cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
רייבנלופט
השראות
רייבנלופט ידועה בשימוש המקביל של דמויות דמיוניות מספרות האימה, ולעיתים רחוקות, דמויות היסטוריות. דוגמאות: הרוזן סטראד פון זרוביץ' ווְלָאד דְרָאקוֹב, הם מקבילים לדמותו של ברם סטוקר - הרוזן דרקולה, וההשראה ההיסטורית שלו, ולאד טפש.
דוקטור ויקטור מוֹרְדֶנְהַיים והגולם שיצר, אדם, מקבילים לדמויות של מרי שלי - דוקטור פרנקנשטיין והיצור שלו.
דוקטור רודולף ואן ריכטן ההירואי, מקביל לאברהם ואן הלסינג.
פרנטיסק מרקוב מקביל לדמות של ה.ג. וולס – דוקטור מורו.
הוויסטאני הם ייצוג סטריאוטיפי המבוסס על האופן בו הצוענים הוצגו בסרטי אימה. לוויסאטני יש יכולות של קריאת המזל.
אדון אופל פחות ידוע בשם מליניו (בובה שקמה לחיים) הוא גרסה אפלה של פינוקיו.
אדון האופל סוֹדוֹ ודמות נוספת בשם "משסף חצות" מבוססים על ג'ק המרטש.
שלוש האחיות המכשפות מזכירות את שלוש המכשפות ב"מקבת" של ויליאם שייקספיר
המלך האובד גונדגאל (המורד באזון ה-4) מעולם ממלכות נשכחות גם מופיע, אם כי לא כאדון אופל.
אלו דמויות שכבר ביססו לעצמן תפקיד מוכר בעולם המקור שלהן. לעומת זאת, ישנן דמויות ברייבנלופט שניתן להם סיפור המתאר כי הגיעו מעולם זה או אחר, על אף שזאת הפעם הראשונה שהן מופיעות בחומרי המשחק. לדוגמה, הליץ' אזאלין רקס חובר רטרואקטיבית לעולם גרייהוק.
שיטת המשחק
משנת 2001, משחק רייבנלופט מתנהל בשיטת ק20, עם שינויים מסוימים. ישנם גלגולי הצלה חדשים שניתן להשתמש בהם רק בתוך רייבנלופט. פחד, אימה וטירוף הם גלגולי הצלה חדשים בנוסף לגלגולים הקיימים. ישנם גם מקצועות יוקרה חדשים, לחשים וכישרונות.
היסטוריה
טרייסי היקמן ואשתו לורה יצרו את הרעיון לרייבנלופט. הוא פורסם לראשונה בשנת 1983 כמודול (משחק הרפתקאה) מוד"מ (מבוכים ודרקונים מורחב) בודד באותו השם. בשנת 1986 יצא מודול ההמשך: רייבנלופט 2: הבית על גבעת הגריפון.
בנוסף לספרי המשחק, החלה TSR ב-1991 להוציא גם ספרי קריאה שמתרחשים ברייבנלופט. חלק מהספרים נטו להתרכז סביב אדון אופל מסוים, סטראד פון זרוביץ' למשל, זכה להיכלל בארבעה ספרים (שניים מהם נושאים את שמו). חלק מהסופרים נהפכו יותר מאוחר לסופרים מפורסמים בתחום פנטזיית האימה, כמו לאורל ק. המילטון (כותבת סדרת אניטה בלייק), טניה האף ופטרישיה נ. אלרוד.
הגדרות העולם של "הקופסה השחורה" הספיקו להשתנות עוד פעמיים במהלך המהדורה השנייה של "מבוכים ודרקונים" לפני שחברת "מכשפי החוף", שקנו את TSR בשנת 1997, החליטו להפסיק להוציא מוצרים של העולם.
ב-15 באוגוסט 2005, הזיכיון של רייבנלופט חזר לידי "מכשפי החוף", ובאוקטובר 2006 הם שיחררו את ספר ההרפתקה הענקי "משלחת לטירת רייבנלופט", גרסה מחודשת של ההרפתקה המקורית מהגרסה הראשונה שעברה התאמות למבוכים ודרקונים גרסה 3.5. הספר "משלחת לטירת רייבנלופט" הוא תוספת לכל עולם מו"ד שהוא. הספר שונה לחלוטין ממוצרי רייבנלופט של ארטאוס.
בשנת 2016 פורסמה המערכה קללתו של סטראד (Curse of Strahd), שמתרחשת ברייבנלופט. המערכה זכתה לאהדה רבה.
רשימת ספרים
אלו הספרים שנכתבו על עולם רייבנלופט :
היידי סטור
אלין היידי סטור (בנורווגית: Heidi Støre; נולדה ב-4 ביולי 1963) היא כדורגלנית עבר נורווגית ששיחקה בעמדת הקישור. סטור הייתה קפטנית נבחרת נורווגיה כשזו זכתה בגביע העולם ב-1995.
ביוגרפיה
סטור נולדה ב-1963 בעיר סרפסבורג שבדרום נורווגיה. ב-1979, כשהיא בת 16 בלבד, החלה סטור לשחק בקבוצת "ספרינט ג'לוי", ושנה לאחר מכן כבר ערכה את הופעת הבכורה שלה בנבחרת נורווגיה, במשחק נגד דנמרק. בין השנים 1982 ל-1984, הגיעה סטור עם קבוצתה לשלושה גמרי גביע רצופים, אך הפסידה בכולם. ב-1985 החליטה סטור לעבור לקבוצת טרולהטן, ששיחקה באותם ימים בליגת העל השוודית.
שנתיים לאחר מכן אירחה נורווגיה את אליפות אירופה, שנערכה בפעם השנייה אי פעם. סטור הגיעה אל האליפות כקפטנית הנבחרת וכאחת השחקניות הבולטות בה. במשחק חצי הגמר נגד איטליה היא כבשה את שער הניצחון, כשבמשחק המקביל שוודיה גברה 2-3 על אנגליה. במשחק הגמר, שנערך מול קהל של 8,408 באוסלו, ניצחה נורווגיה 1-2 וזכתה בתואר בפעם הראשונה בתולדותיה. סטור נבחרה לשחקנית המצטיינת של האליפות, ואילו חברתה לנבחרת - טרוד סטנדל, סיימה כמלכת השערים.
ב-1988, היא הייתה חלק מסגל הנבחרת שהשתתף בטורניר ההכנה של פיפ"א לקראת גביע העולם 1991. טורניר ההכנה נערך בסין, והנבחרת הנורווגית זכתה בו לאחר ניצחון 0-1 בגמר על שוודיה. בסיום התחרות נבחרה סטור להרכב המצטיינות של הטורניר על ידי התקשורת הסינית.
שנה אחר כך, הייתה סטור חלק מנבחרת נורווגיה שסיימה במקום השני באליפות אירופה שנערכה במערב גרמניה, לאחר שהפסידה 4-1 בגמר למארחת. באותה שנה, היא גם עזבה את הליגה השוודית וחזרה לשחק ב"ספרינט ג'לוי". בעונתה השנייה בקבוצה, כבשה סטור עשרה שערים והובילה את קבוצתה לזכייה באליפות הליגה בפעם הראשונה בתולדותיה.
ב-1991 השתתפה סטור עם נורווגיה בשני טורנירים בינלאומיים: אליפות אירופה שנערכה ביולי בדנמרק וגביע העולם שנערך בנובמבר בסין. כמו באליפות שנערכה ב-1989, גם הפעם הגיעו נורווגיה וגרמניה לגמר הטורניר. בדקה ה-54 עלו הנורווגיות ליתרון, אך הגרמניות השוו תוך מספר דקות משער של היידי מוהר. המשחק הלך להארכה, שבה הצליחו הגרמניות לכבוש שני שערים ולזכות בטורניר. בגביע העולם, פתחה סטור בהרכב הראשון בכל ששת משחקיה של נורווגיה, ואף לא החמיצה שום דקה בטורניר. בטורניר עצמו, הגיעה נורווגיה עד הגמר אך הפסידה 2-1 לארצות הברית.
ב-1993 זכתה סטור עם "ספרינט ג'לוי" באליפות השנייה בתולדות המועדון, לאחר שהקבוצה הפסידה רק משחק אחד במהלך העונה. באותו קיץ, זכתה סטור עם נורווגיה באליפות אירופה שנערכה באיטליה. בחצי הגמר גברו הנורווגיות 0-1 על דנמרק, ובגמר הן ניצחו באותה תוצאה גם את האיטלקיות. הייתה זו הזכייה השנייה של סטור ושל נבחרת נורווגיה באליפות אירופה.
שנתיים לאחר מכן, בגביע העולם שנערך בשוודיה, הגיעה סטור לשיא הקריירה המקצוענית שלה. את שלב הבתים של הטורניר סיימה נורווגיה במאזן מושלם, לאחר ניצחונות על ניגריה, אנגליה וקנדה. ברבע הגמר פגשו ניצחו הנורווגיות 1-3 את דנמרק, ובחצי הגמר גברו 0-1 על יריבתן המרה - ארצות הברית, משער ניצחון של אן קריסטין אהרונס. באותו משחק קיבלה סטור כרטיס אדום, ונאלצה להחמיץ את משחק הגמר. במשחק הגמר מול גרמניה, שנערך מול קהל של 17,158 באצטדיון רוסונדה, ניצחה נורווגיה 0-2 וזכתה בגביע העולם בפעם הראשונה בתולדותיה. בעקבות הזכייה, הפכה סטור לקפטנית הראשונה אי פעם שמובילה את נבחרתה לזכייה גם בגביע העולם וגם באליפות אירופה.
שנה אחר כך, נערך באולימפיאדת אטלנטה, טורניר כדורגל הנשים הראשון בהיסטוריה של המשחקים האולימפיים. כבר במשחק הראשון של נורווגיה, נגד ברזיל, נפצעה סטור ונאלצה לסיים את הטורניר. בלעדיה, סיימה הנבחרת הנורווגית את שלב הבתים במקום הראשון, אך בחצי הגמר הודחה על ידי ארצות הברית לאחר הפסד 2-1. במשחק על מדליית הארד פגשה נורווגיה את ברזיל, ניצחה אותה 0-2, וזכתה במדליה.
הטורניר הבינלאומי האחרון בקריירה של סטור היה אליפות אירופה 1997 שנערכה בנורווגיה ובשוודיה. סטור כבשה שער במהלך הטורניר (הכובשת הכי מבוגרת בתולדות האליפות), אך נורווגיה לא הצליחה לעבור את שלב הבתים בפעם הראשונה בתולדותיה. לאחר הטורניר הודיעה סטור על פרישתה מהנבחרת. ב-17 שנים בנבחרת נורווגיה, שיחקה סטור ב-151 משחקים (שיא עולמי שמאוחר יותר נשבר על ידי קריסטין לילי) וכבשה 22 שערים. שנתיים לאחר מכן פרשה סטור גם ממשחק פעיל, לאחר ששיחקה במשך ארבע שנים בליגת העל היפנית, וזכתה בשלוש אליפויות.
כיום עובדת סטור כמנהלת בהתאחדות הכדורגל הנורווגית - משרה בה היא מחזיקה מאז שנת 2005.
אפיקיוס (המאה ה-2 לספירה)
על פי החיבור "החכמים במשתה" של אתנאיוס, אפיקיוס (בלטינית: Apicius) הוא שמו של טבח שמצא דרך לארוז צדפות טריות כדי לשלוח לקיסר טראיאנוס בזמן שהיה במסע מלחמה במסופוטמיה בסביבות שנת 115 לספירה. מידע זה מגיע באמצעות הקיצור של "החכמים במשתה", מאחר שהטקסט המלא של חלק זה ביצירתו של אתנאיוס לא שרד. אם מידע זה נכון, זהו מומחה המזון הרומי השלישי שידוע לנו אשר נקרא "אפיקיוס". המוקדם ביותר מביניהם היה חובב המותרות אפיקיוס שחי במאה ה-1 לפנה"ס.
ספר הבישול מהתקופה הרומית המאוחרת, "אפיקיוס", נותן בין היתר מתכון לשימור צדפות. זה אולי הפרט היחיד שבו יש לספר הבישול קשר עם מידע היסטורי על אחד מהאנשים הללו ששמם "אפיקיוס".
גיל מקיני
גיל מקיני (באנגלית: Gil McKinney; נולד ב-5 בפברואר 1979) הוא שחקן אמריקאי.
ביוגרפיה
מקיני נולד ביוסטון, ב-2003 הופיע לראשונה בקולנוע בסרט ההמשך של סרט האימה ג'יפרס קריפרס, ב-2004 הופיע בסרט הקומדיה השחורה "Elvis Has Left the Building", ב-2006 שיחק את אחד התפקידים הראשיים בסרט האימה הטינה 3.
בטלוויזיה גילם את הרופא ד"ר פול גריידי בסדרה הרפואית ER, הוא הופיע במספר פרקים של דרמת הספורט "Friday Night Lights", הוא שיחק את אריק, הנסיך של אריאל בת הים בסדרה עד עצם היום הזה.
ב-2011 דיבב במשחק הווידאו L.A. Noire.
Those Were the Days
Those Were the Days הוא שיר באנגלית שזכה למספר רב של גרסאות כיסוי. את מילות השיר חיבר ג'ין רסקין ללחן של השיר הרוסי "Дорогой длинною" שהלחין בוריס פוֹמין.
הגרסה הידועה ביותר לשיר היא זו בביצועה של מרי הופקין משנת 1968.
ב-1968 הוציאה גם הזמרת סנדי שו גרסה משלה לשיר.
המקור הרוסי
הלחן של השיר Those were the Days לקוח משיר סובייטי משנות ה-20 שנקרא "דורוגוי דלינויו" (בדרך הארוכה), המדבר בנוסטלגיה על הימים בהם התבצעו רוב הנסיעות בטרויקה רתומה לשלושה סוסים. השיר נאסר להשמעה במהלך שנות ה-30 עקב טענת השלטונות שהוא מהווה מכשול לקידמה טכנולוגית, אך חזר להיות חוקי במהלך מלחמת העולם השנייה עקב מדיניות של הקלות בתחום התרבות. מאז, זכה השיר לגירסאות רבות בברית המועצות ומחוצה לה. אחד המבצעים היה הזמר הסובייטי אדוארד חיל.
גרסת מרי הופקין
Those Were the Days היה סינגל הבכורה של הזמרת מרי הופקין והפיק אותו חבר הביטלס - פול מקרטני. הסינגל הגיע למקום הראשון במצעד הפזמונים בבריטניה, ולמקום השני במצעד הבילבורד הוט 100. ברחבי העולם נמכר הסינגל בלמעלה משמונה מיליון עותקים.
גרסאות בשפות אחרות
מקרטני והופקין גם יצרו גרסאות לשיר בספרדית, גרמנית, איטלקית וצרפתית. גם בישראל יצאה גרסה עברית ללהיט. את המילים תרגם מיקי הרטבי ואת השיר "כאלה היו הימים" ביצעה ב-1969 שולי נתן. מאוחר יותר ביצעו את השיר גם אבי טולדנו, גבי ברלין ומקהלת אנחנו כאן.
אליאס קורנליוסן
אליאס קורנליוסן (בנורווגית: Elias Corneliussen; 11 במאי 1896 – 6 בספטמבר 1980) היה קונטר-אדמירל בצי הנורווגי אשר שימש כמפקד הצי הנורווגי במהלך רוב מלחמת העולם השנייה, ולאחריה שימש לתקופה קצרה כראש ההגנה (מקביל לרמטכ"ל) של הכוחות המזוינים של נורווגיה.
ביוגרפיה
קורנליוסן נולד בכריסטיאנה (כיום אוסלו) ב-11 במאי 1896. הוא היה בנם של אנדראס מרטין קורנליוסן (1852-1916) וקלרה ת'ין (1856-1936). ב-1899 הוא החל ללמוד בבית ספר לקצינים וב-1905 סיים את לימודיו והתגייס לצי הנורווגי. בין 1909-1913, הוא שירת במועצה הימית של משרד ההגנה, ובין 1913–1922 למד באקדמיה הימית של הצבא המלכותי. הוא התקדם בסולם הדרגות של הצי המלכותי, אולם ב-1940 נכבשה נורווגיה בידי גרמניה הנאצית, וקורנליוסן נמלט לבריטניה. ב-1941 הוא מונה למפקד הצי הנורווגי הגולה. לאחר סיום מלחמת העולם השנייה, קורנליוסן סייע לבנות מחדש את הצי הנורווגי. בסוף שנת 1945 הוא מונה לתפקיד ראש ההגנה - מקביל לרמטכ"ל. עם זאת, כבר ב-31 במאי 1946, הוא פרש מהתפקיד ועזב את הצבא.
נחום זאב זיו
הרב נחום זאב זיו (תרי"ז, 1857 – ב' בשבט תרע"ו, ינואר 1916) היה איש תנועת המוסר, ראש ומנהל ה"תלמוד תורה" בקלם, בנו של "הסבא מקלם".
ביוגרפיה
נולד לרב שמחה זיסל זיו, ה"סבא מקלם", בערך בשנת תרי"ז. בנערותו למד בבית התלמוד בקלם. עבר עם אביו לגרובין ולאחר מכן שב עמו לקלם. תקופה מסוימת שהה באיישישוק ושקד על תלמודו בישיבת הפרושים הידועה. לאחר נישואיו עם מרת פעשה הי"ד בת העיירה סידניק, בתם של רבי משה איילברג ורעייתו בילא לבית אקרמן, מצאצאי רבי אברהם דאנציג בעל ה"חיי אדם", התגורר סמוך לחותנו בסידניק ועסק במסחר. כעבור זמן עבר להתגורר בקניגסברג וניהל מסחר ענף בתחום העצים. כל אותן שנים הנהיג את אורחות חייו בשיטת קלם. מדי יום היה משכים לקום בשעה שלוש לפנות בוקר כדי ללמוד עד תפילת שחרית. לעסקיו הקדיש רק שעות אחדות קבועות ביום, ובשעה קבועה היה עוזב את עסקיו ופונה לבית המדרש לעסוק בתורה בשקידה ובריכוז עצום. היה בעל תפיסה מהירה ובעל כושר ריכוז רב, כישרונות אותם הקדיש לעיון וחידוש במרחבי התורה המוסר והמחשבה היהודית, בהתמדה מיוחדת בכל שעות היום והלילה. היה מדקדק מאוד בדיבורו ומקפיד על מידת האמת. היה מדקדק עצום בהלכה והרבה במעשי חסד, בין השאר נהג לבקר בקביעות את החולים היהודים בקניגסברג, אך דאג לעשות זאת בצנעה. במשך כל התקופות האלו עמד בקשר מתמיד עם אביו ועם בית ה"תלמוד תורה", ורבים ממאמרי הסבא המודפסים, הם מתוך המכתבים שהופנו אליו. אביו העריכו מאוד, ופעם פגש בו בצאתו ממחסן העצים התבטא ואמר: "נראה שבני עומד במחסן העצים ומסילת ישרים בידו". תלמידו המשגיח רבי יחזקאל לוינשטיין סיפר, כי בחוליו של הסבא כתב מכתב לרעו רבי יצחק בלזר מפטרבורג, "שאין לו איש להעמיד במקומו בראשות ה"תלמוד תורה", כי היחיד הראוי לאותה איצטלא הוא בנו, אך חס הוא לבטלו מתלמודו". תלמידו רבי ירוחם ליבוביץ ממיר סיפר, כי פעם חלם הסבא כי קוראים במרומים "פנו דרך לאביו של רבי נחום וועלוועל", ובבוקר חקר אותו על שגב מעשיו בימים האחרונים, עד שנחה דעתו. תלמידו רבי אברהם אבא גרוסברד לימים ראש ומשגיח בישיבות פוניבז' ריגא ולומז'א, סיפר, כי נסע עמו ברכבת במשך כמה שעות רצופות, בהם היה שקוע בריכוז עצום, ללא כל תנועה חיצונית כשפניו אדומים מרוב מאמץ עיוני. למחרת כשנפגשו בישיבה, התנצל רבי נחום זאב בפני תלמידו על כך שלא שם לב כלל לנוכחותו כל זמן הנסיעה.
עוד בהיותו עם אביו בגרובין, כאשר הסבא מקלם היה חולה, נטל על עצמו לסייע לאביו החולה בניהול התלמוד תורה. כעבור שנים, בסוף שנת תר"ע (1911), עבר להתגורר בקלם והצטרף להנהלת התלמוד תורה יחד עם גיסו הרב צבי הירש ברוידא. לאחר פטירת הרב ברוידא, בי"ז בסיון שנת תרע"ג (1913), הוטל עליו כל עול ניהול התלמוד תורה, זאת במקביל לשמירתו את כל סדרי הישיבה כאחד האברכים התלמידים. הוא מסר שיחות לתלמידים והדריך אותם בתורה ומוסר, על פי שיטת אביו.
בשנות מלחמת העולם הראשונה, לאחר שהצבא הגרמני כבש את קלם, המשיך רבי נחום זאב זיו לנהל את התלמוד תורה, תוך הקפדה על שמירת הסדרים הקבועים. בשנת תרע"ו (1916) חלה והתייסר, אך שמר על איפוק ושלוות הנפש עד יומו האחרון. ביומן אישי של בתו, היא כותבת בכ"ב טבת תרע"ו, כשבוע לפני פטירתו: "אבא דיבר אודות הייסורים שצריך לשאת אותם ברצון, ויותר מזה לקבלם בשמחה, כי גם הם תוצאה של חסדי ה'... הוא מוסר את עצמו כליל לחסותו ולרצונו של הקב"ה". יומיים אחר כך היא כותבת: "קלסתר הפנים נהיה על טבעי - תחת רשותו של הקב"ה". נלב"ע בערב שבת ב' בשבט תרע"ו בשעה 10:30 בבוקר, וזמן רב לפני כן הזהיר שלא לגעת בו, כי חשש שיש לו כבר דין 'גוסס'. זמן קצר לפני הפטירה הורה לאשתו ובנותיו שיזהרו באכילת הדגים בליל שבת, שלא יבואו מתוך הבלבול והצער להיכשל חלילה באיסור בורר או להסתכן בבליעת עצם. הלווייתו התקיימה בזריזות באותו היום, ונטמן סמוך לכניסת השבת בבית העלמין בקלם, בסמוך לאביו ה"סבא מקלם". רבי נחום אבא גרוסברד - בן תלמידו המובהק רבי אהרן זאב גרוסברד מטאבריג, מסר בשם רבו רבי יחזקאל לוינשטיין כי רבי נחום זאב אמר לפני הסתלקותו: "אזכור לטובה את מי שישתדל עבורי וישלח לי פאקלעך-חבילות".
הרב ירוחם ליבוביץ, שנמנה עם תלמידיו המובהקים, ואף ניווט את דרכו בכהונתו כמשגיח בישיבות ראדין ומיר, העיד כי הסבא מקלם אמר על בנו נחום זאב כי הוא הכלי המפואר ביותר שעשו ידיו.
משפחתו
שלוש בנותיו של הרב נחום זאב זיו נישאו לאחר פטירתו לתלמידי חכמים מחניכי קלם:
ולורה
ולורה (באלבנית: Vlora או Vlorë, ביוונית: Αυλώνα, באיטלקית: Valona, בטורקית: Avlonya) היא עיר נמל בדרום אלבניה, בירתה הראשונה של המדינה, בה הוכרזה עצמאותה ב-1912. העיר שוכנת לחופו של מפרץ ולורה, בחלקו הדרומי ביותר של הים האדריאטי. היא משמשת כבירתו של מחוז ולורה, ובשנת 2011 התגוררו בה 104,827 אלף תושבים.
היסטוריה
ולורה הוקמה בידי מתיישבים יוונים במאה השישית לפני הספירה בשם אאולון (Αυλών), כאחת ממספר קולוניות שהוקמו לאורך חופי איליריה. היא נזכרת לראשונה בכתביו של תלמי. בהמשך שימשה כעיר נמל חשובה בפרובינקיה הרומית מקדוניה.
במהלך המאה החמישית הוקמה בעיר בישופות שהייתה כפופה לפטריארך, וב-733 הוכפפה לפטריארך קונסטנטינופול. ב-1345 נכבשה העיר בידי האימפריה הסרבית, וב-1417 בידי האימפריה העות'מאנית, ששלטה בה במשך כ-500 השנים הבאות, למעט אפיזודה קצרה בשנים 1691-1690, כאשר הוונציאנים הצליחו להשתלט עליה. במהלך המאה ה-16, בעקבות גירוש ספרד וגירוש פורטוגל, התיישבו בה יהודים רבים. ב-1851 נפגעה קשות ברעידת אדמה.
ב-28 בנובמבר 1912, במהלך מלחמת הבלקן הראשונה, הכריז בעיר איסמאיל צ'מאלי על עצמאות אלבניה. ההכרזה, וטענת האלבנים לנייטרליות, לא מנעו מהיוונים להטיל מצור על העיר, החל מ-3 בדצמבר 1912, במלחמת הבלקן הראשונה.
בתום מלחמת הבלקן העיר הייתה לבירתה הראשונה של אלבניה. בראשית מלחמת העולם הראשונה כבשה איטליה את העיר, וזכויותיה בה עוגנו בהסכם הסודי בינה לבין מדינות ההסכמה ב-1915. היא המשיכה להחזיק בעיר גם לאחר תום המלחמה, ובוועידת השלום בפריז ב-1919 מעמדה כלל לא נדון. ביוני 1920 החל כוח של 10 אלפים מתנדבים אלבנים בפיקודו של צ'אזים קוצולי לצור על העיר. המצור נמשך כשלושה חודשים, ובסיומו הסכימה איטליה להסיג את כוחותיה מהעיר, וויתרה על דרישותיה לריבונות בה.
ב-1939 כבשה איטליה את אלבניה כולה, ובמהלך מלחמת העולם השנייה הוקם באי מול חופי ולורה בסיס צוללות ששימש את צבאות איטליה וגרמניה. לאחר המלחמה וכינון המשטר הקומוניסטי במדינה, שימש נמל העיר כבסיס צוללות של הצי הסובייטי, והסובייטים השקיעו בנמל הון רב. ב-1961 נקלעו יחסי אלבניה וברית המועצות למשבר, ושליט אלבניה, אנוור הוג'ה דרש מהסובייטים לפנות את הנמל. חרושצ'וב איים לכבוש את העיר, אך איומו לא יצא לפועל בשל משבר הטילים בקובה.
ב-1997 התעוררו בעיר מהומות קשות במהלך המשבר הכלכלי שפקד את אלבניה בעקבות תרמית פירמידה.
כלכלה
ולורה היא מרכז תעשייתי ומסחרי חשוב. הנמל הוא השני בחשיבותו באלבניה אחרי זה של דורס, וסביב העיר מופקים נפט, גז טבעי, אספלט ומלח. כן מתבצעת בעיר ובסביבתה פעילות דיג ענפה. מחוז ולורה הוא מרכז חקלאי בולט, ובין היתר מגדלים בו זיתים, דגנים, תירס, כותנה, בקר וצאן.
מאז נפתחה המדינה למערב, בשנות ה-90, הפכו חופי העיר ליעד תיירותי, והוקמו בה בתי מלון רבים.
חינוך ותרבות
אוניברסיטת ולורה פועלת משנת 1994, וכיום היא האוניברסיטה השנייה בגודלה באלבניה, ובה כ-15 אלף תלמידים. בתחילה נפתחו בה מסלולי לימוד במקצועות טכנולוגיים בלבד, אך במשך השנים נוספו פקולטות נוספות, וכיום מלמדים בה גם כלכלה, חינוך, משפטים, ועוד.
בעיר מספר מוזיאונים, בהם מוזיאון היסטורי, מוזיאון אתנוגרפי והמוזיאון הלאומי לעצמאות, שהוקם בבניין בו הוכרזה עצמאות אלבניה ב-1912.
שתי קבוצות כדורגל בולטות פועלות בעיר. פלאמורטרי ולורה משחקת בליגת העל האלבנית, והיא זכתה באליפות המדינה פעם אחת, ב-1991. קבוצת ולורה סיטי משחקת בליגה השנייה.
יחסי מאוריטניה–רוסיה
יחסי מאוריטניה–רוסיה הם יחסי החוץ הדו-צדדיים בין הפדרציה הרוסית לרפובליקה האסלאמית של מאוריטניה.
יחסי התקופה הסובייטית
עם קבלת העצמאות מצרפת בשנת 1960, מאוריטניה הגישה בקשה לחברות באו"ם, אך ראתה כי בקשתה נכשלה מפני שברית המועצות השתמשה בווטו שלה במועצת הביטחון. סגן שר החוץ ולריאן זורין האשים את ארצות הברית ובעלי בריתה בחבלה בכניסתה של מונגוליה לאספה הכללית במשך ארבע עשרה שנים, ובהסתמך על ידידות סובייטית עם ארצות ערב, הופסקה תהליך קבלתה של מאוריטניה. בתמורה להצבעה חיובית על קבלת מונגוליה לאו"ם, ברית המועצות הסירה את התנגדותה מפני כניסתה של מאוריטניה לגוף הבינלאומי. מאוריטניה הצטרפה לאו"ם ב-27 באוקטובר 1961.
ברית המועצות ומאוריטניה כוננו יחסים דיפלומטיים ב-12 ביולי 1964. ב-17 באוקטובר 1966 חתמו שתי המדינות על הסכם סחר.
ב-20 בפברואר 1973 חתמו שתי המדינות על הסכם לשיתוף פעולה בתחום הדייג במוסקבה, ונחתם הסכם נוסף בנואקשוט ב-31 בינואר 1981. המים לאורך של החוף הארוך של מאוריטניה הם בין שטחי הדייג העשירים ביותר בעולם, ובשנת 1979 יזמה מאוריטניה את מדיניות הדיג החדשה שלה והכריזה על  כאזור כלכלי בלעדי. למדיניות הדיג החדשה היו שלוש מטרות: הקמת מיזמים משותפים בשליטת מאוריטניה, הקמת צי דייגים לאומי והקמת תעשיית עיבוד דגים בשליטת מאוריטנים בנואדיבו. הראשונה מיעדים אלה הביאה להחלפת הסכמי רישוי ותמלוגים עם מפעילים זרים על ידי מיזמים משותפים שהשליטו לאחרונה מאוריטנים. באופן עקרוני, מיזמים משותפים כאלה מרמזים על נתח ממשלתי של 43 אחוז, על 8 אחוזים מהמגזר הפרטי המקומי ועל נתח חוץ זר של 49 אחוזים. בפועל, השליטה המאוריטנית במיזמים אלה הייתה נומינלית. השותף הזר סיפק את כל ההון והציוד ושלט בכל הפעולות. יש לרכוש מניות ממשלתיות ופרטיות מתוך רווחי סיכון לאורך תקופות של עשרים שנה. עד 1986 החשוב ביותר בהסכמי המיזם המשותפים שהוקמו היה חברת המשאבים הימיים המאוריטניים-סובייטים (Mauritanienne-Soviétique des Ressources Maritimes - MAUSSOV). בין 1985 ל-1987, MAUSSOV היוותה כ-55 אחוזים מכלל תוצאת הייצוא וכ-20 עד 30 אחוזים מכלל ייצוא הדגים.
קשרים דיפלומטיים
רוסיה מחזיקה במאוריטניה שגרירות בנואקשוט, ואילו מאוריטניה מחזיקה ברוסיה שגרירות במוסקבה. השגריר הנוכחי של רוסיה במאוריטניה הוא ולדימיר באבקוב, שמונה על ידי נשיא רוסיה דמיטרי מדבדב ב-17 באוגוסט 2008.
קשרים פוליטיים
ההפיכה ב-2005 שהביאה להדחתו של נשיא מאוריטניה מעאוויה ולד סידאחמד טאייע בזמן שהיה מחוץ למדינה, והחלפתו על ידי המועצה הצבאית לצדק ודמוקרטיה נדחתה על ידי רוסיה. רוסיה בירכה על הרפורמות של צבא מאוריטניה, ובבחירות לנשיאות ב-2007 בהן נבחר סידי אולד צ'ייכה עבדאלחי. בעקבות ההפיכה ב-6 באוגוסט 2008 במאוריטניה, גינה משרד החוץ הרוסי את הפלתו של נשיא מאוריטניה, סידי אולד צ'ייכה עבדאלחי, ולקחה חלק פעיל במשא ומתן שנערך בדקר על ידי קבוצת אנשי הקשר הבינלאומית למאוריטניה. היא קיבלה בברכה את חתימת הסכם המסגרת בין הצדדים המאוריטנים המתנגדים ב-4 ביוני 2009 לבין קיום הבחירות לנשיאות ב-18 ביולי 2009.
ג'ף הלפר
ג'ף הלפר (נולד ב-1946) הוא אנתרופולוג יליד ארצות הברית, סופר, מרצה ופעיל פוליטי שחי בישראל מאז 1973. הוא ייסד ומנהל את הוועד הישראלי נגד הריסת בתים.
הלפר כתב כמה ספרים על הסכסוך הישראלי-פלסטיני ומרצה לעיתים קרובות על הפוליטיקה בישראל, תוך התמקדות בשיטות אי-אלימות לפתרון הסכסוך. הוא תומך בתנועת ה-BDS והחרם האקדמי על ישראל, ורואה בישראל מדינת "אפרטהייד" המנסה "לייהד" את השטחים הפלסטיניים.
רעייתו, שושנה הלפר, הייתה פעילה בארגונים נשים בשחור ומחסום Watch.
ראשית חיים
הלפר עלה לישראל בשנת 1973 על מנת לחמוק מהגיוס למלחמת וייטנאם. הוא שימש כמרצה מן החוץ בחוג לאנתרופולוגיה באוניברסיטת חיפה ובאוניברסיטת בן-גוריון בנגב. עם זאת, רוב הקריירה האקדמית שלו נעשתה במסגרת מכללת FWC, שהיא כיום חלק מאוניברסיטת לונג איילנד. בתחילה הוא היה מנהל המרכז לחקר המזרח התיכון של המכללה בירושלים, בשנת 1991 הוא מונה למנהל התפעול האקדמי הבינלאומי של המכללה, ולאחר מכן קודם לדרגת פרופסור חבר.
מחקריו האקדמיים מתמקדים בהיסטוריה של ירושלים המודרנית, התרבות הישראלית העכשווית, והסכסוך במזרח התיכון. בנוסף להוראה ומחקר, הלפר מעורב בפעילויות למען צדק חברתי בישראל. הוא התנדב לפעילויות חברתיות בשכונות מצוקה בירושלים במשך עשר שנים, והקים ארגון מחאה מזרחי בשם "אהל". הלפר שימש כיו"ר האגודה הישראלית למען יהודי אתיופיה, שהייתה פעילה בשנות ה-60 בקידום זכויותיהם של היהודים יוצאי אתיופיה, וקידמה את המחקר ההיסטורי של הקהילה היהודית באתיופיה.
הקמת הוועד הישראלי נגד הריסת בתים
הלפר ייסד את הוועד הישראלי נגד הריסת בתים בשנת 1997, מתוך התנגדות למדיניותה של ממשלת ישראל בנושא זה. על פי הארגון, מאז 1967 נהרסו יותר מ-18,000 בתים פלסטיניים על ידי צה"ל או על ידי רשויות אזרחיות. לפי הלפר, רק 5% מהריסות הבתים הוצדקו על ידי שיקולי ביטחון. חלק מהבתים שנהרסו הוא על קרקע פרטית פלסטינית. הלפר טוען שישראל נוקטת באמצעים שונים על מנת למנוע תנאי חיים נורמליים מהפלסטינים, ביניהם הפקעת קרקעות, תכנון מפלה במדיניות הקצאת קרקעות, הקצאה מגבילה של היתרי בנייה והריסת בתים פלסטיניים.
הלפר ארגן והוביל מספר פעולות ישירות נגד מדיניותה של ישראל. הוא נעמד מול דחפורים שניסו להרוס בתים פלסטיניים. הוא ארגן פלסטינים וגופים בינלאומיים שסייעו לבנות מחדש את הבתים שנהרסו. ב-3 באפריל 2008 הלפר נעצר בזמן מחאה מול דחפורים בשכונה פלסטינית. זהו המעצר השמיני עבורו. "כישראלים, אנו זוכים ליחס מיוחד", הוא אמר לאחר אחד המעצרים, "המשטרה לא תפגע בנו בזמן שאנו מתנגדים להריסה, אבל אם פלסטיני יעשה את זה, הם בהחלט יירו בו."
בדרך כלל הוועד הישראלי נגד הריסת בתים מקבל שיחת טלפון ממשפחה פלסטינית המודיעה כי דחפורים הגיעו לביתה. הוועד שולח למקום פעילים שמתנגדים להריסה ומפריעים לדחפורים. כמו כן הארגון מגייס כספים כדי לבנות מחדש את הבתים שנהרסו. בנוסף, תחת הנהגתו של הלפר, הוועד הישראלי נגד הריסת בתים מעודד דיאלוג בין קבוצות שונות במאמץ ליצור תקשורת פתוחה, אווירה של פיוס ושבירת סטריאוטיפים.
פעילויות נוספות
כפרופסור לאנתרופולוגיה, הלפר לימד באוניברסיטאות בישראל, ארצות הברית, אמריקה הלטינית ואפריקה.
הלפר היה חבר ב"ועדת התמיכה" של ועדת ראסל לעניין פלסטין.
הלפר נעצר עת השתתף במשט לעזה בשנת 2008, יחד עם מפגינים פרו-פלסטיניים נוספים מרחבי העולם. הוא היה הישראלי היחידי על הסיפון.
בחודש מרץ 2010 הלפר היה הנואם המרכזי ב"שבוע האפרטהייד הישראלי" בגלאזגו.
עמדותיו
הלפר תומך בתנועת BDS ובחרם אקדמי על ישראל.
באפריל 2012 כתב הלפר כי "פתרון 'שתי מדינות לשני עמים' הוא כבר לא בר קיימא". לדבריו, "ההתנחלויות, גדר ההפרדה, הכבישים הנפרדים ופיצול השטח הפלסטיני מהווים 'עובדות בשטח' באופן משמעותי ומתמשך, ולכן אי אפשר עוד לדון באפשרות של מדינה פלסטינית רציפה, תקינה וריבונית. כמו כן, לא קיים רצון פוליטי בקהילה הבינלאומית שיאלץ את ישראל לצאת מהשטחים הכבושים".
בספטמבר 2012 הוועד הישראלי נגד הריסת בתים פרסם תמיכה מפורשת בפתרון הסכסוך הישראלי-פלסטיני על ידי פתרון מדינה אחת.
"מטריצת השליטה"
הלפר טבע את המונח "מטריצת שליטה", והוא משתמש בו לעיתים קרובות בחומרי ההסברה של הוועד הישראלי נגד הריסת בתים. מטריצה זו, לפי הלפר, מורכבת מ"מבוך של חוקים, צווים צבאיים, הליכי תכנון, מגבלות על תנועה, בירוקרטיה קפקאית, התנחלויות ותשתיות – ובנוסף לכך, גם לחימה בעצימות נמוכה ממושכת ובלתי פוסקת. מטריצה זו משמשת להנצחת הכיבוש, מאפשרת לנהל אותו עם נוכחות צבאית מינימלית, ובסופו של דבר מצליחה להסתיר אותו מאחורי 'עובדות בשטח' וחזית של 'מנהל תקין' לכאורה". המטריצה משלבת, לפי הלפר, מדיניות של פיצול, עקירה וניכוס.
בסרטון באתר הוועד הישראלי נגד הריסת בתים מתאר הלפר את "מטריצת השליטה" בסיור במזרח ירושלים ובמערבה, שבמהלכו הוא מאשים את ישראל בהיותה "אתנוקרטיה", מתנגד להגדרתה של ישראל עצמה כ"מדינה יהודית", ומאשים את ישראל בקידום תעמולה אנטי-מוסלמית. לפי הלפר, ישראל מפיצה ברחבי העולם מיתוס לפיה היא "דמוקרטיה מערבית קטנה, מוקפת במחבלים מוסלמים."
הלפר טוען שהפלסטינים משמשים כ"שפן ניסויים" לתעשיית הנשק הישראלית ושישראל מתחזקת את הכיבוש כדי לייצא נשק "מוכח מבצעית".
פרסים
בשנת 2006 הארגון הנוצרי-אמריקני "American Friends Service Committee" המליץ לתת להלפר, יחד עם הפעיל הפלסטיני ע'סאן אנדוני, פרס נובל לשלום.
בשנת 2007 הוועד הישראלי נגד הריסת בתים קיבל את "פרס ענף הזית" של ארגון "קול יהודי לשלום".
בשנת 2009 זכה הלפר בפרס "אזרח העולם" של קרן פרייבורג-קנט, יחד עם דום לואיז קאפיו, פעיל זכויות אדם מברזיל.
ספרים נבחרים
כל ספריו של הלפר יצאו לאור בשפה האנגלית.
שמואל בן נטרונאי
רבי שמואל בן נטרונאי (נולד בין 1100 ל-1110, נפטר ככל הנראה לפני שנת 1175; מכונה גם בראשי תיבות רשב"ט) היה חכם מראשוני אשכנז ממוצא איטלקי במאה ה-12. תלמידו וחתנו של הראב"ן.
ביוגרפיה
נולד בין השנים ד'תת"ס (1100) לד'תת"ע (1110), בבארי שבאיטליה. נמצאת תשובה ששלח לו רבנו תם, וייתכן שהיא נשלחה לו עוד בשבתו בבארי. בשלב מסוים עבר למגנצא שבגרמניה, ונישא לבתו של רבי אליעזר בן נתן (ראב"ן). ידוע גם שהתגורר בערים בונא וקולוניא. נפטר ככל הנראה לפני שנת ד'תתקל"ה (1175). ב"ספר זכירה" לרבי אפרים בן יעקב מבונא, נזכר שמואל בן נטרונאי כאחד הנרצחים בגזרות נושא בשנת ד'תתקמ"ו, אולם ייתכן שמדובר בנכדו.
חיבוריו
על תשובותיו היה נוהג לחתום בראשי התיבות של שמו שב"ט ובשם זה הוזכר בכמה מספרי הפוסקים בדורות שאחריו (שבולי הלקט, ראבי"ה, מרדכי ואחרים). חיבר תוספות למסכתות עירובין, עבודה זרה ונידה. חיבור נוסף שלו בשם "ספר של רבינו שב"ט" מוזכר אצל הראבי"ה.
סמבור פריי קוק
סמבור פריי קוק (בחמרית: ប្រាសាទសំបូរព្រៃគុហ៍) הוא אתר ארכאולוגי בקמבודיה הממוקם במחוז, 30 קילומטרים צפונית לעיר , בירת המחוז, 176 קילומטרים מזרחית לאנגקור ו-206 קילומטרים צפונית לפנום פן. המתחם, שכיום הוא הרוס, מתוארך לממלכת צ'נלה שקדמה לאנגקור (סוף המאה ה-6 עד ה-9), שהוקמה על ידי המלך כמקדש מרכזי מלכותי מרכזי וכעיר בירתו, הידועה אז בשם אישנאפורה (חמרית: ឦសានបុ). בשנת 2017 הוכרז סמבור פרי קוק כאתר מורשת עולמית של אונסק"ו.
האתר שוכן על החוף המזרחי של, קרוב לנהר סטונג סאן. החלק המרכזי של סמבור פריי קוק מחולק לשלוש קבוצות עיקריות. לכל קבוצה תוכנית ריבועית מוקפת בקיר לבנים. המבנים של האזור הארכאולוגי הכולל נבנו בזמנים שונים: הקבוצה הדרומית והצפונית (המאה השביעית) על ידי איסנווארמן הראשון, שנחשב למייסד אפשרי של העיר, והקבוצה המרכזית (בתאריך מאוחר יותר). הבניינים של סמבור פריי קוק אופייניים לתקופה הקדם אנגקור עם תוכנית חיצונית פשוטה. החומר העיקרי הוא לבנים, אבל גם אבן חול משמשת למבנים מסוימים. מאפיינים ארכיטקטוניים כוללים מגדלים מתומנים (פראסטים) רבים, לינגאם של שיווה ויוני, בריכות ומאגרים ופסלי אריות. סמבור פריי קוק שוכן בתוך יערות סובטרופיים בוגרים עם סבך שיחים מוגבל. האזור היה ממוקש בעבר ועדיין עלול להכיל נפלים.
המקבצים
המתחם כולו עשוי משלושה מקבצים המסווגים כקבוצה C עבור מרכז, N עבור צפון ו-S עבור דרום. הם מוקפים בחומה כפולה סביב אזור בשטח של כ-4,000 דונם שבו היו 150 מקדשים הינדיים, כיום רובם חורבות.
המאה השביעית
איסנווארמן הראשון שלט על ממלכת צ'נלה בין השנים 616 ל-637 לספירה, והשתלט על איסנבורה כבירתו, ומשערים שהוא בנה את המקדש הראשי פראסט סמבור (קבוצה N), שכן יש כתובת באתר המיוחסת לשלטונו המתוארכת ל-13 בספטמבר 627. המלך ידוע גם משום ששלח נציגות לחצר שושלת סווי בסין (616–617). צ'נלה כבשה נסיכויות שונות בצפון-מערב קמבודיה לאחר תום תקופת השלטון הסינית (כלומר לאחר 31 בינואר 656), שבעבר (בשנים 638/39) העלתה מס לסין. כתובת מתקופת שלטונו של איסנווארמן הראשון טענה שהוא: "מלך המלכים, השולט על סווברנבומי". ד"ר וונג סות'ארה, מהאוניברסיטה המלכותית של פנום פן, טען כי הכתובת "מוכיחה ש היא האימפריה החמרית".
המלך החשוב האחרון באישנאפורה היה, שמותו גרם למהומה בממלכה בתחילת המאה ה-8, ולפירוקה לנסיכויות רבות ובסופו של דבר פתח את הדרך לעידן חדש: אנגקור. אתר זה נחשב גם לבירתו המוקדמת של.
המאה ה-20
אתר זה התווסף לרשימת המורשת העולמית של אונסק"ו ב-8 ביולי 2017.
דת רשמית
הדת הרשמית בעיר סמבור פריי קוק הייתה שיוויזם, אחת מארבע הכתות של ההינדואיזם הפופולריות ביותר, המכבדת את האל שיווה כישות העליונה והלינגאם (בסנסקריט लिङ्गं, כלומר "סימן" או "הסקת מסקנות") או "שיווה לינגה" המייצג את שיווה שיש לסגוד לו במקדשים. בקמבודיה כפי שהוא בהודו, הלינגאם הוא סמל לאנרגיה ולפוטנציאל של האל שיווה עצמו, וסמל פאלי זה מיוצג לעיתים קרובות עם יוני (בסנסקריט: योनि, מילולית "פות" או "רחם"), סמל של האלה שאקטי, אנרגיה יצירתית נשית.
חתונה על תנאי
"חתונה על תנאי" (באנגלית: "The Family Man") הוא סרט קולנוע מסוגת דרמה קומית ורומנטיקה משנת 2000 בכיכובם של ניקולס קייג' וטיאה ליאוני. הסרט מתמקד באיש עסקים שרואה את המציאות שהייתה יכולה להיות לו אילו היה בוחר להתחתן לפני 13 שנה.
עלילת הסרט
ג'ק קמפבל (ניקולס קייג') הוא מנהל עשיר מוול סטריט, ניו יורק. הוא באמצע תהליך של מיזוג חברות בעסקה של מילארדי דולרים. לערך של חיי משפחה אין משמעות רבה עבורו. בערב חג המולד הוא מופתע לשמוע שחברתו לשעבר, קייט (טיאה ליאוני), מנסה להתקשר אליו אחרי הרבה שנים, אך מתעלם. ביציאתו מהמשרד באותו ערב, הוא נכנס לחנות נוחות ומגלה אדם בשם קאש שמאיים באקדח על המוכר שלא מקבל את כרטיס הלוטו שלו שלטענתו שווה 238 דולר. ג'ק מציע לקנות את הכרטיס וביחד הם יוצאים החוצה. ג'ק מציע לקאש עזרה אך הוא מפקפק בג'ק ושואל אם הוא מרגיש שפספס משהו בחייו. ג'ק עונה שיש לו כל מה שהוא צריך. קאש מבשר במסתוריות "אתה הבאת את זה על עצמך" והשניים נפרדים.
בבוקר למחרת של חג המולד, ג'ק קם ומגלה שהוא נמצא בבית הממוקם בפרוור של ניו ג'רזי יחד עם קייט ושני ילדים. מבוהל ומבולבל, הוא ממהר למשרדו בניו-יורק אבל אף אחד לא מזהה אותו שם. ג'ק נתקל בקאש שמסביר שג'ק חווה הצצה למציאות אלטרנטיבית כדי ללמוד שיעור.
ג'ק מבין שהוא נמצא בחיים שהיו יכולים להיות לו אם לא היה טס ללונדון במסגרת ההתמחות שלו ב-1987 לפני 13 שנה, אלא היה נשאר עם חברתו קייט. כעת יש לו משפחה והוא איש מכירות של צמיגים. קייט היא אשתו והיא עורכת דין ללא מטרות רווח. מהר מאוד בתו מגלה שג'ק הנוכחי הוא אינו אביה האמיתי ומאמינה שהוא חייזר שהתחזה אבל מחליטה לעזור לו להסתגל לחייו החדשים. ג'ק מתאמץ להיכנס לתפקיד של איש משפחה ועושה כמה טעויות בדרך כמו פספוס פתיחת המתנות בחג המולד ושכחה של יום הנישואים שלו. למרות הקשיים, הוא מתחיל להצליח בחייו. הוא מתחבר לילדיו, מתאהב באשתו מחדש וקם כל בוקר לעבוד בעבודתו החדגונית.
בשרשרת של אירועים, ג'ק מוצא את עצמו לבסוף מקבל הצעת עבודה בחברת ההשקעות מחייו האמיתיים אחרי שהרשים את המנכ"ל. למרות השכר הגבוה וההטבות הרבות, קייט מתווכחת איתו וטוענת ששניהם מאושרים כבר עכשיו ושהם צריכים להיות אסירי תודה על חייהם המאושרים.
בדיוק שג'ק מבין לבסוף את הערך האמיתי של חיי המשפחה, הוא רואה את קאש פעם נוספת ודורש ממנו להישאר במציאות הנוכחית אך מגלה שחזר לחייו הקודמים והבודדים ביום למחרת. ג'ק הולך לפגוש את קייט שהשאירה לו הודעה ביום הקודם. הוא מוצא אותה באמצע אריזות כדי לעבור לפריז. כמו ג'ק, גם היא התרכזה במהלך השנים בקריירה ולא נישאה. הוא מגלה שהיא התקשרה אליו רק כדי להחזיר לו כמה חפצים שהשאיר אצלה בתקופה שבה היו חברים. ג'ק עוזב את דירתה בדרכו לטיסה שתוכננה לו במסגרת העבודה אך ברגע האחרון מתחרט ומפספס את הטיסה שלו. הוא מורה לנהג לנסוע לנמל התעופה מאיפה שקייט אמורה לטוס לפריז באותו ערב. הוא רץ אליה ומספר לה על המשפחה שהייתה להם במציאות האלטרנטיבית כדי לזכות באהבתה מחדש. מופתעת ומבולבלת, היא מסכימה לבסוף לדבר עם ג'ק ומפספסת את הטיסה שלה. הסרט מסתיים בסצנה בה ג'ק וקייט יושבים על כוס קפה ומדברים באחת המסעדות שבנמל התעופה ברמיזה לכך שהם הולכים לעבר עתיד משותף.
גביע לייבר 2018
גביע לייבר 2018 (באנגלית: ) הוא המהדורה השנייה של טורניר גביע לייבר בטניס, המפגיש את "נבחרת אירופה" (Team Europe) מול "נבחרת העולם" (Team World) המייצגת את יתר יבשות העולם.
הטורניר נערך באולם יונייטד סנטר בשיקגו, אילינוי, ארצות הברית, בין ה-21 ל-23 בספטמבר 2018.
נבחרת אירופה גברה על נבחרת העולם 8–13 וזכתה בגביע בפעם השנייה ברציפות.
משחקים
ניצחון במשחק ביום הראשון העניק לקבוצה המנצחת נקודה אחת, ביום השני - שתי נקודות, וביום השלישי - שלוש נקודות.
נחמן מקוסוב
רבי נחמן מקוסוב (ה'תע"ו - ז' באב ה'תק"א, 1741 או ה'תקט"ז, 1756) היה תלמיד הבעל שם טוב ומראשוני מפיצי החסידות. הראשון שהביא את החסידות לבוקובינה.
ביוגרפיה
חידושי תורתו מובאים בספרים שונים בשם אדמו"רים בני דורו, כן מופיעים סיפורים אודותיו בשבחי הבעש"ט. בספר "משנת חסידים" הובאו מתולדותיו וחידושיו.
בנו היה רבי משה, שחידושיו צוטטו על ידי התולדות יעקב יוסף והחוזה מלובלין. נכדו, רבי שניאור, מוזכר בשבחי הבעש"ט.
ניר יוגב
ניר יוגב (נולד בשנת 1977) הוא קצין בדרגת אלוף-משנה, המשמש כראש מפקדת קצין בטיחות ראשי ומבק"א יבשה.
שירות צבאי
עם גיוסו לצה"ל התנדב יוגב לצנחנים ושובץ בגדוד 101. הוא עבר מסלול הכשרה כלוחם, קורס מ"כים חי"ר וקורס קציני חי"ר. עם סיום הקורס שב לחטיבה, שימש מפקד מחלקה ולקח חלק בלחימה בדרום לבנון. בשנת 2000 מונה למפקד פלוגה בגדוד 890 בלחימה כנגד הטרור הפלסטיני באינתיפאדה השנייה. בשנים 2012–2016 פיקד על בית הספר לניוד מבצעי. בהמשך שימש כסגן מפקד חטיבת יהודה. ולאחר מכן מונה למפקד היחידה המטכ"לית לאבטחת בכירים. בשנת 2020 החליט הרמטכ"ל אביב כוכבי למנותו לראש מפקדת קצין בטיחות ראשי ומבק"א יבשה.
Wonderful Wonderful
Wonderful Wonderful הוא אלבום האולפן החמישי של להקת הרוק האמריקאית הקילרס. האלבום יצא לאור ב-22 בספטמבר 2017 דרך חברת התקליטים איילנד רקורדס. זהו אלבומה הראשון של הלהקה מאז Battle Born, שיצא לאור בשנת 2012, 5 שנים קודם לכן, והראשון שהגיע לפסגת מצעד האלבומים האמריקאי בילבורד 200, לאחר שמכר מעל ל-118 אלף יחידות שקולות לאלבום בשבוע הראשון להוצאתו.
ליסה קיולי
ליסה ג'ניפר קיולי (באנגלית: Lisa Jennifer Kewley; נולדה ב-1974, קנברה) היא אסטרונומית אוסטרלית, שחוקרת אבולוציית גלקסיות. היא פרופסור ומראשי המרכז האוסטרלי למצוינות בנושאי מחקר האסטרונומיה. היא מהווה לחברת כבוד באוניברסיטה הלאומית של אוסטרליה לפיזיקה ולמתמטיקה חישובית. במחקריה ניסתה להבין כיצד גלקסיות נוצרו בתקופות המוקדמות ביקום.
ילדותה
קיולי גדלה בדרום אוסטרליה. הוריה עודדו אותה להתעסק במדע, והיא הושפעה מהמורה שלה לפיזיקה בבית הספר התיכון ומהשתתפותה במחנה צפיית כוכבים בבית הספר. כל אלו הביאו אותה להתעניין בנושאי האסטרונומיה.
דרכה האקדמית
לאחר בית הספר, נרשמה ללימודי תואר ראשון במדע באוניברסיטת אדלייד וסיימה את התואר באסטרופיזיקה.
מאוחר יותר עברה להתגורר בקנברה על מנת להמשיך לדוקטורט באסטרופיזיקה באוניברסיטה הלאומית של אוסטרליה, וקיבלה את תואר הדוקטור שלה בשנת 2002. בשנת 2001 שהתה למשך תקופה כחוקרת אורחת באוניברסיטת ג'ונס הופקינס. באותו זמן היוותה שותפה לכתיבת מאמר בכתב העת בשם "Theoretical Modeling of Starburst Galaxies", אשר מהווה כמאמר הכי מצוטט מבין המאמרים שכתבה.
אחרי שהשלימה את הדוקטורט, עברה קיולי ל בבוסטון כעמיתה בו, וחקרה את התפתחותם של כוכבים ובין מנחיה נכללה האסטרופיזיקאית האמריקאית.
באחד מהמחקרים שביצעה כחלק מקבוצה של כמה חוקרים השתמשה קיולי בניתוחים מחודשים של תמונה שצילם טלסקופ החלל האבל. מטרתם של השימושים המחודשים בצילומים אלו הייתה להצליח לחקור גלקסיה ספירלית במרחק 9.3 מיליארד שנות אור מכדור הארץ. בשל מרחקה הרב של הגלקסייה הזו מאיתנו, היא גלקסיה שגילה הרבה יותר צעיר משל הגלקסייה שלנו (בעת צילומה, התקבלה תמונת הגלקסייה לפני 9.3 מיליארד שנים, ובשלב זה ביקום, גלקסיות ספירליות היו צעירות הרבה יותר מהמצב שלהן כיום). בזכות המידע שהצליחו לאסוף על גלקסייה זו, הם הגיעו למסקנה על האבולוציה הכימית שלה והצליחו להבין את מקורה. הם הגיעו לתגלית זו לאור העובדה שלמשל, רמת ההימצאות של חמצן באזוריה המרכזיים, הייתה גבוהה בהרבה מבחלקים האחרים של זרועותיה וכך גם היה עם הימצאותם של יסודות מתכתיים. היות שמדובר בגלקסייה ספירלית צעירה, זה מעיד שבשלביה הראשונים של גלקסייה כזו, האבולוציה הכימית מתחילה במרכז.
בשנת 2011, חזרה קיולי לאוסטרליה כפרופסור בבית הספר לאסטרונומיה ולאסטרופיזיקה באוניברסיטה הלאומית של אוסטרליה.
מחקרים והוקרה
בשנת 2008 זכתה להכרה נוספת על עבודה, כאשר זכתה ב. הפרס הוענק לה על יד, וניתן לה על מחקרה "שהציג כיצד המאפיינים של גלקסיה תלויים בפרק הזמן שעבר מאז שנוצרה". בעבודתה בחנה את השונות בין גלקסיות ישנות וחדשות, כולל את רמת הימצאות החמצן בהן, את קצב היווצרות הכוכבים בהן, ואת מאפייני המרכז של כל אחת מהן. לאחר שבחנה את השונות בגלקסיות הללו בגילאים השונים הצליחו להראות את התלות בין מאפייני הגלקסייה לגילה.
בשנת 2014, נבחרה קיולי כחברה באקדמיה האוסטרלית למדע.
היא נבחרה להנחות בשנת 2018 את הרצאת הארלי ווד, אירוע שנתי של האגודה האוסטרלית לאסטרונומיה, נושא ההרצאה שהעבירה היה חמצן וכוכבים.
בשנת 2020 זכתה ב על עבודתה ששילבה מודלים תאורטיים ותצפיות אסטרונומיות שהשפיעו מאוד על הבנתינו על דרך התפתחותן והיווצרותן של גלקסיות ב-12 מיליארד השנים האחרונות.
תרומתה למחקר באסטרונומיה באוסטרליה
קיולי הייתה ממקימי המרכז האוסטרלי למצוינות במחקר אסטרונומי בהר סטרומלו, והיא מהווה מראשיו.
חיים אישיים
בשנת 2001, נישאה קיולי לבעלה ראובן בקנברה, זמן קצר לפני שעברו לבוסטון. לשניים שני ילדים, בן שנולד ב-2008 ובת שנולדה ב-2011, שניהם נולדו בזמן שעבדה והתגוררה בהוואי.
שלום אייגר
שלומי אייגר (נולד ב-25 ביולי 1976) הוא ספורטאי ספורט נכים פאראלימפי.
ביוגרפיה
אייגר נפצע בגיל תשע בתאונת משחק עם מאגר נשק שנמצא בקרבת מקום מגוריו בבת ים. בתאונה נפגע אנושות מטיל לאו שגרמה לקטיעת רגלו.
בצעירותו החל להתאמן במרכז הספורט לנכים של איל"ן בענפי ספורט שונים והתמקצע בתחום השחייה. לקראת המשחקים הפאראלימפיים של 1992, בגיל 15 צורף לנבחרת ישראל בשחייה.
מדליית ארד פאראלימפית
ב זכה במדליית ארד במשחה שליחים 4x100 מטר חופשי ביחד עם חנוך בודין, שלמה פינרד וערן שמש בתוצאה של 4:19.38 דקות, אחרי ארצות הברית (4:13.23 דקות) וגרמניה (4:14.13 דקות). נוסף לכך, סיים במקום שביעי במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 1:12.69 דקות, במקום 26 במשחה ל-50 מטר חופשי בתוצאה של 31.46 שניות ובמקום 28 במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 1:08.27 דקות.
ב סיים במקום 12 במשחה ל-50 מטר חופשי בתוצאה של 29.64 שניות, במקום 18 במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 1:06.16 דקות, במקום 12 במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 1:16.27 דקות, במקום רביעי במשחה שליחים 4x100 מטר מעורב, ביחד עם חנוך בודין, רון בולוטין ואוריאל מוזס בתוצאה של 4:52.94 דקות ובמקום שישי במשחה שליחים 4x100 מטר חופשי, ביחד עם חנוך בודין, רון בולוטין, אוריאל מוזס וערן שמש בתוצאה של 4:17.69 דקות.
חיים אישיים
כיום אייגר עובד רשות הטבע והגנים, מדריך רכיבה בעמותת אתגרים, מרצה לבני נוער ולמבוגרים, נשוי ואב לשלוש בנות.
מיס תבל 1960
מיס תבל 1960 היא תחרות מיס תבל ה-9 במספר. התחרות נערכה ב-9 ביולי 1960 במיאמי ביץ', פלורידה שבארצות הברית.
43 מתמודדות ממדינות שונות השתתפו בתחרות, בתחרות זו בפעם השלישית נבחרה נציגת ארצות הברית למיס תבל.
זוהי הפעם הראשונה שספרד ופורטוגל השתתפו בתחרות.
התחרות שודרה בשידור ישיר ב-CBS.
הר אתלוולף
הר אתלוולף (באנגלית: Mount Ethelwulf) הוא הר מכוסה ברובו קרח, ברכס דאגלס בצפון-מזרח האי אלכסנדר, שבאנטארקטיקה.
גובהו של ההר 2,590 מטרים מעל פני הים; הוא ההר ה-659 בגובהו באנטארקטיקה; והוא ההר הרביעי בגובהו באי אלכסנדר (גבוה מהר האקל, ונמוך מהר פריז).
ההר ממוקם בין הר אגברט והר אתלרד, בראשו של קרחון טאמבל.
גילוי ומיפוי ההר
ההר התגלה ב-23 בנובמבר 1935, על ידי לינקולן אלזוורת', בטיסה הטראנס-אנטארקטית שערך מן האי דנדי אל מדף הקרח רוס.
ההר נסקר בשנת 1936 על ידי המשלחת הבריטית אל ארץ גרהאם.
צידו המערבי של ההר מופה בהתבסס על תצלומי אוויר שצולמו על ידי משלחת החקר האנטארקטית רון בשנים 1947–1948; המיפוי בוצע על ידי דרק סירל (Derek J.H. Searle) מסקר שטחי חסות איי פוקלנד בשנת 1960.
מקור השם
ההר נקרא על שמו של אתלוולף, מלך וסקס, המלך הסכסוני של אנגליה; וזאת בדומה לשמות הרים אחרים ברכס דאגלס הנקראים על שמם של מלכים סקסוניים.
לקריאה נוספת
• Damien Gildea, Mountaineering in Antarctica: complete guide: Travel guide
• Defense Mapping Agency 1992, Sailing Directions (planning Guide) and (enroute) for Antarctica, P 377
גלריית סמלי אוקיאניה
גלריית סמלי מדינות אוקיאניה:
איוואן אקימוב
איוואן אקימוב (ברוסית: Иван Акимов; 22 במאי 1755 – 15 במאי 1814) היה צייר רוסי בסגנון קלאסי.
ביוגרפיה
אביו היה טיפוגרף ומדפיס בשירות המדינה. בגיל עשר, לאחר מות אביו, איוואן כתב מכתב לאקדמיה הקיסרית לאמנויות, וביקש להתקבל אליה למרות עוניו. המכתב הצליח, להשפיע והוא התקבל. מ-1765 עד 1773 ולמד אצל אנטון לוסנקו.
במהלך השנים 1773 עד 1778, הוא קיבל מלגה ללימודים באיטליה, בדרך עבר בפריז ואביניון ולאחר מכן בג׳נובה ובולוניה, שם נרשם לאקדמיה לאמנויות יפות של בולוניה.
עם זאת, הוא מצא שההוראה שם לא ענתה על הצרכים שלו, ולאחר פניות רבות שלא נענו מהאקדמיה, הוא עבר לרומא ללא רשות. הוא הגיע לשם רק כדי לגלות שה"אקדמיה" שלהם היא באמת אגודה של אמנים עם סטודנטים פרטיים.
הודות להמלצה של אציל רוסי שהתגורר באיטליה, הוא הצליח להיכנס לשיעורים של פומפאו בטוני. בהוראת האקדמיה הקיסרית, הוא סיים את הקורס בבולוניה. לאחר מכן חי ברציפות ברומא, ונציה ופירנצה. ב-1779 חזר לסנקט פטרבורג והפך למרצה באקדמיה. שלוש שנים מאוחר יותר, הוא זכה בתואר אקדמאי על ציורו של הרקולס שורף את עצמו על מדורה.
ב-1785 הוא קודם לדרגת פרופסור חבר, וב-1791 מונה למנהל מפעל השטיחים הקיסרי. הוא גם לימד ציור את בנותיו של הצאר פאבל הראשון. שלוש שנים לאחר מכן, הוא התמנה למנהל משנה של האקדמיה ולבסוף הפך למנהל בשנת 1800.
בשנים הבאות, הוא פנה לצייר סצנות היסטוריות, תחת השפעת הלחץ הפטריוטי מהמלחמה עם נפוליאון.
אף שהוא אינו נחשב לאמן מהמעלה הראשונה, היה לו כישרון מיוחד בהוראה והייתה לו השפעה רבה על הציור ההיסטורי הרוסי. בין תלמידיו הידועים ביותר נמנים אנדריי איוואנוב, ואסילי שבייב ואלכסיי יגורוב.
הוא גם היה ממייסדי ההיסטוריוגרפיה של האמנות הרוסית, החל במאמרו "מידע היסטורי קצר על כמה אמנים רוסים" במהדורת 1804
בצוואתו הוריש 15,000 רובל לאקדמיה.
אונבקאפ
אונבקאפ בע"מ (באנגלית: OwnBackup) היא חברה פרטית ישראלית העוסקת בשירותי גיבוי ושחזור בענן.
החברה הוקמה במרץ 2015 על ידי אריאל ברקמן (CTO), ערן כהן, סם גוטמן (מנכ"ל) ואורי ינקילב (מנהל שיווק). מטה החברה שוכן בניו ג'רזי ומרכז הפיתוח שלה שוכן בתל אביב. באוגוסט 2021 העסיקה החברה 120 עובדים בתל אביב, 200 בניו ג'רזי, 100 בלונדון, 20 בצרפת ו-20 בסידני.
בתחילת דרכה עסקה החברה שירותי גיבוי אוטומטי ושחזור לפי הצורך בפלטפורמת סיילספורס, וחברת סיילספורס אף נמנית עם המשקיעים בחברה מתחילת דרכה. בהמשך הורחבו שירותי החברה לפלטפורמות מחשוב ענן (מערכות SaaS) של AWS, Veeva ו-nCino. שירותים נוספים של החברה הם "ארגז חול", שמאפשר למשתמשים סביבה נפרדת למערכת המידע, לשם פיתוח, בדיקת שינויים והדרכה, וניהול ארכיון נתונים בהתאם לדרישות רגולציה. באוגוסט 2021 היו לחברה כ-4,000 לקוחות ברחבי העולם.
במאי 2019 גייסה החברה 23 מיליון דולר. ביולי 2020 גייסה החברה 50 מיליון דולר. בינואר 2021 גייסה החברה 167.5 מיליון דולר, לפי שווי של 1.4 מיליארד דולר, ובכך הפכה לחד-קרן. באוגוסט 2021 גייסה החברה 240 מיליון דולר, לפי שווי של 3.35 מיליארד דולר.
במאי 2021 רכשה את חברת Merlinx שבסיסה בתל אביב. ביוני 2021 רכשה החברה את חברת Nimmetry שבסיסה בקליפורניה ולה פעילות משמעותית בהודו. באוגוסט 2021 רכשה החברה את חברת RevCult שבסיסה בקליפורניה.
יחסי גינאה–יפן
יחסי גינאה–יפן הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין רפובליקת גינאה לבין יפן.
סקירה כללית
בין רפובליקת גינאה לבין יפן מתקיימים יחסים דיפלומטיים רשמיים. היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין רפובליקת גינאה לבין יפן כוננו ב-14 בנובמבר 1958, עם הכרתה הרשמית של יפן בעצמאותה של גינאה.
STS-75
STS-75 הייתה המשימה ה-19 של מעבורת החלל קולומביה. המטרה העיקרית הייתה להציב במסלול לוויין Tethered ולבצע ניסויים בתחומים שונים.
נתוני משימה
השיגור בוצע ב-22 בפברואר 1996 מכן שיגור 39B במרכז החלל קנדי.
המטרה העיקרית הייתה הצבה במסלול של מערכת Tethered Satellite System שפותחה על ידי סוכנות החלל האיטלקית. ניסיון קודם בוצע במשימה STS-46 ולא הצליח. המטרה הייתה להציב את המערכת במרחק של כ-21 ק"מ מהמעבורת. כאשר המרחק הגיע ל-19 ק"מ כבל קישור נתקע ונשבר לאחר 5 שעות. החללית עצמה נותרה במסלול. הדבר איפשר להמשיך בביצוע מחקרים מתוכננים והתקבלו נתונים רבים.
ניסויים נוספים היו קשורים בעיקר לחקר חוסר משקל. בנוסף לכך בוצעו ניסויים בתחומים שונים. בטיסה זו הוחלפה מערכת הפעלה של מחשב המעבורת והוא עבד תחת מערכת לינוקס.
הצוות עבד ב-2 משמרות. ג'פרי הופמן וסקוט הורוביץ ממוצא יהודי חלקו אותו מקום שינה והצמידו למיטה מזוזה.
המעבורת נחתה במסלול נחיתה מס' 33 במרכז החלל קנדי ב-6 במרץ 1996.
עוד לא תמו כל פלאייך
עוד לא תמו כל פלאייך הוא פזמון שכתב יורם טהרלב והלחין רמי קלינשטיין. השיר בוצע לראשונה על ידי להקת פיקוד צפון בשנת 1984.
רקע
השיר בוצע לראשונה על ידי להקת פיקוד צפון ונכלל בתוכניתה "קום והתהלך בארץ". יהודה אליאס היה חבר בלהקה באותה עת, והסולנית בשיר הייתה יסמין גמליאל.
השיר הוא שיר אהבה לנופי ארץ ישראל. טהרלב השתמש בפתיח של השיר בביטוי "ארצנו הקטנטונת", כשם שיר שנכתב בשנות הארבעים.
קלינשטיין הקליט את השיר עבור אלבום האוסף משיריו שיצא בשנת 1996. בשנת 2018 לרגל חגיגות 70 שנה למדינת ישראל, חידש קלינשטיין את השיר בדואט עם ישי לוי.
בשנת 2021 חידש קלינשטיין את השיר בדואט עם הזמר יהורם גאון כחלק בפרויקט "יעלה ויבוא", כמחווה לשיריו של יורם טהרלב.
יחסי סנגל–רוסיה
היחסים בין שתי המדינות
ברית המועצות כוננה יחסים דיפלומטיים עם סנגל ב-14 ביוני 1962. היחסים הפוליטיים בין המדינות יציבים.
בספטמבר 2007 ביקר שר החוץ סרגיי לברוב בסנגל בביקור רשמי, ובמהלכו קיים שיחות עם נשיא סנגל עבדוליי ואד, ראש הממשלה ושר החוץ. במרץ 2008 ייצג שר החוץ לברוב את רוסיה בוועידה ה-11 של הארגון לשיתוף פעולה אסלאמי בדקר. ב-7–9 בפברואר 2011 במוסקבה נערך ביקור של משלחת סנגלית בראשות שר החוץ מדיקה ניאנג, אשר עבדו על עדכון המסגרת המשפטית של היחסים הדו-צדדיים.
שיתוף פעולה בין המדינות
בשנת 2007, בדקר, נחתם מזכר הבנות בין משרדי החוץ של שתי המדינות בנושא התייעצויות פוליטיות. באפריל 2009 נחתם הסכם בין-משרדי לשיתוף פעולה בין בתי המשפט העליונים ברוסיה וסנגל. קשרים בין פרלמנטריים מתמשכים. ב-2–4 בפברואר 2011, קיימה דקר התייעצויות מומחים בנושא טיוטת ההסכמים בתחום המשפטי, ובמיוחד החוזה המוסכם בין הפדרציה הרוסית לרפובליקה של סנגל בנושא ריצוי העונש של אנשים שנידונו למאסר במדינתם, וההסכם בין הפדרציה הרוסית וסנגל לגבי הסגרה. במהלך ביקור עבודה במוסקבה ב-8 בפברואר 2011, מדיקה ניאנג חתם על הסכם בין ממשלתי בנושא שיתוף פעולה בתחום הדייג. מאז 1996 שוב הוענקו מלגות מדינה לסנגל: 10 – לאוניברסיטאות ו-5 – בבית הספר לתארים מתקדמים.
יחסים כלכליים
קשרים כלכליים לא זכו להתפתחות משמעותית. על פי נתוני שירות המכס הפדרלי ברוסיה, בשנת 2010 הסתכם הייצוא הרוסי לסנגל ב-8.021 מיליון, בעוד שהמחזור הכולל מוערך בכ-8.42 מיליון. בשנים 2006–2007 סנגל קנתה ארבעה מסוקים (שני מיל מי-17 ושני מיל מי-24). הסנגלים בעד שיתוף פעולה בענף הכרייה. סנגל מעוניינת בסיוע רוסיה בהכנת מפה גאולוגית של סנגל.
Winsor & Newton
וינזור וניוטון (בשפת המקור: Winsor & Newton) היא חברה לייצור חומרי גלם לאמנים כגון צבעי שמן, צבעי מים ואקריליק. החברה הוקמה על ידי שני מייסדים, ויליאם וינזור והנרי ניוטון, בשנת 1832. מקום מושבה המקורי היה במוסך של וינזור ברחוב רת'בון 38 בלונדון, משם משנת 1841 התרחב המפעל לאתר בקנטיש טאון ולבסוף בשנת 1898 עבר לבניין בפרוור הלונדוני וילדסטון, שם המטה והמפעל הראשי של וינזור וניוטון ממוקם עד היום. סביב הבניין המקורי המפעל גדל משמעותית ומכיל מחסנים, שרשרת ניהול מלאי, מחלקת מחקר ופיתוח, בקרת איכות, חומרי גלם ועוד.
לורנצו לאמאס
לורנצו פרננדו לאמאס (באנגלית: Lorenzo Fernando Lamas; נולד ב-20 בינואר 1958) הוא שחקן אמריקאי, הידוע בעיקר בזכות תפקידו כלאנס קומסון, נכדהּ חסר האחריות של אנג'לה צ'אנינג – אותה גילמה ג'יין ויימן – באופרת סבון "פלקון קרסט" (1981–1990), תפקיד עליו קיבל מועמדות לפרס גלובוס הזהב לשחקן המשנה הטוב ביותר בסדרה, מיני סדרה או סרט טלוויזיה. למאס ידוע גם בתפקידיו כרינו ריינס בסדרת דרמת הפשע "מחוץ לחוק" ששודרה בין השנים 1992–1997, והקטור רמירז באופרת הסבון "היפים והאמיצים" בין השנים 2004–2006. הוא שימש כשופט בתוכנית הטלוויזיה Are You Hot?, וכיכב בתוכנית הריאליטי שלו, "השאר את זה לאמאס", סדרה על משפחתו האמיתית.
ביוגרפיה
לאמאס נולד בסנטה מוניקה, קליפורניה, בנם של השחקן הארגנטינאי פרננדו לאמאס והשחקנית האמריקנית הנורווגית ארלין דאל. הוא בנה החורג של השחיינית וכוכבת הקולנוע אסתר ויליאמס, שהתחתנה עם אביו כשלאמאס היה בן 11. ויליאמס ודאל היו החברים הטובים ביותר של השחקנית ג'יין ויימן (שהכירה אותו מאז הלידה), שבהמשך שיחקה לצד לאמאס "בפלקון קרסט". הוא גדל בפאסיפיק פלייסיידס בקליפורניה ועבר לניו יורק בשנת 1971. בשנת 1979 הוא לקח שיעורים טאקוונדו וקראטה. הוא קיבל חגורות שחורות. אמו החורגת של לאמאס, אסתר ויליאמס, מתה ב-6 ביוני 2013, בגיל 91, בלוס אנג'לס, קליפורניה."
קריירה מוקדמת
לאמאס רצה להיות שחקן מגיל חמש, הוא למד לראשונה משחק בסדנת שחקני הקולנוע של טוני בר, ולאחר מכן השיג את תפקידו הראשון בטלוויזיה בשנת 1976, כמחליפו ברגע האחרון של סטיבן פורד. לאמאס שיחק ספורטאי בסרט המוזיקלי, (כניצב) בגריז משנת 1978, בו צבע את שיערו לבלונד. בשנות ה-70 המאוחרות ו-80 המוקדמות, ללאמאס היו תפקידי אורח במספר סדרות טלוויזיה, כולל "סודות במידלנד הייטס", "אי הפנטזיה", "ספינת האהבה", ובסדרה "בית מלון".