cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
קיידי בארה
אלבניה מתחת לגיל 19
בנובמבר 2014, זומן בארה לסגל אלבניה עד גיל 19 על ידי המאמן אלטין ללה לקמפיין המוקדמות של אליפות אירופה עד גיל 19 לשנת 2015. הוא שיחק 90 דקות מלאות בשני המשחקים הראשונים מול דנמרק ופורטוגל. קיבל כרטיס צהוב בשני המשחקים, ובכך החמיץ את משחק הסיום מול וויילס. אלבניה הודחה לאחר שהפסידה בכל שלושת המשחקים.
אלבניה מתחת לגיל 21
בארה זומן לנבחרת אלבניה עד גיל 21 על ידי המאמן רדי יופי למשחק מוקדמות אליפות אירופה ב-2017 עד גיל 21 נגד הונגריה ב-13 באוקטובר 2015. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו ב-12 בנובמבר 2015 במשחק מול פורטוגל כשהחליף את רון ברויה. הוא המשיך לשחק את חמשת המשחקים הנוספים כאשר אלבניה סיימה במקום הרביעי בבית ד'.
נבחרת אלבניה הבוגרת
בארה זומן לנבחרת הבוגרת על ידי המאמן ג'יאני דה ביאזי למשחק הידידות מול בוסניה ב-28 במרץ 2017. לבסוף הוא ערך את הופעת הבכורה שלו ב-26 במרץ 2018 בהפסד 1–0 מול נורווגיה, לאחר שהחליף את קאמר קאקה במחצית השנייה.
בינלאומי
*מעודכן ל-8 בספטמבר 2021
ברירה
{{פירושונים|
ראו גם
}}
המסגד הלבן (נצרת)
המסגד הלבן (ערבית: المسجد الأبيض, "אלמסג'ד אלאביד") הוא מסגד השוכן בלב השוק העירוני בנצרת. המסגד הוא המסגד העתיק בעיר וקודם להקמתו נהגו תושביה המוסלמים של נצרת להתפלל בבית הסראייה שהוקם על ידי דאהר אל-עומר באמצע המאה ה-18.
היסטוריה
חלקו הראשון של המבנה הוקם בשנת 1785 בידי מושל עכו, אחמד אל-ג'זאר. מלאכת הבנייה נמסרה בידיו של שייח עבדאללה אניני, אשר זכה בכינוי "אל-פאהום", ואשר נקבר בחצר, בצידו המערבי של המבנה. הבנייה נשלמה ב-1812 ואל-פאהום ניהל אותו עד מותו ב-1815. הוא העניק לו את הכינוי "המסגד הלבן" כסמל לתקופה חדשה של טוהרה, אור ושלום בין הדתות. המסגד מנוהל מאז על ידי צאצאיו של אל-פאהום במתכונת של וקף-דרי (הקדש משפחתי). בעבר פעלו במקום גם בית ספר ובית דין שרעי.
המבנה
בחזיתו של המסגד חצר קטנה, המובילה אל חללו העיקרי שבו שני אולמות תפילה. האולם המרכזי ערוך לאורך הקיר הדרומי שבו קבוע המחראב. הוא נחצה לאורכו על ידי שורה של עמודי אבן הנושאים חמש קשתות. על רצפתו שטיח בגווני ירוק ואפור החוזר על מוטיב של שורות קשתות, והקירות מסוידים בלבן, וחלקם מצופים בעץ. האולם מואר על ידי שתי שורות של נברשות. ממערב לאולם המרכזי שוכן אולם תפילה נוסף ובו שטיח דומה, ובצידו המזרחי קבוע פתח המוביל אל החצר הפנימית. החצר מקורה ברובה בלוחות פח, ולאורך קירותיה דוגמה של קשתות בצבעי לבן וירוק. בפינה הדרום-מערבית של החצר, ניצב אגן הטהרות מתומן. האגן מצופה בשיש ומעליו גג עץ.
כיום שוכן במסגד מוזיאון קטן ובו מסמכים שונים, אולם תפילה נוסף לנשים וחדר מתים. המסגד מעורה בחיי הקהילה, תומך בתנועת הצופים המקומית, ומקיים פעילות לימודית ותרבותית.
IGoogle
iGoogle היה שירות של גוגל המבוסס על AJAX, ובעזרתו ניתן היה להתאים אישית את דף הבית, בדומה ל- Netvibes, Pageflakes, My Yahoo!, Windows Live Personalized Experience. השירות החל במאי 2005. בעזרת השירות ניתן היה להוסיף גאדג'טים ועדכונים מאתרים לדף הבית של גוגל.
השירות שינה את שמו מחדש ב-30 באפריל 2007 והופץ ב-42 שפות, מעל ל-70 שמות דומיין של מדינות.
ב-1 בנובמבר 2013 סגרה גוגל את השירות.
גאדג'טים
iGoogle תמך בשימוש מיוחד שנקרא "גאדג'טס" והציג אותם בדף הראשי. הגאדג'טים פעלו עם משתמש אישי ועבדו גם במכשירי API של גוגל. כמה מהגאדג'טים שפותחו ל-Google Desktop התאימו גם ל-iGoogle. הגאדג'טים של גוגל (Google Gadgets) היו ציבוריים וכולם יכלו להשתמש בהם. נוסף על כך, גוגל איפשרה לכל המשתמשים ליצור ג'אדגטים מיוחדים שלא דורשים ידע ב-Google API.
עיצובים
ב-iGoogle, משתמשים יכלו ליצור ולבחור לעצמם את העיצוב והמראה של דף הבית שלהם. חלק מהעיצובים השתנו לפי מזג האוויר, הזמן המקומי, וכו'. יש עיצובים ששינו את העיצוב שלהם בעצמם.
סוס ברומבי
ברומבי (באנגלית: Brumby) הוא סוג של סוס פרא הנמצא באוסטרליה. סוסי ברומבי מצויים בחלקים רבים באוסטרליה, אך אזור מחייתם הידוע ביותר הוא הרי האלפים האוסטרליים, בדרום-מזרח אוסטרליה. רובם נמצאים בטריטוריה הצפונית, כאשר האוכלוסייה השנייה בגודלה נמצאת בקווינסלנד. קבוצת סוסי ברומבי נקראת אספסוף או להקה.
סוסי הברומבי הם צאצאים של סוסים שאבדו או ברחו, כולל בתקופת המתיישבים האירופאים הראשונים. הסוסים שהשתחררו והרכיבו את אוכלוסיית סוסי הברומבי האוסטרליים היו סוסי קייפר מדרום אפריקה, פוני טימור מאינדונזיה, הפוני הבריטי, גזעים שונים של סוסי ה-Draught, ומספרים משמעותיים של ת'ורוברד וסוס ערבי.
כיום הם חיים במקומות רבים, כולל פארקים לאומיים מסוימים. לעיתים הם קובצו ובויתו כדי שיוכלו להשתתף כסוסים לתחרויות ספורט אוסטרליות, סוסי עבודה עם בקר בחוות או בשטחים פתוחים, אך עם זאת גם לתחומים כמו טיולי סוסים בטבע, סוסי תצוגה, סוסי שעשוע וסוסים ללימוד רכיבה לילדים קטנים.
סוסי הברומבי הם נושא למחלוקת, כאשר הממשלה ופעילים בנושא איכות הסביבה מתייחסים אליהם כמטרד ואיום על המערכת האקולוגית הטבעית באוסטרליה, ואילו אחרים מעריכים אותם כחלק מהמורשת של אוסטרליה, ופועלים למנוע יחס בלתי-אנושי או הכחדה של סוסי הברומבי, והחזרתם של פרטים שנתפסו אל הטבע.
התמוטטות מזרח הים התיכון
התמוטטות מזרח הים התיכון: שינוי אקלימי ודעיכת המזרח 1072-950 (התפרסם באנגלית בשם: The Collapse of the Eastern Mediterranean: Climate Change and the Decline of the East, 950–1072) הוא ספרו של פרופסור רוני אלנבלום שראה אור בהוצאת אוניברסיטת קיימברידג' בשנת 2012.
באותה מאה נרשמו גם גלי קור עזים באיראן, במסופוטמיה, בח'ראסאן ובבלקן והביאו לקפיאה מלאה של נהרות גדולים כמו הדנובה (לראשונה מאז "נדידת העמים" במאה ה-5) והאוקסוס. שלגים שירדו בבגדאד הביאו כמה פעמים לקפיאה חלקית של החידקל. בצורות ממושכות נרשמו גם בסוריה ובארץ ישראל. גלי קור פקדו את האזור שוב ושוב בין השנים 1027 ו–1060.
האירועים הקיצוניים גרמו לשורה של תוצאות ישירות כמו אובדן יבולים, עלייה במחירי המזון, אינפלציה, מהומות, רעב, מגיפות ומוות המוני, ולתהליכי דומינו, כמו רדיפת מיעוטים והגירתם מן האזור ופשיטות של נוודים, שנאלצו לנטוש את אזורי המרעה המסורתיים שלהם ולתור, באלימות גוברת והולכת אחרי אזורי מרעה חדשים. בשנת 1031
גם התוצאות ארוכות הטווח של אירועים אלה היו הרסניות: ערים גדולות ומרכזי לימוד ניטשו, אזורים חקלאיים הדלדלו, כנסיות ומנזרים חרבו, בירוקרטיות גדולות קרסו וקבוצות אתניות חדשות חדרו לאזור.
במהלך כל התקופה הזאת שרר במערב אירופה ובצפון האוקיינוס האטלנטי אקלים חם ונוח המכונה גם "תקופת החום הימי ביניימית," והטמפרטורה הגלובאלית הממוצעת הייתה קרובה מאוד למה שמוכר היום. הגבול בין אזור האקלים הנוח, למזרח אגן הים התיכון היה חד ועבר בקו הדמיוני המקשר בין קירואן, רומא ו"שערי הברזל" של הדנובה.
אלנבלום מבסס את התאוריה שלו על עדויות כתובות המעידות על קשר ישיר בין אסונות אקלימיים, מחסור במזון, ותהליכי הקריסה שבאים בעקבותיהם. ניסיונות קודמים לקשר בין שינויי אקלים ושינויים תרבותיים נדחו כדטרמיניסטיות בעיקר מכיוון שלא הצליחו להראות קשר ישיר כזה  ההתבססות על תעודות כתובות נובעת הן מריבוי התעודות והן מדיוקן בזמן ובמרחב. מדידות של סיגנלים עקיפים שבהם נהוג להשתמש לשם שחזור אירועי עבר (טבעות עצים, הרבדה של משקעים וכדומה) אינם מתאימים כאן מכיוון שהאירועים שעליהם מצביע אלנבלום נמשכו פחות זמן מתחום השגיאה של המדידות. העדויות האמפיריות המוצגות בספר מלמדות כי רצף של אירועים קצרי ימים המתרחשים ב"משך הבינוני" (כמאה שנים) עשוי להניע תהליכי דומינו שבכוחם להשפיע על גורלן של תרבויות מורכבות.
תדירות ההתרחשות של אירועים כאלה, עוצמתם, אורכם, מידת הרציפות שלהם והאזור שבו הם ניכרים, חשובים לכן לא פחות, ואולי אף יותר, מאשר השינוי בטמפרטורה הגלובאלית הממוצעת.
קרתא
קרתא או קרתה היא מילה ארמית שפירושה עיר. (בעברית קֶרֶת או קִרְיָה) {{פירושונים|* חברת קרתא – היא חברה ממשלתית שהוקמה בשנת 1972 למטרות חידוש, שיקום ופיתוח אזור ממילא וסביבתו.
ראו גם
}}
1950 בספורט
אליפות אירופה
אליפות אירופה הרביעית באתלטיקה נערכה בבריסל בלגיה.
ברזיל
בשל גודלה של ברזיל, אליפויות נערכו על בסיס אזורי.
ישראל
מכבי תל אביב זוכה בליגת העל בכדורגל
אליפות העולם
אליפות העולם הראשונה נערכת בארגנטינה.
NFL
קליבלנד בראונס מנצחת את לוס אנג'לס ראמס 28-30 באליפות ה-NFL במשחק שנערך בקליבלנד.
אליפות אירופה השביעית בשחייה
נערכה בווינה שבאוסטריה מ-20 עד 27 באוגוסט 1950.
קרת
{{פירושונים|* עיר – מילה נרדפת לקרת.
ראו גם
}}
STS-29
STS-29, היא משימה בתוכנית המעבורות של נאס"א. זו הייתה המשימה השלישית של מעבורת החלל דיסקברי.
המשימה
המטרה העיקרית הייתה הצבה בחלל של חללית TDRS-4 שהיה חלק של מערך לווייני תקשורת אמריקאיות. לאחר הפעלת הלוויין בניית מערכת TDRS הושלמה. בנוסף בוצעו מספר ניסויים. במהלך הטיסה נבדקה מערכת קירור שהייתה מיועדת לתחנת החלל "פרידום". היא הפסיקה לעבור אחרי 30 דקות של פעילות רציפה עקב בעיות תכנוניות.
אסטרונאוטים השתמשו במצלמה מתורצת IMAX, צילומים בהמשך שולבו בסרט Blue Planet שהקרנתו החלה בשנת 1990.
במהלך הטיסה היו בעיות עם מערכת אספקת החשמל שטופלו בעזרת צוות קרקע.
המעבורת נחתה בבסיס חיל האוויר אדוארדס ב-18 במרץ לאחר ביצוע 80 הקפות.
יורגן קילר
יורגן קילר (בדנית: Jørgen Kieler; 23 באוגוסט 1919 – 19 בפברואר 2017) היה רופא דני שהיה מראשי המחתרת הדנית במלחמת העולם השנייה. פיקד על מבצע הצלת יהודי דנמרק, וקיבל על כך תואר חסיד אומות העולם.
ביוגרפיה
קילר נולד בהורסנס שבדנמרק. למד באוניברסיטת מינכן בגרמניה וכשפרצה מלחמת העולם השנייה שב לארצו. היה בין מקימי קבוצת "דנמרק חופשית"(פעולותיה היו פרסומים לא חוקיים כנגד הנאצים, ריגול ופעולות אלימות כנגד הנאצים), שיחד עם קבוצות אחרות הקימו מאוחר יותר את המחתרת. הקבוצה הוציאה לאור עיתון מחתרתי שקרא למרד נגד הנאצים.
בסוף שנת 1943 פיקד קילר על מבצע הצלת יהודי דנמרק. הוא ארגן את המשפחות היהודיות שחיו במדינה, משם הועברו בחשאי לעיר חוף במזרח המדינה, ומשם הוברחו בספינות דיג לשוודיה, על כך הוענק לו תואר חסיד אומות העולם. באותה תקופה היה בין מקימי קבוצת ההתנגדות הדנית הולגר, שפעלה נגד הנאצים.
יורגן קילר כמעט שילם בחייו על פעולותיו נגד הנאצים, בשנת 1944 קילר נלכד על ידי הגרמנים הנאצים, נשלח למחנה נוינגמה שנמצא בהמבורג שבגרמניה והועבר למחנה הריכוז פורטה ווסטפאליקה שהיה מעין תת-מחנה במחנה נוינגמה, לאחר משפט נגזר גזר דינו למוות, אולם במאי 1945 שוחרר מחנה הריכוז בו שהה. הוא נסע לשוודיה ומשם חזר לדנמרק. לאחר מכן השלים את לימודי הרפואה בארצות הברית, ב-1954.
בשנת 1980 התמנה למנהל המכון הדני לחקר מחלת הסרטן. לאורך השנים כתב מספר ספרים על הכיבוש הנאצי ועל תסמונת מחנות הריכוז., אחד מספריו היה Resistance Fighter ("לוחם ההתנגדות"), שמתאר את החוויות שלו בדרכו ובמאבק נגד הנאצים.
מספריו
* "Resistance Fighter". Gefen Publishing House, 2007
רומינציה
רומינציה (באנגלית: Rumination) היא הנטייה להתמקד באופן חוזר ונשנה בחשיבה על סיבות, נסיבות, תוצאות וסימפטומים של רגשות שליליים ובהשלכותיהם. הנטייה קשורה למיקוד פנימי, שנמצא קשור למצב רוח שלילי. רומינציה מעלה חשיבה שלילית פסימית, מעכבת התנהגות אינסטרומנטלית ופוגעת בתהליך פתרון בעיות. לחשיבה הרומינטיבית אופי מעגלי, והיא מותירה את הפרט שקוע בבעיותיו וברגשותיו בתקיעות.
רומינציה נמצאה במחקר כתכונה יציבה יחסית לאורך זמן. יתרה מכך, נמצא כי לרומינציה מתאמים חיוביים עם דיכאון וגורמים פסיכופתולוגיים נוספים. רומינציה נמצאה קשורה באופן כללי למגוון סגנונות קוגניטיביים לא מסתגלים, כולל ביצוע היקשים וקישורים שליליים, עמדות דיספונקציונליות, פסימיות, חוסר אונים נרכש וביקורת עצמית מוגברת.
ההגדרה הוצעה לראשונה על ידי המודל לסגנון תגובה של סוזן נולן-הוקסמה, והיא ההגדרה הנפוצה ביותר. מודלים אחרים, לעומת זאת, הציעו הגדרות שונות לרומינציה. לדוגמה בתאוריית התקדמות המטרה, רומינציה לא מוגדרת כתגובה למצב רוח מסוים, אלא כ"תגובה לכישלון להתקדם באופן משביע רצון לקראת מטרה". גם רומינציה וגם דאגה קשורים לחרדה ולמצבים רגשיים שליליים אחרים. רומינציה כמו גם דאגנות מתוארות במחקר כאופן ויסות רגשי שאינו סתגלני, בניסיון לשלוט או להפחית חוויה רגשית לא נעימה.
אמנויות לחימה משולבות
אמנויות לחימה משולבות (באנגלית: Mixed Martial Arts; בראשי תיבות: MMA) הוא ספורט לחימה שבו מותר השימוש במגוון רחב של שיטות לחימה גופנית ללא נשק. ענף לחימה זה ייחודי בכך שמותר בו קרב קרקע לצד מגוון רחב של טכניקות הכאה, כאשר ברוב ענפי הלחימה מותר רק אחד מהשניים.
מקורו של ענף ספורט זה בקרבות "ולה טודו" (בפורטוגזית: Vale tudo; מילולית: "הכל הולך"), ספורט לחימה גופנית ללא נשק וללא הגבלות כלשהן, אשר היה קיים בברזיל מאז שנות ה-20. בתחילת שנות ה-90 הביאה משפחת גרייסי הברזילאית את העיסוק בספורט לארצות הברית, וממנו התפתח ספורט ה-MMA. בשנת 1993 פרץ הספורט לתודעת הציבור כאשר נערכה לראשונה תחרות אליפות הלחימה האולטימטיבית (UFC), שהייתה פתוחה לספורטאים מכל קשת אמנויות הלחימה הקיימות, והן התחרו זה בזה כמעט ללא הגבלות, כדי לקבוע מיהו הלוחם הטוב ביותר. אופייה של תחרות זו הדהים רבים בציבור ברמת האלימות שהייתה בה, ובקרבות שאינם מופסקים אף שהיריבים זבים דם. תחרויות דומות נערכו אף ביפן החל משנת 1989.
במהלך העשור הראשון לתחרות, הוכנסו בהדרגה חוקים אשר הגבילו את שיטות הלחימה, זאת במטרה להפוך את האומנות ל"ספורט לגיטימי" ובטוח יותר. שינויים אלו גרמו לענף לצמוח במהירות, בעיקר בערוצי שלם וצפה, כאשר המכירות בערוץ הגיעו לרמה של תוכניות ותיקות ופופולריות כמו אגרוף והיאבקות מקצועית.
היסטוריה
במהלך ההיסטוריה היו ניסיונות רבים ליצור שיטת לחימה "אולטימטיבית", כלומר – שלא מגבילה את עצמה לסגנון או שיטה אחת. בתקופת יוון העתיקה, היה קיים מקצה בתחרות האולימפית העתיקה של לחימה חופשית. סגנון לחימה זה נודע באותם הימים בשם "פאנקרטיון". סגנון זה שילב בין טכניקות גראפלינג לטכניקות הכאה, בדומה לתחרויות ה-MMA המודרניות.
ניסיון מוקדם נוסף ליצירת שיטה כזו ניתן ליחס לאומנות הברטיטסו, אשר יוסדה על ידי אדווארד ברטון רייט בלונדון בשנת 1899, אשר ניסה ליצור שיטה אחידה המשלבת בין איגרוף מערבי, סבאט, לחימת מקל שווייצרית (לא קאן), ג'ו ג'וטסו יפני וג'ודו. אומנות זו היא הניסיון המתועד הראשון לשילוב בין אמנויות לחימה מזרחיות ועם אמנויות לחימה מערביות. בעקבותיה נוצרו מספר קרבות שמטרתם הייתה להוכיח את יעילותה של השיטה. קרבות אלו נערכו בעיקר באנגליה, וכללו לרוב לוחמים המומחים בשיטות לחימה יפניות אשר התמודדו מול סגנונות מערביים של היאבקות.
בשנות ה-60 וה-70 של המאה העשרים ניסה ברוס לי ליצור שיטה דומה, ולכן יזם את הג'יט קון דו. לי האמין כי "הלוחם הטוב ביותר הוא לא מתאגרף, קראטקא או ג'ודוקא. הלוחם הטוב ביותר הוא זה המסוגל לאמץ כל סגנון, להיות חסר צורה, לאמץ את סגנונו האישי ולא לעקוב אחרי מערכת המבדילה בין סגנונות".
הספורט המודרני
שורשיו של הספורט המודרני נטועים בשתי תתי-תרבויות שנוצרו סביב שתי סצנות לחימה של סגנונות גראפלינג שונים, הג'ו ג'יטסו הברזילאי והיאבקות השוטו היפנית. תחילה הופיעו תחרויות הוולה טודו (הכל מותר) בברזיל, תחרויות ממועטות חוקים אשר נערכו בעיקר תחת קורת הקרקס, שבהשראה ישירה מהן נוצר ספורט השוטו ביפן שצמח תחת ההיאבקות המקצוענית.
תחרויות הוולה טודו הופיעו לראשונה בשנות העשרים של המאה העשרים, וצברו תאוצה בעקבות אתגר הגרייסי, קריאה שיזמו הליו וקארלוס גרייסי לכל אמני הלחימה הברזילאים באשר הם לנסות ולנצח את בני המשפחה בקרב ממועט חוקים. במקביל, תחרויות השוטו נוצרו ביפן. סגנון זה נוצר תחת ההיאבקות המקצוענית כאירוע היאבקות אשר לא נכתב מראש או בוים בו התחרו אמני לחימה מענפים שונים.
תחרויות לחימה משולבות תפסו תאוצה בארצות הברית עם הקמת אליפות הלחימה האולטימטיבית (UFC) בידי משפחת גרייסי ושותפים נוספים בשנת 1993. בשלביה הראשונים לא היו בתחרות הפרדות משקל, ובכל זאת רויס גרייסי, במשקל 80 ק"ג, ניצח בשלוש מתוך ארבעת תחרויות ה-UFC הראשונות. במקביל, באותה השנה נוסד ביפן ארגון הפאנקרייס, שמטרתו הייתה לקדם את ספורט ה-MMA וקיים מספר תחרויות במהלך השנים. בישראל, ענף זה מתפתח. בין הלוחמים הישראלים הבולטים ניתן למנות את חיים גוזלי, רועי פריינטה, עידו פריינטה, מוטי הורנשטיין, עילאי ברזילי ונועד להט.
חוקי המשחק
חוקי ה-MMA כיום, השתנו בצורה משמעותית מימי ה-Ultimate Fighting Championship ותחרויות נוספות ביפן ובברזיל. ככל שהידע בטכניקות לחימה בקרב הלוחמים והצופים גדל והתבהר, כך גם ההבנה שמערכת החוקים המינימלית הקיימת אינה מספיקה. המניעים העיקריים לתוספות החוקים היו שמירה על בריאות הלוחמים, וכן שינוי תדמית ה"ספורט דמים" או "לחימה עד המוות" לתדמית הנוכחית כספורט לגיטימי. MMA ידוע גם כ"קרב מגע" אשר הגיעה מרחובות ברזיל בשנת 1928 הנקרא גם "batalha toque".
קטגוריות משקל
ראשית הוכנסו קטגוריות משקל בהתאם להבנה שישנה חשיבות רבה למשקל הלוחם, הן מבחינת עבודת הקרקע והן מבחינת הקרב בעמידה. ועדת הספורט של מדינת נוואדה חילקה את הלוחמים לתשע קטגוריות משקל:
כפפות ייחודיות
הכפפות כיום ב-MMA קטנות יותר מאשר כפפות האיגרוף ואף פתוחות בקצות האצבעות, על מנת לאפשר ללוחם לאחוז את יריבו מצד אחד, אך מצד שני למזער את הנזק הנגרם מהמכות, הן מבחינת הצד הסופג, והן מבחינת מניעת חתכים בידו של התוקף.
זמני הקרב וסיבובים
במטרה למנוע קרבות ארוכים, ובעייתיות בשידור האירועים, חולקו הקרבות על פי רוב לשלושה סיבובים של חמש דקות, או חמישה סיבובים במקרה של קרב אליפות או קרב ראשי. נוסף על כך, במקרה והלוחמים מתגוששים בסטטיות, ולא משפרים את עמדתם, על השופט להקים את הלוחמים למצב ההתחלתי, עמידה וגם אם הם היו עומדים, להחזירם לפינותיהם.
לבוש וציוד
על-פי רוב, השימוש בחליפה מכל סוג שהוא אינו מקובל. מכנסיים, מגן שיניים, תומך קרסול, כפפות MMA, מגן אשכים (לגברים) וחזיית ספורט (לנשים), הם פריטי הלבוש המקובלים על-פי רוב בקרבות MMA.
ניצחון
לוחם יכול לגבור על יריבו במספר דרכים:
קרב עשוי להסתיים בתיקו בהחלטת שופטים אחידה או בהחלטת שופטים חצויה. כמו כן, תוצאת קרב עשויה להיפסל עקב גילוי בדיעבד של שימוש בחומרים אסורים (באנגלית: No contest או בקיצור NC).
מכות אסורות
החוקים לגבי המכות האסורות אינם קבועים ומשתנים בהתאם לתחרות, אך כמעט בכל תחרות היום קיימים החוקים הבאים:
אסטרטגיות
טכניקות הלחימה ב-MMA מתחלקות בדרך כלל לשתי קטגוריות: טכניקות הכאה, שנמצאות בשימוש באיגרוף, איגרוף תאילנדי, קיקבוקסינג, קראטה, טאקוונדו וכדומה, וטכניקות גראפלינג הנמצאות בשימוש בהיאבקות, ג'ודו, ג'ו ג'יטסו ברזילאי, סמבו וכדומה.
בענף ישנם שלושה יסודות לחימה: קרב עמידה בו נלחמים במצב עמידה עם האגרופים, הבעיטות, המרפקים והברכיות. דוגמאות לאמנויות לחימה מיסוד העמידה: קראטה, קיקבוקס, איגרוף, טאקוונדו. היסוד השני הוא יסוד הקלינץ' בו נלחמים כשהמטרה היא הפלה או התנתקות וחזרה לטווח עמידה. דוגמאות לאמנויות לחימה המכילות קלינץ': ג'ודו, ג'ו ג'יטסו ברזילאי והיאבקות. היסוד השלישי ואחרון הוא יסוד הקרקע בו מנהלים קרב על הקרקע ונאבקים לעבר הכנעה באמצעות בריחים וחניקות, אך גם מכות. דוגמאות לאמנויות הלחימה מיסוד הקרקע: BJJ, ג'ודו, לוטה ליברה.
פעמים רבות יעדיף לוחם להשתמש בטכניקה של אמנות הלחימה בה התחיל את הקריירה הספורטיבית שלו. עם זאת, למרבית הלוחמים המקצוענים ב-MMA יש מיומנות גבוהה בשתי הקטגוריות העיקריות וגם אם לוחם יעדיף טכניקה אחת להכריע התמודדויות, הוא ידע להגן על עצמו ולנהל תחרות מול רוב הטכניקות הקיימות.
כנות (מוסד חינוכי)
כַּנּוֹת הוא מוסד חינוכי באזור הדרום ליד גדרה השייך למועצה האזורית באר טוביה. המוסד שייך לארגון נעמת ומשמש ככפר נוער.
היסטוריה
מקור שם המוסד הוא “כנה” שפירושו שתיל מתחדש, השם ניתן לו משום אופי הכפר שעבר גלגולים ושינויים רבים ומתוך אמונה בערכי שורשיות וחדשנות.
בשנת הלימודים השנייה עלה מספר התלמידים ל-115. ב-2 באוגוסט 1955 התקיים טקס סיום של המחזור הראשון של בית הספר. דווח אז שכל הבוגרים מתכוונים להתגייס לנח"ל. בשנת 1956 הגיע מספר התלמידים בבית הספר לכ-150. מחזור ראשון לסיים ארבע שנות לימוד בבית הספר, סיים באוגוסט 1956. רוב הבוגרים הצטרפו לגרעין נח"ל בעין גב. ארבעה בוגרים פנו ללמוד בפקולטה לחקלאות ברחובות. בשנת 1958 הוסכם על הקמת כיתת יום ללא פנימיה בבית הספר.
הערות שוליים
...
שלום עליכם (ברכה)
מטבע הברכה ומקורו
בתנ"ך מופיע מספר פעמים שבעת פגישה ברכו בברכת "שלום לך", אך ככל הנראה אין מדובר עדיין במחוות נימוסים גרידא אלא בהבטחת שלומו וטובתו של האדם.
ברכת "שלום עליך" או "שלום עליכם" מוזכרת לראשונה בספרות הבתר-מקראית, והיא משמשת שם כברכת נימוסין בעת מפגש. ייתכן שמקורו של מטבע ברכה זו בשפה הארמית שבה ישנה ברכה דומה. בספרות חז"ל נעשה שימוש בברכה בלשון יחיד "שלום עליך" כשהיא מופנית ליחיד, ובלשון רבים "שלום עליכם" כשהיא מופנית לרבים.
החל מימי הביניים ישנו תיעוד של שימוש בברכת "שלום עליכם" בלשון רבים גם כשהיא מופנית לאדם יחיד, כמחווה של נימוס וכבוד.
על פי חז"ל "שלום" הוא אחד משמותיו של הקב"ה, ובעקבותיהם היו שפירשו את ברכת "שלום עליכם" כברכה ששם ה' יהיה עליכם, בדומה לברכת בעז לקוצרים "ה' עמכם" שנענתה גם היא בהיפוך סדר דומה: יברכך ה'.
ביהדות אשכנז הברכה הוטמעה בשפת היידיש והייתה למטבע לשון מקובל ונפוץ.
בעברית הישראלית איבדה ברכת "שלום עליכם" ממעמדה, ונהוג לברך ב"שלום" בלבד, ככל הנראה בעקבות מאמציהם של מחדשי השפה לאמץ את דרכה של העברית המקראית דווקא וכדי לקצר.
בשפה הערבית ובעולם המוסלמי בכלל מקובלת ברכה מקבילה: סלאם עליכום – המברך אומר: א-סלאם עליכֻּם, והמשיב עונה: ועליכֻּם א-סלאם.
בתפילה ובפיוט
הפיוט "שלום עליכם" הנאמר בליל שבת לפני הסעודה, עושה שימוש בברכה זו לקבלת פניהם של המלאכים, המלווים על פי המסורת את האדם בשובו מבית הכנסת.
לאחר ברכת הלבנה, המנהג בקהילות אשכנז שכל אחד ואחד מהמברכים פונה אל שלושה אנשים בברכת "שלום עליכם" ונענה בברכת "עליכם שלום". בחלק מהקהילות הספרדיות המנהג הוא לומר ברכה זו כלפי כל הקהל. למנהגים אלו ניתנו טעמים שונים, בהם טעמים ששומרים את משמעה היסודי של הברכה – לאחר שמתפללים "תיפול עליהם אימתה ופחד" על האויבים, מברכים את המתפללים שתבוא עליהם ברכת השלום ולא אימה ופחד, וטעמים שקרובים יותר לברכה של מחווה ורעות – לתת שלום זה לזה מתוך שמחה וטוב לבב, שקיבלו פני השכינה.
בתרבות
הסופר היידי שלום רבינוביץ' אימץ את הכינוי "שלום עליכם" כשם עט.
בשנות ה-30 וה-40 היה פופולרי ביישוב העברי הפזמון "הבאנו שלום עליכם", ועד היום הוא מוכר ומזוהה בקרב יהודי התפוצות עם הציונות ומדינת ישראל. הפזמון, הכולל חזרות של השורה הבודדת "הבאנו שלום עליכם", עושה שימוש בברכה המקובלת. פעם כשחזרו מטוסי אל על היו שרים את הפזמון, יש המשערים שמקורו בפרסומת גרמנית למותג הסיגריות "סלאם עליכום" ("אנו מעשנים סלאם עליכום" באותו לחן) שבוצעה בפי להקה טורקית.
מין במינו אינו בטל
מין במינו אינו בטל הוא כלל יסודי בהלכות תערובות שבדיני איסור והיתר. הוא משמש ככלל מגביל לדין ביטול ברוב, לפיו דבר מאכל אסור מועט שהתערבב בדבר מאכל כשר מרובה, המאכל האסור מתבטל בתוך מאכל הכשר ומותר באכילה, והוא קובע כי כאשר מדובר ב"מין במינו" - שדבר המאכל האסור הוא מאותו סוג כמו דבר המאכל הכשר, "אינו בטל" הוא אינו מתבטל. כלל זה נתון במחלוקת תנאים, אמוראים, וראשונים.
מקור
כלל זה, הוא כלל אותו טבע רבי יהודה, בפירוש פסוקי התורה העוסקים בפרשת יום הכיפורים, המצווים על הכהן הגדול לערב את דם הפר ודם השעיר זה בזה, למרות שדם הפר מרובה יותר מדמו של השעיר. רבי יהודה מפרש זאת שמין במינו אינו בטל, ומכיוון ששני הדברים המעורבים הם אותו סוג של חומר - דם, אף שהוא מגיע משני סוגי בהמות, גם לאחר התערובת דם השעיר אינו בטל ברוב דם הפר, ואילו חכמים מפרשים מכאן שאין דברים העולים על המזבחות, כגון דם של קורבנות חטאת מבטלים זה את זה.
סוג התערובת
מוסכם שהכלל שייך בתערובת של נוזל איסור שהתערב בהיתר נוזלי, ובתערובת של איסור שהתבשל יחד עם היתר, וכיוצא בזה, אך נחלקו ראשונים לגבי תערובת מסוג 'יבש ביבש', כלומר תערובת שעניינה ספק מהו הדבר באסור ומהו המותר, כגון במצב בו פרי אסור התערב בפירות מותרים ולא נודע איזהו הפרי האסור:
לדעת רש"י, הכלל תקף גם בתערובת מסוג זה, אך בתוספות דחו את דבריו, וכתבו שגם רבי יהודה מודה שמין במינו בטל.
פסיקת ההלכה
נחלקו אמוראים האם הלכה כרבי יהודה או כחכמים: לדעת רב ושמואל הלכה כרבי יהודה שמין במינו אינו בטל בכל איסורי תורה, וזאת מדאורייתא. לעומתם, דעת רבי יוחנן ורבי שמעון בן לקיש שהלכה כחכמים. רש"י הבין שגם רבא פסק להלכה כרבי יהודה, ומשום כך כתב שלהלכה מין במינו לא בטל. כך פסק גם הרי"ף מתחילה, אלא שלאחר מכן חזר בו ופסק כחכמים, שמין במינו בטל ברוב. רובם הגדול של הראשונים הבינו שרבא פסק כחכמים, ומסיבה זו ואחרות דחו את פסיקתו של רש"י, והכריעו כדעת חכמים. מבין ראשונים אלו נמנים רבנו תם, הרמב"ם, הרא"ש, הרשב"א, והר"ן, בשולחן ערוך נפסק שמין במינו בטל ברוב, ועמדה זו הפכה לקונצנזוס בקרב הפוסקים במאות השנים האחרונות.
בתוספות נכתב שגם רבי יהודה מודה שהכלל אינו תקף לגבי דברים האסורים מדרבנן, וכך כתב גם הרשב"א.
פרשנות
לפי הפרשנות הרגילה, שאר החכמים חולקים עליו ואינם מסכימים כלל לכלל ביסודו, אך רבינו ניסים, מאחרוני הראשונים, שופך אור אחר למחלוקת בין רבי יהודה וחבריו, והוא קובע שגם חכמים מסכימים לכלל זה, אלא שבעוד שרבי יהודה מחשיב יותר את המהות המעשית של האיסור וההיתר, ואין להם ביטול אם החומר ממנו עשוי גוף האיסור, והחומר ממנו עשוי ההיתר שוים, הרי שחכמים סוברים שלעניין ביטול ברוב, יש להחשיב כמין במינו את החומרים לפי דיניהם באיסור והיתר, ודווקא דבר שהוא איסור גמור בטל ברוב היתר, אך דבר שאינו איסור גמור אלא "דבר שיש לו מתירין" - דבר שעתיד להיות היתר לאחר זמנו, אינו נחשב למין אחר לגמרי מההיתר, ומכיוון שבמידה מסוימת הוא נחשב לאותו המין של ההיתר - בדינו, שהרי סופו להיות היתר, אינו בטל.
פרשנות אחרת, אומרת כי הסיבה לכך שמין במינו אינו בטל היא מכיוון ששני הדברים המעורבים הם מין אחד, הם מתערבים זה בזה באופן מוחלט, כך שהאיסור נהפך לחלק מגוף ההיתר, וכל חתיכה וחתיכה יש בה מן האיסור ומן ההיתר. ומכיוון שלפי פרשנות זו, דין הביטול ברוב אומר שהמיעוט מתבטל ברוב מכיוון שאינו ניכר יותר, הרי שבאופן כזה שהוא מתערב בכל חלקי ההיתר, נמצא שהוא ניכר בכל חלק וחלק מהתערובת, ולכן אינו בטל. מסיבה זו, דווקא כאשר התערובת היא "לח בלח", כמו דם ודם או מים במים, שני המינים מתערבים זה בזה באופן מוחלט, וכן דבר הטחון היטב כמו קמח למשל נחשב למין במינו, אבל דבר יבש האסור שנתערב בדבר היתר יבש, אינו נחשב לעניין זה כמין במינו, והוא בטל.
שחוטה ונבילה
נחלקו חכמי התלמוד, כאשר הדבר המבטל עתיד להיות כאותו מין של הדבר הנתבטל, או ההפך, או חלים על התערובת דין מין במינו. לפי שיטת רב חסדא כאשר נבילה התערבה בחתיכות של בהמה שחוטה, בטילה הנבילה בחלקים השחוטים, שכן השחוטה לעולם לא תהיה אסורה כמו הנבילה. לעומת זאת, אם התערבה חתיכת בהמה שחוטה בחתיכות רבות של בשר בהמה שאינה שחוטה אלא נתנבלה, נחשבים שתי התערובות למין במינו, מכיוון שעתידה הנבילה להיות מותרת כמו החתיכות השחוטות המותרות, וזאת כאשר הנבילה תרקיב ולא תהיה ראויה למאכל, ולכן אין בשני המינים להיות כמין ואינו מינו באופן גמור. קיצורו של דבר, אחרי הדבר המבטל אנו בוחנים את התערובת, אם זו עתידה להיות כאינה מינה.
הסברו של הרשב"א
הרשב"א בחידושיו מסביר את המחלוקת באריכות. הוא מקדים, שברור שכאשר אחד משני הדברים המעורבים, עתיד להעשות כמו המין השני, אין לנו לומר שמעכשיו נחשיב את שני החלקים המעורבים כמין במינו, שכן דווקא לגבי כוח הדבר שעתיד להעשות כמין חבירו עלינו לומר שהוא נחשב ל"מינו", אבל הדבר השני, שאינו עתיד להעשות כמו המין השני, אדרבה, וודאי שיש להחשיבו כ"אינו מינו".
לעומת זאת סבור רבי חנינא, שעלינו להכריע תמיד כמו המיעוט הנתבטל, שכן כאשר המיעוט נחשב ל"מינו" אין בכוח הרוב לבטלו, שכן הוא מתגבר כנגד הרוב ואינו מניח לבטלו, ולכן תמיד עלינו לקבוע מה מהשנים בטל - לפי הדבר הנתבטל, שהרי בו תלוי הדבר, אם להתבטל או לא. ובמילים אחרות: למרות שתמיד הרוב הוא בעל הבית והוא הקובע, הרי שככל שמדובר בעניין ביטול, הרי זה שמתבטל הוא שקובע אם יתבטל או לא.
גשאו איילה
גשאו איילה (נולד ב-22 באוגוסט 1996) הוא אתלט ישראלי, אלוף אירופה קבוצתי, זוכה מדליית ארד באליפות אירופה (מינכן 2022) ושיאן ישראל בריצת מרתון, ושיאן ישראל בעבר בריצת 10,000 מטר.
מדליית ארד אישית ומדליית זהב קבוצתית באליפות אירופה בריצת מרתון
באליפות אירופה שנערכה במינכן שבגרמניה ב-15 באוגוסט 2022 זכה איילה בשתי מדליות, זהב וארד. מדליית זהב במרתון קבוצתי ביחד עם מארו טפרי וימר גטהון. ומדליית ארד במרתון בתוצאה של 2:10.29 שעות, אחרי ריכרד רינגר מגרמניה (2:10.21 שעות) ומארו טפרי (2:10:23 שעות).
2023
במרתון סביליה שנערך ב-19 בפברואר 2023 קבע איילה שיא ישראלי חדש של 2:05:33 שעות, שיפור לשיא בן חודשיים וחצי של מארו טפרי (2:06:43 שעות).
כוח וידאו
כוח וידאו (באנגלית: The Power Team) היא סדרת אנימציה בת 26 פרקים שהופקה לטלוויזיה ב-1990 עד 1992. אמנם הסדרה שידרה 33 פרקים, אך רק 26 מהם אי פעם הופקו ולכן מספר פרקים הוקרנו פעם נוספת.
בישראל שודרה הסדרה בערוץ הראשון ב-1993.
את שיר הפתיחה בדיבוב העברי חיבר יוני חן, הלחין גיורא קנת וביצעה רוני הלחמי.
התוכנית כיוונה לקהל היעד של קפטן אן, אך במקום לבסס את העלילה על נער מהעולם האמיתי שמוביל צוות של גיבורי משחקי וידאו, הסדרה הוציאה את גיבורי משחקי וידאו לעולם האמיתי, בעיירה בדיונית בשם מילבורג. כל הדמויות היו מודעות לחלוטין לכך שהן למעשה גיבורים ונבלים של משחקי וידאו. ברוב הפרקים בוס גדול מנסה להוציא אל הפועל תוכניות זדוניות אך הכוח מצליח לעצור אותו.
הדמויות
נבחרת "כוח וידאו" נלחמה נגד הנבלים ממשחקי הווידאו של Acclaim, בוס גדול וביריונים שלו (אשר במקור נלקחו מהמשחק NARC).
החבר'ה הטובים
החבר'ה הטובים (באנגלית: GoodFellas) הוא סרט מאפיה אמריקאי משנת 1990 בבימויו של מרטין סקורסזה המבוסס על ספרו של ניקולאס פילאג'י ("Wiseguy" – סלנג לגנגסטר) שכתב את התסריט יחד עם סקורסזה. הסרט היה מועמד לשישה פרסי אוסקר (הסרט הטוב ביותר, הבמאי, העריכה, שחקנית המשנה, תסריט מעובד ושחקן המשנה), מתוכם זכייה אחת של ג'ו פשי בפרס שחקן המשנה. הסרט נחשב לאחד משלושת סרטיו הגדולים של סקורסזה יחד עם "השור הזועם" ו"נהג מונית".
בהתחלה הסרט נקרא "Wise Guy" אך מרטין סקורסזה החליט לשנות את השם. בתקופת הסרט הנרי היל הודח מתוכנית להגנת עדים, לכן שוחח עם שחקני הסרט ונתן להם דוגמה כיצד ג'ימי ברק (ג'ימי קונוואי) היה הולך או כיצד דיבר ד'סימונה (טומי דה ויטו).
עלילה
העלילה סוקרת את עלייתה ונפילתה של קריירת הפשע של הנרי היל. מגיל צעיר בצוות של פול סיסרו באחת השכונות של ברוקלין בשנות ה-50, דרך התמכרותו לסמים, תקופות המאסר שריצה והפיכתו לעד מדינה שמעיד נגד חבריו ג'ימי ופולי. הסרט מציג מאורעות אמיתיים כמו ההתנקשות של ג'ימי ברק (ג'ימי קונוואי) ותומאס דה סימון (טומי דה ויטו) בחבר במשפחת הפשע גמבינו והשוד הגדול בנמל התעופה JFK.
דמויות
הסרט מבוסס על מאורעות אמיתיים והדמויות בסרט מבוססות על גנגסטרים שפעלו במציאות. רובם כחברים בארגון הפשע של משפחת לוקזי, אחת "מחמש משפחות הפשע" שפעלו בניו יורק.
קישורים חיצוניים
ביקורות
הרמן אמיל פישר
הרמן אמיל פישר (בגרמנית: Hermann Emil Fischer; 9 באוקטובר 1852 – 15 ביולי 1919) היה כימאי גרמני, חתן פרס נובל לכימיה לשנת 1902, "על עבודתו בסינתזת סוכר ופורין". פישר נודע בעיקר על עבודתו על סוכרים, גלוקוז וקפאין, זיהוי המשותף להם וסנתוז פורין המשמש אב משותף לכולם.
פישר נולד באויסקירכן (Euskirchen), בסמוך לקלן לאב איש עסקים. לאחר שסיים את לימודיו בבית ספר בבון בהצטיינות יתרה, ביקש ללמוד את מדעי הטבע, אך אביו כפה עליו לעבוד בעסק המשפחתי, עד שקבע כי בנו אינו מתאים לעבודה זו. על פי האוטוביוגרפיה שלו, אביו אמר עליו שהוא טיפש מדי מכדי להיות איש עסקים, ועל כן עליו להיות סטודנט.
לאחר מכן החל פישר את לימודיו באוניברסיטת בון בשנת 1871, ושנה לאחר מכן עבר לאוניברסיטת שטרסבורג בהשפעת בן דודו אוטו פישר. בשנת 1874 הוענק לפישר תואר דוקטורט עבור מחקרו בפתלאין (תרכובת) והוא התמנה למשרת הוראה באוניברסיטה. שנה לאחר מכן, ב-1875, עזב פישר את האוניברסיטה ועבר בעקבות אחד ממוריו לאוניברסיטת מינכן, שם התמנה למרצה לכימיה. בשנת 1881 הפך פישר למרצה באוניברסיטת אויסקירכן, עיר הולדתו. בשנת 1888 הוזמן פישר להורות כימיה באוניברסיטת וירצבורג (Würzburg), שם נשאר עד לשנת 1892, עת הוצע לו לרשת את א. וו. הופמן (Hofmann) בקתדרה לכימיה באוניברסיטת ברלין. פישר כיהן במשרה זו עד למותו בשנת 1919.
על שמו נקראות מספר תגובות כימיות. כמו כן, הוא פיתח שיטה נוחה לרישום מולקולות תלת-ממדיות על דף נייר, שיטה אשר קרויה כיום היטל פישר. השיטה שימושית מאוד לרישום מולקולות כיראליות. על-שמו נקראת גם מדליה המחולקת על ידי האגודה הכימית הגרמנית.
פורד פיאסטה
פורד פיאסטה (באנגלית: Ford Fiesta) היא מכונית סופרמיני האצ'בק מתוצרת חברת "פורד אירופה", חברת בת של קונצרן הרכב פורד, אשר מיוצרת משנת 1976 ועד היום.
במשך 41 שנים, עד 2018 יוצרו כ-12,000,000 יחידות. בבריטניה נמכרו 3,295,379 יחידות, בגרמניה נמכרו 2,323,594 יחידות, באיטליה נמכרו 1,947,220 יחידות, בצרפת נמכרו 1,475,172 יחידות, בספרד נמכרו 1,162,091 יחידות, בבלגיה ובלוקסמבורג נמכרו 318,809 יחידות, בפורטוגל נמכרו 216,514 יחידות, באירלנד נמכרו 166,741 יחידות, באוסטריה נמכרו 117,816 יחידות. בארצות אחרות נמכרו 233,621 יחידות.
בחודש יולי 2014, הפכה ה-"פורד פיאסטה" למכונית הנמכרת ביותר בבריטניה בכל הזמנים, עם 4,115,000 יחדות
היסטוריה
"פורד פיאסטה" אושרה לפיתוח על ידי "הנרי פורד II" בספטמבר 1972, מיד לאחר השקת שתי מכוניות דומות - פיאט 127 באיטליה, ו-רנו 5 ב-צרפת. יותר מעשור קודם לכן, פורד החליטה לא לייצר מכונית קטנה חדשה, אבל משבר הנפט בשנת 1973 ראה עלייה בביקוש הגובר עבור מכוניות קטנות יותר.
הפיאסטה הייתה מכונית חדשה לגמרי מקטגורית ה-סופרמיני, והיא הייתה המכונית הקטנה ביותר שיוצרה על ידי חברת פורד. למכונית היה בסיס גלגלים ארוך יותר מזה של הפיאט 127, אבל האורך הכללי היה קצר יותר מזה של האסקורט של פורד. הפרויקט אושר לייצור בסוף 1973. פורד העריך כי 500,000 פיאסטות בשנה יופקו, ובנה מפעל חדש לגמרי ליד ולנסיה, בספרד, בית חרושת לצירים ליד בורדו, צרפת, "פורד" הרחיב את  מפעלי ההרכבה ב- "Dagenham", בריטניה. ההרכבה הסופית התקיימה גם בוולנסיה.
ביולי 2023, אחרי שנמכרו לעמלה מ-22 מיליון מכוניות, הפסיקה פורד את ייצור הפיאסטה.
דור שלישי
הדור השלישי הוצג ב-מרץ 1989 בתערוכת המכוניות בז'נבה, למרות שקוויו כבר נחשפו בסוף שנת 1987. לא היה דבר במשותף עם קודמו: למעשה, הפיאסטה החדשה הפכה לדגם מתקדם מבחינה טכנולוגית עם קו מודרני עבור הזמן. לפני הצגתה נבדקה המכונית לא רק בתנאי מעבדה ובמפעל היצרן, אלא גם על הכבישים בבסך של 3 מיליון ק"מ. מבחן בדיקה זה היה שיא בהיסטוריה של פורד. נבנו כ-250 דגמי "פורד פיאסטה" טרום-סדרה (כולל סוגים שונים של דגמים  שנבנו בעבודה פרטנית, מכניקה וציוד). הדגמים נבדקו בכל שבוע בקטגוריות: איכות, עמידות, צריכת דלק ואמינות.
דור רביעי
"פורד פיאסטה" דור רביעי הושק באוקטובר 1995 והפך למכונית הנמכרת ביותר של בריטניה בין השנים 1996-1998.
בשנת 1997, הדור הרביעי הוצג בדרום אפריקה, בפעם הראשונה פיאסטה נמכרה בשוק זה, עם מנועי 1.3 ליטר (Endura) בלבד. לאחר מכן זכה הדגם בפרס דרום אפריקה של השנה. בשנת 1999 הוחלף מנוע ה-1.3 במנוע 1.4 ליטר
העיצוב של מאזדה 121 וה-"פורד פיאסטה" היה משותף.
דור חמישי
ב -1 באפריל 2002 הוצגה "פורד פיאסטה" הדור החמישי החדשה. מכוניות דור 5 שווקו לראשונה באסיה וב-אוסטרליה
דור שישי
הדור השישי, הוצג בתערוכת המכוניות הבינלאומית ב-פרנקפורט בספטמבר 2007 ושווק בשווקים העיקריים באירופה, אוסטרליה וארצות הברית. מודל זה מבוסס על פלטפורמת ה- B העולמית החדשה של פורד. הייצור התחיל במפעל של קלן פורד בגרמניה באוגוסט 2008. מפעל שני בוולנסיה, ספרד החל בייצור בתחילת 2009. ייצור בסין, תאילנד ומקסיקו החלו מסוף 2008 עד 2010. בברזיל הייצור של גרסת ההצ'בק החלה בסוף 2012.
דור שביעי
ב-29 בנובמבר 2016 הוצג הדור השביעי של הדגם. הדגם היה אמור להיות גדול יותר, מרווח יותר, בטוח יותר, יעיל יותר. שיווק פורד פיאסטה הופסק בשווקים באוסטרליה וארצות הברית בשל הפופולריות של טנדרים ורכבי שטח מתוצרת פורד בשווקים הנ"ל כגון "Ford Escape"  ו-"Ford Ranger".
STS-30
STS-30, היא משימה בתוכנית המעבורות של נאס"א. זו הייתה הטיסה הרביעית של מעבורת החלל אטלנטיס, והרביעית מאז אסון מעבורת החלל צ'לנג'ר. מטרת המשימה הייתה לפרוס למסלול את הגשושית מגלן ולשים אותה במסלול מעבר לכיוון נוגה.
לקראת המשימה
במסגרת הכנות לטיסה המעבורת עברה שיפוצים במשך 3 חודשים. בתקופה זו הוחלפו חלקים פגומים של מערכת הגנת החום של מעבורת החלל. בסוף מרץ 1989 המעבורת הגיע לכן שיגור.
המשימה
השיגור היה מתוכנן ל-28 באפריל 1989. 31 שניות לפני השיגור הכנות הופסקו בגלל בעיות טכניות. השיגור בוצע ב-4 במאי 1989.
ב-7 במאי מחשב המעברות כשל. צוות החליף אותו במחשב חילופי שהיה על הסיפון. במהלך הטיסה התרחשו תקלות נוספות בציודים השונים, אך הם לא השפיעו על ביצוע הניסויים העיקריים של המשימה.
המטרה העיקרית של השיגור היה הצבה במסלול של גשושית מגלן. בהמשך הגשושית החלה את הטיסה לכיוון נגה והגיעה ליעד באוגוסט 1990.
צוות המעבורת לראשונה השתמש במצלמת וידאו.
המעבורת נחתה בהצלחה בבסיס חיל האוויר אדוארדס לאחר ביצוע 65 הקפות במסלול, ושהות בחלל של 4 ימים.
אולכסנדריבקה
תולדות היישוב
אולכסנדריבקה נזכרת לראשונה במחצית הראשונה של המאה ה-17, ובאמצע המאה ה-18 נבנתה במקום כנסייה. במהלך המאה ה-19 הוקמו בעיירה מפעלים שונים, ובשנת 1876 הואץ פיתוח היישוב כתוצאה מחיבורו למסילת הברזל.
יהודי אולכסנדריבקה
בתחילת המאה ה-20 חיו בעיירה כ-3,200 יהודים, למעלה משני שלישים מאוכלוסייתה. בזמן מלחמת האזרחים ברוסיה נערכו בעיירה שני פוגרומים, בהם נרצחו כ-180 יהודים. בתקופה הסובייטית פעל בעיירה בית ספר יידי, ומספר תושבי העיירה היהודים הצטמצם, עד שהגיע לכ-500 איש ערב מבצע ברברוסה.
ב-5 באוגוסט 1941 נכבשה העיירה בידי הגרמנים, ובדצמבר הוקם בה גטו, בו רוכזו כ-400 יהודי העיירה הנותרים וכ-200 יהודים מכפרי הסביבה. בפברואר 1942 נרצחו כל יהודי הגטו בידי אנשי ס"ס ושוטרים אוקראינים ליד הכפר הסמוך איוואנגורוד (Ivangorod).
כביש 9
כביש 9 (המוכר גם ככביש שמעון פרס) הוא כביש רוחב מהיר בצפון השרון (ממערב למזרח) המקשר בין כביש 4 וכביש 6. הוא עובר דרך חדרה, אליכין ובאקה אל-גרבייה. מהירות הנסיעה המרבית המותרת בכביש היא 110 קילומטר לשעה.
הכביש, שהקמתו החלה בשנת 2010, נפתח ברובו לתנועה ב-23 ביולי 2014, והוא משמש ככביש רוחב ארצי דו-מסלולי בן ארבעה נתיבים, שניים לכל כיוון. הכביש נסלל מדרום לחדרה. קטע הכביש המרכזי באורך של 9 קילומטרים בין צומת יער חדרה עם כביש 4 לצומת חביבה עם כביש 581 הוא כביש מהיר והמהירות המותרת בו היא 110 קמ"ש. קטע קצר בן 1.2 ק"מ בין צומת חביבה למחלף באקה-ג'ת עם כביש 6 אינו כביש מהיר, והוא מרומזר. בסך הכל נמתח הכביש לאורך 10.2 קילומטרים. קיימת אופציה להמשכו של הכביש מערבה מצומת יער חדרה עד כביש 2, ואורכו של קטע זה הוא כ-2 ק"מ.
היסטוריה
ביצוע הקטע המרכזי בין כביש 6 לבין כביש 4 אושר ב-24 באוקטובר 2010 בהחלטת בג"ץ אשר הקפיאה את התוכנית להמשך סלילת הכביש שבין כביש 2 לכביש 4, עד לאחר שייבחנו חלופות לסלילת הקטע.
הכביש נבנה תחילה עם שני מסלולים לכל כיוון, אך כולל הכנה לנתיב שלישי עתידי במרכזו, כדי למנוע פגיעה בשולי הכביש בעת הבניה. העבודות כללו את הקמת מחלף חדרה דרום, מסוג מחלף יהלום שמקשר את העיר חדרה למערך הדרכים הארצי. בנוסף, הוקמו חמישה גשרים חדשים, שני מעברים חקלאיים עיליים ושלושה מעברים חקלאיים תת-קרקעיים.
בשנת 2016 שודרג הקטע המזרחי של הכביש בין צומת חביבה למחלף באקה ג'ת, והורחב לשני נתיבים לכל כיוון. בצומת חביבה הוקם גשר מעל כביש 581, עליו עובר כביש 9. החיבור ביניהם מתבצע בכביש מקשר - בחיבור לכביש 9 הוצב רמזור ובחיבור לכביש 581 נבנה מעגל תנועה. גם במחלף באקה-ג'ת הוצבו רמזורים במסלולו של כביש 9.
ג'יי ג'יי אברהמס
ג'פרי ג'ייקוב "ג'יי ג'יי" אברהמס (באנגלית: Jeffrey Jacob "J.J." Abrams, נולד ב-27 ביוני 1966) הוא במאי, מפיק, תסריטאי, שחקן ומלחין יהודי-אמריקאי.
אברהמס כתב והפיק שורה של סרטי קולנוע ידועים, לרבות בנוגע להנרי (1991), ארמגדון (1998), קלוברפילד (2008) ומלחמת הכוכבים - פרק 7: הכוח מתעורר (2015). בכלל עבודות הבימוי הקולנועיות הבולטות שלו אפשר למנות את משימה בלתי אפשרית 3 (2006), שני סרטי האתחול מחדש של מסע בין כוכבים (סטארטרק ב-2009 והאויב בתוכנו ב-2013) וסופר 8 (2011). בנוסף לסרטים, תחת ידיו של אברהמס הופקו, בוימו ונכתבו שורה של סדרות טלוויזיה מצליחות ובכלל זה פליסיטי (1998–2003), זהות בדויה (2001–2006), אבודים (2004–2010) ופרינג' (2008–2013). עבור יצירתו הקולנועית והטלוויזיונית הוא זכה בין השאר בפרסי אמי, סאטורן ואמפייר.
קורות חייו
אברהמס נולד בשנת 1966 בניו יורק אך גדל והתחנך בלוס אנג'לס. הוא היה בן למשפחה המעורה היטב בעסקי הקולנוע, ושני הוריו עסקו בהפקת סרטים. לאחר לימודי התיכון רצה לצאת ללימודים בבית ספר לקולנוע, אך לבסוף התרצה ללכת ללמוד בשרה לורנס קולג' שבעיר הולדתו. הוא עשה זאת בעצת אביו, אשר קבע כי "חשוב יותר שתלך ותלמד על מה לעשות סרטים, מאשר לדעת איך לעשות סרטים".
הוא קיבל את התפקיד הראשון שלו בתעשיית הסרטים ב-1982, כשהיה בן 16, כשנבחר להלחין את הפסקול עבור סרטו של דון דוהלר "Nightbeast". במהלך שנת הלימודים האחרונה שלו בקולג' כתב אברהמס ביחד עם חבר טיוטה לתסריט הקולנועי הראשון שלו. בהמשך נרכשה הטיוטה על ידי אולפני "Touchstone Pictures", ושימשה בסיס לסרט "יומן עסקים" משנת 1991 בו כיכבו צ'ארלס גרודין וג'ים בלושי. בנוסף כתב את התסריטים לסרטים "בנוגע להנרי" אשר יצא לאקרנים בשנת 1991 בכיכובו של האריסון פורד, ו"צעיר לנצח" אשר יצא לאקרנים בשנת 1992 בכיכבו של מל גיבסון.
בהמשך כתב יחד עם ג'ונתן הנסלי את התסריט לסרט "ארמגדון", שיצא ב-1998 והיה לשובר קופות. באותה שנה אף נכנס לתעשיית הטלוויזיה, כשהיה שותף לכתיבת התסריט של סדרת הטלוויזיה "פליסיטי", אשר שודרה במשך ארבע עונות ברשת השידור האמריקנית The WB. בשנת 2001 היה שותף בכתיבה ובהפקה של הסרט "לעולם אל תשחקו עם זרים".
תחת חברת ההפקות שהקים, "Bad Robot Productions", הפיק אברהמס את הסדרות "זהות בדויה", "אבודים", "מה עובר על בריאן" ו-"Six degrees" עבור רשת השידור ABC, ואת "פרינג'" עבור רשת FOX. אברהמס אף לקח חלק פעיל בהלחנת נעימות הפתיחה של כל הסדרות. הסדרות כולן זכו להצלחה רבה, וביססו את מעמדו של אברהמס כיוצר חדשני ומקורי.
בהמשך אברהמס היה שותף בתהליך כתיבת התסריט לסרט "Superman Flyby". בשנת 2006 יצא סרטו הראשון כבמאי - "משימה בלתי אפשרית 3" בכיכובו של טום קרוז. בשנת 2008 שימש כמפיק של סרט האימה "קלוברפילד". בהמשך ביים את הסרט "סטארטרק" אשר יצא לאקרנים במאי 2009. בעקבות הצלחה הסרט הוא הפיק את סרטי ההמשך (האויב בתוכנו - סטארטרק וסטארטרק 3) ונבחר לביים את הפרק השביעי בסאגת מלחמת הכוכבים: מלחמת הכוכבים - פרק 7: הכוח מתעורר.
אברהמס ידוע גם בשל המסתוריות האופפת חלק מיצירותיו. באבודים, לדוגמה, העלילה רצופה במשמעויות נסתרות ובשאלות חסרות פתרון. בסרט קלוברפילד מסופר על מפלצת שמחריבה את ניו יורק, אולם לאורך כל הסרט לא מסופר מיהי המפלצת ומדוע הופיעה. המסתורין הנ"ל חודר בדרך כלל גם אל עולם האינטרנט, כשאברהמס ואנשי ההפקה שלו מנצלים את המדיום למטרות שיווק מתוחכם, כגון שתילת רמזים ופתרון חידות. בראיון אמר פעם: "כל האתרים והרמזים באינטרנט נולדו כניסוי. נראה לנו מעניין ליצור פאזל שהסרט הוא רק חתיכה ממנו, שאפשר ליהנות ממנה גם בלי כל השאר... אנשים אוהבים להשתתף ולפתור חידות. השאלה היא איזה מסר אתה רוצה להעביר כדי להרחיב את גבולות העולם שאתה יוצר".
שרה שרה (שיר)
שרה שרה (מעוצב: שׂרה שׁרה) הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת הישראלית שרית חדד. השיר יצא לאור ב-3 באפריל 2017, כסינגל הרביעי מתוך אלבום האולפן ה-23 שלה, שרה שרה, על ידי חברת התקליטים אבי גואטה הפקות בע"מ.
השיר הגיע למקום השלישי במצעד של מדיה פורסט, והיה צריך להיכנס למצעד של רשת ג', אך זו נסגרה קודם לכן.
רקע
השיר נכתב על ידי מאור אדרי, שגם היה זה שהלחין אותו, והוא הופק על ידי יעקב למאי. שיר זה הוא שיר הנושא מתוך האלבום הקרוי על שמו, והוא משלב בתוכו את הסגנון המזרחי, ביחד עם סגנון הפופ.
כלפי השיר הופנו ביקורות חיוביות, ביניהן יוסי חרסונסקי אמר עליו כי: "חג לתעשיית מוזיקת השמח הים-תיכונית. שרה שרה שיר שמח וכולם עפים".
וידאו קליפ
הווידאו קליפ הנלווה שיצא לשיר בוים על ידי עוזי ג'ורג' שגם ביים את הקליפ ללהיט "לא תודה", והוא מעין הופעה. תחילה, ניתן לראות את חדד עם צוות הנגנים שלה נכנסת אל תוך מיניבוס. לאחר מכן, ניתן לראותם מנגנים בתוכו.
בהמשך, חדד עוצרת את המיניבוס ומקיימת הופעת רחוב. מיד לאחר מכן המיניבוס מגיח אל עבר הופעה באולם, שאליה הייתה צריכה חדד להגיע מלכתחילה.
אלכסנדרובקה
אלכסנדרובקה (ברוסית: Александровка; בפולנית: Aleksandrówka) הוא שם נפוץ שקיים במאות יישובים בארצות הדוברות שפות סלאביות, שנובע מהשם אלכסנדר.
מזרקת שוקולד
מזרקת שוקולד הוא מתקן המשמש להגשת פונדו שוקולד.
לרוב המתקן כולל מזרקה קטנה, שגובהה כחצי מטר, ובה מספר שלבים. בבסיס המזרקה מתקן חימום הממיס את השוקולד ושומר על מצבו הנוזלי, וכן משאבה המעלה את השוקולד לראש המזרקה, ממנה זורם השוקולד במורד המזרקה אל מתקן החימום.
המזרקה מאפשר טבילת פירות או מרשמלו בשוקולד הנוזלי.
על מנת שהשוקולד ייזל במזרקה, עליו להיות בעל ריכוז גבוה של חמאת קקאו או שומן.
היסטוריה
מזרקת השוקולד הומצאה על ידי בן בריסמן (Ben Brisman) בשנת 1991. המתקן נהיה פופולרי בארצות הברית בשלהי שנות ה-90 של המאה ה-20.
מתקנים אלו נועדו לשימוש מסחרי (שימושן של חנויות ושירותי קייטרינג). עם העלייה בפופולריות של המתקן יצרה חברת הלמן לראשונה מזרקות לשימוש ביתי בשנת 2004, ובשנת 2005 החל ייצור של מתקנים זולים.
סוגי מזרקות שוקולד
מזרקות השוקולד המשמשות בשימוש מסחרי גדולות מהמזרקות הביתיות, ומשמשות לרוב בדוכני רחוב, חנויות שוקולד, ובאירועים. מזרקות אלה עשויות לרוב פלדת אל חלד. גובהן של המזרקות המסחריות יכול לעלות על מטר, והן מסוגלות להכיל עד 15 ק"ג שוקולד.
גובה המזרקות הביתיות אינו עולה לרוב על חצי מטר, והן עשויות פלסטיק או פלדת אל חלד. המזרקות הביתיות מכילות לרוב עד 3 ק"ג שוקולד.
רגישות ללקטוז
רגישות ללקטוז היא תסמונת נפוצה המתאפיינת בתחושות אי-נעימות במערכת העיכול (שלשול, כאבי בטן, גזים או נפיחות הבטן) בעקבות צריכת לקטוז. ההסבר העיקרי לתחושות אלה הוא רמה נמוכה של האנזים לקטאז במעי הדק, כתוצאה מירידה בייצור האנזים אחרי גיל הילדות. ירידה זו, בשמה המדעי lactase non-persistence (לקטאז לא-מתמיד) או היפולקטזיה (hypolactasia), היא פנוטיפ (תכונה בעלת מקור גנטי) שכיח. בעלי פנוטיפ זה אינם מעכלים לקטוז בצורה מיטבית (במעי הדק), וכתוצאה מכך חלק מהלקטוז מגיע למעי הגס ומפורק בו על ידי חיידקים. עיכול חלקי זה מתקיים אצל רוב בני האדם בעולם, וככל הנראה אצל כל היונקים (שאינם צורכים חלב כבוגרים).
בבני אדם זוהו מספר גנים שונים הגורמים לייצור לקטאז בכמויות גדולות גם בגיל מבוגר, ואצל בעלי גנים אלה אין כלל רגישות ללקטוז. גנים אלה הם ככל הנראה תוצאה של מוטציות שאירעו בנפרד במספר מקומות בעולם. שכיחות הגנים האלה שונה בין אוכלוסיות שונות; היא גבוהה בעיקר בצפון אירופה, מזרח אפריקה, ובאוכלוסיות שמקורן באזורים אלה (כמו צפון אמריקה).
השוני הגנטי אינו מספק הסבר מלא לרגישות ללקטוז. אנשים שעיכול הלקטוז שלהם מתבצע בחלקו במעי הגס לא בהכרח סובלים מתחושות אי-נעימות גם לאחר צריכה של מוצרי חלב. הסברים אחרים קושרים רגישות ללקטוז עם הרגלי תזונה מקומיים, ומצביעים על כך שאוכלוסיות גדולות של מהגרים בארצות הברית אינן סובלות מרגישות ללקטוז, אולי עקב צריכה מוגברת של מוצרי חלב גם מעבר לתקופת הילדות.
הסבר ביוכימי
לקטוז הוא דו-סוכר, המצוי בחלב ובמוצרי חלב שונים, בכמויות משתנות.
עיכולו של הלקטוז מתבצע במעי הדק, בעזרת האנזים לקטאז, המפרק את הסוכר לקטוז למרכיביו, גלוקוז וגלקטוז. את שני חד הסוכרים האחרונים, הגוף כבר מסוגל לפרק בקלות רבה. אולם, מסתבר שרק לחלק מבני המין האנושי יש כמות מספקת של אותו אנזים מפרק, לקטאז. ברוב בני האדם הוא חסר במידה זו או אחרת, ואצלם הלקטוז ממשיך ועובר במערכת העיכול אל המעי הגס. בחלק זה של הגוף, הלקטוז מפורק על ידי חיידקים, כאשר תוצרי תהליך הפירוק הזה הם חומצה לקטית, גז מתאן וגז מימן. החומצה הלקטית הנוצרת בתהליך זה, כמו גם הלקטוז הבלתי מפורק, גורמים שניהם למעי, לספוח אליו יותר מים, דבר העלול לגרום לשלשול. שני התוצרים האחרים, המתאן והמימן, הם כאמור גזים, העלולים לגרום לנפיחות ולכאבי בטן.
הסימפטומים של אי-סבילות ללקטוז מופיעים לאחר צריכה של חלב ומוצרי חלב ונעלמים לאחר הפסקת הצריכה. רוב הרגישים ללקטוז יכולים לשתות ככוס חלב אחת ביום ללא תסמינים חריפים. חוסר מוחלט מולד באנזים לקטאז נקרא אלקטזיה, ובמקרה שתינוק סובל ממחלה זו גם תזונה דלת לקטוז לא תעזור ועליו להימנע לחלוטין ממאכלים הכוללים לקטוז.
סוג העיכול של לקטוז ניתן לאבחון קליני על ידי בדיקת רגישות ללקטוז, בדיקת נשימה למימן, או בדיקת חומציות הצואה.
יש להבדיל בין רגישות ללקטוז, שתסמיניה נוצרים במערכת העיכול בלבד ואינם מערבים תגובה חיסונית, לבין אלרגיה לחלבון החלב, שהיא תגובה אימונולוגית לאחד או יותר מחלבוני החלב והיא תופעה שונה לחלוטין.
שכיחות
בצפון אירופה וצפון אמריקה כ-20% מהאוכלוסייה סובלים מרגישות ללקטוז ברמות שונות. בסין בסביבות 90% מהבוגרים, בתלות באזור, אינם מעכלים לקטוז בצורה מיטבית. בישראל נבדקה שכיחות הגנים לייצור לקטאז באוכלוסיות שונות ונמצא כי הם קיימים רק ב-20% מכלל האוכלוסייה.
רגישות ללקטוז קשורה לירידה הדרגתית שחלה עם השנים לאחר הגמילה בכמות הלקטאז ופעילותו. ילדים קטנים בדרך כלל אינם מפתחים תסמינים של רגישות ללקטוז. רוב האנשים עם חסר בלקטאז חוו את תחילת התסמינים בגיל ההתבגרות ולאחריו.
רגישות ללקטוז קשורה גם לתזונה שאינה עשירה במוצרי חלב. מרבית אוכלוסיית סין ויפן, מרבית אוכלוסיית אפריקה שמדרום לסהרה, וחלק ניכר מאוכלוסיית הילידים של דרום אמריקה, אזורים בהם התזונה המסורתית אינה כוללת חלב (חלב מבעלי חיים לא היה זמין עד לתקופה המודרנית), הם בעלי רגישות ללקטוז.
קיימות דרגות שונות של רגישות ללקטוז. על פי מסקנות נייר עמדה של המכון הלאומי לבריאות בארצות הברית (NIH), שפורסם בפברואר 2010, רוב האנשים בחברה המערבית, שיש אצלם ספיגה לקויה של לקטוז, אינם סובלים ברמה קלינית, אלא ברמה פחותה בהרבה. רובם יכולים לצרוך כמות השווה לכוס חלב ביום, מבלי לסבול מסימפטומים כלשהם. בעלי רגישות ללקטוז גם יכולים לרוב לצרוך חלב דל או נטול לקטוז, או לחלופין כמויות קטנות של לקטוז, כגון אלו המצויות ביוגורט, בקוטג' ובגבינות קשות. רק מיעוט מקרב הסובלים מרגישות ללקטוז אינם מסוגלים כלל לעכל מוצרי חלב.
בנוסף, אנשים רבים המניחים שיש להם רגישות ללקטוז, טועים ובפועל מסתבר שיש להם מגוון הפרעות אחרות במערכת העיכול ולא רגישות ללקטוז. מסיבות אלה, האומדנים לשכיחות התסמונת אינם עקביים ואינם מדויקים, מה עוד, שחלק מהאומדנים מתבסס על דעתם האישית של האנשים ולא על מידע רפואי אמין.
על פי מחקר שבוצע באוניברסיטת אריאל, לרוב האוכלוסייה בישראל אין גנים לייצור לקטאז בגיל מבוגר וכתוצאה מכך יכולה להיווצר אי סבילות ללקטוז.
אבולוציה
עד שלב מאוחר יחסית באבולוציה האנושית, גוף האדם היה מייצר לקטאז לפירוק חלב, רק בגיל הינקות, ממש כמו אצל מרבית היונקים האחרים. בחברות אנושיות המתקיימות מציד ולקט, ואף מחקלאות מן הצומח, אין תועלת בלקטאז בגיל מבוגר. אולם בחברות שהחזיקו בהמות המייצרות כמות גדולה של חלב (כצאן ובקר), נוצר יתרון לקבוצות שיכולות להמשיך לצרוך חלב גם לאחר תקופת ההנקה: ניתן להשתמש בבהמות כמקור מזון עשיר ובלתי מתכלה, ללא צורך בציד, גם באזורים בהם כמות המזון מן הצומח המתאים לתזונה האנושית דלה.
להערכת החוקרים, לפני כ-12,000 שנים אירעה מוטציה עיקרית אחת, ככל הנראה באזור טורקיה של היום. ייתכן גם שמדובר בכמה מוטציות שונות, שאירעו אולי בכמה אזורים בעולם. מכל מקום, מוטציה או מוטציות אלה איפשרו למי שנשא אותן, להמשיך לצרוך חלב בכמויות גדולות גם לאחר תקופת ההנקה. בתהליך ברירה טבעית שלקח כמה אלפי שנים בודדות בלבד, הפכו המוטציה או המוטציות הללו לשליטות באוכלוסיות מסוימות, ואיפשרו לאוכלוסיות אלה להשתלט על שטחים גדולים (אולי על חשבון אוכלוסיות אחרות). היכולת הזו נחשבת לאחד הגורמים לעלייה הדמוגרפית של התקופה הנאוליתית. על פי ההשערה הזו, זוהי הסיבה שבאירופה, בניגוד לחלקי עולם אחרים, כ-80% מהאוכלוסייה נושאת את המוטציה. במחקר פלאוגנטי של 230 גנומים שמוצו משלדי בני-אדם עתיקים באירואסיה, המוטציה הגורמת סבילות ללקטוז הראתה את סימני הפעילות החזקים ביותר של ברירה טבעית מכל האתרים הגנטים שנבדקו.
תורשה
הורשת התכונה של ייצור לקטאז בגיל מבוגר מוסברת על ידי המודל התורשתי הפשוט ביותר שתואר כבר על ידי גרגור מנדל. אלל הגן לייצור לקטאז בגיל מבוגר הוא דומיננטי, ולכן הורה שמייצר לקטאז עשוי להוריש לילדיו גן שאינו גורם לייצור לקטאז, אך לא להפך. התוצאה הצפויה ממודל זה היא שכיחות של 75% לייצור לקטאז בגיל מבוגר באוכלוסייה הומוגנית, ללא התחשבות ביתרונות אבולוציוניים.