cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
נמודסמוס
ככל הנראה היה זה רב-הרגל הקדום ביותר בעולם ומראשוני פרוקי הרגליים שיצאו מהים לראשונה. היצור התגלה בשכבה של אבן חול לחופי סטונהייבן שבאברדינשייר, סקוטלנד כממצא יחיד והוא תואר למדע ב-2004 בידי החוקרים וילסון ואנדרסון. בסוג נכלל מין אחד - Pneumodesmus newmani. משמעות שמו היא מהמילה: "pneumato" שפירושה: אוויר או נשימה, עקב ההנחה שהוא היה היצור הראשון ששאף אוויר והסיומת "desmus" - להקה (סיומת נפוצה לרבי-רגליים). שם המין נקרא על שם נהג האוטובס מאברדין מייק ניומן, אשר גילה את הממצא לראשונה. כיום הממצאים מונחים במוזיאון המלכותי של סקוטלנד באדינבורו.
יצור זה הגיע לאורך של סנטימטר בודד והיה בעל שורות רבות של רגליים דקות אך ארוכות שנעו במהירות. חלל הגוף חולק לכפלים דמויי-שריון שהסתיימו בראש מעוגל ובקצהו זוג מחושים. מבנה הגוף מרמז על חללים דמויי-שרוולים המשמשמים לחילופי גזים, מה שמוכיח שנשם אוויר והיה לראשון היצורים הידועים שחיו ביבשה. להשוואה ראשון הנדלים התפתח לפני 418 מיליון שנה, ודג הריאות טיקטאליק התפתח בסוף הדבון שלפני 375 מיליון שנה והיה יצור מיימי בעיקרו.
הוא חי על החזזיות ובקרבת הסלעים על אדמות סקוטלנד וכנראה ניזון משיריים בדומה לרבי-רגליים אחרים. בתקופתו סקוטלנד נמצאה בחצי הכדור הדרומי והייתה חמימה ועשירה בחמצן בהרבה מכפי שהיום. הדבר עזר לחלק מצאצאיו כמו הארתרופלאורה לגדול לממדי ענק של 2.6 מטרים.
שירות הביטחון המרכזי
שירות הביטחון המרכזי (באנגלית: The Central Security Service, בראשי תיבות: CSS) הוא סוכנות במחלקת ההגנה של ארצות הברית, שהוקמה בשנת 1971 כדי לשלב את הסוכנות לביטחון לאומי (NSA) שירות יסודות ההצפנה (SCE) של הכוחות המזוינים של ארצות הברית והאגפים בתחום מודיעין אותות וקריפטוגרפיה ואבטחת מידע ברמה הטקטית. החלה לפעול מבצעית ב-1972.
בשנת 2002, כ-25,000 לובשי מדים שירתו בשירות.
סמל השירות שעוצב ב-1996 כולל עיגול כחול ובתוכו כוכב זהוב כשלפי כיוון השעון מופיעים בין קצותיו סמלי שירותי ההצפנה הצבאיים של ארצות הברית.
מטה השירות נמצא בפורט מיד שבמרילנד, כעשרה קילומטר צפונה מוושינגטון הבירה, בה גם נמצא מטה הסוכנות לביטחון לאומי.
מטרת הארגון, כמתואר באתר הרשמי של הארגון, הוא לספק תמיכה קריפטולוגית, ידע וסיוע לקהילת ההצפנה הצבאית.
יחסי אנטיגואה וברבודה–קנדה
יחסי אנטיגואה וברבודה–קנדה הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין אנטיגואה וברבודה לבין קנדה.
היסטוריה
אנטיגואה וברבודה וקנדה נהנות ממערכת יחסים קרובה, היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין שתי המדינות כוננו ב-1967, בעוד שאנטיגואה וברבודה הייתה מדינת חסות בריטית. היחסים הטובים של קנדה עם מדינות האיים הקריביים, בהן אנטיגואה וברבודה, נובעים בין השאר מהעובדה שקיים ריכוז גדול של מהגרים מהקריביים בקנדה (דיאספורה). מעל 10,000 קנדים מבקרים באנטיגואה וברבודה למטרות תיירות על בסיס שנתי.
בין שתי המדינות מתקיים סחר בקנה מידה גדול בהתחשב בגודלה הקטן של אנטיגואה וברבודה. הסחר הכולל בין שתי המדינות עמד ב-2017 על שווי של 9.9 מיליון דולר אמריקאי. הייצוא הקנדי לאנטיגואה וברבודה הוערך בשווי 9.6 מיליון דולר אמריקאי וכלל דגים, בשר, מכונות ומוצרי מזון אחרים. לעומת זאת, הייבוא הקנדי מאנטיגואה וברבודה עמד על 282,000 דולר אמריקאי וכלל מוצרי מזון בעיקר.
מאז עצמאות אנטיגואה וברבודה והקמת צבאה, מתאמנים הכוחות המזוינים של אנטיגואה וברבודה יחד עם הכוחות המזוינים של קנדה.
הסכמים דיפלומטיים
בין קנדה לאנטיגואה וברבודה נחתמו שלושה הסכמים דיפלומטיים:
יהדות גליציה
יהדות גליציה (לעיתים נקראת גאליציה; ביידיש: גאליציע) היא קהילה יהודית אשכנזית ואחת הקהילות היהודיות הוותיקות והחשובות באירופה, אשר שכנה באזור גליציה, בשטחים ששייכים כיום לאוקראינה ולפולין. נהוג לחלק את יהודי גליציה לשני חלקים עיקריים על פי מיקומם הגאוגרפי: גליציה המערבית, שבירתה קרקוב, וגליציה המזרחית, שבירתה לבוב.
בגליציה התפתחה תנועת החסידות, שבדורה השני גרמה להתנגדות רבה. על אף ההתנגדות לחסידות, הייתה זו התנועה השלטת בגליציה ויהודים רבים בגליציה בחרו להשתייך אליה. יהדות גליציה הושפעה רבות גם מתנועת ההשכלה היהודית וערים גליציאניות רבות שמשו מרכזי השכלה חשובים. הבולטות שבערים אלו היו לבוב, קרקוב וברודי, ואליהן התלוו ערים רבות אחרות. תנועה נוספת שהייתה בעלת השפעה בגליציה הייתה התנועה הציונית, שאחריה הגיעו לגליציה גם תנועות נוער רבות.
בגליציה התפתחה תרבות יהודית ענפה שכללה את שפת היידיש, מנהגים ומאכלים ייחודיים ליהודי האזור וכן דמותה של האם היהודייה ("היידישע מאמע"). בגליציה פרחה צורת היישוב הטיפוסית של יהדות מזרח אירופה, השטעטל. צורת התיישבות זו נוצרה והתפתחה בגליציה, ומרבית הקהילות היהודיות בגליציה חיו במבנה זה.
ראשית ההתיישבות היהודית בגליציה
ראשית ההתיישבות של יהודים בגליציה החלה כנראה בין המאה ה-12 למאה ה-13, בתקופת שלטונם של נסיכים אוקראינים בגליציה המזרחית. תהליכי התיישבות נוספים החלו גם בשטחי גליציה המערבית, שנשלטה בידי מלכים פולנים, בעיקר בקרקוב ובז'שוב. היהודים הראשונים בגליציה המערבית היגרו אליה בעיקר מאזורים שהיו קרובים אליה כמו שלזיה, צ'כיה, מוראביה וגליציה המזרחית. לתקופה זו בהיסטוריית הקהילה היהודית בגליציה היו שני מאפיינים עיקריים: הפיאודליזם ופלישות הטטרים לגליציה.
בראשית ההתיישבות היהודית בגליציה, המאות ה12–13, שלט באירופה הפיאודליזם, והיהודים היוו גורם חשוב בהתיישבות עבור בני המעמדות הגבוהים בפולין. רוב היהודים עזרו לבני המעמדות הגבוהים בהתיישבותם ובפיתוח אחוזתם, ובתמורה זכו לקבל מהם חופש דת ופולחן, חופש עיסוק ומסחר והגנה. מרבית היהודים בתקופה זו עסקו במסחר או בחקלאות. יהודי גליציה זכו לקבל מעמד ביניים בין הצמיתים לאדונים, כמו הפולנים העירוניים.
כבר במאה ה-11, טרם החלה התיישבות יהודית בגליציה, החלו הנסיכויות הפולניות להתפורר זו אחר זו ולהסתכסך זו עם זו. מצב זה הקל על הטטרים בפלישתם לגליציה המזרחית בשנת 1240, ובהמשך גם לשלזיה. לעומתם, יהודי גליציה המערבית נפגעו רק מעט מפלישות הטטרים, ולא נגרם נזק רב באזור זה של גליציה כתוצאה מהפלישות.
בעיירות, התיישבו היהודים מסביב למגרש מלבני גדול שבו שכנה אחוזה של אחד האצילים, אשר סביב שטחה התרכזו מרבית חייהם. הבתים שכנו בצמוד לאחוזה, ועל ידם חנויות, מסעדות ובתי מלאכה שהיו רובם שייכים ליהודים. באחת מפינות האחוזה שכנה גם כנסייה, ובצמוד לה היה גם ביתו של הכומר המקומי. היהודים נהגו ללגלג על מבנה זה של העיירות באמצעות פתגם יהודי:.
התקופה הפיאודלית
הערים והיישובים בגליציה בתקופה הפיאודלית התחלקו לשלושה סוגים עיקריים: ערים "פרטיות" - ערים בעלי שלטון פיאודלי, ערים "מלוכניות" - ערים בעלי שלטון מונרכי, וערי כמורה - ערים שנשלטו בידי הכמורה והכנסייה הקתולית. מרבית הערים והיישובים בגליציה היו בעלי שלטון פיאודלי מבוסס ויציב במשך כל התקופה עד לחלוקת פולין, שבו ניתנו ליהודים זכויות על פי רצונם של בעלי העיר. היהודים יישבו את הערים הפיאודליות וטיפחו אותן תמורת הגנה, שכר ומקום מחיה שקיבלו מבעלי העיר, והיו בעלי זכויות שוות לזכויות המקומיים.
על אף שהפיאודליזם שלט בגליציה, בחלק מהערים והיישובים הונהג שלטון מונרכי (לעיתים ייקרא שלטון מלוכני או שלטון מלכותי). בערים אלו הוגדרו הקהילות היהודיות על ידי המונרך השלט בעיר, באמצעות כתב זכויות שנחתם על ידו. בנוסף לערים אלו, בגליציה היו ערים אחדות שהיו ערי כמורה - ערים אשר נשלטו בידי הכמורה והכנסייה הקתולית. אוכלוסיית יהודי גליציה הלכה וגדלה לאורך השנים וקהילות יהודיות חדשות קמו בגליציה. הקהילות הלכו והתרחבו גם לערים מונרכיות, שיחסן ליהודים היה פחות טוב מאשר היחס שניתן להם בערים הפיאודליות. לעומת זאת, בערי הכמורה, ישבו יהודים אחדים בלבד.
באופן כללי, יחסם של השלטונות בגליציה המזרחית ליהודים היה טוב יותר מאשר יחסם של השלטונות בגליציה המערבית. מספר בני האצולה בגליציה המערבית היה נמוך יותר בהשוואה למספרם בגליציה המזרחית, ואותם בני אצולה שהתגוררו בגליציה המערבית אף העניקו זכויות פחותות יותר ליהודים מאשר מקביליהם בגליציה המזרחית. אף על פי כן, בעיני השלטונות לא היה כלל הבדל בין גליציה המערבית למזרחית בתקופה הפיאודלית, שכן כל בעלי האחוזות היו אצילים פולניים, קתוליים רומיים.
לכל אורכה של התקופה הפיאודלית סבלו היהודים מפרעות, גזירות ועלילות דם.
גליציה המזרחית
גם בתקופה זו היוו יהודי גליציה המזרחית את רוב היהודים בגליציה, ומקום מושבם של יהודים אלו זכה לשם 'רוסיה האדומה' (RUS CZERWONA). גליציה המזרחית עברה באופן מוחלט לידי שלטון פולני רק בשנת 1387, לאחר 200 שנה שבהן הבעלות עליה גרמה למחלוקת בין נסיכים רותנים מקומיים, פולין והונגריה. הטטרים לא הטילו על אזור זה מס, אבל גדודות וקבוצות טטריות פשטו על גליציה כמעט בכל שנה, שדדו רכוש וחטפו יהודים לסחור בהם.
שלא כמו בשאר האזורים בפולין, מרבית הערים והעיירות בשטחי גליציה המזרחית היו ערים "פרטיות" (ערים שהשיטה המדינית שהונהגה בהן הייתה פיאודליזם): עד שנת 1648 היו בגליציה המזרחית 96 ערים פיאודליות, 6 ערים שנשלטו בידי הכמורה והכנסייה הקתולית, ו-54 ערים מונרכיות. עד חלוקת פולין עברו ערים נוספות לידיהם של אנשים פרטיים או של בני אצולה. בערים המלכותיות שבגליציה הופלו היהודים לרעה על פי כתבי הזכויות שניתנו להם והם סבלו מהגבלות בחופש המגורים והתנועה ובחופש העיסוק והמסחר וכן נאלצו לשלם מיסים גבוהים יותר ביחס לאוכלוסייה המקומית. בין המיסים שמחירם הוגבר בעבור היהודים היו מס אוצר המלוכה (מס למונרך של העיר או העיירה), מס מסחר בגילדות הסוחרים, מס לבעלי מלאכה נוצריים ומס שנגבה בעבור הכמורה והכנסייה הקתולית. כתבי הזכויות לא דאגו להסדיר את ביטחונם של היהודים, ואלו סבלו מרדיפות, התנכלויות ופרעות על רקע דתי. המחקרים שנעשו על יהודי גליציה מכילים מידע על התקופה שעד חלוקת פולין בעיקר בערים ועיירות פיאודליות, בעוד המידע על קהילות יהודיות בערים מונרכיות כמו לבוב, האליץ' ופשמישל לוטה בערפל.
בין המאה ה-14 לשנות ה-20 של המאה ה-16 קמו כ-20 קהילות יהודיות חדשות בערים ועיירות שונות בגליציה, רובן בערים מונרכיות. בשנת 1485 הוציא השלטון המקומי בקרקוב צו כנגד יהודי העיר שאסר עליהם לעסוק במסחר או בחקלאות, ובכך מנע מהם את תמיכם של בני האצולה הפולנים (ללא אמצעי הייצור והחקלאות המתקדמים של היהודים, לא היה לבני האצולה צורך ב"ברית" שנכרתה עם היהודים). במהלך המאה ה-15 יצאו צווים נוספים בנוסח דומה, בערים נוספות בגליציה. בין 1520 לבין 1620 קמו כ-100 קהילות יהודיות נוספות בגליציה, אך הפעם רובן היו דווקא בערים פיאודליות. מגמה זו הייתה תוצאה של העצמת ההשפעה של בני האצולה הפולנים בגליציה המזרחית, ורצונם באכלוס הערים שלהם בידי מתיישבים יהודים, שדרשו מעט זכויות ביחס לקבוצות אתניות אחרות שהתגוררו בגליציה, דוגמת הגרמנים או הארמנים.
בשנים 1648–1665, תקופת המבול (כינוי לתקופת הפלישה השוודית, "המבול השוודי", ומלחמות נוספות בפולין) ופרעות ת"ח ות"ט, חל משבר גדול בקרב יהדות גליציה המזרחית, שתוצאותיו באו לידי ביטוי אף יותר ממאה שנה לאחר מכן, בתקופה שלאחר חלוקת פולין והסיפוח לממלכת הבסבורג (שבהמשך הפכה לאימפריה האוסטרית ומאוחר יותר לאימפריה האוסטרו-הונגרית). במהלך הפרעות הוכחדו קהילות יהודיות רבות בגליציה המזרחית, וקהילות אחרות נאלצו להגן על עצמן באמצעות מכירת חלקים מהאוכלוסייה היהודית לשבי ולעבדות. הקהילות היהודיות נקלעו למשבר כלכלי עצום, שנפתר רק כעבור יותר מ-30 שנה. המשבר פחות בא לידי ביטוי בערים הפיאודליות לעומת ביטויו בערים המלכותיות משום שבערים אלו מעמדם של היהודים היה זהה למעמדם של המקומיים, כך שליהודים הייתה השפעה גדולה יותר, כוח פוליטי גדול וכן קשרי חוץ מפותחים. כתוצאה מכך פחתה עוצמתה הכלכלית והפוליטית של לבוב, בעוד עוצמתן של הקהילות היהודיות בערים פיאודליות עלתה. הדבר ניכר במיוחד בערים פיאודליות שבהן הייתה קהילה יהודית גדולה ובראשן ז'ולקייב, טארנופול, קומארנו, ברודי ובוצ'אץ' אשר פרחו ושגשגו מבחינה כלכלית גם במהלך תקופה זו, כאשר ברודי אף הפכה למרכז של פליטים יהודים מגליציה כולה שחיפשו מקום מבטחים מפני הפרעות.
בשנים 1580–1764 פעל בגליציה המזרחית ועד ארבע ארצות, אשר היה הנציגות הארצית הראשונה של יהודים באזור. הארצות שהרכיבו את הוועד היו פולין גדול, פולין קטן, רוסיה האדומה, ווהלין, ליטא ווילנה.
במאה ה-18 הקהילות היהודיות המשיכו להתפשט ברחבי גליציה המזרחית על אף המלחמה הצפונית הגדולה שהתרחשה אז וגרמה לפגיעה בכלכלה הפולנית. על פי מפקד אוכלוסין שהתקיים בגליציה המזרחית בשנת 1764 כרבע מיהודי גליציה המזרחית התיישבו בכפרים, והשאר בערים ובעיירות. ערב חלוקת פולין הראשונה והסיפוח לאימפריה הרומית הקדושה, היו בגליציה המזרחית בין 60 אלף ל-80 אלף יהודים, אשר היוו חלק גדול מיהדות פולין, ועשרה אחוזים מכלל האוכלוסייה בגליציה המזרחית.
גליציה המערבית
על פי רישומים מן המאה ה-14 והמאה ה-15, בתקופה זו כבר היה בגליציה המערבית מספר גדול יותר של קהילות יהודיות מבוססות, למשל בערים יאסלו, טארנוב, יארוסלאב, זאטור, דמביצה וז'מיגראד. לאור המחאות כנגד התיישבות היהודים בגליציה המערבית שאורגנו על ידי התושבים המקומיים, במיוחד הגרמנים ואנשי הכנסייה הקתולית, העניק המלך אישור מיוחד בשם "דה נון טוליראנדיס יודיאוס" למספר ערים, שאסר על היהודים להתגורר בערים שלהן ניתן אישור זה, ואף בפרוורי ערים אלו ובכפרים השכנים להן. בין אותם ערים ועיירות ניתן לציין את בוחניה, אשר נאסרו בה מגורים של יהודים כבר בשנת 1605, אך האיסור הופר על ידי קבוצה של יהודים שבחרו לעקוף את החוק וכן על ידי קבוצות סוחרים מתחלפות שהגיעו לעיר ב"ימי שוק" או ב"ימי יריד", ואת וייליצ'קה, שבפרבריה קמה קהילה יהודית ובשטחה אף התגוררו חוכרי מלח יהודים אחדים, באישור המולך. בעיר גורליצה הותרה התיישבות יהודית בפרבר העיר בלבד עד שנת 1765, ובבייץ' קמה קהילה יהודית רק לקראת סוף המאה ה-18. בערים המלכותיות, סבלו היהודים בעיקר מעוינות המקומיים, ואלו ניסו לדחוק את היהודים אל מחוץ למרכז העיר על מנת להגביל את כוחם הפוליטי, הכלכלי והתרבותי. ניכר שמצב זה התקיים בבירת גליציה המערבית, קרקוב, וכן ביארוסלאב, בלז'איסק ובערים נוספות. בגליציה המערבית היה מספר קטן של ערים פיאודליות בהשוואה לגליציה המזרחית. בערים אלו היה מצבם של היהודים טוב יותר, בדומה למצבם בגליציה המזרחית. הם היו בעלי זכויות יסוד מפותחות יותר, ניתן להם חופש מגורים מלא, והם הורשו לעבוד כחוכרים, סוחרים או בעלי מלאכה.
יהודי גליציה המערבית סבלו מפורענות ועוינות המקומיים לעיתים קרובות אף יותר מאשר יהודי גליציה המזרחית. הפרעות שהתרחשו בקהילה היהודית השפיעו עליה גם לאחר יותר מדור שלם. בגליציה המערבית הפורעים עשו זאת דווקא מתוך מניעים דתיים. בתחילת המחצית השנייה של המאה ה-15 הגיע נזיר בשם יוהאן קאפיטראנסו לקרקוב הילל את האדיקות הדתית והטיף כנגד כפירה. נאומו השפיע מאוד על תושבי קרקוב, עד כדי כך שגרמו לפריצתן של פרעות באזור ובשנת 1454. בשנת 1499 שדדה קבוצת "נושאי הצלב" את יהודי גליציה המזרחית וטבחה בהם. בתקופת פרעות ת"ח ות"ט צבאו של בוגדן חמלניצקי לא הגיע לצידה המערבי של גליציה, אך הקהילות היהודיות חששו מאוד מתרחיש זה ונתמלאו בפליטים יהודים מצידה המזרחי של גליציה. אף על פי כן, הסכנה הבאה של יהודי גליציה המערבית לא בוששה לבוא, ובשנים 1655–1656, זמן קצר לאחר סיום תקופת "המבול", פלשו לגליציה המערבית השוודים, שדדו את רכושי התושבים וטבחו בהם. עד חלוקת פולין האזור היה שדה קרב בין רוסיה לפולין.
עלילות הדם בגליציה המערבית נחשבו כאירועים שחרגו מהגבולות המקומיים, וגרמו להשלכות בעבור כל יהודי גליציה, בין אם הקורבן נאלץ להודות באשמה על לא עוול בכפו ולסבול מעינויים אכזריים ומהוצאה להורג, בין אם לא הודה אך בכל זאת הייתה העלאה על המוקד, ובין אם העלילה הופרכה והקורבן הוכרז כזכאי. עלילות דם בעלות השפעה גדולות התרחשו בבירת גליציה המערבית קרקוב בשנים 1407, 1542, 1539, 1631, 1633, 1635, ו-1662. בנובי-סונץ' היו שתי עלילות דם מרכזיות בשנים 1751 ו-1761. בעלילות הדם בלבוב בתקופה זו, בשנים 1710 ו-1728 הועלו על המוקד כמה מבני המשפחות היהודיות המכובדות של העיר. בשנת 1912 נעלם ילד נוצרי בדוברה, וגרם לעלילת דם שבה הקורבן היה כלל היהודים בדוברה. המקומיים התקהלו ורצו לחסל את הקהילה היהודית במקום כנקמה, אך הילד נמצא טרם הספיקו לעשות זאת.
השלטון האוסטרי
בתקופה זו התעצבה דמותם של יהודי גליציה, כפי שתוארה בתרבות. דוד הורוביץ (לעיתים הורוויץ) תיאר בספרו "האתמול שלי" את תקופה זו מבחינת התנועות הרוחניות והקהילתיות שקמו בגליציה:
בימי השלטון האוסטרי חלו תהליכי מודרניזציה בקרב כלל תושבי גליציה, ואלו גרמו לא רק לשינוי בסדר החברתי-פוליטי-מדיני באזור, אלא גם להתעוררות של תנועות לאומניות בקרב היהודים, האוסטרים והפולנים. היהודים פיתחו את זהותם ותרבותם, יכלו לבחור לאמץ לעצמם את הזהות היהודית-גליצאית, את הזהות היהודית-פולנית, יהודית-צ'כית, יהודית-אוסטרית או יהודית-גרמנית (זהות שנקשרה בזהותם של השכנים ליהודים, תלוי במקום מגורם), או את הזהות האוסטרו-הונגרית.
עד אביב העמים
בשנים 1772–1795 סופחה גליציה כולה לשטחי ממלכת הבסבורג, אשר שכנה בתוך האימפריה הרומית הקדושה, במסגרת חלוקת פולין. החלפת השלטון גרמה לתמורות מפליגות בחיי היהודים - שלטון האימפריה הצהיר על "רפורמה" בחייהם של היהודים, מתוך כוונה לעשותם נאורים יותר. תחילה בוטלו בהדרגה המעמדות הפיאודליים, והיהודים איבדו את יתרון המעמד שלהם לעומת האוקראינים ובני המיעוטים. לאחר מכן הוטל פיקוח על היהודים, על ידי צווים שהוצאו על ידי קיסרי האימפריה. עד שנת 1785 המשיכו הקהילות היהודיות להתנהל כפי שהתנהלו טרם חלוקת פולין, אך אז כפה עליהם השלטון לפתוח 6 ארגוני גג לקהילות היהודיות - ארגון גג לכל אזור של קהילות בגליציה. ארגוני הגג שימשו לצורך שיפוט וניהול המרשם האזרחי. בשנת 1789 פרסם יוזף השני, קיסר האימפריה הרומית הקדושה "צו סובלנות" ליהודי גליציה, שהסדיר את "רפורמת היהודים", אותה רפורמה שהצהיר עליה בתחילת הסיפוח. על פי צו הסובלנות הותר ליהודי גליציה לעסוק במסחר ובמלאכה, אך הם נאסרו לעסוקות במקצועות שנחשבו אז למסורתיים: חכירת אדמות וטחנות קמח, מזיגת משקאות (עבודה כברמנים) או שיווק של משקאות.
באותה תקופה יהודי גליציה נאלצו לשלם מיסים גבוהים יותר לעומת שאר האוכלוסייה, כמו "מס הסובלנות", אשר החליף את "מס הגולגולת" (מס על כל נפש חיה) ששאר האוכלוסייה התבקשה לשלם, ולעיתים אף נאלצו לשלם מיסים ששאר האוכלוסייה כלל לא התבקשה לשלם, כמו "מס בשר כשר" או "מס חתונות". יהודים שלא שילמו את מס הסובלנות (לשעבר מס הגולגולת) נחשבו ל"יהודים קבצנים" (Betteljude), וגורשו מגבולות גליציה. בעל ואישה יהודים אשר לא שילמו "מס חתונות" גורשו יחד עם הוריהם מגבולות גליציה, ורכושם הוחרם על ידי השלטון. המס שהכי הזיק ליהודים והעיק עליהם היה "מס הנרות" שהוטל על נרות שבת ויום טוב החל משנת 1797. על אף שהמס העיק מאוד על היהודים, גם הייתה לו השפעה חיובית: משלמי המס יכלו לבחור או להיבחר לתפקידים בוועד הקהילה המקומית. הדבר גרם לקשרי הון-שלטון, ואפשרו רק לעשירים שביהודי גליציה להיבחר או להשפיע על וועדי הקהילות. לרוב התמנו חוכרי המס היהודים, אשר החזיקו בהון רב, לתפקידים מרכזיים בוועד. כחלק מהרפורמות, בתקופה זו גם גויסו יהודים רבים לצבא. כך למשל, בשנת 1790 השתתפו 1070 יהודים מגליציה במלחמה העות'מאנית-רוסית.
עם סיום מלחמות נפולאון, ולאחר קונגרס וינה שבא אחריהן, הופסקו ה"רפורמות" של הקיסר יוזף השני. הרפורמות הנאורות נעלמו, אך ההגבלות והמיסים נשארו - עם מטרה "פחות נאורה" - לספק את רצונה של האוכלוסייה הכללית ולמנוע או להפחית את היקף התחרות הכלכלית שהיוו היהודים על שאר האוכלוסייה. מצבן הכלכלי הרע של הקהילות היהודיות בגליציה החריף בשל אי שינוי ההגבלות (כל זמן שמצב זה התמשך החריף המצב עוד יותר), אך הן זכו בחזרה באוטונומיה הדתית והניהולית שהייתה להן בתקופה שלפני הסיפוח האוסטרי, תחת השלטון הפולני. התפרצויות האיכרים בשנת 1846 "הכינו את הקרקע" לקראת מהפכות אביב העמים והיוו את הסמן הראשוני בדרך לחזרתה של יהדות גליציה לגדולתה.
מאביב העמים עד מלחמת העולם הראשונה
אביב העמים בשנת 1848 היה ההתחלה של תקופה חדשה בעבור יהדות גליציה. בית הבסבורג שב לשלוט באוסטריה, והיהודים היו בעלי עמדה פרו-אוסטרית לראשונה מאז תחילת הכיבוש האוסטרי. אף על פי כן, רוב היהודים בחרו לתמוך בצד הפולני במאבקם של הפולנים כנגד השלטון האוסטרי, מתוך תקווה לחזור למעמד שהיה להם בתקופה הפיאודלית. על אף תמיכת היהודים בפולנים, תקוותם לא התגשמה, להפך - רוב הפולנים היו חסרי עמדה פרו-יהודית במקרה הטוב, ובעלי עמדה אנטי-יהודית במקרה הרע. מהפכות אביב העמים גרמו להם לנקוט עמדה ברורה כנגד היהודים, והם אף ניסו לטבוח בהם מספר פעמים. לרוע מזלם של הפולנים, בתקופה זו עלתה וצמחה הכלכלה היהודית בגליציה והם צברו כוח פוליטי וכלכלי עצום. דוגמה בולטת לכך ניתן לראות כבר בתחילת תקופה זו, עוד בשנת 1848, כשיהודים השתתפו לראשונה בבחירות פוליטיות ארציות.
בתקופה זו יהודים רבים בגליציה התבוללו ונטמעו בקרב העמים שבקרבם. התבוללות נעשתה ליותר פופולרית בתקופה זו, במיוחד בקרב יהודים שהיו חלק מאליטות. ארגון בשם "The Jewish progressive intelligentsia", שנוסד במאה ה-19, היה לאחד הארגונים היהודים הבולטים שתמכו בתהליך ההתבוללות, ואנשיו ייצגו מספר זרמים. תחילה, הייתה "ההתבוללות הגרמנית" לזרם הפופולרי ביותר בקרב היהודים, במיוחד במזרח גליציה. התומכים ב"התבוללות הגרמנית" העריכו והעריצו את התרבות הגרמנית ואת תנועת ההשכלה היהודית הגרמנית בפרט. בצמרת הארגון הייתה נוכחות דומיננטית של יהודים מגליציה. בשלהי המאה ה-18 ובתחילת המאה ה-19, השלטון עודד ותמך בגרמנופיליה בקרב היהודים, ונעזר בהם כדי לגרום לשאר תושבי המדינה לאהוב את גרמניה. בשנת 1792 נוסדו בגליציה כ-100 בתי ספר יהודים-גרמנים בחסות השלטון האוסטרי. על פי צו משנת 1810, כל יהודי שרצה להצביע באותה שנה בבחירות המוניציפליות היה חייב להוכיח שהוא מדבר וכותב גרמנית.
מאביב העמים ועד שנת 1860 בוטלו מספר מיסים מיוחדים שהוטלו על היהודים. בשנת 1860 בוטל גם האיסור הרשמי על התיישבות קבועה של יהודים בגליציה, שעל אף שלא נאכף ולא מנע מיהודים רבים להתיישב בגליציה, הסרתו נחשבה לצעד משמח בעבור יהודי גליציה. כמו כן, היהודים הורשו לרכוש אדמות חקלאיות, אך בתנאי שיעבדו את אדמות אלו בעצמן ולא יישכרו חקלאיים לשם ביצוע המלאכה. שינויים רבים אלו נבעו מהתנגשות האינטרסים הפולנים והאוקראינים.
במלחמת העולם הראשונה
ערב מלחמת העולם הראשונה היו בגליציה קרוב ל-1,000,000 יהודים, כ-75% מהם בגליציה המזרחית. במלחמת העולם הראשונה גליציה הייתה חלק מהחזית המזרחית, והתקיים בה קרב בין הצבא האוסטרו-הונגרי לבין צבא האימפריה הרוסית. בשטחה התרחש קרב גליציה, שהתסיים בניצחון רוסי ובכיבוש שטחים משמעותיים בידי הרוסים. כחלק מהמערכה בגליציה התרחשו באזור מספר קרבות: קרב קרשניק, קרב קומרוב, קרב גנילה ליפה, קרב רווה והמצור על פשמישל. מלבד קרב קומרוב וקרב קרשניק, כל הקרבות הסתיימו בניצחון רוסי. המערכה באזור לא אופיינה במלחמת חפירות, ולכן הייתה לא יציבה ביחס למערכה במערב. גליציה עברה מיד ליד כמה פעמים וההגירה היהודית מגליציה גברה בתקופה זו. יהודים אשר בחרו שלא לעזוב את גליציה נרצחו, נאנסו, נשדדו או שבתיהם נהרסו בידי חיילי הצבא הרוסי או בידי הצבא הפולני. בפוגרום בלבוב ב-1918, נרצחו כ-100 יהודים בידי הצבא הפולני, ונפצעו מאות. גם רעב ומגפות לא חסרו באותה התקופה, ואלו גרמו למותם של יהודים נוספים. ראשי הקהילות הקימו ארגונים שסייעו לפליטים שהגיעו אליהם והגישו להם עזרה - הם סיפקו להם מזון, תרופות, מוצרי היגיינה ומקום מגורים. רוב העיירות, הכפרים והערים שבהן היו קהילות יהודיות מפותחות עברו לשלטון פולני (הרפובליקה הפולנית השנייה) ואחרים עברו לידי שלטון אוקראיני (הרפובליקה העממית של מערב אוקראינה), אשר לא החזיק מעמד זמן רב ונכבש בהמשך על ידי השלטון הפולני. המלחמה פגעה רבות באוכלוסייה היהודית בגליציה המזרחית, וערערה את חוסנה של האוכלוסייה מבחינה דמוגרפית משתי חזיתות: ירידה באוכלוסייה היהודית הן בערים והן בכפרים. ש. אנ-סקי, כתב בספרו "חורבן היהודים בפולין, גליציה ובוקובינה" על המלחמה כחלק מתולדות יהדות גליציה:
בין המלחמות
בין מלחמות העולם הייתה גליציה תחת שלטון הרפובליקה הפולנית. המעבר לשלטון הפולני הזיק עוד יותר ליהודי גליציה, כי בעוד שהשלטון האוסטרי העניק להם שוויון זכויות כאחד מהמיעוטים הרבים שבו, השלטון הפולני לא דאג למיעוטים. יהודי גליציה המזרחית סבלו יותר מיהודי גליציה המערבית בתקופה זו, בגלל ההבדלים הדמוגרפיים בין האזורים. בתקופה זו התקיימו חרמות והסתות כנגד חברי הקהילה היהודית. למשל, בחלק מהערים הוגבלה כניסם של יהודים למקומות לימוד אקדמיים ולתיכונים. ראשי השלטון הפולני פיטרו את היהודים שעבדו בשירותים הממשלתיים, אך עשו זאת רק לאחר שביססו את שלטונם בגליציה. היו גם תפקידים ממשלתיים שכל היהודים שעבדו בהם פוטרו. למשל, כל יהודי שעבד כפקיד דואר פוטר עד שנת 1920. עם זאת, התחזק מעמדה של הקהילה היהודית כארגון עצמאי ואוטונומי, כשמוסדות הקהילה, ובמיוחד ארגוני הסעד, הרחיבו את שירותיהם וניתנה עזרה ותמיכה כלכלית לקהילות שהיו זקוקות לכך. עובדי המלאכה היהודים הקימו לעצמם ארגונים, וכך גם הסוחרים הקימו ארגון סוחרים יהודי (כמו האוקראינים והפולנים). היהודים התפתחו גם מבחינה פוליטית ומפלגות יהודיות נוספות קמו. ש"י עגנון תיאר את תחושות היהודים בשנים שאחרי המלחמה בספרו "אורח נטה ללון":
במלחמת העולם השנייה
ב-1 בספטמבר 1939, שבוע בלבד לאחר החתימה על הסכם ריבנטרופ–מולוטוב, פלשה גרמניה הנאצית לפולין, ובכך החלה את מלחמת העולם השנייה. עם פרוץ המלחמה, פלש צבא גרמניה הנאצית לחלקה המערבי של גליציה המזרחית. תוך עשרה ימים הצליח הצבא הגרמני להגיע לאזור גליציה המזרחית. הוא גבר על הצבא הפולני וגרם להתפוררות מהירה שלו. הגרמנים כבשו, בין היתר, את הערים: פשמישל, סאמבור, דרוהוביץ' וסטרי. הצבא הגרמני התעלל באוכלוסייה היהודית בערים שכבשו. לאחר ימים אחדים נסוג הצבא הגרמני משם, וב-17 בספטמבר 1939 פלש לגליציה המזרחית צבא ברית המועצות. גליציה המזרחית סופחה לברית המועצות, וגליציה המערבית לגרמניה, כפי שסיכמו גרמניה הנאצית וברית המועצות בהסכם ריבנטרופ–מולוטוב. נהר הסאן שימש גבול בין השטח שנכבש בידי הרוסים לבין השטח שנכבש בידי הגרמנים.
השלטון הסובייטי
ערב פרוץ מלחמת העולם השנייה, התגוררו בגליציה המזרחית כ-570,000 יהודים. אליהם הצטרפו 130,000 יהודים פליטים שברחו מאזורים שכבשו הגרמנים. בגליציה המזרחית היהודים זכו להצלה זמנית מהגרמנים, אך בו בזמן נדרשו לסבול ממדיניותו של השלטון החדש. השלטון הסובייטי חיסל באופן סופי ומוחלט את הפיאודליזם בגליציה המזרחית, כשאדמות של פולנים בעלי אחוזות הולאמו בידי המשטר הסובייטי. תקופה זו התאפיינה בהרעה נוספת במצב הכלכלי של יהודי גליציה (להרחבה בנושא). במקביל אסרו הסובייטים את קיומה של פעילות פוליטית יהודית. כדי למנוע את קיומה של פעילות מסוג זה, אסרו הסובייטים את מנהיגי המפלגות היהודיות, ובמסגרת המאסרים שבוצעו נאסרו הן מנהיגי המפלגות הציוניות והן מנהיגי מפלגת הבונד שהתנגדה לציונות.
יהדות גליציה המערבית
בתקופת השואה נכללה גליציה המערבית תחת "דיסטריקט קרקוב". ניתן לשים לב ל-5 שלבים עיקריים בשואת יהודי גליציה המערבית: יהודי העיר קרקוב וסביבתה הושפעו מהעובדה שמשרדי שלטון הגנרלגוברנמן היו בקרקוב, ולכן הוטלו עליהם גזרות ואיסורים כשהמלחמה הייתה עוד בתחילתה. בין האיסורים והגזירות שהוטלו על יהודי האזור (וזאת עדיין במסגרת השלב הראשון של שואת יהודי גליציה המערבית) היו צו שהורה על עבודות כפייה (ב-26 באוקטובר 1939), צו להקפאת חשבונות הבנק של היהודים (ב-20 בנובמבר 1939) ואיסור על החלפת מקום מגורים ללא אישור השלטונות (ב-11 בדצמבר 1939). כמו כן, החל מ-23 בנובמבר 1939 נדרשו יהודי גליציה המערבית לשאת עליהם סרט ועליו מגן דוד, והחנויות שהיו בבעלות יהודית סומנו.
עוד בתקופה הראשונה גורשו יהודים תושבי גליציה המזרחית לאזורים אחרים, בעיקר לגליציה המזרחית, במקביל לגירוש יהודי שלזיה לגליציה המזרחית. במקביל לגירוש יהודים מגליציה המערבית, היה גם גירוש של יהודים אל גליציה המערבית, מאזורים אחרים שסופחו על ידי גרמניה הנאצית.
גביע הליגה הספרדית
גביע הליגה הספרדית (בספרדית: Copa de la Liga; שם נוסף: גביע הלה ליגה) היה גביע כדורגל ספרדי, שנוסד על ידי התאחדות הכדורגל הספרדית בשנת 1982. הטורניר התקיים ארבע שנים בלבד, עד שבוטל בשנת 1986.
יהדות גליציה
דמוגרפיה
מפקד האוכלוסין הראשון שנעשה בגליציה בצורה מודרנית ומתקדמת היה בשנת 1785. המספרים שנרשמו עד אז, היו לא רשמיים וכן הרבה פחות מדויקים. המפקד הרשמי הראשון נעשה בשפת היידיש, בניב מקומי. יהודים, שנחשבו ל"פלג דתי" במסמכים רשמיים של השלטון, היו צריכים לבחור שפה כשפתם הרשמית לצורך מפקדי האוכלוסין, והשפה שנבחרה הייתה היידיש בניב מקומי, דבר שגרם לטעויות במפקד. לעיתים קרובות התעלמו היהודים ממפקדי האוכלוסין, ולא רשמו את ילדיהם במפקדים אלו. מספר היהודים בגליציה בשנת 1772 נתון לוויכוח, כאשר היו שטענו שבשנה זו היו בגליציה 224,981 יהודים אשר היוו 6.5% מכלל האוכלוסייה בגליציה, וישבו באלפי כפרים וב-280 ערים ועיירות, והיו שטענו שהיו בה 171,851 יהודים. בשנת 1774 היו בגליציה 171,851 יהודים, בשנת 1776 היו בה 144,200 יהודים, בשנת 1780 היו בה 151,302 יהודים ובשנת 1782 היו בה 172,424 יהודים.
המפקד הראשון שנעשה בשנת 1772 נעשה בקרב העם, באופן מיטבי יותר מאשר המפקדים שבאו אחריו עד שנת 1785. אותם מפקדים לא נעשו בקרב העם, אלא בהתבסס על המפקד שנעשה בשנת 1772, על פי הערכת פקידי האוכלוסין - למעשה, לא בוצעו בשנים אלו מפקדי אוכלוסין אמיתיים וניתנה רק הערכה בוטה של מספר היהודים בגליציה. כמו כן, עלו טענות על רשלנות ועצלנות של פקידי האוכלוסין, וכן על מעילות בכספים שלכאורה בוצעו על ידם. טענה נוספת שעלתה בתור סיבה לאי הדיוק במפקדים הייתה שניתן דיווח לא נכון מצד היהודים לגבי מספרם בפועל מכיוון שממילא מס הגולגולת (מס על כל נפש בבית, שבהמשך הומר ל"מס הסובלנות") היה גבוה, ודיווח על גדילה של האוכלוסייה היה מאלץ את היהודים לשלם מס גבוה אף יותר.
גביע הליגה הספרדית
הקבוצה בעלת הכי הרבה זכיות בטורניר היא ברצלונה, שזכתה בטורניר בפעם הראשונה ובפעם האחרונה שלו.
יהדות גליציה
דמוגרפיה
בשנת 1785 שוב נעשה מפקד האוכלוסין בקרב העם, אך בצורה מודרנית ומתקדמת יותר, כיאה לתקופה. על פי תוצאות המפקד בשנת 1785 היו בגליציה בין 212,000 ל-215,000 יהודים (9% מכלל האוכלוסייה בגליציה) ועד שנת 1821 גדלה האוכלוסייה היהודית בגליציה ב-3,000 תושבים, כך שבשנה זו היו בה 218,00 יהודים (5.5% מכלל האוכלוסייה). בשנים שלאחר מכן קצב גידול האוכלוסין היה מהיר יותר: בשנת 1830 היו בגליציה 250,000 יהודים (6% מכלל האוכלוסייה), בשנת 1850 - 333,000 יהודים, בשנת 1857 - 449,000 יהודים (9.6% מכלל האוכלוסייה בגליציה) ובשנת 1869 היו בה כ-576,000 יהודים (כ-10.6% מכלל האוכלוסייה). לפני מלחמת העולם הראשונה היו היהודים הקבוצה האתנית החמישית בגודלה באימפריה הרומית הקדושה, אחרי הגרמנים, הצ'כים, הפולנים והאוקראינים. הם היוו 4.68% מכלל האוכלוסייה במדינה. בתקופה שקדמה למפקד האוכלוסין הראשון, האוכלוסייה היהודית בגליציה הייתה במגמה של גידול יחסי, אך מגמה זו הלכה וקטנה, בעיקר במהלך שנות ה-80 של המאה ה-19.
בשנת 1900 חיו בגליציה 811,000 יהודים. בתקופה זו רוב יהודי גליציה התרכזו במלוכת הבסבורג (כ-66.9% מכלל היהודים). מדובר בחלק הגדול ביותר של יהודים באזור שהתרכזו במקום אחד.
גביע הליגה הספרדית
בשל אילוצי זמן, עומס ולחץ מצד המועדונים, התחרות נמשכה רק ארבע שנים, והיא בוטלה בשנת 1986. זכייה בגביע הליגה סייעה לשני מועדונים להשלים דאבל של גביעים ייחודי: ברצלונה עם גביע המלך (1983) וריאל מדריד עם גביע אופ"א (1985). בכל ארבעת הגמרים, הקבוצה ששיחקה את המשחק השני בבית, זכתה בגביע.
יהדות גליציה
דמוגרפיה
לכל אורך ההיסטוריה, היה מספר היהודים בגליציה המזרחית גדול מאשר מספר היהודים בגליציה המערבית, וכך היה גם לגבי החלק של היהודים מתוך כלל האוכלוסייה. על פי מדגם האוכלוסין הרשמי שנעשה בשנת 1880, בגליציה המערבית היו באותה התקופה 196,684 יהודים, אשר היוו 8% מכלל האוכלוסייה באזור. לעומת זאת, בגליציה המזרחית היו 516,912 יהודים, אשר היוו 13.4% מכלל האוכלוסייה באזור. 30 שנים מאוחר יותר, בשנת 1910, גדל הפער המספרי בין אוכלוסיות היהודים במזרח גליציה ובמערב גליציה: במערב גליציה היו 213,173 יהודים, בעוד שבמזרח גליציה היו 658,722 יהודים. לעומת זאת, הפער בחלק של היהודים מתוך האוכלוסייה הכללית דווקא הלך וקטן - היהודים היוו 7.9% מכלל האוכלוסייה במערב גליציה, בעוד שבמזרח גליציה הם היוו 12.3% מכלל האוכלוסייה.
המצב הביטחוני הקשה בגליציה (פלישות של קוזקאקים וטטרים, מלחמות שהתרחשו מדי פעם באזור) חייב כוננות קבועה של כלל התושבים מפני תקיפה. על מנת להגן בצורה המיטבית על התושבים בכל עת, כל עיר או עיירה הוקפה במספר כפרים, כך שאם הייתה פלישה של קוזאקים או טטרים, הכפרים היו נפגעים לפני העיר וניתן היה להתכונן בצורה טובה יותר לתקיפה. בני האצולה העדיפו ליישב בעיירות ובערים שלהם יהודים, שכן דרישותיהם היו פחותות ביחס להרבה קבוצות אתניות אחרות. מסיבה זו היה ריכוז גבוה של אוכלוסייה מקומית כפרית-חקלאית בכפרים, בעוד היהודים התרכזו בעיקר בעיירות ובערים, כמו מרבית יהודי מזרח אירופה. למשל, על פי מפקד האוכלוסין שנעשה עבור השנים 1764–1765, רק רבע מיהודי גליציה התיישבו בכפרים. ההבדל העיקרי מבחינה דמוגרפית בין יהודי גליציה לשאר יהודי מזרח אירופה הוא שיהודי גליציה היוו את רוב האוכלוסייה בערים אלו, או חלק גדול מאוד המתקרב לרוב. ניתן לראות ביטוי בולט של מגמה זו בתקופה שלפני מלחמת העולם הראשונה (ראשית המאה ה-20). ניתן לראות דוגמאות רבות לביטוי זה בשנת 1900, כאשר 72% מהאוכלוסייה בברודי היו בני הקהילה היהודית של העיר, בין 48.3% ל-52.7% מהאוכלוסייה בסאנוק היו יהודים, וכך גם 51.2% מהאוכלוסייה בגורליצה, 57.3% מהאוכלוסייה בבוצ'אץ' ו-51.3% מהאוכלוסייה בסטניסלב. בתקופה מוקדמת יותר, בשנת 1772, עת חלוקת פולין וסיפוח גליציה לאוסטריה, היו היהודים מיעוט במרבית העיירות והערים, ורק ב-15 מתוכן הם היו הרוב.
גביע הליגה הספרדית
פורמט
גביע הליגה הייתה תחרות נוקאאוט. כל שלבי הטורניר שוחקו במתכונת של בית-חוץ, והקבוצה שניצחה בסיכום התוצאות של שני המשחקים עולה לשלב הבא. גם הגמר כלל שני משחקים.
יהדות גליציה
דמוגרפיה
רוב יהודי גליציה המערבית רוכזו בחלק המזרחי והמרכזי של גליציה המערבית. ניתן לראות זאת בבירור על פי מדגם אוכלוסין שנעשה בשנת 1910: בערים ששכנו במערב גליציה המערבית כמו קרקוב (21.3% יהודים מתוך האוכלוסייה הכללית), ביילסקו-ביאלה (14.7% יהודים מתוך האוכלוסייה הכללית), ודוביצה (17.7% יהודים מתוך האוכלוסייה הכללית), וייליצ'קה (16.1% יהודים מתוך האוכלוסייה הכללית), בוכניה (19.2% יהודים מתוך האוכלוסייה הכללית) ונובי סונץ' (32% יהודים מתוך האוכלוסייה הכללית) היה אחוז נמוך של יהודים מתוך האוכלוסייה הכללית ביחס לערים ששכנו במזרח או במרכז גליציה המערבית, כמו טרנוב (41.2% יהודים מתוך האוכלוסייה הכללית), ז'שוב (31.7% יהודים מתוך האוכלוסייה הכללית), יאסלו (22.3% יהודים מתוך האוכלוסייה הכללית) וגורליצה (51.2% יהודים מתוך האוכלוסייה הכללית), שבהם היה אחוז גבוה של יהודים מתוך האוכלוסייה הכללית, והם היו פעמים לא מעטות רוב האוכלוסייה. לעומתם, היהודים בגליציה המזרחית התיישבו בכמעט כל חלק בגליציה המזרחית. במספר מחוזות בגליציה, במיוחד בצפון גליציה המזרחית, היו אוכלוסיות היהודים, הפולנים והאוקראינים שוות בגודלן. במחוזות אחרים בגליציה, במיוחד במחוזות בדרום גליציה המזרחית, אוכלוסיות היהודים ואוכלוסיות הפולנים היו שוות זו לזו, בעוד שהאוקראינים היוו את רוב האוכלוסייה.
צפיפות האוכלוסייה היהודית השתנתה בין עיר אחת לאחרת, ובין כפר אחד למשנהו, אך באופן תמידי הייתה הצפיפות של היהודים בערים הפיאודליות גבוהה יותר מצפיפיות היהודים בערים המלוכניות.
גביע הליגה הספרדית
פורמט
אם בסיכום שני המשחקים של תשעים דקות כל אחד, היה שוויון בתוצאה, המשחק היה נמשך להארכה של 30 דקות. אם גם לאחר הארכה לא הושגה הכרעה, המשחק הוכרע בפנדלים. שלא כמו בגביע המלך, חוק שערי החוץ לא חל בטורניר.
יהדות גליציה
דמוגרפיה
מנתונים דמוגרפיים שנאספו ניתן להסיק כי במאה ה-19 התרחשו בגליציה מספר התפרצויות של מגיפות כולרה אשר גבו את חייהם של יהודים רבים, בשנים 1831, 1848-1849, 1855 וכן בשנת 1866.
הגירה
בשנים 1880–1910 התרחשה הגירה המונית ממערב גליציה אל ארצות מערביות יותר, בעיקר בגלל המצב הכלכלי הרע שממנו סבלו יהודי האזור. גם 200 אלף יהודים תושבי גליציה המזרחית נאלצו להגר ממנה אל ארצות מערביות יותר, והיו ברובם חסרי בית וכסף, שסימלו את הדלות בארצות שאליהן היגרו. הגירה המונית נוספת התרחשה הן בגליציה המערבית והן בגליציה המזרחית בשנות מלחמת העולם השנייה, ואז רוב ההגירה נעשתה דווקא מגליציה המזרחית (בשנים אלו הייתה ירידה של 15% בכמות היהודים בגליציה המזרחית, לעומת 5% בגליציה המערבית). בשנים שבין המלחמות שוב עיקר ההגירה נעשתה מגליציה המערבית, אך ממדי ההגירה קטנו בשל הטלת הגבלות על ההגירה למערב, כמו גם ההגבלות שהוטלו על עלייה לארץ ישראל. התופעה ההפוכה, של הגירה של יהודים אל גליציה, הייתה נדירה יחסית, וזאת בשל הגבלות מתקופת השלטון האוסטרו-הונגרי אשר אסרו על אזרחי חוץ ממוצא יהודי להתיישב בגליציה.
בשלטון האוסטרי
תחת שלטון אוסטריה, הכלכלה הגליצאית נפגעה קשות. היסטוריונים וכלכלנים רבים של אותה התקופה טענו כי מגמת ירידה זו חלה כתוצאה מניהול לקוי של השלטון המרכזי, בעוד אחרים ייחסו את המגמה לחוסר ההבנה של השלטון את הפקידות המקומית. אף על פי שתיאוריות אלו נתמכו בידי אנשים רבים בני התקופה, שני הגורמים המוזכרים בתיאוריות אלו לא היוו את הגורמים המרכזיים למגמת הירידה - הגורם המרכזי היה דווקא המס הגבוה שהוטל על סחורות שיובאו מצפון לדרום ומנע מסחר חופשי וזול. גורם מרכזי נוסף למגמה, לא פחות חשוב, היה התפתחות התעשייה בארצות השכנות לגליציה. כמו כן, הייבוא לארצות אחרות צומצם. בנוסף לגורמים אלו, גם הגבלות חופש העיסוק שהוטלו על היהודים מנעו מהם לפתח את הכלכלה היהודית בגליציה. כמעט ניסיון לעקוף את אותן הגבלות נחשף, והיהודי שניסה לעשות זאת נקנס בהתאם. בין אותן הגבלות בלט האיסור בסחר בתרופות אשר הוטל על היהודים בשנת 1802. ניתן לשים לב כי הקהילה היהודית בברודי דווקא שגשגה תחת השלטון האוסטרי - בשל קרבתה של ברודי לגבול היא נחשבה לעיר גבול ולכן זכתה למעמד של "עיר חופשית" החל משנת 1799 - מה שאפשר לתושבי העיר לסחור עם כל מדינות אירופה, ואפשר לברודי לשגשג במשך כ-75 שנה, עת בוטל המעמד שלה כ"עיר חופשית". פרט לכמה עיירות נוספות שהצליחו לשגשג גם במהלך תקופה זו, רוב הקהילות היהודיות איבדו מגדולתן הכלכלית.
בתקופה זו ניהלו יהודי גליציה מבאבק על זכויות בסיס מורחבות בערים מלוכניות אשר נזנח ככל שחלפו השנים. מאבק זה עסק בעיקר בהרחבת חופש המגורים וחופש העיסוק של יהודי האזור, והתרחש בעיקר בגליציה המערבית. גילדות הסוחרים ובעלי המלאכה ניסו לדחוק את היהודים מהעיסוק במקצועות אלו, או לפחות בדחיקתם אל מחוץ למרכזי ערים, כך שיהוו גורם תחרותי עם השפעה נמוכה בהרבה. ההגבלות שהוטלו על היהודים בידי השלטון האוסטרי מנעו פעמים לא מעטות את הצלחתם של היהודים בתחום עיסוקם. עם זאת, היהודים ידעו לנצל את התקופות שבהן הגבלות אלו הוסרו או שעוצמתן פחתה: הם הקימו קהילות יהודיות בערים חדשות אשר תרמו רבות לכלכלה היהודית בגליציה, רכשו נדל"ן (בדרך כלל מגרשים או בתים), ופיתחו את עסקי הייצוא והייבוא שלהם. יהודים אחדים שהיו בעלי מלאכה אף הקימו מפעלים מרוויחים מאוד. דוגמה לכך היא משפחת הרמלין אשר הייתה בבעלותה מפעל מצליח לעיבוד פרוות בברודי ובית מסחר גדול בפרוות בלייפציג, גרמניה. אחרי מהפכות אביב העמים של שנת 1848, הופחת עול המיסים שהוטל על היהודים, והכלכלה היהודית החלה לפרוח מחדש. גם תחת השלטון האוסטרי רבים מיהודים גליציה בחרו לעסוק במסחר, והם היוו את רוב הסוחרים בגליציה. בשנת 1800, 75% מכלל הסוחרים בגליציה היו יהודים, וב-1910 עלה נתון זה ל-83%. בשנים שלפני מלחמת העולם הראשונה, עלתה התחרות בין סוחרים יהודים לבין סוחרים לא יהודים. לשם השוואה, מספר החנויות הקואופראטיביות הלא יהודיות בשנת 1910 היה 889, ועד שנת 1912, תוך שנתיים בלבד, הוא טיפס ל-2,000. כמו כן, בגליציה המזרחית נוסדו ארגונים של חנויות פולניות ושל חנויות אוקראיניות, וזה גרם לתחרות נוספת.
בתקופה זו יהודים עסקו פחות בחכירת מיסים, והעדיפו לחכור טחנות קמח או מכונות אחרות הקשורות למלאכה. המחקר בתחום לא הצליח לגלות מה הסיבה לשינוי בתחום החכירה הספציפי של היהודים, אך עולה טענה כי יש קשר בין שינוי זה לבין המהפכה התעשייתית.
תהליך האמנציפציה בגליציה עבר בצורה "חלקה" יותר מאשר בחלקים אחרים במזרח אירופה. תהליך זה, יחד עם המדיניות שבה דגל השלטון האוסטרי, אפשרו מתן אישור ליהודים להחזיק באחוזות, אם כי בפועל רק יהודים מעטים יכלו לרכוש ולהחזיק באחוזה. ואכן, משנת 1848 יכלו היהודים להיות לבעלי אחוזות. בשנת 1853 הוטלו מגבלות על קניית אחוזות בידי יהודים, אם כי בשנת 1855 היו 19 משפחות יהודיות שהחזיקו באחוזה בגליציה. בשנת 1860 נעשו שינויים נוספים בחוק, והחזקה באחוזות הותרה רק לאליטה יהודית מצומצמת, בה נכללו קצינים ובוגרי אוניברסיטה או בית ספר למסחר בלבד. מספר בעלי האחוזה היהודים דווקא עלה בשנים אלו, וצמח ל-38 בשנת 1861. עם זאת, העוני של יהודי גליציה לא נתן לכלכה היהודית לפרוח, והמצב הכלכלי של יהדות גליציה היה דומה למצב הכלכלי של יהדות רוסיה. כדי להתגבר על המצב הכלכלי הרע, נעזרו רוב הקהילות היהודיות בארגונים וקהילות יהודיות מבוססות ממערב אירופה ומארצות הברית.
מלחמת העולם הראשונה עד מלחמת העולם השנייה
במלחמת העולם הראשונה נפגעה הכלכלה היהודית בגליציה באופן קשה. המלחמה ערערה את התשתית הכלכלית של יהודי גליציה, כשהשליטה על גליציה עברה מיד אל יד. עם סיום המלחמה, גליציה חזרה לשלטון הפולני שהיה בה בעבר. הכלכלה היהודית לא הצליחה להשתקם במהלך התקופה שבין המלחמות, והתפקיד הכלכלי שמילאו היהודים בגליציה כסוחרים נתפס על ידי אוכלוסיות אחרות, בעיקר על ידי הפולנים. מדיניות המס של פולין גרמה לנזק נוסף לכלכלה היהודית, והתאגדויות של סוחרים פולנים ואוקראינים המשיכו לקום. בשנות השלושים, קם כנגד העסקים היהודים חרם כלכלי, שגרם להרעה נוספת במצבה של הכלכלה היהודית בגליציה.
רבקה פלדחי
רבקה פֶלְדחַי (נולדה ב-3 בספטמבר 1947) היא פרופסור אמריטה במכון להיסטוריה ופילוסופיה של המדעים והרעיונות ע"ש כהן באוניברסיטת תל אביב.
יהדות גליציה
השלטון הסובייטי בגליציה המזרחית
השינוי במצבה של יהדות גליציה במעבר לשלטון הסובייטי היה שינוי כלכלי ברובו, כאשר חלה הרעה נוספת במצב הכלכלי של יהדות גליציה. עם פלישת הצבא האדום לגליציה המזרחית, חיילי הצבא התנפלו על החנויות ורכשו כל מוצר שמצאו, עד ריקון החנויות מסחורות.
הסובייטים התנגדו לכל יוזמה פרטית בתחום המסחר, וכך פגעו יהודים רבים שעסקו במסחר (אחוז היהודים שעסקו במסחר היה גבוה). הסובייטים פעלו גם כנגד קמעונאות, אך הפעולות שלהן כנגד המסחר הקמעונאי היו מצומצמות יותר. על מנת לחסל את המסחר הפרטי, דרשו הסובייטים שכל החנויות ייפתחו מיד, ושכל הסוחרים ימכרו את סחורותיהם במחירים שמלפני המלחמה. בשל העובדה שלא היו לסוחרים מקורות שמהם יכלו להשיג אספקה נוספת, דרישה זו של הסובייטים למעשה פעלה לטובת מכירת כל המוצרים שהיו ברשותם של אנשים פרטיים, ובכך חיסול המסחר הפרטי. בדומה לכך, בעלי מלאכה אורגנו באיגודים ובעלי מקצועות חופשיים נאלצו לשנות את עיסוקם. אולם, על אף שהכלכלה היהודית ככלל ניזוקה כתוצאה מהשלטון הסובייטי בגליציה המזרחית, עבור התומכים בשלטון החדש נפתחה האפשרות להשתלב בשירות הציבורי.
רבקה פלדחי
ביוגרפיה
רבקה פלדחי נולדה בשנת 1947 בתל אביב, בת בכורה לצבי ושושנה אוביל, שעלו לארץ ישראל מפולין. למדה בתיכון אליאנס ברמת אביב. בשנת 1965 התגייסה לצה”ל ושירתה כסמלת חינוך ותרבות בקריה בתל אביב.
בילטונג
בילטונג (אנגלית: Biltong) הוא סוג של בשר מיובש שמקורו בבוטסואנה, דרום אפריקה, זימבבואה ונמיביה.
רבקה פלדחי
ביוגרפיה
בשנת 1970 קיבלה תואר ראשון בהיסטוריה, באנגלית ובספרות אנגלית מאוניברסיטת חיפה. בשנת 1972 קיבלה תעודת הוראה מאוניברסיטת חיפה. בשנת 1982 קיבלה תואר שני בהיסטוריה של המדע מהאוניברסיטה העברית בירושלים. את עבודת המוסמך עשתה בהנחייתם של פרופ' יהודה אלקנה וד"ר מיכאל הד, וכותרתה "מדע ודת בחייו של רוברט בויל". בשנת 1986 קיבלה שם תואר דוקטור בהיסטוריה של המדע, על עבודה בהנחייתו של פרופ' אלקנה שכותרתה "השורשים הרעיוניים והמוסדיים של הדיאלוג בין גליליאניזם ואנטי-גליליאניזם: 1540-1616".
יהדות גליציה
חינוך
בשנת 1787 הוחלט להקים בתי ספר של כיתה עד שתי כיתות אשר ישרתו את הילדים היהודים בגליציה, תחת פיקוחו של הרץ הומברג, אשר הגיע ללבוב על מנת לפקח משם על החינוך היהודי בגליציה. הומברג החל להקים כמאה בתי-ספר מתוקנים שלמדו בהם בגרמנית, בתמיכת השלטון האוסטרי שחינך את היהודים לגרמנופיליה. עוד מן ההתחלה נתקל בהתנגדות מצד היהודים במקום: איש לא הסכים להשכיר לו דירה מאחר שנחשב לאפיקורס, והוא לא מצא מורים מקומיים לבתי הספר שהקים ונאלץ להביא מורים מחוץ לגליציה. הוא נחשב בעיני היהודים לנטע זר ומושחת. תוכנית הלימודים בבתי ספר אלו, אשר כללה לימוד דקדוק עברי, גרמנית ומדעים כלליים "הכשילה מראש" את הניסיון להעניק להם השכלה. עד שנת 1792 הקים הומברג כ-100 בתי ספר קטנים כאלו, ברובם היו תלמידים אחדים בלבד. בשנת 1806 נסגרו כל בתי הספר היהודיים של הומברג, על פי צו הקיסר.
בילטונג
הבילטונג הוא נתח ארוך של שריר בשר בקר ממולח ומתובל שמיוצר כחטיף. המתיישבים הראשונים בדרום אפריקה נהגו לייבש רצועות בשר עם תבלינים, כך שניתן היה ללעוס את רצועות הבילטונג במשך שעות רבות. עם השנים הפך הבילטונג למאכל לאומי, והוא מיוצר ממגוון רחב של סוגי בשר ובטעמים שונים.
יהדות גליציה
חיי הדת
כחלק משגרת היום-יום של תושבי גליציה היהודים, היהודים קיימו מצוות, כמתואר בתורה. על חיי הדת פיקחו רבני וחכמי גליציה, אשר פתרו בעיות, מחלוקות ושאלות שעלו ברבות השנים בידי יהודי גליציה, על פי ההלכה. בערים מסוימות ניתנה ליהודים אוטונומיה משפטית, והרבנים שימשו במקרים אלו גם כשופטים במקרה הצורך, ופסקיהם היו כמעט תמיד מחייבים. העונש החמור ביותר שיכלו הרבנים להעניש בו את היהודים שנשפטו היה גירוש מקהילת היהודים (באנגלית: excommunication). יהודי שגורש מהקהילה היהודית כבר לא היה עוד חלק מן החברה היהודית המקומית, ומשם הדרך לעוני ולמוות הייתה קצרה (ללא ההגנה והתמיכה של הקהילה היהודית, התקשו היהודים המגורשים לשרוד). בקהילות היהודיות בגליציה פעל קהל אשר היה אחראי על טבילות, בריתות מילה, חתונות, גירושין, קביעות מזוזות והלוויות. הקהל הורכב מרב, גבאי, סופר סת"ם, חזן ומספר אנשי דת נוספים. חברי הקהילה היהודית הקפידו על קיום מצוות ומקומות העבודה היהודיים נסגרו מוקדם בשישי, כך שהיהודים יכלו לתהארגן כשורה לקראת ליל שבת.
רבקה פלדחי
ביוגרפיה
בשנת 1989 מונתה למרצה במכון להיסטוריה ופילוסופיה של המדעים והרעיונות ע"ש כהן באוניברסיטת תל אביב, בשנת 1990 עלתה לדרגת מרצה בכיר ובשנת 1997 עלתה לדרגת פרופסור חבר. בשנים 1997–2003 עמדה בראש מכון כהן. עומדת בראש קבוצת המחקר "ידע בנדידה" שפועלת במרכז מינרבה למדעי הרוח באוניברסיטת תל אביב. תחומי המחקר וההוראה שלה עוסקים בידע, דת ואמונה בתחילת העת החדשה; זרמים אינטלקטואליים ברנסאנס; קופרניקוס וגלילאו; חינוך מדעי באירופה הקתולית. עם תלמידיה לתואר דוקטור נמנים יצחק בנימיני ועמוס אדלהייט.
בילטונג
מקור המילה "בילטונג" באפריקאנס - הלחם בסיסים של המילה bil שפירושה עכוז (הנתח שבו היו משתמשים) עם המילה tong שפירושה לשון או רצועה ומרמזת על צורת הבילטונג.
יהדות גליציה
תנועת החסידות, תנועת ההשכלה והאורתודוקסיה בגליציה
תנועת החסידות החלה להתפשט בגליציה בשנים 1772–1848, בתקופה שבין תחילת הסיפוח האוסטרי לבין אביב העמים של שנת 1848. המצוקה הכלכלית ששררה בקרב יהודי גליציה אפשרה לתנועה להתשפט במהירות בקרב הקהילות היהודיות בגליציה, כך שתוך עשורים אחדים היא הייתה התנועה השלטת בקרב הקהילות הקטנות והבינוניות בגליציה. ככזו, היוותה תנועת החסידות הגורם המשפיע ביותר על ההויי הרוחני, החברתי, הכלכלי והדתי של הקהילות היהודיות בגליציה בתקופה זו. בגליציה פעלו מספר חצרות חסידיות, אשר הסתעפו מכמה בתי חסידות: בית רוז'ין, בית זלוטשוב, בית פרמישלאן, בית רופשיץ ובית צאנז.
רבקה פלדחי
ביוגרפיה
כיהנה כעמיתה במרכז סטנפורד למדעי הרוח (1987–1988), במכון ללימודים מתקדמים בברלין (1988–1989), במרכז המחקר הבינלאומי ללימודי תרבות בווינה (1994), במכון דיבנר ב-MIT, במכון מקס פלאנק להיסטוריה של המדעים בברלין (1997) וב-Collegium Helveticum של ETH בציריך (2001). בשנים 1994–1998 עמדה בראש פרויקט מחקר על "אירופה והמזרח התיכון: מושגי מפתח פוליטיים בדיאלוג בין תרבויות" במכון ון ליר בירושלים, בשיתוף עם המכון ללימודים מתקדמים בברלין.
בילטונג
רקע
שימור של בשר החל כטכניקה הישרדותית שתחילתה בימי קדם. עמים ילידים של דרום אפריקה כגון קויקוי שימרו את הבשר על ידי חיתוך לרצועות, תיבול במלח, ותלייתו לייבוש. ימאים אירופאיים שימרו בשר למסעותיהם הארוכים על ידי המלחתו במלח או במי מלח. המתיישבים האירופיים (ההולנדים, הגרמנים והצרפתים) שהגיעו לדרום אפריקה בתחילת המאה ה-17 השתמשו בחומץ לתהליך השימור, כמו גם במלח המיועד לשימור (אשלגן חנקתי). אשלגן חנקתי בתהליך המלחה הורג את הקלוסטרידיום בוטולינום (Clostridium botulinum), חיידק קטלני הגורם לבוטוליזם (Botulism), בעוד שחומציות של חומץ מעכבת את הצמיחה שלו. בוטוליזם היא הרעלה נדירה הגורמת לשיבוש חמור במערכת העצבים ועלול לגרום לשיתוק נשימתי ושל שרירי השלד. על פי ארגון הבריאות העולמי קולסטרידיום בוטולינום לא יגדל בתנאים חומציים (PH פחות מ-4.6), ולכן הרעלן לא ייווצר במזונות חומציים.תכונות מיקרוביאלית של תבלינים מסוימים נמצאים גם מאז ימי קדם. התבלינים שהוכנו על ידי ההולנדים כוללים פלפל, כוסברה וציפורן. בינואר 2017, קבוצת מחקר של אוניברסיטת Beira Interior בפורטוגל פרסמה מחקר על תכונות מיקרוביאלית של שמן כוסברה (כוסברה הוא אחד התבלינים העיקריים במתכונים הבסיסיים ביותר של בילטונג). מבין 12 זני חיידקים נמצא כי 10 סוגים של חיידקים מתו עם ריכוז קל של שמן כוסברה (1.6%). בשני הזנים שלא מתו לחלוטין- Bacillus cereus ו-Enterococcus faecalis, שמן הכוסברה הפחית משמעותית את הצמיחה שלהם. הצורך בשימור מזון במושבה החדשה היה דחוף. בניית עדרים של בעלי חיים לקחה זמן רב, ובעקבות השינויים בשפע בדרום אפריקה, נאלצו להשתמש בשיטות מסורתיות על מנת לשמר את בשרם של בעלי חיים אפריקאים גדולים באקלים החם, כיוון שמקררים עדיין לא הומצאו. הבילטונג כפי שהוא היום התפתח מהבשר המיובש שנשאו טרקבורים (Trekboeren) על עגלות, כאשר היו זקוקים למלאי מזון עמיד בזמן שהיגרו מן המושבה קייפ צפונה וצפון מזרחה (הרחק מהשלטון הבריטי) לתוך דרום אפריקה במהלך הטרק הגדול. הבשר השתמר ונתלה לייבוש במשך שבועיים במשך החורף הקר, כאשר הטמפרטורות הקרות סייעו לעכב עוד יותר את הגידול החיידקי ופטרייתי. לאחר שהתייבש כראוי, היה הבילטונג מוכן ונארז בשקיות בד, שאפשרו את זרימת האוויר כדי למנוע עובש.
יהדות גליציה
תנועת החסידות, תנועת ההשכלה והאורתודוקסיה בגליציה
במשך תקופה ארוכה נודעו יהודי גליציה בקפדנות הדתית שלהם, ובכך שתנועת החסידות פרחה באזורם. אולם, תהליכי המודרניזציה שהתרחשו בקרב יהודי מרכז אירופה ומזרח אירופה כתוצאה מפעילותה תנועת ההשכלה היהודית התרחשו גם הם בגליציה. מנהיגי תנועת ההשכלה בגליציה, אשר ברובם הגיעו מהקהילות הגדולות יותר בגליציה (כמו לבוב וברודי), ראו בתנועת החסידות כמנוגדת לנאורות, וניסו להיאבק בה. יוסף פרל, שהיה אחד מבין אותם המנהיגים של תנועת ההשכלה, נודע מאוד בשל פעילותו זו כנגד תנועת החסידות בגליציה, ובמסגרת פעילות זו פתח מספר בתי ספר מודרניים לפי תוכניתו של הקיסר האוסטרי יוזף השני.
בילטונג
רכיבים
המרכיבים הנפוצים ביותר של בילטונג הם בשר, פלפל שחור, כוסברה, מלח וחומץ.
1949 בישראל
שנת 1949 בישראל הייתה מאופיינת בסיום מלחמת העצמאות ותחילת ביסוס המשטר העצמאי במדינה. מוסדות המדינה הצעירה התמודדו, לצד המשך מלחמת העצמאות והמשא ומתן לסיומה, עם מצב כלכלי חמור ועם גל הגירה. גם הממשל הצבאי על ערביי ישראל החל בשנה זו, והיה בעל השפעות מרחיקות לכת על מעמד הדמוקרטיה ועל היחס לערביי ישראל גם לאחר שהוכרז על סיומו, ב-1966.
רבקה פלדחי
ביוגרפיה
פלדחי מתנגדת לשליטת ישראל בשטחים, ובין השאר חתמה (עם כ-360 חברי סגל אקדמי בישראל) על עצומה התומכת בסרבנות שירות בשטחים ועל עצומה המתנגדת להקמת אוניברסיטה באריאל. בשנת 2012 הוזמנה על ידי שגרירות גרמניה בישראל להשתתף, יחד עם כעשרה אנשי אקדמיה ישראלים וגרמנים נוספים, במפגש בין ראש ממשלת ישראל, בנימין נתניהו וקנצלרית גרמניה, אנגלה מרקל, שנערך בברלין, אולם השתתפותה בוטלה ברגע האחרון בהוראתו של היועץ לביטחון לאומי, יעקב עמידרור, עקב תמיכתה בסרבנות.
בילטונג
רכיבים
היום מוסיפים לעיתים חומץ בלסמי או חומץ מאלט, סוכר, פלפלת צ'ילי יבש, אגוז מוסקט, פפריקה, מיץ לימון, שום, אבקת בצל ומלח. לפני תחילת השימוש בקירור, תהליך ייבוש הבשר שימש כדי לשמר סוגים שונים של בשר בדרום אפריקה. אולם למעשה היום בילטונג נפוץ יותר מבשר, בעיקר בשל זמינותו ומחירו בשוק. לקבלת החתיכות הטובות ביותר משתמשים בפילה, סינטה, או סטייקים חתוכים מן הירך. ניתן להשתמש גם בנתחים אחרים, אבל הם לא יהיו באותה האיכות.
רבקה פלדחי
חיים אישיים
בשנת 1968 נישאה ליורם פלדחי, ולזוג נולדו שני ילדים. בשנת 1998 התגרשו. בשנת 2006 נישאה לפרופ' מרדכי קרמניצר.
יהדות גליציה
בתי כנסת
בתי כנסת רבים שהוקמו בגליציה היו בנויים כמצודה לאור צורכי ההגנה של יהודי המקום מפני המצב הביטחוני המאתגר: אי-אהדה מצד רוב הקבוצות האתניות השכנות, פלישות מתמשכות של הטטרים והקוזאקים ומלחמות על השליטה בגליציה.
1949 בישראל
ביסוס מוסדות המדינה
כבר ב-25 בינואר התקיימו הבחירות הראשונות במדינת ישראל לאספה המכוננת, שהפכה לכנסת הראשונה יומיים אחרי ישיבתה הראשונה ב-14 בפברואר. כעבור כחודש, קיבלה ממשלת ישראל הראשונה את אמון הכנסת ומוקמת רשמית ב-10 במרץ.
בילטונג
רכיבים
בילטונג יכול גם להיות מיוצר מכמה מיני חיות: עוף מכונה עוף בילטונג, מיני דגים, סוגי בשר אקזוטים כגון איילים או דלגן, קודו וגנו ומבשר יען.
רבקה פלדחי
קישורים חיצוניים
מכּתביה:
יהדות גליציה
מוסדות הקהילה
מוסדות הקהילות היהודיות בגליציה דאגו לחבריהן, והיו למוסדות בעלי ההשפעה הגדולה ביותר על מי שהיה תחתם. המוסדות היהודיים דאגו לכלל האוכלוסייה היהודית בגליציה, כולל לחלשים, באופן בולט בהרבה לעומת המוסדות הנוצריים המקומיים.
ספרות גליציה
גליציה הייתה מרכז חשוב של הספרות העברית, במיוחד מאז תקופת הסיפוח האוסטרי. כתבי עת עבריים שונים הופיעו בגליציה והתפתחו בה.
בילטונג
אופן הכנה
מתכונים נוספים שהועברו מדור לדור מחייבים להשאיר את הבשר בלילה בתוך תמיסת חומץ, מלח ותבלינים (בין 12 ל-24 שעות). תערובת התבלינים מורכבת באופן מסורתי מכמויות שוות של מלח, כוסברה קלויה מעט, פלפל שחור גס וסוכר חום.
1949 בישראל
ביסוס מוסדות המדינה
מונו גם מבחר בעלי תפקידים. בין היתר, נבחר חיים ויצמן לנשיאה הראשון של המדינה ויגאל ידין לרמטכ"ל השני (במקום יעקב דורי שפרש ב-9 בנובמבר). על ראובן שילוח מוטלת מלאכת הקמת ארגון ביון חוץ, המוסד. מבקר המדינה הראשון היה המשפטן זיגפריד מוזס. שמחה אסף ממונה לשופט בית המשפט העליון.