cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
סאן-ספוט
שלטון אש
שלטון אש השתלט על החזית לשחרור מוטאנטים, ובקרב נגד האקס-פורס מוריד את מסכתו, וחושף את פניו של רוברטו. קייבל מרפא את רוברטו מאישיות שלטון אש, מה שנותן לרוברטו ידע על שבט אסקאני. לפתע, שלטון אש הופיע מחדש וחטף את סקידס. לאחר בדיקה, התגלה כי שלטון אש הוא יצור חי ולא היבט מוחו של רוברטו. שלטון אש הוא למעשה שיבוט, שגרם לכך שלעיתים רוברטו יעבור לאישיות "רעה".
עם האקס-פורס רוברטו נאבק באויבים רבים, ובגלל בעיות בכספיו גרם לקבוצה לבצע עבודות מזדמנות, ביניהן הגנה על עסק קטן שהוטרד בידי המאפיה. בשהותו בקבוצה, רוברטו חלק סטוץ עם חברתו לקבוצה, טביתה סמית'.
מועדון הלפייר
למרות השתייכותו לתאגיד אקס, רוברטו נשאר במועדון הלפייר. הוא מונה בידי סבסטיאן שו למלך השחור של מועדון הלפייר, ולאחר ששו נפצע בקרב נגד דונלד פירס, רוברטו תפס את מקומו כלורד הקיסרי. בעקבות כך, סייג' עזבה את האקס-מן כדי לוודא שרוברטו לא יושחת מהכוח הרב. רוברטו שמר על כוחותיו לאחר אירועי "בית אם", אם כי תאגיד אקס פורק בידי סייקלופס כדי לשמור על משאבי האקס-מן. באירועי "זן בסכנת הכחדה", שו הזועם על רוברטו מתחיל לתכנן כיצד יחזור לתפקידו.
האקס-מן הצעירים, חזרה למוטנטים החדשים, אוטופיה
רוברטו נראה באירועי "פלישה סודית" כאחד מחברי האקס-מן בקרב נגד גזע הסקרול. אחרי הפלישה, סייקלופס גילה לאקס-מן הצעירים כי רוברטו - שעדיין מתפקד כלורד הקיסרי של מועדון הלפייר - הוא חלק מאחוות המוטאנטים החדשה יחד עם דניאל מונסטאר, קאנונבול ומאגמה. בקרב נגד האקס-מן הצעירים של סייקלופס, רוברטו נפצע קשה בידי וולף קאב, שחתך את רוברטו מבפנים עם טפריו. בסופו של דבר, סייקלופס נחשף כדונלד פירס המחופש. מטרותיו לגיוס האקס-מן הצעירים לא ידועות, אם כי מטרתו הסופית הייתה חיסולו של רוברטו בעזרת הצוות. מאוחר יותר, רוברטו עוזב את מועדון הלפייר, לטובת תפקיד כמנהיג האקס-מן הצעירים לצד מונסטאר.
רוברטו חזר לקבוצת המוטנטים החדשים החדשה, ובקרבם נגד ליג'יון רוברטו כמעט ונשאב לתוך ליג'יון. אחרי שעזבו את זירת הקרב, הם גילו שהם מוקפים משטרה; רוברטו וקאנונבול ברחו משם כדי לחלץ את מונסטאר מכלא, אך כאשר הם מגיעים, ליג'יון מנסה להרוג את מונסטאר. רוברטו וקאנונבול הודפים אותו, מה שגורם לדו-קרב בין רוברטו ל-ליג'יון לפני שקאנונבול חוזר עם שאר הצוות. במהלך הקרב, ליג'יון מביס את רוברטו עם רסיס מתכתי.
באי אוטופיה, רוברטו נפגש עם הליון, אוולאנש, אדם אקס ועוד כדי להתחיל הפיכה באי, אם כי הם הובסו בידי אמה פרוסט והאקס-מן האפלים. רוברטו וחבריו נלקחו למעצר בידי האקס-מן האפלים, אך שוחררו בידי פסיילוק והאקס-פורס. מאוחר יותר הוא נראה לצד רוג, קאנונבול, מאגמה, דיינג'ר ומועדון אקס כדי להיפטר מאישיותיו הרבות של ליג'יון.
חבר באוונג'רס
כאשר קפטן אמריקה החליט לרדוף אחר האילומינטי, רוברטו לא היה מוכן לצוד את חבריו ועזב את האוונג'רס. היות שהתנגשויות היקומים פורסמו בציבור, הוא החליט לעשות מעשה. רוברטו קנה את ארגון A.I.M, והשתמש במשאביו כדי להקים בסיס לחקר ההתנגשויות מהארץ הפראית. רוברטו נסע לעולם הבית של השי'אר, והחזיר את קאנונבול וסמאשר לכדור הארץ. הוא צירף אותם ואת חברי האוונג'רס שעזבו בגלל החלטתו של הקפטן לקבוצה חדשה בהנהגתו, שמטרתה להתנגד להתנגשויות.
מיגל סנדובל
מיגל סנדובל (באנגלית: Miguel Sandoval; נולד ב-16 בנובמבר 1951) הוא שחקן קולנוע וטלוויזיה אמריקאי.
ביוגרפיה
סנדובל נולד בנובמבר 1951 בוושינגטון די. סי. למשפחה ממוצא מקסיקני. הוא החל לעבוד כשחקן ב-1975 בבית ספר לפנטומימה באלבקרקי, ניו מקסיקו. בשנות ה-80 הוא גם החל לשחק מעל במות שונות.
הופעתו הראשונה על המסכים הייתה בסרט פעולה בשם "Timerider: The Adventure of Lyle Swann" משנת 1982 ולאחר שנתיים בסרטו של אלכס קוקס ריפו מן בתור ארצ'י. הוא השתתף בעוד סרט שלו בשנת 1986 - "סיד וננסי".
ב-1987 שיחק ב"Walker" את פארקר פרנץ'. בשנת 1989 שיחק בדרמה הקומית "עשה את הדבר הנכון" של הבמאי ספייק לי.
ב-1991 שוב שיחק בסרטו של ספייק לי "קדחת הג'ונגל", שם גילם שוטר. ב-1992 הופיע בסדרה "פרקליטי אל איי".
ב-1993 שיחק בסרט המדע הבדיוני "פארק היורה" בתור חואניטו רוסטנגו, בעלי מכרה המלא ביתושים משומרים הנראה בתחילת הסרט והופיע בסדרה "לויס וקלארק: הרפתקאותיו החדשות של סופרמן".
ב-1994 השתתף בסרט הטלוויזיה "וידויים: שתי פנים של רוע", לצדם של ג'ייסון בייטמן וגלוריה ראובן. בנוסף, שיחק בסרט "משאלת מוות 5" בתור סגן הקטור ואסקז. באותה שנה שיחק בסרט "סכנה ברורה ומיידית כברון הסמים אסקובדו לצידו של האריסון פורד. בשנה שלאחר מכן שיחק בסרט "משחק הוגן" את אמיליו חואנטרנה ושוב את אסקובר בקומדית הפשע "תפוס את שורטי".
בשנת 2000 שיחק בסרט "דברים שאפשר לדעת עליה" של רודריגו גרסיה. אותה שנה שיחק גם בסרט הפשע "The Crew", ובדרמת הפשע "פאניקה" לצד ג'ון ריטר, ושיחק בסדרת הילדים הרפתקאות ג'קי צ'אן. שנה לאחר מכן שיחק בסרט שאיפות המבוסס על חייו של סוחר הסמים ג'ורג' יאנג. אותה שנה גם הופיע בסדרה זהות בדויה.
ב-2002 שיחק בסרט הפעולה "בליסטיק", ובאותה שנה גילמה את עורך הדין מרטינז בסדרת הדרמה המשפטית "בית המשפט" ב-ABC, ובוטלה לאחר עונה אחת.
בשנת 2003 שיחק בסדרת המשטרה "10-8: שוטרים בתפקיד" ברשת ABC, בדמותו של בתפקיד הקפטן אוטיס בריגס.
ב-2005 הופיע בסדרה "מדיום" בתור מנואל דבלוס, תפקיד שהצליח מאוד עד שהסדרה הסתיימה. הוא גם ביים מספר פרקים בסדרה.
ב-2008 שיחק בדרמה הקומית "יין, סיפור אהבה" לצד אלן ריקמן. ב-2009 שיחק בסרט "ברונו" בתפקיד עצמו. שנה לאחר מכן הופיע בסדרה הקומית "הפמליה" ב-HBO.
ב-2013 שיחק בסרט האימה "השער". שנה לאחר מכן דיבב בסרט "ספר החיים" וגם הופיע בסדרה "דאלאס". באותה שנה שיחק בסדרה "Bad Judge" בתפקיד השופט הרננדז.
ב-2016 שיחק בסרט הפעולה "נמלטת" בתור ארתורו ריוס. ב-2018 השתתף בסדרה "תחנה 19", ובמיני-סדרה "חפצים חדים". בשנת 2022 לוהק סנדובל לתפקיד בסדרת הטלוויזיה הדיפלומטית.
חיים אישיים
כיום הוא גר בלוס אנג'לס, נשוי ללינדה סנדובל ואב לאוליביה סנדובל.
דברי דוד האחרונים
דִּבְרֵי דָוִד הָאַחֲרֹנִים היא שירה בת שבעה פסוקים המופיעה ב. בשיר מספר דוד בגוף ראשון על התגלות ה' בדברו אליו. בשירה זו הובטחה "ברית עולם" בין דוד וזרעו לבין אלוהים.
זיהוי המחבר
לדעת בנימין אופנהיימר, שיר זה חובר בתקופת דוד או בתחילת מלכות שלמה בנו. אופנהיימר קושר את הבטחת ה' לשלמה בסיפור חלום שלמה בגבעון המופיע ב, בו מטרת המחבר לשבח את המלך ולהציגו כגיבור ישראל. בחלום שאל שלמה "לֵב שֹׁמֵעַ, לִשְׁפֹּט אֶת-עַמְּךָ, לְהָבִין, בֵּין-טוֹב לְרָע" (מלכים א' ג', ט') בדברי דוד האחרונים משתקפת מגמה זו של תיאור המלך כשופט צדק בפסוק בשמואל ב' כ"ג, ג': " אָמַר אֱלֹהֵי יִשְׂרָאֵל לִי דִבֶּר צוּר יִשְׂרָאֵל מוֹשֵׁל בָּאָדָם צַדִּיק מוֹשֵׁל יִרְאַת אֱלֹהִים". אחרים טוענים שמחבר מתקופה מאוחרת יותר ייחס את השירה לדוד.
מבנה השירה ואמצעים ספרותיים
השיר בנוי ממשלים וקיימות חזרות של מילים. מספר מילים מקשרות בין שירה זו לשירת דוד המופיעה בפרק הקודם. חלקו השני של השיר אינו מובן ונראה שנפלו בו שיבושים בזמן העריכה.
מזמור מלך
לדעת הרמן גונקל מזמור זה המופיע בשמואל ב' כ"ג, הוא מזמור מלך אופייני בעל מוטיבים דומים אשר היו מושרים במזרח הקדום. לשיטתו נהגו מלכים באזור מסופוטמיה וישראל לשבח את עצמם בשירים. גונקל מזהה מספר מזמורי מלך בספר תהילים. בשירים אלה קיימים מספר מוטיבים כמו דברי הלל ושבח למלך הנערץ והגיבור, עוד משבחים את המלך על יראתו כלפי האל, ומברכים אותו במיטב הברכות. בשירים אלו יש הבטחה לניצחון. לדעת גונקל רוב מזמורי המלך, נכתבו בממלכת יהודה, כנראה בזמן חורבן הממלכה. לדעת אחרים נכתבו מזמורים אלו בתקופה שלאחר הגלות, אך דעה זו אינה נתמכת על ידי אלה המשווים מזמורים בעלי אופי דומה, אשר נכתבו על ידי מלכים אחרים מן המזרח הקדום.
דימוי המלך כשמש מופיע במזמורים שומריים. דוגמאות לכך הן 'המנון לליפית אשתר' : "כשמש יצא, אור הארץ" ושירת שולגי המדמה עצמו "לשמש המפיצה אור רב על מושבות". בין דימויים אלה המופיעים בשירה מהמזרח הקדום דמיון רב לדבריו של דוד בשיר "וּכְאוֹר בֹּקֶר יִזְרַח-שָׁמֶשׁ בֹּקֶר ".
כותרת המזמור
בכותרת הפתיחה: "דִּבְרֵי דָוִד, הָאַחֲרֹנִים" רואים חז"ל את ההבדל בין שירת דוד המופיעה ב לבין שירה זו כאחרונה המיוחסת לדוד.
שיר זה הוא מעין צוואה של דוד לפני לכתו. הרעיון המרכזי בשיר הוא ששליט צדיק אשר הולך בדרכי ה', מביא עמו ברכה. רעיון זה מובע בשיר, ה' כרת עם דוד ברית ולמתנגדיו צפוי סוף רע ומר. המחבר מעמיד מול השליט הצדיק וירא האלוהים את האיש הרע ובן הבליעל. נוסחת הפתיחה של השירה אופיינית לכותרות נבואה: " נְאֻם דָּוִד בֶּן-יִשַׁי, וּנְאֻם הַגֶּבֶר הֻקַם עָל--מְשִׁיחַ אֱלֹהֵי יַעֲקֹב, וּנְעִים זְמִרוֹת יִשְׂרָאֵל." במזמור זה מתאר המחבר המקראי את דוד כנביא: "רוּחַ יְהוָה, דִּבֶּר-בִּי; וּמִלָּתוֹ, עַל-לְשׁוֹנִי" (שמואל ב' כ"ג, ב'). דוד מעיד על עצמו כי רוח ה' דיברה בו. התבנית 'נְאֻם' הבאה בפתיחת השיר באה להורות כי דוד הוא הדובר בשיר. המילה " נְאֻם" פירושה דברי נבואה, והיא נוסחת פתיחה המעידה על כך שהדובר נבחר על ידי ה' להעביר את דברו. הדבר מעיד על מעמדו הגבוה של הדובר. כך גם מעיד על עצמו דוד בשירה, בפסוק א': "הֻקַם עָל--מְשִׁיחַ אֱלֹהֵי יַעֲקֹב", על פי ה', 'הֻקַם' למעמד גבוה. רלב"ג פירש: "והוא מעלת כיסא המלוכה". במזרח הקדום ייחסו יכולת נבואית לשליט. לדעת שמואל אברמסקי, שירה זו אינה דברי נבואה הבאה להעביר את דברי האל כמנהג הנביאים אלא השראה אשר נחה על דוד, אלא לומר דברים על ייעודו כמלך ועל ההבטחה שניתנה לו מפי ה' על הבטחת שלטונו לדורי דורות. דברים אלו נמסרו לדוד על ידי נתן הנביא וזהו אם כן פירוש ההבטחה הבאה בצורת התגלות ה'. מסורת קדומה זו משתקפת במזמור זה, על יכולת נבואית אשר קיימת אצל המנהיג מייחסת את צליחת רוח ה' על דוד גם בסיפור משיחתו המופיע ב.
מקבילות בתנ"ך
לשון דומה בשירה זו, נוקט הכתוב בשירת חנה ב. השורש י-ש-ע והמילה 'צוּר' מופיעים בשני הכתובים. השירה הראשונה בספר שמואל היא שירת חנה והשירה החותמת את הספר היא 'דברי דוד האחרונים'.
דברי דוד האחרונים במקורות חיצוניים
במגילת התהילים הגדולה שנמצאה בין מגילות מדבר יהודה במערת קומראן 11 מופיע סוף הקטע - "ועץ חוצנית ובאש שרף ישרפו בשבת" ולאחריו קטע פרוזה נוסף המונה את שירי דוד בהתאמה ללוח השנה במגילות קומראן.
דליה רמירז
דליה קטלינה רמירז (באנגלית: Delia Catalina Ramirez; נולדה ב-2 ביוני 1983) היא פוליטיקאית אמריקאית המכהנת כחברת בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מחוז הקונגרס השלישי של מדינת אילינוי מאז ינואר 2023. היא חברת המפלגה הדמוקרטית.
בין השנים 2018 עד 2023 כיהנה כחברה בבית הנבחרים של אילינוי עבור המחוז הרביעי. היא הייתה האמריקאית הגואטמלית הראשונה שנבחרה לאספה הכללית של אילינוי. לאחר השבעה בינואר 2023 לקונגרס של ארצות הברית, היא הפכה ללאטינית הראשונה שמייצגת את אילינוי בקונגרס.
ביוגרפיה
רמירז נולדה לזוג מהגרים מגואטמלה, וגדלה בשכונת הומבולדט פארק בשיקגו. היא סיימה את בית הספר היסודי Sabin Magnet ורכשה תואר ראשון בלימודי צדק מאוניברסיטת צפון-מזרח אילינוי.
לפני שנכנסה לתפקיד רשמי, רמירז עבדה ומילאה תפקידי מנהיגות בסוכנויות שירות סוציאליות, ארגוני הסברה ללא מטרות רווח וארגוני קהילה מקומיים.
בבחירות לבית הנבחרים של אילינוי 2018, התמודדה רמירז על המושב הפתוח של המחוז הרביעי. היא זכתה בבחירות מקדימות במלגה הדמוקרטית עם 48% מהקולות, וניצחה ללא תחרות בבחירות הכלליות ב-6 בנובמבר 2018. היא הושבעה לאספה הכללית ה-101 ב-9 בינואר 2019, והייתה חברה בבית הנבחרים הפרוגרסיבי של אילינוי.
ב-7 בדצמבר 2021, רמירז הודיעה שהיא תתמודד בבחירות לבית הנבחרים של ארצות הברית ב-2022 עבור מחוז הקונגרס השלישי של אילינוי. המחוז היה מושב חדש עקב חלוקה מחדש לאחר מפקד האוכלוסין של 2020 במדינה. בבחירות המקדימות הדמוקרטיות, זכתה רמירז ב-66% מהקולות, כשגברה על גילברט וילגס, חבר מועצת העיר שיקגו, ואימן צ'האד, פרופסור ויועץ למדיניות חוץ. ציבור הבוחרים של המחוז הוא דמוקרטי מובהק, וככזה המועמד הדמוקרטי היה צפוי לנצח בבחירות הכלליות בנובמבר. רמירז ניצחה את המועמד הרפובליקני ג'סטין בוראו בבחירות הכלליות כשגרפה 67% מהקולות. רמירז הושבעה לתפקידה ב-3 בינואר 2023. היא חברה בוועדה לביטחון פנים ובוועדה לענייני חיילים משחוררים.
בשנת 2023 הייתה בין 56 הדמוקרטים שהצביעו בעד H.Con.Res. 21, שהורה לנשיא ג'ו ביידן להרחיק חיילים אמריקאים מסוריה בתוך 180 יום.
ב-18 ביולי 2023, הצביעה יחד עם עוד 8 חברי קונגרס דמוקרטים פרוגרסיבים, נגד החלטה שהוצעה על ידי אוגוסט פלוגר הקובעת כי "מדינת ישראל אינה מדינת גזענית או אפרטהייד", שהקונגרס דוחה "כל צורות של אנטישמיות ושנאת זרים" וש"ארצות הברית תמיד תהיה שותפה ותומכת נלהבת של ישראל". בהצהרה, חברת הקונגרס רמירז הצהירה, "האיום באנטישמיות הוא אמיתי, הוא קטלני, ואני מגנה אותו מכל וכל במונחים הקשים ביותר... אני מאמינה שאנחנו צריכים להמשיך לפעול למען עולם שבו אנושיות וזכויות מלאות של כל הישראלים והפלסטינים זוכים לכבוד. ההחלטה הזו לא עושה את זה, ולכן, לא יכולתי לתמוך בה".
באוקטובר 2020 נישאה רמירז לבוריס הרננדז. רמירז היא הלטינית המתודיסטית המאוחדת הראשונה בקונגרס.
כלואים (סדרת טלוויזיה)
כלואים / מאסר (באנגלית: Time) היא סדרת דרמה בת שלושה חלקים משנת 2021, שכתב ג'ימי מקגוורן וביים לואיס ארנולד. בסדרה מככבים שון בין וסטיבן גראהם. שידור הבכורה היה ב-6 ביוני 2021 בערוץ BBC One.
בעברית קיבלה הסדרה שני שמות שונים ב-yes היא נקראת "מאסר", ואילו ב-HOT היא נקראת "כלואים".
תקציר עלילה
מארק קובדן נכלא בפעם הראשונה, הוא אכול רגשות אשמה על הפשע שביצע, ומתקשה להתרגל לחיים בבית הסוהר. הוא פוגש את אריק מקנאלי, סוהר הגון שמנסה בכל כוחו להגן על האסירים שבהשגחתו. אבל כשאסירים מסוכנים מזהים את חולשותיו, אריק נאלץ לבחור בין עמידה על עקרונותיו לבין הגנה על בני משפחתו.
הפקה
הסצנות באגפים ובתאי הכלא צולמו בכלא שרוסברי, שיצא משימוש ב-2013. רוב אתרי הצילומים היו בעיר ליברפול. הצילומים בליברפול כללו את שאר חלקי בית הסוהר בשילוב עם אולמות משפט, תחנות משטרה, ומבני חינוך. צילומי חוץ נערכו בין השאר בגשר Silver Jubilee בווידנס וב-Southport Pier.
אבל קיוויאט
קורות חיים
קיוויאט נולד במנהטן שבניו יורק לזלדה ומוריס. היה חבר במועדון האתלטיקה האירי-אמריקאי שכלל אתלטים יהודים אלופים אולימפיים נוספים כמו מאיר פרינסטיין ואלווה מאייר.
שיאן עולם
בתוך 13 ימים קבע קיוויאט 3 שיאי עולם בריצת 1500 מטר. בתחרות אתלטיקה שנערכה בניו יורק בסוף מאי 1912 הוא קבע בריצת 1500 מטר שיא עולם חדש של 3:59.2 דקות, שיפור לשיא העולם בן ה-4 שנים של הרולד וילסון מבריטניה (3:59.8 דקות). שבוע לאחר מכן, הוא שיפר את שיאו והעמיד אותו על 3:56.8 דקות. שבוע לאחר מכן במבחנים האמריקאים לאולימפיאדה שנערכו בקיימברידג' שבמסצ'וסטס הוא שיפר בשלישית את שיא העולם והעמיד אותו לבסוף על 3:55.8 דקות, תוך שהוא ממשיך לרוץ ולקבע שיא אישי בריצת מייל 4:15.6 דקות (0.2 שניות לאט משיא העולם). שיא העולם שקבע מוגדר על ידי התאחדות האתלטיקה הבינלאומית כשיא העולם הראשון המוכר בריצה זו, שיא עולם זה החזיק מעמד 5 שנים עד שנשבר על ידי יוהאן זנדר משוודיה (3:54.7 דקות) והחזיק מעמד כשיא אמריקאי עד שנת 1928.
אלוף אולימפי
באולימפיאדת סטוקהולם (1912) זכה קיוויאט במדליית זהב בריצת 3000 מטר קבוצתית ובמדליית כסף בריצת 1500 מטר בה החזיק בשיא העולם בתוצאה של 3:56.9 דקות, אחרי ארנולד ג'קסון מבריטניה שקבע שיא אולימפי חדש של 3:56.8 דקות ולפני בן ארצו נורמן טייבר (3:56.9 דקות).
בשנת 1991 נפטר קיוויאט בלייקהרסט שבניו ג'רזי מסרטן הערמונית. לפני מותו הוא היה הספורטאי האמריקאי האולימפי המבוגר ביותר.
שומרת יום כנגד יום
שומרת יום כנגד יום הוא מושג יסודי בהלכות נידה המתאר את מצבה של אשה שהיא "זבה קטנה" - שראתה דם בימי הזיבה, הרי היא טמאה ביום שראתה, וכדי להיטהר עליה לשמור (לבדוק את טהרת גופה) כל היום שלאחר ראייתה עד סוף היום, ואם אכן לא תראה בו תוכל לטבול ולהיטהר.
רקע
זמן ראיית הדם באישה מחולק לשני זמנים: ימי נידה וימי זיבה. ימי נידה הם שבעת הימים הראשונים מאז שהתחילה לראות דם, מהיום השמיני והלאה עד יום 11, אלו ימי זיבה. אישה הנמצאת בתקופת הזיבה, ורואה דם באחד מן הימים, במקרה וראתה יום אחד היא נקראת "זבה קטנה" ודינה הוא שתשמור יום אחד בטהרה. ומכאן שמה "שומרת יום כנגד יום" - כלומר צריכה לשמור יום שלא תראה בו דם נגד אותו יום שראתה בו. ביום זה אסור לה לקיים יחסי אישות. אם ביום שאחרי ראייתה לא ראתה שוב דם, יכולה לטבול ולהיטהר. אף במקרה וראתה שני ימים רצופים דם, תשמור את היום השלישי בטהרה, ותוכל לטבול ולהיטהר.
במקרה והאישה ראתה דם שלושה ימים ברציפות במהלך אותן 11 'ימי זיבה' היא נהפכת ל"זבה גדולה" (נקראת זבה סתם), וצריכה לספור שבעה ימים שלמים שלא תראה בהם דם כלל (-שבעה נקיים), ורק לאחריהם תוכל לטבול ולהיטהר.
כוח (קלף טארוט)
כוח, הידוע גם כעוצמה, הוא קלף מספר 11 בארקנה הגדולה של קלפי הטארוט (בחלק מהחפיסות מספרו הוא 8).
משמעות הקלף
הקלף מייצג את המידה הטובה אומץ לב או גבורה מבין שבע המידות הטובות, התגברות על מאמצים וקשיים בעזרת עוצמה פנימית, ניסיון חיים, חכמה, כוחות מנטליים, שליטה רגשית ואיפוק.
לפי ארתור אדוארד וייט, קלף הכוח מסמל עוצמה, אנרגיה, עשייה והצלחה.
הקלף משויך לאות ט', המייצגת את היותו של טיבם הטוב של האל ובריאתו. לאות ט' צורה של נחשה המגנה על ביציה, ומייצגת את הנחש גם כיצר מיני מפתה, וגם כמתועל לאימהות, הזנה, והגנה. הקלף מותאם גם למזל אריה, מזל אש המייצג יצר ויצירתיות, אך גם מלכות והנהגה.
התיישבות על מאדים
התיישבות על מאדים הוא מושג המתייחס להתיישבות בני אדם על פני כוכב הלכת מאדים. נכון לעכשיו, רעיון זה לא מומש, ורגל אדם טרם דרכה על הקרקע של מאדים. ארגון נאס"א הודיעו כי נקבעה מטרה לשלוח משימה מאוישת למאדים בשנת 2036, והאדם הראשון על הכוכב יהיה אישה. בנוסף, ישנם גופים לא-ממשלתיים המתכננים נחיתה על כוכב הלכת, דוגמת החברה ההולנדית Mars One (המתכננת לשלוח בני־אדם בשנת 2026) ו־SpaceX.
במקומות שונים בעולם נערכות הדמיות כדי לבחון מבעוד מועד את הבעיות בהתיישבות האדם על מאדים, כשהמרכזי ביניהם מתרחש במדינת יוטה שבארצות הברית. בישראל ערך ב־2018 ארגון D-MARS הדמיה במכתש רמון כדי לבחון את תפקוד הצוות בבידוד המדמה את הסביבה הגאולוגית במאדים.
מאפיינים מקשים
ניתן לשפר את התנאים במאדים באמצעות טכנולוגיה מתאימה לתהליכי הארצה, או באמצעות מתקני מגורים שהתנאים בתוכם מותאמים לשהייה של בני־אדם ללא לבוש מיוחד.
בהבט הסוציולוגי והפוליטי יש להתיישבות סוגיות לגבי אופן התנהלותה. למעשה ההתיישבות עצמה תצטרך להגדיר לעצמה את כללי הניהול העצמי ולא מן הנמנע שלא תהיה כפופה כלל לחוקים הקיימים על פני כדור הארץ.
אזור קו המשווה
מארס אוידסיי זיהתה פתחים בסביבת הר הגעש ארסיה מונס, הנמצא קרוב לקו המשווה של מאדים, שעשויים להוות פתחי מערות. מבנים כאלו ודומים יכולים לשמש כמחסה עבור בני־אדם. בתחילת שנות האלפיים נערך בנאס"א Caves of Mars Project במטרה למצוא מקומות בהם ייתכן ויש פתחים תת-קרקעיים בהם יוכלו להקים מושבה. באוקטובר 2022 הוצגו תשע מערות אפשריות להתיישבות על מאדים, שתי סיבות עיקריות למציאת מחסה, והתיישבות ראשונית בתוך מערה הן: קרינת UV (בשל היעדר שכבת אוזון על פני מאדים), והסתתרות מסופות אבק.
הקטבים
מארס אודיסיי איתרה ריכוז גבוה של מים בקטבים, אך גם הוכיחה שכנראה קיימים מים גם בקווי רוחב נמוכים יותר, דבר שהופך את הקטבים למקומות פחות עדיפים ליישוב.
ואליס מארינריס
ואליס מארינריס, הקניון הגדול ביותר במאדים ובמערכת השמש, הוא באורך של יותר מ־4,000 ק"מ, רוחב של 200 ק"מ ועומק שעולה על 7.5 ק"מ. הלחץ האטמוספירי בתחתיתו גבוה מהלחץ על פני השטח.
ציוד
כדי להקים מושבה שתוכל להכיל בני־אדם לפרק זמן ארוך, יידרש ציוד כדי לספק ולהפיק את צורכיהם של התושבים.
חקלאות
כמו כן, המושבה תזדקק גם למזון. המשימה מתוכננת לזמן ממושך וככל שהיא תתארך יותר ייווצר מצב שהמושבה תצטרך לגדל יבולים בעצמה. גידול צמחים יסייע למושבה, שכן נוסף למזון צמחים יכולים גם למחזר חומרי פסולת, לספוג פחמן דו־חמצני, לטהר מים ולייצר חמצן.
קושי בגידול צמחים על מאדים:
יתרונות:
כלי תקשורת
המושבה, כמו כן, תזדקק לכלים כדי לתקשר עם כדור הארץ. הטכנולוגיה לתקשורת בין כדור הארץ למאדים, למעשה, כבר קיימת ונמצאת בשימוש; רוברים על פני מאדים מתקשרים עם כדור הארץ על ידי שליחת מסרים ללוויינים הקרובים, שממשיכים לשלוח את המידע לאנטנות על פני כדור הארץ. למרות זאת, הטכנולוגיה כיום עדיין לא מאפשרת החלפת מסרים בזמן אמת, והודעות ממאדים יכולות להגיע לאחר כמה דקות או כמה שעות - תלוי בגודל הקובץ שנשלח. הזמן שעובר בין שליחת ההודעה ממאדים עד לקבלתה בכדור הארץ ולהפך עשוי להיות קריטי כאשר פורצת בעיה שפתרונה תלוי בתגובה מידית של אחד הצדדים המתקשרים.
כלכלה
המשאבים הזמינים במאדים יוכלו לשמש את המושבה למטרות מסחר עם כדור הארץ, או עם מושבות אחרות בעתיד שיתפתחו לצדה.
הארצה
כדי להקים מושבת מאדים קבועה, שתוכל לאכלס בני־אדם באופן קבוע לפרק זמן ארוך עם שימוש מצומצם בציוד מיוחד, יש לשנות את האקלים כך שיהיה כמה שיותר קרוב לאקלים של כדור הארץ. במילים אחרות, כדי שקיומה של מושבת קבע על פני המאדים תתאפשר, על מאדים לעבור הארצה.
נווה וב
נווה וב (באנגלית: Webb Névé) הוא מקפא קרחוני (נווה), באזור חוף פנל של ארץ ויקטוריה, שבאנטארקטיקה.
מקור השם
שמו של הנווה ניתן לו על ידי משלחת החקר הצפונית (the Northern Party) מטעם משלחת הסקר הגאולוגי האנטארקטי של ניו זילנד, אשר חקרה את אנטארקטיקה בעונת המחקר (הקיץ האנטארקטי) 1966–1967.
הנווה נקרא על שמו של איש יחסי הציבור של המשלחת דקסטר ווב (Dexter Webb), אשר נהרג בטרם החל לכהן בתפקידו.
רוצ'סטר (מינסוטה)
רוצ'סטר (באנגלית: Rochester) היא עיר במדינת מינסוטה, ארצות הברית, המשמשת כמושב מחוז אולמסטד. היא ממוקמת בחלק הדרומי של הסתעפות נהר הזמברו. בעיר מתגוררים 106,769 תושבים על פי מפקד האוכלוסין של שנת 2010. רוצ'סטר היא העיר השלישית בגודלה במינסוטה, אחרי הערים מינאפוליס וסיינט פול. נכון ל-2013, מטרופולין העיר מונה 211,853 תושבים.
היסטוריה
העיר נוסדה בשנת 1855. בשנים שלאחר מכן נסללה רכבת ליד היישוב, דבר שהביא איתו תושבים רבים והזדמנויות עסקיות.
כלא תדמור
כלא תדמור (בערבית: سجن تدمر) היה בית סוהר בתדמור במדבריות מזרח סוריה, כ-200 קילומטר צפונית מזרחית לעיר דמשק.
כלא תדמור היה ידוע בתנאים הקשים שבו, בפגיעה נרחבת בזכויות אדם, עינויים והוצאות להורג שבוצעו בו. דו"ח של אמנסטי אינטרנשיונל משנת 2001 כינה אותו מקור ל"ייאוש, עינויים ויחס משפיל". הכלא נכבש והושמד על ידי חמושים של ארגון הטרור המדינה האסלאמית במאי 2015.
הקמה
המבנים נבנו במקור כצריפים צבאיים על ידי כוחות המנדט הצרפתי.
טבח בכלא
במהלך שנות ה-80 של המאה ה-20, כלא תדמור אכלס אלפי אסירים סורים, פוליטיים ופליליים כאחד וזה היה גם זירת הטבח של אסירי הכלא ב-27 ביוני 1980 בידי רפעת אל-אסד, יום אחרי שהענף הסורי של האחים המוסלמים האיסלאמיסטיים נכשל בקושי בניסיון להתנקש בחיי הנשיא חאפז אל-אסד. חברי יחידות גדודי ההגנה, בפיקודו של ריפעת אל-אסד, נכנסו עם שחר לכלא תדמור ורצחו כאלף אסירים בתאיהם.
סגירה ופתיחה מחדש
כלא תדמור נסגר בשנת 2001 וכל העצורים שנותרו הועברו לבתי כלא אחרים בסוריה. כלא תדמור נפתח מחדש ב-15 ביוני 2011, על רקע מלחמת האזרחים בסוריה ו-350 אנשים שנעצרו בגין השתתפות בהפגנות נגד השלטון הועברו לשם לחקירה ומעצר.
הריסה
בחודש מאי 2015 נכבשה תדמור על ידי המדינה האסלאמית שכוחותיה השתלטו גם על הכלא ושחררו סרטון של מראה הפנים. חמושי הארגון השתמשו בחומרי נפץ כדי לפוצץ את מתחם הכלא ולהשמידו ב-30 במאי.
נורית דוד
נורית דוד (נולדה ב-1952) היא ציירת ישראלית. על יצירתה זכתה בשנת 1993 בפרס סנדברג ובשנת 2006 בפרס רפפורט לאמן בכיר.
יצירותיה של דוד הן בעלות מטען ביוגרפי עמוק. בעוד יצירותיה המוקדמות של דוד זוהו עם סגנון "דלות החומר" הישראלי, הרי החל מסוף שנות התשעים החלה דוד ליצור אמנות פיגורטיבית, בעלת השפעות ישירות מאמנות אירופית של תקופת הרנסאנס. בין השנים 2001–2002 למדה רישום בסטודיו לרישום של הנסיך מווילס בלונדון. נוסף על יצירתה חיברה דוד גם מספר מאמרים פרשניים על עבודותיהם של אמנים כגון דגנית ברסט, יצחק גולומבק ואחרים.
בחירתה של סופי (ספר)
הספר זכה בפרס הלאומי לספרי סיפורת של ארצות הברית (National Book Award for Fiction) בשנת 1980.
תקציר העלילה
הסיפור מסופר מנקודת מבטו של סטינגו, אשר נזכר בקיץ 1947, בו כתב את ספרו הראשון. בדומה לסטיירון, סטינגו פוטר מעבודתו ועבר לגור בבית דירות זול בברוקלין, שם הוא מקווה להקדיש חודשים לכתיבת רומן. בזמן עבודתו, הוא נגלה אל פרשיית אהבים רומנטית ומסובכת של זוג אשר גר מעליו. סופי היא פולנייה קתולית יפה, אשר שרדה את מחנות הריכוז במלחמת העולם השנייה ונתן הוא יהודי אמריקאי ולכאורה גאון. אף על פי שנתן מציג עצמו כבוגר אוניברסיטת הרווארד, הדבר מתגלה מאוחר יותר כבדיה. איש כמעט אינו יודע, כולל סופי וסטינגו, כי נתן הוא סכיזופרן פרנואיד. למרות זאת, סופי מודעת לכך שנתן משתמש בתרופות וסמים, לרבות קוקאין ובנזדרין שהוא ככל הנראה מקבל בחברת פייזר בה הוא מועסק. משמעות הדבר היא כי אף על פי שלעיתים נתן מתנהג כשורה, הרי לעיתים הוא נוהג באופן אלים, קיצוני ובוטה.
ככל שהסיפור ממשיך, סופי מספרת את עברה לסטינגו ומגלה דברים שמעולם לא סיפרה קודם לכן לאיש. היא מתארת את אביה האלים והאנטישמי, מומחה למשפט בקרקוב; חוסר רצונה לעזור לו להפיץ את רעיונותיו; את מעצרה על ידי הנאצים בגין הברחת מזון לאמהּ שהייתה על ערש דווי; ובעיקר, תקופה קצרה בה שימשה כקלדנית בביתו של רודולף הס מפקד אושוויץ, שם הוחזקה במעצר. היא מתארת במיוחד את ניסיונותיה לשכנע את הס להעביר את בנה הבלונדיני בעל העיניים הכחולות ודובר הגרמנית לתוכנית לבנסבורן, שם יגדל כילד גרמני. ניסיונה זה כשל, והיא מעולם לא ידעה מה עלה בגורלו של בנה. רק לקראת סופו של הספר, נודע לקוראים מה עלה בגורלה של בתה השנייה, אווה.
בעקבות הזיות של נתן, לפיהן סופי וסטינגו מנהלים רומן, הוא מאיים על חייהם. סופי וסטינגו, בתגובה, מתכננים לברוח אל חווה בבעלות אביו של סטינגו בווירג'יניה. בדרכם לשם, סופי מגלה לו את סודה העמוק והאפל ביותר: בלילה שבו הגיעה לאושוויץ, רופא סדיסט הכריח אותה לבחור, מי מבין ילדיה יומת מיידית בתא גזים, ומי ימשיך לחיות איתה במחנה. בלית ברירה, בוחרת סופי להקריב את בתה בת השבע, אווה, בהכרעה קורעת לב, מלאת אבל ורגשות אשם עליהם היא לא מתגברת. בזמן זה, כשהיא שתויה, היא מקבלת על עצמה, תוך שיקול של הרס עצמי, את הרצון לחזור לנתן, שבעבר ניסה לשכנע אותה להתאבד יחד איתו. למרות לילה שבו בילתה עם סטינגו, שבו איבד את בתוליו ומיצה חלק מהפנטזיות המיניות שלו, ולמרות הצעתו להינשא לה, סופי נעלמת לו, ומשאירה אחריה רק מכתב שבו היא מסבירה לסטינגו כי היא חייבת לחזור אל נתן. סטינגו חוזר לברוקלין, שם הוא מגלה כי סופי ונתן התאבדו על ידי הזרקת ציאניד, ולבו נשבר.
סגנון הכתיבה
בחירתה של סופי הוא רומן ריאליסטי, המסופר מנקודת מבטו של סטינגו כבוגר, סופר מצליח, אך כולל גם את זכרונותיה של סופי מילדותה, מורשה, ומתקופת מעצרה באושוויץ. הסיפור עוסק, על ידי כך, בעיסוק בשואה מנקודת מבט אמריקאית.
מחלוקות
מאז יציאתו לאור, נאסר הספר לפרסום במקומות רבים. בפעם האחרונה בה נאסר לפרסום, היה זה בשנת 2002, בבית ספר בקליפורניה לאחר שהורים רבים התלוננו על תכניו המיניים. אולם, לאור מחאתם של התלמידים בבית הספר, שנה לאחר מכן הוחזר הספר אל ספריית בית הספר.
הסרט
הספר תורגם לסרט הוליוודי עטור שבחים ופרסים הנושא את אותו השם, בשנת 1982. הסרט הופק ובוים על ידי הבמאי אלן ג'יי פאקולה. הסרט היה מועמד לחמישה פרסי אוסקר וזיכה את השחקנית הראשית, מריל סטריפ בפרס האוסקר לשחקנית הטובה ביותר. סצנה ידועה בסרט, הנקראת גם "סצנת הבחירה", נבחרה לרשימת "מאה הסצנות המזעזעות ביותר של כל הזמנים".
רודיון גטאולין
רודיון גטאולין (באנגלית: Radion Aksanovich Gataullin; ברוסית: Радио́н Аксанович Гатау́ллин 23 בנובמבר 1965) הוא אתלט עבר רוסי, סגן אלוף אולימפי (סיאול 1988), זוכה מדליית ארד באליפות עולם (רומא 1987), פעמיים אלוף עולם באולם (בודפשט 1989 וטורונטו 1993), פעמיים אלוף אירופה (ספליט 1990 והלסינקי 1994) ושיאן העולם באולם  בקפיצה במוט. גאטולין היה לקופץ המוט הראשון בהיסטוריה שעבר 6 מטר באולם.
ביוגרפיה
גטאולין נולד וגדל בטשקנט, אוזבקיסטן, למשפחה ממוצא טטרי. בנעוריו התאמן באגודת הספורט בורבסטניק שבטשקנט.
1985
באוניברסיאדה, שנערכה בעיר קובה שביפן זכה במדליית זהב בתוצאה של 5.75 מטר, לפני פיליפה קולט מצרפת (5.70 מטר) ודייוויד וולץ  מארצות הברית (5.60 מטר).
1986
במשחקי הרצון הטוב, שנערכו במוסקבה, זכה במדליית כסף בקפיצה במוט בתוצאה של 5.80 מטר, אחרי סרגיי בובקה מברית המועצות שקבע שיא עולם חדש של 6.01 מטר ולפני ארל בל מארצות הברית (5.75 מטר).
באותה שנה השתתף גם באליפות אירופה באתלטיקה אולם נכשל בלעבור את המינימום הנדרש.
1987
באליפות העולם באתלטיקה, שנערכה ברומא, איטליה, זכה במדליית ארד בקפיצה במוט בתוצאה של 5.80 מטר, אחרי סרגיי בובקה (5.85 מטר) ותיירי וינרון מצרפת (5.80 מטר).
באוניברסיאדה שנערכה בזאגרב, יוגוסלביה, זכה במדליית כסף בקפיצה במוט בתוצאה של 5.60 מטר, אחרי ויקטור ספזוב מברית המועצות (5.65 מטר) ולפני סקוט דייוויס (Scott Davis) מארצות הברית (5.60 מטר).
1988
באליפות אירופה באולם, שנערכה בבודפשט שבהונגריה, זכה במדליית זהב בקפיצה במוט בתוצאה של 5.75 מטר), לפני ניקולאי ניקולוב (5.70 מטר) ואתאנס טארב  (5.70 מטר), שניהם מבולגריה.
סגן אלוף אולימפי
באולימפיאדת סיאול זכה במדליית כסף בקפיצה במוט בתוצאה של 5.85 מטר, אחרי סרגיי בובקה (5.90 מטר) ולפני גרגורי יגורוב מברית המועצות (5.80 מטר).
1989
באליפות העולם באולם, שנערכה בבודפשט זכה במדליית זהב בקפיצה במוט בשיא אליפות חדש של 5.85 מטר, לפני גרגורי יגורוב (5.80 מטר) וג'ו דיאל מארצות הברית (5.70 מטר).
שיאן עולם
במהלך השנה שבר גטאולין פעמיים את שיא העולם בקפיצה במוט באולם. תחילה קבע תוצאה של 6.00 מטר בתחרות שנערכה בינואר בלנינגרד, שיפור של 3 ס"מ לשיא בן השנתיים של סרגיי בובקה ובאפריל קבע שיא עולם חדש של 6.02 מטר בתחרות שנערכה בהומל. שיא זה נשבר שבוע לאחר מכן על ידי סרגיי בובקה בתחרות שנערכה באוסקה שביפן (6.03 מטר).
1990
במשחקי הרצון הטוב שנערכו בסיאטל, ארצות הברית, זכה במדליית זהב בקפיצה במוט בתוצאה של 5.95 מטר, לפני גרגורי יגורוב (5.87 מטר) וטים ברייט מארצות הברית (5.77 מטר).
1991
באליפות העולם שנערכה בטוקיו יפן, סיים במקום רביעי בקפיצה במוט בתוצאה של 5.85 מטר.
1993
באליפות עולם באולם, שנערכה בטורונטו, קנדה, זכה במדליית זהב בקפיצה במוט בתוצאה של 5.90 מטר, לפני גרגורי יגורוב (5.80 מטר) וז'אן גלפיון  מצרפת (5.80 מטר).
1994
באליפות אירופה שנערכה בהלסינקי, פינלנד, זכה במדליית זהב בקפיצה במוט בתוצאה של 6.00 מטר, לפני איגור טרנדנקוב מרוסיה (5.90 מטר) וז'אן גלפיון (5.85 מטר).
לאחר פרישתו מספורט תחרותי עסק באימון אתלטים ומונה למאמן של נבחרת רוסיה בקפיצה במוט.
משפחתו
גטאולין נישא לטטיאנה רשטניקובה שייצגה את ברית המועצות בריצת 100 מטר משוכות. לזוג בת יחידה, אקסנה גטאולינה, שאף היא ספורטאית מצטיינת בקפיצה במוט. אחיו של גטאולין, רוסלן, עוסק בקפיצה לרוחק.
1999 באסטרונאוטיקה
שיגורי לוויינים
שיגורים שנכשלו מסומנים ב אדום. שיגורים מאוישים מסומנים ב ירוק.
Jet Airliner
Jet Airliner הוא הסינגל התשיעי של הצמד הגרמני מודרן טוקינג, שיצא כחלק מאלבום האולפן החמישי שלו, Romantic Warriors. השיר יצא לאור ב-18 במאי 1987 על ידי חברות התקליטים אריולה רקורדס וברטלסמן מיוזיק גרופ כסינגל המוביל מתוך האלבום. "Jet Airliner" הגיע למקום השלישי בספרד.
הגלולה האדומה והגלולה הכחולה
המונחים "הגלולה האדומה" (Red Pill) ו"הגלולה הכחולה" (Blue Pill) מתייחסים לדילמה בבחירה חופשית: גילוי אמת לא נעימה שתשנה את חייו ("ליטול את הגלולה האדומה") – לבין בחירה שלא להיות מודע ("ליטול את הגלולה הכחולה"). המונח זכה לפופולריות בתרבות האינטרנט במהלך העשור השני של המאה ה-21, והגיע במקור מהסרט האמריקאי "מטריקס" משנת 1999.
מקור המונחים
בסרט "מטריקס" מנהיג המורדים מורפיוס מציע לדמות הראשית ניאו את הבחירה בין נטילת הגלולה האדומה או הגלולה הכחולה. הגלולה האדומה מייצגת עתיד לא בטוח. מצד אחד, היא תשחרר את ניאו מהמשך השיעבוד בעולם הווירטואלי של המטריקס, שנוצר על ידי מכונות כדי לשלוט באנושות, ובאופן זה הוא יצליח לברוח לעולם האמיתי והקשה. מצד שני, הגלולה הכחולה מייצגת "כלוב זהב" – תחזיר אותו לחיי נוחות במציאות המדומה של המטריקס. מורפיאוס מציג בפני ניאו את הבחירה באופן הבא:
שימוש במונח בהרחבה
בתחום אבטחת הסייבר, המונח "גלולה אדומה" מתייחס לכלים המאפשרים לגלות מקרים של Hooking או וירטואליזציה.
מחוז ג'ונג (סיאול)
מחוז ג'ונג (בקוריאנית: 중구) הוא אחד מ-25 המחוזות של העיר סיאול שבקוריאה הדרומית.
נכון ל-2013, אוכלוסיית המחוז מנתה 131,452 תושבים, והמחוז השתרע על פני 9.96 קמ"ר. זהו המחוז הכי פחות מאוכלס והקטן ביותר בסיאול.
המחוז מכיל את מרכז העיר ההיסטורי של סיאול וכולל לא מעט מבנים היסטוריים לצד מבנים מודרניים כמו למשל בנייני משרדים רבי-קומות, חנויות כלבו, ומרכזי קניות. שכונת מג'ונגדונג היא אחד מאזורי השופינג המפורסמים ביותר בסיאול ומיעדי התיירות הפופולריים ביותר בקוריאה הדרומית. המחוז מכיל אתרי תיירות פופולריים רבים, הן אתרים היסטוריים והן אתרים מודרניים. האתרים הללו כוללים בין היתר את קתדרלת מיונגדונג, ורובע הקניות הפופולרי של מיונגדונג.
פסגת מיסטייק (אריזונה)
פיסגת מיסטייק (באנגלית: Mistake Peak) היא פסגה במחוז גילה, במדינת אריזונה שבארצות הברית.
גובהה של הפסגה 1,807 מטרים מעל פני הים; הפסגה היא ההר ה-1,601 בגובהו באריזונה; הפסגה היא ההר ה-23,913 בגובהו בארצות הברית.
הפסגה היא חלק מרכס סיירה אנצ'ה.
מקור השם
מקור שמה של הפסגה - בטעות של הסוקרים (אשר סברו כי הם סוקרים פסגה אחרת). משמעות המילה "מיסטייק" באנגלית - טעות.
ריכרד פון וייצזקר
כחבר המפלגה הנוצרית-דמוקרטית הגרמנית מאז 1954, הוא נבחר לחבר פרלמנט בשנת 1969. הוא המשיך להחזיק במנדט כחבר הבונדסטאג עד שהיה לראש העיר של ברלין המערבית, בעקבות הבחירות במדינה ב-1981. בשנת 1984 נבחר ריכרד פון וייצקר לנשיא הרפובליקה הפדרלית של גרמניה ובשנת 1989 הוא נבחר מחדש לכהונה שנייה. נכון להיום הוא, יחד עם תיאודור הויס, אחד משני נשיאי הרפובליקה הפדרלית של גרמניה, שכיהנו שתי כהונות שלמות במשך חמש שנים. במהלך כהונתו השנייה כנשיא ב-3 באוקטובר 1990 הצטרפו חמש המדינות של הרפובליקה הדמוקרטית הגרמנית לשעבר ומזרח ברלין לרפובליקה הפדרלית של גרמניה (איחוד גרמניה מחדש), מה שהפך את פון וייצקר לראש המדינה החוקי של גרמניה כולה הראשון, מאז שנפטר נשיא הרייך פאול פון הינדנבורג ב-2 באוגוסט 1934.
פסגת מיסטייק (אריזונה)
לקריאה נוספת
• Marshall Trimble, Arizona Oddities: Land of Anomalies & Tamales, PP 14- 15
ריכרד פון וייצזקר
הוא נחשב לפופולרי ביותר מבין נשיאי גרמניה, שקיבל כבוד רב במיוחד לחוסר משוא פנים שלו. התנהגותו ראתה אותו לעיתים קרובות מסוכסך עם חבריו למפלגה, במיוחד הקנצלר הוותיק הלמוט קוהל. הוא התפרסם בנאומיו, ובמיוחד בנאומים שנשא במלאת 40 שנה לסיום מלחמת העולם השנייה באירופה ב-8 במאי 1985. עם מותו, חייו ועבודתו הפוליטית זכו לשבחים רבים, כשהניו יורק טיימס קרא לו "שומר על מצפונה המוסרי של אומתו".
ראשית חייו
ריכרד פון וייצזקר נולד ב-15 באפריל 1920 בטירה החדשה בשטוטגרט, בנו של הדיפלומט ארנסט פון וייצקר, בן למשפחת וייצקר הנודעת, ואשתו מריאן, לבית פון גרבניץ. ארנסט פון ווייצקר היה דיפלומט ובכיר במשרד החוץ בשנות השלושים. הצעיר מבין ארבעה ילדים, ווייצקר היה שני אחים, הפיזיקאי והפילוסוף קרל פרידריך פון וייצקר והיינריך פון וייצקר, ולהם גם אחות, אליזבת. בשנת 1967 נישאה אליזבת לקונרד רייזר, שהיה בעברו מזכ"ל מועצת הכנסיות העולמית. סבו קארל פון וייצקר היה ראש ממשלת ממלכת וירטמברג, קיבל דרגת אצולה בשנת 1897 והועלה לתואר "ברון" (פרייהר) בשנת 1916.
מכיוון שלאביו הייתה קריירה דיפלומטית ענפה, וייצזקר בילה חלק גדול מילדותו בשווייץ ובסקנדינביה. המשפחה התגוררה בבזל בין השנים 1920–1924, בקופנהגן 1924–1926 ובברן 1933–1936, שם למד ריכרד בגימנסיה השווייצרית קירשנפלד. המשפחה התגוררה בברלין, בדירה בפאסננשטראסה בווילמרסדורף, בין 1929 ל-1933 ושוב משנת 1936 עד סוף מלחמת העולם השנייה. וייצזקר הצליח לדלג על הכיתה השלישית בבית הספר היסודי שלו, ונכנס לבית הספר העל יסודי בגיל 9, הגימנסיה ביסמרק (כיום גתה-גימנסיה) בווילמרסדורף. כשהיה בן 17 נסע וייצזקר לאנגליה ללמוד פילוסופיה והיסטוריה בבייליול קולג' שבאוקספורד. בלונדון הוא היה עד להכתרתו של המלך ג'ורג' השישי. את סמסטר החורף של שנת 1937/38 בילה באוניברסיטת גרנובל בצרפת כדי לשפר את הצרפתית שלו. בשנת 1938 גויס לצבא ועבר שוב באותה שנה לגרמניה כדי להתחיל את שירותו בשירות העבודה הגרמני.
מלחמת העולם השנייה
לאחר פרוץ מלחמת העולם השנייה הצטרף וייצזקר לצבא גרמניה, הוורמאכט, ובסופו של דבר עלה לדרגת האופטמן (מקבילה לסרן) במילואים. הוא הצטרף לגדוד של אחיו היינריך, רגימנט רגלים פוטסדאם 9 . הוא חצה את הגבול לפולין עם הרגימנט שלו ביום הראשון למלחמה. אחיו היינריך נהרג כמאה מטרים ממנו ביום השני. וייצזקר השגיח על גופת אחיו במשך הלילה, עד שהצליח לקבור אותו למחרת בבוקר. הגדוד שלו, שהורכב בחלק גדול מפרוסים אצילים ושמרנים, מילא חלק משמעותי בקשר העשרים ביולי, כאשר לא פחות מתשעה עשרה מקציניו היו מעורבים בקונספירציה נגד היטלר. וייצזקר עצמו עזר לחברו אקסל פון דם בוסשה בניסיון לרצוח את היטלר בדצמבר 1943, והעניק לבוסשה אישורי נסיעה לברלין. דם בוסשה היה צריך להציג בפני היטלר מדים חדשים וחגור ועל פי התכנון בכיסי המעיל יוטמנו שני מוקשים. עם זאת, הרכבת שהובילה את המדים הופצצה בפשיטה אווירית של בעלות הברית ודם בוסשה נאלץ לבטל את ההתנקשות. כשווייצזקר נפגש עם בוסשה ביוני 1944, נודע לו על התוכניות הקרובות שב-20 ביולי, והבטיח לו את תמיכתו, אך בסופו של דבר התוכנית נכשלה. בהמשך תיאר וייצזקר את תשעת החודשים האחרונים של המלחמה כ"ייסורים". הוא נפצע במזרח פרוסיה בשנת 1945 והועבר לביתו בשטוטגרט ובילה עד סוף המלחמה בחווה משפחתית באגם קונסטנץ. במהלך שירותו הוא זכה בעיטור צלב הברזל מדרגה שנייה וצלב הברזל מדרגה ראשונה.
השכלה
בסוף המלחמה המשיך וייצזקר את לימודי ההיסטוריה בגטינגן והמשיך ללמוד משפטים, אך גם השתתף גם בהרצאות בפיזיקה ותאולוגיה. בשנת 1947, כשאביו ארנסט פון ווייצקר נאשם במשפט השגרירים בגלל תפקידו בגירוש היהודים מצרפת הכבושה, שימש וייצזקר כעוזר לסנגורו. הוא צלח את בחינות השלכה הגרמניות לתואר הראשון בשנת 1950, לתואר השני שלו בשנת 1953, ולבסוף סיים את הדוקטורט שלו (doctor juris) בשנת 1955.
קריירה
וייצזקר עבד בתאגיד מאנסמן בין השנים 1950–1958. הוא שימש כעוזר מדעי עד 1953, כיועץ משפטי משנת 1953, וכראש המחלקה למדיניות כלכלית משנת 1957. בשנים 1958–1962 היה ראש בנק וולדטהאוזן, בנק בבעלות קרובי משפחה של אשתו. בשנים 1962–1966 כיהן בדירקטוריון בהרינגר אינגלהיים, חברת תרופות שבין היתר הייתה מעורבת בייצור אייג'נט אורנג'. משוער שעובדה זו הייתה המניע העומד מאחורי רצח בנו בשנת 2019, אם כי החשוד נשלח ליחידה מאובטחת בבית חולים בגלל הזויות נגטיביות נגד משפחת הקורבן.
בפוליטיקה
פון וייצזקר כיהן כראש עיריית ברלין המערבית בשנים 1981–1984. בשנים 1984–1994 כיהן כנשיא גרמניה. בתקופת כהונתו אוחדה גרמניה ושולבו שטחי הרפובליקה הדמוקרטית הגרמנית לשעבר לתוך הרפובליקה הפדרלית הגרמנית. בכך הוא הפך לנשיא הראשון של גרמניה המאוחדת.
ב-8 במאי 1985, בהיותו נשיא גרמניה המערבית, נשא פון וייצזקר נאום בפני הבונדסטאג בבון לרגל יום השנה ה-40 לסיום מלחמת העולם השנייה. בשל תוכנו, ניסה המשטר הקומוניסטי של גרמניה המזרחית למנוע את הפצתו. פון וייצזקר קרא בו לבני עמו "להתייצב מול האמת באומץ האפשרי" וקבע את אחריותם של הגרמנים למלחמה ולשואה:
חיים אישיים
בשנת 1953 פון וייצזקר התחתן עם מריאן פון קרטשמן. הם נפגשו כשהייתה ילדה בת 18, והוא היה בן שלושים. בשנת 2010, וייצזקר תיאר את הנישואין כ"ההחלטה הטובה והחכמה ביותר בחיי". לזוג נולדו ארבעה ילדים: רוברט קלאוס פון וייצזקר, פרופסור לכלכלה באוניברסיטה הטכנית במינכן, אנדראס פון ווייצקר, פרופסור לאמנות באקדמיה לאמנויות יפות מינכן, ביאטריס פון וייצזקר, עורכת דין ועיתונאית, ופריץ אקהרט פון וייצזקר, רופא ראשי בבית החולים "שלוספארק-קליניק" בברלין. בסוף שנות השבעים היה בנו אנדראס סטודנט בבית הספר לאודנוולד. בשנת 2010 עלו דיווחים על התעללות מינית שאירעה שם ובתקשורת העריכו בתקשורת כי אנדראס אולי היה אחד הקורבנות, אולם הטענה הוכחשה על ידי המשפחה. אנדראס נפטר מסרטן ביוני 2008, בן 51. בנו האחר של וייצזקר, פריץ, נרצח בדקירות סכין ב-19 בנובמבר 2019, בזמן שקיים הרצאה ב"שלוספארק-קליניק" שבו עבד.
ב־31 בינואר 2015 מת וייצזקר.
גמר ליגת האלופות 2022
גמר ליגת האלופות 2022 היה המשחק האחרון בעונת 2021/2022, העונה ה-67 של טורניר הכדורגל הבכיר באירופה שמאורגן על ידי אופ"א והעונה ה-30 מאז ששמה שונה מ"גביע אלופות המועדונים האירופי" לליגת האלופות. המשחק הסתיים בניצחון 1–0 של המועדון הספרדי ריאל מדריד על המועדון האנגלי ליברפול, וריאל מדריד זכתה בגביע בפעם ה-14 בתולדותיה. כאלופה, השתתפה בסופר קאפ האירופי נגד איינטרכט פרנקפורט, שניצחה בגמר הליגה האירופית 2022.
המשחק התקיים בסטאד דה פראנס, סן-דני, צרפת, ב-28 במאי 2022. זו הפעם השלישית ששתי קבוצות אלו נפגשו בגמר ליגת האלופות או גביע אירופה לאלופות, לאחר 1981 (שאף הוא נערך בפריז ובו ניצחה ליברפול) ו-2018 (בו ניצחה ריאל מדריד).
זה היה הגמר הראשון מאז 2019 ששוחק בנוכחות קהל מלא, לאחר שמשחקי הגמר ב-2020 ו-2021 הושפעו ממגפת הקורונה.
לאירוח הגמר נבחר במקור אצטדיון אליאנץ ארנה במינכן, גרמניה, אך לאחר שגמר 2020 הועבר לליסבון, שאר משחקי הגמר הוזזו בשנה אחת, וכך גזפרום ארנה שבסנקט פטרבורג, רוסיה, שהיה אמור לארח את גמר 2021, נבחר לארח את גמר 2022. בפברואר 2022, בעקבות המשבר האוקראיני-רוסי המתמשך, הודיעה אופ"א כי תשקול להעביר את הגמר. לאחר הפלישה הרוסית לאוקראינה, ב-24 בפברואר קיימה אופ"א ישיבה יוצאת דופן של הוועד המנהל על מנת לבטל את האירוח הרוסי למשחק הגמר באופן רשמי. יממה לאחר מכן הודיעה אופ"א כי הגמר יתקיים בסטאד דה פראנס שבסן-דני, צרפת, בפעם השלישית בהיסטוריה של האצטדיון, לאחר שאירח גם משחקי הגמר ב-2000 ו-2006.
בחירת האצטדיון המארח
ב-28 בספטמבר 2018 הושק הליך הגשת המועמדות עבור ערי אירופה לאירוח גמר ליגת האלופות, גמר הליגה האירופית וגמר ליגת האלופות לנשים לשנת 2021.
אופ"א הודיעה ב-1 בנובמבר 2018 כי שני אצטדיונים הביעו עניין לארח את גמר ליגת האלופות לשנת 2021 וב־22 בפברואר 2019 שני האצטדיונים הגישו את מועמדותם במועד האחרון.
האצטדיון המארח נבחר על-ידי הוועד המנהל של אופ"א במהלך ישיבה בליובליאנה שבסלובניה ב-24 בספטמבר 2019, בה נבחרו גם האצטדיונים המארחים למשחקי גמר ליגת האלופות 2022 ו-2023. בספטמבר 2019 הוכרז שגזפרום ארנה נבחרה לארח את משחק גמר ליגת האלופות 2021, כאשר אליאנץ ארנה תארח את גמר ליגת האלופות 2022 ואצטדיון ומבלי יארח את 2023. ב-17 ביוני 2020 הודיעה אופ"א כי בשל מגפת הקורונה באירופה, כל מיקומי הגמרים יידחו בשנה, וכתוצאה מכך גזפרום ארנה יארח את גמר ליגת האלופות 2022.
ב-25 בפברואר 2022 הודיעה אופ"א בשל הפלישה הרוסית לאוקראינה כי גמר ליגת האלופות שהיה אמור להיערך בגזפרום ארנה יעבור לסטאד דה פראנס בפריז.
רקע
עבור ליברפול, היה זה גמר ליגת האלופות/גביע אירופה העשירי שלה. היא זכתה בעבר בשישה גמרים (1977, 1978, 1981, 1984, 2005 ו-2019) והפסידה בשלושה (1985, 2007 ו-2018). יהיה זה הגמר הרביעי עבור המאמן יורגן קלופ, לאחר הפסדו עם בורוסיה דורטמונד ב-2013 ושני הגמרים אליהם הגיע עם ליברפול (2018 ו-2019). בנוסף, ליברפול שיחקה בגמר אחד של גביע אירופה למחזיקות גביע, ב-1966 בו היא הפסידה לבורוסיה דורטמונד, ובארבעה גמרים של הליגה האירופית/גביע אופ"א, ניצחה בשלושה (1973, 1976 ו-2001) והפסידה באחד (2016, עם קלופ כמאמן).
ריאל מדריד שיחקה בגמר ליגת האלופות/גביע אירופה ה-17 שלה, הראשון מאז זכייתה ב-2018 מול ליברפול. בסך הכל ריאל מדריד ניצחה בשלושה עשר גמרים (1956, 1957, 1958, 1959, 1960, 1966, 1998, 2000, 2002, 2014, 2016, 2017 ו-2018), הכי הרבה בהיסטוריה, והפסידה בשלושה (1962, 1964 ו-1981). עבור קרלו אנצ'לוטי יהיה זה גמר ליגת האלופות החמישי שלו, לאחר שזכה עם מילאן ב-2003 ו-2007 והפסיד ב-2005, ולאחר שזכה בגמר 2014 בתקופתו הראשונה בריאל מדריד. בנוסף היא שיחקה בעבר בשני גמרי גביע אירופה למחזיקות גביע והפסידה בשניהם (1971, 1983), ובשני גמרי גביע אופ"א וזכתה בשניהם (1985, 1986).
הייתה זו הפעם הראשונה בה שתי קבוצות נפגשות בפעם השלישית בגמר אירופי. בגמר גביע אירופה 1981 שנערך בפארק דה פראנס שבפריז ניצחה ליברפול 1–0, ובגמר ליגת האלופות 2018 שנערך במרכז הספורט הלאומי אולימפיסקי שבקייב גברה ריאל מדריד 3–1. זהו גם הגמר השלישי של קרלו אנצ'לוטי מול ליברפול, לאחר 2005 (בו הפסיד) ו-2007 (בו ניצח). הוא גם הפסיד לליברפול ב1984 כשחקן רומא. זוהי הפעם השישית בה קבוצה אנגלית פוגשת קבוצה ספרדית בגמר ליגת האלופות, לאחר ליברפול וריאל מדריד ב-1981 ו-2018, וברצלונה שניצחה את ארסנל ב-2006 ומנצ'סטר יונייטד ב-2009 ו-2011.
מלבד המפגשים בגמר, ליברפול וריאל מדריד נפגשו 6 פעמים במסגרת ליגת האלופות. ליברפול ניצחה את שני משחקי שמינית הגמר בעונת (1–0 בחוץ ו-4–0 בבית), ריאל מדריד ניצחה את שני המשחקים בשלב הבתים של עונת  (3–0 בחוץ ו-1–0 בבית). ברבע הגמר של עונת ריאל מדריד ניצחה את ליברפול 3–1 בבית וסיימה בתיקו מאופס בחוץ, שהספיק לה כדי להעפיל לחצי הגמר. בסך הכל, בשמונת המשחקים הישירים ביניהן, ריאל מדריד ניצחה בארבעה וליברפול בשלושה, בעוד משחק אחד הסתיים בתיקו. בשמונה מפגשים אלו, יחס השערים עומד על 10:8 לטובת ריאל מדריד.
שופטים
שופט: קלמן טורפין קוונים: ניקולא דנוס,  סיריל גרינגור שופט רביעי:  בנואה בסטיאן  שופט וידאו:  ז'רום בריסאר
שופט וידאו שני: ווילי דלאז'ו, שופט וידאו לנבדל:  מסמליאנו איראטישופט וידאו תומך: פליפו מלי
היון סונג-וול
ש'ואן סונגיו, בעלת שם הבמה היון סונג-וול (בהנגול: 현송월, בהנג'ה: 玄松月; נולדה ב-1977) היא זמרת פופ צפון קוריאנית שהתפרסמה כסולנית להקת "Pochonbo Electronic Ensemble", הרכב פופ שהיה מפורסם בצפון קוריאה בתחילת שנות האלפיים. ניהלה מערכת יחסים עם קים ג'ונג און בטרם הפך לשליט מדינה זו.
באוגוסט 2013, דווח בתקשורת המערבית כי היא הוצאה להורג בירי בגין הפרת חוק שאוסר פורנוגרפיה יחד עם עוד 11 אזרחים נוספים. ההאשמות הוכחשו בצפון קוריאה, ובמאי 2014 אף הופיעה בטלוויזיה הצפון קוריאנית והיללה את הנשיא.
עם הקמת להקת הבנות הייצוגית מארנבונג והתזמורת האינסטרומנטלית האלקטרונית מודנפנג המלווה אותה, מונתה היון להיות ראש הלהקה והמנהלת המקצועית. בשנת 2017 נבחרה לוועד המרכזי של מפלגת הפועלים הקוריאנית (WPK). היא גם ליוותה את קים ג'ונג און בכמה ביקורים מדיניים בין 2018 ל-2019. במאי 2020 פורסם שהיא מונתה להיות סגן מנהל "מחלקת התעמולה והֲנָעָה"
פלשבק (פסיכולוגיה)
פלשבק (מאנגלית: היבט לאחור; גם: מַעְתָּק לֶעָבָר) הוא תופעה פסיכולוגית, אשר במסגרתה אדם חווה באופן פתאומי חוויה מעברו או אלמנטים מסוימים ממנה. הפלשבק כולל לעיתים קרובות רגשות שהאדם חש בזמן החוויה.
המושג משמש בעיקר לתיאור תופעה זו כאשר היא מתרחשת באופן שאינו נשלט, או כאשר היא כה עזה עד שהאדם מרגיש כאילו הוא "חי מחדש" את אותו הרגע, והוא אינו מסוגל לאבחן אותו כזיכרון, וטועה בו כמשהו המתרחש בהווה. לכן ניתן לתאר פלשבקים כחוויות אישיות הצצות אל תוך המודעות של האדם, באופן שאינו הכרתי. תופעה זו מתרחשת בדרך כלל ללא קשר למצב בו האדם נמצא בעת שהוא חווה אותה.
אנשים עם הפרעת דחק פוסט-טראומטית עשויים לחוות פלשבקים מהחוויה הטראומטית שחוו. פלשבקים אלו עלולים להיות כה מטרידים, עד שהם משבשים את שגרת היום-יום.
חג המולד בגרמניה הנאצית
חגיגות חג המולד בגרמניה הנאצית הותרו, אם כי היו ניסיונות של המשטר להתאים את החג הדתי הנוצרי לאידאולוגיה הנאצית. מוצאו היהודי של ישו הטרידו את ממשלת גרמניה הנאצית. בשל כך, בין 1933 ל-1945 הנאצים פעלו לכך שהחגיגות של החג במדינה יעסקו בעיקר בהיבטים התרבותיים והטרום-נוצריים של החג. עם זאת, החגיגות בכנסיות לא השתנו ואופייהן נותר כמו שהיה לפני עליית הנאצים לשלטון.
חג המולד תחת המשטר הנאצי
אידאולוגים נאצים טענו כי המרכיבים הנוצריים של חג המולד התבססו על מסורות גרמניות עתיקות. הם טענו שלערב חג המולד במקור לא היה שום קשר להולדתו של ישו ושהחג ציין בכלל את יום ההיפוך של חודש דצמבר ואת "לידתה מחדש של השמש" וזאת בהתאם לאמונה הנאצית שצלב הקרס היה סמל קדום של השמש וכן שסנטה קלאוס היה המצאה נוצרית מחדש של האל הגרמני אודין. בהתאם, פורסמו כרזות שתיארו את אודין כ"איש חג המולד ויום ההיפוך", בכרזות נראה אודין בעל זקן אפור עבה וחובש כובע חורפי ואף נושא שק מלא במתנות. מרים, אם ישו וישו עצמו תוארו כאם וילד בלונדינים (וזאת בהתאם למודל היופי הנאצי).
גם עץ חג המולד וקישוטי חג המולד הוחלפו. כך למשל, הכוכב שנהוג לשים על צמרת העץ הוחלף בצלב קרס או בגלגל השמש הגרמני. בנוסף לכך, נעשה ניסיון להסיר את הקשר בין החג ללידת וביאת ישו ולהחליפו בביאת הפיהרר, אדולף היטלר שכונה באירועי החג "הפיהרר המושיע".
גם חלק משירי חג המולד שונו. המילים של השיר "לילה שקט, לילה קדוש" שונו והוסרה מהם כל התייחסות לאלוהים או לדת. גם שירים בהם הוזכר ישו, שונו ותוקנו בהתאם. חלק מהשירים שנכתבו או תוקנו היו פופולריים גם לאחר כניעת גרמניה הנאצית.
קטלוגים בחנויות המכילים צעצועים לילדים שהוצעו במהלך תקופת החג כללו חיילי אס אס משוקולד או צעצועים של טנקים, מטוסי קרב ומקלעים.
התנגדות למיתוג מחדש של חג המולד
בעוד שרוב הגרמנים אימצו את המיתוג מחדש של הנאצים לחג המולד, היו דיווחים בתקשורת המערבית על קבוצות שכן ניסו לחגוג את החג כמו בימים עברו. אנשי הדת היו בין המתנגדים המרכזיים למיתוג החדש של חג המולד. בעקבות האיסורים הרבים הקשורים לחג שחוקקו על ידי הממשל הנאצי, אנשי הכנסייה הקתולית איימו על כל אישה שהצטרפה לליגת הנשים הנאציונלית-סוציאליסטית (אגף הנשים של המפלגה הנאצית) בנידוי מהכנסייה וכמה נשים דתיות החרימו את אירועי חג המולד שאורגנו על ידי נשים נאציות.
דורבן ג'אווה
דוֹרבָּן ג'אווה (שם מדעי: Hystrix javanica) הוא מין של מכרסם מהסוג דורבן המצוי בטבע רק באינדונזיה באיים: ג'אווה, באלי, פלורס, לומבוק, סומבאווה, מדורה ועוד כמה איים קטנים מאיי סונדה. אין לו תת-מינים מוכרים. המין תואר לראשונה ב-1823.
מאפיינים
זהו דורבן בגודל בינוני, אם כי ביחס למכרסם זה גדול מאוד. הדורבן באורך 45–60 ס"מ ועם זנב באורך 6–17 ס"מ. הדורבן בעל שערות חומות עם קוצים ארוכים בצבע לבן ושחור בקצה. הראש שלו לעיתים בעל גוונים כתומים.
הדורבן הוא שוכן של יערות פתוחים, יערות ראשוניים או שניונים ומצוי גם בביצות ויערות מנגרובים. כמו שאר הדורבנים הוא אוהב לחפור באדמה ולחפש צמחייה, שכן הוא אוכל צמחים בעיקרו.
לדורבן תפוצה קטנה מאוד בטבע ובעבר הוא ניצוד והיה בסכנה. כיום הוא מוגן בידי ממשלת אינדונזיה ומצב שימורו הוא "ללא חשש".
ארמון הנשיאות (סוריה)
ארמון הנשיאות (בערבית: قصر الشعب, מילולית: "ארמון העם") הוא מקום מגוריו של נשיא סוריה, הממוקם במערב העיר דמשק, על הר מאזה מצפון לשכונת מאזה, ליד הר קאסיון ומשקיף על העיר. הבניין הראשי משתרע על 31,500 מ"ר. הרמה כולה של הר מאזה היא חלק משטח הארמון ומוקפת בחומת ביטחון ובמגדלי שמירה. בחזית הבניין מזרקה גדולה והארמון עצמו מורכב במידה רבה מחדרים ריקים עם שיש קרארה.
הארמון משמש לעיתים קרובות לאירוח משלחות ממשלתיות ומבקרים ממשלתיים זרים. ב-27 באוקטובר 1994 נפגש ביל קלינטון עם חאפז אל-אסד בארמון כדי לנהל משא ומתן על תוכנית שלום בין סוריה לישראל. נכון לעכשיו, משפחתו של בשאר אל-אסד מתגוררת במעון, אך מדי פעם הם מתגוררים גם בארמון תשרין הוותיק יותר בשכונת אר רבווה בעיר.
סורוקה (עיר)
סורוקה (ברומנית: Soroca, אוקראינית: Сороки, בפולנית: Soroki, ביידיש: סאָראָקע) היא עיר בצפון מולדובה, סמוך לגבול עם אוקראינה. שוכנת לגדת נהר הדניסטר, ומרוחקת כ-160 ק"מ צפונית מהבירה קישיניב. העיר משמשת כבירת מחוז סורוקה. בעבר הייתה קהילת יהודי סורוקה קהילה משמעותית.
היסטוריה
ההתיישבות בעיר החלה בימי הביניים, אז סחרו תושבי סורוקה עם הרפובליקה של ג'נובה. בשנת 1499 בנה שטפן הגדול מצודה בעיר, הקיימת עד היום. מקור השם סורוקה אינו ידוע.
המצודה המקורית שהוקמה מעץ, הייתה חוליה חשובה בשרשרת הביצורים שהגנה על נסיכות מולדובה. לגדת הדניסטר הוקמו ארבעה מבצרים, לגדת הדנובה שניים, ועוד שלושה בגבול הצפוני של הנסיכות. בין השנים 1543–1546 נבנה המבצר מחדש מאבן, תחת שלטונו של פטרו רארש.
במלחמה הטורקית הגדולה בשלהי המאה ה-17, הגנו בהצלחה כוחותיו של יאן סובייסקי על המבצר מפני העות'מאנים. למבצר הייתה חשיבות אסטרטגית לשני הצדדים שנלחמו במלחמה העות'מאנית-רוסית, שהתקיימה בין 1710–1711. העות'מאנים כבשו את המבצר, והם החזיקו בו עד לכיבושו מחדש על ידי הרוסים במהלך המלחמה ב-1735–1739.
שנות המאה ה-19 היו שנים של שגשוג יחסי, העיר גדלה במהירות, חולקה לשכונות, נבנו בה רחובות מודרניים, בתי חולים, בתי ספר, וכנסיות. תחת שלטון ברית המועצות הפכה סורוקה למרכז תעשייתי חשוב בצפון מולדובה.