cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
קונפוציוס
חייו
על פי המסורת קונפוציוס נולד בשנת 551 לפנה"ס בעיר צ'ופו, אז בירת מדינת לוּ וכיום שייכת לנציבות ג'ינינג, בדרום מערב מחוז שאנדונג שבמזרח סין. לפי האגדה, ניבא צ'ילין (יצור מהמיתולוגיה הסינית) שבפיו לוח ירקן את בואו לעולם.
יחסי ארצות הברית–סרביה
במהלך התפרקותה של יוגוסלביה התערבה ארצות הברית בסכסוכים לוחמניים וכלכליים כאחד בבלקן, בייחוד בסרביה, שנודעה אז כ"רפובליקה הפדרלית של יוגוסלביה" (אחת ממדינות שירשו את הרפובליקה הסוציאליסטית פדרלית של יוגוסלביה). ארצות הברית הטילה סנקציות הרפובליקה הפדרלית והובילה את מסע ההפצצות של ארגון האמנה הצפון-אטלנטית נגד יוגוסלביה ב-1999. בתקופה זו פרץ גל נוסף של הגירה סרבית, ופליטים סרבים רבים עקרו לארצות הברית. בשנות ה-2000 היחסים של ארצות הברית עם הרפובליקה הפדרלית של יוגוסלביה הושבו על כנם, אך מצב זה השתנה כאשר מונטנגרו פרשה מהאיחוד ב-2006, ולאחר מכן סרביה הייתה המדינה היחידה מבין הרפובליקה האחרונה של יוגוסלביה שקיימה עם ארצות הברית יחסים. קוסובו הכריזה באורח חד-צדדי על עצמאות מסרביה בפברואר 2008, מהלך בו הכירה ארצות הברית.
קונפוציוס
חייו
קונפוציוס התייתם מאב בגיל שלוש וגדל עם אמו הענייה. בגיל 19 התחתן ונולד לו ילד אך נישואיו לא עלו יפה. מסופר שקונפוציוס עבד כרועה צאן, בוקר, פקיד ומנהל חשבונות. בהיותו בן 23 נפטרה אימו, והוא התאבל עליה במשך שלוש שנים.
קונפוציוס מונה לשר המשפטים במדינה בה נולד וגדל והנהיג רפורמות רבות במחוז. הוא מלא את תפקידו באופן שהיטיב עם התושבים, אך התפטר בגלל תפקוד לקוי, לדעתו, של דוכס מדינת לוּ. לאחר מכן יצא למסע ברחבי סין בחיפוש אחר מקום שיוכל להנהיג על פי עיקרי אמונתו. משלא מצא, חזר למדינתו. קונפוציוס היה ידוע בתשוקתו לידע ולכן ייסד בית ספר לנערים שנועד ללמד דרכי התנהגות.
קונפוציוס נפטר בגיל 72 מבלי שהשאיר אחריו כתבים. הוא נקבר בבית הקברות קונג לין שבמחוז צ'ופו.
תורתו
תורתו של קונפוציוס עוברת על הגבול שבין דת לבין משנה פילוסופית. הקונפוציאניזם עוסק בפילוסופיה בתחום תורת המוסר, תורת המשפט וענייני חברה-פוליטיקה. הקונפוציאניזם עוסק גם בשאלות תאולוגיות-פילוסופיות כגון קיומם של חיים לאחר המוות. קונפוציוס שם דגש על חשיבה ולמידה עצמאית של תלמידיו, ולא על טקסים או חוקים קבועים וכן הוא אינו עוסק בטקסים דתיים, ואין לו אנשי דת.
כיום, תורתו זו של קונפוציוס מהווה את הבסיס המוסרי-תרבותי והאינטלקטואלי (ברמה הפילוסופית) של רוב מדינת סין ועוד במקורות אחרים שהושפעו ממנה.
אתיקה
מבחינה מוסרית הדגיש קונפוציוס את עדיפותה של דוגמה אישית על פני מערכות חוקים מוגדרות ומוכתבות. לרוב, קונפוציוס מעביר את מסריו באמצעות משלים וכפלי משמעויות, ולא באמצעות חוקים מוגדרים. על כן, את דבריו יש להבין בהקשרם המקורי, ולא לפרשם כלשונם.
משפט ידוע שלו הוא "כלל הזהב" הידוע - ואהבת לרעך כמוך. קונפוציוס שם דגש רב על התייחסות הוגנת והדדית בין אנשים ועל משפטים כגון "מה ששנוא עליך אל תעשה לחבריך".
קונפוציוס הדגיש את היושר, הידע והרצון הטוב כמפתח לפעולה נכונה. פעולה היא טובה רק אם היא נובעת מרצון טוב, שנובע מידע (למשל, פעולה לא מכוונת שגרמה לטוב לא תיחשב ל"מעשה טוב"). לימוד וצבירת ידע חשובים למען התפתחות והעשרה אישית.
חוק ופוליטיקה
עמדותיו של קונפוציוס בנושא פוליטיקה נבעו מעמדותיו בנושא מוסר. קונפוציוס טען שמערכת החוקים צריכה להתבסס על המוסר הטבעי של בני האדם, כלומר על נטיותיהם הטבעיות של הבריות. הוא התנגד לחוקים שאינם מתבססים על ההיגיון, ולחוקים שנאכפים בעיקר באמצעות פחד.
קונפוציוס טען שהציות לחוק צריך לנבוע מתחושת אשמה, אך המונח בפיו דמה יותר ל"חובה מוסרית". על פיו, כאשר אדם מרגיש אשמה כשהוא אינו מציית לחוק, העונש מגיע עוד לפני הפשע.
קונפוציוס אומנם תמך בשלטון הקיסרות הסינית אך בכתביו ניתן למצוא עדויות רבות להגבלות על השלטון, והדגיש את חשיבות ההנהגה הנכונה. קונפוציוס טען שאם הקיסר מנהיג כשורה, הצורך בפקודות מתמעט. קונפוציוס השווה בין יחסי קיסר-נתין ליחסי אב ובנו, ושם דגש על כבוד הדדי והתייעצות.
מורשתו
עם השנים דחק הקונפוציאניזם אסכולות פילוסופיות אחרות בסין, כמו המוהיזם והלגליזם, ונהיה לאסכולה העיקרית בסין ובמזרח בכלל. הקונפוציאניזם הפך במשך השנים לשילוב בין דת לאסכולה פילוסופית, ובמשך שנים רבות הוא נחשב ל"דת המדינה" בסין.
שליחיו של קונפוציוס הפיצו ופירשו את דבריו, וחלקים רבים מתורתו פורשו בדרכים שונות על ידי חסידיו. לדוגמה: טענתו של קונפוציוס כי טבע בני-האדם זהה בלידתם הביאה לפיצול האסכולה - מנג-דזה (מנציוס) שטען כי טבע האדם טוב מיסודו, ושון-דזה שטען כי טבע האדם רע מיסודו.
כיוון שקונפוציוס היה מזוהה עם תפיסת "חינוך לכל", לאחר ימיו, עם התבססות הקונפוציאניזם, גישה זו השפיעה יותר ויותר על החינוך המקובל בקיסרות הסינית. עצם הנגשת החינוך לעוד שכבות אוכלוסייה מלבד האליטה היא חלק מהגורמים שהובילו בהדרגה לכך שהחינוך בסין החל להתבדל מזה של המזרח התיכון – שהיה המתקדם יותר בתקופות מוקדמות יותר – בכך שתלמידים יכלו להתקבל למשרות הפקידות על בסיס יכולותיהם, ולא על בסיס מעמדם של ההורים.
באלף השני לספירה, הוקם זרם חדש בסין- הנאו-קונפוציאניזם. הנאו קונפוציאניזם שילב בין תורתו של קונפוציוס לבין הדאואיזם והבודהיזם. מקים הזרם היה הפילוסוף הסיני ג'ו שי. לאחר מותו של ג'ו שי הפך הנאו קונפוציאניזם לפרשנות המקובלת ביותר של תורתו של קונפוציוס. תורתו של קונפוציוס החלה גם להתפשט לעולם המערבי הודות לפעולתם של ראשוני ה. בלט במיוחד מיקלה רוג'רי, מיסיונר איטלקי שתרגם רבים מכתביו של קונפוציוס ללטינית.
במאה ה-20, בעקבות המהפכה התרבותית של מאו דזה-דונג בסין, ירדה קרנו של הקונפוציאניזם, והוא הפסיק להיות הזרם העיקרי בסין. למרות זאת, גם כיום הקונפוציאניזם עדיין נלמד על ידי פילוסופים מערביים ומזרחיים כאחד.
קברו של קונפוציוס בצ'ופו הפך לאתר תיירות תרבותית, ואף מוקד עלייה לרגל עבור רבים. כיום פועלים למעלה מ-2,000 מקדשים קונפוציאניים ברחבי סין.
מכון קונפוציוס הוקם על שמו וזכרו של קונפוציוס, תחת משרד החינוך הסיני ובעל שלוחות ברחבי העולם כולו. המכון מספק תוכניות ללימודי התרבות והשפה הסינית, כולל התרבויות השונות הקיימות בה. בנוסף, מספק המכון מלגות לימודים מלאים חינם לתלמידים שונים מרחבי העולם.
ערן אליקים
ערן אליקים (נולד ב-30 ביוני 1969) הוא איש רדיו, שדרן, מגיש חדשות וקריין בגלי צה"ל ובגלגלצ, ראש מחלקת השידורים וסגן העורכת הראשית בגלי צה"ל.
ביוגרפיה
אליקים נולד בפתח תקווה, בן שלישי מתוך ארבעה ליהודה וסימה, עולים מעיראק. בגיל 17 עבר עם משפחתו למיאמי שבארצות הברית, שם סיים את לימודיו התיכוניים בעיר פורט לודרדייל.
כעבור כשנתיים שב ארצה, והתגייס לצה"ל. הוא שירת בבסיס משמר הנגב בתפקיד מחסנאי תחמושת בחיל החימוש, ובהמשך עבר לבסיס ענתות סמוך לירושלים, הוסב לרס"פ סדנת הרכב, ובשנת 1992 השתחרר בדרגת סמל.
לאחר שחרורו, אליקים חזר לארצות הברית לטובת לימודי תקשורת, במהלכם התנסה בתחום המעשי של שידור הרדיו והטלוויזיה, וזכה בתעודות הצטיינות אקדמיות. בסיום לימודיו שב ארצה, והחל לעבוד בגלגלצ כמפיק.
עד מהרה החל למלא תפקידים נוספים, ביניהם עורך שידור, שדרן דיווחי התנועה של גלגלצ מהמסוק, עורך מוזיקלי ועורך חדשות. כעבור זמן קצר החל לשמש גם כקריין ומגיש, בנוסף לתפקידיו מאחורי הקלעים.
קריירה מקצועית
בתחילת שנות האלפיים מונה ערן אליקים לתפקידי ניהול בגלי צה"ל, ושימש כראש מחלקת הקדימונים, ראש מחלקת חיילים וצבא וכעורך התנועה הראשי בגלגלצ. לתפקיד זה קיבל בהמשך את בני כבודי, הממלא אותו כיום.
בשנת 2005, עם עזיבתו של אלדד קובלנץ את תפקיד מנהל גלגלצ, התמודד אליקים לתפקיד, בו שימש ממלא מקום בשנה בה למד קובלנץ בארצות הברית. לבסוף מונה לסגנה של דלית עופר, שנבחרה למשרה.
ב-2005–2006 שימש אליקים כקריין הראשי לתשדירי השירות של הרשות הלאומית לבטיחות בדרכים.
בין השנים 2007–2015 הגיש את תוכנית המוזיקה המואזנת בישראל, "מדינה בדרך", ששודרה בגלגלצ מ-6:00 עד 9:00 בבוקר. במקביל סיפק שירותי קריינות לתשדירי שירות, חסויות ופרסומות למגוון גופים.
בשנת 2013 החל למלא את תפקיד הממונה על פניות הציבור של גלי צה"ל וגלגלצ, האחראי לקשר עם הציבור ועל ביקורת פנימית בתחנה הצבאית. אליקים כיהן בתפקיד עד שנת 2020.
בשנת 2015, לאחר 8 שנים בהן הגיש את "מדינה בדרך", ביקש אליקים לסיים את תפקידו כמגיש הרצועה, ונכנס מיד לאחר מכן לשידור תוכנית הדגל "ארבע אחרי הצהריים" בגלי צה"ל. שנתיים אחר כך, הוא חזר לשדר רצועה קבועה בגלגלצ - התכנית "עשורים", ואת שתי התוכניות הוא מגיש בקביעות עד היום. לצידן, אליקים ממלא שורת תפקידים מקצועיים בגלי צה"ל: ראש מחלקת השידורים (החל בשנת 2015), במסגרתה בין היתר הוא מכשיר את הקריינים החיילים בתחנה, וסגן העורכת הראשית (החל בשנת 2021) אשר מעורב בענייני תוכן ועיצוב לוח השידורים של גלי צה"ל.
הכשרות נוספות
אליקים סיים בהצטיינות תואר ראשון במדעי המדינה, יחסים בינלאומיים ותקשורת באוניברסיטה הפתוחה בשנת 2013. בעבר הנחה סדנאות רדיו שונות במכללות ברחבי הארץ. בנוסף, אליקים הוא בוגר קורס מדריכי חדר כושר וספינינג באוניברסיטת תל אביב והדריך סדנאות באופן עצמאי. בהשבעת הכנסת ה-21 וה-22 לקח חלק בטקס והקריא פרקי תהילים.
חיים אישיים
אליקים מתגורר בתל אביב, חובב ספורט מוטורי, אוהד טניס וסנוקר. חובב גדול של שנות השמונים במוזיקה.
נמייה שחורת-כפות
זוהי נמייה גדולה שאורכה 35–40 ס"מ ומשקלה 2–3.5 ק"ג. היא בעלת זנב ארוך, פרווה חומה-כהה ארוכה וכפי ששמה מרמז גם כפות רגליים שחורות והיא בעלת 4 אצבעות ברגל בשונה מרוב הנמיות, להם 5 אצבעות.
הנמייה חיה ביערות סבוכים, יערות במבוק וביצות סבוכות מעט. הם יוצאים בלילה לציד שמבוסס בעיקר על מכרסמים וחרקים, אך גם על פירות.
לא ידוע הרבה על הרגלי הנמייה, אך מעריכים שהיא לא בסכנת הכחדה.
שרון הראל
שרון הראל (נולדה ב-6 במרץ 1952) היא מפיקת קולנוע ישראלית. הראל הקימה וניהלה את חברת ההפקות הבינלאומית קפיטול פילמס. היא אשתו של איש העסקים ואיל ההון היהודי-בריטי, סר רונלד כהן. שרון מחזיקה בתואר ליידי ופעילה גם בתעשיית הקולנוע הישראלית.
ביוגרפיה
הראל גדלה בהרצליה פיתוח. אביה, יוסי הראל, היה חבר ההגנה, מפקד האוניה אקסודוס, שירת באמ"ן ואחר כך היה לאיש עסקים.
במהלך שירותה הצבאי פגשה את אבי נשר שלימים היה במאי קולנוע, בן זוגה ושותפה בהפקה ובימוי של סרטי קולנוע. בשנת 1978 הפיקו השניים את הסרט "הלהקה", ב-1979 את הסרט "דיזנגוף 99" וב-1980 את "הפחדנים". הראל הייתה שותפה יצירתית לתסריט, לליהוק ולהפקה של שלושת הסרטים. לאחר הפקת סרטים אלו דרכיהם נפרדו. רבים סבורים כי לשיתוף הפעולה שבין הראל ונשר חלק נכבד בהצלחתם של הסרטים.
בחודש מאי 1989 הקימה הראל את חברת ההפקות הבינלאומית "קפיטול פילמס" (Capitol Films) העוסקת במימון הפקה והפצה של סרטי קולנוע, שמרכזה בלונדון. החברה מפיצה מעל 100 סרטי קולנוע ומדי שנה נוספים לספריית החברה בין חמישה לעשרה סרטים חדשים. קפיטול פילמס מימנה מספר גדול מן הסרטים בהפקה מלאה או חלקית, בין הסרטים שהפיקה היו סרטיו של הבמאי רוברט אלטמן, "פארק גוספורד" שהיה מועמד לשבעה פרסי אוסקר, הסרט זכה באוסקר על התסריט ובפרס גלובוס הזהב עבור הבימוי; וכן סרטו של אלטמן "רקדנים". הראל הפכה לאחת הנשים החזקות בתעשיית הקולנוע הבריטית והחברה, לאחת מחברות הסרטים העצמאיות המצליחות באירופה ובעולם.
בשנת 2006 נמכרה חברת "קפיטול פילמס" לחברה שמרכזה בלוס אנג'לס. הראל ושותפותיה ממשיכות לנהל מלונדון את החברה. בעקבות הפקה חדשה של "הלהקה" והפעם כמחזמר בתיאטרון "הבימה" (2006), חודש לאחר שנים רבות הקשר בין הראל לבמאי אבי נשר; השניים אף שיתפו פעולה בהפקת הסרט הסודות (2007).
נמייה עבת-זנב
מאפיינים
זוהי נמייה קטנה שאורכה 40–50 ס"מ ומשקלה 0.9-1.6 ק"ג. היא בעלת פרווה עבה ואפורה ופנים מוארכות ומחודדות מעט. כפי שמשתמע משמה היא בעלת זנב ארוך ועבה.
הנמייה חיה בחבורות קטנות בערבות עשב ואוכלת מגוון מזונות מהחי והצומח, בעיקר חרקים, יונקים קטנים, זוחלים כמו נחשים, עופות וביצים וגם פירות.
זו נמייה חשאית שלא ידוע הרבה עליה.
צרינג טובגה
ליונפו צרינג טובגה (בדזונגקה: ཚེ་རིང་སྟོབས་རྒྱས།, באנגלית: Tshering Tobgay, נולד ב-19 בספטמבר 1965) הוא פוליטיקאי ואקולוג בהוטני, שכיהן בשנים 2013–2018 כראש ממשלת ממלכת בהוטן. הוא מנהיג המפלגה הדמוקרטית של בהוטן. בשנים 2008–2013 היה יושב ראש האופוזיציה באספה הלאומית של ארצו. טובגה הוא מהנדס מכונות ואיש מנהלה בהכשרתו.
ילדות וצעירות
טובגה נולד במשפחה בת שישה ילדים. אביו היה אחד הלוחמים הראשונים בצבא המלכותי הבהוטני. אמו השתתפה במיזם בניית הכביש הראשון שחיבר את בהוטן עם הודו. טובגה למד בפנימייה התיכונית ד"ר גרהם בקלימפונג בהודו, בהרי הימלאיה המזרחיים. בשנת 1990 בעזרת מלגה מטעם האו"ם הוא סיים תואר ראשון בהנדסת מכונות בבית הספר להנדסה סוונסון של אוניברסיטת פיטסבורג בארצות הברית. בהמשך סיים תואר שני במנהל ציבורי בבית הספר למנהל על שם ג'ון פ. קנדי באוניברסיטת הרווארד.
קנט אנדרסון
אנדרסון היה שחקן מפתח בנבחרת שוודיה בעת שזו הגיעה למקום השלישי במונדיאל 1994.
קריירת משחק
אנדרסון החל את הקריירה בקבוצת אסקילסטונה מעיר הולדתו. בשנת 1989 נרכש על ידי גטבורג, במדיה שיחק שלוש עונות. בעונתו האחרונה בקבוצה, עונת, כבש אנדרסון 13 שערי ליגה ב-16 משחקים בלבד, שהקנו לו את תואר מלך השערים של ליגת העל השוודית. במדי גטבורג זכה אנדרסון בשתי אליפויות וגביע אחד.
בסיום העונה נרכש אנדרסון על ידי מכלן הבלגית. הוא לא הצליח לשחזר את הצלחתו גם בבלגיה, ובאמצע עונתו השנייה בקבוצה חזר לליגה השוודית, כשחתם בקבוצת נורשפין. בחצי עונה בלבד, בה רשם 13 הופעות ליגה, כבש אנדרסון שמונה שערים. לאחר סיום העונה עבר לצרפת, שם שיחק שתי עונות, במדי ליל וקאן. לאחר שכבש 20 שערים ב-63 הופעות בליגה הצרפתית, עבר אנדרסון לאיטליה, שהייתה לתחנה המשמעותית בקריירה שלו.
לקראת עונת עבר אנדרסון לפנרבחצ'ה הטורקית, שם שיתף פעולה עם מלך שערי הקבוצה חיים רביבו הישראלי, וכבר בעונתו הראשונה בקבוצה השלים זכייה באליפות טורקיה. לאחר עונה אחת נוספת, פרש אנדרסון ממשחק פעיל בגיל 35. שנתיים אחר כך, הוא שב לשחק לעונה אחת נוספת, במדי גרדה מהליגות הנמוכות בארצו.
נבחרת שוודיה
אנדרסון שיחק במדי נבחרת שוודיה לראשונה בשנת 1990. שנה אחר כך הוא כבש את השלושער היחיד שלו במדי הנבחרת, כשכבש את שני השערים הראשונים ואת השער האחרון בניצחון 6-0 על במשחק ידידות. הוא ייצג את נבחרתו בטורניר יורו 1992 שאותו אירחה שוודיה, והעפיל עימה עד לשלב חצי הגמר, בו הפסידה 3-2 ל. שערו היחיד בטורניר נכבש באותו משחק, דקה לסיומו.
במונדיאל 1994, אותו סיימה שוודיה במקום השלישי, היה אנדרסון למלך שערי הנבחרת בטורניר, כשכבש חמישה שערים. הוא היה השוודי הראשון, והיחיד עד כה בהיסטוריה שכובש חמישה שערים בטורניר מונדיאל. הוא סיים עם שער אחד בלבד פחות ממלכי השערים של הטורניר, חריסטו סטויצ'קוב ואולג סלנקו. בשלב הבתים כבש אנדרסון את שער היתרון של הנבחרת מול, במשחק שהסתיים בשוויון 1-1. הוא כבש צמד בשמינית הגמר בניצחון 3-1 על, ואת שער השוויון לזכות נבחרתו בדקה ה-115 בתוך ההארכה, במשחק רבע הגמר מול. שערו של אנדרסון השווה את התוצאה ל-2-2, ושלח את המשחק להכרעה בפנדלים. אנדרסון עצמו כבש את הפנדל השני לזכות נבחרתו, בדרך לניצחון ולהעפלה לחצי הגמר. הוא חתם את הופעותיו המוצלחות עם שערה האחרון של נבחרתו בניצחון 4-0 על במשחק על המקום השלישי.
אנדרסון ייצג את נבחרתו בטורניר יורו 2000 בו לא כבש, ולאחריו סיים את דרכו הבינלאומית עם 83 הופעות, בהן כבש 31 שערים. הוא ממוקם שישי בטבלת גדולי הכובשים של נבחרת שוודיה בכל הזמנים.
גומא אחמד
גומא אחמד הוא ספורטאי מצרי שהתחרה במשחקים הפאראלימפיים במסגרת המשלחת מצרית. אחמד הוא אלוף פאראלימפי, ושיאן עולם בתחרויות הרמת כוח בסגנון בנץ'-פרס.
ביוגרפיה
גומא התחרה לראשונה במשחקים הפאראלימפיים באולימפיאדת הנכים ברצלונה (1992) כשהתחרה בהרמת כוח בקטגוריה של עד 52 ק"ג. הוא זכה במדליית הזהב הראשונה שלו כבר במשחקים אלו כשקבע שיא עולם של 177.5 ק"ג.
באולימפיאדת הנכים אטלנטה (1996) עבר אחמד להתחרות בקטגוריה של עד 56 ק"ג, וזכה במדליית זהב שנייה עם שיא עולם נוסף של 182.5 ק"ג, לפני האיראני פרידון קרימיפור (170 ק"ג) והדרום קוריאני סאנג ג'ין יון (165 ק"ג)
באולימפיאדת הנכים סידני (2000) שבר אחמד את שיאו העולמי פעם נוספת והעמיד אותו על 192.5 ק"ג. קרימיפור האיראני קבע 190 ק"ג, יותר משיא העולם הקודם, שהספיק לו רק למדליית הכסף.
אחמד חזר להתחרות בפעם האחרונה במשחקים הפאראלימפיים באולימפיאדת הנכים אתונה (2004), ועם תוצאה של 180 ק"ג, סיים את התחרות במקום השני אחרי הסיני גְ'ייֵן וָאנְג שניצח בתחרות כשהרים 185 ק"ג.
טירת רוצ'סטר
טירת רוצ'סטר (באנגלית: Rochester Castle) היא טירה אנגלית ימי ביניימית הנמצאת בגדה המזרחית של נהר מדוואי בעיר רוצ'סטר, קנט בדרום-מזרח אנגליה. מגדל העוז הבנוי אבן מהמאה ה-12, המאפיין הבולט של האתר, הוא אחד ממגדלי העוז השמורים ביותר הן באנגליה והן בצרפת.
היסטוריה
כטירה היושבת במיקום אסטרטגי על נהר מדוואי מדרום-מזרח ללונדון ועל דרך ווטלינג סטריט המקשרת את מערב אנגליה לדובר, כלומר לצרפת ולאירופה, היה לה חלק חשוב בהיסטוריה האנגלית. במהלך שלהי ימי הביניים עזרה הטירה להגן על החוף הדרום-מזרחי של אנגליה מפלישה. המבנה הראשון הוקם לאחר הכיבוש הנורמני של אנגליה, ונמסר לחזקתו של בישוף אודו, אחיו-למחצה של ויליאם הכובש. הטירה עמדה בפעם הראשונה במבחן צבאי במהלך המרד של 1088 (שהפריד בין ממלכת אנגליה לדוכסות נורמנדיה לאחר מותו של ויליאם הכובש בין בניו) כאשר אודו תמך ברוברט קורת'וז (בנו הבכור של ויליאם הכובש) נגד ויליאם האדום (בנו השלישי). אודו הפך את רוצ'סטר למעוז העיקרי במרד, דבר שגרם להטלת מצור על העיר ועל הטירה, שנכנעה לבסוף, ובכך ננטשה הטירה בפעם הראשונה.
בין השנים 1087–1089 ביקש ויליאם האדום מגונדוף מרוצ'סטר לבנות טירת אבן חדשה ברוצ'סטר, וזה בנה טירה שרובה עמדה במבחן הזמן והיא זו שעומדת בימינו באתר. בשנת 1127 העניק המלך הנרי הראשון את הטירה לארכיבישוף מקנטרברי ויליאם דה קורבייל "לנצח", שבנה את מגדל העוז שעדיין ניצב במקום בימינו, והוא ככל הנראה המבנה המפורסם ביותר בטירה ואחד ממגדלי העוז השמורים ביותר באנגליה ובצרפת. הטירה המשיכה להיות בחזקת הארכיבישופים במהלך המאה ה-12.
במהלך מלחמת הברונים הראשונה (מלחמת אזרחים שהתנהלה באנגליה בין השנים 1215–1217) בתקופת שלטונו של המלך ג'ון, הברונים שבראשם עמד רוברט פיצוולטר אשר נתמכו על ידי צבא צרפת כבשו את הטירה מידי הארכיבישוף סטיבן לנגטון והשתמשו בה נגד צבאותיו של ג'ון, שהטיל בתגובה מצור על הטירה, שנכנעה רק לאחר שבעה שבועות של קרבות ממושכים. לפי הכרוניקה של ברנוול, המצור היה "המסיבי ביותר בתקופתנו (המאה ה-13), הן מבחינת תוקפנות התוקפים והן מבחינת עמידת המגינים". אף על פי שהטירה סבלה במהלך חודשי המצור מנזק רב (פרצות בחומות החיצוניות ומגדל אחד שקרס), דווקא הרעב היה שהכריע את המגינים. אך ג'ון לא החזיק בטירה למשך זמן רב: בשנת 1216 היא נכבשה מחדש על ידי מי שלימים ימלוך על צרפת וייקרא בפי עמו "האריה", הנסיך לואי, שעמד בראש צבא הברונים בשליחות אביו, המלך פיליפ השני. לאחר מותו של ג'ון, שסבל מחום גבוה כתוצאה מהרעלת קיבה משתיית שיכר קלוקל ב-19 באוקטובר 1216 הומלך תחתיו בנו, הנרי השלישי. כשתמה המלחמה בהסכם למבת' ב-11 בספטמבר 1217, נותרה טירת רוצ'סטר תחת שלטונו הישיר של הכתר האנגלי.
רוצ'סטר הושמה תחת מצור בפעם השלישית בשנת 1264 בזמן מלחמת הברונים השנייה. רוג'ר דה ליבורן היה מפקדה של הטירה מטעם המלך הנרי השלישי. כוחות המורדים בהנהגת סימון החמישי דה מונפור וגילברט דה קלייר מגלוסטר הגיעו לרוצ'סטר והטילו מצור על הטירה, אך הפעם ויתרו על כיבושה כבר לאחר מספר ימים. אף על פי שהמגינים לא נכנעו, הטירה סבלה מנזק רב שתוקן רק במאה השנים הבאות. בשנת 1381 התקיים הקרב האחרון בטירה, כאשר היא נכבשה ונבזזה בזמן מרד האיכרים האנגלי נגד המלך-הילד ריצ'רד השני, שהיה בן 14 בלבד. בדומה למבני-אבן רבים לאורך ההיסטוריה (למשל הקולוסיאום ברומא), גם טירת רוצ'סטר שימשה, לאחר שלא היה בה עוד צורך צבאי, כמקור לאבני בניין בשימוש חוזר, וחיל המצב שלה פוזר בהוראת הכתר.
הטירה וסביבותיה היו פתוחים לציבור בשנות ה-70 של המאה ה-19 כפארק. במהלך המאות ה-19 וה-20 בוצעו לסירוגין תיקונים ושיקומים בטירה, והיא הוכרזה כמבנה רשום מדרגה I ומונומנט רשום. כיום הטירה מתוחזקת על ידי המורשת האנגלית (English Heritage) ופתוחה לציבור הרחב.
גבריאל פורה
גבריאל פורה, בשמו המלא גבריאל אורבן פורה (בצרפתית: Gabriel Urbain Fauré; 12 במאי 1845 – 4 בנובמבר 1924) היה מלחין, פסנתרן, נגן עוגב ומורה צרפתי. נחשב לאחד מגדולי המלחינים הצרפתים בדורו, שכתיבתו השפיעה על רבים ממלחיני המאה ה-20. שפתו ההרמונית והמלודית הטביעה חותמה על הוראת ההרמוניה בשנים הבאות.
פורה היה תלמידם של קאמי סן-סנס וגוסטב לפוור בבית הספר נידרמאייר בפריז. שימש כקפלמייסטר, ואחר כך כנגן בעוגב הגדול של כנסיית מאדלן בפריז. כיהן כפרופסור בקונסרבטואר של פריז והיה מנהלו בשנים 1905–1920.
קורות חייו
פורה נולד בדרום צרפת למשפחה מן האצולה המשנית, הצעיר בשישה ילדים, ונשלח למשך ארבע שנים לחיות בבית אומנת, נוהל מקובל בצרפת של אותם ימים. בגיל תשע, כשהוכר כישרונו המוזיקלי, נשלח לאקול נידרמאייר, בית ספר פריזאי למוזיקה, שייעודו היה להכשיר נגני עוגב ומנצחי מקהלות כנסייה. פורה למד במוסד זה 11 שנים, הצטיין בנגינה בפסנתר וזכה בכמה תחרויות יוקרתיות (כולל על מזמור מאת ז'אן רסין). בין המוזיקאים הצרפתים הבולטים שלימדוהו שם היה סן-סנס, שקירב אותו אל המוזיקה של כמה ממלחיני התקופה, ביניהם שומאן וליסט. תקופת לימודיו אצל סן-סאנס היוותה יסוד לידידות בין שני המלחינים.
כאשר החלה מלחמת צרפת–פרוסיה ב-1870 התגייס לצבא והשתתף בפעולה להסרת המצור מעל פריז, בתקופת הקומונה הפריזאית שהה ברמבוייה ובשווייץ, שם לימד באקול נידרמאייר הגולה מפריז. בשובו לפריז באוקטובר 1871 התמנה לעוזר לנגן העוגב בכנסיית סן-סולפיס ולמלווה המקהלה, והחל לבקר בקביעות בסלון של סן-סאנס. כאן פגש רבים מחשובי המוזיקאים הפריזאים וייסד עמם ועם אחרים (אותם הכיר בסלון של הזמרת פולין גארסיה-ויארדו) את "האגודה הלאומית למוזיקה".
ב-1874 עזב פורה את עבודתו בסן-סולפיס והחל למלא את מקומו של סן-סאנס בכנסיית מאדלן במהלך היעדרויותיו הרבות. כשסן-סאנס פרש ב-1877, התמנה פורה למנצח המקהלה בכנסיית מאדלן. באותה שנה התארס למריאן ויארדו, בתה של פולין, אך האירוסין בוטלו לאחר זמן מה ביוזמת מריאן. כדי להשכיח את אכזבתו נסע פורה לויימאר, שם פגש את ליסט, ומשם לקלן, כדי לראות הפקות של מחזור טבעת הניבלונגים של וגנר. פורה התפעל מווגנר, אבל היה בין המעטים ממלחיני דורו שלא הושפעו מכתיבתו.
ב-1883 נשא לאישה את מארי פרמיה ונולדו להם שני בנים. לצורכי פרנסה הקדיש פורה את רוב עתותיו לארגון טקסי תפילה יום-יומיים בכנסיית מאדלן ולהוראת פסנתר והרמוניה. פנאי להלחנה נמצא לו רק בחודשי הקיץ. הכנסותיו מהמוזיקה שחיבר היו זעומות ביותר, משום שהמו"ל שלו רכש את יצירותיו, כולל כל הזכויות בהן, ב-50 פרנק האחת. במהלך תקופה זו כתב פורה כמה יצירות בקנה מידה גדול, נוסף למספר רב של יצירות לפסנתר ושירים, אך הוא השמיד רבות מהן לאחר ביצועים ספורים ושמר בידו רק פרקים מועטים לשימוש מחדש במוטיבים ונושאים מוזיקליים.
עליצותו הטבעית של פורה בנעוריו השתנתה בעקבות משבר אירוסיו שבאו אל קיצם וחוסר ההצלחה שחווה בכתיבתו המוזיקלית. הוא שקע מדי פעם בהתקפי דכדוך שאותם תיאר כ"מרה שחורה". מגמה זו השתנתה במידת מה בשנות ה-90' של המאה ה-19 בעקבות מסע מוצלח לוונציה, שם פגש ידידים וכתב יצירות אחדות. ב-1892 התמנה למפקח על הקונסרבטוריונים למוזיקה בערי השדה של צרפת, תפנית שחסכה ממנו את הצורך להתפרנס בהוראת תלמידים חובבים. ב-1896 מונה לבסוף לנגן העוגב הבכיר בכנסיית מאדלן ואף תפס את מקומו של ז'ול מאסנה כמורה להלחנה בקונסרבטואר של פריז. במשרתו זו לימד כמה וכמה מלחינים צרפתים חשובים, ביניהם מוריס ראוול והאחיות נדיה בולאנז'ה ולילי בולאנז'ה.
משנת 1903 עד 1921 היה פורה מבקר המוזיקה של "לה פיגארו". ב-1905 החליף את תאודור דובואה כמנהל הקונסרבטואר של פריז. הוא הכניס שינויים רבים בקונסרבטואר והביא לפרישתם של רבים מחברי הסגל. משרה זו התבטאה גם בשיפור בהכנסותיו ובמוניטין שלו כמלחין.
אד ביירד
אד ביירד (Ed Baird) (נולד ב-17 במאי 1958) הוא סקיפר אמריקני מבכירי משיטי היאכטות מאז ומעולם.
גבריאל פורה
קורות חייו
פורה נבחר ל"מכון הצרפתי" בשנת 1909, אך במקביל פרש מן "החברה הלאומית למוזיקה" - מוסד מנופח, רדום וקופא על שמריו - ותמך בקבוצת הנפלטים מן האגודה, רובם תלמידיו של פורה עצמו. בתקופה זו התפתחה אצל פורה בעיית שמיעה שהביאה בהדרגה להחלשות ואף עיוות שמיעתו: הצלילים במנעד העליון והתחתון של טווח השמע שלו נשמעו כצלילים אחרים. הוא התאמץ להסתיר את קשיי השמיעה שלו, אך בסופו של דבר נאלץ לפרוש מן ההוראה.
אד ביירד
נולד בסנט פטרסבורג שבפלורידה. החל את דרכו בשיט תחרותי על אופטימיסטים ועבר ללייזר, 470 ו-J24. ביירד זכה שמונה פעמים בתואר אלוף העולם. הוא ההגאי הבכיר ביותר של קבוצת אלינגהי. ב-1995 זכה כהגאי ביחד עם קבוצת ניו זילנד בגביע אמריקה. הוא יאכטונר השנה של רולקס לשנת 1995. בשנת 2000 היה סקיפר בקבוצת אמריקה הצעירה שזכתה בגביע לואי ויטון. בשנת 2003 זכה עם קבוצת אלינגהי בגביע אמריקה. הוא זכה ב-2007 בתואר איש השנה של ISAF.
גבריאל פורה
קורות חייו
חובותיו בקונסרבטואר, יחד עם אובדן השמיעה, הביאו לירידה משמעותית בתפוקת יצירתו בתקופה זו. במשך מלחמת העולם הראשונה נשאר פורה בצרפת. ב-1920, בגיל 75, פרש מן הקונסרבטואר, בעיקר בגין חירשותו הגוברת. אותה שנה גם קיבל את אות הצלב הגדול של לגיון הכבוד, כבוד נדיר למוזיקאי. בריאותו התדרדרה, בחלקה מחמת עישון כבד. אף על פי כן לא מנע פורה את עזרתו ממלחינים צעירים, ביניהם חברי קבוצת השישה, שהיו מסורים לו בכל לבם.
אד ביירד
ביירד הוא בעל תואר במנהל עסקים ומשמש גם כפרשן טלוויזיה הסוקר את ענף השיט.
גבריאל פורה
קורות חייו
בשנת 1919, חרף חרשותו, כתב פורה את הסוויטה התזמורתית "מאסק וברגמאסק" שמורכבת מפתיחה ושלושה מחולות. הנושא העיקרי בגאבוט לקוח מתוך הסימפוניה בפה, אופוס 20, וגולת הכותרת של היצירה היא הפסטוראלה, עם צלילים סוריאליסטיים המאפיינים את יצירותיו האחרונות של פורה.
גבריאל פורה מת בפריז מדלקת ריאות בשנת 1924. צרפת חלקה לו כבוד אחרון בהלוויה ממלכתית בכנסיית מאדלן. הוא קבור בבית העלמין פאסי בפריז.
סקירה כללית
גבריאל פורה נחשב לאמן השיר האמנותי, או mélodie, הצרפתי. יצירותיו מקיפות טווח שראשיתו בסגנון הרומנטי המוקדם, כאשר חיקה בצעירותו את סגנונם של פליקס מנדלסון ואחרים, דרך הרומנטיקה של שלהי המאה ה-19 ועד לאסתטיקה של המאה ה-20. יצירתו התבססה על הבנה מוצקה של מבנים הרמוניים, שרכש אצל מורו להרמוניה באקול נידרמאייר, גוסטב לפבר, מחבר הספר Traité d'harmonie (פריז 1889). בספר זה מציג לפבר תאוריה הרמונית, הנבדלת משמעותית מן התאוריה הקלאסית של ז'אן-פיליפ ראמו; על פי התאוריה הזו, אקורדים של מרווחי ספטימה ונונה אינם נחשבים לדיסוננטיים, ואפשר לשנות את הטרצה בלי להחליף את המודוס. נוסף לכך, אפשר לעמוד על הבנתו של פורה את המודוסים הכנסייתיים מתוך תרוצות מודאליות שונות ביצירותיו, בייחוד במלודיות שלו.
בניגוד לסגנונו ההרמוני והמלודי, שחרג מן המקובל לזמנו, הרי במוטיבים הרתמיים שלו גילה נטייה לדקות, עידון וחזרתיות, שלא לשבור את זרימת הקו המלודי. עם זאת, הוא עשה שימוש רב בסינקופות, בדומה לאלה שביצירות ברהמס. אהרן קופלנד כינה אותו "ברהמס הצרפתי".
יצירות הפסנתר של פורה משתמשות לעיתים קרובות בתבניות ארפג'י, כשהמלודיה עוברת לסירוגין בין שתי הידיים וכוללת חלופות אצבעות, הטבעיות לנגני עוגב, אך מקשות על חלק מן הפסנתרנים.
הנצחה
מפרצון פורה באי אלכסנדר שבאנטארקטיקה נקרא על שמו של גבריאל פורה.
קצאל (מטבע)
קצאל (בספרדית: Quetzal, סימון לפי תקן ISO 4217: GTQ) הוא ההילך החוקי של גואטמלה ונקרא על שם קצאל, הציפור הלאומית של גואטמלה. בתרבות המאיה העתיקה, נוצות זנבה של הציפור שימשו גם הן כמטבע.
הקצאל מחולק ל-100 סנטבוס. הוא נכנס לשימוש בשנת 1925, והחליף את הפסו. עד שנת 1979 הוצמד הקצאל לדולר האמריקני בסחר הפנים של גואטמלה.
במחזור קיימים מטבעות של 1, 5, 10, 25 ו-50 סנטאבו, וכן של קצאל אחד. השטרות הקיימים במחזור הם של 1, 5, 10, 20, 50, 100 ו-200 קצאל.
פיטר ויילי
פיטר ויילי (באנגלית: Peter Wiley, נולד ב-1955) הוא צ'לן ומורה לצ'לו. בגיל 13 החל את לימודיו במכון קרטיס למוזיקה בפילדלפיה ושם למד אצל דייוויד סויר. בגיל 20 התמנה לצ'לן ראשי של התזמורת הסימפונית של סינסינטי, אחרי שנה בתזמורת פיטסברג. ויילי קיבל מענק קריירה מטעם קרן אוורי פישר והיה מועמד, עם שלישיית בוזאר, לפרס גראמי בשנת 1998. כחבר בשלישיית בוזאר, ניגן ויילי ביותר מאלף קונצרטים, חלקם עם התזמורות הגדולות בעולם. הוא עומד בקשר עם פסטיבל מרלבורו מאז 1971. כמו כן, הוא חבר אמן בסגל התוכנית "כוכבים עולים" של קאראמור ולימד בקונסרבטוריון למוזיקה של סינסינטי, מאן קולג' למוזיקה ובית הספר למוזיקה של מנהטן. כיום הוא חבר בסגל המורים של קונסרבטוריון בארד למוזיקה ומכון קרטיס למוזיקה.
ויילי נמנה עם חברי רביעיית גוארנרי, שם החליף בשנת 2002 את דייוויד סויר עם פרישתו, ורביעיית הפסנתר "אופוס אחד".
אבחון פסיכודידקטי
אִבְחוּן פְּסִיכוֹדִידַקְטִי הוא תהליך אבחנתי הבוחן את מקורם של קשיים בתחום הלמידה ואת הקשר שלהם למצב הפסיכולוגי של התלמיד. בהתאם לכך, האבחון הפסיכודידקטי משלב שני סוגי אבחון שונים: אבחון דידקטי, שתפקידו לאתר ולסווג לקויות למידה אצל הנבדק, ואבחון פסיכולוגי, שתפקידו להעריך את היכולות הקוגניטיביות לצד הקשיים ולאתר את הקשיים הרגשיים והנפשיים אצל הנבדק. לכן הוא נקרא גם אבחון משולב.
מרכיבי האבחון
מטרת האבחון היא להעריך את תפקודי הלמידה ואת התפקודים השכליים-הקוגניטיביים הפועלים בבסיס הלמידה תוך התייחסות ליכולות ולקשיים בתחום האישיותי, הרגשי, ההתנהגותי והחברתי. כלומר, האבחון הפסיכודידקטי משלב בדיקת תפקודם של היבטים שונים משני התחומים - התחום הדידקטי והתחום הפסיכולוגי (קוגניטיבי ונפשי) ואת הקשרים ביניהם.
אבחון דידקטי
באבחון זה בוחנים את תפקודי השפה והלמידה, מנגנוני הלמידה, תפקוד גרפו-מוטורי, תפקודי זיכרון וכן מעריכים תפקודי קשב, פונקציות ניהוליות ויכולות חשיבה. באופן מיוחד בוחנים האם קיימת לקות למידה כלשהי. במידת הצורך, יופקו מהאבחון המלצות להתאמות בלמידה, להמשך טיפול וכן תוכנית טיפולית להוראה מתקנת.
אבחון פסיכולוגי
אבחון פסיכולוגי כולל הערכה של התחום הקוגניטיבי (שכלי) והתחום הרגשי. בתחום הקוגניטיבי מתבצעת הערכה של האינטליגנציה. בתחום הרגשי מתבצעת הערכה של הקשיים, היכולות החברתיות, הכוחות, התפיסה העצמית, תפיסת המציאות ועוד. המלצות האבחון הפסיכולוגי יתייחסו לסוג הטיפול המתאים, המסגרות החינוכיות המתאימות ועוד. לדעתם של המתנגדים לאבחון הפסיכודידקטי, האבחון הפסיכולוגי אינו מתאים להערכת מנת המשכל והמצב הרגשי של לקויי למידה. בעקבות זאת הממצאים והמסקנות עלולים להימצא מעוותים.
אולם, הטענה שמדובר 'בעיוות', דורשת עיון והעמקה נוספים. מטרת ההערכה הפסיכולוגית בתוך האבחון הפסיכודידקטי היא להרחיב את ההבנה לגבי היבטים מרכזיים בתפקוד האקדמי (החלק הקוגניטיבי והחלק הרגשי), שבלעדיהם התמונה המתקבלת היא חלקית. הערכת האינטליגנציה היא נדבך מרכזי בהערכת הקשיים האקדמיים האפשריים, והיא מהווה תנאי הכרחי לקביעת לקות למידה. הערכת האינטליגנציה מספקת מידע בנוגע לנקודות החוזק והחולשה של הפונה, ניתן להעריך את הפוטנציאל השכלי 'הנקי' (אינטליגנציה פלואידית תוך הוצאת גורמים של ידע נצבר) ולבחון כיצד הקשיים הדידקטיים קשורים להיבטים קוגניטיביים וכיצד הקשיים הקוגניטיביים גורמים לקשיים דידקטיים. באופן דומה, חשוב להבין את ההיבטים הרגשיים הנלווים לקשיים בתחום הלמידה, שכן פעמים רבות מקור הקשיים הלימודיים הוא רגשי. בנוסף, לקשיים הלימודיים יש השלכות על התחום הרגשי ויש לבחון זאת.
הפניה לאבחון
ההפניה לאבחון פסיכודידקטי נעשית במקרים בהם התלמיד נתקל בקשיים שונים ונרחבים או במידה שהכשלים בלמידה חמורים במיוחד. תהליך האבחון נערך כדי לאמת או לשלול את החשד למקור הקשיים.
סיבות אפשריות לפניה לאבחון פסיכודידקטי:
אנשי מקצוע
האבחון יכול להיעשות רק על ידי גורם מקצועי מורשה: תוצר האבחון הוא דו"ח אינטגרטיבי הכולל מסקנות, המלצות וסיכום המשותפים לשני התחומים והוא באחריותו של הפסיכולוג.
כלי אבחון
כלי האבחון נועדו לספק למאבחן את המידע הנדרש לכתיבת האבחון ומתן אבחנה על פי הנדרש בחוק על ידי מדידה והערכה. כדי להחליט אם כלי מסוים מתאים לצורכי אבחון יש לבדוק את תחום הערכה שלו לאור המדדים לבדיקות אבחון של תורת המבחנים. כמו כן, כדי לדעת האם הערכים שנמדדו תקינים או לא ביחס להתפלגות נורמלית באוכלוסייה חייבת להיות אפשרות להשוות אותם לנורמה. משום שכל כלי מספק מידע מסוג מסוים בלבד, אסור לקבוע אבחנה על סמך ממצאים של כלי בודד.
יחסי הכוחות בין מאבחנים דידקטיים לבין פסיכולוגים
תחום הפסיכולוגיה החינוכית ותחום האבחון הדידקטי הם תחומים בעלי מכנה משותף רחב ולכן מתנהל לעיתים ויכוח בין בעלי מקצוע משני התחומים, מתוך ראייה שגויה לפיה אבחון הלקות באופן רחב ומדויק שייך לתחום אחד ולא לאחר. המתח הנוצר בין שני התחומים עלול לנבוע מטעמים פוליטיים. עם זאת, נראה כי לכל תחום מקצועי יש יכולות ויתרונות שונים, כאמור.
נמיית ג'קסון
נמיית ג'קסון (שם מדעי: Bdeogale jacksoni) היא מין של טורף קטן השייך למשפחת הנמייתיים, שתפוצתה בטבע היא באזור קטן מאוד באפריקה במדינות: קניה, אוגנדה וטנזניה. מצב השימור שלה הוא קרוב לסיכון. היא קרויה ע"ש המגלה שלה פרדריק ג'קסון (1860–1929).
מאפיינים
נמיית ג'קסון היא נמייה בינונית שאורכה מעל 50 סנטימטרים ומשקלה 2–3 קילוגרם. הפרווה הארוכה היא בצבע שחור-לבן, אך החזה, הצוואר והצד התחתון של הפנים והלחיים הם צהבהבים. הרגליים חומות או שחורות והזנב העבה לבן.
נמייה זו חיה בטבע ביערות הרריים, יערות במבוק וג'ונגלי שפלה אפריקאים והיא מחפשת טרף באזורי ביצות סבוכים באזורים אלה. נמייה זו יוצאת בלילה ומתחבאת בין השיחים.
הנמייה היא אוכלת בשר שניזונה מחרקים שונים כולל נמלים ציידות, חיפושיות, מכרסמים קטנים (בעיקר מהסוגים Praomys, Otomys ו-Dasymys) המהווים 50% מהתזונה, וכן לטאות, נחשים, ביצים, רכיכות ותולעים.
לא ידוע הרבה על הרבייה אצלם, אך הם חיים לבדם או בזוגות ולא בלהקות.
נמייה ננסית
נמייה ננסית (שם מדעי: Helogale) הוא סוג של 2 נמיות החיות באפריקה שמדרום לסהרה והם הנמיות הקטנות ביותר בעולם. משקלם הממוצע עד 350 גרם ואורכם 20-27 ס"מ. הם חיים בחבורות קטנות בסוואנות באפריקה וניזונים מיצורים קטנים כמו חרקים, זוחלים קטנים ומכרסמים.
בסוג זה 2 מינים:
ג'יי. אר. ברמר
'''ארנסט לנל "ג'יי. אר." ברמר (באנגלית: Ernest Lenell "J. R." Bremer'''; נולד ב-19 בספטמבר 1980 בקליבלנד, אוהיו, ארצות הברית), הוא כדורסלן אמריקאי-בוסני המשחק בנבחרת בוסניה והרצגובינה בעמדת הרכז. ברמר התחיל את הקריירה שלו באוניברסיטת סנט בונבנטור. הוא שיחק עד 2004 בליגת ה-NBA, אז עבר לאירופה. ברמר הוא שמאלי ומתנשא לגובה 1.88 מטר. בשנת 2008 היה אחד ממקבלי השכר הגבוהים ביותר מבין הרכזים באירופה.
קריירת ה-NBA
ברמר הוחתם על ידי הבוסטון סלטיקס ב-17 ביולי 2002 לאחר שלא נבחר בדראפט; באותה שנה נבחר לחמישיית הרוקיז השנייה של העונה. לאחר שנתיים בסלטיקס הועבר ביחד עם ברונו סונדוב, לאחר בחירה בסיבוב השני של הדראפט, לקליבלנד קאבלירס, תמורת גומיין ג'ונס. ב-3 במרץ 2003 הוא שוחרר מקליבלנד וב-11 במרץ חתם בקבוצת גולדן סטייט ווריורס, בה נודע בשל הצלחתו בקליעה מעבר לקשת השלוש נקודות.
בדראפט ההרחבה שהתבצע ב-2004 לאחר צירוף קבוצת השארלוט בובקאטס ל-NBA, הועבר ברמר מגולדן סטייט לשארלוט (יחד עם מרכוס פייזר מקבוצת שיקגו בולס ושחקנים נוספים); עם זאת, הוא שוחרר מהקבוצה מבלי ששיחק בה ולו משחק אחד.
קריירה באירופה
ב-2004 עבר ברמר באירופה. תחילה שיחק במלאגה מהליגה הספרדית, ולאחר מכן בביילה מהליגה האיטלקית. כן שיחק בפאוק סלוניקי מהליגה היוונית, בבוסנה מהליגה הבוסנית, בספרטק פרימורג', בטריומף ליוברצי ובצסק"א סמרה מהליגה הרוסית.
קראגויבאץ
קראגויבאץ (בסרבית קירילית: Крагујевац) היא עיר במרכז סרביה. העיר משמשת כמרכז מנהלי של מחוז שומאדיה ונחשבת לעיר הרביעית בגודלה במדינה אחרי בלגרד, נובי סאד וניש. היא שוכנת לגדות הנהר לפניצה, 120 קילומטרים דרומית לבלגרד.
קראגויבאץ הוקמה בשנת 1476. העיר ידועה בזכות מפעלי התחמושת, תעשיית הנשק ותעשיית המכוניות של מפעלי זאסטאבה אשר ייצרו את מכוניות היוגו, פלורידה, זאסטאבה 10 (פונטו ברישיון פיאט), וסקאלה. אוניברסיטת קראגויבאץ ממוקמת גם בעיר (נוסדה בשנת 1976). שורשי האוניברסיטה נטועים בייסוד ה"ליצאום" בעיר ב-1838, הנחשב למוסד הראשון להשכלה הגבוהה בסרביה. לאחר עצמאות סרביה נוסד בעיר גם בית ספר תיכון (1833), בית דפוס, התיאטרון (1835) ובית הספר הצבאי (1837).
רבעון (שנת כספים)
רבעון (באנגלית, Fiscal Quarter) הוא מונח חשבונאי המייצג שלושה חודשים, שהם רבע משנת הכספים שלפיה מנהל ארגון את תקציבו. מקובל לחלק את השנה לרבעונים ינואר-מרץ, אפריל-יוני, יולי-ספטמבר ואוקטובר-דצמבר.
קראגויבאץ
בשנים 1818–1839 שימשה קראגויבאץ כעיר הבירה של נסיכות סרביה, תחת שלטונו של מילוש אוברנוביץ'.
היסטוריה
העיר מוזכרת לראשונה בימי הביניים, ומתקשרת ליישוב הכללי שהוקם בעוד שהעיר הוזכרה לראשונה בטורקית ב-1476. למעלה מ-200 ממצאים שבשומאדיה מוכיחים כי התיישבו באזור לפני 40,000 שנה, בתקופה הפלאוליתית. ההיסטוריה של העיר משוחזרת לפני והרבה יותר מאשר עיר בירה של סרביה, בלגרד.
רבעון (שנת כספים)
דיווח כספי לתקופות ביניים זמין במועד ומהימן משפר את כושרם של המשקיעים, הנושים ואחרים להבין את יכולתו של תאגיד להפיק רווחים ותזרימי מזומנים ואת מצבו הכספי והנזילות שלו.
קראגויבאץ
היסטוריה
העיר עברה תהפוכות רבות, ומוזכרת לראשונה במקורות טורקיים מהמאה ה-15, שם מתוארת העיר ככפר בשם Kragujevdza. היא עברה מספר אירועים, וחמור בהם היה באירועי אוקטובר בזמן מלחמת העולם השנייה כאשר הנאצים הרגו בין 2,000 ל-7,000 גברים ומספר תלמידים מ-19 באוקטובר עד 21 באוקטובר 1941 כתוצאה מהתקפה של פרטיזנים על חיילים גרמניים. בין ההרוגים היו תלמידים שנלקחו משיעוריהם בכיתה והוצאו להורג. מצבת זיכרון בעיר מסמלת את ההרג של התלמידים. הזוועה הביאה לכתיבת שיר אשר נקרא "Krvava bajka" - משל דמים שנכתב בידי דסנקה מקסימוביץ', משוררת מפורסמת מיוגוסלביה לשעבר.
רבעון (שנת כספים)
דיווח כספי לתקופות ביניים הוא דיווח כספי הכולל מערכת מלאה של דוחות כספיים, או מערכת של דוחות כספיים בצירוף ביאורים תמציתיים נבחרים, לתקופה שהיא קצרה משנת כספים מלאה של תאגיד.
קראגויבאץ
היסטוריה
העיר ממוקמת בצומת דרכים. בשל מיקומה היא נכבשה ונהרסה פעמים רבות ואיבדה אזרחים רבים במלחמות בהיסטוריה. העיר החלה לשגשג אחרי שסרביה קיבלה את עצמאותה מידי הטורקים ב-1818, כאשר הנסיך מילוש אוברנוביץ' הכריז על העיר כעיר הבירה החדשה של סרביה. החוקה הראשונה של סרביה נכתבה ופורסמה כאן ב-1835. החוק הראשון של מכונת הדפוס הוצא בקראגויבאץ ב-1870. העיר הייתה משגשגת מפותחת מודרנית וחופשית בזכויותייה הפוליטיות וסימלה ערים אירופאיות רבות.
רבעון (שנת כספים)
רקע הדרישה לדוחות כספיים לתקופת ביניים
ראשית הדרישה לפרסום דוחות ביניים בישראל הייתה מצידה של הבורסה לניירות ערך בשנת 1987. זו חייבה חברות שניירות הערך שלהן נסחרות בה, בדיווח חצי שנתי של נתונים נבחרים מתוך הדוחות הכספיים.
קראגויבאץ
היסטוריה
חוץ מהיותה עיר בירה פוליטית היא הייתה עיר תרבות וחינוך. מוסדות חינוך רבים הוקמו כאן בין השאר בה"ס המשני הראשון הוקם כאן "הגימנסייה", בית המרקחת הראשון, ובית הדפוס הראשון הוקמו כאן. העיר הייתה ביתם של הרבה אנשי חנוך עולמיים, פרופסוריים, אקדמאיים מדעניים ומדינאיים ואמנים.
רבעון (שנת כספים)
רקע הדרישה לדוחות כספיים לתקופת ביניים
החל משנת 1988 נקבעה בתקנות ניירות ערך (דוחות תקופתיים ומידיים) התש"ל-1970 חובה על התאגידים להגיש דוחות כספיים חצי שנתיים אשר נסקרו בידי רואה חשבון, והחל מהרבעון השלישי בשנת 1989 נקבעה בתקנות אלה חובת דיווח כספי רבעוני.
קראגויבאץ
היסטוריה
אך הכול הפך ליותר משוכלל ב-1851. כאשר בקראגויבאץ נוסדה קנון שהתחילה בסדר כלכלי חדש. התעשייה העיקרית הייתה התחמושת והנשק במאה ה-19 וה-20. העיר הפכה לאחת הערים הגדולות בסרביה ב-1886 אשר מייצאות כאשר חוברה לה מסילת הברזל בין בלגרד-ניש.
רבעון (שנת כספים)
רקע הדרישה לדוחות כספיים לתקופת ביניים
מטרות עיקריות של דוחות ביניים:
קראגויבאץ
היסטוריה
בתקופת מלחמת העולם הראשונה הפכה העיר שוב לבירתה של סרביה (1914–1919) ומקום מושבם של מוסדות רשמיים כגון המטה הכללי של צבא סרביה ובית המשפט העליון. במהלך המלחמה איבדה העיר כ-15 אחוז מתושבייה.
רבעון (שנת כספים)
הדיווח הכספי הנדרש ברבעון-לפי התקינה הישראלית
מטרת תקן חשבונאות מספר 14, דיווח כספי לתקופות ביניים (להלן, התקן), היא לקבוע את התכולה המינימלית של דיווח כספי לתקופות ביניים וכן לקבוע את כללי ההכרה והמדידה בדוחות כספיים לתקופות ביניים.
קראגויבאץ
היסטוריה
במהלך מלחמת העולם השנייה ספגה העיר אבדות קשות. ב-21 באוקטובר 1941 לעיר קרתה הטרגדיה הכי קשה מפשעי המלחמה בין 2,300 תושבים ל-7,000 נרצחו.
לאחר המלחמה העיר שבה לעבודתה והייתה מערי התעשייה החשובות. רבים ממוצרי הייצוא היו מכוניות, צמיגים וכלי רכב תעשייתיים, כותנה, טקסטיל וכולי והמעסיק הגדול של העיר היה מפעל הזאסטאבה אשר העסיק אלפים. העיר סבלה קשות בתקופת כהונתו של סלובודן מילושביץ' והכול נהרס אחרי ההפצצות של נאט"ו ב-1999. למרות הסכם אשר עלול להחתם בין יצרנית המכוניות פיאט העיר עדיין סובלת מאבטלה קשה.
רבעון (שנת כספים)
הדיווח הכספי הנדרש ברבעון-לפי התקינה הישראלית
תקן חשבונאות זה מבוסס על תקן חשבונאות בינלאומי מספר 34, דיווח כספי לתקופות ביניים, ומחליף את גילוי דעת 43 של לשכת רואי חשבון בישראל, דוחות כספיים לתקופות ביניים, ואת גילוי דעת 60, תיקון גילוי דעת 43 בדבר ביטול החובה לכלול מידע על נתונים נומינליים בדוחות כספיים לתקופות ביניים. תקן זה יחול לגבי תקופות חשבונאיות המתחילות ב-1 בינואר 2003, או לאחר מכן.
קראגויבאץ
היסטוריה
ב-1976 נוסדה בעיר אוניברסיטת קראגויבאץ, אשר כוללת בית ספר לרפואה, הנדסה, משפטים, כלכלה, אמנות, פסיכולוגיה, מדעי הטבע ומתמטיקה.
בניינים ואתרים
הארכטקטורה אשר ישנה בעיר היא מעניינת המבחינה בין 2 תקופות -מסורת טורקית אשר נעלמה לה בימים האלה והמודל הווינאי מתקופת המאה ה-19. העיר משוקפת גם כן באופי מודרני ראשונה בבטון שנבנה לאחר מלחמת העולם ה-2 ושנית במשרדים החדשים אשר אנשי עסקים מנסים לשדר היבט ארכיטקטי מודרני.
רבעון (שנת כספים)
הדיווח הכספי הנדרש ברבעון-לפי התקינה הישראלית
תקן זה אינו קובע אילו תאגידים חייבים לפרסם דיווחים כספיים לתקופות ביניים, או באיזו תדירות עליהם לפרסמם, או כמה זמן לאחר תום תקופת ביניים יש לפרסמם. יש ליישם תקן זה כאשר תאגיד חייב או בוחר מרצונו לפרסם דיווח כספי לתקופות ביניים.
תקן זה מגדיר את התכולה המינימלית של דיווח כספי לתקופות ביניים, לרבות הגילוי הנדרש בביאורים, וכן, מפרט את הכללים החשבונאים להכרה ומדידה שיש ליישמם בדיווח כספי לתקופות ביניים.
קראגויבאץ
ספורט
בעיר הייתה קיימת קבוצת כדורסל, רדניצ'קי קרגוייבץ, שהתמודדה בסופרליגה הבכירה ובמסגרת הליגה האדריאטית.
רבעון (שנת כספים)
הדיווח הכספי הנדרש ברבעון-לפי התקינה הישראלית
אם תאגיד מציג נתוני רווח למניה בדוחות הכספיים השנתיים שלו, עליו להציג רווח למניה בסיסי ורווח למניה מדולל, על פי אותם כללים, בגין תקופות ביניים בגוף דוח רווח והפסד.
בהנחה שלכל מי שקורא דיווח ביניים של תאגיד יש גישה גם לדוח הכספי השנתי האחרון של התאגיד, למעשה, אין צורך לחזור או לעדכן בעדכון בלתי משמעותי בדוח הביניים את הביאורים, שנכללו בדוחות הכספיים השנתיים. במקום זאת, הביאורים בדוח הביניים יכללו בעיקר הסבר לגבי האירועים והשינויים, שהם בעלי משמעות להבנת השינויים במצב הכספי ובביצועי התאגיד, מאז מועד הדיווח השנתי האחרון. תאגיד יכלול בביאורים לדוחות הכספיים לתקופות ביניים שלו, לפחות, את המידע, המפורט להלן, אם הוא מהותי ואם לא ניתן לו גילוי במקום אחר בדיווח הכספי לתקופות ביניים.
בדרך כלל, המידע ידווח על בסיס מצטבר-מתחילת-השנה. עם זאת, על התאגיד לתת גילוי גם לאירועים או לעסקאות כלשהם שהם מהותיים להבנת תקופת הביניים השוטפת:
דיווחי ביניים חייבים לכלול דוחות כספיים לתקופות ביניים כדלקמן:
תאגיד יישם בדיווח הכספי לתקופות ביניים שלו אותה מדיניות חשבונאית, שהוא מיישם בדוחות הכספיים השנתיים שלו, פרט לשינויים במדיניות חשבונאית, שנעשו לאחר תאריך הדוחות הכספיים השנתיים האחרונים, ושיקבלו ביטוי בדוחות הכספיים השנתיים הבאים. תדירות הדיווח של תאגיד - שנתית, חצי-שנתית או רבעונית - אסור שתשפיע על המדידה של תוצאות פעולותיו השנתיות. כדי להשיג מטרה זו, המדידות לצורכי דיווח ביניים נעשות על בסיס מצטבר-מתחילת- השנה (Year-to-date basis). עם זאת, יישום תקני חשבונאות אחרים מסוימים עשוי להביא למצב בו תדירות הדיווח של התאגיד (שנתית, חצי-שנתית או רבעונית) משפיעה על המדידה של תוצאות פעולותיו השנתיות.
התקן קובע שאין להקדים או לדחות במועד ביניים הכנסות, שמתקבלות באופן עונתי, מחזורי או מזדמן במהלך שנת כספים אם הקדמה או דחייה של הכנסות כאמור תהיה בלתי נאותה בגמר שנת הדיווח של התאגיד. דוגמאות כוללות הכנסות מדיבידנדים, מתמלוגים וממענקים ממשלתיים. בנוסף, תאגידים מסוימים מפיקים בעקיבות יותר הכנסות בתקופות ביניים מסוימות של שנת כספים מאשר בתקופות ביניים אחרות, לדוגמה, הכנסות עונתיות של קמעונאים. הכנסות אלו יוכרו בעת התהוותן. התקן קובע כמו כן שעלויות, הנגרמות באופן בלתי אחיד במהלך שנת כספים של תאגיד, יוקדמו או יידחו לצורכי דיווח ביניים אם, ורק אם, יהיה זה נאות להקדים או לדחות עלויות מסוג זה בגמר שנת הדיווח.
סקירת רואה חשבון של דוחות כספיים לתקופת ביניים
מתוך הכרה שביקורת דוחות כספיים לתקופת ביניים כרוכה בעלויות גבוהות, נולדה הדרישה החלופית לסקירתם, וזאת על מנת להגביר את אמינותם מבלי להטיל על החברות עלויות כאמור.
מטרתה של סקירת דוחות כספיים על ידי מבקר החשבונות שונה ממטרתה של ביקורת דוחות כספיים.
מטרת הסקירה היא לאפשר למבקר החשבונות לדווח, שלא בא לידיעתו דבר המצביע על כך, שיש צורך בשינויים מהותיים בדוחות הנסקרים כדי שיוכלו להיחשב כדוחות שהוכנו לפי כללי חשבונאות מקובלים. דיווח כאמור מכונה דיווח על דרך השלילה (negative assurance) מאידך, מטרת ביקורת דוחות כספיים היא לאפשר למבקר החשבונות לחוות את דעתו, אם הדוחות הכספיים משקפים באופן נאות, בהתאם לכללי חשבונאות מקובלים, את מצב העסקים, תוצאות הפעילות והשינויים בתזרימי מזומנים.
בהכנת הסקירה אין המבקר אוסף ראיות ביקורת מספיקות ונאותות כדי לאפשר לו לחוות דעה על הדוחות. נוהלי הסקירה מושתתים במידה רבה על בירורים עם ההנהלה והאחראים על התחומים הכספיים והחשבונאיים בחברה.
מחוז ג'ונסון (ויומינג)
דרך המחוז חולפים כביש בין מדינתי 25 וכביש בין מדינתי 90.
היסטוריה
מחוז ג'ונסון הוקם בשנת 1875. בשנת 1892 נערך במחוז קרב מחוז ג'ונסון - מאבק מזוין בין כוחות המשטרה המקומית לחוואים מקומיים וגנבי בקר, שדרשה לבסוף את התערבותו של צבא ארצות הברית להשלטת סדר במחוז. המערבון שערי החופש מ-1980 מתאר בצורה בדיונית קרב זה.
גאוגרפיה
שטחו של מחוז ג'ונסון 10,813 קמ"ר מהם 10,791 קמ"ר הם שטחי יבשה, ו-22 קמ"ר (0.80%) הם שטחי מים. מחוז שרידן גובל במחוז ג'ונסון מצפון, מחוז קמפבל גובל בו ממזרח, מחוז קונוורס גובלים בו מדרום מזרח, מחוז נטרונה גובל בו מדרום, מחוז וושקי גובל בו ממערב, ומחוז ביג הורן מצפון מערב.
נהר פאודר זורם דרך המחוז לכיוון צפון.
מסכת מידות
מַסֶּכֶת מִדּוֹת היא המסכת העשירית בסדר קדשים, הסדר החמישי במשנה, ויש בה חמישה פרקים. אין על מסכת זו תוספתא או גמרא.
המסכת מתארת את צורת בית המקדש השני והעזרות שסביבו לפרטיהם (דהיינו מידותיהם, בנייניהם, שעריהם, לשכותיהם ותאיהם).
על פי המסורת וכפי הנובע מנוסח המסכת, מי ששנה אותה היה רבי אליעזר בן יעקב, שמוצאו מצד אמו היה מהכוהנים; ומה שרבי אליעזר שכח, השלים אבא שאול.
מיקומה של המסכת בסדר קדשים
לפי הקדמתו של הרמב"ם למשנה, הטעם שמסכת זו סודרה אחר מסכת תמיד הוא כשיבנה המקדש במהרה בימינו יש לעשות את צורת המקדש כפי שנעשה. וזאת כי דבר זה (צורת המקדש) נאמר ברוח הקדש כמו שנאמר: "הַכֹּל בִּכְתָב מִיַּד ה' עָלַי הִשְׂכִּיל כֹּל מַלְאֲכוֹת הַתַּבְנִית".
פרקי המסכת
בסה"כ במסכת 34 משניות.
נמר ערפילי בורנאי
נמר ערפילי בורנאי (שם מדעי: Neofelis diardi) הוא מין בסוג נמר ערפילי. מצוי בבורנאו, בסומטרה ובאיי באטו.
מאפיינים
למרות שהיה מוכר למדע עוד מהמאה ה-19, יונק זה נחשב בעבר כתת-מין של נמר ערפילי מצוי ורק ב-2006 זוהה כמין נפרד לאחר סדרה של בדיקות גנטיות. במשקל ממוצע של 25 ק"ג, נמר זה הוא הטורף הגדול ביותר בבורנאו. את מרבית טרפו הוא מוצא על עצים ולכן בעל יכולות טיפוס מעולות. רגליו הקצרות והגמישות, טלפיו הגדולים, וציפורניו החדות מאפשרות אחיזה טובה מאוד ויציבות גבוהה בזמן הטיפוס. עם ניבים באורך של כ-5 ס"מ הוא בעל הניבים הארוכים ביותר יחסית לאורך הגולגולת ממשפחת החתוליים. האיומים המרכזיים על הנמר הערפילי הבורנאי הם אובדן שטחי היערות בעקבות כריתת עצים למטרות תעשייה, שריפות גדולות המכלות את שטחי המחיה, וציד שלו (בעבור פרוותו היפה) ושל טרפו. ביולי 2007 הצליחו חוקרים בפארק הלאומי "Sebangau" להשיג תיעוד ראשוני של זכר בוגר ממין זה באזור הפארק.
הנמר הערפילי הבורנאי מטפס עצים מעולה (כפי שהוזכר) והוא ניזון בעיקר מקופי מקוק, חזירי בר ואיילים.
ארגון השימור CIMTROP נלחם להגנתו של הנמר הערפילי הבורנאי.
הנמר הערפילי הבורנאי הוא הגדול מבין שלושה חתולים המצויים באזור, ואחד האתגרים של ארגון השימור הוא לבדוק האם הם מתחרים על טרף וטריטוריה ביער.
אליהו שיק
ביוגרפיה
נולד בוולקוביסק בשנת תקס"ט לרבי בנימין. מצד אביו היה מיוחס לרבי יום טוב ליפמן הלר ומצד אמו למהרש"א. בעודו תינוק בן שלושה חודשים נפטר אביו ואמו נישאה בשנית. עד גיל שתים עשרה גדל בבית אביו החורג ולאחר מכן גדל אצל דודו.
נישא לבתו של ר' יעקב, שהיה מו"ץ בעיר. שהה מספר שנים בעיר ולמד בתקופה זו אצל רבי בנימין דיסקין רב העיר (אביו של מהרי"ל דיסקין). משך חצי שנה שימש רבו של חתן צעיר - רבי יצחק אלחנן ספקטור, לימים רבה של קובנא.
כיהן כרב במספר מקומות, תחילה באמסטיבוב שאצל וולקוביסק, לאחר מכן עבר ללונה הסמוכה לגרודנה, ובהמשך שימש כרב העיירה דרצ'ין, שם נפטרה אשתו ורבי אליהו נישא בשנית לבתו של רבי זלמן זאב מו"ץ בעיר וילנה. בדרצ'ין היה רבו של הבחור חיים ליב טיקטינסקי, לימים ראש ישיבת מיר, והלה מילא את מקומו ברבנות בעת שר' אליהו נעדר מן העיר.
שראג
שֵראג (בנורווגית: Kjerag) הוא הר במערב נורווגיה המתנשא לגובה 1110 מטר מעל פני הים וצופה לפיורד ליזה (Lysefjorden).
אליהו שיק
ביוגרפיה
בשנת תר"ד החל לכהן כרב העיר לידא, שם ישב כעשרים שנה. בשנת תרכ"ד עבר לעיירה זאגר (חדש) בקצה ליטא. לא ברורה הסיבה שבגינה עבר לעיירה מרוחקת זו ויש האמורים כי היה זה מפאת מחלוקת ששררה בעיר בין החסידים למתנגדים. בשהותו בזאגר החל בהדפסת ספרו עין אליהו על ספר עין יעקב שעל אגדות הש"ס. חיבורו נדפס במהדורת הספר עין יעקב תרכ"ט-תרל"ד.
שראג
על ההר קיים סלע עגול ענק בשם שראגבולטן (Kjeragbolten) אשר תקוע בבקע צר בהר בגובה 1,000 הישר מעל פיורד ליזה. מטיילים רבים אשר מגיעים למקום בוחרים לעמוד על הסלע לצורך תמונה, אף על פי כן מטיילים רבים לא עולים על הסלע מתוך חשש לחייהם.
אליהו שיק
ביוגרפיה
בסוף ימיו נקרא לכהן ברבנות העיר קוברין ונפטר בה בפתאומיות לאחר כחצי שנה בתאריך י"ב באלול תרל"ד.
שראג
שראג הפך ליעד תיירותי פופולרי למדי במשך השנים האחרונות. תיירים רבים בוחרים ללכת לשם משום שצוק כס המטיף הפך להיות מתוייר מדי, חלק באים כדי להצטלם על השראגבולטן. כמו כן הצוק הפך ליעד תיירותי מבוקש במיוחד עבור קופצי בסיס וחובבי צניחה חופשית כאשר תיירים רבים מגיעים מרחבי העולם במיוחד לשם כך אל ההר. הר שראג הוא גם יעד פופולרי למטפסי הרים. דרכים תלולות מובילות לפיסגתו והן מומלצות למיטיבי לכת.
ג'קי קוגן
ג'ון לסלי "ג'קי" קוּגן (באנגלית: John Leslie "Jackie" Coogan; 26 באוקטובר 1914 - 1 במרץ 1984) היה שחקן אמריקאי שהחל את הקריירה כילד בסרטים אילמים. תפקידו הידוע ביותר מתקופה זו הוא בסרט "הנער" של צ'ארלי צ'פלין, משנת 1921. שנים רבות לאחר מכן, בשנות ה-60, התפרסם בדמותו של הדוד פסטר בקומדיית המצבים "משפחת אדמס". בבגרותו תבע את אמו ואת אביו החורג על כך שבזבזו את הכספים שהרוויח כשחקן בילדותו, והביא את שלטונות קליפורניה לחוקק חוק ראשון מסוגו שמגן על רווחיהם של בדרנים ילדים, שנודע בשם "חוק קוגן" (Coogan Act).
ראשית חייו וראשית הקריירה
קוגן נולד ב-1914 בלוס אנג'לס, קליפורניה, לשחקן ג'ון הנרי קוגן ג'וניור ולליליאן ריטה (דוליבר) קוגן, בשם ג'ון לסלי קוגן. הוא החל להופיע בגיל צעיר במופעי וודוויל ובקולנוע, בתפקיד שלא קיבל עליו קרדיט בסרט Skinner's Baby מ-1917. צ'ארלי צ'פלין גילה אותו בעת שהופיע בתיאטרון אורפאום (Orpheum Theatre) בלוס אנג'לס, שהציג מופעי וודוויל, כשרקד על הבמה ריקוד פופולרי. לקוגן הצעיר היה כישרון טבעי וצ'פלין נהנה מהופעתו. בעקבות הופעה זו ליהק אותו צ'פלין לתפקיד קטן בסרטו A Day's Pleasure (1919). לאחר מכן הופיע בסרט "הנער" (1921) כשותפו הרגזן של "הנווד", ואז הופיע בתפקיד הראשי בסרט "אוליבר טוויסט" (1922) בבימויו של פרנק לויד. כוכבו של קוגן דרך באותם ימים, והוא אף היה לאחד הכוכבים הראשונים שזכו למוצרים מסחריים הנושאים את דמותם, ובהם למשל חמאת בוטנים, מוצרי כתיבה, משרוקיות, בובות ותקליטים.
קוגן למד עם מורים פרטיים עד גיל עשר, אז החל בלימודיו בבית הספר היסודי. בנערותו למד בכמה קולג'ים, וכן למד באוניברסיטת דרום קליפורניה ב-1932, ונשר מאוניברסיטת סנטה קלרה בשל ציונים נמוכים.
ב-4 במאי 1935, בגיל 20, היה קוגן מעורב בתאונת דרכים במחוז סן דייגו שבה נהרגו אביו וחברו הטוב ג'וניור דרקין (Junior Durkin), שהיה אף הוא שחקן בילדותו והופיע בסרטי הקלברי פין בראשית שנות ה-30 של המאה ה-20. קוגן היה הניצול היחיד מהתאונה.