cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
האימפריה המאורית
שטחה של האימפריה
עם הקמתה הייתה האימפריה קטנה מאוד ושטחיה לא עלו על שטחיה המקוריים של ממלכת מגדהה. במהרה השתלט הקיסר מאוריה על השטחים שסביבה, שכללו את רוב רובה של תת-היבשת ההודית (למעט שטח קטן בדרום חצי האי וכן האי סרי לנקה) ושטחים סביבו. גבולותיה של האימפריה היו בגבול הטבעי של רכס הרי ההימלאיה בצפון, מפרץ בנגל ואסאם (סמוך לבנגלדש המודרנית) במזרח ואפגניסטן במערב. בסך הכול מדובר בשטח של 5 מיליון קילומטרים רבועים.
הקיסר בינדוסארה, שליטה השני של האימפריה (297-272 לפני הספירה), הוא הקיסר שכבש את המחוזות במרכז חצי האי ההודי ודרומו ולמעשה הרחיב את גבולות האימפריה.
שחרורה של תת-היבשת ההודית
בשנת 321 לפני הספירה היה חלקה המערבי של האימפריה בשליטתה של האימפריה המקדונית. מאוריה הדף את פלישת סלאוקוס הראשון, מצביא מצבאו של אלכסנדר הגדול, ולמעשה שחרר את האזור משליטה מקדונית.
בתום הקרב, בנה מאוריה מערכת מסחר ענפה, הן בתוך האימפריה והן מחוצה לה. הוא ביצע רפורמות כלכליות שהצליחו מאוד בשל המערכת האחידה שבנה לחקלאות, כלכלה וביטחון. עובדה זו ייצבה את המערכת השלטונית באימפריה המאורית וחיזקה את מעמדו של מאוריה כקיסר רב עוצמה.
המלך ההינדי צ'אנדרגופטה הראשון ייסד את השושלת המאוריינית של מאגאדה בעזרת צ'אנקיה (המכונה וישנוגופטה), מחברו של הטקסט ההינדי הקדום על ממשל ופוליטיקה הידוע כ"ארטשסטרה".
השגריר של סלאוקוס הראשון בחצר צ'אנדרהגופטה בפטאליפוטרה, מגסתנס השאיר אחריו תיעוד של המתרחש בממלכה המאורית. בספרו "אינדיקה" הוא כתב שלהודים ממשל יעיל, אוניברסיטה בטקסילה כולל בית ספר לרפואה, ושהם חיים בבתים מרווחים ומרוהטים. ספרו אמנם אבד אבל ציטוטים ממנו והתייחסויות אליו נשארו בכתביהם של סופרים יווניים מאוחרים ממנו.
בנו של צ'נדרגופטה, בינדוסארה, הרחיב את הממלכה לכמעט כל הודו של היום, למעט קלינגה, והדרום והמזרח המרוחקים ביותר. בנו של בינדוסארה, אשוקה, אחד מהשליטים הגדולים של שושלת זו, אימץ והטיף לבודהיזם לאחר שראה חיזיון בשדה הקרב בקלינגה, ותמך במדיניות של אי-אלימות. חוקי אשוקה הן המסמך ההיסטורי ההודי הקדום ביותר ששרד, ומתקופה זו ניתן לתארך את השושלות באופן מדויק יותר. האימפריה המאוריינית היא שאחראית להתפשטות הבודהיזם על פני כל מזרח אסיה. כי אשוקה שלח משלחות בודהיסטיות לנפאל, סרי לנקה, אינדונזיה, מלזיה, תאילנד, בורמה, סין, סוריה ומקדוניה.
מתקופתו של אשוקה נשמרו עמודים בהם צווים והנחיות לדרך חיים.
נכדו של אשוקה, סאמפראטי, אימץ את הג'ייניזם וסייע להתפשטותה. האימפריה הגדולה של המאוריינים דעכה לאחר מות אשוקה.
שלטונו של אשוקה
אשוקוורדן מאוריה (Ashokavardhan Maurya), הידוע יותר כאשוקה הגדול, היה הקיסר השלישי של האימפריה ובן לשושלת המאורית. תחת שלטונו האימפריה נהנתה מכחצי מאה של שלום וביטחון, ובזמנו האימפריה הפכה לבעלת השפעה גדולה במיוחד בתחום הפוליטי והרמוניה חברתית. הייתה זו גם תקופה חשובה ביחסים בין בני הדתות הנפוצות באימפריה - הינדואיזם, ג'ייניזם ובודהיזם.
אשוקה ניסה להפיץ את הבודהיזם ונחל הצלחה חלקית במערב אסיה, דרום-מזרח אסיה, מרכז אירופה וסרי לנקה.
התפתחות הסחר הימי
גם אחרי שקיעתה של ממלכת אשוקה, בתקופת השליטים האינדו-יווניים, נשמרו קשרי מסחר בין הודו לאירופה. בערך במאה הראשונה לפני הספירה גילו ספנים את משטר רוחות המונסון, הם גילו שאם הספינה חזקה מספיק ולא מתפרקת ברוחות המונסון הם יכלו להגיע דרומית לחצי האי ערב, משם בעזרת רוחות המונסון שמתחילות מדרום מערב ועולות לצפון מזרח הם יכלו להגיע להודו תוך שלושה ימים. הם גילו גם שהם יכולים לחזור מהודו עם הרוחות הנגדיות בסוף עונת המונסונים. במקביל התפתח המסחר היבשתי של הנבטים. הם הביאו להודו בדים, יין וזהב ולקחו בדים (בעיקר משי), מוצרי מותרות כמו אבני חן, נוצות טווס, שריוני צבים ותבלינים. הסחר היה כה לא מאוזן עד שברומא התלוננו על זרימת מטבעות הזהב להודו.
אוסבלדו ארדילס
אוסבלדו (אוסי) ססאר ארדילס (נולד ב-3 באוגוסט 1952 בקורדובה, ארגנטינה) הוא מאמן וכדורגלן עבר, שזכה עם נבחרת ארגנטינה במונדיאל 1978 בתפקיד קשר. בין יוני לאוקטובר 2006, ארדילס שימש כמאמן בית"ר ירושלים שבליגת העל עד שהוחלף על ידי יוסי מזרחי. ארדילס היה אחד השחקנים המובילים בטוטנהאם הוטספר. לארדילס 53 הופעות במדי נבחרת ארגנטינה, והוא כבש במדיה שמונה שערים.
לקראת תחילת עונת 2006/07, מונה ארדילס למאמן בית"ר ירושלים, בהחליפו את המאמן הקודם לואיס פרננדז. כבר בתחילת העונה הודחה בית"ר מגביע אופ"א ומעמדו של ארדילס בקבוצה החל להתערער. לאחר הפסד למכבי נתניה במחזור החמישי, פוטר ארדילס מבית"ר ובמקומו הגיע לקבוצה יוסי מזרחי.
הישגים
כשחקן: כמאמן:
שלמה דיכובסקי
הרב שלמה דיכובסקי (נולד ב-15 בדצמבר 1938) הוא רב ודיין ישראלי, חבר בית הדין הרבני הגדול עד לפרישתו, שלאחריה שימש כמנהל בתי הדין. נחשב לדיין ופוסק מקל באופן יחסי, ובקיא בתחומים כלליים - בעיקר במשפטים.
ביוגרפיה
נולד ב-1938 בתל אביב לשרה (לבית בנייש) ולרב שמעיה דיכובסקי, בוגר ישיבות ליטא, שעלה לארץ ישראל בשנות ה-30 וכיהן כרב שכונה במרכז תל אביב. למד בישיבת היישוב החדש בעיר, אחר כך המשיך בישיבת חברון בירושלים, וכולל האברכים "שבט מיהודה" בתל אביב והוסמך לרבנות על ידי הרבנים איסר יהודה אונטרמן, יחזקאל סרנא, חיים שמואלביץ ובצלאל ז'ולטי.
בשנת 1967 החל לכהן כר"מ בישיבת ההסדר כרם ביבנה. בשנת 1969 נתמנה לרב בית הכנסת ישורון בצפון תל אביב. כן כיהן כר"מ ומחנך בישיבת שעלבים, מורה מן החוץ בפקולטות למשפטים באוניברסיטת בר-אילן ובאוניברסיטת תל אביב, וראש המכון הגבוה לתורה באוניברסיטת בר-אילן - שגם סייע להקמתו.
בניסן תשל"ה (1975) הוסמך לדיינות בידי מועצת הרבנות הראשית. בינואר 1976 מונה לכהונת דיין בבית דין רבני. תחילה כיהן באשדוד ולאחר מכן בתל אביב כאב"ד. בשנת 1988 מונה לדיין בבית הדין הרבני הגדול. הוא פרש לגמלאות בכסלו ה'תשס"ט. שימש גם כראש מערך הבחינות לדיינות וכחבר הוועדה למינוי דיינים. כמו כן כיהן כראש כולל "שבט מיהודה" בתל אביב להכשרת דיינים, שנוסד על ידי הרב איסר יהודה אונטרמן ונחשב אחד המוסדות הוותיקים בתחום.
במהלך כהונתו בבית הדין הרבני הגדול בלטה עמדתו המקורית בזכות מציאת פתרון הלכתי לסוגיית העגונות ומסורבות הגט, וליחס המורכב שבין מערכת המשפט העברית והכללית.
בתגובה לטענתו של הרב אברהם שרמן שיש לבטל את הגיורים שערך הרב דרוקמן, הרב דיכובסקי פרסם מאמרים בהם טען כי אין סמכות לבית דין אחד לבטל גיור שנעשה בבית דין אחר, וכי הרגע הקובע בגיור הוא רגע הטבילה, ואין משמעות למעשיו של הגר לאחר הגיור. בהזדמנות אחרת קבל על גישתם המכבידה והטכנית של בתי הדין לגיור שבוחנים את ידיעותיהם של המתגיירים בנושאים הלכתיים סבוכים, וטען שמדובר באבסורד שגובל בקנטרנות לשמה.
התמודד על משרת הרב הראשי לישראל כמועמד האשכנזי - בתמיכת מפלגת העבודה, אך הפסיד בהתמודדות.
ב-13 באוגוסט 2010 נבחר על ידי הוועדה למינוי דיינים למנכ"ל בתי הדין הרבניים, במקומו של הרב אליהו בן דהן. הרב דיכובסקי הבהיר כי מדובר בתפקיד זמני, וכי הוא אינו מעוניין במינוי של קבע לתפקיד. במרץ 2011 הפך המינוי לקבוע לתקופה של ארבע שנים. כיהן כרב בית הכנסת היכל מאיר בתל אביב עד שנת תשע"ח. מאמריו נאספו בשנת תשע"ד ובשנת תשפ"ג בספר "לב שומע לשלמה" (יצא ב-3 כרכים) בעריכת ובהוצאת בנו הרב יעקב דיכובסקי.
פעילותו המשפטית
בעת כהונתו כדיין נודע בזריזותו בכתיבת פסקי דין וביושרו, והוא זכה להערכה ציבורית. הרב דיכובסקי זכה להערכה גם בקרב משפטנים חילונים, בהם נשיא בית המשפט העליון, אהרן ברק, שהציע לו בשנת 1994 לכהן כשופט בבית המשפט העליון. הצעה זאת ירדה מן הפרק לאחר שהרב דיכובסקי נועץ עם הרב יוסף שלום אלישיב.
עם פרישתו פנה הרב דיכובסקי לחבריו הדיינים במסר לא שגרתי בעולם הדיינות ההלכתי, וביקש מהם במכתב הפרידה שלו: "פסקו לקולא, ואל תתגרו בבג"ץ".
משפחתו
הרב דיכובסקי נשוי לשושנה לבית הרשטיק, דודניתם של החזנים ממשפחת הרשטיק. הוא אב לחמישה. שני חתניו, הרב אברהם מיזלס והרב יצחק מרוה, מכהנים כדיינים. בנו יעקב הוא משפטן וטוען רבני.
בנו הרב משה נתן היה ראש כולל בשכונת רמת שלמה בירושלים, נפטר לאחר שחלה בסרטן באייר תשע"ז (18 במאי 2017).
מפרסומיו ההלכתיים
הרב דיכובסקי פרסם מאות מאמרים הלכתיים במגוון נושאים כגון הפריה מלאכותית, יחסי ממון, גיור, סרבנות גט ודרכי השיפוט בבתי הדין הרבניים. מאות המאמרים ופסקי הדין שיצאו מתחת ידו, הפכו להלכות המנחות הן את בתי הדין הרבניים והן את בתי המשפט.
התיאטרון הלירי ג'וזפה ורדי
התיאטרון הלירי ג'וזפה ורדי או תיאטרו ליריקו ג'וזפה ורדי (איטלקית: Teatro Lirico Giuseppe Verdi) הוא בית אופרה בטריאסטה, איטליה, הנקרא על שם מלחין האופרות האיטלקי ג'וזפה ורדי. התיאטרון, שנבנה בכסף פרטי, החליף את התיאטרון שעמד לפניו (Cesareo Regio Teatro di San Pietro) בו היו 800 מקומות ישיבה. התיאטרון החדש שנקרא בפשטות "התיאטרון החדש" (Teatro Nuovo) והכיל 1,400 מקומות ישיבה, נחנך ב-21 באפריל 1801 בהצגת בכורה של האופרה Ginevra di Scozia מאת יוהאן סימון מאייר.
היסטוריה
בסוף המאה ה-18, התעורר הצורך בתיאטרון חדש בטריאסטה. מבנה התיאטרון הקודם, תיאטרו די סן פטרו, היה לקוי ובלתי ראוי לשימוש, ודלתותיו נסגרו בשנת 1800. לפני השלטון האוסטרי הייתה מונחת הצעה משנת 1795 של ג'ובאני מתאו טומאסיני לבנות תיאטרון פרטי. ביוני 1798 נחתם הסכם בו נקבע כי חלק מהכסף יגיע מהרשות המוניציפלית, וטומאסיני יחזיק בזכויות של חלק מתאי הצפייה בתיאטרון. כאדריכל מונה ג'אן אנטוניו סלבה, האדריכל של בית האופרה לה פניצ'ה בוונציה, שעיצב את האודיטוריום בצורה פרסה מסורתית. עם זאת עיצוב החוץ של הבניין והחזית, היו פשוטים מדי לטעמם של האוסטרים, והם צירפו למלאכה אדריכל נוסף, מתאו פרטש, אדריכל הלה סקאלה ממילאנו. בסופו של דבר התיאטרון החדש היה ערבובייה של עיצוב הפניצ'ה מבפנים והסקאלה מבחוץ.
תוך זמן קצר התברר, שהתיאטרון החדש משרת היטב את שוכרי התאים העשירים, אך מקפח את האמנים. חדריהם היו צפופים ובלתי מספקים, וחימום הבמה הציב קשיים. גם האמצעים הטכניים היו מוגבלים. עם זאת, האולם היה אידיאלי לנשפי מחולות ותחפושות ועד מהרה אירח את כל האירועים החשובים בעיר.
בין נובמבר 1805 למרץ 1806 הייתה טריאסטה תחת כיבוש צרפתי, והכובשים הטילו הגבלות ואיסורים שונים על באי התיאטרון, שבחרו להדיר רגליהם ממנו, בניגוד למה שהיה מקובל בתקופת האוסטרים. עם שוב הכיבוש האוסטרי, חזר התיאטרון לחיים, אך ב-1809 חזרו הצרפתים והתיאטרון התרוקן שוב מצופים, עד כדי כך, שביום הולדתו של נפוליאון נאלצה ההנהלה להאיר את הבית במשך כל שעות היום ולהציע כניסה חינם לכל המעוניין בשעות הערב. האוסטרים שבו ב-1813, אך חילופי אש התותחים שקדמו לשובם פגעו בחזית התיאטרון וסימניהם ניכרים בה עד היום.
התיאטרון החליף את שמו מספר פעמים מאז הקמתו בשם "התיאטרון החדש". לראשונה בשנת 1821, אז הוחלף שמו ל"תיאטרון גראנדה" (Teatro Grande). תחת שם זה הוצגו בתיאטרון 2 הצגות בכורה עולמיות מאת ורדי - "שודד הים" בשנת 1848 (עם הסופרן ג'וזפינה סטרפוני, אותה ורדי נשא לאישה ב-1859, בתפקיד ראשי), ו"סטיפיליו", הפקה עליה פיקח ורדי, בשנת 1850. עוד לפני הפרמיירות הללו, תפסו האופרות של ורדי מקום נכבד על בימת התיאטרון, ובהמשך המאה נוספו עוד אופרות חשובות ברפטואר האופראי, כולל יצירות מאת פוצ'יני ווגנר.
שינוי נוסף בשם התיאטרון נעשה בשנת 1861, כאשר התיאטרון עבר מבעלות פרטית לבעלות ציבורית. התיאטרון נקרא אז Teatro Communale, ונשא את השם הזה בסוף המאה ה-19. בשנת 1881, הוגדלה תכולת התיאטרון לכ-2000 מקומות ישיבה. ההגדלה נעשתה על חשבון אזורי העמידה בתיאטרון, אך בדצמבר אותה שנה הוכרז המבנה כלא בטיחותי ונסגר לשיפוצים ועבודות חיזוק, במסגרתם הותקנה מערכת תאורה חשמלית. המבנה נפתח מחדש ב-1889 עם 1,000 מקומות ישיבה. תוך שעות ספורות ממותו של ורדי בינואר 1901, שונה שמו של התיאטרון שוב, הפעם לכבודו ולזכרו של המלחין.
בין השנים 1992 ו-1997 נסגר המבנה לשיפוצים נוספים, ונפתח מחדש עם 1,300 בקונצרט VIVA Verdi שכלל קטעים מהאופרות של ורדי. בזמן השיפוצים הועברה פעילות האופרה למבנה שנבנה לצורך כך בשם Sala Tripcovich, הממשיך להציג מוזיקה קאמרית ואופרטות.
הצגות בכורה של אופרות
בתיאטרון נערכו הצגות הבכורה העולמיות של האופרות הבאות:
משיב הרוח
משיב הרוח (נוסד בשנת 1994) הוא כתב עת והוצאת ספרים לשירה יהודית-ישראלית, ועמותה הפועלת לקידום השירה בישראל.
התפתחות כתב העת
כתב העת "משיב הרוח" הוקם בקיץ ה'תשנ"ד (1994) כדי למלא את החלל בתחום התרבותי והאומנותי בציבור הדתי לאומי (אף שמתפרסמות בו גם יצירות של משוררים שאינם דתיים). המשוררים שמוליק קליין ונחום פצ'ניק צירפו ליוזמה את יורם ניסינוביץ ואיה סומך בגיליון השלישי הצטרפו אליעז כהן ונעמה שקד. את הקבוצה ליוו משלב מוקדם שני משוררים מבוגרים יותר; טניה הדר ויוסף עוזר.
כיום כתב העת יוצא בין שלוש לארבע פעמים בשנה, כאשר בצוות הקבוע חברים אליעז כהן, יורם ניסינוביץ ושמוליק קליין, ומלבדם משתתפים בעריכה גם משוררים נוספים. בין המשוררים המרכזיים ב"משיב הרוח", מלבד העורכים: נעמה שקד, סיון הר-שפי שמעון פוגל, אלחנן ניר, עמרי שרת, עמיחי חסון, בכל סרלואי, נחום פצ'ניק, הרב מנחם פרומן ויוסף עוזר. המשורר והעורך דרור בורשטיין כתב על כתב העת:
במהלך השנים הוציא כתב העת כמה גיליונות מיוחדים, שחלקם פורסמו כספרים: האנתולוגיה "משיב הרוח ה'תשנ"ה-ה'תשס"ה" (הוצאת הקיבוץ המאוחד, 2005), האנתולוגיה "עד פתח הגן: נחום גוטמן ומשוררים עבריים בעקבות התנ"ך" (הוצאת אבן חושן, 2006) ובו מבחר שירים הקשורים בתנ"ך לצד ציורי התנ"ך של נחום גוטמן, והאנתולוגיה "ליקוטי שירות" (הוצאת ידיעות אחרונות, 2011) אסופה ראשונה של שירה מודרנית שנכתבה בהשראת רבי נחמן מברסלב.
בשנת 2013 זכה כתב העת בפרס היצירה בתחום הציונות מטעם שרת התרבות בקטגוריית הספרות, על היותו "מפעל קולקטיבי מרשים של משוררים ואמנים, חדשים וותיקים עם דגש על עמדה רליגיוזית, המקבלת מגע אסתטי ופואטי עם רגישות מיוחדת לשפה העברית לרבדיה".
כתב העת חבר באיגוד ההתחדשות היהודית ״פנים״.
כיתת שירה, אירועים ופסטיבלים
מלבד כתב העת, מקיים "משיב הרוח" כמה פרויקטים בתחום השירה. משנת 1996 נערך תחת חסות פסטיבל ספרותי שנתי בשם "ימי אהבה לשירה", המתקיים מאז ברציפות. בפסטיבל משתתפים משוררי כתב העת ומשוררים ידועים אחרים ומוזיקאים, והוא נערך במתחם יד בן צבי בירושלים (ובעבר במתחם תיאטרון החאן).
בנוסף מפעיל כתב העת גם כיתת שירה (סדנה שנתית לכתיבה) תחת השם "מזמור", גם היא בירושלים, המהווה מקום לכותבים בראשית דרכם. בחודש אלול מפעילים העורכים גם סדנה לשירי תפילה בשם שפתי תפתח שגם היא מקום למשוררים חדשים שאינם מוכרים.
פרס זלדה
ביולי 2022 ייסדה עמותת משיב הרוח יחד עם עיריית ירושלים ועם עמותת יוצרים זיכרון את "פרס זלדה" ע"ש המשוררת זלדה. בקול קורא שפורסם, נקראו יוצרים ותיקים ויוצרים צעירים להגיש מועמדות לפרס.
בתקנון הפרס נכתב:
פרפור עליות
פרפור עליות או פרפור פרוזדורים באנגלית: Atrial fibrillation, AF או A-fib) הוא הצורה השכיחה ביותר של הפרעת קצב בלב, ומעורבות בה שתי העליות של הלב. משמעות השם נובעת מהעובדה ששריר הלב בעליות מְפַרְפֵּר במקום להתכווץ באופן סדיר.
פרפור עליות כגורם סיכון
לחולים עם פרפור עליות יש סיכון מוגבר פי חמישה ללקות בשבץ מוחי בהשוואה לאוכלוסייה בעלת מאפיינים דומים אך ללא פרפור עליות. הסיבה לכך היא שמאחר שעוצמת כיווץ העליות קטנה, מצטבר דם בעליות, ונוצרים קרישי דם (בעיקר בעלייה השמאלית) אשר נשלחים למחזור הדם וממנו למוח.
תרופות למניעת היווצרות קרישי דם
אנשים שאובחנו עם פרפור עליות מטופלים בתרופות נוגדות קרישה (נוגדי קרישה) - קבוצה רחבה של תרופות שמטרתן למנוע היווצרות קרישי דם, ובמידת הצורך לטפל בקרישי דם על ידי פירוקם והמסתם. תרופות אלו נקראות לעיתים "מדללי דם". תרופות אלו פועלות על מנגנון הקרישה אשר באופן תקין מופעל כאשר נוצר נזק לרקמה, אולם כשאינו תקין המנגנון גורם להיווצרות קרישי דם שעלולים להיסחף בזרם הדם אל הריאה או אל המוח ובכך לגרום לשבץ מוחי או לתסחיף ריאתי. תרופות נוגדות קרישה פועלות למניעת מנגנון זה בדרכים שונות, ומקובל לחלק אותן לשתי קבוצות: נוגדי קרישה חדשים קסרלטו (ריברוקסבאן),Dabigatran, אליקויס, ונוגדי קרישה ותיקים הפרין, קלקסן, וקומדין. קסרלטו ניתנת במינון יומי קבוע, ללא צורך בניטור תפקודי קרישה (INR), והיא מאושרת ורשומה לשימוש למניעת שבץ מוחי באנשים שאובחנו עם פרפור עליות, וכלולה בסל התרופות לפי קריטריונים רפואיים. קסרלטו ניתנת כטבלייה לבליעה דרך הפה, והיא פועלת כמעכב ישיר פקטור Xa (פקטור עשר פעיל). השימוש בקסרלטו אינו דורש בדיקות דם לניטור תפקודי הקרישה. יעילות ובטיחות: קסרלטו הראתה יעילות מובהקת בהפחתה משולבת של 24% באירועים קרדיו-וסקולריים (שבץ מוחי, התקף לב, אי ספיקת לב ופקקת ורידים עמוקים), הפחתה של 42% בשיעור מקרי השבץ, והפחתה של 22% מסך כל התמותה הקרדיו-וסקולרית לעומת מי שנטלו אספירין בלבד. נתונים אלה הוצגו בכנס האיגוד הקרדיולוגי האירופי שהתקיים בברצלונה בספטמבר 2017 מתוך מחקר COMPASS - מחקר קרדיו-וסקולרי רחב היקף, שבו נבדקו למעלה מ-27,000 מטופלים. תוצאות COMPASS פורסמו בכתב העת הרפואי New England Journal of Medicine. יעילותה ובטיחותה הוכחו במספר מחקרים קליניים גדולים שבהם נכללו מעל 75,000 מטופלים בעולם, למניעת שבץ אצל חולים עם פרפור עליות שאינו על רקע מסתמי (ROCKET-AF). תרופה נוגדת קרישה, הראשונה מבין תרופות נוגדות קרישה מהדור החדש. התרופה מאושרת לשימוש כטיפול למניעת שבץ מוחי בפרפור עליות וכטיפול מונע לפקקת ורידים תסחיפית (DVT ותסחיף ריאתי) לאחר ניתוחים אלקטיביים להחלפת מפרק ירך או ברך. היא ניתנת דרך הפה ואינה מצריכה בדיקות דם תכופות לניטור של תפקודי הקרישה. יעילותה ובטיחותה הוכחו במספר מחקרים קליניים גדולים: במחקר ה-RE-LY, בו השתתפו יותר מ-18,000 מטופלים, הוכיחה יעילות ובטיחות גבוהות. דביגטראן היא התרופה היחידה מבין נוגדי הקרישה החדשים עם ניסיון קליני מצטבר של למעלה מ-6 שנים.
מניעת שבץ מוחי בחולי פרפור עליות
כיווץ העליות הלא-סדיר מביא להצטברות דם בעליות, אשר בתהליך של קרישה נוצרים ממנו קרישי דם אשר נשלחים למחזור הדם וממנו למוח, ועלולים לגרום לשבץ מוחי. הטיפול בתרופות נוגדות קרישה (שבעבר כונו מדללי דם) נועד למנוע את היווצרות קרישי הדם ואת הסיכון שיגיעו למוח ויגרמו לשבץ. התרופות נוגדות הקרישה אינן מהוות טיפול בפרפור העליות עצמו, כי אם אמצעי למניעת שבץ, שהוא גורם הסיכון העיקרי במחלה זו. לצד התרופות, קסרלטו (ריברוקסבאן), דביגטראן ואליקוויס, מומלץ גם לנקוט בפעולות נוספות, כך לפי המלצות האיגוד הקרדיולוגי.
הנחיות האיגוד הקרדיולוגי האירופי למניעת שבץ, 2016
לפי הקווים המנחים החדשים של האיגוד הקרדיולוגי האירופי מספטמבר 2016, נוגדי קרישה מהדור החדש (קסרלטו, פראדקסה ואליקוויס) יהיו הסטנדרט הטיפולי בחולי פרפור עליות שאינו מסתמי. משמעות ההנחיה לעבור באופן כמעט גורף לנוגדי הקרישה החדשים היא שיפור משמעותי בהגנה מפני קרישי דם, שכן בתרופות החדשות קל בהרבה להשתמש ולהתמיד בשימוש. לפי הודעת האיגוד הקרדיולוגי האירופי: "מאחר שנוגדי הקרישה החדשים הראו בניסויים קליניים שהם יעילים לפחות כמו קומדין במניעת שבץ; ובנוסף, מציגים יתרון עקבי בבטיחות התרופה והפחתה במספר הדימומים התוך-מוחיים (הסיבוך שממנו חוששים יותר מכל בטיפול בנוגדי קרישה), נוגדי הקרישה החדשים צריכים להיות בחירת הטיפול העדיפה (broadly preferred) על פני קומדין, ברוב המוחלט של המקרים". בכינוס השנתי של האיגוד הקרדיולוגי האירופי (ספטמבר 2016) הוצגו נתונים ולפיהם ניתן למנוע 90% ממקרי השבץ המוחי, אולם אחוזים גדולים של מטופלים מקבלים מינון נמוך מכפי שהיו אמורים לקבל, לפי נתוניהם הרפואיים. נתוני המחקר הצביעו על כך שמתן תרופות נוגדות קרישה במינון נמוך מהרצוי, מעלה את הסיכון לשבץ בקרב המטופלים.
סיבות לפרפור עליות
פרפור עליות עלול להיגרם כתוצאה ממספר מחלות, אולם יכול להיגרם גם בלב בריא לחלוטין. גורמים הקשורים לפרפור עליות הם:
טיפול
ניתן לטפל בפרפור עליות באמצעות תרופות שמסדירות את קצב הלב, או באמצעות היפוך חשמלי המחזיר את קצב הלב לנורמה, על ידי מתן מכת חשמל ללב. ניתוחים וצנתורים נעשים גם הם כדי למנוע הישנות של פרפור עליות.היפוך חשמלי: היפוך חשמלי הוא פעולה המבוצעת במטרה להחזיר את פעימות הלב לפעימות סדירות. ההיפוך מתבצע על ידי מתן שוק חשמלי כשהחולה תחת סדציה. היפוך חשמלי יכול להתבצע רק אם הפרפור התחיל לפני פחות מ-48 שעות, ובאם נמשך יותר מכך - יש לתת קודם טיפול בנוגדי קרישה למשך כ-3 שבועות, ורק אז אפשר לנסות להחזיר את קצב הלב חזרה לקצב הסינוס הנורמלי (הדבר נכון גם לגבי היפוך חשמלי וגם תרופתי). בדרך כלל מועדפת האופציה של היפוך תרופתי על פני החשמלי (אין צורך בסדציה, נחסכת טראומה של המכה החשמלית). מצד שני, היפוך חשמלי יבוצע בכל מקרה, ללא קשר למועד התחלתו, אם החולה אינו יציב המודינמית (יש כאבים משמעותיים בחזה, לחצי הדם נמוכים וכדומה).
היפוך תרופתי: מתבצע באמצעות תרופות שונות כגון אמיאודארון, פרוקאינאמיד. יצוין כי התרופות הקלות יותר המשמשות להחזרת קצב הסינוס הן מקבוצה 1C של התרופות האנטי-אריתמיות, הפועלות במנגנון עיכוב תעלות נתרן.צריבה (אבלציה): ניתן לצרוב את המוקדים הבעייתיים הגורמים לפרפור עליות, ולאחר מכן להשתיל קוצב במידת הצורך. במרבית המקרים, המקור של ההפרעה נמצא באזור הכניסה של הוורידים הריאתיים לעליה השמאלית, וניתן לחסום את האות החשמלי מאזור זה באופן מלא באמצעות צריבה סביב אתר הכניסה של הוורידים לעליה עצמה. יש לציין שלא כל החולים יכולים לעבור את הפרוצדורה הזו (מסיבות רפואיות שונות המכניסות בשיקולים את כלל מצבם הרפואי ולא רק את הפרפור), ונמצאה יעילה בכ-50% מהמקרים למשך פרק זמן מסוים, אך אינה מבטיחה שהפרפור לא יחזור בעתיד שוב. בנוסף, לפרוצדורה זו עלולים להיות סיבוכים קשים, כגון חסימה של ורידי הריאה כך שיש קושי בניקוז הריאתי אל הלב השמאלי (במחקרים פרה-קליניים הוצעה צריבה באמצעות אלקטרופורציה בלתי הפיכה אשר מקטינה את שיעור היצרות וורידי הריאה), ובמקרים נדירים ביותר יכול להיווצר חור בין הוושט לבין העלייה.טכנולוגיית סגירת אוזנית בעלייה השמאלית: במקרים בהם אי אפשר לתקן את הפרעת הקצב ואין אפשרות לקבל נוגדי קרישה בגלל תופעות לוואי, אפשר לסתום את חלל האוזנית (Auricle) של העלייה השמאלית על ידי הכנסת מתקן הנקרא Amulate/Watchman בצינתור. היות שהוכח שרוב הקרישים נוצרים באוזנית שהיא שריד אמבריונלי, הרי שבפעולה זו מורידים את הסיכון לתסחיפים ממקום זה.
תסמינים ואבחון
פרפור עליות מלווה לרוב בסימנים הקשורים לקצב לב מהיר. התלונות השכיחות הן על פעמת, אי סבילות למאמץ, תעוקת לב, וסימנים של קוצר נשימה או בצקת. לעיתים פרפור העליות יאובחן רק במקרים בהם מתרחש שבץ או אירוע איסכמי חולף (TIA), או בבדיקה מקרית של אק"ג.היות שמרבית המקרים של פרפור עליות מתרחשים כרקע למחלה ראשונית, תסמינים כגון כאב בחזה ותעוקת לב, סימנים ליתר פעילות של בלוטת התריס כגון ירידה במשקל ושלשול, וכן סימנים המעידים על מחלות ריאה, יכולים לכוון לעבר המחלה הראשונית ממנה סובל החולה ואשר הביאה לפרפור עליות.הערכה של פרפור עליות כוללת דיאגנוזה, קביעה של הסיבה לכך, וסיווגה. הערכת החולה מבוצעת באמצעות בדיקה גופנית, תולדות החולה, ביצוע אלקטרוקרדיוגרם ובדיקות נוספות. כמו כן ניתן לבצע מבחן מאמץ, צילום חזה, אק"ג ושטי ועוד.
סיווג
דירוג של פרפור עליות הוצע על ידי American college of cardiology, American Heart association, European society of cardiology, והוא מבוסס על הפרמטרים הבאים:
כל החולים בעלי פרפור עליות מסווגים בתחילה כ-first detected AF. חלק מחולים אלו חוו בעבר אירועים שלא תועדו. אירוע של פרפור עליות שהסתיים מעצמו תוך פחות משבוע, ולאחר מכן החל אירוע נוסף, יסווג כ-paroxysmal AF. אם האירוע נמשך מעל 7 ימים, יוגדר החולה כבעל פרפור עליות נמשך, ובמצב זה המצב יכול להיפסק על ידי היפוך חשמלי\תרופתי. אם פרפור העליות נמשך מעל שנה, הוא נקרא פרפור עליות קבוע. אירועים הנמשכים מתחת ל-30 שניות לא נכללים תחת הסיווג דלעיל. כמו כן, הסיווג לא מתייחס למקרים שבהם פרפור עליות שניוני למצב קיים. בנוסף לארבע הקטגוריות האמורות, שבעיקר מוגדרות על ידי משך הפרפור, קיימות קטגוריות נוספות, כגון פרפור עליות שניוני – המתרחש כתוצאה מאוטם שריר הלב, ניתוח לב, פריקרדיטיס, מיוקרדיטיס, יתר פעילות בלוטת התריס, תסחיף ריאתי, דלקת ריאות או מחלת ריאות חריפה אחרת.
פתופיזיולוגיה
השינוי הפתולוגי העיקרי אשר נצפה בפרפור עליות, הוא תהליך מתקדם של פיברוזיס של העלייה. הפיברוזיס הוא תהליך שמתרחש בעיקר כתוצאה מהרחבה של העלייה (או במקרים אחרים כתוצאה מסיבות גנטיות הגורמות לפיברוזיס או דלקת). החל מהרגע בו העלייה החלה להתרחב, מתחילה שרשרת של אירועים המביאה לאקטיבציה של מערכת רנין-אנגיוטנסין-אלדוסטרון (RAAS), המביאה בין היתר לעליה בחלבונים שונים (כגון מטלו-פרוטאינזות ודיס-אינטגרין), אשר בתורם מביאים לשינוי במרקם העלייה (remodeling) ולפיברוזיס, כך שמסת השריר בעליה אובדת.
מבחינה פיזיולוגית, תהליך העברת הדחף החשמלי הנורמלי מתחיל בקשר הגת והעלייה, כאשר בפרפור עליות, הדחפים הרגילים המיוצרים על ידי קשר הגת והעלייה מופרעים על ידי סדרת דחפים חשמליים מהירים בעליה ובאזורים הסמוכים לה בוורידי הריאה, והחדרים מתכווצים באופן בלתי סדיר כתוצאה מכך. פרפור עליות שונה מרפרוף עליות בכך שברפרוף עליות יש מנגנון מאורגן של מעגל חשמלי, עם משרעת קבועה יחסית ותדירות קבועה יחסית, וחזרה לקו האיזואלקטרי, בעוד שבפרפור עליות אין חוקיות כזו. כמו כן, רפרוף עליות עשוי להגיע עד 300 פעימות של העלייה לדקה, בעוד שפרפור עליות עשוי להגיע עד 500 פעימות בדקה.
תסחיף
בפרפור עליות, היעדר כיווץ סדיר של העליות יכול להביא למצב בו יש סטאזיס או סטגנציה של הדם הממלא את העליות, בעיקר בעליה השמאלית. זהו האזור בו נוצר קריש דם בכמעל 90% מהמקרים. אם קריש הדם נעשה נייד ונע יחד עם זרימת הדם, הוא הופך לתסחיף, ויכול להגיע למוח ולגרום לשבץ, כמו גם לאזורים אחרים בגוף. זה הסיבוך הקשה ביותר בפרפור העליות.את מידת הסיכון לאירוע מוחי על רקע תסחיף שמקורו בפרפור העליות נהוג לחשב על פי סולם בשם CHA2DS2
סיכום הנקודות מעיד על מידת הסיכון לפתח אירוע מוחי תוך שנה: מ-1.9% לאפס נקודות עד ל-18.9% לשש נקודות.על מנת לדייק יותר ולהחמיר בחישוב מידת הסיכון לתסחיף מוחי, בעיקר אצל אלה שזכו לניקוד 0 או 1, נוספו עוד קריטריונים ונבנה סולם CHADS2-VASc. הקריטריונים שנוספו הם: בסולם זה נע הסיכון בין 0.0% לאפס נקודות עד ל-15.2% לתשע נקודות.
אחות זרה
אחות זרה הוא סרט קולנוע ישראלי משנת 2000. הסרט הופק במימון המועצה הישראלית לקולנוע ו"שידורי רשת".
עלילה
נעמי היא בעלת חיים מושלמים כביכול, יש לה בית יפה, בעל נאמן ומשפחה תומכת, אך שגרת חייה היום-יומית כמעט שוברת אותה, והיא על סף קריסה. בעקבות זאת, היא מסכימה להכניס לביתה את ניגיסט, עובדת זרה מאתיופיה, השוהה בארץ באופן בלתי חוקי. המפגש בין השתיים חושף בפני נעמי עולם חדש והיא חווה היכרות עם חייהם של הזרים בחברה הישראלית. על אף העולמות השונים, מהם מגיעות שתי הנשים, הולכת ומתבהרת המצוקה המשותפת ששתיהן חווות, ובכך מתאפשרת הידידות הזמנים של שתי הבנות מרקעים שונים. זאת על רקע החברה הישראלית והתושבים הזרים החיים בתוכה.
אילדפונסו פלקונס
אילדפונסו פלקונס דה סיירה (בספרדית: Ildefonso Falcones de Sierra; נולד בברצלונה, 1959) הוא סופר ספרדי, ועורך דין. מחבר הרומנים ההיסטוריים: "הקתדרלה ליד הים", "היד של פאטימה", ו"המלכה היחפה" (La reina descalza).
ספרו הראשון "הקתדרלה ליד הים" (2006) עוסק בקטלוניה בימי הביניים, והיה לספר הנמכר ביותר בספרד בשנת 2007. ספרו השני "היד של פאטימה", שנכתב על רקע מרד המוריסקים (1568) ובעקבותיו גירוש המוריסקים (1609), היה אף הוא לרב-מכר; ביום ההפקה, 10 ביוני 2009, נמכרו 50,000 עותקים מהספר. המהדורה העברית של ספריו יצאה לאור בהוצאת כנרת זמורה-ביתן דביר.
ביוגרפיה
בנערותו היה פלקונס אלוף בקפיצות ראווה, אך קריירת הרכיבה שלו הסתיימה עם מותו של אביו בגיל 17.
פלקונס משמש כעורך דין מומחה למשפט אזרחי. הוא מתגורר כיום בברצלונה, עם אשתו וארבעת ילדיהם.
הוקרה
בשנת 2010 נקרא על שמו רחוב בכפר חובילס (Juviles) שבגרנדה, בו מתרחש חלק מרכזי מעלילת ספרו "היד של פאטימה".
אנה הנטלי
ביוגרפיה
הנטלי, ילידת סטוקטון און טיס שבמחוז דרהאם בצפון מזרח אנגליה, היא בוגרת האקדמיה המלכותית למוזיקה והקולג' המלכותי למוזיקה בבית הספר הבינלאומי לאופרה. זכתה במלגות אולם ויגמור, בפרסים בשירת ליד בברלין, בתחרות ליצירות הנדל בלונדון ובפרסים בשירה אופראית. השתלמה בהדרכתה של אנג'ליקה קירכשלגר.
הנטלי מופיעה בקביעות ברסיטלים באולם ויגמור בלונדון, ובאירופה לצידם של פסנתרנים נודעים ובמרכזי מוזיקה באירופה כמוזיקפראיין בווינה, האולם הקאמרי בברלין, בפסטיבלים באוקספורד, באת', ברייטון וסנט מגנוס. השתתפה בסדרת קנטטות באך בקונצרטהאוס בווינה.
שרה עם ההתזמורת הסימפונית של וינה ועם התזמורת הסימפונית של ה-BBC. הופיעה באופרה הלאומית האנגלית, באופרה הוולשית, ובאופרה הישראלית.
הקליטה את שירי שוברט בלווי גיטרה, שירים של שומאן, מלארמה וראוול.
מפקדת חסן סלאמה
מפקדת חסן סלאמה במלחמת העצמאות הייתה בבניין גדול בין רמלה לבאר יעקב.
רקע היסטורי
הבניין הוקם באמצע שנות ה-30 על ידי ארגון עובדי הבניה (לימים סולל בונה) בהזמנת הצבא הבריטי. הכוונה הייתה למסור את המבנה למופתי חאג' אמין אל-חוסייני במקום מחנה שנלר שנתפס על ידי הבריטים. בעקבות המרד הערבי הגדול בשנים 1936–1939 חזרו בהם הבריטים מכוונתם הראשונה וייעדו את המקום לבית ספר לקצינים.
בתחילת מרץ 1948 פינו הבריטים את הבניין ולתוכו נכנס חסן סלאמה עם לוחמיו וקבע בו את מפקדתו.
מלחמת העצמאות
ב-14 במרץ 1948 הגיע למפקד חטיבת גבעתי מסמך מהש"י ובו פרטים על הכוחות הנמצאים בבניין. שמעון אבידן החליט על פעולה לפיצוץ הבניין והטיל את התכנון והביצוע על גדוד 52 בפיקודו של יעקב פרי (פרולוב). המשימה הוטלה על פלוגה א' ולאחר הצגת התוכנית לשמעון אבידן הוא אישר אותה. אבידן התמנה למפקד מבצע נחשון והחליט לבצע את ההתקפה כ"אקורד פתיחה" למבצע הגדול.
פיצוץ מפקדת חסן סלאמה
הכוח יצא מ"קיבוץ עקיבא" בליל כ"ה באדר ב' תש"ח, 4/5 באפריל 1948. לאחר התמקמות החסימות הגיע הכוח לבניין. בכוח היו יחידת הפורצים בפיקודו של נעם לאונר, יחידת המבערים, ה"סבלים" שנשאו את חומר הנפץ והחבלנים. בכוח היה גם יעקב חודורוב מצויד בטומיגן.
בשעה 00.50 פתח הכוח באש לעבר הקומות העליונות מנשק קל ומרגמות. חוליית הפורצים פרצה את הגדר בטורפדו בנגלור ויחידת המבערים הסתערה לעבר קומת הקרקע, פרצה את דלת הכניסה והחלה בטיהור המקום לקראת בוא החבלנים. החבלנים הניחו את חומר הנפץ במהירות באולם באגף הצפוני. ערבי שירד במדרגות חוסל באש הטומיגן של חודורוב. החבלנים סיימו את עבודתם במהירות, הפעילו את פתיל ההשהייה והכוח נסוג במהירות. בפיצוץ נהרס כל האגף הצפוני של הבניין.
לכוח לא היו נפגעים. לערבים היו שלושים הרוגים ועשרות פצועים בפעולה. בפיצוץ עצמו נהרגו 20 איש ו-8 נפצעו. חסן סלאמה לא היה במפקדתו באותו לילה.
קרבות אצ"ל בבניין
לאחר ההתקפה העביר סלאמה את מפקדתו ליהודיה אבל הערבים המשיכו להחזיק בחלק שנותר מהבניין.
במחצית מאי 1948 פנה פיקוד ההגנה לאצ"ל בבקשה לתקוף את רמלה כדי למשוך כוחות אויב מחזית לטרון. הבקשה נענתה בחיוב ותשע פלוגות שמנו כ-800 לוחמים רוכזו בבסיס בבאר יעקב בפיקודו של עמיחי פאגלין ומשם החלו בהתקפות על רמלה שנמשכו מ-16 במאי 1948 עד 11 ביוני 1948.
לוחמי האצ"ל היו חמושים בנשק נחות ומאומנים ללוחמת גרילה ולא נגד צבא סדיר. דווקא הצד המערבי של רמלה היה מבוצר ומוגן על ידי מאות לוחמים ערביים מקומיים ומתחילת יוני, גם חיילי הלגיון הערבי ועל חומה בצורה זו התנפצו כל התקפות לוחמי האצ"ל שהצליחו רק לכבוש את בניין מפקדת חסן סלאמה ולהתבסס בו.
ב-1 ביוני 1948, זמן קצר לאחר שנכנס הלגיון הערבי לרמלה, פתחו הערבים בהתקפה גדולה והצליחו לכבוש בחזרה את הבניין תוך גרימת אבדות כבדות ללוחמי האצ"ל שנסוגו תוך השארת גופות רבות בשטח. שמותיהם, יחד עם שמות יתר חללי קרבות האצ"ל ברמלה, מונצחים באנדרטת האצ"ל ברמלה.
עם כניעת רמלה במבצע דני נטשו הערבים את הבניין ללא קרב.
לאחר המלחמה
לאחר המלחמה תפס צה"ל את המקום ובמשך עשרות שנים היה בו ימ"ח 104 של חטיבה 99 ובהמשך של יחידות אחרות, כגון האוגדה האילתית וגדוד חרב, עד סוף שנות ה-90.
מצב הבניין כיום
הבניין במצב גרוע. דרך רכב משובשת מוליכה אליו מכביש 44, כ-200 מטר צפונית - מערבית לפסי הרכבת. הבניין נמצא בשטח המועצה המקומית באר יעקב. הוא לא הוכר כאתר מורשת המיועד לשימור ולכן מצבו מידרדר. עם זאת, במהלך הקמה של שכונה באזור המפקדה הוחלט שהמפקדה ושרידי הכפר סראפנד ייחשבו אתרים היסטוריים לשימור.
ארמין קצ'קמטי
ביוגרפיה
ארמין קצ'קמטי היה תלמיד בשנים 1887 עד 1997 בבית המדרש לרבנים בבודפשט ובמקביל למד גם באוניברסיטת בודפשט (כיום אוניברסיטת אטווש לוראנד), שם קיבל תואר דוקטור למדעי הרוח בשנת 1896. בשנת 1997 קיבל סמיכה לרבנות. משנת 1898 ועד מותו הוא היה הרב הראשי של הקהילה הניאולוגית בעיר מאקו. משנת 1921 הפך לחבר בוועדת הניהול של בית המדרש לרבנים בבודפשט. ב-21 ביוני 1931 קיבל תואר פרופסור באוניברסיטת סגד. לאחר מכן במשך תשע שנים העביר הרצאות בנושא ההביליטציה (תשעה עשר סמסטרים). הוא היה חבר מערכת של מגזינים ועיתונים יהודיים שונים, נחשב לנואם ודרשן מצוין. קצ'קמטי גורש ביוני 1944 למחנה ריכוז, וכעבור כחודש מת במחנה הריכוז בשטרסהוף (אוסטריה).
משפחתו
הוריו היו יאקאב קצ'קמטי ורוזליה וייס. אשתו הייתה אירמה מדיאר (1888–1944). בין שני בניו התאומים עבד פאל קצ'קמטי כעיתונאי, ואחר כך הפך לפרופסור לסוציולוגיה בקליפורניה והתיידד מאוד עם המלחין בלה ברטוק. בנו השני, ג'רג' קצ'קמטי, היה עורך העיתון בשפה הגרמנית הפסטר לויד. נכדיו של הרב הראשי המלומד הם הסוציולוגית ז'וז'ה פרגה, חברה קבועה באקדמיה ההונגרית למדעים וקארוי קצ'קמטי, היסטוריון וארכיונאי.
בראונסוויל
בראונסוויל (באנגלית: Brownsville) היא עיר מחוז במחוז קמרון בדרום מדינת טקסס, ליד גבול ארצות הברית עם מקסיקו. דרומית לה, מעבר לנהר ריו גראנדה נמצאת העיר המקסיקנית מטמורוס. בראונסוויל היא העיר הדרומית ביותר במדינת טקסס והדרומית מבין הערים בארצות הברית השוכנות ביבשת (העיר היחידה שנמצאת דרומית לה היא קי וסט השוכנת על אי). לפי מפקד התושבים של שנת 2000 חיו בעיר 139,772 תושבים וכ-350,000 במטרופולין בראנסוויל-הרלינגן.
היסטוריה
בראונסוויל הוקמה בשנת 1848. נקראת על שמו של מפקד 'מבצר טקסס' שנהרג במהלך מלחמת ארצות הברית–מקסיקו במהלך המצור של המקסיקנים על המבצר שלו. שנה לאחר שהוקמה, בראונסוויל כבר הפכה לבירת המחוז של 'מחוז קמרון'. היא קיבלה מעמד של עיר בשנת 1850 אך זמן קצר לאחר מכן המעמד הזה הוסר ממנה בגלל בעיות משפטיות על בעלות האדמה עליה שכנה. רק שלוש שנים לאחר מכן, ב-7 בפברואר 1853 קיבלה מעמד של עיר בשנית.
ב-13 ביולי 1859 פרצה מלחמת קורטינה הראשונה. המלחמה התרחשה בין הצבא הפרלמנטרי של מקסיקו בהנהגתו של חואן קורטינה, חוואי עשיר ומדינאי בעל השפעה רבה באזור לבין צבא ארצות הברית, טקסס ריינג'רס והמיליציה המקומית של בראונסוויל. בתום המלחמה הצליחו המקסיקנים וקורטינה לכבוש את בראונסוויל. הוא וחייליו שלטו בעיר עד ה-20 בספטמבר כאשר נהדפו לעיר הדרומית לבראונסוויל, מטמורוס שבמקסיקו. במאי, 1861 פרצה מלחמת קורטינה השנייה. קורטינה ניצל את העובדה שמלחמת האזרחים האמריקנית רק החלה וניסה לכבוש את מחוז ספאטה אך לא הצליח ונאלץ לסגת לאחר שאיבד 8 אנשים.
בשנת 1926 נפתחה בעיר מכללה, המכללה הדרומית של טקסס. בשנת 1991 המכללה התאחדה עם אוניברסיטת טקסס ונקראת כיום 'אוניברסיטת טקסס בבראונסוויל והמכללה הדרומית של טקסס'.
בשנים 1945-1970 אוכלוסיית בראונסוויל גדלה משמעותית מ-25,000 תושבים ל-52,000 תושבים.
גאוגרפיה
בראונסוויל היא העיר הדרומית ביותר בטקסס והדרומית ביותר מבין הערים ביבשת בארצות הברית (העיר הדרומית היחידה יותר מבראונסוויל היא קי וסט והיא שוכנת על אי במפרץ מקסיקו). בראונסוויל היא חלק ממטרופולין בראונסוויל-הרלינגן בו חיים כ-350,000 תושבים. גבולה הדרומי של העיר הוא נהר ריו גראנדה אשר מהווה גם את הגבול בין ארצות הברית למקסיקו. דרומית לה, מעבר לגבול שוכנת העיר המקסיקנית מטמורוס כאשר נהר הריו גראנדה מפריד ביניהן.
אקלים
הרוחב הגיאוגפי והגובה בהם נמצאת בראונסוויל מעניקים לה מזג אוויר סובטרופי. זה בא לידי ביטוי בקיץ חם ולח וחורף מתון. קרבתה של העיר למפרץ מקסיקו מספקת לה מזג אוויר קריר ונוח יותר לעומת ערים אחרות הרחוקות יותר מהאוקיינוס כמו לארדו ומקאלן.
אד מיליבנד
אדוארד סמואל "אד" מיליבנד (באנגלית: Edward Samuel "Ed" Miliband; נולד ב-24 בדצמבר 1969) הוא פוליטיקאי יהודי-בריטי, אשר כיהן כיושב ראש האופוזיציה בבית הנבחרים ומנהיג מפלגת הלייבור הבריטית בשנים 2010–2015. הוא משמש כחבר בפרלמנט של הממלכה המאוחדת משנת 2005 ובין השנים 2007 ל-2010 היה חבר בממשלתו של גורדון בראון.
ראשית חייו
מיליבנד נולד בלונדון למהגרים יהודים מפולין, מריון קוזק, פעילת זכויות אדם, וראלף מיליבנד, אינטלקטואל מרקסיסט יליד בלגיה. הוריו נמלטו מאימת הנאצים, ומצאו מקלט בממלכה המאוחדת בשנת 1940. בנעוריו שימש כמבקר סרטים ותיאטרון בתוכנית רדיו לצעירים בלונדון.
מיליבנד למד לתואר בפילוסופיה, כלכלה ומדע המדינה בקורפוס כריסטי קולג' של אוניברסיטת אוקספורד ולתואר שני בכלכלה מבית הספר לכלכלה של לונדון.
קריירה פוליטית
לאחר תקופה קצרה כעיתונאי בטלוויזיה, נהיה מיליבנד לכותב נאומים ותחקירן עבור הפוליטיקאית הרייט הרטמן, ושנה אחר כך בעבור שר הצללים באוצר, גורדון בראון. בשנת 1997 מונה ליועץ מיוחד לגורדון בראון.
במאי 2010 הכריז כי הוא מתכוון להתמודד על תפקיד מנהיג מפלגת הלייבור. הוא נבחר לתפקיד ב-25 בספטמבר, לאחר שהתמודד במירוץ נגד ארבעה מתמודדים, בהם אחיו דייוויד. במסגרת בחירתו לתפקיד נבחר מיליבנד גם ליושב ראש האופוזיציה בבית הנבחרים וכפועל יוצא מכך גם כמועמדה של המפלגה לראשות הממשלה בבחירות הבאות לפרלמנט של הממלכה המאוחדת. מיליבנד מרבה להדגיש את מחויבותה של מפלגתו למדיניות רווחה ולצמצום הפערים בחברה הבריטית.
לאור מפלת מפלגת הלייבור בראשותו בבחירות הכלליות בבריטניה (2015), התפטר מראשות המפלגה וכך גם מראשות האופוזיציה.
יחסו לישראל
סבתו של אד מיליבנד התגוררה בעבר בישראל והוא ביקר אותה בהיותו ילד. מספר קרובי משפחה שלו מתגוררים בארץ. ביחס לסכסוך המתמשך בין ישראל והפלסטינים מיליבנד הוא תומך עקבי בפתרון שתי המדינות: הקמת מדינה פלסטינית לצדה של מדינת ישראל וקידם החלטה של הפרלמנט של הממלכה המאוחדת בנושא. הוא הביע הסתייגות מפעולותיה של ישראל בעזה. בסוף 2014 דווח על עזיבת מספר תורמים יהודים את המפלגה עקב עמדותיו בנוגע למלחמה. מילבנד מתנגד להטלת חרמות על מדינת ישראל ותומך בדיאלוג כדרך לפתרון הסכסוך במזרח-התיכון.
יילנדס פוסטן
יילנדס פוסטן הוא העיתון היומי הנמכר ביותר בדנמרק. מערכת העיתון נמצאת בפרבר של העיר אורהוס. כ-150,000 עותקים נמכרים מדי יום מאז 2003.
היסטוריה
העיתון נוסד ב-2 באוקטובר 1871. משנת 1871 העיתון הוא ליברלי מוצהר ועד שנת 1938 העיתון תמך רשמית במפלגה הקונסרבטיבית, מאז העיתון מגדיר עצמו כימני.
גלריית דגלי סקוטלנד
דגלים ייחודיים בהם נעשה שימוש בסקוטלנד.
המנון בורונדי
ההמנון הלאומי של בורונדי הוא ה-Burundi Bwacu, או "בורונדי האהובה", החל לשמש בתור המנון הלאומי של המדינה בשנת 1962, עם הכרזת העצמאות של המדינה. מילות השיר חוברו על ידי קבוצת כותבים בהובלתו של ז'אן-בפטיסט נתאהוקאג'ה, כומר קתולי, והולחן על ידי מארק בארנגייבו. השיר נכתב בקירונדי ובצרפתית, שתי השפות הרשמיות של המדינה.
גיבור על נמלים
גיבור על נמלים (באנגלית: The Ant Bully) הוא סרט אנימציה ממוחשבת שהופץ על ידי חברת "האחים וורנר" בקיץ 2006. הסרט הופק על ידי טום הנקס.
תקציר העלילה
הסרט עוסק בילד בשם לוקאס ניקל. לוקאס הוא ילד חדש בשכונתו ואין לו חברים. הוא מאוים באופן קבוע על ידי בריון, ואת זעמו הוא משחרר על קן נמלים המצוי ליד ביתו, שהנמלים בו מרגישות מאוימות אף הן. בינתיים, סטן המדביר המקומי משכנע את לוקאס לחתום על חוזה הדברת שרצים. בשלב מסוים התכנסו הנמלים והחליטו להעניש את לוקאס על ההרס הרב שחולל אצלן בקן; באמצעות שיקוי, הן כיווצו אותו לגודל של נמלה וסחבו אותו בכוח אל תוך הקן כדי שהמלכה תחליט איזה עונש ראוי לו.
בבוקר למחרת, לוקאס מגלה שהאויב השני מהתמונה מתקרב אל הקן. לא זמן רב אחר כך הוא מגלה שזה בעצם הסימן על בלון ההדברה שנמצא על גבו של סטן המדביר המקומי. לאחר שהצרעות מבינות שהקן שלהן הולך להיהרס אף הוא על ידי סטן, הן עוזרות לנמלים במטרה לנסות למנוע את התקפת ההדברה הכאוטית של סטן, שבמהלכה מציל לוקאס את חייה של הובה. בדיוק ברגע שבו סטן מתכוון לשחרר את חומר ההדברה על קן הנמלים, ננשך סטן במפשעתו על ידי חיפושית וגחלילית. בו בזמן לוקאס מזריק לסטן את השיקוי המכווץ, והוא נראה בורח על ידי תלת אופן מהצרעות שרודפות אחריו לכיוון גורל לא ידוע. לוקאס מוכתר כגיבור על ידי הנמלים לאחר פעולותיו האמיצות, וזוק, שהבין מיהו לוקאס, נתן לו את השיקוי שהחזיר אותו לגודלו הטבעי. בחזרה כילד, לוקאס מצליח לגבור על הבריון המאיים כאשר הוא גורם לכל חבריו של הבריון להצטרף אליו כדי להיות "גדולים" ממנו, והם הופכים להיות החברים החדשים שלו. לאחר הרפתקאות רבות, התיידד לוקאס עם הנמלים ולמד להסתדר איתם.
ביקורת
באתר Rotten Tomatoes הסרט קיבל בעיקר ביקורות חיוביות, וקיבל 63%. הסרט קיבל ציון נמוך בIMDb של 5.9 מבקרי קולנוע רבים בארצות הברית אמרו כי הסרט נחמד ולא מזיק. ביל מילרמאריזונה אמר כי הסרט מנסה לחקות את באג לייף ועבודת נמלים אך נופל מכך לבור ענקי וכושל.
מוזיקה
פסקול הסרט הולחן על ידי ג'ון דנבי אך אין שירים בסרט, מה שגם משך את תשומת לב המבקרים בעניין.
שברולט 210
שברולט 210 (באנגלית: Chevrolet 210) היא מכונית משפחתית גדולה מתוצרת חטיבת המכוניות שברולט בחברת ג'נרל מוטורס האמריקאית, אשר יוצרה בין השנים 1953–1957 בארצות הברית ובקנדה.
קישורים חיצוניים
(שנת 1953) (שנת 1954) (שנת 1955) (שנת 1956) (שנת 1957)
יוהנס השלישי, קיסר אתיופיה
יוהנס השלישי (ג'ון השלישי) היה קיסר אתיופיה לסירוגין בין 1840–1851 היה בנו של הקיסר תקלה גיורגיס הראשון, קיסר זה היה "קיסר בובה" והאימפריה האתיופית נשלטה באופן מעשי על ידי סגן הקיסר עלי השני. על השני גם הכריח את יוהנס לשאת את אמו לאישה, הקיסרית מנן ליבן אמדה שמשלה ביד רמה הן על בנה והן על בעלה השני, הקיסר.
ההיסטוריון ארנסט וואליס באדג' מתאר את יוהנס כך:
לפי דונלד כראמאי יוהנס הושפע מחדירת המיסיונרים הקתולים ושיתף פעולה עם האיטלקי ג'סטין דה ג'קוביס ובכך הוטבל לנצרות קתולית.
לא הרבה ידוע על שלטונו וגורלו של יוהנס. ידוע שיוהנס שלט כקיסר ב-18 ביוני 1847 בזמן שאשתו מנן נלחמה עם כוחות צבא בחופו הצפוני של אגם טאנה כנגד קאסה היילו מקווארה, בקרב זה היילו ניצח לכד את הקיסר ואשתו ולאחר מכן שחרר אותם בתמורה לתואר דאג'זמץ ובתמורה לשטחיו של ראס קינפו בגוג'אם לאחר שזה מת לא מזמן. מקור נוסף מתאר שיוהנס הסכים לוותר על הכתר בתנאי שלא ייאחדו אותו עם אשתו ששנא אותה.
לאחר הדחתו הסופית מהכתר, יוהנס חי חיי פשטות וב-1856 מספר גורמים קתולים באתיופיה ניסו לשכנעו לחזור לשלטון אבל הוא התעניין יותר בעלייה לרגל לירושלים, שנתיים לאחר מכן יוהנס נהפך לנאמנו של הקיסר החדש תוודרוס השני ולבסוף הוטבל חזרה מהקתוליות לכנסייה האתיופית. אחד מהמסמכים ששרדו מה-11 ביוני 1869 מתארים בקשה מקיסר צרפת, נפוליאון השלישי לעזרה כלכלית.
שלמה להט (לנדאו)
שלמה להט (1924–1999) היה אלוף-משנה בצה"ל, סגן מפקד חיל האוויר ומנכ"ל חברת אל על.
ביוגרפיה
להט, בנם של גרטה ומשה לנדאו, נולד בווינה שבאוסטריה ועלה לארץ ישראל ב-1933. הוריו היו חברי הגרעין "בתלם" וממייסדי קיבוץ עין גב ב-1937.
התנדב לארגון ההגנה וב-1942 התגייס לצבא הבריטי, ביקש להגיע לחיל האוויר המלכותי ולשרת כטייס אך נענה כי אין מגייסים תושבי ישראל לחיל זה ושובץ ליחידת תובלה עמה לחם בקרבות אל-עלמיין, ובפלישת בעלות הברית לאיטליה. במקביל היה פעיל ההעפלה וסייע בהברחת נשק ויהודים לישראל. השתחרר מהשירות ב-1946 ובהמשך ניסה להתקבל לשירות האוויר של ההגנה אולם נדחה. לנדאו נסע לניו יורק, ארצות הברית ללימודי הנדסת חשמל כשבכוונתו ללמוד גם טיסה במקביל. עם הגיעו לניו יורק נרשם לבית ספר פרטי לטייס ועד תחילת שנת הלימודים האקדמיים החל ללמוד את הפרקים העיוניים של לימודי הטיס. במקביל עבד במשלחת ארגון ההגנה בארצות הברית. בראשית 1948 הצליח לנדאו להשתלב בקורס טיס בבייקרספילד, קליפורניה שארגן טדי קולק ועזב את לימודי ההנדסה.
ביולי 1948 שב לנדאו לישראל היישר לעיצומה של מלחמת העצמאות. הוא שובץ כטייס בטייסת א' ("טייסת תל אביב"), פיקד על טייסת הנגב באוקטובר-נובמבר 1948 והשתתף בהפצצת כיס פלוג'ה, בינואר 1949 מונה למפקד הראשון של טייסת 100 במתכונתה החדשה בבסיס עקרון ושירת בתפקיד זה במשך 3 חודשים. באפריל 1949 עבר לטייסת 103 - טייסת הדקוטות, שירת בטייסת מטוסי B-17, בהמשך מונה לסגן מפקד טייסת 103 ובפברואר 1950 למפקדה.
לאון שניידרובסקי
לאון שניידרובסקי (ברוסית: Леон Шнайдеровский; נולד ב-17 באוגוסט 1986) הוא סטייליסט, פיינליסט העונה הראשונה של האח הגדול, בלוגר, יוטיובר, מנחה סדנאות סטייל ואופנה, מגיש תוכניות ובעלים ומייסד של סוכנות טאלנטים המייצגת כוכבי רשת.
ביוגרפיה
שניידרובסקי נולד בלנינגרד שברוסיה הסובייטית, לאם מורה לפסנתר ולאב טכנאי מחשבים. לו אח תאום בשם בוריס. כשהיה בן שנתיים החליטה משפחתו לעלות לישראל. לאחר עלייתה, התגוררה המשפחה ברחובות, ולאחר מכן ברעננה. בילדותו למד במערכת החינוך של הוד השרון ולאחר מכן בתיכון "מור מטרו ווסט" רעננה. לאחר סיום לימודי התיכון עבד כסטייליסט אישי, ויזם הפקות אופנה בתחומים שונים.
שלמה להט (לנדאו)
ביוגרפיה
ב-1953 עבר למטה החיל ועמד בראש מחלקת המבצעים. בתפקיד זה יצא ללא אישור ב-3 בספטמבר 1953, לטיסת צילום במצרים במטוס מוסקיטו. יחד עם בן זוגו, הנווט נתן אלדר, צילמו השניים את שדות התעופה בקהיר ובאלכסנדריה וגילו תכונה רבה של מטוסי קרב והפצצה. בשובם דרש מפקד חיל האוויר דן טולקובסקי להעמידם למשפט צבאי, אך התערבותו של דוד בן-גוריון, שהתרשם מהמבצע הנועז ומתוצאותיו הביאה לביטול הדרישה. השפעת הצילומים הייתה הגדלת תקציב החיל ושיפור היערכותו.. בתפקיד רמ"ח מבצעים ריכז להט, בין השאר, את ההכנות למבצע שנונית.
לאון שניידרובסקי
השתתפות בתוכנית "האח הגדול"
שניידרובסקי נכנס כמתחרה לבית האח הגדול בעונה הראשונה של תוכנית הריאליטי בישראל, מלווה באחיו התאום בוריס. בוריס היה המודח הראשון בתוכנית. שניידרובסקי יצא כעבור 107 ימים, במקום החמישי, וזכה בפרס כספי של 10,000 שקלים חדשים.
שלמה להט (לנדאו)
ביוגרפיה
תפקידו הבא היה ראש מחלקת אוויר וסגן מפקד החיל, היה ממתכנני מבצע קדש ופיקד על מבצע שחרית, ההטסה החפוזה לארץ של עשרות מטוסי המיסטר מצרפת ערב המלחמה
ב-1958 יצא ללימודי מנהל תעשייתי באוניברסיטת קולומביה בניו יורק. עם שובו ב-1960, מונה למשנה למנכ"ל ויו"ר אל על, אפרים בן ארצי ולראש אגף המבצעים של החברה. ערב כניסתו של להט לתפקיד השתתף בהכנות לחלקה של אל על במבצע לכידת אדולף אייכמן בפועל שימש להט כמנהל החברה וב-1966 מונה רשמית למנכ"ל. ביולי 1967 התפטר להט מאל-על יחד עם היו"ר, בן-ארצי.
לאון שניידרובסקי
קריירה
בשנת 2009 הנחה את מצעד הגאווה בתל אביב, במסגרת חגיגות 100 שנים לעיר תל אביב. והשתתף בתוכנית יום בחיי.
בשנת 2013, כאשר השתתף בשעשועון "101 דרכים לעוף משעשועון" בערוץ 2, הכיר את מעצב האופנה יואב מאיר, והשניים החלו בשיתוף פעולה מקצועי. השניים פתחו ערוץ יוטיוב משותף בשם "נכנסים לארון", והחלו ביצירת תוכניות עשה זאת בעצמך.
בסוף שנת 2016 השתתף בעונה הרביעית של תוכנית הדוקו-ריאליטי הישראלית "גולסטאר" מבית הוט.
ב-2015 הצטרף שניידרובסקי לסוכנות תוכן ושיווק לצעירים הנקראת "טינק" בבעלות הפרסומאי יניב ויצמן. שניידרובסקי הקים את סוכנות הטאלנטים של טינק בשם "טאלנטין", המייצגת כוכבי רשת.
ב-2018 הצמד לאון ויואב מאיר פתחו ערוץ חדש ביוטיוב שנקרא "לאון ויואב". ב-2020, בפינת ה־DIY (עשה זאת בעצמך) בערוץ שלהם, הם החלו להעלות רעיונות ליצירה בדרך קלילה ומשעשעת שעוסקת במיחזור לתאגיד תמיר. גם בערוץ היוטיוב של תמיר - תאגיד מיחזור האריזות בישראל מופיעים הסרטונים הללו. בפינה זו הם נותנים רעיונות פשוטים ליצירה מחומרים שיש בכל בית ושמיועדים למיחזור, ובסוף כל סרטון הם מסירים את ההדבקות השונות של היצירה ומניחים בשקית כתומה של תאגיד תמיר. בתוכנית הבוקר של פאולה וליאון הועלתה הפינה הזו כנישה בשם "עידוד בבידוד" על מנת לעודד תעסוקה, יצירתיות ומחזור לאנשים הנמצאים בביתם ובבידוד כתוצאה מהתפרצות נגיף הקורונה בישראל.
ב-25 ביוני 2020 הנחה שניידרובסקי את טקס פרסי הנוער הגאה "איגי LOVE", יחד עם דלית רצ'שטר.
בספטמבר 2020 הופיע על שער העיתון "פנאי פלוס".
היסטוריה של ממלכת ירדן
האזור שברבות הימים נקרא ירדן הוא חלק מהאזור בעל ההיסטוריה העשירה, שנודע בשם הסהר הפורה. ההיסטוריה באזור מתחילה בערך בשנת 2000 לפנה"ס, כאשר בני העם האמורי התיישבו על גדות נהר הירדן באזור שנקרא אז כנען. בהמשך פלשו לאזור והתיישבו בו בין היתר חתים, מצרים, עמונים, מואבים, אדומים, ישראלים, אשורים, בבלים, פרסים, יוונים, רומאים, ערבים מוסלמים, סלג'וקים, צלבנים, איובים, מונגולים, ממלוכים, עות'מאנים, צ'רקסים ובריטים.
פרהיסטוריה
עדויות לפעילות בני אדם בעבר הירדן מתחילות מהתקופה הפלאוליתית. בעוד שאין ממצאים ארכיטקטוניים מאותה תקופה, ארכאולוגים מצאו כלים כמו סכינים וגרזנים, העשויים צור ובזלת. בהתקופה הנאוליתית, התרחשו שלושה שינויים מרכזיים. ראשית, אנשים עברו לחיים ביישובי קבע, בכפרים קטנים, וכן התגלו מקורות חדשים של מזון כמו דגנים, קטניות ואף עזים. האוכלוסייה גדלה לכמה רבבות תושבים.
שנית, שינויים במזג האוויר זירזו את השינוי בדפוסי ההתיישבות, במיוחד במדבר המזרחי, שהפך חם ויבש יותר ובסופו של דבר היה לאזור שאינו מיושב במשך רוב השנה. השינוי הזה במזג האוויר התרחש ככל הנראה בין 6500 ל-5500 לפני הספירה.
השינוי החשוב השלישי שהתרחש באותה תקופה, בין 5500 ל-4500 לפני הספירה, היה המעבר מטיח לחימר בקדרות. שיטות קדרות ככל הנראה הובאו לאזור על ידי אומנים ממסופוטמיה. האתר הנאוליתי הגדול ביותר נמצא בעין ע'זאל. בנוסף, ישנם מבנים רבים, המפוזרים בין שלושה מחוזות שונים הבתים היו מלבניים, עם מספר חדרים ובכמה מהם היו רצפות טיח. ארכאולוגים גילו גולגולות מכוירות מכוסות טיח ועם ביטומן בארובות העיניים באתרים ברחבי ירדן, ישראל וסוריה, וסבורים כי פסל שנתגלה בעין ע'זאל הוא כנראה בן 8,000 שנים. בפסל, שגובהו יותר ממטר, נראית אישה עם עיניים ענקיות, זרועות מדולדלות ובהונות מפורטות.
במהלך התקופה הכלקוליתית התיכו לראשונה נחושת, אשר שימשה לייצור גרזנים, חצים וקרסים. העיבוד של שעורה, תמרים, זיתים ועדשים והביות של הכבשים והעזים גברו על הציד. סגנון החיים במדבר היה דומה לסגנון החיים של הבדואים המודרניים.
תלוליות ע'סול הוא כפר כלקוליתי גדול הממוקם בעמק הירדן. הבתים בכפר היו עשויים מלבני בוץ והגגות מעץ, קני סוף ובוץ. חלק מהבתים היו בעלי יסודות אבן ולרבים מהם היו חצרות גדולות. על רבים מהקירות מצוירות דמויותיהם של אנשים עם מסיכות, כוכבים ומוטיבים גאומטריים, שאולי היו קשורים לאמונות דתיות.
במהלך תקופת הברונזה הקדומה רבים מהכפרים שנבנו כללו ביצורים, אשר נועדו כנראה להגן מפני מעשי ביזה של שבטי נוודים. תשתיות מים בסיסיות גם כן נבנו.
בבאב אלדרה, גילו ארכאולוגים למעלה מ-20,000 קברי פיר מרובי תאים, כמו גם בתי בוץ אשר מכילים עצמות אדם, כדים, תכשיטים וכלי נשק. מאות דולמנים המפוזרים ברחבי ההרים תוארכו לתקופה הכלקוליתית המאוחרת ותקופת הברונזה הקדומה.
בעוד שבמצרים ובמסופוטמיה התפתחה הכתיבה לפני האלף השלישי לפני הספירה, בעבר הירדן, כנען וסוריה לא השתמשו בכתיבה עד כמה אלפי שנים מאוחר יותר, על אף שממצאים ארכאולוגיים מצביעים על כך שהאוכלוסייה בעבר הירדן עסקה במסחר עם מצרים ומסופוטמיה.
בסוף האלף השלישי לפני הספירה רבות מן העיירות המבוצרות שבראשי הגבעות ננטשו לטובת כפרים קטנים ובלתי מבוצרים, או לטובת רעיית צאן. אין הסכמה בין החוקרים באשר לסיבה למעבר הזה, אך יש הסבורים כי מדובר בשילוב של שינויים במזג האוויר ושינויים פוליטיים, שהביא לסופה של רשת ערי המדינה.
במהלך תקופת הברונזה הביניימית התגברו דפוסי ההגירה באזור. המסחר שהחל להתפתח בין מצרים, סוריה, ערב, כנען ועבר הירדן הביא להתפשטות של תרבויות וטכנולוגיות. הברונזה שהופקה משילוב של נחושת ופח הביאה לייצור של כלים עמידים יותר. קהילות גדולות החלו לקום בצפון ובמרכז ירדן, בעוד שבדרום חיו נוודים בסגנון בדואי, שנודעו כשאסו.
ביצורים חדשים הופיעו באתרים כמו ג'בל אלקלעה (מצודת עמאן), אירביד ופלה. עיירות הוקפו בחומות, שכוסו בטיח על מנת להקשות את הטיפוס עליהן. סביב פלה נבנו חומות מאסיביות במיוחד וכן מגדלי שמירה.
ארכאולוגים בדרך כלל מתארכים את סוף תקופת הברונזה הביניימית לאמצע המאה ה-16 לפני הספירה, כאשר החיקסוס הוברחו ממצרים, בתקופת השושלות ה-17 וה-18. כמה עיירות בכנען ובעבר הירדן מתקופת הברונזה הביניימית נהרסו בתקופה זו.
תקופת הברזל
במהלך תקופת הברזל (1200 עד 332 לפנה"ס), התפתחו באזור עבר הירדן שלוש ממלכות עצמאיות: ממלכת עמון, ממלכת מואב וממלכת אדום. תושביהן של הממלכות הללו דיברו בשפות שמיות מהקבוצה הכנענית, הדומות לעברית המקראית. העמונים קבעו את בירתם בעיר רבת עמון, הידועה עד היום בשם זה בעברית וגם בשמה הערבי עמאן. המואבים התיישבו בחבל הארץ ההררי ממזרח לים המלח וקבעו את בירתם בקיר מואב, הידועה כיום ככרכ. ממלכת אדום הייתה ממוקמת באזור ההערבה ובירתה שכנה בעיר בצרה. חבל הגלעד בצפון מערב ירדן יושב בידי בני ישראל. על פי המקרא, עבר הירדן היה נחלתם של שבט ראובן, שבט גד וחצי המנשה.