cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
מבצע בית וגן
3 ביולי
אחר הצהריים איתרו לוחמי יחידת מגלן במחנה הפליטים ג'נין מעבדת נפץ ובה מאות מטענים מוכנים לשימוש, מטעני גחון במשקל 30 ק"ג, פצצות מרגמה ובור אמל"ח. הלוחמים החרימו גם מכשירי קשר וציוד צבאי. בנוסף, לוחמי צה"ל איתרו מעבדת נפץ ובה עשרות מטענים מאולתרים וחוברת הדרכה להכנת מטענים נוספים. כל אלו הושמדו לאחר מכן.
במהלך היום התבצרו מחבלים במסגד אל-נאצר ומשם ירו על החיילים. צה"ל הפעיל נוהל סיר לחץ והלחימה סביב המסגד נמשכה מספר שעות. אחר הצהריים השתלטו כוחות צה"ל על רוב המבנה וגילו פתחי מנהרות תת-קרקעיות במרתף המסגד ובהם מצבורי אמל"ח רב ומהם גם בוצע ירי לעבר הכוחות. כוחות של יהל"ם, יחידת אגוז ויחידת עוקץ מיפו את המסגד, וניטרלו את חללי הלחימה התת-קרקעיים והאמל"ח שבתוכם.
בערב הרסו כוחות הביטחון מספר חמ"לים של ארגוני הטרור, ששימשו למעקב במצלמות וידאו וניהול הלחימה בג'נין. בשעות הלילה החלה בריחה של פלסטינים רבים מהמחנה עקב הלחימה, וההערכה היא שרוב הנותרים היו מחבלים וצעירים חמושים.
ביום הראשון של הקרב נהרגו 9 פלסטינים, כולם מחבלים בגילאי 16–23, ועשרות נפצעו, מתוכם לפחות 3 במצב קשה.
4 ביולי
ב-4 ביולי כוחות הביטחון המשיכו בפעילות המבצעית. בבוקר כוח של הימ"מ איתר והשמיד פיר תת-קרקעי ששימש לאחסון מטעני חבלה בלב מחנה הפליטים ג'נין. כוחות של יחידת מגלן איתרו והשמידו 2 חמ"לים וכוח של יחידה 636 איתרו והחרימו אמצעי לחימה. בצהריים ניטרלו כוחות הנדסה קרבית 11 מטעני גחון שהטמינו המחבלים בכבישי מחנה הפליטים. המטענים נוטרלו באמצעות כלי צמ"ה ממוגנים תחת הכוונה מודיעינית של השב"כ. אחר הצהריים איתרו וניטרלו כוחות יחידת דובדבן ויהל"ם מעבדת נפץ נוספת ובה עשרות מטענים. המעבדה הייתה ממולכדת בחומר נפץ.
בסביבות השעה 21:00 החלו כוחות צה"ל לצאת מג'נין. בשעה 21:52 תקף כלי טיס בלתי מאויש של צה"ל חוליית מחבלים ליד בית הקברות לאחר היתקלות בינם לבין כוח מסיירת נח״ל, הפלסטינים דיווחו על הרוג ומספר פצועים.
כוחות צה"ל סיימו את יציאתם לפנות בוקר ובכך הסתיים המבצע.
ישראל
במבצע נהרג דוד יהודה יצחק, לוחם יחידת אגוז.
הפלסטינים
במבצע נהרגו בין 12 חמושים (לפי משרד הבריאות הפלסטינית) ל-18 מחבלים פלסטינים (לפי צה"ל). כל ההרוגים היו מחבלים שהשתתפו בלחימה. בנוסף נפצעו כ-120 פלסטינים, מהם כ-30 נפצעו קשה. כמו כן תושאלו 300 פלסטינים, מהם 30 נעצרו לחקירה בשב"כ.
במבצע נפגעו תשתיות טרור רבות, בהן:
מתיחות ביטחונית בעקבות המבצע ופיגועי נקמה
בצהריי יומו הראשון של המבצע איימו ראשי החמאס והג'יהאד האסלאמי הפלסטיני שאם המבצע לא ייעצר עד הערב, תהיה "הסלמה" עם רמיזה לרצועת עזה. בעקבות האיום צה"ל נערך להתקפות רקטות פלסטיניות מרצועת עזה. לקראת ערב נפרסו בירושלים והסביבה סוללות כיפת ברזל כמענה לאיומים של חמאס והג'יהאד האסלאמי להגיב, אך החמאס לא מימש בתחילה את החשש מהתקפת רקטות.
ב-3 ביולי בשעות אחר הצהריים ביצע מחבל פלסטיני בן 16 מג'נין פיגוע דקירה בבני ברק ופצע קל אברך, ונעצר. בחקירתו אמר שהפיגוע הוא נקמה על המבצע בג'נין.
בשעות הלילה של אותו היום השחיתו הפלסטינים את קבר יוסף בשכם.
ב-4 ביולי ביצע מחבל מהעיירה סמוע שבדרום הר חברון פיגוע משולב בשכונת נאות אפקה בתל אביב, בו נפצעו 9 אזרחים, חלקם קשה, בהם אישה בהיריון. אזרח הרג את המחבל. דובר חמאס אמר כי הפיגוע הוא "תגובה ראשונה לפשעים במחנה הפליטים בג'נין".
ב-5 ביולי בסביבות השעה 1:30 שוגרו 5 רקטות ארטילריות מרצועת עזה אל עבר שדרות ויישובי עוטף עזה. כיפת ברזל יירטה את כולן.
תגובות בעולם
בעולם הערבי גינו את פעולת ישראל.
מדינות אירופה לא גינו את ישראל ביומו הראשון של המבצע, בעקבות כך שישראל שלחה מסר שמדובר ב"מבצע קצר וממוקד למיגור טרור". ביומו השני של המבצע הביעו כמה ממדינות אירופה "דאגה" מן המבצע, לצד גינוי נמרץ לפיגוע בתל אביב. מאחורי הקלעים שיגרו המדינות מסר שאם המבצע ייכנס ליומו השלישי, הן יצטרכו להתערב. המבצע אכן הסתיים אחרי יומיים.
ארצות הברית העניקה גיבוי מלא לישראל, ולא הגיבה באופן רשמי למבצע.
ב-4 ביולי התראיין ראש הממשלה לשעבר נפתלי בנט ל-BBC כדי להסביר את ישראל במבצע ואמר שכל ההרוגים הפלסטינים היו מחבלים חמושים. במהלך הראיון אמרה המגישה הבריטית אנג'נה גדג'יל ש"חיילי צה"ל שמחים להרוג ילדים". בנט ענה לה בתקיפות. המגישה וה-BBC ספגו גינויים רבים על אמירתה, כולל מצד ארגון הגג של יהדות בריטניה, שדרש ממנכ"ל ה-BBC התנצלות. ה-BBC פרסמו התנצלות וגדג'יל סגרה את חשבון הטוויטר שלה בעקבות הביקורת נגדה.
המהומות בחווארה
המהומות בחווארה בוצעו על ידי מאות מתנחלים פעילי ימין קיצוני ב-26 בפברואר 2023, ה' באדר תשפ"ג, ובהן הוצתו במשך מספר שעות בתים ומכוניות בעיירה הפלסטינית חווארה.
המהומות פרצו בתגובה לפיגוע ירי שבוצע באותו יום בכביש הראשי החוצה את העיירה, על ידי מחבל פלסטיני תושב שכם, ובו נרצחו שני יהודים תושבי הר ברכה.
בשל המהומות, עשרות מתושבי העיירה נמלטו מבתיהם כדי להינצל מהאש ועשרות נפצעו, רובם משאיפת עשן. הנזק שנגרם לרכוש מוערך בכ-10 מיליון שקלים. באותו הזמן נורה למוות פלסטיני בכפר זעתרה הצמוד לחווארה ושהותקף אף הוא באותן מהומות.
רקע
העיירה חווארה שוכנת בנפת שכם, בשטח C. בסמוך לחווארה מתגוררים תושבי הר ברכה, יצהר, איתמר וגבעת רונן. כביש 60 המהווה עורק התחבורה העיקרי אל יישובי גב ההר עובר בעיירה.
ב־26 בפברואר נסעו במכונית האחים הלל ויגל יניב מביתם בהר ברכה בכביש 60 העובר גם דרך העיירה חווארה. השניים נרצחו על ידי מחבל פלסטיני בתוך העיירה.
המהומות
לאחר הפיגוע ארגנו מתנחלים צעדת מחאה לחווארה, שהחלה לפנות ערב כשכארבע מאות מתנחלים נכנסו לעיירה במטרה להפגין, כמו כן הגיעו כחמישים פעילי ימין קיצוני מצוידים בבקבוקי תבערה והחלו בהצתות. במשך יותר מחמש שעות נשרפו בעיירה מבנים, בתים ורכוש. גדוד מילואים וצוותי מג"ב שהיו מוצבים בעיירה חילצו משפחות פלסטיניות מבתיהן לאחר שהוצתו. במהלך המהומות יידו פלסטינים מהעיירה אבנים לעבר הפורעים ששהו במקום.
בסיכום האירוע היו כ-30 פצועים פלסטינים ממכות או יידוי אבנים, וכ-350 נפגעים פלסטינים משאיפת גז או עשן. על פי משרד הבריאות הפלסטיני כעשרים פצועים הגיעו למוקד הרפואי, רובם עקב שאיפת עשן או שאיפת גז. לפי מקורות אחרים נפצעו ארבעה באופן קשה ועוד כ-100 נפגעו משאיפת עשן. אנשי מנהלת התיאום והקישור לשכם במנהל האזרחי וכוחות ישראלים סייעו לחלץ פלסטינים משישה בתים שהוצתו.
עשרה יהודים נעצרו. תשעה מהם שוחררו למחרת, חלקם בתנאים מגבילים למעצר בית. נגד שניים מהמשוחררים הוציא שר הביטחון יואב גלנט צו מעצר מנהלי מייד עם שחרורם בידי בית המשפט.
חקירת האירוע
ב-48 השעות שלאחר המהומות לא אספה משטרת ישראל ראיות פורנזיות ולא נגבו עדויות מהתושבים. מועצת חווארה העריכה את הנזק לרכוש בחמישה מיליון שקלים. במשטרה ניסו לגבש תשתית ראייתית נגד הפורעים, אך התקשו במשימה. למרות סרטונים מחנויות של פלסטינים, שבהם נראו הצעירים שהציתו את המבנים, היה קושי לזהות אותם, משום שהם היו רעולי פנים. בנוסף, כמעט כל העצורים שתקו בחקירה ולא שיתפו פעולה – ולכן, בהיעדר ראיות מבוססות, היה קושי להשאירם במעצר. במשך תשעה ימים לאחר הריגתו של סאמח אקטש לא אפשרה המשטרה למשפחתו להגיש תלונה במשטרת אריאל ולא נאספו עדויות פורנזיות מהזירה.
נגד שניים מהחשודים הוציא שר הביטחון, יואב גלנט, צו מעצר מנהלי. הוצאת הצו גרמה לקריאות מחאה מצד שרים בקואליציה. ובהמשך הופנה מכתב לשר גלנט, שעליו חתמו מעל 50 מחברי הקואליציה, בהם השרים בצלאל סמוטריץ, שלמה קרעי, איתמר בן גביר ועידית סילמן, וכן שרים חברי כנסת נוספים.
תגובות
ביום האירוע, קראו ראש ממשלת ישראל בנימין נתניהו, שר הביטחון יואב גלנט ושר האוצר בצלאל סמוטריץ', להימנע מלקיחת החוק לידיים.
יו"ר הוועדה לביטחון לאומי של הכנסת, צביקה פוגל אמר למחרת האירוע בראיון: "אתמול יצא מחבל מחווארה – חווארה סגורה ושרופה. זה מה שאני רוצה לראות", לאחר שנמתחה עליו ביקורת הבהיר שדבריו סולפו וכי עמדתו היא שעל המדינה מוטל לבצע זאת. בעקבות דבריו אישרה היועצת המשפטית לממשלה לפתוח נגדו בחקירה משטרתית בחשד להסתה.
מפקד פיקוד המרכז, אלוף יהודה פוקס, לקח אחריות על כך שצה"ל לא נערך כראוי לאירוע. גם הרמטכ"ל, הרצי הלוי, ציין שצה"ל כשל בטיפולו באירוע.
נשיא המדינה, יצחק הרצוג אמר בתגובה כי "נטילת החוק בידיים, פרעות ואלימות כלפי חפים מפשע - אינם דרכנו ואני מגנה זאת בתוקף".
השר לביטחון לאומי איתמר בן גביר התייחס למחרת למהומות ואמר שלמרות הכאב אסור לקחת את החוק לידיים.
בעקבות האירוע פתח יאיא פינק קמפיין גיוס המונים לאיסוף תרומות עבור תושבי חווארה. גויסו למעלה מ־1.6 מיליון שקלים. לפי פינק, כוונתו לבצע מיפוי של מי ששרפו לו את הבית ולוודא שאין להם רקע ביטחוני.
משלחת דיפלומטים של האיחוד האירופי הגיעה לסיור בחווארה, ושגריר האיחוד לשטחים הפלסטינים סוון בורגסדורף אמר: "זה הכרחי עבורנו שהאחראים יובאו לדין, ושמי שאיבד את רכושו יפוצה". הממלכה המאוחדת, גרמניה, צרפת, איטליה, פולין וספרד פרסמו הודעת גינוי לאירוע, וכן קראו לממשלת ישראל לחזור בה מהחלטתה לקדם בנייה בהתנחלויות.
נשיא איחוד האמירויות הערביות, מוחמד בן זאיד, הודיע שארצו תעניק שלושה מיליון דולרים לשיקום הנזקים שנגרמו בחווארה.
לאחר האירועים, הופץ בקבוצות וואטסאפ וטלגרם שיר הלל למהומות, המבוסס על לחן של שירו של חנן בן ארי.
נחמה בידרמן
נחמה בידרמן (18 במרץ 1939 – 9 באוגוסט 2017) הייתה חוקרת ומיקרוביולוגית. בילדותה הציעה את התאריך שבו ייחגג "יום האם" בישראל, אשר נקבע בהתאם להצעתה.
ביוגרפיה
נחמה בידרמן לבית עמית (פרנקל) נולדה בשנת 1939 בהרצליה כבת הבכורה משלוש בנותיהם של יחזקאל עמית (פרנקל) וגניה עמית לבית נוימן. גניה הייתה אחותה של ההיסטוריונית והמשוררת הינדה הלנה ניימן גרין, שנספתה בשואה, והייתה נשואה לירחמיאל גרין. הוריה, ילידי לודז' שבפולין, עלו לארץ ישראל בשנות ה-30 של המאה ה-20 והתיישבו בהרצליה, שם ניהלו בית ציוני-חילוני. לאחר סיום לימודיה בבית ספר התיכון, התגייסה לשירות בצה"ל, בחיל התותחנים, שם הכירה את חנן בידרמן. השניים נישאו בשנת 1959 ולאחר שהות בלונדון ובהרצליה, קבעו מושבם בירושלים. לזוג נולדו שלושה ילדים. בידרמן למדה ביולוגיה באוניברסיטה העברית בירושלים והתמחתה במיקרוביולוגיה. משנת 1965 עבדה בידרמן כלבורנטית במעבדה לאיכות הסביבה באוניברסיטה העברית בניהולו של פרופסור הלל שובל, והשתתפה במחקריו. בשנת 1974 החלה בידרמן לעבוד כמיקרוביולוגית במעבדה לאיכות המים בעיריית ירושלים, לימים, חברת הגיחון. היא קודמה לתפקיד מנהלת המעבדה בשנת 1999, ומילאה תפקיד זה עד ליציאתה לגמלאות בשנת 2004. בשנת 2007 עברה לגור בתל אביב. בידרמן נפטרה ממחלת הסרטן באוגוסט 2017 בתל אביב. לבקשתה נקברה בקבורה אזרחית בבית העלמין "מנוחת עולם" בנתניה.
יוזמת יום האם
בתאריך 31 באוקטובר 1951 פורסם בעיתון הילדים "הארץ שלנו" מאמר בשם "קרנפול אדום" בטור "פינת המורה". במאמר זה תואר מנהג אמריקני של ענידת פרח ציפורן לציון יום האם בארצות הברית. בסוף המאמר נשאלו הקוראים לגבי חגיגת יום האם בישראל, שעד אז לא נחגג באופן מסודר ברחבי הארץ.
בידרמן, אשר הייתה בת 12 באותו זמן, כתבה מכתב למערכת "הארץ שלנו", אשר פורסם בתאריך 14 בנובמבר 1951. במכתבה הציעה לחגוג את יום האם בישראל ביום פטירתה של הנרייטה סאלד, אשר נודעה כ"אם הנוער". הצעתה התקבלה על ידי העיתון, אשר החל לציין את יום האם בתאריך ב' באדר. יוזמה זו תפסה תאוצה לאורך השנים ומוסדה בשנות השבעים על ידי משרד החינוך, אשר קבע את יום האם באופן רשמי בתאריך מותה של סאלד, ל' בשבט, אף על פי שתאריך מותה המדויק הוא א' באדר, מכיוון שנפטרה לאחר שקיעת החמה. בשנות השמונים שונה שמו של יום האם ל"יום המשפחה", אך הוא עדיין נחגג באותו התאריך. לאחר נישואיה של בידרמן, נוצר בדרך מקרה קשר משפחתי בינה לבין סאלד, אשר הייתה בת דודה של אמו של בעלה חנן.
תרומתה של בידרמן לקביעת חג בישראל נותרה עלומה לאורך שנים רבות, עד שזכתה להכרה ציבורית לאחר מספר ראיונות ומאמרים שפורסמו בתקשורת בשנת 2012. בראיונות אלה ציינה בידרמן שהכירה את יום האם מסיפוריה של אמה, שגדלה בפולין. היא הוסיפה כי בחירת התאריך הושפעה מאחד מזיכרונות ילדותה הצלולים והעמוקים ביותר ובו הוצבה בגן הילדים בו הייתה בידרמן תמונתה של הנרייטה סאלד מעוטרת בסרט שחור לאחר פטירתה, כשש שנים לפני הצעתה.
מאז החשיפה התקשורתית לה זכתה בעשור השני של המאה ה-21, מצוינת בידרמן בתוכנית הלימודים הרשמית של משרד החינוך בנושא יום האם. בשנת 2017 אף קיבלה מכתב מנשיא המדינה, ראובן ריבלין אשר בו הוא מכיר בפועלה ומודה לה על תרומתה למדינה:
דאדלי מור
דאדלי סטיוארט ג'ון מור (באנגלית: Dudley Stuart John Moore; 19 באפריל 1935 - 27 במרץ 2002) היה שחקן קולנוע, קומיקאי, מלחין ומוזיקאי אנגלי. זכה בפרס גראמי, בשני פרסי פרסי טוני ובשני פרסי גלובוס הזהב על תפקידיו בסרטים "מיקי ומוד" ו"ארתור" עליו גם היה מועמד לפרס אוסקר לשחקן הטוב ביותר.
ביוגרפיה
מור נולד וגדל בפרבר דגנהאם שבמזרח לונדון למשפחה במעמד הפועלים. כדי לברוח מבעיותיו האישיות שנבעו מגובהו הנמוך ורגלו הקצרה הפך מור בגיל שש לנער מקהלה וניגן על פסנתר וכינור. עם השנים הפך לפסנתרן מוכשר, ניגן בפני קהל בכנסיות ובחתונות.
למד בתיכון המקומי שבדגנהאם והצטיין בתחום המוזיקה. כישורו המוזיקלי העניק למור מלגה ל"מכללת מגדאלן" שבחסותה של אוניברסיטת אוקספורד. בעת שלמד מוזיקה והלחנה, עבר מור גם לתחום המשחק והופיע לצד אלן בנט במופעי בידור באוניברסיטה. בנט המליץ על מור למופע הקומי "מאחורי השוליים", המופע בהשתתפותם זכה להצלחה בבריטניה וגם בארצות הברית, מור שהופיע לצידם של בנט, ג'ונתן מילר ופיטר קוק זכה איתם בפרס הטוני בשנת 1963.
קריירה
מור הנחה בשנת 1983 את טקס האוסקר ביחד עם לייזה מינלי, וולטר מתאו וריצ'רד פריור. היה מועמד לפרס גלובוס הזהב על הפסקול שסיפק לסרט "שישה שבועות". ב-1984 זכה מור בפרס גלובוס זהב נוסף בזכות תפקידו כמיקי, שדר הטלוויזיה בקומדיה "מיקי ומוד". ב-1985 גילם את השדון היצירתי פאטץ' בקומדיית חג המולד שוברת הקופות "סנטה קלאוס: הסרט".
חיים אישיים
מור חווה ארבע מערכות נישואים עם בורגן ליין, השחקניות סוזי קנדל וטיוזדיי וולד (ממנה למור ילד אחד בשם פטריק) וניקול רוטשילד (ממנה למור ילד אחד בשם ניקולס). מור שמר על יחסים טובים עם נשותיו לשעבר ליין, קנדל ווולד, אך נטר טינה לאשתו הרביעית ניקול רוטשילד איתה ניהל גירושים קשים בעת שהיה חולה, רוטשילד אף הגישה תלונה כנגד מור בטענה שהכה אותה. למור גם הייתה מערכת יחסים רומנטית עם לייזה מינלי
בשנת 1997 עבר מור ניתוח מעקפים בלונדון, לאחר מספר אירועי מוח בהם לקה. ב-1998 הצהירה אשתו רוטשילד שמור מחכה למותו, אך טענות אלו נשללו על ידי אשתו הראשונה.
ב-1999 הודיע לראשונה שהוא סובל ממחלה ניוונית חשוכת מרפא של מערכת העצבים המרכזית הנקראת. המחלה פגעה בכושר הדיבור ובתנועתיות שלו. כתוצאה ממנה לקה בדלקת ריאות ממנה נפטר.
ב-2001 קיבל מור את תואר מסדר האימפריה הבריטית, למרות מצבו הבריאותי הקשה הגיע לטקס ההוקרה.
מור נקבר ב"בית הקברות הילסייד" שבעיירה סקוטץ' פליינס, ניו ג'רזי.
קיסר צרפתי
תיאור
דג הקיסר הוא דג בינוני באורך 41.1 ס"מ והוא בעל גוף מוגבה עם סנפירים גבוהים ובולטים היוצרים צורת סהר. צבע הצעירים הוא שחור למעט פסים בהירים דקים לאורך הגוף. הפרטים הבוגרים בעלי גוונים כחולים כהים עם צידיים זהובים-ירוקים, סנפירי גחון ועיניים צהובות וגדולות, מצח בולט והפנים כחולות בהירות. הפה לבן ומעט מופנה מעלה ובתוכו שורות של שיניים מחודדות העוזרות לכרסם מזון מבין האלמוגים. שני הזוויגים דומים בגודלם ללא הבדלים בולטים.
דג זה לעיתים שוחה במים הפתוחים, אם כי בקרבת השונית בעומק של 3 עד 100 מטרים מתחת פני הים. הדג חי בזוגות או בחבורות קטנות וניזון לרוב מספוגיים, אצות, אלמוגים רכים, הידרתים, חיטחבים, שושנות ים וממיתרני זנב בעוד הצעירים משמשים כדגי נקאי לדגי שונית גדולים יותר.
דגים אלה מזדווגים בזוגות ללא עונת רבייה ברורה והם נעים במחול 7 עד 10 מטרים מעל הקרקעית לפני ההזדווגות המהירה. לפעמים נקבה גדולה משנה את זוויגה לזכר.
מגדלים דג זה באקווריום, בעיקר באקווריום ציבורי אך לא רק. לעיתים דגים אותו, אך דגי שונית עלולים לגרום ללהרעלת סיגואטרה חמורה.
פיאוריה
פיאוריה (אנגלית: pyuria) הוא מצב שבו השתן מכיל תאי דם לבנים או מוגלה. פיאוריה מוגדרת כנוכחות 10 תאים לבנים ומעלה לכל ממ"ק, שלושה תאים לבנים ומעלה בשדה בעוצמה-גבוהה של שתן לא-מעורבב, תוצאה חיובית של צביעת גראם בשתן לא-מעורבב, או בדיקת סטיק שתן חיובית ללויקוציט-אסטראז. פיאוריה בשתן עשויה להוות סימן לזיהום חיידקי בבדרכי השתן.
פיאוריה סטרילית (אנגלית: Sterile Pyuria) מוגדרת בנוכחות תאי דם לבנים אך ללא הופעת חיידקים בלקיחת תרביות חוזרות. במקרים רבים תופעה זו מתרחשת בעקבות חשיפה לזיהומים המועברים במגע מיני, כמו זיבה, שלו התפתחו לתרביות חיידקים. היא עשויה להופיע במחלות מסוימות כמו מחלת קווסאקי או שחפת אורו-גניטלית, מחלות זיהומיות, פתולוגיות במבנה הכליה ותרופות שונות, כמו אקמול.
פיאוריה סטרילית היא תופעה נפוצה. על פי מחקרים, שכיחותה באוכלוסייה היא 13.9% בנשים ו-2.6% בגברים.
2010 בישראל
2010 בישראל (ה'תש"ע-ה'תשע"א) הייתה השנה בה חגגה מדינת ישראל 62 שנה מיום היווסדה. האירועים הבולטים בה היו האסון בכרמל, המשט לעזה ומסמך גלנט. שנת 2010 נחשבת לשנה החמה ביותר מאז החלו מדידות מזג אוויר בארץ ישראל.
נפטרו
(קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2010)
צפון-מזרח ארצות הברית
צפון-מזרח ארצות הברית (באנגלית: Northeastern United States) הוא אחד מארבעת אזורי מפקד האוכלוסין של ארצות הברית והוא כולל את המדינות:
אזור צפון-מזרח ארצות הברית הוא האזור המפותח ביותר בארצות הברית מבחינה כלכלית, האזור עם צפיפות האוכלוסייה הגבוהה ביותר, והמגוון התרבותי הגדול ביותר. כ-85% מאוכלוסיית אזור צפון-מזרח ארצות הברית גרה באזורים עירוניים.
כובע גריסון
כובע גריסון (באנגלית: Garrison cap, מילולית: "כובע חיל מצב") או כובע צד (Side cap) הוא כובע צבאי מתקפל עם צדדים ישרים.
כובע מסוג זה נפוץ במספר זרועות וצבאות סביב העולם החל מאמצע המאה ה-19, תחילה ככובע ללבישה בשדה או במחנה שלא בלחימה ובהמשך התפתח גם לכובע שירות סטנדרטי. כובע גריסון מוכר גם בשמות כובע טיסה (בארצות הברית), כובע מחנה או כובע שרות שדה (בריטניה). בעיצובו הכובע עשוי מבד וניתן לקיפול כשהוא לא נחבש, כך שבשונה מקסדות או כובעים ייצוגיים, כובע הצד נוח בהרבה למשימות יום-יומיות במחנה או בשטח ולקיפול בכותפת או בכיס כשאינו נחבש.
אוסטרליה
כל הדרגות של חיל האוויר המלכותי האוסטרלי עושים שימוש בכובע גריסון כחול המתאים למדים שלהם.
בריטניה
בצבא הבריטי כובע גריסון הראשון שאומץ היה בסגנון גלנגרי (Glengarry), אשר אושר לשימוש בשנת 1868. הגלנגרי היה כובע בד קשיח שהתבסס על כובע סקוטי מסורתי, בהמשך הוא הוחלף עבור הקצינים של רוב היחידות הלא סקוטיות בכובע הטורין (Torin). גם הוא הוחלף מאוחר יותר בסגנון שהתבסס על העיצוב אוסטרי (Austrian Cap).
ישראל
כובע גריסון שימש כומתת מדי א' של חיילות צה"ל עד סוף שנות ה-90 של המאה ה-20.
נורווגיה
בנורווגיה נעשה שימוש בכובע גריסון בחיל האוויר המלכותי הנורווגי.
פורטוגל
בפורטוגל כובע גריסון מכונה barrete de bivaque ובמקרים רבים מתייחסים אליו בקיצור כ- bivaque. הכוחות המזוינים משתמשים בשני סוגים שונים של הכובע.
Circles (שיר של אנדראה)
Circles (בעברית: מעגלים) הוא שיר שהוקלט על ידי הזמרת המקדונית אנדראה. הוא יצא לאור ב-28 בינואר 2022, וייצג את מקדוניה הצפונית באירוויזיון 2022, שהתקיים בטורינו, איטליה.
לפני האירוויזיון
בין התאריכים 10 בדצמבר 2021–16 בינואר 2022 פתחה רשות השידור המקדונית את תקופת המועמדויות להשתתפות בקדם הלאומי לאירוויזיון 2022. בתום תקופה זו התקבלו 47 שירים. הם סוננו, ומתוכם נבחרו שישה על ידי ועדה מקצועית. הם הוכרזו ב-21 בינואר 2022 במשדר מיוחד, ויצאו לאור ב-28 בינואר במהלך התוכנית "MRT Stisni Plej". מיד לאחר המשדר נפתחה הצבעה אינטרנטית עבור השירים. אזרחי מקדוניה הצביע במשך שבוע לשיר שאהבו ביותר. גמר הקדם הלאומי Evrosong 2022 התקיים ב-4 בפברואר 2022 ב-MRT Studio 1, והונחה על ידי יאנה בורצ'סקה ואלכסנדרה יובנובסקה. בסוף שלב ההצבעות, שהורכב משילוב של הצבעות הקהל עם השופטים ביחס שווה של 50/50, נקבע תיקו במקום הראשון בין השירים "Circles" ו-"Superman" של ויקטור אפוסטולובסקי. לבסוף הוכרז "Circles" כזוכה בקדם כיוון שקיבל יותר נקודות מהשופטים מאשר השיר השני.
באירוויזיון
המהדורה ה-66 של האירוויזיון התקיימה בטורינו, איטליה והורכבה משני חצאי גמר ב-10 במאי וב-12 במאי 2022, ומגמר ב-14 במאי 2022. על פי כללי האירוויזיון, כל מדינה משתתפת, למעט המדינה המארחת וחמש המדינות הגדולות (גרמניה, צרפת, איטליה, ספרד והממלכה המאוחדת), נדרשת להיות אחת מעשר המדינות שיעפילו מאחד משני חצאי הגמר לגמר. ב-25 בינואר 2022 נקבע בהגרלת חצאי הגמר כי מקדוניה הצפונית תופיע בחלק השני של חצי הגמר השני.
לאחר שפורסמו כל השירים המתחרים לתחרות 2022, סדר השירים לחצי הגמר הוחלט על ידי מפיקי התוכניות ולא באמצעות הגרלה נוספת, כך ששירים דומים לא הוצבו זה ליד זה. מקדוניה הצפונית הופיעה כמדינה ה-11, לאחר אירלנד ולפני אסטוניה. ב-12 במאי 2022 ביצעה אנדראה את "Circles" על בימת חצי הגמר השני של אירוויזיון 2022. היא נכשלה בניסיון להעפיל לגמר התחרות, שהתקיים ב-14 במאי. לאחר התחרות התברר כי מיקומה בחצי הגמר היה 11 עם 71 נקודות.
ג'ורג' קדיש
ג'ורג' קדיש (נהגה "קֶיידיש"; באנגלית: George Kadish; במקור: צבי הירש קָדוּשין (ביידיש: קאדושין); 1910 / 1915, ראסיין, האימפריה הרוסית (ליטא) – 2 בספטמבר 1997, הוליווד, פלורידה) היה צלם חובב יהודי ליטאי. לאחר שנכלא בגטו קובנה במלחמת העולם השנייה צילם באופן עצמאי ובהיחבא אלפי תצלומים, שרובם מתעדים את חיי היומיום בגטו למן הכיבוש הגרמני ביוני 1941 ועד שנאלץ לרדת למחתרת בקיץ 1944, וכן את חיסול הגטו ולבסוף את חורבותיו לאחר תום המלחמה.
קורות חיים
צבי הירש קָדושין נולד בעיירה ראסיין שברוסיה (לאחר המלחמה בליטא העצמאית). בהמשך עבר עם משפחתו לעיר הבירה, קובנה. בנעוריו הצטרף לתנועת בית"ר. לאחר שלמד הנדסה באוניברסיטת קובנה, שימש בשנות ה-30 כמורה למתמטיקה, מדעים ואלקטרוניקה בבית ספר תיכון יהודי בעיר. התעניין במיוחד ברדיו, ואף פרסם ספר עזר ביידיש לחובבי רדיו ("וואָס איז אזוינס ראדיאָ?: הילפֿס-בּוך פֿאָר ראדיאָליבּהאָבּער", 1934). בנוסף החל להתעניין בצילום, ובנה מצלמות.
ב-1940 נכבשה וסופחה ליטא על ידי ברית המועצות, ובקיץ 1941 נכבשה ליטא על ידי גרמניה הנאצית, והיהודים שנותרו בקובנה גורשו לגטו קובנה שכונן בפרוור היהודי סלובודקה. הפוגרומים האכזריים וההמוניים שביצעו הליטאים הפאשיסטים ביהודי העיר ביוני 1941 הניעו את קדיש, צלם חובב, לתעד את האירועים. בלילה שבין 25 ו-26 ביוני 1941 התנפלו לאומנים ליטאים על בתי סלובודקה ורצחו כ-800 יהודים. כך העיד קדיש לימים:
ברגעיו האחרונים כתב האיש בדמו ליד גופת בנו: "אידן – נקמה!" – 'יהודים, נִקמו!'. קדיש מיהר לביתו, חזר עם מצלמתו וצילם את הכיתוב. תצלום זה היה לאחד מתצלומיו המפורסמים, והפך לסמל.
זמן קצר לאחר מכן, כאשר החלו עבודות הכפייה בגטו, נשלח לעבודה כטכנאי לתיקון מכונות רנטגן בבית חולים צבאי גרמני. כך נפתחה בפניו האפשרות להמיר מצרכים מבוקשים בסרטי צילום. הוא בנה מצלמה חבויה, באמצעות מצלמת לייקה שעליה הרכיב עדשה קטנה שתוכל לקלוט תמונות דרך חור הכפתור. המנגנון שבנה היה אמין ופשוט להפעלה: את תריס המצלמה הפעיל באמצעות כבל חשמלי שהגיע לכיסו הימני; לאחר שהיה מכוון את חור הכפתור, היה מושך קלות בכבל. הוא צילם בסתר אלפי תצלומים של חיי הגטו, כשמצלמתו תחת מעילו, והוא מצלם דרך תפר הלולאה לכפתור במעילו, שהותקן למטרה זו. מסיבה זו הלך דרך קבע כשהוא נתון במעיל – בחורף במעיל גשם כבד ובקיץ במעיל קל.
קדיש ניצל כל הזדמנות אפשרית לתעד במצלמתו את חיי היומיום בגטו קובנה. הצילום בגטו היה אסור, ובצלמו הוא סיכן את חייו, אולם לדברי אחד מתלמידיו בקובנה, אייב רזניק, קדיש היה נחוש למדי והרגיש כי זוהי שליחותו; "מצלמתי תהיה נקמתי", קבע. בתצלומיו נראים היהודים שרוכזו בין גדרות הגטו, יהודים עם מיטלטליהם, אנשים בעבודות הכפייה, מעשי רצח, ילדים ונשים זקנות. בחלקם נראים המצולמים כשהם מישירים מבטם למצלמה (כלומר, קדיש שם בהם את מבטחו). בין הצילומים האחרונים היו תמונות השילוחים למחנות העבודה בריגה ואסטוניה ולמחנות הריכוז.
קדיש פיתח חלק מהתשלילים בחדר הרנטגן בבית החולים, ולאחר מכן הבריח אותם אל הגטו בתוך קביים והסתירם בעזרתו של יהודה זופוביץ', סגן מפקד משטרת הגטו, שניצל את מעמדו במשטרה כדי לעזור לפרטיזנים ולמחתרת היהודית בגטו. הכול נעשה בהיחבא; אפילו בני משפחתו של קדיש לא ידעו דבר על כך.
בסוף חודש מרץ 1944 נודע לאס דה ולממונה על הגטו מטעם הגסטאפו, שארפיהרר (סַמָּל) ברונו קיטֶל (Kittel), כי יש בגטו צלם בשם קדושין, ושבידו כבר אוסף גדול של תצלומים, והגסטאפו הציע פרס של עשרת אלפים רייכסמארק על ראשו. אנשי המחתרת האנטי-נאצית גילו לקדיש שהגסטאפו מחפש אחריו ואחר מצלמתו, ובחודש יולי 1944 נמלט מהגטו וירד למחתרת. הוא הותיר מכתב מזויף כדי להטעות את הגסטאפו, ואת המצלמה הסתיר בבור שכרה מתחת לקמין ברזל. קציני המשטרה היהודית זופוביץ' (שנספה מאוחר יותר ב-1944 ב"אקציית השוטרים") ואיקא גרינברג לא הסגירו אותו או את מקום הימצאם של התמונות והתשלילים, על אף העינויים הקשים שעינו אותם חוקרי האס-דה.
בעת חיסול הגטו שהה קדיש בצד הארי של העיר, וממקום מסתורו צילם את שריפתו. לאחר נסיגת הגרמנים שב לחורבות הגטו, צילם את שרידיו, וחפר את התצלומים והתשלילים שקבר בכדי חלב מתחת לביתו.
לאחר כניעת גרמניה הנאצית במאי 1945 נסע מליטא לאזור הכיבוש האמריקני בגרמניה והגיע למחנה העקורים לנדסברג, שם שהה עד 1946. בלנדסברג הוסיף לתעד את החיים במחנה, ושם גם הציג לראשונה את אוסף תצלומיו, בפני הניצולים יושבי המחנות.
בהמשך היגר לניו יורק ועבד כמהנדס מכונות וממציא. (את שם המשפחה "קדיש" אימץ לעצמו עוד בטרם היגר.) לאחר מכן עבר לעיר הוליווד שבפלורידה, שם התגורר עד מותו.
ג'ורג' קדיש נפטר ב-2 בספטמבר 1997 מסיבוכים של מחלת אלצהיימר, בשנות השמונים לחייו, זמן קצר לפני פתיחת התערוכה בוושינגטון. הותיר בת, ג'ורג'יה גירי (Georgia Geary).
אוסף התצלומים
בשנת 1982 תרם לארכיון בית התפוצות חלק ניכר מהאוסף שלו, ובו כ-2,000 תשלילים שצילם בגטו קובנה בין השנים (1942–1944) וכ-1,000 תצלומים ממחנה העקורים בלנדסברג (1945–1946).
ב-4 במאי 1986 נפתחה בבית התפוצות תערוכת תצלומיו "גיטו קובנה – תמונות ממצלמה נסתרת: צילומי של צבי קדושין". בשנה שלאחר מכן נדדה התערוכה, והוצגה בין היתר במכון משואה.
באפריל 1987 הוצגה תערוכה קטנה וקצרה מתצלומיו ברוטונדה שבבניין המשרדים ע"ש ראסל בסנאט של ארצות הברית. כעבור עשור היה אוסף תצלומיו נדבך מרכזי בתערוכה "Hidden History of the Kovno Ghetto" שהוצגה במוזיאון השואה האמריקני (שנפתח בוושינגטון ב-1993) מ-21 בנובמבר 1997 ובמשך קרוב לשנתיים.
פרט לגרמניה, ישראל וארצות הברית – בה הוצגו תצלומיו בין היתר בייִוואָ (ספטמבר 2003), במוזיאון המורשת היהודית שבמנהטן (אפריל 2007), ובמרכז לחיים יהודיים באוניברסיטת ייל (אפריל 2011) – נדדה תערוכת תצלומיו בעולם והוצגה באוסטרליה, אנגליה, יפן ומקסיקו.
התצלומים המקוריים מהאוסף של קדיש מצויים בארכיונים ברחבי העולם, מרביתם בארכיון בית התפוצות ובמרכז שמעון ויזנטל בלוס אנג'לס ומקצתם במוזיאון השואה האמריקני בוושינגטון וביד ושם.
לקריאה נוספת
ראיון מוסרט עם קדיש בתוך:
רחל סילבצקי
רחל סילבצקי (נולדה ב-6 באוגוסט 1945) היא עורכת אתר ערוץ 7 באנגלית. לשעבר יו"ר אמונה - תנועת האשה הדתית לאומית ועורכת ראשית של אתר האנגלית של ערוך שבע.
ביוגרפיה
נולדה בניו יורק, בכ"ז באב ה'תש"ה. למדה בבית הספר דתי לבנות "אסתר שיינפלד" והייתה פעילה בתנועת הנוער "בנות אגודת ישראל". במהלך שנים אלה הייתה שותפה במאבק למען יהדות רוסיה ובהתרמה למאבק במיסיון בישראל. נישאה לדב סילבצקי, לימים מייסד מכללת אמונה ותלמידו של הרב משה פיינשטיין ובוגר ישיבה אוניברסיטה. למדה מתמטיקה בסיטי קולג של ניו יורק וזכתה לחברות בארגון מצטיינים פי בטה קאפה ובסיום ברמת summa cum laude ובמקביל לימודי קודש בבית המדרש למורות בקולג' שטרן שם נתנה את נאום התלמיד המצטיין וקבלה את פרס התנ"ך בטקס הסיום. לאחר מכן קבלה תואר שני ביהדות בטורו קולג'.
נבחרה ליו"ר אמונה, תנועת האישה הדתית-לאומית, ובמסגרת פעילותה בארגון הקימה מוסד בית לנדי לילדים צעירים עם בעיות נפשיות באבן שמואל סייעה לקדם אירועים כגון יום 'נשים לומדות תורה' בבנייני האומה, עם 40 שיעורים ואלפי נשים, הקמת 30 מעונות יום, תמיכה בחברון, צמצום של 20 מיליון שקלים בחובות הארגון. ותוספת משמעותית למספר החברות בו.
ניהלה את כפר הנוער בכפר חסידים שם הקימה את ישיבת נחלת ישראל ומסלול תורה ומדע והוציאה את הכפר מחובות כבדים שמצאה בהגעתה. בעת יציאתה לפנסיה נתבקשה על ידי הנהלת ערוץ שבע להיות עורכת אתר האנגלית, זאת עשתה בהתנדבות כ-6 שנים ולאחר מכן המשיכה כיועצת בכירה ועורכת מאמרי דעות ויהדות. היום חברת דירקטוריון ערוץ הכנסת וועד המנהל של מכללת אורות ישראל, חברת עמותה פעילה בעמותת תורה מציון.
מתגוררת בירושלים ואם לשלושה. בנה עקיבא, הוא יועץ משפטי של מועצות גוש עציון והשומרון. בתה ד"ר זהבה נביס היא רופאת שיניים המתגוררת בגוש עציון ועו"ס במקלט לנשים בבית שמש, בנה הרב אב"י, הוא ר"מ וראש כולל בישיבת מרכז הרב שנשוי לבתו של הרב יעקב שפירא.
הנסיך מקס, דוכס בבוואריה
ביוגרפיה
מקס נולד ב-21 בינואר 1937 במינכן, לאלברכט, דוכס בוואריה, בנו של רופרכט, נסיך הכתר של בוואריה, ולמריה דרשקוביץ', רוזנת טראקושצ'ן, בתם של דיוניס מריה דרשקוביץ', רוזן טראקושצ'ן ויוליאנה רוזה, נסיכת מונטנואובו.
לאחר עליית היטלר לשלטון, סירב אביו להצטרף למפלגה הנאצית, ובשנת 1940 עברו בני המשפחה לאחוזתם בסרוואר, מחוז ואש בהונגריה. לאחר כיבוש הונגריה באוקטובר 1944, נעצרו בני המשפחה בזקסנהאוזן, ובאפריל 1945 הועברו למחנה הריכוז דכאו, משם שוחררו על ידי צבא ארצות הברית.
לאחר המלחמה למד פרנץ במנזר הבדיקטיני של אטאל, ולאחר מכן למד באוניברסיטת מינכן ובאוניברסיטת ציריך.
בשנת 1965 אומץ מקס על ידי דודו לודוויג וילהלם, דוכס בבוואריה, על מנת לשמור על הענף של בית ויטלסבאך דוכסים בבוואריה, ולאחר מותו בשנת 1968 ירש מקס את אחוזותיו, והחל להשתמש בתואר "דוכס בבוואריה".
ב-10 בינואר 1967 התחתן מקס בקרוט עם אליזבת דגלאס, נכדתו של הגנרל השוודי ארצ'יבלד דגלאס, וב-24 בינואר נערך טקס חתונה דתי במינכן. לאחר חתונתם התגוררו בני הזוג בטגרנזי, ונולדו להם 5 בנות.
מכיוון שלאחיו פרנץ, דוכס בוואריה אין ילדים, צפוי מקס לרשת אותו לאחר מותו. לאחר מותו של מקס, מכיוון שאין לו בנים, אלא רק בנות יירש אותו בראשות בית ויטלסבאך דודנם לואיטפולד, נסיך בוואריה. עם זאת, את הטענה לכתר הבריטי תירש בתו של מקס, סופיה והבא בתור אחריה בסדר הירושה היעקוביטי הוא בנה הבכור יוזף ונצל, נסיך ליכטנשטיין.
משפחתו
ב-10 בינואר 1967 התחתן מקס עם הנסיכה אליזבת, דוכסית בבוואריה, בתם של קרל לודוויג דגלאס ואוטורה מריה האס-היי, ממנה נולדו לו 5 בנות:
מלחמת הממלכות
מלחמת הממלכות (באנגלית: War of the Realms) הוא אירוע קרוסאובר ביקום מארוול שפורסם על ידי חברת מארוול קומיקס בין אפריל ליולי 2019. הקומיקס קיבל ביקורות חיוביות, כאשר המבקרים שיבחו את העלילה והאומנות. עלילת הסיפור מגוללת את פלישת כוחותיו של מלקית' הארור למידגרד, מה שמוביל את גיבורי-העל להתלכד יחדיו ולעצור אותו.
עלילה
באסגרד, אודין הופך למטרה בידי מתנקשים של מלקית', שחשף כי בנה את גשר ביפרוסט האפל שיאפשר להם להשתגר לכל אחת מעשר הממלכות. על פני כדור הארץ, תור וכלבת השאול שלו ת'ורי נהנים מהבטלה כאשר לוקי מתרסק לנגד עיניהם ומספר שמלקית' דקר אותו. תור מסכים לתנאיו של לוקי לעזור לו בתמורה למיקומו של מלקית'. אולם, לוקי מתגלה למעשה כמלקית' ומשגר את תור ליוטונהיים, מקום מושבם של ענקי הכפור, שתוקפים אותו עם הגיעו. כעת כשתור נעלם, מלקית' מתכנן לפצוח במלחמה על כדור הארץ/מידגרד. בברונקס, ספיידרמן נתקל באמו של תור פריגה בזמן שהיא נלחמת במתנקשיו של מלקית'. סיף והולקיריות שלה נפגשות עם פריגה, מכיוון שרוב האסגרדים חיים כיום על פני כדור הארץ כפליטים. ולקיריה שולחת איתות כי מלקית' מגיע, אשר נשמע על ידי דוקטור סטריינג', וולברין, דרדוויל, המעניש, בלייד, גוסט ריידר וקבוצת האוונג'רס. במהלך הקרב בניו יורק, מלקית' מגיע עם המועצה האפלה שלו (המורכבת ממכשפת, קורס, אוליק, מינוטאורוס ונמר בוג מסורטלהיים). לאופי עומד לאכול את פריגה כאשר לוקי האמיתי מגיע, מציל את אמו המאמצת ונלחם במלקית'. דוקטור סטריינג' משגר משם את מלקית' ולאופי זועם על לוקי בגלל בגידתו ואוכל אותו. לקראת סוף הגיליון מתגלה שתור עדיין חי ונלחם נגד ענקי הכפור.
במהלך פינוי האזרחים מניו יורק לסנקטום סנקטאורום של דוקטור סטריינג', ג'יין פוסטר עומדת מחוץ לבניין כדי להוביל אנשים פנימה. במהלך הכאוס המתחולל, הגיבורים עושים כמיטב יכולתם להילחם. נחשף כי מלקית' שכר ברית של מכשפות מלחמה המונעות מדוקטור סטריינג' להשתמש במלוא כוחו. אודין, ששרד את ניסיון ההתנקשות בחייו, מגיע יחד עם צבאו האסגרדי בעיצומה של המלחמה. ולקיריה עוזרת לג'יין להרוג את מכשפות המלחמה. דוקטור סטריינג' משתמש בכל כוחותיו כדי להעביר את הגיבורים הנותרים להר הנוקמים שבקוטב הצפוני, שם גוסט ריידר וסיף לוקחים את אודין למנוחה בזמן שקפטן אמריקה פוקד על קרול דנברס להשיג כמה שיותר גיבורים שתצטרך כדי להגן על כדור הארץ. פריגה ממנה את ג'יין פוסטר לאם-כל של אסגרד, אך ג'יין פוסטר נעצבת מחורבן כדור הארץ. בחזרה בכדור הארץ, ולקיריה היא האדם האחרון שנלחם נגד האלפים האפלים לפני שראשה נערף בידי מלקית', מה שמשאיר את ג'יין פוסטר להמשיך את מורשת הולקיריות.
בזמן מנוחתם מהקרבות, פריגה מבקשת מקפטן אמריקה לאסוף קבוצה להצלתו של תור. בינתיים, דרדוויל לוקח את חרבו של היימדל המסייעת לתקן את גשר ביפרוסט ומאפשרת לקבוצה להתפצל לארבע קבוצות: קפטן אמריקה וצוותו (המורכב מספיידרמן, וולברין, איירון פיסט ולוק קייג') ילכו להציל את תור; פריגה וקבוצתה (המורכבת מבלייד, הענקית הירוקה, גוסט ריידר והמעניש המתחזים לחברי כוחותיו של מלקית') ילכו להרוס את גשר ביפרוסט האפל; קפטן מארוול תלך לכדור הארץ להתמודד מול מלקית' בזמן שהיא מגייסת את נוקמי המלחמה שלה; וג'יין פוסטר נשארת עם היימדל, דרדוויל ושריון המשמיד כדי להגן על גשר ביפרוסט. מלקית' מטיל חורבן על אירופה ומתכנן להרוג את האביר השחור, יוניון ג'ק וספיטפייר עם חרב ההובנה, כאשר קפטן מארוול מגיעה עם נוקמי המלחמה שלה (המורכבים מדדפול, נשק H, חייל החורף, קפטן בריטניה, ליידי סיף וסימביוט הונום). כאשר נוקמי המלחמה נלחמים באלפים האפלים, סימביוט הוונום תוקף את מלקית' אך נספג לתוך חרבו. האלפים האפלים פותחים במתקפת התגנבות על קבוצתה של ג'יין פוסטר ואילו טוני סטארק ושורי עוזרים לגמדים ליצור כלי נשק חדשים והפנתר השחור וצבא הדורה מילאג'ה מתכוננים להתקפה על ענקי הכפור בהר הנוקמים. הסוכנת רוז סולומון מוואקאנדה מדווחת כי תאגיד רוקסון השתלטו על אנטארקטיקה, נאמור נלחם באלפים האפלים באוקיינוס, וארבעת המופלאים מגנים על מנהטן. במהלך הכאוס, דרדוויל מאבד ריכוז מה שגורם לאלפים האפלים להשמיד את גשר ביפרוסט. קבוצתה של פריגה מגיעה לגשר ביפרוסט האפל, אך כאשר פריגה מבינה שגשר ביפרוסט נהרס, היא משנה את התוכנית ומגנה על גשר ביפרוסט האפל. קבוצתו של קפטן אמריקה מוצאת את תור, אך מגלה שהוא בהתקף זעם לאחר שהשמיד ענקי כפור רבים.
בעוד שתור עדיין מוצמד ליגדראסיל, הוא מקבל את התשובה שהוא מחפש כשהוא מוצא גרסאות אחרות של עצמו. מיסטר פנטסטיק והדבר יוצאים מתוך פורטל הזמן והמלך תור מגיע, לאחר שציפה שהיום הזה יגיע. בחזרה בזמן ההווה, תור מסביר את המצב למלך תור כשהם עומדים בחורבות אסגרד. המלך תור נזכר בקרב שלו עם גור שוחט האלים והוא רואה איך תור מתחיל להידמות לו. הוא מסכים עם התוכנית למצוא גרסאות נוספות של עצמו ומגייס את תור הצעיר מהמאה ה-6. ג'יין פוסטר מופיעה בצורת התור שלה ובכך חושפת את העובדה שהיא משתמשת במיולניר של ארץ-1610 ויחד הם מקימים את חיל תור. בחזרה במנהטן, גיבורי העל נלחמים בלאופיי משודרג הכוחות עם ענקי הכפור שלו. בידיעה שחיל תור מתקרב, מלקית' משדרג את כוחותיהם של חניכיו עם הסימביוט של ונום ואז נקשר אליו. כשחיל תור מגיע, מלקית' מכריז על עצמו כשוחט התורים. בשעה שתור נלחם במלקית', זה האחרון מנסה לשפד את ג'יין פוסטר, מה שגורם לתור להיכנע להתקף הזעם שלו ולהשליך את עצמו עליו, וחיל תור מתחיל לחוש בסערת האלים המתקרבת ובאה. כאשר סערת האלים מגיעה לכדור הארץ, מתחיל לרדת גשם של אש וקרח. כאשר החניכים הנשלטים בידי הסימביוט נפגעים מהאש, סערת האלים משחזרת את עצמה לכדי המיולניר. תור מצליח להרים את המיולניר המשוחזרת בזמן שג'יין פוסטר מטילה את המיולניר שלה לכיוונו של לאופי בזמן שלוקי חותך את עצמו ואת ארון המתים של החורפים העתיקים בעזרת חרבו של היימדל. תור קורא למלקית' להיכנע בזמן שמלקית' מזמן את חרב הציד הגדול, אך במקום זאת כלבי הצייד הפראיים והנמר בוג מסורטלהיים משחיתים את גופתו.
עם תום מלחמת הממלכות, שלום מתפרש על פני עשרת העולמות. דרדוויל מבכה את אובדן כוחותיו השמימיים; המעניש חוזר למשימת היחיד שלו בפשע; וסימביוט הונום חוזר לצורתו האנושית ומצהיר שקסמיו של מלקית' פטרו אותו מאי-יציבותו, והוא מכין את עצמו למפגש המתקרב שלו עם קרנג'. ג'יין פוסטר נפרדת לשלום מהמיולניר של ארץ-1610, שמתפוררת ורסיסיה מתמזגים לכפפת שריון מוזהבת על זרועה. תור הצעיר והמלך תור מוצאים מכנה משותף באמצעות חיבתם לאלכוהול, ואודין פורש מתפקידו והופך את תור לאב-כל החדש.
מתקן לנייר טואלט
מתקן לנייר טואלט (לעיתים נקרא גם "מחזיק נייר טואלט" או "מתלה לנייר טואלט") מיועד להחזיק גליל אחד או יותר של נייר טואלט.
ישנם כמה סוגים טיפוסיים של מחזיק נייר טואלט:
יש לציין שבנוסף על המתלה קיימים מתקנים לשם אחסון נייר טואלט רזרבי בחדר השירותים. ישנו מתקן אנכי עם פתח קדמי בתחתית כך שלקיחת גליל גורמת לגליל מעליו לתפוס את מקומו.
קיימים פטנטים על מחזיקי נייר טואלט שבכוחם להחזיק בו זמנית יותר מגליל אחד, כך שכאשר גליל אחד מסתיים ניתן לעשות שימוש באחר ללא צורך בהחלפה.
נייר טואלט נפוץ כרוך סביב גליל קרטון בקוטר 5 ס"מ, והמתקן להחזקת הנייר עובר דרך גליל זה. עם תום השימוש בנייר, הקרטון מושלך לאשפה (ולעיתים רחוקות ממוחזר). כדי למנוע יצירת פסולת קרטון זו, יצרה חברת "סנו" נייר טואלט ללא טבור קרטון, שאותו תיארה "חוסך פסולת ומסייע בשמירה על איכות הסביבה". חלק מהמתקנים להחזקת הנייר אפשרו התאמה לשיטה החדשה, אך מתקנים רבים לא התאימו לשימוש בו.
קרולינה למקה
קרולינה למקה בע"מ (Carolina Lemke) היא חברה פרטית ישראלית העוסקת במכירה של משקפי שמש הנמכרים תחת המותג "קרולינה למקה ברלין". החברה היא חברה בת של "קסטרו מודל". חברת בת של קבוצת הודיס (ביחד עם אורבניקה).
היסטוריה
החברה נוסדה בשנת 2010 על ידי יוסי גביזון, שגם ניהל אותה. החברה קרויה על שם בת זוגו, קרולינה למקה, המעצבת את המשקפיים המיוצרים עבור החברה. מוצרי החברה מיוצרים עבורה בסין. החברה הקימה רשת של חנויות למכירת משקפי שמש, כחלק מ"קבוצת הודיס" הכוללת את הרשתות הודיס, קרולינה למקה, אורבניקה, טופ טן, ואקססוריז. רשת קרולינה למקה זכתה לפרסום רב לאחר שהדוגמנית בר רפאלי, הייתה לפרזנטורית של החברה, ושכחלק מהחוזה נכנסה כשותפה בחברה ורכשה 5% ממניותיה.
ביוני 2018 השלימה קסטרו רכישת 100% מקבוצת הודיס, בעסקה של חילופי מניות.
לקידום המכירות של "קרולינה למקה" בארצות הברית נחתם הסכם בין "קסטרו מודל" לקים קרדשיאן, לפיו קרדשיאן תהיה פרזנטורית של "קרולינה למקה" לצידה של בר רפאלי. הקשר עם קים קרדשיאן הסתיים בשלהי חודש נובמבר 2019.
דניאל אוטיי
דניאל אוטיי (בצרפתית: Daniel Auteuil; נולד ב-24 בינואר 1950) הוא שחקן קולנוע, במאי תיאטרון וקולנוע צרפתי.
ביוגרפיה
דניאל אוטיי נולד באלג'יר באלג'יריה הצרפתית להורים שהיו שניהם זמרי אופרה. משחקו בסרטים כמו ז'אן דה פלורט הביא לו הכרה בינלאומית ומספר רב של פרסים על משחקו.
לדניאל אוטיי שתי בנות, אורורה אוטיי, מבת זוגו לשעבר אן ז'וּסה ונלי, ממערכת היחסים בת העשר שנים שלו עם עמנואל ביאר, ששיחקה לצידו במספר סרטים כמו בסרטים הידועים לב בחורף, ז'אן דה פלורט ומאנון. הוא נישא לאוֹד אמברוג'י, פסלת קורסיקאית, ב-22 ביולי 2006, בפורטו-וֶקיו, קורסיקה.
פרסים ומועמדויות
אוטיי זכה בעוד 5 פרסים שונים, והועמד לעוד מספר פרסים, אבל לא זכה בהם.
לילה אמריקאי
לילה אמריקאי (בצרפתית: La Nuit américaine); הוא סרט קולנוע צרפתי משנת 1974 בבימויו של פרנסואה טריפו, אשר מככבים בו ז'קלין ביסט וז'אן-פייר לאוֹ. פירוש שם הסרט בצרפתית, nuit américaine (לילה אמריקאי), הוא תהליך טכני שבו סצנות במהלך היום מצולמות כאילו שהן מתרחשות במהלך הלילה. שמו האנגלי של הסרט, Day for Night, הוא המונח האנגלי המקביל לכך.
עלילה
לילה אמריקאי מספר על הפקתו של הסרט Je Vous Présente Paméla (לפגוש את פמלה), מלודרמה בנלית בהשתתפות הכוכב המזדקן, אלכסנדר (ז'אן-פייר אומון), הדיוה לשעבר סברין (ולנטינה קוֹרטֶזֶה), אלפונס שבור הלב (ז'אן-פייר לאוֹ) והשחקנית הבריטית ג'ולי בייקר (ז'קלין ביסט), המתאוששת הן מהתמוטטות עצבים והן מהבעייתיות בנישואיה עם רופא המבוגר ממנה בהרבה. בין לבין מגוללים סיפורים קטנים יותר של חברי הצוות והבמאי פראן (טריפו בעצמו) העומד בפני בעיות פרקטיות הקשורות בעשיית הסרט. מאחורי המצלמה, השחקנים והצוות עוברים מספר רומנים, פרשיות אהבים, פרידות ומכאובים. ההפקה עוברת דרך חתחתים במיוחד כשארוסתו של אלפונס עוזבת אותו לטובת פעלולן, דבר שמוביל אותו לסטוץ עם ג'ולי. בנוסף אחת משחקניות המשנה מגלה שהיא בהריון, ולבסוף אלכסנדר נהרג במפתיע בתאונת מכונית.
נושאים
אחד מנושאי הסרט הוא האם סרטים הם חשובים יותר או פחות מהחיים עבור אלו שעושים אותם. הוא מכיל רמיזות רבות גם לעשיית סרטים וגם לסרטים עצמם (אולי שלא במפתיע מתוך הנחה שטריפו החל את הקריירה שלו כמבקר סרטים שהתבונן על הקולנוע כעל אמנות). הסרט נפתח בתמונותיהן של ליליאן ודורותי גיש, שלהן הוא מוקדש. בסצנה אחת, פראן (המגולם על ידי טריפו בעצמו) פותח חבילת ספרים שהוא הזמין. אלו הם ספרים על במאים שהוא מעריץ כמו לואיס בוניואל, קארל תאודור דרייר, אינגמר ברגמן, אלפרד היצ'קוק, ז'אן-לוק גודאר, ארנסט לוביטש ורובר ברסון.
ב-DVD של הסרט מסופר על כך שהסופר המפורסם גרהם גרין ערך הופעת אורח שלא ניתן לה קרדיט בכתוביות, כשהופיע כסוכן ביטוח בסרט. ב-DVD של הסרט נאמר שגרין היה מעריץ גדול של טריפו ותמיד שאף לפגוש אותו, כך שכשעמדה בפניו ההזדמנות לקבל בסרט תפקיד שבו הוא יוכל לדבר עם הבמאי, הוא שמח לקבל את התפקיד. נאמר שטריפו הצטער שלא נאמר לו (עד אחרי כן) שהשחקן שגילם את דמותו של סוכן הביטוח היה גרין, שאז הוא היה שמח להכיר אותו, מכיוון שגם הוא העריץ את ספריו של גרין.
הכרה
הסרט הוקרן בפסטיבל הקולנוע בקאן ב-1973, אבל לא נכלל בתחרות.
הסרט זכה בשנת 1974 בפרס באפט"א לסרט הטוב ביותר ובפרס אוסקר לסרט הזר הטוב ביותר. ולנטינה קוֹרטֶזֶה הייתה מועמדת לפרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר, וטריפו לפרס אוסקר לבמאי הטוב ביותר.
לילה אמריקאי נחשב אחד מהסרטים הטובים ביותר של פרנסואה טריפו. לשם דוגמה, הוא אחד משני סרטיו של טריפו שנכללים ברשימות המגזין טיים של מאה הסרטים הטובים ביותר במאה העשרים, ביחד עם 400 המלקות.
תפליט פריקרדיאלי
תפליט פריקרדיאלי (באנגלית: Pericardial effusion) הוא הצטברות לא תקינה של נוזלים בתוך קרום הלב (פריקרד), שהוא הקרום בתוכו נמצא שריר הלב. הצטברות זו של נוזלים בתוך חלל המוגבל בשטחו, מובילה לעלייה בלחץ התוך פריקרדיאלי ועשויה לגרום ללחץ הולך וגובר על שריר הלב, להפרעה בהרפיית הלב (דיאסטולה) וכתוצאה מכך לפגיעה בתפוקת הלב.
תפליט פריקרדיאלי המייצר לחץ גדול עד כדי הפרעה לפעילות הלב נקרא טמפונדה קרדיאלית. טמפונדה היא מצב מסכן חיים המחייב טיפול רפואי דחוף שמטרתו היא ניקוז הנוזל אל מחוץ לפריקרד בפרוצדורה הנקראת ניקור פריקרדיאלי. ככל שהצטברות הנוזל בפריקרד מהירה יותר, כך עשוי התפליט לגרום להפרעה משמעותית יותר בפעילות הלב.
פתופיזיולוגיה
לב האדם מורכב משלוש שכבות. השכבה הפנימית ביותר, המצפה את הלב מבפנים ונמצאת במגע עם הדם, נקראת שכבת האנדוקרד (פנים הלב). השכבה האמצעית היא שכבת השריר עצמה (מיוקרד) ואילו השכבה החיצונית מכונה קרום הלב (פריקרדיום).
קרום הלב מורכב משני קרומים שביניהם נמצא נוזל המשמש לסיכוך. במצב תקין כמותו של נוזל זה היא בין 15–50 מיליליטר.
תפליט פריקרדיאלי נגרם לרוב כתוצאה מחוסר איזון בין ייצור הנוזל הפריקרדיאלי לבין ספיגתו החוזרת, או כתוצאה מהפרעה מבנית הגורמת לחדירת נוזל חיצוני אל תוך החלל הפריקרדיאלי. כתוצאה מכך עולה כמות הנוזל הפריקרדיאלי על הכמות התקינה.
כמות הנוזל הפריקרדיאלי עשויה להגיע אף ליותר משני ליטרים בתפליטים גדולים.
גורמים
הגורם השכיח ביותר לתפליט פריקרדיאלי הוא פריקרדיטיס (דלקת של קרום הלב). דלקת זו עשויה להיגרם כתוצאה מזיהומים שונים כדוגמת נגיף הקוקסקי, שערנת, או החיידק Mycobacterium הגורם גם לשחפת. דלקת קרום הלב עשויה להתפתח גם לאחר ניתוח לב.
גורמים נוספים לתפליט פריקרדיאלי כוללים מחלות דלקתיות שונות כמו זאבת או דלקת מפרקים שיגרונית. מחלות שונות כמו אי-ספיקת כליות הגורמת לאורמיה, תת-פעילות בלוטת התריס או גידול סרטני שהתפשט אל הפריקרדיום, עשויות גם הן לגרום לתפליט פריקרדיאלי.
תפליט פריקרדיאלי עשוי להתפתח גם התוצאה מחבלת חזה קשה או כתוצאה משימוש בתרופות מסוימות.
אבחנה
אבחנה של תפליט פריקרדיאלי מבוססת על ממצאים קליניים, ממצאי א.ק.ג., בדיקת אקוקרדיוגרפיה ובדיקות דימות.
סימנים ותסמינים
ככל שהתפליט גדול יותר, כך גדל הלחץ שהוא יוצר על שריר הלב, וכתוצאה מכך מחמירים גם הסימפטומים. כמו כן, התפתחות מהירה של תפליט, גם אם הוא קטן יחסית, עשויה לגרום לסימפטומים משמעותיים יותר מאשר התפתחות איטית, כיוון שהיא אינה מאפשרת לקרום הלב להספיק להתרחב על מנת להפחית את הלחץ על שריר הלב.
אחד התסמינים הנפוצים אצל חולים הסובלים מתפליט פריקרדיאלי הוא כאבים בחזה. הכאב יהיה לרוב חד, מחמיר בשכיבה ובנשימה ומוקל ברכינה קדימה. סימנים ותסמינים נוספים עשויים לכלול קוצר נשימה, שיעול, קצב לב מהיר, דפיקות לב וחום גבוה.
בדיקות עזר
בבדיקת א.ק.ג. עשויה להופיע משרעת נמוכה של מכלול QRS וכן תופעה המכונה "Electrical alternans", שבה חל שינוי במשרעת מכלול QRS בין פעימה לפעימה, כתוצאה מהתנדנדות של הלב בתוך קרום הלב. כמו כן, במצבים של תפליט על רקע דלקת קרום הלב, עשויות להופיע צניחות של מקטע PR.
לרוב הבדיקה הראשונית המאששת את קיומו של תפליט פלאורלי היא בדיקת אקוקרדיוגרפיה, שיכולה גם להעריך את גודלו של התפליט ואת מידת השפעתו על תפוקת הלב. בצילום רנטגן של בית החזה עשוי להיראות סימן המכונה "Water-bottle heart", שבו נראה צל לב מוגדל המזכיר צורה של קנקן מים.
לרוב אין צורך בבדיקת טומוגרפיה ממוחשבת (CT) של בית החזה או בדימות תהודה מגנטית (MRI) על מנת לאבחן תפליט פלאורלי, אך לעיתים עשויות בדיקות אלה לסייע בהערכת גודלו או מיקומו של התפליט.
בדיקות דם שונות, ביניהן בדיקות של מדדי דלקת והערכה של מידת התפקוד הכלייתי, עשויות לסייע בהבנת האטיולוגיה שגרמה להיווצרות התפליט.
סיווג
הרכב הנוזל המרכיב את התפליט עשוי להעיד על האטיולוגיה שגרמה להיווצרותו. נוזל מסוג טרנסודט, כלומר נוזל המכיל כמות חלבון נמוכה, אופייני לתפליט הנגרם כתוצאה מאי ספיקת לב, מהפרעות בבלוטת התריס או מתסמונת נפרוטית. נוזל מסוג אקסודט - המכיל כמות גדולה של חלבון, אופייני יותר לתפליט הנגרם כתוצאה ממחלות זיהומיות כדוגמת שחפת. תפליט פריקרדיאלי המכיל דם, נגרם לרוב כתוצאה מטראומה גופנית לבית החזה או קרע של מפרצת.
טיפול
הטיפול בתפליט פריקרדיאלי תלוי בגורמים להיווצרותו ובמידת השפעתו על תפוקת הלב. תפליטים הנותרים קטנים, כך שאינם גורמים לסימפטומים ואינם משפיעים על הלב, אינם דורשים לרוב טיפול.
לעיתים יש צורך בטיפול תרופתי שמטרתו למנוע את המשך היווצרות התפליט. במקרים הנפוצים בהם נגרם התפליט כתוצאה מפריקרדיטיס, נעשה לעיתים שימוש בתרופות ממשפחת נוגדי דלקת שאינם סטרואידים (NSAIDS) כמו אספירין או איבופרופן, בשילוב עם קולכיצין. במקרים חמורים יותר נעשה לעיתים שימוש בסטרואידים.
אם התפליט גורם להתפתחות של טמפונדה קרדיאלית, יש צורך בניקוזו של הנוזל אל מחוץ לקרום הלב. פעולה זו מבוצעת לרוב באמצעות מחט המוחדרת אל החלל הפריקרדיאלי דרך קיר בית החזה, בפרוצדורה הנקראת ניקור פריקרדיאלי (פריקרדיוצנטזיס). לאחר פעולה זו מושאר לעיתים קרובות צינור המנקז את הנוזלים מהחלל הפריקרדיאלי למשך מספר ימים.
במקרים מסוימים יש צורך בחיתוך של דופן קרום הלב, על מנת לנקז את הנוזלים מתוכו.
ג'וני פרסונס
ג'וני וודרו פרסונס (באנגלית: Johnnie Woodrow Parsons, 4 ביולי 1918 – 8 בספטמבר 1984) הוא נהג מרוצים אמריקאי שניצח את מרוץ האינדיאנפוליס 500 בעונת 1950 (אז נחשב המרוץ לחלק מאליפות הפורמולה 1).
אלגוריתם בויאר-מור
במדעי המחשב, אלגוריתם בויאר-מור הוא אלגוריתם חיפוש מחרוזות יעיל המשמש מדד השוואה סטנדרטי עבור אלגוריתמי חיפוש. האלגוריתם פותח על ידי החוקרים האמריקאים רוברט בויאר וג' סטרותר מור ב-1977. האלגוריתם מבצע עיבוד מקדים למחרוזת החיפוש (התבנית), אך לא לטקסט שבו יבוצע החיפוש. האלגוריתם מתאים היטב אפוא ליישומים שבהם תבנית החיפוש קצרה בהרבה מהטקסט או למקרים שבהם נעשה שימוש חוזר בתבנית החיפוש. אלגוריתם בויאר-מור משתמש במידע הנאסף בשלב העיבוד המקדים על מנת לדלג על חלקים בטקסט, והודות לכך הוא משיג ביצועים טובים ביחס לאלגוריתמי חיפוש אחרים. באופן כללי, האלגוריתם רץ מהר יותר ככל שמחרוזת החיפוש ארוכה יותר. התכונות החשובות של האלגוריתם הן שהוא מחפש מסוף מחרוזת החיפוש ולא תחילתה, והוא מדלג בטקסט על מספר תווים במקום לחפש תו-תו.
ג'וני פרסונס
קריירת מרוצים
פרסונס החל להתחרות במרוצי מכוניות גמדיות שהתקיימו בחוף המערבי של ארצות הברית. בשנת 1942 זכה באליפות בקטגוריה. לאחר מלחמת העולם השנייה החל להתחרות באליפות ה-AAA. בשנת 1948 סיים במקום השלישי במרוץ המכוניות הגדמדיות באירועי הלילה שלפני ה-500 (אירועים שמקדימים את מרוץ האינידאנפוליס 500 והתקיימו עד לשנת 2017). שנה לאחר מכן התחרה לראשונה באינידנפוליס 500 וסיים במקום השני. באותה שנה ניצח חמישה מרוצים במסגרת אליפות ה-AAA וזכה באליפות. בשנת 1950, עונת הבכורה של הפורמולה 1, נכלל המרוץ כחלק ממרוצי העונה. פרסונס ניצח את המרוץ והיה לנהג האמריקאי הראשון שמנצח מרוץ באליפות החדשה. שמו אוית עם שגיאת כתיב על הגביע שניתן לו בסיום המרוץ (נכתב Johnny במקום Johnnie). בשנת 1991, כחלק מפרויקט שיקום הגביע הוצע לשנות את שמו לאיות הנכון, אך לבסוף הוחלט להשאיר את הטעות על כנה.
אלגוריתם בויאר-מור
הגדרות
עימודים של התבנית PAN על הטקסט ANPANMAN, מ k=3 ועד k=8. התאמה נמצאת ב k=5.
ג'וני פרסונס
קריירת מרוצים
במהלך השנים התחרה שבע פעמים נוספות במרוץ האינדיאנפוליס 500, אך לא הצליח לשחזר את ההצלחה. המיקום הטוב ביותר אליו הגיע, היה המקום הרביעי, בשנת 1956. בנו, שנקרא גם הוא ג'וני, אך שמו אוית Johnny, התחרה במרוץ 12 פעמים.
אלגוריתם בויאר-מור
תיאור
לפני שהוצג אלגוריתם זה, השיטה הנהוגה לחיפוש טקסט הייתה לבדוק כל תו בטקסט ביחס לתו הראשון במחרוזת החיפוש, ואם נמצאה התאמה נעשה חיפוש בהתאם לתו הבא במחרוזת החיפוש וכן הלאה. בצורה זו נדרשים להשוות כל תו בטקסט.
ג'וני פרסונס
קריירת מרוצים
בשנות השבעים, לאחר שפרש ממרוצים, התמנה לשופט בכיר באליפות המכוניות הגמדיות בחוף המערבי.
אלגוריתם בויאר-מור
תיאור
ההבחנה החשובה באלגוריתם זה היא שאם סוף מחרוזת החיפוש מושוות לטקסט, ניתן לדלג על תווים בחיפוש ולא לבדוק כל תו בטקסט. הסיבה לכך היא שאם משווים את התו האחרון של תבנית החיפוש לתו בטקסט ואין התאמה, אין צורך לחפש אחורנית בתבנית החיפוש. אם התו בטקסט לא מתאים לאף אחד מהתווים בתבנית החיפוש, אז התו הבא להשוואה בטקסט נמצא n תווים בהמשך, כאשר n הוא אורך תבנית החיפוש. אם התו נמצא בתבנית החיפוש, נדרשת הזזה חלקית של תבנית החיפוש אל התו המתאים והתהליך חוזר על עצמו. החיפוש בטקסט באמצעות דילוגים לעריכת השוואות במקום לבדוק כל תו ותו מצמצם את מספר ההשוואות הנדרשות ובכך תורם ליעילות האלגוריתם.
ג'וני פרסונס
קריירת מרוצים
בשנת 2004 הונצח בהיכל התהילה של הספורט המוטורי בארצות הברית.
אלגוריתם בויאר-מור
תיאור
באופן פורמלי יותר, האלגוריתם מתחיל בעימוד k = n, כך שהתחלת תבנית החיפוש P מועמדת מול ההתחלה של הטקסט T. נערכת השוואה בין התווים ב-P וב-T אשר מתחילה מהאינדקס n בתבנית P ו-k ב-T, והולכת אחורה: המחרוזות מושוות ביחס לסופה של P ועד לתחילתה. ההשוואות ממשיכות עד הגעה לתחילתה של תבנית החיפוש P (במקרה של התאמה) או עד לאי התאמה שבעקבותיה העימוד מוזז קדימה בהתאם לערך המותר המרבי בהתאם למספר כללים. ההשוואות נערכות פעם נוספת בעימוד החדש, והתהליך חוזר על עצמו.
חוקי ההזזה ממומשים באמצעות טבלת חיפוש המוגדרת באמצעות עיבוד מקדים של תבנית החיפוש P.
כללי ההזזה
ההזזה מחושבת באמצעות שני כללים: כלל התו הלא מתאים, וכלל הסיפא הטובה. הזזה בפועל היא הערך המרבי המוגדר על ידי שני כללים אלו.
תיאור
הדגמה של הכלל עבור תבנית החיפוש NNAAMAN. כלל התו הלא מתאים מתייחס לתו ב-T שבו ההשוואה נכשלת. המופע הקודם של תו זה ב-P נמצא, ומוצעת הזזה המעבירה את המופע אל מול האי התאמה ב-P. אם התו הלא מתאים לא נמצא מלפני P, מוצעת הזזה המזיזה את P מעבר לתו הלא מתאים.