cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
פודוקנמיס צהוב-נקודות
מאפיינים
צב זה הוא קרובו של הצב הענקי צב אראו והוא מגיע לאורך 45 ס"מ ושוקל עד 8 קילוגרם. הצב מאופיין בפניו השחורות, אך המנוקדות בנקודות צהובות ובשריונו הנמוך בצבע חום עד שחור והשוליים שלו בהירים ובעלי בליטות דוקרניות בקצוות. רוב הגוף אפור כהה. והרגליים קצרות אך מותאמות לשחייה. העיניים של הצב גדולות וצהובות והחוטם קצר, מופנה כלפי מעלה ובעל נחיריים רחבות מאוד העוזרות לצב לצלול לזמן ארוך ולנשום מתחת למים. כחבר בקבוצה צבים מצדדי-צוואר הצב אינו יכול להכניס את הצוואר והראש לתוך השריון אלא רק להטות אותם לצדו.
הצב חי בטבע בביצות, נהרות ואגמים ברחבי אגן האמזונאס ונהר האורינוקו. כאשר הנהרות מציפים יערות גשם הם נכנסים גם אליהם. לעיתים קרובות הם נחים בשמש, לעיתים אחד על השני. מזונם כולל בעיקר עשבים שונים ופירות אך גם חסרי חוליות שונים, דגים קטנים ונבלות.
הנקבות מטילות 4–35 ביצים בגדות הנהרות החוליים בעונה היבשה, אז אין סכנה שהם יישטפו בהצפות. הביצים בוקעות כעבור 66–160 יום והצעירים מגיחים מהר ונעים לעבר המים בטרם טורפים כמו חוטמננים ועופות דורסים יספיקו לטרוף אותם. במים הם יכולים להיטרף בידי קיימנים, לוטרות, נחשים, דגים גדולים וצפרדעים. מזונם כולל מזון צמחי בתוספת נבלות ורכיכות.
הצבים נמצאים בסיכון עקב סחר בצבים לגידול בארצות הברית, שם יש חוות לגידול צבים כאלה. מצב שימורם בטבע הוא "פגיע" (VU).
מוכרים בלבד 2
מוכרים בלבד 2 הוא סרטו השביעי של קווין סמית'.
תקציר העלילה
לאחר שהחנות בה דנטה ורנדל (מוכרים בלבד) עבדו נשרפת, הם מוצאים את עצמם עובדים בסניף המקומי של רשת המזון המהיר הבדויה Mooby's (הדמות על לוגו המסעדה מוכרת למעריציו של סמית' מהסרט דוגמה כמעין עגל הזהב). הסרט מתרחש ביומו האחרון של דנטה בעבודה, לפני שהוא וארוסתו, אמה, (המגולמת על ידי אשתו של סמית', ג'ינפר שוואלבך) עוברים לחיים חדשים בפלורידה. רנדל מתקשה להתמודד עם העובדה שהחבר הכי טוב שלו עוזב; דנטה מנסה להבין האם הוא באמת צריך לעשות את הצעד הזה; אליאס (טרבור פרהמן) מתמודד עם היותו בתול בן 19; בקי (רוזריו דוסון) מתמודדת עם העומס של להחליף את דוד שלה בניהול הסניף, ועם האכזבות שלה בחיים; ג'יי ובוב ממשיכים למכור סמים מחוץ למסעדה; והכל מלווה בקטילות תרבות הפופ, וההומור הרגיל.
הר ולר (ארץ אנדרבי)
הר ולר (באנגלית: Mount Weller) הוא הר בארץ אנדרבי, שבאנטארקטיקה.
ההר ממוקם מערבית לקרחון אוסטר; 3.7 קילומטרים ממזרח לפסגת רפרנס.
גובהו של ההר 1,080 מטרים מעל פני הים.
גילוי ומיפוי ההר
ההר מופה בהתבסס על תצלומי אוויר שצולמו על ידי משלחת החקר האנטארקטית הלאומית של אוסטרליה בשנת 1956.
מקור השם
שמו של ההר ניתן לו על ידי ועדת השמות האנטארקטיים של אוסטרליה.
ההר נקרא על שמו של ג'י. אי. ולר (G.E. Weller), שהיה מטאורולוג בתחנת מוסון בשנת 1961.
לקריאה נוספת
• Ian Mackenzie, New Zealand Journal of Geology and Geophysics 1977, P 842
שירות המודיעין והביטחון (צ'כיה)
שירות המודיעין והביטחון (בצ'כית: Bezpečnostní informační služba, בראשי תיבות: BIS) הוא שירות הביטחון המרכזי של צ'כיה, שנוצר לאחר קריסת צ'כוסלובקיה. השירות עוסק בעיקרו בביטחון ובמודיעין פנים וזוהי סוכנות אכיפת החוק החשובה ביותר בצ'כיה, האחראית לסיכול ריגול, חתרנות ולמלחמה בטרור ובמאבק בפשע המאורגן.
שירין נשאט
שירין נשאט (בפרסית: شیرین نشاط; נולדה ב-1957) היא אמנית חזותית איראנית המתגוררת בניו יורק, הידועה בעיקר בשל עבודתה בסרטים, וידאו וצילום. האמנות שלה מתמקדת בניגודים שבין האסלאם למערב, נשיות וגבריות, חיים ציבוריים וחיים פרטיים, עתיקות ומודרניות, וגישור החללים שבין נושאים אלה.
נשאט זכתה להכרה רבה בשל עבודתה, בין היתר, זכתה בפרס הבינלאומי בביאנלה של ונציה ה-XLVIII ב-1999, דרך זכייתה בפרס אריה הכסף לבמאי הטוב ביותר בפסטיבל הסרטים של ונציה ב-2009, ועד התמנותה כאמנית העשור על ידי מבקר "הפינגטון פוסט" ג. רוג'ר דנסון.
רקע
נשאט היא הרביעית מבין חמישה ילדים. היא נולדה לזוג הורים עשירים, וגדלה בבית דתי בעיר קזבין שבצפון-מערב איראן. אביה היה רופא, ואמה עקרת בית. על פי דבריה של נשאט, אביה "פינטז על המערב, עשה רומנטיזציה למערב, ולאט לאט דחה את כל הערכים שהם שלו; שני הוריי עשו כן. מה שקרה, אני חושבת, זה שהזהות שלהם אט-אט התפרקה, הם החליפו אותה עבור הנוחות. זה שירת את המעמד שלהם".
כחלק מה"התמערבות" שלה, הוריה רשמו את נשאט בבית ספר קתולי בטהראן. יחד עם אימוצו של אביה את אידאולוגיות המערב, הגיעה גם קבלה של הפמיניזם המערבי. הוא עודד את בנותיו "להיות אינדיבידואליות, לקחת סיכונים, ללמוד, לראות את העולם", והוא שלח את בנותיו, כמו את בניו, ללמוד באוניברסיטה ולרכוש השכלה גבוהה.
כך, בשנת 1975, נשאט עזבה את איראן כדי ללמוד אמנות באוניברסיטת קליפורניה בברקלי, היא סיימה שם תארי BA, MA ו - MFA. המהפכה האיראנית התקיימה כשהייתה בארצות הברית לשם לימודיה. בשנת 1983, עם תום הלימודים, היא מיד עברה לניו יורק, שם הבינה מהר מאוד שלא תוכל באותה העת להתפרנס מאמנות. אחרי שפגשה את מי שעתידה הייתה להינשא לו, קיונג פארג, הבעלים של הגלריה האוונגרדית בסוהו, Storefront for Art and Architecture, ששימש כחלל אלטרנטיבי לאמנות במנהטן, היא הקדישה 10 שנים מחייה בעבודה יחד איתו בגלריה, ולדבריה, רכשה כך את השכלתה האמיתית.
במהלך הזמן הזה, היא מיעטה לייצר אמנות, והניסיונות הבודדים שהיו דינם היה להיהרס. היא הרגישה מאוימת מסצנת האמנות של ניו יורק, ולא האמינה כי יצירותיה משמעותיות מספיק.
חזרה בניו יורק, החשיפה בגלריה - שפעלה כמעין מעבדה - ליוצרים, ביניהם לא רק אמנים אלא גם אדריכלים, פילוסופים ואחרים, עזרה לה לחדש את התשוקה שלה לאמנות. ב-1993 נשאט החלה שוב ליצור אמנות באופן רציני, כשהיא מתחילה בתחום הצילום.
עבודות
העבודות המוקדמות של נשאט היו צילומים, כגון Unveiling  (1993) ו- Women of Allah (1993-97) סדרה אשר חוקרת רעיונות לגבי נשיות ביחס לפונדמנטליזם אסלאמי ומיליטנטיות בארץ מולדתה. כדרך התמודדות עם הפער התרבותי שחוותה, בין איראן של טרום-המהפכה שבה היא גדלה, ואיראן שמצאה עם חזרתה כעבור מספר שנים, היא החלה לייצר את גוף העבודות הבוגר הראשון שלה. בסדרת Women of Allah, פורטרטים של נשים מכוסים לחלוטין על ידי קליגרפיה פרסית.
העבודה שלה מתייחסת לקודים החברתיים, תרבותיים ודתיים של החברות המוסלמיות, ואת המורכבות של ניגודים הקיימים בהן, כגון גבר ואישה. נשאט לעיתים קרובות מדגישה את הנושא הזה, למשל כשהיא מציגה שני סרטים או יותר במקביל, המתואמים כדי ליצור ניגוד חזותי חד דרך מוטיבים כגון אור וחושך, שחור ולבן, זכר ונקבה. נשאט גם מייצרת סרטים נרטיביים מסורתיים, כגון הסרט הקצר Zarin.
ב 2001–2002, נשאט שיתפה פעולה עם הזמרת סוזן דייהים, ויצרה את Logic of the Birds, אשר הופק על ידי האוצרת והיסטוריונית האמנות רוזלי גולדברג. יצירת המולטימדיה הוצגה בבכורה בפסטיבל הקיץ של מרכז לינקולן 2002, ואז יצא לסיבוב תערוכות במכון ווקר לאמנות במיניאפוליס ול-Artangel בלונדון. בעבודתה זו, ובאחרות שבהן היא משתמשת גם במוזיקה, היא מנסה לייצר משהו שידבר אל קהלים מערביים ומזרחיים כאחד, ויעורר את רגשות הצופים.
פרופיל של נשאט פורסם במגזין "הניו יורקר" ב-22 באוקטובר 2007.
ביולי 2009 נשאט לקחה חלק בשביתת רעב בת שלושה ימים במטה האומות המאוחדות בניו יורק במחאה נגד הבחירות לנשיאות באיראן של שנת 2009.
תערוכות ופסטיבלי קולנוע
מאז תערוכת היחיד הראשונה שלה ב"פרנקלין פרנס" בניו יורק ב-1993, נשאט הציגה בתערוכות יחיד במוזיאון לאמנות מודרנית במקסיקו סיטי; המוזיאון לאמנות עכשווית ביוסטון; מרכז ווקר לאמנות, במיניאפוליס (2002); קסטלו די ריבולי, בטורינו; מוזיאון האמנות בדאלאס (2000); מרכז וקסנר לאמנויות, בקולומבוס; מכון האמנות של שיקגו; גלריית סרפנטיין בלונדון; Museo de Arte Contemporáneo de Castilla y León, בליון; והמבורגר באנהוף, ברלין (2005). ב-2008, התערוכה שלה, "נשים ללא גברים", נפתחה ב ARoS Aarhus Kunstmuseum, בדנמרק, והמשיך אחרי זה למוזיאון הלאומי לאמנות עכשווית באתונה, ול-Kulturhuset, בסטוקהולם. היא השתתפה ב"פרוספקט.1", הביאנלה בניו אורלינס בשנת 2008, ב-documenta XI, הביאנלה של ויטני בשנת 2000, ובביאנלה של ונציה בשנת 1999. בשנת 2012 נשאט ערכה תערוכת יחיד בסינגפור, Game of Desire, בגלריית ארט פלורל. רטרוספקטיבה גדולה של עבודתה של נשאט, שאורגנה על ידי המכון לאמנויות של דטרויט, נערכה ב-2013.
נשאט גם משתתפת בפסטיבלי סרטים, ביניהם פסטיבל טלורייד (2000), פסטיבל הסרטים הבינלאומי של שיקגו (2001), פסטיבל הסרטים הבינלאומי של סן פרנסיסקו (2001), פסטיבל לוקרנו (2002), פסטיבל הסרטים טרייבקה (2003), פסטיבל הסרטים סאנדנס (2003), ופסטיבל קאן (2008).
ב-2013 היא הייתה חברה בחבר השופטים של פסטיבל פסטיבל הסרטים הבינלאומי של ברלין ה-63.
הכרה
נשאט הוזמנה להיות אמנית הבית במרכז וקסנר לאמנות (2000), ובמרכז לאומנות עכשווית במסצ'וסטס (MASS MoCA) (2001). בשנת 2004 הוענק לה תואר של פרופסור לשם כבוד על ידי האוניברסיטה לאמנויות בברלין. ב-2006 היא זכתה בפרס דורותי וליליאן גיש, אחד הפרסים הגדולים ביותר (מבחינה כספית) בתחום האמנות, אשר מוענק ל"איש או האישה אשר תרמו באופן יוצא דופן ליופיו של העולם ולהנאת והבנת המין האנושי את החיים."
בשנת 2010 נשאט כונתה "אמנית העשור" על ידי מבקר "הפינגטון פוסט" ג. רוג'ר דנסן, בשל הרלוונטי המתמשכת של עבודתה לתרבות הגלובלית, ועל שיקוף "המלחמה האידאולוגית המתנהלת בין האסלאם לבין העולם החילוני על ענייני מין, דת, דמוקרטיה", וכי "השפעת העבודה שלה מתעלה מעבר לעולם האמנות בשיקופו את המאבקים החשובים ומרחיקי הלכת ביותר להחיל את זכויות האדם".
ב-2015 נשאט צולמה על ידי אנני ליבוביץ' כחלק מלוח השנה של פירלי ה-43, אשר הכיר בחלק מן הנשים מעוררות ההשראה ביותר בעולם.
השיגעון באמנות ימי הביניים
השיגעון הוא נושא שהעסיק את אמני ימי הביניים, לכל אורך התקופה, שהחלה עם שקיעת התרבות העתיקה במאות הרביעית והחמישית לספירה, עד לסיומה, עם תחילת תקופת הרנסאנס במאה ה-15. ספרות ענפה, כתובה ומאוירת, שנשענה על מזמורים, אגדות וסיפורי המקרא, התפתחה בנושא. העניין הרב שגילו האמנים בתופעה בעבודותיהם, שיקף מחד, את התייחסות החברה והשלטון כלפיה, ומאידך את הבורות, הרתיעה והפחד הן מהשיגעון והן מתוצאותיו: בידוד, הרחקה מן החברה, יחס מזלזל, מאסר, כפיתה והתעללות גופנית.
רקע
בספרה של שולמית שחר קבוצות שוליים בימי הביניים, היא מתייחסת למגוון רחב של יחידים או של קבוצות הנמצאים בשוליים וגורסת כי "עצם בחירת האחר וסימונו, מלמדים על ההסכמה המשותפת באותה חברה, על ערכיה ועל חרדותיה הקיומיות", וכי הגדרת האחר, מגדירה למעשה את החברה הסובבת אותו. אפרים שהם-שטיינר בספרו חריגים בעל כורחם: משוגעים ומצורעים בחברה היהודית באירופה בימי הביניים, מתייחס אף הוא אל החריגים כאל "אחר" או כאל כמה "אחרים", המחזקים את האינטגרציה החברתית ואת הזהות העצמית של הרוב. תופעה זו מתרחשת כאשר מתבססת קטגוריזציה מסווגת, כי אז ניתן להרחיק אל השוליים יחידים או קבוצות. המחבר סבור כי היחס לאנשים חריגים, "נע על הרצף שבין חמלה ורחמים, חרדה ורתיעה. המתח בין שני הקצוות הללו, הוא שעיצב את היחס לחריגים הן בחברה הנוצרית והן בחברה היהודית בימי הביניים".
ספרונגר במאמרו "אפיון המשוגע", מציין את סהדר ל. גילמן, הגורס אף הוא, כי הייצוג החזותי של החולה, משרת את החברה בהבחנה בין חולה ובריא. "בניית הדימוי של הפציינט על כן, תמיד משחקת עם הרצון לחצוץ בין עצמנו לבין הכאוס המיוצג בתרבות על ידי מחלה". לכן, כך הוא מסביר, כאשר האמנים מתארים את הטירוף, הם מדגישים את השונה במשוגעים ובכך הם מבטיחים למתבוננים בעבודותיהם, כי ניתן להבחין במטורפים ולהתחמק מהם. כך גם הפילוסוף וההיסטוריון הצרפתי מישל פוקו, בספרו 'תולדות השיגעון בעידן התבונה', משרטט את קו הגבול בין המשוגע ללא משוגע, בין השפוי לבלתי שפוי ומציג כיצד דרך התבוננות על החריג ואפיונו, מגדיר האדם את עצמו ואת שפיותו.
המשוגע למעשה, הוא תת-מגדר של יחיד הנמצא בקבוצת המשוגעים, הנמנית עם קבוצת השוליים המכילה קבוצות רבות של חריגים. מבין כל קבוצות השוליים, הקבוצה הבעייתית ביותר להגדרה, היא זו של קבוצת המשוגעים. על פי מישל פוקו, ביוון הקלאסית לא הייתה קטגוריזציה של אנשים "בלתי שפויים", ובהיעדרה אי אפשר היה להרחיקם אל השוליים. כמו כן, גם כאשר נולדה הקטגוריה, יוחסה למושג משמעות פחות אחידה מאשר למושג "מצורע" או "נכה". ספרונגר מסביר כי האמנים נאלצו להתגבר על הבעיה של ייצוג הטירוף באופן חזותי, שכן במקרים רבים נובע הטירוף ממצב פנימי בלתי נראה, וכדי שהצופה יוכל לזהות את הטירוף, נקטו האמנים בסממנים חיצוניים "בטווח שבין המילולי והחזותי".
מקורו של השיגעון לפי תפיסת ימי הביניים
א. גוס מתארת בספרה "השיגעון", את הייצוגים הראשונים של הטירוף בכתבים דתיים ובאומנות הדתית. היא טוענת כי בדומה לחשיבה היוונית הדתית, גם בתנ"ך, מקורו של הטירוף או של הפרעות הנפש, נובע כתוצאה מחטאים, והטירוף הוא העונש האלוהי שמקבל האדם בגין חטאיו. האזכור העתיק ביותר של הטירוף מופיע כאשר אלוהים מאיים להעניש את בני ישראל, אם לא ימלאו אחר החוקים שמשה הציג בפני העם: "יַכְּכָה ה', בְּשִׁגָּעוֹן וּבְעִוָּרוֹן; וּבְתִמְהוֹן, לֵבָב", . על פי דבריו של דניאל יוענש נבוכדנצר, "וְלָךְ טָרְדִין מִן-אֲנָשָׁא וְעִם-חֵיוַת בָּרָא לֶהֱוֵה מְדֹרָךְ וְעִשְׂבָּא כְתוֹרִין לָךְ יְטַעֲמוּן" ובינתו תשוב אליו, רק כאשר יכיר בפשעיו. בניגוד לתנ"ך מציינת גוס, כי, מקורו של הטירוף אינו נובע מעונשו של אלוהים, "אלא מישות רוחנית זרה".
שולמית שחר טוענת כי היחס לחולי ולמום בחברה של ימי הביניים, לא היה חד משמעי וכי "לא ניתן לנתקו מהיחס המורכב לגוף בתרבות הנוצרית ...מחד גיסא, הוצגה המחלה כרסן המונע מן האדם לחטוא... מאידך גיסא, ייסורי הגוף הם דרך כפרה על חטא ואמצעי להתקרב אל האל". בנוסף לראיית המחלה והנכות כעונש על חטא, הייתה נטייה לראות בה טומאה. בדיני הכהנים בספר ויקרא, כא', מפורטים כל בעלי המום שלא יוכלו לשרת בקודש: "דבר אל אהרון לאמור: איש מזרעך לדורותם אשר יהיה בו מום לא יקרב להקריב לחם אלוהיו...". שולמית שחר מצביעה על קובץ החוקים הלומברדי של המלך רותרי מן המאה השביעית, בו נאמר בין השאר, כי "נערה שלקתה בצרעת, שיגעון או עיוורון, אין חתנה חייב לשאתה לאשה. במקרה זה הוא לא יואשם בהזנחתה ובאי מילוי הבטחה כלפיה, משום שמחלתה הינה תוצאה של חטאים כבדים".
הסכימות לתיאור הטירוף בימי הביניים
דייוויד ספרונגר חוקר את הייצוגים של המטורפים מהמאה ה-6 עד למאה ה-16. הוא מבחין בין 2 סכימות עיקריות המתארות את הטירוף:
הוא טוען שהן מבחינה כרונולוגית והן מבחינה גאוגרפית, קיימים מכנים משותפים בייצוג הטירוף לאורך כל תקופת ימי הביניים. הוא מזכיר את פאולה ולסיו המציינת כי בתקופת הרנסאנס, הטירוף באמנות הוצג בעיקר באמצעות רמזים מילוליים שבאו לידי ביטוי דרך אימוץ שפת פולקלור על ידי הדמות, בשונה מימי הביניים, בהם תוארו המטורפים דרך אספקט אייקוני חזותי, שכן היכולת לקרוא ולכתוב באותה עת, הייתה נחלתם של חוגים מצומצמים. הוא מוסיף, כי גם כאשר היצוג החזותי של הטירוף, מלווה בטקסטים סיפוריים, אין בהם דיוק רפואי מדעי, כיוון שהם נועדו בראש ובראשונה, לשרת ולקדם את העלילה בנוחות.
ספרונגר משרטט שני דגמי נרטיב של שיגעון המגדירים את המטורף ביחס לחברה הנורמלית. בדגם הראשון, מבקש המטורף שליטה על סביבתו, המופרדת מהסדר החברתי הנוקשה, באמצעות האלה הסמלית, "עימה הוא מרחיק את עצמו מהאחרים", ואילו בדגם השני, מודגשת שליטת החברה על המטורף באמצעות כבילתו באזיקים.
שיער להבה/ שיער שדון
אחד הסממנים באפיון המשוגע, הוא שימוש ב"שיער להבה", הנועד לייצג את הפראות הפנימית של הדמות. שיערו של המשוגע עומד זקוף, כך שנדמה כי הוא עולה בלהבות. סממן זה מופיע בעיקר באיקונוגרפיה של תיאור שדים ושל דמויות מקראיות אחוזות דיבוק. הבשורה על פי לוקאס, היא מקרה מובהק, בה מתואר במפגשיו עם אנשים במצבי דיבוק: "ויפגשהו איש יצא מן העיר אשר שדים בו מימים רבים ובגד לא לבש ובבית לא ישב כי אם בקברים...ימים רבים תפש בו וייאסר באזיקים וישמר בכבלים, והיה כי ינתק את המוסרות ויודח ביד השד אל המדברות", (לוקס ח': כז', כט'). החוקרים רוג'ר שרמן לומיס ולאורה היבארד, כינו תופעה זו גם בשם: "שיער שדון" כדי להצביע שיש לדמות מקור כוח בלתי טבעי. ספרונגר מציין כי דוגמאות רבות מן הספרות מאותתות על אנרגיה מאנית, שאינה בהכרח דיבוק, כגון טירופו המתלהט של האביר לנסלוט, שייצוגו החזותי מומחש באמצעות זוג איורים המופיעים בכתב היד "פרוזה לנסלוט" - (Prose Lancelot), שנוצר באמיאנס בשנת 1286.
קירחות
במקרים רבים מוצגים המשוגעים והשוטים כשהם קירחים לחלוטין. ספרונגר מציג את מחקרו של ג'ון דוראן משנת 1858, המצביע על שני מאפיינים עיקריים של השוטה: ראש קירח ונשיאת אלה. "לפעמים נראית הקירחות כתוצאה טבעית של ההשתגעות, הגיבור קומגהן רץ ומסתבך עם דרואיד (כהן דת קלטי) המכה בו במטה קסמים ומטיל עליו כישוף: 'עד סוף השנה הוא יתבזבז, שיערו ינשור, בינתו תירקב והוא יהפוך להיות אידיוט השוטים ועובדי האלילים של חצר אביו'", ספרונגר מציין כי הקירחות עשויה להצביע גם על שיפור במצבו של המטורף. טיפולים רבים בימי הביניים כללו גילוח ראש החולה, כהכנה להנחת מיני מרפא על הקרקפת החשופה, כגון משחות או איברים של בעלי חיים. ספרונגר מצביע על מחקרו של ג'יילס קונסטאבל בו הוא טוען כי "גילוח הראש של אדם, מסמל פרידה מן העולם הקודם, בדומה לגילוח הנזירים המהווה סמל לטיהור ולחידוש הנפש. מטורף קירח יכול לסמל אדם המוכן לנטוש את עולם הטירוף לטובת ממלכת ההיגיון".
נשיאת אלה
המטורף בבקשו שליטה על הסביבה שלו, מרחיק את עצמו מהאחרים באמצעות האלה המשמשת ככלי נשק אותו הוא אוחז בידו. אלה כבדה באיורים של מטורפים, מקשרת את בעליה לעולם פראי יותר ולמעמדות הנמוכים של החברה, "כנשק שלא הצריך ייצור על ידי בעל מקצוע". האלה יכולה להיות משהו פשוט כגון ענף עץ או במקרים קיצוניים כעץ שלם שנעקר ממקומו, כפי שהיא מופיעה באיקונוגרפיה בה נראה טריסטן אוחז בה.
נשיאת מרוט - העתק של ראש השוטה או הלץ
לעיתים קרובות, מוצג השוטה כשהוא אוחז בידו מרוט- שרביט שבקצהו מחובר העתק מוקטן של ראשו, המסמל את התאהבותו בעצמו. המרוט התפתח במאה ה-14 כהמשך ישיר של אלת המשוגע, ומאוחר יותר הוחלף במראה שסימלה אף היא את האהבה העצמית של השוטה.
לחם? אבן?
מאפיין הכסיל או המשוגע, בציורי המיניאטורות האוחז חפץ עגול בידו, העסיק את החוקרים רבות בשאלה האם הוא אוחז בלחם, או שמא באבן אותה הוא לועס, בחושבו כי היא לחם. במחקרו של ר.א. ניל בנושא זה, הוא טוען כי לא כל כך חשוב מה נושא הכסיל בידו, ומציין את חשיבות העובדה, כי בכל הגרסאות מהסוג הזה, יש לכסיל "קיבעון אוראלי" וכי "המוקד של האילוסטרציה, הוא כמעט תמיד פיו הנמצא בהצטלבות של שתי המאסות העגולות הגדולות: הראש והכיכר. "הזהות המדויקת של החפץ אינה חשובה: רמיזות מוסריות ספציפיות באשר לטמטום המופגן באכילת אבן, בגרגרנות, או אפילו באמצעות חילול הקודש (במקרה שהוא זולל את לחם הקודש), הם זניחים לעומת המטרה העיקרית של הציור...".
שמידט בספרה 'יצוג הכסילים באמנות ימי הביניים הנמוגים', מצטטת את דבריו של גונתר הסלהוף המתייחסים לנושא זה: "תיאור הכסיל האוחז באבן, בגבינה או בלחם הקודש, נובע מאי הבנה. בכל המקרים מדובר בלחם, כפי שמתואר בבירור בשורה החמישית של 'מזמור 53', התואם ל'מזמור 14' העוסק בהתנהגותו של הכסיל: "אָמַר נָבָל בְּלִבּוֹ אֵין אֱלֹהִים הִשְׁחִיתוּ הִתְעִיבוּ עֲלִילָה אֵין עשֵׂה-טוֹב ... ה' מִשָּׁמַיִם הִשְׁקִיף עַל-בְּנֵי-אָדָם לִרְאוֹת הֲיֵשׁ מַשְׂכִּיל דּרֵשׁ אֶת-אֱלֹהִים: הַכּל סָר יַחְדָּו נֶאֱלָחוּ אֵין עשֵׂה-טוֹב אֵין גַּם-אֶחָד: הֲלֹא יָדְעוּ כָּל-פּעֲלֵי אָוֶן אכְלֵי עַמִּי אָכְלוּ לֶחֶם ה' לֹא קָרָאוּ…” שמידט טוענת כי יש להבדיל בין יצירה ליצירה, כאשר מפרשים האם אכן מדובר בלחם, או האם הפך האמן את הלחם לאבן במודע, אם כי היא מסכימה שברוב המקרים אכן הכוונה היא ללחם ולא לאבן. היא מדגישה את האופן המשוחרר בו הכסיל מגיש את החפץ לפיו, המעיד כי כנראה זהו לחם, אלא אם כן, טפשותו של הכסיל, היא זו הגורמת לו לבלבל בין היוצרות.
לבוש הכסיל
הן הכסיל והן המשוגע, חלקו בימי הביניים אפיונים איקונוגרפיים דומים או זהים, למרות השוני במצב המנטלי בין שניהם. ספרונגר מזכיר את צ'יימברס המתמקד דווקא בכובעו של הכסיל ככזה המבדיל אותו מאחרים, וזאת באמצעות אפיון הכובע בתוספות כגון אוזני חיה, פעמונים וכרבולות.
התחזות למשוגע
התחזות למשוגע או לכסיל, היא תמה שחוזרת על עצמה באמנות ימי הביניים, השואבת את מקורותיה מסיפורי המקרא ומאגדות עם. ההתחזות נועדה במקרים רבים להציל את המתחזה מדורשי רעתו, מתוך הנחה, כי אלה המתכוונים להתנכל לו, יהיו סלחניים יותר כלפיו, בגלל היותו משוגע – חולה, או כסיל שאין לו כוונות זדון. טריסטן, לדוגמה, התחזה למשוגע באמצעות קריעת בגדיו וגילוח שיער ראשו, על מנת להסתנן לארמונה של אהובתו הנשואה לאחר. ההתחזות למשוגע נועדה גם להוות אזהרה ולקח למה שעלול לקרות לאלה החוטאים בחילול הקודש. דוגמה מובהקת מובאת באנציקלופדיה של גאונטיר ממץ מהמאה ה-13, בה נראה ישעיהו מעמיד פני משוגע כשהוא ערום ויחף: "בָּעֵת הַהִיא, דִּבֶּר ה' בְּיַד יְשַׁעְיָהוּ בֶן-אָמוֹץ לֵאמֹר, לֵךְ וּפִתַּחְתָּ הַשַּׂק מֵעַל מָתְנֶיךָ, וְנַעַלְךָ תַחֲלֹץ מֵעַל רַגְלֶךָ; וַיַּעַשׂ כֵּן, הָלֹךְ עָרוֹם וְיָחֵף וַיֹּאמֶר ה', כַּאֲשֶׁר הָלַךְ עַבְדִּי יְשַׁעְיָהוּ עָרוֹם וְיָחֵף שָׁלֹשׁ שָׁנִים, אוֹת וּמוֹפֵת..." .
דוד המתחזה למשוגע היווה מקור השראה לאמנים רבים שהנציחו את שגעונו בעבודותיהם באופנים שונים, כגון האילוסטרציה, המציגה את דוד כפות בחבל כאחד המשוגעים, המופיעה בספר המזמורים משטוטגרט מהמאה ה-9, הנמצא בספריה הלאומית של וורטמברג.
בספר שמואל א', מתואר כיצד התחזה דוד למשוגע: לאחר שנודע לו כי שאול מתכוון להורגו, הוא החליט להימלט ולחפש מקלט דווקא אצל אויבו, אכיש מלך גת. בהגיעו למקום, זיהו אותו עבדי המלך ורמזו לו על זהותו. דוד הפנים את הדברים ששמע מפי העבדים: "וישם דוד את הדברים האלה בלבבו". הוא הבין כי חייו נתונים בסכנה, ולפיכך החליט להתחזות למשוגע: "וַיְשַׁנּוֹ אֶת-טַעְמוֹ בְּעֵינֵיהֶם, וַיִּתְהֹלֵל בְּיָדָם; וַיְתָו עַל-דַּלְתוֹת הַשַּׁעַר, וַיּוֹרֶד רִירוֹ אֶל-זְקָנוֹ.". דוד התהולל, נהג כחסר דעה, כאדם קל דעת ויצר את הרושם כמי שאינו מודע כלל להיותו מצוי בסכנה. דוד הניח להם לשחק בו, לעשות בו כחפצם ובצע שתי פעולות שהמחישו את אי שפיותו: הוא סימן סימנים חסרי משמעות על דלתות השער, כדי שיוכל למהר ולהימלט, אם לא יצליח להטעות את המלך והזיל ריר על זקנו, כיוון שידע שאין לצפות מאדם המזיל ריר מפיו ללא שליטה, שיאמר דברי טעם. בהתחפשו למשוגע, דוד לא בקש לערער את ביטחונם של הפלשתים ביחס לזהותו. כל מבוקשו היה שהם ייווכחו לדעת שאין הוא עוד לוחם מסוכן העומד בראש צבא, אלא נביא בנביאים, משוגע במשוגעים. ואכן לאכיש אשר השתכנע מכנות המחזה, לא היה חפץ בדוד, די היה לו במשוגעים ובנביאים המסתופפים בחצרו והאוכלים לחם חסד על שולחנו: 'חסר משוגעים אני כי הבאתם את זה להשתגע עלי...'.
ציטטה לסיום
"הסוציולוג אמיל דורקהיים כבר עמד על כך, שהגדרתם של יחידים או של קבוצות כסוטים, והרחקתם, משרתת את תודעת האנחנו ואת הליכוד החברתי של הרוב. הצורך באותה הגדרה … מתעורר בעיקר בתקופה של שינויים חברתיים מואצים. אלה המגבירים את הצורך ואת הרצון להילחם בסטייה וליצור אויבים סטריאוטיפיים".
גבעת האיריסים השחורים
גבעת האיריסים השחורים הוא ספר מאת יצחק נוי, שיצא לאור בשנת 1984 בהוצאת כתר. הספר עוסק במפגש שבין נערות ונערים בשנים שלאחר הקמת המדינה עם תושבי המעברה שהוקמה בגבעה ששכנה שמול ביתם.
הסיפור הוצג לראשונה בתוכניות הילדים של "קול ישראל" ורק לאחר מכן עלה אל הכתב.
עלילת הספר
העלילה מתרחשת במושב נטעים שליד ראשון לציון. בתקופה המדוברת נבנתה מעברה על גבעה ששימשה מקום מפגש לנערים. הדחפורים שעולים על הגבעה, בה צמחו עד אז איריסים שחורים, כביכול מוחקים באחת את ילדותו של גיבור הספר, יפתח.
על הספר
"גבעת האיריסים השחורים הוא סיפור אהבתם המיוסרת של יפתח נוילנד, הנער מן המושב, וסוזי אזולאי, הנערה מן המעברה הסמוכה. הסיפור מתרחש בשנותיה הראשונות של המדינה - שנות העלייה ההמונית. עלילותיהם של ילדי המושב ושל ילדי המעברה, וכמובן, המושב ואנשיו, משמשים רקע לאהבתם של סוזי ויפתח. שני האוהבים הצעירים, המסמלים את מפגש התרבויות הגורלי בישראל הצעירה, הם קורבנותיה של תקופה רבת-תלאות, שהמבוכה והניכור שולטים בה".
הספר מתאר פן אחד בכור ההיתוך של מדינת ישראל, שקלטה בשנותיה הראשונות עלייה המונית ממקומות שונים בעולם, המורכבת מאנשים שהגיעו מארצות שונות, בעלי תרבות ומנהגים שונים, כדי להיקלט כאזרחים במדינה. המחבר אינו חושש לחשוף את פניה הפחות יפים של המדינה, שכוללים מדי פעם שתלטנות, ניצול ואי קבלת האחר.
דוכן העיתונים (יישום)
Apple News הוא יישומון חדשות חינמי מתחרה ל-Flipboard וגוגל חדשות של חברת אפל. החברה מציעה גם שירות בתשלום בשם Apple News+ המציע תכנים בלעדיים, את רוב כתבי העת המובילים בעולם ותצוגה מרשימה ועתידנית של כל תוכניהם. השירות מוצע במספר מדינות נבחרות בלבד.
תכונות
בתחילה היישום נועד רק להורדה ולהצגת גרסאות דיגיטליות של עיתונים ומגזינים והיה נקרא Newsstand. כאשר הוא נפתח רואים מדף חזותי, ישירות במסך הבית, בדומה לסגנון של iBooks. היישום מדמה חנות עיתונים במדפים מדומים שמחזיקים ומציגים כל עיתון ומגזין שהורד לצפייה ולקריאה, באותו מקום. סמליל היישום מתעדכן עם העטיפות האחרונות של המהדורות החדשות.
קיים גם מקש בפינה הימנית למעלה, כדי לנווט לקטגוריית דוכן העיתונים ב-App Store, היכן שהעיתונים והמגזינים מורדים בחינם. מנויים בתוך היישום או כתבי עת בודדים ניתן לרכוש עם חשבון iTunes, כדי להוריד ולספק ברקע את המהדורה האחרונה של החדשות באופן אוטומטי.
למותגי עיתונים ומגזינים יש אפשרות להעביר יישומי iOS לתוך יישום דוכן העיתונים. לפני שיצא היישום, מותגים רבים הוציאו יישומים משלהם וזה העניק את האפשרות לשלב יישומים אלו לתוך דוכן העיתונים. אחד היישומים הראשונים שעשו את זה היה יישום הניו יורק טיימס, שעבר מיישום iOS ייעודי להיות חלק מ"דוכן העיתונים", ביום הוצאת היישום.
היישום זמין למכשירי iOS מאז שהותאמה ל-iOS 5 ועובדת עם iCloud, שניהם בסנכרון להורדה מחדש של העיתונים והמגזינים. טכנית, תאימות דוכן העיתונים נקבעת על ידי הערך הבוליאני "UINewsstandApp" במידע של היישום.
ב-2016 השתנה ייעודו של היישום ל-Apple News המוכר היום.
Heaven Sent (אלבום של מגי ריילי)
Heaven Sent (בעברית: שמים שלחו) הוא אלבום האולפן השמיני של הזמרת-יוצרת הסקוטית מגי ריילי. האלבום יצא לאור בשנת 2013, על ידי חברת התקליטים רד ברי רקורדס, ארבע שנים לאחר יציאת האלבום הקודם שלה. אלבום זה הופץ בהוצאת חברת התקליטים הקודמת בה יצא האלבום, Looking Back, Moving Forward.
הסינגל המוביל מתוך האלבום "Juliette" יצא לאור ב-16 בספטמבר 2013 במטרה לעזור בקידום שלו.
רקע
בספטמבר 2013, חודש לפני יציאת האלבום, הוציאה מגי ריילי את הסינגל המוביל מתוכו, "Juliette". בהמשך לכך, הוציאה את "Cold the Snow Clad Mountains" כסינגל השני והאחרון מתוך האלבום. במהלך יציאתו, צירפה לו ריילי שני שירים נוספים: "Wild Mountain Thyme" ו-"May You Never".
הקונספט של האלבום נוצר בהשראת פרפרים, כך שעטיפתו כמו גם עטיפות הסינגלים עוצבו בהשראתם.
מושל מחוז בלגורוד
מושל מחוז בלגורוד (ברוסית: Губерна́тор Белгородской о́бласти) הוא המשרה הרמה ביותר במחוז בלגורוד. המושל הוא ראש ממשלת מחוז בלגורוד הנבחר בבחירות ישירות לתקופה של 5 שנים וכפוף לפרלמנט המקומי, הדומה המחוזית של בלגורוד.
המושל הנוכחי מאז ספטמבר 2021 הוא ויאצ'סלב גלדקוב (שכיהן כממלא מקום מנובמבר 2020).
סמכויות
מושל מחוז בלגורוד מפעיל את הסמכויות הבאות:
תקופת כהונה
מושל מחוז בלגורוד נבחר על בסיס זכות בחירה אוניברסלית, שווה וישירה, על בסיס הצבעה חשאית, לתקופה של חמש שנים. המספר המרבי של כהונות בתפקיד אינו מוגבל. סמכויותיו של מושל מחוז בלגורוד מתחילות מרגע שבועתו ומסתיימת ביום תפוגה מוגדר, למעט מספר מקרים.
סיום סמכויות מוקדם
סמכויותיו של מושל מחוז בלגורוד מופסקות לפני המועד במקרים הבאים: ההחלטה על סיום מוקדם של סמכויותיו של מושל מחוז בלגורוד מתקבלת על ידי הדומה המחוזית על פי הצעתו של נשיא הפדרציה הרוסית, למעט המקרים הקבועים בפסקאות "א", "ג" ו-"ד".
ממלא מקום
במקרים בהם מושל מחוז בלגורוד אינו מסוגל זמנית (בשל מחלה או חופשה) למלא את תפקידו, הם מתבצעים על ידי סגן המושל הראשון או אחד מסגני מושל מחוז בלגורוד, אלא אם כן נקבע אחרת בחוק הפדרלי.
מיכאל צלרמאיר
מיכאל (מיקי) צלרמאיר (נולד ב-1942) הוא עורך דין ישראלי, המתמחה במיזוגים ורכישות.
אודות
בוגר תואר ראשון במשפטים מהאוניברסיטה העברית בירושלים (LL.B. 1967). בין השנים 1969 ל-1971 עבד במשרדFried, Frank, Harris Shriver & Jacobson. בשנת 1971 הצטרף כשותף למשרד פורת הגין בראשות העו"ד משה פורת. בשנת 1975 נשלח על ידי ריצ'רד רוברטס להקמת סניף של משרדו בניו יורק. עם חזרתו בשנת 1984 היה שותף מייסד במשרד "צלרמאיר, פילוסוף, רוזובסקי, צפריר, טולידאנו ושות’". משרד זה התפרק בתחילת 2016 בעקבות פרישת שניים מהשותפים הבכירים וצלרמאיר הצטרף כשותף למשרד "פישר, בכר, חן, וול, אוריון ושות'".
צלרמאיר ליוה משפטית את רכישת תנובה על ידי קרן אייפקס. הוא ייצג את חיים סבן, אייפקס ומורי ארקין ברכישת גרעין השליטה בבזק. הוא ייצג את סבן בעסקת מכירת מניותיו בקשת תמורת כ-15 מיליון דולר ואת קבוצת גורס ברכישת גילת רשתות לווין, את אהוד בן-ש"ך ברכישת חברת קניאל מצדיק בינו, לפי ערך של 220 מיליון שקל.
צלרמאיר משמש כיו"ר דירקטוריון התזמורת הפילהרמונית הישראלית. נשוי לפרופסור מיכל צלרמאיר, מרצה במכללת לוינסקי.
אופתלמוזאורוס
אופתלמוזאורוס (שם מדעי: Ophthalmosaurus, פרוש שמו ביוונית: "עין לטאה") הוא סוג של זוחל ימי נכחד מסדרת האיכתיוזאוריה שחי בתקופה יורה עליון לפני 160-165 מיליון שנה והיה קרובו של הפלטיפטריגיוס.
מאפיינים
מאובניו של זוחל ימי זה נמצאו באירופה (צרפת והממלכה המאוחדת), אמריקה הצפונית (ארצות הברית ומקסיקו) ואמריקה הדרומית (ארגנטינה ). הוא תואר בידי הפלאונטולוג הארי גובייר סיילי ב-1874. שמו ניתן לו בשל מבנה העיניים הגדולות באופן יחסי, שהיו בעלי טבעות רחבות. מבנה זה מרמז שהיה זה זוחל שוכן מים עמוקים, בהם היה אור מועט.
זה היה איכתיוזאור גדול שהגיע לאורך של 4 עד 6 מטרים ולמשקל של עד 2 טון. היו לו חרטום מוארך חסר שיניים, עיניים גדולות וסנפירי חזה חזקים. זנבו הגדול עזר לו לפרוץ במהירות קדימה.
יצור זה חי בתקופת היורה וייתכן שחי בדומה לדולפינים בלהקות. הוא היה צייד זריז של דגים ורכיכות ימיות אותם תפס עם לסתותיו הארוכות. יצור זה השריץ ולדות חיים בתוך המים כשזנבו יוצא תחילה.
בתרבות
זוחל ימי זה הופיע בסדרה ללכת עם דינוזאורים ובסרט Sea Rex 3D.
הרמטיציזם (שירה)
ההרמטיציזם (מאיטלקית: ermetismo) היה זרם בשירה מודרנית שאופיין בסגנון סתום וקשה לפענוח ושימוש רב בסימבוליזם ובהרמזים. ההרמטיציזם היה אחד הזרמים החשובים ביותר בשירה האיטלקית של המאה ה-20. זרם זה הביא עמו חידושים מהותיים גם מבחינת השפה והסגנון וגם מבחינת התכנים. שלושת המשוררים נושאי הדגל של זרם ההרמטיציזם היו ג'וזפה אונגרטי, סלווטורה קווזימודו ואוג'ניו מונטאלה.
זרם זה קיבל את שמו מדברי הגנאי של המבקר קוסטנצו פלורה, אשר בספר שכתב בשנת 1936, הגדיר את השירה המאופיינת בערפול יתר מכוון ובכתיבה אנלוגית קיצונית כהרמטית, על שם התורה המיסטית המכונה גם היא הרמטיציזם. פלורה הביע בספרו זה ("השירה ההרמטית") את מורת רוחו על כך שהשירה מסתורית מדי, אישית מדי ומסובכת לפירוש ולפענוח, ודומה לכן לתורה המיסטית שבעיקרה נועדה להיות מובנת למעטים.
סביליה (כדורגל)
מועדון הכדורגל סביליה (בספרדית: Sevilla Fútbol Club) הוא מועדון כדורגל שמושבו בסביליה שבספרד. המועדון נוסד ב-14 באוקטובר 1905. קבוצת הכדורגל משחקת כיום בלה ליגה. הקבוצה עורכת את משחקיה הביתיים באצטדיון רמון סאנצ'ס פיחואן אשר מכיל 43,883 מקומות ישיבה.
היסטוריה
ב-14 באוקטובר 1905 הכריז מושל העיר על הקמת מועדון הכדורגל באופן רשמי. הנשיא הראשון של המועדון היה ד. חוסה לואיס גלאוס, והמשחק הרשמי הראשון של קבוצת המועדון נערך בשנת 1908, מול רקראטיבו ולבה. בשנת 1914 זכתה הקבוצה לראשונה בגביע סביליה.
בשנת 1935 זכתה הקבוצה לראשונה בגביע המלך הספרדי כאשר גברה על קבוצת הכדורגל של סבדל בתוצאה 0–3.
בעונת 1942/1943 הגיעה סביליה למקום השני בליגה ובעונה שאחריה סיימה במקום השלישי. אחרי עונת מעבר, ב-1945/1946, זכה המועדון בפעם הראשונה והיחידה בתולדותיו באליפות הלה ליגה. באותה עונה בלט החלוץ אולי ווארד שהצליח לכבוש 29 שערים. בשנת 1948 זכתה סביליה בגביע המלך הספרדי, הישג שלא חזר ב-59 השנים הבאות, לאחר ניצחון על סלטה ויגו 4-1 באצטדיון צ'אנמרטין. בשנת 1955 הגיעה סביליה לגמר הגביע והפסידה לאתלטיק בילבאו.
סביליה חנכה את אצטדיונה החדש, אצטדיון רמון סאנצ'ס פיחואן, בשנת 1958 בהפסד ליריבתה העירונית ריאל בטיס. בשנת 1962 הגיעה סביליה לגמר הגביע והפסידה לריאל מדריד. בשנות ה-60 התייצבה בחלק האמצעי של הטבלה ובעונת 1967/1968, ירדה לליגה השנייה אך חזרה עונה לאחר מכן ללה ליגה. לאחר ירידה ליגה נוספת ועלייה בתחילת שנות ה-70, נשארה סביליה קבוצת מרכז טבלה עד. בעונה זאת נשרה סביליה ירדה שוב לליגה השנייה. סביליה חזרה לליגה הבכירה כעבור שתי עונות ונשרה בחזרה לליגת המשנה כעבור עונה אחת.
תחת המאמן החדש חואקין קאפארוס, זכתה סביליה באליפות הליגה השנייה בספרד. נשיא המועדון החדש חוסה מריה דל נידו, שיפר את מצבה הכלכלי של הקבוצה, כאשר מכר את כוכב הקבוצה חוסה אנטוניו רייס לארסנל בינואר 2004, תמורת 10.5 מיליון ליש"ט. באותה עונה,, הקבוצה הגיעה לחצי גמר גביע המלך לראשונה מזה 20 שנה.
הקבוצה סיימה במקום השישי בעונת 2004/2005 בליגה, והבטיחה את מקומה בסיבוב הראשון של גביע אופ"א. לאחר שעברה את הסיבוב הראשון ואת שלב הבתים, גברה סביליה על הקבוצה הרוסית לוקומוטיב מוסקבה. לאחר שהגיעה לשלב שמינית הגמר, הפסידה סביליה במשחק החוץ 0–1 לקבוצה הצרפתית ליל אך ניצחה אותה בבית 0–2 והעפילה לשלב הבא. בשלב רבע הגמר פגשה סביליה את זניט סנקט פטרבורג הרוסית וניצחה במפגש הכולל 2–5 והעפילה לשלב חצי הגמר, שם פגשה את שאלקה 04 הגרמנית. לאחר 180 דקות ללא שערים, כבש אנטוניו פוארטה את שער הניצחון בהארכה.
ב-10 במאי 2006, בגמר גביע אופ"א 2006, שברה סביליה בצורת של 58 שנים ללא תארים והפכה לקבוצה האנדלוסית הראשונה שזוכה בגמר אירופי. סביליה הביסה את מידלסברו בתוצאה 0–4, באצטדיון פיליפס שבאיינדהובן וזכתה לראשונה בגביע אופ"א. שער אחד הגיע מלואיס פביאנו, אנצו מרסקה כבש צמד ושער נוסף הגיע מפרדי קאנוטה.
סביליה זכתה בהסופר קאפ האירופי לאחר שגברה על ברצלונה, זוכת ליגת האלופות, לאחר שהביסה אותה 0–3 משערים של רנאטו, פרדי קאנוטה ואנצו מרסקה.
סביליה סיימה את עונת במקום החמישי והעפילה לסיבוב הראשון של גביע אופ"א לשנת 2006–2007. סביליה ניצחה את הקבוצה היוונית אטרומיטוס והעפילה לשלב הבתים. בשלב הבתים סיימה סביליה שנייה ועלתה לשלב הבא. בשלבי הנוקאאוט עברה סביליה את סטיאווה בוקרשט, שחטאר דונצק, טוטנהאם הוטספר ואוסאסונה.
ב-16 במאי 2007, בגמר גביע אופ"א 2007 שנערך בהאמפדן פארק שבגלאזגו, ניצחה סביליה את אספניול בפנדלים והפכה לקבוצה השנייה בהיסטוריה ששומרת על התואר שלה, גביע אופ"א (אחרי ריאל מדריד שעשתה את זאת ב-1985, 1986).
בעונת זכתה סביליה בגביע הספרדי לאחר שניצחה את חטאפה בתוצאה 0–1 במשחק הגמר. סביליה זכתה בסופר קאפ הספרדי לאחר שגברה על ריאל מדריד.
בתחילת, במהלך משחק בין סביליה לחטאפה, התמוטט אנטוניו פוארטה על כר הדשא לאחר שהתעלף. הוא התעורר והוחלף. לאחר מכן התמוטט שוב בחדר ההלבשה. פוארטה אושפז בבית חולים ומצבו הוגדר כקריטי. כעבור שלושה ימים נפטר פוארטה. משחק הסופרקאפ האירופי בין מילאן לסביליה הוקדש לזכרו של פוארטה ושמו הודפס על חולצות המשחק.
בשנת 2013, בשל משבר פיננסי, נאלץ הנשיא למכור את כוכבי הקבוצה, אלברו נגרדו, חסוס נבאס וגארי מדל, תמורת 50 מיליון יורו. בעונת 2013/2014 העפילה הקבוצה לגמר הליגה האירופית, בו ניצחה את קבוצת בנפיקה ליסבון 2-4 בבעיטות 11 מטרים לאחר תיקו מאופס בתום 120 דקות וזוהי הזכייה השלישית של המועדון בטורניר. בעקבות הזכייה השתתפה סביליה בסופר קאפ האירופאי מול ריאל מדריד, זוכת ליגת האלופות, והפסידה לה בתוצאה 0–2. באותה שנה סיימה סביליה במקום ה-5. בתום העונה נמכרו איבן ראקיטיץ' ואלברטו מורנו גם הפעם בשל בעיות פיננסיות.
בשנת 2014 נשיא המועדון חוסה מריה דל נידו נכנס לכלא ל-7 שנים בגין מעילה והפרת אמונים לאחר שהיה נשיא הקבוצה במשך 11 שנה, מ-2002 עד 2013. הוא הוחלף על ידי סגנו, חוסה פפה קסטרו.
בעונת 2014/2015 זכתה סביליה בליגה האירופית בפעם השנייה ברציפות, כשניצחה את דניפרו דניפרופטרובסק האוקראינית במשחק הגמר בתוצאה 3:2, מצמד של קרלוס באקה ושער של גרזגורז קראשוביאק. זו הזכייה הרביעית של המועדון בטורניר, שיא הזכיות במפעל.
ב-11 באוגוסט 2015 נערך הסופרקאפ האירופי בו סביליה הפסידה 4–5 לברצלונה בהארכה. ב-18 במאי 2016 זכתה סביליה בפעם השלישית ברציפות ובפעם החמישית בסך הכול בליגה האירופית אחרי שניצחה במשחק הגמר את ליברפול בתוצאה 1–3 מצמד של קוקה ושער של קווין גאמיירו. ארבעה ימים מאוחר יותר, ב-22 במאי הפסידה סביליה לברצלונה בגמר הגביע הספרדי. באותה שנה ב-9 באוגוסט סביליה הפסידה בסופר קאפ האירופי לריאל מדריד 2–3 בתום 120 דקות חמישה ימים לאחר מכן הפסידה סביליה לברצלונה בסופר קאפ הספרדי 0–5 בסיכום שני המשחקים ב-14 במרץ 2017 סביליה הודחה בשמינית גמר ליגת האלופות בתוצאה 2–3 בסיכום שני המשחקים על ידי לסטר סיטי, וב-1 באפריל הודיע המנהל הספורטיבי והמנכ״ל ראמון רודריגז על עזיבתו לאחר 23 שנה במועדון.
ב-22 בדצמבר 2017 פוטר אדוארדו בריסו מאימון סביליה כשבוע לאחר ניתוח שעבר בשל סרטן הערמונית, ולאחר שבוע מונה וינצ'נצו מונטלה לאימון הקבוצה. במרץ 2018 העפילה סביליה לרבע גמר ליגת האלופות, לראשונה מזה 60 שנה, לאחר שהדיחה את מנצ'סטר יונייטד. ארבעה מחזורים לסיום העונה פוטר מונטלה מסביליה ובמקומו מונה כמאמן זמני חואקין קאפרוס. הקבוצה סיימה את העונה עם שלושה ניצחונות ותיקו אחד, תוצאות אשר העניקו לה את זכות ההשתתפות בליגה האירופית בעונה הבאה. ב-28 במאי 2018 מונה פאבלו מאצ'ין למאמנה של סביליה. במרץ 2019 פוטר פאבלו מאצ׳ין בשל הדחה בשמינית גמר הליגה האירופית לסלביה פראג במקומו מונה חואקין קאפרוס עד לסיום העונה. באפריל 2019 הודיע המנהל ספורט והמנכ״ל ראמון רודריגז ״מונצ׳י״ שהוא חוזר למועדון. ביוני 2019 מונה יולן לופטגי למאמנה של סביליה איתה סיים במקום ה-4 מקום המוביל לליגת האלופות.
ב-21 באוגוסט 2020 זכתה הקבוצה באליפות הליגה האירופית בפעם השישית בתולדותיה, לאחר ניצחון 2–3 על אינטר מילאנו בגמר שנערך בקלן.
ב-1 ביוני 2023 זכתה סביליה באליפות הליגה אירופית בפעם השביעית, לאחר ניצחון בבעיטות הכרעה על רומא, לאחר הארכה ו-1-1 בסיום הזמן החוקי.
ב-16 באוגוסט 2023 נערך הסופרקאפ האירופי ובו הפסידה סביליה למצ'סטר סיטי 4–5 בדו-קרב פנדלים.
סביליה אתלטיקו
סביליה אתלטיקו (ידועה גם כסביליה ב') היא קבוצת המילואים של מועדון הכדורגל סביליה, אשר נוסדה בשנת 1958. כיום היא משחקת בליגה הספרדית השלישית.
בין השחקנים שעלו בצעירותם מסביליה אתלטיקו לקבוצה הראשונה נמצאים סרחיו ראמוס וחסוס נבאס, לימים שחקני נבחרת ספרד שזכתה במונדיאל 2010 וביורו 2012.
סגל שחקנים
נכון ל-5 בפברואר 2023
(בהשאלה ממנצ'סטר יונייטד)
(בהשאלה ממרסיי)
(בהשאלה מטוטנהאם)
איגנסיו לאקינטנה
איגנסיו חסוס לאקינטנה מארסיקו (בספרדית: Ignacio Jesús Laquintana Marsico; נולד ב-1 בפברואר 1999) הוא כדורגלן אורוגוואי המשחק בעמדת הקשר והקיצוני הימני ברד בול ברגנטינו.
קריירה
לאקינטנה החל את קריירת המשחק שלו בקבוצת הנוער של דפנסור ספורטינג האורוגוואית. ב-8 בספטמבר 2018 ערך את הופעת הבכורה שלו בליגה, בתיקו 1–1 עם סרו.
תהליך איזנטרופי
תהליך איזנטרופי או תהליך אדיאבטי הפיך הוא תהליך תרמודינמי בו האנטרופיה נשארת קבועה. העברות העבודה במערכת הן חסרות חיכוך ואין העברת חום או חומר. תהליך אידיאלי שכזה שימושי כמודל וכבסיס להשוואה לתהליכים אמיתיים.
בדיאגרמת PV מסלול של תהליך איזנטרופי נקרא אדיאבטה. התהליך הוא הפיך ואדיבאטי ולכן לשרטט אותו בדיאגרמת PV לא מביא תועלת. נהוג לשרטט תהליך איזנטרופי בדיאגרמת TS.
עבודה
בדיאגרמת TS השטח בתוך העקומה יהיה העבודה שביצע הגז על הסביבה. בתהליך איזנטרופי, הקו אנכי ולכן השטח מתחת לעקומה הוא אפס:.
אנרגיה פנימית
בתהליך אדיאבטי, אין מעברי חום: \Delta Q=0. בדיאגרמת TS החום ניתן כשטח מתחת לגרף :
לפי החוק הראשון של התרמודינמיקה נקבל שהאנרגיה הפנימית של המערכת לא משתנה:.
מעגל קרנו
מעגל קרנו, גם נקרא מעגל איזנטרופי, מתאר אוסף תהליכים תרמודינמיים אשר מבצעים עבודה ביעילות מקסימלית לעומת צריכת חום תוך שימור האנטרופיה:.
במערכת כזאת נוכחים שני מאגרי חום בטמפרטורות שונות ומתקיים:
אטימולוגיה
השם "איזנטרופי" נגזר מהמילים היווניות ἴσος ("איזוס") שמשמעותן "שווה", ו-τροπή (טרופ) שפירושו "שינוי".
בלטסר גארסון
בלטסר גארסון (בספרדית: Baltasar Garzón; נולד ב-26 באוקטובר 1955) הוא שופט ספרדי, שכיהן בבית הדין העליון לפלילים בספרד (Audiencia Nacional). גארסון שימש כשופט חוקר בתיקים הפליליים החשובים ביותר בספרד, כולל טרור, פשע מאורגן והלבנת הון.
ביוגרפיה
בשנת 1998 התפרסם בעולם כאשר הוציא צו מעצר נגד אוגוסטו פינושה, שליט צ'ילה לשעבר, בשל אחריותו לעינויים ורצח של אזרחים בצ'ילה תחת שלטונו, מכוח סמכות שיפוט אוניברסלית. פינושה נעצר בעודו מבקר בלונדון והושם במעצר בית במרפאה שבה עבר ניתוח גב. האישומים נגדו כללו 94 סעיפים של עינויים נגד אזרחים ספרדים בזמן שלטון הדיקטטורה הצבאית בצ'ילה. לאחר דיונים של כשנה בהליך ההסגרה לספרד, במהלכם נטען כי אין להסגיר את פינושה לספרד עקב מצבו הבריאותי המעורער, החליטה ממשלת בריטניה שלא להסגירו מטעמים הומניטריים. באותן השנים פעל גם למען הסגרתם לספרד של אנשי צבא ארגנטינאים, שעינו, העלימו ורצחו אנשים ממוצא ספרדי בתקופת ההמשטר הצבאי בארגנטינה (1976–1983).
באוגוסט 2002, הורה על עיקול כספי מימון בחירות, המיועדים למפלגה הבסקית הלאומנית בטאסונה, בחשד לקשרים עם המחתרת הבסקית אט"א. זאת לשם תשלום קנס של 24 מיליון יורו, שהוטל על המפלגה בשל עידוד אלימות. אחר כל גם האשים את בטסונה בשותפות בפשעים נגד האנושות שביצעה מחתרת אט"א.
בינואר 2004, ביקר בישראל והשתתף בכינוס בנושא "חיי אדם וכבודו" בירושלים. בראיון לעיתון "הארץ" ש:.
בעקבות פיגועי 11 במרץ 2004 במדריד, העביר ביקורת על ארגוני המודיעין באירופה המפוצלים ולבירוקרטיה המסורבלת המונעת שיתוף פעולה, בעוד הטרוריסטים חוצים גבולות בחופשיות יחסית. בראיון איתו הסביר:.
בשנת 2008 מונה לבדוק את נושא הנעדרים בספרד מתקופת הרודן פרנסיסקו פרנקו. במסגרת החקירה נבדקו גופותיהם של אלפי קורבנות מלחמת האזרחים בספרד, שהושלכו לקברי אחים. זיהוי הגופות נעשה באמצעות בדיקת סמני DNA. גארסון מונה לקבוע אם קיימת הוכחה כלשהי, כפי שטוענים קרובי משפחות הקרבנות, שהרציחות בוצעו באופן שיטתי על פי הוראה מלמעלה. פעולה המוגדרת כפשע נגד האנושות. במאי 2010, החליט הגוף העליון לפיקוח על שופטים בספרד להשעות את גארסון מתפקידו בגין ניצול לרעה של סמכויותיו, משום שפתח בחקירה מחודשת של מעשי הזוועה שבוצעו בתקופת מלחמת האזרחים ואחריה. זאת באשמת חריגה מתחום שיפוטו.
במרץ 2009 ביקש גארסון מהפרקליטות הספרדית לבדוק אם יש עילה לפתיחה בחקירה נגד שישה בכירים מממשל בוש, בחשד להפרת חוק בינלאומי, מאחר שהשישה סיפקו מסגרת משפטית להצדקת עינויי עצירים במתקן המעצר בגואנטנמו.
בפברואר 2012, הורשע בחריגה מסמכויותיו בחקירת שחיתות בספרד, והושעה משיפוט ל-11 שנים. ההרשעה למעשה שמה קץ לקריירת השיפוט שלו בספרד. בית המשפט קבע כי גארסון פעל באופן שרירותי כשהורה לצותת לשיחות, שנערכו בבתי סוהר בין עצירים לבין עורכי דינם. עצירים שהואשמו במתן שוחד לפוליטיקאים מהמפלגה העממית השמרנית ימנית ששלטה אז בספרד. כמה מתומכיו הפגינו בכיכר פוארטה דל סול במדריד, וטענו כי מדובר ברדיפה פוליטית ובקונספירציה להפיל אותו. בפברואר 2014 העלתה המפלגה העממית הצעת חוק במסלול חקיקה מהיר, שהביא לסיומו של עקרון סמכות השיפוט האוניברסלית בחוק הספרדי, עקרון שאפשר לשופטים לדון בהפרות זכויות אדם שקרו במדינות אחרות. העיקרון אומץ בחוק הספרדי בתחילת שנות ה-90 של המאה ה-20.
ביולי 2012, שכר את שירותיו של גארסון, מייסד ויקיליקס ג'וליאן אסאנג', כדי שייעץ לו בסוגיית בקשת המקלט שהגיש לאקוודור.
קריפטולידוס
קריפטולידוס (שם מדעי: Cryptoclidus; מילולית: "עצם בריח נסתרת") הוא סוג של זוחל ימי מסדרת הפלזיוזאוריה שחי בתקופת היורה, לפני 164–166 מיליון שנה. הוא חי במימי אנגליה שבתקופה זו היו חמימים יותר מאשר בימינו.
מאפיינים
הקריפטולידוס הגיע לאורך 4–8 מטרים ושקל בין 1 ל-9 טונות. היה לו גוף מגושם, עור עבה וארבעה סנפירים גדולים דומים לאלה של כלבי ים, ובאמצעותם שחה במהירות באוקיינוסים. הקריפטולידוס רדף אחרי להקות דגים קטנים ודיונונים ותקף אותם בעזרת צווארו הארוך. מבנה תנועתו היה מבוסס על תנועת כל אחד מארבעת הסנפירים לצד אחר, תנועה שהייתה ייחודית לו וחדלה להתקיים לאחר היכחדותו.
Love in the Time of Cholera
Love in the Time of Cholera (בעברית: אהבה בימי כולרה) הוא המיני-אלבום השני של הזמרת-יוצרת הקולומביאנית שאקירה. המיני-אלבום יצא לאור ב-15 בינואר 2008 באמריקה הלטינית, על ידי חברת התקליטים קולומביה רקורדס, וב-25 בפברואר 2008 בארצות הברית ובשאר מקומות בעולם, על ידי חברת התקליטים אפיק רקורדס.
המיני-אלבום היה גם חלק מהפסקול Love in the Time of Cholera, של הסרט "אהבה בימי כולרה", בבימויו של מייק ניואל ובכיכובם של חבייר ברדם וג'ואנה מזוג'ורנו, המבוסס על היצירה הספרותית של חתן פרס נובל לספרות הקולומביאני, גבריאל גארסיה מארקס, "אהבה בימי כולרה".
השיר "Despedida" שנכלל במיני-אלבום, היה מועמד בקטגוריית – "השיר המקורי הטוב ביותר", בטקס פרסי גלובוס הזהב שנערך בשנת 2007.
רקע והפקה
ב-2006, שאקירה כתבה והלחינה שני שירים לפסקול Love in the Time of Cholera, של הסרט רב השבחים "אהבה בימי כולרה". הסופר שכתב את הספר עליו מבוסס הסרט, ביקש בעצמו משאקירה להיות זו שתכתוב ותלחין שירים לפסקול. השירים אותם כתבה והלחינה שאקירה היו: "Hay Amores" ו-"Despedida". שני השירים, ועוד אחד שיצא בסמוך אליהם נכללו במיני-אלבום, ואף "Hay Amores", יצא כסינגל שיווקי יחיד ב-4 בפברואר 2008, ממנו.
ביקורות
הביקורות כלפי המיני-אלבום, הפסקול והסרט היו חיוביות. הוא קיבל דירוג של 4.5 כוכבי זהב מ-AllMusic והפך לאחד מהמיני-אלבומים היחידים בהיסטוריה שהצליחו לקבל דירוג כזה.
קמרון גריימס
טרבור לי קאדל (באנגלית: Trevor Lee Caddell; נולד ב-30 בספטמבר 1993) הידוע יותר בשם הבמה שלו, קמרון גריימס הוא מתאבק אמריקאי, המופיע בארגון ההיאבקות WWE, בתוכנית NXT.
הוא מוכר בעיקר בשל תקופתו בארגוני ההיאבקות Impact Wrestling ו-Pro Wrestling Guerilla (PWG), שבהם הופיע תחת שם הבמה טרבור לי. הוא שלוש פעמים אלוף ה-X דיוויז'ן של אימפקט, פעם אחת אלוף הזוגות של TNA ביחד עם בריאן מאיירס ופעם אחת אלוף הזוגות של PWG ביחד עם אנדרו אוורט.
ארגונים עצמאיים (2014–2019)
לי הופיע במקביל במספר ארגוני היאבקות עצמאיים נוספים כמו OMEGA Championship Wrestling, שבו הוא זכה באליפות במשקל כבד של OMEGA ב-21 במאי 2015 לאחר שניצח בקרב משולש את C.W. אנדרסון ומאט הארדי. באירוע של ארגון ההיאבקות CWF Mid-Atlantic, שנערך ב-27 בפברואר 2016, לי ניצח את רוי וילקינס בקרב שנמשך 105 דקות על מנת לזכות באליפות במשקל כבד של CWF Mid-Atlantic. כמו כן, הוא זכה במסגרת ארגון זה באליפות ליגת הדור העולה, אליפות הטלוויזיה ואליפות הזוגות ביחד עם צ'ט סטרלינג.
באירוע AAW Windy City Classic XII, שנערך ב-26 בנובמבר 2016, לי ואנדרו אוורט זכו באליפות הזוגות של ארגון ההיאבקות All American Wrestling (AAW). הם החזיקו בתואר זה במשך 104 ימים עד שהופשטו מחגורות האליפות עקב מחסור בהגנות על התואר. באירוע AAW שואודאון 2018, שנערך ב-17 בפברואר 2018, לי ניצח את זימה איון והפך לאלוף המורשת החדש של AAW. ב-7 באפריל, הוא איתגר ללא הצלחה את ACH לקרב על האליפות במשקל כבד של AAW. לאחר תקופת כהונה של 294 ימים כאלוף, הוא הפסיד את אליפות המורשת של AAW לאותו זימה איון ב-8 בדצמבר.
שושלת הלמס (2015–2017)
לי רשם את הופעת הבכורה בארגון ההיאבקות Total Nonstop Action Wrestling (TNA) ב-12 באוגוסט 2015 בפרק של התוכנית Impact Wrestling, שבו חבר לשורות בריאן מאיירס כחלק מקבוצת GFW בהפסדם לזאבים (דייבי ריצ'רדס ואדי אדוארדס). ב-2 בספטמבר בפרק של התוכנית Impact Wrestling, לי ומאיירס ניצחו בקרב החוזר מול הזאבים וזכו באליפות הזוגות של TNA לאחר עזרה מסנג'יי דאט. הם הפסידו את חגורות האליפות כבר שבוע לאחר מכן בתוכנית בחזרה לזאבים. באירוע באונד פור גלורי, שנערך ב-4 באוקטובר, ניתנה ללי ומאיירס את ההזדמנות להתמודד שוב על תואר אליפות הזוגות, אך הם הפסידו פעם נוספת לזאבים וכשלו בניסיונם להשיג את מבוקשם.
הכת של לי (2017–2019)
ב-6 ביולי 2017 בפרק של התוכנית Impact, לי תקף את אלוף ה-X דיוויז'ן החדש, סנג'יי דאט לאחר הקרב של האחרון מול קיילב קונלי ואף גנב ממנו את אליפות ה-X דיוויז'ן, כשהכתיר את עצמו כאלוף ה-X דיוויז'ן החדש. לאחר מכן, הוא החל להגן באופן בלתי חוקי על האליפות מול מתחרים מקומיים שהוא בחר אותם מבעוד מועד ואף התאבק מול יריביו כשחגורת האליפות עודנה על מותניו. באירוע דסטיניישן X, שנערך ב-17 באוגוסט, דאט ניצח את לי והשיב אליו את התואר לאחר עזרה מצד פיטי ויליאמס, שביצע את חזרתו לארגון. לי חבר לשורות קונלי כדי לנסות לזכות שוב באליפות ה-X דיוויז'ן; מעשה זה נשא פרי כאשר ב-14 בספטמבר בפרק של התוכנית !Impact, לי גבר על סנג'יי דאט בקרב ספירות בכל מקום וזכה בתואר בפעם השלישית בקריירה. ב-5 באוקטובר בפרק של התוכנית !Impact, לי גייס לשורותיו את חברו לשעבר לקבוצת שושלת הלמס, אנדרו אוורט, לקרב שלושה נגד שלושה נגד דאט, ויליאמס ומאט סיידל, שבו לי וקבוצתו הפסידו.
ב-4 בינואר 2018 בפרק של התוכנית !Impact, לי הפסיד את תוארו לטייג'י אישימורי. כבר באותו החודש, לי וקונלי פתחו בפיוד מול The Latin American Xchange, כשהשניים גברו על האחרונים ב-11 בינואר. ב-26 ביולי בפרק של התוכנית !Impact, לי נוצח על ידי ג'וני אימפקט. ב-31 בדצמבר, חוזהו בארגון פג תוקף. כדי להסביר את היעלמותו מן המרקע, הארגון החליט לצלם קטע שבו קילר קרוס הטיח לבנת בטון בפניו של לי; קטע זה שודר ב-3 בינואר 2019 בפרק של התוכנית !Impact.
NXT (2019–היום)
ב-12 בינואר 2019 במהלך אירוע של ארגון ההיאבקות CWF Mid-Atlantic, לי חשף שהוא חתם על חוזה ב-WWE. חתימה זו הפכה לרשמית ב-11 בפברואר כאשר הוא נשלח ישירות למתחם ה-WWE Performance Center. ב-1 במאי, הוא ניצח את שיין סטריקלנד בקרב חושך (קרב שאינו שודר בטלוויזיה) לפני הקלטות פרקי התוכנית NXT. בחודש יוני, שם הבמה שלו שונה לקמרון גריימס. באותו החודש, דווח שגריימס ישתתף בטורניר בשם "טורניר הפריצה של NXT", כשלמנצח בו תינתן ההזדמנות להתמודד על אליפות ה-NXT. גריימס ערך את קרב הבכורה הטלוויזיוני שלו ב-3 ביולי בפרק של התוכנית NXT, כשגבר על אייזיאה "סוורב" סקוט בסיבוב הראשון של הטורניר. ב-31 ביולי בפרק של התוכנית NXT, גריימס ניצח את ברונסון ריד והעפיל לשלב הגמר, שבו הוא הפסיד לג'ורדן מיילס, שזכה בטורניר ב-14 באוגוסט בפרק של התוכנית NXT.
ב-18 בספטמבר, גריימס ניצח את שון מלוטה. במהלך השבועות הבאים, גריימס פתח ברצף ניצחונות קצר על פני מתאבקים כמו ראול מנדוזה ובואה. ב-23 באוקטובר בפרק של התוכנית NXT, גריימס נוצח על ידי מאט רידל. מאותה נקודה, גריימס פתח בפיוד עם קושידה, כשהוא תקף אותו מאחורי הקלעים ולאחר מכן הפסיד לאותו קושידה בקרב שהתקיים ביניהם. ב-11 בדצמבר בפרק של התוכנית NXT, קושידה גרם לגריימס להפסיד בקרב שלו לראול מנדוזה לאחר שהתגרה בו ולקח לו את הכובע שלו. לאחר שניצח את דומיניק דיג'אקוביק ב-26 בפברואר 2020 בפרק של התוכנית NXT, גריימס איתגר את קית' לי לקרב על אליפות צפון אמריקה של NXT של האחרון, שאליו לי נענה בחיוב. בקרב ביניהם שהתקיים ב-11 במרץ בפרק של התוכנית NXT, לי כשל בניסיונו להשיג את מבוקשו.
ב-6 במאי בפרק של התוכנית NXT, הוא ניצח את דנזל דג'ורנט, אך לאחר הקרב הוא הותקף על ידי פין באלור, שבפניו גריימס התגרה מוקדם יותר. שבוע לאחר מכן בתוכנית, גריימס ניצח את באלור בקרב ביניהם לאחר הפרעה של דמיאן פריסט. גריימס התרברב בניצחונו על באלור ואף הטיח העלבות בפריסט שהפסיד לבאלור באירוע NXT TakeOver: In Your House. עלבונות אלו הובילו לתקיפה של פריסט על גריימס מאחורי הקלעים. ב-17 ביוני בפרק של התוכנית NXT, פריסט ראה שהצמיגים של הרכב מסוג דודג' צ'אלנג'ר פונצ'רו, כשלאחר מכן נודע שמי שאחראי לכך היה גריימס, שמצידו לעג פעם נוספת לפריסט. האחרון איתגר את גריימס לקרב ביניהם בשבוע לאחר מכן. לפני שהקרב החל, פריסט הותקף והגיע לקרב פצוע, פציעה שעזרה לגריימס לנצח אותו. קרב חוזר בין השניים נקבע ל-24 ביוני בפרק של התוכנית NXT, ובו גריימס הפסיד. ב-12 באוגוסט בפרק של התוכנית NXT, גריימס ניצח את לומיס ולווטין דרים וקושידה בקרב משולש והעפיל לקרב הסולם המחומש על אליפות צפון אמריקה הפנויה של NXT באירוע NXT TakeOver XXX. באירוע זה, שנערך ב-22 באוגוסט, גריימס התמודד מול ברונסון ריד, דמיאן פריסט, ג'וני גרגאנו וולווטין דרים בקרב הסולם המחומש על אליפות צפון אמריקה הפנויה של NXT, שבסופו פריסט ניצח.