cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
טינטין
מיומנויות ויכולות
טינטין יודע לנהוג בכל כלי רכב שהוא זקוק לו, כולל מכונית, טנק, אופנוע, סירה ומטוס. הוא גם מפעיל רדיו מיומן ויודע להפעיל קוד מורס. הוא ספורטאי מצוין, בעל ידע בהיאבקות ומסוגל לרוץ ולשחות היטב. כמו כן, הוא מעולם לא החטיא ירייה. אך יותר מכל דבר אחר, טינטין הוא בלש מצוין בעל יכולת הסקת מסקנות מרשימה, ודיפלומט היודע להשיג כל מידע על ידי נימוס ואדיבות. לדבריו של מייקל פאר, מומחה ליצירותיו של הרז'ה, "הוא כל יכול, טוב כמעט בכל דבר, כמו שהרז'ה עצמו היה רוצה להיות". הרז'ה עצמו אמר "טינטין הוא אני כפי שהייתי שואף להיות; הירואי, מושלם".
טינטין מקפיד על התעמלות בוקר קבועה כדי לשמור על כושר.
אופי
טינטין אמיץ, סקרן, מוסרי מאוד, נחוש, הגון, רחום, חביב ובעל כשרון מופלא של שימת לב לפרטים והסקת מסקנות. הוא משתדל לעזור לחלשים ולהגן עליהם, ונלחם ברוע. טינטין מייצג את הטוב המוחלט, והוא נטול כל ספיקות מוסריים. "הפגם העיקרי של טינטין הוא ללא ספק שהוא מוסרי מדי: אני, יותר מכל אחד אחר, התעצבנתי לפעמים על סירובו העיקש לסטות מדרך הישר", אמר הרז'ה.
בספר "טינטין והפיקורוס" טינטין חובש קסדה שעליה סמל התנועה לפירוק נשק גרעיני. בראיון בו נשאל הרז'ה על הכללת סמל השלום בסיפור, הוא ענה: "זה נורמלי, טינטין הוא פציפיסט, הוא תמיד היה נגד מלחמות."
עיסוק
טינטין הוא עיתונאי, ועיסוקו ניכר בעיקר בספרים הראשונים בהם העלילה נסמכת על כך (למשל, ב"טינטין בארץ הסובייטים" הוא נשלח לברית המועצות כדי לכתוב כתבה). עיסוקו של טינטין מקל על הרז'ה בשילובו של טינטין באירועים אקטואליים שונים. אך ככל שהסדרה מתקדמת טינטין מוצג פחות ופחות כעיתונאי ויותר כבלש. לעיתים מדמים אותו חבריו לשרלוק הולמס, עקב יכולת הסקת המסקנות שלו. גם מאבקו נגד הפושע רסטאפופולוס דומה למאבקו של הולמס נגד מוריארטי.
ניכר שטינטין אינו מודאג ממצבו הכלכלי, ועבודתו לא תופסת מקום מרכזי בחייו, במיוחד בספרים המאוחרים יותר, בהם הוא מתגורר באחוזתו של קפטן האדוק.
הפועל שדרות
הפועל שדרות היא קבוצת כדורגל ישראלית מהעיר שדרות, המתמודדת בליגה ג'. בשיאה הגיעה הקבוצה לליגה השנייה והשתתפה בה במשך שתי עונות. ב-1992 פורקה הקבוצה, וב-2018 הוקמה מחדש.
היסטוריה
הקבוצה הוקמה בשנת 1957 ונרשמה לליגה ג' לעונת המשחקים 1957/1958. בתחילת דרכה, שיחקו בקבוצה מספר לא מבוטל של בני הקיבוצים בסביבה, כדוגמת שלושת האחים מוטלס ועוד. בסיום עונת 1960/1961 העפילה הקבוצה לליגה ב'. בסיום עונת 1966/1968 (עם המאמן אוטו שלפנברג) העפילה הקבוצה לליגה א' (הליגה השנייה).
הקבוצה נאבקה במשך שתי עונות על קיומה בליגה א'. בעונת 1968/1969 (עם המאמן נח רזניק) הצליחה להישאר בליגה ובסיום עונת 1969/1970 לא הצליחה להישאר בליגה, אף שהשיגה ניצחון משכנע 1-5 במחזור ה-29 מול המתמודדת על העלייה מכבי שעריים, אך נכנעה 2-0 במחזור האחרון לקבוצת בית"ר באר שבע ונשרה לליגה השלישית. בעונה שלאחר מכן, ניצלה הקבוצה במחזור האחרון מירידה לליגה ג', כשניצחה 1-2 בחוץ את בית"ר אשקלון. משחק שהיה שנוי במחלוקת, אך הקבוצה זוכתה לבסוף בבית הדין של ההתאחדות.
הקמה מחדש
בחודש יוני 2018 הוקמה הקבוצה מחדש ונרשמה לליגה ג' דרום, לקראת עונת המשחקים 2018/2019.
ב-27 בספטמבר 2018 זכתה הקבוצה בגביע ליגה ג' מחוז דרום, לאחר ניצחון חוץ 0-1 מול הפועל מרחבים/אופקים.
בתרבות
לקראת הקמתה מחדש, הוזכר תהליך זה במסגרת הסדרה התיעודית ליגה ג' ששודרה בערוץ כאן 11 בשנת 2019.
ג'סטין הולבורו
ג'סטין הולבורו (באנגלית: Justin Holborow; נולד ב-17 בספטמבר 1996) הוא שחקן אוסטרלי, הידוע בעיקר בזכות תפקידיו בתור הארלי קנינג באופרת הסבון "שכנים שכנים".
ביוגרפיה
הולבורו נולד ב-17 בספטמבר 1996 בסידני, אוסטרליה. אמו, שרה הולבורו, היא מעצבת. יש לו אחות צעירה ממנו, טהלי בוויס.
הולבורו עבר לבנגקוק בתאילנד בגיל 12, שם התחנך בבית הספר הבינלאומי "הארו" במשך למעלה משנה, שם גילם את באגסי בהפקה מקומית של "באגסי מלון" ולאחר מכן חזר לסידני עם אמו ואחותו, שם התחנך בבית הספר התיכון ניוטאון לאמנויות הבמה בשכונת הפרברית ניוטאון.
קריירה
לאחר שלוהק לסדרת הטלוויזיה "Reef Doctors" בגיל 14, הוא עבר להתגורר בקווינסלנד, שם המשיך את לימודיו במשרה חלקית.
חיים אישיים
הולבורו מתגורר כיום בסידני.
ועדת בן שחר
ועדת בן שחר הייתה ועדה ציבורית לבחינת רפורמה במערכת המיסים שמונתה בדצמבר 1974 על ידי שר האוצר יהושע רבינוביץ, ביוזמתו של הממונה על הכנסות המדינה משה נוידרפר.
בראש הוועדה עמד פרופ' חיים בן שחר מאוניברסיטת תל אביב, ויתר חבריה היו פרופ' מיכאל ברונו, פרופ' יורם בן פורת, רו"ח שלום רונאל ועו"ד בועז נהיר.
על הוועדה הוטל לגבש המלצות לשינוי שיטת גביית המיסים הישירים ובמיוחד מס הכנסה תוך הורדת המס השולי, מניעת עיוותים, הגברת יעילות גביית המיסים, והרחבת בסיס המס.
מניעים להקמת הוועדה
בפתח המלצותיה הציגה הוועדה את הבעיות שהובילו להקמתה: בהמשך פירטה הוועדה את נזקיה של מערכת המס המעוותת:
ההמלצות ומימושן
הוועדה הגישה את המלצותיה ב-12 במרץ 1975, והדגישה שחשוב לקבל את המלצותיה כמקשה אחת. ההמלצות ניתנו בחוברת בת 182 עמודים, שבה שלושה חלקים המחולקים לפרקים אחדים:
הממשלה נענתה עקרונית לדרישת הוועדה לאמץ את המלצותיה כמקשה אחת, ובעקבות המלצות הוועדה אושר בכנסת, ב-10 ביולי 1975, תיקון 22 לפקודת מס הכנסה ("הרפורמה במס הכנסה"). למרבית סעיפי התיקון ניתן תוקף למפרע מ-1 באפריל 1975.
בשינויים שהוכנסו במסגרת רפורמה יסודית זו יושמו שלושה עקרונות מרכזיים:
בנוסף כללה הרפורמה את ההמלצות הבאות:
הוועדה המליצה גם על חובת דיווח כללית שתופעל בשלבים על כל האוכלוסייה, אך המלצה זו לא מומשה עד היום (אף שמפעם לפעם שבות ועולות דרישות לממשה). מאז הרפורמה עברה פקודת מס הכנסה יותר מ-220 תיקונים, אך מרבית עקרונות הרפורמה עודם נשמרים בה.
הפטיש של לונדון
הפטיש של לונדון (המכונה גם "החפץ של לונדון") הוא שם שניתן לפטיש עשוי ברזל ועץ שנמצא בלונדון, טקסס בשנת 1936. חלק מהפטיש מוטבע בתוך סלע, מה שמוביל לכך שהוא נחשב בעיני חלקים כממצא חריג מאחר שלא ברור כיצד סלע שנוצר 400 מיליון שנה לפני זמננו, לפי תיארוך פחמן יכול להיווצר סביב חפץ מלאכותי לכאורה.
היסטוריה
כביכול נמצא את הפטיש על ידי זוג מקומי, מקס האן ואהובתו הסודית, בעת שיצא לאורך מסלול הנחל האדום ליד העיר לונדון. הם הבחינו בפיסת סלע משוחררת עם מעט עץ שככל הנראה משובץ בה ולקחו אותה איתם הביתה. עשור לאחר מכן, בנם מקס פרץ את הסלע כדי למצוא את ראש הפטיש הנסתר בתוכו.
אורכו של ראש הפטיש ממתכת הוא 15 סנטימטר וקוטרו 25 מילימטרים, מה שמוביל את חלקם להציע שהפטיש הזה לא שימש לפרויקטים גדולים, אלא לעבודה נאה או מתכת רכה. המתכת של ראש הפטיש מורכבת מ-96.6% ברזל, 2.6% כלור, ו-0.74% גופרית. ראש הפטיש לא חלוד מאז גילויו באמצע שנות ה-30 של המאה ה-20.
משקיפים אחרים ציינו כי הפטיש תואם סגנונית לכלים אמריקניים טיפוסיים שיוצרו באזור בסוף 1800. העיצוב שלו תואם את הפטיש של כורה. הסבר אפשרי לסלע שמכיל את החפץ הוא שהמינרלים המסיסים מאוד באבן הגיר העתיקה עשויים להיווצר קרקע סביב האובייקט, באמצעות תהליך שכיח, שיוצר לעיתים קרובות דחיפות דומות סביב מאובנים וגרעינים אחרים.
בלנקנזה
בלנקנזה (בגרמנית: Blankenese) הוא פרוור ברובע אלטונה בחלק המערבי של המבורג, גרמניה. עד 1938 הייתה בלנקנזה עירייה עצמאית בהולשטיין. שוכנת על הגדה הימנית של נהר האלבה. אוכלוסייתה מנתה 13,637 נפש, נכון לשנת 2020. כיום היא אחת השכונות האמידות בהמבורג.
היסטוריה
בלנקנזה הייתה כפר דייגים על גדת נהר האלבה.
בשנת 1060, הארכיבישוף אדלברט מברמן בנה בית מגורים של פרובוסט באתר יישוב ישן בגבעת סילברג (Süllberg). מאוחר יותר בנו רוזני הולשטיין טירה באתר.
עד 1927 הייתה בלנקנזה עיירה עצמאית בהולשטיין, ולאחר מכן אוחדה עם העיר אלטונה על פי חוק. בשנת 1938 אוחדה אלטונה עם המבורג על פי חוק המבורג רבתי.
במהלך מלחמת העולם השנייה היה בפרוור מחנה צוערים של קציני לופטוואפה, שהפך למטה 85 Group Signals עבור חיל האוויר המלכותי ב-1945.
לאחר מלחמת העולם השנייה פעל בעיר בית יתומים לילדים יהודים ניצולי השואה, בית הילדים בבלנקנזה.
מקור השם
השם "בלנקנזה" נובע מהביטוי הגרמני, בגרמנית תחתית, blank ness, כלומר "צוק לבן" - אחד ממאפייני הנוף של המקום, על נהר האלבה.
גאוגרפיה
על פי רישומי 2006 של המשרד הסטטיסטי של המבורג ושלזוויג-הולשטיין, בלנקנזה משתרעת על שטח של 8.3 קמ"ר.
בלנקנזה ממוקמת דרומית לסילדורף (Sülldorf), מזרחית לריסן (Rissen) ומערבית לנינשטטן (Nienstedten). מדרום לבלנקנזה נמצאת הנקודה הרחבה ביותר של נהר האלבה (2.8 ק"מ) המספקת אפשרויות תיירות ונופש שונות. שם שוכן גם מפעל איירבוס.
הנופים מהחלקים הפונים לנהר בבלנקנזה הביאו לכך שבאזורים אלה יש נכסים נחשקים ומחירי נדל"ן גבוהים. בבתי המגורים על צלע רחובות זעירים להולכי רגל בלבד ו-4,864 מדרגות. בסטרנדווג (Strandweg) שוכן מלון סטרנד, שנבנה ב-1902, וכן בתי קפה ומסעדות. יש שני מגדלורים, גן רומי, מוזיאון בובות, פארקים ושבילי הליכה.
ספורט
מאז 1997 נוסעים מדי שנה רוכבי האופניים הטובים בעולם דרך בלנקנזה במסלול ה-EuroEyes Cyclassics, מרוץ הטור העולמי היחיד של גרמניה. רחובות בלנקנזה נכללים בדרך כלל במסלול מספר פעמים, מכיוון שהרוכבים צריכים לחצות את הגבעה התלולה של וסברג (Waseberg), שנמצאת גם היא ברובע, שלוש פעמים. זה הקושי העיקרי במירוץ.
מועדון הכדורגל של SV Blankenese נוסד בשנת 1903) ומועדון FTSV Komet Blankenese נוסד ב-1907.
תשתית
משרד מקומי של מחוז אלטונה בשם Customer Center Blankenese שוכן ב-Erik Blumenfeld Platz. בית המשפט המחוזי המקומי (Amtsgericht Hamburg-Blankenese) שוכן בדורמיינשטראסה (Dormienstrasse).
קונסוליית הכבוד של מרוקו שהוקמה בהמבורג בשנת 1960 ממוקמת ברחוב אין דה בארגן (In de Bargen).
מסחר
הרחובות Blankeneser Landstrasse ו-Blankenese Bahnhofstrasse ("רחוב תחנת הרכבת") מהווים את הצומת העיקרי של פעילויות מסחריות בבנקנזה. החנויות, הבנקים וסניפי הדואר פתוחים בשעות עבודה רגילות מיום שני עד שבת, אך שוק האיכרים הציבורי הפופולרי פתוח רק בימי שלישי, שישי ושבת.
מערכות בריאות
בית החולים Tabea GmbH, הממוקם בקסטרברגשטראסה (Kösterbergstrasse), כולל 32 מיטות ומתמחה בניתוחי ירך וברך וניתוחי דליות.
תחבורה
לבלנקנזה יש רכבת תחתית של S-Bahn וברובע שוכנת תחנת בלנקנזה ומספר תחנות אוטובוס של ארגון התחבורה הציבורית. לפי נתוני המחלקה לכלי רכב (Kraftfahrt-Bundesamt), היו רשומות ברובע 6,333 מכוניות פרטיות (486 מכוניות לכל 1000 איש). בקיץ 2008, תחנת הרכבת המרכזית בבלנקנזה נבנתה מחדש.
בבלנקנזה מפליגות הסעות רבות ביום. ישנם מצופים רבים בנהר המסייעים להנחות את כל גודלי כלי השיט, שכן בחלק זה של הנהר יש רכסים תת-מימיים רבים.
מפעלי מים
על הגבעה של באורסברג ממוקם מפעל מים באותו שם מאז 1859, המספק מים לפרוורים המערביים של המבורג ולעיירה הסמוכה שנפלד (Schenefeld).
שלדי אוניות טרופות
שני כלי שיט שקועים מחוץ למיצר השיט הבינלאומי הראשי. הם יועדו להסרה מכיוון שהם עלולים להוות סכנה לתנועת נופש ימי. עם זאת, הם פופולריים בקרב המקומיים, ולכן הושארו שם:
פולסטיירנן
שרידי הסקונר הפיני בעל ארבעה תרנים "פולסטיירנן" (Polstjernan, כוכב הקוטב), שעלה באש ב-20 באוקטובר 1926 בתעלת קיל של היום ונגרר על ידי חברת החילוץ Harmstorf שבסיסה בבלנקנזה. מיקום: ליד הגדה הנקראת "פאלקנשטיינר אופר" (Falkensteiner Ufer), בית מס. 26. ניתן להגיע בשפל. מטען העץ של הספינה עלה באש כאשר מנוע התפוצץ בעת מעבר תעלת הקייזר וילהלם (תעלת קיל של היום). כמה ימים לאחר מכן נגררה לבלנקנזה, שם עגנה זמנית. חברת הביטוח חלקה על אחריותה והספינה נותרה מונחת שם מאז. מכיוון שהשלד נטה לצוף בתנאי שיטפון, הוא עוגן למקומו בגרוטאות מתכת מחלקי צוללת לאחר מלחמת העולם השנייה ומאז שימש כשובר גלים.
אווה
כמה מטרים משם שוכנים שרידי הדוברה אווה (Uwe), ששקעה שם בשנת 1975 בעקבות התנגשות בספינה Wiedau. אווה נקרעה לחתיכות ובעוד רוב נתחיה נגררו לנמל, התברר ששדרתה הייתה כבדה מדי והיא נותרה בין פולסטיירנן לבין המגדלור של בלנקנזה.
נוכחות באינטרנט
לבלנקנזה יש אתר המפרסם תמונות ואירועי חדשות עדכניים עבור תושביה.
ערים תאומות
לבלנקנזה ברית ערים תאומות עם:
כריסטוף פול
כריסטוף פול (בגרמנית: Christoph Voll; 27 באפריל 1897 – 16 ביוני 1939) היה פסל וגרפיקאי גרמני הקשור לאקספרסיוניזם. הוא היה חבר בקבוצת האוונגרד הפעילה מבחינה פוליטית של אמני דרזדן.
ראשית חייו
כריסטוף פול נולד במינכן באפריל 1897, כבן של הפסל רומן פול והציירת אוגוסטה פליסיטאס. אביו נפטר זמן קצר לאחר לידת בנו, ואמו החליטה לעזוב אותו ואת אחיותיו לתקופות ממושכות בבית יתומים שנוהל על ידי נזירות.
ילדותו מאופיינת בסמכותן הקשה והקרה של האחיות, ודמות אם שאיננה, אלה השפיעו עמוק על פול. הדבר ניכר בעיקר ביצירותיו המוקדמות, הרואות בנזירות וביתמות נושאים שחוזרים על עצמם. נראה שגם ילדותו עוררה בו מידה רבה של זעם חברתי.
לדברי פול עצמו, הוא כבר החל להתבטא באופן אמנותי בבית היתומים, שם היה מצייר ציורים ואפילו פסלים קטנים מלחם מיובש. בשנת 1911 עברה אמו של פול ממינכן לדרזדן לאחר שנישאה שנית. כאן זכה פול לחניכות אצל הפסל אלברט סטארק, ממנו למד את הטכניקות הפיסול הבסיסיות.
בשנת 1915 הצטרף לצבא, ושירת ארבע שנים בלחימה במלחמת העולם הראשונה בחזית הצרפתית והרוסית. הוא זכה בצלב הברזל ובהמשך הפיק כמה עבודות על נושאי מלחמה. פול מעולם לא דיבר בפומבי על חוויות המלחמה שלו, אך נשאר פציפיסט נלהב עד סוף חייו.
קריירה
לאחר המלחמה חזר פול לדרזדן והשתלב בהדרגה בסביבה האמנותית הדינמית של דרזדן.
בשנת 1920, הצטרף לקבוצה יצירתית של אינטלקטואלים ואמנים שנפגשו לעצב מחדש את סדרי העולם בדרך אוטופית של סוציאליזם. הקבוצה כללה אמנים מודרניים בולטים כמו אוטו דיקס, קונרד פליקסמולר, הוגו זידר, לזאר סגל, אוטו שוברט וג'לה פרסטר.
במסגרת התערוכות של קבוצה זו מכר פול את יצירותיו הגדולות הראשונות וקיבל הזמנות עבודה חשובות. אוסקר קוקושקה היה חבר כבוד בקבוצה, אך מעולם לא הציג איתם בפועל. בין תלמידיו של קוקושקה הייתה ציירת דנית צעירה, ארנה סורנסן. היא ופול התאהבו והתחתנו במאי 1922. הדבר הביא לתקופה של פריון אמנותי ורוגע רגשי בחייו של פול, שילוב שאותו ייחס להשפעתה החיובית של אשתו.
וילה דל טרביו
וילה דל טרביו (באיטלקית: Villa Medicea del Trebbio) היא וילה השוכנת באזור מוג'לו, סמוך לקומונה סקרפריה אה סן פיירו (Scarperia e San Piero) בנפת פירנצה במחוז טוסקנה שבמרכז איטליה, כ-25 קילומטרים צפונית לפירנצה. היא אחת הווילות באתר המורשת העולמית "הווילות והגנים של משפחת מדיצ'י בטוסקנה" שהוכרז על ידי ארגון אונסק"ו ב-2013.
כריסטוף פול
קריירה
פול הוכר כאמן גרמני חשוב, ובשנת 1924 זכה בתואר פרופסור לאמנות פלסטית בסארברוקן. זו הייתה תקופה חשובה בקריירה ובחייו האישיים.
וילה דל טרביו
היסטוריה ואדריכלות
הווילה שוכנת באזור שממנו הגיעו בני משפחת מדיצ'י במקור, והייתה אחת ממבני המגורים הראשונים (אם לא הראשון שבהם) שבני המשפחה בנו מחוץ לפירנצה. למעשה, היא הייתה כבר שייכת לג'ובאני די ביצ'י דה מדיצ'י (Giovanni di Bicci de' Medici), מייסד הבנק של משפחת מדיצ'י, ומי שנחשב בפועל למייסד שושלת מדיצ'י. האחוזה הייתה במיקום אסטרטגי, מראש גבעה בהרי האפנינים המשקיפה על עמק הנהר סייווה (Val di Sieve), בצומת של שלוש דרכים (מקור המילה טרביו הוא "שלוש דרכים" בלטינית (trivium), שהיא גם מקור המונח טריוויאלי).
כריסטוף פול
קריירה
אזור של העיר השתייך לחבל הסאר מהמחוזות העניים שבגרמניה, והתגוררה בה בעיקר אוכלוסיית מהמעמד הפועלים. לאחר תום מלחמת העולם הראשונה עבר האזור למנדט צרפתי במסגרת הסכמי ורסאי. מעמד זה טיפח מספר אידאולוגיות פוליטיות אינטנסיביות, כולל קבוצה שתמכה בעצמאות החבל מצרפת וגרמניה. במשך תקופה מסוימת נראה כי פול הזדהה עם הרעיון הזה אף שמעולם לא הביע זאת באופן חד משמעי.
מבחינה אמנותית, פול אולי תפס את סארברוקן כתחנה בקריירה שלו, אבל בהחלט לא כשיא. הוא המשיך לעבוד בעץ - במיוחד אלון - והיה מורה ומדריך מסור. מעט ידוע על חייו האישיים בתקופה זו.
וילה דל טרביו
היסטוריה ואדריכלות
לאחר מותו של ג'ובאני די ביצ'י (1428), מינה בנו, קוזימו דה מדיצ'י, את האדריכל שלו מיקלוצו לשפץ את מה שנראה כמו טירה מבוצרת. ג'ורג'ו וזארי תיאר אותה כווילה השנייה שעברה שיפוצים, אחרי וילה מדיצ'י בקפאג'ולו, ולפני וילה מדיצ'י בקרג'י, אם כי מחקרים עדכניים מצאו כי וילה דל טרביו הייתה ראשונה, כשעבודות השיפוץ שלה התבצעו בין 1427 ל-1433.
המערך של הווילה עדיין קשור לביצורים מימי הביניים, ולא למקום נעים ומסודר עם הרוח ההומניסטית של הרנסאנס. לא קל להבחין בין המבנים המקוריים לבין אלו שמיקלוצו שינה, גם אם נראה סביר שלפחות ברמת החיצונית, המבנים הקודמים קבעו עבור המבנים החשובים. מיקלוצו שימר או בנה מחדש את מגדל השמירה, כמבנה מוצק וחסר חלונות, והוסיף לו את המרפסת ההיקפית הנשענת על זיזים, וגם שימר מאפיינים אחרים של "טירה" כדוגמת החפיר והגשר המתרומם. במרכז הווילה יש חצר עם באר.
כריסטוף פול
קריירה
המעגל החברתי שלו כלל את הצייר אוסקר טרפה, אותו הכיר משנותיו בדרזדן, ומבקר האמנות ארתור בינץ, שאותו פיסל בשנים 1925. במעגל החברתי שלו נכלל גם הצייר האפרו-אמריקאי ויליאם הנרי ג'ונסון, אותו פגשו הוא ואשתו ארנה קראק בשנת 1928. במהלך שהותו בסארברוקן, פול זכה להכרה הולכת וגוברת כאמן. בשנת 1926 השתתף ביריד האמנות הבינלאומי של דרזדן עם שלושה פסלי עץ. עבודתו זכתה להד חיובי באליטה האמנותית, ותערוכות גדולות אחרות נערכו בעקבותיה. החשובה שבניהם הייתה תערוכת יחיד בגלריה בברלין בשנת 1927.
כחלק מגל ההצלחה, מונה פול לפרופסור לפיסול בקרלסרוהה, בשנת 1928. שם פול עבד עם עמיתיו כדי לנסח וליצור סגנון חדש, והאקדמיה הפכה למוקד מרכזי של הריאליזם באירופה. אבל בסוף שנות העשרים אזור באדן הפך למרכז נאציזם ואלימות.
כאשר עלו הנאצים לשלטון בשנת 1933, רבים מעמיתיו של פול פוטרו מתפקידם. בעוד פול הוכרז "כקומוניסט", נחקר והיה מושא לביקורת אידאולוגית חריפה. אבל הוא ניצל מגל הרדיפה הראשוני, והותר לו לשמור על מעמדו ולהמשיך בעבודתו.
וילה דל טרביו
היסטוריה ואדריכלות
גן זה בנוי על שתי טרסות מימין לווילה: בטרסה העליונה יש פרגולה מלבנים עם שורת עמודים כפולה מאבן חול מהסדר היוני עם או כותרות של עלים. בטרסה התחתונה הייתה פרגולה שנייה שאינה קיימת עוד, ונותרה גינת ירק ואגן מים. הגן היה מקום מפלט עבור קוזימו דה מדיצ'י, הרחק מצרות הפוליטיקה בפירנצה, שם יכול היה לטפל בעצי הפרי שלו.
כריסטוף פול
קריירה
בתקופה זו, הוא התרחק מכמה מוטיבים מסורתיים שלו, והחל להתמסר לתיאור הגוף הנשי, ובפרט מורכבות תנועתו. בין יצירות המופת שלו מתקופה זו ניתן למצוא יצירות אבן מרכזיות. בשנת 1937 פנו הנאצים גם נגד פול. פסלו "שוונגר" היה אחד מתוך יותר מ -17,000 יצירות שהנאצים החרימו. הם יצרו תערוכה של האמנות המנוונת כהגדרתם. דרכה הם רצו למכור יצירות אמנות אלה לאספנים ומוסדות זרים.
לפני סוף 1937, כמה מעבודותיו של פול הוקעו כיצירות מנוונות בפרסומים הנאציים. פול הודח הלכה למעשה מהאקדמיה בקרלסרוהה, כאשר חוזהו לא הוארך.
וילה דל טרביו
היסטוריה ואדריכלות
משמאל לווילה יש קפלה קטנה מבודדת. אז היא הייתה מוקפת ביערות ואחוזה חקלאית רחבה, שגבלה בווילה מדיצ'י בקפאג'ולו.
כריסטוף פול
קריירה
לאחר פיטוריו בשנת 1937, פול הושפע מהסביבה הפוליטית הקשה, והתעמולה שהופעלה נגדו. במהלך השנתיים הבאות הוא ניסה להתמסר לעבודתו, אך היה רחוק מלהיות פרודוקטיבי כמו בתקופתו בסארברוקן ובקרלסרוהה. הוא חלה - ככל הנראה בסרטן המעי. ביוני 1939 פול מת בגיל 42. עד אז אשתו ארנה, ובתו ברחו לדנמרק, ולכן גופתו נלקחה לאוקסבי, בחוף המערבי של דנמרק, שם הוא נקבר.
וילה דל טרביו
היסטוריה ואדריכלות
הווילה הורחבה על ידי קוזימו הראשון דה מדיצ'י, הדוכס הגדול של טוסקנה, שאהב לצוד באחוזתו, ועל ידי בנו פרדיננדו הראשון, שצירף אותה לשאר רכושו. פרדיננדו השני מכר אותה בשנת 1644 לפלורנטיני עשיר בשם ג'וליאנו סראלי, שמכר אותו אז למסדר נוצרי (Confederazione dell'oratorio di San Filippo Neri). במאה התשע עשרה נהרסו הבתים הכפריים שנבנו בצמוד לווילה כדי לפנות מקום ליער ברושים. הגן שלפני הווילה, עם ורדים וגדרות של אשכרוע ירוק-עד (Buxus sempervirens), הוא מהמאה העשרים.
כריסטוף פול
הצלת היצירות
כנראה אחד ממכריו הוותיקים של פול, היה הצייר הנורווגי אדוורד מונק, סייע להציל את רוב עבודותו. פול ביקר את מונק בנורווגיה בשנת 1925, ושני האמנים התיידדו. לאחר מכן הביע מונק הערצה לעבודתו של הפסל. במהלך שנות השלושים, מונק הביע שוב ושוב עניין בארגון תערוכת יחיד מיצירותיו של פול בגלריה הלאומית באוסלו, אך עם העוצמה הגוברת של גרמניה, הדבר נהיה יותר קשה.
הלחצים הפוליטיים על אוסלו הובילו לנטישת הפרויקט, אך באותה העת, הגיע לדנמרק קרון רכבת ובו היו עבודותיו של פול. במשך כל המלחמה, העבודות של פול היו מאוחסנות במרתפי כריסטיאנסבורג (הפרלמנט הדני) בקופנהגן, וב -1948 הוצגה באותו מקום תערוכה רשמית של האוסף.
וילה דל טרביו
היסטוריה ואדריכלות
כיום, אחרי כמה גלגולים, היא שייכת לאדם פרטי, המייצר במקום יינות. אפשר לבקר במקום במסגרת של סיורים מודרכים הכוללים גם טעימת יינות.
כריסטוף פול
הצלת היצירות
במהלך שנות החמישים, אלמנתו ארנה פול החזירה בהדרגה חלק ניכר מהאוסף לקרלסרוהה, כי שם היו אפשרויות טובות יותר לשימור.
כמה מפסלי האבן הגדולים שלו הוצבו בחללים ציבוריים כגון הגן הבוטני.
בין השנים 1960–1964 אורגנה תערוכת זיכרון פדרלית של פול, שנדדה בין מוזיאונים ברחבי גרמניה.
Shaman
Shaman (שָמַאן) הוא אלבום האולפן ה-19 של להקת סנטנה, האלבום יצא לשווקים ב-22 באוקטובר 2002. כבר בשבוע הראשון נמכרו כ-300,000 אלבומים. האלבום הגיע למעמד פלטינה כפולה, לאחר שנמכרו למעלה מ-5,000,000 עותקים ברחבי העולם. האלבום הגיע למקום הראשון במצעד הבילבורד 200 של שנת 2002. הלהיטים שבלטו באלבום הם: "The Game of Love", ו-"Why Don't You & I".
לעומת אלבום האולפן הקודם של סנטנה בו השתתפו זמרי רוק כאריק קלפטון ורוב תומאס, באלבום זה השתתפו אמני פופ, ראפ, והיפ הופ.
אנדרה פוקו
אנדרה פוקו (בצרפתית: André Poko; נולד ב-7 במרץ 1993) הוא כדורגלן גבוני המשחק בח'ליג' מליגת העל הסעודית ובנבחרת גבון.
קריירה
פוקו התחיל את הקריירה שלו בביטאם המקומית ובגיל צעיר החל לשחק בקבוצה הבוגרת. בשנת חתם בז'ירונדן דה בורדו והצטרף לקבוצת המילואים של המועדון. ב-13 בדצמבר 2012 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הראשונה בתיקו 0-0 נגד סנט אטיין. ב-11 במאי 2013 הבקיע את שער הבכורה שלו בניצחון 2–3 נגד נאנסי. במהלך עונת עזב את קבוצת המילואים והפך לשחקן סגל קבוע בהרכב הקבוצה הראשונה. בקיץ חתם בקראבוקספור.
ב-11 באוגוסט 2010 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת גבון בניצחון 1–2 נגד. ב-14 בנובמבר 2012 הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת בתיקו 2-2 נגד. פוקו השתתף עם הנבחרת בגביע אפריקה לאומות 2012, אולימפיאדת לונדון (2012) וגביע אפריקה לאומות 2015.
ג'ואיש פרס
הג'ואיש פרס (אנגלית: Jewish Press; "עיתון היהודים") הוא שבועון אמריקני המופנה לקהילות היהודים שומרי ההלכה בארצות הברית. לפי הגדרתו זהו העיתון היהודי העצמאי הנפוץ ביותר בארצות הברית. העיתון נוטה לדעות שמרניות.
היסטוריה
העיתון נוסד בידי הרב שלום קלאס (ה'תרס"ו (1916) - ה'תש"ם (1980) וחמיו רפאל שרייבר (ה'תרמ"ה (1855) - ה'תש"ם (1980)).
העיתון נוסד בעקבות פניה של הרב משה פיינשטיין והרב שמחה אלברג, על מנת למלא את החסר בעיתונות יהודית, שהלכה ודעכה בסוף העשור של שנות ה-1950.
המהדורה הראשונה פורסמה ב-29 בינואר 1960.
עורך העיתון כיום הוא יאסון מעוז. עורכיו הקודמים היו פרל הרצוג, הסופר ארנולד פיין ולתקופה קצרה גם מאיר כהנא.
תוכן ומדיניות העריכה
העיתון מדווח על חדשות יהודיות ומתמקד בניו יורק, ארצות הברית, וישראל. על פי הגדרת העיתון, הכתבות ומאמרי המערכת בעלי נטייה לשמרנות.
כתבים
בין הכותבים הקבועים לג'ואיש פרס ידועים רוברט אברך - כותב התסריטים מהוליווד, ג'רולד אוירבך, הסופר והפעיל היהודי ד"ר מוריס מנדל, פרופ' לואיז רנה ברז, ד"ר סטיבן פלאוט, ד"ר מרוין שיק (מקרן אבי חי), פרופ' פיליס צ'סלר - פסיכותרפיסטית ופמיניסטית ידועה הלוחמת באנטישמיות ופגיעה בנשים, וד"ר פאול איידלברג (מתנועת 'ימין ישראל').
כתבים ידועים, הכותבים טור שבועי בנושא דת בעיקר סביב פרשת השבוע, וכן פרשנות תלמודית, הלכתית והגות יהודית הם הרבנית והסופרת אסתר יונגרייז מקימת ארגון "הנני", הרב חיים צימרמן אשר שימש כיועץ התורני של העיתון, פרסם טורים במשך כעשרים שנה שבהמשך נדפסו כסדרת הספרים Torah and Reason, Torah and Existence, Torah and rationalism. הרב ברל ויין ראש מועצת הרבנים בארצות הברית הרב דוד הולנדר, הסופר וכתב הג'רוזלם פוסט חנוך טלר והרב סטיבן פרוזנסקי. בעבר הרב מאיר כהנא כתב טור שבועי בתחום זה.
בין הכתבים המפורסמים הכותבים בנושאים מדיניים בעיתון, הנשיא לשעבר רונלד רייגן שכתב טור שבועי בשנות השבעים, חבר הכנסת לשעבר הרב מנחם פורוש, קודם ראש האופוזיציה ואחר כך ראש הממשלה מנחם בגין ובימינו משה פייגלין. כותבים מפורסמים נוספים בנושאים אלו הם שדרן הרדיו וחבר מועצת ניו יורק דב חייקין (הייקינד) נציג הסנאט הניו יורקי ותומך ישראל שמחה פלדר.
דובי נמלים גדולים
דובי נמלים גדולים (שם מדעי:Myrmecophagidae) היא משפחה של דובי נמלים שחיים במרכז ודרום אמריקה, מדרום מקסיקו עד צפון ארגנטינה. המשפחה כוללת שני סוגים ושלושה מינים:
עקב לבן-זנב
עקב לבן-זנב (שם מדעי: Buteo albonotatus) הוא מין של עוף דורס מהסוג עקב הנפוץ במרכז אמריקה ובחלק מדרום אמריקה, בעיקר באזורים יבשים.
מין עקב זה קטן יחסית ומגיע לאורך 46-56 ס"מ, למוטת כנפיים של 117-140 ס"מ ולמשקל 565 עד 1,080 גרם, כשהנקבות גדולות מהזכרים בערך ב-900 גרמים. העקב בעל כנפיים וזנב ארוכים בצבע אפור בהיר בקצוות ושאר הגוף כעט לגמרי שחור. המקור והעיניים צהובים וכך גם הרגליים בעלות הטפרים החזקים. עקב זה דואה מעל יערות שונים, בעיקר מחטניים, שדות ובתות ואף במדבריות והרים גבוהים עד לגובה 3,000 מטר (אם כי נפוץ יותר עד גובה 1,500 מטר) וכן גם באזורי לחים כמו ביצות מיוערות או שדות. הוא מתרחק מאזורי יערות סגורים ויערות גשם. תפוצתו משתרעת בין דרום ארצות הברית ומקסיקו עד לארגנטינה, כשחלק מהפרטים נודדים דרומה בחורף. במקרה אחד נצפה עקב בנובה סקוטיה אך מדובר בפרט תועה.
מראה העקב ובייחוד כנפיו וזנבו מאוד מזכירים את אלה של הקתרטס התרנגולי המצוי באותם אזורים. העקב מחקה בצורתו והתנהגותו את הקתרטס הנוטה לאכול נבלות וגם איטי יחסית, דבר שאינו נראה כסכנה לרוב המינים הנטרפים ובעיקר לעופות אחרים, ביניהם שלווים, ציפורי שיר, אנפות ולעטלפים. הוא ניזון גם ממיני מכרסמים כמו טמיאסים, זוחלים, דו-חיים ולעיתים אף דגים. העקב מאבד גובה בהדרגה ובערך בגובה 10-30 מטר הוא צולל לעבר טרפו שלא מבחין באזהרה המוקדמת. בנוסף עקבים אלה נוהגים בעיקר בעונת הרבייה לצוד בזוגות ולעיתים עטים על טרף מבין עצים או מארבים מוכנים.
העקבים מקננים בראשי עצים גבוהים או צוקים, בקן בו הנקבה מטילה 1-3 ביצים.
רפאל מאירון
רפאל מאירון (1927 - 11 בדצמבר 2008) היה אתלט ישראלי, אלוף ישראל (1953 ו-1955), שיאן ישראל, ובעל מדליית ארד מהמכביה הרביעית (1953) ביידוי פטיש ובעל מדליית ארד מהמכביה השלישית (1950) בזריקת דיסקוס.
ביוגרפיה
מאירון נולד בלטביה, בנם של דוד ורשל מאירסון.
שיאן ישראל
באליפות הפועל שנערכה ביוני 1950 קבע מאירון ביידוי פטיש שיא הפועל חדש של 33.0 מטר,, שיפור לשיאו של אברוצקי מכפר סבא (30.81 מטר). שיא זה החזיק מעמד שבעה חודשים ונשבר על ידי פנחס פולונסקי (34.91 מטר).
בתחרויות האתלטיקה של המכביה השלישית שנערכו בשנת 1950 זכה מאירון בשתי מדליות, כסף וארד. מדליית כסף, ביידוי פטיש בתוצאה של 32.33 מטר, אחרי פנחס פולונסקי (32.96 מטר) ולפני לוי מבלגיה (30.13 מטר). מדליית ארד, בזריקת דיסקוס בתוצאה של 34.78 מטר, אחרי סטן למפרט מארצות הברית (36.59 מטר) ומרקוס מדרום אפריקה (36.23 מטר).
בתחרות שנערכה במרץ 1951 ניצח מאירון בזריקת דיסקוס בתוצאה של 36.62 מטר, לפני דב זעירא מחיפה (35.37 מטר) וסיים שני ביידוי פטיש בתוצאה של 36.58 מטר, אחרי פנחס פולונסקי שקבע שיא ישראלי חדש של 41.80 מטר.
בתחרות שנערכה בתל אביב באפריל 1952 קבע מאירון ביידוי פטיש שיא אישי חדש של 42.00 מטר, לפני פנחס פולונסקי 41.05 מטר.
אלוף ישראל
באליפות ישראל שנערכה ביולי 1953 זכה מאירון במדליית זהב ביידוי פטיש בתוצאה של 39.30 מטר, לפני יריבו המושבע לענף פנחס פולונסקי (37.80 מטר).
בתחרויות האתלטיקה של המכביה הרביעית שנערכו בשנת 1953 זכה מאירון במדליית ארד, ביידוי פטיש בתוצאה של 1.18 מטר, אחרי מרטין אנגל (49.87 מטר) וציטרון (47.72 מטר), שניהם מארצות הברית.
באליפות ישראל באתלטיקה שנערכה בתל אביב ביוני 1955 זכה מאירון במדליית זהב ביידוי פטיש בתוצאה של 38.76 מטר, לפני רבינוביץ' מברית מכבים עתיד (33.15 מטר).
האיחוד הסוציאל-דמוקרטי של מקדוניה
האיחוד הסוציאל-דמוקרטי של מקדוניה (במקדונית: Социјалдемократски сојуз на Македонија) הוא אחת משתי המפלגות הפוליטיות העיקריות בצפון מקדוניה (השנייה היא VMRO-DPMNE).
קלדינה (ירח)
קלדינה הוא ירחו של כוכב הלכת צדק.
קלדינה התגלה בשנת 2000 על ידי קבוצת אסטרונומים מאוניברסיטת הוואי שהודרכה על ידי סקוט שפרד.
לאחר גילויו קוטלג קלדינה בשם S/2000 J 10.
קוטרו של קלדינה הוא 3.8 קילומטרים ומהירותו שבה הוא מסתובב סביב כוכב הלכת צדק היא 2.33 קילומטר לשנייה.
קוטר מסלולו של קלדינה סביב כוכב הלכת צדק הוא 22,713,000 ק"מ ומשך זמן הקפתו את צדק הוא 699.327 ימים.
בהירותו של קלדינה היא 22.5. קלדינה בעל אלבדו של 0.04  ואקסצנטריות של 0.2916.
את שמו, קיבל קלדינה ב-אוגוסט 2002 על שמה של קלדינה שהייתה אמו של סולימוס על פי המיתולוגיה היוונית.
קלדינה משתייך לקבוצת הירחים קארמה אשר קרויה על שם הירח קארמה. קבוצה זו היא קבוצה של ירחים שהמשותף להם הוא היותם ירחים לא-רגילים שמסלולם סביב צדק הוא בין 23 ל-24 מיליון קילומטר ובנטייה של כ-165°.
יוהאן אנטון אייסמן
יוהאן אנטון אייסמן (בגרמנית: Johann Anton Eismann; 1604 – 1698) היה צייר אוסטרי.
נולד בזלצבורג, חי ויצר ב וב, ידועות במיוחד כמה סצינות קרב פרי מכחולו. חלק מהיצירות הוא עשה ביחד עם לוקה קרלוואריס. החל משנת 1687 הוא פעל בוונציה. אייסמן נפטר בוונציה בשנת 1698.
גלריה
<Gallery> קובץ:Johann Anton Eismann - San Giorgio Maggiore, Venice.jpg|נוף ונציה קובץ:Eismann, Johann Anton - Ein Meerhafen.jpg|נמל </Gallery>
עונת 2011/2012 ביורוליג
עונת 2011/2012 ביורוליג הייתה העונה ה-55 של תחרות אירופית לקבוצות כדורסל וה-12 שאורגנה על ידי Euroleague Basketball Company.
המשחק הראשון התקיים ב-28 בספטמבר 2011 ותחרות הסתיימה ב-13 במאי 2012. בתחרות השתתפו 38 קבוצות.
העונה הסתיימה בניצחון של אולימפיאקוס, זה היה הניצחון השישית בתולדות המועדון.
אנדריי קירילנקו (רוסיה) מצסק"א מוסקבה נבחר לכדורסלן המצטיין של העונה.
ואסיליס ספאנוליס (יוון) מאולימפיאקוס נבחר לכדורסלן המצטיין של פיינל פור.
מתכונת התחרות
תחילה התקיים השלב המוקדם במערכו 2 מ-16 קבוצות הועלו לעונה הסדירה. 24 קבוצות החלו בעונה הסדירה כאשר המשחקים נערכו ב-4 בתים. בשלב הבא, 16 קבוצות התחרו ב-4 בתים. מנצח של כל בית וסגנו קודמו למשחקי רבע הגמר שהתקיימו עד ל-3 ניצחונות. פיינל פור נערך בהיכל סינאן ארדם, איסטנבול.
דירוג הקבוצות
דירוג הקבוצות פורסם ב-20 ביוני 2011
פאוק, גלאטסראיי וספירו שרלרואה החלו את העונה במוקדמות מהם גלאטסראיי וספירו שרלרואה הצטרפו ליתר 22 קבוצות לשלב הבתים.
ישראל בתחרות
מכבי תל אביב השתתפה במשחקי ה-16, סיימה את הבית במקום השני וקודמה לשמינית הגמר. במשחק שמינית הגמר היא הפסידה וסיימה את העונה.
מריאנו פאדילה אי ראמוס
מריאנו פאדילה אי ראמוס (בספרדית: Mariano Padilla y Ramos 1842 – 21 בנובמבר 1906) היה זמר בריטון אופראי ספרדי, שעשה חיל במיוחד בתפקיד הראשי של דון ג'ובאני של מוצרט.
ביוגרפיה
פאדילה למד אצל מאבליני בפירנצה והופיע ברבות מארצות אירופה, בהן אנגליה, שם שיר ב"דינורה" של מאיירבר ב-1881. בשנת 1887 הופיע בבית האופרה המלכותית, קובנט גארדן ובאותה שנה הופיע בפראג, בהצגת המאה של "דון ג'ובאני"
פאדילה זכור בעיקר כאיש, שלו נישאה הסופרן הבלגית דזירה ארטו, להפתעתו הרבה של ארוסה באופן לא-רשמי, פיוטר איליץ' צ'ייקובסקי. ארטו הופיע ברוסיה ב-1868 שם פגשה את צ'ייקובסקי והתאהבה בו. הרגשות היו הדדיים, והשניים דיברו על נישואים, ואם כי לא התארסו באופו רשמי, הייתה ביניהם הבנה מסוימת בנושא זה. ארטו המשיכה במסעה לפי המתוכנן ויצאה לוורשה, אבל הם תכננו להיפגש שוב באחוזתה סמוך לפריז בקיץ 1869.
אף על פי כן, במפתיע ובלי ליצור שום קשר עם צ'ייקובסקי (בהתאם לדרישת מוסכמות החברה של אותם ימים), נישאה ארטו לפאדילה אי ראמוס - שניהם היו חברים באותה להקת אופרה - אף כי בשלב מוקדם יותר לעגה לו בשיחותיה עם צ'ייקובסקי ועל אף היותו צעיר ממנה בשבע שנים (גם צ'ייקובסקי היה צעיר ממנה בחמש שנים). הנישואים התקיימו ב-15 בספטמבר 1869, בסבראו בוורשה.
בתם, הסופרן לולה ארטו דה פאדילה הייתה גם היא זמרת אופרה ידועת-שם.
מריאנו פאדילה אי ראמוס מת בפריז בנובמבר 1906, בן 64, וארבעה חודשים אחריו מתה דזירה ארכטו.
ג'ייסון או'מרה
ג'ייסון או'מרה (באנגלית: Jason O'Mara; נולד ב-6 באוגוסט 1972) הוא שחקן תיאטרון, קולנוע וטלוויזיה אירי-אמריקאי. הוא כיכב בסדרות האמריקאית "צדק", "החיים על מאדים", "טרה נובה", "וגאס" וסוכני S.H.I.E.L.D.. או'מרה זכה בפרס אירי לקולנוע וטלוויזיה לשחקן המשנה הטוב ביותר בסרט "מצור על ג'אדוויל".
קריירה
או'מרה הופיע במחזה "השיבה הביתה" מאת הרולד פינטר, בלונדון ובדבלין וכן במרכז לינקולן בניו יורק. היו לו תפקידים ראשיים בסדרות הטלוויזיה "הסוכנות", ואחים לנשק.
הוא גילם את ג'ים שאנון, התפקיד הראשי בסדרת הטלוויזיה טרה נובה של פוקס.
ב-2005 וב-2008, כיכב בתפקיד אורח בסדרה "המפענחת", בתפקיד ביל קרואליק, פירומן פסיכוטי.
או'מרה שיחק בתפקיד אורח בסדרות "מחשבות פליליות", "וגאס" ועוד.
או'מרה שיחק את ג'פרי מייס בסדרת הטלוויזיה "סוכני S.H.I.E.L.D.".
בשנת 2016 שיחק בסרט המלחמה "מצור ג'דוטוויל" אודות הקרבות בקטנגה.
באוקטובר 2018 הצטרף או'מרה לצוות השחקנים של "האיש במצודה הרמה", שם הוא שיחק את ויאט פרייס.
חיים אישיים
בספטמבר 2003 או'מרה התחתן עם השחקנית האמריקאית פייג' טורקו בסאיברוק בקונטיקט. יש להם ילד אחד.
בשנת 2009 או'מרה קיבל אזרחות אמריקאית.
או'מרה וטורקו נפרדו ב-2017.
אדרת אליהו (שטיין)
אדרת אליהו הוא ספר מאת אברהם שמואל שטיין, העוסק ביישוב היהודי בירושלים במאה ה-19.
הספר יצא לאור בישראל בעברית בשנת 1964 כ־4 שנים לאחר פטירתו של אברהם שמואל שטיין, בשנת 2017 יצאה לאור מהדורה מחודשת בעריכת תמר בן מנחם עם הקדמה מאת אריה מורגנשטרן.
הספר
ספר מתאר את אנשי היישוב הישן האשכנזי; תלמידי הגר"א ואחרים.
הספר מתאר בהרחבה פרשיות שונות, את הליך היציאה מהחומות ומגוון אישים בולטים בני התקופה בהם הרב יהושע לייב דיסקין, רבי שמואל סלנט, רבה יוסף חיים זוננפלד, יוסף ריבלין, יחיאל מיכל פינס ואליעזר בן יהודה.במקביל מתוארים בספר פולמוסים שונים שהסעירו את היישוב באותם ימים, בהם 'חידוש הקורבנות, בתי ספר 'מודרניים' והחרם על בית המדרש של יחיאל מיכל פינס.
התיאורים בספר מלמדים רבות על ההתנהלות הקהילתית הפנימית של 'היישוב הישן', ואף על יחסיו עם גורמים מבחוץ. כך למשל מתואר בפרק העוסק ביציאה מהחומות, שהוועד הכללי כנסת ישראל שילם לערבי בשם דאהוד ג’ילאל כדי שירגל בקרב הכנופיות הערביות, וכך סוכלה תוכנית של כנופיית שודדים מדיר יאסין לתקוף את שנונת משכנות שאננים.
במבוא לספר מסביר המחבר את מטרת הספר:
קישורים חיצוניים
על הספר:
חורבת מצד
חורבת מצד (בערבית נקראת "חירבת אל-קצר", 'המצודה') היא מצד בארץ ישראל ששמר על הדרך העתיקה בין ירושלים לאמאוס. המצד בנוי על יסודות הלניסטיים, וכנראה שבמקור נבנה על ידי החשמונאים אחרי ששמעון התרסי כבש את גזר ועלה על ירושלים. החורבה נמצאת כ-5 מיל מאמאוס, על גבעה שמתנשאת לגובה 530 מ' מעל פני הים. במקום נמצא מטבע עם טביעת רכב של הלגיון העשירי פרטנסיס. המקום ננטש בסוף המאה הראשונה. בסמוך למצד בריכה לאגירת מים וכן מקבץ של אבני מיל רומיות.
לחורבה מוליכה דרך עפר מסומנת באדום מיער המכללות בתוך יער נווה אילן.
וילסון שאנון
וילסון שאנון (באנגלית: Wilson Shannon; ) היה פוליטיקאי אמריקאי מאוהיו ומקנזס, חבר המפלגה הדמוקרטית, שכיהן כמושל אוהיו ה-14 וה-16. הוא היה מושל אוהיו הראשון שנולד בתחומי המדינה. הוא גם היה המושל השני של טריטוריית קנזס.
ראשית חייו
וילסון שאנון נולד במחוז בלמונט שבטריטוריה הצפון-מערבית, כבנו של המהגר האירי ג'ורג' שאנון, שלחם במלחמת העצמאות של ארצות הברית. אחיו הגדול של וילסון שאנון, תומאס שאנון, כיהן כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית בשנים 1826–1827. אחיהם הבכור, ג'ורג' שאנון, היה צעיר חברי משלחת לואיס וקלארק.
קריירה פוליטית באוהיו
לאחר שלמד באוניברסיטת אוהיו, פרנקלין קולג' ואוניברסיטת טרנסילבניה, התקבל שאנון ב-1830 ללשכת עורכי הדין והחל לעסוק במקצוע.
ב-1832 התמודד שאנון בבחירות לבית הנבחרים של ארצות הברית, והפסיד בהפרש של 37 קולות בלבד. בשנים 1833–1835 הוא שימש כתובע של מחוז בלמונט. ב-1838 הוא נבחר כמושל אוהיו. בבחירות לכהונה נוספת כמושל ב-1840 הוא הפסיד למועמד ההוויגי תומאס קורווין, אך ניצח אותו שנתיים לאחר מכן וכיהן כהונה נוספת בלתי רצופה כמושל. ב-15 באפריל 1844 התפטר שאנון כדי לקבל על עצמו את המינוי של הנשיא ג'ון טיילר כשגריר במקסיקו.
משה ברבלט
משה ברבלט (נולד ב-1932) הוא בעל עיטור המופת וספורטאי ספורט נכים זוכה מדליות פאראלימפיות.
ברבלט שירת בחיל השריון. ב-21 במרץ 1968 נפגע קשות במהלך פעולת כראמה ושתי רגליו נקטעו. ב-1973 הוענק לו עיטור המופת על כך שדרש את פינוי הפצועים האחרים במקום קודם לפינויו שלו.
וילסון שאנון
מושל טריטוריית קנזס
במאי 1856 נכנס לעיר לורנס כוח של תומכי עבדות והרס בניינים ובתי דפוס רבים במה שנודע כ"בזיזת לורנס". שאנון לא הצליח להתערב כדי להגן על אזרחי העיר ועל רכושם. כפעולת נקמה, עברו ג'ון בראון וקבוצה קטנה של תומכיו לאורך פוטאווטומי קריק, 64 ק"מ מדרום ללורנס, והרגו חמישה תומכי עבדות. הטבח בפוטאווטומי קריק, גרם להתגברות האלימות בטריטוריה. שאנון איבד את השליטה לחלוטין ועזב לסנט לואיס ב-23 ביוני 1856, כשהוא מותיר את דניאל וודסון כמושל בפועל.
משה ברבלט
לאחר תקופת שיקום החל ברבלט להתאמן בבית הלוחם תל אביב, התאמן במקצועות האתלטיקה והיה חבר נבחרת הכדורעף.
ברבלבט עבד במועצה לשיווק פרי הדר תוך התמדה בפעילותו הספורטיבית. במהלך השנים השתתף בארבע אולימפיאדות נכים והתחרה בצליחת הכנרת ובצליחת ים סוף. באולימפיאדת הנכים בטורונטו (1976) זכה בשתי מדליות ארד: בהדיפת כדור ברזל ובזריקת דיסקוס. עם נבחרת הכדורעף זכה בתחרויות שונות בעשר מדליות זהב. הוא ממשיך להתאמן בבית הלוחם ומשמש שופט במשחקי כדורעף.
וילסון שאנון
מושל טריטוריית קנזס
ב-18 באוגוסט, בעת ששהה בלקומפטון, קנזס, הגיש שאנון את התפטרותו לנשיא פירס, אך פירס כבר הקדימו בהחלטה לפטרו. במכתב ההתפטרות שלו הוא כתב:
על אף תקופת כהונתו העכורה כמושל טריטוריית קנזס, הוא כיהן את תקופת הכהונה הרצופה הארוכה ביותר מבין מושלי הטריטוריה.
שנותיו האחרונות
שאנון שב לקנזס זמן קצר לאחר התפטרותו. הוא הקים משרד עורכי דין בלקומפטון, ובהמשך גם בלורנס ובטופיקה. לאנשים שאותם פגש הוא היה אומר: "למשול בקנזס ב-1855 וב-1856! אתה יכול באותה מידה גם למשול על השטן בגיהנום".
וילסון שאנון נפטר בלורנס ב-30 באוגוסט 1877. הוא נטמן בבית הקברות אוק היל שבעיר. על שמו נקראה העיירה שאנון שבקנזס, שהייתה מקום המושב של מחוז אנדרסון. העיירה חדלה מלהתקיים ב-1860.
בית הספר לעסקים של אוניברסיטת סטנפורד
בית הספר לעסקים של אוניברסיטת סטנפורד (באנגלית: Stanford Graduate School of Business, או בקיצור: סטנפורד GSB) הוא בית הספר למנהל עסקים של אוניברסיטת סטנפורד, אוניברסיטת מחקר פרטית בסטנפורד, קליפורניה, ארצות הברית. במשך כמספר שנים בית ספר זה היה בית הספר לעסקים הסלקטיבי ביותר בארצות הברית, שקיבל רק כ-6% מהמועמדים.
סטנפורד GSB מציע תואר שני במנהל עסקים (MBA), תוכנית MSx (MSx בניהול למנהלים באמצע הקריירה) ותוכנית דוקטורט המשתפת פעולה עם הפקולטות למדעי כדור הארץ, חינוך, הנדסה, משפט ורפואה בסטנפורד.
היסטוריה
בית הספר נוסד בשנת 1925 כאשר הנאמן הרברט הובר הקים ועדה המורכבת מוואלאס אלכסנדר, ג'ורג' רולף, פול שופ, תומאס גרגורי ומילטון אסברג כדי להבטיח את הכספים הדרושים להקמת בית הספר. וילארד הוצ'קיס הפך לדיקן הראשון של סטנפורד GSB. הספרייה נחנכה רשמית ב-3 באפריל 1933. הספרייה הוקמה עם כ-1,000 כרכים ודוחות מגוונים.
ג'ונתן לוין מונה לדיקן ה-10 של בית הספר בספטמבר 2016.
אקדמיה
סטנפורד GSB מציעה תוכנית מסורתית לתואר שני במנהל עסקים (MBA) המסתיימת בדרך כלל תוך שנתיים, תואר שני במדעים ("תוכנית MSx") שאורכת בדרך כלל כשנה אחת, ותוכנית דוקטורט (PhD). תוכנית ה-MBA היא תוכנית לתואר שני המונה כ-420 סטודנטים בכל שנה. תוכנית MSx מיועדת למנהלים באמצע הקריירה בעלי לכל הפחות 8 שנות ניסיון בעבודה מקצועית.
דירוג
נכון ליולי 2023 GSB דורג במקום השלישי של "US News & World Report", במקום הראשון של ביזנסוויק, של דירוג QS ובדירוג "Poets & Quants".
בית הספר למנהל עסקים בסטנפורד הוא בית הספר לעסקים הסלקטיבי ביותר בארצות הברית, כאשר אחוז הקבלה עומד על כ-6%–7%.
משוואות רנקין-הוגוניו
משוואות רנקין-הוגוניו, שנקראות גם תנאי הקפיצה של רנקין-הוגוניו או יחסי רנקין-הוגוניו, מתארות את הקשרים המתמטיים בין המצבים הפיזיקליים משני צידיה של חזית גל הלם בזרימה חד־ממדית של זורם. שמן ניתן להם כהוקרה לתרומות של המהנדס והפיזיקאי הסקוטי ויליאם ג'ון מקורן רנקין והמהנדס הצרפתי פייר-אנרי הוגוניו. הן מתבססות מבחינה רעיונית על משוואות אוילר ממכניקת הזורמים.
משוואת רנקין הוגוניו הן מערכת של שלוש משוואות המייצגות שימור מסה (משוואת רצף), שימור תנע ושימור אנרגיה בהתאמה. ניתן לגזור אותן באמצעות הרעיון של מעבר למערכת הייחוס של חזית גל ההלם, כלומר מעבר למערכת קואורדינטות שנעה ביחד עם גל ההלם, ובה החזית נראית כנייחת ואילו הזורם שלפני גל ההלם (שאינו "יודע" עליה) נע לעברה במהירות התקדמות ההלם u_s, בעוד הזורם שמאחורי החזית נע במהירות u_s - u_2 החוצה מגל ההלם, כאשר u_2 היא המהירות שהזורם מקבל כשגל ההלם פוגע בו.
כאשר הן צפיפויות הזורם מאחורי החזית (האזור הדחוס) ולפניה, ו-e_1,e_2 הן האנרגיות הפנימיות הסגוליות בשני האזורים, שלוש המשוואות הן:
שימור מסה
שימור תנע
המשוואה האחרונה מתקבלת מכך ששטף האנרגיה העובר אל הזורם הנייח בחזית גל ההלם שווה לקצב ספיחת המסה על ידי החזית כפול שינוי האנרגיה הסגולית, ששווה לשינוי האנרגיה הקינטית ועוד שינוי האנרגיה הפנימית.
היסטוריה
ההיסטוריה של התפתחות התאוריה של גלי הלם שזורה בהתפתחות היסודות המתמטיים של מדעי התרמודינמיקה ומכניקת הזורמים, והיא רוויה טעויות רבות שנבעו מהיעדר בסיס מדעי מוצק לתיאור תופעות מתחומים אלו. שמות גדולים רבים, ובהם ניוטון, אוילר, לפלס, פואסון, סטוקס, ריילי, רימן ואחרים, תרמו ישירות או בעקיפין להתפתחות התאוריה. התרומות שלהם היו לרוב בעלי סתירות פנימיות מסוימות, או שהניחו הנחות אד הוק מסוימות שלא כללו את הקשת המלאה של המצבים הפיזיקליים האפשריים. המצב הזה לא נפתר עד לעבודתם של רנקין והוגוניו, שסיפקה תיאור מלא לתופעות הקשורות במעבר גל הלם במקרה החד-ממדי.
הראשון שניסה לתקוף את הבעיה של מעבר גלי קול בחומר היה ניוטון בכרך השני של ספרו המפורסם "פרינקיפיה", בו גזר את הביטוי (השגוי) למהירות הקול בגז, כאשר P_0 הלחץ של הגז ו-\rho_0 צפיפות הגז. הפיתוח של ניוטון הניח שאמפליטודת גל הקול היא אינפיניטסימלית, כך שמותר להניח שהלחץ וצפיפות הגז במעבר גל הקול קבועים בסדר ראשון. בנוסף, הפיתוח של ניוטון הניח הנחה מוטעית שטמפרטורת הגז קבועה במהלך מעבר גל הקול, הנחה שנבעה מהיעדר הבנה נכונה של התהליך התרמודינמי שהגז עובר. מאוחר יותר, לפלס תיקן את פיתוחו של ניוטון והצביע על שגיאה: גל דחיסה בגז חייב תמיד להתבטא תמיד בשינוי קל של הטמפרטורה של הגז, והגיע לביטוי הנכון כאשר \gamma הוא היחס בין קיבול החום בלחץ קבוע לקיבול החום בנפח קבוע.
במקביל, ענף מכניקת הזורמים התקדם בצעדים גדולים עם ההצגה של משוואות אוילר בידי המתמטיקאי והפיזיקאי השווייצרי לאונרד אוילר, שמטפלות בזורמים בהיעדר צמיגות, ועשו סינתזה בין תוצאות קודמות בתחום, כגון עקרון ברנולי. משוואות אוילר מספקות תיאור מתמטי מלא לזרימה לא עירבולית ולא צמיגה. ב-1788, המתמטיקאי והפיזיקאי הצרפתי ז'וזף לואי לגראנז' הציג את הרעיונות של זרימה פוטנציאלית ופוטנציאל מהירות, שיצרו מסגרת קונספטואלית מעמיקה יותר לתיאור שדות זרימה. פוטנציאל המהירות מתאר את שדה הזרימה כנגזרת של פונקציית פוטנציאל. הגישה הזו שוכללה מאוחר יותר על ידי פואסון, סטוקס ואחרים.
ברנהרד רימן חקר את ההתקדמות של גלי קול עם אמפליטודה סופית (לא אינפיניטסימלית) במאמר שפורסם ב-1860. מוקדם במאמר, רימן מציג את מה שכיום נקרא משתני רימן (Riemann variables) שאותם הוא מסמן r ו-s. בעבור גז אינזטרופי הוא כותב את המשוואות השלטות כ-:
כאשר, כש-a מהירות הקול ו-k הוא יחס קיבולי החום. רימן גזר במאמר את משוואות שימור המסה ושימור התנע בחזית גל ההלם, ולאחר מכן נתן חסמים למהירות של גל הלם. רימן הראה במאמר שהפרעה כיוונית (שינוי במהירות הגז) בתכונות של התווך מתפצלת לשני גלים שנעים בכיוונים הפוכים, כאשר הגל העורפי (rarefaction wave) מתעבה בעוד גל הדחיסה החזיתי (condensation wave) נעשה דק יותר. לאחר מכן, רימן מציג במאמר את הבעיה שנקראת היום בעיית רימן - תיאור מלא של תבניות הגלים שנוצרות במעבר גל הלם. בעיית רימן נוגעת באופי האונטולוגי של גלי הלם, ובלבה עומד הניסיון לטפל גם בשינוי מהירות הקול בתווך עקב שינוי דרסטי במאפייניו (צפיפות ולחץ). היא רלוונטית במיוחד לבעיות של זרימה על קולית.
באופן אירוני מאוד, רימן הניח שהתהליך התרמודינמי שהגז בגבול גל ההלם עובר הוא אדיאבטי ומשמר אנטרופיה, ובכך לא הבין את האופי האמיתי של המעבר בגבול גל ההלם. זה לא היה עד לעבודתם של רנקין ומאוחר יותר הוגוניו שתאוריה עקבית פותחה. רנקין היה ראשון להראות שבתוך הלם, חייב לקרות, תהליך לא אדיאבטי. הוגוניו הראה שבהיעדר צמיגות והולכת חום שימור האנרגיה פירושו שימור האנטרופיה באזורים חלקים (משתני זרימה רציפים) וקפיצה באנטרופיה משני צידיה של חזית גל הלם.
רקע: משוואות אוילר במימד אחד
נניח כי נתון גז בכלי קיבול חד־ממדי (למשל צינור ארוך). נניח שהזורם לא צמיג (אין אפקטים של חיכוך בין שכבות הגז), ובנוסף, נניח כי אין מעבר חום החוצה על ידי הסעה או קרינה, ושתאוצת הכבידה ניתנת להזנחה. מערכת כזאת ניתנת לתיאור מתמטי באמצעות המערכת הבאה של חוקי שימור, הידועות כמשוואות אוילר החד־ממדיות:
כאשר:
בעבור זורם המהווה גז אידיאלי, הגז נדחס ומתפשט אדיאבטית כאשר הוא עובר בין אזורים בלחץ שונה, וצפיפות הגז מקיימת את הקשר:
כאשר \gamma הוא יחס קיבולי החום. כמו כן הלחץ והצפיפות קשורים זה לזה בקשר:
מהירות התקדמות גל הלם בגז
משלושת משוואות אוילר:
ניתן לגזור קשר יסודי בין צפיפות הגז \rho_1 לפני ההלם והלחצים מלפנים ומאחורי ההלם p_2,p_1 לצפיפות הגז אחרי ההלם \rho_2. ניתן לחלץ את מהירות התקדמות ההלם u_1 והמהירות u_2 שאלמנט גז מקבל כאשר ההלם חולף עליו משתי המשוואות הראשונות, ולקבל תוצאות שתלויות ב-. הצבה במשוואה השלישית ופישוט אלגברי נותנת:
כאשר מייצג את האנתלפיה הסגולית של אלמנט גז. אם מציבים במשוואה האחרונה, אז לאחר פישוט אלגברי ארוך מקבלים את הקשרים הבאים בין יחס הצפיפויות ליחס הלחצים:
בנוסף, כאשר מחלצים את u_2 ממשוואות 1 ו-2, מתקבלת התוצאה:
כאשר היא מהירות הקול בגז לפני מעבר גל ההלם.
שים לב שמהמשוואה ליחס הצפיפויות עולה כי קיים חסם עליון על יחס הצפיפויות כך ש-. כשהעוצמה של ההלם עולה, יחס הצפיפויות שואף לגבול סופי. תוצאה זו ישימה בעבור גלי הלם חזקים במיוחד, כמו אלה הנוצרים בעת פיצוץ אטומי, בהם הלחץ של הגז לפני ההלם זניח בהשוואה ללחץ הגז מאחורי ההלם, ואילו יחס הצפיפויות משתווה (כמעט) לערכו המרבי. מכיוון שבנוגע לאוויר, שמורכב בעיקר ממולקולות דו-אטומיות,, ניתן לקבל את התוצאה הבאה למהירות הזרימה הרדיאלית של האוויר בחזית ההלם (מעטפת הפיצוץ) של פיצוץ מהסוג הזה:
הלם הוגוניו וקו ריילי במוצקים
בעבור גלי הלם במוצקים, פתרון מתמטי סגור למהירות התקדמות ההלם כמו זה שהובא קודם אינו ניתן לגזירה מעקרונות יסודיים. אף על פי כן, תצפיות ניסוייות מצביעות על כך שניתן להיעזר בקשר ליניארי בין המהירות של אלמנט מוצק בחזית ההלם ומהירות התקדמות הגל, ויש לו הצורה:
כאשר c_0 היא מהירות הקול בחומר ו- s הוא קבוע. בקשר הזה, כאשר הוא משולב עם משוואות הוגוניו לשימור מסה ושימור תנע, ניתן להשתמש כדי לקבוע עקום של מצבים אפשריים במישור P-V (כאשר V הוא הנפח ליחידת מסה, או ההופכי של הצפיפות), הנקרא עקום ההלם של הוגוניו, הנתון במשוואה הבאה:
עקום הוגוניו מתאר את אוסף כל המצבים התרמודינמיים שחומר מוצק יכול להימצא בהם מאחורי החזית של גל הלם. אף על פי כן, הנקודות על עקום הוגוניו מתארות מצבים סופיים בלבד, ואינן מעידות על המסלול המדויק במישור הפאזות אותו החומר עבר במהלך הטרנספורמציה שלו.
טלסקופ החלל הרשל
הטלסקופ מצויד במראה בקוטר 3.5 מטר, המכשור המדעי שהוא נושא מורכב ממצלמות וספקטרומטרים שמכסים תחום רחב מאוד של האור בתחום התת-אדום (אורכי גל של כ-50 עד 670 מיקרון) ומיועד לתצפיות בעצמים קרים ומלאי אבק קוסמי, כגון אזורי יצירת כוכבים וענני גז, וכן גלקסיות רחוקות וצעירות ביקום המוקדם.
הטלסקופ שוגר בהצלחה ב-14 במאי 2009, יחד עם טלסקופ החלל פלאנק, ממרכז החלל הגיאני בגיאנה הצרפתית, על גבי טיל אריאן 5. לאחר הגעתו למסלול, סביב נקודת לגראנז' 2 (L2) ולאחר סיום בדיקת תפקוד המערכות, המשימה הוכרזה כפעילה ומבצעית ב-21 ביולי 2009 והחל שלב התצפיות. טלסקופ החלל הרשל פעל 4 שנים, פרק זמן שהוגבל על ידי מלאי ההליום הנוזלי של הטלסקופ. הטלסקופ יצא מכלל שימוש, כצפוי, ב-29 באפריל 2013.
הטלסקופ היה הגדול ביותר בחלל עד לשיגורו של טלסקופ החלל ג'יימס וב בדצמבר 2021.
יעדים מדעיים
בעזרת מכשור מדעי שמכסה תחום רחב מאוד של אורכי גל בתת-אדום הרחוק והתת-מילימטרי, הרשל מסוגל לצפות במגוון גדול של גרמי שמים. שני הסוגים העיקריים היו עצמים קרים שקורנים בעיקר בתת-אדום, כמו ענני גז ואבק קרים, ועצמים רחוקים מאוד ולכן בעלי היסט משמעותי לאדום, כגון גלקסיות צעירות.
למשימה הוגדרו ארבעה תחומי מחקר ראשיים:
בתוך מערכת השמש, הרשל התמקד בחקר ירחים, אסטרואידים, שביטים ועצמים מחגורת קייפר. הוא חקר את פני השטח שלהם במטרה לאפיין את הרכבם הכימי או לחפש יסודות ספציפיים, כמו מים. עבור ירחים וגם כוכבי הלכת הרחוקים, וכן חקר את הרכב האטמוספירות שלהם.
ברחבי גלקסיית שביל החלב, צפה הטלסקופ לתוך אזורי יצירת כוכבים וחקר תהליכים שבהם נוצרות מערכות שמש - שלבים ראשוניים בהתפתחות כוכבים והיווצרות כוכבי לכת בדיסקות האבק סביב כוכבים צעירים. כמו כן חקר גם את ענני הגז עצמם - הרכבם הכימי והקינמטיקה שלהם.
מבנה החללית
טלסקופ החלל הרשל מורכב משלושה חלקים עיקריים:
מכשור
המשימה, ששמה הראשון היה "הטלסקופ לתחומי תת-אדום רחוק ותת-מילימטרי" (FIRST באנגלית), הוא טלסקופ החלל הראשון שמכסה באופן מלא שני תחומים אלה של הספקטרום האלקטרומגנטי.
הרשל נושא שלושה מכשירים שונים, שלכל אחד מהם תפקיד שונה, בין אם בתחום הספקטרום אותו הוא מכסה, ובין אם ברזולוציה או באופן ניתוח הקרינה שהוא מאפשר. שלושת המכשירים נועדו להשלים זה את זה ולספק אוסף כלים שלם לניתוח מקורות קרינה בתחום התת-אדום ביקום, בתחום טמפרטורות רחב.
שלושת הגלאים הם:
חלק מרכיבי המכשירים פותחו בשיתוף פעולה עם נאס"א: המעבדה להנעה סילונית פיתחה ובנתה את בולמטרי "כורי עכביש" עבור מכשיר ה-SPIRE, הרגישים פי 40 מהגרסאות הקודמות שלהם, וכן גם רכיבים עבור מכשיר ה-HIFI.
שיגור וניהול המשימה
טלסקופ החלל הרשל שוגר ב-14 במאי 2009, על גבי טיל אריאן 5, יחד עם טלסקופ החלל פלאנק. זמן קצר לאחר השיגור הוא החל במסע לעבר נקודת לגראנג' 2 (L2) - נקודה וירטואלית במרחק של כ-1.5 מיליון קילומטר מכדור הארץ, בכיוון המנוגד מהשמש.
המסלול המבצעי של הטלסקופ הוא מסלול ליסאז'ו סביב L2, במרחק ממוצע של 800 אלף קילומטר ממנה. בנקודה זו בחלל, הטלסקופ שומר על מיקום יחסי קבוע ביחס לשמש וכדור הארץ (ואיתו הירח), דבר שמקל על כיוון החללית, הן לצורכי תצפיות ללא הפרעה והן להגנה מקרינה אופטית ותרמית והתחממות יתר. כמו כן, מרחקה מכדור הארץ גדול מספיק כדי להימנע מהשפעת הקרינה בחגורות ואן אלן.