cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
סוויסלץ' (מחוז מוהילב)
סוויסלץ' (בבלארוסית: ; בפולנית: Świsłocz, שוויסלוץ'; ברוסית: Свислочь, סוויסלוץ'; מכונה לעיתים ביידיש: סוויסלאָוויטש, סוויסלוביץ') היא עיירה במחוז משנה אסיפוביצ'י במחוז מוהילב בבלארוס. העיירה נמצאת במקום בו נשפך נהר סווסלץ' אל נהר ברזינה, כ-25 קילומטרים צפון-מזרחית לעיר אסיפוביצ'י וכ-150 קילומטרים דרום-מערבית לבירת המחוז מוהילב. בעיירה מתגוררם 678 תושבים (נכון ל-2009).
Do You Want to Build a Snowman?
(בעברית: את רוצה לבנות איש שלג?) הוא שיר מתוך הסרט לשבור את הקרח, שנכתב והולחן על ידי קריסטן אנדרסון-לופז ורוברט לופז. השיר הוא השיר השני הנמכר ביותר ברשימת שירי חג המולד הנמכרים ביותר בכל הזמנים, לאחר "All I Want for Christmas Is You" של מריה קארי.
סוויסלץ' (מחוז מוהילב)
היסטוריה
ההתיישבות במקום החלה באזור המאה ה-12, אז נבנתה במקום טירה ועיירה, שהפכה למרכז אזורי בתוך הדוכסות הגדולה של ליטא. העיירה הותקפה ונחרבה בהתקפות של טטרים ושל נסיכות מוסקבה במאה ה-16. במאה ה-17 סוויסלץ' עברה לבעלותם של אצילי משפחת רדזיוויל.
Do You Want to Build a Snowman?
נכון ליולי 2022, השיר הושמע למעלה מ-249 מיליון פעמים ביוטיוב, ו-238 מיליון פעמים בספוטיפיי.
סוויסלץ' (מחוז מוהילב)
היסטוריה
לאחר חלוקת פולין ב-1793 האזור נכלל בשטחי האימפריה הרוסית, כחלק מפלך מינסק. בעיירה התקיימו ירידים פעמיים בשנה.
Do You Want to Build a Snowman?
ביקורת
השיר זכה להערכה רחבה ממבקרי הקולנוע, מבקרי המוזיקה ומהקהל. קייל סמית', מהניו יורק פוסט, כינה את השיר "קלאסיקה". העיתון USA Today אמר כי השיר הוא "נאמבר מוזיקלי מקסים הממחיש את הכמיהה הרגשית של אנה, ששרה במתיקות לבבית על ידי בל." אלונסו דוראלדה, מ-TheWrap, אמר כי השיר הוא שיר "נוקב". אתר הסרטים Moviefone תיאר את השיר כ-"מעורר יבבות", ו-"השיר הטוב ביותר בלשבור את הקרח". סקוט מנדלסון, מפורבס, מדבר על "העושר והעצב העדין של מערכת היחסים המרכזית בין אנה ואלזה, של כל כך הרבה זמן שאבד לפחד, ספק עצמי וקצת הורות מפוקפקת בנקודת זמן מרכזית", ותיאר את השיר בתור "שיר יפהפה ... זה רק אחד מתוך קומץ שירים נהדרים". בנוסף, הוא אמר כי: "פחדתי מוות [אם השיר] יחזור כפזמון שיא כאשר והסיפור יסתיים רע."
סוויסלץ' (מחוז מוהילב)
היסטוריה
ב-1918, בסוף מלחמת העולם הראשונה, האזור נכבש לזמן קצר על ידי הקיסרות הגרמנית. לאחר מכן היה חלק מהרפובליקה העממית של בלארוס קצרת הימים וכעבור זמן קצר הפך לחלק מהרפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית הבלארוסית במסגרת ברית המועצות. למשך שנים ספורות סוויסלץ' הייתה בירת מחוז משנה.
Do You Want to Build a Snowman?
ביקורת
בביקורת על הפסקול של לשבור את הקרח, אתר האינטרנט Sputnikmusic ציין כי "השירים משלימים היטב את הוויזואליה המדהימה, במיוחד בגזרה המורחבת הראשונה "", המעוררת בסופו דמעות", וכן כי "זה אחד מהשירים הווקאלים הבודדים הרחוקים מהטמטום המוחץ של החומרים האחרים". העיתון City Newspaper תיאר את השיר כשיר ש-"מכונן אופי", וציין כי יחד עם "Frozen Heart", הוא "דומה מאוד לפלט השירים של דיסני תחת אלן מנקן ... ולכן הם יימכרו באופן מיידי". בסקירה על הפסקול נכתב כי: "בעוד ש-"" עובד טוב יותר בסרט (הוויזואליה משלימה חלק מהפערים של השיר), השירה החמודה והלחן המהמם עוזרים לזכור שלו". באתר האינטרנט AllMusic נכתב כי ל-"" ולדואט האהבה "Love Is an Open Door" יש "סנוור עכשווי בברודוויי".
סוויסלץ' (מחוז מוהילב)
היסטוריה
ב-29 ביוני 1941, במסגרת מבצע ברברוסה, סוויסלץ' נכבשה על ידי כוחות גרמניה הנאצית, והייתה תחת שלטון גרמני עד ששוחררה על ידי הצבא האדום ב-17 ביולי 1944.
הקהילה היהודית
העדויות הראשונות לקהילה יהודית במקום הם ממסמך שמראה שהקהילה שילמה מיסים לשלטון ב-1717. ב-1766 התגוררו בסוויסלוץ' כ-100 יהודים.
ב-1870 היו בעיירה בית כנסת, ישיבה וכמה חדרים. ב-1897 הקהילה הגיעה לשיא גודלה, עם 1,120 יהודים שהיו יותר מ-62% מכלל התושבים. בתחילת המאה ה-20 הוקם בעיירה בית ספר יהודי פרטי.
לאחר מלחמת העולם הראשונה ועליית השלטון הסובייטי הקהילה הצטמצמה באופן משמעותי - ב-1923 נמנו 831 יהודים וב-1926 היו 742 יהודים, 41% בלבד מכלל העיירה. בנוסף על כך השלטון הסובייטי פעל למיגור הדתות, והיהדות בפרט, בקרב תושבי העיר, אך היהודים הדתיים הצליחו לקיים בסתר קבורה יהודית וחגי ישראל. בשלב הזה מרבית היהודים היו בעלי מלאכה, חקלאים או עסקו במסחר בהיקף קטן.
השואה ולאחריה
זמן קצר לאחר תחילת השלטון הנאצי ב-1941 היהודים צוו ללבוש טלאי צהוב, אך בעיירה לא הוקם גטו מסודר בדומה לעיירות אחרות בסביבה. ביולי ובאוגוסט הגרמנים לקחו קבוצות קטנות יחסית של יהודים, במצטבר כמה עשרות, אל מחוץ לעיירה, לרוב בטענה של "עבודות", ורצחו אותם באזור נהר ברזינה.
ב-8 באוקטובר נלקחה קבוצה בגודל לא ידוע של גברים מסוויסלץ' ומיליזבה אל יער וירקאו בין הכפרים וירקאו  וליאניואוקה  והם נרצחו שם בבור הריגה. ב-14 באוקטובר יתר היהודים שנותרו בעיירה רוכזו והובאו לאותו היער ונרצחו אף הם בבור הריגה. מספר הקורבנות הכולל בקרב יהודי סוויסלוץ' לא ידוע, אך ידועים שמותיהם של כ-200 מתוך הקורבנות; ב-2018 נמצא יומן של תושב גוי בעיירה ממלחמת העולם השנייה בו נאמר שלמעלה מאלף יהודים נרצחו, אך נתון זה סותר עדויות על גודל הקהילה היהודית ערב השואה.
יהודים מעטים מקרב הקהילה הצליחו לשרוד את השואה בדרכים שונות, חלקם חזרו לעיירה לאחר מכן אך לא קיימו חיי קהילה או אורח חיים יהודי ונטמעו יחסית בקרב הקהילה הכללית. לאחר המלחמה הניצולים שחזרו הצליחו להעביר את הקורבנות מאתר הטבח לקבורה ראויה בבית הקברות היהודי של העיר הקרובה בוברויסק והוקמה שם אנדרטה לזכרם.
קטלן (פירושונים)
{{פירושונים|
ראו גם
}}
Up
{{פירושונים|
ראו גם
}}
הלל גרשוני
הלל גרשוני (נולד ב-18 בנובמבר 1981) הוא סופר, בעל תואר דוקטור בחקר התלמוד, עורך, מתרגם ופובליציסט ישראלי. פרסומיו הציבוריים מוקדשים בעיקר לנושאי יהדות, איכות הסביבה וכלכלה ברוח השוק החופשי.
ביוגרפיה
בשנת 2015 (ה'תשע"ה) השלים תואר שני בתלמוד מהאוניברסיטה העברית בירושלים, בהדרכת פרופ' רוברט ברודי, תחת הכותרת "סתמות קדומים בתלמוד הבבלי מסכתות סוטה ועבודה זרה", ובשנת 2021 (ה'תשפ"א) השלים דוקטורט בתלמוד באוניברסיטה זו תחת הכותרת "ברייתות המקבילות לתוספתא בתלמוד הבבלי (מסכתות בבא בתרא וסנהדרין)". היה חבר בתוכנית הדוקטורנטים של פורום קהלת ועמית מחקר בפורום.
שימש כחוקר בפרויקט הכי גרסינן לחילופי נוסחאות של התלמוד הבבלי, של העמותה לקידום חקר כתבי יד עבריים מיסודו של דב פרידברג, ומשמש כעורך בפרויקט מהדורה דיגיטלית של התלמוד הירושלמי. היה חבר בהנהלת האגודה לזכות הציבור לדעת, והוא חבר בפורום לרציונליות סביבתית.
פרסומים לאורך השנים
גרשוני פרסם כתבות וטורים באתרי חדשות ועיתונים ישראליים, כגון ישראל היום, בשבע, mako, ynet, nrg, מידה וכתב העת ליברל. כן פרסם מאמר מקיף בכתב העת השילוח בנושא שוק חופשי במערכת הבריאות. במאמריו הוא מביע תמיכה בשוק חופשי ובליברליזם כלכלי. הוא מחזיק בחשבונות ברשתות החברתיות פייסבוק (נכון למאי 2022 בעל כ-14 אלף עוקבים) וטוויטר (כ-23 אלף עוקבים), ומקיים בהם שיח ער בתחומים ליברליים שונים. בשנת 2022 הוציא לאור את ספרו כסף של אחרים – מיתוסים על כלכלה וסביבה שכולנו משלמים עליהם ביוקר (בהוצאת סלע מאיר), העוסק בנושאים אלה.
בשנת ה'תשס"ח (2008) שימש עורך המשנה לענייני נוסח של מהדורת מפעל משנה תורה של ספר משנה תורה של הרמב"ם, לצד ד"ר יחיאל קארה. כן ביאר חלק מספר טהרה במהדורה המבוארת של המפעל. בין השנים תשע"ח-תשפ"א (2018–2021) תרגם במסגרת המפעל את ספר מורה הנבוכים מערבית לעברית, שיצא לאור אף הוא במהדורה מבוארת בשלושה כרכים.
היה שותף לעריכתו של כתב עת סאטירי מקוון בשם "מדבּר שקר" אשר היווה במה אינטרנטית למתיחת ביקורת על הכלים המשמשים היסטוריונים ופילולוגים בניתוח העבר, תוך הסבת אותם כלים עצמם על ניתוח ההווה מתוך עתיד מדומיין.
עמדותיו
גרשוני כותב, מתראיין ומרצה בעיקר בנושאי כלכלה ובכתיבתו מביע תמיכה בליברליזם כלכלי ושוק חופשי. בעניינים חברתיים פוליטיים גרשוני מביע דעות שמרניות והתנגדות נחרצת לשפת התקינות הפוליטית, שלדבריו מהווה ניסיון פרוגרסיבי למשטר את השיח ולהסתיר את המציאות.
עמדתו של גרשוני לגבי שינוי האקלים היא כי אכן מדובר בתופעה קיימת, הנגרמת בשל פעילות אנושית. עם זאת, התועלת בצעדים הננקטים נגדה אפסית ועלותם רבה. גרשוני מוסיף בהקשר זה כי התוחלת בהשקעה בהתמודדות עם אסונות אקלימיים גבוהה יותר מבמניעתם. הוא גורס כי להתחממות השפעות אמביוולנטיות, ומבקר את השיח הציבורי על התעלמותו מיתרונותיה. הוא דוחה את הטענה לפיה גם סיכוי נמוך לאסון שווה את האמצעים, הן מסיבה עקרונית כנגד המהלך הלוגי, אך בעיקר נוכח חוסר תוחלת במעבר לאנרגיות רוח ושמש.
חיים אישיים
גרשוני גר בבית אל, נשוי לאביגיל (ביגול) ואב לארבע בנות. הוא נכדו של הסופר בן ציון גרשוני.
אימה אמריקאית: רואנוק
אימה אמריקאית: רואנוק (באנגלית: American Horror Story: Roanoke) היא העונה השישית של סדרת האימה האמריקאית "אימה אמריקאית", שנוצרה והופקה על ידי ראיין מרפי ובראד פלצ'ק. העונה עלתה לשידור ב-14 בספטמבר 2016 ברשת FX Networks. חלק מהאירועים המתרחשים בסדרה הושראו באופן רופף מאירועים אמיתיים.
לפני העלייה למסכים, ציין יוצר הסדרה ריאן מרפי כי העונה השישית תהיה "נוכלת יותר" ו"אפלה יותר" בניגוד לעונה הקודמת, "אימה אמריקאית: מלון". פרטים על העלילה ועל צוות השחקנים נשמרו בסודיות עד לשידור פרק הבכורה, גישה לא רגילה לפרסום וקידום הסדרה. כתוצאה מכך, עונה זו הפכה לראשונה שהייתה ללא כותרת משנה עד לעליית העונה. לאחר שפורסמו תמונות מסט הצילומים בסנטה קלריטה, הועלו השערות רבות כי העונה תעקוב אחרי היעלמות מושבת רואנוק ב-1580. פרק הבכורה חשף את קונספט העונה; העונה מתוארת כסדרה דוקומנטרית על-טבעית בשם "סיוט הרואנוק שלי", כאשר שחקנים מקצועיים מגלמים ומשחזרים את חוויותיהם של זוג נשוי שעברו להתגורר בצפון קרוליינה.
רקע העלילה
העונה מוצגת לצופים כסדרת טלוויזיה דוקומנטרית בשם "סיוט הרואנוק שלי", העוקבת אחר בעל ואשתו בשם מאט ושלבי מילר (אנדרה הולנד ולילי רייב), המספרים לצופים על חוויותיהם במושבת רואנוק המסתורית. חוויותיהם של הזוג משוחזרות כביכול על ידי צוות שחקנים מקצועי (שרה פולסון, קובה גודינג ג'וניור, אנג'לה באסט, וס בנטלי, קתי בייטס, אוון פיטרס, מאט בומר, פין ויטרוק, ליידי גאגא ושאיין ג'קסון).
לאחר הצלחת ההסדרה הדקומנטרית, מפיק הסדרה מחליט להחזיר את משתתפי העונה הדקומנטרית חזרה לבית רואנוק, ושם הם מתים בזה אחר זה, ונשאר ניצול אחד בלבד.
אברהם לייב בורשטיין
אברהם לייב (אברום) בורשטיין (נולד בנובמבר 1971) הוא מוזיקאי מפיק מוזיקלי ושחקן, פעיל בשימור והנחלת ניגוני ברסלב ומורשת הכליזמר. מייסד אגודת הכליזמרים ירושלים.
ביוגרפיה
בורשטיין נולד בנובמבר 1971 בשכונת קטמון בירושלים. סבו הוא הרב משה בורשטיין, שעלה לישראל מפולטוסק, פולין, בשנת 1934, הקים משפחה שמנתה עוד בחייו קרוב לאלף צאצאים, והיה שותף להקמת בתי כנסיות לחסידי ברסלב בירושלים. אמו, ברכה, עלתה מגרמניה לישראל, צאצאית למשפחת רוטשילד ולמשפחת שטראוס מפרנקפורט דמיין.
בורשטין נשוי ואב לשלושה בנים ושתי בנות, וסב לנכדה.
על משפחת בורשטין ומנדל נמנים יוצרים ואמנים, ביניהם השחקנים: פסח (פול) בּוּרשטיין ובנו מייקל (מייק) בורשטיין, ובמאי הסרטים בארי מנדל.
בגיל 19 נשא את מרים רובינשטיין, נכדתו של הרב מרדכי אלעזר רובינשטיין ממשפיעי חסידי ברסלב. לפני מותו של הרב רובינשטיין, תיעד והקליט בורשטיין מפי סב אשתו עשרות מנגינות מסורתיות שהלחין וכתב בעלי רגש, התעוררות ומוסר בשפת היידיש, וכן נוסחאות תפילה שקיבל מזקני ברסלב ואותן שימר במשך השנים. ההקלטות הופצו אצל חסידי ברסלב.
פעילותו
בשנת 1990 החל בורשטיין לאמן צעירים בעלי כישרון מוזיקלי, במטרה להמשיך את מסורת נגינת הכליזמר המקורית כפי שקיבל באופן פרונטלי מאמני הקלרינט דב טאראס, גיורא פיידמן, וגרשון קלצקין. נגני הקלרינט יחיאל (חיליק) פרנק ונתן קורל בני ה-16, שהתפרסמו משנות התשעים במגזר החרדי והדתי-לאומי, החלו את אימוניהם בהכוונתו ויחד עמו הפיקו אלבומים למוזיקת כליזמר ונשמה במטרה לשמר את המנגינות, אופיים ומורשתם.
בשנת 1992 ייסד את חבורות הנוער עבור ילדים ונערים חסידי ברסלב "כרובי הנחל" בירושלים, שהגיעו ממגזרים אחרים, חלקם בנים לחוזרים בתשובה. גם במסגרת זו הקפיד בורשטיין להנחיל את הניגון היהודי באמצעות שירה ונגינה, בין יתר הפעילויות התורניות, חלקם ביציאות מאורגנות עם בני הנוער לטבע.
בשנת 1993 הקליט בורשטיין, לראשונה בחסידות ברסלב, שירים וניגוני ימים נוראים של ראש השנה ויום כיפור שעברו במסורת מאת תלמידי רבי ישראל הבעל שם טוב ונשמרו בידי החסידים במשך כ-200 שנים. להקלטות העמיד בורשטיין את שרגא לוי, המשמש מאז שנת 1992 בעל תפילה (חזן) בתפילות ראש השנה ויום כיפור של חסידי ברסלב, בקיבוץ בירושלים ובאומן.
הקלטות אלו הפכו לרבי מכר ובעלי השפעה רחבה על קהילות ברסלב, דרכם יכלו החסידים והמתקרבים החדשים להכיר מקרוב את נוסח התפילות של מייסד החסידות רבי ישראל בעל שם טוב, רבי נחמן מברסלב ותלמידיהם בפולין ובאוקראינה במאה ה-18.
בשנת 1995 הקליט והפיק בורשטיין את האלבומים הראשונים. האלבום הראשון היה "לעבעדיק" (עליזות, ביידיש), מנגינות כליזמר מסורתי שלא זכו לייצוג באקדמיה באמצעות תווים או קורסים פורמליים, אלא נלמדו ונרכשו במסורת שהועברה מאב לבן, ומנגני כליזמר לתלמידיהם במשך מאות שנים.
בשנת 1997 הקליט בורשטיין את אלבומו הראשון של נגן הקלרינט יחיאל (חיליק) פרנק, "בין החומות". באותה שנה נישא פרנק לאחותו של בורשטיין, שרה.
הנחלה ושימור הכליזמר האותנטי
במשך השנים איגד בורשטיין צעירים מוכשרים, ובין פעילויותיהם המוזיקליות נהגו לערוך מדי שבוע, במוצאי שבת, סעודת "מלווה מלכה" עם שירי מסורת וריקודים. מנהג זה התקיים כ-15 שנים ברציפות, מאז 1990 עד 2006. במסגרות אלו צמחו אמני כליזמר עתידיים כמו הוירטואוז נחמן צוקר, נגני הקלרינט דוד גולן ואברהם בלטי, הכנר שמעון (שימי) וייצהנדלר, הגיטריסט נחמן דרייער - גם הם דור שני לחסידי ברסלב.
החבורה שהתלכדה סביב בורשטיין הוציאה לאור אלבומים ברוח הכליזמר והניגון היהודי, ביניהם: "תיקון חצות", "ריקודים", "הניגון היהודי", "ניגוני נשמה", "ניגוני ברסלב לחנוכה ופורים", "שירי פסח", ו"שירי שמחה ראש השנה", "חסדי השם" ועוד.
ב-1993 הצטרפו אמני כליזמר בראשותו של בורשטיין לפסטיבל הכליזמרים בצפת, ביניהם נגן הקלרינט גרשון קלצקין והרב שמואל שטרן שבהמשך חיבר ספרים על הקשר בין הניגון לעבודת השם על פי תורת החסידות והקבלה.
באותה תקופה החלו נגני הכליזמר הירושלמים להרחיב את הופעותיהם ולצאת להופיע גם על במות בחו"ל. הופעות אלו בלטו בסגנונם הייחודי, בהן ניגנו ורקדו חסידים צעירים עטורים בפאות, כיפות וציציות, ליהודיים וגויים מקומיים כאחד. בין ההופעות הבולטות באותן שנים היו ההופעות בקרקוב, פולין ובברצלונה, ספרד שבהן לראשונה נחשפו קהלים מקומיים לנגינה אותנטית של אנשי היישוב הישן מירושלים.
בשנת 2001 זכה בורשטיין במקום הראשון בתחרות מוזיקלית שהתקיימה בתוכנית הטלוויזיה "תוצרת הארץ" בערוץ הממלכתי.
הריקודים המרכזיים במוצאי ראש השנה בחצר ה'קלויז' (בית הכנסת הגדול) סמוך לקברו של רבי נחמן מברסלב באומן היא מסורת אותה ייסד בורשטיין מאז נפילת ברית המועצות ב-1991, כאשר הדגש הוא על כליזמר וניגון חסידי מסורתי.
את התזמורת על קברו של רבי שמעון בר יוחאי בל"ג בעומר במירון, מובילים תלמידיו בוגרי "אגודת הכליזמרים".
בשנת 1999 הקים בורשטיין מרכז למוזיקה יהודית 'יהדות וזמר' ברחוב שינקין בתל אביב. במקום היו נערכים מופעים ספונטניים של מוזיקה יהודית, ובכל יום חמישי מופע קבלת שבת עם הזמר והיוצר יצחק פוקס.
בשנת 2005 ייסד בורשטיין את "אגודת הכליזמרים ירושלים".
בשנת 2007 ייסד בורשטיין את תהלוכת "כליזמרים ברגל", תהלוכת נגנים ורקדני כליזמר שיוצאת בימי חג פסח וסוכות משכונת ימין משה, דרך חוצות היוצר ומקיפה את חומות ירושלים עד לקבר דוד המלך בהר ציון – סיום סמלי אצל מי שנחשב למחולל השירה היהודית. על התהלוכה נמנים גיורא פידמן, חיליק פרנק ובוגרי האגודה.
בשנת 2008 הרחיב בורשטיין את ההופעות השנתיות והקים את פסטיבל הכליזמרים הראשון בירושלים, בהשתתפות נגנים מפורסמים ביניהם משה (מוסה) ברלין, חיליק פרנק, אורית אורבך מלהקת "נשות חוה", מירל רזניק,. לדבריו, בשאר פסטיבלים שנקראו "כליזמר" זנחו את הכליזמר האותנטי לטובת אמנויות מסגנונות אחרים. כמו כן לטענתו ירושלים היא בירת הכליזמרים, גם בהיבט ההיסטורי וגם לאור העובדה שלמעלה מ-50 אמני כליזמר מתגוררים ופעילים בעיר ובפרבריה.
באותה שנה הוא הוציא לאור את החוברת "נשמת הכליזמר" המכילה בתוכה תווים ודברי הסבר של עשרות מנגינות וסיפורי כליזמר מהעיירה היהודית, בליווי תמונות של כליזמרים מהעבר ומההווה. החוברת מופצת בעולם ב-6 שפות: עברית, יידיש, אנגלית, גרמנית, צרפתית ורוסית.
משנת 2010 החל בורשטיין לקיים מופע שבועי קבוע, ה"כליזמר טיש": מופע מלווה מלכה שמתקיים במועדון הכליזמר בירושלים "הקרצ'מע של בורשטיין" (מרתף ספריית "יונג יידיש" לשעבר) שנוסד בידי מנדי כהאן, שבא להופיע במקום מעת לעת.
משחק
בורשטיין משחק בסרטים ומשתתף במחזות, ביניהם דמויות שנוהג לבצע מתוך סיפורי שלום עליכם. בורשטיין נבחר על ידי מפיקי הסדרה החינוכית "KiKa" בגרמניה לתפקיד בכיר, יחד עם חלק מתלמידיו, בסדרה "חיפוש האלוהים" שחלקה צולמה בירושלים ומתעדת חיפוש אחר אלוהים בקרב שלוש הדתות הגדולות בעולם (האסלאם, הנצרות והיהדות).
בשנת 2011 נבחרו בורשטיין וחלק מבוגריו לתפקידים משניים בסדרה "שטיסל" מבית YES". בפרקים נוספים הם משמשים כמלווים מוזיקליים. הוא משחק גם במחזות זמר שונים.
באותה שנה זוכה "אגודת הכליזמרים" בפרס מקום שני בתחרות כליזמר ארצית בישראל מטעם עיריית תל אביב.
ב-2013 נבחרו בורשטיין ותלמידיו ל"מומלצי סל התרבות" בעקבות המופע "סיפורו של הכליזמר" שכתב עופר שניידר, המשמש כמורה למוזיקה מטעם משרד החינוך ופועל למען העשרת הידע המוזיקלי של אמני האגודה.
ב-2014 בורשטיין ייסד את "כנס הכליזמרים השנתי" במכללת "אמונה" בירושלים, בהשתתפות נגני הקלרינט גיורא פיידמן, מוסה ברלין, חיליק פרנק, חנן בר סלע, אורית אורבך ועוד. ובשנת 2015 התקיים הכנס השני במתכונת רחבה יותר ב'היכל שלמה' בירושלים.
בחג חנוכה 2014 קיבל בורשטיין לידיו את האחריות על הליווי המוזיקלי והחזותי ב־"חידון התנ"ך העולמי למבוגרים" מטעם משרד החינוך, בהשתתפותו של ראש הממשלה בנימין נתניהו וסגן שר החינוך אבי וורצמן. אחר הדלקת נר חנוכה, ביצע בורשטיין את "לו הייתי רוטשילד" מתוך המחזה "טביה החולב" שנכתב בידי הסופר היהודי שלום עליכם - מחזה הקושר בין המורשת היהודית והתנ"ך לחיי היהודי בגולה.
סוזוקי קיזאשי
סוזוקי קיזאשי (ביפנית: スズキ・キザシ, באנגלית: Suzuki Kizashi) היא מכונית משפחתית גדולה מתוצרת יצרנית הרכב היפנית סוזוקי מוטור אשר יוצרה בין השנים 2009–2016 (משנת המודל 2010) ביפן.
ידיעה שיפוטית
כלל מקובל בדיני הראיות הוא שצד הטוען לקיומה של עובדה מסוימת נדרש להביא הוכחה לכך, למשל באמצעות עדות. חריג לכלל זה הוא עובדה הנכללת בידיעה השיפוטית, שהיא בגדר "מן המפורסמות שאינן צריכות ראיה" בהיותה חלק מהידע הכללי שאין לפקפק בו. פרופ' אליהו הרנון מנה שלוש קטגוריות שבהן יסתמך בית המשפט על ידיעה שיפוטית:
בישראל
סעיף 57ב לפקודת הראיות קובע במפורש כי "כל דין הוא מן המפורסמות שאינן צריכות ראיה, אם אין הוראה אחרת משתמעת" (קודם להכללתו בפקודת הראיות הופיע כלל זה בפקודת הפרשנות). בנוסף לכך, ידיעה שיפוטית כוללת עובדות פשוטות, כגון מספר הימים בחודש, אך גם עובדות פשוטות פחות שקל לבררן ואין חולק עליהן. כך, למשל, בפסק דין שעסק בחנות שנמצאה במרכז המסחרי של ירושלים בשנת 1947 ציין השופט כי "ישנה כאן ידיעה משפטית judicial notice כי אין אפשרות לגשת למרכז המסחרי, בו נמצאת החנות, מאז 3.12.1947" (זאת בעקבות ההתקפה על המרכז המסחרי בממילא שבאה לאחר החלטת החלוקה). מקורו של חריג זה במשפט המקובל, שבו הוא קיים מאז המאה ה-13.
הידיעה השיפוטית אינה כוללת מומחיות אישית של השופט, בנושא שאינו נחלת הכלל. בערעור על פסק דין שבו ציין השופט: "סבורני שאני רשאי להשתמש בידיעתי האישית ובנסיוני בענייני נגרות" קבע שופט בית המשפט העליון משה לנדוי: "מומחיותו של השופט המלומד במקצוע הנגרות כבודה במקומו מונח, אך כשלעצמי אני סבור שאסור היה לו להשתמש בידיעתו האישית בעניין זה, שאינו מן המפורסמות שאינן צריכות ראיה".
גבולותיה של הידיעה השיפוטית נתונים לעיתים במחלוקת. כך נדרש בית המשפט להכריע האם קיומו של סניף של בנק הפועלים במחוז הצפון הוא בגדר ידיעה שיפוטית. השופט יורם דנציגר פסק כי: "קיומו של סניף כלשהו של הבנק המבקש – שהוא אחד הבנקים הגדולים במדינה ולו סניפים רבים הפרוסים בכל רחבי הארץ – במחוז הצפון, הוא עובדה ברורה הידועה לכל אדם סביר ללא צורך בבירור" והוסיף: "הבנק המבקש, אשר לו עשרות סניפים, מפעיל אתר אינטרנט נגיש לכל הכולל אפשרות מהירה לאיתור סניפיו לפי שם ישוב ולפי אזור גאוגרפי. לפיכך גם אם לא נוכל לומר, כי עובדת קיומו של סניף בנק במחוז הצפון היא עובדה הידועה לכל אדם סביר, הרי שהיא ניתנת לבירור מיידי ומדויק ועל כן היא בידיעתו השיפוטית של בית המשפט."
לאחרונה הציע פרופ' דורון מנשה להנהיג " מודל שתפני " בהפעלת הידיעה השיפוטית כלומר להחליף את הפרדיגמה השיפוטית הקיימת  מפעולה שיפוטית סמכותית ונוקשה לשיתוף בתהליך קביעת הממצאים הנופלים בגדרי הידיעה השיפוטית. במקום שבית המשפט יקבע עובדה על בסיס ידיעה שיפוטית מבלי לאפשר לצדדים טיעון באותו עניין מציע פרופ' מנשה לשתף את הצדדים בתהליך של קביעת עובדה זו תוך מתן אפשרות לבעלי הדין לטעון, ולהביא במקרים מסוימים אף עדים מומחים, שיתייחסו לשאלה האם אכן מדובר בעובדה שאינה טעונת הוכחה. הדבר יתרום לטענת מנשה להכרעות מהימנות יותר, שקופות יותר ומתיישבות יותר עם רעיון ההליך ההוגן.
סאלי פיליפס
פיליפס הופיעה בסרט הקולנוע "Burn Burn Burn" בתפקיד אינגריד לצדה של לורה קרמייקל. בשנת 2004 החלה לשחק בתפקיד הראשי בתוכנית הקומית "Clare in the Community" ברדיו 4 של ה-BBC.
ביוגרפיה
פיליפס נולדה בהונג קונג. היא בתו של טים פיליפס יו"ר אצטדיוני הטניס בווימבלדון שמארחים את אליפות וימבלדון. היא למדה בבית הספר הפרטי "וייקומב אבי סקול" בקמפבל האוס ואחר כך סיימה תואר באיטלקית בניו קולג' שבאוניברסיטת אוקספורד.
פיליפס הופיעה תשע פעמים ברציפות בפסטיבל הפרינג' באדינבורו בין השאר במופע "Ra-Ra-Rasputin", בגרסה של ארתור סמית' למחזה "המלט" בתפקיד אופליה, ובמופע הקומי "Cluub Zarathustra" יחד עם סיימון מונרי, סטיוארט לי, ריצ'רד תומאס, ג'וליאן בארט ולורי ליקסנבורג. ב-1994 הופיעה בתפקיד ראשון בטלוויזיה בתוכנית הקומית "Fist of Fun". אחר כך השתתפה בהופעת קמע בסדרת המערכונים "Alas Smith and Jones" שבה מל סמית' הקיא עליה. ב-1995 שיחקה פיליפס בתפקיד כתבת בפיילוט לסדרה "Brass Eye" של כריס מוריס, אבל היא לא הופיעה בסדרה עצמה.
הפריצה הגדולה של פיליפס הייתה בתפקיד פקידת קבלה בסדרה "אני אלן פרטרידג'". היא כיכבה בסדרה הקומית הבריטית "היפיס" יחד עם סיימון פג וג'וליאן ריינד-טוט. היא הייתה שותפה לכתיבה וליצירה של תוכנית המערכונים "Smack the Pony", שכוללת רק נשים. התוכנית זכתה פעמיים בפרס אמי, ופיליפס הייתה מועמדת על תפקידה לפרס הקומדיה הבריטית לשחקנית החדשה בשנת 1999. עוד השתתפה פיליפס בסיטקום "Cows" שכתב אדי איזרד.
ב-2001 שיחקה פיליפס בתפקיד ראשי בסדרה "תציל אותי" של דייוויד ניקול בערוץ BBC1. עוד הופיעה בתפקידי קמע בסרטים "משחק מכור", "משחקים מפתים" ו"נולדו רומנטיים". היא כתבה פרקים לסדרת האנימציה "בוב ומרגרט".
ב-2003 נכללה פיליפס ברשימת חמישים השחקנים המצחיקים ביותר בקומדיה הבריטית של עיתון "האובזרבר". היא שיחקה בתפקיד "שאזה" בסרט "יומנה של ברידג'ט ג'ונס" אחרי שנבחנה לתפקיד ברידג'ט.
ב-2004 החלה פיליפס לשחק בתפקיד ראשי בסיטקום הרדיופוני של ה-BBC בשם "Clare in the Community". באוגוסט 2005 אחרי הפסקה ארוכה חזרה להופיע על במת התיאטרון במחזה "חשיבותה של רצינות" מאת אוסקר ויילד בתיאטרון אוקספורד פלייהאוס. ב-2006 השתתפה בסרט הקומי האוסטרלי "BoyTown". בטלוויזיה שיחקה בדמות קלייר וינצ'סטר בסדרה המדע בדיונית הקומית "הייפרדרייב" של ערוץ BBC2.
בין השנים 2006 ו-2009 שיחקה בסדרה הקומית של ה-BBC "ג'אם וג'רוזלם" בתפקיד הבת הניו-אייג'ית של סאל ויין (סו ג'ונסטון). מ-2009 עד 2012 הופיעה בסדרה הקומית "מירנדה" בכיכובה של מירנדה הארט בתפקיד טילי, חברתה המעצבנת של מירנדה. עוד שיחקה בתפקיד אורח בדמות אמה של פנדורה בעונה השלישית של הסדרה "סקינס" בערוץ E4.
ב-2009 זכתה פיליפס בתחרות כתיבת תסריטים של המועצה הבריטית לקולנוע על הסרט "Fag Mountain". באביב 2010 הל הפקת סרטה הראשון באורך מלא "כלה בהפתעה". היא השתתפה בסרט בתפקיד קטן בדמות אֶמָה. הסרט יצא לאקרנים ב-2012.
ב-2010 הופיעה פיליפס בדרמה "Accidental Farmer" של ערוץ BBC1.
ב-2012 שיחקה פיליפס בסיטקום "Parents" והופיעה בסדרת הטלוויזיה "Justin's house" בערוץ CBeebies. ב-2014 הופיעה בשעשועון "Dara Ó Briain: School of Hard Sums" בו מתמודדים עם אתגרים מתמטיים. בסדרה הקומית "ויפ" שיחקה פיליפס בשלושה פרקים בתפקיד ראש הממשלה הבדיונית של פינדלנד, מינה האקינן.
ב-2014 הייתה פיליפס קריינית בעונה הראשונה של הסדרה "The Supervet" בערוץ 4.
ב-2015 שיחקה פיליפס בתפקידי אורח שונים בתוכניות טלוויזיה בהם בסדרה הקומית "בית השוטים" ובסדרה "Death in Paradise". עוד כיכבה בקומדיה "Burn Burn Burn" בתפקיד אינגריד ובתפקיד ראשי בסרט הטלוויזיה "Distingushed Ladies" בדמות ביאנקה.
פיליפס הופיעה בסרט "גאווה ודעה קדומה וזומבים" משנת 2016 בתפקיד גברת בנט. בסרט "ברידג'ט ג'ונס בייבי" חזרה וגילמה את הדמות של שאזה.
בשנת 2021 לוהקה לסרט הבריטי-ישראלי "סוף טוב" של הבמאים הישראלים שרון מימון וטל גרניט אשר מבוסס על המחזה באותו שם מאת ענת גוב.
חיים אישיים
פיליפס נשואה לאנדרו ברנג'ו ולה שלושה בנים.
מאיר אור
מאיר יצחק אור (אורליאן); (ג' בתשרי תרע"ב, 25 בספטמבר 1911 - א' בכסלו תשל"ו, 5 בנובמבר 1975) היה סופר והוגה דעות ציוני דתי, ממייסדי הקיבוץ הדתי טירת צבי.
ביוגרפיה
נולד בעיירה רייביני (ריבינישקי) בחבל לטגליה בלטביה, לראובן לייב ולבילה (חודאק) אורליאן, בן זקונים במשפחה בת שבעה ילדים. למד בישיבתו של הרב מנחם מנדל ז'ק בריגה. הצטרף לתנועת המזרחי בריגה והיה ממקימי תנועת "צעירי המזרחי". היה הראשון מצעירי המזרחי שעלה מלטביה לארץ ישראל בשנת 1932 (חשוון תרצ"ג) והצטרף לקבוצת שח"ל (שמואל חיים לנדאו) שהתמקמה ברחובות. כעבור זמן התגייס ל"הגנה".
בשנת תרצ"ה (1934) נישא לחנה, בתו של הרב יוחנן זרחי-זופוביץ. בשנת תרצ"ו (1936) יצא לשליחות בפולין מטעם תנועת הפועל המזרחי וסייע בארגון קיבוצי עלייה. בתקופה זו כתב יומן שמשמש עד היום לחקר שורשי הציונות הדתית בפולין.
בתקופה שלפני קום המדינה כיהן כציר באספת הנבחרים הרביעית (1944) של המדינה שבדרך, וכיהן כממלא מקום בוועד הלאומי. לאחר קום המדינה היה פעיל במוסדות הקיבוץ הדתי ובעיצוב תרבותו ומורשתו על בסיס תורה ועבודה, היה בין השותפים ליצירת המתכונת הדתית לציון יום העצמאות, שהפכה להיות דגם של כלל הקיבוץ הדתי וברבות השנים של רבים בציונות הדתית. כיהן כחבר במזכירות הפעילה והמורחבת של הקיבוץ הדתי. היה מהוגי הדעות של תנועת הקיבוץ הדתי. היה עורך ביטאון הקיבוץ הדתי "עלונים" והרבה לכתוב מאמרי הגות בביטאונים שונים, ובהם "עלונים", "עמודים", "נתיבה", "מחניים", הצופה והצופה לילדים וביטאון בני עקיבא "זרעים". פרסם סיפורי ילדים וסיפורים מחיי הקיבוץ.
השתתף בוועידות הפועל המזרחי, היה ממקימי סיעת למפנה ב"פועל המזרחי" והוכתר כ"יקיר התנועה". היה מתנגד חריף ל"חזית הדתית" של המפלגות הדתיות מחשש לטשטוש דמותו המקורית של הפועל המזרחי. כתב את הספר "הקיבוץ הדתי בהתפתחותו", ערך את הספר "לתקופת השנה" ואת הספר "בטרם קרב" שתורגם גם לאנגלית (The Eve of Battle). קובץ ממאמריו פורסם בספר "אור המאיר" שיצא לאור לאחר מותו ובספר "כפר על הספר".
נפטר בטירת צבי בשנת 1975, בגיל 64.
חיים אישיים
אחיו אברהם עלה לישראל, ואח שלישי (כתריאל) היגר לארצות הברית. אמו, שתי אחיותיו ושניים מאחיו ובני משפחותיהם שנותרו בעיירת הולדתו נרצחו בשואה. בישראל נישא מאיר אור לחנה, בתו של רבה הראשי האשכנזי של העיר טבריה, יוחנן זרחי. לזוג נולדו חמישה ילדים: רות וקס (הבת הראשונה שנולדה בטירת צבי, היום חברה בקיבוץ עין הנצי"ב), ראובן (בוגר הפקולטה לחקלאות בהגנת הצומח ומוסמך למדעי החיים מאוניברסיטת תל אביב, התמחה בהדברת מזיקים ומכהן כיום כארכיונאי של קיבוץ טירת צבי, שלמה (זולי) ז"ל, שהיה סא"ל במילואים וחבר טירת צבי; יוחנן (אל"ם במילואים ומנהל בכיר בחברת תשתית) ובילי (רואת חשבון). נכדו הוא יאיר אור- אל"ם בצה"ל.
בית לוינסון
בית לוינסון הוא מבנה לשימור בגדרה.
היסטוריה
בני הזוג איטה (אליזבטה) אלישבע ודוד לוינסון עלו לארץ מסיביר בעשור השני של המאה ה-20. המשפחה התיישבה בגדרה, בה בשנת 1921 בנו את בית לוינסון, וקנו קרקעות באזור. דוד לוינסון נפטר בשנת 1925 ורעייתו, אליזבטה, נפטרה בשנת 1948 ושניהם טמונים זה לצד זה בבית העלמין בגדרה.
במלחמת העצמאות שימש בית לוינסון כבית חולים שדה.
קרל, נסיך בוואריה
קרל, נסיך בוואריה (בגרמנית: Franz von Bayern; 1 באפריל 1874 – 9 במאי 1927) היה בנו של לודוויג השלישי, מלך בוואריה וגנרל מיור בצבא הבווארי במלחמת העולם הראשונה.
ביוגרפיה
קרל נולד ב-1 באפריל 1874 בלינדאו, ללודוויג, נסיך בוואריה ולמריה תרזה מאוסטריה-אסטה, בתם של פרדיננד קרל ויקטור, ארכידוכס אוסטריה-אסטה ואליזבת פרנציסקה, ארכידוכסית אוסטריה. בצעירותו התגייס קרל לצבא הבווארי, שהיה חלק מצבא הקיסרות הגרמנית, ובמהלך שירותו הגיע לדרגת גנרל מיור. בשנת 1913 עלה אביו לשלטון, לאחר הדחת בן דודו אוטו, מלך בוואריה, והוכתר כלודוויג השלישי, מלך בוואריה, אולם הוא נאלץ להתפטר מתפקידו לאחר מלחמת העולם הראשונה.
בעקבות התבוסה הגרמנית במלחמה פרצה המהפכה הגרמנית, ובעקבותיה נאלץ אביו להתפטר מתפקידו. לאחר מכן התגורר קרל במינכן, שם חי עד מותו ב-9 במאי 1927.
לשכת הקורבן
לשכת הקרבן הייתה על פי המשנה, אחת מן הלשכות בבית המקדש שנשמרו על ידי הלויים. ייעודה של לשכת הקרבן שנוי במחלוקת פרשנים, כאשר אחת האפשרויות היא שזוהי לשכה המכונה גם "לשכת הטלאים" וייעודה הוא לשמור על ששת הטלאים המבוקרים. לשיטה אחרת, מדובר בלשכה נפרדת אשר תכליתה לאחסן את מחצית השקל.
לשכת הטלאים
במשנה במסכת ערכין נאמר
מהמשנה נלמד שבלשכת הטלאים שמרו קרבנות מבוקרים. וגם במשנה בתמיד ג, ג מבואר שקרבן התמיד קודם שחיטתו היה מונח בלשכת הטלאים.
לבי היחס בין לשכת הטלאים לבין לשכת הקרבן מביא הרא"ש שני פירושים
מיקום לשכת הקרבן בתוך בית המקדש
והמפרש על תמיד דף כו: ד"ה אחד בלשכת הקרבן כ': "באותה לשכה ניתנין קרבנות המבוקרים והוא חוץ לעזרה ושער היה לה". (הוא היה לכאו' שער הקרבן שהיה בצפון העזרה). ומשמע שבלשכת הקרבן היו שומרים ולא בלשכת הטלאים. ולכאו' יש להקשות מהמשנה בערכין. לעומת זאת בתמיד דף ל. כ' המפרש בד"ה צאו והביאו טלה מלשכת הטלאים: "והכינו אותו לשחיטה ובקרו אותו לאור האבוקות". משמע שבלשכת הטלאים היו שומרים את הבהמות קודם ההקרבה, כמבואר להדיא בערכין. ומוכרחים לומר שלפי המפרש לשכת הקרבן הייתה אותה לשכה ופירוש א' ברא"ש. אלא שיש להבין את המשך דבריו שכותב שלשכת הקרבן הייתה חוץ לעזרה ולדברינו שזו לשכת הטלאים יוצא שהיא הייתה בחציו הקדוש של בית המוקד.. וגם לשיטת הרא"ש יש להבין איך יכלו הלווים לשמור בלי יכולת לשבת שכן לשכת הטלאים הייתה ממוקמת בעזרה ואסור להם לשבת שם? וגם בתפארת ישראל יכין אות ט' כ': "היא הייתה במערבית דרומית בבית המוקד הגדול" והיינו לשכת הטלאים כשיטה א' של הרא"ש.
ג'ורג' לורר
ג'ורג' ג'וזף לורר השלישי (באנגלית: George Joseph Laurer III; 23 בספטמבר 1925 – 5 בדצמבר 2019) היה מהנדס אמריקאי, עובד IBM שנודע כמפתח קוד המוצר האוניברסלי (UPC) בשנות ה-70 של המאה ה-20 על בסיס הברקוד, שנרשם כפטנט באוקטובר 1952. על שמו של לורר רשומים 25 פטנטים.
ביוגרפיה
ג'ורג' לורר נולד בשנת 1925 בניו יורק. משפחתו עברה לבולטימור, שם עבד אביו כמהנדס חשמל בצי ארצות הברית. בנעוריו חלה בשיתוק ילדים. במלחמת העולם השנייה התגייס לצבא ארצות הברית. לאחר שחרורו מהצבא למד תיקון מכשירי רדיו וטלוויזיה בבית ספר מקצועי. בתום שנת לימודים שכנע אותו אחד ממדריכיו ללמוד באוניברסיטה. בשנת 1951 קיבל לורר תואר ראשון בהנדסת חשמל מאוניברסיטת מרילנד. הוא לא זנח את חיבתו לרדיו, והמשיך להחזיק ברישיון של חובב רדיו.
עם סיום לימודיו הצטרף לחברת IBM כמהנדס מתחיל, והתמיד בעבודה בחברה זו במשך 36 שנים. בשנת 1969 קודם לדרגת מהנדס בכיר ועבר למשרדי החברה ב-Research Triangle Park בקרוליינה הצפונית. בחברה הוטלה עליו המשימה של פיתוח ברקוד לחנויות מכולת. תחילה חתרה החברה לברקוד מעגלי, כפי שהוצע על ידי ממציא הברקוד, נורמן ג'וזף וודלנד, אך לורר הבין שמבנה זה אינו יעיל, ותכנן קוד של פסים אנכיים, שאותו הציע לממונים עליו בשנת 1971 או 1972. שינוי זה אושר על ידי מנהליו, ולורר המשיך, יחד עם וודלנד והמתמטיקאי דוד סביר (David Savir), בשכלול השיטה, ובכלל זה הוספה של ספרת ביקורת. בשנת 1973 אושרה הצעתה של IBM על ידי איגוד של רשתות שיווק מזון.
בשנת 1976 הוענק לו אות הוקרה, "Raleigh, N.C. Inventor of the Year", ובשנת 1980 הוענק לו אות הוקרה מטעם חברת IBM, Corporate Technical Achievement award.
לפי ארגון GS1, בשנת 2019 נסרקו יותר משישה מיליארד קודי UPC מדי יום.
ויוה
ויוה הוא ערוץ טלוויזיה ישראלי בבעלות של דורי מדיה דרסט. ערוץ ויוה החל את שידוריו ב-25 באפריל 1999 ומשודר ב-HOT, NEXT TV, YES, STINGTV, פרטנר TV, סלקום tv, ו-FreeTV.
היסטוריה
הערוץ משדר טלנובלות בשפות ספרדית, קוריאנית, עברית, פורטוגזית וטורקית, בליווי כתוביות בעברית. בעקבות האהדה הרבה לה זכו הטלנובלות המשודרות בערוץ בקרב צופיה, בשנת 2000 נערך בערוץ "טקס ויוה 2000", בהנחיית גבריאל קוראדו, שבמהלכו הוזמנו כוכבי הטלנובלות לישראל, והוענקו להם גביעים על תפקידם בטלנובלות שהשתתפו בהן לפי קטגוריות שונות, כגון "פרס לשחקנית הטובה ביותר", שזכתה נטליה אוריירו, "פרס לשחקן הטוב ביותר", שזכה פקונדו ארנה, ו"פרס לטלנובלה הטובה ביותר", שזכתה "בובה פראית", וכן הלאה.
בנוסף לטלנובלות המשודרות בערוץ, הערוץ הפיק גם מספר תוכניות מקור. בשנת 2000 שודר השעשועון "מלכת הלבבות", שבו נדרשו המשתתפות בו לענות על שאלות ידע בנושא הטלנובלות המשודרות בערוץ.
בשנת 2001 העלה ערוץ ויוה את הטלנובלה העברית הראשונה, "לגעת באושר", שהופקה במיוחד לערוץ ובהזמנתו. הסדרה זכתה לאחוזי צפייה גבוהים ופגעה אף ברייטינג של מהדורות חדשות ערוץ 2. בשנת 2004 הפיק הערוץ תוכנית מקור נוספת בשם "ויוה אל אספניול", שבה השחקן גוסטבו ברמודס לימד את צופי הערוץ להגות מילים בספרדית. בהמשך החל הערוץ לשדר ולהפיק את התוכנית "ויוה פלוס מגזין tv", שהייתה סדרת ראיונות עם כוכבי הטלנובלות.
בשנת 2007 החל הערוץ לשדר טלנובלות מקוריאה, כשהראשונה מביניהן הייתה הטלנובלה "סאם סון המתוקה", וכן בשנת 2011 החלו בערוץ לשדר טלנובלות מטורקיה, הראשונה מביניהן הייתה הטלנובלה "מנקשה וחליל".
מדצמבר 2013 עד יולי 2014 שודרה בערוץ ויוה הטלנובלה הישראלית "אניגמה", שהיא הפקת מקור של הערוץ, בשיתוף עם חברת yes. בשנת 2014 החליטו קברניטי הערוץ שבערוץ ויוה ישודרו רק טלנובלות לטיניות ואילו "ויוה פלוס" ישמש כערוץ בין-לאומי שישדר במגוון שפות כמו טורקית וקוריאנית.
החל מחודש יולי 2015 הערוצים "ויוה" ו"ויוה פלוס" משודרים גם ללקוחות "סלקום tv".
החל מחודש יוני 2017 הערוצים ״ויוה״ ו״ויוה פלוס״ משודרים גם ללקוחות פרטנר tv
אוטו, מלך בוואריה
אוטו, מלך בוואריה, ובשמו המלא אוטו וילהלם לואיטפולד אדלברט ולדמאר פון ויטלסבאך (בגרמנית: Otto Wilhelm Luitpold Adalbert Waldemar von Wittelsbach; 27 באפריל 1848 - 11 באוקטובר 1916), היה מלך בוואריה החל משנת 1886 ועד לשנת 1913.
ויוה
היסטוריה
החל מחודש מאי 2023 ערוץ ויוה ו-ויוה פלוס זמינים גם בשירות הסטרימינג FreeTV.
אוטו, מלך בוואריה
ביוגרפיה
אוטו נולד ב-27 באפריל 1848 במינכן שהייתה חלק מממלכת בוואריה, למקסימיליאן, שהיה מאוחר יותר מלך בוואריה, ולמריה מפרוסיה, בתם של וילהלם, נסיך פרוסיה ומריה אנה, נסיכת הסן-הומבורג, ודודו אותון, מלך יוון היה סנדקו.
בשנת 1863 התגייס אוטו לצבא הבווארי המלכותי, והצטרף לרגימנט המשמר. ב-10 במרץ 1864 מת אביו מקסימיליאן השני, מלך בוואריה, ואחיו לודוויג השני, מלך בוואריה עלה לשלטון. אוטו השתתף במלחמת אוסטריה–פרוסיה ובמלחמת צרפת–פרוסיה, וחוויותיו בשדות הקרב גרמו לו לדיכאון ונדודי שינה. בשנת 1872 אובחן אוטו כחולה נפש, והוא הוחזק בבידוד באגף הדרומי של ארמון נימפנבורג.
ויוה
ויוה פלוס
ב-25 בדצמבר 2011 החל את שידוריו ערוץ נוסף של החברה בשם ויוה+. הערוץ החליף את מוסף סוף השבוע "ויוה פלטינה" ומשדר את מיטב הדרמות היומיות מכל העולם. הערוץ משדר 18/7, לקהל הרחב.
אוטו, מלך בוואריה
ביוגרפיה
ב-13 ביוני 1886 מת אחיו לודוויג השני, מלך בוואריה, ואוטו עלה לשלטון במקומו. אולם, עקב אי שפיותו לא נמסר השלטון לאוטו, אלא דודו לואיטפולד מונה לעוצר הממלכה בשמו. ב-12 בדצמבר 1912 מת לואיטפולד, ובנו לודוויג מונה לעוצר במקומו.
רציונליות מושלמת
בכלכלה ובתורת המשחקים, מניחים פעמים רבות כי למשתתפים רציונליות מושלמת: כל השחקנים במשחק תמיד יפעלו על מנת למקסם את תועלתם. כלומר, כל שחקן לוקח בחשבון את כל הפעולות האפשריות ובוחר ברצף הפעולות שיניב את התוצאה הטובה ביותר עבורו. מסקנה מיידית מהנחה זו היא ששחקן רציונלי לא ישתמש באסטרטגיה נשלטת חזק.
אוטו, מלך בוואריה
ביוגרפיה
במהלך שנת 1913 העביר הפרלמנט הבווארי חוק שקבע שאם המלך המכהן לא יוכל לשלוט עד סוף חייו, יהיה ניתן להדיחו ולמנות במקומו שליט אחר. בעקבות כך מונה ב-5 בנובמבר 1913 לודוויג למלך בוואריה.
ויוה
ויוה פלוס
הערוץ משודר כחלק מחבילת הבסיס וזמין לכלל הלקוחות: ב-HOT ו-NEXT TV באפיק 28, ב-YES ו-STINGTV באפיק 36, ב-פרטנר TV באפיק 42, ב-סלקום tv באפיק 37, וב-FreeTV.
רציונליות מושלמת
מונח זה מתקשר למונח "האדם הכלכלי" (הומו אקונומיקוס) שמציין פרט שמקבל החלטות רציונליות הממקסמות את תועלתו האישית.
מחקרים רבים בפסיכולוגיה ובכלכלה התנהגותית בעשרות השנים האחרונות הראו שבמציאות השחקנים אינם נוהגים בצורה כזו באופן מלא, אלא פועלים ברציונליות מוגבלת המושפעת מהטיות קוגניטיביות שונות.
אוטו, מלך בוואריה
ביוגרפיה
ב-11 באוקטובר 1916 מת אוטו במפתיע, כתוצאה מחסימת מעיים, ונקבר בקריפטה המלכותית במינכן.
ויוה
ויוה וינטג'
הערוץ משודר כערוץ פרימיום (בתוספת תשלום) וזמין ב-HOT ו-NEXT TV באפיק 95, ב-YES וב-STINGTV באפיק 22, בפרטנר TV באפיק 35, ובסלקום tv באפיק 39.
בנוסף, ישנה ספריית VOD לערוץ ללקוחות HOT, YES, סלקום tv, ופרטנר TV בתוספת תשלום.
ויוה פרימיום
ב-27 ביולי 2021 עלה ערוץ נוסף "ויוה פרימיום" המשדר טלנובלות מכל העולם כגון; טורקיה, איטליה, ארגנטינה ועוד.
הערוץ משודר כערוץ פרימיום (בתוספת תשלום) וזמין ב-HOT ו-NEXT TV באפיק 94, ב-YES, STINGTV, וב-פרטנר TV באפיק 34, ובסלקום tv באפיק 38.
בנוסף, ישנה ספריית VOD לערוץ ללקוחות HOT, YES, סלקום tv, ופרטנר TV בתוספת תשלום.
קוטראל קו
קוטראל קו (בספרדית: Cutral Có) היא עיר בפרובינציית נאוקן שבארגנטינה.
היסטוריה
יישוב האזור החל בשנים 1927–1928, לאחר שרופא שראה את מצבם הגרוע של תושבי האזור החליט למטב את חייהם ולבנות להם יישוב קבע. בנוסף, במקום התגלה נפט, דבר שמשך אל היישוב פועלים רבים שביקשו להתפרנס לאחר שניזוקו מהמשבר הכלכלי העולמי. הבחירות הראשונות למועצת העיר התקיימו ב־11 בנובמבר 1951. העיר לא קיבלה תקציבים מהממשלה ולכן נאלצה להסתמך על גביית מיסים מתושבי העיר. לאחר מכן תוקצבה העיר, כאשר רוב הכספים הולכים למטרת פיתוח העיר (סלילת רחובות ובניית מערכות המים, החשמל והגז). שמו של היישוב השתנה מספר פעמים עד שב־6 בספטמבר 1955 הוחלט על שמו הקבוע. בשנים 1996–1997 נערכו באזור הפגנות ועימותים עקב תהליכי הפרטה של מוסדות תעסוקה ומחאה של מורים. תהליכים אלו גרמו לפיטורים של אלפים מועסקים. התושבים שהשתתפו בעימותים גרמו לחסימת הכביש הראשי באזור. כוחות המשטרה שנחלצו לפנות אותם מהכביש הצליחו לעשות זאת רק לאחר שימוש בירי. הם גרמו להרג אישה בת 24 מנתז קליע ולכ־13 פצועים.
גאוגרפיה
העיר ממוקמת בחבל פטגוניה. היא נמצאת בפרובינציית נאוקן, במרחק 109 קילומטרים מהעיר נאוקן וכ־145 קילומטרים מהגבול עם צ'ילה. גובה העיר הוא 541 מטרים מעל פני הים.
אקלים
האקלים בקוטראל קו הוא אקלים צחיח (BWk לפי שיטת קפן). במהלך העונה החמה (אוקטובר–אפריל), טמפרטורת המקסימום נעה לרוב בין 20 ל־30 מעלות צלזיוס, בעוד שטמפרטורת המינימום נעה לרוב בין 6 ל־14 מעלות צלזיוס. במהלך העונה הקרה (מאי–ספטמבר), טמפרטורת המקסימום נעה לרוב בין 12 ל־16 מעלות צלזיוס, בעוד שטמפרטורת המינימום נעה לרוב בין 0 ל־7 מעלות צלזיוס. הטמפרטורות בעיר עלולות לעלות אל מעל 35 מעלות צלזיוס ולרדת אל 10 מעלות מתחת לאפס. משקעים עלולים לרדת במהלך כל השנה, אך מכיוון שהעיר נמצאת באזור מדברי, כמות המשקעים השנתית הממוצעת היא פחות מ־180 מילימטרים.
דמוגרפיה
על פי מפקד האוכלוסין שנערך בשנת 2010, אוכלוסיית קוטראל קו מונה 36,162 תושבים, מהם 18,397 נשים ו־17,765 גברים. בשנות ה־90 נעצר גידול אוכלוסיית העיר עקב הבעיות הכלכליות שצצו בה, אך לאחר מכן שבה האוכלוסייה לגדול.
כלכלה
כלכלת העיר מתבססת על תעשיית הפטרוכימיה והנפט.
פרס לייבניץ
פרס גוטפריד וילהלם לייבניץ (גרמנית: Förderpreis für deutsche Wissenschaftler im Gottfried Wilhelm Leibniz-Programm der Deutschen Forschungsgemeinschaft) הוא פרס המוענק מטעם קרן המחקר הגרמנית למדענים ואנשי אקדמיה בולטים בתחומם אשר השיגו הישגים יוצאי דופן בתחום המחקר שלהם." תוכנית הפרס נוסדה בשנת 1985 ומדי שנה מוענקים עד עשרה פרסים ליחידים או לקבוצות מחקר העובדים במוסד מחקר בתחום גרמניה או במוסד מחקר גרמני מחוץ לתחומי המדינה.
הפרס נקרא על שם המתמטיקאי, הפילוסוף ואיש האשכולות הגרמני גוטפריד וילהלם לייבניץ. זהו אחד מפרסי המחקר הגדולים בגרמניה וסכום המענק המרבי לאדם בודד הוא 2.5 מיליון אירו. מטרת הפרס לשפר את תנאי עבודתם של מדענים ואקדמאים בולטים, להרחיב את הזדמנויות המחקר העומדות בפניהם, לשחררם מן הנטל של מטלות מינהליות ולסייע להם להעסיק עוזרי מחקר צעירים ואיכותיים.
בין זוכי הפרס לייבניץ נמצאים זוכה פרס נובל לכימיה בשנת 2014 שטפן הל (2008), גרד פאלטינגס (1996), סוונטה פבו (1992), זוכה פרס נובל לפיזיקה בשנת 2005 תאודור הנש (1989), זוכה פרס נובל לפיזיולוגיה או לרפואה בשנת 1991 ארווין נהר (1987), ברט זקמן (1987) שותפו של נהר לפרס נובל בשנת 1991, יורגן הברמאס (1986), הארטמוט מישל (1986) וכריסטיאנה ניסליין-פולהרד (1986).
אבי שטיין
אַבּי שטיין (באנגלית: Abby Stein; שם מלא בעברית: אביגיל חוה שטיין; נולדה ב-1 באוקטובר 1991) היא רבה, דוגמנית, בלוגרית יהודייה טרנסג'נדרית ופעילה בקהילת הלהט"ב בארצות הברית. נולדה וגדלה כבן במשפחה חסידית. בשנת 2015 הקימה קבוצת תמיכה לטרנסג'נדרים מרקע יהודי-דתי.
קורות חיים
נולדה כישראל אברהם שטיין בשנת 1991 בוויליאמסבורג, ברוקלין, ניו יורק, ילד שישי מתוך שלושה עשר במשפחה חסידית ידועה מאדמו"רי חסידות פאלטישאן, נכדם של רבי מרדכי שטיין מפאלטישאן ורבי יוסף משה מייזליש מווייצן-ויליאמסבורג.
למד בבית ספר יהודי חסידי, והמשיך את לימודיו בישיבת ויז'ניץ בניו יורק. בשנת 2010 נישא לפריידי הורביץ, בתו של רבי מאיר הורביץ האדמו"ר מדז'יקוב, נישואים שנעשו בשידוך מסורתי לאחר שנפגש עם הכלה המיועדת רק 15 דקות בטרם התארסו, כמקובל במגזר החסידי שהשתייך אליו. זמן קצר לאחר הנישואים נולד לזוג בנם הבכור.
ב-2012 יצא בשאלה, הכריז על עצמו כאתאיסט ועזב את הקהילה החרדית. לאחר מכן התגרש מאשתו. בנובמבר 2015 יצאה מהארון והכריזה בבלוג שלה על היותה טרנסג'נדרית בשם אבי. בעקבות ההכרזה ניתקה עמה משפחתה כל קשר. אף על פי שהיא מגדירה את עצמה כאתאיסטית, ביוני 2016 ערכה טקס לשינוי השם בבית כנסת של התנועה להתחדשות יהודית בניו יורק.
שטיין היא סטודנטית באוניברסיטת קולומביה לומדת לימודי נשים ומגדר ומדעי מדינה לתואר ראשון.
לשטיין יש אזרחות כפולה, אמריקאית וישראלית.
פעילות חברתית
סיפור היציאה מהארון של החסיד לשעבר זכה לסיקור נרחב בעיתונים מובילים בארצות הברית דוגמת "הניו יורק טיימס", "ניו יורק פוסט" ו"המגזין ניו יורק". בנוסף זכה הסיפור גם לסיקור תקשורתי מצד תחנות הטלוויזיה CNN, פוקס וערוץ Vice הקנדי. ערוץ שואוטיים הקדיש לסיפור פרק שלם בסדרה הדקומנטרית "Dark Net". לאחר החשיפה המתוקשרת הקימה שטיין קבוצת תמיכה וירטואלית לתמיכה בטרנסג'נדרים המגיעים מרקע יהודי-אורתודוקסי. בדצמבר 2015 החלה לערוך מפגשי תמיכה. במפגש הראשון השתתפו 12 טרנסג'נדרים, חלקם בעלי רקע חסידי. במקביל המשיכה לנהל בלוג בו היא משתפת את הקוראים בתחושותיה לאורך כל התהליך. כתוצאה מסיפורה המתוקשר, התחילה גם להופיע רבות בכתבי-עת ובמגזינים. ב-2018, סיפורה של שטיין עם תמונות מדוגמנות הופיע בכמה מגזינים באמריקה ובעולם, כדוגמת ווג ו-InStyle' מגזינים אמריקאים.
שטיין פעילה באוניברסיטה לזכויות הקהילה הלהט"בית, ופעילה לשלום במזרח התיכון במסגרת השדולה האמריקנית-יהודית ג'יי סטריט. בשנת 2016 תקפה חלק מחברי הקהילה הלהט"בית באוניברסיטה בשל תמיכתם ב-BDS ובחרם נגד ישראל.
קרחון ראליצה
קרחון רליצה (באנגלית: Ralitsa Glacier; בבולגרית: ледник Ралица) הוא קרחון באי בראבנט בארכיפלג פאלמר, שבאנטארקטיקה.
אורכו של הקרחון 5.5 קילומטרים, ורוחבו 3.5 קילומטרים.
הקרחון ממוקם דרומית לקרחון אושאנה, דרומית מערבית ליסטר קרחון, צפונית מערבית לראשו של קרחון פארה, ומצפון לקרחון פאלילולה.
הקרחון מנקז את מורדותיו הצפוניים של הר רוקיטאנסקי שבהרי סטריבוג, וזורם לכיוון צפון - מערב ונשפך אל מפרץ גויו.
גילוי ומיפוי הקרחון
הקרחון מופה על ידי סוקרים בריטיים בשנת 1980, ובשנית בשנת 2008.
מקור השם
הקרחון נקרא על שם הכפרים ראליצה - אחד מהם בצפון מזרח בולגריה והשני בדרום בולגריה.
קיריאק צאנקוב
קיריאק אנטונוב צאנקוב (בבולגרית: Киряк Антонов Цанков; 1847, סבישטוב, האימפריה העות'מאנית – 3 בנובמבר 1903, סופיה, נסיכות בולגריה) היה דיפלומט, ופוליטיקאי בולגרי, אשר ב-1883 כיהן כשר החוץ והדתות של נסיכות בולגריה.
קורות חייו
קיריאק צאנקוב נולד בסבישטוב. אביו היה סוחר. קיריאק היה אחיינו של דראגן צאנקוב שכיהן כראש ממשלת בולגריה. סיים את בית הספר למסחר בווינה, עבר לבוקרשט ושם התערה בקרב חוגי המהפכנים הבולגרים. לאחר המלחמה העות'מאנית-רוסית (1877–1878) מילא שורת תפקידים במנגנון הממשל הזמני בבולגריה מטעם האימפריה הרוסית. צאנקוב נבחר לאספה הלאומית הבולגרית הראשונה. בין 1879–1880 כיהן כנציג הדיפלומטי של נסיכות בולגריה לאימפריה העות'מאנית, ובין 1880 - 1883 כיהן כנציג הדיפלומטי הבולגרי לממלכת רומניה. ב-1883 כיהן מספר חודשים כשר החוץ והדתות של נסיכות בולגריה.
צאנקוב הלך לעולמו בסופיה ב-1903.
עכבר העיר ועכבר הכפר (סדרת טלוויזיה)
עכבר העיר ועכבר הכפר (באנגלית: The Country Mouse and the City Mouse Adventures) היא סדרת הנפשה צרפתית-קנדית, מסוגת קומדיה והרפתקאות, שנוצרה על ידי ג'וזף מלוזי. הסדרה מבוססת על משל בעל אותו שם המיוחס לאיזופוס, ואילו הדמויות הראשיות של הסדרה הופיעו בעבר בספיישל הטלוויזיוני "עכבר העיר ועכבר הכפר: סיפור חג המולד", אשר שודר לראשונה בשנת 1993 בערוץ HBO האמריקאי.
הסדרה הופקה על ידי ליסה טיילור והולחנה על ידי ג'יימס גלפנד. הסדרה הופקה על ידי CINAR Films (שתרמה 6 מיליון דולר למימון הפרויקט), France Animation, Ravensburger Film & TV ו-WIC Entertainment, כשבעונה הראשונה לקחו חלק בהפקה גם Reader's Digest, Videal ו-.Motion Pictures, S.A. הפקת העונה הראשונה של הסדרה עלתה כ-9 מיליון דולר.
לסדרה הופקו שתי עונות שכל אחת מהן כוללת 26 פרקים באורך 24 דקות. השידור המקורי של הסדרה היה בארצות הברית בערוץ HBO שסיפק מימון לפיתוח הסדרה, כאשר פרק הבכורה שודר ב-1 במרץ 1998 ופרק הסיום שודר ב-27 באוקטובר 1999. שידור הבכורה של הסדרה בצרפת היה בערוץ France 3 ובקנדה בערוץ TVOntario. בישראל הסדרה שודרה בדיבוב עברי בערוץ הילדים בין השנים 1998–2001, כאשר מאוחר יותר היא החלה להיות משודרת בשידורים חוזרים בערוץ לוגי.
תקציר העלילה
הסדרה מתרחשת בסוף המאה ה-19 ובתחילת המאה ה-20, ועוקבת אחר שני עכברים בני דודים אמריקאים, אמילי מהכפר ואלכסנדר מהעיר. בכל פרק בני הדודים יוצאים להרפתקאות במדינות שונות ברחבי העולם, בדרך כלל כדי לעזור לבני דודיהם, לפתור תעלומה או לעצור את אומברט שומכלומברט העכברוש הגנב והמרושע.
בין המדינות שביקרו בהן אמילי ואלכסנדר נכללות צרפת, הממלכה המאוחדת, גרמניה, אנגליה, קליפורניה, הודו, יוון, איטליה, שווייץ, קנדה, טיבט, מקסיקו, הרפובליקה העממית של סין, יפן, רוסיה, ניו יורק, אוסטרליה, מצרים, סקוטלנד, איי גלאפגוס, אפריקה, עיראק, פינלנד, ספרד, האוקיינוס האטלנטי, באלי, פנמה, מסצ'וסטס, וושינגטון די. סי., הונגריה, הולנד, סנט לואיס, הונג קונג, קרוליינה הצפונית, תאילנד, ניו זילנד, אירלנד וטרינידד וטובגו.
מדבבים
במאי ומפיק הדיבוב העברי היה קובי אשל. בנוסף דיבבו בדיבוב העברי דבי בסרגליק, דור צויגנבום, יהויכין פרידלנדר, מיכל צפיר, קובי אשל ושי חורש.
שמואל אלמן
סמואל (שמואל) אַלמן (באנגלית: Samuel Alman; 20 בספטמבר 1877, סובוליבקה – 19 ביולי 1947) היה מלחין בריטי יהודי.
ביוגרפיה
סמואל אלמן נולד בכפר סובוליבקה, אז בתחומי האימפריה הרוסית, כיום באוקראינה. בילדותו למד בחדר ולמד שירה בסורוקי. החל משנת 1895 למד מוזיקה באודסה ובקישינב. בהיותו באודסה ניגן בתזמורת צבאית. בהיותו בקישינב החל אלמן לכתוב מוזיקה לחזנים מקומיים. לאחר פוגרום קישינב בשנת 1903 הוא נסע לוורשה ואחר כך ללונדון. בהיותו בלונדון סיים לימודים בקולג' המלכותי למוזיקה.
במיוחד עבור התיאטרון היידי כתב אלמן את האופרה "המלך אחז", על בסיס ספרו של אברהם מאפו "אשמת שומרון". האופרה הוצגה לראשונה בשנת 1912, ואלמן עצמו היה המנצח. בהמשך הקריירה ביצע אלמן לתיאטרון זה תרגומים ליידיש של אופרות שונות.
החל משנת 1916 היה אלמן ממונה על המקהלה במספר בתי כנסת בלונדון, לרבות בית הכנסת הגדול.
בשנים 1925 ו-1938 פרסם שני כרכים של ספרו "שירים לבית הכנסת".
בשנת 1933 עדכן "Blue Book" - אוסף מוזיקה לבתי הכנסת הבריטיים.
קישורים חיצוניים
עם מותו:
מפרי עטו:
נועם בלום
נועם בלום (1949–2022) יזם חקלאות ישראלי. פיתח זנים חדשים של פרי הצבר באמצעות טכנולוגיות חקלאות חדשניות.
ביוגרפיה
בלום נולד במושב גבתון ליד רחובות לחקלאים שמואל וציפורה שהיו ממקימי המושב.
בלום התגייס לסיירת שקד במאי 1967 ואת מסלול ההכשרה החל בחטיבת הצנחנים בגדוד 890 בפיקודו של דורון רובין. כשפרצה מלחמת ששת הימים והלוחמים הצטרפו למלחמה, הוא נשאר עם יתר הטירונים לחפור מחפורות בחורשת האקליפטוס של מחנה 21 בבית ליד.
בלום למד בטכניון הנדסת תעשייה וניהול והתמחה בקרקע, מים, פיתוח טכנולוגיות ויישומן על בסיס תעשייתי.
משנת 1975 עסק בלום בפיתוח טכנולוגיות חקלאיות. לאחר 17 שנות מחקר בכ-400 סוגי צבר מקסיקני והצליח לייצר 6 זנים אשר מניבים פרי במשך עשרה חודשים לעומת חודש או שניים בשנה אותו מניב הזן הגדל בישראל.
בשנת 1992 הקים בלום את חוות צברי אורלי ברמת הנגב בין דימונה לירוחם על שטח של כ-1200 דונם בהמשך להחלטת שר החקלאות רפאל איתן שדגל במדיניות עידוד פיתוח הנגב. זהו מפעל חקלאי -אגרוטק, הכולל את מטע הצברים האורגני הגדול בישראל ובו גם מספר זנים חדשים אשר בלום פיתח בעצמו. זוהי חוות הסברס האדום הגדולה ביותר במזרח התיכון. החווה מתמחה בגידול מגוון רב של זני צבר ייחודיים המוגנים בפטנט בתקן עולמי וכן במוצרי מזון ושתייה המיוצרים מפרי הצבר.
היה נשוי לאתי ואב לשלושה.
מספר חודשים לאחר פטירתו, במסגרת תערוכת "אגרומשוב" שהתקיימה בספטמבר 2022, הוענק לילדיו של בלום פרס מפעל חיים על פועלו של אביהם בתחום החקלאות.
מקסימיליאן השני, מלך בוואריה
מקסימיליאן השני, מלך בוואריה (28 בנובמבר 1811 - 10 במרץ 1864) היה מלך בוואריה בין השנים 1848–1864.
חייו
מקסימיליאן השני נולד ב-28 בנובמבר 1811 במינכן כבנם של לודוויג הראשון, מלך בוואריה ותרזה, נסיכת סקסוניה-הילדבורגהאוזן, בתם של פרידריך, דוכס סקסוניה-אלטנבורג ושרלוטה גאורגינה, דוכסית מקלנבורג-שטרליץ. מקסימיליאן היה בעל אופי שקדן, והשקיע מאוד בלימודיו ובעיקר במדעים. לאחר שטייל באיטליה, יוון וגרמניה, צירפו אביו בשנת 1836 למועצת המדינה.
ב-20 במרץ 1848 הודח לודוויג הראשון, מלך בוואריה, לאחר הפרשיה עם מאהבתו לולה מונטז, ומקסימיליאן עלה לשלטון במקומו. בשנת 1849 דיכא מקסימיליאן את המרד שפרץ בשטחי הפפאלץ, בסיוע הצבא הפרוסי. משנת 1850 ואילך שלט מקסימיליאן באופן אבסולוטי, אך תמך בתרבות, חינוך, אמנות ומדעים, והיה מסור מאוד למשפחתו ועמו. במדיניות החוץ תמך מקסימיליאן בעיקר באוסטריה כנגד פרוסיה, אך שמר על העצמאות המדינית של בוואריה.
ב-10 במרץ 1864 מת מקסימיליאן בפתאומיות לאחר מחלה קצרה, ובנו לודוויג השני, מלך בוואריה עלה לשלטון במקומו.
משפחתו
בשנת 1842 התחתן מקסימיליאן עם מריה מפרוסיה בתם של וילהלם, נסיך פרוסיה ומריה אנה, נסיכת הסן-הומבורג, ממנה נולדו לו שני ילדים: