cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
טיטוס
מסעו ביהודה, המרד הגדול
תוך כדי כך, בשנת 68 התאבד הקיסר נירון, ובמקומו עלה לשלטון, לראשונה, אציל שאינו מן השושלת היוליו-קלאודית, הוא גלבה. בשנת 69, היא "שנת ארבעת הקיסרים", שבה התחלפו קיסרים שכל אחד מהם החזיק מעמד אך מספר חודשים, החלו ענייניה הפנימיים של רומא להיות למרכז תשומת לבם של אספסיאנוס וטיטוס, במקום ניהול המלחמה ביהודים. בתחילה שלח אספסיאנוס את טיטוס לברך את גלבה על עלייתו לשלטון במקום העריץ נירון. בעוד טיטוס בדרכו, הגיעה אליו השמועה על רציחתו של גלבה, והוא סב לאחוריו, וחזר והצטרף אל אביו, יש האומרים שאחד משיקוליו היה געגועיו לברניקי. לאחר מכן, משראה אספסיאנוס כי המצב המדיני ברומא אינו יציב, וכי הקיסרים אינם מצליחים לשמור על כיסאם, שב אספסיאנוס לרומא ושם הוכתר לקיסר במקומו של ויטליוס, והותיר את טיטוס בראש חילותיו ביהודה על מנת לדכא את המרד.
טיטוס, אשר הגיע לקיסריה ממסעו לרומא, פיקד על ארבעה לגיונות, הלגיון החמישי מקדוניקה, הלגיון העשירי פרטנסיס, הלגיון השנים עשר פולמינטה והלגיון החמישה עשר אפולינריס. הוא ריכז את כוחותיו, כאשר עמו בנוסף ללגיונות גם כוחות עזר רבים מעמי הסביבה, ועלה לירושלים. זה זמן מה הייתה העיר נתונה במלחמת אזרחים בין יוחנן מגוש חלב ושמעון בר גיורא. השניים גרמו לאנשי העיר נזק רב במלחמתם, כאשר, בין היתר, שרפו את מחסני המזון של העיר. המלחמה בין היהודים ובין עצמם פסקה רק כאשר הקים טיטוס את מחנהו בסמוך לעיר והחל במצור.
במהלך המצור פיקד טיטוס על הכוחות באופן אישי ועמד בסכנות רבות: "בשעת המצור האחרון על ירושלים המית שנים-עשר איש מן המגינים בשתים-עשרה פגיעות-חצים ולכד את העיר ביום הולדת בתו". המצור החל בכ"ג בחודש ניסן ונמשך עד לחורבן הבית בתשעה באב, ולאחר מכן עד כיבוש העיר העליונה, וסיום החרבתה של ירושלים בח' אלול, שנת 70 לספירה. ירושלים הוחרבה עד היסוד (פרט לשלושה מגדלים אותם הותיר טיטוס, על מנת שהצופה במגדלים יראה עד כמה חזקה ובצורה הייתה העיר בטרם הוחרבה), נשרף בית המקדש השני, ונהרגו רבים מן היהודים והוגלו רבים נוספים.
על פי יוסף בן מתתיהו לא חפץ טיטוס לשרוף את בית המקדש, אלא רצה לשמור אותו בשלמותו. על פי יוסף, רק חייל שהפר פקודה והשליך לפיד בוער אל "חלון הזהב" בלהט הקרב הוא שהביא לשרפה. כן מספר יוסף כי מספר חודשים לאחר מכן, כשעבר ליד חורבות העיר, הצטער טיטוס על חורבן העיר, וזכר את יופייה בטרם נחרבה (יוסף בן מתתיהו היה תלוי בחסדם של טיטוס ואספסיאנוס, ולכן אין לייחס לו אמינות רבה בכל הנוגע אליהם). על פי הכרוניקן הנוצרי סולפיקיוס סוורוס (המאוחר מיוסף בלמעלה מ-300 שנה), שהתבסס כנראה על חיבור אבוד של טקיטוס או של סופר רומי אחר שלא היה מחויב לקיסרים הפלאביים, היה זה טיטוס שהחליט על שריפת המקדש.
שובו של טיטוס לרומא
לאחר שסיים את המצור שהה טיטוס באזור עוד זמן מה. בקיסריה ערך "משחקים" שבהם נהרגו 2,500 שבויים, מי מהם במשחקי לודרים, מי בצליבה ומי בלוען של חיות טרף. לאחר מכן שהה זמן מה בביירות, ובסופו של דבר נסע בחזרה לאיטליה, כשעימו מנהיגי המרד השבויים, שמעון ויוחנן, וכן 700 שבויים שנבחרו במיוחד בשל גובהם ויפי תוארם, על מנת שיוכל להצעידם במצעד ניצחון ברחובות רומא.
עם שובו מירושלים בשנת 71 זכה טיטוס למצעד ניצחון (טריומף), המונצח בשער טיטוס, שבה נראים לגיונרים הנושאים את כלי המקדש ובהם מנורת המקדש שלימים הייתה לסמלה של מדינת ישראל. אביו העניק לו משרות שונות, ביניהן משרת הקונסול, וכן את הפיקוד על המשמר הפריטוריאני. בתפקיד זה נהג בגסות ובעריצות, שכן היה צורך לנקוט בחוזק יד על מנת למנוע מאביו את גורלם המר של הקיסרים שקדמו לו, ואכן אספסיאנוס היה לקיסר הראשון מאז טיבריוס שמת במיטתו מוות טבעי בשיבה טובה.
טיטוס כקיסר רומא
לאחר מותו של אביו, בשנת 79, ירש טיטוס את אביו, אם כי מינויו עורר התנגדות בסנאט בין היתר, גם בשל "אהבתו העזה לברניקה המלכה, אשר הבטיח לה - כפי שהיו אומרים - גם לשאתה לאשה". ברניקי היהודיה, שכמלכה מזרחית הושוותה לקלאופטרה, הגיעה לרומא מיהודה בשנת 75 ובמשך ארבע שנים חיה בארמונו של טיטוס בגלוי, והייתה לאחת הנשים המשפיעות ברומא. נראה כי יחסים אלו היו לו למכשול פוליטי: "את ברניקה שילח, מיד לאחר שנעשה קיסר, מן העיר למרות רצון שניהם".
כקיסר הוכיח עצמו עד מהרה כשליט יעיל ואהוב. הוא חדל מעריכתם של משפטי הבגידה, העניש את המלשינים וערך משחקי גלדיאטורים מפוארים. בנוסף לקשת טיטוס השלים את בניית האמפיתיאטרון הפלאביני שבה החל אביו, ובנה ברומא מרחצאות הקרויים על שמו.
ב-24 באוגוסט 79 (חודשיים אחרי עלייתו של טיטוס לשלטון) התפרץ הר הגעש וזוב ופגע בערים המצויות במפרץ נאפולי הרקולנאום ופומפיי. טיטוס מינה ועדה של קונסולרים (קונסולים לשעבר) וציווה עליה לטפל בתושבים הפגועים. כאשר פרצה שרפה ברומא, שארכה שלושה ימים ושלושה לילות, תיקן את הנזקים מכספו הפרטי. כאשר פרצה מגפה בערך באותו הזמן, היה טיטוס בין הפעילים במניעת התפשטותה.
טיטוס החל לבנות בפורום מקדש לפולחן אביו (שכן כנהוג באותה התקופה הכריז לאחר מותו כי הוא הועלה לדרגת אל), אך לא זכה להשלימו בימי חייו. כן בנה אמות מים שסיפקו מים לעיר רומא, וסלל דרכים רבות ברומא ובאימפריה כולה - בספרד, באסיה הקטנה, בקפריסין ובנומידיה.
למרות כל אלו אירעה בתקופתו מרידה באסיה הקטנה שהונהגה על ידי אדם בשם טרנטיוס מקסימוס, אשר התיימר להיות הקיסר נירון.
בשנת 81 לספירה, 10 שנים מתום חגיגת הטריומף לכבוד אספסיינוס וטיטוס לרגל דיכוי המרד הגדול, הציבו הרומאים קשת ניצחון הקרויה "שער טיטוס" בקירקוס מקסימוס ועליה כתובת הנצחה למעלליו. הכתובת עצמה לא נשמרה, אך הטקסט הועתק בימי הביניים וכך הגיע לידינו. בכתובת נמסר על החלטת הסנט והעם הרומאי להעתיר כבוד על טיטוס (שתאריו המלאים נמנים אחד לאחד) על אשר "בצייתו לעצת אביו אספסיאנוס ולאותות השמים, הכניע את העם היהודי והחריב את ירושלים - עיר ששום מנהיג או מלך לפניו לא הצליחו לכבשה".
ב-13 בספטמבר 81, בגיל 42, מת טיטוס כתוצאה ממחלה בעיר הולדתו של אביו - ראטה, חשוך בנים. אחריו היה דומיטיאנוס אחיו - ליורשו. יש המשערים שהיה זה דומיטיאנוס אשר הרעיל אותו, אחרים סבורים שהוא נתן לו לגסוס בלי להושיעו, ואולם אין לכך סימוכין של ממש. היו שהעיד כי טיטוס מלמל על ערש דווי: "הייתה לי רק טעות אחת"... לאחר מותו הורה דומיטיאנוס לסנאט להעלות את טיטוס אל שורת האלים, כאביו אספסיאנוס לפניו.
דמותו ההיסטורית ומורשתו של טיטוס
טיטוס שלט אך שנתיים וחודשיים, ושלטונו נראה כהקלה לעומת עריצותם של קודמיו, בפרט לאור שלטונו העריצי של יורשו ואחיו, דומיטיאנוס, אשר ניסה לרשת אותו עוד בחייו. מסיבה זו הועלה טיטוס על נס כ"תענוג לבני אדם" וכדוגמה לשליט טוב ומיטיב על ידי היסטוריונים כדוגמת סווטוניוס, המספר כי באחד הימים, כאשר נזכר טיטוס כי היום חלף מבלי שגמל חסד לאיש, הכריז - "חברים, אבד לי יום". דמות אידיאלית זו עומדת בסתירה מוחלטת לדימויו של טיטוס בקרב בני העם היהודי, הרואים בו רשע וצורר היסטורי, מחריבו של בית המקדש. עם זאת, גם סווטוניוס מתאר צד אלים שבו ומציין את אכזריותו.
על פי אגדות החורבן במסכת גיטין, כאשר כבש טיטוס את בית המקדש, הוא בעל פרוצה (ייתכן שמדובר בברניקי, שיחסם של חז"ל אליה היה שלילי ביותר) על ספר תורה בקודש הקודשים, ולאחר מכן דקר את הפרוכת, שהזילה דם. מכיוון שכך סבר שהרג את אלוהי ישראל. על פי אותו מקור, כך נענש טיטוס:
סויטוניוס מספר על הרהורי החרטה של טיטוס לפני מותו:
אהבתם של טיטוס וברניקי הייתה נושא למחזות ואף לאופרה. היצירה הידועה ביותר היא "ברניס" מאת ז'אן בפטיסט ראסין אשר נכתבה בשנת 1679.
בשנת 1962 ערכה סוכנות החלל הצרפתית סדרת ניסויים רקטיים שנועדו לבחון את תופעת ליקוי החמה. המבצע נקרא "טיטוס" ובמסגרתו שוגרו אחת עשרה רקטות מסוג "ברניס" (ברניקי) על שמם של שני האוהבים.
יוסף רענן
ביוגרפיה
רענן נולד בווינה שבאוסטריה בשם קורט רייסמן, בנם של ברטה וזיגפריד. במהלך השואה נמלט אביו לברית המועצות והצליח לשרוד ואילו אמו ואחיו הצעיר אריך נותרו בווינה, הועברו לגטו טרזינשטט ושם נעלמו עקבותיהם. ב-1938 עלה רענן לארץ ישראל במסגרת עליית הנוער ונקלט במשפחת יעקב אורי במושב נהלל. בתקופת המרד הערבי הוא התנדב לשרת בפלגות הלילה המיוחדות של אורד צ'ארלס וינגייט. ב-1940 התנדב למשטרת היישובים העבריים ושירת במשטרת הרכבות בחיפה. בהמשך השנה התנדב לשירות בחיל האוויר המלכותי במלחמת העולם השנייה. הוא שירת ביחידה ללוחמה פסיכולוגית ולאחר כחצי שנה נשלח לקורס מקלענות ואלחוט במצרים. שירת כמקלען-אלחוטן וצבר עשרות טיסות מבצעיות במטוסים שונים. בין השאר השתתף בהפצצת פלוישט ברומניה, בפברואר 1941 נפצע בידו וברגלו השמאלית מקליעים במהלך הפצצת לאריסה שביוון. השתחרר ב-1946. הוא היה פעיל בארגון ההגנה ובמטרה להכין את התשתית האווירית של הארגון בצפון הארץ, נשלח לעבוד ברשות התעופה האזרחית של המנדט הבריטי. שימש פקח תעופה בשדה התעופה בחיפה ולאחר עזיבת הבריטים מונה למפקד השדה. במהלך פיקודו הוברחו דרך השדה משלוחי עסקת הנשק הצ'כוסלובקית-ישראלית שהגיעו לארץ ישראל במטוסי חברת התעופה האזרחית הצ'כית ונחתו בחיפה.
במלחמת העצמאות פיקד על הכוח האווירי במבצע עובדה. לאחר מכן שירת כראש ענף אוויר 4 (ענף המודיעין) במטה חיל האוויר. עבר קורס מג"דים ומונה לראש ענף אוויר 2 (ענף התכנון). ב-1953 מונה למפקד בסיס חצור ובשנים 1955 עד 1957 פיקד על בסיס תל נוף.
הוא הושאל מחיל האוויר לטובת המוסד למודיעין ולתפקידים מיוחדים ועמד בראש פעילות אגף "צומת" באירופה. בין השאר פיקד על "מבצע דמוקלס", המבצע לסיכול פעולת המדענים הגרמנים במצרים.
לאחר שירותו במוסד מונה באוגוסט 1976 למנכ"ל ונשיא חברת הצמיגים אליאנס וכיהן בתפקיד עד 1980. ב-1978 זכה בפרס התעשייה מטעם התאחדות התעשיינים. לאחר מכן כיהן כיו"ר חברת טיסות השכר של אל על.
ואדים אלכסייב
ואדים אלכסייב (ברוסית: Вадим Алексеев; נולד ב-11 באפריל 1970) הוא שחיין עבר ישראלי-סובייטי שהשתתף בשתי אולימפיאדות. הוא אלוף ישראל ושיאן ישראל בשחייה במשחי החזה.
אלכסייב ייצג את ברית המועצות בסיאול 1988 וקבע את הישג השיא שלו, מקום שישי באולימפיאדה. הוא ייצג את ישראל באטלנטה 1996 והגיע עם נבחרת השליחים 4x100 מטר מעורב ביחד עם אורבך, קטלר וברוק למשחה הגמר (מקום שמיני), הופעה ראשונה של השחייה הישראלית במעמד גמר אולימפי. הוא סיים במקום תשיעי באליפות העולם (רומא 1994) ובמקום חמישי באליפות אירופה (סביליה 1997).
1989
באליפות אירופה שנערכה בבון, גרמניה באוגוסט 1989 סיים אלכסייב במקום שביעי במשחה ל-100 מטר חזה בתוצאה של 1:03.31 דקות.
1990
במשחקי הרצון הטוב שנערכו בסיאטל, ארצות הברית בסוף יולי 1990 זכה אלכסייב במדליית כסף במשחה ל-100 מטר חזה ובמקום רביעי במשחה ל-200 מטר חזה בתוצאה של 2:14.09 דקות.
1991
באליפות העולם שנערכה בפרת', אוסטרליה בינואר 1991 סיים אלכסייב במקום 12 במשחה ל-200 מטר חזה בתוצאה של 2:16.96 דקות. בשלב המוקדמות הוא קבע תוצאה של 2:16.91 דקות.
1993
באליפות ישראל בשחייה שנערכה באפריל 1993 זכה אלכסייב ב-4 מדליות זהב אישיות, במשחה ל-100 מטר חזה בתוצאה של 1:04.80 דקות, לפני אורי שטיפט ממכבי נהריה (1:06.65 דקות) ויגאל שטייפמן מהפועל עמק יזרעאל (1:06.83 דקות), במשחה ל-200 מטר חזה בתוצאה של 2:20.68 דקות, לפני אנדריי רוזנטול מהפועל ירושלים (2:21.02 דקות) ויגאל שטייפמן (2:26.69 דקות), במשחה ל-200 מטר מעורב אישי בתוצאה של 2:10.92 דקות, לפני אנדריי רוזנטול (2:11.11 דקות) ואביב שגב (2:14.28 דקות) ובמשחה ל-400 מטר מעורב אישי בתוצאה של 4:42.13 דקות, לפני יואב מאירי מהפועל ירושלים (4:43.01 דקות) ומיקי חליקה מהפועל ירושלים (4:43.04 דקות).
שיאן ישראל
במסגרת סבב תחרויות השחייה, "מרה נוסטרום" שנערכה במונקו ביוני אותה שנה הוא זכה ב-3 מדליות, זהב וכסף. מדליית זהב במשחה ל-200 מטר חזה בשיא ישראלי חדש של 2:18.17 דקות, שיפור לשיאו בן השנה של אנדריי רוזנטול (2:18.76 דקות) ומדליות כסף במשחה ל-50 מטר חזה בשיא ישראלי חדש של 29.38 שניות, כבר בשלב המוקדמות הוא קבע שיא ישראלי חדש של 29.88 שניות, שיפור לשיאו של בן ה-6 שנים אייל שטיגמן (29.95 שניות), אותו שיפר בשלב חצי הגמר והעמידו על 29.51 שניות ובמשחה ל-100 מטר חזה בשיא ישראלי חדש של 1:03.88 דקות, שיפור לשיאו בן ה-6 שנים של אייל שטיגמן (1:04.55 דקות).
בתחרויות השחייה של המכביה ה-14 שנערכו ביולי הוא זכה במדליית כסף במשחה ל-100 מטר חזה בתוצאה של 1:04.85 דקות, אחרי אורי שטיפט שקבע שיא מכביה חדש של 1:04.45 דקות ולפני אלכסנדר קלבר מבריטניה (1:05.14 דקות).
אליפות אירופה
חודשיים לאחר מכן, באליפות אירופה שנערכה בשפילד, אנגליה באוגוסט אותה שנה הוא קבע במשחה ל-100 מטר שיא ישראלי חדש של 1:03.21 דקות, שיפור לשיא הטרי של אורי שטיפט (1:04.45 דקות) ובמשחה ל-200 מטר חזה שיא ישראלי חדש של 2:17.86 דקות.
בתחרות שנערכה בבריכת 25 מטר ב-13 בדצמבר 1993 קבע אלכסייב במשחה ל-200 מטר חזה שיא ישראלי חדש של 2:11.82 דקות. שיא זה החזיק מעמד כ-9 שנים וחודשיים ונשבר על ידי דב מלניק (2:11.39 דקות). למחרת, הוא קבע במשחה ל-100 מטר חזה שיא ישראלי חדש נוסף של 1:01.41 דקות.
1994
במסגרת סבב תחרויות השחייה, "מרה נוסטרום" שנערכה בקאן, צרפת ב-12 ביוני 1994 קבע אלכסייב במשחה ל-100 מטר חזה שיא ישראלי חדש של 1:03.01 דקות. שבוע לאחר מכן, בתחרות שנערכה במונקו ב-19 ביוני אותה שנה הוא קבע במשחה ל-50 מטר חזה שיא ישראלי חדש של 28.90 שניות. שיא זה החזיק מעמד כ-11 שנים ונשבר על ידי מיקי מלול (28.83 שניות).
1995
בתחרות גביע העולם בשחייה (בריכת 25 מטר) שנערכה בשפילד, אנגליה ב-12 בפברואר 1995 קבע אלכסייב במשחה ל-100 מטר חזה שיא ישראלי חדש של 1:00.57 דקות. שיא זה החזיק מעמד כ-13 שנים ונשבר על ידי מיקי מלול (1:00.22 דקות).
באליפות ישראל שנערכה באותה שנה זכה אלכסייב במדליית זהב, במשחה ל-200 מטר חזה בתוצאה של 2:21.11 דקות, לפני דב מלניק שקבע שיא ישראלי חדש לגילאי 17 של 2:21.36 דקות.
באליפות אירופה שנערכה בווינה, אוסטריה באוגוסט 1995 סיים אלכסייב במקום שביעי במשחה ל-100 מטר חזה בשיא ישראלי חדש של 1:02.52 דקות. שיא זה החזיק מעמד כ-13 שנים ונשבר על ידי תום בארי (1:02.42 דקות).
1996
באולימפיאדת אטלנטה (1996) סיים אלכסייב במקום שמיני במשחה שליחים 4x100 מטר מעורב ביחד עם איתן אורבך, דן קטלר ויואב ברוק בתוצאה של 3:42.90 דקות. בשלב המוקדמות, הרביעייה הישראלית קבעה שיא ישראלי חדש של 3:42.24 דקות. כשחיין שני הוא קבע ב"זינוק שליחים" במשחה ל-100 מטר חזה תוצאה של 1:02.15 דקות. הייתה זו ההופעה הראשונה של השחייה הישראלית במעמד גמר אולימפי והיחידה עד כה (2015) של נבחרת שליחים ישראלית בגמר אולימפי בשחייה. נוסף לכך, הוא סיים במקום 18 במשחה ל-100 מטר חזה בתוצאה של 1:02.92 דקות ובמקום 27 במשחה ל-200 מטר בתוצאה של 2:20.47 דקות.
1997
באליפות אירופה שנערכה בסביליה ספרד באוגוסט 1997 סיים אלכסייב במקום חמישי במשחה שליחים 4x100 מטר מעורב ביחד איתן אורבך, ערן גרומי ויואב ברוק בתוצאה של 3:43.64 דקות, הוא קבע בסגנון החזה ב"זינוק שליחים" תוצאה של 1:03.15 דקות, במקום שמיני במשחה ל-100 מטר חזה בתוצאה של 1:03.78 דקות, בשלב המוקדמות הוא קבע תוצאה של 1:03.22 דקות ובמקום 11 במשחה ל-50 מטר חזה בתוצאה של 29.59 שניות.
1999
באליפות אירופה שנערכה באיסטנבול טורקיה בסוף יולי 1999 רבע אלכסייב במשחה ל-50 מטר חזה בתוצאה של 29.70 שניות.
ניסאן לאניה
ניסאן לאניה (באנגלית: Nissan Lannia) היא מכונית משפחתית קומפקטית במרכב סדאן בעלת חמישה מקומות ישיבה, שמיוצרת על ידי ניסאן לשוק הסיני משנת 2015.
אורית נבון
אורית נבון (נולדה ב-1 במאי 1978) היא עיתונאית ישראלית.
ביוגרפיה
נולדה ברמת גן למשפחה דתית. הבת הבכורה מבין שלושה ילדים. למדה באולפנה בבני ברק.
לאחר שסיימה שירות לאומי למדה תואר ראשון בסוציולוגיה באוניברסיטת בר-אילן וכתבה במגזין רייטינג, בהמשך מונתה לסגנית עורכת של מוסף סגנון של עיתון מעריב.
לאחר מכן הייתה בצוות ההקמה של אתר מאקו בו שימשה כעורכת וכתבת. הייתה בעלת טור במשך מספר שנים באתר מאקו.
כיום היא כותבת, במאית ומגישה את הסדרה "כאן מקשיבים" בחטיבת הדיגיטל של כאן 11. בנוסף, היא מעבירה הרצאות בפורומים שונים.
חיים פרטיים
נבון נשואה לאלעד ואם לשניים, בן ובת. מתגוררת בשוהם.
בד
בד הוא יריעת חומר רך העשויה מסיבים טבעיים כמו כותנה, פשתן או צמר, או מסיבים מלאכותיים כמו מיקרופייבר. תעשיית הבדים, היא אחת התעשיות העתיקות בעולם. בעבר היה נהוג ליצור בדים בשיטות ידניות שונות. כיום נעשה ייצור הבדים במכונות משוכללות ומהירות.
השיטות העיקריות ליצירת בדים הן אריגה וסריגה. בד שנוצר באריגה נקרא אריג, ואילו בד שנוצר באמצעות סריגה נקרא סריג. בדים נבדלים גם על פי הסיבים מהם נוצרו. שיטה נוספת היא דחיסת סיבים, אשר יוצרת לבד.
בדים ייעודיים
בד לרקמה - הם הבדים שהשתי והערב מרווחים כך שקל יהיה לרקום עליהם בצורות שונות.
בד מגבות -
בד רפואי- גאזה
בדי ריפוד
בד בידוד
יצירת בד מבדים
אפשר ליצור בד חדש מתפירת פיסות קטנות שנגזרו או נשארו מבדים, בגדים או חוטים ישנים. יש כמה שיטות חיבור, תפירת פיסות זו לזו בהמשכיות, הטלאת פיסות על מצע. הנחת פיסות זעירות וקרעי חוטים בכמה שכבות ותפירתם יחד. ביפן נהגו לשים פיסת בד לא פגומה על בד פגום ולתפור ביד בתפרים לאורך ולרוחב את שני הבדים יחד וכך קבלו בד מחודש בורו [Boro] שהחזיק מעמד שנים רבות. לעיתים הם תפרו את פיסת הבד הלא פגומה בתכי רקמה על הבד הפגום, ששיקו [Shashiko]. כמו כן אפשר לסרוג ולארוג עם שאריות בד שגזורות לפסים צרים מאד.
IBI בית השקעות
'''אי.בי.אי. בית השקעות בע"מ''' (IBI) הוא בית השקעות ישראלי, המתמחה בשירותים פיננסיים, בהם ניהול השקעות וברוקראז'.
היסטוריה
"אי.בי.אי. בית השקעות" הוקם ב-1981 בשם "גחלת חברה להשקעות", משנת 1984 היה לחברה ציבורית שמניותיה נסחרות בבורסה בתל אביב. החברה החזיקה ב-49% מקבוצת "אי.בי.אי. אחזקות", קבוצה של חברות שירותי ברוקראז'. הקבוצה החלה את פעילותה בשנת 1971 עם הקמתה של "אמבן אכוונת משאבים בנאמנות", שעוסקת בניהול כספים וייעוץ למשקיעים מוסדיים. החברה הוקמה על ידי צבי לובצקי ודוד וייסברג וב-1975 הצטרף אליהם עמנואל קוק. בהמשך הוקמו פעילויות נוספות, ב-1973 הוקמה "אי.בי.אי שירותי בורסה" וב-1978 הוקמה "אי.בי.אי ניהול קרנות נאמנות". "גחלת" הוקמה כחברת השקעות של לובצקי, וייסברג וקוק בשיתוף עם חברת הביטוח "הסנה". אחת ההשקעות הראשונות שלה הייתה בעיתון הכלכלי היומי גלובס. "גחלת" החזיקה 25% ממניות העיתון בעת הקמתו.
בשנת 2005, עברה הקבוצה מהלך של ארגון מחדש של מבנה החברה. שלושת המייסדים מכרו לקובי אלכסנדר, מייסדה של חברת קומברס, רבע מהחזקותיהם בקבוצה: 12.64% ממניות "גחלת" ו-25% ממניות "אי.בי.אי אחזקות", תמורת 50 מיליון שקל. "גחלת" גם רכשה מיואב קפלן, שהיה אחד המנהלים הבכירים בקבוצה, את אחזקותיו (20%) בחברה-הבת "אי.בי.איי ניהול קרנות נאמנות". מיד אחר כך הקצאה "גחלת" 550 אלף מניות, שיהוו 40% מהון החברה, לארבעת בעלי השליטה, תמורת החזקותיהם ב"חברת אי.בי.אי אחזקות", חברה פרטית שחלקה עם "גחלת" את השליטה בחברות המשתייכות לקבוצה. שם החברה גם שונה מ-"גחלת חברה להשקעות" ל-"אי.בי.אי. בית השקעות".
בשנת 2006, השיקה הקבוצה פעילות בתחום קופות הגמל וההשתלמות. בשנת 2013, רכשה את קופות הגמל של בית ההשקעות תמיר פישמן. עם השלמת העסקה גדל היקף הנכסים של אי.בי.אי בתחום הגמל ל-2.5 מיליארד שקל. בשנת 2018 מיזוגה את פעילות הגמל וההשתלמות עם פעילות בית ההשקעות הלמן אלדובי בתחום. במסגרת העסקה העבירה אי.בי.אי את פעילויות הגמל וההשתלמות שלה לניהול הלמן אלדובי גמל ופנסיה, ורכשה במקביל 35% ממניות בית ההשקעות הלמן אלדובי.
נכון לשנת 2019 מנוהל IBI על ידי דייב לובצקי, ושלושת השותפים-מייסדים ממשיכים להיות פעילים כחברים בדירקטוריון החברה.
בינואר 2021 רכשה הקבוצה את חברת טאלנט אשר ניהלה תיקי השקעות בהיקף של 1.2 מיליארד ש"ח.
במרץ 2021 בית ההשקעות IBI עבר תהליך מיתוג מחדש אשר במסגרתו הלוגו הוחלף.
פעילות
החברה מנהלת כ-48 מיליארד שקל (נכון לספטמבר 2018) עבור לקוחות פרטיים ומוסדיים באמצעות תיקי השקעות, קרנות השקעה אלטרנטיביות וקרנות נאמנות.
בית ההשקעות מציע מגוון מוצרי חיסכון והשקעה בניהול אקטיבי וגם השקעות פסיביות.
IBI מספק גם שירותי בורסה ללקוחות פרטיים ומוסדיים והוא מחזיק במחלקת מחקר המסקרת ענפים שונים. חבר הבורסה מספק שירותים בתחום הפצת ניירות ערך, עשיית שוק ובנקאות השקעות.
לבית ההשקעות תחומי פעילות נוספים, בהם מימון ואשראי לעסקים (SML). פעילות זו נעשית על ידי IBI מימון.
IBI קרנות השקעה אלטרנטיביות
קרנות השקעה אלטרנטיביות הן אמצעי להגדלת הגיוון והפיזור בתיק ההשקעות והפחתת התנודתיות בו. קרנות אלה משקיעות בנכסים בעלי מיתאם נמוך לנכסים מסורתיים בשוק ההון, כגון מניות ואיגרות חוב.
ל-IBI ארבע קרנות השקעה אלטרנטיביות, שתיים בתחום אשראי לצרכנים בארצות הברית, ושתיים נוספות בתחום נדל"ן מניב בארצות הברית ובמכשירים פיננסיים הקשורים לביטוח מפני אסונות טבע.
IBI Pillar
מציעה השקעות בפרויקטים של נדל"ן מניב בחו"ל, בנויים, מאוכלסים ומניבים הכנסות. הפרויקטים בשותפות עם חברות נדל"ן מובילות בישראל.
IBI קרנות נאמנות
מציעה קרנות נאמנות בניהול אקטיבי וקרנות נאמנות מחקות (פאסיביות), העוקבות אחרי מדדים שונים בארץ ובעולם. מנהלת נכסים בהיקף של כ-18 מיליארד שקל (נכון לספטמבר 2018).
IBI Capital
החברה מספקת שירותים פיננסים למגזר ההיי-טק, ביניהם שירותי נאמנות וניהול תוכניות הטבה לעובדים (ESOP), שירותי נאמנות ותפעול לעסקאות מיזוגים ורכישות, הערכות שווי לחברות, מימון לחברות טכנולגיה, העברת הון בין דורי ועוד. בנוסף, החברה מספקת ללקוחותיה גם שירותי הוצאה חשבונאית בגין המענק ההוני. ב-2018 רכשה את הפעילות לניהול תוכניות ההטבה לעובדים של בית ההשקעות "תמיר פישמן".
בשנת 2020 רכשה את פעילות הערכת שווי לסטארט –אפים S-CUBE. באותה שנה השיקה את קרן ההשקעות IBI Spikes IL, המעניקה מימון לסטארט-אפים בשיטת RBF, שיטת מימון ללא דילול בעלי המניות.
בשנת 2021 הקימה IBI Capital את חברת IBI Trust IL, המלווה משפחות בעלות הון בכל הקשור לתכנון מס, ניהול נכסי הנאמנות וכו'.
פועלים אי.בי.אי.-ניהול וחיתום
"פועלים אי.בי.אי.-ניהול וחיתום" היא חברת חיתום בבעלות משותפת של בית ההשקעות IBI ובנק הפועלים. פועלים אי.בי.אי. היא חברה ציבורית שמניותיה נסחרות בבורסה בתל אביב. החברה הוקמה בשם "אי.בי.אי חיתום" על ידי "אי.בי.אי בית ההשקעות" יחד רונן צלניר ויואב קפלן בשנת 1993. בתחילת שנת 2000 הונפקה החברה בבורסת תל אביב. בסוף 2002 נכנס בנק הפועלים להשקעה בחברה, ורכש 29% ממניות החברה תמורת כ-30 מיליון שקל.
הון סיכון
בסוף שנת 1992, הקימה קבוצת "אי.בי.אי", בשותפות עם מאיר כפיר ויואב קפלן, את אחת מקרנות ההון סיכון הראשונות בישראל - קרן "סטפס ונצ'רס" (Steps Ventures). הקרן הוקמה במסגרת תוכנית יוזמה (תוכנית ממשלתית לעידוד השקעות הון סיכון במדינת ישראל). הקרן הורכבה משתי ישויות, חברת ניהול בשם "צעדים השקעות בטכנולוגיה" וחברת השקעות בשם "מהלכים השקעות בטכנולוגיה". בשנת 1996 רכשה חברת אריסון השקעות 41% מ"צעדים". לאחר שגייסה כ-20 מיליון דולר ממשקיעים מוסדיים בישראל, ביניהם: בהם מגדל, בנק יהב, כלל ביטוח וקופות הגמל של בנק מזרחי, החלה להשקיע בחברות הזנק ישראליות בתחילת דרכם.
ההשקעות הראשונות של הקרן היו בשתי חברות שנמנו אז עם קבוצתו של היזם דוידי גילה, DSPC ו-DSPG. הראשונה נמכרה לאינטל תמורת 1.6 מיליארד דולר והשנייה הונפקה בבורסת הנאסד"ק. בממוצע מימשה הקרן פי 5 על הכסף שהשקיעה. חברות נוספות בהם השקיעה היו: חברת התכונה ואלור שהונפקה בבורסה של פרנקפורט. הקרן השקיעה בה בשנת 1994 כמיליון דולר ועשתה פי 20 על הכסף. חברת פאוור דיזיין שנמכרה ב-2006 לחברת מיקרוסמי תמורת 542 מיליון דולר. חברת אקורד נטוורקס שהונפקה בנאסד"ק ואחר כך נמכרה לחברת פוליקום. וחברת יורוקום תקשורת סלולרית אותה מימשה ברווח של פי 8 על השקעתה.
בצלאל כהן
הרב בצלאל כהן (נולד בכ"ד באדר תשל"ה, 7 במרץ 1975) הוא ראש בית המדרש אנשי חיל למנהיגות תורנית, איש חינוך ויזם חברתי חרדי, היה פעיל בתחום השתלבות צעירים חרדים בשוק העבודה ובלימודים אקדמיים בין השנים 2003–2010, הקים את הישיבה התיכונית החרדית חכמי לב ועמד בראשה בין השנים 2013–2019.
קורות חייו
למד בישיבת קול תורה בירושלים ובישיבת פוניבז' בבני ברק. ב-1995 השתתף בחיזוקה של ישיבת קהילות יעקב, שהוקמה באותה שנה ביישוב חזון יחזקאל. לאחר נישואיו בסוף שנת 1996 למד בישיבת מיר, בישיבת שערי שמחה ובישיבת איתרי.
בתקופת לימודיו בישיבת איתרי, החל לפרסם מאמרי ביקורת בנוגע להתנהלותה של החברה החרדית שבהם טען שהיא עלולה לגרום לצעירים לנטוש את הדת. את מאמריו פרסם בעיתונות החרדית (בעיקר ב"בקהילה"), בפרסומים של מכוני מחקר (מכון פלורסהיימר למחקר מדיניות, מכון ירושלים לחקר ישראל והמכון הישראלי לדמוקרטיה). דעות דומות הביע הרב כהן בפורומים חרדיים באינטרנט (בפרט בפורומים "בחדרי חרדים" ו"אגודה אחת"). כיום מרוכזים מאמריו בבלוג האינטרנטי "בתוך עמי".
בין השנים 2003 - 2010 היה פעיל בתחום השתלבות צעירים חרדים בשוק העבודה, בלימודים אקדמיים ובצה"ל. הוא הצטרף לארגון הג'וינט ועסק בפיתוח וניהול תוכניות תעסוקה לציבור החרדי, בין השאר באמצעות המערך הצבאי ולימודים אקדמיים. במקביל היה שותף, יחד עם עו"ד יחזקאל רוזנבלום, להקמת קרן ק.מ.ח (2007), המסייעת לאלפי חרדים לרכוש מקצוע, בעזרת מלגה ליזמות חברתית של קרן IVN לשנים 2006 - 2007.
בשנת 2005 גייס יחד עם פרופ' עמירם גונן את הפילנתרופ דב פרידברג מטורונטו לתרום מלגות לסטודנטים חרדים המעוניינים לרכוש השכלה גבוהה באוניברסיטה הפתוחה.
בשנת 2010 החל הרב כהן ללמוד כעמית ב"בית הספר מנדל למנהיגות חינוכית" למשך שנתיים. במהלך תקופה זו הוא השלים תואר ראשון בחינוך ובהוראה ב"מכללה ירושלים". עם סיום לימודיו הצטרף ל"אגודה לקידום החינוך" בירושלים על מנת להקים את הישיבה התיכונית החרדית "חכמי לב", שנפתחה בירושלים בשנת הלימודים תשע"ד (אוגוסט 2013) ומאז הוא עמד בראשה עד סוף שנת הלימודים תשע"ט.
הישיבה שהקים גררה ביקורת קשה כלפי הרב כהן בקרב חלק מן הציבור הליטאי. נציגי סיעת דגל התורה בירושלים פעלו למניעת מתן מבנה לישיבה בכמה שכונות חרדיות, כונסו אספות רבנים נגדה ופורסמו מכתבים וכרוזים כנגדה. העיתון יתד נאמן הוביל קמפיין נגד הרב כהן וכינה אותו במאמר מערכת: "מניח מטעני חבלה רוחניים". הישיבה נמצאת כיום במבנה של מוסדות "אריאל" בשכונת בית וגן.
משנת 2004 הוא היה חבר מערכת בכתב העת "ארץ אחרת" שהקימה במבי שלג עד לסגירתו. הוא פתח ומנהל את הפורום האינטרנטי "אגודה אחת". משנת 2013 משמש כיו"ר ועד מנהל של מכון שחרית. בשנת 2017 הצטרף לתנועת "פנימה".
בשנת 2019 החל הרב כהן לכתוב טור שבועי בעיתון יום ליום.
בשנת 2022 השתתף הרב כהן במיזם הקמת ישיבה גדולה לתלמידים ממשפחות של חרדים מודרניים. ביומון הפלס, נמתחה ביקורת באריכות נגד היוזמה להקמת הישיבה.
חיים אישיים
הרב כהן נשוי לפייגי כהן, מפקחת כוללת במחוז החרדי במשרד החינוך על בתי ספר יסודיים לבנות בירושלים. היא בתו של הרב גיורא דרקסלר. לזוג שישה ילדים והם גרים בשכונת רמות בירושלים.
Revolver (שיר)
Revolver (בעברית: אקדח תופי) הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת-יוצרת האמריקאית מדונה, מתוך אלבומה, Celebration. השיר יצא לאור ב-14 בדצמבר 2009, כסינגל השני והאחרון מתוך האלבום, על ידי חברת התקליטים האחים וורנר.
השיר הגיע למקום הרביעי במצעד שירי הדאנס קלאב.
רקע וכתיבה
בדומה לשאר שיריה, גם שיר זה נכתב והופק על ידי מדונה ביחד עם מוזיקאים ופזמונאים נוספים. השיר יצא על גבי שלושה פורמטים; הראשון הוא הורדה דיגיטלית, השני הוא על גבי תקליטור, והשלישי הוא על גבי תקליט.
בשיר משתתף הראפר האמריקאי ליל ויין.
משפט הפרפר
משפט הפרפר הוא משפט בגאומטריה אוקלידית.
המשפט קרוי "משפט הפרפר" בשל העובדה שהבנייה הנתונה בו דומה לפרפר. למשפט זה אין כמעט שימושים והוא ידוע בעיקר בשל האתגר שבהוכחתו. למרות הניסוח הפשוט של המשפט, הוא קשה להוכחה. בשל כך הוא ידוע גם כ"בעיית הפרפר".
הוכחה
נעזר בעובדה הבאה: אם לשני משולשים יש זווית זהה, אז יחס השטחים שלהם שווה ליחס בין הצלעות הכולאות אותה. הדבר נובע מן הנוסחה:.
זוויות היקפיות הנשענות על אותה קשת שוות זו לזו, וזוויות קודקודיות שוות זו לזו, כלומר:, , ,
כתוצאה מהעובדה שהוזכרה במשפט הראשון נובעים ארבעת השוויונות הבאים:
הכפלת אגפי שמאל זה בזה מביאה לתוצאה 1, ולכן גם הכפלת אגפי ימין צריכה להביא לתוצאה זאת. לאחר ביטול איברים זהים מתקבל
, או (1).
לפי דרגה של נקודה:
ובדומה לכך:
נציב ב-(1):
אבל MP=MQ, ולכן מתקבל: ומכאן MX=MY.
משפט רול
מבחינה לא פורמלית ניתן לתאר את המשפט כך: אם מצוירת פונקציה בין שתי נקודות באותו גובה (אותו ערך של y) בלי שהעיפרון מורם מהדף ובלי היווצרות 'שפיצים', תהיה לפחות נקודה אחת שבה העיפרון נע בדיוק במקביל לציר ה-x, ולא בשיפוע זוויתי כלשהו.
הוכחה
על פי משפט ויירשטראס השני, פונקציה רציפה בקטע סגור מקבלת בו מינימום ומקסימום. אם גם המינימום וגם המקסימום מתקבלים בקצוות (אשר, לפי הנתון, שווים בערכם) הרי שהפונקציה קבועה בקטע, והנגזרת שלה היא אפס בכל נקודה בקטע. אחרת, המקסימום או המינימום מתקבלים בתוך הקטע ובכל אחד מהמקרים קיימת נקודת קיצון \ x_0 בקטע. לפי תנאי המשפט, הפונקציה גזירה ב- ובפרט היא גזירה ב-\ x_0, ולכן על פי משפט פרמה ערך הנגזרת ב-\ x_0 הוא אפס כנדרש.
הכללות
אף שהמשפט נדמה כמעט טריוויאלי, קיימות לו שתי הכללות שימושיות מאוד: משפט הערך הממוצע של לגראנז' ומשפט הערך הממוצע של קושי.
סריג (בד)
בד סריג, נקרא ברוב השפות טריקו, מילה שבאה מצרפתית, והפכה למילה בינלאומית. בד הטריקו נבדל מסריגת-יד בכך שהוא מיוצר מחוטים עדינים, במכונות סריגה מיוחדות.
סוודרים, אפודות, גרביים וחולצות T הם דוגמאות לסריגים. סריג אפשר גם לסרוג בעיגול, כך שאין צורך בתפר. גרביים לרוב נסרגים בעיגול.
לסריג, מתיחות גבוהה יותר באחד הכיוונים מאשר בכיוון הניצב לו. השימוש בסריג להכנת בגדים הוא בדרך כלל כאשר הכיוון הנמתח מוצב אופקית, והכיוון שאינו משנה אורכו - אנכית. אחרת, כוח הכבידה יעוות את צורת הבגד.
סריג שנפער בו חור ימשיך להיפרם בכיוון אחד - הכיוון הנמתח פחות, פרימה זו בגרביונים העשויים ניילון ומשי מכונה "רכבת" על שם צורתה שנדמית כמו מסילת רכבת, תיקון הפרימה בגרבי ניילון ובגרבי משי נעשה בעזרת מחט חשמלית וכונה 'תיקון אמנותי'.
בין חלוצי התעשייה בארץ היה המפעל לגרביים לודז'יה שהוקם ב-1924. אחרי שנקלע לקשיים נמכר לאריה שנקר, שהקים בו גם מחלקה ליצור סריגים.
אליפות צרפת הפתוחה 1969
אליפות צרפת הפתוחה 1969 הייתה תחרות טניס שנערכה על מגרשי חימר באצטדיון רולאן גארוס בפריז. התחרויות התחילו ב-26 במאי והסתיימו ב-8 ביוני. זו הייתה האליפות ה-68 מאז ייסודה.
תחרות הגברים
בתחרות זו השתתפו 128 טניסאים שחולקו ל-8 בתים. לקראת התחרות המשתתפים החזקים דורגו כדלקמן:
תחרות הנשים
בתחרות הנשים השתתפו 64 טניסאיות שחולקו ל-4 בתים. כמו בתחרות הגברים, הטניסאיות החזקות זכו לדירוג:
מנצחת תחרות 1968 ננסי ריצ'י הודחה בחצי הגמר. במשחק הגמר מרגרט קורט נפגשה עם אן ג'ונס  וניצחה ב-3 מערכות. באותה שנה היא ניצחה גם באליפות אוסטרליה הפתוחה ואליפות ארצות הברית הפתוחה.
תחרות זוגות גברים
בתחרות השתתפו 83 זוגות. להלן הזוגות שקיבלו דירוג:
מנצחי תחרות 1968 קן רוזוול ופרד סטולי, הודחו ברבע הגמר. במשחק הגמר ג'ון ניוקומב וטוני רוץ', נפגשו עם רוד לייבר ורוי אמרסון  וניצחו ב-5 מערכות. באותה שנה הם ניצחו גם באליפות וימבלדון.
תחרות זוגות נשים
מנצחות תחרות 1968 פרנסואז דיר ואן ג'ונס  נפגשו במשחק הגמר עם מרגרט קורט  וננסי ריצ'י  וניצחו ב-3 מערכות. לפרנסואז דיר זה היה הניצחון השלישי ברציפות בתחרויות זוגות נשים באליפות צרפת בפתוחה.
תחרות זוגות מעורבים
בתחרות השתתפו 62 זוגות. להלן זוגות שזכו בדירוג:
במשחק הגמר מנצחי תחרות 1968 פרנסואז דיר וז'אן קלוד ברקלה נפגשו עם מרגרט קורט  ומרטי ריסן  והפסידו בשתי מערכות. באותה שנה הזוג ניצח גם באליפות אוסטרליה הפתוחה ואליפות ארצות הברית הפתוחה.
בגדי שבת
מקור הדין וטעמו
השוני בניקיון הבגדים ויופיים היה קיים כבר בימי חז"ל.
בתלמוד מבואר שטעם החיוב ללבוש בגדים מיוחדים בשבת הוא מפני כבוד השבת: "'וכבדתו' - שלא יהיה מלבושך של שבת כמלבושך של חול. אמר רב הונא: אם יש לו להחליף יחליף, ואם אין לו להחליף - ישלשל בבגדיו" (לפי רש"י - מנהג העשירים באותה תקופה היה לשחרר את קיפולי בגדיהם כלפי מטה, כיוון שידיהם לא עוסקות במלאכה והם אינם חוששים שהבגד יתלכלך). יש שלמדו מכך לימינו שמי שאין לו בגדים מיוחדים לשבת צריך להשתדל ליפות את בגדו לקראת שבת.
האר"י הסביר את הרעיון מאחורי ההכנות לשבת בכלל ובגדי השבת בפרט: "כל מי שרוצה להיכנס לפני המלך, קודם שייכנס צריך להתקין עצמו להראות לפני המלך בלבוש נאה, כי אין לבוא אל שער המלך בלבוש שק".
מנהגים שונים
בציבור החרדי, שבו הגברים נוהגים ללכת במשך כל השבוע לבושים חולצה לבנה, חליפה שחורה ומגבעת, מקפידים על בגדים מיוחדים לשבת.
בקהילות החסידים יש חליפה מיוחדת הנקראת בעקיטשע או קפוטה וכובע מיוחד לשבת – שטריימל.
בעבר היו שנהגו שלא ללבוש בגדי שבת בשבת חזון.
בגדי השבת בתרבות הישראלית
סיפור ילדים מפורסם, שמוטיב בגדי השבת מרכזי בו, הוא "שמלת השבת של חנה'לה". חנה'לה עוזרת לזקן לסחוב את שקו, ותוך כדי כך מלכלכת את שמלת השבת החדשה. כשהיא חוזרת הביתה בבכי על כך שלא יהיו לה בגדים יפים לשבת, הופכים הכתמים לכוכבים מבריקים.
פאול רויטמן
הרב פאול (פנחס) רויטמן (29 בינואר 1920 – 21 באוגוסט 2007), מבכירי רבני צרפת בסוף שנות ה-90 היה מייסד תנועת הנוער "צד"ק תורה בציון", פעל רבות למען אוכלוסיות חלשות בישראל ומחוצה לה, ביניהם מהגרים יהודים וילדים ממשפחות מצוקה ברחבי העולם.
ביוגרפיה
פאול רויטמן נולד ב-29 בינואר 1920 בעיירה טרלוב שבפולין, בקהילה חסידית קטנה, כבכור בחמישה ילדים. בשנת 1925 קשיים כלכליים הביאו את הוריו יחיאל ורוזה להגר לצרפת ולהתיישב במֵץ, שבה נשארו עד למלחמה. כעשר שנים לאחר מכן, בגיל 15 ייסד רויטמן עם כמה חברים את קבוצת "ברית הנוער" במץ. בשנת 1936 רויטמן החל לנהל יחד עם משה שיינבך, ראש הקבוצה בשטרסבורג, את מחנה הקיץ הראשון שלו לכל מזרח צרפת. כשנה לאחר מכן התחיל לימודי רפואה בנאנסי.
בשנת 1940 בהיותו פליט בטולוז, ייסד חוג ללימודי יהדות, שמתוכו יגויסו המנהיגים הראשונים של "הצבא היהודי". פעל בשורות הצבא היהודי. רויטמן לימים יקבל לאחר המלחמה תעודת לוחם וכן תעודת לוחם-מתנדב של הרזיסטנס. שנה אחר כך, ב-1941 בגלל הנומרוס קלאוזוס, נאלץ לנטוש את לימודיו. בדצמבר 1942 רויטמן נעצר על ידי הגרמנים במהלך משימה ונכלא בפור דו הא (Fort du Hâ) שבקרבת בורדו. משם הועבר למחנה במריניאק (Mérignac) ושוחרר לאחר שלושה חודשים בערב פורים בעקבות התערבותו הנועזת של אחיו הצעיר לאון (אריה) רויטמן, שהיה גם הוא פעיל ברזיסטנס היהודי.
בינואר 1945 הוא נשא לאישה את לאה שליידר, עובדת סוציאלית צעירה שפעלה לצדו ברזיסטנס. הזוג התיישב בפריז. באותה שנה רויטמן החליט לוותר על לימודי הרפואה ולהקדיש את חייו לעם היהודי. הוא נרשם לבית הספר לרבנים ברחוב ווקלן (Vauquelin) שבפריז, מתוך כוונה להתמנות לרב האחראי על הנוער, על פי הסכם עם נשיא הקונסיסטואר, איגוד הקהילות בצרפת. ייסד בפריז סניף של תנועת בני-עקיבא (צרפת). בסוף שנת 1945 נולד בנו ז'וליאן, הבכור בשלושה ילדים.
ב-1947, לאחר שהתחלף נשיא הקונסיסטואר וההסכם לא מומש, סירב פאול רויטמן למשרה שהוצעה לו כרב קהילה. הוא עזב את הרבנות הרשמית כדי להקדיש את עצמו לחינוך הבלתי פורמלי ולנוער. בשנים 1947-1948 סייע לפעילות מחתרתית לעלייה לישראל. זכה בעיטור ממשלת ישראל "אות הלוחם בנאצים" ("על"ה"). כמו כן בשנת 1948 החל לנהל את תנועת בני-עקיבא בצרפת.
שנות ה-60
בשנת 1950 מונה על ידי הסוכנות היהודית למנהל המדור הדתי של מחלקת הנוער והחלוץ לאירופה וצפון אפריקה (תפקיד שאותו מילא עד 1970). עקב כך הפך ל"רב נודד" וסייר בכל היבשת. בכל אחת מהמדינות הוא ייסד תשתיות, הקים סניפים והחזיק קהילות. במהלך הסמינרים, המחנות, הפעולות והמפגשים שאורגנו על ידו, בא במגע עם כ-20,000 חניכים. הוא הכיר אותם אישית והטביע עליהם את חותמו.
עם הגעתם של הפליטים היהודים הראשונים מאלג'יריה, בשנת 1958, יזם רויטמן בניגוד לעמדת הממסד היהודי, מבצע נרחב של איתור המהגרים מצפון אפריקה, העקורים מקהילותיהם. הוא ביקש לארגן אותם מחדש ולשם כך הפעיל, על בסיס התנדבותי, מאות אינטלקטואלים יהודים צעירים. מדי יום ראשון, שלח את הצעירים לפרברי פריז במשימה לחפש אחרי אחיהם. תוך עשר שנים תנועת "תורה וציון" איתרה ומארגנה בקהילות קרוב למאה אלף יהודים.
בשנת 1965 הקים הרב רויטמן עבור תושבי הפרובינציה והפרברים תנועת נוער חדשה, הדור הצעיר של "תורה וציון", בשם "תקוותנו". מתוך שורותיה עלו לישראל מאות חברים.
ב-1969 זכה רויטמן על פעלו למען אוכלוסיית המהגרים למדליית הכסף של עיריית פריז.
בישראל
בשנת 1970 עלה לישראל עם אשתו ושתי בנותיו הצעירות, בטי ואליאן ועבד במרכז העולמי של המזרחי. ב-1971 נבחר בירושלים לנציג איגוד הקהילות של פריז ואיגוד הקהילות של צרפת. באותה שנה ייסד את הסניף הישראלי "תורה בציון", תנועה חינוכית וחברתית הנושאת אופי ציוני-דתי ומתמקדת בנוער של שכונות המצוקה. נוסף על כך, הודות לנדיבותו של הברון אלן דה-רוטשילד, רויטמן פעל להקמת בית הכנסת "פאר ירושלים" במושבה הגרמנית.
רויטמן ארגן מדי שבוע במרתף היכל שלמה בירושלים סעודות ליל שבת לכ-100 סטודנטים ועולים בודדים. בשנים 1971-1973 בסיוע רעייתו של הרב הראשי לצרפת שאספה את הסכומים הדרושים, פעל רויטמן לכינונם של שלושת מרכזי "פאני קפלן", בעלי ייעוד חינוכי, דתי וקהילתי. מרכזים אלה, שנפתחו בירושלים (1973), בחיפה (1977) ובבאר שבע (1979), משמשים גם כמוקד הפעילות של תורה בציון. הרב רויטמן ריכז את כלל הפעילויות בשלושת המרכזים. בשנת 1974 רויטמן היה שותף לייסוד "מעיינות", בית ספר למדריכים בהנהלת לאון אשכנזי (מָנִיטוּ).
בשנת 1976 זכה בתואר אביר בלגיון הכבוד מטעם ממשלת צרפת.
בשנת 1982 נפתח "בית פרנקפורטר" לגיל השלישי בבקעה (ירושלים), שעל בנייתו פיקח רויטמן. מ-1985 עד 1989 שימש נשיא "אגודת פרנקפורטר", אגודת עזרה לקשיש על שם זכריה ולאה פרנקפורטר.
בשנת 1985 ייסד את תנועת הנוער "צד"ק" (ראשי תיבות של ציוני, דתי, קהילתי) בחסות "תורה בציון". במרוצת השנים תקלוט התנועה למעלה מעשרים אלף ילדים; רבים מהם עולים מאתיופיה וממדינות חבר העמים.
ב-21 באוגוסט 2007 (ז' באלול תשס"ז) הרב פאול רויטמן נפטר בירושלים, בגיל 87.
אסנת שורר
אסנת שורר (באנגלית: Osnat Shurer) היא מפיקת סרטי הנפשה אמריקאית-ישראלית, ראש חטיבת הסרטים הקצרים של פיקסאר לשעבר. כסמנכ"לית פיתוח, שורר תפקדה כיועצת בהפקות מקור של סרטי הנפשה ולייב אקשן, ועבדה בעיקר עם אולפני ההנפשה של וולט דיסני.
בשנת 2016 הייתה מועמדת לפרס אוסקר לסרט המונפש הטוב ביותר עבור עבודתה בסרט "מואנה".
ביוגרפיה
שורר נולדה בכפר סבא ב-1958, שירתה בצה"ל בחיל המודיעין ולמדה קולנוע באוניברסיטת ניו יורק.אימה הייתה מורה, ואביה ששרת כקצין בצבא הבריטי ובצה"ל וניהל את תחנות אל על באיסטנבול, ביוהנסבורג ובסטוקהולם. אסנת למדה גם בבתי ספר בישראל וגם בחו"ל כשהמשפחה הייתה בשליחות. אחיה הבכור זיו נהרג במלחמת יום הכיפורים.
אסנת היא אחייניתה של עוגניה שמחוני.
אלי"ע
עמותה לקידום ילדים עם עיוורון או לקויות ראייה (עמותת אלי"ע) נוסדה בשנת 1982 במטרה להכין ילדים ופעוטות המאובחנים כסובלים מלקויות ראייה, עיוורון ובעיות התפתחות נוספות, לשילוב בחינוך הרגיל ובחברה בכללה במסגרות דוגמת מעון יום שיקומי. כמו כן, העמותה נועדה לתת מענה לצורך במסגרת ובתמיכה להוריהם ובני משפחותיהם. עמותת אלי"ע מונה 5 סניפים; סניף מרכז, סניף ירושלים סניף מחוז הדרום, סניף רחובות וסניף בחיפה.
רקע
בשנת 2003, קיבל מיכאל סגל, מנכ"ל העמותה, את אות החסד מעמותת "איזי שפירא", ואת אות המתנדב מנשיא המדינה בשנת 2005.
מעונות היום השיקומיים
לעמותת אלי"ע ישנם 5 מעונות יום שיקומיים הפזורים ברחבי הארץ, אשר מתוקצבים חלקית על ידי משרד הרווחה, הבריאות והחינוך:
סניף חיפה הוקם בשנת 2018. לגן מגיעים ילדים מאזור חיפה והסביבה. בגן מטופלים ילדים בגילאי חצי שנה עד ארבע שנים, אשר מחולקים לקבוצות הבאות: ילדים בעלי התפתחות תקינה עם לקות ראייה, וילדים בעלי עיכוב בהתפתחות עם לקות ראייה. נכון להיום, ישנם כ-12 ילדים בגן.
צוות מעונות היום השיקומיים של עמותת אלי"ע מורכב ממנהלת סניף, צוות מדריכות ראייה, עובדת סוציאלית, גננות לחינוך מיוחד, צוות פרא - רפואי הכולל פיזיותרפיסטים, קלינאי תקשורת ומרפאים בעיסוק.
כמו כן, צוות הגן מכיל את הסייעות, שבחלקו מורכב מבנות שירות לאומי, והן מיישמות את התוכניות הפרטניות הנבנות לכל ילד בצורה אינדיבידואלית.
קבוצת הורים ותינוקות
קבוצה זו קמה כדי להיות לעזר ראשוני להורים ולתינוקות עם לקויות ראייה, וכן לאלו בעלי עיכוב התפתחותי. מפגשים אלה, שנערכים אחת לשבוע, מועברים בעזרת קבוצת הדרכה המורכבת מהצוות המקצועי בגן. ההורים מתודרכים לגבי דרך האכלת התינוק, דרכים לתקשורת איתו ודרכי טיפול מיוחדים להם ילדם נזקק.
קייטנת בוגרים
הקייטנה קמה על רקע הצורך שהתעורר בקרב הילדים הבוגרים יותר בעמותה, בגילאי 5–12, בעקבות העובדה שאין מענה מתאים לצרכיהם בקייטנות בחופשת הקיץ. נוסף על הצוות המקצועי, מגיעים להדריך את הקייטנה בני נוער מתנדבים.
נופש משפחות
תוכנית אשר במסגרתה יוצאות כ-15 משפחות שלהם ילד עם לקות ראייה לחופשה, שמטרתה לגבש את בני המשפחה ולהקנות לה חוויה מרגיעה. הנופש בכולו נגיש לילדים העיוורים ובעלי לקות הראייה וגורם להם לחוות את הטבע בדרך שונה וחווייתית. לכל ילד מוצמד מתנדב שיהיה לו לעזר לכל אורך החופשה.
כורדיסטן24
כורדיסטן24 או K24 (בכורדית: Kurdistan Bîst û Çar) היא רשת חדשות כורדית הפועלת מארביל, שבכורדיסטן העיראקית, עם משרדים נוספים בוושינגטון די. סי. ובקלן שבגרמניה, שהושקה באוקטובר 2015. היא משדרת בשפות סוראני וקורמאנג'י שהם דיאלקטים כורדיים וכן באנגלית וטורקית. נורלדין ווייסי ייסד את החברה והיה המנכ"ל עד שהחליף אותו מוחמד קארים.
טורקיה הסירה מספר ערוצי שידור כורדים, בהם כורדיסטן24, משידורי הלוויין שלה, TurkSat, על "הפרות שידור" לטענתם, במהלך משאל העם על עצמאות האזור בשנת 2017.
באוקטובר 2017, החליטה הוועדה למדיה ותקשורת של ממשלת עיראק להוציא צו סגירה והחרמת כל הציוד של התחנה וצוות העובדים, בטענה שהיא פועלת ללא רישיון, מסיתה לאלימות ומפריעה לשלום ולביטחון.
המסדרון הצפוני דרומי
המסדרון הצפוני דרומי הוא רצף נתיבי תחבורה בינלאומי המורכב מנתיבי ספינות, מסילות רכבות, ומסלולי כבישים. מטרתו היא הפחתת זמן העברת מטענים בין הודו, רוסיה, איראן, אירופה ומרכז אסיה. מטרת המסדרון היא להגדיל את נפח הסחר בין ערים גדולות כמו מומבאי, מוסקבה, טהראן, באקו, בנדר עבאס, אסטרחן ועוד. בשנת 2014 נבחנו שני מסלולים: הראשון היה ממומבאי לבאקו דרך בנדר עבאס והשני היה ממומבאי לאסטרחן דרך בנדר עבאס, טהראן ובנדר אנזאלי. מטרת המחקר הייתה לזהות צווארי בקבוק אפשריים ודרכים לפתרונם. תוצאותיו הראו הפחתת עלויות הובלה ב-"2,500 דולר לכל 15 טונות של מטען". נתיבים אחרים נדונים כוללים מעבר דרך ארמניה, קזחסטן וטורקמניסטן.
קטלוג
קָטָלוֹג הוא אמצעי לארגן ולקבץ יחד נתונים בנושא מסוים, והוא משמש בתחומים שונים: ספרנות, פרסום, מסחר ועוד. הקטלוג משמש מאגר מידע, וניתן לדלות ממנו מידע רב.
עבודת המיון והרישום בקטלוג מכונה קִטְלוּג. במהלכה נקבע מקומו של פְּריט כלשהו או של מידע כלשהו בתוך רשימה על פי סדר מסוים (לרוב אלפביתי או נושאי או שניהם). את המילים קִטְלוּג, קִטְלֵג, קֻטְלַג והִתְקַטְלֵג חידש המילונאי ראובן אלקלעי ב-1932.
קטלוג מלאי
במערכת ניהול מלאי משמש הקטלוג לרישום מלאי הפריטים שבמערכת. ביחס לכל פריט נרשמים שם הפריט, מספר קטלוגי, תיאור הפריט, מיקומו במחסנים וכמות פריטים בכל מיקום. כאשר זהו מלאי שמיועד למכירה, נרשם בקטלוג גם המחיר לצרכן. רישום מלאי מזערי נדרש מאפשר לקבל התרעה כאשר המלאי הגיע לרף זה ומצריך רכישת מלאי נוסף. במערכות ניהול מלאי גדולות, כגון ניהול מלאי של חיל אוויר מכיל הקטלוג מאות אלפי פריטים, ומהווה דרך יחידה להתמצאות במלאי.
כניסה למלאי של פריט חדש שלו חלפים רבים (למשל רכש דגם מטוס חדש לחיל אוויר) מצריכה מלאכת קטלוג נרחבת של כל החלפים של מטוס זה, תוך הימנעות מכפילויות שעלולות לנבוע מכך שחלפים של פריט זה כבר קיימים בפריטים קודמים שנמצאים במלאי.
קטלוג ספרייה
בספריות הקטלוג הוא רשימת הפריטים (הספרים, כתבי העת והחומר האור-קולי) הנמצאים בספרייה מסוימת, והוא מאפשר גישה אל כל פריט ופריט בתוכה. הקטלוג כולל רישום של פרטים מזהים על אודות הפריטים בספרייה, בדרך כלל מספר מדף, כותר, מחבר, תיאור פיזי, נושא והערות מיוחדות.
בעבר הצורה הנפוצה לקטלוגים הייתה בכרטיסיות או בספרים. כיום נפוץ בעיקר השימוש בקטלוגים ציבוריים מקוונים המאפשרים גם גישה מרחוק באמצעות האינטרנט. המיחשוב מאפשר גם יצירת קטלוגים משותפים של רשת ספריות עצמאיות.
קטלוג הספרים הישראלי של עמותת מרכז הספר והספריות בישראל משמש כמקור ידע השוקד על פיתוח וייעול כלי עזר לספריות הציבוריות בישראל.
קטלוג תערוכה
קטלוג תערוכה הוא קובץ המופק במקביל להעלאת התערוכה, לרוב בתצורת חוברת או ספר (לעיתים גם קובץ דיגיטלי הזמין למשל באתר אינטרנט). קטלוג התערוכה מכיל מידע על פריטי התערוכה ולעיתים גם על ההקשר ההיסטורי, גאוגרפי, ארכאולוגי, אמנותי וכדומה, בהתאם לנושא התערוכה. קטלוגים של תערוכות אמנות מציגים גם פרטים טכניים על אודות היצירה כגון טכניקת העבודה (למשל "שמן על בד"), מידות היצירה ושנת יצירתה, ולרוב גם את צילומי היצירות ומידע על האמן. קטלוג תערוכה עשוי לכלול גם מאמרים רלוונטיים, למשל מאת אוצר התערוכה או אנשי אקדמיה. יש קטלוגים של תערוכות שרוחב יריעתם ותוכנם ממצבים אותם כספרי עיון. חלקם הם פריטים מעוצבים המהווים יצירת אמנות בפני עצמה. קטלוגים של תערוכות מהווים גם פריטי אספנות.
קטלוג מסחרי
קטלוגים מסחריים מיועדים להציג נתונים אודות מוצר או שירות לשם פרסום ושיווק.
ישנם קטלוגים המיועדים לפרסום בלבד, וכן קטלוגים שנועדו לאפשר להזמין את המוצר מהיצרן או המפיץ, באמצעות הטלפון, הדואר, דואר אלקטרוני או אתר אינטרנט. קטלוגים שנועדו להזמנות מכילים בדרך כלל יותר מידע אודות המוצר, כגון מידות, צבעים, מאפיינים  ומחירים. על פי רוב, קטלוגים פרסומיים מופקים על נייר באיכות משובחת, ומכילים תמונות ותרשימים.
האוצר מעבר לנהר
האוצר מעבר לנהר הוא סרט הרפתקאות, קומי ומוזיקלי ישראלי לילדים בבימויו של קובי מחט, העוסק בחבורת ילדים שיוצאת בעקבות מפת אוצר למחנה קיץ כדי להציל את הספרייה האהובה עליהם שעומדת להיהרס. הסרט יצא לאקרנים ב-28 ביולי 2016. את הסרט הפיקה חברת "הילה הפקות" בבעלות הילה ערן והפיצה חברת סרטי יונייטד קינג.
הספרייה הלאומית המרכזית של רומא
הספרייה הלאומית המרכזית של רומא (באיטלקית: Biblioteca Nazionale Centrale di Roma, תעתיק: ביבליוטקה נציונלה סנטרלה די רומא) היא אחת מתוך שלושת הספריות לאומיות של איטליה, ביחד עם הספריות הלאומיות בפירנצה ונאפולי. הספרייה הוקמה ברומא בתאריך 14 במרץ 1876, ועברה אל בניין חדש בשנת 1975 במלאת 100 שנה להקמתה. משימתה של הספרייה היא לאסוף, לתעד, ולשמר את כל הפרסומים באיטליה, כולל פרסומים בשפה האיטלקית במדינות אחרות או אלה הקשורות אל איטליה ולהפוך אותם לזמינות לציבור. אוספי הספרייה כוללים כיום למעלה מ-7 מיליון כותרי דפוס, 2000 אינקונבלות, 8,000 כתבי יד, 10,000 ציורים, 20,000 מפות, ו-1,342,154 חוברות.
בספריה ממוקם המכון המרכזי לקטלוג אחיד (ICCU).
אנדריי דניסוב (מרים משקולות)
אנדריי דניסוב הוא מרים משקולות ישראלי שייצג את ישראל באולימפיאדת ברצלונה (1992).
בשנת 1992 השתתף דניסוב באולימפיאדת ברצלונה שם הגיע למקום השישי לאחר שהניף 175 ק"ג ודחק 202.5 ק"ג (סה"כ 377.5 ק"ג). הישג זה הוא ההישג השני בחשיבותו של מרים משקולות ישראלי באולימפיאדה (לאחר אדוארד וייץ שזכה במקום החמישי באולימפיאדת מונטריאול (1976)). באותה שנה השתתף באליפות אירופה בהרמת משקולות שנערכה בסקסארד שבהונגריה והגיע למקום ה-20.
בשנת 1995 השתתף דניסוב באליפות אירופה בהרמת משקולות שנערכה בוורשה והגיע למקום ה-12.
בשנת 1999 השתתף דניסוב באליפות העולם בהרמת משקולות שנערכה באתונה והתמודד בקטגוריה של עד 85 ק"ג. בתחרות זו הניף 137.5 ק"ג ודחק 160 ק"ג (סה"כ 297.5 ק"ג), תוצאה שהספיקה להגעה למקום ה-54 מתוך 66 משתתפים.
לאופולד, הדוכס הגדול של באדן
לאופולד, הדוכס הגדול של באדן (בגרמנית: Großherzog Leopold von Baden , 29 באוגוסט 1790 - 24 באפריל 1852) היה הדוכס הגדול הרביעי של באדן בין השנים 1830–1852.
ביוגרפיה
לאופולד נולד ב-29 באוגוסט 1790 בקרלסרוהה, לקרל פרידריך, הדוכס הגדול של באדן ואשתו השנייה לואיזה קרולינה פון הוכברג, בתו של לודוויג היינריך, ברון גייר פון גיירסברג. בעת לידתו לא נכלל לאופולד בסדר הירושה של באדן, כיוון שנישואי הוריו היו נישואים מורגנטיים, ובעקבות כך הוא טיפח קריירה בצבא הצרפתי. אולם בשנת 1817 התברר שצאצאיו של קרל פרידריך מאשתו הראשונה, מתים בזה אחר זה, בלא שייוותר יורש אחריהם. ללא ידיעתו של לאופולד, אביו קודם חתונתו עם לואיזה קרולינה פון הוכברג, חתם יחד עם שלושת בניו על מסמך, שילדיה של לואיזה קרולינה יהיו אף הם זכאים לרשת את השלטון, לאחר צאצאיו מאשתו הראשונה. קרל פרידריך אף החשיב את הנישואים כנישואים שוויוניים, ולא כנישואים מורגנטיים. בשנת 1806 עם פירוק האימפריה הרומית הקדושה, אישר קרל פרידריך שוב את זכותם של ילדיו מלואיזה קרולינה לרשת את השלטון. בשל כך, כשראה קרל, הדוכס הגדול של באדן שאין לו ילדים, ואף לדודו לודוויג אין ילדים, אישר אף הוא ב-4 באוקטובר 1817 את זכות הירושה של צאצאי לואיזה קרולינה, ואף דאג שאספת הנסיכים של באדן תאשר זאת ב-20 בנובמבר 1818, זמן קצר קודם מותו.
אולם בקונגרס וינה טענו אוסטריה ובוואריה לזכותם על חלקים מבאדן, ובנוסף מקסימיליאן הראשון יוזף, מלך בוואריה היה נשוי לקרולינה מבאדן, ובשל כך טען לזכות ירושה על באדן. בשל כך הוחלט בשנת 1818 לוותר על מחוז ורטהיים לממלכת בוואריה, ובנוסף התחתן לאופולד עם סופיה, נסיכת שוודיה, שהייתה נינה של אביו מאשתו הראשונה, על מנת לחזק את טענתו לכתר. ב-10 ביולי 1819 אישרו אוסטריה, צרפת, בריטניה, פרוסיה ורוסיה, את זכותו של לאופולד לרשת את השלטון בדוכסות הגדולה של באדן.
בשנת 1830 מת אחיו החורג לודוויג הראשון, הדוכס הגדול של באדן, ולאופולד עלה במקומו לשלטון. לאופולד תמך ברעיונות הליברלים שהתפשטו באותה תקופה, ואף העניק הקלות לאזרחים בשנת 1848. במרץ 1848, פרצו הפגנות נגד לאופולד, כחלק ממהפכות אביב העמים, וב-13 במאי הוא ברח מקרלסרוהה. באוגוסט אותה שנה חזר לאופולד לקרלסרוהה, בסיוע הצבא הפרוסי, ושנה לאחר מכן ההתקוממות דוכאה סופית. בשנים האחרונות לחייו שיתף לאופולד את בנו פרידריך, נסיך באדן בניהול השלטון.
ב-24 באפריל 1852 מת לאופולד, ובמקומו עלה לשלטון בנו לודוויג השני, הדוכס הגדול של באדן.
משפחתו
ב-25 ביולי 1819 התחתן לאופולד עם סופיה, נסיכת שוודיה, בתם של גוסטב הרביעי אדולף, מלך שוודיה ופרדריקה מבאדן, ממנה נולדו לו 8 ילדים:
בית הקברות היהודי העתיק בפראג
היסטוריה
מניחים שבית קברות זה היה בשימוש מהמחצית הראשונה של המאה ה-15 (המצבה הוותיקה ביותר שנשמרה, זו של רבי אביגדור קרא, היא מ-1439) ועד שנת 1787. חלק מהחוקרים טוענים כי בית הקברות נוסד 1000 שנים לפני התאריך המקובל. האב הקדמון שלו היה בית קברות בשם "גן יהודי", אשר נמצא בחפירות ארכאולוגיות.
מספר המצבות והאישים הקבורים בו אינו ידוע בוודאות, כי ישנן 12 שכבות של קברים. כאשר התמלא מקום הקבורה, ומכיוון שרכישת קרקעות נוספות הייתה בלתי אפשרית, הונחו על הקברים הקיימים שכבות נוספות של אדמה ומצבות ישנות הוצאו והונחו על השכבה החדשה. פעולה זו מסבירה מדוע המצבות צפופות כל כך אחת ליד השנייה. ההערכה היא כי ישנן כ-12,000 מצבות שנראות כיום, וייתכן שנקברו בבית הקברות במשך הדורות בסך הכל כ-100,000.
אישים ידועים הקבורים בבית הקברות
בין האישים המפורסמים הקבורים בבית הקברות העתיק של פראג:
כיום
כיום מהווה בית הקברות חלק ממתחם המוזיאון היהודי בפראג, סומנו בו שני מסלולי הליכה העוברים בין המצבות ומתוחמים בכבלים; אחד המסלולים מותאם לחורף והשני לקיץ. המוזיאון היהודי בפראג מקפיד למנוע חריגה של המבקרים מהשביל המתוחם, העובר בעיקר בין קברי הידועים שבין הקברות המזוהים בבית הקברות.
התאומות ברבי
התאומות ברבי (באנגלית: Barbi Twins; נולדו ב-2 באפריל 1963) הן זוג תאומות זהות דוגמניות אמריקאיות.
ביוגרפיה
שיין וסייה ברבי נולדו בסן דייגו, כשהיו בנות שנתיים הוריהם התגרשו.
דוגמנות
הן החלו לדגמן בגיל שבע לקטלוג של רשת חנויות הכלבו "סירס".
בין השנים 1989–1991 הן דיגמנו למספר חברות אופנה וביניהן שאנל וג'ון גליאנו.
בספטמבר 1991 הן היו על שער מגזין פלייבוי, זאת לאחר שצדו את עיניו של יו הפנר, הגיליון שהן הופיעו בו שבר שיאי מכירות.
ב-1993 המגזין הבריטי "Stuff" נתן להן את התואר "סמל הסקס של 1993".
הן הוציאו מספר לוחות שנה בכיכובן שזכו להצלחה.
בשנות ה-90 נכתב בעיתונות כי הנסיך ויליאם היה מעריץ שלהן.
ב-2001 הוקדש עבורן פרק בתוכנית של "E! True Hollywood Story".
זכויות בעלי חיים
ב-2009 הם פעלו ביחד עם וילי נלסון לקידום החוק האוסר על שחיטת סוסים בארצות הברית.
ב-2010 יצאו כנגד ציד כלבי ים בקנדה, הם גם הופיעו בסרט תיעודי אודות בעלי חיים.
סרגיי בקולין
סרגיי בקולין (ברוסית: Сергей Бакулин; נולד ב-13 בנובמבר 1986) הוא אתלט רוסי, אלוף העולם (טגו 2011) בהליכה ל-50 ק"מ.