cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
יעל גרמן (מוזיקאית)
שנות התשעים והלאה
בשנת 2015 הוציאה יעל גרמן את האלבום: "נוגעת" ובו 16 שירים חדשים שהלחינה. הזמרים שלקחו חלק בפרויקט: סתיו גרמן, רע לבנת, רעות יהודאי, רוני גינוסר, שלומית תמיר בן ארי ויעל גרמן בעצמה. בין כותבי המילים: יורם טהרלב, לאה גולדברג, חמוטל בן זאב ויהודה עמיחי.
בשנת 2020 ביצעה והלחינה גרמן ארבעה שירים וסיפורים שכתבה רינת הופר: "אילת מטיילת", "חנן הגנן", "מפלצת סגולה" ו"שבלול בצנצנת".
בשנת 2021 הקליטה הזמרת רויטל רביב ארבעה שירים שהלחינה גרמן למילים של המשוררת שיבטה טויו: "אל תיפול רוחך", "זיכרון", "מילים", "שמיים". את הטקסטים בעברית כתב איתן בולוקון. בהמשך שנת 2021 הוקם ערוץ היוטיוב הרשמי של יעל גרמן ובו מעל 260 ביצועים לשירים שהלחינה.
גרמן מנהלת את "רביעיית נענה", רביעיית זמרות, בהן היא עצמה לוקחת חלק, המבצעת שירים שהלחינה או שירים ישראליים בעיבודה.
יחסי קזחסטן–קטר
יחסי קזחסטן–קטר הם היחסים הבילטרליים בין הרפובליקה של קזחסטן למדינת קטר. יחסים דיפלומטיים בין שתי המדינות כוננו ב-1993.
יחסים דיפלומטיים
קזחסטן וקטר חתמו על הסכם רשמי הממסד את היחסים הדיפלומטיים ביולי 1993. קזחסטן הקימה שגרירות בדוחה במאי 2007; ואילו קטר פתחה שגרירות באסטנה באוקטובר 2016.
ביקורים רשמיים
במאי 1997, ביקר שר החוץ הקזחי קאסים-ג'ומארט טוקאייב בקטר, וסימן את חילופי הדברים הראשונים שהתרחשו בין שתי המדינות. קטר שלחה את שר החוץ שלה חמד בן ג'אסים אל תאני לביקור רשמי בקזחסטן באפריל 1998. בחודש שלאחר מכן הגיע הנשיא נורסולטן נזרבייב לדוחה ונשאר מ-23 במאי עד 25 במאי.
האמיר לשעבר של קטאר חמד בן ח'ליפה אאל ת'אני סייר בקזחסטן לראשונה באפריל 1999. בכך, הוא גם הפך למנהיג ה-GCC הראשון שנסע למדינה בתפקיד רשמי. מסעו הנשיאותי השני של נזרבייב לקטאר התקיים במרץ 2007, בעוד חמד בן ח'ליפה הגיע לביקורו השני בקזחסטן במרץ 2008.
בינואר 2014 ערך האמיר תמים בן חמד אאל ת'אני את ביקורו הרשמי הראשון בקזחסטן. במהלך ביקור זה נחתמו מספר הסכמים, לרבות הסכם על הימנעות מכפל מס, הסכם שיתוף פעולה של קטאר אנרג'י וחברת הכרייה הלאומית של קזחסטן, והסכם שיתוף פעולה בין רשות ההשקעות של קטר לבין סמרוק-קזינה. הביקור הנשיאותי השלישי של נזרבייב התרחש בדצמבר 2015.
יחסים כלכליים
כדי לסייע בשיפור היחסים הבילטרליים בין קזחסטן לקטר, הוקמה הוועדה הבין-ממשלתית המשותפת קזחסטן-קטר. נערכו רק ארבע ישיבות; ביוני 2000, מאי 2001, אוקטובר 2009 ואוקטובר 2015.
מועצת העסקים של קטר–קזחסטן קיימה את פגישתה הראשונה באוקטובר 2008. במהלך הפגישה נדונו הזדמנויות עסקיות במגזר הגז והנפט ובמגזר הבנייה של קטר וכן מיזמים משותפים אפשריים.
במאי 2017 נחשף כי קטר הסכימה לממן שני בתי חולים ליולדות באלמטי ובית ספר באסטנה בעלות של 35 מיליון דולר. בית הספר ייקרא על שמו של אמיר קטאר, תמים בן חמד אל תאני.
הגירה
נכון לשנת 2015 חיו בקטר כ-200 אזרחים קזחים. רובם היו מועסקים בתעשיית הגז והנפט של קטר.
מייקל הדג'ס
מייקל אלדן הדג'ס (באנגלית: Michael Alden Hedges; 31 בדצמבר 1953 – 2 בדצמבר 1997) היה מלחין אמריקאי, גיטריסט אקוסטי, זמר וכותב שירים.
הדג'ס למד גיטרה קלאסית באוניברסיטת פיליפס שבאוקלהומה. לאחר מכן, בשנים 1979 עד 1982, למד הלחנה במכון פיבודי למוזיקה שבעיר בולטימור. באותן שנים החל ליישם הדג'ס את הטכניקות הקלאסיות שלמד, וכן טכניקות חדשות על הגיטרה האקוסטית. בשנת 1981 הוחתם בחברת התקליטים האמריקאים וינדהם היל.
הדג'ס נהרג בגיל 43 בתאונת דרכים מצפון לסן פרנסיסקו.
רשימת אלבומים
לאחר מותו יצאו האלבומים הבאים:
קליבר 3
קליבר 3 בית הספר לאבטחה ולוחמה בטרור הוא בית ספר ללימוד מקצועות הלחימה והאבטחה השונים. בית הספר שוכן בפארק התעשיות בגוש עציון סמוך לכניסה הדרומית של היישוב אפרת. לפי אתר החברה, השם "קליבר 3" נבחר לאור שלושה עקרונות מנחים: 1. ביטחון 2. מקצועיות 3. ערכי הלחימה של הלוחם היהודי. בנוסף להכשרות מקצועיות, מתקיימות במקום הדרכות לתיירים המגיעים מחו"ל אשר מעוניינים באטרקציה באווירה צבאית-צה"לית.
במתקן ישנה חנות לציוד טקטי וציוד הגנה עצמית וכן לכלי נשק (ומוצרים נלווים כגון נרתיקים, כוונות ועוד). כיום לקליבר 3 יש 4 סניפים בישראל (גוש עציון - ראשי, כרמיאל, גניגר והרצליה) ומתקן אחד בארצות הברית (סן דייגו).
תהליך הקמה
קליבר 3 הוקמה ב-2007 על ידי אל"ם (במיל') שרון גת, יוצא סיירת גולני המשרת במילואים כמפקד נפה בפיקוד העורף. מטרת החברה בתחילת דרכה הייתה אימון כוחות הביטחון וכיתות הכוננות של אזור גוש עציון ונושאי נשק נוספים.
בשנת 2009 החלה תוכנית התיירים בקליבר 3 המותאמת לאזרחים שאינם נושאים נשק. התוכנית מלמדת על תהליך קבלת ההחלטות של חייל צה"ל בזמן אירועים ביטחוניים ושימוש נכון ובטיחותי בנשק חי, וכן לימוד הגנה עצמית.
בית הספר נקרא על שמו ולזכרו של סרן חגי (חיים) לב שנהרג בעת פעילות מבצעית ברצועת עזה.
הכשרות מקצועיות
במקום מתקיימים קורסים ברמות שונות.
ישנם קורסים למוסדות חינוך שאורכים 4 ימים, קורסים בני 6 ימים למתקנים מסוימים, קורסים בני 10 ימים לכוחות משטרת ישראל ומזרח ירושלים ולמשרדי הממשלה השונים, קורסים לאבטחת הרכבת הקלה בירושלים שאורכים 15 יום, קורסים למעברים הביטחוניים של עוטף ירושלים שעורכם כ 20 יום וקורסים מתקדמים במיוחד של משרד הביטחון "קורס אחיד" שאורך שלושה חודשים ויותר ודרכו משתלבים באבטחת אישים ובהגנה על שרים וחברי כנסת ושמירה על שגרירויות וכו'.
תוכניות תיירים
בקליבר 3 ישנן תוכניות ייחודיות המאפשרות לאזרחים מחו"ל להגיע וללמוד את תורת הלחימה הישראלית. לתוכניות אלו מגיעים תיירים מארצות רבות אשר חלקם נושאים בתפקידים פיקודיים צבאיים או משטרתיים וחלקם אזרחים מן השורה. תוכניות אלו משלבות תצוגות תכלית של צוות קליבר 3, אימוני לחימה, הדרכות ירי וציונות. המטרה בתוכניות אלו, מעבר להיותן מקצועיות וחווייתיות, היא החינוך לערכיות ולציונות והתוצאה היא בנייתו של מערך הסברה בעולם המפיץ את שיטות הלחימה הישראליות ואת הזכות לקיום העם היהודי בארצו.
המתקן
המתחם כולו בנוי על צלע הר סמוך ליישוב אפרת ומרוחק מבתי התושבים בסביבה.
ארמון חול
ארמונות חול או טירות חול הם מבנים זעירים המעוצבים מחול הנמצא בחופי ימים, באגמים ובנהרות או בארגזי חול מלאכותיים, לרוב על ידי ילדים. חומרי הבנייה של ארמונות החול הם חול ומים, אותם קל למצוא במקומות אלו. בזמן תחרויות חול נהוג לרסס את המבנה בתרסיס מייצב כדי לשמור על שלמות המבנה עד לבואם של השופטים. מבנים מרוססים במייצב יכולים לשמור על צורתם במשך ימים רבים.
קליבר 3
המתקן
המקום מאובזר היטב וכולל חדר לימוד וחדר אוכל, שישה מטווחים רחבים ומוסדרים, מתחם טקטי עשיר ובו מבנים המדמים חדרים בבניין בו לומדים להתמודד עם מורכבויות שונות, מבנה לאימון עבור מאבטחי הרכבת הקלה ועוד.
ארמון חול
ישנן מספר דרכים לבנות ארמון מחול:
אלי שוורץ
אלי שוורץ (נולד ב-1950) הוא רופא ומדען ישראלי, ממפתחי ומובילי תחום רפואת המטיילים והרפואה הטרופית בארץ. שוורץ ידוע בתחומו בעולם ונמצא בצמרת הארגונים העולמיים העוסקים בתחומים אלו. לשעבר מנהל המרכז לרפואת מטיילים ומחלות טרופיות במרכז הרפואי שיבא.
ארמון חול
לפרקים מתקיימים פסטיבלי פיסול בחול. אף על פי שילדים בונים בדרך כלל צורה של ארמון בחול, בפסטיבלי פיסול בחול ניתן לראות פעמים רבות פסלים שאינם דמויי ארמון.
קליבר 3
המתקן
במקום ישנו אולם 'קרב מגע' וכן מתקני כושר לביצוע מתח, מקבילים, שכיבות שמיכה ועוד.
אלי שוורץ
ביוגרפיה
שוורץ הוא בנו של משה שוורץ ואחיו של יוסף שורץ.
ארמון חול
בתרבות
ארמון חול ממלא תפקיד משמעותי בספרה של אדית נסביט, הטירה הקסומה.
אלי שוורץ
איגודים מקצועיים
שוורץ משמש כנשיא האגודה הישראלית לפרזיטולוגיה, פרוטוזואולוגיה ומחלות טרופיות., כיהן כנשיא האגודה הבין-לאומית לרפואת מטיילים של אזור אסיה והפסיפיק (APTHS) וחבר מייסד של האגודה הבינלאומית לרפואת מטיילים (ISTM) בעבר אף כיהן כראש ועדת החינוך המקצועי בה. כיום הוא חבר בשתי ועדות באגודה: ועדת תו מבחן ידע וועדת הכשרה מקצועית וחינוך. כמו כן הוא חבר המערכת של כתב העת לרפואת מטיילים (JoTM). ברשת הבקרה המשותפת ל-ISTM ולמרכז לבקרת מחלות ומניעתן (CDC) הנקראת GeoSentinel, שוורץ הוא מנהל אזור ישראל.
We Are (שיר של אנה יונסון)
וידאו קליפ
הקליפ צולם בלוס אנג'לס, קליפורניה, ארצות הברית בבניין, ובוים על ידי אנטי ג'וקינן. הווידאו קליפ מכיל קטעים מהסרט ספיידרמן 2, עם תרחיש רומנטי בו מעורבים הזמרת ואיש מהדירה הסמוכה. כדי להעביר את עוצמת ההופעה של יונסון, המפיק יצר אפקטים מיוחדים, שבו נראה שעוצמת המוזיקה גורמת לריהוט שבדירתו של האיש להחליק על הרצפה.
רק אהבה תביא אהבה
רק אהבה תביא אהבה הוא אלבומה ה-11 של הזמרת שרית חדד אשר יצא לאור ב-11 במרץ 2003.
הפקה
הסינגל הראשון מהאלבום היה "תהיה לי ראש הממשלה", אשר יצא בסמיכות לבחירות שהתקיימו לכנסת ה-16. הסינגל השני "קצת משוגעת" הפך מיד ללהיט וכבש את רשימות הפלייליסט. שיר הנושא, היה בין ארבעת השירים שהגישה שרית חדד לוועדת האירוויזיון של הערוץ הראשון בשנת 2002. לבסוף השיר שנבחר לייצג את ישראל היה "נדליק ביחד נר" שהגיע למקום ה-12 בתחרות. באלבום גם מופיע החידוש לשירה של דורית ראובני, "היום היום", שהוקלט במסגרת אירועי ההתרמה "יום טוב". בתגובה לחידוש זה הקליטה ראובני גרסה משלה לשיר "הייתי בגן עדן" מתוך אלבומה של חדד "כמו סינדרלה".
האלבום עובד והופק מוזיקלית על ידי שי ראובני, ושרית חדד הלחינה לאלבום שני שירים.
אמנים נוספים אשר תרמו את חלקם לאלבום: יואב גינאי, דודו ברק, העיתונאי ומנחה הטלוויזיה יאיר לפיד, שמעון בוסקילה, ירון כהן, סמדר שיר, צ'ולי זכאי, משה דץ ועוד.
האלבום נחשב לאחד האלבומים הנמכרים ביותר של חדד, ולאחד מהנמכרים ביותר בישראל כאשר נמכרו ממנו יותר מ-200,000 עותקים חוקיים בעמדות המכירה בישראל.
רשימת רצועות
משתתפים באלבום:
הפקה בפועל: אבי גואטה הפקות בע"מ
עיבודים והפקה מוזיקלית: שי ראובני
קלידים: שי ראובני, בנצי מור, עמית הראל, יעקב למאי, אסף רון
פסנתר: עמית הראל
תופים: אשר פדי
גיטרה בס: אבי יפרח
גיטרות: אבי סינגולדה
כלי הקשה: אורן בלבן, יהודה תמיר
דרבוקות: רוני דדון, ישראל שובל, שרית חדד
אקורדיון: בוריס אלייב
חצוצרות: עדי מאירי
כינור: ילמז טשצ'שמה
זורנה: אמיר גבירצמן
חלילים וסקסופון: ניצן עין הבר
בוזוקי: אלקוס קונסטדטוס, אריס נחום
טרומבון: שי דגן
קולות: יהודה תמיר, דלית כהנא, איתי זילברשטיין
קולות לשיר "היום היום": מקהלת "פרחי ירושלים", אלי פיניש ומריאנו אידלמן
טכנאי אולפן ומיקסים: יהודה תמיר
הוקלט באולפני אבי גואטה הפקות - 2003
שילה אוליבר
'''שילה י. אוליבר (באנגלית: Sheila Y. Oliver'''; 14 ביולי 1952 – 1 באוגוסט 2023) הייתה פוליטיקאית אמריקאית שכיהנה כסגנית מושל ניו ג'רזי מינואר 2018 עד מותה באוגוסט 2023. טרם היבחרה לסגנית המושל, הייתה חברה באספה הכללית של ניו ג'רזי בשנים 2004–2018, שם ייצגה את המחוז החקיקתי ה-34. במקביל שימשה גם כיושבת ראש האספה הכללית של ניו ג'רזי בשתי תקופות כהונה, החל מיום 12 בינואר 2010 ועד 14 בינואר 2014, מטעם המפלגה הדמוקרטית.
ביוגרפיה
אוליבר נולדה בעיר ניוארק שבניו ג'רזי, וב-1970 סיימה ללמוד בתיכון ויקוואהיק (Weequahic). ב-1974 סיימה בכבוד לימודי תואר ראשון בסוציולוגיה באוניברסיטת לינקולן שבפנסילבניה, ושנתיים לאחר מכן ב-1976 נהייתה למוסמכת בתכנון וממשל מטעם אוניברסיטת קולומביה. בשנים 1994–2000 הייתה חברה במועצת החינוך של המחוז הבית-ספרי איסט אורנג', ונבחרה על ידי חבריה לשמש כסגנית נשיא המועצה בשנים 1998–1999 ולאחר מכן כנשיאת המועצה בשנים 1999–2000. ב-1997 הייתה לאישה הראשונה שניהלה מסע בחירות לראשות עיריית איסט אורנג', אך הפסידה בבחירות בפער של 51 קולות בלבד לרוברט ל. בוסר.
ב-2003 נבחרה לאספה הכללית של ניו ג'רזי, הבית התחתון בבית המחוקקים של המדינה, ובינואר 2004 הושבעה לתפקיד. ב-23 בנובמבר 2009 נבחרה פה אחד ליושבת ראש האספה הכללית של ניו ג'רזי. בכך הפכה לאישה השנייה ששימשה כיושבת ראש האספה הכללית בתולדות ניו ג'רזי, והאפרו-אמריקאית השנייה שאיישה תפקיד זה. מבחינה לאומית, היא האישה האפרו-אמריקאית השנייה העומדת בראש אחד מבתי בית המחוקקים של מדינה בארצות הברית, אחרי קארן בס מקליפורניה. ביוני 2013 הודיעה על התמודדותה בבחירות המקדימות במפלגה הדמוקרטית לייצוג ניו ג'רזי בסנאט של ארצות הברית, אחרי שפרנק לוטנברג פרש מהסנאט. אוליבר סיימה במקום רביעי והאחרון, ולא העפילה אל שלב הבחירות הכלליות.
בחודש יולי 2017 נבחרה בידי פיל מרפי, מועמד המפלגה הדמוקרטית לתפקיד מושל ניו ג'רזי, כעמיתתו למירוץ בבחירות שעתידות היו להיערך בנובמבר אותה השנה. משניצחו בבחירות הכלליות, הושבעה אוליבר לתפקידה בראשית 2018.
ב-1 באוגוסט 2023 נפטרה בפתאומיות בעודה מכהנת בתפקיד.
עונת 2020/2021 בליגת העל בכדורגל
הליגה הסדירה כללה 14 קבוצות ששיחקו ביניהן במשך 2 סיבובים בני 13 משחקים כל אחד - 26 מחזורים בסך הכל. לאחר מכן פוצלה הליגה לפלייאוף עליון (6 קבוצות ששיחקו ביניהן במשך 2 סיבובים בני 5 משחקים כל אחד) ופלייאוף תחתון (8 קבוצות ששיחקו ביניהן במשך סיבוב אחד בן 7 משחקים) כולל תוספת של 10 ו-7 מחזורים לעונה הסדירה בהתאמה ובסה"כ 36 ו-33 מחזורים בהתאמה. על ניצחון במשחק מוענקות שלוש נקודות, ונקודה בודדת מוענקת על תיקו.
דוד שלון
דוד שלון (15 באוקטובר 1950 - 15 בספטמבר 2000) היה מנצח ישראלי.
עונת 2020/2021 בליגת העל בכדורגל
בסיום העונה מכבי חיפה זכתה באליפות, והפועל כפר סבא ובני יהודה תל אביב ירדו לליגת המשנה.
דוד שלון
חייו
דוד שלון נולד בישראל. הוא ניגן בכינור ובקרן יער ולמד בבית הספר לאמנויות תלמה ילין. לאחר סיום לימודיו בשנת 1968 בחר להשתלם בניצוח אצל נעם שריף, באקדמיה למוזיקה על שם רובין בתל אביב. אחרי סיום לימודיו שם המשיך בהשתלמות בווינה, שם הכיר את מי שתהיה אשתו, הויולנית הנודעת טביאה צימרמן.
ליאונרד ברנשטיין הזמין את דוד שלון להיות לעוזרו בעבודתו עם הפילהרמונית של וינה. לאחר מכן, משנת 1980 ואילך, ניצח על תזמורות מן החשובות בעולם ועל גדולי הסולנים, ביניהם הכנרים אייזק שטרן ויצחק פרלמן.
עונת 2020/2021 בליגת העל בכדורגל
קבוצות
ליגת העל בעונה זו כללה 14 קבוצות, 12 ששיחקו בליגה בעונת 2019/2020, אליהן הצטרפו מכבי פתח תקווה ובני סכנין שהעפילו מהליגה הלאומית.
דוד שלון
חייו
שלון היה המנהל המוזיקלי של התזמורת הפילהרמונית של דיסלדורף ואחר, במקביל, ניהל במשך שבע עונות את התזמורת הסימפונית ירושלים ואת התזמורת הפילהרמונית של לוקסמבורג.
עונת 2020/2021 בליגת העל בכדורגל
טבלת הליגה
העונה הסדירה התקיימה במתכונת של שני סיבובים בהם שיחקה כל קבוצה פעמיים נגד כל אחת מהקבוצות האחרות בליגה (מתכונת בית/חוץ). הקבוצות שסיימו את העונה הסדירה באחד מששת המקומות הראשונים המשיכו להתמודדות במסגרת הפלייאוף העליון. שאר הקבוצות התמודדו בפלייאוף התחתון.
דוד שלון
חייו
הוא ניצח על הפקות אופרה בבתי אופרה שונים באירופה ובתל אביב, הופיע בפסטיבלים שונים ועבד עם תזמורות נוער, מהן לאומיות ומהן בינלאומיות.
ב-15 בספטמבר 2000, בסיור קונצרטים ביפן, נפטר דוד שלון באופן פתאומי.
עונת 2020/2021 בליגת העל בכדורגל
טבלת הליגה
המשחקים בפלייאוף העליון התקיימו בשני סבבים של משחקי בית/חוץ (סה"כ 10 משחקים). בפלייאוף התחתון התקיים סיבוב משחקים אחד (סה"כ 7 משחקים). 2 הקבוצות שסיימו במקומות האחרונים ירדו לליגה הלאומית.
שלמה יהודה רפפורט
הרב שלמה יהודה ליב הכהן רפפורט (רפאפורט, רפופורט, כונה: שי"ר ולעיתים שיל"ר; י"ט בסיוון ה'תק"ן, 1 ביוני 1790 – י"ט בתשרי ה'תרכ"ח, 18 באוקטובר 1867) היה רב ואב"ד טרנופול בשנים 1838–1840 ובפראג מ-1840 עד לפטירתו. היה מאנשי תנועת ההשכלה בגליציה וממייסדי חכמת ישראל.
לבוב
נולד בלבוב ב-1790 למשפחת רפפורט המיוחסת. אביו, ר' אהרון חיים רפפורט, היה תלמיד חכם, וחינך את בנו בחינוך יהודי מקובל. בגיל צעיר החל ללמוד ש"ס ופוסקים ועד מהרה הוכר כעילוי. עד גיל עשרים לא עסק כלל בתחומים אחרים ובחכמות חיצוניות. כעילוי זכה לשידוך חשוב, וב-1810 נשא לאישה את בתו של ר' אריה ליב הלר בעל "קצות החושן". הוא המשיך להיות סמוך על שולחן אביו עד 1817. בשנים אלה החל לגלות את עולם ההשכלה, תחילה בלימוד "מורה נבוכים" ואחר כך בלימוד גרמנית וצרפתית ובקריאת ספרות לועזית. ב-1814 פרסם בעילום שם את החיבור הראשון שלו, חוברת בשם "תכונת העיר פריז והאי עלבא [=אֶלבָּה]", בעקבות כיבושי נפוליאון. באותן שנים הכיר גם את רנ"ק, שהתגורר בז'ולקווה הסמוכה ללבוב, ונעשה תלמידו וידידו. ב-1816 נדפסו חידושי תורה שלו בסוף החיבור של חותנו, "אבני מילואים".
הרב שי"ר כתב כבר בשנים אלה מאמר בשם "נר מצווה" נגד החסידות, ובאותו מאמר אף כתב כנגד המתנגדים על שהם שקועים בעולם התלמוד והפלפול. השקפות אלו, וכן התחברותו עם חבורת המשכילים של לבוב ובהם יהודה ליב מיזס ויצחק ארטר, הפכו אותו מטרה להתקפות מצד שומרי המסורת. ההתקפות הגיעו לשיאן בחרם שהוצא נגדו ב-1816, כנראה על ידי רב העיר ר' יעקב אורנשטיין.} הרב שי"ר הגיש תלונה לשלטונות גליציה והמושל הורה לרב לבטל את החרם, מה שהביא להוספת שנאה כלפיו מצד החסידים ומצד שני להעלאת ערכו בעיני המשכילים. בעקבות אירוע זה התחזקו קשריו עם המשכילים בגליציה, בהם רנ"ק, שמשון בלוך הלוי, יעקב שמואל ביק ובעיקר יוסף פרל. החסידים שנאו אותו כיוון שהתייחס לתנועת החסידות בביטול כי רעיונותיה מיוסדים על ספר הזוהר אותו ראה כספר מזויף כפי שכתב בספרו "נחלת יהודה".
באותן שנים החל לפרסם גם דברי מחקר. המאמר הראשון, שפרסם ב-1823 ב"ביכורי העתים", עסק בתולדותיהם של יהודי חצי האי ערב ואתיופיה. ב-1829 החל לפרסם סדרה של "תולדות" – מונוגרפיות על חכמי ישראל בימי הביניים: רס"ג, ר' נתן מרומי, רב האי גאון, ר' אלעזר הקליר, רבנו חננאל ורבנו נסים. כל ה"תולדות" נאספו לימים ונדפסו בכרך אחד בשם "יריעות שלמה" (ורשה תרס"ג; מהדורה שנייה עם תוספות, שם תרע"ג). רוב המחקרים האלה היו על דמויות שכלל לא נחקרו קודם, והרב שי"ר הניח ב"תולדות" שלו את יסודות המחקר המודרני עליהן, אף על פי שרבות ממסקנותיו התיישנו עם הזמן ובעיקר עם גילוי גניזת קהיר.
ב-1831 השתלטו מתנגדיו על גביית מס הבשר והוא פוטר ממשרתו. מצבו הכלכלי הידרדר, והוא נסע לתקופה קצרה לברודי לצורכי פרנסה בסיוע ידידיו המשכילים. ב-1833 הצליח לחזור למשרתו בלבוב. ניסיון שלו בסיוע שד"ל להתמנות לרב בטריאסטה שבאיטליה לא הצליח משום שהיה חסר השכלה פורמלית, וניסיון אחר, בסיוע צונץ, להתמנות לרב בברלין לא עלה יפה משום שלא ידע גרמנית במידה מספקת לדרוש דרשות.
טרנופול
באותן שנות מצוקה באה על הרב שי"ר התנגדות גם ממחנה המשכילים. קבוצה של משכילים צעירים שכינו את עצמם "הרואים" כתבו נגדו ב-1837 חוברת עם דברי ביקורת חריפים. ב-1839 הסתכסך הרב שי"ר עם ידידו הטוב שד"ל, סכסוך שהיו מעורבים בו ענייני השקפת עולם יחד עם עלבונות אישיים. שד"ל שלח לרב שי"ר "ספר כריתות" ופסק עליו כי "מיטב השי"ר כזבו". רק ב-1841 התפייסו הרב שי"ר ושד"ל וחזרו להתכתב ולהחליף דעות ומחקרים. גם רנ"ק התרחק מהרב שי"ר לאחר שהלה לא קיבל את עצתו שלא לבוא לטרנופול; לפני פטירתו של רנ"ק ב-1840 התפייסו השניים.
פראג
באמצע 1840, לאחר שנתיים של התמודדות קשה מול מהר"ץ חיות, נבחר הרב שי"ר לכהן כאב בית דין בפראג. הוא עבר העירה, שם נשאר עד פטירתו. ב-1847 קיבל רשמית גם את משרת הרב. הסביבה אליה נקלע הייתה שונה מאוד ממה שהורגל בה בגליציה הנחשלת. הרוב הגדול של יהודי העיר לא טרחו כלל לשלוח את ילדיהם לתלמודי תורה בנוסף לחינוך הממשלתי, והאינטלקטואלים הצעירים היו מנוכרים לדת והשתתפו באופן מלא בתרבות הגרמנית או, בשוליים, הצ'כית. תנועת ההשכלה, שהוא היה לה פעיל נמרץ במולדתו, גוועה בפראג מזה כמה שנים. בנסיבות החדשות הפכו עמדותיו, שנחשבו נועזות למדי בגליציה, לאנכרוניסטיות. הציבור המודרני ראה בו שמרן מאובן, והמיעוט המסורתי אמנם לא פקפק בהנהגתו הפומבית אך חשד בו בדעות פסולות. במהלך שהותו בעיר הוסיף הרב שי"ר לנהל את מאבקיו כנגד האגף הרדיקלי של אנשי חכמת ישראל: ב-1846 כתב ספר בשם "תוכחת מגולה" נגד כינוס הרבנים הרפורמים בפרנקפורט, ובו טענות חריפות של הרב שי"ר כנגד אברהם גייגר, שמואל הולדהיים ותומכיהם.
בשנותיו בפראג פרסם מאמרים ומחקרים בכתבי העת "כרם חמד", "המגיד" ואחרים. הוא היה למעשה עורך בפועל של "כרם חמד", משום שהעורך, שמואל גולדנברג, התייעץ איתו בכל עניין ומסר לידיו את ההחלטות על תוכן כתב העת. כדברי ההיסטוריון יצחק ברזילי: בין השאר כתב מבוא מפורט להוצאה חדשה של הספר "הגיון הנפש" מאת אברהם בר חייא הנשיא, הוסיף הערות לתרגום של "מסעות בנימין מטודלה" לאנגלית וכן פרסם מחקרים על עשרת השבטים האבודים, על הקראים ועל הכוזרים. ב-1852 הוציא את הכרך הראשון והיחיד של "ערך מלין", חיבור אנציקלופדי על נושאים, מקומות ואישים בתלמוד. מתנגדיו, ובהם אברהם גייגר ויהושע השל שור, יצאו בביקורת על הספר, וטענו שהוא ארכני, לא מדויק ושמרני מדי, ושהערך על האגדה מועתק מ"מורה נבוכי הזמן" של רנ"ק. הרב שי"ר ענה בדברים חריפים למבקריו והפולמוסים נמשכו בשנים הבאות. ב-1866 עוד כתב ביקורת בשם "תורה אור" על ספרו של גייגר Urschrift. הרב שי"ר המשיך גם בהתנגדותו לאורתודוקסיה הקיצונית, וב-1861 כתב חוברת בשם "דברי שלום ואמת" להגן על זכריה פרנקל מן ההתקפות של האורתודוקסים על ספרו "דרכי המשנה" וניסה לפשר בין פרנקל לרש"ר הירש, שדרש שהלה יפרסם הבהרה בנוגע להשקפתו על מקור התורה שבעל פה במעמד הר סיני. כשפרנקל הוציא מודעה בה עקף את הסוגיה, ביקר אותו רפפורט בחלק השני של הקונטרס והצטרף לתביעתו של הירש, אם כי הוסיף לנקוט בנימה מתונה יותר. נטייתו לפולמוסנות וויכוחיו עם בני דורו, בהם שד"ל, "הרואים", הרבנים הרפורמים, ר' צבי הירש חיות, אליקים כרמולי, יצחק מרדכי יוסט ואחרים הביאו להמעטת חידושיו בתחום המחקר ולהתיישנות שיטתו והשקפותיו בעיני עמיתיו.
אנדלוזיט
אנדלוזיט הוא מינרל נזוסיליקטי (סיליקטים במבנה בצורת איים). נוסחת המבנה הכימי של האנדלוזיט היא Al2SiO5. האנדלוזיט הוא חבר בסדרה של מינרלים אלומו-סיליקטיים הקרויה קבוצת הסילימניט. כיאסטוליט הוא סוג נדיר של אנדלוזיט המכיל תכלילים כהים של גרפיט או חרסית בצורת צלב או האות X.
שלמה יהודה רפפורט
פראג
ב-1860 חגגו לו בכמה קהילות יובל שבעים שנה, והוא קיבל מכתבי ברכה וחוברות הוקרה. בשנותיו האחרונות עוד הספיק להשפיע על פרץ סמולנסקין הצעיר שביקר בפראג. באוקטובר 1867 הלך לעולמו ונקבר בבית הקברות היהודי בפראג-ז'יז'קוב. לאחר מותו נדפסו קובצי מאמרים ומחקרים שלו, וכן אסופה של אגרותיו לשד"ל ולאחרים בשמות "זיכרון לאחרונים" ו"אגרות שיר". חלק גדול מכתביו המקוריים נמצאים כיום בארכיון המוזיאון היהודי בפראג.
אנדלוזיט
האנדלוזיט יוצר שורה איזומורפית (מצב בו אטום אחד או יותר במבנה המינרל יכולים להיות מוחלפים על ידי אטומים אחרים מבלי שיחול שינוי במבנה המינרל) עם המינרל הנדיר קאנונאיט ([Mn3+Al[O|SiO4).
יעקב בר יוסף הרופא
הרב יעקב בן רבי יוסף הרופא (נפטר בבגדאד בו' בתשרי תרי"ב, 1851) היה דיין ופוסק מפורסם בבגדאד, חיבר חיבורים תורניים רבים. היה תלמידם המובהק של רבי משה חיים ושל רבי ראובן בן רבי דוד נאווי. תלמידו המפורסם היה הרב עבדאללה סומך.
אנדלוזיט
מבחינת תכונותיו האופטיות האנדלוזיט הוא דו-צירי שלילי, בסוג כיאסטוליט מופיע צורת הצלב בשל אנומליה בתהליך התגבשות המינרל. ניתן לעיתים לראות באנדלוזיט את תופעת עין החתול. האנדלוזיט ניחן בפליאוכרואיזם (עד כמה משתנה צבע המינרל בהתאם לזווית בה מסתכלים בו) עז. הוא נראה ורוד, אדמדם או צהוב חיוור מזווית אחת, חסר צבע, צהוב חיוור, ירוק או חום מזווית שנייה וחסר צבע, צהוב חיוור או צהוב ירקרק מזווית שלישית. האנדלוזיט אינו פלואורסצנטי בתגובה להקרנה בעל-סגול באורכי גל ארוכים, אבל הוא קורן בגוונים של ירוק עד ירוק צהבהב בתגובה להקרנה באורכי גל קצרים.
שלמה יהודה רפפורט
קישורים חיצוניים
מחיבוריו:
יעקב בר יוסף הרופא
יעקב בר יוסף נפטר ממחלה, ונקבר בחצר קברו של יהושע בן יהוצדק כהן-גדול, שלפי המסורת קבור בבגדאד.
אנדלוזיט
האנדלוזיט נתגלה לראשונה ב-1789 במסיב רונדה (Ronda) באזור מאלגה בחבל אנדלוסיה שבספרד. המינרל קרוי על שם חבל הארץ בו נתגלה לראשונה (אנדלוסיה).
יעקב בר יוסף הרופא
אחת מבנותיו, הרבנית אסתר, נישאה לרב משה שמאש, לימים רבה הראשי של קהילת עיראק.
אנדלוזיט
שימושי האנדלוזיט
האנדלוזיט נמכר בעיקר כאבן חן. בניגוד לאלכסנדריט שגם בו יש פליאכרואיזם בולט, אבל נוהגים לחתוך את האבן ולשבצה כך שתכונה זו תוסתר, באנדלוזיט נוהגים לחתוך את האבן כך שתכונה זו תודגש. אבן אנדלוזיט מלוטשת מציגה משחק בגוונים של אדום, ירוק וצהוב. זוהי אחת האבנים הזולות בשוק ולכן יש המכנים אותה בזלזול "אלכסנדריט לעניים", אם כי היא מציגה גוונים שונים מהאלכסנדריט. מקובל לשבץ אותה כאבן חן לתכשיטים עבור גברים. עם זאת השימוש באנדלוזיט כאבן חן מוגבל בשל תכונת הפצילות המושלמת במישור האורך. לעיתים נעשה שימוש באנדלוזיט במצתים של מנוע בעירה פנימית, והוא גם נמכר כמינרל לאספנים.
מקור ותפוצה
האנדלוזיט נפוץ בסלעים מותמרים שמקורם בסלעי משקע עשירים באלומיניום שעברו התמרה אזורית בלחץ נמוך ובחום בינוני עד גבוה. המינרלים הפולימורפיים לאנדלוזיט הקיאניט והסילימניט נוצרים גם הם בהתמרה, אבל בלחץ וחום שונים. זו הסיבה ששלושת המינרלים הם מינרלי אינדקס המאפשרים להעריך את הטמפרטורה, העומק, והלחץ שבו היה נתון הסלע בעת ההתמרה. לעיתים נדירות אפשר למצוא אנדלוזיט בגרניטים ובפגמטיטים, אבל בהם מוצאים את הגבישים הגדולים ביותר. האנדלוזיט הוא גם מינרל דטריטי בכמה אבני חול.
האנדלוזיט הוא מינרל נפוץ למדי. בין המקומות הבולטים בהם ניתן למצוא אנדלוזיט: בטירול שבאוסטריה; סמוך לקורדובה באנדלוסיה שבספרד; בבוואריה בגרמניה; במחצבת קלאגו (Claggau) במחוז גאלווי באירלנד; סמוך לעיירה לנקסטר במחוז ווסטר במדינת מסצ'וסטס ;בלייפרויל (Leiperville) במחוז דלאוור בפנסילבניה; באזור פרזנו ובמקומות נוספים בקליפורניה שבארצות הברית; ובהר האודן (Howden) בבימבאורי (Bimbowrie) שבאוסטרליה הדרומית. אנדלוזיט באיכות של אבני חן מצוי במחוז סנטה תרזה במדינת אספיריטו סאנטו שבברזיל; ובסמוך לנוואלאפיטייה (Nawalapitiya) שבסרי לנקה.
בישראל ניתן למצוא אנדלוזיט בסלעי צפחות נציץ באזור מסיב אילת. בחצי האי סיני ניתן למצוא אנדלוזיט באזור וואדי כיד העילי.
כיאסטוליט
כיאסטוליט הוא סוג נדיר של אנדלוזיט (Al2SiO5) המכיל תכלילים כהים של גרפיט או חרסית בצורת צלב או האות X. מקור שמו מיוונית "כיאסטוס" שפירושו "בצורת צלב". באזורים שסביב ג'ור'טאון בקליפורניה יש סלעי משקע עשירים בגרפיט שעברו התמרה המכילים אנדלוזיט וכיאסטוליט. גבישי הכיאסטוליט עברו שינוי פסאודומורפי על ידי תערובת של מוסקוביט, פרגוניט ומרגריט. המרגריט העשיר בסידן נוטה להיווצר לאורך הרצועות דמויות הצלב העשירות בגרפיט שבתוך הכיאסטוליט. לשלושת המינרלים יש חשיבות מינרלוגית בהיותם שלבים של "נציץ לבן" המצויים בתערובת בשווי משקל.
We Have All the Time in the World
We Have All the Time in the World (בעברית: יש לנו את כל הזמן שבעולם) הוא סינגל מאת הזמר האמריקאי לואי ארמסטרונג, אשר שוחרר ב-1 ביוני 1973. השיר שימש כשיר הנושא של הסרט "בשרות הוד מלכותה", השישי בסדרת סרטי ג'יימס בונד. זהו שירו האחרון של ארמסטרונג שיצא לאור בימי חייו. השיר לא זכה להצלחה רבה בסמוך למועד פרסומו, אולם זכה לתהילה מחודשת ב-1994 והגיע למקום השלישי במצעד הסינגלים הבריטי.
קבלה
השיר יצא בסמיכות ליציאתו לאקרנים של הסרט, אולם השיר עצמו לא זכה להצלחה. זהו השיר האחרון של ארמסטרונג שיצא בחייו. הוא מת מהתקף לב ב-1971. ב-1994 זכה השיר לתהילה מחודשת כאשר הלהקה האירית My Bloody Valentine ביצעה גרסת כיבוי שלו עבור מותג הבירה גינס. בעקבות כך הגיע השיר למקום השלישי במצעד הסינגלים הבריטי, וגרסאות כיסוי רבות שלו נעשו בידי אמנים שונים. בין היתר בידי הספשלז, איגי פופ, מייקל בול, טינדרסטיקס ושירלי באסי. סקר שנערך בידי ה-BBC ב-2005 מצא שהשיר היה שיר החתונות השלישי הכי פופולרי בממלכה המאוחדת באותה שנה.
גרסה אינסטרומנטלית של הסרט הופיעה בסרט האחרון בסדרת הסרטים - לא זמן למות.
כוחות ההגנה של אסטוניה
כוחות ההגנה של אסטוניה (באסטונית: Eesti Kaitsevägi) הוא השם של כלל הכוחות המזוינים באסטוניה. הצבא באסטוניה מורכב מכוח הגנה המכיל את צבא היבשה, האוויר והים וארגון צבאי למחצה בשם ליגת ההגנה. מדיניות ההגנה הלאומית מכוונת לשמר את עצמאות וריבונות המדינה, שלמות היבשה, המים הטריטוריאליים והמרחב האווירי וכן להגן על החוקה. המטרות העיקריות של כוחות ההגנה הן הפיתוח ותחזוקה של יכולת אמינה להגן על האינטרסים החיוניים של המדינה והתפתחותם של כוחות ההגנה, באופן שמבטיח יכולת פעולה ההדדית שלהם עם הכוחות המזוינים של מדינות החברות בנאט"ו ובאיחוד האירופי והיכולת שלהם להשתתף במגוון רחב של משימות נאט"ו.
היסטוריה
לאחר המהפכה הגרמנית, בין 11 ל-14 בנובמבר 1918, העבירו נציגי הממשל הגרמני באופן רשמי את השליטה הפוליטית לידי ממשלת אסטוניה. בכך הסתיים הכיבוש הגרמני במדינה. כמה ימים מאוחר יותר, פלשו לאסטוניה כוחות ההצבא האדום, ובכך סימנו את תחילת מלחמת העצמאות של אסטוניה. הצבא הקטן וחסר החימוש של אסטוניה, נהדף בתחילה על ידי הצבא האדום לסביבת עיר הבירה של אסטוניה, טאלין. רק 34 קילומטרים הפרידו בין טאלין לקו החזית. הצבא האדום נעצר גם הודות למשלוח נשק שהגיע על ידי ספינות של חיל הים הבריטי.
בינואר 1919, הכוחות האסטוניים השיקו מתקפת נגד בפיקודו של יוהאן ליידונר (Johan Laidoner). כוחות צבא היבשה תוגברו על ידי הצי המלכותי הבריטי וכן על ידי מתנדבים משוודיה, דנמרק ופינלנד. עד סוף פברואר 1919, הצבא האדום נסוג מכל שטח אסטוניה. ב-2 בפברואר 1920, נחתם חוזה טרטו בין אסטוניה לרוסיה הסובייטית, שבו הכירו הסובייטים בעצמאותה המלאה של אסטוניה. לאחר הניצחון במלחמת השחרור האסטונית שמרה אסטוניה על עצמאותה למשך 22 שנים.
באוגוסט 1939, ממש לפני תחילת מלחמת העולם השנייה, החליטו סטלין והיטלר בחשאי על גורלה של אסטוניה, בהחלטה הסכימו לחלק את מזרח אירופה כפי שתואר בפרוטוקול הסודי של הסכם ריבנטרופ–מולוטוב. על פי ההסכם אסטוניה הייתה צפויה להכבש על ידי הסובייטים. הממשלה האסטונית נאלצה לתת את הסכמתה להסכם שאיפשר לברית המועצות להקים בסיסים צבאיים ולשכן 25,000 חיילים על אדמת אסטוניה למטרות "הגנה הדדית". ב-12 ביוני 1940, ניתנה לצי הבלטי הפקודה למצור צבאי כולל על אסטוניה. בהתחשב בסדר הכוחות הסובייטים הגדולים, ועל מנת להימנע משפיכות דמים ומלחמה חסרת סיכוי, החליטה ממשלת אסטוניה ב-17 ביוני 1940 כי המדינה לא תתנגד למהלך. הכיבוש הצבאי של אסטוניה הושלם ב-21 ביוני 1940. הכוחות המזוינים של אסטוניה פורקו מנשקם על ידי הצבא האדום ביולי 1940. רק גדוד אחד שהוצב בטאלין המשיך להתנגד. הצבא האדום הזרים כוחות נוספים בתגבור רכבים קרביים משוריינים, הקרב נמשך מספר שעות. היה הרוג אחד ומספר פצועים לצד האסטוני, וכ-10 הרוגים ומספר פצועים לצד הסובייטי. ההתנגדות הצבאית הסתיימה בעקבות משא ומתן והגדוד נכנע ופורק מנשקו. במלחמת העולם השנייה, אסטונים רבים התנדבו לאוגדת הגרנדירים (חיל הרגלים) האסטונית, שפעלה במסגרת הוואפן אס אס, וכללה שלושה גדודים (20. Waffen-Grenadier-Division der SS ). רוב המתנדבים עשו זאת במטרה להגן על המולדת מן הקומוניזם. מנהלת הכיבוש הגרמני גייסה חלק מן הלוחמים למסגרת זו. מנגד, אסטונים בעלי נטיות קומוניסטיות התנדבו לצבא האדום.
כוחות ההגנה של אסטוניה הוקמו מחדש ב-3 בספטמבר 1991, על ידי המועצה העליונה של אסטוניה. מאז 1991, הכוחות המזוינים של אסטוניה נפתחו מחדש ובנו יותר מ-30 יחידות ישנות וחדשות וכן מספר זרועות צבא.
במאה ה-21
ב-29 במרץ 2004 הצטרפה אסטוניה לנאט"ו.
עד 2009 כ-40 חיילים אסטוניים לחמו לצד כוחות אמריקאיים במלחמת עיראק ו-כ-150 חיילים, לחמו לצד כוחות בריטיים במלחמת אפגניסטן. מאז נסוגו הכוחות האסטוניים מעיראק. אסטוניה גם מסייעת במשימות בינלאומיות לשמירה על השלום בבוסניה וקוסובו במסגרת כוח קוסובו וכן משתתפת במשימות למלחמה בפיראטים למול חופי סומליה. הצבא האסטוני רוכש ציוד ונשק מפינלנד, שוודיה, גרמניה, דנמרק, בריטניה, ארצות הברית וישראל.
בעקבות הפלישה הרוסית לאוקראינה ב-2022 נכנסו כוחות ההגנה של אסטוניה לכוננות. ב-8 במרץ ערך הרמטכ"ל האסטוני, מרטין הרם, מסיבת עיתונאים בבסיס חיל אוויר בצפון אסטוניה, בנוכחותו של הגנרל מארק מילי יושב ראש המטות המשולבים של ארצות הברית בה אמר כי: "היום ראיתי שהצבא האדיר הזה בעצם לא כל כך אדיר", לאור החולשה הרוסית בפלישה. ב-29 במרץ 2022 אמרה ראש ממשלת אסטוניה קאיה קאלאס, בטור בעיתון "הניו יורק טיימס": "אסור לתת לפוטין לנצח".
מבנה
המטרות העיקריות של כוחות ההגנה הן הפיתוח ותחזוקה של יכולת אמינה להגן על האינטרסים החיוניים של המדינה והתפתחותם של כוחות ההגנה, באופן שמבטיח יכולת פעולה הדדית שלהם עם הכוחות המזוינים של מדינות החברות בנאט"ו ובאיחוד האירופי והיכולת שלהם להשתתף במגוון רחב של משימות נאט"ו.
במצב חירום המשימות העיקריות של כוחות ההגנה הן להגביר את רמת המוכנות של היחידות השונות ככל שנדרש, לבצע הכנות למעבר למבנה מלחמה ולהתחיל לגייס כוחות מילואים אם נדרש, לשלב יחידות של רשויות שונות ולהתכונן לסיוע וקליטה של כוחות ידידותיים.
בשעת מלחמה המשימות העיקריות של כוחות ההגנה הן להגן על ריבונות המדינה, להקל את ההגעה והפריסה של כוחות ממדינות אחרות ושיתוף הפעולה עימם, לשמור על שליטה במרחב האווירי בסיוע ההגנה האווירית ותוך שמירה על נכסים אסטרטגיים.
מפקדות
בזמן שגרה כוחות ההגנה האסטוניים וארגוני ביטחון נוספים, כולל המשמר הלאומי, מונחים על ידי מפקד כוחות ההגנה. בזמן מלחמה כל הכוחות נמצאים תחת פיקודו של ראש כוחות ההגנה. מפקד כוחות ההגנה וראש כוחות ההגנה ממונים לתפקיד ומשוחררים ממנו על ידי האספה הלאומית ה"ריגיקוגו", על פי הצעתו של נשיא אסטוניה. החל מ-5 בדצמבר 2011, ראש כוחות ההגנה הוא לוטננט גנרל Riho Terras.
ה-Kaitseväe Peastaap היא המפקדה של צבא אסטוניה. המטה הכללי הוא צוות משותף העוסק במנהיגות תפעולית, הכשרה ופיתוח מבצעי של כוחות הביטחון. מנהיגות תפעולית מיושמת על ידי הצוות המבצעי, המתכנן, מפקח ומבטיח מוכנות הגנה וגיוס כוחות מילואים. המחלקות להכשרה ופיתוח אחראית לתכנון לטווח ארוך וטווח בינוני, תכנון משאבים, ארגון ושליטה של תכנון הדרכה והטמעה של פעילויות הגנה לאומיות. המטה הכללי של כוחות ההגנה הוא בפיקודו של ראש המטה של כוחות ההגנה של אסטוניה.
ארגון
כוחות ההגנה מורכבים מיחידות צבאיות סדירות בסדר גודל של 6,500 קצינים וחיילים, חיל המתנדבים, ליגת ההגנה, מונה כ-12,600 חיילים. הגודל המתוכנן למבנה הצבא בשעת מלחמה הוא כ-30,000 חיילים. כוחות הביטחון הם כוח מילואים, ובתור שכזה, "כל האזרחים הגברים הכשירים מבחינה פיזית ובריאים בנפשם" חייבים בשירות חובה למשך 8 או 11 חודשים, שבמהלכם המגויסים לומדים מיומנויות בסיסיות הנדרשות לשירות פעיל. כוחות ההגנה מוצבים ב-4 מרחבי הגנה עם מפקדות בטאלין, טאפה, לונז'ה ופרנו.
הצבא האסטוני בנוי על פי העיקרון של כוחות מילואים, כלומר החלק העיקרי העוסק בהגנה על המדינה מורכב מיחידות אשר במילואים. בשביל מדינה עם מעט כוח אדם ומשאבים, כוח מילואים המבוסס על רצון האזרחים להגן על המדינה הוא הצורה המעשית ביותר של ההגנה הלאומי.
בעיתות שלום, כוחות המילואים מקיימים אורח חיים רגיל והמדינה דואגת להכשרתם ולרכש של ציוד ונשק. בזמן מלחמה כוחות המילואים מגויסים ליחידות הצבאיות. יחידות המילואים נוצרות על העיקרון הטריטוריאלי, כלומר חיילים מאזור אחד ייקראו בפעם אחת ליחידה אחת ואחרי השירות הם נשלחים למילואים כיחידה אחת. הצבא האסטוני עוסק באופן קבוע במוכנות להגנה בשיתוף פעולה עם גורמים אחרים.
כוחות היבשה
כוחות היבשה האסטוניים הם הזרוע העיקרית בכוחות ההגנה. הגודל הממוצע של מבנה הכוחות בעיתות שלום הוא 5,500 חיילים מתוכם 2,700 בגיוס חובה. מרכיב הצבא במבנה התפעולי מורכב מחטיבת חיל רגלים ו-4 פיקודים אזוריים. חטיבת חיל הרגלים מתפקדת כיחידת אימון וסיוע ליחידות הפרוסות בשטח. סדר עדיפויות בפיתוח כוחות היבשה כוללות את היכולת להשתתף במשימות מחוץ לטריטוריה הלאומית ואת היכולת לבצע פעולות כדי להגן על הטריטוריה של אסטוניה, גם בשיתוף פעולה עם בעלות ברית.
ביוני 2019, חתמה חברת רפאל - מערכות לחימה מתקדמות, באמצעות חברת הבת שלה באירופה - יורו-ספייק, על חוזה לאספקת טילים נגד טנקים מדגם "ספייק".
חיל הים
ה-Merevägi אחראי לכל הפעילות הימית ולהגנה על המים הטריטוריאליים של אסטוניה. התפקידים העיקריים של הכוח הימי הם ההכנה וארגון של ההגנה על המים הטריטוריאליים וקו החוף, הבטחת הביטחון הימי, תקשורת ותנועת ים במים הטריטוריאליים ושיתוף פעולה עם נאט"ו והציים של מדינות ידידותיות אחרות מסביב. במצב חירום הכוח הימי חייב להיות מוכן להגן על הנתיבים הימיים, אזורי הנמלים ולשתף פעולה עם יחידות של בנות ברית. הכוח הימי כולל ספינות סיור, שולות מוקשים, פריגטות ויחידות משמר חופים, ההכרחיות לביטחון הימי. בנוסף קיימת האקדמיה הימית, בסיס ימי ומפקדה ימית הממוקמים בטאלין.
באוקטובר 2021, זכתה התעשייה האווירית לישראל במכרז של חיל הים האסטוני להצטיידות בטילי התקיפה הימיים Blue Spear. טילי התקיפה Blue Spear מבוססים על משפחת טילי גבריאל של התעשייה האווירית, מערכת טילי ים-יבשה המאפשרת יכולות תקיפה מעבר לאופק נגד מטרות ניידות ונייחות ימיות.
חיל האוויר
תחילת הכוחות האווירים של אסטוניה היא בשנת 1918 כאשר הוקמה היחידה האווירית הראשונה. מלחמת העצמאות האסטונית האיצה את הפיתוח של חיל האוויר האסטוני אשר הכיל 130 כלי טיס מודרניים באמצע שנות ה-30. חיל האוויר מורכב מיחידה ימית מוטסת, בית ספר לטיסה, בסיס חיל אוויר ויחידת הגנה אווירית. מהנדסים אסטוניים בנו ותכננו מטוסי קרב, אשר היו בעלי ביצועים טובים. חיל האוויר האסטוני הוקם מחדש ב-1991 עם מטרה לשלוט מחדש במרחב האווירי של אסטוניה.
חיל האוויר עבר רפורמה איטית בגלל הנזק הכבד והרס התשתיות שהשאיר חיל האוויר הסובייטי. חיל האוויר האסטוני הוקם מחדש ב-13 באפריל 1994. בין 1993 ל-1995, קיבלה אסטוניה שני מטוסי תובלה Let L-410 Turbolet, שלושה מסוקי מיל מי-2 וארבעה מסוקי מיל מי-8. ענף השירות קיבל מכ"ם סובייטים ישנים וציוד נ"מ. רוב יחידות חיל האוויר ממוקמות בבסיס חיל האוויר  Ämari אשר שיקומו הושלם ב-2012. הבסיס תוכנן כך שיתן מענה וסיוע לנאט"ו וסיוע למדינות בעלות ברית. ב-2014 אסטוניה התעניינה ברכישת מטוסי JAS-39 גריפן משוודיה, דבר אשר יוביל ליצירת כנף תעופה אשר נכון להיום אינה קיימת.
ליגת ההגנה
ליגת ההגנה (Kaitseliit; קייטסליט) הוא ארגון צבאי לאומי התנדבותי, אשר נמצא תחת משרד ההגנה. הארגון לוקח חלק באימונים צבאיים. המטרה העיקרית של ליגת ההגנה היא להגביר את המוכנות של המדינה להגן על עצמאותה, גם במקרה של איום צבאי חיצוני.
לליגת ההגנה תפקיד חשוב בתמיכה במבנה האזרחי. חבריו מסייעים בכיבוי שריפות יער, מתנדבים במשטרה ומבטיחים את הבטיחות באירועים רבים. חברי ליגת ההגנה משתתפים גם ביחידות המבצעות משימות בינלאומיות לשמירה על השלום כמו במדינות הבלקן.
הארגון מחולק ל-15 יחידות אזוריות אשר אחראיות לרוב על אזורים בתוך גבולות אסטוניה. על ליגת ההגנה נמנים גם ארגונים נספחים לנשים, לבנות ולנוער. כיום, מונה ליגת ההגנה מעל 11,000 חברים.
לוחמה אלקטרונית
צבא אסטוניה נכנס לתחום חדש במאה ה-21 לוחמת הרשת, במטרה להגן על תשתיות חיוניות ותשתיות האינטרנט של אסטוניה. כיום הארגון המרכזי באסטוניה להגנת סייבר הוא ה-CERT (צוות תגובת החירום של אסטוניה), הארגון הוקם ב-2006 כארגון האחראי לניהול אירועי אבטחה ברשתות מחשבים. משימתו היא לסייע למשתמשי האינטרנט באסטוניה בנקיטת צעדים להפחתת נזק אפשרי מתקריות אבטחה ולעזור להם להגיב לאיומי אבטחה. ב-25 ביוני 2007, נשיא אסטוניה טומאס הנדריק אילווס נפגש עם נשיא ארצות הברית ג'ורג' ווקר בוש. בין הנושאים שדנו השניים היו ההתקפות על תשתיות האינטרנט של אסטוניה. ההתקפות הדגישו למספר ארגוניים צבאיים בעולם את החשיבות של אבטחת הרשת כחלק מדוקטרינה צבאית מודרנית. ב-14 ביוני 2007, שרי ההגנה של נאט"ו קיימו ישיבה בבריסל, בסופה הוציאו הודעה המבטיחה טיפול מיידי. לאחר התקפות הסייבר על אסטוניה ב-2007, היו תוכניות לשילוב הגנה על רשתות מחשבים כחלק מאסטרגיית הצבא, ונוצרו תוכניות של נאט"ו במטרה להקים מרכז להגנת סייבר באסטוניה.
סקס והעיר הגדולה
סקס והעיר הגדולה (באנגלית: Sex and the City) היא סדרת טלוויזיה אמריקאית שמתבססת על ספר בעל שם זהה, אשר נכתב על ידי קנדיס בושנל. הסדרה הופקה עבור רשת הכבלים HBO משנת 1998 עד 2004. הסדרה עוסקת בחייהן של ארבע חברות רווקות בניו יורק. שלוש מתוכן, קארי בראדשו, מירנדה הובס ושארלוט יורק, שבשנות השלושים לחייהן, והרביעית, סמנתה ג'ונס, בשנות הארבעים לחייה. הסדרה עסקה לפרקים בנושאים חברתיים אקטואליים, כמו מעמד האישה, מעמד הקהילה הגאה, מחלת הסרטן ועוד. הסדרה זכתה להצלחה גדולה בארצות הברית ואף במספר רב של מדינות ברחבי העולם. כ-10 מיליון איש צפו בפרק הסיום בארצות הברית. שם הסדרה, "סקס והעיר הגדולה", הוא בהתאם גם שמו של הטור השבועי אותו כותבת הדמות הראשית, קארי לעיתון ה"ניו יורק סטאר".
בישראל הסדרה שודרה בערוץ 2 במסגרת הזכיינית "רשת"; שני הפרקים הראשונים הוקרנו ב-8 בנובמבר 1999, והפרק האחרון ב-29 במרץ 2004.
עונה 1
פרקים 1–12 (12 פרקים). החלה ב-6 ביוני 1998 והסתיימה ב-23 באוגוסט 1998.
עונה 2
פרקים 13–30 (18 פרקים). החלה ב-6 ביוני 1999 והסתיימה ב-3 באוקטובר 1999.
עונה 3
פרקים 31–48 (18 פרקים). החלה ב-4 ביוני 2000 והסתיימה ב-15 באוקטובר 2000.
עונה 4
פרקים 49–66 (18 פרקים). החלה ב-3 ביוני 2001 והסתיימה ב-20 בפברואר 2002.
עונה 5
פרקים 67–74 (7 פרקים של סקס). החלה ב-21 ביולי 2002 והסתיימה ב-8 בספטמבר 2002.
עונה 6
פרקים 75–94 (20 פרקים). החלה ב-22 ביוני 2003 והסתיימה ב-22 בפברואר 2004.
סרטי הקולנוע והסדרה
במאי 2008 יצא הסרט "סקס והעיר הגדולה" המהווה המשך לסדרה, ובו כיכבו השחקניות והשחקנים המקוריים. עלילת הסרט מתרחשת כארבע שנים לאחר עלילת הסדרה. באוגוסט 2009 החלו צילומים לסרט המשך והסרט יצא לאקרנים באירופה ב-24 במאי 2010. בשנת 2021 עלתה העונה הראשונה של סדרת ההמשך "פשוט ככה", ללא קים קטרל. בשנת 2022, עלתה העונה השנייה.
מתיאס זאמר
מתיאס זאמר (גרמנית: Matthias Sammer; נולד ב-5 בספטמבר 1967 בדרזדן) הוא כדורגלן עבר גרמני, אשר שיחק בעמדת הקשר ובשלבים מאוחרים יותר בקריירה בעמדת הבלם.
זאמר זכה בתואר כדור הזהב בשנת 1996, השנה בה הוביל את נבחרת גרמניה לזכייה באליפות אירופה. זאמר פרש מכדורגל, לאחר שייצג את גרמניה 74 פעמים בסך הכל, 23 תחת נבחרת מזרח גרמניה ו-51 פעמים במדי גרמניה.
קריירה
זאמר החל לשחק במועדון המקומי של עיר הולדתו, דינמו דרזדן כבר כנער, ושיחק בקבוצת הבוגרים של הקבוצה בין השנים 1985 ל-1990. אביו, קלאוס זאמר, שיחק גם הוא בדינמו דרזדן בצעירותו, ואף תיפקד פעמיים כמאמן הקבוצה. מתיאס היה אחד הכדורגלנים המזרח גרמנים הנחשבים הראשונים שהצטרפו למועדוני כדורגל מערב גרמנים, אחרי שגרמניה אוחדה מחדש, לאחר שהצטרף לשטוטגרט ב-1990. אחרי שנתיים של משחק בשטוטגרט, זאמר הצטרף למועדון האיטלקי אינטר מילאן ב-1992, שם שיחק עונה אחת בלבד. ב-1993, חזר זאמר לשחק בגרמניה, לאחר שחתם בבורוסיה דורטמונד בה שיחק עד שנת 1998. הוא זכה בשתי אליפויות ליגת העל המזרח גרמנית עם דינמו דרזדן (1989, 1990), ושלוש פעמים באליפות הבונדסליגה (1992 עם שטוטגרט, 1995 ו-1996 עם בורוסיה דורטמונד). כששיחק בדורטמונד זכה זאמר גם בליגת האלופות בשנת 1997. הוא גם השחקן המזרח גרמני האחרון שכבש שער עבור נבחרת מזרח גרמניה, לפני איחוד גרמניה והנבחרות.
אחרי פציעה רצינית בברך, הוא נאלץ לפרוש בשנת 1998. זאמר מונה להיות מאמנה של בורוסיה דורטמונד בשנת 2000 והוביל את הקבוצה לזכייה באליפות גרמניה, בשנת 2002. הוא הוליך את הקבוצה עד לגמר גביע אופ"א באותה העונה, בו הפסידה דורטמונד 3:2 לפיינורד ההולנדית. זאמר אימן את שטוטגרט בעונת 2004-2005, אבל כבר בסוף העונה הראשונה שלו בקבוצה עזב אותה.
תופעת לוואי (תרופה)
תופעת לוואי היא תגובה לא רצויה או מזיקה שעלולה להתרחש עקב נטילת תרופות במינונים הרגילים שלה (להבדיל מרעילות מתרופה שמתרחשת כשניטלים מינונים גבוהים של התרופה או רעילות על רקע אינטראקציה בין תרופות).
תופעות לוואי הן פן חשוב מאוד של הטיפול התרופתי, וחובה חלה על הרופא, הרוקח ואנשי מקצועות הרפואה להכיר היטב את התרופות שהם נותנים למטופל ואת תופעות הלוואי האפשריות של הטיפול. תופעות לוואי יכולות להיות תופעות לוואי קלות או צפויות מהטיפול התרופתי אך הן עלולות להיות תופעות לוואי קשות או קיצוניות ועלולות לגרום לסכנת חיים.
על פי מחקר שנעשה בשנות ה-90 בארצות הברית, השכיחות של אשפוזים על רקע תופעות לוואי קשות עומד על 6.7% ושכיחות של תופעות לוואי קטלניות מהוות כ-0.32% מהאשפוזים לבתי החולים. ערכים דומים דווחו גם במחקר תצפיתי שנעשה בממלכה המאוחדת. לתופעות לוואי המסוכנות והחמורות השלכות קשות על הבריאות, ועל פי ההערכות בארצות הברית, תופעות לוואי מהוות את הסיבה ה-4 או ה-6 לסיבה לתמותה בעולם.
אף-על-פי שתגובות רבות הן קלות יחסית ונעלמות עם הפסקת השימוש בתרופה או עם שינוי במינון שלה, אחרות הן חמורות יותר ונמשכות לאורך זמן. קיימות גם תופעות לוואי של תרופות שמופיעות בתחילת הטיפול, ויש כאלו שמופיעות לאחר זמן רב של שימוש בתרופה.
הגדרות
על פי נוהל 6, של משרד הבריאות העוסק בדיווח על תופעות לוואי, תופעות הלוואי מחולקות לשלושה סוגים. משרד הבריאות מייחס את תופעות הלוואי לתכשיר, ותכשיר יכול להיות גם תרופה, תוסף מזון או אביזר מכשור רפואי.
היסטוריה
עד לשנות ה-60 של המאה ה-20, העולם הרפואי לא היה מודע לקיומם של תופעות לוואי. תרופות ממשפחת הברביטוראטים היו תרופות שהשתמשו בהם להשרות שינה. חסרונן של תרופות אלו היה עייפות וטשטוש ביום שלמחרת נטילתם והעולם הרפואי חיפש דרך אחרת. תרופה חדשה שיצאה לשוק בשנת 1957, בשם תלידומיד, הייתה תרופה שתוארה כ-"תרופה בטוחה לחלוטין ללא תופעות לוואי". התרופה ניתנה כנגד חרדה, הפרעות שינה והשתמשו בה בטיפול בבחילות והקאות על רקע ההריון. בתחילת שנות ה-60 החלו להופיע דיווחים חמורים על השימוש בתרופה, מה שמכונה "טרגדיית התלידומיד".
נתגלה כי התרופה גורמת למומי לידה קשים, שהתבטאו בכך שילדים נולדו ללא גפיים או עם גפיים קצרות.
ממצא זה גרם להפסקת שיווק התרופה וגרם לכך שארגון ה-FDA בארצות הברית החל לפתח מערכות לדיווח תופעות לוואי. גם באנגליה החל השימוש בכרטיסים צהובים לדיווח על תופעות לוואי כתוצאה מתרופות.
בישראל, בשנת 2011, הייתה פרשה המכונה "משבר האלטרוקסין" והייתה קשורה להחלפת תכשיר של אלטרוקסין, שהוא הורמון לטיפול בתת-פעילות של בלוטת התריס. החלפת הפורמולה גרמה לתופעות לוואי קשות אצל חלק מהמטופלים שקיבלו את התכשיר החדש. בעקבות משבר האלטרוקסין הוקמה המחלקה לניהול סיכונים ומידע תרופתי במשרד הבריאות לצורך ניטור ודיווח תופעות לוואי.
סיווג של תופעות לוואי
קיימים מספר דרכים לסווג את תופעות הלוואי.
סיווג רוולינס תומפסון Rawlins–Thompson classification
זהו הסיווג הראשון שנעשה לתופעות לוואי, ופורסם בשנת 1977. סיווג זה חילק את תופעות הלוואי לשני סוגים עיקריים:
Type A - תופעות לוואי שהן צפויות מתוך הפעילות הפרמקולוגית של התרופה. דוגמאות: אם תרופה משמשת לטיפול ביתר לחץ דם, והיא מורידה את לחץ הדם, תופעת לוואי אפשרית היא תת לחץ דם. תרופה משתנת תגרום לתכיפות במתן שתן ותגרום להפרשת מלחים שונים בשתן. תרופה המיועדת להשרות שינה תגרום לישנוניות ועייפות.
Type B - תופעות לוואי שאינן צפויות כתוצאה מפעילות פרמקולוגית מתרופות
דוגמאות: פריחה בעור על רקע שימוש בתרופה או אלרגיה על רקע שימוש בתרופה
היתרון של סיווג רוולינס-תומפסון הוא בכך שהוא מאפשר לחלק את תופעות הלוואי לשני סוגים, אך הוא איננו לוקח בחשבון פרמטרים כגון מינון התרופה, תזמון תופעות הלוואי והופעתן ופרמטרים נוספים הגורמים לתופעת הלוואי (כגון מאפייני המטופל, נטילת תרופות נוספות וכדומה).
סיווג רוולינס תומפסון מורחב
Type C - תופעות לוואי התלויות במינון ובזמן הנטילה
דוגמה פרדניזון שהוא קורטיקוסטרואיד עלול לגרום לאוסטיאופורוזיס. הופעת תופעת הלוואי תלויה הן במינון שניתן למטופל והן בזמן נטילת הסטרואיד.
דוגמה תרופה שגורמת לסרטן, זוהי תופעת לוואי שתופיע מאוחר ולא באופן מיידי.
Type E - תופעות לוואי הקשורות בהפסקת התרופה
דוגמה תופעות לוואי של גמילה לאחר הפסקת טיפול במורפין
Type F - תופעות לוואי הקשורות בכישלון טיפולי
דוגמה כישלון טיפולי של תרופות נוגדות אפילפסיה בשל תגובה בין תרופתית.
שיטת DoTS
שיטה שפותחה על בסיס של שלושה מאפיינים הקשורים בתופעות הלוואי:
D תלויות מינון
בעבר חשבו שתופעות לוואי אימונולוגיות המערבות את מערכת החיסון, אינן תלויות מינון אלא נוסעות בשל חשיפת התרופה למערכת החיסון. אבל למעשה יש גם חשיבות לכמות (מינון) התרופה שנכנסה לגוף וגרמה לשפעול מערכת החיסון.
קיימות כיום דרכים של הפחתת רגישות לפניצילין לפי פרוטוקול דה-סנסטיזציה, שבו ניתנים מינונים נמוכים של פניצילין בהדרגה, עד הבאת המטופל לחוסר רגישות לפניצילין.
T תלויות תזמון
על פי שיטת DoTS, תופעות לוואי יכולות להיות תלויות זמן יכולות להיות:
S עלילות המטופל
גורמים הקשורים במטופל, כגון:
תופעות בלתי צפויות (אידיוסינקרטיות)
תופעות אלו מתרחשות באופן נדיר הרבה יותר, ורק בחלק קטן מאוד מהמטופלים. הדוגמה האופיינית ביותר היא רגישות אלרגית ולא אלרגית לתרופה. דוגמאות: דיכוי מח העצם על ידי דיפירון, דיכוי מח העצם על ידי קלוזאפין, תגובה אנאפילקטית לפניצילין ותסמונת סטיבנס-ג'ונסון על רקע מתן תרופות לטיפול באפילפסיה כגון קארבאמזפין.
הערות שוליים
Adverse effect Albo-ondorio Effetto collaterale (medicina) Efekt uboczny 不良反应 (医学)
דשונת
מקור המילה
מקור המילה "קומפוסט" הוא בלטינית compositum ומשמעה היסודי הוא הרכבה, חיבור, ערבוב.
ב־6 ביוני 2011 אישרה הוועדה למונחי איכות הסביבה של האקדמיה ללשון העברית בשיתוף מכון התקנים הישראלי את מילון איכות הסביבה, ובו התרגום הרשמי של "קומפוסט" למילה "דשונת". המילה רַקְבּוּבִית, שמשמשת לעיתים לציון קומפוסט, מתייחסת למעשה למונח הומוס.
המתקן המשמש ליצירת דשונת נקרא מַדְשֵׁן (בלועזית: קומפוסטר).
ייצור
תהליך הייצור של דשונת נקראת הַדְשָׁנָה (בלעז: קומפוסטציה). במהלך ההדשנה, חומרים אורגניים עוברים פירוק בתנאים מבוקרים. פירוק החומר נעשה על ידי חמצון ביולוגי בתהליך תרמופילי ממושך שבמהלכו חומר אורגני מוצק מתפרק ומתקיים בו שחרור זמני של חומרים פיטוטוקסים, כך שבסופו של דבר מתקבל חומר אורגני מיוצב. ההדשנה נבדלת מריקבון, שהוא פירוק חומר אורגני המתרחש באופן טבעי, בכך שההדשנה נעשית בתנאים מבוקרים לשם קבלת תכונות קומפוסט רצויות.
שיטות
ישנן שתי שיטות עיקריות להדשנה:
תולעים
ניתן להוסיף לקומפוסט לאחר סיום התהליכים תולעים אדומות אשר מעכלות את הקומפוסט ופולטות חומרים אנאורגניים אשר מטייבים את איכות הקומפוסט, בשלב זה נקרא הקומפוסט "הומוס".
חומרי גלם
חומרי הגלם של הקומפוסט שונים ומגוונים. כל חומר טבעי שהגיע מגוף חי - אדם, חיה או צמח - עשוי לשפר את הקומפוסט: שאריות פירות וירקות, דגנים, קטניות, קליפות ביצים, שיער, ואפילו דם ושתן. מקורות החומר האורגני העיקריים המשמשים היום בתהליכי הדשנה הם:
זבל
ניתן גם להעביר צואה אנושית לקומפוסט, תוך שמירה על כללים מסוימים, ובכך לחסוך מים בשירותים וחומר אורגני שמגיע למטמנות
השימוש ב"זבל אנושי", כלומר צואה ושתן של בני-אדם (בדומה לזבל משק), כמרכיב מרכזי בקומפוסט, צובר כיום תאוצה במערב מתוך מודעות סביבתית. ישנן שתי דרכים מרכזיות שבהן זה נעשה: באחת, האסלה מוחלפת בדלי שמונח מתחת למושב ויש לרוקנו לעיתים תכופות אל ערימת קומפוסט שנמצאת במקום אחר. בדרך השנייה, מותקן בחדר השירותים תא שבתוכו אמור להתבצע תהליך הקומפוסטציה ומעליו מונח המושב, פתרון שנקרא לפעמים "שירותי קומפוסט". בשתי הדרכים, חומר יבש כמו נסורת, קש, גזרי נייר וכו' מפוזר לאחר כל שימוש אל תוך הכלי בתוכו נאסף הזבל ובכך נמנעת התפזרות של ריחות רעים.
פתרון זה זכה לתמיכה רבה ממוסדות סביבתיים רבים בשל הפוטנציאל לבטל את שיטת הביוב המערבית המודרנית. מהלך כזה יביא לחסכון אדיר במים וימנע את זיהום מאגרי המים שמתבצע כיום כחלק בלתי נפרד מאופן פעולתה של מערכת הביוב.
שימוש
הקומפוסטים השונים משמשים לשיפור תכונות קרקע חקלאית וכמצע גידול מנותק. תוספת קומפוסט עוזרת ביצירת אחיזת מים ואוורור טובים יותר, הקטנת הצפיפות הגושית, שמירה על pH מתאים, והקטנת ריכוז המלחים בקרקע. הרכב הקומפוסט מוסיף גם שפע מקורות מזון ליבול: תרכובות אורגניות, תרכובות מינרליות ואוכלוסייה מיקרוביאלית בקרקע, תוספת שיכולה להביא לשיפור בכמות היבול. יתרון חקלאי נוסף וחשוב של הקומפוסט הוא דיכוי מחלות קרקע שונות בצמחים.
קיים מגוון גדול של קומפוסטים בעלי הרכב כימי וביולוגי שונה, גם מבחינת השונות במקור חומרי הגלם, גם מבחינת מידת ההבשלה של הקומפוסט וגם מבחינת השיטה שבה התבצע תהליך הקומפוסטציה. השונות הרבה מאפשרת את התאמתו של כל קומפוסט כמענה לצרכים חקלאיים.
לישראל יש עניין מיוחד בהדשנה היות שקרקעות הארץ מאופיינות ברמה נמוכה של חומר אורגני ("הומוס") ורמת מלחים גבוהה.