cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Folksongs Der Welt
Folksongs Der Welt (מוכר גם כ-שירי עם מהעולם) הוא אלבום האולפן השישי של הצמד המוזיקלי הישראלי אילן ואילנית. הוא יצא בגרמניה תחת חברת התקליטים SR אינטרנשיונל בפורמט אריך-נגן. בהתאם לדרישת החברה, באלבום נכללים שני שירים בעברית: גרסה מחודשת ל"יחזקאל" של החלונות הגבוהים ושיר בשם "שיר שבת" שכתב והלחין שייקה פייקוב.
עודד ולנסקי
הרב עודד ולנסקי (נולד ב-22 בינואר 1946, כ' בשבט ה'תש"ו) הוא הוגה דעות, ר"מ בישיבת הר המור ומחבר ספרים באמונה.
תולדותיו
נולד בירושלים למשפחה ירושלמית ותיקה. מצד אמו הוא נינו של הרב יואל משה סלומון. מצד אביו הוא נינו של הרב מנחם מנדל שרשבסקי. למד בישיבת מרכז הרב אצל הרב צבי יהודה קוק, אשר מינה אותו ללמד שיעורי אמונה בישיבה.
היה מיוזמי המאבק "שלח את עמי" למען פתיחת מסך הברזל לעליית יהדות ברית המועצות, ובתור שכזה היה ממקבלי פניו של אסיר ציון אנטולי (נתן) שרנסקי בבואו לנמל התעופה בן-גוריון.
היה ממייסדי תלמוד תורה מורשה.
היה בין קבוצת הרבנים שפרשו מישיבת מרכז הרב והקימו את ישיבת הר המור. עד לפרישה לימד במכון מרחבים בירושלים.
מלבד שיעוריו במוסדות תורניים, נודע גם כרבם של אנשי צבא. אחד מתלמידיו המפורסמים הוא אל"ם דרור ויינברג, שנהג להגיע עם אשתו לביתו של הרב ללימוד מדי ליל שבת.
ספרו "אבן ישראל" נכתב בעקבות שירותו כלוחם במלחמת לבנון הראשונה. בשנת תש"ע קיבל את תעודת הצטיינות הרמטכ"ל על התנדבות של 45 שנים במערך המילואים.
בבחירות לכנסת ה-20, בצעד חריג, כינס את תלמידי ישיבת הר המור וקרא להם לצאת ולחזק את גוש הימין.
משפחתו
רעייתו חוה היא בתו של הרב משה שטרנברג, רב היישוב כפר פינס, ואחותם של הרבנים מרדכי שטרנברג ועמיאל שטרנברג, ראשי ישיבת הר המור, וכן של ברכה לבנון - אשת הרב יעקב לבנון, ר"מ בישיבת הר המור.
Virtual XI
בנוסף לאלבום יצא בשנת 1999 משחק מחשב של איירון מיידן בשם 'Ed Hunter'. מסע ההופעות תמך גם ביציאת האלבום וגם ביציאת המשחק למחשב. מסע הופעות זה, בדומה לקודם, התבטל בחלק מהמקומות עקב אלרגיה שתקפה את הסולן, בלייז ביילי.
זהו האלבום השלישי שלא מכיל שיר שנושא את שם האלבום (שני הראשונים היו Piece Of Mind מ-1984 ו-The X Factor מ-1995). נכון לאפריל 2009, האלבום נמכר בקצת יותר ממיליון עותקים, מה שאומר שזהו אלבום האולפן הכי פחות נמכר שאיירון מיידן הוציאו.
נושאי שירים
כאמור, השירים והליריקות חורגים מעט מהסגנון הרגיל של איירון מיידן, כנראה עקב השפעתו של הסולן בלייז ביילי. "The Angel and the Gambler" עוסק במישהו שלא מפחד לקחת סיכונים, "Lightning Strikes Twice" מבקש מאיתנו שלא לדחות משהו רק משום שהוא נראה בלתי סביר. "The Clansman" מספר על ניסיונם של הסקוטים לקבל עצמאות מבריטניה של ימי הביניים, "The Educated Fool" הוא שיר פילוסופי שעוסק בעובדה שעל כל בן אדם לקבל יותר ויותר אחריות כבוגר מבלי לקבל תשובות על החיים. "Don't Look to the Eyes of a Stranger" מראה את השקפת העולם של סטיב האריס לגבי הסכנות שקיימות בעולם מנקודת מבטו של אבא. השיר האחרון, "Como Estais Amigos" מוקדש לנופלים במלחמת פוקלנד בין בריטניה לארגנטינה. זהו האלבום היחידי בו השיר הסוגר של האלבום לא נכתב על ידי סטיב האריס. בנוסף, זהו אחד משני השירים היחידים של איירון מיידן ששמותם אינם באנגלית (השיר השני הוא "El Dorado" מהאלבום The Final Frontier).
עם חזרתם של ברוס דיקינסון ואדריאן סמית' ללהקה בשנת 1999, רק השירים "Futureal" ו-"The Clansman" נשארו בסט של הלהקה בהופעות חיות- "Futureal" בוצע בסיבוב ההופעות של 1999, ואילו "The Clansman" בוצע בכל סיבוב הופעות של הלהקה בין השנים 1998–2003. כמו כן גרסה חיה של "The Clansman" מופיעה באלבום ההופעה Rock in Rio שהוקלט בשנת 2001.
רדא מנצור
רֶדַא מנצור (בערבית: رضا منصور; נולד ב-1965 בעספיא) הוא דיפלומט, משורר והיסטוריון דרוזי-ישראלי.
במסגרת עבודתו מילא שורה של תפקידים, ובהם: שגריר ישראל בברזיל, שגריר ישראל באקוודור, שגריר ישראל בפנמה, סגן השגריר בליסבון, קונסול ישראל לצפון-מערב ארצות הברית שמקום מושבו בסן פרנסיסקו, קונסול כללי לדרום-מזרח ארצות הברית שמקום מושבו באטלנטה, ונציג משרד החוץ במכללה לביטחון לאומי. בגיל 35 היה מנצור השגריר הצעיר ביותר בתולדות המדינה.
רדא מנצור הוא חתן פרס מילר לשירה. סיפור קצר מפרי עטו, "ג'ונבלאט בא לנגב", נבחר כסיפור מומלץ בתחרות הסיפורים הקצרים של העיתון "הארץ" (1997).
לימודים
דוקטור בהיסטוריה של המזרח התיכון באוניברסיטת חיפה (2009), מוסמך אוניברסיטת הרווארד במינהל ציבורי (1999) (במסגרת תוכנית קרן וקסנר) ומוסמך אוניברסיטת חיפה בהיסטוריה של המזרח התיכון. תחום מחקרו הוא ההיסטוריה האינטלקטואלית והמודרנית של סוריה. מנצור בוגר סמסטר מיוחד בספרדית באוניברסיטת סלמנקה בספרד (2001) וסמסטר מיוחד באוניברסיטה העברית. בשנת 2012 נבחר לאחד מארבעים הבוגרים המובילים של אוניברסיטת חיפה בכל הזמנים. זאת לאחר ששנתיים לפני כן הופיע ברשימת המועמדים הסופית לתואר בוגר מצטיין של בית הספר קנדי באוניברסיטת הרווארד, יחד עם מזכ"ל האו"ם ונשיאי מקסיקו וליבריה.
פעילות דיפלומטית
בשנת 1990 החל את עבודתו במשרד החוץ. מבין התפקידים שכיהן בהם במטה בארץ: מזכיר שני באגף לארגונים בינלאומיים (1992), מזכיר ראשון באגף צפון אמריקה (1996), מנהל מחלקת המפרץ הפרסי במרכז למחקר מדיני (2003).
בשנת 2005 הופקד מנצור במסגרת עבודתו במשרד החוץ לרכז את התוכנית חדשה במשרד החוץ: פיתוח קשרים בין קהילות יהודיות למוסלמיות באירופה במטרה להפחית את גילויי האנטישמיות. היוזמה באה בעקבות ריבוי גילויי האנטישמיות והתקפות הטרור מצד אזרחים אירופים ממוצא אסלאמי ומטרתה לנסות להתקרב לקהילות המוסלמיות המקומיות. קירוב הלבבות נועד להפחית את המתח, לתמוך באסלאם המתון ובמקביל לעקוב אחר האיומים על גורמים אסלאמיים קיצוניים שמעוניינים להפר את מרקם החיים העדין. גורמים במשרד החוץ סברו שבתוך האסלאם יש חלקים שמעוניינים להתקרב למערב ואיתם כדאי לנסות וליצור קשר. מנצור ניהל דיאלוג עם אישים בולטים בקהילות המוסלמיות באירופה.
בינואר 2007 קיבל הסנאט של מדינת ג'ורג'יה בארצות הברית החלטה בה הוא מציין את תרומת מנצור לקידום השלום ולקידום יחסי הכלכלה, התרבות והחינוך בין ישראל לארצות הברית. במרץ 2007 נשא חבר הקונגרס לינקולן דייוויס נאום במליאת הקונגרס בוושינגטון בו הוא ציין את פעילותו של השגריר רדא מנצור לקידום הדיאלוג וההבנה בין העמים. במהלך 2007 העניק מושל מדינת טנסי פיל בראדסון אזרחות כבוד לרדא מנצור על פועלו להעמקת הקשרים בין המדינות.
בדצמבר 2009 קיבל את פרס גיבור הסחר העולמי מלשכת המסחר הבינלאומית של ג'ורג'יה על הצטיינותו בעבודה הדיפלומטית ועל מנהיגותו כדיקן הסגל הדיפלומטי באטלנטה.
ב-2014 מונה מנצור לשגריר ישראל בברזיל, תפקיד בו החזיק במשך כשנה, עד ל-2015.
ב-2018 מונה לשגריר ישראל בפנמה ולשגרירי לא-תושב באקוודור, ב-2021 סיים את תפקידו והוחלף על ידי איתי בר-דב.
דיאלוג בין העמים
מנצור החל את פעילותו לקידום השלום, הדיאלוג והבנה בין העמים בהיותו חניך ולאחר מכן יו"ר סניף ארגון נוער לנוער בעספיא. במסגרת זו פעל לקידום הקשרים בין הדרוזים ליהודים בישראל ואף השתתף כציר בוועידת הבינ"ל למען יהדות ברה"ב. לאחר מכן המשיך פעילות זו בארגונים כמו CISV, הבונים דרור בארצות הברית ובקנדה, וביחידה לגישור פערים באוניברסיטת חיפה.
הוא השתתף בוועידה השנייה לרבנים ואימאמים בספרד, בוועידה על אסלאם והמערב באוסטריה ובשתי וועידות שנתיות של הארגון הדרוזי-אמריקני ADS שנערכו בלוס אנג'לס ובדטרויט.
באפריל 2008 קיבל רדא מנצור את פרס גאנדי-קינג בשם ראש הממשלה יצחק רבין. הפרס ניתן על יוזמתו להקמת "יוזמת רבין - קינג" פרויקט המיועד לקדם את הקשרים בין הקהילה האפרו-אמריקנית לישראל ויהדות ארצות הברית. הפרס ניתן על ידי אוניברסיטת מורהאוס בה למד מרטין לותר קינג. מנצור גם צורף לחבר הנאמנים של האוניברסיטה כאות של הוקרה על היוזמה. בשנת 2012 הוענק פרס נשיא המדינה וראש הממשלה לשימור זכרם של נשיאי המדינה וראשי ממשול ישראל לשגריר מנצור על יוזמה זו.
פעילות תרבות
רדא מנצור השתתף בערבי שירה בעוספיא, תל אביב, ניו-יורק, סן פרנסיסקו, ליסבון, יוסטון, אל פאסו, סן סלבדור, מיאמי ועוד. ב-2005 השתתף בפסטיבל "שער" של עמותת הליקון לשירה אשר נערך ביפו וב־2007 פתח את הכנס הבינ"ל לשירה עברית של אוניברסיטת אמורי באטלנטה - ארצות הברית.
הוא קיים ערב שירה מיוחד בפסטיבל "ספוליטו" בצ'ארלסטון – דרום קרולינה ביוני 2008. הערב נערך ב-City Gallery היוקרתית שעל חוף האוקיינוס, לא הרחק מבית הכנסת הראשון שנבנה בארצות הברית. ספוליטו נחשב לפסטיבל התרבות החשוב ביותר בדרום ארצות הברית. בשנת 2008 נבחר למשורר בינלאומי אורח בסדנת מיצ'ם לשירה של אוניברסיטת טנסי.
רדא מנצור שימש כחבר הנהלה ב"אמנות לעם" ופעל לעידוד הגעת אמנות ישראלית ליישובי הפריפריה ולכפרי המיעוטים בישראל.
בשנים של התחלת תהליך השלום 1993–1995 ארגן אירועי תרבות יהודיים-ערביים רבים בסן פרנסיסקו כגון: ערב שירה של המשוררים נעים עריידי ומירה מאיר, ביקור של הסופרים סמי מיכאל וסלים ג'ובראן, ביקור משלחת נוער יהודית ערבית, הופעות של להקת "בוסתן אברהם" ועוד.
חיבורים ומאמרים
בעשור השלישי ל"תנועת התיקונים" 2003-1988. עבודת ד"ר.
ג'ון יוז
ג'ון יוז (באנגלית: John Hughes; 18 בפברואר 1950 – 6 באוגוסט 2009) היה תסריטאי, במאי קולנוע ומפיק סרטים אמריקאי, שנודע בעיקר בזכות סרטי הנעורים שיצר, ובהם "בת שש-עשרה הייתי", "מועדון ארוחת הבוקר", "חלומות צעירים", "יפה בוורוד" ו"שמתי ברז למורה".
ביוגרפיה
יוז נולד בלאנסינג, מישיגן. בשנת 1968 סיים את לימודיו בבית הספר התיכון בנורת'ברוק שבאילינוי. הוא עבד בשנות השבעים ככותב במגזין הסאטירי האמריקאי ה-"National Lampoon".
העבודה הראשונה של יוז בתעשיית הקולנוע הייתה כאשר כתב את התסריט לסרט הקומדיה "Class Reunion", בשנת 1982.
במהלך שנות השמונים כתב וביים מספר סרטי נעורים אשר נמנים עם הסרטים הבולטים ביותר בעשור זה, בהם "בת שש-עשרה הייתי", "מועדון ארוחת הבוקר", "חלומות צעירים", "יפה בוורוד" (1986), ו"שמתי ברז למורה" (1987). בסרטים אלה כיכבו באופן קבוע שחקנים צעירים ומבטיחים שכונו "בראט פֵּק" ("The Brat Pack").
בנוסף, יוז כתב תסריטים עבור סדרת סרטי קומדיה מצליחים בכיכובם של צ'בי צ'ייס ובוורלי דאנג'לו, אשר כללו את הסרטים "נסיעה נעימה, המפתחות בפנים" ב-1983, "חופשה מטורפת באירופה" ב-1985 ו"כיף של חופשה" ב-1989. בסרט השלישי בסדרה, שימש יוז גם כמפיק.
במהלך שנות התשעים כתב תסריטים ושימש כמפיק בסדרת סרטי הקומדיה המצליחים "שכחו אותי בבית", הכוללת את הסרט הראשון שיצא ב-1990, "שכחו אותי בבית 2" ב-1992, ו"שכחו אותי בבית 3" ב-1997.
יוז התגורר בוויסקונסין. בנו, ג'ון יוז השלישי, עובד כמוזיקאי. ב-6 באוגוסט 2009 מת יוז מהתקף לב.
מבחן התאוג'יהי
מבחן התאוג'יהי (التوجيهي) הוא מבחן מסכם ללימודים התיכוניים בירדן, המקביל לבחינת הבגרות הישראלית. ציוני המבחן משמשים את התלמידים המעוניינים להירשם לאוניברסיטאות. קיימת נוסחה הממירה את ציוני המבחן לציונים המקבילים למבחן ה-SAT.
מבחן התאוג'יהי ברשות הפלסטינית
מבחן התאוג'יהי ברשות הפלסטינית הוא מורשת מהתקופה בה היו יהודה ושומרון ומזרח ירושלים תחת שלטון ירדן. גם לאחר הכיבוש הישראלי של יהודה ושומרון, המשיכה ירדן לפקח על בחינות הבגרות ברשות, ואף לאחר שבשנת 1988 חדלה לטעון לריבונות בהם. לאחר חתימת הסכמי אוסלו החלה הרשות הפלסטינית לפקח בעצמה על תוכנית הלימודים ועל המבחן, אולם לירדן יש עדיין מעורבות בתהליך.
בשנת 2012 נבחנו כ-87,000 תלמידים בבחינה וכ-62.2% מתוכם קיבלו ציון עובר ומעלה. מתוך הנבחנים כ-52% היו נשים, כ-50,000 התגוררו ביהודה ושומרון ו-37,000 בעזה.
בכמה מבתי הספר במזרח ירושלים נפתחו מסלולים מקבילים החל משנות ה-2000, ותלמידיהם יכולים לבחור אם לגשת לבחינת התאוג'יהי או לבחינת הבגרות הישראלית.
בשנים האחרונות, ביום פרסום תוצאות המבחן חוגגים הורי התלמידים שסיימו בהצלחה את המבחנים, בירי זיקוקים שמתחיל משעות הבוקר המוקדמות ונמשך עד לשעות הלילה.
מסטודון
מַסְטוֹדוֹן (שם מדעי: Mammut; ידוע בעיקר בשם "Mastodon": מיוונית: מסטוס - חזה, אודונטס - שיניים) הוא סוג יונק נכחד ממשפחת הממוטיים שבסדרת הפילאים שחי מסוף תקופת המיוקן עד להכחדת המינים האחרונים בסוף הפליסטוקן. מאובנים רבים של מסטודונים נמצאו ברחבי העולם. המין הצעיר והידוע ביותר הוא Mammut americanum, שניצוד בידי הפלאו-אינדיאנים בצפון אמריקה ונכחד בסוף תקופת הקרח האחרונה.
המסטודון היה דומה לפילים המודרניים ולממותה, אך היה פרימיטיבי יותר וגופו היה מכוסה פרווה. שיניו היו גדולות וקשיחות אך נראה שהוא לא היה יכול לעכל עשב, דבר שצימצם את תחומי מחייתו. מבנה אוזניו דמה לאלה של פיל אסייתי והוא היה נמוך מעט מהפילים. עם זאת הוא עדיין הגיע לגובה של מעל 3 מטר וחלק מהמינים הגיעו למשקל 11 טון.
קישורים חיצוניים
Мастодон Мастодонти
דרגה (אלגברה ליניארית)
באלגברה ליניארית, דרגת העמודות של מטריצה A מוגדרת להיות ממד מרחב העמודות שלה, כלומר, המספר המקסימלי של וקטורי עמודה בלתי תלויים ליניארית מבין עמודות המטריצה. באופן דומה, דרגת השורות של \ A היא ממד מרחב השורות שלה.
דרגת העמודות שווה תמיד לדרגת השורות של המטריצה, ולכן מקובל לקרוא לערך המשותף שלהן דרגת המטריצה \ A ולסמנו.
הדרגה של מטריצה m \times n היא לכל היותר. מטריצה שדרגתה שווה לערך זה נקראת מטריצה מדרגה מלאה. מטריצה שדרגתה נמוכה יותר נקראת מטריצה מדרגה חסרה.
דרך פשוטה למצוא דרגה של מטריצה היא לדרג אותה לצורה הקנונית שלה ואז לספור את כל השורות שהן לא שורות אפסים. שיטה זו עובדת כיוון שפעולות שורה לא משפיעות על המרחב הנפרש של השורות (span) ולכן אחרי דירוג נוכל לראות בדיוק כמה שורות בלתי תלויות ליניארית זו בזו, זה ייתן את מימד מרחב השורות שזהו כמובן הדרגה של המטריצה.
כיוון שממד מרחב הפתרונות של מערכת משוואות ליניאריות קשור באופן ישיר בדרגה של המטריצה המייצגת אותה, ניתן להבין אינטואיטיבית את מושג הדרגה כמדד ל-"חוסר הניוון" של המערכת.
הוכחה שדרגת העמודות שווה לדרגת השורות
העובדה שדרגת העמודות ודרגת השורות של כל מטריצה הן שוות מהווה חלק חשוב של המשפט היסודי של האלגברה הליניארית. להלן מוצגת הוכחה לטענה זו, התקפה מעל כל שדה. תהי A מטריצה מסדר m × n (עם m שורות ו-n עמודות). תהי r דרגת העמודות של A ויהיו הווקטורים c1,...,cr בסיס כל שהוא למרחב העמודות של A. נפעיל Rank factorization על המטריצה A: נייצג את וקטורי הבסיס למרחב העמודות של A בצורה סכמטית כמטריצה C מסדר m × r. כל עמודה של A ניתנת להצגה כצירוף ליניארי של r העמודות של C. פירוש הדבר הוא שקיימת מטריצה R מסדר r × n כך ש-A = CR. בשפה של העתקות ליניאריות, הצגנו את ההעתקה הליניארית מ- ל- (המיוצגת על ידי A) כהרכבה של העתקה מ- ל- עם העתקה מ- ל-. המטריצה R היא המטריצה שבה העמודה ה-i נוצרת מהמקדמים שמייצגים את העמודה ה-i של A כצירוף ליניארי של r העמודות של C. כעת, כל שורה j של A ניתנת להצגה כצירוף ליניארי של r השורות של R, עם מקדמים ששווים למקדמי השורה ה-j של C. לפיכך, השורות של R פורשות את מרחב השורות של A, ולפי למת ההחלפה של שטייניץ, דרגת השורות של A לא יכולה לעלות על r. זה מוכיח שדרגת השורות של A קטנה או שווה לדרגת העמודות. את תוצאה זו ניתן ליישם לכל מטריצה, כך שנפעיל אותה על המטריצה המשוחלפת של A. כיוון שדרגת השורות של המטריצה המשוחלפת של A שווה לדרגת העמודות של A ודרגת העמודות של המטריצה המשוחלפת של A שווה לדרגת השורות של A, ניתן להקיש גם את האי-שוויון ההפוך ומשניהם יחד את השוויון של דרגת השורות ודרגת העמודות של A.
ראמי עייאש
ראמי עייאש (בערבית: رامي عياش, תעתיק מדויק: ראמי עיאש; נולד ב- 18 באוגוסט 1980) הוא זמר לבנוני בן העדה הדרוזית. עייאש הוציא שבעה אלבומים מצליחים ונחשב לאחד הזמרים הפופולריים בעולם הערבי.
ביוגרפיה
עייאש נולד ב-18 באוגוסט 1980 בצפון לבנון, בכפר הדרוזי בעקלין שבהרי השוף בשם ראמי אבו עיאש. לעייאש שני אחים בוגרים וידוע כי הוריו נהגו לרכוש לילדיהם כלי נגינה לימי ההולדת, ועייאש מנגן על גיטרה, עוד, פסנתר ותופים.
עייאש גילה כישרון מוזיקלי עוד בילדותו. לראשונה הוא הופיע בפני קהל בגיל 7, על במת בית ספרו. כעבור שלוש שנים, בגיל 10 הופיע עייאש בהופעה מקומית לציון האחד במאי וכישרונו הלהיב את עשרת האלפים אשר נכחו באירוע.
בשנה זו, הוציא עייאש את אלבומו הראשון "ראיח" אלבום זה נחל הצלחה רבה ונבחר לאלבום השנה בלבנון. בזכות הצלחתו של האלבום הוזמן עייאש להופיע בכ-50 הופעות ב-12 מדינות שכללו את אוסטרליה, אירופה וכל רחבי המזרח התיכון.
בשנת 1999, חתם עייאש חוזה עם חברת התקליטים הגדולה במזרח התיכון, חברת רותאנה והוציא את אלבומו השני "ולאה". עייאש כתב מספר שירים, ביניהם הלהיט "שתאתילאק" אשר זכה להצלחה עצומה בטורקיה והוביל במשך כשלושה שבועות רצופים במצעד הפזמונים הטורקי.
בשנת 2000 הוציא עייאש את אלבומו השלישי תחת השם "דיואן אל-חוב". האלבום, נחל הצלחה אף רבה יותר מקודמיו והניב מספר להיטים ביניהם השיר "עארפינו" אשר צעד בראש מצעד הפזמונים הגרמני במשך כ-4 שבועות רצופים והקליפ שודר פעמים רבות בערוצי הטלוויזיה הגרמנית.
כעבור שנתיים, בשנת 2002 הוציא עייאש אלבום נוסף תחת השם "אלבי מאל". אלבום זה נחל הצלחה בכל רחבי העולם הערבי והניב ארבעה להיטים. גרסת הכיסוי שביצע עייאש לשיר "אלוילו יא לילה" שביצע במקור ואדי אל-סאפי זכה להצלחה אדירה בכל ארצות ערב והוביל שבועות בראשי מצעדי הפזמונים הערביים. על שיר זה, זכה עייאש בשני פרסים- פרס זמר השנה ופרס שיר הפופ של השנה, והקליפ לשיר "אלבי מאל" זכה בפרס הקליפ הטוב ביותר בשנה זו.
בשנת 2004 הוציא עייאש את האלבום "יא מסהר עיני" שהפך לאלבום המצליח ביותר של עייאש. להיטים כמו "מסהר עיני" ו"חליני מעכ" הובילו במשך חודשים מצעדים במדינות שונות. להיטו "מברוק" נהיה לשיר הערבי המושמע ביותר באירועים וחתונות. לאור הצלחת האלבום, יצא עייאש לסיבוב הופעות נוסף ברחבי המזרח התיכון, קנדה וארצות הברית.
בדצמבר 2006 הוציא עייאש את אלבומו השביעי תחת השם "חבייתאכ אנא". האלבום אמנם נחל הצלחה ושיר הנושא של האלבום, הנושא את אותו השם הפך ללהיט בכל רחבי העולם הערבי אך אלבום זה אינו עבר את מספר המכירות של האלבום הקודם, "יא מסהר עיני". באותה השנה, לאחר מלחמת לבנון השנייה הקליט עייאש שיר תחת השם "לבנאן" ("לבנון") שהוקדש ללבנון שאחרי המלחמה.
בשנת 2011 הוא הקליט שיר ביחד עם מאיה דיאב.
עיט שחור
עיט שחור (לעיתים: עיט שחור אפריקני; שם מדעי: Aquila verreauxii) הוא מין עיט.
מאפיינים
המין נפוץ במדינות: ישראל (בשנים האחרונות חדל מלקנן בישראל), חצי האי ערב, מצרים (כולל סיני), ניגריה, צ'אד, סודאן, אתיופיה, ג'יבוטי, אריתראה, סומליה, דרום אפריקה, אוגנדה, קניה, טנזניה, מלאווי, מוזמביק, זאיר, זמביה, אנגולה, נמיביה, בוטסואנה וזימבבואה.<BR> ימצא בטווח הגבהים 0-5000 מ', בקרקע מסולעת, בגבעות ובהרים.
כסות הנוצות של הבוגר בצבע שחור עז. על השת כתם לבן גדול. כתם לבן נוסף בקצה הכנף, הנראה בעמידה ככתם כתף. <BR> אורך (מקצה הזנב עד הראש): 79-97 ס"מ, מוטת הכנפיים 200 ס"מ, משקלו 6-3 ק"ג. גדול מעיט סוואנות (A.Rapax).
עיקר מזונו הוא מיני השפנאים המהויים 90% מכלל מזונו. בנוסף יצוד יונקים קטנים ובינוניים, עופות וזוחלים. <BR> העיט מאתר את טרפו בשעת מעוף ואז נוסק עליו ולוכדו. לעיתים רחוקות יצוד את טרפו ביושבו על ענף (שיטת הציד של העקב), ולעיתים רחוקות יותר יחמוס מעופות אחרים או יתקרב לפגרים.
עונת הרבייה מתרחשת בינואר בחצי האי ערב, באוקטובר-דצמבר בצפון אפריקה, בפברואר-ספטמבר במזרח אפריקה. <BR> הקן כבד ורחב ומורכב מענפים ומעלים ירוקים, על פי רוב ממוקם בסולמות צוקים. <BR> הנקבה מטילה 2 ביצים בהפרש של 2-3 ימים, עליהן דוגרת במשך 45 ימים. לגוזלים פלומה לבנה. הגוזל הבוגר מונע מהצעיר את מזונו או תוקף אותו, כחלק מניסיונותיו לשרוד, תופעה הנקראת קייניזם או "סינדרום הבל".
שתקני בדרך כלל, אך משמיע לעיתים קריאות נבחניות. או דומות לקריאת עורב. המעוף מרשים יותר משל מרבית העיטים הגדולים.
פרידריך שולץ
גנרל חיל הרגלים פרידריך שולץ (בגרמנית: Friedrich Schulz; 15 באוקטובר 1897 – 30 בנובמבר 1976) היה מפקד בכיר בוורמאכט שפיקד על כוחות במלחמת העולם השנייה.
קריירה מוקדמת
שולץ נולד ב-15 באוקטובר 1897 בנטקוב, שהשתייכה לאימפריה הגרמנית. בשנת 1914 עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה התגייס לצבא הגרמני הקיסרי, והצטרף לרגימנט הרגלים ה-54 (פומרניה ה-7 - פון דר גולץ), ובשנת 1915 הועבר לרגימנט הרגלים ה-58 (פוזן ה-3), וב-26 ביוני 1916 הועלה לדרגת לוטננט. על פעולותיו בקרבות קיבל את עיטורי צלב הברזל דרגה ראשונה ושנייה, אות הפציעה בשחור, וצלב הכבוד של מלחמת העולם 1914/1918.
לאחר המלחמה נשאר שולץ ברייכסווהר, ומילא בו תפקידי פיקוד ומטה, וב-10 ביוני 1922 התחתן. ב-1 בספטמבר 1933 מונה שולץ לתפקיד מטה במשרד המלחמה בברלין, וב-1 באוקטובר 1934 מונה למפקד פלוגה ברגימנט הרגלים ה-30. ב-15 באוקטובר 1935 מונה לקצין אג"ם בדיוויזיה ה-23, וב-1 בינואר 1936 הועלה לדרגת מיור. ב-12 באוקטובר 1937 מונה לתפקיד מטה ב־OKW, וב-1 בפברואר 1939 הועלה לדרגת אוברסט לוטננט.
מלחמת העולם השנייה
עם פרוץ המלחמה היה שולץ בתפקיד מטה ב־OKW, וב-20 באפריל 1940 מונה שולץ לקצין אג"ם הקורפוס ה-43. שולץ השתתף עם הקורפוס במערכה על צרפת כחלק מהארמייה התשיעית במסגרת קבוצת ארמיות A, וב-1 באפריל 1941 הועלה לדרגת אוברסט. במהלך מבצע ברברוסה לחם שולץ עם הקורפוס כחלק מהארמייה הרביעית ולאחר מכן כחלק מהארמייה השנייה במסגרת קבוצת ארמיות מרכז, ובמהלך הקרב על מוסקבה לחם שולץ עם הקורפוס כחלק מהארמייה הרביעית ומארמיית הפאנצר השנייה לסירוגין. ב-29 במרץ 1942 קיבל שולץ על פעולותיו את עיטור צלב האבירים של צלב הברזל, וב-12 במאי 1942 מונה לראש מטה הארמייה ה-11. ב-1 ביולי 1942 הועלה לדרגת גנרל מיור, וב-21 בנובמבר 1942 מונה לראש מטה קבוצת ארמיות דון. ב-12 בפברואר 1943 שונה שמה של קבוצת הארמיות לקבוצת ארמיות דרום ושולץ מונה לראש המטה, וב-1 במרץ 1943 פרש מתפקידו. ב-1 במאי 1943 מונה שולץ למפקד דיוויזיית היגר ה-28, שהייתה חלק מהקורפוס ה-26 במסגרת הארמייה ה-18, וב-1 ביולי 1943 הועלה לדרגת גנרל לוטננט. ב-25 בנובמבר 1943 מונה שולץ למפקד קורפוס הפאנצר ה-3, שהיה חלק מהארמייה השמינית במסגרת קבוצת ארמיות דרום, וב-8 בפברואר 1944 מונה למפקד הקורפוס ה-59, שהיה חלק מארמיית הפאנצר הרביעית ולאחר מכן חלק מארמיית הפאנצר הראשונה במסגרת קבוצת ארמיות דרום. על פעולותיו בקרבות קיבל שולץ תוספת עלי אלון לעיטור צלב האבירים של צלב הברזל, וב-22 במרץ מונה למפקד קורפוס הפאנצר ה-46, שהיה חלק מארמיית הפאנצר הראשונה במסגרת קבוצת ארמיות דרום, ולאחר מכן במסגרת קבוצת ארמיות דרום אוקראינה. ב-1 באפריל 1944 הועלה לדרגת גנרל חיל הרגלים, וב-25 ביולי 1944 מונה שולץ למפקד הארמייה ה-17 שהייתה חלק מקבוצת ארמיות צפון אוקראינה שהפכה ב-23 בספטמבר לקבוצת ארמיות A. על פעולותיו בקרבות בשלזיה העילית, קיבל שולץ ב-26 בפברואר 1945 תוספת חרבות לעיטור צלב האבירים של צלב הברזל. ב-5 באפריל 1945 מונה שולץ למפקד קבוצת ארמיות G, ופיקד עליה עד לפירוקה על ידי אלברט קסלרינג בסוף אפריל. ב-30 באפריל מונה למפקד קבוצת ארמיות C, אך למחרת הוחלף בידי גנרל הנס רטיגר. ב-3 במאי מונה שוב למפקד קבוצת ארמיות G בבוואריה, וב-6 במאי נכנע בראש כוחותיו לאמריקנים.
לאחר המלחמה
אשתו של שולץ מתה בשנת 1945, ואילו הוא שוחרר מהשבי ב-30 במרץ 1948, וב-16 באוקטובר אותה שנה התחתן עם אשתו השנייה. לאחר שחרורו התגורר שולץ בפרוידנשטאדט עד למותו ב-30 בנובמבר 1976.
אסון טביעת הנערות בחוף שרתון
אסון טביעת הנערות בחוף שרתון אירע ב-22 באפריל 1963 בקטע החוף שלמרגלות מלון שרתון הישן, ששכן מצפון לגן העצמאות בתל אביב, וידוע כיום בשם "חוף מציצים". כיתת בנות מסמינר בית יעקב בבאר יעקב שהגיעה לבלות בחוף, נקלעה למצוקה בשל מערבולות בים בסמוך לחוף, ותשע מהן מצאו את מותן בטביעה באסון.
האירוע
הבנות יצאו ליום בילוי עם שתי מדריכות מטעם המוסד שבו למדו, בילו את שעות הבוקר בפארק הלאומי ברמת גן, ובשעות הצהריים נסעו לתל אביב לרחוץ בים. הן נכנסו לים בקטע חוף שהיה אסור לרחצה, למרגלות מלון שרתון הישן, ונקלעו למצוקה; רובן לא ידעו לשחות. עוברי אורח הצליחו למשות את כל הבנות למעט אחת, והשתתפו במאמצי ההחייאה. מותן של שמונה בנות נקבע בשעות שלאחר האירוע, ו-14 בנות ניצלו מטביעה ופונו לבית החולים איכילוב. בת אחת הוכרזה כנעדרת, וגופתה נפלטה למחרת לחוף הים סמוך למתחם תחנת הכוח רדינג שבצפון תל אביב.
מיד לאחר האסון דווח שהיציאה לטיול הייתה בעקבות היעדרותה מהלימודים של מורתן שהייתה בהריון, אך למחרת הוברר שהטיול נערך בשל הצתה במבנה הסמינר שבוצעה בידי אלמוני יום קודם לכן.
הלוויות ההרוגות למחרת האסון, 23 באפריל 1963, נערכו הלוויותיהן של שמונה התלמידות שטבעו בחוף שרתון בתל אביב. הבנות הובאו לקבורה כל אחת במקום מגוריה. ואלה שמותיהן: מזל טייב בת 15 מבאר יעקב, מרים אוזן, בת 15 מעכו, צדקה הרמז בת 14 מגן יבנה, ג'ינה מימון בת 17 מצפת, מרים קעיד בת 14 מגן יבנה, רחל עדני-שלום בת 15 מגן יבנה, שושנה בן חיים בת 14 מחצור הגלילית, פנינה ממן בת 17 מצפת.
Winamp
Winamp (וינאמפ), היא תוכנת נגן מדיה מבית היוצר של Nullsoft. התוכנה תומכת בערכות נושא, מנגנת פורמטים רבים, וחופשית להורדה.
במקור ניגנה התוכנה קובצי שמע בלבד, אך כיום היא תומכת גם בניגון קובצי וידאו.
ב-20 בנובמבר 2013 הודיעה חברת אמריקה און ליין (AOL) כי פיתוח התוכנה הופסק ו-Winamp לא תהיה זמינה יותר להורדה ב-20 בדצמבר 2013. רבים ראו בהודעה זו את סופה של וינאמפ, אך מספר ימים לאחר הודעתה של AOL, חברות רבות החלו להתעניין ברכישת התוכנה, ובתחילת שנת 2014 רכשה את וינאמפ חברת Radionomy מבריסל.
Winamp3
הגרסה המשמעותית הבאה של וינאמפ - winamp3 (שם התוכנה בגרסה 3 נכתב ללא רווח בין השם למספר, כדי לציין בשם את הצירוף Winamp3). גרסה 3 של וינאמפ יצאה ב-9 באוגוסט 2002. היא נכתבה מחדש ולא התבססה על גרסותיה הקודמות של וינאמפ. גרסה 3 התבססה על שלד התוכנה ואסאבי, שהציעה גמישות רבה לתוכנה, והייתה עמוסה באפשרויות חדשות. עם זאת, רבים לא אהבו את התוכנה מכיוון שגזלה משאבי מערכת רבים. עקב כך העדיפו רבים להמשיך להשתמש בגרסה 2, שפיתוחה נמשך בעוד פיתוחה של גרסה 3 הופסק.
Winamp 5.0
משפחת Winamp 2 אוחדה עם Winamp3 בגרסה האחרונה של התוכנה, שנקראת גרסה 5.0, בין השאר עם התירוצים ש- 5=2+3 ו"הגרסה הזאת כל כך טובה, עד שדילגנו מספר!". הוחל בהפצתה של גרסה זו בדצמבר 2003. גרסה 5.0 התבססה ברובה על הקוד של גרסה 3, אך בעיות רבות בקוד המקור תוקנו ושופרה יכולת ניצול משאבי המערכת.
Winamp 5.0 זמינה בשתי גרסאות - Standard ו- Pro. גרסת Standard היא חינמית, בעוד גרסת Pro היא גרסה בתשלום בעלת אפשרויות מתקדמות, בעיקר בתחומי הצריבה והריפינג.
ערכות נושא
לווינאמפ יש מבחר גדול של ערכות נושא. בווינאמפ 3 הוכנסה לראשונה תמיכה בערכות נושא "גמישות": יוצרי ערכות הנושא זכו בה בגמישות רבה יותר בעיצובן. המגמה נמשכה, וגם בווינאמפ 5 נוספו אפשרויות ליוצרי ערכות הנושא.
תוספות (plugins)
לווינאמפ יש ערכת פיתוח תוכנה שמאפשרת למתכנתים להוסיף תכונות משלהם לקוד התוכנה. התוספות יכולות להיות כלליות (לפונקציות בסיסיות), תוספות שמציגות אפקטים נראים לצד המוזיקה, ואף תוספות שמאפשרות תמיכה בפורמטים נוספים. תוספות רבות נמצאות באתר הרשמי של וינאמפ.
תכונות
לגרסה 5+ יש את התכונות הבאות:
קו (כתב עת)
קו, כתב עת לאמנות וספרות – צורות ותכנים חדשים הוא כתב עת ישראלי לאמנות וספרות שהופיע בין השנים 1965–1970 בישראל והקיף 12 גיליונות. את כתב העת ערכו יונה פישר, רחל שפירא ודן עומר והוא עסק באמנות אוונגרדית, באדריכלות, ספרות ועוד.
בגליונותיו הראשונים פרסם כתב העת מניפסטים מתורגמים של הפוטוריזם (אוקטובר 1966) ושל הסוראליזם (ינואר 1967).
בין השנים 1980–1990 ראו אור 10 גיליונות נוספים של כתב העת. בשנת 2004 יצא לאור גיליון של כתב העת "המעורר", בהוצאת גלריה דביר, שנקרא "קו המעורר", והיווה מחווה לכתב העת.
סטגודון
סטֵגוֹדוֹן (שם מדעי: Stegodon; מילולית: "שן מקורה") הוא סוג במשפחה הנכחדת סטגודוניים, מסדרת בעלי חדק. הסטגודון חיו באזורים נרחבים של אסיה וגם ארץ ישראל במהלך תקופות המיוקן והפליסטוקן. כמה מינים בסוג זה נמנו עם הגדולים שבבעלי החדק; גובה כתפיהם של פרטים בוגרים מהם הגיעו עד לגובה של כארבעה מטרים ואורכם הגיע לכשמונה מטרים, וזאת מבלי למנות את אורך חטיהם, אשר היו באורך של כשלושה מטרים. משקלם הגיע ל-12.5–14.5 טון.
בעבר סברו כי הסטגודון הוא מאבותיהם של הפילים ושל הממותות, אולם כיום מאמינים כי אין בנמצא בעלי חיים שהם צאצאי סוג זה.
אלכסנדר קוקול
אלכסנדר קוקול (בסרבית: Александар Кукољ; נולד ב-9 בספטמבר 1991) הוא ג'ודוקא סרבי. קוקול מתחרה בקטגוריית המשקל עד 90 ק"ג, אלוף אירופה (2017).
קריירה
בפברואר 2010, קוקול זכה לראשונה באליפות סרביה. ביוני 2012 הוא זכה במדליית זהב בטורניר 'World Cup Lisbon'. בספטמבר 2014 קוקול זכה במדליה הראשונה שלו בתחרות מהסבב העולמי כאשר זכה במדליית כסף בגראנד פרי זאגרב. במאי 2016 הוא זכה במדליית כסף בגראנד סלאם באקו, באוקטובר אותה השנה הוא זכה במדליית זהב בגראנד סלאם אבו דאבי ובדצמבר הוא זכה במדליית זהב בגראנד סלאם טוקיו היוקרתי לאחר שניצח בגמר את אקסל קלרז'ה הצרפתי באיפון. באולימפיאדת ריו 2016, הוא הודח בסיבוב השלישי לאחר הפסד למשו בייקר היפני.
בשנת 2018 הוא זכה בשתי מדליות זהב בתחרויות מהסבב העולמי; במרץ הוא זכה בגראנד סלאם יקטרינבורג לאחר שבגמר ניצח באיפון את יהור וראפיאו הבלארוסי. בנובמבר הוא זכה בגראנד פרי האג כאשר בגמר ניצח באיפון את ניקולוז שראזאדישווילי הספרדי בתוך 37 שניות לאחר תרגיל בשם טאי-אוטושי.
בשנת 2020 עבר להתחרות בקטגוריית המשקל עד 100 ק"ג. באליפות העולם 2021 אשר נערכה בבודפשט זכה קוקול במדליית הכסף; לאחר ארבעה ניצחונות באיפון בקרבות הראשונים, הוא ניצח בחצי הגמר בווזארי את שאדי אל-נחאס הקנדי ובגמר הפסיד לז'ורז' פונסקה‎ הפורטוגלי.
באולימפיאדת טוקיו 2020, הוא הודח בסיבוב השני לאחר הפסד לצ'ו גו-האם מקוריאה הדרומית.
וולטר קליי לאודרמילק
וולטר קליי לאודרמילק (באנגלית: Walter Clay Lowdermilk; 1 ביולי 1888 – 6 במאי 1974) היה מומחה אמריקאי לשימור קרקע.
ביוגרפיה
נולד במדינת קרוליינה הצפונית שבארצות הברית. סיים לימודיו באוניברסיטת אריזונה והודות למלגת רודס בה זכה הוא נסע לאוניברסיטת אוקספורד בה למד גאולוגיה. את חודשי הקיץ בלה בגרמניה בה למד ייעור. עם שובו לארצות הברית ב-1915 הוא התקבל לעבודה כמפקח במחלקת היערות בארצות הברית. עם הצטרפות ארצות הברית למלחמת העולם הראשונה הוא התנדב לצבא ושרת כקצין ב"חטיבת חוטבי העצים" (The Lumberjack Brigade). לאחר המלחמה הוא שמש כקצין מחקר אזורי במונטנה. בהשפעת אשתו אינז מרקס לאודרמילק עברו בני הזוג לסין שם הוא לימד באוניברסיטת נאנג'ינג וערך מחקרים על השפעת כריתת היערות על הסחף. הוא חזר לקליפורניה ולמד לתואר דוקטור באוניברסיטת קליפורניה בברקלי ועסק במחקר. בשנת 1933 הוא מונה לעוזר מנהל המחלקה לשימור הקרקע (Soil Conservation Service) של ממשלת ארצות הברית. בשנת 1938 נשלח למסע חקר בנושא שמור הקרקע באירופה, בצפון אפריקה ובמזרח התיכון. במסגרת מסע זה, הגיע לאודרמילק, שלא היה יהודי והיו לו ידיעות מועטות על הציונות, לארץ ישראל. לאחר שראה את מפעל ההתיישבות היהודי בארץ ואת תרומתו לשימור הקרקע ולטיובה, הפך לחסיד התנועה הציונית.
בשנת 1944 פרסם ספר בשם "ארץ ישראל הארץ היעודה" (Palestine, Land of Promise), בו הוא סוקר ב-14 פרקים את בואו לארץ, את הרקע הגאוגרפי וההיסטורי של ארץ ישראל, את ההתיישבות היהודית בארץ, את פיתוח התעשייה, את בניית הבית הלאומי היהודי ואת הכלכלה הערבית והיהודית בארץ. בפרק 11 הוא מציע להקים "רשות לעמק הירדן" (בדומה לרשות עמק טנסי בארצות הברית). הוא מציע להשתמש במי הירדן להשקית עמק הירדן (ובעודפים – להשקית עמק יזרעאל), תוך ניצול הפרש הגבהים בין הים התיכון לים המלח לייצור חשמל (בדומה לרעיונות שהועלו אף קודם לכן, גם על ידי ד"ר הרצל בספרו אלטנוילנד). כמו כן, הוא מציין בספרו כי "עודפי מי הגאות של הירקון יוכלו לשמש להשקיית הנגב".
ספרו של ד"ר לאודרמילק, נכתב בעידודו של ד"ר עמנואל ניומן (מראשי ארגון ציוני אמריקה). ד"ר ניומן הביא, בתמיכת ד"ר חיים ויצמן, להכנת תוכנית על ידי מהנדס אמריקני ידוע, ג'יימס בנימין הייס, לפיתוח מי הירדן, הירמוך והליטני. תוכניתו של הייס פורסמה בספר בשם "רשות עמק טנסי על הירדן" (T.V.A ON THE JORDAN), בשנת 1948. בספר הקדמה מאת ד"ר לאודרמילק ומבוא מאת ד"ר ניומן. ספרו של לאודרמילק ותוכניתו של הייס, בהיותם מומחים בינלאומיים מוכרים, שחוות דעתם המקצועית אינה נתונה לערעור, שימשו מכשיר רב ערך במאבק התנועה הציונית למען הכרה בינלאומית ביכולת לקלוט בארץ-ישראל יהודים רבים - יעד חקירתה של ועדת החקירה האנגלו-אמריקאית לענייני ארץ ישראל, בפניה העיד לאודרמילק. מזרחה של בקעת בית נטופה תוכנן להיכלל בתוכנית החלוקה כדי לשמש כמאגר מים להשקיה וחקלאות על פי ספר זה.
לאודרמילק הגיע לישראל בתחילת 1950 לביקור קצר כיועץ למשרד החקלאות. הוא שב לישראל במאי 1951 כיועץ מטעם ארגון המזון והחקלאות. ובמקביל הרצה בטכניון
בשנת 1953 עזר בהקמת המחלקה להנדסה חקלאית והועמד בראשה. ביוני 1957 פרש מההוראה בטכניון ועזב את ישראל. בשנת 1959 נקראה המחלקה להנדסה חקלאית על שמו של לאודרמילק.
מצפור לאודרמילק
בתחילת דרך נוף יער טורען, ליד הכניסה לקיבוץ בית רימון, הוקם מצפור על שמו הצופה על בקעת בית נטופה אותה ייעד בתוכניתו לשמש כמאגר מים שיובלו מנהר הירדן. מהמצפור יש תצפית מרהיבה על הבקעה ועל התעלה הפתוחה של המוביל הארצי שחוצה אותה.
רחלים
נכון לשנת 2017 מונה היישוב כמאה משפחות. ועדת הקליטה שביישוב מקבלת רווקים להתגורר ביישוב, דבר שנחשב חריג ביישובים בעלי אופי דתי-לאומי. ביישוב פועל סניף של תנועת הנוער בני עקיבא.
הקמה
היישוב הוקם בשנת ה'תשנ"ב 1991 מיד לאחר פיגוע ירי ב-28 באוקטובר 1991, על אוטובוס שהיה בדרך להפגנת תמיכה בשמיר בכיכר מלכי ישראל לקראת צאתו לועידת מדריד, בו נרצחו נהג האוטובוס, יצחק רופא, ותושבת שילה רחלה דרוק. היישוב החל כמאחז באתר הפיגוע, בסמוך לצומת תפוח, ונקרא על שמן של רחלה דרוק, ושל רחל וייס שנשרפה למוות עם שלושת ילדיה בפיגוע בבקעה ב-1988.
השנים הראשונות
בשנים 1992–1994 המקום הפך להיאחזות נח"ל תחת אחריות גדוד הבקעה של פיקוד הנח"ל. גרעיני נח"ל של תנועת הנוער בית"ר תחזקו את המקום, גרעין שר״ך (מחזור צ״ו) הקים את היאחזות רחלים הגרעין מתנועת בית״ר, גרעין אתג"ר (מחזור צ"ז) וגרעין לו"ל (מחזור צ"ח). במקביל שהו במקום קבוצה קטנה של מתנחלות.
במשך מספר שנים הוחזק המקום על ידי קבוצה קטנה של צעירים, אשר דאגו שהמקום לא יינטש. במשך שלוש שנים היו תקופות שלא התגוררו בפועל תושבים במקום. אישורים לשהייה במקום כמעט שלא ניתנו, והמקום הוחזק תוך הסכמה בשתיקה של ממשלת יצחק רבין.
בשנת ה'תשנ"ד 1994 הגיעו שישה בחורי ישיבה מישיבת בית אל בשליחותו של הרב זלמן ברוך מלמד על מנת לגור במקום ולהקים בו מדרשה תורנית בשם "מדרשת יצחק על שם יצחק רופא" (נהג האוטובוס שנהרג באותו פיגוע במקום).
השישה התגוררו במקום בלילות, ובמשך היום למדו בישיבה בבית אל. המדרשה פעלה בשבתות בלבד בניהולו של הראל כהן, אחד מששת בחורי הישיבה, מזכירו של הרב זלמן מלמד ולימים ראש לשכתו של ח"כ יעקב כ"ץ (כצל'ה). פעילותם נתמכה בתקציב זעום מטעם תנועת אמנה אשר הרוח החיה והמארגנת מטעמה הייתה תושבת שילה וחברתה של רחלה דרוק, אורית רפפורט. למקום נאסרה כל סלילה של דרך קבע, וההגעה למקום הייתה כרוכה בקשיים לא מעטים. חשמל סופק על ידי גנרטור. הקשר הטלפוני היה רק באמצעות מכשיר קשר; שכן הצבא אסר על חברת בזק לספק תשתית טלפון למקום. כל אותה שנה הוקצו כחמישה חיילים לשמור על המקום בש"ג ובמגדל שמירה.
הסדרת היישוב
בתחילת 1994, בעת ביקורו של אלוף פיקוד המרכז במקום נחמיה תמרי ימים ספורים לפני מותו, הוא ביקש לקבוע סטטוס קוו והסיר את איומי ההריסה מהמקום. בהמשך הוקמה במקום היאחזות נח"ל וכן התבצע תהליך הגדלת ההיאחזות. ממשלת ישראל לא ראתה ברחלים יישוב עצמאי, אלא שכונה של כפר תפוח, ולכן הלמ"ס מנה את תושביו בתוך אוכלוסיית כפר תפוח. בשנת ה'תשנ"ח 1998, ביקשה מפלגת מולדת להצטרף לממשלת בנימין נתניהו. אחד התנאים שהוצג מטעמה היה אזרוח של ההיאחזות, ואכן משרד השיכון אישר תכנון שכונת מגורים במקום.
בחודש מרץ 2009, בעקבות עתירת ראש מועצת כפר א-סאוויה השכן, הוציא בג"ץ צו האוסר על המשך בנייה ואכלוס של תשעה בתים שנבנו ללא היתר על אדמות מדינה טרם הסדרת היישוב. ב-23 באפריל 2012, במהלך כהונתה של ממשלת ישראל השלושים ושתיים, החליט צוות שרים לפעול להסדרת המעמד של רחלים. בתחילת 2013 חתם אלוף פיקוד המרכז על הכרה ברחלים כיישוב עצמאי, תוך כדי כך אישר גם את נופי נחמיה (המכונה "רחלים מערב"). בכך הפכה רחלים ליישוב ה-32 במועצה אזורית שומרון. בשנת ה'תשע"ה הוקמה בסמוך ליישוב ישיבה קטנה ברוח חסידית בשם "פרי הארץ".
בנובמבר 2017 פורסמה התב"ע של רחלים.
אאוהיפוס
אאוהיפוס או איוהיפוס (שם מדעי: Eohippus; משמעות השם: "סוס השחר"), הוא סוג יונק קדום שהתקיים באאוקן תחתון, לפני כ-55 מיליון שנה. האיוהיפוס הוא מהמינים הקדומים ביותר של קרובי הסוסים. ממנו התפתח האורוהיפוס. המאובן הראשון שלו התגלה באנגליה על ידי הפלאונטולוג ריצ'רד אוון.
מאפיינים
האיוהיפוס היה רחוק בצורתו החיצונית מזו של הסוסים המוכרים כיום והיה בעל דמיון רב יותר לכלב: בעל רגליים קצרות, זנב ארוך וחוטם קצר. גובהו נע בין 20 עד 60 ס"מ. היו לו חמש אצבעות בכל רגל, אלא ששתי אצבעות בכל רגל אחורית ואצבע בכל רגל קדמית היו מנוונות. הוא ניזון בעיקר מפירות ועלים. הוא שכן ביערות.
כיום מכלילים רבים את סוג זה עם ההירקותריום (Hyracotherium; מילולית: "בהמה דמוית-שפן").
מצפה גלי כבידה
מצפה גלי כבידה (או גלאי גלי כבידה) הוא מכשיר אשר מטרתו היא גילוי ומדידה של גלי כבידה.
את קיומים של גלי הכבידה חזה אלברט איינשטיין כבר ב-1916, כחלק מתורת היחסות הכללית אותה הגה. איינשטיין תיאר תנועה של גופים במרחב-זמן עקום, שמובילה לידי כך שפועל ביניהם כוח כבידה.
הקשיים שבמדידת גלי הכבידה
מאז תחזיתו של איינשטיין ניסו פיזיקאים רבים למדוד את גלי הכבידה, אך משימה זו איננה פשוטה כלל מכיוון שגלי הכבידה חלשים מאוד. כוח הכבידה הוא כוח חלש מאוד ביחס לכוחות האחרים הקיימים בטבע, וגלי הכבידה הם שינויים זעירים ביותר בכוח הכבידה אשר מתקדמים במרחב. ככל שמתרחקים ממקור הגלים הם דועכים, ולכן הניסיון לגלות גלים חלשים שהתקדמו מרחקים עצומים ביקום הוא מסובך מאוד ודורש מכשירים וגלאים רגישים במיוחד.
מוטות ובר
ג'וזף ובר היה הראשון שניסה למדוד את גלי הכבידה. בשנות ה-60 המציא ובר מכשיר איתו ניסה למדוד את גלי הכבידה. המכשיר כלל מוטות אלומיניום גדולים וכבדים שרועדים כאשר גל כבידה עובר דרכם. אם גל הכבידה יעבור וירעיד את המוטות בתדר התהודה שלהם, התגובה תהיה חזקה והמוטות ירעדו בתנודות גדולות.
בשנת 1968 הכריז ובר שהצליח למדוד בשיטה הזו גלי כבידה, אך הניסיונות לשחזר את המדידות שלו העלו חרס וככל הנראה הוא טעה בניתוח המדידות ולא התייחס נכון לרעשי הרקע. עם זאת ובר הביא לעולם הפיזיקה כיוון חקירה חדש ולאורך שנים השתמשו במוטות שלו ובפיתוחים שלהם על מנת לחקור את הנושא. הניסיון של ובר אמנם לא צלח, אך הוא היה הראשון שפתח את החיפוש אחרי גלי כבידה והיווה את הבסיס להמשך החיפוש לבאים אחריו.
אינטרפרומטריה
אינטרפרומטריה היא טכניקה המבוססת על פיצול של גל ואיחודה מחדש תוך ניצול של ההתאבכות בין חזיתות הגלים המפוצלות לאחר שהתאחדו. עיקרון זה למדידת גלי כבידה יעיל מכיוון שזהו פתרון רגיש יותר והוא אינו תלוי בתדירות הגלים הנמדדים.
השיטה עובדת באפן הבא: מפצלים קרן לייזר לשני כיוונים שונים. בכל כיוון מציבים במרחק מדוד מראה שמחזירה את קרני הלייזר לנקודה ממנה התפצלו, שם הקרניים נפגשות, ועוברות התאבכות. אם גלי האור נפגשים כאשר שניהם בשיא הגל, הם יגבירו זה את זה (התאבכות בונה). אם גל אחד בנקודת השיא והשני בנקודת השפל הם יבטלו זה את זה (התאבכות הורסת). באמצעות גלאי עצמה אפשר להבחין בין שני המקרים ולדעת אם הקרניים עברו מרחק שווה.
כאשר עובר גל כבידה במסלולם של גלי הלייזר הוא יוצר שיבוש במרחב זמן שמשנה את המרחקים שעברו שתי הקרניים ובכך משתנה תבנית ההתבאכות.
גלאי LIGO
במרוצת השנים ניסו לפתח דרכים שונות למציאת גלי הכבידה. הגלאי LIGO (ראשי תיבות: Laser Interferometer Gravitational-Wave Observatory) הוא הגלאי המשוכלל ביותר כיום למדידת גלי כבידה. הוא נמצא בארצות הברית, ונבנה תחת שיתוף פעולה של 15 מדינות ועלות בנייתו עלתה על 620 מיליון דולר. יותר מ-900 מדענים עוסקים בתכנון ובביצוע ניסויי המדידה בשתי מערכות הגילוי, בלואיזיאנה ובמדינת וושינגטון.
שיטת המדידה של הגלאי LIGO מתבססת על "אינטרפרומטריה". מטרת הגלאי היא למדוד את השינויים שגלי הכבידה עושים למסלולי קרני הלייזר על ידי זיהוי סטיות בהתאבכות קרני הלייזר. ובכך להסיק על גלי הכבידה. הבעיה העיקרית היא שההבדלים הם כל כך זעירים שגם רעש רקע כמו רעידת אדמה מיניאטורית או מכונית חולפת יכולים ליצור שינויים דומים.
LIGO הוא האינטרפרומטר הגדול והרגיש ביותר בעולם. הבדיקה מתבצעת בצינור שאורכו 8 ק"מ שבקצותיו מראות. קרני לייזר, אשר מוארות לתוך הצינורות, עוברות בין המראות 400 פעם, כלומר כל קרן עוברת מסלול של 1,600 ק"מ לפני שהיא מגיעה לגלאי. בכך שמגדילים את המסלול, מגבירים את הרגישות של המערכת. הגלאי גם מבודד מרעידות ומרעשים חיצוניים, כדי לוודא שימדוד רק את השינויים בתבנית ההתאבכות שנובעים מגלי הכבידה.
ב-14 בספטמבר 2015 הגלאי הראה את הממצאים הראשונים בהיסטוריה של גלי כבידה מהתמזגות של שני חורים שחורים שבממוצע כל אחד מהם כבד פי 28 מהשמש. ההתנגשות בניהם התרחשה כ-1.8 מיליארד שנות אור מכדור הארץ, מה שאומר שההתנגשות התחילה הרבה לפני חיינו על כדור הארץ. עם זאת, הגלים הגיעו רק עתה לכדור הארץ והתנודות הזעירות שיצרו נקלטו בגלאי LIGO.
התצפית אומתה בכך שנקלטה באופן זהה בגלאי VIRGO שליד העיר פיזה שבאיטליה.
גלאי LISA
הגלאי LISA (ראשי תיבות: Laser Interferometer Space Antenna) הוא תוכנית עתידית משותפת של NASA ושל סוכנות החלל האירופאית לבניית גלאי גלי כבידה. הגלאי ייבנה מ3 מעבורות חלל אשר יוצבו בחלל במרחקים אדירים אחת מהשנייה (וייצרו מבנה של משולש שווה-צלעות). בין החלליות ימצאו 'מסות צפות' אשר ינועו על הקווים ביניהן. החלליות ישגרו קרני לייזר אחת לשנייה, ויחפשו אחר תבניות ועקבות לגלי הכבידה אשר משפיעים על קרני האור בדרכם בחלל למעבורות האחרות.
ישנו צורך בגלאי גדול יותר מכדור הארץ על מנת לזהות ולמדוד גלי כבידה מחורים שחורים אשר מאסיביים פי יותר ממיליון מהשמש שלנו.
גלאים בתדירות גבוה
נכון להיום יש שני גלאים שמטרתם לזהות גלי כבידה מהקצה הגבוה של הספקטרום.
הרעיון העיקרי של הגלאי הוא למדוד את האינטראקציה בין גל כבידה לבין גל אלקטרומגנטי. כאשר יש אינטראקציה בין גל כבידה לבין גל אלקטרומגנטי, הקיטוב שלו מסתובב לכיוון ההתפשטות של הגל האלקטרומגנטי. אם ניתן ליישם מצב בו הגל האלקטרומגנטי תמיד באותה נקודת מחזור בגל כשל גל הכבידה (כלומר שכאשר האחד בנקודת מקסימום אז גם השני, או כל נקודה אחרת) אז ניתן להגביר את הגלים באופן ליניארי על ידי מעגלים חוזרים של לולאה סגורה.
בשיטה זו ניתן לבנות גלאי שיהיה רגיש לגלי כבידה בתדרים גבוהים מאוד, אשר מגיעים ממקורות קוסמולוגיים ברגעים מוקדמים מאוד ביקום.
גלאי מערכים פולסיים
גישה שונה לגילוי גלי כבידה היא באמצעות כוכבי ניוטרנים "פולסיים" אשר פולטים גלי רדיו מהקטבים המגנטיים שלהם. ישנה תבנית מחזורית לזמני פליטת הפולסים של אותם כוכבים, ולכן לאחר שמזהים את התבנית של מערך פליטת גלי הרדיו של הכוכבים, נוכל לזהות הפרעות בתזמון הגעת הגלים. את ההפרעות מנתחים ובעזרתם מסיקים על מעברם של גלי כבידה בכדור הארץ. הגעת הגלים נוכל לזהות כאשר יעבור בכדור הארץ, הזמנים של הגעת אותם הפולסים ישתנו בהתאם לגל.
שימושים
הסקרנות הרבה שמעוררים גלים אלו לא נובעת רק מהסיכוי לאשרר תחזית של איינשטיין מלפני מאה שנים. מדידה של גלי כבידה תיתן לנו מידע על גרמי שמיים שאינם מפיצים קרינה אלקטרומגנטית רבה כמו אור נראה או גלי רדיו, למשל כוכבי נייטרונים או חורים שחורים. גלי הכבידה יספקו הצצה מרתקת לפיזיקה בשדות כבידה חזקים מאוד, שכיום אנחנו יודעים עליה מעט מאוד. "אנו פותחים צוהר חדש ליקום", הכריז רייצה בהודעה על הגילוי. "תחום האסטרונומיה בגלי כבידה יאפשר לנו לראות דברים שלא ראינו עד כה".
הפיזיקאים מקווים במיוחד שמדידת גלי הכבידה תוביל סוף סוף לפיתוח תאוריה מאוחדת: מערכת משוואות שתחבר את הכבידה לשלושת הכוחות הפיזיקליים האחרים (הכוח האלקטרומגנטי, הכוח הגרעיני החזק והכוח הגרעיני החלש), ותאפשר להסביר את רוב התופעות ביקום באמצעות תאוריה פיזיקלית אחת. זו הייתה השאיפה הגדולה של איינשטיין ושל פיזיקאים רבים אחרים במאה ה-20 והיא נשארה משאלת נפשם של הפיזיקאים גם במאה ה-21. אולי היכולת לאתר סוף סוף את גלי הכבידה החמקמקים תקרב את המדענים צעד אחד נוסף להגשמת החלום הזה.
Rayman Origins
Rayman Origins הוא משחק פלטפורמה שפותח והופץ על ידי Ubisoft, תחילה עבור PlayStation 3 ,Xbox 360 ו-Wii בנובמבר 2011, ולאחר מכן עבור מערכות נוספות, לרבות המחשב האישי (במערכת ההפעלה חלונות) במרץ 2012.
Rayman Origins ("ריימן - מקורות", או "המקורות של ריימן" בתרגום חופשי) הוא כותר בסדרת משחקי הווידאו הפופולרית Rayman, שתחילתה ב-1995 עם המשחק הראשון, וברבות הימים עברה שינויים משמעותיים מכותר לכותר, החל מהעלילה והדמויות, דרך הסגנון האומנותי, וכלה בשינוי סוגת המשחק. כפי שרומז שמו, Rayman Origins חוזר למאפיינים בולטים של כותרי הסדרה הראשונים.
עלילה
ריימן, גלובוקס, ושאר חבריהם בעולם המושלם והשליו של קרחת יער החלומות (Glade of Dreams), עושים מה שפחות או יותר צריך לעשות בעולם מושלם ושליו נטול צרות: לאכול, לישון ולנחור. הנחירות הרמות מוציאות את תושבי ארץ המתים הזועמים (Land of the Livid Dead) מדעתם. הם פולשים בהמוניהם לקרחת יער החלומות ושובים את כל תושביה: ריימן וחבורתו, בטילה ואחיותיה הנימפות, והאלקטוּנים האחראים על שמירת האיזון ההרמוני בעולם. ריימן משתחרר מכלוב כלאו, והוא וחבריו הקרובים יוצאים למשימת חילוץ שאר תושבי הארץ, ולמגר את האופל שפלש לעולמם השקט מארץ המתים הזועמים. המסע הזה מתקדם לשני כיוונים שונים: על ידי שחרור מלכי קרחת יער החלומות מהאופל שפקד אותם, ריימן יכול לעבור בשער מסתורי ולחקור מה אפשר את פלישת האופל לארצו, או לחלופין, לאסוף מספיק שיני-גולגולת על מנת לעבור בשער אל העולם הנורא של ארץ המתים הזועמים, ולהכות בשורש האופל עצמו.
קווים מכותרים קודמים
המשחק שואב רכיבים רבים, במיוחד מהמשחק הראשון, Rayman, וגם מהמשחק השני, Rayman 2: The Great Escape, בסדרה. מן המשחק הראשון, מעבר לחזרה הניכרת לדו-מימד שבה המשחק מתאפיין במיוחד, בולטת מפת המשחק וסידור השלבים בתוכה, על פי מקבצי שלבים (להלן "עולמות") בהתאם לנושאים סביבתיים משותפים (שלבי ג'ונגל, שלבי קרח, וכדומה), וכן חזרתם של כלובי האלקטוּנים, כאשר השלבים מסומנים במפה על ידי מדליוני אלקטונים המציגים כמה אלקטונים מתוך הנדרש נאספו באותו שלב. כמו כן, גם במשחק זה לריימן וחבריו מוענקות יכולות פעולה מיוחדות במהלך ההתקדמות במשחק. בנוסף לכל אלו, בולטת חזרתן של דמויות מוכרות, ביניהן בטילה הפיה, מוסקיטו היתוש, הקוסם, וגם כמה אויבים. מן המשחק השני, לקוח איסוף הלומים, וכמו כן בולטות הדמויות גלובוקס, מרפי, והטינזים - שהפכו לגזע דומיננטי של יצורים בעולם המשחק של Rayman Origins, ששמו, קרחת יער החלומות, גם הוא הופיע לראשונה במשחק השני. המשחק אף לוקח דברים שונים מ-Rayman 3 Hoodlums havoc. למשל ארץ המתים זה שם של שלב המשחק זה.
מאפייני המשחק
Rayman Origins הוא משחק פלטפורמה דו-ממדי, המיועד לשחקן יחיד או כמשחק מרובה משתתפים עד ארבעה שחקנים במקביל. מרבית השלבים מבוססים על קטעי פלטפורמה אתגריים, ערוכים בחלקים קצרים. ההתקדמות לאורך המשחק נעשית עם צליחת השלבים, ואיסוף כמות אלקטונים נדרשת, הנצברת לכל אורכו.
מהלך המשחק
בעולמו של ריימן, קרחת יער החלומות, ישנן ארבע ארצות גדולות: ארץ הג'ונגלים, ארץ המִדברות המוזיקליים, ארץ הקרח והמטבחים הלוהטים, וארץ הימות. תחילת מסלולו יהיה דרך ארבעתן בסדר שצוין, ובארץ החמישית של ההרים המושלגים והמקדשים, ובכל אחת מהן הוא ישחרר נימפה שתעניק לו יכולות חדשות. לאחר הצלת חמש הנימפות, ריימן יאלץ לחזור אל עולמות חדשים בארבע הארצות הגדולות, כדי להציל גם את ארבעת המלכים, שבעטיו של הסיוט שהשתלט על קרחת יער החלומות, הפכו מלכי ארבע הארצות למפלצות נוראיות. לאחר שריימן ישחרר את המלכים מהסיוט שבו נלכדו, המלכים בסיוע הפיות יפתחו עבור ריימן את השער אל פסגת עולם קרחת היער: "העננים המצוברחים".
למשחק שני סופים אפשריים. הסוף הראשון דורש מהשחקן להתקדם במסלול הצפוי, ולשם כך הוא ידרש לאסוף מספיק אלקטונים, ולסיים את עולם העננים המצוברחים. הסוף השני דורש מהשחקן להשיג את כל עשר "שיני הגולגולת" של שומר המפתן לארץ המתים הזועמים. כל שן כזו נמצאת באחד מעשרת עולמות המשחק, לרבות עולם העננים המצוברחים, העולם האחרון במשחק הרגיל. לאחר השגתן ניתן להיכנס לארץ המתים הזועמים ולהביס את אשר שוכן שם.
סוגי השלבים ומטרותיהם
בכל עולם מבין העשרה (להוציא את ארץ המתים הזועמים) ישנם כמה שלבים מסוגים שונים, ורב השלבים מחולקים לכמה חלקים פנימיים. ישנם שלושה סוגים עיקריים של שלבים במשחק: שלב רגיל, שלב מקוצר, ושלב אוצר-ערמומי (Tricky Treasure).
בשלבי אוצר-ערמומי השחקן רודף אחרי תיבת אוצר מהלכת (ורצה) המכילה שן-גולגולת עשויה אבן אודם, עד לסיום המסלול בו הוא משיג את התיבה. אלו הם שלבים קצרים ומהירים שהשגת שן-הגולגולת היא מטרתם היחידה. אין בהם איסוף אלקטונים.
בשלב רגיל ניתן להשיג שישה אלקטונים בסך הכל. שלושה אלקטונים מתוכם מושגים על ידי שחרור שלושה כלובי אלקטונים: שניים חבויים במהלך השלב והשלישי מהווה את נקודת הסיום. שני אלקטונים נוספים מושגים על ידי עמידה במכסת הלומים הנדרשת, אותם יש לאסוף ביחידות במהלך חלקי השלב: 150 לומים עבור האלקטון הראשון, ו-300 לומים עבור האלקטון השני. האלקטון הנוסף מושג על ידי עמידה באתגר הזמן (Time Attack) - צליחתו במסגרת זמן קצוב שנקבע מראש.
שלבים מקוצרים אינם בהכרח קצרים יותר מרגילים, אך ניתן להשיג בהם רק שלושה אלקטונים: אחד ככלוב בנקודת הסיום, ושניים על ידי עמידה במכסת הלומים הנדרשת, שהיא בדרך כלל מופחתת מהדרישה העומדת בשלבים הרגילים. ישנם שלושה תתי-סוג של שלבים מקוצרים: שלבי תעופה, שלבי מעבר, ושלבי בוס. בשלבי התעופה השחקן רוכב על מוסקיטו היתוש לכל אורכו. אלו הם שלבים ארוכים למדי ומכסת הלומים הנדרשת בהם זהה לזו בשלבים הרגילים. שלבי המעבר הם שלבים הנמצאים רק בחמשת העולמות הראשונים ומסמלים את מיגור הסיוט בעולם הנוכחי ופניות הדרך הלאה. אלו הם שלבים קצרים, ומכסת הלומים הנדרשת בהם היא 100 עבור האלקטון הראשון ו-175 עבור האלקטון השני. שלבי הבוס נמצאים בסבב השני של ארבע הארצות (ארבעת העולמות אחרי חמשת העולמות הראשונים), ומכסת הלומים הנדרשת בהם היא 50 עבור האלקטון הראשון ו-100 עבור האלקטון השני.
בכל סוג שלב למעט שלבי האוצר-הערמומי, עומדת לחובבי האתגרים האפשרות לזכות במדליה על הישג מיוחד של איסוף לומים מעבר למכסה הנדרשת (350 בשלבים שהדרישה לאלקטון השני היא 300, ופחות כשהדרישה נמוכה יותר), ובשלבים הרגילים, גם לזכות בגביע על הישג מיוחד באתגר הזמן במסגרת זמן קצר יותר הנקבע מראש גם כן. זכייה בעיטורים אלו אינה נדרשת להתקדמות במשחק (ולמעשה גם אין חובה להשיג את כל האלקטונים, בניגוד למשחק הראשון בסדרה).
מבנה העולמות
אלו הם חמשת העולמות הראשונים בסדר הופעתם. מבנה השלבים בהם זהה למדי: השלב הראשון הוא שלב רגיל בו משחררים אחת מבין חמש הנימפות הכלואות. לאחר מכן מופיע שלב רגיל. אחריו מופיע שלב אוצר-ערמומי אופציונלי, שאינו חלק מהדרך הישירה. לאחר מכן מופיעים בין אפס לשלושה שלבים רגילים (העולמות הולכים ומתמעטים בשלבים עם ההתקדמות במשחק). לאחר מכן ישנו שלב מעבר, ולאחריו שלב תעופה עם מוסקיטו שירכיב את השחקן עד לעולם הבא (חוץ מהעולם החמישי שבו במקום שלב תעופה מופיע שלב רגיל).
אלו הם ארבעת העולמות הנוספים של ארבע הארצות, ומבנה השלבים שלהם פחות קבוע. בכולן יש שלב תעופה אחד, שלב אוצר-ערמומי, והם מסתיימים בשלב בוס. מספר השלבים הכולל בהן נע בין חמישה לשבעה.
לאחר סיום ארבעת העולמות הנוספים, חוזרים אל Moddy Clouds, שהוא עולם מתכתי ומעונן, המתחיל ומסתיים בשלב תעופה, וכולל גם שלב אוצר-ערמומי. סיום השלב האחרון שבו יסיים את המשחק.
הדמויות הנשלטות על ידי השחקן ומצב מרובה משתתפים
המשחק מתחיל כשהשחקן שולט בדמותו הרגילה של ריימן, כאשר ניתן לבחור בין ארבע דמויות: ריימן, גלובוקס, טינזי ירוק וטינזי מכשף. בכל שלב שבו נמצאים ב"עץ הנוחר" ניתן להחליף בין הדמויות ללא הגבלה. ניתן לשחק משחקן יחיד ועד ארבעה משתתפים. כאשר משחקים כמה משתתפים, בוחר כל שחקן מבין הדמויות הזמינות. משחק מרובה משתתפים נעשה על אותה מערכת, אין אפשרות לשחק באופן מקוון. אין הבדל בין מסלול המשחק למצב של שחקן יחיד ובין מצב מרובה משתתפים. מדובר באותם שלבים ואותן דרישות לכל שלב, כך שמבחינה זו ישנו יתרון פוטנציאלי משמעותי לכמה שחקנים במקביל, שיכולים לחפות זה על זה: כאשר שחקן אחד נפסל השני יכול להשיב אותו למשחק פעיל, וכמו כן ניתן לתאם מסלולים מקבילים וכך לאסוף פריטים מועילים ביעילות תוך פרק זמן קצר.
בהמשך המשחק מתווספות עוד דמויות רבות לבחירה, כאשר כל דמות נוספת הופכת זמינה כשהשחקן צבר את סכום האלקטונים הכולל הנדרש עבורה. בין הדמויות אפשר למצוא וריאציות שונות ומרובות של טינזים, גלובוקס מחופש לריימן, ריימן מחופש לגלובוקס, הכפיל הרשע של ריימן, ועוד. למעשה כל הדמויות מבוססות על שלושה גזעים, אבות טיפוס: סוג-ריימן, סוג-גלובוקס וסוג-טינזי. ההבדלים הוויזואליים בין דמויות המבוססות על אותו גזע הם רק במעטפת. אולם, למעשה, כל הדמויות כולן, על כל שלושת גזעיהן, הן זהות זו לזו מבחינת היכולות שלהן: הריצות, הקפיצות, ההתקפות וכו', כולן זהות מבחינה פונקציונלית וההבדל ביניהן הוא רק בהנפשה.