cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
סלע מעבדות תוכנה
פעילות החברה
עוד מקיימת המכללה השתלמויות מקצועיות קצרות בתחומים טכנולוגיים וימי עיון, בתים פתוחים וכנסים בהשתתפות מרצים מרחבי העולם. מאז שנת 1997 עורכת החברה בישראל מספר פעמים בשנה את כנס SELA Developers Practice שבו משתתפים מדי שנה יותר מ-1,500 אנשי פיתוח תוכנה ובדיקות תוכנה והוא כולל הרצאות וסדנאות בתחום.
אדיגית
הגיית השפה וכתיבתה
אותיות בניבים שונים בצ'רקסית:
סלע מעבדות תוכנה
פעילות החברה
בינואר 2019 הוכרה סלע על ידי מיקרוסופט העולמית כמוסמכת (Expert MSP (Managed Service Provider, ואחת מ-38 שותפות (Azure partners) בעולם.
לאופולד הראשון
{{פירושונים|
ראו גם
}}
בטון דרוך
בטון דרוך (Prestressed concrete) הוא סוג בטון מזוין שבו משמשים אמצעי הזיון ליצירת עומס מלאכותי על האלמנט, כשעומס זה מנוגד לעומסי השימוש של האלמנט ומקזז באופן זה את חלקם. קורות מבטון דרוך משמשות בדרך כלל לבניית גשרים או קירויים הנושאים עומסים גדולים על פני מִפתחים גדולים. העומס המלאכותי על הבטון מכונה בשם דריכה, ומבצעים אותו, בדרך כלל, באמצעות הוספת מאמצי מתיחה לזיון האלמנט, לפני הפעלת עומסי השימוש. במקרה בו מבוצעת הדריכה לפני יציקת האלמנט המבני, מכנים אותה בשם "דריכת קדם" (אנגלית: pre-tensioned) ואילו כאשר הדריכה מבוצעת לאחר שהאלמנט בנוי, מכנים אותה בשם "דריכת אחר" (אנגלית: post-tensioned).
ויקיפדיה האוזבקית
ויקיפדיה האוזבקית (באוזבקית: Oʻzbekcha Vikipediya) היא הגרסה בשפה האוזבקית של ויקיפדיה, האנציקלופדיה החופשית. היא הושקה בדצמבר 2003. ערכים בשפה האוזבקית נכתבים באלפבית הלטיני. באוגוסט 2012, נוסף לממשק ממיר מכתב לטיני לכתב קרילי, כדי לאפשר למשתמשים לצפות בערכים בשני סוגי הכתב.
בטון דרוך
היסטוריה
ניסיונות לדריכת בטון כבר התבצעו בשנות השבעים של המאה ה-19, עם התפשטות השימוש בבטון מזוין ברחבי אירופה. בניסיונות אלו השתמשו במוטות זיון מפלדה רגילה שאיבדה במשך הזמן מתכונות הדריכה, ובהמשך עד להרפיתה כליל ולהרס האלמנט. רק עם התפתחות המטלורגיה ופיתוח הפלדות עתירות הפחמן, ניתן היה לבצע דריכה שתחזיק מעמד לאורך שנים.
ויקיפדיה האוזבקית
ויקיפדיה האוזבקית חסומה באוזבקיסטן נכון לרגע זה. הסיבות לחסימתה לא נחשפו, אך יש המאמינים שהאנציקלופדיה נחסמה על ידי הממשלה האוזבקית בגלל תוכנם של ערכים המבקרים את פעולותיה. החסימה לא קשה לעקיפה: נכון לכרגע, ניתן לגשת לערכים בוויקיפדיה האוזבקית דרך חיבור HTTPS.
בטון דרוך
עקרון קונסטרוקטיבי
ברוב המבנים, אלמנטים מסוג קורה מקבלים עמיסה אנכית שגורמת למומנט כפיפה. בקורות מבטון מזוין מתנגד למומנט הכפיפה צמד כוחות המורכב מכוח מתיחה בזִיון הפלדה ומכוח לחיצה בבטון הלחוץ. בבטון דרוך משתמשים בזיון שהוא מתוח מלכתחילה. כאשר משחררים את הזיון המתוח הוא יוצר כוח לחיצה על הבטון ולמעשה מפעיל על הקורה מומנט כפיפה הפוך המתנגד למומנט הנוצר מהעומסים השימושיים. לעיתים משתמשים בבטון דרוך במבנים כמו מכלי מים מבטון, בהם מעבירים כבלי פלדה בהיקף המכל ומהדקים אותם כדי למנוע סדיקה של המכלים בגין הלחץ ההידרוסטטי.
בטון דרוך בדריכת קדם
בשיטה הזו הבטון מזוין בכבלי פלדה, הנמתחים לפני יציקת הבטון ומשחררים אותם לאחר שהבטון מתקשה ומתחזק. כוחות הלחיצה מועברים לבטון בתכונת ההדבקה בינו למוטות הפלדה. בשיטה זו ניתן לייצר בעיקר חלקי מבנה טרומיים, כמו קורות, קירות ותקרות. את האלמנט הדרוך מייצרים במפעל ואז משנעים אותו לאתר הבניה ומרכיבים אותו באמצעות מנופים. בישראל עיקר השימוש בבטון דרוך בדריכת קדם הוא בלוחות דרוכים (לוח"דים) המשמשים כתקרות טרומיות.
ויקיפדיה האוזבקית
היסטוריה
מתישהו בין סוף ספטמבר לתחילת אוקטובר בשנת 2011, ויקיפדיה האוזבקית נחסמה באוזבקיסטן. למרות החסימה, האנציקלופדיה החלה לגדול בצורה מהירה ב-2012. במהלך אותה השנה, התווסף לאתר בוט שיצר מספר רב של ערכים. בשנת 2013, התווסף בוט נוסף שהוסיף את כל הערכים באנציקלופדיה הלאומית של אוזבקיסטן לוויקיפדיה האוזבקית.
בטון דרוך
קישורים חיצוניים
Béton Armerad betong
ויקיפדיה האוזבקית
היסטוריה
אתר מראה לוויקיפדיה האוזבקית נוצר בשנת 2008 בכתובת wiki.zn.uz. הוא נוצר כדי להקל על התנועה הבינלאומית של משתמשי האינטרנט באוזבקיסטן. למרות זאת, קישור אתר המראה הפסיק את פעילותו ביוני 2012.
ויקיכנסים
בשנת 2007, הויקיכנס (באוזבקית: Vikimajlis) הראשון של עורכי ויקיפדיה האוזבקית אורגן והתרחש באוניברסיטת טשקנט לטכנולוגיית מידע. בין המשתתפים היו גם כאלה שעדיין לא ערכו בוויקיפדיה.
ויקיקיץ
בשנת 2008, תחרות ויקיקיץ (באוזבקית: VikiYoz; ל-yoz באוזבקית שני פירושים: "קיץ" ו-"לכתוב") אורגנה בעזרת תמיכה כלכלית של אוזיפוקום, סוכנות של ועדת המדינה בענייני תקשורת, מידע וטכנולוגיית הטלקומוניקציה של אוזבקיסטן. המטרה העיקרית של התחרות היא לתרום להרחבתה ופיתוחה של ויקיפדיה האוזבקית. אך למרות זאת, מעט אנשים הראו התעניינות בתחרות הויקיקיץ והתחרות לא זכתה להצלחה גדולה.
דוד זיני
דוד זיני (נולד ב-9 בינואר 1974) הוא קצין בצה"ל בדרגת אלוף, המשמש מפקד פיקוד ההכשרות והאימונים ומפקד הגיס המטכ"לי. קודם לכן שימש מפקד מל"י, מפקד עוצבת עידן, מפקד חטיבת עוז, קצין אג"ם של פיקוד המרכז, מפקד המרכז לאימונים באש במל"י, מפקד חטיבת אלכסנדרוני, מפקד יחידת אגוז ומפקד גדוד 51.
ויקיפדיה האוזבקית
OzodWiki
בפברואר 2014, שירות רדיו אירופה החופשית באוזבקיסטן, המוכר באזור בשם 'Ozodlik radiosi', השיק את פרויקט OzodWiki כדי לתרום לפיתוחה של ויקיפדיה האוזבקית. הפרויקט פורסם באתר התחנה. מגוון רחב של ערכים, כולל ראיונות עם משתמשים פעילים, סיקורים של ערכים קיימים ושיעורים על עריכה בוויקיפדיה פורסמו כחלק מהפרויקט. בנוסף, מילים וביטויים נבחרים שהופיעו בדיווחים שונים של התחנה קושרו לערכים המקבילים להם בוויקיפדיה האוזבקית כדי לעלות את הפופולריות של האתר. הפרויקט היה "רווחי לשני הצדדים, מאפשר למשתמשי Ozodlik לעבור למקורות מידע מורחבים, וגם מעלה את הפופולריות לוויקיפדיה בהבאת קהל ונושאים חדשים. בנוסף, רדיו Ozodlik ממליץ על נושאים חדשים לכתיבה לוויקיפדיה, כאשר התוכן בהם מסתמך כמקור על רדיו Ozodlik".
בתקופה קצרה של זמן פרויקט OzodWiki פרסם שהביא להשפעה חיובית על ויקיפדיה האוזבקית ועלייה בכ-300 אחוזים בכמות הביקורים. על אף שאין זה סביר שכל השינויים האלה שקרו לאחר השקת הפרויקט אירעו כתוצאה ישירה מהפרויקט, מרביתם קרו בעוד הפרויקט היה פעיל. באותה התקופה, בחודש ינואר 2014 (לפני השקת הפרויקט) ביקרו את העמוד הראשי של ויקיפדיה האוזבקית 20,368 פעמים, במרץ של אותה השנה (לאחר השקת הפרויקט) עלה המספר וביקרו את העמוד הראשי 56,274 פעמים. במרץ 2013, ביקרו את העמוד הראשי 20,403 פעמים. באפריל 2014, קרתה עליה משמעותית וכמות הביקורים בעמוד הראשי הגיעה ל- 136,592 פעמים. לעומת זאת, באפריל 2013, העמוד הראשי בוקר רק 12,134 פעמים.
דוד זיני
ביוגרפיה
התגייס לצה"ל בשנת 1992, והתנדב לסיירת מטכ"ל. לאחר טירונות צנחנים עבר מסלול הכשרה כלוחם ביחידה. לאחר סיום המסלול שירת כשנה בפלגה מבצעית ביחידה. לאחר קורס קציני חי"ר עבר לשרת בחטיבת גולני בה שובץ כמפקד מחלקה בגדוד 12. בהמשך היה מפקד פלוגת החוד ג' בגדוד 12, והוביל אותה בלחימה בדרום לבנון. לאחר מכן היה מפקד פלגה א' ביחידת אגוז. בעת מבצע חומת מגן היה בחופשת לימודים. הוא קטע את לימודיו ושב לחטיבה עד לסיום המבצע. בהמשך היה סגן מפקד גדוד 51. לאחר מכן היה מפקד מחזור האימון המתקדם בבא"ח גולני. במלחמת לבנון השנייה שימש כמפקד חפ"ק חטיבת גולני.
בשנת 2006 הועלה לדרגת סא"ל ומונה למפקד גדוד 51, תפקיד שבו שימש עד שנת 2008. במרץ 2007 התמודד עם מרד של לוחמי הגדוד, לאחר שהפסיק נורמות פסולות בנוגע להבדלי ותיקות-צעירות. ביולי 2007 יצא הגדוד בפיקודו לפעילות מבצעית בעזה שנמשכה עד פברואר 2008. במסגרתה הוביל את הגדוד בלחימה ברצועת עזה בעשרות מבצעים, בהם נהרגו מחבלים רבים, אותרו מצבורי אמצעי לחימה והושמדו תשתיות טרור. על הלחימה הממושכת והנחושה קיבל הגדוד ב-27 באפריל 2008 צל"ש יחידתי, ממפקד פיקוד הדרום, יואב גלנט. בשנת 2008 מונה למפקד יחידת אגוז, והוביל אותה בלחימה במבצע עופרת יצוקה. בשנת 2010 סיים את התפקיד ויצא ללימודים.
ויקיפדיה האוזבקית
OzodWiki
בהשוואה לינואר 2014, בפברואר 2014 ויקיפדיה האוזבקית נערכה בתדירות גבוהה יותר. כאשר מספר העריכות הכולל בחודש ינואר היה כ-1,400 עריכות, המספר גדל ל-2,200 עריכות בפברואר. במילים אחרות, המספר הכולל של העריכות בחודש עלה ב-59 אחוזים. בחודש ינואר של אותה השנה נרשמה ירידה ב-32 אחוזים במספר העריכות הכולל בהשוואה לחודש הקודם, מכאן ניתן לראות שהעלייה ב-59 האחוזים בחודש פברואר הייתה משמעותית.
דוד זיני
ביוגרפיה
בשנת 2011 הועלה לדרגת אל"ם ומונה למפקד חטיבת אלכסנדרוני ולמפקד מגמה בקורס מפקדי פלוגות ומפקדי גדודים. בשנת 2013 היה במקביל מפקד המרכז לאימונים באש במל"י. במהלך מבצע צוק איתן, לאחר פציעתו של מפקד חטיבת גולני, רסאן עליאן, מונה באופן זמני כמחליפו, והוביל את החטיבה בהמשך הלחימה בשכונת שג'אעיה במזרח עזה. את תפקידיו אלו סיים בשנת 2014. לאחר מכן היה קצין אג"ם של פיקוד המרכז בין השנים 2014–2015. ב-6 ביולי 2015 מונה להקים את חטיבת עוז וב-27 בדצמבר נכנס לתפקידו כמפקד החטיבה הראשון. את תפקידו סיים ב-17 באוגוסט 2017. לאחר מכן היה חניך במכללה לביטחון לאומי במחזור מ"ה (2018-2017).
ב-29 בינואר 2018 הועלה לדרגת תא"ל וב-31 בינואר נכנס לתפקידו כמפקד עוצבת עידן, במקביל שימש מפקד קורס מפקדי פלוגות ומפקדי גדודים בין השנים 2019–2020. בתפקידו כמפקד עוצבת עידן שירת עד 10 בספטמבר 2020. ב-24 ביוני 2020 מונה למפקד מל"י, תפקיד בו שימש עד 27 באוקטובר 2022.
ויקיפדיה האוזבקית
OzodWiki
למרות זאת, בפברואר לא היה כל שינוי משמעותי במספר העורכים החדשים. בהשוואה לחודש הקודם, גם בינואר וגם בפברואר מספר העורכים החדשים שביצעו יותר מעשר עריכות גדל רק בשלושה אנשים: בדצמבר 2013, מספר העורכים הפעילים בוויקיפדיה האוזבקית היה 183; בינואר 2014 — 186; ובפברואר 2014 — 189. בכל זאת, הייתה עדיין גדילה קטנה במספר העורכים החדשים בחודשים מרץ ואפריל. ויקיפדיה האוזבקית צברה עוד 4 עורכים חדשים שביצעו מעל עשר עריכות בחודש מרץ ועוד 6 עורכים בחודש אפריל.
דוד זיני
ביוגרפיה
ב-1 ביוני 2023 הועלה לדרגת אלוף וב-5 ביולי נכנס לתפקידיו כמפקד פיקוד ההכשרות והאימונים ומפקד הגיס המטכ"לי.
ויקיפדיה האוזבקית
OzodWiki
סך הכול, נוצרו 33 ערכים ייחודיים כחלק מהפרויקט. הערך האחרון שנוצר במסגרת פרויקט OzodWiki פורסם בינואר 2016.
דוד זיני
חיים אישיים
זיני מתגורר במושב קשת שברמת הגולן, נשוי לנעמי ואב לאחד עשר ילדים. הוא בעל תואר ראשון בחינוך ותואר שני בביטחון לאומי ובמנהל ציבורי מהמכללה לביטחון לאומי.
ויקיפדיה האוזבקית
אלפבית ושפה
בעוד הערכים בוויקיפדיה האוזבקית נכתבים באלפבית הלטיני, היסטורית השפה האוזבקית השתמשה באלפביתים שונים. לפני 1928, אוזבקית נכתבה באלפבית המבוסס על ערבית על ידי אוכלוסיית יודעי הקרוא וכתוב. בין השנים 1928 ל-1940, היא נכתבה באלפבית לטיני ששונה מהאלפבית הלטיני שבשימוש כיום. משנת 1940, אוזבקית התחילה להיכתב באלפבית קירילי, שנשאר להיות הכתיב הדומיננטי העיקרי עד שנת 1993.
אלפבית לטיני חדש נכנס לשימוש בשפה האוזבקית לאחר שאוזבקיסטן קיבלה עצמאות מברית המועצות. כיום, משתמשים באלפבית הלטיני בספרי הלימודים של בתי הספר והאוניברסיטאות, בחלק מהעיתונים ובכמה מסמכים רשמיים. מאז שנת 2004 מספר אתרים רשמיים עברו לכתיבה באלפבית הלטיני כאשר הם כתבו באוזבקית. למרות זאת, השימוש באלפבית קירילי בעת כתיבה באוזבקית נפוץ מאוד, במיוחד בקרב הציבור האוזבקי המבוגר ובקרב אוזבקים החיים במדינות אחרות.
סטטיסטיקה
נכון ל-29 בנובמבר 2017, בוויקיפדיה האוזבקית 129,104 ערכים, 34,725 משתמשים רשומים שמתוכם 94 משתמשים פעילים ו-8 מפעילי מערכת. מספר העמודים הכולל בוויקיפדיה האוזבקית (כולל דפי שיחה, קטגוריות וכו') הוא 617,030. מספר העריכות הכולל הוא 2,670,846. עומק התוכן של ויקיפדיה האוזבקית, מדד המראה גם על איכות הערכים בוויקיפדיה, הוא 62, לעומת עומק של 253 בוויקיפדיה העברית. ויקיפדיה האוזבקית מדורגת 51 בגודלה מבין כל מיזמי הוויקיפדיה בשפות השונות.
צנזורה
ויקיפדיה כולה נחסמה באוזבקיסטן פעמיים לתקופות קצרות של זמן, בשנת 2007 ו-2008. ויקיפדיה האוזבקית נחסמה באוזבקיסטן מתישהו בין סוף ספטמבר לתחילת אוקטובר בשנת 2011, אך החסימה זכתה לחשיפה ועלתה לסדר היום הציבורי רק ב-16 בפברואר 2012, לאחר כתבה בנושא של תחנה מקומית של רדיו אירופה החופשית. משתמשים באוזבקיסטן יכולים בקלות לפתוח ערכי ויקיפדיה בשפות אחרות, רק ערכים בוויקיפדיה האוזבקית נחסמו.
הסיבה לחסימתה של ויקיפדיה האוזבקית לא ידועה. אחת מההשערות היא שהאנציקלופדיה נחסמה מכיוון ממשלת אוזבקיסטן חוששת שחלק מהערכים מבקרים את פעולותיה. שרה קנדזיור, אנתרופולוגית אמריקאית, מאמינה כי הוויקיפדיה האוזבקית נחסמה בצעד של הצגת כוח, זאת כיוון שהממשל האוזבקי רואה את התוכן הנכתב בשפה האוזבקית בתחום השיפוט של הממשלה.
החסימה אינה מאוד נוקשה: נכון לרגע זה, ניתן לגשת לערכים של ויקיפדיה האוזבקית דרך חיבור HTTPS. בעקבות זאת, בשנת 2013 גוגל החלה לקשר לתוצאות חיפוש של ערכים דרך חיבור HTTPS כברירת מחדל.
הנס מאייר
הנס אמיל מאייר (בגרמנית: Hans Emil "Hannes" Meyer; 18 בנובמבר 1889 – 19 ביולי 1954) היה אדריכל שווייצרי ומנהלו השני של בית הספר "הבאוהאוס".
קורות חיים
מאייר, יליד בזל שבשווייץ, היה אדריכל מודרניסטי אשר השפיע רבות על התגבשות האדריכלות המודרנית באירופה של שנות ה-20 וה-30. היה ממייסדי CIAM (הקונגרס הבינלאומי לאדריכלות מודרנית) ב-1928 וניהל את הבאוהאוס מאותה שנה ועד 1930.
Muss i denn
"Muss i denn" (משוואבית: "חייב אני, אז") הוא שיר גרמני עממי בניב גרמני שוואבי שיצא משפת היום יום ונחשב למסורתי כיום. גרסתו הראשונית מתוארכת לשנת 1827, אז נכתב ופורסם על ידי פרידריך זילכר.
המנגינה וכמה בתים של שיר זה זכו לפרסום נרחב באמצעות העיבוד מחדש של אלביס פרסלי בשיר "Wooden Heart" משנת 1960, כמו גם הגרסה של ג'ו דאוול משנת 1961. בעקבות עיבודים מחדש אלו השיר הפך לאחד השירים הגרמניים המפורסמים ביותר אי פעם.
היסטוריה
Muss i denn עוסק בגבר, במקור הרפתקן שיוצא ל"שנות המסע" המסורתיות שלו, עוזב את אהובת ליבו ונשבע להישאר נאמן עד שיחזור להתחתן עימה. השיר הופיע לראשונה בעמוד שש עשרה באוסף השירים הפופולריים של פרידריך זילכר.
מקור השיר, לעומת זאת, מעורפל והטקסט המקורי לא הוקלט. זילכר ציין בשיחה בינו לבין המלחין הגרמני לודוויג אולנד כי מקור הלחן הוא "מנגינה ישנה מוירטמברג".
השיר התפרסם החל מאמצע המאה ה-19. עד מהרה הוא התחבב על חיילי הצבא הקיסרי כמו גם בקרב קבוצות טיולים וצעידה, ולכן נחשב בשלב מוקדם לשיר פטריוטי. הוא גם הפך לפופולרי בקרב אנשי הצי הגרמני הקיסרי. השיר תורגם לאנגלית תחת הכותרת "חייב אני, אז? חייב אני, אז? מהעיר חייב, אז?" על ידי הנרי וויליאם דולקן בשנת 1856.
כמה ביצועים "Muss i denn" זכו לפופולריות רבה במאה ה-20; מהם כמה שראויים לציון בוצעו על ידי מרלן דיטריך ועל ידי הזמרת היוונית ננה מושקורי.
מבט לאחור (ספר)
מבט לאחור - 2000-1887 (באנגלית: Looking Backward: 2000–1887) הוא רומן מדע בדיוני אוטופי מאת אדוארד בלאמי, עיתונאי וסופר ממסצ'וסטס; הוא פורסם לראשונה בשנת 1888. זה היה רב-המכר השלישי בהיקף מכירותיו באותם ימים, אחרי "אוהל הדוד תום" ו"בן חור- סיפורו של ישו". הוא השפיע על מספר רב של אינטלקטואלים, ומוזכר בכתבים סוציאליסטיים רבים עוד היום. "זהו אחד הספרים המעטים שפורסמו אי-פעם, שיצרו כמעט מיד עם הופעתה, תנועת המונים פוליטית". בארצות הברית לבדה נפתחו מעל 160 מועדוני מעריצים של בלאמי, כדי לדון בספרו ולהפיץ את רעיונותיו. מאחר שבספר הוצגה תוכנית הלאמת הרכוש הפרטי, ובנוסף לכך היה רצון לפעילי המעריצים להימנע מהשימוש במונח "סוציאליזם" - התנועה הפוליטית הזאת נודעה בשם "הלאומית". ראוי לא לבלבל אותה עם המושג הפוליטי של הלאומיות. הרומן גם נתן השראה לכמה קהילות אוטופיות.
היסטוריית הפרסום
העשורים של שנות השבעים והשמונים של המאה התשע-עשרה התבטאו בסערות כלכליות וחברתיות, כולל השפל הכלכלי הארוך של 1873-1879. הייתה זו תקופה של מיתון כלכלי ועלייתם של ארגוני עובדים ושביתות מאורגנות, ופרשת מהומות הפועלים בשיקגו שנודעו ״כפרשת היימרקט״ (שבעקבותם נקבע 1 במאי כחג הפועלים) ב־1886 ותוצאותיה השנויות במחלוקת. יתר על כן, החלה להתבהר נטייתו של הקפיטליזם האמריקאי לריכוז ארגוני-תאגידי ותחרותיות רבה יותר - מונופולים, אוליגופולים וחברות נאמנות. בעוד שהגירה מאירופה באותו הזמן, הרחיבה את היצע העובדים וגרמה לקיפאון בשכר. הייתה תחושה כי הגיעה השעה לרעיונות חדשים לפיתוח כלכלי, אשר עשויים לשפר את בעיות החברתיות של אותם ימים.
אדוארד בלאמי (1850-1898), סופר לא ידוע יחסית, יליד ניו אינגלנד, עם היסטוריה של טיפול בנושאים חברתיים, החל להעלות על דעתו לכתוב יצירה ספרותית שתעצב את קווי המתאר של עתיד אוטופי. עתיד - שבו חוקי הייצור והשיווק של הסחורות וארגון כוח עבודה, יהיו שונים מההווה שבו הוא חי. בכך הוא לא היה לבד - בין 1860 ל -1877, לא פחות מ -11 ספרי מדע בדיוני דומים פורסמו בארצות הברית על ידי סופרים שונים העוסקים ביסודם בשאלות של ארגון כלכלי וחברתי.
יהושע גוטליב
ד"ר יהושע גוטליב (1882-1941) מנהיג יהודי ציוני וחבר הסיים הפולני בשנים 1936–1938.
כאוס (סרט, 2001)
כאוס (Chaos) הוא סרט דרמה דובר צרפתית דרמה, שנכתב ובוים על ידי הבמאית קולין סראו והופץ לראשונה בשנת 2001.
הסרט מתאר את חייה של צעירה שנאלצה להתמודד עם חברה עבריינית, עם סחר בנשים, ועם יחס מפלה כלפי נשים מצד החברה המוסלמית, אולם מצליחה להתמודד ולגבור על הקשיים.
סרט זה היה בין הראשונים שהעלו לדיון הציבורי בארצות המערב את הנושא הכאוב של סחר בנשים ואילוצן בכפייה לעסוק בזנות, ומציג את היחס המפלה כלפי נשים, הן בחברה המוסלמית והן בחברה המערבית.
הסרט זכה בפרס סזאר בשנת 2002' הן בפרס השחקנית הטובה והן בפרס שחקנית המשנה הטובה.
יהושע גוטליב
ביוגרפיה
בפרוץ מלחמת העולם השנייה נמלט לפינסק שנכבש על ידי ברית המועצות. בתחילת 1940 הוא נאסר על ידי שלטונות ברית המועצות. בהצופה פורסם שנאסר בניסיון לברוח לליטא. לאחר זמן שוחרר, אך נעצר שוב יחד עם אשתו ובתו שגורשו לסיביר. בשנת 1941 פורסם שמת ולאחר מכן שנטען שהתקבל ממנו אות חיים, אך פרטים מדויקים על נסיבות מותו לא נודעו. באוקטובר 1942 פורסם ששלטונות ברית המועצות הודיעו שהוא מת מדלקת ריאות.
מבט לאחור (ספר)
היסטוריית הפרסום
זמן קצר לאחר הפרסום, נרכשה ההוצאה לאור של טיקנור על ידי מו"ל גדול בבוסטון - הוטון, מיפלין ושות ', שיצרו לוחות דפוס חדשים עבור הספר. תיקונים קלים נעשו בטקסט, והספר פורסם במהדורה השנייה, על ידי Houghton Mifflin בספטמבר 1889.
במהדורה השנייה, הרומן העתידני של בלאמי זכה להצלחה אדירה, עם יותר מ -400,000 עותקים שנמכרו בארצות הברית לבדה, כאשר רומן ההמשך הנוסף של בלאמי, Equality, פורסם ב -1897. המכירות עלו 532,000 בארצות הברית עד אמצע 1939. הספר זכה לקהל קוראים נרחב גם בבריטניה, עם יותר מ 235,000 עותקים שנמכרו שם בין הפרסום הראשון שלו 1890 ו 1935.
תקציר הספר
הרומן של בלאמי מספר את סיפורו של דמות גיבור בשם ג'וליאן ווסט Julian West אמריקני צעיר, אשר לקראת סוף המאה ה -19, נופל לתוך שינה עמוקה היפנוטית ומתעורר 113 שנים מאוחר יותר. הוא מוצא את עצמו באותו מקום (בוסטון, מסצ'וסטס), אבל בעולם שונה לחלוטין: זוהי שנת 2000. בעודו ישן, ארצות הברית הפכה לאוטופיה סוציאליסטית. שאר הספר מתאר את מחשבותיו של בלאמי על שיפור העתיד. הנושאים העיקריים כוללים בעיות הקשורות לקפיטליזם, פתרון סוציאליסטי מוצע של הלאמת כל התעשייה, ושימוש ב״צבא תעשייתי״ לארגון השיווק, כמו כן טיפל בסוגיה כיצד להבטיח יצירה תרבותית חופשית בתנאים כאלה.הבחור מוצא בקלות מדריך - דוק׳ ליטי Doctor Leete שמראה לו את כל ההתקדמות בעידן החדש - כולל שעות עבודה מופחתות באופן דרמטי עבור אנשים שמבצעים עבודות כפיים כמו משלוח של סחורות. כולם פורשים עם הטבות מלאות בגיל 45, ויכולים לאכול בכל אחד מהמטבחים הציבוריים. כושר הייצור של ארצות הברית הוא בבעלות לאומית, ומוצרים של החברה מחולקים שווה בין אזרחיה.
חלק ניכר מהספר הוא דיאלוג בין המדריך ובין ג׳וליאן ווסט שבו הוא מבטא את הבלבול שחש לגבי האופן שבו פועלת החברה העתידית. דוק׳ ליטי מסביר את דבריו בשיטות שונות, כמטאפורות או השוואות ישירות עם החברה מהמאה ה-19.
אף על פי שהרומן של בלאמי לא דן בפירוט בטכנולוגיה או במבנה המשק הכלכלי, פרשנים משווים לעיתים קרובות את הספר "מבט לאחור" עם ההתפתחויות הכלכליות והטכנולוגיות שנוצרו מאז. הוא גם מציג מושג דמוי "כרטיסי אשראי", אבל אלה בעצם מתפקדים כמו כרטיסי החיוב המודרני. כל האזרחים מקבלים כמות שווה של "אשראי". אלה שעובדים בעבודה קשה יותר, מומחים גדולים בתחומם, או עובדים בעבודה מסוכנת יותר - עובדים פחות שעות (בניגוד למצב בעולם הנוכחי שבו נהוג לשלם להם שכר יותר גבוה על מאמציהם, באותו מספר שעות עבודה). בלאמי גם מנבא כי מוזיקה ושידורים וורבאליים יהיו זמינים בבתי האזרחים, באמצעות כבל "טלפון" (מכשיר שכבר הוכיח את יעילותו אבל הפך למסחרי רק ב 1890)
למרות האופי האתי של הסוציאליזם שלו, רעיונותיו של בלאמי משקפים במידה מסוימת את המרקסיזם הקלאסי. בפרק 19 בספר, למשל, הוא הסביר את המערכת המשפטית החדשה. רוב התביעות האזרחיות הסתיימו בעידן הסוציאליזם, ואילו הפשע יהפוך לבעיה רפואית. בסיפור - אחד השופטים ממנה את שני עמיתיו להיות האחראיים על התביעה וההגנה. אם כולם לא היו מסכימים עם פסק הדין, ההכרעה עוברת לשופט נוסף גבוה יותר בהיררכיה. בפרקים 15 ו -16 יש הסבר על האופן שבו ניתן יהיה לספק בחינם אמנות ציבורית עצמאית ולהפיץ חדשות במערכת החברתית הסוציאליסטית ליברלית יותר. בלאמי מגדיר את האומה כמעסיק היחיד שהוא קפיטליסטי.
אף על פי שבלאמי נטה להדגיש את עצמאות עבודתו, אפשר לראות בספר רעיונות משותפים עם כמה עבודות ספרותיות מוקדמות יותר, כמו הספר של אוגוסט בבל מ 1866. מבקרים ספרותיים אחדים טוענים כי חלק ניכר מרעיונותיו של בלאמי, שאובים מרומנים מוקדמים כאלה. בספרו של בלאמי יש גם דמיון עם טיעונים של תאורטיקנים סוציאליסטיים מוקדמים כאטיין צ'אבט, צ'ארלס פורייה, רוברט אוון, הנרי סיינט-סיימון, וכן ל"אגודה "של אלברט בריסביין שבלאמי נפגש איתם בשנות ה -70.
תגובות
כאשר פורסם הספר "מבט לאחור" הוא זכה לשבחים על ידי "הפדרציה האמריקנית של העובדים". חברים רבים של ארגוני העובדים נוספים, קראו את הספר והצטרפו בעקבותיו למועדונים הלאומיים של בלאמי.
ב־1897 כתב בלאמי ספר המשך שנקרא "שוויון" שעסק בזכויות נשים, בחינוך ובעיות רבות אחרות. בלאמי כתב את ההמשך כדי לפרט ולהבהיר רבים מהרעיונות שנגע בהם בספר "מבט לאחור". הצלחת ״המבט לאחור״ עוררה מבול של חיקויים, פרודיות, סאטירות, דיסטופיות ותגובות "אנטי-אוטופיות". להלן רשימה חלקית של פרסומים כאלה. (שמותיהם מתורגמים לעברית להדגשת הביקורתיות, הציניות או הערצה.)
תגובות ישירות נגד בלאמי: מיכאליס, ר., ס., מבט קדימה: תשובה ל"מבט אחורה" מאת אדוארד בלמי (1890); מוריס, ו., חדשות משומקום (1890); רוברטס, י., מבט מבפנים: מגמות מטעות של "מבט אחורה" ( (1893); סנדרס, ג.א,. מציאות: או חוק וסדר מול אנרכיה וסוציאליזם, תשובה לאדוארד בלאמי, מבט לאחור ושוויון (1898); וילברנט, ג., חוויותיו של מר איסט בעולם של מר בלאמי (1891).
לצד אלה הופיעו תגובות חיוביות, לדוגמה: חוואנס, א., קהילת העתיד (1892); קרוזו, ר., מבט כלפי מעלה; או שום דבר חדש (1892);פלאוור, ב., ה., הזמן החדש (1894); סולסברי, ח., "לידת החירות", הלאומנית (נובמבר 1890, מרץ-אפריל 1891); שינדלר, ס, 'מכתב ד"ר ליטי לג'וליאן ווסט", הלאומני (ספטמבר 1890)
תוצאת פרסומים אלה, הייתה "קרב ספרים" שנמשך לאורך סוף המאה ה-19 וראשית ה-20. אופיו של הדיון מתואר בכותרת המשנה של גיסלר משנת 1891 בספרו - "מבט קדימה", שהוא ההמשך ל"מבט אחורה" מאת אדוארד בלאמי וכתשובה ל"מבט קדימה "מאת ריצ'רד מיכאליס.
הספר תורגם לבולגרית בשנת 1892. בלאמי אישר באופן אישי בקשה של הסופרת הבולגרית איליה יובצ'ב לעשות "תרגום מותאם" על סמך המציאות של הסדר החברתי בבולגריה. היצירה שהתקבלה, כותרתה הייתה - "ההווה כפי שנראה על ידי צאצאינו הצצה אל התקדמות העתיד". הגרסה הבולגרית עקבה בדרך כלל אחרי אותה העלילה של הספר המקורי. האירועים, בגרסתה של יובצ'ב, מתקיימים בסופיה בירת בולגריה, שהיא עיר ידידותית לסביבה. החיים המתוארים בעיר מלמדים על דרכה הייחודית של בולגריה בהתאמתה לסדר החברתי החדש. הספר נחשב על ידי המבקרים המקומיים, כיצירה האוטופית הבולגרית הראשונה.
הספר של בלאמי השפיע גם על פעילים בבריטניה. הסופר אלפרד ראסל וולאס הזכיר את "מבט לאחור" בעניין משיכתו לסוציאליזם. הפוליטיקאי אלפרד סאלטר ציטט את "מבט לאחור" כמשפיע על המחשבה הפוליטית שלו. האוטופיה של ויליאם מוריס משנת 1890 נכתבה בחלקה כתגובה לאוטופיה של בלאמי, שמוריס לא ראה בה כיצירה חביבה.
מעבר לתחום הספרותי, תיאורי בלאמי כוללים גם התייחסות לתכנון עירוני אוטופי. תיאורים אלה השפיעו באופן מעשי על פעילותו של אבנעזר הווארד ותנועת "עיר הגנים" באנגליה.
השפעות נוספות
הספר זכה לקליטה מסוימת ואינטנסיבית בגרמניה, כולל פרודיות ותסריטים שונים, מאדוארד לוונטל, ארנסט מילר ופיליפ וסרבורג, ואחרים.
בשנות השלושים התחדשה התעניינות בספר "מבט לאחור". הוקמו מספר קבוצות לקידום רעיונות הספר. הגדולה ביותר הייתה האיגוד בניו יורק. חברי הכבוד שלה כללו את ג'ון דיואי, הייווד ברון ורוג'ר נ' בולדווין.
ב"מבט לאחור" נכתב מחדש ב-1974 על ידי הסופר הסוציאליסטי האמריקאי מאק ריינולדס כמתבונן אחורה משנת 2000.
מחזה חד פעמי, "הטלפון המוזיקלי של בלאמי", נכתב על ידי רוג'ר לי הול והוקרן לראשונה במכללת אמרסון בבוסטון ב -1988, במלאת 100 שנה לפרסום הרומן. הוא שוחרר כמו DVD שכותרתו "הטלפון המוזיקלי".
לאופולד השני
{{פירושונים|
ראו גם
}}
בית פולישוק
בית פולישוק הוא בניין משרדים הנמצא בכיכר מגן-דוד בתל אביב, בקרן הרחובות אלנבי ומדרחוב נחלת בנימין.
היסטוריה
במיקום בו נמצא הבניין, נבנה בשנת 1922 בית עבור בעלי השטח, יהודה ודבורה פולישוק, על ידי האדריכל יהושע צ. טבצ'ניק. בשנת 1934 החליטה משפחת פולישוק להרוס את הבית, ובמקומו לבנות את בניין המשרדים, שנחנך בשנת 1937. הבניין נבנה על ידי האדריכלים שלמה ליאסקובסקי ויעקב אורנשטיין בסגנון הבינלאומי והוא מוכר כמבנה לשימור של העיר הלבנה. עיצוב הבניין נעשה בהשפעת מבנים פינתיים דומים אשר תכנן האדריכל אריך מנדלסון הן בארץ והן בגרמניה. יחד עם בית הדר הוא נחשב לאחת הדוגמאות המוצלחות של מבני משרדים בסגנון הבנייה הלבנה. רבים מכנים את המבנה "בית פיל" עד היום על שם חנות יצרן הנעליים, "פיל", ששכנה במרכז קומת המסחר שלו למשך שנים רבות.
איכותו האדריכלית של המבנה נובעת בעיקר מתפקידו כנקודת ציון עירונית המסמנת את הכיכר בה נפגשים מספר צירים עירוניים חשובים ככיכר ציבורית חשובה. הבניין בנוי בצורת האות 'V' שפינתו פונה אל הכיכר באופן סימטרי. החזית הראשית כוללת קרניזים אנכיים המדגישים את מרכז הבניין ויוצרים רציפות חזותית עם פרגולת הבטון שעל גג הבניין שנראית כממשיכה של אותן קרניזים. פרגולת הבטון מעניקה לחזות הבניין את מראהו הציבורי והיא אלמנט אופייני של מספר בניינים נוספים של העיר הלבנה. בין אלו גם "בית גוטגולד" הסמוך הנמצא בצידו השני של אלנבי בפינת רחוב שינקין אשר תוכנן על ידי האדריכל יהודה מגידוביץ' ב-1938.
חלק מקירות המבנה מחופים בקרמיקה אפורה שאינה אופיינית לסגנון הבנייה אך דווקא אלמנט זה סייע לשמור הבניין אשר החלקים בו חזיתו מחופה נשמרו יחסית היטב לעומת שאר חלקי הבניין הסובלים משנים רבות של הזנחה. גם חלונות הראווה ודלתות הכניסה לחנויות, אשר עוצבו במקור ברוח הבאוהאוס, נהרסו והוחלפו עם השנים.
גראבן
גראבן (בגרמנית: Graben; מילולית תעלה) הוא מונח בגאולוגיה מבנית המתאר גוש סלע שקוע בין שני העתקים מקבילים.
בית פולישוק
היסטוריה
בשנת 2015 נפתח בבניין בית מלון פוליהאוס של רשת מלונות בראון. כחלק מפתיחת המלון שופץ הבניין ושוחזר וכן התווספה בריכה בגג הבניין.
גראבן
היווצרות
גראבן הוא תוצאה של גוש סלע השוקע והמייצר עמק שמשני צדדיו יש מדרונות, ונוצר לעיתים קרובות לצד הורסט. הורסט וגראבן הם מבני שברים המעידים על כוחות מתיחה ועל התפשטות קרום כדור הארץ.
גראבן הוא תוצאה של העתקים נורמליים מקבילים, שבהם הגוש התלוי יורד וגוש הבסיס עולה. מישורי השבירה משני צדי הגראבן נוטים כלפי מרכז הגראבן. הורסטים הם גושי סלעים מקבילים שנותרים בין גראבנים. מישורי השבירה של ההעתקים משני צדי הורסט נוטים ממרכז ההורסט והחוצה.
גראבן בודד או סדרה של גראבנים יוצרים את עמקי הבקע (rift valleys) הגדולים כדוגמת השבר הסורי אפריקני.
האי השחור
האי השחור (בצרפתית: L'Île Noire) הוא הספר השביעי בסדרת הקומיקס "הרפתקאותיו של טינטין" אשר נכתב ואויר על ידי הסופר והצייר הבלגי ארז'ה. רצועות הקומיקס של עלילת הספר הוצגו לראשונה במהלך שנת 1938 בשחור לבן. לספר יצא עיבוד קולנועי ב-1959 (סרט אנימציה שכלל את הדמויות קפטן האדוק ופרופסור קלקולוס אשר הופיעו רק בעיבוד הקולנועי).
בישראל יצא הספר בגרסה עברית בשנת 2006 על ידי הוצאת הספרים מ. מזרחי. הקומיקסאי הישראלי אורי פינק יצר את התרגום לעברית של גרסה זו.
עלילת הספר
תוך כדי טיול רגלי באזור כפרי בבלגיה, טינטין מבחין במטוס שמבצע נחיתת חירום. טינטין מבחין שהמטוס הוא מטוס פרטי ושאין לו סימני זיהוי. כאשר הוא מתקרב למטוס הטייס יורה עליו. טינטין מתאושש בבית החולים כאשר צמד הבלשים תומסון ותומפסון מודיעים ​לו כי מטוס בעל תיאור דומה התרסק כעת בשדה במחוז סאסקס שבאנגליה. טינטין מחליט לחקור את התעלומה בעצמו.
בעקבות כך, טינטין לוקח רכבת מבריסל לכיוון החוף ומשם הוא עולה על מעבורת שמובילה אותו מאוסטנדה לדובר שבאנגליה. במהלך המסע טינטין מופלל בתקיפה ושוד של נוסע. זו למעשה תחבולה של כנופיית פושעים מסתורית, שחוששת מהימצאותו של טינטין בסביבתם. טינטין נעצר על ידי צמד הבלשים תומסון ותומפסון, אך הוא מצליח להימלט מהם לאחר שהוא אוזק אותם אחד לשני בעת שהם ישנים.
כאשר טינטין מגיע לאנגליה הוא נחטף על ידי הכנופיה שהפלילה אותו. הם לוקחים אותו לצוק על מנת לגרום לו לקפוץ ממנו, אך טינטין מצליח להימלט בעזרתו של שלגי. טינטין מגיע לאזור ההתרסקות של המטוס, שם הוא מוצא - בסיועו של שלגי - חליפת טייס מוחבאת בגזע עץ. בפתק קרוע שבכיס החליפה מופיע השם "מולר", וכן סימנים נוספים בלתי מובנים. כשטינטין חוזר לדרך הראשית, הוא מבחין בצד הדרך בחצר מגודרת, שבשער הכניסה שלה מופיע השם "ד"ר מולר". טינטין חודר לחצר, ונלכד על ידי מולר, המלווה בנהג בשם איוואן, ששימש גם כנהגו של מנהיג חבורת הפושעים, פוסצ'וב (הוא זה שניסה לגרום לטינטין לקפוץ מהצוק). הדוקטור מסביר לטינטין שהוא מומחה למחלות נפש, אבל - לא כל הפציינטים שלו היו בלתי שפויים לפני שהוא טיפל בהם. בעת שהוא מזמין בטלפון "טיפול" לטינטין, זה האחרון מצליח להשתחרר, נאבק במולר ובאיוואן, ונועל את עצמו בחדר אחר. כמה כדורים שנורו לעברו מבעד לדלת, פוגעים בבקבוקי כלורופורם המונחים בחדר, ואדי החומר מתחילים להתפשט. בינתיים, גזיר עץ בוער, שמולר השליך על טינטין, מצית את הבית. מולר ואיוואן נמלטים החוצה, אבל טינטין מאבד את הכרתו בחדר הנעול, בעוד האש מתחילה ללחך את הדלת.
מכבי האש שמוזעקים למקום, שומעים מפיהם של מולר ואיוואן שאין אדם נוסף בבית. הם מנסים לכבות את האש, ומולר, שחושש שמא טינטין ימצא על ידם, חותך את הצינור של כיבוי המים. אחד הכבאים מבחין בנעשה, ומולר ואיוואן נמלטים. שלגי גורר את הכבאים לכיוון הבית, ולאחר שהם מבינים את כוונתו, הם חודרים פנימה ומחלצים את טינטין.
מאוחר יותר, טינטין חוזר למקום כדי לנסות למצוא רמז שיסייע בידו ללכוד את הפושעים. הוא מוצא שם שלושה פנסים המורכבים על עצים, באופן שיוצר צורת משולש. טינטין מבין עכשיו את הסימנים אותם ראה בפתק שבכיס חליפת הטייס: המשולש הוא מקום סימון למטוס. בינתיים, הפושעים שיודעים על מטוס נוסף האמור להגיע, חוזרים גם הם למקום כדי להפעיל את הפנסים. כשהם מגיעים הם מגלים את הפנסים מופעלים כבר, וזאת על ידי טינטין המעוניין להבין את מטרת המטוס. המטוס מופיע ומתחיל להשליך שקים אל הקרקע, כאשר השק השלישי פוגע במולר, שארב לטינטין מאחורי עץ. טינטין מצליח ללכוד אותו ואת איוואן, הוא פותח את השקים, ומגלה שהם מכילים שטרות מזויפים. אך שני הפושעים מצליחים להימלט ממנו, וכשהוא רודף אחריהם הוא נלכד שוב על ידי תומסון ותומפסון, העוצרים אותו בגלל התקרית ברכבת.
טינטין מצליח לשכנע את זוג הבלשים בנחיצות המרדף אחרי הפושעים. הם מתלווים אליו במרדף אחריהם. הפושעים נמלטים באמצעות מטוס, טינטין עולה על מטוס אחר בעקבותיהם, והבלשים עולים על מטוס שלישי, לאחר שהם מכריחים את האיש שטיפל בו לקחת אותם. אחרי ההמראה מתברר שהאיש אינו אלא מכונאי, ואין לו כל ידע בהטסת מטוס. בינתיים, מטוסו של טינטין מתרסק באזור כפרי בסקוטלנד, ובגדיו נהרסים כליל במהלך הנפילה. חקלאי ידידותי נותן לו במקומם לבוש סקוטי.
טינטין מבקר בפאב בכפר קילטוך (Kiltoch), שם הוא שומע סיפורים מוזרים על מקום בשם "האי השחור". לפי השמועות משוטטת באי חיה אימתנית אשר הורגת בני אדם. טינטין רוכש סירה מהכפר ומפליג לכיוון האי שם הוא כמעט נהרג על ידי גורילה. לאחר מכן טינטין מגלה כי הסירה שלו נסחפה מהאי. אז מתברר שהגורילה, המכונה בשם ראנקו, מונהגת על ידי אדם, המכוון אותה למצוא את הפולשים. כאשר טינטין מסתתר בתוך מערה על החוף, מודיע לו האיש המחפש אחריו, שמקום מסתורו הוא מתחת לקו הגאות. המים אכן עולים, וכשטינטין מנסה לצאת, האיש האורב בחוץ יורה לעברו. באמצעות שלגי, טינטין מוצא יציאה אחורית של המערה, שם מתברר לו כי האי הוא מקום המסתור של כנופיית זייפני הכספים בהנהגתם של פוסצ'וב ומולר.
טינטין מצליח באופן זמני להכניע את חברי הכנופיה (הם מצליחים להשתחרר זמן קצר לאחר מכן), וקורא לכוחות המשטרה באמצעות מכשיר רדיו. בינתיים, הוא צופה בתוכנית טלוויזיה בה רואים את מטוסם של הבלשים, הזוכה בתחרות של ביצועי אווירובטיקה (בטעות, כמובן. הם כמעט מתרסקים). חברי הכנופיה המשתחררים מנסים ללכוד את טינטין, ללא הצלחה, ובמהלך הניסיונות האלה נשברת ידו של הגורילה. לבסוף כוחות המשטרה תופסים את חברי הכנופיה, והגורילה הפצועה מובלת אל גן החיות. בסוף הספר, טינטין עולה על מטוס בדרכו חזרה, כאשר תומסון ותומפסון אומרים שהם אינם מסוגלים לטוס עוד.
ביקורת וניתוח
לדבריו של הפילוסוף ז'אן-לוק מריון, הים שבסיפור מסמל את המוות, והאי השחור מסמל את סוף העולם.
צבי מגנצא
ביוגרפיה
למד אצל הרב אלחנן וסרמן בברנוביץ', בגרודנה אצל הרב שמעון שקופ (אותו החשיב כרבו המובהק) ובישיבת מרכז הרב בירושלים בראשות הרב יעקב משה חרל"פ.
בשנת 1935 נשלח לישיבת מרכז הרב בירושלים, בראשות הרב אברהם יצחק הכהן קוק, כנראה על מנת להינצל מן הגיוס לצבא. לפני מלחמת העולם השנייה, בשנת התרצ"ט, יצא ללמוד בשיקגו כדי לקבל תואר בהנדסה אלקטרונית ונשאר שם כיוון שלא יכל לחזור, מפני המלחמה. כמה חודשים אחרי המלחמה התחתן, ובשנת התש"ו התמנה כר"מ בישיבת "רבינו זכריה יוסף" בסנט לואיס, ועבר לגור בעיר. בשנת ה'תשי"ט התחיל לשמש כרב קהילת "בית המדרש הגדול", וברבנות זו החזיק עד סוף ימיו. פרסם מאמרים בקובץ אור המזרח של תנועת המזרחי בארצות הברית.
ספרו "מגן צבי - ספר קדושת הארץ", שיצא בירושלים בשנת תשל"ט, הוא אוסף מאמרים תורניים בעניינים הקשורים בארץ ישראל, קדושת ארץ ישראל, הלכות מדינה, מלכות ישראל וכריתת ברית עם הגויים בארץ. בשנת התשע"ה שני בניו, מרדכי ודוד הוציאו לאור (באנגלית) את כתביו על חמישה חומשי תורה.
הרב מגנצא שאף לעלות לארץ ישראל אך בפועל חי את רוב חייו בארצות הברית, שם נפטר בגיל 75 בעקבות מחלה. הותיר אחריו שני בנים.
אל למחצה
אל למחצה (הידוע גם כחצי אל) הוא מונח המשמש במיתולוגיות שונות (בעיקר במיתולוגיה היוונית ובמיתולוגיה הרומית), כדי לתאר אנשים שאחד מהוריהם הוא אל והשני בן אנוש. בדרך כלל אל למחצה יתואר כאדם שביצע מעשי גבורה, הציל אנשים רבים, וזכה לכבוד רב - בעיקר לאחר מותו.
לעיתים המונח משמש גם בני תמותה שלימים הפכו לאלים או גיבורים בעלי כוח כביר.
בגרמניה לפני המלחמה
בגרמניה לפני המלחמה הוא שיר של שלמה ארצי מתוך האלבום "חום יולי אוגוסט", שיצא לאור בשנת 1988, על ידי חברת התקליטים הד ארצי.
אל למחצה
הרקולס, אכילס, פרסאוס וגילגמש הן הדוגמאות הקלסיות לאלים למחצה.
בגרמניה לפני המלחמה
רקע
השיר נכתב והולחן על ידי שלמה ארצי, והופק על ידי לואי להב, בדומה לשאר שירי האלבום. כמו כן, השיר נכלל באלבום "חום יולי אוגוסט", שעסק בנושאים פוליטיים ובמשפחתו של ארצי.
אל למחצה
בסדרת "פרסי ג'קסון והאולימפיים" מאת ריק ריירדן מתוארים חייהם של חצויים מודרניים בעולם שבו האלים וכל המפלצות אכן קיימים.
בגרמניה לפני המלחמה
רקע
שם השיר, הפתיחה והסיום שלו הם בהשראתו של השיר "In Germany Before the War" של רנדי ניומן. השיר זכה לביקורות טובות.
השיר מדבר על התקופה שלפני השואה ולפני מלחמת העולם השנייה, ומספר את הסיפור ממספר נקודות מבט, של אימו כניצולת שואה ושלו עצמו כבן הדור השני.
Cliffs of Dover
Cliffs of Dover (מילולית: צוקי דובר) הוא שיר אינסטרומנטלי מאת הגיטריסט אריק ג'ונסון, שיצא לאור בשנת 1990 באלבומו Ah Via Musicom. גרסת האלבום של השיר הולחנה בסולם סול מז'ור, והוא נוגן בגיטרת גיבסון ES-335 (ופנדר סטראטוקסטר). שמו של השיר לקוח מצוקי דובר הלבנים לאורך קו החוף הבריטי. השיר בלט בין היתר גם במשחק הווידאו גיטאר הירו III.
מבנה השיר
השיר פותח בסולו גיטרה חופשי אשר משתמש בטכניקות שונות כגון דילוג מיתרים ופריטה מעורבת, ואינו תלוי במקצב כלשהו. לאחר מכן התופים נכנסים והשיר עובר למקצב 4/4.
בעוד ג'ונסון אכן כתב את השיר, הוא מצטנע ואומר: "אני אפילו לא יודע אם אני רשאי לקחת קרדיט על כתיבת השיר... זה פשוט היה שם בשבילי יום אחד... נכתב באמת בחמש דקות... כמו מתנה ממקום גבוה יותר לה כולנו ראויים. אנחנו רק צריכים להקשיב לזה ולהיות מוכנים לקבל את זה."
שבחים
השיר דורג במקום ה-17 ברשימת 100 סולאי הגיטרה הטובים בכל הזמנים של המגזין "גיטר וורלד", לצד סולואים של אומנים כגון לד זפלין וג'ימי הנדריקס. בשנת 1991 השיר זכה בפרס גראמי להופעת הרוק האינסטרומנטלי הטובה ביותר, בניצחון על להקות כמו להקת האחים אולמן ("Kind of Bird"), ראש ("Where's My Thing?") ויס ("Masquerade"). בנוסף, השיר הופיע כקטע לנגינה במשחק הווידאו גיטאר הירו II: אגדות הרוק (2007).
פסגת סלאבייקוב
פסגת סלאבייקוב (באנגלית: Slaveykov Peak; בבולגרית: Славейков Връх) היא פסגה חדה ותלולה, ברכס אימאון, באי סמית', באיי שטלנד הדרומיים שבסמוך לאנטארקטיקה.
גובהה של הפסגה 1,760 מטרים מעל פני הים.
הפסגה ממוקמת שני קילומטרים דרומית-מערבית לפסגת הר פוסטר - אליה פסגת סלאבייקוב מקושרת באוכף זאבט; 1.12 קילומטרים צפונית - צפון-מזרחית לפסגת נאופיט; 2.4 קילומטרים מזרחית מנקודת לאקאטניק; ו-3.45 קילומטרים צפון-מערבית מנקודת איוואן אסן.
הפסגה מתנשאת מעל קרחון ארמירה שמדרום-מזרח לה, ומעל קרחון ביסטרה, שמצפון לה.
גילוי ומיפוי הפסגה
הפסגה מופתה לראשונה על ידי סוקרים בולגרים בשנת 2009.
מקור השם
הפסגה נקראת על שם המשורר והפובליציסט הבולגרי פטקו סלאבייקוב.
השם אומץ רשמית ב-15 בדצמבר 2006.
טאיוואן (פירושונים)
{{פירושונים| גאוגרפיה והיסטוריה: אחר:
ראו גם
}}
בה"ד החינוך והנוער
בסיס הדרכה 6610 הוא בסיס ההדרכה למקצועות החינוך והנוער בחיל החינוך והנוער בצה"ל. הבסיס מכשיר חיילים למקצועות במסלולים שונים, שעיקרם חינוך, הדרכה והוראה. ההכשרות שמתקיימות בבה"ד החינוך הן: קורס חינוך והסברה, קורס הו"ד, קורס מפקדי נוער, מד״ן חינוך ומפקדי פרק משימה, ההשלמה החילית של החיל וקורס מפקדי פלוגות. מפקדת הבה"ד נכון לשנת 2023 היא סא"ל שיר הנץ, מפקדת מגמת קצינים היא רס"ן נטע טירקל ומפקד מגמת הכשרות יסוד הוא רס"ן סל לובנשטיין.
במקור, היה הבה"ד ממוקם במחנה שערי אברהם, סמוך לצומת מסמיה. לאחר מכן עבר למחו"ה אלון שבגליל, משם למתקן אל"ח בעכו; וחזרה לשערי אברהם. ביולי 2015 עבר בה"ד החינוך והנוער אל עיר הבה"דים.
המורות החיילות, אשר גם שייכות לחיל, עוברות את הכשרתן במתקן אזרחי בשם "רמות שפירא" הנמצא במושב בית מאיר ליד ירושלים ולא בבה"ד החינוך. גם החיילים שעוברים קורס כתבים (שבו מוכשרים להיות כתבי העיתון "במחנה" או "ביטאון חיל האוויר") לא עברו את הכשרתם בבה"ד, כמו גם הלהקות הצבאיות, שעוברות את הכשרתן במדור הפקות שבתל השומר.
מצר טאיוואן
מצר טאיוואן (או מצר פורמוזה שנגזר משם שניתן על ידי הפורטוגזים לאי טאיוואן – Ilha Formosa, דהיינו "האי היפה"; נודע גם בכינוי "התעלה השחורה") הוא מצר ים בין המחוז הסיני פוג'יין ממערב לבין האי טאיוואן ממזרח. המצר מקשר בין ים סין הדרומי שמדרום לו לבין ים סין המזרחי שמצפונו.
רוחבו של המצר בנקודה הצרה ביותר הוא 130 ק"מ (בין שינג'ו שבטאיוואן לבין פּינג-טאן שבסין) בצפון, והוא נפתח לכדי 180 ק"מ במרכז. עומקו הממוצע הוא כ-60 מטר (לעומת זאת, בתעלת פנגו מגיע עומקו ל-177 מ') ואורכו כ-380 ק"מ.
ערי הנמל העיקריים לחופי המצר הן פוג'ואו (בירת המחוז פוג'יין הסיני), שיאמן וגאושיונג.
במצר שוכנים איים רבים: קִינְמֵן, שיאמן, פּינג-טאן ומַאצוּ  סמוכים לחופה הדרום-מזרחי של סין, בעוד שאיי פנגו ממוקמים כ-50 ק"מ מערבית לחופה של טאיוואן ומופרדים ממנה על ידי תעלת פנגו. הפצצה ארטילרית של צבא השחרור העממי הסיני על איי קינמן (כ-2 ק"מ בלבד מפרידים אותם מהחוף של פוג'יין או משיאמן) ומאצו (הממוקמים מזרחית לפוג'ואו), הנשלטים על ידי טאיוואן ומהווים חלק מהפרובינציה הטאיוואנית פוג'יין , עמדה ברקע לפרוץ הסכסוך בין סין לטאיוואן בשנים 1954–1955 ובשנת 1958 (משבר מצרי טאיוואן הראשון  ומשבר מצרי טאיוואן השני , בהתאמה).
בדצמבר 2008 חודשו לראשונה מאז שנת 1949 טיסות ישירות, משלוחי דואר ותובלה ימית (ובכלל זה בין הנמלים משני צדי המצר) בין סין לטאיוואן, קשרים שזכו לכינוי "Three Links".
נתיב השיט משמש תכופות את אוניות המכולות (לאורך החוף הסיני) וסירות דיג. כמו כן, הוא משמש את סחר הטרנזיט באנרגיה – שינוע נפט גולמי, גז טבעי נוזלי, בנוסף למצר לוזון, בדרכו מהמפרץ הפרסי, אפריקה ואוסטרליה ליפן וקוריאה הדרומית.
מיזוג גלקסיות
מיזוג גלקסיות (באנגלית: Galaxy Collision), הוא תהליך שבו שתי גלקסיות או יותר הופכות לגלקסיה אחת.
בתהליך, גלקסיות קרובות מסתחררות זו סביב זו בגלל כוח הכבידה שלהן, עד שהן מתמזגות והופכות לאחת. התהליך הוא איטי מאוד, ונמשך מיליארדי שנים. בדרך כלל מעורבות בתהליך גלקסיית לוויין בעלת מסה קטנה, המקיפה גלקסיה מאסיבית יותר במשך זמן רב עד אשר מתחברות והופכות לגלקסיה גדולה עוד יותר. עם זאת, ישנם מקרים בהם גלקסיות גדולות יותר מתמזגות אחת עם השנייה.
מיזוגי גלקסיות קטנות וגדולות
במחקר שנערך באוניברסיטת מערב אוסטרליה ומהסניף המקומי של המרכז הבינלאומי למחקרים רדיו אסטרונומיה (ICRAR), גילו כי גלקסיות גדולות צוברות את רוב המסה שלהן כתוצאה מהתמזגות עם גלקסיות ננסיות. הם אומרים שגלקסיות קטנות יעילות יותר ביצירת כוכבים חדשים באמצעות איסוף גז, ואילו גלקסיות גדולות אינן יוצרות כוכבים חדשים ובמקום "אוכלות" גלקסיות קטנות מהן.
המיזוג בין שביל החלב ואנדרומדה
הגלקסיה שלנו, שביל החלב, וגלקסיית אנדרומדה, הגלקסיה הקרובה ביותר אלינו, צפויות אף הן להתמזג אחת עם השנייה בעוד כ-4 מיליארד שנים. המיזוג הזה יהיה מיזוג גדול, מכיוון שגלקסיית שביל החלב היא גלקסיה גדולה יחסית, וגלקסיית אנדרומדה בערך כפולה בגודלה ממנה. הגלקסיות עומדות להסתובב אחת סביב השנייה, ולהפוך לגלקסיה אליפטית. במיזוג זה, כוכבי לכת כנראה יעברו ממערכת שמש לאחרת, אך, כפי שצוין קודם, הם לא יתנגשו אחד בשני.
בקבוצת הכוכבים עורב ישנן 2 גלקסיות בתהליך של מיזוג, הנקראות גלקסיות אנטנה. הן יכולות לתת הצצה למיזוג שיתרחש בין שביל החלב ואנדרומדה.
המרכז לאתיקה בירושלים
המרכז לאתיקה בירושלים הוא מוסד ציבורי שמטרתו טיפוח וקידום אתיקה ציבורית, ארגונית, מקצועית ואישית. המרכז הוקם בשנת 1997 על ידי הקרן לירושלים והוא ממוקם במשכנות שאננים בירושלים.
המרכז עוסק בתחומי האתיקה של ארגונים ציבוריים, דתות, חינוך, כוחות הביטחון, מחשוב, משפט, איכות הסביבה, עסקים, פסיכולוגיה, מדע ותקשורת.
במסגרת המרכז מתקיימים כנסים, ימי עיון, השתלמויות, סמינרים וקורסים לבעלי מקצוע ולארגונים וכן פעילויות פתוחות לקהל הרחב. במרכז פועלת ספריית המרכז לאתיקה ע"ש אריך ברוסט המרכזת בתוכה חומר רב בנושא אתיקה ארגונית, מקצועית ופילוסופית.
למרכז לאתיקה מועצה אקדמית שבראשה עומד שופט בית המשפט העליון בדימוס פרופ' יצחק זמיר.
איקר קסיאס
איקר קסיאס פרננדס (בספרדית: Iker Casillas Fernández; נולד ב-20 במאי 1981 במדריד) הוא כדורגלן עבר ספרדי ששיחק בעמדת השוער. קסיאס הוא שיאן ההופעות לשעבר במדי נבחרת ספרד בכדורגל, בה שימש כקפטן, עם 167 הופעות. הוא זכה פעמיים ביורו (ב-2008 וב-2012) ופעם אחת במונדיאל (ב-2010). קסיאס, בעיני רבים, נחשב לאחד מגדולי השוערים בכל הזמנים.
במהלך הקריירה זכה קסיאס בהישגים אישיים רבים, ביניהם זכייה בפרס ריקרדו זאמורה, הניתן לשוער שספג את כמות השערים הנמוכה ביותר במהלך העונה, חמש זכיות בתואר שוער השנה בעולם מטעם פדרציית הכדורגל הבינלאומית להיסטוריה וסטטיסטיקה, זכייה בתואר שוער השנה בעולם מטעם פיפ"א, 6 הופעות בנבחרת השנה של אופ"א וכן נבחר לנבחרת השנה האולטימטיבית של אופ"א. בנוסף על כך זכה גם בתארים קבוצתיים רבים, הכוללים חמש זכיות באליפות הליגה הספרדית, שלוש זכיות בסופר קאפ הספרדי, שלוש זכיות בגביע אירופה לאלופות, זכייה בסופר קאפ האירופי, זכייה בגביע הבין יבשתי, וזכייה בגביע המלך הספרדי (כולן עם ריאל מדריד). כמו כן קסיאס הוא השחקן השני עם הכי הרבה ניצחונות בליגה הספרדית (לאחר ליונל מסי), עם 334 ניצחונות.
גאבור פרנק
גאבור פרנק (בהונגרית: Frank Gábor; בערך 1908 – 1944) היה מהנדס מכונות יהודי-הונגרי, ממציא בדיקות שכבת רנטגן, העיקרון שעל פיו פועל היום ה-CT, כלומר הטומוגרפיה הממוחשבת. פרנק ניספה בשואה.
איקר קסיאס
ב-1999 שיחק בנבחרת ספרד בכדורגל עד גיל 20, וזכה עמה בגביע העולם בכדורגל עד גיל 20. החל משנת 2000 ועד 2016 היה שוערה הראשון של הנבחרת הבוגרת. לקראת יורו 2008, נבחר לשמש קפטן הנבחרת ובטורניר עצמו הוביל את ספרד לזכייה בתואר ונבחר לשוער המצטיין ולנבחרת הטורניר. כשנתיים לאחר מכן הוביל את הנבחרת לזכייה במונדיאל 2010 לאחר שספג שני שערים בלבד במהלך הטורניר כולו ונבחר שוב לשוער המצטיין ולנבחרת הטורניר. ביורו 2012 השלים זכייה שנייה ברציפות בתואר אלופת אירופה עם הנבחרת, כשהוא סופג שער אחד בלבד במשך כל הטורניר.
גאבור פרנק
קורות חייו
גאבור פרנק נולד במשפחה יהודית. הוא סיים את לימודיו בגימנסיה הריאלית על שם מיקלוש זריני בבודפשט עם תוצאות מצוינות (1926). בשנות התיכון שלו היה חבר במחלקה למדעים ומתמטיקה בבית הספר. בשנת 1931 קיבל תואר בהנדסת מכונות באוניברסיטת בודפשט לטכנולוגיה וכלכלה. לאחר מכן עבד במעבדת המחקר של טונגסרם המותג של נורות ליבון וחשמל מאוחדת ולאחר מכן קיבל עבודה במעבדת המחקר של אחת מחברות הבת ההונגריות של פיליפס. הוא השיג תוצאות משמעותיות בפיתוח קתודה תחמוצת של שפופרות קרן קתודית. ב-1938 הוא היה הראשון שהציע את שיטת הריבוד, שהיא העיקרון שעליו פועל גם ציוד ה-CT של היום (טומוגרפיה ממוחשבת).
גאבור פרנק תיעד את הנתונים בשנות ה-30 של המאה ה-20 באמצעות תהליך אנלוגי, פוטוטכני, ולא דיגיטלי, מכיוון שעדיין לא עמד לרשותו מחשב. הוא הגיש פטנט על המצאתו ב-28 ביוני 1938, אותו קיבל מאושר ממשרד הפטנטים הגרמני ב-1940 וממשרד הפטנטים ההונגרי ב-1941.
הוא יכול היה להמשיך בניסויים נוספים שלו רק עד 1944, כי כיהודי הוא נלקח למחנות שירות העבודה (עבודות כפייה לגברים יהודים עבור הצבא ההונגרי), שממנו לא חזר. אין מידע על נסיבות מותו, איננו יודעים אפילו את המקום והתאריך המדויק.
איקר קסיאס
קריירת מועדונים
את דרכו בכדורגל החל קסיאס בקבוצות הילדים והנוער של מועדון הכדורגל ריאל מדריד. ב-27 בנובמבר 1997, כשהוא בן 16 בלבד, זומן לראשונה לסגל הקבוצה הבוגרת לקראת המשחק נגד רוזנבורג בלקלאב במסגרת ליגת האלופות לעונת. למרות זאת, את הופעת הבכורה שלו בהרכב ערך רק שנה מאוחר יותר, כאשר החליף את שוערה של ריאל, בודו אילגנר. בעונה שלאחר מכן, הפך רשמית לשחקן הקבוצה ונבחר לשמש כשוער הראשון שלה. בשנת 2000, הפך לשוער הצעיר בכל הזמנים שמופיע בגמר ליגת האלופות, כאשר ריאל ניצחה במשחק הגמר את ולנסיה בתוצאה 0:3, ארבעה ימים בלבד לאחר יום הולדתו ה-19. כמו כן, זכה בעונה זו גם בפרס בראבו, הניתן מדי שנה לכדורגלן הצעיר המצטיין באירופה. גם בעונה הבאה המשיך לשמש כשוערה הראשון של ריאל, אולם במהלך עונת הוחלף על ידי ססאר סאנצ'ס וירד לספסל. קסיאס חזר לשחק כאשר סאנצ'ס נפצע בדקות האחרונות של גמר ליגת האלופות 2002 והציג יכולת שיא כאשר מנע משחקני היריבה באייר לברקוזן להבקיע פעם אחר פעם. לבסוף ניצחה ריאל 1:2 וקסיאס בן ה-20 הוכתר סופית כשוערה הראשון של הקבוצה. על אף שזכה לפרסום ותשבחות רבות על הופעתו בגמר, במשך ארבע השנים הבאות ירד מעמדו של קסיאס כשוער, אשר שיחק בצילם של גדולי השוערים באירופה דאז, ג'אנלואיג'י בופון ופטר צ'ך. בשנת 2007 פרץ לראשונה לתודעה כשוער מוביל באירופה והוביל את ריאל לזכייה באליפות ספרד. כמו כן, בלט ביכולתיו גם בליגת האלופות ונבחר לנבחרת אופ"א של השנה, אליה נבחרים ארבעת השחקנים המובילים בעמדתם באירופה. גם בעונת הוביל את ריאל לזכייה באליפות ספרד, והפעם עשה זאת כשהוא סופג 32 שערים בלבד במהלך העונה כולה, נתון שהעניק לו את פרס ריקרדו זאמורה הניתן לשוער שספג את כמות השערים הנמוכה ביותר במהלך העונה. בנוסף, נבחר לנבחרת העונה באירופה על פי בחירת העיתונאים ושוב לנבחרת אופ"א של השנה. ב-14 בפברואר 2008, קסיאס, יחד עם קפטן ריאל, ראול גונזלס חתם על חוזה לכל החיים בקבוצה. פירוש הדבר שאין באפשרותו לעבור לאף קבוצה עד לסיום דרכו בכדורגל (אותו הפר ב-2015 כאשר עבר לפורטו). החוזה תקף עד שנת 2017, כאשר בכל שנה בה משותף השחקן בלמעלה מ-30 משחקים מתווספת שנה לחוזה. סעיף שחרורו מריאל עומד על סכום של 113 מיליון אירו.
גאבור פרנק
קורות חייו
ב-15 באפריל 1940 נשא לאישה את לילה טראטנר, בתם של עורך הדין אלבין טראטנר ושל פאולה בארדושי.
המצאתו לאחר מותו
ההמצאה המבריקה והגאונית נשכחה לזמן רב עם מותו. שלושה עשורים לאחר מכן, ד"ר ינסן פיתח מחדש את הליך בדיקת הרנטגן ברבדים, שכבר היה מבוסס על עיבוד נתונים ממוחשב. בשנת 1979 חלקו גודפרי האונספילד ואלן מקלאוד קורמאק את פרס נובל לפיזיולוגיה או לרפואה על פיתוח טומוגרפיה ממוחשבת.
איקר קסיאס
קריירת מועדונים
ב-4 באוקטובר 2009, במשחק הליגה נגד סביליה, ביצע קסיאס הצלה, כאשר זינק מהפינה הימנית של השער לשמאלית ועצר את הכדור שנבעט על ידי דייגו פרוטי כחמישה מטרים מקו השער. לאחר המשחק זכה לתשבוחת רבה מגורדון בנקס, אשר נחשב לאחד השוערים הגדולים בתולדות המשחק, שאמר: "הריפלקסים של קסיאס מדהימים. אם הוא ימשיך לשחק ביכולת הזו הוא יהפוך לאחד השוערים הטובים בהיסטוריית המשחק." ב-2011 סיפק הצלה דומה, גם כן מול סביליה. קסיאס זכה לכרטיס אדום אחד בקריירה, אותו קיבל בעונת 2010/11 במשחק נגד אספניול.
בעונת פתח קסיאס בשערה של ריאל מדריד בעיקר במסגרת גביע המלך הספרדי ובליגת האלופות. באותה עונה זכתה ריאל מדריד בשני התארים הללו.
בקיץ 2015 עבר לפורטו וכך סיכם 16 שנות משחק בריאל מדריד. ב-20 במרץ 2019 האריך את חוזהו עד לשנת 2021, בה יהיה בן 40.
ב-1 במאי 2019, בזמן אימון עם קבוצתו פורטו, עבר קסיאס התקף לב. הוא אושפז ונותח בבית החולים המקומי. ב-6 במאי הוא שוחרר מבית החולים כשמצבו טוב, אך נאסר עליו לעסוק בפעילות ספורטיבית למשך שלושה חודשים.
ב-15 ביולי 2019 הודיע כי ייקח פסק זמן של שנה מכדורגל, ויצטרף לצוות המקצועי של פורטו, אך הכחיש את השמועות כי יפרוש והבהיר שמדובר בפסק זמן בלבד.
בפברואר 2020 הודיע התמודדות לראשות ההתאחדות לכדורגל בספרד אך ביוני אותה שנה הסיר את מועמדותו.
סקין (מוזיקאית)
סקין (באנגלית: Skin) הוא שם הבמה של דברה אן דייר (נולדה ב-3 באוגוסט 1967) היא זמרת אנגלייה, הידועה בתור הסולנית של להקת הרוק אלטרנטיבי סקאנק אנאנסי.
איקר קסיאס
קריירת מועדונים
ב-4 באוגוסט 2020 הודיע רשמית על פרישה ממשחק. ב-22 בדצמבר של אותה שנה הודיעה ריאל מדריד על חזרתו לקבוצה, הפעם בתפקיד ניהולי בתור סמנכ"ל קרן המועדון.
סקין (מוזיקאית)
ביוגרפיה
סקין נולדה בשנת 1967 בבריקסטון שבלונדון, בריטניה.
איקר קסיאס
קריירה בינלאומית
הופעת הבכורה של קסיאס בנבחרת הלאומית הייתה בשנת 1995, כאשר זכה עם נבחרת ספרד עד גיל 15 באליפות אירופה. לאחר שנתיים, כשהוא בן 16 בלבד, ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת עד גיל 17 והיה לשחקן הצעיר בסגל הנבחרת שסיימה במקום השלישי בגביע העולם עד גיל 17. מאוחר יותר מונה לקפטן הנבחרת. שנתיים לאחר מכן, הוביל את הנבחרות עד גיל 18 ועד גיל 20 לזכיות בגביע מרידיאן ובגביע העולם עד גיל 20.
נכון להיום, קסיאס הוא השוער עם הכי הרבה הופעות במדי נבחרת ספרד הבוגרת (167). את הופעת הבכורה שלו בהרכב הנבחרת הבוגרת ערך במשחק אימון נגד (בגיל 19 שנים ו-14 ימים). מספר שבועות לפני כן זומן לסגל הנבחרת לקראת יורו 2000, שם שימש כמחליפו של סנטיאגו קניזארס. בשנת 2002 זומן שוב לנבחרת לקראת המונדיאל שנערך אותה השנה ביפן ובקוריאה הדרומית. בטורניר עצמו הוצב לראשונה כשוערה הראשון של הנבחרת, לאחר פציעה של קניזארס, שמנעה ממנו לקחת חלק בטורניר. כשהוא בן 21 בלבד, היה קסיאס לאחד מהשוערים הצעירים בטורניר. הוא הוכתר כגיבור לאחר שעצר שתי בעיטות עונשין בדו-קרב בעיטות עונשין נגד בשלב שמינית הגמר.
סקין (מוזיקאית)
קריירה
הקריירה המוזיקלית של סקין התחילה בלהקה הבריטית סקאנק אנאנסי, שהוקמה ב-1994. יחד איתה היו בלהקה הבסיסט קס (ריצ'רד לואיס), הגיטריסט אייס (מרטין קנט) והמתופף מארק ריצ'רדסון שהחליף את המתופף המקורי, רובי פרנס. סקין הייתה הסולנית והיא בלטה בהיותה שחורה, קירחת וביסקסואלית.
איקר קסיאס
קריירה בינלאומית
קסיאס שותף בכל משחקיה של נבחרת ספרד בשלב מוקדמות יורו 2004 וספג ארבעה שערים בלבד במהלך הקמפיין כולו. כמו כן, הוא פתח בהרכב בכל משחקי הנבחרת ביורו עצמו, אליו העפילה ספרד אחרי ניצחון 1:5 בסיכום שני משחקי פלייאוף המוקדמות נגד. הוא הופיע עם הנבחרת גם במונדיאל 2006, במהלכו תיפקד פעמיים כקפטן הנבחרת, אך החמיץ את משחק שמינית הגמר, בו הפסידה ספרד 3:1 ל.
סקין (מוזיקאית)
קריירה
הלהקה הוציאה 3 אלבומים ומכרה 4 מיליון עותקים ברחבי העולם. ההצלחה העיקרית של הלהקה הייתה במדינות אירופה.