cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
קולקנון
תיאור
קולקנון מיוצר לרוב מארבעה מרכיבים בלבד: מחית תפוחי אדמה, חמאה, חלב וכרוב. ההיסטוריון האירי פטריק וסטון ג'ויס הגדיר אותו כמאכל "תפוחי אדמה מרוסקים בחמאה ובחלב, עם כרוב קצוץ ועשבי תיבול". הוא יכול להכיל מרכיבים אחרים כמו בצל ירוק, כרישה, בצל ועירית. בכמה מתכונים מחליפים כרוב בכרוב על. קיימות וריאציות אזוריות רבות למנה זו.
המנה נמכרת במחירים זולים ומצויה לאורך כל השנה ולא רק בליל כל הקדושים. היא נאכלת לעיתים קרובות עם בשר חזיר מבושל או בייקון אירי. יש שמוסיפים למנה בשר כבוש וכרוב.
צ'ארלס ריצ'רד
'''צ'ארלס א. "צ'אס" ריצ'רד (באנגלית: Charles A. "Chas" Richard''') הוא אדמירל בצי ארצות הברית המשרת כמפקד הפיקוד האסטרטגי של ארצות הברית.
ביוגרפיה
ריצ'רד נולד בדיקייטר שבאלבמה. ב-1982 סיים לימודי תואר ראשון בהצטיינות באוניברסיטת אלבמה. הוא בעל תואר שני ממכללת המלחמה של הצי ותואר שני מהאוניברסיטה הקתולית של אמריקה.
שירת בצי הצוללות של צי ארצות הברית. שירת כקצין בצוללות התקיפה מסדרת לוס אנג'לס "USS פורטסמות'", "USS אשוויל" ו-"USS סקרנטון". פיקד על צוללת התקיפה מסדרת סטרג'ן "USS Parche", ועל הצוללת הגרעינית למחקר, חיפוש והצלה במים עמוקים "NR-1". פיקד על פלגת הצוללות ה-17, שימש ראש מטה כוח הצוללות באוקיינוס האטלנטי ופיקד על קבוצת הצוללות העשירית.
תפקידי המטה שלו כללו בין השאר ראש ענף משאבים במטה תת-מזכיר ההגנה לענייני מדיניות, שירות במטה פלגת הצוללות השמיני, חבר בקבוצת המחקר לשילוב כלי שיט בלתי מאוישים בצי, עוזר לתת-מזכיר הצי של ארצות הברית, וסגן מפקד הפיקוד המשולב למהלומה גלובלית בפיקוד האסטרטגי של ארצות הברית. בשנת 2013 הוא מונה למפקד קבוצת צוללות 10 במקום ג'וזף טופאלו.
ביולי 2015 מונה לראש מחלקת לוחמה תת-ימית במטה ראש המבצעים הימיים. בספטמבר 2016 קודם לדרגת תת-אדמירל ומונה לסגן מפקד הפיקוד האסטרטגי של ארצות הברית. באוגוסט 2018 מונה למפקד כוחות הצוללות של הצי האטלנטי ושל נאט"ו.
בנובמבר 2019 מונה למפקד הפיקוד האסטרטגי של ארצות הברית והועלה לדרגת אדמירל.
רודופיס
רודופיס (ביוונית: ροδωπις, מילולית "וורודת הלחיים") הייתה הטאירה ממוצא תרקי שחייתה במצרים במאה ה-6 לפנה"ס.
יחד עם סיפור סיני דומה קדום במעט, היה סיפורה של רודופיס הבסיס לסיפור סינדרלה. על רודופיס כתבו סאפפו, סטראבון, הרודוטוס וקלאודיוס איליאנוס.
האגדה המצרית מספרת כי רודופיס, שהייתה הטיארה (קורטיזנה) רחצה בים כאשר נשר חטף את אחת מנעליה והשליך את הנעל לחיקו של המלך בשעה שהמלך ערך משפט בחוצות העיר (בגרסה של איליאנוס הייתה פורטונה זו ששלחה את הנשר. סטארבון מציין את ממפיס כמקום מושבו של המלך). המלך שהתפעל מיפי הסנדל ומייחודו ציווה על עבדיו לחפש את בעלת הנעל, הם מצאו אותה בנאוקרטיס והמלך התחתן איתה (או בגרסאות אחרות הפך אותה לפילגשו הבכירה).
על פי סטארבון, כשנפטרה, בנו לכבודה פרמידה מאבן שחורה שהובאה מאתיופיה. סטארבון מצטט את סאפפו שאמרה ששמה האמיתי של רודופיס היה דורי (Doriche) ושהיא הייתה פילגשו של אחיה של סאפפו. הרודוטוס מציין כי מוצאה הוא מתרקיה וגם הוא מצטט את סאפפו המספרת שאחיה פדה אותה מעבדות.
הרודוטוס קושר אותה גם עם איזופוס שאיתו היה לה רומן סודי. סאפפו כתבה שכנערה רודופיס נחטפה ונמכרה לעבדות במצרים, שם עבדה כיצאנית. אחיה של סאפפו, כָרַקְסוֹס ולָרִיכוֹס שהיה סוחר יינות עשיר ממִיטִילֶנֶה, הגיע למצרים, ראה את רודופיס, התאהב בה ופדה אותה מעבדותה. כך שכסף שהרוויחה רודופיס נשאר בבעלותה. סאפפו כתבה שיר בו היא האשימה את רודופיס בגזילת רכוש האח. רודופיס תרמה מעשר מהכנסותיה ובין היתר תרמה למקדש בדלפי. הרודוטוס סיפר כי ראה במקדש בדלפי שיפודי ברזל אותם תרמה רודופיס.
מורטון בטס
מורטון בטס (באנגלית: Morton Betts; 30 באוגוסט 1847 – 19 באפריל 1914) היה כדורגלן אנגלי, ששיחק בעמדת הקשר האחורי/שוער. הוא הבקיע את השער הראשון אי פעם בגמר גביע ה-FA, כאשר עשה זאת עם וונדררס נגד רויאל אנג'ינירס בעונת 1871/72.
ביוגרפיה
בטס נולד בבלומסברי שבאנגליה בשנת 1847. אביו, אדוארד לאד בטס, היה מהנדס רכבות שהתחתן עם אחותו של יזם הרכבות הידוע סמואל מורטון פטו. בטס קיבל את שמו המלא משניהם. הוא התחנך בבית הספר המוכר הארו ובהמשך למד להיות מהנדס אזרחי.
בטס שיחק בעיקר כדורגל חובבני. הרגע הבולט בקריירה שלו היה הבקעת השער הראשון אי פעם בגמר גביע ה-FA. הוא ניצח עבור וונדררס את המשחק עם 0–1 על רויאל אנג'ינירס בעונת 1871/72. תפקידו במגרש היה בדרך כלל כמגן אחורי אם כי הופעתו היחידה בנבחרת אנגליה בשנת 1877 הייתה בכלל כשוער. לאחר שפרש ממשחק היה לשופט וגם היה חבר הנהלה בהתאחדות הכדורגל האנגלית למשך 20 שנה.
בקריירה הספורטיבית שלו שיחק גם בתחום הקריקט ובין השנים 1890–1887 היה מזכיר אסקס לפני שהתפטר ועבד בתפקיד מזכיר בהתאחדות הבייסבול הבריטית שזה עתה הוקמה.
בטס התחתן פעמיים. בנישואיו הראשונים עם ג'יין בוש ב-1879 ובשניים עם ג'יין מורגן ב-1901. במהלך שנות חייו האחרונות התגורר בצרפת ונפטר שם במנטון כשהוא בן 66, זמן קצר לפני פרוץ מלחמת העולם הראשונה ב-1914.
SKY Perfect JSAT
SKY Perfect JSAT היא חברה יפנית העוסקת בתקשורת לוויינית וטלוויזיה בתשלום ומגדירה את עצמה כחבורה גדולה באסיה בתחום. היא הוקמה בשנת 2007 תוך איחוד מספר חברות. בעלות על החברה מחולקת בין מספר חברות גדולות:Nippon TV (6.1%),TBS Holdings (5,3%) ,(Itochu Fuji Partners (22%), NTT Communications (7.6%),Sumitomo Corporation (6.7%.
תחום תקשורת לוויינית
עסקי החברה בתחום זה החלו בשנת 1985 כאשר Japan Communications Satellite Company (JCSC), Space Communications Corporation (SCC) and Satellite Japan Corporation (SJC) החליטו להכנס לתחום ולשגר לוויין תקשורת יפני ראשון - " JCSAT-1". JCSC ו-SJC התאחדו בשנת 1993 והקימו Japan Satellite Systems. בשנת 2000 החברה החלה את המסחר בבורסה לניירות ערך בטוקיו. חברה זו הייתה פעילה עד לאיחוד והקמה של SKY Perfect JSAT Corporation בשנת 2007. חברה SCC נרכשה בשנת 2008.
תחום טלוויזיה בתשלום
תחום זה החל בשנת 1994 כאשר הוקמה חברה Japan Digital Broadcast Service שהחלה לתת שירות ללקוחות בשנת 1996. בשנת 1998 הוקמה Japan Sky Broadcasting וחברות התאחדו בשנת 1998. בשנת 2000 הם רכשו מ-DirecTV פעילות שלה ביפן.
איחוד
באפריל 2007 הוחלט על איחוד החברות והקמת חברת אחזקות בשם SKY Perfect JSAT Holdings Inc. הליך הקמה וארגון מחדש הסתיים ב1 באוקטובר 2008.
צי לוויינים
צי הלוויינים של החברה החל לפעול בשנת 1989 עם שיגור לוויין JCSAT-1 ממרכז החלל הגיאני. הלוויין נבנה על ידי יוז איירקראפט והיה בבעלות חברה JCSC. הוא כלל משיבי Ku-band ופעל עד לשנת 1998. בינואר 1990 שוגר לוויין JCSAT-2 זהה שפעל עד לשנת 2002. בהמשך סדרה זו של לוויינים כללה לוויינים עם יכולת שונה מיצרנים שונים.
ביוני 1985 חברה SCC שיגרה את הלוויין הראשון שלה מסדרה Superbird שנבנה על ידי פורד אארוספייס. הוא כלל משיבי Ku-band ובתחומים נוספים. שיגורים של סדרה זו נמשכו לאחר איחוד החברות בשנת 2008. הלוויין Superbird-9 מתוכנן לשיגור בשנת 2027.
סדרה N-Star החלה לפעול כמיזם משותף של מספר חברות יפניות ובראשם JSAT. הלוויינים נבנו על ידי SSL והיו מוכנים לשיגור בשנת 1995. הם כללו משיבים בתחומים שונים. בשנת 2010 SKY Perfect JSAT Corporation רכשה כל הלוויינים הפעילים של הסדרה.
בשנת 2013 JSAT וחברות יפניות נוספות הכריזו על הקמת מיזם משותף DSN Corporation שזכה בחוזה עם משרד ההגנה היפני לאספקת תקשורת צבאית. החברה התחייבה לספק זוג לוויינים ולשדרג תשתית קרקעית בהאתם. החוזה היה ל-15 שנים (עד לשנת 2030). שיגור הלוויינים הסתיים בשנת 2017 כאשר שוגר לוויין DSN-2 מתוצרת מיצובישי. הם פעילים גם כיום.
בשנת 2001 הוקם מיזם משותף בין JSAT לבין PanAmSat לשיגור לוויינים מתוצרת בואינג. הלוויין הראשון Horizons-1/Galaxy 13 שוגר בשנת 2001. המיזם פעל גם אחרי רכישת PanAmSat על ידי אינטלסט. בשנת 2009 שוגר לוויין Intelsat 15/JCSAT-85 ובשנת 2018 שוגר לוויין Horizons-3e. לוויין Horizons 4 שוגר באוגוסט 2023.
מעשה רבי גדיאל התינוק
מעשה רבי גדיאל התינוק הוא סיפור קצר מאת ש"י עגנון, המספר את עלילותיו של הנער הזעיר רבי גדיאל התינוק, שהוא גרסה יהודית של מעשיית "אצבעוני". רבי גדיאל התינוק עובר הרפתקאות ומציל את הוריו וקהילתו מעלילת דם.
תמצית העלילה
הסיפור מתחיל בפרטי הולדתו וילדותו של רבי גדיאל התינוק: "רבי גדיאל התינוק נולד בזכות התורה שהיה אביו מלמד לתינוקות מישראל. וכשיצא רבי גדיאל לאוויר העולם היה קטן כל כך עד שלא ניכר אם בן אדם הוא. ... כשהגיע למקרא נטלו אביו והרכיבו כל קופת הטביקי ופתח לפניו חמישה חומשי תורה והיה לומד עמו ומפרש לו דברי אלקים חיים עד שלמד כל התורה כולה. והיה קורא ומתרגם ויודע לדרוש ולמד מקרא משנה הלכות ואגדות, ש"ס בבלי וירושלמי, ספרא וספרי, תוספתא ומכילתא, ספר יצירה אותיות דר' עקיבא וספר התמונה. ... למד לשון יון ולשון אדום ולשון ישמעאל ושאר כל לשונות האומות והיה מסיח בלשונות שלהם כאחד ממשל משלים."
רשעים מרשעי אומות העולם זממו לפגוע באביו של רבי גדיאל התינוק, ותכננו לטפול עליו עלילת דם, במסגרתה בליל הסדר ימזגו בביתו דם בכוסו של אליהו ויזעיקו שוטרים ויגזר דינו למיתה. כאשר החלו בהגשמת תוכנית זו קפץ רבי גדיאל התינוק לתוך כוס היין, והכומר לגם אותה כדי ליצוק בה דם. "היה רבי גדיאל מוטל בתוך מעיו של אותו רשע, ... היה מהרהר והולך בשבע חכמות ובשבעים לשון כדי שלא יהרהר בדברי תורה במקום שכזה." לאחר שמלאו הגויים את הכוס בדם, קראו לשוטרים שאסר את הוריו של רבי גדיאל התינוק. הביאו אותם לדין בפני המלך, וכשהחל הכומר את עדותו, "מה עשה רבי גדיאל, התחיל מדבר מתוך גרונו של אותו רשע ושח להם כל אותו המאורע." מיד שחררו את הנאסרים, ואת הכומר תלו על עץ.
"וכך היה הכומר תלוי כל היום עד שבא אליהו הנביא זכור לטוב ובעט באותו רשע והוציא את רבי גדיאל מתוך מעיו של אותו רשע וצרר אותו בכנף אדרתו והביא לחמי טבריא ורחצו שם ... והכניסו למערה אחת ממערות צדיקים והיה יושב ולומד עמו קטגוריא על הרשעים שמציקים כל כך לבניו של הקדוש ברוך הוא."
לאחר תיאור קורותיו של רבי גדיאל התינוק מציג המספר תיאור נבואי של הצפוי לו באחרית הימים:
כמקובל בסיפורי מעשיות, מסתיים הסיפור שלפנינו במילים: "תם מעשה רבי גדיאל התינוק ולא תמו כל מעשיו".
פרסום הסיפור
הסיפור פורסם לראשונה בשנת ה'תר"ף בכתב העת "מקלט", שיצא לאור בניו יורק בעריכתו של י"ד ברקוביץ. בשנת תרפ"ה הודפס הסיפור כספרון נפרד על ידי דפוס מארכס ושותפו בברלין, במהדורה בת 500 עותקים שניתנה כשי למשתתפי כינוס "". בשנת 1931 נכלל הסיפור, תוך שינויים אחדים, בארבעת הכרכים של "כל סיפוריו של שמואל יוסף עגנון", ובהמשך נכלל בכרך "אלו ואלו" של כל כתביו.
אחד ההבדלים בין שני הנוסחים של הסיפור הוא ההסבר מדוע הכומר שבלע את רבי גדיאל התינוק בעת שלגם את היין לא הרגיש שגדיאל במעיו. בנוסח הראשון (משנת ה'תר"ף) נאמר שהכומר לא הרגיש בגדיאל כיוון "שלא טעם טעם יין מימיו (האסור לפי חוקי דתם ואמונתם), וחשב שדרכו של יין שגורם קצת מועקין בבני מעיים". בנוסח הנוכחי (משנת 1931) ההסבר הוא: "שהיו מעיו של אותו רשע גסים ביותר, שהייתה אכילתו אלף חזירים ושתייתו אלף מדות ולא היה מרגיש כלום". הנוסח הראשון מעורר תמיהה, שהרי כומר שותה יין בכנסייה. במכתב של עגנון לגרשם שלום, שאותו כתב עגנון בעקבות מאמרו של שלום על מקורות הסיפור, כתב: "מקצת קשה היה לי להכריע אם לעשות את הכומר נוצרי או ישמעאלי שהרי הישמעאלי אסור בשתיית יין." אלחנן שילה העיר על כך:
מקורות השראה לסיפור
גרשם שלום ציין כי. מקור השראה בולט לסיפור זה הוא שלל סיפורי "אצבעוני". שלום מצביע על מקור נוסף, סיפור רב גדיאל נער המופיע בספרי קבלה אחדים, ובפרט בשולחן ערוך האר"י, ואחר כך בספר "חמדת ימים" וכן בספר "אוצר מדרשים". רב גדיאל נער הוא יתום בן שבע, שמידותיו רגילות. שלום מעיר על כך: "על קטנותו של רבי גדיאל בשנים, המזכה אותו בכינוי 'נער', נתוספה אצל עגנון קטנותו בקומה."
במכתבו של עגנון לגרשם שלום (המוזכר לעיל) הוא מציין שמשפט בייליס, שהיה עלילת דם נגד יהודי רוסיה, הוא שהניע אותו לכתיבת סיפור זה.
אינטרטקסטואליות
"מעשה רבי גדיאל התינוק" הוא סיפור הצלה של יהודים מידי גויים הזוממים להרע להם, ובכך הוא דומה לסיפור מגילת אסתר. הדמיון בא לידי ביטוי גם בשלל ביטויים הנכללים בסיפור ומקורם במגילה: עליזה שנהר מציגה זיקה נוספת בין שני הסיפורים: "המלך אחשוורוש, כמו המלך בסיפורנו, ממלא בעלילת מגילת אסתר, שמתכונתה הסיפורית משולשת, את תפקיד הגיבור הנייטרלי; הוא המכריע בסופה של העלילה לטובת הגיבור היהודי (מרדכי) ועמו, ומעניש בחומרה את המעליל בן דתו (המן, הכומר בסיפורנו)."
בהתאם למנהגו של עגנון לקשור בין סיפוריו, רבי גדיאל התינוק היושב במערה מוזכר גם בסוף הסיפור הקצר "מעשה עזריאל משה שומר הספרים", הנכלל אף הוא בכרך "אלו ואלו". בסיפור הקצר "אגדת הסופר" מוזכר רבי גדיאל התינוק כמי שהבטיח לאישה שיהיו לה בנים ובני בנים, ו"לא היו ימים מועטים עד שזכתה וראתה ברכה בבטנה ויצאו הימנה צדיקים יראים ושלמים עוסקים בתורה ובמצוות, וזו הלידה הייתה חוץ מדרך הטבע לפי שאותה אשה אילונית היתה." הוא מוזכר גם בהערת אגב ברומן "אורח נטה ללון".
סיפורו של עגנון שימש השראה לסיפורו של ש. בן-ציון, "זעירא קטינא", שפורסם בשנת תרפ"ד בספר החמישי של "כתבים לבני הנעורים".
מקום התרחשות העלילה
גרשם שלום קובע כי "סיפור המעשה מתרחש בארץ ישראל או בסביבתה", ולראיה: בתחילת הסיפור אביו של רבי גדיאל התינוק מגלת את שערות ראשו על קבר רבי שמעון בר יוחאי בל"ג בעומר, ובסוף הסיפור אליהו הנביא רוחץ את רבי גדיאל התינוק בחמי טבריה. עליזה שנהר מסתייגת ואומרת כי "אווירת הסיפור והשפעת אגדות עלילות-הדם העממיות יש בה כדי לרמוז על אפשרות של התרחשות העלילה בגלות."
גאדפלש
גאדפלש (באנגלית: Godflesh) היא להקת אינדסטריאל מטאל בריטית שנוסדה בשנת 1988.
הקמת הלהקה
בשנת 1982, סי ג'יי גרין הקים את הלהקה "פול אוף ביקוז" יחד עם פול נוויל. ברודריק, חבר לשעבר בלהקת נפלם דת', הצטרף ללהקה באמצע שנת 1985, אך עזב אותה ב-1987. לאחר שניגן כמה חודשים בלהקת "הד אוף דייוויד", בשנת 1988, הוא הצטרף מחדש ללהקה שהחליטה לשנות את שמה לגאדפלש.
המשך הקריירה
גאדפלש הראתה נוכחות מוזיקלית רחוקה מהמיינסטרים עם אלבומים כמו "Streetcleaner" ו-"Pure". בהמשך החליפה הלהקה את מכונות התיפוף בהם השתמשה עד אז במתופף האנושי בריאן מנטייה, ולאחר מכן הוא עצמו הוחלף על ידי טד פרסונס.
בשנת 2001 גרין עזב את הלהקה. גאדפלש הכריזה שגרין יוחלף על ידי פול רייבן, חבר לשעבר בלהקת "קילינג ג'וק" המפורסמת, להקה שהשפיעה על גאדפלש רבות. הלהקה התפרקה סופית שנה לאחר מכן. בשנת 2010 הלהקה הכריזה על איחוד מחודש, והוציאה אלבום אולפן בשנת 2014, "A World Lit Only by Fire", ומיני אלבום, בשם Decline & Fall.
Pure
Pure (מאנגלית: טהור) הוא האלבום השני של הלהקה ויצא לאור באפריל 1992.
האלבום קיבל ביקורות חיוביות. אתר Allmusic העניק לאלבום ארבעה כוכבים מתוך החמישה האפשריים, ומגזין Q נתן לאלבום ציון של 3 מתוך 5. האלבום זכה במקום ה-18 ברשימת "האלבומים הטובים של השנה" של The Wire, ונכנס לרשימת 100 האלבומים החשובים של שנות התשעים של מגזין Terrorizer.
מבצעים (גאדפלש):
חברי ההרכב:
Selfless
כל השירים נכתבו והולחנו על ידי גאדפלש.
מבצעים: ג'סטין ברודריק - שירה וגיטרה, סי ג'יי גרין - גיטרה בס
קרחון סורסדאל
קרחון סורסדל או קרחון סרסדאל (באנגלית: Sørsdal Glacier) הוא קרחון מחורץ פנים, בחוף אינגריד כריסטנסן, בארץ הנסיכה אליזבת שבאנטארקטיקה.
אורכו של הקרחון 28 קילומטרים.
הקרחון זורם לכיוון מערב, מדרום לפיורד קרוק ולגבעות וסטפולד.
הקרחון נשפך בלשון קרח בולטת אל תוך מפרץ פרידז.
גילוי הקרחון
הקרחון התגלה בפברואר 1935 על ידי משלחת נורווגית תחת פיקודו של רב החובל קלריוס מיקלסן.
מקור השם
מיקלסן קרא לקרחון על שמו של ליפ סורסדאל (Lief Sørsdal) - רופא השיניים של משלחתו, שירד עימו לחוף בקצה הצפונית של גבעות וסטפולד.
פרפרים מוגנים בישראל
במרץ 2009 הוכרזו 14 מיני פרפרים כמוגנים בישראל, כאשר השר להגנת הסביבה גדעון עזרא הוסיף אותם לרשימת ערכי הטבע המוגנים בהתאם לחוק.
מינים אלה הם כ-10% מתוך כ-150 מיני פרפרים המוכרים בארץ. בכך נוספו הפרפרים לדו-חיים, זוחלים, עופות, יונקים וצמחים המוגנים בארץ.
גורמי סיכון
בישראל קיימות אוכלוסיות פרפרים שונות לפי אזורים גאוגרפיים ותנאי אקלים שונים, כך למשל קיימים כ-20 מינים ממשפחת הכחליליים המתעופפים רק בחרמון וכ-10 המתעופפים רק במדבר הערבה ובבקעת הירדן. הרחבת הבניה, פיתוח תשתיות ותיעוש גורמים לצמצום סביבות המחיה של הפרפרים והצמחים הפונדקאים שלהם. הכרה והכרזה על שמורות טבע עוזרות להגן על מינים בסיכון. לעיתים המאבקים הבירוקרטיים או המשפטיים להגנת הפרפרים אורכים זמן רב, ומינים רבים ממשיכים להפגע במהלכם.
ב-2020 למרות מאבק ממושך של פעילים, הוכרזה בניה של שכונה חדשה בחדרה הזכתה לשם העממי "שכונת הפרפרים". השכונה עתידה להיבנות על אחד מבתי הגידול הגדולים של נחושתן הנמלים הגלילי.
מיהאי טומפה
מיהאי טומפה (בהונגרית: Tompa Mihály, 28 בספטמבר – 30 ביולי 1868) היה משורר לירי הונגרי. לצדם של שנדור פטפי ויאנוש אראן נמנה טומפה עם שלישיית המשוררים הגדולים הצעירים של הספרות הלאומית ההונגרית של המאה ה-19. חבר בהתכתבות באקדמיה ההונגרית למדעים, הוא היה כומר רפורמי בהכשרתו.
ילדות וצעירות
מיהאי טומפה נולד בשנת 1819 בבית קטן ברימאסומבאט (כיום רימבסקה סובוטה בדרומה של סלובקיה) אז במחוז גמר ובחבל פלווידק שבצפון ממלכת הונגריה, באימפריה האוסטרית, במשפחתם של מיהאי טומפה האב, סנדלר מייצר מגפיים, ושל ז'וז'אנה לבית בארדוש, משרתת. המשפחה מצד האב השתייכה לבני האצולה הנמוכה שירדו בנכסים . אבות המשפחה זכו לתוארי אצולה באמצע המאה ה-17 בימי הקיסר האוסטרי לאופולד הראשון. האם מתה בשנת 1822 עקב דלקת ראות זמן קצר אחרי שילדה את בנה השני. מיהאי הבן נשלח אז לגדול בבית סבו מצד האב, גיירג' טומפה, ביישוב איגריצי, במחוז בורשוד, לא רחוק מן העיר מישקולץ. האב התיישב במישקולץ, התחתן שנית וניתק קשר. באיגריצי בילה טומפה את ילדותו והתוודע לנופים ולבני עמו השורשיים הפשוטים ולמסורותיהם. בבית הספר הבחין המורה בשם גיירג' ביהרי בכישרונות הילד, לימד אותו את יסודות השפה הלטינית ומקצועות אחרים והמליץ עליו בפני בעלי האחוזות המקומי, משפחת סנטימריי. בעזרתם נרשם טומפה למכללה הרפורמית בשארושפטק. סבל שם חיי מחסור אך הצטיין בלימודים. בשלב מסוים הלחצים הכלכליים ועוולות מצד אחד המורים גרמו לו לעזוב את המכללה ולנסוע ליישוב שארבוגארד, בו עבד לפרנסתו בשנים 1837–1838 כעוזר מורה כפרי.כעבור זמן חזר למכללה בשארושפטק להשלים את לימודיו. עד שנת 1844 למד שם תאולוגיה ומשפטים בשני קורסים בני שנתיים כל אחד. עוד בבית הספר כתב שירים ורומסנות, בהתחלה בהשראת המשוררים מחוג כתב העת "אתנאום" בפשט, מאוחר יותר כתב גם אגדות, תוך הבעת קולו הייחודי. בשנת 1841 פרסם ב"אתנאום" את שירו הידוע הראשון על שרידי טירת מוהוש. הקדים בכך בשנה את שנדור פטפי שגם הוא פרסם בדפי כתב עת זה.. בשארושפטק התקבל טומפה בחוג ספרותי שבו פעלו יוצרים כמו יאנוש ארדיי, גאבור קזינצי, מיקלוש סמרה. בתום לימודיו ב-1845 עבד זמן מה כמורה בעיר פרשוב) (בהונגרית:אפרייש), בה התיידד עם המשוררים פריגייש קרני ועם פטפי עצמו, שאיתו התכתב כבר קודם לכן. השלושה קראו וכתבו ביחד והתחרו ביניהם. נשארו עד היום שלושה שירים שכתבו שלושתם על אותו נושא: המגורים ביער. ב-1846 הדים רבים עורר ספרו של טומפה Népregék, népmondák (" אגדות עם, מעשיות עם"). המשורר מיהאי ורשמארטי האיץ בו להמשיך בקריירה ספרותית. בגיל 25 נסע טומפה לפשט בכוונה להשלים את לימודי המשפטים, להשגיח על הדפסת יצירותיו ולהכיר את סופרי המקום. הוא השתתף בקורסים באוניברסיטה אבל נאלץ להפסיקם בגלל בעיות בריאות. סבל מהקאות דמיות והתאשפז בין 25 בפברואר - 11 במרץ 1846 בבית החולים "רוקוש הקדוש" בפשט. בעת האשפוז כתב כמה שירים ידועים, ביניהם את השיר העממי "בחורף ובקיץ ביתי הוא בפוסטה..." Télen nyáron pusztán az én lakásom. נבחר ב"אגודה הספרותית של העשרה" (Tízek társaság ) מיסודו של פטפי, לצד פטפי, מור יוקאי, קרני, קארוי בארצי ואחרים. בהשפעת פטפי התחיל להתעניין יותר בפולקלור ההונגרי. אחרי שהחלים, בגיל 30 קיבל משרה של כומר קלוויניסטי בכפר בייה (Beje), באזור הולדתו. כעבור שנתיים עבר ליישוב קלמר (Kelemér) ואחרי ארבע שנים נוספות עבר לגור ולעבוד בהאנווה, במחוז בורשוד ונשאר שם עד יום מותו.
פעילותו הספרותית והמהפכנית
בגיל 24 פרסם טומפה את שיריו הראשונים בהוצאת אתנאום, והם הקנו לו שם בזירה הספרותית. הקובץ הראשון למעשיות עם ולאגדות עם Népregék, népmondák משנת 1846 זכה בהצלחה רבה. באותה שנה אגודת קישפלודי העניקה לו פרס על הסיפור הקומי השירי Szuhay Mátyás ("מתיאש סוהאי ") וקיבלה אותו לשורותיה. ב-1847 קטף טומפה הצלחה גם בזכות הקובץ השירים הראשון שלו. טומפה השתתף באופן פעיל במהפכה ההונגרית של 1848. הוא ליווה ככומר צבאי את הלוחמים המתנדבים בני האזור ונכח במספר קרבות. רשמי הקרבות השביתו לתקופה ארוכה את מוזתו הספרותית. רק בשנים 1852 ו-1853 התחיל לתת ביטוי לתחושות העצב הפטריוטיות שלו בכמה יצירות אלגוריות שביכו את מולדתו הנתונה לדיכוי. השלטונות האוסטריים עצרו אותו פעמיים. ב-1852 הוא נשפט על ידי בית דין צבאי בעיר קושיצה (אז קאשה). אחרי ששחורר ממעצר פרסם את Virágregék ("אגדות הפרחים" ), קובץ שירים שהפגין דמיון רב ואהבה לטבע. כעבור זמן לא רב שקע טומפה במלנכוליה ועזב סוג זה של שירה. הוא פרסם שלושה כרכי דרשות, שלפי הביוגרף שלו, הבישוף קארוי סאס מבודפשט, נמנו עם מיטב הדרשות בשפה ההונגרית והיו ראויות להשוואה לאלו של הסקוטי ויליאם ברוס רוברטסון, של הצרפתי אדולף מונו או האנגלי מתיו פארקר. ב-1858 התקבל טומפה כחבר בהתכתבות באקדמיה ההונגרית למדעים. טומפה מת בשנת 1868 בכפר האנווה, במחוז בורשוד, בחבל פלווידק שבממלכת הונגריה, כיום חאנאווה, בדרום סלובקיה אוספי שיריו בחמישה כרכים - פורסמו אחרי מותו בבודפשט בשנת 1870 ואחר כך שוב ב-1885.
חייו הפרטיים
החל משנת 1849 היה טומפה נשוי לאמיליה לבית ז'ולדוש. (1867 - 1831), ילידת רוניה (כיום רומינצה בסלובקיה). לזוג נולדו שני בנים:קלמן (יליד 1850) וגזה (יליד 1853).
יצירות
(הספדים למותם של פאל סטמרי קיראי ושל גברת דראשקוצי שאמואל) מישקולץ (ענף של זית. הרהורים, תחינות ותפילות. ספר קריאה ותפילה לנשים) (1869 - מהדורה שנייה ומהדורת כיס, 1883 שלישית, 1989 - חמישית) בודפשט ("הספרייה הקטנה") (מחרוזת שירים - שירי עם עם תווים בכתבי יד של מיהאי טומפה) מישקולץ
הדיוויזיה ה-25 (בריטניה)
הדיוויזיה ה-25 של הצבא הבריטי הייתה דיוויזיה בריטית אשר לחמה במלחמת העולם הראשונה.
היסטוריה
בספטמבר 1914 גויסה הדיוויזיה כחלק מהצבא החדש והחלה באימונים, ובספטמבר 1915 נשלחה הדיוויזיה לצרפת. בשנת 1916 לחמה הדיוויזיה במהלך הקרב על הסום, ובשנת 1917 היא לחמה בקרב מסין וקרב פשנדל. בשנת 1918 הותקפה הדיוויזיה שלוש פעמים במהלך מתקפת האביב, בתחילה היא הותקפה במהלך מבצע מיכאל, ולכן היא הועברה לאזור איפר, שם הותקפה במהלך קרב איפר הרביעי. לאחר מכן היא הועברה לאזור האן, שם הותקפה שוב במהלך הקרב השלישי על האן. ביוני 1918 הועברה הדיוויזיה לאיטליה, ובספטמבר היא הוחזרה לצרפת ולחמה במתקפת מאה הימים. לאחר המלחמה שוחררו חיילי הדיוויזיה, ובמרץ 1919 פורקה הדיוויזיה.
ברקלי ספורט SE328
ברקלי ספורט SE328, (באנגלית : Berkeley Sports SE328) ) היא מכונית ספורט, בתצורת קבריולה, דו מושבית, מכונית מיקרו, עשויה מ- פיברגלס, אשר יוצרה על ידי חברת מכוניות ברקלי "(Berkeley Cars Ltd)" הבריטית בין ינואר 1957 ל- אפריל 1958.
מחיר היחידה בהשקה, בבריטניה היה 574 לירות שטרלינג. מחיר היחידה ב- ארצות הברית בשנת 1957 היה 1,600 דולר.
תאוצת הדגם מ - 0-80 קמ"ש הייתה 30.6 שניות.
שי סגלוביץ'
שי סגלוביץ' (נולד ב-1985) הוא מאמן כדורסל ישראלי, המשמש כמאמנה של עירוני נהריה מליגה הלאומית.
ביוגרפיה
סגלוביץ החל דרכו כשחקן במחלקת הנוער של אליצור נתניה בליגת העל לנוער בה שימש כקפטן הקבוצה ועמה זכה בגביע המדינה לנוער תחת המאמן אריק אלפסי. לאחר סיום תקופתו כשחקן נוער החל לשמש כעוזר המאמן בקבוצת הנוער תחת אריק אלפסי, ולאחר שהאחרון עבר לשמש כמאמנה של עירוני אשקלון מונה סגלוביץ למאמן קבוצת הנוער.
את קריירת הבוגרים החל סגלוביץ בעונת 2008/09 כאשר עבר לשמש כעוזר המאמן בקבוצת הבוגרים ברק נתניה מהליגה הלאומית פעם נוספת תחת אריק אלפסי, עונה זו הייתה מוצלחת עבור נתניה שהעפילה לליגת העל.
בעונתו השלישית בנתניה הגיעה הקבוצה להשיג השיא שלה כאשר העפילה לגמר גביע המדינה בכדורסל בו הפסידה למכבי תל אביב.
לקראת עונת 2011/12 עזב סגלוביץ את נתניה ועבר לשמש כעוזר המאמן בקבוצה המאוחדת מ.כ. הבקעה תחת המאמן אבי אשכנזי, בעונה זו הגיעה הבקעה למקום ה-8 והודחה ברבע גמר הפלייאוף לאחר שהפסידה 0–3 בסדרה למכבי תל אביב.
בין השנים 2011 ל-2015 שימש תחת אריק שיבק כסקאוט של נבחרת ישראל בכדורסל.
לקראת עונת 2014/15 לשמש כעוזר המאמן בהפועל גלבוע/גליל תחת אריאל בית הלחמי, עונה זו הייתה כישלון מבחינתה של גלבוע שסיימה במקום האחרון במאזן של 9 ניצחונות אל מול 24 הפסדים בסיומה ירדה הקבוצה לליגה הלאומית.
בעונת 2015/16 חתם סגלוביץ על חוזה ארוך טווח של לשלוש שנים בעירוני נהריה מליגת העל יחד עם אריק אלפסי כאשר הצמד החליף את המאמן רועי חגאי ועוזרו ליאור אנגלמן שפוטרו בתום העונה הקודמת. בעונה זו סיימה הקבוצה עונה טובה במקום ה-4 בליגה הסדירה אך הקבוצה הפסידה בשלב רבע הגמר ל-5 בטבלה הפועל אילת 0-3 בסדרה.
בעונתו השנייה בקבוצה העפילה הקבוצה פעם נוספת לפלייאוף העליון וסיימה במקום ה-6, בעונה זו הייתה הקבוצה קרובה לסנסציה כאשר ניצחה ב-2 המשחקים הראשונים של רבע הגמר את הפועל ירושלים, אך הפסידה את שלושת המשחקים הבאים והודחה.
בקיץ 2018 עבר סגלוביץ לאליצור יבנה מהליגה הלאומית בה החל לשמש לראשונה כמאמן ראשי בקבוצת בוגרים. עונתו הבכורה של סגלוביץ הייתה מוצלחת ולאחר שהוביל את הקבוצה למקום ה-8 בעונה הסדירה ולניצחון במשחק החוץ הראשון של סדרת רבע הגמר נגד מכבי עירוני רעננה אך הקבוצה הפסידה את משחקים 2 ו-3 והודחה.
בעונת 2019/20 לאחר ההצלחה בעונת הבכורה חתם סגלוביץ ביבנה לעונה נוספת בה סיימה הקבוצה במקום ה-3 אך עקב עצירת הליגה בעקבות מגפת הקורנה לא התקיים פלייאוף.
את עונת 2020/21 פתח סגלוביץ ביבנה, אך בדצמבר 2020 לאחר שדני פרנקו הודיע על התפטרותו מעירוני נהריה, עזב סגלוביץ את יבנה ועבר לשמש כמאמנה של עירוני נהריה מליגת העל, את העונה סיימה הקבוצה במקום האחרון וירדה לליגה הלאומית. בקיץ 2021 הודיעה הקבוצה כי סגלוביץ ימשיך לעונה נוספת במועדון.
נבחרת צ'אד בכדורסל
נבחרת צ'אד בכדורסל היא נבחרת הכדורסל הלאומית של צ'אד.
נבחרת צ'אד העפילה לראשונה לאליפות אפריקה בכדורסל בשנת 2011 וסיימה במקום ה-15. עד לטורניר זה, לא השתתפה הנבחרת באליפות אפריקה בכדורסל או בכל טורניר משמעותי אחר. נבחרת צ'אד מעולם לא העפילה למשחקים האולימפיים או לאליפות העולם בכדורסל.
ונדל ג'ונס
ד"ר ונדל ג'ונס (באנגלית: Vendyl Jones; 29 במאי 1930 – 27 בדצמבר 2010) היה כומר בפטיסטי, תאולוג וארכאולוג שהתגורר בישראל ולעיתים אף בטקסס אשר השתתף רבות במחקר הארכאולוגי של ארץ ישראל ואף שימש כיו"ר קהילת בני נח העולמית של חסידות חב"ד העוסקת בקידום שבע מצוות בני נח ברחבי העולם עבור הציבור הלא-יהודי, ביעוצו של הרב מנחם בורשטיין מישיבת מרכז הרב, ובשיתוף פעולה עם הרב ישראל אריאל. עסק גם רבות בחיפוש אחר מקומם של אוצרות בית המקדש ובמיוחד חידוש מצוות הפרה האדומה, חיפוש אחר ארון הברית הגנוז, לשם כך הגיע למקומות שונים בעולם, בין היתר לאתיופיה ועוד.
לאחר עלייתו, התגורר במשך שנים רבות בהתנחלות מצפה יריחו במדבר יהודה יחד עם בני משפחתו כדי לעסוק במחקר הארכאולוגי בארץ.
דחף להקמת הסנהדרין המחודש, שבראשה עמד הרב עדין שטיינזלץ, והיה פעיל בה (פירוט בהמשך).
הוא הוציא ספר על רעיונות קבליים ומקראיים המורים את מקומם של בני נח וחשיבותם לביאת המשיח לפי האמונה היהודית.
ביוגרפיה
את התואר הראשון והשני קיבל מ"בייבל בפטיסט קולג'" בדאלאס, טקסס. בשנת 1968 הגיע לארץ במטרה ללמוד יהדות במחלקה ללימודי יהדות באוניברסיטה העברית בירושלים דרך המכון האמריקאי ללימודים בארץ הקודש (כיום מכללת אוניברסיטת ירושלים - ג'רוזלם יוניברסיטה ) המאגד בתוכו מוסדות לימוד נוצריים רבים מצפון אמריקה. תוך כדי לימודיו באוניברסיטה החל ללמוד בלילות בישיבת חב"ד בעיר העתיקה. במשך תקופת שהותו בארץ הכיר גם את אשתו, ילדיו התגיירו וגרים כיום בישראל.
חיפוש כלי המקדש
הוא חבר לפסח בר אדון והחל להתעניין במגילת הנחושת ובשנים שלאחר מכן טען שמצא על פיה את שמן המשחה באחת החפירות בשנת 1989, ידיעה שעשתה כותרות בעולם. על חקירותיו בעקבות מגילת הנחושת כתב ספר.
ביקורת נוספת על חפירותיו באה אחר מותו מצד גורמי שמאל בישראל ובעולם שטענו שארכאולוגים אלו והארגונים המממנים אותם, אשר פעלו באישור היחידה לארכאולוגיה של מתאם פעולות הממשלה בשטחים, עסקו למעשה בשוד עתיקות בשטחי בקעת הירדן, יהודה ושומרון, ובגולן, השייכים לדעתם לפלסטינים ולא לישראל, ובהרס עתיקות תוך חפירות לא מקצועיות, שלא התאפשרו כמותן בתוך הקו הירוק. תחקיר על כך נערך בסדרת סרטים מטעם הרשות הפלסטינית ששודרו בערוץ אל-ג'זירה בשנת 2010, ובכתבה בירחון אטלנטיק ב-2013, בידי דילן ברגסון.
ונדל עצמו התייחס בשנותיו הראשונות לביקורת על נקיטת צד באזורי סכסוך, וטען שהממצאים שבהם עסק היו בבירור של היהודים מימי בית שני, ולא באוכלוסייה כנענית או אחרת. אך לאחר 2005 נקט עמדה ימנית ברורה בעד שליטה ישראלית בשטחי ארץ ישראל, ואף התנגדות להתנתקות.
פעילותו בסנהדרין
הוא היה דמות מרכזית בהקמת הסנהדרין החדשה בשנת 2004, ובשנת 2005 סייע להקמת "מועצת בני נח של הסנהדרין" עם הרב ישעיהו הולנדר, הרב ישראל אריאל ממכון המקדש, הרב יואל שוורץ אב בית הדין לבני נח בסנהדרין החדשה, ובעצת הרב מנחם בורשטיין, אותם הכיר במסגרת חיפושי קטורת הסמים, שמן המשחה, ארון הברית, חידוש השימוש באפר פרה אדומה, וחידוש מצוות התכלת.
הארגון למען בני נח של הסנהדרין היה פעיל בניסיונות פתרון הסכסוך הישראלי עם איראן באמצעות דו-שיח בינדתי בשנת 2010, בניסיון מניעת סכסוך בין מתיישבי סוסיא ובית יתיר היהודים לבין בן-נח גרמני שהתיישב במאחז ליד חוות טליה בדרום הר חברון, ובניסיונות לאיחוד ואיחוי בינדתי יהודי-ישראלי עם הבדווים בנגב בשיתוף הרב הולנדר, שנה לפני מותו של ונדל.
טענות ההשראה כאינדיאנה ג'ונס
במהלך חייו נטען מספר פעמים שהוא היה ההשראה לדמותו הקולנועית של אינדיאנה ג'ונס ושהסרט שודדי התיבה האבודה מבוסס על מקרים אמיתיים שקרו לו. הדבר הוכחש בידי יוצרי הסרט ומפיקיו וביניהם סטיבן ספילברג. בראיונות עמו נהג לרמז שהוא נהנה מהדמיון בשמות והעיסוק הדומה בחיפושיו אחר ארון הברית, אך בספרו הבהיר שלא היה לו חלק בהפצת הטענות.
מותו
ד"ר ג'ונס הלך לעולמו בשנת 2010 בגיל 80, לאחר סבל ממושך ממחלת הסרטן ונקבר במגדל (יישוב), בחלקה היחידה בעולם לבני נוח. אשתו ממשיכה להתגורר כיום בחוות בודדים בישראל.
ניו יורק (מגזין)
"ניו יורק" (באנגלית: New York) הוא מגזין היוצא לאור על בסיס שבועי בניו יורק, העוסק בתרבות, פוליטיקה וסגנון. המגזין נוסד בשנת 1968 על ידי מילטון גלייזר וקליי פלקר כמתחרה ל"ניו יורקר". בשנת 2005 עמדה תפוצת המגזין על 437,181, כאשר 94.6% מהגיליונות מופצים למנויים. לאתר האינטרנט של המגזין נכנסים 1.1 מיליון גולשים מדי חודש.
תוכן המגזין אמנם כולל פחות חדשות ארציות ויותר סיפורים בסגנון רכילות-צהובונים, אך במשך השנים התפרסמו בו מספר רב של מאמרים בולטים על הפוליטיקה של העיר ושל ארצות הברית. המגזין היה אחד מהראשונים שעסקו ב"סגנון חיים", וסגנונו הועתק על ידי כמה מגזינים מקומיים נוספים בארצות הברית. מאחר שהוא היחיד מביניהם אשר יוצא לאור על בסיס שבועי, הוא מכיל דיווחים מעודכנים יותר ממתחריו.
אריק הארבעה עשר, מלך שוודיה
אריק הארבעה עשר (בשוודית: Erik XIV; 13 בדצמבר 1533 – 26 בפברואר 1577) היה מלך שוודיה מ-1560 ועד להדחתו ב-1568. הוא היה בנם הבכור של גוסטב ואסה, מלך שוודיה ושל קתרין מזאקסה לונברג. הוא גם היה שליט אסטוניה, לאחר כיבושה בידי שוודיה ב-1561.
למרות שהוא נתפש כאדם אינטליגנטי ובעל מיומנויות אומנותיות, וכן בעל שאיפות פוליטיות, כבר בראשית תקופת מלכותו הוא הראה סימנים של חוסר יציבות נפשית, מצב שהתדרדר עד מהרה לחוסר שפיות. יש חוקרים הטוענים שמחלתו החלה כבר בשלבים המוקדמים של תקופת מלכותו בעוד שאחרים מאמינים שהוא חלה לאחר "רציחות סטורה".
אריק עצמו, שהודח ונכלא, ככל הנראה נרצח. בדיקה של שרידי גופתו שנערכה ב-1958, אישרה שהוא ככל הנראה מת מהרעלת ארסן.
ראשית חייו
אריק נולד בטירת שלושת הכתרים בבוקרו של ה-13 בדצמבר 1533. עוד לפני שמלאו לו שנתיים מתה אמו. ב-1536, נשא אביו, גוסטב ואסה, את מרגרט ליונהבורד, אשת אצולה שוודית.
מורהו הראשון של אריק היה המלומד הגרמני, גאורג נורמן, שעד מהרה נדרשו שירותיו במקום אחר בשוודיה. הוא הוחלף בקלוויניסט הצרפתי, דיוניסוס בוראוס. דינוסוס לימד את אריק ואת אחיו יוהאן, ונראה היה שהוא זכה להערכתם של השניים. אריק הצטיין בלימודי שפות זרות ובמתמטיקה. הוא גם היה בעל ידע בהיסטוריה, בעל כישרון כתיבה וידע באסטרולוגיה.
כאשר החל אריק להראות בציבור, הוא כונה בתואר "המלך הנבחר" (בשוודית: utvald konung) ולאחר כינוס הפרלמנט בסטוקהולם ב-1560, הוא קיבל את התואר "המלך היורש" (בשוודית: arvkonung). ב-1557 קיבל אריק את האחוזות של קאלמאר, קרונוברג ואלנד. הוא עבר להתגורר בעיר קאלמאר.
בניגוד לרצונו של אביו, פתח אריק במשא ומתן על נישואין עם מי שעתידה הייתה להיות אליזבת הראשונה, מלכת אנגליה והוא חיזר אחריה במשך כמה שנים. המתחים בין אריק לבין אביו התגברו. אריק הציע בין השאר גם הצעות נישואין בלתי מוצלחות למרי, מלכת הסקוטים, לרנטה מלוריין, לאנה מסקסוניה ולכריסטינה מהסה.
מלך
מדיניות הפנים השאפתנית של אריק זכתה להתנגדות מצדה של האצולה השוודית, כולל אחיו למחצה, יוהאן. יוהאן היה דוכס פינלנד ונשא לאישה נסיכה פולניה. הוא תמך במדיניות ההתפשטות בליבוניה ועל רקע זה הסתכסכו האחים. ב-1563, נכלא יוהאן ונשפט על בגידה חמורה בהוראתו של אריק.
מחלתו
החל מ-1563, החלה לבוא לידי ביטוי אי השפיות שלו. שלטונו החל להיות יותר שרירותי ואלים. ב-1567, על רקע חשד בבגידה חמורה, הוא הרג חמישה מחברי משפחת סטורה. מבחינתו של אריק נחשב מעשה טבח זה כהוצאה להורג יותר מאשר רצח.
לאחר רציחות אלו, כלא אריק את יוהאן והעימות שלו עם האצולה הגיע לשיאו. בסתיו 1568 מרדו האצילים ואריק הודח מכסאו. הוא נכלא על ידי יוהאן, שתפס את השלטון. יועצו הנאמן ביותר של אריק, יורן פרסון, לקח על עצמו את רוב האשמה על המעשים שכוונו נגד האצולה במהלך תקופת מלכותו של אריק והוא הוצא להורג זמן קצר לאחר שיוהאן תפס את השלטון.
אריק הוחזק במאסר בטירות רבות ברחבי שוודיה ופינלנד. הוא מת כאסיר בטירת אורביהוס. על פי הפולקלור, ארוחתו האחרונה הייתה קערה מורעלת של מרק אפונה. מסמך שנחתם על ידי אחיו, יוהאן השלישי, ועל ידי איש האצולה, בנגט בנגטסון גילטה, התיר לשומרי מקום הכליאה האחרון של אריק, להרעילו אם מישהו ינסה לשחרר אותו. גופתו הוצאה מאוחר יותר מקברה ונתיחה מודרנית שנעשתה בה העלתה עדויות להרעלת ארסן קטלנית.
משפחתו
אריק ה-14 קיים מספר מערכות יחסים לפני נישואיו. מיחסיו עם פילגשו אגדה פרסדוטר נולדו שלוש בנות: וירג'יניה, קונסטנטיה ולוקרטיה. מיחסיו עם קארין יקובסדוטר נולד בן שמת בלידתו. בסופו של דבר נשא אריק ב-4 ביולי 1568 לאישה את פילגשו קארין מנסדוטר. טרם נישואיהם נולדו בתם זיגריד ובנם גוסטף ולאחר נישואיהם נולדו הנריק וארנולד שמתו בינקותם.
רות (מכתש)
למכתש, בהתבסס על נתונים שסיפקה חללית מגלן, קוטר מוערך של בעומק (נמדד כרדיוס פלנטרי מקומי בקילומטרים) של.
תמונות של פני השטח שלו (במקרה זה, מתוך הגשושית מגלן שמיפתה את נוגה בין 1989 ל-1994) היו חייבות להתקבל באמצעות מכ"ם, בשל האטמוספירה הצפופה של כוכב הלכת.
אלכסיי לוצנקו
אלכסיי אלכסנדרוביץ' לוצנקו (ברוסית: Алексей Александрович Луценко; נולד ב-7 בספטמבר 1992) הוא רוכב אופני כביש קזחי בקבוצת אסטנה.
קריירה
ב-2012, לוצנקו ניצח את הקטע החמישי שהיה נגד השעון בטור דה ל'אווניר וסיים במקום ה-11 הכללי. ב-22 בספטמבר, לוצנקו הפך לאלוף העולם עד גיל 23 במרוץ כביש, לאחר שניצח את בריאן קוקאר (מקום שני) ואת טום ואן אסברוק  (מקום שלישי) בספרינט.
2016: ניצחון בקטע בפריז - ניס ובטור של האיינן
לוצנקו ניצח את הקטע החמישי ב-פריז-ניס, הוא סיים שלישי כללי במרוץ שלושת הימים של ברוז'-דה פאנה, וסיים במקום ב-14 ב-רונדה ון פלנדרן. הוא השתתף שנית ב-טור דה פראנס, וסיים במקום ה-62 הכללי. לוצנקו ניצח בפעם השלישית ברציפות בטור של אלמאטי, וניצח את הטור של האיינן בסין, וגם את הקטע השמיני במרוץ.
2017: ניצחון בקטע בוואלטה אספנייה
לוצנקו ניצח יחד עם אסטנה באליפות אסיה בנגד השעון הקבוצתי. הוא סיים שלישי ב-דווארס דור פלנדרן. לוצנקו נבחר שוב ל-טור דה פראנס, וסיים במקום ה-71 הכללי ושימש בעיקר כפועל של פאביו ארו שסיים חמישי. בוואלטה אספנייה, ניצח את הקטע החמישי לאחר שהיה חלק מתוך קבוצת בריחה ששרדה. הוא ניצח בפעם הרביעית ברצף את הטור של אלמאטי (המרוץ הפך למרוץ קטעים של שני קטעים), וניצח גם את הקטע הראשון במרוץ.
2018: אלוף קזחסטן במרוץ כביש
לוצנקו פתח את העונה עם ניצחון בטור של עומאן, והמשיך אותה עם השתתפות ב-ג'ירו ד'איטליה 2018 בו סיים במקום ה-87 הכללי, מסייע למיגל אנחל לופס לסיים שלישי. הוא ניצח את אליפות קזחסטן במרוץ כביש, וניצח את הקטע השישי בטור של אוסטריה. הוא השתתף במשחקי אסיה, וניצח את מרוץ הכביש ואת נגד השעון במרוץ, הוא סיים שני בטור של טורקיה וניצח את הקטע הרביעי במרוץ.
2019: ניצחון במרוץ הארקטי של נורווגיה, בטור של עומאן ובאליפות קזחסטן
עונת 2019 נחשבת לאחת האיכותיות בקריירה של לוצנקו. היא נפתחה עם ניצחון שני ברציפות בטור של עומאן, לאחר שגם ניצח שלושה קטעים במרוץ. לאחר מכן, הוא סיים רביעי ב-אומלופ הט ניוסבלד, ושביעי ב-סטראדה ביאנקה. לוצנקו ניצח את הקטע הרביעי ב-טירנו - אדריאטיקו, וניצח את קטגוריית מלך ההר במרוץ. הוא סיים שביעי ב-דופינה ליברה, וניצח את אליפות קזחסטן גם במרוץ כביש וגם בנגד השעון. הוא השתתף ב-טור דה פראנס וסיים במקום ה-19 הכללי, התוצאה הטובה שלו בקטע הייתה בקטע ה-18, כשסיים שלישי, 2:28 דקות אחרי נאירו קינטנה המנצח. הוא ניצח את המרוץ הארקטי של נורווגיה, ואת קטגוריית המאיצים במרוץ. הוא סיים רביעי בטור של גרמניה, סיים שני בקופה אגוסטוני, וניצח את קופה ברנוצ'י ואת המרוץ לזכרו של מרקו פנטאני.
2020
לוצנקו סיים שלישי בטור דה לה פרובנס, בפער של 1:28 דקות מהמנצח נאירו קינטנה. הוא סיים שלישי גם ב, 1:33 אחרי אדם ייטס המנצח.
ברקלי B90
ברקלי ספורט טוסום (SE492) (באנגלית: Berkeley Sports SE492) היא מכונית ספורט, קבריולה, דו-מושבית, מכונית מיקרו, עשויה מפיברגלס, אשר יוצרה על ידי חברת מכוניות ברקלי הבריטית בין אוקטובר 1957 למרץ 1959.
יוצרו 666 יחידות. כל יחידה הייתה ממוספרת במספר סדורי רץ.
טאראס קצ'ארבה
טאראס איוואנוביץ' קצ'ארבה (באוקראינית: Тарас Іванович Качараба; נולד ב-7 בינואר 1995 בז'ידאצ'וב שבאוקראינה) הוא כדורגלן אוקראיני המשחק בעמדת הבלם בקבוצת סלביה פראג מליגת העל הצ'כית ובנבחרת אוקראינה.
קריירת מועדונים
קצ'ארבה גדל במחלק הנוער של UFK לבוב.
בשנת 2012 חתם קצ'ארבה בשחטאר דונצק מליגת העל האוקראינית, והחל לשחק בשחטאר-3 דונצק, קבוצת המילואים השנייה של המועדון.
הוא הושאל משחטאר דונצק להוברלה אוז'הורוד מליגת העל האוקראינית, במדיה ערך 14 הופעות ליגה והבקיע שער אחד, ולזירקה קרופיבניצקי, גם היא מליגת העל האוקראינית, במדיה ערך 16 הופעות ליגה.
ב-1 בפברואר 2018 הושאל למשך עונה וחצי לסלובן ליברץ מליגת העל הצ'כית. ב-1 ביולי 2019 חתם על חוזה קבוע במועדון. בסך הכל ערך 81 הופעות ליגה במדי המועדון, בהן הבקיע שלושה שערים.
ב-6 בינואר 2021 הושאל קצ'ארבה לסלביה פראג מליגת העל הצ'כית. ב-1 בינואר 2022 חתם על חוזה קבוע במועדון.
קריירה בינלאומית
ב-8 בספטמבר 2021 ערך קצ'ארבה את הופעת הבכורה שלו בנבחרת אוקראינה, בתיקו 1-1 נגד נבחרת צ'כיה במשחק ידידות.
נתן שאפל
נתן שאפל (באנגלית: Nathan Shapell; 7 במרץ 1922 – 11 במרץ 2007) היה ניצול שואה, מפתח נדל"ן ונדבן אמריקאי.
ראשית חייו וחינוכו
נתן שאפל נולד בשם נתן שפלסקי בפולין. הוא היה נער במהלך פלישת גרמניה הנאצית לפולין. אמו גורשה לגטו טרגובה. הוא גורש למחנות הריכוז אושוויץ ובוכנוואלד, אך שרד. לאחר המלחמה בנה דיור ליהודים חסרי בית במינצברג, גרמניה.
קריירה
שאפל עבר ללוס אנג'לס עם אשתו בשנת 1952, לאחר שקרא על עיר זו במגזין לייף. עד שנת 1955 הקים את שאפל תעשיות, חברה לפיתוח נדל"ן, עם אחיו דוד וגיסו מקס ווב. הוא שימש כיו"ר ומנכ"ל החברה.
שאפל פיתח את חוות MGM בת'אוזנד אוקס, קליפורניה, את קהילת המגורים של קייט היל (Kite Hill) בלגונה ניגואל, קליפורניה, את East Lake ביורבה לינדה ואת מגדלי הטיילת, פרויקט בן 510 יחידות דיור במרכז לוס אנג'לס. בסוף שנות השמונים פיתח את פורטר ראנץ' בקליפורניה, והוסיף מבני מסחר לקהילת המגורים.
יחד עם יונה גולדריך וסול ב' קסט, פיתח שאפל מבנים באזור גבעת הבונקר (Bunker Hill) במרכז לוס אנג'לס, כולל מגדלי הטיילת, טיילת גראנד ורחבת קליפורניה.
בין השנים 1969–1984 נסחרה שאפל תעשיות באופן רשמי בבורסה של ניו יורק ובבורסה הפסיפית. הוא בנה מעל 65,000 בתים בקליפורניה.
פילנתרופיה
שאפל שימש כנשיא בעבר וחבר הנהלה של האקדמיה להישגים (Academy of Achievement). הוא שרת גם בוועדת הובר הקטנה בין השנים 1975–1994. הוא הקים והיה יו"ר משותף של פרויקט "בניית לוס אנג'לס טובה יותר", שגייס מיליון דולר עבור חסרי בית בלוס אנג'לס. בשנת 1980 הוא היה יו"ר כוח המשימה בקליפורניה בנושא דיור בר השגה. בשנת 1987 התמנה לנשיא "חינוך להתנגדות לסמים", ארגון ללא מטרות רווח. הוא שירת בסקר המגזר הפרטי של הנשיא רונלד רייגן בנושא בקרת עלויות. בשנת 1992 מינה אותו המושל פיט וילסון למועצת התחרותיות בקליפורניה כדי לסייע בעידוד הכלכלה. בשנת 1998 מינה אותו נשיא הסנאט ביל לוקייר לשבת בוועדה לסיוע בהקלת הצפיפות בבתי הכלא בקליפורניה. שאפל היה ממקימי מוזיאון ארצות הברית לזכר השואה, מונה על ידי הנשיא ג'ורג' בוש ומונה שוב פעמיים על ידי הנשיא ביל קלינטון למועצה המנהלת שלו.
שאפל תרם ליד ושם, אוניברסיטת סנטה קלרה, אוניברסיטת דרום קליפורניה, אוניברסיטת תל אביב ובר-אילן. הוא תמך במרכז הרפואי Cedars-Sinai, בתוכנית DARE ובשירותי הילד והמשפחה של ויסטה דל מאר. הוא קיבל תואר דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת סנטה קלרה בשנת 1986 ומאוניברסיטת תל אביב בשנת 1987. הוא היה תומך של ישראל ונסע לחזיתות כדי להראות את תמיכתו בצבא ההגנה לישראל במלחמת סיני, מלחמת ששת הימים ומלחמת יום הכיפורים.
חיים אישיים
שאפל התגורר בבוורלי הילס, קליפורניה. הוא היה נשוי ללילי שרייבר, שנפטרה בשנת 1994. היא הייתה ניצולת אושוויץ כמותו, ועבדה כמתורגמנית בכמה ממשפטי פשעי המלחמה. בתם ורה גרין (Guerin) נישאה לנוצרי פול גרין למרות התנגדות אביה. ורה ירשה את חלקו של אביה (43 אחוזים) בשאפל תעשיות.
מוות ומורשת
שאפל נפטר ב-11 במרץ 2007 ונקבר בבית הקברות הילסייד ממוריאל פארק בקולבר סיטי, קליפורניה.
בנובמבר 2013 רכשו האחים טול את חטיבת אחזקת הבתים של שאפל בתעשיית שאפל תמורת 1.6 מיליארד דולר; חלקה של ורה היה 690 מיליון דולר. ורה עדיין מחזיקה 43 אחוזים בשאר תעשיות שאפל הכוללות מעל 10,000 דירות, חמישה מרכזי קניות וארבעה בנייני משרדים בשווי של 1.7 מיליארד דולר.
כביש הזיכרון נתן שאפל בלוס אנג'לס נקרא על שמו, וכן פארק ביורבה לינדה ומגרש הכדורגל של בית הספר התיכון יורבה לינדה.
ערב חג כל הקדושים
ערב חג כל הקדושים (באנגלית: All Hallows' Eve) הוא סרט אימה אנתולוגי אמריקאי; אשר נערך, נכתב ובוים על ידי דמיאן לאונה. זוהי גם הייתה עבודת הבימוי הראשונה של לאונה באורך מלא. הסרט מוצג כסדרה של סרטים קצרים אשר עוסקים בשני ילדים והשמרטפית שלהם שמגלים קלטות וידאו בביתם ובכולם מופיע ליצן רצחני בשם ארט הליצן. בסרט מככבות קייטי מגווייר, קתרין קאלאהן, מארי מייזר וקיילה ליאן, עם מייק ג'יאנלי בתפקיד ארט הליצן. הסרט מכיל גם קטעים מתוך הסרט "המעגל ה-9" ו"מפחיד" (2016) אשר שניהם בוימו גם על ידי לאונה וכוללים את דמותו של ארט הליצן.
הסרט יצא בוידאו והופץ על ידי Image Entertainment ב-29 באוקטובר 2013 וקיבל ביקורות מעורבות. למרות זאת לסרט יצא סרט המשך בשם "ערב חג כל הקדושים 2" אשר בוים על ידי במאים שונים. דמותו של ארט הליצן הופיעה יותר מאוחר בסרט "מפחיד" שיצא בשנת 2016.
שחרור והפצה
הסרט יצא ב-DVD ובדיגיטל על ידי Image Entertainment ב-29 באוקטובר 2013. הוא יצא לראשונה ב-Blu-ray כתקליטור כפול עם הסרט Mischief Night מ-2013 ב-9 בספטמבר 2014. ב-13 בספטמבר 2016 הסרט יצא מחדש ביחד עם סרט ההמשך שלו. באוגוסט 2019 הוא יצא מחדש בפעם הרביעית כ-Bluray באופן עצמאי.
המשך וספין אוף
לסרט יצא סרט המשך בשם "ערב חג כל הקדושים 2" אשר בדומה לסרט הקודם מכיל אוסף של סרטים קצרים שלכל אחד סיפור שונה. הסרט יצא ב-VOD ובדיגיטל ב-6 באוקטובר 2015, והוצא לו DVD ב-2 בפברואר 2016.
בנוסף יצא בשנת 2016 ספין אוף בשם "מפחיד" המתאר גם כן את דמותו של ארט הליצן.
שעשועון טריוויה
שעשועון טריוויה הוא חידון שבו המתמודדים נדרשים להפגין בקיאות בפרטי טריוויה שונים.
סוגי חידות
חידוני טריוויה מתקיימים באמצעי התקשורת השונים: בעיתונים (למשל המדור "20 שאלות" במוסף "הארץ" ברדיו (בישראל בלטו בתחום זה חידוניו של שמואל רוזן) ובשעשועוני טלוויזיה, כגון "מי רוצה להיות מיליונר", "הכספת", "החוליה החלשה", "מקבילית המוחות", "1 נגד 100" ו"המרדף".
בנוסף לחידוני טריוויה כלליים, הכוללים שאלות מכל תחומי הידע האנושי, מתקיימים חידוני טריוויה בנושא מסוים, כגון מוזיקה קלאסית או התנ"ך (תחום שבו בולט חידון התנ"ך).
שדרת אלרוב ממילא
המתחם שוכן בשכונת ממילא ההיסטורית, בסמיכות לשער יפו ומגדל דוד. הוא כולל קניון הבנוי כרחוב להולכי רגל הממוקם בתווך בין שני טורי מבנים. אורך השדרה כ-400 מטרים והיא מתמשכת לאורך נתיבו של רחוב ממילא ההיסטורי, במקביל לרחוב יצחק קריב, מצומת הרחובות דוד המלך, שלמה המלך ואגרון ועד לרחבת שער יפו.
היסטוריה
המתחם חולק לארבעה אזורי תכנון: אזור מסחרי במדרחוב ממילא, הכולל חניון גדול, שדרה ופארק בעמק, אזור מגורים בשיפולים הדרומיים של המתחם, ואזור מלונות לאורך רחוב המלך דוד. ויכוחים רבים שנתגלעו בין חברת לאדברוק וחברת קרתא הביאו ליציאתה של חברת לאדברוק מההסכם. את הזכויות להמשך הבנייה קנתה חברת "אלרוב" של היזם אלפרד אקירוב, אך התנגדויות רבות כנגד הפרויקט עיכבו את המשך הוצאתו לפועל. דוגמה לכך היא התנגדותם של רבנים להקמת מרכז מסחרי עם בתי קולנוע כה קרוב לחומות העיר העתיקה, ומחלוקת על פעולת המתחם המסחרי בשבת. לאחר התדיינויות משפטיות ארוכות שנים והקפאת המשך העבודות, נקבע בבוררות בתחילת 2005 כי על עיריית ירושלים וחברת קרתא לפצות את היזם, שבעקבות כך הודיע על חידוש העבודות.
חלקו המסחרי של המתחם היה תקוע בשלבי אמצע בנייה במשך שנים רבות, ללא התקדמות, ורק בשנת 2006 נתחדשו העבודות בו ובמלון הנוסף שתוכנן לצידו (מלון ממילא). באותו זמן החלו גם העבודות לשחזור ולהקמה מחדש של בית שטרן, שפורק בתחילת העבודות לפני שנים רבות, וחלקיו נשמרו. ב-28 במאי 2007 נפתח חלק מקניון ממילא בחלקה המזרחי של "שדרת אלרוב" (רחוב ממילא ההיסטורי, ששוחזר כמדרחוב), בעיקר באזור שבין שער יפו לבין "מבנה קלארק". החזיתות החיצוניות של בית שטרן שוחזרו לחלוטין, והבניין נחכר על ידי רשת סטימצקי. במהלך שנת 2008 נפתח, בהדרגה, חלקה המערבי של השדרה כהמשך הקניון. הפרויקט הושלם סופית רק בשנת 2010.
ב-2013 סוכל פיגוע טרור של חמאס שתוכנן להתבצע בראש השנה בקניון ממילא על ידי שני עובדי ניקיון ערבים ממזרח ירושלים העובדים במתחם.
המתחם
שדרות ממילא הפך לאחד ממוקדי הקניות המרכזיים בעיר, ובו חנויות של מותגים בין-לאומיים בזכות סגנונו הייחודי וסמיכות למרכז העיר והעיר העתיקה.
מרבית בתי העסק במתחם שוכנים משני צידי השדרה עצמה, אך יש בו גם בניין קניון שבו מספר חנויות פנימיות. שטחי המסחר בו מושכרים ב-40 עד 80 דולר למטר מרובע לכ-140 עסקים, ובכללם מותגים בינלאומיים, לצד רשתות מקומיות ובתי קפה.
בשדרות מוצגת תערוכת פסלים ומתקיימים בהן לעיתים אירועי תרבות.
ברקלי פורסום
ברקלי פורסום (באנגלית: Berkeley Foursome) היא מכונית ספורט, בתצורת קבריולה, דו-מושבית, עשויה מפיברגלס, אשר יוצרה על ידי חברת מכוניות ברקלי הבריטית בין 1958–1959.
יוצרו 20 יחידות.
מחיר הדגם בשנת 1958 היה 700 לירות שטרלינג.
תאוצת דגם "ברקלי פורסום" בין 0–100 קמ"ש היא 14.1 שניות.
ספיידר היל
האתר כונה כ"אטרקציה מספר 1 במרכז אילינוי" ומדי שנה מבקרים בו שלל אנשים.
היסטוריה
ספיידר היל הושק בשנת 1999 על ידי קבוצת מקומיים והוא אירע בפארק שלוש האחיות וכלל בתוכו שלוש אטרקציות עיקריות: "אחוזת הטבח", "רכבת האקספרס הרדופה" ו"שביל הטרור", שמוליך את המבקרים ביער שעוצב במטרה להפחיד אותם. את האירוע מארגנים מתנדבים ובמרוצת השנים דווח כי מספר המתנדבים גדל.
מארגני האירוע מספרים על מקרה שקרה במקום ובו נהרגו 23 אנשים מעקיצות של עכבישים ארסיים במהלך מלחמת העולם הראשונה.
אטרקציות
אחוזת הטבח היא בית רדוף וגודלה הוא 8,000 מטרים רבועים. שביל האימה הוא שביל מפותל ביער, לאורכו מוצגים אובייקטים מפחידים. המסע שעוברים המבקרים הוא מעין אשליה של "פלישת זומבים", תוך שימוש בפיינטבול. בשנת 2012, מארגני ספיידר היל רכשו בית רדוף שנקרא, "Nightmare Manor". בעקבות כך, גודלה של אחוזת הטבח גדל.
בנות רש"י
לרבי שלמה יצחקי (רש"י), גדול פרשני התנ"ך והתלמוד בכל הזמנים, נולדו שלוש בנות – יוכבד, מרים ורחל; בנים לא היו לו. לפחות שתיים מהבנות נישאו לגדולי תלמידיו של רש"י, תלמידי חכמים חשובים באותה התקופה, וצאצאיהן מהווים את שושלת רש"י, הנחשבת מיוחסת במיוחד ביהדות עקב ייחוס משפחת רש"י לדוד המלך. מבין בעלי התוספות נמנו רבים על צאצאי בנות רש"י.
יוכבד ומרים נולדו בטרואה שבצרפת (Troyes, 'טרויישׂ' בלשון הימים ההם), בירת רוזנות טרואה וחבל שמפאן, בין השנים ד'תתי"ח-ד'תתכ"ב (1058-1062); רש"י היה אז כבן עשרים. רחל נולדה בטרוייש עשר שנים מאוחר יותר, בסביבות שנת ד'תת"ל (1070).
משפחות שלוש הבנות
הבת הבכורה, יוכבד, נישאה לרבי מאיר בן שמואל מרמרו, "אבי הגאונים", ולהם נולדו חמישה ילדים: ארבעת בניהם הם רבינו שמואל – הוא הרשב"ם, רבינו יעקב – הוא רבנו תם, גדול בעלי התוספות, רבינו יצחק – הוא הריב"ם, ורבינו שלמה – הקרוי על שם סבו רש"י, כונה 'אבי הדייקנים', ונפטר בצעירותו. בתם היא מרים, שנישאה לרבי שמואל מוויטרי בן רבי שמחה מוויטרי, מחשובי תלמידי רש"י ומחבר מחזור ויטרי, ולהם נולד ר"י הזקן, גדול בעלי התוספות בדור שלאחר דודו ומורו רבנו תם. רשב"ם ורבנו תם הפכו לגדולי הדור שלאחר רש"י, וריב"ם נפטר בחיי הוריו, מותיר אחריו אלמנה ושבעה יתומים. רבינו מאיר ויוכבד האריכו ימים, ככל הנראה, ונפטרו בשיבה טובה ברמרו בשנת ד'תתצ"ה (1135), כשיוכבד מקדימה את בעלה בחודשים מספר.
בתו השנייה של רש"י, מרים, נישאה לרבי יהודה בר נתן (ריב"ן), תלמידו של רש"י שאף השלים לאחר מות רש"י את פירושו למסכת מכות. מבניהם של מרים וריב"ן ידועים לנו רבינו יום טוב מפלייזא, רבינו אליעזר, ואלווינה, שהייתה אישה יודעת-ספר.
בתו השלישית, רחל, או בשמה הלועזי בילאשיץ (Belle assez), נישאה לתלמיד חכם בשם אליעזר (שכונה גם Vecelin) ונתגרשה ממנו. לא ידוע עליה מעבר לכך.
מצאצאיהן של בנות רש"י היו לימים רבים וגדולים מבין בעלי התוספות, בהם ריצב"א, הש"ר משאנץ, רבינו אלחנן בן יצחק, רבי יהודה בן יום טוב, רבי יהודה שירליאון, רבנו תם, ועוד.
בתרבות
אגדה נפוצה מספרת כי בנותיו של רש"י הניחו תפילין, אולם לא נמצא לכך שום מקור מהימן. אגדות אחרות מספרות על גדולתן בתורה של בנות רש"י, אולם בכתבי הראשונים לא מוזכר הדבר כלל. מאידך, כמה פעמים מוזכר ששאלו חכמים את בנות משפחת רש"י אודות מנהגי קרוביהן, כמו אשתו של רבי אליעזר מגרמייזא, נכדם של הריב"ן ומרים בת רש"י, שנשאלה על מנהגי אביה ואמה, וכן אלמנתו של ריב"ם אותה שאל ר"י הזקן על מנהגי בעלה, וכן מרים בת רבינו מאיר ויוכבד בת רש"י, ועוד.
הסופרת האמריקאית מגי אנטון הוציאה לאור טרילוגיית רומנים באנגלית בשם "Rashi’s daughters", העוסקת בבנותיו של רש"י.
סי-סי-אייץ' פאונדר
קרול כריסטין הילריה פאונדר (באנגלית: Carol Christine Hilaria Pounder; נולדה ב-25 בדצמבר 1952), המוכרת בשם הבמה סי-סי-אייץ' פאונדר, היא שחקנית אמריקאית ילידת גיאנה. היא קיבלה ארבע מועמדויות לפרס האמי על תפקידיה בסדרות "תיקים באפלה", "ER", "המגן" ו"סוכנות הבלשיות מספר 1".
פאונדר גילמה את ד"ר אנג'לה היקס בסדרת הדרמה הרפואית ER" (1994–1997) ", את קפטן קלודט ווימס בסדרת הדרמה המשטרתית "המגן" (2002–2008), את איירין פרדריק בסדרת המדע בדיוני "מחסן סודי 13" (2009–2014) , את התובעת המחוזית טייני פטרסון בסדרת הדרמה והפשע "ילדי האנרכיה" (2013–2014), ואת הבודקת הרפואית ד"ר לורטה ווייד בסדרת הדרמה המשטרתית "NCIS: ניו אורלינס" (2014–2021).
בקולנוע, היא הופיעה בסרטים כמו "כל הג'אז הזה" (1979), "הכבוד של פריצי" (1985), "קפה בגדד" (1987), "גלויות מהחיים" (1990), "פסיכו 4: ההתחלה" (1990), "בני וג'ון" (1993), "עימות חזיתי" (1997), "סוף העולם" (1999), "היתומה" (2009) , "אווטאר" (2009), "בני הנפילים: עיר של עצמות" (2013) ו"גודזילה: מלך המפלצות" (2019).