cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
הר למון
הר למון הוא הר השייך לרכס הרי סנטה קטלינה במדינת אריזונה, ארצות הברית. ההר הוא הגבוה מבין הרי סנטה קטלינה, ופסגתו מתנשאת לגובה 2,791 מטר מעל פני הים. הפסגה, הקרויה Windy Point, נגישה לרכב. הר למון ממוקם בשמורת יער לאומי קורונדו המשתרעת על כ-7,200 קילומטר מרובע. השם ניתן להר על שמה של שרה למון, בוטנאית אשר הייתה הראשונה לעלות לפסגת ההר בשנת 1881.
העיר הגדולה ביותר הקרובה להר היא טוסון. ישנן עיירות נוספות על ההר, שהגבוהה ביניהן היא סאמרהבן (בגובה כ-2,500 מטר מעל פני הים). בשנת 2003 נחרבה העיירה כמעט לגמרי בעקבות שרפת יער גדולה שנקראה שריפת אספן. השריפה נמשכה במשך כחודש ימים, ושרפה 343 קילומטרים רבועים של שטח, כולל חלק מבתי ותשתיות העיירה, וכן גם עצים וחי. הנזק נאמד ב-4.1 מיליון דולר; עלות פעולות הכיבוי הייתה כ-17 מיליון דולר, ונדרשו עוד 2.7 מיליון דולר לשיקום היער והחי.
פסגתו של הר למון מושלגת כמעט כל ימות השנה וממוקם בו אתר הסקי הדרומי ביותר של ארצות הברית.
קרוב לפסגת ההר ממוקם מצפה כוכבים אשר היה שייך בעבר לחיל האוויר של ארצות הברית אך כיום אוזרח ומשמש לחקר אסטרונומי.
שתי דרכים מובילות לפסגת ההר: כביש מהיר קטלינה, המתחיל מטוסון ועולה עד העיירה סאמרהבן, ודרך עפר המתחילה מהעיירה אורקל וממשיכה עד Windy point.
מרקל פולץ
מרקל פולץ (באנגלית: Markelle Fultz; נולד ב-29 במאי 1998) הוא כדורסלן אמריקאי המשחק בעמדת הרכז בקבוצת אורלנדו מג'יק מליגת ה-NBA. שיחק באוניברסיטת וושינגטון ובנבחרת ארצות הברית עד גיל 18.
ראשית חייו
פולץ נולד באפר מרלבורו שבמרילנד, בנה של אבוני פולץ, אם חד-הורית העובדת בממשל הפדרלי בוושינגטון די. סי., בירת ארצות הברית. מגיל שש הוא מלווה על ידי מאמן הכדורסל קית' ויליאמס. בשנתו השנייה בתיכון הקתולי דימהטה נופה מסגל קבוצת הכדורסל הבכירה של בית הספר. הוא שב לסגל בשנתו השלישית והוביל את הקבוצה לזכייה באליפות מרילנד לבתי ספר פרטיים. בעונתו האחרונה בתיכון השיג ממוצע של 19.1 נקודות ו-8.8 ריבאונדים למשחק והוביל את קבוצתו לזכייה שנייה ברציפות באליפות בתי הספר הפרטיים. הוא נבחר על ידי USA Today לשחקן השנה בתיכונים במרילנד ולחמישייה השנייה בכל רחבי ארצות הברית, כמו כן נבחר להשתתף במשחק מקדונלד'ס אול-אמריקן.
ביולי 2016 השתתף עם נבחרת הנוער עד גיל 18 של ארצות הברית באליפות האמריקות שהתקיימה בצ'ילה. הנבחרת זכתה במדליית זהב ופולץ נבחר ל-MVP של הטורניר עם ממוצע למשחק של 13.8 נקודות, 5.2 אסיסטים ו-4 ריבאונדים.
קריירת המכללות
פולץ בחר לשחק בעונת בקבוצת הכדורסל של אוניברסיטת וושינגטון על אף שזו לא נחשבת לאחת הקבוצות הבולטות בליגת המכללות. הוא נימק זאת מאחר שהייתה היחידה שפנתה אליו בשנתו השנייה בתיכון והביעה בו התעניינות אף על פי שנופה מסגל קבוצתו. כבר במשחקו הרשמי הראשון בליגת המכללות הצטיין עם 30 נקודות מול אוניברסיטת ייל. הוא פתח בכל 25 משחקי הקבוצה במהלך העונה ורשם ממוצע של 23.2 נקודות, 5.7 ריבאונדים ו-5.9 אסיסטים למשחק. הוא קבע שיא נקודות לשחקן שנה ראשונה באוניברסיטת וושינגטון, היה מלך הסלים של ליגת ה-PAC-10 אליה משתייכת וושינגטון, מלך הסלים מקרב שחקני השנה הראשונה מבין כל קבוצות ליגת המכללות בדרג הראשון, נבחר לחמישית העונה ב-PAC-10 ולחמישייה השלישית של העונה במכללות. בתום העונה הודיע כי יעמיד עצמו לבחירה בדראפט ה-NBA.
פילדלפיה 76'
פולץ נבחר במקום הראשון של דראפט ה-NBA 2017, על ידי פילדלפיה 76'. ב-18 באוקטובר 2017 ערך פולץ את הופעת הבכורה שלו ב-NBA, כשקלע 10 נקודות בהפסד קבוצתו לוושינגטון וויזארדס. אחרי 4 משחקים בלבד בעונה זו פילדלפיה החליטה לתת לפולץ מנוחה בעקבות פציעה בכתף שהפריעה לו בזריקה לסל. ב-26 במרץ 2018, אחרי 5 חודשים שבהם נעדר מהמגרשים, חזר פולץ לשחק כדורסל בניצחון קבוצתו על דנוור נאגטס. באותו משחק קלע פולץ 10 נקודות, מסר 8 אסיסטים ולקח 4 ריבאונדים. ב-12 באפריל 2018 הפך פולץ לשחקן הצעיר ביותר אי פעם (בגיל 19 ו-317 ימים) שרושם טריפל דאבל, לאחר שקלע 13 נקודות, מסר 10 אסיסטים ואסף 10 ריבאונדים במשחק מול מילווקי באקס (שיא זה נשבר על ידי לאמלו בול ב-10 בינואר 2021).
בתחילת עונתו השנייה תפקד כשחקן חמישייה בפילדלפיה, אולם לאחר 15 משחקים הועבר לספסל, וארבעה משחקים לאחר מכן הושבת על מנת לטפל בכתפו הפצועה.
אורלנדו מג'יק
ב-7 בפברואר 2019 עבר פולץ בטרייד לקבוצת אורלנדו מג'יק, תמורת ג'ונתן סימונס ושתי בחירות דראפט עתידיות. פולץ לא שיחק כלל עד לסיום אותה עונה, בשל פציעתו בכתף. בעונתו הראשונה באורלנדו,, שימש כרכז הפותח של הקבוצה, ותרם 12.1 נקודות ו-5.1 אסיסטים בממוצע למשחק.
בדצמבר 2020 חתם באורלנדו על הארכת חוזה ל-3 עונות נוספות, החל מעונת, בסך כ-50 מיליון דולר.
יהונתן ורט
קריירה
ורט התגייס לקורס חובלים ב-1981 וסיים אותו במגמת מכונה ב-1983. הוא הצטרף לשייטת הצוללות ושירת במגוון תפקידי פיקוד. פיקד על ספינות הטילים אח"י משגב ואח"י מבטח, ספינות מדגם סער 2 בעלות יכולות לחימה נגד צוללות (נצ"ל). ב-1992 מונה למפקד הצוללת אח"י גל, ב-1996 עבר הכשרה לצוללות מסדרת דולפין ופיקד על הצוללת אח"י לויתן. לאחר מכן שירת בחטיבה הצבאית במשרד מבקר מערכת הביטחון. ב-2004 מונה למפקד שייטת הצוללות ופיקד עליה בתקופת מלחמת לבנון השנייה. בתפקידו הבא כיהן כראש מספן כוח האדם במטה החיל.
יוסף חיים זוננפלד
בארץ ישראל
בשנת תרל"ג עלה לארץ ישראל עם רבו ר' אברהם שאג, והשתכן ב בירושלים.
הרב זוננפלד שימש בסוף המאה התשע עשרה כראש כולל אונגרין אוסטראין (כולל שומרי החומות), מלבד שיעורים שהעביר בבית המדרש של הרב ישעיה ברדקי.
משפחתו
אשתו הראשונה, שרה, הייתה בתו של שלמה זאלצער, שוחט ובודק בקוברסדורף. נפטרה בתרע"ט (1919). היא ילדה לו שמונה בנים ושלוש בנות.
מתוך אחד עשר ילדיו, נפטרו שמונה (!) בחייו. בנו בכורו, שנקרא על שם אביו, נפטר עוד כפעוט בהונגריה, לפני עלייתו לארץ. באחת המגפות הקשות שהיו הירושלים, שכל בתקופה קצרה שניים מבניו, כלה ונכד. למרות הניסיונות הקשים שעברו עליו, ביטחונו בה' היה ללא עוררין וראה לעודד את הסובבים אותו בדברי חיזוק ואמונה.
אשתו השנייה, חיילא, הייתה צעירה ממנו בשלושים שנה. נפטרה בד' באדר תשכ"ח (1968, בגיל תשעים). היא הייתה בתו של הרב מנדל דייטש, דיין בטופולצ'אני, וקודם לכן הייתה נשואה ליהודה לייב אייבנשיץ. בתה מזיווג ראשון הייתה לאה, אשת רבי חיים זאב פינקל.
בנו שמואל בנימין נישא לפרומה, בתו של הרב אברהם אלקנה זקס, מראשי כולל הו"ד.
חתנו היה הרב שמואל הלל שינקר.
עיסוקו בבנין הארץ
הרב זוננפלד עודד את הרחבת היישוב היהודי בירושלים. בשנת תרל"ט הצטרף למועצת "ועד כל הכוללים" שעסקה בגאולת אדמות מידי ערבים והקמת שכונות עליהן. מקצת מהשכונות נבנו על גבי קרקעות שנקנו על שמו, מכיוון שהיה נתין אוסטרי, והחוק העות'מאני אפשר לו לרכוש קרקעות בקלות. בקונטרס התקנות של שכונת "בית ישראל" נכתב: "שטרי המקנה נכתבו על שם הרב רבי חיים זאננענפעלד והרב שלמה זלמן בהר"ן כאשר הסכימו רוב בני החברה".
שכונת בתי אונגרין הוקמה על ידי יצחק צבי רצרסדורפר מאנטוורפן, ששלח לו סכום כסף גדול לקנות עשר דירות בעיר העתיקה לטובת עניי ירושלים, ורבי יוסף חיים שכנע אותו לקנות באותו סכום מגרש שעליו יוכלו לבנות מאות בתים לעניי העיר, ואכן יצחק צבי רכש את אדמות בתי אונגרין (שנקראת "נחלת צבי" על שמו) עליהם נבנו שלוש מאות בתים.
חיבת הארץ
מאז בואו לארץ ישראל לא יצא ממנה מלבד פעם אחת כשנסע לפגישה עם מלך ירדן, ולפני נסיעתו עשה התרת נדרים. לדבריו
הרב זוננפלד ראה בפריחתה של ארץ ישראל קיום הנבואה של "ואתם הרי ישראל ענפכם תתנו ופריכם תשאו לעמי ישראל" והחשיב זאת כאתחלתא דגאולה על פי דברי הגמרא. לעת זקנותו, כשלא היה יכול לצעוד רגלית, נסע לעיתים קרובות ברכב לראות את שכונותיה החדשות של ירושלים. גם בסמוך לפרעות תר"פ הקפיד ללכת לכותל המערבי דרך שער שכם, בנימוק שאסור לוותר מפני הפחד על שום פינה בירושלים. מנחם אוסישקין סיפר שפגש את הרב זוננפלד בכותל בערב ראש השנה תר"ץ, זמן קצר לאחר פרעות תרפ"ט, והלה אמר לו: "זה לא יעזור להם (= לערבים)! אנחנו נשיג את מטרתנו. לא בסימטאות צרות ולא כפופי ראש ניכנס אל המקום הקדוש שלנו. כי אם בדרך המלך ובקומה זקופה. המשך לעבוד את עבודתך באמונה ואולי בקרוב בימינו נזכה לראות את הגאולה האמיתית".
כאשר נוסדה המושבה החרדית מחנה ישראל על ידי אגודת ישראל נסע לבקרה, ושמח למראה יהודים חרדים האוחזים באת ובמעדר וחורשים את אדמת הקודש.
יחסו לציונות ושיתוף הפעולה עם דה האן
הרב זוננפלד התנגד לציונות. בתקופה מסוימת היה בקשר עם יעקב ישראל דה האן, אשר נרצח בסופו של דבר בידי אנשי "ההגנה". הוא הסמיך את דה האן ורעיו להידבר עם איל עיתונות בריטי משפיע, הלורד נורת'קליף, כדי לגנות את הציונות ולתבוע מעמד פוליטי נפרד. הרב זוננפלד כתב על הפגישה שאמנם הוא רואה בהקמת בית לאומי דבר חיובי, אך הוא מתנגד ל"ייפוי הכוח שהציונים לוקחים על עצמם כבאי כוח לכל ישראל". ב-1924 יזם דה האן פגישה של הרב זוננפלד עם האמיר עבדאללה, לימים עבדאללה הראשון, מלך ירדן, כדי להבטיח התיישבות יהודית בארץ ישראל תוך ויתור על הרעיון של הקמת מדינה או 'בית לאומי'.
יחסו לשפה העברית
הרב זוננפלד נלחם נגד הנהגת השפה העברית כשפת הוראה במוסדות החינוך וניהל מאבק בנושא נגד הד"ר חיים ויצמן, הוא סבר שהדבר יגרום לחורבן בתי הספר. למרות זאת לא התנגד לעצם הדיבור השפה, ואף סבר כי גזירת רבני ירושלים שלא ללמד שפות, לא כוללת את השפה העברית. הוא אמר שאולי שגו החרדים בכך שלא הנהיגו בעצמם את הדיבור בלשון הקודש, ובכך היו נוטלים נשק זה מידי החילונים.
בספר "על חומותייך ירושלים" מתאר משה בלוי, כי בעת שיחה עם הרב זוננפלד על אליעזר בן יהודה אמר לו הרב זוננפלד:.
קשיים מבית
גם הקנאים בתוך עדתו לא תמיד הסבו לו נחת. באחד המקרים פורסם כרוז על ידי הרב מאיר הלר (סעמניצער) מקנאי ירושלים, כנגד הרבי מגור בגין פגישתו עם הרב קוק, שבו נאמר: "לא לחינם הלך הזרזיר אצל העורב, אלא מפני שהוא מינות". הרב זוננפלד פרסם גינוי לכרוז.
עד היום ישנו ויכוח בתוך היהדות החרדית לגבי דעותיו: אנשי אגודת ישראל מצד אחד, ומצד שני חוגי העדה החרדית ובתוכם נטורי קרתא. הפער בין שני המחנות ניכר בשתי הביוגרפיות שנכתבו עליו: "מרא דארעא ישראל" שנכתב מנקודת מבט קנאית, ו"האיש על החומה" שנכתב מנקודת מבט אגודאית.
הרב נח גד וינטרוב, המרבה לצטטו, כתב שהרב זוננפלד הרבה ללמד זכות אפילו על "פושעי ישראל" הגדולים ביותר. עוד סיפר כי דיבר עם הרב זוננפלד ואמר "יימח שמו" על מנהיג מסוים. הרב זוננפלד הגיב: "חס ושלום, אסור לומר כך על בן ישראל". הוא הסביר כי חובה להילחם בהם, אבל אין לייעץ כך לקב"ה, ובמקום לקלל יש להתפלל שישובו בתשובה.
המחלוקת עם הרב קוק
בשנת תרע"ד (1913) השתתף עם הרב קוק ב"מסע המושבות", משלחת רבנים שביקרה במושבות החדשות וניסתה להשפיע על אנשיהן שיקפידו על שמירת מצוות. לאחר שראשי המוסדות והישיבות ורוב רבני ירושלים בחרו בשנת תרע"ט (1919) ברב קוק להיות רבה של ירושלים, לא קיבלו הרב זוננפלד והרב יצחק ירוחם דיסקין את הבחירה. הרב זוננפלד המשיך לקרוא לרב קוק "הרב של יפו". בתר"פ (1920) עמד בראש מייסדי "ועד העיר האשכנזי", שנפרד מרבנות ירושלים, ונבחר להיות רבו הראשון. הוא נאבק בסמכויותיה של הרבנות הראשית, בראשות הרב קוק, ופעל לשם כך בקרב שלטונות המנדט.
למרות הבדלי הגישות בהשקפה ובהנהגה, הרב זוננפלד נמנע מלתקוף אישית את הרב קוק, ואף היה איתו בקשרי ידידות קרובים. הוא אף הצהיר כי הוא מתאים בהחלט לאוכלוסיית יפו המחולנת, אך לא יכול לשמש בירושלים.
גם עם הרב יעקב מאיר עמד הרב זוננפלד במחלוקת גדולה, וכאשר הראשון התיר לבני קהילות רומניה למול ולגייר בנים של יהודים מתבוללים שנישאו לנוכריות, גינה אותו הרב זוננפלד, וכתב בכתב העת התורני 'אוהל מועד': "נבהלתי משמוע הבשורה מחכם הספרדי, והוא באמת עם הארץ גמור, כמעט שאין צריך להשיב עליה לכל מי שיודע פרק בהלכה ברורה".
מספריו
ספרי הרב זוננפלד יוצאים לאור בשנים האחרונות במהדורות חדשות בהוצאת מכון קרן רא"ם, מייסודו של צאצאו מוטי זוננפלד.
דודג' 880
דודג' 880 (באנגלית: Dodge 880) היא מכונית סלון אשר יוצרה על ידי חטיבת דודג' בקונצרן הרכב קרייזלר האמריקאי בין השנים 1962–1965.
סך הכול יוצרו 101,200 יחידות.
מתוך 23,000 יחידות אשר יוצרו בשנת 1963, 5,600 יחידות יוצרו בתצורת סטיישן.
המנון מצרים
ארצי, ארצי, ארצי (בערבית: بلادي بلادي بلادي; תעתיק: בילאדי בילאדי בילאדי) הוא ההמנון הלאומי של מצרים. ההמנון נכתב על ידי והולחן על ידי סייד דרוויש. הוא אומץ רשמית בשנת 1979.
היסטוריה
ההמנון הראשון שנכתב במצרים נכתב בשנת 1869 על ידי ג'וזפה פוגיולי, חצוצרן בתזמורת של ג'וזפה ורדי, והיה נגן בצבא המצרי. שליט מצרים, אסמאעיל פאשא, שמע את המנגינה שחיבר פוגיולי לצורך מצעדים צבאיים, וקבע כי הוא יהיה ההמנון הלאומי. ההמנון, ששמו "סאלאם אפנדיה" ומכונה גם "מארש הח'דיב" היה אינסטרומנטלי, היה בשימוש משנת 1869 עד 1952. הלחן של השיר משמש כיום כמנגינה של הוצאת ספר התורה בבתי הכנסת הספרדיים בישראל.
לאחר מהפכת הקצינים החופשיים בשנת 1952 וסיום המלוכה במצרים, אומץ השיר "המנון החירות" (نشيد الحرية) כהמנון הלאומי. שיר זה נכתב על ידי כאמל א-שנאוי והולחן על ידי מוחמד עבד אל-והאב. בחלק מבתיו של שיר זה נעשה שימוש בהמנון הרפובליקה הערבית המאוחדת, ועד היום מנגינתו משמשת כנעימת מהדורת החדשות של רדיו קול ערב בקהיר.
בשנת 1960 הוחלף "המנון החירות" בשירה של אום כולתום, "באמת עבר זמן, הו נשקי" (والله زمان يا سلاحى), אשר נכתב על ידי סלאח גאהין והולחן על ידי כמאל א-טוויל. השיר צבר פופולריות בשנת 1956 לאחר מלחמת סיני וגם רגע לפני פרוץ מלחמת ששת הימים, ובשל פופולריות זו הפך להמנון. השיר שימש כהמנון הלאומי של עיראק בין השנים 1965–1981.
בשנת 1979 אומץ ההמנון הנוכחי "ארצי, ארצי, ארצי" כהמנון הלאומי. שיר זה נכתב בהשראת אחד מנאומיו המפורסמים של מוסטפא כאמל, מנהיג מצרי ומייסד המפלגה הלאומית במצרים, בשנת 1907. כיום מושר רק הבית הראשון של ההמנון.
כשיר לאומי פלסטיני
השיר זוכה לפופולריות בקרב ערביי ארץ ישראל, כשיר לאומי. במהלך אירועי ספטמבר השחור (1970), נוגן השיר עשרות פעמים ביום בתחנות הרדיו של אש"ף. הוא נוגן במעמד הכרזת מדינת פלסטין ב-1988 באלג'יריה. למעשה השיר כל-כך מזוהה עם אש"ף, עד שנהוג לחשוב שמדובר בהמנון הפלסטיני או בהמנון אש"ף.
הצהרת האמנציפציה
רקע
בקיץ 1862 הודיע לינקולן על כוונתו לפרסם את הצהרת האמנציפציה. הוא קבע כי כל מדינה - מבין המדינות שעדיין היו מורדות באותה עת - שתניח את נשקה עד פרסום הצהרת האמנציפציה ב-1 בינואר 1863 תורשה לשמר את מוסד העבדות בשטחה. בכך ביקש לינקולן לעודד את מדינות העבדות לחזור לברית. התנהלות זו של לינקולן תאמה את הצהרותיו העקביות לפיהן בתור נשיא ארצות הברית, המנדט שלו אינו לשנות את משטריהן של המדינות השונות החברות בברית, משטרים המוגנים לפי התיקון העשירי לחוקת ארצות הברית, אלא לשמר את הברית ולהחזיר את המדינות הפורשות לברית, גם במחיר אי ביטול העבדות. בדצמבר 1862 כתב להוראס גרילי: "אם הייתי יכול להציל את הברית בלי לשחרר אף עבד - הייתי עושה זאת. מטרתי אינה ביטול העבדות, אלא שימור הברית".
סייגים
הצהרת האמנציפציה לא נועדה לבטא עמדה מוסרית נגד העבדות, אלא לרתום לשם שימור הברית קואליציה של דרומיים בעלי עבדים במדינות הגבול, שהורשו לשמר את העבדות בתנאי שמדינותיהן תישארנה בברית, רפובליקניים שדגלו בעיקרון של "אדמה חופשית מעבדות", אנשי "מפלגת האדמה החופשית", שלפני המלחמה נטמעו במפלגה הרפובליקנית), אנשי המערב ואנשי התעשייה מהמזרח.
לינקולן לא דגל באבולישניזם - התנועה לביטול העבדות - אלא קרא להבטחת מעמדה של העבדות בכל מדינות הדרום. לינקולן היה אף מוכן להעביר תיקון לחוקה שמעגן את זכויות בעלי העבדים כדי למנוע את פרישת מדינות הדרום. הצהרת האמנציפציה לא הייתה תקפה לעבדים במדינות הדרום, כיוון שהצבא הפדרלי לא יכול היה לאכוף אותה. בארבע מדינות הגבול שבהן הייתה עבדות אך הן נשארו בברית - דלאוור, מיזורי, קנטקי ומרילנד - העבדות המשיכה להיות חוקית, כיוון שלינקולן חשש שיפרשו מהברית אם תבוטל בהן העבדות. לינקולן השתהה בפרסום ההצהרה עד סוף 1862, כשנתיים לאחר פרישת מדינות הדרום מהברית, וגם כשפרסם אותה עשה זאת רק לאחר הניצחון בקרב אנטיאטם בספטמבר 1862, ניצחון שהעניק לו מרווח נשימה פוליטי וצבאי מיד אחרי התבוסה בקרב השני בבול ראן" בסוף אוגוסט 1862. עקב התנהלותו זו כינו אותו בכירי ההיסטוריונים החוקרים את לינקולן - ג'יימס מ' מקפרסון  ודייוויד הרברט דונלד, למשל - "שמרן" בנושא העבדות.
השלכות
להצהרה היו השפעות על השחורים גם במדינות העבדות וגם במדינות החופש. שחורים במדינות העבדות שבעת ההצהרה היו קרובים מבחינה גאוגרפית לאזורי השלטון של צבא הצפון, ניסו להימלט לאזורים אלה על מנת להתגייס לצבא הצפון - מגמה שהואצה אחרי ניצחונות הצפון בקיץ 1863 בקרב גטיסברג ובקרב ויקסברג. כמו כן התגייסו לצבא הצפון רבים מבין מאות אלפי השחורים החופשיים שהיו במדינות הצפון, וכן שחורים שברחו לצפון ועמדו בסכנת הסגרה למדינות הדרום עקב פסיקת בית המשפט העליון של ארצות הברית במשפט סקוט נגד סנדפורד משנת 1857. פסיקה זו קבעה ששחור שמצבו החוקי הוא עבד, והוא בורח למדינה בה לא קיימת עבדות, חייבת מדינה זו להסגירו למדינה ממנה ברח. משמעות הפסיקה הייתה כי העבדות תקפה בכל ארצות הברית, גם במדינות הצפון. התגייסות השחורים למען מדינות הצפון נועדה לא רק להשיב טובה למשחרריהם אלא גם להבטיח את חרותם העתידית על ידי הפלת משטרי העבדות.
הצהרת האמנציפציה הרחיבה את מטרותיה של מלחמת האזרחים. ההצהרה הוסיפה למטרות המלחמה גם את שחרור העבדים וביטול העבדות בארצות הברית, בנוסף למטרת שימור הברית.
מטריצת קושי
במתמטיקה, מטריצת קושי היא מטריצה A בגודל m×n שאיבריה נתונים על ידי: כאשר \,x_i ו-\,y_j הן סדרות של איברים השייכים לשדה, כך שאיברי הסדרות שונים זה מזה.
דוגמאות
מטריצת הילברט היא מקרה פרטי של מטריצת קושי כאשר מתקיים
קרסטטה
קרסטטה (בהונגרית: Keresztéte) הוא כפר זעיר במחוז בורשוד-אבאוי-זמפלן שבצפון מזרח הונגריה. כמו כפרים אחרים באירופה גם בקרסטטה חל פיחות משמעותי בכמות האוכלוסייה מ-169 תושבים בשנת 1941, ו-36 בשנת 2015 עד ל-20 תושבים בלבד בשנת 2018.
בקרסטטה חיו לתקופת זמן מוגבלת מעט יהודים
דוכסות פירנצה
דוכסות פירנצה (באיטלקית: Ducato di Firenze) הייתה דוכסות איטלקית שהוקמה על ידי האפיפיור קלמנס השביעי, שהכתיר בשנת 1532 את אלסנדרו דה מדיצ'י לדוכס, והתקיימה עד לשנת 1569, שבה העניק האפיפיור פיוס החמישי את התואר דוכס גדול לקוזימו דה מדיצ'י.
היסטוריה
רפובליקת פירנצה הייתה בשליטת בית מדיצ'י החל משנת 1434, שבה תפס למעשה קוזימו דה מדיצ'י את השלטון, על אף שבאופן רשמי נשארה צורת השלטון הרפובליקנית. בשנת 1527 האפיפיור קלמנס החמישי שהיה בן המשפחה, הובס במלחמת הליגה של קוניאק על ידי קרל החמישי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה, ובעקבות כך גורשו בני מדיצ'י מפירנצה. בשנת 1529 חתם האפיפיור על שלום ברצלונה עם קרל החמישי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה, וקיבל את ברכתו לשחזר את שלטון בני מדיצ'י בפירנצה. העיר נכבשה לאחר מצור ממושך.
האפיפיור הגדיל לעשות, ובשנת 1532 מינה את אחיינו אלסנדרו דה מדיצ'י כ"דוכס פירנצה". מעשה זה הפך את פירנצה מרפובליקה לדוכסות שהשלטון בה מועבר באופן רשמי מדור לדור. בשנת 1537 נרצח אלסנדרו דה מדיצ'י, ובמקומו עלה לשלטון קרוב משפחתו קוזימו דה מדיצ'י. ביוני אותה שנה הוכרה ריבונותו החוקית כדוכס פירנצה על ידי קרל החמישי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה.
כאשר שמעו מתנגדי בית מדיצ'י הגולים, ובראשם פיליפו סטרוצי, על הירצחו של אלסנדרו, הם פתחו במסע נגד העיר בסיוע צבא צרפת. בסוף יולי 1537 נכנסו כוחות הגולים לטוסקנה וקוזימו, הדוכס הצעיר, שלח את צבאו לפגוש אותם ולהתעמת עמם. כוחות הגולים הובסו ליד טירת מונטמורלו וראשי מנהיגיהם נערפו בכיכר העיר של פירנצה (או בארמון ברג'לו), דבר שהעניק לדוכס הצעיר מעמד של ביטחון בשלטונו.
בריתו עם הקיסרות הרומית הקדושה אפשרה לטוסקנה מידה של עצמאות. כמו כן חיזק הדבר את שליטת בית מדיצ'י בפירנצה, שנשלטה עד מות אחרון המדיצ'ים (ב-1737) על ידי בית זה.
על מנת לבצר את שלטונו בטוסקנה פעל קוזימו להפלת כל ערי המדינה העצמאיות במרחב. העיר האחרונה ששמרה על עצמאותה עד 1554 הייתה סיינה. בשנה זו יצא קוזימו, בתמיכת הקיסר ועם צבא שכירי חרב שווייצריים לשים מצור על העיר. העיר נפלה ב-17 באפריל 1555, לאחר 15 חודשי מצור, שבמהלכם קטנה אוכלוסייתה מכ-40,000 תושבים לכ-8,000. ב-1559 נפל המעוז האחרון שהיה שייך לסיינה.
קוזימו היה שליט קשוח, הוא השקיע רבות בביצור ערי טוסקנה והקים מבצרים בארצו, סיינה וערים נוספות ובנה חומה חדשה ומבוצרת סביב פיזה. כמו כן הקים את העיר המבוצרת טרה דל סולה (Terra del Sole), ביצר את האי אלבה והקים בו מבצר.
על מנת לממן את פעילותו הצבאית הטיל על נתיניו עול מס כבד, עם זאת לא חסך בפטרונות האמנות.
בשנת 1565 פרש קוזימו מהשלטון ומסר אותו לבנו, פרנצ'סקו דה מדיצ'י, ובשנת 1569 הכתיר אותו האפיפיור פיוס החמישי כ"דוכס גדול של טוסקנה".
רביית כלאיים
רביית כלאיים (בלועזית: היברידיזציה) היא רבייה מינית בין אורגניזמים חיים מאוכלוסיות השונות גנטית זו מזו, כגון מזנים שונים, ממינים שונים, מסוגים שונים, ולעיתים נדירות מאוד מקבוצות טקסונומיות מרוחקות זו מזו אף יותר. צאצאי רביית כלאיים נקראים בני כלאיים (אנגלית: hybrid, במינוח עממי "בני תערובת" או "מעורבים"), ותכופות הם מפגינים צירוף תכונות פנוטיפיות של הוריהם.
לעיתים בני כלאיים מצטיינים באון כלאיים כתוצאה מהטרוזיגוטיות גדולה יותר מאשר של כל אחד מהוריהם. אך ככל שההבדל הגנטי בין שני אורגניזמים גדול יותר, ובפרט כאשר הם שייכים למינים שונים, רביית כלאיים ביניהם עשויה להיות בלתי-אפשרית או קשה מאוד, כתוצאה ממחסומי רבייה שונים כמו חוסר משיכה מינית או אי-התאמה במספר ובהרכב הכרומוזומים שלהם, ובני הכלאיים הנדירים עלולים להיות בלתי פוריים. דוגמה מוכרת היטב לבני כלאיים הם פרדים, הנולדים מזיווג של חמור וסוסה, ומצטיינים בכוחם ובעמידותם אך כמעט תמיד עקרים. אך לפעמים בני-כלאיים בטבע מייסדים מינים חדשים, ורבים מזני הצמחים החשובים ביותר בחקלאות, כגון חיטה, אפונה ופרי הדר, תורבתו והושבחו בסיוע הכלאה של מיני בר.
בני-כלאיים בין מינים מרוחקים מאוד זה מזה הם בלתי-אפשריים במציאות, אך נפוצים במיתולוגיה ובפולקלור, כגון בנות ים וקנטאורים.
אטימולוגיה ומונחים
מקורה של המילה האנגלית "היבריד", בדומה למונחים ביולוגים רבים אחרים, הוא מלטינית. מונח זה משמש לבני כלאיים בעיקר בטבע, בעוד שבני כלאיים כתוצאה מהכלאה מכוונת של זנים בשירות האדם, למשל בחקלאות או של חיות מחמד, תכופות מכונים באנגלית crossbreed. בטקסונומיה בני כלאיים בין טקסונים נקראים בשמות הטקסונים של הוריהם עם סימן × ביניהם, למשל המין נענע חריפה ייקרא Mentha spicata × Mentha aquatica לפי שמות המינים של הוריו, נענע קרחת (Mentha spicata) ונענת המים (Mentha aquatica).
במדע הגנטיקה, בני הכלאיים מן הדור הראשון להכלאה מכונים F1 (ראשי תבות של filial 1 hybrid) ובני כלאיים מדורות נוספים של הכלאת בני-הכלאיים אלו עם אלו מכונים F3 ,F2 וכו'.
באנגלית מקובל להמציא לבני-כלאיים שונים מונחים הבנויים מהלחם בסיסים של מיון ההורים, כאשר שם המיון של האב מופיע ראשון ושם המיון של האם מופיע שני. למשל, בן-כלאיים שנולד מהכלאה של אב אריה ("ליון" באנגלית) ואם טיגריסית ("טייגר" באנגלית) נקרא לייגר, בעוד בן-כלאיים שנולד מהכלאה של אב טיגריס ואם לביאה נקרא טייגון. נוהג זה יובא גם לעברית בשמות כמו היעז (הכלאה של יעל ועז) והפומלית (הכלאה של פומלה ואשכולית).
בטבע
בטבע מקרי רביית כלאיים בין מינים קרובים הם נדירים, שכן מנגנונים אבולוציונים אשר מסייעים לרבייה בין בני אותו המין בדרך-כלל מתפתחים באופן שונה במינים הקרובים, וגורמים לבידוד רבייתי (Reproductive isolation, ) שלהם. בין הצורות הפשוטות ביותר של מחסומי רבייה ניתן למנות הבדלים ביוגאוגרפים בתפוצת המינים, אשר מונעים מהם מלהיפגש זה עם זה. כאשר שני מינים קרובים חיים באזורי תפוצה סמוכים, באזורי הגבול או החפיפה ביניהם (אזור הכלאה, אנגלית: Hybrid zone ) עשויים להופיע בני-כלאיים. למשל תחום תפוצת העורב האפור כולל את מזרח אירופה, בעוד שבמערב אירופה נפוץ עורב הנבלות הנחשב כתת-מין או כמין נפרד. באזור הגבול שבין אזורי תפוצה אלו מופיעים לעיתים קרובות בני-כלאיים בין אוכלוסיות אלו. בני-כלאיים בין מיני מקוק רבים מופיעים בטבע באזורי הכלאה שבין שטחי התפוצה שלהם, למשל בין מקוק סרטנים למקוק רזוס בדרום-מזרח אסיה ובין מקוק רזוס למקוק יפני בחצי האי קאולון.
על אף נדירותה של רביית כלאיים בטבע, מחקרים גנטיים בעשרות השנים האחרונות איתרו אללים וגנום מיטוכונדרי שמוצאם ממינים מסוימים באוכלוסיות של מינים קרובים, עדות לכך שבפעמים בודדות במשך אלפי או אף מיליוני שנים, מקרים של רביית כלאיים בין מינים אלו מתרחשים, ואף מצליחים להוליד צאצאים פוריים. למשל, נמצאו אללים של שימפנזה ננסי באוכלוסיית שימפנזה מצוי באפריקה, המתוארכים בשיטות שעון מולקולרי לגיל של מאות אלפי שנים לפני זמננו. מחקרים בגנומים מיטוכונדריים של דובים הראו שרביית כלאיים פורייה של דובי קוטב עם תת-מינים שונים של הדוב החום, כמו דובי קודיאק, מתרחשת לפעמים בשולי האזור הארקטי.
השפעת האדם על הסביבה או מאורעות הכחדה טבעיים עלולים לגרום לנדירותם של מינים מסוימים, ועקב כך לרביית כלאיים שלהם עם מינים קרובים המצויים מסביבתם, מאחר שהם מתקשים למצוא בני-זוג מבני מינם. באמריקה הצפונית, מוצאו של הזאב האדמוני ככל הנראה ברביית כלאיים בין זאבים מצויים לקויוטים, אולי כתוצאה מנדירותם של שני מינים אלו עקב ההשמדה שלהם בידי האדם. רביית כלאיים עם אוכלוסיות מבויתות או מינים פולשים קרובים תכופות פוגעת ב"טוהר" האוכלוסייה של מיני בר נדירים הנמצאים בסכנת הכחדה. למשל, בישראל מרבית חתולי הבר הם למעשה בני-כלאיים עם חתולי בית, ומרבית יוני הסלע הן בנות-כלאיים עם יוני בית.
בבני אדם
בגנום של בני-אדם בני ימינו נמצאו אללים מן הגנומים של האדם הניאנדרטלי והאדם הדניסובי, כפי שפוענחו ב-DNA עתיק שמוצה מעצמותיהם. אללים אלו מתוארכים בשיטות שעון מולקולרי לגיל של 40 אלף עד 80 אלף שנה לפני זמננו, ומעידים על רביית כלאיים ביניהם בתקופה זו. כל בני האדם החיים כיום שמוצאם אינו מאפריקה שמדרום לסהרה הם למעשה בני-כלאיים המכילים כ-1% עד 3% של DNA ניאנדרטלי. סביר להניח שגם בני אדם אפריקאים כיום הם באופן דומה בני-כלאיים עם אוכלוסיות אדם קדמוניות באפריקה, אך קשה להוכיח זאת משום שעדיין לא מוצו גנומים עתיקים ממאובני אדם ארכאיים באפריקה.
התפתחות תחום הפלאוגנטיקה אף מאפשרת לזהות מאובנים ספציפיים שהם בני-כלאיים. הגולגולת המסומנת "אואסה 2", בת 42 אלף עד 37 אלף שנה ממערת פסטרה קו אואסה ברומניה, היא בעלת אנטומיה מודרנית ברובה אך מפגינה מספר תכונות ארכאיות. הדנ"א שמוצה ממנה מכיל 6% עד 9% של דנ"א ניאנדרטלי, יותר מאשר בכל אדם חי שנבדק. בעליה של אואסה 2 היה תוצאת הכלאה בין בני-אדם מודרניים אנטומית לניאנדרטלים, ומתוך האחוז ואורך מקטעי הדנ"א הניאנדרטלי אצלו ניתן להסיק שאחד מתוך ארבעת סביו וסבותיו היה ניאנדרטל "טהור". כמו כן, במערת דניסובה שבהרי אלטאי נמצאו עדויות פלאוגנטיות גם לרביית כלאיים בין ניאנדרטלים ודניסובים. הדנ"א של שבר עצם בן כ-90 אלף שנה המסומן "דניסובה 11" השתייך לאשה בת-כלאיים לאם ניאנדרטלית ואב דניסובי.
בין בני-אדם החיים כיום אין כל עדות לבידוד רבייתי, וילידי כל האזורים והקבוצות האתניות מכדור הארץ מתרבים אלו עם אלו ללא קושי שהוא. גישות גזעיות וגזעניות, רובן בלתי-מדעיות או פסאודו מדעיות, תכופות מדגישות את "טוהר הדם" ואת "טוהר הגזע", בעיקר של אותה אוכלוסייה שאליה משתייך המדגיש עצמו. גישות כאלו נוטות להפגין עוינות לרביית "כלאיים" ול"בני כלאיים" עם אוכלוסיות אדם אחרות, ותכופות מסווגות אותם במונחים המקבלים משמעות של גנאי כמו "מולאטים", "מסטיסים" ו"צבעוניים". למשל, פירושו המילולי של המונח Mulato בספרדית הוא "פרד קטן", אף כי בניגוד לפרדים מעולם לא נמצא שיש לילדים כאלו בעיות פוריות מיוחדות.
בהומינידיים ובהומינואידים
בין בני-אדם מודרניים לניאנדרטלים ולדניסובים מפרידים כמה מאות אלפי שנות אבולוציה, בעוד שבין בני-אדם מודרניים לשימפנזים ולהומינידיים אחרים מפרידים כמה מיליוני שנות אבולוציה, אך ייתכן שבני-כלאיים ביניהם עדיין אפשריים. לבן-כלאיים היפותטי בין אדם ושימפנזה מתייחסים לעיתים במונח "הומנזי" (אנגלית: Humanzee) לפי הנוהג המקובל של שימוש בהלחם בסיסים של שמות ההורים (אנגלית: Human ו-Chimpanzee). ככל הידוע מעולם לא נוצר בן-כלאיים כזה, ואף לא הושגה הפריה מלאכותית מוצלחת בין ביצית וזרע משני המינים. בראשית המאה ה-20 ניסה החוקר הסובייטי איליה איוואנוב, שפיתח טכניקת הזרעה מלאכותית בסוסים, להשיג הזרעה מלאכותית כזו, אך נכשל מספר פעמים. מאז לא דווח על עריכת ניסוי נוסף כזה, ככל הנראה בעיקר מסיבות אתיות. וועדות אתיקה שאישורן נדרש כיום במוסדות מחקר במדינות המערב, בייחוד לניסויים בתאי אדם, קרוב לוודאי לא תאשרנה ניסוי כזה.
בשנת 1977 הראה החוקר ג'יי מייקל בדפורד מאוניברסיטת קורנל שזרע אנושי מסוגל לחדור את הקרום החיצוני (Zona pellucida) של ביצית גיבון לבן-יד, שאיננו הומיניד אך הוא קוף-אדם, ולעומת זאת איננו חודר את הקרום החיצוני של ביציות מספר קופים שאינם קופי-אדם: בבון ירוק, מקוק רזוס וקוף סנאי, ואף נכשל בהצמדות אליהן. אך בדפורד לא דיווח על הפריה.
לבני-אדם 2n=46 כרומוזומים בעוד שלקופי אדם גדולים 2n=48 כרומוזומים, והבדל זה עשוי להקשות על הפוריות של בני-כלאיים ביניהם במידה וייוולדו כאלו, אך לא בהכרח למנוע אותה. בשנת 2006, מחקר גנטי שתיארך בשיטות שעון מולקולרי את האב הקדמון המשותף של האדם והשימפנזה קיבל תיארוכים מאוחרים יותר מכרומוזום X מאשר משאר הגנום. החוקרים הציעו להסביר הבדל זה ברביית כלאיים פורייה בין שושלת האדם לשושלת השימפנזה במשך תקופה של כמיליון שנה לאחר שנפרדו שתי השושלות לראשונה. בתקופה זו ההבדל הגנטי בין שתי השושלות עדיין היה קטן בהרבה, ולכן רביית כלאיים כזו סבירה הרבה יותר מאשר רביית כלאיים בין אדם ושימפנזה בני-ימינו.
דווח על בני-כלאיים בשבייה בין מספר מינים שונים של קופי-אדם בתוך אותו הסוג, למשל בין שימפנזה מצוי לשימפנזה ננסי בסוג השימפנזה, ובין אורנגאוטן בורנאי לאורנגאוטן סומטרי בסוג האורנגאוטן, אשר התפצלו זה מזה לפני פחות משני מיליון שנים לערך לפי תיארוך שעון מולקולרי, אך אין בדרך-כלל עדויות אמינות לבני-כלאיים בין סוגים שונים. במשפחת הגיבוניים, בני-כלאיים בין מינים שונים בתוך אותו הסוג נולדים לעיתים בגני-חיות, ובמקרים נדירים אף בטבע. מקרה נדיר מאוד של הכלאה בין סוגים שונים היה נקבה בת-כלאיים נדירה בין הסוג גיבון (2n=44 כרומוזומים) לסוג גיבון מצויץ (2n=52 כרומוזומים), שנולדה בגן החיות של אישיקווה ביפן. התאים הסומטיים שלה היו בעלי קריוטיפ של 48=2n כרומוזומים המורכב מאיחוד הקריוטיפים ההפלואידים של n=22 ושל n=26 כרומוזומים משני הוריה. מצב דומה נמצא גם בבני-כלאיים של סוסיים, צפרדעים וצמחים שונים, ובדרך-כלל פוגע בפוריותם, אף כי לא בהכרח מונע לחלוטין אפשרות לצאצאים שלהם. תחומי התפוצה של מיני ההורים של בת-הכלאיים מאישיקווה חופפים בטבע בחצי האי המלאי, בקצה הצפוני של וייטנאם ושל לאוס, אך לא דווחו שם בני-כלאיים שלהם. לפי הערכות שעון מולקולרי חי האב הקדמון המשותף האחרון של סוגי הגיבוניים לפני כ-5 מיליון שנה, זמן דומה או מעט מאוחר מזה של האב הקדמון המשותף האחרון של האדם והשימפנזה.
בחקלאות
רביית כלאיים משמשת בחקלאות לצורך השבחה של צמחים ובעלי-חיים בשירות האדם. מקובל להכליא אורגניזמים שונים על מנת לקבל צירוף של תכונות שכל אחת מהן מתבטאת טוב יותר באחד מן ההורים. לאחר ההכלאה יש צורך בדרך-כלל בברירה מלאכותית למספר דורות כדי לנפות את התכונות שאין מעוניינים בהן.
למשל, ניתן להכליא זן מבוית של צמח בעל יבול גבוה עם קרובו הפראי שהיבול שלו נמוך יותר, אך מצטיין בתכונה רצויה כלשהי כגון עמידות למחלות. בן הכלאיים מן הדור הראשון עשוי להיות בעל יבול ועמידות בגודל ביניים בין שני הוריו, אך ניתן להשתמש בברירה מלאכותית כדי לשפר גם את היבול וגם את העמידות. ניתן גם להכליא את בן הכלאיים בחזרה למשך מספר דורות עם הזן המבוית, תוך בחירה בכל דור באותם צאצאים אשר מפגינים עמידות. באופן כזה עשוי להתקבל בסוף זן מבוית הזהה לזן המוצא, פרט לתוספת תכונת העמידות של הזן הפראי. שיטות ניסוי וטעייה מעין אלו היו כנראה בשימוש במשך אלפי שנים על ידי חקלאים חסרי ידע בגנטיקה, וסייעו בביות צמחים ובעלי-חיים החל מן המהפכה הנאוליתית, עד כי הזנים המבויתים תכופות שונים לחלוטין במראם ובתכונותיהם מזני הבר המקוריים.
בין צמחי החקלאות המתורבתים אשר מוצאם כבני-כלאיים של מיני בר אושר במחקרים גנטיים ניתן למנות את:
במאה ה-20, השבחת זני מכלוא הייתה אחת האסטרטגיות הנפוצות שהופעלו במהפכה הירוקה כדי להגדיל מאוד יבולי תירס, אורז וחיטה במדינות מתפתחות, ולהציל מיליוני בני-אדם מרעב.
זני ומיני כלאיים
אין לבלבל בני-כלאיים שנוצרו ברביית כלאיים עם כימרות. כימרות הם יצורים המכילים תערובת תאים סומטיים שמקורם בשניים (או יותר) פרטים שונים, למשל כתוצאה מהזרקת תאים זרים לעובר. ניתן לתאר גם צמחים שנוצרו מהרכבה או בני-אדם שעברו השתלת איברים ככימרות. כל אחד מן התאים של הכימרה זהה במטענו הגנטי לתאי אחד הפרטים ה"הורים", ואם יתאפשר לכימרה להתרבות, הצאצא יקבל בתורשה DNA רק מאחד מאותם הורים, זה אשר מתאיו נוצר תא המין שהשתתף ברבייה. לכן צירוף התכונות של כימרה הוא חד-פעמי ונמשך רק דור אחד. בניגוד לכך, התאים הסומטיים של בן-כלאיים זהים כולם במטענם הגנטי זה לזה, וכל אחד מהם מכיל גדיל DNA אחד מן ההורה הראשון ואחד מן ההורה השני. תאי המין של בן-כלאיים נוצרים מתאים כאלו, וכתוצאה משחלוף בין הגדילים כולל כל אחד מהם אף הוא DNA משני ההורים המקוריים. לפיכך אם יצליח בן-כלאיים להתרבות, יירשו צאצאיו תכונות משני ההורים ה"טהורים", וצירוף התכונות החדש עשוי להתמיד במשך דורות רבים, ואף ליצור זן חדש או מין חדש.
אם יוכלאו בני-כלאיים במשך דורות עוקבים בחזרה עם אחת מאוכלוסיות האב המקוריות (בגנטיקה: back crossing), למשל בטבע כאשר אוכלוסייה זו נפוצה יותר, או בחקלאות כתוצאה ממאמץ השבחה מכוון, חלקו של ה-DNA מאוכלוסיית האב האחרת "ידולל" בכ-50% נוספים בכל דור, והתוצאה הסופית תהיה אורגניזמים שלמראית עין אינם נבדלים מאוכלוסיית האב המקורית, אך הגנום שלהם עשוי לכלול עדיין מספר קטן של אללים שמקורם באוכלוסיית האב האחרת, אללים כאלו עשויים לשרוד בפרט אם יש להם יתרון ברירה טבעית או מלאכותית, או אם הם סמוכים בגנום לאללים אחרים שיש להם יתרון ברירה כזה. בני-כלאיים נוטים לרשת אללים שונים מאביהם ומאמם באתרים גנטיים רבים יותר בגנום שלהם, בהשוואה לאורגניזמים "טהורים" ממיני האב או האם, ולפיכך הם הטרוזיגוטיים יותר. תכונה זו עשויה להעניק להם און כלאיים, כלומר ביצועים או בריאות טובים יותר הן מאביהם והן מאמם, מכיוון שסיכוייהם לרשת אלל פגום זהה משני הוריהם פחותה. בחקלאות, זנים רבים של צמחים המצטיינים ביבולים גבוהים מאוד, למשל בתירס או באורז, הם בני כלאיים שהוכלאו מזנים "טהורים" יותר.
מינים חדשים בטבע לפעמים נוצרים מבני-כלאיים של מינים אחרים, תופעה הידועה כהתמיינות כלאיים (אנגלית: Hybrid speciation ). הופעת מין כלאיים חדש עשויה להתרחש כאשר נוצר יתרון ברירה טבעי כלשהו לרבייה מינית של בני-כלאיים אלו עם אלו, על פני רבייה שלהם בחזרה עם מיני האב. דוגמה להתמיינות כלאיים במשפחת הדולפיניים היא המין סטנלת קליימן, אשר נחשב בעבר לתת-מין של סטנלה ארוכת-חרטום ובהמשך לתת-מין של סטנלה מפוספסת, עד שנקבע כי הוא מין בפני עצמו. בשנת 2014 הראתה בדיקת DNA שמין זה נוצר מרביית כלאיים של שני המינים האחרים. מינים נוספים בטבע אשר מוערך כיום שנוצרו כמיני כלאיים הם חמסן גדול, צפרדע אגם וביזון אירופי.
ספיידרוומן (ג'וליה קרפנטר)
ספיידרוומן (באנגלית: Spider-Woman, בתרגום חופשי לעברית: אשת העכביש) היא דמות בדיונית של גיבורת-על המופיעה בחוברות הקומיקס ספיידרמן ביקום מארוול קומיקס. הדמות הופיעה לראשונה בחוברת Marvel Super Heroes Secret Wars #7 מנובמבר 1984, ונוצרה על ידי הכותב ג'ים שוטר המאייר מייק זק.
רביית כלאיים
בידוד רבייתי
צורות שונות של בידוד רבייתי מקשות על רביית כלאיים, על הולדת בני-כלאיים ועל פוריותם, ואף מונעות אותן לחלוטין בין אוכלוסיות רחוקות מדי זו מזו מבחינה גנטית. המשותף לכל הצורות השונות של בידוד רבייתי הוא שאותם תכונות ומנגנונים אשר התפתחו באבולוציה מכיוון שהם מעודדים רבייה מינית בין אורגניזמים קרובים זה לזה, נוטים להתפתח באופן בלתי-תלוי בין אוכלוסיות שאינן מתרבות באופן רגיל זו עם זו. ככל שהאוכלוסיות רחוקות יותר זו מזו מבחינה גנטית, פירושו שעברו דורות רבים יותר מאז האב הקדמון המשותף האחרון שלהן. במהלך דורות אלו עשויים להתפתח ולהצטבר יותר תכונות ומנגנונים אשר ייחודיים לרבייה המינית של כל אחת מן האוכלוסיות, ולפיכך יגרמו לחוסר-התאמה גדולה יותר ברביית כלאיים ביניהן.
ספיידרוומן (ג'וליה קרפנטר)
ספיידרוומן היא האלטר אגו של ג'וליה קרפנטר, מושא לניסוי של סוכנות ממשלתית ביצירת גיבורי-על. לאחר שהוזרקו לגופה תערובת של ארס עכביש ותמציות צמחים אקזוטיות, היא מפתחת כוחות־על הדומים לאלו של ספיידרמן ונוטלת את זהות "ספיידרוומן". ג'וליה מגויסת לעבודות מפוקפקות על ידי הממשלה, אך מורדת בהן. אחרי מנוסה קצרה מן החוק, היא הופכת לפרילנסרית, ולבסוף מצטרפת אל האוונג'רס מהחוף המערבי. במהלך מלחמת האזרחים בין המחנה של איירון מן לשל קפטן אמריקה, ג'וליה משמשת כסוכנת כפולה לטובת הקפטן. בזמן זה, היא נושאת את השם "ארכנה". בעקבות הציד המבעית של משפחת קרבינוף, מאדאם וב מעבירה לג'וליה את כוחותיה, וגם עיוורונה, לפני מותה – וג'וליה הופכת למאדאם וב החדשה.
דמותה של ג'וליה דורגה במקום ה-47 ברשימת "50 האוונג'רס הטובים ביותר" של אתר "IGN". את דמותה של ג'וליה בסרט הלייב אקשן "מאדאם וב" עתידה לגלם השחקנית סידני סוויני.
רביית כלאיים
בידוד רבייתי
הביולוג האבולוציוני ארנסט מאייר חילק צורות בידוד רבייתי לפרה-זיגוטיות - אלו הפועלות לפני ההפריה - ולפוסט זיגוטיות - אלו הפועלות לאחר ההפריה. הצורה הפשוטה ביותר של בידוד רבייתי פרה-זיגוטי היא תחומי תפוצה שונים של מינים, אשר מונעים פגישה ביניהם ולפיכך רביית כלאיים. בין מינים סימפטריים החיים באותו אזור תפוצה עדיין עשויים להיווצר מחסומי רבייה עקב בית גידול או נישה אקולוגית שונים. למשל, תחומי התפוצה של הקוצן המצוי והקוצן הזהוב חופפים בנגב ובמדבר יהודה, אך כאשר קוצנים זהובים מריחים קוצנים מצויים בסביבתם הם עוברים לדפוס פעולה יומי כדי שלא להתחרות עם הקוצן המצוי הלילי. חוסר משיכה מינית בין מינים גם הוא עשוי למנוע הפריה הדדית, למשל עקב התפתחות של פרומוני מין שונים מבחינה כימית, של מראה חיצוני שונה, או של התנהגות חיזור שונה. בצמחים בעלי פרחים, עונת פריחה שונה עשויה למנוע האבקת פרח ממין אחד באבקנים של פרח ממין אחר. במינים רבים התפתחו פרחים אשר בצבעם, בריחם ובמבנה שלהם מושכים רק מיני מאביקים מסוימים. למשל, בסוג הפיקוס כל מין מואבק רק על ידי מין ספציפי של צרעה, מנגנון המונע האבקה בין מינים שונים אפילו באותה עונת פריחה. חוסר התאמה בין תאי מין (Gamete Compatibility) עשוי למנוע חדירתו של תא זרע לתא הביצית של אוכלוסייה שונה מאוד. בהכלאות מלאכותיות בחקלאות או במדע, ניתן להשתמש בהפריה מלאכותית כדי להתגבר על מנגנוני בידוד רבייתי פרה-זיגוטי.
ספיידרוומן (ג'וליה קרפנטר)
ביוגרפיה בדיונית
ג'וליה קורנוול נולדה וגדלה בלוס אנג'לס, כבתם היחידה של וולטר ואליזבת. במהלך לימודיה באוניברסיטה היא מכירה את לארי קרפנטר, בו היא מתאהבת ולאחר מכן גם נישאת לו. לזוג נולדת בת, רייצ'ל.
ספיידרוומן
הנציבות לפעילויות על־אנושיות, סוכנות ממשלתית מטעם נשיא ארצות הברית, מחליטה ליצור גיבור-על משל עצמה. בחיפוש אחר מועמדים לניסוי, המדענית ולרי קופר יוצאת למפגש מחודש עם חברתה מימי האוניברסיטה, ג'וליה. קופר משכנעת את ג'וליה להצטרף ל"מחקר אתלטי", מבלי ליידע אותה בניסויים הנעשים בגופה. במהלך הניסוי, לגופה של ג'וליה מוזרקים "בטעות" תערובת של ארס עכביש ותמציות צמחים אקזוטיים, ואלו מעניקים לה כוחות על-אנושיים. עם כוחותיה, היא נוטלת את השם "ספיידרוומן".
מיד לאחר קבלת כוחותיה, ג'וליה נשאבת אל המלחמות הסודיות של הביונדר. היא פוגשת לראשונה בגיבורי-העל השונים מרחבי היקום, ובהם ספיידרמן וחברי האוונג'רס. כחלק מסדרת הקרבות, ג'וליה נאלצת להילחם באדם הקולט, בדוקטור דום ובענק הירוק. עם חזרתה לכדור הארץ בתום אירועים אלו, ג'וליה מגויסת על ידי קופר אל כוח החירות של מיסטיק – צוות משימות מיוחד בחסות ממשלתית, אשר חבריו הם יוצאי אחוות המוטאנטים שהתגייסו לשירות ממשלתי כדי להימנע ממאסר.
לאחר עימות עם האקס-מן במשימתה הראשונה, ג'וליה מתחילה להטיל ספק בעמדות ובכוונות האכזריות של חבריה לצוות. היא נקלעת אל דילמה, בשאלה אם היא נמצאת בצד הנכון של החוק או לא. לאחר שקוויקסילבר הממורמר מעלה טענות שווא נגד האוונג'רס, ג'וליה נשלחת יחד עם הצוות להביא למעצר את הגיבורים. הצוות מצליח להביס את כוחות האוונג'רס המשולבים מן המזרח ומן המערב יחד, ואלו מושלכים למתקן כליאה ללא משפט. ג'וליה מחליטה לסור מדרך זו, והיא משחררת את כל הגיבורים. מעשה זה הופך אותה לעבריינית נמלטת ומבוקשת, וג'וליה נאלצת לצאת למנוסה.
רביית כלאיים
בידוד רבייתי
ככל שהמרחק הגנטי בין אוכלוסיות גדול יותר, הבידוד הרבייתי ביניהם חזק יותר, והסיכויים לרביית כלאיים פורייה או אף בלתי-פורייה הם קטנים יותר, אפילו בסיוע הפריה מלאכותית ובאמצעים מלאכותיים אחרים, עד כדי אפסיים במינים השייכים למשפחות וסדרות שונות. למשל, ניסיונות הרבעה של גני חיות ומגדלי חתולים מקצועיים בעשרות השנים האחרונות הובילו ליצירת בני-כלאיים רבים בין מיני משפחת החתוליים. מרבית בני הכלאיים הפוריים הם כתוצאה מהרבעת מינים קרובים בתוך אותו הסוג, כגון בין חתול הבית, חתול בר אירופי וחתול ביצות (כולם מן הסוג Felis), ומיעוטם מסוגים שונים השייכים לאותה תת-משפחה, כגון הסרוואל והקרקל (מן הסוגים Caracal ו-Leptailurus). אך ידוע רק על מקרה אחד של בני-כלאיים בין שתי תת-המשפחות של חתוליים, חתולים קטנים וחתולים גדולים - הפומפארד בין הפומה לנמר - והם בלתי-פוריים. אפילו במחקרים גנטיים לא נמצאה עדות למקרה יחיד של רביית כלאיים בין משפחת החתוליים למשפחה אחרת של בעלי-חיים.
טקסון המין פותח כדי לתאר אוכלוסיות מבודדות רבייתית זו מזו, ולפיכך כלל אצבע מקורב הוא שבני-כלאיים בני מינים שונים השייכים לאותו סוג מתרחשים אך בלתי-פוריים, ובני כלאיים בין סוגים שונים אף אינם מתרחשים. אך לכלל אצבע זה יוצאי-דופן רבים, ולא נהוג לשנות הגדרות טקסונומיות מינים וסוגים בעקבות מידע חדש על מקרים של רביית כלאיים ביניהם.
בתרבות
אף כי בני-כלאיים בין מינים מרוחקים מאוד זה מזה הם בלתי-אפשריים במציאות, הם נפוצים במיתולוגיה, בפולקלור ובתרבות הפופולרית המודרנית. אחד הפסלים העתיקים ביותר שהתגלו, מן התרבות האוריניאקית מלפני 32 אלף שנה, הוא הארי-אדם ממערת שטאדל, צלמית שנהב המתארת יצור בעל ראש אריה על גוף אדם. במיתולוגיה היוונית ובמיתולוגיות רבות נוספות מתוארים יצורים ומפלצות דמויי כימרה המורכבים מחלקי חיות שונות, ולעיתים חלקם אדם, כגון בת הים, הקנטאור, הגריפון, ההיפוגריף והמנטיקור. אגדות ומיתוסים מספרים על מוצאם של כמה מיצורים אלו מרביית כלאיים, למשל המינוטאורוס שגופו גוף אדם וראשו ראש פר נוצר לפי המיתולוגיה היוונית מהזדווגותה של מלכת כרתים פסיפיאה עם פר קדוש. האגדות על בנות-ים השפיעו גם על היהדות, ולפי פירוש רש"י לתלמוד:.
נפוצות גם אגדות המספרות על בני-כלאיים של בני-אדם עם אלים, מלאכים ויצורים על-טבעיים אחרים. על רבים מגיבורי המיתולוגיה היוונית, למשל על הרקלס, תזאוס, פרסאוס, אכילס והלנה, מסופר שנולדו מיחסי מין בין בני או בנות אדם לאלים ולאלות, לנימפות ולטיטאנים. בתורה מופיע סיפור דומה על בני האלוהים שלקחו להן נשים מבנות האדם, ומזיווגים אלו נולדו נפילים וגיבורים:
בני-כלאיים שונים או "בני תערובת" נפוצים גם בתרבות הפופולרית המודרנית, בספרות ובקולנוע, בעיקר בסוגות הפנטסיה והמדע הבדיוני. למשל דמותו של ספוק בסדרת מסע בין כוכבים מתארת אותו כבן-כלאיים של אשה עם גבר חוצן בן וולקן, ובכתביו של ג'ון רונלד רעואל טולקין מתוארים צאצאי נישואים בין בני-אדם לאלפים. בני-כלאיים בספרות הפנטסיה והמדע הבדיוני תכופות ממלאים תפקידים ספרותיים דומים לאלו של גיבורי מיתולוגיה: הם מתוארים כבעלי יכולות מיוחדות שירשו מהוריהם, כנרדפים או כמתקשים להשתלב בחברה עקב זרותם, או כמגשרים בין המינים והעולמות השונים של הוריהם.
זני-כלאיים של דינוזאורים משמשים כסכנה העיקרית בזיכיון פארק היורה, בעיקר מהזנים "אינדונימוס רקס" ו"אינדורפטור" שנוצרו בעסקים מדעיים מפוקפקים.
ספיידרוומן (ג'וליה קרפנטר)
ספיידרוומן
על ראשה של ג'וליה מונח פרס, ושלל ציידי ראשים יוצאים בעקבותיה. במהלך מנוסתה היא פוגשת באיירון מן, והוא מבטיח לעזור לה להתאחד בחזרה עם בתה ובעלה אותם היא נאלצה לנטוש. ג'וליה ואיירון מן נלחמים יחד בציידים השונים, אך היא מחליטה בסופו של דבר להיכנע ומסגירה עצמה לידי הנציבות על מנת להתמודד עם ההשלכות של מעשיה. כאות תודה על כך שסייעה לאוונג'רס, איירון מן מפעיל את קשריו בממשל לטובתה וג'וליה זוכה לחנינה. היא נשלחת להילחם בצוות ההריסה כעבודות שירות, וחוברת בפעילות זו לספיידרמן.
חופשייה ממגבלות כלשהן, ג'וליה הופכת לפרילנסרית. היא מגיעה כחלק מעבודה לקליפורניה, בחיפוש אחר צוות של נבלי-על אסייתים. שם, ג'וליה פוגשת באוונג'רס מהחוף המערבי. הם מסייעים לה בעבודתה, ובתמורה היא מסייעת להם בעימות נגד סוכן ארצות הברית. לאחר מכן, מוצע לה להצטרף לקבוצה – והיא נענית לכך בחיוב. כחברה בקבוצה, ג'וליה נלחמת בכמה מהאויבים הגדולים ביותר של האוונג'רס, ובהם באולטרון ובמפיסטו. כמו כן, היא משתתפת באירועי "מלחמת האינסוף". בנוסף, היא נבחרת על ידי דוקטור סטריינג' לקבוצת הדפנדרס הסודיים. עם התפרקות האוונג'רס מהחוף המערבי, ג'וליה מצטרפת אל קבוצת הספין-אוף "עבודות כוח" (Force Works). בתקופה זו, היא מנהלת מערכת יחסים עם מונרייקר.
בעקבות היעדרויותיה החוזרות ונשנות של ג'וליה, כתוצאה מפעילותה ההֶירוֹאִית, בעלה לארי מחליט להתגרש ממנה. עבודתה מונעת ממנה להתייצב בבית המשפט בדיון על משמורת בתם רייצ'ל, ומכשלא הייתה יכולה להסביר את היעדרותה מבלי לחשוף את זהותה הסודית – היא מאבדת את המשמורת. עם זאת, בחלוף הזמן ג'וליה מצליחה לייצב את מערכת היחסים עם בתה (שאף מגלה את זהותה הסודית). כאשר לארי נקלע לאחד מקרבותיה של ג'וליה, הוא נהרג. לאחר מכן, רייצ'ל עוברת להתגורר עם אמה. אחרי רייצ'ל נשלחים נבלי-על מטעם הנציבות, כמעין "נקמה" על פעולות אמה לצד האוונג'רס. ג'וליה נשלחת בסחיטה להרוג את ספיידרמן עבור חיי בתה, אך הוא מסייע לה להציל את רייצ'ל. בסופו של דבר, ג'וליה מחליטה מחליטה להתרחק מעסקי גיבורי-העל על מנת להתמקד בגידול בתה.
כאשר אשת העכביש מאטי פרנקלין נקלעת לצרה, ג'וליה נחלצת לעזרתה יחד עם מאדאם וב ואשת העכביש ג'סיקה דרו. הן נלחמות בנבלת-העל שרלוט ויטר, ובקרב זה שלוש הנשים מאבדות את כוחותיהן - העוברים אל מאטי. לאחר אובדן זה, ג'וליה חוזרת לחייה כאם "נורמלית". עם זאת, מתברר כי אובדן זה גורם לה לשיתוק. מקסימילאן קולרידג', איש עסקים הפועל כגיבור-על בשם התכריך, מסנתז עבור ג'וליה שכפול של התערובת אשר העניקה לה במקור את כוחותיה, ועם קבלתו של זה היא נרפאת וגם זוכה בחזרה בכוחותיה. ג'וליה עוברת טיפולי פיזיותרפיה אינטנסיביים, ובמהרה היא מצליחה לשוב וללכת. בזמן זה, ג'וליה וקולרידג' מתאהבים זה בזה.
ארכנה
בחלוף הזמן, ג'וליה שבה לפעול כגיבורת-על – תחת השם הקוד "ארכנה". במהלך מלחמת האזרחים, בה גיבורי-העל נחלקו בשאלת ההסכמה לחוקי הרישום, ג'וליה מצטרפת לצדו של איירון מן. יחד עם וונדר מן וגברת מארוול, היא מאמנת גיבורי-על צעירים רשומים לשימוש נכון בכוחותיהם. עם זאת, היא נגלית כסוכנת כפולה הפועלת לטובת המחנה של קפטן אמריקה. בפעילות סמויה זו, ג'וליה מזהירה מראש גיבורי-על מחתרתיים מפני פשיטות ומעצרים קרבים, ומסייעת לקולרידג', בן זוגה ומתנגד מוצהר לחוקי הרישום.
עם לכידתו, המשוטט מפליל את ג'וליה. צוות תקיפה ממשלתי פורץ לדירתה, בדיוק כשהיא עומדת לברוח מהארץ יחד עם בתה רייצ'ל, וג'וליה נלכדת ונכלאת באזור השלילי. סוכנות הביון "S.H.I.E.L.D." לוקחת את רייצ'ל, והיא נלקחת למקום לא ידוע בקולורדו. ג'וליה מצליח לברוח ממתקן הכליאה, ויוצאת בחיפוש אחר בתה. היא נאבקת בדרכה באריאנה, עד שלבסוף גברת מארוול מחליטה לסייע לה בחיפוש. ג'וליה חותמת על עסקת טיעון עם ממשלת קנדה, וכחלק ממנה היא מצטרפת לקבוצת אומגה פלייט בתמורה לקבלת המשמורת על בתה בחזרה. בהתאם להסכם, ג'וליה ורייצ'ל עוברות יחד לקנדה. גם לאחר תום תוקפו של ההסכם, ג'וליה מחליטה להישאר בקבוצה. היא ממשיכה לפעול במשימות רבות נוספות, אך חוזרת בסופו של דבר לארצות הברית עם התפרקות הקבוצה.
ג'וליה נגררת אל תוך הציד המבעית של משפחת קרבינוף, כחלק ממסע נקמתם בספיידרמן. לאחר הקרבתה של אשת העכביש מאטי פרנקלין, ג'וליה נלכדת, יחד עם אריאנה, על ידי המשפחה על מנת להוות קורבן נוסף לטובת החייאת בני המשפחה. בשבי, ג'וליה פוגשת במאדאם וב – וזו מעבירה לה לפני מותה את כוחותיה הטלפתיים, הפרה-קוגניטיביים והאסטרליים, כמו גם עיוורונה. הלכה למעשה, ג'וליה הופכת למאדאם וב החדשה.
מאדאם וב
בפעולתה הראשונה של ג'וליה כמאדאם וב החדשה, היא מונעת מספיידרמן לרצוח את קרייבן הצייד. ג'וליה מסבירה לספיידרמן כי הוא עומד במרכזה של רשת מוסרית אשר תיהרס במידה והוא ייפגע בקרייבן, וטוענת כי רצח זה, מוצדק ככל שיהיה, יהפוך אותו לרוצח חסר רחמים ומנודה. על מנת לאשש את דבריה, היא מראה לו חיזוי מן העתיד. ספיידרמן נענה לג'וליה, וחס על חייו של קרייבן. בסופו של אירוע זה, ג'וליה מביאה לקבורה יחד עם ספיידרמן ואריאנה את מאדאם וב וקיין. היא נוטלת באופן רשמי את תפקידה של מאדאם וב, ומעבירה את תלבושתה הקודמת לאריאנה.
בראיית אירועי "אי העכביש" הקרבים, ג'וליה מזהירה את ספיידרמן מפני העתיד לבוא. עם זאת, הוא מבטל את דבריה ומסרב להתייחס אליהם ברצינות. על מנת להכין את ספיידרמן בכל זאת אל הקרבות אשר יגיעו, ג'וליה שולחת את שאנג-צ'י ללמדו אמנויות לחימה. כאשר חזיונה מתממש ואוכלוסיית מנהטן מפתחת כוחות-על דמויי עכביש, היא שולחת את שאנג-צ'י להגן על ספיידרמן ולסייע לו. ההתחברות ההמונית של בני אדם לרשת החיים והגורל גורמת לג'וליה להתעלף ולאבד את יכולת החיזוי שלה, אך זו חוזרת אליה תוך כדי התקדמות האירוע. בסופו של דבר, המשבר נפתר במציאת נסיוב מרפא על ידי ונום ואנטי-ונום ובהבסתה של מלכת העכבישים על ידי ספיידרמן וקיין.
ג'וליה חווה חיזיון אפוקליפטי, בו רשת החיים והגורל נפרמת. בחשש מן העתיד לבוא, היא יוצאת להזהיר את ספיידרמן. ג'וליה מפריעה לקרב בין ספיידרמן למורביוס, ומפצירה בגיבור לעזוב את הכל וללכת באופן מידי למעבדות הורייזן. אף על פי שספיידרמן מודאג ממורביוס, ג'וליה קובעת כי הוא איננו הבעיה. על מנת לשכנע את ספיידרמן להקשיב בקולה, ג'וליה מגלה לו שחברתו סילבר סייבל לא נהרגה ועודנה בחיים. ג'וליה נותרת מבולבלת מחזיונותיה, ומחליטה לשלוח את תה רייצ'ל אל סבה וסבתה למקרה ודבר מה ישתבש. או אז, היא חווה התקף עוצמתי של כוחותיה בו היא עדה לכל נקודה בעתיד של יקום מארוול – וקורסת אל תוך תרדמת. לפני התמוטטותה, ג'וליה חוזה במעורפל את אירועי "משאלת מוות".
לאחר כשנה בתרדמת, ג'וליה מתעוררת בסיום ציד העכבישים. עם הבסתה של משפחת היורשים בידי צבא העכבישים, ספיידרמן העליון מתחיל לפגוע ברשת החיים והגורל המקשרת בין כל העכבישים במולטי-יקום מתוך ניסיון נואש לשנות את גורלו. על אף שניסיונו נכשל, הנזק אשר נעשה לרשת חמור ופוגע בכל אנשי העכביש. אירוע זה מעיר בחזרה את ג'וליה, ובקימתה היא מגלה כי אבד לה הקשר עם הרשת.
כוחות ויכולות
לאחר קרב עם נבלת-העל שרלוט ויטר, ג'וליה מאבדת את כוחותיה. אובדן זה גורם לה לשיתוק, ואיש העסקים מקסימילאן קולרידג' מסנתז עבורה שכפול של התערובת אשר העניקה לה במקור את כוחותיה, וזו מרפא אותה ומחזיר לה את כוחותיה. לפני מותה, מאדאם וב מעבירה לג'וליה את כוחותיה הטלפתיים, הפרה-קוגניטיביים והאסטרליים, הכוללים גם חיזוי וראיית הנולד ותפיסה על-חושית.
בעלי אגן דמוי לטאה
הזאוריסקים מאופיינים לפי צורת אגן הירכיים שלהם. האגן כולל 3 עצמות עיקריות: בחלק העליון עצם הכסל (ilium) ומתחתיו עצם השת (ischium) הנוטה אחורה ועצם החיק (pubis) הנוטה קדימה (ראו איור). בזאוריסקים האגן היה דומה לזה של לטאה ובו עצמות השת והחיק נטו כל אחת לכיוון שונה (אחורה וקדימה בהתאמה) ויצרו זווית ביניהם.
הזאוריסקים כללו מגוון גדול של דינוזאורים: בתרופודה - טורפי ענק דוגמת אלוזאורוס וטירנוזאורוס, טורפים קטנים וזריזים דוגמת דיינוניכוס וולוצירפטור, דינוזאורים אוכלי כל דמויי יען (אורניתומימיים), דינוזאורים מנוצים מהם התפתחו העופות, בזאורופודה - זוחלי ענק כגון אפטוזאורוס וסופרזאורוס הארוך והרזה בעל הזנב דמוי השוט, דינוזאורים בעלי צוואר גבוה דוגמת ברכיוזאורוס, דינוזאורים גדולים בעלי שריון כמו סלטזאורוס וענקים כבדים וארוכים דוגמת ארגנטינוזאורוס ופטגוטיטאן.
פוקילותרמיות
וֹיקִילוֹתֶרְמִיוּת היא תכונה המאפיינת יצורים חיים שטמפרטורת גופם מושפעת מטמפרטורת הסביבה. מקור המילה פויקילותרמי מיוונית: פויקילוס (ποικίλος) – מגוון, תרמוס (θερμός) – חום. פויקילותרמיות היא ההגדרה העדכנית לתכונתם של יצורים שנקראו בעבר "בעלי דם קר". כל חסרי החוליות הם פוקילותרמיים וכך גם שלוש מחלקות מבין החוליתניים: דגים, דו חיים וזוחלים. ליצורים אלה אין יכולת לווסת את טמפרטורת הגוף באמצעות תהליכים פנימיים. בעלי חיים אלה נקראים גם אקטותרמיים. אקטו= מבחוץ, כלומר חום גופם נובע מחום הנקלט מבחוץ.
טמפרטורת הגוף היא פרמטר בעל משמעות מכרעת עבור בעלי החיים, משום שכל התהליכים המטבוליים המתרחשים בגופם של יצורים חיים תלויים בפעילות האנזימים. התחום האופטימלי לפעילות רוב האנזימים הוא 25 מעלות צלזיוס עד 40 מעלות צלזיוס, וגם בעלי חיים פויקילותרמיים יהיו פעילים כאשר גופם נמצא בסביבה תרמית בטווח זה. לכן, גם הם חייבים לווסת את טמפרטורת גופם, כדי שיוכלו לפעול. תגובה טיפוסית של יצורים פויקילותרמיים לתנודות בטמפרטורה היא שינוי מקום ושינוי תנוחה, כדי למזער את הסכנה בטמפרטורה גבוהה מדי או נמוכה מדי. ויסות החום של יצורים אלה הוא ויסות התנהגותי. הם עושים זאת בעזרת אדפטציות התנהגותיות, כמו חשיפה לשמש (או צל), מים או אוויר. מוכר המושג "התחרדנות" -פועל זה נגזר מהתנהגות החרדון ש"משתזף" בשמש לצורך העלאת חום גופם.
לפי הנאמר לעיל, דמם של האורגניזמים פויקילותרמיים איננו יכול להיות תמיד קר. בראטרורם מצא כי טמפרטורת הגוף של איגואנת המדבר נעה בין 18 מעלות בזמן שנת החורף עד לשיא של 46.4 מעלות בזמן פעילות בשעות החמות, לפני שהיא נאלצת לתפוס מחסה מהשמש ולקרר עצמה.