cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
פרשת הקישון
קבורה והנצחה
מסלול המכשולים אותו עוברת משפחת חולה מהחשופים לקישון לא מסתיים עם הגדרתו כנכה צה"ל. כאשר אדם כזה שהוכר הולך לעולמו מהמחלה אינו נקבר בבית קברות צבאי אלא בקבורה אזרחית רגילה. לכך יש חריגים: ד"ר אריק רוזנטל – הקורבן הצעיר ביותר של נחל הקישון, ביקש להיקבר בטקס צבאי מלא. ובקשתו מולאה חלקית כשנקבר בבית העלמין קריית שאול בטקס אזרחי. רן אדר -כאשר חש בוגר השייטת רס"ן מיל בעל עיטור העוז רן אדר שיום מותו קרב פנה במכתב לשר הביטחון שאול מופז וביקש להיקבר בבית קברות צבאי. בקשתו אושרה והוא נקבר בבית העלמין קריית שאול.
הפורום לישראל ירוקה: בעקבות האובדן, ומתוך הבנה שחלק ניכר מהזיהום והפגיעה בסביבה במדינת ישראל מתבצע על ידי תאגידי ענק ממניעים כלכליים, והיעדר הטיפול והאכיפה האפקטיבית כנגד הפגיעה בסביבה הכוללת השחתה של מרחבים ומשאבים רבים בישראל, הוקמה עמותת 'הפורום לישראל ירוקה' במטרה לתעד, לחשוף ולפעול נגד גורמים עסקיים הפוגעים בסביבה.
מצב הנחל משתפר
מעגנת שביט מלאה בסירות פרטיות היוצאות ממנה להפלגות בים. לאורך הנחל הוקם פארק ואנשים מגיעים לבקר בו. מועדון החתירה, שהיה מראשוני התובעים לשיפור, ממשיך את פעילותו והחותרים נכנסים לתוך הנחל שהורחב והועמק. באביב 2014 נערכה בו תחרות חתירה ארצית בהשתתפות מועדונים אחרים.
השיפור באיכות מי הקישון הביא לחידוש חיים בו. מיני דגים חזרו לבקר ולהתרבות באזור. הבוצה בקרקעית רעילה ביותר ודגים הגדלים בקישון סופגים לגופם את הרעל. איסור הדיג בנמל הקישון שהוטל עוד בשנות ה-50 נמצא בתוקף וחודש. אך יש דייגים עבריינים הפורשים רשתות בשעות הלילה ומביאים את דגים למכירה. איגוד הדייגים שולל את התופעות הללו הגורמות נזק לענף כולו. פקחי הדיג מדווחים והמשטרה נכנסת לפעולה.
פינוי אל הנחל - ההשקעה והפיקוח לאורך השנים נשאו פרי. שפיכת חומר אל הנחל מוגדרת כהטלה לים ומחייבת אישור המשרד להגנת הסביבה. לחמישה מפעלים יש אישורי הטלה מתחדשים: ל'בתי הזיקוק לנפט', 'כרמל אולפינים', 'חיפה כימיקלים', 'גדות ביוכימיה' ו'דשנים וחומרים כימיים'.
קביעת תקן לצלילות
על מנת שהפרשה לא תחזור מינה מנכ"ל משרד הביטחון ב-2 באוגוסט 2001, את תא"ל ד"ר גיורא מרטונוביץ' לעמוד בראש ועדה רב תחומית שתקבע תקן לצלילה במים במקומות השונים. וזאת בהתאם להמלצת הביניים של ועדת שמגר בראש הוועדה עמד כנציג משרד הביטחון שהמשיך בתפקידו גם כאשר סיים תפקיד של קצין רפואה ראשי. חברים בוועדה היו זאב פיש- מפקח ארצי לבריאות הסביבה במשרד הבריאות, רני עמיר – ראש אגף ים וחופים, המשרד להגנת הסביבה. פרופ' ברק חרות – מנהל המכון לחקר ימים ואגמים. הפעילות לוותה על ידי היועצים המשפטיים של חיל הרפואה: סא"ל תמיר מוריץ, סא"ל אשר הלפרין וסא"ל תמר תבורי. מזכירת הוועדה הייתה סרן לבנת אדרי-קוסקס. הרכב הוועדה התקבל על דעתו של השופט שמגר. מולם בצה"ל היה עוזר ראש אג"ם אלוף דן הראל וראש מספן הים בחיל הים אלוף דוד בן בעש"ט. כעזרה מקצועית הוקמה ועדת מומחים מייעצת בראשותו של פרופסור יונה אמיתי וכללה את: ד"ר שלמה אלמוג פרופ' מתי ליפשיץ, ד"ר אשר פרדו וד״ר מריו סקולסקי, מומחים בתחומי חקר הסרטן.
הוועדה נדרשה לגבש קווים מחייבים לצוללי חיל הים. החלה לפעול במקביל לועדת שמגר (חיל הים) והחלה לבדוק את כל האזורים בהם עשויה להידרש צלילה למעט תחום נחל ונמל הקישון שבו עסקה ועדת שמגר. היות שלא נמצא תקן דומה בעולם המערבי היווה תקן מי השתייה את הבסיס לתקן הצלילה. לאחר עשרות ישיבות והצגת מסקנות ביניים בפני מומחים נוספים גובש התקן והנוהלים. המכון לחקר ימים ואגמים יחד עם חיל הים ערכו לקיום כ-150 חומרים מסוכנים, ב-150 נקודות נמלים אגמים נחלים ומקוי מים ברחבי הארץ. לא כולל נחל ונמל הקישון שבהם הייתה קביעה של ועדת שמגר (חיל הים) שלא צוללים בו. דו"ח הוועדה הוגש באוגוסט 2011 למנכ"ל משרד הביטחון, מפקד חיל הים וקצין הרפואה הראשי. מערכת המדידות מתקיימת ומופקת מפה גמישה ומעודכנת המסמנת משטר הצלילה האפשרי בכל מקומות הצלילה.
משתתפים בפרשה
מספר המעורבים בפרשה גדול מאוד. ברשימת החשופים שהוגשה לועדת שמגר (חיל הים) היו 10,039 חיילים. מתוכם הגיעו לבדיקות הראשוניות כ-3000 ובין הנבדקים נתגלו 19 חולים. על אף המשתמע מסיכום ועדת שמגר כי בעתיד יש צורך לעשות בדיקה סטטיסטית כפי שנעשתה במהלך דיוני הוועדה עד עתה לא נעשתה או לא פורסמה בדיקה כזאת.
חולים - לוחמים חולים שהחלו את התהליך בשנת 2000 היו כ-107. בבדיקות שנערכו לפי דרישת הוועדה נתגלו 19 חולים נוספים. בשנת 2008 היו 500 חולים. מידע עדכני כמה מתוך אוכלוסיית החשופים חלו כמה מתוכם הוכרו כנכי צה"ל וכמה נפטרו ממחלתם מצוי במשרד הביטחון אך עדיין לא הובא לידיעת הציבור.
נבדקים בבדיקות סקר שנתיות – עריכת בדיקות סקר על ידי משרד הביטחון היוותה חלק משמעותי מתוצאות ועדת שמגר (חיל הים). קיימת סבירות שחלק מהחולים יבריאו אם המחלה תאותר בזמן ויחלו בטיפול מוקדם. כ-4000 איש מוזמנים לבדיקות סקר רפואיות על חשבון משרד הביטחון. משנת 2003 עד 2009 ביצעה קופת חולים מכבי את בדיקות הסקר. מאז שנת 2010 מבצעת חברת 'מדיטון' את הבדיקות.
תביעות - חמישים דייגים תבעו את המפעלים חלקם נשרו במשך הזמן ונותרו 39. לוחמים שתבעו את המפעלים בארבע קבוצות. בתביעות בערעורים הועסקו עשרות עורכי דין.
היתרים
מאז שנת 1999 הטלת שפכים לנחל הקישון נעשית בבקרה של המשרד להגנת הסביבה בנוהל של היתר ובקורת כמו בהטלת פסולת לים. היתרים שבתוקף בעת האחרונה.
ערי בירה לפי גובהן
זו רשימת ערי בירה לאומיות לפי גובהן ביחס לגובה פני הים, מהגבוה לנמוך. להבדלי גבהים, יש השפעות חברתיות, כלכליות ואדריכליות על אותן ערים, וכן השפעות ניכרות עקב מאפייני מזג האוויר, לדוגמה ערים בגבהים יושפעו מטמפרטורות קרות יותר, מקשיי תעבורה ונגישות לעומתם, ערים בגובה נמוך הן לרוב ערי נמל, או שנמצאות בקרבת הים. לעיתים רבות מישוריות במידה רבה, מחוברות למסילות ברזל ולתשתית כבישים מהירה.
פעמים רבות עיר הבירה היא עיר הראשה או העיר הגדולה במדינה או בטריטוריה, ולרוב היא בעלת תפקיד מרכזי מבחינה כלכלית, חברתית ותרבותית. חלקן אף מוגדרות כעיר עולם להן השפעה גלובלית בזירה הבינלאומית.
ערי בירה נמוכות הסמוכות לחופי ימים גדולים, או שעובר בהן נהר גדול עמדו בפני סכנות של הצפה ושיטפונות כתוצאה מגאות. כך למשל בשיטפון הים הצפוני ב-1959, נפגעו ערים כדוגמת לונדון ואנטוורפן. תחזיות עתידיות העוסקות בשינויי האקלים כגון כאלו המבוססות על תיאוריה של התחממות כדור הארץ, מדברות על עלייה משמעותית בגובה פני הים לאורך המאה הקרובה. מה שמעמיד בסיכון ערים בהן ערי בירה סמוכות לחופים. לפי תיאוריות אלו נמצאות בסיכון למשל ערי בירה במדינות האיים כמו ג'קרטה באינדונזיה, טוקיו ביפן וגם ביבשות כגון בואנוס איירס בארגנטינה, קהיר במצרים ועוד. ג'קרטה הסובלת כבר בשנים אלה משיטפונות קשים, היא דוגמה לבירה שבשל פגעי הטבע על בסיס גובהה הנמוך וקרבתה לים, הוחלט להעבירה. כפי שהודיע ראש ממשלת אינדונזיה ב-2019 על החלטה להעביר את עיר הבירה לאי אחר.
ליטוקוואה טומאינג
ליטוקוואה טומאינג (Litokwa Tomeing; 14 באוקטובר 1939 – 12 באוקטובר 2020) היה נשיא איי מרשל בין השנים 2008–2009. קודם לכן כיהן כשר בממשלה וכיו"ר בית הנבחרים.
ערי בירה לפי גובהן
מזג אוויר קשה המאפיין מקומות גבוהים משבש באופן נרחב יותר את הנגישות אל העיר בדרך האוויר לעיתים גם ביבשה, ויכול אף לצמצם את הימים ושעות הפעילות האפשריות באותה עיר.
ליטוקוואה טומאינג
ביוגרפיה
טומאינג נולד באיי מרשל והתחנך בבתי ספר קתוליים. בשנת 1961 הוא סיים את לימודיו התיכוניים והחל לעבוד בהוראה וכמנהל בית ספר עד 1973. בשנים 1970–1972 הוא למד לימודי תואר ראשון בשלוחה של אוניברסיטת הוואי. במקביל לעבודתו בתחום החינוך וללימודיו האקדמיים החל טומאינג לעסוק בפעילות פוליטית. בשנים 1965–1969 הוא כיהן כראש עיריית ווג'ה.
בשנת 1974 עבר טומאינג לחיות במג'ורו והמשיך לעסוק בתחום ההוראה. באותה שנה הוא נבחר לראשונה לבית הנבחרים של איי מרשל וכיהן בו עד להכרזת עצמאותם בשנת 1978. כחבר הפרלמנט הוא נשלח, בשנת 1976, לוועידת החוקה של מיקרונזיה ובשנת 1978 כיהן כחבר בוועידת החוקה של איי מרשל. לאחר קבלת עצמאותם של האיים נבחר טומאינג בשנית לכהן כחבר בית הנבחרים.
ערי בירה לפי גובהן
גם בתחום התחרותי-ספורטיבי באים לידי ביטוי הבדלים אקלימיים כגון דלילות אוויר במקומות גבוהים או לחות גבוהה במקומות אחרים המייצרים קושי לקבוצות האורחות בסבבי תחרות בינלאומיות המתרחשות לרוב בעיר הבירה.
ערים באזור הררי סובלות מקשיי ניידות בתוכן, כגון בשימוש באופניים או תחבורה ציבורית יעילה. בעוד ערים במישור עשויות ליהנות מתנאים טובים לכך. מאידך ערים על תוואי גובה משתנה במקום גבוה נהנות מפוטנציאל נוף רחב יותר. הטופוגרפיה ההררית מייצרת יותר שטחי מובלעות ומשכך פחות מטרדי רעש. מאידך שטחי מובלעות מייצרות ניתוק בין חלקי העיר.
המדינה הראשונה ברשימה הראשית, בוליביה, היא מדינה עם יותר מעיר בירה אחת: לה פאס היא מקום מושבה של הממשלה ואילו סוקרה היא הבירה החוקתית. אם לה פאס נחשבת לבירה הלאומית, היא מדורגת במקום הראשון ברשימה. עם זאת, אם נחשיב את סוקרה, אזי בירת אקוודור, קיטו, היא עיר הבירה הלאומית הגבוהה ביותר. עם זאת בוליביה תופיע מייד לאחריה מאחר שהעיר סוקרה היא בגובה של 2750 מטר.
ליטוקוואה טומאינג
ביוגרפיה
כהונתו בבית הנבחרים נמשכת משנת 1979 ועד היום. במהלך השנים החזיק טומאינג בתפקידים שונים: סגן יו"ר בית הנבחרים (1992–1995), השר המקשר בין נשיא המדינה לאיים (1996–1998) ויו"ר בית הנבחרים (2000–2008).
ערי בירה לפי גובהן
באקו בירת אזרבייג'ן היא עיר הבירה הרשמית הנמוכה ביותר, בגובה ממוצע של מינוס 28 מטר השוכנת על גדות הים הכספי, ואחריה אמסטרדם בירת הולנד בגובה ממוצע של מינוס 2 מטר מתחת לגובה פני הים.
רשימה נוספת מתייחסת לערי בירה של מדינות עם הכרה מוגבלת.
ליטוקוואה טומאינג
ביוגרפיה
טומאינג נפטר ב-12 באוקטובר 2020. הותיר אחריו אישה ושבעה ילדים.
שיטת המקדמים הלא ידועים
במתמטיקה, שיטת המקדמים הלא ידועים (באנגלית: Method of undetermined coefficients) היא גישה למציאת פתרון פרטי למשוואות דיפרנציאליות רגילות לא-הומוגניות מסוימות. היא קשורה באופן הדוק ל"שיטת אופרטורי החיסול", שיטה במסגרתה עושים שימוש בסוג מסוים של אופרטור דיפרנציאלי בשביל להגיע ל"ניחוש מושכל" באשר לצורת הפתרון המתאימה, אשר נבדק לאחר מכן ביותר פירוט באמצעות הצבתו במשוואה הדיפרנציאלית. על אף פשטותה הרבה יותר, שיטת המקדמים הלא ידועים אינה כללית כמו שיטת וריאציית הפרמטר, ומשום שהיא עובדת רק על משוואות דיפרנציאליות בעלות צורות מיוחדות מסוימות.
רקע: שיטת החיסול
הרעיון המרכזי מאחורי "הניחושים המושכלים" של שיטת המקדמים הלא ידועים הוא ההנחה שצורת הפתרון למשוואה הדיפרנציאלית הליניארית הלא-הומוגנית דומה לצורת החלק הלא-הומוגני.
רעיון זה מתבסס על "שיטת החיסול" (Annihilator method), שתתואר כעת. בהינתן משוואה דיפרנציאלית ליניארית ולא הומוגנית P(D)y=f(x) (כאשר הסימון P(D) מייצג את האופרטור הדיפרנציאלי התואם למשוואה הדיפרנציאלית), נמצא אופרטור דיפרנציאלי נוסף A(D) כך ש- (במילים אחרות, נמצא משוואה דיפרנציאלית ליניארית ש-f(x) הוא פתרון שלה). כעת, נפעיל את A(D) על שני אגפי המשוואה הדיפרנציאלית הלא-הומוגנית, ונקבל. כעת, נכנסת לתמונה אחת התכונות המרכזיות של אופרטורים דיפרנציאליים ליניאריים (כלומר, התואמים למשוואות דיפרנציאליות ליניאריות): העובדה שהם חילופיים, שכן ניתן לדמות את הנגזרת מסדר n של y לחזקה ה-n של אופרטור הגזירה, כך שהרכבת אופרטורים דיפרנציאליים ליניאריים שקולה להכפלת פולינומים, שהיא פעולה קומוטטיבית.
לפיכך, ניתן להחליף את הסדר של A(D) ו-P(D) ולקבל:. כל פתרון השייך למרחב הפתרונות של האופרטור הדיפרנציאלי A(D) (מרחב שכולל את f(x)) פותר גם את המשוואה. נובע מכך שאם P(D)y=f(x), אז y פותר את ולכן פותר גם את ; אם מרחבי הפתרונות של המשוואות A(D)y=0 ו-P(D)y=0 זרים, אז עולה מכך ש-y בהכרח משתייך למרחב הפתרונות של A(D), שכן הוא לא יכול לפתור את המשוואה ההומוגנית P(D)y=0.
תיאור השיטה
נסתכל על המשוואה הדיפרנציאלית (הרגילה) הלא-הומוגנית הבאה:
כאשר y^{(i)} מסמל את הנגזרת מסדר i של y, והמקדם c_i הוא פונקציה של x.
שיטת המקדמים מספקת שיטה ישירה למציאת הפתרון למשוואה הדיפרנציאלית הרגילה הזאת כאשר שני קריטריונים מתקיימים:
ולאחר מכן ממציאת פתרון פרטי y_p למשוואה הדיפרנציאלית הלא-הומוגנית המקורית, בהתבסס על הצורה של g(x). הפתרון הכללי y למשוואה המקורית הוא סכום של הפתרון הפרטי והפתרון ההומוגני:
אם g(x) היא סכום של שתי פונקציות h(x) + w(x) ו-y_{p_1} הוא הפתרון הפרטי המתקבל כאשר לוקחים את g(x) להיות שווה ל-h(x), בעוד ש-y_{p_2} הוא הפתרון הפרטי המתקבל כאשר לוקחים את g(x) להיות שווה ל-w(x), אז לפי עקרון הסופרפוזיציה הפתרון הפרטי למשוואה המקורית הוא:
הפתרונות המתאימים לצורות מיוחדות של החלק הלא-הומוגני
במסגרת שיטת המקדמים, כדי למצוא את הפתרון הפרטי למשוואה דיפרנציאלית לא הומוגנית מסוימת יש לזהות תחילה את הצורה הכללית של החלק הלא-הומוגני של המשוואה, g(x), ומיד לאחר מכן לנחש את צורת הפתרון, שבמרבית המקרים היא זהה לצורת החלק הלא הומוגני. לאחר מכן, יש לקבוע את המקדמים בצורת הפתרון הפרטי באמצעות פתירת מערכת משוואות ליניאריות מתאימה. שיטת המקדמים מצמצמת את הפתרון של משוואות דיפרנציאליות לא הומוגניות מסוימות לפתרון ישיר של מערכת משוואות ליניארית. להלן מובאת טבלה של הצורות המיוחדות, הניתנות לפתרון בשיטה זו, של g(x):
הערה: הוא פולינום ממעלה n.
אם איבר מסוים בצורה הכללית של הפתרון הפרטי מופיע גם במרחב הפתרונות של המשוואה ההומוגנית המתאימה, אז נדרש להכפיל איבר זה בחזקה גבוהה מספיק של x הדרושה כדי להפוך אותו לבלתי תלוי ליניארית באוסף הפתרונות הבסיסיים של המשוואה הדיפרנציאלית ההומוגנית. אם הפונקציה g(x) היא בעלת צורה מגוונת, כלומר סכום של כמה פונקציות מצורות שונות המופיעות בטבלה לעיל, אז הפתרון הפרטי המתקבל הוא סכום של הפתרונות הפרטיים המתאימים לכל אחד מהצורות בסכום המייצג את g(x).
דוגמה 1
נמצא פתרון פרטי של המשוואה
אגף ימין הוא בעל הצורה
כאשר n = 2, α = 0, ו- β = 1. השורש α + iβ = i הוא שורש פשוט של המשוואה האופיינית המתאימה למשוואה ההומוגנית
בעוד שהאופרטור הדיפרנציאלי המתאים לחלק האי-הומוגני הוא (D^2+1)^2, כך ש-\pm i הם גם שורשים (מרובים) שלו, ולכן מרחבי הפתרונות שתוארו בפסקה על שיטת החיסול אינם זרים. לכן, לא מספיק להציב את הפתרון הפרטי מהטבלה במשוואה הלא-הומוגנית, אלא שיש לכפול אותו ב-t. לפיכך, ננסה פתרון מהצורה
לאחר הצבת yp לתוך המשוואה הדיפרנציאלית, נקבל את הזהות
השוואת שני האגפים מובילה למערכת המשוואות הליניאריות
שלה פתרון
ולכן הפתרון הפרטי למשוואה הדיפרנציאלית הוא:
דוגמה 2
נסתכל על המשוואה הדיפרנציאלית
נשים לב שהחלק הלא הומוגני (e^x) תלוי ליניארית בפתרון הבסיסי של המשוואה ההומוגנית (c_1 e^x), כך שהצבתו פשוט תפתור את המשוואה ההומוגנית (כלומר תיתן 0) ולא את המשוואה שרצינו; כתוצאה, ניאלץ להכפיל את הניחוש בחזקה גבוהה מספיק של x כדי להפוך אותו לבלתי תלוי ליניארית.
ננסה ניחוש שני:
ולכן הפתרון הכללי למשוואה הוא:
דוגמה 3
נמצא את הפתרון הכללי של המשוואה:
t^2 הוא פולינום ממעלה 2, ולכן נחפש פתרון מאותה הצורה,
הצבת הפתרון הפרטי הזה לתוך המשוואה המקורית מניבה את מערכת המשוואות הליניאריות
ששקולה ל-
ולאחר מציאת הקבועים נקבל את הפתרון הפרטי
הפתרון הכללי הוא סכום של הפתרון ההומוגני והפתרון הפרטי, כלומר:
תעלומת ה"חד-קרן"
ספר ההמשך של ספר זה הוא הספר "אוצרו של רקהם האדום".
עלילת הספר
לפי קפטן האדוק, ספינתו של סר פרנסיס הותקפה על ידי הפיראט רקהם האדום, שהעביר אליה את אוצרו וכלא את סר פרנסיס. לאחר שפרנסיס הצליח לברוח מכבליו, הוא הרג את הפיראט וטיבע את הספינה, ולכן יודע את מיקום האוצר. ברנבי מגיע לביתו של טינטין, ומנסה להעביר לו מידע חשוב כשהוא נורה בגבו, אך מצליח לשרוד. לאחר מכן היורים חוטפים את טינטין, בחושבם שהוא מחזיק שניים משלושת הקלפים, אך הוא מצליח לחמוק ומתקשר לקפטן האדוק, שמגיע ביחד עם הבלשים תומפסון ותומסון שעוצרים את החוטפים.
בנוסף, תומסון ותומפסון עוצרים כייס, שמתברר כקלפטומן כפייתי. באחד הארנקים שגנב הם מגלים את שתי מגילות הקלף החסרות, וטינטין יוצא לחפש את האוצר.
קופסה שחורה
קופסה שחורה באמצעי תחבורה היא בדרך כלל תיאור של אוסף רכיבים אשר מקובצים בתוך יחידה אחת, שמטרתם היא לרשום ולתעד (באמצעים מכניים, אנלוגיים או דיגיטליים) נתונים שונים כגון מהירות, נתוני חיישנים, דיבור (בתא הטייס במטוסים), כוחות פיזיקליים שונים, נתוני מחשב וכדומה מרכיבי הקופסה ומרכיבי חוץ, כדוגמת חיישנים ובקרים מתוכנתים.
היסטוריה
הקופסה השחורה הומצאה על ידי דייוויד וורן (נפטר ביולי 2010), בשנת 1953, בשל נסיבות טרגיות. אביו נהרג בתאונת מטוס בשנת 1934. לבן לא סופק הסבר. לא תועדו עדים ולא היו ניצולים. המתנה האחרונה שהעניק לו אביו טרם מותו הייתה מקלט רדיו, ובשנותיו בבית הספר התמחה וורן בבניית מקלטי רדיו. הרעיון החדשני של קופסה שחורה התבסס על גרסה מזערית של טייפ מנהלים. הרשויות דחו את הצעתו של וורן, אולם בשנת 1956 הוא בנה את האב-טיפוס הראשון, שהיה מסוגל להקליט ארבע שעות של שמע. בכיר בריטי שהגיע לביקור באוסטרליה בשנת 1958 התלהב מהרעיון, ובהמשך קיבלה ההמצאה את השם "קופסה שחורה", ונעשתה לפריט חיוני בכל מטוס בימינו.
מבנה
הקופסה היא אמצעי לשליפת מידע מסוים מתוך הרכיבים שמאחזרים את הנתונים ממכשירי הקופסה. הקופסה נפוצה בעיקר בכלי טיס כמו מטוסים, מסוקים ומעבורות חלל ובכלי שיט כמו אוניות וצוללות, אך גם במשאיות, אוטובוסים ורכבות (שבהם נפוץ בעיקר הטכנוגרף), ומכוניות (לרוב במכוניות מרוץ ומכוניות ניסוי).
הקופסה נמצאת יעילה במיוחד בחקירת תאונות ובמיוחד נסיבות ונתונים אשר קדמו לתאונה ובמהלך התאונה, במיוחד בכלי תעופה, שכן היא מאפשרת לחוקרי התאונות לקבל מידע רב כגון: שיחות בתא הטייס (בדרך כלל הקלטה של עד חצי שעה ממועד התאונה) על ידי מכשיר ה-CVR, וכן נתוני הטיסה ממכשיר ה-FDR (רשם נתוני הטיסה). השימוש העיקרי בקופסה הוא לאחר תחקיר או תדריך של אירוע או ביצוע, או לאחר תאונה.
מבנה הקופסה, עמידות רכיביה וצבעה הייחודי מאפשרים למוצאה באתרי תאונות, גם לאחר התרסקות כלי התחבורה.
מבנה ומראה הקופסה
בניגוד לשמה הקופסה לרוב צבועה בצבע כתום ולא שחור (על מנת למוצאה בקלות באתרי תאונות), היא בנויה בצורות ובגדלים שונים ולא אחידים כאשר המאפיין המרכזי והכולל בכלל תצורותיה הוא שישנה עמידות מרבית של הקופסה במצבים קשים כגון ריסוק, שרפה, טלטול, נפילה, מגע במים וכדומה. הקופסה אסורה לפתיחה שלא לצורך ומטופלת על ידי אנשי מקצוע מוסמכים.
הקופסה מצוידת לעיתים במקור כוח פנימי (סוללות או מצבר) שכן אז אין לה תלות במקור כוח חיצוני, ואף לעיתים ביכולתה לשדר אותות רדיו (בתדר תעופתי) שמאפשרים לצוותי החיפוש להגיע אליה בקלות יחסית (עניין שביכולתו לעזור בחיפוש הניצולים).
אמצעים הזנת וארכוב הנתונים לזיכרון הקופסה השחורה
כלי תעופה:
חיישנים שונים במטוס, מחשבי טיסה, מחווני טיסה (מד גובה, שיעור נסיקה, כוחות תאוצה וכדומה), מדדי דלק ולחץ הידראולי, GPS, מיקרופון תא טייס (cockpit), ועוד מכשירים שונים ומשתנים (תלוי בדגם הכלי).
כלי רכב: טכנוגרף, מחשב מנוע, מכשור מיוחד (מחשבים מיוחדים שפותחו להורים או למפעלים לצורך פיקוח על הרגלי נהיגה), מחשב כריות אוויר (בחלק מהדגמים ישנו רישום של מהירות פגיעה ופתיחת הכרית).
רכבות: מידע ממחשב השליטה.
הערות שוליים
Black Box Qara qutu Ferdskriver கறுப்புப் பெட்டி
תזונה ובריאות בשבט המסאי
שבט המסאי הוא מהידועים שבשבטי מזרח אפריקה. המסאים הם שבט נוודים המנסים לשמר את תרבותם העתיקה מבלי לאבד את ייחודם ואורח חייהם המסורתי, אף בבואם במגע עם הערים הסמוכות למקום מושבם, בהן חלה התפתחות וקדמה בהשפעת מדינות המערב. בהתמודדות עם התזונה, הבריאות וההיגיינה אצל בני שבט המסאי בא לידי ביטוי בעוצמה גבוהה הקונפליקט שבין קידמה למסורת.
אספקת מים בשבט המסאי
מבחינה גאוגרפית, שבטי המסאים מרוכזים בדרום קניה ובצפון טנזניה, לאורך השבר הסורי-אפריקני. אזורים אלה הם אזורי סאוונה יבשה ויבשה לסירוגין. רוב השטחים בהם חיים בני המסאי יודעים תקופות יובש לפחות פעם בשנה ובתקופות אלו לא זורמים כמעט מים בנהרות, מכאן שמי התהום הם מקור חיוני למי שתייה עבורם. בורות מי-גשמים מפוזרים במרחקים גדולים של כ-25 קילומטרים זה מזה, ואחדים מהם אינם פעילים. כאשר יורד גשם מביאים המסאים מים מבריכות מי הגשמים. בריכות אלה מזדהמות במהרה כתוצאה מכניסת העדרים וחיות פרא לתוכן בעת השתייה. מי הבריכות מכילים ריכוז גבוה של חיידקים פתוגניים, הם אינם מתאימים לשתיית אדם ועלולים לגרום להפצת מחלות. לעומת בורות מי הגשמים, עדיפים מי הבארות לאין ערוך. ארגונים שונים פועלים למען מטרה זו, של הנגשת מים נקיים במשך כל השנה לכפרים מרוחקים ויבשים מפאת המחסור הרב במי שתייה באפריקה.
תזונה
התזונה המסורתית של שבט המסאי מורכבת בעיקר מבשר, חלב ודם בקר. למרות שבני המסאי משתמשים בציד לטקסים שונים, הם אינם צדים את מזונם, אלא מגדלים בעצמם את הבקר והעיזים. הבקר אינו רק מקור מזון, אלא בני המסאי משתמשים בו לשימושים שונים כגון: תכשיטים ודברי אומנות מעורם ומכינים את בתיהם מגללי הבקר. גודל העדר מסמל את הביטחון הכלכלי והמעמד החברתי של השבט. כל שבט מורכב לרוב ממשפחה אחת או שתיים. כיום ניזונים חלק מהשבטים של בני המסאי גם מתירס ומגידולים נוספים שהחלו לגדל בעצמם, כך שהבשר נצרך באופן לא סדיר וכבר אינו המאכל העיקרי שלהם. שינוי זה בתזונה נבע מנסיבות הקשורות באקלים, שינויים במחזור העונתי של תוצרת החלב, עונות בצורת ויובש שגרמו לתמותת בקר. אחד המאכלים שנכנסו לתפריט הבסיסי שלהם, בהשפעת שבטים אחרים מטנזניה, הוא האוגאלי (Ugali) עיסה צמיגית עשויה מקמח תירס, שנהוג לאוכלה עם חלב.
אחד המנהגים של בני המסאי הוא שתיית תערובת של חלב ודם פרות. למנהג זה יצא שם בעולם כאחד הסמלים המרכזיים של תרבות המסאי, אך למעשה שתיית החלב והדם היא אירוע נדיר שנעשה באופן טקסי כחלק מחגיגות או כתרופה מסורתית לרפא חולי. הם מקיזים את הדם מווריד הצוואר של הפרה שהוא אחד משלושת הוורידים המחזירים דם ללב מאזור הראש והפנים.
תזונתם של בני המסאי, הכוללת בעיקר חלב, דם בקר ובשר, מכילה מעט מרכיבים אחרים כדוגמת לחם וירקות, הנחשבים כנחותים. את החלב שותים המסאים באופן יום יומי, כשהוא טרי ואינו מפוסטר, ולעיתים אף יונקים ישירות מעטיני הפרה. הם עשויים לשתות אותו גם מחומם או מורתח, כגיוון. החלב מתקשר בתרבות המסאית לנשים, לפוריות ולחיים על האדמה. הבשר לעומתו, נחשב לאוכל שנאכל בטקסים ובמקרים מיוחדים ונקשר לגבריות, כוחות על טבעיים ולמוות. כאשר מתעסקים עם בשר, מתעסקים במוות ולכן צריכה של בשר היא מאוזנת ומאופקת. אחרי ששוחטים את החיה בטקס מיוחד, שורפים את הבשר שלה. האש מסמלת יצירה ושינוי של כוח שניתן לאדם על ידי אלוהים. בעוד לנשים ניתן הכוח של הפיריון וההולדה, לגברים ניתן הכוח להדליק אש. בעוד שהגבר מזוהה עם הדלקת האש, האישה מזוהה עם החזקת האש דולקת. האש כלומר, מסמלת את ההבדל בין האדם לחיות שלא יודעות לשלוט על אש. האש הופכת את הבשר שמזוהה עם המוות למזון מקודש. כלומר, בטקס שריפת הבשר, יש הולדה מחדש. לכן זהו כוח שמאוד חשוב לבני שבט המסאי.
בני המסאי משתמשים באופן שוטף בסוגי צמחים שונים בעיקר למטרות רפואה אך גם כגיוון בתזונה. בני המסאי נוהגים להכין מרקים שונים המבוססים על צמחים. אחד הצמחים הפופולרים למרקים הוא עץ השיטה הנילוסית (Acacia nilotica)- השורש והקליפה של העץ מורתחים במים והתמצית שנוצרת משמשת לשתייה לבד או כתוספת למרק. בני שבט המסאי מאמינים כי התמצית מעכבת פחדים ונותנת אנרגיה ואגרסיביות והם נוהגים לשתות אותה גם בתור סם לפני יציאה למשימות הדורשות אומץ ונחישות.
אלכסנדר ארכיפנקו
אלכסנדר ארכיפנקו (באנגלית: Alexander Archipenko; 30 במאי 1887 קייב - 25 בפברואר 1964), פסל אמריקאי, ממוצא אוקראיני.
תזונה ובריאות בשבט המסאי
רפואה ובריאות
טיפולים נוספים המבוססים על צמחים אצל בני המסאי הם:
אלכסנדר ארכיפנקו
יצירתו
יצירתו של ארכיפנקו שואבת מן הפיסול של תחילת המאה ה-20, בעיקר מן הקוביזם של פבלו פיקאסו. ברבות מעבודותיו מופיעה דמות נשית אשר מבוטאת באמצעות צורות כלליות קוביסטיות. הדמויות של ארכיפנקו עם זאת, אינן מאבדות את הזהות האנושית והנשית שלהן, לעומת יצירות קוביסטיות אחרות.
תזונה ובריאות בשבט המסאי
מודעות להגיינה
המודעות להיגיינה בקרב אנשי המסאי נמוכה יחסית למערב, למרות שהיא במגמת עלייה. השפעת החברה העירונית אמנם שולחת את אותותיה- בעיקר בכפרים הקרובים לערים- אך בקנה מידה קטן. הרגלי הניקיון בשבט המסאי שונים מבמדינות המערב- לא נהוג לשטוף ידיים לפני הארוחה ואם כן, שוטפים במים בלבד ללא סבון. כלי האוכל עשויים חומרים מתכלים ונהוג לנקות אותם בעשן של עץ מסוים המפיץ ריח טוב. את הצרכים עושים בצדי הדרך ולרוב ללא שימוש בנייר או במים. המקלחת נערכת לרוב בנהר או נחל קרוב בעזרת כלי קטן בו נעזרים על מנת לשפוך מים על הגוף ובעזרת סוג של סבון שמכינים מעץ מקומי בשם איצ'יקו. רוב בני המסאי מתקלחים אחת למספר ימים עד שבוע.
אלכסנדר ארכיפנקו
יצירתו
יצירתו המפורסמת ביותר היא אישה מסתרקת, פסל ברונזה המתוארך לשנת 1914 או 1915 והמציג דמות נשית עומדת בתנוחה קלאסית ('קונטרה פוסטו'), ידה האחת קטועה וידה השנייה מחוברת לשערה. במקום בו היו אמורים להיות פני הדמות נמצא חלל ריק דרכו משתקף החלל.
תזונה ובריאות בשבט המסאי
לידה
תינוקות בשבט המסאי נולדים בעזרת מיילדות המתפקדות במקצוענות תחת תנאי היגיינה קשים. ברוב מוחלט של הכפרים לא ניתן למצוא משככי כאבים, מים זורמים או אלכוהול לחיטוי הסכין החותכת את חבל הטבור. המיילדות מנקות את האם והתינוק בעזרת חתיכת שמיכה טבולה במים. סיבוכים שונים הם תדירים. לדוגמה, התארכות הלידה או לידת עכוז, גורמים לרוב למוות של האם, העובר או שניהם. גם לפני הלידה נשקפות לאם וילדה סכנות שונות. עשבים מקומיים לעיתים מתבררים כרעילים לעובר ומהווים גורם שכיח להפלות.
גזיזת שיער
הנשים המסאיות גוזזות את שערן כבר מילדות ולאורך כל ימי חייהן. פעולת גזיזת השיער לוקחת חלק בטקסי מעבר שונים ומהווה סמל בתרבות המסאי להתחלה חדשה ולמעבר לפרק חיים חדש. אף על פי כן נראה כי אחד ממקורותיו של אחד מסימני ההיכר הבולטים של בני ובנות שבט המסאי טמון דווקא בטעמים היגייניים. בעקבות חוסר הנגישות הכלכלית והפיזית לחומרי ניקוי כימיים כשמפו, מהווה מנהג גזיזת השיער מענה חלקי לבעיית אחזקת השיער בחיי הכפר, ולעיתים אף מונע באופן מוצלח זיהומים שונים העלולים להתפתח על ראשי הנשים בהיעדר ניקוי ראוי. לעומת הנשים הגוזזות את שערן כבר מילדות לאורך כל חייהן, לגברים דווקא מותר לגדל שיער החל מגיל 15 בהפכם ללוחמים, והדבר מעיד על בגרות. במקרה שהחליט אחד הנערים לגדל את שערו אין הוא שוטף אותו אלא משמן אותו בשומן עיזים ומסדר אותו בצורת ראסטות. משעברו הנערים את שלב הלוחמים והיו לגברים בוגרים הם חוזרים ומגלחים את ראשיהם.
אלכסנדר ארכיפנקו
יצירתו
עותק של היצירה, כמו גם יצירות אחרות של ארכיפנקו מצויות באוסף מוזיאון תל אביב לאמנות ובמוזיאון ישראל.
ארכיפנקו הגיע לפריז והתיידד עם פרנאן לז'ה ובעזרתו הכיר את האמנים הקוביסטים. הוא מעולם לא הגדיר את עצמו כקוביסט, את הציורים הקוביסטים כינה "טעות אחת גדולה". לטענתו הוא לא השתמש ברעיונות הקוביסטים, אלא הוסיף לקוביזם רעיונות משלו.
תזונה ובריאות בשבט המסאי
חורים באוזניים
ניקוב האוזנים הוא חלק משמעותי בתרבות המסאית. החורים מתחילים כחורי סיכה קטנים באוזני הילדים. מחוררים את התנוך בעזרת קוצים, ללא חיטוי. משמחלימה האוזן מכניסים מקל צר, ואז מקלות גדולים יותר, פקק שעם ותכשיטים כבדים, עד שהתנוך מגיע לכתף, מה שנחשב אורך מושלם. החורים הגדולים נחשבים יפים ומעידים על חוכמה. נהוג לקשט אותם בחרוזים ושרשראות בעיקר בטקסים.
אלכסנדר ארכיפנקו
יצירתו
בפסל אישה מסתרקת מ-1917, השתמש ארכיפנקו בחלל נגטיבי המשולב בתוך המסה, וכחלק ממנה. הפסל הוא דמות ערומה, שזרועה הימנית מורמת כלפי מעלה ונוגעת בקצה השמאלי של הראש. החלל שנותר בין המרפק לבין מה שאמור להיות הראש עצמו הפך להיות הראש. כדי ליצור אזורים נוספים של משחק בין חלל וחומר השתמש ארכיפנקו בשקעים ובליטות. לדוגמה: השד הימני דומה יותר לנפח ריק מאשר לנפח מוצק, אפקט זה הושג בעזרת חיבור בין שקע בית השחי לבין השד. הירכיים מוצבות בזווית חדה ויוצרות תחושה של עגלגלות, במקום שלמעשה אין בו חומר כלל. השילוב בין חומר לחלל מושג לא רק באמצעות הצורות הקמורות והקעורות, אלא גם על ידי שימוש בבוהק האור והצל הנופל על הברונזה. יש פסלים המצופים בכרום והם היו מלוטשים מאוד. על ידי כך נוצר טשטוש המוצקות של החומר. בפסל זה גם הברק הגבוה וגם תנוחתה של אישה יוצרים דינמיות, המעניקה תחושה של עושר חומרי, בניגוד לפסליו של פיקאסו שמשדרים תחושה של דלות החומר.
איסידורוס מאלכסנדריה
איסידורוס מאלכסנדריה (ביוונית: Ἰσίδωρος ὁ Ἀλεξανδρεύς; 450–520 לערך) היה פילוסוף מצרי או יווני ואחד מאחרוני הנאופלאטוניסטים. הוא חי באתונה ובאלכסנדריה לקראת סוף המאה ה-5 לספירה. הוא הפך לראש בית הספר באתונה לאחר מרינוס משכם, שהחליף את פרוקלוס.
חייו
איסידורוס נולד באלכסנדריה. באתונה הוא למד תחת פרוקלוס ולמד את תורת אריסטו ממרינוס משכם. לדברי דמאסקיוס, "איסידורוס היה מלא יראת כבוד למראה פרוקלוס, מכובד ונפלא לראותו; הוא חשב שהוא רואה בו את פניה ממש של פילוסופיה אמיתית". פרוקלוס מצידו, נהג "להתפעל מהופעתו של איסידורוס, שהייתה אחוזה בידי האלוהי ומלאה בחיים הפילוסופיים שבה". דמאסקיוס מספר גם כי "איסידורוס, מלבד פשטות, אהב במיוחד את האמת, והתחייב לדבר גלויות מעבר למה שהיה נחוץ, ולא הייתה לו שום יומרה בעצמו". הטענה המופיעה בסודא כי איסידורוס היה בעלה של היפאטיה, היא בוודאי שגויה, מאחר שאיסידורוס נולד זמן רב לאחר שהיפאטיה מתה. במקום אחר נזכר כי לאיסידורוס הייתה אשה בשם דומנה, שנפטרה חמישה ימים לאחר לידת בנם, לו העניקו את השם פרוקלוס.
איסידורוס חזר לאלכסנדריה יחד עם סלוסטיוס מאמסה, שם לימד פילוסופיה. הוא הגיע לאתונה לאחר שפרוקלוס נפטר (בשנת 485), והיה בה גם בהמשך, כשמרינוס נכנס לתפקיד ראש (סכולארכס ) בית הספר הנאופלאטוניסטי. מרינוס שכנע אותו להיות יורשו כראש בית הספר, אך הוא עזב את אתונה זמן לא רב לאחר שמרינוס נפטר. הוא התפטר מתפקידו לטובת הגיאס.
איסידורוס ידוע בעיקר כמורו של דמאסקיוס, שעדותו ב"חיי איסידורוס" מציגה את איסידורוס באור חיובי מאוד כאדם וכהוגה דעות. חיבורו של דמאסקיוס, אשר מוקדש לתאודורה מאמסה, תלמידתם של איסידורוס ודמאסקיוס, נשמר בצורה תמציתית ידי פוטיוס בביבליותקה שלו, ובקטעים בסודא.
פילוסופיה
ההערכה הכללית אומרת שהוא ככל הנראה היה נלהב לרעיון יותר מאשר הוגה; החלפת טיעונים איתו הייתה משנית להשראה, והוא העדיף את התאוריות של פיתגורס ואפלטון על פני הלוגיקה חסרת המעוף והאתיקה המעשית של הסטואים והאריסטוטלים. נראה שהוא התיר את הרסן להשערות תאוסופיות וייחס חשיבות רבה לחלומות ולחזיונות ערים, עליהם נהג להרחיב בהרצאותיו הפומביות.
סוזן פוליס-שוץ
סוזאן פוליס שוץ (לבית פוליס) (באנגלית: Susan Polis Schutz ; נולדה ב־23 במאי 1944) היא סופרת, משוררת, במאית ואשת עסקים יהודייה-אמריקאית, שהקימה את הוצאת הספרים וכרטיסי הברכה Blue Mountain Arts. היא אמו של מושל קולורדו ג'ארד פוליס.
חייה הפרטיים
שוץ נולדה בפיקסקיל, ניו יורק, והיא בתם של יוני (לבית קלר) ודייוויד פוליס. סבה וסבתה היו מהגרים יהודים מרוסיה. שוץ קיבלה תואר ראשון באוניברסיטת ריידר בשנת 1966, שם למדה אנגלית וביולוגיה. במהלך לימודיה היכירה סוזן את סטיבן שוץ שלימים יהפוך לבעלה.
קריירה
לאחר קבלת התואר הראשון עבדה שוץ כמורה ועובדת סוציאלית בשכונת הארלם בניו יורק וראתה חשיבות רבה בעבודה עם אוכלוסיות מוחלשות. היא למדה גם קורסים בפסיכולוגיה ועבדה כסופרת עצמאית לפרסומים מקומיים.
שוץ והוצאת הספרים אותה הקימה, הפכו מוכרים וזכו לתשומת לב רחבה יותר עם הקמתו, בשנת 1996, של אתר bluemountain.com. אחד הניסויים המוקדמים ביותר במדיום כרטיס הברכה האלקטרוני, האתר אומץ באופן נרחב על ידי משתמשי הרשת. בשנת 1999, מיזם הדוט-קום Excite @ Home רכש את bluemountain.com בעסקה בשווי של 780 מיליון דולר. המחיר ששולם עבור bluemountain.com משנת 1999 הפך לדוגמה למה שנראה מאוחר יותר הערכה מפורזת של ערכה כשהובנו ממדי בועת הדוט-קום. האתר נמכר שוב בשנת 2001 לחברת כרטיסי הברכה American Greetings תמורת 35 מיליון דולר במזומן בלבד.
על פי אתרה של שוץ נמכרו למעלה מ־14 מיליון ספרים המכילים את שיריה של סוזן, ושירתה פורסמה ברחבי העולם בספרי לימוד, כתבי עת ועיתונים.
במאית ומפיקת סרטי תעודה
שוץ היא המפיקה והבמאית של הסרט התיעודי "Anyone and Everyone" ("מישהו וכולם"). מה שהביא את שוץ להפקת הסרט הוא יציאתו של בנה ג'ראד מהארון. הסרט הציג את סיפורי היציאה של בנים ובנות להט"ב ים והוריהם והוקרן בבכורה בטלוויזיה הציבורית של KPBS בסן דייגו, קליפורניה באוגוסט 2007, לפני שתוכנן לעלות למספר תחנות טלוויזיה ציבוריות אחרות בארצות הברית.
סוזן פוליס שוץ זכתה בפרס כריסטופר לשנת 2018 בקטגוריית טלוויזיה וכבלים על הסרט התיעודי שלה "The Homeless Chorus Speaks" ("המקהלה חסרת הבית מדברת") הסרט הוא תיעודי מרתק המתאר באופן יצירתי נושא חברתי חשוב ועכשווי: אנשים החיים ללא תמיכה ומקלט. באמצעות מקהלה קהילתית ייחודית (קולות מקהלת עירנו). זהו אמצעי עבור היוצרת האקטיביסטית שוץ, לספר את סיפורי האנשים הסובלים מחוסר בקורת גג ראויה, הסרט - כמו כל סרטי התיעוד של סוזן פוליס שוץ - מציג למעשה נקודת אנושית על בעיה מכריעה והופך אותה נגישה עבור הצופה שאינו יכול שלא להזדהות עם התופעה.
בסרטה האחרון, "Love Wins Over Hate" ("אהבה מנצחת שנאה"), אשר יצא לאקרנים בשנת 2020, חושפת סוזן את מקורות השנאה ומורכבותה. היא עושה זאת באמצעות סיפור נוקב הבוער בעת האחרונה יותר מתמיד עם עליית תנועת המחאה black lives matter. בסדרת ראיונות מהורהרים עם לבנים שהיו בעלי תפיסת עליונות גזעית והשקפות קיצוניות, בוחנת סוזן כיצד אנשים אלה, שהתמלאו בשנאה, בקנאות ובזעם מסוגלים להשתנות. הם מוצאים אהבה וחמלה עם הערכה גדולה יותר לכל האנושות, ללא קשר לגזע, אמונה או נטייה מינית, ומלמדים אחרים כיצד לאהוב ולא לשנוא.
קישורים חיצוניים
__חייב_תוכן_עניינים__ __לחיפוש__ __יצירת_הערה__
מפלגת השמאל (צרפת)
מבחינה פוליטית, המפלגה נמצאת בין המפלגה הסוציאליסטית והמפלגה הקומוניסטית הצרפתית. מפלגת השמאל מתכוונת להנהיג את כל מפלגות השמאל ה"אנטי-ליברלי" (אשר קוראת להם "השמאל האחר") בתוך אותה ברית. ב-2008 המפלגה הסוציאליסטית שילבה כוחות עם המפלגה הקומוניסטית של השמאל המאוחד עם 6 מפלגות שמאל אחרות וארגוני שמאל ריצונים אחרים בקואליציה של "חזית המשאל" אשר לה, נהיה מועמד לבחירות לנשיאות צרפת - ז'אן לוק מלנשון.
השבועון של המפלגה, "L'Intérêt général" נשלח לכל חברי המפלגה אך גם למנויים פשוטים. השבועון מודפס ביותר מ-15,000 עותקים כל שבוע.
ב-2016, בגלל הבחירות הלאומיות לנשיאות, וגם בחירות מחוזים שנה אחרי, ז'אן לוק מלנשון יצר תנועה חדשה צרפת בלתי-כנועה, אשר מפלגת השמאל עזרה להקים.
היסטוריה
המפלגה נוסדה בנובמבר 2008 על ידי הסנאטור הסוציאליסטי לשעבר, ז'אן לוק מלנשון, והסגן מארק דולד, ונפילים אחרים מן המפלגה, יחד עם תנועת מארס, "תנועה לאלטרנטיבה סוציאלית ורפובליקנית".
נוסף עליהם, הצטרפו אחר כך חברים אחרים מהשמאל של המפלגה הסוציאליסטית, על ידי אנשים שלא היו חברים במפלגה פוליטית לפני, וגם פורשים מהמפלגה הירוקה אשר עקבו אחרי הסגן מארטין בילארד.
ב-2010 המפלגה התקבלה ל"מפלגת השמאל האירופי".
בנובמבר 2013, המפלגה הצטרפה לקמפיין BDS לחרם נגד ישראל.
תמיכה ושיאים אלקטורליים
המפלגה עוד לא רצה לבן בבחירות, לכן בסיס התמיכה שלה קשה למציאה.
מצע פוליטי
המצע המפלגתי המשותף של מפלגת השמאל והמפלגה הקומוניסטית הצרפתית במסגרת "חזית השמאל":
מטלוגרפיה
מטלוגרפיה (metallography) היא המדע והאומנות של הכנת משטחי מתכת כדי שאפשר יהיה לבחון אותם, על ידי ליטוש, הברקה, ואיכול כדי לחשוף את המבנים המיקרוסקופיים המרכיבים את המתכת. לאחר ההכנה, ניתן בקלות לנתח את הדוגמה בעזרת מיקרוסקופ אור או מיקרוסקופ אלקטרונים. טכנאי מנוסה יוכל לזהות סגסוגות ולחזות את תכונות החומר ודרכי העיבוד שלו, בשיטות מטלוגרפיות בלבד.
חומרים קרמיים ופולימריים ניתן גם להכין בשיטות אלה, ומכאן המונחים קרמוגרפיה, פלסטוגרפיה, והמונח הכולל מטריאלוגרפיה.
הכנת דוגמאות מטלוגרפיות
תפקיד ההכנה הוא לחשוף את המבנה האמיתי של החומר. החומרים עוברים הקשיה דרך חימום (thermosetting). כיום משתמשים באפוקסי בתהליך זה. בדרך כלל הדוגמה תידחס ותחומם לטמפרטורה גבוהה. בשלב הבא מלטשים את המתכת עם חומר מחוספס השורט ושוחק אותה. השימוש הנפוץ הוא בסיליקון קרביד בצורה של נייר זכוכית. שיטה אחרת היא בעזרת אבקת יהלום. ליטוש בעזרת יהלום נותן תוצאות טובות יותר בדרך כלל מנייר זכוכית, במיוחד אם יש צורך לחשוף נקבוביות. לבסוף יש להבריק את הדוגמה, זאת מבצעים בדרך כלל בעזרת אלומינה (אלומיניום אוקסיד) או סיליקה כדי לייצר גימור "חלק", נקי משריטות.
ניתוח התוצאות
קודם כל יש להתבונן בדוגמה ולראות אם ישנם אזורים שונים המנחים אותנו היכן כדאי להתבונן באמצעות המיקרוסקופ. לאחר מכן יש להתבונן במיקרוסקופ אור, תמיד לפני בחינה בעזרת מיקרוסקופ אלקטרונים. זאת משום ששימוש במיקרוסקופ אלקטרונים הוא יקר יותר ולוקח זמן רב יותר. מלבד זאת, ישנם מאפיינים מסוימים שניתן לראות רק בעזרת מיקרוסקופ אור, למשל צבע הדוגמה. דרך נוספת לניתוח הדוגמה היא בעזרת פיזור קרינת איקס (x-ray diffraction). בשיטה זו ניתן לגלות את האחוז של פאזות שונות הנמצאות בדוגמה, אם יש להן מבנה גבישי שונה.
ניתוח כמותי
ישנן שיטות כמותיות לניתוח הדוגמאות המטלוגרפיות. מדידות אפשריות הן מדידת עובי השכבה המצפה את פני השטח, או קוטר של חלקיקים מפאזות מסוימות הנמצאים על פני השטח. למשל, גרפיט ספרואידית הנמצאת על פני משטח של ברזל משיך. מדידות אחרות הן מדידות שבר נפחי של פאזה מסוימת או מרכיב מסוים במתכת, מדידת גודל הגרעינים, מדידת גודל והתפלגות גודל של חלקיקים.
יורגן גרבובסקי
יורגן גרבובסקי (בגרמנית: Jürgen Grabowski, 7 ביולי 1944 - 10 במרץ 2022) היה כדורגלן גרמני ששיחק באיינטרכט פרנקפורט ובנבחרת גרמניה המערבית בעמדת הקשר ההתקפי.
קריירת מועדונים
גרבובסקי נולד בוויסבאדן שבגרמניה. הוא החל לשחק בקבוצה הבוגרת של איינטרכט פרנקפורט בשנת 1965, והעביר בקבוצה זו את כל קריירת הבוגרים שלו, שנמשכה 15 עונות. לגרבובסקי היו 441 הופעות במדי איינטרכט פרנקפורט בבונדסליגה, והוא מדורג במקום השני בטבלת שיאני ההופעות של איינטרכט פרנקפורט בכל הזמנים, אחרי קרל-היינץ קורבל. גרבובסקי כבש 109 שערים בבונדסליגה בתקופתו בפרנקפורט, וזכה עמה בשני גביעים מקומיים, ובגביע אופ"א בשנת 1980, בו זכתה פרנקפורט לאחר ניצחון במפגש כפול מול בורוסיה מנשנגלדבך. לאחר עונה זו, פרש גרבובסקי ממשחק פעיל, בגין פציעה שנגרמה לו על ידי לותר מתאוס.
קריירה בינלאומית
לגרבובסקי היו 44 הופעות במדי נבחרת גרמניה המערבית, בהן כבש חמישה שערים. גרבובסקי השתתף בארבעה טורנירים גדולים. הטורניר הראשון בו שיחק היה מונדיאל 1966, בו הפסידה נבחרתו במשחק הגמר לנבחרת אנגליה. בהמשך השתתף במונדיאל 1970, בו הודחה נבחרתו בחצי הגמר על ידי נבחרת איטליה. לאחר מכן, גרבובסקי היה שותף לזכיות של נבחרת גרמניה המערבית ביורו 1972 לאחר ניצחון במשחק הגמר על נבחרת ברית המועצות, ובמונדיאל 1974, בו ניצחה נבחרת גרמניה המערבית את נבחרת הולנד במשחק הגמר, בו גרבובסקי שיחק 90 דקות. לאחר מונדיאל זה, פרש גרבובסקי מהנבחרת.
נפטר ב-10 במרץ 2022.
תארים
עם איינטרכט פרנקפורט:
עם נבחרת גרמניה המערבית:
בנייה ורנקולרית
בנייה ורנקולרית (Vernacular) היא בנייה עממית, ללא אדריכלים, המשתמשת בחומרים מקומיים ובטכנולוגיות מסורתיות.
היסטוריה
המאפיין העיקרי של עיר הבנויה ורנקולרית הוא אופן התפתחותה. התפתחות איטית, תוך שינויים קטנים במשך מאות שנים. צורת התפתחות זו יצרה מרחבים עירוניים מיוחדים שענו על צורכי האוכלוסייה באופן מדויק וממצה. השינויים הקטנים ומשך ההתפתחות הארוך אפשרו לעיר להשתלב בסביבתה הטבעית ולייצר "מכונת מגורים" המתפקדת באופן אופטימלי.
וילהלם, מרקיז באדן-באדן
וילהלם, מרקיז באדן-באדן (בגרמנית: Markgraf Ludwig Wilhelm von Baden-Baden; 30 ביולי 1593 - 22 במאי 1677), היה מרקיז באדן-באדן בין השנים 1596–1677.
ביוגרפיה
וילהלם נולד ב-30 ביולי 1593 בבאדן-באדן, לאדוארד פורטונאט, מרקיז באדן-באדן ולמריה ואן אייקן, בתם של הברון יובסט ואן אייקן וברברה ממול. בשנת 1594 כבש ארנסט פרידריך, מרקיז באדן-דורלאך את מרקיזות באדן-באדן, ובשנת 1596 ויתר אביו על זכויותיו לטובת וילהלם, אולם וילהלם קיבל את השליטה בנחלותיו רק לאחר תבוסתו של גאורג פרידריך, מרקיז באדן-דורלאך בקרב וימפפן מידי יוהאן ט'סרקלס פון טילי.
בתקופת שלטונו של וילהלם, סבלה באדן מציד מכשפות איום, ובין השנים 1626–1631 נאשמו בכך 244 איש, רובם נשים, ו-231 נידונו ונשרפו.
בשנת 1631 וילהלם איבד את השליטה בנחלותיו לטובת השוודי גוסטב הורן, והוא חזר לשלטון רק לאחר שלום פראג (1635) ושלום וסטפליה ב-24 באוקטובר 1648. במהלך הלחימה הזו, וילהלם נפל בשבי, אך לא הוכר ושוחרר כחייל רגיל.
ב-22 במאי 1677 מת וילהלם בבאדן-באדן, ונכדו לודוויג וילהלם, מרקיז באדן-באדן עלה לשלטון במקומו.
משפחתו
ב-13 באוקטובר 1624 התחתן וילהלם עם קתרינה אורסולה מהוהנצולרן-הכינגן, בתם של יוהאן גאורג, נסיך הוהנצולרן-הכינגן ופרנציסקה מזאלם-נופוויל, ממנה נולדו לו 14 ילדים:
בשנת 1650 התחתן וילהלם עם מריה מגדלנה מאטינגן-באלדרן, בתם של ארנסט הראשון, רוזן וקתרינה מהולפנשטיין-ויזנשטייג, ממנה נולדו לו 5 ילדים:
טירת דבלין
בין המבנים שקיימים בימינו בטירה ניתן למנות את:
הטירה מילאה מספר תפקידים לאורך ההיסטוריה. תפקידה הראשון והבולט ביותר היה לשמש כמגורים מלכותיים, ששימשו את המשנה למלך של אירלנד, נציג המלך או המלכה הבריטים. מגורי המשנה למלך (שכיום נקראים מגורי המדינה) מהווים עד היום את אחד מהאתרים המרשימים בדבלין, ומשמשים כאתר בו נערך טקס המינוי הרשמי של נשיא אירלנד. הטירה שימשה גם כמשרדו של המזכיר הכללי הבריטי של אירלנד, שהיה האדם השני בחשיבותו בשלטון הבריטי באירלנד. במהלך השנים הפרלמנט האירי ובתי המשפט נהגו להתכנס בטירה עד לבנייתם של מבנים ייעודיים למטרות אלה. הטירה שימשה גם כבסיס צבאי. הטירה שימשה גם לשמירתם של יהלומי הכתר האיריים, עד לגנבתם ב-1907. כיוון שהטירה שימשה כמרכז הכוח האנגלי בדבלין, השתרש המונח "קתולי של הטירה", בהקשר לקתולים אירים שנחשבו כתומכי הממשל הבריטי באירלנד.
במהלך מלחמת העצמאות האירית הייתה טירת דבלין מרכז העצבים של הבריטים במאמציהם לדכא את המרידה האירית. במהלך המאבק, מנהיג הIRA מייקל קולינס גייס בלש ממשטרת המטרופולין של דבלין, שעבד בטירה, כסוכן של המחתרת האירית. באמצעותו הצליח קולינס לחדור לתיקים של סוכני המודיעין של בריטניה באירלנד, ובכך לחשוף אותם ולנטרל את תועלתם.
הטירה הפסיקה לשמש למטרות ממשלתיות של בריטניה עם הקמתה של מדינת אירלנד החופשית ב-1922. הטירה שימשה מספר שנים כבית הזמני של מוסדת המשפט האירים. לאחר שבתי המשפט עברו ממנה, שימשה הטירה למטרת טקסיות. איימון דה ואלירה, בתוקף תפקידו כנשיא המועצה המבצעת של אירלנד, קיבל, בשמו של המלך ג'ורג' החמישי כתבי מינוי של שגרירים בשנות ה-30 של המאה העשרים. בשנת 1938 מונה דאגלס הייד לתפקיד נשיאה הראשון של מדינת אירלנד החדשה בטקס רשמי בטירה זו. טקסים מינוי אלה חזרו על עצמם במינוים הבאים של נשיאי אירלנד בשנים: 1945, 1952, 1959, 1966, 1973, 1974, 1976, 1983, 1990, ו-1997. הלווייתו הממלכתית של אמון דה ואלירה נערכה בטירה בשנת 1975.
כיום (2005) לאחר שיפוצים נרחבים, משמשת הטירה כמרכז ועדות, ואתר תיירותי עיקרי בדבלין. במהלך כהונתה של אירלנד כנשיאת האיחוד האירופי, שימשה הטירה כמקום התכנסותה של המועצה האירופית. חלקים מהכנסייה המלכותית של טירת דבלין משמשים כיום כמרכז אומנות, והטירה עצמה מארחת לעיתים הופעות רוק בשטחיה. הטירה פתוחה לציבור הרחב בדרך כלל, חוץ במקרים בהם היא משמשת למטרות רשמיות של מדינת אירלנד.
הטירה מתוחזקת על ידי המשרד האירי לעבודות ציבוריות, ומאוכלסת על ידי רשויות המס של אירלנד.
סרגיי גורייב
סרגיי מראטוביץ' גורייב הוא כלכלן ופרופסור לכלכלה במכון למדע המדינה פריז. הוא היה הכלכלן הראשי בבנק האירופאי לשיקום ולפיתוח. הוא היה פרופסור לכלכלה בבית הספר החדש לכלכלה במוסקבה עד אפריל 2013, אז ברח לצרפת.
סרגיי גורייב נולד באוסטיה הצפונית, ולמד בתיכון בקייב. בשנת 1993 הוא סיים בהצטיינות תואר שני בכלכלה ומדעי המחשב במכון לפיזיקה וטכנולוגיה במוסקבה, ולאחר שנה סיים דוקטורט במתמטיקה שימושית באקדמיה הרוסית למדעים. מאוחר יותר השתלם כפוסט-דוקטורנט במכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס, וקיבל תואר דוקטור לכלכלה מהאקדמיה הרוסית למדעים.
משנת 1998 עסק במחקר ובהוראה בבית הספר החדש לכלכלה במוסקבה. בשנת 2004 מונה לרקטור בית הספר, ולימד קורסים לתואר שני בכלכלת פיתוח, תיאוריה מיקרו-כלכלית ותורת החוזים.
בשנים 2008 עד 2012 היה גורייב כותב נאומים ויועץ לנשיא רוסיה דמיטרי מדבדב, ומילא תפקידים במועצות מייעצות ממשלתיות ובדירקטוריונים של מפעלי מדינה, בהם בנק החקלאות הרוסי וסברבנק.
בשנת 2008 הביע ביקורת על מדיניותה הכלכלית של ממשלת רוסיה.
בשנת 2012 גורייב היה דמות מפתח ביוזמת "ממשלה פתוחה" של ראש הממשלה דימיטרי מדבדב, שקראה בין השאר למאבק בשחיתות הכלכלית במדינה. הוא נודע בקשריו עם אלכסיי נבלני, אחד המתנגדים הבולטים לפוטין. באותה שנה כתב גורייב את המצע הכלכלי של מפלגת האופוזיציה "רוסיה של העתיד".
במהלך פעילותו המקצועית זכה גורייב במספר פרסים לכלכלה. מחקריו ומאמריו פורסמו בכתבי עת מקצועיים רבים וכן בעיתונים רבים בעולם.
היציאה מרוסיה
בשנת 2013 נעצר גורייב לחקירה, לאחר שהשתתף בכנס כלכלנים שבו הביע ביקורת על התנהלות ממשלת רוסיה בפרשת יוקוס. ב-30 באפריל 2013 עזב גורייב את רוסיה ועבר לצרפת.
בשנים 2015 עד 2019 היה הכלכלן הראשי של הבנק האירופאי לשיקום ולפיתוח.
בשנת 2022 ראה אור ספרו "ספין-דיקטטורים: פניה המשתנות של הרודנות במאה ה-21", אותו כתב עם דניאל טריזמן, פרופסור למדע המדינה באוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס. בספר טוענים השניים שדרכי הפעולה של דיקטטורות ודיקטטורים במאה ה-20 (למשל אדולף היטלר, יוסיף סטלין ומאו דזה-דונג) הוחלפו במאה ה-21 בדיקטטורים מסוג חדש: ספין-דיקטטורים. הם משמרים את שליטתם בעם לא באמצעות כוח, צבא ודיכוי, אלא בעיקר באמצעות שליטה באמצעי התקשורת ותעמולה אפקטיבית. הבולטים שבהם הם ויקטור אורבן בהונגריה והוגו צ'אווס בוונצואלה, אבל יש עוד מנהיגים רבים הנוהגים באופן דומה.
13 בדצמבר
13 בדצמבר הוא היום ה-347 בשנה (348 בשנה מעוברת), בשבוע ה-50 בלוח הגרגוריאני. עד לסיום השנה, נשארו עוד 18 ימים.
אדוארד אדוארדס
קורות חייו
אדוארד אדוארדס, ילדם השישי של ריצ'רד אדוארדס ומרי פוּלֶר, נולד ב-1742 בווטר ניוטון (Water Newton), כפר סמוך לפיטרבורו (Peterborough). הוא לא נישא מעולם.
ב-7 בספטמבר 1759, בהיותו בן 17, הוסמך ללפטננט. כדי לעמוד בדרישות ההסמכה לקצונה היה עליו לעבור בהצלחה את הבחינה ללפטננט ולצבור ותק של שש שנות שירות בים לפחות. ברם, אין בנמצא מסמכים כלשהם היכולים להעיד מתי ובתמיכתו של מי החל אדוארדס את הקריירה הימית שלו. כפי הנראה עלה לים כשרת של קפטן (captain's servant) בהיותו בן עשר, ובמרוצת הזמן השלים את הוותק הנדרש כפרח קצונה (midshipman).
בתקופת השנים שבין הסמכתו לקצונה ועד קבלת הפיקוד על "פנדורה" שירת אדוארדס באוניות הבאות:
את שש השנים הבאות, לאחר סיומה של מלחמת העצמאות האמריקנית, עשה בעתודה במחצית השכר (half-pay); ב-6 באוגוסט 1790 הוחזר לשירות פעיל וקיבל את הפיקוד על הפריגטה "פנדורה". ב-11 באוגוסט קיבל את פקודת ההפלגה לצאת אל קצווי האוקיינוס השקט ולמצוא ולהביא לדין את מורדי ה"באונטי".
אדוארדס נשפט בבית דין צבאי ב-17 בספטמבר 1792 באשמת אובדן "פנדורה". זמן קצר לפני התחלת המשפט העביר לאדמירליות דוח על האירועים שהובילו לטביעה. כל קציני האונייה תמכו בטענתו של אדוארדס, כי הפריגטה אבדה בנסיבות שלא ניתן היה לשלוט בהן.
במשפט נכח גם ויליאם דילון (William Dillon), אז פרח חובלים ולימים סגן אדמירל בצי המלכותי, אשר תיאר בזכרונותיו את אדוארדס כ"קצין בעל מראה נאה ומרשים. הופעתו שבתה את לבי משך כל המשפט, ובתוך תוכי חשתי סיפוק מפסק הדין לאחר כל התלאות והסכנות עליהן התגבר."
שמו והמוניטין שלו הושחרו על ידי בני משפחת הייווד, שלא יכלו לסלוח לו על מה שהם ראו כיחס קיצוני באכזריותו כלפי בנם פיטר הייווד (Peter Heywood), ששירת כפרח קצונה ב"באונטי", נשפט, הורשע במרידה ונדון למוות, אך זכה לחנינה מן המלך. למרות זאת היו לאדוארדס תומכים מבין הקצינים האחרים ששירתו תחת פיקודו, והוא מוזכר גם על ידי אחייניתו כ"איש זקן וחביב", שטייל לעיתים קרובות בשבילי השדות סביב כפר הולדתו ווטר ניוטון ואפינגהם, שם החזיק בכמה חוות חקלאיות. בדברי ההספד שנתפרסמו לאחר מותו בכתב העת "לינקולן, סטמפורד אנד רוטלנד מרקיורי" (21 באפריל 1815) נכתב כי בשל תלאות ההפלגה בסירה הפתוחה אל טימור, לאחר טביעת ה"פנדורה", סבל כל שארית חייו ממכאובי גוף; אפשר שבשל כך לא מסרה יותר האדמירליות אונייה לפיקודו אחרי המשפט הצבאי ב-1792.
פולינה קגנובה
פוֹלִינַה אִיסַייֵבְנַה קַגַנוֹבַה (ברוסית: Полина Исаевна Каганова; 8 באוקטובר 1911, בניז'ין – 12 באוקטובר 1972, בלנינגרד) הייתה משוררת בברית המועצות שכתבה שירים לילדים, שירי אהבה ושירי גבורה בזמן מלחמת העולם השנייה.
קורות חיים
פולינה קגנובה נולדה ב -8 באוקטובר 1911 בעיירה ניז'ין, מחוז צ'רניגוב בקיסרות הרוסית (כיום בצפון אוקראינה). לסופיה רחלינה ולאיסאיה קגנוב שהיו יהודים. אין מידע על ילדותה של פולינה. ידוע שלאחר שסיימה את לימודיה בתיכון החלה לעבוד כמורה.
בתחילת שנות ה-30 של המאה ה -20, פולינה והוריה עברו ללנינגרד. בשנת 1931 קגנובה עבדה כמוכרת ספרים ורשומות בנבסקי פרוספקט. בתקופה זאת פגשה את סרגיי וולוקיטין, איש צבא מקצועי שנדהם מיופיה. הוא התאהב בקגנובה, ולאחר זמן קצר הם נישאו. קגנובה עזבה את לנינגרד ועברה לגור עם בעלה במקום שרותו בחרקוב. שם נולד להם בן בשם סטניסלב.
בשנת 1937, במסגרת הטיהורים הגדולים, נעצר וולוקוטין, שהיה קצין בדרגת רב-סרן, והוצא להורג.
קגנובה נותרה לבדה, בעיר זרה, עם ילד קטן, במצב נואש ובחוסר אונים. הפחד והזוועה ממה שקרה במדינה בשנים אלה רדפו אותה כל חייה, והיא מעולם לא התאוששה מההלם.
קגנובה ובנה סטניסלב חזרו להתגורר עם הוריה בלנינגרד.
זמן קצר לפני מלחמת העולם השנייה, בלנינגרד פגשה קגנובה את בעלה השני, לב סברנסקי (1893–1954), אשר היה מבוגר ממנה ב-18 שנים ועבד כצלם ב"לנפילם".
במהלך המלחמה נשלח סברנסקי לחזית בתור צלם מלחמה. למרות התפקיד המסוכן - הוא שרד את המלחמה.
כשהחלה המלחמה חיה קגנובה בלנינגרד, ושהתה בעיר בזמן המצור. במהלך המצור, החלה המשוררת ושיריה נקראו רדיו לצד שירים של משוררת אולגה ברגולץ.
בשנת 1943 היא הצטרפה ללהקה צבאית, בשנת 1944 היא שוחררה מהצבא.
ב-12 באוקטובר 1972 התאבדה קגנובה לאחר זבעלה נפטר ממחלה קשה ובנה נהרג. שלוש שנים לאחר מכן, ב-1975 יצא ספרה "חייל מילואים" "Солдат запаса". בנה היה במאי לב סברנסקי ונכדה הוא מוזיקאי.
יאן נפומניאשצ'י
יאן אלכסנדרוביץ' נפומניאשצ'י (ברוסית: Nepomniachtchi, Ян Алекса́ндрович Непо́мнящий; נולד ב-14 ביולי 1990) הוא שחמטאי יהודי-רוסי בדרגת רב-אמן.
הוא היה חבר הקבוצה הרוסית זוכת מדליית הזהב באליפות העולם לנבחרות שחמט ב-2013, באנטליה וכן חבר בקבוצה הרוסית באליפות אירופה לנבחרות שחמט ב-2015 ברייקיאוויק שבאיסלנד.
נפומניאשצ'י זכה באליפות רוסיה לשנת 2010 וכן באליפות אירופה. הוא גם זכה בתחרות לזכר טל בשנים 2008 ו-2016, ובתחרות אירופלוט בשנת 2015. הוא זכה שוב באליפות רוסיה בשנת 2020.
זכה במדליות כסף באליפות העולם בשנת 2016 הן בשחמט מהיר והן בשחמט בזק. כמו כן, ניצח בתחרות Ordix בשנת 2008. בשנת 2019 נפומניאשצ'י זכה בכרטיס לתחרות המועמדים לאחר שסיים במקום השני בסבב הגרנד פרי. באפריל 2021 הבטיח נפומניאשצ'י את זכייתו בתחרות המועמדים. באליפות העולם בשחמט 2021 שהתקיימה בדובאי הוא הפסיד למגנוס קרלסן. באותו חודש זכה בשנית במדליית הכסף באליפות העולם בשחמט מהיר.
כשנה לאחר מכן השתתף באליפות העולם בשחמט 2023 בה הפסיד לסיני דינג לירן.
קריירה מוקדמת
נפומניאשצ'י זכה באליפות אירופה לנוער לשחמט שלוש פעמים. בשנת 2000 הוא זכה בקטגוריה לילדים צעירים מ-10, ב-2001 ו-2002, הוא זכה בקטגוריה לילדים צעירים מ-12. בשנת 2002, נפומניאשצ'י זכה גם באליפות העולם לנוער בקטגוריה לילדים צעירים מ-12 במשותף עם מגנוס קרלסן אך ראשון עקב איכות הנקודות.
בשנת 2004 באליפות אירופה בשחמט עד גיל 20 הוא חלק מקום 4–5 עם דניאל סטלוואגן. באותה שנה הוא קיבל דרגת אמן בינלאומי. בשנת 2005 הוא היה שני באליפות העולם בשחמט עד גיל 16 (ניצח אלכסנדר לנדרמן).
2007 - 2010
ב-2007, הוא סיים במקום השני בתחרות C של תחרות Corus בוייק אן זה, הולנד. והשיג ציון ראשון לדרגת רב אמן. מאוחר יותר באותה שנה, נפומניאשצ'י קבע ציון שני באליפות אירופה לבודדים בדרזדן. את הציון השלישי והאחרון, קבע בתחרות זיכרון לסומוב.