת 2 מגורות ואינה חבויה בתוך הגביע אלא גלויה והגביע המשתייר אינו מנופח אבל הוא מתפרה לאחר הפריחה וההבשלה.
הזרעים מרובים, כ-100 עד 200 לכל ענבה, צורתם פחוסים ודמוי כליה. וצבעם צהוב עמום עד חום כתום.
תכונות ביולוגיות ואקולוגיות
סולנום החדק אינו מסיר את עלוותו בתקופות הקשות. על גבעוליו פזורות בלוטות-צוף המושכות נמלים אשר מגינות על הצמח מחרקים אוכלי צמחים. הוא פורח במשך רוב השנה, מסוף דצמבר ועד תחילת אוקטובר. הפרח מואבק בידי דבורים גדולות מסוג דבורת עץ. הפרי רעיל וממכיל אמות גדולה של אלקלואידים, ולפיכך אינו נאכל על ידי בעלי חיים ואינו נפוץ על ידם. הפירות נותרים על הצמח ונושרים בקרבת צמח האם במהלך תקופה ארוכה מתחילת אפריל ועד סוף נובמבר או נשטפים במורד הנחל.
תפוצה
סולנום החדק נפוץ בארץ בבקעת ים המלח ובעמק הירדן התחתון. הוא גדל באופן טבעי בנאות-מדבר, ותפוצתו העולמית משתרעת בבתי גידול לחים במדבריות חמות במזרח אפריקה ובדרום מערב אסיה.
שם המין בעברית
במקרא "חדק" אינו אלא מין קוץ או שיח קוצני, וכן הוא בספרות שלאחר המקרא עד העת החדשה. דֶּרֶךְֿ עָצֵל כִּמְשֻׂכַֿתֿ חָדֶֿק וְאֹרַח יְשָׁרִים סְלֻלָה. חדקים שבפירצה ועוד. רס"ג למשלי תרגם בערבית "חדק" בשם זה נקרא סולנום החדק. חלק מחוקרים המודרניים הסכימו לשיטת רס"ג שמדובר בצמח סולנום החדק.
השם "חדק" ניתן למין Solanum sanctum שהוא אחד מהשמות הנרדפים לסולנום החדק במילון "ילקוט הצמחים" (עמוד 18, הערה 248) משנת 1930 על סמך ספריו של הלשונאי עמנואל לעף (לב, פלורה ג' עמ' 376) ששמשו את חברי ועד הלשון כמקור מהימן ביותר לשמות הצמחים וזיהויים במקורות היהודיים העתיקים, על אף שהוא מעולם לא ביקר בארץ ולא ראה חלק גדול מן הצמחים.
שם זה לא אושרר במילון "צמחי ארץ ישראל – שמות המשפחות והסוגים" משנת 1946. אך, השם "סולניים" ניתן לסוג ולמין כשם העברי לצמח אולי כי בערבית Sola משמעותו קוץ.
השם "סולנום החדק" הופיע במגדרי הצמחים והוא אושר על ידי האקדמיה העברית במילון שמות צמחי ארץ ישראל (תשס"ג, 2003).
שמות נוספים
שמות עממיים באנגלית: Hoary Nightshade, Palestine Nightshade
שימושים
ברפואה הסינית משמש הצמח הזה כתרופה למחלות של הרס הכבד. באתיופיה משתמשים במיץ הפירות לטיפול בגונוראה (זיבה). במיץ של הצמח משתמשים לעיבוד עורות (יחד עם שתן של בעלי חיים). בשבט המסאי באפריקה משמש הצמח הזה להרדמה. הפירות משמשים לריפוי פצעים חיצוניים, דלקת בעור וזיהום פטרייתי. [מקור זה אינו מספק].
בהודו משמש הצמח לשכוך כאבי שיניים, כאבים בחזה ולגרון צורב, כנראה בגלל ההשפעה הנרקוטית שנמצא אצל פירות הסולנום על מערכת העצבים המרכזית, באמצעות השפעתן על המעביר העצבי אצטלין כולין.
ג'ון ג'יימס אודובון
ג'ון ג'יימס אודובון (באנגלית: John James Audubon; 26 באפריל 1785, לה קאיה, האיטי – 27 בינואר 1851, ניו יורק) היה חוקר ציפורים ומאייר אמריקאי ממוצא צרפתי. יצירתו המרכזית היא הספר "הציפורים של אמריקה". אודובן נחשב לצפר הראשון בעולם החדש; בנוסף עסק בתיאור של מספר מיני צמחים.
שנותיו הראשונות ומסעי המחקר
בן ה-18 רצה ככל הנראה להימנע משירות בצבא נפוליאון. זמן קצר לאחר המעבר הוא לקה בצהבת והוחזק בבית חולים שנוהל על ידי הקווייקרים, שם הוא למד אנגלית ופגש את אשתו לעתיד, לוסי בייקוול (Bakewell). לאחר התאוששותו נסע לאחוזת המשפחה במיל גרוב שליד פילדלפיה, שהפך לבית החדש של "ג'ון ג'יימס אודובון" - השם האמריקאי בו כינה את עצמו כעת. את מגוריו בבית זה הגדיר כגן עדן; הוא חי כצייד, סוחר, ומפחלץ. בשנת 1808 נשא לאישה את לוסי בייקוול.
במיל גרוב ביצע החוקר הצעיר את מה שנחשב לטיבוע העופות הראשון בצפון אמריקה: הוא סימן ציפורים עם טבעות ומצא כי מדי שנה הן חוזרות אל אותו מקום קינון. עסקיו הובילו אותו למערב, מדינות פנסילבניה וקנטקי. בסופו של דבר הוא פתח חנות כללית בהנדרסון, שם ככל הנראה נפגש בשנת 1810 עם אלכסנדר וילסון, חוקר ציפורים אמריקאי ידוע מאותה תקופה.
אשתו של אודובון ילדה בעת הזו שני בנים, ויקטור גיפורד וג'ון וודהאוז, ובת, אך זו מתה בגיל צעיר. כפי שנהג בעבר בצרפת, אודובון עסק בשעות הפנאי באיורי ציפורים רבים. אולם לאחר מספר הצלחות, מצבו העסקי החל להדרדר בשנת 1819 והוא הגיע לכדי פשיטת רגל ושהה למשך זמן קצר בכלא.
ככל הנראה תוך כדי שהותו במעצר, הוא הגה תוכנית שאפתנית לקטלוג של כל מיני הציפורים בצפון אמריקה, וזמן קצר לאחר מכן הוציא אותה לפועל, כאשר החל במסע לאורך נהר המיסיסיפי יחד עם עוזרו הצייר ג'וזף מייסון (שלא קיבל קרדיט על עבודות הציור שעשה עבור אודובון ופורסמו בספרו הנודע). באביב 1821 הגיע לניו אורלינס, שם התגורר מספר חודשים. בקיץ שלאחר מכן חזר אודובן במעלה הנהר ללואיזיאנה, שם עבד כמורה לציור אצל משפחה בעלת מטע וחקר את חיי הציפורים המקומיות. במהלך נסיעותיו נשארה אשתו באזורים מיושבים ועסקה לפרנסתה בהוראה פרטית. אודובון עצמו הרוויח גם מציור דיוקנאות שהוזמנו אצלו מפעם לפעם.
אודובון פעל תמיד על פי אותו דפוס כאשר צייר ציפורים: ראשית, הוא ירה בחיות בזריקה טובה ומדויקת מאוד, ונהג לשמור על נזק קטן ככל האפשר לגוף. לאחר מכן השתמש בחוטים כדי להחזיק את הפגר בעמדה טבעית למראה עבור הציור. דפוס התנהלות זה עם הטבע הרים את קרנו של אודובון על פני המאיירים המדעיים האחרים באותה עת, והניח את היסודות להצלחתו בעתיד. מתוך דוח שחיבר החוקר עצמו על עבודתו עולה שירה בלמעלה מ-100 ציפורים ביום.
הצלחה עם "הציפורים של אמריקה"
אודובון ניסה תחילה למצוא מו"ל בפילדלפיה לציורים שלו, אולם ניסיונו לא צלח, בין היתר, משום שנתקל בסכסוכים טכניים עם הקהילה המדעית המקומית. בשנת 1826 נסע לאנגליה עם היצירה שלו שהושלמה באופן חלקי. כ"פרש אמריקאי", וכבעל שרטוטים מופתיים של עולם הציפורים, הוא זכה מהר מאוד לפופולריות. תחילה ניסה את מזלו בסקוטלנד, ונעזר בחרט ויליאם הום ליזרס להדפיס את ספרו. מאחר ונוצרו קשיים טכניים, הוא מצא מדפיס אחר בלונדון עבור "הציפורים של אמריקה", שהודפס ביותר מ-1,000 עתקים, והציג 435 איורים צבעוניים עבודת יד.
יחסי בוסניה והרצגובינה–יוון
יחסי בוסניה והרצגובינה–יוון הם יחסי החוץ בין בוסניה והרצגובינה ליוון.
ג'ון ג'יימס אודובון
הצלחה עם "הציפורים של אמריקה"
הספר היה להצלחה גדולה, ואף המלך ג'ורג' הרביעי התלהב מהציורים. במהלך ביקור באדינבורו הדגים אודובון את שיטת התיל שלו לייצוב הציפורים המתות. באחת ההרצאות השתתף בקהל סטודנט בשם צ'ארלס דרווין שמאוחר יותר ציטט אותו בעבודותיו.
יחסי בוסניה והרצגובינה–יוון
רקע כללי
יחד עם כל שאר חברות האיחוד האירופי, יוון הכירה בבוסניה והרצגובינה באפריל 1992. שגרירות יוון בסרייבו הוקמה בשנת 1996, והיא מכילה גם את הלשכה הקונסולרית, אגף לענייני מסחר ומשרד נספח להגנה. שגרירות בוסניה והרצגובינה ביוון פועלת מאז שנת 1998.
ג'ון ג'יימס אודובון
הצלחה עם "הציפורים של אמריקה"
יחד עם הצפר הסקוטי ויליאם מקגיליברי, כתב אודובון ספר עם מעין "קורות חיים" (ביוגרפיות אורניתולוגיות) של מיני הציפורים. הביוגרפיות וארבעת הכרכים של הציפורים של אמריקה יצאו לאור בין השנים 1827 ו-1838. גם לאחר ההצלחה הכלכלית, אשר נבעה במידה לא פחותה גם מהפופולריות האישית שזכה לו, אודובון לקח על עצמו מספר מסעות נוספים ברחבי צפון אמריקה, ולאחר מכן התיישב בניו יורק באחוזה על ההדסון, שקרויה על שמו "פארק אודובון". בשנת 1842 יצאה לאור מהדורה אמריקאית של הציפורים של אמריקה.
יחסי בוסניה והרצגובינה–יוון
יחסים פוליטיים
במסגרת המדיניות האזורית שלה במערב הבלקן, תומכת יוון במסלול האירופי והיורו-אטלנטי של בוסניה והרצגובינה, הן באופן עקבי והן באופן פרקטי.
ג'ון ג'יימס אודובון
הצלחה עם "הציפורים של אמריקה"
אודובון לקה בשנותיו האחרונות בשיטיון שהלך וגבר. את נסיעתו המחקרית האחרונה ערך בשנת 1843. העבודה שנוצרה כתוצאה ממסע זה, "היונקים של צפון אמריקה" (Viviparous Quadrupeds of North America), הושלמה ברובה על ידי בנו וחברו, הכומר הלותרני ג'ון בכמן, שבתו נישאה לאחד מבניו של אודובון. ג'ון ג'יימס אודובון קבור בבית הקברות טריניטי בניו יורק.
יחסי בוסניה והרצגובינה–יוון
יחסים פוליטיים
בוסניה והרצגובינה משתתפת ומשתפת פעולה בהרמוניה עם יוון בפורמטים רבים של שיתופי פעולה אזוריים, כולל ה-SEECP והמועצה לשיתוף פעולה אזורי (RCC). יתרה מזאת, יוון ובוסניה-הרצגובינה חתמו על מזכר לשיתוף פעולה (2013) כדי להאיץ את תהליך השילוב של האחרונה באיחוד האירופי. שיתוף הפעולה הדו-צדדי בתחומים בעלי עניין הדדי, כלומר מסחר, תיירות, אנרגיה ותחבורה, הולך וגובר בהתמדה.
ג'ון ג'יימס אודובון
תהודה
ללא קשר לתועלת הזואולוגית שהביאה "הציפורים של אמריקה", האמנות של אודובון זכתה לתהילה משל עצמה. היצירה נחשבת גם כיום כאבן יסוד עבור ציירי טבע. עותק של "הציפורים של אמריקה" נמכר במכירה פומבית של כריסטי'ס במרץ 2000 ביותר מ-8,800,000 דולר אמריקאי. בדצמבר 2010 נרשם שיא כאשר מהדורה של הספר נמכר ב-7,321,250 פאונד במכירה פומבית בסות'ביס, והפך בכך לספר המודפס היקר ביותר של כל הזמנים. בלוגו של גוגל הוצג ציור מיוחד ב-26 באפריל 2011 לכבוד יום הולדתו ה-226. הספר "בינתיים הכל בסדר" של גארי ד' שמידט עוסק בספרו "הציפורים של אמריקה".
יחסי בוסניה והרצגובינה–יוון
נציגויות דיפלומטיות
יוון מחזיקה בבוסניה והרצגובינה שגרירות בסרייבו בלבד. מאידך, בוסניה והרצגובינה מחזיקה ביוון שגרירות באתונה בלבד.
ג'ון ג'יימס אודובון
אגודות אודובון
כבר בשנת 1886 פעלה בארצות הברית עמותה של חובבי טבע וציפורים על שמו של אודובון למען הגנת ציפורים. לאחר מכן פעלו מספר אגודות נוספות שהתייחסו במפורש למורשתו של אודובון. בשנת 1901 התמזגו העמותות תחת ארגון גג; "הוועד הארצי של אגודות אודובון", שלאחר מכן פעל באופן מיוחד נגד ציד ציפורים לשם ייצור נוצות נוי. הארגון מורכב כיום מיותר מ-500 אגודות-חברים בארצות הברית ופעיל בקרב חובבי טבע, במיוחד צפרים, ומציע לחבריו פורום לכל הנושאים הקשורים לצפרות.
זיכרון
בארצות הברית נקראים מספר אזורים מנהליים על שם ג'ון ג'יימס אודובון, לרבות מחוז אודובון בפנסילבניה, שם נמצא בית מגוריו לשעבר מיל גרוב. מיל גרוב פועל כיום כמוזיאון המוקדש לחקר הטבע. גם "ג'ון ג'יימס אודובון סטייט פארק", שמורת טבע ופארק פנאי בקנטקי מכיל מוזיאון עם עבודותיו של אודובון. בנוסף נושאת את שמו שדרת אודובון בניו יורק. מכון אודובון לטבע בניו אורלינס מפעיל מספר מוזיאונים ופארקים של טבע, כמו גם מוסדות מחקר ושימור, כולל "אינסקטריום אודובון" (Insectarium Audubon) מוזיאון אודובון, פארק אודובון וגן החיות על שם אודובון בניו אורלינס. הגשר מעל המיסיסיפי בלואיזיאנה שנפתח בשנת 2011 נושא גם הוא את שמו של אודובון.
הצייר אמריקאי וולטון פורד מצייר בסגנון של אודובון.
המוזיאון הימי הלאומי
המוזיאון הימי הלאומי של מדינת ישראל מוקדש לתולדות הספנות באגן הים התיכון, בים סוף ועל גדות הנילוס ומטרתו להציג את ההיסטוריה הימית באזור. בנוסף כולל אוסף המוזיאון ממצאים ארכאולוגיים שמקורם במוזיאון לאמנות עתיקה שנסגר.
המוזיאון ממוקם ברחוב אלנבי, בעיר חיפה, בנקודת המפגש בין הר הכרמל לים התיכון, לרגלי סטלה מאריס, ובקרבת מוזיאון ההעפלה וחיל הים, מערת אליהו ורכבל חיפה. המוזיאון הוא חלק ממוזיאוני חיפה.
היסטוריה
המוזיאון הוקם בשנת 1953 בבית יורדי הים ברחוב הנמל שבחיפה, והוא מבוסס על אוספו הפרטי של רס"ן אריה בן־אלי, קצין חינוך בחיל הים לשעבר, אשר ייסד את המוזיאון והיה מנהלו הראשון עד מותו בשנת 1980.
ב־1972 עבר המוזיאון למשכנו הנוכחי ורחב הידיים ברחוב אלנבי. הבניין הוקם על קרקע בבעלות משרד הביטחון, והקמתו התאפשרה הודות לתרומת קרן מוריסון מלונדון והשתתפות עיריית חיפה וכן של תרומות ידידים מישראל ומחוצה לה.
בשנת 1997 קיבל אליו המוזיאון את האוסף של מה שהיה עד 1995 מוזיאון חיפה לאמנות עתיקה, ששכן עד לאיחוד ברחוב שבתאי לוי 26 בחיפה; רוב האוסף לא מוצג דרך קבע במוזיאון הימי, כך שלעיתים ישנה במוזיאון תצוגה גם מן האוסף הזה, ללא זיקה לים.
תצוגות המוזיאון
המוזיאון מוקדש לתולדות הספנות באגן הים התיכון, בים סוף ועל גדות הנילוס ותצוגתו משקפת חמשת אלפים שנות היסטוריה ימית. אוסף המוזיאון הימי הלאומי הוא אחד מאוספי הארכאולוגיה הגדולים בארץ והוא מורכב מתת־אוספים שונים המבטאים את הקשר של האדם לים.
במוזיאון מוצגות תצוגות קבע הערוכות על פי סדר התקופות ההיסטוריות ומחולקות למדורים המציינים את הקשר של האדם לים במרוצת הדורות. בין היתר מוצגים: דגמי אניות, ממצאי הארכאולוגיה התת-ימית: כלי חרס, מטבעות וחותמות, וכן אוסף גדול של מפות עתיקות ותחריטים המחולק על פני המדורים השונים.
בנוסף לתצוגות אלו, מוצגות במוזיאון תערוכות מתחלפות מאוספי המוזיאון ותערוכות של אמנים ישראליים ובינלאומיים בנושאי ים. מאז שנת 2004 מוצגת במוזיאון תערוכה בנושא שודדי ים (פיראטים). כמו כן, מוקדש אגף במוזיאון לפסיפסים וממצאים מהחפירות בתל שקמונה.
פעילות חינוכית
לצד הדרכה לקבוצות (בתיאום מראש), מקיים המוזיאון פעילות חינוכית בבתי ספר בחיפה, שכוללת מפגשי הכנה לביקור במוזיאון, וכן סיורים לימודיים בדגשים שונים (אמנות, חיי יום-יום בעת העתיקה וכו').
Y.M.C.A. (שיר)
Y.M.C.A.‎ הוא שיר שבוצע על ידי להקת וילג' פיפל בשנת 1978, הפך ללהיט וזכה לפרסום עולמי.
הפקה
השיר כולו מנוסח כפנייה אל בחור צעיר, במשפטים קצרים, במילים החוזרות על עצמן, ובמוזיקה קצבית. הוא נחשב כאחת מהקלסיקות בז'אנר הדיסקו, וכאייקון תרבות גאה.
המילים young man חוזרות על עצמן בכל שורה בשיר, ומבוצעות על ידי כל חברי הלהקה. סולן הלהקה, ויקטור וויליס, מבצע את שאר המילים בשיר, כאשר חברי הלהקה שבים ומצטרפים אליו בשורה האחרונה בכל בית.
השיר YMCA נבחר במקום השביעי ברשימת "מאה להיטי הריקודים הגדולים של המאה העשרים" שנבחרה על ידי צופי ערוץ המוזיקה VH1 ברחבי העולם.
השיר זכה לתפוצה בינלאומית מרשימה, וצעד במצעדי הפזמונים במדינות רבות. ביפן, לדוגמה, צעדה גרסת כיסוי של השיר במשך חמישה שבועות במקום הראשון, ונמכרה כסינגל במעל 800,000 עותקים. השיר לווה בריקוד מפורסם הכולל את סימון האותיות .Y.M.C.A באמצעות הידיים:
בקליפ המקורי של השיר לא הופיע ריקוד כזה.
תוכן השיר
ברובד הגלוי, עוסקות מילות השיר על הזמנה לבחור צעיר להגיע לאכסניה של ארגון ימק"א המקומי. למקום שבו יקבלו אותו בחום ואהבה, הוא יזכה לפינה משלו, למקלחת ומזון, ויוכל להסתובב עם שאר הבחורים.
ארגוני הלהט"ב בעולם אימצו את השיר אל חיקם תוך התמקדות ברובד סמוי, כשיר הנותן תקווה להומוסקסואלים - שיר הקורא להם להגיע למקום (פיזי או חברתי-וירטואלי) בו יוכל לצאת מהארון ולהיות עצמם מבלי להסתתר מפני העולם.
פדגוגיה
פדגוגיה היא תורת החינוך, ובהתאם לכך, תוך כדי התייחסות למערכת היחסים בין התלמיד למורה, היא דנה בדרכים האופטימליות להגשמתן של מטרות החינוך באמצעים שונים.
תחומים
הפדגוגיה היא תורה רחבה אשר מורכבת מתת-תחומים וענפים שונים.
הגישה האסוציאטיבית
האסוציאטיביים שלטו בכיפה במשך תקופה ממושכת למדי. גישה זו היא מכניסטית במהותה. על פי גישה זו, רשמים המתקבלים על ידי המוח קשורים אחד לשני בגלל פקטורים מכניים כגון הדמיון ביניהם. וכן, שרעיונות חדשים אמורים לסלול מסלולים חדשים במוח; רעיונות ישנים וחוזרים לעיתים קרובות חורצים במוח מסלולים עמוקים. רעיונות אמורים להיוולד מרשמים כאלו באסוציאציה. לדוגמה, הרעיון של אדום אמור להתפתח בדמיון כתוצאה מקליטת רשמים רבים של אדמומיות. המשמעות של רעיון זה עבור אנשי החינוך הייתה שעל מנת שרעיון יקובע במוח באופן קשיח, יש לחזור עליו שוב ושוב.
ע"פ הגישה, האדם נולד עם יכולת אחת בלבד וזו היכולת האסוציאטיבית. כלומר, היכולת לקשר בין תחושות, היא יכולת מולדת ועליה מתבססת כל תהליך הלמידה. על כן, האסוציאניסטים הציעו מספר חוקים ובניהם חוק הסמיכות וחוק הדמיון. ע"פ חוק הסמיכות, בני האדם יכולים לזהות עצמים או אירועים שסמוכים בזמן או במקום וכך נוצרת תעלת פיזור במוח. מדובר בתהליך פיזיולוגי, שעל פיו, אירועים שסמוכים בזמן או במקום יצרו אסוציאציה, מכיוון שהם מתחברים מבחינה פיזיולוגית באמצעות תאי עצבים שמחברים את התחושות. הגישה האסוציאניסטית היא הבסיס לגישה ההתנהגותית בלמידה, שמבוססת בין היתר, על היכולת לקשר בין תחושות. למשל, תהליך ההתניה הקלאסית, מתבסס ברובו על עקרון חוק הסמיכות.
יוהאן פרידריך הרברט היה הפילוסוף המוביל האקדמי של הפילוסופים בארצו. הוא האמין שלתפיסות ורעיונות יש עניין למשוך או להמשך לרעיונות ותפיסות דומות. תלמיד אמור להתעניין במושגים הקרובים לאלו אותם כבר רכש ובהם הוא שולט. על המורה האחראי לדאוג שהעניין האישי יבוא לידי מימוש. הרברט לא השאיר דבר למזל ולכן קבע חמישה שלבים המרכיבים הוראה:
הצעדים ההרבטיינים הפכו להכשרת המורים המושלמת לאורך מספר דורות.
הגישה התפקודית
ג'ון דיואי (1859–1952) היה זה שחיסל סופית את ההרברטיזם. דיואי חלק באופן משכנע על שני עמודי היסוד של הרברט התיאור של דרך הלמידה האנושית ומה שנרמז מחמשת שלבי ההוראה – כיתה ממוקדת מורה ותוכן. דיואי טען "הרברטיזם נראה לי במהותו כפסיכולוגיה של מנהל בית ספר ולא כפסיכולוגיה של הילד". על פי הפילוסופיה המסורתית הקלאסית, ניתן לסווג את גישתו של הרברט כ"דואליזם של גוף-נפש". הגישה של דיואי נודעה כאינטרפרטציה "נטורליסטית" ו"מוניסטית" של הנפש והלמידה. הנטורליזם של דיואי היה ביולוגי ומעבר לכך דרווינסטי. דיואי כיוון תשומת לבו לכלים הזמינים לאדם להישרדות, כפי שנראה באופן בו הוא פותר בעיות העומדות לפניו. המרכיב המרכזי באמונתו של דיואי היה שהאדם יכול להתקדם אם הוא משתמש באינטליגנציה הטבעית בתוספת ניסיון העבר לצורך פתרון בעיות. בגרסה הפונקציונלית (תפקודית) של דיואי המוח מופעל על ידי העניין של האורגניזם במטרות שלו, בבעיות שלו. המשמעות של גישה זו היא שעל המורה להציב בפני התלמיד בעיות לפתרון במקום רק שינון וזכירה.
ההבדלים המהותי בין הפונקציונליות של דיואי והאסוציאטיביות של הרברט לגבי מנגנון המוח והאינטליגנציה היו:
עבור דיואי, המשמעות של אינטליגנציה היא היכולת להשתמש בניסיון עבר. כאשר הוא תיאר באופן מפורט למה הוא מתכוון בפתרון בעיות הוא שרטט את תהליך החקר המדעי. דיואי פיתח את הדוקטרינה שהמוח הוא פונקציה אורגנית שהאדם משתמש על מנת להקטין את הדחפים שלו, לפתור בעיות, לספק צרכים, להשיג יעדים. על פי דיואי האינטראקציה עם הסביבה – הניסיון שרוכש האדם בסביבתו – נעשה לחומר ממנו יוצר האדם משמעות. עבור דיואי האדם הוא יצור אקטיבי הפועל על פי האינטרסים של חייו. הוא לא רק יצור של הרגלים, אלא נדחף על ידי שאיפותיו לאינטראקציה דינמית עם סביבתו המשתנה כל הזמן באופן המציג בפניו אלטרנטיבות המאתגרות את האינטליגנציה שלו.
בשנת 1910 פרסם דיואי את ספרו "כיצד אנו חושבים". בספר זה הוא הציב חמישה צעדים בתהליך פיתוח החשיבה כתחליף לחמשת שלבי ההוראה של הרברט. דיואי יזם שלב הכרה מצד התלמיד שהוא ניצב בפני בעיה. כאשר המצב נעשה מעורפל, נוצר מתח פנימי. האינסטינקט שלנו הוא לפתור את המתח, ואינסטינקט זה יוצר מוטיבציה ללמידה.
קונקטיוניזם וביהביוריזם
דיואי, במהותו, ביקש מהמורים לאפשר לתלמידיהם ללכת באופן טבעי במסלול המתודה המדעית של פתרון בעיות. אולם דיואי לא נתפס כמדען, אלא כפילוסוף. הרברט כבר עזב את השטח, אך קבוצה חדשה של אסוציאציוניסטים הופיעה, והפטרון שלהם, אדוארד לי תורנדייק, זכה להכרה רחבה כמדען בעל שם. בשעה שהתאוריות שלו אודות כיצד נוצרים ונבנים קשרים אסוציאטיביים במוח היו מרכיבים בפסיכולוגיה הכללית של תורנדייק, אנשי החינוך התרשמו מאוד מהמחקרים הניסויים שלו בתחום הדיסציפלינות המנטליות. המסקנות שלו בתחום זה שאין ללטינית ולמתמטיקה שום יתרון עדיפות בעיצוב יכולת החשיבה זכו לתהודה והשפעה רבה מאד.
בשנות ה-20 המוקדמות, נולד הביהביוריזם מהקונקטיוניזם. זו הייתה לוגיקה קיצונית של חשיבה אסוציאטיבית. האיש ששמו נקשר לביהביוריזם היה ג'ון ווטסון, אשר פרסם בשנת 1914 את ספרו Behavior. ווטסון טען שהסביבה (גירוי או תנאים) עושים את האדם. כל תינוק יכול לגדול להיות גנב או בעל מקצוע. זאת מאחר שתורשה פחות חשובה מסביבה. מעבר לוויכוח שבין סביבה ותורשה, מהבחינה החינוכית משמעות גישה זו היא שלמידה זה מה שקורה ללמוד.
עבור דיואי והאוחזים בגישתו, ביהביוריזם וקונקטיוניזם לא היו יותר מאשר שתי תאוריות דואליסטיות. הלומד מופרד מהסביבה הפיזית והוא נתפס כקולט פסיבי של שיעור, גירויים, דרבון מצד המורה והסביבה. הפונקציוניסטים דחו את רעיון הלומד הפסיבי, הסופג השפעות מהסביבה או ממורשת תרבותית. הם לא יכלו לקבל את הגישה שהאדם הוא יצירתי בכל דבר מלבד למידה. לא הייתה להם מחלוקת עם הגישה שמבוגר יודע יותר מילד, או לגבי הערך של מורשת תרבותית, אלא נקודת המחלוקת המרכזית הייתה בקשר למקומו של הלומד, אותו הם תפסו בתור המניע האמיתי ללמידה. הם חיפשו את מטרות הלמידה בחיי הלומד, שמשמעו לדוגמה, בדיקת צרכיו של ילד בן שבע במקום מסוים, כפי שהוא חש אותם. הם ביקשו שהמורה יבדוק את צרכיו האמיתיים של כל אינדיבידואל בכיתה. הם לא רצו שהמורה ישאל את התלמיד מה מעניין אותו, אלא שילמדו לגבי כל תלמיד, כך שיוכלו להעריך מה עשוי לעניין אותו.
חדשנות פדגוגית
התאמת תוכנית הלימודים לדינמיות המשתנה. מימוש מטרות החינוך בהתאמה למאה ה-21.
גאי צ'יימברס
גאי צ'יימברס (באנגלית: Guy Chambers; נולד ב-12 בינואר 1963) הוא פזמונאי ומפיק מוזיקלי אנגלי. במהלך הקריירה עבד צ'יימברס עם זמרים ולהקות מצליחים בהם רובי ויליאמס וקיילי מינוג וזכה בשלושה פרסי אייבור נובלו ובשלושה פרסי המוזיקה הבריטית.
פאולו נספולי
פאולו אנג'לו נספולי (באיטלקית: Paolo Angelo Nespoli; נולד ב־6 באפריל 1957 במילאנו) הוא אסטרונאוט איטלקי של סוכנות החלל האירופאית. ב־2007 טס לראשונה לחלל במעבורת החלל דיסקברי כמומחה משימה במשימת STS-120 לתחנת החלל הבינלאומית. ב־15 בדצמבר 2010, הוא טס שוב לתחנת החלל הבינלאומית במשימת סויוז TMA-20 כחלק ממשלחת 26/27 ושימש מהנדס טיסה. שב לחלל כמהנדס טיסה של משלחות 52 ו-53 לתחנת החלל ושהה במצטבר יותר מ-313 ימים בחלל.
גאי צ'יימברס
יחד עם רובי ויליאמס
צ'יימברס התחיל לעבוד עם ויליאמס עוד מראשית קריירת הסולו של ויליאמס והיה שותף בכתיבת ובהפקת כמה מאלבומיו המצליחים:
פאולו נספולי
STS-120
ב־23 באוקטובר 2007 שוגר פאולו נספולי כמומחה משימה במשימה STS-120 לתחנת החלל הבינלאומית, המשימה העבירה את יחידת הרמוני. הרמוני נבנה על ידי חברת Thales Alenia Space בטורינו, איטליה. המשימה נמשכה 15 ימים, שעתיים ו־23 דקות. במהלך שהייתו בתחנת החלל, הוא ביצע מספר ניסויים לקהילת המדענים האירופית בתחום הפיזיולוגיה והביולוגיה כחלק ממשימת Esperia של סוכנות החלל האירופית. הוא לקח חלק בפעילויות חינוכיות בזמן שהייתו בתחנה.
סויוז TMA-20
ב־15 בדצמבר 2010 שוגר נספולי בשנית לתחנת החלל, בחללית הרוסית סויוז במשימת סויוז TMA-20 למשלחת 26/27. במשימה זו שימש כמהנדס טיסה ושהה בחלל במשך שישה חודשים.
במהלך שהייתו על התחנה, השתתף בפעולות העגינה של חללית המטען האירופאית ATV-2 "יוהנס קפלר" שהעבירה מצרכים חיוניים לתחנה. כמו כן, לקח חלק בפעולות העגינה של החללית היפנית HTV-2. במהלך שהייתו בתחנת החלל התחברה אליה מעבורת החלל אנדוור. ב־4 במאי 2011 נפטרה אמו של נספולי, ובמהלך הלווייתה עמדו חברי הצוות דקת דומייה.
פאולו נספולי ביצע ניסויים רבים בתחנת החלל שכיסו תחומי מחקר רבים: פיזיקה, כימיה, קרינה, והוא ביצע גם הדגמות של טכנולוגיות שונות לסוכנויות חלל שונות - של ארצות הברית, קנדה ויפן. במהלך משימתו השתתף בפעילויות חינוכיות כמו "Mission X: Train Like an Astronaut" אשר נתנה לילדים הזדמנות לעקוב אחר יוזמות בינלאומיות בנושאי בריאות, רווחה ותזונה.
כשנספולי עזב עם חללית סויוז את תחנת החלל הוא צילם תמונות ראשונות של מעבורת החלל כשהיא מחוברת אל תחנת החלל.
משלחת 52/53 לתחנת החלל הבינלאומית
ביולי 2015, הוכרז כי פאולו נספולי יהיה חלק ממשלחת 52/53 לתחנת החלל הבינלאומית, האמורה להיות משוגרת באמצע 2017.
משלחת 52 שוגרה ב־28 ביולי 2017 על גבי סויוז MS-05. על החללית היו נספולי, רנדי ברזניק וסרגיי רְיָאזאנסקי. עם בואם לתחנת החלל, מספר אנשי הצוות חזר להיות 6 אנשים.
משימתו של נספולי לתחנת החלל נקראת VITA (באיטלקית "חיים", ראשי תיבות של Vitality, Innovation, Technology and Ability - חיוניות, המצאה, טכנולוגיה, יכולת). המשימה כללה ניסויים מדעיים לבחינת טכנולוגיות לחיים בחלל, כמו גם ניסויים ביולוגים. במקביל נספולי היה מעורב בבניית התחנה ובפעילויות חינוך, כמו אימון כמו אסטרונאוט (Mission-X: Train Like an Astronaut) וגם אתגר הPI האירופאי, לבדיקת קוד שנכתב על ידי תלמידים במחשבי, Raspberry Pi שעל התחנה.
לוגו משימת ויטה פותח על ידי סוכנות החלל האירופאית, סוכנות החלל האיטלקית ונספולי. הלוגו עגול וכחול, ומשקף את כדור הארץ. שלושת האלמנטים העיקריים במשימה משולבים בסימן שנקרא Third paradise ודומה לסימן האינסוף. בעיגול הראשון, DNA המשקף את הניסויים המדעיים. באמצע כדור הארץ והאנושות, והספר מסמל את התרבות, פעילויות החינוך וההשכלה שנספולי מקדם. הסימן Third paradise פותח על ידי האמן מיכאלאנג'לו פיסטולטו.
במהלך שהותו בחלל, הקליט נספולי את קולו עבור הערך שלו בוויקיפדיה והציג את עצמו באיטלקית ובאנגלית, התוכן החופשי הראשון שהוקלט בחלל.
ב-14 בדצמבר 2017 8:38 UTC, רנדולף ברזניק, נספולי וסרגיי רְיָאזאנסקי נחתו בחזרה בקזחסטן עם סויוז MS-05. משך השהות בחלל במשימה זו היה 138 יום, 16 שעות 56 דקות ו-37 שניות.
מייק בראנט
מייק בראנט (ידוע גם בשם הבמה מייק סלע; 1 בפברואר 1947, י"א בשבט ה'תש"ז – 25 באפריל 1975, י"ד באייר ה'תשל"ה), היה זמר ישראלי, חיפאי, שהחל את דרכו בישראל, אך ללא הצלחה, אז עבר לצרפת והתפרסם. אף על פי שבתחילת דרכו לא הכיר שום מילה בשפה הצרפתית, רק קרא מילים צרפתיות שנכתבו לו באותיות בעברית, זכה להצלחה רבה לאור קולו העמוק ומראהו הנאה. בראנט היה לזמר הישראלי המצליח ביותר מחוץ לגבולות המדינה, ושירו הידוע ביותר הוא "Laisse Moi T'aimer" (לֶס מוּאה טֶמֶה – הניחי לי לאהוב אותך).
ביוגרפיה
נולד בשם משה מיכאל ברנד במחנה המעצר בפמגוסטה, קפריסין להורים יהודים-פולנים שנמלטו מהשואה (אימו, ברוניה רוזנברג, נמלטה ממחנה הריכוז אושוויץ ואביו, פישל ברנד, נמלט מהחזית הסובייטית) והתחתנו בקפריסין, לאחר שגורשו מהארץ על ידי הבריטים עם שאר המעפילים. אמו ילדה אותו בתנאים קשים. לאחר עליית המשפחה לארץ התיישבו בחיפה וחיו חיי דחק. משה הילד לא דיבר עד הגיעו לגיל 5. בגיל 12, לאחר שלא השתלב בבית הספר "כרמלי", עבר לקיבוץ גשר. לאחר כשנה שב לבית הוריו ועבד במגוון עבודות מזדמנות (שומר במוזיאון הימי הלאומי, מוכר קרח, סבל ועוד). מייק לא התקבל ללהקות הצבאיות כפי שרצה, באודישן ללהקות הצבאיות כשציפו ממנו לשיר בעברית, מייק שר באנגלית כפי שאהב, ואת שיריו של אלביס (היה מעריצו של אלביס). בנוסף מייק שוחרר משירות בצה"ל בשל ניתוח שעבר בקיבה בגיל 15.
ב־25 באפריל 1975 בראנט שם קץ לחייו בקפיצה ממרפסת דירה שבקומה השישית ברחוב Erlanger מס' 6 ברובע ה־16 בפריז. בן 28 היה במותו.
מייק בראנט נטמן בבית העלמין חוף הכרמל בחיפה, וקברו הפך אתר עלייה לרגל למעריציו. עד היום קיימת קהילת מעריצים גדולה של בראנט בצרפת, בבלגיה, בקנדה ובישראל.
קריירה
בגיל 17 הצטרף כזמר ללהקה שהקים אחיו צביקה ונקראה "שוקולד". הם ניגנו במסיבות, ברחובות ובבתי קפה בחיפה ובתל אביב. בהמשך הצטרף ללהקה בשם "אמני השמיים" (הסקיימאסטרס שהיו גלגול של להקת "הצעירים העליזים" של קובי ארליך) והם הופיעו במועדוני הלילה של מלונות דן כרמל בחיפה והילטון תל אביב. הוא ביצע שירים רבים באנגלית, בספרדית ובצרפתית, זאת כאשר ידע לדבר ולקרוא רק עברית. באותה תקופה שינה משה ברנד את שמו לשם קליט ובינלאומי יותר, מייק סלע.
בשנת 1968 הקים יונתן כרמון, מנהל היכל התרבות, להקה של זמרים ישראלים שיצאו להופעות ברחבי העולם, אליה צורף בראנט ("להקת כרמון", בהשתתפות זמרים/ות מוכרים רבים כגון מיכל טל). לאחר כשנה עזב את הלהקה וחזר להופיע במועדון מלון הילטון תל אביב, שם ראה אותו בעל מועדון הלילה "באקארה" שבמלון הילטון טהראן והחתים אותו על חוזה עבודה. במהלך אחת מהופעותיו בטהראן ראתה אותו הזמרת האנגליה-צרפתייה סילבי וארטאן (אשתו של הזמר ג'וני האלידיי) שהתפעלה מיופיו ומכישרונו והבטיחה לו כי צפוי לו עתיד מזהיר בצרפת. השניים ניהלו רומן סוער וקצר.
יחד עם וארטאן היה ידידה קרלוס, שהיה ממארגני ההופעות של ה"ביסטאנגו" (בית קפה מפורסם בפריז).
בעקבות הבטחותיה של סילבי וורטאן מייק הגיע בראנט ב־9 ביולי 1969 לפריז עם 3,000 דולר שחסך מהופעותיו בטהראן. במשך עשרה ימים ניסה ללא הצלחה ליצור קשר עם וארטאן, שהייתה בסיבוב הופעות באותו הזמן, עד שלבסוף, כשהצליח להשיגה עוד ממש כשהיה על סף חזרה ארצה, בקושי עם כמה פרוטות בכיס שעוד נותרו לו, סילבי וורטאן ניסתה להתנער מהבטחותיה ואמרה למייק - "מה שהיה ביניהם בטהראן - נשאר בטהראן." מייק הזכיר לסילבי את מה שהיה ביניהם בטהראן, את הבטחותיה ובמקביל הזכיר לה את בעלה הקנאי ג'וני האלידיי, מה שגרם לסילבי לממש את הבטחתה וליצור קשר עם קרלוס בטלפון. קרלוס ארגן מפגש עם המפיק ז'אן רנאר, שעבד, בין השאר, עם הזמר ג'וני האלידיי.
רנאר הקשיב לבראנט שר את השיר "" והתפעל מאוד מן הביצוע, אך דאג להסתיר זאת היטב ממייק.
שבוע לאחר מכן נכנסו לאולפן ההקלטות של האמרגן ז'ראר טורנייה ("נסיך השאנסונים"), אשר הסכים לארח את בראנט בביתו, כדי להקליט את להיטו הראשון והמפורסם ביותר "Laisse Moi T'aimer", אותו חיבר רנאר.
הם עבדו על השיר כחודשיים שלמים מכיוון שבראנט, אשר לא דיבר צרפתית, נאלץ לשכתב בצורה פונטית את מילות השיר באותיות עבריות. מאוחר יותר שכנע אותו רנאר לשנות את שם משפחתו מברנד לבראנט כיוון ש-BRAND היה שמה של חברה למוצרי חשמל בצרפת ורנאר חשב ש-BRANT יהיה שם קליט יותר. השיר "Laisse Moi T'aimer" הוקלט באולפן 365 פעם עד שיצא לשביעות רצונם כמושלם. השיר בוצע לראשונה בפסטיבל המוזיקה הבינלאומי "מידם" (MIDEM) בינואר 1970. הפסטיבל שודר בכל רשתות הטלוויזיה והביא להצלחתו המסחררת של השיר. הסינגל שיצא למחרת נמכר בתוך שבועיים ב־50 אלף עותקים.
שיא הצלחתו
תוך חודשים ספורים מכר הסינגל "Laisse Moi T'aimer" מיליון וחצי עותקים. כעבור כמה חודשים זכה ללהיט נוסף לאחר שייצג את צרפת ב"תחרות הזמר של רדיו לוקסמבורג RTL", אשר שודרה בטלוויזיה ברחבי אירופה ואף בישראל. שירו "Mais dans la lumiere" (אבל בתוך האור) זכה במקום הראשון והגדיל את פרסומו. ב-14 בפברואר 1971 נפגע בראנט בתאונת דרכים. הוא סבל חבלות רבות ושברים בגולגולת, ונאלץ לעבור תקופת החלמה ממושכת. לאחר החלמתו הופיע עם הזמרת דלידה אותה הכיר בפסטיבל השירים בוונציה, בסיבוב הופעותיה באולימפיה, שם הוצג כזמר אנגלי. ז'אן רנאר, שהתנגד לכך, הפסיק בעקבות זאת את שיתוף הפעולה עם בראנט. את מקומו תפס עמיתו ז'ראר טורנייה כשהוא נעזר בשארל טאלר. הלהיט הראשון שהופק על ידי הצוות החדש היה "Qui Saura" (מי ידע), עיבוד לצרפתית שנעשה על ידי מישל ז'ורדן לשירו של חוסה פליסיאנו "Che Sara" (מה יהיה). הופעותיו בצרפת ובמערב אירופה זכו לפופולריות רבה.
בחורף 1970 הגיע לסיבוב הופעות בישראל. ההופעה הראשונה נערכה ב-31.12.1970 בהיכל הספורט יד אליהו ובה ביצע בעברית את "ערב טוב" שנכתב במשותף עם נחום היימן. בסיבוב ההופעות הזה ליוותה אותו הזמרת יפה ירקוני.
בשנת 1973 הופיע ב־250 קונצרטים, חלקם בפני קהל של 6,000 עד 10,000 איש. בסוף אותה שנה חתם מייק על חוזה הפקה עם המפיק סימון וינטרוב והמשיך את סדרת ההופעות גם בשנה שלאחר מכן. בזמן מלחמת יום הכיפורים שוב הגיע בראנט לישראל כדי להופיע בהתנדבות בפני הכוחות הלוחמים.
הנצחת זכרו
בראנט נחשב לאמן הישראלי המצליח מבין האמנים הישראלים שפעלו בצרפת באותן השנים.
בשנת 1991 עלתה ההצגה "לס מואה טמה", שכתב וביים אלדד זיו בתיאטרון החאן, על שלוש מעריצות של בראנט הנפגשות במלון בחיפה. ההצגה רצה במשך מספר עונות וזכתה להצלחה רבה.
בשנת 1999 יזם השחקן בועז פייפר סרט תיעודי על חייו ומותו - "מייק ברנט-לס מואה טמה" אשר יצא לאור בשנת 2002 בבימויו של ארז לאופר. הסרט כלל ראיונות עם בני משפחה, מנהלים וחברים, והתמקד במעבר החד של בראנט מזמר מועדונים ישראלי לא מוכר, לזמר בעל פרסום עולמי, המוקף במעריצות ונרדף על ידי התקשורת. בסרט זה מתוארים חייו של בראנט, משבר הפרסום, הקונפליקטים והקשיים שבאו עמם, עד להתאבדות הטראגית. הסרט נבחר באותה שנה כסרט התיעודי הטוב ביותר הן בפסטיבל הסרטים הישראליים בארצות הברית, והן בטקס פרסי אופיר.
בינואר 2008 הועלה בתיאטרון בית ליסין המחזה "מייק" העוסק בסיפור חייו של בראנט, בהשתתפותם של דן שפירא, מיה דגן, יונה אליאן ושלמה וישינסקי.
בשנת 2020 קראה עיריית חיפה רחוב על שמו, בשכונת קריית אליעזר, השכונה שבה הוא התגורר בצעירותו.
בדצמבר 2020 נתרם אוסף פריטי הזמר על ידי אחיו צביקה ברנד למוזיאוני חיפה למשמרת עד. בין הפריטים שנתרמו נמצאים כתבי יד מקוריים של מייק ברנט, תקליטי זהב, הגיטרה המקורית בה ניגן, פרטי ביגוד ועוד פריטים רבים שנשמרו על ידי בני משפחתו.