cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
אבולוציה
הבסיס לתאוריית האבולוציה בתורת התורשה
העובדה שתכונות מועברות בתורשה הייתה ידועה מאז ומעולם ושימשה להכלאת צמחים וחיות משק, אולם קודם למחקר בגנטיקה לא היה ידוע כיצד מורשות תכונות ומה הסיכוי שלהן לעבור בתורשה. מסיבה זו, דרווין פרסם את כתביו על אבולוציה תוך התייחסות אל מנגנון התורשה כאל תעלומה.
התעלומה החלה להתבהר בניסויים שערך גרגור מנדל בהכלאות בין צמחי אפונה. מנדל ניסח את חוקי התורשה עבור האפונה ופרסם אותם בשנת 1865. התברר שחוקים אלה חלים על כלל היצורים החיים. מנדל טבע מושגים עבור גן – מידע תורשתי המקודד לתכונה אחת ועבור אָלֵל – גרסה מסוימת של הגן, מתוך מספר גרסאות אפשריות, המתבטאות בגרסאות שונות של אותה תכונה. למשל, לגן לצבע פרח האפונה יש אלל לפרח לבן ואלל לפרח צהוב. במהלך המאה העשרים הפכו מושגים אלה למושגי יסוד בתורשה ובאבולוציה.
הקהילה המדעית התוודעה אל פרסומי מנדל בסביבות שנת 1900. על פניו נראה כי תורתו של מנדל סותרת את תורתו של דרווין. אולם, בשנות ה-30 של המאה ה-20 יושבו הסתירות לכאורה בין התורות, ונוסחה תורת הסינתזה האבולוציונית המודרנית, המקובלת כיום. בתורה זו משמשת תורת מנדל כהסבר למנגנון המבטא את השונות התורשתית, הנדרשת לקיום הברירה הטבעית, שעליה דיבר דרווין.
בשנות ה-40 של המאה העשרים גילה אוסוולד אוורי כי החומר התורשתי הוא חומר שכונה DNA. ג'יימס ווטסון ופרנסיס קריק גילו את מבנה ה-DNA ב-1953 ונתנו ביסוס פיזיקלי לתורת התורשה. ה-DNA הוא מולקולה המהווה שרשרת ארוכה (פולימר) של ארבעה סוגי נוקלאוטידים. הוא ארוז בכל תא, במבנים המכונים כרומוזומים. סדר הנוקלאוטידים מקודד מידע הקובע את תכונותיו של הפרט. הבדלים בקידוד זה, באתרים מסוימים של הכרומוזום, יוצרים הבדלים בתכונות ספציפיות בין פרטים שונים. הסתבר שהמושג "גן" מתאר אזור ב-DNA המכיל מידע תורשתי. כאשר קיימים הבדלים בין המופעים של גן מסוים (בדרך כלל, שני מופעים שנמצאים בזוג כרומוזומים, בהתאמה) – כל אחד מהמופעים מכונה אָלֵל.
מערך הגנים של פרט מסוים הוא הגֵּנוֹטִיפּ של הפרט. מערך תכונות הפרט הנראה לעין (מבנה, פיזיולוגיה והתנהגות) נקרא הפֵנוֹטִיפּ של הפרט. הפנוטיפ נובע מיחסי גומלין בין הגנוטיפ לבין הסביבה. לדוגמה, צבע העור של בני האדם נובע הן מתכונותיהם התורשתיות והן ממידת חשיפתם לשמש.
מוטציה
מוטציה היא חוסר דיוק בהעתקה או בשמירה של המידע המקודד בחומר התורשתי. מוטציה המתחוללת בביצית, בזרע, או בתאים המייצרים ביציות וזרעים, עשויה לעבור לדור הבא. סוגי המוטציות ותדירות הופעתן תלויים בגורמים מגוונים. ישנם תנאי סביבה מעודדי מוטציות (כגון: קרינה גרעינית); ישנם יצורים שבהם יש יותר מוטציות מאשר באחרים, וישנם קטעי גנום שבהם יש יותר מוטציות מאשר בקטעי גנום אחרים. השפעת המוטציה יכולה להיות זניחה או משמעותית, ויכולה לתרום או לגרוע מההתאמה של הפרט לסביבתו. רוב המוטציות הן חסרות השפעה, או בעלות השפעה שלילית.
מוטציות נגרמות באופן ספונטני, כתוצאה משגיאות בשכפול החומר הגנטי של התא במהלך חלוקה רגילה או בחלוקה מינית, כתוצאה מתגובה כימית או פוטוכימית או כתוצאה משילוב נגיפי-רטרו בחומר התורשתי. מוטציה יכולה להשפיע על ייצור חלבונים, RNA קטליטי, על קטעי DNA הנקשרים לקטליזטורים בתא וכיוצא בזה. שינויים אלה עשויים להשפיע על הפעילות הפיזיולוגית של התאים. שינויים פיזיולוגיים יכולים, למשל, לגרום לשינויים בהתפתחות העוברית שגורמים לשינויים בהתנהגות ובאנטומיה.
שחלוף
באורגניזמים המתרבים ברבייה זוויגית מופיע כל גן בשני עותקים. מקורו של עותק אחד הוא באבי הפרט ומקור העותק השני הוא באמו של הפרט. הפרט מוריש לצאצא שלו את אחד העותקים מכל גן שלו. עותק זה נבחר באקראי בין שני העותקים, כתוצאה מהחלפת מקטעים בין זוג כרומוזומים הומולוגיים (ליתר דיוק בין הכרומטידות שלהם), בזמן חלוקת הפחתה (מיוזה). לכן, גנום הצאצא מכיל באקראי חצי מהגנים של אביו וחצי מאלה של אמו. תאחיזה היא מצב שבו שני גנים נוטים להיות מורשים יחדיו לצאצאים בסיכוי גבוה מ-50% אחוז. למשל, אם A ו-a הם אללים של גן אחד ו-B ו-b הם אללים של גן שני, מצב שבו כמעט לכל פרט עם אלל A יש גם אלל B בגן השני וכמעט לכל פרט עם a יש b עשוי להעיד על תאחיזה בין הגנים. ביצורים שונים יש כמות שונה של שחלופים. בהליך הייצור של תאי זרע של הזבוב, למשל, אין שחלוף כלל.
נאוטוניה והיפרמורפיזם
ישנם גנים שתפקידם לווסת את מידת הביטוי של גנים אחרים, ואת משך הביטוי. גנים אלו נקראים "גנים רגולטיביים". מוטציה בגן כזה עוצרת, מאטה, מאיצה, מפתחת מבנה מסוים או התנהגות מסוימת אצל הפרט. לעצירה והאטה כזו קוראים נאוטוניה. להאצה ולפיתוח קוראים היפרמורפיזם. דוגמאות: אישה שבגלל מוטציה תפריש לדמה יותר טסטוסטרון מהרגיל תגדל זקן כמו גבר (היפרמורפיזם) וגבר שבגלל מוטציה יפריש לדמו הורמונים נשיים יגדל שדיים (היפרמורפיזם). הכשכוש בזנב אצל כלב הבית הוא נאוטוני – זו התנהגות של גורי זאבים.
סוג חשוב של נאוטוניה הוא הגעה לבגרות המינית לפני ההגעה ל"בגרות פיזיולוגית", כפי שקורה ברֹאשָׁנִים של מיני סלמנדרה מסוימים, כגון אקסולוטל מקסיקני.
גנטיקה של אוכלוסיות
הפנוטיפ תלוי בגנוטיפ והבדלים בפנוטיפ בין פרטים שונים באוכלוסייה מבטאים חלק מההבדלים הגנטיים ביניהם. בכל אוכלוסייה קיים מגוון גנטי כלשהו. למשל, לבני אדם יש צבעי עיניים שונים משום שאנשים נושאים מטען גנטי שונה. אוכלוסייה עוברת אבולוציה כאשר תדירותם של אללים מסוימים או של צירופי אללים מסוימים משתנה. גורמים שונים עשויים להקטין את המגוון הגנטי עד למצב של קיבוע – מצב שבו קיים רק אלל אחד של גן מסוים באוכלוסייה. למשל, לפני הגעת האדם הלבן לאמריקה, לכל תושבי אמריקה היה סוג דם O. ממצב של קיבוע אפשר לצאת באמצעות קבלת מהגרים מאוכלוסייה אחרת או באמצעות מוטציה. מצבי קיבוע מאיטים את המשך האבולוציה של האוכלוסייה ומסכנים את הישרדות האוכלוסייה בסביבה משתנה. זאת משום שמגוון גנטי מגדיל את הסיכוי שפרטים מסוימים מהאוכלוסייה יתאימו לסביבה אחרי שינוי.
ישנם מספר מנגנונים שמרחיבים את המגוון הגנטי באוכלוסייה. מוטציות (יצירת אללים חדשים לחלוטין) הן מנגנון הגיוון העיקרי בגנום של יצורים בעלי רבייה אל-זוויגית. מנגנון נוסף לגיוון גנטי בחלק מיצורים אלה הוא מנגנון העברה גנטית אופקית – בעיתות מצוקה קיומית, ישנם חד תאיים הנוטים לספח חומר תורשתי מפרטים מתים ולשלבו בחומר התורשתי שלהם. לעיתים שילוב זה יוצר צירוף חדש בין גנים ותיקים וצירוף זה מאפשר שרידה. דרך נדירה יותר להעברה גנטית אופקית היא העברת חומר גנטי מפרט לפרט בשל תקלה בפעולתו של נגיף או סיפוח חומר תורשתי של נגיף אל החומר התורשתי של היצור החי. חלבוני סוכך הם דוגמה לחומר תורשתי הקיים ביצורים חיים רבים ומקורו בחומר תורשתי של נגיף.
הגיוון הגנטי של אוכלוסיות בעלות רבייה זוויגית גדול בהרבה משל אלה שאינן מתרבות בזיווג. זאת משום שבאוכלוסיות של יצורים אלה יש שחלוף קבוע של חומר הגנטי בעת הרבייה. שחלוף זה מאפשר יצירה של צירופים חדשים בין אללים קיימים ומגביר את סיכויי האללים האלה לשרוד. סיבה נוספת לגיוון הגנטי הרב במינים המתרבים זוויגית היא העובדה שהם דיפלואידים – כלומר יש להם מערכת גנטית כפולה.
באוכלוסיות בעלות רבייה זוויגית קיימים מעט מאוד פרטים הזהים זה לזה בכל מטענם הגנטי (תאומים זהים). הגירה בין אוכלוסיות (זרימת גנים) מייבאת אללים חדשים ומגדילה את המגוון הגנטי של האוכלוסיות. על אף שצירופי הגנים אצל הפרטים באוכלוסייה משתנים מדור לדור, תדירות האללים באוכלוסייה כולה נותרת קבועה למדי, כל עוד אין פועלים על האוכלוסייה כוחות אבולוציוניים. אצל רוב מיני היונקים, עבור למעלה מ-90% מהגנים יש רק אלל אחד.
מינים מסוימים מתרבים באופן לא זיווגי בסביבות נוחות למחיה אך מתרבים זיווגית בסביבות קשות (תולעים נימיות למשל) או מפעילים מנגנונים אחרים להחלפת גנים בין פרטים (העברה גנטית אופקית בחיידקים). נישואי קרובים והאבקה עצמית מעודדים ביטוי פנוטיפי של המגוון הגנטי. מנגנונים אלה מזרזים הן סילוק של אללים מזיקים מהמאגר הגנטי של האוכלוסייה והן עלייה בתפוצתם של אללים שמתאימים לסביבה. ברמת הפרט, ברירת שארים והאבקה עצמית תורמות ליכולת הרבייה רק בסביבות מחיה קשות מאוד.
סחף גנטי
סחף גנטי הוא תופעה בגנטיקה של אוכלוסיות שבה נוצר שוני אקראי ומשמעותי בתדירות האללים בין דור לדור. סחף גנטי מתרחש כמעט אך ורק באוכלוסיות קטנות, משום שהחוק החלש של המספרים הגדולים קובע, שבמדגמים קטנים יש סיכוי טוב שתהליכים שווי הסתברות, כמו הורשת כל אחד משני אללים שווי תפוצה, לא יתרחשו במספר דומה של מקרים. לדוגמה: באוכלוסייה אנושית קטנה של 10 משפחות עם תפוצה שווה של אלל לעיניים כחולות ואלל לעיניים חומות, סביר מאוד שדור ההורים יוריש לדור הבנים יותר אללים לעיניים כחולות (או להפך, חומות). בניגוד לכך, באוכלוסייה אנושית בת 10,000 משפחות, הסיכוי להורשה לא שווה של שני האללים הוא אפסי. סחף גנטי לעיניים כחולות היה בעדה הדרוזית (בראשית דרכה).
ברירה טבעית
הברירה הטבעית היא הרעיון החשוב ביותר בתורת האבולוציה.
התרבות תכונות מסוימות בסביבה מסוימת נובעת משלוש עובדות:
תנאים אלה יוצרים תחרות שרידה תוך מינית. פרטים בעלי יתרון בתחרות מעמידים יותר צאצאים. אם היתרון נובע משוני בחומר התורשתי, אזי יש סיכוי שהם יורישו יתרון זה, עם החומר התורשתי המקודד לו, לצאצאיהם. באופן זה, אחוז הפרטים באוכלוסייה שהם בעלי התכונה הנותנת יתרון יגדל מדור לדור.
הסתגלות אבולוציונית
הסתגלות היא שינוי בתכונה המגביר את יכולת ההישרדות וההתרבות. חלק מההסתגלויות הן שינוי קטן במבנה קיים, שמאפשר לו תפקיד חדש. לדוגמה, שינוי גזרת כף היד והאצבעות באבות האדם, ממבנה המתאים בעיקר ללפיתת ענפי עצים למבנה המתאים בעיקר לשימוש בכלים. לעיתים קרובות ההסתגלות היא שינוי בתכונה מסוימת שיכולה להופיע במגוון צורות - לדוגמה רוב מיני הדובים הם בעלי פרווה כהה, אולם דוב הקוטב עבר ברירה טבעית שבה נותרו רק דובים בעלי פרווה בהירה שמספקת הסוואה בסביבת הקוטב.
דרווין פיתח את התאוריה שלו על מיני פרושיים שחיו במספר איים מבודדים. הוא תעד במדוקדק את מבנה הפרושים ואת התנהגותים וראה כיצד המינים של הפרושיים בכל אי מבודד כזה שונים במעט מקרוביהם באיים האחרים בהתאם לסביבה הטבעית שהייתה באי. מינים אחדים פיתחו מקור כבד לפיצוח זרעים ואילו אחרים פיתחו מקור שמותאם לתפוס חרקים. את התאוריה של התאמה לסביבה ניתן ליישם לגבי מינים רבים אחרים של יצורים חיים. לדוגמה דובים חיים בסביבות שונות, והם בעלי מטען גנטי רב ומשותף (עקב אב-קדום משותף). עם זאת בהתאם לתאוריה הדובים הם בעלי תכונות גנטיות נבדלות בהיבטים שמאפשרים להם לפתח תכונות שמאפשרות התאמה לגומחה אקולוגית שבה הם חיים, וגנים אלה שונים במובהק לעומת מיני דובים אחרים. שינוי זה מדגים הסתגלות אבולוציונית.
אבולוציה מתבדרת ואבולוציה מתכנסת
אבולוציה מתבדרת מתרחשת כאשר האוכלוסייה נפרדת לשתי אוכלוסיות חדשות בעלות מטען גנטי שונה בצורה מובחנת, כך שנוצרים הבדלים לגבי תכונות מסוימות. כל אוכלוסייה חדשה ממשיכה להשתנות באופן עצמאי והדרגתי. בחלוף הדורות, שתי האוכלוסיות הופכות פחות ופחות דומות זו לזו הן במטען הגנטי והן בתכונות. השינויים הללו יכולים להתבטא במבנה הגוף, בפיזיולוגיה, בהתנהגות או רק ברמה המולקולרית (לגבי סינתוז חומרים לדוגמה או התמודדות עם חיידקים). תהליך זה מואץ ככל שההבדל בין הסביבות - גומחות אקולוגיות- של האוכלוסיות גדול יותר.
אבולוציה מתכנסת היא תהליך שבו ההבדלים בתפקוד בין מינים שונים הולכים וקטנים בעקבות הסתגלות לסביבות דומות. לכאורה זהו תהליך הפוך לאבולוציה מתבדרת. עם זאת בקרב יצורים בעלי רבייה מינית (ללא העברה גנטית אופקית המתקיימת בחיידקים) מדובר אך ורק בדמיון בתפקוד (ולפעמים גם במראה) ללא שיש קרבה גנטית.
פיתוח כושר תעופה היא דוגמה לאבולוציה מתכנסת. חרקים, פטרוזאורים, עופות ועטלפים, כולם משתמשים באותה שיטת תעופה וצורת הכנפיים שלהם דומה בחלק מהמובנים. זאת אף על פי שכל אותם האורגניזמים פיתחו כושר תעופה באופן בלתי-תלוי. בכל המקרים כושר תעופה מעניק יתרונות דומים כמו יכולת להמלט מטורפים או יכולת להגיע לסביבה מבודדת, כמו אי, שבה אין מתחרים אחרים, ויכולת לנדוד בקלות יחסית למקום עם אקלים מתאים יותר עם חילוף העונות. דוגמה אחרת היא המראה והתפקוד הדומים של הכלבים, הצבוע (שעל פי ממצאים גנטיים קרוב יותר לחתול מאשר לכלב) והשד הטסמני שהוא חיית כיס.
לפי הסינתזה המודרנית מינים בעלי מוצא גנטי שונה, יפתחו תכונות דומות כאשר הם נמצאים בנישה אקולוגית דומה - לדוגמה אף שהארנבת, הדב ושועל הם בעלי שושלת גנטית שנפרדה לפני מיליוני שנים, המינים שלהם שנדדו לאזור הקוטב - דוב קוטב ארנבת הקוטב ושועל שלג הם כולם בעלי פרווה לבנה, אשר המטען הגנטי שיוצר אותה התכנס אצל כל אחד מהם בנפרד בתהליך של אבולוציה מתכנסת. המטען הגנטי של דב הקוטב עדיין דומה הרבה יותר למין דב אחר לעומת המטען של כל מין של ארנבת, אך הסלקציה עליו ועל ארנבות הייתה מספיק משמעותית כדי לשמור רק על ווארינטים גנטיים שבהם יש פרווה לבנה. סלקציה דומה פעלה על ווריאנטים אחרים של גנים של ארנבות. אף כי המסלול הגנטי והמטען הגנטי שונה, הפנוטיפ דומה.
דוגמה נוספת להתפתחות אבולוציה מתכנסת היא אבולוציה של העין. איבר מורכב זה התפתח במשך מספר ענפים של בעלי חיים בצורה שונה. אבולוציה מתכנסת מדגימה לפעמים כיצד פתרון אבולוציני אחד יכול להיות עדיף על פתרון אבולוציוני שונה - לדגומה העין של כל מיני היונקים הגיע מאב קדמון משותף ואצל כל היונקים החלק הרגיש לאור מופנה לאחור - כך שהחלק שמעביר את האות החשמלי מונח על רצפת העין נוצרת נקודה עיוורת שבה כל ה"כבלים" נפגשים כדי להעביר את האות למוח. פגם זה מנוגד לרעיון של מתכנן תבוני שהיה מייצר את החלק הרגיש לאור בחלק הקדמי של התא. אולם אבולוציה של התפתחות איבר מורכב פועלת בשלבים כך שכל שלב נבנה על גבי השלבים האחרים, שאי אפשר לשנות אותם. לעומת זאת אצל דיונונים ויצורים קרובים להם התפתחה עין בתהליך אבולוצוני נפרד כך שהעין שלהם היא בעלת תאים כך שהחלק הרגיש לאור מופנה קדימה.
קו-אבולוציה
קו-אבולוציה (Co-evolution או אבולוציה הדדית), היא השינוי שמתחולל בהרכב הגנטי של שני מינים המקיימים ביניהם יחסי גומלין, כתוצאה מהברירה הטבעית שהם מפעילים זה על זה. בתהליך זה מתפתחות בכל אחד משני המינים האלה תכונות שמתאימות אותם זה לזה. מוכרים סוגים ותת סוגים אחדים של קו-אבולוציה:
תורת המשחקים האבולוציונית
היחסים בין פרטים מאותו מין הם יחסי תחרות מוגבלת – יחסים של סיוע הדדי המשולבים בניסיון השתלטות על המשאבים המשותפים. הדבר נכון גם לגבי מינים לא חברתיים. גם במינים אלה יש שיתוף פעולה בין הפרטים, כמו העמדת צאצאים ברבייה מינית.
התכונות התורשתיות המאפשרות שרידה והתרבות של הפרט מנחות אותו לתת ולקחת מהפרטים הנכונים בזמן הנכון. מצב זה מאפשר לחזות אבולוציה תוך מינית בעזרת מודלים מספריים מתורת המשחקים. מודלים כאלה יכולים לחזות אסטרטגיה יציבה אבולוציונית כמו ויתור רב יותר לבנים מאשר לאחים, ולאחים מאשר לבני דודים (לאח יש בממוצע קרבה גנטית כמו לבן) וכמו יחס של יצורים חברתיים למוטנט שמתנהג בתועלתנות (במקרים מסוימים לכלל העדר עדיף להחזיק בתוכו את הפרטים התועלתנים, ובמקרים אחרים עדיף לנדות אותם). מודלים בולטים אחרים הם דילמת האסיר ומידה כנגד מידה.
מקרו-אבולוציה
מקרו-אבולוציה היא אבולוציה המתרחשת ברמה הגבוהה מרמת המין. המחקר במקרו-אבולוציה עוסק בעיקר בגילוי תהליכים מקרו-אבולוציוניים ובהערכת חשיבותם. בניגוד להליכי האבולוציה בתוך המין, נכון לעשור הראשון של המאה ה-21, אין במקרו-אבולוציה מודלים מתחום תורת המשחקים. התצפיות בתחום מחקר זה נעזרות בעיקר בביומטריה מולקולרית, באנטומיה השוואתית ובפלאונטולוגיה – תיעוד המאובנים. תהליכים מרכזיים במקרו-אבולוציה:
ספציאציה
ספציאציה היא תהליך שבמהלכו מסתעף מין מסוים לשני מינים או יותר. תופעה זו נצפתה פעמים רבות, גם בתנאי מעבדה וגם בטבע. ספציאציה, אצל אורגניזמים המתרבים תוך רבייה זוויגית, מתרחשת כאשר פרטים מבודדים רבייתית זה מזה. הם מולידים צאצאים שנשארים מבודדים משאר האורגניזמים של אותו המין, ומתרבים בינם לבין עצמם בתוך אותה אוכלוסייה מבודדת.
ישנם כמה מנגנוני התמיינות שונים:
אירועי ספציאציה תורמים לשיווי המשקל המקוטע – קפיצות/"התפרצויות" אבולוציוניות קצרות מלוות בתקופות ארוכות שבמהלכן המינים נשארים יחסית ללא שינוי. תאוריה זו משערת זיקה בין ספציאציה לאבולוציה מואצת, כאשר יש ברירה טבעית או סחיפה גנטית חזקות בנישות חדשות או באוכלוסיות קטנות.
הביוגאוגרפיה חוקרת את תפוצתם של בעלי חיים וצמחים בתנאי מחיה מבודדים ואת ההסבר לתהליכי ההסתגלות השונים שלהם. לדוגמה, הביוגאוגרפיה משווה את יונקי הביב וחיות הכיס הנפוצים באוסטרליה ליונקי השליה הנפוצים בשאר העולם, כולל את דרך היכחדותם משאר העולם.
היכחדות
היכחדות היא היעלמות מוחלטת של מין כלשהו. זהו אירוע נפוץ המהווה חלק אינטגרלי מתהליך המקרו-אבולוציה. מינים נוצרים ונכחדים באופן תדיר. מספר המינים הקיימים בעולם בכל תקופה נתונה (למעט תקופת תחילת קיום החיים) הוא זעום לעומת מספר המינים שהתקיימו אי פעם. תהליך האבולוציה של המינים השורדים מושפע גם מההיכחדות של מינים אחרים.
תהליכי היכחדות עיקריים:
הכחדה המונית יכולה לגרום צמצום של המגוון הגנטי בעקבות העלמות מינים רבים ואף משפחות שלמות. בעקבות הכחדה כזו שורדים רק חלק מהמינים, ומתפנות גומחות אקולוגיות שנוצלו בעבר על ידי מינים אחרים, ויש שינוי גם בהרכב ובתפקוד של מערכות אקולוגיות. חלק מן המינים ששרדו הופכים לאבות הקדומים של התפצלות ענפים גנטיים עבור מינים חדשים רבים. כך לדוגמה הכחדת קרטיקון-פלאוגן הכחידה את הדינוזאורים ופינתה גומחות אקולוגיות עבור מיני יונקים, עופות וכן מיני זוחלים ששרדו את האירוע. בעידן הפלאוגן החלו היונקים לשגשג ולתפוס גומחות שבעבר מילאו הדינוזאורים וזוחלי הענק שנכחדו בסוף הקרטיקון. הם החלו להתפתח למגוון צורות שונות וגדלים שונים, כולל טורפים, עטלפים, פרסתניים, יונקים ימיים ועוד.
ביומטריה קלאסית ומולקולרית
השוואה מורפולוגית של מאובנים לצד מינים קיימים מצליחה בעיקר בעבודה עם חלקי גוף גדולים וקשיחים שמשתמרים היטב. מאובנים מעניינים במיוחד הם מאובני מעבר – מאובני פרטים ממינים שזה עתה הפכו מוכרים למדע והמהווים הסבר לקשר בין מינים המוכרים זה מכבר. לדוגמה: האב המשותף לזאב ולדוב. אולם, מרבית המחקר הביומטרי הקלאסי נעשה באיסוף נתונים מורפולוגיים על מינים שהמאובנים או הפרטים החיים שלהם מוכרים זה מכבר. לדוגמה: מדידות והשוואות של איברים הומולוגיים – איברים שווי מוצא אבולוציוני שאינם בהכרח שווים בתפקוד במינים השונים. כנפי העטלף וסנפירי הדולפין הומולוגיים לכף היד של הקוף ומדידות הקשורות באיברים הומולוגיים אלה מספקות מידע על הקרבה בין סדרות יונקים אלה.
תורת הביומטריה המולקולרית נשענת על הביוכימיה של מערכת התורשה ומשווה את רצפי הגנים. לפי תורה זו, בכל תהליך של שכפול DNA חלות טעויות אקראיות (מוטציות), שרובן נייטרליות (לנושא אותן אין יתרון או נחיתות על נושאי הרצף המקורי). במהלך הדורות מצטברות המוטציות בגנום. אם משווים רצף DNA מסוים באוכלוסייה של פרטים שונים (מאותו מין או ממינים שונים), רואים ברוב המקרים שונות מסוימת בין הרצפים. השונות תלויה במידת הקרבה המשפחתית בין הפרטים. חלק מהרצפים מקודדים לתכונות בסיסיות ועתיקות מאוד ולכן אפשר למצוא רצפים זהים או דומים מאוד בקרב אורגניזמים רחוקים (רצפים שמורים) כמו בני אדם ומדוזות. קיימים אלגוריתמים שונים למדידת הקרבה. כל אלגוריתם מבוסס על הנחות יסוד שונות לגבי תהליכי מוטציה ספציפיים.
מאובנים חיים הם פרטים החיים כיום ושייכים למינים, לסוגים ולסדרות שנמצאות על סף הכחדה כבר מיליוני או אפילו מאות מיליוני שנים. הם נקראים מאובנים חיים משום שהרבה יותר קל למצוא מאובן מסדרתם מאשר אותם. לדוגמה, פרטים ממינים בודדים של דגי ריאות ששרדו. מאובנים חיים מאפשרים לבדוק את הקשר בין הביומטריה הקלאסית לביומטריה המולקולרית.
הביומטריה מאפשרת לשרטט עצים אבולוציוניים שאורכי ה"ענפים" שלהם מייצגים את מידת השוני בין המינים, ציר ה-Y של המשטח שעליו משורטט העץ הוא ציר הזמן וציר ה-X מייצג מידה כל שהיא של תכונה שלפיה מחושבת הקרבה בין המינים (למשל יעילות תעופה או יעילות נשימה). עצים אבולוציוניים מורכבים גם בעזרת קלדיסטיקה – שיטה למיון ולנתינת שמות לקבוצות של מינים על פי ההיסטוריה האבולוציונית שלהם. על פי שיטה זו, שמה של כל קבוצת מינים נקבע על ידי שם האב קדמון המשותף שלה. שיטה מודרנית יותר לקביעת עצי אבולוציה משתמש בהשוואה בין הגנומים של הזנים המיוצגים בעץ.
מקור החיים
חוקי האבולוציה הידועים אינם מצביעים על מסלול אבולוציוני הכרחי בודד ואינם יכולים להחליף את למידת ההיסטוריה של התפתחות החיים על פני כדור הארץ. אחת השאלות המרכזיות הקשורות במקרו-אבולוציה היא: מהם התנאים הגאולוגיים והאסטרונומיים ההכרחיים לאבולוציה כלשהי או לכיוון אבולוציוני מסוים? מהעובדה שטרם נמצאו חיים מחוץ לכדור הארץ נוטים המדענים להסיק שהתנאים הגאולוגיים והאסטרונומיים ההכרחיים לאבולוציה כלשהי הם תנאים נדירים יחסית, אולם קשה להסיק מהם תנאים אלה ממדגם של כוכב לכת יחיד שעליו התפתחו חיים. חקר ההיסטוריה של האבולוציה על כדור הארץ הוכיח שחלק מההשערות שהיו מקובלות בעבר לגבי תנאים אלה אינן נכונות. השערה אחת שהסתברה כשגויה היא שחיים חייבים להתפתח על פני כוכב לכת בעל אטמוספירה חמצנית. התברר שהאטמוספירה של כדור הארץ לא הייתה חמצנית כשהחיים נוצרו עליו. היא הפכה לחמצנית בעקבות תהליכי הפוטוסינתזה שאימצו חלק מהתאים החיים. עד להתפתחות הפוטוסינתזה נשמו רוב היצורים החיים תרכובות גופרית ממקור געשי.
תורת האבולוציה במדע החברה
רעיונותיו של דרווין השפיעו גם על מדעי החברה. ההשפעות הבולטות הן בגישה ההתנהגותית בפסיכולוגיה, בפסיכואנליזה ובמודלים בפסיכולוגיה חברתית, בכלכלה ובסוציולוגיה. מודל מפורסם בסוציולוגיה הוא הדרוויניזם החברתי. הוא פותח על ידי הרברט ספנסר, שסיכם הגיגים חברתיים בסגנון דרוויניסטי, שפורסמו לפני הופעת תורת דרווין. הדרוויניזם החברתי השתמש במונחים אבולוציוניים כדי להסביר התפתחות חברתית. ספנסר טען כי החברה עוברת אבולוציה באותו אופן שבו עוברים אותה המינים החיים.
תורת האבולוציה ואאוגניקה
בעשורים הראשונים של המאה העשרים שימשו תירוצים המנוסחים בהשראת תורת האבולוציה כהצדקה לחוקי עיקור כפוי של מפגרים, נכים, חולי נפש ואנשים אחרים שנחשבו ללא רצויים מבחינה חברתית כחלק מתנועת האאוגניקה. התנועה הייתה דומיננטית בארצות הברית (שם גם שימשה להצדקת מכסות הגירה), בקנדה ובמדינות סקנדינביה. התנועה איבדה מומנטום לאחר מלחמת העולם השנייה וזוועותיה, אולם עיקורים כפויים המשיכו במדינות מסוימות בארצות הברית עד תחילת שנות השבעים של המאה העשרים.
האידאולוגיה הנאצית שאבה מהדרוויניזם החברתי צידוקים למעשי אלימות נגד מגזרי חברה רבים. הנאצים פיתחו תאוריה בשם "תורת הגזע", המסווגת ומדרגת את הגזעים האנושיים, וגורסת כי הגזע העליון הוא הגזע הארי, בעוד גזעים אחרים כגון סלאבים, שחורים, צוענים ויהודים נחותים מבחינה טבעית וגנטית, מהווים סכנה לטוהר ולשלטון הגזע הארי, ולכן עליהם להיכחד. ההתאכזרות לא כוונה רק כלפי בני גזעים אחרים, אלא התבטאה גם בפגיעה בנכים, מפגרים והומוסקסואלים, שתורצה בצורך לשמור על "טוהר הגזע". ההשראה לחוקי העיקור הנאציים באה מחוקי העיקור שחוקקו קודם לכן בארצות הברית. צידוקים אלו התבססו על פרשנות מוטה ומגמתית של עקרון הברירה הטבעית, כגון החלפת המונח "המתאים שורד" ב"החזק שורד" או ב"האכזר שורד". היפנים אימצו באותה תקופה רעיונות דומים, כדי להצדיק את נישול שכניהם ועריכת ניסויים בנשק ביולוגי וכימי באוכלוסיות אזרחיות בחבלי ארץ כבושים.
ההתנגדות לתורת האבולוציה
תורת האבולוציה של דרווין נתקלה עם פרסומה בהתנגדות תקיפה על רקע נימוקים מדעיים ודתיים גם יחד. הנימוקים המדעיים העיקריים נגדה היו ששכבות המאובנים לא הראו צורות ביניים של מאובנים בין מין למין, כפי שחזתה תורת האבולוציה. ביקורת אחרת הייתה קושי של התאוריה להסביר במונחים של ברירה טבעית התפתחות של איברים מורכבים כגון העין, שכן לדעת המבקרים לא היה ברור איזה יתרון אבולוציוני יש להם לפני שהגיעו לצורתם הנוכחית והמתפקדת. כמו כן טענו נגדה שהסיכויים להתפתחות של חיים מורכבים דרכה הם אפסיים, גם אם נותנים לתהליך הזה מיליארדי שנים.
ההתנגדות שנחשבה למכריעה הייתה שתורת הברירה הטבעית לא עלתה בקנה אחד עם תאוריות ההורשה שרווחה במאה ה-19. באותה תקופה האמינו בהורשה מעורבבת (blending inheritence), כלומר שתכונות האב והאם מעורבבות בצאצא. לכן, נטען, גם אם מופיעה תכונה בעלת יתרון אבולוציוני, לדוגמה ג'ירף עם צוואר מעט יותר ארוך, היא תתערבב ותיעלם בדורות הבאים ולא תשפיע על התפתחות המין. דרווין ניסה להתמודד עם ביקורת זו כשהציע תיאורית הורשה ספקולטיבית בעלת מאפיינים למארקיאנים שכינה פנגנזה, אך ללא הצלחה. התשובה להתנגדות זו נמצאה רק בשנות השלושים של המאה העשרים, עם גיבוש הסינתזה האבולוציונית המודרנית שאיחדה את חוקי התורשה של מנדל עם הברירה הטבעית של דרווין.
אבולוציה ודת
מגלי האבולוציה עצמם וכן תאולוגים רבים במאה ה-19 לא ראו סתירה בין אמונותיהם הדתיות המגוונות לבין הממצאים המדעיים בדבר האבולוציה. בשנת 1856, שלוש שנים לפני פרסום ספרו של דרווין, "על מוצא המינים בדרך הברירה הטבעית", כתב הכומר הצרפתי לה נואר (le Noir):
למארק עצמו הפגין דאיזם מעורפל. הוא כתב:
דרווין כתב על השלכות האבולוציה:
התיכון הווירטואלי
התיכון הווירטואלי הוא בית ספר תיכון שהקימו משרד החינוך, קרן טראמפ ומט"ח ואשר נועד לאפשר לכל תלמיד המעוניין ללמוד מתמטיקה, פיזיקה, אנגלית או אזרחות לבגרות מורחבת (5 יחידות) – לעשות זאת באמצעות למידה סינכרונית בעזרת המחשב. אוכלוסיית היעד של התיכון היא בתי ספר שאינם יכולים להציע לתלמידיהם ללמוד בגרות מורחבת בשל היעדר מורה או מספר מצומצם של תלמידים שאינו מאפשר לפתוח כיתת מגמה. התיכון הווירטואלי החל לפעול בשנת הלימודים ה'תשע"ג (2012) כאשר את פעילותו בחמש השנים הראשונות ניהלה ד"ר דפנה רביב. בשנת 2017 נכנס ד"ר דני שטייניץ לתפקיד מנהל התיכון.
אבולוציה
אבולוציה ודת
מהבחינה הדתית – על-פי פשט הכתובים, כתבי הקודש של היהדות, הנצרות והאסלאם מתארים תהליך של בריאה מכוונת, שהביאה להופעה של בעלי החיים השונים, לרבות בני האדם, על כדור הארץ. ומכיוון שבדורו של דרווין קבלת פשט הכתובים נחשבה לנחלת הכלל, הייתה התנגדות נמרצת לתורת האבולוציה, מסיבות דתיות. כיום הוגים דתיים מחזיקים בטווח עמדות רחב, החל מהבריאתנות המפרשת את המקרא כפשוטו ושוללת כל שינוי אקראי במיני בעלי החיים, וכלה בתפיסה המפרידה את החשיבה התאולוגית מעולם הטבע ומאמצת את השיטה המדעית והתאוריות הנולדות ממנה. לפי תורת התכנון התבוני הייתה התפתחות הדרגתית במינים, אך היא אינה נובעת ממוטציות אקראיות אלא מיד מכוונת.
התיכון הווירטואלי
השיעורים בתיכון מתקיימים במערכת סינכרונית המאפשרת למידה וירטואלית מרחוק. כיתה סינכרונית מאפשרת לקיים מפגש בזמן אמת של מורה או חונך עם תלמידים. התנהלות בכיתה סינכרונית משולה להתנהלות בכיתה רגילה – המורה או החונך הם בעלי רשות ההנחיה והתלמידים יכולים להצביע, לשאול שאלות ולהגיב לאורך המפגש.
אבולוציה
אבולוציה ודת
בשנות ה-70 של המאה ה-20 פרסם הביולוג האבולוציוני תאודוסיוס דובז'נסקי, שהיה נוצרי אדוק ודגל באבולוציה תאיסטית, את מאמרו דבר אינו הגיוני בביולוגיה אלא לאורה של האבולוציה. במאמרו טען כי העובדה שהאבולוציה מתרחשת מסבירה את הקשר ההדדי בין העובדות השונות של הביולוגיה, ורק בזכותה הביולוגיה הגיונית. הוא תקף את הנימוקים הדתיים נגד האבולוציה והגדיר אותם כחילול הקודש, משום שלאור האישושים הרבים לאבולוציה יש בהם רמיזה שאלוהים הוא רמאי, ששתל בכוונה ממצאים כדי להטעות את האדם. במאמרו טען דובז'נסקי שיש ללמד את האבולוציה בחינוך הציבורי בארצות הברית.
התיכון הווירטואלי
כמו כן, התלמידים משתתפים בתרגילים בקבוצות הנערכים באופן וירטואלי ומועברים על ידי סטודנטים למקצועות ריאליים כגון הנדסה או פיזיקה שמסייעים לתלמידים במענה על שאלות בשיעורי הבית שאותם התלמידים נדרשים להגיש באופן מקוון במערכת הממוחשבת.
אבולוציה
לימודי אבולוציה בישראל
בישראל, כחלק מלימודי הבגרות בביולוגיה ישנו פרק רשות העוסק בנושא האבולוציה. במהלך 2011 נבחנו עליו כחצי אחוז בלבד מכלל תלמידי התיכון בארץ. במסגרת לימודי המדעים בחטיבות הביניים אין תוכנית לימוד של תורת האבולוציה, אך מורים רשאים ללמד אותה ביוזמתם. מורים אחדים טענו כי בהשתלמויות אותן הם עוברים נאמר להם כי אסור להם להשתמש במילה "אבולוציה" ואסור להם לערוך השוואות בין האדם לבין גורילות, אך משרד החינוך טען בתגובה כי לא קיימת הנחיה שכזאת. באוניברסיטאות בישראל, כמו בכל שאר ארצות המערב, תורת האבולוציה מהווה בסיס למדעי החיים ונלמדת בקורסי חובה לתואר ראשון בפקולטות ללימודי הביולוגיה.
התיכון הווירטואלי
תלמידים
בשנת הלימודים ה'תשע"ח למדו בתיכון כ-1,157 לומדים בשכבות י' – י"ב שהגיעו מכ- 140 בתי ספר ברחבי הארץ כ- 50% מהתלמידים מהחינוך הממלכתי דתי, כ-20% מהמגזר הערבי (כמחצית מהם מהמגזר הבדואי), 17% מהמגזר החרדי, והשאר – מבתי הספר הממלכתיים.
מקצועות
התיכון מגיש תלמידים לבגרות מורחבת במתמטיקה, פיזיקה, אנגלית ואזרחות. החל משנת 2017 התיכון מפעיל גם כיתת אולפן עברית לעולים חדשים.
Evolution (אלבום)
Evolution (בעברית: אבולוציה) הוא אלבום האולפן השביעי של הזמרת-יוצרת האמריקאית אנסטסיה. האלבום יצא לאור ב-15 בספטמבר 2017, על ידי חברות התקליטים פור אייז הפקות, פולידור רקורדס ויוניברסל מיוזיק גרופ.
אלבום זה הוא אלבום פופ רוק, עם אלמנטים של דאנס. מתוך האלבום יצא סינגל אחד שהוא השיר "Caught in the Middle".
סינגלים
הסינגל היחיד שיצא מהאלבום היה השיר "Caught in the Middle" אשר יצא ב-28 ביולי 2017 ב-iTunes וספוטיפיי ובספטיפיי בריטניה יצא 3 ימים לאחר מכן בעקבות בעיות טכניות הקליפ. הוא נכתב על ידי אנדרס באג, לורן דיסון, ג'ייביאר גונזלס ונינוס האנה והופק על ידי אנדרס באגר ויאי גונזלס.
הקליפ לשיר יצא לאור שבוע אחריי לערוץ ה-VEVO של הזמרת ביוטיוב וגרף 250 אלף צפיות בשבוע הראשון ליציאתו. בבריטניה הקליפ הועלה 3 ימים לאחר מכן שוב עקב בעיות טכניות.
בית הספר למוזיקה ע"ש בוכמן-מהטה
בית הספר למוזיקה ע"ש בוכמן-מהטה הוא אחת משתי האקדמיות למוזיקה הפועלות בישראל. בית הספר מהווה חלק מהפקולטה לאמנויות ע"ש יולנדה ודוד כץ של אוניברסיטת תל אביב, ופועל בשיתוף עם התזמורת הפילהרמונית הישראלית. הוא קרוי על שמם של איש העסקים היהודי מפרנקפורט יוסף בוכמן, שתרם כסף להקמתו, והמנצח זובין מהטה, לשעבר מנהלה המוזיקלי של התזמורת הפילהרמונית הישראלית. מהטה מכהן גם כנשיא כבוד של בית הספר ומנצח לעיתים מזומנות על התזמורת הסימפונית של המוסד, עמה אף סייר ברחבי העולם.
היסטוריה
בית הספר נוסד בשנת 2005, על בסיס האקדמיה הישראלית למוזיקה ע"ש סמואל רובין, שפעלה באוניברסיטה משנת 1966; אליה נוספו החוג למוזיקולוגיה של אוניברסיטת תל אביב (אותה ביקשה תחילה האוניברסיטה לסגור), ותוכנית ההכשרה התזמורתית של התזמורת הפילהרמונית הישראלית. בית הספר נוסד בעקבות משבר כספי שפקד את אוניברסיטת תל אביב, בעקבותיו שקלה האוניברסיטה לסגור את האקדמיה למוזיקה. הנדבן יוסף בוכמן הסכים לתרום להבטחת המשך הפעילות של האקדמיה, תרומה חד פעמית של כמה מיליוני דולרים, וסיוע כספי שנתי של חצי מיליון דולר. טקס הפתיחה הרשמי של בית הספר נערך ב-16 במרץ 2005, על רקע הפגנת סטודנטים במחאה על קיצוצים נרחבים בפעילות האוניברסיטה.
מנהלו הראשון של בית הספר היה הפסנתרן והמחנך תומר לב, שנמנה עם מייסדי המוסד. בשנת 2009 החליף אותו זאב דורמן, יו"ר התזמורת הפילהרמונית הישראלית ונגן בסון בתזמורת במשך 40 שנה; לב שב לראשות בית הספר באוגוסט 2015. בשנת 2021 מונה לראש בית הספר הפסנתרן והמלחין ד"ר אורי רום.
במסגרת בית הספר פועלים תזמורת סימפונית, מקהלה אורטוריית, מקהלה קאמרית, אנסמבל אופרה, אנסמבל מוזיקה בת-זמננו וכ-50 הרכבים קאמריים. בבניין בית הספר פועלים שני אולמות מופעים (אולם קלרמונט ואולם טארג) ואולפן הקלטות משוכלל, בהם מתקיימים מופעים רבים לקהל הרחב - חלקם במסגרת מפעל מנויים רחב היקף הקרוי ע"ש יחיאל בן צבי.
האקדמיה הישראלית למוזיקה ע"ש סמואל רובין
אבן הראשה של בית הספר למוזיקה ע"ש בוכמן-מהטה הייתה האקדמיה הישראלית למוזיקה ע"ש סמואל רובין, שנוסדה במקור כסניף של הקונסרבטוריון והאקדמיה הארצישראלית למוזיקה בשנת 1945 על ידי חברי התזמורת הארצישראלית (לימים התזמורת הפילהרמונית הישראלית). עם המייסדים נמנו הוויולן עדן פרטוש, המלחין אלכסנדר אוריה בוסקוביץ', הפסנתרנית אילונה וינצה-קראוס והצ'לן לסלו וינצה, והכנרים לורנד פניבש ואחותו אליס פניבש-רוזנברג, שעלו לארץ ישראל לרגל ייסודה של התזמורת.
בשנת 1966 הפכה האקדמיה לחלק מאוניברסיטת תל אביב ועברה לבניינה הנוכחי שבקמפוס האוניברסיטה ברמת אביב, ובשנת 1972 היוותה אחד המוסדות שצורף להקמת הפקולטה לאמנויות באוניברסיטה זו.
בין מנהלי האקדמיה: המלחין והויולן עדן פרטוש, הפסנתרן והמנצח אריה ורדי, המלחינים יחזקאל בראון, יצחק סדאי ויוסף דורפמן, הכנר יאיר קלס, המלחין והמנצח עמי מעיני והמלחין והמנצח נעם שריף.
פעילות
בית הספר מכשיר מוזיקאים לזירת המוזיקה המקצועית בתחומי הביצוע, היצירה והמחקר (נגינה, שירה, ניצוח, הלחנה, תאוריה ומוזיקולוגיה), לתואר ראשון, שני ושלישי; וכולל בתוכו, כחלק אינטגרלי, את תוכנית ההכשרה התזמורתית של התזמורת הפילהרמונית הישראלית.
מפעל המנויים ע"ש יחיאל בן-צבי
החל משנת 2004 החלו לפעול סדרות קונצרטים והרצאות בביה"ס למוזיקה הנקראו על שמו של יחיאל בן-צבי ז"ל. הסדרות כוללות סדרה סימפונית המביאה לבמה את התזמורת הסימפונית של ביה"ס וכן את כיתות הניצוח של ביה"ס. הסדרה הקאמרית מציגה הרכבים מצטיינים משורות התלמידים וכן חברי סגל ובוגרים אורחים. סדרת הפסנתר של פרופ' תומר לב עוסקת בכל שנה בנושא מרכזי ועורכת בו קונצרטי שיחה. הסדרה הווקאלית מציגה את מקהלות ביה"ס, אנסמבל האופרה והרכבים אורחים. לצד סדרות הקונצרטים ביה"ס מארח את מיטב המרצים לסדרות לקהל הרחב בנושאי מוזיקה ואמנות. למפעל המנויים אתר אינטרנט פעיל ומעודכן.
גייזר ספינת הקיטור
גייזר ספינת הקיטור (באנגלית: Steamboat Geyser) הוא כיום הגייזר הפעיל הגבוה בעולם (עד לשנת 1904, הגייזר הגבוה בעולם היה גייזר וויימנגו שבניו זילנד). סילון הקיטור שלו יכול להגיע לגובה של 91 מטרים באוויר. הגייזר נמצא באגן הגייזרים נוריס שבפארק הלאומי ילוסטון, בחלק של מדינת ויומינג שבארצות הברית, ופולט בעיקר קיטור.
התפרצותו מאוד לא סדירה. ההפרש המתועד בין התפרצויות גדולות הוא בין 4 ימים ל-50 שנה (הגייזר למעשה לא היה פעיל בין השנים 1911 ו-1961). התפרצויות קטנות של 6-3 מטר שכיחות בהרבה והן מתרחשות בערך כל 5 דקות. התפרצויות גדולות מתרחשות בערך כל שנתיים. לאחר התפרצויות גדולות, הגייזר בדרך כלל משחרר כמויות גדולות של זרם למשך למעלה מ-48 שעות. ההתפרצות הגדולה האחרונה שלו (נכון לאפריל 2016) אירעה ב-3 בספטמבר 2014.
במהלך התפרצות גדולה, המעיין שעל יד הגייזר (Cistern Spring) מתייבש, ומתמלא לאחר כמה ימים. רעש ההתפרצות חזק והוא נשמע במרחק של קילומטרים רבים מהגייזר עצמו.
סמדר פרי
סמדר פֶּרי (נולדה בערך ב-1948) היא עיתונאית ישראלית המשמשת ככתבת ופרשנית לענייני ערבים בעיתון "ידיעות אחרונות".
ביוגרפיה
סמדר פרי גדלה בחיפה, בת לאם ילידת ארץ ישראל ולאב יליד פולין. נינתו של רבה של חיפה, ברוך מרקוס ונכדתו של עו"ד ישראל עמיקם, מלוחמי השפה העברית בתקופת המנדט. למדה בבית הספר הריאלי בחיפה במגמת מזרחנות, וכבוגרת המגמה התגייסה לחיל המודיעין.
ככתבת העוסקת בעולם הערבי קיימה ראיונות עם מנהיגים ערבים רבים, בהם אנואר סאדאת, חוסני מובארכ, חוסיין מלך ירדן ומחמוד עבאס.
נמנית עם מגישי תוכנית הרדיו "רצועת הביטחון" בגלי צה"ל.
אחותה היא הסופרת מירב הלפרין.
2005 במדע
שנת המדע העולמית
שנת 2005 הוכרזה כ-שנת המדע העולמית לציון 100 שנה לפרסום מאמריו פורצי-הדרך של איינשטיין (שנת הפלאות). ההכרזה על ידי האו"ם וגם על ידי הקונגרס של ארצות הברית.
מאותה סיבה, שנת 2005 הוגדרה על ידי האיחוד הבינלאומי לפיזיקה תאורטית ויישומית (IUPAP) כ-שנת הפיזיקה העולמית.
מוניקה סקס
מוניקה סקס היא להקת רוק ישראלית שהוקמה ב-1992. הלהקה נקראת על שם מוניקה פרידמן, הבסיסטית של להקת הפאנק 'קילר הלוהטת', ששם הבמה שלה היה 'מוניקה סקס'. הלהקה נחשבת לאחת מהבולטות בגל להקות רוק ישראלי שצמחו בתחילת שנות התשעים.
היסטוריה
"מוניקה סקס" החלה לפעול בתחילת שנות ה-90, תחילה בהופעות ולאחר מכן גם בהקלטת סקיצות לשיריה. ההיכרות המוקדמת בין יהלי סובול ושחר אבן צור החלה עוד בימי בית הספר היסודי בתל אביב, והמשיכה מאוחר יותר בגיל הנעורים, כשסובול ניגן בלהקת רוק, שניגנה קאברים, בשם פג. אבן צור היה זה שעשה להם סאונד. רוט, החבר השלישי בהרכב, הגיע מחולון והצטרף ללהקה ב-1992. ב-1994 הקליטה הלהקה את אלבומה הראשון, "פצעים ונשיקות", שיצא ב-1995 בהפקתו של ירמי קפלן. חברי הלהקה באלבום זה היו הסולן יהלי סובול שגם ניגן בגיטרות, המתופף שחר אבן צור, הגיטריסט פיטר רוט והבסיסט יוסי חממי. סובול כתב והלחין את רוב שירי האלבום, שמתוכו הצליחו השירים "פצעים ונשיקות", "סאן חוזה", "כל החבר'ה", "עוד פעם", "על הרצפה" ו"מכה אפורה" (שנתיים מאוחר יותר שימש השיר כשיר הפתיחה של סדרת הטלוויזיה "פלורנטין").
בפגישת חברים בין סובול ואבן צור בשנת 2000 הוחלט על הקמה מחדש של הלהקה, וביולי 2001 יצא אלבומה השני, "יחסים פתוחים". רוט השתתף בעיבודי השירים ולקח בנוסף לתפקיד הגיטרה את תפקיד הבס. בהקלטות השתתף אלדד גואטה כקלידן ולאחר מכן כקלידן וכבסיסט בהופעות. גואטה גם השתתף בעיבודי השירים באלבום, שממנו הצליחו "הפוך בשמש", "איש קש", "מילי" ו"גשם חזק".
בפברואר 2003 הוציאה הלהקה את אלבומה השלישי, "חיות מחמד", בהפקת יזהר אשדות. מתוך האלבום הצליחו השירים: "הקונפורמיסט", "שנים חסומות", ו"מספיק בנאדם". באותה שנה השתתפו חברי הלהקה בנגינה באלבומו של שלום חנוך, "אור ישראלי". באלבום זה ניגן גואטה כבסיסט.
בשנת 2010 שבה הלהקה לפעילות בפעם השנייה, כשהצטרף אליה באופן רשמי הבסיסט ספי אפרתי. באוקטובר אותה שנה הוציאה סינגל ראשון לקראת אלבומה הרביעי, בשם "השמלה ממדריד" שזכה להצלחה ודורג במקום הראשון במצעד של גלגלצ. בדצמבר הוציאה את הסינגל "מנגינה" שגם זכה להצלחה ובפברואר 2011 יצא האלבום המלא, שנקרא גם הוא "מנגינה", בחברת ארומה מיוזיק. לאחר צאת האלבום יצא במרץ גם הסינגל "רמקולים" וזכה להצלחה. את רוב שירי האלבום כתב והלחין סובול, ועל ההפקה המוזיקלית היה אחראי עופר מאירי, שגם עיבד את השירים יחד עם חברי הלהקה. באותה השנה, זכו חברי הלהקה בפרס אקו"ם למחברי השנה.
שיתוף הפעולה בין הלהקה לבין עופר מאירי נמשך בשנת 2012, כאשר חבריה התארחו באלבום "השלישי" של הרכבו של מאירי מטרופולין. במסגרת האלבום שרה הלהקה את השיר "שם, כי אין כבר כאן".
במאי 2019 יצא אלבום האולפן השישי, "לילה חדש", בהפקתו המוזיקלית של מתופף הלהקה שחר אבן צור. מתוך האלבום יצאו כסינגלים שיר הנושא, "ידענו לרקוד" ו"זה זמן".
בינואר 2022 הלהקה הוציאה סינגל בשם "הקול שמבפנים".
נמרוד (פסל)
תיאור הפסל
הפסל, בגובה של 95 ס"מ, ברוחב של 33 ס"מ ובעומק של 33 ס"מ, חצוב באבן חול אדמדמה. שמו של הפסל מקשר אותו אל דמותו של נמרוד המקראי – . בתרבות היהודית נתפש נמרוד כדמות צייד ישראלית-כנענית, ארוטית ומרדנית (כפי שנובע מפירוש שמו, לשון מרד), שנחשבת כמי שהתחרתה באלוהים ובאברהם.
מבחינת עיצובו, מציג הפסל את דמותו של נמרוד כצייד עירום. עיניו הפקוחות בולטות וחסרות אישון, חוטמו פחוס כשל דמויות מן הפיסול האפריקאי והוא אינו נימול. גופו צנום ועל כתפו ציפור ציד – בז. על ירכו של נמרוד חקוקה ציפור המופיעה במהופך, בצורה מקוטעת, כשפניה כלפי מטה. מאחורי גבו הוא אוחז במעין חרב, אולם צורת האחיזה בה אינה רגילה.
עיצובו של הפסל מעיד על השפעת הפיסול המצרי. השפעה זו בולטת בעיקר בתוספת הבז על כתפו של נמרוד, הקשורה לאיקונוגרפיה של פסלי הפרעונים, ובייחוד לדמותו של האל הורוס, אשר נתפש בעיני המצרים העתיקים כמי שמאציל את השלטון על מלכי מצרים. השפעות נוספות הן מן האמנות האשורית והבבלית, וכן ניכרת בו השפעת פסלי ה"קורוס" היוונים. סמדר תירוש מצאה בפסל "תערובת של מזרח ומערב: הטיפוס של טורסו מערבי מגולם באלמנטים של פיסול הודי: לא רק האבן האדמדמה המקובלת בפיסול ההודי, אלא גם, ובעיקר, דימוי הגוף האירוטי: נערי, רזה, גמיש."
ההיסטוריה של הפסל
על פי עדותו של דנציגר, הארכאולוג אלעזר ליפא סוקניק, שהיה מראשי האוניברסיטה ואף מיודד עם דנציגר, ביקש ממנו להשמיט את דמותו של נמרוד מן התבליט. דנציגר סיפר על שיחה שלו עם סוקניק, שבה אמר לסוקניק: "היום טענת שקשה כל כך למצוא עתיקות של יהודים, הכל הלניסטי, ביזנטי, רומאי. אתן לך תשובה: היהודים היו כמוך. הם שאלו תמיד למה לך? הוא לא רצה לסלוח לי על כך, והתפייסנו רק אחרי שנים במוזיאון הבריטי, בתערוכה על ארכאולוגיה ארצישראלית". רישומי ההכנה לפסל מצביעים על השפעה אקספרסיוניסטית בעיצוב דמותו של הפסל.
דנציגר יצר את "נמרוד" מאבן חול נובית אדומה, שהובאה מהעיר הנבטית פטרה שבירדן על ידי פועלים ערבים ממפעלי ים המלח. אולם דנציגר היסב את ייעודה. בספר "סיפורה של אמנות ישראל" נטען כי הפסל עוצב משבר אבן של פסל קודם של דנציגר, פסל שנותץ בידי קנאי דתי בחצר בית החולים "דנציגר", שבו שכן הסטודיו של הפסל. מהאבן נוצר, בנוסף ל"נמרוד", גם הפסל "שבזיה".
הפסל הוצג לראשונה בשנת 1944 במסגרת תערוכה כללית של אמני ארץ ישראל בבית "הבימה" בתל אביב. בעקבות הצגתו נמתחה עליו ביקורת רבה, ודנציגר אמר ש"כתבו שנמרוד מבטא את הטומאה. הוא אליל", אך אחרים ראו בו כנציג של הלאומיות היהודית החדשה.
במאמר ב"הארץ" כתב חיים גמזו, ידיד משפחתו של דנציגר, על הצגת הפסל בבניין תיאטרון "הבימה" ושיבח את מקוריותו וחדשנותו של דנציגר. על הפסל עצמו כתב גמזו כי "מתקבל הרושם כאילו צורת האבן 'התנתה' את צורתה השטוחה בחזה של הדמות. קשה להסכין עם נמרוד הצייד ואיש השדה והיער בעל חזה של שחפן. אולם, ההיוליות שבהבעה ובהופעה הכללית הנם עדות לכישרונו של האמן".
להצלחה מפתיעה זכה הפסל בקרב בני הדור הצעיר, בעת שהוצג בחלון ראווה של גלריה "ישראל", ברחוב בן-יהודה בתל אביב. חוה מגנס, אחותו הבכורה של דנציגר, סיפרה על הפופולריות של הפסל בקרב צעירי העיר ותיארה את הנשים הצעירות, "אשר היו מצמידות את השפתיים אל הזכוכית ומנשקות דרכה את הפסל".
במשך שנים רבות זכה הפסל למעמד קאנוני באמנות הישראלית. בעיתון "הבוקר" נכתב בשנת 1965 כי "נמרוד אינו רק פסל. הוא סיכום של מעוף והעזה, של מנטאליות, של התמרדות נעורים. נמרוד הוא גם דמות וגם התמרדות: יש בו, עם כל התאפקותו הארכאית, מאותה חוצפת נעורים, המציינת דור שלם".
המעמד הקאנוני של הפסל התבטא בצורות שונות. ראשית, הודגשה בפרסומים השונים על הפסל העובדה שהאבן שממנה נוצר היא נובית. גם אופן הצגתו של הפסל במוזיאון ישראל, שרכש את הפסל בתחילת שנות השמונים, נעשתה בדרך כלל על גבי כן גבוה, תוך יצירת מיסטיפיקציה של הפסל.
בשנת 1991 הוצג הפסל במוזיאון ישראל במסגרת תערוכה בשם "מסלולי נדודים", שעסקה במוטיב הנוודות באמנות הישראלית. בתערוכה, שאותה אצרה שרית שפירא, הוצג הפסל בגובה הרצפה, על גבי משטח עץ. על ידי הורדת הפסל מכנו הרם והצגתו בגובה הרצפה, הוא חזר להיות בן דמות של צייד ועובד אדמה.
עם חנוכת הקמפוס המשופץ במוזיאון ישראל, בשנת 2010, הוצב הפסל במרכז אולם הכניסה של המוזיאון, בפתח תערוכת הקבע של האמנות הישראלית.
עותקי הפסל
הפסל המקורי, העשוי אבן, נמכר בשנת 1981 למוזיאון ישראל על ידי אלמנתו של דנציגר. לאחר מותו של דנציגר נוצקו שמונה עותקים עשויים ברונזה של הפסל. את תבנית היציקה יצר דנציגר בעצמו, במטרה ליצוק ממנה עותקים של הפסל עבור בני משפחתו.
ביוני 2005 נמכר עותק ברונזה, באישורה של משפחת דנציגר. בשנת 2009 הוצע עותק נוסף למכירה באמצעות "גלריה גולקונדה" בתל אביב תמורת 840,000 ש"ח.
התייחסות לפסל באמנות ישראלית
ניסיון אחר היה תערוכה קבוצתית שנפתחה בחודש מרץ 1996 במוזיאון ישראל, אשר הציגה את השפעתו של הפסל באמנות הישראלית. בתערוכה הוצגו עבודות של אמנים כגון יחיאל שמי, שלום סבא ושושנה היימן, שהתייחסו אל הפסל בעבודותיהם. התייחסויות נוספות, מן העשור הראשון של המאה ה-21, ניתן למצוא בצילום של עדי נס המציג נער מזרחי שעל כתפו פוחלץ של ציפור. צילום זה כונה בידי המבקרים "נמרוד". עבודה נוספת של הציירת אפרת גלנור – "עין לנמרוד צופייה" (2002) – הציגה את דימוי הפסל, תוך ביקורת על מעמדו הקאנוני, בסגנון המשלב את אמנות הפופ עם אמנות "בצלאל". בשנת 2004 הציגה דרורה דומיני בגלריה גבעון סדרת עבודות בטכניקת ריקועי מתכת שהתייחסו לנמרוד כאל פוחלץ וכאל בעל בעיות מיניות. בשנת 2007 ציירה אורה ראובן ציור שמן על בד בשם "נמרוד ואת": זהו דיוקן עצמי עירום של הציירת, אשה לא צעירה שגופה מלא ורפוי, מול גופו הדק של נמרוד. האשה בציור מתריסה בתנוחת גופה פמיניזם מול נמרוד, ובה בעת מצביעה על הזמן החולף והגוף המזקין כנגד האשליה של המיתוס המאצ'ואיסטי.
באוקטובר 2011 נפתחה בבית האומנים בירושלים תערוכת "הנמרודים החדשים" שאותה אצר גדעון עפרת. התערוכה ביקשה לבחון את השימוש - הישיר והעקיף - בדימוי הפסל "נמרוד" באמנות הישראלית מאז שנות ה-50 ועד ימינו.
מונזיט
מונזיט (Monazite) הוא מינרל זרחתי חום-אדמדם שמכיל לנתנידים ואקטינידים, והוא מקור חשוב לתוריום, לנתן וצריום. מונזיט מופיע בארבעה סוגים:
מונזיט עלול להיות רדיואקטיבי, מכיוון שהוא מכיל תוריום ויש לשמור אותו הרחק ממינרלים שעשויים להיפגע מהקרינה.
מקור חשוב למונזיט הוא הודו, שם נמצאים מרבצים העשירים בו.
מקור השם מונזיט הוא במילה היוונית "מונזיין" שמשמעותה "מתבודד".
איגור שאלימוב
איגור מיכאילוביץ' שאלימוב (ברוסית: Игорь Михайлович Шалимов; נולד ב-2 בפברואר 1969) הוא כדורגלן עבר סובייטי-רוסי, ששיחק בקבוצות: ספרטק מוסקבה, אינטר מילאנו, בולוניה ונאפולי ובנבחרת ברית המועצות. לאחר פרישה ממשחק פעיל הפך למאמן.
מרדכי אולמרט
מרדכי אולמרט (16 בינואר 1908 - 30 במרץ 1998) היה פעיל ציוני רוויזיוניסטי, איש התיישבות, חבר הכנסת בכנסת השלישית והרביעית. אביו של ראש הממשלה לשעבר, אהוד אולמרט.
ביוגרפיה
אולמרט נולד באימפריה הרוסית, בעיר בוגורוסולן בחבל (גוברניה) של סמרה שעל הנהר וולגה למשפחה שישבה במקום דורות מספר. אבי סבו של אולמרט נחטף בילדותו וגויס לצבא הצאר. לאחר שירות מאולץ בצבא במשך 25 שנים, שוחרר והתיישב בעיר סמרה על הנהר וולגה. שם המשפחה "אולמרט" הוא ככל הנראה שיבוש של שמו האמיתי מילדותו, שאותו לא זכר במדויק. בעקבות המהפכה הבולשביקית ב-1917 נמלטה המשפחה למנצ'וריה שבסין והתיישבה בעיר ציציקר שליד חרבין. ב-1927 הצטרפה המשפחה לקהילה היהודית הגדולה של יוצאי רוסיה בעיר חרבין. מרדכי אולמרט, באותה עת בן 19 ומעריץ של זאב ז'בוטינסקי, נמשך לפעילות ציונית ויחד עם קבוצת צעירים שגיבש סביבו הקים ב-1929 את סניף בית"ר בעיר ועמד בראשו. התנועה קנתה אחיזה רחבה בקרב הצעירים היהודים בעיר, ובתוך זמן קצר הייתה לתנועה המובילה במקום. באותה תקופה הכיר אולמרט את בלה וגמן, פעילה נלהבת בתנועה, והשניים נישאו.
ב-1930 עזב אולמרט את חרבין, ולאחר שנים אחדות באירופה בהן למד חקלאות בהכשרה בהולנד, הגיע לארץ ישראל בשנת 1933 יחד עם רעייתו בלה. השניים הצטרפו למחתרת האצ"ל והיו פעילים במשימות נגד המנדט הבריטי. הם השתייכו לקבוצה קטנה יחסית של פעילים רוויזיוניסטים שקדשה את ערכי ההתיישבות החקלאית, ובמשך שנים אחדות נדדו בין משקים חקלאיים ביתריים שייסדו עם חבריהם לתנועה. במשק אותו ייסדו במבצר שוני, ששימש גם בסיס לפעולות האצ"ל, נולד השלישי מבין ארבעת בניהם, אהוד אולמרט, אח לעמרם וירמי הבוגרים ממנו. לאחר שנים אחדות עברו משם לייסוד ההתיישבות הביתרית החדשה "נחלת ז'בוטינסקי" בבנימינה, שם השתקעו ושם נולד בנם הרביעי יוסי. במקום הפעילו משק קטן שכלל כרם, מספר פרות ולול תרנגולות.
ב-1947 נשלח אולמרט על ידי מפקד האצ"ל מנחם בגין למסע גיוס תרומות בקרב הקהילות היהודיות בסין, בחרבין ובסביבתה. התרומות שגויסו שימשו למימון האונייה אלטלנה שמפקדה אליהו לנקין היה מקורב מאוד למשפחת אולמרט.
לאחר הקמת המדינה נרתם אולמרט לפעילות פוליטית בתנועת החרות. הוא עמד בראש תנועת ההתיישבות של חרות, וכיהן מטעמה כחבר כנסת בין 1955 ל-1961, בכנסת השלישית והרביעית. כאיש התיישבות עובדת היה במובנים רבים חריג בתנועה, וגם נודע כאפיקורס מוחלט הרחוק מערכי הדת והמסורת. ב-1955 הסתכסך אולמרט עם ראש התנועה מנחם בגין עליו הרבה למתוח ביקורת, ואולץ לוותר על כיסאו ולפרוש מן הכנסת. בהמשך הצטרף לקבוצת הפורשים בראשותו של שמואל תמיר שהקימה את המרכז החופשי והיה מזכ"ל המפלגה, אך לא כיהן מטעמה בכנסת.
מחלות והפרעות של הוושט
מחלות של הוושט יכולות לנבוע כתוצאה ממומים מולדים, או שהן יכולות להתרחש מאוחר יותר במהלך החיים. כך למשל, אנשים רבים חשים תחושת "שרפה" בחזה באופן תדיר, (באנגלית- heartburn) הנגרמת כתוצאה מעלייה חזרה של תוכן חומצות בקיבה בחזרה אל הוושט - תופעה המכונה רפלוקס קיבתי ושטי. לטווח הארוך, חזרה של חומצות קיבה אל הוושט עלולה לגרום לתסמונת בארט, שהיא הסיבוך השכיח ביותר של רפלוקס קיבתי וושטי כאמור, המקושר לסיכון מוגבר של אדנוקרצינומה בוושט.
מערכת מורשת
במחשבים, מערכת מורשת או מערכת לגאסי (באנגלית: legacy system) היא שיטה, טכנולוגיה, מערכת מחשוב או תוכנה ישנה. מערכת מורשת יכולה עדיין להימצא בשימוש ויכולה גם שלא. אפילו אם המערכת כבר לא נמצאת בשימוש, היא עשויה עדיין להשפיע על הארגון בעקבות התפקיד ההיסטורי שלה. יכול להיות שנתונים היסטוריים לא עברו התאמה לפורמט של המערכת החדשה והם נשמרים במערכת החדשה על ידי שימוש בטבלאות המרה ייעודיות (schema crosswalk), או שהם יכולים להתקיים רק במחסן נתונים. בכל מקרה, לנתונים אלה יכולה להיות השפעה רבה על הבינה העסקית והדיווח המבצעי (operational reporting) בארגון.
מערכת מורשת יכולה להמשיך להיות בשימוש ממגוון סיבות, לעיתים גם זמן רב לאחר סיום תקופת התמיכה של הספק בה - דבר העשוי להוביל לאתגרי תמיכה ותחזוקה. יכול להיות שהמערכת עדיין מספקת את צורכי המשתמש, על אף שכבר קיימות טכנולוגיות או שיטות חדשות ויעילות יותר לביצוע המשימה. יחד עם זאת, ההחלטה לשמור על המערכת הישנה יכולה להיות מושפעת משיקולים כלכליים כגון אתגרים בהחזר השקעות, תלות במפיץ המקורי אשר עלולה לגרור עלויות גבוהות בניסיון לעבור ממנו (vendor lock-in), האתגרים הטבועים בשינויים במבנה של העסק, ומגוון סיבות אחרות שאינן פונקציונליות.
בעיות אפשריות בשימוש במערכות מורשת
לדעת מהנדסי תוכנה רבים, מערכות מורשת הן בעייתיות מכמה סיבות:
שיפור תוכנות לגאסי
היכן שלא ניתן להחליף מערכות מורשת באמצעות תהליך של הוצאתן משירות תוך שימור הגישה אל הנתונים ההיסטוריים השמורים בהן (application retirement), עדיין אפשר לשפר אותן או לעשות להן "מתיחת פנים". רוב הפיתוח מתמקד בהוספת ממשקים חדשים למערכת מורשת. הטכניקה הנפוצה ביותר היא לספק ממשק משתמש גרפי מבוסס ווב עבור יישומי מיינפריים מבוססי מסוף. דבר זה עשוי לפגוע בפרודוקטיביות של הצוות כתוצאה מזמני תגובה איטיים יותר ושימוש בפעולות מבוססות עכבר שיכולות להיות איטיות יותר. עם זאת, זה בכל זאת נחשב ל"שדרוג", מאחר שסגנון הממשק מוכר וקל לשימוש עבור משתמשים לא מקצועיים. שיטות כאלה לעיתים קרובות כוללות שימוש בתווכה.
אגוסטין מגאלדי
אגוסטין מגאלדי קוביאלו (בספרדית: Agustín Magaldi Coviello; 1 בדצמבר 1898 – 8 בספטמבר 1938) היה זמר טנגו ומילונגה ארגנטינאי. הוא זכה לכינוי "הקול הסנטימנטלי של בואנוס איירס" ("La voz sentimental de Buenos Aires"). הוא השתתף בשידורי הפתיחה של תחנת הרדיו LOY Radio Nacional ביולי 1924. הוא נקבר בבית הקברות Chacarita שבצפון-מרכז בואנוס איירס.
אוויטה
דמותו של אגוסטין מגאלדי מופיעה במחזמר "אוויטה" מאת אנדרו לויד ובר וטים רייס, שהוצג בווסט אנד ובברודוויי. במחזמר מוצג מגאלדי כמי שהביא את אוויטה לבואנוס איירס, ולפיכך "הגבר הראשון שנוצל בידי אווה דוארטה".
"על פי רוב העדויות אודות חיי היומיום של אוויטה, היא התאהבה באבק הכוכבים שדבק בדמותו של מגאלדי, או שהיא החליטה לפתות אותו על מנת לנצל אותו; בכל מקרה, היא הוצגה בפניו, ביקשה ממנו לקחת אותה איתו לבואנוס איירס, וכשהוא התלבט, היא נכנסה בכוח אל תוך תאו שבקרון הרכבת, ונסעה איתו אל העיר, כשהיא משאירה מאחור את משפחתה ובכך גם הופכת להיות פילגשו של גבר נשוי. עם זאת, אין כל תיעוד לכך שזמר הטנגו אכן שהה בחונין באותה השנה. מגאלדי נהג לקחת איתו את אשתו לסיבובי ההופעות שלו, וקשה להבין מה מצא באווה-מריה הצעירה והרזה. אם אכן עזר לה לעזוב את חונין, סביר להניח כי עזרתו הייתה תמימה לחלוטין. אחותה של אוויטה טוענת שדונה-חואנה, לאחר שכנועיו של דון פפה, ליוותה את אוויטה לעיר. על פי עדות זו, האם והבת ביקרו יחדיו בתחנות רדיו רבות ושונות, עד אשר מצאו תוכנית, שהיה בה צורך בנערה צעירה".
הנקודה העיקרית הפוגעת באמינותה של הגרסה של הסיפור, כפי שהוצג במחזמר "אוויטה" (ובסרט הקולנוע המבוסס עליו), היא שבהמשך העלילה מוצג מגאלדי כמי שהופיע בקונצרט צדקה שנועד לסייע לנפגעי רעידת אדמה שהתרחשה ב-15 בינואר 1944 בסן חואן, ארגנטינה; במהלך הקונצרט, שהתקיים ב-22 בינואר 1944, אווה דוארטה פוגשת, כמעט בוודאות, בחואן פרון. עם זאת, לא ייתכן כי מגאלדי הופיע בקונצרט זה, שכן הוא נפטר מפריטוניטיס בבואנוס איירס, למעלה מחמש שנים קודם לכן.
פרנטישק טרייבל
פרנטישק טרייבל (בצ'כית: František Treybal ; 24 בדצמבר 1882 – 5 באוקטובר 1947) היה שחמטאי צ'כי, אלוף צ'כיה בשנת 1907.
קריירה
בשנת 1907 ניצח באליפות צ'כיה השנייה שהתקיימה בברנו. באותה שנה ניצח בתחרות ברלין, וחלק מקום 5–6 בתחרות פראג (ניצח: אולדריך דוראס). בשנת 1908 סיים במקום ה-20 בתחרות פראג (ניצחו: אולדריך דוראס וקרל שלכטר). בשנת 1908 סיים במקום הרביעי בפראג (ניצח: אולדריך דוראס). בשנת 1910 חלק מקום 1–2 ביחד עם לדיסלב פרוקש בתחרות פראג. בשנת 1913 ניצח בתחרות ברלין וסיים במקום השני, אחרי קארל הרומאדקה באליפות צ'כיה החמישית.
לאחר מלחמת העולם הראשונה שיחק טרייבל במספר תחרויות בפראג. בשנת 1921 חלק מקום 1–2 עם הרומאדקה. בשנת 1924 חלק מקום 4–5 (ניצח: יאן שולץ). בשנת 1927 חלק מקום 5–8 (ניצח: הרומאדקה). בשנת 1929 סיים במקום השני, אחרי סאלו פלור.
ויקטור השלישי
ויקטור השלישי (בלטינית: Victor III; 1026 – 16 בספטמבר 1087) כיהן כאפיפיור מ-24 במאי 1086 עד מותו.