cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
רכס קינג (אנטארקטיקה)
אורכו של הרכס 22 קילומטרים ורוחבו 8 קילומטרים.
הרכס גובל במערב בקרחון רואול ובמסיב לייץ', בצפון-מערב בקרחון בלק, בדרום-מזרח ובמזרח בקרחון לילי.
היסטוריה
הרכס מופה לראשונה על ידי הסקר הגאולוגי של ארצות הברית, באמצעות סקרים על הקרקע ותצלומי אוויר שצולמו על ידי צי ארצות הברית בין השנים  1960–1963.
Come Together
Come Together (בתרגום חופשי: נתכנס יחדיו) הוא שיר רוק של הביטלס, שנכתב והולחן על ידי ג'ון לנון (במסגרת השיתוף לנון-מקרטני). השיר, שהוקלט ביולי 1969, נכלל באלבום Abbey Road שיצא באוגוסט באותה שנה, וכסינגל יצא ב-31 באוקטובר יחד עם השיר Something שנכתב והולחן על ידי ג'ורג' האריסון. שני השירים צעדו שבוע אחד בראש המצעד האמריקאי.
שיר זה היה אחד משני שירי הביטלס היחידים (יחד עם Yer Blues) שבוצעו על ידי לנון בהופעות חיות אחרי תקופת הביטלס. אחת מההופעות האלו הייתה במדיסון סקוור גארדן בשנת 1972, שהוקלטה ובשנת 1986 יצא לאור אלבום ההופעה תחת השם Live in New York City.
גרסאות כיסוי
גרסת כיסוי ותיקה ובולטת לשיר היא של להקת הרוק הכבד האמריקאית אירוסמית'. השיר הופיע בפסקול הסרט תזמורת מועדון הלבבות הבודדים של סרג'נט פפר בשנת 1978, ושוחרר כסינגל וזכה להצלחה רבה.
גרסה נוספת שהצליחה היא זו של להקת ההארד רוק גודסמאק, שצעדה במצעדי הרוק, ואף הגיעה למקום ה-1 במכירות שירי ההארד רוק הדיגיטליים, למקום ה-7 במכירות שירי הרוק הדיגיטליים, למקום ה-11 במצעד הרוק והאלטרנטיבי החם, ולמקום ה-21 במצעד הרוק המיינסטרימי של הבילבורד.
השיר זכה לגרסאות כיסוי רבות של אמנים נוספים, וביניהם מרלין מנסון, ארקטיק מאנקיז, טינה טרנר, Do As Infinity, מייקל ג'קסון, אקסל רוז וברוס ספרינגסטין, סאונדגארדן, רובין ויליאמס ובובי מקפרין, נואל גלאגר, פול ווילר ופול מקרטני, שוגאבייבז, אלטון ג'ון, ויקטוריה בקהאם ודמון דאש, קרייג דייוויד, ג'ו קוקר, אבישי כהן, הרולינג סטונז.
צזאריוס מהייסטרבאך
צזאריוס מהייסטרבאך (בלטינית: Caesarius Heisterbachensis, 1180–1240) היה כרוניקאי ונזיר ציסטרציאני שהתגורר במנזר הייסטרבאך בקיסרות הרומית הקדושה.
בוי A
בוי A (באנגלית: Boy A) הוא סרט דרמה בריטי משנת 2007 בבימויו של ג'ון קראולי, המבוסס על רומן בעל אותו השם.
הסרט הוקרן לראשונה בשנת 2007 בפסטיבל הסרטים הבינלאומי בטורונטו, ומככבים בו אנדרו גארפילד (שזכה ב-2008 בפרס BAFTA TV כשחקן הטוב ביותר על הופעתו בסרט), פיטר מולאן וקייטי ליונס. עלילת הסרט מתמקדת בבחור צעיר שביצע רצח כילד, אשר מנסה להתחיל חיים חדשים לאחר שחרורו מן הכלא.
תקציר העלילה
אנדרו גארפילד מגלם את אריק וילסון, "בוי A". הסרט מתחיל בשחרורו של אריק ממוסד לעבריינים צעירים או כלא תחת השם ג'ק בארידג'. עברו מסופר דרך פלאשבקים.
אריק מתחבר לפיליפ קרייג, ילד בעייתי ואלים אשר מציל אותו מחבורת בריונים. מאוחר יותר נחשף שפיליפ הוא קורבן לאונס שבוצע על ידי אחיו הגדול. פיליפ נקלע לוויכוח עם ילדה מבית הספר שלהם הנתקלת בהם באמצע שיטוט בפארק. היא מבקרת אותם ואף מכנה אותם "חלאות" לאחר שהיא עדה למעשה הוונדליזם שפיליפ מבצע בשלט הפארק בעזרת סכין. פיליפ ניגש אליה ומתחיל לחתוך את האמה שלה עם הסכין שבידו. הוא תופס את הילדה ומושך אותה מתחת לגשר. כאשר פיליפ מפיל את הסכין, אריק מרים אותו ועוקב אחר השניים. הילדה נרצחת, למרות שהסרט לא מראה מי ביצע את הרצח ואיך.
אריק (מכונה בוי A במהלך המשפט) ופיליפ נידונים לעונש המרבי ומבלים את שנות העשרה שלהם בכלא. בזמן ריצוי העונש פיליפ נמצא מת, ככל הנראה על ידי התאבדות, אך אריק מאמין שהוא נרצח על ידי אסירים אחרים ונתלה לאחר מכן. אריק משתחרר ומודרך על ידי עובד סוציאלי בשם טרי (פיטר מולאן), ובונה לעצמו חיים חדשים תחת השם ג'ק בארידג'. הוא מוצא עבודה, מתחבר לעמיתו לעבודה כריס (שון אוונס), מתאהב בבחורה העובדת במשרד בשם מישל - ואף מציל ילדה קטנה מתאונת דרכים יחד עם כריס. כתבה בעיתון המקומי מתארת אותו כגיבור יחד עם תמונה של השניים. אריק רוצה להיות ישר עם מישל ולספר לה על עברו, אך טרי אומר לו שלא לעשות זאת מפני שזה מסוכן. טרי מפחד שאנשים יתקפו את אריק בגלל שיש פרס בשווי עשרים אלף אירו בתמורה לגילוי מקום הימצאו, ואומר לו שהוא לא שקרן כי "אריק הוא היסטוריה וג'ק הוא בן אדם חדש."
אריק מנסה להשיג את טרי בטלפון שוב ושוב, אך מגיע למענה הקולי שלו בכל פעם. הוא מצליח לחמוק מביתו המוקף בכתבים ונוסע לעיר בלאקפול. שם הוא פוגש את מישל, שאומרת לו שהיא לא זאת שסיפרה לתקשורת על עברו - והייתה מבינה אותו בסופו של דבר אם היה מספר לה את האמת.
לאחר שהשאיר הודעות פרידה במשיבון הקולי של טרי וכריס, הסרט מסתיים בכך שאריק עומד על קצה של מגדל מים (רמז לכך שהוא עומד להתאבד).
ביקורות
נכון ל-25 באפריל 2014, בוי A מחזיק בכ-88% ביקורות חיוביות בהתבסס על 59 ביקורות מקצועיות ששוקללו באתר Rotten Tomatoes.
מס רווח הון
ישראל
מס רווחי הון בישראל מוטל במסגרת חלק ה' של פקודת מס הכנסה. המס מוטל על מימוש נכסים כגון פיקדון בבנק, ניירות ערך, חברה, מוניטין ועוד (המס המוטל על רווח הון במכירת נדל"ן בישראל קרוי מס שבח מקרקעין).
המס על רוב רווחי ההון בישראל עמד על 20% עד לשנת 2012, אז הועלה בהמלצת ועדת טרכטנברג בהוראת ממשלת ישראל השלושים ושתיים לשיעור של 25%. מספר רווחי הון ממוסים ב-15% בלבד על פי :
לפי סעיף זה קיימת הקלה זו במיסוי רווחים ממלווה קצר מועד (מק"מ) ואיגרות חוב לא צמודות.
העלאת שיעורו של מס רווח ההון לא גרמה להעלאה בהכנסות הממשלה ממיסוי רווחי הון, ולכן נחשבת לכישלון, וכך טען גם בנק ישראל במחקר שפרסם באוגוסט 2015.
שיטות לחישוב מס רווח הון
בישראל קיימות שתי שיטות לחישוב גובה המס:
בחלק מהמקרים ניתן לקזז הפסדי הון מרווחי הון, ולהקטין את חבות המס. כך למשל אדם שמכר שתי מניות, כשעל האחת הרוויח ועל השנייה הפסיד, רשאי לקזז את ההפסדים מהרווחים קודם לחישוב המס. החל ב-1 בינואר 2012, מקזזים מנכי המס (הברוקרים חברי הבורסה) הפסדי הון מול רווחי הון אשר מתקבלים באותה שנת מס באופן הממזער את חבות המס של המשקיע באותה שנת מס. במידה ונותרים הפסדים גם מעבר לאותה שנת מס, על הנישום להגיש דו"ח למס הכנסה לקבלת החזרים.
מועד מיסוי רווח ההון
חישוב מס רווח הון בשוק ההון נעשה עם מימושו של רווח זה, כלומר עם מכירת נייר הערך, משיכת כספי הפיקדון, או קבלת ריבית מאיגרת חוב. (במקרה של מניות, קיים גם מס דיבידנדים אשר נגבה בעת חלוקת דיבידנד, אך מס זה מוגדר בנפרד ממס רווחי הון, ושיעוריו שונים בחלק מהמקרים). המס נגבה באמצעות חבר הבורסה המחזיק את הניירות עבור הלקוח באופן אוטומטי עם ביצוע המכירה או קבלת הריבית.
המס מחושב בשיטת FIFO – כאשר ניירות הערך יראו כנמכרים לפי סדר רכישתם, וישולם בקיזוז הפסדי הון נומינלים.
מגן מס
בעל ניירות ערך, אשר הפסיד במסחר כסף, יוכל לקזז הפסדי הון מול רווחי הון באותה שנת מס. (חבר הבורסה ישמור עבורו תיעוד של הרווחים וההפסדים שנגרמו לו מכל פעולת מכירה שביצע לאורך אותה שנת מס, וידאג למסות אותו בהתאם) כלומר, אם ירוויח רווחי הון, ואחריהם יהיו לו הפסדי הון, יוחזר לו המס ששילם עד שישלם רק על רווח ההון הכולל עד לאותו הרגע.
מעבר בין שנים
ניתן להעביר הפסדי הון בין שנים, באמצעות הגשת דו"ח שנתי למס הכנסה ללא הגבלה בשנים. עם זאת, לא ניתן להעביר רווחי הון בין שנים. (ומס ששולם בשנה מסוימת לא יחזור לאזרח אשר יפסיד אותו בשנה העוקבת) הפסד הון אשר מועבר בין שנים ניתן לקיזוז מול רווחי הון אשר מתקבלים ממסחר בלבד, ולא מול דיבידנדים וריביות.
סלומון לאנגלבן
סלומון לאנגלבן (בגרמנית: Salomon Langleben; 1862 – 8 בפברואר 1939) היה שחמטאי יהודי-פולני.
ביוגרפיה
לאנגלבן נולד בוורשה. חי שנים רבות בארצות הברית. בשנת 1894 ניצח בתחרות בופלו, בסוף המאה ה-19 חזר לפולין. בשנת 1900 ניצח בתחרות ורשה, לפני אלכסנדר פלמברג. בשנת 1908 הגיע למקום הרביעי בתחרות ורשה (ניצח: שמעון אלאפין). בשנת 1909 הגיע שני, אחרי עקיבא רובינשטיין בתחרות ורשה. בשנת 1910 הגיע שלישי בתחרות ורשה (ניצח: אלכסנדר פלמברג), חלק מקום 4-5 בתחרות סנקט פטרסבורג בשנת 1911 (ניצח: סטפן לויצקי), הגיע רביעי בתחרות ורשה 1911/12 (ניצח: עקיבא רובינשטיין), חלק מקום 4-5 בתחרות לודז' 1912 (ניצח: יפים בוגוליובוב), חלק מקום 8-10 בתחרות וילנה 1912 (ניצח: קארל הרומאדקה, חלק מקום 4-5 בתחרות סנקט פטרסבורג 1913 (ניצח: אלכסנדר אבנסון) ובתחרות ורשה 1917 סיים במקום השני.
טורקית עות'מאנית
טורקית עוֹתְ'מָאנִית (בטורקית: Osmanlıca או Osmanlı Türkçesi; בטורקית עות'מאנית: لسان عثمانی או عثمانليجة ובתעתיק לטיני מודרני Lisan-ı Osmani) היא רובד היסטורי של השפה הטורקית, אשר דובר בשטחיה של טורקיה המודרנית ובשטחים נוספים של האימפריה העות'מאנית, ואשר שימש כשפת המִנהל, הספרות והתרבות ברחבי האימפריה העות'מאנית כולה.
הטורקית העות'מאנית מתאפיינת במבנים דקדוקיים, במספר גדול של מילים שנשאלו בעיקר מפרסית ומערבית ובשימוש באותיות ערביות ובספרות המשרק ההודיות הערביות, ובמהלך המאה ה-20 היא התפתחה במהירות לטורקית מודרנית כתוצאה מהכוונה ממשלתית.
הבחנה בין טורקית וטורקית עות'מאנית
הטורקית העות'מאנית כמעט שאינה מדוברת מאז אמצע המאה ה-20, אך בניגוד לטעות רווחת, היא לא נכחדה ועברה מהעולם, בדיוק כפי שאנגלית עתיקה או עברית מקראית לא נכחדו ונעלמו. תחת זאת השתנתה הטורקית העות'מאנית והתפתחה לטורקית מודרנית במהלך המאה ה-20. המקור לסברה הרווחת המוטעית הנ"ל נעוץ בכך שחלק גדול מהשינויים שהתחוללו במהלך המאה ה-20 בטורקית העות'מאנית לא עלו מהרחוב, אלא הוכתבו באופן מזורז על ידי מוסדות השלטון של הרפובליקה הטורקית שקמה על חורבות האימפריה העות'מאנית לאחר מלחמת העצמאות של טורקיה. דבר זה נעשה באמצעות המוסד לשפה הטורקית, גוף ממשלתי שהוקם בשנת 1932 לשם בקרת השפה ופיקוח עליה.
סיבה נוספת לסברה כי מדובר בשתי שפות שונות מקורה בעובדה שפעילותו של המוסד לשפה הטורקית, כמו גם שינויים אחרים שהתחוללו בטורקיה בשנים אלה מכוח רפורמות אטאטורק, לוו באווירה של דחיית המורשת העות'מאנית המסואבת והרוויה בהשפעות זרות, וחזרה למקורות הטורקיים "הטהורים". גישה זו הביאה לרושם שהטורקית המודרנית דילגה על ההתפתחויות שחלו בשפה בתקופה העות'מאנית, והמשיכה לכאורה מאותה נקודה בה החלו התפתחויות אלה, תוך שהיא עוקפת אותן ומתעלמת מהן. כך, לכאורה, עלתה הטורקית המודרנית והתפתחה מרובד מוקדם יותר של השפה ולא מהטורקית העות'מאנית. תופעה זו והגישה התומכת בה זכו לשם "טורקית טהורה" (öz Türkçe).
אולם סברה זו, כאמור, אינה נכונה. אף שהטורקית העות'מאנית שונה באופן מהותי מטורקית מודרנית ובמידה רבה איננה מובנת לדוברי השפה העכשווית, התהליכים שחלו בשלב המעבר בין שני רובדי השפה זהים לתהליכים שחלו בשפות אחרות אשר עברו מרובד מוקדם למאוחר, ואין לייחס חשיבות מכרעת בבחינת הקשר בין שני הרבדים הלשוניים לקצב בו התרחשו שינויים אלה, או לשאלה אם התפתחו במהלכם הטבעי של העניינים או הוכתבו על ידי רשות שלטונית.
המוסד לשפה הטורקית, שטען במשך חמישים שנה כי טורקית וטורקית עות'מאנית הן שפות שונות, הכיר לבסוף באופן רשמי בשנת 1983 בקשר ובקרבה שבין שני רובדי השפה, ולשם כך הכשיר את השימוש במילים ובביטויים עות'מאניים כחלק מהשפה הטורקית העכשווית.
מוצא
לאחר שהסלג'וקים קיבלו עליהם את האסלאם במאה ה-10, שאלה שפתם מספר גדול של מילים מערבית ומפרסית, וחשוב מכך, היא אימצה מבנים לשוניים מורפולוגיים שהיו אופייניים לשפות אלה. מאחר שפרסית היא שפה הודו-אירופית וערבית היא שפה שמית, מבנים אלה, ובפרט אופן הקישור בין שם עצם לשם תואר ודרך החיבור של שני שמות עצם ביחסת שייכות או תיאור, היו (ונותרו) זרים לשפה הטורקית, השייכת למשפחת השפות הטורקיות (ראו להלן).
מבחינה היסטורית עומדת עובדה זו בסתירה לטעות רווחת נוספת, לפיה רכשה הטורקית העות'מאנית את אופייה בתקופת התרחבותה של האימפריה העות'מאנית החל במאה ה-15, וזאת כתוצאה משליטתה על חצי האי ערב וצפון אפריקה. ברי שהשפעה הדדית בין ערבית וטורקית עות'מאנית המשיכה והתקיימה במשך שנות שלטונם של העות'מאנים על הערבים, אך את מירב ההשפעות הערביות והפרסיות רכשה שפתם של אבות העות'מאנים לפני שפלשו לאסיה הקטנה במאה ה-11 ומאות שנים לפי שהתפשטו צאצאיהם סביב הים התיכון והקימו את האימפריה העות'מאנית.
כתב
ההבדל הידוע ביותר בין טורקית עות'מאנית לטורקית מודרנית הוא החלפת האלפבית הערבי באלפבית הלטיני ב-1928. שינוי זה, שזכה לכינוי "מהפכת האותיות" (Harf Devrimi), נתפס על ידי מוסטפא כמאל כהכרחי לקידמה ולמלחמה באנאלפביתיות, שכן האלפבית הערבי אינו מסוגל להביע את העושר הפונולוגי של השפה הטורקית, שבה שמונה תנועות. העובדה שטורקית היא שפה צירופית, העושה שימוש מסיבי במוספיות, בצירוף העובדה שהיא כפופה לכללים דקדקניים של הרמוניה קולית, מביאה לכך שהתנועות ממלאות תפקיד חשוב במיוחד ביצירת מילים ובהבחנה ביניהן. תוצר הלוואי השלילי של שינוי שיטת הכתב, תוצר שממנו לא היו מחדשי השפה מוטרדים במיוחד, הפך את אוצרות הספרות, השירה והאמנות העות'מאניים לבלתי נגישים לדוברי טורקית מודרנית בלא תיווך של תיעתוק. להלן כללי התעתיק מהאלפבית הערבי ללטיני:
מורפולוגיה
נוסף על המהפך של הנהגת הכתב החדש, הרי שהמהפכה שהונהגה בשפה המדוברת והמכונה "מהפכת השפה" (Dil Devrimi), הייתה מכריעה ממנו. שינוי הכתב כשלעצמו לא השפיע על השפה המדוברת, ואילולא פעל המוסד לשפה הטורקית גם בכיוונים נוספים, ייתכן כי השפה הטורקית המודרנית הייתה נותרת זהה לטורקית עות'מאנית, או לפחות דומה לה במידה המאפשרת את הבנתה על ידי כל דובר טורקית מודרנית. מצב הדברים הנוכחי והתמוה במידה מסוימת, שבו טקסטים שנכתבו באלפבית הלטיני לפני פחות מ-80 שנה אינם נהירים במידה רבה, או אינם נהירים לחלוטין, לקוראים מודרניים, נגרם כתוצאה מהשינוי המשמעותי במורפולוגיה של השפה ובאוצר המילים שלה.
כפי שהוזכר לעיל, השינוי הרוחבי הגורף ביותר היה בדרך חיבורם של שמות עצם זה לזה ולשמות תואר. בטורקית, שהיא שפת מושא-פועל ("אני גדול אוטו-ב נוסע" - OV language), בניגוד לעברית מודרנית, שהיא שפת פועל-מושא ("אני נוסע באוטו גדול" - VO Language), סדר המילים הוא שהתואר קודם לשם העצם ("יפה ספר"), ובין שני שמות עצם, קודם שם העצם המכשיר לשם העצם האחר אותו הוא מתאר ("של דני הספר/ספרו"). לעומת זאת, בערבית ובפרסית סדר המילים הפוך ודומה לסדר המילים בעברית. הטורקית העות'מאנית אימצה את סדר המילים של הערבית והפרסית בצירוף הכלי הפרסי ליצירת קשר זה - המוספית i שצורפה באמצעות מקף אל המילה הראשונה (שם התואר או שם העצם בעל האיכות המתארת). המוספית i כפופה לכללי ההרמוניה הקולית הטורקיים, דהיינו, שבהשפעת התנועה שקודמת לה היא עשויה להופיע גם כ-ü, u או ı. בתרגום מילולי לעברית ניתן להחליף את המוספית i במילה "של", ב-"ה' הסמיכות" או באוגד, על פי ההקשר.
המבנה העות'מאני ה"לא-טורקי" היה אחד מיעדיו הראשונים של המכון לשפה הטורקית, והוא החליפו בסדר המילים הטורקי ה"טהור" תוך שימוש בכלי הטורקי המיועד לשם כך - מוספית השייכות לגוף שלישי יחיד, המולחמת אל השם המשעבד (i, -u, -ü- או ı-, המופיעה בלוויית האות "s" לאחר תנועות). לכן "Lisan-ı Osmani" הפך ל-"Osmanlı Türkçesi", דהיינו "עות'מאנית טורקית-שלה" ("שלה" במקרה זה מובע באמצעות המוספית si- המוצמדת לשם השפה -Türkçe).
המקף, שאינו חלק מהתחביר הטורקי, נעלם לחלוטין, וזהו אחד המאפיינים המזדקרים מיד לעין בעיון בטקסטים הכוללים ביטויים עות'מאניים. מאפיינים נוספים הם השימוש בגרש (') שסימן את האות ע' או סותם סדקי, וההקפדה על סימן הגג (circumflex: ^) הנובע ממספר סיבות פונולוגיות.. להלן דוגמה לטקסט עות'מאני (באלפבית לטיני) למעלה, לעומת טקסט בטורקית מודרנית מתחתיו, הממחישה היטב את ההבדלים ביניהן: <blockquote style="border: 1px solid black; padding: 2em;"> Amed-i medid ve ahd-i ba'iddir ki daniş-gâh-ı istifadede nihade-i zanu-yı taleb etmekle arzu-yı kesb-i edeb kılıp gerçi irre-i ahen-i berd-i gûşiş-i bî-müzd zerre-i fulad-ı fu'ad-ı infihamı hıred edemeyip şecere bî-semere-i isti'daddan yek-bar-ı imkân intişar-ı nüşare-i asar-ı hayr-ül me'ad as'ab-ı min-hart-ül katad...
''Osmanlı yönetici sınıfının ve eğitimli seçkinlerin kullandığı bir yazışma ve edebiyat dili olan Osmanlıca, günlük hayatta konuşulan bir dil olmamıştır. En belirgin özelliği, Türkçe cümle altyapısı üzerinde, İslam dünyasının klasik kültür dilleri olan Arapça ve Farsçayı serbestçe kullanma imkânı tanımasıdır...''
הצלחתו של המוסד לשפה הטורקית במדיניות זו הייתה מוחלטת, והתחביר העות'מאני המסורתי משתמר אך ורק במושגים היסטוריים שנטבעו בתקופה בה עדיין עמד בתוקף. בכל יתר המקרים נוהגת השיטה ה"טורקית". משמעותו של שינוי זה היא עצומה, שכן המבנים עליהם השפיע הם מבנים לשוניים בסיסיים המופיעים כמעט בכל משפט, ולו הבסיסי ביותר, ובמשפטים מורכבים הם חוזרים ומופיעים פעמים רבות. די לדמיין מצב היפותטי בעברית, שבו השפה תאמץ מבנים תחביריים אנגליים באופן גורף, ותאמר "דני'ס ספר" (בהשפעת Danny's book) במקום "הספר של דני", או "שחור כלב" (בהשפעת Black dog) במקום "כלב שחור".
אוצר מילים
אוצר המילים של הטורקית המודרנית המדוברת, להבדיל מהמילונית, שונה במידה רבה מאוצר המילים ששימש בשפת היומיום בתקופה העות'מאנית. כתב ישן היא תורה שניתן לרכוש בזריזות יחסית, ואפילו על מבנים מורפולוגיים עתיקים, שונים ככל שיהיו, ניתן להשתלט ברמה טובה, בהתחשב בכך שמדובר בתבניות שחוזרות על עצמן לפי כללים ברורים ומוגדרים. לא כך הדבר כאשר מדובר באלפי ועשרות אלפי מילים שיצאו מהשימוש והפכו לאות מתה.
במידה רבה אין אוצר המילים העות'מאני היומיומי מהווה חלק מהשפה הטורקית המדוברת. המוסד לשפה הטורקית הוביל במשך 50 שנה ויותר גישה בלתי מתפשרת ל"ניקוי" השפה הטורקית מהשפעותיה הערביות והפרסיות, אפילו במחיר של אימוץ מילים משפות אירופיות, ובראשן צרפתית, שאין בינה לבין טורקית טהורה דבר וחצי דבר. אולם בדרך כלל נעשה שימוש במילים ממקור טורקי שהושבו לשימוש יומיומי או שזכו לתחייה עם משמעות דומה או מודרנית (כדוגמת "חשמל" בעברית).
מגמה זו, גם אם התמתנה בעשרים השנים האחרונות, היא בלתי הפיכה. מתוך 104,481 ערכים שהופיעו במילון הרשמי של המכון לשפה הטורקית ב-2005 (Güncel Türkçe Sözlük - "המילון לטורקית בת זמננו") רק 14% הן ממקורות זרים "לא-טורקיים". בראשן של השפות הזרות שמהן גזרה הטורקית את מילותיה עדיין ניצבת הערבית, עם כ-6% מסך המילים בשפה. לפרסית מיוחסות מעט יותר מאחוז אחד, ואילו הצרפתית היא המקור לכמעט 5% מהמילים בטורקית.
מאידך, תהליך ההתחדשות שהוביל המוסד לשפה הטורקית הביא גם לעושר לשוני, וישנן מילים ותיקות הממשיכות להתקיים לצד המילים החדשות שנטבעו במטרה להחליפן, והמאפשרות לדובר לברור במילותיו. מילים אלה שינו לעיתים את משמעותן המקורית ויצרו משמעות קרובה חדשה או שהפכו לחלק מרובד לשוני גבוה או רשמי יותר. חלק גדול מהמילים ממוצא ערבי ופרסי שרדו בשימוש היומיומי הבסיסי ביותר, בין בשל כך שלא נמצא להן תחליף ראוי ובין משום שהתחליף שהוצע להן לא נקלט. tarih ("היסטוריה") ו-siyaset ("פוליטיקה") נזכרו לעיל, ולאלה ניתן לצרף מאות מילים נוספות, חלקן מוכרות גם לדוברי עברית, כמו merkez ("מרכז"), sebep ("סיבה" המתקיים לצד neden המודרני), nokta ("נקודה" המתקיים לצד puan הצרפתי), saat ("שעה", "שעון") ועוד. באחרות המקור השמי ברור - kitap ("ספר" מהשורש "כתב"), sıfır ("אפס" מ"ספרה"), tam ו-tamam ("שלם", "מלא") ועוד. מילים ממקור ערבי מסתיימות בדרך כלל בסיומות אופיינית כמו et- או yet- השמורות לשמות עצם מופשטים (adalet - "צדק"; hürriyet - "חירות") או שהן שומרות על שרידים של משקלים שמיים כמו המשקל "תקטיל": tahrip (כמו "תחריב" - "הרס"), tahlil (כמו "תכליל" - "ניתוח", "אנליזה"), takdim (כמו "תקדים" - "הקדמה", "הצעה") ועוד. משקל נפוץ נוסף הוא "איקטל" ודוגמאות לו נמצאות במילים כמו imkân ("אפשרות", "יכולת"), iptal ("ביטול"), imha ("חורבן", השוו לשורש "מחה") ועוד.
ניתן לעיין שוב בדוגמאות הטקסטים הטורקי והעות'מאני שלעיל. גם ללא ידע בערבית ניתן להבחין בקלות כי למעט הפעלים, רוב רובן של המילים בטקסט העילי הן ממקור ערבי, והדבר ממחיש היטב את מידת ההשפעה של ערבית ופרסית על הטורקית העות'מאנית:
סמרה (מחוז)
מחוז סמרה (ברוסית: Самарская область, בתעתיק: סמרסקאיה אובלסט) הוא סובייקט בפדרציה הרוסית. נמצא בשטח של המחוז הפדרלי של הוולגה.
המחוז הוקם ב-14 במאי 1928. מבחינה אדמיניסטרטיבית, המחוז מחולק ל-27 אזורים.
דמוגרפיה
בערים מתגוררת מעל 80% מאוכלוסיית המחוז. בעיר הגדולה - סמרה מתגוררים מעל מיליון תושבים, בעיר טוליאטי מתגוררים מעל 700 אלף תושבים.
הרוסים מהווים כ-86% מאוכלוסיית האזור, ונוספים אליהם הטטרים (כ-4%), צ'ובשים (כ-3%) ומורדבה (כ-3%).
היסטוריה
בימי הביניים השטח היה חלק מממלכת בולגריה של הוולגה. בהמשך, הוא היה שייך לחאנות קאזאן. עם נפילת קאזאן לידי הרוסים במהלך המאה ה-16, סופח השטח לרוסיה. שאר המחוז עבר גל התיישבות רוסית מסיבית, כמו כן באזור התיישבו הרבה גרמנים.
כלכלה
המחוז מתאפיין ברמת פיתוח גבוהה של התעשייה. קיימים מפעלים גדולים ובמיוחד המפעל הענק לבניית מכוניות בעיר טולאיטי שנבנה בשנות ה-60 של המאה ה-20 על ידי פיאט.
טוקוס אדום-מקור צפוני
מאפיינים
טוקוס זה בעל נוצות לבנות עם כנפיים, ראש וזנב שחורים מנומרים בלבן. העיניים שחורות מוקפות בטבעת לבנה והמקור אדום כשמו ומעוקל מטה. אורכו של הטוקוס כ-42 ס"מ ושני הזוויגים דומים בגודלם ובמראם, אך הנקבות בעלות מקור קצר יותר. אלו עופות רעשנים הקוראים יחדיו בסוואנה האפריקנית.
הטוקוס ניזון בעיקר מחרקים שהוא לוכד בתעופה או מהקרקע. רוב הזמן הוא יאכל לבד אך לעיתים יימצא בקבוצות גדולות יותר, בעיקר בעונת הרבייה. בנוסף לחרקים הוא יאכל זרעים, פירות ובעלי חיים שונים שהוא תופס.
הטוקוסים מקננים בחללי עצים הפזורים בסוואנה ובהם הנקבה מטילה 3–6 ביצים. את החור הזכר אוטם בעוד הנקבה בתוכו עד שמסתיימת תקופת הדגירה. כך הוא מגונן עליה מטורפים. לאחר שהגוזלים בוקעים הנקבה בעזרת הזכר שוברת את הקן ואז שני בני הזוג מאכילים את צאצאיהם עד הבגרות בחרקים וטרף דומה.
תת-מינים:
נחושת גופרתית
נחושת גופרתית היא תרכובת כימית פאראמגנטית בעלת הנוסחה הכימית CuSO4.
היא מופיעה כהידרטים: CuSO4·nH2O, כאשר n נע בין 1 ל-7. הפנטא-הידרט (n=5) הוא הנפוץ ביותר. מלח זה יכול להתקבל על ידי התגובה הכימית של חומצה גופרתית על מגוון סוגים של תרכובות נחושת, לדוגמה תחמוצת הנחושת.
הצורה חסרת מים שלו בעלת גוון ירוק חיוור או אבקה אפורה-לבנה, לעומתה, הצורה בעלת המים, הפנטא-הידראט CuSO4*(H2O)5, בעלת צבע כחול בהיר. צורה זאת קיימת בטבע בתור מינרל שנקרא Chalcanthite. היא מתמוססת במים בתגובה אקסוטרמית.
בחימום ל-63° החומר מאבד 2 מולקולות מים, עוד 2 מולקולות מים מתנדפות בחימום ל 109° וב-220°C אובדת מולקולת המים האחרונה ומתקבלת הצורה חסרת המים הלבנה. ב-650° מתפרק החומר לתחמוצת CuO ולגז SO3.
הנחושת הגופרתית משמשת בעיקר כחומר חיטוי כנגד פטריות. בכימיה אנליטית משמש החומר לזיהוי סוכר מחזר ההופך את הנחושת הגפרתית הכחולה לנחושת חד ערכית חמצנית Cu2O אדומה וקשת תמס. בעבר שימש החומר כמעורר הקאה. בנוסף לכך, בחומרי ההדברה הראשונים, אשר נועדו לקטול פטריות בכרמים, נעשה שימוש בנחושת גופרתית. פייר-מארי מיארדה, שהמציא את חומר ההדברה הראשון, סיפר שהרעיון עלה במוחו לאחר שראה כרם ענבים אשר לא ניזוק מפטריות, בניגוד לכרמים שמסביבו. הוא בדק את הנושא, וגילה שעליו של הכרם שלא ניזוק רוססו בנחושת גופרתית על מנת שהצבע הכחול יפחיד עוברי אורח, וימנע מהם לקטוף את ענביו. חומר ההדברה שהמציא, תערובת בורדו, נמצא בשימוש גם כיום.
נחושת גופרתית מיוצרת בתעשייה תוך הגבת נחושת מתכתית עם חומצה גופרתית מרוכזת חמה או תחמוצות נחושת עם חומצה גופרתית מדוללת. לשימוש במעבדה, נחושת גופרתית נרכשת בדרך כלל.
סמירה ויילי
סמירה דניס ויילי (באנגלית: Samira Denise Wiley; נולדה ב-15 באפריל 1987) היא שחקנית אמריקאית.
היא ידועה בעיקר בזכות תפקידה בתור פוסיי וושינגטון (אנ') בסדרה "כתום זה השחור החדש" (2013–2019) ובשל הופעתה בתור מוירה סטרנד בסדרת הדרמה הדיסטופית "סיפורה של שפחה" (2017–הווה), עליה זכתה בפרס אמי בפריים טיים לשחקנית אורחת מצטיינת בסדרת דרמה לשנת 2018.
לויילי היו גם תפקידים בסרטים "מבוגר אחראי" (2011), "משחקי חובה" (2016), "דטרויט" (2017) ו"חיות חברתיות" (2018).
ביוגרפיה
ויילי נולדה וגדלה בוושינגטון די. סי. הוריה, כריסטין ודניס ויילי, היו כמרים בכנסייה הבפטיסטית עד לפרישתם ב-2017. הוריה של ויילי כונו "עמודי התווך של הקהילה הדתית הלהט"בית". יש לה שני אחים, אייאנה מאה'ט וג'ושוע ויילי.
היא למדה בבית הספר לאמנויות דיוק אלינגטון (אנ') בוושינגטון די. סי. ולאחר מכן בבית הספר ג'וליארד בניו יורק, וסיימה את לימודיה ב-2010. בג'וליארד, היא הוכשרה על בימות התיאטרון ועבדה בעיקר בתיאטרון בתחילת הקריירה שלה.
קריירה
בשנת 2011 שיחקה את דמותה של מריה בהפקה של "עמל אהבה לשווא"; באותה שנה גילמה את טינה בסרט "מבוגר אחראי".
בשנת 2016 החלה לגלם את דמותה של מוירה בסדרה "סיפורה של שפחה". עבור תפקידה בסדרה זכתה בשנת 2018 בפרס אמי לשחקנית אורחת בסדרת דרמה.
בשנת 2020 קריינה את הסדרה "חיי לילה" בנטפליקס.
חיים אישיים
ב-4 באוקטובר 2016, ויילי הודיעה על אירוסיה ללורן מורלי (אנ'), מכותבות הסדרה "כתום זה השחור החדש" בה כיכבה. הם נישאו ב-25 במרץ 2017. מורלי ילדה את בתם, ג'ורג' אליזבת, ב-11 באפריל 2021.
היא דודה של השחקן אסנטי בלאק.
פורסטרקופריה
פורסטרקופריה (שם מדעי: Forstercooperia) הוא סוג נכחד של יונק מפריט פרסה ממשפחת ההירקודונתיים, אשר חי באמצע האאוקן במזרח אסיה שלפני 47 עד 42 מיליון שנה מהיום. המאובנים שלו התגלו במונגוליה הפנימית שבסין ובהמשך בקזחסטן והוגדרו ב-1939 ומשמעות השם: "סבא ללא קרניים" - עקב הסברה שהוא אביו הקדמון של הקרנפים. נמצאו הרבה שרידי גולגולת מהיונק אך הם היו שבורות ומפוצלות. ממצאים מארצות הברית נחשבים ללא תקפים ושייכים לקרנפים קדומים.
הסוג כולל כיום 2 מינים תקפים, כאשר מינים נוספים בסוג התבטלו:
במראם מזכירים מינים אלה את הקרנפים וגם לאבותיהם היו מינים בעלי שיניים חדות דמויות פגיון, אך אצל הקרנפים היו רק בלסת התחתונה ובעליונה שיניים דקיקות דמויות עיפרון. המשפחה נחשבת למקורבת לקרנפים ולמשפחה הנכחדת אמינודונטיים. הם התפתחו כחיות יער אך חלקם נכחדו עם היעלמות היערות והחלפתם במישורים רחבים וכן עקב התפתחות טורפים מוצלחים.
רחוב ארלוזורוב
רחובות על שם חיים ארלוזורוב קיימים בערים רבות בישראל. כמה מהם, הם רחובות ידועים ובעלי חשיבות.
האיים הגימנסיים
האיים הגימנסיים (בקטלאנית: Gimnèsies, הגייה: ; בספרדית: Gimnesias הגייה: ), הוא שם קולקטיבי שניתן לחלק המזרחי של האיים הבלאריים בספרד, שמייחדת את האיים מיורקה, מנורקה וקבררה מהאיים איביזה ופורמנטרה המכונים איי האורן.
מקור השם
השם "האיים הגימנסיים" בא מהמילה היוונית γυμνήτες שפירושה "עירום". לפי "אלכסנדרה" של ליקופרון, השם נובע מנוהג המקומיים ללכת עירומים. אולם, לפי סטראבון, השם מתייחס לחימוש הקל של חיילי האיים.
יהדות אזרבייג'ן
יהדות אזרבייג'ן היא קהילה יהודית עתיקת יומין שהתקיימה בהרי הקווקז באזור אזרבייג'ן של היום. הקהילה הוקמה לכל המאוחר במאה ה-3–5 לספירה, כחלק מגלות בבל או פיזור היהודים ברחבי האימפריה הפרסית.
הקהילה, שבמשך מאות שנים כללה אך ורק את יהודי ההרים, התקיימה שנים רבות בסגר יחסי וקיימה יחסים רק עם הקהילות האחרות באזור הקווקז. לאחר כיבוש אזרבייג'ן על ידי ברית המועצות קיימה קשר גם עם קהילות ברית המועצות השונות.
יהודי אזרבייג'ן נכללים ביהודי ההרים וזהו אחד הריכוזים הבולטים שלהם. רוב בני הקהילה עלו לישראל בשנות ה-90, עם התפרקות ברית המועצות, והם נכללים בקטגוריה של "יהודי הקווקז".
בנוסף לאלה ישנן קהילות יהודיות קטנות בערים ועיירות אחרות. באזרבייג'ן פעילות תנועות נוער ציוניות, כגון נתיב, הצופים ובני עקיבא, אשר פועלות בשיתוף הסוכנות היהודית ושגרירות ישראל בבאקו.
הקהילה היהודית המשמעותית ביותר אחרי באקו נמצאת בעיירה האדומה (קירמיזי קסבה/קראסניה סלובודה), בקרבת העיר קובה, ובה מתגוררים כ-4,500 יהודים לערך. בין העיירה האדומה לעיר קובה המוסלמית, מפריד הנהר קודיאלצ'אי. בעבר התגוררו בעיירה האדומה 18,000 יהודים והיו קיימים בה 17 בתי כנסת, אך בשנת 1938, שליט ברית המועצות, סטלין, הגלה את הרבנים לסיביר וסגר את כל בתי הכנסת בעיירה, למעט אחד הפעיל עד ימינו. מפאת העובדה שהעיירה האדומה מבוססת על טהרת היישוב היהודי ובה מתגוררים אך ורק יהודי ההרים היא זכתה לכינוי 'העיירה היהודית האחרונה'.
כיום פעילים בעיירה שני בתי כנסת ובית מדרש, וכן מצויים בה שליחי תנועת בני עקיבא ושלוחי חב"ד. שלוחי חב"ד במקום הקימו ומנהלים בית ספר יהודי בשיתוף ארגון 'אור אבנר', בנוסף לדברים הרבים למען הקהילה הן בצד הגשמי כגון חלוקת סלי מזון וכדומה והן בצד הרוחני בפעילויות רבות לקראת כל אחד מחגי ישראל.
אלברט אגרונוב, מפקד טנק יהודי אזרי שהשתתף בקרבות במלחמת נגורנו קרבאך, קיבל על כך תואר "הגיבור הלאומי" של אזרבייג'ן. הוא נטמן באזור השהידים בבית הקברות הלאומי.
מפת סיריוס
מפת סיריוס היא מפת קוד לביטחון שוטף של אזור סיני אשר שימשה את צה"ל בתקופה שלפני מלחמת יום הכיפורים, ובמהלך המלחמה.
המפה (למעשה סדרת מפות) הייתה מפה טופוגרפית של סיני ושל שני עברי תעלת סואץ, בקנה מידה 1:50,000, שעליה סומנו מכשולים לרק"ם, שמות קוד של צירים, מעוזים, תעוזים, ואזורים שולטים שעשויים להיתפס על ידי כוחות ישראל ומצריים במקרה מלחמה. המפה המקבילה ששימשה בחזית הצפון נקראה מפת רענן. מפת הקוד שימשה את צה"ל בעת שיגרה, ואלמלא ההפתעה במלחמת יום הכיפורים היה צריך להחליף את המפות בתחילת המלחמה.
מפת סיריוס נתפסה בידי המודיעין המצרי עוד בטרם המלחמה, וגרסאות מודפסות שלה, מתורגמות לערבית, חולקו למפקדים ולקציני טיווח ארטילרי בצבא מצרים. הכרת המפה על ידי המצרים תרמה ליכולתם לטווח כוחות ישראלים שדיווחו על מקומם על המפה בקשר. יש הסבורים כי מארב טילי הסאגר בו נהרג האלוף אלברט מנדלר, מפקד אוגדת סיני וצוות הנגמ"ש שלו, התאפשר מאיכון שכזה, אך אין לכך הוכחות חד-משמעיות. במהלך המלחמה נתפסו בידי צה"ל המפות המתורגמות, ותפיסתן הביאה לשינויים בנוהלי הקשר.
בעקבות המלחמה הורד סיווג המפה מ"סודי" ל"בלתי מסווג" וקטעים ממנה הופיעו בספרים על מלחמת יום כיפור כמו גם באתרי הנצחה (כגון אתר חטיבה 600 בלטרון). השמות בהם השתמשה המפה נצרבו בזיכרון הציבורי והם משמשים עד היום לתיאור מהלכי המלחמה. צירים כגון "לכסיקון", "טרטור" ו"עכביש", מעוזים כגון "בודפשט", "מצמד", ו"פורקן" ומתחמים כגון "אורחה", "טלוויזיה", ו"חמוטל" זכורים היום בעיקר בשמותיהם במפת סיריוס.
דיפלומט
דיפלומט הוא שם כולל לכל אחד מהנציגים הרשמיים של מדינה, או ארגון בין-לאומי (כגון האו"ם, האיחוד האירופי או האיחוד האפריקאי) שנשלח למדינה אחרת על מנת לנהל באופן רציף יחסים בין-לאומיים בין שתי המדינות (או בין הארגון למדינה). הדיפלומט הוא שליח מטעמו של הדרג המדיני, האמון על ייצוג האינטרסים של המדינה השולחת בפני מדינת היעד. הדיפלומט הוא העיניים, האוזניים והקול של מדינתו, ועליו לתרגם את האינטרסים והערכיים הלאומיים לכדי יצירת קשרים ושימורם בחוצות. הדיפלומט אינו רשאי להכתיב מדיניות, ואת תפקידו הוא מבצע בהתאם לתכתיב שולחיו, המדינאים. עם זאת, דיפלומט הנשלח למדינה מסוימת משמש מקור הידע והמומחיות עבור מדינתו בנוגע למדינה זו.
באופן מסורתי ממלאים הדיפלומטים שלוש פונקציות עיקריות: ייצוג, הכולל גם תיווך בין מדינתם לגורמי חוץ, ניהול משא ומתן, ותקשורת, הכוללת איסוף מידע על מדינת היעד ושידורו למשרד החוץ ולמקבלי ההחלטות. בפועל דיפלומטים עוסקים בין השאר בניהול משא ומתן על הסכמים אסטרטגיים, ענייני מסחר, הסגרת עבריינים, ניפוק אשרות כניסה, מלחמה ושלום, ומשא ומתן על אמנות בין-לאומיות לפני אימוצן הרשמי.
מקובל לראות את שר החוץ של מדינה כראש הדיפלומטים שלה, כאשר משרד החוץ אחראי על הדיפלומטים ונציגויות המדינה בארצות שונות.
טרמינולוגיה ומעמד בין-לאומי
השימוש בשליח דיפלומטי לייצוג בין מדינות החל כבר במאה ה-15 באיטליה. אולם המונחים "דיפלומט" ו"דיפלומטיה" הופיעו רק במהלך המהפכה הצרפתית. המונח מגיע מהמילה דיפלומה (תעודה), הניתנת לשליח ממדינתו לשם ייצוגה.
מעמדו הבין-לאומי של הדיפלומט קבוע באמנת וינה בדבר יחסים דיפלומטיים, המעגנת ומסדירה את זכויות וחסינויות הדיפלומט. בין היתר, האמנה קובעת כי המדינה השולחת חייבת לקבל הסכמה מראש (Agrement) למינוי ראש משלחת דיפלומטית במדינת היעד, והמדינה המקבלת יכולה לסרב לקבל בקשה זו. כמו כן, לשם הגנה על הדיפלומט מוענקת לו חסינות דיפלומטית, ולזיהויו הוא מצויד בדרכון דיפלומטי. החסינות הדיפלומטית מגינה על הדיפלומט מפני רדיפה משפטית או כל רדיפה אחרת מטעם המדינה המארחת. הרעיון בבסיס חסינות זו הוא שאין טעם בפגיעה בשליח הנושא את דבר הריבון.
הכשרה דיפלומטית בישראל
בישראל ההכשרה למשרת דיפלומט נעשית על ידי משרד החוץ, כאשר בתחילת דרכם דיפלומטים עוברים הכשרה מעשית דרך קורס הצוערים של משרד החוץ. בנוסף לדיפלומטים שהוכשרו בדרך זו, נעשים מינויים פוליטיים למשרות דיפלומטיות בכירות או רגישות. למשרות דיפלומטיות מסוימות מוצבים עובדים חסרי רקע דיפלומטי שאינם עובדי משרד החוץ, מסיבות הנובעות מאופי המשרה:
דיפלומטים בישראל מדורגים לפי דרג דיפלומטי, סולם דרגות, המקובל במדינות המערב:
חום (תסמין)
עליית חוֹם גוף היא תגובת הגנה חיסונית לזיהום ופגיעה ומהווה את אחד מסימני האבחנה הנפוצים ביותר ברפואה. חום גבוה מוגדר כעליית טמפרטורת הגוף מעל לטווח הנורמלי של C° 36.5–37.5, במדידה המתבצעת בפה, או מעל C° 38 במדידה המתבצעת בפי הטבעת. טמפרטורה בטווח של C° 37.3–37.4 נחשבת כחום תת-פיברילי. הסיבות העיקריות לחום הן מחלה זיהומית או התייבשות. בעבר שימש המונח קדחת לציון עלייה דרסטית בחום הגוף (מעל ל־C° 39), בנוסף לציון שמן של מחלות שונות.
חום גבוה גורם תחושת אי־נוחות, אך מנגד הוא מביא לתגובה טובה יותר של מערכת החיסון ולהפחתה בהתרבות של חיידקים ווירוסים, עם זאת חום גבוה מ־C° 40 עלול לפגוע בתפקודי הגוף או בתאי המוח.
הגדרת החום על פי טמפרטורה
אף שנהוג לומר שטמפרטורת הגוף הנורמלית היא C° 37.0, מדובר בערך חישובי ממוצע ולא בערך קבוע. מפני שאצל אדם בריא טמפרטורת הגוף עולה ויורדת במהלך היממה, כאשר בשעה 6 בבוקר, טמפרטורת הגוף היא הנמוכה ביותר (C° 36.1), והיא עולה מעט במהלך היום, כך שבשעה 4 אחה"צ ובשעות הערב היא מגיעה לטמפ' של C° 36.7.
ההיפותלמוס כווסת חום הגוף
טמפרטורת הגוף נקבעת באמצעות וסת חום הנמצא בבלוטת ההיפותלמוס שבמוח. עלייה בחום הגוף מתרחשת לאחר שינוי מידת החום בהיפותלמוס באמצעות פעילות מוגברת של השרירים ומכיווצם, ובצורתה הקיצונית מורגשות רעידות וצמרמורות. בנוסף, גורמת ההיפותלמוס להעברה של דם משטח הפנים של העור אל פנים הגוף, דבר המסייע להפחתת איבוד חום הגוף דרך העור. כשאין צורך עוד ברמת חום גבוהה, מכוון וסת החום את עצמו לרמתו הנורמלית והגוף משתחרר מחום עודף באמצעות הזעה והעברת דם מפנים הגוף אל פני העור.
פירוגנים כמשפיעים על ההיפותלמוס ועליית חום הגוף
בלשון רפואית נקראת תופעת החום הגבוה פירקסיה (Pyrexia). חומרים הגורמים לעלייה בחום הגוף בעקבות שינוי הווסת בהיפותלמוס נקראים חומרים פירוגנים והם נוצרים מחוץ לגוף או בתוכו. פירוגנים המיוצרים בתוך הגוף נוצרים לרוב על ידי מונוציטים, שהם סוג מסוים של תאי דם לבנים. פירוגנים הנוצרים מחוץ לגוף מצויים למשל במיקרואורגניזמים וברעלנים שהם מייצרים, והם גורמים לעלייה בחום הגוף על ידי גירוי הגוף לשחרר פירוגנים אנדוגניים הגורמים להיפותלמוס לקבוע רמת חום חדשה.
נזק לחלבוני הגוף בעת חום גבוה מאוד
כשמתרחשת עלייה דרסטית בחום הגוף, עוברים החלבונים שבגוף דנטורציה - שינוי ניכר במבנה המרחבי שלהם. הדבר עשוי להפוך לקטלני כשהאנזימים (שהם עצמם חלבונים) בגוף מפסיקים לפעול עקב השינוי במבנם; האנזימים אחראיים לרוב התהליכים הביולוגיים בגוף, ובלעדיהם החיים אינם אפשריים. חום גוף העולה על C° 42 מהווה סכנת חיים. אם התרחשה דנטורציה במלואה הרס החלבונים הוא בלתי הפיך.
השפעות חיוביות של חום הגוף
החום, בפני עצמו אינו מחלה, אלא תגובת הגנה של הגוף כלפי תוקפים שונים, כמו נגיפים וחיידקים. חום הגוף מחזק את מערכת החיסון ומסייע לה להתגונן ולהשתלט על הפולש הזר, וגם מגביל התרבות של מיקרואורגניזמים. יש לציין כי חום לא נוצר רק ממחלה חיידקית או נגיפית, אלא גם מהפרעות הורמונליות כדוגמת היפרתירואידיזם, ממחלות אוטואימוניות, מנזק לבלוטת ההיפותלמוס, או אף מתרופות או מצריכת מנת יתר של תרופות. יש להבדיל בין המושג hyperpyrexia, עליה מעל C° 41 על ידי מערכות הבקרה של הגוף, לבין hyperthermia, שהיא עליה בטמפרטורת הגוף עקב השפעה חיצונית, כגון פעילות גופנית במזג אוויר חם או מכת חום.
אמצעים להורדת חום
לעיתים מחלת חום מלווה בתחושות לא נעימות (כגון צמרמורות) שעליהן טיפול בהורדת חום יכול להקל. טמפרטורה גבוהה מאוד עלולה לגרום לנזק לגוף, ולכן במקרה של חום של מעל C° 40 נהוג לתת טיפול להורדת החום גם אם אין תסמינים אחרים.
בעליית חום כתוצאה ממחלה, ניתן להוריד מעט את טמפרטורת הגוף באמצעים חיצוניים כגון מטלית לחה או אמבטיית מים פושרים, אם אלה משפרים את תחושת החולה. אך מאחר שעליית הטמפרטורה נובעת ממנגנון הבקרה הפנימית של הגוף, שיטות אלה עלולות להיות בלתי יעילות או לגרום לתחושות לא נעימות.
אמצעים תרופתיים
תרופות להורדת חום אינן מקררות, אלא פועלות על מנגנון בקרת הטמפרטורה של הגוף. השפעתן של תרופות אלה אינה מיידית, ויש להמתין לירידת החום והתסמינים הקשורים אליו ולהימנע ממינון יתר. התרופות הזמינות בישראל להורדת חום הן:
אין להשתמש בתרופות להורדת חום במקרים של מכת חום (עליית חום כתוצאה מטמפרטורת סביבה גבוהה). טיפול במכת חום נלמד בקורסי עזרה ראשונה.
על הנמצאים באוכלוסיית סיכון, כגון מבוגרים מעל גיל 60, תינוקות מתחת לגיל 6 חודשים וכן חולים במחלות כרוניות, להיוועץ ברופא בכל מקרה של התפתחות חום גוף גבוה.
כריסטופר באקלי
כריסטופר טיילור באקלי (באנגלית: Christopher Taylor Buckley; נולד ב-24 בדצמבר 1952) הוא סופר אמריקאי הכותב סאטירה פוליטית.
חייו
כריסטופר באקלי הוא בנם של ויליאם פ. באקלי, גם הוא סופר ופטרישיה באקלי, אשת חברה קנדית. באקלי בעל אזרחות אמריקאית וקנדית.
לאחר שסיים בית ספר בפורטסמות' ברוד איילנד למד באוניברסיטת ייל ב-1975. הוא התגורר במכללת ג'ונתן אדוורדס שבסמוך לה והיה חבר אחוות הגולגולת והעצמות בדומה לאביו. היה עורך מגזין הגברים ״אסקוויר״.
ב-1981 עבר לוושינגטון די. סי. לעבוד בתור כותב הנאומים הראשי של ג'ורג' בוש - מי שהיה אז סגן הנשיא ארצות הברית. על סמך הניסיון הזה בפוליטיקה כתב את ספרו הסאטירי הראשון, "The White House Mess".
במסגרת עבודתו כתב בעבור עיתונים רבים ונחשבים ובהם הניו יורק טיימס, וושינגטון פוסט, וול סטריט ז׳ורנאל, טיים, ואניטי פייר, הניו יורקר ועוד.
ב-2008 יצא בתמיכה פומבית בברק אובמה בבחירות לנשיאות ארצות הברית. בהמשך לתמיכה זו התפטר מהמגזין השמרני התומך במפלגה הרפובליקנית בו כתב ואותו ייסד אביו, הנשיונל ריביו.
היה נשוי ללוסי גרג באקלי, בתו של דונלד גרג, יועצו של סגן הנשיא בוש לביטחון לאומי. מהנישואים הללו יש לבאקלי שני ילדים: קייטלין (1988) וויליאם (1991). הזוג התגרש באפריל 2011. לבאקלי בן נוסף, ג׳ונתן (2000) מיחסיו עם אירינה וואלפל. בשנת 2012 התחתן עם דוקטור קטרין קלוז, לה 4 ילדים.
מחנה TURKSOM
מחנה Turksom משמש כבסיס הצבאי הטורקי הגדול ביותר מחוץ לטורקיה בעקבות העובדה שהוא משתרע על שטח של כ-400 דונמים. המחנה משרת פוליטית את האינטרסים הטורקיים באזור ונחשב כגורם שהשפיע לחיוב על היחסים בין טורקיה לסומליה.
מלבד הבסיס עצמו, יש גם בשטח המחנה אוניברסיטה צבאית שכוללת כיתות לימוד, חדרי ישיבות, מגרשי ספורט, חדרים עם מכשירי סימולציה ימיים, מעבדות, ספרייה ועוד מספר מתקנים.
על פי גורמי בצבא הטורקי, למעלה מ-10,000 חיילים סומלים צפויים לעבור הכשרה במחנה. למעלה מ-200 אנשי צבא טורקים הוצבו בבסיס.
היסטוריה
ב-2015 החלה הקמתו של בסיס טורקי בלב סומליה, בסמוך לבירה מוגדישו וזאת בהשקעה שעלותה מוערך בכ-50 מיליון דולרים. הבסיס נפתח בטקס רשמי בספטמבר 2017, בטקס בנוכחות ראש המטות המשולבים של הכוחות המזוינים של טורקיה, הולוסי אקאר וראש ממשלת סומליה, חסן עלי ח'יירי.
מאז הקמתו, הסיס מבצע אימונים לצד משימת האיחוד האפריקאי לסומליה. מאמצי משימת האיחוד האפריקאי מתרכזים בלחימה כנגד א-שבאב ומרבית אנשי הצוות שנשלחו מטעם האיחוד הם לא-מוסלמים, בשל כך מחנה Turksom היווה אלטרנטיבה לכוח המשימה והציע הכשרות שייערכו על ידי מוסלמים.
יריבות אזורית במזרח התיכון
היריבות ששוררת באזור המזרח התיכון התרחבה ובשנים האחרונות כוללת מאמצים להקמת הגמוניה גם במדינות קרן אפריקה. חוקרים מסוימים הדגישו כי הנוכחות הצבאית הטורקית בסומליה עלולה להוות איום על מדינות באזור כמו איחוד האמירויות הערביות או ערב הסעודית (מדינות שנמצאות שמתנגדות ונלחמות בברית בין טורקיה לקטר). גם בציר הסעודי-אמירתי יש רצון לשלוט ביעדים בקרן אפריקה תוך מתן תמיכה למגזרים בעזרת פיתוח האזור ושיפור מצב הביטחון בו. לצד טורקיה, ב-2015 הקימה איחוד האמירויות הערביות בסיס צבאי גם הוא במוגדישו. בנוסף לכך, איחוד האמירויות הייתה מערובת בעסקה להקמת בסיס צבאי בסומלילנד, בסיס שהוקם ב-2017 במטרה להגן על נמל הים של העיר ברברה, באותה חתמה סומלילנד עם חברת DP World, שהמטה שלה נמצא בדובאי, על הסכם שלפיו החברה תשדרג ותנהל את הנמל שבברברה. כמו כן סומלילנד גם חתמה על חוזה לפיה אותה חברה תפתח את הנמל שבוסאסו ואף תנהל אותו ל-30 שנים. אם לא די בכך, בסיס זה מהווה איום על המורדים החות'ים בתימן, שמאיימים אף הם על איחוד האמירויות עקב המעורבות האמירתית במלחמת האזרחים התימנית. בתגובה לפעילות טורקיה בסומליה טען יורש העצר הסעודי, מוחמד בן סלמאן כי פעילותה זו של רג'פ טאיפ ארדואן וממשלו משקפות את ניסיון לבנות "ח'ליפות עות'מאנית" באזור.
מדיניות החוץ של ארגון אל-שבאב מתמקדת בסיכול כל נוכחות זרה בסומליה, מדיניות זו מוערכת על ידי חוקרים כאתגר מרכזי למעורבות הצבאית הטורקית במדינה, טורקיה בעבר הייתה יעד להתקפות הארגון, המרכזית שבהם הייתה הפיגוע בטיסה 159 של דאלו איירליינס אך היו תקיפות נוספות של הארגון כנגד יעדים טורקים בתוך סומליה ובסמוך עליה. פעילות הארגון משפיעה לרגע על היחסים בין המדינות.
האינטרסים הטורקיים בסומליה
הקמת הבסיס קשורה בשיפור היחסים בין טורקיה לבין מדינות אפריקה, מהצהרות של גורמים רשמיים עולה כי האינטרסים הטורקיים בסומליה סובבים בעיקר סביב יישום תוכנית סיוע לפיתוח הכוללת תמיכה במדינה ביעדיה לבניית שלום ושיפור השירות הציבורי במדינה בנוסף לכך, יש שטוענים כי סומליה יכולה להיות מיקום בו לצבא הטורקי יש השפעה, לאור חוסר היציבות הפוליטית שיש במדינה החל מתחילת מלחמת האזרחים הסומלית. סיבות אחרות אותן מעריכים חוקרים כגורם משפיע על ההתנייענות הטורקי במדינה היא אינטרסים כלכלים שנובעים מהעובדה שסומליה ממקומת בסמוך לנתיבי סחר עולמיים ובסמוך למיצרי באב אל-מנדב, שמהווה מיקום אסטרטגי וחשוב לכלל המדינות באזור.
באקלי
{{פירושונים|
ראו גם
}}
דגל המלכה אליזבת השנייה
דגלה האישי של המלכה אליזבת השנייה (באנגלית: Personal Flag of Queen Elizabeth II) הוא דגל ששימש את המלכה אליזבת השנייה בתפקידה כראש חבר העמים, ונעשה בו שימוש במדינות חבר העמים הבריטי שאינן ממלכות חבר העמים הבריטי.
תיאור
במרכז הדגל מצויה האות "E" בצבע זהב שמעליה כתר מוזהב וסביבה זר של שושנים על רקע כחול. הכתר מסמל את מעמדה של המלכה ואת סמכותה, והשושנים את מדינות חבר העמים הבריטי.
היסטוריה
הדגל עוצב בדצמבר 1960, לבקשת המלכה אליזבת השנייה ונעשה בו שימוש לראשונה בשנת 1961 לרגל ביקורה של המלכה בהודו. אליזבת השנייה ביקשה שיעוצב דגל המסמל אותה כראש חבר העמים, תפקיד נפרד מהיותה מלכה. במהלך השנים נעשה שימוש בדגל במקום הנס המלכותי בעת שהמלכה מבקרת במדינות חבר העמים, וכן כאשר היא ביקרה בבית מארלבורו שבלונדון.
השימוש במוטיב בניסים המלכותיים של מדינות חבר העמים
דגל זה מהווה חלק מהנס המלכותי של אוסטרליה, קנדה וניו זילנד. וכן שימש כבסיס לניסים המלכותיים של ברבדוס, מלטה, טרינידד וטובגו, מאוריציוס, וסיירה לאון.
2008 בספורט
אולימפיאדת בייג'ינג (2008)
המשחקים האולימפיים נפתחו רשמית בשעה 8:08 בערב, ב-8 באוגוסט 2008 (08/08/08)
שיאי עולם
בשנת 2008 החל שימוש בבגד מחומרים מיוחדים שאיפשר באופן משמעותי לשפר את שיאי העולם. כתוצאה מכך, במהלך 2008 נשברו 93 שיאי עולם. במהלך 2009 איגוד השחייה הבינלאומי החליט שהחל מ-1 בינואר 2010 יהיה אסור להתחרות בבגדים מחומרים מיוחדים, אך שיאי העולם שנקבעו יהיו בתוקף עד שלא יישברו.
ארגון טיים
טיים (באנגלית: TiME, ראשי תיבות של " This is My Earth") הוא ארגון בינלאומי, ללא מטרות רווח, שהוקם בישראל בשנת 2015 ועוסק בשימור והגנה של בתי גידול טבעיים. מטרת הארגון היא לרכוש ולשמר 2.3% משטחי כדור הארץ שלהם מגוון ביולוגי עשיר על ידי גיוס המונים. הארגון מבוסס על מדענים, מתנדבים ועמותות נוספות שבוחרים אזורים בעלי מגוון ביולוגי רחב, ופועלים יחדיו באזורים אלו כדי לאתר ולרכוש שטחי אדמה מידיים פרטיות. לאחר הרכישה הארגון משמר את השטחים תוך שיתוף פעולה עם האוכלוסייה ועמותות מקומיות.
היסטוריה ומבנה ארגוני
הארגון הוקם בשנת 2015 על ידי פרופ' אורי שיינס, לצד אנשי מקצוע נוספים מתחומי המדע והמשפט ובשיתוף פעולה עם פרופסור אלון טל ודוקטור מיקי סמוני-בלנק. פרופסור שיינס, אקולוג מאוניברסיטת חיפה שלוחת מכללת אורנים, יזם פרויקט לגיוס המונים שהיווה את תחילת דרכו של הארגון. הארגון הוא דמוקרטי ולכן כיום, כל אדם בעולם יכול להצטרף לארגון בעלות של דולר אחד בשנה. הארגון לא לוקח תקורה מהתרומות של החברים ו-100% מכספי התרומות מיועדים לרכישה ושמירה על אדמות. לכל חבר בארגון זכות הצבעה והוא יכול לבחור לאן ינותבו כספי התרומות מתוך רשימה של אזורים "חמים ביולוגית" שנבחרה מראש על ידי הצוות המדעי של הארגון.
מטר מעוקב
יחידות מידה נוספות לנפח המבוססות על השיטה המטרית הן:
אויגן יוכום
אויגן יוכום (בגרמנית: Eugen Jochum; 1 בנובמבר 1902 – 26 במרץ 1987) היה מנצח גרמני.
ביוגרפיה
יוכום נולד בבאבנהאוזן, סמוך לאאוגסבורג, בגרמניה. הוא למד נגינה בפסנתר ובעוגב באאוגסבורג וניצוח במינכן. עבודתו הראשונה הייתה כפסנתרן חזרות באופרה של מינכן ואחר כך בקיל.
הופעתו הראשונה כמנצח הייתה עם הפילהרמונית של מינכן בשנת 1927, ובאותה שנה התמנה למנהל מוזיקלי בקיל. בתקופתו המוקדמת כמנצח הוא היה מנהל מוזיקלי בדואיסבורג, ברדיו ברלין, ומנצח באופרה של המבורג, שם ניצח על מוזיקה מאת מלחינים כמו פאול הינדמית ובלה בארטוק, שהנאצים אסרו על השמעתם בכל מקום אחר. פעילותו הסדירה במהלך תקופת השלטון הנאצי הדליקה נורה אדומה אצל שלטונות הכיבוש האמריקאים, והם עיכבו את מינויו למשרה במדינת בוואריה, שהייתה בתחום השלטון הצבאי האמריקאי. לאחר שלא נמצאה הוכחה שהייתה ליוכום זיקה כלשהי למפלגה הנאצית, ושלא נתן לשלטונות הנאצים להתערב בבחירותיו האומנותיות, הותר לו להתמנות למנצח המייסד של תזמורת רדיו בוואריה. בהמשך ניצח גם על תזמורת הקונצרטחבאו המלכותית באמסטרדם. בשנת 1975 התמנה למנצח כבוד של התזמורת הסימפונית של לונדון. הוא הרבה לנצח בפסטיבל ביירוית ובפסטיבל זלצבורג.
יוכום זכור בעיקר בפרשנויותיו לאנטון ברוקנר. גם אחיו הצעיר, גיאורג לודוויג יוכום, היה מנצח.
דוד זיו
הלורד דוד זיו (22 במרץ 1939 - 27 במאי 2019), הברון זיו מברמפטון, היה איש עסקים בריטי שהיה דירקטור במרקס אנד ספנסר מ-1972 עד 1997.
דוד זיו נולד במרילבון, לונדון, בנם היחיד של מרקוס זיו, הברון זיו מברמפטון ורוזלי פרומסון. סבו וסבתו היו רבקה מרקס וישראל זיו, הברון זיו. הוא נין של מייקל מרקס, מייסד מרקס אנד ספנסר.
הוא זכה לתואר אבירות בשנת 1999.
הוא נפטר ב-27 במאי 2019 בגיל 80.
ג'וקסיה
ג'וקסיה (שם מדעי: Juxia) הוא סוג נכחד של יונק צמחוני מפריט פרסה ממשפחת ההירקודונתיים, אשר חי באסיה של אמצע עד סוף האאוקן שלפני 41.1 עד 37.7 מיליון שנה מזמננו. המאובנים שלו התגלו בסין במחוזות חנאן ומונגוליה הפנימית ובצפון הודו והוא הוגדר ב-1964. הסוג הכיל 2 מינים: Juxia sharamurenense ו-Juxia borissiaki.
מאפיינים
פרסתן זה חי ביערות גשם שהיו שופעים בעבר לאורך סין והודו. נמצאו מספר מאובנים מקובצים שלו, אך לא ברור מהם אם הוא חי בקבוצות גדולות שחי בגפו והממצאים נבעו מפגיעה שקברה פרטים רבים יחדיו. היו לו רגליים ארוכות וחזקות שהועילו בבריחה מהירה מטורפים, כמו רגלי הג'ירפות.
ככל הנראה הוא היה מאבותיו של הקרנף הענק ושל יונקים דומים, אשר החל לגדול יותר ויותר לאורך היערות הקדומים של הפלאוגן.
עין ההשגחה
עין ההשגחה (או עינו הרואה כל של אלוהים) הוא סמל המתאר עין, פקוחה לרוב, במשולש המוקף בקרני אור או עננה קדושה, המסמל את ההשגחה האלוהית, לפיה עין אלוהים צופה באנושות. דוגמה ידועה של עין ההשגחה מופיעה בצד האחורי של סמל ארצות הברית, המופיע בשטר הדולר האחד של ארצות הברית.
מקור
עינו הרואה כל של אלוהים מופיעה במספר מיתולוגיות ודתות עתיקות כסמל להשגחה, אור, תבונה ונפש.
העין של רע
על פי המיתולוגיה המצרית, האל סת רצח את אחיו אוסיריס בכדי למנוע ממנו צאצאים ובכך לשמור בחיקו את כס האצולה. למרות זאת, איזיס, אשת אוסיריס, ילדה בסתר את הורוס ושמרה עליו בסתר במטרה להגן עליו מפני דודו.
עם גדילתו של הורוס, הוא אתגר את דודו סת בחיפוש אחר נקמה על רצח אביו, הקרב נגמר עם התערבות האלים ומסירת כס האצולה להורוס, שאיבד בקרב את עינו. באותה עת, על סת הוטלה המשימה להחליף את עינו הפגועה של הורוס. בגרסה אחרת, העין הוחזרה להורוס על ידי האל תחות בכך שירק לתוך תעלת העין שלו. הורוס החליט להעניק כבוד אחרון לאביו בכך שהאכיל אותו בעינו החדשה, בכך אוסיריס חזר לחיים בטקס אותו ניהלו הורוס, תחות ואנוביס.
ארצות הברית
בשנת 1782, עין ההשגחה אומצה כחלק מהסמליות המופיעה בצדו האחורי של החותם הגדול של ארצות הברית. היא הוצעה לראשונה כמרכיב של החותם הגדול על ידי הראשונה מבין שלוש ועדות עיצוב ב-1776. הצעה זו משויכת ליועץ האמנותי, פייר יוג'ין דו סימיטייר, באותה העת, היה זה סמל נפוץ להשגחתו המיטיבה של אלוהים.
בהצעתו המקורית לוועדה, דו סימיטייר הציב את העין מעל מגנים כדי לסמל כל אחת משלוש עשרה המושבות המקוריות של האיחוד. בגרסה של החותם שאושרה בסופו של דבר, העין ממוקמת מעל פירמידה בלתי גמורה בת שלוש עשרה מדרגות (המסמלות את המושבות המקוריות, אך גם מסמלת את הפוטנציאל של האומה לצמיחה עתידית). סמליות זו מוסברת באמצעות המוטו המופיע מעל העין, annuit cœptis, כלומר "הוא מאשר את ההתחייבויות [שלנו]" (או "אישר").
ככל הנראה בגלל השימוש בעיצוב בחותם הגדול, עין ההשגחה עשתה את דרכה לתוך חותמות וסמלים אמריקאיים אחרים, כמו למשל:
מטבעות אמריקאים
עין ההשגחה שימש בין צורות שונות של מטבעות לאורך ההיסטוריה של ארצות הברית, כולל:
ליטא
עין ההשגחה מופיעה במספר סמלים ליטאיים, כולל:
מדינות אחרות
עין ההשגחה מופיעה על בסמל ים של ברסלב, בלארוס, העיר נמן ברוסיה ווילאמוביץ בפולין. העין הייתה גם חלק מהדגל והסמל שאומץ על ידי הקונפדרציה של קו המשווה, מרד התנתקות קצר שהתרחש בשנת 1824 במחוזות הצפון-מזרחיים של ברזיל. בממלכה המאוחדת, העין הייתה חלק מסמל דיוויזיית המשמר, שנוצרה ב-1915.
באסטוניה, שטר ה-50 קרוני מציג את העין כחלק מתיאור של עוגב הצינורות של כנסיית קיינה. כמו כן, העין מוצגת גם בשטר הישן של 500 הריבניה אוקראיני.
העין נכללה בפרסום המקורי של הצהרת זכויות האדם והאזרח הצרפתית, ששאלה בנוסף איקונוגרפיה מעשרת הדיברות. באופן דומה, הסמל מופיע בעמוד הראשון של חוקת סרביה משנת 1835. בניגריה, עין ההשגחה היא חלק מסמליל שירות המכס של ניגריה. זהו גם הסמליל של תוכנית הריאליטי הפופולרית של DSTV, האח הגדול ניגריה.
בנייה חופשית
כיום, עין ההשגחה מזוהה לעיתים קרובות עם הבונים החופשיים, והופיעה לראשונה כחלק מהאיקונוגרפיה הסטנדרטית של הבונים החופשיים בשנת 1797 עם פרסום הספר "המוניטור של פרימן" מאת תומאס סמית' ווב.
בשימוש זה, העין, המייצגת את עינו הרואת-כל של אלוהים, משמשת תזכורת לכך שמחשבותיה ומעשיה של האנושות נצפו תמיד על ידי אלוהים - אשר מכונה אצל הבונים החופשיים כאדריכל הגדול של היקום. בדרך כלל, תחת עין ההשגחה של הבונים החופשיים יש עננה קדושה חצי עגולה, ולעיתים היא מוקפת במשולש.
תאוריות הקשר רבות נרקמו סביב עין ההשגחה המוצגת על גבי הפירמידה הלא גמורה על סמל ארצות הברית הטוענות כי ייצוג זה מעיד על השפעתה של תנועת הבונים החופשיים בהקמת ארצות הברית. עם זאת, השימוש הנפוץ של הבונים החופשיים בעין מתוארך כ-14 שנים לאחר יצירת סמל ארצות הברית. יתר על כן, הבונה החופשי היחיד מבין חברי ועדות העיצוב השונות של הסמל היה בנג'מין פרנקלין, שרעיונותיו לחותם לא אומצו. כמו כן, ארגוני הבונים החופשיים השונים הכחישו במפורש כל קשר ליצירת החותם.
נצרות
מקורו של קשר העין עם מושג ההשגחה האלוהית מגיע מהנצרות. באיקונוגרפיה האירופית של סוף הרנסאנס, העין, המוקפת במשולש, הייתה סמל מפורש לשילוש הקדוש הנוצרי. ב-1525 צייר פונטורמו את עין ההשגחה מעל שלושה פרצופים בציורו "הסעודה באמאוס". ציורי העין מהמאה ה-17 מראים אותה לעיתים מוקפת בעננים או בקרני שמש. עין אלוהים במשולש עדיין משמשת באדריכלות כנסיות ובאמנות נוצרית כדי לסמל את השילוש הקדוש, השגחתו של האל והימצאותו בכל מקום.
עין ההשגחה מופיעה בעיקר במבנים אורתודוקסים מזרחיים, מורמונים וקתולים, ביניהם:
שימושים שונים
עין ההשגחה מופיעה רבות בתרבות הפופולרית בדרך כלל בהקשר של התייחסות לאילומינטי, במשחקי וידאו רבים, תוכניות טלוויזיה, סרטים, ספרים ואתרי אינטרנט המכילים תיאורים של העין.
סמלים של אוניברסיטה/מכללה ולוגו של ארגונים
מספר אוניברסיטאות ואחוות אקדמיות משתמשות בעין ההשגחה בסמלים, חותמות או תגים, ביניהם:
אוניית שטח
אוניית שטח היא כל כלי ימי צבאי, המוגבל לשיט על פני הים. בדרך כלל, בא מונח זה לתאר כלי שיט מודרניים שאינם צוללות, אם כי המונח כולל טווח רחב של כלי שיט, החל מסירה וכלה בנושאת מטוסים.