cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
יחסי אירלנד–רוסיה
המאה ה-20
ביוני 1920, כחלק מהמאמצים של הנהגת שין פיין להשיג הכרה בינלאומית ברפובליקה האירית, הופץ בדבלין "טיוטת חוזה בין הרפובליקה הסובייטית הפדרטיבית הסוציאליסטית הרוסית החדשה לבין הרפובליקה של אירלנד". אדוארד הלט קר, ההיסטוריון של הבולשביזם המוקדם, כתב כי "..המשא ומתן לא נלקח ברצינות רבה משני הצדדים."
פטריק מקרטן היה אמור לבקר במוסקבה בהוראותיו של איימון דה ואלירה לחקור בירורים באפשרות להכרה הדדית. עם זאת, לפני שהמשיך "הסובייטים ציננו את בקשרים עם הרפובליקה מחשש לסכן את המשא ומתן המסחרי עם בריטניה."
הרפובליקה של אירלנד לא הכירה בברית המועצות עד 29 בספטמבר 1973.
שיתוף הפעולה בין שתי המדינות נעשה פעיל הרבה יותר לאחר סיום המלחמה הקרה, כאשר הסכמים דו צדדיים רבים נכנסו לתוקף בין שתי המדינות בתחומים רבים (מיסוי, הגנה על השקעות, תרבות ומדע, תעופה וכו').
המאה ה-21
ב-1 בפברואר 2011, לראשונה מאז 1983, ממשלת אירלנד קיבלה החלטה לגרש דיפלומט רוסי שבסיסו בדבלין לאחר שחקירה של ה-Garda SDU (בעקבות טיפ מה-FBI) מצאה כי זהותם של שישה אזרחים אירים נגנבו ושימשו ככיסוי למרגלים רוסים שנמצאו שעבדו בארצות הברית ביוני 2010.
ב-26 במרץ 2018 קיבלה ממשלת אירלנד את ההחלטה לגרש דיפלומט אחד רוסי מאירלנד. זה נבע בעקבות ההרעלה לכאורה של סרגיי ויוליה סקריפל בסולסברי, אנגליה. הטישך ליאו ורדקר אמר שהוא "ממש נסער ובהלם ממה שקרה בסליסבורי שלשום. לא משנה איפה היא נמצאת, אף מדינה לא צריכה להיות מעורבת בהתנקשויות חוץ-טריטוריאליות, זו לא התנהגות מקובלת בעניינים בינלאומיים ולא יכולה להיות סובלנות של אף מדינה שתשתמש בנשק כימי או סוכנים כימיים בשום דרך." שר החוץ של אירלנד, סימון קובנאי אמר כי "בריטניה היא שכנתה וחברתה הקרובה ביותר של אירלנד ואנחנו נמצאים בסולידריות מוחלטת עם ממשלת בריטניה כשהם מתמודדים עם הנסיבות וההשלכות של הפיגוע המחריד הזה."
בינואר 2022, רוסיה הודיעה כי היא מתכננת לבצע תרגילים ימיים בתוך האזור הכלכלי הבלעדי של אירלנד, כ-240 ק"מ מחופי קורק. בתגובה לבקשת ממשלת אירלנד, הסכים שר ההגנה של רוסיה, סרגיי שויגו, להעביר את התרגילים הללו מהמקום ב-29 בינואר "כמחווה של רצון טוב".
ב-24 בפברואר 2022, הטישך האירי, מיהאל מרטין, גינה את הפלישה הרוסית לאוקראינה וכינה אותה כ"הפרה בלתי מוסרית ומקוממת של העקרונות הבסיסיים ביותר של המשפט הבינלאומי" ו"מעשה תוקפנות רצחני מזעזע נגד מדינה שלווה ריבונית", והבטיח כי האיחוד האירופי יטיל סנקציות. כמה ימים לאחר מכן, נהג משאית נסע לתוך השגרירות הרוסית בדבלין במכוון. איש לא נפגע.
לוקוס אמונוס
גן עדן בבראשית
לפני הגירוש מגן עדן מתואר הגן:
מותו של הקטור
לפני מותו של הקטור באיליאדה, מפסיק הכותב את תיאורי המרדף של אכילס אחר הקטור ומתאר את המקום אליו השנים מגיעים:
הוא לא ידע את שמה
הוא לא ידע את שמה הוא שיר עברי של המשורר חיים חפר שהולחן על ידי סשה ארגוב ובוצע לראשונה ב-1954 על ידי להקת הנח"ל עם הסולן גבי עמרני.
השיר נעשה אהוד בחברה הישראלית, וזכה לביצועים רבים בין השאר של הזמרים: שושנה דמארי, אסתר עופרים, אריק איינשטיין, אריק סיני, ארקדי דוכין עם מיכה שטרית, יהורם גאון, ששי קשת, ושרית חדד. מקובל לנגן אותו בימי זיכרון ואירועים מיוחדים, אך גם בתוכניות מוזיקה בימי חולין.
פרקי השיר ותכניו
נושא השיר המחורז, הכולל ארבעה בתים ופזמון, הוא האובדן והשכול של חברים ורעים במערכה צבאית; הוא מסופר באמצעות עלילת אהבה הנרקמת בעיצומם של ימי המלחמה בדרום הארץ בין שני גיבורי השיר - חייל ואחות, ונפסקת עם מותו לאחר פציעה בקרב. המקום המוזכר הוא „בדרך לבאר שבע” - אתר מקראי קדום ויישוב קטן בתקופת מלחמת העצמאות; טווח הזמן של העלילה הוא כשנה מקיץ אחד אל "הקיץ השני".
בבית הראשון מספר הדובר על המפגש הראשון והקצר מאוד בין בני הזוג; המילים: ליד "אילן זקן" רומזות אולי ל"אשל באר שבע" המקראי; העיר והעץ מזכירים למאזינים את ההקשר ההיסטורי הארוך והקצר, אשר שני הצעירים מעורבים בו וממשיכים אותו. הבית פותח במילים על הגיבור: „הלך הוא יום אחד”; ושני הפריטים, העיר והאילן, חוצצים כביכול, במלל הפואטי, בינו לבין הגיבורה, שהמילים רומזות על היותה בעלת רצון ויכולת עצמית:
הבית השני מתאר המשך דברים טבעי ונמרץ, הכולל את תנועתו של הצעיר עם גדודו הלאה ממקום המפגש: „הגדוד המשיך לצעוד, ועם הגדוד הלך הוא”. אולם מבלי שזכרונה של הצעירה מש מזכרונו: לאחר בית זה (והבית הרביעי) מובא הפזמון:
הבית השלישי מספר על פגישתם של שני הגיבורים בבית החולים בעקבות פציעתו של החייל. הבית הרביעי מתאר שיח ביניהם, שעיקרו גילוי מאופק של זיכרון הדדי, ללא ביטוי של רגשות או מאוויים. ושורותיו האחרונות מתארות במילים חסכניות את פטירתו של הגיבור, ואת יגונה של הגיבורה.
השיר מכיל שני ניגודים: האחד בין התשוקה לחיבור לבין אובדן הרע, והשני בין האמת והערכים הנצחיים לבין הרגשות האנושיים. האחד, מופיע בדמותו של הציון החוזר, כי שם הגיבורה לא ידוע לגיבור, אולי מפאת חוסר אפשרות להתרועעות בשל נסיבות התקופה, כאילו חסר הפנאי הנפשי לברר פרטי ידע חשובים על אנשים שנפגשים ומתאהבים בהם; ועם זאת, מתאר המשורר כיצד נרקמת יריעת יחסים אמיתית בין שני הגיבורים, העשויה להתקיים למרות נסיבות התקופה ולהמשך לאחריה; אבל הנסיבות גוברות לבסוף על האהבה הנרקמת, ומכריעות אותה. אל מאבק האיתנים בין האהבה לבין המוות בשל הפציעה בקרב, מוסיף המשורר דיסוננס פואטי מוּבנה שני, באמצעות תיאורים מלאי רוך ונעימות אשר מעתיר הטבע, המצטרף אל "באר שבע" ו"האילן הזקן", ולא יציר אנוש או רעיה, על הסביבה ועל הגיבור, כגון במילים: „הרוח מן הים את השיחים ליטף” או „ואת פניו נשקו גם רוח, גם חמה”; רוך ונעימות המנוגדים לעלילה המתוחה וסופה מלא העצב.
מישל ורן
מישל ז'אן פייר ורן (בצרפתית: Michel Jean Pierre Verne; 3 באוגוסט 1861 – 5 במרץ 1925) היה סופר ועורך צרפתי ובנו של הסופר ז'ול ורן.
ביוגרפיה
חלק מיצירותיו, כמו Un Express de L'Avenir והיצירה "בשנת 2889", בולטות בשימוש בשפופרות אוויר.
עונת 1980/1981 בגביע אירופה לאלופות בכדורסל
עונת 1980/1981 בגביע אירופה לאלופות בכדורסל הייתה העונה ה-24 של תחרות אירופית לקבוצות כדורסל והיא אורגנה על ידי פיב"א אירופה.
המשחק הראשון התקיים ב-9 באוקטובר 1980 והתחרות הסתיימה ב-26 במרץ 1981. בתחרות השתתפו 24 קבוצות. בתחילת התחרות התקיימו משחקים ב-6 בתים מוקדמים בהם נקבעו 6 עולות לבית הגמר. בבית הגמר התקיימו שני סיבובים. בסוף העונה ב-26 במרץ בשטרסבורג התקיים משחק הגמר.
התחרות הסתיימה בניצחון של מכבי תל אביב, בפעם השנייה בתולדות המועדון.
מהלך התחרות
בשלבים המוקדמים נקבעו 6 עולות לבית הגמר.
ישראל בתחרות
מכבי תל אביב זכתה במקום הראשון בבית המוקדם ב' והעפילה לבית הגמר. את בית הגמר היא סיימה במקום השני. במשחק הגמר היא ניצחה את סינודינה בולוניה.
אנדרטה לזכר חיילים פולנים וגרמנים מתנגדי פשיזם
האנדרטה לזכר חיילים פולנים וגרמנים מתנגדי הפשיזם (בפולנית: Pomnik żołnierza polskiego i niemieckiego antyfaszysty) היא אנדרטת מלחמה שהוקמה על ידי הרפובליקה הדמוקרטית הגרמנית (גרמניה הקומוניסטית) בפארק העם ברובע פרידריכסהיין בשנת 1972 בתקופה בה גרמניה חולקה בין מזרח ומערב. כיום זו האנדרטה המרכזית בגרמניה לזכר החיילים הפולנים שנפלו במלחמת העולם השנייה, ואחת החשובות לציון ההתנגדות הגרמנית לנאציזם.
גביע הליגה הצרפתית בכדורסל
גביע המוליכות של ה-LNB Pro A (בצרפתית: LNB Pro A Leaders Cup), או גביע הליגה הצרפתית בכדורסל, הוא גביע ליגת העל הצרפתית. הוא נוצר במתכונתו הנוכחית בשנת 2003 (לאחר שנוסד במקור בשנת 1988). הוא מאורגן על ידי ליגת הכדורסל הלאומית (LNB), אשר מארגנת גם את שתי הליגות הבכירות של הכדורסל הצרפתי המקצועני (פרו A ופרו B).
בהשראת גביע המלך הספרדי, נעשה שימוש בפורמט ה-Final Eight, כלומר רבע גמר בשיטת גביע (כמו בגביע המדינה הישראלי). בתום המחצית הראשונה של העונה הסדירה, מעפילות שמונה הקבוצות המובילות (או שבע הקבוצות המובילות והקבוצה המארחת של הטורניר) בליגת העל הצרפתית. שמונה הקבוצות מתחרות בפלייאוף הנערך במקום אחד במשך ארבעה ימים. רבע הגמר היא אחת מנקודות השיא של לוח השנה של הכדורסל הצרפתי. בעבר הזוכה בתחרות זכתה למקום מובטח ביורוצ'לנג'.
אנדרטה לזכר חיילים פולנים וגרמנים מתנגדי פשיזם
הקמת האנדרטה
האנדרטה הוקמה בתקופה בה שופרו היחסים בין מזרח גרמניה ופולין לציון שיתוף פעולה בין צבא העם הקומוניסטי הפולני ובין גרמניה הקומוניסטית במאבק נגד הפשיזם. האנדרטה הבנויה מאבן גרניט מאזור שלזיה גרניט תוכנה על ידי הפסלים הפולנים צופיה ולסקה ותדאוש וודזיאן והפסלים הגרמנים אנרד ויטיג וגונתר מרקל. האנדרטה משתלבת בסביבה הטבעית של הפארק, מיקומה בגרם מדרגות אבן למרגלות גבעה. האובייקט הבולט באנדרטה הוא תורן מורכב מזוג עמודי אבן מקבילים בגובה 15 מטרים, אשר מאוחדים בחלקם העליון על ידי דגל ברונזה הנראה כמתנופף ברוח. משני צידי החלק התחתון של התורן מופיעים סמל פולין: העיט הלבן שכתר לראשו, וסמל גרמניה המזרחית: פטיש וחוגה המוקפים בצמד אלומות חיטה. מאחוריו ניצב קיר אבן ארוך עליו נחצבה שורת המוטו של תדיאוש קושצ'ושקו, "עבור החופש שלכם ושלנו". הציטוט מופיע הן בפולנית (Za waszą i naszą wolność), ומתחתיה בגרמנית (Für eure und unsere Freiheit). בצד החומה ישנו תבליט המציג חייל פולני, חייל הצבא האדום ולוחם מחתרת גרמני. מתחת לעמודים ישנן לוחיות זיכרון ומידע בפולנית, גרמנית ורוסית, לצידן מניחים זרי פרחים בטקסים אשר נערכים במקום.
לאחר איחוד גרמניה
בשנת 1995 לאחר איחוד גרמניה, הורחבו מושאי ההנצחה של האנדרטה. בנוסף לחיילים הקומוניסטים מפולין וגרמניה, הוחלט כי ההנצחה תוקדש לכלל החיילים הפולנים ולאזרחים פולנים שנפלו כקורבנות הנאצים, וכמו גם ללוחמי מחתרת גרמנים. למרות השינוי, הסמלים הקומוניסטיים הושארו ורק השלטים עם ההסבר החדש עודכנו.
גביע הליגה הצרפתית בכדורסל
שבוע האסים (2003–2012)
לאחר שלא שוחק במשך עשר שנים, המפעל חזר ב-2003, כשבוע האסים (Semaine des As), והוא נוצר בעיקר בהשראת הפורמט הספרדי של גביע המלך. המהדורה הראשונה של הטורניר שוחקה בפו. התחרות נערכה באופן מסורתי בפברואר. בטורניר שיחקו שמונה הקבוצות הראשונות בליגה הצרפתית, במחצית העונה הסדירה. הוא נערך במתכונת פלייאוף על פני תקופה של ארבעה ימים. בתחרות זכתה בכל שנה קבוצה אחרת עד 2009, אז זכתה לה-מאן בתואר השני שלה, לאחר שזכתה במהדורת 2006.
אנדרטה לזכר חיילים פולנים וגרמנים מתנגדי פשיזם
לאחר איחוד גרמניה
בשנים האחרונות היו מספר אירועי ונדליזם באנדרטה וריסוסי גרפיטי. בשנת 2004, חברה גרמנית הסכימה לתת חסות לשימור האנדרטה. בשנת 2005, האנדרטה הושחתה על ידי סיסמאות נאו-נאציות.
גביע הליגה הצרפתית בכדורסל
גביע המוליכות (2013–הווה)
גביע המוליכות הוא השם הנוכחי של הטורניר. במהדורה הראשונה של הטורניר ניצחה גראבלין את שטרסבורג בתוצאה 77–69.
ליאו לובנטל
ליאו לובנטל (בגרמנית: Leo Löwenthal; נובמבר 1900 – ינואר 1993) היה סוציולוג ופילוסוף יהודי-גרמני בעל השקפה נאו-מרקסיסטית, שעסק במחקר ובהוראה בתחום הסוציולוגיה של הספרות וכתב ספרים ומאמרים בתחום.
קורות חיים
לובנטל גדל בפרנקפורט במשפחה חילונית שהתרחקה מן היהדות ואורח החיים של הוריו לא היה לרוחו. כתלמיד בתיכון הצטיין בלימודי יוונית, לטינית וגרמנית. הוא השלים את לימודיו יחד עם חברו הפסיכואנליטיקאי לעתיד אריך פרום, ובשנת הלימודים האחרונה שניהם גויסו לצבא גרמניה. עם שחרורו מהצבא, בחורף 1918, החל ללמוד משפטים באוניברסיטת פרנקפורט, בלחץ אביו. לאחר שנה עבר לאוניברסיטת גיסן ולמד פילוסופיה, ספרות ומתמטיקה ובקיץ 1920 העתיק את מקום לימודיו לאוניברסיטת היידלברג. הוא נודע כסטודנט אופוזיציונר ואנטי-ממסדי, ויצא נגד המעמד הבורגני והמשכיל. ב-1923 הגיש את עבודת המחקר שלו לתואר דוקטור בכלכלה ומדעי החברה באוניברסיטת פרנקפורט, שהתמקדה בהגות הפילוסוף והתאולוג הגרמני פרנץ פון בדר.
בשנת 1918 יסד בפרנקפורט קבוצת סטודנטים פעילה, יחד עם פרנץ ליאופולד ניומן, ארנסט פרנקל ונוספים. לאחר מכן היה פעיל במפלגה הסוציאל-דמוקרטית העצמאית שנטתה לכיוון השמאל המהפכני. האווירה המרקסיסטית לאחר המהפכה הבולשביקית היוותה ללובנטל השראה פוליטית חשובה. עם זאת, השלטון הסטליניסטי וכן חוסר התמיכה בניסיונות המהפכניים ברפובליקת ויימאר יצרו סלידה בקרב פעילי השמאל בגרמניה, ולובנטל ביניהם.
לובנטל נישא לאשתו הראשונה, גולדה גינצבורג, בשנת 1923, והשניים אימצו אורח חיים יהודי. זמן קצר לאחר החתונה נולד בנם דניאל.
עם סיום לימודיו ב-1926 הצטרף למכון למחקר חברתי בפרנקפורט, שלימים כונה "אסכולת פרנקפורט". בהמשך הפכו פרידריך פולוק, תיאודור אדורנו, אריך פרום, הרברט מרקוזה, ולטר בנימין ואחרים לשותפי מחקר וחברים קרובים של לובנטל.
הוא ערך את כתב העת של המכון, שעסק בפסיכואנליזה, תפיסה כלכלית, היסטוריה, תרבות וספרות. עם עליית הנאצים לשלטון הופסקה פעילות המכון, ולובנטל ועמיתיו עברו לז'נבה, ולאחר מכן קיבלו את הצעת אוניברסיטת קולומביה, וב-1934 עברו לניו יורק. באוניברסיטת קולומביה הוא המשיך לערוך את כתב העת של המכון, לימד וכן חיבר כמה מאמרים.
במהלך שנות מלחמת העולם השנייה לובנטל הועסק על ידי הממשל האמריקני. הוא שימש יועץ במחלקת המדיה הארצית של משרד המידע על המלחמה ולאחר מכן עסק בניתוח המורל הגרמני על בסיס מעקב אחרי תוכניות רדיו של הצבא הנאצי והעיתונות הגרמנית.
במהלך עבודתו במרכז ללימודים מתקדמים בסטנפורד חיבר את ספרו "הספרות ודמות האדם", שעסק בשקיעת הפאודליזם האירופאי לצד עליית מדינת הלאום, והשפעת תהליכים אלה על תמורות חברתיות המשתקפות ביצירות ספרות. כן כתב מאמרים רבים, בהם המאמר המנתח את היחסים שבין אמנות לתרבות המונים באנגליה של המאה ה-18. על בסיס פרסומיו החדשים, הוצעה ללובנטל המשרה בברקלי.
במהלך שנותיו בברקלי חקר ולימד לובנטל קורסים בסוציולוגיה של הספרות. בנוסף היה פעיל ותמך בתנועות המחאה הסטודנטיאליות של שנות ה-60 על רקע המקארתיזם וההתנגדות למלחמת וייטנאם. הוא כיהן כראש המחלקה לסוציולוגיה באוניברסיטה. בנוסף לכך, היה חבר בוועדת מוסקטין אשר פרסמה ספר המכיל המלצות ורפורמות בחינוך בברקלי בשנת 1968. במהלך מהומות בקמפוס בשנת 1970 שהחלו בעקבות פלישת ארצות הברית לקמבודיה, אירח לובנטל את הסמינר שלימד בביתו. מתוך סמינר זה נולד ה"סמינר הפרטי" – מפגש בלתי פורמלי שקיים עם תלמידיו, גם לאחר שפרש בשנת 1968. ליאו התחתן בשלישית עם סוזן הופמן בשנת 1977.
בהיותו החבר האחרון באסכולת פרנקפורט זכה לובנטל להתעניינות של הדור החדש של סוציולוגים גרמנים, וכן קיבל פרסים רבים בארצות הברית ובאירופה. הוא נפטר בגיל 92 מדלקת ריאות בבית חולים בקליפורניה.
השפעות יהודיות וציוניות
במהלך לימודיו הגבוהים התקרב לובנטל ליהדות ולחוגים ציוניים. בשנת 1920 הצטרף לקבוצת סטודנטים ציונית בהיידלברג. במקביל ביטא במכתבו לארנסט סימון, חברו הפילוסוף וחוקר החינוך, ביקורת רבה כלפי הציונות - בין היתר בשל שאיפתה להקים בית לאומי בארץ ישראל. לדעתו, הציונות מבוססת על מתח בין הזהות היהודית המולדת לבין ההשתייכות למדינה הגרמנית. ביקורת זו מבוטאת במאמר "מילה עקרונית בשאלת החינוך" שחיברו חמישה חוקרים יהודים גרמנים ב-1922, ביניהם לובנטל, פרום וסימון. לדעתם על הציונות להטמיע ערכים רוחניים השאובים מהשורשים היהודיים, ולא ליפול לגל הבורגני והלאומני השוטף את אירופה.
הוא סייע לפליטים יהודיים ממזרח אירופה, אשר הגיעו לגרמניה בעקבות מלחמת העולם הראשונה ללא תעודות ומסמכים. לובנטל היה חבר בחוג של הרב נחמיה אנטון נובל, הרב האורתודוקסי של הקהילה היהודית בפרנקפורט בשנים 1910–1922. בכך ביטא את המרד באורח החיים של הוריו. נובל היה מלומד ופילוסוף, וגישתו הליברלית וסגנונו משכו את לובנטל כמו גם אינטלקטואלים צעירים נוספים.
השפעת היהדות המשיחית על לובנטל התבטאה במאמר בשם "הדמוני" שהגיש למרצה שלו באוניברסיטה, הפסיכיאטר והפילוסוף קרל יאספרס, בו יצא נגד התפיסה הפוזיטיביסטית-פסיכולוגית של יאספרס וכלל ביקורת על הבורגנות. חיבורו התקבל באהדה על ידי הפילוסוף ארנסט בלוך. פרנץ רוזנצווייג וזיגפריד קרקאואר, אינטלקטואלים יהודים שחיו בפרנקפורט, הביעו גישה ביקורתית יותר כלפי המאמר, בעיקר נגד התלהבות משיחית ואפוקליפטית. רוזנצווייג התנגד להכנסת המאמר לספר היובל שהוקדש לנובל, אך לבסוף צורף המאמר לספר היובל, והיה לפרסומו הראשון.
אסכולת פרנקפורט והשפעתה על לובנטל
הצטרפותו למכון למחקר חברתי הביאה לשינוי תפיסתי ניכר, המייחס חשיבות לרציונליות, וביקורת כלפי המסורת הרומנטית והסינקרטיזם אשר אפיינו את חיבוריו בתקופה המוקדמת יותר. חיבוריו על הוגי ההשכלה הצרפתית, רוסו והלווטיוס, משקפים את הגותו המתחדשת.
את תחומי ההתמחות שלו, הסוציולוגיה של הספרות ותרבות ההמונים, פיתח לובנטל בשנותיו הראשונות במכון למחקר חברתי. אוסף מאמרים שכתב בסוף שנות העשרים, אשר אוגד מאוחר יותר בספר בשם "רטרוספקטיבה על הסוציולוגיה של הספרות" עסק בבעיות הסוציולוגיה של הספרות. הוא העמיק בחקר סופרים גרמנים בני המאה ה-19 והביע גישה שונה מהמקובלת בתקופתו. לדעתו, החוקרים באקדמיה נמנעו מחקר הספרות בהקשר החברתי, בעוד הוא כיוון להיבט החברתי, המוסרי והתרבותי שבספרות. במקביל לעליית היטלר לשלטון בגרמניה, הוא מצא בספריהם של גוסטב פרייטג (Gustav Freytag), פרידריך שפילהגן (Friedrich Spielhagen) וקונארד פרדיננד מאייר (Conrad Ferdinand Meyer), תהליך הדרגתי של התנוונות, דעיכה של ערכים ליברלים ועליית קרנה של הלאומנות.
לגישתו הביקורתית ניתן למצוא מקבילות רבות באסכולת פרנקפורט, שנשענה על תפיסה נאו-מרקסיסטית הדוגלת במעורבת חברתית ומבקשת לקדם ביקורת ושינוי חברתי מהיסוד. על בסיס תפיסה זו של אסכולת פרנקפורט, כונן בסוף שנות השלושים המושג הפילוסופי-סוציולוגי תיאוריה ביקורתית.
אחד מתחומי המחקר המשותפים והמשמעותיים ביותר של האסכולה באמריקה היו חקר הדעה הקדומה. המחקר, שהוצג בשנת 1944, נכלל ב-5 ספרים תחת הכותרת "מחקר הדעה הקדומה". לובנטל, יחד עם נורברט גוטרמן (Norbert Guterman), פרסמו במסגרת המחקר את “נביאי ההונאה" בשנת 1949. בספר זה הם ניתחו את האמצעים בה הדמגוגיה מועברת, את השפה שבשימוש הדמגוג ואת הפן החברתי-פסיכולוגי במערכת היחסים שבין הקהל למנהיג המסיט.
לובנטל מוכר פחות מעמיתיו למכון למחקר חברתי, כגון הורקהיימר, אדורנו ומרקוזה. הסיבה לכך, לדברי החוקר מרטין ג'יי, היא מעורבות עמוקה בפעילות המנהלית של המכון, סיוע וייעוץ לעמיתיו בכתיבת מאמריהם, וכן שותפות במאמרים קבוצתיים שלא זכתה לאזכור ברבים מפרסומים אלה.
ינבוט השדה
צמרת העץ היא אוסף שיחים שיכול להשתרע על פני דונם ויותר, שכולם קשורים לאותו גזע. השיחים גדלים באופן ניכר בחודשי הקיץ החמים. הינבוט עמיד מאוד לתנאי מזג אוויר וקרקע (כולל בקרקעות עם מליחות גבוהה) ומשגשג בחום הים-תיכוני, אך "שונא" צל. הינבוט נחשב למזיק קשה לחקלאות בקרקעות עמוקות וכבדות. על מנת להיפטר ממנו לא מספיק לברא את השיחים אלא יש לעקור כליל את כל שורשיו-גזעיו העמוקים, אם נותר בקרקע בדל-שורש עמוק, יכול לצמוח ממנו ינבוט חדש. נפוץ מאוד ברמת הגולן, במישור החוף, בעמק יזרעאל, בעמק הירדן ובעמק החולה.
טקסונומיה
הסוג ינבוט כולל 3 מינים הגדלים בעיקר באזורים מדבריים ובמקומות יבשים מצפון אפריקה עד מרכז אסיה ועד הודו. מלבד ינבוט השדה הגדל בישראל ישנם שני מינים נוספים כדלהלן:
השיח והעץ Prosopis cineraria (L.) Druce גדל במדבריות שתחום תפוצתו הטבעית דרום מערב אירן ודרומה אפגניסטן, הודו, ובארצות חצי האי-ערב: איחוד האמירויות, כווית, עומאן, פקיסטן, ערב הסעודית.
העץ Prosopis koelziana Burkart גדל במדבריות של דרום איראן, מדרום עיראק ועד דרום איראן, באיחוד האמירויות, בעומאן, בערב הסעודית ותימן.
בית גדול ותפוצה
בית הגדול של ינבוט השדה הוא שולי מְלֵחוֹת (בחגורה הלא מוצפת, שאדמתה ספוגה מלח) בהן הוא שולט ביחד עם הגה מצויה, צידי דרכים בחבל המדברי ושדות חקלאיים בחבל הים-תיכוני.
ינבוט השדה נפוץ בכל הארץ למעט החרמון והנגב הדרומי. הוא נפוץ מאוד לאורך כל אזור ים המלח וצפונה עד עמק החולה והגולן, במישור החוף ובעמקים שבחבל הים תיכוני וכתמי בערבה.
ינבוט השה נפוץ מהודו ואיראן (כולל דרום רוסיה ואוקראינה) על פני כל המזרח התיכון כולל קפריסין וטורקיה ולאורך חופי צפון אפריקה עד אלג'יר. משרעת תפוצתו היא מצפון אפריקה (אלג'יריה, לוב, תוניסיה, מצרים) בואכה סיני, ערב הסעודית, ישראל וירדן, לבנון וסוריה, קפריסין ומשם צפונה לטורקיה, קזחסטן, קירגיזסטן, פקיסטן, טדז'יקיסטן, טרנס-קווקז, טורקמניסטן, אוזבקיסטן ומזרחה לעיראק, איראן, אפגניסטן והודו.
פנולוגיה (מחזור חזותי)
העלווה מאמצע מרץ ועד אמצע אוקטובר. הפריחה מסוף מרץ ועד תחילת ספטמבר. פרי ירוק מאמצע יולי והפצת זרעים עד אמצע נובמבר.
העלה ירוק-אפרפר משונן ומנוצה פעמיים ונשיר-מותנה בתנאי האקלים בסוף הקיץ ובסתיו. ענפיו קוצניים.
בין מאי לאוגוסט פורח הצמח בפרחים קטנים וצהבהבים בעלי חמישה עלי-כותרת בצורת שיבולת קטנה, דומה לפריחת השיטה. הפרח עשיר בצוף ומהווה צמח דבש בקיץ העני בפרחי דבש במזרח התיכון. הפרי במהלך הבשלתו משתנה צבעו מוורוד לחום, מרקמו ספוגי (מזכירה רקמת שעם) וטעמו תפל. הפירות נופלים על הקרקע, מתבלים ואז נובטים הזרעים. הפצת הזרעים באמצעות בעלי חיים גדולים. הצמח מתחדש על פי רוב ממגדילה וגטטיבית.
מורפולוגיה
הינבוט מוגדר כעשב רב שנתי ובית גידולו
צורתו שלפוחית בלתי סדירה והוא מכוסה בקליפה גלדנית, זרעיו קטנים, חומים ופחוסים.
שמושים
הפרי אכיל, אבל אינו מתאים לאכילה בשדה בגלל העמילן שבו, אלא קלוי במדורה. קליה בתנור משפרת את טעמם. הבדואים בישראל אוכלים את הפרי קלוי באש.
ברפואה העממית משמש הפרי לעצירת שטפי דם, להורדת נפיחויות ולמניעת עוויתות של שרירים ועצבים. כמו כן הוא משמש כחומר משתן וכן נגד עצירות, טחורים, כאב-שיניים, סוכרת, אבנים בכליות, פגעי עור.
ב"סקר צמחיית הארץ כמקור לתרופות" אשר התפרסם בהרחבה בשנת 1985, לגבי השימוש הרפואי העממי בינבוט השדה בקרב תושבי ישראל עלו הממצאים הבאים. לטפול בטחורים מורחים משחה שעשויה מפירות כתושים של ינבוט בתערובת עם שמן זית. לטיפול בשיעול וליחה ובדיזנטריה, שותים מִשְׁרֶה של פירות עם סוכר. לשיכוך כאבי שיניים שותים מִרְתׇּח (תמצית שמתקבלת לאחר הרתחה) ומגרגרים. לטיפול בסוכרת, להמסת אבנים בכליות ולגנחת שותים מרתח משורשי ינבוט מבושלים וטיפול באבי ברכיים רטיטת טבול במרתח מן השורשים.
זיהוי עם צמחי המקורות
אחרים זיהו את הינבוט עם ההיגא וההיזמא שבתלמוד, המוזכרים כמינים שניתן לקחת מהם סכך לסוכה: "הני היזמי והיגי מסככין בהו" (מסכת סוכה י"ג, ע"א). עוזי ליבנר וזהר עמר הציעו לזהות את צמח הצלמונה הנזכר בדברי חז"ל עם הינבוט.
תרופות לצרבת
תרופות לצרבת הן קבוצה מגוונת של תרופות וטיפולים שמשתמשים בהם לטיפול בצרבת. המגוון רחב וכולל פעולות פיזיות, תרופות סבתא, טיפולים אלטרנטיביים ותרופות פרמקולוגיות.
תרופות לצרבת ניתן לשייך לאחת או יותר מהקבוצות הבאות: תרופות ללא מרשם, מעכבי משאבת מימן, חוסמי H2, תרופות פרו-קינטיות.
צרבת
צרבת היא תחושת צריבה כואבת בוושט, מעט מתחת לעצם החזה. הגורם לצרבת הוא עליית חומצות קיבה אל הוושט: המגע בין החומצה לתאים הרגישים בוושט יוצרת את תחושת הצריבה האופיינית. עליית החומצה אל הוושט יכולה להיות תוצאה של סיבות שונות: אכילה מרובה ומהירה או אכילה של מזון שומני, צריכה של משקאות מוגזים, הריון. גם בעיות רפואיות יכולות להיות הסיבה לצרבת: כיב קיבה, רפיון של הסוגר בוושטי התחתון, בקע סרעפתי או הימצאות של החיידק הליקובקטר פילורי.
במקרים רבים הצרבת היא תופעה קצרה וחולפת. במקרים מסוימים מדובר במצב כרוני ומתמשך. במקרים כאלה יכול להיגרם נזק לתאי הוושט, ובמקרים קיצוניים אף לגרום לסכנת חיים.
חשיבות הטיפול התרופתי בצרבת
מטרת הטיפול בצרבת היא קודם כל הפגת התסמינים ושיפור איכות החיים של הסובלים ממנה. תרופות גם יכולות בחלק מהמקרים למנוע את הישנות התופעה. במקרים שבהם הגורם הוא בעיה רפואית, התרופות מיועדות גם למניעת נזק מצטבר, לטיפול בדלקות ולטיפול בגורם עצמו, עד כמה שהדבר אפשרי.
שינוי אורח חיים
מומלץ לסובלים מצרבת לאכול מנות קטנות, לא לשכב מיד לאחר האוכל ולהמעיט בצריכת שומנים ומשקאות תוססים. קיימות גם המלצות שונות להימנעות ממאכלים מסוגים מסוימים על מנת לצמצם את הסיכוי לצרבת: אוכל חריף, פירות הדר (שמכילים חומצה אסקורבית), מנטה, אוכל שומני/מטוגן (שמכילים חומצות שומן), אלכוהול, משקאות מוגזים (פחמן דו-חמצני ומים יוצרים חומצה פחמתית) וקפה. עם זאת, מחקר שפורסם בשנת 2006 הטיל ספק ביעילות של שינוי אורח חיים במניעת צרבת שנגרמת עקב רפלוקס קיבתי-ושטי. מסקירה של יותר מ-2,000 ניסויים הגיעו החוקרים למסקנה שלמרות שאלכוהול, עישון, שוקולד, מזון שומני או חומצי יכולים להחמיר את תחושת הצרבת, אין הוכחה שהימנעות מהם מונעת הופעת צרבת.
מזונות נוגדי צרבת
ניתן למצוא המלצות שונות על מזונות שיכולים להקל על הצרבת ובמקרים מסוימים אף למנוע אותה: מזונות שאינם חומציים, שהם קלים לעיכול ושעשירים בסיבים תזונתיים. לדוגמה: בננות, אגסים, תפוחים, ירקות עלים, ירקות כתומים, שקדים ואגוזים. תכשיר ביתי ותיק שנעשה בו שימוש לטיפול בצרבת הוא סודה לשתייה. נתרן מימן פחמתי הוא בסיס ולכן הוא יכול לסתור את החומצה ולהקל על התסמינים.
מעכבי משאבות פרוטונים
מכונים גם מעכבי משאבות מימן או PPI (באנגלית Proton pump inhibitors :PPI).הפעולה העיקרית של קבוצת תרופות זו היא הפחתת הייצור של חומצה גסטרית בקיבה. החומצה הגסטרית היא חומצה שמיוצרת בתאי דופן הקיבה וממלאת תפקיד חשוב בעיכול המזון ובמלחמה בגורמים מזהמים. השלב האחרון בייצור החומצה מתבצע באמצעות משאבת פרוטון: חלבון ממברנלי אינטגרלי שאחראי על ייצור החומצה בקיבה. מעכבי משאבות פרוטונים פועלים כמעכבים בלתי הפיכים למערכת אנזימי משאבת מימן-אשלגן (H+/K+ ATPase או משאבות פרוטונים) של תאי הדופן בקיבה. תרופות אלה הן הנפוצות ביותר מבין התרופות הפרמקולוגיות לצרבת והן נחשבות לבטוחות יחסית. חלק מהתרופות בקבוצה זו נמכרות ללא צורך במרשם רופא.
חוסמי H2
התרופות מקבוצה זו פועלות על קולטני ההיסטמין שבדופן הקיבה. בגוף האדם ישנם קולטני היסטמין מארבעה סוגים. בתאי דופן הקיבה ישנם קולטני היסטמין מסוג 2. היקשרות היסטמין בקולטנים ממריצה את היווצרות חומצת הקיבה בתאי דופן הקיבה. חוסמי H2 מונעים את הקשירה וכך מופחת הגירוי המוביל לייצור החומצה הגסטרית. חלק מהתרופות בקבוצה זו נמכרות גם ללא מרשם רופא אך כמות החומר הפעיל בהן קטנה יותר.
קבוצת תרופות זו יעילה פחות מקבוצת ה-PPI שבה מדווח על הקלה מהירה יותר בעקבות השימוש בתרופות. בנוסף, בקבוצה חוסמי H2 היחס בין מינון התרופה והתגובה הקלינית פחות מובהק מהיחס שניתן למצוא בקבוצת ה-PPI.
תרופות מסוג זה: סימיטאדין (Cimetidine, נמכר תחת השם טגאמט, סמידין), רניטידין (Ranitidine, נמכר תחת השמות זנטאק, זרידקס), פמוטידין (Famotidine, נמכר תחת השם פפסיד, פאמו, גאסטרו), ניזאטידין (Nizatidine, נמכר תחת השם טאזאק, אקסיד).
תרופות פרו-קינטיות
בשונה מהקבוצות הקודמות שמשפיעות באופן ישיר, פחות או יותר, על ייצור החומצה הגסטרית, התרופות מקבוצה זו משפיעות על פעולת המעי עצמו. באמצעות הגברת תנועתיות המעי (התכווצויות של המעי) מביאים להתרוקנות מהירה יותר של הקיבה. כך מופחת ייצור החומצה הגסטרית בקיבה ופוחת גם הלחץ על שריר הסוגר של הקיבה שדרכו החומצה עולה חזרה אל הוושט. תרופות מסוג מטוקלופראמיד (Metoclopramide, נמכר תחת השם פראמין) ודומפרידון (Domperidone, נמכר תחת השם מוטיליום) מבוססות על חסימת קולטני דופמין במעיים. התרופה חוסמת את קולטני הדופמין במערכת העיכול ומשפיעה על תנועת מערכת המעיים כתוצאה מהאינטראקציה שלה עם קולטנים מוסקריניים. תנועתיות המעי גוברת עקב התרבות ההתכווצויות בחלק העליון של המעי והקיבה מתרוקנת מהר יותר. כמו כן סוגר הוושט התחתון מתכווץ ונמנע מעבר של חומצה גסטרית מהקיבה לוושט. לתרופה ציסאפריד (Cisapride, נמכר תחת השם פרפולסיד) מנגנון פעולה שונה: היא מגבירה את שחרור האצטילכולין בדופן המעי, וכנראה גם משפיעה על קולטני סרוטונין במערכת העיכול. האצטיכולין המשוחרר גורם להגברת הפעילות של תאי השריר במעי וכתוצאה מכך להגברת התנועתיות של המעי.
רכישת שפה
רכישת שפה (Language Acquisition) היא תהליך קוגניטיבי וטבע י המתרחש בעיקרו בשנות הילדות. במהלך התהליך הילד לומד להבין את השפה המופנית אליו על ידי הסובבים אותו, ובהמשך גם לדבר בה ולתקשר באמצעותה. השפה הראשונה (First Language) שנרכשה בילדות המוקדמת קרויה שפת-אם (Mother Tongue) משום שלרוב היא נקלטת מהמשפחה הקרובה. אדם הדובר בשפת-האם שלו קרוי דובר ילידי (Native Speaker), והוא מאופיין בשליטה טובה בקצב הדיבור, בהגייה, באוצר המילים והביטויים ודרכי ההרחבה ובדקויות השימוש שלה - יותר מאשר בכל שפה אחרת שילמד בימי חייו.
התפתחות היכולת השפתית
אף על פי שישנן כ-7,000 שפות אנוש שונות בעולם, אופן רכישת השפה אצל ילדים דומה בכל אחת מאותן שפות. גילאי הינקות והילדות המוקדמת מהווים תקופה קריטית לרכישת שפה באופן מלא ושוטף; לאחר מכן הופכים תהליכי רכישת השפה למאומצים ומוגבלים יותר ומידת היעילות שלהם פוחתת. תינוקות נולדים עם יכולת פיזיולוגית וקוגניטיבית לרכישת שפה, והם מצוידים במוכנות טבעית להבין ולהפיק שפה בכוחות עצמם (דיספוזיציה לרכישת שפה).
נגיב מחפוז
נגיב מחפוז (בערבית: نجيب محفوظ, הגייה מצרית:, בתעתיק מדויק: נגיב מחפוט') (11 בדצמבר 1911 – 30 באוגוסט 2006) היה סופר ואינטלקטואל מצרי, חתן פרס נובל לספרות לשנת 1988.
רכישת שפה
התפתחות היכולת השפתית
במהלך תהליך ההתפתחות השפתית רוכש הילד כישורי תקשורת מגוונים. בשלבים הראשונים כישורים אלה כוללים, מצד אחד, הפקה של שפה דבורה: הגיית צלילים באופן מובן לסובבים אותו, שימוש תקין בקול ובשטף דיבור; ומצד אחר, הבנה של הדיבור של הסובבים אותו. בשנותיו הראשונות הילד מקבל סיוע במשימת רכישת השפה מצורת הדיבור המופנית אליו המכונה 'שפת האימהות' (Motherese). צורת דיבור מיוחדת זו, שהיא בעלת מאפיינים דומים בלשונות השונות, מועילה לילד בקליטת השפה בשל היותה מוכוונת במיוחד כלפיו, כמו למשל בקצב האיטי, בגובה הצליל ובמשך שלו, בהדגשות, בפשטות, בחזרות.
נגיב מחפוז
ביוגרפיה
מחפוז נולד בקהיר למשפחה מוסלמית אדוקה בת למעמד הבינוני, הבן השביעי והצעיר ביותר במשפחתו. מרבית ילדותו עברה בשכונת אל-גמאליה (לא רחוק משוק ח'אן אל-חלילי), ומאוחר יותר עברה משפחתו לרובע אל-עבאסיה. שתי השכונות מופיעות תדיר בכתביו. כילד בן שבע, היה עד להתקוממות בשנת 1919 כנגד השלטון הבריטי, ולדיכויה ביד קשה על ידי הצבא, מאורעות שהעיד מאוחר יותר שזעזעו את ילדותו, ואף מתוארים בספריו.
רכישת שפה
השלב הקדם-מילי
השלב הקדם-מילי מתחיל בלידה וממשיך עד גיל שנה (0–12 חודשים). בשלב זה הילד מתקשר ללא שימוש במילים. כבר מלידתו יודע התינוק להשתמש בבכי לצרכיו. אל הבכי נלווים בחודש הראשון קולות רפלקסיביים המלווים פעולות יניקה, בליעה, נשימה וכדומה. תוך כדי פעילות מערכתית זו מופעלים איברי הדיבור, כגון הלשון והשפתיים, שישמשו את הילד בהמשך להפקת שפה. רוב התינוקות יודעים כבר בגיל חודשיים להביע קולות של עונג וסיפוק וכן להפיק צלילים על ידי חיקוי סביבתם. בהתחלה התינוק מפיק בעיקר צלילי תנועות (כמו a, e, u) ובהמשך מפיק עיצורים בחלק האחורי של חלל הפה (כמו ק', ג'), וסביב 4 חודשים גם בקדמת הפה - שפתיים (כמו ב', פ') ולשוניים (כמו ת', ד'). במהלך תקופה זו התינוק מבחין בין קולות נעימים לקולות כעס ולומד להבין מספר מילים משמעותיות. במקביל, רוב התינוקות מפתחים מערכת עשירה ומורכבת של התנהגויות ותנועות גוף המשמשות להעברת מסרים לאדם אחר. בשלבים מאוחרים יותר מופיע המלמול (babbling) ( 3-12 חודשים) שבו בולט הדחף ליצירת קשר פעיל עם הסביבה. בשלב זה הילד עובר לאט ובהדרגה להשמיע גם הברות (שהן צירוף של עיצור ותנועה המופק בהוצאת אוויר אחת). בדרך כלל יופיע תחילה רצף של הברות זהות (כמו מה-מה), ובהמשך גם רצף מגוון (כמו דה-די, גי-מי). לשם הבנת המסרים של הילדים ההורים נשענים תחילה על פרשנות שהם נותנים להתנהגויות השונות של התינוק. בהמשך משתכללות יכולותיו של הילד והוא עוזר לנווט את הכוונות התקשורתיות שלו ומתחיל להשפיע באופן מכוון על פעולות המבוגר. כך מצליח הילד להפעיל את המבוגר לטובת הצרכים והרצונות שלו. השלב הקדם-מילי מסתיים כאשר התינוק מתחיל להשתמש במילים כאמצעי להעברת מחשבות.
השלב החד-מילי
השלב החד-מילי מתרחש בין גיל שנה לגיל שנה וחצי בערך (18-12 חודשים), השלב מתחיל עם הופעת המילה הראשונה, נמשך עם הופעת מילים בודדות נוספות עד לשיא של "פיצוץ קסיקלי" ומסתיים עם הופעת מבעים דו-מיליים או רב-מיליים. המילים המופקות בשלב הראשוני לא תמיד מובנות, ובדרך כלל יש בהן השמטה של צלילים. להבדיל משלב המלמול שהופיע בשלב הקדם-מילי, רצף הצלילים נתפס בשלב החד-מילי כ'מילה' משום שהוא חוזר מספר פעמים בהתייחסות לאותה ישות או לאותן נסיבות.
היכולת של הילד לומר מילה או מילים השייכות ללקסיקון השפה של סביבתו מבטאת יכולת סמנטית: הילד מקשר בין דבר או ישות כלשהי (כמו בובה, אוטו, דנה) או מצב או תחושה (כמו רוצה, עוד, לא) בסביבה הפיזית או החברתית שלו ובין הייצוג הלשוני שלהם, שהוא רצף הצלילים הקבוע במילון השפה המכוון אליו. במילים אחרות, כאשר ילד אומר מילה הוא לומד להשתמש בסמלים המוסכמים של השפה לייצוג עצמים או רגשות או פעולות ועוד. ואולם טווח המשמעות של המילים בשלב זה אינו זהה לטווח המשמעות שנקבע במילון השפה. כך למשל יכולה להיות, מצד אחד, הרחבה של משמעות, ו"אבא" יכול לייצג אצל הילד גם אמא וגם סבא, ו"ננה" יכולה לבטא אני רוצה לאכול בננה (תופעה הקרויה "הרחבת יתר" overextention); ומצד אחר, אפשר למצוא גם צמצום של משמעות כך ש"בובה" תייצג רק בובה מסוימת ((תופעה הקרויה "צמצום יתר" underextention). ההקשר של המילים הראשונות מוגבל בדרך כלל לסביבתו הקרובה והמיידית של הילד (כגון: חפצים, אנשים מקורבים, אוכל); עם הזמן לומד הילד להתנתק מן ההקשר הקרוב, כך שהמילה "אוטו" למשל כבר אינה רק אוטו הצעצוע שלו אלא גם הרכב המשפחתי החונה בחוץ וגם רכב אחר. המילים הראשונות לא מבטלות את ההנגנה האקספרסיבית, את תנועות הגוף הנמרצות ואת שאר אמצעי התקשורת הלא-מילולית שאפיינו את הילד בשלב הקדם-מילי, והם ממשיכים ללוות את המילים הראשונות. הילד מביע את עצמו במילה אחת, המביעה תוכן של משפט שלם, והכוונה התקשורתית מובעת באמצעים נלווים, כמו האינטונציה וההקשר שבה נאמרת המילה.
נגיב מחפוז
ביוגרפיה
לאורך השנים כתב עשרות רומנים ומאות סיפורים קצרים שרבים מהם תורגמו לשפות רבות, ועובדו לקולנוע. בנוסף כתב עשרות תסריטים לסרטים וחמישה מחזות. הוא עבד במערכת העיתון "אל-אהראם" בו גם פרסם בהמשכים כמה מספריו.
בשנת 1988 זכה בפרס נובל לספרות. במעמד מתן הפרס הודגשו היצירות: "הטרילוגיה הקהירית", "בני שכונתנו", "סמטה בקהיר", "הגנב והכלבים" ו"פטפוטים על הנילוס". הרומן "בני שכונתנו" פורסם בחלקים בעיתון "אל-אהראם" בקהיר בשנים 1959–1960, אך נאסר לפרסום כספר שלם במצרים ובארצות ערב (למעט לבנון) עד שנותיו האחרונות של מחפוז.
רכישת שפה
השלב החד-מילי
אוצר המילים נרכש תחילה בקצב איטי. אחת הסיבות להאטת הקצב קשורה לכך שבגיל שנה הילד מתחיל ללכת, ועיקר האנרגיות שלו מופנות לשכלול התנועה שלו. סיבות נוספות נעוצות בהתפתחות הקוגניטיבית ובנפח הזיכרון וגם בתקשורת המילולית של הסביבה המופנית אל הילד. רק בגיל שנה לערך מבוטאות מילים ראשונות. בדרך כלל הן מתייחסות לבני המשפחה: "אבא", ומאוחר יותר "אמא" (האיחור אופייני לשפה העברית משום שלמילה "אבא" שתי תנועות זהות, ואילו ל"אמא" שתי תנועות שונות דבר המוסיף קושי בהגיית המילה); וגם "טטה" (סבתא) או שמות האחים וגם שמות חיות מחמד נכללים בבני המשפחה. יש גם ילדים שהמילים הראשונות שלהם הן בעלות אופי אקספרסיבי ומשרתות מצבים חברתיים, כמו: "בי-בי", "עוד", "תודה" וכדומה. טווח רכישת המילים הממוצע בחודשים הראשונים של התקופה הוא 72-1 מילים. בשלושת החודשים הבאים, חלק מהילדים ימשיך לרכוש מילים בקצב קבוע של כ-6 מילים בשבוע, וחלק אחר ייכנס לתקופה המכונה "פרץ לקסיקלי", שבה המילים הולכות ונרכשות במהירות רבה, ובתקופה זו אוצר המילים שלו יתעשר ב-8 מילים בשבוע בממוצע.
הבנת השפה מקדימה את הדיבור מבחינת כמות המילים ומורכבותן; וכך, אם בגיל 16 חודשים ילד מביע כ-70 מילים, הבנתו באותה עת מקיפה כ-200 ואף יותר מילים בממוצע. גם היקף המשמעות של המילים המובנות רחב יותר, והילד עשוי להבין פעלים או תארים גם לפני שהוא מסוגל להפיק אותם. המבוגרים בסביבתו עוזרים לו להבין את המילים בכך שהם בוחרים מילים בודדות והוגים אותן באופן איטי ומצביעים תוך כדי על הדבר שהן מייצגות, ותוך כדי כך הילד מנחש למה התכוון המבוגר כשהגה את המילה. הילד עשוי לטעות בטווח ההכלה של המילה; כך למשל, הוא עשוי להבין שהמילה "בקבוק" היא גם הכלי וגם הנוזל הנמצא בתוכו (הרחבת-יתר של המשמעות), או שהמילה "ציצי" מייצגת רק את השד של אימו (צמצום-יתר של משמעות).
נגיב מחפוז
ביוגרפיה
למרות שערבית היא אחת השפות הנפוצות בעולם, ולמרות שיבשת אפריקה היא אחת היבשות המאוכלסות בעולם, נכון לשנת 2021, מחפוז הוא היחיד בן זוכי פרס נובל לספרות, שכתב בערבית, ואחד הבודדים שהתגוררו באפריקה.
רכישת שפה
צירופי מילים - שלב הדקדוק המוקדם
השלב הרב-מילי המוקדם מתחיל בסביבות גיל שנה וחצי עד שנתיים בממוצע, והוא מסתיים בסביבות גיל שנתיים וחצי עד שלוש בממוצע. בשלב זה הילד מצרף מילים למבע שיש בו 3-2 מילים בממוצע, לצד המשך השימוש גם במילים בודדות ישנות וחדשות. את ההבעה המילולית המתרחבת ממשיכה ללוות תקשורת לא-מילולית, אבל הכמות שלה הולכת ופוחתת ככל שכמות השימוש במילים ובהרכבי מילים עולה. במעבר ממילים בודדות לצירופים מופיע פעמים רבות שלב ביניים הקרוי "ז'רגון" שבו הילד משבץ מילה או מילים בודדות במלל חסר משמעות, תוך חיקוי השטף והנגינה של הדוברים סביבו (כגון: נה-זה-לא-בובה-בו-פה).
נגיב מחפוז
ביוגרפיה
מחפוז מת ב-30 באוגוסט 2006, בן 94 במותו.
רכישת שפה
צירופי מילים - שלב הדקדוק המאוחר
שלב "הדקדוק המאוחר" מתרחש סביב גיל 8-3, בגילי הגן ותחילת בית הספר. בשלב שקדם לו, שלב "הדקדוק המוקדם", הילד למד חוקי לשון בסיסיים, כמו הטיית מילים ביחיד-רבים או בזכר-נקבה, והשתמש בידע הזה כדי לזווג שמות ופעלים בהתאמה על מנת ליצור דגמים של משפט פשוט (עם זוג יחיד של נושא ונשוא) ולעיתים גם משפטים מחוברים ומורכבים. בשלב הדקדוק המאוחר הילד לומד את החוקיות המורחבת, המערכתית, החולשת על השפה והוא בשל להפיק גם מבעים ארוכים יותר עם משפטים מחוברים ומורכבים ולהביע רעיונות מורכבים. בשלב זה הילד לומד גם את העקרונות של יחסים בזמן, יחסי סיבה ותוצאה ויחסי אזכור ושימור, וכן לומד להבין דיבור מרומז ועקיף, וכל אלה מאפשרים לו תקשורת הולכת ומתגוונת עם הסובבים אותו.
במהלך התקופה הילד מפתח מודעות פונולוגית (מבחין בשינוי הדק בצליל המשנה משמעות, כמו קיבל-קיפל), הוא מפנים את הסדירות המורפולוג ית של השפה (צליל -ה בסוף מילה יהפוך ל-ות ברבים, כמו צמה-צמות) ומסתייע בה להרחבת אוצר המילים. מבחינת ההבנה - הילד מבין מילים נדירות יותר שמביעות רעיונות מורכבים יותר; מבחינת ההפקה - לאחר שהילד הפנים את חוקי הגזירה בשפה לביסוס משמעות (כמו שורש, משקל וצורנים נוספים [ מורפמ ות]) הוא מתחיל לייצר בכוחות עצמו מילים חדשות לאחר שפירק במוחו את המילים שכבר רכש לרכיבי המשמעות שלהן ויצר מהרכיבים תרכובת חדשה לפי חוקיות השפה. כך למשל, אם כבר שמע ואגר את השם "נעל" ואת הפועל "נועל", הוא יכול ליצור מהפועל "כועס" שם חדש שעדיין לא נאגר אצלו: "כעס". חלק מהגזירות החדשות של הילד שונות מאלה של מילון השפה, אך דווקא הן מלמדות על התהליכים המוחיים ברכישת השפה. כאלה הן המילים "מרטבה" ו"משקתה" [ממטרה] או "מגזריים" [מספריים] שנוצרו על ידי שליפת השורש ממילה מוכרת (רט"ב מהמילה רטוב, גז"ר מהמילה לגזור) והטבעתו במשקל של חפצים שכבר נרכשו (למשל: מסרגה ומשקפיים). גם הפקת מילים שהטייתן שונה מזו שבמילון, כמו "ביצות" או "אישות" או "אישים" מעידה שהילד כבר שולט בצורן הנטייה לריבוי, כדוגמת מיטה-מיטות, בן-בנים, (אם כי עדיין לא ביוצאי הדופן). עד גיל 6 נוספות לילד 6-5 מילים ליום, רובן בדרך של גזירה עצמאית ורק מיעוטן בדרך של חיקוי ושינון. בגיל 6 אוצר המילים האקטיבי של הילדים כבר מתקרב ל-2,500 מילים בממוצע,
אשלי וקסמן בקשי
אשלי וקסמן בקשי (נולדה ב-15 באוקטובר 1985) היא אשת עסקים, מנחת טלוויזיה, ויוטיוברית ישראלית ילידת קנדה, בלוגרית בתחום היופי ומאפרת מקצועית.
רכישת שפה
צירופי מילים - שלב הדקדוק המאוחר
בגיל הגן מתחיל מהלך של פיתוח כישורי שיח, שהמשכו בשנות בית הספר. רכישה זו חולשת על סוגות שונות (ג'אנרים), כמו כישורי שיחה ויכולת נרטיבי ת, שהם רכיבים בטיפוח ניצני אוריינות בגיל הרך. ברכישת כישורי שיחה המהלך הוא כפול: מצד אחד מתעצבת היכולת לתזמן את תור הדיבור, ומצד אחר מתעצבת היכולת להבנות טקסטים. הילד נדרש להתייחס לעמיתיו לשיחה, לאמוד את הידע שלהם ולהגדיר ולפרש את מה שלא ידוע ומוכר להם ואז לבנות טקסט רציף סביב רעיון מוביל שהולם את ההקשר. תוך כדי פעולות השיח הילד לומד להתמודד עם משימות, כמו להבהיר, לשתף, לשכנע, להסביר, לתת הוראות, לספר סיפור ועוד. היכולת לספר סיפור (היכולת הנרטיבית) מפציעה סביב גיל 3-2, והתפתחותה ממשיכה עד שנות הבגרות. הילד לומד את התבנית המיוחדת לסוגת הסיפור ויוצק בה את הסיפור שלו. הוא לומד להכיר אוצר מילים וביטויים השייכים לסוגה, כמו "פעם אחת" "אני זוכרת ש" או ו"זה הסוף", ולאורך השנים המספר סיפור לומד גם להפוך את הסיפור שלו למושך ומעניין. השימוש בסוגה זו דורש יכולת להתנתק מההקשר המיידי ולקשור זה לזה נושאים הרחוקים מהזמן והמקום בתבנית של סיפור. המשימה מאתגרת ומורכבת ולכן נדרשות לשליטה בסוגה זו שנים רבות.
נגיב מחפוז
דרכו הספרותית
יצירתו של מחפוז ובעיקר סיפוריו הקצרים משקפים את הריאליזם המאפיין את חיי התושבים הרבים בעיר הכרך הגדולה קהיר. בה בעת, עבודתו משקפת אמת אוניברסלית על טבע האדם. בכך יצירתו חוצה גבולות אתניים, דתיים, ולאומיים בהדגישה את מצב האדם ביחס לסוגיות כחרות, עוני, שוויון וקידמה. שילוב זה הוא שהעניק למחפוז את שמו הבינלאומי כגדול הסופרים הערביים בדורות האחרונים.
למרות השינויים הגדולים שחלו בסגנון כתיבתו של מחפוז, תפיסת עולמו נותרת ללא שינוי - בכל סיפור מכניס מחפוז את השקפתו הסוציו-פוליטית על קיומו של האדם: האדם אינו אמור לבטל את זמנו לחיפוש חסר תועלת אחר הגשמה עצמית - הסיכוי היחידי לגאולה הוא על ידי התנהגות חיובית ואחראית לשפר את חייו ואת חיי סביבתו. בכל ספריו הדמויות היחידות הזוכות לגאולה הן אלו המראות מודעות והתחשבות באחר ממניעים אלטרואיסטים. גם ראיית העולם של מחפוז נשארה דומה לאורך תקופת יצירתו הארוכה: העולם הוא מקום עגמומי וטרגי, אך בכל זאת אפשרי בו שינוי בזכות מאבקו הבלתי מתפשר של האדם לצדק וההתקדמות הטכנולוגית. עם זאת, פעמים רבות ההתקדמות לעבר הצדק מצריכה את מות הגיבור.
רכישת שפה
הגישה ההתנהגותנית (הביהביוריסטית)
הגישה הביהביוריסטית רווחה עד סוף שנות החמישים של המאה העשרים במדעי ההתנהגות ובכללם בפסיכולוגיה. לפי מפתחי הגישה, פרדריק סקינר (Skinner) ווטסון (Watson), בדומה להתנהגויות אחרות אפשר לראות גם את התפתחות השפה כתהליך של קישור (התניה) בין גירוי (stimulus) לתגובה (response). סקינר טען, כי הורים מתנים את ילדיהם בהתניה אופרנטית כדי שידברו. תשומת ליבם של ההורים מחזקת את התינוק במלמולו, והתכיפות המוגדלת של המלמול מגדילה את הסיכוי שהתינוק יאמר דברים הנשמעים כמילים. הילד מגיב בחזרה על מה שנשמע להורים כמילים וכך נכנסות "מילים" למלאי ההתנהגויות המילוליות של התינוק. הילד, בהתאם לתיאוריה, נולד כלוח חלק, ואת שפתו הוא לומד מחיקוי הדיבור של סביבתו. בתהליך זה הילד מחקה מבוגר קרוב הנותן שם לחפץ בסביבתו (גירוי) וזוכה לתגובה חיובית בשעה שהוא מצליח להגות את המילה או לתגובה שלילית כאשר הוא נכשל בכך. כלומר השפה היא סוג של התנהגות נלמדת שתזכה לחיזוק חיובי או לחיזוק שלילי מצד הסביבה. לפי סקינר, גם הדקדוק של השפה נרכש באמצעות חיזוק דומה. מובילי הגישה הכירו בכך כי הילד מביא עימו לתהליך רכישת השפה מבנים מולדים כמו כלי הדיבור ומבנים נוירולוגיים, אך הם לא דנו מעבר לכך ביכולות חשיבה מולדות או תהליכיות.
אשלי וקסמן בקשי
ביוגרפיה
וקסמן נולדה בעיירה המילטון שבמחוז אונטריו, קנדה, לחיים ולקלייר וקסמן, ישראלים שעברו להתגורר בקנדה ב-1979. לאשלי שלושה אחים גדולים. היא בת דודתה של הזמרת איגי וקסמן.
ב-1998, וקסמן בת ה-13 עברה עם משפחתה לטורונטו. בגיל 17 סיימה את לימודיה התיכוניים והחלה ללמוד איפור באופן מקצועי. בגיל 18 טסה לישראל כחלק מ"פרויקט תגלית".
במהלך לימודיה באוניברסיטה, עבדה בחברת איפור גדולה ובשנת 2006 השלימה תואר ראשון במנהל עסקים ובכלכלה. באותה שנה, בעת מלחמת לבנון השנייה, החליטה להתגייס לצה"ל, וב-15 באוגוסט 2006 עלתה לישראל והתנדבה לשירות צבאי בחיל האוויר. ב-2011 השתחררה מצה"ל בדרגת סגן. היא בעלת תואר שני בממשל ובלוחמה בטרור.
בשנת 2012 לאחר שחיפשה סרטון בעברית בנושא שטיפת מברשות איפור, ולא מצאה, החליטה להעלות סרטון משלה. כתוצאה מכמות הצפיות, התגובות והבקשות לסרטונים נוספים המשיכה לעלות סרטונים לערוץ ה-YouTube שפתחה. לאחר שנה וחצי היו כ-3,000 משתמשים רשומים בערוץ זה. מאז אוקטובר 2013 מתחזקת וקסמן בקשי עם בעלה ערוץ YouTube נוסף הנקרא "Behind the Bakshis", בו היא מציגה את חיי היום יום שלה.
ב-2015 פתחה את חברת "Awbmakeup" העוסקת בשיווק מוצרים שונים בתחום האיפור.
באוגוסט 2012 פתחה ערוץ באנגלית, "GirlAbroad" העוסק בנושאי איפור וטיפוח. בשנת 2017 הופסקה פעילות בערוץ.
בערוץ "Ashley Waxman Bakshi" היא מעלה סרטונים ערוכים שעוסקים באיפור, אופנה, לייף סטייל, תיירות והורות.
בערוץ "Behind The Bakshis" היא מתעדת את חייה, מעין ריאליטי בהגשה עצמית.
בשנת 2016 החלה להנחות תוכנית בערוץ הילדים בשם "מצווש" ובשנת 2017 שבה התכנית לעונה שנייה.
החל מ-21 ביולי 2019 מנחה את התוכנית "אשלי וחברים" בערוץ רשת 13.
השתתפה במופע "שוברים את הרשת" וכוכבי רשת אחרים. זהו מופע אינטראקטיבי אשר משלב בעזרת מסכים את הקהל המצולם במהלך הסצנות השונות ואף חלקו עולה לבמה ומשתתף בחלק מהסצנות.
בדצמבר 2021 הודיעה על פרישה מעולם היוטיוב. אמנם סרטון הפרידה עלה ב-25 בפברואר 2022, יום העשור לסרטון הראשון שלה, אך כעבור מספר חודשים וקסמן העלתה סרטון חדש בכוונתה לחזור ולתפעל שוב את הערוץ.
רכישת שפה
הגישה ההתנהגותנית (הביהביוריסטית)
חשיבות הגישה ההתנהגותנית היא במקום המכובד שהיא נותנת להשפעה של הסביבה בתיווך השפה לילד. חסרונה הוא בניסיון להקיש מרצף פעולות במעבדה להתנהגות במציאות. בחיים עצמם לא כל גירוי מוביל לתגובה, והורים רבים אינם נוטים לתקן אלא להתמקד בתכנים. התיאוריה תתקשה גם להסביר את מיעוט המצבים שבהם הסביבה נותנת שם לדברים לעומת הכמות האדירה של מילים שהילד רוכש בגיל הרך, וכן תתקשה להסביר יצירות של ילדים, כמו 'ביצות', 'נתנתי', 'אנש', החוזרות אצל מרבית הילדים מבלי ששמעו אותן מהמבוגרים שבסביבתם.
הגישה המולדת (הנטיביסטית)
הגישה המולדת (הנטיביסטית), שפותחה בסוף שנות החמישים על ידי נעם חומסקי, מתמקדת בכשרים מולדים, בעלי בסיס ביולוגי, המאפשרים את רכישת השפה בילדות. חומסקי הציג מהפך ביחס לגישה הביהביוריסטית ששלטה בשנות החמישים. במרכז המודל שלו לרכישת השפה הוא העמיד את התורשה, בעוד שהגישה הביהביוריסטית העמידה במרכז את הסביבה. לטענת חומסקי, תינוקות מצוידים כבר בעת לידתם במנגנון מוחי המיועד לאפשר את רכישת השפה של סביבתם. מנגנון זה הוא מבנה נוירו-אנטומי הייחודי למין האנושי, והוא מותאם במיוחד לקליטה ולעיבוד ולהפקה של שפת אנוש. חומסקי קרא לו "אמצעי לרכישת שפה" (Language Acquisition Device - LAD). הוא הציג ארבע ראיות עיקריות לביסוס המודל שלו:
בזכות מנגנון ה-LAD טבוע בילד ידע על עקרונות השפה; ובעקבות זאת הילד מסוגל לחשוף את החוקים הדקדוקיים של השפה שהוא שומע בסביבתו ולגזור לעצמו את הכללים שעל פיהם היא מאורגנת גם לאחר חשיפה מצומצמת לדיבור של מבוגרים. הוכחה חזקה ליכולת המוחית האוטונומית לעיבוד שפה בילדות הם התחדישים הלשוניים החוזרים על עצמם בפי ילדים רבים. כך לדוגמה, ילדים רבים מפיקים בעברית סביב גיל 4-2 את המילים "מגזריים", "תשרוולי לי", "לחוכ דגים" על ידי גזירת שורש ממילה שכבר מוכרת להם (בדוגמה זו: לגזור, שרוול, חכה) ושיבוצו בתבנית של השפה שגם אותה כבר רכשו (בדוגמה זו: משקפיים, תקלקלי, לקום). התחדישים מצביעים על יכולת עיבוד שפה עצמאית שאינה מתבססת רק על חיקוי אמירות שהשמיעה הסביבה הבוגרת.
המנגנון הלשוני לרכישת שפה הוא אוניברסלי. מחקרים בשפות שונות הראו שיש דמיון רב בסדר רכישת רכיבי השפה, ובהם מילים, צירופי מילים, הטיות למיניהן, משפטים וצירופים של משפטים, ואפשר אף לדבר על שלבים צפויים (אם כי אורכם משתנה בין ילד לילד). למנגנון ה-LAD יש מועד תפוגה. קיימת תקופת התפתחות קריטית שבה המנגנון הזה פעיל - מינקות ועד טרום התבגרות. המחשה לטיעון זה אפשר למצוא במקרה של שפת סימנים בניקרגואה שבה לא הייתה לחירשים שפת סימנים תקנית. כתוצאה מכך לחירשים לא הייתה יכולת תחביר ית-דקדוק ית וניתן היה ללמד אותם בבגרותם אוצר מילים אך לא כללי דקדוק. לעומתם, חירשים ששהו בתקופה הקריטית בילדותם זה בחברת זה במוסדות הצליחו לפתח שפה של ממש, שהיא בעלת מערכת יעילה של כללים דקדוקיים הדומה לזו של שפות טבעיות. כל עוד מנגנון ה-LAD פעיל, הילד יכול ללמוד בילדות גם כמה שפות ברמת שפת-אם, אם את כולן הוא שמע בסביבתו. לאחר "הגיל הקריטי" לימוד שפות מתבצע באופן סדור של הוראה על פי תוכנית לימודים או העתקת סביבת המחיה, אך השליטה בשפה כמעט לעולם לא תגיע לרמת השליטה של דובר ילידי (native speaker) שרכש בילדות שפת-אם; וגם תופעה זו היא הוכחה לקיומו של מנגנון מוחי לעיבוד שפה הפעיל רק בשנות הילדות.
התיאוריה הנטיביסטית הקימה תשתית רחבה למחקר פסיכו-בלשני של התפתחות השפה של ילדים, כשמקום מרכזי בתוכו מוקדש להבנת סדר הרכישה הטבעית של רכיבי שפת אנוש ולהוכחת סדר זה במגוון נרחב של שפות. עם השנים צורפה השיטה אל הגישה המודולרית בפסיכולוגיה הקוגניטיבית שהצביעה על מיומנויות מוחיות נוספות שהילד מצויד בהן עם לידתו, והופיעו גם מחקרים שהצביעו על התפתחות שפתית מאוחרת של הבנה והבעה של תצורות לשון עקיפות ופחות שגורות ושל טקסטים בעלי מורכבות מבנית הדורשים מיומנויות המתבססות לאחר גיל טרום התבגרות.
הגישה ההכרתית (הקוגניטיבית)
פיאז'ה מבהיר שגם השפה - בדומה לפעילויות אחרות שהילד מתנסה בהן, כגון שימוש בכלים, פעילות משחקית או אומנותית – היא התנהגות מחשבתית הדורשת יכולות כמו הסמלה, ייצוג, הבחנה, הכללה, ארגון וזיכרון. משמעות הדבר היא שלשפה יחסי גומלין עם החשיבה, וככל שמתפתחת האחת מתפתחת גם האחרת. בהתאם לתפיסה זו השפה היא פן אחד בתוך המערכת המתפתחת של הכשרים המולדים, וכמוה, למשל, גם מתמטיקה או היכולת לתפיסת רגשותיו ורצונותיו של הזולת.
המושגים המילוליים מתפתחים בשלבים. בשלב הראשון הילד מכיר את משמעותם של הדברים והפעולות שסביבו מתוך חשיפה והתנסות תחושתית-תנועתית (סנסורית-מוטורית) ויוצר לעצמו מושג לא מילולי; ובשלב השני הוא שומע מילה הנאמרת בהקשר של אותו מושג שבנה לעצמו, והוא מקשר בין השניים ובונה לעצמו מושג מילולי. השערה זו בדבר השפעת התפתחותן של המערכות הקוגניטיביות על רכישת השפה עשויה להסביר את הממצא המחקרי שהופיע בשפות שונות ברחבי העולם, ולפיו יש דמיון בסדר ההבעה של המשמעויות לסוגיהן (יחסים סמנטי ים) אצל ילדים, כגון שייכות (עגלה בובה, כדור של מלי), קיום (יש/אין חלב), עשיית פעולה (אבא בא, תום לקח לי) או מיקום (דובי פה, איפה דני?).
הגישה ההכרתית התקבלה על ידי חוקרים פסיכולינגוויסטי ים שונים, ואף פותחה לתיאוריה על אודות הקשר בין שפה לחשיבה המבוסס על מעגלים חוזרים של עיבוד מנטלי של נתונים מהעולם הסובב וניצול הקלט כדי להפיק מבט-על מטא-קוגניטיבי ומטא-לשוני על נושאי העיבוד.
מחקרים של חוקרים פסיכולינגוויסטיים וסוציולינגוויסטיים על ההתפתחות המאוחרת של רכישת שפה (later language acquisition) בגילי טרום התבגרות והתבגרות מעידים שבד בבד עם ההתפתחות הקוגניטיבית והתפתחות החברתית חלה גם התפתחות ביכולות לשוניות רבות, כגון: שימוש בסביל הפועלי, שינוי בסדר הרגיל של המשפט, שימוש במילים פחות נפוצות, שימוש ברמזים, בניבים ובכפל לשון, כמו גם פיתוח מודעות מטא-לשונית (metalinguistic) ויכולת שיפוט לבחינת הבעות לשוניות במבט-על וכן שימוש בצורות שונות של הומור ובביטויים רב-משמעיים. (המשפט המובא להלן מאגד שימושים בשפה הנרכשים בגיל מאוחר כדוגמת אלו שצוינו ברשימה: "מאותו שבריר שנייה שבו נשמעה החבטה העזה, הוברר לקהל המשתאה שיד הנפץ של הטניסאי המהולל שבה לחבוק את מחבט הפלאים ולחבוט במתחריו"). המחקרים על התהליך הממושך של התפתחות השפה המתרחש במקביל להתפתחות ביכולות הקוגניטיביות מסייעים להבנת מורכבות הקשר שבין שפה לקוגניציה ועל תלותו בהתפתחותן ההדדית.