cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
מפלגת העם הגרמנית
מפלגת העם הגרמנית (בגרמנית: Deutsche Volkspartei, DVP) הייתה מפלגה לאומית-ליברלית ברפובליקת ויימאר. המפלגה דגלה בליברליזם כלכלי, שמרנות מדינית ודחייה מוחלטת של חוזה ורסאי, על ההגבלות ודרישות הפיצויים שהשית על גרמניה לאחר מלחמת העולם הראשונה. מנהיג המפלגה היה גוסטב שטרזמן, שכיהן כיו"ר שלה במשך עשר שנים מהקמתה ועד מותו. שטרזמן כיהן כשר חוץ ששיקם את יחסי החוץ של מדינתו (ואף זכה בפרס נובל לשלום). עמדתו הבינלאומית הבכירה תרמה להעלאת קרנה של מפלגתו ולהשפעה גדולה יותר ממספר הצירים ששיגרה לרייכסטאג. שטרזמן כיהן כקנצלר גרמניה במשך תקופה קצרה אך מכרעת, בראש ממשלת קואליציה רחבה. לאחר מותו ב-1929 ספגה המפלגה מפלות קשות עד שנמחקה מהמפה הפוליטית.
אידאולוגיה
המפלגה תמכה בתיעוש, ערכי משפחה נוצריים יחד עם הפרדת דת ומדינה בעיקר בתחומי החינוך, התנגדות למדיניות רווחה וסובסידיות ממשלתיות ועוינות למרקסיזם (בו האשימה גם את המפלגה הסוציאל-דמוקרטית של גרמניה).
בראשית ימיה התנגדה המפלגה לחוקת ויימאר ול"קואליציית ויימאר" שהייתה מורכבת מן המפלגה הסוציאל-דמוקרטית, מפלגת המרכז הגרמנית והמפלגה הדמוקרטית הגרמנית. אולם, תחת הנהגתו המפוקחת של שטרזמן, התמתנה ואף שיתפה פעולה במארג הדמוקרטי המתהווה עם מפלגות מרכז ושמאל ברייכסטאג. לאחר מותו של שטרזמן ב-1929, החלה המפלגה לנטות יותר ויותר ימינה לכיוון הלאומני.
היסטוריה
בתקופה הקיסרות הגרמנית התקיימה המפלגה הליברלית הלאומית, שריכזה סביבה תעשיינים ובעלי הון ודגלה בליברליזם כלכלי ובלאומיות גרמנית לוחמנית ונחרצת בתחום יחסי החוץ. בתקופת המלחמה צידדה המפלגה בבניית צי מלחמה גדול, סיפוח שטחים לגרמניה ומלחמת צוללות בלתי מוגבלת. לאחר תבוסתה של גרמניה התפרקה המפלגה והפלג הימני-מרכזי שלה, בראשותו של שטרזמן, היה למפלגת העם הגרמנית (כאשר הפלג השמאלי שלה, יחד עם שברי-מפלגות פרוגרסיביות אחרות יצרו את המפלגה הדמוקרטית הגרמנית (Deutsche Demokratische Partei, DDP)).
לשיא השפעתה הגיעה המפלגה עם כינון ממשלה קואליציונית רחבה בראשותו של שטרזמן ב-13 באוגוסט 1923. על אף שהממשלה שרדה רק 102 יום, הייתה חשיבותה מכרעת בהשבת החוק והסדר למדינה, ששקעה בטירוף-מערכות עקב ההיפר-אינפלציה, תסיסה מהפכנית, שביתות ששיתקו את הכלכלה וסרבנות לשיתוף פעולה במישור הבינלאומי. בראש ובראשונה עצרה הממשלה את ההיפר-אינפלציה וייצבה את הרייכסמארק, המטבע הגרמני החדש. הפלגים הקומוניסטים בתורינגיה וסקסוניה דוכאו על ידי הצבא בראשות הנס פון זקט; תשלום הפיצויים לצרפת חודש והשביתה בחבל הרוהר הופסקה. חשיבות מיוחדת נודעה לדיכוי הפוטש במרתף הבירה במסגרתו נמנע מאדולף היטלר ואנשיו להשתלט על בכירי ממשלת בוואריה במרתף בירה במינכן ומשם להכריז על מהפכה. בנוסף החל שטרזמן לשתף פעולה עם העולם וארצות הברית הסכימה לתת לגרמניה הלוואות ותנאי אשראי נוחים. גם לאחר נפילת הממשלה המשיכה המפלגה להיות שותפה בכל הקואליציות ושטרזמן כיהן מטעמה כשר החוץ בכל ממשלות הרפובליקה עד 1929.
ב-1930 פירקה המפלגה את קואליציית הרוב של הרמן מילר עקב חילוקי דעות עם המפלגה הסוציאל-דמוקרטית. המפלגה הייתה המפסידה הגדולה של הבחירות שהתקיימו לאחר מכן ואיבדה 15 מתוך 45 המושבים שלה. לאחר עליית הנאצים לשלטון ב-1933 וחיקוק חוק ההסמכה, חדלה המפלגה להתקיים.
חברים לשעבר במפלגה היו בין מייסדי המפלגה הדמוקרטית החופשית ב-1948.
יחס ליהודים
בניגוד למפלגות ימין אחרות, כגון מפלגת העם הלאומית הגרמנית, לא היה במפלגת העם הגרמנית יסוד אנטישמי מובהק. יתרה מזו, בתקופת הקיסרות הייתה תמיכה מסורתית של יהודים מהמעמד הבורגני האמיד במפלגה הליברלית הלאומית, ממנה צמחה מפלגת העם. מצע המפלגה כלל יסודות ליברליים כמון חופש הדת, המצפון והאמונה, אך הדגיש מאידך את ביסוס התרבות של העם הגרמני על יסודות נוצריים. כן טענו פרסומים של חברי מפלגה שהיהדות היא תרבות ואיננה גזע. ב-1919 הצהיר בגלוי נציג המפלגה ברייכסטאג שהיא תילחם בעוז נגד גילויי שנאה מכלילים נגד "אזרחים גרמנים בעלי האמונה היהודית" ושטרזמן (שיחד עם בכירים נוספים במפלגה כגון הוגו שטינס, היה ידיד אישי של המדינאי היהודי הבכיר ולתר רתנאו) טען שליברל איננו יכול להיות אנטישמי. מספר יהודים כיהנו כנציגי המפלגה בשלטון המקומי, הבכיר והידוע בהם היה מקס ורבורג. בתעמולת הבחירות שלה לפרלמנט של פרוסיה ב-1921 כינתה מפלגת העם הלאומית הגרמנית את מפלגת העם בבוז "מפלגה יהודית". עם זאת, רוב האלקטורט היהודי, פרט לחברי איגודי חיילים משוחררים (בפרט ברית חיילי החזית היהודים) ותעשיינים עשירים, נטה בדרך-כלל שמאלה ולא נמנה עם מצביעי המפלגה. יהודים חברי המפלגה הצטיינו בפטריוטיזם גרמני מודגש, שלילת הציונות וסלידה מיהדות מזרח אירופה.
למרות ההצהרות הברורות ברמת ההנהגה, כבר מראשית דרכה של המפלגה פעלה ההנהגה המקומית בדרג הנמוך באורח שונה. בעוד שבהמבורג התקבלו יהודים במפלגה בעין יפה, סניפים מסוימים שלה, כגון בפרנקפורט, חברו כבר ב-1928 לגוש ימין שכלל את המפלגה הנאצית בנושאים מקומיים, למורת רוחו הגלויה של שטרזמן. לאחר מותו של שטרזמן, פרישת ההנהגה הליברלית הוותיקה ועליית הדור הצעיר ועקב התחרות הגוברת עם מפלגת העם הלאומית הגרמנית, רבו גילויי האנטישמיות במפלגה, עד שב-1932 חברה לגוש הימין הלאומני.
חטיבת החקירות הפליליות של חיל הנחתים של ארצות הברית
תחומי אחריות
חטיבת החקירות הפליליות של חיל הנחתים של ארצות הברית אחראית בין היתר על:
לוק המינגס
לוק רוברט המינגס (באנגלית: Luke Robert Hemmings; נולד ב-16 ביולי 1996) הוא זמר ומוזיקאי אוסטרלי, הידוע בתור הסולן וגיטריסט הקצב של להקת הפופ רוק. מאז 2014, הלהקה מכרה מעל ל-10 מיליון אלבומים ומעל ל-2 מיליון כרטיסים להופעותיה ברחבי העולם, ושיריה הושמעו בפלטפורמות הזרמת המוזיקה השונות מעל ל-7 מיליארד פעמים, מה שמעמיד אותה בין האמנים המוזיקליים האוסטרליים המצליחים ביותר אי פעם.
אלבום הבכורה של לוק, When Facing the Things We Turn Away From, יצא לאור ב-13 באוגוסט 2021, דרך חברת התקליטים סוני מיוזיק אוסטרליה. האלבום נכנס היישר לראש מצעדי ה-ARIA באוסטרליה וכן הגיע ל-20 המובילים במצעדים בבלגיה ובבריטניה.
ראשית חייו
המינגס נולד ב-16 ביולי 1996, וגדל בפרוור פרימנס ריץ' שבמחוז הוקסברי במדינת ניו סאות' ויילס. אביו אנדרו עבד בעבר כאיש תחזוקה, בעוד אמו ליז (לבית פאסקו) היא רואת חשבון שהסבה את מקצועה למורה למתמטיקה בתיכון, וכיום עוסקת בצילום. להמינגס שני אחים גדולים, בן וג'ק, אשר שניהם עבדו בעבר כבנאי ם, ולג'ק כיום מותג הלבשה של בגדי רחוב. המינגס סיפר על חוויות ילדותו כבן למשפחה ממעמד הפועלים, ופירט: "ראשית דרכה [של הלהקה] הייתה כה צנועה. [...] גדלתי בבית קטן באמצע שום־מקום". כשהיה בן 10, אחיו של המינגס לימדו אותו לנגן בגיטרה, מה שבהמשך הוביל אותו ללמוד לנגן בכלי דרך שיעורים מקצועיים ולמידה מסרטוני הדרכה ביוטיוב. לבסוף, המינגס החל להופיע ברחוב מאוחר יותר בילדותו.
בכיתה ז', המינגס עבר בית ספר, והחל ללמוד בנורווסט כריסטיאן קולג', שם פגש את חבריו ללהקה לעתיד, קאלום הוד ומייקל קליפורד, כאשר מאוחר יותר סיפר כי בתחילה הוא לא אהב את קליפורד וראה בו "אויב". המינגס התיידד עם הוד לאחר ששניהם ביצעו גרסת כיסוי לשיר של להקת הרוק האמריקאית Secondhand Serenade בתחרות כישרונות של בית הספר, ובהמשך התיידד גם עם קליפורד, לאחר שגילה שלשניהם טעם מוזיקלי דומה. גם לאחר עלייתה של הלהקה לתהילה, המינגס המשיך בלימודיו בתיכון, אך בחר לעבור ללמידה מרחוק. בשנת 2013, הוא בחר שלא להשלים את כיתה י"ב (Year 12), השנה האחרונה בלימודים התיכוניים באוסטרליה, בשל מחויבותו ללהקה.
2011–הווה:
בשנת 2011, כשהיה בגיל 14, המינגס החל לפרסם ביוטיוב גרסאות כיסוי לשירים, תחת שם המשתמש "hemmo1996". את הסרטון הראשון של המינגס, גרסת כיסוי לשיר "Please Don't Go של הזמר האמריקאי מייק פוזנר, הוא העלה ב-3 בפברואר 2011. כאשר ביצועיו החלו לצבור תאוצה בפלטפורמה, הוא הזמין את הוד וקליפורד להצטרף לסרטונים שלו. בהמשך השלושה צירפו גם את חברם אשטון אירווין, ובכך הקימו את להקת . הופעתם הראשונה באופן רשמי כהרכב התקיימה ב-3 בדצמבר 2011, בבר הממוקם בעיר הולדתם. לאחר חודשים שבהם פרסמו גרסאות כיסוי יחד, הלהקה החלה לעורר עניין בקרב חברות תקליטים ומו"ל ים מוזיקליים גדולים, וחתמה על עסקה עם חברת Sony/ATV Music Publishing. מאז הוציאה הלהקה חמישה אלבומי אולפן, שכל אחד מהם זכה להצלחה עולמית:  (2014), Sounds Good Feels Good (2015), Youngblood (2018), Calm (2020) ו-5SOS5 (2022).
בנוסף לחברותו בלהקה, המינגס עסק גם בדוגמנות. המינגס, יחד עם חבריו ללהקה, חתם על חוזה במחלקת הסלבריטאים של סוכנות הדוגמנות Wilhelmina Models. בפברואר 2019, המינגס השתתף בשבוע האופנה בניו יורק, שם הופיע לראשונה כדוגמן וצעד על מסלול תצוגת האופנה של קולקציית Ready-To-Wear של פיליפ פליין לסתיו/חורף 2019. ביולי 2019, המינגס הופיע על שער מגזין האופנה Numéro Homme. בדצמבר 2019, המינגס הופיע על שער גיליון חורף 2019 של מגזין האופנה Glass Man.
2021: קריירת סולו ואלבום הבכורה
ביוני 2021 הודיע המינגס על יציאתו לאור של אלבום הבכורה שלו כאמן סולו, When Facing the Things We Turn Away From, אשר יצא לאור ב-13 באוגוסט 2021. מתוך האלבום פורסמו שלושה סינגלים: "Starting Line", "Motion" ו-"Place in Me".
חיים אישיים
בשנת 2015, המינגס ניהל לפרקים מערכת יחסים עם אושיית הרשת ארזליה רודריגז. מערכת היחסים של השניים הסתיימה במאי 2017.
ב-8 ביוני 2021 פרסם המינגס בחשבון האינסטגרם שלו על אירוסיו לחברתו מזה שלוש שנים, סיירה דיטון. השניים חיים כיום יחד בלוס אנג'לס.
נכון לשנת 2020, שוויו הנקי של המינגס מוערך בכ־20 מיליון דולר.
פיליפ מיינלנדר
פיליפ מיינלנדר הידוע גם כפיליפ באטז (בגרמנית: Philipp Mainlander או Philipp Batz; 5 באוקטובר 1841 – 1 באפריל 1876) היה פילוסוף, סופר ומשורר גרמני. מחלוצי זרם הפסימיזם, הושפע רבות מעבודותיהם של ארתור שופנהאואר ועמנואל קאנט והתפרסם בעיקר בזכות המגנום אופוס שלו פילוסופיית הגאולה, בו טען כי החיים הם חסרי ערך ונועדו להסתיים, אמירה שבגינה זכה לתואר הפסימיסט הקיצוני ביותר שידע עולם הפילוסופיה אי פעם. התאבד בגיל שלושים וארבע לאחר שעלה על ערימת כרכים של מהדורת ספרו החדש בביתו ותלה את עצמו. נחשב לאחד מהוגי "הפסימיות הפוסט-שופנהאוארית" לצד אדוארד פון הרטמן ויוליוס באהנסן.
ביוגרפיה
נולד באופנבך על המיין ב-5 באוקטובר 1841 בעקבות אונס בנישואים כצעיר ביותר מבין ששת אחיו ואחיותיו. אחד מאחיו אובחן עם מוגבלות שכלית התפתחותית, בדומה לסבו, אשר מת בהיותו בן שלושים ושלוש. מאוחר יותר בחייו שינה את שם משפחתו למיינלנדר כמחווה לעיר הולדתו.
בהוראתו של אביו החל ללמוד בבית הספר המסחרי בדרזדן ב-1856 במטרה להפוך לסוחר. כעבור שנתיים הועסק בבית מסחר בנאפולי, איטליה, שם למד את שפת המקום, ופגש לראשונה בעבודותיהם של דנטה, פטרארקה, בוקאצ'ו וליאופרדי. מאוחר יותר תיאר את השנים הללו כמאושרות ביותר בחייו.
במהלך אותה תקופה נתקל לראשונה בעבודתו של הפילוסוף הגרמני ארתור שופנהאואר. בן תשע עשרה באותה העת, תיאר מיינלנדר בכתביו את חוויית היכרותו עם הספר כהתגלות עמוקה, והתייחס לאותה העת כחשובה ביותר בחייו, ואכן, השפעת משנתו של שופנהאואר ניכרת לאורך כל עבודותיו.
עם שובו לגרמניה ב-1863 החל לעבוד בבית העסק של אביו, ובאותה שנה כתב את הפואמה "אחרוני ההוהנשטאופנים". כעבור שנתיים נפטרה אמו ב-5 באוקטובר 1865, יום הולדתו העשרים וארבע. אובדנה פגע בו קשות וגרם לתפנית בחייו בה נטש את אהבתו לשירה לטובת לימודי הפילוסופיה. בשנים הבאות התעמק בספריהם של עמנואל קאנט וארתור שופנהאואר, וכמו כן למד יצירות קלאסיות רבות, החל בעבודותיו של הרקליטוס וכלה באלו של קונדיאק.
מיינלנדר החל לעבוד בבנק ג'יי. מארט מגנוס בברלין, ככל הנראה בחודש מרץ 1869, במטרה לצבור הון קטן בתוך מספר שנים איתו יוכל לקיים אורח חיים צנוע, אולם קריסת ב-8 במאי 1873, פגעה בכבדות בכיסו והרסה את תוכניותיו כליל, ובאותה שנה התפטר ממשרתו מבלי לדעת לאן פניו מועדות.
אף על פי שהוריו האמידים הצליחו לשלם תמורת ביטול גיוסו לצבא ב-1861, בפתק אוטוביוגרפי שכתב הביע מיינלנדר את רצונו "להתערבב לחלוטין בכל הדברים הקשורים אחד לשני, לעסוק בעבודה השפלה ביותר שקיימת, ולציית בעיוורון", וניסה לחפש את מקומו בעבודות אשר היו כרוכות בשימוש בנשק. בעודו בן שלושים ושתיים, שלח פנייה רשמית ב-6 באפריל 1874, לקיסר גרמניה וילהלם הראשון, והפציר בו כי יאפשר לו להתגייס, בקשה לה נענה הקיסר בחיוב. מיינלנדר גויס לחיל הקירסירים בהלברשטאדט ב-28 בספטמבר.
לאורך חודשיו הראשונים בצבא עסק מיינלנדר באובססיביות בכתיבת הכרך הראשון של עבודתו, פילוסופיית הגאולה, אותו מסר לאחותו מינה בבקשה כי תחפש אחר מוציא לאור בזמן שישלים את שירותו. כמו כן השאיר בידיה מכתב אשר יועד לאותו אדם, בו הדגיש את חשיבות השמטת שם לידתו והחלפתו בשם העט מיינלנדר, באומרו כי אינו יכול לחשוב על דבר השנוא עליו יותר מאשר חשיפתו לעיני העולם.
פילוסופיה
מיינלנדר ראה את הרצון כליבו הפועם של הקיום האנושי, עיקרון הראשית האונתולוגי. חלק ניכר מכתיבתו התרחש בתוך עולמו הפילוסופי של שופנהאואר, אך בעת ובעונה אחת גם סטה מדרכו במספר היבטים. במשנתו של שופנהאואר מאופיין הרצון כדבר יחיד ומאוחד הקיים מעבר לחלל והזמן. עקרונות האידיאליזם הטרנסצנדנטלי עליהם נשען הובילו אותו למסקנה כי האדם מחזיק בגישה מוגבלת להיבט חלקי של ה דרך מבט פנימי אל תוך מחשבתו. מה שנתפש כרצון הוא כל מה שניתן לתפוש ולא יותר מכך, ללא כל צדדים נסתרים. כל מה שניתן לראות דרך הסתכלות פנימית הוא הרצון האינדיבידואלי. מנגד הביע מיינלנדר שלל עמדות בכתביו, והציב לעצמו ולעבודתו מטרה בעלת זיקה לפילוסופיית יוון העתיקה, קרי, חקירת היחס הנמצא בין קיומו היסודי של  לבין השינוי התמידי המתרחש בעולם הניסיון.
בנוסף הדגיש מיינלנדר את רעיון גאולת האנושות אשר נקרא מאוחר יותר אנטי-נטליזם, היבט נוסף בו הסתמנה מחשבתו העצמאית; בתורתו של שופנהאואר, השתקת הרצון נחשבה למאורע נדיר, אשר רק הגאונים ביותר עשויים היו להגיע אליו וגם אז באופן זמני בלבד, ואילו רק קומץ "קדושים" הצליחו להגשימו לכל אורך ההיסטוריה. לדעתו של מיינלנדר, כלל היקום נע באיטיות אך בוודאות לעבר השתקת הרצון לחיות, כלומר, אל הגאולה.
לטענתו הייתה בראשית הזמן סינגולריות יחידה אשר חוותה התפרצות והתרחבה לכדי היקום המוכר כיום, תהליך התפשטות מדבר יחיד אל דברים רבים אשר יצר מעבר חלק בין מוניזם ל. מיינלנדר האמין כי כל הדברים ישובו במשך הזמן חזרה אל מקורם, ולדעתו הצליח להסביר דרך הפילוסופיה שבנה כיצד ייתכן השינוי בו אחד הופך לרבים, אשר שבים ומתמזגים חזרה לתוכו בסוף דרכם. על אף סגנון כתיבתו הטכני ונטייתו להשתמש במונחים מדעיים, לא חשש מיינלנדר להתבטא בשפה ציורית ולהשתמש באלגוריות, וכהמשך למיתוס הבריאה שפיתח, יצר השוואה בין הסינגולריות המתוארת לעיל ובין אלוהים.
פרשנותו לתורת המטאפיזיקה של שופנהאואר היא רבת חשיבות מבחינת שני היבטים עיקריים; ההיבט הראשון הוא עמדתו הנגדית הטוענת כי אין בנמצא דבר הנקרא רצון עצמאי או יחיד, אלא שהאחדות הרצונית נשברה לכדי רצונות אינדיבידואליים רבים בהם מחזיק כל אדם בנפרד. לפיכך כאשר רצון אינדיבידואלי מסוים מושתק ומת, הוא אינו מגשים דבר, או במילים אחרות, משיג כלום מוחלט, בשונה מהכלום היחסי אותו תיאר שופנהאואר. על ידי זיהוי המוות כגאולתו של האדם ודרך הפיכת הכלום למידה מוסרית טובה בפני עצמה, מציע מיינלנדר מגוון רחב יותר של אמצעים להצלתו של האדם. ההיבט השני הוא פירוש המושג "הרצון לחיים" אשר טבע שופנהאואר כמסכה אשר נועדה להסתיר את "הרצון למוות", או לחלופין, הרצון לחיות סולל את דרך האדם לעבר הרצון למות.
עמדותיו של מיינלנדר אינן ממשיכות רק את הפילוסופיה הגרמנית ונוגעות גם בדוקטרינות זרות יותר. בשדה האתיקה והמוסר התייחס נרחבות לאפיקורוס, אשר טען כי אושר קיים רק היכן שישנם גם הנאה ועונג, ומאחר שהמוות אינו טומן בחובו דבר, הרי שאין מה לפחד או לרצות ממנו. לטענתו של מיינלנדר, אשר דגל בעמדות פסימיסטיות קיצוניות, אין בחיי האדם הנאות ממשיות אליהן ניתן לשאוף, למעט הכלום וחוסר הקיום אשר מבטיח המוות, אותם זיהה כדבר הרצוי היחיד אליו יש לייחל.
השפעה וביקורת
פרידריך ניטשה קרא את ספרו של מיינלנדר "פילוסופיית הגאולה" בשנת יציאתו ולפני פרסומן של ביקורות כלשהן. ככל הנראה תרמה קריאתו לפרידתו הסופית ממשנתו של שופנהאואר. ניטשה לא התייחס למיינלנדר בעבודותיו אלא רק לאחר כעשור, במהדורה השנייה של ספרו המדע העליז, אשר הכיר לראשונה את מושג "מות האלוהים" עם פרסומו המקורי כחמש שנים קודם לכן. מספר חוקרים פירשו את האפוריזם שכתב ניטשה עדות לכך שמיינלנדר היווה השפעה רבה על תורתו ועמדו על דמיון בין הגותם. כמו כן הזכיר ניטשה באחד ממכתביו כי פגש תומך נלהב בפילוסופיה של מיינלנדר, "אדם שקט וצנוע, בודהיסט וצמחוני להוט", אשר אמר לו כי מיינלנדר לא היה, למעשה, יהודי.
במהלך אותה תקופה כתב הסופר הגרמני בעבודתו "מיינלנדר: המשיח החדש" מ-1888 כי האמין בכל ליבו שמיינלנדר היה בין הגיבורים החכמים המעטים אשר דרכו אי פעם על אדמת העולם. עבודותיו הפילוסופיות של מיינלנדר לא התקבלו בברכה בידי הרשויות. באימפריה הרוסית, חיבורו שעסק במשמעותו האזוטרית של השילוש הקדוש נאסר לפרסום. ברייכסטאג של הקיסרות הגרמנית הועלה ספרו "פילוסופיית הגאולה" לדוכן בטענה כי הפר מספר. מספר סוציאליסטים בולטים הפגינו עניין בעבודותיו, ביניהם המנהיג אוגוסט בבל אשר התייחס לטיעוניו הפסימיסטים בעבודתו הפמיניסטית נשים וסוציאליזם, וכן הזכיר את אחותו של מיינלנדר באוטוביוגרפיה שלו. אדוארד ברנשטיין אמר כי התעניין מאוד בעבודותיו. הסוציאליסט ההולנדי ראה בעבודתו תרומה גדולה למאבק הסוציאליסטי.
אמיל צ'וראן התרשם עמוקות מעבודותיו של מיינלנדר, ולאחר שגילה כי הסופר חורחה לואיס בורחס עסק במשנתו בכתביו לאחר שהתפעל מהן גם הוא, התפתח בין השניים שיח על הנושא.
מספר מבקרים הצביעו על כך שכתיבתו של מיינלנדר חשפה את אישיותו העדינה והחמימה. ג'וליאן ארט טען כי קטעים רבים שכתב מביעים חום הודות לנשמתו עתירת הנדיבות, ובאפיון כללי יותר, אמר שאישיותו הייתה עדינה וכנה מאוד בטבעה, והתלכדה לכדי אדם מיוחד ויוצא דופן במינו.
הפילוסוף הגרמני פריץ סאמרלד כתב כי "בכל עמוד של עבודותיו פורצת החוצה דמות כל כך עדינה וחברותית, אשר יכולה לדבר בטון רך ובד בבד גם רציני, ולהעלות חיוך כה נשגב, עד שכל הדבר נראה כעומד בסתירה למשנתו הפסימית, אולם זה המצב; ביטויה של נשמה טהורה, כך שאנו הקוראים נפעמים עמוקות, מהנהנים באישור ומתוודים: אף על פי שלא המרת אותנו לגאולתך, הצלחת לגרום לנו להבין את ליבך הטהור והאצילי".
הפילוסוף האמריקאי הבחין באנושיות שהפגין מיינלנדר בכתביו. לדבריו, חש מיינלנדר סימפתיה רבה לסבלו של האדם, והקדיש זמן רב למחשבה ועיסוק בעוני שהכביד על האוכלוסייה בזמנו, ובייחוד על מעמד הפועלים. כמו כן הביע את הערצתו כלפי היהודים, אשר נהגו בתושייה ודגלו במעשי צדקה.
כלל הצפיות
כלל הצְפִיוּת הוא הכלל המעוגן בסעיף 20(ב) לחוק העונשין. ישנן עבירות בדיני העונשין הדורשות רכיב כוונה של הנאשם לגרום לתוצאת העבירה. הכלל מאפשר להרשיע נאשמים אשר ראו את אפשרות התרחשות התוצאות כאפשרות קרובה לוודאי, אף אם לא התכוונו לגרום לתוצאות.
רקע
ככלל, לשם הרשעה בעבירה פלילית יש להוכיח מחשבה פלילית, למעט עבירות רשלנות או עבירות אחריות קפידה אשר בהן אין צורך להוכיח מחשבה פלילית. בחוק הפלילי ישנו הבדל משמעותי בין עבירות התנהגותיות לעבירות תוצאתיות, לעניין היסוד הנפשי הנדרש להוכחתן. עבירות התנהגותיות דורשות הוכחה של יסוד נפשי כלפי המעשה עצמו בלבד, בעוד בעבירות פליליות תוצאתיות יש דרישת הוכחה נוספת של יסוד נפשי חפצי כלפי התוצאה. עבירות אלו מגדירות בלשון החוק מהו היסוד הנפשי החפצי אשר כל אחת מהן דורשת. ישנם שלושה יסודות נפשיים חפציים: כוונה, אדישות וקלות דעת, כאשר קלות דעת היא היסוד הנפשי החפצי המשמש כברירת מחדל עבור אותן אלו עבירות בהן לא מוגדר איזה יסוד נפשי חפצי נצרך לשם העבירה התוצאתית.
משמעותו
סעיף 20(ב) לחוק העונשין מעיר כי ביחס לדרישת היסוד הנפשי החפצי של כוונה, אפשר להסתפק ב"ראייה מראש את התרחשות התוצאות כאפשרות קרובה לוודאי", אף כשאין כוונה לבצען. משמעות הוראה זו של החוק היא שלא נדרשת כוונה פוזיטיבית של הנאשם לגרום לתוצאות העבירה, אלא די בראיית אפשרות התרחשות התוצאות כאפשרות קרובה לוודאי.
הלכת הצפיות
כלל הצפיות בראשית דרכו התחיל כהלכה פסוקה בפרשת עג'מי. השופט אגרנט בחר בפסק דין זה שלא להחיל את ההלכה על כלל העבירות בהן מופיע יסוד של כוונה, אלא נקודתית על סעיף 447 לחוק העונשין בגלגולו הקודם בלבד. הסיבה לכך היא שהחלת הלכת הצפיות על עבירות מסוימות עלולה לסתור את מטרתו של המחוקק ולרוקנה מתוכנה. בהמשך, הכלל הוחל גם על עבירות בודדות אחרות. ביחס לשאלה האם הכלל הוחל על כלל העבירות העונשיות קיימת מחלוקת, אולם הדעה הרווחת היא שהכלל מוחל על כלל העבירות למעט חריגים.
פרשת קורט סיטה
אחד היישומים הראשונים של ההלכה, התקיים בפרשת קורט סיטה משנות ה-60, בה הוחלה ההלכה על אחת מעבירות פגיעה בביטחון המדינה. במרכז הפרשה עמד פרופ' קורט סיטה, אשר נענה להצעותיהם של סוכני ביון צ'כים למסור מסמכים מסווגים אליהם נחשף תמורת כספים שיועברו לו. הוגש כתב אישום כנגד הפרופסור בגין עבירת ריגול חמור המצויה בסעיף 113(ג) לחוק העונשין, בגלגולו הקודם. על-מנת להרשיע בעבירה זו, יש להוכיח את קיומה של כוונה לפגוע בביטחון המדינה. הפרופסור טען כי היסוד הנפשי החפצי של כוונה לא התקיים, מאחר שהוא לא התכוון לפגוע בביטחון המדינה, אלא פעל מתוך כוונה לעשיית הון וממון. בית-המשפט הרשיע אותו על סמך הלכת הצפיות, ואמר כי אף על פי שקורט סיטה לא התכוון לפגוע בביטחון המדינה, די בכך שהוא ראה את אפשרות הפגיעה במדינה כאפשרות קרובה לוודאי.
העיגון בחוק
במסגרת תיקון 39 לחוק העונשין, הלכת הצפיות עוגנה בחוק בסעיף 20(ב) לחוק העונשין.
יחד עם זאת, בפרשת אלקורעאן קבע בית המשפט העליון כי כלל הצפיות המעוגן בחוק אינו רלוונטי לעבירות מטרה, אלא לעבירות תוצאה בלבד, והלכת הצפיות שהייתה נהוגה ערב התיקון בחוק תמשיך לשמש בעבירות מטרה.
ג'ונתן רודריגס
ג'ונתן חאבייר רודריגס פורטיז'ו (בספרדית: Jonathan Javier Rodríguez Portillo; נולד ב-6 ביולי 1993 בפלורידה שבאורוגוואי) הוא כדורגלן אורוגוואי המשחק בעמדת החלוץ בקבוצת קלוב אמריקה מליגת העל המקסיקנית ובנבחרת אורוגוואי.
קריירת מועדונים
רודריגס גדל במחלקות הנוער של אתלטיקו פלורידה ופניארול. בשנת 2013 החל לשחק בקבוצה הבוגרת של פניארול במסגרת ליגת העל האורוגוואית. הוא ערך 38 הופעות ליגה במועדון, בהן הבקיע 16 שערים.
בהמשך שיחק רודריגס בבנפיקה ליסבון, בדפורטיבו לה קורוניה, בסנטוס לגונה ובקרוס אסול.
ב-11 בינואר 2022 חתם רודריגס בא-נסר מליגת העל הסעודית. הוא ערך שמונה הופעות ליגה במדי המועדון, בהן הבקיע שער אחד.
ב-20 ביוני 2022 חתם רודריגס בקלוב אמריקה מליגת העל המקסיקנית.
קריירה בינלאומית
ב-10 באוקטובר 2014 ערך רודריגס את הופעת הבכורה שלו בנבחרת אורוגוואי, בתיקו 1-1 נגד נבחרת ערב הסעודית במשחק ידידות. ב-13 באוקטובר הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת, בניצחון 3-0 על נבחרת עומאן במשחק ידידות.
הוא היה חלק מסגל הנבחרת בטורנירים קופה אמריקה 2015, קופה אמריקה 2019 וקופה אמריקה 2021.
בייגלה
בייגלה (בעברית: שְׁלוֹבִית) הוא חטיף אפוי, אשר משוזר לתוך צורה של לולאה. הבייגלה עשוי מקמח חיטה ומשמרים, לרוב בתוספת מלח או שומשום.
היסטוריה
לפי מקורות רבים, מקור הבייגלה בדרום גרמניה (שם הוא נקרא "בְּרֶצֶל"), אחרים טוענים שהוא מגיע מחבל אלזס שבגבול בין צרפת וגרמניה. יש הטוענים שמקורו בימי הביניים, אחרים - בתקופת רומא העתיקה או אפילו הקלטים. לפי הספר "היסטוריה של מדע וטכנולוגיה" המציא את הבייגלה נזיר איטלקי בשנת 610 לספירה, כפרס לילדים שלומדים תפילות. הוא קרא לרצועות הבצק האפוי, שמקופלות בצורה של ידיים שמחזיקות את החזה, פרסטיולה ("פרס קטן").
ישנם מספר סיפורים אודות מקור צורתו של הבייגלה. לפי אגדה אחת, אופה שהורשע בגנבה קיבל את ההזדמנות לבטל את גזר הדין אם יוכל ליצור לחם שדרכו ניתן לראות את השמש שלוש פעמים; האופה הפך את הבצק לבייגלה לפני האפייה. לפי סיפור אחר, הצורה מסמלת את מיקום הידיים של נזיר בתפילה, ושלושת החורים מייצגים את השילוש הקדוש בנצרות. סמל עם שלוש טבעות היה גם סמל ישן לסמן מאפייה בגרמניה, אך לא ניתן לדעת אם הסמל הופיע לאחר המצאת הבייגלה או לפניו.
במאה ה-18 מהגרים מדרום גרמניה הכירו את הבייגלה לצפון אמריקה, ובעיקר לאזור פנסילבניה. מאפיות רבות קמו בפנסילבניה ומכרו בייגלים בתוצרת בית, והפופולריות של המאפה הלכה וגדלה. בשנת 2003 מושל פנסילבניה, אד רנדל, הכריז כי 26 באפריל יהיה "יום הפרעצל הלאומי", כדי להוקיר את חשיבות הבייגלה להיסטוריית המדינה והכלכלה.
קרחון טאקר
הקרחון יוצא מאוכף מושלג, מערבית לרכס הומראן, מאוכף זה זורם גם קרחון אבי, לכיוון צפון מערב (בעוד שקרחון טאקר זורם לדרום מזרח).
גילוי הקרחון
הקרחון נחקר על ידי משלחת הסקר הגאולוגי האנטארקטי של ניו זילנד (שחקרה את האזור בין השנים 1957- 1958).
לקריאה נוספת
• Isaac Moening-Swanson, A Glacial Geologic History of Tucker Glacier, Antarctica, Pacific Lutheran University
• Isaac Moening-Swanson, Claire Todd, Greg Balco, Brent Goehring, A Glacial Geologic History of Tucker Glacier, Antarctica
• WARREN HAMILTON, The Hallett Volcanic Province, Antarctica, GEOLOGICAL SURVEY PROFESSIONAL PAPER 456-C
מריה תרזה, דוכסית וירטמברג
מריה תרזה, דוכסית וירטמברג (בגרמנית: Marie Therese von Württemberg; נולדה ב-12 בנובמבר 1934) היא גרושתו של אנרי, רוזן פריז, שהיה ראש בית אורליאן.
ביוגרפיה
מריה תרזה נולדה באלטסהאוזן ב-12 בנובמבר 1934 לפיליפ אלברכט, דוכס וירטמברג ולרוזה, ארכידוכסית אוסטריה, בתם של פטר פרדיננד, ארכידוכס אוסטריה ומריה כריסטינה, נסיכת בורבון-שתי הסיציליות.
ב-5 ביולי 1957 התחתנה מריה תרזה עם אנרי, רוזן פריז, וקיבלה את התואר "רוזנת קלרמון". ממנה נולדו לו 6 ילדים. בשנת 1984 התגרשו השניים, ובאוקטובר אותה שנה התחתן אנרי בשנית עם מיכאלה אנה מריה קוסיניו אי קויניו דה ליאון. בעקבות נישואי אנרי בשנית ללא אישור מהכס הקדוש נישל אותו אביו מתאריו והעניק לו רק את התואר "רוזן מורטן", בעוד אמו העניקה למריה תרזה את התואר "דוכסית מונטפנסייה". בשנת 1989 התארסה בתה מארי, נסיכת אורליאן עם גונדאקאר, נסיך ליכטנשטיין, ואנרי ואשתו השנייה התקבלו בברכה על ידי מריה תרזה וחמותה לשעבר במהלך טקס האירוסין. לאחר מכן נודע לאנרי שהוא לא ילווה את בתו בחתונה, וכן שאביו לא הוזכר בהזמנת החתונה, ובעקבות כך החרימו כל בני בית אורליאן את טקס הנישואין, מלבד אחותו של אנרי דיאן, נסיכת אורליאן ואמו איזבל, נסיכת אורליאן-ברגנסה.
משפחתה
ב-5 ביולי 1957 התחתנה מריה תרזה עם אנרי, רוזן פריז, ממנה נולדו לו 6 ילדים:
ביסמרק (פירושונים)
Bismarck
שדרות בת גלים
שְׂדרות בת גלים הוא שמה של שדרה בשכונת בת גלים בחיפה. השדרה תוכננה על ידי ריכרד קאופמן, כחלק מתכנון השכונה כולה על פי תפישת עיר גנים, עבור "האגודה ההדדית לפתוח בת גלים". השדרה מתחילה ברחוב העלייה השנייה ומסתיימת בקזינו בת גלים על שפת הים.
חטיפת מטוס כיש אייר
חטיפת מטוס כיש אייר היה אירוע שהתרחש ב-19 בספטמבר 1995, שבמהלכו נחטף מטוס בואינג 707 של חברת התעופה האיראנית סאהא אייר, שהיה בטיסת שכר של חברת התעופה כיש אייר. על המטוס היו 174 נוסעים ואנשי צוות, והוא הוביל נוסעים מטהראן לאי כיש שבמפרץ הפרסי.
במהלך הטיסה חטף את המטוס אחד הדיילים, רזא ג'ברי (Reza Jabari). ג'ברי ניסה להטיס את המטוס לאירופה, אך במטוס לא היה די דלק לשם כך. הוא ביקש רשות לנחיתה מערב הסעודית וירדן אך הם סירבו לאפשר לו לנחות. ג'ברי פנה לישראל וביקש לנחות בנתב"ג. תחילה נענה בשלילה, אולם לאחר מכן הופנה לנמל התעופה עובדה. ראש הממשלה יצחק רבין טען לאחר מכן שנמסר לו שלא נותר דלק רב במטוס, ושהוא לא היה מוכן להיות שותף או לשאת באחריות להתרסקות של מטוס מלא בנוסעים.
במהלך שהותם של נוסעי המטוס בארץ פגשה אותם אמו של החייל החטוף רון ארד. הנוסעים שוחררו לאחר שהייה של 24 שעות בישראל.
רזא ג'ברי נעצר, נשפט על עבירה של שוד אווירי, נידון לשמונה שנות מאסר, ומתוכן ריצה בפועל ארבע וחצי שנים. בשנת 2006 טען אתר חדשות איראני כי הוא נתפס בגבול איראן–טורקיה לאחר שנשלח לשם על ידי המוסד, אך לא כך היה. ג'ברי החל בתהליכי גיור. לאחר שחרורו מהכלא הוא התגורר באילת.
הערות שוליים
Kish Air
גורדון פרדריק בראון
גורדון פרדריק בראון ( באנגלית:Gordon Frederick Browne : 15 באפריל 1858 – 27 במאי 1932) היה אמן אנגלי ומאייר פורה של ספרי ילדים בסוף המאה ה-19 ותחילת המאה ה-20. הוא אייר שישה או שבעה ספרים בשנה בנוסף להיקף עצום של איורי מגזינים.
עד החתונה זה יעבור (סרט, 1998)
עד החתונה זה יעבור (במקור: Very Bad Things) היא קומדיה שחורה שביים פיטר ברג ב-1998.
גורדון פרדריק בראון
ביוגרפיה
הוא נולד בבאנסטד, בנו הצעיר של מאייר הספרים הבולט האבלט נייט בראון. הוא התחנך באופן פרטי ולאחר מכן למד אמנות בבית הספר בדרום קנזינגטון, שם התעקש לצייר רק מהחיים.
עד החתונה זה יעבור (סרט, 1998)
תקציר העלילה
קייל פישר עתיד להתחתן עם בלונדינית יפהפייה בשם לורה גארטי בעוד שבוע, ולכן הוא מארגן מסיבת רווקים בלאס וגאס. הוא יוצא לשם עם ארבעה מחבריו: רוברט בויד האקסצנטרי והפלספני, צ'ארלס מור, מכונאי שתקן, מייקל בארקו ואחיו אדם, יהודי מאמין והיסטרי. החמישה מגיעים לווגאס, שם הם מתהוללים: מהמרים בקזינו, משתמשים בסמים ומביאים לחדרם המהודר חשפנית שהיא גם נערת ליווי. מייקל נכנס עמה לחדר המקלחת ומקיים עימה יחסי מין פרועים, במהלכם היא מקבלת מכה חזקה בראשה מוו, הנראה כמו יתד, והיא מתה.
החברים נלחצים מאוד, אך בויד לוקח פיקוד ומשכנע את השאר לנסות לטשטש את הסימנים ולקבור את הגופה במדבר. כמה רגעים אחר כך נשמעת דפיקה בדלת, ונכנס לחדר איש האבטחה, לאחר ששמע רעשים שבקעו מן החדר. בויד מצליח לשחד אותו, לאחר שסיפר לו שהם חגגו בחדר בשתיית אלכוהול וסמים, אולם רגע לפני שעזב את החדר, הבחין בגופתה של הנערה מבצבצת דרך דלת המקלחת. האיש ניגש לבדוק את הגופה, שם מתפתחת תגרה בינו לבין החברים, עד אשר בויד משתמש בדוקרן שמצא בחדר ודוקר את האיש. החברים נועלים אותו בחדר האמבטיה והוא מדמם למוות. הם מנקים את כל חדר האמבטיה מכתמי הדם, חותכים את שתי הגופות ועוטפים את החלקים בניילון, מכניסים לתוך מזוודות ונוסעים לקבור אותן במדבר.
גורדון פרדריק בראון
יצירה
בראון עבד בצבעי מים, עט ודיו. הוא היה חבר במכון המלכותי לציירים בצבעי מים וחבר מייסד בחברה המלכותית לאמנים בריטים. בראון היה חבר מוקדם בחברה לאמנות גרפית והציג שלוש עבודות בתערוכה הראשונה שלהם בשנת 1921.
עד החתונה זה יעבור (סרט, 1998)
תקציר העלילה
לאחר שהם שבים לביתם, כעבור יממה, חייהם משתנים בתכלית. בויד הוא היחיד שמתנהג כרגיל, ומרגיש בטוח ומחושב. אדם נתון בהיסטריה מוחלטת, דבר הגורם לתסיסה בין החברים, ויכוח קולני והתקטטות בערב החזרה לקראת החתונה. שם מייקל מאבד שליטה לאחר שהתרגז על אדם, ונכנס למכוניתו במטרה לפגוע במכוניתו של אדם. מייקל דורס את אדם, שניסה לעצור אותו, והוא מת זמן קצר אחר כך. אשתו של אדם, לואיז, מגלה אחר כך פתק בו מתוודה אדם על מעשיו בוגאס, והיא יוצאת לבדוק את העניין. בויד לא היה מרוצה מזה שהיא יודעת יותר מדי, ורוצח אותה, כשבלהט האירועים הוא רוצח גם את מייקל.
גורדון פרדריק בראון
יצירה
איורי הספר הראשון של בראון היו לספר "היום שאחרי החגים" (1875), סיפור בית ספר מאת אסקוט הופ. עבודה זו הביאה לו עבודות רבות לספרים ולכתבי עת. לאחר מכן צייר כרטיסי חג המולד ולמד קורס ציור על עץ. ג'יימס קופר, המורה שלו, הציג בפניו את Blackie's, המוציאים לאור בלונדון, שעבורם החל בראון לאייר ספרי נוער.
עד החתונה זה יעבור (סרט, 1998)
תקציר העלילה
בינתיים, לורה, שמבטאת אובססיביות לגבי החתונה זה זמן רב, מתעקשת כי דבר לא יגרום לה לחרוג מן התכנון הקפדני של הטקס, אף לא בקשתו של קייל, החתן, לבטל או לדחות אותו. בעת הטקס עצמו, בשירותים, מתפרץ בויד על קייל בטענה שהוא צריך לקבל ממנו דמי ביטוח. אז מופיעה לורה ומגוננת על קייל, כשהיא מטיחה בראשו של בויד מוט לתליית בגדים, והוא מת. כך לכאורה תמו כל צרותיהם של קייל ולורה (כשם הסרט).
גורדון פרדריק בראון
יצירה
משנות ה-80 של המאה ה-19, בראון היה אחד המאיירים הפוריים ביותר בבריטניה. בראון אייר כמות מדהימה של סיפורי ילדים, סיפורים ורומנים. נפח העבודה הכולל שלו היה עצום. קירקפטריק מביא ההערכה כי בראון ייצר כ 3,660 תמונות בעבודתו. בראון גם כתב על עצמו. הוא הציג את עבודותיו בהרחבה בלמעלה מ -200 יצירות שהוצגו במהלך חייו.
עד החתונה זה יעבור (סרט, 1998)
תקציר העלילה
קייל וצ'ארלס נוסעים באישון לילה לקבור את בויד באותו אופן בו קברו את שתי הגופות בווגאס. בדרך חזרה, מכוניתם מתנגשת חזיתית ברכב שבא לפניהם, ושניהם יוצאים נכים מן התאונה: קייל קטוע רגליים וצ'ארלס משותק בכיסא גלגלים. חייה המאושרים של לורה הופכים לסיוט. הסרט מסתיים בפסימיות רבה.
ניתוח הסרט
הבמאי מציג את רצח שני האנשים בווגאס כנקודת מפנה בסרט, אשר כל ההתרחשויות אחריו נראות כעונשים שמטיל אלוהים על המעורבים ברציחות. הבמאי מערבב קומיות, מתח ודרמטיות בתוך הסרט בעל העריכה האנרגטית והבימוי הקצבי. הבמאי פיטר ברג שיחק באותן שנים בסדרת הדרמה הרפואית "שיקגו הופ", וייתכן כי הושפע ממנה מבחינת תכנים של חולי ומוות.
גורדון פרדריק בראון
איורי ספרים ומגזינים
בראון אייר שישה או שבעה ספרים בשנה. המחקר ההיסטורי על האיורים שלו היה קפדני. הוא אסף שיריונות אבירים, קסדות, אקדחים, פגיונות, חרבות, מדים ואפילו אוכפים. כשעבד, הוא היה מתייחס לאלה כל הזמן כדי להבטיח שתיאורי הלבוש ההיסטוריים שלו יהיו מדויקים.
בראון הקפיד מאוד שיבין את הטקסט שהוא מאייר. הוא היה קורא את הטקסט תחילה, ולאחר מכן קרא אותו שוב כדי לזהות את פרטי הסצנה שיש להמחיש. ככה יצר את שמו בזכות מחקרו הקפדני. בנוסף לספרים הרבים, בראון אייר עשרות מגזנים שונים, חלקם עם סיפורים מאויירים וחלקם איורים שליוו מאמרים רבים.
בראון נפטר ב -27 במאי 1932 בביתו בריצ'מונד, סורי.
הערכה
למרות כישרונו, בראון מעולם לא השיג את שבחי הביקורת שניתנו לחלק מבני דורו. הוא היה קפדן ומוכשר מאוד, הוא לא הצליח להשוות את תהילתו לזו של אביו רק משום שיצירתו הופיעה באופן נרחב מדי ומהדורות זולות, כך שמעולם לא נקשר לאחד מהמחברים המשמעותיים. פפן ומיקלת'וויט מסכימים כי כישלונו להמשיך את השגו של אביו המפורסם, נבע בחלקו מכך שמעולם לא הפך למאייר הראשי. וחלק ניכר מהתפוקה העצומה שלו פורסם במהדורות זולות מאוד. עם זאת, הם הגיעו למסקנה כי על סמך האנרגיה, היכולת, האמינות והנפח העצום עליו להיות מדורג בין המאיירים החשובים ביותר בתקופתו.
דויל מסכם כי: עבודתו של גורדון בראון לאורך השנים הייתה כה מגוונת ומלאה, כל כך מיומנת, וברמה כה גבוהה בעקביות עד שהשבחים ממש חסרים להערכתו.
סקצ'לי אמר כי: ״... בסך הכל היצירות שאוירו על ידי גורדון בראון מאוירות כראוי. וממשיך ואומר שהוא ממחיש יותר מהמציאות מאשר מהדמיון, ושהרעיונות שלו לגבי ארץ אגדות ... נמרצים וציוריים לא פחות מהרעיונות שלו על היומיום והרומנטיקה״.
שומרים! שומרים!
עלילה
העלילה מתמקדת במשמר הלילה, המשטרה של העיר אנק מורפורק. מאז עלייתו לשלטון של האבלוק וטינרי ("האציל") לכס השלטון המשמר סובל מדעיכה מהירה בחשיבותו ובמספר אנשיו תודות למדיניות של האציל להגיע להסכמה עם ראשי גילדת הגנבים והמתנקשים שהכניסה את גילדותיהם למסגרת החוק וקבעה להן מכסה של פשעים שמותר להם לבצע ובתמורה הם הסכימו להעניש בעצמם את כל מי שיחרוג ממכסת הפשעים. ההסדר הזה עבד באופן מצוין וגרם לריסון הפשיעה באופן טוב יותר מזה שמשמר הלילה היה יכול לקוות להשיג אי פעם, כתוצאה מכך המשמר איבד את חשיבותו והפך לבדיחה בקרב תושבי העיר וחברים בו רק אנשים שהם חסרי כל יכולת להשיג עבודה אחרת ותפקידם היחיד הוא להלך ברחובות העיר ולהודיע על כניסת חצות הלילה. בתחילת הספר המשמר מונה רק שלושה חברים: מפקד המשמר האלכוהוליסט סרן סמיואל ויימס, סמל פרד קולון ורב"ט ססיל "נובי" נובס.
המצטרף הטרי למשמר הוא תת-שוטר גזר ברזלסון (Carrot Ironfoundersson). גזר גדל במכרה גמדים כבנו המאומץ של מנהל המכרה, כאשר הגיע לגיל 16 אביו בישר לו שהוא לא גמד אלא בן אדם (עובדה שלמרות שהוא התנשא לגובה של כמעט שני מטר עדיין הפתיעה את גזר) והוא מחליט שעדיף שיחיה בקרבת בני אדם ושולח אותו להתנדב כחבר משמר הלילה של אנק מורפורק מתוך מחשבה מוטעית שמדובר במשרה מכובדת. בגלל חינוכו הגמדי, גזר הוא שומר חוק נלהב ואופטימי, המאמין שאנשים טובים מיסודם. גזר מאופיין בכוחו הרב ובכריזמה שלו.
אגודת סתרים בראשותו של לופין וונס, יד ימינו של האציל, מתכננת להשתלט על אנק מורפורק. תוכניתם היא לזמן בעזרת קסם דרקון שיטיל אימה על העיר ואז לביים תרחיש שבו כביכול הנצר למשפחת המלוכה של אנק מורפורק חוזר לעיר ומביס את הדרקון ובאופן טבעי מקבל את הכתר מאנשי העיר אסירי התודה וכך יעלה לשלטון מלך בובה שיהיה נתון לשליטתם. ויימס ושאר אנשי המשמר נתקלים בדרקון באחת מהתקפותיו הראשונות ומתחילים לחקור את העניין.
תוכניתו של וונס מצליחה בתחילה. המתחזה מביס את הדרקון - שמועלם על ידי וונס - בקרב ביניהם, וטינרי נזרק לבור הכלא והמתחזה מומלך למלך. אולם הצלחתו היא קצרה, שכן הוא העריך יתר על המידה את יכולתו לשלוט בדרקון, שמצליח לחזור ממימד אחר בכוחות עצמו, ועתה גם בעל רצון חופשי. הדרקון מחסל את רוב חברי האגודה ואת המלך ותופס בעצמו את כס המלוכה, הוא דורש שתושבי העיר יתנו את הזהב והתכשיטים שברשותם ומתכנן לנהל מדיניות חוץ אימפריאליסטית כדי להשיג עוד מהמדינות השכנות.
כמו כן הוא דורש הקרבה של בתולה אחת לחודש. ליידי ראמקין, האשה העשירה ביותר באנק מורפורק ומגדלת דרקוני ביצות, נבחרת להיות מועלית לקורבן. ויימס מצליח לחלץ אותה והדרקון עצמו מובס על ידי ארול, דרקון ביצות שניתן לויימס על ידי ליידי ראמקין כחיית מחמד.
המשמר פורץ לארמון האציל, וונס נופל ומת, ואילו וטינרי חוזר לכס השלטון. המשמר מקבל כבוד והוקרה, וגיבור הספר, ויימס, זוכה בליידי ראמקין.
סנגורוצ'קה
סנגורוצ'קה בפולקלור סלאבי
בגרסאות רבות סנגורוצ'קה היא אשת שלג הקמה לתחייה. הוריה הם אנשים זקנים ללא ילדים. במרבית הגרסות סנגורוצ'קה מתה מכך שהיא נמסה. בגרסאות שונות היא נמסה מבואו של האביב או בעקבות מנהג של קפיצה מעל מדורה (מנהג סלאבי בסוף החורף).
התיעוד הכתוב הראשון לסנגורוצ'קה הוא סיפורו של הסופר הרוסי אלכסנדר אפנסייב (רוסית: Александр Афанасьев ) מ-1869. בסיווג ארנה-תומפסון סיפורה של סנגורוצ'קה קיבל את המספר 703*.
מחזה של אוסטרובסקי
גרסת הסיפור עברה עיבוד למחזה על ידי אלכסנדר אוסטרובסקי, בליווי מוזיקה מאת פיוטר איליץ' צ'ייקובסקי. מחזה זה עובד על ידי רימסקי קורסקוב לאופרה "נערת השלג".
בשנת 1878 יצרו המלחין לודוויג מינקוס והכוריאוגרף מריוס פטיפה גרסה בימתית לסנגורוצ'קה בשם "בת השלג".
נכדתו של דד מורוז
סנגורוצ'קה המודרנית מתוארת כנכדתו ובת לווייתו של דד מורוז ומתקשרת לנובי גוד. היא לבושה במעיל כחול בדרך כלל וסיפור הרקע שלה אינו כולל מוות טראגי. קיים מנהג בו בנובי גוד אישה הלבושה כסנגורוצ'קה תתלווה לגבר הלבוש כדד מורוז במחלוקת מתנות לילדים. הדמות פופולרית מאוד בחבר המדינות מאז שנות ה-30 של המאה ה-20.
מגדל בורוביצקאיה
מגדל בורוביצקאיה (ברוסית: Боровицкая башня) הוא מגדל ושער בחלק הדרום-מערבי של הקרמלין במוסקבה. משקיף על כיכר בורוביצקאיה ועל גן אלכסנדר ליד גשר האבן הגדול.
שער בורוביצקי הוא מבחינה כרונולוגית מהבניינים הראשונים במוסקבה; הם היו קיימים במבצר העץ של דמיטרי דונסקוי.
המגדל מעל השער נבנה בשנת 1490, במהלך בנייתו מחדש של הקרמלין מאבן לבנה ללבנה.
במאה ה-21, מכל שערי הקרמלין, רק שער בורוביצקיה נותר שער נסיעה - הם משמשים את השיירה הנשיאותית של נשיא רוסיה.
פורמולה 1 עונת 1971
עונת 1971 הייתה העונה העשרים ושתיים של אליפות הפורמולה 1, שאורגנה על ידי הפדרציה הבינלאומית לרכב (FIA). ג'קי סטיוארט זכה באליפות הנהגים בפעם הראשונה, בעוד קבוצתו טיירל, זכתה באליפות היצרנים.
הקרב בין מנועי 12V (פרארי, BRM ומאטרה) ובין מנועי ה-8V מתוצרת פורד, הקלים יותר היה בעל חשיבות רבה במהלך העונה. יצרנית הצמיגים דאנלופ חדלה מלשמש כספקית צמיגים באליפות והותירה את חברות גודייר ופיירסטון להתחרות ביניהן.
פדרו רודריגס וג'ו סיפרט מצאו את מותם במהלך השנה במרוצים שונים מחוץ לאליפות. רודריגס נהרג ביולי במהלך מרוץ בנירנברג. סיפרט נהרג במהלך מרוץ שהתקיים בברנדס האטץ' באוקטובר. איגנאציו ג'ונטי, נהגה השלישי של קבוצת פרארי, נהרב בתאונה במהלך מרוץ 1,000 הקילומטרים של בואנוס איירס כחודשיים לפני תחילת העונה.
שיטת הניקוד
הנקודות בכל מרוץ הוענקו לנהגים שסיימו באחד מששת המקומות הראשונים. בחישוב נקודות האליפות הובאו בחשבון חמש התוצאות הטובות מתוך ששת המרוצים הראשונים בעונה וארבע התוצאות הטובות מתוך חמשת המרוצים האחרונים בעונה.
אליפות הנהגים
הטבלה כוללת רק נהגים שצברו נקודות במהלך העונה
אליפות היצרנים
בחישוב הנקודות הובאה בחשבון רק התוצאה הגבוהה ביותר שהושגה על נהג בקבוצה בכל מרוץ. התוצאות המודגשות הן התוצאות שנחשבו לחישוב הניקוד באליפות.
ימת צ'אד
ימת צ'אד היא הימה הרביעית בגודלה בכל אפריקה. ימת צ'אד שוכנת על גבול ארבע מדינות: צ'אד (הקרויה על שם הימה ולה שייך יותר ממחצית שטחה), קמרון, ניגריה וניז'ר. מקור שם הימה הוא ככל הנראה במילה tsade שמשמעותה בשפת בקאנורי המקומית הוא "אגם".
הימה נחשבת רדודה אך למרות שאין לה מוצא אל הים ועל אף שההתאדות בה גבוהה, מימיה אינם מלוחים.
ימת צ'אד היא שריד לימה עתיקה, שכיסתה את שטח אגן צ'אד, וכבר בתקופה קדומה מאוד, היו ממדיה פי שלושה מאשר היום. הימה מתמלאת על ידי מי הנהרות שארי ולוגון. שטחה ועמקה תלויים בכמות המשקעים היורדת במקום. הימה מאבדת כמות רבה ממימיה בגלל חלחול והתאדות, וגם בסחף נהרות.
אגן צ'אד מכיל את העדויות המוקדמות ביותר לכיבוש האנושי שנמצא עד כה במערב אפריקה, ונראה כי אזור אגם צ'אד התיישב ברציפות מאז 500 לפנה"ס. בין התגליות הארכאולוגיות הגדולות באזור היה תרבות הסאו. ההערכה היא שאנשי דייג בצ'ארי שליד אגם צ'אד, הם צאצאי הסאו. בתקופת ימי הביניים (המאה ה-9 עד המאה ה-16) אזור אגם צ'אד היה מקום מפלט חשוב וגם אזור בו אוחדו אוכלוסיות מגוונות על ידי סמכותן של ממלכות חזקות. קבוצת הקאנמבו המודרנית, למשל, מורכבת מכמה קבוצות שאוחדו על ידי אימפריית קאנם בורנו ב; באופן דומה, קבוצת הקנורי המודרנית ירשה את מקומה של קאנם בורנו, שהתקיימה דרומית-מערבית לאגם צ'אד. קבוצות אתניות אחרות התבססו על שפת אגם צ'אד בעבר המאוחר יותר. ההתיישבות הערבית מתוארכת ב.
הימה נחקרה לראשונה בשנת 1823 על ידי תושבים בריטים אשר הגיעו אליה בבואם מטריפולי דרך מדבר סהרה.
מסע דרך החלל הפנימי
מסע דרך החלל הפנימי (באנגלית: Adventure Thru Inner Space) הוא מתקן שפעל בפארק השעשועים דיסנילנד שבקליפורניה. המתקן נפתח ב-5 באוגוסט 1967, עם פתיחת ארץ המחר, ונסגר בשנת 1985 על מנת לפנות מקום לסטאר טורס - מתקן המבוסס על "מלחמת הכוכבים", סרטו של ג'ורג' לוקאס.
תיאור המתקן
בכניסה למתקן: בלובי שבו נמצא התור הקירות מכוסים בתרשים של פתית שלג המהבהב מדי פעם. בקצה החדר עומד מיקרוסקופ ענק שדרכו נוסעים מבקרים (ובצדו האחר נוצרת האשליה שהם הוקטנו). באזור התור נשמעים ברמקולים קולם של מדענים שלכאורה עורכים ניסוי להקטנת אנשים. בנסיעה עצמה זה נוסעים המבקרים ב"רכבי-אטום" דרך המיקרוסקופ ענק המקטין אותם לכאורה, והמבקרים עוברים בחדרים שבהם רואים פתיתי שלג הולכים וגדלים ולבסוף המבקרים נכנסים לתוך פתית השלג על מנת לראות את מבנהו המולקולרי, ובהמשך, כאשר המבקרים קטנים עוד יותר - רואים את האטומים המרכיבים את המולקולה ואת גרעין האטום המרכיב אותו. המדען המספר במתקן מחליט שלא להיכנס לתוך הגרעין והמבקרים חוזרים ו"מוגדלים". בזמן הנסיעה חזרה לתחנה רואים עין ענקית המביטה בנו דרך מיקרוסקופ. אפקט זה היה אחד הפופולריים ביותר במתקן.
ההחלפה ב"סטאר טורס"
לאחר שהמתקן הוחלף בסטאר טורס, חלקים ממנו נשארו, לדוגמה: מבנה התור (בו רק התפאורה הוחלפה), והיציאה. הסימולטור החדש עומד במקום בו בעבר עמד המיקרוסקופ הענק. כיום, ניתן לראות למשך זמן קצר בסרט של "סטאר טורס" את המיקרוסקופ.
סמדר יערון
סמדר יערון (נולדה ב-17 ביוני 1956) היא שחקנית, מוזיקאית, רקדנית ויוצרת רב תחומית.
ביוגרפיה
נולדה בפתח תקווה. בוגרת תיאטרון חברתי באוניברסיטת ת"א (1976). ממייסדי המרכז לתיאטרון עכו (1985) ומאז שותפה מרכזית לפיתוח שפת העבודה התיאטרונית הייחודית של מרכז זה.
בתחילת דרכה יצרה בתיאטרון זה בהשראת מנחי האנסמבל של המרכז. במהלך השנים, מאז נוסד המרכז לתיאטרון עכו, יצרה והשתתפה במספר רב של הפקות עטורות פרסים בתיאטרון, בקולנוע ובטלוויזיה.
ב-1991 זכתה לציון לשבח על משחקה בהצגה "ארבייט מאכט פריי" בבימוי דודי מעיין. ב-1998 זכתה בציון לשבח על משחקה בהצגה "זיכרונות דור שני בחיק העיר העתיקה".
בין השנים 2008–2012 ניהלה אמנותית את פסטיבל עכו לתיאטרון ישראלי אחר וכן, את "החממה למחול" הפעילה במסגרת זו. בשנת 2012 ניהלה אמנותית את פסטיבל "ניסוי כלים" בתל אביב.
לצידו של מוני יוסף, היא מנהלת אמנותית את "פסטיבל מסרחיד" להצגות יחיד בערבית.
יערון מכשירה שחקנים בשיטת האמן היוצר במכללת הגליל המערבי ובמסגרות שונות.
זכתה בפרס לנדאו לתיאטרון ב-2010. ב-2012 הוענק לה פרס המבצעת בטקס "קיפוד הזהב", על יצירתה "אום מוחמד".
הייתה נשואה בעבר לאיש התיאטרון דודי מעיין וכיום במערכת יחסים עם הזמר נתי אורנן.
טורית (חילזון)
טורית (שם מדעי: Turritella) הוא סוג של חילזון ימי. החלזונות מסוג זה המאופיינים בקונכייה בורגית גבוהה וצרה, דמוית מגדל ספירלי. לעיתים קצהה קטום ומסתיים ב"סתימה" סידנית. גודלה בינוני, בין 40 ל-120 מילימטר בממוצע. פירוש שמה המדעי הוא "מגדל" או "צריח", על שם קונכייתה המגדלית. בסוג זה מינים רבים ומאובנים שלו ידועים עוד מתקופת הקרטיקון והם נפוצים למדיי.
רוב מיני הטורית חיים במפרצים, לגונות וימים רדודים ושקטים. הם מתחפרים בחולות וניזונים מאצות, חוריריות ומרקבובית המצטברת על הקרקע החולית.
המין טורית מנומרת (Turritella maculata) חי בים סוף ומזדמן גם בחופי אילת. גובה קונכייתו הוא כ-100 מילימטר.
כשאור דולק בחלונך
כשאור דולק בחלונך הוא שיר בביצוע ההרכב הישראלי שלישיית גשר הירקון. סשה ארגוב הלחין את השיר למילותיו של עמוס אטינגר. השיר נכלל באלבומו של ההרכב "אהבה ראשונה", שתיעד תוכנית מ־1964 באותו השם של השלישייה.
ביצוע סולו של אריק איינשטיין לשיר נכלל באלבומו "ארץ ישראל הישנה והטובה חלק ב'", שהתפרסם ב־1976. מתי כספי ביצע אף הוא את השיר, והוא נכלל באלבומו "מתי כספי שר סשה ארגוב", שהתפרסם ב־1982. ביצוע משותף של גידי גוב ומאיר בנאי בתוכנית "לילה גוב" נכלל באלבום "שירים מלילה גוב 2", שהתפרסם ב־1997. ביצוע של ארקדי דוכין נכלל באלבום גרסאות הכיסוי שלו "נקודת מבט", שהתפרסם ב־2007. רוני גינוסר וגון הלוי כללו את השיר באלבומם "כשאור דולק בחלונך", שהתפרסם ב־2014, שכלל ביצועים שלהם לשירי סשה ארגוב. חבורת "זהו זה!" ביצעו את השיר ב־2020.
על השיר
השיר נכתב לתוכניתה הראשונה של שלישיית גשר הירקון "אהבה ראשונה", שהועלתה ב־1964.
ההשראה לשיר הייתה שכנתו של אטינגר, שגרה בשכירות בבניין מולו ברחוב רש"י 12 בתל אביב. אטינגר לא הכיר את האישה ולא ניסה להכיר אותה, אך ראה אותה כותבת הרבה, ושם לב לכך שהאור בדירתה דולק ללא הפסקה במשך כל שעות היממה. שני הפרטים עוררו את סקרנותו. לימים נודע לו שהאישה הייתה ניצולת שואה בודדה, והעריך שהיה לכך קשר לאור הבלתי פוסק בדירתה.
הלחן המוכר למילים של אטינגר הוא של סשה ארגוב, אך קיים גם לחן אחר של יוני רכטר ואבנר קנר. השיר בביצוע "ארבע-עשרה אוקטבות" נכלל באלבום שנושא את שם ההרכב, שהתפרסם ב־1975.
ג'יימס ג'ררד
ג'יימס (ג'יימי) ג'ררד (באנגלית: James B. Jarrard) הוא קצין בדרגת לוטננט גנרל בצבא ארצות הברית המכהן כסגן מפקד כוחות הצבא בפיקוד האינדו-פסיפי של ארצות הברית.
חמורבי (פירושונים)
חמורבי הוא גרסה אכדית לשם השמי צפון־מערבי המשוחזר כעמו־רפִא, ומוכר משמות של כמה מלכים אמורים בתקופת הברונזה.
ורשאץ
ורשאץ (בסרבית קירילית: Вршац) היא עיר בצפון-מזרח סרביה. העיר נמצאת במחוז באנאט דרומי, בפרובינציה האוטונומית וויבודינה, וב-2011 עמדה אוכלוסייתה כולל בפרוורים על 57,369 נפש. העיר שוכנת 85 קילומטרים מזרחית מהבירה בלגרד.
ג'יימס ג'ררד
ביוגרפיה
בתפקידו הראשון כקצין חי"ר שירת בגדוד השביעי של רגימנט החי"ר השישי בדיוויזיית השריון הראשונה שהוצבה בגרמניה. הוא השתתף כמפקד מחלקה במלחמת המפרץ. לאחר מכן עבר הכשרת ריינג'רס ושירת בפורט בנינג. בתפקידו הבא הוצב בדיוויזיית החי"ר ה-25 בהוואי.
ורשאץ
אוכלוסייה
כמות האוכלוסייה לפי שנים:
ג'יימס ג'ררד
ביוגרפיה
ג'ררד המשיך בקריירה צבאית בכוחות המיוחדים. הוא השתתף בפלישה האמריקאית להאיטי ב-1994, במלחמת עיראק ובמלחמת אפגניסטן. שימש סגן מפקד ומפקד כוח דלתא וקצין המבצעים של פיקוד המבצעים המיוחדים המשולבים. ב-2014 מונה לסגן מפקד דיוויזיית החי"ר השביעית ובשנים 2017-2018 פיקד על כוח המשימה של המבצעים המיוחדים במבצע נחישות טבועה. הוא שימש קצין אג"ם של פיקוד המבצעים המיוחדים.
בנובמבר 2019 מונה ג'ררד למפקד דיוויזיית החי"ר ה-25. ביולי 2021 מונה לראש מטה פיקוד האינדו-פסיפי של ארצות הברית וביולי 2022 מונה לסגן מפקד כוחות הצבא בפיקוד.
ג'ררד בעל תואר שני בלימודים צבאיים מאוניברסיטת חיל האוויר והוא בוגר המכללה לפיקוד ומטה של חיל האוויר. אחיו התאום הוא קצין בדרגת מייג'ור גנרל המשרת במשמר הלאומי.
ורשאץ
הקהילה היהודית
תיועד לנוכחות יהודים בוורשאץ קיים מ-1766. קהילה יהודית אשכנזית מאורגנת נוסדה במחצית השנייה של המאה ה-18. ב-1828 הוקם בית הכנסת של הקהילה ומ-1850 קיימות רשומות מישיבות הקהילה. ב-1852 הוקם בית הקהילה ובו שכנו משרדיה.. בוורשאץ פעל תלמוד תורה עד 1871. במהלך התקופה האוסטרו-הונגרית חל בוורשאץ פיתוח כלכלי שהוביל לעלייה במספר תושביה ובכלל זה בני הקהילה היהודית. בשלהי המאה ה-19, הוקם בית עלמין יהודי. כלכלת בני הקהילה נסמכה על מסחר ומיעוטם היות תעשיינים ובעלי מקצועות חופשיים. לאחר מלחמת העולם הראשונה והקמת ממלכת יוגוסלביה, פקד את הממלכה משבר כלכלי חריף שהוביל להגירה פנימית ליישובים גדולים ומבוססים יותר, ותהליך זה לא פסח על בני הקהילה היהודית. במהלך השואה נרצחו מרבית בני הקהילה והיא לא שוקמה. ב-1966 נהרס מבנה בית הכנסת על ידי השלטונות היוגוסלביים. ב-1969 הועתק בית העלמין היהודי למיקום חדש.
תמונות מהעיר
יער ראשוני
יער ראשוני, או יער בתולי, הוא יער עתיק שמפגין מאפיינים אקולוגיים ייחודיים ושבו התפתח קלימקס מסוים. בדרך כלל מוגדר יער ראשוני כיער שלא הושפע מפעילות האדם ושבו לא התפתח קיטוע בתי גידול, אבל כיום ידוע כי קיימת השפעה של בני-האדם גם על כ-10% מיערות העד באזור האמזונאס, שנחשבים ל"יערות ראשוניים", וכן במקרים רבים אחרים. עם זאת, קיים הבדל בין "יער ראשוני" ל"יער עתיק", שהוא יער שהושפע מפעילות האדם (ולעיתים אף ניטע בתקופות קדומות על ידי בני אדם).
העצים המתים באופן טבעי ביער ראשוני יוצרים פערים בחופה שנוצרת על ידי העצים החיים; בכך הם מאפשרים חדירת קרני השמש ופוטוסינתזה בצמחיית השכבה העליונה. בגלל פעילות אנושית, שטחי יער ראשוני ברחבי העולם הפכו לנדירים.
יער משני הוא יער שמושפע מתהליכים כמו בינוי, דילול מכוון, אקופרקמינג או דילול בשיטת "חתוך ושרוף".
קורדליה אדוורדסון
ביוגרפיה
אדוורדסון נולדה במינכן, גרמניה, בשנת 1929. וגדלה כנוצרייה כקתולית. עם זאת, מאחר שאביה, הרמן הלר, היה יהודי, אדוורדסון נעצרה על ידי הנאצים במהלך השואה וגורשה למחנות הריכוז טרזיינשטט ואושוויץ. גם סבה מצד אמה היה יהודי והמיר את דתו לקתולי.
מותה
קורדליה אדוורדסון נפטרה ממחלה בסטוקהולם ב-29 באוקטובר 2012, בגיל 83.
קוני מאק
קורנליוס אלכסנדר מקגיליקאדי השלישי, (באנגלית: Cornelius Alexander McGillicuddy III; נולד ב-29 באוקטובר 1940) הידוע בשמו השכיח יותר קוני מאק, הוא פוליטיקאי אמריקאי לשעבר, איש המפלגה הרפובליקנית. מאק ייצג את מדינת פלורידה בשני בתי הקונגרס של ארצות הברית — תחילה בבית הנבחרים (1989-1983) ולאחר מכן בסנאט (2001-1989). בשתי מערכות בחירות לנשיאות נשקלה העמדתו לתפקיד סגן נשיא ארצות הברית.
ביוגרפיה
ב-1982 התמודד מאק לראשונה לתפקיד ציבורי, כאשר הכריז על התמודדותו למועמדות המפלגה הרפובליקנית לייצוג מחוז הקונגרס ה-13 של פלורידה בבית הנבחרים האמריקאי. מחוז קונגרס זה יוצג בידי ויליאם להמן, יהודי חבר המפלגה הדמוקרטית. מאק הוביל במערכת הבחירות המקדימות בה התמודדו ארבעה מועמדים שונים עם 28% מהקולות, ובאוקטובר, אחרי סיבוב שני, זכה במועמדות הרפובליקנית. ביום הבחירות הכלליות זכה ב-65 אחוזים מקולות הבוחרים. הוא נבחר מחדש גם ב-1984 וב-1986. לקראת בחירות 1988 בארצות הברית הודיע הסנאטור המכהן מפלורידה, לוטון צ'ילס, לפרוש מהפוליטיקה של ארצות הברית. אחרי שלוש תקופות כהונה בבית הנבחרים החליט מאק להתמודד לסנאט על מושבו הריק של צ'ילס. אחרי שזכה במועמדות מפלגתו ברוב גדול, בבחירות הכלליות גבר על יריבו מהמפלגה הדמוקרטית ברוב דחוק בן 50% בלבד.
הוא החליט לפרוש ב-2000 מהזירה הפוליטית ולא להתמודד בבחירות חוזרות לקדנציה שלישית. גזבר מדינת פלורידה וחבר בית הנבחרים לשעבר ביל נלסון, נבחר למושבו של מאק בסנאט. בנו של מאק, חבר הקונגרס האמריקאי קוני מאק הרביעי, ניצב מול נלסון כמועמד הרפובליקני ב-2012, אך לא הצליח לגבור עליו. ב-2005 מונה מאק בידי נשיא ארצות הברית ג'ורג' ווקר בוש ליו"ר המועצה המייעצת של הנשיא לרפורמת במערך המיסוי הפדרלי. מאז ראשית שנת 2007 מאק הוא יועץ מדיני בכיר של חברת השדלנות "ליברטי פרטנרס" (Liberty Partners) שבסיסה בטלהסי. ב-15 באפריל 2010 התפטר מאק מתפקידו כיושב ראש מטה הבחירות של צ'ארלי כריסט לסנאט של ארצות הברית.
M.I.A.M.I.
(קיצור של: Money Is a Mayor Issue) הוא אלבום הבכורה של הראפר האמריקאי-קובני פיטבול. הוא יצא לאור ב-24 באוגוסט 2004 על ידי TVT רקורדס.
הפקה
המפיק הראשי של האלבום הוא ליל ג'ון אשר הופיע במספר שירים מתוך האלבום. בנוסף הופק על ידי האחים דיאז.
הצלחה מסחרית
האלבום נבחר במקום 14 במצעד האלבומים, בילבורד 200 ב-11 בספטמבר 2004, שם החזיק מעמד כ-40 שבועות.
איגוד תעשיית ההקלטות האמריקאי אישר את האלבום זהב ב-8 באפריל 2005 אחרי שהגיעה ל-500,000 מכירות.