cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
רווק פלוס ילד
עלילה
מערכת היחסים הנרקמת בין ויל למרקוס גורמת לויל לתחושה שזה הילד שלו, מרקוס אף מתחיל להגיע אחרי בית הספר היישר לביתו של ויל במקום לביתו שלו, שנהנה מנוכחותו של הילד בחייו. באותו הזמן הוא מתחיל לצאת עם אם חד הורית, רייצ'ל (בגילומה של רייצ'ל וייס), ונותן לה להבין שמרקוס הוא הילד שלו. לאחר מכן כשהוא מספר לה את האמת, היא כועסת ועוזבת.
מערכת היחסים בין הילד ל-ויל עולה מדרגה ובהתאם גם אימו של הילד חוזרת לחיים הודות לחבר החדש של בנה. גם רייצ'ל רואה את ההקרבה של ויל ומתאהבת בו מחדש.
ביקורות ותגובות
הסרט היה להצלחה גדולה וזכה לביקורות חיוביות במיוחד. באתר ריכוז הביקורות Rotten Tomatoes קיבל הסרט את הציון הגבוה של 93% מתוך 162 ביקורות. אתר מכון הסרטים האמריקאי בחר בו כאחד מעשרת הסרטים הטובים ביותר שנעשו באותה שנה.
טראקס
טראקס (באנגלית: Terrax) הוא דמות בדיונית של נבל-על המופיע בחוברות הקומיקס ארבעת המופלאים ביקום מארוול קומיקס. דמותו הופיעה לראשונה בחוברת Fantastic Four #211 מאוקטובר 1979 ונוצרה על ידי הכותב מארב וולפמן והמאייר ג'ון ביירן.
נחן
נֶכֶן כפי שנקראה במצרית עתיקה או: נחן, היא היירקונפוליס (מיוונית: Ἱεράκων πόλις הִייֶרַקוֹן פוליס-עיר הבזים על שם האל חור הוא הורוס) בערבית: الكوم الأحمر אלכּוֹם אלאחמר - התלולית האדומה) הייתה העיר החשובה ביותר מבחינה דתית ופוליטית במצרים העליונה בסוף התקופה הקדם-שושלתית (בערך 3100–3200 לפנה"ס) וייתכן שגם בתקופה השושלתית הקדומה (בערך 3100–2686 לפנה"ס). קיימות סברות שהעיר הייתה מיושבת ובעלת חשיבות מאות שנים לפני התאריכים הללו. מקור ההתיישבות והחשיבות של נכן קשורה ככל הנראה לאתר החפירות המצרי נַקָדָה (עיר הזהב העתיקה נבוט) ולתרבות הבדרית ובשיא גדולתה הכילה לפחות 5,000 תושבים ואולי אף 10,000.
טראקס
טראקס הוא האלטר-אגו של טירוס, בירג'אן שכיהן כשליט העיר-מדינה של כוכב הלכת בירג'. הוא נבחר בידי גלקטוס כמבשרו, ושלח אותו אל ארבעת המופלאים והובס. טירוס שונה לטראקס, זכה לכוחות-על ולגרזן קוסמי מיוחד ונסע עם גלקטוס לכדור הארץ. טירוס תקף את ארבעת המופלאים, אך הובס בידי הלפיד האנושי. כמבשר, טירוס מצא לגלקטוס יותר כוכבי לכת משאר המבשרים, וזאת כי השווה מציאת כוכבי לכת לכיבוש. לעיתים הוא אף טבח באוכלוסיית הכוכבים עם כוחותיו. גלקטוס האמין כי חוסר מוסרו של טירוס יועיל לו, אך הוא שגה: בעוד שאר המבשרים היו נאמנים, טירוס היה מרדן. בהזדמנות שנקרתה לו, טירוס ברח לכוכב לכת, עליו השתלט והכריז על עצמו כאל. כשגלקטוס זימן את המבשרים, טירוס הסתתר בתוך חור שחור, אך נמשך חזרה בידי דאזלר לשירותו של גלקטוס. אופיו המרדני של טירוס לא דוכא, והוא ברח - הפעם לכדור הארץ. הוא הרחיף את מנהטן, והתמקח עם ארבעת המופלאים בתמורה לחיי התושבים. גלקטוס הופיע, הפשיט את טירוס מכוחותיו, וגרם לו להתרסק. טירוס שרד, ונלקח לבית חולים ללא ידיעת ארבעת המופלאים והאוונג'רס.
נחן
נכן (נחן) הייתה מרכז הפולחן של אל הבז (חור (הורוס) שלכבודו נבנה בעיר אחד המקדשים העתיקים ביותר במצרים והוא נשאר בחשיבותו כמשכנו של האל המגן על המלכים גם לאחר תהפוכות שלטוניות ותרבותיות רבות. יש הסבורים שאל הבז מהעיר נכן היה שונה מהאל חור, כונה נכני, ותואר אחרת. בספרות המחקר אל זה מכונה "הורוס מִנֶּכֶן".
אתר העיר ידוע בממצאים הארכאולוגיים שנחפרו בו, ובפרט בפלטת נערמר. כמו כן, נחשף בנכן ה"מבצר", שם שניתן למבנה גדול עשוי לבני טיט שנבנה על ידי חעא סח'מוי. המבנה דומה מאוד למבנים דמויי מבצר שנמצאו באבידוס, אך גם פה לא ידוע על שימוש צבאי שהיה לו. שימושו של המבנה לא ידוע, אך משערים שהוא שימש לטקסים מלכותיים ותרבותיים.
טראקס
דוקטור דום חיפש חייל נגד ארבעת המופלאים גילה שטירוס שרד, חטף אותו ללאטבריה וריפא אותו. טירוס קיבל כוח קוסמי מוגבל מדום, יצא לניו יורק והביס את ארבעת המופלאים בקניון. טירוס תיעב את העובדה שהוא רק חייל, ושיתק את דום בשריונו שלו. הגולש הכסוף הופיע כדי להציל את חבריו, ונלחם בטירוס. מתברר כי הכוח של דום החזיק אותו בחיים, מה שגרם לטירוס להתפוגג בגלל הפרשי הכוח וצריכת הכוח הקוסמי של דום. טירוס חזר לצורה פיזית בדפי "הלוחמים החדשים", ונלחם נגדם. טירוס הובס כשהגיבורים הבינו כי צורתו איננה יציבה, וכי הוא צריך קשר רציף עם כדור הארץ. טירוס הופיע שוב, וזאת כאשר שוחזר בידי מדענים שרצו את כוחותיו לעצמם. הוא השתמש בגוף מארח, ונלחם בלוחמים החדשים ובארבעת המופלאים. טירוס חזר לשירותו של גלקטוס, הפעם נגד המבשר לשעבר מורג. לאחר שמורג הובס, טירוס לקח את גרזנו. מורג חזר לקחת את גרזנו, והם נלחמו עד שנלכדו - לצד גלדיאטור ובטא ריי ביל - בידי טיראנט. בקרב נגד תאנוס, הארבעה שוחררו.
נחן
ממצא נוסף שנחשף בנכן כולל קבר עתיק שקירות הטיח שלו מעוטרים בסצנות דתיות, בהן מופיעות דמויות שעתידות להופיע בתרבות המצרית למשך שלוש מאות השנים הבאות: פמליית לוויה בסירה, דמויות ככל הנראה של אלים הניצבים בין שתי לביאות זקופות, מעגל של בעלי חיים מקורננים ומספר דוגמאות של אלוהות הבקר המוקדמת - באט. הקבר מתוארך על פי ההשערה לתקופה הקדם-שושלתית.
מרכז מינרבה לזכויות האדם
בעבר חנך המרכז מאגר מידע הנוגע לזכויות התלמיד. לאורך השנים המרכז קידם פרויקטים הקשורים למספר נושאים, ובהם:
נחן
ב-2009 נחשף במקום אוסף בעלי החיים העתיק ביותר הידוע לחוקרים, והוא מתוארך ל-3500 לפנה"ס. האוסף האקזוטי כולל היפופוטמים, פילים, קופי בבון ואנטילופות.
קברים מאוחרים יותר שנמצאו מתוארכים לתקופת הממלכה התיכונה, תקופת הביניים השנייה ותקופת הממלכה החדשה. אחד הקברים זוהה כקברו של הורמחף, כהן דת ובו מצויר תיאור מסעו של הכהן לבירת מצרים.
טראקס
לאחר קרב עם הגולש הכסוף ונובה (מפיסטו המחופש), טירוס הסתתר עד שצץ בחוברת "הסנטרי". הוא הופיע באירועי "השמדה", נתפס בידי כוחותיו של אניהילוס ונמלט עם הסקרול פייבוק. טירוס מצא עולם הנשלט בידי טפיל חללי, אותו הוא הורג לבסוף מחריב את הכוכב. הוא נלקח בידי הגראנדמאסטר כדי להצטרף לקבוצת "אופנדרס" שמטרתה להילחם בענק הירוק. בפרולוג לאירועי "אוונג'רס נגד אקס-מן", טירוס נראה בכוכב הולדתו, כשחבר בחיל נובה מופיע ומזהיר אותו ואת התושבים מכוח הפניקס. טירוס נלחם בנובה, ונהרג כשכוח הפניקס הגיע. במהלך אירועי "מארוול החדשה והשונה", טירוס נראה בחיים ונתקל בדראקס המשמיד כאשר זה התרסק בכוכב לכת לא מוכר לו. טירוס נעשה לחברו, ואמר לדראקס כי הוא ככל הנראה הוחיה בידי האנרגיה רבת העצמה של כוח הפניקס.
ביקום ארץ-13054, טירוס התקיים כטראקס, הנאור האמיתי. כאשר יקומו נכנס להתנגשות עם יקום ארץ-616, קבוצת האילומינטי הופיעה, נתקלה בו והחלה בקרב. טראקס הובס, נלקח לארץ-616 ונכלא בנקרופוליס ואקאנדה סמוך לתאה של ברבור שחור. לבסוף, הוא וברבור שחור שוחררו בידי נאמור כדי שיצטרפו לקאבאל שלו, שמטרתו להשמיד יקומים המתנגשים עם ארץ-616. טראקס הנאור האמיתי נמחץ למוות בידי גרסת עולם-המלחמה של גלקטוס באירועי "מלחמות סודיות".
מוריס בלפורייה
ז'נרל של דיוויזיה מוריס בלפורייה (בצרפתית: Maurice Balfourier; 27 באפריל 1852 – 24 ביוני 1933) היה מפקד בכיר בצבא צרפת במלחמת העולם הראשונה.
תחילת דרכו
בלפורייה נולד ב-27 באפריל 1852 בפריז, ובשנת 1870 הוא התגייס לצבא צרפת ולחם בשורותיו במהלך מלחמת פרוסיה–צרפת. ב-27 בינואר 1871 הוא הוסמך כלוטננט משנה ברגימנט הרגלים ה-51, ובשנים לאחר מכן מילא תפקידי פיקוד ומטה ביחידות שונות. ב-9 ביולי 1893 הוא הועלה לדרגת מיור ומונה למפקד גדוד ברגימנט הרגלים ה-131, וב-3 באפריל 1899 הועלה לדרגת לוטננט קולונל ובאותה שנה שירת כמפקד 3 רגימנטים שונים, ה-69, ה-19 וה-120. ב-30 בדצמבר 1903 הועלה לדרגת קולונל, וב-30 במרץ 1904 מונה למפקד רגימנט הרגלים ה-130. ב-25 באפריל 1906 הוא מונה לראש מטה האזור המבוצר פריז, וב-19 ביוני 1908 הועלה לדרגת ז'נרל של בריגדה. ב-15 ביולי הוא קיבל את הפיקוד על חטיבת הרגלים ה-21 וחטיבת המשנה של אזור ננסי. ב-21 באוקטובר 1911 הוא מונה למפקד האזור המבוצר של טול, וב-31 בינואר 1912 הוא מונה למפקד הדיוויזיה ה-9. ב-26 ביוני אותה שנה הועלה לדרגת ז'נרל של דיוויזיה, וב-1 בנובמבר 1913 מונה למפקד הדיוויזיה ה-11.
מלחמת העולם הראשונה
עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה, ב-29 באוגוסט 1914 הוא מונה למפקד הקורפוס ה-20, ופיקד עליו במהלך קרב לורן ובמהלך קרב ורדן והקרב על הסום. ב-17 בספטמבר 1916 הוא מונה למפקד הקורפוס ה-36, ופיקד עליו עד ה-4 במרץ 1917 ולאחר מכן פרש מהצבא.
אחריתו
בין השנים 1918–1933 הוא היה נשיא האגודה ולנטין אוי המספקת שירותים עולמיים ואנשי דת. בשנת 1927 אגודת des amis de Saint-Cyr et Coëtquidan הוקמה ביוזמתו כיוון שהיה אז נשיא האקדמיה הצבאית סן-סיר. ביולי 1931 הוא קיבל את עיטור הצלב הגדול של לגיון הכבוד, וב-24 ביוני 1933 הוא נפטר בפריז. לאחר מותו העיר פריז קראה שדרה לכבודו ברובע ה-16, שדרת דו ז'נרל-בלפורייה.
הפקולטה למדעי המחשב (הטכניון)
הפקולטה למדעי המחשב ע"ש הנרי ומרילין טאוב של הטכניון בחיפה נוסדה בשנת 1969, והיא עוסקת בהכשרת אנשי מדעי המחשב. דקאן הפקולטה הוא פרופ' דן גייגר.
מבנה הפקולטה
הפקולטה שוכנת בבנין חדש, הכולל 7 כיתות מולטימדיה, 3 אודיטוריומים, מרכז רב-תכליתי הכולל (בין השאר) פסנתר וחדר מוזיקה, ספרייה המשמשת גם כמרחב לימוד, מעבדות: מעבדה למערכות נבונות (רובוטיקה, ראייה ממוחשבת, גאומטריה, גרפיקה ממוחשבת ובינה מלאכותית), רשתות תקשורת מחשבים, תכנון מעגלי VLSI, הנדסת תוכנה, מערכות מחשב, עיבוד שפות טבעיות, ביולוגיה חישובית, חישוב מדעי, מרכז סייבר ואבטחת מידע, אחסון מידע וזכרונות, ועיבוד אינפורמציה קוונטית.
יאגו אספס
יאגו אספאס חונקאל (בספרדית: Iago Aspas Juncal; נולד ב-1 באוגוסט 1987 במואנה) הוא כדורגלן ספרדי המשחק בעמדת החלוץ בסלטה ויגו ובנבחרת ספרד.
קריירה
אספאס נולד במואנה שבגליסיה ומגיל צעיר הצטרף למחלקת הנוער של סלטה ויגו לאחר שעבר במספר מועדונים מקומיים בעיר הולדתו. את הופעת הבכורה שלו במדי סלטה ויגו ערך אספאס בעונת 2007/08 כשויגו שיחקה אז בליגה הספרדית השנייה. ב-6 ביוני 2009 בהופעתו השנייה במדי הקבוצה הבוגרת, עלה אספאס כמחליף וכבש צמד שערי בכורה בניצחון קבוצתו 1–2 על דפורטיבו אלבס. בגיל 17 הושאל אספאס לראפידו דה בוזאס המקומית ולאחר מכן חזר לסגל קבוצת המילואים של סלטה ויגו. ב-2009 נכלל אספאס באופן קבוע בסגל הקבוצה הבוגרת של סלטה ויגו במדיה ערך 139 הופעות ליגה במהלכן כבש 46 שערים.
בחודש מאי 2013, נרכש אספאס על ידי ליברפול תמורת סכום שנע בין שבעה לתשעה מיליון אירו בהתאם לבדיקות רפואיות. ב-23 ביוני הושלמה העסקה באופן רשמי ואספאס חתם על החוזה בליברפול וקיבל את החולצה עם המספר 9. ב-17 באוגוסט, ערך אספאס את הופעת הבכורה שלו במדי ליברפול ובישל את שער הניצחון במשחק לראהים סטרלינג בניצחון 0–1 על סטוק סיטי. ב-5 בינואר 2014, כבש אספאס את שער הבכורה שלו במדי ליברפול בניצחון 0–2 על אולדהאם אתלטיק במסגרת הגביע האנגלי.
ב-29 באוקטובר, כבש אספאס שלושער בניצחון החוץ של סביליה 1–6 על סבאדל במסגרת גביע המלך הספרדי כשלאחר מכן נבחר יחד עם ניימאר מברצלונה למלכי השערים של הגביע הספרדי עם שבעה כיבושים. ב-1 בפברואר 2015, כבש אספאס את שער הליגה הראשון שלו במדי סביליה בניצחון 2–3 על אספניול.
ב-12 ביוני 2015, מכרה ליברפול את אספאס בחזרה לסלטה ויגו במסגרת ההסכם בין הקבוצות לזכות ראשונים בה החזיקה ויגו על השחקן ורכשה אותו בחזרה בסכום של חמישה מיליון אירו כשהוא חתם על חוזה לחמש שנים עם אופציה לשנה נוספת. ב-23 בספטמבר כבש אספאס צמד שערי בכורה מחודשת במדי ויגו בניצחון 1–4 על ברצלונה. אספאס נבחר לשחקן החודש של הליגה הספרדית לחודש אוקטובר 2016, לאחר שכבש חמישה שערים. בחודש פברואר שלאחר מכן כבש אספאס שער בבעיטת עונשין בדקות הסיום של המשחק בין סביליה לשחטאר דונצק במסגרת שלב 32 האחרונות של הליגה האירופית שער שהעניק לקבוצה מקום בשלב הבא.
קריירה בינלאומית
בחודש דצמבר 2012, זכה אספאס על ידי המאמן ויסנטה דל בוסקה לזימון בכורה לסגל הרחב של נבחרת ספרד לקראת משחק ידידות נגד נבחרת אורוגוואי בדוחא אך אספאס לא נכלל בסגל הסופי למשחק.
ב-15 בנובמבר 2016, תחת המאמן ז'ולן לופטגי ערך אספאס את הופעת הבכורה שלו במדי ספרד כשעלה כמחליף בתיקו 2-2 עם נבחרת אנגליה, וגם כבש גם שער בכורה שעזר לנבחרתו להשלים שוויון דרמטי.
ב-17 במרץ 2017, זומן אספאס לסגל נבחרת ספרד לקראת המשחק עם נבחרת ישראל בגיחון במסגרת מוקדמות מונדיאל 2018. אספאס נכלל בסגל גם למשחק השני נגד ישראל בתאריך 9 באוקטובר 2017 ואף שיחק בכל המחצית השנייה.
ב-5 בספטמבר 2017, כבש אספאס צמד ובישל שער לאלברו מוראטה במשחק שהסתיים בתוצאה 0–8 לספרד, משחק שהיה במסגרת מוקדמות מונדיאל 2018 נגד נבחרת ליכטנשטיין.
ב-28 במרץ 2018, כבש אספאס את שערו הרביעי בנבחרת ספרד בניצחון 1–6 על נבחרת ארגנטינה, משחק שהיה במסגרת הכנה למונדיאל 2018. באותו משחק נרשמו לזכותו גם שני בישולים.
אספאס זומן לסגל הנבחרת למונדיאל 2018 ברוסיה, ואף כבש את שער השוויון הדרמטי מול נבחרת מרוקו בתוספת הזמן. באותו הטורניר החמיץ אספאס את הפנדל המכריע במשחק שמינית גמר נגד, אשר הביא להדחת נבחרתו מהטורניר.
נינה סוסניה
נינה סוסניה (באנגלית: Nina Sosanya; נולדה ב-6 ביוני ב-1969) היא שחקנית תיאטרון, טלוויזיה וקולנוע אנגלייה. היא מוכרת בעיקר מהופעותיה בסדרות הטלוויזיה "W1A" הטנגו האחרון בהליפקס".
ביוגרפיה
סוסניה נולדה בלונדון לאב ניגרי ולאם אנגלייה. היא למדה זמן מה ב-Vale of Catmose College" באוקהאם, ואחר כך ב-"Northern School of Contemporary Dance" שם סיימה בחינות A Level באמנות הבמה.
קריירה
סוסניה שיחקה בתפקידים רבים על במת התיאטרון, בטלוויזיה ובסרטי קולנוע. הפריצה הגדולה הראשונה שלה בתיאטרון הייתה במחזה "אנטוניוס וקלאופטרה" בתיאטרון הלאומי, ובטלוויזיה ב-2001 בסדרה "מורים". עוד השתתפה בסדרות ובסרטים בהם "Sorted", "אנשים כמונו", "אהבה זה כל הסיפור", "נתן בארלי", "רנסאנס" ו"קזנובה". היא גילמה את קארן בליין בפרק "The Three Gamblers" בסדרה "ג'ונתן קריק". היא השתתפה בסרט הטלוויזיה "מהומה רבה על לא דבר" במסגרת הסדרה "ShakespeaRe-Told", עיבודים מודרניים למחזות שייקספיריים, בסדרת הטלוויזיה "עיר מקלט" ובפרק "Fear Her" בסדרת המדע בדיוני "דוקטור הו".
ב-2003 שיחקה סוסניה בתפקיד רוזלינד במחזה "כטוב בעיניכם" עם הלהקה השייקספירית המלכותית (RSC) בתיאטרון סוואן בסטרטפורד-אפון-אייבון. ב-2008 חזרה לשחק עם RSC וגילמה את רוזלין במחזה "עמל אהבה לשווא". ב-2009 הופיעה בעיבוד רדיופוני לסיפור מתוך אוסף הסיפורים הקצרים "The State of the Art".
סוסניה הקריאה את התפקיד של ספי בספרי השמע של הסדרה "Noughts and Crosses" מאת מלורי בלקמן.
בינואר 2010 שיחקה סוסניה בתפקיד מיי פולוק במחזה "חתולה על גג פח לוהט" מאת טנסי ויליאמס בתיאטרון נובלו בלונדון.
היא הופיעה בתפקיד קולי טרנט בעונה השנייה של הדרמה הטלוויזיונית של ה-BBC "חמישה ימים". עוד שיחקה בסדרה הקומית "2012" על ההכנות לאולימפיאדה של 2012 בלונדון, בדרמה של ה-BBC "הגלימה" ובסדרה "הנוכלים". סוסניה הופיעה בתפקיד קטן בסדרת מדע בדיוני לילדים של ערוץ CBBC בשם "Wizards vs Aliens" בדמות טרישה, אמו של שרווד.
ב-2012 שיחקה סוסניה בתפקיד אליבה סילבר במיני-סדרה "אי המטמון". בשנים 2012 עד 2015 הופיעה בתפקיד ראשי בדמות קייט מקנזי בשלוש העונות הראשונות של הדרמה של ה-BBC "הטנגו האחרון בהליפקס". ב-2014 עד 2015 שיחקה בתפקיד לוסי פרימן בסדרה הקומית "W1A". ב-2015 כיכבה סוסניה עם קתרין טייט ומארק גאטיס במחזה "The Vote" בתקופה לפני הבכירות הכלליות בממלכה המאוחדת. ב-2016 כיכבה במחזה "Young Chekhov", ושיחקה בתפקיד פקד בילוש לורה פוטר בסדרה "מרצ'לה" של ITV. ב-2014 הופיעה בהפקת הבכורה של המחזה "Privacy" בדונמאר ורהאוס בלונדון. ב-2012 שיחקה בהפקת הבכורה העולמית של המחזה "אלגיה" בתיאטרון דונמאר ורהאוס.
מרגרטה, נסיכת סקסוניה
ביוגרפיה
מרגרטה נולדה ב-24 במאי 1840 בדרזדן ליוהאן, נסיך סקסוניה, ולאמליה אוגוסטה, נסיכת בוואריה, בתם של מקסימיליאן הראשון יוזף, מלך בוואריה וקרולינה מבאדן.
בטיול באיטליה, מרגרטה נדבקה בטיפוס. היא נפטרה ב-15 בספטמבר 1858 בגיל 18 במונצה. לבה נקבר בהופקאפל באינסברוק.
ניל רוברטסון
ניל רוברטסון (באנגלית: Neil Robertson; נולד ב-11 בפברואר 1982) הוא שחקן סנוקר מקצועני אוסטרלי. אלוף העולם בסנוקר לשנת 2010. נכון למאי 2023 מדורג במקום השישי בעולם.
ביוגרפיה
רוברטסון נולד וגדל במלבורן, ויקטוריה. החל את דרכו המקצוענית בשנת 1998, אך פריצת דרכו הגדולה הגיעה בעונת 2006/2007 כשניצח בגמר טורניר הגראנד פרי 2006 את ג'יימי קופ בתוצאה 5–9, כשבדרך הוא גובר על שחקנים חזקים ועתירי ניסיון כמו רוני או'סאליבן ואלן מקמנוס.
בשנת 2010, זכה באליפות העולם בסנוקר כשניצח בגמר ארוך ומתיש את גריים דוט הסקוטי בתוצאה 13–18, והפך לאלוף העולם השלישי בעידן המשחק המודרני שארץ מולדתו אינה מהאי הבריטי (הראשון שעשה זאת היה קליף ת'ורבורן הקנדי ב-1980, והשני היה קן דוהרטי האירי ב-1997).
בשנת 2012 זכה בטורניר המאסטרס כשניצח בגמר את שון מרפי בתוצאה 6–10. בשנת 2013 זכה באליפות בריטניה בפעם הראשונה כשניצח בגמר את מארק סלבי בתוצאה 7–10, ובכך השלים זכייה בכתר המשולש. רוברטסון זכה באליפות בריטניה פעמיים נוספות: בשנת 2015 גבר בגמר על השחקן הסיני ליאנג וונבו בתוצאה 5–10, ובשנת 2020 גבר בגמר על ג'אד טראמפ בתוצאה 9–10. בשנת 2022 זכה בפעם השנייה בטורניר המאסטרס, לאחר שניצח בשלב הגמר את בארי הוקינס האנגלי בתוצאה 4–10.
ב־2017 התדרדר רוברטסון בדירוג העולמי אל מתחת ל-16 השחקנים הראשונים. התדרדרות זו שיקפה משבר עמוק אשר השפיע רבות על חייו האישיים והמקצועניים. מספר חודשים מאוחר יותר באותה שנה, הודה שהמשבר שעבר והירידה ביכולתו ובהצלחתו המקצועית נגרמו עקב התמכרותו למשחקי מחשב, מהם הצליח להגמל.
במהלך עונת 2018/2019 עלה חזרה בדירוג אל 16 הראשונים והעפיל לשלב הגמר בשישה טורנירי דירוג שונים, מהם ניצח בשלושה. בגלל היותו אחד השחקנים הבולטים באותה עונה, הגיע לטורניר אליפות העולם 2019 כאחד המועמדים המובילים לזכייה, אולם הודח בשלב רבע הגמר על ידי ג'ון היגינס.
הישגים
עד כה זכה רוברטסון ב-23 תוארי דירוג, ארבעה תוארי דירוג מינוריים, שבעה תארים ללא דירוג, ובשני תארים קבוצתיים, בהם זכייה באליפות העולם בשנת 2010, שלוש זכיות באליפות בריטניה בשנים 2013, 2015 ו-2020, ובשתי זכיות בטורניר המאסטרס בשנים 2012 ו-2022.
רוברטסון דורג במקום הראשון בעולם בשנת 2010 ושוב במהלך עונת 2013/2014 ועונת 2014/2015.
בעונת 2013/2014, שבר רוברטסון את שיא כל הזמנים למספר הרצפים הרשמיים של מאה נקודות ומעלה ששחקן אחד מבצע בעונה אחת, כשהשלים 103 רצפים רשמיים של מאה נקודות ומעלה. בכך גם הפך לשחקן הראשון בהיסטוריית המשחק שביצע מעל 100 רצפים רשמיים של 100 נקודות ומעלה בעונה אחת.
בעונת 2019/2020, ניצח רוברטסון בגמר טורניר המאסטרס האירופי את השחקן הסיני ז'ואו יולונג בתוצאה 0–9, והפך לשחקן השני בהיסטוריית המשחק המנצח גמר טורניר דירוג גדול (טורניר ששלב הגמר שלו מחולק ל-2 מפגשים או יותר) מבלי להפסיד אף משחקון (הראשון שעשה זאת היה סטיב דייוויס בגמר טורניר הגרנד פרי לשנת 1989, אז ניצח את דין ריינולדס בתוצאה 0–10).
רוברטסון הוא שחקן הסנוקר האוסטרלי היחיד שזכה בתוארי דירוג, אלוף העולם בסנוקר השלישי בתקופה המודרנית שארץ מולדתו אינה מהאי הבריטי, ואחד מתוך 11 שחקנים בלבד לאורך היסטוריית המשחק שזכו בכל שלושת תוארי כתר המשולש (שלושת הטורנירים החשובים והיוקרתיים ביותר בענף הסנוקר - אליפות העולם בסנוקר, אליפות בריטניה וטורניר המאסטרס). כמו כן, זכה בכל ששת טורנירי הדירוג הראשונים שלו בהם הגיע לגמר.
במהלך הקריירה, הרוויח רוברטסון מסנוקר בלבד מעל 6 מיליון פאונד.
סגנון משחק
רוברטסון נחשב לאחד השחקנים הטובים ביותר בהטבעות כדורים ארוכי טווח, ולכן הוא בדרך כלל מעדיף לנצל יכולת זו על פני משחק הגנה גם אם הדבר עלול לסכן אותו בהפסד. תכונה זו, בנוסף לסגנון משחקו האגרסיבי בו הוא נוטה לפזר את הכדורים האדומים בשלבים מוקדמים ככל האפשר וניסיונו לנצח את המשחקון בביקור יחיד על השולחן, הפכו אותו לאחד השחקנים הטובים בבניית רצפים גבוהים.
במהלך הקריירה, שינה רוברטסון מספר פעמים את סגנון משחקו ושיפר את יכולתו כמעט בכל מרכיבי המשחק - בשנותיו הראשונות כמקצוען נטה יותר לסגנון התקפי, אגרסיבי ואיטי והסתמך בעיקר על יכולתו הגבוהה בהטבעות כדורים. לעומת זאת, בתקופה בה זכה באליפות העולם ולאחריה שם דווקא דגש על משחק טקטי, זהיר ומחושב. בשנים האחרונות האיץ את קצב משחקו ושב לסגנון התקפי, ועם זאת, הפך גם לשחקן מאוזן יותר.
מכונה פעמים רבות על ידי פרשנים The Aussie (ה'אוזי' - כינוי לאדם מאוסטרליה). כינויו הרשמי בענף הוא The Thunder from Down Under (הרעם מהיבשת התחתונה).
חיים אישיים
מתגורר בקיימברידג', אנגליה עם אשתו הנורווגית ושני ילדיהם. משנת 2014 שומר על אורח חיים טבעוני.
המגפיים של ברוך
המגפיים של ברוך הוא שיר שביצעה להקת "כוורת" ויצא לאור בשנת 1973. השיר נבחר כ"שיר השנה" במצעדי הפזמונים השנתיים של קול ישראל ושל גלי צה"ל. השיר נכלל באלבום הבכורה של כוורת, "סיפורי פוגי".
רקע
דני סנדרסון, מאיר פניגשטיין ואלון אולארצ'יק שרתו יחד בלהקת הנח"ל. סנדרסון ניגן לקראת שחרורו מצה"ל, בלהקת השניצלים, ובסוף 1971 יצר עם אלון אולארצ'יק ומנחם זילברמן את היצירה "סיפורו המחריד של הילד מברזיל", בשם "להקת השפלה בניצוחו של חולילו לומברטה ובהדרכתו". הרכב הלהקה כלל את דני סנדרסון, אלון אולארצ'יק, מאיר פניגשטיין ודייוויד שנן מה"שניצלים" ואת מנחם זילברמן, חברם ללהקת הנח"ל בקריינות ושירה. היצירה היוותה ביחד עם "אופרת פוגי" את הבסיס ל"סיפורי פוגי", אלבום הבכורה של "כוורת". היצירה שאורכה ארבע עשרה דקות כללה את "המגפיים של ברוך" שנכלל ב"סיפורי פוגי" שיצא ב-1973 ועליו חתומים סנדרסון, אולארצ'יק וזילברמן על המילים, וסנדרסון על הלחן, ואת "אוכל ת'ציפורניים" שנכלל באלבום "פוגי בפיתה" שיצא ב-1974.
תוכן השיר
"המגפיים של ברוך" הוא שיר היתולי. השיר מספר על אדם בשם ברוך, שקנה זוג מגפיים בגיל 17. הוא שיפץ את מגפיו, היה קשור אליהם במיוחד והפגין כלפיהם חום ואהבה. יום אחד נעלמו מגפיו מן הארון במקום בו הניח אותם. ברוך חש דיפרסיה ויצא למסע במטרה לאתר את מגפיו. לבסוף מצא אותם בזרועות "בחור אחר". ברוך שלף את אקדחו, ירה במחזיק המגפיים, והשיב אותם אל רגליו.
הצלחה
"המגפיים של ברוך" נבחר כשיר השנה של קול ישראל וגלי צה"ל לשנת התשל"ג (1973). בשנה זו קיבלה כוורת את תואר "להקת השנה" בשתי התחנות.
פרטיקה
מינים
המין Pertica quadrifaria תואר בשנת 1972 בצפון מיין והגיע לגובה מטר אחד. הוא היה בנוי מגזע ראשי וישר עם ענפים צדדיים שהתפתחו באופן דיכוטומי, והסתעפו פעמים רבות במרווחים קצרים יותר ויותר. חלק מהענפים העליונים נשאו מנבגים אליפסואידיים בצברים הדוקים ייחודיים. הענפים היו מסודרים בתבנית ספירלית, ויצרו ארבע שורות אנכיות, מקור שם המין quadrifaria.
המין Pertica varia תואר בשנת 1976 במזרח קנדה. גובהו היה 3 מטרים, יותר מהמין Pertica quadrifaria.
פילוגנטיקה
ההבחנה בין הגבעול לענפים בצמח זה כמו בצמחים וסקולריים נחשבת כייצוג של שלב מוקדם בהתפתחות דפוס צמיחה, שהוביל מאוחר יותר להתפתחות של עלים גדולים. בהתאם לכך קלדוגרמה שפורסמה בשנת 2004 מציבה את מין זה בבסיס העץ האבולוציוני של צמחי הזרע.
בניגוד לכך, רות'וול (1999) הפריד בין טרימרופיטים, כמו פרטיקה, לבין פרוגימנוספרמופיטים, כמו טטראקסילופטריס, כאשר רק האחרון הוא בבסיס צמחי הזרע.
פרנסיסקו גררו
פרנסיסקו גררו (בספרדית: Francisco Guerrero; 4 באוקטובר (?) 1528 – 8 בנובמבר 1599) היה מלחין ספרדי מתקופת הרנסאנס. הוא נולד ומת בסביליה.
ביוגרפיה
ראשית הכשרתו המוזיקלית של גררו הייתה אצל אחיו הבכור פדרו. כבר בגיל 17 התמנה למאסטרו די קאפילה בקתדרלה של חַאֵֵן. כעבור שנים אחדות התקבל למשרה בסביליה ושוב לא חזר לחאן. נראה שבתקופה זו הייתה דרישה רבה לשירותיו כזמר וכמלחין ועוד לפני הגיעו לגיל שלושים יצאו לו מוניטין מרשימים; כן הוציא לאור כמה קבצים של יצירותיו מחוץ לספרד. הקתדרלה של מלגה הציעה לו את משרת המאסטרו די קאפילה, וכדי להחזיקו אצלה, הציעה לו סביליה לכהן כעוזרו של פדרו פרננדס הקשיש. צו אפיפיורי משנת 1554 אישר את זכותו לרשת את תפקידו של פרננדס, ורגע זה הגיע לאחר 23 שנות שירות בתפקיד עוזרו.
מבין כל מלחיני הרנסאנס בספרד, גררו היה זה שחי ועבד רוב שנותיו בספרד. אחרים - למשל מוראלס, ויקטוריה - עשו חלקים גדולים מחיי הקריירה שלהם באיטליה, אף כי, בניגוד לרבים ממלחיני האסכולה הפרנקו-פלמית, המלחינים הספרדים חזרו על פי רוב הביתה בהמשך חייהם.
גררו בהלחין הן מוזיקת קודש והן מוזיקה חילונית, בשונה מזו של ויקטוריה ומוראלס, שני המלחינים הספרדים האחרים מן השורה הראשונה במאה ה-16. הוא כתב מספר רב של שירים חילוניים וקטעים אינסטרומטאליים, נוסף למיסות, מוטטים ופסיונים. המוזיקה שלו מבטאת רגשות רבים ונשארה פופולרית במשך מאות שנים, בייחוד בקתדרלות באמריקה הלטינית. מבחינה סגנונית ביכר מרקמים הומופוניים, בדומה לבני תקופתו הספרדים, וכן כתב נעימות קליטות, קלות לזכירה ולשירה. מאפיין של סגנונו הוא דרכו לצפות שימוש בהרמוניה פונקציונלית: מגניפיקט, שהתגלה בלימה, פרו, נחשב פעם ליצירה אנונימית מן המאה ה-18, עד שהתגלה כיצירה של גררו.
ג'וזף אייווס
ג'וזף כריסמס אייווס (באנגלית: Joseph Christmas Ives; 25 בדצמבר 1829 – 12 בנובמבר 1868) היה חייל, בוטנאי וחוקר נהר הקולורדו ב-1858.
ביוגרפיה
בשנים 1857–1858 פיקד אייווס על משלחת שמטרתה לחקור את נהר הקולורדו מהשפך במפרץ קליפורניה. הוא תכנן, בנה ובדק ספינת קיטור בעצמו, ואז דאג לשנע אותה לדלתה של הקולורדו. באתר הנחיתה הקרוי Robinson's Landing הוא הרכיב מחדש את הספינה והשתמש בספינה בת 16 המטרים בשם "אקספלורר" (Explorer) למפות ולסקור את הנהר. במשלחת השתתף הגאולוג, ג'ון ניוברי (John Strong Newberry; 1892-1822) חבר מוסד הסמית'סוניאן. אייווס הוביל את המשלחת במשך חודשיים של שיט מסובך במעלה הקולורדו עד לקניון השחור של הקולורדו, שם נתקלה הספינה בסלע וננטשה. איווס והמשיך רגלית לפורט דפייאנס (Fort Defiance) באריזונה. אייווס דיווח על ממצאיו בספרו מ-1861 "דו"ח על נהר הקולורדו שבמערב" (Report upon the Colorado river of the West). משלחת אייווס הפיקה את אוסף המפות המוקדמות החשובות של הגרנד קניון שאוירו בידי פרדריק פון אגלופשטיין (Frederick Wilhelm von Egloffstein; 1885-1824), הטופוגרף של המשלחת.
בהמשך שירת אייווס כמהנדס ואדריכל עבור אנדרטת וושינגטון מ-1859 עד 1860. בתחילת מלחמת האזרחים האמריקנית הוא דחה את קידומו לסרן ולמרות מוצאו הצפוני, הוא הצטרף לצבא הקונפדרציה בשלהי 1861. הוא שירת כמהנדס ולבסוף מונה כשליש צבאי (בדרגת קולונל) לנשיא ג'פרסון דייוויס מ-1863 עד 1865. לאחר המלחמה הוא השתקע בניו יורק שבה מת ב-12 בנובמבר 1868.
שטורם רוזה
שטורם-2002 מחוז מוסקבה, הידוע בשם שטורם רוזה, הוא מועדון כדורמים רוסי, שנוסד בשנת 2002 בעיר צ'כוב, שבמחוז מוסקבה. בשנת 2010 עבר המועדון לעיר רוזה, גם היא במחוז מוסקבה.
היסטוריה
המועדון זכה בארבע אליפויות לאומיות בנוסף לגביע LEN בעונת 2008. קבוצת הנשים של המועדון זכתה בסגנות אליפות המדינה בשנים 2009 ל-2011 וכמו מקבילתה הגברית, היא זכתה בגביע LEN לנשים כעבור שנה. בעונת 2011/12 שני המועדונים העפילו לשלב שמינית גמר גביע LEN וברבע גמר גביע אירופה בהתאמה.
צ'וקקיראו
צ'וקֵקיראו (בספרדית: Choquequirao, בקצ'ואה: Chuqik'iraw) היא עיר עתיקה בדרום פרו השוכנת בסמוך לרכס הרי הסלקנטאי ולעיר קוסקו. הוקמה ונשלטה בעבר על ידי האינקה, ודומה במבנה שלה ובארכיטקטורה שלה למאצ'ו פיצ'ו.
פירוש המילה "צ'וקי" היא מתכת יקרה או זהב ו"קיראו" משמעותה עריסת תינוק. העיר ננטשה ונחשפה מחדש לאחר חפירות ארכאולגיות. העיר נמצאת בגובה 3,050 מטר גובה וניתן להגיע אליה ביומיים הליכה (אין גישה לכלי רכב).
העיר נוסדה ב-1536 וננטשה ב-1572. שטחה 18 קמ"ר והיא מכילה מבני אבן וטרסות.
גילוי
העיר לא מוזכרת במקורות הספרותיים מתקופת קיומה, ככל הנראה רצו בני האינקה לשמור את המקום בסוד מהכובשים הספרדים; אכן אלו לא הצליחו לגלות אודות דבר קיומה ובהתאם לכך הפכה למעוז ההתנגדות האחרון של לוחמי האינקה מול הכובש הספרדי. לדברי איתן תודרס-וייטהיל מהניו יורק טיימס, המבקר הראשון בצ'וקקיראו שלא היה משבט האינקה בצ'וקקיראו, היה מגלה הארצות חואן אריאס דיאס בשנת 1710. ההתייחסות הכתובה הראשונה לעיר הייתה בשנת 1768, על ידי קוסמה בואנו, שהיה מוחרם באותו זמן. ב-1834 איגואנו דה סנטיאגו חשף מחדש את העיר וב-1837 לאונס אגראנד מיפה את העיר לראשונה, אך מפות אלו נשכחו. העיר החלה לקבל תשומת לב רק בשנת 1909, כאשר היירם בינגהאם השלישי, מגלה מאצ'ו פיצ'ו, ביקר בצ'וקקיראו. ב-1970 החלו החפירות הארכאולוגיות באתר וב-1993 החלה מלאכת השיקום. מוערך כי במסגרת החפירות הארכאולוגיות של האתר, עדכני ל-2011, נחשפו כ-30% עד 40% משטחו.
מבנה האתר
מתחם 1 – המתחם הגבוה והצפוני ביותר באתר. מכיל 5 מבנים על גבי טרסות בגבהים שונים, מקדש, כיכר וכיכר קטנה יותר. שניים מהמבנים מוערכים כ"קולקה" (מבנה לאחסון מזון שהיה נפוץ במערכת הדרכים של האינקה), והשלושה הנוספים צורת ארוכה יותר ומוערכים כשימשו למגורי הכוהנים.
מתחם 2 – המתחם מכיל 16 בימות לטקסים, כמו גם תעלות מים המסתעפות בין הבמות ומחוברות לתעלת מים מרכזית.
מתחם 3 – נמצא בין מתחם "חנאן" (שמעליו) למתחם אורין (שמתחתיו), ומכיל מה שמוערך ככיכר המרכזית – "האוקאיפאטה". מסביב לכיכר יש מבנה חנות ועוד שני מבני חנויות סמוכים. בחלק הצפוני של המתחם אזור המיועד לטקסים. בחלק המזרחי מבנים בעלי שני מפלסים.
מתחם 4 – המתחם נמצא בחלק הדרומי של האתר, בחלק המכונה "אורין". המבנה המרכזי מכיל קירות שככל הנראה שימשו בטקסים, היות שאחד מהם מכונה "קיר של מנחות לאבותינו".
מתחם 5 – במתחם אושנו – גבעה שקצהה ישר ומעליה בימה בצורת אליפסה ששימשה לטקסים. חומה קטנה מקיפה את הגבעה. מהבימה ניתן לצפות לעבר הכיכר המרכזית שבמתחם 3, פסגות ההרים המושלגות ונהר האפורימק.
מתחם 6 – מתחם המכונה חצר הבית או מגורי הכוהנים. נמצא מדרומית לאזור "אורין". מכיל 4 טרסות שהיוו אזור לטקסים. על קיר הטרסות מעוצב זיגזג באבנים לבנות כדמות נחש.
מתחם 7 – ממוקם בצד המזרחי של האתר וניתן להגיע אליו באמצעות שביל ייעודי. מכיל טרסות שייעודו לעיבוד חקלאי, ושגבוהות באופן ניכר משאר הטרסות במתחמים השונים באתר.
מתחם 8 – ממוקם בצד המערבי של האתר וניתן להגיע אליו באמצעות שביל ייעודי. מכיל כ-80 טרסות שייעודו לעיבוד חקלאי והמחולקות על ידי תעלות מים שמזרימות מטה מים, מהכיכר המרכזית. על קירות הטרסות מעוצבות דמויות למות באבנים לבנות המכונות "למות השמש".
מתחם 10 – מתחם המכונה "פאראקטפאטה". במתחם 18 שלבי טרסות ובמקביל להן תעלת מים ומדרגות.
מתחם 12 – מתחם הנמצא מרחק 3 שעות מהמתחם העליון ומכיל 57 טרסות ותעלות מים. בחלקו העליון מבנים ששימשו לטקסים, בריכה שמוזנת על ידי מי מעיין. במתחים בצורת חצי עיגול נמצאו שברי קרמיקה, כלי אבן ועצמות.
מסלול
המסלול לאתר מיועד למטיבי לכת אך ניתן לבצע אותו באופן רכוב על גבי פרדות. מדובר במסלול הלוך-חזור הנמשך 3 עד 5 ימים (כ-60 ק"מ) וכולל ירידה ועליה תלולה.
ראשיתו בעיירה קצ'ורה הנמצאת כ-4-5 שעות נסיעה מקוסקו. ממנה ירידה עד לנהר האפורימק (הפרש גובה של ק"מ וחצי), וחציתו על גשר תלוי; לאחר מכן עליה עד לאתר (הסמוך לעיירה מרמפטה (marampata), הפרש גובה של ק"מ וחצי). הכניסה לאתר בתשלום של 55 סול (US$20), במסלול מספר מחנות בתשלום גם כן, אלו משמשים את המטיילים הפוקדים את האתר.
סורנוס מאפסוס
חייו
נולד לאביו מננדרוס באפסוס, רכש השכלה באלכסנדריה ושימש כרופא ברומא, מעט מאוד ידוע על חייו, על פי הלקסיקון הביזנטי סודא (המאה העשירית לספירה) חי כרופא בימי הקיסרים טראיאנוס ואדריאנוס (בסביבות 57-135 לספירה).
השתייך לאסכולת הרופאים המתודיסטים והתנגד לעריכת ניתוחים.
כתב כעשרים ספרים ברפואה בין היתר "על תחבושות" "על שברים" על ניתוח" ועוד. ספרו "גינקולוגיה" (על ארבעת כרכיו) נשתמר בחלקו עד היום, ספר העוסק בין היתר בפיזיולוגיה של האשה, תקופת ההיריון והיוצרות העובר, והטיפול בתינוק ספרו תורגם לאנגלית.
Sports Rabbi
Sports Rabbi (בעברית: ספורטס רבי) הוא אתר אינטרנט, הסכת ובלוג העוסק בסיקור ספורט ישראלי, בדגש על כדורסל ישראלי וכדורגל ישראלי.
זהו האתר היחידי, אשר מסקר ספורט ישראלי באופן תדיר בשפה האנגלית. לאתר ישנה גם גרסה מקבילה בשפה העברית.
בנוסף, האתר עוקב ומעדכן אחר ספורטאים יהודים ברחבי העולם.
היסטוריה
האתר הוקם בידי ג'וש הליקמן - יהודי קנדי שעסק בעברו בתיירות בינלאומית, ועלה לישראל בשנת 2004.
בתחילה, הליקמן הפעיל את האתר כבלוג אשר כתבותיו היו מתורגמות לאנגלית ממדורי ספורט בעיתונים.
עם השנים האתר השתדרג וכולל כעת תכנים בלעדיים בשפה האנגלית, כולל ראיונות ודיווחים בזמן אמת מהמגרשים.
מדורים ותכנים באתר
נכון לשנת 2021, קיימים באתרים באנגלית ובעברית המדורים הקבועים באים:
הסכתים
ההסכתים באתר הם בנושאים שונים ומגוונים, ולרוב כוללים ראיון אחד או שניים עם דוברי אנגלית.
בין המרואיינים: כדורסלנים וכדורגלנים זרים בליגת העל, ספורטאים יהודים המשחקים מחוץ לישראל או עיתונאי ספורט.
פרויקטים אחרים
האתר גם מציע סיורים בישראל בשפה האנגלית, אשר משלבים ספורט בישראל, יהדות וציונות.
אקטרינה יוסיפובה
אקטרינה פטרובה יוסיפובה (בבולגרית: Екатерина Петрова Йосифова; 4 ביוני 1941 – 13 באוגוסט 2022) הייתה מחנכת, עיתונאית ומשוררת בולגרייה.
ביוגרפיה
יצירתה טרם תורגמה לעברית.
היא זכתה בפרס על שם המשורר הבולגרי איוואן ניקולוב.
נפטרה ב-13 באוגוסט 2022.
איילת צברי
אַיֶּלֶת צַבָּרִי (נולדה ב-24 במאי 1973) היא סופרת ישראלית-קנדית. היא התגוררה בקנדה שנים רבות ובשנת 2019 שבה לארץ. צברי כותבת בעיקר באנגלית.
אילת צברי נולדה בשכונת מחנה יהודה שבפתח תקווה למשפחה ממוצא תימני. צברי נהגה לחבר סיפורים ולספרם בעל פה עוד בטרם ידעה קרוא וכתוב. משלמדה מיומנויות אלה כתבה את סיפוריה. כשהייתה בת עשר החלה לשלוח מכתבים לעיתון "הארץ שלנו" וזה פרסמם. מגיל 15 עבדה כעיתונאית ופרסמה כתבות ב "מעריב לנוער", "את" ו"מעריב".
אביה, חיים צברי, מת מהתקף לב מעט לפני שמלאו לה עשר שנים. האב ניחן בכישרון ספרותי וכל חייו כתב שירים. בצעירותו רצה להיות משורר אך לבסוף בחר להיות עורך דין. לדעתה של צברי, הצורך החריף בפרנסה טובה ובטוחה והיעדר מודל לחיקוי, משורר תימני שיוכל לשאת את עיניו אליו, הובילו להחלטה זו.
בשנות חיהם המשותפות טיפח האב את אהבת הכתיבה והקריאה של ביתו. הוא חשף אותה ליצירות מופת שאהב, קרא את כל הסיפורים שכתבה ועודד אותה להוסיף ולכתוב. לפני שנפטר הבטיח לה שלכבוד יום הולדתה העשירי יפרסם בספר את סיפוריה או את שיריה. הבטחה שכאמור לא הספיק לממש.
למדה צילום וקולנוע באוניברסיטת קפילנו בוונקובר. כתיבה למדה צברי באוניברסיטת סיימון פרייזר ובאוניברסיטת גואלף.
אוסף הסיפורים הקצרים שלה, "המקום הכי טוב בעולם" (The Best Place on Earth) יצא לאור בקנדה בהוצאת הספרים הרפר קולינס בשנת 2013; בארצות הברית יצא לאור בהוצאת רנדום האוס. התרגום לעברית, בהוצאת "עם עובד", יצא במאי 2016.
הספר זכה בפרס סמי רוהר לספרות יהודית לשנת 2015 ובפרס אדוארד לואיס וולנט לשנת 2016, והיה מועמד לפרס פרנק או'קונור הבינלאומי לסיפורים קצרים.
ספרה השני "אמנות העזיבה" (The Art of Leaving) יצא לאור ב־2019.
מריה דמיטריינקו
מריה דמיטריינקו (בקזחית: Mariia Dmitrienko; ברוסית: Мария Дмитриенко, לטיניזציה: Mariya Dmitriyenko, נולדה ב־24 במרץ 1988) היא קלעית ספורטיבית קזחית. היא השתתפה במקצה הירי הספורטיבי לנשים באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016). עם זאת, היא נודעת לרוב בשל טעות מצערת בה הושמעה פרודיה להמנון הלאומי של קזחסטן, במקום ההמנון האמיתי במהלך טקס הענקת מדליות.
במרץ 2012 זכתה בגראנד הירי הספורטיבי הבינלאומי של האמיר מכווית, ואף זכתה במדליית זהב. אך במהלך טקס הענקת המדליות וברגע בו נשמע ההמנון הלאומי, הושמע בטעות ההמנון הלאומי הפרודי שהושמע בסוף הסרט בוראט משנת 2006 במקום ההמנון הלאומי הקזחי האמיתי. המשלחת התלוננה וטקס הענקת המדליות נעשה מחדש. הטעות נבעה ככל הנראה מהורדת השיר הלא נכון מהאינטרנט.
הקטע צולם והפך למם אינטרנטי.
ליידי דייוויס
הנרייטה מארי מאייר (באנגלית: Henriette Marie Meyer; 1872 – 21 בדצמבר 1963), הידועה בכינוייה ליידי דייוויס (באנגלית: Lady Davis), הייתה פילנתרופית יהודייה אמריקאית-קנדית.
קורות חיים
דייוויס נולדה בסן פרנסיסקו, בתו של צ'ארלס מאייר, בנקאי ופילנתרופ. ב-12 ביוני 1898 נישאה לאיש העסקים הקנדי סר מורטימר ברנט דייוויס, ולאחר מכן עבר הזוג להתגורר במונטריאול עד סוף מלחמת העולם הראשונה.
בשנת 1901 נולד בנה, מורטימר דייוויס, וילד נוסף שכנראה מת בלידה. לאחר מספר שנים היא אימצה את אחיינה פיליפ. בשנת 1924 התגרשו בני הזוג. בהסכם הגירושין, שהושג לאחר משא ומתן ממושך, קיבלה דייוויס למעלה ממיליון דולר, סכום שאפשר לה להמשיך בפעילותה הפילנתרופית.
לאחר גירושיה היגרה לצרפת שם הקימה כפר נופש לילדים מעוטי יכולת בשם "Colonie de vacance", וזכתה מהממשלה הצרפתית בעיטור לגיון הכבוד, עבור עבודתה ההתנדבותית והפילנתרופית. בנוסף, שיכנה פליטים שהחלו להגיע לפריז בעקבות עליית הנאצים לשלטון ורדיפות היהודים.
לאחר שפרצה מלחמת העולם השנייה, דייוויס שבה למונטריאול שם תרמה לצבא הבריטי מטוס ספיטפייר וארגנה בתי הארחה עבור חיילי חיל האוויר ודאגה לתחזוקם עד ינואר 1946. עבור עבודתה זו זכתה לעיטור דיים מפקדת האימפריה הבריטית.
בתום המלחמה ייסדה את "קרן ליידי דייוויס" שפעלה להבאת מדענים ומשכילים שניצלו לקנדה, הייתה פעילה במוזיאון לאמנויות של מונטריאול ואוניברסיטת מקגיל.
מספר שנים לפני מותה, ייסדה קרן בשיתוף עם לואיס וברנרד בלומפילד עבור יהודי קנדה. תרומות הקרן הביאו לבניית רשת בתי הספר עמל בישראל.
בישראל יש קרן מלגות על שמה הזוכה לתמיכה מהקרן בקנדה.
FlightGear
FlightGear ('ציוד טיסה' בתרגום חופשי) הוא משחק סימולציה חינמי שמפורסם תחת הרישיון הציבורי הכללי של גנו. במשחק זה ניתן להטיס מטוסים, להמריא, לנחות, ולדמות תקלות שונות במטוס. משחק זה מתוכנת בשפת C++ בין השאר על ידי ג'ון בנדט. בנוסף להטסת מטוסים, במשחק יש אפשרות להפעיל את המטוס עצמאית על ידי הפעלת תהליך הצתה, הפעלת APU ועוד.
חסרונות FlightGear
בניגוד ל-Flight Simulator X ו-X-Plane, שנחשבים לסימולטורים מהרמה הגבוהה ביותר שנמצאים בשימוש על ידי חברות תעופה ובתי ספר לטיסה, FlightGear הוא סימולטור חובבני בלבד, שלא מכיל את הפיזיקה המתקדמת הקיימת ב-FSX וב-X-Plane. בנוסף, המטוסים בסימולטור FlightGear הם לא מדויקים ואף לא קרובים למציאות, לעומת זאת, לסימולטורים FSX ו-X-Plane קיימות חברות פיתוח שמתמחות בפיתוח מטוסים לסימולטור הקרובים ככל האפשר למציאות כדוגמת חברת PMDG.
מזג אוויר
מזג האוויר ב-FlightGear ניתן לשינוי על פי מזג אוויר מעודכן און-ליין, או שניתן לשנותו בהגדרות טרום-טיסה. מזג האוויר יכול להשפיע בצורה רצינית על פעולת המטוס ויכול להפריע בהטסה שלו, וכך להוות אתגר לטייס.
נוף
ה-FlightGear מגיע עם נוף המותאם למיקום המטוס בעולם, על ידי גוגל מפות של חברת גוגל. ניתן לאפשר בהגדרות הטרום טיסה בנייה אוטומטית של מבנים, עצים ואובייקטים נוספים, על מנת לאפשר אתגר גדול יותר. בנוסף ניתן למצוא ב-FlightGear סירות ומטוסים נוספים על ידי הפעלת 'AI Modules' בהגדרות הטרום-טיסה.
סוגי מטוסים
בנוסף, מתכנת המשחק הוסיף מודולים והגדרות פיזיקה מתוכנת הקוד פתוח בשם JSBSim. תוכנה זו תרמה רבות למשחק ואפשרה לו לצאת לפועל.
קוד המקור של FlightGear
ל-FlightGear יש קוד מקור אותו ניתן לשתף, אך הם אוסרים על פרסום הקוד הערוך תחת השם FlightGear. בנוסף, הם אוסרים לפרסם את אותו קוד המקור תחת שם אחר, אלא לשנותו במידה ניכרת ואז לפרסמו. קוד המקור שלהם משתמש ב-OpenAL, OpenGL ו-c++ על מנת לפעול כראוי.
MultiPlayer
ל-FlightGear יש קהילת Multiplayer קטנה שניתן להתחבר אליה בכל עת על ידי בחירת שרת בכרטיסייה Multiplayer. ניתן לדבר חברים בקהילה בצ'אט, לטוס לצדם, ולראות את המטוסים של האחרים. בנוסף, קיימת מפת Multiplayer.
MultiPlayer Co-Pilot
FlightGear החליטו לאפשר למשתמשיהם להתחבר למטוס ולקבל שליטה בנוסף למטיס הראשי. לטייס המשנה יש שליטה מלאה על המטוס אך אינו יכול להזיז את ההגה כל עוד הטייס הראשי מתנגד לפעולה של טייס המשנה. אותו הדבר פועל הפוך.
גילי ורנר
גיל (גילי) ורנר (נולד ב-16 באוקטובר 1973) הוא שחקן, קומיקאי וכוכב ילדים ישראלי. מוכר בעיקר בשם הבמה "גילי בא לבקר".
ביוגרפיה
ורנר נולד בחיפה וגדל בשכונת הכרמל הצרפתי כילד יחיד להוריו. כילד השתתף בפסטיגל וביצע עם יגאל בשן את השיר "אדוני ראש העיר". בצה"ל שירת בלהקת חיל האוויר. לאחר שהשתחרר למד לתואר ראשון במדעי ההתנהגות במכללת עמק יזרעאל אך לאחר פחות משנה עבר ללמוד משחק בבית צבי והשתתף בהצגות ילדים.
בשנת 1995 שיחק ורנר בקלטת "דגדוגים" בתפקיד השפן הקטן, ובקלטות ובהצגות "טיף וטף", "יובל המבולבל" ו"האריה שאהב תות". בשנת 2009 החל לגלם את "גילי בא לבקר" בסדרות ובסרטים כגון: "מועדון המאפים הטובים", "גילי בא לבקר - מסע בקשת הרגשות", "טל והחברים", "החברים של גילי בא לבקר" ועוד.
בשנת 1998 השתתף במחזמר "מתנקשים" של תיאטרון בית לסין. באותה שנה השתתף בהצגה "סיסי הנסיכה" בתפקיד מרכזי. בשנת 2000 השתתף במחזמר "סינדרלה". בשנת 2004 השתתף בהצגת הבידור למבוגרים "המאלתרים". בשנת 2010 החל להשתתף במופע "מותק של פסטיבל", ובסך הכל השתתף במופע במשך חמש שנים.
בשנים 2012–2016 הגיש את התוכנית "מועדון המאפים הטובים" בערוץ ניק ג'וניור.
בשנת 2017 השתתף בסדרה "ראש גדול" בערוץ KidZ.
בשנת 2013 השתתף בסדרה "כוח בלאגן" ששודרה בערוץ הכוכבים וביוקיד.
חיים אישיים
ורנר נשוי לליאה ואב לארבעה ילדים. מתגורר ברמת השרון.
יוג'ה ואנג
יוג'ה ואנג (בסינית: 王羽佳 Wáng Yǔjiā, נולדה ב-10 בפברואר 1987) היא פסנתרנית סינית למוזיקה קלאסית, שהתיישבה בארצות הברית.
יוג'ה ואנג נולדה בבייג'ינג כבת לאם רקדנית ואב נגן בכלי הקשה. היא התחילה לנגן בפסנתר מגיל שש, כשלמדה אצל לואו ז'ן מין. מגיל 7 למדה בקונסרבטוריון המרכזי בבייג'ינג בכיתות של לינג יואן וצ'ו גואנגיין. בגיל 14 היא נסעה לקלגרי בקנדה ונרשמה שם במכללת הקונסרבטוריון "מאונט רויאל", בו הייתה תלמידתם של הואנג קואן צ'ן ושל טמה בלקסטון. אחרי שנת 2002 עברה לארצות הברית ולמדה אצל גרי גופמן במכון קרטיס למוזיקה, אותו סיימה בשנת 2008.
בשנת 1998 זכתה יוג'ה ואנג בפרס השלישי בתחרות הבינלאומית אטלינגן לפסנתרנים צעירים. ב-2001 זכתה בפרס השלישי לפסנתר וב"פרס המיוחד של חבר השופטים" בתחרות הבינלאומית הראשונה למוזיקה בסנדאי שביפן.
יוג'ה ואנג משתתפת קבועה בפסטיבלים רבים כמו למשל פסטיבל וורבייה.
בינואר 2009 חתמה יוג'ה ואנג חוזה אקסקלוסיבי עם חברת ההקלטות "דויטשה גרמופון". בה הקליטה 4 תקליטורים.
האמנית מתגוררת כיום בניו יורק. נודעה גם בסגנון לבושה הייחודי עם חצאיות מיני ושמלות צבעוניות צרות ונעלי העקב מתוצרת המעצב כריסטיאן לובוטן.
מסיבת ההפתעה של מיקי
מסיבת ההפתעה של מיקי (באנגלית: Mickey's Surprise Party) הוא סרט הנפשה קצר אמריקאי משנת 1939 שהופק על ידי וולט דיסני הפקות והופץ על ידי נביסקו. הסרט, בבימויו של המילטון לוסק, הוא הראשון שהציג את עיצוביהם הנוכחיים של מיקי ומיני מאוס, שנוצרו על ידי האנימטור פרד מור. זהו הסרט הקצר ה-105 בסדרת סרטי "מיקי מאוס" שיצא לאקרנים והשני באותה השנה.
הסרט בולט בהיותו המוצר הראשון של דיסני מכל סוג שהוא שנעשה בחסות חברה. נהוג לחשוב שהוא נחלת הכלל, אך זכויות היוצרים של הסרט חודשו ב-2 במאי 1966. וולט דיסני תיעב את הרעיון של פרסומות ציבוריות, ונמנע עד אז מסיבוכים מסחריים. בפברואר 1939, הסרט הוצג בבכורה בתערוכה GGIE באי המטמון שבסן פרנסיסקו כשוולט דיסני עצמו נוכח. הוא הוקרן גם בתערוכה העולמית של ניו יורק, שנפתח רק באפריל. שתי הגרסאות היו זהות פרט לכך שמוצרי נביסקו (עוגיות וקרקרים) שהוצגו בסוף הסרט היו שונים, מראים מוצרים הזמינים בחוף המערבי והמזרחי.
עלילה
מיני, כדי להפתיע את מיקי, אופה עוגיות כמו שאימו הייתה עושה. עם זאת, כלבת המחמד שלה, פיפי, מפילה בטעות גרעיני פופקורן לתוך הבלילה של העוגה בניסיון לתפוס זבוב טורדני. מיני, שאינה שמה לב למקרה, ממשיכה את הכנת העוגיות עד להכנסתן לתנור.
מיקי ופלוטו מגיעים לביקור והראשון מצלצל בפעמון הדלת. מיני מקבלת את זר הפרחים ממיקי, אך פיפי דוחה את העצם שפלוטו מציעה לה. לרוע המזל, מיני אפתה את העוגיות זמן רב מדי ושרפה אותן. מיקי מריח את העשן ומיני, נזכרת לפתע בעוגיות שלה, רצה למטבח. כשהיא מוציאה אותן מהתנור, גרעיני התירס מתחילים לקפוץ והחבורה מתעמתת בעוגיות הלא צפויות. פלוטו בולע בטעות עוגייה אחת, מה שמוביל לכך שהיא מתפוצצת בבטנו בזמן שמיקי נלחם בשאר עם תרסיס (המלא במים שנלקחו מאקווריום דג הזהב של מיני).
Jiabao V70
Jiabao V70 (בסינית: 汽佳宝V70) הוא מיניוואן מתוצרת יצרנית הרכבים הקטנים FAW Jilin חברת בת של קונצרן הרכב הסיני FAW Group  אשר יוצר בין השנים 2009–2015.
הדבר כשלעצמו
הדבר כשלעצמו או הדבר כשהוא לעצמו (בגרמנית: Ding an sich; באנגלית: thing-in-itself) הוא מונח פילוסופי מתחום תורת ההכרה, המתאר דבר הנמצא בפני עצמו, ומציאותו אינה קשורה להכרה או לתנאיי ההכרה, להתבוננות ולייצוג של הסובייקט האנושי. למושג הדבר כשלעצמו מקום מרכזי בהגותו של הפילוסוף הגרמני עמנואל קאנט, ולרוב הוא מקביל לשימושו במונח הנואומנה, כששנייהם מנוגדים לתופעות (פנומנה) הניתנות להכרת התבונה. שימושו של קאנט במונח עורר פולמוס פילוסופי רב, בפרט בקרב הוגי האידאליזם הגרמני והוגים נאו-קאנטיאנים. אחת הסיבות לכך שהמונח נחשב לסבוך ובעייתי בהגותו של קאנט, היא שעל אף שמו, הוא אינו מצביע על "דבר" במובן המוכר לנו בניסיון, אלא על מציאות אפשרית שמעבר לניסיון.
היסטוריה של המונח
שימוש במונח קיים בהגות הסכולסטיקה, הנשענת על הקטגוריות של אריסטו, ובה קיימת הבחנה בין תכונה מקרית של דבר לבין התכונה שיש לו "כשלעצמו", כלומר כתכונה הכרחית. למשל, האדם "כשלעצמו" הוא בעל גוף בהכרח, אבל "היות בעל גוף" אינה תכונה אנושית "כשלעצמה" ויכולה לכולל יצורים אחרים. בסכולסטיקה היה מקובל לטעון כי דברים כמו "אדם" או סוס" הם "עצם" (Substance) שקיים כשלעצמו, כלומר אינו תלוי בקיומם של דברים אחרים, ואילו לדברים כמו "ריצה" אין קיום בנפרד מעצמים.
קאנט
בשיטה הפילוסופית של קאנט, האידיאליזם הטרנסצנדנטלי, נטען כי המושאים של העולם האמפירי מותנים ביכולות ההכרה האנושית התופסת אותם כתופעות. ואולם, קיימת אפשרות, שאינה ניתנת לשיפוט של התבונה האנושית או לניסיון ממשי קונקרטי, כי קיים דבר או דברים בלתי מותנים, שאינם כפופים לחושיות ולהגיון האנושי אשר משפיעים על האפשרות שלנו לתפוס דברים כתופעה. כך לדוגמה: ישנה האפשרות שקיים דבר שאינו כפוף לקטגוריה של "סיבתיות". כלומר, הדבר כשלעצמו מעלה את האפשרות של נואומנה, מה שאינו כפוף לתנאים של התופעות (פנומנה).
הפילוסופיה הביקורתית של קאנט מציבה גבול לתבונה ובכך מונעת ממנה לנסות לתאר באופן אמפירי דבר כשלעצמו.
יעקובי
הראשון שביקר את מושג "הדבר כשלעצמו" היה פרידריך היינריך יעקבי שעמד על חוסר היכולת לתפוס את המושג:
לפי יעקבי, לא ניתן להבין את השיטה של קאנט ללא מושג הדבר כשלעצמו, ומצד שני לא ניתן להישאר בתוכה כשאוחזים בו.
שולצה
הספקן הגרמני גוטלוב ארנסט שולצה פרסם חיבור רב השפעה בעילם שם, המכונה בקיצור Aenesidemus, שהיוו את אחת ההתקפות המשפיעות ביותר כנגד הפרויקט של קאנט, והופנה גם כנגד ממשיך דרכו של קאנט, הפילוסוף קרל לאונרד ריינהולד.
עיקר הביקורת של שולצה היא שמושג הדבר כשלעצמו מעורר סתירה בלתי פתירה בהוגותו. אם קאנט גורס כי הסיבתיות היא קטגוריה שחלה אך ורק על תופעות, הוא לא יכולה להצביע על הקיום של דבר כשלעצמו ולהעמידו בבסיס השיטה.
ארתור שופנהאואר, שהיה תלמידו של שולצה, כינה אותו המחבר "החריף ביותר" מבין מתנגדיו של קאנט.
פיכטה
יוהאן גוטליב פיכטה אימץ בתחילת דרכו את הפילוסופיה הקאנטיאנית, כולל מושג הדבר כשלעצמו, אך עבודתו של שולצה גרמה לו לשנות את עמדתו.
ה-Wissenschaftslehre ("מדע הידע"), השיטה הפילוסופית שפיכטה פיתח לאחר מכן בהשראת ניסיונו של ריינהולד, דוחה את הדבר כשלעצמו.
שופנהאואר
ארתור שופנהאואר הושפע רבות מהגותו קאנט, אך ביקר את אופן השימוש של קאנט במונח הדבר כשלעצמו בחיבורו הגדול העולם כרצון וייצוג, בייחוד בנספח שצירף לכרך הראשון: "ביקורת על הפילוסופיה הקאנטיאנית". בביקורתו, שופנהאואר הסכים המבקרים שטענו שהאופן שבו קאנט הציג את הדבר כשלעצמו אינו קביל, אך הוא סבר כי קאנט צדק בכך שטען כי קיים "דבר כשלעצמו". שופנהאואר שיבח את ההבחנה בין דבר כשלעצמו לבין תופעה כמעלה הגדולה ביותר של קאנט.
בהגותו של שופנהאואר, "הדבר כשלעצמו" מזוהה עם מושג ה"רצון", המתואר אצלו כחתירה בלתי מודעת וחסרת תכלית, שאינה כפופה למרחב ולזמן, ובתור המהות הפנימית העולם. הרצון, כדבר כשלעצמו, אינו מותנה בארבע התצורות של עקרון הטעם המספיק השולט בעולם כ"ייצוג".
נאו-קאנטיאניזם
מייסד הנאו-קנטיאניזם, הרמן כהן, לא דחה את תפיסת ה"דבר כשלעצמו" אך צמצמו. בעבודתו העיקרית על הפילוסופיה הקאנטיאנית Kants Theorie der Erfahrung (תורת הניסיון של קאנט) מ-1885, טען כי "הדבר כשלעצמו" יכול להיות מובן כגורם סיבתי של הפנומנה רק כ"מושג גבול" (Grenzbegriff).
רודריגו לארה
רודריגו לארה בונייה (בספרדית: Rodrigo Lara Bonilla; 11 באוגוסט 1946 – 30 באפריל 1984) היה עורך דין ופוליטיקאי קולומביאני, ששימש כשר המשפטים תחת הנשיא בליסריו בטנקור. לארה נרצח על ידי אנשיו של ברון הסמים פבלו אסקובר בגלל פעילותו הנמרצת ברדיפת סוחרי הקוקאין, בעיקר אלו השייכים לקרטל מדיין. מותו של לארה הוביל לכתב אישום נגד אסקובר בשל מעורבותו ברצח ולפולמוס ממושך בקולומביה על הסכמי הסגרה עם ארצות הברית, מה שעלה בסופו של דבר בחייהם של אלפי אנשים.
קורות חייו
לארה, יליד העיר נייבה (Neiva) בירת מחוז וילה בקולומביה, למד משפטים באוניברסיטת קולומביה. שנים לאחר מכן הצטרף למפלגה הליברלית, שעמדה תחת הנהגתו של הנשיא הליברלי לשעבר אלפונסו לופס מיקלסן. ב-1969, בעודו רק בן 23, מונה לארה לראש עיריית הולדתו נייבה.
בתפקיד שר המשפטים
באוגוסט 1983, לארה, שהשתייך למפלגה הליברלית החדשה שהקים יחד עם המועמד לנשיאות לואיס קרלוס גלאן, מונה על ידי הנשיא בליסאריו בטאנקור לתפקיד שר המשפטים, במקום ברנרדו גייטאן מהצ'ה. לארה, יחד עם גלאן, גינה בפומבי את קרטלי הסמים בקולומביה, ובמיוחד הקרטלים בעיר מדיין, שהובלו על ידי אסקובר. כאשר נבחר אסקובר לקונגרס, הוקיע אותו לארה בפומבי והזכיר את קשריו עם קרטלי הסמים. לארה חשף הן את שחיתותו של אסקובר עצמו והן את ההשפעה שיש לברוני הסמים על הפוליטיקה וקבוצות הספורט בארצו באמצעים פסולים. היומון "אל אספקטדור" תמך בהכרזת השר ופרסם לראשונה את תמונת המעצר המשטרתי של אסקובר מ-1976. במטרה לערער את אמינותו של לארה, הציג ג'אירו אורטגה, בעל בריתו של אסקובר בקונגרס, צ'ק (שהוכח בסופו של דבר כמזויף) שניתן כביכול ללארה מטעם סוחר הסמים הידוע אוואריסטו פורס. ראיה זו, בנוסף לשיחה מוקלטת בין לארה ופורס, גרמה לרבים להטיל ספק בלגיטימיות דבריו של לארה. הנשיא בטנקור, לעומת זאת, דחה את ההאשמות ושמר על לארה בתפקידו.
לאחר שהקשר לכאורה בין לארה לבין קרטלי הסמים הוכח כבלתי אמין, החלה הממשלה לחשוף את עסקאות צללים של קרטל מדיין, במיוחד זה של אסקובר. אסקובר גורש מהקונגרס ואשרתו האמריקאית בוטלה. השר הלך רחוק יותר, להחיות את האישומים הפליליים נגד אסקובר ואנשי סמים אחרים, כגון קרלוס להדר. לארה הורה גם על תפיסה ועיקול של מאות נכסים ומטוסים ששימשו לכאורה לייצור והפצה של חומרים בלתי חוקיים. בתקופה זו החל הקונגרס הקולומביאני לדון גם בדבר הסכם הסגרת פושעים עם ארצות הברית, דבר שהיה מסכן מאוד את אסקובר ובעלי בריתו אשר היו אחראים להברחת והפצת חומר רב אל תוך תחומי ארצות הברית, ומשכך ביקשו לפתור את בעיותיהם על ידי חיסולו של לארה.
ההתנקשות
שמונה חודשים בלבד אחרי שנכנס לתפקידו במשרד המשפטים, לארה נהרג במכוניתו בליל 30 באפריל 1984, ברחוב 127 בבוגוטה, אשר מאוחר יותר נקרא "Avenida Rodrigo Lara Bonilla" לזכרו. הרצח אירע בידי מתנקש שנשלח על ידי אסקובר, בשם איבן דריו גויסאדו, שנסע על אופנוע ימאהה מדגם DT175. גויסאדו חוסל במקום בידי שומרי ראשו של השר, בעוד ביירון ולאסקז, נהג האופנוע, נתפס על ידי המשטרה ובילה יותר מעשר שנות מאסר.
ההשלכות
מותו של לארה הכה בהלם את ממשלת קולומביה, ומיד לאחריו היא החלה לפעול במרץ לאישור חוק ההסגרה והחלה במלחמה עיקשת כנגד הפשע המאורגן. במקומו של לארה מונה אנריקה פארג'ו גונזלס לתפקיד שר המשפטים. בתפקידו הוא הוביל התקפה קשה על סוחרי סמים, שהוביל להסגרה של שלושה חברי קרטל מדיין לארצות הברית.
בתרבות הפופולרית
בסדרת הטלוויזיה הקולומביאנית אסקובר, אל פאטרון דל מאל (2012), לארה מגולם בידי השחקן הקולומביאני ארנסטו בנג'ומאה.
בסדרת הטלוויזיה נרקוס (2015) של חברת נטפליקס (עונה 1, פרק 3, "הגברים של תמיד"), לארה (מגולם בידי השחקן המקסיקני אדן קאנטו) מתואר מגנה את אסקובר בקונגרס ונרצח.
פצוע דכא וכרות שופכה
פצוע דכא (או דכה) וכרות שופכה הם כינויים הלכתיים לגברים שאיברי מינם נכרתו באופן מלא או חלקי, באופן ההופך אותם לסריסים. ישנו איסור מהתורה לאנשים אלו לישא אישה יהודיה כשרה.
מקור האיסור
מקור האיסור מופיע בספר דברים:.
על פי התורה שבעל פה, האיסור 'לבוא בקהל ה' מתפרש במובן של איסור לישא אשה יהודיה כשרה, ולא בצורך להיות מורחק מהציבור כמצורע.
המשנה במסכת יבמות מבארת את הפסוק המקראי:
סריס חמה
פצוע דכה פסול מלבוא בקהל רק כשאשכיו נפגעו בידי אדם, אבל אם הפגיעה היא מום מולד (סריס חמה, ולדעות שונות גם אם המום הוא תוצאה של מחלה, ולא של פציעה) - מותר לישא אשה כשרה ('לבוא בקהל')
לאנשים אלו מותר לשאת גיורת ושפחה משוחררת וכן נתינה וספק ממזרת - אסופי ושתוקי, שאינם נחשבים 'קהל ה', אך לא עם ממזרת ודאית שאסורה מהתורה.
הגדרת פצוע דכא וכרות שופכה
המשנה במסכת יבמות אומרת:
כלומר: אם נשאר חתיכה קטנה בעובי של שערה של העטרה בהיקפו של כל האיבר - אינו נחשב כרות שופכה, אך אם גם זה לא נשאר - הוא כרות שופכה.