cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
רכיבה טיפולית
היסטוריה
בשנת 1946 הונהג לראשונה טיפול ברכיבה בסקנדינביה כדרך טיפול בעקבות שתי התפרצויות אלימות של מגפת הפוליו, גם באנגליה החלו לטפל בחולים שחלו במחלת הפוליו בדרך טיפול זו.
ליז הרטל, רוכבת סוסים ידועה, נדבקה במחלה. על אף שניתוח ופיזיותרפיה עזרו לה ללכת מחדש בעזרת מקלות הליכה, היא הייתה נחושה לחזור ולרכוב באופן עצמאי. היא החלה לרכוב בהשגחה כל יום כדי לשפר את חוזק השרירים ואת הקואורדינציה הכללית.
הרטל העלתה את המודעות לרכיבת נכים כאשר זכתה במדליית כסף ברכיבה אמנותית במשחקים האולימפיים בהלסינקי ב-1952. יחד עם אולה הארפוז, מאמנת גופנית מקופנהגן, החלה הרטל להשתמש ברכיבה טיפולית על סוסים כטיפול לחולים.
כתוצאה מכך נוסד בשנת 1969 ארגון הרכיבה האנגלי לנכים (RDA) בתמיכה נלהבת של המשפחה המלכותית.
בשנה זו הוקם גם ארגון הרכיבה של הנכים בצפון אמריקה במטרה לשמש תפקיד כגוף מייעץ למגוון של קבוצות רכיבה לנכים בארצות הברית ובארצות השכנות. הארגון אחראי לנוהלי הבטיחות ולאימונים, למדריכי רכיבה מדופלמים, למרכזים לטיפולי רכיבה, למטפלים ברכיבה העומדים בדרישות הגבוהות של הארגון ולאינפורמציה עדכנית. בנוסף מציע הארגון הנחות בנושאי ביטוח לחברים.
סוגי טיפול
קיימים שלושה סוגי טיפול באמצעות סוסים:
רכיבה טיפולית
פעילות תרפיסטית הנעשית על ידי מדריך רכיבה. המטופל עושה תרגילים בהתאם להוראות: הפעלת שרירים, חציית קו אמצע, שיווי משקל, קליעה למטרה וכו', כאשר הסוס עומד או נע לאיטו. התרגילים מתקדמים בקושיים כדי להגביר כוח, שיווי משקל וגמישות מפרקים.
היפותרפיה
הטיפול נעשה באמצעות פיזיותרפיסט, או מרפא בעיסוק, כשגב הסוס מהווה אמצעי לטיפול ממוקד בלקות ספציפית כמו שיתוק מוחין או חולשת שרירים. מטרת הטיפול הוא לשפר את איכות ההליכה, מוטוריקה גסה, שיווי משקל ותנועתיות מפרקים. זה טיפול פרא-רפואי בלקות כלשהי, על גבי הסוס.
פסיכותרפיה בעזרת סוס
טיפול פסיכולוגי שבו מטפל מוסמך לבריאות הנפש משתמש בסוס כאמצעי להעברת רגשות, היקשרות, קבלה, חוסר שיפוטיות ופעילות קבוצתית.
ענף זה עוסק בהיבטים נפשיים, רגשיים, קוגניטיביים, התנהגותיים וחברתיים של המטופל. מדובר בתהליך פסיכותרפיה תוך שימוש בחוויה הממשית הקיימת בזמן פעילות עם סוסים ובמרכיבים הרבים שמעורבים במפגש זה כבסיס לעבודה טיפולית, לחקירה פסיכוטרפויטית.
המבנה הבסיסי של צורת עבודה זו מקביל לשלד של כל תהליך פסיכותרפיה והוא מתבצע על ידי מטפל מוסמך מתחומי בריאות הנפש אשר הוא מומחה לסוסים בנוסף למטפל בעזרת סוסים מוסמך.
מטרת הרכיבה הטיפולית
הרכיבה הטיפולית נועדה להוות דרך לחיבור בין גוף ונפש לסייע להתמודד עם קשיים התנהגותיים, רגשיים, נפשיים ומוטוריים, ולהקנות כישורי מנהיגות. המטופל לומד להבין את הסוס, לתקשר איתו באופן מילולי ודרך שפת הגוף. הקשר החם הנוצר עם הסוס והיכולת לשלוט ולטפל בחיה גדולה נועדו להעניק למטופל אושר, תחושת ביטחון עצמי ומסוגלות. באמצעות הטיפול בסוס המטופל צפוי ללמוד לטפל בעצמו ולהכיר את יכולותיו מחדש.
מבחינה פיזית, הרכיבה הטיפולית נועדה לשפר את זרימת הדם, הנשימה, שיווי משקל, קואורדינציה, זריזות ומוטוריקה. לדוגמה, לימוד תפעול המושכות בצורה נכונה נועד לשפר את המוטוריקה העדינה של האצבעות והידיים בשילוב שיפור מוטוריקה גסה של גפיים לדירבון הסוס.
תרומתו הייחודית של הסוס לשיטת הטיפול
הסוס "מציע" למטופל קשר בלתי תלוי, כלומר הוא אינו שיפוטי ומקבל כל אדם באשר הוא. תכונותיו של הסוס, גודלו, המגע, החום, תחושת הנשיאה (Holding) על גבו, תנועתיות הרכיבה, עצם היותו ישות המחפשת קרבה וכזו המגיבה ברגישות לסביבה, מספקים תחושת ביטחון, הכלה, קבלה ונחמה. הסוס כל הזמן נמצא שם עבור הילד, כל הזמן "רואה" אותו, מגיב אליו, נותן לו מקום, אישור והכרה.
בנוסף, הרכיבה בטבע הפתוח, בנוף הירוק והטיפול בסוסים, מרגיעים ומהנים. כך נוצרת מסגרת עבודה ייחודית העוזרת להסיר את גבולות החברה ולחציה, ומספקת סביבה רגועה ופחות "מאיימת", המאפשרת לרוכב להפתח, וכך גם מטפחת מצע מתאים לביטוי רגשי.
כמו כן, לסוג התקשורת עם הסוס אופי יותר התנהגותי ופחות מילולי, דבר המאפשר למטופל מרחב התבטאות יותר בטוח ומותאם לצרכיו וליכולותיו.
יעילות הטיפול
"הועדה בדקה את הספרות בדבר יעילות של רכיבה טיפולית בלבד, ולא עסקה כלל במגוון ההתערבויות האחרות. מסקירת הספרות בעשרים השנים האחרונות, הכוללת מספר מטה־אנליזות מהשנים 2007 ועד 2013 ,מסתבר שיש מספר עשרות מחקרים שניתן לנתחם בצורה מדעית ומתוכם בודדים הניתנים לעיבוד. ברוב המחקרים חסר האלמנט של הקצאה אקראית של קבוצת מחקר וקבוצת בקרה. כמה מחקרים הצליחו להוכיח הטבה בשיווי משקל ויציבה בעיקר אצל ילדים הלוקים בשיתוק מוחי אך יחד עם זאת, אין בנמצא מחקרים איכותיים המוכיחים שיפור בחיי היומיום. לגבי שיפורים תפקודיים במגוון של אבחנות אחרות כגון אוטיזם, הפרעות קשב, הפרעות קואורדינציה, או קשיים רגשיים, רוב העדויות הן במחקרי שאלונים לפני־אחרי, ללא קבוצות בקרה, שכללו מספר זעום של נבדקים, כאשר שאלונים הבודקים חוויה סובייקטיבית הם תמיד יהיו מוטים, באשר ידוע כי רוב בני האדם נהנים מהקשר עם הסוס והרכיבה עליו."
את מי מומלץ להפנות לטיפול
"בבואנו להמליץ את מי יש להפנות לטיפול בהיבט רפואי התפתחותי, מתוך רצון בטיפול בעל יעילות מוכחת, הגענו למסקנה שניתן להפנות לטיפול ילדים הלוקים בשיתוק מוחין, והפרעות נוירו־מוטוריות אחרות קשות, כולל DCD המוגדרת כזו בגלל מגבלה תפקודית משמעותית. כל אלה יכולים להשיג הישגים מדידים בטיפול באמצעות סוסים, בתנאי שהטיפול וגודל הסוס מותאם לגילם. הטיפול בהם מצריך ציוד מיוחד, וצוות פרא רפואי מיומן ולא רק מדריכים לרכיבה טיפולית."
את מי לא מומלץ להפנות לטיפול על בסיס המידע הקיים
"א. ילדים עם הפרעות קשב וריכוז - ההמלצות הטיפולית המוכחות כיום הן טיפול תרופתי והדרכת הורים. לפיכך אין התוויה רפואית להפנותם לרכיבה טיפולית.
ב. ילדים עם הפרעות רגשיות - ילדים אילו זקוקים לטיפול על ידי מומחים לטיפול רגשי: פסיכולוגים, ופסיכותרפיסטים. מטפלים אלה יכולים להיעזר בכל כלי טיפולי לגיטימי ומקובל, כולל בעלי חיים וסוסים, אך לא כטיפול על ידי מדריכי רכיבה טיפולית בלבד.
ג. ילדים עם אוטיזם - בישראל מטופלים על ידי מומחים בכל מקצועות הבריאות, שהוסמכו לשם כך על ידי משרד הבריאות. אין התוויה רפואית לטיפול בילדים אוטיסטים ברכיבה טיפולית."
ורדה אלשיך
ורדה אלשיך (נולדה ב-23 באוגוסט 1944) היא שופטת ישראלית בדימוס, שכיהנה כסגנית נשיא בית המשפט המחוזי בתל אביב ופרשה מכהונתה בנובמבר 2013. שימשה במשך כשבע שנים בתפקיד יו"ר נציגות השופטים הארצית.
ראשית חייה ומשפחתה
ורדה אלשיך נולדה בתל אביב להורים יוצאי פולין. אביה (בנו של הפעיל הציוני משה גרשון פלדשטיין) היה מהנדס חשמל, שתכנן ביחד עם פנחס רוטנברג את תחנת הכוח בנהריים. אמה הייתה עורכת דין. אלשיך למדה בבית ספר תיכון עירוני ד' בתל אביב וסיימה את לימודיה התיכוניים בשנת 1962. הייתה חניכה בתנועת הצופים, בצופי דיזנגוף, רמת-גן ויד אליהו, ואחר כך נמנתה עם מקימי שבט הצופים בגבעתיים. לאחר שהתגייסה לצה"ל, שירתה בפרקליטות הצבאית כמזכירתו של הפצ"ר מאיר שמגר (לימים נשיא בית המשפט העליון).
אלשיך למדה משפטים בבית הספר הגבוה למשפט ולכלכלה וסיימה את לימודיה בשנת 1967. התמחתה במשפטים אצל השופט בר זאב בבית משפט השלום בטבריה ולאחר מכן בפרקליטות מחוז תל אביב. בשנת 1969 הוסמכה כעורכת דין.
אלשיך למדה גם לתואר ראשון בחשבונאות, אולם לא סיימה את לימודיה אלו.
בשנים 1970 עד 1972 עסקה בפרקטיקה פרטית והייתה היועצת המשפטית של בנק יעד לפיתוח חקלאי. בשנת 1972 חזרה לפרקליטות מחוז תל אביב, הפעם כפרקליטה, עבדה שם עד לסוף שנת 1977 והגיעה עד לדרגת סגנית פרקליט המחוז. במקביל כיהנה בשנים אלו גם כחברת הוועד הארצי של לשכת עורכי הדין.
אלשיך דוברת שבע שפות: עברית, אנגלית, פולנית, גרמנית, איטלקית, צרפתית ויידיש.
אלשיך היא אם לבת מנישואיה הראשונים לד"ר חילקיהו זונדר. נשואה בשנית לכלכלן יוסי אלשיך, שהיה ממקימי הבנק הבינלאומי הראשון, המשנה למנכ"ל אל על וניהל כמה מהחברות הבנות של חברת "טבע" מחוץ לישראל. בנה החורג עופר אלשיך משמש סמנכ"ל כספים בזכיינית השידור רשת.
כשופטת
בינואר 1978 מונתה לשופטת בבית משפט השלום בתל אביב. בספטמבר 1987 מונתה לרשמת בבית המשפט המחוזי בתל אביב ובמרץ 1990 מונתה לשופטת (בפועל) בבית המשפט המחוזי. באוגוסט 1995 מונתה כשופטת קבועה בבית המשפט המחוזי. אלשיך שובצה לתפקיד שופטת המשנה במדור פירוקים וכינוס נכסים בניהולו של סגן הנשיא ישעיהו לויט, ועם פרישתו, בפברואר 2002, התמנתה לשופטת הראשית במדור זה (כשופטת משנה כיהנה דניה קרת מאיר).
בשנת 2005 הוציאה לאור עם גדעון אורבך את הספר "הקפאת הליכים הלכה למעשה".
בשנת 2006 מונתה לסגנית נשיא בית המשפט המחוזי בתל אביב.
לאורך תקופת ישיבתה על כס המשפט, בלטה אלשיך בלשונה החדה ומזגה השיפוטי הסוער, אך גם בזכות החלטותיה המהירות והחדות. במשוב השופטים שנהגה לערוך לשכת עורכי הדין, זכתה אלשיך בדרך כלל לציונים נמוכים בסעיפי המזג השיפוטי, ולציונים גבוהים בסעיפי הכרת התיק המשפטי והדין הרלוונטי. בסקר שערכה נשיאות בתי המשפט עלה, כי אלשיך היא השופטת השלישית במספר האזכורים של שמה באמצעי התקשורת בישראל, לאחר שני שופטי בית המשפט העליון, אהרן ברק ומישאל חשין.
בין הגופים הבולטים שאלשיך דנה בתיקי הפירוק שלהם נמנים פיקנטי, נגה אלקטרומכניקה, קלאבמרקט, תבל, טאוור אייר, התעשייה הצבאית, פויכטונגר, בורגר קינג, פיצה מטר, פיצה דומינוס, הבנק למסחר, תיאטרון הבימה ואגרקסקו.
משמשת מרצה אורחת באוניברסיטת תל אביב.
תקדימים משפטיים בדיני חדלות פירעון וכינוס
לאורך 18 שנות כהונתה כשופטת הפירוקים וכינוסי הנכסים בבית המשפט המחוזי בתל אביב יצרה אלשיך תקדימים רבים בתחום, וביניהם:
פרשת השינויים בפרוטוקול
ביוני 2012 קבע נציב תלונות הציבור על השופטים, אליעזר גולדברג, כי אלשיך ביצעה 36 תיקונים טכניים ומהותיים בפרוטוקול דיון שהתנהל בפניה, כדי להחמיר בתיאור התנהלות עו"ד שנגדו התלוננה. בעקבות החלטת הנציב, פנו ראש לשכת עורכי הדין וחמשת ראשי מחוזות הלשכה לשר המשפטים יעקב נאמן ולנשיא בית המשפט העליון אשר גרוניס בדרישה להדחתה. ב-27 ביולי 2012 הודיעה אלשיך על התפטרותה מתפקיד יו"ר נציגות השופטים. הנשיא גרוניס החליט לנקוט בסנקציה של אזהרה חמורה כנגד אלשיך שהוכנסה לתיקה האישי, הבהיר כי הוא רואה בחומרה את המקרה, והזהיר אותה מפני הישנות מקרים דומים בעתיד, אך החליט שלא לעשות שימוש בסמכותו לפי סעיף 7 (4) לחוק יסוד: השפיטה ולא לפתוח בהליך הדחתה, והתחשב, בין היתר, בכך שמדובר בשופטת ותיקה ומנוסה ביותר. בעקבות החלטת גרוניס, פנו יו"ר לשכת עורכי הדין וחמשת ראשי מחוזותיה לשר המשפטים יעקב נאמן, בדרישה להשתמש בסמכותו ולהגיש קובלנה משמעתית נגד אלשיך לבית הדין המשמעתי של השופטים ולהשעותה מתפקידה. בישיבה משותפת שהתקיימה בין השר נאמן לבין יו"ר לשכת עורכי הדין וראשי המחוזות, הוביל נאמן לפשרה שבמרכזה הסתפקות בהחלטתו של הנשיא גרוניס על אזהרה חמורה לאלשיך.
בספטמבר 2013 נודע שנציב תלונות הציבור על השופטים מצא כמוצדקת תלונה נוספת נגד אלשיך, בעניין ביקור בית שערכה אצל החייבת רחל סופר. תלונה זו נגעה לשיבוש סדר הדין האזרחי (חקירה בלא נוכחות סנגור, ודיון במעמד החייבת בנוכחות הצד התובע בלבד), דיון בסדר המשפט בנוכחות התביעה בלבד, ותיקונים מהותיים בפרוטוקול הדיון. נוסף על כך, קבע הנציב כי השופטת אלשיך הסתירה פרטים מהותיים, בכללם דיון בנושא החייבת עם כונס הנכסים בלבד.
בעקבות הבירור יצאה אלשיך באפריל 2013 לשבתון של חודשיים, שממנו חזרה לכס השיפוט. לאחר מכן, ב-13 באוגוסט 2013, הודיעה כי תפרוש לגמלאות ב-15 בנובמבר 2013, שנה לפני גיל הפרישה. ב-14 בנובמבר הקריאה את פסק הדין האחרון בנוכחות בכירי מערכת המשפט, ובתאריך זה סיימה את כהונתה כשופטת.
פעילות לאחר פרישתה מכס המשפט
לאחר פרישתה אלשיך עוסקת בייעוץ וגישור בתיקים כלכליים המערבים פירוקים והסדרי חוב, וכן משמשת כדירקטורית. שמה נקשר בהקשר זה כיועצת ומגשרת במספר פרשות כלכליות בולטות, ובכללן אליעזר פישמן, יוסף גרינפלד, ואמיר ברמלי.
אצטדיון קריית אליעזר
האצטדיון העירוני בקריית אליעזר היה אצטדיון הכדורגל המרכזי של העיר חיפה. האצטדיון היה אצטדיונה הביתי של מכבי חיפה משנת 1955, ומ-1991 גם של הפועל חיפה כשזו עזבה את אצטדיון קריית חיים, עד לסגירתו ב-2014. העבודות להריסתו ובניית שכונת מגורים תחתיו החלו בנובמבר 2015.
האצטדיון נוהל על ידי חברת אתו"ס ושימש כמעט באופן בלעדי למשחקי כדורגל, אך התקיימו בו גם אירועים תרבותיים והופעות. סביב כר הדשא נפרס מסלול אתלטיקה ומגרש כדורסל שהרחיק את הצופים מכר הדשא והקשה על הצפייה והעידוד, בעיקר מכיוון היציעים שמאחורי השער. מסלול זה שימש לאימונים ולתחרויות אתלטיקה של קבוצות מהעיר חיפה.
המגרש שעליו עמד האצטדיון נמצא בבעלותה של עיריית חיפה. האצטדיון שכן ברחוב צה"ל 16, בשכונת קריית אליעזר שבעיר התחתית בין מורדות הכרמל לשכונת בת גלים, בסמוך למרכזית בת גלים וליציאה ממנהרת תחנת הרכבת בת גלים. האצטדיון ניבט מנקודת תצפית בדרך סטלה מאריס, דבר שמשך בתקופות מסוימות מדי שבת אוהדים שהתקבצו בנקודת התצפית לצפייה במשחקים. האצטדיון שכן בסמוך לבתי מגורים שמרפסותיהם נמלאו צופים בשעת משחק, והיה לאחד מאחרוני האצטדיונים בליגות הבכירות השוכן בסמוך לחלונות בתי מגורים (לאחר הריסת אצטדיון הקופסה ומעברה של בני יהודה מאצטדיון שכונת התקווה לאצטדיון בלומפילד).
משטח הדשא ומערכת הניקוז תחתיו היו מהאיכותיים בישראל, ובעשרים השנים שקדמו לסגירת האצטדיון מעטות הפעמים שנמנע קיום משחק בו בעקבות הצפה על כר הדשא.
היסטוריה
האצטדיון הוקם בשנת 1955 כתרומה של איגוד הפועלים האיטלקי. מתכננו היה האדריכל מקס גלפז, שתכנן מתקני ספורט ונופש רבים במדינת ישראל הצעירה, ביניהם אצטדיון בלומפילד, היכל יד אליהו ואצטדיון האורווה בפתח תקווה. בעבר הכיל אצטדיון קריית אליעזר כ-17,000 מקומות ישיבה, אולם לעיתים הצטופפו ביציעים גם כ-20,000 צופים. לאחר שינויים מבניים ובטיחותיים שבוצעו עשרות שנים לאחר שנחנך, הוקטן מספר המושבים ל-14,000. המשחק הראשון שנערך באצטדיון היה הדרבי בין מכבי חיפה להפועל חיפה ב-24 בספטמבר 1955, בו ניצחה מכבי חיפה 4:1 לעיני כ-6,000 צופים. עד אז שיחקו שתי הקבוצות בשני מגרשים צמודים בקריית אליהו, בסמוך למושבה הגרמנית בעיר. עם פתיחת האצטדיון העירוני עברו אליו שתי הקבוצות החיפאיות. לאחר עשר שנים, הפועל עברה לשחק בקריית חיים עד שחזרה לקריית אליעזר ב-1991.
התואר הראשון שבו זכתה קבוצה חיפנית על כר הדשא באצטדיון היה גביע המדינה לעונת 1962/1963, בו זכתה הפועל חיפה. באותה עונה העפילו לראשונה לגמר הגביע שתי הקבוצות החיפאיות. בזכות העובדה ששתי הקבוצות שיחקו בקריית אליעזר הוחלט לקיים את הגמר באצטדיון הביתי של שתיהן. במשחק הגמר שנערך ב-27 במאי 1963 לעיני כ-10,000 צופים, הפועל ניצחה 1:0 וזכתה בגביע המדינה הראשון בתולדותיה. תואר האליפות הראשון שבו זכתה קבוצה חיפנית על כר הדשא באצטדיון, נקטף ב-26 במאי 1984 במחזור הסיום של עונת, במשחק של מכבי חיפה מול מכבי רמת עמידר, שהתנהל על כר דשא צהוב בשל מחלה. הנהלת האצטדיון ועובדי עיריית חיפה ביקשו למנוע מהקבוצה לקיים את האימון המסכם על כר הדשא הצהוב ולאפשר להם לנסות ולשקם את הדשא, ואם לא יעלה בידם לעשות כן, לצבוע אותו בירוק. לאחר דין ודברים בין העובדים לבין מאמן הקבוצה שלמה שרף והתערבות כוח משטרה שהוזעק למקום כדי להפריד בין הנצים, הוחלט שהקבוצה תקיים את האימון כמתוכנן. ניסיונות נוספים לצביעת הדשא בירוק נעשו על ידי עובדי העירייה ביום המשחק, וזאת כדי למזער את הפגיעה בחגיגיות המעמד. צביעת הדשא לא צלחה ועובדי העירייה הסתפקו לבסוף בהתנצלות פומבית בפני הקהל בכריזת האצטדיון שנענתה בקריאות בוז מצד האוהדים. האליפות השנייה שבה זכתה הקבוצה הושגה עונה לאחר מכן,, דווקא באצטדיונה הביתי של היריבה העירונית בקריית חיים בשל שיפוצים בקריית אליעזר.
ב-24 במאי 1988 ניצחה מכבי חיפה את קבוצת מכבי תל אביב בתוצאה 0:10, תוצאה שהייתה לגבוהה ביותר שהושגה באצטדיון. משחק זכור נוסף שנערך בין שתי הקבוצות התקיים ב-26 בפברואר 1994 במסגרת "משחק העונה" בין שתי הקבוצות שמוליכות את טבלת הליגה, ובו ניצחה מכבי חיפה את מכבי תל אביב בתוצאה 0:5.
משחק הכרעה זכור נוסף שנערך באצטדיון היה במסגרת המחזור האחרון והמכריע של עונת. המשחק הפגיש בין הטוענת לכתר, בית"ר ירושלים לבין קבוצת הפועל בית שאן ונערך בקריית אליעזר בשל חשש המשטרה מכך שהאצטדיון בבית שאן לא יוכל להכיל את כמות אוהדי בית"ר ירושלים שביקשו לצפות במשחק המכריע. המשחק הוכרע בדקות הסיום לטובתה של בית"ר ירושלים שזכתה באליפות המדינה, כשנגד שחקני בית שאן נטען כי לא התאמצו די על מנת לשמור על תוצאת המשחק, במה שנודע לימים כ"משחק השרוכים". לצד אירוע זה, ראוי לציון גם משחק הדרבי שהפגיש בין מכבי להפועל חיפה בעונת שהסתיים בתוצאה 2:1 למכבי. משחק זה זכור בשל "פרשת ישראל כהן", שכן מכבי ניצחה בסופו של דבר בזכות פנדל שנכבש לאחר סדרת עבירות שביצע בלם הפועל ישראל כהן ברחבה. לאחר המשחק הואשם כהן כי ביצע עבירות מכוונות רבות במהלך המשחק בניסיון להטות את תוצאתו.
בעונת זכתה הפועל חיפה בתואר האליפות היחיד בתולדותיה. משחק ההכתרה נערך על כר הדשא של האצטדיון ב-8 במאי 1999 ובו ניצחה את מכבי תל אביב בתוצאה 2:3. המשחק נעצר לאחר פריצת אוהדי הקבוצה לכר הדשא ודקות הסיום התקיימו כשהמגרש תחום על ידי אוהדים לאחר שבעלי המועדון, רובי שפירא, נטל את מיקרופון הכריזה והפציר באוהדים לאפשר לשופט המשחק דני קורן לסיים את המשחק במועדו החוקי. בעקבות משחק זה נחשפה פרשת האפדרין.
ב-26 במאי 2001 במחזור ה-38 של עונת, התקיים באצטדיון משחק הכתרה של מכבי, שבסיומו הבטיחה הקבוצה את האליפות מזה 7 שנים. בדקה ה-82 של המשחק שהתקיים מול מכבי תל אביב, כשלוח התוצאות הראה 2:3 לחיפה, החלו אוהדים לשעוט לעבר הגדרות המפרידות בין היציעים לכר הדשא. השוטרים, שהבחינו כי אוהדים רבים נמחצים בין ההמון לגדרות נאלצו לפתוח את השערים ולאפשר את כניסת האוהדים למגרש והמשחק פוצץ. באירוע נפצע קשה אוהד מכבי חיפה אמיר רנד שלקה בדום לב ודום נשימה ופונה על ידי מגן דוד אדום למרכז הרפואי רמב"ם כשהוא סובל מפגיעה מוחית קשה ובהמשך הוגדר כצמח. בעקבות המקרה פסק בית המשפט כי על החברה המנהלת את האצטדיון, על עיריית חיפה, על מכבי חיפה ועל הביטחון לפצות את משפחת רנד בסכום של כ-12 מיליון ש"ח. שנה לאחר מכן הוחלט להסיר את הגדרות המפרידות בין היציעים לכר הדשא ולהחליפן בגדרות נמוכות, ובהמשך גם ביתר אצטדיוני ליגת העל.
בעשור האחרון לשימוש באצטדיון נערכו בו טקסי ההכתרה של מכבי חיפה לאלופה, ופרט למשחקי הקבוצות החיפניות הוא אירח קבוצות כדורגל נוספות מצפון הארץ שהעפילו לליגת העל עד שנבנו להן מגרשים המאושרים לאירוח משחקים בליגה הבכירה, ביניהן בני סכנין והפועל עכו. כמו כן, אירח האצטדיון את משחקיהן הבינלאומיים של בני סכנין, מכבי נתניה והפועל קריית שמונה שמגרשיהן לא אושרו לאירוח משחקים במפעלים שבהם השתתפו.
יציעי האצטדיון
יציעי האצטדיון יצרו צורת ח' כך שבצדו הצפוני של האצטדיון, בין יציע 1 ליציע 14 לא היה בנוי יציע נוסף ובתחילת שנות האלפיים הוצב במיקום זה שלט אלקטרוני המציג את שעון המשחק ותוצאתו. יציעים 2–4 הם היציעים היחידים שהיו מקורים, כשיציע 3 שימש את תא הכבוד ואת יציע העיתונאים ובו הוצבה גם עמדת השידור. אזור ג' של האצטדיון, שנודע בכינוי יציע ג' וכולל את יציעים 11–12 שיכן במשך שנים את אוהדיה הנאמנים של הקבוצה, וכינויו הפך לשם נרדף לגרעין האוהדים האדוק של מועדון הכדורגל מכבי חיפה. את אוהדיה הנאמנים של הפועל חיפה אכלסו יציעים 4–5. אוהדי הקבוצה האורחת שוכנו משך שנים ביציעים 13–14, אך בשנות האלפיים הועברו במשחקיה של מכבי חיפה ליציעים 6–8.
חדרי ההלבשה של הפועל חיפה, וכן אלה של הקבוצות האורחות ושל השופטים מוקמו במרכז המגרש, ואילו הכניסה לחדרי ההלבשה של מכבי חיפה מוקמה בסמוך ליציעים 9–10. בעלייה ובירידה מהמגרש עברו שחקני הקבוצה בסמוך ליציע ג' ועל פי רוב זכו לעידוד, אולם בעתות משבר וחוסר הצלחה ספגו השחקנים והצוות המקצועי ביקורת רבה ולעיתים אף קללות, והיו לא אחת מטרה להשלכת חפצים.
סגירת האצטדיון והריסתו
האצטדיון היה מיושן - המושבים בו היו מיושנים, סביבת היציעים, המזנונים והשירותים היו מוזנחים ודרכי הגישה והחנייה הקשו על קהל האוהדים. בנוסף, בתחילת שנות האלפיים אירעו בו מספר הפסקות חשמל במהלך משחקים. לאחר מספר שנים של דיונים, אושרה בשנת 2008 התוכנית להקמת אצטדיון חדש בחיפה.
עם מעבר קבוצות הכדורגל של חיפה לאצטדיון סמי עופר שנבנה במבואות חיפה ובנייתו הושלמה ב-2014, נסגר האצטדיון. חברת אתו"ס החליטה למכור מזכרות מהאצטדיון בדמות פיסות דשא, מושבי פלסטיק, דגלי הקרן ופריטים נוספים מהאצטדיון.
ב-14 במאי 2014 נערך טקס פרידה חגיגי מהאצטדיון: במסגרת האירוע הוכתרה קבוצת הנוער של מכבי חיפה כאלופת המדינה של ליגת העל לנוער, ולאחר מכן התכנסו על כר הדשא שחקני הסגל של מכבי חיפה שזכו במדיה באליפות הראשונה במלאת לה 30 שנה, לצד מאמן הקבוצה דאז שלמה שרף. משה רן, אביו של אבי רן, שוער הקבוצה באותה עונה, הגיע לראשונה לאירוע לאחר נתק ממושך עם מכבי חיפה, והוענקה לו חולצת האליפות הראשונה עם שם בנו. בטקס נכחו גם שחקני העבר ג'וני הרדי ואשר עלמני ששיחקו במשחק הפתיחה של האצטדיון. על שלטי הפרסום באצטדיון הופיע הכיתוב "תודה קריית אליעזר, בלבנו תישאר תמיד", ושלט עם כיתוב זה הופרח לאוויר יחד עם בלונים בצבעים ירוק-לבן. במשחק הפרידה נכחו דמויות נוספות מעולם הכדורגל בהן שדרן הספורט זוהיר בהלול. בהלול, המזוהה עם המשפט "כאן בקריית אליעזר" שאותו היה משלב בדיווחיו מהמשחקים הרבים ששידר מהאצטדיון בתוכנית הרדיו "שירים ושערים" אמר באירוע:. לאחר הטקס נערך באצטדיון המשחק האחרון בו התמודדו מכבי חיפה ומכבי תל אביב. השער האחרון שנכבש באצטדיון הובקע על ידי ערן זהבי, שחקן מכבי תל אביב. מכבי חיפה מכרה בחודשים אלה כמזכרות חולצות וצעיפים עם תמונתו של האצטדיון. אוהדי מכבי חיפה עקרו ממקומם כיסאות למזכרת, ומחוץ לאצטדיון הוקדש קיר לכתיבת זכרונות ובמקומות נוספים על חומת האצטדיון רוססו כתובות גרפיטי סנטימנטליות. במספר שירי אוהדים שחוברו לאחר סגירת האצטדיון מוזכר האצטדיון בכינוי "סבא אליעזר", שמה של דמות מסיפור הילדים "אליעזר והגזר" ומשחק מילים הרומז להיותו אצטדיון ותיק ומיושן אך חם וביתי.
ביולי 2015 פורסם מכרז להריסת האצטדיון ופינוי שטחו וב-24 בנובמבר 2015 החלו הריסות האצטדיון. בתום עבודות הפינוי יועבר השטח לרשות מקרקעי ישראל כדי שישווק ליזמים לטובת הקמת שכונת מגורים.
כשבועיים לפני הריסת האצטדיון פורסמה ידיעה, לפיה מכבי חיפה השאירה אחריה באצטדיון מזכרות ופריטים רבים בעלי ערך היסטורי עבור חובבי הכדורגל. המועדון טען שהמשרדים נפרצו ונגרם נזק לציוד ולפריטים שנותרו, שהיו מיועדים להתפנות לפני תחילת עבודות ההריסה. משטרת ישראל פתחה בחקירת המקרה ובמהלכה נעצרו שני חשודים בפריצה.
זכרונות מהמגרש
במהלך השנים חוו רבים את המגרש באופנים שונים.
האסכולה הווינאית הראשונה
האסכולה הווינאית הראשונה מתייחסת ברוב המקרים לשלושה מלחינים מהתקופה הקלאסית שהתגוררו בווינה של המאה ה-18 המאוחרת: יוזף היידן, וולפגנג אמדאוס מוצרט ולודוויג ואן בטהובן.
המונח "האסכולה הווינאית" בא לידי שימוש לראשונה על ידי המוזיקולוג האוסטרי רפאל ג'ורג' קייסווטר ב-1834, אם כי הוא החשיב רק את היידן ומוצרט בתור חברים באסכולה זו. בהמשך כותבים נוספים החלו לקרוא להם כך ובסופו של דבר גם בטהובן נוסף לאסכולה זו. ההבחנה האסכולה "הראשונה" נוספה כדי שלא להתבלבל עם האסכולה הווינאית השנייה (שכללה מלחינים כגון ארנולד שנברג, אלבן ברג ואנטון וברן).
צו עיכוב יציאה מהארץ
צו איסור יציאה מן הארץ הוא צו שיפוטי האוסר על אדם לצאת ממדינה בה הוא חי. צו איסור יציאה ניתן כדבר שבשגרה לחשודים ונאשמים מחשש שמא יברחו מנשיאת עונשם. כמו כן, מוצאים צווי איסור יציאה לקטינים שהוריהם מסוכסכים מחשש לחטיפה על ידי הורה.
בישראל
באופן כללי מעוכבת בישראל יציאתם מישראל של נאשמים במהלך ניהול המשפט נגדם. אולם, לאור חזקת החפות ממנה נהנה הנאשם במהלך משפטו, נענות הרשויות לבקשות ליציאה מישראל למטרות שונות, כאשר ניתנות ערבויות סבירות למניעת המלטות.
לאחר שאדם מורשע בדין, נהוג שלא לאשר יציאתו מישראל אלא במקרים חריגים.
כתבה על כך השופטת אילה פרוקצ'יה:
עם זאת, היו מקרים בהם אושר לאדם לצאת מישראל לצרכים עסקיים.
אקי אבני
יצחק (אקי) אבני (נולד ב-27 באפריל 1967) הוא שחקן ומנחה טלוויזיה ישראלי. זוכה פרס אופיר לשחקן הראשי הטוב ביותר.
ביוגרפיה
אבני נולד וגדל ברחובות להורים שעלו מטורקיה. לפני גיוסו לצה"ל, הספיק לדגמן לכמה חברות אופנה. שירת בחיל האוויר.
לאחר שירותו הצבאי, הצטרף אבני לצוות בידור במלון באילת, וכעבור שנה יצר את התוכנית "עושים גלים" יחד עם דידי הררי. בהמשך, למד בסטודיו למשחק של יורם לוינשטיין.
בשנות ה-90
בין השנים 1990–1993 הנחה את תוכנית הנוער "תוססס" בערוץ הראשון. בשנת 1992 כיכב בסרטו המוזיקלי של אורי ברבש "ללקק ת'תות", לצד אורי בנאי. באותה השנה שיחק בסרט "נערי החוף", וכן שיחק בתפקיד דרמטי של צעיר הומוסקסואל בסרט "חסד מופלא" של הבמאי עמוס גוטמן.
בשנת 1994, עם הקמת הערוץ השני, הנחה את תוכנית ההיכרויות "סטוץ" ואת השעשועון "פחות או יותר". בשנת 1995 הנחה את תחרות הקדם אירוויזיון יחד עם מיכאלה ברקו, השתתף בסרט "שחקנים" לצד שמוליק סגל, במחזמר "גריז" לצד צביקה הדר והשתתף בהצגה "סיפור הפרברים" לצד נועה תשבי. עוד הופיע אבני ב-"המפקח בא" של תיאטרון הקאמרי ובהצגה ״רומיאו ויוליה" עם הקבוצה של רינה ירושלמי בתיאטרון השייקספירי המלכותי שבלונדון.
בשנת 1998 השתתף בסדרה "טירונות" בה גילם את עידו, מפקד פלוגה בחטיבת גבעתי. על משחקו ב-"טירונות" זכה אבני במספר פרסים וביניהם: שחקן השנה בטלוויזיה, ופרסי מסך הזהב על משחק דרמטי בשנים 2000–2001.
במקביל למשחקו בסדרה, בין השנים 1998–1999 הנחה את תוכנית הטלוויזיה "המבצר" לצד סיגל שחמון.
בעשור הראשון של המאה ה-21
בשנת 2000 השתתף בסרטו של מרק רוזנבאום "הבולשת חוקרת" לצד משה איבגי והיה מועמד לפרס אופיר לשחקן המשנה הטוב ביותר. באותה שנה גם שיחק אבני את הדמות הראשית בסרטו של יוסף סידר "ההסדר" לצד טינקרבל ועידן אלתרמן. בסרט שיחק את דמותו של מנחם, מפקד פלוגה בחטיבת הצנחנים הנקלע לפרשיית טרור יהודי. הסרט זכה בחמישה פרסי אופיר, בהם פרס השחקן הראשי עבור אבני. באותה שנה ניצח בפסטיבל הזמר עם שירו "תפילת האור". באותה תקופה השתתף בהצגה "המתנקשים" בתיאטרון בית לסין, והנחה פעמיים את טקס מלכת היופי ואת ספיישל יום העצמאות בערוץ השני.
בשנת 2001 עבר להתגורר בלוס אנג'לס יחד עם אשתו הטרייה סנדי בר במטרה לפתח קריירת משחק בארצות הברית במקביל לקריירה המצליחה בישראל. במהלך שהותו בלוס אנג'לס הספיק להשתתף בתפקיד אורח בסדרות האמריקאיות "24" בתפקיד מחבל ממוצא ערבי, בסדרה "ג'אג" בתפקיד סוכן כפול ממוצא ערבי שעובד עם האמריקאים והעיראקים, בסדרת המתח "היחידה" בתור קצין בצה"ל, בסדרת הדרמה "האף" (Huff) בתפקיד מדריך קרב מגע ישראלי בשם ארי ובסדרה "Stand Off" כרופא ישראלי.
אבני חזר מלוס אנג'לס לארץ כדי להשתתף בסרטו של מנחם גולן "השיבה מהודו" (2002) לצד ריקי גל ואסי דיין. בנוסף דיגמן לצד אילנה ברקוביץ' למותג האופנה "גולף" בשנת 2003, הנחה את תוכנית המציאות "קחי אותי שרון" (2003), השתתף בקמפיין של מעדן החלב "מילקי" ביחד עם סנדי (2004), והנחה את התחרות "את המודל". הוא השתתף בסרטו של עמוס גיתאי "אזור חופשי" (2005) לצד נטלי פורטמן וחנה לסלאו, ובסרט הדוקומנטרי "טיסת החלומות" (2005). כן השתתף בסרט "מלח הארץ" (2006) לצד ליאור אשכנזי.
בשנים 2006–2008 כיכב בסדרה הישראלית "אולי הפעם". ב-2008 שיחק בסרט ההוליוודי "החבר החדש של אמא שלי", לצד אנטוניו בנדרס. ב-2009 השתתף במופע המוזיקלי "מלחמת העולמות" בגרסתו הישראלית.
בעשור השני של המאה ה-21
בשנת 2010 חזר אבני למרקע עם תפקיד בסדרת הנוער "חסמבה דור 3", והשתתף בעונה השישית של "רוקדים עם כוכבים". בהמשך אף הנחה את קדם אירוויזיון 2011 לצד שירי מימון.
בשנת 2011 הוא כיכב בתיאטרון הקאמרי במחזמר "לילה לא שקט" המבוסס על שיריו של שלמה ארצי, במחזה "בעל למופת" מאת יהושע סובול, בהצגה "פרוסט / ניקסון" לצד עודד תאומי (ועל תפקידו כדייוויד פרוסט זכה בשבחים גדולים מצד המבקרים) ובמחזמר "קברט".
בשנת 2012 אבני החל להשתתף בסדרת הנוער "יומני החופש הגדול" בערוץ דיסני. בשנת 2013 החל להגיש יחד עם הילה נחשון את התוכנית "סדר יום חדש" המשודרת בערוץ 10.
ב-2014 החל לגלם את דמותו של דן גאלאגר בהצגה "חיזור גורלי" של תיאטרון הבימה על בסיס הסרט המפורסם והופיע בעונה החמישית של סדרת הנוער הפופולרית "גאליס".
בתחילת 2015 השתתף אבני כקריין בסדרה של קונצרטים עם התזמורת הפילהרמונית הישראלית, בניצוחו של מנפרד הונק, עם הרקוויאם 626 של מוצרט. במקביל שיחק בתיאטרון הבימה, במחזמר "אויטה" לצד שירי מיימון.
ב-2016 אבני שיחק בסדרת המתח "המדרשה" בערוץ 2 של רשת. ב-2016 הוקרן לראשונה סרט הקולנוע הישראלי "ילדי הסתיו" בכיכובו.
ב-2017 השתתף בעונה השישית של סדרת הנוער "ראש גדול" בתור אבא של אחת הדמויות הראשיות, עוד בתיאטרון הבימה בהצגה "שייקספיר מאוהב" בתפקיד כריסטופר מארלו, ושיחק בתיאטרון הבימה במחזה "סיפור אהבה בשלושה פרקים" מאת הארווי פירסטיין. באותה שנה השתתף בסרטה של מיכל בת-אדם "הדרך לאן".
ב-2018 השתתף בסדרה "יש לה את זה" ששודרה ב-"קשת", בתור רפאל הסטייליסיט, בהצגה "אמא מאוהבת" לצד חנה לסלאו. ב-2019 יצא לאקרנים הסרט "פיניטה לה קומדיה", בו הופיע בתפקיד ראשי, לצד אסי דיין.
אן בולין
אן בולין (באנגלית: Anne Boleyn; 1501 או 1507 – 19 במאי 1536) הייתה אשתו השנייה של הנרי השמיני, ואימה של אליזבת הראשונה, מלכת אנגליה. כמעט מיד לאחר נישואיהם סר חינה בעיני הנרי, ושלוש שנים לאחר מכן היא הוצאה להורג באשמת ניאוף.
מינה (מטבע)
מִינָה (במקרא: מָנֶה) היא יחידת משקל או מטבע שנעשה בה שימוש במזרח הקדום וממנו אומצה ליוון, בה הייתה שוויה הכספי כמאה דרכמאות.
אן בולין
ביוגרפיה
בולין נולדה לסר תומאס בולין, הרוזן הראשון מווילטשייר, ולליידי אליזבת הווארד, בתו של דוכס נורפוק השני. ב-1519 מונה אביה לשגריר בצרפת והיא התלוותה אליו לשם ונכנסה לשירותה של קלוד, נסיכת צרפת, אשת המלך פרנסואה הראשון. בחצר המלוכה הצרפתית השלימה אן את לימודי השפה הצרפתית, התרבות ומנהגי הנימוס. ב-1522 נצטוותה על ידי אביה לשוב לאנגליה, כדי להתחתן עם בן דודה האירי, ג'יימס באטלר, רוזן אורמונד התשיעי. תוכנית הנישואים נקטעה, ובמקום זאת היא החלה לשמש כבת לוויה לאשתו של המלך הנרי השמיני, קתרין מאראגון.
אקי אבני
בעשור השלישי של המאה ה-21
ב-2021 השתתף בסדרה ״מקיף מילאנו״, ששודרה בכאן 11 בתור רפאל אוזן. באותה שנה יצא לאקרנים הסרט "פול ספיד", בו גילם את ארנון.
אן בולין
ביוגרפיה
במהלך חייה ולאחר מותה נפוצו לגביה שמועות רבות שבמקרים רבים נועדו לשרת מטרות פוליטיות, לחיוב או כמטרה לביקורת. רוב מכתביה וכל דיוקנותיה הושמדו, כך שקשה לאמת טענות לגבי חייה, המראה שלה ואופיה. עם זאת, היא תוארה כשנונה וחכמה, וייתכן שהיא לא נחשבה ליפה באופן מיוחד על פי מודל היופי של אותם זמנים. חלק מהעדויות הקיימות מקופתה מתארות אותה כחיננית ואלגנטית, וכמי שהושפעה מהמנהגים והאופנה בחצר המלכות הצרפתית.
אקי אבני
בעשור השלישי של המאה ה-21
ב-2022 גילם את תפקיד הרב הצבאי הראשי בסדרה ״שישו ושמחו״, ששודרה בכאן 11.
אן בולין
ביוגרפיה
הנרי שם ליבו לאן והחל להעדיפה על פני אחותה, מרי בולין, ששימשה כמאהבת שלו זה מספר שנים. בולין לא נעתרה בקלות לחיזוריו של הנרי ופלירטטה עמו שנים אחדות. בני משפחתה, שהיו מודעים לאכזבתו של הנרי מקתרין, שלא הצליחה ללדת לו יורש עצר זכר, עודדו אותה. אן החלה להיענות לחיזוריו החל מ-1527, אך עדיין עמדה בסירובה לממש את הקשר עימו.
אקי אבני
בעשור השלישי של המאה ה-21
ב-2023 גילם את ריקרדו כהן במחזמר "מרי לו", ובאותה שנה נבחר להנחות יחד עם מורן אטיאס את טקס הדלקת המשואות ביום העצמאות ה-75 למדינה
במאי 2023 יצא לאקרנים סרטו הראשון כבמאי, "כולם מחכים רק לי" בו הוא מככב בתפקיד הראשי כמפיק אגדי שזכה בפסטיבל קאן, המגלה את דעתם האמתית של אנשי עליו באמצעות מצלמות נסתרות שהתקין ברחבי ביתו. בנוסף גילם את ארי בסדרה 4:20 בעל חברת היגאה.
אן בולין
ביוגרפיה
כיוון שהליך ביטול נישואיו של הנרי לקתרין התמשך זמן רב, חששו בולין ומשפחתה כי עניינו של הנרי בה יתפוגג. אן החליטה להסתכן ומימשה את הקשר עם הנרי בקיץ 1532, כשבע שנים מתחילת מערכת היחסים ביניהם. בהמשך העניק לה הנרי את תואר המרקיזה מפמברוק בזכות עצמה, כדי להבטיח את מעמדה והונה העתידי, במקרה שימות לפני שישאנה לאישה.
אן בולין הרתה למלך בחורף 1532, מה שהאיץ מאוד את הליכי נישואיהם. ב-1533 הם נישאו בסתר, וביוני אותה שנה הוכתרה אן כמלכת אנגליה, בהיותה הרה בחודש השישי.
אקי אבני
חיים אישיים
בסוף שנות התשעים היה בזוגיות עם הדוגמנית סנדי בר, אותה הכיר במחזמר "חסמבה" בחנוכה 1998. השניים התחתנו ב-1 במרץ 2001. בנובמבר 2004 נולד בנם בלוס אנג'לס. בשנת 2008 חזרו בר ואבני מארצות הברית לישראל, ונפרדו. אבני ובר אף כיכבו לאחר מכן בפרסומות של "מילקי" בתפקיד זוג בהליך גירושים.
ביוני 2014 נישא אבני לניקול מילר, בריטית שעלתה לישראל בגיל 12 ועובדת כמעצבת אופנה. לשניים, המתגוררים בהרצליה, נולדו שתי בנות.
אן בולין
ביוגרפיה
ב-7 בספטמבר 1533 ילדה אן את בתם, אליזבת. הולדת הבת היוותה אכזבה קשה להנרי, שחרף מאמציו בביטול נישואיו לקתרין ונישואיו לבולין, טרם נולד לו בן זכר שיירש את כיסאו ויבטיח את עתיד שושלתו. מרגע זה החלה להתפוגג האהבה וההערכה שחש כלפי אן, ועינו החלה נודדת לכיוון נשים אחרות. אחרי לידת אליזבת הרתה אן עוד שלוש פעמים, אך כל הריונותיה הסתיימו בהפלה.
עם בנות לווייתה של אן בולין נמנתה ג'יין סימור, שהחלה למשוך את תשומת ליבו של הנרי, וכמו אן לפניה התמידה בסירובה להפוך למאהבתו. הנרי החל לסלוד מכוחניותה של אן, שהמשיכה לבחוש בענייני השלטון כמנהגה לפני נישואיה. בינואר 1536 הרתה בולין ברביעית. היא חשה שהיריון זה הוא הסיכוי האחרון להצלת נישואיה ומעמדה בעיני הנרי. ואולם, קצת אחרי שהנרי נפגע בנפילה מסוס במהלך קרב רמחים, אירוע שגרם לאן זעזוע רב, היא איבדה את תינוקה, שלדברי שגריר האימפריה הרומית הקדושה אסטאס שאפווי, היה בן זכר.
רבים מהאויבים שצברה אן כמלכת אנגליה החלו טומנים בראשו של המלך חשדות לגבי נאמנותה. לא נדרש מאמץ רב לעורר בהנרי, שהיה כבר מאוהב בג'יין סימור, חשד שאן בוגדת בו. המלך הורה על פתיחת חקירה רשמית נגדה ונגד מקורביה. החוקרים הצליחו לסחוט בעינויים "הודאות" מארבעה מבני לווייתה שהם היו מאהביה. גם אחיה, ג'ורג', נעצר והואשם בגילוי עריות עם אחותו, וכן המשורר תומאס וייאט, שהורשע וזכה בחנינה.
אן בולין הובאה בפני חבר שופטים במאי 1536 ונמצאה אשמה בניאוף ובבגידה במלך, שתי עבירות שעונשן היה עונש מוות.
בולין הוצאה להורג ב-19 במאי 1536, לאחר שנישואיה להנרי בוטלו בעטיה של מערכת היחסים שהוא קיים עם אחותה, מרי, שנים לפני כן. אחיה, ג'ורג' בולין, הוויקונט השני מרוצ'פורד, וארבעה אנשי חצר נוספים הוצאו להורג עוד לפניה.
השפעתה
חסידיה של אן בולין כיום רואים בה אחת מחלוצי הפרוטסטנטיות. זאת משום שבפועל, ייסוד הכנסייה האנגליקנית העצמאית והניתוק מן הוותיקן התרחשו כדי להכשיר את נישואיה להנרי, ובכך הפכו את ממלכת אנגליה למדינה פרוטסטנטית. באופן רשמי, הליך ייסוד הכנסייה האנגליקנית הושלם סופית בידי בתה אליזבת, שירשה את כיסאו של הנרי מאחותה הבכורה מרי. אוהדיה רואים בה אדם שהוענש על לא עוול בכפו; שונאיה ראו בה מכשפה, שהשתמשה בכישוף שחור על מנת להפוך למלכת אנגליה, ובמעלליה הפרידה בין הקתולים באנגליה לבין האמונה האמיתית היחידה.
אן בולין בתרבות
בנוסף לעשרות ספרים ומחזות על התקופה, יוחדו יצירות רבות לדמותה של אן בולין, או שהיא משמשת בהן דמות מרכזית. בין היצירות הפופולריות והידועות ביותר נמנות:
Lighter (שיר של נייתן דאו)
Lighter הוא סינגל של התקליטן והמפיק המוזיקלי האנגלי, נייתן דאו, בשיתוף פעולה עם היוטיובר והראפר הבריטי, KSI, וכן (ללא קרדיט) הזמרת-יוצרת הבריטית, אלה הנדרסון. השיר יצא, על ידי חברות התקליטים וורנר מיוזיק גרופ ואטלנטיק רקורדס, ב-24 ביולי 2020. השיר נכתב על ידי נייתן דאו, טרה ז'אן-מארי, אלה הנדרסון, KSI וג'וני לטמייר, והופק על ידי נייתן דאו וטרה ז'אן-מארי.
נכון לדצמבר 2022, השיר הושמע למעלה מ-119 מיליון פעמים בספוטיפיי, ולמעלה מ-24 מיליון פעמים ביוטיוב.
יונדאי וניו
יונדאי וניו (באנגלית: Hyundai Venue, בקוריאנית: 현대 베뉴) היא מכונית במרכב קרוסאובר בעלת חמישה מקומות, שמיוצרת על ידי יונדאי משנת 2019. היא הוצגה בתערוכת הרכב של ניו יורק באפריל 2019, והגיעה לישראל במאי 2020. הוניו היא הקרוסאובר הקטן ביותר של יונדאי, לצד יונדאי באיון.
מפרט טכני
הוניו כוללת כמה אפשרויות למנועים, מהם רק אחד המשווק בישראל (1.6 ליטר).
מתיחת פנים שנת 2022
ב-16 ביוני 2022 חשפה יונדאי את מתיחת הפנים לוניו. העיצוב החיצוני עוצב מחדש עם פגוש קדמי בעיצוב הטוסון החדש, ויחידות תאורה חדשות מאחור. פנים המכונית לא השתנה משמעותית אך כולל גלגל הגה חדש ולוח מחוונים דיגיטלי בקוטר 10.25 אינץ'. בתחום ההנעה אין כל שינוי.
לוקמיה
לוקמיה (באנגלית: Leukemia) או סרטן הדם היא אחת מצורות מחלת הסרטן, והיא גורמת להיווצרות לא-תקינה ומוגברת של תאי דם במח העצם. תחילה מתנהגים התאים בצורה כמעט רגילה, אך עם הזמן דוחקים את תאי הדם הלבנים, את האדומים ואת טסיות הדם.
הסרטן מתחלק לשני סוגים:
גורמי סיכון
עבור רוב החולים סיבת המחלה אינה ידועה. מחקרים הראו שיש גורמים המגבירים את הסיכון לחלות במחלה, כגון חשיפה לרמות גבוהות של קרינה מייננת, חשיפה לכימיקלים קרצינוגניים מסוימים (בנזן, פורמלדהיד, טיפולים כימותרפיים ועוד), פגמים גנטיים שונים ובכללם תסמונת דאון, ונגיפים מסוימים.
בעבר, מחקרים הראו שגם חשיפה לשדות אלקטרומגנטיים עלולה לעודד את המחלה, אך מחקרים אחרונים הוכיחו שהקשר בין הדברים קלוש, אם בכלל.
משאנה דולנה
משאנה דולנה (בפולנית: Mszana Dolna ביידיש: אמסאנע) היא עיירה במחוז לימנובה שבפרובינציית פולין קטן בפולין, בה התקיימה עד השואה קהילה יהודית.
תולדות היישוב
בחלוקת פולין הראשונה בשנת 1772 נכלל היישוב בתחום ממלכת הבסבורג, ובשנת 1918 נכלל בשטח הרפובליקה הפולנית השנייה.
יהודי משאנה דולנה
בין מלחמות העולם נמנו בעיירה כ-800 יהודים, כשליש מתושביה, והתקיימה בה פעילות ציונית.
בתחילת ספטמבר 1939 נכבשה העיירה בידי הגרמנים, ואלו שדדו את רוב בתי היהודים בה, והטילו על בני הקהילה גזירות שונות, ובהן חובת ענידת סרט זרוע.
ביולי 1941 רוכזו קרוב ל-1,000 יהודי העיירה והפליטים היהודים שהגיעו אליה בגטו שהוקם בה, אשר עקב סגירת שעריו בנובמבר 1941 התפתחו בו תנאי רעב, תוך שהגרמנים הוציאו להורג יהודים שנתפסו בהברחת מזון. בזמן פעילות הגטו גויסו הגברים היהודים בו לעבודות כפייה במחצבות הסמוכות לעיירה, תוך רצח עשרות יהודים מעת לעת, והטלת תשלומי כופר על הקהילה.
ב-19 באוגוסט 1942 נערכה ביושבי הגטו שבעיירה סלקציה. למעלה מ-900 איש נורו בידי אנשי גסטאפו בשטחו של בית חרושת מקומי, וכ-80 צעירים הועברו למחנה עבודה בלימנובה הסמוכה, ושם נרצחו ב-5 בנובמבר 1942 עם חיסול המחנה.
איילת פישבך
איילת פישבך (Fishbach) היא פסיכולוגית ישראלית, חוקרת כלכלה התנהגותית, פרופסור בבית הספר למנהל עסקים באוניברסיטת שיקגו.
ביוגרפיה
מחקרה עוסק במוטיבציה ובשליטה עצמית בתחומים של מכון כושר, מתן תרומות ובסבלנות.
רבי נחמיה
ר' נחמיה, מגדולי התנאים בדור הרביעי של תקופת התנאים, במאה השנייה לספירה. היה אחד מגדולי תלמידי רבי עקיבא שנסמכו בחשאי על ידי רבי יהודה בן בבא, בתקופה בה הטיל השלטון הרומאי איסור על הסמיכה.
בתוספתא
לו מיוחסת כל תוספתא ללא ציון דברי אומרה, כדברי ר' יוחנן: "דאמר רבי יוחנן: סתם מתניתין - רבי מאיר, סתם תוספתא - רבי נחמיה, סתם ספרא - רבי יהודה, סתם ספרי - רבי שמעון, וכולהו אליבא דרבי עקיבא". אך רב שרירא גאון מסייג אמירה זו, וכותב כי אין משמעות הדבר שמה שנאמר ללא ציון הוא מדברי רבי נחמיה, אלא שדבר הלכה זה עבר במסורת באמצעות בית המדרש של רבי נחמיה.
במשנה
יש הסוברים שרבי נהוראי הוא רבי נחמיה - "תנא: לא רבי נהוראי שמו אלא רבי נחמיה שמו".
רבי נחמיה מצוטט במשנה ב-19 מקומות, מתוכן שלושה מקומות בדברי אגדה. בתלמוד מוזכרות מחלוקות רבות של רבי יהודה ורבי נחמיה, כגון מה אמר ברק לדבורה הנביאה - לפי רבי יהודה הוא אמר אם תלכי עמי לקדש נפתלי אלך עמך לתל חצור, ואילו רבי נחמיה אומר שברק אמר אם תלכי עמי לשירה אלך עמך למלחמה. או על הפסוק: - רבי יהודה אומר שבת פרעה שלחה את ידה למשות את התיבה של משה ונעשה לה נס וידה התארכה אמות רבות, ואילו רבי נחמיה אומר שהיא שלחה את שפחתה.
רבי נחמיה פסק שכאשר יש עד אחד שמוסר עדות, ושני עדים פסולים בגלל קרבתם שמעידים נגד עדותו הם נאמנים יותר ממנו. יש המייחסים לרבי נחמיה את חיבור "משנת המידות", הספר העברי הראשון בגאומטריה.
משפחתו
לפי התלמוד הירושלמי, מוצאו של רבי נחמיה הוא מנחמיה המקראי.
בנו, רבי יהודה ברבי נחמיה, למד לפני רבי טרפון, אך נפטר בצעירותו מפני פגיעה בכבודו של רבי טרפון, שלא במתכוון, לאחר שרבי עקיבא ניבא את פטירתו.
גאוג'ינו
גאוג'ינו, בפיזיקת חלקיקים, הוא חלקיק היפותטי, אותו חוזה תאורית הכוח בשילוב עם סימטריית-על. הגאוג'ינו הוא שותף-על של בוזון כיול. חלקיקים המשתייכים לקבוצת הגאוג'ינואים הם פרמיונים.
גאוג'ינואים ה"מתלכדים" עם חלקיקי היגסינו (שותף-העל של בוזון היגס) יוצרים את הנייטרלינו.
קרב תל חווילפה
קרב תל חווילפה הוא קרב, שהתחולל על תל חליף וסביבתו, בין 1 בנובמבר 1917 ו-6 בנובמבר 1917 בין כוחות בריטים של חיל המשלוח המצרי לבין כוחות של הצבא העות'מאני במסגרת המערכה על סיני וארץ ישראל במלחמת העולם הראשונה. הקרב ארך כשבוע, והסתיים בניצחון הצבא הבריטי, ובנסיגת הכוחות העות'מאנים.
רקע
הבריטים שאפו לנצל את הצלחתם ולהמשיך בהדיפת הטורקים צפונה אולם הטורקים מיהרו להעביר כוחות לגזרת צפון באר שבע כדי לחסום את תנועת הבריטים. הטורקים התבצרו בקו שבין חברון ועזה תוך שהם מבצרים שורה של תילים בצפון הנגב. בין התילים ניתן למנות את תל חווילפה, תל א-שריעה, תל הוריירה, תל נגילה, תל ג'ממה, כפר הוג' ועוד.
בגזרה המזרחית של קו ההגנה החזיקו הטורקים בקו בין תל חווילפה לדאהרייה כשבמרכז הקו נמצא ראס-אל-נקב.
תנאי השטח
תל חווילפה (TEL EL KHUWEILFE) ממוקם כ-16 ק"מ מצפון לבאר שבע בשולי יער להב ומעט צפונה מקיבוץ להב. התל שולט על הדרך מבאר שבע צפונה כמו גם על הדרך העולה לחברון ולירושלים. בקרבת התל התקיימו מספר בארות מים (כמו באר צקלג) אולם אלו היו בשליטת הטורקים בעוד שהשטחים בהם שלטו הבריטים היו מעוטי מקורות מים. מצב זה הכתיב, במידה רבה, את אופי הקרב.
הכוחות הטורקים
הכוחות הטרקים שנאספו להגן על תל חווילפה כללו כוחות שנסוגו מבאר שבע ותגבורות שנשלחו ממערב. כוחות אלו, בפיקוד מפקדת הקורפוס ה-3, כללו:
הכוחות הבריטים
הכוחות הבריטים, בפיקוד לוטננט גנרל הנרי שובל מפקד קורפוס המדבר הרכוב, שפעלו בקרב זה היו:
מהלך הקרב
מהלכי הקרב, מהצד הבריטי, הושפעו מהמחסור החמור במים דבר שהכתיב החלפה תדירה של היחידות הלוחמות בחזית כדי לאפשר להן לחזור למקורות המים באזור באר שבע. דבר זה צמצם את יכולת הפיקוד הבריטי להציב כוח משמעותי מול הביצורים הטורקים החזקים על הקו בין התל ובין דאהרייה.
1 בנובמבר 1917
במהלך 1 בנובמבר תגברו הכוחות הטורקים את כוחותיהם בתל חווילפה ובקו ההגנה ממזרח לו על ידי כוחות שנסוגו מבאר שבע, כוחות מהיחידות שהגנו על תל א-שריעה וכוחות מהארמייה ה-7 שבחברון. במקביל התקדמו יחידות בריטיות מבאר שבע צפונה ונערכו מול התל. הדיוויזיה ה-53 התקדמה צפונה מבאר שבע, ממזרח לה התקדמה צפונה דיוויזיית הרגלים הרכובים אנזא"ק אך היא נתקלה בכוחות טורקים חזקים ובמקום התחוללו קרבות עד שעות הלילה.
2 בנובמבר 1917
ב-2 בנובמבר החלה תקיפה בריטית על ידי כוחות של קורפוס המדבר הרכוב (בפיקוד לוטננט גנרל הנרי שובל) אשר כללו את בריגדת הפרשים האוסטרלים ה-2 (מדיוויזיית הרגלים הרכובים אנזא"ק) ואת הבריגדה ה-7 הרכובה. חזית הקרב נמתחה בין חווילפה לדאהרייה כשהבריגדה ה-7 תוקפת את התל והבריגדה ה-2 תוקפת מזרחית לה לכוון כביש חברון. בסופו של יום לא הצליחו הכוחות הבריטים לכבוש את התל.
3 בנובמבר 1917
ב-3 בנובמבר ערכו הבריטים התקפה נוספת על הקו בין תל חווילפה (במערב) לדאהריה (במזרח). הדיוויזיה ה-53 (מהקורפוס ה-20) תקפה את התל בעוד שמימינה תקפו כוחות מ-3 בריגדות (בריגדת הפרשים הקלים ה-1 של דיוויזיית הרגלים הרכובים אנזא"ק, הבריגדה האוסטרלית הרכובה ה-5 והבריגדה הרכובה ה-7). לאחר יום קרבות סבלו הכוחות הבריטים מהרבה נפגעים ולא הצליחו להתקדם משמעותית.
לקראת סופו של יום החל המחסור במי שתייה לתת את אותותיו בכשירות של הכוחות הבריטים ומפקדי הצבא הנחו להחליף את היחידות בחזית על מנת לאפשר להן לחזור לבאר שבע שם היו המים זמינים (מהבארות המקומיות ומתספוקת מהמעיינות בשלאל). בחלק מהמקרים נעשתה החלפת הכוחות תחת אש טורקית.
4 בנובמבר 1917
ב-4 בנובמבר הורה אריך פון פאלקנהיין לכוחות הטורקים, ששהו מצפון ומצפון מזרח של הגזרה, לצאת להתקפת נגד בגזרה המזרחית של הקו הבריטי (אזור דאהריה וראס-אל נאקב) אל מול יחידות בריטיות של הבריגדה הרכובה ה-5 ודיוויזיית הרגלים הרכובים אנזא"ק. התקפת הנגד הטורקית הסתייעה באש ארטילרית כבדה ובאש מקלעים והסבה לכוחות הבריטים נפגעים רבים. בסופו של יום הצליחו הבריטים להחזיק את קו החזית.
במקביל המשיכה הדיוויזיה ה-53 לתקוף את התל אולם לא הצליחה להשיג התקדמות משמעותית.
לאור החוסר המשמעותי במי שתייה, נערכה במהלך היום, ישיבת חירום בנושא, במטה בבאר שבע, בהשתתפות קצינים בכירים של חיל המשלוח המצרי. בישיבה הוחלט שלאור החוסר המשמעותי במי שתייה ללוחמים וסוסים יש לדחות את המשך הפעילות עד ל-6 בנובמבר כדי לאפשר לכל הכוחות להצטייד ולהתרענן.
5 בנובמבר 1917
במהלך 5 בנובמבר נעשו מאמצים רבים לאפשר לכל היחידות להצטייד במים, מזון ותחמושת. בחלק מהמקרים נשלחו יחידות לאחור ובמקרים אחרים הובאה אספקה לחזית. פעילות זו בוצעה תחת אש ארטילרית אש ומקלעים טורקית ובמקרים מסוימים נדרשו הכוחות הבריטים להדוף התקפות נגד טורקיות.
6-7 בנובמבר 1917
ב-6 בנובמבר החלו הבריטים במערכה כוללת לחיסול ההתנגדות הטורקית בצפון הנגב (בין השאר לכבוש את תל חווילפה). בפעילות זו היו מעורבות רוב הדיוויזיות של קורפוס המדבר הרכוב והקורפוס ה-20. תוכנית הקרב וסדר הכוחות התוקפים (ממזרח למערב) הייתה כדלקמן: הקרבות לאורך כל החזית נמשכו גם ב-7 בנובמבר.
קרבות הדיוויזיה ה-53 וקורפוס הגמלים הקיסרי על תל חווילפה נמשכו עד שעות הערב של 7 בנובמבר אז החלו הטורקים לסגת מהתל.
תוצאות הקרב
האסטרטגיה הבריטית לתקוף לאורך כל קו החזית הביאה להצלחה בפריצת החזית בין תל חווילפה לתל א-שריעה ותל הוריירה. ניצחון זה הביא לנסיגת הטורקים מביצוריהם בעזה ואיפשר לכוחות הבריטים לפרוץ לכוון צפון מערב.
הדיוויזיה ה-53, שכבשה את תל חווילפה נשלחה לכוון דאהרייה ובהמשך המערכה היוותה את האגף הימני בקרב לכיבוש ירושלים.
הקרב שנמשך 6 ימים גרם למאות נפגעים בשני הצדים הלוחמים. בנוסף חידד הקרב את ההשפעה של חוסר באספקה סדירה של מים על מוכנות הכוחות.
מורשת הקרב
בפסגת התל ניתן לראות תעלות קשר שמקיפות את רב התל. התעלות נחפרו, כנראה, על ידי הטורקים שהגנו על התל. התעלות כוללות אלמנטים מודרניים יותר שמצביעים על שימוש בתעלות בתקופה שקדמה למלחמת ששת הימים (אז עבר הקו הירוק ממזרח לתל). על התל נערכו חפירות ארכאולוגיות במהלכן נמצאו ממצאים הקשורים לתקופת מלחמת העולם הראשונה.
לורנה בי
לורנה בי הייתה להקת דאנס אלקטרוני, בעלת טכניקת מיזוג צלילים איסלנדיים מסורתיים עם סינתיסייזרים משוכללים.
קריירה
מאז הקמתה בירושלים יצרה הלהקה מספר שירים עם שילוב של רוק, אלקטרוניקה ודאנס. עם יציאת אלבום הבכורה שלה, Siblings, יצאה לסיבוב הופעות ב. שירים מתוכו הושמעו בתוכנית Sunday Service של ג'ארוויס קוקר ב-BBC Radio 6 Music. הסינגל הראשון מתוכו, "Swallow my Gum", זכה למספר הקרנות בערוצי ה-MTV השונים. במרוצת השנים שיתפה פעולה עם מספר תקליטנים כמו בורגור. היא גם הייתה הופעת החימום של בלונד רדהד.
הלהקה התפרקה ב-2012. לאחר התפרקותה, חזרה עדי אולמנסקי לקריירת סולו, ואילו יואב סער ועדי אביטל הקימו יחד עם יוני שרוני את ההרכב האלקטרוני גארדן סיטי מובמנט.
המכינה הירושלמית
מכינה קדם-צבאית הירושלמית היא מכינה קדם-צבאית מעורבת לדתיים ולחילונים הממוקמת בירושלים והוקמה בשנת 2010. בראש המכינה עומדת יעל ברמן-דומב. במכינה ישנו דגש חזק על הכרת העיר ירושלים בפרט והחברה הישראלית בכלל. מטרות המכינה הן פיתוח זהות יהודית-ציונית, העצמת כישורים אישיים וחברתיים, הכנה פיזית ומנטלית לשירות הצבאי וטיפוח ערכי המעורבות, הפלורליזם, המנהיגות והציונות.
המכינה מופעלת על ידי עמותת "טנא ירושלמי" המפעילה ומארגנת כמספר קהילות שיתופיות של צעירים ברחבי ירושלים. חזון העמותה כולל את ערכי ההומניזם, השוויון, הדמוקרטיה והסולידריות.
ספיירות'ולוס
ספיירות'ולוס (שם מדעי: Sphaerotholus; מילולית: "כיפה כדורית") הוא סוג של דינוזאור אשר חי באמריקה הצפונית והשתייך למשפחת הפכיצפלוזאוריים והיה מקרוביו של הפכיצפלוזאורוס. מאובניו נמצאו ב-2002 במגוון אזורים בארצות הברית וקנדה, ביניהם תצורות קירטלנד שבניו מקסיקו, תצורת הל קריק שבמונטנה ותצורות קניון הפרסה שבאלברטה. בסוג נמצאו 3 מינים שונים.
דינוזאור זה הגיע לאורך 2.5 מטר ולמשקל 50 ק"ג והיה בעל גולגולת עבה בצורת כדור שבקצותיה היו בעלי זיזי עצם ששימשו כבולמי זעזועים. הוא היה דו-רגלי בעל זנב ארוך וניזון מצמחייה עשבונית. מבנה הראש שלו דמה לזה של הפרנוצפל.
הוא חי מלפני 73 מיליון שנה עד לפני 66 מיליון שנה, אז נכחד יחד עם אחרוני הדינוזאורים.
בתרבות
דינוזאור זה הופיע בסדרה מהפכת הדינוזאורים.
אינגוואר קמפראד
פיודור אינגוואר קמפראד (בשוודית: Feodor Ingvar Kamprad; 30 במרץ 1926 – 27 בינואר 2018) היה יזם שוודי, שהקים את רשת הרהיטים איקאה. לפי מגזין פורבס, בשנת 2009 הוא היה האיש החמישי בעושרו בעולם, כשאומדן סך נכסיו עמד על 22 מיליארד דולר.
חייו
קמפראד נולד בחווה בחבל סמולנד שבדרום שוודיה. בגיל צעיר החל בעסקים כשמכר לשכניו גפרורים. אחר כך הרחיב את מרכולתו לדגים, קישוטים לחג המולד, זרעים ועטים.
במשך 9 שנים, עד גיל 25, היה בקשר עם תנועה בעלת גוון פשיסטי בהנהגת פר אנגדהל (Engdahl) הפרו-נאצי. אנגדהל גם נכח בחתונתו הראשונה של קמפראד בשנת 1950.
משנת 1976 התגורר בעיירה בקנטון וו שבשווייץ.
קמפראד היה ידוע באורח חייו הצנוע, לעיתים אף סגפני. על אף עושרו המופלג, הוא נסע במכונית וולוו בת 15 שנים, טס במחלקת תיירים ועודד את עובדי איקאה לכתוב על דפים משני צדיהם.
דה סוטו איירסטרים
דה סוטו איירסטרים (באנגלית: DeSoto Airstream) היא מכונית משפחתית שיוצרה על ידי חטיבת "דה סוטו" בחברת קרייזלר האמריקאית בין השנים 1934–1935.
יוצרו 59,494 יחידות מתוכם 20,784 יחידות בשנת המודל 1935 ו-38,710 יחידות בשנת המודל 1936.
מועצת הארבע מאות
מועצת הארבע מאות הייתה מועצה ששלטה באתונה במשך תקופה קצרה במהלך המלחמה הפלופונסית; מיוני עד ספטמבר 411 לפנה"ס.
במאי 411 לפנה"ס נחלצה האספה של אזרחי אתונה לבחור חמישה אנשים אשר יבחרו מועצה של 400 איש שישלטו באתונה. כשנודע הדבר לצי של אתונה הם מרדו בשלטונות אתונה בטענה שהשלטון מרד בהם.
זמן קצר לאחר השלטת הארבע מאות, נוצרו חילוקי דעות בתוך האוליגרכיה בין קיצונים למתונים. המתונים דרשו להחליף את הארבע מאות בקבוצה יותר רחבה של חמשת אלפים איש. הקיצונים העדיפו להמשיך כרגיל ולפתוח בשיחות שלום עם ספרטה. הקיצונים נחשדו שהם מעוניינים לעזור לספרטיאנים במלחמה, בדמות ביצורים שהחלו בהקמתם בפיראוס. מנהיג הקיצונים נרצח על ידי מתנקש, המתונים עצרו את המפקד של הקיצונים בפיראוס, ולאחר קרב בין המחנות, ההופליטים הרסו את הביצורים בפיראוס. לאחר כמה ימים, ה-400 בחרו בקבוצה של חמשת אלפים והעבירו אליהם את השלטון. החמשת אלפים שלטו באתונה למשך מספר חודשים.
400 (מספר)
400 (במילים: ארבע מאות) הוא מספר טבעי הבא אחרי 399 ולפני 401. בספרות יווניות הוא מיוצג על ידי אופסילון.
מתמטיקה
400 הוא הריבוע של 20. 400 הוא גם מספר הרשאד.
לירון תאני
לירון תאני (נולד ב-19 באוקטובר 1965) הוא שדרן רדיו, עיתונאי, תקליטן וסאטיריקן ישראלי.