cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
הקרן הלאומית לאמנויות
רקע
מאז אמצע שנות ה-80 עד אמצע שנות ה-90, עמד התקציב השנתי של הקרן על בין 160 ו-180 מיליון דולר. ב-1996, הקונגרס חתך את תקציב הקרן ל-$99.5 מיליון דולר. בשנים 2010–2015 התקציב שב לרמתו הקודמת, עם תקציב של 167.5 מיליון בשנת 2010 ותקציב של $146.21 מיליון בשנת 2015.
הנהלה
הקרן מנוהלת על ידי יו"ר ממונה על ידי נשיא ארצות הברית באישור הקונגרס, לתקופת כהונה של ארבע שנים. המועצה המייעצת ליו"ר כוללת 16 חברים, הממונים על ידי הנשיא כאנשים בעלי מומחיות וידע בתחום האמנות ועוד שישה חברי קונגרס חסרי זכות הצבעה.
המועצה מייעצת ליו"ר על מדיניות ותוכניות, בחינת בקשות למענקים, הנחיות לגיוס כספים ויוזמות למנהיגות.
מענקים
הקרן מחלקת מענקים בקטגוריות של: 1) פרויקטים אמנותיים, בקטגוריות של קהילות אמנים, חינוך לאמנות, מחול, עיצוב, אמנות מסורתית ופולקלוריסטית, ספרות, סוכנויות אמנות מקומיות, אמנויות התקשורת, מוזיאונים, מוזיקה, תיאטרון מוזיקלי, אופרה, הופעות, תיאטרון, ואמנות חזותית. 2) יוזמות לאומיות 3) הסכמי שותפות. הקרן גם מחלקת מענקים לסופרים יצירתיים ולמתרגמים בעלי כישרון יוצא דופן בתחומי הפרוזה והשירה.
הקרן היא מושא למחלוקת בתוך ארצות הברית. קבוצות שמרניות בארצות הברית, מתחן ביקורת על שהסוכנות משתמשת בכספי מיסים כדי לממן אמנים שנויים במחלוקת כמו רוברט מייפלת'ורפ.
מנגד אמנים מתלוננים על התקציב הנמוך של הקרן. ויליאם פוהידה ציין ש"במכרז אחד, אספנים עשירים קנו כמעט מיליארד דולר של אמנות עכשווית בכריסטי'ס בניו-יורק." עוד הוא ציין: "אם היה 2% מס על מכירות פומביות בניו יורק ניתן היה להכפיל את תקציב הקרן בשני לילות."
ביחד עם מספר גופים נוספים הקרן אחראית לקידום הקמת הגן הלאומי של הגיבורים האמריקאים שאמור להפתח ב-4 ביולי 2026.
פריץ בלייל
הילמר פרידריך וילהלם בלייל, המכונה פריץ בלייל (בגרמנית: Hilmar Friedrich Wilhelm Bleyl; 8 באוקטובר 1880 – 19 באוגוסט 1966), היה אמן גרמני ואחד מארבעת מייסדי קבוצת האמנים Die Brücke ("הגשר"). הוא עיצב גרפיקה עבור הקבוצה, הפוסטר שעיצב לתערוכתם הראשונה נאסר לפרסום על ידי המשטרה. כשהתחתן, עזב את הקבוצה כדי לדאוג למשפחתו, ולא הציג לאחר מכן בפומבי.
ביוגרפיה ועבודתו
פריץ בלייל נולד בזוויקאו בסקסוניה וגדל באזור ארזגבירגה. בשנת 1901 החל ללמוד אדריכלות באוניברסיטה הטכנית בדרזדן, כרצון הוריו. עם זאת, הוא רצה להיות צייר. המוסד סיפק לו מגוון רחב של קורסים בנוסף לאדריכלות, כמו רישום חופשי, רישום פרספקטיבה ולימוד היסטוריה של אמנות.
בלייל התיידד עם סטודנט עמית, ארנסט לודוויג קירכנר, אותו הכיר במהלך הסמסטר הראשון. הם דנו יחד באמנות וגם למדו טבע, הם חלקו השקפה רדיקלית משותפת. בשנת 1905 ייסדו בלייל יחד עם ארנסט לודוויג קירכנר, ושני סטודנטים נוספים לאדריכלות, קרל שמידט-רוטלוף ואריך הקל, את קבוצת האמנים Die Brücke ("הגשר"). הקבוצה כוונה להימנע מהסגנון האקדמי המסורתי השכיח ולמצוא דרך חדשה של ביטוי אמנותי, שיהווה גשר (ומכאן שמה) בין העבר להווה. הם קבלו השראה מאמני העבר כמו אלברכט דירר, מתיאס גרינוולד, ומתנועות אוונגרדיות בינלאומיות של אותה העת. הקבוצה שלהם הייתה אחת החשובות, אשר בבוא העת השפיעה רבות על התפתחות האמנות המודרנית במאה ה-20 ויצרה את הסגנון האקספרסיוניזם. בשלב זה, בלייל היה חבר נלהב בקבוצה. תחילה הם נפגשו בסטודיו הראשון של קירכנר, שהיה בעבר אטליז.
הסטודיו של קירכנר הפך למקום שביטל מוסכמות חברתיות כדי לאפשר יצירת אהבה מזדמנת ועירום תכוף. [3] מפגשי ציור חיים קבוצתיים התקיימו תוך שימוש במודלים מהמעגל החברתי, ולא מאנשי מקצוע, ובחירת תנוחות של רבע שעה לעידוד ספונטניות. בלייל תיאר דוגמנית אחת כזו, איזבלה, ילדה בת חמש עשרה מהשכונה, כ"אדם תוסס מאוד, בנויה להפליא, עליזה, ללא שום דפורמציה שנגרמה על ידי האופנה המטופשת של המחוך ומתאימה לחלוטין לדרישות האמנותיות שלנו. במיוחד במצב הפריחה של ניצניה הילדותיות."
מפלגת העם השמרנית (דנמרק)
מפלגת העם השמרנית (בדנית: Det Konservative Folkeparti או בראשי תיבות: DKF) היא מפלגה בדנמרק המחזיקה באידאולוגיות של ימין מתון.
פריץ בלייל
ביוגרפיה ועבודתו
הקבוצה חיברה מניפסט (בעיקר יצירתו של קירכנר), שנחרט על עץ וקבע דור חדש, "שרוצים חופש בעבודתנו ובחיינו, עצמאות מכוחות מבוגרים ומבוססים".
מפלגת העם השמרנית (דנמרק)
היסטוריה
המפלגה הוקמה בסוף שנת 1915 כאיחוד בין מפלגת הימין, השמרנים החופשיים, וסיעה מתונה שפרשה ממפלגת ונסטרה. במהלך הכיבוש הגרמני בדנמרק במלחמת העולם השנייה, הייתה המפלגה חברה בקואליציית השלטון, אולם בעוד שחלק מחברי המפלגה אהדו את המשטר הנאצי, אחרים היו חברים במחתרת. מנהיג המפלגה, יוהאן כריסטמס מלר, אפילו נמלט לבריטניה ושידר את שידורי ה-BBC בשפה הדנית.
פריץ בלייל
ביוגרפיה ועבודתו
כחלק מאישור המורשת הלאומית שלהם, הם החיו מחדש שיטות ישנות יותר, במיוחד הדפסי עץ. בלייל התמחה בעיצוב גרפי ויצר כמה כרזות משמעותיות שהציגו את הקבוצה לציבור הרחב.
מפלגת העם השמרנית (דנמרק)
היסטוריה
לאחר המלחמה, המפלגה השתתפה בכמה ממשלות, אולם רק ראש ממשלה דני אחד הגיע משורות המפלגה - פאול שליטר, שכיהן כראש הממשלה ברציפות במשך שלוש קדנציות בין 1982–1993. הוא התפטר מתפקידו בעקבות פרשת "התיק הטמילי".
פריץ בלייל
ביוגרפיה ועבודתו
בספטמבר ובאוקטובר 1906 התקיימה התערוכה הקבוצתית הראשונה, שהתמקדה בעירום הנשי, באולם התצוגה של זייפרט ושות' בדרזדן. מתוך הציור מדוגמנים חיים, יצר בלייל כרזה ליטוגרפית לתערוכה שהודפסה בצבע כתום על נייר לבן. הכרזה בפורמט צר, הדומה יותר לחיתוכי עץ יפניים מאשר הדפסים קונבנציונליים. בליל השמיט איקונוגרפיה כמו כתר, מנורה ושמלה, כדי להראות עירום נועז של הדוגמנית איזבלה באורך מלא מעל הכיתוב. צנזורי המשטרה אסרו את הצגת הכרזה לפי סעיף 184, סעיף פורנוגרפיה של חוק העונשין הלאומי, לאחר שהפוסטר הציג שיער ערווה בצל שמתחת לבטן.
מפלגת העם השמרנית (דנמרק)
היסטוריה
בבחירות לפולקטינג ב-2019 זכתה המפלגה ב-12 מושבים. כמו כן, למפלגה ישנו מושב אחד בפרלמנט האירופי.
פריץ בלייל
ביוגרפיה ועבודתו
בשנת 1905 סיים בלייל את לימודיו באוניברסיטה, ובשנה שלאחר מכן החל ללמד בבית הספר לאדריכלות בפרייברג, סקסוניה. הוא בחר באורח חיים בורגני, התחתן בשנת 1907, ובדאגה לפרנס את משפחתו, עזב את הקבוצה. הוא הוחלף על ידי מקס פכשטיין ואוטו מולר.
מפלגת העם השמרנית (דנמרק)
היסטוריה
מפלגת העם השמרנית נחשבת למפלגה מתונה יחסית בתוך גוש מפלגות הימין בדנמרק. היא נחשבת לבת ברית הדוקה של מפלגת ונסטרה, אולם שיתפה פעולה בעבר גם עם מפלגות מהשמאל המתון.
פריץ בלייל
ביוגרפיה ועבודתו
בשנת 1916 השלים את עבודת הדוקטורט שלו, ונסע לאיטליה דרך האלפים. במשך כל חייו המשיך ללמד ולעבוד כאדריכל. הוא המשיך גם בעבודה גרפית, אך הרחק מעין הציבור ולא הציג בתערוכות. הוא התגורר ברוסטוק, בניוקלן בברלין ובברנדנבורג.
מפלגת העם השמרנית (דנמרק)
היסטוריה
להמפלגה פועלת באופן הדוק עם שני ארגונים: השמרנים הצעירים, אשר נחשב לארגון הנוער של המפלגה, והסטודנטים השמרנים אשר משמש כהתאגדות הסטודנטים של המפלגה. בפועל, שני הארגונים הם עצמאיים ואף ותיקים יותר ממפלגת העם השמרנית.
פריץ בלייל
ביוגרפיה ועבודתו
הוא נפטר בבאד איבורג, בן 85.
כיבוש תוניס (1574)
כיבוש תוניס בשנת 1574 סימן את הכיבוש האחרון של תוניס על ידי האימפריה העות'מאנית מהאימפריה הספרדית. זה אירוע בעל משמעות רבה, משום שקבע שצפון אפריקה תהיה תחת שלטון מוסלמי ולא נוצרי, וסיים את הכיבוש הספרדי של צפון אפריקה, שהתחיל בזמן איזבלה הראשונה מקסטיליה ופרדיננד השני מאראגון. כיבוש תוניס בשנת 1574 "קבע את השליטה העות'מאנית על המגרב המזרחי והמרכזי".
רקע כללי
תוניס נכבשה בתחילה על ידי העות'מאנים תחת פיקוחו של ברברוסה בשנת 1534. בשנה שלאחר מכן, הקיסר הרומי הקדוש צ'ארלס החמישי יצא במשלחת צבאית גדולה וכבש אותה בחזרה בקרב 1535. הוא הקים חיל מצב ושליט וואסל. המושל של אלג'יר אולוג'י עלי פאשה כבש את תוניס בשנת 1569 עבור האימפריה העות'מאנית, אולם בעקבות הניצחון הנוצרי בשנת 1571 בקרב על לפנטו הצליח ג'ון מאוסטריה לכבוש את תוניס בחזרה באוקטובר 1573.
כיבוש תוניס
בשנת 1574 ניסו וילם מאורנז' ושארל התשיעי מצרפת ניסו להשיג את תמיכתו של השליט העות'מאני סלים השני, כדי לפתוח חזית חדשה נגד מלך ספרד פליפה השני. סלים השני שלח את תמיכתו דרך שליח, שהשתדל ליצור קשר עם ההולנדים עם מוריסקוס המורד בספרד ועם שודדי הים באלג'יר. סלים שלח גם צי גדול לתקוף את תוניס בסתיו 1574 ובכך הצליח להפחית את הלחץ הספרדי על ההולנדים. לקרב לה גולטה, סלים השני גייס צי של בין 250 ל-300 אוניות מלחמה, עם כ-75,000 איש. על הצי העות'מאני פיקד סינאן פאצ'ה ואלג'יי עלי. [9] הצי העות'מאני בשילוב כוחות שנשלחו על ידי מושלי אלג'יר, טריפולי ותוניס, נוצר כוח משולב של כמאה אלף חיילים. הצבא תקף את תוניס ואת לה גולטה; העיר לה גולטה, שהוגנה על ידי 7,000 איש, נפלה ב־24 באוגוסט 1574. הכוחות הנוצרים האחרונים במבצר קטן מול תוניס נכנעו ב־3 בספטמבר 1574.
סרוואנטס השתתף באירועים אלה כחייל והיה בין כוחותיו של דון חואן מאוסטריה שניסו לחלץ את העיר. הוא טען כי העות'מאנים ביצעו 22 תקיפות נגד מבצר תוניס, ואיבדו 25,000 איש, בעוד שרק 300 נוצרים שרדו. הוא כתב על הקרב:
"בגולטה ובמבצר ביחד, החזיקו בקושי 7,000 חיילים. איך יכול היה כוח כה קטן, נחוש ככל שיהיה, לצאת ולהחזיק בעצמו כנגד צבא אויב כה גדול. ואיך אתה יכול שלא תאבד מעוז כאשר הוא מוקף בצבא עיקש ורב מאוד, ובאדמה שלו?
עבד אל-מליק, מלך מרוקו העתידי, השתתף בכיבוש תוניס 1574 לצד העות'מאנים.
לאחר הכיבוש
העות'מאנים חתמו על הפסקת אש עם ספרד, והעבירו את תשומת ליבם לסכסוך שלהם עם פרס (1578–1590).
הכתר הספרדי הגיע לפשיטת רגל ב־1 בספטמבר 1575.
קראנצ'ירול
קראנצ'ירול (באנגלית: Crunchyroll) היא מפיצה, מפרסמת וחברת הפקה ורישוי אמריקאית, המתמקדת בהזרמת מדיית אנימה, מאנגה ודרמה יפנית. החברה נוסדה בשנת 2006 על ידי קבוצת סטודנטים בוגרי אוניברסיטת קליפורניה בברקלי. ערוצי ההפצה והתוכן של קראנצ'ירול מספקים תוכן למעל 100 מיליון משתמשים רשומים ברחבי העולם. קראנצ'ירול היא חברת בת של Otter Media, שהיא חברה בת של AT&T ושל וורנר מדיה. בדצמבר 2020 סוני הודיעה כי חברת הבת שלה Funimation תרכוש את קראנצ'ירול מ-AT&T תמורת כ-1.175 מיליארד דולר. משרדי קראנצ'ירול ממוקמים בסן פרנסיסקו, לוס אנג'לס, טוקיו, לוזאן, פריז, ברלין וקישינב, והיא חברה באיגוד האנימציות היפניות (ביפנית: 日本動画協会).
האתר מציע למעלה מ-1,000 תוכני אנימה, 200 דרמות מזרח אסיאתיות למנויים, וכ-80 כותרי מאנגה תחת המותג Crunchyroll Manga, אם כי לא כל התכנים זמינים במקומות שונים ברחבי העולם בשל מגבלות זכויות יוצרים. השירות בתשלום עבר את סף מיליון המנויים בתשלום בפברואר 2017, ויש לו למעלה מ-3 מיליון מנויים בתשלום נכון ל-2020.
פעילות פיראטית לא חוקית
קראנצ'ירול הוקם בשנת 2006 כאתר העלאת ושידור תוכני וידאו למטרות רווח, והתמחה בתכני וידאו ממזרח אסיה. חלק מהתכנים ששודרו באתר כללו גרסאות מעריצים של תוכניות ממזרח אסיה.
בשנת 2008 קראנצ'ירול הושקעה בכ-4.05 מיליון דולר על ידי קרן ההון סיכון Venrock. ההשקעה גררה ביקורת מצד מפיצי האנימה ובעלי הזכויות bandai Entertainment ו-Funimation, משום שהאתר המשיך לאפשר למשתמשים להעלות עותקים לא חוקיים של כותרים המוגנים בזכויות יוצרים.
מעבר לפעילות חוקית
בסופו של דבר, האתר החל לחתום על הסכמי הפצה חוקיים עם חברות, כגון Gonzo, למספר הולך וגדל של כותרים. ב-8 בינואר 2009, לאחר הכרזה על עסקה עם TV Tokyo לשידור פרקים של נארוטו שיפודן, קראנצ'ירול הצהירו כי הם מתחייבים להסיר את כל התכנים מפרי זכויות היוצרים מאתרם ולשדר רק תכנים שיש להם זכויות הפצה לגיטימיות לגביהם.
בשנת 2010 קראנצ'ירול הודיעו על רכישת זכויות ההפצה בפורמט DVD של סרט האנימה חמישה סנטימטרים לשנייה בצפון אמריקה. הסרט היה הפצת ה-DVD הראשונה של החברה. ב-30 באוקטובר 2013, החברה החלה להפיץ באופן דיגיטלי 12 כותרי מאנגה שונים של Kodansha – סדרות כמו מתקפת הטיטאנים ופיירי טייל היו חלק מכותרים שהיו זמינים בתחילה, דרך Crunchyroll Manga.
השתלטות קבוצת צ'רנין על החברה
ב-2 בדצמבר 2013, קבוצת צ'רנין, חברת האחזקות לשעבר של נשיא חברת ניוז קורפ, פיטר צ'רנין, הודיעה כי רכשה גרעין שליטה בקראנצ'ירול. מקורב לחותמי העסקה דיווח כי מחיר הרכישה היה קרוב ל-100 מיליון דולר. קבוצת צ'רנין הודיעה כי הנהלת קראנצ'ירול והמשקיע המרכזי הקיים TV Tokyo ישמרו על נתח "משמעותי" מהחברה.
ב-22 באפריל 2014, תאגיד AT&T וקבוצת צ'רנין הודיעו על הקמת מיזם משותף לרכישת, השקעה והשקת שירותי OTT. שתי החברות התחייבו למימון הפרויקט ביותר מ-500 מיליון דולר. החברה החדשה נקראה Otter Media והפכה לבעלת השליטה בקראנצ'ירול. ב-3 באוגוסט 2015, כתב העת האמריקאי וראייטי דיווח ש-Otter Media עומדת לחשוף את חברת Ellation, חברת בת חדשה לשירותי הווידאו מבוססי המנויים שלה, כולל קראנצ'ירול. השירותים של Ellation כללו את שירות הסטרימינג VRV, שהושק בשנת 2016, שתואר כמכוון ל"גיקים, גיימרים ואוהבי קומדיה, פנטזיה וטכנולוגיה".
ב-22 באוקטובר 2015, Anime News Network דיווחו כי לקראנצ'ירול יש 700,000 מנויים משלמים. בנוסף, הודיעה החברה כי Crunchyroll ו-Sumitomo Corporation הקימו מיזם משותף לתמיכה והשקעות בהפקות אנימה.
ב-11 באפריל 2016, קראנצ'ירול ותאגיד Kadokawa הכריזו על הקמת ברית אסטרטגית שהעניקה לקראנצ'ירול זכויות הפצה דיגיטליות בלעדיות ברחבי העולם (לא כולל אסיה) עבור כותרי אנימה של Kadokawa באותה שנה. כמו כן, התאגיד העניק לקראנצ'ירול את הזכות לממן כותרי אנימה של התאגיד שיופקו בעתיד.
שותפות עם Funimation והרחבת מאגר הסדרות
ב-1 ביולי 2016, הנהלת קראנצ'ירול הודיעה על כוונתה לדבב ולהוציא מספר סדרות חדשות.
ב-8 בספטמבר, ההנהלה הודיעה על שותפות עם חברת הבידור Funimation. לפי ההסכם, קראנצ'ירול שידרו כותרי Funimation נבחרים, ואילו Funimation בתורם, שידרו כותרים נבחרים של קראנצ'ירול, כמו גם התוכן שיעלה בעתיד. בנוסף, Funimation ו-Universal Pictures Home Entertainment ישמשו כמפיצים לקטלוג תוכני הווידאו של קראנצ'ירול. ב-18 באוקטובר 2018, Funimation הודיעה כי שיתוף הפעולה בין שתי החברות הסתיים כתוצאה מרכישת Funimation על ידי Sony Pictures Television ורכישת חברת האם של קראנצ'ירול, Otter Media על ידי תאגיד AT&T.
ב-9 בפברואר 2017 קראנצ'ירול הודיעו כי הגיעו למיליון מנויים בתשלום.
ב-22 במרץ באותה שנה, קון גאו נכנס לתפקיד המנהל של הסניף היפני של החברה, לאחר שהחליף את וינסנט שורטינו.
ב-30 במרץ 2017, קראנצ'ירול החלו להפיץ תוכני אנימה באמצעות סטים.
ב-4 בנובמבר 2017 קבוצת האקרים הצליחה להשתלט על האתר הרשמי למשך כמעט שש שעות. כאשר המשתמשים ניסו להיכנס לאתר, הם הופנו לאתר מזויף שנראה זהה במדויק לאתר האמיתי, אשר גרם למשתמשים להוריד תוכנת כופר במסווה של "CrunchyViewer". קראנצ'ירול הגישה דו"ח מידע ראשון נגד ההאקרים.
ארגון מחדש תחת וורנר מדיה והפקות מקוריות
בינואר 2018 רכשה Otter Media את יתרת המניות (20%) של קראנצ'ירול מ-TV Tokyo ומשקיעים אחרים. באוגוסט באותה שנה, תאגיד AT&T רכש את יתרת Otter Media שלא היה כבר בבעלותה של קבוצת צ'רנין; כלומר, קראנצ'ירול נשלטה על ידי וורנר מדיה (לשעבר טיים וורנר, AT&T השלימו לאחרונה אתה רכישתם).
באוקטובר 2018, הנהלת החברה הודיעה על הרחבת התוכן מקורי עם הסדרה דמוית האנימה High Guardian Spice שהופקה על ידי אולפני Ellation.
ב-3 ביולי 2019, קראנצ'ירול הודיעו כי הם עומדים לשתף פעולה עם Viz Media להפצת כותרים נבחרים של החברה בארצות הברית ובקנדה.
ב-6 בספטמבר 2019, קראנצ'ירול הודיעו כי הם הפכו לבעלי השליטה ב-Viz Media Europe. העסקה בוצעה ב-4 בדצמבר 2019, וקראנצ'ירול הפכה לבעלת השליטה בקבוצת Viz Media Europe Group, ומינתה את נשיא Viz Media Europe לשעבר ג'ון איסום (John Easum) לראש Crunchyroll EMEA.
רומא (פירושונים)
{{פירושונים|* רומא – בירת איטליה
קראנצ'ירול
ארגון מחדש תחת וורנר מדיה והפקות מקוריות
ב-15 באוקטובר 2019, פורסם כי פורטל פרסום הוובקומיקס של נאבר, Webtoon, ישתף פעולה עם קראנצ'ירול על מנת לייצר עיבודים מונפשים לסדרותיו. ב-25 בפברואר 2020 קראנצ'ירול הודיעה על לוח תוכניות של מספר כותרים תחת המותג החדש "Crunchyroll Originals".
רומא (פירושונים)
תרבות פופולרית:
קראנצ'ירול
ארגון מחדש תחת וורנר מדיה והפקות מקוריות
ב-2 באפריל 2020, קראנצ'ירול הודיעו כי מיתגו מחדש את Viz Media Europe כ-Crunchyroll EMEA, כאשר מותגי Viz Media Europe לשעבר יהפכו למותגי קראנצ'ירול ו-AV Visionen ו-Ellation יהפכו לחברות בת של קראנצ'ירול. כתוצאה מהמיתוג המחודש, האחריות על Ellation עברה ממחלקת הצרכנות של Otter Media למשרדי קראנצ'ירול במולדובה, ו-VRV הפך למותג של החברה. ב-17 באפריל 2020, שונה שמה של Ellation לקראנצ'ירול מולדובה.
רומא (פירושונים)
ראו גם
}}
קראנצ'ירול
רכישה על ידי סוני
ב-12 באוגוסט 2020, The Information דווחו כי סרטי סוני, חברת האם של Funimation, ניהלה מגעים לרכישת קראנצ'ירול מוורנר מדיה תמורת 1.5 מיליארד דולר. על פי מגזין וראייטי, הסכום הופחת למיליארד דולר. מאוחר יותר באוקטובר באותה שנה, דווח שסוני התחילה לנהל שיחות עם AT&T לרכישת שירות ההזרמה תמורת יותר מ-100 מיליארד ין (שווה ערך לכ-957 מיליון דולר אמריקאי).
ב-9 בדצמבר 2020, Funimation וחברת האם שלה, סוני הודיעו כי הגיעו לעסקה עם AT&T ווורנר מדיה בנוגע לרכישת קראנצ'ירול תמורת כ-1.175 מיליארד דולר. עם זאת, ב-24 במרץ 2021, דווח כי משרד המשפטים האמריקאי האריך את בדיקת ההגבלים העסקיים על הרכישה.
פרסי האנימה
פרסי האנימה (באנגלית: The Anime Awards), הידועים גם כפרסי האנימה של קראנצ'ירול (Crunchyroll Anime Awards), הם פרסים שנתיים הניתנים לסדרות וסרטי אנימה מהשנה החולפת. חלוקת הפרסים נערכה לראשונה בינואר 2017 והוחזרה בשנת 2018. לצורך בחירת הזוכים, קראנצ'ירול בוחרים עשרים שופטים מרקעים מגוונים, שיוצרים רשימה של שישה מועמדים בכל קטגוריה. לאחר מכן, רשימה זו זמינה לציבור לצורך הצבעה מקוונת לבחירת הזוכים.
קראנצ'ירול Expo
בפברואר 2017, קראנצ'ירול יצרו את כנס האנימה Crunchyroll Expo (או בקיצור, CRX). הכנס נערך במרכז הכנסים סנטה קלרה שבקליפורניה, בין התאריכים 25–27 באוגוסט, ומנהל הקבוצה דאלאס מידו ציין כי הרבה ממכירות הכרטיסים הגיעו תוך עשרה ימים מיום הכינוס. האורחים המיוחדים כללו את יוצר קסם של הורים ודני פנטום בוץ' הרטמן, השחקנים הקוליים שון הורי והירומי איגרשי, המאייר יושיצקה אמנו, אמן המנגה קור יאמאזאקי והסופר קייצ'י סיגסאווה.
הכנס הועבר למרכז הכנסים מקנרי בסן חוזה ב-2018 בסוף השבוע של יום העבודה. בכנס נכחו 45,000 משתתפים (על פי המידע שהועבר ממחסומי הכניסה המסתובבים). בין האורחים המיוחדים בכנס היו היוצר של המשחק Dragon Quest, יוז'י הוריי, השחקנים הקוליים ריו הוריקאווה, ג'סטין ברינר, לוסי כריסטיאן, קליפורד צ'אפין וקולין קלינקנבירד וצוות ההפקה של Darling in the Franxx.
בכנס קראנצ'ירול Expo ב-2019, שנערך גם הוא בסן חוזה, הוקרנו הקרנות הבכורה של הסרטים Blackfox ו-Mob Psycho 100 II, ואילו חברת טואי אנימציה, ארגנה הקרנת בכורה לסרטים Dragon Ball Z: Bardock – The Father of Goku ודרגון בול Z: מיזוג נולד מחדש. בין האורחים שהוזמנו היה המאנגקה ג'ונג'י איטו, שחקני הקול מ-22/7, סאלי אמאקי, קנאה שירוסאווה ורורי אומינו; יוצר הסדרה Food Wars!: Shokugeki no Soma, יוטו צוקודה והאמן שון סאקי; ואנשי צוות Zombie Land Saga, בהם שחקני הקול קייד הונדו ואסאמי טאנו, המלחין יסוהארו ​​טקנאשי ומנכ"ל סטודיו MAPPA מנבו אוצוקה. להקת הרוק היפנית Flow, ששיריה הוצגו באנימות שונות כשירי נושא, קיימה קונצרט ב-30 באוגוסט.
בשנת 2020, קראנצ'ירול קיימו את התערוכה הווירטואלית הראשונה שלהם בגלל מגפת הקורונה. האירוע כלל את גביע הקוספליי של הימה ב-5 בספטמבר. האורחים המיוחדים כללו את שוסוקה קטגירי, מיתוס ורויד, ריאן טצ'יבאנה ומאט שלי.
ליבושה (אופרה)
ליבושה (בצ'כית: Libuše) היא אופרה של המלחין בדז'יך סמטנה, אופרה היסטורית "חגיגית" בת שלוש מערכות. הלברית, נכתבה במקור בגרמנית על ידי יוזף ונציג (Josef Wenzig) ותורגמה לצ'כית על ידי ארווין שפינדלר (Ervín Špindler).
רקע
האופרה נכתבה בשנת 1871–1872 במקור להכתרתו של פרנץ יוזף הראשון, קיסר אוסטריה כמלך צ'כיה בכתרו של ואצלב הקדוש. עם זאת, כיוון שזה אף פעם לא קרה, סמטנה שם בצד את עבודתו לפתיחת התיאטרון הלאומי בפראג ( (בצ'כית: Národní divadlo). אף על פי שבניין התיאטרון החדש הושלם ב-1877, הפתיחה החגיגית ואיתה גם הצגת הבכורה של ליבושה הושלמו רק ב-1881 במהלך ביקורו של יורש העצר דאז, הארכידוכס רודולף, נסיך הכתר של אוסטריה בפראג. במופע, המנצח היה אדולף צ'ך (Adolf Čech), כי סמטנה לא ניצח אז כבר במשך שנים עקב מחלתו הגוברת, והבמאי היה פרנטישק קולאר (František Kolár). התיאטרון נשרף זמן קצר לאחר מכן. במהלך הפתיחה המחודשת לאחר השחזור, ב-18 בנובמבר 1883, הועלתה שוב אופרה זו.
תמונה ראשונה
אחת הסיבות למצב רוחו הירוד של חרודוש היא הקשר שלו עם קראסאבה. חרודוש מאוהב בקראסאבה, אבל היא מסרבת לקבל את אהבתו כי הוא לא מספיק רומנטי בעיניה. לכן, הנערה מביעה רגשות עדינים כלפי שטיאהלב, כדי לגרום לחרודוש לקנא. אביה, לוטובור, מאיים עליה בסמכותו ודורש ממנה לפייס את האחים המתקוטטים. לאחר מכן קראסאבה מציגה בפני חרודוש את הבחירה לסלוח לה ולחבק אותה או להרוג אותה בחרבו. חרודוש בוחר בדרך הסליחה וגם משלים עם שטיאהלב.
תמונה שנייה
פז'מיסל צופה בקציר באדמותיו כאשר פמליית הנסיכה/מלכה מגיעה ולוקחת אותו איתם להתחתן עם ליבושה.
מערכה שלישית
חתונה זוגית מתקיימת, חגיגה נהדרת של האיחוד ליבושה ופז'מיסל וכן קראסאווה וחרודוש. פז'מיסל מתכנן את הדרך לפייס את ליבושה וחרודוש. לנסיכה/מלכה פתאום יש חזון ומספרת מה העתיד צופן לעם הצ'כי.
התיזמור
הכלים:פיקולו, שני חלילים, שני אבובים, שני קלרינטים, שני בסונים, ארבע קרנות, ארבע חצוצרות, שלושה טרומבונים, טובה, תוף, משולש, מצלתיים, תוף גדול, נבל, כלי מיתר. חצוצרות במה.
שלטון המוח
שלטון המוח (באנגלית: Scanners) הוא סרט אקשן, מדע בדיוני ואימה אשר נכתב ובוים על ידי דייוויד קרוננברג ויצא לאקרנים בשנת 1981.
עלילה
בני אדם בעלי כוחות מיוחדים, המכונים "סורקים", מסוגלים לחדור ללא מגע לתוך מוחו של אדם אחר, ובכך להאזין למחשבותיו, להתערב בהן ואף לגרום לו כאב פיזי, נזק גופני ומוות. הסרט מתמקד בשולשה סורקים. דאריל רוויק, אושפז בגיל 22 במוסד פסיכיאטרי לאחר שקדח חור במצחו, כדי שהאנשים שאצלו בראש יוכלו לצאת. בהווה הוא מסתובב חופשי ובכוונתו לנצל את יכולותיו המיוחדות על מנת להשתלט על העולם. קמרון ווייל, חסר בית, מאותר על ידי תאגיד "קונסק" ומגויס במטרה לחדור לארגון של רוויק, ולחבל בתוכניותיו. קים אובריסט, עומדת בראש קבוצה קטנה של סורקים בעלי כוונות טובות, ויכולותיה בתחום הסריקה מוגבלות. העלילה מסתבכת כאשר מתברר שהאחראי על הביטחון בתאגיד קונסק, בריידון קלר, משתף פעולה עם רוויק. הוא מנסע להשפיע על ההנהלה לסגור את הפרויקט שעושה שימוש בסורקים. בראש התכנית עומד ד"ר פול רות'. לאחר שקלר מספר לרוויק על ווייל, רוויק שולח רוצחים שכירים שיחסלו את ווייל. הרוצחים מחסלים את כל חברי הקבוצה של אובריסט מלבד היא עצמה. בהמשך מתגלה שווייל ורוויק הם למעשה אחים, והם בניו של ד"ר פול רות'. עשרות שנים קודם לכן, רות' המציא משכך כאבים לנשים בהיריון. רות', שניסה את התרופה על אשתו בשני הריונותיה עם בניו, גילה שהחומר משפיע על העובר ומעניק לו את יכולות הסריקה. כמו כן החומר משמש גם לשיכוך היכולות המיוחדות של סורקים. בסוף הסרט נערך קרב מוחות בין שני הסורקים החזקים ביותר, רוויק ווייל. רוויק מצליח לגרום לפגיעות קטלניות ביותר לווייל - הוא שורף אותו, ומנקר את עיניו, בעזרת כוחות הסריקה שלו. אולם בסופו של דבר ווייל מביס את רוויק, אך הואיל וגופו נהרס, רוחו משתכנת בגופו של רוויק.
סרטי המשך
בנוסף, ישנם שני סרטי ספין אוף לסרט זה:
נופך
נופך (נֹפֶךְ) הוא יישוב קהילתי בשטחי המועצה האזורית חבל מודיעין, בין רינתיה לבארות יצחק. הוא נקרא על שם אחת מאבני החושן ("נֹפך ספיר ויהלֹם" - שמות כ"ח, י"ח), שכן היישוב נבנה כחלק מהקמתם של שני יישובים סמוכים - ברקת ואחלמה (כיום - בית עריף) - שאף הם שמות אבנים מהחושן. את הסדרה המשיך היישוב שוהם הסמוך, שאף הוא נושא בשם אחת מאבני החושן, ומערך רחובותיו רומז לצורת החושן.
היישוב נוסד ב-1949 על אדמות הכפר הערבי רנתיה, שננטש במהלך מלחמת העצמאות, וזאת על ידי עולים יוצאי צפון אפריקה (מרוקו) כיישוב של חוצבים.
ביישוב נמצאים מבני-אבן ערביים מן התקופה העות'מאנית.
Nova television (בולגריה)
NOVA היא רשת הטלוויזיה המסחרית הראשונה בבולגריה שהושקה ב-16 ביולי 1994. הרשת נמצאת בבעלות Modern Times Group. בבעלות הרשת ערוצי DIEMA, לצד ערוצים Kino Nova, Nova Sport, DIEMA.
רשת הטלוויזיה קיבלה רישיון שידור ארצי ב-18 ביולי 2003 והפכה לרשת הטלוויזיה הארצית השלישית בבולגריה, לאחר Kanal 1 ו-bTV, ולרשת הטלוויזיה הארצית הפרטית השנייה.
ב-31 ביולי 2008 רכשה חברת המדיה Modern Times Group את הרשת בתמורה ל-620 מיליון אירו. העסקה הושלמה ב-16 באוקטובר 2008.
תוכניות
Nova משדרת תוכניות שונות: האח הגדול, כוכב האקדמיה, דיל או לא דיל, 1 נגד 50, מי רוצה להיות מיליונר? (בשם "להיות עשיר"). בנוסף הרשת משדרת תוכניות אמריקאיות פופולריות דוגמת אבודים, CSI ו-CSI: מיאמי, סקס והעיר הגדולה ועוד.
הרשת משדרת גם תוכן לילדים בימי שבת וראשון בין השעות 8:00-10:00.
ב -12 בספטמבר 2011, NOVA שינתה את האריזה הגרפית שלה, את הלוגו ואת שם חברת החדשות מ"Kalendar" ל"Nova's News". עד 6 בספטמבר שידרה Nova את כל התוכן שלה בפורמט תמונה 3:4, למעט כמה סרטים, כיום זה כל שידורי הרשת משודרים בפורמט מסך רחב 16:9.
זמביה
רפובליקת זמביה (באנגלית: Republic of Zambia) היא מדינה בדרום מרכז אפריקה. היא גובלת עם הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו, טנזניה, מלאווי, מוזמביק, זימבבואה, בוטסואנה, נמיביה ואנגולה. בירת זמביה והעיר הגדולה ביותר בה היא לוסקה.
היסטוריה
בשנת 1889 סחט המתיישב הבריטי ססיל רודס זכויות כרייה מן המלך לובנגולה. הזיכיון אפשר לחברה הדרום אפריקנית הבריטית British South Africa Company) BSAC) לכרות זהב ומינרלים אחרים, ולנהל את השטח שברבות הימים יהפוך לרודזיה. בשנת 1895 קבוצת מתיישבים לבנים מדרום אפריקה, תחת הנהגת ה-BSAC החלו בהתיישבות במחוז משונלנד (Mashonaland) ובכריית מחצבים. בשנים 1896–1897 פרצו מרידות בקרב שבטי השונה והנ'גבלה שדוכאו ביד קשה ובכוח רב, מרידות אלו נודעו בהמשך כמלחמת העצמאות הראשונה (הצ'ניורנגה הראשונה). המרידה הונהגה על ידי שאמאנים וצ'יפים מקומיים, שהוצאו להורג עם תבוסתם.
פוליטיקה
מאז 1990 זמביה היא דמוקרטיה נשיאותית רב-מפלגתית, לאחר שברוב שנותיה שרר בה משטר חד-מפלגתי.
בבחירות שנערכו ב-2006, נבחר לוי מוואנוואסה (Levy P. Mwanawasa) לכהונה שנייה כנשיא, לאחר שזכה ב-43 אחוזים מן הקולות מול 29 ו-25 אחוזים שקיבלו שני יריביו הבולטים. מוואנוואסה לקה בשבץ ביוני 2008 (ונפטר בסופו של דבר ב-19 באוגוסט באותה השנה) וסגנו רופיה בנדה תפס את מקומו כנשיא בפועל. באוקטובר 2008 ניצח בנדה בדוחק בבחירות ביניים. בכך נכנס בנדה לתפקיד הנשיא וכיהן בו עד סוף הקדנציה. ב-22 בספטמבר 2011 נבחר מועמד האופוזיציה מייקל סאטה לנשיא.
שיטת הבחירות לנשיאות נערכת באמצעות סיבוב יחיד, והמועמד שזוכה במספר הגבוה ביותר של קולות מנצח.
הרשות המחוקקת של זמביה נקראת האספה הלאומית. היא כוללת בית יחיד המונה 158 צירים, מהם 150 נבחרים ושמונה ממונים על ידי הנשיא. תקופת כהונתם של חברי האספה הלאומית היא חמש שנים. מאז 2001 מתמודדות על השלטון שלוש מפלגות עיקריות. למפלגת השלטון מאז המעבר לדמוקרטיה רב-מפלגתית ב-1990, ה-MMD, יש רוב דחוק באספה הלאומית. מערכות הבחירות בשנים 2006 ו-2008 תוארו על ידי משקיפים זרים כהוגנות ותקינות, להוציא אי-סדרים נקודתיים. למרות זאת, מנהיגי האופוזיציה טענו לזיופים רחבי-היקף, ותומכיהם פתחו לאחר הבחירות במהומות שנמשכו ימים אחדים.
פרובינציות
זמביה מחולקת לתשע פרובינציות, כשבראש כל פרובינציה עומד סגן שר הממונה על ידי הממשלה.
כלכלה
זמביה הפכה לאחת המדינות העניות בעולם, לאחר שכלכלתה החלה להידרדר בשנות ה-70 של המאה ה-20 עם הירידה במחירי הנחושת. ההכנסה השנתית לנפש עומדת על מחצית מערכה בעת קבלת העצמאות ב-1964. בתחילת המאה ה-21 השתפר מעט מצב הכלכלה, בין היתר הודות להשקעות מסין.
הענף החשוב ביותר מבחינת חלקו בתוצר הוא כרייה ועיבוד של נחושת, התורם יותר ממחצית הייצוא של המדינה. ענף הכרייה כולל גם קובלט, אבץ, עופרת, זהב, כסף ומתכות אחרות, וכן אבני חן ופחם. התלות בין כלכלת זמביה למחיר הנחושת העולמי רבה: לאחר שקיעת הכלכלה בשנות ה-70, תרמה עליית מחירי הנחושת בראשית המאה ה-21 להתאוששות.
טרי ג'ונס
טרנס גרהאם פארי ג'ונס (באנגלית: Terry Jones; 1 בפברואר 1942 – 21 בינואר 2020) היה שחקן, קומיקאי, במאי קולנוע וכותב ולשי.
זמביה
כלכלה
כ-85 אחוזים מכוח העבודה מועסק בחקלאות, והענף אחראי ל-18 אחוז מן התוצר הלאומי, על-פי הערכה מ-2007. התוצר החקלאי העיקרי הוא התירס, אשר משמש הן כמקור הכנסה והן כמקור מזון חשוב לאיכרים. בנוסף לו מגדלים דורה, בוטנים, ירקות, טבק, כותנה וקפה, וכן משק חי (בקר לבשר וחלב, עזים, חזירים ועופות). גידול פרחים תופס מקום גדל והולך בכלכלה. החקלאות היא ברובה חקלאות בעל פרימיטיבית. אף שהמדינה ברוכה בגשמים בדרך כלל, בצורות תקופתיות גורמות למחסור ומעלות את מחירי המזון.
טרי ג'ונס
ג'ונס נודע בעיקר בזכות שיוכו לחבורת מונטי פייתון. הוא השתתף בכל התוכניות של הקרקס המעופף של מונטי פייתון ובכל הסרטים של הקבוצה אותם גם ביים. ג'ונס עסק בכתיבה של חלק מהמערכונים יחד עם מייקל פיילין. יחד עם פיילין גם כתב כמה שירים ביניהם "שיר חוטב העצים".
לאחר פירוק מונטי פייתון הוא ביים ושיחק בסרט אריק הוויקינג שיצא בשנת 1983 ואף על פי שעריכתו לא נשלמה הסרט זכה להצלחה. ג'ונס ערך את הסרט מחדש, קיצר אותו והוציא אותו שנית אך הגרסה השנייה זכתה למעט תשומת לב. בשנת 1989 יצאה אל האקרנים גרסת עריכה שלישית של הסרט. העורך היה בנו של ג'ונס. הגרסה השלישית הייתה קצרה וקולחת יותר משתי הגרסאות הקודמות והיא זכתה להצלחה רבה יותר מקודמותיה ונחשבת לגרסה הרשמית של הסרט. מחבורת מונטי פייתון מופיע ב"אריק הוויקינג" גם ג'ון קליז.
זמביה
כלכלה
חלק ניכר מן החשמל בזמביה מגיע ממקור הידרו-אלקטרי, והמדינה אף מייצאת חשמל לשכנותיה.
טרי ג'ונס
טרי ג'ונס לא השתתף בסרטים רבים לאחר התפרקות מונטי פייתון. הוא כתב תסריטים למספר סרטי קולנוע ומאז תחילת שנות השמונים הוא עסק בעיקר בכתיבה.
זמביה
כלכלה
בכל שנה מבקרים במדינה כמיליון תיירים.
טרי ג'ונס
ג'ונס הוציא לאור ספרים, ביניהם ספרי ילדים רבים. ב הוא עסק בכתיבה של מאמרים פוליטיים בעיתונים בריטיים. עיקר כתיבתו עסקה בהתנגדות למלחמה בעיראק. בשנת 2015 אובחן ג'ונס כחולה באפאזיה (PPA), כתוצאה מכן איבד את יכולת הדיבור.
הוא נפטר ב-21 בינואר 2020.
זמביה
תובלה
חשיבות נמל ביירה באה לידי ביטוי במהלך מלחמת האזרחים במוזמביק, כאשר כוחות מזימבבווה הגנו על מסילת הרכבת בין ביירה ובולאוואיו ועל הכביש המהיר מספר 9 חוצה היבשת בין ביירה ללוביטו שבאנגולה וזאת כדי להבטיח את רציפות המסחר של המדינות שבפנים היבשת.
גאוגרפיה
שטחה של זמביה 752,614 קמ"ר, מתוכם כ-740,000 קמ"ר של יבשה, והיא מדינה ללא מוצא לים, אך יש בשטחה כמה אגמים ובניהם אגם סטנלי.
פני השטח מורכבים ברובם מרמה, ובחלקם מהרים וגבעות. גובה פני השטח מגיע עד ל-2,301 מטרים, ואינו נמוך מ-600 מטרים אלא בעמקי הנהרות. הנקודה הנמוכה ביותר, בנהר זמבזי, היא בגובה 329 מטרים.
אקלים
האקלים בזמביה נע בין אקלים טרופי לאקלים סובטרופי בהתאם לרום. הגובה הרב מעל פני הים ממתן ברוב חלקי הארץ את השפעת קו הרוחב.
העונה הגשומה נמשכת מנובמבר עד אפריל, ובה מועדת המדינה לסופות טרופיות. העונה היבשה נמשכת ממאי עד נובמבר, ונחלקת לעונה יבשה קרירה, מאי עד יולי, ועונה יבשה חמה, אוגוסט עד נובמבר (החלוקה לחודשים משתנה מעט באזורים שונים). כמות המשקעים השנתית הממוצעת, שכמעט כולה יורדת בעונה הגשומה, נעה באזורים שונים בין 700 ל-1400 מ"מ, וברוב המדינה עולה על 1000 מ"מ. עם זאת, המדינה מועדת לבצורות תקופתיות.
ברוב חלקי הארץ, המצויים בגובה רב, שוררות טמפרטורות נוחות רוב השנה, פרט לעונה היבשה החמה ולתחילת העונה הגשומה. הטמפרטורה השנתית הממוצעת בלוסקה הבירה, ברום כ-1,280 מטרים, היא כ-15 מעלות בלילה ו-26 ביום. בחודש הקריר ביותר, יוני, הטמפרטורה נעה בין 9 מעלות בלילה ל-22 מעלות ביום, ובחם ביותר, אוקטובר, היא נעה בין 19 ל-30. לעומת זאת במפווֵה, הממוקמת בגובה נמוך יחסית של 570 מטרים, הטמפרטורה השנתית הממוצעת היא 16.5 מעלות בלילה ו-32 ביום, ובחודש החם ביותר, נובמבר, הטמפרטורה הממוצעת ביום היא 36.4 מעלות.
דמוגרפיה
אוכלוסייתה של זמביה מונה כ-19 מיליון תושבים. כמעט כל האוכלוסייה הם שחורים ילידי היבשת - קרוב ל-99 אחוז. כאחוז אחד הם תושבים זרים, רובם בריטים ודרום אפריקאים, או אזרחים ממוצא אירופי, צאצאיהם של המתיישבים הבריטים. קיים גם מיעוט קטן של תושבים ממוצא הודי, בעל השפעה בחיי המסחר.
כמו ארצות אחרות באפריקה, הילודה בזמביה גבוהה ביחס לעולם המערבי (ממוצע של 4.31 ילדים לאישה), אך תמותת התינוקות גבוהה אף היא. על-פי נתוני האו"ם, כ-39.3 תינוקות מתו על כל 1,000 שנולדו בזמביה. שיעור גבוה זה נובע מתנאי תברואה לקויים, ומזמינות נמוכה של בתי יולדות באזורים כפריים, שהתחבורה בהם משובשת.
תוחלת החיים בזמביה היא כ-64.7 שנים - בין הנמוכות בעולם. האוכלוסייה צעירה מאוד והגיל הממוצע הוא 16.9. אחד הגורמים העיקריים לתוחלת החיים הקצרה הוא מחלת האיידס: אחד מכל שישה אנשים בזמביה הוא נשא HIV. ב-2019 מתו בזמביה 19,000 איש ממחלת האיידס.
האוכלוסייה אורבנית יחסית לאפריקה. כ-56% מן האוכלוסייה מתגוררים בכפרים ו-44% אחוזים בערים. שיעורם של יודעי קרוא וכתוב באוכלוסייה הבוגרת היה 87.5%, נתון גבוה יחסית לאפריקה.
יחסי זמביה-ישראל
ב-7 בספטמבר 2015 נחנכה שגרירות זמביה בישראל.
אבא גנוב 3
אַבָּא גָּנוּב 3 הוא השלישי בטרילוגיית סרטים ישראליים בכיכובו של השחקן יהודה ברקן, אשר יצא לאקרנים בשנת 1991. שני קודמיו בטרילוגיה הם: "אבא גנוב" (1987) ו"אבא גנוב 2" (1989).
תקציר העלילה
צ'יקו הטברני ובן בן ה-12 גרים כעת באילת עם גליה ובתה אפרת. סאם ויינברג בן זוגה של מגי אימו של בן, קנה שטחים בעיר, חתם על חוזה, והשקיע מיליוני דולרים במיזם לבניית קניון באזור הנמל, שעלול לפגוע בפרנסה של עובדי הנמל ולזרוק עשרות משפחות לרחוב. את ויינברג מייצג ברונו, עוזרו של עורך הדין קוגלר. גליה היא היועצת המשפטית של ראש עיריית אילת, הופמן. מצב זה יוצר מתח בינה ובין צ'יקו.
בעת הפגנת הדייגים מול בניין ראש העירייה, בן מדבר ללבו של ראש העיר, אך קוגלר לא מתרכך, מאחר שלטענתו החוזה חתום והכל חוקי. צ'יקו שורף את השלט המכריז על הקמתו הקרובה של הקניון, ומעודד את עובדי הנמל לצאת ולהילחם נגד התוכנית הפוגעת בדייגים.
גליה מתפטרת מתפקידה כיועצתו המשפטית של ראש העיר, צ'יקו סולח לה, והיא זוכה בחיבתם ובאמונם של עובדי הנמל. היא מבטיחה להם לטוס לבאר שבע ולהשיג שם בבית המשפט המחוזי צו מניעה זמני כדי שלא ינסו לחדש את בניית הקניון. היא אומרת להם שיש להם סיכוי טוב לקבל אותו.
אחרי שצ'יקו מגלה ששרפו לו את הבית שהיה בבנייה, הוא מתפרץ לתוך הדיסקו "שיבא" שבמלון המלך שלמה עם העוגה לכבוד יום הולדתו של בן. הוא מכה את ברונו ומטיח את פרצופו של קוגלר בעוגה, וכתוצאה מכך נעצר.
מגי ובעלה סאם מגיעים במטוס לאילת. מגי הולכת לתחנת המשטרה לראות את צ'יקו. היא מציעה לו שבן יטוס איתה לאמריקה לשלושה שבועות לחופשת פסח, ובתמורה היא תשכנע את בעלה להזיז את הקניון 500 מ' צפונית מהנמל ולבנות לצ'יקו בית חדש ואת ברונו לבטל את התלונה נגדו. צ'יקו לא כל כך מאמין לה. מגי נפגשת עם גליה, ואומרת לה שהיא מרגישה אשמה על שהיא לא הייתה לצדו של בן ולא ראתה אותו גדל. מגי מבקשת מגליה שתנסה לשכנע את צ'יקו לקבל את ההצעה שלה. אפרת ובן מגיעים ושומעים במקרה את השיחה ביניהן. גליה מבינה אותה כאמא, אך לא כעורכת דין. גליה אומרת למגי שכדאי שתשאל לדעתו של בן. גליה מדברת על זה עם צ'יקו בתאו בתחנת המשטרה. בן אומר לאביו שהוא רוצה לנסוע עם אמו לאמריקה לשלושה שבועות לחופשת פסח, למורת רוחו של צ'יקו. צ'יקו לא יודע אם מגי תיתן לו לחזור, ובן אומר לו בביטחון רב שאין לו לאן לחזור ושהוא מעדיף אמא באמריקה מאשר אבא בבית סוהר.
בן נפרד מאביו בתא המעצר ומשאיר לו מכתב. צ'יקו קורא את המכתב ומגלה את ההקרבה שבנו מקריב עבורו: בן לא רצה לנסוע לאמריקה, ואם הוא עושה זאת, זה כדי שאביו ייצא מהכלא ושהדייגים לא יאבדו את מקור הפרנסה שלהם.
הסמל דורך על השעון שלו ושובר אותו, משחרר את צ'יקו כמה דקות לפני השעה אחת בצהריים, בניגוד למה שקוגלר אמר לו. צ'יקו רץ לשדה התעופה, בן יוצא מהמטוס, ושניהם נפרדים בחיבוק חם ומרגש. בסוף צ'יקו נותן לבן לטוס, ובן מבטיח לחזור לאחר חופשת הפסח. חופשה קצרה אצל אימו מגי, ובן זוגה סאם.
הפקה
הסרט "אבא גנוב 3" היה הסרט היחיד שצולם בישראל בזמן מלחמת המפרץ, דבר שגרם לשינוי העלילה המקורית בכך שהשחקניות הראשיות, אלונה קמחי וקרן מור, הוחלפו בעירית שלג (גליה) וחלי גולדנברג (מגי) עקב המלחמה.
בתחילה פורסם שבסרט משתתפת הזמרת עדנה לב, אך לב לא השתתפה בסרט, אלא בשירהּ, "תדליק אותי", שכתב יהונתן גפן והלחין יאיר קלינגר. שיר זה הושמע בסצנת הפתיחה והופיע בפסקול לצד שירה של ריקי גל, "ילד אסור ילד מותר". שירה של לב לא הוקלט במקור לפסקול, אלא לאלבומה, "הדרך אלי", מ-1989.
הר ארמסטרונג
הר ארמסטרונג (באנגלית: Mount Armstrong) הוא הר הממוקם על הגבול בין פרובינציית אלברטה ופרובינציית קולומביה הבריטית שבקנדה. ההר הוא חלק מרכס היי רוק, בהרי הרוקי הקנדיים, ונמצא על קו פרשת המים של אמריקה. גובהו של ההר 2,823 מטרים.
מקור השם
שמו של ההר ניתן לו בשנת 1918, והוא נקרא על שם סגן ג'ון דאגלס ארמסטרונג (John Douglas Armstrong), מחיל ההנדסה הקנדי אשר נהרג בעת פעילות מבצעית ב-12 באפריל 1917 ברכס וימי שבצרפת במהלך מלחמת העולם הראשונה.
אסטבן ויגו
אסטבן ויגו בניטס (בספרדית: Esteban Vigo Benítez; נולד ב-17 בינואר 1955 בוולס-מאלגה שבספרד) הוא כדורגלן עבר ומאמן כדורגל ספרדי שנודע בשמו הפרטי, אסטבן. כשחקן, שיחק אסטבן כקשר והוא בילה את רוב הקריירה שלו בקבוצות מאלגה וברצלונה, ובנוסף הוא ערך 3 הופעות במדי נבחרת ספרד. כמאמן, עזר לחרס, בפעם הראשונה בהיסטוריה שלה, וכן להרקולס להעפיל לליגה הראשונה בספרד.
קריירה כשחקן
לאחר ששיחק במחלקות הנוער של הקבוצות הקטנות סנטה מריה וולניו, הצטרף אסטבן למאלגה ב-1973 והוא החל לשחק בקבוצת המילואים של המועדון, אתלטיקו מלגווניו. בעונת 1974/1975 הושאל למרביה שמהליגה השלישית. לאחר מכן שב למאלגה, ששיחקה אז בליגה השנייה והפך לשחקן קבוע בהרכבה. עם 6 שערים ב-33 משחקים בעונת 1975/1976, עזר אסטבן למאלגה לעלות לליגה הראשונה מהמקום ה-3 בליגה. בעונה הבאה שיחקה לראשונה בליגה הבכירה בספרד, ואת שער הבכורה בליגה כבש ב-6 בפברואר 1977, בהפסד 2-1 לברצלונה. אסטבן לא הצליח לעזור למאלגה להימנע מירידה חזרה לליגה השנייה, לאחר שסיימה את העונה במקום ה-18.
בקיץ 1977 עזב אסטבן את מאלגה והצטרף לברצלונה, מהקבוצות הבכירות בכדורגל בספרד. בברצלונה היה לרוב שחקן מחליף, אך בכל זאת מילא תפקיד חשוב בתקופות מסוימות. בעונתו הראשונה בקבוצה ערך 13 הופעות בליגה, ואת שער הבכורה במדיה כבש בניצחון 5-1 על אלצ'ה ב-23 באפריל 1978. בעונה זו זכה בתואר ראשון עם ברצלונה, בגביע הספרדי, הודות לניצחון 3-1 על לאס פאלמס בגמר, בו פתח אסטבן בהרכב. בעונה הבאה היה שותף עם ברצלונה לזכייה בגביע מחזיקות הגביע. במשחק הראשון של רבע גמר הטורניר, מול איפסוויץ' טאון, כבש את השער היחיד לזכות ברצלונה, שהפסידה 2-1, והודות לניצחון 1-0 בגומלין היא עלתה לחצי הגמר. אסטבן לא שותף במשחק הגמר בו ניצחה ברצלונה את פורטונה דיסלדורף.
לאחר שבעונת 1979/1980 הבקיע שער בודד ב-14 הופעות בליגה, השתפר מעמדו בעונת 1980/1981, והוא הופיע ב-23 משחקי ליגה, בהם כבש פעמיים, עוזר לברצלונה להגיע למקום ה-5 בלבד בליגה. בסוף עונה זו זכה אסטבן עם ברצלונה בגביע בפעם השנייה, ובמשחק הגמר בו ניצחה ברצלונה את ספורטינג חיחון בתוצאה 3-1, כבש את השער השלישי לזכות קבוצתו. בעונת 1981/1982 לא הצליח לכבוש ב-18 הופעות בליגה והוא אף הורחק בכרטיס אדום במשחק מול ראסינג סנטנדר ב-17 באוקטובר 1981. למרות זאת, היה שותף פעם נוספת לזכייה בגביע המחזיקות, והוא פתח במשחק הגמר מול סטנדרד לייז', בו ניצחה ברצלונה 2-1. בעונת 1982/1983 שיחק אף פחות מבעונה הקודמת, אך הספיק להבקיע שער אחד וחשוב, בקלאסיקו בו ניצחה ברצלונה את ריאל מדריד 2-0 ב-27 באוקטובר 1982. אסטבן פתח בגמר הגביע נגד אותה ריאל מדריד ב-4 ביוני 1983 והוא עזר לברצלונה לזכות בתואר עם ניצחון 2-1. כמו כן היה זכה עם ברצלונה בגביע הליגה בהמשך החודש, כשהוא שותף בכל המשחקים בטורניר, בעיקר כמחליף.
בעונת 1983/1984 זכה אסטבן עם ברצלונה בסופר קאפ הספרדי לאחר שפתח בשני המשחקים מול אתלטיק בילבאו. אסטבן פתח ב-9 משחקי ליגה, נכנס כמחליף ב-10 נוספים והבקיע שני שערים. בעונת 1984/1985, עם טרי ונבלס כמאמן, הפך לתקופה לשחקן הרכב והוא זכה עם הקבוצה באליפות ראשונה מזה 11 שנים. לזכייה זו תרם 4 שערים ב-19 הופעות, כשאחד מהשערים היה בניצחון 3-2 על ריאל מדריד בקלאסיקו שנערך ב-30 בדצמבר 1984. לאחר שבמחציתה הראשונה של עונת 1985/1986 מיעט לשחק, הפך אסטבן פעם נוספת לשחקן הרכב. ב-1 במרץ 1986 כבש צמד לראשונה בקריירה שלו, בניצחון 4-0 על ריאל ואיאדוליד, והוא סיים את העונה עם 4 שערי ליגה עונה שנייה ברציפות. אף על פי שפתח במשחקי רבע וחצי גמר גביע אירופה, בהם הצליחה ברצלונה לגבור על יובנטוס וגטבורג בהתאמה, אסטבן לא שותף במשחק הגמר מול סטיאווה בוקרשט, שניצחה את ברצלונה בדו-קרב בעיטות עונשין. בסוף העונה זכה עם ברצלונה בגביע הליגה, לאחר שפתח בכל משחקי הטורניר והבקיע 3 שערים במהלכו, כולל אחד מול ריאל מדריד.
בעונת 1986/1987 דעך מעמדו של אסטבן, שפתח ב-9 משחקי ליגה בלבד. הוא הבקיע 2 שערים במהלך העונה, הראשון היה השער היחיד של ברצלונה בשני המשחקים מול פלאמורטרי ולורה בגביע אופ"א, שהביא לכך שהיא העפילה לשלב הבא, והשני בניצחון 2-0 על ריאל בטיס בליגה. בסוף העונה עזב את ברצלונה ושב למאלגה, שהייתה בליגה השנייה באותן שנים. אסטבן עזר למאלגה לשוב לליגה הראשונה מהמקום הראשון, עם 11 שערים ב-28 הופעות. בעונת 1988/1989 נשארה מאלגה בליגה הראשונה בקושי רב, לאחר שסיימה במקום ה-16, ואסטבן הבקיע 4 שערים ב-32 משחקים. בעונה הבאה, בה שיחק ב-26 משחקים והבקיע שער אחד, ירדה מאלגה פעם נוספת לליגה השנייה, לאחר שהפסידה לאספניול בפלייאוף על המקום בליגה הראשונה. אסטבן נשאר במאלגה בעונת 1990/1991 והוא עזר לה לסיים במקום ה-4, שהוביל אותה פעם נוספת לפלייאוף להעפלה לליגה הראשונה. במשחק הראשון מול קדיס כבש אסטבן את השער היחיד במשחק, שהסתיים בניצחון 1-0 לזכות מאלגה, אך בגומלין, לאחר ניצחון 1-0 לקדיס, הוכרע המשחק בדו-קרב בעיטות עונשין בו הפסידה מאלגה 5-4. אסטבן פרש ממשחק לאחר הפסד זה, בגיל 36.
אסטבן ייצג את מדינתו באולימפיאדת מונטריאול בקיץ 1976. הוא פתח בשני הפסדיה של נבחרתו בשלב הבתים, בגללם הודחה כבר אז. את הופעת הבכורה במדי נבחרת ספרד ערך במשחק ידידות מול בלבד במדי הנבחרת - שניהם בהמשך השנה, במשחקי ידידות נגד  ו. הוא לא זומן לסגל הנבחרת למונדיאל 1982 שנערך על אדמת ספרד.
קריירה כמאמן
לאחר פרישתו ממשחק, פנה אסטבן לקריירת אימון. תפקידו הראשון היה כמאמן זמני באלמריה, שהייתה אז בליגה השנייה, לשלושה משחקים בחודש מאי 1996. הוא עזר לאלמריה להישאר בליגה השנייה עם שתי תוצאות תיקו, ששמרו עליה מעל לקו האדום. בין 2001 ל-2003 אימן את ברצלונה ג', קבוצת המילואים השנייה של ברצלונה, ששיחקה באותן שנים בליגה הרביעית. תחתיו הגיעה הקבוצה למקום ה-5 בעונת 2001/2002 ולמקום ה-6 בעונת 2002/2003.
באמצע עונת 2003/2004 החל לאמן את חרס שמהליגה השנייה. תחתיו עלתה הקבוצה מהמקום ה-20 למקום ה-9 במהלך העונה, אך הוא פוטר עוד לפני סוף העונה, מכיוון שתמך בשחקנים, שמחאו לנשיאות המועדון על כך שלא שולמו משכורתיהם. בפתח עונת 2004/2005 מונה לתפקיד מאמנה של קורדובה, גם היא מהליגה השנייה, והוא פוטר כעבור 7 מחזורים, בהם הפסידה הקבוצה 6 פעמים. בהמשך עבד כעוזר מאמן ברומניה, ובפגרת החורף של עונת 2005/2006 התמנה למאמנה של דינמו בוקרשט, אך הוא סיים את תפקידו עוד לפני שתמה הפגרה. באמצע עונת 2006/2007 אימן את ליידה ששיחקה בליגה השלישית, אך הוא פוטר לאחר 10 משחקים בלבד, בהם ניצחה הקבוצה 3 פעמים בלבד. בארבעת תפקידי אימון אלה ליווה אותו אורבנו אורטגה כעוזר מאמן.
בפברואר 2008 שב לקדנציה שנייה בחרס, שהייתה במקום ה-21 ולפני האחרון בליגה השנייה. למרות 3 הפסדים בתחילת דרכו, הצליח אסטבן להדריך את הקבוצה במעלה הטבלה, והיא סיימה את העונה במקום ה-15, הודות לכך שצברה 30 נקודות ב-18 המשחקים תחת אסטבן. העונה הבאה, עונת 2008/2009, הייתה מוצלחת הרבה יותר עבור חרס, שזכתה באליפות הליגה השנייה עם 82 נקודות, הכמות השנייה הכי גבוהה בהיסטוריית הליגה השנייה עד אותה עונה, והיא העפילה לראשונה ב-62 שנות קיומה לליגה הראשונה.
למרות חיבת האוהדים של חרס, עזב אסטבן את הקבוצה, וב-30 ביוני 2009 חתם על חוזה ל-3 שנים בהרקולס, קבוצה נוספת מהליגה השנייה. גם בהרקולס זכה אסטבן להצלחה, היא הובילה לפרקים את הליגה, והיא העפילה לליגה הראשונה בסוף עונת 2009/2010, כששני ניצחונות במחזורים האחרונים מעלים אותה מהמקום ה-4 לשני. בכך הפך אסטבן למאמן הראשון שעולה עם שתי קבוצות שונות מהליגה השנייה לראשונה בשתי עונות רצופות. תחילת עונת 2010/2011 הייתה מוצלחת עבור הרקולס, והיא אף ניצחה את ברצלונה בקאמפ נואו בתוצאה 2-0. באמצע העונה התייצבה הקבוצה במרכז טבלת הליגה, אך בהמשך הידרדרה עד למקום האחרון, כשהיא לא מצליחה אף לכבוש במשחק חוץ במשך יותר מאלף דקות רצופות, ואסטבן פוטר בעקבות תבוסת 4-0 לאוססונה בבית ב-20 במרץ 2011.
אוהד לויטה
אוהד לויטה (נולד ב-17 בפברואר 1986 בכפר סבא) הוא כדורגלן ישראלי אשר משחק בעמדת השוער בקבוצת הפועל חדרה.
קריירה
לויטה גדל במחלקת הנוער של הפועל כפר סבא, ואת הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת ערך כאשר היה רק בן 17. משחקו הראשון בליגת העל התקיים מול מ.ס. אשדוד. בעונת 2006/2007 קיבל לויטה באופן קבוע את חולצת ההרכב הראשון של הקבוצה, במקום אושרי לוי שהושעה מהקבוצה בעקבות חשד להימורים והטיית משחקים.
לויטה היה שחקן נבחרת ישראל הצעירה, ושימש כקפטן הנבחרת. בשנת 2007 נכלל בסגל הנבחרת במסגרת אליפות אירופה לנבחרות צעירות, אך לא שיחק בפועל. בסך הכל צבר לויטה 17 הופעות במדי הנבחרת הצעירה.
באוגוסט 2009 חתם לויטה בקבוצת וואלבייק מליגת העל ההולנדית. לאחר עונה במועדון קיבל לויטה את סרט הקפטן, אך בסוף העונה ירדה הקבוצה לליגה השנייה. בעקבות יכולתו בהולנד, זומן בתום העונה לראשונה לסגל נבחרת ישראל על ידי המאמן הצרפתי, לואיס פרננדס, אך לא שיחק במדי הנבחרת. כעבור עונה שבה ואלבייק לליגה הראשונה, כאשר סיימה במקום הראשון בליגה השנייה. בסוף עונת שוחרר לויטה מוואלבייק בעקבות חילוקי דעות על המשך החוזה עמו, דבר שגרם לו גם לאבד את המקום בהרכב במחזורי הסיום.
באוקטובר 2011 חתם לויטה בהפועל באר שבע, ולאחר עונה אחת במועדון חתם ביוני 2012 בקבוצת אומוניה ניקוסיה מליגת העל הקפריסאית. לויטה פתח את עונת כשוער הראשון, אך לאחר מכן ירד לספסל.
ב-28 ביוני 2013 חתם לויטה במכבי נתניה, לאחר שירדה לליגה הלאומית, ובתום עונת 2013/2014 עלה עמה בחזרה לליגת העל והעפיל עמה לגמר גביע המדינה, בו הפסידה בהארכה 1-0 לעירוני קריית שמונה.
ב-3 בספטמבר 2014 הושאל לויטה למכבי חיפה עד תום העונה, לאחר שמכבי נתניה החתימה את אריאל הרוש ומעמדו של לויטה בקבוצה התערער. לויטה שותף במשחק ליגה אחד במדי מכבי חיפה בעונת 2014/2015, בנוסף לשישה משחקים בגביע הטוטו, ובסופה חתם על חוזה קבוע לשנתיים במדי הקבוצה. בעונת 2015/2016 שותף בחמישה משחקי ליגה ובשני משחקי גביע וזכה עם חיפה בגביע המדינה. בעונת 2016/2017, בעקבות עזיבות של השוער ולדימיר סטויקוביץ', החל לשמש כשוער הראשון של הקבוצה, אך כבר בתחילת העונה נפצע בכף רגלו ואיבד את מקומו בהרכב לעומרי גלזר. באמצע עונת 2017/2018 חזר לויטה להרכב על חשבונו של גלזר.
ב-11 בספטמבר 2018 חזר לויטה לקדנציה שנייה בהפועל באר שבע, כאשר חתם בשורות הקבוצה לעונה אחת. לויטה החל את העונה כשוער שני, אך בפברואר 2019 תפס את מקומו של אריאל הרוש בהרכב, ועד תום העונה ערך 16 הופעות בליגת העל וחתם לשנתיים נוספות במועדון.
ביוני 2021 חתם לויטה לשנתיים בהפועל חיפה.
ביוני 2023 חתם בהפועל חדרה.
קוסקוס נמרי ביאק
קוסקוס נמרי ביאק או קוסקוס נמרי כחול-עין (שם מדעי: Spilocuscus wilsoni), הוא מין כיסאי נדיר דמוי קוף קטן בסוג קוסקוס נמרי שאנדמי לאיי סכאוטן (או איי ביאק) בצפון גינאה החדשה. אף שדגימות של מין נאספו כבר כבר בשנת 1906 ו-1955, הוא תואר מדעית לראשונה רק בשנת 2004 על ידי הזואולוגים האוסטרלי ו האמריקני. משמעות שמו המדעי היא "קוסקוס הכתמים של וילסון" על שם זואולוג ממכון סמית'סוניאן. הקוסקוס הביאקי הוא כנראה המין הקטן ביותר בסוגו, ואחד הכיסאים הנדירים והמאוימים בעולם.
תיאור
קוסקוס נמרי ביאק הוא ככל הנראה המין הקטן בסוגו או זהה לכל היותר בגודלו לקוסקוס נמרי אדמירלתי; מבנה גופו קומפקטי ודק, ראשו דמוי הקוף עגול ורחב (אך פחות נפוח מקרוביו) ואוזניו הזעירות כמעט שאינן נראות. המלתעות והטוחנות שלו גדולות יחסית לגולגולת הקטנה. חוטמו החרוטי של הקוסקוס קטן וקצר, ועיניו בינוניות בולטות. מין זה נודע בצבע הייחודי של עיניו שנע בין כחול לטורקיז ומאפשר לזהותו בקלות מבין הקוסקוסים המנומרים האחרים שלהם עיניים חומות או אדמדמות.
הזנב ארוך, שרירי וגמיש ומשמש את הקוסקוס בתור רגל חמישית עקב יכולת הלפיתה החזקה שלו; חציו הראשון פרוותי וחציו השני חשוף. בדומה למינים אחרים בסוגו, לכפות היד והרגל יש כריות הצמדה וטפרים מעוקלים שמסייעים לו בטיפוס. קוסקוס ביאק בוגר טרם נמדד; מידות הגוף המשוערות של המין הן כלדלהלן: אורך ראש וגוף 33–48 סנטימטרים, אורך זנב 28–33 סנטימטרים, ומשקל 2.1-1.2 קילוגרם.
תפוצה וביולוגיה
קוסקוס ביאק אנדמי לאיי סכאוטן (או איי ביאק) בהם הוא מצוי בביאק (1,746 קילומטרים רבועים) וסופיורי (659 קילומטרים רבועים), בעוד שהאיים האחרים (דוגמת יאפן ונומפור) מאוכלסים על ידי קוסקוס נמרי מצוי; קבוצת האיים הזאת נמצאת במפרץ סנדרוואזיה שבמזרח אינדונזיה - צפונית לגינאה החדשה. בית הגידול של הקוסקוס שוכן ביער גשם טרופי ולח בשפלה או בחוף בביאק, ועל מדרונות הררים נמוכים בסופיורי.
מעט מאוד ידוע על אורח חייו של קוסקוס ביאק; הוא פעיל הן ביום והן בלילה, וניזון בעיקר מפירות (כ-75% מהתזונה), לצד כמויות קטנות יותר של עלים, פרחים ונבטים. הקוסקוסית ממליטה גור יחיד לאחר תקופת היריון קצרה, והוא מבלה בכיס שלה מספר חודשים בטרם עובר לרכב על גבה עד לגמילה המוחלטת.
מצב
קוסקוס ביאק מסווג על ידי הרשימה האדומה של IUCN במצב השימור סכנת הכחדה חמורה (CR), בגלל ירידה מתמשכת בגודל האוכלוסייה שמגיעה ככל הנראה לשיעור של 80% עד העשור השני של המאה ה-21.
האיומים העיקריים המרחפים על הקוסקוס הם כריתה מסיבית של יערות באי ביאק בשילוב עם ציד אינטנסיבי למזון ולכידה בתור חיית מחמד על ידי תושבי האי. האי סופיורי הוא אזור מוגן והיערות ההרריים שבו פחות מושפעים מפעילות אנושית. נדרשים מחקרים נוספים אודות טווח התפוצה, הביולוגיה והאיומים המרחפים על המין.
אין מידע על אומדן האוכלוסייה וסביר להניח שהוא עומד על מאות בודדות או פחות. חמשת הסקרים האחרונים שנערכו באי ביאק הצליחו למצוא קוסקוסים רק בשבייה.
אנדרו גייז
אנדרו בארי קאסון גייז (באנגלית: Andrew Barry Casson Gaze; נולד ב-24 ביולי 1965 במלבורן, ויקטוריה) הוא כדורסלן עבר אוסטרלי ששיחק בעמדות הרכז והקלע ושימש כקפטן נבחרת אוסטרליה בשנים 1994-2000. גייז הוא של ה-NBL בכל הזמנים והשחקן המצליח בתולדות הליגה.
הישגיו האישיים של גייז ב-NBL כוללים שבע זכיות בתואר ה-MVP של העונה, שמונה זכיות בתואר השחקן היעיל ביותר, 10 זכיות בתואר מלך הסלים, זכייה בתואר רוקי השנה וזכייה אחת בתואר ה-MVP של משחק האולסטאר ב-1989. את נבחרת אוסטרליה הוביל לשבע זכיות באליפות אוקיאניה, למקום החמישי באליפות העולם 1994 ושלוש פעמים למקום הרביעי במשחקים האולימפיים (סיאול 1988, אטלנטה 1996 וסידני 2000) ונבחר שש פעמים לשחקן השנה בנבחרת.
לגייז 22 עונות ולמעלה מ-600 משחקים במדי מלבורן טייגרס. ב-1994 הוחתם בוושינגטון בולטס מה-NBA, אך שוחרר לאחר שבעה משחקים בלבד. ב-1998 הצטרף לסן אנטוניו ספרס וזכה עימה באליפות ה-NBA.
קריירה קבוצתית
לאחר קריירה מוצלחת בליגת בתי הספר התיכוניים באוסטרליה, עלה גייז בשנת 1984 לקבוצה הבוגרת של מלבורן טייגרס מה-NBL, אותה אימן אביו לינדזי גייז. כבר בעונתו הראשונה בליגה קלע 29.1 נקודות בממוצע למשחק וזכה בתואר רוקי השנה בליגה. בסיום עונת 1988 התקבל לאוניברסיטת סיטון הול ובעונה אחת במדיה, הוביל אותה לגמר טורניר אליפות המכללות, שם הפסידה סיטון הול לאוניברסיטת מישיגן לאחר הארכה. למרות הצלחתו הרבה בשנותיו הראשונות ככדורסלן, לא נבחר על ידי אף קבוצה בדראפט ה-NBA לשנת 1989 ולכן חזר למלבורן טייגרס. בעונת 1991, נבחר לראשונה בקריירה ל-MVP של העונה ב-NBL. בסיום עונה זו יצא לראשונה לאירופה וחתם בקבוצת הליגה האיטלקית אודינה, אותה עזב כבר בסיום עונת 1991/1992 וחזר למלבורן.
שלוש השנים הבאות (1992–1994) היו שנות השיא של גייז בקריירה. בכולן הוא זכה בתואר מלך הסלים של ה-NBL, ב- וב- זכה בתואר ה-MVP של הליגה וב- הוביל את מלבורן לראשונה בקריירה לאליפות ה-NBL. לאחר שהפך לכוכב המוביל של הכדורסל האוסטרלי גם בזכות הופעותיו במדי נבחרת אוסטרליה, הוחתם בשנת 1994 בקבוצת ה-NBA וושינגטון בולטס, אך נחתך מסגל הקבוצה לאחר שבעה משחקים בלבד, בהם קלע 3.1 נקודות והוריד כדור חוזר אחד בממוצע. לאחר מכן שב לאירופה וחתם באפולון פטרס היוונית, בה שיחק עד לסיום העונה. עם תחילת עונת שב למלבורן ובארבע העונות הבאות שלו ב-NBL, זכה ארבע פעמים בתואר ה-MVP של העונה, שלוש פעמים בתואר מלך הסלים של הליגה והוביל את מלבורן בשנת 1997 לאליפות שנייה בתקופתו.