cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
MD5
4. עיבוד הקלט
במהלך חישוב התמצית, כל בלוק קלט m_i מועתק למשתנה מקומי X לצורך עיבוד. X מכיל 16 מילים באורך 32 סיביות שהם 512 סיביות. כל חישובי הפונקציות מבוצעים עם מילים מתוך X לפי סדר מסוים. סדר עיבוד המילים נקבע לפי הטבלה הבאה בהתאם למספר הסבב: ב-16 הסבבים הראשונים מעבדים את מילות הבלוק לפי הסדר מהמילה הראשונה עד המילה ה-16. בסבב ה-17 לפי הטבלה מתחילים מהמילה השנייה במקום הראשונה לאחר מכן מדלגים למילה השביעית וכן הלאה (יש לזכור שהספירה מתחילה תמיד מאפס).
בכל סבב מתבצעת הזזה מעגלית במספר הפוזיציות שונה בהתאם למספר הסבב. הטבלה הבאה מכילה את מספרי ההזזות עבור כל הסבבים: הטבלה s מכילה 64 ערכים כשכל ערך מייצג את מספר הפוזיציות שיש להזיז את המשתנה המקומי t המכיל את פלט הפונקציות האמורות ומהווה חלק מערך הביניים של האלגוריתם. למשל בסבב הראשון הזזה של שבע סיביות, לדוגמה.
פונקציית התמצות הפנימית של אלגוריתם MD5 מבצעת על כל בלוק קלט 64 פעולות כאשר בסופן היא מעדכנת את המצב הפנימי שהופך לקלט עבור הבלוק הבא. פלט פונקציית הגיבוב יהיה המצב הפנימי האחרון לאחר סיום כל הבלוקים. להלן פסאודו קוד המתאר את המתרחש בלב האלגוריתם:
הביטוי פירושו העתקת הערכים מהאגף הימני לאגף השמאלי לפי סדר זה A=H_1, B=H_2 וכן הלאה. הסימן \lll מייצג הזזה מעגלית לשמאל לפי מספר הפוזיציות המופיע לימין הסימן בגבולות מילה באורך 32 סיביות. הזזה מעגלית ניתנת למימוש בתוכנה או בחומרה. למשל בשפת C ממשים הזזה מעגלית כך: <tt>(value << count) | (value >> (32 - count))</tt> כאשר האופרטורים "<<" ו-">>" הם אופרטורי ההזזה המובנים בכל שפות התכנות. הפעולה העיקרית באלגוריתם היא המשפט, המשתנה המקומי t מכיל את תוצאת הפונקציה על המצב הפנימי יחד עם חלק מבלוק הקלט והקבועים, כאשר F מוחלפת בפונקציות האחרות לפי הסדר. הפעולה מומחשת בתרשים למעלה.
5. פלט
הפלט הוא שרשור ערכי הביניים מהסבב האחרון:
קוד לדוגמה
להלן קוד שלם בשפת C++ הממחיש את האלגוריתם. הקוד ממוטב חלקית ומיישם מספר אופטימיזציות כדי להשיג ביצועים טובים, ביניהם אפשר למנות; שימוש באופרטורים כמו XOR ו-AND במקום כפל וחיבור, פקודות מאקרו, פתיחת לולאות (loop unrolling) ומיעוט קריאות לפונקציות.
שימושים נפוצים
בשל העובדה שהפלט רגיש מאוד לשינויים בקלט (ההודעה), MD5 מאפשר יצירת "חתימה" לכל פלט נתון. עובדה זו מאפשרת להשתמש בו ביישומים כגון:
ביטחון
MD5 לא בטוח כיום לשימוש קריפטוגרפי והוא הוצא ממרבית התקנים וכן מ-SSL לאחר שהתגלו בו בעיות ופגמים רבים. למרות זאת הוא עדיין קיים בשימוש מוגבל. ב-1996 התגלה פגם בתכנון MD5 שבזמנו לא נחשב לבעיה חמורה, אולם לאור הממצאים מומחי הצפנה המליצו כבר אז לעבור לאלגוריתמים טובים יותר כמו פונקציות הגיבוב ממשפחת SHA שבחלקם התגלו גם הם כבעייתיים. ב-2004 הוכח ש-MD5 אינו מספק את המטרה העיקרית לשמה הוא פותח; עמידות מפני התנגשויות, כלומר אמור להיות קשה מאוד מבחינה חישובית למצוא שני קלטים שונים שאם מזינים אותם לפונקציית הגיבוב מקבלים פלט זהה. מסיבה זו MD5 אינו מתאים לתעודת מפתח ציבורי או חתימה דיגיטלית שהם מסתמכים על ההנחה שהתנגשויות בלתי אפשריות (חישובית). באותה שנה קבוצת חוקרים גילו פגמים חמורים נוספים. הם הראו איך אפשר להכין שני מסמכים שונים כך שיפיקו תמצית MD5 זהה. בשנים שלאחר מכן חלה התקדמות נוספת בשבירת האלגוריתם. בדצמבר 2008 קבוצת חוקרים השתמשה בטכניקות שהתגלו כדי לזייף תעודת מפתח ציבורי בתוך מספר שעות. נכון לשנת 2010 הוכרז על ידי ארגון SEI כי אלגוריתם MD5 נפרץ לחלוטין ואינו מתאים יותר לכל שימוש קריפטוגרפי. יישומים ממשלתיים נדרשים כיום להשתמש ב-SHA-2. ב-2012 נוזקת להבה ניצלה את חולשות MD5 כדי לזייף חתימה דיגיטלית של מיקרוסופט. כיום קיימות התקפות התנגשויות נגד MD5 שמסוגלות למצוא התנגשות בתוך שניות על מחשב ביתי. יתרה מזו, קיימת התקפה שנקראת chosen-prefix (תחילית-נבחרת) שמאפשרת ליצור התנגשות עבור שני קלטים עם תחילית קבועה בתוך מספר שעות עם חומרה סטנדרטית.
למרות זאת נכון לשנת 2016 אלגוריתם MD5 נמצא עדיין בשימוש, אם כי מוגבל, משיקולי יעילות. אף על פי שקיימים אלגוריתמים טובים יותר כמו SHA-3 או BLAKE אלגוריתם MD5 ידוע בפשטותו ומהירותו, לכן ישנן חברות אבטחה שעדיין עושות בו שימוש.
טורגוט אזאל
טורגוט אזאל (בטורקית: Turgut Özal; 13 באוקטובר 1927 – 17 באפריל 1993) היה מדינאי טורקי, ראש ממשלת טורקיה בשתי כהונות ונשיא טורקיה השמיני.
חייו
טורגוט אזאל נולד במלטיה למשפחה שחלקה ממוצא כורדי. הוא סיים את לימודיו בהנדסת חשמל בטכניון של איסטנבול ב-1950 ולמעט תקופת לימודים נוספת בארצות הברית בשנים 1952 עד 1953 ותקופת שירות צבאי, הוא עבד במוסדות ממשלתיים בתחום החשמל והאנרגיה עד 1971. ב-1971 עבד אזאל כיועץ בבנק העולמי וב-1973 פנה לשוק הפרטי. ב-1979 שב אזאל לשירות הציבורי ושימש כתת-מזכיר ראש ממשלת טורקיה סוליימאן דמירל עד להפיכה הצבאית השלישית ב-1980. קנן אוורן שעמד בראש ההפיכה והיה לראש המדינה מינה את אזאל כשר וכסגן ראש הממשלה לעניינים כלכליים, ואזאל שימש בתפקיד עד מחצית 1982.
ב-31 באוקטובר 1989 בחרה האספה הלאומית הגדולה של טורקיה באזאל לנשיא טורקיה השמיני, והוא החל בתפקידו ב-9 בנובמבר 1989. במהלך שנות נשיאותו יזם אזאל את הידוק הקשרים עם מדינות מרכז אסיה שזכו בעצמאותן לאחר התפרקות ברית המועצות, ובראשן אזרבייג'ן, ובעת המשבר בנגורנו קרבאך אף איים בפלישה לארמניה.
מצליח ונוביק
מצליח ונוביק (בעבר מורנוביק, נוביקסון, דקלוינסון ודקלסגל) היא תוכנית אקטואליה שבועית שמוגשת על ידי עקיבא נוביק ורינה מצליח ומשודרת בכאן ב'. התוכנית עוסקת בענייני פוליטיקה ואקטואליה. היא כוללת ראיונות עם אישים בולטים בתחומים חדשותיים וחברתיים.
עד ינואר 2019 שודרה בתחנת גלי צה"ל. עד דצמבר 2019 הגישו את התוכנית ירון דקל ועמית סגל, ולאחר מכן ירון דקל וחיים לוינסון. לאחר יציאתו של דקל לשליחות בקנדה, החליף אותו בתפקיד עקיבא נוביק ושונה שם התוכנית ל"נוביקסון", עד אשר לוינסון עזב את התוכנית ביוני 2022. בספטמבר 2022 הצטרפה אליו טלי מורנו אך מספר חודשים אחרי הצטרפותה חזרה רינה מצליח (שהגישה ביחד עם נוביק מיוני עד ספטמבר אותה שנה).
דקלסגל
התוכנית החלה את שידוריה בשנת 2015 בתחנת גלי צה"ל בימי חמישי בשעות 9–11 בבוקר בהגשת ירון דקל ועמית סגל תחת השם דקלסגל. לפני עלייתה שודרה במשבצת השידור שלה התוכנית מה בוער. אות הפתיחה לתוכנית הוא השיר "How Gee" של הבלאק מאשין. התוכנית כוללת את הפינה "שיחה בהפתעה" ובה נערכת שיחה עם מרואיין, כאשר מגישי התוכנית אינם יודעים את זהותו תחילה ומנסים לנחש את זהותו בתחילת הראיון. בשל מתכונת זו הם גם אינם נערכים לראיון מראש. בפינה "אדם מן היישוב" מראיינים דקל וסגל אדם לא מוכר העוסק במקצוע "רגיל" כגון דייג או נהג אוטובוס, ומראיינים אותו אודות מקצועו.
דקל החל להגיש את התוכנית בעת שהיה מפקד גלי צה"ל, והוא המשיך להגישה גם לאחר סיום תפקידו.
בתחילת פברואר 2019 בעקבות מעברו של דקל להגשת השבוע בכאן 11 של כאן, התוכנית עברה להיות משודרת בכאן ב' בימי חמישי בין השעות 8–10 בבוקר.
שינויים בצמד המגישים
בסוף דצמבר 2019 הודיע עמית סגל בסוף השידור שהוא יפסיק להגיש את התוכנית עקב עומס עבודה. בינואר 2020 נודע כי חיים לוינסון יחליף את סגל בהגשת התוכנית. לאור השינוי שונה גם שם התוכנית לדקלוינסון.
בספטמבר 2021 עזב דקל את הגשת התוכנית לאחר יציאה לשליחות בקנדה מטעם הסוכנות היהודית, וחיים לוינסון החל להגיש את התוכנית יחד העיתונאי עקיבא נוביק. לאור השינוי שונה גם שם התוכנית לנוביקסון.
ביוני 2022 לוינסון סיים את תפקידו, לאחר שהגיש 99 תוכניות. לאחר עזיבתו התכנית הוגשה על ידי עקיבא נוביק ורינה מצליח עד ספטמבר 2022. לאור השינוי שונה גם שם התוכנית לנוביק ומצליח.
באותה שנה, הוחלט כי מצליח תגיש את התוכנית באופן קבוע לצד עקיבא נוביק במקומה של טלי מורנו שתגיש את מהדורת שבע בימים שהיא מגישה את חדשות הערב. לאור השינוי, שונה גם שם התוכנית למצליח ונוביק.
לוטרה (סוג)
לוטרה מצויה (שם מדעי: Lutra; נקראת לעיתים כלב הנהר) הוא סוג של לוטרות שהן חיות קטנות ממשפחת הסמוריים המותאמות למים.
תיאור
גופה של הלוטרה המצויה מארך וגלילי, אורכו 55–85 ס"מ. הזנב גדול יחסית, 30-60 ס"מ אורכו, חלקו האחורי שטוח מעט, והוא עבה ושרירי ביותר. משקלה של הלוטרה המצויה 5–16.5 ק"ג. הפרווה חומה כהה, בקיץ מעט יותר בהירה מאשר בחורף. הגחון בהיר יותר.
הגורים נולדים כשהם עיוורים וחסרי שיניים, פרוותם חומה כהה עד שחורה.
מזונה של הלוטרה כולל בעיקר דגים ומינים אחרים החיים במים. לעיתים רחוקות, טורפת הלוטרה גם בעלי חיים יבשתיים.
מוחה של הלוטרה מפותח ביותר, כמו רבים מן היונקים החיים במים (דולפינים, לווייתנים וכדומה).
התאמה למים
גופה של הלוטרה מותאם ביותר לחיים במים, יתרון שעזר לה להמשיך ולהתקיים גם באזורים בהם כבר לא חיים סוגים אחרים בני משפחת הסמוריים, ואף לא טורפים דומים אחרים. ראשה של הלוטרה משוטח מעט, והעיניים והנחיריים שלה ממוקמות בגובה הראש. הדבר מיועד לתת ללוטרה אפשרות להביט מתוך המים או לנשום, מבלי לחשוף חלק ניכר מגופה. התאמה זו לחיים במים, אופיינית גם לסוגים אחרים לגמרי הגרים בסביבה דומה - צפרדעים, היפופוטמים, תנינים ועוד. פתחי אוזניה ונחיריה של הלוטרה מותאמים אף הם בצורה מושלמת לתנאי סביבת המגורים - בשעה שהלוטרה נכנסת למים, הם נאטמים על ידי מכסים מיוחדים.
עיניה של הלוטרה מותאמות להשתברות קרני האור במים. השריר המכווץ את קשתית עינה, דוחף אותה גם כלפי חוץ - דבר המאפשר לה לראות היטב גם בתוך המים. תכונה זו של העין, אופיינית אף היא לבעלי חיים שוכני מים, ביניהם ידועים הקורמורן וכלב הים. בנוסף, מצוידת הלוטרה בזיפים ארוכים סביב אפה, המאפשרים לה לחוש תנועות קלות ביותר בתוך מים אפילו בחשיכה.
פרוותה של הלוטרה עשויה משתי שכבות: העליונה עשויה זיפים ארוכים וקשים המגינים על גופה של הלוטרה מחבלות, ואילו התחתונה מורכבת משערות צמריות ורכות השומרות על חום גופה. השערות החיצוניות מתכסות תדיר בשומן המופרש מבלוטות מיוחדות, וכאשר הלוטרה שוחה, הופכת שכבת השערות החיצוניות לשכבה צפופה, חלקה ואטומה - מה שמפחית את החיכוך ועוזר ללוטרה לשמור על חום יציב.
ראותיה של הלוטרה מתאימות במיוחד לצלילות ארוכות; מדידות שנעשו בטבע מראות כי אורכה של צלילה ממוצעת הוא כשלוש דקות, אך לעיתים עשויה הלוטרה שלא לעלות אל פני המים משך שבע דקות ואף יותר, בעומק של כ-10 מטרים.
אצבעות רגליה של הלוטרה מחוברות בקרום שחייה. הלוטרה שוחה על פני המים בעזרת רגליה בלבד, כשרק קצה ראשה, חלק מגבה וקצה זנבה בולטים מעליהם, ואילו בתוך המים, במהירות גבוהה, מותחת הלוטרה את גופה ושוחה בעזרת תנועות גליות של הגוף והזנב, בדומה לשחייתו של דולפין. זנבה הארוך והכבד, מאפשר ללוטרה לבצע סיבובים חדים תוך כדי שחייה, והיא מסוגלת להסתובב לאחור תוך כדי שחייה מהירה, כך שרדיוס הסיבוב קטן מאורך גופה.
על אף היות הלוטרה חית מים מובהקת, יכולה היא לרוץ על היבשה במהירות רבה, ואף לטפס על עצים או מכשולים.
התנהגות
הלוטרה היא חיה טריטוריאלית; הטריטוריה של פרט בודד מגיעה ל-5–10 ק"מ לאורך חופו של נהר, נחל או אגם. בדרך כלל, מסתתרת הלוטרה במחסות מזדמנים, כגון מאורות נטושות של בעלי חיים קטנים אחרים. לקן קבוע, נזקקת הלוטרה רק בעונת הרבייה. בתקופה זו, בונה הלוטרה את קינה במאורה שפתחה תחת המים, ורק מסדרון אוורור צר יוצא ממנה ליבשה. את קינה, לא בונה הלוטרה על גדתו של הנהר או האגם עצמו, ככל הנראה מחשש להצפה, אלא על גדתה של ברכה קטנה ושקטה או נחל שקט. את פנים המאורה, מרפדת הלוטרה בעשבים, עלים וטחב.
את גלליה, מטילה הלוטרה בדרך כלל על אבן בחוף או בתוך הנהר - במקומות בהן היא בולטת במיוחד. לעיתים עשויה ערימת הגללים להגיע למשקל של מספר קילוגרמים, ונראה שיש לה תפקיד בקביעת גבולותיה של טריטוריית הלוטרות. הגללים בצבע ירוק-חום כהה, והם מכוסים תמיד בריר, המגן על המעי הגס מפני חלקים בלתי נעכלים, והמפיץ ריח עז של שומן דגים, להבלטת הגבול בין הטריטוריות.
בדרך כלל, הלוטרה פעילה וצדה בעיקר בשעות הלילה. מחקרים חדשים מראים, כי תכונה זו אינה טבעית ללוטרה, והיא נובעת מהסכנה הנשקפת לה מן האדם. במקומות בהם הלוטרה יכולה לחוש עצמה מספיק בטוחה, פעילה הלוטרה גם במשך היום.
הלוטרה היא חיה קולנית ופעילה ביותר, ועורכת דרך קבע מסעות ציד. על פי רוב נודדת הלוטרה לאורך הנהר או החוף בו היא חיה. היא שוחה בדרך כלל נגד הזרם, תוך חציית הנהר מגדה לגדה, ומניחה לעצמה להיסחף במורד הזרם, בדרך חזרה לביתה. במקרים אחרים, שוחה הלוטרה במורד הנהר, ואילו את הדרך חזרה עורכת על היבשה. לפעמים, עוברת הלוטרה גם ממקור מים אחד למשנהו; כשהן עוברות על פני היבשה מרחקים גדולים. בזמנים אלו, ניזונה הלוטרה מציד חיות יבשתיות, ואף מצמחים.
רוב הזמן הלוטרה חיה בבדידות, אך בעונות מסוימות מצטרפות הלוטרות לקבוצות קטנות ומשחקות יחד. משחקן העיקרי של הלוטרות מתמקד בהחלקה על גדתו הבוצית של הנהר. הלוטרות משתטחות על גחונן ופורשות את רגליהן, או שוכבות על גבן בראש מוגבה ורגליים מקופלות. תוך כדי החלקה, צווחות הלוטרות צווחות שמחה, ודוחפות זו את זו בתור למגלשה.
הלוטרה מרבה ללמד את גוריה שחייה, צלילה ודיג. בראשונה היא מלמדת את גוריה לאכול אוכל מוצק; היא מושיטה להם דגים, ואם הגורים לא אוכלים היא לועסת אותם מעט ומחזירה, מספר פעמים ככל שיידרש. הלוטרה גם לוקחת את גוריה למרכז הנהר, שם היא עוזבת אותם בהשגיחה עליהם ממרחק בטוח. את הציד מתחילה הלוטרה ללמד לגוריה על ידי שהיא נותנת להם דג חי, כדי שיתאמנו בתפיסתו. מספר פעמים, נצפו לוטרות כשהן שורקות לגוריהן, ומיד אחר כך צוללות בהזמינם להצטרף אליה לצלילה.
ציד
רוב מזונה של הלוטרה המצויה מורכב מדגים ומבעלי חיים אחרים החיים במים. על אף היות הלוטרה המצויה שחיינית מצוינת, היכולה לצוד דגים גם במרדף, פיתחה לה הלוטרה מספר שיטות דיג קלות יותר ומעודנות יותר.
לעיתים, בשעה שמי הנהר או האגם צלולים, עשויה הלוטרה לארוב על אבן על שפת המים, ולזנק בהפתעה על דג חולף. פעמים אחרות, צוללת הלוטרה בעומק המים, ומתקרבת לטרפה מאחור, מעט מלמטה, בכיוון בו אין הדג מסוגל לראות. יש גם שהלוטרה נצפית כשהיא שוחה במהירות בסיבובים חדים מעל קרקעית האגם, כדי לערבב את הבוץ, ולהחריד ממנוחתם בעלי חיים הגרים בו.
את הדגים הניצודים, אוכלת הלוטרה מחוץ למים; דגים קטנים נאכלים החל מהראש, ואילו גדולים יותר נאכלים בדרך כלל מהגב, והם עשויים להספיק ללוטרה למספר ימים.
תפוצה ושימור
הלוטרה מצויה ברוב חלקי אירופה, אסיה ובצפון אפריקה.
בכל מקומות חיותה, ניצודה הלוטרה בכמויות רבות, לצורך שימוש בפרוותה המשובחת. הציידים ראו להסביר את מעשיהם בכך שהלוטרה טורפת דגים, ובכך פוגעת בכלכלתם של הדייגים. מחקרים שנערכו בשנים 1946–1950 על ידי ג. אלם וא.ב. וורתינגטון הראו כי לא זו בלבד שאין הלוטרה מזיקה לדגה, אלא שהעובדה כי הלוטרה צדה צפרדעים וצלופחים הטורפים דגיגים והעובדה כי היא טורפת בעיקר דגים חלשים, מסייעות לאוכלוסיית הדגים להתרבות, ועם זאת מגבילות את מספר הדגים ומשפרות את בריאותם הכללית.
כיום, עם התגברות המודעות לפיקוח על הצייד, לשימור בעלי החיים ולמניעת זיהום המים, שבה הלוטרה אט אט גם למקומות בהם ישנה פעילות אינטנסיבית של האדם.
Holy Water
בחלק מהופעותיה של מדונה עם השיר, שולב השיר "Vogue".
רקע וכתיבה
השיר נכתב על ידי מדונה, מרטין קיירסנבום, נטליה קילס, מייק דין, קניה וסט וטומי בראון והופק על ידי מדונה, דין, וסט וצ'רלי היט. השיר הוא שיר בסגנון הסינת'פופ, המשלב בתוכו גם את סגנון המוזיקה האלקטרונית.
בנוסף לכך, יצא השיר ארבעה חודשים לפני צאתו של האלבום Rebel Heart, בו הוא נכלל.
ביקורת
מבקרי המוזיקה הפנו כלפי השיר ביקורות מעורבות. ספנסר קורנהאבר מ-The Atlantic, טען כי השיר "הוא הרצועה הבולטת ביותר מתוך האלבום". בנוסף לכך, קורנהאבר החמיא על שיתוף הפעולה של מדונה עם נטליה קילס בכתיבת השיר. גם מטעם The National פורסמה ביקורת על השיר.
מגזין ה-PopMatters הפנה כלפי השיר ביקורת חיובית, תוך ששיבח את הכתיבה שלו. בהמשך Time Out, פרסמו סיקור על השיר גם כן.
רייצ'ל וייס
רייצ'ל האנה וייס (באנגלית: Rachel Hannah Weisz; נולדה ב-7 במרץ 1970) היא שחקנית קולנוע ותיאטרון בריטית-אמריקאית-יהודייה. זוכת פרס אוסקר ופרס גלובוס הזהב לשנת 2005 עבור תפקידה בסרט "הגנן המסור".
ביוגרפיה
וייס נולדה בשכונת וסטמינסטר שבמרכז לונדון, אנגליה, וגדלה בפרוור גארדן המפסטד שבצפון המפסטד. אמהּ אדית רות' (לבית טייך) היא מורה לפסיכולוגיה ילידת וינה, ממוצא אוסטרי-יהודי מצד אביה וממוצא איטלקי-קתולי מצד אמה. אביה ג'ורג וייס הוא יהודי-הונגרי. לפני נישואי הוריה, אמה שגדלה כקתולית התגיירה. שני הוריה ברחו לממלכה המאוחדת כדי להימלט מהמשטר הנאצי. סבה מצד אמה אלכסנדר טייך היה מזכיר ההתאחדות העולמית של הסטודנטים היהודים. לה אחות צעירה, מיני וייס, אמנית ויזואלית.
וייס למדה בקולג' פרטי בצפון לונדון, בבית ספר בננדן ונרשמה ל"בית ספר לבנות-בלבד של סיינט פול". למדה במכללת טריניטי האל קיימבריג' וסיימה בהצלחה את לימודיה. בעת לימודיה הופיעה וייס במספר פרויקטים קולנועיים של סטודנטים במכללה ואף זכתה בפרס הגרדיאן על משחקה הדרמטי.
קריירה
בשנותיה הראשונות על המסך הופיעה בסדרות טלוויזיה, שהבולטת בהן היא "המפקח מורס" ב-1993.
את קריירת הקולנוע שלה החלה ב-1996 כאשר הופיעה בסרטו של ברנרדו ברטולוצ'י "לגעת ביופי" ובמותחן "תגובת שרשרת". בשנת 1997 השתתפה בסרט "עקומים".
פריצתה החלה בשנת 1999 בסרט שובר הקופות של סטיבן סומרס, "המומיה", בו גילמה את דמותה של אוולין קארנהאן. באותה שנה שיחקה וייס בסרט סאנשיין.
ב-2001 הופיעה בסרט המלחמה "אויב בשער" לצד ג'וד לאו, ובסרט ההמשך לסרט "המומיה", "המומיה חוזרת".
ב-2002 שיחקה בקומדיה "רווק פלוס ילד". ב-2003 הופיעה בסרט הפשע, "ביטחון" ובסרט "משחק המושבעים" על פי ספרו של ג'ון גרישם. ב-2004 כיכבה בקומדיה של בארי לוינסון "קנאה" לצד בן סטילר.
ב-2005 וייס חגגה עם זכיות בפרס אוסקר ופרס גלובוס הזהב, על משחקה בסרט "הגנן המסור" בו גילמה וייס את דמותה של טסה, בחורה בריטית אינטלקטואלית שנישאת לאיש שגרירות בריטי בשם ג'סטין (רייף פיינס), ונרצחת באופן אלים ומסתורי באזור מבודד בקניה. כמו כן הופיעה בשובר הקופות "קונסטנטין".
ב-2006 דיבבה בסרט אראגון ושיחקה בדרמה של דארן ארונופסקי "המעיין". ב-2007 שיחקה בקומדיה "פרד קלאוס" ובסרט "לילות בלוברי".
ב-2008 שיחקה בקומדיה "בטוח, אולי" וב-2009 בסרט "אגורא" בו גילמה את דמותה של הפילוסופית היווניה היפאטיה. בשנת 2010 היא הצטלמה בתפקיד ראשי בסרט The Whistleblower על חייה של קתרין בולקובאץ'. ב-2012 שיחקה בזהות גנובה.
בשנת 2015 שיחקה בדרמה הקומית "הלובסטר". בדצמבר 2015 שיחקה בדרמה זוכת הפרסים "נעורים" של הבמאי האיטלקי פאולו סורנטינו.
בשנת 2016 שיחקה בסרט הדרמה הביוגרפי "ג'קי" על ג'קלין קנדי-אונאסיס, רעייתו של נשיא ארצות הברית ג'ון פ. קנדי.
ב-2017 כיכבה בסרט הדרמה הרומנטי "שאהבה נפשי" לצד רייצ'ל מקאדמס, העוסק ביחסי טאבו בין נשים במהלך שהותן בשכונה חרדית בלונדון.
בשנת 2021 שיחקה בסרט "האלמנה השחורה" של אולפני מארוול בתור מלינה ווסטוקוף, אמם החורגת של נטשה רומנוף וילנה בלובה שהיא בעצם מרגלת ואלמנה שחורה רוסית.
חיים אישיים
בשנים 2001–2010 הייתה בזוגיות עם במאי הסרטים האמריקאי-יהודי דארן ארונופסקי, ולהם בן משותף.
ביוני 2011 נישאה לשחקן האנגלי דניאל קרייג, ובספטמבר 2018 נולדה להם בת משותפת.
וייס אזרחית בריטית מלידה, והחל מ-2011 יש לה גם אזרחות אמריקאית.
2 בינואר
2 בינואר הוא היום השני בשנה בלוח הגרגוריאני. עד לסיום השנה נשארו עוד 363 ימים (364 בשנה מעוברת).
.uz
היא הסיומת הלאומית (ccTLDs - Country Code Top Level Domains) של שמות המתחם (domain name) של אתרי אינטרנט הרשומים באוזבקיסטן. הסיומת, שנפתחה בשנת 1997, היא סיומת פעילה ונפוצה ביותר בעיקר בקרב תושבי אוזבקיסטן. שם המתחם נפוץ גם בלטביה, כאשר הוא מוסף, נוצר משחק מילים מסוים בשפה הלטבית.
שם המתחם משמש גם כשם מתחם ממדרגה שנייה ולעיתים נדירות גם כשם ממדרגה שלישית. יש לו גם תתי סיומות מיוחדים לכל תחום.
ניתן להשתמש בשם המתחם .uz באמצעות קניית השם באופן חופשי, באמצעות תיאום עם משרד התקשורת האוזבקי, ובאמצעות פנייה לספק סיומת הדומיין " UZINFOCOM".
תרכיז
תרכיז הוא מאכל או משקה שרוב הנוזלים הוצאו ממנו. לרוב, תרכיז הוא תמיסה או תערובת שהנוזלים מוצו ממנה, למשל הרחקת המים ממיץ פירות תותיר תרכיז של המיץ. אחד היתרונות של תרכיזים הוא חיסכון בשטח אחסון. את התרכיז ניתן לדחוס בשטח קטן ובעת הצורך להוסיף לו נוזלים וליצור מחדש מיץ למשל שתופס נפח גדול יותר.
תרכיזי משקאות קלים
מרבית משקאות הסודה והמשקאות הקלים מיוצרים מתרכיזי סירופ, מדללים אותם לתוך מי סודה לפני תהליך הבקבוק. לעיתים, תרכיזי סירופ אלה נמכרים ישירות לצרכן, כדי שהוא יכין מהם משקאות בריכוז ובמתיקות בהתאמה אישית. חלב מרוכז אינו אלא תרכיז של חלב. לחלב זה יש חיי מדף ארוכים, וניתן לסחור בכמויות גדולות יותר של חלב הודות להיעדר הנוזלים התופסים נפח ושטח אחסון.
על פי רוב, לתרכיזי מיצים וסודה יהיה אורך חיי מדף ארוך יותר מאשר של המיצים מהם נוצרו. זאת, עקב הוספת סוכר וחומרים משמרים לתרכיז.
משחק אינדי
משחק אינדי או משחק עצמאי (באנגלית: indie game) הוא משחק וידאו המפותח על ידי יוצרים עצמאיים ללא תמיכה כספית של חברת הפצה מממנת. המונח "אינדי" הוא קיצור ל-"independent" (עצמאי). משחקי אינדי מתמקדים לרוב בחדשנות ובהפצה דיגיטלית, ולמרות היותם עצמאיים, חלקם רווחיים מאוד, דוגמת המשחקים אנדרטייל, Braid ומיינקראפט. משחקי אינדי של Supergiant Games זכו בנוסף להצלחה מסחרית גם למספר פרסים בתחום משחקי מחשב.
מפרץ סויסון
מפרץ סויסון (באנגלית: Suisun Bay) הוא שפך נהר רדוד יחסית הממוקם במרכז קליפורניה שבארצות הברית. מפרץ סויסון מתחיל בזרימה המשותפת של הנהרות סקרמנטו וסאן חואן ומהווה פתח כניסה לדלתה של נהר סקרמנטו.
המפרץ נקרא על שם השבט האינדיאני סויסונס (Suisunes) ששכן באזור. בקצה המערבי שלו, המפרץ מתחבר למפרץ סן פבלו.
במפרץ מאוחסן חלק מצי המילואים של הצי האמריקאי, הנמצא במקום מאז סיום מלחמת העולם השנייה.
אריק פרינס
אריק פרינס (באנגלית: Erik Prince; נולד ב-1969) הוא איש עסקים אמריקאי.
ביוגרפיה
פרינס נולד וגדל בעיר הולנד שבמדינת מישיגן למשפחת מהגרים מאיטליה. אחותו היא בטסי דבוס, מזכירת החינוך של ארצות הברית בממשל הנשיא דונלד טראמפ. לאחר התיכון התקבל לאקדמיה הימית של ארצות הברית, אולם פרש לאחר תקופה קצרה. הוא השלים תואר ראשון בכלכלה בהילסדייל קולג'. בשנת 1992 לאחר שסיים את לימודיו, התגייס לצי ארצות הברית, השלים קורס קצינים, והתנדב ליחידת הקומנדו הימי האמריקני, "אריות הים" (Navy SEALs), שם שימש כלוחם ומפקד. בשנת 1995, לאחר שאביו נפטר, פרש מן הצי ועבר לנהל את חברת ייצור המכונות המשפחתית.
בשנת 1997 הקים את חברת "בלאקווטר", שהיא חברת ייעוץ ביטחוני וקבלני אבטחה המתמחה בגיוס יוצאי כוחות מיוחדים ומתן שירותי הדרכה, לחימה ואבטחה ברחבי העולם. עד מהרה הפכה "בלאקווטר" לתאגיד ולאחד מחברות שכירי החרב הגדולות בעולם. אנשיה הוצבו כקבלנים של הצבא האמריקני במהלך מלחמת עיראק, מלחמת אפגניסטן ובמקומות נוספים. בשנת 2007 ספגה החברה ביקורת קשה, לאחר שכמה מעובדיה רצחו אזרחים עיראקים חפים מפשע בבגדאד. פרינס, גרוש ואב לשבעה בנים.
.tj
היא הסיומת הלאומית (ccTLDs - Country Code Top Level Domains) של שמות המתחם (domain name) של אתרי אינטרנט הרשומים בטג'יקיסטן. הסיומת, שנפתחה בשנת 1997, היא סיומת פעילה ונפוצה ביותר בעיקר בקרב תושבי טג'יקיסטן.
שם המתחם משמש גם כשם מתחם ממדרגה שנייה ולעיתים נדירות גם כשם ממדרגה שלישית. יש לו גם תתי סיומות מיוחדים לכל תחום:
ניתן להשתמש בשם המתחם .tj באמצעות קניית השם באופן חופשי, באמצעות תיאום עם משרד התקשורת הטג'יקי, ובאמצעות פנייה לספק סיומת הדומיין.
ז'יל-אנרי ורנואה דה סן-ז'ורז'
ז'יל-אנרי ורנואה דה סן-ז'ורז' (בצרפתית: Jules-Henri Vernoy de Saint-Georges; 7 בנובמבר 1799 – 23 בדצמבר 1875) היה מחזאי צרפתי, שנולד ומת בפריז. הוא היה אחד מהלבריתנים במאה ה-19, והרבה לעבוד בשיתוף פעולה עם אחרים.
יצירתו הראשונה, Saint-Louis ou les deux dîners משנת 1823, קומדיית וודוויל, נכתבה בשיתוף פעולה עם אלכסנדר טרדיף. אחריה באה שורה של אופרות ובלטים. ב-1829 התמנה למנהל האופרה-קומיק בפריז.
בין הלבריות המפורסמות שלו הבלט ז'יזל, עם תאופיל גוטייה (18941), האופרה "ל'אקלייר" (1836) בשביל ז'אק פרומנטל הלוי, האופרה "בת הגדוד" עם ז'אן-פרנסואה באייאר (1840) בשביל דוניצטי, והאופרה "הנערה היפה מפרת'" בשביל ביזה. למעשה, כל לבריות האופרה שלו נכתבו לאופרות קומיק, אף כי La reine de Chypre (1841), בשביל פרומנטל הלוטי, הייתה גראנד אופרה.
בסך הכל כתב סן-ז'ורז' מעל יצירות בימתיות יחד עם אז'ן סקריב ואחרים. כמו כן כתב רומנים, בהם Un Mariage de prince.
סן-ז'ורז' התייחד בכתיבתו בגישה מיושנת, שטיפוסית לה הסתמכות על צירופי מקרים בלתי סבירים וסיומים מפתיעים, בלי להתאמץ ליצור אפיון משכנע. טעמיו באו לביטוי בנטייתו האישית ללבוש ומנהגים בסגנון המאה ה-18 בחיי היום-יום שלו.
לבריות
La Symphonie, ou Maître Albert, אופרה קומיק בשלוש מערכות, עם אז'ן סקריב, מוזיקה מאת דניאל אובר, תאטר דה ל'אופרה-קומיק, 18 במאי 1840 1861
המינריאדה של יוני 1990
המינריאדה של יוני 1990 או המינריאדה השלישית, התנהלה בימים 13 - 15 ביוני 1990 והייתה המינריאדה הברוטלית ביותר עם מספר הקורבנות הגבוה ביותר.
הרקע
תביעות המפגינים לא התקבלו ובניגוד לרצונם השתתפו בבחירות, שנערכו ב-20 במאי 1990, מועמדים שהיו בעברם קומוניסטים בכירים. אחד מהם, יון איליאסקו, נבחר לנשיאות רומניה ברוב גדול ומפלגתו זכתה בבחירות לפרלמנט.
בנק השקעות
בנק השקעות (באנגלית: Investment Bank) הוא תאגיד המספק שירותי ייעוץ וניהול בנושא עסקאות פיננסיות עבור יחידים, תאגידים, וממשלות. בנקאי השקעות מעניקים שירותים הן ל"צד מוכר" והן עבור "צד קונה", עוסקים בגיוס כספים על ידי חיתום, ומייצגים את לקוחותיהם בהנפקת ניירות ערך. בנק השקעות גם מסייע לחברות המעורבות בתהליך מיזוג ורכישה (M&A), ומספק שירותים נלווים כמו עשיית שוק, מסחר בנגזרים ומניות, ושירותי הכנסה קבועה (Fixed Income instruments).
סוגים של גופים הפועלים בצד הקונה, להם מייעצים בנקי ההשקעות, הם קרנות השקעה פרטיות (פרייבט אקוויטי), קרנות נאמנות, חברות ביטוח וקרנות גידור.
בניגוד לבנקאות מסחרית או בנקאות קמעונאית, בנקאות השקעות לא מתעסקת בשמירת פיקדונות. חוק גלאס-סטיגל ב-1933 הפריד את בנקאות ההשקעות מהבנקאות הפרטית בארצות הברית, עד שבוטל בשנת 1999. מדינות מתועשות אחרות לא נהגו לבצע הפרדה שכזו. בישראל, לדוגמה, פועלות חטיבות בנקאות השקעות בתוך הבנקים המסורתיים וישנן חברות נוספות אשר מציעות חלק משירותי בנקאות ההשקעות.
היסטוריה
בשנים שקדמו למשבר הכלכלי העולמי שהחל ב-2008, עבר תחום בנקאות ההשקעות שינוי ניכר, מעסק שכלל בעיקר ייעוץ ותיווך ללקוחות, לעבר פוזיציה שכללה תפקיד הרבה יותר אקטיבי, ולקיחת סיכונים הרבה יותר משמעותית. רמות הסיכון הגבוהות אשר אפיינו את פעילות הבנקים, יחד עם המינוף הגבוה, הביאו לשינוי בתעשיית בנקאות ההשקעות.
המשבר הכלכלי ולאחריו
בשנת 2008, כחלק מהמשבר, מספר בנקי השקעות גדולים צברו הפסדים משמעותיים, בעיקר בשל נכסים הקשורים למשכנתאות, והלוואות לא טובות, ונאלצו להיכנס להליכים של ארגון מחדש. עד לסוף שנת 2008, חמישה בנקים בארצות הברית שתפקדו בעיקר כבנקי השקעות עברו שינוי משמעותי: גולדמן זקס ומורגן סטנלי נהפכו לחברות החזקות בנקאיות; הבנק הפדרלי דחף את בר סטרנס לזרועותיה של ג'יי פי מורגן צ'ייס, כדי להימנע מפשיטת רגל; ליהמן ברדרס הגיש בקשה לפשיטת רגל לאחר שהבנק הפדרלי ומחלקת האוצר של ארצות הברית התעלמו מבקשותיו לתמיכה ממשלתית; ומריל לינץ', כדי להימנע מפשיטת רגל, הסכים להימכר לבנק אוף אמריקה.
מאז, נעשה מאמץ כולל בתעשיית בנקאות ההשקעות לצמצם את רמות הסיכון והמינוף הפיננסי.
פעילויות הליבה בבנקאות השקעות
פעילות בנקאות השקעות מחולקת לfront office, middle office וback office. בעוד שבנקי השקעות גדולים מציעים את כל הפעילויות, הן "צד מוכר" והן "צד קונה", חברות השקעה קטנות יותר, שלעיתים מכנות עצמן "בנקי בוטיק", מתמקדים רק בחלק מהפעילויות.
בנקי השקעות מציעים שירותים הן לתאגידים המנפיקים ניירות ערך והן למשקיעים שקונים ניירות ערך. עבור התאגידים, בנקי השקעות מציעים מידע על תזמון וסוג ניירות הערך שכדאי להם להציע, וזו מהווה פעילות חשובה מאוד למוניטין של בנק ההשקעות. לכן, בנקי השקעות תופסים תפקיד חשוב בהנפקת ני"ע חדשות.
Front Office
Front Office מתואר בדרך כלל כמקור המניב הכנסה. ישנם שני תחומים עיקריים בFront Office: בנקאות השקעות ושווקים:
מימון תאגידים
מימון חברות הוא ההיבט המסורתי של בנקי השקעות, הכולל סיוע ללקוחות לגייס כספים בשוק ההון ומתן ייעוץ במיזוגים ורכישות (M&A); זה עשוי לכלול גיוס משקיעים להנפקת ניירות ערך, תיאום עם המציעים, ומשא ומתן עם הרוכש הפוטנציאלי. הבנקאים יוצרים מצגת (Pitch Book) של החברה אותם הם מייצגים, כולל נתוניה הפיננסיים, שולחים אותה לרוכשים הפוטנציאליים, ואם נוצר עניין להתקדם בתהליך הרכישה, הבנק מוביל את העסקה עבור הלקוח. בבנקים הגדולים, חטיבת בנקאות ההשקעות מחולקת לרוב לפי תעשייה, כגון בריאות, מימון ציבורי (ממשלות), תעשייה, TMT (טכנולוגיה, מדיה ותקשורת), אנרגיה, צרכנות וקמעונאות, מזון, משכנתאות וכו', וכן לפי המוצר הפיננסי- כגון מיזוגים ורכישות, מימון ממונף, מימון ציבורי, מימון נכסים וליסינג, מימון מובנה, ארגון מחדש (re-structuring), הון עצמי וחוב (Debt).
מכירות ומסחר
בשם הבנק ובלקוחותיו, תפקידו העיקרי של בנק השקעות גדול הוא קנייה ומכירה של ניירות ערך. בעת עשיית שוק, הבנק סוחר מול סוחרים שקונים ומוכרים ניירות ערך במטרה להרוויח כסף במהלך המסחר. המכירות הן המונח של כוח המכירות של בנק ההשקעות, שתפקידו העיקרי הוא לקרוא למשקיעים מוסדיים ומשקיעים עתירי הון להציע רעיונות למסחר (על בסיס מע"מ) ולקחת הזמנות. טבלאות המכירה מעבירות את צווי הלקוחות שלהן לחדרי המסחר המתאימים, אשר יכולים לבצע מחיר ולבצע עסקאות, או לבנות מוצרים חדשים המתאימים לצורך ספציפי. ההתייעלות הייתה פעילות יחסית לאחרונה כאשר נגזרים נכנסו לפעולה, עם עובדים טכניים ומספריים שעובדים על יצירת מוצרים מובנים מורכבים, אשר בדרך כלל מציעים מרווחי תשואה גבוהים בהרבה מאשר ניירות ערך. בשנת 2010, בנקים להשקעות היו נתונים ללחץ כתוצאה ממכירת חוזי נגזרים מורכבים לרשויות המקומיות באירופה ובארה ב ". אסטרטגים מייעצים ללקוחות חיצוניים כמו גם פנימיים על האסטרטגיות שניתן לאמץ בשווקים שונים. החל ממוצרים נגזרים ועד תעשיות ספציפיות, האסטרטגים מציבים חברות ותעשיות במסגרת כמותית תוך התחשבות מלאה בזירה המקרו-כלכלית. אסטרטגיה זו משפיעה לעיתים קרובות על האופן שבו תפעל החברה בשוק, הכיוון בו היא רוצה לנקוט במונחים של עמדות קנייניות וזרימות, הצעות סלספונסרים ללקוחות, כמו גם את הדרך שבה יצרנים יוצרים מוצרים חדשים. כמו כן, הבנקים מבצעים סיכון באמצעות מסחר קנייני, המבוצע על ידי קבוצה מיוחדת של סוחרים שאינם מתממשים עם לקוחות ו"סיכון עיקרי "- סיכון שבוצע על ידי סוחר לאחר שקונה או מוכר מוצר ללקוח ואינו מגדר את החשיפה הכוללת שלו. הבנקים מבקשים למקסם את הרווחיות עבור סכום מסוים של סיכון במאזן שלהם. הצורך ביכולות המספריות במכירות ובמסחר יצר מקומות עבודה לפיזיקה, מדעי המחשב, מתמטיקה ומדעי ההנדסה, המשמשים אנליסטים כמותיים.
מחקר
חטיבת המחקר בניירות ערך בוחנת חברות וכותבת דוחות על לקוחות פוטנציאליים, ומדרגת אותם לפי דירוג של "לקנות", "להחזיק" או "למכור". המחקר והדירוג נעשה על ידי אנליסטים הסוקרים תעשיות שונות. בעוד שחטיבת המחקר עשויה או לא עשויה לייצר הכנסות (על בסיס מדיניות בבנקים שונים), המשאבים שלה משמשים לסיוע לסוחרים, על ידי הצעת רעיונות ללקוחות. המחקר משרת גם לקוחות חיצוניים עם ייעוץ השקעות (כגון משקיעים מוסדיים) בתקווה כי לקוחות אלה יבצעו את ההשקעות המוצעות דרך חטיבת המכירות והמסחר של הבנק, ובכך יניבו הכנסות לחברה. המחקר מכסה גם מחקר אשראי, מחקר הכנסה קבועה (Fixed Income), מחקר מאקרו כלכלי, ניתוח כמותי, ועוד. קיים ניגוד אינטרסים פוטנציאלי בין בנק ההשקעות ללקוחותיו, שכן הניתוח שפורסם יכול להשפיע על ביצועי נייר ערך (בשווקים המשניים או בהנפקה ראשונה לציבור) או להשפיע על היחסים בין הבנקאי ללקוחותיו העסקיים, ובכך המשפיעים על רווחיות הבנק.
שירותי Middle Office
תחום זה של הבנק כולל ניהול אוצר, בקרות פנימיות ואסטרטגיה תאגידית פנימית. משרד האוצר אחראי על מימון של בנק השקעות, ניהול מבנה ההון וניטור סיכוני נזילות.
הבקרה הפנימית מנתחת את תנועות ההון של הפירמה, חטיבת הכספים היא היועצת הראשית של ההנהלה הבכירה בתחומים חיוניים כגון שליטה על החשיפה לסיכונים הגלובליים של החברה ורווחיות ומבנה העסקים השונים של המשרד באמצעות צוותים ייעודיים לבקרת מוצרים בתחום המסחר. בארצות הברית ובבריטניה, מבקר (או בקר פיננסי) הוא משרה בכירה, לעיתים קרובות דיווח למנהל הכספים הראשי.
האסטרטגיה הארגונית הפנימית להתמודד עם ניהול המשרד ואת אסטרטגיית הרווח, שלא כמו קבוצות האסטרטגיה הארגונית המייעצים ללקוחות, היא אי - הכנסות התחדשות עדיין תפקיד תפקודי מפתח בתוך הבנקים להשקעה.
רשימה זו אינה סיכום מקיף של כל הפונקציות באמצע המשרד בתוך בנק השקעות, שכן שולחנות ספציפיים במשרדים הקדמיים והאחרונים יכולים להשתתף בפונקציות פנימיות.
שירותי Back Office
שירותי הBack Office כוללים בדיקת עסקאות שנערכו, וידוא שהם אינם טועים, ומעבירים את ההעברות הנדרשות. בנקים רבים מבצעים מיקור חוץ לפעילות זו, על אף שזהו חלק קריטי בפעילות הבנק.
טכנולוגיה
לכל בנק השקעות גדול יש כמויות ניכרות של תוכנות פנימיות, שנוצרו על ידי צוות הטכנולוגיה, שגם הן אחראיות לתמיכה טכנית. הטכנולוגיה השתנתה במידה ניכרת בשנים האחרונות כמו יותר מכירות ושולחנות המסחר באמצעות מסחר אלקטרוני. עסקאות מסוימות מיושמות על ידי אלגוריתמים מורכבים למטרות הגנה.
החברות אחראיות לציית לתקנות ממשלתיות מקומיות ולזרים ולתקנות פנימיות.
בנקי ההשקעות הגדולים
עשרת בנקי ההשקעות הגדולים בעולם נכון ל-31 בדצמבר 2010, הם כדלקמן (לפי עמלות):
חנה אג'יאשוילי
קורות חיים
חנה אג'יאשוילי נולדה בטביליסי, שבגאורגיה ב-1972. בשנת 1996 עברה למוסקבה ועבדה בוועדת המלחינים הצעירים של איגוד המלחינים במוסקבה ובסטודיו למוזיקה חדישה שליד האקדמיה למוזיקה ע"ש צ'ייקובסקי בניהולו של טרנופולסקי. יצירותיה בוצעו במסגרת הקונצרטים השנתיים של המלחינים הצעירים ובמסגרת המופעים של התחרויות הבין-לאומיות "סתיו במוסקבה" ו-"אלטרנטיבה", ובקונצרטים בגרמניה, אוסטריה וצרפת.
החל משנת 2018 חנה מרצה באוניברסיטת רייס שביוסטון, ארצות הברית, במסגרת תוכנית Visiting Artist of Israeli Institute.
יצירותיה שולבו ברפרטואר של אנסמבלים מובילים בישראל ומחוצה לה, למשל: "מוזיקה נובה", "אנסמבל המאה ה-21", "מיתר", “Continuum” (ניו יורק),”Studio for New Music” (מוסקבה), Triomisicals” (מדריד) ,“Momenta Quartet”, ניו יורק, Mivos Quartet וכו'.
אג'יאשוילי משתתפת בקונצרטים ובפסטיבלים שונים בישראל ומחוצה לה כמו: חג המוזיקה הישראלית, פסטיבל CEME של אנסמבל מיתר, פסטיבל צליל מעודכן של אנסמבל ניקל, פסטיבל ISCM, פסטיבל ACL – פסטיבל של איגודי מלחינים אסיאתיים, פסטיבלים למוזיקה עכשווית בדרזדן, המבורג, מוסקבה, בוקרשט ועוד. בשנת 2019 נבחרה לייצג את ישראל בפסטיבל World Music Days, בפסטיבל המוזיקה הקלאסית הגדול בעולם, עם יצירתה "blue".
לימודים
אג'יאשוילי למדה פסנתר וקומפוזיציה באקדמיה למוזיקה ע"ש סרג'ישוילי בהדרכתו של המלחין ממיסשוילי. במהלך הלימודים השתתפה בתחרויות ובפסטיבלים.
למדה קומפוזיציה במוסקבה אצל המלחין טרנופולסקי עד לשנת 2001.
בשנת 2007 סיימה דוקטורט בהלחנה באוניברסיטת בר-אילן, בהנחייתם של פרופ' גידעון לבינסון ופרופ 'בטי אוליברו.
רישיון להרוג (1997)
רישיון להרוג (באנגלית: Licensed to Kill) הוא סרט דוקומנטרי אמריקאי שנכתב, בוים והופק על ידי ארתור דונג ויצא בשנת 1997. דונג, הומוסקסואל וזוכה שני פרסי התקשורת של הליגה ההומו-לסבית נגד השמצה, יצא ב"רישיון להרוג" לראיין רוצחים שביצעו פשעי שנאה הומופוביים ורצחו את קורבנותיהם על רקע נטיותיהם המיניות.
תקציר
ב"רישיון להרוג" יצא דונג לבחון את המניעים לפשעי שנאה הומופוביים אשר התפרסמו בהרחבה בכלי התקשורת בארצות הברית. דונג עצמו היה קורבן לתקיפה על רקע נטייה מינית בשנת 1997, ובראיונות אישיים עם שבעה רוצחים שהורשעו בפרשיות רצח על רקע נטייה מינית וזהות מגדרית הוא בוחן עם המורשעים את המניע למעשיהם.
אסירים אלו כוללים מגוון של פרופילים ברורים: איש צעיר שטוען שעשה מעשה מוצדק כאשר ביצע רצח כהגנה עצמית מפני הכוונות המיניות של הקורבן (מקרים הידועים כ"פאניקה הומוסקסואלית"), בחור דתי בעל שנאה עצמית שהמניע שלו לרצח היה נטיותיו ההומוסקסואליות שלו עצמו, קורבן של התעללות מינית בילדים שחשש לאבד את הגבריות שלו, איש צבא אמריקאי שזעם על מדיניות "אל תשאל, אל תספר" של צבא ארצות הברית שהתירה להומוסקסואלים לשרת בצבא, ורוצח נוסף שחיפש לדבריו "טרף קל".
המאות השחורות
המאות השחורות (ברוסית: Черносотенцы) הוא שם כללי לארגוני הימין הקיצוני הריאקציוני בתחילת המאה ה-20 ובעיקר אחרי 1905, שפעלו באימפריה הרוסית וזכו לתמיכת שלטון הצאר, התאפיינו בארגון קרבות רחוב נגד דמוקרטים וסוציאליסטים ופוגרומים ביהודים.
לתנועה השתייכו מספר ארגוני הימין הקיצוני: "המפלגה המונרכיסטית הרוסית", "ברית העם הרוסי", "ברית מלאך מיכאיל" ועוד. באוקטובר 1906 נערכה במוסקבה ועידה שמטרתה הייתה איחוד התנועות השונות לארגון אחד. הארגון אכן הוקם, אך תוך שנה התפרק.
פרעות המאות השחורות
בעקבות מהפכת 1905, שבה נאלץ הצאר להעניק זכויות אזרחיות ופוליטיות לעם (מניפסט הצאר), התנקמו אנשי הריאקציה ביהודים על המפלה שנחלו מידי אנשי המהפכה. הכוחות הריאקציוניים ארגנו קבוצות המכונות "המאות השחורות" (או "המאה השחורה"; ברוסית: Чёрная сотня), אשר כללו כ-100 חברים כל אחת, ואלו ערכו בשנים 1905–1906 פוגרומים ביהודים. עיירות וערים יהודיות רבות הותקפו ומאות יהודים נהרגו.
באותו זמן התחזקה התעמולה האנטי יהודית, ואווירת הטרור שלטה בערים רבות בתחום המושב ומעבר לו. הממשלה נתנה לעיתונות הריאקציונית יד חופשית לעסוק בהסתה אנטי-יהודית, בניסיון להסיט את זעם ההמונים לעבר היהודים ולצייר את התנועה המהפכנית כתוצאה של "מזימות יהודיות".
פוגרומים פרצו ב-660 ערים באזורים הדרומיים ודרום מזרחיים של תחום המושב (מרבית שטחי אוקראינה של ימינו). לעומת זאת, לא היו פוגרומים בשטחי פולין או ליטא של ימינו. היו גם מעט מקרים בבלארוס או ברוסיה עצמה. 24 פוגרומים התקיימו מחוץ לתחום המושב, אך אלו היו מופנים למהפכנים ולא יהודים.
המספר הגדול ביותר של פוגרומים נרשם במחוז צ'רניגוב בצפון אוקראינה. הפוגרומים שם באוקטובר 1905 גבו את חייהם של 800 יהודים, עם נזקים לרכוש המוערכים ב-70,000,000 רובל. פוגרום אודסה היה הקשה ביותר, במסגרתו נרצחו 400 יהודים. מעל 150 יהודים נרצחו ברוסטוב על הדון, 67 ביקטרינוסלב, 54 במינסק, 30 בסימפרופול ומעל 30 באורשה. הפוגרומים המשיכו בשנת 1906, בינואר - בהומל, ביוני – פוגרום גדול בביאליסטוק (מעל ל-80 הרוגים), ובאוגוסט - בשדלץ (כ-30 הרוגים), כשאנשי המשטרה ואנשי הצבא היו בין המבצעים.
המדליה הלאומית למדעים
היסטוריה
הענקת המדליה הלאומית למדעים נעשית על פי חוק שנחקק על ידי הקונגרס של ארצות הברית, בשנת 1959. בתחילה הוענקה המדליה רק על תרומות למדעי הטבע, אולם בשנת 1980 נכנס לתוקפו תיקון לחוק המאפשר הענקת מדליות לאומיות גם על תרומות במדעי החברה וההתנהגות.
המדליה הראשונה הוענקה בשנת 1963 (עבור שנת 1962) על ידי הנשיא ג'ון פיצג'רלד קנדי לתיאודור פון קרמן על פועלו במעבדה להנעה סילונית בCaltech.
החוק מאפשר להעניק עד 20 מדליות מדי שנה, אולם בממוצע מוענקות רק 12-15 מדליות. היו אף מספר שנים (1985, 1984, 1980, 1978, 1977, 1972, 1971) בהן לא הוענקו כלל מדליות. עד שנת 2010 הוענקו 461 מדליות בסך הכל.
ב-2010 הוענקו המדליות ליקיר אהרונוב, סטפן בנקוביץ', וורן וושינגטון, אמנון יריב, סוזן לינדקוויסט, מורטימר מישקין, דייוויד ממפורד, מרי אן פוקס, סטנלי פרוזינר ואסתר קונוול.
תיאור המדליה
במדליה דמות אדם המוקף באדמה ים ושמיים, מהרהר ומתאמץ כדי להבין את הטבע. גביש הבדולח בידו, מסמל את הסדר ביקום. הנוסחה המצוירת בחול, מתחת לרגלי האדם מסמלת את ההפשטה המדעית.
חנה
חַנָּה, דמות מקראית, הייתה אשתו של אלקנה מרמתיים צופים ואמו של שמואל. חנה היא גם אחת משבע הנביאות המוזכרות בתנ"ך.
שתי תפילות חשובות מופיעות בסיפורה של חנה: האחת תפילתה המרה של חנה העקרה המבקשת להרות, והשנייה תפילה שמחה על התגשמות בקשתה בהולדתו של שמואל. תפילותיה הטביעו חותם נכבד על אופי התפילה היהודי ההלכתי עד ימינו אנו.
עקרותה של חנה
מסופר כי חנה הייתה עקרה, וכי פנינה, צרתה אשתו האחרת של אלקנה, הייתה נוהגת ללעוג לה על כך שהייתה עקרה. לעומת פנינה, אלקנה אהב את חנה והיה נוהג לנחם אותה על עקרותה. למרות דברי הנחמה של אלקנה, שאולי לא היו מתאימים לחנה היא לא התעודדה ולכן גם לא ענתה לו: "וַיֹּ֨אמֶר לָ֜הּ אֶלְקָנָ֣ה אִישָׁ֗הּ חַנָּה֙ לָ֣מֶה תִבְכִּ֗י וְלָ֙מֶה֙ לֹ֣א תֹֽאכְלִ֔י וְלָ֖מֶה יֵרַ֣ע לְבָבֵ֑ךְ הֲל֤וֹא אָֽנֹכִי֙ ט֣וֹב לָ֔ךְ מֵעֲשָׂרָ֖ה בָּנִֽים׃" (שמואל א פרק א פסוק ח). מדי שנה היו אלקנה ומשפחתו נוהגים לעלות למשכן שילה ולזבוח לה'.
תחינתה של חנה
באחת מתפילותיה בבקשה מאלוהים לילד משלה, הזיזה חנה את שפתיה מבלי להשמיע קול. עלי הכהן שישב בפתח המשכן, הבחין בה וחשב כי היא שיכורה, אך חנה ענתה לו שהיא קשת רוח, והעמידה אותו על טעותו.
משיחה זו בין חנה לעלי בעקבות אי ההבנה לומדים חז"ל הלכות נוספות בנוגע לחשד ותוכחה:
תפילת ההודיה של חנה
עלי בירך את חנה ואמר שהאל יענה לתפילותיה, ואכן לאחר ששבה לביתה הרתה וילדה בן וקראה שמו שמואל,. לאחר ששמואל גדל הביאה אותו למשכן, בהתאם לנדר בו התחייבה להקדיש את בנה לה'. בפגישתה עם עלי, אמרה לו:
עם העלאתו של שמואל התפללה חנה תפילה בה ביטאה את הודאתה לה' על כך שזכתה לבן, ויצאה ממעמד ה"עקרה": "שְׂבֵעִים בַּלֶּחֶם נִשְׂכָּרוּ וּרְעֵבִים חָדֵלּוּ, עַד עֲקָרָה יָלְדָה שִׁבְעָה וְרַבַּת בָּנִים אֻמְלָלָה". תפילה זו כלולה בתפילת שחרית של חלק מהעדות ("תפילת חנה"). תפילת ההודיה של חנה לאחר לידתו של שמואל נחשבת לאחת התפילות המיוחדות ביהדות.
לאחר שמברך עלי את חנה, נולדים לה ילדים נוספים: "כי פקד ה' את חנה ותהר ותלד שלשה בנים ושתי בנות ויגדל הנער שמואל עם ה'". מהפסוק לא ברור אם מניין הבנים כולל את שמואל או לא. פרשנים ביארו את הסתירה לכאורה בין תפילת חנה, שבה מדובר על שבעה ילדים, לבין פסוק זה, שממנו משתמע כי היו לה חמישה או שישה ילדים, בטענה כי בתפילה חנה אינה מתייחסת לילדיה שלה. חוקרי מקרא מודרניים טוענים כי התפילה היא מזמור ששובץ מאוחר יותר בפרק.
קאסטור מרודוס
רקע
קאסטור נזכר פעמים רבות במקורות כבר-סמכא בעניינים היסטוריים. הכינוי "פילורומאוס" מצביע על האפשרות שאהדתו הייתה נתונה לרומאים, וייתכן אהדה זו מופיעה גם באזכור חיבור פרי עטו על ידי פלוטרכוס, שבו השווה בין מוסדותיה של רומא עם אלה של פיתגורס.
הסודא מתארת אותו כחתנו של מלך גלטיה דייוטארוס (המכונה שם "סנאטור רומאי"), שלאחר מכן הוציא להורג את קאסטור ואשתו, מכיוון שקאסטור העלה האשמות לגביו בפני הקיסר. כפי הנראה מדובר בפרשה שבה קיקרו הגן על דייוטארוס. נראה כי זה אותו קאסטור הנזכר על ידי סטראבון, שכונה "סאיקונדאריוס" (Saecondarius), היה חתנו של דייוטארוס והוצא להורג על ידו. אולם כלל לא בטוח שקאסטור זה הוא קאסטור מרודוס, הרטוריקן, מכיוון שכאשר קיקרו טען בשם דייוטארוס, הקאסטור שהביא את דייוטארוס לידי סכנה, נקרא במפורש "נכד" של המלך הזה ובאותו הזמן (44 לפנה"ס) היה עדיין איש צעיר.
אחת מיצירותיו של קאסטור נזכרת בביבליותקה של פסאודו-אפולודורוס.
יוסף בן מתתיהו מציין בחיבורו "נגד אפיון" את "קאסטור כותב העתים" בין הסופרים המפורסמים שטענו בחיבוריהם כי אנטיוכוס אפיפאנס היה זקוק לכסף ולכן הפר את בריתו עם היהודים ושדד את אוצרות בית המקדש בירושלים. ייתכן וקאסטור השתמש לשם כך בחיבורו של קודמו, אפולודורוס מאתונה.
אוניה פרסונלית
אוּניה פרסונלית או איחוד פרסונלי היא מערכת יחסים בין שתי ישויות או יותר במשפט הבינלאומי, הנחשבות למדינות שונות וריבוניות, אשר, לפי חוקיהן, אותו האדם עומד בראשן, בעוד גבולותיהן, חוקיהן והאינטרסים שלהן נותרים שונים.
כאשר הקשר בין המדינות חזק יותר ויש להן גם מוסדות משותפים (כגון צבא, פרלמנט או חוקה), נהוג להשתמש במונח "איחוד".
להבדיל מ"אוניה" ו"איחוד", המונח "פדרציה" מתייחס למדינה ריבונית אחת, המורכבת ממספר ישויות מדיניות לא-ריבוניות.
איחוד ישויות מדיניות
אוניה פרסונלית יכולה להיווצר ממספר רב של סיבות, החל ממצב מקרי שבו עקב קשרי נישואין עומד אותו מלך בראשן של שתי מדינות, או סיפוח, המשתמש באוניה הפרסונלית כגושפנקא חוקית לכפיית רצונה של מדינה אחת על רעותה, כגון הכרזתו של המלך ויטוריו אמנואלה השלישי כמלך אלבניה על מנת לתת גושפנקא לכיבוש איטליה הפשיסטית בשנת 1939. מצב האוניה הפרסונלית בין שתי מדינות יכול להיות תנאי בחוקתן, או מצב זמני, הניתן לשינוי עם השתנות הנסיבות האישיות.
בשל העובדה שמשטרים רפובליקניים מתיימרים לרוב להיות ביטוי של רצון העם, נדיר המצב שנשיא עומד בראשה של אוניה פרסונלית. לרוב המדובר בקשרים בין מדינות ומלכים. בשלהי המאה העשרים, כאשר מספר המלכים בעולם פחת, פחת גם מספרן של האוניות הפרסונליות. המקרים הבולטים כיום הן ממלכות חבר העמים הבריטי כמו קנדה או אוסטרליה, אשר אותו מונרך עומד בראשן באופן רשמי.
דוגמה נוספת לאיחוד פרסונלי כיום היא אנדורה, שבה נשיא צרפת (ולפניו מלך צרפת) הוא גם שליט אנדורה בשיתוף עם הבישוף של לה סאו ד'אורז'יי בקטלוניה.
איחוד של תפקידים
איחוד פרסונלי יכול להתקיים גם ברמה של תפקידים בתוך מדינה אחת. למשל בישראל משמש אותו אדם גם כנציב תלונות הציבור וגם כמבקר המדינה. מלך אנגליה משמש גם כראש הכנסייה האנגליקנית.
אדוארד לוטוואק
תולדות חייו
לוטוואק נולד למשפחה יהודית בעיר ארד שברומניה, וגדל באיטליה ואנגליה. הוא למד בבית הספר לכלכלה בלונדון ובאוניברסיטת ג'ונס הופקינס, שם הוא קיבל את הדוקטורט שלו. הפרסום האקדמי הראשון שלו היה באוניברסיטת באת' שבאנגליה. החל משנת 2004 הוא משמש כעמית מחקר בכיר במכון ללימודים אסטרטגיים ובינלאומיים בוושינגטון.
הוא שימש כיועץ למחלקת ההגנה של ארצות הברית, הסוכנות לביטחון לאומי ולמחלקת המדינה של ארצות הברית, לצי, חיל האוויר והצבא האמריקאים וכן למספר משרדי הגנה של שותפות נוספות בברית נאט"ו. הוא היה חבר בקבוצת לימודי הביטחון הלאומי של משרד ההגנה האמריקאי, וחבר במוסד למדיניות פיסקלית ומוניטרית של משרד הכלכלה היפני.
לוטוואק ביקר בישראל ופרסם מחקרים אודות צה"ל. משפחת אחיו שלא עברה עמו לארצות הברית עלתה ארצה ומתגוררת כיום בחיפה.
פועלו
לוטוואק עוסק כמרצה וכיועץ, ופיתח לעצמו מוניטין בשל האסטרטגיות היצירתיות שהוא מציע, למשל בכך שהתערבות של מעצמות בניסיון לשכך סכסוכים אזוריים, רק גורמת להימשכותם של הסכסוכים. ספרו Coup d'État: A Practical Handbook הוא כנראה עבודתו הידועה ביותר: הספר הודפס במספר מהדורות, ותורגם ל-14 שפות. ספר נוסף שלו, אסטרטגיה של מלחמה ושלום (במקור: Strategy: The Logic of War and Peace) נמצא בשימוש רחב כספר הלימוד המומלץ של הנושא.
ספרו האסטרטגיה רבתי של האימפריה הרומית (אנגלית: The Grand Strategy of the Roman Empire from the First Century AD to the Third) עורר מחלוקת רבה בין היסטוריונים, שכן לוטוואק הצטייר כחובבן בנושא שלא מכיר את המקורות ההיסטוריים מקרבה ראשונה, אך קבע קביעות מרחיקות לכת. אולם, בניגוד לציפיות, ספרו אכן צלח והעלה שאלות רבות, תוך יצירת גל חדש של מחקר אודות הצבא הרומי והברברים. לוטוואק שאל "איך הרומאים הגנו על קו החזית?" וטען שהשאלה לא קיבלה מענה מחקרי ראוי, ועברה מתחת לסף הרעש של הדיונים האקדמיים על הדמוגרפיה, הכלכלה והסוציולוגיה של הרומאים. אף על פי שמרבית המומחים בתחום דוחים את דעותיו על האסטרטגיה הרומית, ספרו הוא זה שיצר את הדיון הערני בנושא. בשנים האחרונות הוא גם פרסם מספר מאמרים על ביזנטיון.
כאמור, לוטוואק בילה מספר שנים באיטליה, בין פלרמו שבסיציליה לבין מילאנו. הוא דיבר איטלקית וצוטט תכופות על ידי התקשורת האיטלקית בהקשרים פוליטיים. הוא גם כתב יחד עם סופרים איטלקיים שני ספרים באיטלקית.
השפעת עשייתו
לוטוואק ערער על היכולת לנייד סגנונות לחימה בין אומות בעלות מאפיינים שונים:
כמו כן עסק בקשר שבין התוצאה בקרב לתוצאה במערכה. במסגרת עיסוקו זה הדגים את יחסי הגומלין בין השניים לאורך ההיסטוריה: כיצד ניצחונות שלא נוצלו כראוי גררו כישלונות גדולים, ומנגד מקרים שבהם תבוסה בקרב גרמה דווקא להתעצמות ולניצחון במערכה. עוד הוא עסק בקשר שבין אופי ההכרעה בקרב לבין סיום המערכה. לדבריו, קיים מצב שנראה על פניו לא הגיוני, לפיו הכרעה מוחצת בקרב עשויה להביא שלום, ואילו סיום הלחימה בצורה עמומה, כשאין מנצח ברור, עלולה להביא למלחמה נוספת.
הגותו
הגותו של לוטוואק מתמקדת בהיגיון של האסטרטגיה ובהשלכות שלו. לדבריו, ההיגיון של האסטרטגיה הוא טרנסצנדנטי ובלתי משתנה מאחר שהוא מבוסס על האינסטינקטים הבסיסיים של האדם שמחפש ביטחון, הגנה ואינו רוצה להסתבך.
ההיגיון של האסטרטגיה הוא פרדוקסלי: אומה שמצויה באיום תתכונן למלחמה ובכך תגיע לעמדת עוצמה ותמנע מסכסוך ואילו אומה שחיה בביטחון ובשלווה לא תשקיע בהכנות למלחמה ובכך תאבד את יכולת ההרתעה ותדרדר למלחמה כמאמרו של וגטיוס: "רצונך בשלום, היכון למלחמה. לדבריו, מלחמה היא תהליך חינוכי שבו אומה מבינה את מחירה של המלחמה ולא רוצה בה יותר. כך דווקא המלחמה מובילה לשלום.
עלייתה של סין
בספרו עלייתה של סין וההיגיון של האסטרטגיה משנת 2012, הוא טוען שבשנת 2008 סין עזבה את מדיניות ה'שגשוג השקט' שהביאה לצמיחתה המהירה בעשורים הקודמים, לטובת מדיניות אגרסיבית שפוגעת בריבונות של המדינות הסובבות אותה. הוא חזה שהתנהגות זו תגרום להיווצרותה של קואליציה נגדית שתעלה על סין בעושר ובכוח צבאי, מה שאכן קרה בשנים האחרונות.
ספריו
מתוכם תורגמו לעברית:
קופסת קרטון
קופסת קרטון היא קופסה העשויה מקרטון, שמשמשת בעיקר לאריזת סוגים שונים של מוצרים וחומרים. עובי הקרטון בו נעשה שימוש תלוי במשקל ובצפיפות המוצרים שיארזו בקופסה.
היסטוריה
קופסת הקרטון המסחרית הראשונה הופקה באנגליה בשנת 1817, באותה שנה יוצרו קופסאות קרטון גם בגרמניה.
ב-1879 שינה האמריקני רוברט גייל את המכונה להדפסת שקיות נייר כך שתחתוך קרטון גלי וכתוצאה מכך הומצאו הקופסאות המתקפלות הראשונות.
הפופולריות ההולכת וגדלה של דגני בוקר הגדילה את השימוש בקופסאות קרטון במידה משמעותית. הראשונה להשתמש בקופסאות קרטון עבור דגני בוקר הייתה חברת קלוגס.
באבל בובל
באבל בובל (באנגלית: Bubble Bobble) הוא משחק ארקייד של חברת טאיטו היפנית שיצא בשנת 1986. באבל בובל יצא במקור למכונות הארקיד ובהמשך ראה אור בפלטפורמות שונות, ובהן DOS, גיימבוי ואטארי.
משחקיות
המשחק כולל שני דרקונים - בוב ובאב (ביפנית בובלון ובאבלון) אשר מנסים להציל את חברותיהם שנחטפו. כדי לעבור שלב במשחק, השחקן צריך לכלוא את כל האויבים במסך בבועות ואז לפוצץ את הבועות ביחד עם האויבים שבתוכן. עם כל חיסול אויב, האויב שחוסל נהפך לפרי שמעניק ניקוד בהתאם לכמות האויבים שחוסלו בעת ובעונה אחת והניקוד מוכפל פי 2 בהתאם לכמות האויבים שחוסלו בעת ובעונה אחת (כלומר חיסול אויב אחד נותן בננה שמעניקה 500 נקודות, חיסול שני אויבים בו זמנית נותן בננה (500 נקודות) ותפוח (1000 נקודות) וכן הלאה.
בשלבים מופיעות מדי פעם בועות מיוחדות, למשל בועות מים אשר יוצרות מפל המסוגל להרוג חלק מהאויבים. כמו כן, כשהשחקן אוסף את כל האותיות של המילה EXTEND, הוא מקבל חיים נוספים ועובר אוטומטית לשלב הבא (במשחק לשני שחקנים, שני השחקנים עוברים לשלב הבא, אך רק השחקן שהשלים EXTEND מקבל חיים).
משחקי המשך
למשחק המקורי היו מספר משחקי המשך:
ישנן גם כמה סדרות המשתמשות בדמויות מהסדרה, אך צורת המשחק בהן שונה לגמרי, למשל Puzzle Bobble, שהיווה השראה למשחק זומה.
דירוג QS של אוניברסיטאות בעולם
דירוג QS של אוניברסיטאות בעולם (באנגלית: QS World University Rankings) הוא דירוג של אלף האוניברסיטאות המובילות בעולם, זאת מתוך כ-5,500 מוסדות הנבדקים לצורך הדירוג. הדירוג הנעשה על ידי החברה הבינלאומית Quacquarelli Symonds (QS) המתמחה בחינוך. משנת 2004 ועד 2009 פרסמה החברה את הדירוג בשיתוף עם השבועון הבריטי Times Higher Education, ומאז 2010 מתפרסמים שני דירוגים נפרדים, האחד של QS והאחר הוא דירוג אוניברסיטאות בעולם של Times Higher Education.
בנוסף לשני דירוגים אלה, בולט דירוג נוסף של אוניברסיטאות בעולם, הידוע בכינוי "דירוג שאנגחאי".
השיטה
דירוג QS מנסה להתבסס על קשת נרחבת של פעילויות אוניברסיטאיות. חמישה מדדים באים לידי ביטוי בדירוג:
ביקורת עמיתים אקדמית (40%)
מרכיב זה בדירוג מבוסס על סקר דעות המכונה "ביקורת עמיתים אקדמית", שלצורך ביצועו חברת QS עושה שימוש ברשימות דיוור שרכשה, בבקשות ובהצעות המוגשות לה, ופונה לאקדמאים פעילים בעולם כדי לזהות את האוניברסיטאות המובילות בתחומם. QS מפרסמת את תפקידיהם המקצועיים והתפוצה הגאוגרפית של משתתפי הסקר.
לצורך הדירוג לשנת 2010 ניתן משקל לתוצאות סקר בקרב 15,050 אנשי מקצוע אקדמאים, כולל משובים שהתקבלו מן השנתיים האחרונות במידה ולא התקבל מאותו אדם משוב עדכני יותר. המשיבים יכלו להציע עד 30 אוניברסיטאות, אולם אסור להם להצביע על המוסד בו הם פועלים. בממוצע כל משיב מציע 20 מוסדות, סך הכל יותר מ-170,000 פרטי מידע.
בשנת 2004, כאשר נערך הדירוג הראשון, חלקו של הסקר במשקל הכללי היה 50%. חלקו של הסקר הופחת ל-40% לאחר שהוסף מרכיב "ביקורת מגייסי כוח אדם".