cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
סטיב גנדרסון
ביוגרפיה
בין השנים 1975–1979 כיהן גנדרסון באספה המדינתית של ויסקונסין, הבית התחתון בבית המחוקקים המדינתי. בשנת 1980 נבחר אל בית הנבחרים של ארצות הברית כנציג מחוז הקונגרס השלישי של ויסקונסין. הוא הושבע לתפקידו עם התכנסות הקונגרס ה-97, ומילא שמונה תקופות כהונה בבית הנבחרים שעד שפרש מהקונגרס לקראת בחירות האמצע ב-1996.
בראשית מאי 1994 גנדרסון הוצא מהארון כהומוסקסואל במליאת בית הנבחרים על ידי חבר הקונגרס בוב דורנן מקליפורניה, במהלך דיון בנושא מימון פדרלי לתוכניות לימוד גיי פרנדליות. בכך נהפך לאחד מחברי הקונגרס ההומואים הגלויים הראשונים והרפובליקני ההומו הראשון בבית הנבחרים. בשנת 1996 היה גנדרסון הרפובליקני היחיד בקונגרס שהצביע נגד "חוק הגנת הנישואין", ונודע כתומך בולט בזכויות להט"ב בארצות הברית אחרי עזיבתו את החיים הפוליטיים. בתקופתו בבית הנבחרים היה גנדרסון אחד משני הרפובליקנים היחידים שהיו הומוסקסואלים גלויים, לצד ג'ים קולבה מאריזונה.
גנדרסון דגל בזכויות הגירה מורחבות לבני ההמונג, שהיו בעלי ברית של הכוחות המזוינים של ארצות הברית במהלך מלחמת וייטנאם, ומאוחר יותר התמודדו עם רדיפות תחת השלטון הקומוניסטי בלאוס. בינואר 2010 מונה גנדרסון בידי נשיא ארצות הברית ברק אובמה לחבר ב"וועדת הנשיא לעמיתי הבית הלבן".
שבי בן ברוך
שאר ישוב (שבי) בן ברוך (נולד ב-4 באפריל 1944) הוא כדורגלן עבר ישראלי, ששיחק בעמדת הקשר בהפועל תל אביב ובנבחרת ישראל.
קריירה
בן ברוך נולד בארץ ישראל, וכשהיה בן 12 נסע עם משפחתו לשליחות של שלוש שנים בשוודיה. כשחזר לישראל הצטרף למחלקת הנוער של הפועל תל אביב, בעקבות האחים משה ודני בורסוק, שלמדו עמו בבית הספר תיכון חדש. מאמנו הראשון של בן ברוך בקבוצת הנוער היה שלמה פוליאקוב, ולצידו שיחקו בקבוצה דוד פרימו ויחזקאל חזום.
בשנת 1962 עלה בן ברוך לקבוצה הבוגרת של הפועל תל אביב, ובמהרה השתלב בהרכב שכלל את רחביה רוזנבוים, גדעון טיש ואמציה לבקוביץ' הוותיקים. ב-16 בנובמבר 1963 כבש את שער הבכורה שלו בקריירה, במשחק מול הפועל טבריה באצטדיון בלומפילד שהסתיים בתיקו 3-3. ב-25 במאי 1965 כבש צמד שערים בניצחון 1-2 על מכבי חיפה.
בעונת 1965/1966 זכה עם הפועל תל אביב לראשונה באליפות המדינה, תחת הדרכתו של המאמן דוביד שווייצר, כשלצידו מככבים בקבוצה, בין היתר, שייע פייגנבוים, ג'ורג' בורבה ושים בן יהונתן. בן ברוך כבש שלושה שערי ליגה בעונה זו, כולל שער הניצחון מול הפועל באר שבע בדקה ה-80. בשנת 1967 זכה עם הקבוצה באליפות אסיה לקבוצות. בן ברוך, שחזר לשחק לאחר פציעה ארוכה, נכנס למשחק הגמר מול אלופת מלזיה כמחליף בדקה ה-65, וסייע להפועל תל אביב להפוך לזוכה הראשונה במפעל.
בעונת 1968/1969 זכה עם הפועל תל אביב באליפות נוספת, תחת הדרכתו של רחביה רוזנבוים, ששיחק עמו בעבר והפך למאמן הקבוצה. בנוסף לשחקנים ששיחקו לצידו לאורך כל שנות ה-60, בעונה זו כיכבו בקבוצה גם הצעירים רוני קלדרון, קיקו רחמינוביץ' ונחמן קסטרו. בן ברוך כבש שני שערי ליגה בעונה זו, ובעונה שלאחר מכן הגיע עם הפועל תל אביב שוב לגמר אליפות אסיה, אך הפעם הפסידה הקבוצה לאלופת איראן, וסיימה במקום השני בטורניר.
ב-10 באפריל 1971 כבש בן ברוך את שערו האחרון בקריירה, בניצחון 6–1 על מכבי שעריים במסגרת גביע המדינה, ובתום העונה פרש ממשחק פעיל בגיל 27. בסך הכל כבש בן ברוך 16 שערים במדי הפועל תל אביב, מתוכם 13 בליגה.
לזכותו של בן ברוך 7 הופעות בנבחרת ישראל. את הופעת הבכורה שלו ערך ב-28 בנובמבר 1964, במשחק ידידות מול נבחרת יוגוסלביה שנערך באצטדיון בלומפילד. ב-26 באוקטובר 1966 ערך את הופעתו האחרונה בנבחרת, במשחק ידידות מול נבחרת דנמרק בקופנהגן.
לאחר פרישתו מכדורגל הפך לרואה חשבון.
נחליאלי מדגסקרי
נחליאלי מדסקרי (שם מדעי: Motacilla flaviventris) הוא מין של נחליאלי האנדמי למדינת האיים מדגסקר, ומכאן שמו. הנחליאלי חי באזורים טרופיים וסובטרופיים המוצפים עונתית. הוא הוגדר כמין חדש למדע בשנת 2001.
הערות שוליים
Kormos billegető
נגמר העוף (אבל גם הקוסקוס טעים)
עלילת הספר מתמקדת בחייהם של צוות דיילי אוויר בחברת תעופה. את ההשראה לכתיבת הספר קיבל כהן אחרי שעבד בין השנים 2000 ל-2004 כדייל בחברת אל על.
עלילה
חמש שנים אחרי שנאלץ לעזוב את ישראל חסר כל, עולה דור גל על טיסת חברת "אופק" מברצלונה לתל אביב, במטרה לפתוח דף חדש. הטיסה מטלטלת את חייו וגורמת לו לעשות הכל כדי להתקבל כדייל אוויר בחברת התעופה כשהמטרה המרכזית היא להחזיר לחייו את אהבתו הראשונה. המשימה, הפשוטה כביכול, תהפוך מורכבת משחשב ובדרך אליה יסתבכו חייו פעם אחר פעם, עברו ירדוף אותו בכל עיר שבה ינחת והוא ייתקל בחיות אקזוטיות שמוברחות לישראל בדרך שגם היחידה הארצית לחקירת פשעים חמורים לא מצליחה לפענח.
עלילת הרומן מתרחשת במקומות שונים בעולם ומגוללת ברגישות צורבת ובהומור חד את חייהם של דיילי אוויר וטייסים, שמסתבכים בפרשיות שלא מרפות מהם גם אחרי הנחיתה.
קונספט
בפרסומים שונים, כהן ציין שההרפתקאות באופק מומצאות בחלקן, וחלקן שילוב של חוויות אמיתיות שהוא וחבריו עברו באל על.
אנדרה פיליפ
אנדרה פיליפ (בצרפתית: André Philip; 28 ביוני 1902 - 5 ביולי 1970) היה מדינאי וכלכלן צרפתי איש המפלגה הסוציאליסטית הצרפתית. במהלך מלחמת העולם השנייה לחם פיליפ בשורות הרזיסטאנס ולאחר מכן שימש בתפקידים בכירים בהנהגה הפוליטית של צרפת החופשית. לאחר שחרור צרפת שימש פיליפ כשר בממשלה הזמנית ובממשלת הרפובליקה הצרפתית הרביעית.
מוצא ונעורים, קריירה מוקדמת
פיליפ נולד למשפחה פרוטסטנטית בעיירה פון-סן-אספרי (Pont-Saint-Esprit) במחוז לנגדוק-רוסיון בדרום צרפת. הוא למד כלכלה ושימש כפרופסור לכלכלה באוניברסיטת ליון. בשנת 1920 הצטרף אל המפלגה הסוציאליסטית הצרפתית. בשנת 1924 נישא למיריי קורמן (Mireille Cooreman) ולזוג נולדו חמישה ילדים.
פיליפ היה יושב ראש החזית העממית בליון, וכבר משלב מוקדם של פעילותו הביע תמיכה ביהודים, וביישוב היהודי בארץ ישראל, ושימש כיושב ראש הוועד נגד אנטישמיות בדרום מזרח צרפת. בשנת 1935 ביקר בארץ ישראל, והביע תמיכה בהתיישבות העובדת. בשנת 1936 נבחר לראשונה לפרלמנט הצרפתי, ושירת בתפקיד חבר הפרלמנט עד לתבוסת צרפת במהלך המערכה על צרפת במלחמת העולם השנייה, בשנת 1940. ביולי 1940 היה בין שמונים הצירים שהצביעו נגד כינון ממשלת צרפת של וישי. לאחר מכן ירד למחתרת ולחם כנגד הגרמנים בשורות הרזיסטאנס. בשנת 1942 נערך אחר פיליפ מצוד על ידי הגסטפו, אך הוא הצליח להגיע ללונדון ולהצטרף שם אל כוחות הגנרל שארל דה גול. דה גול צירפו אל "הוועד הלאומי הצרפתי", מעין ממשלה גולה שהקים דה גול, כאות לקשר בין אנשי הרזיסטאנס שלחמו בצרפת, ואנשי צרפת החופשית שלחמו מחוץ לגבולות צרפת.
אשתו של פיליפ, מיריי פיליפ, נשארה בצרפת, ועסקה בהצלת יהודים בכפר לה שמבון-סור-ליניון. היא הייתה חלק ממחתרת שהעבירה יהודים אל מעבר לגבול השווייצרי, והייתה פעילה בהעברת קבוצות ובהשגת אשרות מעבר. על פעילותה זו זכתה פיליפ ממוסד יד ושם לתואר חסידת אומות העולם. כאשר הגיע אנדרה פיליפ עצמו ללונדון, חשף את יחסה של ממשלת צרפת של וישי ליהודים, והצטרף לקול קורא בינלאומי שיצא ביזמת מפלגת הלייבור הבריטית שהביע תמיכה ביהודים הסובלים.
בשירות צרפת החופשית
לאחר רצח דרלאן, והחלפתו בגנרל אנרי ז'ירו, השכילו אנשי צרפת החופשית ליצור ועד משותף עם אנשי ז'ירו. בוועד, הוועד הצרפתי לשחרור לאומי, קיבל פיליפ את תפקיד שר הפנים.
שר בממשלות צרפת
לאחר שחרור צרפת, חידש פיליפ את פעילותו הפוליטית במסגרת המפלגה הסוציאליסטית. במסגרת הממשלה הזמנית של הרפובליקה הצרפתית כיהן כשר הכלכלה בממשלתו של הסוציאליסט פליקס גואן בין 26 בינואר ל-26 ביוני 1946. בבחירות שנערכו בשנה זו שב ונבחר לפרלמנט, ועמד בראש הוועדה הפרלמנטרית שניסחה את החוקה הצרפתית, שהייתה לבסיס להקמת הרפובליקה הצרפתית הרביעית. פיליפ שב ושימש כשר הכלכלה הלאומית והכספים בממשלת לאון בלום בין דצמבר 1946 לינואר 1947, ובמסגרת הרפובליקה הרביעית שימש כשר הכלכלה בממשלתו של פול רמדיה בין ינואר 1947 ליולי 1947.
לאחר פרישתו מהממשלה
בתקופת הקמת מדינת ישראל נמנה פיליפ על התומכים במדינה הצעירה, השתתף בעצרות השמחה על הקמתה, והיה בין הלוחצים על הממשלה הצרפתית לקיים עם ישראל קשרים דיפלומטיים.
בשנת 1951 כשל בבחירות, אך המשיך בפעילות ציבורית. הוא היה בין הפעילים לאיחוד אירופה, והיה בין הפועלים להקמת קהילת הפחם והפלדה האירופית, מסגרת אירופית מוקדמת לשיתוף פעולה כלכלי, ששימשה כבסיס להתפתחות ההיסטורית שהביאה ליצירת הקהילה הכלכלית האירופית והאיחוד האירופי. בשנת 1957 הוצא משורות המפלגה הסוציאליסטית עקב מאבקו במנהיג המפלגה גי מולה, אותו האשים ב'בגידה בסוציאליזם'. לאחר מכן הצטרף למפלגת השמאל הקטנה "המפלגה הסוציאליסטית העצמאית".
בין 1951 ל-1957 לימד כלכלה באוניברסיטת זאארבריקן, ולאחר מכן לימד כלכלה בפריז עד 1967. בין 1964 ל-1968 היה פעיל במסגרת ועידת האו"ם לסחר ופיתוח. ב-1970 מת בפריז.
נפקדות
נפקדות היא מונח צבאי-שלישותי בצבא, המיוחס לחייל אשר מבצע עבירת היעדרות משירות שלא ברשות עד מניין ימים מסוים. לפיכך, נפקדות מהווה שלב מקדים להפיכת החייל המבצע עבירה זו לעריק. המונח "נפקדות" נקבע בפקודות הצבא, וזאת על מנת לבצע הפרדה בין חיילים עריקים לבין חיילים נפקדים ולאופן הטיפול בהם.
נפקדות בצה"ל
במדינת ישראל נוהג גיוס חובה, שאינו נעוץ רק בצורך ביטחוני אלא גם באתוס של צבא הגנה לישראל כצבא העם. על-פי אידיאל זה, תפקיד השירות הצבאי להוות בין היתר "כור היתוך", במסגרתו מגויסים נערים מכל שכבות האוכלוסייה ומשתלבים בחברה ובצבא. התפיסה הנוהגת היא אפוא שאידיאל זה, מצריך את העמדתם לדין של חיילים שאינם מתייצבים לשירות ולא קיבלו פטור חוקי, בין אם באמצעות השתמטות או באמצעות עזיבת הצבא במהלך שירות פעיל. לצורך הגשמת אידיאל זה, מעמיד צה"ל מדי שנה כ-1,300 נעדרים מן השירות לדין פלילי, מה שמביא אותם להשתחרר מן הצבא עם רישום פלילי. החל מ-2019, חלקם ישתחררו מהצבא עם רישום פלילי מופחת, המקביל בהשלכותיו לתוצאת אי-הרשעה בבית משפט אזרחי.
קובע: "חייל שנעדר משירותו בצבא, או מהמקום שהוא חייב כדין להימצא בו אותה שעה, דינו - מאסר שלוש שנים, אלא אם הוכח כי היה לו היתר או הצדק סביר אחר לכך". מכאן, שמבחינה משפטית, ההתייחסות לעבירת ההיעדרות ולחומרתה היא אך ורק מבחינת מניין ימי ההיעדרות ללא הבחנה האם מדובר בחייל נפקד, או בחייל עריק.
לאור זאת, ועל בסיס חוק השיפוט הצבאי, נכתבו שתי פקודות מטכ"ל המתייחסות לעבירת היעדר מן השירות שלא ברשות; פ"מ 31.0513: "היעדרות משירות סדיר" ופ"מ 31.0521: "היעדרות משירות מילואים". פקודות אלו מגדירות מהו נפקד, מהו עריק ומהו אופן הטיפול בכל אחד מן המקרים הללו.
פקודות הנפקדות צה"ל
על פי פ"מ 31.0513 "היעדרות משירות סדיר" ופ"מ 31.10.21 שעניינה "היעדרות משירות מילואים", נפקד הוא אחד מאלה:
בנוסף לטיפול המשמעתי (להלן), מגדירות פ"מ את יחסו של צה"ל לחייל הנפקד:
בפקודות צה"ל מחולקת הנפקדות לשני סוגים - נפקדות של עד 24 שעות ונפקדות של מעל ל-24 שעות.
נפקדות של עד 24 שעות
נפקדות של עד 24 שעות היא מצב בו חייל נעדר משירות שלא ברשות, לתקופה שלא עולה על 24 שעות החל מרגע תחילת היעדרותו. חייל, אשר חזר ליחידתו לאחר היעדרות של עד 24 שעות יטופל משמעתית פי כללי דין משמעתי בצה"ל ועל פי פ"מ 31.0513 "היעדרות משירות סדיר, או על פי פ"מ 31.10.21, שעניינה "היעדרות משירות מילואים". בנוסף לטיפול המשמעתי, מגדירות הפ"מ הנ"ל את יחסו של צה"ל לחייל, המבצע נפקדות של עד 24 שעות:
נפקדות של מעל 24 שעות
נפקדות של מעל 24 שעות היא מצב בו חייל נעדר משירות שלא ברשות לתקופה העולה על 24 שעות ועד לזמן בו הוא מוכרז כעריק. בחודש יוני 2011 עודכנה פ"מ 31.0513 "היעדרות משירות סדיר", והק"א 31.05.13 "היעדרות משירות סדיר". הפקודות המעודכנות ביטלו את סטטוס "עריק ביחידה" והגדירו מחדש את מניין הימים להכרזת עריקות. על פי הפקודות המעודכנות, נקבע כי חייל בשירות סדיר יוכרז על ידי רשויות הצבא כעריק לאחר 21 ימים ולא 45 ימים, כפי שבוצע עד כה. חייל בשירות מילואים יוגדר כעריק החל מהיום ה-15 או ה-21 להיעדרותו (בהתאם לכתוב בפ"מ שעניינה היעדרות משירות מילואים).
חייל שחוזר מנפקדות של מעל 24 שעות, יטופל משמעתית על פי חוק השיפוט הצבאי, תשט"ו-1955 או פ"מ דין משמעתי בצה"ל.
היבטים משפטיים
האופן שבו צה"ל מפרש את עבירת ההיעדר מן השירות שם אותה במתח מול עבירת סירוב הפקודה. נכון להיום, ניתן להרשיע חייל בדין משמעתי בגין היעדר מן השירות גם אם סירב לבצע את תפקידו או שלא נכח בדיוק באותו המקום בו הוא אמור להיות, גם אם עדיין נכח בבסיס.
בפסיקת בתי הדין נקבעו הלכות רבות בעניין היעדר מן השירות: באותו העניין בו נקבעה ההלכה, זוכה בסופו של יום החייל בעקבות ערעורו לבית המשפט העליון, אך זאת מבלי לקבוע מסמרות לגבי ההלכה בנושא. בין היתר, התביעה ביטלה את כתב האישום נוכח הערות השופט חנן מלצר, והחייל זכה לפטור משירות מנסיבות אישיות. על-פי הודעת דובר צה"ל, "לא ניתן ללמוד מתוצאות מקרה זה על מדיניות הצבא ביחס לחובת השירות בצה"ל של אזרחים בעלי אזרחות כפולה ישראלית וצרפתית".
ישנן שאלות משפטיות נוספות בנושא שטרם נידונו. כך, מעמדה של עבירת ההיעדר מן השירות כעבירה מחדלית והנובע מכך טרם נידון, וכן נמנעו עד היום מלהעלות טענה לפיה מערך השוויון דווקא נובע כי אין לגייס אדם, שכן השירות מכביד עליו יותר באופן איכותי שונה מאחרים.
הליכי שילוב של עריקים ומשתמטים
תוכנית הליכי שילוב היא מיזם של צה"ל בשיתוף משרד הרווחה, בו מתמודד צה"ל עם בעיית ההיעדרות מן השירות של חיילים בעלי קשיים כלכליים באמצעות סיוע כלכלי, ולא באמצעות מאסרם בפועל ופיטוריהם מן השירות. הצבא מכנה את ההליכים הללו "הליכים שיקומיים", שכן הטיפול בבעיות העומדות בבסיס היעדרות החיילים מן השירות נתפסת על-ידו "שיקומי", משההיעדרות מן השירות היא עבירה פלילית. במסגרת המיזם, הושקעו תקציבים ממשרד הרווחה לטיפול בבעיות השורש המונעות מחיילים להשלים שירות תקין.
חרף אופיו הסוציאלי של ההליך, מדובר בהליך המתבצע בצל המשפט הפלילי, ובמסמך בו הציג הצבא את התוכנית נוקטים בכפל לשון, כאשר לעיתים מכונה ההליך "הליך שילוב", מונח המדגיש את אופיו הסוציאלי, ולעיתים "הסדר שילוב", מונח המדגיש את אופיו המשפטי-פלילי. החיילים בתוכנית השילוב נדרשים להתייצב לדיוני מעקב תקופתיים בבית הדין הצבאי, בכובעו כ"בית הדין המשלב".
קבלת ההחלטה על פתיחת בית הדין המשלב
בין השנים 2018–2020, בוצעה בצה"ל תוכנית הרצה (פיילוט) במסגרתה יושמו מנגנונים לשילוב עריקים ומשתמטים בשירות תקין באמצעים שאינם עונשיים, תוך מתן סיוע כלכלי. הצבא הגדיר את התוכנית כמוצלחת, כאשר מתוך כ-200 חיילים ששולבו בתוכניות השונות, כ-70 השלימו שירות מלא והשתחררו מבלי לרצות עונש מאסר ממושך וללא רישום פלילי (כ-80 חיילים אחרים עדיין נמצאים בשירות תחת פיקוח במסגרת תוכנית ההרצה). היות שהתוכנית נמצאה מוצלחת, ב-20/07/2020 צה"ל מצא לנכון להרחיב את המיזם כך שיכלול חיילים המתאימים לכך מכלל הזרועות והגופים במערכת הצבאית.
נכון לאפריל 2020, נבחנו 510 מועמדים להליכי שילוב ו-454 מהם החלו משתלבים בפרויקט. 118 חיילים סיימו את ההליך בהצלחה, 85 נשרו ו-251 עודם נבחנים.
אופי הליכי השילוב
במסגרת הליכי השילוב, עריק או משתמט שנעצר או הסגיר את עצמו, ותקופת היעדרותו מצדיקה ככלל העמדה לדין פלילי - יוכל לבקש להשתלב ב-"הליך שילוב". התוכנית מותנית במוטיבציה לשירות, ובית הדין הצבאי יפנה את החייל לבחינת התאמתו להליך על ידי מערך גחל"ת.
חייל שנמצא מתאים להליך שילוב, חותם על הסדר שילוב ומקבל על עצמו את התנאים הקבועים בו, ומשוחרר ממעצרו לצורך התחלת שירותו ביחידה בה הוא משתלב. עם שובו ליחידתו, ממונה לחייל מפקד מלווה, שהוא קצין או נגד בדרגת רס"ל ומעלה. ככלל, הליך השילוב נמשך כשנה, ובמקרים המורכבים, מכונת ביחידה ועדה בהשתתפות גורמים שונים הבוחנת את הדרך הראויה לשילובו של חייל בשירות צבאי.
דומיניק מיסטריו
דומיניק גוטיירז (באנגלית: Dominik Gutiérrez; נולד ב-5 באפריל 1997) הידוע יותר בשם הבמה שלו, דומיניק מיסטריו הוא מתאבק אמריקאי, המופיע בארגון ההיאבקות WWE, בתוכנית הדגל Raw. דומיניק הוא אלוף צפון אמריקה של NXT.
גוטיירז הוא מתאבק דור שלישי, כאשר הוא הבן של ריי מיסטריו ג'וניור והנכד של ריי מיסטריו סניור.
ביוגרפיה
דומיניק גוטיירז נולד ב-5 באפריל 1997 והוא הבן של אנג'י גוטיירז והמתאבק ריי מיסטריו. יש לו אחות צעירה ממנו בשם אהליה.
הופעות מוקדמות (2005, 2010)
בשנת 2005, גוטיירז הופיע לראשונה ב-WWE, כשהוא היה מעורב בפיוד המתמשך בין ריי מיסטריו לאדי גררו בעודו בן 8 בלבד. פיוד זה כלל משמורת בין השניים על דומיניק, כאשר גררו טען שמיסטריו הוא לא אביו. מיסטריו ניצח את גררו בקרב סולם באירוע סאמרסלאם, שלמעשה סיים את העלילה בין השניים. הוא הופיע פעם נוספת חמש שנים מאוחר יותר בפיוד בין ריי מיסטריו לקבוצת הסטרייט אדג' סוסייטי (סי. אם. פאנק, לוק גאלוס וסרינה).
הבכורה בזירה (2019–2020)
ב-19 במרץ 2019 בפרק של התוכנית סמאקדאון, גוטיירז הופיע ביחד עם אביו, ריי מיסטריו, שהודיע על כך שהוא יתמודד מול סמואה ג'ו ברסלמניה 35. הוא הופיע פעמים נוספות בפרקים של התוכנית Raw בין החודשים אפריל ליוני במהלך הפיוד בין אביו לג'ו. בחודשים שבאו לאחר מכן, הוא היה מעורב בעלילות ובקרבות של אביו, כולל הסחת דעת מצידו בקרב על אליפות ה-WWE מול ברוק לסנר באירוע סדרת ההישרדות, שנערך ב-24 בנובמבר.
במאי 2020, הוא שוב עזר לאביו, הפעם בפיוד עם סת' רולינס ועמיתיו, מרפי ואוסטין ת'יאורי, זאת לאחר שרולינס פגע בעינו של מיסטריו פציעה חמורה כחלק מהעלילה. באירוע The Horror Show at Extreme Rules, שנערך ב-19 ביולי, מיסטריו הפסיד לרולינס בקרב עין תחת עין, שבו המנצח בקרב היה זה ש"הוציא" את עינו של היריב. דומיניק ניסה לנקום אך לא צלח במשימתו, עד שמי שנחלץ לעזרתו היה אליסטר בלאק. ב-3 באוגוסט בפרק של התוכנית Raw, דומיניק הציב בפני רולינס אתגר לאירוע סאמרסלאם, שאליו האחרון נענה בחיוב. אתגר זה סימל את קרב הבכורה של דומיניק בזירה. שבוע לאחר מכן בתוכנית, רולינס ומרפי תקפו את דומיניק בעזרת יותר משלושים מכות של מקל במבוק. ב-16 באוגוסט, נודע שהתניית הקרב בין השניים תהיה קרב חוקי אקסטרים. באירוע סאמרסלאם, שנערך ב-23 באוגוסט, מיסטריו הפסיד לרולינס. באירוע פייבאק, שנערך שבוע לאחר מכן, דומיניק וריי מיסטריו ניצחו בקרב זוגות את סת' רולינס ומרפי. לילה לאחר מכן בתוכנית Raw, דומיניק הפסיד לסת' רולינס בקרב העפלה לקרב המשולש בהמשך הערב אשר קבע את זהות הטוען לכתר לאליפות ה-WWE באירוע התנגשות של אלופים. ב-7 בספטמבר, דומיניק ניצח את מרפי בקרב רחוב. שבוע לאחר מכן, דומיניק הפסיד לסת' רולינס בקרב כלוב. ב-21 בספטמבר, דומיניק והומברטו קאריו השתתפו בקרב זוגות משולש אשר קבע את הטוענים לכתר לאליפות הזוגות של Raw נגד הסטריט פרופיטס (אנג'לו דוקינס ומונטז פורד) באירוע התנגשות של אלופים נגד אנדרדה ואנג'ל גרזה ונגד סת' רולינס ומרפי, שבסופו אנדרדה וגרזה ניצחו. ב-28 בספטמבר, מיסטריו הפסיד למרפי. שבוע לאחר מכן, מיסטריו והומברטו קאריו הפסידו לסת' רולינס ומרפי.
הציוות לריי מיסטריו (2021–היום)
ב-22 וב-29 בינואר 2021, דומיניק הפסיד לברון קורבין בקרבות יחידים. לעומת זאת, דומיניק הצליח לנצח את אותו קורבין שבוע לאחר מכן לאחר עזרה מאביו. ב-12 בפברואר, דומיניק וריי הפסידו בקרב זוגות לקורבין וסמי זיין אשר קבע את זהות שני המעפילים לקרב תא ההדחות על ההזדמנות להתמודד על האליפות האוניברסלית מול רומן ריינס באירוע תא ההדחות. ב-26 בפברואר, דומיניק ואביו הפסידו לאקדמיית אלפא (צ'אד גייבל ואוטיס). שבוע לאחר מכן, דומיניק גבר בקרב יחידים על גייבל. ב-19 במרץ, דומיניק וריי הפסידו פעם נוספת לאקדמיית אלפא. ב-23 באפריל, דומיניק ואביו הצליחו לגבור על גייבל ואוטיס. ב-7 במאי, דומיניק גבר על דולף זיגלר. באירוע רסלמניה באקלאש, שנערך ב-16 במאי, דומיניק ואביו ניצחו את דולף זיגלר ורוברט רוד וזכו באליפות הזוגות של סמאקדאון. חמישה ימים לאחר מכן, הוא ניצח את רוברט רוד. ב-28 במאי, דומיניק הגן בהצלחה על אליפות הזוגות לבדו בקרב החוזר מול זיגלר ורוד מבלי אביו, שספג פציעה קודם לכן באותו הערב. ב-4 ביוני, אלופי הזוגות הגנו בהצלחה על חגורות האליפות מול האוסוס (ג'יי אוסו וג'ימי אוסו). במופע המקדים לאירוע כסף בבנק, שנערך ב-18 ביולי, דומיניק ואביו הפסידו את חגורות האליפות לאוסוס. חמישה ימים לאחר מכן בפרק העוקב של התוכנית סמאקדאון, דומיניק הפסיד לג'ימי אוסו לאחר עזרה מאחיו, ג'יי. ב-6 באוגוסט, דומיניק נחל הפסד לג'יי אוסו. שבוע לאחר מכן, דומיניק ואביו ניצחו בקרב זוגות את דולף זיגלר ורוברט רוד. באירוע סאמרסלאם, שנערך ב-21 באוגוסט, דומיניק וריי כשלו בניסיונם להשיב אליהם את חגורות אליפות הזוגות לאחר שהפסידו לאוסוס. ב-27 באוגוסט, ב-3 בספטמבר וב-17 בספטמבר, דומיניק הפסיד בקרבות יחידים לסמי זיין. ב-25 באוקטובר בפרק של התוכנית Raw, מיסטריו הפסיד לאוסטין ת'יאורי. ב-8 בנובמבר בפרק של התוכנית Raw, דומיניק הפסיד כתוצאה מהכנעה לבובי לאשלי. שבועיים לאחר מכן, דומיניק ואביו, ריי הפסידו לבובי לאשלי בקרב האנדיקאפ 2 נגד 1. ב-29 בנובמבר בפרק של התוכנית Raw, דומיניק וריי מיסטריו ניצחו את סדריק אלכסנדר ושלטון בנג'מין. ב-31 בינואר 2022 בפרק של התוכנית Raw, דומיניק הפסיד למיז. ב-14 בפברואר, דומיניק ואביו הפסידו לאקדמיית אלפא בקרב שאינו היה על חגורות אליפות הזוגות של Raw. בלילה הראשון של האירוע רסלמניה 38, שנערך ב-2 באפריל, המיסטריוס הפסידו בקרב זוגות למיז ולוגאן פול. ב-17 באוקטובר, דומיניק ניצח את AJ סטיילס. ב-3 במרץ 2023, דומיניק ניצח את סנטוס אסקובר.
סיפורי התנ"ך עם סבא טוביה
סיפורי התנ"ך עם סבא טוביה הוא סרט טלוויזיוני הדי וי די וקלטת הווידאו השלישית של סבא טוביה.
תקציר העלילה
סבא טוביה הולך עם נכדיו לספריה ומספר להם שירים וסיפורים על התנ"ך.
אליפות ארץ ישראל באתלטיקה 1942
אליפות ארץ ישראל באתלטיקה נערכה באצטדיון המכביה בתל אביב באפריל 1942.
באליפות השתתפו, בין היתר, אנשי צבא מאוסטרליה, אנגליה, דרום אפריקה, יוון וניו זילנד, וכן עובדי משטרת המנדט ואתלטים ממצרים.
אבולוציה של אאוסוציאליות
אבולוציה של אאוסוציאליות התרחשה שוב ושוב בסדרות שונות של בעלי חיים, ובמיוחד בקרב דבוראים (צרעות, דבורים ונמלים). התופעה של "סוציאליות אמיתית" בקרב בעלי חיים, כאשר פרטים עקרים פועלים למען קידום רבייתם של אחרים, אובחנה בקרב טרמיטים, חיפושיות אמברוזיה, כנימות, תריפסאים, שרימפס החיים בספוגים (Synalpheus regalis), חולד עירום, דבוראים (כולל דבורים, צרעות, נמלים) ועוד. התנהגות זו התפתחה פעמים רבות בקרב דבוראים (בין 8 ל-11 פעמים), אבל נדירה בכל שאר ממלכת החיים. עובדה זו הפכה את האבולוציה של האאוסוציאליות לנושא לדיון נרחב בין ביולוגים אבולוציוניים.
התנהגותם של אורגניזמים אאוסוציאליים נראית בתחילה כמנוגדת לחלוטין לפרשנויות שגרתיות של אבולוציה דארווינית: שהרי העברת גנים לדור הבא, כלומר כשירות, היא הרעיון המרכזי בביולוגיה האבולוציונית.
תאוריות עכשוויות מציעות שהאבולוציה של אאוסוציאליות אירעה עקב ברירת שארים (כפי שהוצע על ידי ויליאם ד. המילטון ,) או עקב ברירה קבוצתית (כפי שהוצע על ידי אדוארד וילסון ועמיתיו.) אין תכונה אחת או מודל אחד שמספיקים לשם הסבר האבולוציה של האאוסוציאליות, וסביר להניח שהדרך לאאוסוציאליות עברה בקומבינציה של נתונים מוקדמים, גורמים אקולוגיים והשפעות גנטיות.
סקירה של אאוסוציאליות
אאוסוציאליות מאופיינת על ידי ארבעה קריטריונים עיקריים: דורות חופפים, טיפול משותף בצאצאים, פילופאטריה  - הנטייה להישאר בסביבת בית הגידול - ואלטרואיזם רבייתי. "דורות חופפים" - פירוש הדבר הוא כי מספר דורות חיים יחד, וצאצאים בוגרים עשויים לסייע להורים לגדל את אחיהם של הצאצאים. "טיפול משותף בצאצאים" הוא כאשר פרטים נוספים מלבד ההורים מסייעים בגידול הצאצאים באמצעים כגון איסוף מזון והגנה.
בקטגוריה האחרונה, אלטרואיזם רבייתי, מתבטא השוני הרב ביותר לעומת סדרים חברתיים אחרים. אלטרואיזם מתרחש כאשר יחיד מבצע התנהגות שנותנת יתרון לנמען אחר בדרך כלשהי, אבל על חשבונו. אלטרואיזם רבייתי הוא אחת הצורות הקיצוניות של אלטרואיזם. הוא קורה כאשר רוב חברי הקבוצה מוותרים על הזדמנויות רבייה על מנת להשתתף ברבייתם המוצלחת של אחרים. אלה שמוותרים על רבייתם חיים כמעמד עובדים עקר בתוך הקבוצה. בקרב מין שבו קיים אלטרואיזם רבייתי, כל קבוצה נשלטת בידי מלכה, שהיא הנקבה המתרבה היחידה, והיא גדולה משאר הנקבות. יתר החברה מורכב ממספר זכרים פוריים, זכרים ונקבות עקרים ועובדים ("פועלים"), וצעירים.
היפותזות מוקדמות
דרווין התקשה לגבש תאוריה לגבי התנאים שבהם יכולה הייתה אאוסוציאליות להתפתח. בספרו "מוצא המינים" תיאר את קיומן של שכבות חברתיות של עובדים עקרים בקרב מינים של חרקים חברתיים בתור "הקושי האחד הייחודי, שבתחילה נדמה בעיניי כקושי שאין להתגבר עליו, וכגורלי עבור כל התאוריה שלי." בפרק הבא של ספרו תיאר דרווין פתרון: אם תכונת העקרות יכולה להינשא על ידי מספר פרטים בקבוצה החברתית בלא שהיא תבוא לידי ביטוי, ואם אותם פרטים שאכן מבטאים את תכונת העקרות עוזרים לקרוביהם המתרבים, עשויה תכונת העקרות להישאר ואף להתפתח.
השערתו של דרווין הייתה נכונה, להוציא העובדה שעקרות היא תכונה שאינה משותפת לכל המינים האאוסוציאליים. פועלים עקרים במינים אאוסוציאליים רבים אינם עקרים באופן פיזיולוגי. פועלים זכרים עדיין יכולים לייצר זרע ופועלות עשויות לייצר ביציות, ובמינים מסוימים יכולה אחת מנקבות אלה אף להחליף את המלכה כשהמלכה מתה. תופעה זו נצפתה בקרב טרמיטים וחסילונים.
דן ספטרו
דן ספטרו (ברומנית: Dan Spătaru; 2 באוקטובר 1939 - 8 בספטמבר 2004) היה כדורגלן, זמר ושחקן קולנוע רומני.
חייו
ספטרו נולד בכפר "אלימאן" באזור קונסטנצה, חבל דוברוג'ה, רומניה, במשפחה של מורים. כשהיה בן 12 התייתם מאימו ועבר לגור אצל דודתו במדג'ידיה, שם למד בבית הספר התיכון והתחיל קריירה של כדורגלן. ספטרו שיחק בחוליית הקישור והופיע בפרוגרסול בוקרשט ובשטיינצה בוקרשט. בו זמנית למד בפקולטה לחינוך גופני וספורט, אך בשנה השלישית סבל מפריצת דיסק, לכן עזב את הכדורגל לטובת הלימודים והמוזיקה. הוא התחיל לזמר בתקופת לימודיו, בבית הסטודנטים וכיוון את עצמו למוזיקה קלה, בעיקר מוזיקה איטלקית, שזכתה להצלחה רבה באותה תקופה ברומניה.
ספטרו נישא ב-1974 ולזוג נולדה בת. ספטרו כיכב בסרט המוזיקלי שירי הים (Cîntecele mării), הפקה משותפת רומנית - סובייטית מ-1971.
ב-26 במאי 1984, בחנוכת תעלת דנובה-הים השחור, הזמרים דן ספטרו ומיראבלה דאואר ביצעו דואט הקרוי Magistrala Albastra (הדרך המהירה הכחולה), שם שהפך לשם נרדף לתעלת דנובה הים השחור. את השיר חיבר אאורל סטורין ואת המוזיקה הלחין ואסילה ואסילאכה.
תנועת מחזיקי הדת
הפעילות העיקרית של התנועה הייתה בערך בעשור הראשון לקיומה, בו היא זכתה לתמיכה רחבה בקרב יהודי גליציה האורתודוקסיים, ונתמכה על ידי מספר רב של רבנים ומנהיגים רוחניים בולטים בקרב יהדות גליציה. התנועה התארגנה כמפלגה פוליטית לראשונה בתולדות היהדות האורתודוקסית, ובשונה מהתנועות הפוליטיות היהודיות האחרות הזדהתה עם מפלגות הימין הפולניות. בחלוף השנים הראשונות לקיומה, פעילותה הלכה ופחתה במקביל לשינויי צביון והתחלפות תקופות בחיי יהדות גליציה, וכן בעקבות חילוקי דעות פנימיים, והיא הפכה מתנועה פוליטית לתנועה חסידית - בדגש על חסידי בעלז, עד שבמלחמת העולם הראשונה היא חדלה מלהתקיים למעשה. בין שתי מלחמות העולם נעשו מספר ניסיונות לחיות את התנועה ולהקימה מחדש.
בעקבות פעילותה סבלה התנועה מהתנגדויות מצד תנועת ההשכלה שהייתה מאורגנת בארגון "שומר ישראל" והמתבוללים בגליציה; תקנותיה נפסלו על ידי הממשלה האוסטרו-הונגרית, לאחר פעילות מצד המתנגדים, ונשיאה רבי שמעון סופר אף זומן לדין על הטלת חרם בעקבות כרוז שפורסם מטעמה.
מספר קהילות יהודיות ברחבי העולם נקראו "מחזיקי הדת" בעקבות התנועה, ובשנות ה-70 אף הוקמו מוסדות חסידות בעלז תחת השם "קהל מחזיקי הדת" כהמשך של התנועה.
רקע
בשנת ה'תרכ"ז נוסדה בלבוב תנועה יהודית בשם "שומר ישראל", שהייתה התנועה הפוליטית היהודית הראשונה בשטחי האימפריה האוסטרית. התנועה שמה לה מטרה להילחם בהתבוללות התרבותית של היהודים בחברה הפולנית, אך גם דגלה בשילוב היהודים בחברה. מנהיגיה היו קרובים לחוגי תנועת ההשכלה, ואחת ממטרותיה הייתה הקמת בגליציה. נגד המגמה הזו הקימו עסקנים אורתודוקסיים תנועה נגדית בשם "מחזיקי הדת", בגיבוי של רבים מהמנהיגים הדתיים של יהדות גליציה. מטרת התנועה הייתה לארגן את החיים הקהילתיים של היהדות האורתודוקסית תוך דגש על פעילות פוליטית ותרבותית, בתעמולה נגדית לארגון שומר ישראל.
הקמה
בי"ח באדר תרל"ט – ה-13 במרץ 1879 נערכה אספת היסוד של הארגון ב"בית הכנסת חדשים" בלבוב, בה השתתפו כ-100 רבנים מרחבי גליציה, ובראשם רבי יהושע רוקח מבעלז שהיה הרוח החיה בייסוד התנועה; רבי שמעון סופר, רבי צבי הירש אורנשטיין, רבי יצחק שמלקיס (ה"בית יצחק"), ורבי יצחק אהרן איטינגא. במהלך האספה נבחר רבי שמעון סופר לנשיא התנועה. לאספת היסוד הזו נשלחו גם מכתבי תמיכה רבים על ידי אדמו"רים ורבנים רבים, בהם האדמו"רים מסדיגורא וטשורטקוב, בני רבי חיים מצאנז, רבי מנחם מנדל מויז'ניץ, רבי משולם ישכר הורוויץ, רבי הלל ליכטנשטיין, רבי יששכר בעריש מדולינה, רבי יהושע הורוויץ מדז'יקוב, רבי שלמה הלברשטאם מבאבוב, רבי יואל אשכנזי מזלוטשוב, רבי שמעון באב"ד (בנו של רבי יוסף באב"ד), ורבי יהושע מקאמינקא.
באדר ה'תרל"ח פורסם כרוז מטעם רבנים ואדמו"רים רבים בגליציה:
עם ייסודה של התנועה היא זכתה להצלחה רבה כאשר 237 קהילות בגליציה הודיעו על הצטרפותן לתנועה, ומספר החברים הרשומים בה הגיע לכ-40,000.
להנהלת הארגון מונו: רבי שמעון סופר - נשיא; אריה שמואל מרגושס מלבוב - סגן נשיא; הגביר שלום שאול רוקח (התגורר בפינסק ואחר כך בלבוב; נכדו של רבי שלמה איגר) - נאמן הפקדות; מרדכי עניסער ("מרדכי פעלץ", מראשי חסידי בעלז) - מנהל; יואל יוסף פיליפ - מזכיר; אהרן פיפעס - קופאי; לייבוש רוזנטל - מבקר; יהושע ליפסקר - מנהל חשבונות. בין חברי ההנהלה נמנו רבי צבי הירש אורנשטיין, רבי אריה לייב ברוידא, אורי זאב וואלף סאלאט (מדפיס בולט בלבוב), ועוד כתריסר אישים נכבדים, ובהם רבנים בולטים ועשירים.
עיתונות
בשנת 1879 החל להופיע העיתון "מחזיקי הדת" כביטאון התנועה, העיתון סיקר את חיי היהדות האורתודוקסית בלבוב (למברג) וגליציה בכלל. עד לשנת 1886 הופיע העיתון כדו-ירחון בשם "מחזיקי הדת", ובשנים 1886–1895 (ה'תרמ"ו-ה'תרנ"ה) הופיע בדרך כלל אחת לשבוע תחת שני שמות שונים: "מחזיקי הדת" ו"קול מחזיקי הדת" - ככל הנראה משום שהמייסדים לא הצליחו לקבל רישיון מהממשלה האוסטרו-הונגרית להוצאה תדירה של שבועון. את העיתון ערכו יהושע ליפסקר ויהודה קרונגולד.
העיתון היה בין הראשונים שיצאו מחוגי האורתודוקסיה. באותה תקופה נפוצו עיתונים משכיליים רבים, והעיתון יצא כמעין תגובה וניסיון להילחם ב"מחדשים". הוצאת העיתון לוותה בביקורת וחשש מצד חלק מהציבור האורתודוקסי דאז, שעדיין ראו בעצם מושג העיתונות מקור לליצנות וקלות ראש. כך למשל מסופר שרבי יהודה אריה ליב אלתר מגור (ה"שפת אמת") הורה להזמין שני עותקים מהעיתון בעקבות בקשתו של רבי יהושע רוקח, אך ציווה לשרוף אותם מיד עם הגעתם לביתו.
בשנת ה'תרס"ד (1906) התפלג העיתון לשני עיתונים "מחזיקי הדת" ו"קול מחזיקי הדת" על רקע יריבות בין שני פלגים בתנועה, בעוד "מחזיקי הדת" נותר נאמן לקו הרשמי של הארגון, הרבה מתחרהו "קול מחזיקי הדת" למתוח ביקורת על התנהלות התנועה וראשיה. שני העיתונים נקטו קו של התנגדות עזה לציונות. שני העיתונים פסקו להופיע במלחמת העולם הראשונה, והוצאתם לאור לא התחדשה גם לאחריה (בתקופה זו כבר החלה אגודת ישראל להוציא לאור עיתון אורתודוקסי מפלגתי).
בחירות
הבחירות הראשונות לרייכסראט מאז הקמת הארגון, נערכו בשנת ה'תרל"ט וראשי הארגון עשו מאמצים רבים לזכות בניצחון משמעותי. רבי יהושע רוקח מבעלזא - מהדומיננטיים שבמנהיגי הארגון, אף שהה בלבוב מספר שבועות באותה התקופה כדי לעודד את הפעילים המועמדים מטעם התנועה היו: במחוז ברודי-זלוטשוב, רבי צבי הירש אורנשטיין; במחוז קולומיי-בוטשאטש-סניאטין, רבי שמעון סופר; במחוז דרוהוביטש-סטרי-סאמבור, רבי יצחק אהרן איטינגא; ובמחוז פרמישלא-גריידונג, רבי יצחק שמלקיש. לבסוף נבחר רק רבי שמעון סופר כנציג הארגון, והוא שימש כחבר הפרלמנט במשך כארבע שנים עד לפטירתו. בשונה מכל הנציגים היהודים בפרלמנט עד לאותה עת שהזדהו עם מפלגות השמאל, הזדהה ר"ש סופר עם המפלגה הלאומנית "האיחוד הפולני הלאומי".
הניסיון להפרדת הקהילות
בשנת ה'תרמ"א הצליחו עסקני התנועה לסכל חוק ממשלתי שיכריח אותם להתאחד תחת תנועת שומר ישראל, וזאת בתנאי שכל הקהילות המשויכות למחזיקי הדת תתאגדנה יחד תחת אותן תקנות, לצורך כך התכנסה אספה בלבוב בכ"ג בשבט תרמ"ב בביתו של רבי צבי הירש אורנשטיין, רב העיר, בה השתתפו כ-200 רבנים וכ-800 נציגים (בין התומכים בתקנות המוצעות היה גם רבי האדמו"ר הזקן מסדיגורא). המטרה המרכזית שעמדה מאחורי התקנות והפעילות שנעשתה - הייתה ייסוד קהילות דתיות עצמאיות כדוגמת הקהילות האורתודוקסיות שהוקמו בהונגריה תקופה קצרה לפני כן. באותה אספה ניטשו חילוקי דעות קשים בין כמה מראשי הנאספים. רבים מהם פרשו מהאסיפה, ובראשם רבי צבי הירש אורנשטיין. חילוקי הדעות התקיימו גם על עצם ההיפרדות. על כך כתב עשרות שנים מאוחר יותר אחד המשתתפים באספה - רבי אריה לייב ברוידא, חתנו של רבי צבי הירש אורנשטיין, ורבה של לבוב לעתיד - בין הפורשים היה גם רבי משולם ישכר הורוביץ רבה של סטניסלבוב, שתבע שהתקנות ייכתבו בלשון הקודש ולא ביידיש, אולם דרישתו לא התקבלה.
לבסוף עלה בידיו של רבי רבי אריה לייב ברוידא לפשר בין הצדדים, אך לאחר תקופה פרש רבי צבי הירש מהתנועה עקב חילוקי דעות אידאולוגיים עם מנהיגי התנועה שהובילו קו לוחמני.
באדר ה'תרמ"ג פורסם מטעם מחזיקי הדת, איסור לבחור להנהלת הקהילות אנשים שאינם שומרים תורה ומצוות, בעקבות האיסור נקרא נשיא התנועה רבי שמעון סופר לעמוד לדין על הטלת חרם - דבר המנוגד לחוקי המדינה, אולם הוא נפטר לפני כן בי"ז באדר של אותה שנה, בתקופה זו נפסלו התקנות של "מחזיקי הדת", לאחר פעילות מצד ארגון "שומר ישראל".
יצחק לייב סופר
אחרי פטירת נשיא התנועה רבי שמעון סופר, הועמד תחתיו בראשות הארגון בן אחיו רבי יצחק לייב סופר, ביוזמתו של רבי יהושע רוקח מבעלז. רי"ל סופר היה אמור גם למלא את מקומו כחבר הרייכסראט - הפרלמנט האוסטרו-הונגרי, אך מגבלה חוקית מנעה ממנו מלשמש בתפקיד. בשנת תרמ"ח הוציא לאור חוברת "מענה" הנושאת דברי הגנה בגרמנית על ההנהגה הרבנית ועל היהדות האורתודוקסית ככלל, וכמענה לדברי הביקורת שהושמעו על ידי הברון מוריץ פון קניגסוורטר.
סופה של התנועה
אחרי פטירתו של רבי שמעון סופר, בשנת תרמ"ג, איבדה התנועה את תנופת ההקמה שלה. במשך העשורים שלאחר מכן לא נערכו מטעמה כנסים, ומעמדה הידרדר והלך עד שפעילותה פסקה לחלוטין במלחמת העולם הראשונה.
אחרי מלחמת העולם הראשונה הצטרפו חלק מהחרדים בגליציה שנותרו קשורים לתנועה, לתנועת אגודת ישראל שהוקמה באותה תקופה, ואילו חלק גדול ובראשם חסידי בעלז וחסידי צאנז התנגדו לאגודת ישראל, חלקם באופן אקטיבי (כמו רובם של אדמו"רי בית צאנז) וחלקם בהתנגדות פסיבית (כמו רבי ישכר דב רוקח מבעלז).
בחורף ה'תרפ"ח נעשה ניסיון אחרון לחדש את פעילותה על ידי כינוס ועידה מרכזית לרבני גליציה מטעם הארגון, בעיר לבוב. בראש הוועידה עמד אברהם חיים דוד סופר שירש את מקומו של אביו - רבי יצחק ליב סופר - כנשיא התנועה. במהלך הוועידה הוצע לחלק את התנועה לשני ארגונים, האחד למזרח גליציה, והשני למערבה. התכנית לא יצאה אל הפועל לאור התנגדותו של רבי אהרן רוקח מבעלז ושל רבי דוד מנחם מוניש באב"ד שהיה עמו באותה עמדה.
השפעתה
תנועת מחזיקי הדת הייתה התנועה החלוצה בקרב התנועות האורתודוקסיות שפעלו כמפלגה פוליטית וכתנועה כלל ארצית רחבה. לאחר ירידת קרנה נעשו מספר ניסיונות להקמת תנועות דומות, בין היתר בתחילת המאה ה-20 ברוסיה על ידי האדמו"ר רבי שמואל וינברג מסלונים ורבי שלום דובער שניאורסון תחת השם "מחזיקי הדת", או תנועת "כנסת ישראל". התנועה שימשה במידה מסוימת כהשראה להקמתה של תנועת אגודת ישראל מאוחר יותר, ותומכיה עשו שימוש בתמיכת רבני ואדמו"רי גליציה בתנועה, כהיתר להצטרפות לאגודת ישראל שהייתה שנויה במחלוקת ביהדות גליציה.
בהשפעת התנועה נקראו קהילות יהודיות אורתודוקסיות רבות באירופה ובעולם בשם "מחזיקי הדת", ביניהם הקהילות הוותיקות: מחזיקי הדת בלונדון, קהילת מחזיקי הדת בווינה, קהילת מחזיקי הדת באנטוורפן, וקהילות נוספות במנצ'סטר, בריסל, ציריך, וז'נבה.
בשנת תשל"ח ניתק האדמו"ר מבעלז - הרב ישכר דב רוקח, את הזיקה של החסידות לעדה החרדית, והקים בית דין ומערכת כשרות שנקראו בד"ץ מחזיקי הדת. הוא הקים גם מוסדות לחסידיו, תחת השם "קהל מחזיקי הדת", כהמשך לתנועת מחזיקי הדת ההיסטורית שהוקמה והונהגה בעיקר על ידי זקניו האדמו"רים מבעלז.
ריקרדו פצ'יפיצ'י
ריקרדו ראובן פצ'יפיצ'י (באיטלקית: Riccardo Reuven Pacifici; 18 בפברואר 1904 – 12 בדצמבר 1943) היה רב וסופר יהודי-איטלקי. שימש כרב קהילת יהודי ג'נובה בעת שנרצח במחנה ההשמדה אושוויץ במהלך השואה.
חייו
נולד בפירנצה, בנם של מרדכי פצ'יפיצ'י וגילדה בורגי, נצר למשפחת רבנים ספרדית שהתיישבה בטוסקנה במאה ה-16. לאחר שסיים ליצ'או קלאסיקו (בית ספר תיכון בדגש על לימודים קלאסיים), למד באוניברסיטת פירנצה וסיים לימודים קלאסיים ב-1926. ב-1927 קיבל סמיכה לרבנות מבית המדרש לרבנים בפירנצה, שם למד בין היתר תחת אליה שמואל הרטום, משה דוד קאסוטו ושמואל צבי מרגליות.
הוקאיי (קייט בישופ)
קייט בישופ (באנגלית: Kate Bishop) היא דמות בדיונית של גיבורת-על המופיעה בחוברות הקומיקס האוונג'רס הצעירים ביקום מארוול קומיקס. הדמות הופיעה לראשונה בחוברת Young Avengers #1 מאפריל 2005, ונוצרה על ידי הכותב אלן היינברג והמאייר ג'ים צ'ונג. היא הדמות הנשית הראשונה להשתמש בשם הקוד הוקאיי אחרי הוקאיי המקורי, קלינט בארטון.
ריקרדו פצ'יפיצ'י
חייו
שימש כמשנה לרב קהילת ונציה בשנים 1930-1928, כמנהל בית המדרש לרבנים ברודוס מ-1930 והתמנה גם כרב הראשי של יהודי רודוס ושימש בתפקיד זה עד 1936. ב-1935 פרסם את ספרו הראשון שעסק בכתובות של בית הקברות היהודי העתיק בוונציה. מ-1936 ועד גירושו לאושוויץ ב-1943 שימש כרב הראשי של קהילת ג'נובה. ב-1939 פרסם ספר שעסק בבית הכנסת בג'נובה (שנחנך ב-1935) ובתולדות הקהילה היהודית בעיר במאה ה-17 וה-18.
הוקאיי (קייט בישופ)
קתרין אליזבת' בישופ היא בתו של תעשיין עשיר ממנהטן, אשר היה עסוק מדי לטפל במשפחתו לאחר מות אמה. לפיכך, קייט פיתחה אישיות עצמאית ועקשנית. חיי ההרפתקנות שלה החלו לאחר שהיא הותקפה קשות בסנטרל פארק, ולאחר תקופת טראומה קצרה החליטה לעבור אימוני קרב מאמצים כדי שהתקפות כאלה לא תחזורנה על עצמן. הוזמנה להצטרף לקבוצת האוונג'רס הצעירים לאחר שהפגינה כישורי קרב מרשימים ושחררה אותם מידי קאנג הכובש. לאחר שקפטן אמריקה ואיירון מן דורשים מקבוצת הצעירים להתפרק אם לא יבקשו את אישורם של הוריהם, קייט לוקחת אותם למחסן נטוש שהיה שייך לחברתו של אביה, והמקום הופך למאורתם הסודית.
בישופ נמצאת בקשרי ידידות קרובים עם סטאטור ופטריוט, חבריה לקבוצה. לאחר אירועי "אוונג'רס נגד אקס-מן", קייט חוברת לקלינט בארטון בהרצה מחודשת של כותרי "הוקאיי". השניים שומרים על מערכת יחסים של מורה/תלמידה, אם כי לא פעם מפגינים יכולת תחרותית.
אירוע מדיה
בתקשורת המונים, אירוע מדיה (באנגלית: Media Event) הוא אירוע מתוכנן, המושך סיקור בולט של כלי התקשורת, המשודר בשידור חי בטלוויזיה ומושך גם קהל צופים גדול במיוחד. אלו אירועים נדירים יחסית, המרתקים את קהל הצופים ומאחדים אותו לקהילה אחת.
על האירוע להיות מתוכנן מראש, שידוע מראש מיקומו ומועד שידורו ולכן יש לצופים זמן היערכות לצפייה.
סוגי אירועי המדיה
אירועי מדיה הם מהסוגים העיקריים הבאים:
הוקאיי (קייט בישופ)
דמותה של קייט בישופ מגולמת בידי היילי סטיינפלד בסדרת היקום הקולנועי של מארוול "הוקאיי", אשר עלתה בשירות הסטרימינג דיסני+.
אירוע מדיה
סוגי אירועי המדיה
(באנגלית מכונים כ"שלושת ה-C": Contest, Conquest, Coronation).
השפעות אירועי המדיה
ההשפעות יכולות להיות על השלטון, על המשתתפים, על החברה ועל השידורים עצמם.
הציבור הצופה מושפע באופנים שונים:
תרוצי אליו
רקע וכתיבה
השיר נכתב על ידי דולב רם ופן חזות יחד עם טל קסטיאל, והולחן והופק על ידי רם וחזות גם כן. השיר הוא בלדה ים-תיכונית המתארת מערכת יחסים.
וידאו קליפ
טרם פורסם הווידאו קליפ המלא של השיר. ב-24 בדצמבר 2019, העלו רם וחזות את האודיו הרשמי של השיר לערוץ היוטיוב הרשמי שלהם, המציג בתוכו את עטיפתו של הסינגל.
נכון ליוני 2020, מונה הצפיות של האודיו הרשמי עומד על כ-4 מיליון.
ביקורת
מבקר המוזיקה יוסי חרסונסקי העניק לשיר ביקורת מעורבת ונתן לשיר ציון של שלושה כוכבי זהב מתוך חמישה, תוך שתהה, "מה דחוף להשתמש במטפורה ציורית כזו?" וטען כי "מלאכת השרבוט מולידה שירים מופרכים".
ריקרדו פצ'יפיצ'י
הנצחה
כיכר קטנה בג'נובה נקראת מ-1966 על שמו, Largo Riccardo Pacifici. כמו כן, דרך כפרית הסמוכה למחנה המעצר פראמונטי שבקלבריה נקראת Viale Riccardo Pacifici. ב-2012 הוצבה אבן נגף הנושאת את שמו בפסאז' גלריה מציני שבג'נובה, שם נעצר על ידי הנאצים.
ראו גם
עמנואל פצ'יפיצ'י
ראש ההגנה (נורווגיה)
ראש ההגנה (בנורווגית: Forsvarssjefen; בראשי תיבות: FSJ) הוא הדרג הפיקודי העליון בכוחות המזוינים של נורווגיה. באופן רשמי הוא כפוף למלך נורווגיה, אולם בפועל הוא כפוף לשר ההגנה והוא היועץ הצבאי הישיר של ממשלת נורווגיה. מקביל לתפקיד הרמטכ"ל בצה"ל.
ראש ההגנה הוא הקצין היחיד בצבא בדרגת גנרל (ארבעה כוכבים) או אדמירל, פרט למלך עצמו שמחזיק בדרגת גנרל סמלית. ראש ההגנה הנוכחי הוא אייריק כריסטופרסן שנכנס לתפקידו ב-17 באוגוסט 2020.
לראש ההגנה כפופים מפקדי צבא נורווגיה, חיל האוויר המלכותי הנורווגי, הצי המלכותי הנורווגי, משמר המולדת הנורווגי וכוח הסייבר ההגנתי.
סמסונג גלקסי A52
סמסונג גלקסי A52 (באנגלית: Samsung Galaxy A52) הוא טלפון חכם מבוסס אנדרואיד, המיוצר על ידי סמסונג אלקטרוניקה, כחלק מסדרת A של סמסונג גלקסי. המכשיר הוכרז ב-17 במרץ 2021 באירוע "Awesome Unpacked" של סמסונג. הוא יורשו של סמסונג גלקסי A51,  ובנוסף לכך מגיע גם עם 5G בגרסת ה-A52s.
חומרה
המכשיר מצויד במסך בגודל 6.5 אינץ' ברזולוציה 1080x2400 פיקסלים. המסך מסוג סופר AMOLED עם יחס גובה-רוחב של 20:9.
מצלמה
המכשיר מצויד במערך בעל ארבע מצלמות, הכולל: מצלמה ראשית ברזולוציית 64 מגה-פיקסל עם ייצוב תמונה אופטי; מצלמת זווית רחבה ברזולוציית 12 מגה פיקסל; מצלמת עומק ברזולוציה 5 מגה פיקסל וחיישן עומק ברזולוציה בת 5 מגה פיקסל. כמו כן, למכשיר ישנה מצלמה קדמית ברזולוציית 32 מגה פיקסל.
תוכנה
המכשיר הושק עם מערכת ההפעלה אנדרואיד 11 בממשק המותאם של סמסונג - One UI.
באוגוסט 2021 השיקה סמסונג את "עדכון אבטחה 3.1.1" של One UI.
ברוך רקובר
קורות חייו
בצד תפקידו בעולם הדיינות הקדיש את עיקר זמנו לחקר, פענוח וביאור שיטתי של "ביאור הגר"א" על השולחן ערוך. את מפעלו החל בשנת תשי"ח (1957) והוא התמיד בו למעלה מארבעים שנה, עד סמוך לפטירתו. בשלב ראשון הוציא בשנת 1968 ביאור על אבן העזר. לאורך השנים הוא הוציא כרכים רבים בסדרת "ברכת אליהו" על ביאור הגר"א, אך לא הספיק להשלים את ביאורו על כל ארבעת חלקי השולחן ערוך. הוא הותיר אחריו מספר כרכים שעדיין לא הודפסו וצוות תלמידי חכמים של מכון הרי פישל נטל על עצמו את העיסוק בכתביו ובהוצאתם לאור. כמו כן שוקד הצוות על המשך המפעל של ביאור הגר"א עד להשלמתו הסופית. על סדרה זו זכה בפרס ירושלים לספרות תורנית לשנת תשכ"ט ובפרס הרב טולידאנו לספרות תורנית לשנת תשמ"ג.
בסוף ימיו התגורר בשכונת בית וגן בירושלים וקבע לעצמו לתפילה יום יום בישיבת קול יעקב ברחוב דברי ירוחם בשכונת בית וגן.
משפחתו
אחיו הם: הרב פרופ' נחום רקובר והסופר הרב שמחה רז. גיסיו הם: פרופ' משה ימר, הרב ישעיהו הדרי ראש ישיבת הכותל והרב דב כהן שהיה רב חיל האוויר.
בתו נורית פריד, אשת הרב יוחנן פריד, היא מייסדת מכון להכשרת טוענות רבניות. בנו הרב אלחנן רקובר, הנשוי לנינת הרב חיים יהודה לייב אוירבך, הוא מחסידיו של האדמו"ר מאמשינוב ומכהן כראש כולל לדיינות בירושלים, וכראש כולל לסמיכה בישיבת תומכי תמימים ראשון לציון.
אנסמבל ארס נובה
אנסמבל ארס נובה (בצרפתית: ensemble Ars nova, הוא הרכב קאמרי אינסטרומנטלי עכשווי, שנוסד בצרפת בשנת 1963. מייסד ההרכב הוא המנצח מריוס קונסטן. המנהל הנוכחי הוא פיליפ נאהון.
האנסמבל עובד עם מלחינים בני זמננו, כגון פסקל דוזאפן, ברנרד קאוואנה, אנדי אמלר, ז'ורז' אברגיז, קלוד ברתלמי, לוק פרארי, ז'אן-פייר דרואה, אלכסנדרוס מרקס ונגויין-תיאן דאו. האנסמבל פועל בתמיכת משרד התרבות והתקשורת הצרפתי, עיריית פואטייה ואגודת הסופרים, המלחינים והמוציאים לאור של מוזיקה (SACEM).
צבי הירש רוזאניס
רבי צבי הירש רוזניס (בכתיב יידי: רוזאניש או ראזאניש; ה'תצ"ג, 1733 – כ"ז בכסלו ה'תקס"ה, 30 בנובמבר 1804), היה מחכמי גליציה, רבה של לבוב. אשתו, יהודית, הייתה בעלת בית דפוס יהודי נודע בז'ולקווה, ולאחר מכן בלבוב.
ביוגרפיה
נולד לרבי ישכר בריש, אב"ד בפודהייצה ובנו של רבי יעקב יהושע פלק (ה"פני יהושע"), ולשפרה בת אריה לייבוש מבוטשאטש שהיה "פרנס המדינה" של רייסין בוועד ארבע ארצות. בצעירותו עסק במסחר ובחכירה. נשא את רבקה (נפטרה בשנת ה'תקכ"ה).
בין השנים ה'תקמ"ב–ה'תקמ"ח נשא בזיווג שני את יהודית, שהייתה בעלת בית דפוס בז'ולקווה ולאחר מכן בלבוב.
סיפורה של מדינה עם סבא טוביה
סיפורה של מדינה עם סבא טוביה הוא סרט טלוויזיוני והדי וי די הרביעי של סבא טוביה.
צבי הירש רוזאניס
ביוגרפיה
אחר פטירתו של רבי מרדכי זאב אורנשטיין מלבוב בשנת ה'תקמ"ז (1787), מילא את מקומו כרב העיר לשתי הקהילות, מכיוון שרבי יעקב משולם אורנשטיין - בנו של הרב הנפטר - היה צעיר מדי בכדי למלא את מקומו. רבי צבי הירש ויתר על משכורתו מטעם הקהילה; נחשב כמי שתורה וגדולה התאחדו על שולחנו.
סיפורה של מדינה עם סבא טוביה
כמדי שנה בכל יום העצמאות משודרת בערוץ הופ! (והקלטת שודרה במסגרת "קולנוע הופ!") בערוץ הכוכבים ובעבר בערוץ כוכבי הילדים הקלטת לרגל החג.
צבי הירש רוזאניס
ביוגרפיה
בל' בשבט ה'תקמ"ז (18 בפברואר 1787), הוצא חוק חדש בווינה המחייב את היהודים בשירות בצבא. משלחת מטעם יהודי גליציה, שכללה את רבי צבי הירש כנציג קהילת לבוב (יחד עם רבי יעקבקה לנדא, בנו של רבי יחזקאל לנדא (ה"נודע ביהודה") ונציג קהילת ברודי, ועם מאיר שנייאר, נציג קהילת בוטשאטש), נסעה לווינה להשתדל להמיר את החיוב בתשלום כספי. ביוני 1790 (קיץ תק"ן) שוב נסעה אותה המשלחת לווינה, להשתדל עבור היהודים במספר מישורים: התרת חכירת בתי מזיגה בכפרים, דבר שנאסר על היהודים ב-1787; תשלום מס טירונים במקום שירות בצבא; חידוש הקמתם של בתי הדין הרבניים שבוטלו בפקודת המלכות, והחזרת סמכותם בענייני נישואין וגירושין; אוכל כשר לאסירים יהודים, ושחרורם מעבודה בשבתות וימים טובים, ועוד. לאחר שתי פניות נוספות הוציא הקיסר לאופולד השני ב-28 ביולי, צו המאפשר ליהודים להעמיד תחתם טירונים מתנדבים, או לשלם 30 פלורינים בעבור כל גולגולת החייבת בשירות צבאי.
סיפורה של מדינה עם סבא טוביה
תקציר העלילה
סבא טוביה נוסע בזמן עם נכדיו בטרקטור הקסמים המעופף שלו בשירים וסיפורים על הקמת מדינת ישראל ותולדתה.
צבי הירש רוזאניס
ביוגרפיה
רבי צבי הירש נודע בהסכמות רבות שהעניק לספרים שנדפסו בדורו, רבים מהם בבית הדפוס שבבעלות אשתו יהודית. בין ספרים אלו נמנים הספרים "שנות אליהו" של הגאון מווילנה, "קצות החושן" של רבי אריה לייב הלר, וכן ספרים של רבנים מפורסמים מדורות שקדמו לו. בולטת היא הסכמתו על הספר "אהבת דוד ויהונתן" - חיבור על פירושו של רבי יהונתן אייבשיץ לתלמוד, שניתנה למרות היריבות הקשה ששררה בינו לבין סבו ה"פני יהושע". עוד הסכמה בולטת היא הסכמתו להדפסת ספר הפולמוס כנגד החסידות "חרב חדה".
נפטר בכ"ז בכסלו ה'תקס"ה או תקס"א, ויש אומרים בו' בכסלו. לא הותיר אחריו צאצאים.
את מקומו אחריו ברבנות לבוב, מילא רבי יעקב משולם אורנשטיין (ה"ישועות יעקב"), בנו של רבי מרדכי זאב.
תלמידיו
בין תלמידיו נמנה שמשון בלוך.
לומניצקי שטיט
לומניצקי שטיט (בסלובקית: Lomnický štít) הוא הר השייך לרכס הרי הטטרה, כחלק מרכס הרי הקרפטים. גובהה של פסגת ההר 2,634 מ' מעל פני-הים, מה שהופך אותו להר השני בגובהו ברכס הטטרה וכן השני בגובהו בסלובקיה (אחרי גרלחובסקי שטיט – 2,654 מ' מעל פני-הים). להר ניתן להגיע הן באמצעות רכבל והן באמצעות טיפוס רגלי. ההר מכוסה שלג בכל ימות השנה, ובמדרונותיו מספר שלוליות גדולות.
נישאותו הטופוגרפית של ההר היא 434 מטרים מעל פני-השטח.
ההר ממוקם בצפון סלובקיה. העיר הקרובה ביותר אליו היא פופרד.
אידליב
אידליב (בערבית: إدلب; נהגה אִ֫דְלֶבּ) היא עיר בצפון-מערב סוריה, בירת מחוז אידליב ונפת אידליב.
היסטוריה
בארכיון אבלה (2350 לפנה"ס) מוזכרת עיר עם ששמה "Duhulabum" שנמצאת ככל הנראה בשטחה של אידליב כפי שהוצע על ידי חוקרים מסוימים. קיים דמיון בין צלילי השמות הקדומים והמודרניים. בטאבלטים Duhulabuum ממוקם 22 ק"מ דרומית ל"אונקי" שעשויה להיות הכפר המודרני קאוקניה; כפר הממוקם 22 ק"מ צפונית מזרחית לאידליב. הפרעה תחותמס השלישי הזכיר גם את העיר בשם יטב.
התקופה הקלאסית
אידליב, יחד עם שאר סוריה נכבשו על ידי המלך הארמני טיגרנס הגדול. לאחר מכן נכבשה על ידי פומפיוס הרומי בסביבות 64 לפני הספירה. העיר מעולם לא הייתה בעלת חשיבות רבה. היא הייתה שייכת לפרובינקיה סוריה תחת האימפריה הרומית, ומאוחר יותר למחוז סוריה סקונדה הביזנטי, לפני שנכבשה על ידי הערבים באמצע המאה השביעית. לא נשאר הרבה מהתקופה הרומית והביזנטית בעיר, למעט במוזיאון שלה. מצפון לעיר נמצאו ערי המתים, אוסף של אתרים ארכאולוגיים חשובים מהתקופה הביזנטית.
התקופה העות'מאנית
מראשיתה הייתה אידליב מרכז לתעשייה משגשגת של מוצרים משמן זית, בעיקר סבון. השווקים העיקריים לסבון של אידליב היו חלב, אנטיוכיה וחמה בסוריה, והסבון נמכר גם בבירת האימפריה, איסטנבול. כמו כן הייתה אידליב יצרנית לא מבוטלת של אריגי כותנה. המיסיונר ג'וזאיה לזלי פורטר, שחי בדמשק כעשר שנים וחיבר מדריך לסוריה ואתריה, ציין כי אידליב "מוקפת במטעי זיתים, מחזה נדיר באזור העגום הזה", וכי מטעי הזיתים שלה גדולים מאלה של דמשק, ביירות או עזה. באמצע המאה ה-19 מנתה העיר כ-8,000 תושבים, כולל 500 נוצרים. על פי מדריך בדקר, שערך אלברט סוצין בסוף המאה ה-19, אידליב הייתה עיר פורחת, ועדיין התגוררו בה מספר משפחות נוצריות.
אידליב במלחמת האזרחים הסורית
ב-10 במרץ 2012 יצאו כוחות הצבא הסורי (חטיבה משוריינת ורגימנט כוחות מיוחדים) לפעולה קרקעית כנגד כוחות המורדים בעיר ובסביבתה. לאחר שלושה ימי קרבות, העיר חזרה לשליטת השלטון הסורי, עם כ-40 הרוגים משני הצדדים וכ-130 מורדים שנפלו בשבי הצבא הסורי.
ב-28 במרץ 2015 כוחות המורדים בהנהגת ג'בהת אל נוסרה (אז - שלוחת אל-קאעידה בסוריה) כבשו את העיר לאחר 3 ימים של לחימה עם כוחות המשטר.
בראשית 2018 כוחות צבא אסד בסיוע מיליציות שיעיות מתקדמים בכיבוש שטחים בסביבת העיר, לעבר שדה התעופה אבו דוהור, בחסות הפצצת השטחה רוסית.
במלחמת האזרחים בסוריה היה גם מחוז אידליב בשליטת המורדים, והתנהלה בו לחימה עזה, שהפכה רבים מתושביו לפליטים. צבא סוריה וכוחות רוסיים ערכו בו הפצצות כבדות והפגזות כבדות, לשם החזרת השליטה באזור לידי המשטר. עם הזמן, המחוז נותר מעוזם המשמעותי האחרון של המורדים במשטר אסד.
כלכלה ותעשייה
העיר אידליב שוכנת בעמק פורה, סביב העיר ישנם מטעים ושדות רבים והיא מזוהה במיוחד עם גידול עצי זית. העיר היא עיר שוק חשובה באזור וכוללת בין היתר תעשייה הקשורה בזיתים כמו יצור של שמן זית וסבון המבוסס עליו. בנוסף, ענף הכותנה נפוץ מאוד באידליב עם תעשיות רבות לאריגה של בדים.
גידולים נוספים הנפוצים בסביבת העיר הם; פירות הדר, עצי שקד, גפנים, תאנים ועגבניות.
מרקורי-רדסטון
המרקורי-רדסטון (באנגלית: Mercury-Redstone) היה משגר שתוכנן על ידי נאס"א לשימוש בתוכנית מרקורי - תוכנית החלל המאוישת הראשונה של ארצות הברית. המשגר שימש לשיגור 6 משימות תת-מסלוליות בין 1960 ל-1961, מתוכן שתיים מאוישות.
המשגר, שהיה מסדרת טילי הרדסטון, פותח מטיל הרדסטון שפותח על ידי ABMA בשנות ה-50, ומשלבו הראשון של טיל היופיטר C שפותח גם הוא על ידי ABMA. מכיוון שיועד לשיגור בני אדם לחלל, עבר המשגר שיפורים רבים כדי להגביר את בטיחותו ואמינותו.
ב-5 במאי 1961 שיגר המרקורי-רדסטון את החללית "פרידום 7" כשבתוכה האסטרונאוט האמריקאי הראשון - אלן שפרד - לטיסה תת-מסלולית שנמשכה 15 דקות, טיסה שהפכה אותו לאמריקאי הראשון ולאדם השני בחלל. ב-21 ביולי שימש המשגר לשיגור החללית "ליברטי בל 7", גם כן לטיסה תת-מסלולית, כשבתוכה האסטרונאוט וירג'יל גריסום. 4 משימות נוספות בתוכנית מרקורי השתמשו במשגר האטלס העוצמתי יותר מהרדסטון, ששיגר אותן לטיסות מסלוליות.
גן לאומי צבעי מכתש רמון
מאז שהופסקו העבודות ולקראת שנת 2017, בוצע פיתוח מואץ לשיקום האזור בשיתוף פעולה של רשות הטבע והגנים, מצפה רמון ובמימון של הקרן לשיקום מחצבות.
כיבוש המדינות הבלטיות (1941)
המבצע הבלטי, הידוע גם כמבצע ההגנה בליטא ובלטביה, כלל את פעולות הצבא האדום מ-22 ביוני עד 9 ביולי 1941 שבוצעו בשטחי ליטא, לטביה ואסטוניה הכבושים בתגובה למתקפה שפתח צבא גרמניה.
חלקי המבצע
המבצע כלל שלוש פעולות קטנות יותר
ורמאכט
קבוצת ארמיות צפון (וילהלם פון לב):
השתלשלות הקרבות
כבר ביומה הראשון של המלחמה, ב-22 ביוני 1941, הצליחו הכוחות הגרמניים לפרוץ את הגנות החזית הצפון-מערבית. היחידות העיקריות של הצבא האדום במהלך המבצע היו החזית הצפון-מערבית והצי הבלטי, כאשר כוחות היבשה העיקריים כללו את הארמיות ה-8, ה-11 ומאוחר יותר גם הארמייה ה-27.
המבצע נערך לאחר שכוחות המחוז הצבאי המיוחד הבלטי הוזעקו בבוקר ה-22 ביוני 1941 בעקבות התקפת פתע, קבוצת ארמיות צפון אשר כללה את הארמיות ה-18, ה-16 וקבוצת הפאנצר הרביעית. ומרכיבים של קבוצת הפאנצר השלישית, אשר נתמכו על ידי צי האוויר ה-1.
בעוד הארמייה ה-8 הסובייטית נסוגה לאורך כיוון ילגבה – ריגה – טרטו – נארווה – פסקוב, הארמייה ה-11 הסובייטית ביקשה להחזיק בתחילה את גזרת קובנה – וילנה של החזית, אך נאלצה לסגת לכיוון דאוגבפילס – פסקוב – נובגורוד. נסיגות אלו, על אף שהיו יקרות באובדן כוח אדם וציוד, מנעו כיתור גדול שחוו החזיתות הדרומיות, והצליחו לעכב את קבוצת הארמיות צפון במידה מספקת כדי לאפשר זמן להתכונן להגנת לנינגרד.