cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
קדומים
תולדות היישוב
ב-1977, זמן קצר לאחר ניצחונו בבחירות, ביקר מנחם בגין במחנה קדום, הביע תמיכה במתיישבים והכריז "יהיו עוד הרבה אלוני מורה". דבריו אלה של בגין שימשו את המתנחלים לנגח אותו, לאחר שהקצאת הקרקע ליישובם לא התנהלה בקצב שרצו. בסוף 1978 טענו המתנחלים שהובטח להם שמחנה קדום יפונה כדי לאפשר את הקמת יישוב הקבע במקום. לאחר זמן הוקם יישוב קבע בגבעות ליד המחנה.
מקבוצת המייסדים הראשונית נוצרו ב-1978 שני יישובים, אלון מורה וקדומים, לאחר שחלק מחברי גרעין המתיישבים החליטו להמשיך אל היעד המקורי ולהקים התנחלות נוספת סמוך יותר לשכם.
שותפה להקמת מבנה היישוב הייתה קבוצה מעמק יזרעאל, אשר השתתפה בהקמת בית הכנסת, המקווה ומבנים ארעיים נוספים. שלט המנציח את פועלם מצוי בכניסה לספרייה המקומית – בית הכנסת לשעבר. שתיל עץ אלון שהובא מחניתה נשתל ליד מדרשת ארץ ישראל לציון שיתוף הפעולה, וכונה בשם "עץ הידידות".
שלטון מקומי והנהגה רוחנית
כאשר הוקמה מועצה אזורית שומרון, קדומים הייתה אחד מיישובי המועצה. בשנת 1992, כאשר הגיע מספר תושבי היישוב ל-3,000 הוקמה בה מועצה מקומית עם ראש מועצה ממונה: יוסף קאפח. בשנת 1996 נבחרה לראשות המועצה דניאלה וייס. לאחר שתי קדנציות, בשנת 2007, נבחר לתפקיד חננאל דורני, סמח"ט במילואים שעבר ליישוב בשנת 1992 בעקבות נישואיו עם בת היישוב. בשנת 2013, דורני המשיך לקדנציה שנייה ללא בחירות כיוון שהיה מועמד יחיד. וב-2018, ניצח דורני את רועי מסורי בסיבוב הראשון.
הרב הראשון בקדומים היה הרב נחום רכל. במקביל התגורר ביישוב הרב יצחק מאיר האיתן שהיה רבו הראשון של השומרון, והוביל למינוי של רבני יישובים רבים, וביניהם דאג למינויו של הרב דניאל שילה כרבה של קדומים (החל משנת תשמ"ט). עם פרישתו מהתפקיד בשנת 2004 נבחר הרב צבי פרבשטיין כרב היישוב.
חינוך
בקדומים מספר רב של מוסדות חינוך שונים: 14 גני ילדים של החמ"ד לגילאים שונים, ביניהם גן לחינוך מיוחד לילדי אזור השומרון, 2 בתי ספר יסודיים (אחד לבנים ואחד לבנות), תלמוד תורה, קונסרבטוריון לילדי האזור, ושני מוסדות חינוך על יסודיים, ישיבת בני חיל שמיועדת לנערים דתיים תושבי האזור אשר להם הפרעת קשב ריכוז והיפראקטיביות ואולפנת להב"ה בה לומדות כ-900 בנות תושבות האזור. כמו כן פועלת ביישוב ישיבת קדומים – ישיבה גבוהה שבראשה עומד הרב יצחק בן שחר, ובה גם מתקיים כולל למבוגרים "משכן בנימין" על שם הרב שמואל בנימין הרלינג.
תנועות נוער
ביישוב פועלים מספר סניפי תנועות נוער, המשתייכים לבני עקיבא ולאריאל.
בסניף בני עקיבא פועל (החל משנת תשע"ד) 'גרעין עדו' ע"ש עדו זולדן (בן היישוב שנרצח בכפר אל-פונדוק הסמוך לקדומים) מטרתו של הגרעין היא להביא לאזור השומרון ובפרט לאזור קדומים אנשים מהמרכז שאינם מכירים את האזור (הגרעין הוקם על ידי שבט נאמן בקדומים, ונכון לשנת תשע"ה כלולים בו חברי שבט נאמן ואביחי, כאשר כל שנה נכנס לגרעין השבט החדש ויוצא מהגרעין השבט הבוגר ביותר- סה"כ כל שנה יש בגרעין שני שבטים פעילים).
תעשייה
ביישוב שני אזורי תעשייה, האחד בכניסה ליישוב, והשני חדש יותר, "פארק בר-און", ממזרח ליישוב. "פארק בר-און" שייך בנוסף למועצה אזורית שומרון ולמועצה מקומית קרני שומרון, הפארק נקרא על שם אורי בר-און. שוכנים בו משרדי המועצה המקומית קדומים. הפארק צופה לשכונת קדומים צפון.
בתי כנסת
בקדומים שבעה עשר בתי כנסת. הסיבה למספר הגבוה היא ריבוי השכונות ביישוב והעדות השונות. בית הכנסת המרכזי של היישוב הוא בית הכנסת בקדומים דרום. בית הכנסת קרוי על-שם הרב יצחק מאיר האיתן, מראשוני היישוב, ועל שם משפחת ניסן חקשורי שהשתתף בהקמתו. בית הכנסת תוכנן על ידי אברהם גיבור, אדריכל תושב המקום. שטחו 1,200 מ"ר ומספר המקומות בו 500: 350 לגברים ו-150 בעזרת הנשים. בחזית המבנה נבנתה מעטפת הנוטה ב-8 מעלות לכיוון ירושלים כך שבית הכנסת נראה כ"כורע בתפילה" לכיוון הר הבית.
ארכאולוגיה ותיירות
ביישוב התגלו ונחפרו אתרים ארכאולוגיים הכוללים מבנים חקלאיים של חוות, מספר רב של מקוואות, גתות, בתי בד ומערות קבורה. לפי הממצאים, אלו שרידים של כפר שומרוני גדול, אולי הכפר אשר שמו נשמר באתר דרומית לקדומים. חלק מן הממצאים מוצגים במוזיאון קדם.
ביישוב נמצא מוזיאון "קדם" לארכאולוגיה הפועל במסגרת מדרשת ארץ ישראל. במוזיאון ממצאים רבים מאתרים ביישוב ובשומרון, בהם מספר גדול של כדים, ארונות קבורה וחפצים האופייניים לעדה השומרונית.
בסמוך לשכונת 'קדומים צפון', נמצא פארק הצנירים ובו מקבץ ייחודי של צנירים. במקום התגלו גם חציבות של בריכות עתיקות.
יחסי היישוב עם כפרים סמוכים
קדומים נבנתה בין מספר כפרים פלסטיניים ביניהם ג'ית (מכיוון דרום-מזרח), כפר קדום (מערב) וקוסין (צפון). קיימת כניסה משנית ליישוב מאזור הכפר ג'ית. הגישה ליישוב באמצעות כביש 55 היא דרך הכפר הפלסטיני פונדוק.
ב-2003, בעקבות ההחרפה במצב הביטחוני והחשש מפגיעה בתושבי היישוב, כמו גם התרחבות קדומים ובניית השכונה הצפונית, נחסמה הדרך הראשית שחיברה את כפר קדום אל שכם. הדבר הוביל להפגנות שבועיות של תושבי כפר קדום, בדרישה לפתוח את הדרך.
באופן מסורתי, בכל שנה בחול המועד פסח, מתקיימת צעדה בשם "צעדת האמונה" בהשתתפות תושבי האזור, במסלול בין קרני שומרון לקדומים. הצעדה נערכת להנצחת רפי והלנה הלוי, רעות פלדמן, שקד לסקר, שנהרגו בפיגוע בכניסה לקדומים, ועידו (עידודי) זולדן, שנרצח בפאתי הכפר פונדוק. במסגרת הצעדה עוברים הצועדים בכפר פונדוק, תחת אבטחה ואישור כוחות צה"ל.
שכונות היישוב
היישוב פרוס על שטח רב, ומורכב ממספר שכונות הנמצאות במרחק זו מזו:
יואל גרינברג
יואל גרינברג הוא ויולן, מוזיקולוג ומרצה ישראלי, פרופסור וראש המחלקה למוזיקה באוניברסיטת בר-אילן.
ביוגרפיה
גרינברג החל בלימודי הכינור בהדרכתם של וולטר רייטר, רימה קמינקובסקי ודוד חן בקונסרבטוריון שליד האקדמיה למוסיקה ולמחול בירושלים.
יואל גרינברג למד לתואר שני במוזיקולוגיה באוניברסיטה העברית בירושלים ולמד ויולה אצל אורה שירן. הופיע כסולן עם תזמורת "הלל" של האוניברסיטה העברית בירושלים באולם הנרי קראון בתיאטרון ירושלים, והיה חבר באנסמבל סולני תל אביב.
בתחרויות האביב 2004, סיים גרינברג במקום השני בויולה סולו, ומאז הוא זוכה במלגה מטעם קרן התרבות אמריקה-ישראל.
הוא השתלם אצל הויולנית רבקה גולני, והשתתף בכיתות אמן בהדרכתם של נובוקו אימאי, טביאה צימרמן ורביעיית גוארנרי.
גרינברג הצטרף לרביעיית כרמל בסוף שנת 2003, ובשנת 2007 החל להנחות את סדרת הקונצרטים של הרביעייה "מעבר לקשת".
גרינברג מתמחה במוזיקה מהמאה ה-18, פורסם מאמרים בכתבי עת בינלאומיים מובילים, שחלקם זכו בפרסים יוקרתיים. בשנת 2022 ראה אור ספרו how sonata forms בהוצאות אוקספורד.
חיים אישיים
יואל גרינברג נשוי לשלומית ואב לארבעה. השישה מתגוררים בתל אביב.
גראולינג
גראולינג (מאנגלית: Growling - "נהמה", הידוע גם בתור Death growl או פשוט Growl) במטאל הוא סוג של ביצוע ווקאלי, אשר מהותו השמעת קולות נמוכים, גסים, מגרגרים, ובלתי מלודיים, מעין "נהמות" או "שאגות". הסגנון העיקרי אשר מתאפיין בגראולינג הוא דת' מטאל, אשר הגראולינג הוא המאפיין העיקרי שלו, המבדיל אותו מיתר סגנונות המטאל; והוא עומד בניגוד גמור לשירה המלודית המאפיינת את המטאל המסורתי. עם זאת, הגראולינג משמש לעיתים גם בסגנונות מטאל אחרים.
קולות הגראולינג זכו מדי פעם לביקורת על "כיעורם", וכן על הקושי הרב להבין את הטקסט שחווים רוב המאזינים כאשר אינם צופים במילים בעודם מאזינים למוזיקה.
הגדרה ומאפיינים
שירה בסגנון הגראולינג היא "בדרך כלל עמוקה מאוד, גרונית ובלתי מובנת". למעשה, הגראולינג בא מהסרעפת, בתוספת של נהמות גרוניות, אחרת היה עלול לגרום לפגיעות במיתרי הקול. זמרים מסוימים שרים במתכוון באופן חסר פשר, ואילו אחרים שרים באופן המאפשר את הבנת המילים עד כמה שניתן. חלק מסולני הגראולינג המוערכים ביותר מסוגלים להפיק קולות בהמיים, אשר בקושי מזוהים כאנושיים.
העקבות הראשונים
ב-1966, להקת The Who הוציאה את השיר "Boris the Spider", שהציג נהמות. זה עשוי להיחשב לאחד השימושים הראשונים בגראולינג במוזיקה פופולרית.
את העקבות הראשונים של שימוש בשירה נוהמת ו"מפלצתית" אפשר היה לשמוע עוד בשיר "I Put a Spell on You" מאת סקרימינג ג'יי הוקינס ב-1956. "Tubular Bells, Part Two" של מייק אולדפילד, מ-1973, מכיל קטע מ-11:55 עד 16:30 הכולל שימוש נרחב בשירה גרונית שקרובה מאוד בסגנון לגראולינג המודרני; עם זאת, אפקט זה נוצר על ידי מניפולציה של מהירות הקלטת.
ב-1969 ובתחילת שנות ה-70, השיר "21st Century Schizoid Man" של קינג קרימזון בולט בשירה המעוותת שלו ששר גרג לייק. השירים "Iron Man" של בלאק סבאת' ו-"One of These Days" של פינק פלויד, בין היתר, מכילים שניהם קטעים קצרים של שירה מעוותת ונמוכה (בשני המקרים מניפולציות באולפן) על רקע כבד של ריפים רוקיים.
מקורות בהבי מטאל
תחילתו של הגראולינג, כפי שהוא מוכר כיום, היא בשנות ה-80 של המאה ה-20, עם לידת הדת' מטאל. לא ניתן להצביע על אדם מסוים אשר המציא את השיטה, וסביר מאוד להניח כי אנשים רבים פיתחו אותה בהדרגה. הזמרת סבינה קלסן מלהקת האקסטרים מטאל הגרמנית Holy Moses מופיעה עם שירה נוהמת בדמו "Satan's Angel" משנת 1982. סולני להקות הדת' מטאל החלוצות והראשונות נחשבים לרוב לחלוצי הגראולינג: דת', פוזסט, מורביד אנג'ל, דייסייד, נקרופאג'יה ועוד.
מרדכי רוזנבלט מאושמינה
רבי מרדכי וייצל רוזנבלט (תקצ"ז, 1836 - י"ב באדר א' תרע"ו, 1916) ידוע כרבי מרדכי מאושמינה על שם העיר אושמינה הסמוכה לוילנה שבה כיהן כרב.
ביוגרפיה
הרב רוזנבלט נולד באנטופול (אז בפולין והיום ברוסיה הלבנה). היה מתלמידי הרב פנחס מיכאל גרויסלייט, רבה של אנטופול. למד בישיבה בפינסק שהקימו רבי שמואל אביגדור תוספאה ורבה של פינסק, המקובל רבי מרדכי זקהיים.
היה מקורב לאדמו"ר ה"יסוד העבודה" מסלונים אשר הוא הראשון שהמליץ לקהילה היהודית בעיר אושמינה לקחת את רבי מרדכי לרב בעירם. היה ידוע כמקובל וכבעל מופת אשר יהודים ושאינם יהודים באו לקבל את ברכתו. ה"דברי שמואל" מסלונים העיד עליו שכל מעשיו של רבי מרדכי הם לשם שמים. תמונתו התנוססה בבתים רבים ברחבי ליטא. בקרב הליטאים נודעה הסתייגות מתופעת המופתים המוכרת בחוגי תנועת החסידות, משום כך, הדמות של בעל המופתים הליטאי, ר' מרדכי מאושמינה, היא תופעה מיוחדת במינה.
רבנות
בעת כהונתו באושמינה, התקבל בקהילתו הרב אברהם יצחק הכהן קוק, במסעותיו להפצת ספרו "חבש פאר". בשש שנותיו האחרונות באנטופול כיהן כדיין. לאחר מכן כיהן במשרת הרבנות הראשונה שלו בעיירה בוטן משנת תר"ל. משם עבר בתרמ"ז לשמש כרב של קורליץ. באושמינה, שעל שמה התפרסם, החל לכהן כרב בתרנ"א לאחר כמה שנים שבחלק מהם ניסה ה"יסוד העבודה" מסלונים לפעול שרבי מרדכי יכהן כרב העיר אושמינה. בשנותיו האחרונות בתרס"ה היה הרב של סלונים.
חלק מפסקיו וחידושי ההלכה שלו נדפסו בשנת תרנ"ט על ידי תלמידו, הרב יהודה אידל ציזלינג מאושמינה, בספר הדרת מרדכי - חילוקים ופלפולים שדרש בסיומי משניות ומסכתות בתלמוד.
על קברו נכתב: "פה נטמן ארון הקודש הרב האמיתי שר התורה ואוצר היראה מרן ומאורן של ישראל...".
משפחתו
לרוזנבלט היו שני בנים ושלוש בנות משתי נשותיו:
"איגרת החלום"
ר' מרדכי שלח בכ"ח בשבט תרמ"א, כשהיה רב בבוטן, מכתב לרב פנחס מיכאל גרויסלייט על סדרת חלומות ובהם נגלה אליו מהר"י בן לב ואומר לו שהוא מצאצאיו של האדם שסטר לו ברחוב לעיני כל על שיצא חייב בדין לפניו, ועליו לתקן את נשמתו של אותו אחד בלימוד ושינון של הספר שו"ת מהר"י בן לב עד שידע אותו על בוריו. וכן הוסיף מהר"י בן לב לומר שאת הספר הוא חייב לקנות רק מהרב של אנטופול (ר' פנחס מיכאל) כי יש עליו תביעה בשמים מדוע לא הוציא לאור את פירושיו על מסכתות מעילה ותמורה שהחל להכין לדפוס, ובכסף שיקבל עבור 'שו"ת מהר"י בן לב' ידפיס אותם, והוא זכה להיות השליח להודיע לרב של אנטופול כי שימשו בצעירותו. בסוף המכתב ר' מרדכי מבקש בתחינה מר' פנחס מיכאל לשלוח לו בדחיפות את 'שו"ת מהר"י בן לב' כי זוגתו חלתה ונמצאת בסכנה ומהר"י בן לב אמר לו בשבוע שעבר בחלום האחרון שזה בגלל שלא הזדרז לקנות את הספר.
כארבע שנים לאחר המכתב הדפיס ר' פנחס מיכאל את פירושיו למסכתות אלו בשם "לקט הקוצרים" מסביב לדברי התלמוד שבא להשלים את פירוש רש"י עד כמה שאפשר, כפי שהוציא לאור למסכת נזיר בתרכ"ז.
איגרת החלום הודפסה כנספח בספר 'דרשות הרפ"ם' של ר' פנחס מיכאל (ראו בערכו ב"לקריאה נוספת" ו"חיבוריו" וכן ראו שם בקישורים החיצוניים לגבי "איגרת החלום").
אילן גילאון
אילן גילאון (12 במאי 1956, ב' בסיוון ה'תשט"ז – 1 במאי 2022, ל' בניסן ה'תשפ"ב) היה פוליטיקאי ישראלי, שכיהן כחבר הכנסת מטעם מפלגת מרצ. היה פעיל פוליטי בתא השמאל "קמפוס" באוניברסיטה העברית בירושלים, יו"ר צעירי מפ"ם וסגן ראש עיריית אשדוד. היווה סמן שמאלי במפלגת מרצ והגדיר עצמו כמרקסיסט.
ביוגרפיה
גילאון נולד בעיר גאלאץ בחבל מולדובה, שברומניה, בשם פלורין גולדשטיין, בנם של אברהם ורחל. בגיל 7 חודשים לקה במחלת הפוליו, שגרמה לו לנכות ברגלו, בעטיה הוא הסתייע פעמים רבות במקל הליכה או בקלנועית. בשנת 1965, בגיל תשע, עלה לישראל עם משפחתו, לרובע ג' באשדוד. בבית ספרו הוגדר כתלמיד בעייתי בשל היפראקטיביות וקשיי שפה. בצעירותו היה חבר תנועת "השומר הצעיר". מאוחר יותר עיברת את שמו לאילן גילאון. בכיתה י"ב התעמת גילאון עם הנהלת בית ספרו, ובעקבות כך נשר ממנו ועשה בגרות אקסטרנית.
בבחירות 1977 היה גילאון חבר במטה של מחנה של"י.
למד לתואר ראשון ביחסים בינלאומיים ובמדע המדינה באוניברסיטה העברית בירושלים, אך לא השלימו. היה מראשי תא השמאל "קמפוס" באוניברסיטה העברית. גילאון קרא לעצמו מרקסיסט ואת תפיסת עולמו הגדיר "סוציאליזם אורתופדי".
בין שאר עיסוקיו, ניהל חברה עצמאית לציוד אנטנות, ערך והנחה תוכניות בטלוויזיה המקומית של אזור השפלה, הגיש יחד עם חגי סגל את התוכנית "ראש בראש" בערוץ הכנסת, ופעם בשבוע החליף את נתן זהבי בתוכנית "זהבי עצבני" ברדיו ללא הפסקה.
בין שתי כהונותיו כחבר הכנסת פתח מסעדה באשדוד בשם "בית העם", שבה כל המלצרים היו לבושים בבגדי תנועות נוער.
פעילות ציבורית ופוליטית
משנת 1986 כיהן כיו"ר צעירי מפ"ם. החל מ-1990 היה רכז נוער מפ"ם, ולאחר הקמת מרצ ב-1992 כיאחוד בין מפ"ם, ר"צ ושינוי נהיה רכז נוער מרצ הראשון. ב-1995 התמנה ליו"ר עמותת "חנוך".
פעילות מוניציפלית
בשנת 1993 התמודד למועצת עיריית אשדוד מטעם מרצ ומונה לסגן ראש העיר, החזיק בתיק החינוך העירוני והיה ממונה על התרבות והנוער, ופעל להגדלת התקציב ולפיתוח פרויקטים חדשים. בתפקיד זה כיהן עד שנת 1999, אז נבחר לכנסת מהמקום השמיני ברשימת מרצ לכנסת החמש עשרה.
בכנסת ה-15
גילאון בחר להקדיש את רוב עבודתו בכנסת ה-15 לעניינים חברתיים. בהתאם לכך היה חבר בוועדות הכלכלה, הפנים ואיכות הסביבה, זכויות הילד, ועדת העבודה, הרווחה והבריאות והוועדה המיוחדת לבעיית העובדים הזרים. התגאה במיוחד בכך שהשתמש במעמדו כחבר הכנסת על מנת לפתור באופן פרטני בעיות של אזרחים שפנו ללשכתו.
גילאון העביר למעלה מ-15 חוקים ותיקונים לחוקים, בהם תיקון לחוק הביטוח הלאומי המשפר את זכויות הנכים וחוק המחייב לשלם שכר מינימום למלצרים, ללא קשר לתשר שהשאירו הסועדים. גולת הכותרת של עבודתו בקדנציה זו הייתה הרחבת חוק שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות והכללת הפרק הדן בנגישות מבנים לנכים, מאבק שהסתיים רק בכנסת ה-16, בה לא היה חבר.
בבחירות המקדימות בתוך מפלגתו הפסיד את המקום השישי ברשימה לכנסת השש עשרה בשני קולות בלבד, הגיע רק למקום השביעי, ולא נבחר לכנסת.
בכנסות ה-18–20
בפריימריז של מרצ, בדצמבר 2008, הגיע גילאון למקום הראשון מבין המתמודדים. בהתאם לכך, הוצב במקום השני ברשימת המפלגה לכנסת ה-18, לאחר היושב ראש, חיים אורון, ונבחר לכהן בשנית בכנסת, בסיעה בת שלושה מנדטים בלבד. בכנסת זו כיהן כיושב ראש סיעת מרצ. בפברואר 2012 התמודד בבחירות לראשות מרצ, והגיע למקום השני (37.7%) מול ח"כ זהבה גלאון שזכתה ברוב הקולות (60.0%). היה ממובילי המאבק נגד תוכנית ויסקונסין (תוכנית מהל"ב) ותרם לעצירתה.
בבחירות המקדימות של מרצ להרכבת רשימתה לבחירות לכנסת ה-19, זכה גילאון במקום הראשון, ומשכך הוצב במקום השני, אחרי יו"ר המפלגה זהבה גלאון. ממקום זה נכנס גילאון לכנסת ה-19.
עם החזרה לכנסת מונה ליושב ראש ועדת המשנה לתקנות חוק שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות ("ועדת הנגישות"), במסגרתה עסק ביישום סעיף הנגישות מ-2005, על ידי התקנת תקנות לחוק, שיחייבו בעלי עסק פרטי להתאים עצמם לנגישות לבעלי מוגבלות עד סוף שנת 2015.
גילאון פעל לסגירת המוסדות הפסיכיאטריים הפרטיים. הוא נהג לערוך ביקורות פתע במוסדות סגורים. כך, התריע על התעללות והזנחה במוסד "נווה יעקב" במאי 2011.
במהלך שנת 2012 עמד בראש ועדת משנה מיוחדת של הכנסת בנושא הסדרת הפנסיה בקיבוץ המתחדש. המלצות הוועדה כללו בין היתר העלאה משמעותית בפנסיה שמספקים הקיבוצים לחבריהם, וכן שמירת זכויותיהם של אלה שכבר הגיעו לגיל פרישה.
בתחילת 2014, בעקבות עתירה שהגיש לבג"ץ ביחד עם יוזם חוק הדיור הציבורי רן כהן, ניתן לדיירי הדיור הציבורי לרכוש את דירותיהם והחל יישום החוק לאחר 15 שנות הקפאה.
אות "יקיר אקים" לשנת 2013 הוענק לגילאון על פעילות יוצאת דופן למען אנשים בעלי מוגבלויות בכל תחומי החיים. בשנת 2014 הוענק לו גם אות יקיר האגודה לזכויות החולה בישראל לשנה זו, על תרומתו ופועלו למען הרפואה הציבורית.
בדצמבר 2016 הצליח גילאון להעביר בקריאה טרומית הצעת חוק שלו להשוואת קצבת הנכות לגובה שכר המינימום, וזאת בניגוד לעמדת הממשלה. כתוצאה מהיעדרותם של מספר חברי כנסת מהקואליציה וכמה שנמנעו, עברה הצעת החוק בפער של קול אחד בלבד. המהלך אמנם נבלם בשלבי החקיקה המאוחרים יותר, אך הוביל למאבק ציבורי חריף להעלאת קצבאות הנכות, אשר כלל הפגנות קשות של ארגוני הנכים, שכללו חסימות כבישים. באוגוסט 2017 הצטרפה הסתדרות העובדים הכללית החדשה למאבק, ובערב יום הכיפורים, לאחר משא ומתן שבו לקחו חלק גם חבר הכנסת גילאון לצד יו"ר הקואליציה חבר הכנסת דוד ביטן, הגיעו להסכמות עם נציגי הממשלה בדבר העלאת קצבת הנכות לכ-4,050 ש"ח בפעימות עד שנת 2021, והצמדתה לשכר הממוצע במשק.
במרץ 2017 הכריז גילאון על התמודדתו לראשות מרצ מול יו"ר המפלגה המכהנת זהבה גלאון, אך בפברואר 2018 פרש מהמירוץ בעקבות שבץ מוחי שלקה בו.
הכנסת ה-21 ואילך
בפריימריז שנערכו במפלגת מרצ לקראת הבחירות לכנסת ה-21, זכה גילאון במקום הראשון (לאחר יו"ר המפלגה תמר זנדברג). הוא הוצב במקום דומה לקראת הבחירות לכנסת ה-22, עם המיזוג של המחנה הדמוקרטי, ונבחר לכנסת.
בבחירות לכנסת ה-23 הוצב במקום השמיני ברשימת העבודה-גשר-מרצ ולא נבחר לכנסת.
בינואר 2021 שב לכהן כחבר הכנסת בכנסת ה-23, לאחר התפטרותו של עמיר פרץ מהכנסת.
בדצמבר 2020 הודיע שלא ירוץ בבחירות לכנסת ה-24.
פעילות פרלמנטרית
עיקר פעילותו של גילאון בכנסת הייתה ממוקדת בנושאי רווחה, זכויות נכים ונושאים חקלאיים. בכנסת ה-19 כיהן כחבר בוועדת הכנסת ובוועדת הכספים, כיו"ר סיעת מרצ ויושב-ראש קבוצת הידידות הפרלמנטרית ישראל–רומניה. בנוסף, כיהן כיושב ראש השדולות הבאות: השדולה לשוויון בבריאות, השדולה החברתית, השדולה למען אנשים עם מוגבלויות, והשדולה למען הדיור החברתי.
חיים אישיים
גילאון התחתן עם יהודית, אב לארבעה. התגורר עם אשתו ברמת גן. בפברואר 2018 ובמרץ 2019 עבר אירועי שבץ מוחי.
הוא נפטר ב-1 במאי 2022, מעט לפני יום הולדתו ה-66. נקבר בבית העלמין האזרחי מנוחה נכונה כפר סבא.
קישורים חיצוניים
עם מותו
אסוציאטור
באלגברה, האסוציאטור הוא פונקציה בת שלושה מקומות, המוגדרת באלגברה לא אסוציאטיבית על-פי הנוסחה. בדומה לקומוטטור, המודד עד-כמה שני איברים רחוקים מלהתחלף, האסוציאטור מודד עד-כמה רחוקים שלושה איברים מלקיים את חוק האסוציאטיביות.
יש מחלקות רבות של אלגברות לא אסוציאטיביות שאפשר להגדיר על-פי זהויות על האסוציאטור. למשל, אלגברה אסוציאטיבית היא אלגברה המקיימת את הזהות \ (x,y,z)=0. הזהויות מגדירות את האלגברות האלטרנטיביות, בעוד ש-\ (x,y,x)=0 היא הזהות הגמישה.
האסוציאטור מקיים זהויות שונות מעצם הגדרתו; החשובה שבין אלה היא הזהות. באלגברות קומוטטיביות, מתקיים.
סדר קלאסי
סדר קלאסי הוא סגנון בנייה באדריכלות הקלאסית שהיה קרוב לתקן בנייה מפורט. הסדרים השונים התפתחו ביוון העתיקה עד שהגיעו לנוסח ברור ומדויק המגדיר את הפרופורציות של חלקי המבנה, ואת העיטורים (האורנמנטיקה) בכל אחד מהם. האדריכלות הרומית אימצה אליה את הסדרים הקלאסיים כמו גם אדריכלות הרנסאנס והאדריכלות הנאו-קלאסיציסטית, אשר החזירו את הסדרים הללו לשימוש.
קיימים חמישה סדרים עיקריים באדריכלות הקלאסית: דורי,  איוני,  קורינתי, טוסקני ומשולב. סדרים נוספים רבים שימשו במקומות שונים ובתקופות שונות, אך השימוש בהם היה מועט יחסית לחמשת העיקריים ובראשם הדורי, האיוני והקורינתי. את הסדר לפיו נבנה בניין כלשהו ניתן לזהות בקלות לפי כותרות העמודים. ההגדרות של כל סדר כוללות את המידות הפרופורציונליות של כל חלקי המבנה, עוביים והרווחים שביניהם. בשל החשיבות שניתנה לפרופרציות ודיוק, ניתן לדעת במבנים יווניים עתיקים, אשר נבנו לפי הסדרים הקלאסיים, את מידות המבנה רק על ידי מדידת קוטר העמוד.
קיימים מבנים שונים בהם יש שימוש בעמודים מסדרים שונים. לרוב, השימוש בעמודים מסוגים שונים יוצר היררכיה וסדר במבנה. למשל: מבנה ובו עמודים איונים בקומת הקרקע ועמודים דורים בקומה שמעליה או שתי קולונדות מקבילות של עמודים משני סדרים שונים. במבנה הקולוסיאום הרומי, נעשה אף שימוש בשלושת הסדרים, הדורי, האיוני והקורינתי, בקומות שונות.
אלמנטים אדריכליים באדריכלות הקלאסית
רשימת אלמנטים ומושגים אלו הם מאפיינים קלאסיים בעלי צורות ופרופורציות מעט שונות בכל אחד מהסדרים הקלאסיים. כל סדר מגדיר בדיוק את המידות היחסיות של כל הרכיבים לקוטר העמוד. הרשימה מתחילה מרכיב הנמוך ביותר בחזית עד הגבוה ביותר.
הסדר הדורי
מקורו בצפון ובמערב יוון. המאפיין הבולט של הסדר הדורי הוא הכותרת הפשוטה והחלקה. לעמוד הדורי אין בסיס משלו. סביב העמוד 20 חריצים. הפרתנון שנמצא באקרופוליס של אתונה ידוע בתור המקדש הדורי המושלם ביותר שנבנה. מקדש הפיסטוס הנמצא בסמוך אליו גם הוא דוגמה קלאסית של מקדש דורי והוא אף נשתמר טוב יותר עד ימינו.
הסדר האיוני
מקורו של הסדר האיוני הוא במזרח יוון ומאזור איוניה שבאסיה הקטנה. המאפיין הבולט הוא הכותרת בעלת שתי הספירלות (נקראות גם וולוטות) המזכירות קרניים של טלה שנראות כמתגלגלות נוכח העומס הנשען עליהן. בסדר האיוני הקלאסי הופיעו תמיד שתי וולטות הנראות בכיוון החזית הראשית ואילו בגרסאות מתקדמות יותר של הכותרות מופיעות 4 וולטות קטנות יותר מתחת לאלכסונים של האבקוס. סביב העמוד האיוני מגולפים 24 חריצים.
דוגמה בולטת לסדר האיוני ניתן למצוא במקדש אתנה ניקה הניצב בכניסה לאקרופוליס של אתונה.
הסדר האיוני דומה במיוחד לסדר האיאולי שקדם לו, אך הם נבדלים בצורת הכותרת. בין שני הוולווטות, הסדר האיאולי כולל מוטיב נוסף בצורת עץ הדקל. השימוש בסדר האיאולי פסק בשלהי התקופה הארכאית.
יש המצביעים על קשר בין הסדר האיוני והסדר האיאולי לכותרות קדומות יותר שהיו שכיחות במיוחד בלבנט במהלך תקופת הברזל. כותרות אלו, המכונות במחקר "כותרות פרוטו-איאוליות", התגלו במבנים מלכותיים ובשערי ערים מבוצרות בממלכת ישראל (מהמאה ה-9 לפנה"ס), ובממלכות יהודה, עמון ומואב (מהמאה ה-8 לפנה"ס). הקשר בין הכותרות הפרוטו-איאוליות לכותרות האיאוליות הוא מורכב, ונראה שהראשונות הן גלגול מאוחר של מוטיב עץ הדקל שהיה שכיח בעיטורים במזרח הקדום עוד קודם לכן.
הסדר הקורינתי
הסדר הקורינתי התפתח מאוחר יותר מהסדרים הדורי והאיוני והוא הקישוטי ביותר מבין הסדרים היווניים. הוא מופיע בעיקר באדריכלות הרומית ורק לעיתים נדירות במבנים יוונים. המאפיין הבולט של סדר זה הוא כותרת בעלת גילופים בצורת עלים. סביב העמוד הקורינתי 24 חריצים, כמו בעמוד היוני. ידוע כי הכותרת עוצבה על ידי הפסל היווני קאלימאכוס במאה ה-5 לפנה"ס.
הסדר הטוסקאני
מקורו של הסדר הטוסקאני, כשמו, באזור טוסקאנה שבאיטליה. סדר זה הוא למעשה הפשטה של הסדר הדורי שאומץ על ידי הרומאים. כותרת העמוד דומה מאוד לכותרת הדורית וכן הפרופורציות הכבדות. העמוד הטוסקאני הוא חלק וללא חריצים כמו העמודים האחרים.
הסדר המשולב (קומפוזיטיבי)
סדר זה הוא שילוב של הסדר האיוני והסדר הקורינתי. בכותרת העמודים ניתן למצוא 4 וולוטות איוניות יחד עם עלים קורינתיים. הסגנון הוגדר כ"סדר" בפני עצמו ככל הנראה רק בתקופת הרנסאנס.
יוונים פונטים
המונח יוונים פונטים, יוונים פונטיאנים, פונטיאנים או יוונים מפונטוס (ביוונית: Πόντιοι, Ποντιακός Ελληνισμός או Έλληνες του Πόντου; בטורקית: Pontus Rumları) מתייחס ליוונים ספציפית מאזור פונטוס, המקום שבו שכנה האימפריה של טרפזונטס על חוף הים השחור במזרח טורקיה של היום, או במקרים אחרים באופן כללי ליוונים מחופי הים השחור או פונטוס. באופן מסורתי הם דוברים יוונית פונטית.
היסטוריה קדומה
אזור פונטוס נזכר לראשונה בהקשר של יוון העתיקה בסיפור יאסון והארגונאוטים וחיפושיהם אחרי גיזת הזהב, לפי תיאורו של אפולוניוס מרודוס, לפיו התרחש הסיפור בשנת 1200 לפנה"ס לערך. המושבה היוונית הראשונה הוקמה בשנת 800 לפנה"ס בסינופ, לחוף הים השחור על ידי סוחרים ממילטוס. יוונים נוספים באו בעקבותיהם והקימו מושבות נוספות לחופי הים השחור, בהן העיר המודרנית דהיום טרבזון, המוזכרת על ידי קסנופון ביצירתו "אנבסיס".
במרוצת השנים, למרות כיבושים של האזור על ידי מעצמות זרות, בהן האימפריה האחמנית וביזנטיון, תושבי המקום שמרו על צביונם ועל תרבותם היוונית-אורתודוקסית. לאחר נפילת האימפריה של טרפזונטס בשנת 1461 עברה השליטה באזור לידי האימפריה העות'מאנית.
רדיפות וחילופי אוכלוסין בימי האימפריה העות'מאנית
כמו עמים שכנים אחרים כגון הארמנים והאשורים, הפונטים סבלו מרדיפות ורצח עם על רקע אתני-דתי מידי העות'מאנים בתחילה ומידי טורקים כמאליסטים לאחר נפילת האימפריה. בשנת 1923 נחתם הסכם לוזאן, ועל פיו נערכו חילופי אוכלוסין בין מדינות טורקיה ויוון.
כיום
מספרם המדויק של היוונים הפונטים אינו ידוע לאשורו עקב התבוללות בפזורה היוונית לענפיה, אולם מעריכים אותו בכ-4.5 מיליון. הקהילות המרכזיות הן:
ארנולד דה לאנטינס
ארנולד דה לאנטינס (בפלמית: Arnold de Lantins; פעל בשנות ה-20' של המאה ה-15, נפטר לפני 2 ביולי 1432) היה מלחין פרנקו-פלמי מסוף ימי הביניים וראשית תקופת הרנסאנס. הוא בין המלחינים המעטים, שיצירתם מגלה היבטים סגנוניים הן של ימי הביניים והן של הרנסאנס, פעל במקביל לגיום דופאי בשנים שדופאי שהה באיטליה.
חייו
לא ידוע בוודאות, אם ארנולד דה לאנטינס היה קרוב משפחה של הוגו דה לאנטינס, מלחין שהיה פעיל באותה תקופה, אך מאחר שיצירותיהם מופיעות, במקרים רבים, יחד באותם קבצים ונראה שנמצאו באותם מחוזות גאוגרפיים, אין זה בלתי סביר. (שוני סגנוני חד בין יצירותיהם של שני המלחינים מלמד, שלא ייתכן שמדובר באותו אדם.)
למוזיקה של ארנולד נודעה הערכה רבה והיא התפרסמה לצד זו של גיום דופאי, ז'יל בנשואה ויוהנס צ'יקוניה בכתבי יד מקובצים מאותה תקופה. מוטט אחד בייחוד - Tota pulchra es - נמצא במקורות שזכו לתפוצה רחבה; כיוון שמדובר בתקופה שקדמה להופעת טכנולוגיית הדפוס, מקובל לראות בתפוצה רחבה של העתקים אות לתהילתו של מלחין ולפופולריות שלו. ארנולד כתב מיסה שלמה, שנמצאה ב"בולוניה Q15" (כל הפרקים מצויים ב-OX 213, אם כי השניים האחרונים נפרדים - רק שלושת הפרקים האחרונים נמצאים ב"בולוניה 2216"), וכן נמצאים ב"בולוניה Q15" כמה חלקי מיסה לא שלמה, שנועדו להרחיב פרקים שכתב יוהנס צ'יקוניה. יש כמה דוגמאות למלחינים, שהוסיפו פרקים למיסות חלקיות שכתבו מלחינים אחרים, לדוגמה זאקארה דה טראמו, בייחוד בבולוניה Q15. מבחינה מוזיקלית, פרקי המיסה של ארנולד פשוטים למדי; הוא משתמש בשלושה קולות ובטכניקה של מוטיב ראשי ונמנע מכתיבת אימיטאטיבית. חלק משאר מוזיקת הקודש שלו, כמו המוטטים המריאניים שלו, מכילה כתיבה מלודית עתירת קישוטים ושימוש מסוים באימיטאציה.
ארנולד דה לאנטינס כתב גם מוזיקה חילונית, הכוללת בלדות ורונדו, כולם בצרפתית, וכן כמה יצירות דתיות קצרות יותר. כמה מהן מתייחסות לאירועים או אנשים מוגדרים, אבל אף לא אחת מאלה לא זוהתה באופן חותך ומכריע.
סטיית תקן
סטיית תקן (Standard Deviation) היא מדד סטטיסטי לתיאור הפיזור של נתונים מספריים סביב הממוצע שלהם, התלוי במרחק של הנתונים מן הממוצע שלהם. יתרונה של סטיית התקן על מדדי פיזור אחרים הוא בכך שהיא מופיעה באופן טבעי בניתוח המתמטי של התפלגויות. מושג זה נטבע בידי קרל פירסון בשנת 1894.
סטיית התקן נמדדת באותן יחידות כמו הנתונים עצמם. היא שווה לשורש הריבועי של השונות, ולכן היא חיובית, ושווה לאפס רק כאשר כל הנתונים שווים זה לזה. מקובל לסמן את סטיית התקן באות היוונית σ (סִיגְמַא).
רוברטו שטראוס
רוברטו שטראוס (בספרדית: Roberto Strauss; נולד ב-24 ביוני 1952) הוא שחיין מקסיקני-יהודי לשעבר, אלוף המכביה השמינית (1969), אלוף ושיאן מקסיקו שייצג את מדינתו במשחקים האולימפיים (מינכן 1972).
סטיית תקן
סטיית תקן של הקבוצה (אוכלוסייה)
סטיית התקן של הנתונים היא, כאשר  הוא הממוצע.
דוגמה מספרית
נחשב את סטיית התקן של הקבוצה {2, 5, 8, 13}. ממוצע הקבוצה הוא:.
רוברטו שטראוס
1970
במשחקי מרכז אמריקה והקריביים שנערכו בפנמה סיטי שבפנמה בשנת 1970 זכה שטראוס ב-6 מדליות, 1 זהב, 3 כסף ו-2 ארד. מדליית זהב במשחה שליחים 4x200 מטר חופשי. מדליות כסף במשחה ל-200 מטר חופשי בתוצאה של 2:03.0 דקות, במשחה ל-1500 מטר חופשי בתוצאה של 17:22.1 דקות ןבמשחה שליחים 4x100 מטר חופשי בתוצאה של 3:47.8 דקות. מדליות ארד במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 56.8 שניות ובמשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 4:20.3 דקות.
1971
במשחקים הפאן אמריקאיים שנערכו בסנטיאגו דה קאלי, קולומביה באוגוסט 1971 סיים שטראוס במקום חמישי במשחה שליחים 4x100 מטר חופשי בתוצאה של 3:43.7 דקות.
1972
באולימפיאדת מינכן (1972) סיים שטראוס במקום 41 במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 56.78 שניות, במקום 38 במשחה ל-200 מטר חופשי בתוצאה של 2:03.57 דקות ופעמיים במקום 12, במשחה שליחים 4x100 מטר חופשי בתוצאה של 3:43.46 דקות ובמשחה שליחים 4x200 מטר חופשי בתוצאה של 8:08.39 דקות.
1973
בתחרויות השחייה של המכביה התשיעית שנערכו בבריכת השחייה "גלי גיל", יולי 1973 זכה שטראוס בשתי מדליות ארד במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 56.4 שניות, אחרי ג'ף לאץ (55.4 שניות) ומייקל קוק (55.5 שניות), שניהם מארצות הברית ובמשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 4:24.6 דקות, אחרי ברנט זרנוביצקי משוודיה שקבע שיא מכביה חדש של 4:20.9 דקות וטום מאראנץ' מארצות הברית (4:23.5 דקות). נוסף לכך, הוא סיים במקום שישי במשחה ל-1500 מטר חופשי בתוצאה של 17:35.4 דקות ולא הצליח להגן על תוארו.
סטיית תקן
דוגמה מספרית
נציב זאת בנוסחה לעיל ונקבל:
חישוב סטיית התקן לפי הנוסחאות בסעיף זה שימושי במקרים בהם ניתן לאסוף נתונים מכל הקבוצה (האוכלוסייה) אותה מעוניינים לחקור. לדוגמה: מורה יכול לאסוף נתונים של כל ציוני התלמידים בכיתתו המהווים את כלל האוכלוסייה לעניינה. במקרים רבים לא ניתן מבחינה מעשית לאסוף את נתוני כלל האוכלוסייה ולכן מסתפקים באיסוף נתונים מחלק קטן ממנה בלבד. במקרה שכזה יש לחשב את סטיית התקן המדגמית (ראו להלן).
דוגמה נוספת להמחשה
נניח כי במועד א' ניגשו 4 תלמידים למבחן, והציונים שלהם הם {65, 75, 85, 95}.
הממוצע הכיתתי הוא:.
נציב זאת בנוסחה לעיל ונקבל את סטיית התקן:
כעת, נניח כי במועד ב' ניגשו 5 תלמידים למבחן, והציונים שלהם הם {76, 79, 80, 81, 84}.
אולם, סטיית התקן הפעם נמוכה הרבה יותר, משום ש:
סטיית תקן של מדגם (מדגמית)
כאשר הנתונים שלנו מהווים מדגם (תת-קבוצה) מכלל הקבוצה (האוכלוסייה) הנוסחה לחישוב סטיית התקן של המדגם s - נתונה על ידי: השוני הוא ש-\ n הפך ל- \ n-1.
דוגמאות לשימושים
מזג אוויר:
כדוגמה פשוטה, נסתכל בממוצע היומי של הטמפרטורה המקסימלית בשתי ערים- אחת במישור החוף והשנייה בפנים הארץ. יעזור להבין שטווח הטמפרטורות המקסימליות בערי חוף קטן מאשר בערים בפנים הארץ. לכן, בעוד שלשתי הערים האלו יש ממוצע טמפרטורות מקסימלי דומה, סטיית התקן של הטמפרטורה היומית המקסימלית עבור ערי חוף, תהיה קטנה מאשר של ערים בפנים הארץ. ביום מסוים הטמפרטורה המקסימלית הממשית בעלת סיכוי גבוה יותר להיות רחוקה יותר מהטמפרטורה המקסימלית הממוצעת עבור עיר בפנים הארץ מאשר בעיר חוף.
בפיזיקת חלקיקים משתמשים בתקן של "5 סיגמא" עבור הכרזה על תגליות. ב-5 סיגמא ישנו רק סיכוי של אחד לשני מיליון (בערך) שתנודה מקרית תניב את התוצאה. רמה זו של ודאות האיצה את ההכרזה שחלקיק שהוא בהתאמה עם בוזון היגס התגלה בשני ניסויים בלתי תלויים.
כלכלה
בכלכלה, סטיית התקן משמשת לרוב כמדד הסיכון המקושר עם תנודות מחיר של נכס נתון (מניות, ניירות ערך, אג"ח וכדומה), או הסיכון של תיק השקעות (קבוצות השקעה, קרנות הון סיכון). סיכון הוא גורם משמעותי בבחירת דרך לניהול תיקי השקעות בצורה יעילה, בגלל שהוא קובע את שונות התשואות של נכס ו/או תיק השקעות ונותן למשקיעים בסיס מתמטי לקבלת החלטות השקעה (ראה ערך: התאוריה המודרנית של תיקי השקעות).
העיקרון הבסיסי של סיכון הוא שכשהוא גדל, התשואה אמורה לגדול גם כן, עליה שנקראת פרמיית סיכון (ראו פרמיה (שוק ההון)). במילים אחרות, משקיעים אמורים לצפות לתשואה גבוהה יותר כאשר ההשקעה נושאת בחובה סיכון גבוה יותר או חוסר ודאות. כאשר מעריכים השקעות, רצוי שהמשקיעים יעריכו גם את התשואה הצפויה וגם את חוסר הוודאות בתשואות עתידיות. סטיית התקן נותנת הערכה מכומתת של חוסר הוודאות לגבי תשואות עתידיות.
לדוגמה, נניח שמשקיע צריך לבחור בין שתי מניות. למניה א' הייתה תשואה ממוצעת של 10% לאורך עשרים השנים האחרונות, עם סטיית תקן של 20%. לאורך אותה תקופה למניה ב' הייתה תשואה ממוצעת של 12%, אבל סטיית תקן גבוהה יותר של 30%. על בסיס סיכון-תשואה, המשקיע עלול להחליט שמניה א' היא בחירה בטוחה יותר, מכיוון שתוספת של שני אחוזי תשואה למניה ב' אינה שווה את הסיכון שנובע מעליה של 10% בסטיית התקן. למניה ב' סיכוי גבוה יותר לרדת בערכה (אך גם לעלות) לעיתים תכופות יותר מאשר מניה א' תחת אותם התנאים, וצפויה לספק תשואה גבוהה רק בשני אחוזים ממניה א'.
חישוב הממוצע של התשואה של אג"ח לאורך זמן תייצר את התשואה הצפויה של הנכס. עבור כל תקופה, חיסור התשואה הצפויה מהתשואה הממשית ייתן את ההפרש מהממוצע. העלאה בריבוע של ההפרש בכל תקופת זמן, ואז מיצוע יתן את השונות הכוללת של התשואה של הנכס. ככל שהשונות גבוהה יותר, כך הסיכון של האג"ח גבוה יותר. מציאת שורש השונות ייתן את סטיית התקן המבוקשת.
סטיית תקן של משתנה מקרי
סטיית התקן עבור משתנה מקרי X מוגדרת כשורש ריבועי של השונות. כלומר:
- תוחלת המשתנה המקרי X, - המומנט השני סביב 0. נציין שלא לכל משתנה מקרי קיימת סטיית תקן. היא קיימת רק בתנאי שהתוחלת והמומנט השני קיימים וסופיים.
שגיאת ±
ברגע שיש שגיאת ± יש לכפול את השגיאה בכמות המדידות שנעשו.
ירון ברוק
ירון ברוק (נולד ב-23 במאי 1961) הוא פילוסוף יהודי אמריקאי - ישראלי. מכהן כנשיא מכון איין ראנד האמריקאי, המקדם את תפיסת העולם הפילוסופית-חברתית של איין ראנד, אובייקטיביזם. היה מרצה בכיר למימון באוניברסיטת סנטה-קלרה בקליפורניה.
ביוגרפיה
ברוק נולד בישראל להורים שעלו אליה מדרום אפריקה. בגיל 16 קרא לראשונה את ספרה של איין ראנד, מרד הנפילים, אשר ממנו הושפע לאמץ את קו המחשבה האובייקטיביסטי. הוא שירת בצה"ל בחיל המודיעין, ולמד בטכניון לתואר ראשון בהנדסה אזרחית, אותו קיבל בשנת 1986.
ברוק המשיך ללימודי תואר שני במנהל עסקים באוניברסיטת טקסס וקיבל את התואר ב-1989. ב-1994 השלים דוקטורט במימון והחל ללמד באוניברסיטת סנטה קלרה שבקליפורניה, בדרגת מרצה בכיר. ב-2000 מונה ברוק לנשיא מכון איין ראנד ועזב את משרת ההוראה. ב-2003 קיבל אזרחות אמריקנית.
ברוק מעביר פודקסט העוסק באובייקטיביזם וקפיטליזם ברשת TheBlaze האמריקאית. הוא גם מופיע ומתראיין ברשתות אחרות במגוון נושאים, בראשם כלכלה, בערוצי תקשורת מובילים, ביניהם ערוץ Fox News, שם הוא מופיע מדי שבוע בערוץ הכלכלה וערוץ CNBC. הוא פרסם שורה של מאמרים במגזינים פורבס, Wall Street Journal ו-USA Today.
שליח שניוני
השליחים השניונים (גם: סיגנלים שניונים) הם מערכת בפיזיולוגיית התא המשמשת להעברת אותות ביוכימיים. בתהליך זה, קישור חוץ-תאי של מולקולת סיגנל ראשונית מתועל לקסקדת אירועים שמובילה לשינויים בתהליכים תוך-תאיים.
מערכת השליחים השניוניים מסתמכת על קולטנים חוצי-ממברנה. קולטנים אלה נמצאים על פני שטח קרום התא, אליהם נקשרים הורמונים או מוליכים עצביים המהווים את הסיגנל הראשוני. הקישור נעשה מחוץ לתא באינטראקציה חלשה והפיכה וגורם לשינוי קונפורמציה של החלבון. השינוי יהיה במבנה השניוני והרביעוני של החלבון וכן במדיום התוך תאי.
שינויים אלו לבדם לא ישנו את הביוכימיה של התא, כך שבעקבות הקישור והשינויים הללו נוצרות מולקולות: השליחים השניונים והן אלו שישלימו את תהליך התקשורת שהתחיל.
השליחים השניונים הם למעשה מולקולות קטנות וחופשיות במדיום התוך תאי המסוגלות להגיע לכל מקום בתא (אברונים שונים, גרעין התא וכדומה) יעבירו את המידע האצור בהן ועל ידי כך יגרמו לשינוי בפעילות החלבונים.
סוגים שונים של שליחים שניוניים
הסיגנלים יכולים להיות ממגוון רחב של מולקולות כגון פוספוליפידים, יונים ועוד. וכל סיגנל ישתחרר בהתאם לתגובה מסוימת ויגרום להשפעה שונה.
למרות המגוון הרב הסיגנלים השונים בעלי מספר תכונות משותפות: כל הסיגנלים השניוניים יכולים על ידי ראקציה אנזימטית ספציפית להיות מסונזים ופעילים ומנגד ולהעצר ולהתפרק, זאת בהתאם לדרישות התא. בנוסף חלק מהסיגנלים השניוניים (כמוCa+2) יכולים להיות מאוחסנים באורגנלות תאיות ולהשתחרר במהירות רבה כשהתא זקוק להם, ללא צורך בסנתוז מחדש בכל פעם. ישנם שלושה סוגים עיקריים של מולקולות סיגנל שניוני:
מכניזם נפוץ לשליח שניוני
סיגנלים שניוניים פועלים במספר מנגנונים שונים, אך התהליך הכללי הוא די דומה. השוני בהשפעה ובפעילות נובע ממעורבות של מולקולות שונות בתהליך העברת האותות. בכל המקרים הסיגנל הראשוני מועבר על ידי מוליך עצבי או הורמון שנקשר לקולטן על פני הממברנה.
הקישור המתואר גורם לשינוי הרצפטור וגורם לו לחשוף אתר קישור לחלבון G (ה G-protein). חלבוני הG (נקראים על שם מולקולות ה-GDP וה-GTP שנקשרות אליהן) קשורים בקשר קוולנטי לממברנה הפנימית של התא, אלו הם חלבונים הטרוטימרים, המורכבים משלוש תתי יחידות: אלפא, בטא וגמא.
עם קשירת חלבוני הG לרצפטור הם מסוגלים להחליף GDP (גואנוזין דיפוספאט) שנמצא על תת-יחידה אלפא שלו למולקולת GTP ( גואנוזין טריפוספאט). עם החלפה זו תת-היחידה אלפא משתחררת מהטרימר, משנה אפיניות וקונפורמציה ומשתחררת מתתי היחידות בטא וגמא. כעת אלפא נמצאת חופשייה ונעה לאורך הממברנה התוך תאית כאשר היא מאוקטבת ויכולה להעביר מידע. בסופו של דבר אלפא נקשרת לחלבון אפקטור שעם הקישור מתחיל ביצירת שליחים שניוניים.
השליחים השניוניים יאקטבו מולקולות חלבוניות נוספות ויגרמו לפעילות.
כיבוי האות
התא זקוק לרמת פעילות וייצור מסוימת לכן כאשר התא קבל את האספקה הדרושה לו יש לעצור את התהליך על מנת שלא יהיה בזבוז של אנרגיה וחומר שלא לצורך.
הפסקת פעילות הסיגנלים נעשית על ידי אנזים, כדוגמת GTpase, בעל פעילות הידרוליזה איטית שיגרום לקשירת הGDP מחדש לחלבוני הG ובכך בהדרגה לכיבוי והפסקת כל השלבים המעורבים בתהליך.
מחלות סרטן שונות רבות נובעות מתאים סרטניים שהשתלטו על מנגנון כיבוי הסיגנלים וגורמים לחוסר בוויסות פעילותם. בעיות שיכולות לנבוע מכך למשל: אי הפסקת חלוקה של תא, הגברת תהליכים כמו הגליקוליזה ועוד. ניתן להשתמש בתרופות המכילות מעכבים שונים לאחד התהליכים שתוארו לעיל על מנת לטפל.
אפקט הגברת התגובה
ניתן לראות בתהליך העברת הסיגנלים אמפליפיקציה, הגברה של תגובה, מספיק לתא מעט מאוד סיגנל ראשוני שיקשר לתא על מנת שתגובה תוגבר. עם ההקשרות ישנו שינויי מבני, אקטיבציה של חלבונים ומאותה כמות קטנה של סיגנל ראשוני ייווצרו הרבה מאוד סיגנלים שניוניים.
הד באנגינג
הד באנגינג (אנגלית: Headbanging) או הד באנג, מעין סוג של ריקוד מקובל בתרבות המטאל, המבוסס על מגוון תנועות כוחניות ואגרסיביות בו לצלילי המוזיקה. האיברים העיקרים שמעורבים בריקוד זה הם הצוואר והראש. איכותו הוויזואלית של הריקוד מגיעה לכדי מיצוי כאשר למבצעו שיער ארוך. התנועות מתבצעות הן על ידי המוזיקאים בהופעות חיות וקליפים והן על ידי קהל השומעים.
מקורות
תנועות עם הראש לצלילי המוזיקה מופעים במקומות רבים, גם מחוץ לסצנות הרוק והמטאל. אך תנועות אגרסיביות שכוללות הנעה של השיער החלו להיות פופולריות במטאל בשנות ה-70 של המאה ה-20. ככל הנראה הראשונים שהביאו אלמנט זה למטאל הם לד זפלין, בהופעה חיה בארצות הברית ב-1969. מקור נוסף הוא הופעה חיה של בלאק סבאת' בפריז ב-1970.
למי, סולן להקת מוטורהד טען שהשם Headbang הוא השלכה לשם הלהקה שלהם, Motorheadbanger.
סוגים נפוצים
ישנו גיוון בסוג התנועות ובצירופים שלהן היות שמדובר בריקוד חופשי אך ניתן להבחין בתנועות בסיס מסוימות:
לרוב ניתן להבחין במבצע הד באנגינג המניע יחד עם הראש והצוואר את שאר הגוף בתנועת קדימה אחורה בהתאם לקצב המוזיקה.
קבוצת 47
קבוצת 47 (בגרמנית: Gruppe 47) הייתה קבוצה ספרותית חשובה בגרמניה לאחר מלחמת העולם השנייה.
ראשית הקבוצה בהקמת המגזין הספרותי Der Ruf ("הקריאה") על ידי אלפרד אנדרש (Alfred Andersch) וולתר קולבנהוף (Walter Kolbenhoff) בשנת 1946 במינכן. מטרתם הייתה ללמד את הציבור הגרמני על הדמוקרטיה לאחר עידן היטלר. כוחות הכיבוש האמריקאים שללו את רישיונם באפריל 1947 באשמת ניהיליזם מוגזם.
אנשי "דר רוף" לשעבר נפגשו בספטמבר 1947 במטרה להקים מגזין חדש, Der Skorpion. הם נחלו כישלון בשל מחסור בבסיס כלכלי יציב. אולם, בהשראת הקבוצה הספרדית Group 98 הם החליטו לייסד את "קבוצת 47" (Gruppe 47).
אנשי הקבוצה נפגשו באופן קבוע פעמיים בשנה. במהלך הפגישות סופרים צעירים הקריאו כתבי יד שטרם פורסמו, עליהם חיוו חברי הקבוצה את דעתם. הכותבים המצטיינים זכו בפרסים.
בתחילה, המטרה המוצהרת של אנשי "קבוצת 47" הייתה לעודד סופרים צעירים, מה שכונה Nachkriegsliteratur (ספרות בתר-מלחמה). בנוסף, אנשי הקבוצה מתחו ביקורת פומבית על הפרוזה המודרנית המציגה אידיאליזציה, פואטית, ורגשנית עד דמעות. הם גם ביקרו את הנטייה לכתוב על זמנים עברו במקום על כאן ועכשיו.
"קבוצת 47" זכתה לפופולריות מיידית, בעיקר בזכות אנשי השם שהיו חברים בה, והפכה חיש קל לחלק מהממסד הספרותי בגרמניה. תחילת שקיעתה החלה קצת לפני הפגנות הסטודנטים של 1968. התגלו מחלוקות פוליטיות עמוקות בין חברי הקבוצה, ואנשיה הפסיקו להפגש באוקטובר 1967, ובשנת 1977 פורקה הקבוצה באופן רשמי.
מדף (פירושונים)
Bauholz
המפרץ הבוטני
המפרץ הבּוֹטְנִי (בפינית: Pohjanlahti, שוודית: Botniska viken) הוא המפרץ הצפוני ביותר בים הבלטי, ונמצא בין פינלנד לשוודיה. בדרום המפרץ מצויים איי אולנד.
גאוגרפיה
אורכו של המפרץ 725 קילומטרים מצפון לדרום, ורוחבו בין 80 ל-240 קילומטרים. עומקו הממוצע כ-60 מטרים. העומק המקסימלי הוא 295 מטרים. שטח המפרץ 117,000 קמ"ר.
חלקו הצפוני של המפרץ מקושר לחלקו הדרומי  או הים הבוטני  על ידי מצר קווארקן.
נהרות זורמים אל שני צידי המפרץ ועל כן המליחות של המים בו פוחתת ככל שמתקדמים מדרום לצפון. בנקודות הצפוניות ביותר במפרץ המים מתוקים, ומשמשים בית גידול לדגי מים מתוקים. בשל מתיקות המים נוהג המפרץ לקפוא ולהתכסות בקרח מדי חורף למשך חמישה חודשים.
הערים הגדולות לחופו של המפרץ הן אואולו וואסה היושבות על הגדה המזרחית, ולולאו, אומאו וסונדסוואל בחוף המערבי.
מחשבת שווא על טפילים
מחשבת שווא על טפילים (באנגלית: Delusional parasitosis) היא הפרעה דלוזיונלית שהלוקים בה מאמינים שהם נגועים בטפילים כגון קרציות, תולעים או חרקים שונים כאשר הנגיעות אינה קיימת בפועל. הלוקים בהפרעה מדווחים לעיתים קרובות על תחושות גירוד או עקצוץ כאילו טפילים רוחשים על העור או מתחתיו.
סימנים ותסמינים
סימני ההפרעה משתנים בין הלוקים בה, אך בדרך כלל מתאפיינים בתחושת זחילה או נעיצה שלרוב נתפסת כתוצאה של זחילת פרזיטים על העור חדירה לתוכו. הלוקים בהפרעה עשויים לפצוע את עצמם בניסיון להיפטר מה"טפילים". לעיתים התחושה נוצרת כתוצאה מהעלאת הרעיון על ידי אדם אחר.
כמעט כל סימן בעור, או כתם בבגד עשוי להיות מפורש על ידי הסובלים מההפרעה כסימן לחדירת פרזיטים, וסימנים כאלה, לעיתים קרובות, נאספים באובססיביות כדי להציגם לרופא. הצגת "ראיות" כאלה ידועה כ-Matchbox Sign (על שם קופסת הראיות המשמשת לאיסוף לצורך הצגה לרופא).
ההפרעה מופיעה בנשים יותר מבגברים, ושכיחותה עולה במידה משמעותית מעל גיל 40.
מחשבת שווא על טפילים בבית (Delusory cleptoparasitosis) גם היא הפרעה דלוזיונלית שהלוקים בה מאמינים שיש טפילים בביתם ולא על גופם.
דיאגנוזה
מחשבת שווא על טפילים נחלקת לשלוש קבוצות: ראשונית, שניונית-פונקציונלית ושניונית-אורגנית.
פקטורים נוספים שעשויים לגרום לתחושת עקצוץ וזחילה: מנופאוזה (בעקבות השינויים הורמונליים), אלרגיות, שימוש בסמים, כדוגמת קוקאין, ומתאמפתמין. הפקטורים הפיזיולוגיים האלה, כמו גם חומרים נדיפים הגורמים לגירוי, עשויים לגרום לתחושת "זחילה" באנשים בריאים בדרך כלל. אצל אנשים מסוימים, התקבעות פסיכולוגית על התחושה הזו ופחדים בנוגע למשמעות התחושה, עלולים להתפתח למחשבת שווא על טפילים.
טיפול
מחשבת שווא שניונית מטופלת באמצעות טיפול במצב הפיזיולוגי או הפסיכולוגי הראשוני הכללי. מחשבת שווא ראשונית מטופלת בטיפולים הנהוגים בהפרעות דלוזיונליות אחרות ובסכיזופרניה. בעבר, פימוזיד, מן התרופות האנטי-פסיכוטיות הטיפוסיות, שימשה לטיפול. כיום, תרופות אנטי-פסיכוטיות לא טיפוסיות כגון אולנזאפין או ריספרידון משמשות לטיפול. לעיתים קרובות הלוקים בהפרעה מסרבים לטיפול מקצועי למרות היעילות המוכחת.
יחסי מיאנמר–ערב הסעודית
יחסי ערב הסעודית–מיאנמר הם היחסים הבילטרליים בין רפובליקה של איחוד מיאנמר להממלכה הערבית הסעודית. למיאנמר יש שגרירות בריאד, בירת ערב הסעודית, ולערב הסעודית יש שגרירות ביאנגון, בירת מיאנמר.
היחסים
מיאנמר וערב הסעודית כוננו יחסים ביניהן ב-2004.
היחסים בין ערב הסעודית למיאנמר החלו לצבור תשומת לב מסוימת רק לאחר שמיאנמר החלה לדכא את בני הרוהינגיה בשנת 2012. ערב הסעודית נמנעה במידה רבה מלגנות את מיאנמר, עקב עסקים רווחיים שלה באיגוד מדינות דרום-מזרח אסיה, שכן סעודיה ביקשה להרחיב את האינטרסים שלה ואת היחסים כלכליים שלה עם סין. עם זאת, ערב הסעודית מתחה ביקורת על מיאנמר על התעללות באוכלוסיית בני הרוהינגיה והרחיבה את הסיוע שלה להם, אם כי נדרשה להמשיך את העסקים שלה עם סין ברחבי מיאנמר.
ערב הסעודית הסכימה לקבל 250,000 רוהינגים ומוסלמים בורמזים אחרים מאז 2009. עם מותו של עבדאללה, מלך ערב הסעודית ב-2015, המלך החדש סלמאן נקט בגישה נוקשית יותר כלפי בני הרוהינגיה, ועצר 3,000 בני רוהינגיה לפני ששלח אותם חזרה למיאנמר ובנגלדש ב-2019. בשנת 2020, היחס של סעודיה לפליטי הרוהינגיה היה לא יציב: המדינה סיפקה הקלות תושבות ל-190,000 מוסלמים בורמזים, ובמקביל דווח גם על גירוש קבוצה נוספת של פליטי רוהינגה.
הווהאביזם של ערב הסעודית מוטל בספק גם בשל תפקידו לתדלק טרור והתקוממויות במיאנמר, בעיקר בקרב אוכלוסיית הרוהינגיה.
בנוגע ליחסי תרבות, מוסלמים בורמזים הצליחו להשתלב בערב הסעודית ולדבר בעיקר בשפה הערבית ולאחרונה הוחלט לטפל בנושאי התושבות כדי לשלב אוכלוסייה נוספת של בורמזים במדינה.
שרביטן מצוי
שרביטן מצוי (שם מדעי: Ephedra campilopoda) הוא צמח מטפס הנפוץ בחורש הים תיכוני, ממערכת חשופי הזרע. כרוב חשופי הזרע, הצמח הוא דו ביתי חסר פירות ובמקומם יש לו אצטרובלים דו מיניים, המשמשים מאכל לציפורים.
עליו של השרביטן המצוי מנוונים, וממוקמים כמעין נדן קרומי אדמדם על הגבעול, הירוק בכל ימות השנה. בארץ ישראל, השרביטן המצוי מטפס על גדרות פרדסים בשרון ועל עצים. הוא נפוץ באזורים הים תיכוניים, אם כי הוא מופיע גם בערוצי נחלים במדבר יהודה ואף יש פרט בודד בנגב ופרט בסיני.
STS-107
STS-107 הייתה המשימה ה־113 של מעבורות החלל של נאס"א שהתבצעה באמצעות המעבורת קולומביה, ושוגרה לחלל ב-16 בינואר 2003. המשימה הסתיימה באסון כשהצוות, שכלל שבעה אסטרונאוטים, נהרג ב-1 בפברואר 2003 במהלך הכניסה מחדש אל אטמוספירת כדור הארץ. הסיבה הטכנית לתאונה הייתה חתיכת קצף בידוד שנשברה במהלך השיגור ופגעה ברעפי ההגנה מחום בכנף השמאלית של המעבורת. במהלך הכניסה מחדש לאטמוספירה התחממה הכנף הפגועה בהדרגה ולבסוף התפרקה, דבר אשר הוביל לפירוקה המוחלט של המעבורת ולהתרסקותה. ועדת החקירה מצאה גם כשלים ארגוניים בנאס"א שהובילו לתאונה.
המשימה
המשימה כללה עבודות מחקר מתחומי המיקרוכבידה ומדעי כדור הארץ בסדרי-גודל עולמיים במשך 16 הימים בהם שהתה המעבורת בחלל.
ייתכן כי אחת המשימות, וידאו שהוסרט למטרת מחקר אבק אטמוספירי, גילתה תופעה אטמוספירית חדשה המכונה TIGER (ראשי תיבות של Transient Ionospheric Glow Emission in Red).
על המעבורת היה ציורו של פטר גינז המתאר את המראות אשר היה רואה אילו היה מביט מהירח אל כדור הארץ. פטר היה בן 14 כשצייר את הציור ונספה בשואה במחנה הריכוז טרזין.
צוות
- מציין את מספר טיסות החלל בהן השתתף כל איש צוות.
טלאי המשימה
האלמנט המרכזי בטלאי המשימה הוא סימן המיקרוכבידה, "µg", המשתלב עם קרני סמל האסטרונאוטים. סמל האסטרונאוטים נמצא בזווית של 39 מעלות ביחס לאופק כדור הארץ, ומציין את זווית נטיית מסלול המעבורת במהלך המשימה. הזריחה מסמלת את הניסויים הרבים אשר מציינים עידן חדש לחקר המיקרוכבידה בתחנת החלל הבינלאומית ומעבר לה. רוחב היריעה של המחקר המדעי וחקר החלל מומחש על ידי ציורי כדור הארץ והכוכבים. קבוצת הכוכבים יונה (Columba) נבחרה לציין שלום עולמי ואת מעבורת החלל קולומביה. שבעת הכוכבים מציינים גם את חברי צוות המשימה ולכבודם של האסטרונאוטים אשר סללו את הדרך למחקר בחלל. שישה מהכוכבים הם בעלי 5 קודקודים והאחרון הוא בעל שישה בדומה למגן דוד, המסמל את תרומתה של סוכנות החלל הישראלית למשימה.
דגל ישראל נמצא בצירוף לשמו של אילן רמון, הישראלי הראשון בחלל.
ניסויי המעבורת
הניסויים הישראליים על המעבורת כללו את ניסוי MEIDEX, וניסוי הגן הכימי שתוכנן על ידי תלמידי אורט קריית מוצקין.
ההתרסקות במהלך החזרה לכדור הארץ
המעבורת התפרקה במהלך חזרתה לאטמוספירת כדור הארץ ב-1 בפברואר 2003, 16 דקות לפני מועד נחיתתה המתוכנן. באסון נהרגו כל שבעת אנשי צוותה. ועדת חקירה שהוקמה בעקבות התאונה קבעה כי פיסת קצף בידוד שנפרדה בעת השיגור מהצד השמאלי של הדו-רגל, המחבר את מכל הדלק החיצוני למעבורת, ופגעה בכנף המעבורת, הייתה הגורם הישיר לאסון. עם זאת קבעה הוועדה כי שלל כשלים ארגוניים בנאס"א בכלל ובתוכנית מעבורות החלל בפרט אפשרו את התרחשות התאונה. בעקבות האסון קורקעו כל מעבורות החלל של נאס"א למשך כשנתיים וחצי עד לטיסת STS-114 של מעבורת החלל דיסקברי ב-26 ביולי 2005.
עלי-רזא עסגרי
עלי-רזא עסגרי (בפרסית: علی رضا عسگری; נולד ב-1 בנובמבר 1952, ארדסטאן (מחוז אספהאן) היה גנרל במשמרות המהפכה האסלאמית, סגן שר ההגנה וחבר קבינט בממשלתו של נשיא איראן מוחמד ח'אתמי. הוא הודח מתפקידו לאחר שמחמוד אחמדינז'אד, יריב קודם, עלה לשלטון בשנת 2005.
עסגרי נחשב לגורם הבכיר ביותר מטעם איראן שפיקח על בניית הכוח של ארגון חזבאללה בלבנון.
היעלמותו
עסגרי נעלם בטורקיה בתחילת שנת 2007. הוא הגיע לטורקיה יחד עם משפחתו בטיסה של חברת תעופה ערבית ב-7 בפברואר, ונעלם שעות אחדות לאחר מכן. מאז שנעלמו עקבותיו של עסגרי, פורסמו בתקשורת דיווחים שונים וסותרים על אודותיו. כלי התקשורת דיווחו כי הוא ערק, או שנחטף על ידי גורמי מודיעין מערביים. היעלמותו הביאה את איראן לאיים כי בכוונתה לנקום ולחטוף סוכנים אמריקאים וישראלים באירופה.
גורמים ישראלים רשמיים הכחישו כי לישראל יש יד בפרשה, אך גורם אמריקני בכיר טען בדיווח של העיתון "וושינגטון פוסט" כי עסגרי ערק מרצונו למערב, בסיועה של ישראל. סוכנויות הידיעות וכלי תקשורת באיראן דיווחו כי עסגרי נמצא בכלא הישראלי. בני משפחתו דחו את הטענות לפיהן ערק למערב, וטענו כי הוא נחטף בידי סוכנים זרים. בעיתון הבריטי "טיימס" דווח כי עסגרי ריגל עבור המערב מאז שנת 2003, וכי הוא ברח מאיראן דרך דמשק בסיוע גורמים מערביים, לאחר שהתברר כי הוא עומד להיחשף בידי גורמי הביטחון האיראניים.
לפי העיתון "סאנדיי טיימס" תואר עסגרי כ"מכרה זהב עבור גורמי מודיעין מערביים" על ידי גורם במערכת הביטחון הישראלית, שטען כי מדינת ישראל עוקבת אחריו מאז שנות ה-80. חבר הכנסת דני יתום אמר כי ייתכן שעסגרי מחזיק במידע אודות החייל הנעדר רון ארד.
בשנת 2010 פנה שר החוץ של איראן, עלי אכבר סאלחי, למזכ"ל האו"ם באן קי-מון בבקשה שיבדוק מה עלה בגורלו.
סריג עקיפה
סריג עקיפה הוא רכיב אופטי, אשר מפצל אור שפוגע בו לכיוונים שונים בתבנית מחזורית (סוג של תופעת עקיפה אופטית). הסריג יכול להיות מיועד לפעולה בהעברה או בהחזרה של האור. זווית הפיזור מהסריג תלויה במרווח הסריג ובאורך הגל של האור הפוגע, ובשל כך יש לסריגים שימושים בספקטרוסקופיה וביצירת אור מונוכרומטי.
דוגמה לסריג עקיפה היא שקופית שעליה דוגמה עדינה של פסים שחורים או חריצים, אשר יכולה לשמש כסריג עקיפה בהעברה ובהחזרה של אור.
העקרונות של סריגי עקיפה נתגלו על ידי ג'יימס גרגורי בניסויים בנוצות של ציפורים, שנה לערך אחר ניסויי הפריזמה (המנסרה) של ניוטון. הסריגים המלאכותיים הראשונים יוצרו בסביבות שנת 1785 על ידי ממציא מפילדלפיה בשם דייוויד ריטנהאוס באמצעות שערות שהונחו בין שני ברגים בעלי הברגה עדינה.
עקרון הפעולה
נתבונן בשתי קרניים סמוכות (בסריג העברה, למשל, הכוונה היא לאור שעובר דרך שני רווחים סמוכים בסריג).