cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
אמרה ג'אן
קריירה
ג'אן נולד בפרנקפורט להורים טורקים. בגיל 6 הצטרף לקבוצת הנוער המקומית של העיר פרנקפורט, בגיל 12 הצטרף למחלקת הנוער של הקבוצה הבכירה בעיר איינטרכט פרנקפורט. בגיל 14 עבר למחלקת הנוער של באיירן מינכן. ב-2011 החל לשחק בקבוצה המילואים של באיירן. ב-12 באוגוסט 2012 ערך את הופעתו הבכורה בקבוצה הבוגרת בניצחון 1–2 על בורוסיה דורטמונד בסופר קאפ הגרמני. ב-13 באפריל 2013 ערך את הופעתו הבכורה בבונדסליגה בניצחון 0–4 על נירנברג. בסיום העונה זכה עם הקבוצה באליפות גרמניה, הגביע הגרמני, וליגת האלופות.
ב-2 באוגוסט 2013 חתם לארבע שנים בבאייר לברקוזן, בעונתו הראשונה והיחידה בקבוצה הבקיע ארבע שערים, ובישל ארבעה שערים. יכולתו של ג'אן עוררה עניין בליברפול, ביניהן בהופעתו בהפסד 2–4 למנצ'סטר יונייטד.
ב-3 ביולי 2014 חתם בליברפול מהפרמייר ליג עבור 12 מיליון אירו. ב-25 באוגוסט ערך את הופעתו הבכורה בקבוצה בהפסד 1–3 נגד מנצ'סטר סיטי. ב-8 בנובמבר הבקיע את שערו הראשון בקבוצה בהפסד 1–2 לצ'לסי. בעונתו השנייה בקבוצה העפיל עמה לגמר הליגה האירופית 2016, ופתח בהרכב בהפסד קבוצתו 1–3 לסביליה. למרות הצעת ליברפול לחידוש חוזה, צ'אן החליט שלא לחדש את חוזהו עם הקבוצה וב-21 ביוני 2018 חתם ביובנטוס מסרייה א' בהעברה חופשית. ב-18 באוגוסט ערך את הופעתו הבכורה בקבוצה בניצחון 2–3 על קייבו ורונה.
לאחר שלא השתלב כמצופה ביובנטוס ואף נפלט מסגל הקבוצה לליגת האלופות, ב-31 בינואר 2020 הושאל לבורוסיה דורטמונד עד לסוף העונה.
נבחרת גרמניה
ג'אן זומן לכל הנבחרות הצעירות של גרמניה, ב-28 באוגוסט 2015 זומן לראשונה לנבחרת הבוגרת על ידי המאמן יואכים לב לקראת משחקי מוקדמות יורו 2016. ב-4 בספטמבר 2016 ערך את הופעתו הבכורה בנבחרת בניצחון 1–3 על. ב-8 באוקטובר 2017 כבש את שערו הראשון בנבחרת הבוגרת בניצחון 5–1 על במסגרת מונדיאל 2018.
בולומטר
בולומטר הוא מכשיר למדידת הספק של קרינה אלקטרומגנטית פוגעת בעזרת מדידת החימום של החומר על ידי תלות ההתנגדות החשמלית בטמפרטורה. המכשיר הומצא בשנת 1878 על ידי האסטרונום סמואל לנגלי.
עקרון פעולה
בולומטר מורכב מחומר בולע, כגון שכבה דקה של מתכת, שמחובר למקור חום (גוף בעל טמפרטורה קבועה) דרך קישור תרמי. התוצאה היא שכל קרינה שפוגעת בחומר הבולע מעלה את הטמפרטורה מעל הטמפ' של מקור החום - ככל שההספק הנבלע גדול יותר, כך הטמפרטורה גבוהה יותר. קבוע הזמן התרמי, קובע את המהירות של הגלאי, שווה ליחס בין קיבול החום למוליכות החום בין החומר הבולע לבין מקור החום. השינוי בטמפרטורה יכול להימדד בצורה ישירה בעזרת נגד נוסף, או ישירות בעזרת הניגודיות של החומר הבולע עצמו. בולומטרים מתכתיים עובדים לרוב ללא קירור. הם מיוצרים משכבות דקות. כיום, רוב הבולומטרים משתמשים במוליכים למחצה או מוליכי על בתור חומרים בולעים במקום במתכות. מכשירים אלו יכולים לפעול בטמפרטורות מאוד נמוכות, שמאפשרות רגישות גבוהה מאוד.
בולומטרים רגישים באופן ישיר לאנרגיה שנקלטת בתור החומר הבולע. מהסיבה הזאת הם יכולים לשמש לא רק לחלקיקים מיוננים או לפוטונים, אלא גם לחלקיקים לא מיוננים, ולכל סוג של קרינה.
חמש מגילות
חמש מגילות הוא הכינוי לחטיבה של חמישה ספרים המופיעים, על פי נוסח המסורה, בחלק הכתובים של התנ"ך. במרבית המהדורות הנדפסות, מקומו של קובץ זה הוא מיד לאחר שלושת ספרי אמ"ת (איוב, תהילים ומשלי). הקובץ כולל את הספרים: שיר השירים, רות, איכה, קהלת ואסתר.
על "מגילה" ו"חמש מגילות"
בספרות חז"ל, הכינוי "מגילה" מיוחד, בדרך כלל, למגילת אסתר. גם שמה של מסכת המשנה העוסקת בדיני פורים וקריאת מגילת אסתר קרויה "מסכת מגילה". בתלמוד הירושלמי, ספר איכה מכונה "מגילת קינות".
עם זאת, קובץ מובחן בפני עצמו של חמש מגילות איננו נזכר בספרות חז"ל ואף אינו קיים במשפחת נוסחי המקרא של תרגום השבעים. אזכורו הראשון של קובץ מגילות כזה נמצא במסכת סופרים, אך (ברוב המהדורות) שם כולל קובץ זה ארבעה ספרים בלבד, ללא ספר קהלת. מחזור ויטרי הוא המקום הראשון בו אנו מוצאים חמש מגילות מכונסות יחד, אותן חמש הכלולות בקובץ זה עד ימינו אלה.
סדרן של חמש המגילות
בשאלת סדרן של חמש המגילות, בתוך משפחת נוסח המסורה עצמה קיימות שתי שיטות:
בעקבות צורת סידור זו, ישנם דפוסים בהם צורפו המגילות לחומשי התורה השונים, בהתאם לזמן קריאתם במעגל השנה.
קריאת חמש מגילות
מבחינה הלכתית, רמת החיוב של קריאת המגילות השונות איננה זהה ולא כל קהילות ישראל נהגו לקרוא את כל המגילות במועדים הנזכרים. קריאת מגילת אסתר בפורים היא הקריאה הוותיקה ביותר מכלל החמש ותוקפה ההלכתי החזק ביותר. יש אף המונים את מצוות קריאת מגילת אסתר בפורים כאחת מתרי"ג מצוות. שנייה לה בתפוצה ובתוקף היא קריאת מגילת איכה בתשעה באב. כל קהילות ישראל נהגו לקרוא את איכה לאחר תפילת ערבית בליל הצום, ויש שאף קוראים אותה למחרת, לאחר תפילת שחרית. ויש שקוראים אותה לפני התפילות.
לגבי מנהגי קריאת שלוש המגילות הנוספות, התמונה ברורה מעט פחות: נראה שהמנהג לקרוא את שיר השירים בפסח הוא הנפוץ ביותר. אזכור מנהג זה במסכת סופרים, וכן פיוטים ארצישראליים קדומים לפסח המבוססים על שיר השירים מהווים עדות לקיומו של מנהג זה כבר בתקופת הגאונים הן בארץ ישראל והן בבבל. כמו כן, נוהגים בחלק מהקהילות לקרוא אותה כל ערב שבת.
במקום הרביעי עומדת מגילת רות שגם קריאתה נזכרת במסכת סופרים. המנהג לקרוא את מגילת קהלת בסוכות הוא המנהג הנפוץ פחות מבין חמש המגילות ויש קהילות שאינן קוראות ספר זה כלל. גם מקורו של מנהג זה איננו ודאי, אם כי נראה שגם הוא נוסד בתקופת הגאונים.
הקשר בין המועדים למגילות
גם בשאלת הקשר בין המגילות למועד קריאתן, נראה כי הקשר המובהק ביותר הוא באשר למגילות אסתר ואיכה אשר תוכנן מעיד בבירור על הקשר ההדוק למועד הקריאה. תשעה באב מציין את תאריך החורבן והגלות עליהם מקוננת המגילה ואילו מגילת אסתר מתארת את הרקע וההסבר לייסודו של חג פורים. באשר לשלוש המגילות הנוספות, ניתנו כמה הסברים שונים. חלק מההסברים ביקשו למצוא קשר נקודתי כלשהו בין המועד למגילה, קשר הנרמז בתוכנן של המגילות, חלקם מעניק הסבר רעיוני יותר וחלק מההסברים מבקש לתת נימוק מערכתי יותר לכמה מהמגילות יחד.
באשר לקריאת שיר השירים בפסח, אחד הטעמים המבוססים יותר מסביר כי הסיבה לקריאה היא משום שבחג זה נהוג ממילא לקרוא שירות רבות (שירת הים, שירת דוד, שירת הלל המצרי ועוד). כמו כן, על פי פירושו האלגורי של שיר השירים, עוסקת המגילה בקשר האירוסין בין עם ישראל ואלוהיו - תהליך שביטויו ההיסטורי במסורת היהודית הוא ביציאת מצרים. מלבד רמזים דרשניים שונים (כמו הפסוק "לסוסתי ברכבי פרעה"), דברי הדוד "כי הנה הסתיו עבר, הגשם חלף הלך לו" מרמזים להפסקת בקשת הגשמים בחג הפסח. הסבר חקלאי נוסף הוא בכך שמגילת שיר השירים כולה מלאה בתיאורים אביביים ובכך נמצאת הולמת את חג האביב - פסח.
גם למנהג קריאת מגילת רות בחג השבועות ישנו הסבר חקלאי. הרקע החקלאי המצטייר במגילה הוא של תקופת הקציר - "בימי קציר חיטים", תקופה המקבילה לזו של חג השבועות. כמו כן, חג השבועות נקבע גם כחג מתן תורה, והמגילה מתארת את התגיירותה של רות וקבלתה עול תורה ומצוות. הסבר חשוב נוסף שניתן הוא בכך שמגילת רות מייחסת את דוד המלך, שעל פי המסורת נולד ונפטר בחג השבועות, לרות המואביה ולבועז.
הקשר בין מגילת קהלת לחג הסוכות מטושטש יותר ופרשנים שונים ניסו לקשור בין תוכן המגילה לחג - אבודרהם, בהתבססו על מדרש חז"ל, הציע כי הפסוק "תֶּן-חֵלֶק לְשִׁבְעָה, וְגַם לִשְׁמוֹנָה" (י"א, 2) רומז לחג סוכות ושמיני עצרת ומזהיר על דיני תרומות ומעשרות את העוסקים באסיף. ה'מגן אברהם' מציע הסבר שונה וכותב כך: "ובסוכות קהלת מפני שהם ימי שמחה וכתוב בקהלת 'ולשמחה מה זו עושה'".
הסבר מערכתי יותר מתבסס על דברי ר' יונתן על שלמה המלך במדרש שיר השירים רבה: "כשאדם נער - אומר דברי זמר (-שיר השירים), הגדיל - אומר דברי משלות (-משלי), הזקין - אומר דברי הבלים (-'הבל הבלים אמר קהלת')". מעגל החיים המתואר במדרש קיים גם במעגל השנה. על פי הסבר זה, בחג האביב המסמל את ימי הנערות, קוראים את מגילת שיר השירים ובחג האסיף, המקביל לתקופת הזקנה, קוראים את ספר קהלת העוסק בסופו ותכליתו של האדם - "סוף דבר הכול נשמע, את האלוהים ירא ואת מצוותיו שמור כי זה כל האדם".
דרשנים ביארו, כי חג הסוכות הוא חג האסיף, יש חשש שתזוח דעתו של האדם עליו, לכן תיקנו את קריאת קהלת ובשל דברי המוסר שבה.
מנהגי הקריאה
בכל קהילות ישראל נהגו לקרוא את מגילת אסתר מתוך מגילת קלף ולברך על קריאה זו. בעקבות דברי מסכת סופרים, נהגו חלק מהקהילות לברך גם על קריאת יתר המגילות את ברכת "על מקרא מגילה" וברכת "שהחיינו" (אותה אין מברכים על קריאת איכה, מאחר שהברכה מיועדת לדברים שמחים). מנהג זה קיים בחלק מקהילות האשכנזים עד ימינו, ובעיקר אצל אלו הנוהגים לפי הגר"א.
חמש המגילות מוטעמות במערכת הטעמים הנהוגה בכל ספרי התנ"ך (למעט ספרי אמ"ת בהם קיימת מערכת שונה). מאחר שחמשת הספרים הללו הם מהספרים ששימושם הציבורי הוא הגדול ביותר, התפתח, במרבית העדות, אופן נגינה מיוחד של טעמים אלה, בשונה מאופן נגינת הטעמים בספרי התורה והנביאים. בחלק ממסורות הקריאה קיים דמיון באופן קריאת חמש המגילות וההבדלים ביניהן הם בחילופי סולמות או בשינויים אחרים - בהתאם לתוכן המגילה. באופן זה, קריאת מגילת אסתר נעשית במנגינה חגיגית יחסית לעומת קריאת איכה הנעשית בנעימה נוגה.
שיר השירים
מגילת שיר השירים היא סדרה של שירי אהבה בין בני זוג המכונים "דוד" ו"רעיה". המגילה עשירה במטפורות ובדימויים שונים הנוגעים לתיאורי אהבה וטבע. זו גם אחת הסיבות האפשריות למנהג לקרוא אותה בפסח, חג האביב. במסורת חז"ל נתפרשו שירים אלה באופן אלגורי כמשל ליחסי עם ישראל ואלוהיו. במסורת הנוצרית מופיע פירוש אלגורי דומה, הרואה במגילה דימוי ליחסי ישו והכנסייה הנוצרית.
מגילה זו פותחת במילים "שיר השירים אשר לשלמה", ולכן ייחסה המסורת את חיבורה לשלמה המלך. אמנם, המסורת מייחסת לחזקיה וסיעתו (שחיו כמאתיים שנה לאחר שלמה) את עריכת המגילה.
מגילת רות
מגילת רות היא הקצרה ביותר בין חמש המגילות והיא מתארת את סיפורה של רות המואביה שחזרה עם חמותה נעמי, משדה מואב לבית לחם. המגילה מתארת את פרשת גיורה ונישואיה עם בועז משבט יהודה. על פי מגילת רות, דוד המלך הוא אחד מצאצאיהם של רות ובועז.
מסורת חז"ל מייחסת את חיבור המגילה לשמואל הנביא ואילו הדעה הרווחת במחקר היא כי ספר קצר זה נכתב בתקופת בית שני.
מגילת איכה
מגילת איכה, היא מגילת אבל, העוסקת בחורבן ממלכת יהודה. מחבר המגילה מקונן על חורבן בית המקדש הראשון, על הגלות, ועל שאר הצרות שעברו על העם היהודי בעקבות החורבן.
מלונות הרודס
הרודס (באנגלית: Herods, שמו האנגלי של הורדוס) הוא מותג מלונות יוקרה בבעלות רשת מלונות פתאל. תחת שם מותג זה מפעילה הרשת מספר בתי מלון:
מלונות הרודס אילת
קומפלקס מלונות שנוהל בראשיתו על ידי רשת שרתון ישראל, עד לרכישת מלונותיה בידי רשת מלונות פתאל. המתחם מתפרס על שטח של 40 דונם והוא כולל שלושה מלונות הצמודים זה לזה: בין מלון הפאלאס למלון הוויטאליס מחבר גשר בקומה ה-11 של בתי המלון. הגשר משמש כטרקלין עסקי לבתי המלון. בין מלון הפאלאס למלון הבוטיק מחבר גשר מעבר הולכי רגל הנמצא בקומת הכניסה של שני בתי המלון.
מלון הרודס תל אביב
בחודש מאי 2011, נפתח בתל אביב המלון השני מבית מותג המלונות הרודס המעוצב בסגנון תל אביב של שנות השלושים של המאה ה-20. מבנה המלון, השוכן על חוף ימה של תל אביב, הוקם ב-1973 ונקרא בתקופות שונות בשמות מוריה תל אביב, רדיסון מוריה, שרתון מוריה ומוריה פלאזה, עד לרכישת מלונות הרשת בידי רשת מלונות פתאל – אז הוסב שמו ללאונרדו פלאזה תל אביב. כחלק מהתרחבות מותג מלונות הרודס לתל אביב, שונה שמו למלון הרודס תל אביב. במלון 324 חדרי אירוח, אולמות כנסים ואירועים, מתחם בריאות וספא ועוד.
מלון הרודס ים המלח
הרודס ים המלח הוא מלון ספא יוקרתי הממוקם על חוף ים המלח. במלון 223 חדרים, מתחם ספא, חדר כושר, בריכת שחייה, טרקלין וי.אי.פי, ואולמות כנסים ואירועים.
מבנה המלון המקורי הוקם ב-1972 על ידי הקבלן אפרים אברון ונפתח בשם פאן אמריקן ים המלח. לאחר שנתיים נמכר לרשת מלונות מוריה ופעל לאורך השנים תחת השמות מוריה, רדיסון מוריה, שרתון מוריה ומוריה פלאזה, עד לרכישתו בידי רשת מלונות פתאל. המלון עבר אז שיפוץ יסודי שעלותו נאמדת בכ-70 מיליון ש"ח.
המלון המחודש נפתח במאי 2013. עיצוב המלון בוצע ונהגה על ידי המעצב הבינלאומי אנדראס נויידם, ואת השראתו קיבל נויידם מסביבת המלון. הוא עשה שימוש מורחב בצבעי ירוק, טורקיז, כחול, חום וזהב והשתמש בשלל חומרי גלם מהסביבה הטבעית של המלון כגון עץ, שיש ופסיפס - כדי לממש את החזון העיצובי שלו. העיצוב כולל גם את מדי הצוות שהם טוגות בהירות ואת הספא כמרחצאות מהעת העתיקה.
מלון הרודס הרצליה
הרודס הרצליה הוא מלון יוקרה הממוקם על אי מלאכותי במרינה של הרצליה. המלון שתוכנן ועוצב על ידי האדריכלים אילן פיבקו ורני זיס מכיל 252 חדרים, מתחם ספא, חדר כושר, בריכת שחייה, אולמות כנסים ואירועים ועוד.
בהקמת המלון השקיעה רשת פתאל כ-300 מיליון ש"ח והשקתו הייתה בחודש יוני 2015.
שון מרקס
שון אנדרו מרקס (באנגלית: Sean Andrew Marks; נולד ב-23 באוגוסט 1975) הוא כדורסלן עבר ניו זילנדי-אמריקאי, אשר היה פעיל בין השנים 1998–2011. מאז פברואר 2016 משמש כג'נרל מנג'ר של קבוצת ברוקלין נטס מליגת ה-NBA.
קריירת מכללות
מרקס נולד וגדל בעיר אוקלנד שבניו זילנד, ובסיום לימודיו התיכוניים עבר לארצות הברית. בין השנים 1994–1998 למד באוניברסיטת קליפורניה בברקלי, וכשחקן קבוצת הכדורסל של האוניברסיטה רשם ממוצעים צנועים של 6.5 נקודות ו-4.4 ריבאונדים למשחק. ב-1997 העפיל עם הקבוצה לשלב שמינית גמר טורניר אליפות המכללות (NCAA Sweet Sixteen), בו הפסידה מול אוניברסיטת קרוליינה הצפונית.
קריירת משחק
מרקס נלקח בבחירה ה-44 של דראפט 1998 על ידי ניו יורק ניקס, ומיד הועבר בטרייד לטורונטו ראפטורס. ב-16 במרץ 1999 שיחק כדקה אחת במשחק הראפטורס מול ניו ג'רזי נטס, ובכך הפך לניו זילנדי הראשון אי פעם שמשתתף במשחק NBA. לאחר ששותף ב-13 משחקים בסך הכול בשתי עונותיו הראשונות בטורונטו, עבר מרקס בעונת 2000/2001 לקבוצת שלאסק ורוצלב, ובעונתו היחידה במדיה זכה באליפות הליגה הפולנית.
הפארק הפרובינציאלי הר פרני
הפארק הפרובינציאלי הר פרני (באנגלית: Mount Fernie Provincial Park) הוא פארק פרובינציאלי, בסמוך לעיירה פרני, בפרובינציית קולומביה הבריטית שבקנדה. שטחו של הפארק 1,410 דונמים.
היסטוריה
הפארק הוקם ב-4 במאי 1959. ושטחו השתנה במהלך השנים. בעת שהוקם (בצו מספר 1006) היה שטח הפארק 2,590 דונמים, בחקיקה מה-17 במאי 2004 שונה שטח הפאקר ל-1,390 דונמים; באוקטובר 2004 תוקן שטח הפארק וכיום שטחו 1,410 דונמים.
פעילויות נופש בפארק
פעילויות הנופש בפארק כוללות קמפינג, מסלולי הליכה, שחייה או דיג. בשל פופולריות הפארק מוגבלת תקופת המחנאות המותרת בפארק לשבעה ימים בעונת הקיץ.
קרידי אינגליש
קרידי אינגליש (באנגלית: CariDee English, נולדה ב-22 במאי 1985) היא ידוענית ודוגמנית אופנה אמריקאית, זכתה בדצמבר 2006 בעונה השביעית של "הטופ מודל הבאה", כשהפרסים שקיבלה במסגרת זכייתה היו חוזה בסך 100,000 דולר עם רשת הקוסמטיקה "קאברגירל", חוזה דוגמנות עם "עלית מודלס" ו-6 עמודים כולל שער במגזין "סבנטין". היא הבלונדינית הטבעית הראשונה שזכתה בתוכנית, והזוכה השנייה שהגיעה מדקוטה הצפונית. הייתה המנחה של "Pretty Wicked" מבית "Oxygen".
ביוגרפיה
אינגליש נולדה בפארגו, דקוטה הצפונית לאנסטסיה קלייר אינגליש ולגרנט דייוויס אינגליש. מוצאה שוודי, דני ונורווגי. לפני השתתפותה ב"הטופ מודל הבאה", עבדה כצלמת, והייתה חלק מקבוצת התיאטרון "The 4th Option", שהופיעה מדי שבוע במורהד, מינסוטה. ב-13 בדצמבר 2004 הופיעה עם להקת "באניין". ב-2001 חתמה על חוזה דוגמנות עם סוכנות שפועלת בדקוטה הצפונית, ב-2002 אצל סוכנות הדוגמניות, השחקנים והטלנטים "מילי לואיס", ובקיץ 2003 אצל סוכנות "מגה מודלס" שפועלת במיאמי, כשבהמשך חזרה להתגורר בפארגו. סבלה ממחלת העור פסוריאזיס במשך 15 שנים.
לודוויק אשכנזי
לודוויק אשכנזי (בצ'כית: Ludvík Aškenazy; 24 בפברואר 1921 – 18 במרץ 1986) היה סופר ועיתונאי יהודי-צ'כוסלובקי.
קורות חיים
אשכנזי נולד בצ'סקי טיישין שבמורביה-שלזיה, כיום צ'כיה, למשפחה יהודית ולמד בלשנות סלבונית בלביב, בפולין. במהלך מלחמת העולם השנייה היה חייל ביחידה צ'כית של הצבא האדום. הוא היה חבר במפלגה הקומוניסטית, ולאחר המלחמה היה כתב ברדיו צ'כוסלובקיה במשך חמש שנים.
חמש מגילות
מגילת קהלת
מגילת קהלת היא חיבור מסוגת ספרי החוכמה הכלולים במקרא. כותב הספר מזהה עצמו עם המלך שלמה שחכמתו המופלגת מצוינת גם במקורות אחרים. מגילה זו עוסקת בשאלות הגותיות כמו מקומו של האדם בעולם, ההשגחה האלוהית והצדק האלוהי. רוב המגילה מציגה תפיסת פטאליסטית של הקיום האנושי, לפיה מעשיו של האדם חסרי משמעות ואינם משנים דבר, ולכן גם אין משמעות ל"צדק אלוהי". בסופו המפתיע של חיבור זה, לאחר חיפושים ארוכים אחר משמעות, מוצגת התפיסה הדתית לפיה קיום מצוות האל הוא תכלית האדם בעולם. את מגילת קהלת כתב שלמה המלך
לודוויק אשכנזי
קורות חיים
אחרי הפלישה הסובייטית לצ'כוסלובקיה הוא עזב את ארצו, ועבר למינכן עד 1976, ואז עבר עם רעיתו דוברת הגרמנית, שהייתה בתו של היינריך מאן, לבולצנו שבאיטליה, שם חי עד מותו.
חמש מגילות
מגילת אסתר
מגילת אסתר מתארת את סיפור הצלת היהודים שחיו תחת שלטון אחשוורוש הפרסי, סיפור שנודע לימים כ"נס פורים". המגילה מתארת כיצד תושייתם וחוכמתם של מרדכי היהודי ואסתר המלכה הצליחו להפוך את גזירת המן ולהביא להצלת היהודים. באופן מפתיע, שמו של האל לא נזכר בספר וההתרחשויות בו נראות כטבעיות-לכאורה. אף על פי כן, רצף האירועים והפעולות יוצר בלב הקורא את הרושם של התערבות אלוהית והיעדר מקריות. מסורת חז"ל והמחקר המודרני הציעו פתרונות שונים לשאלת היעדרותו של האל מהמגילה.
על פי עדותה שלה (ט, 32-29), המגילה נכתבה על ידי מרדכי ואסתר שאף תיקנו את קריאתה מדי שנה בשנה.
שון מרקס
קריירת משחק
ב-7 מתוך 12 עונותיו ב-NBA העפילה קבוצתו לשלב הפלייאוף, אך מרקס עצמו שותף ב-6 משחקי פלייאוף בסך הכול, בעונות ו-. ממוצעיו הכוללים לאורך קריירת ה-NBA הם 2.8 נקודות ו-2.2 ריבאונדים למשחק.
נבחרת ניו זילנד
בין השנים 2000–2004 שיחק מרקס עבור נבחרת ניו זילנד בכדורסל. באולימפיאדת סידני (2000) הוביל את קלעי נבחרתו עם 13.0 נקודות למשחק, אך היא סיימה את הטורניר במקום ה-11 (מתוך 12). באליפות העולם בכדורסל 2002 קלע מרקס ממוצע של 14.7 נקודות בשלושת המשחקים הראשונים בטרם נפצע. בהיעדרו, סיימה ניו זילנד את הטורניר במקום רביעי. באולימפיאדת אתונה (2004) קלע מרקס 10.7 נקודות למשחק, ונבחרתו סיימה במקום השמיני (מתוך 12).
קריירת אימון וניהול
בשנת 2012 הצטרף מרקס לצוות הניהולי של סן אנטוניו ספרס, כעוזרו של ה"נשיא לענייני כדורסל", ובמקביל מונה לג'נרל מנג'ר של אוסטין טורוס, קבוצת הבת של הספרס בליגת הפיתוח. לקראת עונת עבר לצוות המקצועי במועדון כאשר מונה לעוזרו של מאמן הספרס, גרג פופוביץ', ובסיום אותה עונה זכה עם הקבוצה באליפות ה-NBA. בעונה העוקבת קוּדם לתפקיד עוזרו של ג'נרל מנג'ר הספרס, אר. סי. ביופורד.
בפברואר 2016 מונה מרקס לג'נרל מנג'ר של קבוצת ברוקלין נטס, במקומו של בילי קינג. כחודשיים לאחר מכן מינה את קני אטקינסון למאמן הקבוצה, ועד יוני 2017 צירף את השחקנים קאריס לוורט, ג'ו האריס, ספנסר דינווידי, ג'רט אלן ודיאנג'לו ראסל אשר היוו את בסיס הקבוצה בשנים הבאות.
קרידי אינגליש
ביוגרפיה
לאחר שזכתה במשימת המשחק במסגרת התוכנית, אורגן לה תפקיד באחד מפרקי הסדרה של CW "מגרש ביתי", בו הופיעה במספר רב של סצנות. במסגרת התוכנית סיפרה כי היא "ידועה כלחוצה", ושקלה בעבר להתאבד מסיבה זו.
באחד מפרקי התוכנית בוקרה על ידי השופטים לאחר שהתבדחה בגסות על אחד מהם, צלם האופנה נייג'ל ברקר. באותו מקרה היו המתמודדות בצילומים, שבמהלכן שאלה בצחוק את ברקר "האם הזזת את המקל שהיה לך בתחת מהפאנל האחרון?" לדבריה, "הוא למעשה צחק בחזרה" ולא באמת כעס. במהלך השיפוט בפרק זה בכתה והתנצלה בפניו.
בשלבים המאוחרים של התחרות החלו השופטים לדאוג מהתנהגותה, שלטעמם הייתה יותר מדי מוגזמת, ותהו אם היא ראויה לקבל את תואר הזוכה. בסופו של דבר, זכתה בתואר לאחר שגברה על המתמודדת מלרוז ביקרסטאף בתוכנית הגמר.
בתחילת שנת 2008 נבחרה כאחת מהמתמודדות הזכורות ביותר בתחרות במגזין "AOL", בו נכתב עליה שהיא בעלת גוף מושלם ויופי קלאסי, ושהיא המתמודדת הראשונה ש"כולם" ידעו שעתידה לזכות כבר מהפרק הראשון.
דוגמנות
בשנת 2007 דגמנה לצד זוכת העונה השישית של "הטופ מודל הבאה", דניאל אבנס, צלליות של "קאברגירל". היא שבה לתוכנית בפרק האחרון של העונה ה-8, על מנת לתת עצות לשלוש המתמודדות הסופיות לפני תצוגת האופנה שעמדו להופיע בה.
הופיעה על שערי המגזינים "סבנטין", "Social Life", "Healthy Living", "Psoriasis Advance" ו-"Cover", לצד זוכות העונות הקודמות של התוכנית, נאימה מורה ודניאל אוונס. בנוסף, דגמנה מספר פעמים לקולקציות של שמלות כלה, לקולקציית Bisou Bisou של "J. C. Penney", ל"סטפן דנים", "נעלי ג'וני פ.", ל"American Salon" ולקולקצייה "Heart On My Sleeves" של דניטי קיין וכריסטיאן סיריאנו. בנוסף, הופיעה על שער המגזין "Allure", וביצעה עבודת צדקה בתחום הדוגמנות לפרויקט "NOH8".
על המסלול, דגמנה לרשתות כגון "J. C. Penney", "קרלוס קמפוס", "רנא לארק", "ג'ורדי סקוט", "Snoopy in Fashion" ו-"GM Style". בנוסף, צעדה על המסלול בשבוע האופנה של הונדורס, בשבוע האופנה של "לוריאל" שהתקיים בטורונטו, וכן הייתה לאורחת כבוד בתצוגתו של "Richie Rich" בשבוע האופנה בניו יורק. כמו כן, פתחה את שבוע האופנה בלוס אנג'לס, כשדגמנה עבור המעצב יותם סלומון, וכן צעדה על המסלול בתצוגת האופנה של כריסטיאן סיריאנו, שהתקיימה בשנת 2010 בשבוע האופנה של "מרסדס בנז".
נראתה באתרי האופנה "Mystyle.com" ו-"Blastmagazine.com".
טלוויזיה
בשנת 2006, היה לה תפקיד קטן באחד מפרקי הסדרה "אחת שיודעת", וב-2007, התארחה בפרק בסדרה "מגרש ביתי". בשנת 2009, היא הנחתה תוכנית ב-MTV, ואת תוכנית הריאליטי "Pretty Wicked" ששודרה ברשת "Oxygen", ושיחקה בפרק ב"איך פגשתי את אמא" בחורה שברני יוצא עימה לדייט.
בשנת 2012 הופיעה בקמפיין של "Stelara" למען טיפול במחלת הפסוריאזיס.
בשנת 2018 שיחקה תפקיד קטן בסרט "סופר קון" לצד מגי גרייס.
מוזיקה
אינגליש ביצעה קולות רקע בשיר "Boy/Girl" של בראד וולש, מאלבומו "Human Nature". בימים אלו עובדת על מוזיקה משלה עם "Better Than Ezra". היא מתופפת שמופיעה באופן קבוע עם הדי ג'יי המפורסמת לינדזי לאב, במופע שקוראות לו "LUVnENGLISH" (תרגום: "לאב ואנגליש" במשמעות של "אהבה ואנגלית"). בנוסף, מתופפת אינגליש עם די ג'יי זקה תומאס. השניים צילמו סרטון קצר שמציג את עבודתם יחד. מלבד נגינתה על תופים, היא שרה ומנגנת על גיטרה. לדבריה, "הייתי מעדיפה להיות כוכבת רוק, אך בעזרת דוגמנות אני משלמת את החשבונות מהר יותר".
זכויות הפילנתרופיה ובעלי החיים
קרידי היא דוברת "הקרן הבינ"ל של מחלת הפְּסוֹרְיָאזִיס", כשהיא שואפת ליצור מודעות על המחלה, ומעודדת אנשים הלוקים בה ללכת לטיפול. ציינה בריאיון שילדותה הייתה "מקוללת" בשל המחלה, מאחר שחבריה לכיתה היו נוהגים להתגרות בה. עוד הוסיפה כי כיום ה"קללה" שלה הפכה ל"מטרה" שלה, באומרה "המודעות לפסוריאזיס מאוד חשובה לי. אני רוצה שאחרים הלוקים במחלה ידעו כי הם לא לבד. אני רוצה לגרום להם להגשים חלומותיהם".
ב-11 ביוני 2007 העבירה תדרוך על המחלה בקונגרס.
השתתפה בסרטון נגד ציד, ונכחה ב-"Power of Paws", עמותה המקדמת חיות להיות חלק ממערכת הבריאות. כמו כן קידמה את פרויקט "קאדל".
לקחה חלק בקמפיין "NOH8".
סטניסלב הוגא
סטניסלב הוגא (בפולנית: Stanisław Hoga; 1791 – 1860) היה יהודי מומר, מתרגם לעברית.
ביוגרפיה
סטניסלב הוגא נולד בשנת 1791 בשם יחזקאל, בן למשפחה חסידית באזור לובלין שבפולין. אביו היה המגיד אריה לייב מקוזמיר, ממקורבי החוזה מלובלין. לאחר שרכש השכלה תורנית, הסתייע באדם קז'ימייז' צ'רטוריסקי כדי ללמוד בפולאווי. בשנים 1807–1809 שימש מתורגמן לכוחותיו של נפוליאון. הוגא עבר להתגורר בוורשה, אז חלק מהאימפריה הרוסית, ומשנת 1816 שימש עוזר לצנזור היהודי אדם חלמלבסקי, ובשנת 1818 הצטרף לוועד הצנזורה לספרים עבריים. לאחר מכן עבד בשביל לואיג'י קיאריני (Luigi Chiarini) מאוניברסיטת ורשה, ובהמשך הפך לסגנו. בעקבות לחץ שהופעל עליו התנצר לאחר שנת 1822, ושינה את שמו הפרטי לסטניסלב. הוא פרש ממשרת הצנזור, והתמסר לתרגום מעברית לפולנית.
בעקבות חקירה ממשלתית שנפתחה נגד חסידים בפלוצק בשנת 1823 הצליח הוגא למתן את מסקנות החקירה. ב-3 באוגוסט 1824 הגן על חסידים בוויכוח פומבי. בוורשה פגש את אלכסנדר מקקול מהחברה הלונדונית להפצת הנצרות בקרב היהודים, ובעידודו היגר ללונדון והשתתף בשנת 1838 בתרגום של הברית החדשה לעברית. בעקבות גישתו הביקורתית לפעילות החברה הלונדונית להפצת הנצרות נפרדו דרכיהם ב-1849.
הוגא נפטר בשנת 1860, בהיותו בן 69, ונקבר בבית הקברות הייגייט בלונדון.
יחסי אנדורה–רוסיה
סקירה כללית
היחסים בין המדינות מוגבלים. לאנדורה אין נציגות ברוסיה, אולם לרוסיה קיימת שגרירות באנדורה הממוקמת באנדורה לה ולה, שגריר רוסיה באנדורה הוא גם הקונסול בספרד (בברצלונה).
המגעים המשמעותיים ביותר בין רוסיה לאנדורה הם בתחום התיירות והתרבות. היחסים בין משרדי התיירות של שתי המדינות הולכות ומתפתחות, ונשקלת תוכנית שיתוף פעולה. בשנים 2002–2006 פעלה במוסקבה משרד תיירות של אנדורה.
מבחינת יחסי תרבות, משרד החוץ הרוסי מציין את השתתפותם הקבועה של פסנתרנים מרוסיה בתחרות הפסנתרים "אסקאלדס-אנגורדני", שנערכה באנדורה. בפברואר 2013 נערך שבוע התרבות הרוסית באנדורה, פתיחתו התקיימה ב-17 בפברואר באולם הקונצרטים של מרכז הקונגרסים באנדורה לה ולה.
מאז 2002, פבלובסקי פוסאד הרוסית ואסקלדס-אנגורדאני באנדורה הם ערים תאומות.
יאן קלצ'ינסקי
קלצ'ינסקי סיים במקום השני, לאחר שמעון אברמוביץ וינוור באליפות השחמט הראשונה שהתקיימה בורשה בשנת 1868, וסיים במקום השלישי, לאחר יוסף זבינסקי וארתור פופלבסקי באליפות השנייה של ורשה בשנת 1884.
קלצ'ינסקי כתב טור שחמטאי שבועי בעיתון Tygodnik Ilustrowany בין השנים (1859-1884), ובעיתון Kurier Warszawski בין השנים 1877-1895. בנו, יאן קלצ'ינסקי (הצעיר) המשיך את עבודתו זו בין השנים 1897-1939.
חיבר ספר על יצירותיו של שופן "Chopin's Greater Works".
יחסי וייטנאם–צ'כיה
יחסי צ'כיה–וייטנאם הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין הרפובליקה הצ'כית לבין הרפובליקה הסוציאליסטית של וייטנאם. שתי המדינות היו סוציאליסטיות במהלך המלחמה הקרה ווייטנאם שמרה על המשטר הסוציאליסטי שבה עד היום.
היסטוריה
היחסים הדיפלומטיים שבין צ'כוסלובקיה לבין וייטנאם כוננו ב-2 בפברואר 1950.
סחר וכלכלה
בעשור השני של המאה ה-21, צ'כיה ווייטנאם מתנהגות באופן אסטרטגי בנוגע ליחסיהן הכלכליים. מטרתן היא לעבור את רף מיליארד הדולרים בשנה בסחר מקיף ונקי בעתיד הקרוב. בשנת 2005 הייבוא הצ'כי מווייטנאם כלל פירות ים, תוצרת חקלאית כגון: קפה, תה ופלפל. הייבוא הווייטנאמי מצ'כיה באותה השנה כלל מוצרי תעשייה וציוד פטרוכימי.
הגירה מווייטנאם לצ'כיה
המיעוט הווייטנאמי בצ'כיה הוא המיעוט השלישי בגודלו בצ'כיה (אחרי הסלובקים והאוקראינים), והוא מנה כ-61,097 נפש ב-2018. זוהי הקהילה הווייטנאמית השלישית בגודלה באירופה (אחרי צרפת וגרמניה). הגירה זו החלה בזמן המשטר הקומוניסטי בצ'כוסלובקיה והואצה לאחר נפילתו.
הורים וילדים
המגזין "הורים וילדים" הוא ירחון ישראלי בנושא הורות וילדים, המיועד להורים לתינוקות, ילדים ונוער ומספק להם מידע וכתבות בתחומי ההריון והלידה, דיכאון אחרי לידה, הנקה, גידול תינוקות, חינוך ילדים, בריאות ותזונת המשפחה, יחסים בין הורים לילדיהם, זוגיות ועוד. המגזין יוצא לאור תחת קבוצת ציבלין תקשורת צעירים.
היסטוריה
הוצאתו לאור החלה בינואר 1988, עם לידתה של המוציאה לאור והעורכת הראשונה שלו, נריה בר. כאם צעירה, היא חיפשה מידע בנושאי הריון, לידה וגידול תינוקות בעיתונות דאז, ומשלא מצאה בהם את מבוקשה, החליטה להוציא לאור בעצמה מגזין שיעסוק בתחומים הללו.
באוגוסט 2004 נמכר המגזין לחברת SBC, שהתמחתה בהוצאה לאור של ירחוני נישה.
בשנת 2008, עם פירוקה של SBC עקב קשיים כלכליים, עבר "הורים וילדים" לידיה של חברת "מוטו תקשורת".
במאי 2010 אוחד "הורים וילדים" עם ירחון הורות נוסף של "מוטו תקשורת" - "להיות משפחה".
בספטמבר 2013 "מוטו תקשורת" פשטה רגל והמגזין הועבר ל"תכלת תקשורת", וב-2016 נרכש העיתון על ידי קבוצת ציבלין תקשורת צעירים.
כותבים ומשתתפים
"הורים וילדים" מיצב את עצמו כירחון מקצועי וככזה, נרתמו לכתוב בו במשך השנים אנשי מקצוע מתחומי רפואת המשפחה, גינקולוגיה, פסיכולוגיה וחינוך. בין היועצים המומחים שכתבו למגזין במשך השנים נמנו, בין היתר: הגינקולוגים פרופ' משה הוד וד"ר יואב פלד מבית החולים בילינסון, ד"ר נאוה וולפסון – מומחית להתפתחות הגיל הרך, אביטל יעקבי – פסיכולוגית מומחית לילדים ולמשפחה, ענבל קרקו – הדיאטנית הראשית של "שומרי משקל", הפסיכולוג ד"ר אלי שגיא ופרופ' שי אשכנזי, מנהל מח' ילדים במרכז הרפואי שניידר. כיום נמנים בין המומחים הכותבים למגזין: הפסיכולוג דני עמית, רופא השיניים ד"ר איתי נודל, הפסיכיאטר ד"ר אילן טל, רופאת המשפחה ד"ר נטלי הנסון, רופאת הנשים ד"ר רונית אלמוג, עורכת הדין שרון אפרתי איינהורן ועוד. בין כותבי המגזין במשך השנים נמנו: גליה אלוני-דגן, תמר מור-סלע, דנה פלג, תמר שליט-אבני, נירית צוק, בתיה שולמן, יעל-שחר שריד, סמדר פרגר וסמדר סולומון. כיום כותבים בעיתון מרב מילר, מיכל ינאי, גאיה קורן ועוד.
נריה בר, שימשה כמו"ל וכעורכת ראשית עד אוגוסט 2004.
בשנת 2016 מונתה גייל זאבי-ציבלין לעורכת העיתון, כאשר המו"ל והעורך הראשי הוא אורן ציבלין.
יוסף זבינסקי
יוסף זבינסקי (בפולנית: Józef Żabiński; 1860, ורשה – 27 בדצמבר 1928) היה שחמטאי פולני ומחבר בעיות שחמט.
זבינסקי ניצח באליפות השחמט השנייה שהתקיימה בעיר ורשה בשנת 1884. הוא סיים בתיקו 1-1 דו-קרב קצר עם שמעון אלאפין, הדו-קרב התקיים בורשה בשנת 1888.
בשנת 1899 התמנה זבינסקי ליו"ר הראשון של התאחדות השחמט של ורשה (Warszawskie Towarzystwo Zwolenników Gry Szachowej). לאחר מלחמת העולם הראשונה ארגן תחרויות שחמט ברחבי פולין, וכיהן כיו"ר התאחדות השחמט של פולין בין השנים 1926–1928.
אווצ'פאן
אווצ'פאן (בספרדית: Ahuachapán) היא בירת מחוז אווצ'פאן באל סלוודור. העיר נמצאת במרחק של כ-100 קילומטרים צפון-מערבית לסן סלוודור, בירת אל סלוודור.
היסטוריה
אווצ'פאן נוסדה על ידי תושבים ילידים בני המאיה בסביבות המאה ה-5.
אווצ'פאן קיבלה מעמד של עיירה ב 1823, ועיר ב-11 בפברואר 1862 והפכה להיות בירת מחוז אווצ'פאן ב-9 בפברואר 1869.
כלכלה
הכלכלה המקומית מסתמכת על תיירות ותעשייה, הכוללת ייצור טקסטיל, אנרגיה גאותרמית ממעיינות תרמיים, בעיקר מתחת למפלי Malacatiupán, ועיבוד קפה. תחנת כוח גיאותרמית, באמצעות חום ממעיינות, החלה לפעול בשנת 1975.
הקשה בעץ
הקשה בעץ או נגיעה בעץ היא מנהג (אמונה טפלה) שמטרתו להרחיק את עין הרע ולהביא מזל טוב לאחר שבחים, בעיקר בתחום הכלכלי והבריאותי.
האמונה כי הקשה בעץ מבריחה רוחות רעות, נובעת מכך שבעבר היו סבורים כי אלה מתקיימות בתוך עצים. על כן, כשמזכירים את שמו של אדם לטובה, מקישים על עץ כדי שרוח רעה לא תפגע בו, וכשמזכירים שם של אדם שקרה לו דבר רע, מקישים על העץ על מנת להבריח את הרוחות הרעות מקרובינו וסובבינו. בנוסף האמונה התפתחה מהפינים שחשבו שיש בעצים פיות וכאשר הן שומעות את בקשתך הן מגשימות אותה, לכן צריך לדפוק על העץ כדי להודיע להן שזאת לא בקשה או משאלה.
הוועדה לענייני ביקורת המדינה
הוועדה לענייני ביקורת המדינה היא מן הוועדות הקבועות של הכנסת.
תחום עיסוק
על פי תקנון הכנסת, תחומי עיסוקה של הוועדה הם דיון בדו"חות מבקר המדינה ונציב תלונות הציבור; סמכויות על-פי חוק מבקר המדינה וחוקים אחרים; מעמדם וסמכויותיהם של מבקרים פנימיים.
לפי, "המבקר יפעל מתוך קשר עם הוועדה לענייני ביקורת המדינה של הכנסת וימסור לה דין וחשבון על פעולותיו בכל עת שייראה לו או שיידרש על ידי הוועדה."
הוועדה מתרגמת את מסקנות והמלצות מבקר המדינה לשפת המעשה, בכך שהיא דנה בממצאיו ומזמינה לפניה נציגי משרדי ממשלה הנוגעים בדבר. חוק מבקר המדינה מסדיר לפרטים את יחסי העבודה של מבקר המדינה והוועדה, ומקנה לה סמכות להקמת ועדת חקירה לחקירת ממצאיו, וכן לזמן לפניה נושאי משרה בגופים המבוקרים ואף לדרוש מהם להופיע לפניה. מי שנדרש להופיע לפני הוועדה ולא עשה כן, דינו קנס.
אלברט גלוק
אלברט גלוק (באנגלית: Albert Glock; 14 בספטמבר 1925 - 19 בינואר 1992) היה ארכאולוג אמריקאי, וחוקר המזרח הקרוב הקדום. מייסד ומנהל מכון לארכאולוגיה באוניברסיטת ביר זית. נרצח ביריה בידי מתנקשים.
הוועדה לענייני ביקורת המדינה
תחום עיסוק
בוועדה פועלת על פי רוב ועדת משנה לנושא ביטחון, יחסי חוץ וקשרי מסחר בינלאומיים. כמו כן, פועלת בה ועדת השניים, בה חברים יושב ראש הוועדה ויושב ראש ועדת החוץ והביטחון. ועדת השניים דנה בנושאי ביקורת רגישים שמפאת סודיותם לא ניתן לדון בהם אף לא בפורום הסגור של ועדת המשנה לביקורת המדינה.
אלברט גלוק
ביוגרפיה
גלוק נולד באיידהו, להורים דתיים, ארנסט ומטה, שהיו חברים בכנסייה הלותרנית הגרמנית "הסינוד של מיזורי". אביו היה כומר הקהילה. כמה שנים אחר כך עברה המשפחה להתגורר בעיירה, ואשבורן שבאילינוי. בבית דיברו רק גרמנית והחינוך שקיבל היה חינוך פרוטסטנטי נוקשה.
הוועדה לענייני ביקורת המדינה
תחום עיסוק
מכיוון שמדובר בוועדה שעיקר תפקידה ביקורת על הממשלה המכהנת, ב-2008 שיושב ראש הוועדה יהיה מסיעות האופוזיציה.
אלברט גלוק
ביוגרפיה
גלוק למד במספר אוניברסיטאות ובסמינר דתי. תחילה בסמינר התאולוגי קונקורדיה בסנט לואיס, ובתום הלימודים היה אמור לקבל הסמכה לכמורה, אבל המשיך בלימודיו ויצא לשנת לימודים באוניברסיטת היידלברג בגרמניה, שם בחר בכמה קורסים בביקורת המקרא, ולמד באוניברסיטת שיקגו את שפות המזרח התיכון. ב-1950 סיים את לימודיו בסמינר ומונה לכומר בעיירה נורמל שבאילינוי.
ב-1963 סיים את התואר השני בבית הספר הלותרני לתאולוגיה בשיקגו, הגיע ארצה, הצטרף לחופרים בתל בלאטה בשכם, אז תחת שלטון ירדן, ושנה אחר כך והחל לחקור את העיר הכנענית בתל תענך.
הוועדה לענייני ביקורת המדינה
היסטוריה
במהלך הכנסת האחת עשרה והשתים עשרה, בעקבות ממשלות האחדות, עמד בראש הוועדה חבר הקואליציה והמערך דוד ליבאי.
אלברט גלוק
ביוגרפיה
אחרי מלחמת ששת הימים החל לחבור לחופרים באזור ירושלים. ב-1970 בעקבות טביעתו של ראש בית הספר האמריקאי לחקר המזרח (לימים מכון אולברייט) ומשנת 1975 חבר לחופרים מוסלמים ואימץ עמדה המתנגדת לישראל, והתומכת בעידוד מעורבות האוכלוסייה הערבית הנוצרית והמוסלמית בחקר העתיקות בארץ, ובקשר האפשרי שלהם עם האוכלוסייה הכנענית, המואבית ההעמונית והנבטית. בשנת 1976 החל להשתתף בהרצאות באוניברסיטת ביר זית, ובסופו של דבר הקים בה את המכון לארכאולוגיה. בשנת 1980 הופסקה עבודתו בבית הספר האמריקאי.
הוועדה לענייני ביקורת המדינה
היסטוריה
במהלך הכנסת העשרים וארבע לא הוקמה הוועדה, עקב חרם של האופוזיציה על וועדות הכנסת עקב טענתם לקיפוחם על ידי הקואליציה.
אלברט גלוק
ביוגרפיה
בחודשים האחרונים לחייו היה עסוק בתיעוד היישובים הפלסטיניים שחרבו במלחמת העצמאות ואחריה. מחקרו יצא כספר כשנתיים לאחר מותו.
יוהנס צוקרטורט
יוהנס הרמן צוקרטורט (בגרמנית: Johannes Hermann Zukertort; 7 בספטמבר 1842 – 20 ביוני 1888) היה שחמטאי גרמני מוביל ממוצא פולני. מפורסם במיוחד בעקבות משחקו בדו-קרב הרשמי הראשון על אליפות העולם מול וילהלם שטייניץ, שניצח אותו 12.5-7.5 והפך לאלוף העולם הראשון. הוא חבר בהיכל התהילה העולמי של השחמט.
ראשית חייו
צוקרטורט נולד ב-7 בספטמבר 1842 בלובלין שבפולין. אביו היה מיסיונר נוצרי פרוטסטנטי ממוצא יהודי. פעילות המיסיון הנוצרי בין האוכלוסייה היהודית בפולין שהייתה כבושה על ידי רוסיה נחשבה לפעילות בלתי חוקית. משפחתו של צוקרטורט היגרה איפוא לפרוסיה. בשנת 1861 הוא נרשם לאוניברסיטת ברסלאו ללימודי רפואה אך מעולם לא הוסמך.
קריירת השחמט
בברסלאו פגש צוקרטורט את השחמטאי המוביל אדולף אנדרסן וממנו למד את רזי המשחק. הוא שיחק דו-קרבות רבים, בין היתר ניצח אותו בשנת 1866, הפסיד בשנת 1868 ולבסוף ניצח אותו בשנת 1871. בשנת 1867 עבר לברלין ובשנת 1872 עבר ללונדון. בשנה זו התמודד עם וילהלם שטייניץ והפסיד 3–9. בשנת 1877 הוא ניצח בתחרות שחמט בקלן, למרות הפסד ליוהנס מטגר שחילק מקומות 2-4.
צוקרטורט הצטיין במשחק עיוור. בשנת 1876 שיחק בו-זמנית 16 משחקים, ניצח ב-12 והפסיד רק באחד.
בשנת 1878 ניצח בתחרות הבינלאומית בפריז.
בשנת 1883 ניצח בתחרות בינלאומית בלונדון, לפני כל צמרת השחמט של אותם הימים, בתוצאה מדהימה של 22/26. במקום השני היה שטייניץ עם 19/26. תחרות זו מיצבה את שטייניץ וצוקרטורט כשני השחמטאים הטובים בעולם, והובילה לקיומו של דו-קרב רשמי ראשון על אליפות העולם בין השניים, מ-11 בינואר ועד 29 במרץ 1886. התחרות התקיימה במספר ערים בארצות הברית (ניו יורק, סנט לואיס, ניו אורלינס). לאחר חמשת המשחקים הראשונים שהתקיימו בניו יורק הוביל צוקרטורט 1–4 אך בסופו של דבר זכה שטייניץ בפער משכנע 12.5-7.5.
לאחר ההפסד בדו-קרב התדרדרה בריאותו של צוקרטורט. הוא המשיך לשחק, אך ברמה חלשה בהרבה, במשך השנתיים הנוספות של חייו. הוא מת ב-20 ביוני 1888 משטף דם במוח, לאחר ששיחק משחק שחמט במסעדה לונדונית. יוהנס צוקרטורט קבור בבית הקברות ברומפטון בלונדון.
משפט טרסקי
בתורת הקבוצות האקסיומטית, משפט טַרְסְקִי, אותו הוכיח אלפרד טרסקי, מציג טענה השקולה לאקסיומת הבחירה: טרסקי הוכיח שאם מניחים רק את מערכת האקסיומות של צרמלו-פרנקל, אז אקסיומת הבחירה נובעת מן הטענה " לכל עוצמה אינסופית" (לכל קבוצה אינסופית A, עוצמתה של המכפלה הקרטזית \ A\times A שווה לזו של A). הכיוון ההפוך היה ידוע עוד קודם לכן, וכך הטענה שקולה לאקסיומת הבחירה.
כאשר טרסקי הציע את המאמר לפרסום ב- Comptes Rendus Acad. Sci. Paris, דחה אותו מוריס פרשה בטענה שגרירה לוגית בין שתי טענות שהן נכונות ממילא, אינה תוצאה מעניינת. אנרי לבג דחה אף הוא את המאמר, באומרו שהוא אינו מוצא כל עניין בקשר לוגי בין שתי טענות שקריות. אפיזודה זו משקפת את הלוך הרוחות בין אנשי תורת הקבוצות בתחילת המאה העשרים, כאשר מעמדה של אקסיומת הבחירה היה שנוי במחלוקת.
הוכחה
מטרתנו להוכיח כי אקסיומת הבחירה נובעת מן הטענה "לכל קבוצה אינסופית A מתקיים ". כידוע, משפט הסדר הטוב שקול לאקסיומת הבחירה, ולכן יהיה מספיק להראות שמן הטענה נובע כי לכל קבוצה B קיים סדר טוב.
עבור קבוצות סופיות הטענה מיידית, ולכן נניח כי B אינסופית.
כיוון שאוסף כל הסודרים כך שיש פונקציה על מ-B אל הסודר היא קבוצה - יש סודר מינימלי, \beta, כך שאין פונקציה על מ-B ל-\beta. נניח בלי הגבלת הכלליות שהקבוצות B ו-\beta זרות. לפי ההנחה,, ולכן קיימת פונקציה חד-חד-ערכית ועל.
לכל איבר x \in B, לא ייתכן שהקבוצה מכוסה על ידי הפעלת f על איברי B בלבד (כלומר לא ייתכן שמתקים ), שכן אחרת ניתן היה להגדיר פונקציה על מ-B ל-\beta. לכן, קיים לפחות סודר אחד המקיים, ומכאן שהקבוצה  אינה ריקה.
בעזרת תכונה זו נוכל להגדיר פונקציה חדשה:. פונקציה זו מוגדרת היטב שכן S_x היא קבוצה לא ריקה של סודרים, ולכן קיים לה מינימום. לכל הקבוצות S_x ו-S_y הן זרות. על כן g משרה סדר טוב על B: לכל שני איברים x, y \in B נגדיר, שהרי התמונה של g, קרי g[B], היא קבוצת סודרים ולכן סדורה היטב.
הערות שוליים
Ordinal de Hartogs
ואי
{{פירושונים| אישים:
ויי
היסטוריה
פריחתה העיקרית של ויי התרחשה בתקופת ההגמוניה האטרוסקית על איטליה, בין המאה השמינית למאה השישית לפנה"ס. בשל קרבתה הגאוגרפית של ויי לרומא חלו מאבקי כוח בין שתי הערים החל מתקופת המלוכה הרומית. המאבקים נסבו בעיקר על השליטה על נהר הטיבר ועל אגני המלח של החוף הטירני.
לפי טיטוס ליוויוס נערכו בין שתי הערים 14 מלחמות שונות, שבהן הניצחון עבר מצד לצד. אובדן ראש הגשר של ויי בצדו המזרחי של הטיבר, העיר פידנאי, היווה את תחילת סופה של העיר. המלחמה האחרונה בין הרומים לבין בני ויי, שהחלה בשנת 405 לפנה"ס, הסתיימה בחורבנה המוחלט של העיר בשנת 396 לפנה"ס. בין הגורמים שהובילו לנפילתה של ווי היה חוסר התמיכה מהערים האטרוסקיות הצפוניות עקב התקפות הגאלים באטרוריה הצפונית.
לפי המסורת הרומית, לאחר שריפתה של רומא בידי הגאלים בשנת 390 לפנה"ס הועלתה הצעה ליישב מחדש את תושבי העיר בחורבות ויי, הצעה שנדחתה לבסוף. לאחר חורבנה חולקו אדמות ויי בין אזרחי רומא וכנראה הוקם מעין ישוב במקום. בימי אוגוסטוס הפכה ויי למוניקפיום. במהלך המאה ה-4 ננטשה העיר.
האתר הארכאולוגי של ויי נתגלה במהלך המאה ה-19 וחפירות שנעשו במקום חשפו מספר שרידים של מבנים אטרוסקים, שרידים שסייעו לגיבוש הידע על התרבות האטרוסקית הקדומה.
תמונות בתערוכה
תמונות בתערוכה (ברוסית: Картинки с выставки) היא סוויטה משנת 1874 מאת המלחין הרוסי מוֹדֵסט מוּסוֹרגְסְקִי היצירה מורכבת מ-10 קטעים וביניהם אינטרמצו. היא נכתבה במקור לפסנתר, אך הותאמה על ידי מלחינים שונים לסגנונות שונים. הביצוע התזמורתי הידוע של היצירה הוא בתזמורו של המלחין מוריס ראוול.
היצירה נכתבה בעקבות מותו הפתאומי של חברו של מוסורגסקי, האדריכל והצייר ויקטור הרטמן, בשנת 1873, בגיל 39, והוקדשה לו; שמה המקורי של היצירה היה "הרטמן" ובשמה המלא היא נקראת "תמונות בתערוכה – זיכרון לוויקטור הרטמן": היצירה היא מחווה של מוסורגסקי לחברו, ומתוארים בה בצורה מוזיקלית ציורים שצייר.
כתב היד של היצירה שמור באוסף הספרייה הלאומית הרוסית בסנקט פטרבורג.
ויקטור הרטמן
ויקטור אלכסנדרוביץ' הרטמן (ברוסית: Гартман, גַרטמן; 1834–1873) היה אחד ממייסדי "הסגנון הרוסי" בארכיטקטורה. בשנת 1868, לאחר 4 שנות לימודים באירופה במימון מלגה של האקדמיה לאמנות, שב לרוסיה. עם חזרתו קיבל דרגת "אקדמאי" (הדרגה האקדמית הבכירה ביותר אחרי "פרופסור" ברוסיה ובמדינות נוספות) על עיצוב תצוגה של עבודות נייר בסנקט פטרבורג בשנת 1870.
שאיפתו של הרטמן להכניס מוטיבים רוסיים לאדריכלות הייתה קרובה לדעותיהם של "החמישה" ובמיוחד למבקר האמנות ולדימיר סטאסוב, שקידם את רעיונותיו של הרטמן בעיתונות ועזר לו לבנות קשרים. מוסורגסקי נפגש לראשונה עם האדריכל בן ה-36 בשנת 1870 בביתו של סטאסוב, וקשרי ידידות אמיצים התפתחו בין השניים. מותו בטרם עת של הרטמן היה מכה קשה למוסורגסקי, שהיה בתקופה זו בודד, מריר ומכור לטיפה המרה, והרטמן היה אחד מחבריו היחידים.
תיאור היצירה
בחורף 1874, לאחר מותו של הרטמן, ארגן חברם המשותף ולדימיר סטאסוב, כמחווה להרטמן, תערוכה באקדמיה לאמנויות היפות בסנקט פטרבורג, שבה הוצגו כ-400 מיצירותיו. תערוכה זו הייתה הבסיס ליצירה שנכתבה על ידי מוסורגסקי ביוני 1874, והנציחה את שמו של הצייר האלמוני.
על אף עושרה ומקוריותה, היצירה לא נפלה על אוזניים קשובות. זמן רב עבר עד שזכתה להכרה מהעולם המוזיקלי, שהתעלם ממנה לחלוטין בימי חייו של מוסורגסקי, וגם לאחר מותו. עקב הקושי הטכני הכרוך בנגינתה, ניגנוה מעטים. בשנת 1922 תזמר המלחין מוריס ראוול את היצירה, ובכך החיה אותה ופתח לפניה את אולמות הקונצרטים. היצירה בצורתה התזמורתית נוגנה לראשונה בפריז במאי 1923.
תיאור התמונות ביצירה
התמונות שמוסורגסקי תיאר ביצירתו הן ברובן תמונות שצייר הרטמן בעת שהותו מחוץ לרוסיה גופא – באיטליה, בפולין, בצרפת ובאוקראינה. באיטליה, שם שהה כסטודנט לאמנות, צייר את הטירה האיטלקית העתיקה. בצרפת את "גני טווילרי" והקטקומבות של פריז, ואת "כיכר השוק" בלימוז'. את "שמואל גולדנברג ושמוילה" ואת ה"בידלו" צייר בפולין.
רק חלק מ"התמונות בתערוכה" שרדו.
דניאל דה פונסקה
דניאל דה פונסקה (Daniel de Fonseca) 1672–1733, רופא ודיפלומט יהודי, צאצא של אנוסים שנולד בפורטוגל במחצית השנייה של המאה ה-17, היה בין מייסדי הקהילה היהודית הספרדית בבוקרשט, ולאכיה ומת בפריז.
לאחר שנות שירותו בבוקרשט, חזר דניאל דה פונסקה לקונסטנטינופול ומונה לרופא הסולטאן אהמט השלישי וגם המשיך לעבוד עבור הצרפתים במשכורת של 2,000 פרנק בשנה. לאחר הדחת הסולטאן בשנת 1730, חזר לבוקרשט ומשם לפריז, שם התרועע עם וולטייר ויתר נכבדי התקופה. הוא מת בגיל מופלג.
על פי מסמכים רומניים, בשנת 1730, בבוקרשט, השליט ניקולאה מברוקורדט נתן אישור לייסוד הקהילה היהודית הספרדית וזאת לבקשת יועציו, הרופא דניאל דה פונסקה ומנטס באלי Mentes Bally (אבי סבו של דוויצ'ון באלי).
צ'ופו
צ'וּ'פוּ (במנדרינית תקנית: 曲阜, בפין-יין: Qūfù) היא נפה עירונית בדרום מערב מחוז שאנדונג שבמזרח סין, השייכת לנציבות העירונית ג'ינינג. העיר שוכנת כ-130 קילומטרים דרומית לבירת המחוז ג'ינאן, וכ-45 קילומטרים צפונית מזרחית למרכז ג'ינינג. מספר התושבים בעיר צ'ופו הוא כ-60,000 ובאזור המנהלי כולו יש כ-650,000 תושבים.
צ'ופו הוא מקום הולדתו המיתולוגי של קונפוציוס; העיר שימשה בירת מדינת לו בתקופת האביב והסתיו. לעיר היה גם תפקיד זוטר במערכת יֵנְג'וֹאוּ של שנת 1948 שהייתה חלק ממלחמת האזרחים הסינית שבסיומה השתלטו הקומוניסטים על סין.
אקלים העיר הוא אקלים ממוזג יבשתי מונסוני שבו יש ארבע עונות שנה מובחנות. כאשר הקיץ חם וגשום והחורף קר ונטול משקעים. כמות המשקעים השנתית הממוצעת היא 666 מ"מ והטמפרטורה השנתית הממוצעת היא 13.6ºC. בממוצע יש בעיר 2,433 שעות שמש בשנה.
ב-1994 הכריז ארגון אונסק"ו על מקדש קונפוציוס, בית הקברות של קונפוציוס (המכונה כיום גם יער קונפוציוס), וארמון משפחת קוֹנְג בצ'וּ'פוּ אתר מורשת עולמית. שלושת אלו הם מוקדי המשיכה התרבותיים העיקריים של צ'וּ'פוּ.
אתרי המורשת העולמית בצ'ופו
קונפוציוס (במנדרינית תקנית: 孔夫子, בפין-יין: Kǒng Fūzǐ, תעתיק: "קוֹנְג פֿוּ דְזְה", מילולית: "המורה קונג". הכינוי הלטיני קונפוציוס ניתן לו במאה ה-16) (551 לפנה"ס – 479 לפנה"ס) היה פילוסוף סיני, מדינאי ומחנך, שלתורתו, המכונה קונפוציוניזם, שהדגישה את הצד המוסרי ביחסים חברתיים, צדק וכנות ביחסים בינאישיים או בפעולת השלטון כלפי האזרח, הייתה השפעה עמוקה על התרבות ואורח החיים בסין, קוריאה, יפן ווייטנאם. על מנת להראות את הערצה שחשו לקונפוציוס ולקונפוציוניזם טרחו שליטיה הפאודלים של סין מהשושלות השונות ששלטו בה לבנות, לשפץ ולהרחיב את האתרים הקשורים בקונפוציוס בעיר הולדתו צ'ופו והם: מקדש קונפוציוס, בית הקברות של קונפוציוס (המכונה כיום גם יער קונפוציוס), וארמון משפחת קוֹנְג.
מקדש קונפוציוס (קוֹנְג מְיָאו)
מקדש קונפוציוס הוא אתר בו נוהגים להנציח את זכרו של קונפוציוס. יש כיום יותר מ-2,000 מקדשי קונפוציוס ברחבי אסיה. מקדש קונפוציוס בצ'ופו הוא המקדש המרכזי, והוא גם העתיק ביותר, והגדול ביותר מבין המקדשים. המקדש נבנה בהדרגה סביב ביתו המקורי של קונפוציוס והתרחב לכדי מכלול גדול של בניינים בסגנון סיני.
היסטוריה
שנה לאחר מותו של קונפוציוס (478 לפנה"ס) קידש אָיגונְג, נסיך מדינת לו, את ביתו של קונפוציוס לשעבר והפכו למקדש. בבית בן שלושת החדרים הוצגו בגדיו, כובעיו, מרכבתו וספריו של קונפוציוס. בשנת 195 לפנה"ס היה הקיסר גאודזי משושלת האן לקיסר סין הראשון המציע מנחה לזכרו של קונפוציוס בצ'ופו. בכך הוא קבע תקדים לקיסרים רבים ופקידי ממשל גבוהים אחרים שבאו בעקבותיו. בשנים מאוחרות יותר נהגו קיסרים לבקר בצ'ופו לאחר הכתרתם או במקרים מיוחדים אחרים כדוגמת סיום מלחמה מוצלחת. בסך הכול ביקרו בצ'ופו במהלך השנים 12 קיסרים שונים, חלקם כמה פעמים, על מנת להביע את הערצתם לקונפוציוס, וכ-100 קיסרים אחרים שלחו את פקידים רמי מעלה במקומם למקדש. ביתו המקורי בן שלושת החדרים של קונפוציוס פונה ממכלול המקדש במהלך הבנייה מחדש ב-611. ב-1012 וב-1094, במהלך שושלת סונג, הורחב המקדש על פי תכנון שכלל שלושה חלקים וארבע חצרות שסביבם נבנו, בסופו של דבר, מבנים שכללו יותר מ-400 חדרים. המקדש נהרס ב-1214 עקב שרפה ומעשי ונדליזם במהלך שושלת ג'ין (1234-1115). ב-1302, בתקופת שושלת יואן, שוחזר המקדש למידותיו הקודמות. זמן קצר אחר כך, ב-1331, הוקף המקדש בחומה שצורתה התבססה על חומת ארמון קיסר סין. לאחר הרס נוסף, כתוצאה משרפה ב-1449, נבנה המקדש מחדש וקיבל את ממדיו הנוכחיים, אם כי מאז ועד ימינו הורחבו הבניינים הקיימים ונוספו להם קישוטים. ב-1513 הועבר מקום מושב השלטון של הפלך מהעיר במטרה לשמור על המקדש ולהדגיש את מרכזיותיו בעיר. ב-1724 פגע ברק במקדש והבניין המרכזי נשרף. שנה אחר כך הורה הקיסר יוּ'נְגגֶ'נְג משושלת צ'ינג לבנות את הבניין מחדש ואישר באופן מיוחד לחפותו ברעפים מזוגגים בצבע צהוב.
בסך הכול עבר מקדש קונפוציוס 15 שיפוצים משמעותיים, 31 מבצעי תיקון גדולים, וטיפולים רבים בבניינים.
חפצי האומנות באתרים ההיסטוריים בצ'ופו סבלו נזק ניכר במהלך מהפכת התרבות כאשר כ-200 מחברי הסגל ומהסטודנטים של האוניברסיטה הפדגוגית של בייג'ינג באו לצ'ופו בנובמבר 1966 והרסו יותר מ-6,000 חפצים.
תיאור המקדש
מכלול הבניינים במקדש קונפוציוס מהווים את המכלול ההיסטורי השני בגודלו בסין (לאחר העיר האסורה). שטח המקדש כ-16,000 מטרים ויש בו כ-460 חדרים. משום שהעיצוב מחדש האחרון שנעשה למקום היה ב-1499, זמן לא רב אחרי שנבנתה העיר האסורה בתקופת שושלת מינג, יש דמיון רב בין האדריכלות של מקדש קונפוציוס בצ'ופו לזה של העיר האסורה בבייג'ינג. מכלול הבניינים העיקרי במקדש מורכב מתשע חצרות המסודרות על ציר ראשי שכיוונו צפון-דרום ואורכו 1,300 מטרים. לשלוש החצרות הראשונות יש שערי כניסה קטנים, נטועים בהן עצי אורן גבוהים והן משמשות בתפקיד המבוא למקדש. השער הראשון (הדרומי ביותר) מכונה "שער לִינְגשִׂינְג", על שם כוכב במערכת הכוכבים הדובה הגדולה. השם מרמז לכך שקונפוציוס הוא כמו כוכב מהרקיע. הבניינים בחצרות האחרות יוצרים את לב המכלול. אלו מבנים מרשימים עם גגות רעפים צהובים (צבע שהיה שמור בדרך כלל לקיסר בלבד) וקירות צבועים באדום. הבניינים מוקפים בעצי אורן שצבעם הירוק כהה מהווה ניגוד לצבעי הבניינים. הבניינים הראשיים הם: ביתני האסטלות (לדוגמה, אלו מתקופות שושלות ג'ין ויואן 1368-1115) היכל קְווֵיוֶן (נבנה ב-1018, שוחזר ב-1504, בתקופת שושלת מינג, וב-1985), היכל שִׂינְג טָאן (מזבח המשמש), קשת דֶה מוּ טְייֵן דִי, היכל דָאצֶ'נְג (נבנה בתקופת שושלת צ'ינג), והיכל אשת קונפוציוס.
היכל דָאצֶ'נְג (היכל "השלמות הגדולה") הוא המרכז הארכיטקטוני של המכלול בימינו. מידות ההיכל הם: אורך 54 מטרים, רוחב 34 מטרים, וגובהו מעט פחות מ-32 מטרים. ההיכל נסמך על 28 עמודים עשירים בקישוטים שגובה כל אחד הוא שישה מטרים וקוטרם 80 ס"מ והם נחצבו מאבן אחת שמקורה בסלע מקומי. על עשרת העמודים שבצד החזית של ההיכל מגולפים דרקונים המלופפים סביב כל עמוד. נטען כי בעת ביקור הקיסר כוסו עמודים אלו על מנת שלא לעורר את קנאתו. היכל דָאצֶ'נְג שימש כאתר העיקרי להעלאת מנחות לזכרו של קונפוציוס. במרכז החצר לפני היכל דָאצֶ'נְג עומד "מזבח המשמש", המנציח את קונפוציוס המורה לתלמידיו תחת עץ המשמש. כל שנה נערך בצ'ופו, כמו גם במקדשי קונפוציוס רבים אחרים, טקס להנצחת יום הולדתו של קונפוציוס (ראו קישורים חיצוניים).
בין אוצרות התרבות המצויים במקדש יש יותר מאלף אסטלות אבן המתוארכות לתקופה החל מ-149 לפנה"ס וכלה ב-1949. מעבר להיותן מקור חשוב למחקר הפוליטיקה, ההגות והתרבות של השושלות השונות מהוות האסטלות גם אוצר של קליגרפיה סינית. יש במקדש גם כמה גילופי אבן מרשימים. מעבר לדרקונים שהוזכרו לעיל מתקופת שושלות מינג וצ'ינג יש באתר גילופים המתארים את מעשיו של קונפוציוס מתקופת שושלת האן.
בית הקברות של קונפוציוס
בית הקברות של קונפוציוס (המכונה גם יער קונפוציוס) שוכן צפונית לעיר צ'ופו. בבית הקברות קבורים קונפוציוס ורבים מצאצאיו וזהו כיום המאוזוליאום המשפחתי הגדול ביותר בסין וגם העתיק ביותר. הקברים העתיקים ביותר המצויים באתר זה מתוארכים לתקופת שושולת ג'ואו (מ-1122 לפנה"ס ועד 256 לפנה"ס). המצבה המקורית שהוקמה כאן לזכרו של קונפוציוס על גדת הנהר סְאשְׁווֵי הייתה בצורת גרזן. בנוסף הייתה גם בימה מלבנים עבור מנחות. הקבר של ימינו הוא תל בצורת חרוט. כאשר המשמרות האדומים פתחו את הקבר בזמן מהפכת התרבות לא נמצאו בו שרידים לגופות. קברי הצאצאים של קונפוציוס ואסטלת אבן להנצחתו נוספו בהדרגה סביב קברו.
הנוהג להעמיד מצבות על גבי קברים החל בתקופת שושלת האן. מכיוון שצאצאיו של קונפוציוס זכו לתוארי אצולה וניתנו להם נסיכות כנשים, מוצגים סמלי מעמד האצולה על רבים מהמצבות בבית הקברות. כיום יש בבית הקברות כ-3,600 מצבות שעדיין עומדות על תילן והן מתוארכות לשושלות סונג, יואן, מינג, וצ'ינג והרפובליקה הסינית (1949-1911). ב-1331 נבנו החומה סביב בית הקברות ושער הכניסה. בסך הכול עבר בית הקברות 13 שיפוצים והרחבות. בסופו של דבר, בשלהי המאה ה-18, הגיע היקף החומה החיצונית ל-7.5 קילומטרים, והיא מקיפה שטח של 3.6 קמ"ר. בתוך שטח זה מצויים קבריהם של למעלה מ-100,000 מצאצאיו של קונפוציוס שנקברו במקום במהלך תקופה של כ-2,000 שנים. הקברים העתיקים ביותר מתוארכים לתקופת שושלת ג'ואו, והחדשים ביותר שייכים לצאצאים מהדורות ה-76 וה-78. במהלך מהפכת התרבות, בזמן שבית הקברות חולל, הוצאה גופתו של דוכס צ'ופו השייך לדור ה-76 מקברה ונתלתה עירומה על עץ לפני הארמון. יותר מ-10,000 עצים השתולים במקום משווים לבית הקברות חזות של יער.
מהשער הצפוני של העיר צ'ופו מוביל כביש בקו ישר לשער החיצוני של בית הקברות, קשת הנצחה מעץ הקרויה "גְ'ה שֶׁנְג לִין" (בית הקברות הקדוש ביותר). אורך הכביש 1,266 מטרים, ומשני צדדיו שדרות של ברושים ואורנים. לצד הדרך שוכן מקדש יָאן, המוקדש לתלמידו האהוב ביותר של קונפוציוס.
ארמון משפחת קוֹנְג
ארמון משפחת קוֹנְג השוכן מזרחית למקדש קונפוציוס היה האחוזה הרשמית של נכדיו הבכורים של קונפוציוס שירשו את התואר יֵן שֶׁנְגגונְג שהוענק על ידי הקיסר. צאצאיהם המשיכו להתגורר באחוזה ברציפות עד המאה ה-20. הם היו אחראים לטיפול במקדש ובבית הקברות. במיוחד הם היו אחראיים על ביצוע טקסים דתיים מורכבים באירועים כדוגמת: נטיעות, קציר, מתן כבוד למתים, וימי הולדת. למשפחת קוֹנְג הייתה שייכת האחוזה הכפרית הפרטית הגדולה ביותר בסין. הארמון הראשון נבנה ב-1308 במהלך שושלת סונג ובמקור הוא היה צמוד למקדש קונפוציוס. במהלך הבנייה מחדש ב-1377 בהוראתו של קיסר מינג הראשון הוזז הארמון מרחק קצר מהמקדש. ב-1503 הורחב הארמון וכלל שלוש שורות של בניינים ובהם 560 חדרים ותשע חצרות (בדומה למקדש קונפוציוס). הארמון עבר שיפוץ יסודי ב-1838, וכעבור 47 שנים בלבד, ב-1887, הוא נשרף עד היסוד. הארמון נבנה מחדש שנתיים אחר כך. קיסר סין כיסה הן את עלות הבנייה של השיפוץ המקורי והן את עלות הבנייה מחדש לאחר השרפה. כיום יש בארמון 152 בניינים המכילים 480 חדרים על פני שטח של 12,470 מ"ר.