cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
ריצ'רד אוגילבי
מושל אילינוי
אוגילבי ניהל במרץ מערכה לאישור ציבור הבוחרים של חוקת המדינה ב-1970. הוא שיפר את ניהול היריד המדינתי השנתי של אילינוי, ובעשותו כן הוא חיסל את אי-הסדרים בטיפול בחוזי הזיכיון. אוגילבי הקים את מחלקת בתי הסוהר של אילינוי כדי לבצע תהליכי מודרניזציה במערכת בתי הסוהר המדינתית. הוא הרחיב את פעילותה של רשות פיתוח השיכון המדינתית, סוכנות מפתח שנועדה להיאבק בהזנחה האורבנית. הוא גם הקים את המחלקה לענייני השלטון המקומי כדי לסייע ולייעץ לבעלי התפקידים במחוזות ובערים בביצוע תפקידיהם. בנוסף, יצר אוגילבי את מחלקת אכיפת החוק של אילינוי כדי לרענן את תפקידי השיטור של המדינה, כולל לשכת החקירות של אילינוי שהייתה "ה-FBI הקטן" של המדינה. הוא הרחיב את משכן של מסיבות העיתונאים שלו על ידי כך שאפשר לצוותי העיתונות האלקטרונית להצטרף לנציגי העיתונות הכתובה בכיסוי אירועי אלו. הוא גם הקים את הסוכנות להגנת הסביבה של אילינוי כדי להגן על האוויר ועל משאבי המים. סוכנות זו הייתה אחת מסוכנויות ההגנה הסביבתית המקיפות בארצות הברית, והייתה לדוגמה לסוכנויות מקבילות לה. אוגילבי הקים את מחלקת התחבורה של אילינוי, השיג את אישור בית המחוקקים לשדרוג מקיף של מערכת הכבישים המהירים במדינה, והוביל את סלילתו של כביש אגרה ממזרח למערב שקישר את המטרופולין של שיקגו עם מערב המדינה.
שנותיו האחרונות
הנשיא ריצ'רד ניקסון ראה באוגילבי מועמד לתפקיד ראש ה-FBI.
ב-1979 מונה אוגילבי כנאמן לחברת הרכבת מילווקי רוד, שנכנסה לפשיטת רגל. הוא דאג למכירתה ולארגונה מחדש בחברת הרכבת המרכזית של ויסקונסין.
ב-1979 היה אוגילבי אמור להיות המוציא לאור של העיתון Chicago Daily News בבעלות מחודשת לאחר שהעיתון פסק מלהופיע שנה וחצי קודם לכן. ב-1987 הוא מונה על ידי מזכירת התחבורה אליזבת דול לשבת בראש ועדה לבדיקת ההצעה להפסקת הסובסידיה הפדרלית לחברת אמטרק. עד למותו היה אוגילבי שותף במשרד עורכי הדין המכובד בשיקגו, "אישם, לינקולן וביל", שאחד ממייסדיו היה בנו של אברהם לינקולן, רוברט טוד לינקולן.
מותו והנצחתו
ריצ'רד אוגילבי נפטר בשיקגו ב-10 במאי 1988. גופתו נשרפה ואפרו נטמן בבית הקברות רוזהיל שבעיר.
ב-1997 שונה שמה של תחנת הרכבת של חברת שיקגו וצפון-המערב, שהיא התחנה הסופית במרכז העיר של קווים רבים של רכבת הפרוורים של שיקגו המגיעים מהפרברים הצפוניים והמערביים של העיר, ל"מרכז התחבורה אוגילבי". חברת הרכבת המרכזית של ויסקונסין קראה על שמו של אוגילבי את אחד מהקטרים שלה. אוגילבי היה תומך ותיק בתחבורה המסילתית, והקים את רשות התחבורה האזורית, סוכנות האם של רכבת הפרוורים של שיקגו.
ב-1973, עוד בחייו, הוענק לאוגילבי פרס מסדר לינקולן שהוא הכבוד הגבוה ביותר של אילינוי.
בתרבות הפופולרית
שמו של אוגילבי מוזכר בהקלטת משדר החדשות המושמע ברקע השיר של הצמד סיימון וגרפונקל, 7 O'Clock News/Silent Night שבאלבום Parsley, Sage, Rosemary and Thyme, שבו מדווח שאוגילבי, בתפקידו כשריף של מחוז קוק, ביקש ממרטין לותר קינג לבטל צעדה למען פתיחת האפשרות של מגוריהם של אפרו-אמריקאים בשכונת סיסרו שבשיקגו. את הפקת השיר ביצע פול סיימון, שבאופן מקרי שמו זהה לשמו של סגן המושל שכיהן תחת אוגילבי ובהמשך כיהן בסנאט של ארצות הברית.
בפרק השישי של העונה הראשונה של סדרת ההיסטוריה החלופית עבור כל האנושות, מוזכר אוגילבי כמושל אילינוי שמכהן ב-1974, ושתמיכתו בתיקון לשוויון זכויות הייתה בעלת חשיבות באשרורו על ידי אילינוי.
לה קסקט
לה קסקט (Les Casquets) היא קבוצת איונים הממוקמת 13 ק"מ צפונית לאולדרני באיי התעלה במיקום "4 '49°43 צפון, "7 '2°22 מערב.
מקור השם
ישנן שתי סברות באשר למקור השם:
ספינות טרופות
ספינות רבות טבעו לאחר פגיעה באיונים ובסלעים התת-מימיים, שהמפורסמות בהן הן טביעת אונית הוד מלכותה ויקטורי בשנת 1744 והאוניה ״סטלה״ בשנת 1899.
מגדלורי לה קסקט
מגדלי האור הראשונים באיונים הופעלו ב-30 באוקטובר 1724 - היו אלה שלושה מגדלים שנקראו סנט פטר (פטרוס הקדוש), סנט תומאס (תומאס הקדוש) ו"הצינוק" (the Dungeon). מגדלי אור אלה היו בעלי צורה ייחודית על מנת שהצופים בהם לא יטעו ויחשבו שמדובר בחופי צרפת הסמוכים. המגדלים נבנו על ידי מחזיק הזיכיון של האיונים - תומאס לה קוק (Thomas Le Cocq). ב-25 בנובמבר 1790 עברו מגדלי האור לשימוש במנורות שמן, ושופצו שוב בשנת 1818.
מגדלי האור ניזוקו בסופה בשנת 1823, ובשנת 1854 נבנו מחדש בגובה רב יותר. בשנת 1877 הופסק השימוש בשניים מהמגדלים, והמגדל הצפון מערבי נבנה מחדש בגובה רב יותר.
במלחמת העולם השנייה הקומנדו הימי הבריטי פשט על האיונים ותקף את חיל המצב הגרמני ששהה בהם, שבה אותו ולקח אותו לבריטניה.
בשנת 1954 הותקנו במגדלור מנורות חשמל (ושני המגדלורים שלא נעשה בהם שימוש הונמכו על מנת שלא להסתיר את זה שפועל). ניתן לראות את אור המגדלור שגובהו 23 מטרים מפני האי (37 מטרים מפני הים) למרחק של 44 קילומטרים. במגדלור נמצא צופר ערפל שפועל בעת ערפל מידי 60 שניות, וניתן לשמוע אותו במרחק 6 קילומטרים.
במגדלור הדרום מערבי שהונמך נבנה מנחת מסוקים.
פרואילורוס
פרואילורוס (שם מדעי: Proailurus) הוא סוג של טורף קדום דמוי חתול הנחשב לראשון החתוליים, אם כי כמה חוקרים משייכים אותו למשפחת הסטנופלסיקטיים שאולי מבוטלת. יונק זה חי במשך סוף האוליגוקן עד לתחילת המיוקן שלפני 30 עד 20 מיליון שנה ברחבי אירופה ואסיה.
המאובנים של הפרואילורוס התגלו במספר מדינות ביניהם במונגוליה, גרמניה וספרד. הוא הוגדר לראשונה ב-1879 בידי החוקר הנרי פילהול על סמך ממצאים מצרפת. המשמעות של שמו מיוונית היא: ""pro - לפני, "ailuros" - חתול כלומר: "לפני חתול". התגלו 3 מינים בסוג כשמינים נוספים בוטלו.
חתול זה היה קטן יחסית באורך של מטר ומשקל של 10 קילוגרם בממוצע - קצת יותר גדול מחתול בית. הוא היה דומה במראהו לגחן גדול עם זנב רחב גמיש ששימש לטיפוס על עצים בהם חי. הוא היה בעל טפרים נשלפים בכפותיו, והיה בעל חלל עיניים גדולות ולסתות קצרות בעלות שיניים רחבות וחדות. מבנה זה דומה לרוב החתולים ומותאם לציד והרג מהיר של טרף.
החתול הקדום חי ביערות של אירואסיה והוא התפתח לחתולים המוכרים, כנראה לחתולים הקטנים הקרובים אליו יותר מאשר מיני החתולים הגדולים והשנחרבים הגדולים והמאוחרים יותר. כיום הוא משויך לתת-משפחה שנכחדה - Proailurinae.
ויליס 77
ויליס 77 (באנגלית: Willys 77) היא מכונית משפחתית אשר יוצרה על ידי יצרנית הרכב האמריקאית "ויליס" (Willys-Overland Motors) בין השנים 1933–1942.
ויליס 77
בין השנים 1933–1936 הדגם יוצר בגרסת קופה, 2 דלתות. בנוסף, משנת 1936 הדגם יוצר בגרסאות סטיישן, ואן וטנדר.
משנת 1936 דגם הסדאן יוצר ב-2 גרסאות. הגרסה המפוארת הייתה קרויה "דה-לוקס" (באנגלית: "DeLuxe").
בשנת 1933 מחירו של דגם הסדאן היה 500 דולר.
מספר גרסאות של הדגם יוצאו לאוסטרליה.
התנועה לזכויות דיגיטליות
התנועה לזכויות דיגיטליות היא עמותה העוסקת בהגנה ובקידום זכויות פרט וקהילה בעידן הדיגיטלי. בין השאר, התנועה פועלת להגן על זכות היסוד לפרטיות ולאנונימיות, על חופש הביטוי במדיומים דיגיטליים ועל זכויות צרכניות העלולות להיפגע ממגבלות טכנולוגיות שונות. התנועה פועלת לשמור על האינטרנט פתוח, חופשי וחדשני, למנוע הגבלות גישה למידע או לתוכן דיגיטלי ולפעול למען שקיפות המידע. התנועה הוקמה בשנת 2009, בעקבות חקיקת חוק המאגר הביומטרי ונרשמה כעמותה רשומה בשנת 2011.
המאבק הביומטרי
תחום הפעילות העיקרי של התנועה הוא המאבק בניסיון להקים מאגר ביומטרי מרכזי של כלל אזרחי ישראל. לדעתה, על המדינה לספק לאזרחיה תעודות ביומטריות מבלי לשמור את הפרטים במאגר קבוע, שכן קיומו של מאגר ביומטרי מרכזי הוא סכנה ביטחונית מדרגה ראשונה, ושכן, אינו נדרש לשם הנפקת תעודות זהות ביומטריות. בהתאם לחוק הכללת אמצעי זיהוי ביומטריים ונתוני זיהוי ביומטריים במסמכי זיהוי ובמאגר מידע, בשנתיים הראשונות (יולי 2013 עד יוני 2015), נערכת תקופת מבחן, שבסופה יוחלט אם המאגר הביומטרי נדרש לשם מילוי תכלית החוק, שהיא מניעת זיוף תעודות. בשנת 2012, עתרה התנועה לזכויות דיגיטליות לבג"ץ, יחד עם האגודה לזכויות האזרח בישראל, פרופ' קרין נהון ודורון אופק, לאחר שעלה שצו המבחן לא בודק את נחיצות המאגר, כנדרש בחוק. בעקבות העתירה תוקן צו המבחן, ונקבע כי על המדינה לבחון את נחיצות המאגר. בשנת 2013, עתרה התנועה בשנית, נגד משרד הפנים ורשות האוכלוסין וההגירה, בשל פרסומים מטעים בטלוויזיה, ברדיו ובלשכות האוכלוסין. בעקבות העתירה, תוקנו התשדירים, והתווספה הבהרה כי ההצטרפות לניסוי הביומטרי היא התנדבותית בלבד וכי לא יפגעו זכויותיו של מי שיבחר שלא להצטרף לניסוי.
כחלק מפעילותה, התנועה עובדת מול גורמי ממשל שונים. לאחרונה פנתה התנועה לשר הפנים, בשל בעיות אבטחה במאגר הביומטרי. התנועה חשפה כי שני מנהלי אבטחת המידע של הרשות הביומטרית התפטרו, וכי במשך למעלה מחצי שנה, מאז פברואר 2014, לא כהן בה ממונה אבטחת מידע, בניגוד לחוק.
קמפיינים במימון המונים
פעילות העמותה ממומנת מכספי תרומות בלבד. התנועה פתחה בשני קמפיינים של מימון המונים, שהסתיימו בהצלחה רבה.
באוגוסט 2013, גייסה התנועה כ-20 אלף ש"ח, למימון הפקת סרטונים נגד המאגר הביומטרי. הופקו שני סרטונים, בכיכובם של עדי גילת (הבורר), נעמה פרייס (המקוללים) ואחרים, החושפים את הסכנות בהצטרפות למאגר הביומטרי, וקוראים לאזרחי ישראל שלא לקחת חלק בניסוי הביומטרי.
ביוני 2014, גייסה התנועה כ-65 אלף ש"ח, להקמת קליניקה משפטית להגנה על נפגעי תביעות השתקה (SLAPP). הקמפיין נפתח בעקבות תביעת דיבה שהגישה עינב גנד גלילי כנגד 26 גולשים, שביקרו את הטעויות בהרצאותיה. התיק הראשון שבטיפול הקליניקה הוא תביעת גבי כנפו נ' סער גינזבורסקי, הנתבע בשל פעילותו כנגד אישור תוכנית מע"ר דרום באשדוד.
פעילויות נוספות
נציגי התנועה מופיעים בוועדות הכנסת השונות בתחומים הקשורים לפעילותה. בין השאר, בדיונים על הקמת מאגר גנטי לילודים, בדיונים על הסדרת מערכת הרב קו, בדיונים על הסמכת השב"כ להשתמש בנתוני איכון סלולרי שברשותו לשם מאבק במגפת הקורונה ועוד. התנועה מפרסמת ניירות עמדה בנושאים הקשורים לתחומי לפעילותה, ופועלת כאחד מ"כלבי השמירה" האזרחיים בתחום פרטיות המידע:
אן מארי טיסלר
אן מארי טיסלר דה בוסקס (בשוודית: Anne Marie Tistler de Bosques; נולדה ב-20 בדצמבר 1932) היא דוגמנית ושחקנית שוודית לשעבר.
ביוגרפיה
בשנת 1952 נבחרה למיס שוודיה (Fröken Sverige). היא השתתפה בתחרות מיס תבל 1952 הראשונה במספר, ועלתה לשלב חצי הגמר. באותה שנה היא גם השתתפה בתחרות מיס אירופה שנערכה בנאפולי שבאיטליה.
ב-1954 הופיעה בתפקיד קטן בסרט "המחלקה הצהובה" אודות חיל האוויר השוודי. באותה שנה שיחקה בתפקיד הראשי בסרט "Flickan, hunden och bilen" על ילדה המוצאת כלב רחוב.
ב-1957 הופיעה בסרט "Vägen genom Skå".
ב-1955 נישאה לאיש העסקים המקסיקני, גילברטו בוסקס, והיגרה עמו למקסיקו. לזוג נולדו שלושה ילדים.
תיבת אדג'וורת'
תיבת אדג'וורת' היא דרך נפוצה בכלכלה להציג משק בעל משאבים מוגבלים. לרוב מפשטים את המצב לשני סוגי משאבים, ואז ניתן לומר כי יש "משאב X" ו"כל יתר המשאבים" במקרים מסובכים יותר. נקראת על שמו של פרנסיס אדג'וורת'.
פתרון הבעיה בתיבת אדגוורת':
קו החוזה
כאשר שני המשתמשים נמצאים בנקודה שהיא יעילה פארטו, כלומר אינם רוצים להמשיך ולסחור ביניהם במשאבים ניתן לומר כי הם על קו החוזה. על קו החוזה מתקיים שוויון של התועלות השוליות.
אם שני המשתמשים יכולים עדיין להשתמש בסחר כדי לשפר את מצבם, אזי התועלות השוליות אינן שוות. בתיבה זה מתבטא על ידי קטע מקו החוזה המכונה "ליבה". כל נקודה על הליבה עדיפה פארטו, על פני נקודת המענקים. במילים אחרות, שני הפרטים יכולים לסחור ביניהם ולהגיע למצב שבו, לכל הפחות, מצבו של אחד מהם משתפר מבלי להרע את מצבו של השני.
תיבה עבור משק מענקים
במקרה הזה כל אחד מהצרכנים מקבל מענק מסוים מכל אחד משני המוצרים. לפי הגדרת מערכת ההעדפות שלהם, הם רוצים כמה שיותר מכל אחד מהמוצרים, אך כיוון שהמשאבים במשק מוגבלים הם נאלצים למקסם את תועלתם עם המשאבים הקיימים. שני הצרכנים יתחילו סחר ביניהם במטרה להגיע להקצאת משאבים שתמקסם עבורם את התועלת. ברור שככל שהם מוותרים יותר על אחד המוצרים, הם דורשים פיצוי הולך וגובר מהמוצר השני עקב הנחת תועלת שולית פוחתת.
כל אחד מהצרכנים יספר לשני על העדפותיו בנוגע למוצרים. ננייח שהמוצרים הם בננות ותפוזים. אם שניהם רוצים תפוזים מעבר למענק שקיבלו, מחיר התפוזים יעלה ומחיר הבננות ירד, עד שמישהו מהם יהיה מוכן להציע תפוזים למכירה.
עקומת התועלת:
מגבלת התקציב: y=-px+y_0. הסבר: מחיר השוק של p יחידות y הוא יחידת x אחת, כלומר מנרמלים את המשק על פי מחיר X.
הו רב חובל
הוֹ רב חובל (באנגלית: ) הוא שיר שכתב ב-1865 המשורר האמריקאי וולט ויטמן.
תיבת אדג'וורת'
תיבה עבור משק מענקים
פתרון הבעיה בתיבת אדגוורת': השקת שתי עקומות התועלת של הצרכנים למגבלת התקציב:
הו רב חובל
הרקע לכתיבת השיר והמטפורות בשיר
השיר מהווה קינה על נשיא ארצות הברית אברהם לינקולן לאחר הירצחו בתום מלחמת האזרחים האמריקנית. השיר הופיע כחלק מאוסף השירים "עלי עשב" (Leaves of Grass). השיר פונה ללינקולן המת בגוף שני, ונפתח במילים:
תיבת אדג'וורת'
מונופול בתיבה
במקרה הזה קיימים שני צרכנים. אחד מהם מוגדר מונופול. בהקשר של תיבת אדג'וורת' הכוונה היא שהוא מציע יחס-מחירים מסוים שהוא מתכוון למכור/לקנות בו כל כמות שירצה צרכן 2. אם צרכן 2 מסכים להצעה יהיה סחר על פי המחירים שהציע צרכן 1 ובכמויות שרוצה צרכן 2.
הו רב חובל
הרקע לכתיבת השיר והמטפורות בשיר
הקפטן בשיר משמש כמטפורה ללינקולן המנהיג ומשחרר העבדים, וקשיי מזג האוויר הם משל למלחמת האזרחים ולקשיים בהשגת מטרותיו. השיר מכיל מטפורה כאשר רב החובל הוא נשיא ארצות הברית; הספינה המוזכרת בשיר היא האיחוד; "המסע המפחיד" הוא מלחמת האזרחים ו"הפרס" הוא השלום והאיחוד המחודש. השיר מציג מחד את השמחה בתום המלחמה (בתיאור הקהל העולץ על החוף) ומאידך את הכאב ממותו של הנשיא (הכאב של הנמצאים על הספינה שיודעים שהנשיא מת).
התיאור הימי של השיר ודימיון האירועים מתקשר לסיפור מותו ההירואי של אדמירל נלסון בקרב הניצחון בטרפלגר בתקופה הנפוליאונית כשישים שנה לפני זמנו של השיר וניתן להניח שהיה ידוע לויטמן.
השיר מורכב משלושה בתים ארוכים (בעלי ארבע שורות ארוכות) ושלושה בתים קצרים ביניהם (בעלי ארבע שורות קצרות באורכן).
תרגום השיר לעברית
השיר תורגם לראשונה לעברית על ידי שמעון הלקין, שתרגומו לאוסף השירים "עלי עשב" התפרסם ב-1952.
ב-1953 ראה אור תרגום נוסף של ראובן אבינועם בספרו "מבחר שירת אמריקה" בהוצאת עם עובד.
בשנת 1983 התפרסם תרגומו של יהושע כוכב בספר "פרחים מדינות הים".
תרגומים נוספים הם של יונתן בן נחום, תרגום שהתפרסם בעיתון דבר ב-6 בנובמבר 1995, תרגומו של עודד פלד שהתפרסם בהארץ ב-1 בדצמבר 1997 ותרגומו של אהוד אמיר שהתפרסם בכתב העת לשירה הליקון בשנת 2002.
ב-10 בנובמבר 1995, שישה ימים לאחר רצח רבין, התפרסם במוסף עיתון הארץ תרגומו של אמנון דנקנר לשיר.
בתרגומה של שמר, הבית השני של השיר הוא הפזמון החוזר. שמר העבירה שורות מבית לבית ויצרה בגרסתה העברית לשיר ארבעה בתים זהים בארכם ופזמון (במקום שישה במקור, בעלי אורכים שונים).
שני בתי השיר הראשונים בתרגומו של הלקין הם:
לשם השוואה השורות הראשונה בתרגומה של נעמי שמר (בית ראשון ופזמון חוזר):
בישראל, השיר מתקשר בתודעה הציבורית לרצח רבין, ואף בוצע לראשונה על ידי הזמרת מיטל טרבלסי בתוכנית לזכר יצחק רבין ששודרה בערוץ הראשון ביום השנה לרצח. בהמשך בוצע השיר גם על ידי מספר זמרים נוספים. השיר מושמע בטקסים רבים ביום הזיכרון ליצחק רבין. אוסף שירים לזכרו של רבין נקרא בשם השיר.
מבצע יהלום
מבצע יהלום (או הציפור הכחולה) הוא מבצע של המוסד למודיעין ולתפקידים מיוחדים. במסגרת המבצע ערק לישראל, ב-16 באוגוסט 1966, טייס חיל האוויר העיראקי מוניר רדפא עם מטוסו מדגם מיג 21. מוניר רדפא השתייך למיעוט הנוצרי בעיראק, ועקב כך לא זכה לקידום בצבא, ולכן ערק.
תכנון העריקה
המבצע החל בבקשה של מפקד חיל האוויר, עזר ויצמן, בפגישה שקיים באפריל 1965 עם ראש "המוסד" מאיר עמית, להשיג מטוס מיג 21 - מטוס יירוט סובייטי חדיש בעל מעטפת ביצועים מרשימה ולא ידועה גם למדינות נאט"ו.
בראש המבצע עמד איש "המוסד" רחביה ורדי.
לאחר פעילות מאומצת שבה השתתפו יעקב נמרודי (ראש שלוחת "המוסד" בטהראן) ואיש "המוסד" יוסף שמש, אותר מוניר רדפא, טייס מתוסכל שקידומו נבלם על אף היותו טייס מוערך וזאת עקב היותו נוצרי, ששאף להגר למדינה מערבית. רדפא היה מוכן לערוק לישראל תמורת 50 אלף דולר ובתמורה לסיוע בהברחת משפחתו מעיראק לישראל.
ההכנות לעריקה נעשו תחת מעטה כבד של סודיות. לפני העריקה יצא רדפא מעיראק לאירופה בטענה שהוא זקוק לטיפול רפואי. נציגי "המוסד" פגשו אותו והגיעו עמו לישראל לעשרים וארבע שעות, שבהן נפגש עם ראש ענף המודיעין בחיל האוויר, שייקה ברקת, שערך לו סיור בנתיבי הטיסה ובאזור הנחיתה המיועד. באתונה נפגש רדפא עם איש חיל האוויר זאב לירון, לשעבר ראש ענף מודיעין. תכנון מסלול הטיסה הוטל על אל"ם יהודה פורת. במקביל, יצאו בני משפחתו של רדפא לאירופה, לביקור מכרים.
העריקה
ב-9 באוגוסט 1966 הודיע רדפא במסר מוצפן לסוכני "המוסד" כי הוא מוכן לעריקה. הוא קיבל אישור מישראל לעריקתו בהודעה מוצפנת באמצעות שידורי קול ישראל בערבית.
ב-14 באוגוסט יצא רדפא עם מטוסו בדרכו לישראל, אך נאלץ לחזור לבסיסו עקב תקלה טכנית. ב-16 באוגוסט המריא שנית מבסיסו, ובתוך כשעה הגיע למרחב האווירי הישראלי. עם חדירתו למרחב האווירי הוזנקו מולו מפקד טייסת מיראז'ים, רן פקר וסגנו שמואל שפר, שהמריאו משדה התעופה תל נוף ולא היו שותפים לסוד ההכנות לעריקה. המיראז'ים הבחינו ברדפא בגובה 20 אלף רגל כשהוא טס לכיוון אשדוד-אשקלון. הטייסים, שידעו רק שהם מעורבים במבצע סודי, קיבלו הוראה שלא לפתוח באש על מטוס האויב וליוו אותו במבנה מכונס עד לנחיתה.
לאחר עריקתו הופץ סיפור כיסוי כאילו מאס רדפא בחיים בעיראק וערק לישראל באופן עצמאי. רדפא פגש את משפחתו בישראל, היה נכון לשתף פעולה והצהיר כי מאס במשימות ההפצצה האכזריות של האזרחים הכורדים, שבהן השתתף. הוא אף הציג מכתב שנכתב בעבורו על ידי "המוסד", ודבק בעמדתו זו גם במסיבת עיתונאים. רדפא ומשפחתו לא הצליחו להשתלב בישראל, ובסיוע "המוסד" השתקעו במדינה אירופית. רדפא נפטר באוגוסט 1998 מדום לב.
ממשלת עיראק הגישה פנייה למזכ"ל האו"ם או תאנט להחזרת המטוס, אך הארגון נמנע מלהתערב בפרשה.
השימוש במטוס בישראל
רדפא סייע לחיל האוויר בלימוד המטוס ומאפייניו. הוא מסר חוברת הדרכה של המטוס החדיש שלקח עמו טרם יציאתו. כמו כן, סייע בתחזוקתו שהייתה מורכבת, מאחר שלא היה בנמצא ציוד תומך או ציוד מתכלה לתחזוקתו. דני שפירא, טייס הניסוי של חיל האוויר, הטיסו לראשונה. לאחר סדרת הטיסות בה נבדקו ביצועי המטוס, הוחלט על ביצוע סדרת קרבות-אוויר, בה יתעמתו שפירא והמיג מול בכירי טייסי חיל-האוויר באותה תקופה - הרצל בודינגר, רן פקר, אשר שניר ואחרים. כל אחד מן הטייסים הטיס מטוס שונה מול המיג, כך שנוצר בסיס נתונים על יכולת ההתמודדות של המיג עם חלק גדול ממטוסי חיל-האוויר באותה התקופה - הווטור, הסמב"ד והמיראז'. התגלה כי למיג 21 כושר תמרון נמוך מאוד בטיסה במהירות גבוהה וכי שדה הראייה מתא הטייס מוגבל ביותר. המטוס סיפק לחיל האוויר מודיעין חשוב נוסף באשר למעטפת הביצועים של המיג, שהיה נפוץ בכל מדינות ערב ובעיקר סיפק מידע בדבר נקודות התורפה של המטוס, אשר נוצלו בהצלחה בקרבות האוויר שבמלחמת ששת הימים.
המטוס נצבע בצבע אדום ולבן על מנת להבטיח שטייסי חיל האוויר יוכלו לזהותו בקלות.
בשנתיים שלאחר נחיתתו של רדפא שימש מטוסו לביצוע אימוני סימולציה רבים עם טייסי יירוט של חיל האוויר וכן השתתף בתצוגות ומפגנים. המטוס היה לתקופה קצרה מבצעי וחומש בטילי שפריר, במטרה ליירט מטוסי צילום מצריים מסוג מיג 21 שמטוסי המיראז' 3 לא הצליחו ליירט. אולם בתקופת היותו מבצעי לא בוצעו טיסות צילום והמטוס לא הוזנק מעולם נגד מטרת אויב. פרשנים צבאיים ראו בעצם שמירתו במצב טיסה הישג טכני, שכן לא היו לישראל חלפים ומערך טכני למטוס הסובייטי.
לאחר שנתיים נמסר המטוס לחיל האוויר האמריקאי למשך שלושה חודשים לשם בחינתו ב"אזור 51". ראש "המוסד" לשעבר, אפרים הלוי, טען בראיון כי ללכידת המטוס והעברתו לארצות הברית היה משקל רב בהחלטה האמריקאית לבטל את האמברגו על אספקת נשק לישראל שהיה בתוקף מעת הקמתה.
תיעוד העריקה
בשנת 1988 הופק בארצות הברית סרט הטלוויזיה "לגנוב את השמיים", המבוסס על סיפורו של רדפא.
בשנת 2007 הפיק המרכז למורשת המודיעין (המל"מ) בשיתוף עם הערוץ הראשון בטלוויזיה הישראלית סרט תעודה על הפרשה, בשם "הציפור הכחולה" על פי תסריט ובימוי של שמואל אימברמן.
בשנת 2018 פרסמה הסופרת אורה מורג ספר לנוער בשם "היהלום המריא עם שחר" ובו תיאור האירוע ותרומת הברחת המיג להצלחת חיל האוויר במלחמת ששת הימים.
קישורים חיצוניים
ספרות יפה
הלן קרופורד
הלן קרופורד (באנגלית: Helen Crawfurd; 9 בנובמבר 1877 – 18 באפריל 1954) הייתה סופרג'יסטית ופעילה חברתית סקוטית.
ביוגרפיה
נולדה בשנת 1877 בגלאזגו, אחת מבין ארבע אחיות ושלושה אחים. אביה ויליאם היה אופה וחבר בכנסייה הפרסבטריאנית, וכן פעיל באיגודי עובדים.
בילדותה עברה משפחתה לאיפסוויץ'. בנעוריה שבה לגלאזגו, לשכונה שרוב תושביה היו בני מעמד הפועלים. הזעזוע שחשה קרופורד למראה התנאים הקשים שבהם חיו בני מעמד הפועלים בשכונה היה בין הגורמים שהביאו אותה לפעילות פוליטית בהמשך דרכה.
בית המשפחה התאפיין בשיח פוליטי ער ומודעות חברתית, שני הוריה של קרופורד היו פעילים פוליטית במפלגה השמרנית. בדומה לאביה, הייתה בצעירותה נוצרייה אדוקה והוכשרה כמורה בבית ספר של יום ראשון.
בשנת 1898 נישאה לכומר אלכסנדר קרופורד, שהוביל קהילה באזור מוכה עוני בגלאזגו. תנאי חייהם של בני הקהילה תרמו לתחושותיה כי עליה לפעול למען הנזקקים. חוסר השוויון והעוני בעיר היו גם בין הגורמים שהביאו את קרופורד לאמץ דעות פוליטיות וחברתיות שונות משל הוריה, והיא הגדירה עצמה כסוציאליסטית.
בשנת 1914 נפטרו בעלה ואימה של קרופורד.
בשנת 1944 נישאה קרופורד בשנית לג'ורג' אנדרסון, נפח במקצועו, שהיה חבר במפלגה הקומוניסטית של בריטניה.
נפטרה בשנת 1954.
פעילות פמיניסטית
בצעירותה גילתה קרופורד עניין רב בכתביה של ג'וזפין באטלר, ואלה סייעו לחשוף אותה לפעילות תנועות הנשים ולמאבק הפמיניסטי. הידע שצברה יחד עם היכרותה עם התנאים הקשים שבהן חיו הנשים בנות מעמד הפועלים, הגבירו את העניין שגילתה בפמיניזם והיא הצטרפה לתנועה הסופרג'יסטית בסביבות שנת 1900. בשנת 1910 הצטרפה לאיגוד הנשים החברתי והפוליטי. קרופורד אירחה מפגשים של פעילות התנועה בביתה ולקחה חלק פעיל בהפגנות רבות. היא אף נעצרה מספר פעמים ונשלחה למאסר בשל פעילות המחאה שבה השתתפה. בזמן מאסרה פתחה שלוש פעמים בשביתת רעב.
בשנת 1914 עזבה את איגוד הנשים החברתי והפוליטי בעקבות השקפות האיגוד לגבי מלחמת העולם הראשונה והחלטת הארגון להפסיק זמנית את פעילותו כדי לתרום למאמץ המלחמתי הלאומי. כפעילת שלום, חשה שהפסקת הפעילות הפמיניסטית שלה תורמת להתנהלות המלחמה והדבר היה בין הגורמים שהביאו לפרישתה מן האיגוד.
העמדות השונות של הפעילות הפמיניסטיות כלפי המלחמה תרמו לפילוג בתנועה והביאו גם לסכסוך בין קרופורד לבין אמלין פנקהרסט, קרופורד נזפה בפנקהרסט על כך שאינה יוצאת נגד המלחמה בגלוי ואינה פועלת למנוע את הפגיעות שהמלחמה גורמת בחברה.
באותה שנה הצטרפה למפלגת הלייבור העצמאית.
אוליפנט
{{פירושונים|* אנתוני אוליפנט – היה עורך דין, שופט מטעם ממשלת בריטניה ונשיא בית המשפט העליון, אביו של לורנס אוליפנט
הלן קרופורד
פעילות פמיניסטית
בשנת 1915 הצטרפה לליגת נשים בינלאומית לשלום וחירות ולקחה חלק בקונגרס הנשים הבינלאומי בהאג באותה שנה.
מחאת דיור
קרופורד מונתה למזכירת ארגון הדיור לנשים של גלאזגו, יחד עם נשים נוספות ובהן מרי בארבור ואגנס דולן הייתה בין יוזמות שביתת חרם השכירות של שנת 1915 בעיר. בפעילות זו מחו הנשים על גובה שכר הדירה ותנאי הדיור וקראו לממשלה לעגן את גובה השכירות בבריטניה בתקופת מלחמת העולם.
אוליפנט
ראו גם
}}
הלן קרופורד
מחאת דיור
בתגובה למחאה זו, הממשל הסכים להעביר חוק להגבלת גובה השכירות ולהקפאת שכר הדירה לאורך תקופת המלחמה. המחאה תרמה גם להנהגת דיור ציבורי בבריטניה בהמשך הדרך.
מסע הנשים לשלום
בשנת 1916 החלה את פעילותה קבוצת נשים, שקרופורד הייתה בין מובילותיהן, שנודעה בשם מסע הנשים לשלום (The Women’s Peace Crusade), ארגון שקרא לפעול באופן מידי לקידום משא ומתן לסיום מלחמת העולם. פעילות הארגון התעצמה בשנת 1917, הארגון צמח ופעילותו התפשטה ברחבי בריטניה, דרך קיום צעדות והפגנות בערים ובמרכזי המסחר.
עיקרון חשוב בפעילות התנועה היה פעילות מקומית שיזמו הנשים בעצמן באזורי מגוריהן, וכך נערכו מפגשים רבים בשכונות שבהן שוחחו על דרכי פעולה לסיום המלחמה. שיא הפעילות היה בהפגנת ענק ב-8 ביוני שבה לקחו חלק כ-12,000 נשים, גברים וילדים צעדו ברחובות גלאזגו מצוידים בכרזות ודגלים. דגש נוסף במחאה היה על השפעת המלחמה על התא המשפחתי, כאשר נשים רבות ממובילות התנועה שכלו בעלים או בנים. הנשים נתקלו בהתנגדות מצד גורמים שונים, לרבות אלימות מצד מפגינים בעל המלחמה, התנגדויות בכלי התקשורת והתנגדויות בחסות הכנסייה.
פעילות הארגון התפשטה לאזורים נוספים בבריטניה לרבות בצפון אנגליה, ויילס, בלפסט ועוד. יוזמות דומות צמחו גם במדינות נוספות כגון קנדה, ניו זילנד ואוסטרליה.
נייטיביזם (מדע המדינה)
במדע המדינה, נייטיביזם (מאנגלית: nativism; בעברית: יְלִידָנוּת) היא תגובה תוקפנית והגנתית אל מול גלי הגירה המונית.
הנייטיביזם צמח לראשונה, והשפיע על הפוליטיקה של ארצות הברית במאה ה-19. תנועות נייטיביסטיות נוספות צמחו מאז בקרב האפריקאנר בדרום אפריקה ומאוחר יותר, במאה ה-20, בקרב האוסטרלים והבריטים, וכן בברזיל תחת שלטונו של ז'טוליו ורגאס. המונח נייטיביזם מובא על פי רוב בהקשר של קבוצות ממוצא אירופאי. האשמות כנגד נייטיביזם הועלו לגבי היותו מרכיב לאומני של הגזענות.
נייטיביזם אמריקני
הנייטיביזם כתנועה החל בארצות הברית עם תחילת גלי ההגירה הגדולים לאחר פתיחת תעלת אירי במדינת ניו יורק ב-1825. התנועה תמכה בחקיקה מפלה לטובתם של ילידי היבשת ואופיינה על ידי רגשות לאומניים קסנופוביים ו אשר לוו ברעיונות על עליונות הלבנים הפרוטסטנטים האנגלו-סאקסים (White Anglo-Saxon Protestant Supremacy). ב-1836 נעשה ניסיון על ידי מפלגה נייטיביסטית להריץ מועמד לראשות עיריית ניו יורק והוא זכה ב-1,496 קולות.
שנות ה-40 של המאה ה-19 אופיינו במהומות אנטי-קתוליות, כגון המהומות הנייטיביסטיות בפילדלפיה אשר פרצו פעמיים: ב-3 במאי וב-4 ביולי (יום העצמאות של ארצות הברית) של שנת 1844. בדצמבר באותה שנה נוסד בעיר ניו יורק "מסדר האמריקנים המאוחדים" (OUA). בקליפורניה היפנו קבוצות נייטיביסטיות את זעמן כלפי הסינים. מוצאם הקתולי של חלק גדול מהמהגרים והדעות הקדומות של הרוב המסורתי הפרוטסטנטי יצרו אפליה אנטי-קתולית אשר יחד עם הנייטיביזם גברה לאחר כישלון המהפכות באירופה ותחילתו של גל הגירה חדש ב-1848.
בין 1849 ל-1850 נוסדה בעיר ניו יורק כתוצאה מפחד מהמהגרים חברה סודית נייטיביסטית בשם 'מסדר הדגל זרוע הכוכבים' (על שם המנון ארצות הברית) על ידי אדם בשם צ'ארלס ב. אלן. כדי להפוך לחבר במסדר זה אדם היה חייב להיות פרוטסטנטי מאמין מעל גיל 21 ולהתחייב לציות מוחלט לכל פקודות המסדר. חברי המסדר זכו לכינוי "שאינם יודעים דבר" (Know-Nothings) על ידי עורך העיתון הוראס גרילי. כינוי זה הוצמד להם מכיוון שאיש לא הודה ששמע על המסדר, וכך הם נודעו בציבור. ב-1854 הנייטיביסטים נודעו בפומבי עם הקמת 'המפלגה האמריקנית' אשר נודעה במיוחד באיבתה לאירים-קתולים והציגה מצע הכולל חקיקה להארכת התקופה שבין הגירה להתאזרחות. בבחירות לנשיאות של 1856 הנשיא-לשעבר מילרד פילמור היה מועמד מטעם מפלגה זו.
בתקופת השיקום שלאחר מלחמת האזרחים (ובשנות ה-80 בעקבות גל הגירה חדש) וכן בתקופה הפרוגרסיבית (שנות ה-1920) חווה הנייטיביזם תקופות של תחייה מחודשת, כך התייחסו חברי קו קלוקס קלאן בדרום לקתולים בשנאה ואכזריות זהים לאלו שהפגינו כלפי שחורים.
בבחירות של 1928 שיחק הנייטיביזם תפקיד חשוב בהפסדו של המועמד הקתולי לנשיאות '''אלפרד אי. סמית.
במהלך מלחמת העולם השנייה הביאו זרמים נייטיביסטיים להקמתם של 'מחנות מעבר מלחמתיים' וכליאתם של מעל מאה אלף תושבים ממוצא יפני (62% מתוכם היו אזרחי ארצות הברית) בתוכם בשל היותם "סכנה לביטחון הלאומי".
הפגנות של נייטיביזם עלו מחדש מדרגה בסוף המאה ה-20. בעקבות גל הגירה לא חוקית, בעיקר מאסיה ומקסיקו, הועברה ב-1996 חקיקה קשוחה כנגד מהגרים לא חוקיים. לאחר פיגועי 11 בספטמבר בשנת 2001 על מתקנים בארצות הברית התגברו רגשות הנייטיביזם, כמו גם האיסלאמופוביה והביאו לעלייה בשכיחות פשעי שנאה. כמו כן שונו חוקי ונוהלי ההגירה לרעה. תנועת הפחתת ההגירה הפועלת בארצות הברית מתחילת המאה ה-21 עושה מאמצים להרחיק עצמה ככל האפשר מההגדרה נייטיביזם.
הנושא נלמד בבתי ספר תיכוניים בישראל בהקשר של הגבלת ההגירה לארצות הברית בחקיקות אשר קבעו מכסות הגירה לקבוצות אתניות ובכללן יהודים ממזרח אירופה.
טיכון סיומושקין
טיכון זכרוביץ' סיומושקין (ברוסית: Тихон Захарович Сёмушкин; 13 ביוני 1900 - 6 במאי 1970) - איש חינוך וסופר רוסי סובייטי. נודע בעיקר בזכות פעילותו לפיתוח חברתי של צ'וקוטקה והספרים שכתב על הנושא.
ביוגרפיה
סיומושקין נולד בכפר סטאראיה קוטליה במחוז פנזה. בשנת 1916 סיים בית ספר נוצרי להכשרת מורים והתחיל ללמד. לאחר מהפכת אוקטובר למד עוד בבית ספר מקצועי והמשיך לעבוד כמורה.
בשנת 1924 צורף בתפקיד איש חינוך על ידי שלטונות ברית המועצות למשלחת לסיום הנוכחות של חברת מפרץ הדסון בצ'וקוטקה. סיומושקין התאהב באזור הצפוני הייחודי והמבודד על אף האקלים הקשה והתיידד עם התושבים המקומיים. סיומושקין היה שותף למשלחת סטטיסטית-כלכלית ולמשלחת אנתרופולוגית שחקרו את אזור צ'וקוטקה וייסד במקום מוסדות תרבות ובית ספר ראשון. יחד עם ולדימיר טן-בוגורז השתתף בפיתוח הכתב לשפה הצ'וקצ'ית, שהייתה חסרת כתב לפני כן, ובחיבור ספר לימוד קריאה ראשון בשפה זו.
בשנת 1936 סיומושקין פרסם בעקבות המלצת מקסים גורקי את הנובלה ארץ הצ'וקצ'ים ("צ'וקוטקה" ברוסית) באלמנך לכבוד השנה ה-19 למהפכת אוקטובר. בנובלה תיאר את חוויותיו מעבודתו בביסוס השלטון הסובייטי באזור. בשנת 1949 פרסם את הספר "אליטט פורש להרים", בו הציג את השינויים החיוביים שעברו על העם הצ'וקצ'י בעקבות התפתחות שהביא השלטון הסובייטי. על ספר זה סיומושקין זכה בפרס סטלין.
סיומושקין מת בשנת 1970. על שמו נקרא בית ספר בכפר הולדתו.
Source Filmmaker
Source Filmmaker היא תוכנה ליצירה טריילרים למשחקי מחשב של חברת Valve (התוכנה עצמה פותחה על ידי Valve), התוכנה פועלת על מנוע ה-Source בלבד, מה שאומר שאפשר לייצר עם התוכנה טריילרים רק למשחקים עם מנוע ה-Source.
המשחק הראשון שעשו עם התוכנה בשבילו טריילר הוא Half-Life: Source (הגרסה עם מנוע ה-Source למשחק Half-Life שהיה עם מנוע ה-GoldSrc).
המשחק שאליו Valve עשו הכי הרבה טריילרים הוא Team Fortress 2, שביניהם: Meet The Heavy, Meet The Scout, Meet The Pyro ועוד.
Source Filmmaker 2
בחודש אוגוסט 2012 Valve הוציאה גרסה חדשה לתוכנה (הכוללת עדכונים חדשים ועוד אפשרויות לתוכנה) שאיתה עשו את הטריילר השני למשחק Counter-Strike: Global Offensive.
משחקי חברת Valve
המשחקים שהחברה Valve עשתה להם טריילרים:
שימוש חופשי
Valve נתנו גם אישור לשימוש חופשי בתוכנה, שמאפשרת למשתמשי סטים לייצר סרטונים משלהם על משחקי Valve, כמובן שרוב הסרטונים הם על המשחק Team Fortress 2 (כמו ב-Garry's Mod, שעם המשחק יוצרים את רוב הסרטונים על המשחק Team Fortress 2) אך גם יש סרטונים על משחקים אחרים - לדוגמה "Manufactured Alliances", סרטון שמתרחש ביקום של סדרת "מאס אפקט", דבר שהתאפשר באמצעות קהילת Garry's Mod, שהעבירה מודלים ממשחקים שאינם מבוססים על מנוע Source לפורמט המודלים של Source.
Wikimapia
WikiMapia היא יישום רשת המשלב מפות ותצלומי לוויין מגוגל מפות ומערכת ויקי המאפשר למשתמשים להוסיף מידע בצורה של הערות לכל נקודה בכדור הארץ. WikiMapia פותחה על ידי אלכסנדר קוריקין ויבגני סלבייב, והושקה ב-24 במאי 2006 מתוך שאיפה "לתאר את כל העולם".
נכון ליוני 2011, האתר כולל למעלה מ-16 מיליון אתרים מתויגים, ורשומים בו יותר מ-1,200,000 משתמשים, אף שרישום לאתר איננו הכרחי לשם עריכה והוספת תיוגים.
האתר מאפשר להוסיף תיוג למקום באמצעות הגדרת פוליגון סביב האתר, הגדרת שפת ברירת מחדל, כותרת, תיאור וקטגוריות. ניתן לשייך למקום גם תמונות וסרטונים מ-YouTube. בשונה מוויקיפדיה, התוכן הנכתב על ידי המשתמשים נזקף לזכות WikiMapia ולא לזכותם, והתוכן הנתרם אינו תחת רישיון חופשי כך שלשם שימוש במידע באתר יש לקבל אישור מ-Wikimapia.
האתר כולל ממשק בכ-90 שפות שונות, ותמיכה חלקית בעברית.
משרד הכלכלה והתעשייה
משרד הכלכלה והתעשייה הוא ממשרדי ממשלת ישראל שהוקם בשנת 1949 (כמשרד התעשייה) ומופקד על יישום מדיניות הממשלה לעידוד הצמיחה הכלכלית של ישראל בדגש על חדשנות ופריון, הפחתת יוקר המחיה, הגברת התחרות החופשית במשק, פיתוח ההון האנושי וקידום הסחר הבינלאומי.
שם המשרד
המשרד שינה את שמו פעמים אחדות, שינויים המשקפים שינויים בתחומי האחריות של המשרד, שנעשו משיקולים פוליטיים ומשיקולים פונקציונליים. עם הקמתו נקרא המשרד "משרד התעשייה", בהמשך וברוב שלושים שנותיו הראשונות נקרא המשרד בשם "משרד המסחר והתעשייה". בשנת 1978 שונה שמו ל"משרד התעשייה, המסחר והתיירות", וכעבור שלוש שנים הופרד ממנו משרד התיירות, והמשרד שינה שמו ל"משרד התעשייה והמסחר" (ובקיצור: "משרד התמ"ס"), שינוי הרומז למתן עדיפות לתעשייה על פני המסחר. בשנת 2003, עם מינויו של אהוד אולמרט לשר העומד בראש המשרד, הורחב המשרד באמצעות צירופו של משרד העבודה (שהיה קודם לכן חלק ממשרד העבודה והרווחה), ושם המשרד שונה ל"משרד התעשייה, המסחר והתעסוקה" (ובקיצור רוֹוֵחַ: "משרד התמ"ת"). בשנת 2013, עם הקמת הממשלה ה-33 ומינויו של נפתלי בנט לשר העומד בראש המשרד, שונה שמו ל"משרד הכלכלה" ללא שינוי בסמכויותיו. בנובמבר 2015, עם מינויו לממלא מקום שר הכלכלה, יזם בנימין נתניהו את שינוי שם המשרד ל"משרד הכלכלה והתעשייה", לשם הדגשת חלקה של התעשייה בפעילות הכלכלית (שהתעשייה היא חלק ממנה).
יעדי המשרד
יעדיו המרכזיים של המשרד:
מבנה ארגוני
יחידות מטה
יחידות המשרד
סוכנויות ביצוע הכפופות ישירות לשר הכלכלה והתעשייה:
מחוזות המשרד
הרשות להשקעות ולפיתוח התעשייה והכלכלה
הרשות להשקעות ולפיתוח התעשייה והכלכלה פועלת מכוח ה. ביום 1.1.2017 שונה מעמדה של היחידה מ"מרכז ההשקעות" ל"רשות להשקעות ולפיתוח התעשייה והכלכלה". הרשות להשקעות ולפיתוח התעשייה והכלכלה מציעה מגוון מסלולי סיוע:
מינהל אזורי תעשייה
המינהל לאזורי תעשייה מופקד על פיתוח ויצירת מקורות תעסוקה ביישובי הפריפריה. הפעילות העיקרית היא:
מינהל היהלומים, אבני חן ותכשיטים
פעילות המינהל היא במימוש של הכלים העומדים לרשות המשרד לקידום ופיתוח התעשיות והסחר בענפי היהלומים, אבני חן ותכשיטים. המינהל מסייע להנהלת המשרד בגיבוש ותכנון המדיניות התעשייתית לענפים אלה תוך שימוש בידע המצוי והיכרות עם הצרכים והיעדים של ענפים אלה בתחומי ההשקעות, הטכנולוגיה, המחקר ופיתוח, התעסוקה ושיווק בחו"ל. במסגרת מינהל יהלומים אבני חן ותכשיטים פועלים משרדי המפקח על היהלומים, הפועל מתוקף "צו הפיקוח על היהלומים יבואם ויצואם 1979". בנוסף לסמכויותיו למתן רישיונות עיסוק ביהלומים ליצרנים, סוחרים וצורפים, מפעיל המפקח על היהלומים תחנת מכס בלעדית בארץ ליבוא ויצוא יהלומים ואבנים יקרות. המינהל בוחן וממליץ במסגרת החוק לעידוד השקעות הון על תוכניות השקעה להקמה והרחבה של מלטשות ושל מפעלי תכשיטים, ומעביר המלצותיו לרשות להשקעות ולפיתוח התעשייה והכלכלה.
המינהל מסייע ליצרנים בארץ לחדור לשוקי חוץ וממליץ על סיוע כספי במסגרת הקרן לעידוד השיווק לחו"ל. כמו כן מעודד המינהל, בשיתוף עם מכון היהלומים ומכון היצוא, השתתפות של חברות ומפעלים בתערוכות וירידים מקצועיים בתחומי היהלומים והתכשיטים. המינהל בשיתוף עם מכון התקנים ממונה על תקינה של תכשיטי זהב וכסף. לשם ביצוע כל המטלות והיעדים מקיים המינהל קשר הדוק עם מוסדות וארגונים ענפיים בישראל ומחוצה לה. עובדי המינהל חברים בוועדות ציבוריות שמטרתן קידום ענף היהלומים וענף התכשיטים. כמו כן מייצגים את עמדת הממשלה בתהליך קימברלי שמטרתו למנוע סחר ביהלומי קונפליקט.
מינהל סביבה ופיתוח בר קיימא
המינהל מרכז את ההיבטים של איכות הסביבה בקשר לתעשייה, מטפל באמנות סביבתיות בינלאומיות, משתתף בחקיקה מקומית הנובעת מדרישות סביבתיות וכן מבטיח שזרועות הסיוע השונות של המשרד יתחשבו, בין השאר, בגורמי הסביבה.
מינהל תעשיות
מינהל תעשיות הוקם כתוצאה ממיזוג של "מינהל מוצרי צריכה והתעשיות", "מינהל הטקסטיל ותעשיות קלות" ו"מינהל תעשיות המזון". המינהל המאוחד המטפל במגוון רחב של מוצרים שהמאפיין אותם הוא ברובם מוצרים סופיים לשימוש צרכני. תחום המוצרים כולל את תעשיות המזון, מוצרים מן החי והצומח, משקאות, תשומות לטקסטיל, בדים ואשפרה, ביגוד ומוצרי טקסטיל מוגמרים אחרים, נעליים ומוצרי עור; תעשיות קלות כגון אופטיקה, צורכי משרד, צעצועים, מוצרי יודאיקה, תשמישי קדושה ועוד. המינהל מופקד על התחומים הבאים: המינהל מטפל בבקשות בתחומים הנ"ל לסיוע בהשקעות המופנות למרכז ההשקעות, בבקשות לסיוע בשיווק המופנות לקרן השיווק לחו"ל, בבקשות להקצאות קרקע, ובמדיניות רישוי היבוא.
המינהל מטפל בכל ההיבטים של ייצור, יצוא ויבוא, תקנים ביקורת איכות וצרכנות בתחומי מוצרים אלו. מילוי משימות אלו מחייב קיום קשר שוטף עם גורמים שונים נוסף ליצרנים וליבואנים, כגון: רשות המזון שליד משרד הבריאות, מכון התקנים, המכס, משרד החקלאות, משרד העבודה, מכון היצוא ומחלקת הכשרות ברבנות הראשית. תעשיות המזון והטקסטיל רגישות ביותר לסחר חוץ. ההתחייבות שקיבלה המדינה על עצמה במסגרת הסכמי גאט"ט, הקהילייה, הסכמי סחר חופשי עם ארצות הברית ועם ארצות אחרות מחד גיסא וההגנה המסורתית שממנה נהנות תעשיות אלו בארצות חוץ מאידך גיסא, מחייבות מאמץ ניכר וכולל על מנת להבטיח תחרות הוגנת ומניעת אפליה, פעולות אלו כוללות, בין היתר, בדיקות ומניעת היצף ויבוא מסובסד ומאבק בצעדים מפלים נגד יבוא מישראל בחו"ל.
המינהל מעורב גם ביישום טכנולוגיות חדשות, בבדיקה ובהערכה של תוכניות השקעה ומו"פ, בבקרה ובאכיפה של תקנות למניעת הגבלים עסקיים ובפיקוח מחירים במוצרים בסיסיים.
מינהל סחר חוץ
מינהל סחר חוץ אמון על ניהול מדיניות הסחר הבינלאומית של מדינת ישראל. תחומי הפעילות העיקריים כוללים פעולות לקידום הסחר והיצוא, ייזום ותחזוקת הסכמי סחר לשיפור תנאי הסחר של ישראל, עידוד ומשיכת השקעות זרות ויצירת שיתופי פעולה אסטרטגיים עם חברות זרות. במקביל לפעילות בישראל, המינהל מפעיל מערך של נציגים כלכליים אשר מהווים את הזרוע הביצועית של המשרד בשוקי חו"ל.
לשם קידום ותחזוקה של הסכמים בינלאומיים קיימת במינהל לסחר חוץ המחלקה למדיניות מסחרית והסכמים בינלאומיים הכוללת מספר יחידות:
העיסוק במגוון תחומי קידום היצוא נעשה באמצעות דסקים אזוריים ורשת נספחים מסחריים ברחבי העולם. במינהל לסחר חוץ קיימים הדסקים הגאוגרפיים הבאים: אירופה, אמריקה, אסיה-פסיפיק ואפריקה, הודו-סין ומזה"ת וצפון אפריקה. הדסקים הגאוגרפיים עוסקים בקביעת מדיניות, סיוע לקידום יחסי הכלכלה והסחר, הכוונת הנציגים הכלכליים תוך הגשת סיוע ייעוצי/מנהלי/טכני, תקציב ובקרת הפעילויות של הנציגים, ארגון וטיפול במשלחות נכנסות ויוצאות, ועדות מעורבות, טיפוח הקשרים עם השגרירויות הרלוונטיות בארץ ועם גורמים ישראלים, ממשלתיים ופרטיים, הפועלים באזורים עליהם ממונים הדסקים, הכנת סקירות כלכליות ומסחריות וארגון ביקורי שר ושל גורמים רשמיים אחרים באזורים בהם מטפל הדסק. פעילויות קידום היצוא כוללות בנוסף גם הפקת חומרי הסברה להצגת הפוטנציאל הכלכלי-תעשייתי של ישראל, סיוע ליצואנים בודדים בפעילותם בחו"ל ובחדירה לשווקים חדשים, אירוח עיתונאים זרים בארץ וליווי ביקורם בתעשייה, קידום השתתפות ישראלית בתערוכות מסחריות ענפיות בעולם וקידום השתתפות זרה בתערוכות ובביתנים ישראלים בישראל ומחוצה לה.
המשרד מחזיק 41 נספחויות מסחריות במרכזי הסחר העיקריים בעולם המשמשים כזרוע קדמית של כל הגופים העוסקים בקידום היצוא ובקשרים הכלכליים. המינהל לסחר חוץ אחראי על הכשרת וניהול מערך הנספחים, בישראל ומחוצה לה.
לשכת המדען הראשי והרשות הלאומית לחדשנות טכנולוגית
ב-1 בינואר 2016, מתוקף תיקון מס' 7 לחוק לעידוד מחקר, פיתוח וחדשנות טכנולוגית בתעשייה, התשמ"ד-1984 הוקמה הרשות הלאומית לחדשנות טכנולוגית (רשות החדשנות). רשות החדשנות מחליפה את פעילות מתן ההטבות/סיוע של לשכת המדען הראשי ואת פעילות עמותת מתימו"פ שהיא עמותה ממשלתית אשר העניקה שירותים שונים ללשכת המדען הראשי. המדען הראשי במשרד הכלכלה והתעשייה ישמש כראש הרשות, יעמוד בראש מועצת הרשות ויכהן כיושב ראש ועדות המחקר האחראיות על מתן ההטבות השונות שמעניקה הרשות.
הרשות לשת"פ תעשייתי וקידום השקעות זרות
הרשות לשיתוף פעולה תעשייתי (רשפ"ת) מופקדת על ניהול רכש הגומלין של מדינת ישראל, משיכה וטיפול בהשקעות זרות ישירות לישראל. בהתאם לכך פועלת רשפ"ת לייזום, מעקב, בקרה ותיאום פעילויות של שיתוף פעולה תעשייתי הנובעות מהתחייבויותיהן של חברות זרות לרכש גומלין בישראל. הרשפ"ת מוסמכת לדרוש מחברות זרות שזכו במכרזים ממשלתיים וציבוריים לבצע רכש גומלין בארץ בהיקף של 35% לפחות מערך העסקה (או 20% למדינות החברות בהסכם ה-GPA). מטרת פעילותה של רשפ"ת היא מינוף ההוצאה הממשלתית ליצירת הזדמנויות עסקיות ותעסוקתיות, להבאת טכנולוגיות חדישות מחו"ל, להגברת השקעות זרות במחקר ופיתוח, להגברת היצוא ולפתיחת שווקים חדשים. כמו כן, פועלת רשפ"ת באמצעות הכלים שבידיה לחיזוק תעשיות ועסקים בפריפריה ובאזורי עדיפות לאומית ול"פתיחת הדלת" לתעשיות בינוניות וקטנות ליהנות מרכש גומלין.
שיתוף הפעולה התעשייתי מבוצע באופנים שונים ובהם: יחד עם התאחדות התעשיינים בישראל המקדמת את קניית מוצרים ושירותים כחול-לבן, קבלנות משנה מקומית, שתוף פעולה במו"פ, השקעות וסיוע שיווקי של החברה המחויבת ליצואן הישראלי בחו"ל. הרשות קשורה בהסכמי שיתוף פעולה תעשייתי עם כ-200 חברות ותאגידים זרים, בתחומי הביטחון, תעופה, אנרגיה ואקולוגיה, חשמל ואלקטרוניקה, מחשבים, ציוד רפואי, רכב ותחבורה ועוד. לרשפ"ת קשר ישיר למקבלי ההחלטות ואנשי הרכש באותן החברות והתאגידים.
הרשות מקיימת באופן שוטף מפגשים בין התעשיות הזרות והישראליות, מקבלת דרישות טכניות והצעות לשיתוף פעולה מהחברות הזרות, מקשרת מפעלים ישראלים עם אנשי הקשר שמונו לצורך ביצוע רכש גומלין מטעם החברות הזרות ומקיימת מעקב ובקרה אחר ביצוע ההתחייבויות לרכש גומלין. הרכש מהמפעלים הישראלים מבוצע על בסיס תחרותי במחיר, בכושר הייצור והאספקה, ובאיכות בהתאם לדרישת החברות הזרות.
מינהל הייבוא
מינהל היבוא הוקם בשנת 2015 ומופקד על קידום פעילות הסברה, הכרה והטמעה של מדיניות היבוא מול הגורמים העסקיים במשק, הפחתת רגולציה בהליכי היבוא ובמתן אישורי יבוא, וכן על מניעת יבוא בהיצף על פי חוק היטלי סחר ואמצעי הגנה, תשנ״א-1991 להגנה מפני יבוא בהיצף, יבוא מסובסד וסחר לא הוגן.
החברה הישראלית לביטוח סיכוני סחר חוץ בע"מ
החברה לביטוח סיכוני סחר חוץ הוקמה על ידי הממשלה, כדי לתת ליצואן שירותי ביטוח וערובת חיוניים ולסייע לו לבצע באופן יעיל ותקין את עסקאות היצוא שלו. המטרה העיקרית של שירותים אלו היא אבטחת היצואן כנגד סיכון של אי-קבלת התמורה מהלקוחות בחו"ל. החברה מספקת ליצואן מידע מקצועי על אודות האשראי של לקוחותיו בחו"ל וסיוע בקבלת המימון הדרוש לביצוע עסקאותיו על ידי העברת זכויות הפוליסה לטובת הבנק המממן או על ידי מתן ערבויות ישירות לבנקים.
הסיכונים המכוסים על ידי החברה כוללים שישה סיכונים מסחריים הנובעים מפשיטת רגל של הקונה או מאי-תשלום התמורה בעד הסחורה תוך חודשים ממועד הפירעון המוסכם ולאחר שהקונה אישר את קבלת הסחורה ללא השגות. סיכונים מדיניים-כלכליים הנובעים ממלחמה, מלחמת אזרחים, מהפכה והתפרעויות בארצו של הקונה, מאיחור או מאי-העברתה של התמורה הנובעים ממחסור במטבע חוץ או מהגבלות אחרות בארצו של הקונה וביטול רישיון היבוא של הקונה או הטלת הגבלות יבוא אחרות לאחר משלוח הסחורה. נוסף לפוליסות ביטוח האשראי למיניהן מספקת החברה גם פוליסות לביטוח אספקת נכסי השקעה, שירותים, עבודות קבלניות, ציוד קבלני והשקעות בארצות חוץ.
המכון הישראלי לייצוא ולשיתוף פעולה בינלאומי (IEICI)
המכון הישראלי לייצוא ולשיתוף פעולה בינלאומי (IEICI) נוסד כארגון ללא כוונת רווח בשנת 1958, תוך יצירת שותפות של ממשלת ישראל והמגזר הפרטי. המכון מקדם את היצוא התעשייתי ויצוא השירותים של ישראל וכן מפתח יחסי סחר, שיתופי פעולה ושותפויות אסטרטגיות עם חברות מחו"ל. מכון היצוא מעניק שירותים לאלפי יצואנים ואנשי עסקים בישראל. מכון היצוא מקדם את היצוא על ידי יוזמות בינלאומיות ותוכניות ייחודיות במדינות רבות, באמצעות הנציגים הרשמיים של ישראל - נספחי מסחר וכלכלה ונציגי פיתוח עסקי מקומיים. המכון מקיים קשרי עבודה עם הנציגים הדיפלומטיים ונספחי המסחר הזרים המכהנים בישראל, ועם ארגוני סחר בינלאומיים ברחבי העולם. המכון מספק שירותי מידע וייעוץ, קשרים וסיוע מקיפים בקידום היצוא של חברות ישראליות וכן שירותים משלימים עבור קהיליית העסקים הבינלאומית. המכון יוזם ומארגן משלחות עסקיות יוצאות ונכנסות. יוזם, מקים ומנהל ביתנים לאומיים וביתני מידע בתערוכות ובירידי סחר בינלאומיים ברחבי העולם, בהם הוא מציג את יכולותיה של ישראל במגוון תחומים.
הסוכנות לעסקים קטנים ובינוניים
הסוכנות לעסקים קטנים ובינוניים נועדה לרכז את פעילות הממשלה בתחום עסקים קטנים ובינוניים, לגבש מדיניות ולתאם את פעולתם של הגופים השונים העוסקים בתחום זה. הסוכנות מציעה מגוון כלי סיוע, ומייצגת את העסקים הקטנים בפני הממשלה והכנסת. המטרה העיקרית של הסוכנות היא לסייע ליזם ולבעל העסק להתגבר על מכלול החסמים והקשיים העומדים בדרכו.
לצד כלי הסיוע פועלת הסוכנות גם בתחום המדיניות, ומסייעת לעסקים קטנים ובינוניים להתגבר על הנטל הביורוקרטי. הסוכנות מבצעת ניטור של חקיקה ורגולציה, ובוחנת את השפעתה על מגזר העסקים הקטנים. הסוכנות נותנת המלצות להתאמת המדיניות או החקיקה ליכולותיהם של עסקים קטנים, ומציגה את עמדה בוועדות הכנסת. הסוכנות מקדמת נושאי מדיניות גם באופן יזום, ועמדה מאחורי תיקון חוק מס ערך מוסף שהרחיב את מעגל העסקים הזכאים לדווח מע"מ על בסיס מזומן, והפך אותו לחובה.
האגף לאיגוד שיתופי
האגף לאיגוד שיתופי מופקד על כל האגודות השיתופיות הרשומות בישראל מכוח פקודת האגודות השיתופיות ותקנות שהותקנו על פיה. האגודה השיתופית היא אחת מבין חמשת התאגידים מתחום המשפט הפרטי. השקפת היסוד הקיימת בבסיס התאגדות האגודה השיתופית היא הרצון לניהול עצמי, בדרך דמוקרטית, לרווחת כל החברים על פי עקרונות הקואופרציה.
האגף מקיים משימות חינוכיות והסברתיות לרבות השתתפות בעריכת מחקרים ופרסומים בנושא הקואופרציה, השתתפות בכנסים בינלאומיים בנושא הקואופרציה וייצוג המדינה בכנסים אלו.
הממונה על התקינה
מינהל הממונה על התקינה אחראי על ביצוע מדיניות תקינה לאומית להבטחת ייצור ושווק מוצרים בריאותיים ואיכותיים, להגברת כושר התחרות של התעשייה המקומית והבטחת עמידתה של מדינת ישראל בהתחייבויותיה הבינלאומיות, כולל פרק TBT בהסכמי GATT. נוסף לכך, אחראי המינהל על הסיוע ובקרה על פעולות התקינה במכון התקנים ועל פעולות ההסמכה ברשות הסמכת המעבדות, וכמו כן על גיבוש ויישום מדיניות התקינה של המשרד. הממונה על התקינה מונה על ידי המנכ"ל כאחראי לעדכון השוטף של התוספת השנייה לצו ייבוא חופשי. במסגרת העדכון השוטף משמש הממונה על התקינה מתאם בין-משרדי להכללת דרישות תקינה רשמית ודרישות טכניות אחרות בתוספת השנייה, ואחראי על הפעילות המשרדית בנושא זה.
בתחומי אחריותו נמצאים, בין היתר: ייזום וביצוע שינויים במעמד סטטוטורי של התקנים: הכרזת הרשמיות או הסרת הרשמיות של התקנים. אישור רוויזיות בתקנים רשמיים, קבלת פניות בנושא הנ"ל מגורמים בתעשייה, בממשלה, מהצרכנים, מהיבואנים וכו'. ביצוע התייעצויות טרם השינוי של המעמד הסטטוטורי של התקן. הכנת פטורים זמניים מדרישות התקן - לחתימת השר. מתן המלצות למינהלים המקצועיים במשרד לגבי מתן פטור - 2ד' מדרישות העמידה בבדיקות ההתאמה לתקנים. אכיפת תקנים רשמיים וביצוע נטילות המוצרים לצורך כך. מתן כתבי הסמכה לאנשי המשרד ומחוצה לו. מתן אישורים למעבדות - על פי חוק התקנים. רשות מינהלת תו תקן.
מכון התקנים הישראלי
פעילות מכון התקנים כוללת שלושה תחומים עיקריים: תקינה, בדיקות (בתחום התעשייה ובתחום הבניין) ואישור מוצרים ותהליכים ומערכות איכות.
עיקרי השירותים שנותן מכון התקנים הישראלי: הכנת תקנים ומפרטים ישראליים. פורסמו כ-3,000 תקנים. המכון פעיל במישור הבינלאומי במטרה להביא להתאמה של התקנים הישראלים לתקנים הנהוגים באירופה ובארצות-הברית ולהכרה של גורמי תקינה בעולם במערכות ההסמכה של מכון התקנים הישראלי. המכון חבר בארגוני התקינה הבינלאומיים ISO ו-IEC ושותף פעיל בוועדות התקינה הבינלאומיות של ארגונים אלו. עד היום חתם המכון למעלה מ-60 הסכמי הכרה הדדיים עם גופים שונים בעולם.
הממונה על הגנת הצרכן
הממונה על הגנת הצרכן מפקח על ביצוע הוראות חוק הגנת הצרכן התשמ"א - 1981 ומטפל בתלונות שראה בהן ממש על הפרת הוראות חוק זה או על פגיעה אחרת בצרכן. הממונה על הגנת הצרכן עומדת בראשות ה"רשות להגנת הצרכן והסחר ההוגן".
הנושאים העיקריים בחוק הגנת הצרכן:
בסמכות הממונה על הגנת הצרכן לקבוע מדיניות, ליזום חקיקה, לבצע סקרים בענייני צרכנות ולטפל בכל תחום הקשור להגנת הצרכן ואשר לא הוטל בדין על רשות אחרת. הוראות חוק הגנת הצרכן חלות על כל מגזרי המשק למעט בנקאות וביטוח. לממונה סמכויות אדמיניסטרטיביות למניעת כשלים ביישום החוק. אל יחידת הממונה על הגנת הצרכן מגיעות תלונות ופניות מציבור הצרכנים. תלונה המגלה עבירות על החוק מועברת לבדיקה במחוזות במשרד הכפופים למינהל סחר פנים. בסיום החקירות, מועבר התיק ללשכה המשפטית, לשם קבלת החלטה, האם להגיש כתב אישום בגין הפרת הוראות חוק הגנת הצרכן, או לנקוט צעדים אחרים בהתאם להוראות החוק.
המועצה הישראלית לצרכנות
המועצה הישראלית לצרכנות, היא חברה ממשלתית הפועלת שלא למטרות רווח מאז 1970, ומתוקצבת על ידי המדינה מתקציב משרד הכלכלה. המועצה הישראלית לצרכנות היא הגוף הצרכני הגדול והמשמעותי ביותר בישראל. המועצה מטפלת בתלונות ציבור, כשהטיפול מתרכז בהיבט האזרחי שנועד לפצות את הצרכנים על הנזק שנגרם להם ומאפשר יצירת בסיס מידע על פגיעות בצרכנים, עוולות צרכניות ופערים בחקיקה שפוגעים בציבור.
המידע העולה מפניות הציבור וממגוון מקורות נוספים משמש את המועצה בניתוב פעילויותיה בתחום המאקרו: ייזום שינוי חקיקה; שינוי מדיניות עסקים; קידום העניין הצרכני מול משרדי הממשלה והפעלת האכיפה הפלילית; קידום תקינה צרכנית במכון התקנים; הגשת תביעות משפטיות, תביעות ייצוגיות ועתירות לבג"ץ; ייצוג האינטרסים הצרכניים בבית הדין לחוזים אחידים; הגברת המודעות הצרכנית ועוד. המחוקק מייחס חשיבות לפן האזרחי של הגנת הצרכן והעניק למועצה לצרכנות, באמצעות חוקים שונים, מעמד המאפשר לה להגיש תביעות ייצוגיות, להביע עמדות בבית הדין לחוזים אחידים ולערער על החלטות הממונה על ההגבלים העסקיים. בפעולתה, שמה המועצה דגש על איתור כשלי שוק, שמחדל הרשויות בהם הוא בעל פוטנציאל פגיעה רב בציבור, מבחינה כלכלית ולעיתים אף בטיחותית, ומפעילה לחץ על הרגולטורים לתיקון המחדלים, למשל עתירת המועצה בעניין מרווח השיווק בדלק, הפיקוח על מחירי ספרי הלימוד ותחום הגז.
כדי לקדם את הגנת הצרכן פועלת ותפעל המועצה לצרכנות בין היתר בדרכים הבאות:
הרשות להגבלים עסקיים
הרשות להגבלים עסקיים היא גוף עצמאי הפועל על פי דין, ובראשה עומד מנהל הרשות, שהוא הממונה על הגבלים עסקיים, שר הכלכלה הוא השר האחראי על ביצועו של חוק התחרות הכלכלית, התשמ"ח-1988. הרשות מופקדת על אכיפת החוק בתחום של התערבות המדינה לשימורה של התחרות במשק. הרשות עוסקת בפעילות שמבצעים עסקים במשק ועניינה במניעת השתלטות על שווקים. במסגרת פעולה זו מתייחסת לשלושה סוגים של הגבלים עסקיים: הסדר כובל, מונופולין (לרבות קבוצת ריכוז) ומיזוגים.
הרשות הלאומית להסמכת מעבדות
הרשות הלאומית להסמכת מעבדות פועלת מתוקף חוק שחוקקה הכנסת. שר התעשייה והמסחר אחראי להפעלת החוק. הרשות הלאומית להסמכת מעבדות היא תאגיד סטטוטורי המנוהל על ידי מועצה בת שבעה חברים. הרשות בוחנת ומסמיכה מעבדות. ההסמכה מהווה כלי להערכת היכולת הטכנית של המעבדה לבצע סוגי בדיקות, מדידות וכיולים מסוימים. תעודת הסמכה של הרשות מספקת הכרה רשמית ביכולתה המקצועית של המעבדה.