cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
תומאס בליימי
ראשית חייו
בליימי למד בבית הספר של וואגה וואגה, שם השתתף בנבחרת הפוטבול האוסטרלי והיה חבר בתנועת נוער של הצבא האוסטרלי. הוא עבר לתיכון וואגה וואגה בגיל 13, והנהיג את תנועת הנוער במשך שנתיים.
בליימי החל את חיי הקריירה שלו ב-1899 כמורה בבית ספר באגם אלברט. בנובמבר 1906 התגייס בליימי לצבא האוסטרלי, וב-8 בספטמבר 1909 הוא התחתן עם קרוליין מילארד, ממנה נולדו לו שני בנים.
מלחמת העולם הראשונה
במהלך מלחמת העולם הראשונה שירת בליימי בכוח הקיסרי האוסטרלי הראשון (AIF). באמצע 1914, בליימי היה חבר בדיוויזיה ה-43 (וסקס). בנובמבר הוא נסע למצרים עם הנרי שובל כדי להצטרף לחיל המשלוח האוסטרלי, שם מונה בסופו של דבר לקצין המודיעין של הדיוויזיה האוסטרלית ה-1 בקרב גליפולי. במהלך הנחיתה במפרץ אנזא"ק, הוא נשלח להעריך את הצורך בחיזוק כוחו של הקולונל מקאי. הוא אישר את הצורך, ולכן נשלחו כוחות התגבורת לשם.
בליל 13 במאי 1915, בליימי, במסגרת תפקידו כקצין מודיעין, הוביל סיור מאחורי קווי הטורקים לאתר עמדות בכרמי זיתים שסיכנו את הכוחות בחוף. כוח אויב של שמונה טורקים התקרב ליד רכס אורן, אחד מהם עמד לדקור את אחד החיילים האוסטרלים, ולכן בליימי ירה בו באקדחו. בקרב שלאחר מכן נהרגו שישה מהטורקים. בליימי פרש עם הסיור שלו לקווים האוסטרלים מבלי שמצא את העמדות. חקירות שנערכו לאחר מכן בשטח מאובטח העלו כי העמדות נמצאות הרבה יותר דרומה מכפי שהניח.
ביולי 1915 בליימי מונה לקצין אג"ם, ובספטמבר של אותה שנה הוא קיבל דרגה זמנית של לוטננט קולונל והצטרף לדיוויזיה האוסטרלית ה-2 שהוקמה במצרים כראש מטה הדיוויזיה. המפקד, מייג'ור גנרל ג'יימס גורדון לג'ה, העדיף קצין אוסטרלי מכיוון שהרגיש שקצין בריטי לא כל כך קשור לחיילים. עם זאת, לאחר הגעת הכוחות האוסטרלים לצרפת בשנת 1916 הוא חזר מהדיוויזיה השנייה לדיוויזיה ה-1 כראש המטה, ובתפקיד זה היה מעורב בקרב על פוז'ייר.
בליימי נחשב כמפקד חטיבה אפשרי, אך מעולם לא פיקד על גדוד, שנחשב בדרך כלל כתנאי מוקדם לפיקוד [על חטיבה. לכן מונה למפקד גדוד הרגלים ה-2 ב-3 בדצמבר 1916. ב-28 בדצמבר, בליימי, כמפקד הגדוד הבכיר, מונה למפקד חטיבת הרגלים ה-1. ב-1 בינואר 1917 הוא קיבל את עיטור אות השירות המצוין, וב-9 בינואר יצא לחופשה והעביר את הפיקוד לידי לוטננט קולונל איוון מקאי. אולם כאשר נודע למטה הכללי של חיל המשלוח הבריטי על שימוש זה של בוגר מכללה למטה, הוא הזכיר לקורפוס אנזא"ק ה-1 כי "לא כדאי לשחרר קצינים כאלה לפיקוד על גדודים, אלא אם כן הוכיחו שהם לא שווים לתפקידם במטה". לבעקבות כך בלאמי חזר למטה הדיוויזיה ה-1. לוטננט גנרל סר ויליאם בירדווד קידם את בליימי לדרגת קולונל מלא. בליימי שימש גם כמפקד החטיבה ה-2 בתקופת מנוחה מה-27 באוגוסט עד ה-4 בספטמבר 1917. ב-8 בספטמבר אושפז כשהוא מקיא ומשתעל. הוא נשלח לאנגליה שם אושפז בבית החולים הכללי הלונדוני השלישי לטיפול בפסוריאזיס, ולא חזר לתפקידו עד 8 בנובמבר 1917. בתחילת 1918 קיבל את תואר עמית מסדר מיכאל הקדוש וג'ורג' הקדוש, ובמאי אותה שנה אוזכר שוב בשדרים.
ב-1 ביוני 1918 ירש לוטננט גנרל ג'ון מונש את בירדווד כמפקד הקורפוס האוסטרלי, ובליימי הועלה לדרגת בריגדיר ומונה לראש מטה הקורפוס. הוא מילא תפקיד משמעותי בהצלחת הקורפוס האוסטרלי בחודשי המלחמה האחרונים. הוא נשאר מעוניין בחדשנות טכנולוגית. הוא התרשם מהיכולות של דגמי הטנקים החדשים ולחץ על השימוש בהם בקרב האמל, שם מילא תפקיד חשוב בהצלחת הקרב.
בין המלחמות
בשנת 1919 שב בליימי לאוסטרליה, שם מונה לסגן ראש המטה הכללי בשנת 1920. אחד מהישגיו היה הקמת חיל האוויר המלכותי האוסטרלי במאי 1920. בשנים 1922–1925 שימש כנציג אוסטרליה במשרד המלחמה בלונדון. לאחר שחזר לאוסטרליה, הצטרף למשטרה כמפכ"ל המשטרה במדינת ויקטוריה. הוא החזיק בתפקיד זה עד 1936.
בשנת 1938 השלים בליימי את הכנסתו על ידי שידורי רדיו על פוליטיקה בינלאומית. הוא נחרד מרדיפת הנאצים כלפי היהודים. מאוחר יותר הוא קיבל אחריות על גיוס חיילים חדשים. ככזה, הוא הניח את הבסיס להרחבת הצבא במקרה של מלחמה עם גרמניה או יפן, שאותו ראה כבלתי נמנע.
בשנת 1935 קיבל בליימי את עיטור Knight Bachelor. באותה שנה נפטרה אשתו, וב-5 בדצמבר 1939 התחתן עם מעצבת האופנה בת ה-35 אולגה אורה פרנסוורת'.
מלחמת העולם השנייה
לאחר כניסת אוסטרליה למלחמה וההחלטה על הקמת כוח אימפריאלי שני באוסטרליה, מונה בליימי למפקד הדיוויזיה ה-6 שהוקמה באותה העת, והיוותה את גרעין ה-AIF, ב-13 באוקטובר 1939 תוך העלאתו לדרגת לוטננט גנרל. בתקופה שבין מלחמות העולם המירה אוסטרליה את צבאה למערכת מיליציה טהורה, שיחידותיה לא הורשו להישלח לחו"ל. בליימי היה אחראי בתפקידו כראש AIF ישירות לראש הממשלה ושר ההגנה רוברט מנזיס, והיה אמור לשמור את הפיקוד על AIF, שצמח מאוחר יותר ל-300,000 איש, במהלך המלחמה.
מינואר 1940, החלקים הראשונים של הדיוויזיה ה-6 נשלחו לארץ ישראל להתכונן לפריסתם בצרפת לצד חיל המשלוח הבריטי. לאחר שהוחלט להקים פיקוד של קורפוס ודיוויזיה שנייה עבור AIF, ויתר בליימי על הפיקוד על הדיוויזיה ה-6 באפריל ומונה למפקד הקורפוס האוסטרלי ה-1, שאת מפקדתו פתח ביוני. כאן היה כפוף לראש פיקוד המזרח התיכון, הגנרל ארצ'יבלד וייוול. בשל התבוסה המהירה של הצרפתים והבריטים בצרפת במהלך המערכה הגרמנית במערב כמו גם כניסתה של איטליה למלחמה, חיילי בליימי נשמרו כעתודה במזרח התיכון והשתמשו בהם נגד האיטלקים בלוב החל מדצמבר 1940.
במרץ 1941 נשלחו בליימי ושתי דיוויזיות מכוחו ליוון כחלק מ"מבצע זוהר" בפיקודו של הנרי מייטלנד וילסון, כאשר הפלישה הגרמנית קרבה ובאה. על שירותו במערכה היוונית, בה זכתה לשבחי מנהיגותו הנבונה, קיבל את צלב המלחמה היווני מדרגה ראשונה. בסוף אפריל מונה לסגן ראש פיקוד המזרח התיכון (מיולי כיהן בתפקיד קלוד אוקינלק) ובספטמבר הועלה לדרגת גנרל.
בתחילת 1942, בשל האיום היפני, הוא קיבל הוראה לחזור לאוסטרליה לקחת פיקוד בחזית זו. הוא מונה כאן על ידי המפקד הראשי האמריקאי בדרום מערב האוקיינוס השקט, דאגלס מקארתור, כמפקד הכללי של כוחות היבשה, מבלי שזכה להשפעה רבה על ניהול המבצעים. בספטמבר 1942 הוא נשלח על ידי מקארתור לפורט מורסבי בפפואה באופן אישי להוביל את המערכה בגינאה החדשה. בנוסף, החל מ-1943 הוא פיקד על הפעילות בבריטניה החדשה ובאיי שלמה בצפון וב-1945 על שחרור בורנאו (מבצע אבוב).
ב-2 בספטמבר 1945 הוא חתם על הסכם הכניעה היפני עבור אוסטרליה על סיפון USS מיזורי.
לאחר המלחמה
לאחר בחירתו מחדש של מנזיס ב-1950, הועלה לדרגת פילדמרשל כאוסטרלי הראשון שהועלה לדרגה רמה זו ועד כה היחיד. זמן קצר לאחר מכן הוא חלה קשה ומת ב-27 במאי 1951 בבית חולים במלבורן מדימום מוחי. בהלווייתו הממלכתית השתתפו כ-300 אלף איש.
קוסובו באירוויזיון לרוקדים צעירים
קוסובו השתתפה בתחרות האירוויזיון לרוקדים צעירים פעם אחת בלבד, ב-2011.
שמואל דגני
שמואל (מולי) דגני פישלר (20 במאי 1951 – 9 באוקטובר 1973) היה קצין צה"ל שעוטר בעיטור העוז על פעולתו בקרב ברמת הגולן במלחמת יום הכיפורים.
ראשית חייו
דגני נולד ב-20 במאי 1951 בחיפה לאסתר ונתן דגני. את לימודיו היסודיים החל בבית-הספר "הבונים" בחיפה, המשיך בבית-הספר "בארי", בבית-הספר התיכון-עירוני ג' בנווה-שאנן וסיים את לימודיו התיכוניים בבית הספר הריאלי בחיפה. בנוסף, היה חבר בתנועת הנוער "המחנות העולים", אשר בה היה חניך ולאחר מכן מדריך.
בסוף ספטמבר 1969 התגייס דגני לצה"ל והוצב לנח"ל. הוא שירת במסלול נח"ל, במסגרתו יצא לשנת הדרכה (חל"ת) ברעננה, ולאחר מכן התנדב לשרת בחיל השריון, בו השתלם בקורסים למפקדי טנקים, לקצינים ולקציני שריון, והיה לקצין הנח"ל הראשון שצמח בשריון. הוא הצטרף לצבא הקבע בסוף ספטמבר 1972, והוצב כמפקד מחלקת טנקים בגדוד 74.
מלחמת יום הכיפורים
דגני היה מפקד מחלקה בפלוגה ו' בגדוד 74. דגני לחם בקרבות הבלימה הקשים בחזית הסורית במלחמת יום הכיפורים בצפון רמת הגולן. עם פרוץ הקרבות היה ממוקם עם מחלקתו במוצב 105, באזור הר ורדה. במהלך הקרב נפגע אולם המשיך להילחם, והצליח לבלום את התקדמות השריון הסורי. ב-9 באוקטובר 1973 בשעות הבוקר נשלח יחד עם טנק נוסף להילחם בחיילי חי"ר סורים שחדרו במהלך הלילה באזור רכס הבוסטר. שני הטנקים נפגעו מטילי נ"ט. דגני נהרג יחד עם שישה חיילים נוספים מפלוגתו.
הוא הובא למנוחת-עולמים בבית העלמין הצבאי בחיפה. לאחר נפילתו הועלה לדרגת סגן והוענק לו עיטור העוז.
הנצחה
קיבוץ בית קשת הוציא חוברת זיכרון לזכרו של מולי דגני ובה דברי חברים על דמותו, על אמונותיו וערכיו.
פראניו קליין
פְרָאנְיוֹ קְלָיין (בקרואטית: Franjo Klein; 17 באוקטובר 1828, וינה, האימפריה האוסטרו-הונגרית - 26 באוגוסט 1889, זאגרב, האימפריה האוסטרו-הונגרית) היה אדריכל קרואטי ממוצא אוסטרי, מבולטי האדריכלים באזור קרואטיה ככלל וזאגרב בפרט במחצית השנייה של המאה ה-19 אשר תכנן בין השאר את מבנה בית הכנסת בזאגרב.
קורות חיים
פראניו קליין נולד בווינה במשפחה אוונגליסטית. הוא למד שנתיים באקדמיה לאמנויות יפות בווינה וב-1851 עזב את לימודיו, היגר לשטחי ממלכת קרואטיה, התגייס לצבא האוסטרי ועבד כמנהל עבודה בבניין בערים שונות. הוא החל בתכנון מבני דת בביילובאר וביישובים סמוכים. ב-1859 הוצב בזאגרב. קליין פתח משרד לתכנון אדריכלי ובמהלך פעילות המשרד שנמשכה עד 1878 תכנן את קתדרלת ההשתנות של הכנסייה האורתודוקסית הסרבית בזאגרב, את בית הכנסת בזאגרב, את מכון המוזיקה של קרואטיה ואת מבנה בנק ההשקעות של קרואטיה. כן תכנן מספר בתי מגורים לבני השכבות האמידות שבעיר.
פראניו קליין הלך לעולמו בזאגרב ב-1889 והוא בן 60, והובא לקבורה בבית הקברות מירוגוי. ב-2014 הוצב שלט הנצחה לזכרו בכנסיית "עליית מרים" בזאגרב.
בית המשפט העליון של אוגנדה
בית המשפט העליון של אוגנדה הוא הרשות השופטת באוגנדה. בית המשפט שואב את סמכויותיו מסעיף 130 לחוקת אוגנדה.
בניין בית המשפט העליון ממוקם ברחוב קולולו העליון מספר 10, בפינה עם כביש מבואה, על גבעת קולולו. זהו הרובע המרכזי של קמפלה, בירת אוגנדה והעיר הגדולה ביותר.
סקירה כללית
בראש בית המשפט העליון עומד השופט הראשי ויש עוד עשרה שופטים נוספים. הרוב הנדרש להחלטת בית המשפט משתנה בהתאם לסוג התיק הנדון. כאשר דנים בערעור חוקתי, המניין הנדרש הוא שבעה שופטים. במקרה פלילי או בערעור אזרחי, רק חמישה שופטים נדרשים.
בית המשפט מתכנס לשמונה ישיבות בשנה עם הפסקה של כשבועיים בין הפגישות לצורך ביצוע מחקר וכתיבת פסקי דין. בסמכות בית המשפט לדחות, לבטל, להחליף את פסק הדין או להורות על משפט חוזר בעת דיון.
הרכב השופטים
החל מה-22 באוגוסט 2020 מונו השופטים הבאים לבית המשפט העליון:
רנה קלינוב
רינה (רנה) קלינוב (1922 – 2016) הייתה משוררת, מתרגמת ועורכת ספרים ישראלית, ילידת ברלין. עבדה שנים רבות כעורכת בהוצאת הקבוץ המאוחד. גרה רוב חייה בקיבוץ כברי שם גם עסקה בחקלאות וטיפול בגיל הרך.
קלינוב פרסמה שירים בכתבי עת, פרסמה שני ספרי שירה, ספר עיון אחד ותרגמה ספרים רבים וידועים. בנוסף ערכה עשרות ספרים, הוסיפה מבואות ואחרית דבר וכתבה מאמרי דעה וביקורת בעיתונים.
ביוגרפיה
קלינוב נולדה בברלין שבגרמניה ב-1922, להורים יוצאי אוקראינה. אביה, ישעיהו קלינוב היה עיתונאי ששימש ככתב של עיתוני יידיש ברחבי העולם ושל “הארץ” בעברית, והיה מיודד עם ז’בוטינסקי שהעסיקו בעיתונו. ב-1948 מונה לראש המינהל לעיתונות, הסברה, שידור וקולנוע במשרד הפנים. אמה, רחל, למדה הוראה אך עסקה בעיקר באירוח. הבית שימש מקום מפגש ליהודים מרוסיה ששהו בגרמניה – שחקנים, סופרים ועוד חשובים. ב-1929 נולדה אחותה הצעירה רות קלינוב (פרופסור לכלכלה 1929–2015).
ב-1933 עלתה לישראל עם משפחתה, כאשר הוריה ברחו מאימת הנאצים. בישראל התיישבה המשפחה בתל אביב. אביה מצא עבודה כמזכיר מערכת של עיתון “הארץ” וקלינוב נשלחה ללמוד בבית ספר לבנות: ”ביה”ס לדוגמה” על שם הנרייטה סאלד הסמוך לסמינר לוינסקי. בתחילת כיתה ח’ הצטרפה לתנועת ”המחנות העולים”. עם סיום ביה”ס היסודי עברה ללמוד בגימנסיה הרצליה. בסוף שנות ה-30 בעודה בתיכון עברה עם משפחתה לירושלים בעקבות עבודתו של אביה. ב-1940 סיימה תיכון ועברה לגור בקיבוץ יגור על מנת להכשיר עצמה לחיי חקלאות ולהגשים את חלומה עוד מגרמניה לגור בקיבוץ.
קלינוב החלה לפרסם ראשוני שיריה ב-1939 בעיתונות מחנות-העולים ואחר כך בעיתונות הספרותית כגון בעיתונים "שדמות" ו"מבפנים".
ב-1941 עברה להתגורר בקיבוץ בית הערבה בו גרה עד 1945. שנה לאחר מכן, ב-1942 נשלחה קלינוב לקורס אלחוטאים, היה זה קורס משותף להגנה ולפלמ”ח. קלינוב צורפה לצוות מפעילי תחנת הרדיו הסודית של בית הערבה. על מנת לשמור על סודיות היא עברה לגור בביתו של מזכיר הקיבוץ ואשתו, שם הייתה תחנת השידור מוסתרת.
הבנק המרכזי של אסוואטיני
הבנק הלאומי של אסוואטיני (בסוואזית: Umntsholi Wemaswati; באנגלית: Central Bank of Eswatini) הוא הבנק המרכזי של אסוואטיני שנוסד ב-22 במרץ 1974. נגיד הבנק הנוכחי הוא פיל מניסי. הבנק נמצא ליד שגרירות הרפובליקה העממית של סין באסוואטיני.
רנה קלינוב
ביוגרפיה
ב-1945 גויסה על ידי אליהו גולומב על מנת להפעיל תחנת רדיו רזרבית לתקשורת עם אוניות מעפילים. התחנה הייתה ממוקמת בגן מנשה, במקום שהיה גם תחנת ניסיונות לגידול פירות. הכיסוי לשהותה בתחנה היה "עוזרת בית", והיא אכן עזרה גם בניקיונות, למדה לחלוב עיזים ולגבן גבינות, ולקצור בחרמש. בתקופה זו היא גם למדה ערבית מבני שבט בדואי ששכן בסמוך. לאחר שנה חזרה לבית הערבה, שם עבדה בגן הירק ובבתי ילדים, והמשיכה להיות פעילה בתחנת האלחוט בקיבוץ. עם פרוץ מלחמת העצמאות, פונו כל יושבי בית הערבה והמשפחה עברה לגור בקיבוץ שפיים. ב-1949, בעקבות הפילוג בקיבוצים עברו לגור בקיבוץ כברי. בכברי עסקה בחקלאות ובהוראת ילדי עולים.
החל משנות ה-60 עבדה קלינוב כעורכת בהוצאת הקיבוץ המאוחד, בה עבדה עד סוף ימיה, במשך למעלה מ-50 שנה. היא ליוותה סופרים כגון אהרון אפלפלד, דליה רביקוביץ, חיים גורי, גרשון שקד ורבים אחרים. היא הייתה אחראית על העריכה וההוצאה לאור של מבחר כתבי ולטר בנימין בשנות ה-80 שלא היה מוכר לקהל הישראלי.
בשנים 1977–1980, בגיל 55 למדה פילוסופיה באוניברסיטת תל אביב.
קלינוב נפטרה ב-2016 ונקברה בקיבוצהּ – כברי.
חיים אישיים
ב-1945 בגיל 22, נישאה למשה (הלמוט) בלום בבית הערבה. לזוג נולדו 3 ילדים: ערן, רפי והגר בלום. השניים התגרשו ב-1955.
ספריה
1970 – קהילת סלוניקי – קהילות ישראל בגולה – הוצאת משרד החינוך והתרבות.
ספרים בתרגומה
קלינברג תרגמה מאנגלית, יידיש וגרמנית לעברית
קארלוס דל טורו
קארלוס דל טורו (באנגלית: Carlos Del Toro; ) הוא איש עסקים אמריקאי וקצין צי ארצות הברית בדימוס יליד קובה, שמכהן כמזכיר הצי של ארצות הברית ה-78 בממשל הנשיא ג'ו ביידן החל מ-9 באוגוסט 2021.
ראשית חייו
קארלוס דל טורו נולד בהוואנה, קובה והיגר עם הוריו לארצות הברית כילד. הוא גדל בהלס קיצ'ן, מנהטן, ניו יורק. ב-1983 קיבל דל טורו תואר בוגר במדעים בהנדסת חשמל מהאקדמיה הימית של ארצות הברית. בהמשך הוא קיבל תואר שני בלימודי ביטחון לאומי ממכללת המלחמה של הצי ותואר שני בלימודי חקיקה מאוניברסיטת ג'ורג' וושינגטון.
קריירה
דל טורו שירת בצי ארצות הברית במשך 22 שנים, ופרש בדרגת קומנדר. במהלך שירותו הוא שירת במשרד מזכיר הצי של ארצות הברית והיה עוזר מיוחד למנהל ולסגן המנהל של משרד הניהול והתקציב. הוא גם פיקד על המשחתת "בלקלי". לאחר פרישתו מהצי הקים דל טורו את חברת SBG פתרונות טכנולוגיים, חברת ניהול והנדסה שעובדת בעיקר עם לקוחות ממשלתיים.
מינויו
ב-11 ביוני 2021 הוצג מינויו של דל טורו כמזכיר הצי של ארצות הברית על ידי הנשיא ג'ו ביידן. ב-17 ביוני הוגש המינוי לאישור הקונגרס. מינויו של דל טורו זכה לשבחים מיושב ראש ועדת הכוחות המזוינים של הסנאט, ג'ק ריד, שתיאר את המינוי כ"בחירה מצוינת".
ב-27 ביולי ביולי אישרה ועדת הכוחות המזוינים את מינויו של דל טורו, והעבירה אותו למליאת הסנאט. ב-7 באוגוסט אישרה מליאת הסנאט את מינויו. ב-9 באוגוסט הוא הושבע לתפקידו.
חיים אישיים
לדל טורו ולרעייתו בטי ארבעה ילדים.
מיכל רוזנבוים
מיכל רוזנבוים (נולדה ב-2 בנובמבר 1975 בבני ברק) היא עורכת דין ישראלית, המכהנת כמנהלת רשות החברות הממשלתיות.
ביוגרפיה
מיכל רוזנבוים נולדה ב-1975 בבני ברק, למשה ולחיה מנדל. רוזנבוים שירתה בשירות לאומי.
לרוזנבוים תואר ראשון כפול במנהל עסקים ובמשפטים מהמרכז הבינתחומי הרצליה, תואר שני בהצטיינות במשפט מסחרי מאוניברסיטת תל אביב (במסגרת תכנית בה הסטודנטים לומדים סמסטר באוניברסיטת ברקלי), וכן תואר שני ב"מנהל ומדיניות ציבורית" מטעם אוניברסיטת תל אביב ותואר שני בהצטיינות בנדל"ן, מהמכללה האקדמית נתניה.
בשנת 1999 הוסמכה לעריכת דין.
מנהלת היחידה לחיוב אישי במשרד הפנים
החל מינואר 2005 ובמשך שנתיים כיהנה כמנהלת היחידה לחיוב אישי במשרד הפנים. היחידה אמונה על איתור וטיפול במקרים בהם מתעורר חשד להוצאה כספית שלא כדין ברשויות המקומיות והבאתם בפני הוועדה לחיוב אישי. החיוב האישי הוא סנקציית יוצאת דופן בסקטור הציבורי, במסגרתה מוטל חיוב אישי על נושא משרה או נבחר ציבור, בגין "הוצאה כספית שלא כדין". התפקיד כלל ביצוע הליכי בקרה ופיקוח בכ-250 רשויות מקומיות בישראל ותאגידי הרשויות.
מעבר למגזר הפרטי
בשנת 2007, פרשה מהשירות הציבורי ועברה למגזר הפרטי, תוך שהיא נכנסה לשותפות במשרד עורכי הדין "רוגל בן עמי רוזנבוים", שלימים התמזג והפך למשרד "שרקון, בן-עמי, רוזנבוים".
בשנת 2012 מונתה על ידי בית המשפט המחוזי בתל אביב כמפרקת חברת פילת ישראל בע"מ, שנקלעה לקשיים כלכליים והגיעה לחדלות פירעון.
במהלך השנים ליוותה את הליך הבראת ארגון זק"א, שנוהל בידי נאמן וסייעה ביישום תוכנית ההבראה לארגון ואת בית החולים "ביקור חולים", לאחר שנקלע למשבר כלכלי.
בשנת 2013 הקימה משרד עורכי הדין משלה שנקרא "מיכל רוזנבוים ושות'". במסגרת המשרד היא כיהנה כיועצת משפטית לתאגידים ציבוריים גדולים (לרבות רשויות מקומיות, חברות ממשלתיות, חברות עירוניות ותאגידים ציבוריים), בתחומי המשפט המנהלי, כלכלי, בתחומי הרגולציה, ביקורת, חקיקה, פירוקים והבראות, פרויקטי תשתיות, כוח אדם ושכר.
בין השנים 2018–2021 כיהנה כדירקטורית בחברת מקורות. קודם לכן הייתה דירקטורית בחברת נתיבי איילון.
הייתה חברה בוועדה המייעצת להענקת מגן שר הבריאות למתנדבים מצטיינים.
מכהנת כיועמ"ש בהתנדבות בעמותת "טף לטף" שמטפלת בילדים בעלי מוגבלויות קשות. כיהנה כיועמ"ש בהתנדבות בעמותת עמותת כ"ן - כוח נשים לקידום מנהיגות נשים בישראל.
בחודש מאי 2019, הייתה מועמדת מועדפת מטעם הקואליציה בכנסת לתפקיד מבקר המדינה, יחד עם מתניהו אנגלמן, אך ביום הגשת המועמדות, הסירה את מועמדותה.
במרץ 2022 מונתה למנהלת רשות החברות הממשלתיות.
רוזנבוים היא בת זוגו של היועץ האסטרטגי אלי קמיר ואם לילדים.
פרסים והוקרה
רוזנבוים נבחרה לרשימת עורכות הדין המובילות מטעם מדריך הדירוג Chambers & Partners, וכן נבחרה ברשימת עו"ד הצעירים המבטיחים של המגזין "פורבס".
קישורים חיצוניים
ממאמריה:
יעל שרר
יעל שרר (נולדה ב-5 באוקטובר 1982) היא פעילה חברתית, במאית דוקומנטרית, עיתונאית וסופרת ישראלית.
שרר התפרסמה בעקבות הסרט "כביסה מלוכלכת" שאותו ביימה, המגולל את סיפורה האישי. הסרט הציג את התהליך שעברה לאחר החלטה להגיש תביעה אזרחית תקדימית נגד אביה שהורשע בהתעללות מינית בה בנערותה. שרר הייתה מנכ"לית העמותה "אחת מתוך אחת" ובאוגוסט 2019 הקימה את הלובי למלחמה באלימות מינית.
ביוגרפיה
שרר נולדה וגדלה ביישוב כוכב יאיר ועברה לכפר סבא כשהייתה בת 15. היא שירתה בחיל החינוך כמש"קית חינוך באוגדת איו"ש, ולאחר מכן במפקדת קצין חינוך ראשי בתל השומר.
לאחר שחרורה עבדה לסירוגין במזרח אפריקה, בעיקר בטנזניה, עם ארגוני סיוע בינלאומיים, במטרה לקדם את נושא זכויות האדם והילד באפריקה. כמו כן שימשה כעיתונאית במדינות דרום אפריקה עבור כלי תקשורת בישראל.
בשנת 2006 החלה ללמוד קולנוע בבית הספר "מנשר לאמנות". בהמשך כתבה וביקרה בזמביה, מלאווי, לסוטו, דרום אפריקה ונמיביה עבור "מסע אחר", "עיתון חי" ועוד. כתבה עבור האתרים "Onlife", "סלונה" ו"המקום הכי חם בגיהנום". במקביל פורסמו שירים פרי עטה בכתבי עת ספרותיים, בהם מאזנים, גג ותו פלוס.
בעלת תואר ראשון במדעי הרוח והחברה מהאוניברסיטה הפתוחה ותואר שני בניהול מערכות בריאות מאוניברסיטת בר-אילן.
משנת 2016 ועד ינואר 2018 הייתה כתבת ידיעות תקשורת בכפר-סבא.
שרר בחרה שלא להביא ילדים לעולם, אך החליטה לתרום ביציות עבור נשים שנדרשות לעבור טיפולי פוריות.
באפריל 2022 נבחרה להדליק משואה בטקס הדלקת המשואות ביום העצמאות ה-74.
כביסה מלוכלכת
סרטה הדוקומנטרי "כביסה מלוכלכת" הוצג בהקרנת בכורה בשנת 2012 בפסטיבל "דוקאביב", ולאחר מכן הוקרן גם בערוץ 2. בסרט הציגה את התהליך שעברה לאחר ההחלטה להגיש תביעה אזרחית תקדימית נגד אביה שהורשע בהתעללות מינית. בסרט מצולמת היא, הקורבן, משפחתה וכן אביה, שהורשע בביצוע עבירות מין בה מאז היותה קטינה ונידון לשלוש שנות מאסר, כמעט כולם בפנים גלויות. הדבר התאפשר לאחר שהיא עתרה נגד המדינה בדרישה לפתוח את הדלתיים הסגורות בהליך הפלילי שבו הורשע אביה.
חברת סינמקס הפיקה את הסרט והוא נתמך על ידי קרן יהושע רבינוביץ לאמנויות תל אביב, קרן גשר לקולנוע רב תרבותי והרשות השנייה. בהקרנת הבכורה בפסטיבל "דוקאביב" התחוללה סערה כאשר התברר לשרר כי אביה קנה כרטיס והיה נוכח באולם.
תחומים נוספים
בשנת 2015 הקימה שרר את דף הפייסבוק "רחוב משלה", המעודד קריאת רחובות על שם נשים על מנת להנכיח את הישגיהן של נשים במרחב הציבורי. הקבוצה הקימה גם אתר אינטרנט המרכז את המידע על הנשים ומציג את נוהל שליחת הפנייה לרשויות. מאז תחילתו של המיזם נקראו כמאה רחובות על שמות נשים.
שרר פעילה למען יישום החלטה 1325 של האו"ם, שמצהירה על המחויבות של מועצת הביטחון של האו"ם להגן על נשים ולהבטיח את ייצוגן בתהליכי שלום ובפוליטיקה הבינלאומית. במסגרת זו היא נפגשה עם שגרירים, פוליטיקאים וראשי-ערים ומעבירה הרצאות. שרר בוגרת תוכנית "בונות עתיד משותף" של האיחוד האירופי, איתך מעכי, נשים עושות שלום ומדרשת אדם. היא פעילה במרכזי הסיוע לנפגעות ונפגעי תקיפה מינית ומלווה קורבנות עבירה בהליכים משפטיים. היא סייעה להקמת חדרים אקוטיים לנפגעות אלימות מינית, בבית החולים לניאדו בנתניה ובמרכז הרפואי יוספטל באילת.
שרר כיהנה כחברה בוועד המנהל של עמותת "אחת מתוך אחת", המהווה פלטפורמה לשיתוף ולהפצת עדויות של נפגעות אלימות מינית ובמה להביע תמיכה בנפגעות, מיום הקמתה בשנת 2015. בשנת 2019 מונתה למנכ"לית העמותה, תפקיד אותו מילאה עד לסגירת העמותה.
בשנת 2017, יזמה שרר, יחד עם הפעילה החברתית מיכל גול, הצעת חוק לתיקון חוק השמות שלפיה אדם שהורשע בעבירות מין לא יוכל לשנות את שמו ללא אישור של שר הפנים. הצעת החוק הוגשה על ידי חברי הכנסת מוטי יוגב (הבית היהודי) מיכל רוזין (מרצ) ואורלי לוי-אבקסיס ואושרה.
בשנת 2015 הקימה את פרויקט "השרקן החגיגי" במטרה לאסוף תרומות למשלוחי מנות לנוער בסיכון. שנה לאחר מכן הצטרפה לפרויקט ימה אנין-אמינוף. הפרויקט סיפק מאז הקמתו אלפי משלוחי מנות לבני נוער במוסדות רווחה והוסטלים.
בשנת 2019 הקימה שרר את "הלובי למלחמה באלימות מינית". הארגון פועל מול משרדי הממשלה על מנת להבטיח תקציבים, להסדיר נהלים ולחוקק חוקים, ומול בתי החולים על מנת להבטיח טיפול ראוי בנפגעים ובנפגעות.
ספרים
במאי 2019 יצא לאור ספרה הראשון, עו"ד ועו"ד, בהוצאת מטר.
קישורים חיצוניים
מכתביה
צביקה כהן
צבי כלפו (צביקה) כהן (נולד ב-1961 או 1960) הוא פוליטיקאי ישראלי איש מפלגת ש"ס, שכיהן במגוון רחב של תפקידים בשלטון המקומי. הוא שימש כממלא מקום ראש עיריית טבריה, ראש המועצה המקומית וראש העירייה הראשון של אלעד, ראש שתי המועצות המקומיות התעשייתיות -רמת חובב ומגדל תפן וכיום הוא סגן וממלא מקום ראש עיריית ירושלים.
ביוגרפיה
כהן, במקור תושב טבריה, בה שימש כחבר מועצת העירייה. בין השנים 1989–1998 שימש כסגן ומ"מ ראש עיריית טבריה יוסי פרץ. לאחר מכן היה חבר מועצת העיר טבריה למשך שנים נוספות. כהן כיהן כמשנה למנכ"ל הרשות לפיתוח הגליל.
ב-22 במאי 2002 מונה כהן לתפקיד ראש מועצת רמת חובב כמינוי של שר הפנים דאז אלי ישי; תפקיד בו החזיק עד 2003. ב-2004 החל לכהן כראש המועצה המקומית אלעד, שזכתה במהלך כהונתו, שהסתיימה ב-2008, למעמד עיר.
מ-4 בספטמבר 2011 עד 2013, היה כהן ראש המועצה של מגדל תפן.
בשנת 2013 נבחר לכהן כחבר מועצת העיר ירושלים. במאי 2014, עם השעייתו של אליעזר שמחיוף (בשל הרשעה בפרשת הולילנד), מונה כהן במקומו כראש סיעת ש"ס בעיריית ירושלים כמו כן כהן הוא סגן ראש העירייה ומחזיק תיק מנח"ח (מינהל החינוך החרדי). בבחירות 2018 לעיריית ירושלים הוצב כהן בראש רשימת ש"ס למועצת העיר. לאחר הבחירות החל לשמש כסגן ומ"מ ראש העיר, מחזיק תיק הכספים ואחראי על המינהלים הקהילתיים החרדים.
כהן נשוי ואב ל-13 ילדים.
אברהם חיים שור
מזכיר את המהרש"א כרבו.
בן למשפחת שור מצאצאי רבי יוסף בכור שור. אביו, הרב נפתלי צבי שור, היה תלמיד הרמ"א ורבו של הב"ח. אחיו היה הרב אפרים זלמן שור בעל "תבואת שור". הרב אלכסנדר סנדר שור היה צאצא של אח אחר, הרב שמואל שור.
חותנו היה רבי אברהם מייזלש מקראקא, מחותנו של הרמ"א.
טאמיקה קאצ'ינגס
טאמיקה דבון קאצ'ינגס סמית' (באנגלית: Tamika Devonne Catchings Smith; נולדה ב-21 ביולי 1979) היא כדורסלנית עבר אמריקאית ששיחקה במשך 15 שנות הקריירה שלה עבור אינדיאנה פיבר מליגת ה-WNBA. קאצ'ינגס זכתה באליפות ה-WNBA (בשנת 2012), בפרס ה-MVP של העונה הסדירה ב-WNBA (בשנת 2011), בפרס ה-MVP של סדרת הגמר ב-WNBA (בשנת 2012), בחמישה פרסי שחקנית ההגנה של העונה ב-WNBA (בשנים 2005, 2006, 2009, 2010, 2012), בארבע מדליות זהב אולימפיות (בשנים 2004, 2008, 2012, 2016), ובפרס רוקי השנה ב-WNBA (בשנת 2002). היא נבחרה גם עשר פעמים למשחק האולסטאר של ה-WNBA, לחמישיית העונה ב-WNBA נבחרה 12 פעמים, ולחמישיית ההגנה נבחרה 12 פעמים. היא הובילה את הליגה בחטיפות שמונה פעמים. היא אחת מתוך תשע נשים שזכו במדליית זהב אולימפית, באליפות ליגת המכללות, ובאליפות ה-WNBA. ב-2011 נבחרה קאצ'ינגס על ידי אוהדים לאחת מ-15 השחקניות הטובות בתולדות ה-WNBA.
טאמיקה קאצ'ינגס היא קלעית (סקוררית) פורה קרוב ורחוק מהסל, כמו גם ריבאונדרית בעלת יכולת, בעלת יכולת תנועה עם כדור, ומגינה. אחרי משחק בתיכון עדלי סטיבנסון ובתיכון דאנקנוויל, טאמיקה קאצ'ינגס הפכה לאחת מכוכבות קבוצת כדורסל הנשים של אוניברסיטת טנסי. בשנת 2001 נבחרה בדראפט ה-WNBA על ידי אינדיאנה פיבר. אחרי שבעונתה הראשונה לא שיחקה כלל עקב פציעה, ב-2002 נבחרה למשחק האולסטאר. היא מפורסמת בזכות עשיית הקווינטופל-דאבל הראשון בהיסטוריה, ושימשה כנשיאת איגוד שחקניות ה-WNBA בין 2012 ל-2016.
באפריל 2020 פורסם כי נבחרה להיכל התהילה של הכדורסל, ובמאי 2021 הוצגה בו באופן רשמי.
ראשית חייה וקריירת המכללות
קאצ'ינגס נולדה בניו ג'רזי. שיחקה בתיכון עדלי סטיבנסון באילינוי. קאצ'ינגס עזרה לבית הספר התיכון סטיבנסון לזכות באליפות התיכונים של אילינוי כסופומור ב-1995 לפני שעברה לטקסס. באותה שנה בסטיבנסון זכתה בפרס "גברת כדורסל" של אילינוי (Illinois Ms. Basketball), והייתה לשחקנית הצעירה ביותר עד אותה עת לזכות בפרס. היא שיחקה בתיכון עבור תיכון דאנקנוויל מדאנקנוויל שבטקסס, ובנוסף לכך שהובילה את דאנקנוויל לזכייה באליפות הכדורסל של המדינה כג'וניור (היא שיחקה רק שתי עונות בדאנקנוויל לאחר שעברה מאילינוי), היא הובילה את קבוצת הכדורעף לאליפות המדינה היחידה שלה כג'וניור. כשחקנית דאנקנוויל נבחרה לאול-אמריקן של ה-WBCA (איגוד מאמנות הכדורסל) ולשחקנית השנה בתיכונים של הארגון (1996-97). היא השתתפה במשחק כל-אמריקה לתיכונים של ה-WBCA, וקלעה בו עשר נקודות. היא גם השחקן או השחקנית הראשונה בכל רמה בהיסטוריה שלזכותם נרשמו קווינטופל-דאבל (25 נקודות, 18 ריבאונדים, 11 אסיסטים, 10 חטיפות ו-10 חסימות) בשנת 1997.
קאצ'ינגס הייתה חברה בנבחרת כל-אמריקה עם נבחרת כדורסל הנשים של אוניברסיטת טנסי בשנים 1997–2001. היא זכתה בפרס נייסמית' לשחקנית המכללות של השנה, בפרס שחקנית המכללות של השנה של Associated Press, בפרס שחקנית המכללות של השנה של USBWA (אגודת כתבי הכדורסל האמריקאית), ובפרס שחקנית השנה של WBCA (אגודת מאמנות הכדורסל) בשנת 2000. כפרשמנית בטנסי, אלופת ארצות הברית, הייתה חלק מה"מיק'יות" (Meeks) עם סמיקה רנדל ושאמיק הולדסקלו.
קריירה ב-WNBA
קאצ'ינגס נבחרה במקום השלישי הכללי בדראפט ה-WNBA על ידי אינדיאנה פיבר בשנת 2001. בעונת 2001 לא היה ביכולתה לשחק בשל פציעה מתמשכת ברצועה הצולבת הקדמית משנתה האחרונה בטנסי, אך ב-2002 הייתה עונה מצוינת עבורה. היא נבחרה לרוקי השנה ב-WNBA וכשרשמה בממוצע 18.6 נקודות למשחק, והשפיעה מיידית על סגל הפיבר בשנה הראשונה שלה בתור מקצוענית. במהלך אותה עונה, במשחק נגד מינסוטה לינקס, קאצ'ינגס השוותה את שיא החטיפות למשחק ב-WNBA, תשע חטיפות (אשר נשבר מאז על ידי טישה פנישיירו). באותה שנה, הפיבר הגיעו לפלייאוף ואף על פי שהפסידו 2-1 בסיבוב הראשון, קאצ'ינגס הייתה דומיננטית, וממוצעי הנקודות שלה, 20.3 למשחק, היו הגבוהים מכל סדרות הפלייאוף האחרות שבהן השתתפה.
העונה הטובה ביותר בקריירה שלה מבחינה סטטיסטית הייתה עונת 2003, בו ממוצע הנקודות שלה היה הגבוה בקריירה שלה – 19.7 נקודות למשחק – ולמרות זאת הפיבר לא הגיעו לפלייאוף באותה שנה.
בשנת 2005, קלעה קאצ'ינגס את הנקודה ב-2,000 בקריירה שלה, ובכך הפכה לשחקניות המהירה ביותר לקלוע 2,000 נקודות בקריירה ב-WNBA, לאחר ששיחקה רק ארבע שנים לפני שהגיעה לציון זה. היא גם המהירה ביותר להגיע ל-1,000 ריבאונדים, ל-400 אסיסטים ול-300 חטיפות. בשנת 2005 נבחרה קאצ'ינגס לשחקנית ההגנה של העונה ב-WNBA. לאחר שנה חזרה קאצ'ינגס על ההישג, ונבחרה לשחקנית ההגנה של העונה ב-2006. היא נבחרה לשחקנית ההגנה של העונה גם בשנים 2009 ו-2010.
ב-2006 נבחרה קאצ'ינגס למשחק האולסטאר של ה-WNBA, לאחר שזכתה בקולות הרבים ביותר, אבל נאלצה לשבת בחוץ בעקבות פציעה ברגלה. במחצית היא הוכרזה כחברת קבוצת העשור של ה-WNBA לצד תשע שחקניות אחרות ומאמן יוסטון קומטס לשעבר ון צ'נסלור. חמש שנים לאחר מכן היא נבחרה על ידי אוהדים לאחת מ-15 השחקניות המובילות בחמש עשרה שנות ה-WNBA.
חודשים לפני עונת 2008, עשו הפיבר טרייד בו הגיעה לקבוצה הקלעית, שחקנית האולסטאר, קייטי דאגלאס (ששיחקה בקבוצה עד 2013) כדי שתחבור לקאצ'ינגס, וייצרו צמד שחקניות אולסטאר שיתחרו על אליפות. עם זאת, הפיבר נכשלו בכך בשנת 2008 כשהודחו בסיבוב הראשון של הפלייאוף על ידי דטרויט שוק.
ב-2009, הגיעו הפיבר להצלחה רבה יותר במשחקי סוף-העונה, ככל שהכימיה התפתחה בין קאצ'ינגס לדאגלאס, והם הצליחו להגיע למשחקי הגמר של ה-WNBA – הופעתה הראשונה של קאצ'ינגס בגמר הליגה. לפני כן, הובילה קאצ'ינגס את הליגה בחטיפות, עם 2.9 למשחק, ועזרה לפיבר להגיע למאזן 22-12, ולמקום הראשון בחטיבה המזרחית. בגמר הם התמודדו מול פיניקס מרקורי; לאחר שהובילו 2-1 בסדרה, הפסידו בשני המשחקים הבאים, והובסו בגמר 3-2.
ב-2011 נבחרה קאצ'ינגס ל-MVP של העונה הסדירה בליגת ה-WNBA כשממוצעיה 15.5 נקודות למשחק, 7.1 ריבאונדים למשחק, 3.5 אסיסטים למשחק ו-2.0 חטיפות למשחק, והובילה את הפיבר למאזן 21-13, בעלי המאזן הטוב ביותר בחטיבה המזרחית. עם זאת, בפלייאוף היא תפקדה רע בהתקפה, עם הממוצע הנמוך בקריירה בפלייאוף, 10.0 נקודות למשחק. הפיבר הגיעו בסופו של דבר לגמר המזרח, שם הובסו 2-1 על ידי אטלנטה דרים. במשחק השני של הסדרה סבלה קאצ'ינגס מפציעה ברגלה הימנית. אף על פי שהייתה מסוגלת לשחק במשחק השלישי, ביצועיה באותה משחק היו מתחת לממוצע בעקבות הפציעה, והיא שיחקה רק עוד 10 דקות. היא החטיאה את כל זריקותיה מהשדה (0 מ-4).
ב-2012 שינו הפיבר את סגלם הפותח, עם דאגלאס בתור סמול פורוורדית, קאצ'ינגס כפאוור פורוורדית ושאוונטה זלוס כקלעית במהלך העונה הרגילה. הפיבר סיימו במקום השני במזרח עם מאזן 22-12. הם הצליחו להגיע עד לגמר הליגה, הפעם נגד האלופה המכהנת מינסוטה לינקס, וזכו באליפות לאחר שהביסו את מינסוטה 3-1 בסדרה. הם היו לקבוצה השנייה מן המזרח שזוכה באליפות ה-WNBA, אף על פי ששיחקו ללא קייטי דאגלאס שסבלה מפציעה בקרסולה בגמר המזרח. קאצ'ינגס קלעה 25 נקודות במשחק האחרון של הסדרה, וזכתה בפרס ה-MVP של סדרת הגמר בליגת ה-WNBA.
ב-2014 פספסה קאצ'ינגס את 17 המשחקים הראשונים של העונה בגלל פציעה בגב. היא חזרה שישה משחקים לפני משחק האולסטאר של אותה שנה, ונבחרה לשחק בו. במהלך משחק האולסטאר, קלעה קאצ'ינגס את סל הניצחון שהעלה את קבוצת המזרח ליתרון 125-124, שש שניות לסיום ההארכה. בהמשך העונה, הפיבר סיימו במקום השני במזרח עם מאזן 16-18. ב-23 באוגוסט 2014 הפכה קאצ'ינגס לקלעית המובילה בפלייאוף ה-WNBA לאחר קליעת שלשה במשחק השלישי של חצי-גמר המזרח נגד וושינגטון מיסטיקס, ועברה את שיאה של ליסה לסלי, 908 נקודות קריירה בפלייאוף. היא סיימה את המשחק עם 22 נקודות, 10 ריבאונדים ושבע חטיפות, ועברה את לסלי גם כמובילת הפלייאוף לריבאונדים בקריירה (471). הפיבר העפילו לאחר מכן לגמר המזרח, והיו ניצחון אחד מעלייה לגמר 2014, אבל הפסידה 2-1 לשיקגו סקיי.
באוקטובר 2014 גילתה קאצ'ינגס בראיון טלוויזיוני כי היא תפרוש לאחר אולימפיאדת הקיץ 2016. היא אמרה (תרגום חופשי):
בעונת 2015 נבחרה קאצ'ינגס למשחק האולסטאר העשירי בקריירה שלה עם ממוצע של 13.1 נקודות למשחק, ועברה את טינה תומפסון כבעלת מספר ההופעות הרב ביותר במשחקי אולסטאר. לצד מריסה קולמן, שהצטרפה אליה בקו הקדמי והופיעה גם היא במשחק האולסטאר, הפיבר סיימו במקום השלישי במזרח עם מאזן 20-14, והצליחו להעפיל למשחק הגמר. בפעם הראשונה מזה שלוש שנים היה זה משחק מול מינסוטה לינקס; בפעם זו ניצחה מינסוטה בסדרה 3-2.
בעונת 2016 תפסה קאצ'ינגס את הריבאונד ה-3,308 הפסד בעונה הסדירה למינסוטה לינקס, והפכה לריבאונדרית המובילה בכל הזמנים בעונה הסדירה, בעוברה את ליסה לסלי. לפני שהפכה לריבאונדרית המובילה, קאצ'ינגס הפכה בחודש מאי לשחקנית השנייה בלבד בהיסטוריה של ה-WNBA להגיע ל-7,000 נקודות ול-3,000 ריבאונדים בקריירה. המשחק האחרון ב-WNBA שבו שיחקה קאצ'ינגס היה ב-21 בספטמבר 2016, בסיבוב הראשון של הפלייאוף, בהפסד לפיניקס מרקורי. הקבוצה הודחה לאחר משחק זה, בשל פורמט הפלייאוף החדש של ה-WNBA, שבו הסיבוב הראשון והשני כולל משחק הדחה יחיד במקום הפורמט המסורתי של "הטוב מ-3". שינויים נוספים נעשו בשיטה. קאצ'ינגס קלעה 13 נקודות ולקחה עשרה ריבאונדים ב-30 דקות של משחק.
נכון לזמן פרישתה, קאצ'ינגס דורגה במקום הראשון בנקודות שנקלעו בפלייאוף; במקום הראשון בריבאונדים שנקלטו בפלייאוף; במקום הראשון בריבאונדים בעונה הסדירה; במקום השני בקלעיות העונה הסדירה; במקום הראשון בחטיפות בעונה הסדירה; ובמקום הראשון בממוצע חטיפות למשחק בקריירה. היא מחזיקה שני שיאי WNBA נוספים: אחד עבור מספר הופעות רצוף בפלייאוף (12 עונות רצופות) ואחר עבור מספר הופעות במשחק האולסטאר (10 הופעות). קאצ'ינגס הופיעה גם בשלושה גמרי WNBA. היא נבחרה גם לטופ 20@20, רשימה של עשרים השחקניות הטובות בתולדות הליגה, בחגיגות השנה העשרים להקמתה.
קריירה מחוץ ל-WNBA
קאצ'ינגס שיחקה לראשונה במדי קבוצה מחוץ ל-WNBA במהלך הפגרה ב-2003, אז שיחקה בקוריאה הדרומית במדי אסאן וורי בנק ויבי (Asan Woori Bank Wibee). בפגרה של עונת 2005/2006, שיחקה קאצ'ינגס עבור ספרטה אנד קיי מליגת העל הרוסית בכדורסל נשים. קאצ'ינגס שיחקה פעם נוספת בקוריאה בפגרות של השנים 2006 ו-2007. בפגרה של עונת 2008/2009, שיחקה קאצ'ינגס בפולין עבור לוטוס גדיניה; כן שיחקה במשך שתי פגרות רצופות בליגה הטורקית בשנים 2009–2011 עבור גלאטסראיי. בעונתה הראשונה בגלאטסראיי שיחקה עם חברתה לקבוצה באינדיאנה פיבר, קייטי דאגלאס.
נבחרת ארצות הברית
קאצ'ינגס שיחקה בנבחרת הנשים הצירה של ארצות הברית (מתחת לגיל 18). הקבוצה השתתפה באליפות העולם השלישית לנוער, שנערכה בצ'טומל שבמקסיקו באוגוסט ובספטמבר 1996. הקבוצה ניצחה במשחקיה הראשונים בקלות, אך הפסידה בארבע נקודות לקבוצה שייצגה את ברזיל, ולכן זכתה רק במדליית הכסף באירוע זה.
קאצ'ינגס המשיכה במשחק בקבוצה כשהוזמנה לאליפות העולם לנוער של פיב"א 1997 (הקבוצה נקראה כעת "מתחת לגיל 19") בנאטאל שבברזיל. אחרי שניצחו את יפן, משחקם היה מול אוסטרליה, האלופה המכהנת. נבחרת ארצות הברית הגיעה ליתרון שיא של 13 נקודות במחצית השנייה, אך בסופו של דבר הפסידה 80–74. קאצ'ינגס רשמה דאבל-דאבל באותו משחק, עם 17 נקודות ועשרה ריבאונדים. הקבוצה המשיכה לניצחון 92–88 על קובה, שאותה השיגה באמצעות 23 נקודות שקלעו מיילנה מרטין ולין פרייד. במשחקם הבא גברו על רוסיה, שעד אז לא הפסידה. לאחר שניצחו גם בשני משחקיהן הבאים, הגיעה נבחרת הנשים למשחק על מדליית הזהב מול אוסטרליה. כמה שניות לסיום המשחק הובילה נבחרת ארצות הברית בשלוש נקודות, אך חברות הנבחרת האוסטרלית קלעו שלשה כשלוש שניות לסיום המשחק כדי לכפות הארכה. בהארכה קלעה קאצ'ינגס נקודות שהשוו את תוצאת שתי הקבוצות, ועזרה לקבוצתה להגיע לניצחון 78–74 ולזכייה במדליית הזהב, זכייתה הראשונה של נבחרת ארצות הברית באליפות נוער עולמית כלשהי. קאצ'ינגס הייתה הקלעית השנייה בטיבה בקבוצה עם 13.2 נקודות למשחק וקולטת הריבאונדים המובילה, עם 7.2 למשחק.
ב-1998 נבחרה קאצ'ינגס לנבחרת שתייצג את ארצות הברית בגביע ויליאם ג'ונס בטאיפיי שבטאיוואן. ארצות הברית ניצחה בכל חמשת משחקיה, וזכתה במדליית הזהב. ממוצעיה של קאצ'ינגס לאורך המשחקים היו 6.4 נקודות למשחק.
קאצ'ינגס שיחקה עבור נבחרת ארצות הברית בכדורסל נשים באולימפיאדת אתונה, ועזרה לקבוצה לזכות במדליית הזהב.
קאצ'ינגס נבחרה לאחת השחקניות שייצגו את נבחרת כדורסל הנשים של ארצות הברית במשחק בין נבחרת ארצות הברית ל-WNBA. המשחק החליף את משחק האולסטאר הרגיל במשחק שבו כוכבות ה-WNBA שיחקו נגד נבחרת ארצות הברית, כחלק מההכנה לאליפות העולם בכדורסל נשים בצ'כיה בספטמבר ובאוקטובר 2010. היא נבחרה לשחק בנבחרת שייצגה את ארצות הברית באליפות העולם, שאותה אימן אז ג'ינו אוריימה. מפני שרבות מחברות הקבוצה עדיין שיחקו ב-WNBA עד התחרות, היה לקבוצה יום אימונים אחד עבור כל הקבוצה לפני שטסה לאוסטרבה ולקרלובי וארי שבצ'כיה. למרות זמן האימון המועט, ניצחה הקבוצה במשחקיה הראשונים מול יוון ב-26 נקודות. הקבוצה המשיכה להתבלט, עם ניצחונות בהפרשים של מעל 20 נקודות בחמשת המשחקים הראשונים של הקבוצה. סוויש קאש, אנג'ל מק'קאוטרי, מאיה מור, דיאנה טוראסי, לינדסיי וולן וסילביה פאוולס סיימו עם ממוצעי נקודות גבוהים. המשחק השישי היה מול אוסטרליה, שלא נוצחה עד אז בטורניר — אך ארצות הברית הגיעה ליתרון 24 נקודות וניצחה 83–75. ארצות הברית נצחה בשני משחקיה הבאים במעל 30 נקודות, והגיעה למשחק הגמר מול צ'כיה, מארחת הטורניר. ארצות הברית הובילה בחמש נקודות במחצית, הפרש שצומצם בהמשך לשלוש נקודות, אך זהו ההפרש הקטן ביותר שאליו הגיעו הצ'כיות. נבחרת ארצות הברית המשיכה לניצחון ולזכייה במדליית הזהב. ממוצעיה של קאצ'ינגס היו 8.8 נקודות למשחק.
קאצ'ינגס הייתה אחת מ-21 המועמדות לסגל נבחרת ארצות הברית למשחקים האולימפיים. 20 שחקניות הכדורסל המקצועניות, ושחקנית מכללות אחת (בריטני גריינר), נבחרו על ידי ועדה מקצועית להתחרות כשחקניות ארצות הברית במשחקים האולימפיים בלונדון (2012). היא הייתה חלק מהנבחרת, שזכתה במדליית הזהב.
במשחקי הקיץ האולימפיים ב-2016 שיחק קאצ'ינגס עבור נבחרת ארצות הברית וזכתה במדליית הזהב האולימפית הרביעית לאחר שהקבוצה ניצחה את ספרד 101–72.
לאחר הפרישה מכדורסל
בינואר 2017 פורסם כי קאצ'ינגס תשמש אנליסטית למשחקי WNBA ב-SEC Network.
בפברואר 2017, קנתה קאצ'ינגס חנות תה, Tea's Me Cafe מבעליה הקודמים בחלקה הצפוני של העיר אינדיאנפוליס שבה ביקרה רבות כשחקנית אינדיאנה פיבר.
באפריל 2017, נבחרה למנהלת תוכניות שחקנים ולמנהלת פיתוח זיכיון עבור Pacers Sports & Entertainment.
פילנתרופיה
ב-2004, הקימה את קרן "תפוס את הכוכבים" (Catch the Stars Foundation), ארגון צדקה שמספק מחנות כדורסל, מרפאות כושר, תוכניות חונכות ותוכניות אוריינות לילדים מוחלשים כדי לעזור להם להפוך למצליחים בספורט ובאקדמיה.
חיים אישיים
קאצ'ינגס נולדה חסרת שמיעה; היא נשאה מכשיר שמיעה כילדה צעירה. ב-2000 היא זכתה בפרס של חברת ריינולדס (Reynolds Society Achievement Award) על ידי מרפאת עין ואוזן מפורסמת מבוסטון. ב-24 ביוני 2008 זכתה קאצ'ינגס בפרס המנהיגות הקהילתית של דוון סטיילי (Dawn Staley Community Leadership Award) על עבודתה בקהילת אינדיאנפוליס עם הקרן שהקימה.
קאצ'ינגס שפטה משחק שלוש-על-שלוש שבו שיחק ברק אובמה לצד תלמידים מקומיים בקוקומו ב-25 באפריל 2008. חברתה לפיבר אליסון ביילס שיחקה בקבוצתה של אובמה.
זכתה לכוכב (#37) ב"דגל התקווה" (The Flag for Hope) ב-9 במאי 2016 בהוקרה לקריירה שלה כשחקנית כדורסל ולפעולותיה הפילנתרופיות.
הנס הרטמן
הנס הרטמן (בגרמנית: Hans Hartmann; 1896 – 1970, וולפראטסהאוזן שבבווריה) היה קצין בוורמכט, עורך דין וחסיד אומות העולם מגרמניה.
בו אנדרסון
בו אינגה אנדרסון (בשוודית: Bo Inge Andersson, נולד ב-16 באוקטובר 1955 בפאלקנברג, שוודיה) הוא קצין שוודי לשעבר, איש עסקים ודיפלומט. הוא היה המנכ"ל הלא-רוסי הראשון של חברת אווטוואז.
טאמיקה קאצ'ינגס
חיים אישיים
קאצ'ינגס היא נוצרית מאמינה. בראיון דיברה על אמונתה ואמרה "אלוהים הוא בהחלט המושיע שלי. הוא מי שהולך לצידי במהלך העליות והמורדות שלי והוא מי ששומר שאהיה ממוקדת במקום אליו אני הולכת בחיי. הוא שומר עליי. הוא מספק אותי. הוא מדריך אותי ומוביל אותי".
הנס הרטמן
קורות חיים
הרטמן למד בפרנקפורט, הנובר, גטינגן ומרבורג.
בתקופת מלחמת העולם השנייה
בתקופת מלחמת העולם השנייה היה הרטמן בעל דרגת האופטמן בוורמכט (מקביל לסרן). הוא היה אחד מהקצינים ביחידת התחבורה הצבאית 547, יחידת תיקונים באזור לבוב. מאות יהודים הועסקו ביחידה זו בתיקוני טנקים, כלי רכב משוריינים וכלי רכב אחרים שהובאו מהחזית לתיקונים.
בפברואר 1942 הופרדו וולף גולדברג ובנו אברהם בן ה-19 מיתר משפחתם שהייתה כלואה בגטו לבוב ונשלחו למחנה ינובסקה. אשתו של וולף, גיטל, עזבה את הגטו תוך סיכון חייה, הסתובבה ברחובות לבוב ופנתה לקצינים גרמנים בבקשה לשחרר את אביה ואת בנה מהמחנה, שהיה ידוע לשמצה בשיעורי ההישרדות הנמוכים שבו. הרטמן היה היחיד שהקשיב לה. הוא רשם את פרטיהם של בעלה ובנה וניסה לשחררם מינובסקה למרות התנגדותו של מפקד המחנה, פריץ גבאואר (Fritz Gebauer). לבסוף הסיע מכונית אל פתח המחנה, התעמת עם השומרים והעלה את וולף ואברהם גולדברג אל מכוניתו. כשהיו שוב בגטו ביקשו השניים להביע הוקרתם להרטמן על ידי מתנה יקרה. הוא סירב לקבלה בטענה שזה החפץ היקר היחיד שברשותם.
האס אס חקר את הפרשה ובתור עונש שלח את הרטמן ליחידת תיקונים של רומל בצפון אפריקה.
לאחר המלחמה
לאחר המלחמה עבד הרטמן במנהל סניף דואר בעיירת הולדתו, וולפראטסהאוזן. אברהם גולדברג חידש את הקשר עמו, היגר לישראל ב-1949 והיה בקשר עם הרטמן עד מותו של הרטמן ב-1970.
בו אנדרסון
קריירה
אנדרסון עבד כמנהל הרכישות בחברת SAAB וג'נרל מוטורס ששם הוא היה סגן הנשיא של מחלקת הרכישות העולמיות והלוגיסטיקה.
קול בנט
קול בנט (באנגלית: Cole Bennett; נולד ב-14 במאי 1996) הוא איש עסקים, במאי, עורך וצלם וידאו אמריקאי. בנט ידוע בעיקר בזכות חברת המולטימדיה שלו Lyrical Lemonade, שאותה יצר תחילה ב-2013 כבלוג אינטרנטי עוד כשהיה תלמיד תיכון.
בו אנדרסון
קריירה
מ-2008 עד-2013 עבד אנדרסון עבד ברוסיה בקבוצת GAZ. שם הצליח לפנות את החברה מ-1 מיליארד דולרים של הפסד לרווח קבוע של כ-256 מיליונים דולרים ב-2012. בזמן עבודתו תיקן את העסק, צמצם את מספר העובדים ל-50,000 עובדים. בנוסף על כך, סגר את קווי התפוקה הבלתי רווחיים וחידש את התוצרת העיקרית.
ב-2014 החל לעבוד כנשיא ומנכ"ל של אווטוואז – יצרן המכוניות הגדול ביותר ברוסיה. במשך השנים שהוא עבד באווטוואז השיקה החברה 14 רכבים, בינם שני הרכבים לאדה וסטה ו-לאדה אקסריי, שהיוו את הדגמים החדשים הראשונים של הרכב מסוג "לאדה" ב-30 השנים האחרונות של החברה. כן צמצם אנדרסון את מספר העובדים באופן משמעותי.
קול בנט
ראשית חייו
קול בנט נולד ב-14 במאי 1996 בפלאנו, אילינוי. בנט נשר מהתיכון כדי להתחיל קריירה כצלם ועורך וידאו קליפים, ולעסוק במוזיקת ההיפ הופ.
Lyrical Lemonade
כשהיה תלמיד בתיכון שבפלאנו, אילינוי, הקים בנט את הבלוג האינטרנטי שלו Lyrical Lemonade. אימו עזרה לו בבחירת שם הבלוג ונתנה לו בנוסף מצלמת וידאו. בנט החל במהרה לביים קליפים למספר ראפרים מקומיים משיקגו, ביניהם ויק מֵנְסָּה וטיילור בנט. את הקליפים העלה בנט לערוץ היוטיוב Lyrical Lemonade שפתח; בנוסף, לערוץ היוטיוב העלה בנט גם סרטי תעודה, ראיונות וסרטונים מהופעות חיות.
ערוץ היוטיוב של בנט התרחב והחל לעסוק גם בתתי ז'אנרים אחרים בהיפ הופ מעבר לסצנת ההיפ הופ של שיקגו; כמו הסצנת הראפ של הסאונד קלאוד, שעם הזמן נהפכה למיינסטרים. ב-2016 ותחילת 2017, החל בנט לקבל הכרה כשהתחיל לעבוד עם ראפרים מפורסמים כגון: פיימוס דקס, ליל פאמפ, סמוקפורפ וסקי מאסק דה סלאמפ גאד. ב-7 באפריל 2017, הוציא בנט לראשונה סרט קצר בשם "Lone Springs". ב-29 באוגוסט יצא בערוץ היוטיוב Lyrical Lemonade וידאו קליפ לשיר "Betrayed" של הראפר ליל זאן ; את הווידאו קליפ ביים בנט. בהמשך השנה הוציא בנט בין היתר גם וידאו קליפ לשיר "BabyWipe" של סקי מאסק דה סלאמפ גאד ולשירים "Red Roses" ו-"Nowadays" של ליל סקייס ולאנדון קיוב.
ב-12 בינואר 2018 הוציא בנט וידאו קליפ לשיר "Learn How To Watch", שיר משותף של מק מילר, MadeinTYO והדיג'יי Carnage. ב-25 בפברואר הוציא קול בנט וידאו קליפ לשיר "All Girls Are The Same" של הראפר והזמר ג'וס וורלד, ובכך עזר לו להתפרסם ופתח לו דלת למיינסטרים. לימים, ג'וס נהיה חבר טוב של בנט. בעקבות ההצלחה של "All Girls Are The Same", חבר בנט לג'וס שוב, וב-11 במאי הוציא בנט וידאו קליפ לשיר "Lucid dreams" של ג'וס ; הקליפ צבר למעל מ-840 מיליון צפיות ביוטיוב ונחשב לווידאו קליפ המפורסם ביותר של בנט. מאז, בנט הספיק לעבוד עם עוד אמנים מפורסמים, וביניהם: ג'יי קול, ויז קאליפה, קניה וסט ואמינם. Lyrical lemonade נחשב לחלק בלתי נפרד מהקריירה של ג'וס, ובהמשך שנת 2018 ו-2019 המשיכו בנט וג'וס לשתף פעולה ולהוציא עוד מספר וידאו קליפים בבימויו של בנט. ב-8 בדצמבר 2019, לקה ג'וס וורלד בהתקף אפילפטי בנמל התעופה שיקגו מידוויי ובבית החולים נקבע מותו. ב-31 בדצמבר פורסם בערוץ Lyrical Lemonade סרטון סיכום שנה המקודש לג'וס.
ב-15 בינואר 2021, פרסם קול בנט בערוץ היוטיוב את הקליפ לשיר "Bad Boy", הקליפ האחרון שהספיק לצלם יחד עם ג'וס לפני שמת.
מיזמים ושיתופי פעולה נוספים
במסגרת Lyrical Lemonade, הוציא קול בנט מוצרים ממותגים כגון: חולצות, כריות ואפילו פחיות לימונדה אמיתיות.
בפברואר 2020, Lyrical Lemonade שיתפה פעולה יחד עם נייקי ואייר ג'ורדן. במסגרת שיתוף הפעולה, הוציאו יחד נעליים מעוצבות וממותגות, חולצת שרוולים ארוכים וקפוצ'ון. באפריל יצא שיתוף הפעולה יחד עם החברה FTP, וב-22 בנובמבר, יצא שיתוף הפעולה יחד עם קבוצת הפוטבול האמריקאית שיקגו ברס.
כל שנה, קול בנט ו-Lyrical Lemonade מקיימים את פסטיבל המוזיקה השנתי שלהם שנקרא "Summer Smash". הפסטיבל מנוהל בשיתוף פעולה יחד עם SPKRBX.
באטה בוריסוב (כדורגל חופים)
מועדון הכדורגל חופים בַּאטֶה בוריסוב (בבלארוסית: Пляжный Футбольный клуб БАТЭ) היה מועדון כדורגל חופים בלארוסי שנחשב לאחד המועדונים המוצלחים ביותר בבלארוס. המועדון זכה בשבע אליפויות.
הישג השיא של המועדון במפעלים האירופיים הוא העפלה לשמינית גמר גביע האלופות בכדורגל חופים בעונת 2014.
Bela
Bela (בעברית: בלה) הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת-יוצרת הטורקייה האנדה ינר. השיר יצא לאור ב-6 ביולי 2020, כסינגל שלא מתוך אלבום, על ידי חברת התקליטים פול פרודקשנס, כמה חודשים לאחר צאתו של הסינגל "Pencere". על מנת לעזור בקידום שלו, הוציאה ינר קליפ נלווה עבור השיר.
השיר הגיע למקום השני במצעד טורקיה טופ 20.
רקע וכתיבה
השיר נכתב, הולחן והופק על ידי ברקסאן & מישה. ב-28 באוגוסט 2020, חודש וכמה ימים לאחר צאתו המקורית, הצליח השיר להגיע למקום השני במצעד טורקיה טופ 20, אך נחסם מלכבוש את הפסגה על ידי הלהיט "Cennetten Çiçek", של הזמרת-יוצרת הטורקייה זהרה.
בסמוך לצאתו, עלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי, תוך שהצליח לצבור שם למעלה מ-2.5 מיליון השמעות.
קארלו הייסקנן
קארלו אלכסנטרי הייסקנן (בפינית: Kaarlo Aleksanteri Heiskanen; 28 באוקטובר 1894 – 12 ביוני 1963) היה גנרל פיני, מעוטר צלב מנרהיים, אשר שימש כראש ההגנה (מקביל לרמטכ"ל) של כוחות ההגנה של פינלנד בין 1953–1959.
Bela
וידאו קליפ
נכון לאוקטובר 2020, מונה הצפיות של הקליפ עומד על למעלה מ-6 מיליון צפיות.
קארלו הייסקנן
ביוגרפיה
הייסקנן נולד ב-22 בנובמבר 1889, ביורוינן שהייתה אז חלק מהאימפריה הרוסית. הוא סיים את לימודיו ב-1914 ורצה להיות יערן, אולם החליט, כמו צעירים פינים רבים, לעבור את הגבול לגרמניה ולהתגייס לצבא הקיסרי במטרה לשחרר את ארצו מהכיבוש הרוסי. הוא לחם בקרבות החזית המזרחית במלחמת העולם הראשונה. לאחר המלחמה הכריזה פינלנד על עצמאות, וכמעט מיד פרצה בה מלחמת אזרחים בין המשמר הלבן שנתמך בידי הגרמנים, למשמר האדום שנתמך בידי ברית המועצות. הייסקנן התגייס למשמר הלבן ולחם במלחמה בהצטיינות. לאחר המלחמה התקדם בסולם הדרגות, ובמאי 1925 הועלה לדרגת מאיור. הוא שרת כקצין במטה הכללי ולאחר מכן כמפקד גדוד רוכבי אופניים. ב-1938 הוא הועלה לדרגת אוברסט ומונה למפקד רגימנט טמפרה.
עם פרוץ מלחמת החורף, היה הרגימנט של הייסקנן חלק מהדיוויזיה ה-3, ויחד עמה הוא לחם בקרבות סביב הכפר סומה, ובהמשך בהגנה על העיר ויפורי. בתחילת מלחמת ההמשך הוא מונה למפקד המחוז הצבאי מרכז פינלנד. בהמשך המלחמה הפכו יחידות הצבא של המחוז לדיוויזיה ה-11, והייסקנן מונה כמפקדה. הייסקנן ואנשיו פלשו לחלק הרוסי של חבל קרליה, והשתתפו בכיבוש פטרוזבודסק. על חלקו במערכה זו, הוא עוטר בצלב מנרהיים. עם זאת, לקראת סוף המלחמה הוכפש שמו כאשר התגלה שיד ימינו, אוברסט אלפו מרטינן, מעל ברכוש הצבא ונמלט לשוודיה. הייסקנן נחשד בשיתוף פעולה עם מרטינן והוחזק במעצר במשך 13 חודשים. הוא שוחרר מחוסר ראיות.
בינואר 1949 הוא מונה למפקד הדיוויזיה ה-2. ב-4 ביוני 1959 הוא הועלה לדרגת גנרל-לויטננט. ב-31 במאי 1953 הוא מונה לראש ההגנה (מקביל לרמטכ"ל), וכיהן בתפקיד עד 29 באוקטובר 1959.
לאחר פרישתו, התגורר הייסקנן בהמנלינה. ב-12 ביוני 1963 הוא התאבד באמצעות ירייה באקדחו לאחר שנודע לו כי הוא חולה בסרטן לבלב חשוך מרפא.
ביקורת שיפוטית ביזורית
ביקורת שיפוטית ביזורית היא שיטה המסמיכה כל ערכאה דיונית לפרש ולבחון את תוקפן של הוראת חוק ואף להכריז על בטלותן במקרה ואינן עומדות בתנאי המבחן החוקתי. ההחלטה תקפה עבור הצדדים המתדיינים בלבד, כך שמבחינה מעשית חוק שבוטל על ידי ערכאת דיון עדיין נשאר תקף עבור מתדיינים אחרים במקרים אחרים שיופיעו בפני בתי המשפט. תוצאה זו מעלה קושי של אי ודאות בדין וחוסר אחדות המתאפיינת בתוצאה שונה למקרים דומים.
לעומתה, ביקורת שיפוטית ריכוזית מתבצעת על ידי ערכאה אחת מוסמכת, כגון בית משפט לחוקה, הדנה בסוגיות החוקתיות כערכאה מכרעת. בניגוד לשיטה הביזורית, ההחלטה בשיטה זו תקפה באופן מיידי וגורף כלפי כולי עלמא, כך שמבחינה מעשית ניצחון העותר לביטול החוק יביא לביטול החוק כלפי כל, בעוד משמעות הפסד בעתירה היא קביעה סופית כי החוק תקף, ללא אפשרות תקיפה חוזרת.
בהיעדר הטלת סמכות באופן מפורש- על ידי חוקה או חקיקה מסדירה, ההנחה בישראל כיום היא שכל ערכאה שיפוטית רשאית לעסוק בסוגיות חוקתיות ובין היתר לפעול לביטול חוק במידה ונמצא סותר חוק יסוד. ההכרה בסמכות החלה בפסק דין בנק המזרחי שקבע במשתמע ששיטתנו היא ביזורית (ראה דבריהם של הנשיא ברק בדעת רוב וחשין במיעוט בפסק הדין), ובהמשך בשורה של פסיקות בהם אישש בית המשפט העליון את המסקנה שבישראל נוהגת שיטה ביזורית.
חרף ההכרה הפורמלית בקיומו של מסלול ביזורי לביקורת שיפוטית בישראל, בפועל היא התקבלה באופן חלקי בלבד ועדיין הנטייה- הן מצד העותרים, מצד שופטי ערכאות הדיון ושופטי העליון היא לבירור שאלות חוקתיות בפורום הריכוזי שבבית המשפט העליון בשבתו כבג"ץ. עותרים מעדיפים לרוב את המסלול המקוצר והמכריע שבסופו פסיקה לטובתם תהווה תקדים לכל ומן הצד השיפוטי- שופטי הערכאות הנמוכות נרתעים מלדון בשאלות חוקתיות, והתוצאה: מערכת ביזורית להלכה אך ריכוזית למעשה.
בנוף ההשוואתי, השיטה הביזורית המוכרת והוותיקה ביותר מקורה בארצות הברית וכיום גם מדינות אחרות אימצו אותה, בעיקר מדינות המשפט המקובל דוגמת קנדה, אוסטרליה והודו, ובאופן מצומצם גם ישראל.
לעומתה, השיטה הריכוזית מוכרת בעיקר במדינות המשפט הקונטיננטלי ביניהן צרפת וגרמניה, ומתאפיינת בהפקדת סמכות לביקורת בידי טריבונל חוקתי נפרד החיצוני לשדרת השפיטה הרגילה, שכל סמכותו ומומחיותו בסוגיות חוקתיות. בתחילת שנות ה-2000 התפתח בישראל ויכוח נוקב סביב הצעת חוק שנפלה בסופו של דבר אשר תמכה בהקמת בית משפט חוקתי שיחליף את בית המשפט העליון בביצוע ביקורת שיפוטית על חוקיותם של חוקים.
התומכים בביקורת השיפוטית הביזורית קוראים לשופטי ערכאות הדיון להיכנס לעומקן של סוגיות חוקתיות, וככל הליך משפטי אחר- לעלות בדרג השיפוטי עד לבג"ץ כערכאת ערעור אחרונה. בנוסף, לטענתם באופן עקרוני אין הבדל בין שאלות העוסקות בתוקפו של חוק לשאלות פרשניות אחרות המאפיינות את פעולת השיפוט הרגילה של שופטי ערכאות הדיון. נוסף על כך, הטיעון הדמוקרטי להעדפת השיטה הביזורית מדגיש את חשיבות ההתדיינות המוקדמת בשיח החוקתי במהלכו נשמעים קולות שונים ומגוונים אודות הליכים המעצבים את הנורמות בישראל.