cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
יהודי סן ניקנדרו
מייסד הקהילה
בשנת 1930 חלם שהוא ניצב בשדה, אוחז נר בידו ואדם זקן מצווה עליו: "שא נא את הנר ברַמָה והפץ את אוֹרי". הוא החל ללמוד את התנ"ך, הברית הישנה, הגיע למסקנה כי היהדות היא הדת האמיתית, והחל לשמור שבת ובהדרגה מצוות נוספות. ואת תורתו החדשה העביר לחסידיו, יוצר בכך את קהילת יהודי סן ניקנדרו.
הפצת היהדות בקרב חלק מאנשי הכפר
בני הקבוצה שנהרה אחרי מנדוציו היו בני הדת הנוצרית. בהשפעתו, הם החליטו על חידוש קיומו של העם היהודי, אשר סברו כי עבר מן העולם. מבקר שהזדמן לכפר לאחר זמן מה, סיפר להם כי יש יהודים בעולם. הם יצרו קשר עם הרב הראשי של יהדות רומא אנג'לו סצ'רדוטי (Angelo Sacerdoti), ששלח להם אחרי הפצרות רבות, חבילת ספרי קודש. במשך השנים, השפיע מנדוציו על חלק מבני כפרו לנהוג כיהודים וכך החלה הדרך לגיור.
חוקי הגזע נגד יהודי איטליה (אוקטובר 1938) לא חלו עליהם. עקב מוצאם האיטלקי למהדרין, הקבוצה נחשבה על ידי השלטונות כבני "הגזע הארי" ולכן לא הוטלו עליהם ההגבלות שחלו על יהדות איטליה. כאשר הגרמנים נכנסו לכפר נמסר להם שיש בו יהודים, אולם אנשי הכפר הצליחו להגן על חברי הקבוצה.
ד"ר יצחק מינרבי, מיוצאי איטליה, טען בשנת תש"ם כי העובדה שכל דרום איטליה הייתה משופעת בקהילות יהודיות חשובות, מימי האימפריה הרומית עד לכיבוש הספרדי, גורמת לכך שיהיה משהו בתת-המודע המקומי הקולקטיבי, המזכיר לתושבים המקומיים את היהודים.
גיורם הרשמי ועלייתם לישראל
בשלביה הסופיים של מלחמת העולם השנייה יצרו אנשי סן ניקנדרו קשר עם הרבנות ברומא באמצעות אנשי הבריגדה היהודית ששירתו באזור. כתוצאה מהקשר גוירו בשנת 1946 74 מחברי הקבוצה, ובשנים 1947 - 1953 עלו לישראל.
ראשון העולים ארצה היה אברהם צ'רונה. הוא עלה במסגרת העלייה הבלתי-חוקית בשנת 1947, הועבר לקפריסין, עלה ארצה והתיישב בעכו. כאשר פרצה מלחמת העצמאות חמישה מצעירי הקבוצה עלו לישראל ונטלו חלק בקרבות. בשנת 1952 עלו 16 משפחות והתיישבו במושבים עלמה וכרם בן זמרה, מושב של יוצאי לוב דוברי איטלקית. לאחר מכן עברו שבע משפחות לביריה, והשאר התפזרו ברחבי הארץ. רק אחד מן העולים חזר לאיטליה ונפטר זמן קצר לאחר מכן.
סן ניקנדרו כיום
במרכז העיירה, על רצפת הכיכר המרכזית, עיצב תושב העיר, קבלן במקצועו, מגן דוד באמצעות לבנים מעוטרות, בתור הבעת הערכה ליהודי סן ניקנדרו, אשר עלו לארץ ישראל.
ביוני 2007 ביקר הרב אליהו בירנבוים, ראש מכון שטראוס עמיאל, השומר על קשר עם קהילות יהודיות קטנות ברחבי העולם, בעיירה האיטלקית. הוא גילה כי בעיירה חיות כ-40 נשים הממשיכות לשמור על היהדות, שומרות שבת, מקיימות תפילות בציבור בשבתות ובמועדי ישראל בעברית ובאיטלקית ורואות את עצמן יהודיות לכל דבר ובשלב זה אין בדעתן להתגייר. בעליהן של הנשים היהודיות נותרו קאתולים ובניהן אינם נימולים למען שלום בית. בדרך כלל, הבנים הולכים בעקבות האבות והבנות בעקבות האמהות וכך נוצרה תופעה של "דת יהודית לנשים".
בעיירה בית כנסת קטן אך מטופח ברחוב מרכזי של הכפר. מתפללים בו כ-30 איש בערב שבת וכ-40 בשבת, רובם המוחלט נשים. נראה שלנשים אלה לא היה קשר עם המשפחות שעלו לישראל בשנת 1953. התפילה כוללת מנגינות וקטעי שירה אשר נוספו לתפילה על ידי "הנביא". תפילת שחרית אורכת ארבע שעות, חלקה בעברית וחלקה באיטלקית. התפילה בשבת בבית הכנסת היא מרכז חייהם של יהודי סן ניקנדרו. הנשים עורכות סדר פסח משותף, משתדלות לאכול בשר כשר (מרומא), מפרידות בין בשר וחלב, אופות חלות ומדליקות נרות שבת.
Run Away with Me
Run Away with Me (בעברית: ברח איתי) הוא שיר של הזמרת הקנדית קארלי ריי ג'פסן. השיר יצא לאור ב-17 ביולי 2015 כסינגל השני מתוך האלבום השלישי של ג'פסן, Emotion.
השיר קיבל ביקורות חיוביות מהמבקרים. מגזין ספין התייחס אל שיר זה כשיר הפופ הטוב ביותר של 2015, מגזין פייפר בירך את השיר ואמר שהוא שלמות פופ כמו I Really Like You ומגזין רולינג סטון דירג את השיר במקום 49 ברשימת 50 השירים הכי טובים שלהם לשנת 2015. השיר נכתב על ידי נוני באו.
השיר זכה להצלחה נחמדה במצעדים ונכנס ל-100 הגדולים בהרבה מצעדים, ביניהם: המצעד הבריטי, הקנדי והאוסטרלי.
הופעות וקידום
ב-1 במאי הופיעה ג'פסן עם השיר בבייג'ינג, סין. ג'פסן הופיעה עם השיר גם בתוכנית The Tonight Show עם ג'ימי פאלון ב-19 באוגוסט 2015.
שארל השני, דוכס אורליאן
שארל השני, דוכס אורליאן (22 בינואר 1522 - 9 בספטמבר 1545 צרפתית: Charles II d'Orléans), היה בנו השלישי של פרנסואה הראשון מלך צרפת.
ביוגרפיה
שארל נולד ב-22 בינואר 1522, לפרנסואה הראשון, מלך צרפת ולקלוד, דוכסית ברטאן, בתו של לואי השנים עשר, מלך צרפת. בשנת 1536, אחרי מותו של יורש העצר פרנסואה דה פראנס, בנו בכורו של המלך פרנסואה הראשון, קיבל שארל, בנו הצעיר של המלך, את התואר דוכס אורליאן מידי אחיו אנרי שהפך ליורש העצר. שארל שלקה במחלת אבעבועות שחורות בפניו, שגרמה לו לאבד את ראייתו באחת מעיניו, היה הבן המועדף על אביו המלך.
בשנת 1542, כבש שארל השני את לוקסמבורג במלחמה נגד קרל החמישי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה, אולם נטש אותה על מנת לבוא לעזרתו של אחיו אנרי, שהטיל מצור על העיר פרפיניאן (שבדרום צרפת) ללא הצלחה. ב-19 בספטמבר 1544 נחתם הסכם קרפי בין צרפת לבין הקיסרות הרומית הקדושה, שלפיו שארל השני דוכס אורליאן היה אמור לשאת לאישה את אנה, ארכידוכסית אוסטריה, שהייתה אחייניתו של קרל החמישי, ולקבל לידיו כנדוניה את דוכסות מילאנו.
אולם, הסכם זה לא היה מקובל על אנרי יורש העצר, שהיו לו תביעות לדוכסות מילאנו כצאצאה של ולנטינה ויסקונטי, בתו של הדוכס הראשון של מילאנו. התפתח מצב של יריבות בין שארל השני דוכס אורליאן לבין אחיו אנרי יורש העצר, יריבות שקרל החמישי קיווה לנצל על מנת להחליש את כוחה של ממלכת צרפת. בסתיו של 1545 המלך פרנסואה הראשון ובניו אנרי יורש העצר ושארל השני דוכס אורליאן היו בדרכם אל העיר בולון-סור-מר, שלחופי תעלת למאנש, שהושמה במצור. אך בדרכם זו נדבק שארל השני במגפה שגרמה למותו.
שארל השני דוכס אורליאן נקבר לצד אחיו, פרנסואה דה פראנס, בבזיליקת סן-דני שליד פריז.
המנון שווייץ
מזמור שווייץ הוא ההמנון הלאומי של שווייצריה. ההמנון נכתב בשנת 1841 על ידי אלברייך צוויסיג (1808-1854). משנכתב, שרו אותו תדיר בעת אירועים פטריוטיים. עד 1981, השיר לא התקבל על ידי המועצה הפדרלית השווייצרית כהמנון הרשמי, משום שהמועצה הייתה מעוניינת לאפשר לעם לקבוע את השיר שישמש כהמנון הלאומי.
לבסוף, בשנת 1981, הוכרז השיר כהמנון הלאומי הרשמי של שווייצריה.
חרונינגן (מחוז)
מחוז חרונינגן (בהולנדית: ) הוא המחוז הצפוני ביותר בהולנד. המחוז גובל בצפון עם גרמניה, במערב עם פריסלנד, בדרום עם דרנתה ובמזרח עם סקסוניה התחתונה, גרמניה. עיר בירת המחוז היא חרונינגן שהיא גם העיר הגדולה ביותר במחוז.
במחוז 573,614 תושבים, הוא המחוז ה-9 במספר התושבים בהולנד. שטח המחוז עומד על 2,333 קמ"ר, והוא המחוז ה-8 בגודלו בהולנד. צפיפות האוכלוסין במחוז עומדת על 246 איש לקמ"ר, הצפיפות ה-9 בגודלה בהולנד.
לפי נתוני הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה של הולנד משנת 2002/2003, ל-59% מאוכלוסיית המחוז אין דת, 28% מהתושבים פרוטסטנטים, 6% קתולים, 2% מוסלמים ו-5% מגדירים את עצמם אחרת.
לסרי
לסרי (מערבית: العسري; אַלְעַסְרִי) הוא שם משפחה יהודי-מרוקאי ותוניסאי מקורו מהאזור אל-עסריה הממוקם דרומית לפאס.
{{פירושונים|
ראו גם
}}
סניה פפיץ'
סניה פפיץ' (בסרבית: Сања Папић; נולדה ב-25 ביוני 1984) היא דוגמנית סרבית.
ביוגרפיה
פפיץ' נולדה ב-25 ביוני 1984 בנובי סאד שבסרביה.
בשנת 2003 הוכתרה כמיס סרביה ומונטנגרו, בתחרות מיס תבל 2003 שנערכה בפנמה נבחרה לסגנית השלישית מתוך 71 מתמודדות מרחבי העולם, בתחרות מיס אירופה 2003 שנערכה בפריז נבחרה לסגנית השנייה, בנובמבר אותה שנה עברה לניו יורק שם שימשה כמוזה של רוברטו קוואלי.
היא שימשה כשגרירה של שעוני אומגה ביחד עם סינדי קרופורד ואנה קורניקובה, זאת עקב חוזה שחתמה עם חברת אומגה, היא הייתה הפנים של מבשלת הבירה הסרבית "Apatin Brewery" בפרסומת, היא עובדת באגף יחסי הציבור באוניברסיטת ג'ון נייסביט בבלגרד.
קדם סדר
בתורת הקבוצות, יחס המוגדר על קבוצה נקרא קדם-סדר אם הוא רפלקסיבי וטרנזיטיבי.
קדם-סדר אנטי-סימטרי הוא יחס סדר, בעוד שקדם-סדר סימטרי הוא יחס שקילות. היחס היחיד השייך לשתי מחלקות אלה גם יחד הוא יחס השוויון.
לדוגמה, יחס החילוק \ a|b בין מספרים שלמים הוא קדם-סדר, אך אינו סדר (למשל, המספרים 2 ו- −2 מחלקים זה את זה). דוגמה זו ניתן להכליל לכל חוג, והיא שימושית בעיקר בתחומי שלמות.
מקדם-סדר נתון R אפשר לקבל יחס סדר באופן הבא: מגדירים יחס שקילות \equiv כך ש- אם ורק אם וגם. על מחלקות השקילות של יחס זה אפשר להגדיר את היחס אם ורק אם, וזהו יחס סדר.
הירשפלד
הירשפלד הוא שם משפחה ממקור גרמני. לרוב, מסמל כי נושאו הוא צאצא לאחד מתוך ארבעה יישובים בשם זה בגרמניה.
שישיות טננט
שישיות טננט הוא טורניר כדורגל אולמות שנתי שנערך בחודש ינואר בין השנים 1984 ו-1993 בהשתתפות קבוצות כדורגל סקוטיות, בדרך כלל מליגת העל הסקוטית, לעיתים מליגות נמוכות יותר בסקוטלנד ופעם אחת השתתפה בו גם מנצ'סטר סיטי האנגלית. הטורניר היה ממומן על ידי מבשלות הבירה טננט קלדוניאן ואורגן על ידי התאחדות הכדורגל הסקוטית. כאשר הפסיקו המבשלות במימון התחרות ב-1993, הופסק הטורניר.
מבנה התחרות היה משתנה בהתאם למספר הקבוצות המשתתפות, אך במרבית השנים כלל 2 בתים של 5 קבוצות, כאשר מכל בית היו עולות שתי הראשונות למשחקי נוק אאוט בשלב חצי גמר ומשחק גמר בין המנצחות. בשנתו הראשונה שוחק הטורניר בקואסטרס ארנה (Coasters Arena) בפאלקירק. ב-1985 שוחק הטורניר באינגליסטון שואוגראונד (Ingliston Showground) בסמוך לאדינבורו, והחל משנת 1986 עד לביטולו, שוחק הטורניר במרכז התערוכות והכנסים הסקוטי בגלאזגו.
חוקי המשחק
חוקי המשחק השתנו מעט במהלך השנים, והחוקים המובאים הם אלו שהיו תקפים בטורניר האחרון ב-1993. רבים מהחוקים אומצו מכדורגל האולמות בארצות הברית, שבתורו אימץ הרבה מחוקיו מענף ההוקי קרח.
בית הקברות היהודי בפלובדיב
בית הקברות היהודי בפלובדיב (בבולגרית: Еврейскo гробища на Пловдив) הוא בית קברות יהודי השוכן בעיר פלובדיב בדרום בולגריה. בית העלמין הוקם ב-1920 ופעל עד 1970.
רקע היסטורי ותיאור האתר
קהילה יהודית מתקיימת ברציפות בפלובדיב מהמאה ה-12 ועד ימינו. ב-1930 הגיעה הקהילה לשיא גודלה, מנתה 6,675 נפשות, והייתה השנייה בגודלה מבין קהילות יהדות בולגריה לאחר הבירה סופיה. ב-2009 התגוררו בעיר 500 יהודים.
בית הקברות היהודי הישן שכן בסמוך לשכונה היהודית "אורטה מיזאר". לאחר מלחמת העולם הראשונה נהרס בית הקברות הישן לצורך פיתוח עירוני ולא ניתן עוד לאתר את שרידיו. ב-1920 נחנך בית הקברות היהודי החדש אשר שוכן בשדרות מריה לואיזה שבעיר. מספר רב של מצבות הועברו מבית הקברות הישן לבית הקברות החדש. לאחר העלייה ההמונית למדינת ישראל קטן משמעותית מספר בני הקהילה והשימוש בבית הקברות הצטמצם בהדרגה. החל מראשית שנות ה-90 של המאה ה-20 קוברים בני הקהילה את מתיהם בחלקה היהודית של בית העלמין הכללי של פלובדיב.
גביע אוקיאניה לאומות 2012
גביע אוקיאניה לאומות 2012 נערך בחודש יוני 2012 באיי שלמה, והיה הטורניר ה-9 של גביע אוקיאניה לאומות בכדורגל. התחרות נוהלה על ידי קונפדרציית הכדורגל של אוקיאניה, הגוף המנהל של הכדורגל באוקיאניה והוא נערך בפעם הראשונה באיי שלמה.
נבחרת טהיטי בכדורגל שזכתה בטורניר בפעם הראשונה ייצגה את אוקיאניה בגביע הקונפדרציות 2013.
שלב הנוקאאוט
חצי גמר
המשחק על המקום השלישי
בורחה ולרו
בורחה ולרו איגלסיאס (בספרדית: Borja Valero; נולד ב-12 בינואר 1985 במדריד) הוא כדורגלן ספרדי, המשחק בעמדת הקשר בקבוצת האוהדים לבובסקי מהליגה השישית באיטליה.
קריירה
לאחר שהתקדם בקבוצות הנוער של ריאל מדריד ערך ולרו את הופעת הבכורה המלאה שלו במשחק נגד אֶסִיחָה בַּלוֹמְפְּיֶה, כאשר החליף את חאבי גארסיה בדקה ה-60 במסגרת גביע המלך הספרדי, ב-25 באוקטובר 2006. הוא השתתף במשחק נוסף עבור ריאל במסגרת ליגת האלופות, כשהחליף במשחק החוץ נגד דינמו קייב (תיקו 2–2) את מיגל אנחל מייטו. את שתי עונותיו הראשונות ככדורגלן מקצוען שיחק תחילה במדי ריאל מדריד קסטיליה, קבוצת הבת של ריאל מדריד, במסגרת הליגה הספרדית השנייה.
באוגוסט 2007 חתם ולרו על חוזה לחמש שנים במדי ריאל מיורקה, לאחר ששוחרר ללא תשלום מריאל מדריד. ולרו הבקיע את שערו הראשון בלה ליגה בניצחון הביתי 7–1 על רקראטיבו ולבה, ב-9 במרץ 2008.
ב-22 באוגוסט 2008, שנה אחת בלבד לאחר שהצטרף למיורקה, חתם ולרו חתם באלופת הפוטבול ליג האנגלית וסט ברומיץ' אלביון, תמורת סכום שיא למועדון על סך שבעה מיליון אירו. ולרו חתם על חוזה לארבע שנים, עם אופציה להארכה. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון ארבעה ימים מאוחר יותר, בהפסד 1–3 להרטלפול יונייטד בגביע הליגה האנגלית. אולם, לאחר עונה אחת באנגליה הושאל ולרו חזרה לקבוצות ספרדיות; בשנת 2009 לריאל מיורקה ובשנת 2010 לויאריאל. בקיץ 2011, בתום השאלתו לוויאריאל, נרכש כרטיס השחקן שלו על ידי הקבוצה. בסוף עונת 2011/2012 ירד ולרו יחד עם ויאריאל לליגה הספרדית השנייה, ובעקבות כך עבר לפיורנטינה האיטלקית.
ב-10 ביולי 2017 לאחר חמש עונות במדי פיורנטינה, חתם ולרו באינטר מילאנו. ב-16 בספטמבר 2020 חזר ולרו לפיורנטינה וחתם לעונה אחת. ב-30 ביוני 2021 הודיע על פרישה, אך באוגוסט אותה שנה חתם בקבוצת האוהדים החובבנית לבובסקי מפירנצה, המשחקת בליגה השישית באיטליה.
נבחרת ספרד
ולרו שיחק במדי נבחרת ספרד על גיל 19 באליפות אירופה עד גיל 19 בשנת 2004, והבקיע שער בדקה האחרונה של משחק הגמר נגד טורקיה, בניצחון 0–1 שהביא לזכייתה של ספרד בטורניר. ב-4 ביוני 2011 ערך ולרו את הופעת הבכורה שלו במדי נבחרת ספרד הבוגרת, ובישל שער לפרננדו טורס לאחר שעלה כמחליף במשחק הידידות מול נבחרת ארצות הברית.
הרקולס (כדורגל)
מועדון הכדורגל הרקולס של אליקנטה (בספרדית: Hércules de Alicante Club de Fútbol) הוא מועדון כדורגל מהעיר אליקנטה שבספרד שמשחק בליגה הספרדית השלישית בכדורגל.
היסטוריה
המועדון הוקם בשנת 1922 בשם "מועדון הכדורגל הרקולס". בעונת 1935/36 העפיל הרקולס בפעם הראשונה לליגה הספרדית הראשונה, המועדון שיחק בה ארבע עונות רצופות וירד לליגה השנייה. בעונת 1939/40 ניצח הרקולס 6-1 את קבוצת סלטה ויגו. בעונת 1941/42 שונה שם הקבוצה ל"אליקנטה דפורטיבו". בעונת 1942/43 שונה שם הקבוצה ל"הרקולס אליקנטה", בשנת 1943 שונה שם הקבוצה ל"מועדון הכדורגל הרקולס". בעונת 1955/56 הפסיד המועדון 9-0 לאתלטיקו מדריד וזהו ההפסד הגדול ביותר שלו בליגה הספרדית הראשונה, באותה עונה הוא גם ירד ליגה. בשנת 1969 שונה שם המועדון ל"הרקולס אליקנטה" ושוב לשמו הנוכחי "מועדון הכדורגל הרקולס". בעונת 1973/74 סיים המועדון במקום השני בליגה הספרדית השנייה ועלה לליגה הספרדית הראשונה, בה שיחק שש עונות רצופות, מספר העונות הרצופות הגדול ביותר של המועדון בליגה הספרדית הראשונה. בעונת 1995/96 סיים המועדון במקום השני בליגת המשנה הספרדית ועלה לליגה הספרדית הראשונה, למשך עונה אחת. לאחר שסיים במקום ה-21 וירד ליגה, לא העפיל שוב לליגה הספרדית הראשונה עד עונת 2010/11. מאז אותה עונה הידרדר המועדון עד הליגה הספרדית השלישית. אחרי שש עונות בליגה הספרדית השלישית (בעונת 2004/05) סיים המועדון במקום השני בליגה הספרדית השלישית ועלה לליגת המשנה הספרדית. בעונת 2008/09 סיים המועדון במקום הרביעי בליגת המשנה, מרחק שלוש נקודות בלבד מהמקום השני והשלישי שמובילים לליגה הראשונה. בעונת 2009/10 הגיע המועדון למקום השני בליגת המשנה ועלה לליגה הראשונה לראשונה מאז עונת 1996/97. בסוף עונה אחת 2010/11 ירד חזרה לליגה הספרדית השנייה. בסיום עונת 2013/14 ירדה הקבוצה לליגה הספרדית השלישית.
המועדון הגיע 3 פעמים לשלב שמינית גמר הגביע הספרדי בעונות 1995/1996, 2008/2009, 2009/2010.
אצטדיון
האצטדיון הביתי של הרקולס הוא אצטדיון חוסה ריקו פרס שנמצא בעיר אליקנטה והוא מכיל 29,500 מקומות. האצטדיון נפתח בשנת 1974 והמשחק הראשון ששוחק בו היה בין הרקולס לבין ברצלונה. האצטדיון אירח משחקים במונדיאל 1982 שנערך בספרד, המשחק החשוב שנערך באצטדיון הוא המשחק על המקום השלישי בין נבחרת פולין לבין נבחרת נבחרת צרפת שבו ניצחה נבחרת פולין 3-2.
שחקנים ומאמנים מפורסמים
שחקנים: מאמנים:
ננסי קרס
ננסי קרֵס (באנגלית: Nancy Kress; נולדה ב-20 בינואר 1948) היא סופרת אמריקאית, שעוסקת בעיקר בתחום המדע הבדיוני וספרות ספקולטיבית. מרבית ספריה נסובים סביב העתיד הקרוב וחוקרים את השלכותיהן התרבותיות של התקדמויות מדעיות שונות. תמה חוזרת בספריה היא שינויים ביולוגיים וגנטיים.
ביוגרפיה
קרס נולדה בשם ננסי אן קונינגיזור (Nancy Anne Koningisor) בעיר באפלו שבניו יורק. היא גדלה בעיר אורורה המזרחית (East Aurura) באותה מדינה, וסיימה את לימודי התואר הראשון באוניברסיטת ניו יורק שבעיר פלאטסבורג (Plattsburgh). ב-1973, בהיותה בת 25, נישאה למייקל ג'וזף קרס. לשניים נולדו שני ילדים. הזוג התגרש ב-1984, וקרס החלה עובדת בסוכנות פרסום, במקביל לפרסום ספרי מדע בדיוני. היא עברה לעבודה ספרותית במשרה מלאה ב-1990, בעקבות הצלחת הנובלה "קבצנים בספרד". בשנת 1998 נישאה מחדש לצ'ארלס שפילד, נישואים שנמשכו עד שנת 2002, אז נפטר שפילד מגידול סרטני במוחו. קרס חיה כיום (2008) ברוצ'סטר, ניו יורק, עם ילדיה הבוגרים.
קריירה ספרותית
קרס פרסמה נובלות ורומנים, מסות וחיבורים. ספרה הראשון, The Earth Dwellers, יצא לאור ב-1976 ופורסם במגזין GALAXY, אך היא התפרסמה באופן בולט עם הוצאתו לאור של הספר קבצנים בספרד, ב-1990. ספר זה החל כנובלה שפורסמה במגזין המדע הבדיוני של אייזיק אסימוב (Isaac Asimov's Science Fiction Magazine) וזכה בפרסי נבולה והוגו באותה שנה. מאוחר יותר, הורחבה הנובלה לרומן באורך מלא, שיצא לאור ב-1993. לספר נוספו שני ספרי המשך: קבצנים ובררנים (1994) וקבצנים רוכבים (1996) - ידועים בשם "טרילוגיית חסרי השינה".
בנוסף, כתבה מספר מאמרים בנושא הוראת הכתיבה:
ספרים בולטים נוספים
בשנת 2008 מתוכננים לצאת לאור שני ספרים נוספים: Dogs (רומן) ו-Nano Comes to Clifford Falls: And Other Stories (אסופת סיפורים קצרים).
בישראל
כמה מספריה של קרס תורגמו לעברית בהוצאת אודיסיאה:
קוממוטו (מחוז)
מחוז קוממוטו (ביפנית: Kumamoto-ken 熊本県) הוא מחוז באי קיושו, יפן. בירת המחוז היא העיר קוממוטו.
היסטוריה
בעבר שכן ההאן היגו בשטח בו שוכן כיום מחוז קוממוטו. בתקופת סנגוקו היה ההאן מרכז נוצרי גדול, ומיאמוטו מוסאשי כתב חלק מספר חמש הטבעות בעודו שוהה בהאן. לאחר רסטורציית מייג'י ב-1868 שונה שם המחוז לקוממוטו, וב-1871, עם ביטול שיטת ההאן, קיבל המחוז את מעמדו הנוכחי. המחוז זכה לפופולריות לאחר קמפיין "הפתעה קוממוטואית" שנועד להביא תיירים למחוז, ובמסגרתו נוצר הקמע קומאמון, שזכה לפופולריות רבה מאוד ברחבי יפן.
גאוגרפיה
מחוז קוממוטו שוכן במרכז האי קיושו, הדרומי שבאיי יפן. הוא גובל במחוזות אויטה ופוקואוקה בצפון, במיאזקי במזרח ובקגושימה בדרום, ובים הפנימי אריאקה במערב.
ערים
במחוז קוממוטו 14 ערים:
עלי אל-האדי
אבוּ אַל-חַסַן עַלי אִבְן מֻחַמַד אַל-הַאדי היה האימאם השיעי העשירי (8 בספטמבר 828 - 1 ביולי 868). התקופה בה שימש כאימאם של השיעים הייתה תקופת היחלשות שלטונם של העבאסים, ומהומות של חיילים-עבדים טורקים וארמנים (ה"ממלוכים") גרמו להעברת בירת האימפריה מבגדאד לסאמרא.
לידתו ומשפחתו
עלי נולד באל-מדינה לאימאם השיעי התשיעי, מוחמד א-תקי, ולשפחה מרוקנית, בשם סמאנה. עלי היה בן שש בעת שאביו מת (835), וכשהוא ירש את תפקיד האימאם.
במשך השנים שנותרו לח'ליפותו של אל-מעתזם, וחמש שנות ח'ליפותו של ואת'ק, העבאסים, הקהילה השיעית באל-מדינה בהנהגת אל-האדי חיה בשלווה יחסית, לאור האיומים האחרים על יציבות משטרם שעמם התמודדו הח'ליפים העבאסים. עלי עסק בעיקר בהוראת האסלאם.
מעצר בית
במהלך ח'ליפותו של אל-מתווכל, השתנה יחסם של הח'ליפים לאיום הגובר, בראייתם, שהיוותה הקהילה השיעית. לטענת מקורות שיעיים, עלי הובא לבגדאד ב-848 והופגש עם הח'ליף. אל-מתווכל, שהיה חצי שיכור, הציע לעלי יין, אך הוא סירב. בתגובה, האימאם הושב למדינה, והושם תחת מעצר בית. ראש העיר של מדינה, שמונה על ידי מותווכל, שלח דיווחים על מעשיו לח'ליף, בהם תיאר את גדילתה של הקהילה השיעית, והתעצמותו של האימאם עלי, וטען כי הוא מהווה איום על השלטון הסוני העבאסי. בתגובה, ב-851, אל-האדי הועבר למעצר בית בסאמרא יחד עם בנו, חסן אל-עסכרי. השניים זכו ליחס טוב, ואף ניתן להם בית למגורים, אך הם נותקו מקהילתם במדינה. בתקופת מעצרו של אל-האדי רדפו השלטונות העבאסיים, הסונים, את המאמינים השיעים.
הרובע בו גרו אל-האדי ובנו היה ידוע בשם "אל-עסכר", מאחר שצבא (עסכר) גדול חנה בו, לפיכך, אל-האדי ובנו חסן מכונים "עסכרי", ושניהם יחדיו "עסכריאן" ("שני העסכרים"). על כן, המסגד בסאמרא שבו נמצאים קבריהם של השניים קרוי מסגד אל-עסכריה.
לטענת מקורות שיעים, הח'ליף אל-מותווכל ניסה להרוג את אל-האדי, לפחות פעם אחת, אך האימאם ניצל בנס.
יכולותיו המיוחדות ומורשתו
לטענת מקורות שיעיים, לעלי הוענק מתת ידיעת שפות רבות, ביניהן פרסית, סלאבית, הודית ונבטית. כמו כן, הוא ידע לחזות סופות פתאומיות, אירועים אחרים, ואת זמן מותם של אנשים. השיעים גורסים כי אל-האדי קילל את הח'ליף מתווכל; לאחר שהאחרון כלאו או השפילו, עלי חזה את מותו תוך שלושה ימים, וכך אכן קרה. כמו צאצאיו האחרים של עלי, אריות לא פגעו בו.
השיעים מייחסים לעלי אל-האדי מספר טקסטים דתיים, ביניהם מסה תאולוגית על בחירתו החופשית של האדם.
מותו
עלי אל האדי מת ב-1 ביולי 868, כשהיה בן 40, לטענת השיעים (בדומה לשאר אימאמים השיעים), מרעל שעורבב במזונו. הוא נקבר במסגד אל-עסכריה; בשל רדיפות הח'ליפים העבאסים, רק בנו חסן אל-עסכרי, שירש את כיסאו כאימאם, נכח בהלוויה.
בעבר שימש המסגד המפואר כמקום עלייה לרגל של השיעים, אולם פיגוע תופת ב-22 בפברואר 2006, החריב את מרבית המבנה.
את חשיבותם הרבה של האימאמים עבור השיעים ניתן לראות בתגובתם לפיגוע זה, שהוביל להחרפת הסכסוך הבין-עדתי בעיראק, והתעצמותן של פעולות המיליציות השיעיות במדינה נגד המיעוט הסוני.
פו-לוגל-מה
פּוּ-לוּגַל-מַה (פּוּ-שַרוּמַש וגם חִישְמִי-שַרוּמַש) היה מלך החתים מסביבות שנת 1700 לפנה"ס ועד שנת 1680 לפנה"ס. פּוּ-לוּגַל-מַה נחשב לדמות חצי אגדית לפי חלק מהחוקרים ובהם אמיל פורר (Emil Orcitirix Gustav Forrer) שחקר את תרבויות אשור והחתים במאה ה-19.
מסופר על פו-לוגל-מה שעוד בהיותו מלך התמרדו נגדו בניו, ולכן עשה את חתנו לברנש הראשון ליורש העצר. בעקבות החלטה זו נגלתה מחלוקת בין פַּפַּחַדִלְימַש, בנו ויורשו הטבעי של פו-לוגל-מה, אשר נתמך על ידי הקצינים הבכירים בצבא. מעט מאוד ידוע על המאבק בין פפחדלימש ללברנש הראשון, אך ברור שהאחרון ניצח במאבק והוכתר למלך החתים.
מגדל משה אביב
מגדל משה אביב (או בשמו השני מגדל אוסיף-אביב על שם החברה שבנתה אותו), הידוע גם בשמו הקודם מגדל שער העיר, הוא גורד שחקים ברח' ז'בוטינסקי 7, סמוך למתחם הבורסה שברמת גן. המגדל בעל 68 הקומות מתנשא לגובה של 235 מטר. המגדל היה גורד השחקים הגבוה בישראל עד בניית מגדל עזריאלי שרונה בשנת 2016, שגבוה ממנו ב-3.5 מטרים. לאחר פטירת היזם שהקים אותו, משה אביב, נקרא המגדל על שמו.
היסטוריה
הפרויקט החל בשנת 1995, כאשר הקבלן משה אביב רכש מגרש של 4.5 דונם בצומת הרחובות דרך אבא הלל וז'בוטינסקי ברמת גן, עליו היה ממוקם חניון למכוניות משומשות בשם "המגרש של אפשטיין". באותה שנה השלים 2 עסקות עם בעלי קרקעות במגרש צמוד למגרש שכבר נרכש ששטחו 4.5 דונמים, וצרוף את שני המגרשים למגרש אחד בן כ-9 דונם. תוכנית בניין עיר, באותה עת התירה לבנות במקום מגדל מגורים בן 25 קומות ואביב ביקש לשנות אותה כך שתתיר לו לבנות מגדל בן 46 קומות, ובו 30,000 מ"ר משרדים, 7,300 מ"ר מגורים ו-1,250 מ"ר למסחר. השינוי אושר בוועדה המקומית לתכנון ולבנייה ב-1997.
בניית שלד הבניין החלה בסוף 1997. ב-1999 רכש אביב שני מגרשים צמודים נוספים, אחד שהיה בבעלות חברת טבע ועיריית רמת גן, והשני בבעלות ידידיה כהן וחברת גבעת-מרום. לאחר העברת זכויות הבנייה משני המגרשים הנוספים למגדל, אושר לבנות לגובה של 66 קומות. טבע ועיריית רמת גן מכרו בהמשך מגרש נוסף שהיה בבעלותן, שאיפשרה לאביב להוסיף 2 קומות נוספות למגדל, ובתוספת הקומות הטכניות מתנשא המגדל ל-69 קומות. בסך הכל גדלו זכויות הבנייה מ-275% בייעוד מגורים, ל-500% בייעוד מגורים ומשרדים במהלך בנייתו.
באוקטובר 2001 נפטר היזם משה אביב, לאחר שנפצע בתאונת רכיבה, והוחלט לקרוא למגדל על שמו.
אכלוס הבניין החל במהלך 2002, והוא הושלם באופן סופי ונחנך בדצמבר 2003.
באפריל 2007, רכש איש העסקים ארקדי גאידמק את השליטה בחברת אוסיף השקעות ופיתוח, שהחזיקה בחלק מהדירות בבניין, מידי משפחת אביב. בספטמבר 2008, מכר שלוש קומות פנטהאוז במגדל תמורת כ-45 מיליון שקל.
ביוני 2017 מכר בנק מזרחי טפחות את הקומות שבבעלותו תמורת 278 מיליון שקל וברווח של כ-100 מיליון שקל.
המבנה
המבנה נמצא בפינתו הצפון-מזרחית של צומת עלית, רמת גן. קודמו בתואר הבניין הגבוה בישראל היה מגדל עזריאלי העגול. מגדל עלית המתוכנן להיבנות בסמוך לו אמור להיות גבוה ממנו, אך מועד חנוכתו עדיין אינו ידוע.
בשנת 2017 נחנך מגדל עזריאלי שרונה, שגובהו הוא 238.5 מטרים, כלומר שלושה וחצי מטרים גבוה יותר ממגדל משה אביב ובכך היה מגדל עזריאלי שרונה לבניין הגבוה ביותר בישראל.
מרבית קומות המגדל משמשות למשרדים, אך 12 הקומות העליונות משמשות למגורים בלבד. השטח הבנוי במגדל כולל כ-63,000 מטר רבוע למשרדים, 17,000 מטר רבוע למגורים ו-1,200 מטר רבוע של שטחים ציבוריים. בין היתר יש בו בית כנסת גדול. משקלו הכולל של המגדל הוא 160,000 טון. במגדל כ-1,230 מקומות חניה, 98 דירות ו-24 מעליות. מעל ל-5,000 אנשים עובדים בבניין ועלות הקמתו נאמדה ביותר מ-130 מיליון דולר.
המגדל, שתוכנן על ידי משרד האדריכלים אמנון ניב ואמנון שוורץ, מעוצב בסגנון הפוסט מודרני, תוך שימוש נרחב בזכוכית ומתכת. בקומה רגילה 42 חלונות פנורמיים שמשקיפים על מתחם הבורסה ברמת גן ועל תל אביב. מול המגדל שכן המפעל ההיסטורי של עלית ברמת גן.
עם חנוכתו, ובעקבות מידע שגוי אודות גובהו של המגדל כבן 244 מטרים, דורג הלה במקום 88 ברשימת גורדי השחקים הגבוהים ביותר בעולם. בשנת 2010, בהתבסס על אותה השגיאה, דורג המגדל במקום ה-161. ניתן לראותו פחות או יותר בבירור מנתניה בצפון עד יבנה בדרום וממודיעין-מכבים-רעות במזרח. המגדל גם נראה לעין בימים בהירים ממערב השומרון.
גאורגיוס אורפנידיס
גאורגיוס אורפנידיס (ביוונית: Γεώργιος Ορφανίδης; 1861–1942) היה קלע יווני, שהשתתף באולימפיאדת אתונה הראשונה.
אורפנידיס השתתף בכל חמש תחרויות הקליעה במשחקים האולימפיים של 1896. בירי חופשי מרובה, זכה אורפנידיס במקום הראשון עם 1,583 נקודות. הוא החמיץ רק שלוש יריות מתוך 40, וסיים בפער של 271 נקודות מהמקום השני. בתחרות הירי המהיר מאקדח ממרחק 25 מטרים סיים אורפנידיס במקום השני עם 249 נקודות, אחרי היווני, יואניס פראנגודיס. בירי ברובה צבאי למרחק של למעלה מ-200 מטר, סיים אורפנידיס במקום החמישי עם 1,698 נקודות. בירי באקדח צבאי ממרחק של 25 מטר, מקומו של אורפנידיס לא ידוע. בירי חופשי באקדח, סיים אורפנידיס במקום האחרון.
אנדרס גומס
אנדרס גומס (בספרדית: Andrés Gómez; נולד ב-27 באוקטובר 1960) הוא טניסאי עבר אקוודורי. אחד הטניסאים הבולטים בעולם במשחקי זוגות בשנות ה-80. הוא זכה פעמיים בתחרות גראנד סלאם לזוגות גברים ופעם בתחרות גברים. בסך הכל הוא זכה ב-54 תחרויות מהם 21 בתחרויות גברים והיתר בזוגות.
אנדרס גומס התאמן אצל מאמנים אמריקאים ובשנת 1978 הוזמן לנבחרת גביע דייוויס של אקוודור. בשנת 1979 הוא שקל לעזוב את תחרויות הטניס לטובת לימודי ביולוגיה, אך בסוף החליט לעבור לטניס מקצועי. עד מהרה הוא הפך לטניסאי בולט, במיוחד בתחום תחרויות לזוגות.
במהלך הקריירה הוא הגיע רק 3 פעמים לגמר תחרות גראנד סלאם וזכה בכל הפעמים. לגמר תחרות יחידים הוא הגיע רק בשנת 1990 וזכה תוך ניצחון על אנדרה אגסי הצעיר ב-4 מערכות.
החונקים
היסטוריה
בשנת 1974 יו קורנוול, מורה לביוכימיה מבריסטול, אנגליה טס לשוודיה כדי להשלים את התזה שלו. בשוודיה פגש קורנוול שני מתחמקי גיוס אמריקניים, שאותם צירף ללהקה שהתכוון להקים. כששבו לאנגליה, קורנוול פרש מהאקדמיה, והשלושה החלו לחפש מתופף. לאחר זמן מה הם מצאו את ג'ט בלאק, בעל אוטו גלידה וחנות משקאות. הארבעה התאמנו בחנות המשקאות של בלאק וקראו ללהקה "ג'וני סוקס". לאחר כחצי שנה, בשנת 1975, עזבו שני האמריקנים את הלהקה. קורנוול ובלק צירפו אליהם את הנס וורמלינג וההרכב שינה את שמו ל"סטרנגלרס" ("החונקים", בעקבות "החונק מבוסטון", רוצח סדרתי ידוע באותה שנה).
בשנת 1976 עזב וורמלינג את הלהקה והצטרף אליה דייב גרינפילד בתור הקלידן. סגנון הפאנק פרץ לתודעה הציבורית בעולם ובעיקר בבריטניה באמצע שנות ה-70, עם ההצלחה של להקות כגון הסקס פיסטולס והקלאש. על רקע זה, הוחתמה הלהקה בחברת UNITED ARTISTS בבריטניה ובחברת A&M Records בארצות הברית. אולם, החונקים לא היו כשאר להקות הפאנק באותה תקופה, שהתאפיינו בבגדים קרועים, כישרון נגינה מועט ובגילם הצעיר. חברי הלהקה היו מעל גיל 30 והם עלו לבמה בבגדים, נעליים וכובעים שחורים. הם העלו עימם נשים עירומות לבמה, ותוך כדי המופע הצליפו בנשים העירומות.
האלבום הראשון של הלהקה יצא בשנת 1977 ונקרא "Rattus Norvegicus". האלבום לא נחל הצלחה, אך אך בישר על הסגנון הייחודי של הלהקה. באותה שנה יצא גם אלבומה השני של הלהקה "No More Heroes" שממנו יצאו הסינגלים "No More Heroes" ו-"Peaches".
עם תחילת שנות ה-80 ודעיכת הפאנק, הלהקה עברה לצליל מעט שונה, ושילבה בין פאנק, רוק מתקדם וגל חדש. הלהקה הוציאה מספר אלבומים, רכשה את אהדת הקהל באנגליה ובאירופה, והפכה ללהקה בעלת שם עולמי. הסינגל "Golden Brown" ("חום זהוב") מהאלבום "La Folie" היה לשיר המוכר והאהוב ביותר של הלהקה. לאחר שהוציאו את האלבום "Dreamtime" והסינגל "Always the Sun", לקחו חברי הלהקה הפסקה של ארבע שנים.
אחרי עזיבתו של קורנוול
באוגוסט 1990, לאחר שהוקלט האלבום "10", עזב יו קורנוול את הלהקה. באוטוביוגרפיה שלו כתב כי עזב את הלהקה בעקבות חילוקי דעות אומנותיים, שהעכירו את מערכת היחסים בינו לבין בורנל. הוא טען שהלהקה מיצתה את היצירתיות שלה עד תום לאחר 16 שנה ו-10 אלבומים ושבאותה תקופה היה עליהם לפנות את הבמה ללהקות הפאנק והגראנג' החדשות, שהשתלטו על המיינסטרים בסוף שנות ה-80. עם זאת, הוא המשיך להופיע עם שירי הלהקה בהופעות הסולו שלו.
את קורנוול החליפו הסולן פול רוברטס והגיטריסט ג'ון אליס. בשנת 2000 עזב אליס ובמקומו נכנס באז וורן בתור גיטריסט (לאחר שהיה גיטריסט במספר להקות). לאחר שרוברטס עזב, וורן החליף גם אותו בתור הסולן, והוא שר יחד עם דייב גרינפילד וז'אן ז'אק בורנל באלבום האחרון. עד ליציאת האלבום האחרון, הלהקה הופיעה לעיתים רחוקות ושימשה בעיקר בתור להקת חימום ללהקות גדולות אחרות כמו הרד הוט צ'ילי פפרז. לאחר האלבום, בהנהגת באז וורן, הלהקה חזרה להופיע בקביעות.
הלהקה הגיעה לישראל בפעם הרביעית במסגרת סיבוב ההופעות "The Definitive Tour", והופיעה במועדון הבארבי ב-20 ביוני 2018.
סגנון הלהקה
סגנון הלהקה מעולם לא הוגדר על ידם וידוע כרוק. הלהקה התחילה את דרכה בתור להקת פאנק שמשתמשת הרבה בבאסים ובדיבור רקע ללא קשר למילות השיר, ובהמשך הדרך הפכה למזוהה עם הגל החדש. לאחר עזיבתו של יו קורנוול, חלה בלהקה תפנית קלה, וכעת הם מנגנים בעיקר רוק אלטרנטיבי. הלהקה הואשמה בעבר בשוביניזם, סקסיזם וגנבה אמנותית משירי "הדלתות", מה שנראה נכון בשני האלבומים הראשונים של הלהקה, בעיקר בעקבות הקטעים האינסטרומנטליים הארוכים.
עם כל זאת, לאורך כל שנות הלהקה, היא שמרה על סגנונה שמשלב בתוכו קטעי סולו או דואט של גיטרה חשמלית וקלידים. ידועים השירים "Golden Brown", "Always the Sun" ובעיקר החידוש לשיר "Walk on By" כשירים בהם יש קטעים אינסטרומנטליים ארוכים ומהירים, בעיקר בזכות המלחינים והמעבדים של הלהקה, ז'אן ז'אק בורנל ודייב גרינפילד, שהיה בלהקה בלהקה מיום הקמתה ועד מותו (עם זאת, ניתן לראות דמיון ברור בין הקטעים האינסטרומנטליים של "Walk on By" ושל "Light My Fire" מאת הדלתות מתוך אלבומם "The Doors").
הגליל און-ליין
הגליל און-ליין (בגרמנית: haGalil onLine) הוא כתב עת מקוון בשפה הגרמנית, העוסק בסוגיות הקשורות לישראל וליהדות גרמניה. הגליל נחשב כעיתון הנקרא ביותר מסוגו בגרמנית, עם מעל 380,000 מבקרים חודשיים (אוגוסט 2009).
היסטוריה
העיתון נוסד בשנת 1995 על ידי דוד גל, ומוצא לאור מאז ועד היום על-ידו ועל ידי אווה ארליך, שניהם יהודים-גרמנים תושבי מינכן. לעיתון משרדים במינכן ובתל אביב. לפי דברי עורך העיתון בריאיון שנערך עמו ב-2001, מטרות העיתון הן להיאבק באנטישמיות ובנאו-נאציזם על גבי רשת האינטרנט, וכן לספק מידע הקשור ליהדות, ליהודים ולישראל. המוטו של העיתון הוא לפרסם מספר רב של כתבות אותנטיות בנושאים אלה, כדי לדחוק את מאמרי השנאה לישראל וליהדות ממנועי החיפוש.
הגליל און-ליין מציג מאמרים וכתבות קצרות יותר בסוגיות מגוונות הקשורות לחיים היהודיים, היסטוריה יהודית, תרבות ודת. נושאים מרכזיים נוספים הם ישראל והסכסוך הישראלי-ערבי, וכן האנטישמיות המודרנית בארצות הדוברות גרמנית. היהדות מוצגת על-כל זרמיה, וכן ניתנת במה לכל הדעות בארץ, החל בציונות המסורתית ועד לקבוצות אופוזיציה שונות. חלק מהמאמרים מתורגם לגרמנית מכלי תקשורת אחרים באנגלית ובעברית.
בפברואר 2006 סבל העיתון מהתקפת האקרים שבאה כנראה כתגובה לפרסום מחדש של קריקטורות מוחמד בעיתון, לאחר פרסומן הראשוני בעיתון דני. עורך העיתון הצהיר כי בשום אופן אינו מתנגד לאסלאם ובאופן אישי מוצא את הקריקטורות סרות טעם, אולם פרסם אותן בתגובה לתגובות האלימות והתפרעויות המוסלמים באירופה. העיתון נתמך כספית בעבר בעיקר על ידי משרדי ממשלה שונים של ממשלת גרמניה. כיום נתמך כספית מתרומות ופרסומות.
קוניה
קוניה (בטורקית: Konya; בטורקית עות'מאנית: قونیه; ביוונית: Ικόνιο - אִיקוֹנִיוֹ) היא עיר במערב טורקיה ובירת הנפה הקרויה על שמה שהיא הנפה הגדולה בשטחה במדינה. העיר שוכנת במרכז רמת אנטוליה במרחק 230 ק"מ דרומית לבירה אנקרה ובגובה 1,016 מטרים מעל פני הים. העיר הוקמה בסביבות שנת 1500 לפנה"ס והייתה לבירת סולטנות רום בין השנים 1097 ל-1243. לעיר מעמד של עיר מטרופוליטנית (Büyükşehir - "עיר גדולה") ולפי אומדן רשמי משנת 2022 אוכלוסייתה מנתה כ-2.29 מיליון בני אדם, עובדה ההופכת אותה לעיר השנייה בגודלה במחוז מרכז אנטוליה ולאחת מהגדולות בטורקיה כולה. בסמוך לעיר שוכן בסיס חיל האוויר בקוניה.
היסטוריה עתיקה
ממצאים ארכאולוגיים מעידים שהאזור של קוניה היה מיושב בתקופת הברונזה המאוחרת, כ-5,000 שנה לפני זמננו. העיר נכללה בתחום השפעתם של החתים, שישבו באזור בסביבות 1,500 לפני הספירה. ממלכת החתים קרסה תחת הלחץ שנוצר כתוצאה מפלישת העמים המכונים גויי הים בסביבות 1,200 לפני הספירה. הפריגים, שהיו אחד העמים מאותה קבוצת "גויי הים", הקימו את ממלכתם במרכז אסיה הקטנה (אנטוליה). קסנופון, היסטוריון יווני בן המאה ה-4 לפני הספירה, מתאר את ממלכת פריגיה ומזכיר את איקוניום, שמה הקודם של קוניה, כעיר האחרונה בממלכת פריגיה. ממלכת פריגיה נחרבה על ידי פלישת השבטים הקימרים שהגיעו מאזור הים השחור ב-690 לפני הספירה.
בין השנים 648-330 לפנה"ס אזור קוניה היה חלק מהאימפריה הפרסית. בעקבות התבוסה הפרסית בקרב גאוגמלה בשנת 331 לפנה"ס, בימיו של דריווש השלישי, כבש אלכסנדר הגדול את הממלכה, ושם קץ לעצמאותה. האימפריה מקדונית של אלכסנדר הגדול התפרקה זמן קצר אחרי מותו לשתי ממלכות, הממלכה התלמית שישבה במצרים והממלכה הסלווקית שישבה בסוריה והשפעתה כללה גם את אזור קוניה. במהלך התקופה ההלניסטית העיר נשלטה על ידי המלכים של פרגמון אנשי השושלת האטלידית. כשאטאלוס ה-3, המלך האחרון של פרגמון, היה על ערש דווי מבלי להשאיר יורש, הוא הוריש את ממלכתו לאימפריה הרומית. הקיסר קלאודיוס שינה את שם העיר מאיקוניום לקלאודיוקוניום על שמו. הקיסר אדריאנוס שינה את שם העיר ל"קולוניה אאליה אדריאנה".
פאולוס (שאול התרסי) וברנבס הטיפו בקוניה במהלך המסע המיסיונרי הראשון, בערך בשנת 47–48 לספירה. ככל הנראה פאולוס וסילאס הגיעו למקום גם במסע המיסיונרי השני בסביבות שנת 50 לספירה. במסורת הנוצרית, זהו גם מקום הולדתה של טקלה הקדושה. במהלך שלטונה של האימפריה הביזנטית, יורשתה המזרחית של האימפריה הרומית, קוניה הותקפה מספר פעמים על ידי פלישות הערבים במאות ה-7–9 לספירה.
התקופה הסלג'וקית
קוניה הגיעה לשיא עושרה ותפארתה במחצית השנייה של המאה ה-12, כאשר הסולטנות של רום הכניעה את הנסיכויות הבייליקיות באנטוליה, בכך הם ביססו את שלטונם על כל מזרח ומרכז אנטוליה ואף השיגו שליטה בכמה ערי נמל על חוף הים התיכון, הים השחור וחצי-האי קרים. תור הזהב הזה נמשך עד העשור הראשון של המאה ה-13. הסולטאן הסלג'וקי עלא אל-דין כיקובאד בן כיכאווס ביצר את העיר ובנה ארמון בראש המצודה. ב-1228 הסולטאן הזמין את בהאא אלדין וולד ובנו ג'לאל א-דין רומי מייסד המסדר המוולוי להתיישב בקוניה.
התקופה העות'מאנית
במחצית השנייה של המאה ה-13 סולטנות רום החלה להתפורר והתחלקה בין נסיכויות קטנות שנקראו בייליק. אחת מהנסיכויות האלה הייתה נסיכות אוסמנאואולו כלומר "הנסיכות של בני עות'מאן" שממנה צמחה האימפריה העות'מאנית. ב-1420 העות'מאנים כבשו את הנסיכות המתחרה ששלטה בקוניה. ב-1453 קוניה הפכה להיות בירת הפרובינציה העות'מאנית של קאראמאן.
בתקופה העת'מאנית קוניה שמשה כבירה מחוזית. בעיר התגוררו מוסלמים ונוצרים ארמנים ויוונים. בעקבות הסכם חילופי האוכלוסין בין יוון וטורקיה שנחתם ב-1923, העיר התרוקנה מתושביה הנוצרים. (השאלה מיהו יווני ומיהו טורקי הוכרעה על בסיס דתי).
תרבות
קוניה זכתה לאורך ההיסטוריה למוניטין של אחת הערים היותר דתיות-מסורתיות בטורקיה. בעבר היא הייתה ידועה כ"מבצר האסלאם", עד היום תושביה נחשבים יותר אדוקים יחסית לשאר ערי המדינה. קוניה הייתה ביתו האחרון של החכם הצופי ג'לאל אל-דין רומי, הוא נודע בכתבי הפילוסופיה והשירה הדתית שלו שהשפעתם הגיעה למרחקים. רומי נקבר בקוניה, סביב קברו הוקם המרכז הגדול של המסדר המוולוי שנקרא על שמו (מוולאנה - מורנו). המסדר ידוע בטקסי הד'יכר הייחודיים שלו המאופיינים במוזיקה ובמחול, אנשי המסדר המכונים דרווישים סובבים על עומדם במשך שעות לקצב המוזיקה המסורתית. טקס זה נערך כחלק מהפולחן הדתי ואמור להביא את המשתתפים לחוויה דתית נעלה.
ביה
במיתולוגיה היוונית, ביה (ביוונית עתיקה: βία) היא התגלמות הכוח. ביה הייתה בתם של הטיטאן פאלאס וסטיקס, ואחותם של זלוס, ניקה וקראטוס. יחד עם אחיה נמנתה ביה עם בני הלוויה הקבועים של זאוס, לאחר שהם ואמם עמדו לצדו במלחמתו נגד הטיטאנים.
איי קיו ועושר האומות
איי קיו ועושר האומות (באנגלית: IQ and the Wealth of Nations) הוא ספר של הפרופסורים ריצ'רד לין וטאטו והנן הטוען שישנו מתאם גבוה בין התמ"ג לנפש של מדינות העולם, לבין האינטליגנציה הממוצעת של אותן המדינות, כלומר: ככל שהאינטליגנציה הממוצעת של מדינה כלשהי גבוהה יותר, אחוזי הצמיחה והתמ"ג לנפש, של אותה המדינה, יהיו גבוהים בהתאם. הספר יצא לאור בשנת 2002. בשנת 2006 הוציאו המחברים ספר המשך בשם: איי קיו ואי שוויון בינלאומי.
תוכן
הספר סוקר נתונים של מבחני מנת משכל משישים מדינות וטוען למתאם של 0.82 (ערכו של מתאם המבטא התאמה מוחלטת הוא 1) בין מנת המשכל הממוצע של המדינה לתוצר מקומי גולמי שלה.
אריה שנקר
אריה שנקר (1877 – 3 באוקטובר 1959) היה תעשיין, מחלוצי תעשיית הטקסטיל בישראל והנשיא הראשון של התאחדות התעשיינים בישראל.
בית טיירל
בית טיירל (באנגלית: House Tyrell) הוא אחד ממשפחות האצולה בסדרת הפנטזיה שיר של אש ושל קרח מאת ג'ורג' ר. ר. מרטין.
אריה שנקר
ביוגרפיה
שנקר עלה לארץ ישראל מרוסיה בשנת 1924, והיה ליזם ולתעשיין, מחלוצי תעשיית הטקסטיל בארץ ישראל. בשנת 1925 רכש את בית החרושת לודז'יה, שעמד ברחוב נחמני 43 בתל אביב, והפך אותו למפעל מצליח. בשנת 1935 הועתק המפעל לשכונת "אגרובנק" (לימים אחת משכונות חולון) והיה לאחד מהמפעלים הבולטים בארץ ישראל של תקופת המנדט. תוצרתו נשלחה לאסיה ולאירופה. אחיינו, בן ציון שנקר, עבר לחולון עם משפחתו בעקבות העתקת המפעל והפך לאחד ממקימי העיר חולון.
הקים את ארגון "התאחדות בעלי התעשייה בארץ ישראל" (כיום התאחדות התעשיינים) והיה נשיאו.
בית טיירל
מארגארי טיירל
מארגארי טיירל היא נכדתה היפה והמתוקה של ליידי אולנה, המטריארכית שעומדת בראש הבית. מארגארי ידועה ביופיה ובאופיה הכובש, ומקסימה בנחמדותה ובלבביותה את סובביה. היא מקפידה לטפח תדמית טובה ולבבית, ומתחבבת על פשוטי העם.
באירועי עימות המלכים מארגארי נשאה מטעמי תועלת לרנלי באראתיאון, אחיו ההומוסקסואל של המלך רוברט הטוען לכתרו, שניהל רומן עם אחיה של מארגארי, לוראס, אף הוא הומוסקסואל. אחרי רציחתו של רנלי בידי אחיו ואחרי שבית לאניסטר כרת ברית עם בית טיירל, מארגארי מתארסת למלך ג'ופרי האכזר. במשתה שלפני החתונה ג'ופרי מורעל למוות (מאוחר יותר נחשף שמאחורי הרצח עומדים פיטר בייליש ואולנה טיירל, שלא רצתה שנכדתה תתחתן עם "המפלצת הזאת" בהתייחסה לאופיו הסאדיסטי והלא-יציב של ג'ופרי) מארגארי מתחתנת עם אחיו הצעיר, טומן.
אריה שנקר
ביוגרפיה
אריה שנקר נפטר בתל אביב בב' בתשרי תש"ך (1959) ונטמן בבית הקברות טרומפלדור בתל אביב.
בית טיירל
לוראס טיירל
לוראס טיירל הידוע בכינוי "אביר הפרחים" הוא נכדה הצעיר של ליידי אולנה. הוא לוחם מיומן ועדין, ונעים הליכות. מונה לחבר במשמר המלך כאשר רנלי באראתיאון תבע את כס המלוכה. בסדרת הטלוויזיה הוא מתואר כהומוסקסואל מוצהר וניהל רומאן עם רנלי עד להירצחו.
אריה שנקר
ביוגרפיה
על שמו נקרא אזור התעשייה קריית אריה במערב פתח תקווה (ורחוב באזור תעשייה זה), שנקר - בית ספר גבוה להנדסה ולעיצוב, שהוקם בשנת 1970 ברמת גן, בניין הפקולטה לפיזיקה ולכימיה באוניברסיטת תל אביב ורחובות במפרץ חיפה, בחולון ובהרצליה פיתוח. כמו כן, משנת 1980 מעניקה התאחדות התעשיינים את "אות יקיר התעשייה" הנקרא על שמו לתעשיינים ותיקים על תרומתם לפיתוח התעשייה במדינת ישראל.
בית טיירל
לוראס טיירל
אחרי שבית טיירל כרת ברית עם בית לאניסטר, טיווין לאניסטר מייעד את בתו, המלכה האם סרסיי לאניסטר, להינשא ללוראס ולהעמיד לו יורש. בשל כך סרסיי רוקמת תוכנית שבה כת "הדרורים החופשיים" תאסור את לוראס באשמת ניאוף והומוסקסואליות ובכך תיפטר ממנו בעבורה.
אולנה טיירל
אולנה טיירל, המכונה גם בתואר "מלכת הקוצים", היא המטריארכית ("האם הגדולה") הממולחת של בית טיירל, העומדת בראש הבית ומנהלת אותו. היא חריפה וערמומית, וסגנון דיבורה עוקצני (ומכאן כינויה), אך חביבה. היא מתייחסת בחביבות לסאנסה סטארק שסובלת מהתעללות מצד סרסיי וג'ופרי לאניסטר. היא עמדה מאחורי הרעלתו של המלך ג'ופרי מאחר שלא רצתה שנכדתה מארגארי תתחתן עם מפלצת סאדיסטית שכמותו.
מייס טיירל
מייס טיירל הוא בנה של אולנה ואביהם של מרג'רי ולוראס. הוא חבר במועצה הקטנה של המלך.
יצחק יוליוס גוטמן
יצחק יוליוס גוטמן (Julius Guttmann; ה'תר"ם, 15 באפריל 1880 – ד' בסיוון ה'תש"י, 20 במאי 1950) היה הוגה דעות יהודי-גרמני, חוקר ומרצה בתחום הפילוסופיה היהודית. מראשוני האוניברסיטה העברית בירושלים.
חייו
גוטמן נולד בשנת 1880 בהילדסהיים שבגרמניה, בן לרב והפילוסוף של הדת יעקב גוטמן (1845–1919) ולבֶּאַטֶה לבית סימונסון (נולדה ב-1858) מקופנהגן. אביו שימש בשנים 1874–1892 רבה הראשי של הילדסהיים.
את הדיסרטציה שלו כתב גוטמן בברסלאו, על "מושג האלוהים של קאנט" (Der Gottesbegriff Kants). כבר בשנת 1910 נהיה למרצה לפילוסופיה באוניברסיטת ברסלאו. ב-1919 הצטרף לסגל בית המדרש הגבוה ללימודי יהדות בברלין והיה מרצה לפילוסופיה יהודית, וכן הוציא בשנת 1933 את ספרו הגדול "הפילוסופיה של היהדות". בשנים אלה היה גם מנהלה המדעי של האקדמיה למדעי היהדות בברלין (Akademie für die Wissenschaft des Judentums).
מורילו בקר
מורילו בקר (בפורטוגזית: Murilo Becker; נולד ב-14 ביולי 1983) הוא כדורסלן ברזילאי המשחק בעמדות הפאוור פורוורד והסנטר בקבוצת מינאס טניס מליגת העל הברזילאית. גובהו 2.07 מטרים.
יצחק יוליוס גוטמן
חייו
בשנת 1934 עלה לארץ ישראל והתמנה לפרופסור מן המניין באוניברסיטה העברית בירושלים הצעירה. חי בירושלים עד מותו ב-20 במאי 1950. הוא נקבר יום לאחר מכן בבית הקברות סנהדריה. אשתו הייתה מארגאריתה לבית הנטשל. מתלמידיו: גרשום שלום, מרטין בובר, מרדכי קפלן, אברהם יהושע השל, הוגו ברגמן, נחמה ליבוביץ' ויוסף בן שלמה. היה בקשרי ידידות עם ליאו שטראוס. אוספו האישי שמור בספרייה הלאומית.
מורילו בקר
קריירה
בקר החל את דרכו בכדורסל המקצועני בקבוצת קוריאנתיאנס הברזילאית. לאחר מכן עבר לפרנקה סאו פאולו. ב-2005 הוא נרשם לדראפט ה-NBA, אך יצא ממנו בסופו של דבר. הוא שיחק בסאו פאולו במשך שלוש עונות, כאשר עונת השיא שלו הייתה, שבה הוא קבע ממוצעים של 16.6 נקודות ו-7.1 ריבאונדים למשחק והוביל את קבוצתו לגמר אליפות הליגה, בו היא הפסידה לאוניברסאו. הוא נבחר לחמישייה השנייה של העונה.
יצחק יוליוס גוטמן
האמונה הדתית
רוב מחקרו של גוטמן הוקדש לפילוסופיה יהודית, כשבבסיס השקפתו עומדת ההנחה שזו "פילוסופיה של הדת", היינו פילוסופיה שנושאה הוא הדת ועיקר מאמציה הם השתתה והצדקה של הדת בכלים פילוסופיים. הפילוסופיה של היהדות היא אפוא המאמץ ההולך ונמשך של פילוסופים יהודיים מפילון האלכסנדרוני ועד לימינו להתבונן בדתיות היהודית המעוגנת במקרא ובעקרונותיה, ולבחון אותם בכלים שמעניקה הפילוסופיה שבה אוחז כל הוגה. בעיקרו זהו מאמץ נמשך לבסס הגותית את הדת היהודית, אף על פי שבשל גיוון המשנות הפילוסופיות הרלוונטיות למאמץ זה, הוא מתנהל באפיקים שונים. גוטמן ער לכך שהיהדות לא הגיעה לעיון פילוסופי בכוחות עצמה אלא מכוח המפגש עם התרבות היוונית יוצרת-הפילוסופיה ועם התרבויות המערביות השונות הנובעות ממנה. בימי הביניים מדובר בעיקר בפילוסופיה המוסלמית, נאו-אפלטונית כאריסטוטלית. בעת החדשה זו הפילוסופיה האירופית ובעיקר זו של עמנואל קאנט. גוטמן ראה במפעלו הפילוסופי של מורו, הרמן כהן נדבך בעל חשיבות מכרעת במהלך זה. ביסוד האמונה היהודית עומדת דת המקרא. כל יתר נדבכי הספרות היהודית, כולל ספרות חז"ל, הם בעלי מעמד משני לעומתה. גוטמן, כמו הרמן כהן, רואה בתורה ובמקרא ספרות אנושית מתפתחת המבטאת את יסודותיה של אמונה זו, ואינו מאמין ברעיון תורה מן השמים, בטענה שהתורה ניתנה למשה ובהיסטוריות של כל סיפור מקראי. ביסוד האמונה המקראית עומד היחס הדיאלוגי בין האל לאדם, המתבטא בהתגלות האלוהים. התגלות זו מבטאת את רצון האל ועיקרה הוא הציווי המוסרי מזה וממד הקדושה מזה. . עניינה של אמונה בבריאת העולם איננו הסיפור המיתי המקראי עצמו אלא הרעיון הדתי שהעולם בידי אלוהים, שהוא יצירתו ושהאדם הוא ברוא האל. האלוהים המתבטא במעשה בראשית כלומר, מעשה בריאת העולם המוצג במקרא אינו שולל רק תפיסות אליליות קדומות, אלא גם תפישות מודרניות (כמו זו של שפינוזה, שמקורם בפנתאיזם) הרואה בטבע אלוהים.
מורילו בקר
קריירה
באוגוסט 2007 חתם בקר על חוזה של שלוש שנים במכבי תל אביב, קבוצה ישראלית המשחקת ביורוליג. עם זאת, הוא לא הצליח להשתלב בסגל הקבוצה, ועקב כך הושאל לאקדמיק סופיה, כאשר היה מועמד לעבור גם לעירוני רמת גן.
יצחק יוליוס גוטמן
האמונה הדתית
ערך גדול יש למוסר באמונה הדתית, והאלוהים הוא בעל אופי מוסרי מובהק. גוטמן אף מוכיח מחז"ל שהאידיאל המוסרי . לשיטתו, הרמב"ם עבר מהפך "מוזר" בראייתו האינטלקטואלית, כיוון שבסוף "מורה נבוכים" הציג הידמות לאל כרעיון מוסרי ולא פוליטי. כהרמן כהן לפניו, ניסה גוטמן לגשר בין הפילוסופיה של קאנט לבין האמונה היהודית (ובכך "לגייר" את קאנט), וטען כי היחס בין הדת למוסר המשתמע מן המסורת היהודית הוא מתאים ליחס בין הדת למוסר לפי שיטת קאנט. לכאורה הדבר היה נגד שיטת קאנט עצמו, שראה ביהדות, כמו משה מנדלסון לפניו, כקובץ ציווים מעשיים שהכוונה בהם אינה חשובה – ההפך מתורת המוסר שלו. יעקב כ"ץ כותב שגוטמן ראה בהגדרת קאנט את היהדות "עיוות דינה של היהדות, טעות שנשתרבבה לתורת רבם [קאנט] ממקורות זרים ואשר ניתן לעוקרה בלי שהתורה עצמה תיהרס או תיפגם. הדיון בחוות הדעת השלילית של קאנט על היהדות לא בא לגופו, כי אם לשם סלילת דרך ליצירת סינתזה בין הקאנטיניזם ליהדות". אותם מקורות זרים לפי גוטמן הם משפינוזה, ולדעתו אף משה מנדלסון הושפע מהם.
מורילו בקר
קריירה
הוא הציג יכולת טובה במדי סופיה, ושיחק עימה אף בגביע יול"ב. במרץ 2008 הוא הוחזר למכבי תל אביב מההשאלה, לאחר פציעה של הסנטר המוביל שלה מרכוס פייזר שחייבה אותה להביא שחקן חיזוק. אף על פי כן, הוא לא שותף במדי מכבי גם לאחר חזרתו, ובסיום העונה חזר לברזיל, אל קבוצת מינאס טניס.
יצחק יוליוס גוטמן
הרמב"ם
לפי גוטמן, הרמב"ם הוא עמדת ביניים בין שתי השיטות הקיצוניות: מצד אחד האריסטוטליים האסלאמים – אל-פאראבי ואבן סינא – הדוגלים בהכרה בהכרחיות יחסית בטבע (עולם קדמון), ומצד שני הכלאם, המאמינים ברצון אלוהי מוחלט (פעולת הבריאה החופשית). כן גם ההבחנה בין המונחים בתאולוגיה "רצון" ו"חכמה" – הרצון האלוהי הוא הכוונה ופעילות לקראת מטרה, והחכמה האלוהית היא המקור המכַוון את הכוונה והפעולה (הרצון וההכרעה). אחדות החכמה והרצון היא אחדות ההכוונה והפעולה האלוהית. ייחודו ומקוריותו של הרמב"ם היה לא בכך שהכניס רעיונות חדשים לתוך ההתפתחות העיונית, אלא במזיגה שעשה בין השיטות:.
מורילו בקר
קריירה
בקר הוא בעל יכולת פיזית גבוהה וידוע כמצטיין בלקיחת ריבאונדים.
יצחק יוליוס גוטמן
הרמב"ם
בעניין מהות הנס, הרמב"ם אינו הולך לפי שיטת חז"ל, כי הנסים תוכננו מראש, תפיסה המרחיקה התערבות אלוהית בטבע, אלא הוא מודה בהתערבות אלוהית, אם כי בסיוג: אין ההתערבות כפריצת סדרי הטבע לאחר מעשה אלא חלק מתוכנית האלוהים המקורית.
רביעיית ברודסקי
רביעיית ברודסקי היא רביעיית מיתרים בריטית, הקיימת מאז 1972 אף כי מחבריה המקוריים נשארו כיום רק איאן בלטון וז'קלין תומאס. נוסף לביצוע מוזיקה קלאסית אירופאית, בעיקר רפרטואר רביעיות מיתרים של מלחינים מן התקופה הקלאסית ואילך, כמו היידן, בטהובן, שוברט, בארטוק ושוסטקוביץ', הם משתפים פעולה עם דמויות מעולם הרוק והפופ כמו ביורק, אלוויס קוסטלו ופול מקרטני. הם מנגנים את ה"מיתרים" באלבום האוסף "עץ משפחה" של ביורק.
הרביעייה מנגנת בעמידה. לצ'לו של ז'קלין תומאס הותאמה רגלית ארוכה במיוחד והיא משתמשת בשרפרף קטן מתחת לרגלה השמאלית, כדי שתוכל להשעין את הצ'לו אל ברכה הכפופה.
במאי 1998 קיבלה רביעיית ברודסקי את פרס אגודת הפילהרמונית המלכותית על תרומה יוצאת דופן לעולם המוזיקה.
נוסף להופעות פומביות והקלות, רביעיית ברודסקי פועלת כיום כרביעייה אורחת באקדמיה הסקוטית המלכותית למוזיקה ודרמה, שם הם מדריכים בקביעות הרכבי מוזיקה קאמרית של סטודנטים באקדמיה.
M29
M29 (קיצור של Messier 29; גם: NGC 6913) הוא צביר פתוח בקבוצת הכוכבים ברבור המכיל כ-90 כוכבים ומרחקו ממערכת השמש אינו ידוע בשל ענני אבק המעמעמים את האור של כוכביו ומקשים על קביעת תכונותיהם.
היסטוריה
הצביר התגלה ב-29 ביולי 1764 על ידי האסטרונום הצרפתי שארל מסיה, שזיהה אותו כצביר של 7-8 כוכבים, הנראים כערפילית. בשנת 1833 זיהה האסטרונום ג'ון הרשל 12-20 כוכבים נוספים, עמומים מאלו שראה מסיה.
לצביר דרגת בהירות נראית 7.1 וקל להבחין בו באמצעות משקפת. הכוכבים הבהירים של הצביר הם מדרגת בהירות נראית 9 כך שגם הם ניתנים לצפייה באמצעות משקפת איכותית. טלסקופ חובבים יאפשר לצפות גם בכוכבים עמומים יותר. הצביר נמצא כ-105 דקות קשת מדרום לכוכב γ בברבור (סאדר), כך שקל למדי לאתר אותו.
מאפייני הצביר
קוטרו של M29, כמו גם מרחקו ממערכת השמש לא ידועים. גודלו הזוויתי הוא כ-7 דקות קשת, והערכות המרחק אליו נעות מ-4,000 שנות אור, שאז קוטרו כ-8 שנות אור, ועד ל-7,000 שנות אור, שאז קוטרו מגיע בהתאמה לכ-14 שנות אור. הצביר מכיל כ-50 כוכבים שצפיפותם אינה ניתנת לחישוב מדויק בשל חוסר הוודאות לגבי גודלו של הצביר. הצביר צעיר ביותר וגילו מוערך בכ-10 מיליוני שנים בלבד.
בשנת 1954 העלו תצפיות של מצפה הכוכבים יירקס שאורם של כוכבי הצביר מקוטב, ככל הנראה בעקבות מעבר דרך אבק שנמצא בשדה מגנטי. עוצמת הקיטוב מראה שמדובר באבק צפוף יחסית ושייתכן שהוא בולע חלק ניכר מקרינת הכוכבים ואלמלא אותו אבק היה הצביר בהיר יותר בשלוש דרגות בהירות. כמו כן, חלק מהתצפיות הראו גם עמעום חולף של חלק מהכוכבים, תופעה שעשויה להגרם ממעבר של עננים צפופים יותר של ענן האבק על פני אותם כוכבים.
בליפ
בליפ (במקור: What the Bleep Do We Know!?‎, מסוגנן גם: What tHe #$*! DΘ ωΣ (k)πow!?‎, בתרגום חופשי מאנגלית: "מה לבליפ אנחנו יודעים?!") הוא סרט קולנוע פסאודו-מדעי ושנוי במחלוקת משנת 2004. הסרט משלב בין ראיונות דוקומנטריים לסיפור בדיוני ואנימציית מחשב במטרה לקשר בין מדע לבין רוחניות. הסרט עוסק בנושאים מגוונים מתחומי מכניקת הקוונטים, פסיכולוגיה, נוירולוגיה, תורת ההוויה, מטאפיזיקה ורוחניות. הוא מכיל ראיונות עם דוקטורים שונים מתחומי המדע והרוחניות, יחד עם סיפור על צלמת חירשת המתמודדת עם עברה. ישנו בסרט שימוש ניכר באנימציית מחשב מתקדמת כדי להמחיש רעיונות שמוצגים בו (כגון פעולת המוח), וכן למטרות אמנותיות יותר.
חלקו הראשון של הסרט מציג, באמצעות ראיונות עם פיזיקאים, רעיונות מרכזיים של מכניקת הקוונטים, ובפרט אי הוודאות שהביאה תורה זו ללב הפיזיקה המודרנית. מרואיינים אחרים עוסקים בפעולתו של המוח.
נושאים השנויים במחלוקת
כלפי הסרט מופנית ביקורת רבה על שהוא לוקח מושגים ותופעות ממכניקת הקוונטים, כגון עקרון אי הוודאות של הייזנברג, העוסקים במערכות קטנות בסקלת אורכי הגל של דה ברויי (עצמים מיקרוסקופיים), ומסיק מהן מסקנות לגבי עצמים יום-יומיים כגון כדורי-סל, מעיינות ואף בני אדם. כמו כן, מוצג בסרט מחקרו של מסרו אמוטו, בנוגע ליכולת האנושית, לכאורה, להשפיע על איכות המים, על ידי הבעת מסרים חיוביים ושליליים כלפיהם.
ואן יאן גוין
יאן ואן גוין (באנגלית: Jan van Goyen; 13 בינואר 1596 – 27 באפריל 1656) היה צייר נוף הולנדי. ואן גוין היה אמן פורה ביותר, ידועים בערך 1200 ציורים שלו ולמעלה מאלף רישומים.
ביוגרפיה
יאן ואן גוין היה בנו של סנדלר והתחיל כחניך בליידן, עיר הולדתו. כמו ציירים הולנדים רבים בתקופתו, יאן ואן גוין למד אמנות בעיירה הארלם אצל אסיאס ואן דה ולדה. בגיל 35 הקים סטודיו קבוע בדן האג (האג). קרנשו מספר (ומזכיר את המקורות) שציורי הנוף של ואן גוין השיגו מחירים נמוכים, אך הוא הגדיל את הכנסתו הצנועה בכך שהגדיל את התפוקה שלו. ציוריו נעשו במהירות עם פיגמנטים לא יקרים. למרות חידושי השיווק שלו, הוא תמיד חיפש הכנסה רבה יותר, לא רק דרך עבודה הקשורה באמנות, אלא גם על ידי עסקי נדל"ן. אף על פי שנדל״ן בדרך כלל היה אפיק בטוח להשקיע כסף, לרוע מזלו של ואן גוין הוא צבר חובות גדולים. פאולוס פוטר שכר את אחד מבתיו. אף על פי שהוא הקים סדנה מספר תלמידיו הרשומים היה קטן, ביניהם היה גם יאן סטיין ואדיאן ואן קאבל. עם זאת רשימת הציירים עליהם השפיע ארוכה הרבה יותר.