cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
המצור על אנטיוכיה (1097–1098)
לאחר המצור
לאחר קרב אנטיוכיה וכיבוש העיר לא נותר בסוריה רבתי כוח מוסלמי שיכול לעצור את תנופת מסע הצלב הראשון והדרך לירושלים הייתה פתוחה. הישגי מסע הצלב החלו לקרום עור וגידים בהקמת רוזנות אדסה וכיבוש אנטיוכיה, והייתה בכך מעין הכרזה על עליית כוח חדש במזרח. הדמות המרכזית הייתה בוהמון הנורמני שראה בעצמו כשליטה של העיר, והוא דחה את התביעה הביזנטית כי אנטיוכיה תימסר לידי האימפריה ודרש את העיר לעצמו. מולו עמד ריימון מטולוז שמתוך איבה לבוהמון היה מוכן לקחת על עצמו את ההגנה של האינטרסים הביזנטיים. הוא אף הרחיק לכת ומשהרגיש כי השליטה באנטיוכיה נשמטת מידיו שלח משלחת לקונסטנטינופול לדרוש מהקיסר לבוא ולקבל את העיר לידיו. מסיבות לא ברורות לא ניצל הקיסר אלכסיוס הזדמנות זו ותשובתו הגיע באיחור של שנה, לאחר שבוהמון ביסס את אחיזתו בעיר.
בשיא המאבק תפסו המנהיגים הצלבנים הניצים רבעים בעיר, נציג האפיפיור אדמר מפויי מת ב-1 באוגוסט מהתפרצות של מחלה בעיר - ככל הנראה טיפוס הבטן ובמחנה הצלבני לא נותר מנהיג בעל יכולת להכריע את הסכסוך. במועצת מנהיגי הצלבנים היו הכוחות שקולים אך עם התארכות הסכסוך נטתה הכף לטובת בוהמון שניחן בחוש פוליטי מצוין וקנה את אהדתם של הצלבנים, בעוד שריימון, שלא היה מנהיג פופולרי, החל להפסיד במערכה על העיר.
סכסוכים ופלגנות אלו והתפוררות הפיקוד הצלבני הביאו לעצירת המומנטום של מסע הצלב והמחנה הצלבני התעכב עשרה חודשים בסוריה עד שפנה לכבוש את ירושלים. התסיסה במחנה הצלבני החלה בשכבת החיילים הרגלים - בני המעמדות הנמוכים - מכוח האידאולוגיה הנוצרית על פיה העניים הם אלו שירשו את מלכות השמיים ובמחנה קם גדוד שאנשיו הטיפו לחיים בחוסר כל. עליהם כתב פרופסור יהושע פראוור: "...במוחותיהם המשולהבים ציפייה משיחית ובלבותיהם אכזריות שניערה מעליה כל רגש אנושי. לאחר קרב הם הופכים לאוכלי-אדם הטורפים את גוויות המוסלמים!"
בתסכולו פנה רמון הרביעי, רוזן טולוז להרפתקה צבאית ויצא לכבוש לעצמו נחלה משלו. הוא שכנע את רוברט השני, דוכס נורמנדיה ואת טנקרד להישבע לו אמונים ולצעוד לצדו לכיוון דרום בדרכם לאמירות טריפולי מתוך תקווה לכבוש לעצמו נחלה שוות ערך לנחלתו של בוהמון. תוכניותיו של רמון עלו על שרטון כאשר ב-14 בפברואר 1099 הטיל מצור על מבצר ערקה שמדרום לאנטיוכיה. המצור ומריבות חוזרות בין מנהיגי המסע הקרינו על האווירה המתוחה במחנה והתפשטו גם בקרב אנשי הכמורה הנלווים ללוחמים ולהמון פשוטי העם שהיוו את רוב הכוח הלוחם. הצלבנים נאלצו להפסיק את המצור ובלחץ הלוחמים ושאר הצלבנים החליטו רמון וגוטפריד מבויון - שלא לקח חלק במריבות הטריטוריאליות של שאר הנסיכים - לצעוד לכוון ירושלים.
מקורות היסטוריים
תולדות מסעי הצלב וממלכות הצלבנים זכו למחקרים מעמיקים המסתמכים על מקורות של כותבים בני התקופה היוצרים תמונה מלאה של השתלשלות האירועים שהביאו לכיבוש אנטיוכיה וייסוד הנסיכות. לפני החוקרים עומדים 4 כתבים של בני התקופה:
בנוסף על ספרים אלו מצוין מכתבים שנכתבו על ידי אטיין השני, רוזן בלואה לאשתו אדלה מנורמנדי, בתו של ויליאם הראשון, מלך אנגליה, אטיין שהיה ממנהיגי מסע הצלב ברח משדה הקרב בעת המצור על אנטיוכיה, עם זאת מכתביו מהמסע מהווים מקור חשוב בדבר השתלשלות המאורעות של מסע הצלב הראשון.
שגיא הרטוב
מאז 2010, הרטוב חבר בטריו מוצרט הלונדוני. בשנת 2011, התמנה לדקן ומנהל לונדון קולג' לאמנויות בנות-זמננו.
לימודים
שגיא הרטוב התחיל ללמוד נגינה בצ'לו בגיל 10. מקור ההשראה העיקרית שלו היה הצ'לן והמנצח הרוסי מסטיסלב רוסטרופוביץ', שעמו הופיע בהמשך. הוא למד בקונסרבטוריון רובין בחיפה, ובגיל 15 הופיע עם התזמורת הסימפונית חיפה.
בין 1995 ל-1999 למד הרטוב אצל עוזי ויזל, תחילה באוניברסיטת תל אביב ואחר בקונסרבטוריון למוזיקה של סידני. כמו כן למד אצל אלדו פאריזוט, יאנוש סטארקר ומאטס לידסטרם.
בספטמבר 2000 עבר הרטוב לבריטניה ללמוד באקדמיה המלכותית למוזיקה. והיה למוסמך להוראה מטעם האקדמיה (LRAM).
פרסים והופעות
שגיא הרטוב הופיע ביותר מ-12 ארצות. הוא ניגן ברסיטל סולו עם בנג'מין פרית' בויגמור הול ובקונצרט עם הפסנתרן הארגנטינאי אלברטו פורטוחאיס ברג'נט הול.
הרטוב השתתף בפסטיבלי מוזיקה שונים. בשנים 2007 ו-2008 ייסד את תחרות המוזיקה הישראלית ואת תחרות ארנסט בלוך. בשנת 2010, נרשמו לתחרות המוזיקה הישראלית 500 מועמדים מ-60 מדינות שונות. בשנת 2010 הצטרף הרטוב לטריו מוצרט הלונדוני, שייסד הפסנתרן קולין סטון בשנת 1989. הטריו הוציא שני אלבומים; החבר השלישי בטריו הוא קשישטוף סמיאטאנה.
תקרית נאנקינג
תקרית נאנקינג (באנגלית: The Nanking Incident) התרחשה במרץ 1927 במהלך כיבוש נאנג'ינג (אז נאנקינג) על ידי הצבא המהפכני הלאומי (NRA) כחלק ממבצע ״המשלחת הצפונית״. ספינות מלחמה זרות הפציצו את העיר כדי להגן על תושבי חוץ מפני התפרעויות וביזה. כמה ספינות היו מעורבות בתקרית, כולל ספינות של הצי המלכותי הבריטי ושל הצי האמריקאי. נחתים ומלחים נחתו בעיר לצורך פעולות הצלה. גם חיילים סינים מהפלג הלאומני והפלג הקומוניסטי, במסגרת הצבא הסיני הלאומני, השתתפו במהומות ובביזה של רכוש בבעלות זרה בנאנג'ינג.
רקע
נאנקינג בשנת 1927 היה ״נמל חופשי״ למסחר מערבי, כחלק מחוזה עם המעצמות הגדולות עוד מהתקופה האיפריאלית. תושבים זרים אירופאים יכלו להתגורר בו ברבעים מיוחדים. הנמל ממוקם על חופו הדרומי של נהר היאנגצה, שהוא נתיב מים גדול המפריד בין צפון ודרום סין. מאחר שהאינטרסים הזרים בסין היו ברובם אמריקאיים ואירופיים, הוצבו שייטות של ספינות חילי הים הזרים שפיטרלו לאורך היאנגצה כדי להגן על אזרחיהן בערים השונות. הצי המלכותי הבריטי הפעיל את השייטת בסין תחת פיקודו של אדמירל סר רג'ינאלד טירווהט ואוניות חיל הים של ארצות-הברית פיטרלו נהר היאנגצה; שתי השייטות האלה תפקדו במשך כ-80 שנה עד מלחמת העולם השנייה.
התקרית
ב-23 במרץ 1927, כשהצבא המהפכני הלאומני עמד להגיע לנאנג'ינג, נתן המפקד הצבאי ששלט במקום, פקודה לכוחותיו לסגת מהעיר. חלק מחייליו שלא יכלו לסגת בזמן החלו לפגוע בנכסים של תושבים אירופאיים ותקפו שני זרים שהיו בדרכם.
מוקדם בבוקר של 24 במרץ, הצבא המהפכני הלאומני החל להיכנס לנאנג'ינג ללא התנגדות כלשהי. לאחר מכן הם נכנסו לקונסוליות בריטיות, אמריקאיות ויפניות כדי לחפש חשודים שחשבו שהסתתרו בפנים. אבל מיד לאחר מכן החלו חיילים במדים ותושבים סינים מקומיים בהפרות סדר בקנה מידה גדול נגד הגורמים הזרים: שריפת בתים ותקיפת הקונסוליות הבריטיות, האמריקניות והיפניות. כמו כן הרגו את סגן נשיא אוניברסיטת נאנקינג, האמריקאי ד"ר ג'ון אליאס ויליאמס, וכמעט התנקשו בקונסול היפני. הארמייה השישית של הצבא המהפכני עם אחוז גדול של חיילים קומוניסטים, בזזו באופן שיטתי את בתיהם ועסקיהם של תושבי החוץ, והרגו מספר אזרחים זרים. צלפים סינים צלפו לעבר הקונסול האמריקאי וחיילי המארינס ששמרו עליו, מה שאילץ אותם לברוח ל"גבעת סוקוני " שבה היו לאזרחים אמריקאים מקלט מוגן. במהלך המהומה הזאת הכריז חייל סיני, "אנחנו לא רוצים כסף, אנחנו רוצים להרוג". בתגובה, שלח חיל הים הבריטי צי גדול של אוניות מלחמה, שולות מוקשים, ספינות תותחים ועוד לכיוון נאנקינג. במקביל הגיעו חמש משחתות אמריקניות להגנה על האזרחים ברובע הזרים בנאנקינג.
בשעה 3:38 אחר הצהריים, החיילים והמפגינים הסינים נסוגו בעקבות הירי וההפגזות מספינות המלחמה. לאחר ההפגזה, חולצו אזרחים זרים שהסתתרו בגבעת סקוני, על ידי מלחים אמריקאיים. שתי הספינות האמריקאיות ירו 67 פגזים בנקודה זו ואלפי כדורי רובים ומקלעים.
לאחר24 במרץ, ננקינג הייתה שרופה והרוסה, מלאה במכתשי פצצות מהקרב. מוקדם בבוקר המחרת, הרימו שתיים מהאוניות את העוגן כדי לצאת מהאזור, כשעל סיפונן אזרחים מפונים שהיו זקוקים להגנה. אבל שהחלו לצאת מהנמל, צלפים ירו מגדות הנהר ופגעו בהן. האמריקאים השיבו באש תותחים והשתיקו את התוקפים אחרי כמה דקות.
שלוש שעות מאוחר יותר, כששתי הספינות שטו על הנהר, הן הותקפו שוב. הפעם, שתי האוניות היו בין סילבר איילנד לפורט שינג-שאן. אש רובים נשמעה לראשונה, ואנשי צוות האוניה הכינו את המקלעים שלהם. כמה יריות החטיאו את האוניות, אך אחת מהן פגעה בסופו של דבר בבקרת האש של האוניה, שלא גרמה לנפגעים. תותחי האוניה ירו לעבר המצודה הסינית שממנה נפתחה האש ושיתקו אותה.
מאוחר יותר שלחו היפנים, האיטלקים והצרפתים ספינות מלחמה, להגנת ולפינוי אזרחיהם בנאנג'ינג. ב-26 במרץ, מפקד הצבא הסיני, צ'נג צ'יאן, החזיר את הסדר בנאנג'ינג וריסן את החיילים מהמשך פעולות איבה נגד הכוחות הזרים, תוך שהוא מבקש מהצלב האדום לתווך להפסקת אש עם ספינות חיל הים. ב-27 במרץ, עם 70 פליטים נוספים, אוניית הקרב ״פרסטון״ עזבה את נאנקינג ופנתה במורד הנהר.
בסוף אותו יום הסתיימו כל מעשי האיבה. כ-40 בני אדם נהרגו בסך הכל. לפחות מלח בריטי אחד נהרג, והיה רק פצוע אמריקאי אחד. הכוחות האמריקניים המעורבים בתקרית נאנקינג קיבלו את מדליית השירות ביאנגצה. שלושה אנשי חיל הים האמריקני, ששמרו על תקשורת קונסולרית מגג הבניין, והיו תחת אש מתמשכת קיבלו אותות הצטיינות.
לאחר מעשה
הממשלה הלאומנית פרסמה הודעה המאשימה את העריקים מהצבא של ג'אנג זונגצ'אנג שהם שהתחילו את ההתקפות על הקונסוליות הזרות, וגם האשימה את החיילים הקומוניסטים בתוך הצבא הסיני על ביצוע מעשי זוועה אשר יוחסו בטעות לקוומינטאנג.
מפקד צבא המהפכה הלאומית צ'יאנג קאי שק חשד שהמפלגה הקומוניסטית של סין ויועצים סובייטים בממשלת ווהאן הלאומנית השתמשו ברגשות האנטי-אימפריאליסטיות כדי לעורר את האירוע בנאנג'ינג. הם קיוו לחזק את מעמד הקומוניסטים אבל פגעו בקוומינטנג. לכן, אירוע נאנג'ינג הוביל את ציאנג קאי שק בנחישות לטהר באלימות את הקומוניסטים מהקוומיטנג בשאנגחאי ב-12 באפריל 1927 אירוע הידוע בשם ״טבח שאנגחאי״. למעשה באופן רשמי הסתיים שיתוף הפעולה של הקומוניסטים והלאומנים, במהלך ״המשלחת הצפונית״ והחלה את מלחמת האזרחים הסינית.
בשנת 1928, הואנג פו, שר החוץ של הממשלה הלאומנית החדשה בנאנג'ינג, הגיע להסכם עם ארצות הברית ובריטניה כדי להסדיר את הפיצויים על הנזקים שנגרמו בזמן תקרית נאנג'ינג, והקומיטאנג הסכים להתנצל ולשלם פיצוי משמעותי לשתי המדינות. הסכום המדויק לא נחשף כדי להציל את כבודם של הסינים. אף כי הקוומינטאנג סבל מהפסד כלכלי כתוצאה מהסכם זה, קיבלה הממשלה הלאומנית הכרה בינלאומית ופיתחה יחסים דיפלומטיים פורמליים עם שתי מעצמות העל בפעם הראשונה לאחר קרבות ״המשלחת הצפונית״.
ג'ון מיו
פרופסור ג'ון מיו (באנגלית: John mew; נולד ב-1928) הוא אורתודנט בריטי והוגה תאוריית ה"אורתוטרופיה", לפיה ניתן לשנות את צורת הפנים באמצעות יציבה, תרגילים ולעיתים התקנים אורתודנטיים. יישום התאוריה נקרא "Mewing" על שמו, והוא מהווה תרגול של יציבת פֶה בשיטת עשה זאת בעצמך.
קריירה
מיו עסק ברפואת שיניים במשך 40 שנה בסארי ובקנט עד שהמועצה הכללית לרפואת שיניים (GDC) שללה את רישיונו ב-2017 בשל אי הגנה על נתוני המטופלים.
מיו החזיק בתפקיד פרופסור אורח דו-שנתי באוניברסיטת ויקטור באבש לרפואה ורוקחות, טימישוארה, רומניה. הוא קיבל חברות לכל החיים באיגוד רופאי השיניים הבריטי בשנת 1999.
בשנת 2010, המועצה הכללית לרפואת שיניים (GDC) נזפה במיו על פרסום פרסומות, בהן נטען כי ה-GCD מדכא בכוונה את התיאוריות שלו. מיו לא חלק על האישום.
בשנת 2013 קיבל מיו פרס באקדמיה האמריקאית לרפואה פיזיולוגית ורפואת שיניים.
אורתוטרופיה
אורתוטרופיה (מיוונית: Ορθος נכון, ישר; τροπή נטייה, שינוי כיוון) היא השיטה האורתודונטית של מיו, שנטען כי היא מסוגלת להתוות את צמיחת הפנים. השיטות האורתודונטיות של מיו כללו שימוש בהתקנים מרחיבי חך, שינוי תזונת המטופל, ואימוץ של הנחת הלשון בזמן מנוחה במקום הטבעי לה לטענתו - בצמוד לחך במנוחה. מיו הגיע למסקנה כי הלשון מספקת כוח חיצוני המסוגל להרחיב את הלסת העליונה בקרב ילדים ומתבגרים בעת התפתחותם, באמצעות לחץ על תפרי הגולגולת, וכתוצאה מכך ניתן לרפא בהדרגה ליקוי סגר.
מיו מאמין שהאטיולוגיה של ליקוי סגר היא סביבתית בעיקרה, וכי לגנטיקה יש תפקיד זניח בהתפתחות הנכונה של הלסת, זאת בניגוד לתורה המקובלת בזרם המרכזי.
Mewing
ג'ון מיו פיתח שיטת אימון יציבת פֶה בשיטת עשה זאת בעצמך, הקרויה על שמו ועל שם בנו מייקל מיו, שהמשיך את פיתוח השיטה. השיטה מבוססת על תאוריית האורתוטרופיה, אך מאפשרת לכל אדם ליישמה בעצמו.
רופאי שיניים, ואף מיו עצמו, ממליצים להיוועץ ולנהל דיון אישי עם רופא שיניים לפני יישום השיטה או כל תרגול קשור אחר.
במסגרת השיטה, המטופל משנה את יציבת פיו במנוחה: שפתיים חתומות, שיניים סגורות בעדינות, והלשון צמודה לחך (בייחוד לחך הרך). השיטה שמה דגש גם על היבטים תפקודיים, כגון נשימה מהאף, בכדי לאפשר למטופל לסגור את פיו ללא קושי וכן בליעה באמצעות הלשון. לטענת מיו, השיטה מסוגלת להביא להרחבת החך ולשיפור בפן האסתטי, כמו להרמת עצמות הלחיים, אך גם ליתרונות בריאותיים כמו שיפור היציבה, ואף מניעת או הקלת נחירות ודום נשימה בשינה.
חלוקת העולם על פי האסלאם
דאר אל-אסלאם
דאר אל-אסלאם (בערבית: "دار الإسلام" פירוש מילולי: "בית האסלאם"), לעיתים גם "דאר א-סאלאם" או "דאר א-תווחיד" ("בית השלום" או "בית האיחוד" בהתאמה), מתאר את כל הארצות שבהן מוסלמים יכולים לקיים את דתם באופן חופשי. תנאי זה מתקיים בדרך כלל בקהילות בעלות רוב מוסלמי, שבהן השלטון מבטיח הגנה למאמינים המוסלמים. רוב ארצות דאר אל-אסלאם מוקפות ארצות מוסלמיות אחרות (רוב העולם המוסלמי נמצא ברצף גאוגרפי). המושג דאר אל-אסלאם עוצב בידי חכמי ההלכה המוסלמים ב על מנת להגדיר את מהות השטח הטריטוריאלי שאמורים המוסלמים להתיישב בו. השיח בין חכמי ההלכה על הגדרת מהות השטח של דאר אל-אסלאם נבע משתי תפישות עיקריות, בנושא הביטחון ובנושא השריעה. חכמי ההלכה המוסלמים, רובם ככולם, הסכימו ביניהם שאין להתיישב באזור בו לא הוענק למוסלמים שטר ביטחון מצד השלטון שמטרתו להבטיח שמירה על ביטחונם האישי ועל רכושם, וכן האפשרות לקיים בפומבי את מצוות היסוד של האסלאם שנקשרו לחמשת עמודי האסלאם.
לפי האימאם אבו חניפה, הנחשב להוגה המונח, ארץ תחשב כנכללת בדאר אל-אסלאם בהתקיים שני תנאים:
אם התנאי הראשון אינו מתקיים, המאמינים רשאים לנקוט בפעולות כגון ג'יהאד לשינוי המצב. אם התנאי השני לא מתקיים, הם נדרשים לבצע הג'רה - הגירה לארץ שנמצאת בדאר אל-אסלאם.
תפיסה אלטרנטיבית הגדירה את דאר אל-אסלאם כשטח שמיושמים בו חוקי השריעה. תפיסה זו נבעה מרצונם של חכמי ההלכה המוסלמית לאכוף את חוקי השריעה בכל אזור שנמצאים בו מוסלמים, והושפעה מהחשש מאיבוד הפיקוח החברתי והדתי על מוסלמים, אשר עשויים שלא לקיים את חוקי השריעה. בדרך כלל זוהה דאר אל-אסלאם עם השלטון המוסלמי, שטען שהוא מיישם את חוקי השריעה. אולם עוד ב, עם כיבוש שטחים של מוסלמים בידי לא מוסלמים, הכירו חכמי הלכה במציאות קיימת שדאר אל-אסלאם יכול להיות מזוהה עם שלטון לא אסלאמי. בכך התירו חכמי הלכה אלה למוסלמים לחיות באזורים אלה גם אם השריעה עצמה לא נאכפת על ידי השלטון הלא אסלאמי.
במקור הקיף הדאר אל-אסלאם את כל האימפריה המוסלמית, שנשלטה בתחילה בידי מוחמד, ואחרי כן בידי מחליפיו, הח'ליפים. במהלך שלטונו של בית עבאס קמו שושלות מוסלמיות מקומיות באסיה, באפריקה ובאירופה, אשר גם הן זכו להיכלל בדאר אל-אסלאם. לאחר נפילתה הסופית של הח'ליפות העבאסית, הייתה האימפריה העות'מאנית המעוז העיקרי של דאר אל-אסלאם, אך גם ממלכות מוסלמיות אחרות דוגמת אלו של הממלוכים במצרים והמוגולים בהודו, נכללו תחת הגדרה זו. האימפריה הספווית הקימה באיראן ממלכה מוסלמית שיעית, אשר החשיבה עצמה למעוז האמיתי של דאר אל-אסלאם.
בעת החדשה, מנצלות תנועות דתיות רדיקליות בעולם המוסלמי את היות מרבית המדינות המוסלמיות בעלות מערכת חוק חילונית והיעדר אכיפת חוקי השריעה, כדי להצדיק את המאבק והג'יהאד כנגד משטריהן, במטרה להפוך את המדינות האסלאמיות לדאר אל-אסלאם, אשר לפי פרשנותן, משמעותו מדינת הלכה אסלאמית.
אומה
במובן האסלאמי של המילה מתארת ה"אומה" (בערבית: "أمة" פירוש מילולי: "אומה" או "קהילה", ) את כלל קהילת המאמינים. שימושים מודרניים במילה מכוונים לכלל מדינות ערב (ראו פאן-ערביות) או לכל המדינות בהן המוסלמים הם הרוב במדינה (ראו ארגון המדינות האסלאמיות). המילה "אומה" בערבית משמשת גם במשמעות מודרנית של אומה (Nation).
חוקת אל-מדינה, מסמך משנת 622 שנחתם בין הנביא מוחמד לבין השבטים הגדולים באל-מדינה, מתייחסת ליהודים ולעובדי אלילים באופן מפורש כחברים בקהילת המאמינים, ה"אומה".
דאר אל-חרב
דאר אל-חרב (בערבית: "دار الحرب" פירוש מילולי: "בית המלחמה") מתאר ארצות הגובלות בארצות דאר אל-אסלאם, בהן מוסלמים אינם מוגנים בחוק על כל מנהגיהם או אין הסכם שלום או אי-לוחמה עם ארצות דאר אל-אסלאם. המצב במדינות של דאר אל חרב, הוא מצב תמידי של מלחמה. ייתכנו הפוגות זמניות אבל ההפוגה הארוכה ביותר לא יכולה לעלות על עשר שנים.
דאר אל-כופר
במונח דאר אל-כופר (בערבית: "دار الكفر" פירוש מילולי: "בית הכפירה") השתמש הנביא מוחמד לתאר את קהילת מכה שנשלטה על ידי שבט קורייש בזמן שבין ההג'רה ממכה לאל-מדינה לבין חזרתו.
לאורך ההיסטוריה של ארצות האסלאם מאז תקופתו של מוחמד הועדף השימוש במונח דאר אל-חרב על פני דאר אל-כופר כדי לתאר ארצות לא-מוסלמיות, כיוון שטרמינולוגיה כזו התאימה לשאיפתן של אימפריות ומדינות מוסלמיות לכבוש ארצות לא-מוסלמיות הסמוכות להן.
פתגם ערבי המיוחס למוחמד גורס כי "אי-האמונה היא קהילה אחת", או במילים אחרות, "הכופרים הם בני אומה אחת". לפתגם זה שתי פרשנויות. פרשנות אחת היא שהוא נועד להבדיל בין מוסלמים ללא-מוסלמים, ומתייחס אל האחרונים כאל מקשה אחת - משניים ההבדלים בין קבוצות שונות של לא-מוסלמים לעומת ההבדלה הכללית בינם לבין המוסלמים. הפרשנות השנייה והמקובלת יותר היא שהוא נועד להבדיל בין בני הדתות המונותאיסטיות (מוסלמים, יהודים ונוצרים) לבין בני הדתות הפוליתאיסטיות (עובדי אלילים). הבחנה זו הייתה משמעותית כאשר הוחלט כיצד לנהוג בלא-מוסלמים לאורך ההיסטוריה.
דאר אל-הודנה
דאר אל-הודנה (בערבית: "دار الهدنة" פירוש מילולי: "בית הרגיעה") היא ארץ לא מוסלמית שעימה יש הסכם אי-לוחמה או הפוגה בין מלחמות - בעברית התפרסם הסכם ההודנה בהקשר הפסקות אש שהיו עם ארגון החמאס. המושג המקורי מעט שונה. הפסקת אש מתקבלת לאחר מחווה כלשהי מה"חרבים" (יושבי דאר אל-חרב). אם האחרונים מסרבים לשלם מס תמורת ההסכם, הלחימה תימשך. יתר על כן, רק החוזים העונים על כללי האסלאם תקפים - אם תנאים אלו לא מתקיימים, החוזה בטל.
הסכם חודיבייה: "יאסר ערפאת השווה את הסכמי אוסלו להסכם חודיבייה מספר פעמים בנאומים פומביים".
דאר אל-עהד
דאר אל-עהד (בערבית: "دار العهد " פירוש מילולי: בית שביתת הנשק או "בית הסולחה" (דאר א-סולח)) הוא מונח שהומצא כדי לתאר את מערכת היחסים של האימפריה העות'מאנית עם מדינות החסות הנוצריות שלה. המצאת מונח זה הייתה הכרחית, כיוון שהשקפת העולם הרווחת באותם ימים לא אפשרה שלום מתמשך עם מדינות שאינן מוסלמיות, אפילו אם היו הן תחת שלטון מוסלמי. כיום המונח מתאר ארצות לא-מוסלמיות, עצמאיות או בנות-חסות, אשר להן הסכמי שביתת נשק או שלום עם מדינות מוסלמיות.
דאר א-דעווה
דאר א-דעווה (בערבית: "دار الدعوة " פירוש מילולי: "בית ההזמנה") הוא מונח המשמש לתאר אזור אליו הגיעה דת האסלאם רק לאחרונה. מאחר שהאוכלוסייה לא נחשפה לאסלאם ולמוסלמים קודם, הוא עשוי שלא ליפול תחת ההגדרה המסורתית של דאר אל-חרב. מצד שני, כיוון שרק מיעוט מהאוכלוסייה מוסלמי, אין הוא יכול אף להחשב כדאר אל-אסלאם. השימוש הנפוץ ביותר של המונח דאר א-דעווה נעשה כדי לתאר את חצי האי ערב לפני ובמהלך חייו של מוחמד, עד לקבלת הקוראן (תקופה הידועה בשם ג'אהליה או קדם-אסלאם) - עידן של בורות בלא הכוונה אלוהית. המונח דאר א-דעווה עשוי להיות בשימוש בשילוב עם, או כנגד, המונחים הקדומים לו, דאר אל-אסלאם ודאר אל-חרב, או להחשב כסיווג משנה של דאר אל-חרב.
דאר אל-אמן
דאר אל-אמן (בערבית: "دار الأمن" פירוש מילולי: "בית המבטחים") הוא מונח שהוצע על ידי מספר פילוסופים מוסלמים מערביים כדי לתאר את מצבם של המוסלמים החיים בקרב קהילות לא-מוסלמיות במערב.
תגובת קניצרו
תגובת קניצרו (באנגלית: Cannizzaro reaction) היא תגובת דיספרופורציונציה הקרויה על שם הכימאי סטניסלאו קניצרו אשר גילה וחקר אותה.
תגובת קניצרו היא תגובה אורגנית סינתטית ליצירת כוהל וחומצה קרבוקסילית מתגובה בין שני אלדהידים שלהם אין אטום מימן שקשור לעמדת האלפא. בתרשים למעלה: תגובת קניצרו של בנזאלדהיד ליצירת חומצה בנזואית ובנזיל אלכוהול
מנגנון
בתהליך נצרכו 2 מולקולות אלדהיד לקבלת חומצה קרבוקסילית וכוהל (עבור בנזאלדהיד, התקבלו: חומצה בנזואית ובנזיל אלכוהול).
עמוד חשמל
עמוד חשמל הוא עמוד המחזיק תילים המשמשים להולכת זרם חשמלי. לעיתים נעשה שימוש בעמודי חשמל למטרות נוספות, כגון התקנת שנאים, קבלים, אמצעי מיתוג, פנסי רחוב ועוד.
רוטגר האוור
ביוגרפיה
האוור נולד בעיירה ברוקלן שבהולנד לזוג מורי דרמה ארנד וטנוקה האוור. גדל באמסטרדם והתפרנס כחשמלאי וממכירת שטיחים בזמן שלקח שיעורי משחק. שירת למשך תקופה קצרה בחיל הים ההולנדי.
עמוד חשמל
לעמודי החשמל מספר תפקידים בנשיאת התיילים:
רוטגר האוור
קריירת משחק
החל את דרכו בסדרה של פול ורהובן "פלוריס" שזכתה לפופולריות רבה בהולנד. ורהובן שגילה עניין רב בהאוור אימץ אותו ככוכב גם בסרטיו ההולנדים המוערכים "תשוקה אובססיבית" בתור הפסל אריק וונק, "חייל באורנג'" בתור הסטודנט אריק לנסהוף המורד בכיבוש הנאצי ו"קייטי טיפל".
עמוד חשמל
ישנם סוגים שונים של עמודי חשמל, בהתאם לשימוש שנועד להם. עמוד חשמל הגבוה בעולם (370 מטרים) נבנה בסין.
רוטגר האוור
קריירת משחק
ב-1981 התפרסם לראשונה בתפקיד הוליוודי לצידו של סילבסטר סטאלון בסרט הפעולה "מרדף אל תוך הלילה".
עמוד חשמל
עמודי עץ
ברחבי העולם עמודי חשמל מעץ הם הנפוצים ביותר. לעץ מספר יתרונות: זהו חומר גלם זול, ובעל בידוד טבעי. הצבת עמודי עץ היא פשוטה ונעשית על ידי נעיצתם בקרקע: עמוד נמוך שאורכו 10 מטר יהיה נעוץ בקרקע כמטר וחצי מאורכו. לעמודי עץ על פי רוב מבנה פשוט דמוי חרוט קטום.
רוטגר האוור
קריירת משחק
ב-1982 הופיע האוור ביצירתו הבדיונית של רידלי סקוט "בלייד ראנר" בתפקיד הנבל רוי באטי, מנהיג הרפליקנטים המורדים. התפקיד הפך אותו לשחקן מפורסם והעניק לו פריצת דרך בקריירת המשחק שלו.
ב-1983 שיחק במותחן הריגול העל חושי "תעלומת אומגה".
עמוד חשמל
עמודי עץ
החיסרון של עמודי עץ הוא שהם מוגבלים מאוד בגובהם - עמודי עץ אינם יציבים ופגיעות מכניות ואף רוח חזקה מאוד עלולים להפילם. בנוסף, עמודי עץ מתכופפים כאשר הם נתונים ללחץ ממושך, גם אם לא מדובר בלחץ שמפיל או שובר אותם. ככל שהעמוד גבוה יותר יציבותו קטנה יותר. יש מקומות בהם נעשה שימוש בעץ למבנה עמודים גבוהים יותר, על ידי שילוב של מספר עמודי עץ היוצר מבנה יציב יותר. העץ המשמש לעמודים עובר טיפול משמר למניעת טחב, פטריות ופגיעת חרקים.
עמודי בטון
עמודי בטון עשויים מבטון מזוין וצורתם חרוט קטום, מרובעת או מלבנית. יציקתם של עמודי בטון היא תעשייתית - כלומר העמודים מיוצרים במפעל ומובלים לאתר הצבתם בשלמותם. בדומה לעמודי העץ הם מוצבים על ידי נעיצתם באדמה, וכן נחשבים למבודד טוב. יתרונם של עמודי בטון הוא בחוזקם העולה על זה של עמודי עץ, חוזק המביא לעמידות גבוהה יותר בפני לחצי מתיחה וסיבוב.
רוטגר האוור
קריירת משחק
זכה להצלחה גדולה באמצע שנות ה-80 כאשר כיכב כשחקן הראשי בפנטזיית ההרפתקאות "ליידי נץ" בתפקיד קפטן אטיין נאבר ב-"רומן הדמים" בתפקיד שכיר החרב מרטין ובמותחן הפעולה "הטרמפיסט" בתפקיד הטרמפיסט הרצחני ג'ון ריידר.
עמוד חשמל
עמודי מתכת
עמודי מתכת נבנים לרוב ממסבכים בחתך מלבני (בעמודים קטנים) או מרובע (בעמודים גדולים או שנועדו לנשיאת מיכשור רב) יש גם עמודי מתכת גבוהים במיוחד הבנויים ממצולע רב צלעות. מבנה המתכת מאפשר בניית עמודים בגבהים שונים, גבהים העולים בהרבה על הניתנים להשגה בעמודי עץ ובטון. בשל כך קווי מתח העולים על 33 קילו-וולט מותקנים תמיד על עמודי מתכת, המאפשרים את הגובה הנדרש להרחקתם מהקרקע. עמודי מתכת מותקנים תמיד על בסיסי בטון. עמוד מתכת קטן יותקן על גבי בסיס בודד, ובעמודי מתח עליון הבנויים בחתך מרובע יהיה בסיס נפרד לכל אחת מרגלי העמוד. מכיוון שמתכת מוליכה טובה, נדרש בעמודי מתכת ציוד בידוד מיוחד על מנת להרחיק את התיילים מגוף העמוד.
רוטגר האוור
קריירת משחק
בשנת 1987 זכה האוור בפרס גלובוס הזהב על הופעתו בתפקיד אלכסנדר פצ'רסקי מנהיג מרד מחנה ההשמדה סוביבור בדרמת השואה "הבריחה מסוביבור".
עמוד חשמל
עמודי החשמל בישראל
על אף שברחבי העולם מקובל להתקין תשתיות של שירותים שונים (כגון חשמל, טלפון וטלוויזיה בכבלים) על אותם העמודים, כאשר כל מערכת מותקנת בגובה שונה, בישראל לא איפשרה חברת החשמל התקנת תשתיות אחרות למעט תאורת רחובות. עם זאת, בראשית המאה ה-21 החלה חברת החשמל להשתמש בעמודי חשמל להעברת סיבים אופטיים, כחלק מכניסתה לשוק התקשורת בישראל.
בארכיון חברת החשמל לישראל נמצאו תמונות המעידות על העמודים הראשונים שהוקמו בשנות ה-20 של המאה ה-20 על ידי עובדי חברת החשמל עם הקמת תחנות הכוח הראשונות שהופעלו בתל אביב בשנת 1923 ובחיפה ובטבריה בשנת 1925.
רוטגר האוור
קריירת משחק
ב-1992 השתתף בקומדיית האימה "באפי ציידת הערפדים".
ב-1994 היה האוור מועמד לפרס גלובוס הזהב על תפקידו בתור חוקר המשטרה הנאצי זאווייר מארץ' בסרט הטלוויזיה "בעקבות הסוד האפל".
ב-1999 שיחק במיני סדרת הפנטזיה "מרלין" בתור המלך וארטיגרן.
ובשנת 2000 במיני סדרת הפנטזיה הקומית המצליחה "הממלכה העשירית" בתפקיד האנסטמן.
ב-2005 הופיע האוור במותחן הפשע "עיר החטאים" בעלילה השלישית "הפרידה הקשה", בתור פטריק הנרי רוארק, ובסרט גיבורי העל "באטמן מתחיל", בתפקיד ויליאם ארל, מנכ"ל "חברת ויין" לאחר מות הוריו של ברוס ויין.
ב-2007 שיחק בסרט הכדורגל "גול! 2" בתפקיד מאמן קבוצת הפאר "ריאל מדריד", רודי ואן דר מרוו.
ב-2011 שיחק בתפקיד הראשי בסרט הפעולה "הומלס עם שוטגאן" ובתפקיד משנה במותחן האימה "הפולחן".
חיים אישיים
להאוור ילד אחד מגרושתו היידי מרץ וילד אחד מאשתו השנייה איינקה טן קאטה.
נפטר לאחר מחלה ב-19 יולי 2019, בגיל 75.
הסקר האנטארקטי הבריטי
הסקר האנטארקטי הבריטי (באנגלית: British Antarctic Survey; בראשי תיבות: BAS) הוא גוף לאומי בבריטניה לחקר אנטארקטיקה. מטרתו של גוף זה היא להיות המוסד המוביל בעולם בחקר הקטבים.
פעולות הסקר החלו במהלך מלחמת העולם השנייה, ובאותה עת נקרא בשם סקר שטחי חסות איי פוקלנד (Falkland Islands Dependencies Survey); עד שנת 1962 נקרא המוסד בשם זה (עד שנת 1962 הייתה הטריטוריה הבריטית באנטארקטיקה, מבחינה אדמיניסטרטיבית שטח חסות של איי פוקלנד).
גוף זה היה חלק ממועצת מחקר הטבע והסביבה (Natural Environment Research Council). בסקר הועסקו למעלה מ-400 עובדים, אשר הפעילו חמש תחנות מחקר, שתי ספינות מחקר, וחמש מטוסי מחקר, באזורי הקוטב הצפוני והקוטב הדרומי.
מבצע טאבארין היה מבצע בריטי קטן בשנת 1943, שמטרתו הייתה להקים בסיסים המאוישים באופן קבוע באנטארקטיקה. מבצע זה נוהל באופן משותף על ידי האדמירליות של בריטניה ומשרד המושבות הבריטי.
בתום מלחמת העולם הועברה השליטה במיזם על משרד המושבות, וזאת במסגרת ניהול שטחי חסות איי פוקלנד, בשלב זה של המיזם היו ארבע תחנות מחקר באנטארקטיקה, שלוש מהן מיושבות באופן קבוע, ואחת לא מיושבת.
עד שנת 1962 הקים סקר שטחי חסות איי פוקלנד 19 תחנות מחקר, ושלושה מחסות.
בשנת 2012 הוצע על ידי ממועצת מחקר הטבע והסביבה (NERC) לאחד את מחלקת הסקר האנטארקטי הבריטי עם גוף אחר שבניהולה - מכון האוקיינוגרפיה הלאומי של בריטניה בסאות'האמפטון. הצעה זו הייתה שנוייה במחלוקת, וועדת המדע והטכנולוגיה של בית הנבחרים הבריטי התנגדה להצעה, והתוכנית בוטלה.
3 באפריל
3 באפריל הוא היום ה-93 בשנה (94 בשנה מעוברת) בלוח הגרגוריאני. עד לסיום השנה, נשארו עוד 272 ימים.
הסקר האנטארקטי הבריטי
אנטארקטיקה
הסקר האנטארקטי הבריטי מפעיל חמש תחנות מחקר קבועות בשטח הטריטוריה הבריטית באנטארקטיקה:
מבין תחנות המחקר הללו, רק רות'רה והאלי מאוישות בכל ימות השנה.
תחנת האלי נסגרה במרץ 2017 מאחר שבקיע קרח במדף הקרח בראנט התקרב אל התחנה. הבסיס נסגור שוב במרץ 2018 מאותה סיבה.
הבסיסים והתחנות מאוישים רק בחודשי הקיץ האוסטרלי.
ג'ורג'יה הדרומית
ה- BAS מפעיל גם שני בסיסים קבועים בג'ורג'יה הדרומית:
שני בסיסים אלה מאוישים בכל ימות השנה.
אתרים אחרים
מטה ה- BAS נמצא בעיר האוניברסיטה קיימברידג', בדרך מאדינגלי (Madingley Road). מתקן זה מספק משרדים, מעבדות וסדנאות לתמיכה בפעילות המדעית והלוגיסטית באנטארקטיקה.
הסקר האנטארקטי הבריטי מפעיל גם את תחנת המחקר נו-אלסון - בסיס מחקר ארקטי שנמצא ב-נו אלסון באי הנורווגי שפיצברגן.
ספינות
הסקר האנטארקטי הבריטי מפעיל שתי אוניות לתמיכה בתוכנית המחקר באנטארקטיקה. שתי הספינות משמשות למחקר ואספקה, אוניית המחקר המלכותית ג'יימס קלארק רוס (RRS James Clark Ross) משמשת בעיקר למחקר אוקיינוגרפי. אוניית המחקר המלכותית ארנסט שקלטון (RRS Ernest Shackleton),משמשת בעיקר כספינה לוגיסטית המשמשת לאספקת תחנות מדעיות. ה-ג'יימס קלארק רוס החליפה בשנת 1991 את ספינת המחקר המלכותית ג'ון ביסקו (RRS John Biscoe), וה-ארנסט שקלטון החליפה בשנת 1999 את ספינת המחקר המלכותית ברנספילד (RRS Bransfield).
מטוסים
הסקר מפעיל חמישה מטוסים לתמיכה בתוכנית המחקר האנטארקטית, כולם מתוצרת דה הבילנד קנדה: המטוסים הם: ארבעה מטוסי דה הבילנד קנדה דאש 6 טווין אוטר ומטוס דאש 7 אחד (נכון לאוגוסט 2019).
המטוסים מתוחזקים בספרינגבנק, בפרובינציית אלברטה, שבקנדה. במהלך הקיץ האנטארקטי המטוסים חונים בתחנת המחקר רות'רה, לה מסלול המראה עשוי חצץ באורך 900 מטר. במהלך החורף האנטארקטי, לא ניתן לטוס באנטארקטיקה בשל תנאי מזג האוויר הקשים, והמטוסים מוחזרים לקנדה.
מטוס ה-דאש 7 (הגדול יותר) מבצע טיסות הסעה רגילות בין בסיס רות'רה לבין נמל התעופה פורט סטנלי באיי פוקלנד, או ל-פונטה ארנס בצ'ילה.
פעילות געשית
בינואר 2008 דיווח צוות מדעני סקר אנטארקטיקה בריטים, בראשות יו קור ודייוויד ווגן שלפני 2,200 שנה התפרץ הר געש מתחת לגיליון הקרח של אנטארקטיקה - ההתפרצות הגדולה ביותר בעשרת אלפים השנים האחרונות.
החור באוזון
הסקר האנטארקטי הבריטי היה אחראי גם לגילוי החור בשכבת האוזון מעל אנטארקטיקה. הגילוי נעשה בשנת 1985 על ידי צוות של שלושה מדעני BAS: ג'ו פארמן, בריאן גרדינר וג'ונתן שנקלין.
ארנב עכשיו
ארנב עכשיו היא סדרת אנימציית פלסטלינה ישראלית, שהופקה לטלוויזיה על ידי האנימטור רוני אורן ושודרה בערוץ הראשון בשנת 1999.
עלילה
עלילת הסדרה מספרת על ארנב בשם "עכשיו" אשר חי ביער מעט שונה ועובר יחד חבריו הרפתקאות קסומות.
הנרי ברייט
הנרי ברייט (באנגלית: Henry Bright; 5 ביוני 1810 – 21 בספטמבר 1873) היה צייר נוף אנגלי, הקשור לאסכולת הציירים בנוריץ'.
ביוגרפיה
הנרי ברייט נולד ב־5 ביוני 1810 בסאפוק, בנם השלישי מתוך תשעה ילדיו של ג'רום ברייט (1770–1846), שען, וסוזאנה דני, מאלבורג בנורפוק, שהתחתנו ב־28 ביוני 1790.
ברייט נשלח ללמוד על ידי משפחתו אצל כימאי בוודברידג', סאפוק, אך הועבר לאחר מכן לכימאי בנוריץ', פול סקוויירס. במהלך החניכה הזו, או אולי אחר כך, הוא עבד בבית החולים ותקופה זו בילה חלק מזמנו הפנוי בציור ורישום.
לאחר שהוכרו כישרונותיו האמנותיים הוא הפך לתלמידו של אלפרד סטנארד. כנראה הוא הוכשר גם על ידי ג'ון ברני כרום וג'ון סל קוטמן, שניהם היו חברים באגודת האמנים נורוויץ'.
בסביבות 1833 חזר ברייט לסקסמונדהאם כדי להינשא לנערה מקומית, אליזה ברייטלי, ב־8 במאי. ידוע ששניים מילדיהם שרדו והגיעו לבגרות. ברייט עבר עם משפחתו לפדינגטון בלונדון, בשנת 1836, ובשנת 1848 עברו להתגורר באילינג, שם נפטרה אשתו אליזה.
ב־1854 התגורר ברייט בסנט ג'ון ווד, אך עזב את לונדון בשנת 1858 מסיבות בריאותיות והתיישב עם בנותיו בבית אחיו בסקסמונדהם. ברייט המשיך לבקר בלונדון מסיבות עסקיות ולצפות בתערוכות. משנת 1860 התגורר ברדהיל שבסארי.
הוא נפטר באיפסוויץ' בשנת 1873.
יצירתו
הוא צייר במקומות שונים באנגליה, סקוטלנד, ויילס וברחבי אירופה, ועבד בצבעי שמן, צבעי מים, גיר ועיפרון. במהלך כמה מסעות רישום אלו ליווה אותו ויליאם טרנר, איתו קשר קשרי ידידות. עבודתו של ברייט זכתה להערכה רבה גם על ידי ג'ון ראסקין.
התערוכה הגדולה הראשונה של ברייט הייתה בלונדון בשנת 1836. הוא הציג בתערוכת האקדמיה של ליברפול באותה שנה. הוא הפך לחבר באגודת הציירים החדשה בצבעי מים בשנת 1839, שם הציג עד 1844.
ברייט פיתח חברות עם אמנים מובילים אחרים, ביניהם סמואל פרוט, הנרי ג'וטסום, דייוויד קוקס, ג'ורג' לאנס, ואחרים. הוא הושפע מטכניקת השמן והעיפרון של הרדינג וכמוהו הוציא מספר ספרי ציור בשנות ה-40 של המאה ה-19.
שמו של ברייט נקשר גם בייצור צבעים צבעוניים. בשנת 1844 רכשה המלכה ויקטוריה את הציור - הכניסה לעיירה פרוסית עתיקה (לונדון, אוסף מלכותי) מהחברה החדשה של ציירים בצבעי מים. הוא קיבל גם כמה עבודות מהדוכסית הגדולה מארי מרוסיה.
הצלחתו המקצועית התרחבה בשיתוף פעולה עם אמנים אחרים, בהם ג'ון פרדריק הרינג וויליאם שייר, שם ברייט בדרך כלל תרם את הרקע.
לאורך הקריירה שלו בלונדון שמר ברייט על קשרים עם אמני אסכולת נורוויץ'.
תלחיץ
"תלחיץ" (באנגלית: Embossing) היא טכניקת הדפס היוצרת אפקט תלת-ממדי של נייר.
בטכניקה זו עושה האמן שימוש בחפצים שונים המונחים על לוח ההדפסה. בין היתר נהוג להשתמש בגלופה של סמלים, חפצים בעלי מרקמים שונים או אף תבליט. לאחר מכן מניחים על הלוח גיליון נייר לח ומעבירים אותו במכונת דפוס, או שמפעילים עליו לחץ בהדפסה ידנית. הנייר הלח מקבל את צורת החפצים, כך שנוצרות על הנייר בליטות שונות. בדרך כלל נעשה בטכניקה זו שימוש בשילוב עם טכניקות אחרות, כגון גלגול צבע על המשטחים והדפסתם כדפוס בלט, או שילוב הבלטות עם הדפס רשת או סוגי תצריב.
משפטו של בילי מיטשל
משפטו של בילי מיטשל (באנגלית: The Court-Martial of Billy Mitchell) הוא סרט ביוגרפי אמריקאי משנת 1955 בבימויו של אוטו פרמינגר, עם גרי קופר, ראלף בלאמי, צ'ארלס ביקפורד, ורוד שטייגר בתפקידים הראשיים.
התסריט מבוסס על המשפט הצבאי שנערך לקולונל בילי מיטשל שנאשים בביזיון הצבא והצי האמריקאי.
התסריט של מילטון ספלינג ואמט לאוורי היה מועמד לפרס אוסקר לתסריט המקורי הטוב ביותר.
תקציר העלילה
יולי 1921, בריגדיר גנרל בילי מיטשל הוא סגן מפקד שירות האוויר של צבא ארצות הברית. הוא מנסה לקדם את שירות האוויר כזרוע נפרדת בצבא ארצות הברית ומנסה להוכיח כי מטוסיו יכולים להטביע את אוניית המערכה הגרמנית "אוסטפרייסלנד" שהובאה כשלל מלחמה מול חופי וירג'יניה. מפקדו הישיר הוא מייגור גנרל גאת'רי (צ'ארלס ביקפורד), איש חיל רגלים שמפקפק ביכולותיו של מיטשל.
בניסוי הראשון נכשלים מטוסיו בהטבעת הספינה. הוא מבקש הזדמנות נוספת וגאת'רי מאשר לו בתנאי שלא יחרוג מהפקודות - טיסה מעל 5000 רגל ופצצות של 1,000 פאונדס בלבד. מיטשל חורג מהפקודות, ומורה לחמש כל מטוס בשתי פצצות של 2,000 פאונדס ולטוס בגובה 1500 רגל. בניסיון זה הם מצליחים לטבע את האנייה אך גנרל פרשינג (רוברט הייס) שהיה ראש מטה צבא ארצות הברית מחליט להוריד את מיטשל לדרגת קולונל ולשלוח אותו לתפקיד אדמיניסטרטיבי בבסיס חיל האוויר בסן אנטוניו, טקסס.
מיטשל נפרד מטייסיו. הוא קשור בעיקר לטייס קפטן זקרי "זאק" לנסדאון (ג'ק לורד) ולאשתו מרגרט (אליזבת מונטגומרי). זאק מקבל משימה להטיס את ספינת האוויר "שננדואה" למטרת פרסומת לצבא. מיטשל מזהיר את זאק כי יש בעיות רבות של בטיחות בטיסה אך זאק יודע זאת ואינו יכול להתריע על כך בפני הממונים עליו כי הוא חושש לעתידו הצבאי.
ה"שננדואה" מתרסקת עם 14 מטייסיה וזמן קצר לאחר מכן מתרסקים ששה מטוסים וטייסיהם נהרגים. מיטשל יודע כי האשם הוא בפיקוד הצבא וחיל הים שאינם רוצים לפתח את חיל האוויר ולהשקיע במטוסים חדישים ובטוחים.
הוא מזמן את ראשי העיתונאים ומכתיב להם הצהרה בה הוא מאשים את ראשי הצבא בהזנחה פושעת.
המשפט נערך במחסן גדול בוושינגטון. בראש השופטים יושב גנרל גאת'רי ובין האחרים נמצא גם גנרל דגלאס מקארתור שתומך במיטשל.
בתחילת המשפט נאמר למיטשל כי הוא נשפט אך ורק על פי האם מסר הצהרות לא מורשות לעיתונות ומסורבת לו ההזדמנות לטעון את תקפות הצהרותיו.
פאנל השופטים מציע לשחרר את מיטשל בנזיפה בתמורה לביטול הצהרותיו, אך מיטשל מסרב, מתוך אמונה שהוא פועל לטובת המדינה
ריד מבקש להביא לעדות את הנשיא קלווין קולידג' אך זה מסרב ובמקום זה ממנה את התובע הצבאי המיומן ביותר, אלן גוליון (רוד שטייגר) לחזק את התביעה.
גוליון קורא לבית המשפט קטעים ממכתביו של מיטשל, תוך שהוא מגחך למקרא הצעותיו של מיטשל לפיהם שלוש זרועות של השירותים המזוינים, צבא, צי וחיל אוויר, ישולבו תחת מחלקת מלחמה אחת, ושתיבנה אקדמיה דומה לווסט פוינט עבור אנשי אוויר.. בטענה שהנאשם הוא חולם ומגלה עתידות, גוליון קורא את התחזיות של מיטשל לגבי התקפות אוויר, מקלטים ומטוסים שטסים מהר יותר ממהירות הקול בטיסות חוצה אוקיינוס ללא הפסקה. הוא מוצא את התחזית המגוחכת של מיטשל שהוואי (פרל הארבור) תהיה נמל חשוב במלחמה עתידית הדרושה לשליטה באוקיינוס השקט, ותהיה חשופה להתקפות אוויריות. לאחר שהעלה מקרים קודמים של אי ציות של מיטשל לממונים עליו, גוליון מסכם בכך שמיטשל הוא רק אדם שוחר פרסום שאינו כפוף. בהפרכתו, מיטשל, שנאבק מהשפעות המלריה, מצהיר שאם עתידה של ארצו דורש זאת, עליו להמשיך להיות "קצין רע".
בהצבעה חשאית בכתב, מיטשל נמצא אשם ונידון להשעיה של חמש שנים.
מיטשל לובש בגדים אזרחיים ונפרד מטייסיו. בחוץ הוא צופה על מטס כבוד של מטוסים דו-כנפיים שמתחלפים למטוסי סילון מודרניים.
יחסי הממלכה המאוחדת–ליבריה
היסטוריה
בריטניה הייתה בין המדינות הראשונות שהכירו ברפובליקה החדשה. לאחר ביקורו של הנשיא ג'וזף ג'נקינס רוברטס בבריטניה בשנת 1848, העמידה המלכה ויקטוריה את ספינת הצי המלכותי HMS אמזון לרשותו ובני משפחתו, לנסיעה חזרה לליבריה.
בשנת 1961 ערכה המלכה אליזבת השנייה ביקור ממלכתי בליבריה והגיעה למונרוביה ב-HMY Britannia. הנשיא ויליאם טאבמן העניק לה מתנה של שני היפופוטמים פיגמיים, שהגיעו באוניית משא בשנת 1962 ונשלחו לגן החיות וויפסנאדה. בשנת 1962 ביקרו הנשיא טאבמן ואשתו בבריטניה.
במרץ 2018 ביקרה משלחת פרלמנטרית בריטית במונרוביה, כחלק מחיזוק היחסים בין המדינות.
קודי סמית-מקפי
קודי סמית-מקפי (באנגלית: Kodi Smit-McPhee; נולד ב-13 ביוני 1996) הוא שחקן אוסטרלי.
ברוזה ארנה
ברוזה ארנה (בגרמנית: Brose Arena) הוא מתקן ספורט רב-תכליתי שנבנה בשנת 2001 בעיר במברג שבמדינת בוואריה, גרמניה, והוא נחשב לשלישי בגודלו בבוואריה אחרי ההיכל האולימפי של מינכן ונירנברג ארנה.
קודי סמית-מקפי
ביוגרפיה
סמית-מקפי נולד ב-13 ביוני 1996 באדלייד, דרום אוסטרליה, הוא בנם של סוניה סמית ואנדי מקפי. אביו הוא שחקן ומתאבק מקצועי לשעבר. אחותו הגדולה היא השחקנית והזמרת סיאנוה סמית-מקפי.
ברוזה ארנה
לאולם קיבולת מושבים של 6,249 איש במשחקי כדורסל והוא משמש כאולמה הביתי של קבוצת הכדורסל המקומית ברוזה באסקט, המשחקת בבונדסליגה וביורוליג. במברג היא קבוצת כדורסל מובילה בגרמניה – בעונת 2013/2012 זכתה באליפות רביעית ברציפות, ובסך הכל באמתחתה 8 אליפויות (כולל העונה 2016/2015).
קודי סמית-מקפי
ביוגרפיה
בגיל 16, סמית-מקפי אובחן עם דלקת חוליות מקשחת. עקב המצב הוא עיוור בעינו השמאלית.
ברוזה ארנה
המתקן משמש לאירועי ספורט מקומיים ובינלאומיים שונים: כדורסל, כדורעף, טניס, וכו'; וכן כאולם הקונצרטים. בעונת 2010/2009 שיחק בו מועדון הכדורעף פרנקן במסגרת הבונדסליגה. ב-10–12 בפברואר 2012, אירחה הארנה את משחקי גביע דייוויס של נבחרת גרמניה נגד נבחרת גביע דייוויס של ארגנטינה (נסתיים 1:4 לטובת האורחים). לאולם הקונצרטים קיבולת מושבים של 8,000 איש. בנוסף אוניברסיטת במברג מקיימת במתקן בחינות.
קודי סמית-מקפי
ביוגרפיה
תפקידו הראשון בקולנוע של סמית-מקפי היה ב"רומולוס, אבי", שזיכה אותו בפרס מכון הקולנוע האוסטרלי לשנת 2007 לשחקן הצעיר הטוב ביותר וכן במועמדות לשחקן הטוב ביותר. על הופעתו ב"הדרך", הוא קיבל מועמדות לפרס איגוד מבקרי הקולנוע האמריקאי ומועמדות לפרסי מכון הקולנוע האוסטרלי לשנת 2010 לשחקן הבינלאומי הטוב ביותר. בשנה שלאחר מכן, הוא כיכב בסרט "תן לי להיכנס", ועל כך קיבל מועמדות לפרס איגוד מבקרי הקולנוע האמריקאי לשנת 2010 לשחקן הצעיר הטוב ביותר על הופעתו בסרט.
לאחר מכן דיבב סמית-מקפי את התפקיד הראשי של נורמן ב"פארנורמן", סרט אימה קומי מצויר משנת 2012, שהיה מועמד לסרט האנימציה הטוב ביותר בפרס אוסקר לשנת 2013, וכן קיבל מועמדות לפרס באפט"א לקולנוע לשנת 2013 לסרט האנימציה הטוב ביותר. מאוחר יותר באותה שנה, לסמית-מקפי היה תפקיד בסרט "מסע באירופה", שהוצג בבכורה בפסטיבל הסרטים הבין-לאומי בטורונטו 2012. תפקידו הבא הגיע ב"כל המדבר" בתפקיד הראשי של ג'יימס. הוא גם שיחק ב"מדריך הצפרים להכל", שהוקרן בבכורה בפסטיבל הסרטים טרייבקה 2013, ושיחק את בנבוליו בעיבוד קולנועי לרומיאו ויוליה. הוא השתתף בסרט "כוכב הקופים: השחר".
ברוזה ארנה
בשמה הנוכחי נקראת מאז ה-1 באוקטובר 2013 על שם ספקית הרכיבים לתעשיית הרכב "". בתוך כך שופרה האקוסטיקה, הותקן מסך קובייה חדש עם טכנולוגיית LED חדישה והוחלפו המושבים.
קודי סמית-מקפי
ביוגרפיה
בשנת 2013, סמית-מקפי צילם את סרט המדע הבדיוני "הצעירים". הסרט הוקרן בבכורה בפסטיבל הסרטים סאנדנס 2014. זמן קצר לאחר מכן הופיע ב"לאט במערב", שיצא לאקרנים ב-2015.
במרץ 2014 לוהק לסדרת הדרמה "גליפולי" בת שבעה הפרקים של ערוץ 9 ששודרה בפברואר ומרץ 2015.
בשנת 2016 סמית-מקפי גילם את נייטקרולר ב"אקס-מן: אפוקליפסה" דמות שאת גרסתה הישנה יותר גילם בעבר אלן קאמינג. סמית-מקפי שיחזר את התפקיד ב"אקס-מן: הפניקס האפלה", שיצא לאקרנים ב-2019.
ב-2018 הוא גילם ב"אלפא" את הדמות המרכזית קדה, מתבגר מתקופת עידן הקרח האחרון המאלף זאב.
בשנת 2021, סמית-מקפי שיחק בסרטה של ג'יין קמפיון "כוחו של הכלב". הסרט הוקרן בבכורה בפסטיבל הסרטים של ונציה, שם הוא זכה לשבחי המבקרים.
במרץ 2022, סמית-מקפי הצטרף ל-Disclaimer של אפל TV פלוס של אלפונסו קוארון.
מחלות עצביות ואסטרוגן
מחלות ניווניות עצביות עלולות לשבש את ההומאוסטזיס הרגיל של האדם ולגרום לרמות אסטרוגן חריגות. לדוגמה, מחלות ניווניות נוירו-דגנרטיביות יכולות לגרום להשפעות פיזיולוגיות שונות אצל גברים ונשים. מחקרי אסטרוגן חשפו אינטראקציות מורכבות עם מחלות נוירו-דגנרטיביות. בתחילה, אסטרוגן הוצע כטיפול אפשרי לסוגים מסוימים של מחלות ניווניות, אך מספר תופעות לוואי מזיקות כמו רגישות מוגברת לסרטן השד ומחלות לב האפילו על כל היתרונות הפוטנציאלים. מנגד, טיפול תחליפי אסטרוגן הראה השפעות חיוביות על נשים לאחר גיל המעבר. מולקולות אסטרוגן ומולקולות דמויות אסטרוגן יוצרות קבוצה גדולה של חלופות מועילות שעשויות להיות להן השפעות נרחבות על מחלות המין האנושי ועל הומאוסטזיס. לאחר מכן, החלו מאמצים בקנה מידה גדול לסנן מולקולות שימושיות ממשפחת האסטרוגן. יתר על כן, מדענים גילו דרכים חדשות ליצירת תרכובות דמויות אסטרוגן שיכולות למנוע תופעות לוואי רבות.
אסטרוגן
אֶסְטְרוֹגֶן (estrogen) הוא שם כולל לקבוצת הורמונים המעורבים בהתפתחות ובתפקוד מערכת הרבייה, וכן מערכות נוספות כגון מערכת השלד, המערכת הקרדיווסקולרית (מערכת כלי הדם והלב), והמערכת הנוירואנדוקרינית. תפקודו הביולוגי מתווך על ידי קישור לשני קולטנים: אסטרוגן קולטן אלפא (ERα) ואסטרוגן קולטן בטא (ERβ). שני הקולטנים האלה הם ספציפיים לרקמות מסוימות ויש להם השפעות שונות המסווגות לפי גנים. ירידה ברמות האסטרוגן יכולה להוביל לאוסטאופורוזיס, הפרעות קוגניטיביות, ואף יכולה להשפיע על גנים חשובים רבים הקשורים לתפקוד פיזיולוגי תקין.
ניתן לחלק אסטרוגן לארבע מחלקות:
1) אסטרוגנים מהחי הכוללים אסטרון (E1), אסטרדיול (E2) ואסטריול (E3)
2) אסטרוגנים צמחיים (פיטואסטרוגנים)
3) אסטרוגנים פטריות (Mycoestrogens)
4) אסטרוגנים סינתטיים (קסנוסטרוגנים)
קסנוסטרוגנים מכילים מספר רב של תרכובות המסונתזות או קיימות באופן טבעי. אסטרוגנים אלו מחקים את מבנה האסטרוגן וניתן לעצב אותם כך שיספקו את הצורך בתרופות חדשות. עשויה להיות להם השפעה משמעותית על הטיפול במחלות נוירודגנרטיביות בשל קלות הסינתזה והאופי הספציפי הממוקד שלהם.
מחלות נוירו-דגנרטיביות
מחלות נוירודגנרטיביות הן קטגוריה רחבה של מחלות הפוגעות בעיקר בנוירונים שבמוחנו. מיליונים רבים של אנשים מושפעים ממחלות ניורודגנרטיביות כגון פרקינסון, אלצהיימר והנטיגנטון. הנוירונים הם אבני הבניין של מערכת העצבים שלנו, הכוללת את המוח וחוט השדרה. הגורמים למחלות אלו יכולים להיות שונים, אך ניתן לחלק אותם לארבעה היבטים: מוטציה גנטית, קיפול חלבון שגוי, מנגנונים תוך-תאיים ומוות תאי מתוכנת.
מציאת טיפול למחלות ניווניות
למחלות ניווניות שונות יש סיבות שונות והן אינן נחקרו היטב עד כה. אין תרופות ממוקדות למחלות אלו, אך נעשו כמה מאמצים לחקור אותן לעומק. הכנס השנתי ה-10 של המכללה העולמית להגנה עצבית ונוירו-גנרציה יחד עם האיגוד הבינלאומי לנוירוסטרטולוגיה (VI) התקיים כדי לדון בנושאי שיקום עצבי, הגנה עצבית והתחדשות עצבית במחלות ניווניות קליניות שונות כמו אלצהיימר, פרקינסון, מחלת הנטינגטון, שבץ מוחי או פגיעות מוח וחוט השדרה. המטרה העיקרית הייתה לשפר את הטיפול על ידי שימוש בתאי גזע, אספקת ננו-תרופות ותאי גזע, שימוש בתרופות מולטי-מודאליות וכן שילוב של גישות שונות. בסופו של דבר, הם הגיעו למסקנה שניתן לשפר את ההגנה העצבית על ידי שימוש בתאי גזע ואספקת ננו-תרופות בהפרעות נוירולוגיות כרוניות.
אסטרוגן ומחלות נוירו-דגנרטיביות
אף על פי שהאסטרוגן ידוע בעיקר בהשפעותיו על הבשלה והתמיינות של איברי המין הראשוניים והמשניים, יותר ויותר עדויות מצביעות על כך שהשפעתו משתרעת מעבר למערכת הרבייה, ופעילותו במערכת העצבים המרכזית (CNS) עשויה להשפיע על הרגישות שלנו לירידה נוירודגנרטיבית. הוצע שהאסטרוגן פועל כמגן עצבי בכמה רמות, וסביר להניח שחוסר באסטרוגן כתוצאה מגיל המעבר חושף את המוח המזדקן או החולה לפגיעה. בנוסף, חוסר באסטרוגן צפוי להגביר שינויים קיימים ניווניים הנגרמים על ידי מתח חמצוני, ולהפחית את יכולתו של המוח לשמור על קישוריות סינפטית ושלמות כולינרגית המובילה לירידה הקוגניטיבית הנראית אצל אנשים מבוגרים וכאלו אשר סובלים ממחלות. קיימות ראיות מספיקות לכך שאסטרדיול הוא חומר הגנה עצבי רב עוצמה שעשוי להיות שימושי נגד אלצהיימר, שבץ ומחלת פרקינסון הן בנשים והן בגברים.
אסטרוגן ומחלת פרקינסון
ישנן המלצות על שימוש בטיפול הורמונלי חלופי לאחר גיל המעבר בנשים עם מחלת פרקינסון או כאלו בסיכון גנטי לכך. קבוצה אחרת של מדענים מצאה קשר חיובי בין שימוש באסטרוגן לבין חומרת סימפטומים נמוכה יותר אצל נשים עם פרקינסון מוקדם שעדיין לא נטלו לבודופה.
אסטרוגן ומחלת הנטינגטון
מחלת הנטיגטון תוארה לראשונה ב-1872 על-ידי הנוירולוג ג'ורג' הנטינגטון כמחלה המאופיינת על-ידי תנועות לא רצוניות, המכונות כוריאה ("ריקוד", ביוונית "Chorea"). היום אנו יודעים שמדובר במחלה גנטית דומינטטית אוטוזומלית (כלומר, במצב בו אחד ההורים חולה לכל ילד סיכון של 50% לרשת את הגן הפגום ולחלות), הפוגעת בתפקודים מוטוריים, קוגניטיביים והתנהגותיים. המחלה נגרמת עקב שינוי בגן הנטינגטין (HTT) המאופיין בחזרות מרובות של שלושת הנוקליאוטידים (CAG) המקודדים לחומצה האמינית גלוטמין. כתוצאה מההרחבה הגנטית נוצר חלבון פתולוגי המצטבר בתאי המוח וגורם לניוונם בעיקר באזור גרעיני הבסיס ובאזורים פרונטליים וטמפורליים. קיימים הבדלים פוטנציאליים בין המינים הנוגעים לגיל הופעת המחלה ומהלך המחלה והם מוגדרים בצורה לא רחבה, שכן הקשיים בהתאמת גברים ונשים חולי הנטיגטון הם באורכים שונים של החזרת שלושת הנוקליאוטידים שלהם (CAG), שמגבילים את ההשוואה.
אסטרוגן ומחלת טרשת אמיוטרופית צידית
מחלת טרשת אמיוטרופית צידית (ALS) פוגעת בתאי העצב המוטוריים שבאמצעותם מפקח המוח על הפעלתם של מרבית השרירים הרצוניים בגוף. השרירים בגוף זקוקים לגירוי קבוע של העצבים כדי לשמור על יכולתם לפעול. כך, למשל, אצל אנשים שנפגעו בילדותם משיתוק ילדים התנוונו שרירי הגפיים עקב היעדר גירוי חשמלי קבוע מהעצבים שנפגעו.
מחלת הטרשת האמיוטרופית הצידית גורמת להרס הדרגתי של תאי העצב המוטוריים, וכתוצאה מכך הם אינם יכולים להפעיל את השרירים - מה שגורם להיחלשותם עד לשיתוקם המוחלט. במהלך המחלה נפגעים בהדרגה השרירים האחראים להפעלת הגפיים, הבליעה, הדיבור והנשימה - בסדר שאינו קבוע.
מחלת הטרשת האמיוטרופית הצידית מופיעה בשכיחות גבוהה יותר בקרב גברים מאשר בנשים, ונשים חולות במחלה בשלב מאוחר יותר בחיים בהשוואה לגברים. עובדה זו העלתה את ההשערה שלאסטרוגן תפקיד כמגן מפני המחלה. על ידי ביצוע טיפול ב-(17β-estradiol) לעכברים שטופלו בכריתת שחלות, מדענים מצאו עיכוב משמעותי בהתקדמות המחלה.
טיפול החלפת האסטרוגן
טיפול בתחליפי אסטרוגן (HRT) הוא סוג של טיפול הורמונלי חלופי. מטרתו היא להפחית אי נוחות הנגרמת על ידי ירידה באסטרוגן במחזור הדם לאחר גיל המעבר. מחקר בריאות הנשים בארצות הברית משנת 2002 של המכונים הלאומיים לבריאות מצא תוצאות שונות לכל גורם התמותה עם תחליפי הורמונים, ומצא ששיעור התמותה נמוך יותר ככל שהטיפול בתחליפי הורמוניים החל מוקדם יותר, בין הגילאים 50–59, אך גבוה יותר כשהטיפול החל לאחר גיל 60. בחולים מבוגרים יותר, הייתה שכיחות מוגברת של סרטן השד, התקפי לב ושבץ, אם כי שכיחות מופחתת של סרטן המעי הגס ושברים בעצמות. חלק מממצאי מחקר בריאות הנשים בארצות הברית (WHI) נמצאו שוב במחקר לאומי גדול יותר שנעשה בבריטניה, המכונה "The Million Women Study". כתוצאה מממצאים אלו, מספר הנשים הנוטלות טיפול הורמונלי ירד באופן חד. יוזמת בריאות הנשים המליצה לנשים בגיל המעבר שלא נצרכו לעבור תהליך ניתוחי, לקחת את המינון הנמוך ביותר האפשרי של HRT למשך הזמן הקצר ביותר האפשרי כדי למזער את הסיכונים הנלווים.
מסלולים ראשיים
תפקידם של האסטרוגנים מתבצע בעיקר על ידי שני קולטנים גרעיניים (ER alpha ו-ER beta) וחלבון G הקשור לממברנה (GPR30 או GPER), והוא אינו מוגבל לרבייה, אלא הוא משתרע על השלד, הלב ומערכת העצבים המרכזית. פתולוגיות שונות כגון סרטן, מחלות דלקתיות, מחלות ניווניות עצביות ומחלות מטבוליות קשורות לעיתים קרובות לבעיות בתפקוד של מערכת האסטרוגן בגוף. התערבויות טיפוליות על ידי גורמים המשפיעים על מסלול איתות האסטרוגן עשויות להיות שימושיות בטיפול במחלות רבות. טיפולים אלו הראו גם השפעה רבה על מחלות ניווניות.
יישום
הקולטנים של האסטרוגן מופצים בעיקר ברקמות מסוימות. להפעלת שני קולטני אסטרוגן שונים יש השפעות שונות על האדם. ERα ו-ERβ גורמים להפעלתן של מולקולות שמאפננות את תפקודי קולטני האסטרוגן (SERMs), אבל ERα עלול לגרום לתופעות לוואי מסוימות כגון סרטן השד או היפרפלזיה של רירית הרחם, בעוד ש ERβ עשוי לסייע באופן פעיל לאנשים החולים במחלות אלו. כלומר, ל ERβ יש ערך קליני גדול יותר לסיוע במחלות ניווניות. בנשים לאחר גיל המעבר, רמות גבוהות של הורמונוי הטסטוסטרון והאסטרוגן מעלות את הסיכון פי 2–3 מאשר רמות נמוכות של הורמונים אלו. לנשים שאינן נוטלות טיפול הורמונלי חלופי (HRT) יש סיכון נמוך יותר לסרטן השד בגלל העלייה ברמת האינסולין.
אסטרוגן א-סטרואידי ומחלות נוירו-דגנרטיביות
אסטרוגנים א-סטרואידים כוללים קסנוסטרוגנים, פיטואסטרוגנים ומיקואסטרוגנים. הם שימושיים מאוד בטיפול במחלות נוירו-דגנרטיביות כאשר בוחנים את תופעות הלוואי הנגרמות על ידי אסטרדיול. עם התפתחות הסינתזה הכימית, החל להיות אפשרי למדע ליצור מולקולות חדשות. חברות תרופות יכולות לנצל תרכובות קיימות באופן טבעי ותרכובות סינתטיות בעלות פעילות דמוית אסטרוגן כדי לייצר תרופות קנייניות מוגנות בפטנט, במיוחד אמצעי מניעה. אולם, פיטואסטרוגנים הם אסטרוגנים מצמחים ובעלי מבנים דומים ל-17beta-estradiol ולכן עלולים לגרום להשפעות אסטרוגניות או אנטי-אסטרוגניות.
יישום
אסטרוגנים א-סטרואידים קיימים בדרך כלל בסביבתנו ויש להם השפעות חיוביות ושליליות על חיי היומיום שלנו. אולם, על מנת לקבל גישה לטיפול במחלות נוירו-דגנרטיביות, מדענים פיתחו דרכים מרובות לברור את האסטרוגנים הללו ולבחור את אלו שיש להם פחות תופעות לוואי. מערכת שמרים רקומביננטית דו-צדדית ומערכת דוחות פלואורסצנטיות כפולה נועדו לסנן את הכימיקלים הפוטנציאליים הללו.
שארל שאנואן
שארל סולפיס ז'ול שאנואן (בצרפתית: Charles Sulpice Jules Chanoine; 18 בדצמבר 1835 – 9 בינואר 1915) היה ז'נרל דה דיוויזיה בצבא צרפת, אשר שימש כמפקד הכוחות הצרפתיים שהשתתפו במלחמת בושין, ובהמשך כיהן כשר המלחמה של צרפת לתקופה קצרה במהלך פרשת דרייפוס.
ביוגרפיה
שאנואן נולד בדיז'ון ב-18 בדצמבר 1835. אביו, סולפיס ז'ול שאנואן שימש כתובע ציבורי. אמו נקראה מארי פלורה אנדרה. ב-1851 הוא נרשם ללימודים ב, ולאחר מכן התגייס לצבא צרפת והוצב בחיל הפרשים. הוא השתתף ב, וב-1856 נשלח לסין ולחם במלחמת האופיום השנייה. ב-1867 הוא נשלח ליפן כמפקד הכח הצרפתי אשר נשלח בהוראת הקיסר נפוליאון השלישי לסייע לשוגון טוקוגאווה יושינובו במלחמת בושין. עם זאת, ב-1868 נאלץ שאנואן לעזוב עם מרבית החיילים והיועצים הצרפתיים בהוראתו של הקיסר מוצוהיטו. קצינים רבים (בייהם ז'ול ברונט) בחרו להישאר ולהילחם לצד השוגון, והגישו את התפטרותם מהצבא.