cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
The Beyoncé Experience Live
רקע
האלבום כולל הופעה של הזמרת בקליפורניה שהתקיימה במסגרת סיבוב ההופעות "The Beyoncé Experience", ב-2 בספטמבר 2007. בנוסף ליציאתו כאלבום, הוא גם שודר בטלוויזיה האמריקאית במספר ערוצים ו-3 ימים לאחר יציאתו, הוצג ב-96 תיאטראות ברחבי ארצות הברית.
עם הוצאתו, קיבל האלבום ביקורות חיוביות אשר שיבחו את ביצועיה של הזמרת במהלך המופע.
הצלחה
באפריל 2008, הפרפורמר ניל מדלין שיחזר את ההופעה במוזיאון לאומנויות בניו יורק.
וילם יוהאן קולף
וילם יוהאן "פים" קולף (הולנדית: Willem Johan "Pim" Kolff; 14 בפברואר 1911 - 11 בפברואר 2009) היה רופא אמריקאי ממוצא הולנדי, מחלוצי הדיאליזה ופיתוח איברים מלאכותיים.
ביוגרפיה
קולף נולד בליידן שבהולנד. למד רפואה באוניברסיטה בעירו והתמחה ברפואה פנימית באוניברסיטת חרונינגן. שם, בהשפעת מפגש עם חולה צעיר שגסס עקב אי-ספיקת כליות, החל לעסוק במחקר אודות פיתוח כליה מלאכותית. ב-1940 הקים את בנק הדם הראשון באירופה.
במהלך מלחמת העולם השנייה פעל קולף בשורות המחתרת ההולנדית נגד הגרמנים. במקביל פיתח את הכליה המלאכותית המתפקדת הראשונה. ב-1943 טיפל בדיאליזה בחולה הראשון ופתח את הפתח לטיפולי דיאליזה בחולי אי ספיקת כליות בעולם כולו. ב-1945 הציל טיפול הדיאליזה שלו את חייה של חולה שלקתה באי ספיקת כליות חריפה. ב-1946 קיבל תואר דוקטור מאוניברסיטת חרונינגן על מחקר בתחום הדיאליזה.
לאחר המלחמה החל קולף לתרום את מכונות הדיאליזה שפיתח למוסדות בארצו ומחוץ לה כדי להפיץ את הידע אודות הטכנולוגיה החדשה. המכונה שתרם לבית החולים מאונט סיני בניו יורק שימשה ב-1948 לביצוע טיפול הדיאליזה הראשון בארצות הברית.
ב-1950 עבר קולף לארצות הברית ולימים התאזרח בה. עבד בקליבלנד קליניק, שם היה שותף לפיתוח מכונת לב-ריאה ושיפר את מכונת הדיאליזה שלו. בבריגהאם אנד וימנ'ס הוספיטל בבוסטון פיתח את הכליה המלאכותית הראשונה להשתלה, כלית קולף-בריגהאם. ב-1967 מונה לראש מחלקת האיברים המלאכותיים והמכון להנדסה רפואית באוניברסיטת יוטה. שם היה שותף עם אחד מתלמידיו, רוברט ג'ארוויק, בפיתוח הלב המלאכותי הראשון, שהושתל לראשונה בחולה ב-1982.
ב-1976 התמנה קולף לחבר האקדמיה ההולנדית המלכותית לאמנויות ומדעים.
קולף מת בפנסילבניה שלושה ימים לפני יום הולדתו ה-98.
השפעה והכרה
קולף נחשב לאבי האיברים המלאכותיים ולאחד מהרופאים הידועים ביותר במאה ה-20. הוענקו לו 12 תוארי דוקטור לשם כבוד ממוסדות בכל רחבי העולם והוא זכה ב-120 פרסים, לרבות פרס הארווי, פרס יפן ואות אלברט לסקר למחקר קליני רפואי. ב-1990 נכלל ברשימת 100 האנשים החשובים ביותר במאה ה-20 של המגזין לייף. בשנת 2003 היה מועמד לקבלת פרס נובל לפיזיולוגיה או לרפואה.
חווה לחינוך חקלאי ולימודי הסביבה
חווה לחינוך חקלאי ולימודי הסביבה היא מוסד חינוך המהווה מרכז לימודי להוראת מדעי החקלאות ולימודי הסביבה וכולל שטח חקלאי מוגדר. אל החווה מגיעים תלמידי בתי ספר כדי ללמוד את מקצועות מדעי החקלאות ולימודי סביבה.
מאפיינים
החווה החקלאית היא מוסד חינוך ייחודי ללימודי הסביבה והחקלאות. ליבת העשייה בחווה החקלאית מעודדת למידה משמעותית וחווייתית. בחווה החקלאית משולבים תחומי דעת שונים: מדעי החקלאות, לימודי הסביבה, מדעים, אמנויות ותזונה. בחווה החקלאות מיושמות גישות הוראה מגוונות, המשלבות לימודים תאורטיים ועבודה מעשית. בחווה מקנים לתלמידים כישורי חיים ומיומנויות חשיבה, למידה בדרך החקר ועבודת צוות. נערכים בהן ניסויים, עבודות חקר, ביו-חקר ועבודות גמר ברמה של 5 יחידות לימוד.
ארגון החווה החקלאית ותפעולה
החווה החקלאית היא מסגרת חינוכית עם סמל מוסד, וחלות עליה כל ההנחיות החלות על מוסדות החינוך האחרים. אל החווה החקלאית מגיעים תלמידים מכול המגזרים: יהודים וערבים, מהחינוך הרגיל ומהחינוך המיוחד מגני ילדים, מבתי ספר יסודיים, מחטיבות ביניים ומחטיבות עליונות. התלמידים בחווה החקלאית לומדים בסביבות למידה שונות: בכיתה, בגן הירק, בשטחי נוי, בבוסתנים, בחממות, בפינות חי, במטעים, במרכזי למידה העוסקים באיכות הסביבה, בפינות לחיזוי אקלים, בסביבה אקולוגית ובמרכזים שבהם התלמידים לומדים על תזונה נכונה.
תוכנית הלימודים
תוכנית הלימודים בחקלאות ולימודי הסביבה מוצעת במערכת החינוך כמקצוע לימודי שכותרתו "מדעי החקלאות", כמקצוע בין-תחומי במהותו, שכן משולבים בו היבטים של מדע, טכנולוגיה, כלכלה, סביבה וחברה. כמקצוע לימודי, תוכנית הלימודים שואפת להקנות לתלמידים ידע, מיומנויות חשיבה ומעשיות, ואוריינות מסוגים שונים, תוך התבססות על ההיבטים של מפעל אנושי זה. חגי ישראל ומסורת משולבים במסגרת התכנים הנלמדים בחוות.
הסביבה הלימודית
הסביבה הלימודית בחווה כוללת את הלמידה בכיתה ובמעבדה בשילוב עם הפעילות החוץ כיתתית כגינת הירק והנוי, בתי צמיחה ובפינת בעלי החיים.
צוות חינוכי והכשרה מקצועית למורים לחקלאות ולימודי הסביבה
הצוות החינוכי בחוות החקלאיות כולל מורים לחקלאות המתמחים בהיבטים שונים ומגוונים של ענפי החקלאות, איכות הסביבה, מדעים, גינון טיפולי, טיפול בעזרת בעלי חיים ואורח חיים בריא. הכשרה מקצועית נוספת לפיתוח מקצועי ולימודי תעודה ניתנת למורים במערך השתלמויות במרכז וולקני ובמכללות לחינוך. ישנה הכשרה ייעודית בחוג למדעי הסביבה והחקלאות במכללת בית ברל.
ניגמטילה יולדאשב
ניגמטילה טולקינוביץ' יולדאשב (באוזבקית: Nig‘matilla To‘lqinovich Yo‘ldoshev; נולד בטשקנט ב-5 בנובמבר 1962) הוא מדינאי אוזבקי, שכיהן כנשיאה בפועל של אוזבקיסטן מות אסלאם קרימוב ב-2 בספטמבר 2016 עד 8 בספטמבר 2016.
ביוגרפיה
סנאטור ויושב ראש הסנאט האוזבקי מ-22 בינואר 2015.
דוד פור
דוד (דודיק) פור (20 באוקטובר 1924 - 4 ביולי 2012) היה ניצול השואה, מזכיר קיבוץ, מורה ומחנך, מקים בית הספר התיכון האזורי "ברנר" ומנהלו הראשון, פקיד בכיר במשרד החינוך ודיפלומט ישראלי.
ניגמטילה יולדאשב
ביוגרפיה
השתלם בפקולטה למשפטים של אוניברסיטת טשקנט ועבד במשרד התביעה הכללית באוזבקיסטן משנת 1987.
בשנת 1999 מונה לעמוד בראש מחלקת החקירות הראשית של משרד התובע הכללי, ובשנת 2000 היה אחראי לפיקוח על ביטחון הפנים.
דוד פור
קורותיו
את תקופת השואה עבר בגטו בשאולאי, לצד אמו ואחותו, והיה פעיל בתנועת ההתנגדות. שבועיים לפני שהגיעה הדיוויזיה ה-16 של הצבא האדום, הוא נשלח על ידי הנאצים למחנה ההשמדה שטוטהוף ומשם למחנה הריכוז דכאו שבדרום גרמניה. לקראת סיום המלחמה, כשהצבא האמריקאי התקרב לשערי דכאו, הוציא הגסטפו את היהודים שעוד נשארו בחיים, ובהם פור, לצעדת מוות לכיוון דרום גרמניה. ב-2 במאי 1945, הגיע הצבא האמריקאי ושחרר אותם מידי הנאצים. פור פונה לבית חולים שהקימו האמריקאים במנזר גדול ליד לנדסברג בשם מנזר סנט אוטיליין, שם אושפז וחייו ניצלו. לאחר ששוחרר מבית החולים החל לרכז שרידי השואה במחנה העקורים פלדאפינג, היה ממקימי תנועת "נוחם" (נוער חלוצי מאוחד), וארגן את עלייתם לישראל של מאות ניצולי שואה.
ניגמטילה יולדאשב
ביוגרפיה
בשנים 2003-2006 מונה ליועץ הנשיאותי לענייני תיאום בין זרועות הביטחון, ובשנים 2006-2008 עמד בראש המחלקה למאבק בפשעי מס במשרד התובע הכללי.
דוד פור
קורותיו
ב-1947 עלה פור לארץ ישראל עם רעייתו אסתר וקבוצה של 80 ילדים יתומי שואה על סיפונה של אוניית המעפילים תיאודור הרצל. הספינה נעצרה על ידי הבריטים כשהתקרבה לחופי הארץ, ונוסעיה, בהם בני הזוג פור, נשלחו למחנה מעצר בקפריסין. בדצמבר, לאחר 10 חודשים, שוחררו והשתקעו בקיבוץ אפיקים שבעמק הירדן.
ניגמטילה יולדאשב
ביוגרפיה
עד 2011 כיהן כסגן התובע הכללי האוזבקי, ולאחר מכן מונה לתפקיד שר המשפטים, תפקיד שמילא עד ינואר 2015 עת נבחר לעמוד בראש הסנאט האוזבקי.
דוד פור
קורותיו
בינואר 1949 הצטרפו לקיבוץ בוכנוואלד, לימים קיבוץ נצר סרני, שהוקם על ידי ניצולי שואה ממחנה הריכוז בוכנוואלד. באותה שנה נבחר למזכיר הקיבוץ, והיה אחד החברים המרכזיים בקיבוץ. ובהמשך כיהן פעמיים נוספות כמזכיר הקיבוץ. בתחילת 1951 שימש מזכיר תנועת "הנוער העובד והלומד" בישראל.
שנים רבות עבד כמורה, כמחנך, וכמנהל בית הספר בקיבוץ. תוך כדי עבודתו, למד וסיים את לימודי המשפטים בבית הספר הגבוה למשפט ולכלכלה. בקיץ 1957 יצא כחבר המשלחת הישראלית לפסטיבל הנוער במוסקבה. ב-1961 למד לתואר ראשון בחוג לספרות עברית ובחוג לחינוך באוניברסיטת תל אביב.
לאחר יציאתו לגמלאות ב-1990, עבד מטעם ארגון הג'וינט בלדיספולי שבאיטליה, שם רוכזו יהודים רבים שהצליחו לצאת מברית המועצות, ולאחר מכן כיהן כנציג הג'וינט בברית המועצות. ביולי 1991 החל לפעול כמנהל היחידה לחינוך היהודי הציוני בברית המועצות (לשעבר) מטעם רשות החינוך של הסוכנות היהודית, והיה אחראי על החינוך היהודי ברחבי ברית המועצות לשעבר. באותה עת, סיים תואר שני ביידיש, והמשיך למסלול ישיר לדוקטורט בספרות יידיש באוניברסיטת בר-אילן.
בשנותיו האחרונות עסק בעיקר בכתיבה. דוד פור היה נשוי לסופי מנלה (לימים אסתר), ולזוג יש שני ילדים. נפטר בשנת 2012, והובא למנוחות בבית העלמין שבקיבוצו נצר סירני.
ספריו
דוד כתב עשרה ספרים:
הרפובליקה ההוצולית
הרפובליקה ההוצולית (באוקראינית: Гуцульська республіка) הייתה ישות מדינית קצרת ימים שלא זכתה להכרה, שהתחילה להתארגן בחודשים האחרונים של שנת 1918 והתקיימה במזרח אוקראינה הטרנסקרפטית (מזרח זקפרטיה או מזרח "רוטניה"), באזור ראחיב, בין ינואר-יוני 1919 בעקבות התפרקות האימפריה האוסטרו-הונגרית.
אחרי כישלון המשא ומתן לגבי איחוד אוקראינה הטרנסקרפטית (סובקרפטית) עם הרפובליקה של אוקראינה המערבית, פטריוטים הוצולים מקומיים הכריזו ב-8 בינואר 1919 על הקמת הרפובליקה ההוצולית. בליל 7–8 בינואר 1919 מרדו תושבי ראחיב נגד גדוד של ז'נדרמריה הונגרית ולקחו כבני ערובה כ-500 שוטרים הונגרים.
הרפובליקה קמה על שטח שהשתייך עד אז לממלכת הונגריה שבמסגרת אוסטרו-הונגריה, אך מייסדיה הביעו טענות טריטוריאליות גם בנוגע לשטחים אחרים הידועים כ"ארץ ההוצולים" בפוקוטיה ובחלקים מדוכסות בוקובינה לשעבר שהשתייכה לחלק האוסטרי של האימפריה האוסטרו-הונגרית.
בירת הרפובליקה ההוצולית נקבעה בעיירה יאסיניה או פראסין. סטפאן קלוצ'וראק נבחר לראש הממשלה של המדינה החדשה. הוא פעל בעד הקמת כוח צבאי של הרפובליקה שבו גויסו כמעט אלף חיילים. הם השתתפו בלחימה קצרה בשטחי מרמורש.
הקמת הרפובליקה ההוצולית
בנובמבר 1918 המונרכיה האוסטרו-הונגרית התפרקה. בתחילת נובמבר 1918 הוקמה בכפר יאסיניה באזור ראחיב של זקפרטיה מיליצה הוצולית מקומית "ההגנה העממית" במטרה להגן על התושבים מפני מעשי שוד של חיילים אוסטרו-הונגרים לשעבר, שעברו במקום בחזרתם מה המלחמה במזרח אירופה. התגייסו בה כ-250 אנשים בפיקודו של סטפאן קלוצ'וראק, הוא בעצמו קצין לשעבר בצבא האוסטרו-הונגרי.
ב-8 בנובמבר בחג דמיטרי הקדוש נציגי התושבים ביאסיניה והיישובים מסביב הצביעו בעד האיחוד של חבר זקרפטיה עם אוקראינה ובחרו אספה לאומית הוצולית. האספה בראשות סטפאן קלוצ'וראק הורכבה מ-42 חברים, מתוכם 38 אוקראינים, 2 גרמנים ו2 יהודים. נבחר פורום ממשלתי שכלל משרדים לענייני חוץ, פנים, כלכלה, רווחה. בראש בית המשפט התמנה ראש הכפר. אורגנו בתי ספר בשפה האוקראינית, מקהלה עממית וחוגים ב"בית העם". השלטונות החדשים יצרו קשרי חוץ עם הרפובליקה העממית המערב אוקראינית, דאגו לייבוא לחם מקולומיה ולייצוא עצים לשאר גליציה, כשהסחר התנהל בכתרים הונגרים ובגריבנות אוקראיניות.
נציגים של האספה הלאומית ההוצולית השתתפו בקונגרסים שהתקיימו ב-10 בדצמבר 1918 בבודפשט וב-18 בדצמבר בסיגט, שכונסו על ידי ממשלת הונגריה בראשות הרוזן מיהאי קארואי על מנת לקבוע את עתיד חבר זקפרטיה. ההוצולים הביעו התנגדות תקיפה להשארת אזורם במסגרת הונגריה, מה שעורר את מורת רוחה של הממשלה ההונגרית. ב-22 בדצמבר 1918 היא שלחה ליאסיניה גדוד ז'נדרמים הונגרים. בכפר הושכן משטר כיבוש והמוסדות הלאומיים ההוצולים - כולל האספה הלאומית ירדו למחתרת. בחג המולד, לפי הלוח היוליאני, פרץ מרד. בליל 7 - 8 בינואר 1919 ההוצולים לקחו בשבי את 500 השוטרים ההונגרים כמעט ללא קרב. ב-10 בינואר המועצה ההוצולית הכריזה שוב על רצונם של אלפי תושבי הוצוליה להסתפח אל הרפובליקה העממית של מערב אוקראינה.
למרות שב-28 בנובמבר 1918 המועצה הלאומית הרומנית של בוקובינה הצביעה ברובה על איחוד בוקובינה עם ממלכת רומניה. החלטה זו לא הייתה מקובלת על נציגי המיעוט האוקראיני. האוכלוסייה ההוצולית ביישובים כמו איזווארלה סוצ'ביי ביקשה להסתפח לרפובליקה ההוצולית החדשה.
הרפובליקה ההוצולית התבטלה ב-11 ביוני 1919 כשכוחות רפובליקת המועצות ההונגרית כבשו את אזור אוקראינה הטרנסקרפטית. אולם בהתחלת יולי 1919 באישור מעצמות ההסכמה, האזור שבו חיים הוצולים התחלק בין שלוש מדינות: צ'כוסלובקיה, מדינה עצמאית חדשה, שסיפחה את כל אוקראינה הטרנסקרפטית, רומניה שהבטיחה לעצמה את השליטה בבוקובינה ופולין, שסיפחה את פוקוטיה.
ניסיון חדש לעצמאות: הרפובליקה הקרפטית-האוקראינית בשנת 1939
במרץ 1939 בעקבות פירוק צ'כוסלובקיה על ידי גרמניה הנאצית ובני בריתה המקומיים, הוכרזה שוב מדינה אוקראינית בשם "הרפובליקה הקרפטו-אוקראינית" באזור אוקראינה הטרנסקרפטית או רוטניה, אבל שטחה נכבש כעבור 24 שעות על ידי צבא המשטר ההונגרי של מיקלוש הורטי. בתום מלחמת העולם השנייה סופח האזור על ידי ברית המועצות והפך לחלק מהרפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית האוקראינית.
מייסון מאונט
קריירת מועדונים
מאונט נולד בפורטסמות' שבהמפשייר ובגיל שש הוא עבר ללונדון כדי להצטרף לאקדמיה של צ'לסי. הוא עבר בין כל קבוצות הגילאים של צ'לסי והיה אחד מהשחקנים הבולטים בקבוצות הנוער של המועדון. הוא זכה עם קבוצת הנוער של צ'לסי פעמיים בגביע האנגלי לנוער ובעונת 2015/2016 הוא זכה בליגת האלופות לנוער.
ב-יולי 2017 חתם על חוזה בקבוצה הבוגרת של צ'לסי לארבע עונות. ב-24 ביולי 2017, כחלק ממדיניות השאלת שחקנים צעירים של צ'לסי, נשלח בהשאלה לעונה אחת לווויטסה ארנהיים מליגת העל ההולנדית. מאונט הרשים והיה אחד מהשחקנים החשובים בקבוצה, כשכבש 14 שערים בכל המסגרות ורשם שמונה בישולים בעונת 2017/2018. בקיץ 2018 הושאל שוב על ידי צ'לסי, לקבוצת דרבי קאונטי מליגת המשנה באנגליה. באותה עונה הרשים תחת המאמן פרנק למפארד, שהיה אחד השחקנים החשובים בהיסטוריה של צ'לסי. בעונה זו היה אחד השחקנים המצטיינים בדרבי קאונטי ועזר לקבוצה לסיים במקום השישי ולהשיג כרטיס לפלייאוף העלייה לפרמייר ליג. דרבי העפילה עד לגמר הפלייאוף בו הפסידה 0–1 לאסטון וילה במשחק שנערך באצטדיון ומבלי. בעונת 2018/2019 רשם מאונט שמונה שערים, כולל שלושער בניצחון 0–4 על בולטון וונדררס.
חזרה לצ'לסי
בקיץ 2019 חזר מאונט לצ'לסי, והאריך את חוזהו במועדון עד קיץ 2024, התאחד עם מאמנו בדרבי קאונטי, פרנק למפארד, והפך לשחקן הרכב. הוא כבש את שערו הראשון בפרמייר ליג ב-18 באוגוסט 2019 במחזור השני בליגה במשחק מול לסטר סיטי שהסתיים בתוצאה 1-1. ב-31 באוגוסט 2019 הוא כבש את שערו השני במדי הקבוצה בניצחון 2–3 על נוריץ' סיטי.
ב-29 במאי זכה מאונט בליגת האלופות עם צ'לסי לאחר ניצחון בגמר על מנצ'סטר סיטי בתוצאה 0–1. בליגת האלופות תרם באותה עונה שני שערים ב-11 הופעות. מספר ימים לאחר מכן זכה בתואר שחקן העונה מטעם אוהדי הקבוצה לעונת 2020/2021.
מנצ'סטר יונייטד
ב-5 ביולי 2023 עזב מאונט את צ'לסי לאחר 18 שנה, וחתם במנצ'סטר יונייטד לחמש שנים. תמורתו שילמה יונייטד לצ'לסי כ-65 מיליון ליש"ט.
קריירת נבחרות
מאונט שיחק בכל הנבחרות הצעירות של אנגליה, וב-2017 הוא זכה עם נבחרת אנגליה עד גיל 19 באליפות אירופה.
באוקטובר 2018, לאחר שהרשים במדי דרבי קאונטי, זומן על ידי המאמן גארת סאות'גייט לסגל נבחרת אנגליה למשחקי ליגת האומות.
ב-7 בספטמבר 2019 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת הבוגרת של אנגליה לאחר שנכנס כמחליף בניצחון 0–4 על נבחרת בולגריה במסגרת מוקדמות יורו 2020. ב-17 בנובמבר 2019 כבש את שערו הראשון במדי הנבחרת בניצחון 0–4 על נבחרת קוסובו באותו טורניר מוקדמות.
אלפונסו
{{פירושונים|
ראו גם
}}
מחלת כבד אלכוהולית
מחלת כבד אלכוהולית (באנגלית: Alcoholic liver disease) היא כינוי לאוסף מחלות המתרחשות בכבד לאור שתיית אלכוהול מופרזת וכרונית. קיימות שלוש מחלות עיקריות כשלרוב ניתן לראות שילוב שלהן: כבד שומני, אשר קיים אצל מעל 90% מהשותים הכרוניים, הפטיטיס אלכוהולי (בין 10% ל-20% מהשותים הכרוניים), ושחמת הכבד אשר מהווה את המצב הסופי של מחלת הכבד. לחולים בהפטיטיס אשר התקדם לשחמת הכבד הפרוגנוזה גרועה ביותר, ותמותת חולים אלו מוערכת בכעשרות אחוזים בתוך מספר שנים.
פתוגנזה וגורמי סיכון
קיימים מספר גורמים התורמים להתפתחות מחלת כבד אלכוהולית, כשהעיקריים כוללים את סוג המשקה וכמותו. נמצא, כי נשים נמצאות בסיכון גבוה יותר לפתח מחלת כבד אלכוהולית גם ברמות נמוכות יחסית בהשוואה לשותים כרוניים שהם גברים- רמה של מעל 20 גרם אלכוהול ליום אצל נשים מהווה את סף הפיתוח למחלה, בעוד שהסף אצל גברים הוא מעל 60 גרם ליום.
זיהום כרוני בהפטיטיס C מעלה את הסיכון לכך שגם כמויות בינוניות של שתית אלכוהול יביאו לנזק משמעותי לכבד, ונמצא כי חולים עם מחלת כבד אלכוהולית הסובלים בנוסף להפטיטיס C מפתחים אי ספיקה כבדית בגיל צעיר יחסית והישרדותם נמוכה.
מבחינת מנגנון הפגיעה של אלכוהול בכבד, נמצא כי למרות שלאלכוהול השפעה רעילה ישירה (טוקסית) על הכבד, הרי שהפגיעה עצמה נגרמת ממספר תהליכים נוספים. המטבוליזם של אלכוהול בכבד גורם לתהליך בו המתנול מתפרק לאצטלדהיד ומביא ליצירת חלבונים טוקסיים לכבד, כמו גם לעליה ביצור של שומנים, פעילות על המעיים ועצירת חמצון של חומצות שומן. ישנם שלושה מרכיבים עיקריים המביאים לפגיעה הכבדית- היווצרות נוגדנים עצמיים ותגובה של תאי דלקת מביאים לפגיעה בתאי הכבד, ואילו הפעלה של תאים המייצרים קולגן בכבד מביאים לתהליך של פיברוזיס- שבו רקמת הכבד מתחלפת ברקמה פיברוטית שאינה מתפקדת.
מבחינה פתולוגית, התגובה הראשונה של הכבד לשתייה הכרונית תהיה הצטברות של שומן מסביב לוורידי תאי הכבד- יצירת כבד שומני. יצוין כי הפסקת השתייה תביא לנורמליזציה של מבנה הכבד בשלב זה. המעבר לדלקת הכבד - הפטיטיס איננו חד, אולם ההוכחה שיש הפטיטיס נעשית על ידי פגיעה בתאי הכבד, המאופיינת בהתנפחותם, בנמק ממוקד שלהם, בחדירת תאי דם לבנים מסוג PMN וביצירת פיברוזיס מסביב לוורידים. גם הפטיטיס אלכוהולי הפיך במידה ומופסקת השתייה.
בדיקות מעבדה
במחלה מתקדמת יותר, ניתן לראות הפרעה ליכולת התפקודית ("היכולת הסינתטית") של הכבד- כלומר פגיעה במנגנון הקרישה וירידה ברמות האלבומין.
בדיקת US יעילה מבחינת קביעת גודל הכבד וההסננה השומנית לתוכו כמו גם אבחנה של מיימת וכלי דם קולטרליים.
פרוגנוזה
ניתן להעריך את הפרוגנוזה הצפויה לחולים במחלת כבד אלכוהולית במגוון דרכים, לרבות לקיחת ביופסיה וממצאים קליניים המבשרים על פרוגנוזה רעה כגון מיימת, דליות, אנצפלופתיה והפרעה לתפקודי הכבד. קיימת פונקציה אשר לוקחת בחשבון את רמות הבילירובין בסרום, ומידת הארכת זמן - PT מעל הנורמה (בשניות):
(הארכת זמן פרותרומבין בשניות מעל הנורמה)*4.6 + רמות בילירובין בסרום. תוצאה מעל 32 מלמדת על פרוגנוזה רעה ומסייעת בהחלטה על אופציות טיפול מסוימות. גם מדד הנקרא MELD אשר גבוה מ-21 רלוונטי לצורך הערכת הפרוגנוזה.
דזו
דזו (בטיבטית: མཛོ་; קרוי גם זו, זהו ודזהו), הוא פר מבוית גדול שנוצר מהכלאה בין יאק הבית ובקר הבית, ונעשה בו שימוש בעיקר על ידי ילידים ונוודים במרכז אסיה. הכינוי דזו מתייחס לזכר שנוצר מההכלאה, בעוד שנקבה מכונה דזומו או זהום. בשפה המונגולית, הדזו נקרא האינאג' (хайнаг). באנגלית יש המכנים אותו יאקאו המהווה הלחם של המילים "יאק" ו"קאו" (פרה), אם כי השם נמצא בשימוש לעיתים רחוקות.
התרחשות ומאפיינים גנטיים
בדרך כלל, רבייה בין יאק לבקר באופן טבעי נדירה יחסית, שכן ההתנהגות שלהם שונה במקצת; הדבר אמור במיוחד במקומות שבהם יש עדרים גדולים הן של בקר והן של יאק, כך שכל אחד יעדיף להתרבות עם מינו. אצל נוודים שמחזיקים מספר מצומצם של ראשי בקר ויאק, תופעת הכלאיים תהיה נפוצה יותר שכן החיות רגילות יותר אחת לשנייה. בעוד שנקבת הדזו פורייה, הזכרים והצאצאים הם עקרים. צאצאי הכלאיים הם גדולים וחזקים יותר מהיאקים ומהבקר בתופעה הידועה כאון כלאיים, והם יעילים יותר מבחינת יצור חלב או בשר. אף על פי שבדזואים נעשה שימוש במשך מאות שנים, במקומות מסוימים הם נדחים מבחינה דתית על ידי השבטים - שכן הגזע שלהם אינו טהור. צאצאי הדזו עשויים לעיתים קרובות להפגין דמיון חיצוני וגנטי לאחד ההורים. במונגוליה, יש כינויים מיוחדים לצאצאי דזו שהתרבו עם יאק טהור או בקר טהור.
הדזואים חיים בעיקר במונגוליה, נפאל וטיבט, שכן במקומות אלו קיימת אוכלוסיית היאקים המבויתים הגדולה בעולם. עקב כך שהם מצויים באזורים קרים, לפרווה העבה והצמרירית שלהם יש תפקיד חשוב בהגנה על הדזו מפני קפיאה, והטמפרטורות באזור צונחות לעיתים קרובות מתחת לאפס. הם ניזונים בעיקר מעשב וצמחייה טרשית דלילה המצויה בערבה האירואסייתית וברמה הטיבטית, ועשויים להיות מאוימים על ידי זאבים טיבטים או נמרי־שלג.
תיאור חיצוני
בעיקרון, הדזו מקבל את המבנה והאנטומיה של היאק, בעוד שדברים מסוימים כמו הפרווה או הראש דומים יותר לבקר. מבנה הגוף שלו רחב וארוך, יש לו דבשת קטנה על הכתף, והראש מוארך וצר בדרך כלל בדומה לבקר. אף על פי שהרגליים קצרות בהשוואה לגוף, הן ארוכות יותר משל היאקים הרגילים. הפרווה עבה מאוד, מדובללת וצמרירית, אך לרוב היא פחות שעירה מפרוות היאק. צבע הפרווה הוא שחור מבריק, שחור אפרפר או אפור, כשבדרך כלל יש כתמים לבנים גדולים על המצח, הגב, החרטום, השפתיים או הרגליים. חוטם ורוד מצביע בדרך כלל על כך שמדובר בבן כלאיים. ההבדל העיקרי בין הדזו ליאק הוא צורת החרטום שארוכה יותר אצל הדזו, וצורת החוטם שדומה לבקר ולא ליאק. הקרניים של הדזו זקופות, עבות וצומחות לכיוון מעלה עם עיקום כלפי קדימה או אחורה, בניגוד לקרני היאק שצומחות לצדדים ומסתיימות בספירלה ייחודית. הדזו גדול, חזק ומוצק יותר מהוריו, ומשקלו כבד יותר בסביבות 30-25%; עם זאת, הדבר אמור בעיקר לגבי יאקים מבויתים, אך יאקים פראיים גדולים וכבדים ממנו. הזנב של הדזו ארוך ושעיר בדומה ליאק, והחצאית שבחלק התחתון של הגוף קטנה יותר ולעיתים קרובות נעדרת. גובה הכתפיים של זכר בוגר 126 ס"מ, אורך הראש והגוף 162 ס"מ, ומשקל הגוף כ-470 ק"ג.
שימושים
הדזו משמש את האדם למגוון דברים בדומה ליאק: בשר, חלב, גזיזת צמר והכנת בגדים מהפרווה העבה. בנוסף הוא משמש לחרישה. לדזו יש מזג נוח ורגוע יותר מהיאק או הבקר, עד כדי כך שגם אדם זר יכול לקחת מהאחו בנקל קבוצת דזואים מבלי שהללו יפגינו התנגדות ועקב כך הם זקוקים לשמירה הדוקה יותר. ניתן להשתמש בו כבהמת משא לנשיאת חבילות כבדות בבתי גידול הרריים וקשים לגישה או בשדות שלג. נקבת הדזו מייצרת חלב בסביבות 40-30% יותר מנקבת היאק, והחלב עשיר בשומן. עם זאת, ניסיונות ליצירת דזו שיפיק כמות חלב זהה לפרה ובו זמנית יהיה בעל אנטומיה של יאק המותאמת למזג אוויר קשה וגם ראוי לנשיאת משאות - טרם הצליחו. תוחלת החיים של הדזו ארוכה יותר משל היאקים.
אהרן תאומים
רבי אהרן תאומים (~1630, ה'ש"צ בערך - נפטר ב-8 ביולי 1690, ב' באב ה'ת"ן) היה רב ומחבר ספרים אשכנזי. רבן של וורמס וקרקוב.
ביוגרפיה
נולד כנראה בפראג וגדל כיתום בבית סבו, ר' שמעון תאומים. בשנת ה'תי"ט (1659) התמנה כדרשן בקהילת פראג, משרה אותה נשא במשך שתים עשרה שנים. בשנת ה'ת"ל-1670 נפטר בוורמס "רב המדינה" הרב משה שמשון בן שמואל בכרך, והקהילה המקומית בחרה ברב אהרן תאומים למלא את מקומו. לרב בכרך המנוח היה בן צעיר, הרב יאיר חיים בכרך, שלימים התפרסם כאחד מגדולי האחרונים באשכנז, והקהילה העדיפה את הרב תאומים על פניו. מאוחר יותר כתב הרב בכרך השגות על ספריו של הרב תאומים והתגלעה ביניהם מריבה. בהקדמה לאחד מספריו גולל הרב בכרך את סיפור המריבה, אך לא הדפיסו ואף אסר לפרסמו, חלקים מהמאמר התפרסמו רק במאה ה-19 במאסף "ביכורים" של אהרן ילינק.
לאחר 17 שנות רבנות בוורמס, פרצה מלחמת תשע השנים והוא נאלץ לעזוב את וורמס שעמדה תחת מצור, הוא קיבל הצעת רבנות בקרקוב, נענה לה בחיוב, אך הצליח להגיע אל העיר רק לאחר שלוש שנות נדודים. בחודש ניסן ה'ת"ן (1690) הגיע לקרקוב והתמנה כרב העיר. כבר בתמוז של אותה שנה, נסע לחמלניק לכינוס של ועד ארבע ארצות, ובעת שהותו שם התנפלו עליו אנשיו של אציל פולני בשם סטראוניק באשמה כלשהי, כנראה למטרת סחיטה מן הקהילה, והוא נאסר. במהלך המעצר הוא נפצע אנושות ונפטר בדרכו לחקירה. מעניו הביאו את גופתו לעיר פינטשוב ושם נקבר. תפילת אל מלא רחמים מיוחדת עליו נכתבה בפנקס הזכרת נשמות של קהילת קרקוב.
רועי שטרית
רועי שטרית (נולד בשנת 1978) הוא קצין בצה"ל בדרגת תת-אלוף, המשמש ראש מטה פיקוד המרכז. קודם לכן שימש מפקד בית הספר להגנת הגבולות, ראש מחלקת אימונים בזרוע היבשה, מפקד חטיבת אפרים, מפקד בא"ח נח"ל, סגן מפקד חטיבת הנח"ל ומפקד גדוד 932.
ביוגרפיה
שטרית התגייס לצה"ל באוגוסט 1996, ושובץ בגדוד 931 בחטיבת הנח"ל. עבר מסלול הכשרה כלוחם, קורס מ"כים חי"ר וקורס קציני חי"ר. בסיום הקורס שב לגדוד 931 ומונה למפקד מחלקה, והשתתף בלחימה בדרום לבנון. בהמשך שימש כמפקד פלוגת החוד בגדוד 931 בין השנים 2000–2002, והשתתף בלחימה כנגד הטרור הפלסטיני באינתיפאדה השנייה, בין היתר במבצע חומת מגן. לאחר מכן מונה למפקד פלוגה בבה"ד 1. בהמשך שימש כסגן מפקד גדוד 931. לאחר לימודים, מונה לקצין אג"ם של חטיבת הנח"ל. לאחר מכן יצא ללימודים בפו"ם.
חיים אישיים
שטרית מתגורר בבית קמה, נשוי ואב לילדים. בעל תואר ראשון במשפטים.
איזבל
אִיזֶבֶל בת אתבעל מלך צידונים, הייתה גבירה, אשת של המלך אחאב, כחלק מברית הידידות שנכרתה בין מלכות צור וישראל, כפי שמסופר ב.
אטימולוגיה
אחרים קושרים את שמה כהלחם המורכב מן הפועל ביוונית עתיקה 'אֵיסַטוֹ' εἴσατο המהווה גוף שלישי, יחיד של הפועל 'אֶידוֹמַאי' -εἴδομαι בהוראת 'להיראות כמו', 'להופיע'. + תיבת בעל המופיעה גם בעברית, לפיכך איזבל בהוראת זו שנראית או שהופעתה מקבילה להופעת בעל.
במוזיאון ישראל נמצא חותם שכתוב עליו 'יזבל', עם מקור אפשרי ל־א' שנמחקה.
לפי הפשט
איזבל שימרה את פולחן הבעל בישראל. היא נחשבה גבירה דומיננטית שהאפילה על בעלה אחאב שהושפע ממנה (לפי המדרש, עוד ביום הראשון שבאה לאחאב, הסיתה אותו איזבל לעבודה זרה), למרות שנטה לחוקים והמנהגים שהיו מקובלים בישראל, והמקרא תולה בה את חטאיו:
לאיזבל קם מתנגד תקיף בדמות אליהו הנביא והיא רדפה אותו עד חורמה, דבר שאילץ אותו להימלט לארצות סמוכות. איזבל רדפה את נביאי ה' והרגה אותם, ופעולה זאת הותירה את אליהו נביא יחיד. עובדיהו 'אשר על הבית', הצליח להחביא מאה מנביאי ה' בשתי מערות והאכיל אותם בלחם ומים.
בפרט רצתה איזבל להיפרע מאליהו לאחר שבתמיכת אחאב שחט את נביאי הבעל שתחת חסותה, במהלך מעמד הר הכרמל. וכך מספר הכתוב:
לטענת המלבי"ם, איזבל חששה מעימות עם בעלה אחאב, שצידד באליהו הנביא אחרי האירוע על הר הכרמל, ולכן לא הרגה את אליהו מיד אלא תכננה להסית את בעלה נגד אליהו כדי שתוכל לחסלו. ראיות מהכתוב לצידודו של אחאב באליהו עולות מכך ששמע להוראות אליהו וקיבץ את כל ישראל להר הכרמל, למרות האיבה הכבדה ביניהם. גם במהלך המעמד עצמו אחאב לא מנע מאליהו להשפיל את נביאי הבעל, ואף לא התערב כשאליהו הרג אותם.
מקרה אחר שגרם לעימות נוסף בין אליהו לאיזבל היה כרם נבות היזרעאלי. אחאב חמד את כרם נבות שהיה סמוך לארמונו, ופנה אליו בהצעה בנוסח הבא: "תנה לי את כרמך ויהי לי לגן ירק, כי הוא קרוב אצל ביתי, ואתנה לך תחתיו כרם טוב ממנו. אם טוב בעיניך - אתנה לך כסף מחיר זה". נבות סירב להצעה והשיב לאחאב בנוסח הבא: "חלילה לי מה' מתתי את נחלת אבותי לך".
איזבל לא הבינה מדוע אחאב מתעצב כל כך וצריך להשפיל את עצמו בפני נתין מעמו בעוד הוא המלך, ופעלה מיד על מנת לפתור את העניין בדרכה שלה. איזבל שלחה מכתב לראשי העיר שבה התגורר נבות היזרעאלי, שבו היא מבקשת שישכרו שני עדי שקר, כדי שיעידו כי "ברך (=קילל) נבות אלהים ומלך", כי היה מקובל בישראל שאדם המוצא להורג באשמת מרידה במלך, המלך יורש את רכושו. נבות הוצא להורג בסקילה ואחאב ירש את כרמו.
אליהו נשלח על ידי ה' אל אחאב כדי למסור לו את דבר הנבואה המפורסם: "הֲרָצַחְתָּ וְגַם יָרָשְׁתָּ?!". בנבואתו בישר אליהו על מותו הצפוי בעקבות הרצח:. גם לאיזבל ניבא אליהו סוף דומה:. נוסף למותם של השניים, חזה אליהו את השמדתו המוחלטת של בית המלוכה של אחאב כעונש על חטאי העבודה הזרה.
למשמע נבואת אליהו על חורבן ביתו נכנע אחאב והביע חרטה, ובעקבות זאת אמר ה' לאליהו כי השמדת ביתו תדחה לימי בנו:
עם זאת, עונשו הפרטי של אחאב על רצח נבות נותר בעינו, וסופו שנהרג במלחמה על רמות גלעד נגד בן הדד השני, וכשנשטפה מרכבתו לקקו הכלבים מדמו ונבואתו של אליהו התגשמה. עונשה של איזבל בוצע על ידי המלך יהוא. יהוא היה מצביא ישראלי, ואלישע הנביא, תלמידו של אליהו, משח אותו למלך לפי מצוות האל. במהלך מרידתו הרג יהוא את יורם בן אחאב מלך ישראל ואת אחזיה מלך יהודה, והשמיד את בית אחאב בהשראת נבואת אליהו. קודם שהבין יורם שמדובר במרד פנה ליהוא בשאלה "הֲשָׁלוֹם יֵהוּא?" והלה השיב באמירה בוטה המבטאת איבה עמוקה כלפי איזבל אימו:. כשהגיע לעיר הבירה שומרון הרג יהוא את איזבל על ידי שהורה למשרתיה להשליכה מחלון ארמונה, והכלבים עטו על בשרה כפי שניבא אליהו לאחאב. איזבל שהמתינה ליהוא ישבה בחלון לאחר ששמה בפוך עיניה והתקשטה, כמנהג כוהנות עשתרת שהיו מתקשטות ויושבות בחלון (כחלק מפולחן הפריון) בעת שראתה את יהוא אמרה לו "השלום זמרי הורג אדוניו" ובכך השוותה אותו לבוגד, עקב הבגידה שלו בבנה ובמשפחתם. אפשר לאמר כי יש כאן סגירת חשבון מול בניה של איזבל על חטאיה שלה.
למרות כל המתואר עד כה, יש גם נקודת אור חיובית אצל איזבל ולכן כמחווה אחרונה ציווה יהוא לקבור אותה בשל מוצאה המלכותי. כאשר באו לקברה מצאו רק את גולגולתה, את כפות ידיה וכפות רגליה, ויהוא ראה בכך את התגשמותה של נבואת אליהו:.
המדרש מספר שאיבריה אלה נותרו משום שעל אף כל מעשיה הרעים היא נהגה לקיים את המצווה לשמח חתן וכלה - בעת שראתה חתן וכלה עוברים בשוק "היתה יוצאת מביתה ומצלצלת בכפיה ומקלסת בפיה ומהלכת עשר צעדות כמו כן, קיימה מצוות לוויית המת: "כל מת שהיה עובר בשוק היתה יוצאת מביתה וממחה בכפיה ומקוננת בפיה ומהלכת אחריו". ובשל כך הכלבים לא אכלו את ראשה, ידיה ורגליה.
מבט עכשוי לדמותה
על פי סיפור כרם נבות בתנ"ך, איזבל היא דמות דמונית, תקיפה, בטוחה בעצמה וביכולותיה ובעלת השפעה ציבורית חזקה. יש הרואים בה "אשת חייל" בעלת עצמה ואישיות ייחודית ומודל של החכמה הנשית. היא אישה חזקה ועשירה, בעלת מוצא מכובד, מכלכלת את בעלה ובני ביתה, יועצת חכמה לבעלה, סוחרת, מסייעת בהגדלת רכוש משפחתה ואיננה חוששת מהעתיד או מתגובת העם. לפי ד"ר אהובה אשמן, ההתייחסות לאשת חיל היא פרודית ומטרתה להעמיק את הלעג לאיזבל, המוצגת כקריקטורה של אשת חיל. אומנם היא מתפקדת כאישה טובה, אך למעשה היא משתמשת בקונבנציות החברתיות כאצטלה לכוונותיה האמיתיות הזרות. היא משתמשת ביכולותיה ובחוקים הקיימים בתורת ישראל ועושה זאת למימוש כוונותיה האמיתיות הזרות. היא דוגמה קיצונית לשימוש בביטוי נבל ברשות התורה היא לא פועלת לפי מוסר ה' ותורת חסד, אלא לפי מוסר רע ואכזרי. בחשיבה המודרנית יצא לה שם רע אולי בגלל היותה אישה ולכן גם הודגש מוצאה הזר. היא מייצגת את הסכנה האישית והתרבותית הצפויה לגבר המתפתה לאישה זרה. היא השולטת וגם שורדת.
על פי התנ"ך והשקפת הנביאים, כשלונה של איזבל בכך שלא הבינה שאין המלך בישראל עומד מעל החוק, אלא הוא ואחיו בני העם, כפופים הם לאותן מצוות ולאותם חוקים (אלחנן סמט) . תפקידו רדיפת האמת והשכנת משפט צדק והם יהיו ערובה ליציבות שלטונות בית המלוכה בישראל.
בעת העתיקה ובדתות אחרות
דמותה של איזבל דומה לדמותן של נשים בעת העתיקה שנחשבו לנשות חייל. לדוגמא, ניתן למצוא את דמותה של המלכה האם נקיה, אשת סנחריב ואם אסרחדון שגם היא היתה בעלת עצמה ואישיות ייחודית. את סיפורה ניתן למצוא מתעודות בנות זמנה ובהן ניתן לראות כי גם כאן מדובר באישה חזקה עם השפעה רבה על בעלה עד כדי קביעתה מי יהיה יורש העצר (היא בחרה בבנה הצעיר ביותר שאף היה חולה להיות יורשו של בעלה ואף דרשה את התחייבותם של נאמני בעלה סנחריב להתחייב בנאמנות לאסרחדון. מחד הביא הדבר לרציחתו של סנחריב ע"י בניו ומאידך, חיזק את מעמדה של נקיה והפיכתה ל"גבירה"- התואר הגבוה ביותר לאישה במזרח הקדום) וכן בקבלה ישירה של מכתבים מפקידי הממלכה ולא באמצעות המלך, כמקובל.
מחוץ למקרא דמותה נזכרת גם בברית החדשה. באזכור אשר מופיע בחזון יוחנן מתאר יוחנן את ישו מדבר אליו. תיאור זה שונה מהתאור במקרא ומציג את איזבל כ"נביאת שקר" וכאישה פתיינית. תכונות אלה, גם אם נרמזות במידת מה, אינן מופיעות באופן ישיר בספר מלכים ובכך מוסיפה הנצרות אור נוסף על הדמות כשם שהיא מופיעה במסורת היהודית הקלאסית.
דמותה בתרבות
דמות איזבל השפיעה על הפזמונאי וחבר הכנסת עקיבא נוף, והוא תיאר בפזמון שכתב והלחין את רגעיה האחרונים, כשהיא מתיפייפת, ממתינה בחלון ארמונה למורדים הבאים להורגה. השיר, בביצועו של נוף עצמו, הגיע לראש מצעד הפזמונים, ובעקבות כך צולם כקליפ לטלוויזיה הישראלית, כשבדמות איזבל מופיעה פנינה רוזנבלום, הצועדת ברחובות העיר העתיקה של ירושלים.
כמוהו פזמונאים וכותבים רבים התייחסו לדמותה או לשמה של איזבל ככותרת לשיריהם, ביניהם רביד פלוטניק ו- iron & wine.
תקופת שלטונה של איזבל ודמותה נתנו השראה גם לספרה של רבקה חגג, "המלכה משומרון" (2016).
בספרו של אייזק אסימוב "מערות הפלדה" קרויה אשתו של הפרוטגוניסט אליה ביילי על שם איזבל ("ג'סי", קיצור של "ג'יזבל"), והדבר מנחם אותה על היותה אשה אפרורית וקונפורמיסטית. כשביילי מתעמת איתה וטוען ש"איזבל הייתה אישה טובה שנהגה כמקובל בזמנה" הוא מכעיס אותה מאוד והיא יוצאת בזעם ומכלה את זכויות הצפייה שלה ושל ביילי בצפייה בסרטים רבים. בהמשך אומר ביילי שככל הנראה מריבה זו הובילה למעורבותה במחתרת השמרנית.
רוסלין סאנצ'ס
רוסלין (רוזלין) סאנצ'ס רודריגז (בספרדית: Roselyn Sánchez Rodríguez; נולדה ב-2 באפריל 1973) היא שחקנית, זמרת, רקדנית ודוגמנית פוארטו ריקנית. מוכרת בשל תפקידה כסוכנת המיוחדת אלנה דלגאדו בסדרה "ללא עקבות".
ביוגרפיה
סאנצ'ס נולדה בסן חואן שבפוארטו ריקו, הצעירה מארבעה ילדים. בגיל שמונה עשרה נסעה לניו יורק ולקחה שם שיעורי משחק, ריקוד ופיתוח קול, שנה לאחר מכן חזרה לפוארטו ריקו ושיחקה בתפקיד קטן בסרט הקולנוע "קפטן רון" לצד קורט ראסל ומרטין שורט שצולם בחלקו במדינתה.
ב-1993 זכתה בתחרות יופי הנקראת "מיס פוארו ריקו פטיט".
ב-1999 שיחקה למשך 2 פרקים בסדרה "ריאן קולפילד: שנה ראשונה" ברשת FOX.
בשנת 2001 שיחקה בסרט "שעת שיא 2", סרט ההמשך לשובר הקופות "שעת שיא", בכיכובם של ג'קי צ'אן וכריס טאקר.
בשנת 2003 גילמה את הבלשית אלנה מסיאס לצדו של אד אוניל בסדרת המשטרה "רשתות אל. איי." של רשת ABC.
בשנת 2005 החלה לשחק את התפקיד של הסוכנת המשטרתית אלנה דלגאדו בסדרה "ללא עקבות", תפקיד אותו ביצעה עד 2009 וקיבלה עליו מועמדות לפרס NAACP Image.
היא הייתה אחת המועמדות לתפקיד של גבריאל סוליס בסדרה עקרות בית נואשות אך הפקת הסדרה ויתרה עליה עקב מבטאה הלטיני הכבד.
היא שיחקה במספר סרטי קולנוע וביניהם בסרט "בייסיק" וכמורה לבלט בסרט "תוכנית משחק" לצד דוויין ג'ונסון.
היא הופיעה בתפקידי אורח בסדרות "המופע של דרו קארי" ו"רופא להשכיר" וב-2003 הוציאה אלבום כזמרת.
בשנת 2013 החלה לגלם את דמותה של כרמן לונה, אחד התפקידים הראשיים בסדרת הדרמה-קומית "עוזרות בית נחושות" שיצר מארק צ'רי לרשת הטלוויזיה Lifetime. הסדרה סיימה את שידוריה ב-2016 לאחר 4 עונות.
בשנת 2019 שיחקה בתפקיד הראשי של ג'יג'י מנדוזה בסדרת הדרמה האמריקאית "גרנד הוטל" ברשת ABC, לצדו של דמיאן ביצ'יר ובהפקה של אווה לונגוריה. עוד באותה שנה שיחקה בסרט הטלוויזיה הרומנטי של רשת הולמרק "טעם של קיץ" לצד בעלה אריק וינטר.
חיים אישיים
סאנצ'ס נישאה ב-9 באוגוסט 1998 לשחקן האנגלי גארי סטרץ'. השניים התגרשו ב-15 באפריל 2001. לאחר גירושיה, היא התחילה מערכת יחסים עם זמר הסלסה הפורטו ריקני ויקטור מנואל. עם זאת, בדצמבר 2005 היא הודיעה כי סיימה את מערכת היחסים ביניהם.
בדצמבר 2007 התארסה לשחקן אריק וינטר לאחר שנתיים של זוגיות יחד. הם התחתנו ב-29 בנובמבר 2008 בסן חואן, פוארטו ריקו. לבני הזוג יש בת, סבלה (ינואר 2012), ובן, דילן (נובמבר 2017).
סאנצ'ס תומכת בזכויות בעלי החיים וחברה בארגון אנשים למען יחס מוסרי לבעלי חיים.
I Am... Yours: An Intimate Performance at Wynn Las Vegas
I Am... Yours: An Intimate Performance at Wynn Las Vegas (אני...שלך: מופע אינטימי בווין לאס וגאס) הוא אלבום הופעה ואלבום וידאו של הזמרת-יוצרת האמריקאית, ביונסה, אשר יצא לאור ב-23 בנובמבר 2009, על ידי מיוזיק וורלד וקולומביה רקורדס.
רקע
ההופעה צולמה על ידי אד בורק בנבדה שבלאס וגאס, ב-2 באוגוסט 2009, כחלק מסדרת הופעות מצומצמת שערכה הזמרת בעיר על מנת לקדם את אלבומה השלישי. האלבום גם כולל מהדורות מורחבות אשר כוללים קטעי מאחורי הקלעים, גרסאות אינסטרומנטליות לשירי המופע ואף סרט דוקו קצר. המופע בוים על ידי ניק וויקהאם והופק על ידי אמר פאטן.
בנוסף לכך, כאשר יצא אלבום ההופעה, שודרה ההופעות בטלוויזיה האמריקאית על ידי הרשת ABC, שלושה ימים לאחר יציאת האלבום ביחד עם קטעי מאחורי הקלעים של סיבוב ההופעות "I Am... World Tour", ונצפתה על ידי 5.2 מיליון אנשים ושודרה גם בערוץ 4 הבריטי.
ביקורות
עם שחרורו האלבום קיבל ביקורות חיוביות מהמבקרים שהרבה מהם שיבחו אותו על הביצועים האקוסטיים של הזמרת במהלך המופע, על היכולות הווקאליות של הזמרת, על האינטימיות שבמופעים ועל כך שהעבירה את הסיפור שעומד מאחורי האלבום דרך המופע.
ההופעה של הזמרת עם השיר "Halo" קיבלה מועמדות לפרס גראמי בקטגוריית "הביצוע הווקאלי הנשי הטוב ביותר בשיר פופ".
הצלחה
האלבום זכה להצלחה רבה בארצות הברית כאשר שהה במשך שמונה שבועות בראש מצעד אלבומי ה-DVD האמריקאי ובכך נהיה לאלבום השני שלה לעשות (ואף שהה 52 שבועות בסך הכל בכל המצעד) וקיבל מעמד פלטינה כפולה על מכירות של 200 אלף עותקים.
בנוסף לכך, זכה האלבום להצלחה גם באוסטרליה, שם קיבל את מעמד הפלטינה על מכירות של 15 אלף עותקים.
יוזיאס פון הרינגן
יוזיאס פון הרינגן (בגרמנית Josias von Heeringen; 9 במרץ 1850, קאסל, נסיכות הבוחר מהסן – 9 באוקטובר 1926, שרלוטנבורג, רפובליקת ויימאר), היה גנרל גרמני, שפיקד על ארמייה בחזית המערבית.
תחילת הקריירה
פון הרינגן נולד בקאסל שהשתייכה לנסיכות הבוחר מהסן. ב-1867 התגייס לצבא הפרוסי ולחם בשורותיו במלחמת צרפת–פרוסיה. פון הרינגן התקדם בסולם הפיקוד, ב-1903 מונה למפקד הדיוויזיה ה-22, ב-1906 מונה למפקד הקורפוס ה-2, וב-1909 מונה לשר המלחמה של פרוסיה. ב-1913 מונה למפקד האזור הצבאי השני.
מלחמת העולם הראשונה ואחריתו
בפרוץ מלחמת העולם הראשונה היה פון הרינגן מפקד הארמייה השביעית ולחם בחזית המערבית. הארמייה בפיקודו הדפה את הכוחות הצרפתיים שפלשו לאלזס במסגרת קרב מילוז, לאחר מכן בקרב לורן שנערך באוגוסט 1914 בלמו הארמייה והארמייה השישית את המתקפה הצרפתית, תוך שימוש בטקטיקת נסיגה ומשיכת הכוחות התוקפים לעמדות הגנה מוכנות מראש. על הצלחתו בקרבות קיבל את העיטור פור לה מריט.
לאחר הכישלון בקרב על המארן הועברה הארמייה צפונה, והגיעה בדיוק בזמן לבלום את כוחות מדינות ההסכמה בקרב על האן. הארמייה השתתפה במרוץ אל הים, ובכלל זה בקרב אראס.
ב-28 באוגוסט 1916 מונה פון הרינגן למפקד מפקדת הגנת החופים ופיקד עליה עד סוף המלחמה, ולאחר מכן פרש משירות צבאי.
פון הרינגן היה נשיא ארגון קיפהאוזרבונד - ארגון של חיילים משוחררים עד למותו. פון הרינגן נפטר בשרלוטנבורג ב-9 באוקטובר 1926 והוא בן 76 שנים.
בקר מצרי
בקר מצרי או פר מצרי (שם מדעי מוצע: Bos aegyptiacus) הוא צורה מבויתת של בקר בסוג פר, אשר גודל לצורך חרישה ומקור מזון על ידי המצרים הקדמונים במצרים העתיקה. המוצא שלו לא ברור דיו, ויש מחלוקת האם הוא זכאי למעמד של מין או תת-מין. השם המדעי שניתן לו (aegyptiacus) רומז על נוכחותו במצרים.
העדות המקובלת כמוקדמת ביותר לקיומו של בקר מבוית במצרים הוא מאזור העיר פיום, במהלך האלף השישי לפנה"ס, אך קיימת טענה לביות מוקדם הרבה יותר. בתחילה, חוקרים נטו לסווג אותו כמין בפני עצמו, אולם בשנים האחרונות, רבים סבורים שהוא לכל היותר מהווה תת-מין של בקר הבית או בקר הבר תחת השמות המדעיים "Bos taurus aegyptiacus" ו"Bos primigenius aegyptiacus" בהתאמה, וכי הוא אינו זכאי למעמד של טקסון בפני עצמו.
מראה אפשרי ומוצא
הבקר המצרי העתיק היה חסר את הגיבנת בכתף שמאפיינת את גזעי הבקר העתיקים שבויתו כמו הזבו למשל. מהאיורים נראה שהם היו גדולים, עם קרניים ארוכות שצומחות במעין קשת פנימה והחוצה, או קרניים קצרות יותר עם מבנה זהה. על פי האמנות המצרית הקדומה, הבקר המצרי היה בצבע שחור, חום, חום עם טלאים לבנים, לבן מנומר, שחור עם טלאים לבנים, ולבן לגמרי. בכך נמצא שהוא היה ססגוני יותר מגזעי הבקר העתיקים ששרדו עד היום.
שאלת מוצאו של הבקר המצרי שנויה במחלוקת, ונתונים ארכאוזואולוגיים ופלאו-גנטיים מצביעים על מוצא מורכב ועל כמה תסריטים אפשריים. תאוריה נפוצה גורסת שהבקר בוית באזור הסהר הפורה והובא למצרים, בעוד שתאוריה אחרת גורסת שהבקר המצרי בוית בנפרד מתוך תת-המין הצפון אפריקני של בקר הבר הידוע בתור Bos primigenius mauretanicus.
מעמד במצרים העתיקה
לבקר המצרי הייתה חשיבות רבה במצרית העתיקה. המצרים נהגו להכניס אותם לשטחי מרעה שלא היו ראויים לעיבוד עקב היותם רחוקים מדי מהדלתא של הנילוס. המצרים השתמשו בבקר בתור מקור לבשר, חלב, עור והקרבת קרבנות ומנחה לאלים הרבים. נראה שלבקר המצרי היה מעמד גבוה אצל המצרים הקדמונים, שכן אלים מצריים רבים תוארו בצורה של בקר: האלה חתחור הייתה בעל קרניים של בקר, סמלו של האל פתח היה פר, האל מנטו ואל השמש רע באו לעיתים בדמות בקר. החיה המקודשת ביותר הייתה האפיס - בקר מצרי מקודש שקישר בין האדם לאלים. בחפירות נמצאו גם מומיות של פרים המעידות על המעמד המקודש שלהם. בחפירות ארכאולוגיות רבות נמצאו, תבליטים, חריתות, איורים ובובות של הבקר המצרי. בנוסף, מספר הירוגליפים בכתב החרטומים נעשו בדמות הבקר המצרי.
הבקר המצרי נעלם ממצרים העתיקה בתקופת הממלכה החדשה, לאחר שהוכנסו לתחומי הממלכה הזבואים בעלי הגבנון על הגב מסוריה, ואשר החליפו בהדרגה את הבקר המצרי.
אינגוור אמביורנסן
אינגוור אמביורנסן (בנורווגית: Ingvar Ambjørnsen; נולד ב-20 במאי 1956) הוא סופר נורווגי זוכה פרסים רבים.
אמביורנסן מוכר במיוחד בזכות סדרת ספרי "אלינג". ספר אחד מהסדרה תורגם לעברית ויצא לאור בשם "אחים בדם", בהוצאת שוקן, ואף עובד להצגה בשם "אלינג" בתיאטרון הבימה. סרט נורווגי בשם "אלינג" היה מועמד לפרס האוסקר לסרט הזר הטוב ביותר בשנת 2002.
רומן הביכורים של אמביורנסן היה רומן חצי-אוטוביוגרפי בשם "השורה ה-23" (23-salen), בו ביקר את נסיונותיה של ממשלת נורווגיה לטפל בסובלים ממחלות פסיכיאטריות. בכל הרומנים שלו, אמביורנסן מספר את סיפורם של החריגים.
מאז 1985, אמביורנסן מתגורר בהמבורג, גרמניה.
אריה כוכבי
אריה כוכבי (נולד ב-24 ביוני 1967) הוא יזם וממציא ישראלי. כיום מנכ"ל ומייסד-משותף בחברת 2D Generation, חברה העוסקת בישומים של החומר המהפכני גרפן עבור תעשיית השבבים.
בעברו כיהן אריה כמייסד ומנכ"ל-משותף של חברת WaterGen, המפתחת מוצרי מים לשתייה מהאוויר, וכן טכנולוגיות מתקדמות לייבוש אוויר וחיסכון באנרגיה.
ביוגרפיה
לאריה כוכבי תואר ראשון בכלכלה וחשבונאות וכן MBA מהאוניברסיטה העברית בירושלים. אריה כוכבי שירת בצה"ל כמפקד פלוגת סיור קרבי.
אריה נשוי, אב לארבעה, ומתגורר בנווה מונוסון.
קריירה
בחודש יוני 2009 ייסד כוכבי ביחד עם חברו מצה"ל אבי פרץ את חברת WaterGen. החברה פיתחה יחידות להפקת מים מאוויר, מכשירים להפקת מים ממזגנים של כלי רכב, ויחידות ניידות לטיהור מים. מוצרי המים מהאוויר מיועדים גם לשימושים אזרחיים במקומות בהם תשתיות המים אינן טובות, כגון הודו, אינדונזיה, מדינות שונות באפריקה, ועוד. קו מוצרים נוסף בו עוסקת החברה הוא ייבוש אוויר, כאשר הטכנולוגיות שפיתחה מייעלות את ייבוש האוויר וחוסכות חשמל רב במוצרים כגון יבשנים, מזגנים ומייבשי כביסה.
פרסים ודירוגים
ב-2014 זכה כוכבי להיכלל ברשימה השנתית של 100 המוחות המובילים בעולם לשנת 2014 של המגזין האמריקאי Foreign Policy. אריה נבחר כאחד ממאה המוחות המובילים בעולם, ואחד מהממציאים הגדולים בעולם.
חברת WaterGen נבחרה כאחת מ-50 החברות החדשניות ביותר בעולם לשנת 2014 של המגזין Fast Company, כשהיא מדורגת במקום ה-21 בעולם.
באפריל 2018, כחלק מחגיגות יום העצמאות ה-70 למדינת ישראל, נבחרה חברת WaterGen על ידי משרד הכלכלה והתעשייה ו-ynet לאחת מתשע ההמצאות והטכנולוגיות הבולטות ביותר בישראל מאז הקמת המדינה.
בספטמבר 2018 זכה אריה להיכלל ברשימת The Top 100 People Positively Influencing Jewish Life, 2018 של המגזין The Algemeiner.
בדצמבר 2019 נבחר מכשיר ה"ג'ני" של חברת WaterGen לאחת מ-100 ההמצאות הטובות בעולם לשנת 2019 על ידי המגזין Time.
פלורנטין פוגבה
קריירה
פוגבה נולד בקונאקרי, בירת גינאה, וכשהיה בן 8 חודשים עבר עם משפחתו לצרפת. הוא החל לשחק כדורגל בקבוצות נוער באיל-דה-פראנס. בשנת 2007 עבר למחלקת הנוער של סלטה ויגו הספרדית שם שיחק כשנתיים. בשנת 2009 עבר למחלקת הנוער של סדאן הצרפתית. לאחר כשנתיים מוצלחות בקבוצת הנוער חתם פוגבה לעונה אחת בקבוצת הבוגרים של המועדון. בשנת 2012 נמכר לסנט אטיין תמורת חצי מיליון אירו, אך הושאל בחזרה לסדאן לעונה אחת. בסך הכל רשם 44 הופעות ליגה ו-4 שערי ליגה במדי הקבוצה. לאחר מכן חזר לסנט אטיין וב-3 בדצמבר 2013 ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון. ב-17 באוגוסט 2016 כבש את שער הניצחון נגד בית"ר ירושלים בפלייאוף הליגה האירופית בניצחון 2-1. ב-31 בינואר 2018 חתם פוגבה לשנה וחצי בגנצ'לרבירליגי הטורקית. ב-5 בפברואר 2019 חתם באטלנטה יונייטד מה-MLS. ב-27 במאי 2020 חזר לצרפת וחתם בסושו.
נבחרת לאומית
משנת 2010 הוא משחק בנבחרת גינאה, שבה הוא משמש גם קפטן.
הרמן פון אייכהורן
הרמן פון אייכהורן (בגרמנית: Hermann von Eichhorn; 13 בפברואר 1848 – 30 ביולי 1918) היה גנרל-פלדמרשל גרמני בזמן מלחמת העולם הראשונה.
תחילת הקריירה
פון אייכהורן נולד בברסלאו שהשתייכה לממלכת פרוסיה. ב-1866 התגייס לצבא הפרוסי ולחם בשורותיו במלחמה האוסטרו-פרוסית ובמלחמת צרפת–פרוסיה. פון אייכהורן התקדם בסולם הפיקוד, ב-1901 מונה למפקד הדיוויזיה ה-9, ב-1904 מונה למפקד הקורפוס ה-18, וב-1912 מונה למפקד האזור הצבאי השביעי.
מלחמת העולם הראשונה
הארמייה שכללה את הקורפוס ה-21 ואת קורפוסי המילואים ה-38 וה-39, השתתפה בפברואר בקרב השני על האגמים המזוריים. באוגוסט 1915 השתתפה הארמייה במתקפה הגדולה של מעצמות המרכז שהביאה לנסיגת הצבא הרוסי מגליציה ופולין, וכבשה את וילנה. במרץ 1916 הדפה הארמייה את מתקפת אגם נארוץ' הרוסית.
ב-18 בדצמבר 1917 הועלה פון אייכהורן לדרגת גנרלפלדמרשל.
לאחר שנחתם חוזה ברסט-ליטובסק, הועברו רוב יחידות הארמייה לחזית המערבית, ורק 6 דיוויזיות נשארו בארמייה ושימשו כחיל כיבוש בבלארוס.
ב-5 במרץ 1918 מונה גנרל פון אייכהורן למפקד קבוצת הארמיות אייכהורן ולמושל הצבאי של אוקראינה. ב-30 ביולי 1918 נרצח פון אייכהורן על ידי בוריס מיכאילוביץ דונסקוי, שהיה מהפכן שמאלני סוציאליסטי. פון אייכהורן נקבר באינווליד בפרידהוף בברלין.
ורה בושפילד
ורה קהלן בושפילד (באנגלית: Vera Cahalan Bushfield; 9 באוגוסט 1889 – 6 באפריל 1976) הייתה אשת ציבור אמריקאית, שכיהנה כחברת הסנאט של ארצות הברית לתקופה קצרה בחודשים אוקטובר–דצמבר 1948.
ביוגרפיה
ורה שרה קהלן נולדה בעיר מילר שבמרכז דקוטה הדרומית באוגוסט 1889, אחת מארבעת ילדיהם של פרנסיס ומרי קונרס קהלן. היא למדה בבתי הספר הציבוריים של מילר, ובהמשך באוניברסיטת ויסקונסין-סטאוט, שם סיימה ב-1912 תואר ראשון בכלכלת הבית (Domestic science). באותה שנה נישאה להרלן בושפילד, גם הוא תושב מילר. לבני הזוג נולדו שלושה ילדים. לימים למדה בושפילד באוניברסיטת וסליאן דקוטה שבמיטשל ובאוניברסיטת מינסוטה.
ב-1938 נבחר בעלה הרלן, אז משפטן ובכיר במפלגה הרפובליקנית, למושל דקוטה הדרומית. כגברת הראשונה של המדינה בשתי כהונותיו של בעלה (1939–1943), הייתה בושפילד לאשת ציבור בולטת, ומילאה תפקידים באירועים רשמיים רבים, בהם השקת אוניית המערכה "(USS South Dakota (BB-57", הראשונה מאוניות המערכה מסדרת דקוטה הדרומית.
בושפילד חלקה עם בעלה השקפות פוליטיות דומות, כגון תמיכה בהקטנת הממשלה הפדרלית של ארצות הברית. כל תקופת כהונתה היה הסנאט בפגרה, והיא לא נסעה לוושינגטון הבירה. היא טיפלה בענייניהם של אזרחי המדינה ממשרד בבירת המדינה פיר. בושפילד התפטרה בשלהי דצמבר 1948, ובכך העניקה לסנאטור הנבחר קרל א. מנדט יתרון של כמה ימי ותק על פני סנאטורים חדשים אחרים שנבחרו יחד איתו.
במהלך תקופתה באור הזרקורים הפוליטיים, עסקה בושפילד בסוגיות הקשורות לילדים ולנשים.
ורה בושפילד נפטרה ב-16 באפריל 1976 בפורט קולינס שבקולורדו, ונטמנה בבית העלמין של ארגון "הצבא הגדול של הרפובליקה" שבמילר.
הבריחה (ספר)
הבריחה הוא רומן לבני נוער מאת אסתר שטרייט-וורצל שפורסם בשנת 1973 בהוצאת מסדה.
הספר מבוסס על סיפור אמיתי של משפחה יהודית שחיה באחת ממדינות ערב, ובורחת לישראל. הספר מספר את סיפורה של חווה, האחות האמצעית במשפחה.
על השמות
בני המשפחה עברתו את שמם עם עלייתם ארצה. לפני שעלתה לארץ שמה של חוה היה אוולין. אולם בהקדמה לספר אסתר מציינת כי כל השמות בספר מלבד חוה וז'קלין בדויים. כמו כן שם המדינה ממנה ברחו נשאר חסוי, ובספר שמה הוא "ערב" כשם כולל (אף על פי שיכול להיות שמדובר בסוריה, זאת מאחר שהמרגל הישראלי המוזכר בספר הוא ככל הנראה אלי כהן).
הוצאה מחודשת
בשנת 1992 הספר יצא בהוצאה מחודשת בהוצאת עמיחי. אסתר הוסיפה הערת מחברת בתחילת המהדורה המחודשת.
דייוויד סול
דייוויד סול (באנגלית: David Soul; נולד ב-28 באוגוסט 1943) הוא שחקן וזמר אמריקאי-בריטי. הוא מוכר בעיקר מהופעתו בתפקיד הבלש קנת' האץ' האצ'ינסון בסדרת הטלוויזיה "סטארסקי והאץ'" של רשת ABC בין השנים 1975 ל-1979. ב-2004 קיבל סול אזרחות בריטית.
ביוגרפיה
סול נולד בשם דייוויד ריצ'רד סולברג בשיקגו שבאילינוי. אמו, ג'ון ג'ואן (נלסון), הייתה מורה, ואביו ד"ר ריצ'רד ו. סולברג, היה כומר לותרני, פרופסור להיסטוריה ולמדע המדינה, ומנהל ההשכלה הגבוהה של הכנסייה האמריקאית הלותרנית. ד"ר סולברג היה נציג של ארגון Lutheran World Relief בתקופת שיקום גרמניה אחרי מלחמת העולם השנייה בשנים 1949 עד 1956. לכן המשפחה עברה ממקום למקום לעיתים קרובות. שני הסבים שלו היו אוונגליסטים.
סול למד בקולג' אוגוסטנה באוניברסיטת האמריקות במקסיקו סיטי וכן באוניברסיטת מינסוטה. בגיל 19 הוא דחה חוזה עם קבוצת הבייסבול שיקגו וייט סוקס כדי ללמוד מדעי המדינה. כשהיה במקסיקו, הושפע מסטודנטים שלימדו אותו לנגן בגיטרה, שינה כיוון והחליט לעסוק במוזיקה. הופעתו הראשונה בארצות הברית אחרי שחזר ממקסיקו הייתה במועדון "The 10 O'Clock Scholar" במיניאפוליס.
קריירה
סול זכה לראשונה לתשומת לב של הקהל בכינוי "האיש המכוסה" כשהופיע עטוי מסכה בתוכנית "המופע של מרב גריפין" בשנים 1966 ו-1967. הוא הסביר "שמי הוא דייוויד סול, ואני רוצה שיכירו אותי בזכות המוזיקה שלי". באותה שנה שיחק בהופעת בכורה בטלוויזיה בסדרה "פליפר".
פריצת הדרך הגדולה של סול הייתה כשגילם את הבלש קן "האץ'" האצ'ינסון בסדרת הטלוויזיה "סטארסקי והאץ'", תפקיד בו הופיע מ-1975 עד 1979. סול גם ביים שלושה פרקים של "סטארסקי והאץ'". במהלך הקריירה שלו הופיע סול בסדרות טלוויזיה רבות כמו "מסע בין כוכבים", "אני חולם על ג'יני", "מקמילן ואשתו", "קאנון", "Gunsmoke" ו"הכל נשאר במשפחה". הוא השתתף גם במספר רב של מיני-סדרות וסרטי טלוויזיה בהם "Homeward Bound" (מ-1980), "מלחמת העולם השלישית" (1980), ו-"Rage" (מ-1980) עליו היה מועמד לפרס אמי. ב-1979 כיכב סול יחד עם ג'יימס מייסון במיני-סדרה "Salem's Lot", עיבוד לספרו של סטיבן קינג.
באמצע וסוף שנות השבעים של המאה העשרים חזר סול לשורשים שלו בשירה. הוא הקליט להיטים בהפקה של טוני מקאוליי כמו "Don't Give Up on Us" (מ-1976) שהגיע למקום ראשון במצעדים בארצות הברית ובבריטניה, והסינגל "Silver Lady" (מ-1977) שגם טיפס לראש המצעד בבריטניה. מ-1976 עד 1978 הוציא חמישה סינגלים שהגיעו לעשרים המקומות הראשונים במצעדים וכן שני אלבומים שהגיעו לעשרת המקומות הראשונים. בשנים 1976 עד 1982 יצא לסיבובי הופעות בארצות הברית, אירופה, המזרח הרחוק ודרום אמריקה.
סול המשיך להופיע על מסכי הטלוויזיה בארצות הברית בתפקידי אורח בין השאר בדמות קיילב סטונטון ב-"The Manions of America". ב-1983 כיכב בסדרה של NBC "קזבלנקה" בתפקיד ריק בליין בעל מועדון לילה (הדמות שגילם המפרי בוגרט בסרט "קזבלנקה" מ-1942). בשנים 1983 ו-1984 כיכב בסדרת הטלוויזיה "The Yellow Rose". ב-1985 שיחק בעיבוד הטלוויזיוני לרומן "שם הצופן: רבקה" מאת קן פולט בבימויו של דייוויד המינגס. ב-1988 שיחק בתפקיד מייקל פלאט השודד הנודע לשמצה בסרט הטלוויזיה " Line of Duty: The FBI Murders". בשנות השמונים ביים סול פרק בסדרת הטלוויזיה "מיאמי מחלק מוסר". ב-1997 לוהק בתפקיד מייג'ור אולדהם בסרט "The Hanoi Hilton".
באמצע שנות התשעים של המאה העשרים השתקע סול בלונדון ופתח בקריירת משחק חדשה בתיאטראות הווסט אנד. בין השאר שיחק בתפקיד צ'נדלר טייט בקומדיה "Comic Potential". הוא השתתף במסע בחירות עבור חברו מרטין בל שנבחר לבית הנבחרים הבריטי עבור טאטון בבחירות הכלליות בבריטניה 1997. הוא גם השתתף במסע הבחירות ב-2001.
ב-12 ביולי 2004 החל לגלם את ג'רי ספרינגר במחזה "ג'רי ספרינגר - האופרה" בתיאטרון קיימברידג' בלונדון. המחזה הוקרן בטלוויזיה בשנת 2005. ב-2006 הופיע בווסט אנד בתפקיד מק בהפקה של ג'רי הרמן למחזמר "מק ומייבל" בתיאטרון קריטריון, בכיכובה של ג'ייני די ובבימויו של ג'ון דויל. עוד בטלוויזיה הופיע בפרק בסדרה "דיאל ופסקו". ב-2004 השתתף בתפקיד קמע בגרסה הקולנועית של "סטארסקי והאץ'" לצדו של חברו לסדרה המקורית פול מייקל גלייזר.