cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
מייקל דוריס
מייקל אנתוני דוריס (באנגלית: Michael Anthony Dorris; 30 בינואר 1945 – 10 באפריל 1997) היה סופר וחוקר אמריקאי שהיה היו"ר הראשון של התכנית לחקר האינדיאנים בדארטמות' קולג'. חיבר את הרומן "A Yellow Raft in Blue Water" (1987) ואת ספר הזכרונות "The Broken Cord" (1989).
הוא נישא לסופרת לואיז ארדריץ', ולשניים היו שישה ילדים. הם שיתפו לעיתים קרובות פעולה בכתיבה, עד שנפרדו בשנת 1995. הוא מת בהתאבדות בשנת 1997, בזמן שהמשטרה חקרה האשמות כי הוא התעלל בבנותיו.
ספרו "The Broken Cord", שזכה בפרס חוג מבקרי הספרים הלאומי ב-1989, עסק בהתמודדותו עם בנו המאומץ, שסובל מתסמונת אלכוהול עוברית, והנזק הרחב שנגרם לילדים שנולדו עם הבעיה. בעקבות הספר, אישר הקונגרס חקיקה המתריעה על הסכנות שבשתיית אלכוהול במהלך ההיריון.
ביוגרפיה
נולד בלואיוויל שבקנטקי למרי בסי (לבית בורקהרדט) ולג'ים דוריס. במאמר שפורסם במגזין "ניו יורק" חודשיים לאחר מותו של דוריס, ציטט כתב היסטוריון של שבט המודק שאמר כי "דוריס היה ככל הנראה צאצא של אדם לבן בשם דוריס, שעל פי הרשומות התיידד עם שבט המודק בחוף המערבי מעט לפני מלחמת מודק של 1873 ולאחריה. אף על פי כן, אין תיעוד על כך שדוריס נרשם כאינדיאני ברישומים של שבטי הקלאמת". אביו נפטר לפני שנולד דוריס, ולפיכך גידלה אותו אמו – ששימשה מזכירה במפלגה הדמוקרטית – כבן יחיד. דודותיו וסבתו סייעו לגידולו.
דוריס קיבל תואר ראשון בהצטיינות באנגלית ובקלאסיקה מאוניברסיטת ג'ורג'טאון בשנת 1967, ותואר שני מאוניברסיטת ייל באנתרופולוגיה בשנת 1971, לאחר שהחל את לימודיו לתואר בתיאטרון. את עבודת השדה עשה באלסקה, ובחן את ההשפעות של קידוחים ימיים על קהילות ילידיות. בתקופה של אקטיביזם אמריקאי-ילידי רב, עזר דוריס בשנת 1972 להקים את המחלקה ללימודי ילידים אמריקאיים במכללת דארטמות', ושימש כיו"ר הראשון שלה.
בשנת 1971 הוא הפך לאחד הגברים הלא נשואים הראשונים בארצות הברית שאימצו ילד. בנו המאומץ, ילד משבט לקוטה בן 3, אובחן כסובל מתסמונת אלכוהול עוברית. המאבק של דוריס להבנת בנו ולטיפול בו הפך לנושא הממואר שלו "The Broken Cord". דוריס אימץ עוד שני ילדים אינדיאנים, ושניהם סבלו ככל הנראה מתסמונת אלכוהול עוברית.
הוא כתב את הטקסט שליווה את צילומיו של ג'וזף פרבר בספר "Native Americans: Five Hundred Years After" (1975). הוא קיבל מלגת גוגנהיים בשנת 1977 בגלל עבודתו באנתרופולוגיה ולימודי תרבות.
בשנת 1981, התחתן עם לואיז ארדריץ', סופרת ממוצא אינדיאני. הם נפגשו 10 שנים קודם לכן, כשהוא לימד בדארטמות' והיא הייתה סטודנטית. במהלך השנה הקודמת, שאותה בילה דוריס בניו זילנד במסגרת שנת שבתון, החלו להתכתב בקביעות בדואר. לאחר נישואיהם היא אימצה את שלושת ילדיו. נולדו להם שלוש בנות יחד. דוריס וארדריץ' כתבו יחדיו ספרות רומנטית בשם הבדוי מילו נורת' (Milou North). רבים מהקטעים שכתבו יחדיו פורסמו במגזין "Woman" הבריטי. ארדריץ' הקדישה שלושה מספריה לדוריס. המשפחה התגוררה בקורניש שבניו המפשייר.
בשנת 1986 נשלח בנו של דוריס לפנימייה ולבית ספר צבאי. בתו החלה ללמוד בפנימייה כשהייתה בת 12. לאחר ההצלחה של "The Broken Cord" בשנת 1989, ומקדמה של 1.5 מיליון דולר לכתיבת ספרות, הפסיק דוריס ללמד בדארטמות' כדי להפוך לסופר במשרה מלאה. בשנת 1991 נהרג בנו הבכור מפגיעת מכונית. דוריס, ארדריץ' ושלוש בנותיהם עברו לקליספל שבמונטנה, ככל הנראה בשל איומי מוות מאחד מבניהם, וחזרו לניו המפשייר בשנת 1993. לבסוף הם עברו למיניאפוליס.
דוריס וארדריץ' התגרשו בשנת 1996, ודוריס נכנס כתוצאה מכך לדיכאון.
מנואל פורטלה ולדרס
מנואל פורטלה ולדרס (Manuel Portela Valladares; 31 בינואר 1867 - 29 באפריל 1952) היה פוליטיקאי ספרדי ברפובליקה הספרדית השנייה, ראש הממשלה לתקופה קצרה עד לבחירות בפברואר 1936.
חייו
בסוף 1935 לאחר משבר ממשלתי נוסף, החליט הנשיא שלא לתת את ראשות הממשלה לידי חיל רובלס ומינה במקום זאת ממשלת מרכז בלתי תלויה בפרלמנט בראשות פורטלה, שכלל לא היה חבר פרלמנט, תוך ניצול העובדה שהפרלמנט היה בפגרה. ממשלתו של פורטלה, שנכנסה לתפקיד ב-14 בדצמבר, כללה שני עריקים מהמפלגה הרדיקלית, שני נציגים מהצבא וכמה חברי מפלגות קטנות. התוכנית של פורטלה והנשיא אלקלה סאמורה הייתה לייצר מפלגת מרכז חזקה שתוכל להתמודד בבחירות שיוכרזו עם נפילת ממשלת פורטלה. עם כניסתו לתפקיד, החל פורטלה למנות מושלים אזרחיים מהמרכז הפוליטי באזורים שונים כתשתית למפלגת המרכז שלו. ב-30 בדצמבר פיטר פורטלה את שריו והקים בו ביום ממשלה חדשה של אנשי המרכז הפוליטי. ב-6 בינואר 1936, יום לפני כינוס מיוחד של ועדה של הפרלמנט לדיון בהתנהגות בלתי חוקית של הממשלה המתעלמת מהפרלמנט, פיזר הנשיא את הפרלמנט וקבע את הבחירות ל-16 בפברואר 1936.
מיד לאחר הבחירות בהם זכה השמאל התפטר פורטלה מבלי לחכות לכינוס הפרלמנט החדש. בכך הוא נמנע מלמלא את בקשותיהם של חיל רובלס ופרנסיסקו פרנקו להכריז על משטר צבאי כדי למנוע את המהומות ברחובות. בנוסף, הוא לא נשאר בתפקיד עד לאחר סיום ספירת הקולות ובכך אפשר לשמאל שניצח בבחירות לנהל את קביעת התוצאות הסופיות. ביולי 1936 הוא נמלט מספרד ושלושה ימים לאחר פרוץ מלחמת האזרחים הספרדית כתב ולדרס מכתב תמיכה לפרנקו. אולם בסתיו 1937 עבר לתמוך במחנה הרפובליקני והגיע לפגישות הפרלמנט בולנסיה. בתחילת 1938 הביע פורטלה את דעתו שהרפובלקנים ינצחו במלחמת האזרחים. שם הוא סיפר שחיל רובלס והגנרל פרנקו הציעו לו לא רק להכריז על משטר צבאי זמני אלא לבצע הפיכה צבאית ושהוא יעמוד בראש המדינה כדיקטטור.
שם טוב אבן שם טוב (הראשון)
שם טוב אבן שם טוב (1390 – ה'ק"ץ, 1430) היה מקובל וראש ישיבה בספרד בתחילת המאה ה-15.
חיבורו המפורסם הוא ספר האמונות, בו יצא כנגד אלו שרצו לבסס את האמונה על פילוסופיה ומחקר, כחלק מפולמוס הרבנים אודות לימוד הפילוסופיה. לדעתו, נטיית בני דורו לצדדים אלו על חשבון הקבלה והאמונה התמימה הם אלו שגרמו לכך שלא יכלו לעמוד בגזירות השמד (גזירות קנ"א) והמירו את דתם. בספרו הוא יוצא גם כנגד חכמי ישראל: הרמב"ם, ראב"ע והרלב"ג ומבסס את מסורת תורת הקבלה. רבי משה אלשקר שחי כמאה שנה אחריו השיב להתקפתו על הרמב"ם בתשובה ארוכה שאף הודפסה בנפרד בפירארה בשנת שי"ז. מלבד ספר האמונות נראה שחיבר ספרים קבליים נוספים, בהם פירוש על תורת הספירות שחלק ממנו נשתמר בכתב יד. בשנת תשע"ח 2018 הודפסו מחדש במהדורה מנוקדת שני הספרים "ספר האמונות" וספר "תורת הספירות" מכתב יד, בהוצאת "נזר שרגא", בתוך ספר הנקרא "עמודי הקבלה" כרך א'. כמו הדפיס הרב אברהם אירגאס את ספר האמונות מנוקד עם ביאור בשם "מקור התבונה".
בניגוד אליו, שני בניו, רבי יוסף אבן שם טוב ורבי יצחק אבן שם טוב, ונכדו, רבי שם טוב אבן שם טוב (השני) עסקו בפילוסופיה והיו מתומכיו של הרמב"ם. רבי יצחק ורבי שם טוב (השני) אף כתבו פירושים לחיבורו הפילוסופי של הרמב"ם "מורה נבוכים".
מרי לו רטון
מרי לו רטון-קלי (באנגלית: Mary Lou Retton-Kelley; נולדה ב-24 בינואר 1968) היא מתעמלת אמריקאית בעבר. היא אלופה אולימפית (לוס אנג'לס 1984), בעלת 5 מדליות, מהן אחת זהב בתחרות הקרב-רב אישי. היא הייתה המתעמלת הראשונה מחוץ למזרח אירופה שזכתה בתואר הקרב רב האולימפי.
חייה האישיים
רטון נולדה בפיירמונט וירג'יניה המערבית נצר למשפחה איטלקית (שם המשפחה המקורי של משפחתה היה רוטנדה Rotunda). אביה, רוני, ניהל עסק לציוד תחבורה של תעשיית הפחם. היא למדה בבית הספר התיכון בפיירמונט, אולם לא סיימה. היא התחרתה במשחקים האולימפיים בשנת לימודיה השנייה בתיכון.
רטון מתגוררת ביוסטון, טקסס. ב 2009, שבה משפחתה למערב וירג'יניה. היא נשואה לשאנון קלי, לשעבר איש נדל"ן, שכעת עובד עבור מחלקת האתלטיקה של אוניברסיטת המדינה בפיירמונט. יש להם ארבע בנות: שיילה ריי קלי (נולדה ב-1995), מקנה ליין קלי (נולדה ב-1997), סקילה בריי קלי (נולדה ב-2000) ואמה ג'ין קלי (נולדה ב-2002).
קריירת ההתעמלות
רטון קיבלה השראה מצפייה בנדיה קומנץ' בטלוויזיה, היא התחילה לעסוק בהתעמלות בעיר הולדתה פיירמונט. מאמנה היה גארי רפולסקי. אז היא החליטה לעבור ליוסטון, טקסס, על מנת להתאמן תחת בלה ומרתה קרולי מרומניה, שאימנו את קומנצ'י לפני שערקו לארצות הברית. תחת הדרכתו של קרולי החלה רטון לרכוש לעצמה שם בארצות הברית, היא זכתה בגביע אמריקה ב-1983 ודורגה שנייה אחרי דיאנה דורהם (תלמידה אחרת של קרולי) באליפות ארצות הברית באותה שנה. רטון החמיצה את אליפות העולם ב-1983 בשל פציעה בשורש כף ידה. אף-על-פי כן, זכתה רטון באמריקן קלאסיק ב-1983 וב-1984, כמו גם בגביע צ'וניצ'י ביפן ב-1983.
אחרי שזכתה בשנית בגביע אמריקה, ניצחה רטון באליפות ארצות הברית ועברה את התחרות הקדם אולימפית בארצות הברית, סבלה רטון מפציעה בברך כשעבדה על תרגיל קרקע באולם התעמלות מקומי. היא התיישבה על מנת לחלק חתימות כשחשה שברכה נתפשה, והפגיעה אילצה אותה לעבור ניתוח. היא התאוששה בדיוק בזמן על מנת להשתתף באולימפיאדת לוס אנג'לס (1984). תחרות אותה החרים הגוש הקומוניסטי כולו, פרט לרומניה. רטון ניהלה קרב צמוד עם יקטרינה סבו (Ecaterina Szabó) מרומניה על תואר הקרב רב. אחרי שהייתה שנייה לסבו (לאחר שני תרגילים, מקבילים מדורגים וקורה), זכתה רטון בציון המושלם של 10 נקודות בתרגילים על הקרקע וסוס קפיצות וכך זכתה בתואר הקרב רב בהפרש של 0.05 נקודות.
באותה אולימפיאדה זכתה רטון בארבע מדליות נוספות, מדליות כסף בתחרות הקבוצתית ובתרגיל על שולחן הקפיצות ומדליות ארד בתרגיל הקרקע ובמקבילים המדורגים. בנוסף, היא סיימה במקום רביעי בתרגיל הקורה. בשל הופעתה הכתיר אותה המגזין ספורטס אילוסטרייטד כ"ספורטאית השנה של ספורטס אילוסטרייטד". היא הופיעה בפרסומת ל-Wheaties ונהייתה הדוברת הראשונה של חברת הדגנים הזו.
אחרי הקריירה האולימפית
לימים היא הופיעה בתפקידי קמיע בתור עצמה בסרט "אקדח מת מצחוק 33.3: העלבון האחרון".
ב-1993 פרסמה סוכנות Associated Press את תוצאות מחקרה של Nye Lavalle הנסוב על מיצוב הספורט. רטון הגיעה למקום הראשון ביחד עם עמיתתה המתמודדת האולימפית דורותי המיל כאתלטית הפופולרית ביותר באמריקה.
ב-1997 הוכנסה רטון להיכל התהילה הבינלאומי של ההתעמלות.
רטון השתתפה בפרסומות רבות, בכללן הופעתה הראשונה של אישה במודעה לדגני Wheaties. היא גם מופיעה תכופות כפרשנית התעמלות בטלוויזיה. היא למדה באוניברסיטת טקסס באוסטין אחרי האולימפיאדה.
מצבה הרפואי
רטון נולדה עם ליקוי בעיצוב הירך (hip dysplasia), בעיה שהחמירה בשל שנותיה כמתעמלת תחרותית. אחרי שהיא חוותה כאב הולך וגדל היא נזקקה לניתוח להחלפת מפרק הירך (hip replacement) במותנה השמאלית באמצע שנות השלושים לחייה. רטון אף סבלה מבעיות בשלפוחית השתן, דלקת פרקים וטחורים. היא כיהנה כדוברת בשכר של Biomet ופייזר לפרסום טיפול לבעיות אלו. באוקטובר 2008, היא ביקרה במפעל Biomet בוורשה ונפגשה עם המכונאים שייצרו את מפרק הירך המלאכותי שלה.
מורשת ההתעמלות
על שמה של רטון קרוי תרגיל במקבילים המדורגים בשם "The Retton Flip", מעבר מהמקביל התחתון לעליון, שמסתיים בכך שהמתעמלת "יושבת" על קצה המקביל העליון. תרגיל זה ורבים דומים לו אינם נכללים עוד בקוד הנקודות (Code of Points) בשל חבלות בבטן ואינם נכללים עוד בשימוש במקבילים.
הגלקסיה הננסית אריה V
הגלקסיה הננסית אריה V, נקראת גם גלקסיית אריה V, היא גלקסיה ננסית אליפסואידית שנמצאת בקבוצת הכוכבים אריה במרחק של כ-580,000 שנות אור ממערכת השמש והיא גלקסיית לוויין של שביל החלב. הגלקסיה התגלתה בשנת 2008 במרחק זוויתי של כ-2.8 מעלות מצפון ל ומרחקה משביל החלב מעט גדול יותר,, כך שהמרחק ביניהן הוא סביב 82,000 שנות אור בלבד וייתכן שהן קשורות כבידתית זו לזו.
מאפיינים
גודלה הזוויתי של הגלקסיה הוא כ-5.2 דקות קשת שממרחקה שקול לקוטר של כ-870 שנות אור. מסתה מוערכת בלפחות מסות שמש, כ-3 מיליוניות ממסת שביל החלב, אך מסת הכוכבים הנראים שבה היא רק כ-11,000 מסות שמש, ונראה שהיא מורכבת ברובה מחומר אפל שטיבו אינו ידוע. עוצמת ההארה הכוללת שלה היא פי 10,000 מעוצמת ההארה של השמש והמתכתיות של כוכבי הגלקסיה היא כאחוז אחד בלבד מזאת של השמש, מה שמראה שכוכבי הגלקסיה הם ברובם הגדול זקנים מאוד ואין בה יצירה של כוכבים חדשים.
מייקל קאנטווה
מייקל קנאטווה (בצרפתית: Mikaël Cantave; נולד ב-25 באוקטובר 1996) הוא כדורגלן האיטי-קנדי המשחק בעמדת הקשר.
אפקט ההרמון (מדע)
בסוציולוגיה ובהיסטוריה של המדע, אפקט ההרמון במדע מתייחס לתופעה לפיה גבר מדען, הנמצא בעמדת כח, כראש מעבדה, שוכר נשים לצוות המחקר שלו. שתי דוגמאות בולטות לאפקט ההרמון הם הצוותים המדעיים של הפיתופתולוג, ארווין פרינק סמית, והאסטרופיזקאי אדוארד צ'ארלס פיקרינג.
לארווין פרינק סמית שעבד וחקר במשרד החקלאות האמריקאי, הייתה תרומה מרכזית בהוכחה כי חיידקים עלולים לגרום למחלות אצל צמחים. הצוות שלו כלל עשרים עוזרות מחקר שחקרו בעיות חקלאיות שונות מסוף המאה ה-19 ותחילת המאה ה-20. צ'ארלס אדוארד פיקרינג, אסטרופיזיקאי ומנהל מצפה הכוכבים של מכללת הרווארד, ניהל צוות של חוקרות שנודע בשם מחשבות הרווארד. כל נשות הצוות, מעל לשמונים לאורך ארבעה עשורים, עסקו בעיבוד נתונים אסטרונומיים למחקר של פיקרינג. כחלק ממכון סמית'סוניאן, פעלה החל מסוף המאה ה-19, לשכת האתנולוגיה האמריקאית (Bureau of American Ethnology) שעסקה בחקר הילדים בארצות הברית. הלשכה העסיקה אנתרופולוגיות רבות במחקרי שדה.
מייקל קאנטווה
קריירת מועדונים
בינואר חתם בגוודלחרה מהליגה הספרדית השלישית. ב-13 במרץ ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה נגד לה רודה. בספטמבר עזב לריאל אלקלה ב' ממנה המשיך לקבוצות המילואים של אלבסטה, לורקה, דפורטיבו ראיו קנטראביה, טרופזון, ליאלטלד, אולימפיק צ'אטיבה ווילרובלדו.
אפקט ההרמון (מדע)
מספר סיבות אפשריות לאפקט ההרמון ובניהן עלויות שכר נמוכות יותר לנשים שאפשרו באותו התקציב להעסיק יותר עוזרות מחקר. נשים חוקרות לא היוו תחרות לראשי המעבדה לעומת, עוזרי מחקר שציפו מהם לממש את יכולותיהם. כן, נשים היו עוזרות מחקר קבועות שנשארו לעבוד שנים רבות. גורם נוסף הבולט במקרה של סמית הוא הדרה מובנת של נשים במשרד החקלאות האמריקאי שלא איפשר לנשים לגשת לבחינות לקידום למשרות בכירות.
מייקל קאנטווה
קריירת מועדונים
באוגוסט הצטרף לצ'ינדיה טרגובישטה מליגת העל הרומנית. ב-20 באוגוסט ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בתיקו 2-2 נגד אקדמיקה קלינקן.
ביולי חתם בקבלרי מליגת העל הקנדית. ב-12 באוגוסט הבקיע את שער הבכורה שלו בקבוצה בניצחון 1-2 נגד פורגה.
קריירה בינלאומית
קאנטווה יליד קנדה. אביו ממוצא האיטי ואימו מגוואדלופ, לכן הוא זכאי לייצג את שלושת הלאומים. בנעוריו שיחק בנבחרת הנוער של קנדה ואף השתתף עמה בגביע העולם בכדורגל עד גיל 17.
שיראזה הושיארי
שיראזה הושיארי (בפרסית: شیرازه هوشیاری; נולדה ב-15 בינואר 1955) היא פסלת ואמנית מיצב איראנית.
ביוגרפיה
הושיארי נולדה וגדלה בשיראז, איראן. היא עזבה ללונדון ב-1973, ולמדה בבית הספר לאמנות צ'לסי, בלונדון (1976–1979) ואז זכתה למענק כעמיתה בקולג' קארדיף לאמנות (1979–1980).
הושיארי עלתה למודעות הציבורית בשנות ה-1980. היא זוהתה עם פסלים צעירים אחרים בני דורה, כגון ריצ'רד דיקון ואניש קאפור, אך עבודתה נבדלה משלהם בשל ההשפעה הפרסית החזקה שבה. היא חלקה עם קאפור גישה רוחנית, עם אידאולוגיה שנשענה על דוקטרינה סופית מיסטית, ועל ג'לאל א-דין רומי, המשורר המיסטיקן הפרסי מהמאה ה-13, בנוסף לתחומים כמו פיזיקה ואמנות הרנסאנס. עבודתה כוללת ציור, פילם, עבודות מיצב, ופרויקטים אדריכליים. תמה מרכזית בעבודותיה היא הנטייה של היקום להתפרק, והרצון האנושי לייצבו.
ב-1994 הייתה הושיארי מועמדת לפרס טרנר. ב-2008, הותקנה עבודה שלה ושל פיפ הורן בחלון המזרחי של כנסיית St Martin-in-the-Fields בלונדון. עבודותיה של הושיארי כלולות באוספים ציבוריים ופרטיים רבים, ביניהם במוזיאון לאמנות מודרנית בניו יורק, ובגלריית טייט בלונדון. ב-2005, ארגון האמנות Creative Time הזמין מהושיארי והורן עבודה עבור סדרת Creative Time Art on the Plaza,, במסגרתו הוצג המגדל המונומנטלי Breath בניו יורק. עבודתה נכללה גם בתערוכה של פרי דפטארי Without Boundary: Seventeen Ways of Looking, במוזיאון לאמנות מודרנית ב-2006, ובביאנלה של סידני, באוסטרליה, ב-2010.
ב-2005 (Veil), וב-2008 (Shroud), עבדה הושיארי עם האנימטור מארק הצ'ארד מ-Hotbox Studios כדי ליצור אנימציות עבור מיצבים בגלריית ליימן מופאן בניו יורק, וגלריית ליסון בלונדון.
ניקולאיה לאביש
ניקולאַיֶה לאּבּיש (ברומנית: Nicolae Labiş; 2 בדצמבר 1935 פּוֹיאנה מֶרוּלוּי, מחוז סוצ'אבה - 22 בדצמבר 1956 בוקרשט), משורר רומני, ילד פלא של השירה הרומנית של שנות החמישים של המאה ה-20, היה אחת התקוות הגדולות של הספרות הרומנית, אך חייו נקטעו בדמי ימיו בתאונת דרכים. בישר את דור המשוררים הרומנים משנות השישים, לכן כונה על ידי מבקר ספרות אחד (אואוג'ן סימיון) בכינוי המטאפורי "האַלה המכושפת של דור השישים" (באגדות הרומניות הדרקון הקרוי "zmeu - זמאו", משלח לפניו אלה מעופפת המבשרת את בואו הקרב).
משפחתו
ניקולאיה לאביש נולד בדרום בוקובינה, ביישוב פויאנה מֶרוּלוּי, בכפר מֶלין, במחוז סוּצא'בה (אז מחוז באיה). הוריו, אואוג'ן ואנה - פרופירה, היו מורים בבית-ספר יסודי. האם נולדה בכפר טוֹפוֹליצה, השכן עם הוּמוּלשט, כפר הולדתו של הסופר הקלאסי הרומני יון קריאנגה וסבתה הייתה קרובת משפחה עם אביו של אותו סופר, שטפאן סין פֶטריה צ'וּבוֹטריוּל. אביה נהרג בקרבות במרששט נגד הגרמנים במלחמת העולם הראשונה. אביו אואוג'ן, היה בן של יערן ולמד הוראה בבית הספר הנורמלי ביאשי. לניקולאה היו עוד שתי אחיות, מרגרטה ודורינה. ניקולאה התחיל לקרוא ספרים בגיל 5, בין היתר את המעשיה של יון קריאנגה, "העז ושלשת גוריה".
לימודיו
התחיל לימודיו בבית ספר בכיתה של אמו, אולם עקב כניסת רומניה למלחמת העולם השנייה המשפחה עקרה לחלק הדרומי של רומניה, במונטניה ביישוב וֶקאריה שבכפר מיכאילשט, קרוב לעיר קֶמפוּלוּנג - מוּסצֶ'ל. הצטיין בלימודים, באהבתו לקריאה ולכתיבה ודקלום שירים. בשנת 1945 חזר עם משפחתו לכפר מלין ועזר לאביו בנייה מחדש של הבית ההרוס. בגיל 13 שיחק בכפר, על במה מאולתרת, במחזה של שייקספיר, "אילוף הסוררת".
בגיל 14 פרסם לראשונה שירים בעיתון מקומי "זור נוי" (Zori Noi -"שחר חדש") בסוצא'בה ובכתב העת לספרות "ויאצה רומניאסקה". את לימודי התיכון עשה בשנים 1947–1951 בבית הספר "ניקולאיה גאנה" בעיר הקרובה פלטיצ'ן שם טייל שעות רבות בעקבות הסופרים הנערצים עליו, קריאנגה ו מיכאיל סדוביאנו. בשנת 1951 בתחרות הארצית לספרות רומנית בשלב הסופי בבירה בוקרשט, התלמיד מפלטיצ'ן זכה בפרס הראשון ונאם בטקס הסיום בשם המתחרים. בהזדמנות שהייתו בבוקרשט ביקר במערכת של כתב העת "ויאצה רומניאסקה" והתקבל שם בחום. המשיך אחר כך לימודיו בתיכון "מיכאי סדוביאנו" ביאשי שם הכיר את המשורר לעתיד ג'ורג'ה מרגריט שהפך לחברו הקרוב. הפסיק זמן מה את לימודיו ביאשי והמשיך אותם בלי נוכחות. סיים בחינות הבגרות כשבמבחן לשפה הרומנית השיג הציון המרבי. בהמשך התקבל ניקולאיה לאביש לבית הספר היוקרתי לספרות "מיכאי אמינסקו" בבוקרשט שם למד באותו מחזור עם ראדו קוסאשו, גאורגה טומוזיי, פלורין מוגור, יון גאורגה ואנשי ספרות אחרים. מורתו לשירה בבית הספר הייתה המשוררת ורוניקה פורומבקו. בין מוריו האחרים נמנו טודור ויאנו, מיכאי בניוק, אאוסביו קמילר, מיהו דרגומיר, מיכאי גאפיצה (גם הוא בוגר כמוהו של התיכון "ניקולאיה גאנה" מפלטיצ'ן) נינה קסיאן ואחרים.
פעילותו
בתום לימודיו עבד בכתבי העת הספרותים "קונטֶמפּוֹרנוּל" (בן זמננו) ו"גַזֶטה ליטֶרָרה" (גזטה לספרות). בשנת 1954 למד רק סמסטר אחד בפקולטה לספרות בבוקרשט ועזב. באוקטובר 1954 פרסם בכתב העת את הפואמה "מות האיילה", שנכנסה מאוחר יותר לספרי הלימוד של בתי הספר ברומניה. בשנים 1955–1956 המשיך בעבודת כתיבה קדחתנית. חלק מיצירותיו התפרסמו בעיתונות, חלק נשארו בכתבי יד. ב-1956 יצא לאור ספר השירים הראשון שלו- "אהבות ראשונות" "Primele iubiri", ובינתיים הכין לפרסום ספר  שני- "מאבק באינרציה" {"Lupta cu inerţia"). בשנת 1956 בשׂורות הדה-סטליניזציה בפולין והמרד ההונגרי ב-1956 הלהיבו חלק מהנוער והאקדמאים ברומניה והמשטר הקומוניסטי המקומי שפחד פחד מוות מכל רמז לרפורמות נקט אז בהגברת המעקבים, המעצרים והרדיפות. ידוע שברגעים מסוימים העז לאביש לעשות, בפני חבריו, מעשים שהיו אסורים בעיני השלטונות, כמו כאשר, כאילו ברוח שטות שר את המנון רומניה המלכותית "יחי המלך" או כשדיקלם בפומבי את ה"דוינה" הקסנופובית של אמינסקו שהייתה אסורה על ידי הצנזורה הקומוניסטית, או למשל כשהביע דעות נגד הכיבוש הרוסי בבסרביה.
סופו הטרגי
בלילה שבין ה-9-10 בדצמבר, אחרי ערב שבילה עם חברים בבית הקפה "קאסא קאפשה" המפורסם ובמסעדה בשם "ויקטוריה", ייתכן תחת השפעה של יין שרף ששתה, לא הצליח לאביש לעלות כפי שהתכוון על חשמלית, נתלה כנראה בטעות בין שני קרונותיה, נפל ונדרס תוך כדי חבלות חמורות בראשו ובעמוד השדרה שלו. כתוצאה מכך לקה בשיתוק הגפיים התחתונים ונפטר בבית החולים כעבור 12 יום ב-22 בדצמבר 1956, יומיים לפני חג המולד. בהתחלת אשפוזו בבית חולים היה בהכרה, ואף חיבר כמה שורות שיר עם הערות מיואשות על מצבו, בהיותו מוקף באהבת חברים ומעריצים מוכי הלם ועצב. על תאונה זו נוצרה מהר חרושת שמועות עם חשדות על רצח פוליטי - היו שחשדו כי מישהו עקב אחריו ואולי דחף או משך אותו ועל ידי כך גרם לתאונה. בטקס האבל בבית הסופרים בבוקרשט ב-24 בדצמבר נאמו המשוררים אואוג'ן ז'בליאנו, גאורגה טומוזיי ופאול ג'ורג'סקו, בעוד פאול אנגל דקלם את שירו של לאביש, "מות האיילה". לאחר מכן המשורר נקבר בבית הקברות "בלו" בבוקרשט. בדרך לקבר הטרי התהלוכה עצרה לרגע על יד קברו של המשורר הלאומי  אמינסקו שהיווה מופת ללאביש ולכל משוררי רומניה.
מייק סקסטון
מייק סקסטון (באנגלית: Mike Sexton; 22 בספטמבר 1947 – 6 בספטמבר 2020) היה שחקן ושדרן פוקר אמריקאי. בשנת 2009 נבחר להיכל התהילה של הפוקר.
ביוגרפיה
סקסטון עסק בהתעמלות מכשירים בזמן לימודיו באוניברסיטת המדינה של אוהיו. ב-1970 התגייס לדיוויזיה המוטסת ה-82 בצבא ארצות הברית. ב-1985 עבר לגור בנבדה כדי לשחק פוקר באופן מקצועני.
סבב הפוקר העולמי
סקסטון שחק רבות בסבב הפוקר העולמי והיה שדרן הבית של הסבב יחד עם וינס ואן פאטן. במהלך הקריירה סיים 17 פעמים עם פרס כספי, מתוכם 4 פעמים בשולחן הגמר. ב-2016 זכה בטורניר המרכזי של הסבב במונטריאול שבקנדה, ובפרס ראשון של 317,896 אלף דולר.
אליפות העולם בפוקר
ב-1989 זכה סקסטון בצמיד אליפות העולם בפוקר בטורניר סטאד 7, בו זכה ב-104,400 דולר. ב-2006 זכה בטורניר למוזמנים בלבד ובפרס של מיליון דולר. ב-2012 השתתף בטורניר התרומה הראשון של "Big One for One Drop" עם כניסה של מיליון דולר, וסיים במקום התשיעי, עם זכייה של 1.1 מיליון דולר.
Partypoker
סקסטון היה אחד ממקימי אתר הפוקר ב-2001, וב-2017 החל לתפקד כיושב ראש האתר.
הוכרה
ב-2009 נבחר להיכל התהילה של הפוקר. ב-2015 זכה בפרס למפעל חיים של The Hendon Mob. לאחר מותו ב-2020, נקרא גביע סבב הפוקר העולמי על שמו.
אל-חיבה
אל-חיבה (בערבית: الحيبة) היא אתר ארכאולוגי במצרים שבו שכנה העיר המצרית העתיקה תיו-ג'אית, שם עתיק שמשמעו "חומותיהם", אשר מתייחס לחומות המקיפות הגדולות שבאתר. בקופטית נודעה העיר בשם תאוג'ו, ובתקופת יוון ורומא העתיקות היא נקראה אנקירונפוליס. העיר שכנה בתחומי הנום ה-18 של מצרים העליונה, וכיום האתר הוא בתחומי מחוז בני סוויף.
בשנת 1890 התגלתה באתר מגילת ון אמון המספרת את סיפורו של מסע ימי של כהן אמון ממצרים לעיר גבל אשר שכנה בלבנון. מטרת המסע הייתה רכישת קורות עצי ארז לצורך בניית סירה לאל אמון.
מאז שנת 2001 הייתה אל-חיבה למוקד חפירות ארכאולוגיות של קבוצת ארכאולוגים מאוניברסיטת קליפורניה בברקלי. אולם, עקב חוסר היציבות במצרים מאז ההפיכה במצרים, הורשו בוזזים לבזוז את האתר באופן שיטתי, כשהם חופרים מאות בורות, חושפים קברים, הורסים חומות ומשאירים אחריהם פסולת.
ג'יימס וורד (פסיכולוג)
ג'יימס וורד FBA (באנגלית: James Ward; 27 בינואר 1843 – 4 במרץ 1925) היה פסיכולוג ופילוסוף אנגלי, חבר בקבוצת "שליחי קיימברידג'". נשא את הרצאות גיפורד באוניברסיטת אברדין בשנים 1896–1898.
חייו
בצעירותו למד בגרמניה ועסק בתאולוגיה, בפילוסופיה ובחקר הפיזיולוגיה, אך ב-1880 חזר לבריטניה ועבר לעסוק בפסיכולוגיה בקיימברידג'.
וורד כתב את ההגדרה לערך "פסיכולוגיה" במהדורה התשיעית של אנציקלופדיה בריטניקה, שהשפעתה הייתה רבה, ובה הדגיש את הקשב האקטיבי של נפש האדם אל סביבתו.
גישתו הפילוסופית הייתה פנפסיכיזם, והוא התנגד למטריאליזם ולדואליזם.
בין תלמידיו היו הפילוסופים ג. א. מור וברטראנד ראסל.
אשתו מארי וורד הייתה מרצה בתחום האתיקה וסופרג'יסטית בריטית ידועה.
רצועית רוברט
רצועית רוברט (שם מדעי: Himantoglossum robertianum) הוא מין צמח מהסוג רצועית ממשפחת הסחלביים. הוא גדל בעיקר באגן הים התיכון. הצמח נקרא על שם הבוטנאי הצרפתי.
תפוצה וסביבה
הצמח נמצא בעיקר באגן הים התיכון בפורטוגל, מרוקו, ספרד, האיים הבלאריים, צרפת, איטליה, סרדיניה, קורסיקה, אלג'יריה, לוב, יוגוסלביה, יוון, איי הים האגאי, כרתים, אנטוליה וקפריסין. הצמח נמצא גדל בבריטניה לראשונה בשנת 2022. במרץ 2023 נמצא לראשונה צמח בודד בישראל בתחומי היישוב מבשרת ציון בהרי יהודה.
הצמח גדל בבתות, שיחיות, שולי חורש, יערות פתוחים טבעיים ונטועים, על קרקע גירנית.
קסניה סולו
קסניה סולו (Ksenia Solo; נולדה ב-8 באוקטובר 1987) היא שחקנית לטבית-קנדית.
ביוגרפיה
סולו נולדה בריגה, לטביה להורים ממוצא רוסי. החא היגרה עם משפחתה לטורונטו, אונטריו, קנדה בגיל חמש, היא למדה בלט עד גיל ארבע עשרה עד שנפצעה מה שאילץ אותה להפסיק.
קריירה
בשנת 2000 החלה לשחק והופיעה בפרק בסדרה "ארץ: הקונפליקט האחרון".
בין השנים 2004–2008 שיחקה בסדרת הנעורים "renegadepress.com" מה שזיכה אותה פעמיים בפרס גמיני מטעם האקדמיה הקנדית לקולנוע וטלוויזיה.
בין השנים 2010–2011 גילמה את דמותה של נטשה בסדרה "חיים בלתי צפויים", ושיחקה בתפקיד זוטר בסרט "ברבור שחור".
סולו הופיעה גם בתפקידי אורח בסדרות "ניקיטה" ו"נעדרים".
בשנת 2010 החלה לשחק את התפקיד הראשי של מקנזי מליקוב בסדרת הדרמה העל-טבעית "נערה אבודה", אותה גילמה עד לתום שידורי הסדרה לאחר חמש עונות ב-2015.
ב-2012 שיחקה בסרט "המפעל" לצד ג'ון קיוזאק.
ב-2015 הצטרפה לקאסט הסדרה "המרגלים של וושינגטון" ושיחקה גם בשלושה פרקים של "אורפן בלאק".
בשנת 2016 שיחק במותחן הפסיכולוגי "לכודה" לצידה של ג'נט מקארדי.
בשנת 2017 שיחקה לצד מריה בלו בסרט "בחיפוש אחר פליני", על פי תסריט של ננסי קארטרייט.
בשנת 2019 החלה לשחק בסדרת הדרמה של ערוץ ההיסטוריה "פרויקט הספר הכחול", בתפקיד סוכנת הק.ג.ב. בהתהוות, סוזי מילר.
סינגולריות
סינגולריות היא תהליך, נקודה בזמן או גבול דמיוני שבהם הגידול (או הקיטון) הכמותי הופך לאיכות חדשה ושונה, שלכאורה איננה נגזרת מתוך סך כל הפרטים שייצרו אותה.
פנחס צוקרמן
פנחס צוקרמן (נולד ב-16 ביולי 1948) הוא כנר, ויולן ומנצח ישראלי נודע, אשר כיהן כמנהל המוזיקלי של תזמורת מרכז האמנויות הלאומי של קנדה (NAC) בין השנים 1998–2015.
קורות חיים
צוקרמן הוא ידיד קרוב של הפסנתרן והמנצח דניאל בארנבוים ושל הכנר יצחק פרלמן. כבר בראשית שנות ה-70 של המאה ה-20 היה ידידם הקרוב של הזוג ברנבוים והצ'לנית ז'קלין די פרה והרבה לנגן, להופיע ולהקליט עמם.
בשנת 1979 הוזמן ביחד עם יצחק פרלמן כנציג של ישראל לנגן בסעודה חגיגית לכבוד חתימת הסכם השלום בין ישראל למצרים. בין השנים 1980 ל-1987 היה המנהל המוזיקלי של תזמורת סיינט פול, תזמורת קאמרית במינסוטה.
צוקרמן הקליט יותר מ-100 יצירות והיה מועמד ל-21 פרסי גראמי, מהם זכה בשניים. בשנת 1981 זכה ביחד עם יצחק פרלמן על מוזיקה לשני כינורות (מושקובסקי: סוויטה לשני כינורות/שוסטקוביץ':דואטים/פרוקופייב:סונאטה לשני כינורות), ובשנת 1982 זכה יחד עם זובין מהטה, יצחק פרלמן ואייזק שטרן על הופעה לכבוד שישים שנים לאייזק שטרן. פרסים נוספים בהם זכה כוללים את פרס המלך שלמה של קרן התרבות אמריקה-ישראל, המדליה הנשיאותית לאומנויות שהוענקה לו על ידי רונלד רייגן בשנת 1983 ופרס אייזק שטרן על מצוינות אמנותית.
בעונת 2005-2006 הופיע צוקרמן בקונצרטים רבים ברחבי ארצות הברית. הוא סייר עם יצחק פרלמן בוושינגטון, ניו יורק, בוסטון, פילדלפיה, אטלנטה, מיאמי ושיקגו. כן הופיע, כמנצח או ככנר סולן, עם התזמורת הסימפונית של אינדיאנפוליס, התזמורת הסימפונית של שיקגו, תזמורת פיטסברג, התזמורת הסימפונית של דאלאס, תזמורת סינגפור, התזמורת הפילהרמונית הישראלית והתזמורת הממלכתית של ברלין. צוקרמן יצא למסע קונצרטים בבלגיה וגרמניה עם התזמורת הלאומית של בלגיה ולסיור רסיטלים עם הפסנתרן מארק נייקרוג בלונדון, פריז, מוסקבה, מילאנו, מינכן וברמינגהאם. באוקטובר 2006 הופיעו פנחס צוקרמן ואמנדה פורסייט עם תזמורת FM קלאסיק בסופיה, בולגריה, בניצוח מקסים אשכנזי.
צוקרמן נודע כמתנגד של ביצוע אותנטי ומצוטט כאומר שביצוע אותנטי הוא פארסה שאיש אינו מעוניין לשמוע.
חיים אישיים
נישואיו הראשונים של צוקרמן היו לחלילנית יוג'יניה צוקרמן (1968–1985). שתי בנותיו מנישואים אלה הן זמרות: אדריאנה היא זמרת אופרה ונטליה שרה פולק-רוק. לאחר מכן היה נשוי לשחקנית טיוזדיי ולד (1985–1998).
כיום הוא נשוי לאמנדה פורסיית', צ'לנית ראשונה של תזמורת NAC, ומתגורר באזור רוקליף פארק באוטווה שבקנדה.
פול שולמן
נחמן פול שולמן (עיברת את שמו לשאול בן-צבי; 31 במרץ 1922 – 15 במאי 1994) היה מפקד חיל הים הישראלי הראשון בפועל (בתפקיד ראש המטה). ממתנדבי חוץ-לארץ (מח"ל).
חייו
פול שולמן נולד ברובע הברונקס שבארצות הברית בשנת 1922 למשפחה ציונית. אביו היה מראשי התנועה הציונית בארצות הברית, ואמו, רבקה, הייתה נשיאת ויצו העולמית ומנהיגת ארגון הנשים "הדסה" במשך שנים רבות (נפטרה בשנת 1997, בגיל 100).
פול שולמן גדל בניו יורק. למד באקדמיה הימית של ארצות הברית והוסמך כקצין בדרגת לוטננט זוטר בשנת 1944. הוא שירת כקצין במשחתת בזירת האוקיינוס השקט, בחוף איוו ג'ימה ובאיי יפן בזמן מלחמת העולם השנייה. היה קצין מכונות ראשי וסיים את שירותו כסגן מפקד משחתת בשנת 1945.
לאחר שחרורו מן הצי הצטרף לארגון עלייה ב' בארצות הברית, איטליה וצרפת וסייע ברכישת ספינות ובהכשרתן להעברת נוסעים. במאי 1948 עלה לישראל יחד עם הקולונל דוד מרכוס (שנתמנה לתפקיד בכיר באזור ירושלים, בדרגת אלוף), בעקבות בקשתו של דוד בן-גוריון, על מנת שיתרמו מניסיונם הפיקודי לארגון המסגרות הצבאיות המתהוות בצבא הנולד, ימים לאחר הכרזתה של המדינה.
במרץ 1949 קבעה ועדה בראשות שאול אביגור שבראש חיל הים יעמוד מפקד, דוגמת חיל האוויר. שולמן פוטר מתפקידו, ובעקבותיו התפטר גם זק, על פי בקשתו של בן-גוריון. מוניה מרדור מילא באופן זמני את תפקידו של שולמן, ושמעון פרס את תפקידו של זק במשרד הביטחון (החל מאפריל 1949). במאי מונה שלמה שמיר למפקד החיל.
אחרי פרישתו מהפיקוד על חיל הים, התמנה שולמן ליועצו של שר הביטחון דוד בן-גוריון לענייני חיל הים. במסגרת זו עסק בארגון החיל, בבנייתו, בהכנת מבנהו ובהכנת תוכניות האימונים וההדרכה שלו.
פול שולמן נפטר בחיפה בשנת 1994 ובטקס לזכרו קיבל רשמית דרגת אלוף.
סטלה לוקס
סטלה לוקס (באנגלית: Stella Lux) היא מכונית משפחתית, 5 מושבים, תלת-אופן, המוגדרת כ"מכונית סולארית" (מכונית ירוקה) אשר נבנתה על ידי 21 סטודנטים (קבוצה סולארית איינדהובן)  מאוניברסיטת Technische Universiteit Eindhoven, באיינדהובן שבהולנד, בשנת 2013 במטרה להשתתף בתחרויות World Solar Challenge אשר התקיימו באוסטרליה.
גטאצ'ו היילה
גטאצ'ו היילה (באנגלית: Getatchew Haile; 19 באפריל 1931 – 10 ביוני 2021) היה פילולוג אתיופי-אמריקאי, שנחשב לאחד החוקרים המובילים של שפת הגעז. כהוקרה על תרומתו לתחום הוא זכה בפרס עמיתי מקארתור, והיה האתיופי הראשון והאפריקאי הראשון שזכה בפרס זה. הוא זכה במדליית אדוארד אולנדורף המוענקת על ידי האקדמיה הבריטית עבור הצטיינות בתחום השפות השמיות ולימודי אתיופיה.
היילה היה פרופסור ללימודי ימי הביניים באוניברסיטת סיינט ג'ון שבמינסוטה, ואוצר במרכז ללימודי אתיופיה של מוזיאון וספריית כתבי היד "היל". השפות איתן הוא עבד היו אמהרית, געז, ערבית, עברית, לטינית, יוונית, גרמנית וקופטית.
מוניטין
המשורר האתיופי אמהה אספאו כתב שיר לכבודו בשנת 1999.
חיים אישיים
ב-12 ביולי 1964, היילה נישא למיסרק אמרה במחוז סידמו שבאתיופיה. יחד הם שיתפו פעולה בכתיבת ספר. יש להם שישה ילדים, שניים מתוכם מאומצים. בתו סוסינה היילה היא פרופסור להנדסת חומרים, ובתו רבקה היילה היא עורכת דין וסופרת.
נפטר ב-10 ביוני 2021.
דרך עפר
דרך עפר או שביל עפר היא סוג של דרך לא סלולה העשויה מהחומר המקורי של משטח היבשה דרכו הוא עובר. בשם "דרך עפר" ייקראו לרוב דרכים המתאימות לנסיעת רכבים. שביל צר יותר המתאים להולכי רגל, או לתנועת בעלי חיים, ולעיתים גם למעבר של כלי רכב קטנים, עשוי גם הוא להיקרא "דרך עפר", ולעיתים ייעשה שימוש במונחים "מסלול עפר" או "שביל עפר".
כבישים לא סלולים עם משטח קשה יותר, שנוצרו על ידי תוספת של חומרים כמו חצץ או אבנים, נקראים פעמים רבות "דרכי עפר", אך מהנדסי הכבישים מגדירים אותם "דרכים משופרות".
דרך חצץ, לעומת דרך עפר, היא נתיב שלרוב מסודר בצורה משופעת, על מנת לנקז מי גשמים, ומכיל תעלות ניקוז בצידי הכביש.
בדרך עפר לרוב לא יהיו הגבהות באזורים הרריים, שנועדו למנוע הצפה של הדרך. עקב כך בעת ירידת משקעים, מים רבים מתנקזים אליהן ונתיב התנועה מוצף, ולאחר גשם כבד עשויה הדרך להיות בלתי עבירה אפילו לרכב שטח. מסיבה זו, במדינות מסוימות, כמו אוסטרליה, ניו זילנד ופינלנד, דרכים אלו ידועות בשם "דרכי מזג אוויר יבש".
לדרכי עפר מאפיינים שונים בהתאם לקרקע ולמאפיינים הגאולוגיים של המיקום הגאוגרפי שלהן, והן עשויות להיות - חוליות, סלעיות, או בעלות משטח אדמה חשוף, שעלול להיות בוצי וחלקלק במיוחד בעת רטיבות, או קשיח במיוחד ביובש.
דרכים אלו נפוצות באזורים כפריים במדינות רבות, כאשר פעמים רבות הדרך צרה מאוד ומשמשת לעיתים רחוקות לתנועה. הן מצויות גם במטרופולינים במדינות מתפתחות רבות, שם הן עשויות לשמש אף ככביש מהיר גדול ורחב.
נסיעה בדרכי עפר
בעוד שרוב דרכי החצץ משמשות ככביש בכל מזג אוויר ויכולות לשמש לתנועה של רכבים רגילים, כבישי עפר עשויים להיות אפשריים לנסיעה רק עבור משאיות או רכבי שטח, במיוחד במזג אוויר גשום, או בחלקי דרך סלעיים או חוליים מאוד. גם רכבי שטח עשויים להיתקע בחול או בבוץ, באזורים הקשים יותר לנסיעה בדרכים אלו.
נהיגה בכבישי עפר דורשת מהנהג תשומת לב רבה לשינויים בשטח וקל יותר לאבד בה שליטה מאשר בדרך חצץ.
ויר פונסונבי
ויר ברבזון פונסונבי, רוזן בסבורו התשיעי (באנגלית: Vere Brabazon Ponsonby, 9th Earl of Bessborough; 27 באוקטובר 1880 – 10 במרץ 1956) היה איש עסקים ופוליטיקאי אנגלו-אירי, שכיהן בתפקיד המושל הכללי של קנדה, ה-14 במניין מאז איחוד קנדה.
הוא נולד באנגליה למשפחה מהאצולה האנגלו-אירית וסיים לימודי משפטים באוניברסיטת קיימברידג'. הוא נכנס לחיים הפוליטיים כחבר מועצת מחוז לונדון וב-1910 נבחר לבית הנבחרים הבריטי. 10 שנים לאחר מכן, עם מות סבו, ירש פונסונבי את התואר "רוזן בסבורו" וקיבל מושב בבית הלורדים. ב-1931 הוא התמנה לתפקיד המושל הכללי של קנדה על ידי המלך ג'ורג' החמישי בהמלצת ראש ממשלת בריטניה רמזי מקדונלד והחליף בתפקיד זה את הרוזן וילינגדון. בתפקיד זה הוא שימש עד 1935, עת הוחלף על ידי ג'ון באקן. הלורד בסבורו ייזכר בשל קידום טכנולוגיות התקשורת החדשות וכן התמיכה שהעניק לעם הקנדי במהלך השפל הגדול.
לאחר סיום תפקידו הוא שב ללונדון, שם הוא המשיך בעסקיו וכן עבד עם משרד הדומיניונים ועם משרד החוץ וחבר העמים עד למותו ב-1956.
הלורד בסבורו היה האחרון מבין בני משפחתו שהחזיק בבעלותו את בית בסבורו, מעונה של משפחת פונסונבי שליד הכפר פילטאון שבמחוז קילקני שבאירלנד. אחוזה כפרית זו נבנתה בשנות הארבעים של המאה ה-18 עבור רוזן בסבורו הראשון ועלתה באש במהלך מלחמת האזרחים האירית בפברואר 1923. בסוף שנות העשרים בנה הלורד בסבורו את האחוזה מחדש, אך כעשר שנים לאחר מכן הוא מכר אותה וחי רוב זמנו בבריטניה. כיום האחוזה מהווה את החלק העיקרי של הקולג' החקלאי של קילדלטון.
ראשית חייו
פונסונבי נולד בלונדון כבנם הראשון וכילדם השלישי של אדוארד, רוזן בסבורו השמיני ושל רעייתו, בלאנש, בתה של ליידי שרלוט גסט. אביה של בלאנש, סר ג'וזאיה גסט, היה קרוב משפחה רחוק של וינסטון צ'רצ'יל. פונסונבי התחנך בבית הספר הארו וב-1898 החל את לימודיו בטריניטי קולג', קיימברידג', שם סיים לאחר שלוש שנים תואר ראשון. ב-1903 הוא החל את הקריירה שלו כעורך דין והוסמך למקצועו במסגרת האינר טמפל. ב-1906, לאחר שאביו ירש את התואר רוזן בסבורו, הוענק לפונסונבי הצעיר התואר ויקונט דנקנון.
קריירה פוליטית ועסקית
ב-1907 נכנס הוויקונט דנקנון הצעיר לחיים הפוליטיים לאחר שנבחר למועצת מחוז לונדון. בתפקיד זה הוא החזיק עד שהתמודד בבחירות הכלליות של ינואר 1910, בהן הוא זכה במושב בבית הנבחרים הבריטי מטעם מחוז הבחירה של צ'לטנהאם. בבחירות שנערכו בדצמבר אותה שנה הוא איבד את המושב הזה, אך בבחירות הביניים שהתקיימו ב-1913 הוא נבחר שוב מטעם מחוז הבחירה של דובר.
ב-25 ביוני 1912 נשא הלורד דנקנון לאישה את רוברט דה נפליז (Roberte de Neuflize), בת למשפחת אצולה צרפתית. יחד הם הביאו לעולם ארבעה ילדים: פרדריק (נולד ב-1913), דזמונד (נולד ב-1915), מוירה (נולדה ב-1918) וג'ורג' (נולד ב-1931). דזמונד נהרג בגיל עשר מתאונת רכיבה וג'ורג', שנולד בתקופת שהותה של המשפחה בקנדה, מת לפני אביו ב-1951.
בשנה שלאחר נישואי הזוג, פרצה מלחמת העולם הראשונה ובעוד הוא מחזיק במושבו בפרלמנט, התגייס הלורד דנקנון לצבא הבריטי וקיבל דרגה של לוטננט משנה ביחידת הפרשים של בקינגהאמשייר. בנובמבר 1914 הוא הועבר לרגימנט הפרשים של ספוק (שתי היחידות היו חלק מכוחות המילואים ונשלחו לפעילות מעבר לים), שם הוא הועלה בהמשך לדרגת קפטן וקודם לדרגת מייג'ור בפועל. ב-1915 הוא לקח חלק במערכת גליפולי ובשנים 1916 – 1918 הוא שירת בצרפת. במהלך שירותו הצבאי במלחמה הוענקו לו ציונים לשבח וכן עיטור לגיון הכבוד של צרפת, אות מסדר מאוריציו ולזארו האיטלקי, אות מסדר לאופולד השני הבלגי, אות מסדר הגואל היווני והוא היה לחבר מדרגה שלישית במסדר אנה הקדושה הרוסי. במסגרת הענקת התארים של ערב ראש השנה 1919 הוענק לו תואר עמית מסדר מיכאל הקדוש וג'ורג' הקדוש.
ב-1 בדצמבר 1920, לאחר מות אביו, הוא ירש את תואר האצולה רוזן בסבורו. עקב כך היה עליו לוותר על מושבו בבית הנבחרים ולהיכנס לבית הלורדים. במקביל ניהל הלורד בסבורו קריירה עסקית מוצלחת וכיהן כחבר דירקטוריון בכמה חברות, כולל יושב ראש הדירקטוריון של חברת הרכבות של סאו פאולו ושל חברת "מרגרין יוני" ההולנדית וכן כסגן יושב ראש הדירקטוריון של תאגיד דה בירס.
המושל הכללי של קנדה
בראשית שנת 1931 הוכרז על מינויו של בסבורו לתפקיד המושל הכללי של קנדה על ידי המלך ג'ורג' החמישי בהמלצת ראש ממשלת בריטניה רמזי מקדונלד ובהתייעצות עם ראש ממשלת קנדה ריצ'רד בדפורד בנט. מינויו של בסבורו היווה הפתעה, שכן הוא היה איש העסקים היחידי שמונה למושל הכללי.
לאחר שנכנס למועצה המלכותית במרץ 1931, יצא בסבורו לקנדה וב-4 באפריל הוא הושבע לתפקידו. כניסתו לתפקיד הייתה בעיצומו של השפל הגדול ובנסיעותיו ברחבי קנדה הוא היה עד למאבקם של בני העם הקנדי ושיבח את עמידתם. בביקורו בשאוברידג' שבקוויבק, הוא ציין בנאומו: "אין דבר מעודד ומרענן יותר מהאופן הרגוע והיציב של הקנדים שממלאים את משימותיהם היומיומיות במהלך תקופה קשה עם אמונה בגורלה של ארצם". כאות לאהדה שרחש כלפי אוכלוסיית קנדה, הוא וויתר על 10% ממשכורתו.
על אף המצב הכלכלי, היה אז לקנדה מעמד בינלאומי איתן והלורד בסבורו אירח ביולי 1932 את הוועידה הכלכלית של האימפריה הבריטית שהתכנסה באוטווה. הוא גם היה האישיות המרכזית בטקס פתיחת תעלת ולנד באותה שנה. בסבורו אירח גם מספר אישים זרים, כולל הנסיך טקמצו מיפן ורעייתו, ראמה השביעי, מלך תאילנד ורעייתו, ווינסטון צ'רצ'יל, אז חבר פרלמנט. בתקופת כהונתו של בסבורו אירעו גם מספר תקדימים טכנולוגיים : טקס השבעתו היה הראשון ששודר ברדיו, ב-1932, מחדר עבודתו באחוזת רידו הוא חנך את קו הטלפון הטרנס-קנדי הראשון כאשר הוא יצר קשר טלפוני עם כל המשנים למושל קנדה, וכמושל הכללי הוא הקים את תאגיד השידור הקנדי (CBC). לורד בסבורו היה גם המושל הכללי הראשון של קנדה שהניף את דגל המושל הכללי של קנדה שנוצר ב-1931.
בעת כהונתו של בסבורו כמושל הכללי נחגגו חגיגות חצי היובל למלכותו של המלך ג'ורג' החמישי, שכללו בין השאר את הקמתה של קרן הסרטן לחצי היובל למלך, שטקס השקתה כלל שידור רדיו מאחוזת רידו והוא יזם מערכה להרחבת שורות תנועת הצופים בקנדה. אך נקודת הציון הבולטת ביותר שבסבורו הותיר בקנדה הייתה "פסטיבל הדרמה של הדומיניון", שפותח עוד יותר בסיועו של מי שלימים כיהן כמושל הכללי, וינסנט מאסי, נערך לראשונה באפריל 1933 ובו הוענק גביע בוסבורו ללהקת התיאטרון הטובה ביותר בקנדה.
לאחר קנדה
לאחר סיום כהונתו בקנדה, שב הלורד בסבורו ללונדון והמשיך בעסקיו. לא כל פעילויותיו היו בעלות זיקה עסקית. במהלך מלחמת העולם השנייה סייע בסבורו להקמתה של המחלקה במשרד החוץ הבריטי שהייתה אחראית לרווחתם של הפליטים הצרפתים בבריטניה.
סינגולריות (מתמטיקה)
במתמטיקה, נקודה סינגולרית היא נקודה שבה פונקציה (בדרך כלל פונקציה מרוכבת) או משוואה דיפרנציאלית איננה מוגדרת היטב.
באנליזה מרוכבת
נקודת סינגולריות של פונקציה מרוכבת היא נקודה שבה הפונקציה אינה הולומורפית, אך כך שהיא הולומורפית בסביבתה. יש שלושה סוגים שונים של נקודות סינגולריות מבודדות, השונים זה מזה באופיים, וניתנים לאפיון באמצעות פיתוח הפונקציה לטור לורן סביב הסינגולריות.
סינגולריות סליקה
נקודת סינגולריות סליקה היא נקודה אשר הפונקציה שואפת בה לגבול סופי. מקור שמה של סינגולריות זו בכך שהשלמת הפונקציה באופן רציף בנקודה זו תיתן פונקציה אנליטית, כלומר, ניתן "לסלק" את הסינגולריות. טור לורן של פונקציה סביב נקודות סינגולריות סליקה מתאפיין בכך שלא מופיעים בו איברים עם חזקות שליליות - כלומר, טור לורן הופך לטור טיילור. כדוגמה לנקודת סינגולריות סליקה, ניתן להתבונן בנקודה \ z=0 עבור הפונקציה . ניתן "לסלק" את הסינגולריות של הפונקציה הזאת על ידי החלפת פונקציה זאת בפונקציה הרציפה:
קוטב
קטבים מסדר הם נקודות סינגולריות בהן הפונקציה מתבדרת לאינסוף. טור לורן סביב נקודה כזו מתאפיין בכך שיש לו מספר סופי (\ n\ge 1) של איברים עם חזקות שליליות. החזקה השלילית הגדולה ביותר בטור לורן של הפונקציה מכונה סדר הקוטב. אפשר לגרום לפונקציה להתכנס לערך סופי השונה מאפס על ידי הכפלה של הפונקציה ב-. כדוגמה לקוטב בסדר גודל 3 של פונקציה מרוכבת, ניתן להתבונן בנקודה עבור הפונקציה. כאשר מכפילים את הפונקציה ב- הפונקציה מתכנסת לערך סופי.
סינגולריות עיקרית
נקודות סינגולריות עיקריות הן אלה אשר לפונקציה אין גבול (סופי או אינסופי) בסביבתן. משפט קסורטי-ויירשטראס מאפיין נקודות אלה כנקודות אשר הפונקציה מקבלת ערכים הקרובים כרצוננו לכל נקודה מרוכבת בסביבתן. בניסוח אחר: תמונתה של כל סביבה של נקודת סינגולריות עיקרית היא צפופה במישור המרוכב. טורי לורן של פונקציה סביב נקודת סינגולריות עיקרית מכילים מספר אינסופי של איברים עם חזקות שליליות.
כדוגמה לפונקציה בעלת נקודת סינגולריות עיקרית ניתן לראות את הפונקציה, כיוון שלפונקציה הממשית אין גבול בסביבת 0 גם לפונקציה המרוכבת אין גבול בסביבת 0.
במשוואות דיפרנציאליות
עבור משוואה דיפרנציאלית ליניארית מסדר כלשהו, אפשר להגדיר נקודות סינגולריות באמצעות הצגתה כמשוואת אוילר. נקודות סינגולריות הן הנקודות בהן המקדם של הנגזרת מהסדר הגבוה ביותר מתאפס. סביב נקודות סינגולריות אפשר לנחש פתרון בצורה של טור אינסופי, שיטה זו נקראת שיטת פרובניוס.
ביריעות אלגבריות
אם V יריעה אלגברית ו-\,P \in V נקודה על היריעה, אז P נקראת סינגולרית אם החוג המקומי המתקבל על ידי לוקליזציה של חוג הקואורדינטות של V באידיאל הראשוני של אוסף הפונקציות המתאפסות בP אינו חוג מקומי רגולרי. יריעה ללא נקודות סינגולריות היא יריעה חלקה.
משטח אלגברי במרחב האפיני התלת-ממדי מוגדר על ידי משוואה פולינומית אחת. ידוע שמספר נקודות הסינגולריות של משטח כזה חסום, כפונקציה של מעלת הפולינום. מקובל לסמן את המספר המקסימלי של נקודות הסינגולריות על עקום מהצורה P(x,y,z)=0, כאשר P פולינום ממעלה d, ב-\ \mu(d). הערכים הידועים של הפונקציה הם. לדוגמה, למשטח קומר יש 16 נקודות סינגולריות, וזהו המספר המקסימלי האפשרי בדרגה זו. כמו כן ידוע ש- ו-. עבור ערכים גדולים של המעלה d, ידוע ש-.
בסכמות
באופן יותר כללי, אם היא סכמה ואם \,P \in X, אז P נקראת סינגולרית אם החוג  אינו חוג מקומי רגולרי.
בהעתקות ליניאריות
יהי T אופרטור ליניארי או מטריצה ריבועית. אם T הפיך אז T נקרא גם רגולרי או לא-סינגולרי. אם T לא הפיך אז T נקרא גם לא-רגולרי או סינגולרי.
חוב של כבוד
עלילה
עלילת הספר נפתחת כשג'ק ראיין, כעת אזרח פרטי המעביר את ימיו במסחר בבורסה ובשיפור מיומנותו במשחק הגולף, מקבל זימון דחוף לבית הלבן לפגישה עם נשיא ארצות הברית, רוג'ר דארלינג. בפגישה מבקש הנשיא מראיין להצטרף לצוות הממשל כיועץ לביטחון לאומי של הנשיא. חרף היסוסיו, תחושת חובתו של ראיין למדינה גוברת, והוא מקבל את המינוי.
במהלך הספר נאלץ ראיין, הנעזר בידידיו הקרובים שממלאים אף הם תפקידים בכירים בממשל האמריקאי, להתמודד עם איום ביטחוני מצד יפן על ריבונותה של ארצות הברית בשטח איי מריאנה, איום שמידרדר בסופו של דבר למלחמה. כמו כן, נאלץ ראיין להתמודד עם מתקפה כלכלית על המשק האמריקני, בהיקף ובתחכום חסרי תקדים. במאבק כנגד האיום החדש, נעזרת ארצות הברית בממשלת הפדרציה הרוסית, שלראשונה משמשת כבעלת ברית לממשלת ארצות הברית.
עם זאת, בסופו של הספר נאלצת ארצות הברית להתמודד עם אחד מהאירועים הקשים והטראומטיים ביותר שעברה במהלך קיומה, כאשר אזרח יפני המתנגד למדיניות ארצות הברית מרסק מטוס נוסעים על הקפיטול בוושינגטון, והורג את מרבית חברי הקונגרס, חברי הקבינט, שופטי בית המשפט העליון, ואף את נשיא ארצות הברית רוג'ר דארלינג. כתוצאה מכך הופך ראיין, שזה עתה מונה לסגן הנשיא, לנשיא ארצות הברית החדש.
תומאס קווסטהוף
חייו
קווסטהוף, יליד הילדסהיים, לוקה במומים קשים מלידה, תוצאה של תרופת התאלידומיד שנרשמה לאמו למניעת בחילות הבוקר שמהן סבלה. קומתו של קווסטהוף נמוכה באופן חריג (1.34 מטר) בגלל התקצרות העצמות הארוכות ברגליו, בגפיו העליונות העצמות הארוכות קצרות ביותר או חסרות מכל וכל וכפות ידיו דמויות סנפירים.
קווסטהוף לא התקבל לקונסרבטוריון למוזיקה בהאנובר, גרמניה בגלל מצבו הגופני, שאיננו מאפשר נגינה בפסנתר, שהייתה אז תנאי הכרחי בהרשמה בקונסרבטוריון. הוא בחר ללמוד פיתוח קול באופן פרטי. נוסף לכך למד משפטים במשך שלוש שנים. לפני שהחל בקריירה מוזיקלית, עבד שש שנים כקריין ברדיו צפון גרמניה. כן עבד בדיבוב לטלוויזיה.
הקריירה המוזיקלית שלו יצאה לדרך בשנת 1988, כשזכה בתחרות הבינלאומית למוזיקה ARD במינכן ובשבח מפי הבריטון דיטריך פישר-דיסקאו. בשנת 2003 הופיע לראשונה על בימת האופרה בתפקיד דון פרננדו בהפקת "פידליו" של בטהובן בניצוח סיימון ראטל בפסטיבל זלצבורג. הופעתו הראשונה עם התזמורת הסימפונית של סן פרנסיסקו התקיימה בספטמבר 2004.
תומאס קווסטהוף זכה בפרס גראמי לביצוע ווקאלי מצטיין בשנת 2000. הפרס ניתן לו על שירת לידר מ"קרן הפלאים של הנער" של מאהלר, יחד עם זמרת המצו סופרן אן סופי פון אוטר. את השניים ליוותה הפילהרמונית של ברלין בניצוח קלאודיו אבאדו. בפעם השנייה זכה בפרס גראמי לביצוע ווקאלי קלאסי מצטיין על לידר עם תזמורת של שוברט, שאותם שר עם פון אוטר והתזמורת הקאמרית של אירופה בניצוח אבאדו. בפעם השלישית זכה קווסטהוף בפרס גראמי לביצוע ווקאלי מצטיין ב-2006, על הקלטת קנטטות של באך עם חברי המקהלה הקאמרית של סולני הבארוק של ברלין בניצוח ריינר קוסמאול.
הקלטות שעשה קווסטהוף לשירים של ברהמס, ליסט ושוברט, בליווי הפסנתרן יוסטוס ציין היו מועמדות לגראמי בשנים 2000 ו-2001. תומאס קווסטהוף מקליט לחברת דויטשה גראמופון.
קווסטהוף הוא פרופסור במשרה מלאה לפיתוח קול ומופיע רק כחמישים פעמים בשנה. הוא היה פרופסור באקדמיה למוזיקה בדטמולד, גרמניה וכיום הוא מלמד בבית הספר הגבוה למוזיקה על שם הנס אייזלר בברלין.
קווסטהוף הוזמן להופיע בקרנגי הול בעונת הקונצרטים 2006-07 אך מחלה אילצה אותו לבטל את שתי הופעותיו הראשונות במסגרת זו.
בשנת 2006 הוציא קווסטהוף אלבום ג'אז ראשון בשם Watch What Happens
לובוסלב פנב
לובוסלב מלאדנוב פנב (בולגרית: Любослав Пенев; נולד ב-31 באוגוסט 1966 בדובריץ', בולגריה) הוא כדורגלן עבר בולגרי, טמאמן כדורגל המאמן את צסק"א סופיה.
אימן בין השנים 2011–2014 את הנבחרת הבולגרית.
קריירת משחק
קבוצתו המקצוענית הראשונה של פנב הייתה צסק"א סופיה, מהבירה הבולגרית. הוא ערך בה את הופעת הבכורה בשנת 1984, כאשר היה בן 18 בלבד. בסוף שנות ה-80, צסק"א נחשבה לחממה מקומית לייצוא כישרונות לרחבי היבשת. בין שותפיו המפורסמים לסגל בצסק"א נמנו החלוץ חריסטו סטויצ'קוב, שחקן ההגנה טריפון איבנוב והקשר אמיל קוסטדינוב. במדי צסק"א סופיה, פנב זכה באליפות ליגת העל הבולגרית פעמיים, בשנים 1987 ו-1989. בנוסף זכה בגביע הבולגרי שלוש פעמים, 1987, 1988 וב-1989. בשנת 1988, הוא זכה בתואר "הכדורגלן הבולגרי" של השנה. במדי צסק"א פנב שותף ב-101 משחקי ליגה, בהם כבש 80 שערים.
בשנת 1989, אחרי שהפך לכוכב בזירה המקומית הבולגרית, פנב עשה צעד משמעותי בקריירה שלו כאשר הצטרף למועדון הלה ליגה הספרדית ולנסיה. פנב שיחק בוולנסיה עד שנת 1995, כאשר בעונתו הראשונה במועדון זכה בסגנות הליגה הספרדית. אחרי שהשיג מספרים מרשימים בוולנסיה, 167 הופעות ליגה ו-67 שערים, הוחתם על ידי המועדון אתלטיקו מדריד. בעונת 1995–1996, העונה היחידה שלו במועדון, זכה עם הקבוצה בדאבל היסטורי, וכבש 32 שערים ב-44 משחקים בלבד בכל המסגרות. אחרי העונה הסנסציונית באתלטיקו, חתם לובו לשנתיים בקבוצת קומפוסטלה. פנב עבר לשחק בקבוצת סלטה ויגו, בעונת 1998–1999. בסיום העונה, חזר פנב לקבוצת נעוריו צסק"א סופיה, ולאחר עונת קאמבק, חתם בלוקומוטיב פלובדיב, גם היא מליגת העל הבולגרית. בשנת 2002, פנב פרש ממשחק מקצועני.
קריירה בינלאומית
פנב ייצג את הנבחרת הבולגרית הלאומית בין השנים 1987–1998. הוא היה חלק מסגל הנבחרת ליורו 96 באנגליה ולמונדיאל 1998 בצרפת. הוא לא לקח חלק במונדיאל 1994 בארצות הברית משום שאובחן בתחילת אותה השנה כסובל מסרטן האשכים.
את הנבחרת הבולגרית ייצג פנב סך הכל ב-62 משחקים בינלאומיים, בהם כבש 13 שערים.
קריירת אימון
במרץ 2009, פנב ירש את תפקידו של דימיטר פנב, דודו, כמאמן קבוצת נעוריו, צסק"א סופיה. תחת אימונו, המועדון העפיל לשלב הבתים של הליגה האירופית, אחרי שניצחו את דינמו מוסקבה הרוסית 2:1 בסיכום שני המשחקים. ב-6 בנובמבר 2009, הוא הודיע על התפטרותו מהקבוצה, אחרי הפסד 3:1 לפ.צ. בזל השווייצרית, ולאחר חילוקי דעות עם הבעלים של המועדון. צסק"א סיימה את הבית האירופי שלה במקום הרביעי והאחרון, אחרי בזל, רומא האיטלקית ופולהאם האנגלית. נקודתה היחידה של צסק"א בשלב הבתים, הייתה במשחק הפתיחה נגד פולהאם שהסתיים בתוצאה 1:1, וכשבסיום המשחק פנב ביקש להתפטר ולא קיבל אישור, עקב דרישת אוהדי הקבוצה שיישאר בתפקידו.
בעונת 2010–2011, אימן פנב בקבוצת ליטקס לובץ', אחרי שלקחה אליפות והחליף את פטקו פטקוב. משחקו הראשון בליטקס, היה נגד קבוצתו כשחקן וכמאמן לשעבר, צסק"א, משחק שהסתיים בתוצאה 1:1. בסיום העונה, ליטקס זכתה באליפות בולגריה תחת שרביטו של פנב.
בשנת 2011, פנב מונה למאמן הנבחרת הבולגרית הלאומית. בנובמבר 2014 פוטר מאימון הנבחרת.
תארים והישגים
צסק"א סופיה
ולנסיה
אתלטיקו מדריד:
סביק
סביק או η בנושא הנחש (מסומן גם גליזה 656.1) הוא הכוכב השני בבהירותו בקבוצת הכוכבים נושא הנחש. מקור שמו הוא בערבית - سابق "קודם" או "מקדים", אך לא ברור למה הכוונה שכן הכוכב נמצא בצד המזרחי של הקבוצה ונראה כאילו הוא עוקב אחרי רוב כוכבי הקבוצה.
תכונות
סביק הוא למעשה כוכב כפול הנמצא במרחק של כ-88 שנות אור ממערכת השמש ונראה ככוכב לבן עם בהירות נראית מדרגה 2.42. טלסקופ חובבים איכותי מאפשר להבחין שהוא מורכב מזוג כוכבים לבנים, אך רק בתקופה שהם רחוקים זה מזה. שני הכוכבים מקיפים זה את זה בזמן הקפה של 87-88 שנים, במסלול אליפטי מאוד כך שהמרחק ביניהם נע בין 1.9 יחידות אסטרונומיות (פחות מפעמיים המרחק מהשמש לכדור הארץ) ל-73 יחידות אסטרונומיות (כמעט כפול מהמרחק מהשמש לפלוטו). כשהם בשיא הקרבה, המרחק הזוויתי ביניהם הוא רק 0.07 שניית קשת כך שקשה מאוד להפריד אותם זה מזה. בשל קרבתו אל מערכת השמש הוא הוכנס למהדורה השנייה של קטלוג גליזה לכוכבים קרובים.
תכונות סביק A
סביק A הוא הכוכב המסיבי והבהיר יותר מבין השניים. מסתו היא סביב 2.4 מסות שמש, רדיוסו כ-2.5 רדיוסי שמש, טמפרטורת פניו כ-8,900 קלווין והוא מאיר בעוצמה של פי 40 מעוצמת ההארה של השמש, כך שבהירותו הנראית היא מדרגה 3.
תכונות סביק B
סביק B הוא הכוכב הקטן ועמום יותר, אך ההבדל ביניהם הוא קטן. מסתו היא סביב 2.1 מסות שמש, רדיוסו כ-2 רדיוסי שמש, טמפרטורת פניו כ-8,600 קלווין והוא מאיר בעוצמה של פי 25 מעוצמת ההארה של השמש, כך שבהירותו הנראית היא מדרגה 3.5.
קוראם נוביס
צו קוראם נוביס (בלטינית: Coram Nobis שמשמעו "בפנינו") הוא צו בבקשה לעיון חוזר בהחלטה קודמת של בית המשפט, כסעד מן היושר בפני בית משפט של יושר, כדי לתקן טעות שנפלה בבסיס ההחלטה הקודמת, ועל מנת להביא להגשמת הצדק, בהיעדר דרך אחרת לקבל סעד מלפני בית המשפט.
שימוש
בקשה זו מוגשת על ידי אדם אשר מיצה את כל הזכויות הדיוניות שיש לו, ועבר את כל ערכאות הערעור, וכעת מבקש מבית המשפט לברר את עניינו מחדש כדי למנוע עיוות דין.
במשפט הישראלי
במשפט הישראלי ההליך המקביל לסעד זה מוסדר בחוק הפלילי, ומתקיים מכוח הלכה של בית המשפט העליון בהליכים אחרים.
דוגמאות
דוגמה לבקשת סעד מסוג זה היא פנייתו של פרד קורמאטסו בשנת 1983 לבית המשפט העליון של ארצות הברית, בבקשה להפוך את ההחלטה הקודמת של בית המשפט העליון בפסק דין קורמאטסו נגד ארצות הברית משנת 1944. בית המשפט הפדרלי המחוזי במחוז הצפוני של קליפורניה העניק סעד זה לקורמאטסו וביטל את החלטת בית המשפט העליון מטעמים של צדק.
משה רוזנפלד
משה רוזנפלד (26 בנובמבר 1904 – 7 בנובמבר 1935) היה שוטר במשטרה הבריטית בארץ ישראל שנרצח בידי כנופיית עז א-דין אל-קסאם.