cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
ספרי במדבר
תכנים רבים ואף סגנון הכתיבה מורים שמקור הדרשות הוא מבית מדרשו של רבי ישמעאל. רוב הדרשות התלמודיות בשם "תנא דבי רבי ישמעאל" נמצאות בספרי שלנו, וישנם אף דרשות מקבילות לכאלה הנמצאות במכילתא דרבי ישמעאל על ספר שמות.
על פי שמות התנאים המוזכרים במדרש, נראה כי הוא קדום יחסית לשאר מדרשי ההלכה. נראה כי בספר יש גם רובד עריכה מאוחר מבית מדרשו של רבי יהודה הנשיא.
מהדורות
בשנת תרע"ז הוציא חיים שאול הורוביץ מהדורת מדעית של הספרי בלייפציג, ביחד עם ספרי זוטא.
הרב שכנא קולדצקי הוציא לאור את הספרי ביחד עם פירוש רבינו הלל. בשנות תשע"א - תשע"ה הוציא מנחם כהנא מהדורה מדעית עם פירוש בחמשה כרכים.
I've Been Expecting You
I've Been Expecting You הוא האלבום השני של הזמר הבריטי רובי ויליאמס. האלבום יצא לאור ב-26 באוקטובר 1998. האלבום נכתב על ידי גאי צ'יימברס וסטיב פאוור שהחלו לכותבו בג'מייקה, באביב 1998. במצעדי האלבומים, זכה האלבום להצלחה רבה, כשהגיע למקום הראשון במצעד האלבומים הבריטי ובאירלנד, ולעשרת הגדולים בשתי מדינות נוספות. בבריטניה, הגיע האלבום למעמד פלטינה×8 עם מכירות של יותר משניים וחצי מיליון עותקים, מתוך חמישה מיליון בכלל אירופה. במצעד 100 האלבומים הגדולים בכל הזמנים של ערוץ 4 הבריטי, הגיע האלבום למקום ה-91.
רקע
רובי ויליאמס אמר על האלבום: "רוב השירים שכתבתי הם באמת אישיים, בעיקר החלומות הללו, שהם יותר כמו מלאכים. זה באמת גרם לי לבכות בפעם הראשונה שכתבתי אותו". ב-2001, האלבום יצא מחדש, מאחר שויליאמס נתבע על כך ששורה מהשיר Jesus in a Camper Van מועתקת משירו של לאוודון ווינוורייט השלישי, "I am the Way". הרצועה הוחלפה בשיר "I Am the Way".
הצלחת האלבום
"I've Been Expecting You" היה האלבום השני של ויליאמס. אלבומו הקודם, Life thru a Lens הצליח בעיקר בבריטניה, כשהגיע אל המקום הראשון במצעד האלבומים, ולמעמד פלטינה×8. לעומתו, I've Been Expecting You הצליח גם במדינות אחרות, והחל את הצלחתו של ויליאמס גם מחוץ לבריטניה - באירופה כולה. בבריטניה, נכנס האלבום היישר אל המקום הראשון, מכר מעל לשלושה מיליון עותקים והגיע למעמד פלטינה×10. באירופה, מכר האלבום למעלה מחמישה מיליון עותקים, והגיע למעמד לפטינה משולשת.
ביקורות
ביקורותו של ג'ון בוש מאתר Allmusic הייתה חיובית ברובה, והוא כתב שהאלבום "מחושב". מייק דייבר מאתר ה-BBC, כתב שהאלבום הוא האלבום הטוב ביותר של ויליאמס. בביקורת על האלבום באתר ה-NME, ניתנו לאלבום שמונה נקודות מתוך עשר, ונכתב ש"האלבום מציע 12 סיבות טובות למה לאהוב אותו."
Millennium
Millennium היה הסינגל הראשון מהאלבום. השיר יצא לאור כסינגל ב-7 בספטמבר 1998, והופק על ידי גאי צ'יימברס וסטיב פאוור, ונכתב על ידי ויליאמס עצמו. השיר הושפע משירו של ג'ון בארי בסרטי ג'יימס בונד מתוך הסאר אתה חי רק פעמיים. בין השירים, יש דמיון רב מבחינת הפלייבקים של השירים. השיר היה לשיר הראשון שהגיע לפסגת מצעד הסינגלים הבריטי.
No Regrets
No Regrets הוא שיר פופ רוק שנכתב על ידי רובי ויליאמס וגאי צ'יימברס, שגם הפיק אותו. את השיר מבצע רובי ויליאמס יחד עם ניל טננט, סולן ה-Pet Shop Boys וניל האנון סולן ה-Divine Comedy. השיר יצא לאור כסינגל השני מהאלבום ב-30 בנובמבר 1998, והגיע בשיאו למקום הרביעי במצעד הסינגלים הבריטי. השיר מדבר על תודתו של ויליאמס לחברי הלהקה טייק ד'את, וכששר ויליאמס את השיר בהופעות חיות, הוא מקדיש אותו לחברי הלהקה.. הבי סייד של הסינגל נקרא "Antmusic" והוא מופיע בפסקול הסרט באג לייף. השיר הוא קאבר של השיר של להקת "אדם והנמלים".
Strong
Strong הוא שיר בריטפופ מהאלבום. השיר נכתב והופק על ידי גאי צ'יימברס, ויצא לאור כסינגל השלישי מהאלבום ב-15 במרץ 1999. גרסת הבי סייד לשיר היא גרסת ההופעה של Let Me Entertain You שהוקלטה בטקס פרסי המוזיקה הבריטית בשנת 1999. השיר היה לשיר השביעי ברציפות של ויליאמס שהגיע לחמשת הגדולים במצעד הסינגלים הבריטי.
She's the One
She's the One הוא גרסת כיסוי לשיר של הלהקה "World Party". השיר הופק על ידי גאי צ'יימברס ויצא לאור כסינגל הרביעי מהאלבום ב-8 בנובמבר 1999, יחד עם גרסת איי סייד כפולה שנקראה "It's Only Us". השיר נכלל גם באלבום האוסף The Ego Has Landed. השיר היה לשיר השני של ויליאמס שהגיע לפסגת מצעד הסינגלים הבריטי. בנוסף, הגיע השיר למעמד זהב בבריטניה.
ת'ור בלילי
ת'ור בלילי (באנגלית: Thoor Ballylee; באירית: Túr Bhaile Uí Laí) הוא שמה של טירה אנגלו-נורמנית מבוצרת השוכנת על גדת נהר סטרימסטאון, יובל של נהר קלון (Cloone River), ליד העיירה גורט שבמחוז גולוויי, אירלנד. טירה זו, ששימשה בתור מגדל מגורים, נבנתה בזמן המאה ה-15 (או ה-16) על ידי בני שושלת בית ברק (Burke). בית ברק שלט בעבר על אזורים נרחבים באי האירי, כגון פרובינציית אלסטר ההיסטורית, המחולקת כיום בין אירלנד לבין הממלכה המאוחדת, ופרובינציית קונכט שבמערב האי.
ת'ור בלילי ידועה גם בשמה הנוסף, מגדל ייטס, כיוון שהמשורר האירי הנודע, חתן פרס נובל לספרות לשנת 1923, ויליאם בטלר ייטס, התגורר בטירה זו ואף היה בעלי הטירה לפרק זמן של 12 שנים (1929–1917).
היסטוריה
ת'ור בלילי נבנתה במאות ה-15–16 לערך, על אדמה שהייתה שייכת לרוזני קלנריקארד, בני שושלת בית ברק, שליטי פרובינציית קונכט והחלק המזרחי של ברונות קילטרטאן, אזור השייך למחוז גולוויי, בתחום הפרובינציה.
הגשר הסמוך לטירה, אשר הוא בעל ארבע קשתות, נבנה בסביבות 1825. ב-1837 בני משפחת קאריק, אחת מהמשפחות שהתגוררו באזור גורט, נרשמו כדיירים בטירה. אחד מבני המשפחה, פטריק קאריק, מתועד בסקר אדמות שבוצע ב-1857 על ידי סר ריצ'רד גריפית', גאולוג אירי שעמד בראש מחלקת העבודות הציבוריות האירית, כחלק מפרויקט מיפויה הפיזי של אירלנד שביצע מטעם המחלקה בראשה עמד. הרכוש אותו החזיק, כלל בתוכו דיר עזים וטירה ובנוסף אליה טירת בלילי עצמה שתשופץ על ידי ייטס 60 שנה לאחר מכן. נכון לזמן עריכת סקר האדמות, שווי הטירה הוערך ב-5 פאונד. קאריק השכיר את השטח, מוויליאם הנרי גרגורי, ברונה של קילטרטאן ובעלה של ליידי אוגוסטה גרגורי, מאושיות התחייה הספרותית האירית וידידתו לימים של ייטס. הזוג החזיק בבעלותו באחוזת קול (Coole Estate) ששטחה הגיע לכדי 20 קמ"ר שהקיפה בתחומה גם את שטח הטירה. בני הזוג גרגורי התגוררו בקול האוס (Coole House), ביתם המשותף שבאחוזה.
ביתה של ליידי אוגוסטה גרגורי היווה מקום מפגש לגדולי הספרות האירית באותם ימים, בהם ניתן למנות את ויליאם בטלר ייטס, ג'ון מילינגטון סינג, שון או'קייסי, פדריג קולום, ג'ורג' ויליאם ראסל ורבים נוספים. בסמוך לת'ור בלילי, בקול פארק (Coole Park), ייסדו סופרים ומשוררים אלה את התנועה הספרותית האירית שהשאירה חותם בל יימחה באירלנד. תנועה זו שמה לה למטרה לקדם את החייאת התרבות הקלטית והשפה הגאלית העתיקה, בשילוב טיפוח תודעה לאומית איתנה. ההישג הבולט ביותר של פעילותם האמנותית הוא הקמת תיאטרון אבי, בדבלין, שהרבה להציג יצירות מאת מחזאים אירים הקשורות בנושאן לפולקלור ולשפה האירית, במטרה לגבש מחדש את זהותו של העם האירי.
הטירה נקראת גם מגדל ייטס, מפני שהמשורר האירי, חתן פרס נובל לספרות לשנת 1923, ויליאם בטלר ייטס, היה המזוהה ביותר עם טירה זו, בעיקר מבחינת היותה סמל אדריכלי בולט לפעילותו האמנותית. ייטס היה כה מוקסם מהטירה וממיקומה באזור כפרי, דבר שהניע אותו לקבל החלטה לרכוש את הטירה ולשפצה למטרת מגורים תמורת סכום זעום של 35 פאונד, בשנת 1917. במהלך עבודות השיפוץ שנמשכו שנתיים, ייטס והארכיטקט שלו, הפרופסור ויליאם א. סקוט, דאגו לשמר את החלונות המקוריים של הטירה בקומתה העליונה, ובקומות התחתונות הם התקינו חלונות גדולים יותר. בין 1921 ל-1929, ייטס בחר להתגורר עם משפחתו בטירה כיוון שהטירה סיפקה עבורו את כמיהתו לטעת שורשים בליבו של נוף כפרי אירי טיפוסי. בחירתו זו משקפת את רגשות השייכות העמוקים שחש כלפי הלאום והתרבות האירים. בנוסף לכך הטירה העניקה לו תחושת חיבור עמוקה עם העבר והפולקלור הקלטי העתיק של ארצו.
מרי האנלי (1979 - 1914), מייסדת אגודת קילטרטאן המקומית, החלה לקדם ב-1961 התעניינות מחודשת בהיסטוריה הספרותית של האזור ובפעילותם האמנותית של ויליאם בטלר ייטס, ליידי גרגורי ואדוארד מרטין. היא החלה לעבוד ב-1964 על מלאכת שיקום טירת בלילי, בשיתוף הרשות הלאומית האירית לפיתוח התיירות ובסיועה של משפחת ייטס. האנלי שכנעה את המשורר פדריג קולום לפתוח את הטירה לציבור הרחב כמה ימים לאחר יום השנה להולדתו של ייטס שחל ב-13 ביוני 1965, ב-20 בחודש. הם החליטו להשאיר את שם הטירה, מגדל ייטס, כשם שהיה נהוג לכנותה בזמן מגוריו של ייטס בטירה וייעדו את הטירה לפעול כמוזיאון לזכרו. המוזיאון כולל בתוכו אוספים של שירתו המוקדמת של ייטס וכן מציג ומשמר את הריהוט המקורי ששימש את המשפחה במהלך מגוריה בטירה. בית הטוחן הצמוד לטירה, פועל כמקום הארחה לשתיית תה וכן ממוקמת בו חנות. בשלב מאוחר יותר נבנה בנין חדש לגמרי כהרחבה למבנה הקיים.
כיום
בשל קרבתה לנחל סטרימסטאון, ת'ור בלילי נתונה לשיטפונות ארעיים, בהם ניתן למנות את השיטפון שאירע ב-1995 ואת השיטפון שאירע בחורף 2009/2010. השיטפון שפקד את הטירה בחורף זה גרם לה נזק נרחב ביותר. לזמן מה, לא היה ברור אם יש באפשרותה של הממשלה האירית לממן את עבודות שיקום הטירה שניזוקה, מפאת משבר כלכלי שהעיק על אירלנד בשנים אלה. אולם, בפברואר 2012 הוסדר נושא זה והעבודות לשיקום הטירה החלו להתבצע על ידי הרשות הלאומית האירית לפיתוח התיירות, על אף שלא הוגדר מראש תאריך לפתיחת הטירה מחדש לציבור.
אחד מהכוחות העומדים מאחורי ההחלטה שהתקבלה בדבר נושא פתיחתה מחדש של הטירה, היא הפוליטיקאית לוריין היגינס, נציגת מחוז מזרח גולוויי לסנאט. המניע לתמיכתה בשיקום הטירה נבע מכך משום שהיא חשבה לנכון שדבר זה יסייע לפיתוח התיירות המקומית. אולם, פתיחתה מחדש של הטירה לציבור לא נראתה עדיין באופק, גם כשהגיע חודש פברואר, שנת 2013. בכל אופן, קבוצה עסקית מקומית חברה למשרד התיירות האירי כדי לחתום על הסכם קבלן עם החברה לפיתוח כפרי של גולוויי, כדי להאיץ את עבודות התחזוקה והשיפוץ של הטירה.
ב-2014, גוף קהילתי מקומי, בשם "אגודת ייטס - ת'ור בלילי" (Yeats Thoor Ballylee Society), החכיר את הטירה ממשרד התיירות האירי כדי להופכו למרכז תרבותי וחינוכי. זאת, בהתאם ללוח זמנים שנקבע מראש כדי להתכונן לחגיגות יום השנה ה-150 להולדתו של ויליאם בטלר ייטס, התאריך ה-13 ביוני 2015. האגודה דאגה לכך, בשיתוף הוועדה הלאומית המפקחת על האירועים לכבוד ייטס ובשיתוף אגודת ייטס, שת'ור בלילי תהווה חלק אינטגרלי מחגיגות אלו (Yeats 2015).
בתחילת חודש דצמבר 2015, הסופה "דזמונד" פקדה את אירלנד והממלכה המאוחדת, תוך שהיא מביאה איתה גשמים חזקים במיוחד ורוחות סוערות. ת'ור בלילי והקוטג' הסמוך ניזוקו עקב שיטפון שהגיע לכדי גובה כמה מטרים של מי הגשמים.
אדריכלות
בטירה ארבע קומות ובכל קומה חדר אחד. בין כל קומה וקומה מקשר גרם מדרגות אבן ספירליות, המוביל עד לחומה החיצונית המקיפה את הטירה, שעוביה מגיע לכדי 2 מטרים ו-13 סנטימטר. בכל קומה ישנו חלון הצופה לעבר נחל סטרימסטאון הזורם בסמוך ובצמוד לטירה נמצא מבנה קוטג' בעל גג סככה.
ייטס תיאר את החדר שבקומת הקרקע כ"חדר הנאה ביותר שראיתי מימיי, חלון רחב הצופה על הנהר ודלת מקושתת המובילה לעבר האולם בעל הסככה". כמו כן, הוא העריץ את גרם המדרגות הספירלי באומרו עליהן, כאשר הוא מצוטט מהפואמה "הדם והירח":
ובתרגום חופשי לעברית:
בהתייחסות אחרת למגדל ולנהר סטרימסטאון הזורם בסמוך, ייטס כותב את השורות הבאות, אותן השמיט מהגרסה השנייה של השיר "מדיטציות בזמן מלחמת אזרחים" (Meditations In A Time Of Civil War), אותו הוא כלל בקובץ השירים "המגדל" (The Tower):
על החומה מוצב לוח זיכרון החקוק מאבן המנציח את רעייתו של ייטס ושותפתו לחיים, ג'ורג' הייד-ליס:
אביחי זפרני
אביחי זפרני (נולד ב-13 במרץ 1981) הוא קצין בצה"ל בדרגת אלוף-משנה המשמש נספח צה"ל בהודו. שימש מפקד חטיבת יהודה, מפקד חטיבת יפתח, מפקד בא"ח גולני ומפקד גדוד 12.
ביוגרפיה
זפרני, בנם של יצחק וחנה, נולד וגדל בחצור הגלילית. למד בבית הספר הריאלי שבחיפה והיה חניך הפנימייה הצבאית לפיקוד, בוגר מחזור מ"ה. התגייס לצה"ל בשנת 1999, שובץ בחטיבת גולני והתקבל לפלס"ר גולני. עבר מסלול הכשרה כלוחם, קורס מ"כים חי"ר וקורס קציני חי"ר. בסיום הקורס שב לפלס"ר ומונה למפקד צוות, והשתתף בלחימה כנגד הטרור הפלסטיני באינתיפאדה השנייה, בין היתר במבצע משפחה במצור. במהלך המבצע הצוות בפיקודו הרג שניים מהמחבלים, בעוד הוא נפצע באורח קל מרסיסים ברגלו. זמן קצר לפני פרוץ מלחמת לבנון השנייה, מונה למפקד הפלוגה המסייעת בגדוד 12, והוביל אותה בלחימה כנגד החזבאללה, ולאחר מכן בלחימה כנגד החמאס ברצועת עזה. בהמשך מונה למפקד פלגה ב' ביחידת אגוז, ושימש בתפקיד בין היתר במהלך מבצע עופרת יצוקה. לאחר מכן שירת כמפקד מחזור בבא"ח גולני.
ב-24 ביולי 2014, בעיצומו של מבצע צוק איתן, הועלה לדרגת סא"ל ומונה למפקד גדוד 12, לאחר שמפקד הגדוד, שי סימן טוב, נפצע, והוביל את הגדוד בלחימה עד לסיום המבצע. לאחר המבצע המשיך לפקד על הגדוד עד ליולי 2016. באוגוסט 2016 מונה למפקד בא"ח גולני, ושימש בתפקיד עד יולי 2018. ב-19 ביולי 2018 הועלה לדרגת אל"ם ומונה למפקד חטיבת יפתח, במקביל כיהן כמפקד קורס מג"דים בקורס מפקדי פלוגות ומפקדי גדודים, ושירת בתפקידיו עד 22 ביולי 2020. ב-12 באוגוסט 2020 מונה למפקד חטיבת יהודה, תפקיד אותו מילא עד 2 ביוני 2022. משרת כנספח צה"ל בהודו.
שה-ג'יאג'וואנג
שְׁה-גְ'יָאגְ'וָאנְג (בסינית מפושטת: 石家庄; בסינית מסורתית: 石家莊; בפין-יין: Shíjiāzhuāng; מילולית: "הכפר של משפחת שְׁה (האבן)") היא נציבות עירונית ובירת מחוז חֶבֵּיי שבצפון-מזרח הרפובליקה העממית של סין. על פי מפקד האוכלוסין משנת 2020 מספר התושבים הכולל בנציבות היה כ-11.235 מיליון תושבים, מתוכם כ-5.758 מיליון בשטח האורבני.
אביחי זפרני
חיים אישיים
זפרני מתגורר במיתר, נשוי לשלי ואב לארבעה. בעל תואר ראשון בהיסטוריה וביטחון מהאוניברסיטה העברית, ותואר שני במנהל ציבורי מאוניברסיטת בר-אילן.
שה-ג'יאג'וואנג
התפתחות האזור העירוני
עד לפני שנת 206 לפנה"ס של תקופת שושלת האן, היה האזור מקום העיר "שְׁה" במדינת "ג'או", שהייתה מדינה חשובה בתקופת המדינות הלוחמות. בין השנים 206 לפנה"ס עד 220 לספירה של תקופת שושלת האן, ושנים 581–618 בתקופת שושלת סווי, נהיה האזור עיר-נפה עם אותו השם "שיהי", שתפקדה כ"עיר שוק" (עיר בעלת זכות לקיים שווקים לשם סחר, להבדיל מערים וכפרים רגילים). האזור בוטל בתפקוד "נפה" עם התארגנות מחודשת של הממשל המקומי בשנים 618–907 של תקופת שושלת טאנג, והפך להיות אזור עירוני בולט יותר מאשר עיר-שוק מקומית, כשהוא כפוף לעיר המשגשגת "ג'נגדינג" שנמצאת מספר קילומטרים מצפון לו.
פיתוח עירוני במאה ה-20
תחילת צמיחתה של העיר לאחת הערים המרכזיות בסין כיום החלה בשנת 1905, כשמסילת הרכבת הקרויה כיום "ג'ינגגוואנג" (ונמשכת כיום מבייג'ינג עד העיר ווהאן שבדרום סין), המשיכה להתרחב באותה שנה והגיעה מבייג'ינג עד לאזור שה-ג'יאג'וואנג. פיתוח המסילה בתחילת המאה ה-20 הביא להרבה סחר ותחומי מסחר חדשים בעיר כמו גם עידוד חקלאים רבים לגדל יבולים למכירה, ולא עוד רק לשם אספקת מזון לביתם שלהם. בשנים שלפני מלחמת העולם השנייה, כבר הייתה עיירת-מסילה גדולה כמו גם מרכז מסחר עם איסוף סחורות ממחוז שאנשי הגובל במחוז חביי ממערב וממחוזות רחוקים יותר במערב סין ומרכז למסחר בגידול יבולי החקלאות בכל "מישור צפון סין", בייחוד של דגן, טבק וכותנה. בשנת 1935 כבר תפקדה כמרכז כלכלי גדול וחשוב בהרבה מהעיר ג'נגדינג. בסוף מלחמת העולם השנייה השתנה שוב אופייה של העיר עם המשך העלאת מעמדה, כאשר אף הפכה להיות העיר הראשית מבחינה מנהלית במערב מחוז חביי והתפתחה לעיר תעשייתית. עוד לפני מלחמת העולם השנייה הייתה בעיר תעשייה מבוססת כגון ייצור גפרורים, עיבוד טבק וייצור זכוכית.
עמוס נחום
עמוס נחום (באנגלית: Amos Nachoum; נולד ב-1950) הוא צלם טבע ישראלי-אמריקאי, מגדולי צלמי החי התת-מימי בעולם.
שה-ג'יאג'וואנג
פיתוח עירוני במאה ה-20
כנציבות עירונית, מורכבת שה-ג'יאג'וואנג מ-22 אזורים: 8 מועצות עירוניות, 3 נפות עירוניות ו-11 נפות:
עמוס נחום
ביוגרפיה
נחום נולד בשכונת גבעת עלייה שביפו, בנם הבכור של זוג יוצאי טריפולי. לעמוס שתי אחיות צעירות, אילנה ומיכל.
שה-ג'יאג'וואנג
גאוגרפיה
הנציבות העירונית משתרעת על פני 14,072 קמ"ר בקצה המערבי של מחוז חביי וגובלת בבאודינג מצפון, בשינגטאי מדרום, בחנגשווי ממזרח ובמחוז שאנשי ממערב. העיר ניצבת בשולי "מישור צפון סין", למרגלות הצד המזרחי של רכס הרי טאיחאנג, ומדרום לנהר "חוטוו" במרחק של כ-265 קמ"ר דרום-מערבית לבייג'ינג בירת סין. לשה-ג'יאג'וואנג טמפרטורה ממוצעת של -1.5 מעלות צלזיוס, ולפי שיטת קפן הממיינת אזורים בעולם על פי האקלים השורר בהן, ממוקמת העיר בגבול שבין אזור אקלים סובטרופי גשום לבין אזור אקלים יבשתי לח. החורף יבש ודי קר בהשפעת רוחות האנטי ציקלון הסיבירי, ואילו הקיץ חם מאוד ולח בהשפעת רוחות המונסון במזרח אסיה; מסיבה זו מרבית הגשמים הם בחודשי הקיץ.
כלכלה
במשך הזמן התפתחה העיר למרכז כלכלי גדול בצפון סין וכיום נחשבת למרכז הכלכלי של מחוז חביי. היא המרכז הראשי לתעשיית הרוקחות בסין ואחד המרכזים הראשיים לתעשיית הטקסטיל. תעשיות עיקריות נוספות בעיר הן טכנולוגיית נתונים אלקטרוניים, ייצור חומרי בנייה, פיתוח מדע המֵטַלוּרגִיָה - חקר תכונותיהן של מתכות, ייצור במפעלים כימיקליים, והיקף גדול של סחר ומסחר. בשנת 2008 היה התוצר הלאומי הגולמי של העיר 283.8 מיליארד יואן, עלייה של 11 אחוזים מהשנה שלפני.
עמוס נחום
ביוגרפיה
כבר בילדותו חלם להיות צלם. בשנת 1969 התגייס לסיירת שקד ושירת בה כלוחם. עם שחרורו התמחה במשך שנה כצלם אופנה, ולאחר מכן חזר לשירות במלחמת יום כיפור באזורי הקרבות בסיני.
בית הכנסת המשוחזר בוורצ'לי
בית הכנסת המשוחזר בוורצ'לי (Vercelli) הוא אחד מבתי הכנסת של יהדות פיימונטה, הראשון שהוקם לאחר שהוכרזה אמנציפציה ליהודים באיטליה. הרישיון לבנייתו ניתן על ידי שליט פיימונטה, קרלו אלברטו, מלך סרדיניה, בשנת 1848.
עמוס נחום
ביוגרפיה
כבר מתחילת שירותו נהג לצלם "תמונות מלחמה"; תצלומים שצילם התפרסמו על ידי סוכנות הידיעות AP. לאחר שחרורו נכנס עם חבריו לעסקי השטת יאכטות, ובמסגרת זו טייל בעולם.
שה-ג'יאג'וואנג
כלכלה
בשנת 1991 הוקם בעיר אזור טכנולוגיית היי-טק, כאזור פיתוח בעל חשיבות מדינית לפיתוח התעשייה בסין. מאז הקמתו נבנו בו 2,560 מפעלים שמתוכם 185 בבעלות של משקיעים ממדינות אחרות, כאשר יש בו מפעלים שהוקמו על ידי חברות מיפן, קוריאה הדרומית, מלזיה, הונג-קונג, מקאו, טאיוואן, גרמניה, איטליה, ארצות הברית וקנדה. האזור מחולק לשלושה רבעים בעיר, הכפופים כולם לאותם נוהלי מדיניות:
בית הכנסת המשוחזר בוורצ'לי
הוא נמצא בתהליך שיחזור שטרם הסתיים. ארון הקודש וחלק מהריהוט כבר שוחזר. המטרה היא להשלים את שיחזור בית הכנסת והפיכתו למרכז להפצת תרבות יהודית לבני העיר והסביבה. תרומות לשיחזור בית הכנסת התקבלו מקרנות ממשלתיות, המעודדות את שימור המורשת היהודית וכן תרומות ממוסדות בנקאיים. כבר היום הוא מוקד לביקורים של תלמידי בתי הספר לא-יהודיים, אשר בעת ביקורם במקום לומדים על הדת היהודית ועל מורשת עם ישראל. בעיר נותרו יהודים בודדים.
עמוס נחום
ביוגרפיה
למד צלילה וחלם ללמוד קולנוע, ולשם כך נסע באמצע שנות ה-70 לניו יורק. שם לימד צלילה ולבסוף הקים חברת נסיעות, La Mer Diving Seafari, שהתמחתה בצלילות תיור באזורים שונים בעולם. במחצית השנייה של שנות ה-80 מכר את חלקו בעסק, הן מאחר שרצה להגשים את חלומו להיות צלם והן מסיבות אידאולוגיות, שכן לא רצה להיות שותף לפגיעה בשוניות אלמוגים, והחליט לעסוק באופן מקצועי בצילום חיות ימיות גדולות: כרישים, לווייתנים, דולפינים ודובי קוטב.
בית הכנסת המשוחזר בוורצ'לי
השלמת שיקום בית הכנסת נמצאת ברשימת העדיפויות לביצוע שנערכה על ידי "איגוד הקהילות היהודיות באיטליה" במסגרת מסע ההסברה לשיקום "נכסים לשימור" (Beni da salvare).
עמוס נחום
ביוגרפיה
ב-1992 הקים חברה שתממש את חזונו, Big Animals Photography Expeditions, ומאז, במשך עשרות שנים, הוא מצלם ומוביל משלחות צילום רבות לאתרים ימיים בעולם.
שה-ג'יאג'וואנג
אתרים
כעיר שעברה בעיקר פיתוח תעשייתי במאה ה-20 וכך גם התפתחה בעשורים האחרונים בעיקר בתחום הכלכלי, במרכז העיר יש בעיר אתרי היסטוריה ותרבות מעטים ביחס לערים אחרות בסין, המרכזיים שבהם: אולם יש מספר אתרים בעלי חשיבות היסטורית ותרבותית באזור הסובב את מרכז העיר, שתחת שטחה המנהלי הכללי של העיר:
בית הכנסת המשוחזר בוורצ'לי
תולדות בית הכנסת
בית הכנסת היה של יהודי אשכנז. הוא נחנך בשנת 1878. המבנה הוא אחת הדוגמאות הטיפוסיות של השאיפה למונומנטליות באדריכלות החוץ של בתי הכנסת, שאיפה שהתעוררה עם שחרור היהודים מהגטאות.
עמוס נחום
ביוגרפיה
לאורך הקריירה שלו זכה נחום בפרסים רבים, ביניהם פעמיים ב- Wildlife Photographer of the Year, בקטגוריית התנהגות בעלי חיים. צילומיו הופיעו במאות עיתונים ברחבי העולם.
בית הכנסת המשוחזר בוורצ'לי
תולדות בית הכנסת
המבנה בנוי בסגנון אדריכלות מורית כמו בית הכנסת הגדול של פירנצה שנחנך ארבע שנים אחריו, בשנת 1882. אפשר להבחין זאת היטב במבנה החזיתות (ראו תמונה).
לואיס אצ'ווריה אלברס
לואיס אצ'ווריה אלברס (בספרדית: Luis Echeverría Álvarez; 17 בינואר 1922 – 8 ביולי 2022) היה פוליטיקאי מקסיקני, אשר כיהן כנשיא מקסיקו בין השנים 1970–1976.
בית הכנסת המשוחזר בוורצ'לי
תולדות בית הכנסת
החזית מחולקת על ידי שש אומנות תמירות, המסתיימות בצריחים "דמוי בצל". הכיפות מחודדות ומזכירות מבנים איסלמים דומים. מעל הכניסה ומעל החלונות נבנו קשתות מאוריות "דמויות פרסה". בחלקה העליון של החזית, יש יציע צר ועדין, המזכיר את הסגנון הרומאני של ימי הביניים.
לואיס אצ'ווריה אלברס
אצ'ווריה נולד במקסיקו סיטי. הוא היה חבר המפלגה המוסדית המהפכנית (PRI) כבר משנת 1940. במשך השנים השתלב בפוליטיקה המקסיקנית ומילא תפקידים שונים. הוא היה שר הפנים בממשלתו של גוסטבו דיאס אורדס, בין השנים 1964 ל-1970. ב-1968, ימים ספורים לפני פתיחת אולימפיאדת מקסיקו סיטי, נערכו בבירה הפגנות גדולות בקרב סטודנטים פעילי שמאל. ההפגנות דוכאו על ידי המשטרה והצבא בהוראת אצ'ווריה, ונהרגו בהן עשרות מפגינים, במה שנודע כטבח טלטלולקו.
עמוס נחום
ביוגרפיה
הוא נחשב למרצה מבוקש ופרסם מאות כתבות טבע במגזינים ברחבי העולם, בין היתר במטרה להגביר את המודעות לסכנה הנשקפת למינים שונים של חיות בר.
לואיס אצ'ווריה אלברס
בשנת 1970 נבחר אצ'ווריה לנשיא מקסיקו, וכיהן בתפקיד עד 1976. בשנת 2006 הורה שופט בבית המשפט הפדרלי במקסיקו להעמיד לדין את אצ'ווריה בגין מעורבותו בטבח הסטודנטים ב-1968, ובטבח נוסף שאירע ב-1971, בעת שכיהן כנשיא. בסופו של דבר בוטלו האישומים בשל התיישנות.
בית הכנסת המשוחזר בוורצ'לי
תולדות בית הכנסת
הבניין, אף על-פי שהחזית שלו היא בעלת פרופורציה נאה ושקולה, אינו משקף את צורתו של המבנה בכללו. האולם המרכזי, שהוא חלל מרכזי ביסודו ומעליו כיפת-תוף גדולה, אינו מתקשר באופן אורגני עם החזית. גם הכיפה היא נסתרת, מאחורי החזית, ואינה נראית לעובר ברחוב.
עמוס נחום
ביוגרפיה
עמוס מתגורר במונטריי שבקליפורניה. בשנת 2015 צולם סרט תיעודי, בבימויים של יונתן ניר ודני מנקין, המתחקה אחר סיפור חייו ואחר מסעו של נחום לקנדה הארקטית לצלם דוב קוטב צולל.
בית הכנסת המשוחזר בוורצ'לי
תולדות בית הכנסת
האדריכל של בית הכנסת היה מרקו טְרֵוֱוס (Marco Treves), אשר תכנן לאחר מכן את בית הכנסת בפירנצה. בית הכנסת תוכנן עבור קהילה שמנתה אז 600 נפש.
לואיס אצ'ווריה אלברס
ביוגרפיה
הצעותיו הכלכליות של אצ'ווריה התאימו לאידיאלים הפוליטיים שלו ונגעו, בין לבין, לרכישה ממשלתית של מפעלים רבים שהיו קודם לכן בבעלות פרטית, גרמו לניכור נרחב של אינטרסים עסקיים וגרמו להפחתת השקעות מקומיות כמו גם השקעות זרות אשר החריפו את המשבר הכלכלי. גורם נוסף שפגע בכלכלה המקסיקנית היה משבר האנרגיה העולמי בשנת 1973. מאזן סחר בירידה אילץ את פיחותו של הפסו המקסיקני ב-50 אחוזים בשנת 1976, מה שיצר חוסר ביטחון ואנטגוניזם בקרב גורמים מתוך מעמד הביניים. במדיניות חוץ, אצ'ווריה פתח ביחסים דיפלומטיים עם הרפובליקה העממית של סין ותמך בהבעת עמדת סולידריות של אמריקה הלטינית בנושאים בינלאומיים. לאחר שעזב את תפקידו בשנת 1976, כיהן כשגריר מקסיקו באוסטרליה וניו זילנד (1977–1980) תחת יורשו, הנשיא חוסה לופס פורטייו.
עמוס נחום
ביוגרפיה
באפריל 2019 נבחר סרט זה ששמו ״תמונת חייו״ לסרט הפתיחה של פסטיבל ״דוקאביב״.
לואיס אצ'ווריה אלברס
ביוגרפיה
במהלך שנות ה-90 של המאה ה-20 החלה חקירה משפטית רשמית של אצ'רווריה על מעורבותו בטבח ב-1968 והרג של למעלה מעשרה מפגינים בידי המשטרה בשנת 1971. מאוחר יותר הוא עמד בפני אישומי רצח בגין פעילותו ומעורבותו בשני האירועים, אך לאחר תמרונים משפטיים רבים, בית משפט פדרלי בשנת 2007 קבע כי לא ניתן לשפוט את אצ'ווריה בגין הרג והתיק נגדו נסגר בשנת 2009.
בית הכנסת המשוחזר בוורצ'לי
תולדות בית הכנסת
בבנינו השתתפו: גם האדריכל, ג'וזפה לוקרני, שעסק בכך בשנים 1874 - 1878, הצייר, יליד העיר, קרלו קוסטה (Carlo Costa), הפסל ארקולה וילה (Ercole Villa), הוויטראז'ים בוצעו על ידי מיקלה פורנרי (Michele Fornari) ועבודת השיש על ידי האחים בונה לווררונו (Bona lavorarono).
עמוס נחום
קישורים חיצוניים
הסרט התיעודי:
בית הכנסת המשוחזר בוורצ'לי
התצוגה
בצמוד לבית הכנסת יש אולם תצוגה ובו מסמכים של הקהילה מהמאה ה-16. כמו כן הוא מציג תשמישי קדושה עתיקים שנותרו ברשות יהודי העיר.
עמוס נחום
קישורים חיצוניים
מאמרים/שיחות:
פיטר סטרה
פיטר סטרה (אנגלית: Peter Cetera; נולד ב-13 בספטמבר 1944) הוא זמר, מלחין, נגן בס, ומפיק מוזיקלי אמריקאי אשר נודע בעיקר כסולן בהרכב המקורי של להקת הרוק שיקגו בה היה חבר בטרם עזב את הלהקה בשנת 1985 לטובת קריירת סולו מצליחה. כאמן סולו, סטרה הצליח להפיק 6 סינגלים אשר הגיעו למקום הראשון במצעד ה-Top 40 האמריקני, כולל שני סינגלים שהגיעו למקום הראשון במצעד הבילבורד הוט 100 – הסינגלים "The Glory of Love" (1986), והסינגל "The Next Time I Fall" (1988).
קורות חייו
פיטר סטרה נולד בדרום שיקגו, אילינוי ב-13 בספטמבר 1944 למשפחה אמריקנית ממוצא פולני והונגרי. הוא היה הבן השני מבין שישה ילדים. סטרה החל להתעניין במוזיקה בגיל 11 כאשר הוריו קנו עבורו אקורדיון במקום הגיטרה שהוא רצה. בגיל 15 סטרה רכש את הגיטרה הראשונה שלו.
סטרה החל לנגן בגיטרה בס, וביחד עם כמה חברים מהתיכון, החבורה החלה לנגן באירועים מקומיים שונים, כאשר סטרה ניגן בגיטרה ושר. בשנים הבאות סטרה ניגן במספר להקות שונות באזור שיקגו. בסוף שנת 1967 סטרה הצטרף ללהקה בשם "The Big Thing", אשר שינתה את שמה זמן קצר לאחר מכן ל-"Chicago". הלהקה פרסמה בהמשך מספר שירים שזכו לפופולריות רבה בהם "You're the Inspiration", "Hard to Say I'm Sorry", "Wishing You Were Here" ו-"If You Leave Me Now". על אף שסטרה פרסם את אלבום הסולו הראשון שלו במהלך 1981, הוא המשיך לפעול בהרכב עד שנת 1985 אשר במהלכה החליט לעזוב את הלהקה על מנת להתמקד בקריירת הסולו, ולעבוד על אלבום הסולו השני שלו.
בשנת 1986 יצא לשווקים אלבום הסולו השני של סטרה שהכיל בין היתר את הלהיטים "The Glory of Love", אשר נכתב ביחד עם דייוויד פוסטר עבור הפסקול של הסרט קראטה קיד 2, ואת הדואט עם איימי גרנט "The Next Time I Fall". שני הסינגלים הללו הגיעו למקום הראשון במצעד הבילבורד האמריקני.
בשנת 1988 יצא לשווקים אלבום הסולו השלישי של סטרה, "One More Story", שהופק בשיתוף עם המפיק המוזיקלי פטריק לאונרד. האלבום הכיל בין היתר את השיר "Save Me" שהיה בהמשך לשיר הפתיחה המקורי של תוכנית הטלוויזיה המצליחה "משמר המפרץ". לאונרד היה שותף בכתיבת 8 מתוך 10 השירים שבאלבום. האלבום כלל גם את הדואט עם מדונה, בשיר "Sheherazade".
בשנת 1989 סטרה הקליט את הדואט "After All" בשיתוף עם הזמרת שר, אשר נכלל בפסקול הסרט "Chances Are" והגיע למקום השישי במצעד הבילבורד האמריקני.
בשנת 1992 יצא לשווקים אלבום הסולו הרביעי של סטרה, "World Falling Down". האלבום הכיל מספר סינגלים שזכו להצלחה רבה, בהם הסינגלים "Restless Heart", "Even a Fool Can See", והדואט עם צ'אקה קאן, "Feels Like Heaven".
בשנת 1995 יצא לשווקים אלבום הסולו החמישי של סטרה, "One Clear Voice". האלבום הכיל מספר סינגלים שזכו להצלחה רבה, בהם הדואט אותו ביצע סטרה עם השחקנית קריסטל ברנרד.
בשנת 2001 יצא לשווקים אלבום הסולו השישי של סטרה "Another Perfect World" אשר הכיל בין היתר גרסה מחודשת לשיר של הביטלס "It's Only Love".
בשנת 2004 הוציא סטרה לשווקים אלבום שירי חג המולד בשם "You Just Gotta Love Christmas" אשר הכיל דואט עם בתו הבכורה קלייר.
דיסקוגרפיה
{|
רמת סקריפס
רמת סקריפס או סקריפס הייטס או מישור סקריפס (באנגלית: Scripps Heights) היא רמה בתרונית, המכוסה ברובה קרח.
רמת סקריפס מתנשאת מעל חצי האי שבין קרחון קייסי לבין קרחון לוראבי, בחוף המזרחי של אזור ארץ פאלמר בחצי האי האנטארקטי, שבאנטארקטיקה.
גילוי ומיפוי הרמה
רמת סריפס התגלתה מהאוויר ב-20 בדצמבר 1928 על ידי חוקר אנטארקטיקה האוסטרלי סר יוברט וילקינס., בטיסה מעל האזור.
בשנת 1935 הובהר כי רמת סקריפס שהתגלתה על ידי סר יוברט וילקינס, היא אותה רמה המופיעה גם בתצלומי אוויר שצולמו על ידי לינקולן אלזוורת' בשנת 1935, וכן כי הרמה תואמת ממצאים של המשלחת הבריטית אל ארץ גרהאם (British Graham Land expedition (בראשי תיבות: BGLE), אשר חקרה את האזור בשנים 1934 - 1937, בפיקודו של ריידוך ריימיל.
מקור השם
וילקינס (מגלה הקרחון) נתן לרמת סקריפס את שמה.
וילדינס קרא לרמה על שם האי סקריפס "Scripps Island" - הקרוי על שם ויליאם סקריפס (William Scripps), מהעיר דטרויט, שבמדינת מישינג שבארצות הברית.
מופע הטלוויזיה של רוקי
מופע הטלוויזיה של רוקי (באנגלית: The Rocky Horror Picture Show: Let's Do the Time Warp Again) הוא רימייק לטלוויזיה משנת 2016 של סרט הקולנוע "מופע הקולנוע של רוקי" משנת 1975. את סרט הטלוויזיה ביים קני אורטגה, על פי התסריט המקורי שנכתב על ידי ריצ'רד או'בריאן וג'ים שרמן לגרסת הסרט המקורית משנת 1975.
בסרט מככבת לברן קוקס בתפקיד פרנק נ' פורטר, והוא שודר ברשת פוקס ב-20 באוקטובר 2016.
תקציר העלילה
עלילת העיבוד הטלוויזיוני המחודש זהה במהותה לעלילת הסרט המקורי, עם מספר סצנות נוספות המציגות קהל הצופה בסרט באולם קולנוע.
הפקה
כבר בשנת 2002 החלו בפוקס תוכניות לייצר רימייק לסרט הפולחן "מופע הקולנוע של רוקי", עם הקרנת בכורה הצפויה לשנת 2003 - לציון 30 שנה למחזמר שעליו מבוסס הסרט. מפיק ברודוויי לשעבר גייל ברמן היה צפוי להיות מעורב בפרויקט זה, כמפיק-שותף. גם ערוץ MTV תכנון רימייק, שיועד לצאת בשנת 2008, גם הוא עם ברמן כמפיק, אולם גם תוכניות אלו לא יצאו אל הפועל בסופו של דבר.
ב-10 באפריל 2015 פורסם כי קני אורטגה, הידוע בעיקר בזכות בימוי סרטי הקולנוע "הוקוס פוקוס", "היי סקול מיוזיקל", "Michael Jackson's This Is It", וסרטי הטלוויזיה של "היורשים", יביים את הרימייק. ב-21 באוקטובר 2015, השחקנית המועמדת לפרס אמי לברן קוקס, הידועה בעיקר בזכות תפקידה כאסירה הטרנסג'נדרית סופיה בורסט מדרמת הכלא של נטפליקס "כתום זה השחור החדש", הצטרפה לצוות שחקני הסרט, בתפקיד המדען המטורף ד"ר פרנק נ' פורטר, תפקיד אותו גילם במקור, בשנות ה-70, השחקן טים קארי. לו אדלר, שהפיק את הסרט המקורי, מפיק גם את הרימייק, יחד עם גייל ברמן וקני אורטגה. פרט לבימוי ולהפקה, אורטגה הוא גם הכוריאוגרף של הסרט. צוות העיצוב האמנותי של הסרט מתכנן "לדבוק בנאמנות לטקסט ולמוזיקה של המקור, אבל לעצב מחדש את הסיפור מבחינה ויזואלית".
קלוגה
קלוגה (ברוסית: Калуга) היא עיר במרכז החלק האירופי של רוסיה, בירת מחוז קלוגה. העיר שוכנת על גדות נהר אוקה, 190 ק"מ דרומית-מערבית ממוסקבה. אוכלוסייתה מונה (נכון ל-2021) כ־331,842 נפש.
היסטוריה
העיר מוזכרת לראשונה במסמך של הנסיך הליטאי אולגרד משנת 1371 תוך ציון שעיר זו נלקחה ממנו על ידי דמיטרי דונסקוי, נסיך מוסקבה. שנה זו נחשבת לשנת היווסדה של העיר. ב־1389 הפכה סופית לחלק מנסיכות מוסקבה.
ב־1480 נאסף כוח גדול של הפולשים המונגולים על גדותיו של הנהר אוגרה, סמוך לקלוגה. לאחר שהלוחמים משני המחנות (רוסים ומונגולים) עמדו אלה מול אלה כשהנהר חוצה ביניהם. לבסוף, נסוגו המונגולים והסתיימו שנים ארוכות של כיבוש.
בשנים 1723 ו־1737 נכחדה אוכלוסיית העיר כמעט לחלוטין בעקבות רעב. בשנים 1742, 1754, 1756, 1760 ו־1761 פקדו את העיר שריפות ענק שגרמו להרס מוחלט. ב־1771 פקדה את קלוגה מגפת הדבר.
בשנת 1776 העיר הפכה למרכז גוברניית קלוגה.
בין 1892 ל-1935 חי ופעל בעיר המדען בעל החזון קונסטנטין ציולקובסקי, שהצליח לפתור את בעיית המסע בחלל. הוא נקבר במרכז פארק הנושא את שמו, וכהנצחה הוקמו לזכרו שני מוזיאונים (מתוכם אחד בבית שבו התגורר).
גטו קלוגה
בשנות העשרים התגוררו בקלוגה כ-800 יהודים, שהיו קרוב לשני אחוזים מכלל אוכלוסיית העיר.
בתחילת נובמבר 1941 הוקם בפאתי העיר גטו והוקף בגדר. את החפצים שנשארו בדירות לאחר שעזבו היהודים שדדו הגרמנים ושוטרים מקומיים. מרק פרנקל, רואה חשבון במקצועו, מונה לראש היודנראט. בגטו שררה צפיפות רבה. יהודים נלקחו לעבודות כפייה משפילות כניקוי בתי שימוש בידיים. ב-7 בנובמבר 1941 נאסרו 23 יהודים, ושמונה מהם – הצעירים ביותר – נורו למוות. היתר הוחזקו במעצר שלושה שבועות קודם שהוחזרו לגטו. קצינים וחיילים גרמנים ושוטרים מקומיים היו נכנסים לגטו מדי יום ושודדים רכוש מהיהודים.
ב-4 או ב-5 בדצמבר 1941 החלה מתקפת החורף הסובייטית. הצבא הגרמני נאלץ לסגת מקרבת מוסקבה, ובין היתר מקלוגה. ב-21 בדצמבר 1941 הציתו הגרמנים הנסוגים את בתי היהודים. כשנסו היהודים מהבתים הבוערים פתחו עליהם הגרמנים באש, וכמה יהודים נהרגו. בסך הכל נרצחו בגטו קלוגה כ-20–25 יהודים. ב-30 בדצמבר 1941 שחרר הצבא האדום את קלוגה. מרבית יהודי העיר ניצלו.
כיום אין כל אתר זיכרון וכל ציון לזכר הגטו. ב-2016 הקהילה היהודית ניסתה ליזום הקמת אנדרטה לזכר קורבנות הגטו.
תעשייה
בתקופת ברית המועצות כ-90% ממפעלי העיר היו שייכים לתעשיות הביטחון. בשנים האחרונות קלוגה הפכה למרכז של תעשיית הרכב של רוסיה. משנת 2007 פועל בעיר מפעל של החברה הגרמנית פולקסווגן. כמו כן נבנו מפעלים של החברה הצרפתית פז'ו ושל חברת וולוו.
שיעורי האבטלה בעיר עומד על 0.5% (2006).
ערים תאומות
לקלוגה שלוש ערים תאומות:
אולג סקריפוצ'קה
אולג איוואנוביץ' סקריפוצ'קה (ברוסית: Олег Иванович Скри́почка; נולד ב-24 בדצמבר 1969 בנווינומיסק, חבל סטברופול, רוסיה הסובייטית, ברית המועצות) מהנדס וקוסמונאוט רוסי. הוא השתתף במשלחות 25/26/47/48/61/62 לתחנת החלל הבינלאומית.
ב-12 באפריל 2011, זכה סקריפוצ'קה בתואר גיבור הפדרציה הרוסית וטייס-קוסמונאוט של הפדרציה הרוסית על אומץ וגבורה ביישום טיסת חלל לאורך זמן בתחנת החלל הבינלאומית.
חינוך
סקריפוצ'קה סיים לימודיו בתיכון בשנת 1987. התקבל לאוניברסיטה הטכנית של באומן במוסקבה. בשנת 1993 הוסמך כמהנדס מכונות בבניית טילים.
ניסיון
בשנים 1987–1991 עבד כבוחן מתכות. בשנים 1993-1991 עבד כטכנאי בלשכת הפרויקטים של האגודה המדעית-תעשייתית בתאגיד החלל אנרגיה. מאוגוסט 1993 עד אוגוסט 1997 עבד כמהנדס בלשכת הפרויקטים של אנרגיה לפיתוח רכבי חלל להובלה ומטען.
משלחת 25/26
סקריפוצ'קה היה מהנדס טיסה במשלחת 25/26, ששוגרה ב-7 באוקטובר 2010 מקוסמודרום בייקונור, על סיפון החללית סויוז TMA-01M, יחד עם הקוסמונאוט אלכסנדר קלרי והאסטרונאוט מנאס"א סקוט קלי. סקריפוצ'קה הגיע לתחנת החלל לאחר שהחללית הסויוז התחברה לתחנת החלל בשעה 00:01 UTC ב-10 באוקטובר 2010, ונשאר על סיפונה של תחנת החלל הבינלאומית עד מרץ 2011. במהלך משימתם, סקריפוצ'קה ושאר אנשי הצוות במשלחת 25/26 השתתפו במגוון רחב של מחקרים, כולל פיזיקה בסיסית, ניסויים ביומטריים וחקירות על גידול גבישים בחלל, כמו גם בפעילויות הסברה חינוכית.
לאחר שהות של 159 ימים בחלל, חזר לכדור הארץ ב-16 במרץ 2011. החללית סויוז TMA-01M הנושאת את סקריפוצ'קה, קלרי וקלי נותקה ממודול "פויסק" בשעה 4:27 GMT. לאחר כניסה מחדש נומינלית, קפסולת הסויוז נגעה בקרקע בשעה 7:54 GMT ליד ארקאליק בצפון מרכז קזחסטן. מספר דקות לאחר מכן, סקריפוצ'קה ושני אנשי הצוות שלו נשלפו מהקפסולה והונחו בכיסאות שכיבה.
הליכות חלל
ב-15 בנובמבר 2010, השתתף בהליכת בחלל עם עמיתו הקוסמונאוט הרוסי ממשלחת 25 מהנדס הטיסה פיודור יורצ'יחין. בשעה 13:25 UTC, הוא ויורצ'יחין יצאו מחוץ לתחנת החלל כדי לערוך עבודות תחזוקה. הליכת החלל נמשכה שש שעות ו-27 דקות. זו הייתה הליכת החלל הראשונה עבורו, ובמהלכה היה בחליפת חלל המסומנת בפסים כחולים (אורלן-MK 5). שני הקוסמונאוטים הסירו את הניסויים המדעיים של קונטור ו-Expose-R. ניסוי קונטור חקר יכולת שליטת עצמים מרחוק לנשק רובוטי והניסוי Expose-R הוא ניסוי של סוכנות החלל האירופית שנועד לחשוף חומר אורגני לסביבה הקיצונית של החלל. במהלך הליכת החלל, סקריפוצ'קה ויורצ'יחין התקינו עמדת עבודה רב תכליתית ניידת במודול השירות Zvezda והתקינו הרחבות מעקה בין מודול פויסק לבין מודולי Zvezda ו-Zarya במקטע הרוסי של תחנת החלל הבינלאומית. הם ביצעו ניסוי בשם Test, שמטרתו לאמת את קיומם של מיקרואורגניזמים או זיהום מתחת לבידוד במקטע הרוסי של תחנת החלל. סקריפוצ'קה ויורצ'יחין הוציאו מצלמת טלוויזיה ממודול Rassvet, אולם הם לא הצליחו להעביר את המצלמה מחדש בגלל הפרעה לבידוד במקום בו היו אמורים להתקין אותה.
במהלך הליכת החלל השנייה שלו, שנערכה ב-21 בינואר 2011, סקריפוצ'קה והקוסמונאוט דמיטרי קונדראטייב התמקדו בהשלמת ההתקנה של מערכת העברת נתונים חדשה במהירות גבוהה. סקריפוצ'קה סומן כ-"Extravehicular 2" והיה לו פס כחול בחליפת החלל שלו. סקריפוצ'קה לבש גם מערכת מצלמות טלוויזיה אלחוטית המסופקת על ידי נאס"א ונורות קסדה כדי לספק שידור חי למרכז בקרת הטיסה של רוסקוסמוס במחוז מוסקבה. קונדראטייב וסקריפוצ'קה ביצעו הליכת חלל שנמשכה חמש שעות, 23 דקות. הם פרסו את האנטנה עבור מערכת הרדיו הטכנית להעברת מידע, מערכת ניסיונית שנועדה לאפשר קישור קובצי נתונים גדולים בטכנולוגיית רדיו במהירות של כ-100 מגהבייט לשניות מהקטע הרוסי של תחנת החלל.
ב-16 בפברואר 2011, קונדראטייב וסקריפוצ'קה שוב יצאו לחלל. המשימות שלהם כללו התקנת אנטנת רדיו, פריסת לוויין ננו, התקנת שני ניסויים ואחזור שני לוחות חשיפה בניסוי שלישי. הניסויים שהתקינו הם ניסוי מולניה-גאמה, המודד התזות גאמה וקרינה אופטית בתנאי ברק יבשתיים וברעמים, וניסוי מערכת העברת נתונים במהירות גבוהה המשתמשת בטכנולוגיית רדיו. לוחות החשיפה שאוחזרו הם חלק מניסוי הנקרא Komplast.
משלחת 47/48
סקריפוצ'קה חזר לחלל בחללית סויוז 20M TMA, ב-19 במרץ 2016, 03:09 UTC, כחלק מצוות משלחת 47/48.
משלחת 61/62
סקריפוצ'קה שוגר לתחנת החלל הבינלאומית על סיפונה של סויוז MS-15 ב-25 בספטמבר 2019, כחבר משלחות 61 ו-62, יחד עם האסטרונאוטים ג'סיקה מאיר ואנדרו מורגן. הוא שב לכדור הארץ ב-17 באפריל 2020.
התפתחות שיא העולם במשחה ל-100 מטר פרפר
התפתחות שיא העולם במשחה ל-100 מטר פרפר, הן התוצאות הטובות ביותר במשחה זה שנקבעו ברחבי העולם ומוכרות על ידי פדרציית השחייה הבינלאומית (FINA). ישנה הפרדה בין השיאים במשחה זה לנשים ולגברים וכן לבריכה אולימפית (50 מטר) ולבריכת 25 מטר.
להלן רשימה של התפתחות שיא העולם מאז שיא העולם המוכר הראשון.
מעמד משווני
מעמד משווני הוא מתקן שתכליתו לפצות טלסקופים ומכשירי תצפית אחרים על התנועה המדומה של גרמי שמים. בשל סיבוב כדור הארץ נראים גרמי השמים כנעים ממזרח למערב, ויוצאים אט-אט משדה הראיה. מעמד משווני מפצה על תנועה זו, ובכך מאפשר מדידות, תצלומים ותצפיות ממושכות על גרמי שמיים.
תנועת המעמד המשווני
על מנת לעמוד בדרישה לייצוב גרם שמיים בשדה הראיה על המעמד המשווני לבצע תנועה הפוכה בדיוק לזו של כדור הארץ. מאחר שכדור הארץ מסתובב ממערב למזרח, על המעמד המשווני לנוע ממזרח למערב. תנועה זו מתבצעת על ציר המקביל לציר כדור הארץ בדיוק גבוה ככל האפשר, שאם לא כן, מתקבלת סחיפה (drift) של גרם השמיים הנצפה לכיוון דרום (צפון בחצי הכדור הדרומי).
על קו המשווה (ועליו בלבד) מעמד משווני נע על ציר המקביל לקרקע ומצביע כלפי צפון. בקטבים מעמד משווני ינוע על ציר ניצב לקרקע. בין הקטבים לקו המשווה יש להטות את ציר הסיבוב של המעמד המשווני כמידת קו הרוחב בו מתקיימת התצפית, כך שציר הסיבוב יצביע במדויק על הציר הצפוני בחצי הכדור הצפוני ועל הציר הדרומי בחצי הכדור הדרומי. בנוסף לדרישה שהציר יקביל לציר כדור הארץ קיימת גם דרישה למהירות סיבוב אחידה של הציר כך שיתווה מעגל שלם אחת ליממת כוכבים. בכך מתמלאות כל הדרישות לפיצוי על סיבוב כדור הארץ. רמות הדיוק של מעמדים משווניים משתנות בהתאם לשימוש בחומרים ודיוק הייצור. רמת הדיוק הנמוכה ביותר מספיקה לתצפית בעין, רמת דיוק גבוהה יותר דרושה לצילום, והמעמדים המדויקים והכבדים ביותר משמשים למדידות ומחקר.
טלסקופים היסטוריים השתמשו במנגנון הכולל גלגלי שיניים, משקולות ומטוטלות, בדומה לשעוני סבא. עם הזמן, המשקולות והמטוטלות פינו את מקומם למנועים חשמליים.
סוגי מעמד משווני
אופי השימוש במעמד משווני מכתיב את תכנונו. שיקולי ניידות, משקל ודיוק קובעים שימוש בסוגים שונים. בנוסף לסוגים הנפוצים, המוצגים להלן, ישנם עוד כמה עשרות סוגים ותת-סוגים המתאימים לדרישות שונות.
מעמד גרמני, או חצובה גרמנית
הסוג הנפוץ ביותר של מעמד משווני מכונה מעמד גרמני. למעשה מדובר בחצובה שראשה, הנושא את הטלסקופ ומסוגל לתנועה ימין-שמאל ומעלה-מטה, מוּטֶה על פי מעלות קו הרוחב - מהטיית-אפס בציר הצפוני או הדרומי ועד הטיה ב-90° על קו המשווה.
בעוד שחצובה גרמנית היא הפופולרית ביותר בשל גודלה הקטן יחסית לסוגי מעמד משווני אחרים, היא לוקה בשני פגמים מהותיים. מאחר שבמעמד גרמני מורכבים שלושה צירים זה על גבי זה, חוסר יציבות בכל ציר מתווסף לחוסר יציבות של הצירים האחרים. על כן, ייצור חצובה במשקל נמוך מדי ובאיכות חומרים ירודה מובילה לחצובה רועדת. חוסר יציבות זה מועצם בטלסקופ בהתאם למידת ההגדלה וגורם לדמות הנראית לקפץ. החצובות הגרמניות הזולות ביותר מתסכלות מאוד את המשתמש בהן ולעיתים אינן ניתנות כלל לשימוש.
פגם מהותי נוסף נובע ממרכז הכובד של הטלסקופ הנמצא מחוץ לציר החצובה, ולכן הכרחי להוסיף משקולות איזון כבדות, ההופכות את החצובה הכבדה ממילא לכבדה עוד יותר. מסיבות אלו המנגנון המניע את הציר סובל מעומסים גבוהים בהרבה ממשקל הטלסקופ, אם לא ננקט משנה זהירות באיזון הטלסקופ והמשקולות על החצובה. לכן חצובות גרמניות מוגבלות כמעט לגמרי לטלסקופים קטנים עד בינוניים, והשימוש בהן מחייב עקומת לימוד תלולה וקפדנות רבה.
מעמד אנגלי
במעמד אנגלי צירי התנועה ממוקמים אחד בתוך השני ולא אחד על גבי השני: הטלסקופ כולו קבוע על ציר בתוך מסגרת, והמסגרת כולה נתונה על שני צירים בקצותיה כך שהיא מקבילה לציר כדור הארץ. כך מתקבל מעמד יציב מטבעו, אך גדול הרבה יותר ממעמד גרמני, מפני שעל המסגרת להיות גדולה מהטלסקופ כולו. מסיבות אלו מעמד אנגלי משמש על פי רוב במצפים קבועים בלבד.
משטח משווני, או מעמד פּוֹנְסֶה (Poncet)
מעמד פונסה הוא פשרה בין הדרישה לעקיבה רצופה על גרמי השמים לבין שיקולי ניידות, משקל וגודל. זהו משטח המתווה חלק של מעגל על גבי ציר חרוטי הנמצא תחתיו. הציר החרוטי מוּטֵה על פי מעלות קו הרוחב. כך מתקבלת עקיבה לזמן מוגבל, לרוב בין רבע שעה לשעה. מעמד פונסה משמש בדרך כלל אסטרונומים חובבים בעלי טלסקופים גדולים, בקוטר 16 אינץ' ומעלה.
מעמד פרסה (horseshoe mount)
מעמד פרסה הוא גרסה מקצועית ויקרה של מעמד פונסה. להבדיל ממעמד פונסה, בו התנועה מתקיימת על גיזרה קטנה של חרוט, במעמד פרסה התנועה מתבצעת על כמעט חרוט שלם. רוב הטלסקופים הגדולים המשמשים למחקר, כמו טלסקופ הייל בהר פאלומר, משתמשים במעמד פרסה.
מעמד מזלג (fork mount)
מעמד מזלג הוא הכלאה בין מעמד אנגלי למעמד גרמני. הטלסקופ ממוקם בין זרועות מזלג הנטוי על גבי טריז (wedge), ומידת הנטייה היא על פי מעלות קו הרוחב, כך שציר התנועה מקביל לציר כדור הארץ. סוג זה של מעמד מוגבל לטלסקופים קצרים, דמויי חבית, כדוגמת שמידט-קאסגרין.
תחליפים בני-זמננו למעמד משווני - טלסקופים רובוטיים
התקדמות תהליכי ייצור האלקטרוניקה, ובפרט הוזלת ומזעור המחשוב, חוללו מהפכה בחצובות הטלסקופים. שינויים אלו הובילו לכך שמעמד פשוט מכנית, המאפשר אך ורק תנועת אלט-אז (מעלה/מטה וימינה/שמאלה) אבל מורכב מאוד מבחינת השליטה עליו זול יותר, במקרים רבים, ממעמד משווני קלאסי. שינוי זה גרם לכך שכל הטלסקופים הגדולים והיקרים שנבנו מאז סוף המאה ה-20, וחלק ניכר מהטלסקופים הבינוניים והקטנים המשמשים ללימוד ולחובבים, הם מסוג זה. עם התקדמות והוזלת הרובוטיקה התאפשר שינוי נוסף בחצובה. כיוון שמנגנון הטלסקופ מסוגל לעיקוב בשני הצירים, וממילא על מחשב השליטה לדעת לאילו קואורדינטות-שמים הטלסקופ מכוון, ניתן בתוספת עלות זניחה להוסיף בסיס נתונים של אובייקטים שמימיים וכל שנותר לאסטרונום, לאחר הליך איפוס התחלתי, הוא לבחור גרם שמים מן הרשימה והטלסקופ יופנה אליו באופן אוטומטי. טלסקופ מסוג זה (המכונה טלסקופ GoTo) מקל על אסטרונומים מקצועיים וחובבים, שכן הכרת השמים והשימוש באטלס שמיים אינם נלמדים בנקל. חלק לא מבוטל מהעוסקים באסטרונומיה, שהחלו את דרכם עם טלסקופים רובוטיים, מכיר את קבוצות הכוכבים הכרות שטחית בלבד.
עם זאת, בדומה לכך שמעמד גרמני זול קשה מאוד לשימוש או אף חסר תועלת לגמרי, מערכות GoTo זולות קשות לשימוש. מחד הן אינן מדויקות די הצורך לאיתור גרמי שמים. מאידך, מאותם שיקולי חיסכון־יתר בעלות על חשבון איכות, חצובות אלו אינן בנויות לכיוון ידני מדויק והשימוש בהן הופך למתסכל במקרה הטוב ובלתי אפשרי במרבית המקרים.
חאן אל-סולטאן
חאן אל-סולטאן הוא החאן השוכן ברובע המוסלמי, בדיוק במרכזה של העיר העתיקה בירושלים. החאן נמצא בקצה הצפוני של סמטה מקורה, היוצאת מרחוב השלשלת צפונה, סמוך ממזרח לרחוב שוק הצורפים.
המבנה הוקם בשנות ה-80 של המאה ה-14 בידי ברקוק, ראשון הסולטאנים הממלוכים משושלת הבורג'ית, תוך שימוש במבנים צלבנים קודמים. הבנייה הצלבנית נכרת בכרכובים אופייניים התומכים במרפסות. הסוחרים הורשו לבצע מסחר בחצר החאן, ורק בה. מוג'יר א-דין כתב כי הכנסות החאן השנתיות, בסך ארבע מאות דינר (סכום ניכר) מאספקת לינה ושירותים, היו קודש לאחזקת מסגד אל-אקצא. במאה ה-18 שופץ החאן וכתובת במקום מעידה על כך. שיפוצים נוספים במקום נערכו בידי המחלקה הטכנית של הווקף בסוף שנות השמונים של המאה ה-20, ולאחרונה על ידי עיריית ירושלים.
ספרי דברים
__ללא_תוכן__ ספרי דברים הוא מדרש הלכה מדבי רבי עקיבא על ספר דברים. הוא ייחודי בכך שחלק גדול יחסית שלו עוסק בדברי אגדה.
ניתן לחלק את הקובץ לשלושה חלקים עיקריים:
מתוכן הדרשות ומסגנונן ניכר כי הקובץ נכתב בשיטתו של רבי עקיבא. נמצאים בו דרשות של לשונות כפולים על פי שיטת רבי עקיבא. הלכות רבות שמובאות בו ללא מקור מצוינות במקום אחר בשם רבי עקיבא. ייתכן שספרי זה הוא חלק מהספרי הנזכר בתלמוד שאמר עליו רבי יוחנן. הייחוס לבית המדרש של רבי שמעון בר יוחאי עולה יפה עם הייחוס לשיטת רבי עקיבא, רבו של רשב"י.
עם זאת חדרו לספר מדרשים רבים מהמדרש המקביל של דבי רבי ישמעאל - מכילתא דברים, שרובה אבדה.
מהדורות
פרופסור אליעזר אריה פינקלשטין הוציא בברלין מהדורה מדעית של הספרי ב-1939, חודש ימים אחרי פרוץ מלחמת העולם השנייה. עותקים אחדים נשלחו לא"י וגם לארצות אחרות. ברם רובם נשארו בגרמניה, וכנראה נאבדו בימי המלחמה ולא נשאר מהם זכר. בשנת התשכ"ט הוציא לאור בניו יורק מהדורת צילום. פינקלשטיין מסביר בהקדמה שם מדוע לא תיקן את הטעון תיקון במהדורה המקורית, אף על פי שהיה ער לצורך בתיקונים.
ראמל בראדלי
ראמל בראדלי (באנגלית: Ramel Bradley; נולד ב-4 בפברואר 1985) הוא כדורסלן אמריקאי המשחק בעמדת הרכז או הקלע. גובהו 1.88 מטר.
קריירה
ראמל בראדלי נולד בניו יורק והחל את קריירת הכדורסל באוניברסיטת קנטקי בארצות הברית, ממנה הגיע ראז'ון רונדו שמשחק בליגת ה-NBA. בעונה האחרונה בקנטקי הוביל את קבוצתו ל-8 הקבוצות הגדולות בכדורסל מכללות ב-2005. באותה עונה הצטיין ראמל עם ממוצע של 15.9 נקודות, 4.2 ריבאונדים ו-3.4 אסיסטים, ונבחר לחמישיית ההגנה של הקונפורס.
אחרי שסיים את לימודיו במכללה חתם בראדלי בעונת 2008/09 בקבוצת צדביטה זאגרב מליגת העל הקרואטית שם הצטיין בקבוצתו ותרם 15.1 נקודות בממוצע למשחק. לאחר עונה אחת עבר בראדלי לקבוצת דיז'ון באסקט (JDA Dijon) מהליגה הצרפתית הראשונה, שם סיפק 12 נקודות, 2.7 ריבאונדים ו-3.7 אסיסטים. בסיום העונה ירדה הקבוצה לליגה השנייה לאחר בעיות כלכליות.
בעונת 2010/2011 חתם בראדלי בקבוצת מכבי אשדוד מליגת העל ונרשם כשחקן הזר הראשון של הקבוצה בליגה הבכירה. לאחר המחזור ה-18 נפצע בראדלי בברכו שחייב אותו לעבור ניתוח בהקדם בעקבות זאת סיים ראמל את העונה.
בחודש ינואר 2012, עבר בראדלי לקבוצת הפועל ירושלים. בתום אותה עונה, עבר בראדלי לתחנה השלישית שלו בישראל, כשחתם בברק נתניה. בשנת 2013 לאחר שלוש שנים בישראל עבר בראדלי לטורק טלקום מליגת העל הטורקית, אך סבל מחוסר מזל, שבר את רגלו והחמיץ את רוב העונה.
בשנת 2014 עבר לקבוצת ייסילגירסון ששיחקה בזמנו בליגת המשנה בטורקיה, ועזר לה לעלות לליגה הבכירה כשהיה ממצטייני הקבוצה עם ממוצעים של 19.6 נקודות, 3.4 ריבאונדים ו-2.3 אסיסטים למשחק.
את עונת 2015/16 פתח בראדלי במדי ייסילגירסון בליגה הטורקית הבכירה בה שיחק לצד דורון פרקינס וטוני קרוקר לשעבר שחקני מכבי תל אביב והפועל חולון בהתאמה, מה שהקשה על ההשתלבות המקצועית שלו ולכן שוחרר.
בדצמבר 2015 חזר לישראל וחתם במדי הפועל חולון שהייתה באותו הזמן במקום האחרון, על מנת לעזור להשאיר את הקבוצה בליגה הבכירה. ב-2016 עבר לשחק באנקרה מהליגה הטורקית השנייה.
צליל מתח
צליל מתח הוא צליל המתווסף לצלילי האקורד המשולש על-מנת ליצור צבע הרמוני מסוים.
נהוג לכנות את הצלילים על שם המרחק שלהם מתוך הבסיס של האקורד. לדוגמה, אם נוסיף לדו מז'ור צליל ספטימה קטנה, כלומר סי במול נקבל ספטקורד שהוא אקורד עם מתח רב.
דרך הכתיבה
כל אחד מצלילי המתח, נותן אופי אחר לפי ההקשר והאקורד המשולש עליו הוא נמצא.
תחליפים
כדי לא ליצור "עומס" או "אי-סדר" בכך שנמצאים הרבה צלילים בהרמוניה מחליפים לעיתים צלילי המתח את צליל האקורד המשולש.
ה-7, Major7 לרוב לא מחליף כלום ומגיע כתוספת (ולפעמים בד בבד) לאקורד המשולש. ה-2,9 מחליפים לרוב את השורש המנוגן אוקטבה מתחת (על ידי כלי בס או פסנתר). צלילי המתח האחרים מחליפים לרוב את צליל הקווינטה.
אחד החוקים הבסיסיים בהרמוניה הוא שלא יבואו יחד צליל ותחליפו.
ישראל, למה
ישראל, למה (צרפתית: Pourquoi Israël) הוא סרט תעודי משנת 1973, סרטו הראשון של קלוד לנצמן, יוצר הסרט שואה.
הפקה
הסרט בוחן את החיים בישראל בעשרים וחמש השנים שחלפו מאז קום המדינה. לנצמן מראיין, בין היתר, מהגרים יהודים מגרמניה, אינטלקטואלים, פועלי נמל, שוטרים, אסירים ועולים חדשים. בין השאר מראיין לנצמן בסרט את רן כהן, אהוד ברק וצ'רלי ביטון.
שם הסרט מתפרש לעיתים קרובות כשאלה - "למה ישראל?", בעוד כוונתו של לנצמן הייתה בעצם התשובה לשאלה זו מנקודות מבט שונות.
דרך המלך הפרסית
דרך המלך הפרסית (בפרסית: راه شاهی) היא דרך עתיקה, שנסללה בתקופתו של דריווש מלך האימפריה הפרסית במאה החמישית לפנה"ס. דריווש הורה לסלול את הדרך על מנת לאפשר תקשורת מהירה בין קצות האימפריה הגדולה שלו משושן לסרדיס. הודות לדרך יכלו שליחי המלך לעבור את המרחק בן ה-2,700 הקילומטרים בשבעה ימים. ההיסטוריון היווני הרודוטוס כתב כי: "אין דבר בעולם הנוסע מהר יותר מהשליחים הפרסיים". השבחים שהעניק הרודוטוס לשליחים אלה: "לא שלג, אף לא גשם או חום, גם לא חשכת הלילה תימנע מהם להשלים את המשימה שהופקדה בידיהם במהירות הגבוהה ביותר", מהווים השראה למוטו הבלתי־רשמי של שליחי הדואר.
נתיב
הנתיב בו עברה דרך המלך הפרסית שוחזר מתוך כתביו של הרודוטוס (ספר חמישי 52–54), מחקר ארכאולוגי ורישומים היסטוריים נוספים. הדרך החלה מערבית לסרדיס (כ-100 קילומטרים מזרחית לאיזמיר בטורקיה של ימינו), המשיכה מזרחה באזור שכיום הוא מרכז החלק הצפוני של טורקיה אל בירת אשור - נינווה (בקרבת מוסול בעיראק של ימינו), ואז פנתה דרומה לבבל (בקרבת בגדאד). סמוך לבבל התפצלה הדרך לשתיים, האחת שכיוונה צפון מערב ואז מערב דרך אקבאטאנה (כיום חמדן באיראן) ובהמשך לאורך דרך המשי, והשנייה המשיכה מזרחה דרך בירת האימפריה הפרסית לעתיד שושן (באיראן של ימינו) ואז בכיוון דרום מזרח אל פרספוליס.
היסטוריה
מכיוון שמסלול הדרך לא היה הנתיב הקל או הקצר ביותר בין הערים החשובות של האימפריה הפרסית, מאמינים הארכאולוגים שהחלקים המערביים של הדרך נסללו כנראה במקור בהוראת מלכי אשור, כיוון שהדרך עוברת בלב האימפריה האשורית. הקטעים המזרחיים של הדרך (בצפון איראן של ימינו) מקבילים לדרך המסחר הראשית הידועה כדרך המשי.
עם זאת, דריווש הוא שאחראי לדרך המלך כפי שהיא ידועה כיום, באמצעות שיפור תשתית הדרך וחיבור כל החלקים השונים לכדי מארג שלם, בעיקר לשם דרך תקשורת מהירה תוך שימוש בשליחים של הממלכה - ה"פירדאזי".
איכות הדרך כפי שנסללה בימיו של דריווש הייתה כזו שהשימוש בה נמשך עד לתקופת האימפריה הרומית. מתקופה זו של השימוש בדרך נותר עומד על תלו גשר בדיארבקיר שבטורקיה.
מרוסיה באהבה (ספר)
עלילה
ארגון סמרש – המודיעין הנגדי של הצבא האדום, מחליט להוציא לפועל משימה שתפגע אנושות ביוקרתו של המודיעין הבריטי. לשם כך מגייסים אנשי הסמרש סוכנת צעירה ויפה בשם טטיאנה רומאנובה, ומורים לה לפתות את הסוכן הבריטי המוכר ביותר – ג'יימס בונד. בהכוונת אנשי הסמרש, רומאנובה יוצרת קשר עם אנשי המודיעין הבריטי וטוענת שהיא מאוהבת בבונד ומעוניינת שהוא יסייע לה לחמוק מאחורי מסך הברזל. היא מציעה להביא לבריטים מכונת צופן סובייטית חדשנית.
המודיעין הבריטי חושד בכוונותיה של רומאנובה, אולם הסיכוי להניח את היד על מכונת צופן סובייטית מפתה מדי. בונד נוסע לאיסטנבול במטרה להיפגש שם עם רומאנובה. בונד יוצר קשר עם הנציג הבריטי באיסטנבול, דראקו כארים, והם נאבקים באנשי הסמרש באיסטנבול. לאחר שרומאנובה מעניקה לבונד את מכונת הצופן, עולים השלושה על רכבת האוריינט אקספרס במטרה להגיע לפריז. אנשי הסמרש עולים בעקבותיהם על הרכבת, כשביניהם מתנקש מטורף, עריק בריטי בשם דונלד גרנט. גרנט מסמם את רומאנובה ומצליח להשתלט על בונד. הוא חושף בפני בונד את המזימה המלאה של סמרש: לרצוח את רומאנובה ובונד ולגרום לעיתונות להאמין שבונד רצח את רומאנובה לאחר שהיא איימה לחשוף את הרומן ביניהם, ולאחר מכן התאבד. כמו כן, גם מכונת הצופן היא למעשה פצצה שנועדה להרוג את בכירי המודיעין הבריטי שיתעסקו אתה.
בונד מצליח רק בקושי להתגבר על גרנט ולהרוג אותו. הרכבת מגיעה לפריז ובונד נפגש עם עמיתו הצרפתי רנה מאתיס ומשתף אותו בתוכניות של סמארש. שניהם יוזמים מבצע כדי להרוג את נציגת הסמארש בפריז, קולונל רוזה קלאב. בונד ומאתיס מצליחים להשתלט עליה, אולם קלאב בועטת בבונד במגף שקצהו מורעל, והוא מאושפז בבית חולים וניצל בקושי.