cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
תעופה צבאית
היסטוריה
מטוסי קרב של הדור השלישי שיוצרו בשנות ה-60 וה-70 התאפיינו בתחכום גובר של מערכות האוויוניקה והבשלת טכנולוגיות מנועי סילון. במלחמת וייטנאם פותחו מערכות ללוחמה אלקטרונית ומערכות נגד, נשק מונחה ואמצעים לדיכוי ההגנה אווירית, ונכנסו לשימוש מסיבי מסוקי סער ומסוקי קרב. מטוסים מערביים נטו להפוך ליותר גדולים תוך התמקדות ביירוט מעבר לטווח הראייה (BVR), אך כללו גם יכולות רב משימתיות. בדור זה החל השימוש בכלי נשק מדויקים כגון ה-AGM-65 מאבריק ופצצות מונחות לייזר. מטוסי דור שלישי שפעלו בחיל האוויר הישראלי היו F-4 פנטום וה-כפיר תוצרת התעשייה האווירית לישראל.
מטוסי קרב של הדור הרביעי שיוצרו בשנות ה-70 ועד שנות ה-90 פותחו מלקחי מלחמת וייטנאם. הם מתאפיינים בפיתוח טכנולוגיית חמקנות, בשיפורים אוויוניים ובביצועים של דחף, מהירות וכושר פנייה מיטביים. הם בעלי יכולות תמרון חריפה במיוחד של 8–9 ג'י. חלקם כולל יכולות של הנעה וקטורית. המטוס הראשון בדור זה הוא ה-F-14 טומקט. הראשון שעוצב במיוחד להשגת לעליונות אווירית היה ה-F-15. כהמשך המגמה מהדור הקודם מטוסי דור רביעי הם רב משימתיים. דגמים מתקדמים של דור זה המכונים מטוסי דור 4.5 כוללים חימוש ואוויוניקה מתקדמים ומספר מאפיינים של דור חמישי. מטוסי דור רביעי הפועלים בחיל האוויר הישראלי הם F-15 איגל ו- F-16 פייטינג פלקון מדגמים שונים.
מטוסי קרב של הדור השישי נמצאים כיום בפיתוח. הם המתוכננים להיכנס לשימוש בעשורים הקרובים ועד מחיצת המאה ה-21.
בתקופת המלחמה הקרה פותחו מפציצים סילוניים שיועדו להפצצות גרעיניות ובהמשך התפתחו הטילים הבליסטיים שהיוו להם חלופה. שוגרו הלוויינים הצבאיים הראשונים, פותחו מערכות נ"מ מצוידות בטילי קרקע-אוויר מתקדמים ונכנסו לשימוש טילי שיוט.
בשלהי המאה ה-20 ובעיקר בעקבות המלחמות ביוגוסלביה חלה פריחה בתחום כלי הטיס הבלתי מאוישים. התהליך הואץ בשנות התשעים ושנות ה-2000. המזל"טים הראשונים התפתחו במהירות ממשימות סיור ותצפית למבצעי תקיפה אוטונומים. ב-2002 השתמשה לראשונה ארצות הברית בכטמ"ם לסיכול ממוקד כטמ"מים ורחפנים מסוגים שונים מספקים מודיעין טקטי ומבצעים משימות לוגיסטיות מורכבות ובכללם פינוי נפגעים.
מטוסי קרב
מטוס קרב הוא כלי טיס קרבי טקטי שנועד בעיקר לקרבות אוויר נגד מטוסים אחרים. מאפייני הביצועים העיקריים שלו בנוסף לכוח אש הם מהירות ויכולת תמרון גבוהים. מטרתו העיקרית היא לבסס עליונות אווירית מעל שדה הקרב באמצעות יירוט מטוסי האויב. מטוסי קרב הם רב-משימתיים ובעלי יכולות משניות כגון הפצצה טקטית. הוא מסוגל לשאת מגוון חימוש, כולל תותחים, טילים ופצצות מסוגים שונים. מטוסי קרב מודרניים מסוגלים לתקוף מטוסי יריב באמצעות טילי אוויר-אוויר מטווחים של 100 ק"מ ולשגר חימוש מונחה אל מעבר לאופק. דוגמאות:
מטוסי קרב בעצימות נמוכה
מטוס קרב ללוחמה בעצימות נמוכה נועד לתפעול בעלות נמוכה ובעיקר כמטוסי סיוע קרוב. מטוס זה משרת בעיקר במדינות מתפתחות. דוגמאות למטוסים מסוג זה הם: פוקרה (תוצרת ארגנטינה), אייר טרקטור (הגרסה צבאית תוצרת ארצות הברית) וסופר טוקאנו (תוצרת ברזיל).
מטוסי ניסוי
מטוסי הניסוי נועדו לבחון פיתוחים בתחום האווירודינמיקה, המבנה, האוויוניקה או ההנעה. אלה בדרך כלל ממוכשרים היטב בשלל חיישנים, ונתוני הביצועים עוברים בטלמטריה לתחנות קרקע. המונח מטוסי מחקר לעומת זאת, מציין בדרך כלל מטוסים שהותאמו לביצוע מחקרים מדעיים, כגון מחקר מזג אוויר או מדידה גאופיזית.
מטוסי ריגול
מטוסי ריגול ומסוקי סיור משמשים בעיקר לאיסוף מודיעין. הם מצוידים בחיישני צילום, אינפרא אדום, מכ"ם וטלוויזיה. חלקם מצוידים במערכות אלקטרוניות מיוחדות לגילוי צוללות כמו סונאר, ואחרים מסוגלים להעביר התרעה מוקדמת על קרבת האויב. השימוש הגובר בלווייני ריגול ובכלי טיס מאוישים מרחוק, מייתר בחלקו את השימוש במטוסי ריגול. דוגמאות למטוסי ריגול הם ה-SR-71 והלוקהיד U-2. בחיל האוויר הישראלי פועלים כיום מטוסי גאלפסטרים GV בתצורת איסוף מודיעין אותות.
מטוסי תובלה
מטוסי ומסוקי תובלה משמשים בעיקר להטסת והצנחת כוחות ואספקה. הם כוללים:
בחיל האוויר הישראלי פועלים מטוסי תובלה לוקהיד C130HI הרקולס ו- C-130J -30I סופר הרקולס, מטוסי תדלוק לוקהיד מרטין KC-130 ובואינג 707 ("ראם") (אותו מיועד להחליף בואינג KC-46 פגסוס), מסוקי תובלה כבדים סיקורסקי CH-53 סי סטליון ומסוקי תובלת סער בינוניים סיקורסקי UH-60 בלקהוק.
מטוסי סיור ימי
מטוסים ומסוקים לסיור ימי משמשים לשליטה בנתיבי ים, ולעיתים קרובות הם מצוידים בציוד אלקטרוני מיוחד לאיתור צוללות, כמו סונאר. הם משמשים גם למשימות חיפוש והצלה וסיורי דיג. חיל האוויר הישראלי מפעיל מסוקי יורוקופטר HH-65 דולפין הפועלים מספינות חיל הים.
מטוסי שליטה ובקרה
מטוסי שליטה ובקרה (AWACS) מצוידים במכ"ם ומערכות קשר ייעודיות. תפקידם לזהות איומים, לספק התרעה מוקדמת ולתאם פעולות אוויריות. לרבים יש גם פונקציות שליטה ובקרה. בחיל האוויר הישראלי פועלים כיום מטוסי גאלפסטרים G550 בתצורת בקרה אווירית.
מטוסי אימון
מטוסי אימון משמשים להכשרת טייסים ולאימונים מבצעיים מתקדמים. הם כוללים בדרך כלל שני מושבים, למדריך הטיסה ולטייס המתלמד ומצוידים בהגאי טיסה כפולים. הם מאופיינים בתכונות טיסה "סלחניות" וסידור פשוט של מכשירי תא הטייס.
כלי טיס מאוישים מרחוק
הכטמ"מים בשימוש התעופה הצבאית כוללים בעיקר כטמ"ם תקיפה היכול לשגר טיל אוויר-קרקע ולבצע תקיפה אווירית כירורגית וכן כטמ"ם לדיכוי הגנה אווירית וחימוש משוטט; כטמ"ם מודיעין המשמש לאיסוף מודיעין חזותי ומודיעין אותות; וכטמ"ם מטרה המשמש לאימון ולניסוי מערכות נשק נגד מטוסים.
בחיל האוויר הישראלי פועלים הרמס 450, הרמס 900, Heron TP הרון 1 והארפי. חיל התותחנים הישראלי מפעיל "רוכב שמיים", מיני-כטב"ם טקטי שמשמש את הדרג הגדודי. רחפנים מסוגים שונים מופעלים בחיל האיסוף הקרבי, פיקוד המרכז ופיקוד העורף.
פצצות
פצצת שימוש כללי פצצת שימוש כללי (ש"כ) היא חימוש נפוץ במטוסי קרב ומפציצים. היא עשויה מתכת עבה הממולאת בחומר נפץ המהווה כ-50% ממשקלה ומאזנת בין נזקי הדף, כושר חדירה ורסס. ניתן להתקין עליה מגוון מרעומים וסנפירים למטרות שונות. הפצצה גם משמשת כראש קרב לפצצה מונחת. התקנת סוגים שונים של ראשי ביות וסנפירים הנשלטים אלקטרונית הופכת פצצת "ברזל" רגילה לפצצה מונחית לייזר, פצצה אלקטרו־אופטית, או פצצה מונחית GPS כגון ה־JDAM. משקלן 500 ליברות/227 ק"ג בפצצות סימן 82, 1,000 ליברות/454 ק"ג בסימן 83 ו-2,000 ליברות/908 ק"ג בפצצות ש"כ סימן 84.
פצצת מצרר פצצת מצרר מורכבת מתרמיל המכיל בין 3 ל-2,200 פצצונות ויש לה מגוון שימושים: פצצונת תבערה מכילה זרחן לבן או נפאלם ומתוכננת להצית שריפות. פצצונת נ"ט מכילה מטען חלול המיועד לחדור שריון טנקים ורכב קרבי משוריין. פצצונות המכילות מטען חלול שימושיות גם בתקיפת מערכי ביצורים. פצצונת להשמדת מסלולי תעופה מתוכננת לחדור בטון בטרם הפיצוץ וליצור מכתשים על פני המסלול, חימוש מצרר המפזר פצצונות מוקשים ועוד. במלחמת קוסובו השתמשה ארצות הברית לראשונה בפצצות מצרר CBU-94/B נגד רשת החשמל. כל פצצת מצרר מסוג זה מכילה חוטים מוליכים דקים הגורמים לקצר חשמלי בקווי מתח גבוה ובתחנות כוח.
פצצה תרמובארית פצצה תרמובארית או פצצת דלק-אוויר היא חימוש המנצל חמצן מהאוויר כדי ליצור פיצוץ עז בטמפרטורה גבוהה ולמשך זמן ארוך. חימוש תרמובארי מסתמך על גל ההדף והטמפרטורה הגבוהה שהוא מייצר בזמן הפיצוץ כמנגנון הנזק העיקרי. הפצצה משמשת בעיקר לפיצוח בונקרים.
פצצת נפאלם
פצצת נפלאם היא נשק תבערה המיועד נגד מטרות רכות והיא מיועדת להצתת שטחים גדולים, בעיקר שטחי תעשייה. הנשק נאסר לשימוש באמנה בדבר כלי נשק קונבנציונליים שנחתמה ב-1980 אולם במרבית הצבאות המודרניים מתבצע שימוש בפצצות נפאלם או בנגזרות שלהן בעת לחימה.
פצצה מונחת
פצצה גרעינית
טילים
טיל אוויר אוויר (AIM (Air Intercept Missile
טיל אוויר ים
תותחים
GAU-22/A - תותח אוטומטי גאטלינג בקליבר 25 מ"מ. מותקן במטוסי F-35 לייטנינג II.
M61 וולקן - תותח בעל שישה קנים מסתובבים בעל מערכת ההזנה דו-כיוונית היורה פגזים נפיצים בקוטר 20 מ"מ בקצב אש של כ-6,000 פגזים בדקה. הוא מותקן במטוסי קרב רבים ובמטוסי תקיפה כגון הרקולס AC-130. ישנם גם פודי וולקן נתיקים, שניתן להתקינם על המטוס בתנאי שדה.
M134 מיניגאן - M134 מיניגאן הוא מקלע רב-קני בקליבר 7.62x51 מ"מ בעל בקצב של 4,000 כדורים לדקה. הוא מותקן עם פודים על הכנפיים במטוסי תקיפה כמו A-1 סקייריידר ו-הרקולס AC-130.
אוויוניקה
אוויוניקה (מאנגלית: Avionics - Aviation Electronics - אלקטרוניקה אווירית) הוא שם כולל למערכות האלקטרוניקה והמחשבים בכלי טיס. דוגמאות למערכות אוויוניקה הן מערכות בקרת ירי, מערכת ניווט, מערכת תקשורת, לוחמה אלקטרונית, תקשורת נתונים, בקרת טיסה ועוד.
שימושים צבאיים בחלל
מערכות מבוססות חלל הופכות למרכיב חשוב יותר ויותר בכוח הצבאי. השימושים הצבאיים בחלל כוללים הצבה ופיתוח של טכנולוגיה צבאית כמו לווייני ריגול, מערכות ניווט ולוויני תקשורת. כלי נשק מונחים מדויקים נשענים במידה רבה על מערכת המשלבת מערכות מודיעין, תקשורת, ניווט ומערכות חלל אחרות.
לוחמת חלל עושה שימוש בנשק נגד לוויינים ובטילים בליסטיים. בתקופת המלחמה הקרה הוצבו בחלל גם כלי נשק כגון ה-FOBS (באנגלית: Fractional Orbital Bombardment System) ופותחו מערכות לגילוי ואתרעה מוקדמת כגון BMEWS (באנגלית: Ballistic Missile Early Warning System). כיום צבאות רבים עושים שימוש בלוויינים ובמערכות להגנה מפני טילים. בישראל פותחה ומופעלת מערכת החץ להגנה מפני טילים בלסטים.
תעשיות ביטחוניות
תעשיית התעופה וחלל היא תעשיית טכנולוגיה עילית הכוללת אורגנים העוסקים בהיבטים שונים של תכנון, בנייה, בדיקה, מכירה ותחזוקה של מטוסים, חלקי מטוסים, טילים, רקטות, מתע"דים או לוויינים. היא משמשת שני שווקים עיקריים: תעופה, הכוללת בעיקר ייצור, מכירה ושירות של מטוסים; וההגנה, הכוללת כלי נשק ומערכות שנועדו לפעול ביבשה, בים ובאוויר. ענף זה כולל גם ייצור לוויינים לשימוש צבאי ומסחרי כאחד. רוב הייצור מתבצע על פי אישורי סוג ותקני הגנה שהונפקו על ידי גוף ממשלתי.
אנאפסידה
אנאפסידה (שם מדעי: Anapsida) היא קבוצה של זוחלים קדומים מקבוצת הזאורופסידה, אשר להם גולגולת חסרת פתחי צדע. קבוצה זו נחשבה במשך שנים לזו ממנה השתלשלו הצבים אך כיום מניחים שהם התפתחו מהקבוצה טסטודינטה הקרובה לזאורופטריגיים.
הדוכסות הגדולה של הסן
הדוכסות הגדולה של הסן (בגרמנית: Großherzogtum Hessen und bei Rhein; ידועה גם כהסן-דרמשטאדט) הייתה מדינה ששודרגה על ידי נפוליאון בשנת 1806 מרוזנות הסן-דרמשטאדט, והתקיימה עד לסיום מלחמת העולם הראשונה.
היסטוריה
בשנת 1790 עלה לשלטון לודוויג העשירי, רוזן הסן-דרמשטאדט. בשנת 1803 הוחלט על חילוט נכסי הכנסייה באימפריה, וחלוקתם בין הנסיכויות החילוניות. בעקבות זאת גדלה הרוזנות באופן משמעותי, על ידי צירוף שטחים מהנסיכויות של קלן, מיינץ, ווורמס, ובעיקר את דוכסות וסטפאליה, ובשנת 1806 שודרגה הרוזנות למעמד של דוכסות גדולה.
במהלך קונגרס וינה נאלץ לודוויג לוותר על דוכסות וסטפאליה לממלכת פרוסיה, אך קיבל בתמורה שטח בגדה המערבית של נהר הריין, כולל המבצר החשוב במיינץ.
בשנת 1815 הצטרפה הדוכסות לקונפדרציה הגרמנית, ובשנת 1816 שונה שם הדוכסות ל"הדוכסות הגדולה של הסן ועל הריין".
בשנת 1866 הצטרפה הנסיכות לאימפריה האוסטרית במלחמת אוסטריה–פרוסיה, ובשלום פראג שנערך בסוף המלחמה, סופחו חלק משטחי הסן התחתית לממלכת פרוסיה, אך הדוכסות קיבלה בתמורה שטחים קטנים שהשתייכו לנסיכות הבוחר מהסן ולדוכסות נסאו. בשנת 1867 המחצית הצפונית של הדוכסות (הסן העליונה) הפכה לחלק מהקונפדרציה הצפון-גרמנית, ואילו המחצית הדרומית (הסן הריינית) לא הצטרפה לקונפדרציה. בשנת 1871 עם איחוד גרמניה, הפכה הדוכסות למדינה באימפריה הגרמנית.
גופיף רפיני
גופיף רפיני (באנגלית: Ruffini's corpuscle) הוא גופיף חישה הקיים בעור, בנוסף לגופיפי חישה אחרים כגון גופיף פצ'יני וגופיף מייסנר.
זהו גופיף קטן ביותר (מיקרומטר אחד) בעל מבנה צר דמוי כישור העטוף בקופסית, אליו נכנס עצב סנסורי. בתוך גופיף רפיני קיים סיב קולגן, וכאשר מופעל לחץ על שכבת הדרמיס סיב הקולגן האמור זז, וכתוצאה מכך גם הממברנה והעצב עובר דה פולריזציה ומעביר את האינפורמציה על הלחץ אל מערכת העצבים המרכזית.
אנקת גבהים (סרט, 1998)
אנקת גבהים (באנגלית: Wuthering Heights) הוא סרט טלוויזיה בריטי משנת 1998 שביים דייוויד סקיינר והפיק ג'ו רייט. הסרט מבוסס על הרומן "אנקת גבהים" מאת אמילי ברונטה. את העיבוד לסרט כתב ניל מק'קיי.
אברהם נאמן
אברהם (אייבי) נאמן (13 במרץ 1933 - 7 בפברואר 2018) היה עורך דין ישראלי, בעליו ומייסדו של אחד ממשרדי עורכי הדין המובילים בישראל. יזם נדל"ן, שהקים בין השאר את אזורי חן, מגדלי נאמן ומתחמים ב"גוש הגדול" בצפון מערב תל אביב. חבר המועצה המייעצת של בנק ישראל (1982), יו"ר מרכז בית"ר, משנה ליו"ר ההתאחדות לכדורגל (1969–1973), יו"ר חברת הבנייה רסקו (1981–1984), קונסול כבוד של סרביה ומונטנגרו בישראל, יו"ר הליגה לידידות ישראל –ספרד (1972–1979), ממקימי מרכז פרס לשלום ויו"ר אגודת ידידי מרכז רפואי רעות.
בצעירותו היה לוחם האצ"ל ובנובמבר 2005 היה בקבוצת אנשי שמעון פרס, שהצטרפו למפלגת קדימה לאחר שהוקמה על ידי אריאל שרון. כשפרס הוצב במקום השני ברשימת מועמדי המפלגה לקראת הבחירות לכנסת ה-17 ב-2006 הוצב נאמן במקום של כבוד, ה-110 ברשימה.
קורות חיים
נאמן נולד ב-1933, בתל אביב, בנם הבכור (מתוך שלושה) של חנה פרומה לבית אלתר יפה (דור שישי בארץ ישראל) ומיכאל מאיר (דור עשירי בארץ ישראל) נאמן. אבות אבותיו של אביו הגיעו לארץ ישראל ב-1776, מהונגריה וליטא. אביו היה בצעירותו מראשוני תנועת הצה"ר, מזכירו של זאב ז'בוטינסקי ולאחר מכן חבר האצ"ל. מפקדת ה"דלק", יחידת המודיעין של האצ"ל שכנה במשרדו. לימים הפך האב לאיש נדל"ן, שעסק בגאולת קרקע — קנה קרקעות מערבים. האם עבדה בשקם הבריטי ברחוב נחלת בנימין בתל אביב.
נאמן גויס לאצ"ל כבר בגיל 13 על ידי אבא שרצר, מפקד ה"דלק" וסגנו יגאל גריפל. שימש כמאבטח ומתריע. בגיל 14, בשנת 1947 הועבר לגדוד 20 (גדוד הנוער של האצ"ל) תחת פיקודו של פסח פוני ועסק בהדבקת כרוזים במרכז ת"א. הוא אף נורה במסגרת פעילותו זו על ידי שוטר בריטי ונפצע באורח קל. בגיל 15 היה אחראי על מחסן נשק קל ליד בית הספר אליאנס עד שבוע לאחר המתקפה על יפו. לאחר הקמת מדינת ישראל עבר קורס מפקדי בית"ר ברמת רזיאל.
שיחק בצעירותו בקבוצת הכדורגל של בית"ר תל אביב, עד שהחל ללמוד באוניברסיטה. סיים לימודי הסמכה במשפטים בהצטיינות באוניברסיטה העברית בירושלים. התמחה אצל עו"ד מיכאל כספי והוסמך ללשכת עורכי הדין בישראל ב-1957. הקים משרד עורכי דין בתל אביב, שהפך למשרד מוביל בתחום המסחרי ותחום הנדל"ן. עסק בייזום פרויקטים במקרקעין, שהידועים בהם היו פרויקט "אזורי חן" הקרוי על שם אמו חנה נאמן ומגדלי נאמן בתל אביב, אשר את אבן הפינה להם הניח שמעון פרס ב-1998. שימש כאחד ממנהלי "הגוש הגדול" והיה מזכיר המנהלים. תכנן אלפי יחידות דיור מעבר לירקון, בעקבות היותו אדריכל ההסכם עם מדינת ישראל לפינוי שדה דב.
שימש כחבר בוועדה המייעצת לבנק ישראל ב-1982. כיהן כיו"ר מרכז בית"ר, משנה ליו"ר ההתאחדות בכדורגל בין השנים 1969–1973, יו"ר הליגה לידידות ישראל–ספרד בין השנים 1972–1979, יו"ר חברת הבניה רסקו בשנים 1981–1984, קונסול כבוד של סרביה ומונטנגרו בישראל, ויו"ר אגודת ידידי מרכז רפואי רעות. את שמעון פרס הכיר בתחילת שנות ה־90, כשהדיור הממשלתי שכר עבור ראש הממשלה לשעבר משרד במגדל אמות משפט בתל אביב, שנאמן חכר לשם השבחתו. מאז הם הפכו לידידים ובמסגרת זו היה נאמן בין השאר גם ממקימי מרכז פרס לשלום וכשפרס הצטרף לקדימה, הלך עימו גם נאמן.
שתי נשותיו הראשונות נפטרו מסרטן ובעת פטירתו, שוב מסרטן, היה נשוי בשלישית, לדליה. גר כל ימיו בתל אביב והיו לו שני ילדים, בן ובת, שניהם עורכי דין.
נפטר ב-7 בפברואר 2018 והובא לקבורה בבית הקברות קריית שאול.
אלגוריתם למפל-זיו
אלגוריתם למפל-זיו הוא אלגוריתם לדחיסת נתונים שפותח על ידי אברהם למפל ויעקב זיו מהטכניון. במשך השנים התפתחו אלגוריתמים שונים על בסיס אלגוריתם למפל-זיו, ואלו שיפרו את ביצועי דחיסת הנתונים בצורה משמעותית. הדחיסה היא מסוג דחיסה משמרת מידע, המאפשרת את שחזור המידע הדחוס במלואו, ללא עיוות. האלגוריתם מתבסס על חלוקת המחרוזת המקודדת לתת-מחרוזות הנקראות פסקאות בתהליך המכונה פיסוק. כל פסקה מותאמת למחרוזת מעל אלפבית סופי ונבנה מילון בתהליך דינמי. האלגוריתם הוא אוניברסלי, הדחיסה היא אסימפטוטית אופטימלית, ואין נדרש ידע קודם של התוכן הנדחס. בריאיון עם פרופ' זיו הוא נתן כהמחשה לאלגוריתם את תפילת אבינו מלכנו המופיעה במחזורי התפילה היהודיים, שבה המילים "אבינו מלכנו" מופיעות רק במשפט הראשון, ואילו ביתר המשפטים מסתפקים באזכור והפניה אליהן.
LZ77
האלגוריתם הוצג על ידי למפל וזיו בעבודתם בשנת 1977, מכונה גם Sliding Window LZ. האלגוריתם משיג דחיסה על ידי החלפה של מופעים חוזרים של מידע, במצביע לעותק יחיד של אותה פיסת מידע, במופע הראשון שלו בקלט הרצפים הלא דחוס. הרעיון בבסיס הקידוד הוא כי כל מילה בקידוד היא המילה הארוכה ביותר שנראתה עד לאותה נקודת זמן, בתוספת של אות אחת.
אלגוריתם
בדחיסה מוגדר מילון בגודל קבוע וחוצץ (Buffer) באורך קבוע. החוצץ, שנקרא גם "חלון", מתקדם על המחרוזת בעזרת סמן (cursor) ונשמרים שלושה נתונים – מיקום ההתאמה הארוכה ביותר שמתחילה במילון ביחס לסמן, האורך של ההתאמה הארוכה ביותר, והתו הבא בחוצץ מעבר להתאמה הארוכה שנמצאה. בתום שמירת הנתונים, החלון מקודם באורך ההתאמה שנמצאה ועוד 1. בצורה זו, החלון נע על המחרוזת ומכאן שמו הנוסף של האלגוריתם Sliding Window. בפרישה, הפורש מחזיק את אותו המילון כמו הדוחס. עוברים על הקידודים, כך שכל קידוד שנפרש משורשר לסוף המחרוזת שכבר נפרשה.[2] לדוגמה: עבור המילון ABCD, והקידוד (2,6,E) הפלט יהיה ABCDCDCDCDE כאשר 2 הוא המיקום, 6 הוא האורך ו- E הוא התו הבא. אלגוריתם זה הוא בסיס להתפתחותם של אלגוריתמים יעילים יותר מאותה משפחה.
סיבוכיות LZ77
הנטל החישובי מצוי בשלב בו המקודד מחשב את ההתאמה ובונה את המילון. מימוש ברוטלי לכל התאמה mO(m2) כאשר m הוא גודל החוצץ. מקובל השימוש בטבלת גיבוב לביצוע ההתאמות. הקטנת החוצץ תגרום להקטנת הסיבוכיות אך ייתכן ויפגע קצב הדחיסה.
מימושים
האלגוריתם ניתן למימוש באופנים שונים הנבדלים בטווחים של הזוגות אורך-מרחק ובאופן ייצוגם. באלגוריתם המקורי משנת 1977, הפלטים הם שלושה ערכים בכל זמן: האורך והמרחק של ההתאמה הגדולה ביותר שנמצאה בחוצץ, והתו העוקב להתאמה. אם שני תווים רציפים בקלט יכולים להידחס רק כתווים, אזי האורך של אורך-מרחק הוא 0.
בפורמט PalmDoc הצמד אורך-מרחק מקודד על ידי רצף של שני בתים. מתוך 16 הביטים הבונים את שני הבתים, 11 ביטים משמשים לקידוד המרחק, 3 ביטים משמשים לקידוד האורך, ושני הביטים הנותרים מציינים למפענח את תחילתם של שני הבתים אותם צריך לפענח. במשחקים רבים של Electronic Arts הגודל בבתים של הצמד אורך-מרחק נשמר בתוך הבית הראשון המכיל את אורך-מרחק בעצמם, כתלות אם הבית הראשון מתחיל ב 0, 10, 110 או 111. אורך הצמד אורך-מרחק יכול להיות בין 1 ל-4 בתים.
משנת 2008, השיטה הפופולרית ביותר בשימוש אלגוריתם LZ77 לדחיסה הנה DEFLATE, המשלבת את LZ77 עם קוד האפמן. תווים, אורכים וסמלים מציינים את סופו של בלוק המידע הנוכחי ומוחזקים במילון א"ב אחד, המרחקים מוחזקים במילון א"ב אחר. מאחר שהמרחק מופיע רק לאחר האורך, לא ניתן לטעות עם סמל אחר ולהפך.
גרסאות של LZ77
Lempel–Ziv–Storer–Szymanski LZSS הוא נגזרת של אלגוריתם LZ77. הוא נוצר בשנת 1982 על ידי ג'יימס סטורר ותומס זימנסקי. ההבדל העיקרי בין LZSS ו-LZ77 הוא שבאחרון, ההפניות במילון יכולות להיות לעיתים ארוכות יותר מהקטע המקורי טרם הקידוד. באלגוריתם LZSS אם הקטע המקודד הוא ארוך יותר מקטע המקור, אזי נשמר קטע המקור. בנוסף, LZSS משתמש בדגל של ביט אחד לייצוג האם האיבר הבא שצריך לפענח הוא קוד המקור עצמו (בתים) או הצמד אורך-מרחק. ארכיונים פופולריים כמו PKZip, ARJ, RAR, ZOO, LHarc משתמשים ב LZSS ולא ב LZ77.
גרסאות נוספות הן LZR, LZB, LZH.
LZ78
הוצג על ידי למפל וזיו בשנת 1978 ומכונה גם בשם Tree Based Algorithm. האלגוריתם משיג דחיסה על ידי החלפת מידע שחוזר על עצמו במצביע במילון למופע יחיד של אותו מידע.
אלגוריתם
כל כניסה במילון מחזיקה את הצמד אינדקס ותו כאשר אינדקס הוא אינדקס של כניסה קודמת במילון, והתו ישורשר לתו בכניסה אליה מצביע האינדקס. לדוגמה עבור המילון D ו- "abc" מחרוזת הקלט כאשר אינדקס 0 מציין את התו הראשון של המחרוזת. האלגוריתם מאתחל את האינדקס האחרון המתאים (last matching index) ב-0 והאינדקס הפנוי הבא (next available index) ב-1. עבור כל תו במחרוזת הקלט, המילון מחפש התאמה של הצמד {תו, אינדקס אחרון מתאים}. אם נמצאה התאמה בכניסה מסוימת במילון, אזי האינדקס האחרון המתאים מקבל את ערך האינדקס של הכניסה שנמצאה. אם לא נמצאה כניסה מתאימה, נוצרת כניסה חדשה במילון {תו, הכניסה האחרונה המתאימה} = [הכניסה הבאה הפנויה]D כאשר הכניסה האחרונה המתאימה מאופסת, והכניסה הבאה הפנויה מקודמת. כאשר המילון מלא לא ניתן להוסיף כניסות חדשות. כאשר מגיעים לסוף המחרוזת המקודדת, האלגוריתם מציין אינדקס אחרון מתאים. המחרוזות מאוחסנות במילון בסדר הפוך והמפענח יודע להתמודד עם הפרישה. למימוש יעיל של האלגוריתם משתמשים במעבר על עץ סיפות (עץ סיומות, Suffix Tree) או עץ Trie. העץ ישמש כמילון השומר את המילים המקודדות, כאשר מבנה העץ הוא היררכי.
מימושים
ב- Zip, Unzip ממומש האלגוריתם LZH, ב- Unix Compress ממומש LZW ו- LZC
גרסאות של LZ78
LZW, LZC, LZT, LZMW, LZJ, LZFG.
LZW
האלגוריתם LZW או Lempel-Ziv-Welch פותח על ידי אברהם למפל, יעקב זיו וטרי ולך. הוא פורסם על ידי ולך בשנת 1984 ומתבסס על האלגוריתם LZ78 שפותח על ידי למפל וזיו בשנת 1978. האלגוריתם פשוט למימוש ומספק שיפור משמעותי בביצועים מקודמו. גרסה זו הפכה פופולרית והיא עומדת בבסיס רבות מכלי הדחיסה המסחריים בהם נעשה שימוש במאה ה-21.
משטרת נהלל
משטרת נהלל הייתה תחנת משטרה שהוקמה על ידי הבריטים, בקרבת נהלל, על מנת להגן על יישובי הסביבה ועל התנועה בכביש חיפה נצרת. התחנה שוקמה על ידי המועצה לשימור אתרים ומשמשת מרכז מבקרים למורשת השוטר והנוטר העברי בארץ ישראל.
המקום הוכר כאתר מורשת על ידי המועצה לשימור אתרי מורשת בישראל ועל ידי תוכנית ציוני דרך.
ההיסטוריה של המקום
משטרת נהלל הוקמה על ידי הבריטים ב-1936 עם תחילת המרד הערבי הגדול כדי להגן על יישובי האזור. המבנה הוקם בסמוך לנהלל, על כביש 75 בין חיפה לנצרת שהיווה ציר אסטרטגי.
התחנה תוכננה על ידי האדריכל הבריטי אוסטין הריסון ונבנתה על ידי סולל בונה. בראשיתה נבנתה התחנה ללא מיגון בחומה היקפית אך ב-1939 היא בוצרה, נוספו שתי מצדיות ונבנתה חומת מגן.
ב-1939 מונה סרג'נט יצחק שבילי (שווילי) למפקד התחנה (בעקבות לחץ המוסדות היהודיים על השלטונות הבריטים). שבילי שירת בתחנה תקופה ארוכה והוערך מאוד על ידי ערביי הסביבה. בתחנה שירתו שוטרים יהודים וערבים, יחידת רוכבי סוסים ויחידה רכובה על טנדרים.
בנוסף לפעילות החוקית של התחנה, שנתמכה על ידי הבריטים, התקיימה במקום פעילות ביטחונית בלתי חוקית של ארגון ההגנה בתמיכת שוטרי התחנה היהודים ויצחק שבילי בראשם.
במהלך מלחמת העצמאות שימשה התחנה כמתקן מעצר וחקירה לשבויים. לאחר המלחמה הפך צה"ל את התחנה למחנה צבאי והוסיף מספר מבנים. ב-1960 ננטש המקום ועמד בשממונו שנים רבות. בתחילת שנות ה-90 של המאה ה-20 עקב מחאת תושבים נגד הכוונה להרוס את המבנה ההיסטורי וביוזמת המועצה לשימור אתרי מורשת בישראל שוקמה התחנה, והוקם בה מרכז מבקרים למורשת השוטר והנוטר העברי בארץ-ישראל. בנו של יצחק שבילי, רמי שבילי, תרם חפצים אישיים של אביו למוזיאון והאדריכל פרדי כהנא ביצע את תכנון עבודת חידוש המתחם. החלקים האחרים של המבנה הם בשימוש משטרת התנועה הארצית.
שפרה הורן
שפרה הורן (נולדה ב-20 במרץ 1951) היא סופרת ישראלית.
ביוגרפיה
הורן נולדה בתל אביב לאם שמוצאה ספרדי ובוכרי ממשפחות שחיו דורות רבים בארץ ישראל, ולאב שכל משפחתו הושמדה בשואה והגיע כפליט מרוסיה לפני מלחמת העולם השנייה. הורן נקראת על שם סבתה, שפרה כהן-אהרונוב. ניתן לה גם שם שני לזכר סבתה השנייה אלכסנדרה. צילום משפחה של סבתה מבוכרה מוצג במוזיאון ישראל. הורן היא צאצאית של הרמב"ם, ושל יוסף ממן רב ומנהיג הקהילה היהודית בבוכרה.
ילדותה עברה עליה בירושלים בשכונת קטמון הישנה, בבית שהיה שייך לפני מלחמת העצמאות למשפחה ערבית עשירה שנמלטה עם כיבוש השכונה. הבית ושכונת מגוריה השפיעו עליה מאוחר יותר בבחירת מיקום העלילה בספרה "היפה בנשים", ובעיקר - "בית התווים", מול בית ילדותה, בפינת הרחובות כ"ט בנובמבר ובוסתנאי.
הורן סיימה את בית הספר התיכון ליד האוניברסיטה במגמה ספרותית-פילוסופית ושירתה בצה"ל בבסיס חיל האוויר. עם תום השירות למדה באוניברסיטה העברית, לתואר ראשון במקרא ובארכאולוגיה אותו סיימה בהצטיינות והמשיכה ללימודי תואר שני וקומוניקציה.
חייה האישיים
ב-2004 אובחנה כחולה בלוקמיה חריפה. ברבות השנים עברה השתלת מח עצם.
פעילות ציבורית
במהלך לימודיה נולד בנה גלעד ובאותה תקופה נבחרה להיות רכזת החינוך של ההתאחדות העולמית של הסטודנטים היהודים - WUJS ("ווג'ס"). במסגרת תפקידה ארגנה כנסים וקונגרסים בינלאומיים לסטודנטים יהודים בכל רחבי העולם והתמקדה בארצות שבאותן השנים לא קיימו קשרים דיפלומטיים עם ישראל כגון מדינות מזרח אירופה, מדינות צפון אפריקה, איראן ואתיופיה. הייתה ממונה על פרויקט יהדות המצוקה וניהלה מאבקים בקמפוסים בעולם למען יהודי אתיופיה, יהודי ברית המועצות ויהודי סוריה. כמו כן הפיקה סרטים ותוכניות אודיו-ויזואליות, עסקה בדוברות וייצגה את ווג'ס בכלי התקשורת הארציים והעולמיים. במהלך אותן השנים שימשה יו"ר ועדת קשרי חוץ ב"ועד הציבורי למען יהודי אתיופיה" שבמסגרתו שמרה על קשר עם הארגונים היהודיים בעולם בנושא מצוקת יהודי אתיופיה. בתום שש שנים בווג'ס נבחרה להיות דוברת המשרד לקליטת העלייה ועסקה בקליטת יהודי אתיופיה עם הגיעם לישראל במסגרת "מבצע משה".
ספרות ומדיה אחרת
עם שובה לארץ כתבה את ספרה הראשון "חוויה יפנית" - ספר עיון שיצא בהוצאת מעריב והיה לרב-מכר. הספר תורגם לאנגלית וזכה לקבל ציון לשבח מהניו-יורק טיימס. משך תקופת כתיבת הספר שימשה דוברת וממונה על יחסי-הציבור והפרסום במוזיאון מגדל דוד לתולדות ירושלים. כמו כן הגישה תוכנית טלוויזיה שעסקה ברפואה משלימה ששודרה בערוץ 2.
באותן שנים עסקה גם בכתיבה עיתונאית במגזינים ובעיתונים יומיים ארציים בנושאי תרבות, חברה, כלכלה וספרות. ספר הסיפורת הראשון שלה, "ארבע אמהות", יצא לאור בשנת 1994 בספריית מעריב. הספר הבא, "היפה בנשים'", יצא בהוצאת קשת של הספר רם אורן ב-1998. את כתב היד לספרה "תמרה הולכת על המים" שלחה להוצאת עם עובד בעילום שם ואחת מעורכות ספרייה לעם, אילנה המרמן, קראה אותו והחליטה להוציא אותו לאור ב-2002.
ב-2010 השתתפה בגרסה הישראלית של הסדרה "מי אתה חושב שאתה".
ספריה תורגמו לשפות אנגלית, גרמנית, הולנדית, צרפתית, איטלקית, סינית, יוונית, אזרית, ספרדית, קטאלנית, הינדית וטורקית.
פרסים
הורן זכתה במספר פרסים, בהם פרסי זהב ופלטינה לכל ספריה, פרס בת-ים לספרות, פרס ויצו ישראל, פרס היצירה לסופרים עבריים לשנת 2005, פרס ברנר לשנת 2006 ופרס ויצו צרפת לשנת 2008 לספר "המנון לשמחה". כמו כן זכתה בפרס אדי איטליה (פעמיים) על ספריה "המנון לשמחה" ו"מחול העקרבים" ופרס היצירה בתחום הציונות לשנת 2014 על ספרה "מחול העקרבים".
דיאטסרון
דִיאַטֶסָרוֹן (מיוונית "דיא-טסרון" "דרך של ארבעה") הוא חיבור שנכתב בערך בשנת 160 על ידי טטיאנוס (תלמידו של יוסטינוס מרטיר), המשלב את כל ארבע הבשורות לטקסט אחד.
הדיאטסרון היה בשימוש מאות שנים בכנסיות המזרחיות אולם הוא הוחלף במהלך השנים על ידי הפשיטתא והדיאטסרון אבד, כנראה הפסיקו להעתיקו כי הרעיון שעמד מאחריו חרג מהקונצנזוס בכנסייה לגבי אופי הברית החדשה, כלומר העדפת הכנסייה את המבנה של ארבע בשורות נפרדות.
המידע הקיים היום על החיבור מגיע מאזכורים אצל כותבים שונים בהם אוסביוס ומפירושים שנכתבו על הדיאטסרון, מהפירושים שרד בשלמותו הפירוש של אפרם סירוס (אפרים הסורי).
רימון בית ספר למוסיקה
היסטוריה
בית ספר רימון לג'אז ומוזיקה בת זמננו נוסד בשנת 1985 כעמותה רשומה על ידי גורי אגמון, גיל דור, הרי ליפשיץ, אילן מוכיח ויהודה עדר אשר היה היזם והמנהל הראשון של בית הספר.
בשנת 2013 עודכן שם בית הספר לרימון בית ספר למוסיקה
בשנת הלימודים 2022 נפתח קמפוס רימון בעכו.
בעלי תפקידים
בית הספר מנוהל משנת 2014 על ידי משה סיני. בשנים 1990 עד 2014 נוהל על ידי המעבד והסקסופוניסט, עמיקם קימלמן, ולפניו על ידי אורלי סלע.
נשיא רימון הוא יהודה עדר.
מסלולים
בית הספר עוסק במוזיקה עכשווית ובג'אז.
בבית הספר מוענקת תעודת בוגר במסלולים הבאים: לימודים לתואר
לימודים לתואר BA באמנויות בשיתוף האוניברסיטה הפתוחה של ישראל
• תואר ראשון במכללת ברקלי למוזיקה שבארה”ב, השלמת לימודים בברקלי לתואר בשנתיים, בתום שנתיים ברימון
• תואר B.A. במוסיקה, בשיתוף עם המחלקה למוסיקה באוניברסיטת בר-אילן
קיימים גם קורסים למוזיקאים חובבים במסגרת היחידה ללימודי החוץ של רימון. בין הקורסים: קורסי הלחנה, קורס ראפ והיפ הופ, קורסי אלתור לנגנים, שירה לזמרים חובבים, ניצוח, תיפוף, קורסים לנוער, והרכבי בוגרים
קבלה ללימודים
התלמיד עובר שני מבחני קבלה, שהם מבדק שמיעה מוזיקלית ומבדק התאמה למסלול.
מאחר שהתעודה המוענקת ברימון אינה תואר אקדמי, אין חובה להציג ציון פסיכומטרי או להיות בעל תעודת בגרות מלאה כדי להתקבל ללימודים, למעט במגמת הוראת המוסיקה.
תחרויות
הזוכים בתחרויות מקבלים מלגה להמשך לימודים ב"רימון", וכן הקלטה מקצועית באולפן ההקלטות של בית הספר.
קשר עם מכללת ברקלי למוזיקה
לבית הספר יש הסכם עם מכללת ברקלי למוזיקה בבוסטון (Berklee College of Music) שתלמיד ברימון יוכל, בכפוף להמלצת מוריו, להמשיך לימודים לתואר בברקלי, תוך הכרה בנקודות זכות שצבר ב"רימון".
פטרסון
פטרסון הוא שם משפחה שמקורו באנגלית ומשמעותו בנו של פטר. השם מתייחס לפטרוס הקדוש אחד משנים עשר שליחיו של ישו. {{פירושונים|
ראו גם
}}
ז'אן גרנדוויל
ז'אן גרנדוויל (בצרפתית: Jean Ignace Isidore Gérard Grandville; 13 בספטמבר 1803 – 17 במרץ 1847), היה צייר וקריקטוריסט צרפתי.
ביוגרפיה
נולד למשפחת אמנים ובדרנים בנאנסי, בשם ז'אן איגנאס איזידור ז'רארד. הכינוי "גרנדוויל" אותו אימץ בבגרותו, היה שם הבמה המקצועי של משפחתו. אביו לימד אותו ציור ובגיל 21 עבר לפריז ופרסם שם לראשונה את יצירותיו. הוא זכה להצלחה והחל לצייר בעבור שבועונים שונים בפריז. בנוסף הוא החל לצייר קריקטורות פוליטיות וסאטיריות, אשר זכו לפופולריות.
בשנת 1835 החלו הרשויות בצרפת להפעיל צנזורה נגד קריקטורות וגרנדוויל פנה לאיור של ספרים, בהם שיריו של פייר-ז'אן דה ברנז'ה, משלי לה פונטיין, דון קישוט, מסעות גוליבר ורובינזון קרוזו.
בשנת 1829 פרסם ספר המכיל יצירות המתארות דמויות בעלות גוף אדם עם ראשי חיות וחרקים, בשם "les métamorphoses du jour". בשנת 1844 פרסם את הספר "עולם אחר" (Un autre monde), בו יצירות דומות של אנשים המשולבים בחיות, חרקים, מכונות, ושאר דימויים פנטסטיים. יצירות אלה ודומות פרי מכחולו, מקושרות לפעמים אל תנועות מאוחרות יותר באמנות האירופאית כמו סימבוליזם וסוריאליזם.
Pig Latin
פיג לטין (מאנגלית: Pig Latin, "לטינית חזירית") היא שפת סתרים באנגלית, בדומה לשפת הבי"ת בעברית. כדי ליצור מילה, הדובר מעביר את העיצור הראשון לסוף המילה, ומצמיד אחריו את ההברה "אִי" (ay).
מקורות ושימוש
מקור השפה לא ידוע. השפה הוזכרה במגזין של פוטמן במאי 1869, אף על פי שהשפה שעליה דיבר לא הייתה בדיוק פיג לטין, ובינואר 1895, בכתב העת האמריקאי The Atlantic המשחק הוזכר בציטוט, בו נאמר שילדים קטנים משחקים במשחק זה.
כיום המשחק משוחק על ידי אנשים לשעשוע או כדי להסוות מסר מסוים מאחרים ולהתכתב בפרטיות. מילים בודדות במשחק פיג לטין הפכו להיות חלק מסלנג האנגלית האמריקנית.
כללים
כאמור, זהו הכלל הבסיסי:
לדוגמה, המילה: pig תהפוך ל-igpay, המילה computer תהפוך ל-omputercay, והמילה truancy תהפוך ל-uancytray.
עבור מילים שלא מתחילות בעיצור, נהוגים כמה כללים שונים:
נובומוסקובסק (רוסיה)
נובומוסקובסק (ברוסית: Новомоско́вск) היא עיר במחוז טולה שברוסיה. מוצא נהר דון, הנשפך לים אזוב, נמצא בפארק הילדים שבעיר. שטחה כ-74.7 קמ"ר ואוכלוסייתה מונה 125,647 אנשים (נכון ל-2017).
Nobody Gets Me
Nobody Gets Me הוא שיר של הזמרת-יוצרת האמריקאית סיזה, מתוך אלבום האולפן השני שלה, SOS. הוא עתיד לצאת לאור לרדיו להיטים עכשוויים האמריקאי ב-10 בינואר 2023, באמצעות טופ דואוג אנטרטיינמנט ו-RCA רקורדס, כסינגל הרביעי מתוך האלבום. הוא הגיע בשיאו למקום העשירי במצעד הבילבורד הוט 100 והגיע לעשירייה הפותחת גם בקנדה וניו זילנד.
נובומוסקובסק (רוסיה)
ערים תאומות
נובומוסקובסק היא עיר תאומה של הערים הבאות:
Nobody Gets Me
רקע
ב-5 בדצמבר 2022, סיזה פרסמה קטע קצר מתוך השיר בחשבון היוטיוב שלה.
משחק ילדים (זיכיון)
משחק ילדים (באנגלית: Child's Play) הוא זיכיון סרטי אימה פופולריים, המורכב משבעה סרטי קולנוע וחוברות קומיקס. הסרט הראשון בסדרה צולם ב-1988, והאחרון (סרט שלא קשור לסדרת הסרטים המקורית) ב-2019. ב-2021 יצאה סדרת הטלוויזיה "צ'אקי".
הדמות הראשית בסדרה היא צ'אקי, רוצח סדרתי שהעביר את נשמתו באמצעות קמע לבובה. שלושת הסרטים הראשונים בסדרה שמרו על פן אימתי, בעוד הרביעי והחמישי נטו לכיוון קומדיה שחורה. הסרטים השישי והשביעי הדגישו מחדש פן של מותחן- אימה, והסרט אתחול שיצא אחרי הוא שילוב של קומדיית-מתח (שמו של סוג הבובה בסרט האתחול הוא "באדי- "Buddy" ולא "בחור טוב- "Good guy", והוא למעשה בובת רובוט שעברה תכנות זדון על ידי אדם, בניגוד לבובה המקורית שנכנסה בה רוח של רוצח סדרתי פסיכוטי).
שמו של הרוצח צ'ארלס לי ריי לקוח משמותיהם של הרוצחים הידועים לשמצה צ'ארלס מנסון, לי הארווי אוסוואלד וג'יימס ארל ריי. דמותו הבדיונית הפכה לאייקון ידוע משנות ה-80 והצטרפה לדמויות אימתיות מוכרות כג'ייסון וורהיס, פרדי קרוגר ומייקל מאיירס.
משחק ילדים (1988)
רוצח סדרתי ערמומי בשם צ'ארלס לי ריי נפצע באופן קשה מירי על ידי השוטר/בלש מייק נוריס. לאחר מכן הוא הוא בורח מהמשטרה ופורץ לחנות צעצועים מקומית, שם הוא משתמש בכישוף וודו ומעביר את נשמתו לאחת מבובות "בחור טוב" (Good Guy doll) כניסיון שהתברר כמוצלח לחיות מחדש ולהמשיך לבצע פשעים. למחרת, אנדי בארקלי בן ה-6 חוגג את יום הולדתו, ומבקש מאמו קרן שתקנה לו בובת "בחור טוב". אמו, אישה קשת יום, משיגה את הבובה שרדופה על ידי צ'ארלס לי ריי מקבצן רחוב, ומכאן הצרות מתחילות בבית משפחת בארקלי. הסרט מסתיים במותו של צ'אקי שנורה בליבו.
הסרט יצא לאקרנים ב-1988 בבימויו של טום הולנד ומככבים בו אלכס וינסנט כאנדי בארקלי, קתרין היקס כקרן בארקלי, כריס סרנדון כבלש מייק נוריס, דיינה מנוף כמגי פטרסון, טומי סוורדלו כג'ק סנטוס, ניל גיונטולי כאדי קאפוטו, ג'ק קולבין כדוקטור ארדמור ובראד דוריף כצ'ארלס לי ריי/קולו של צ'אקי.
משחק ילדים 2 (1990)
שנתיים לאחר מאורעות הסרט הראשון, אנדי בארקלי בן ה-8 נשלח למשפחה אומנת, בעוד אמו עוברת טיפולים פסיכולוגיים. בינתיים, במטרה להציל את מוניטין חברת "בחורים טובים", לקחו כמה מעובדי החברה בראשות המנכ"ל סוליבאן את שרידי הבובה שהייתה רדופה, הכינו אותה מחדש וכך היא קמה לתחייה ונרדפה מחדש על ידי רוחו של צ'ארלס לי ריי. לאחר שצ'אקי מברר בעזרת העובדת הסוציאלית של אנדי היכן הוא גר (בשיחה טלפונית בה הוא מצליח לעבוד עליה כשהוא מתחזה לדוד של אנדי), הוא עושה דרכו לעבר בית הזוג סימפסון, שמגדלים באומנה את אנדי ואת הילדה קייל, במטרה להשלים את מזימתו.
לבסוף, צ'אקי מובס בכך שתוך כדי שנתקע במפעל ייצור בובות ה"בחור טוב", אורבים לו אנדי וקייל, ושופכים עליו חומר פלסטי מותך בטמפרטורה גבוהה במיוחד, ואחר כך גם תקעו בפיו צינורית עם לחץ אוויר דחוס שגורם לראשו להתנפח ולהתפוצץ למוות.
הסרט יצא לאקרנים ב-1990 בבימויו של ג'ון לאפיה ומככבים בו אלכס וינסנט כאנדי בארקלי, ג'ני אגוטר כג'ואן סימפסון, גריט גרהאם כפיל סימפסון, כריסטין אליס כקייל, גרייס זבריסקי כגרייס פול, גרג גרמן כמטסון, בת' גראנט כגברת קטלוול, פיטר האסקל כמר סאליבן ובראד דוריף כקולו של צ'אקי.
משחק ילדים 3 (1991)
לבסוף, צ'אקי מובס בכך שנפל אל תוך מאוורר תפעול גדול וגופו נקרע לגזרים.
כלתו של צ'אקי (1998)
כלתו של צ'אקי (הידוע גם כמשחק ילדים 4) (באנגלית: Bride of Chucky) מתרחש כמה שנים לאחר הסרט השלישי. טיפאני, בחורה צעירה בשנות ה-20 לחייה גונבת את גופתו המרוטשת של צ'אקי ומחזירה אותו לחיים. לאחר שהיא שומעת ממנו שהוא אינו מתכוון להציע לה להתחתן, היא נועלת אותו בקופסה ומשפילה אותו. ביום למחרת, צ'אקי מצליח לצאת מהקופסה ורוצח את טיפאני בכך שהוא מחשמל אותה באמבטיה ומעביר את נשמתה לבובת כלה שקנתה עבורו. כעת היא חוברת אליו, לאחר שצ'אקי מספר לה שכדי לחזור לגופם המקורי, הם צריכים למצוא את הקמע "הלב של דמבלה" שהיה על צווארו של צ'ארלס לי ריי וכעת קבור איתו בבית הקברות. הם מתחילים במסע רציחות מחודש בדרכם אל הקמע.
היורש של צ'אקי (2004)
היורש של צ'אקי (הידוע גם כמשחק ילדים 5) (באנגלית: Seed of Chucky) הוא סרט המשך לסרט הרביעי, אשר בסופו נולד לטיפאני וצ'אקי בן בשם גלן. בעוד שטיפאני וצ'אקי מתים, גלן מגיע להוליווד ומחזיר את הוריו לחיים. כעת הם רוצים להשתלט על גופה של ג'ניפר טילי (שחקנית מצליחה בהוליווד) ושל נהגה, סטן. הם עשו לה "הריון וודו", שגורם לעובר להתפתח מהר, וכעבור מספר ימים ג'ניפר מגלה שהיא בהריון מלא ועומדת ללדת בכל רגע. גלן, שנחרד ממעשיהם המחרידים של הוריו, שואל אותם לסיבה בגללה הם רוצחים. צ'אקי עונה שזהו תחביב, והוא עושה זאת כדי להירגע. לאחר דבריו, טיפאני מחליטה שהם צריכים להפסיק לרצוח אנשים, מכיוון שיש להם ילד, ושהם צריכים לחשוב על עתידם. צ'אקי מתנגד לטיפאני, ומתחיל מסע רציחות מחודש בהוליווד.
הסרט יצא לאקרנים ב-2004 בבימויו ובהפקתו של דון מנציני ומככבים בו ג'ניפר טילי בתפקיד עצמה/קולה של טיפאני, רדמן בתפקיד עצמו, בילי בויד כגלן, ג'ון ווטרס כפיט פיטרס, האנה ספיריט כג'ואן, סטיב לאוטון כסטן ובראד דוריף כצ'ארלס לי ריי/קולו של צ'אקי.
הקללה של צ'אקי (2013)
הקללה של צ'אקי (הידוע גם כמשחק ילדים 6) (באנגלית: Curse of Chucky) הוא סרט האימה השישי בסדרת "משחק ילדים". הסרט הוא סרט המשך ישיר לסרטים הקודמים, אלא שלא ידוע כמה זמן עבר בדיוק בין הסרט הקודם לנוכחי. הסרט נכתב ובוים על ידי דון מנסיני, שיצר את דמותו של צ'אקי וחיבר את התסריטים לכל סרטי הסדרה עד כה. בראד דוריף לוהק לתפקיד צ'אקי, ואילו פיונה דוריף לוהקה לתפקיד גיבורת הסרט.
לפני שצ'ארלס לי ריי הכניס את נשמתו לבובת צ'אקי, הוא חטף את שרה פרייס, אישה שבה היה מאוהב, אחרי שגילתה שהוא רצח את בעלה עקב קנאה. כמה שנים לאחר אירועי הסרט הקודם, שרה מתאבדת באחוזתה מול עיניה של ביתה הצעירה, ניקה. משפחתה של ניקה מגיעה לבקר באחוזה לצורך הלוויה. באופן לא ידוע, נשמתו של צ'אקי מוכנסת לבובת "בחור טוב" של אליס, אחייניתה של ניקה. צ'אקי מחליט להתנקם בשרה על ידי רציחת כל משפחת פרייס. ניקה, היחידה שמודעת למעשה הזוועות מנסה לעצור אותו.
הסרט יצא לדי וי די ולבלו ריי ב-2013 בבימויו של דון מנסיני והשחקנים מייטלאנד מקונל, א מרטינז, וויל וויטווויץ', תיהר תרוביאק, אלי תטרין, קנדס סמית', פיונה דווריף וג'ניפר טילי.
הכת של צ'אקי (2017)
הכת של צ'אקי (הידוע גם כמשחק ילדים 7 או הפולחן של צ'אקי) (באנגלית: Cult of Chucky) הוא סרט האימה השביעי בסדרה. הסרט יצא לאקרנים בשנת 2017 ובוים על ידי דון מנסיני. הסרט חוזר אל ניקה פירס, שבילתה ארבע שנים במוסד לחולי נפש לאחר שנרצחו בני משפחתה בעקבות פשע שלא ביצעה. הפסיכיאטר שלה נותן לה בובת "בחור טוב" ככלי טיפולי. זמן קצר לאחר מכן, שרשרת של רציחות מתרחשת סביב המקלט, מה שהופך את ניקה לחשוד כי רוחו של צ'אקי נמצאת בתוך הבובה העומדת מאחורי הפשעים. בינתיים אנדי, הנקמה הישנה של צ'אקי והקורבן המקורי שלו, בא לעזרתה של ניקה, ועוסק בטיפאני, כלתו הקודמת של צ'אקי.
משחק ילדים (סרט, 2019)
. העלילה מתרכזת בקארן, אישה קשת-יום ואם חד הורית הנאבקת לפרנס את עצמה ואת בנה, אשר אנדי קונה לו עבור יום הולדתו בובה מפס הייצור של חברת הבובות "באדי", מבלי להיות מודעת לטבעה המרושע והאמתי של הבובה.
קובי בראיינט
קובי בין בראיינט (באנגלית: Kobe Bean Bryant; 23 באוגוסט 1978 – 26 בינואר 2020) היה כדורסלן אמריקאי ששיחק בעמדת הקלע בקבוצת לוס אנג'לס לייקרס מליגת ה-NBA. בראיינט הוא מלך הסלים של הלייקרס בכל הזמנים, והיה אחד מהשחקנים המצליחים בתולדות ה-NBA. נודע בכינוי אותו העניק לעצמו בראשית שנות ה-2000, "הממבה השחורה". בראיינט הוביל את הלייקרס, יחד עם שאקיל אוניל, לשלוש אליפויות רצופות בין העונות –, והוביל את הקבוצה לשתי אליפויות נוספות ב- וב-. בראיינט, מדורג במקום הרביעי ברשימת קלעי כל הזמנים ב-NBA.
במהלך קריירת ה-NBA שלו זכה בראיינט בתארים אישיים רבים: הוא סיים שתי עונות כמלך הסלים של הליגה; נבחר פעם אחת ל-MVP של העונה הסדירה ופעמיים ל-MVP של סדרת הגמר; נבחר 15 פעמים לאחת מחמישיות העונה ו-12 פעמים לאחת מחמישיות ההגנה; וכן הופיע 18 פעמים במשחק האולסטאר של הליגה וזכה ארבע פעמים בתואר ה-MVP של המשחק, שיא של כל הזמנים. בשנת 2014 היה הכדורסלן המרוויח בעולם. באפריל 2016 ערך את משחקו האחרון במדי הלייקרס, בו קלע 60 נקודות, ולאחריו פרש מכדורסל בגיל 37. לאור הישגיו האישיים והקבוצתיים של בראיינט, הוא נחשב לאחד הכדורסלנים הטובים ביותר בכל הזמנים.
ב-26 בינואר 2020, בגיל 41 בלבד, נהרג בראיינט בהתרסקות מסוק, יחד עם בתו ג'יאנה בת ה-13 ועם הטייס.
באפריל 2020 פורסם כי נבחר להיכל התהילה של הכדורסל, וההכרזה הרשמית על צירופו התקיימה ב-15 במאי 2021.
ביוגרפיה
קובי בראיינט נולד בפילדלפיה שבפנסילבניה, ארצות הברית, הצעיר מבין שלושת ילדיהם של ג'ו ופמלה בראיינט. אביו, ג'ו בראיינט, היה אז כדורסלן בקבוצת פילדלפיה 76'. הוא גם אחיינו של הכדורסלן צ'אבי קוקס ששיחק במשך עונה אחת עבור וושינגטון בולטס. את שמו קיבל קובי על שם מנת סטייק ידועה בעיר קובה שביפן, שהוריו ראו בתפריט של מסעדה. קובי בראיינט החל לשחק כדורסל כבר בגיל 3, ולמד לשחק גם כדורגל. בגיל 6 סיים אביו לשחק ב-NBA, משפחתו עזבה את ארצות הברית ועברה לרייטי שבאיטליה, שם למד בראיינט לדבר איטלקית וספרדית באופן שוטף.
ב-1991 חזרה המשפחה לארצות הברית, ובראיינט החל ללמוד בבית הספר התיכון לאוור מריון בפילדלפיה, שם שיחק במסגרת קבוצת הכדורסל של התיכון. הוא הצטיין במהלך שנותיו בליגת התיכונים, ובשנתו האחרונה בתיכון,, הוביל את לאוור מריון לאליפות התיכונים הראשונה שלה מזה 53 שנים. הוא קלע 30.8 נקודות בממוצע למשחק בעונה זו, וזכה במספר פרסים אישיים, בהם פרס שחקן השנה בתיכונים על שם ג'יימס נייסמית'.
לאחר סיום לימודיו בתיכון החליט בראיינט לוותר על לימוד במכללה, ולנסות את מזלו בדראפט ה-NBA של 1996, בגיל 17 בלבד. הוא נבחר על ידי קבוצת שארלוט הורנטס מליגת ה-NBA במקום ה-13 בדראפט, מה שהעניק לו חוזה מובטח בליגת ה-NBA. שארלוט העבירה אותו ב לקבוצת לוס אנג'לס לייקרס, בעסקה שבמסגרתה הועבר ולאדה דיבאץ לשארלוט.
השנים הראשונות
בראיינט נבחר בדראפט על ידי שארלוט בובקאטס אך בטרום עונה הוא הועבר ללוס אנג'לס לייקרס תמורת הסנטר ולאדה דיבאץ.
בעונת הרוקי שלו,, בראיינט שימש בעיקר כמחליף לקלע הבכיר של הלייקרס, אדי ג'ונס. הוא הפך לשחקן הצעיר ביותר שמשתתף במשחק ב-NBA (שיא זה נשבר לימים על ידי אנדרו ביינום), ואף לשחקן הצעיר ביותר שפותח בחמישייה במשחק NBA. בראיינט קיבל בתחילה דקות משחק מועטות, אך ככל שהלכה והתקדמה העונה הוא קיבל זמן משחק רב יותר. הוא רכש לעצמו תדמית של שחקן בעל יכולת ניתור מרשימה, כשזכה בתחרות ההטבעות שהתקיימה במסגרת סוף-שבוע האולסטאר. בסיום העונה הוא נבחר לחמישיית הרוקיז השנייה של העונה.
בעונת, לאחר שאדי ג'ונס וניק ואן אקסל עזבו את הקבוצה, הפך בראיינט לגארד המוביל של הלייקרס ופתח בחמישייה בכל 50 משחקי הקבוצה (עונה זו הייתה מקוצרת בשל שביתת השחקנים ב-NBA). במהלך העונה הוא חתם על חוזה מחודש בקבוצה עד שנת 2004, תמורת 70 מיליון דולר בשש עונות. למרות יכולתו הטובה של בראיינט בעונה זו שגררה השוואות לגדולי השחקנים ב-NBA, העונה לא הייתה מוצלחת מבחינה קבוצתית ללייקרס, שהודחה בחצי גמר המערב בפלייאוף על ידי סן אנטוניו ספרסוהיה חלק מפרויקט של הNBA יחד עם שאקיל אוניל וסם סטילר.
שלוש אליפויות רצופות
בעונת הגיע בראיינט לממוצע שיא בקריירה שלו עד לאותה עת, 28.5 נקודות למשחק, וכן הוביל שוב את קבוצתו באסיסטים. למרות הצטיינותם של בראיינט ואוניל, הלייקרס ניצחה הפעם 56 משחקים בעונה הסדירה, כמות נמוכה ביחס לעונה הקודמת. אף על פי כן, הקבוצה חזרה להצטיין בפלייאוף, עם מאזן של 15 ניצחונות מול הפסד בודד. היא עברה ללא הפסד בסדרה את פורטלנד טרייל בלייזרס, סקרמנטו קינגס וסן אנטוניו ספרס, ואף על פי שהפסידה את המשחק הראשון בסדרת הגמר מול פילדלפיה 76', ניצחה בארבעת המשחקים הבאים וזכתה באליפות השנייה ברציפות. במהלך משחקי הפלייאוף בראיינט שיחק דקות רבות, והשיג ממוצעים של 29.4 נקודות, 7.3 ריבאונדים ו-6.1 אסיסטים למשחק. באותה עונה בראיינט נבחר שוב לחמישייה השנייה של העונה, וכן נבחר לשחק בפעם השלישית בקריירה במשחק האולסטאר.
בעונת בראיינט שיחק 80 משחקים לראשונה בקריירה שלו, והמשיך להפגין את יכולותיו המגוונות כאשר העמיד ממוצעים של 25.2 נקודות, 5.5 ריבאונדים ו-5.5 אסיסטים. הוא נבחר לראשונה בקריירה שלו לחמישייה הראשונה של העונה. לוס אנג'לס לייקרס ניצחה 58 משחקים בעונה הסדירה, וסיימה במקום השני בבית הפאסיפי אחרי סקרמנטו קינגס. בפלייאוף היא ניצחה את פורטלנד טרייל בלייזרס, סן אנטוניו ספרס ואת סקרמנטו, והעפילה לגמר מול ניו ג'רזי נטס. בסדרת הגמר בראיינט השיג ממוצעים של 26.8 נקודות, 5.8 ריבאונדים ו-5.3 אסיסטים, והוביל, שוב, יחד עם אוניל את הלייקרס לזכייה באליפות השלישית ברציפות. הוא הפך לשחקן הצעיר ביותר שזוכה בשלוש אליפויות רצופות, בגיל 23. בראיינט הפגין יכולת מרשימה ברבעים האחרונים של המשחקים, במיוחד בשני השלבים האחרונים של הפלייאוף, ובעקבות כך יצר לעצמו תדמית של שחקן המתמחה ברגעים חשובים (שחקן קלאץ').
השנים שלאחר שלוש האליפויות
בעונת, בראיינט קלע 30 נקודות בממוצע למשחק, ובנוסף הגיע להישג נדיר כאשר קלע למעלה מ-40 נקודות בתשעה משחקים רצופים, והעמיד ממוצע של 40.6 נקודות למשחק בחודש פברואר. בנוסף, הוא השיג ממוצעים של 6.9 ריבאונדים, 5.9 אסיסטים ו-2.2 חטיפות למשחק, שהיו הממוצעים הטובים ביותר בקריירה שלו באותו זמן. בראיינט נבחר שוב לחמישייה הראשונה של העונה, ואף זכה במקום השלישי בבחירת ה-MVP של העונה הסדירה. לאחר שסיימה עם מאזן של 50 ניצחונות ו-32 הפסדים בעונה הסדירה, הפסידה הלייקרס בחצי גמר המערב לסן אנטוניו ספרס שזכתה לבסוף באליפות. בכך היא איבדה את האליפות לראשונה מזה שלוש שנים.
בעונה הבאה,, הלייקרס צירפה את שחקני ה-NBA המובילים קארל מלון וגארי פייטון, על מנת להפוך את הקבוצה למועמדת חזקה לאליפות נוספת. השילוב של ארבעת השחקנים הבכירים - אוניל, מלון, פייטון ובראיינט - הוביל את הלייקרס להעפלה רביעית בחמש שנים לגמר ה-NBA, מול דטרויט פיסטונס. אף על פי כן, הלייקרס הפסידה לדטרויט בגמר בסדרה של חמישה משחקים, כשבראיינט מעמיד ממוצעים של 22.6 נקודות ו-4.4 אסיסטים, עם קליעה של 35.1% בלבד מ. לאחר עונה זו עזב המאמן פיל ג'קסון ובמקומו מונה רודי טומג'אנוביץ'. שאקיל אוניל עבר בטרייד לקבוצת מיאמי היט, ובמקומו צורפו לבראיינט בלייקרס למאר אודום, קארון באטלר ובריאן גרנט. למרות הכישלון לזכות באליפות, בראיינט חתם על חוזה חדש בלייקרס של שבע שנים, לאחר שדחה הצעת הצטרפות מהיריבה העירונית, לוס אנג'לס קליפרס.
לאחר עזיבת שאקיל אוניל
עונת הייתה קשה עבור בראיינט, שקיבל ביקורות רבות במהלך העונה. פיל ג'קסון, בספרו "The Last Season: A Team in Search of Its Soul" (בתרגום חופשי: "העונה האחרונה: קבוצה המחפשת אחר נשמתה"), ביקר את בראיינט על כך שאינו מסוגל לשחק תחת מאמן. על אף שבראיינט סיים במקום השני בדירוג הקולעים עם 27.6 נקודות בממוצע למשחק, הלייקרס לא הצליחה להעפיל למשחקי הפלייאוף לראשונה מזה עשור. העונה סימלה ירידה כללית במעמדו של בראיינט ב-NBA, כשהוא נבחר לחמישייה השלישית של העונה שהייתה הישג נמוך ביחס לעונותיו הקודמות, וכן לא נבחר, בניגוד לעונות הקודמות, לאחת מחמישיות ההגנה.
בעונת שינה בראיינט את מספר גופייתו בלייקרס, שעד לאותה עת היה 8, ל-24. הוא זכה שוב לפתוח בחמישייה במשחק האולסטאר וזכה, בפעם השנייה בקריירה שלו, בתואר ה-MVP של משחק האולסטאר, לאחר שזכה בו גם ב-2002. גם בעונה זו המשיך בראיינט לקלוע מספר גבוה מאוד של נקודות במשחקים רבים, כולל 65 הנקודות שקלע מול פורטלנד טרייל בלייזרס, 50 הנקודות מול מינסוטה טימברוולבס ו-60 הנקודות מול ממפיס גריזליס, ובכך הפך לשחקן השני בלבד בתולדות הלייקרס שקולע 50 נקודות או יותר בשלושה משחקים רצופים. הוא השיג ממוצעים של 31.6 נקודות, 5.7 ריבאונדים ו-5.4 אסיסטים, וזכה בפעם השנייה ברציפות בתואר מלך הסלים. עם זאת, הלייקרס שוב הודחה בסיבוב הראשון בפלייאוף, לאחר הפסד נוסף לפיניקס סאנס.
תואר ה-MVP ושתי אליפויות נוספות
במשחקי הפלייאוף עברה הלייקרס את יוטה ג'אז, יוסטון רוקטס ודנוור נאגטס, והעפילה בפעם השנייה ברציפות לסדרת הגמר, שם גברה על אורלנדו מג'יק. בכך זכה בראיינט באליפות האישית הרביעית בקריירה שלו, והשיג את מבוקשו הגדול - זכייה באליפות כשחקן המוביל הראשי של הקבוצה, ללא שאקיל אוניל. הוא זכה לראשונה בקריירה בתואר ה-MVP של סדרת הגמר, לאחר שהשיג במהלכה ממוצעים של 32.4 נקודות, 7.4 אסיסטים ו-5.6 ריבאונדים למשחק.
בעונת שיחק בראיינט עם שבר באצבע ובעיות בברכיים, אולם סירב לעבור ניתוח מכיוון שהניתוח היה משבית אותו למספר שבועות ובראיינט חשש שהקבוצה לא תסתדר בלעדיו. בראיינט קלע נקודות רבות כולל 44 נקודות מול ממפיס גריזליס, אם כי עקב הפציעה ירדו ממוצעיו. במשחקי הפלייאוף ניצחו הלייקרס את אוקלהומה סיטי ת'אנדר, יוטה ג'אז ופיניקס סאנס ובסדרת הגמר התמודדו נגד בוסטון סלטיקס. הלייקרס ניצחו בסדרה 3–4 וזכו באליפות שנייה ברציפות ובראיינט שקבע ממוצעים של 28.6 נקודות, 8 ריבאונדים ו-3.9 אסיסטים למשחק, זכה שוב בתואר ה-MVP של סדרת הגמר.
לאחר האליפויות, פציעה בגיד האכילס ופרישה
בראיינט נבחר בפעם ה-13 ברציפות למשחק האולסטאר ב-2011. הוא קלע בו 37 נקודות, לצד 14 ריבאונדים ו-3 חטיפות, ונבחר ל-MVP של האולסטאר בפעם הרביעית. בכך השווה את שיאו של בוב פטיט למספר פרסי ה-MVP של משחק האולסטאר. במהלך אותה עונה, עונת, עלה בראיינט מהמקום ה-12 למקום השישי ברשימת קלעי כל הזמנים ב-NBA, ועקף את ג'ון האבליצ'ק, דומיניק וילקינס, אוסקר רוברטסון, האקים אולאג'ואן, אלווין הייז ומוזס מלון. רצונה של הקבוצה לזכות באליפות בפעם השלישית ברציפות נגנז כאשר הפסידה בסיבוב השני של הפלייאוף לדאלאס מאבריקס.
את עונת החל עם פציעה במפרק כף היד. במשחק האולסטאר קלע 27 נקודות, ועקף את ג'ורדן בתור קלע האולסטאר המוביל בכל הזמנים. הוא גם שבר את אפו בעבירה שביצע דוויין וייד. הוא פספס שבעה משחקים בשל פציעה בשוק, וחזר כמה משחקים לפני סיום העונה. הלייקרס עפה מהפלייאוף לאחר הפסד בחמישה משחקים לאוקלהומה סיטי ת'אנדר.
לקראת עונת הצטרפו ללייקרס הסנטר דווייט הווארד והרכז סטיב נאש. לאחר שהתחילה את העונה בארבעה הפסדים מתוך חמישה משחקים, פוטר המאמן מייק בראון והוחלף במייק ד'אנטוני, שאותו הכיר בראיינט מתקופת משחקו של אביו באיטליה. ב-5 בדצמבר הפך לשחקן הצעיר ביותר שקולע 30,000 נקודות, והצטרף לארבעה שחקנים אחרים כיחידים שהגיעו לאבן-הדרך הזו. בהמשך דצמבר קלע 30 נקודות עשרה משחקים ברציפות. כדי לחזק את הגנת הקבוצה, החליט ד'אנטוני שבראיינט יגן על שחקן הפרימטר הטוב ביותר של הקבוצה היריבה; כך למשל, כאשר שמר על קיירי אירווינג מקליבלנד קאבלירס הגביל אותו ל-15 נקודות. על פי ניתוחי הפרשנים, הגנתו אפשרה לסטיב נאש להימנע ממאצ'אפים לא-נוחים. ד'אנטוני גם העביר את בראיינט לעמדת מוביל הכדור הראשי, ונאש עבר לעמדת שחקן משנה, שקולע ממסירות של בראיינט. המעבר אפשר לבראיינט להעלות את ממוצעי האסיסטים שלו.
בניסיונה להיכנס לפלייאוף מן המקום השמיני במערב, החל בראיינט לשחק כמעט את כל 48 הדקות מדי משחק. ב-12 באפריל 2013 קרע את גיד האכילס במשחק מול גולדן סטייט ווריורס, וסיים את העונה. קודם לפציעה שיחק במשך שבעה רבעים רצופים, ומעל 40 דקות שבעה משחקים ברציפות. למרות בקשות שיפחית את זמן המשחק שלו בימים שקדמו למשחק, התעקש בראיינט להמשיך, כדי לסייע ללייקרס לזכות במקום בפלייאוף. הוא נותח למחרת הפציעה, וההערכות היו שיעדר למשך שישה עד תשעה חודשים. ממוצעיו לאורך העונה היו 27.3 נקודות ב-46.3 אחוזים מהשדה, 5.6 ריבאונדים ו-6 אסיסטים. הוא הצליח לזכות את הלייקרס במקום בפלייאוף, המקום השביעי במערב, אך הקבוצה, ששיחקה בלעדיו, הודחה בסיבוב הראשון מול סן אנטוניו ספרס בארבעה משחקים.
בראיינט חזר לשחק 19 משחקים לאחר תחילת עונת. בפגרה האריך את חוזהו בלוס אנג'לס לשנתיים נוספות, ונשאר השחקן בעל השכר הגבוה ביותר בליגה. שבוע וחצי לאחר שחזר לשחק נפצע בברכו, וההערכות היו שיעדר למשך שישה שבועות. למרות פציעתו, נבחר על ידי האוהדים לפתוח במשחק האולסטאר ה-16 שלו, אך הוא לא שיחק בו בשל הפציעה. הלייקרס לא החזירה את בראיינט לשורותיה, כדי שיוכל להשתקם מהפציעה. הקבוצה סיימה את העונה עם 27 ניצחונות, ולא השתתפה בפלייאוף לראשונה החל מ-2005.