cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
רחוב אחד העם
הרחוב מקביל לשדרות רוטשילד לכל אורכו ויחד מהווים את רחובות הליבה של מרכז העסקים הראשי של תל אביב. בחלקו הדרומי נמצאים עסקים רבים הקשורים בענף הפיננסים הישראלי וכן שכן בו בניין הבורסה לניירות ערך בתל אביב עד שנת 2014. פעמים רבות, היה מוזכר רחוב אחד העם כשם נרדף לבורסה של תל אביב, בדומה לבורסה הניו-יורקית בוול סטריט (רחוב וול).
היסטוריה
הרחוב הוקם ב-1909 עם ייסודה של אחוזת בית והיה הרחוב הצפוני ביותר מבין ארבעת הרחובות שחצו את רחוב הרצל, הרחוב הראשי הראשון בעיר. כנקודת הסיום של רחוב הרצל נבנה ברחוב אחד העם הבניין החדש של הגימנסיה העברית "הרצליה" שפעלה כבר ב-1905 ביפו. בניין הגימנסיה היה בזמנו נקודת הציון העירונית החשובה ביותר של העיר ומופת לסגנון האדריכלות האקלקטית של התקופה, וגם נתן לרחוב את שמו - רחוב הגימנסיה. הגימנסיה פעלה במקום כחמישה עשורים עד שעברה לרחוב ז'בוטינסקי, והבניין נהרס ב-1965 ובשטחו נבנה מגדל שלום. מול הגימנסיה נבנה ביתו של עקיבא אריה ויס, ממיסדי שכונת אחוזת בית, בסגנון דומה. לאורך צידו הדרומי של הרחוב נבנו בתיהן של משפחות מייסדים נוספות: הררי, כהן-שצקי, שרה ויוסף עזריהו, מזרחי, פולאק, ליטוינסקי, גילוץ ואדלר.
ב-1922 עלה לארץ ישראל אחד העם, שם העט של אשר צבי גינצברג, והתגורר בתל אביב בבית הסמוך לגימנסיה הרצליה (מס' 11). לכבודו שונה שם הרחוב, ונקרא על שמו בעודו בחיים. בבית זה שקד על כתביו, ומסופר כי בשעות הצהריים דאגה המשטרה לשקט סביב ביתו על מנת שלא יפריעו לו בכתיבתו. ב-1926, לכבוד יום הולדתו ה-70, אף קיבל אות אזרחות כבוד מעיריית תל אביב. בית מגוריו ההיסטורי ברחוב נהרס בשנות ה-60 יחד עם הריסת מבנה גימנסיה הרצליה.
בשנות ה-30 נבנה חלקו הצפוני של הרחוב במקביל לשדרות רוטשילד ובדומה לשדרה, מרבית המבנים בקטע זה של הרחוב הם בנייני מגורים בסגנון הבינלאומי, בניגוד לבנייה בסגנון האקלקטי שמאפיינת את חלקו הדרומי של הרחוב.
רחוב אחוזת בית
בשנת 1938 נסלל רחוב אחוזת בית, המקביל לרחוב הרצל, ומחבר את רחוב אחד העם ורחוב מונטיפיורי. הרחוב קיבל את השם "אחוזת בית" מכיוון שהוא נסלל על גבול חלקת הקרקע שרכשה אגודת אחוזת בית. הבניינים ברחוב אחוזת בית נבנו באבן ירושלמית הבניין הראשון שנבנה ברחוב (אחד העם 11 פינת רחוב אחוזת בית) שימש כמטה בנק קופת עם אותו תכנן יצחק רפופורט. בשנת 2014, עבר משכן הבורסה לניירות ערך בתל אביב מרחוב אחד העם 54 לרחוב אחוזת בית.
אתרים ברחוב
הרחוב חוצה בין השאר את הרחובות (מדרום לצפון):
הרצועה
הרצועה הייתה תוכנית הומור סאטירית בערוץ ביפ. התוכנית כללה מערכונים הומוריסטיים, ראיונות משעשעים עם ידוענים, ושירים. בשתי העונות הראשונות הנחה את התוכנית טל ברמן ובעונות הבאות החליפה אותו הדמות עופר נבאחו, בגילומו של הקומיקאי אורי גוטליב. המנחה לווה בדמות ה"כלב" - בובת כלב גדול ושעיר שגולם על ידי הקומיקאי שגיב פרידמן, ובמגוון של דמויות משנה המגולמות על ידי מספר רב של קומיקאים ושחקנים ישראלים שונים.
הכותבים הראשיים של התוכנית הם עוזי וייל, מעיין בלום, ערן פיין ארז אבירם ושגיב פרידמן.
התוכנית, שזכתה ממבקרי הטלוויזיה לביקורות מצוינות, ירדה מהמסכים בדצמבר 2006, לאחר עזיבת העורך ערן פיין, ותוכננה לעלות במתכונת שונה בשנת 2007 אך לבסוף הפרויקט בוטל.
כלב (שגיב פרידמן)
כלב מתוסכל ונכה, הידוע באהדתו חסרת הפשרות לקבוצת הכדורגל מכבי תל אביב ולשחקנה אבי נמני, עליו שר את השיר "נמני, להיות אתך בכל דקה". הכלב אף הגדיל לעשות וקרא לבנו "נמניהו". נמניהו הוא פרי אהבתו של הכלב עם אמו. הכלב מעריץ גם את שריף ילד הפלא הדרוזי ופעל כביכול לשחרורו המוקדם. לתקופה ארוכה בתוכנית רבות מהשורות של הכלב היו בדיחות על תימנים והערות גזעניות נגדם, עד שהכלב גילה שהוא עצמו תימני ואביו הוא גבי עמרני, איתו התאחד בפרק האחרון של הסדרה. בעונה הרביעית, גילה הכלב שאמו אימצה אותו ושאמו האמיתית הייתה כורדית ("מאח ואחות יוצא ילד מפגר, מכורדית ותימני יוצא כלב מדבר"). בפרקים רבים הכלב מנסה להקים פרויקטים משלו, כמו תחנת רדיו "כלבלבץ" (על משקל גלגלצ), או פוליסת ביטוח נגד תימנים.
נוהג מקובל בתוכנית הוא פתיחת קמפיינים על ידי הכלב למען מטרות "נאצלות". כך לדוגמה זקף הכלב לזכותו את שחרור שריף ילד הפלא הדרוזי מכלאו, את פיטוריו של ניר קלינגר ממכבי תל אביב. בהמשך קרא הכלב ללוני הרציקוביץ' למכור את מכבי תל אביב. הכלב אוהב גם קוקאין, זונות, ופורנו. את אהבתו לז'אנר המחיש על ידי נישואיו לבובת הקרטון של כוכבת הפורנו ג'נה ג'יימסון אותה הוא אוהב במיוחד.
הכלב פצח בקריירת שירה בתחילת העונה השלישית ושר בכל תוכנית שיר מקורי וגס על בסיס השירים "עוד לא אהבתי די", "תנו לו צ'אנס" ועוד. בתחילת העונה הרביעית הכלב התחיל לפנות לצופים במטרה שיאמצו אותו, ואף כתב על כך שיר על בסיס השיר "יונתן שפירא" של איה כורם. בנוסף, הגיש הכלב פינת טיולים וראיונות מיוחדת בתוכנית יחד עם יעל בן דב בשם "יעל ואני, פה ושם בארץ ישראל".
בלה צור
בלה (וינשטוק) צור (נולדה ב-7 בדצמבר 1952) היא פעילה חברתית ואלופה פאראלימפית.
ביוגרפיה
צור נולדה בפתח תקווה ובהיותה בת שנתיים חלתה בשיתוק ילדים. בצעירותה נעזרה בקביים ומכשירי הליכה והחלה לעסוק בספורט נכים במסגרת מרכז הספורט לנכים ברמת גן.
בשנת 1978 סיימה צור לימודי תואר ראשון בעבודה סוציאלית מאוניברסיטת בר-אילן. במהלך השנים היא התמחתה בשיקום והוסמכה בגישור, בדגש על אוכלוסיות עם צרכים מיוחדים,
ייצוג ישראל באולימפיאדות הנכים
בשנים 1968 ו-1976 השתתפה באולימפיאדת הנכים והתחרתה בשחייה, סייף וזריקת דיסקוס. באולימפיאדת הנכים שנערכה בטורונטו, קנדה בשנת 1976 זכתה במדליית זהב במשחה ל-25 מטר גב ובמדליית ארד במשחה ל-25 מטר חופשי.
ריקוד בכיסא גלגלים
בשנת 1988 החלה צור לרקוד ריקודים בכיסא גלגלים במכון וינגייט ובבית הלוחם ובין השנים 2001–2004 הייתה חברת להקת המחול "ורטיגו", בה משולבים רקדנים בעלי מוגבלות לצד רקדנים עומדים.
קריירה מקצועית
בשנת 2000 סיימה לימודי תואר שני בעבודה סוציאלית. בין השנים 1978 - 1985 הועסקה צור במחלקה לשירותים חברתיים של עיריית פתח תקווה.
לאחר מעבר המשפחה למגורים ברעננה עבדה צור כעובדת סוציאלית בבית חולים לוינשטיין (1986–1995) ובבית החולים הסיעודי "נועם" (1995 - 2002).
פעילות ציבורית
במקביל לעיסוקיה המקצועיים עסקה גם בפעילות ציבורית, בהיותה יועצת ארצית לחברה למתנ"סים לאוכלוסיות עם צרכים מיוחדים, פעילת ארגון הנכים הארצי ופעילה בנושא סיעוד בוועדת הכנסת לנושא עובדים זרים.
בשנים 2003 ו-2008 התמודדה צור בבחירות המוניציפליות למועצת עיריית רעננה. בכהונתה הראשונה במועצה היא פעלה בוועדות מכרזים, ספורט והנחות בארנונה. בשנת 2005, לאחר חילופי ראש העיר והיבחרו של נחום חופרי לתפקיד, קיבלה לידיה את תיק הרווחה העירוני. בתפקיד זה קידמה צור את הפרויקטים "קהילה נגישה" ו"עיר נגישה" להנמכת מדרכות, הסדרת חניות נכים, הנמכת כספומטים ופעילויות לרווחת האוכלוסייה הבריאה. בשנת 2007 החלה לפעול בראשותה במועצת העיר ועדת נגישות תחבורה ומקומות מפגש. לאחר הבחירות בשנת 2008 המשיכה צור לפעול כחברת הנהלת העירייה וחברה בוועדות מכרזים, הנחות בארנונה וקידום הילד, עד לסיום כהונתה במועצת העיר ב-2013. בנוסף החלה לפעול כחברת הוועדה המייעצת לנציבות שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלויות וכמרצה בנושאי מוגבלות ונגישות בבתי ספר ובאוניברסיטת בר-אילן.
חיים אישיים
במהלך התחרויות באולימפיאדה לנכים, הכירה את עופר צור, נכה צה"ל המרותק לכיסא גלגלים, ונישאה לו. בעקבות לידת בנה הבכור החלה להיעזר בכסא גלגלים, בו עשתה שימוש עד ללידת שלישייה בלידתה השנייה.
פרוור
פרוור (כך הכתיב הנכון על פי האקדמיה ללשון העברית; נכתב גם פרבר) הוא אזור מגורים גדול, הממוקם בפריפריית עיר או מטרופולין, כאשר רוב הגרים בו עובדים במרכז העיר.
מרבית האוכלוסייה שעוברת לפרוורים חדשים מורכבת, בשנים הראשונות, מזוגות צעירים עם ילדים שיצאו מהעיר הגדולה כדי לאפשר לילדיהם לגדול באזור שקט, שבו אפשר להשיג בית צמוד קרקע במחיר זול יותר.
היסטוריה
פרוור, הוא מעבר אוכלוסייה מאזורים עירוניים מרכזיים לפרברים, וכתוצאה מכך היווצרות התפשטות (תת) עירונית. כתוצאה מתנועת משקי בית ועסקים אל מחוץ למרכזי הערים, צומחים אזורים עירוניים לוויינים בצפיפות נמוכה. תת-עירוניות קשורה ביחס הפוך לעיור (עיור), המציין מעבר אוכלוסייה מאזורים כפריים למרכזים עירוניים.
תושבים רבים של אזורי מטרופולין עובדים באזור העירוני המרכזי, אך חיים מחוצה לו, בקהילות לווייניות הנקראות פרברים, ונוסעים לעבודה ברכב או בתחבורה המוני. לאחרים יש הזדמנות לעבוד מהבית, עקב ההתקדמות הטכנולוגית. הפרבור מתרחש לעיתים קרובות במדינות מפותחות יותר מבחינה כלכלית. מאמינים שארצות הברית היא המדינה הראשונה שבה רוב האוכלוסייה חיה בפרברים ולא בערים או באזורים כפריים. המתנגדים בהכלת ההתפשטות העירונית טוענים כי ההתפשטות מובילה לריקבון עירוני ולריכוז של תושבים בעלי הכנסה נמוכה יותר בעיר הפנימית, בנוסף לפגיעה סביבתית.
הפרוורים תפסו תאוצה במאות ה-19 וה-20 כתוצאה משיפור בתשתיות הכבישים והרכבת, שהובילו לגידול במספר בני האדם שנוסעים למקום עבודתם. בהמשך, תהליכים כמו העיור, הצמיחה הכלכלית, גידול האוכלוסייה והשימוש הגדל ברכב פרטי הובילו להתפשטות הפרוורים, בתהליך שנקרא פִּרְווּר.
התנגדות
בקרב ארגוני איכות סביבה כמו גם מתכנני תחבורה ומתכנני ערים רווחת התנגדות לפרווּר, בשל ההשלכות השליליות שיש לטענתם לצורת מגורים זו על תחומים כמו סביבה, תחבורה, שוויון, כלכלה, ובריאות הציבור. באופן כמעט ודאי, פריסת אוכלוסייה בצפיפות מגורים נמוכה של פרוור אינה מאפשרת הפעלת תחבורה ציבורית יעילה, בעיקר במדד של תדירות קווי הנסיעה, ולכן מעודדת עימה גם שימוש קבוע ברכב פרטי לצורכי יוממות.
דניס אאוגו
דניס אאוגו (בגרמנית: Dennis Aogo; נולד ב-14 בינואר 1987 בקרלסרוהה שבגרמניה המערבית) הוא כדורגלן עבר גרמני ממוצא ניגרי ששיחק בעמדת המגן. לזכותו של אאוגו 12 הופעות במדי נבחרת גרמניה.
קריירה מוקדמת
אאוגו נולד באוברויט, פרבר של קרלסרוהה שבגרמניה המערבית, לאב ניגרי ולאם גרמניה, והתאמן כילד במועדון קרלסרוהה. הוריו נפרדו בשנת 2000, ואאוגו עבר עם אביו לעיר ברוכסל, ולכן נאלץ לעזוב את קרלסרוהה ולעבור לוולדהוף מנהיים, שם שיחק שנתיים כנער. בגיל 15 עבר אאוגו לפרייבורג, שם הצטיין במחלקת הנוער של המועדון ונצפה ככישרון גדול לעתיד.
קריירת מועדונים
דניס אאוגו ערך את הופעת הבכורה שלו בבונדסליגה בשנת 2004 במדי פרייבורג במשחק נגד המבורג, כאשר היה בן 17 בלבד. אאוגו נשר עם פרייבורג אל הבונדסליגה השנייה בעונת הבכורה שלו במועדון, 2004/05. לאחר מכן, שיחק אאוגו שלוש עונות נוספות בפרייבורג, ושיתף פעולה בקישור עם סומאילה קוליבאלי, סאשה ריטר, רודה ענתר וג'ונתן פיטרויפה, כאשר בעונת 2005/06 הבקיע שישה שערי ליגה, וסיים עם פרייבורג במקום הרביעי, מרחק שתי נקודות מעליית ליגה. בעונת 2006/07 אאוגו לא הבקיע שערים, אך סיים עם הקבוצה שוב במקום הרביעי, ופרייבורג לא עלתה רק בגין הפרש שערים נחות משל דיסבורג שעלתה. בעונת 2007/08 רשם אאוגו עונת שיא, בה הבקיע ארבעה שערים ובישל תשעה, אך שוב כשלה קבוצתו להעפיל לבונדסליגה, כאשר סיימה חמישית, מרחק חמש נקודות מעליית ליגה. בתום עונה זו, עזב אאוגו את הקבוצה, לאחר שערך בסך הכל 94 הופעות, בהן כבש 11 שערים.
בעונת ההשאלה של אאוגו לשאלקה 04, הוא ערך תשע הופעות ליגה בלבד, לאחר שהחמיץ את החלק השני של העונה בגין פציעה. את העונה הזו סיימה שאלקה במקום השלישי בבונדסליגה, והבטיחה את השתתפותה בליגת האלופות בעונת 2015/16. ביוני 2014 חתם אאוגו בשאלקה על חוזה קבוע לשלוש שנים. בעונת 2014/15 סיים אאוגו עם שאלקה במקום השישי בבונדסליגה, והגיע עם שאלקה לשמינית גמר ליגת האלופות, שם הודחה הקבוצה על ידי ריאל מדריד. בעונת 2015/16 סיימו אאוגו ושאלקה במקום החמישי בבונדסליגה. בתום עונת 2016/17 שוחרר אאוגו מהקבוצה כשהסתיים חוזהו.
ב-9 באוגוסט 2017 חתם אאוגו בשטוטגרט, העולה החדשה לבונדסליגה. בעונת הבכורה שלו בקבוצה, 2017/18, הציג אאוגו יכולת טובה מאוד בהגנה שכללה גם את הולגר באדשטובר, בנז'מן פבאר ואנדראס בק, והקבוצה סיימה במקום השמיני. בעונת 2018/19 נשר אאוגו עם שטוטגרט לבונדסליגה השנייה, לאחר שהקבוצה סיימה במקום ה-16 בבונדסליגה והפסידה במשחקי המבחן לאוניון ברלין בשערי חוץ. לאחר ירידת הליגה, עזב אאוגו את שטוטגרט לאחר שתם חוזהו במועדון.
בספטמבר 2019 חתם אאוגו בהנובר 96 מהבונדסליגה השנייה, אליה עבר בהעברה חופשית. אאוגו ערך ארבע הופעות ליגה במדי הנובר, ובינואר 2020 סיכמו אאוגו והקבוצה על התרת החוזה באופן הדדי. באוגוסט 2020 הודיע אאוגו על פרישה ממשחק פעיל.
קריירה בינלאומית
ב-23 במרץ 2007 ערך אאוגו את הופעת הבכורה שלו במדי הנבחרת הצעירה של גרמניה במשחק נגד הנבחרת הצעירה של אוסטריה. בשנת 2009 אאוגו היה שותף בזכייתה הנבחרת הצעירה של גרמניה באליפות אירופה עד גיל 21 ואף נכנס כמחליף בדקה ה-83 במשחק הגמר בו גרמניה ניצחה 0–4 את הנבחרת הצעירה של אנגליה.
את הופעת הבכורה שלו במדי נבחרת גרמניה הבוגרת ערך אאוגו ב-6 במאי 2010 במשחק ידידות נגד נבחרת מלטה, בו ניצחה גרמניה בתוצאה 0–3. בהמשך זומן גם לסגל של נבחרת גרמניה למונדיאל 2010, אך שותף רק במשחק על המקום השלישי, בו שיחק 90 דקות בניצחון של גרמניה 2–3 על נבחרת אורוגוואי. לאחר מכן ערך אאוגו מספר הופעות במוקדמות יורו 2012 ובמספר משחקי ידידות, אך לא זומן לטורנירים גדולים נוספים.
סטפנוס התשיעי
האפיפיור סטפנוס התשיעי (בלטינית: Stephanus IX; 1020 – 29 במרץ 1058) היה האפיפיור מ-3 באוגוסט 1057 עד מותו בשנת 1058.
ביוגרפיה
נולד בשם פרידריך בשנת 1020, הוא היה אחיו הצעיר של גוטפריד השלישי, דוכס לורן התחתית, והשתייך לשושלת הארדנים-ורדן אשר מילאה תפקיד בולט בפוליטיקה של התקופה, שכללה קשרים חזקים שלהם עם מנזר סנט ואן.
פרידריך היה בתחילה ראש קתדרלה בלייז' בשם סנט למברט. הוא מונה לקרדינל-דיאקון של סנטה מריה בדומניקה על ידי האפיפיור לאו התשיעי, ולאחר מכן מונה לקרדינל פרסביטר של סן Crisogono על ידי האפיפיור ויקטור השני. בשנת 1054 הוא ביטל את תפקידו של אחד משלושת הנציגים של האפיפיור בקונסטנטינופול, והשתתף באירועים שהובילו לפילוג הכנסייה הנוצרית. בשנת 1057 הוא מונה לאב המנזר של מונטה קאסינו. חמישה ימים לאחר מותו של ויקטור השני, הוא נבחר לאפיפיור במקומו, ונטל את השם סטפנוס התשיעי.
הוא כפה את המדיניות של הרפורמה הגרגוריאנית על פרישות פקידותית. בפוליטיקה האזורית הוא תכנן את גירושם של הנורמנים מדרום איטליה, וכדי להשיג זאת החליט בתחילת שנת 1058 לשלוח משלחת לקיסר הביזנטי החדש איסאקוס קומננוס. הצירים של האפיפיור עזבו את רומא, אבל בדרכם לביזנטיון, בהיותם בארי, הגיעו הידיעות שסטפנוס התשיעי מת, והמשימה ננטשה.
בתחילת 1058 הוא תכנן גם את עליית אחיו לכס הקיסר, כאשר הוא נתקף במחלה קשה, שממנה הוא התאושש חלקית ורק באופן זמני. סטפנוס התשיעי נפטר בפירנצה ב-29 במרץ 1058 והוחלף על ידי האפיפיור ניקולאי השני, אם כי אחרים מחשיבים את יורשו את האנטי-אפיפיור בנדיקטוס העשירי, שנחשב רשמית כאנטי-אפיפיור.
ברית שמלקלדן
ברית שְמַלְקָלְדֶן (בגרמנית: Schmalkaldischer Bund) היא ברית שנכרתה ב-27 בפברואר 1531 בעיר שמלקלדן (תורינגיה), בין הנסיכים שתמכו בתנועה הפרוטסטנטית. הברית החלה כברית לאחר תחילת הרפורמציה, אך ראשיה פעלו לפירור האימפריה הרומית הקדושה באמצעותה. שלא כמו בריתות קודמות דומות (למשל ברית טורגאו), למדינות ברית שמלקלדן היו צבאות אשר יגנו על האינטרסים הדתיים והפוליטיים שלהן.
המניע העיקרי לכריתת הברית היה כישלון אספת הממלכה באאוגסבורג אשר נסתה לפשר בין המחנות ולהשכין שלום בגרמניה. ראשי הברית היו הנסיך הבוחר (קורפירסט) יוהאן פרידריך מסקסוניה, שהיה פטרונו של מרטין לותר, ופיליפ הראשון, רוזן הסן. מטרתם הייתה למשוך לברית זו גם את הנסיך הבוחר יואכים השני מברנדנבורג, שלמרות שנטה לתמוך בתנועה הפרוטסטנטית, הוא לא היה כה קנאי לדת החדשה, וטרם הביע תמיכה רשמית בלותר.
החל מ-1535 הוחלט לקבל לברית כל מדינה שמתחייבת לעקרונות אאוגסבורג. במשך שנות פעילותם הצליחו ראשי הברית לצרף אליה כמה וכמה נסיכים וערים חופשיות, בין הבולטים ניתן למנות את הנסיך מוירטמברג ואת הברית השוואבית, שלרשותה עמד צבא לא קטן. מדינות נוספות בברית היו אנהלט, פומרניה והערים הקיסריות החופשיות של אאוגסבורג, הנובר, פרנקפורט וקמפטן.
הברית חודשה ב-1536, בתגובה ליוזמתו של האפיפיור פאולוס השלישי לכנס ועידת כמרים כללית, שבה לא יכלו הפרוטסטנטים לתת אמון. בת ברית נוספת, החל מ-1538, הייתה דנמרק. ב-1539 הצליחו למשוך אליה גם את הנסיך הבוחר של ברנדנבורג. דנמרק חתמה על הסכם עם האימפריה הרומית הקדושה, לפיו המלך כריסטיאן השלישי לא יתקוף את האימפריה. ב-1545 הצטרף לברית פרידריך השלישי ("האדוק"), הנסיך הבוחר של פפאלץ, שהמיר דתו והפך לפרוטסטנטי. הבטחת ההגנה לפרידריך השלישי גרמה בהמשך לפרוץ המלחמה השמלקלדית (1546) ולחיסולה של הברית.
האחים צברי
האחים צברי היא להקת פאנק ישראלית. הלהקה הוקמה בשנת 2013 על ידי צמד האחים אבישי ויוני צברי. יוני, שמתופף בהרכב Kids Insane מתופף ושר. אבישי מנגן על גיטרה.
ב-2013 הוציאו את האלבום הראשון ואלס עם מלשין, המגולל את סיפורם של חמישה חברים שנוסעים לאילת.
ב-2014 הוציאו את האלבום השני בשינוי אדרת, המספר על בחור שעבר לתל אביב מהפרוורים.
נכון לשנת 2018 את הופעות הלהקה מלווים איתי אלזרדל (The Orions, Sweatshop Boys) בגיטרה, קורי בן יהודה (טברנק, Kids Insane ויוסלס איי.די) בתופים, וג'ניה פיינר בגיטרה בס.
בשנים 2018–2019 ערכו האחים צברי מספר הופעות משותפות עם ההרכב טברנק, אשר נמכרו תחת הכותרת "צברנק".
בנובמבר 2020 ערכו את הקליפ "מאמי אני על זה" של הראפר ג'ימבו ג'יי. בקליפ מופיעים אזכורים לקליפים שלהם, כגון דמויות שונות, סמל עיריית רמת גן וכן ניתן לראות את האחים עצמם.
בפברואר 2021 לקחו חלק באלבום המחווה ליענקל'ה רוטבליט בשם "הוצאו מהקשרם - שרים רוטבליט" ובו חידשו את שירו "שיר לשלום". בפרויקט השתתפו אמנים מוכרים דוגמת דן תורן, סטלה גוט, יובל מנדלסון, נומקה, עומר מושקוביץ, תמר אפק, אור אדרי ואמנים אלטרנטיביים נוספים מעולם הפאנק והפולק.
אליסון ברי
אליסון ברי סקרמרהורן (באנגלית: Alison Brie Schermerhorn; נולדה ב-29 בדצמבר 1982) היא שחקנית קולנוע וטלוויזיה, תסריטאית ומפיקה אמריקאית-יהודייה. נודעת בעיקר בזכות תפקידיה בסדרות "מד מן", "קומיוניטי", ו-"GLOW", שעל האחרונה קיבלה שתי מועמדויות לפרס גלובוס הזהב לשחקנית הטובה ביותר בסדרה קומית, וגם מוכרת בשל כיכובה בסרטי הקומדיה "לשכב עם אחרים", ו"המדריך לסינגלס".
ביוגרפיה
אליסון ברי סקרמרהורן נולדה בהוליווד, לוס אנג'לס, קליפורניה שבארצות הברית. אביה צ'ארלס טרי סקרמרהורן הוא ממשפחה קתולית ממוצא הולנדי ובריטי. אמה ג'ואן ברנר היא יהודייה ממוצא אשכנזי. ברי סיפרה שבצעירותה לאחר גירושי הוריה, אביה היה לוקח אותה לפעמים איתו לכנסייה משולבת של נצרות-הינדו, אולם אמה "תמיד וידאה שתזכור שהיא יהודייה". בנערותה הופיעה על במות במרכזים קהילתיים ליהודים.
ב-2005 סיימה תואר ראשון בתיאטרון מהאוניברסיטה לאמנויות CalArts שבקליפורניה. היא גם למדה בקונסרבטוריון המלכותי של סקוטלנד שבגלאגזו.
בתקווה להפוך לשחקנית טלוויזיה, ברי החלה לעבוד בתור ליצנית במסיבות יום הולדת והופיעה בתיאטראות בקליפורניה.
קריירה
בשנת 2004, הופיעה ברי לראשונה בסרט הקצר "Stolen Poem". בשנת 2006, הופיעה לראשונה בטלוויזיה בפרק בסדרה "האנה מונטנה" בה שיחקה את נינה, ספרית טירונית. בשנים 2007–2015 שיחקה בסדרת הדרמה התקופתית "מד מן" מבית AMC, בתור טרודי קמפבל. בשנת 2008, היא כיכבה בסדרת האינטרנט "האליבי שלי". בשנים 2015-2009, שיחקה את אנני אדיסון בקומדיית המצבים "קומיוניטי". בשנת 2010 שיחקה בסרט "Montana Amazon" ("The Misadventures of the Dunderheads").
ב-2011, היא שיחקה בסרט האימה "צעקה 4" והתארחה בפרק בסדרה "רובוט צ'יקן".
בשנת 2012, היא שיחקה בסרט "עד החתונה זה יעבור". בנוסף, דיבבה את דמותה של לינדזי בסדרת האנימציה "אבא אמריקאי".
בשנת 2013 שיחקה בדרמת הנעורים זוכת הפרסים "מלכי הקיץ" של הבמאי ג'ורדן ווגט-רוברטס.
בשנת 2014, היא דיבבה את דמותה של הנסיכה יוני-קיטי בסרט האנימציה "סרט לגו".
בשנת 2015, היא שיחקה בסרט הקומדיה "נראה אותך אסיר", בתור ארוסתו של ג'יימס קינג (ויל פרל). בנוסף, בשנה זו כיכבה בסרט הקומדיה הרומנטית "לשכב עם אחרים", לצד ג'ייסון סודייקיס.
בשנת 2016 שיחקה בסרט הקומדיה "המדריך לסינגלס" לצדן של רבל וילסון, דקוטה ג'ונסון, ולזלי מאן. בנוסף בשנה זו, החלה לדבב בסדרת האנימציה "בוג'ק הורסמן" מבית נטפליקס. בנוסף ב-2016, שיחקה בסרט הדרמה "גיבור אמריקאי" לצד ג'רארד באטלר וגרטשן מול. באותה שנה שיחקה גם בדרמה הקומית-ביוגרפית "חי בסרט", שביים, הפיק ושיחק בו בתפקיד ראשי ג'יימס פרנקו. הסרט מבוסס על ספר באותו שם מאת גרג ססטרו המתאר את הפקת סרט הקאלט "החדר".
בשנת 2017 שיחקה בתפקיד הראשי בסדרת הדרמה הקומית מבית נטפליקס "GLOW" בתפקיד רות' וילדר, שחקנית מובטלת בשנות ה-80, שבצעד נואש הופכת למתאבקת מקצועית. על תפקיד זה הייתה מועמדת ב-2018 וב-2019 לפרס גלובוס הזהב לשחקנית הטובה ביותר בסדרה קומית.
בשנת 2019 דיבבה שוב את הנסיכה יוני-קיטי בסרט האנימציה "סרט לגו 2", ונתנה את קולה גם בדיבוב הפנטזיה הרומנטית "ילדת מזג האוויר".
בשנת 2020 כיכבה ברי בסרט מותחן דרמה עטור שבחים "צעירה מבטיחה" אותו ביימה אמרלד פנל. כמו כן, כתבה, הפיקה וכיכבה בסרט הדרמה "דוהרת" של נטפליקס בתפקיד שרה. את הסרט ביים ג'ף באנה. באותה שנה כיכבה לצד דן סטיבנס בסרט האימה "יחידת נופש", שביים בעלה, דייב פרנקו. בנוסף שיחקה את סלואן בקומדייה הרומנטית "עונת השמחות" שבוים על ידי קליאה דובאל.
בשנת 2021 השתתפה בתפקיד אורח בעונה החמישית של הסדרה ריק ומורטי, בדיבוב הדמות פלנטינה. בנוסף, השתתפה בתפקיד דיבוב בסרט הקצר ״התאומים״ של סדרת הסרטים מלחמת הכוכבים: חזיונות.
בשנת 2022 השתתפה בסדרה "Roar" שהושקה בשירות אפל TV פלוס.
דירוגים והכרה
ב-2010 דורגה במקום ה-99 ברשימת "100 הלוהטות לשנת 2010" של מגזין "MAXIM", וב-2011 היא דורגה במקום ה-49 של אותה רשימה.
ב-2013 דורגה על ידי קוראי מגזין "FHM" בגרסתו הבריטית, במקום ה-57 כ"אשה הסקסית בעולם".
ב-2014 דורגה על ידי גולשי אתר AskMen במקום השני כ"אשה הנחשקת ביותר".
חיים אישיים
בשנת 2012 התחילה לצאת עם השחקן האמריקאי-יהודי דייב פרנקו אותו פגשה במסיבת מרדי גרא בניו אורלינס. ב-25 באוגוסט 2015 השניים התארסו, וב-12 במרץ 2017 נישאו. בראיון ב-2017 ללארי קינג סיפרה כי היא ופרנקו אינם מעוניינים להביא ילדים לעולם.
טייסת 144
טייסת 144, המכונה גם "טייסת עוף החול" (בעבר כונתה "טייסת שומרי הערבה") היא טייסת כלי טיס בלתי מאוישים בחיל האוויר הישראלי, שהפעילה בעבר מטוסי קרב. בגלגוליה השונים לאורך השנים הפעילה הטייסת מטוסי נשר, כפיר ו-F-16A/B ("נץ").
היסטוריה
הטייסת הוקמה ב-1972 בכנף 10 של חיל האוויר, שבצפון מזרח סיני, לא רחוק ממפרץ אילת. המטוסים הראשונים שנקלטו בטייסת "שומרי הערבה" היו מטוסי נשר שהיה מטוס הקרב הראשון שייצרה התעשייה האווירית לפי תוכניות של המטוס הצרפתי מיראז' 5. שישיית המטוסים הראשונה נחתה בשדה עציון בתאריך 6 בספטמבר 1972.
הגעתם של חמישים מטוסי מיראז' 5 נבלמה עקב האמברגו שהטילה ממשלת צרפת על סחר בנשק עם ישראל ב-1967. הדבר האיץ את מהלך פיתוח מטוס הנשר בתעשייה האווירית, כדי למלא את הצורך המבצעי של חיל האוויר.
במלחמת יום הכיפורים פיקד על הטייסת סא"ל מנחם שרון. במהלך המלחמה הפילה הטייסת 44 מטוסי אויב, ללא אובדן מטוסים וללא אבדות בנפש.
בתחילת 1982 הושלמה בנייתו של בסיס עובדה החדש, מרחק של מספר קילומטרים מעציון, בשטח ישראל, בתוך בקעת עובדה. בסיס זה וכן בסיסי רמון ונבטים נבנו על ידי ארצות הברית כפיצוי לפינוי סיני על שטחי האימון העצומים שבו, ועזיבת ארבעה שדות תעופה: איתם, רפידים, אופיר ועציון.
טייסת 144 עברה למשכנה החדש שבערבה כשהיא מצוידת במטוסי הכפיר C-2, שהיו פיתוח המשך למטוס הנשר. באמצע שנות השמונים הגיע הכפיר המשופר C-7 לטייסת "שומרי הערבה". ב-1988, לאחר הקיצוצים הגדולים בכוח הצבאי, החליטו לסגור את בסיס עובדה ככנף מבצעית ובית הספר למקצועות התעופה (ביסמ"ת) הועבר לבסיס החדש.
טייסת 144 יחד עם אחותה טייסת 149, הצפינו למשכנן החדש בבסיס חצור. שם תפשו את מקומן של שתי טייסות כפיר שנסגרו זה עתה, טייסת 113 וטייסת 254.
טייסת 144, שהייתה האחרונה להפעיל את הכפיר, נבחרה להיות טייסת ה-F-16A/B ("נץ") האחרונה של החיל, כאשר ב-1994 החלו להגיע אליה המטוסים, מתנת ארצות הברית עבור המאמץ הישראלי לשלום ולביצור ביטחון המדינה, שהסכימה לוותר על שטחים תמורת שלום. אז תמו 18 שנות ה"כפיר" בחיל האוויר ונפתח עידן ה"נץ" של הטייסת, שנמשך קצת יותר מעשור נוסף. בסוף שנת 2005 נסגרה הטייסת.
טייסת כטב"ם
באוגוסט 2022 נפתחה הטייסת מחדש בבסיס חצור, כטייסת כטב"ם.
הטייסת היא הטייסת הראשונה המפעילה את ה"ניצוץ" - כטמ"ם חדש בחיל האוויר, כחלק ממערך "ענני סערה" אשר עתיד לקום בצה"ל ומשותף לזרוע האוויר ולזרוע היבשה.
סמל הטייסת
הסמלים עוצבו על ידי הגרפיקאי רענן וייס. לסמל הראשון שהופיע ב-1972 היה דמיון מסוים לסמל של חיל האוויר האמריקאי.
עין יעקב (ספר)
עין יעקב הוא חיבור הכולל אסופה ופרשנות למרבית האגדות המצויות בתלמוד הבבלי ובתלמוד הירושלמי.
על הספר נתחברו מספר פירושים, שחלקם אף נדפסו סביב החיבור.
מחבר הספר והדפסתו
הספר חובר על ידי רבי יעקב בן חביב, שהספיק לכתוב רק שני חלקים של הספר, סדר זרעים וסדר מועד ונפטר באמצע עבודתו. הספר הושלם בידי בנו, רבי לוי בן חביב, הרלב"ח.
הספר ראה אור בדפוס, לאחר מות המחבר, בסלוניקי בבית הדפוס של דון יהודה גדליה בשנת רע"ו (1516). הגעתו של החיבור לקהל קוראים רחב יותר התאפשרה רק לאחר שהחיבור ראה אור במרכז הדפוס של ונציה בשנת 1546 (ש"ו).
שריפת התלמוד
כעבור עשר שנים בשנת שכ"ו (1566) הותר להוציא את הספר לאור בשנית אולם שמו שונה ל"עין ישראל", עקב איסור הדפסתו מהאפיפיור. בשם זה החיבור המשיך לראות אור במספר מהדורות. אחת ממהדורות אלו היא מהדורה שראתה אור בשני כרכים בקרקוב בדפוס יצחק בן אהרון מפרוסיץ, בין השנים 1587-1591. מהדורה זו הנגישה למעשה את יצירתו של רבי יעקב בן חביב לציבור הלמדנים שישב במרחב האשכנזי-פולני.
מבנה החיבור
את החיבור ערך המחבר לפי סדר מסכתות התלמוד, כשהוא מכנס אל חיבורו את כל האגדות המופיעות בתלמוד, ומשמיט את כל הנושאים ההלכתיים שנידונו בו. בחיבורו הביא המחבר את לשון הגמרא ופירושי הראשונים שהיו לפניו כדוגמת: רש"י, בעלי התוספות, רבינו ניסים, רשב"א וריטב"א. לצידם הוסיף המחבר גם פירוש משלו, שנקרא בשם פירוש "הכותב".
פירושים על הספר
במהדורות מאוחרות יותר נוספו ל"עין יעקב" גם פירושו של המהרש"א - "חידושי אגדות", פירושיו של הרב חנוך זונדל בן יוסף - ה"יד יוסף" המופיע בצד החיצוני של הדף למעלה, ה"עץ יוסף" וה"ענף יוסף" המופיעים בתחתית הדף, וכן מפתחות, הפניות ומראי מקומות לספרות המקראית והמדרשית.
ייחודו של החיבור והשפעתו על הפרשנות לספרות האגדה
"עין יעקב" הוא החיבור הראשון בספרות התורנית המודפסת המאגד את אגדות התלמוד כגוף ידע עצמאי. החיבור מסודר על פי סדר המסכתות והדפים ובכך למעשה ממצב את הספר כחיבור המיועד לתלמידי חכמים המצויים בנתיבות הלימוד של התלמוד. זאת בשונה מספרות הדרשות והמוסר, המפרשות אגדות רבות אולם הן בנויות על פי נושאים או פרשיות השבוע ולא מתייחסות לאגדה כגוף ידע העומד בזכות עצמו, אלא ככלי עזר לביסוסם של רעיונות מוסרים או מחשבתיים.
התפיסה הרואה את האגדה כגוף ידע הראוי לפרשנות עצמאית באה לידי ביטוי דווקא בשני חיבורים של יוצרים מהמרחב הפולני-אשכנזי שהושפעו רבות מה"עין יעקב". החיבור "דרש משה" לר' משה מפיזענץ שראה אור בקרוב בשנת שמ"ט (1589) וחיבורו של ר' שמואל אידילש (המהרש"א), "חידושי אגדות" (לובלין, 1627). אף חיבורו של הראי"ה קוק, "עין איה", נחשב כפירוש על ספר "עין יעקב". חיבור זה נדפס רק על מסכתות ברכות ושבת (בהוצאת מכון הרצי"ה).
הנוסח בחיבור
נוסח התלמוד המובא בעין יעקב שונה לפעמים מהנוסח בדפוסי התלמודי הנפוצים, ישנם מאמרי חז"ל שמופיעים רק בנוסח התלמוד בעין יעקב. ספר דקדוקי סופרים ציין בצורה שיטתית את השינויים. כמו כן, בנוסח פירוש רש"י המופיע בספר, ישנם לעיתים שינויים מנוסח פירוש רש"י המודפס בתלמוד.
תרגומים
החיבור "עין יעקב" תורגם ליידיש על ידי יוסף מאיר יעבץ, ונדפס בשנת ה'תרמ"ו בוורשה. אחר השואה נדפס עוד הפעם בהוצאת "בית מסחר ספרים ירושלים" בניו יורק. התרגום הראשון לאנגלית נעשה על ידי הרב שמואל צבי גליק ונדפס בשנת 1916 בארצות הברית.
סבסטיאן פריי
סבסטיאן פריי (נולד ב-18 במרץ 1980 בת'ונון-לה-באן) הוא כדורגלן עבר צרפתי ששיחק בעמדת השוער.
פריי החל את הקריירה שלו במועדון הצרפתי קאן בשנת 1997, בגיל 17. לאחר שתי עונות מרשימות ומבשרות טוב, הוא עבר לאיטליה לשחק בשורותיה של אינטר מילאן, ולאחר שנתיים במילאנו הוא עבר לשחק בפארמה בקיץ 2001, באותה עונה בה זכה עם קבוצתו החדשה בגביע האיטלקי.
הוא קיבל זימון ראשון לנבחרת הצרפתית למשחק מול פולין בנובמבר 2004, אך לא שותף במשחק עצמו. פריי הצטרף לפיורנטינה בהשאלה לעונת 2005-2006, וחתם רשמית בקבוצה בסופה של אותה העונה אחרי שהציג תצוגות שוער מרשימות והפך לאחד מעמודי התווך של הרכב פיורנטינה יחד עם חבריו לסגל כריסטיאן ברוקי, סטפנו פיורה ולוקה טוני.
פריי ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת בטורניר המוקדמות של יורו 2008 במשחק נגד אוקראינה ב-21 בנובמבר 2007, המשחק הסתיים בתיקו 2-2, לאחר שספג שער שוויון מאוחר מרגליו של אנדריי שבצ'נקו. ב-13 בדצמבר 2007 פריי סבל מפציעה במיניסקוס שקיבל במהלך אימון, ועבר ניתוח בברך יום למחרת. הוא חזר במשחק הניצחון של פיורנטינה 2-1 נגד פארמה ב-13 בינואר 2008, לאחר שהושבת לחודש.
בשנת 2011 חתם פריי בגנואה. ביולי 2013 חתם פריי בבורסאספור הטורקית. לאחר ששימש כשוער ראשון בעונתו הראשונה בקבוצה, לא זכה פריי לדקות משחק בעונת, ובסיומה פרש ממשחק פעיל בגיל 35.
סבו של פריי, אנדרה פריי, היה שחקן צרפתי בינלאומי, ואביו, ריימונד, היה גם שוער כדורגלן מקצוען. אחיו הצעיר ניקולה כדורגלן אף הוא.
רומן וסיאנוב
רומן סרגייביץ' וסיאנוב (ברוסית: Роман Сергеевич Васьянов; נולד ב-24 באוקטובר 1980, מוסקבה) הוא צלם קולנוע רוסי. זכה בשלל פרסים על סרטים שצילם.
ביוגרפיה
רומן וסיאנוב נולד ב-24 באוקטובר 1980 במוסקבה. בילדותו עסק בצילום עם אביו שעבד במפעלי ZIL ועבד כצלם פרילנסר למגזינים. מאוחר יותר, בזכות חברו של אביו מ. קורופצוב, התוודע למקצוע הצלם.
בשנת 1998 הוא נכנס ללימודים במכון VGIK, הוא קיבל את פרס הצלם הטוב ביותר בסרט "מחבואים" (בבימוי ו. פאנוב). הוא עבד כעוזרו של הצלם י. רייסקי בסדרת הטלוויזיה "בריגדה". הוא סיים את לימודיו ב-VGIK בשנת 2003.
בשנת 2007 יצא לאקרנים הסרט "מלחציים" בבימויו של ולרי טודורובסקי, שצולם על ידי רומן וסיאנוב. בשנת 2008 נמשך שיתוף הפעולה בין השניים, כשצילם את הסרט עטור הפרסים "המוגנדרים".
בשנת 2010 הוענק לרומן וסיאנוב פרס הסרט הטוב ביותר בפסטיבל קינוטבר על הסרט "תופעת טבע". סרט זה של הבמאים אלכסנדר לונגין וסרגיי אוסיפיאן, המבוסס על סיפורו של הסופר יורי קובאל, צולם על מצלמת Canon Mark II, שהיה הניסיון הראשון מסוגו בסרט קולנוע באורך מלא.
באותה שנה, רומן וסיאנוב צילם פרסומת עבור פיליפס בשם "המתנה", שבוים על ידי חתנו של רידלי סקוט, קרל אריק רינש (שלימים צילם את הסרט "47 רונין"). הסרט "מתנה" זכה בפרס אריה קאן בפסטיבל הפרסום הבינלאומי.
לאחר מכן החל ואסיאנוב לעבוד בארצות הברית: הוא צילם פרסומות, סרטים קצרים ופרויקטים בתקציב נמוך כמו "החיים במוטל" עם אמיל הירש, סטיבן דורף ודקוטה פנינג, המותחן עצמאי "כנופיית 'מזרח'" עם אליוט פייג', "אשליה מסוכנת" עם שיה לה באף ומותחן המשטרה "סוף המשמרת" בבימויו של דייוויד אייר עם ג'ייק ג'ילנהול ומייקל פניה. הסרט הביא לווסיאנוב מועמדות לפרס "הרוח העצמאית" על עבודת הצילום הטובה ביותר.
בשנת 2014 שוב עבד עם הבמאי דייוויד אייר בסרט "זעם" על מלחמת העולם השנייה עם בראד פיט בתפקיד הראשי. בשנת 2016 צולם הסרט השלישי שלו עם דייוויד אייר "יחידת המתאבדים" והתחילו ההכנות לפרויקט המשותף הבא שלהם "בהיר" עם ויל סמית' וג'ואל אדגרטון. הסרט יצא בסוף 2017.
בשנת 2019 חזר לשתף פעולה עם ולרי טודורובסקי וצילם את סרטו "אודסה", על עבודתו בסרט זכה בינואר 2020 בפרס נשר הזהב הרוסי בקטגוריית עבודת הצילום הטובה ביותר.
בשנת 2020 ביים את הסרט "המעונות", על פי ספרו של אלכסיי איוואנוב.
נילס גאדה
נילס וילהלם גאדה (בדנית: Niels Wilhelm Gade 22 בפברואר 1817 - 21 בדצמבר 1890) היה מלחין, מנצח, כנר, נגן עוגב ומורה דני. גאדה נחשב למוזיקאי הדני החשוב ביותר בזמנו.
חייו
בקופנהגן התמנה גאדה למנהל האגודה המוזיקלית של קופנהגן (משרה בה כיהן עד מותו) ולאחר שייסד תזמורת ומקהלה חדשות, ביסס את מקומו כמוזיקאי הבולט ביותר בדנמרק. הוא עבד גם כנגן עוגב; אומנם, המשרה היוקרתית של נגן עוגב בקתדרלה של קופנהגן ניתנה לא לו אלא ליוהאן פטר אמיליוס הרטמן, אך גאדה שירת כנגן עוגב בכנסיית הולמן בקופנהגן משנת 1850 עד מותו. גאדה ניהל את הקונסרבטוריון של קופנהגן יחד עם הרטמן (שאת בתו נשא לאישה בשנת 1852) ועם הולגר סימון פאולי. גאדה היה גורם משפיע בעל חשיבות על רבים ממלחיני סקנדינביה בדור הבא; הוא עודד ולימד הן את אדוורד גריג והן את קרל נילסן, כמו גם דמויות פחותות מהם בחשיבותן, כמו אוטו מאלינג ואסגר האמריק. גאדה מת בקופנהגן.
יצירותיו
בין יצירותיו של גאדה שמונה סימפוניות, קונצ'רטו לכינור, מוזיקה קאמרית, יצירות לעוגב ולפסנתר וכמה קנטטות רחבות יריעה. בקנטטות הראשונות, בעיקר "קומאלה" (1846) ו"אלוורסקוד", ניכרת נטייה לפולקלור נורדי, אך הקנטטות האחרונות משקפות גישה אוניברסלית יותר, בהשפעת שנותיו בלייפציג. הנטייה לחפש את הלאומיות הנורדית ביצירותיו ולהתעלם מאיכותן הייחודית הייתה לצנינים בעיניו, בסופו של דבר.
מייקל פולן
מייקל קווין פולן (באנגלית: Michael Kevin Pollan; נולד ב-6 בפברואר 1955) הוא סופר, עיתונאי, אקטיביסט ופרופסור לעיתונאות אמריקני יהודי, המשמש כמרצה באוניברסיטת קליפורניה בברקלי.
שנותיו הראשונות
פולן נולד בלונג איילנד שבמדינת ניו יורק, לסופר והיועץ הפיננסי סטיבן פולן ולבעלת הטור קורקי פולן. הוא למד בקולג' מנספילד שבאוניברסיטת אוקספורד, קיבל תואר ראשון מבנינגטון קולג' ב-1977 ותואר שני באנגלית מאוניברסיטת קולומביה ב-1981. אחותו היא השחקנית, טרייסי פולן, רעייתו של השחקן האמריקאי, מייקל ג'יי. פוקס.
דילמת השפע
בספרו "דילמת השפע" (באנגלית: The Omnivore's Dilemma), מתאר פולן את ארבע הדרכים הבסיסיות לרכישת מזון בחברה המודרנית: המערכת התעשייתית המודרנית, מזון אורגני תעשייתי, החווה המספקת את צרכיה והציידים-לקטים. פולן מתחקה אחר כל אחד מתהליכים אלה, החל מהפוטוסינתזה בצמח, עבור בסדרת שלבי ביניים וכלה בשלב הסופי של הארוחה עצמה. לאורך הדרך, הוא טוען שיש מתח מובנה בין ההיגיון של הטבע לבין ההיגיון של החברה המתועשת, וכי הדרך בה אנו אוכלים מייצגת את היחס העמוק ביותר שלנו לעולם הטבע, הוא גורס שהמזון התעשייתי ממסמס יחסים וקשרים אקולוגיים מהמעלה הראשונה.
ב-10 במאי 2006 הכתיר הניו יורק טיימס את "דילמת השפע" כאחד מחמשת ספרי העיון הטובים ביותר של השנה. ב-8 במאי 2007 בחר איגוד ג'יימס בירד בספר כזוכה לשנת 2007 בקטגוריית כתיבת האוכל הטובה ביותר. זהו הספר העיקרי של פרויקט הקריאה של אוניברסיטת פנסילבניה לשנת 2007, והספר שבחרה אוניברסיטת מדינת וושינגטון לפרויקט הקריאה שלה לשנת 2009/10.
בתארו את שרשרת המזון התעשייתית מותח פולן ביקורת קשה על תעשיית החקלאות המודרנית וכותב כי עסקי האוכל איבדו קשר עם המעגלים הטבעיים של החקלאות. לעומת זאת בין משק החי והתבואה מתקיימים יחסים המסבים תועלת לשני הצדדים. ביקורתו של פולן על עסקי החקלאות מתמקדת בטענתו כי הללו עורכים שימוש מוגזם בתירס, החל מפיטום בקר ועד להפקה מסיבית של שמן תירס, סירופ תירס עשיר בפרוקטוז ונגזרות תירס אחרות. הוא מתאר את המגרעות הקיימות לדעתו בחקלאות תעשייתית ומחווה דעתו על ייצור מזון אורגני ועל אספקת מזון באמצעות ציד ולקט. הוא מטיל את האשמה על כתפיהם של האנשים הקובעים את החוקים, בכך פולן מכוון לפוליטיקאים בוושינגטון, בירוקרטים במחלקת החקלאות של ארצות הברית, בעלי הון מוול סטריט וקונצרני חקלאות כמו ארצ'ר דניאלס מידלנד (Archer Daniels Midland). פולן מכנה אותם "המערכת החקלאית שזורעת הרס בתפריטם, תזונתם ורווחתם של האמריקאים". פולן מוצא תקווה בחוות פוליפייס (Polyface Farm) של ג'ואל סלטין (Joel Salatin) בווירג'יניה, בה הוא רואה קיימות לחוואות המסחרית. בהמשך לפרסום הספר, השתתף פולן בסרט התעודי King Corn (2007).
הבוטניקה של התאווה: העולם מנקודת מבטו של צמח
בספר זה חוקר פולן את המושג של קו-אבולוציה, במיוחד אבולוציות היחסים של האנושות עם ארבעה צמחים - תפוחים, צבעונים, מריחואנה ותפוחי אדמה. הוא בוחן זאת מנקודות מבט כפולות: הן של בני האדם והן של הצמחים. הוא נעזר בדוגמאות שיתאימו לארכיטיפ של ארבע תשוקות אנושיות בסיסיות ומדגים כיצד כל אחד ממינים בוטניים אלה גדל באופן בררני ומהונדס גנטית. התפוח משקף את התשוקה למתיקות, הצבעוני את התשוקה ליופי, המריחואנה את התשוקה לשכרות, ותפוח האדמה את התשוקה לשליטה.
הספר סוקר את הנרטיב של ניסיונו עם כל אחד מהצמחים על בסיס מחקר השזור במסע מעמיק אל היסטוריה החברתית שלהם. כל חלק מייצג מרכיב ייחודי של תהליך הביות האנושי, או מה שפולן קורא "human bumblebee". פולן פותחו בספורו של ג'וני אפלסיד (Johnny Appleseed) וממשיך במחקר של פולן עצמו על זנים מורכבים של מריחואנה באמסטרדם. לבסוף הוא מציג את שינוי הפרדיגמה המבעית הגלום באפשרויות גלומות בתפוחי אדמה מהונדסים גנטית.
In Defense of Food: An Eater's Manifesto
פולן מבקש לחשוף פרדוקס שמאפיין את התזונאות (nutritionism) המודרנית. לטענתו, כל המתכונת המערבית שבאמצעותה אנחנו אומדים בשכלנו את ערכו של האוכל מתאפיינת יותר בהתמסרות דתית ואופנתית למיתולוגיה של פתרונות פשוטים ופחות קרובה למסקנה משכנעת ומהימנה של מחקר מדעי שלא ניתן להפריכו. פולן מקדיש את המשך ספרו לביאור שלושת משפטיו הראשונים: "אכול אוכל. לא יותר מדי. בעיקר צמחים." הוא טוען שרוב המוצרים שהאמריקנים רוכשים במרכולים, בחנויות המזון המהיר ובמסעדות אינם למעשה אוכל. עצתו היא לאכול אותם דברים שהדור של סבתו זיהה אותם כאוכל.
Food Rules: An Eater's Manual
ספרו "Food Rules: An Eater's Manual" פורסם בשנת 2009 ונועד לספק מדריך פשוט לאכילה בריאה. הספר Food Rules מציג תמצית של ספריו הקודמים של פולן. הספר מחולק לשלושה חלקים בהם פולן מסביר את העקרונות שהציג פולן בעבר, ובראשם: "אכול אוכל. לא יותר מדי. בעיקר צמחים." בנוסף, הספר מציע כללים כמו: "תן לאחרים לטעום את האוכל שלך." או "ככל שהלחם לבן יותר, כך מותך מתקרב."
ספרו "A Place of My Own: The Education of an Amateur Builder" ראה אור בשנת 1998. הספר מגולל את ניסיונו של פולן לבנות במו ידיו בית והוא מתאר את תהליך הבנייה מהמסד עד לטפחות. המהדורה החדשה של הספר משנת 2008 קרויה "A Place of My Own: The Architecture of Daydreams".
איך לשנות את דעתך
ספרו "איך לשנות את דעתך" (באנגלית "How to Change Your Mind"), שפורסם בתרגומו לעברית בשנת 2020, הוא חקירה עיתונאית הסוקרת את ההיסטוריה והמחקרים החדישים אודות סמים פסיכדליים בעיקר LSD ופסילוסיבין, תוך דיווח על חוויותיו האישיות בהתנסויותיו בסמים השונים. הספר מלמד אותנו אודות תודעה, מוות, התמכרות, דיכאון וטרנסדנטיות, ומפגיש אותנו עם הרעיון שהתודעה היא המסתורין הגדול ביותר ביקום. לטענתו הפחד מהשימוש בסמים אלה הוא גדול מהסכנה להשתמש בהם. הוא מדגיש את התועלת הרבה בסמים הפסיכדליים לאנשים הלוקים בנפשם בכך שהם מסייעים בטיפול, בעיקר, בדיכאון ובהתמכרויות לאלכוהול ולסמים שונים, לחולים סופניים המתקשים להתמודד עם מותם, אך גם לאלה הבריאים לחלוטין, בכך שהם הופכים יצירתיים יותר במדע ובאומנות, וכן בכך שהם הופכים להיות רוחניים יותר.
פולן מסנן וממיין את התיעוד ההיסטורי של המחקר כדי להפריד בין האמת אודות הסמים הללו לבין המיתוסים שסובבים אותם מאז שנות השישים של המאה העשרים, כאשר מטיפים פסיכדליים עוררו שלא במתכוון רתיעה עוצמתית ממה שהיה בזמנו שדה מחקר מבטיח.
עבודות אחרות
פולן כתב מאמרים בGreater Good, כתב עת לפסיכולוגיה חברתית, שמתפרסם בGreater Good Science Center באוניברסיטת קליפורניה בברקלי. במאמרו "מוסר האכילה" הוא דן בזיקה שבין מוסר האכילה לפסיכולוגיה החברתית.
פולן כותב בהניו יורק טיימס, הוא ערך בעבר את כתב העת הארפרס' וכתב חמישה ספרים: In Defense of Food: An Eater's Manifesto (2008), The Omnivore's Dilemma: A Natural History of Four Meals (2006), The Botany of Desire: A Plant's-Eye View of the World (2001), A Place of My Own (1997) ו and Second Nature A Gardener's Education (1991).
ספרו, "קיצור תולדות הבישול", עוסק בפרקטיקות של תעשיית הבשר, והוא כתב מספר מאמרים אודות מגמות בחקלאות האמריקנית. הוא קיבל את פקס רויטרס לשימור העולם בעיתונאות סביבתית (World Conservation Union Global Awards in environmental journalism), את פרס ג'יימס בירד לסדרת המאמרים הטובה ביותר בשנת 2003 ואת פרס ג'נסיס מהאיגוד ההומני האמריקני (American Humane Association). מאמריו ראו אור בכמה אנתולוגיות: Best American Science Writing ,(2004) Best American Essays (1990 ו-2003), The Animals: Practicing Complexity (2006) וthe Norton Book of Nature Writing (1990).
פולן כיכב בסרט "מזון בע"מ" (Food, Inc.) (2008), לו הוא גם שימש כיועץ. זהו סרט תעודי ארוך העוסק בדבורי דבש ובהפרעת התמוטטות המושבה.
ביקורת
בכתב העת של American Enterprise Institute טען בלייק הרסט שפולן מציג בצורה רדודה את החקלאות התעשייתית וכי הוא אינו לוקח בחשבון את עלותה. דניאל אנגבר מותח ביקורת במגזין סלייט על טענתו של פולן שקשה מדי לחקור את המזון מדעית ועל כך שפולן נוטה להאשים את הרדוקציוניזם במחלות בנות זמננו, בעוד שבאותה עת הוא נעזר במחקר מדעי על מנת להצדיק את עצות התזונה שלו. הוא משווה את השיטה הישירה והאנטי-מדעית של פולן לרטוריקה בה נהגו גורואי בריאות בהיסטוריה שניסו למכור דיאטות קסם שקריות. הבלוג "Say What Micheal Pollan?" גם כולל מספר מאמרים שמותחים ביקורת נוספת על פולן ממגוון רחב של נקודות ראות.
חייו האישיים
פולן נשוי לציירת הנוף ג'ודית בלצר, הזוג נפגש בזמן לימודיהם המשותפים בקולג' בנינגטון. להם בן, אייזק. אחותו של פולן היא השחקנית טרייסי פולן, אשתו של מייקל ג'יי פוקס.
קישורים חיצוניים
מאמרים פרי עטו
ראיונות עמו
כתבות בעברית
חיל הפקחים הירוקים
חיל הפקחים הירוקים (באנגלית: Green Lantern Corps) הוא כוח משטרתי בין-גלקטי בדיוני המופיע בקומיקס גרין לנטרן של חברת DC קומיקס, וכוחו נובע מאורו הירוק של הספקטרום הרגשי ומכוח הרצון. החיל מפטרל במרחבי יקום DC הבדיוני תחת שליחותם של שומרי היקום, גזע בני אלמוות המתיישב בכוכב הלכת אואה (Oa). לפי המשכיות החברה, חיל הפקחים הירוקים היה קיים מזה שלושה מיליוני שנה ושרד אינספור עימותים, פנימיים וחיצוניים. למעלה מ-7,200 חברים רשומים בחיל, והם מתחלקים בין 3,600 סקטורים ביקום. כל חבר מקבל לרשותו טבעת כוח, נשק המקנה לעונד אותו יכולות וכוחות עצומים המונעים על ידי כוח רצונו. חברי החיל מכדור הארץ (סקטור 2814) הם האל ג'ורדן, גאי גרדנר, ג'ון סטוארט וקייל ריינר. הפקח הירוק מתור הזהב, אלן סקוט, הוא חבר משמר הכבוד של החיל.
שומרי היקום
שומרי היקום הם אחד מתוך מספר גזעים שמקורם מכוכב הלכת מאלטוס, והיו מבין ראשוני החיים התבונתיים ביקום. בזמנו הם היו חייזרים דמוי אנוש בעלי עור כחול-אפרפר ושיער שחור. הם הפכו למדענים ובעלי ידע העורכים ניסויים בעולמות הסובבים אותם. ברגע מכריע אחד, שהתרחש לפני מיליוני שנים, שומר יקום בשם קרונה השתמש בטכנולוגיה המעוותת את הזמן כדי להשגיח על היקום. אולם, הניסוי מביא לתוצאות הרסניות. הוא מפצל את היקום למולטי-יקומים ויוצר גם את יקום האנטי-חומר המרושע קווארד. בעקבות השמדתו הרטרואקטיבית של המולטי-יקום, התברר שקרונה הציף את תחילתו של היקום באנטרופיה, ובכך גורם לו "להיוולד כשהוא מזדקן בטרם עת".
תושבי מאלטוס הזכריים דנו באופן שבו יש לטפל במקרה. קבוצה אחת החליטה להקדיש את שארית חייהם האלמותיים כדי לבלום את התפשטותו של הרוע, והיא התפצלה לשומרי היקום ולמפקחים. הנקבות לא ראו כל צורך בהתערבות בנעשה, עזבו את בני זוגם, והפכו לקבוצה הידועה בשם "הזאמארונות" (Zamarons) מהסיבה שעד לאותה תקופה בני הגזע נודעו באלמותיותם ולא היה להם כל צורך להתרבות. או אז, שומרי היקום עברו לכוכב הלכת אואה והקדישו את חייהם למלחמה ברוע וליצירת סדר ביקום. במהלך תקופה זו הם התפתחו לכדי מראיהם העכשווי.
ציידי האדם - טבח סקטור 666
כניסיון ראשון של שומרי היקום להשליט סדר ביקום, הם יצרו לפני שלושה וחצי מיליוני שנים לגיון של זקיפים רובוטיים הידועים בשם "ציידי האדם" (Manhunters). בתחילה, ציידי האדם שירתו את אדוניהם בנאמנות, אולם לאורך הזמן הם התרעמו על שיעבודם ועל המגבלות ששומרי היקום הטילו עליהם. בנוסף, הם התגלו כפגומים, כאשר הרגש האנושי היה חסר בהם. הם מרדו בשומרי היקום ולחמו בהם מלחמת התשה רבת עידנים שסופה במתקפה על כוכב הלכת אואה. שומרי היקום התגברו על משרתיהם, הפשיטו אותם מכוחם וגירשו אותם. ציידי האדם הנותרים הקימו חברה רובוטית משלהם ושאפו להמשיך את משימתם המקורית, אם כי לתועלתם הפרטית (אשר לעיתים הפריעה וסיכלה את תוכניותם של שומרי היקום). בסדרת הצייד ממאדים, שומרי היקום מגיעים לרעיון הכוח המשטרתי הבין-גלקטי של חיל הפקחים הירוקים מציידי האדם של מאדים. הם מציעים לתושבי מאדים את ההזדמנות להיות כוח זה, אך אלה מסרבים.
בסיפור Green Lantern: Secret Origins מתגלה כי ציידי האדם סבלו מפגם בהגיון שלהם, והם האמינו שכדי להשליט סדר עליהם להשמיד את כל הקיום. הם פולשים לסקטור 666, טובחים במיליונים תוך כדי. השורדים היחידים התקבצו יחדיו והקימו את חמש האינוורסיות, נשבעים לנקום בשומרי היקום על מעשי משרתיהם. אחד מהחמישה, אטרוסיטוס, הופך מאוחר יותר למנהיג חיל הפקחים האדומים (באירועי הלילה האפל ביותר).
התברר מאוחר יותר שציידי האדם לא סבלו מפגם בהגיון שלהם, כי אם קרונה - שומר היקום העריק - תכנת אותם מחדש כדי להראות לשומרי היקום את הנחיצות שבקיומו של הרגש.
יצירת החיל
שומרי היקום, מיוסרים עקב כישלונם ביצירת ציידי האדם, מחליטים שכוח החיילים הטובים החדש שלהם יורכב מיצורים חיים, כאלה שיש להם כוח רצון וערכי מוסר גבוהים. כדי לחמש את הלגיון החדש הזה של אבירים שמימיים, שומרי היקום יצרו את טבעות הכוח, טבעות בעלות טכנולוגיה מתקדמת לאין שיעור שהעניקה לעונדים אותן את האפשרות להקרין קרני אנרגיה ירוקות, שמתוכן יכול העונד ליצור כל חפץ או צורה בכל גודל, המוגבל רק על ידי כוח רצונו ודמיונו של העונד אותן.
משבר והשלכותיו
שומרי היקום חזרו לבסוף לאואה והחלו בהקמה מחודשת של החיל, והציבו את גאי גרדנר לכדור הארץ, את ג'ון סטוארט לעולם המוזאיקה, ואת האל ג'ורדן לגיוס חברים חדשים. באופן אירוני, ג'ורדן אחראי מאוחר יותר להשמדת הגלגול הנוכחי של החיל אותו עזר לגייס.
נפילת החיל
חיל הפקחים הירוקים פיטרל בגבולות יקום DC במשך שלושה מיליוני שנים. במהלך הזמן, כמה מחבריו מרדו כנגד החיל. פקח ירוק עריק בשם יוניברסו התקיים בעידן העתידי של לגיון גיבורי-העל. שניים מחברי החיל החשובים ביותר שנפל חינם היו סינסטרו והאל ג'ורדן, שעל גופו השתלט ללא יודעין פאראלקס, ישות פחד טפילה הלכודה בסוללת הכוח הראשית. על חורבות עירו קוסט סיטי, ג'ורדן נתקף בתחושת צער עמוקה, מה שאיפשר לפחד להשתלט עליו. לאחר מעשה התברר כי הדבר תוכנן על ידי סינסטרו בשעה שהיה לכוד בסוללת הכוח הראשית. כוחות החיל הוחרבו אחד אחרי השני כתוצאה ממעשיו של ג'ורדן האחוז. מקור הכוח של החיל, סוללת הכוח הראשית, רוקנה בידי ג'ורדן, וטבעות הכוח של חברי החיל יצאו מכלל שימוש. שומר יקום אחד, גאנטת, שרד את מסע ההרס של ג'ורדן ובחר באמן צעיר בשם קייל ריינר כחבר החיל האחרון. ריינר הפך בסופו של דבר לאויבו המושבע של פאראלקס, ולאחר הקרב הראשון ביניהם גרם לתגובת שרשרת בגרעין הכוכב שהשמידה את אואה מבפנים.
לאחר נפילת חיל הפקחים הירוקים, ארגונים אחרים ניסו למלא את החלל שהשאירו אחריהם שומרי היקום, ביניהם נמנים "דארקסטארס" ו-L.E.G.I.O.N, אך אף אחד מהם לא השיג את הכוח ואת ההשפעה שהיו לחיל.
הפקחים האבודים
הפקחים האבודים היו חברי החיל אשר ניסו לעצור את פאראלקס מלהגיע לאואה באירועי דמדומי הברקת. פאראלקס הביס אותם בחלל ולאחר שהשמיד את החיל, הם נחשבו למתים. אולם, הם נשבו בידי ציידי האדם, נלקחו לעולם ביתם בסקטור 3601 ושומשו כשפני ניסוי לעיצוב מודלים חדשים לציידי האדם. בסופו של דבר הם נמצאו וניצלו בידי האל ג'ורדן, שהוחיה מחדש, וגאי גרדנר. הם הצטרפו מחדש לחיל, אם כי היו להם קשיי הסתגלות מסוימים. למרות שנודע להם כי ג'ורדן היה תחת שליטתו של פאראלקס, הם עדיין מאשימים אותו במאסרם ומתגודדים יחדיו בעת שהם מזומנים לאואה. הפקחים האבודים כוללים את בודיקה וצ'סלון (שנבחרו לחיל אלפא לנטרן), גראף טורן, ג'ק טי צ'אנס, ליירה, קריאון, ק'האאן, ל'שור, רילוק האג, האנו וטומאר-טו.
ניסיון ראשון בהקמתו מחדש של החיל
כאשר קייל ריינר ערך מסע בזמן עשר שנים לתוך העבר ופגש בהאל ג'ורדן הצעיר, שומרי היקום יכלו לשלוח את ריינר חזרה לזמנו בעזרת הכוח שבסוללת הכוח הראשית לאחר שג'ורדן וריינר הביסו את סינסטרו יחדיו. אולם, סינסטרו פקד על טבעת הכוח שלו לאלץ את ג'ורדן לתוך פורטל הזמן יחד עם ריינר, מתוך תקווה לגרום לנדידתו של ג'ורדן בתקופת הזמן של ריינר. בלומדו אודות עתידו כפאראלקס וכי עליו לחזור לזמנו כדי שמאורעות העבר יתרחשו כסדרם, האל ג'ורדן הצעיר נתן לריינר את טבעת הכוח שלו כדי להקים מחדש את חיל הפקחים הירוקים מתוך מטרה לבטל את הנזק שיגרם על ידו בעבר.
ריינר נתן את טבעת הכוח לג'ניפר לין-היידן, ביתו של הפקח הירוק מתור הזהב, אלן סקוט. היא הפכה לפקחית הירוקה הנשית הראשונה מכדור הארץ והלכה בדרכי אביה. בזמן הרפתקאותיו הארוכות בחלל, ריינר גייס את מאגאאן ואן אינטרקטוס מהכוכב ואן, את צייד הראשים האמֵרוּן ממערכת אילסקדו, את אניה סאבנלוביץ' - לוטננט קולונל מחיל האוויר הסובייטי ששהתה בהקפאה קריוגנית לאחר שהשתתפה במשימה לחלל בשנת 1964, הכורה גארל ראת'בון מחגורת הפסולת מסביב לכוכב דאפיט, וסוּל, שופט מכוכב דאפיט. אולם, ואן אינטרקטוס התגלה כבוגד לאחר שהשתמש בכוחה של הטבעת כדי לשעבד את עולמו ותכנן לפלוש לעולמות אחרים. חיל הפקחים החדש עצר בעדו בקרב, אולם במחיר אחד מחבריהם, האמרון. המאורע גורם לריינר להבין שאין הוא המתאים לבחור מי יענוד את הטבעות, והוא לוקח מחברי החיל את טבעות הכוח בחזרה עד לרגע המתאים להקמת החיל מחדש. לאחר שבנה מצבה לזכרו של האמרון, ריינר חוזר לכדור הארץ. חברי חיל הפקחים הירוקים החליטו להמשיך בהרפתקאותיהם הבין-גלקטיות למרות שנלקחו מהם טבעות הכוח.
הקמה מחדש של החיל
מאוחר יותר נודע כי השתלטה על ג'ורדן התגלמותו הגשמית של הפחד - ישות טפילה הידועה בשם פאראלקס. פאראלקס נכלא בסוללת הכוח הראשית למשך מיליוני שנים והוא למעשה "הטומאה הצהובה" המסתורית שהייתה קיימת מאז ומתמיד בסוללה וגרמה לחולשתם של חברי החיל נגד הצבע הצהוב. כאשר ג'ורדן למד את האמת אודות פאראלקס, הוא הפריד עצמו מהישות ונולד מחדש כפקח ירוק. בעזרתם של ג'ון סטוארט, גאי גרדנר, קייל ריינר וקילווג, הוא כלא את פאראלקס מחדש בסוללת הכוח הראשית. עם כליאתו של פאראלקס, שומרי היקום שבו להקמתו מחדש של החיל, וחיזקו את טבעות הכוח - כעת שנודעה מהות החולשה לצבע הצהוב ושניתן להתגבר על הפחד. חיל חדש זה, תחת אימוניהם של קילווג, ריינר, גרדנר וותיקים אחרים, הורכב מחברים חדשים בעיקר. רק מספר מועט של חברים ותיקים נותר בין שורותיו. לכל סקטור הוקצבו שני חברים להגן עליו (כשג'ורדן וסטוארט התמנו לשומרי סקטור הארץ). כתוצאה מעסקה שנחתמה עם גילדת העכבישים, מערכת הכוכבים וגה נשארה מחוץ לתחום שיפוטם של חברי החיל.
חיל הפקחים הירוקים הנוכחי חסר כרגע בכוח אדם ובהשפעה הפוליטית שהייתה לו כתוצאה מהיעדרות ממושכת מהסקטורים שבשליטתו. הדבר מונע מהחיל להתערב בנושאים בהם הייתה לו השפעה לפני שפאראלקס השמיד את החיל, כמו עימותים כמלחמת ראאן-תאנאגאר. שומרי היקום לא התערבו יותר בעימותים שיכלו לגרום לאי-יציבות בכמה מאות סקטורים, אך אין זה הפריע לריינר ולקילווג מלעזור לפליטים. למרות קשיים אלה, החיל שיחק תפקיד מפתח בהבסתו של סופרבוי פריים. כמה מחברי החיל הקריבו את חייהם בניסיון לעצור את התקדמותו אל אואה, קורבן שעזר לגיבורי כדור הארץ החזקים ביותר להפעיל את תוכניתם לרסן אותו. מוגו, כוכב ענק ממדים וחבר החיל, הציב עצמו כזירת הקרב האחרונה בין סופרבוי-פריים לשני הסופרמנים (סופרמן מארץ-1 וסופרמן מארץ-2). האחריות לכליאתו של סופרבוי-פריים בתוך אוכל-שמשות אדומות נפלה על שומרי היקום, כאשר חמישים מחברי החיל עמדו על המשמר באופן תמידי כדי למנוע את בריחתו. "תפקיד פריים" נחשב לנחות מבין תפקידי החיל, כאשר גאי גרדנר נדון לחודש עבודת משמר בגלל מספר לא מועט של הפרות חוקי החיל.
במשך תקופת "שנה מאוחר יותר", חיל הפקחים הירוקים הגדיל את מספר חבריו, כאשר חניכים לשעבר הם כעת חברים מן המניין. חסרונם של חברים מנוסים נותר בעינו, וגאי גרדנר נקרא לעיתים לעזור לחניכים לשעבר.
חיל סינסטרו
סינסטרו, פקח ירוק לשעבר שפשע, יצר חיל פקחים משלו בעזרתו של אנטי-מוניטור. החיל, שנקרא "חיל סינסטרו", גייס את אלה אשר מסוגלים להשליט פחד באויביהם. אחד החברים בחיל היה אמון סור, בנו של הפקח הירוק לשעבר אבין סור, ששמר טינה לג'ורדן על כי נבחר לענוד את טבעת הכוח של אביו במקומו. חיל סינסטרו, חמוש בטבעות כוח צהובות וסוללות כוח שנבנו בכוכב הלכת קווארד, התקיפו את אואה, גרמו למותם של רבים מחברי חיל הפקחים הירוקים, לכדו את קייל ריינר ושחררו את סופרבוי פריים, פאראלקס וסייבורג סופרמן מכלאם. עם התפשטות שלטון הטרור של חיל סינסטרו, שומרי היקום שכתבו ביאושם הגדול את החוק הראשון בספר של אואה הקדוש, שמאשר לחברי החיל הנותרים להשתמש בכוח קטלני כנגד חברי חיל סינסטרו. חוק זה הורחב מאוחר יותר להכליל את כל אויבי החיל, אם כי החוק אינו מתיר הריגה בדם קר של יריבים אשר חסרי אפשרות להגן על עצמם. סעיף זה פעל בגירושה של ליירה מהחיל עקב הריגתו של אמון סור כשלא היה חמוש (מאוחר יותר, ליירה הצטרפה לשורות חיל הפקחים האדומים ונהרגה במהלך אירועי מלחמת חיל סינסטרו והלילה האפל ביותר).