cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
ישראל אוזן
ביוגרפיה
ב-21 במאי 2023 מונה על ידי שר העבודה, יואב בן צור, למנכ"ל משרד העבודה.
נשוי לשירה ואב לארבעה מתגורר בירושלים.
אבובכר קמארה
אבובכר קמארה (בערבית: أبو بكر كامارا; נולד ב-7 במרץ 1995) הוא כדורגלן מאוריטני המשחק בעמדת החלוץ באולימפיאקוס.
קריירת מועדונים
קמארה נולד בצרפת להורים ממוצא מאוריטני וסנגלי. קמארה התחיל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של מונקו. ב-12 בספטמבר 2014 קמארה ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בהפסד 1–2 לאולימפיק ליון. ביולי, קמארה חתם לשלוש שנים בקורטרייק מליגת העל הבלגית, אך כעבור שישה חודשים הושאל לאמיין. ב-29 בינואר 2016 הבקיע את שער הבכורה שלו בקבוצה בניצחון 1–2 נגד סטאד ריימס. הוא שיחק באמיין גם בעונה שלאחר מכן והיה מלך שערי הקבוצה בליגה עם 10 שערים.
ב-31 ביולי 2017, קמארה חתם לארבע שנים בפולהאם עם אופציה לשנה. ב-23 בספטמבר הבקיע את שער הבכורה שלו בקבוצה בתיקו 1-1 נגד מידלסברו. ב-31 באוקטובר, קמארה הורחק בהפסד 0–2 לבריסטול סיטי. במהלך תקופתו בפולהאם הסתכסך עם חברו לקבוצה אלכסנדר מיטרוביץ' וגם נעצר מחוץ למגרש האימונים של הקבוצה בחשד לתקיפה ולאחר מכן הורחק מהקבוצה.
ב-31 בינואר 2019 הושאל לייני מלטיאספור הטורקית עד לסיום העונה. ב-1 בפברואר 2021, קמארה הושאל לדיז'ון הצרפתית.
ב-16 באוגוסט 2021, קמארה חתם באריס סלוניקי תמורת 3.5 מיליון אירו. ב-22 בספטמבר 2021, קמארה הבקיע את שער הבכורה שלו בקבוצה בניצחון 0–1 נגד פנאתיניקוס.
ב-29 ביוני 2022 חתם באולימפיאקוס. ב-10 בינואר 2023 הושאל בחזרה לאריס.
קריירה בינלאומית
בשנת קמארה זומן לראשונה לסגל נבחרת מאוריטניה. ב-26 במרץ של אותה שנה, ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת במשחק הליגה נגד. 4 ימים לאחר מכן, הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת בניצחון 0–1 נגד.
נכלל בסגל הנבחרת לקראת גביע אפריקה לאומות 2021.
פטר גאבה
פטר גאבה (בבולגרית: Петър Габе; 18 בפברואר 1857, יליסבטגרד, האימפריה הרוסית (כיום אוקראינה) – 27 במרץ 1927, סופיה, ממלכת בולגריה) היה אגרונום, עיתונאי ואיש ציבור יהודי אוקראיני בולגרי. ידוע בכך שב-1894 היה היהודי הראשון שנבחר לאספה הלאומית של בולגריה. בחירתו בוטלה מטעמים אנטישמיים.
בחירתו לאספה הלאומית ואחריתו
גאבה התגורר בבלצ'יק והקים חווה חקלאית מודרנית לתקופתה, אשר שימשה דוגמה לאיכרי הסביבה. הוא הפך לדמות ציבורית מוערכת בקרב תושבי דרום דוברוג'ה. ב-1891 הוענקה לו אזרחות בולגרית. גאבה פרסם מספר מאמרים בעיתונות הבולגרית שעסקו בחשיבות המחקר הכלכלי והאגרונומי לצורך פיתוח החקלאות בבולגריה. כיהן כיועץ לממשלו של קונסטנטין סטואילוב וסייע בהכנת תוכנית כלכלית לפיתוח אזור דרום דוברוג'ה. ב-10 בספטמבר 1884 נערכו בחירות בבולגריה, וגאבה נבחר לציר מטעם אזור דרום דוברוג'ה, לאספה הלאומית השמינית. ב-15 באוקטובר 1894 נשבע אמונים לפרלמנט בפני הרב הראשי ליהודי בולגריה ד"ר מוריץ גרינוואלד על גבי ספר תנ"ך. גאבה הבטיח לגרינוואלד לפעול מול ממשלת בולגריה לתמיכה במערכת החינוך היהודית. התקופה בה נבחר גאבה הייתה רוויה בתקריות אנטישמיות ובכלל זה עלילות דם ופרעות בקהילות שונות, ואנטישמיות זו, קנתה לה אחיזה במערכת הפוליטית הבולגרית. כחדשיים לאחר בחירתו הועלתה בפרלמנט טענה שקרית שגאבה אינו אזרח בולגרי. כונסה ישיבת אספה לנושא ובה נאם גאבה, הזים את השמועות וציין שנבחר בקולם של איכרי דוברוג'ה ולמענם. וכך, בניגוד לזכויות המיעוט היהודי שעוגנו בחוקת טרנובו, הצביעה האספה הלאומית על הדחתו של גאבה ומינוי חבר אספה בולגרי תחתיו.
לאחר תבוסת בולגריה במלחמת הבלקן השנייה ואבדן חבל דרום דוברוג'ה לממלכת רומניה, עברה משפחת גאבה לסופיה. הוא היה פעיל בולט למען זכויות המיעוט הבולגרי בחבל דרום דוברוג'ה, ופעל להשבת החבל לבולגריה. בשל עמדותיו אלו נדון למוות שלא בפניו בפני בית דין רומני. גאבה הצטרף לתנועה הציונית בבולגריה והיה פעיל בסניף סופיה של התנועה. הוא הלך לעולמו ב-1927 בסופיה והוא בן 70 שנים. בתו הייתה המשוררת והסופרת הנודעת דורה גאבה.
קטאיגידודון
קטאיגידודון (שם מדעי: Kataigidodon; מילולית: "שן של סופת רעמים") הוא סוג של תראפסיד מקבוצת הקיינודונטיים, אשר חי באמריקה הצפונית של סוף הטריאס שלפני 221 מיליון שנה מזמננו. הוא תואר ב-2020 על סמך ממצאים מאובנים מתצורת צ'ינלה שבאריזונה. הסוג כולל מין יחיד - Kataigidodon venetus.
מיצור זה נמצאו לסתות מעוגלות קצרות באורך של 1.25 ס"מ, בהם שורה של שיניים דמויות-ניבים בעלי רכס חרוטי שנמצאו סביב לרקמת הלסתות ובאמצע היה חלל רווח, כשביניהם היו נקבים גדולים דומים מעט לבורות. אלה הזכירו מעט את שיני הבוראוגומפודון והארקטוטרוורסודון. לפי ההערכות אורך החיה בכללותה הגיע ל-9 ס"מ.
החוקרים מעריכים שיצור זה שאולי כוסה בפרווה, היה כנראה אוכל כל שניזון לרוב מחרקים ואולי גם מנבלות. הוא עצמו נרדף בידי דמויי-תנינאים גדולים או דינוזאורים קדומים כמו הצלופיזיס.
נבחרת סנט מארטן בכדורגל
נבחרת סן מרטן בכדורגל לא חברה בפיפ"א ולכן היא לא יכולה להשתתף בגביע העולם בכדורגל, למרות זאת הנבחרת חברה בCONCACAF והיא יכולה להשתתף בגביע הזהב של CONCACAF.
בלינגהאם (וושינגטון)
בלינגהאם (באנגלית: Bellingham) היא עיר במדינת וושינגטון, ארצות הברית, המשמשת כמושב המחוז וטקום, וכן העיר הגדולה ביותר במחוז זה. בעיר מתגוררים 80,885 תושבים על פי מפקד האוכלוסין של שנת 2010. בלינגהאם היא העיר השלוש-עשרה בגודלה בוושינגטון, ונחשבת לעיר הצפונית ביותר בתוך שטח ארצות הברית הרציף (ללא אלסקה) עם יותר מ-50,000 תושבים.
העיר ידועה גם בשל השיעור הרב של מבקריה הקנדיים, אשר לעיתים מבקרים בעיר כדי לקנות דלק, כרטיסי טיסה ומוצרים נוספים במחיר זול יותר.
תני לי סימן (שיר של נאור אורמיה)
"תני לי סימן" הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמר הישראלי נאור אורמיה. את השיר הוציאה ב-6 ביוני 2011 לאור חברת התקליטים Mobile1 Music, והוא נכלל כרצועה השביעית באלבום האולפן השני של הזמר, תתני קצת ממך.
על השיר
"תני לי סימן" נכתב והולחן על ידי אורמיה בלבד, ואילו את הפקתו המוזיקלית ביצע תמיר צור. לא הופק לו וידאו קליפ רשמי, אולם קטע אודיו שלו פורסם בערוץ היוטיוב הרשמי של אורמיה ביום צאת השיר. הוא מלווה לתצלום קבוע של אורמיה בעל רקע מטושטש. נכון ליולי 2023 עומד מונה הצפיות של הקליפ על למעלה מ-200 אלף צפיות.
המנון אסוואטיני
אלוהים, שמור על סווזילנד (סיסוואטי: Nkulunkulu Mnikati wetibusiso temaSwati) הוא ההמנון הלאומי של אסוואטיני.
ההמנון, שבנוי כבית אחד, הוא שילוב בין המקורות האפריקאיים של המדינה ובין סגנונות מערביים ששלטו באזור עד לקבלת העצמאות בשנת 1968, שהיא גם השנה בה אומץ ההמנון.
העשור השני של המאה ה-8
העשור השני של המאה ה-8 הוא העשור שהחל ב-1 בינואר 710 והסתיים ב-31 בדצמבר 719.
טיל (עיר)
טיל (בצרפתית: Tulle) היא עיר בצרפת, בירת מחוז קורז שבחבל אקיטן החדשה. העיר רחוקה כ-180 ק"מ מבורדו.
העיר, הידועה בכינויה "עיר שבע הגבעות", שוכנת על גדותיו התלולות של נהר הקורז. העיר ידועה כמרכז חשוב למלאכה ותעשייה, ובעיקר לייצור תחרה, נשק ואקורדיונים.
בין 2001 ל-2008 כיהן בראשות העיר פרנסואה הולנד, לימים נשיא צרפת.
אדי מארסן
אדוורד מוריס צ'ארלס "אדי" מארסן (באנגלית:  Edward Maurice Charles "Eddie" Marsan; נולד ב-23 ביוני 1968) הוא שחקן קולנוע וטלוויזיה אנגלי. התפרסם בזכות תפקידיו בסרטים "הנקוק", "חופשייה ומאושרת", "וירה דרייק", "אמן האשליות" ו"שרלוק הולמס".
ביוגרפיה
מארסן נולד בשכונת סטפני שברובע טאוור האמלטס, לונדון. גדל במשפחה ממעמד הביניים, אביו היה נהג משאית ואמו הייתה מחלקת אוכל בקפיטריית בית ספר. למד משחק ב"אקדמיה לאומנויות מאונטוויו" שבצפון לונדון, משם סיים בהצלחה בשנת 1991. לפני שנהפך לשחקן עסק מארסן בדפוס.
קריירת משחק
התפרסם לראשונה בשנת 2000 בסרט הפשע הבריטי "גנגסטר מס. 1" ובשנה שלאחר מכן בסרט האימה המלחמתי "הבונקר". ערך את הופעתו הראשונה בהפקה הוליוודית גדולה בסרטו של מרטין סקורסזה "כנופיות ניו יורק". המשיך עם הופעה קטנה בדרמה "21 גרם" בתפקיד הכומר ג'ון וגדולה ומוערכת יותר בדרמה הבריטית המצליחה "וירה דרייק" בתפקיד רג' בן זוגה של אתל, בתה של מבצעת ההפלות וירה דרייק (אימלדה סטאונטון).
ב-2008 זכה מארסן לביקורות מהללות ובפרסי מבקרים בבריטניה על הופעתו בדרמה הקומית של מייק לי "חופשייה ומאושרת". באותה השנה הופיע בהפקת גיבורי העל שוברת הקופות "הנקוק" בתפקיד מנהיג שודדי הבנק רד פארקר, בדרמה "אני ואורסון וולס" בתפקיד כוכב הקולנוע ג'ון האוסמן ובסדרת הדרמה המוערכת "דוריט הקטנה".
בשנת 2015 שיחק במיני-סדרת הפשע הבריטית "ריבר" ברשת BBC One בכיכובו של סטלאן סקארסגארד. בשנת 2017 שיחק בסרטו הביוגרפי של פיטר לנדסמן "האיש שהפיל את הבית הלבן", בכיכובו של ליאם ניסן. משנת 2013 מגלם מרסן את דמותו של טרי דונובן, אחיו חולה הפרקינסון בסדרה "ריי דונובן". בשנת 2018 גילם את דמותו של שמעון פרס בסרט "שבעה ימים באנטבה".
בשנת 2021 שיחק בסרטו של שון פן "חיים במנוסה".
חיים אישיים
מארסן נשוי למאפרת ג'ני שניידר, והוא אב לארבעה ילדים.
נבחרת בונייר בכדורגל
נבחרת בונייר בכדורגל היא נבחרת הכדורגל הרשמית של האי בונייר. בעבר הנבחרת הייתה חלק מנבחרת האנטילים ההולנדיים בכדורגל עד שזו התפרקה בשנת 2010. לאחר הפירוק כל אי הקים התאחדות ונבחרת משלו.
נבחרת בונייר לא חברה בפיפ"א ולכן היא לא יכולה להשתתף בגביע העולם בכדורגל, למרות זאת הנבחרת חברה בCONCACAF והיא יכולה להשתתף בגביע הזהב של CONCACAF.
דיאלמה קמפוס
דיאלמה בראומה מנואל אבל קמפוס (בפורטוגזית: Djalma Braume Manuel Abel Campos; נולד ב-30 במאי 1987) הוא כדורגלן אנגולי, המשחק בעמדת החלוץ.
דיאלמה, הוא בנו של כדורגלן העבר אבל קמפוס.
קריירת מועדונים
דיאלמה, נולד בלואנדה בירת אנגולה ובגיל שנה עזב עם משפחתו לפורטוגל, בעקבות חתימתו של אביו בבנפיקה ליסבון. כשהיה בן 10, התחיל לשחק כדורגל בקבוצות כדורגל מקומיות.
ב-2 במאי 2011, דיאלמה חתם לחמש שנים בפורטו.
ב-14 ביוני 2016, דיאלמה חתם בפאוק סלוניקי מליגת העל היוונית תמורת 800 אלף אירו. בשנתיים בהם שיחק בפאוק, זכה עימה פעמיים בגביע היווני.
ב-28 ביוני 2018, חתם באנטליהספור תמורת כמיליון אירו.
ב-5 באוקטובר 2020, דיאלמה חתם בפארנסה מליגת העל הפורטוגזית, בה שיחק עד סיום העונה.
ב-6 במרץ 2022 דיאלמה חתם בטרופנסה מהליגה הפורטוגלית השנייה.
קריירה בינלאומית
בשנת, דיאלמה זומן לראשונה לסגל נבחרת אנגולה וערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת ב-20 באוגוסט בתיקו 1-1 נגד. ב-10 באוקטובר 2009, דיאלמה הבקיע את שער הבכורה שלו בניצחון 1-2 נגד.
דיאלמה השתתף עם הנבחרת בגביע אפריקה לאומות בשנים 2010, 2012, 2013 ו-2019.
הדיוויזיה ה-34 (ורמאכט)
הדיוויזיה ה-34 (בגרמנית: 34. Infanterie-Division) הייתה דיוויזיית חיל רגלים של הורמאכט שלחמה במלחמת העולם השנייה.
היסטוריה
הדיוויזיה הוקמה ב-1 באפריל 1936 בקובלנץ, והועמדה תחת פיקוד אריך לידקה. במהלך המערכה בפולין הייתה הדיוויזיה חלק מהקורפוס ה-30 במסגרת הארמייה הראשונה בחזית המערבית, ובמהלך המערכה על צרפת ועל ארצות השפלה לחמה הדיוויזיה כחלק מהקורפוס ה-23 במסגרת הארמייה ה-16. במהלך מבצע ברברוסה לחמה הדיוויזיה כחלק מהקורפוס ה-12 במסרת ארמיית הפאנצר השנייה, ולאחר מכן במסגרת הארמייה הרביעית, ובמהלך הקרב על מוסקבה לחמה הדיוויזיה כחלק מהקורפוס ה-12 במסגרת ארמיית הפאנצר השנייה, ולאחר מכן במסגרת הארמייה הרביעית. לאחר מכן לחמה הדיוויזיה בגזרה המרכזית, כחלק מהארמייה הרביעית ולאחר מכן כחלק מארמיית הפאנצר השנייה. בספטמבר 1943 הועברה הדיוויזיה תחת פקוד ארמיית הפאנצר הרביעית ולחמה עמה בקרב דנייפר ובמבצע דנייפר-קרפטי, ובפברואר 1943 הועברה תחת פיקוד ארמיית הפאנצר הראשונה ולחמה עמה בקרב קורסון-צ'רקאסי. לאחר מכן לחמה הדיוויזיה בקרבות באוקראינה כחלק מהארמייה השמינית, וביולי 1944 הועברה לאיטליה שם לחמה כחלק מארמיית ליגוריה עד סוף המלחמה.
בנסון שילונגו
בנסון שילונגו (באנגלית: Benson Shilongo; נולד ב-18 במאי 1992 באונגוודיבה שבנמיביה) הוא כדורגלן נמיבי המשחק בעמדת החלוץ בנבחרת נמיביה.
קריירת מועדונים
שילונגו שיחק ביונייטד אפריקה טייגרס מליגת העל הנמיבית, בגאבורון יונייטד מליגת העל הבוטסואנית, בפלטינום סטארס מליגת העל הדרום-אפריקאית, ובאל-אסיותי ובסמוחה מליגת העל המצרית.
ב-1 בינואר 2019 חתם באסמאעילי מליגת העל המצרית.
ב-31 במאי 2022 חתם במכבי בני ריינה.
קריירה בינלאומית
ב-6 ביולי 2011 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת נמיביה, בניצחון 0–1 על נבחרת מלאווי במשחק ידידות. ב-22 בפברואר 2012 הבקיע את שערי הבכורה שלו בנבחרת נמיביה, צמד שערים בניצחון 0–3 על נבחרת מוזמביק במשחק ידידות.
הוא היה חלק מסגל נבחרת נמיביה בטורניר גביע אפריקה לאומות 2019, וערך שתי הופעות בטורניר.
רבי ירמיה (השני)
רבי ירמיה (השני) היה אמורא בדור השלישי לאמוראי ארץ ישראל ובבל.
הוא היה תלמידו של רבי יוחנן בצעירותו.
בהמשך דרכו, עבר לגור בבבל שהייתה אז מרכז הישיבות, ושם היו תלמידיו רב הונא ורב נחמן, רבין, רבי אבין ורב יצחק ברבי.
רבי ירמיה זה היה מזקני תלמידיו של רבי יוחנן, ולכן אמר לרבי אבהו שיש להעדיף את שיקול דעתו ושל חבריו רבי אבין ורבי מיישא על פני דעתם של רבי אבהו ושאר צעירי התלמידים.
רחוב פחד (סדרת ספרים)
רחוב פחד (באנגלית: Fear Street) הוא סדרת ספרים מסוגת ספרות אימה בדיונית, שבשונה מסדרת הספרים "צמרמורת" שנכתבה על ידי אותו סופר האמריקאי-יהודי, ר. ל. סטיין, ונועדה לקוראים צעירים בגיל היסודי, יועדה למתבגרים בגיל התיכון, ופורסמה החל משנת 1989. בשנת 1995, סדרת ספין-אוף, שנקראה "מתים מפחד", נוצרה עבור קוראים צעירים יותר, ודמו יותר לסדרת "צמרמורת" בכך שבהם הוצגו יריבים בעלי אלמנטים על-טבעיים מובהקים (רוחות רפאים, ערפדים, מפלצות, חייזרים וכדומה) ולעיתים הסתיימו בסוף פתוח בעל תפנית עלילתית. סטיין הפסיק לכתוב את סדרת "רחוב פחד" לאחר שסיים את סדרת הספין-אוף של "השמינסטים מרחוב פחד" בשנת 1999. בקיץ 2005, הוא חזר לסדרת הספרים עם מיני-הסדרה "לילות ברחוב פחד".
עד לשנת 2010, נמכרו למעלה מ-80 מיליון עותקים של "רחוב פחד".
מבנה עלילתי והיסטוריה בדיונית
ספרי "רחוב פחד" מתרחשים בעיירה הבדיונית שיידיסייד ("Shadyside", באנגלית), הנמצאת אי-שם בחוף המזרחי, וגיבוריה הם תלמידי תיכון הלומדים בתיכון המקומי של שיידיסייד, שנאלצים להתמודד עם אירועים מסתוריים הקשורים במישרין או בעקיפין לרחוב פחד הממוקם בקצה העיירה. על אף שחלק מספרי "רחוב פחד" כוללים אלמנטים על-טבעיים, כמו רוחות רפאים, עלילתם של רוב ספרי הסדרה סובבת סביב תעלומת רצח או סדרת רציחות בהם גיבור או גיבורת הספר מסתבכים. בנוסף, בניגוד לספרי "צמרמורת", בהם מקרי מוות כמעט ואינם נוכחים כלל, מקרי המוות שמוצגים במהלך ספרי "רחוב פחד", הם הרבה יותר אלימים וגרפיים.
שם הסדרה בא משמו של רחוב בדיוני בשיידיסייד, אשר נקרא על שם משפחת פחד; משפחה שמוזכרת רבות במהלך הסדרה. על פי ההיסטוריה הבדיונית של סדרת הספרים, שמה של משפחת פחד נקרא במקור "פיר" ("Fier", באנגלית); עם זאת, לאחר שנתגלה כי המשפחה הייתה מקוללת ושניתן לשכל את האותיות מחדש על מנת לאיית את המילה "אש" ("Fire", באנגלית), סיימון פיר שינה את שם משפחתו ל"פחד" במהלך מאה ה-19. עם זאת, הקללה שרדה, וסיימון ואשתו, אנג'ליקה, הביאו את הקללה עימם כשעברו להתגורר בשיידיסייד לאחר מלחמת האזרחים האמריקאית. על פי העלילה, הקללה החלה במהלך התקופה הפוריטנית, כאשר האחים בנג'מין ומתיו פיר העלו על המוקד ילדה חפה מפשע בשם סוזנה ואת ואמה, מרתה גוד, באשמת כישוף. האב והבעל האבל, ויליאם גוד, הטיל קללה על משפחת פייר כנקמה על מותן של אשתו ובתו, מה שהמיט סבל ומוות על המשפחה. אף על פי שלכאורה כל בני משפחת פחד נספתה במהלך שרפה, בהמשך הסדרה מציגה כמה מצאצאיה ששרדו ומרמזת שאחד האחים כן שרד את השרפה. אירועים אלו, כמו כן ההיסטוריה המפורטת של משפחת פחד, מתוארים בספרי "סאגת רחוב פחד" ו"עלילות רחוב פחד", סדרות ספין-אוף של הסדרה הראשית.
בדומה לספרי "צמרמורת", הדמויות מתחלפות בכל ספר, אם כי כמה מהדמויות עדיין חיות ומוזכרות (או מופיעות) מספר פעמים. חלק מעלילות הספרים הראשונים מוזכרים גם בספרים מאוחרים יותר, וכמה דמויות מופיעות בסיפורים מרובים (למשל, קורי ברוקס, גיבור הספר "The New Girl", מוזכר ומופיע מספר פעמים במהלך הספרים המאוחרים). עלילות הספרים מתרחשת בשלהי שנות השמונים ובתחילת שנות התשעים, אם כי מספר ספרים מתרחשים כרנולוגית באותה שנה. כל הספרים מתקיימים גם על אותו ציר הזמן הכרונולוגי של שיידיסייד בשנים בהם הם יצאו לאור.
הפצה
הספר הראשון בסדרת "רחוב הפחד", "The New Girl", ראה אור בשנת 1989. מאז, לסדרה הראשית נכתבו סדרות ספין-אוף שונות, כולל "עלילות רחוב פחד" ו"מתים מפחד". החל משנת 2003, דווח על כך שנמכרו יותר מ-80 מיליון ספרים מסדרת "רחוב הפחד". ספרים בודדים מהסדרה הופיעו ברשימות רבי מכר רבות, כולל של "USA Today" ורשימת רבי המכר של "Publishers Weekly".
לאחר הפוגה, ר. ל. סטיין החליט לחזור לכתוב עבור סדרת הספרים באוקטובר 2014. סטיין ניסה לכתוב רומן חדש של "רחוב פחד" במשך שנים, אך המו"לים לא התעניינו. היו מו"לים שחשבו כי ספרות הנוער השתנתה מאז פורסמה סדרת "רחוב פחד" לראשונה, מכיוון שספרות הנוער החדשה נשלטה על ידי עולמות דיסטופיים ואלמנטים פרא-נורמליים. לאחר שסטיין אמר למעריציו בטוויטר כי אין מו"לים שמעוניינים להחיות את "רחוב פחד", קאט ברזוזובסקי, עורכת ב"עיתונות סנט מרטין", יצרה עימו קשר. בתחילה, המו"ל קנה שלושה ספרים חדשים, אך לאחר מכן הוכרז כי שישה ספרים חדשים יתפרסמו בסדרה המחודשת.
"Party Games", הספר הראשון, ראה אור לראשונה ב-30 בספטמבר 2014, בכריכה קשה. הספר היה הספר הראשון של סטיין הקשור ל"רחוב פחד" מאז שיצא הספר האחרון במיני-הסדרה "לילות ברחוב פחד" בשנת 2005. אחריו, יצא הספר "Don't Stay Up Late", שפורסם באפריל 2015. סטיין אמר שהספרים החדשים יהיו ארוכים יותר, מבוגרים יותר ואלימים יותר, כדי לשקף את האופן שבו ספרות הנוער השתנתה מאז פורסמה לראשונה סדרת "רחוב הפחד".
ספרי הסדרה בישראל
בישראל, הסדרה ראתה אור לראשונה בשנת 1992, בהוצאת "שלגי-רמדור", בשם "סימטת האימים". רק 12 ספרים מתוך 52 ספרי הסדרה תורגמו לעברית.
בשנת 1998, "הוצאת מודן" הוציאה לאור בעברית את סדרת הספין-אוף "Fear Street Sagas", תחת השם "עלילות רחוב פחד". רק 7 ספרים מתוך 18 ספרי סדרת הספין אוף תורגמו לעברית. בנוסף, "הוצאת מודן" תרגמה שני ספרים מתוך סדרת הספין אוף "רחוב פחד החדש" ושני ספרים מתוך סדרת הספין אוף "Ghosts of Fear Street", אותה היא תרגמה כ"רוחות רפאים ברחוב פחד". במקביל, הוצאת "עמיחי" הוציאה לאור 12 מתוך 36 ספרי "Ghosts of Fear Street" תחת השם "מתים מפחד".
רחוב פחד
בישראל, 12 מתוך ספרי הסדרה יצאו לאור תחת הפצתה של הוצאת "שלגי-רמדור.
רחוב פחד החדש
בישראל, שני ספרים מתוך סדרת הספין אוף, "היציאה למחנה" ו"הרוצחת הפסיכומטרית" יצאו לאור תחת הפצתה של הוצאת מודן.
השיבה לרחוב פחד
חברת הבת של הוצאת הספרים "Harper Collins", חברת "HarperTEEN", הזמינה ספרים חדשים בסדרת "רחוב פחד" בשנת 2018, תחת השם "השיבה לרחוב פחד". הרומן הראשון בסדרה זו, "You may Now Kill The Bride", יצא לאור ב-24 ביולי 2018. הספרים בסדרה זו מופצים בכריכה רכה וכריכותיהם מעוצבים בסגנון רטרו קלאסי.
מתים מפחד
בישראל, בהוצאת "עמיחי" הסדרה יצאה תחת השם "מתים מפחד", ואילו "הוצאת מודן", שתרגמה רק את הספרים "מחבואים" ו"בכיתה ו' הייתי זומבי", שמרה על התרגום המילולי המקורי של הסדרה באנגלית ותרגמה את שם הסדרה כ"רוחות רפאים ברחוב פחד".
עלילות רחוב פחד
בישראל, ספרי סדרת הספין אוף יצאו לאור תחת הפצתה של הוצאת מודן.
עיבוד טלוויזיוני
בשנת 1998, שודר פרק הפיילוט "Ghosts of Fear Street" עבור סדרת הטלוויזיה "רחוב פחד", שהייתה בהליכי הפקה, ברשת "ABC Television", אך הפרויקט בוטל.
עיבוד קולנועי
ב-9 באוקטובר 2015, מגזין "The Wrap" דיווח כי סרט שיתבסס על סדרת הספרים נמצא בהליגי פיתוח על ידי אולפני המאה ה-20 וחברת "Chernin Entertainment". ב-13 בפברואר 2017 דווח כי התסריטאי קייל קילן יכתוב את התסריט עבור הסרט. ב-13 ביולי 2017 דיווח מגזין "וראייטי" שהבמאית לי ג'ניאק תביים את הסרט ותפקח על פיתוח התסריטים כטרילוגיה. ב-27 בפברואר 2019, הוכרז שהשחקניות קיאנה מדיירה ואוליביה וולש לוהקו לדמויות הראשיות שהטרילוגיה תתמקד בהן. ב-12 במרץ 2019, "דדליין הוליווד" דיווח כי בנג'מין פלורס ג'וניור לוהק לסרט. ב-27 במרץ 2019, אשלי זאקרמן, פרד השינגר, ג'וליה רוולד וג'רמי פורד הצטרפו לצוות השחקנים. ב-1 באפריל 2019, נודע שגיליאן ג'ייקובס, סיידי סינק, אמילי ראד ומקייב סליי לוהקו לצוות השחקנים של הסרט השני.
ב-13 במרץ 2019, צילומי הסרט הראשון החלו באיסט פוינט, ג'ורג'יה. נודע שג'ניאק תהיה אמונה על בימוי כל שלושת הסרטים בטרילוגיה, לאחר שבמקור היא נועדה לביים את הסרטים הראשון והשלישי, ואילו הבמאי אלכס רוס פרי נועד לביים את הסרט השני.
אף על פי שטרילוגיית הסרטים סיימה את צילומיה בספטמבר 2019, הפצת הסרטים הייתה בסכנה בעקבות סיום העסקה של חברת ההפקה "Chernin Entertainment" עם אולפני המאה ה-20. באפריל 2020, נודע ש-" Entertainment" וחתמה על חוזה הפצה מול נטפליקס. ב-11 באוגוסט 2020, דווח שנטפליקס רכשה את זכויות ההפצה של טרילוגיית "רחוב פחד" ושבכוונתה להפיץ את הטרילוגיה החל מקיץ 2021, תוך שמירה על האסטרטגיה המקורית להפיץ את שלושת הסרטים חודש זה אחר זה.
ב-19 במאי 2021, נמסר שהטרילוגיה עתידה לעלות לשידור בכל הפלטפורמות של נטפליקס ביולי 2021, במרווחי זמן של שבוע בין כל סרט.
Herr, wie du willt, so schicks mit mir, רי"ב 73
Herr, wie du willt, so schicks mit mir (בעברית: אדון, אם תרצה), רי"ב 73, היא קנטטה שהלחין יוהאן סבסטיאן באך בהיותו בלייפציג. ביצועה הראשון היה ביום ראשון השלישי שלאחר חג ההתגלות, 23 בינואר 1724.
היסטוריה
קנטטה זו הייתה החמישית בשנה, לאחר שבשנה הקודמת הלחין עשרים וחמש קנטטות. הקנטטה הקודמת שהלחין היא רי"ב 154. באך ביצע את היצירה לפחות פעם אחת נוספת ב-1748 או 1749.
ב-1870 הוציאה לאור חברת באך את הקנטטה לראשונה, בכרך 18 של פרסומיה.
מילים ומוזיקה
סדר הקריאה לאותו יום כולל פסוקים מהאיגרת אל הרומים ומהבשורה על-פי מתי בהם מתואר הסיפור כיצד ישו ריפא את המצורע. הלברית נכתבה על ידי מחבר לא ידוע והיא מצטטת בפתיחה את דברי המצורע לישו: "אֲדֹנִי אִם־תִּרְצֶה תּוּכַל לְטַהֲרֵנִי". בהמשך נעשה שימוש בפסוקים מתוך מזמור של קספר ביננמן (Kaspar Bienemann). כורל הסיום הוא ממזמור של לודוויג הלמבולד (Ludwig Helmbold).
הקנטטה נועדה לביצוע על ידי סולני סופרן, טנור ובס בליווי מקהלה בת ארבעה קולות, ובתזמור של שתי קרנות, שני אבובים, שני כינורות, ויולה ובאסו קונטינואו. לקנטטה חמישה פרקים:
הקלטות
היצירה הוקלטה במלואה 12 פעמים בהקלטות מסחריות. בין המנצחים שביצעו את ההקלטות ניתן לציין את גוסטב ליאונהארדט (ב-1977), פיליפ הרווחה (ב-1990), ג'ון אליוט גרדינר (ב-2000) ומסאקי סוזוקי (ב-2001).
וולדו פפר הגדול
וולדו פפר הגדול (באנגלית: The Great Waldo Pepper) הוא סרט דרמה אמריקאי משנת 1975 בהפקתו ובבימויו של ג'ורג' רוי היל, עם רוברט רדפורד, סוזן סרנדון, מרגו קידר ובו סוונסון בתפקידים הראשיים.
התסריט נכתב על ידי ויליאם גולדמן וג'ורג' רוי היל והוא מתאר את תקופת התעופה במטוסים דו כנפיים עשויין מקנבס, קרשים וכבלי מתכת בשנים 1926–1931 שבה עדיין לא גובשו תקנות התעופה וטייסים רבים התפרנסו מהדגמת תרגילי אווירובטיקה ופעלולים מסוכנים של הליכה על הכנפיים שהסתיימו מדי פעם באסונות.
תקציר העלילה
1926 נברסקה, וולדו פפר (רוברט רדפורד) מתפרנס מהטסת אזרחים למרחקים קצרים וביצוע פעלולי טיסה. הוא גויס לחיל האוויר של ארצות הברית בשלהי מלחמת העולם הראשונה כמדריך טיסה ולא הצליח להשתתף בקרבות אוויר אבל לכולם הוא מספר שהשתתף בקרב נגד האייס הגרמני ארנסט גסלר (בו ברונדין) שבסיומו הצדיע לו גסלר וכי הוא הטייס השני הטוב בעולם לאחר גסלר.
הוא פוגש בחברו הטייס אקסל אולסון (בו סוונסון) שבתחילה מתחרה בו אבל לבסוף הם משתפים פעולה ומצרפים את חברתו של וולדו, מארי באת' (סוזן סרנדון). הם מנסים לבצע פעלול בו נוהגת באת' ואולסון טס מעליהם ומשלשל סולם חבלים עליו מטפס וולדו אולם אולסון מנמיך ווולדו מתנגש בגג מתבן ונפצע קשות.
ויליס גרין
ויליס גרין היה פוליטיקאי אמריקאי, שכיהן בין השנים 1839–1845 כחבר בבית הנבחרים של ארצות הברית.
וולדו פפר הגדול
תקציר העלילה
כל גופו נתון בגבס והוא מועבר למנוחה הקנזס בבית חברו עזרא סטיילס (אדוארד הרמן) שהוא אחיה של חברתו לשעבר מוד (מרגו קידר). עזרא מתכנן מטוס חד כנפי שיוכל לבצע את התרגיל המסוכן של "לולאה חיצונית". בינתיים הם מתקבלים ל"קרקס המעופף" של דוק דילהופר (פיל ברנס) שבו מבצעים תרגילי תעופה מסוכנים לקהל בתשלום.
ויליס גרין
הוא בנם של סטיבן ואליזבת סטיוארט גרין, נולד במחוז מדיסון שבקנטקי, בערך בשנת 1818. ויליס היה הבעלים של טחנת הקמח במפלי ראף. הוא כיהן כחבר בבית הנבחרים של קנטקי בשנים 1836 ו-1837.
ב-4 במרץ 1839 נבחר לכהן כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מחוז הקונגרס השישי של קנטקי, וב-4 במרץ 1843 כחבר בבית הנבחרים מטעם מחוז הקונגרס השני של המדינה. הוא כיהן בתפקיד זה עד 3 במרץ 1845.
וולדו פפר הגדול
תקציר העלילה
הקהל הולך ומתמעט מתחיל לגלות חוסר עניין באווירובטיקה ודילהופר משכנע את באת' לעלות למטוס בבגדים חושפניים וללכת על הכנף כשהרוח מגלה חלקים בגופה שיהיו יותר מעניינים וסקסיים. היא מסכימה אך על הכנף היא קופאת מקור ולא יכולה לזוז. וולדו יוצא לקראתה במטוס וכמעט מגיע אליה אך היא נופלת למותה והפקיד הפדרלי אומר להם שהם מקורקעים עד לסיום החקירה.
בינתיים מסיים עזרא לבנות את המטוס החד כנפי שלו ובטיסה לעיני הקהל הוא מנסה לבצע "לולאה חיצונית" אך מתרסק הקהל רץ לקראתו ומישהו מצית סיגריה והמטוס מתחיל לבעור. וולדו לא מסוגל להומיאו והורג אותו במוט כהמתת חסד. לאחר מכן הוא עולה על מטוס, גורם לנזק קשה במתקנים, מתרסק ונפצע שוב קשות.
הוא מקורקע לצמיתות אך לאחר התאוששות הוא מגיע להוליווד ביתר עם אולסון, משנה את שמו ומתחיל לעבוד כטייס בסרט תעופה. מסתבר שהיועץ בסרט זה הוא לא פחות מאשר ארנסט גסלר שטס ברפליקה של מטוס פוקר DR.I. וולדו טס בסופווית' קאמל ושניהם משחזרים קרב ממלחמת העולם הראשונה. הם זורקים את המצנחים שלהם ומתחילים קרב אבווירי ללא ירי אלא בצורת משחק צ'יקן שבסיומו מטוסיהם כבר לא שמישים והם מצדיעים אחד לשני ונעלמים.
בסוף מוצגת תמונה של וולדו פפר (1896–1931).
M53
M53 (מ-Messier 53; נקרא גם NGC 5024) הוא צביר כדורי בקבוצת הכוכבים שערות ברניקי הנמצא במרחק של כ-58,000 שנות אור ממערכת השמש, אחד הצבירים הכדוריים הרחוקים ביותר מכדור הארץ שידועים כיום מבין הצבירים שבשביל החלב.
היסטוריה
הצביר התגלה על ידי יוהאן אלרט בודה שצפה בו ב-3 בפברואר 1775 ותיאר אותו כערפילית עגולה. כשנתיים מאוחר יותר, צפה בצביר שארל מסיה, שתיאר אותו בקטלוג מסיה כ"ערפילית חסרת כוכבים, עגולה וברורה". בשנת 1784 זיהה האסטרונום ויליאם הרשל שזהו צביר וציין שזהו אחד העצמים היפים ביותר שראה בשמים.
בהירות נראיתו של הצביר היא מדרגה 7.6 כך שניתן להבחין בו באמצעות משקפת. נחוץ טלסקופ כדי להבחין בכוכבי הצביר, שהבהירים שבהם הם מדרגת בהירות 13. הצביר נמצא כ-0.9 מעלות מצפון-מזרח לכוכב α בשערות ברניקי. כמעלה ממזרח לו, נמצא צביר כדורי נוסף, NGC 5053, שלו דרגת בהירות 9.5 וכ-5 מעלות מצפון-מערב לצביר נמצאת גלקסיית העין השחורה.
מאפייני הצביר
M53 נמצא במרחק של כ-60,000 שנות אור ממרכז הגלקסיה, כך שהוא אחד מהצבירים הרחוקים ביותר ממרכז שביל החלב. גם מרחקו ממערכת השמש גדול במיוחד, כ-58,000 שנות אור, אך הוא מתקרב במהירות של כ-100 קילומטר בשנייה. קוטרו של הצביר כ-220 שנות אור כך שגודלו הזוויתי הוא כ-13 דקות קשת – כ-45% מקוטרו של הירח המלא וצורתו מעט סגלגלה. הצביר מכיל למעלה מ-250,000 כוכבים ומסתו כ-826,000 מסות שמש. הספקטרום הכולל של אור הצביר מתאים לסוג ספקטרלי F6 ועד היום התגלו בו 47 כוכבים משתנים מהסוג של משתני RR בנבל.
סעיף הלאום בתעודת הזהות (ישראל)
בתעודת הזהות הישראלית נרשם, החל מהקמת המדינה ועד לשנת 2002, הלאום של כל אזרח ותושב קבע הגר בישראל במעמד חוקי. הנושא עורר מחלוקות רבות, שנקשרו בסוגיית מיהו יהודי, במעמדם של מתגיירים, ובשאלת קיומו של לאום ישראלי. בתעודת הזהות הביומטרית סעיף הלאום אינו נמצא. ובתעודות שאינן ביומטריות והונפקו החל משנת 2002, מודפסת במקום סעיף הלאום שורה של כוכביות. עם זאת, כל אזרח ישראל זכאי לקבל בחינם תדפיס של תמצית המרשם שלו, שבו מצוין גם הלאום. בסך הכל טבלת הלאומים של משרד הפנים כוללת כ-135 ערכים, ללא לאום "ישראלי" או "פלסטיני".
בימי המנדט
בתעודת הזהות בתקופת המנדט הבריטי, שהונהגה החל מסוף שנות השלושים, לא נרשם הלאום. ברם, על מנת להבדיל בין יהודים לערבים צוין בתעודה גם "הגזע" (Race), כשהכוונה ללאום.
רישום ילדים לנישואי תערובת
הנושא עלה לראשונה בשנת 1958 בעניין הנוהל לרישום הדת על פי הצהרת הורים. מפלגת מפד"ל הביאה למשבר קואליציוני, בעקבות הנוהל של משרד הפנים לפיו: "במקרה שהורים הם בני דתות שונות — נשואי תערובת — יש לרשום פרט זה על יסוד הצהרה בכתב החתומה בידי שני ההורים. בה יביעו את רצונם באיזה דת לרשום את ילדם". ובסעיף "הלאום"- הדברים האמורים לגבי סעיף הדת אמורים גם לגבי סעיף הלאום". כלומר רישום לאומיותו של ילד נקבע על פי הצהרת הוריו ולא על פי דיני ההלכה, כפי שתבעה המפד"ל. הרבנות הראשית לא הכירה מאז קום המדינה ברישום הדת והלאום של משרד הפנים מסיבות אלו. בעיה נוספת הייתה "רישום בתום לב", כלומר רישום של אדם כיהודי על פי הצהרתו בלבד. פתרון אחד שהוצע היה למחוק את סעיף הלאום מהרישום. פתרון נוסף שביקשו הדתיים ליישם היה הצהרה של ההורים שהילד יגויר כהלכה, אם יש ספק. לאחר שנה של דיונים הוצעה פשרה, רישום דת האב ודת האם בטופס מרשם התושבים של קטין. הרבנות הראשית ושר הדתות הסכימו לפשרה.
בג"ץ שליט
הנושא עלה שוב בשנת 1970 בעקבות משבר "מיהו יהודי" ובג"ץ שליט. שליט ביקש לרשום את ילדיו כחסרי דת אבל בעלי לאום יהודי. פקידי משרד הפנים סירבו לעשות זאת, לכן שליט עתר לבג"ץ נגד שר הפנים. בג"ץ קיבל את העתירה ברוב של חמישה שופטים לעומת ארבעה. כתוצאה מכך, ב-10 במרץ 1970 אישרה הכנסת תיקון לחוק השבות וחוק מרשם האוכלוסין, במסגרתו נוסף לחוק השבות סעיף 4ב הקובע: ""יהודי" - מי שנולד לאם יהודיה או שנתגייר, והוא אינו בן דת אחרת", ללא הגדרה באיזה גיור מדובר. במקביל נוסף לחוק מרשם האוכלוסין סעיף 3א הקובע: "לא יירשם אדם כיהודי לפי לאומו או דתו אם הודעה לפי חוק זה או רישום אחר שבמרשם או תעודה ציבורית מראים כי הוא אינו יהודי, כל עוד לא נסתרו ההודעה, הרישום או התעודה האמורים להנחת דעתו של פקיד הרישום הראשי או כל עוד לא נקבע אחרת בפסק ­דין הצהרתי של בית משפט או בית דין מוסמך". לאחר תיקון החוק ביקשו מספר אנשים למחוק את סעיף הלאום לחלוטין. חבר הכנסת דוד בן-גוריון (הרשימה הממלכתית) הודיע באופן חד משמעי שהוא נגד מחיקת סעיף הלאום.
רישום מתגיירים
עניין נוסף שגרם למחלוקת היה עניין הגיור. המפד"ל סירבה להכיר באנשים כיהודים אם עברו גיור קונסרבטיבי או רפורמי, וביקשה לא לרשם אותם כיהודים בתעודת הזהות. בשנת 1986 נדרש בית המשפט העליון לדון בשאלת התוקף של גיור לא-אורתודוקסי. שר הפנים יצחק חיים פרץ (ש"ס) סירב לרשום כיהודייה את שושנה (סוזן) מילר שהתגיירה בארצות הברית בגיור רפורמי. אך לאחר שהבין שלא יוכל להימנע מרישום בסעיף הלאום בתעודת הזהות שלה, החליט שבסעיף הלאום, תירשם המילה "נתגיירה" בצד המילה "יהודייה". ואולם בג"ץ קבע כי פרטים הנוגעים ללאום ולדת לפי חוק מרשם האוכלוסין צריכים להירשם לפי הודעת הנרשם בלבד, ולכן לפקיד הרישום אין נתונה הסמכות להוסיף פרטים לרישום לפי ראות עיניו. פרץ התפטר מתפקידו כשר הפנים בינואר 1987 על רקע "משבר הגיור". ראש הממשלה יצחק שמיר וגם מפלגת העבודה הציעו פתרון של מחיקת הלאום מהתעודה, אך שימור הרישום ברשומות משרד הפנים. בבחירות לכנסת ב-1988 הגדילה ש"ס את כוחה לשישה מנדטים. אריה דרעי, שלא היה חבר הכנסת, מונה לשר הפנים. ביוני 1989, בעקבות פסיקת בג"ץ בנושא הגיור, החליט דרעי להוסיף מדבקה מתחת לתמונה בתעודת הזהות ועליה כתוב:. את המדבקה יזם בעקבות הוראת בג״ץ למשרד הפנים לרשום כיהודים תשעה גרים, בהם רפורמים וקונסרבטיבים, עקב כך הציע דרעי להסיר את חתימתו מתעודות הזהות ולהוסיף את המדבקה, כדי שלא יאלץ להתפטר כמו השר פרץ לפניו, ומועצת חכמי התורה אישרה את ההצעה. המדבקה הביאה לסערה במערכת הפוליטית. היועץ המשפטי לממשלה, יוסף חריש, הודיע לדרעי שהניסוח על המדבקה אינו חוקי, והוסכם על ניסוח אחר:, בנוסף, במקום מדבקה המשפט הודפס כחלק מהתעודה עצמה.
השמטת סעיף הלאום
החל מ-25 באפריל 2002 מונפקות תעודות זהות חדשות ללא סעיף הלאום (במקומו מודפסת שורת כוכביות). הסיבה להשמטת סעיף הלאום הייתה פסיקת בג"ץ ב־2002 שהורתה לרשום כיהודים מתגיירים שעברו גיור רפורמי. שר הפנים אלי ישי (ש"ס) החליט להשמיט את סעיף הלאום, על מנת להימנע מלרשום במסמך רשמי את יהדותו של אדם לפי קביעת בג"ץ. בנובמבר 2004 דחה בג"ץ עתירה של ליאורה גולדמן שביקשה להשיב את סעיף הלאום לתעודת הזהות, בנימוק שחוק מרשם האוכלוסין אינו אלא חוק סטטיסטי-רישומי ולא חוק הצהרתי על יהדותם של אזרחים. הלאום נרשם עדיין במרשם האוכלוסין, וכל תושב ישראלי זכאי לקבל בחינם תדפיס של תמצית המרשם שלו, שבו מצוין גם הלאום.
בשנת 2011 הורה השר אלי ישי להחזיר את סעיף הלאום, לדבריו בעקבות פנייה של ניצולי השואה שאמרו שהם גאים להיות יהודים ואינם רוצים להחליף את תעודותיהם הישנות בכאלו שלא יכתב בהן הלאום.
לאום ישראלי
בשנת 1970 מרצה באוניברסיטת תל אביב, גיאורגי רפאל טמרין, הגיש בקשה להירשם בסעיף הלאום כ"ישראלי". טמרין טען שהתיקון לחוק השבות מהווה "מבחן גזעי דתי", לטענתו, בעקבות התיקון אדם שהוא אתאיסט אינו יכול להיות יהודי על־פי החוק החדש. לכן הוא מבקש להמיר את הרישום הקיים לגביו במרשם התושבים בסעיף הלאום מ"יהודי" ל"ישראלי". טמרין פנה לבית המשפט המחוזי בתל אביב, אך בקשתו נדחתה בנימוק ש"אין אדם יכול ליצור בהבל פיו לאום חדש ולומר אני משתייך אליו". גם בערעור בבית המשפט העליון שללו השופטים פה אחד את קיומו של "לאום ישראלי" בקבעם, "כי אין משמעות למבחן ההרגשה הסובייקטיבית של אדם פלוני בדבר השתייכותו ללאום אלמוני בלי שניתן לקבוע, על-פי קריטריונים כלשהם שאותו לאום הוא בנמצא". עם זאת, באותה עת נענה משרד הפנים לבקשתו יונתן רטוש, מייסד תנועת העברים הצעירים, לרשום "עברי" תחת סעיף הלאום בתעודת הזהות שלו (הלאום "עברי" נרשם בתעודה עם הקמת המדינה ב-1948, אך אחר כך סירבו לחדש לו את התעודה עם רישום זה). גם אמו ביקשה לשנות את הרישום כ"עברי".
בשנת 2000 פנה עוזי אורנן (מייסד עמותת "אני ישראלי" ואחיו של יונתן רטוש שנרשם כ"עברי") למשרד הפנים וביקש להירשם תחת הלאום "ישראלי", אך בקשתו נדחתה. בסוף 2003 פתח אורנן במאבק משפטי לשינוי רישום סעיף הלאום בעניינו. תחילה הגיש, בצירוף עותרים נוספים, עתירה לבג"ץ שנמחקה בעקבות המלצת השופטים. בשנת 2007 הגיש אורנן עתירה חדשה לבית המשפט המחוזי בירושלים, יחד עם אורי אבנרי, שולמית אלוני, איתמר אבן-זהר, יוסף אגסי ורעייתו יהודית בובר אגסי, אלון אולארצ'יק, יהושע סובול ואזרחים נוספים שחלקם אינם רשומים כיהודים. השופט נעם סולברג הכריע שהסוגיה אינה שפיטה. בערעור שהגישו טענו כי הלאום הישראלי נוצר עם הקמת המדינה וכי שלילת קיומו של הלאום הישראלי כמוהו כשלילת קיומה של מדינת ישראל כמדינה ריבונית דמוקרטית. בית המשפט העליון הכריע שהנושא שפיט. אך השופטים הבהירו כי הם דוחים את העתירה מהסיבה של היעדר הוכחת קיומו של לאום ישראלי (ראה: פסק דין עוזי אורנן נגד משרד הפנים).
לאומים נוספים
ב-16 בספטמבר 2014 איפשר שר הפנים גדעון סער (הליכוד) רישום של לאום ארמי במרשם האוכלוסין. בפברואר 2017 העלו חברי כנסת אחדים הצעת חוק לקבוע הוראת שעה לחמש שנים, לפיה אדם המנהל הליך לקבלת פסק דין הצהרתי המעיד על היותו ארמי, יהא זכאי לסיוע משפטי ולפטור מאגרת בית משפט. בין 135 ערכי טבלת הלאומים של משרד הפנים נמצאים הלאומים "אבחזי", "גויאני", "אשורי" ו"שומרוני".
Orbcomm
Orbcomm היא חברת תקשורת שמפעילה מערך לוויינים במסלול לווייני נמוך ומספקת שירותי אינטרנט והעברת נתונים. נכון לשנת 2023 היא מפעילה 16 לוויינים שמשרתים מעל ל-2 מיליון לקוחות. בנוסף לכך היא מפעילה 16 תחנות קרקע לעיבוד נתונים.
היסטוריה
בסוף שנות ה-80 של המאה ה-20 חברת Orbital Sciences Corporation החלה לפתח רעיון בהקמת רשת תקשורת מבוססת לוויינים. בשנת 1992 היא קיבלה אישור הפעלה ובעקות כך חתמה על חוזים לפיתוח ציוד. בין הזוכות הייתה חברת אלישרא. פיתוח ציוד הסתיים בתחילת 1996. באותו זמן בידי החברה היו רישיונות ב-19 מדינות. לייוון ניסוי ראשון שוגר בשנת 1992. החברה הוקמה בשנת 1992 תוך שותפות עם Teleglobe הקנדית. כל חברה קיבלה 50% מהמניות.
בשנים 1995–1998 שוגרו 48 לוויינים שאיפשרו הפעלת רשת מסחרית. בשנת 2000 חלקה של Orbital Sciences Corporation ירד ל-33%. בהמשך השנה חברה הכריזה כל פשיטת רגל. בשנת 2001 החברה נרכשה על ידי קבוצת משקיעים והונפקה בבורסה לניירות ערך.
בשנת 2014 החלו שיגורים של לוויינים מדור חדש. מטיפוס זה שוגרו 18 לוויינים שמהווים צי החברה גם נכון לשנת 2023 כאשר 12 לוויינים פעילים. הלוויינים נבנו על ידי בואינג והיו מתוכננים ל-5 שנות עבודה.
בספטמבר 2021 החברה נרכשה על ידי GI Partners תמורת 1.1 מיליארד $. היא הפכה להיות חברה פרטית ונמחקה מנסד"ק.
בשנת 2023 החברה החלה לנצל לוויינים מתקדמים מדגם Kelpie
אלכסנדר קוז'ב
אלכסנדר קוז'ב  (צרפתית: Alexandre Kojève; 28 באפריל 1902 - 4 ביוני 1968) היה פילוסוף ומדינאי צרפתי ממוצא רוסי.
קריירה
בין השנים 1933 ל-1939 נשא סדרת הרצאות באקול פראטיק דה אוטז אטיד, ובהרצאותיו ניסה לתת פרשנות ל"פנומנולוגיה של הרוח" של הגל.
להרצאותיו וכתביו הפילוסופיים של קוז'ב הייתה השפעה רבה על הפילוסופיה הצרפתית של המאה ה-20, בעיקר מאחר שהציג מחדש רעיונות הגליאניים לפילוסופיה הצרפתית. השתתפו בהן בין היתר ז'אן-פול סארטר, מוריס מרלו-פונטי, ז'אן איפוליט, גסטון בשלאר, רמון ארון, רמון קנו וז'אק לאקאן. שמונה שנים אחר כך, ב-1947, קנו הוציא לאור את ההרצאות.
בעבודתו במשרד הצרפתי לענייני כלכלה לאחר מלחמת העולם השנייה, היה קוז'ב אחד המתכננים הראשיים של השוק האירופי המשותף.
קוז'ב היה אדם בעל השכלה רחבה ושלט בשפות רבות, ובהן סנסקריט, סינית, דיאלקטים טיבטיים, צרפתית, גרמנית, רוסית, אנגלית, עברית, לטינית ויוונית קלאסית.
בשנות ה-90 עלתה השערה שקוז'ב היה מרגל סובייטי במשך יותר מ-30 שנה, אך היא לא הוכחה.
גוסבנק
גוסבנק (ברוסית: Госбанк, או Государственный банк СССР; הבנק הממלכתי של ברית המועצות) היה הבנק המרכזי של ברית המועצות והבנק היחיד בכל רחבי המדינה מאז שנות השלושים עד 1987. גוסבנק הייתה אחת משלוש הרשויות הכלכליות הסובייטיות, שתי האחרות היו "גוספלאן" (הוועדה לתכנון המדינה) ו"גוסנאב "(הוועדה הממלכתית לאספקה טכנית מהותית). גוסבנק שיתף פעולה הדוק עם משרד האוצר של ברית המועצות להכנת תקציב המדינה הלאומי.
הקמה
ייסוד הבנק היה חלק מיישום המדיניות הכלכלית החדשה. ב-3 באוקטובר 1921, הוועד הפועל המרכזי של המפלגה הקומוניסטית, קיבל החלטה להקמת הבנק הממלכתי של הרפובליקה הסוציאליסטית הפדרטיבית הסובייטית הרוסית. אחריה באה החלטה דומה שהעביר הסובנארקום ב-10 באוקטובר 1921. הבנק החל לפעול ב-16 בנובמבר 1921. בפברואר 1922 תיאר לנין את הבנק הממלכתי כ"משחק נייר בירוקרטי" והשווה אותו לכפרי פוטיומקין במכתבו לאהרון שיינמן שאותו האשים ב"ילדותיות קומוניסטית-מנדרינית". בשנת 1923 הוא הפך לבנק הממלכתי של ברית המועצות והיה כפוף לממשלה.
המדינה הסובייטית השתמשה בגוסבנק, בעיקר, ככלי להטלת שליטה ריכוזית על התעשייה באופן כללי, תוך שימוש ביתרות הבנקים והיסטוריות העסקאות כדי לעקוב אחר פעילותם של גופים ועמידתם בתוכניות החומש. גוסבנק לא פעל כבנק מסחרי בכל הנוגע למניעי רווח. תאורטית הוא פעל כמכשיר ליישום מדיניות הממשלה. במקום להעריך באופן עצמאי וללא משוא פנים את מידת האשראי של הלווה, גוסבנק סיפק כספי הלוואות ליחידים, קבוצות ותעשיות מועדפות לפי הוראות הממשלה.
בשנת 1931 הועמד לדין בוריס ברלצקי, בכיר בבנק המדינה על הריסה במסגרת משפט המנשביקים בשנת 1931.
פרסטרויקה
במסגרת תוכנית הפרסטרויקה של מיכאיל גורבצ'וב, הוקמו בנקים אחרים, בהם; "פרומסטרוי בנק" (הבנק הסובייטי לבנייה תעשייתית), "ז'ילסטוי בנק" (הבנק לבנייה למגורים), "אגרובנק" (בנק החקלאות של ברית המועצות), "ונשאקונום בנק" (הבנק למסחר חוץ של ברית המועצות) ו"סברבנק" (בנק החיסכון של ברית המועצות), כאשר "סברבנק" ממשיך עד היום להיות אחד הבנקים הגדולים ברוסיה ושומר על קשרים עם בכירים לשעבר בגוסבנק וניהול רוב עסקי הבנקאות של ממשלת רוסיה.
נגידים
נגידי הבנק הממלכתי תיאמו את פעילות הבנק ומונו על ידי ראש הממשלה.
סימון פאלטה
סימון אוגוסטין פאלטה (בצרפתית: Simon Augustin Falette; נולד ב-19 בפברואר 1992) הוא כדורגלן גינאי המשחק בעמדת הבלם בהטאייספור.
קריירת מועדונים
פאלטה התחיל את הקריירה במחלקת הנוער של לוריאן. ב-18 בפברואר 2012 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת בהפסד 1-0 לליל. בקיץ הושאל ללאוואל עד לסיום העונה, כעבור שנה הושאל לברסט ובסיום העונה חתם בקבוצה לשנתיים. בקיץ חתם במץ.
ב-16 באוגוסט 2017 פאלטה חתם באיינטרכט פרנקפורט מהבונדסליגה תמורת 3 מיליון אירו והיה שותף לזכייה של המועדון בגביע בסיום העונה הראשונה. בשתי העונות שלאחר מכן, איבד את מקומו בהרכב ובינואר הושאל לפנרבחצ'ה מליגת העל הטורקית עד לסיום העונה.
ב-5 באוקטובר 2020, פאלטה חתם בהנובר 96 מהבונדסליגה השנייה.
ב-17 באוגוסט 2021 חזר לטורקיה וחתם בהטאייספור.
קריירה בינלאומית
נוסף על אזרחותו הצרפתית, לפאלטה ישנם שורשים בגינאה הצרפתית ובגינאה ועל כן היה זכאי לייצג את שלושת הלאומים. בשנת זומן לסגל נבחרת גינאה הצרפתית.
באוקטובר הודיע כי בכוונתו לייצג את גינאה. ב-18 בנובמבר 2018 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת במשחק נגד. השתתף עם הנבחרת בגביע אפריקה לאומות 2019.
Vini Vici
Vini Vici (ויני ויצ'י) הוא הרכב מוזיקה אלקטרונית ישראלי בו חברים הדיג'יים והמפיקים המוזיקליים מתן קדוש ואבירם סחראי. הצמד נוהג לנגן בעיקר מוזיקת פרוגרסיב פסייטראנס. באוקטובר 2018 הגיע הצמד למקום 34 ברשימת התקליטנים הגדולים בעולם של המגזין DJMag, מגזין המוזיקה האלקטרונית הנחשב בעולם, בנובמבר 2020 הצמד עלה למקום ה-24 ברשימה ובשנת 2021 הגיע למקום ה-20.
נכון למאי 2022, ויני ויצ'י הם הישראלים השניים המושמעים ברשימת האמנים הישראלים המושמעים ביותר בספוטיפיי, עם כ-3.2 מיליון מאזינים חודשיים.
רקע
ההרכב קם בשנת 2013 והחל ליצור מוזיקת טראנס פסיכדלי. ב-5 בנובמבר של אותה שנה הופץ אלבום הבכורה שלהם בשם Future Classics. לדבריהם הם שאבו השפעה מוזיקלית מהאמנים בוב מארלי, דאפט פאנק ורדיוהד.
את עיקר פרסומו בקרב הקהל העולמי הרחב קנה ההרכב בזכות הרמיקס לשיר "Free Tibet" של "Hilight Tribe", אשר זכה ללמעלה מ-100 מיליון צפיות ביוטיוב ו "The Tribe" אשר נוגן רבות על ידי תקליטנים בינלאומיים מפורסמים כגון ארמין ואן ביורן ההולנדי.
בדצמבר 2016 פורסם הסינגל "Great Spirit", שיתוף הפעולה שלהם עם הדיג'יי והמפיק ההולנדי ארמין ואן ביורן שזכה ליותר מ-120 מיליון צפיות. הוא היה גם לטראק המושמע ביותר בשנת 2017 על במות פסטיבל הטומרולנד בבלגיה, בנוסף קיבל אלבומי זהב בהולנד ודנמרק ואלבום פלטינה בשוודיה. את המקום השני בטומרולנד תפס הסינגל "Chakra", גם הוא פרי יצירתם של הצמד יחד עם צמד התקליטנים והמפיקים ההולנדי W&W.
הצמד משתתף בדרך קבע בפסטיבלי המוזיקה האלקטרונית הגדולים בעולם דוגמת טומורולנד (גם בבמה הראשית), EDC, אולטרה מיאמי, טראנסמישן, לייף אין קולור וסטייס אוף טראנס. כמו כן הם הופיעו יחד עם דייג'ים בין לאומיים בהופעותיהם בישראל, בהם הארדוול W&W, Dimitri Vegas & Like Mike ודאש ברלין. למרות הצלחתם הבין לאומית, הצמד ממשיך להופיע מעת לעת גם במסיבות מחתרתיות.
בשנת 2018, הופיעו בבמה המרכזית של פסטיבל Tomorrowland, אחד מהפסטיבלים הגדולים והמדוברים בעולם ובכך הפכו לישראלים הראשונים שהופיעו בבמה המרכזית, הם פתחו את המופע שלהם עם השיר אם ננעלו של עפרה חזה.
בשנת 2019, הופיעו שוב בבמה המרכזית של פסטיבל Tomorrowland בפעם השנייה ברציפות, ובנוסף קיבלו במה נוספת משלהם המוקדשת כולה לחברת התקליטים שלהם - Alteza Records בה אירחו אמנים שונים מזאנ'ר הפסיי-טראנס, לאור הצלחת הבמה היא חזרה גם במהדורת 2022 של הפסטיבל, באותה השנה ההרכב הופיע בכל שלושת הסבבים של הפסטיבל.
סינגלים
2013:
2014:
2015:
2016:
2017:
2018:
Push The Button (vs. WhiteNo1se)
2019
רוג'ר מרטי
רוג'ר מרטי (בספרדית: Roger Martí; 3 בינואר 1991 בטורנת שבספרד) הוא כדורגלן ספרדי, המשחק בעמדת החלוץ בקאדיס.
קריירה
כנער מרטי שיחק בקבוצת הנוער של ולנסיה ואת הקריירה הבוגרת שלו התחיל בקבוצה השנייה שלה. בינואר 2011, לאחר מספר משחקים במדי ולנסיה ב', עבר לשכנה בורג'סוט. ביולי אותה שנה כבר חתם ביריבה העירונית לבאנטה ששיחקה אז בליגה הספרדית השלישית.
מרטי עשה את הופעת הבכורה שלו במדיה ב-21 בדצמבר 2011 כשהחליף את חואנלו גומז הפצוע בניצחון 1–4 על דפורטיבו לה קורוניה בגביע המלך. הופעתו הראשונה בלה ליגה הייתה ב-15 בינואר 2012 כאשר החליף את צ'אבי טורס בעשר הדקות האחרונות של הפסד החוץ 3–0 לאתלטיק בילבאו. ארבעה ימים לאחר מכן ומרטי כבש את שערו הראשון במדיה בניצחון 0–4 נגד אלקורקון בגביע. כמו כן, השער הראשון בליגה הגיע ב-2 בדצמבר 2012, בדקות הסיום, בתיקו 1–1 נגד סלטה ויגו.
בעונת 2013/14 הושאל לריאל סרגוסה שניסתה ולעלות לליגה הבכירה. מרטי כבש במהלך העונה 12 שערים ב-36 משחקים אך הדבר לא הספיק בשביל העלייה.
ב-8 ביולי 2014 הצטרף לשורות ריאל ואיאדוליד, גם היא מהליגה השנייה, בעסקת הלוואות לאורך עונה. בעקבות פציעת ברך בספטמבר אותה שנה חזר מרטי למגרשים רק בחודש אפריל שבשנת 2015. עם חזרתו אליה בהשאלה ב-28 בינואר 2016 הוא כבש בחודש שלאחר מכן צמד בתיקו הביתי 2–2 נגד נומנסיה, וסיים את המערכה עם שמונה שערים.
מרטי חזר ללבאנטה בעונת 2016/17 כשהמועדון כעת נמצא בליגה השנייה. הוא כבש צמדים בניצחון הביתי 0–2 על אלקורקון ונגד קבוצותיו לשעבר, ריאל סרגוסה וואיאדוליד, בניצחונות הביתיים 2–4 ו-2–3 בהתאמה. בתום העונה לבאנטה זכתה בליגה והעפילה לליגה הבכירה. מבחינה אישית כבש בסך הכל 22 שערי ליגה והוצב במקום השני במלכות השערים, אחד פחות מחוסלו שמקבוצת לוגו. מרטי סבל מפציעה נוספת בברך בטרום עונת 2017/18 והושבת למשך חצי שנה. ב-29 ביוני 2018 האריך את חוזהו עד שנת 2023.
שביט היאקוטאקה
שביט היאקוטאקה (מסומן רשמית C/1996 B2 (Hyakutake)) הוא שביט שהתגלה ב-31 בינואר 1996 וזכה לכינוי השביט הגדול של 1996. מעברו בטווח של 0.1 יחידות אסטרונומיות (15 מיליון קילומטרים) מכדור הארץ ב-25 במרץ 1996 היה אחד ממעברי השביט הקרובים ביותר ב-200 השנים שקדמו לכך. כשהגיע לבהירות נראית, לכאורה, של אפס והתפרש על פני כמעט 80 מעלות, הופיע שביט היאקוטאקה בשמי הלילה בבהירות רבה ונצפה במקומות רבים ברחבי העולם. השביט האפיל, באופן זמני, על מעברו הצפוי של שביט הייל-בופ, שהתקרב למערכת השמש הפנימית באותה עת.
רוג'ר מרטי
קריירה
ב-20 באוקטובר 2018 שער מנקודת הפנדל בניצחון 1–2 על ריאל מדריד בסנטיאגו ברנבאו. מרטי סיים את אותה העונה, עונת 2018/2019 עם 13 שערי ליגה ובעונה שלאחר מכן, 2019/2020 עם 11 שערים.
שביט היאקוטאקה
היאקוטאקה הוא כוכב שביט ארוך-מחזור שעבר פריהליון ב-1 במאי 1996. לפני המעבר האחרון שלו במערכת השמש, תקופת ההקפה שלו הייתה כ-17,000 שנים, אך הפרעה כבידתית של כוכבי הלכת הענקיים האריכה זאת לתקופה של 70,000 שנים. זהו השביט הראשון שבו זוהתה פליטת קרני רנטגן, שככל הנראה נבעה כתוצאה מפעולת גומלין של חלקיקי רוח שמש מיוננת עם אטומים נייטרליים רדומים בשביט. הגשושית יוליסס חצתה במקרה את מסלול הילת השביט במרחק של יותר מ-500 מיליון קילומטרים (3.3 יחידות אסטרונומיות) מגרעין השביט, והראתה שלשביט היאקוטאקה היה הזנב הארוך ביותר הידוע עבור שביט.
גילוי
השביט התגלה ב-31 בינואר 1996, על ידי האסטרונום החובב, יוג'י היאקוטאקה, מדרום יפן. היאקוטאקה חיפש שביטים במשך שנים ואף עבר למחוז קגושימה, בשל השמים האפלים באזורים הכפריים הסמוכים. בליל הגילוי השתמש היאקוטאקה במשקפת בעלת סט עדשות אובייקטיב חזקות בגודל 150 מילימטרים (6 אינץ') כדי לסרוק את השמים.
היה זה למעשה השביט השני אותו גילה היאקוטאקה, כשמספר שבועות קודם לכן גילה את השביט C/1995 Y1. תוך כדי התבוננות מחדש בכוכב השביט הראשון שגילה (שמעולם לא נצפה בעין בלתי מזוינת) ובחלקת השמים שמסביב, הופתע היאקוטאקה למצוא כוכב שביט נוסף כמעט באותו מיקום של הראשון. בקושי מאמין לתגלית השנייה זמן קצר כל כך לאחר התגלית הראשונה, דיווח היאקוטאקה על תצפיתו למצפה הכוכבים האסטרונומי הלאומי של יפן בבוקר למחרת. מאוחר יותר באותו יום, אושרה התגלית על ידי תצפיות עצמאיות.
בזמן גילויו, האיר השביט בעוצמה של 11.0 והיה לו שובל בקוטר של כ-2.5 דקות קשת. היה זה במרחק של כ-2 יחידות אסטרונומיות מהשמש. מאוחר יותר, נמצא תצלום מוקדם של השביט שצולם ב-1 בינואר, כאשר השביט היה במרחק של כ-2.4 יחידות אסטרונומיות מהשמש והאיר בעוצמה של 13.3.
מסלול
כאשר בוצעו החישובים הראשונים של מסלול השביט, הבינו המדענים כי השביט עומד לעבור ב-25 במרץ במרחק של 0.1 יחידות אסטרונומיות מכדור הארץ. רק ארבעה שביטים עברו קרוב יותר במאה שקדמה לכך. באותה תקופה נדון גם השביט הייל-בופ כ"שביט גדול" אפשרי. בסופו של דבר הבינה הקהילה האסטרונומית כי שביט היאקוטאקה עשוי להפוך למרהיב גם בשל מעברו הקרוב.
רוג'ר מרטי
קריירה
ב-4 באוגוסט 2022 עזב את לבאנטה לאחר 11 שנים, וחתם באלצ'ה.
מייק קאלוורט
ג'יימס מייקל "מייק" קאלוורט (6 במרץ 1913 - 26 בנובמבר 1998) היה בריגדיר בצבא בריטניה, אשר התפרסם כמפקד יחידות צ'ינדיטים במהלך המערכה על בורמה במלחמת העולם השנייה. שיטות הפעולה הלא-שגרתיות שלו זיכו אותו בכינוי "מייק המשוגע".
תחילת דרכו
קאלוורט נולד בעיר רוהאטק שבהודו הבריטית ב-6 במרץ 1913. הוא למד באקדמיה הצבאית המלכותית בווליץ', ובשנת 1933 התגייס לחיל ההנדסה המלכותי. במשך תקופה מסוימת הוא היה אלוף הצבא באיגרוף במשקל בינוני. בשנת 1936 הועבר לכוחות ההנדסה בהונג קונג, ובמסגרת תפקידו זה למד קנטונזית והיה עד לטבח ננקינג, שגרם לו להאמין שהאימפריה היפנית מסוכנת לבריטניה הרבה יותר ממה שסברו מרבית אנשי הצבא. כאשר פרצה מלחמת העולם השנייה בשנת 1939 הועבר קאלוורט חזרה לאירופה, ובשנת 1940 השתתף כמפקד פלוגה במערכה בנורווגיה. לאחר מכן הוחזר להונג קונג, ואימן יחידות קומנדו. זמן קצר לאחר מכן הועבר לאוסטרליה והשתתף שם באימון יחידות קומנדו אוסטרליות. בשנת 1941 נשלח לבורמה, ומונה למפקד "בית הספר ללוחמת שיחים" שבו אימן חיילים בלוחמת גרילה. לאחר כיבוש בורמה בידי היפנים בשנת 1942 בצע מספר פעולות הונאה כנגד היפנים. בין היצר הוא ביצע פשיטה עם כמה חיילים אוסטרלים כדי לשכנע את היפנים שתגבורת אוסטרלית מגיעה לראנגון, ודאג שהיפנים ימצאו חבילת מסמכים מזויפים על תוכניות הצבא הבריטי.
מבצע בד ארוך
במרץ 1942 הגיע אורד צ'ארלס וינגייט לבורמה, במטרה להקים כוח גרילה שיילחם ביפנים. כוח גרילה זה יקבל לימים את השם "צ'ינדיטים". וינגייט וקאלוורט דמו מאוד זה לזה בהלך המחשבה הלא-שגרתי שלהם, והפכו עד מהרה לידידים קרובים.. וינגייט קיבל את הפיקוד על הבריגדה ההודית ה-77, ומינה את קאלוורט כסגנו וכמפקד שדרה מס' 3 שהייתה חלק מהבריגדה. בפברואר 1943 יצאו הצ'ינדיטים ל"מבצע בד ארוך", אשר מטרתו העיקרית הייתה חבלה במסילת הברזל היפנית בין מנדאליי למיצ'צ'ינה. השדרה של קאלוורט הייתה חלק מ"הקבוצה הצפונית" שיצאה למבצע, והייתה תחת פיקודו של וינגייט עצמו.
קאלוורט הצליח לחצות את הנהר בלי להתגלות, והקפיד למקש כל שביל או משעול שעבר בו, ותלה גם שלטי אזהרה מבולבלים ביפנית או בורמזית, חתומים כביכול בידי המפקד העליון של הכוחות היפניים בבורמה. שלטים אלו הוסיפו למהומה והבלבול שחשו היפנים בלאו הכי בעקבות הפלישה הלא-צפויה של הצ'ינדיטים. ב-4 במרץ הגיע קאלוורט אל העיירה נאנקאן, שם הייתה אמורה השדרה שלו לפוצץ את המסילה. אנשיו מיקשו את כל האזור וכן את הגשרים הסמוכים, וב-6 במרץ, הוא יום הולדתו של קאלוורט, הופעלו המטענים. בסה"כ פוצצו הצ'ינדיטים את המסילה בלמעלה מ-70 מקומות שונים.
לאחר פיצוץ מסילת הברזל הורה וינגייט להמשיך להתקדם ולחצות את הנהר. השדרה של קאלוורט הייתה היחידה שלא איבדה אף אדם עד אז, אולם המצב עמד להשתנות בעת חציית נהר זה שאורכו למעלה משני קילומטרים. היפנים המתינו לקאלוורט בגדה השנייה של הנהר, והוא נאלץ להורות למשיטי הסירות הבורמזיים להשיט את הצי אל אי קטן במרכז הנהר. התפתח קרב עז בין אנשיו של קאלוורט על האי לבין היפנים על הגדה, והבריטים השתמשו בכל אמצעי, כולל מרגמות. בלהט הקרב, נמלטו הבורמזים עם הסירות וקאלוורט מצא את עצמו לכוד על האי. למזלו, עבר לפתע במקום צי קטן של סירות מאוישות בידי בורמזים מקומיים. קאלוורט השתלט על הסירות והשיט אנשיו חזרה לגדה שממנה באו. עם זאת, הוא נאלץ לנטוש מאחור מספר פרדות ופרטי ציוד מחמת חוסר מקום, ואף הפקיר לגורלם שנים עשר נפגעים צ'ינדיטים, מתוכם חמישה שהיו עדיין בחיים. בניסיון להקל על אלו האחרונים, הותיר וינגייט על האי פתק בשפה האנגלית בו הסביר למפקד היפני כי אנשיו הם חיילים המשרתים את מלכם בדיוק כפי שהיפני משרתים את קיסרם, וביקש מהיפנים לנהוג בהם בכבוד הראוי בהתאם לקוד הבושידו. גורלם של אותם שבויים לא נודע, וזכרם המשיך לרדוף את קאלוורט לנצח.