cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
הפולמוס הרבני-קראי
תולדות הפולמוס
עוד ענן הנשיא תקף את מה שראה כיומרת הרבניים לטעון שפרשנותם היא בעלת סמכות מחייבת לכלל העם. החכם דניאל בן משה אלקומיסי, הנחשב לפי דעות מסוימות למייסדה האמיתי של הקראות, התמיד בכך אף הוא. הפולמוס הגיע לשיאו בימיהם של רב סעדיה גאון ויריבו סלמון בן ירוחם. הוא נמשך לאורך ימי הביניים, כשעל רקע המחלוקות בדיני הנישואין והגירושין, שתי הקבוצות הכריזו על בני האחרת כממזרים, ובמאה ה-19 התבטא בכתבי החכם אברהם פירקוביץ'.
2017 בגרמניה
2017 בגרמניה היא השנה בה ציינה גרמניה 146 שנות לאום.
תחנת הרכבת נתניה
היסטוריה
בתחילת 1953, נטען במעריב שהרכבות בין תל אביב לחיפה לא עצרו בנתניה, ותושבי העיר נסעו לתחנת כפר ויתקין כדי לעלות לרכבות. ביוני 1953 טען מנהל הרכבת שהרכבות בקו תל אביב חיפה עוצרות בנתניה.
תחנת הרכבת נתניה תוכננה ב-1953 ונחנכה בתחילת מאי 1954, במעמד תזמורת מכבי האש של נתניה ופלוגה של צה"ל. באותה עת עצרו בתחנה 12 רכבות ביום, 10 בקו תל אביב חיפה ו-2 בקו לירושלים. באותה עת טרם זופת כביש הגישה לתחנה שהייתה בשלבי סיום. בתחילת יוני 1955, במהלך ביקור ראש ממשלת בורמה או נו בישראל, נערך לו טקס קבלת פנים בתחנה. בשנת 1957 עברה התחנה לשימוש במערכת איתות חשמלית במקום המערכת המכנית.
בשנת 1986 הוכשר מגרש חניה גדול ליד התחנה.
בתחילת שנות ה-90 שופצה התחנה, במסגרת שיפוץ מקיף שערכה הרכבת לכלל התחנות. כמו כן משנת 1993 החלה לפעול מהתחנה רכבת פרברית והייתה תחנת עצירה של הרכבת בקו תל אביב - חיפה. מאוחר יותר עם הפיכת תחנת בנימינה לתחנה ההתחלית של הרכבת הפרברית, בוטלו כל העצירות של הרכבת הבין-עירונית בין התחנות בנימינה ותל אביב אוניברסיטה (למעט מספר רכבות לילה לנתב"ג).
ב-2021 החלו להתבצע בתחנה עבודות להתקנת מערכת הזנה חשמלית עילית על ידי חברת SEMI הספרדית וב-3 בספטמבר 2022 התבצעה נסיעה ראשונה של רכבת חשמלית בתחנה. המערכת מספקת מתח חילופין של 25 אלף וולט בתדירות של 50 הרץ ומאפשרת לציוד נייד רכבתי בעל פנטוגרף לפעול בתחנה. כיום יש לרכבת ישראל קטרי בומברדייה טראקס הגוררים קרונות דאבל דק מאותו יצרן וקרונועים חשמליים מדגם Desiro HC תוצרת סימנס.
מבנה התחנה
לתחנה יש שתי כניסות ושלושה רציפים, המחוברים במעבר תת-קרקעי: רציף צד אשר ממוקם בכניסה המערבית לתחנה ורציף "אי", בין המסילות.
קווי אוטובוס היוצאים מהתחנה
ישנם מספר קווי אוטובוס עירוניים ואזוריים העוברים בצמוד לתחנה אך התחנה משמשת גם כתחנת מוצא של מספר קווים בינעירוניים של חברת "מטרופולין" לאזור תל אביב.
מקרא סימנים:
תחנת רכבת תפעולית ומתחם ציוד הנדסי מסילתי
בסמוך לתחנת נוסעים נמצאת תחנת רכבת תפעולית, המסילות של התחנה משמשות לדיור רכבות וציוד רכבתי. התחנה כוללת מספר עקלתונים המשמשים לעיתוק רכבות ולמפגש רכבות. בצמוד לכניסה המזרחית של התחנה נמצא מתחם ציוד הנדסי מסילתי עם מבנה מסילאים. המסילה שמובילה למתחם מתפצלת מהמסילה הראשית דרומית לתחנה.
פילוסטורגיוס
פילוסטורגיוס (ביוונית: Φιλοστόργιος; 368 – 439 בערך) היה היסטוריון של הכנסייה במאות הרביעית והחמישית.
ביוגרפיה
מעט מאוד מידע על חייו זמין. לדבריו, הוא נולד בכפר בוריסוס שבקפדוקיה לאֶוּלמפיה (בגרסאות אחרות אולמפיוס ואולמפיון) ולקרטריוס. אמו הייתה בתו היחידה של ראש הקהילה המקומית, אניסיוס. אביו של פילוסטורגיוס היה האנומויאוי, כלומר חבר בזרם נוצרי שהאמין בגרסה קיצונית של אריאניות, הטיל ספק בתיאור השילושי של מערכת היחסים בין האל האב לבין ישו, והכנסייה הגדירה אותו מינות. בעקבות בעלה שינתה אמו את אמונתה גם היא, ובהמשך שינו את אמונתו גם שאר בני המשפחה המורחבת. עבר לקונסטנטינופול בגיל צעיר, ככל הנראה בסביבות 388.
הוא כתב ספר על היסטוריה של המחלוקת בדבר האריאניות, מראשית המחלוקת ועד 425 לפחות, שכותרתו "היסטוריה כנסייתית" (Ἐκκλησιαστικὴ ἱστορία). מכיוון שלא כתב מנקודת המבט ה"אורתודוקסית", הספר מיוחד בשדה ההיסטוריות הכנסייתיות. פילוסטורגיוס דאג להצדיק את אמונתו האנומויאוית, ומתמודד עם טיעוני-נגד בסגנונו המלומד. הוא ראה בכל מה שאירע מאז ועידת ניקיאה מתקפות חוזרות על האמונה המונותאיסטית האמיתית, ולכן פותח את ספרו בפגיעה קודמת באמונה המונותאיסטית – תיאור ההלניזם הפוליתאיסטי כפוגע ביהודי ארץ ישראל, שנשאב מספר מקבים א – מתוך תפיסה שעד ימיו פוגעים פוליתאיסטים, כמו הגנוסטים שהצליחו ליצור קשים עם הממסד הנוצרי, במיעוט המונותאיסטי הטהור. הוא מציג בספרו תיאורים שונים מן המקובל במסורת הקתולית לאירועים בתולדות המחלוקת בדבר האריאניות: בין היתר, הוא מייחס את פריצת המחלוקת להבדלים אישיים ולא למחלוקת תאולוגית. גם דמותו של הקיסר קונסטנטינוס, שעליה כתב בשני חלקיו הראשונים של החיבור, מוארת באור אחר בספר. הוא ראה בו מייסד האורתודוקסיה הנוצרית, ולפיכך הטקסט שנכתב עוין אותו במידה רבה. הוא השתמש גם בחומרים שכתבו מחברים פגאניים, ועיצב את דמותו של קונסטנטינוס בצורה אנרכוניסטית – אף שהיה דמות מפתח בגיבוש הנצרות הקדומה, הוא מוצג במבט לאחור בידי פילוסטורגיוס בתור חלוץ האמונה האריאנית שבה החזיק. הוא משבח את ספרו של אוסביוס מקיסריה "תולדות הכנסייה", אף שהם לא ראו עין בעין בעניין המחלוקת על האריאניות.
אף על פי שתיעב את האלילות, השתמש במורשת התרבותית הקלאסית שהותירה האלילות אחריה. ספרו, שנבנה במתכונת כתביו של הרודוטוס וההיסטוריונים הקלאסיים שבאו אחריו, סוטה פעמים רבות לתיאורים מקיפים בגאוגרפיה או בידיעת הטבע. הוא מכיל מידע רב ואמין; למשל, בדבריו על יוליאנוס הכופר הוא מאזן את נקודת המבט החיובית באופן מוגזם של אמיאנוס מרקלינוס. בדומה לסוזומנוס, כאשר הוא מציין מסמכים היסטוריים, הוא אינו מצטט את תוכנם במדויק, אלא רק חוזר על שנאמר בהם במילותיו שלו.
הטקסט המקורי שכתב פילוסטורגיוס הופיע בין 425 ל-433 – מעט לפני הספר בעל אותו השם של סוקרטס מקונסטנטינופול – והוא חולק לשנים עשר חלקים שנאגדו בשני ספרים. בשל נקודת המבט ה"כופרת" נאסר הספר במהרה, ואף עותק שלו לא נשתמר. איש הדת וההיסטוריון פוטיוס החזיק בספרייתו בקונסטנטינופול במאה התשיעית עותק של החיבור, והוא כתב אפיטומה (Epitome; תקציר) שלו, שנדפסה לראשונה בז'נבה ב-1643. אחרים גם הם שאלו מכתבי פילוסטורגיוס, בהם הסודא, חיבור אנונימי על חיי קונסטנטינוס ו-Passio Artemii (חיבור מן המאה השמינית על המרטיר ארטמיוס ). ולכן, למרות היעלמותו של הטקסט המקורי, ניתן להבין בקירוב מסוים כיצד נבנה הטקסט ומה היה תוכנו לאחר סקירה של התקציר ושל הפניות אחרות אל הטקסט. שחזור מסוג זה פורסם לראשונה, בגרמנית, על ידי הפילולוג הבלגי ז'וזף בידה בשנת 1913; המהדורה השלישית והמתוקנת של עבודתו בעריכת פרידהלם וינקלמן  יצאה לאור בשנת 1981; מהדורה זו תורגמה לאנגלית בשנת 2007 על ידי פיליפ ר' אמידון.
הוא גם כתב מסה נגד פורפיריוס, שאבדה.
מחלף שפירים
מחלף שפירים הוא מחלף המפגיש בין כביש 1 (ירושלים - תל אביב) וכביש 412 (יהוד - רחובות). המחלף מאפשר נסיעה רצופה (ללא רמזורים או צמתים) בכביש 1 בלבד. כביש 412 עובר בגשר מעל כביש 1. המחלף משמש ליציאה מכביש 1 ליישובים יהוד, ראשון לציון, ולמושבים הנמצאים בקרבתו, ביניהם בית דגן, כפר חב"ד, חמ"ד ומשמר השבעה. המחלף אינו מאפשר מעבר מכביש 412 בכיוון דרום אל כביש 1 בכיוון מזרח (לעבר ירושלים). המחלף נפתח בשנת 1978 עם חנוכת כביש 1 בקטע זה. ב-1998 הושלמו עבודות שדרוג למחלף, במסגרתן הורחב הכביש על הגשר לשני נתיבים בכל כיוון.
בשנת 2009 נחנך בסמוך למחלף חניון חנה וסע גדול בסמוך למסילת הברזל העוברת במקום. החניון הוקם כחלק מפרויקט הנתיב המהיר בכביש 1, הכולל בניית נתיב אגרה ממחלף בן-גוריון לכיוון תל אביב. מחניון זה יוצאות הסעות לגוש דן. בסמוך לחניון תוכננה להיבנות תחנת הרכבת שפירים, אך הקמתה נדחתה.
אסון גשר שפירים
בעת בניית המחלף, בבוקר ה-16 במרץ 1994, קרסה אחת מקורות הבטון על הכביש וגרמה למותם של שני בני אדם שנסעו מתחת לגשר בעת הקריסה, וכן למותו של אחד העובדים אשר עמד על הקורה באותו הזמן. הקריסה ארעה בעת שמנוף שפעל במקום הניח לוחות בטון על קורת הבטון הדרוך. הקורה נשענה על פיגומים זמניים שהיו אמורים לתמוך את העומס האנכי שלה. קריסת הקורה אירעה בשל כשל הנדסי שנבע מסדקים בקורה ומהעמסת משקל נוסף על הקורה ששינה את מרכז המסה שלה. כתוצאה מכך הופעלו עומסים אופקיים על הפיגומים, כאלה שהפיגומים לא היו מתוכננים לשאת, מה שגרם לקורה לקרוס. הקריסה הייתה פתאומית ומיידית ולכן לא ניתן היה למנוע את נפילתה על המכוניות שנסעו מתחתיה. ועדת החקירה לאסון בראשות תת-אלוף ישי דותן קבעה כי הכשלים נבעו מתכנון לקוי של מהנדסי הגשר. המהנדסים הורשעו בגרימת מוות ברשלנות. לאחר מכן הוקמה אנדרטת זיכרון מתחת לגשר לזכר הנספים באסון.
הרלד שמיד
הרלד שמיד (בגרמנית: Harald Schmid; 29 בספטמבר 1957) הוא אתלט עבר מערב גרמני שהתחרה בריצות 400 מטר ו400 מטר משוכות. זכה בשתי מדליות ארד אולימפיות (מונטריאול 1976 ולוס אנג'לס 1984), שתי מדליות כסף (אישית וקבוצתית) ומדליית זהב אישית באליפות העולם באתלטיקה (הלסינקי 1983, רומא 1987), בשש מדליות (שלוש זהב אישיות, שתי זהב קבוצתיות ומדליית כסף קבוצתית) באליפות אירופה באתלטיקה (פראג 1978, אתונה 1982 ושטוטגרט 1986) וחמש מדליות בגביע העולם הבין יבשתי של התאחדות האתלטיקה הבין-לאומית. בנוסף לקריירה הבינלאומית זכה שמיד 12 פעמים בריצת 400 מטר משוכות באליפויות גרמניה (1978-1977, 1989-1980).
ביוגרפיה
הרלד שמיד נולד ב-1957 בעיר הנאו, מערב גרמניה. את הקריירה הספורטיבית שלו החל ב-1976 והיא נמשכה עד 1990 כשבמהלכה זכה ב-2 מדליות אולימפיות.
נתניאל קלייטמן
נתניאל קלייטמן (26 באפריל 1895 - 13 באוגוסט 1999) היה נוירופיזיולוג ופסיכולוג אמריקאי, יהודי יליד בסרביה.
הרלד שמיד
ביוגרפיה
במקביל לפעילותו הספורטיבית השלים תואר PhD במדעי הספורט. לאחר סיום הקריירה הספורטיבית שלו מונה שמיד למורה לספורט בבית ספר תיכון הקרוב לעיר מגוריו האסלרות'. ב-1999 מונה לחבר בהנהלת התאחדות האתלטיקה הבין-לאומית. כיום מנהל שמיד משרד יחסי ציבור ואת מכון "גלנוס" לקידום בריאות.
נתניאל קלייטמן
קלייטמן נחשב לאבי החקר המדעי של שינה ושל פיזיולוגיית החלומות, שגילה, יחד עם תלמידו יוג'ין אסרינסקי, את שנת ה-REM.
הרלד שמיד
ביוגרפיה
החל מ-1995 היה ממובילי קמפיין בשם "להפוך ילדים לחזקים" לעידוד העיסוק בספורט בקרב נוער ולמניעת התמכרות של ילדים לסמים. הקמפיין נעשה בתמיכתו של "המרכז הפדרלי הגרמני לחינוך ובריאות" בשיתוף איגודי ספורט גרמניים כמו איגוד האתלטיקה, איגוד הכדוריד, התאחדויות ההתעמלות, התאחדות הכדורגל ועוד. במסגרת פעילותו מקיים שמידט הרצאות ופעילויות בפני נציגי התאגדויות ספורט מקומיות.
1976
באלימפיאדת מונטריאול זכה שמיד, יחד עם נבחרת הרצים של מערב גרמניה, במדליית ארד בריצת 4X400 מטר בתוצאה של 3:01.98 דקות אחרי נבחרת ארצות הברית (2:58.65 דקות) ונבחרת פולין (3:01.43 דקות).
נתניאל קלייטמן
חייו
בשנת 1912 עלה לארץ ישראל וכעבור שנה נרשם ללימודי רפואה באוניברסיטה האמריקאית בביירות, ("המכללה הפרוטסטנטית הסורית") שבלבנון העות'מאנית.
הרלד שמיד
שיאן עולם לנוער
בתחרות אתלטיקה קבע שיא עולם לנוער בריצת 400 מטר (49.61 שניות).
נתניאל קלייטמן
חייו
בשנת 1914, עקב פריצתה של מלחמת העולם הראשונה, קלייטמן נעצר ונכלא על ידי השלטונות העות'מאנים כיוון שהיה אזרח רוסי, ונאלץ להפסיק את לימודיו.
בשנת 1915 הצליח קלייטמן להצטרף לקבוצה גדולה של אזרחי ארצות הברית שנכלאו במחנה הסגר יחד איתו ולהתפנות איתם על סיפון אונייה צבאית אמריקאית. בהגיעו לנמל ניו יורק שילם מס בסכום 25 דולר והתחייב שלא לחזור לעולם לביירות. בתנאים אלה הורשה להישאר בארצות הברית, שם התאזרח בשנת 1918.
באמריקה מיהר קלייטמן לחדש את לימודיו. הוא למד קודם פיזיולוגיה ופסיכולוגיה בסיטי קולג' של ניו יורק וסיים את התואר הראשון במדעים אלו בשנת 1919. אחרי שנה כבר גמר תואר שני באוניברסיטת קולומביה בניו יורק ולאחר-מכן, תוך ארבע שנים עד שנת 1923 עשה גם את עבודת הדוקטורט שלו במדעים, בהצטיינות יתרה, באוניברסיטת שיקגו.
הרלד שמיד
1978
באליפות אירופה באתלטיקה שנערכה בפראג, צ'כוסלובקיה זכה שמיד במדליית זהב בריצת 400 מטר משוכות בשיא תחרויות של 48.51 שניות לפני דימיטרי סטוקלוב (49.72 שניות) ווסילי ארכיפנקו (49.77 שניות) שניהם מברית המועצות. בהמשך זכה במדליית זהב נוספת, יחד עם נבחרת מערב גרמניה, בריצת 4X400 מטר בשיא אליפות של 3:02.03 דקות לפני נבחרת פולין (3:03.62 דקות) ונבחרת צ'כוסלובקיה (3:03.99 שניות)
נתניאל קלייטמן
חייו
משנת 1925 ועד 1960 עבד קלייטמן כחוקר ומרצה בחוג לפסיכולוגיה של אוניברסיטת שיקגו, שם הקים את מעבדת השינה הראשונה.
הרלד שמיד
1979
בתחרויות גביע העולם של התאחדות האתלטיקה הבין-לאומית שנערכו במונטריאול, קנדה זכה שמיד במדליית כסף בריצת 400 מטר משוכות בתוצאה של 48.71 שניות אחרי אדווין מוזס מארצות הברית (47.53 שניות) ולפני וסילי ארכיפנקו מברית המועצות (48.97 שניות). בהמשך זכה במדליית כסף נוספת, יחד עם נבחרת אירופה, בריצת 4X400 מטר בתוצאה של 3:00.80 דקות אחרי נבחרת ארצות הברית (3:00:70 דקות) ולפני נבחרת אפריקה (3:01.22 דקות).
נתניאל קלייטמן
חייו
קלייטמן היה פעיל מבחינה אינטלקטואלית עד שנותיו האחרונות, וכיהן כפרופסור אמריטוס לפיזיולוגיה באוניברסיטת שיקגו. בשנת 1995 הוא הרצה בנשוויל בכנס המדעי המוקדש ליום הולדת המאה שלו.
הרלד שמיד
1979
באוניברסיאדה שנערכה במקסיקו סיטי, מקסיקו זכה שמיד במדליית זהב בריצת 400 מטר בתוצאה של 44.98 שניות לפני פרנץ-פיטר הופמייסטר ממערב גרמניה (45.12 שניות) וולטר מקקוי מארצות הברית (45.90 שניות).
1980
עקב החרם על אולימפיאדת מוסקבה לא השתתף שמיד, יחד עם נבחרת מערב גרמניה, באולימפיאדה.
נתניאל קלייטמן
מחקריו ופעילותו המדעית כחלוץ החקר המדעי של השינה
החל משנות ה-20 של המאה ה-20 נתניאל קלייטמן הקדיש את זמנו למחקרים של פסיכופידיולוגיה של השינה, כשחלק גדול מניסוייו ביצע על עצמו, על אשתו, פולינה שווייצר, על בנותיהם, אסתר והורטנס, ועל ידידים ומכרים.
הרלד שמיד
1982
באליפות אירופה באתלטיקה שנערכה באתונה, יוון זכה שמיד במדליית זהב בריצת 400 מטר משוכות בשיא אליפות, שיא לאומי ושיא אישי של 47.48 שניות לפני אלכסנדר יאטסביץ' מברית המועצות (48.60 שניות) ואווה אקרמן  ממזרח גרמניה (48.64 שניות).
כמו כן זכה שמיד במדליית זהב נוספת, יחד עם נבחרת מערב גרמניה, בריצת 4X400 מטר בשיא אליפות של 3:00.51 דקות לפני נבחרת בריטניה (3:00.68 דקות) ונבחרת ברית המועצות (3:00.80 דקות)
נתניאל קלייטמן
מחקריו ופעילותו המדעית כחלוץ החקר המדעי של השינה
בשנת 1938, למטרת חקר השפעת הסביבה על המקצבים הביולוגים הצירקדיאנים, לרבות על שינויי הטמפרטורה של הגוף, יחד עם עוזרו ברוס ריצ'רדסון בילה 32 ימים ולילות בבידוד מוחלט בתנאים כמעט קבועים, במערת הממותה (Mammoth Cave) במדינת קנטקי. ניסה במחקר זה להרחיב את מחזור הקצב היומי שינה - ערות אל 28 שעות.
הרלד שמיד
1983
באליפות העולם באתלטיקה שנערכה בהלסינקי, פינלנד זכה שמיד במדליית כסף בריצת 400 מטר משוכות בתוצאה של 48.61 שניות אחרי אדווין מוזס מארצות הברית (47.50 שניות) ולפני אלכסנדר קרלוב מברית המועצות (49.03 שניות)
נתניאל קלייטמן
מחקריו ופעילותו המדעית כחלוץ החקר המדעי של השינה
בשנת 1939 פרסם קלייטמן את עבודתו המכוננת "השינה ומצב הערות" (Sleep and Wakefulness) (מהדורה שנייה הופיעה בשנת 1963), שבה הציג את תגליתו המרעישה - קיומו בזמן השינה של מחזור בסיסי מנוחה - פעילות - basic rest- activity BRAC) cycle).
הרלד שמיד
1983
כמו כן זכה שמיד במדליית כסף נוספת, יחד עם נבחרת מערב גרמניה, בריצת 4X400 מטר בתוצאה של 3:01.83 דקות אחרי נבחרת ברית המועצות (3:00.79 דקות) ולפני נבחרת בריטניה (3:03.53 דקות).
נתניאל קלייטמן
מחקריו ופעילותו המדעית כחלוץ החקר המדעי של השינה
בשנת 1953 עם תלמידו יוג'ין אסרינסקי (1921–1998), קלייטמן הפך לראשון שגילה את שנת רע"מ (REM) - אותו סוג מחזורי של השינה הקרוי השינה עם תנועות מהירות של העיניים או השינה הפרדוקסלית והוכיח כי היא נמצאת בקורלציה עם החלומות ועם פעילות המוח. המחקרים הנ"ל בוצעו קודם על ילדו של אסרינסקי, ארמנד, ולאחר מכן על אשתו וילדותיו של קלייטמן. קלייטמן ואסרינסקי הוכיחו את קיום מחזור שנת ה-REM גם אצל בעלי חיים עליונים. כמו כן ציינו שבשנת ה-REM קיים שיתוק כללי של השרירים הפריפריים יחד עם קיום התנפחות וזקפת הפין.
הרלד שמיד
1985
בתחרויות גביע העולם של התאחדות האתלטיקה הבין-לאומית שנערכו בקנברה, אוסטרליה זכה שמיד במדליית ארד בריצת 400 מטר משוכות בתוצאה של 48.83 שניות אחרי מארצות הברית (48.42 שניות) ואלכסנדר ואסילאיב  מברית המועצות (48.61 שניות).
נתניאל קלייטמן
מחקריו ופעילותו המדעית כחלוץ החקר המדעי של השינה
יחד עם תלמיד אחר שלו, ויליאם דמנט, עיבד קלייטמן את נתוני הניתוח הפוליסומנוגרפי של השינה ושל הניטור האלקטרואנצפלוגרפי והאקטיגרפי לכל אורך הלילה. בעקבות מחקרים אלה הושג תיאור מפורט של שלבי שינה והוקמה הקליניקה הראשונה להפרעות שינה שנפתחה בשנת 1970 על ידי ויליאם דמנט באוניברסיטת סטנפורד.
הרלד שמיד
1986
באליפות אירופה באתלטיקה שנערכה בשטוטגרט, מערב-גרמניה זכה שמיד במדליית זהב בריצת 400 מטר משוכות בתוצאה של 48.95 שניות לפני אלכסנדר ואסילאיב מברית המועצות (48.76 שניות) וסוון ניילאנדר  משוודיה (49.38 שניות).
באותה אליפות זכה, יחד עם נבחרת מערב גרמניה, במדליית כסף בריצת 4X400 מטר בשיא לאומי של 3:00.17 דקות אחרי נבחרת בריטניה שקבעה שיא אליפות (2:59.84 דקות) ולפני נבחרת ברית המועצות (3:00.47 דקות).
נתניאל קלייטמן
מחקריו ופעילותו המדעית כחלוץ החקר המדעי של השינה
בשנים האחרונות של פעילותו המדעית חקר קלייטמן את חשיבות המקצבים האולטראדיאנים בתהליך השינה.
הרלד שמיד
1987
באליפות העולם באתלטיקה שנערכה ברומא, איטליה זכה שמיד במדליית ארד בריצת 400 מטר משוכות בתוצאה של 47.48 שניות (שווה לשיאו האישי) אחרי אדווין מוזס בשיא אליפות של 47.46 שניות ודני האריס (47.48 שניות) שניהם מארצות הברית. ריצה זו נחשבת על ידי פרשני הספורט כאחת הריצות הצמודות והאיכותיות בעולם
1988
באולימפיאדת סיאול סיים שמיד במקום השביעי בריצת 400 מטר משוכות בתוצאה של 48.76 שניות.
משפחתו
ב-1982 נישא שמיד לאתלטית הפולניה אליזבט ראבשטיין ולזוג נולדו 2 ילדים (אלכסנדר וביאנקה).
לאסלו שילינגר
לאסלו שילינגר (לעיתים: שילינגר-בורגר; בהונגרית: Schillinger László, ברוסית: Ладислаус Рудольфович Бургер-Шилингер; בודפשט, 14 בספטמבר 1903 – מוסקבה, אתר ההוצאה להורג מחנה בוטובו, 30 באוקטובר 1942) היה יהודי-הונגרי, קומוניסט, מחברי חוג גלילאו מהנדס, מבוני הרכבת התחתית של מוסקבה, קורבן הטיהורים הגדולים של סטלין.
ביוגרפיה
שילינגר נולד במשפחה יהודית בבודפשט ברובע 7 כבנם של רז'ה שילינגר, פקיד ושל אטלקה שטרן. הוא השתתף בפגישות חוג גלילאו של אינטלקטואלים שמאלנים כבר בגיל צעיר ובתנועת הנוער של הרפובליקה הסובייטית ההונגרית. בשנת 1925 הצטרף למפלגת הקומוניסטים של הונגריה והשתתף בפעילות "מפלגת הפועלים הסוציאליסטית ההונגרית" שנוסדה בשנת 1925 כמפלגת הכיסוי של המפלגה הקומוניסטית הבלתי חוקית. הוא נעצר בשנת 1927 ונידון לשלוש שנות מאסר. לאחר שחרורו מונה כחבר מזכירות של המפלגה הקומוניסטית בבודפשט (KPM). נעצר שוב ולאחר שחרורו השני בשנת 1931 עמד בראש "ועדת השכנוע והתעמולה" של ה-KMP. הוא סייע בעריכת העיתון "סקירה חברתית" (Társadalmi Szemle) וגם סייע למארגני הפעילות הספורטיבית והתרבותית של המפלגה. הוא ערך את כתבי העת "קומוניסט" ו"עובד המפלגה". הוא נעצר בסך הכל ארבע פעמים בין השנים 1927 ל־1934, ארגן שביתת רעב בכלא והיה מנהיג האסירים הקומוניסטים. בשנת 1934, המפלגה שלחה אותו לברית המועצות, שם החל ללמד בבית הספר הבינלאומי לנין ולאחר מכן השלים את לימודיו לתואר שני. בשנת 1937 עזב את המפלגה הקומוניסטית ההונגרית. משנת 1938 עבד כמהנדס בבניית הרכבת התחתית של מוסקבה. הוא נעצר ב־29 ביוני 1941, נידון למוות ב־21 באוקטובר 1942 והוצא להורג ב־30 באוקטובר באשמת ריגול. שמו טוהר מכל אשמה ב־26 בספטמבר 1956.
לקריאה נוספת
חומרי ארכיון (חומרים של תביעות פליליות):
דגל סמואה האמריקנית
הדגל הלאומי של סמואה האמריקנית אומץ ב-17 באפריל 1960. העיט שעל הדגל מתאר את היחסים שבין סמואה האמריקנית וארצות הברית. העיט מחזיק בציפורניו בסמלי הכוח המסורתיים השייכים למנהיגי הצ'יפים של סמואה.
היסטוריה
לפני שהמתיישבים האירופאים הראשונים דרכו על אדמת האיים במאה ה-18, לא היה דגל לאיים. הם השתמשו לראשונה בדגלים במהלך המאה ה-19, אם כי לא ברור אילו מהם הונפו עקב תיעוד חלקי. גרמניה, האימפריה הבריטית וארצות הברית תבעו ריבונות על האיים בתחילת המאה; שלוש המדינות פתרו את המחלוקת על ידי חלוקת סמואה ביניהן במהלך האמנה המשולשת בשנת 1899. כתוצאה מהסכם עם המפקדים העליונים של האי טוטילה, ארצות הברית השתלטה על סמואה המזרחית ביותר ב-17 באפריל 1900, והניפה את דגלה באותו יום. דגל ארצות הברית המשיך להיות הדגל הרשמי היחיד של סמואה האמריקאית עד 1960.
באמצע המאה ה-20 החלו הסמואים לקחת תפקיד פעיל יותר בשלטון המקומי. כתוצאה מכך, החלו דיונים על דגל טריטוריאלי חדש והסמואים הוזמנו להציע רעיונות. מנהיגי ממשל מקומיים והמכון להרלדיקה של צבא ארצות הברית עיצבו אז את הדגל תוך שילוב רעיונות אלה בתוכו. הדגל אומץ רשמית ב-17 באפריל 1960, שישים שנה ליום שבו הניפה ארצות הברית לראשונה את הדגל האמריקני מעל סמואה.
הדגל הונף לראשונה ביום הדגל, 17 באפריל 1960. בשנה הקודמת, עיצוב הדגל זכה בתחרות עיצוב הדגל בתיכון סמואנה, בעיצובו של תלמיד התיכון פארטי סוטואה. טיוטה נשלחה למכון להרלדיקה של צבא ארצות הברית.
עיצוב
הדגל מורכב ממשולש לבן גדול, המופנה לכיוון המנוף, צבוע באדום ונוגע בעיט, על שדה כחול. העיט, הציפור הלאומית של ארצות הברית, מחזיק בציפורניו בסמלי הכוח המסורתיים השייכים למנהיגי הצ'יפים של סמואה.
הצבעים והסמלים של הדגל נושאים משמעויות תרבותיות, פוליטיות ואזוריות. האדום, הלבן והכחול מייצגים את הצבעים המשמשים באופן מסורתי הן ארצות הברית והן סמואה. הנשר הקירח מייצג את ארצות הברית ומופיע על הדגל, למרות שהוא אינו חי בסמואה האמריקאית. הוא אוחז בשני סמלים סמואים, מרמזים על האפוטרופסות האמריקנית על סמואה האמריקנית, וכן מעורר את החותם הגדול של ארצות הברית.
SVG
Scalable Vector Graphics (בקיצור SVG) הוא שמה של שפת XML, המשמשת לתיאור גרפיקה וקטורית דו-ממדית סטטית או דינמית. השפה היא תקן פתוח והיא מוגדרת על ידי ה-World Wide Web Consortium.
מבנה המסמך
ככל שפה מסוג XML, מסמך SVG בנוי מתגיות – סדרה של מקטעי טקסט, המייצגים מידע לגבי אופן ההצגה של המסמך – המהוות הוראות ליצירת האלמנטים (אובייקטים) השונים של ה-DOM. למסמך עצמו צורה מלבנית. ראשית הצירים ממוקמת בפינה השמאלית-עליונה, וערכי ה-X וה-Y גדלים ככל שזזים ימינה או כלפי מטה.
קיימים מספר סוגי אלמנטים אפשריים. אלמנטים גרפיים (graphics elements), למשל, הם עצמים גרפיים, המוצגים על המסך, כמו אליפסות, קווים ומלבנים. שאר סוגי האלמנטים נחלקים לקטגוריות שונות: אחדים אחראיים על אנימציה או על רקע מורכב של אלמנטים גרפיים, בעוד שאחרים עשויים להעביר מידע על המסמך עצמו, כמו תיאור טיב המסמך. לתגיות האלמנטים עשוי להיות מצורף מידע נוסף (תכונות, או מאפיינים (attributes)), המתאר את האלמנט שהתגית מייצגת.
בתור שפת XML, ניתן גם לדמיין את מבנה המסמך של קובץ SVG כ"עץ", שהגזע שלו הוא "האלמנט הראשי", ושאר האלמנטים הם הסתעפויות של הגזע הראשי או של ענפים משניים.
svg
תגית ה-svg מהווה את ה"שורש" של מסמך ה-SVG, ועוטפת את כל יתר התגיות המהוות חלק מאותו מסמך. תגית ה-svg תכלול פרמטרים (properties), שקובעים, בין היתר, את ממדי המסמך, את סוג המסמך (namespace), ולעיתים גם הרחבות למבנה הבסיסי של SVG (כדוגמת XLink).
דוגמה למבנה האלמנט: בדוגמה זו, תוכן המסמך מוכל בין התגית הפותחת (" ", שגם כוללת בתוכה פרמטרים) לבין התגית הסוגרת של אלמנט ה-SVG (" "). בדוגמה זו, הרוחב (width) הוא 400 פיקסלים, והגובה (height) הוא 300 פיקסלים. הפרמטרים  ו-  מגדירים שזהו מסמך SVG וגרסת התקן היא 1.1 (פרמטרים אלו אינם נדרשים, לרוב, כאשר קובץ ה-SVG נכתב כחלק ממסמך HTML).
rect
תגית ה-rect היא אחת הבסיסיות בתקן, ומשמשת ליצירת מלבן (או ריבוע). בנוסף לקביעת ממדי המלבן ומיקומו, ניתן גם לקבוע את מידת הקימור של הפינות (רדיוס העקומה העגלגלה של הפינה; פינות ישרות, כברירת מחדל).
לדוגמה:
circle
תגית ה-circle מגדירה מעגל, על ידי קביעת מיקום מרכז המעגל ורדיוסו.
לדוגמה: בדוגמה למעלה, מוצג מעגל אדום שרדיוסו שלושה פיקסלים, ומרכזו בנקודה (10,20).
ellipse
תגית ה-ellipse מגדירה אליפסה.
מבנה התגית הוא: הפרמטרים cx ו-cy מייצגים את מיקום מרכז האליפסה (נקודה). rx מייצג את הרדיוס האופקי של האליפסה (אורך קו הרוחב), ו-ry מייצג את הרדיוס האנכי (אורך קו האורך).
polygon
תגית ה-polygon מגדירה מצולע. התגית מציינת את מיקום הקודקודים של המצולע (כזוגות סדורים, ללא סוגריים), מחברת אותם לפי סדר כתיבתם, ולבסוף, מחברת את נקודת הסוף (הנקודה האחרונה) אל נקודת ההתחלה (הנקודה הראשונה).
לדוגמה: המצולע שבדוגמה למעלה הוא למעשה מלבן אנכי. נעשה בדוגמה שימוש ברווח כפול בין הנקודות, כדי להבליט את ההבדלים ביניהן, על אף שתקינות המסמך נשמרת גם ללא רווחים כפולים.
line
תגית ה-line מגדירה קו ישר, על ידי קביעת מיקום שתי נקודות הקצה שלו.
לדוגמה: בדוגמה זו, מועבר קו ישר בין הנקודה (1,1) לנקודה (8,5), שעוביו 2.5 פיקסלים.
polyline
תגית ה-polyline יוצרת סדרה של קווים ישרים שבורים המחוברים אחד לשני. מבנה התגית זהה לתגית ה-polygon, אך ההבדל העיקרי בין השתיים הוא שהנקודה האחרונה ב-polyline לא בהכרח מחוברת בחזרה אל הנקודה הראשונה.
path
תגית ה-path מאפשרת שרטוט עקומות מסוגים שונים. התגית בנויה מרשימת פקודות. כל פקודה מתחילה באות אנגלית, המייצגת את סוג העקומה שתמשיך את המסלול (כמו קו ישר או קשת), וכן את שאר הפרמטרים הנדרשים לבניית אותה פקודה (כמו נקודת הסיום של הפקודה). כאשר שם הפקודה נכתב באות גדולה, מיקום הנקודה יהיה אבסולוטי (מוחלט) ביחס לראשית הצירים; שימוש באות קטנה יתאר את הנקודה החדשה ביחס לקצה הפקודה הקודמת (הנקודה האחרונה).
ניתן, למעשה, להחליף את כל התגיות הגרפיות עם עקומה זהה של תגית ה-path, אך זה לרוב לא פרקטי, כיוון שהתחביר של שאר התגיות נוטה להיות קצר ופשוט יותר.
סוגי פקודות
בפסקה זו מוצגים סוגי הפקודות, תפקידן והמבנה שלהן. שם הפקודה מיוצג באות גדולה אחרי שם הפקודה. כפי שהוזכר, יש הבדל בין שימוש באות גדולה לבין שימוש באות קטנה, אך הדבר נעשה כאן אך ורק לשם ההדגמה ומתן שם הפקודה. הנקודה שבה מתחילה העקומה. הפרמטרים שהפקודה מקבלת הם מיקום ה-X ומיקום ה-Y של נקודת ההתחלה:
קווים רגילים
פקודות הקווים הן הבסיסיות ביותר. תפקידן ליצור נקודה חדשה במסמך (שרטוט), ולחבר בקו ישר בינה לבין קצה הפקודה הקודמת (הנקודה האחרונה). קו אופקי. הפרמטר היחיד שמועבר אל הפקודה הוא שיעור ה-X של נקודת הסיום של הקו: שימוש באות גדולה יציין את שיעור ה-X של הנקודה, בעוד ששימוש באות קטנה יציין את מרחקה מנקודת הסיום של הפקודה האחרונה.
קו אנכי. התחביר זהה לתחביר פקודת הקו האופקי, אך מייצג את שיעור ה-Y של נקודת הסיום של הפקודה. כמקודם, שימוש באות גדולה יציין את שיעור ה-Y של הנקודה, בעוד ששימוש באות קטנה יציין את מרחקה מנקודת הסיום של הפקודה האחרונה.
קו (אלכסון) המחבר בין סוף הפקודה האחרונה לבין נקודה חדשה. הפרמטרים הנדרשים הם שיעורי ה-X וה-Y של הנקודה החדשה:
חיבור קצה העקומה לתחילתה. האות Z נכתבת בפני עצמה, וללא פרמטרים. אין הבדל בין שימוש באות גדולה או באות קטנה בפקודה זו.
פקודות פיתול
קיימות 3 פקודות ליצירת קו מפותל. שתיים מהן הן עקומות בזייה, והשלישית היא קשת של אליפסה. לכל פקודת עקום בזייה נלוות גם פקודה נוספת אופציונלית, המאפשרת המשכיות חלקה לעקומה.
עקום בזייה ריבועי (מהמעלה השנייה) משתמש בארבעה פרמטרים: שניים לתיאור נקודת בקרה, ושניים נוספים לתיאור נקודת הסיום. העקום יוצא מנקודת סיום הפקודה הקודמת לכיוון נקודת הבקרה, ומשם ימשיך להתקרב אל נקודת הסיום. מבנה הפקודה: בדוגמה זו, x1 ו-y1 הן מיקום נקודת הבקרה, ו-x ו-y הן מיקום נקודת סיום הפקודה.
לאחר הפקודה מסוג Q, ניתן גם להצהיר על פקודה מסוג T, שהיא למעשה עקום בזייה ריבועי, בו הפרמטרים היחידים הם של מיקום נקודת סיום הפקודה. נקודת הבקרה היא שיקוף של נקודת הבקרה של הפקודה הקודמת, ביחס לנקודת הסיום הקודמת. כלומר, נקודת הסיום הקודמת מהווה את אמצע הקטע המחבר את שתי נקודות הבקרה - הקודמת והנוכחית.
תחביר הפקודה: כמו כן, ניתן ליצור רצף של פקודות T, כאשר בכל פעם נקודת הבקרה החדשה מחושבת כשיקוף של נקודת הבקרה הקודמת. אם פקודת T מוצהרת לאחר פקודה שאינה מסוג Q או T אחרת, היא תפורש כקו ישר בין נקודת ההתחלה לנקודת הסיום.
עקום בזייה ממעלה שלישית דומה בתחבירו לעקום בזייה הריבועי, אך דורש 2 נקודות בקרה במקום אחת. עקום זה יתחיל מנקודת הסיום של הפקודה הקודמת, יתקרב אל נקודת הבקרה הראשונה, משם ימשיך ויתקרב אל נקודת הבקרה השנייה, ולאחר מכן, יתקרב ויתחבר אל נקודת הסיום.
תחביר הפקודה: כאשר x1 ו-y1 מייצגים את מיקום נקודת הבקרה הראשונה, x2 ו-y2 מייצגים את מיקום נקודת הבקרה השנייה, ו-x ו-y מייצגים את מיקום נקודת הסיום.
כמו שעקומה מסוג T מהווה המשכיות חלקה לעקום בזייה ריבועי, קיימת פקודה דומה עבור עקום מהמעלה השלישית.
תחביר הפקודה: נקודת הבקרה השנייה מיוצגת על ידי x2 ו-y2, ונקודת הסיום מיוצגת על ידי x ו-y. כמו בפקודה מסוג T, גם כאן, נקודת הבקרה מחושבת אוטומטית, אך במקרה זה היא מהווה שיקוף של נקודת הבקרה השנייה של הפקודה הקודמת (מסוג C או S).
פקודת הקשת יוצרת קשת של אליפסה.
תחביר הפקודה: זוהי הפקודה בעלת המספר הרב ביותר של פרמטרים:
דוגמה
דוגמה לשימוש בתגית. ניתן לראות את התוצאה בשרטוט משמאל: בדוגמה זו, העקומה הכוללת מתנהגת באופן הבא (שמות הפקודות מודגשים בסוגריים):
text
תגית ה-text מציגה טקסט על המסך.
מבנה התגית: בדוגמה זו, מוצג טקסט "Hello World!" בגופן אריאל ובגובה טקסט של 12 פיקסלים. ערכי ה-X וה-Y של הטקסט הם ביחס לפינה השמאלית-תחתונה של תיבת הטקסט.
tspan ו-tref
התגית הנוספת המשמשת להוספת טקסט היא תגית ה-tref. היא מאפשרת שימוש מרובה במקטע טקסט שהוגדר מראש באזור הdefs של המסמך. לדוגמה: נכון ל-2015, תגית זו לא נתמכת בדפדפנים.
g
תגית ה-g מאגדת מספר תגיות נוספות. היא מאפשרת, למשל, להזיז או להגדיל מספר אובייקטים, מבלי לשנות כל אחד מהם בנפרד.
defs
תגית ה-defs מציינת אזור במסמך, שבו יש תגיות המגדירות אובייקטים מסוימים, על-מנת לאפשר את השימוש בהן גם במקום אחר במסמך. דבר זה מאפשר שימוש חוזר באותו/ם אובייקט/ים, מבלי שיהיו חזרות מיותרות במסמך.
use
תגית ה-use משמשת להצהרה על "שכפול" תגית מסוימת ושימוש חוזר בה. בחירת התגית לשכפול נעשית על ידי ציון ערך ה-id של התגית (שם שהמתכנת בוחר לסמנה ולקרוא לה בו) שבה רוצים להשתמש – פרמטר אופציונלי, שנעשה בו שימוש כאשר יש צורך לתת לתגית מסוימת ערך מציין ייחודי.
דוגמה לשימוש בתגית use: בדוגמה זו, שמור בתוך אובייקט ה-defs ריבוע אדום, שאורך צלעו 8 פיקסלים, ושערך (שם) ה-id שלו הוא "my-square". מחוץ לאובייקט ה-defs מצויה תגית מסוג use, המשתמשת באובייקט שה-id שלו הוא "my-square", וממקמת אותו בנקודה (8,16).
תגית ה-use אינה מאפשרת רקורסיה. במקרה כזה, תגית ה-use המהווה את התחלת הרקורסיה לא תוצג כלל.
סדר ההצגה
כאשר הדפדפן (או כל תוכנה אחרת הפותחת מסמכי SVG) מציג קובץ SVG, המסמך "ייסרק" מראשיתו ועד סופו. תגיות שמופיעות קודם במסמך, יוצגו מתחת לתגיות שבאות לאחר מכן. על-מנת "להעלות" או "להוריד" תגית, יש לשנות את מיקומה במסמך.
הנפשות
SVG מאפשר גם הנפשה של אלמנטים גרפיים. אחת הדרכים להנפשת אלמנט היא באמצעות תגיות מיוחדות של SMIL, המוכנסות לתוך האלמנט שמעוניינים להנפיש; לעומת זאת, אנימציות SMIL ב-SVG אינן תקן שאושר על ידי ה-W3C, ולכן הדפדפנים גוגל כרום ופיירפוקס מציגים אזהרה כאשר נעשה שימוש באנימציות SMIL בדף אינטרנט. השיטה המועדפת כיום היא באמצעות הנפשות CSS, ושיטה נוספת להנפשת אלמנטים היא שימוש ב-JavaScript
תכונות
לתגיות במסמך SVG יכולות להיות תכונות המשויכות להן (attributes). תכונה מחולקת לשם התכונה ולערכה (value), ותפקידה למסור מידע אודות האלמנט שהתגית מייצגת.
תכונות נכתבות בתוך תגית הפתיחה של האלמנט, עם רווח לפניהן, באופן הבא: תגית יכולה להכיל תכונה אחת, מספר תכונות, או לא להכיל תכונות כלל.
התכונות הנפוצות במסמכי SVG:
transform
תכונת ה-transform מאפשרת את הזזת האלמנט (באלמנטים גרפיים בלבד), שינוי ממדיו, סיבובו, הטייתו, או שילוב בין כמה סוגי שינויים, המהווים, למעשה, מעין פקודות. כל פקודה שכזו נכתבת כשם הפקודה, שלאחריו יופיעו צמד סוגריים, ובתוכם ייכתבו הפרמטרים הנדרשים להחלת השינוי.
דוגמה
להלן דוגמה למסמך SVG (כל תכונה נכתבה בשורה חדשה, על מנת להקל על הקריאה; הכיתובים בתוך התגית המיוחדת "< !--  -- >" הן הערות פנימיות לצורך שיפור הקריאות, והמחשב מתעלם מהן):
תוכנות לעריכת קובצי SVG
קובץ SVG הוא קובץ XML; כלומר, הוא קובץ טקסטואלי, ולכן, ניתן לערוך אותו בכל עורך טקסט, אך יש יתרון לעריכתו באמצעות עורך ייעודי.
מספר גדל והולך של תוכנות תומך בפורמט זה. ביניהן: כמו כן, קיימים כלים רבים באינטרנט, המאפשרים עריכה, יצירה ושמירה של קובצי SVG.
מאניה מנסקו
מאניה מנסקו ( ברומנית: Manea Mănescu, 9 באוגוסט 1916, בראילה – 27 בפברואר 2009) היה פוליטיקאי רומני בתקופה הקומוניסטית של רומניה. מנסקו היה שר האוצר ברומניה בין השנים 1955–1957 וראש ממשלה בין השנים 1974–1979 בתקופת השלטון של ניקולאה צ'אושסקו.
באוגוסט 1977 ערך ראש ממשלת ישראל, מנחם בגין, ביקור ברומניה ובמהלכו נפגש עם ראש הממשלה מאניה מנסקו ועם הנשיא צ'אושסקו. פגישות אלה היו חלק מהמגעים הדיפלומטיים שתרמו להגעתו לישראל, בנובמבר 1977, של נשיא מצרים, אנואר סאדאת ולחתימת הסכמי השלום בין מצרים לישראל.
משפחה
אשתו של מנסקו, מריה, הייתה אחותו של ניקולאה צ'אושסקו. בחודש דצמבר 1973, היא מונתה לסגן יו"ר הצלב האדום הרומני. למנסקו לא היו ילדים.
כרמן סנדייגו (סדרת טלוויזיה)
כרמן סאנדייגו (באנגלית: Carmen Sandiego) היא סדרת טלוויזיה מונפשת מסוגת פעולה-הרפתקאות בעלת אלמנטים חינוכיים, שנוצרה עבור "נטפליקס" ומבוססת על זיכיון באותו השם שנוצרה על ידי חברת "Broderbund". הסדרה כוללת "מבט בהמשכים על סיפור הרקע של כרמן המסופר מנקודת מבטה", ומשמשת כסיפור מוצא עבור הגנבת הבדיונית בעלת אותו השם, וכן מהווה את העיבוד הרביעי לדמותה.
תקציר העלילה
העונה הראשונה פורשת את עלילותיה של כרמן סאנדייגו, רובין הוד מודרנית לבושה באדום, המטיילת ברחבי העולם וגונבת מארגון פשע חשאי בשם "וייל", ומגוללת את סיפור המקור שלה. כרמן מלווה על ידי ההאקר שלה, פלייר, ועוזריה, זאק ואייבי. על אף מעשיה למניעת הנזקים שוייל מותיר אחריו, כרמן נתפסת בפומבי כפושעת על ידי רוב רשויות אכיפת החוק - או למעשה, נתפסת כפושעת מומחית בשל אמות המידה הגדולות והתיאטרליות הרבה שמאפיינים את מעשי השוד שהיא מבצעת.
תמה חוזרת במהלך הסדרה, ובעונה הראשונה בכלל, היא הנטייה החוזרת ונשנית של וייל ו"אקמי", ארגון המנוגד לוייל, להניח הנחות שגויות לגבי מעשיה של כרמן.
בעונה השנייה, כרמן מתחילה לחפש תשובות על עברה, ואילו וייל מתאמצים למנוע מכספם לצלול עוד יותר לחובות כלכליים קשים; במקביל, כרמן והמפקדת עושות ברית רופפת במטרה להוריד את וייל.
ארגון "וייל"
חברי הפקולטה סוכנים
ספיישל
ב-10 במרץ 2020, נטפליקס העלתה לשידור פרק אינטראקטיבי בשם "כרמן סנדייגו: לגנוב או לא לגנוב?". במהלך הניסיון לגנוב מבניין המשמש לפעילות של ארגון "וייל", כרמן מגלה כי חבריה, זאק ואייבי, נחטפו על ידי "וייל", המאיים לשטוף את מוחם של השניים, אלא אם כן היא תגנוב מספר חפצים יקרי-ערך עבורם. לפרק ישנם מספר סופים בהתאם לבחירותיו של הצופה. עם ההגעה לסוף הטוב, נחשפת סצנת בונוס בה כל הדמויות שרות את שיר הנושא מהעיבוד הטלוויזיוני משנות ה-90, "היכן בעולם נמצאת כרמן סנדייגו?".
הפקה
ב-14 באפריל 2017, "הוליווד אינסיידר" דיווחו דרך האתר שלהם, "The Tracking Board", כי נודע להם באופן בלעדי על פרויקט מונפש בנטפליקס שיתמקד בדמותה של הגנבת הנודעת כרמן סנדייגו, ושהשחקנית ג'ינה רודריגז תדבב את דמותה. האתר דיווח כי הסדרה בת 20 הפרקים תשאף להיות "חינוכית ככל שהיא מבדרת", בהתאם לסגנון שאר העיבודים בזיכיון. בהמשך אושר כי הסדרה תיקרא בפשטות "כרמן סאנדייגו". רודריגז אישרה את הדיווח דרך עדכוני הטוויטר שלה יום למחרת בתגובה לדיווח של האתר "Hypable", שהשווה את הדיווח על הסדרה לדיווח הפקת הסדרה "אוטובוס הקסמים נוסע שוב", בכיכובה של קייט מקינון. הסדרה התעתדה לפנות לקהל הילדים הרחב יותר (גילאי 6–11), בנוסף להורים של אותם ילדים ומעריצי הסדרה המקורית. ב-18 וב-19 באפריל החלו החדשות על הפקת הסדרה להתפרסם באתרי חדשות מכובדים, שם אושר כי נטפליקס תאתחל את הזיכיון בטלוויזיה על ידי הזמנת עשרים פרקים בני 22 דקות, שיעלו לראשונה לשידור בשנת 2019 ועם ג'ינה רודריגז בתפקיד הראשי. באתר "Rotoscopers" ציינו כי מדובר ב"יותר ממה שרוב סדרות מקוריות של נטפליקס מקבלות". "הוליווד ריפורטר" ציין כי המדבבת ריטה מורנו, שדיבבה את דמותה של כרמן סנדייגו בסדרת האנימציה של FOX, "איפה בכדור הארץ נמצאת כרמן סנדייגו?", כיכבה לאחרונה בתפקיד אורח בסדרה אחרת של רודריגז, "ג'יין הבתולה". הסדרה החדשה תוארה כבעלת "הרפתקה ותככים מרגשים", תוך שהיא מציעה "מבט אינטימי אל עברה של כרמן", ומה שהיווה השראה לבחירותיה בקריירה, ועונה למעשה על השאלה "מי לעזאזל [היא] כרמן סנדייגו?" ובמקביל עוקבת אחריה במהלך הרפתקאות הגנבה שלה.
קרוליין פרייזר, ראש חברת "HMH Productions", היא המפיקה הבכירה של הסדרה. דווין קפיזי, הידוע בזכות עבודותיו על "רובוטריקים: פריים" ו"הבאטמן", הוא היוצר והמפיק-שותף. קווין דארט משמש כמעצב חזותי. הסדרה מופקת על ידי "DHX Media", המספקת את האנימציה, ועל ידי "Chromosphere", המספקת את עבודת העיצוב החזותי. החברה "DHX Media" היא בעליה הנוכחיים של "DIC Entertainment", אולפן האנימציה שהפיק את סדרת האנימציה "איפה בכדור הארץ נמצאת כרמן סנדייגו?". בנוסף, הסדרה מופקת על ידי "Houghton Mifflin Harcourt", המחזיקה בזכויות על הזיכיון לאחר שהתאגיד "Riverdeep" רכש את הזיכיון בשנת 2002. השחקן פין וולפהארד לוהק לדיבוב דמותו של פלייר ("Player", גם "שחקן" בעברית), שמתואר כשותף וחברה הטוב ביותר של כרמן. דמות אחרת בשם "פלייר" הופיע בסדרה "איפה בכדור הארץ נמצאת כרמן סנדייגו?", אך בתור דמותו של ילד בלייב אקשן הנוהג לשבור את הקיר הרביעי שמזמין את הסדרה ומתקשר עם כרמן, עובדה המרמזת על היותו שחקן המשחק את דמותה של כרמן במהלך משחק וידאו. האתר "E Online" דיווח כי הסדרה החדשה תיקרא, בפשטות, "כרמן סנדייגו".
רודריגז, שלמדה לראשונה על הזיכיון דרך הסדרה "איפה בעולם נמצאת כרמן סנדייגו?", טען כי סדרת המקור החדשה של כרמן סנדיגו "כתובה היטב". רודריגז הזכירה כי נטפליקס היא בית לתכני שידור נהדרים ושעל הסדרה עובדים מאיירים מוכשרים. היא הוסיפה שאף על פי שהסדרה תהיה מבדרת, היא עדיין תספק חינוך גאוגרפי והיסטורי.
אנדי יטמן, מנהל נטפליקס לתוכן גלובלי לילדים, ציין כי "אנו חושבים שיש יתרון עצום לסדרה שההורים זוכרים אותה חיבה גדולה וגדלו איתה. אנו נותנים להם את ההזדמנות להציג אותה לילדיהם ולעורר דיון", תוך שהם מציינים שבעוד שהשירות הציג מחדש המון סדרות משנות ה-80 וה-90, "כרמן סנדייגו" הייתה הסדרה שבאמת "הייתה הגיונית" ו"באמת התבלטה". הם השיבו לעובדה שלא מדובר בסדרה שתאותחל מחדש לצמיתות, שכן הסדרה האחרונה של כרמן סנדייגו הסתיימה 20 שנה לפני עליית הסדרה החדשה לשידור לראשונה, וכי יש דרכים מעניינות לספר מחדש את הסיפור.
במרץ 2018, דווח על כך שנטפליקס גם הזמינה סרט לייב אקשן על דמותה של כרמן סנדייגו, שוב עם רודריגז בתור הדמות הראשית.
ב-15 בפברואר 2019, הוכרז כי נטפליקס חידשה את הסדרה לעונה שנייה.
אחרי העלייה לשידור
באתר הביקורות "Rotten Tomatoes" עונתה הראשונה של הסדרה זכתה לציון 93% על בסיס 14 ביקורות, והקונצנזוס של האתר כתב על הסדרה כי "האנימציה החיה והשחזור היצירתי של סיפור הרקע כרמן סנדייגו מרוממת את הסדרה הזו מעבר לשורשים החינוכיים שלה."
האנה ספיריט
האנה לואיז ספיריט (באנגלית: Hannah Spearritt; נולדה ב-1 באפריל 1981) היא שחקנית וזמרת אנגלייה. היא ידועה בעיקר עקב פעילותה בלהקה S Club 7 בין 1999 ל-2003 וכן ממשחקה בסדרה בראשית.
ביוגרפיה
ספיריט נולדה באפריל 1981 בגרייט יארמות' שבנורפוק, אנגליה כבת הצעירה מתוך שלושה ילדים. אחיה הוא הכדורגלן אדי ספיריט. בגיל 3 הופיעה בקטלוגים של חברת Mothercare.
ב-1999 הצטרפה ללהקה המוזיקלית S Club 7 והחלה להופיע בטלוויזיה במספר סדרות כמו Miami 7, היי סקול מיוזיקל ועוד וכן השתתפה במספר אלבומים של הלהקה. היא עזבה את הלהקה בשנת 2003.
ב-2005 הופיעה בסדרה Blessed, של ה-BBC.
בשנת 2007 הופיעה בסדרה הבריטית Agatha Christie's Marple בתור טיילי רייס. כמו כן החלה להופיע בסדרת המדע הבדיוני של ה-BBC, בראשית, בתור אבי מייטלר. היא שיחקה בכל עונות הסדרה בין השנים 2007–2011.
ב-2016 שיחקה בסדרה הבריטית Casualty בתור מרצדס קריסטי.
יולוס אנטוניוס
יולוס אנטוניוס (לטינית: Iullus Antonius; 43 לפנה"ס - 2), אציל ופוליטיקאי רומאי שפעל בתקופת האימפריה המוקדמת.
תולדות חייו
אנטוניוס נולד ברומא בשנת 43 לפנה"ס, אביו מרקוס אנטוניוס היה חלק מהטריומווירט ואחד האנשים החזקים ביותר ברומא ואמו פולביה אנטוניה הייתה צאצאית של האחים גרקכוס והמצביא סקיפיו אפריקאנוס.
אמו של אנטוניוס ניסתה, ביחד עם דודו לוקיוס אנטוניוס, להנהיג מרד באיטליה כנגד שלטונו של אוקטביוס אולם ניסיון זה לא צלח והמורדים הובסו. כתוצאה מכך פולביה הוגלתה לסיקיון שם היא נפטרה בשנת 40 לפנה"ס. בינתיים אוקטביוס ומרקוס אנטוניוס השלימו ביניהם וחידשו את בריתם וכדרך לחיזוק הברית מרקוס אנטוניוס נשא לאישה את אוקטביה שהייתה אחותו של אוקטביוס.
אנטוניוס עבר לגור ביוון יחד עם אביו ואמו החורגת ושאר משפחתם. אולם בשנת 36 לפנה"ס מרקוס אנטוניוס נטש את משפחתו וחידש את יחסיו עם קלאופטרה השביעית מלכת מצרים מכיוון שנזקק לכספיה למען מימון הפלישה לאימפריה הפרתית אותה תכנן. בניגוד לאחיו הבכור אנטיליוס אנטוניוס לא התלווה אל אביו כשזה עבר לחיות בחצר המלוכה שבאלכסנדריה.
אנטוניוס חזר עם אמו החורגת לרומא, והיא המשיכה לגדלו כאילו היה בנה. אוקטביה השיאה אותו בשנת 21 לפנה"ס לאחותו החורגת קלאודיה מרקלה שהתגרשה ממרקוס ויפסניוס אגריפס באותה שנה במצוות אוגוסטוס, לזוג נולד בן בשם לוקיוס אנטוניוס.
אנטוניוס נכנס לחיים הציבוריים וכיהן כפראיטור בשנת 13 לפנה"ס, כקונסול בשנת 10 לפנה"ס וכפרוקונסול של אסיה בשנים 6-7 לפנה"ס. אנטוניוס זכה להערכה רבה מצדו של אוגוסטוס, ככל הנראה בהשפעת אמו החורגת שסייע לו בקידום הקריירה הפוליטית שלו.
טאטדים, קיסר אתיופיה
טאטדים היה קיסר אתיופיה בן לשושלת זאגווה. על פי ההיסטוריון האתיופי טאדסה טמרת הוא היה בנו הבכור של הקיסר מארה תקלה היימנות.
בולאמה
בולאמה (בפורטוגזית: Bolama) היא עיר בגינאה ביסאו על האי בולאמה, כ־30 ק"מ מדרום־מזרח לביסאו. העיר שימשה כבירת גינאה ביסאו הפורטוגזית משנת 1879 ועד לשנת 1941, אז תואר עיר הבירה הועברה לביסאו בעיקר בגלל בעיית מי שתייה שהייתה בבולאמה.
טאטדים, קיסר אתיופיה
על פי הספר הגאדלה ימהרנה קריסטוס, טאטדים עשה מאמצים להבטיח את רציפות הקיסרות לילדיו, ונקט בפעילויות כנגד אחיו ג'אן סאיום וגארמה סאיום. החוק האגאווי של ירושה קבע שהכתר עובר לאחיו ולא לילדיו בעיה שהטרידה את מלכי הזאגווה.
שלום מאיר יונגרמן
ביוגרפיה
נולד בקלויזנבורג שבטרנסילבניה, ליחיאל מיכאל ושושנה ראצה יונגרמן. בתקופת מלחמת העולם השנייה הוחבא אצל משפחה לא-יהודית. לאחר המלחמה עבר עם משפחתו לבודפשט ומשם לווינה. בשנת תשי"ב (1952) עלה עם משפחתו לישראל. זמן קצר התגוררו בחיפה ולאחר מכן השתקעו בתל אביב. למד בישיבת היישוב החדש בתל אביב ובישיבת סלבודקה בבני ברק.
בשנת תש"כ (1960) נישא לצפורה, בת הרב גבריאל ריקליס מתל אביב. לאחר נישואיו למד בכולל "שערי תורה" בתל אביב. באותה תקופה חיבר את שני ספרי "שלמי מאיר" על מסכתות התלמוד, שקיבלו את הסכמת הרב יעקב ישראל קניבסקי.
בשנת תשכ"ח (1968), בהיותו בן 28, ייסד כולל אברכים בזכרון יעקב, שבה לא הייתה תשתית תורנית מאז עזבה ישיבת "כנסת חזקיהו" את העיר כמה שנים לפני כן. בכולל למדו אברכים שהתגוררו בערים אחרות, והוא נפתח בתגובה לפעילותה של המסיונרית הגרמנית אמה ברגר שפעלה אז במקום. כעבור חמש שנים ייסד שתי קריות חרדיות חדשות בזכרון יעקב - קריית חזון איש וקריית חפץ חיים, שבהן מתגוררות כיום (2013) כ-450 משפחות. הרב יונגרמן הקים גם רשת מוסדות - ישיבה קטנה וישיבה גדולה "זיכרון מיכאל" (על שם אביו), שנים עשר גני ילדים, שני תלמודי תורה, שני בתי ספר לבנות, מתיבתא, סמינר לבנות ושמונה כוללי אברכים. כל המוסדות מאוגדים תחת השם "המרכז לחינוך תורני זכרון יעקב". כוללים נוספים הוקמו בסביבה: אור עקיבא, בנימינה, פרדס חנה, יוקנעם ועתלית. הרב יונגרמן עמד בראשות הישיבות והמוסדות ונשא בנטל הכלכלי של כל הרשת. נציג מטעמו היה חבר המועצה המקומית.
במשך תקופה ארוכה היה מקורב לרב חיים גריינימן. כמו כן היה מקורב לרב דב לנדו, עמו למד בחברותא במשך שנים רבות.
פועלו הספרותי-תורני
הרב יונגרמן עסק גם בההדרת ספרי ראשונים והקים לשם כך מכון תורני. הוא הוציא לאור לראשונה חלק גדול מהספר "עבודת הקודש" לרשב"א, בתוספת ביאור בשם "נתיבות הבית", המכיל מספר כרכים. הספר קיבל את הסכמת הרב שך. כמו כן הוציא לאור את "ספר הבתים" לרבי דוד כוכבי בכמה כרכים. במשך עשרות שנים עמל על "קובץ שיטות קמאי", שבו קיבץ וליקט קטעים מגאוני בבל ומהראשונים שלא חיברו חיבורים משלהם על סדר התלמוד, וסידרם על סדר התלמוד. הסדרה יצאה בעשרות כרכים.
במסגרת המכון להוצאת ספרי ראשונים הוציא לאור מהדורות חדשות ומהודרות של ספרי ראשונים ואחרונים, ובהם חידושי הרמב"ן, הרשב"א, תוספות הרא"ש, הריטב"א, המאירי, הר"ן, שיטה מקובצת, רבי עקיבא איגר ועוד.
הוציא לאור את סדרת הספרים "ממגד שמים" (ארבעה כרכים) המכילה את שיחותיו.
משפחתו
התגורר בבני ברק. אשתו צפורה, הייתה מחנכת בסמינר בית יעקב בתל אביב. גיסו (בעל אחותו חנה), הרב יהודה פכטהלט, הוא מנהל הסמינר בזכרון יעקב. בניו: הרב דוד ידידיה - ראש כולל ברמת אביב, הרב אברהם ישעיהו - מנהל הכוללים, הרב שלמה זלמן - ראש כולל בזכרון יעקב, הרב אהרן מנחם - ראש כולל בזכרון יעקב, הרב מרדכי - מנהל תלמוד תורה "זיכרון גבריאל". חתניו: הרב שמואל הוניגסברג - מחבר ספרי "ביאורי סוגיות" ור"מ בישיבת סלבודקה, הרב יהושע מנחם זלזניק - ראש כולל נטעי מיכאל, והרב נתנאל גרוס - ר"מ בישיבת תפארת יעקב.
Get Down
"Get Down" (בעברית: "רדי") הוא שיר של הזמר-יוצר האירי גילברט או'סאליבן מאלבומו "I'm a Writer, Not a Fighter" שיצא לאור ב-1973. כסינגל שהה השיר שבועיים בראש מצעד הסינגלים הבריטי באפריל 1973. עוד הגיע השיר לראש מצעד הפזמונים באירלנד, ולעשרת הגדולים במצעדים בארצות הברית ובקנדה. השיר שימש לאו'סאליבן כנעימת חימום בפסנתר, עד שהורחב לשיר שלם ויצא על גבי תקליטון. או'סאליבן הקליט את השיר, כדי לגוון משיריו האחרים, היותר מלנכוליים.
ב-2006 הקליטה להקת הדאנס הבריטית Malibu Sneakers גרסת כיסוי של השיר בשם "Get Down Again" שהגיעה למקום ה-42 במצעד הסינגלים הבריטי. ב-2008 יצא השיר בתקליט ויניל "12 כולל רמיקס של ראול רינקון.
ב-2013 נעשה שימוש בשיר בסרט "The Harry Hill Movie".
לדברי ריק פינץ' מלהקת קיי סי והסאנשיין בנד השיר היווה השראה ללהיט הדיסקו "Get Down Tonight" משנת 1975.
אליפות העולם באתלטיקה 2001
אליפות העולם באתלטיקה 2001 הייתה אליפות העולם השמינית באתלטיקה, שנערכה בין 3 ל-12 באוגוסט 2001 באדמונטון שבקנדה. בתחרות השתתפו 1677 אתלטים. טקס הפתיחה והתחרויות התקיימו באצטדיון קומון וולת'. באליפות לא נשבר אף שיא עולם, אך נשברו שמונה שיאי אליפות (חמישה שיאים אצל הגברים ושלושה אצל הנשים). אליפות עולם זו הייתה האליפות האחרונה שבה לא התקיימה ריצת 3000 מטר מכשולים לנשים.
נשים
לריצת 100 ו-200 מטר לנשים, הגיעה האצנית האמריקנית מריון ג'ונס כפייבוריטית, לאחר שזכתה במדליית הזהב במקצועות אלה באולימפיאדת סידני. אך בריצה ל-100 מטר זכתה דווקא הרצה האוקראינית ז'אנה פינטוסביץ' בתחרות, כשקבעה תוצאה של 10.82 והקדימה את ג'ונס בשלוש מאיות השנייה. במקום השלישי זכתה אקטרני טאנו היווניה. בריצה ל-200 מטרים סיימה במקור ג'ונס ראשונה, עם תוצאה של 22.39 שניות. היא הקדימה את דבי פרגוסון מאיי בהאמה, שקבעה 22.52 שנ' ואת קלי ווייט מארצות הברית שזכתה במדליית הארד עם 22.56 שנ'. בריצת השליחות ל-100x4 זכו גם כן האמריקניות; הן הקדימו את גרמניה שזכתה במדליית הכסף ואת צרפת שזכתה במדליית הארד.
בהמשך הודו מריון ג'ונס וקלי ווייט בשימוש בסמים אסורים, והישגיהן מתחרות זו נשללו מהן, כולל מדליית הזהב של האמריקניות בריצת השליחות שהשתתפו גם בה.
בריצה ל-400 מטר זכתה הסנגלית איימי ת'יאם מבקה, שקבעה 49.86 ש' וזכתה בזהב. שנייה הגיעה לוריין פנטון מג'מייקה עם תוצאה של 49.88 שניות ואת המקום השלישי תפסה אנה גוואברה המקסיקנית עם 49.97 שניות.
גברים
קונסטנטינוס קדריס היווני, שהחזיק בתואר האלוף האולימפי מאולימפיאדת סידני, זכה בריצה ל-200 מטר עם תוצאה של 20.04 שניות. מאחורי קדריס התרחשה דרמה גדולה כששלושה רצים סיימו עם זמן זהה של 20.20 שניות, ורק לאחר ה"פוטו פיניש" התברר כי כריסטופר ויליאמס הג'מייקני סיים במקום השני וקים קולינס מסנט קיטס ונוויס ושון קרופורד האמריקני סיימו בצוותא במקום השלישי.
בריצה ל-110 מטר משוכות התרחש קרב בין הרץ האמריקני אלן ג'ונסון, שזכה בעבר שני תוארי אליפות עולם במקצוע זה, לבין אנייר גארסיה, האלוף מאולימפיאדת סידני שהתרחשה שנה קודם לכן. הריצה הייתה צמודה ובסיומה זכה ג'ונסון במדליית הזהב עם תוצאה של 13.04, והקדים את יריבו בשלוש מאיות השנייה בלבד.
במרוץ השליחים ל-100X4 מטרים, זכתה במקור נבחרת ארצות הברית לאחר שרביעיית השליחים שלה גמאה את המרחק ב-37.96 שניות; אך טים מונטגומרי שכאמור הורשע בנטילת חומרים אסורים, השתתף ברביעייה האמריקנית ולכן ההישג נשלל מארצות הברית. בעקבות פסילת ארצות הברית קודמה נבחרת דרום אפריקה למקום הראשון, במקום השני זכתה טרינידד וטובגו ובמקום השלישי סיימה רביעיית הרצים של אוסטרליה.
נשים
בריצה ל-800 מטר זכתה האלופה האולימפית, מריה מוטולה ממוזמביק, לאחר שקבעה 1:57.17 דקות והקדימה בשלוש מאיות בלבד את יריבתה האוסטרית סטפני גראף.
בריצה ל-1500 מטרים התקיים קרב בין הרומניות ויולטה סקלי וגבריאלה סאבו. את הריצה סיימה סאבו כשידה על העליונה, היא זכתה בזהב והקדימה את יריבתה שסיימה במקום השני.
בריצה ל-10000 מטר שלטו האתיופיות כששלוש רצות מאתיופיה זכו במקומות הראשונים. דררטו טולו, האלופה האולימפית, סיימה ראשונה וקבעה תוצאה של 31:48.81 דקות. אחריה הגיעה ברהיין אדרה, שסיימה ארבע מאיות בלבד אחריה ולמקום השלישי הגיעה גטה וואמי.
גברים
בריצה ל-10000 מטרים הפסיד במפתיע האלוף האולימפי, היילה גבריסלאסי, וסיים רק במקום השלישי. הרץ הקנייתי, צ'ארלס קמאטי, זכה במדליית הזהב ואספה מזגבו האתיופי זכה במדליית הכסף.
נשים
גמר הקפיצה לרוחק היה צמוד ובסופו ניצחה פיונה מיי האיטלקייה, שקפצה למרחק של 7.02 והקדימה את טטיאנה קוטובה הרוסייה בסנטימטר אחד בלבד. האלופה האולימפית, ניורקה מונטלבו הספרדייה, סיימה רק במקום השלישי עם 6.88 מ'.
בגמר יידוי הפטיש נרשמה הפתעה כשאולגה קוזנקובה הרוסייה, שהחזיקה בתוצאת השנה בעולם והייתה המועמדת הבכירה לניצחון בתחרות, הפסידה ליפסי מורנו הקובנית.
גברים
בגמר הקפיצה לרוחק זכה איוון פדרוסו הקובני באליפות עולם רביעית ברציפות, לאחר שניתר למרחק של 8.40 מטר.
בגמר זריקת הדיסקוס, זכה לארס רידל הגרמני בתואר אלוף העולם בפעם החמישית והקדים את האלוף האולימפי, וירגיליוס אלקנה הליטאי, שסיים במקום השני.
ג'ון גודינה האמריקני זכה בתואר אלוף העולם בהדיפת כדור ברזל בפעם השלישית לאחר שגבר על בן ארצו אדם נלסון, שסיים שני.
מקצועות השדה
1 מריון ג'ונס האמריקנית סיימה במקור במקום שני בריצת 100 מטר עם 10.85 שניות ובמקום ראשון בריצת 200 מטר עם 22.39 שניות, אך נפסלה לאחר שבשנת 2005 הודתה בשימוש באימרוץ. 2 קלי ווייט מארצות הברית סיימה במקור במקום שלישי בריצת 200 מטר, אך נפסלה בשנת 2004 לאחר שהתברר כי השתמשה באימרוץ. 3 נבחרת השליחות של ארצות הברית סיימה במקור במקום ראשון בריצת שליחות 4x100 מטר עם 41.71 שניות, אך נפסלה מכיוון שקלי ווייט ומריון ג'ונס, שהיוו חלק ברביעייה, הודו באימרוץ. 4 נטליה סאדובה הרוסייה זכתה במקור במקום ראשון בתחרות זריקת דיסקוס עם 68.57 מטר, אך נפסלה לאחר שבדמה נמצאו חומרים אסורים.
1 טים מונטגומרי מארצות הברית סיים במקום השני בריצת 100 מטר לגברים בזמן של 9.85, אבל הוא הורשע באמרוץ בשנת 2005 והישגיו מתחרות זו נשללו. 2 עלי סעידי סיף מאלג'יריה סיים במקום השני בריצת 5000 מטר, אך הוא נפסל לאחר שנכשל בבדיקת סמים ובדמו נמצאו חומרים אסורים. 3 במרוץ שליחים ל-100X4 מטר זכתה נבחרת ארצות הברית במקום הראשון עם זמן של 37.96 שניות, אך טים מונטגומרי שכאמור הורשע בנטילת חומרים אסורים, השתתף ברביעייה האמריקנית ולכן ההישג נשלל מארצות הברית. 4 במרוץ שליחים ל-400X4 מטר סיימה נבחרת ארצות הברית במקום השני, אך ההישג נשלל ממנה בשנת 2008 לאחר שאנטוניו פטיגרו, שהשתתף ברביעייה, הורשע בלקיחת חומרים אסורים.
באליפות
באליפות השתתפו 10 אתלטים ישראלים. אלכס אברבוך, שהתחרה בקפיצה במוט, הגיע להישג הטוב ביותר מביניהם כשזכה במדליית הכסף באליפות, עם תוצאה של 5.85 מטר. אברבוך עבר במוקדמות 5.70 מטרים, שהספיקו לו להתברג בין 12 הקופצים שהעפילו לגמר. את הגמר אברבוך החל בגובה של 5.65 מטרים, אותו עבר בניסיונו השני. לאחר מכן צלח 5.75 מטרים בניסיונו הראשון ו-5.85 מטרים גם כן בניסיון הראשון. אברבוך לא הצליח לעבור את הגבהים הבאים וסיים במקום השני; במדליית הזהב זכה דמיטרי מרקוב.
אלכסנדר פורחומובסקי התחרה ב-100 מטר גברים והצליח להעפיל מהמוקדמות לרבע הגמר, לאחר שסיים שלישי במקצה שלו עם 10.42 שניות. ברבע הגמר פורחומובסקי שיפר את התוצאה שלו וקבע 10.28 שניות, אך סיים אחרון במקצה ולא עלה לחצי הגמר.