cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
בית הספר אליאנס המדאן
בית הספר כלל בית ספר לבנים ובית ספר לבנות.
בית הספר אליאנס המדאן לבנים היה אחד מבתי הספר המפורסמים בהמדאן. במועד הקמתו למדו בו 350 בנים. לפי הנתונים הסטטיסטיים של משרד החינוך האיראני, בשנת 1927, למדו בבית ספר זה 475 תלמידים, מתוכם 159 תלמידים למדו בחינם, ולימדו בו 12 מורים.
במועד הקמת בית הספר לבנות היו רשומות בו 250 תלמידות. לפי הנתונים הסטטיסטיים של משרד החינוך האיראני, בשנת 1927, למדו בבית הספר אליאנס לבנות 259 תלמידות והיו בו 8 מורים. 75 תלמידות למדו ללא תשלום.
בנוסף לתלמידים היהודים, למדו בבית אליאנס המדאן ילדי שגרירים שהתגוררו בהמדאן וילדים איראנים מהמעמד הגבוה.
בלאנש דאגדייל
בלאנש אליזבת' קמבל ('באפי') דאגדייל (באנגלית: Blanche Elizabeth Campbell "Baffy" Dugdale; 28 במאי 1880 – 16 במאי 1948) הייתה סופרת, אשר בין היתר חיברה ביוגרפיה אודות דודה ארתור ג'יימס בלפור, נציגה בריטית בחבר הלאומים ופעילה ציונית.
שנותיה המוקדמות
בלאנש דאגדייל, אשר נודעה בכינויה באפי, נולדה בלונדון, כבת בכורה מבין חמישה ילדים, למשפחת בלפור המיוחסת: אביה, האדריכל יוסטייס בלפור (1854–1911), היה אחיו הצעיר ביותר של ארתור ג'יימס בלפור, אשר כיהן לימים כראש הממשלה, כשר החוץ ובתפקידים בכירים נוספים בצמרת השלטון בבריטניה. אמה, הליידי פרנסס קמבל (1858–1931, Campbell), הייתה בתו של ג'ורג' קמבל, הדוכס השמיני מארגייל. באפי דאגדייל (אז בלפור) קיבלה את חינוכה בבית ולא רכשה השכלה פורמלית. בנעוריה הושפעה רבות מאהדתו של ארתור ג'יימס בלפור אל העם היהודי, אשר לוותה בהתעניינות כנה בכל הקשור לנושא.
משפחה וקריירה
ב-18 בנובמבר 1902 נישאה באפי לאדגר דאגדייל (1876–1964), חתם בחברת הביטוח לוידס של לונדון. לימים, בעצתה של באפי, היה אדגר דאגדייל המתרגם של מיין קאמפף לאנגלית. לזוג, שהתגורר בלונדון, נולדו בהמשך בת ובן.
בשנים 1915–1919 עבדה דאגדייל בשירות המודיעין של הצי הבריטי, אשר במרביתה של אותה תקופה לחם במלחמת העולם הראשונה.
בשנים 1920–1928 עמדה דאגדייל בראש משרד האינפורמציה של חבר הלאומים.
בשנת 1932 הצטרפה דאגדייל למשלחת הבריטית לאספה השנתית של אותו מוסד.
דאגדייל הייתה תומכת נלהבת בעניין הציוני. הדבר התבטא בפגישות ובשיחות רבות עם מדינאים בריטיים לקידום האינטרסים הציוניים, בהשתתפות בקונגרסים ציוניים, כמו זה שנערך בז'נבה באוגוסט 1939, בפרסומים ובמאמרים. בהמשך, משנת 1940 ואילך, דאגדייל עבדה במחלקה המדינית של הסוכנות היהודית. חלק נכבד מפעילותה היה לצד ובתיאום עם חיים ויצמן, עבורו שימשה כיועצת ובה בטח באופן מלא.
באפי דאגדייל נפטרה ב-16 במאי 1948, יומיים לאחר הכרזת העצמאות של מדינת ישראל.
כתיבתה
באפי דאגדייל כתבה ביוגרפיה, בת שני כרכים, אודות דודה, ארתור ג'יימס בלפור, אותה פרסמה ב-1936. כן כתבה חוברת אודות הצהרת בלפור, אותה פרסמה ב-1940. נוסף לאלה, כתבה בשנות ה-30 וה-40 יומנים, ובהם מידע רב, הן אודות פעילותה, הן אודות המוסדות והאישים עמם באה במגע. היומנים המתייחסים לשנים 1936 עד 1947 יצאו לאור בשנת 1973 כספר בעריכת נורמן רוז (Rose).
סוורקר השני, מלך שוודיה
סוורקר השני, או סוורקר הצעיר (בשוודית: Sverker den yngre, או סוורקר קרלסון, בשוודית: Sverker Karlsson; לפני 1167 – 17 ביולי 1210) היה מלך שוודיה מ-1195 או 1196 ועד 1208.
ראשית חייו
סוורקר היה בנם של קרל השביעי, מלך שוודיה ושל רעייתו המלכה כריסטינה, שהייתה בת אצולה דנית. מצד אמו היה סוורקר קרוב משפחתם של מלכי דנמרק קנוט השישי וולדמר השני. הוריו של סוורקר נישאו ב-1162 או ב-1163.
עם מותו של קנוט הראשון, מלך שוודיה ב-1195 או ב-1196, היו בניו כבר מעבר לגיל הילדות, אך עדיין צעירים. אחד מהם מונה להיות יורש העצר אך בבחירת המלך פסחו עליו. סוורקר נבחר להיות המלך הבא של שוודיה, למרבה ההפתעה ללא התנגדות. בחירתו זו יוחסה ככל הנראה לתמיכתו של בירגר ברוסה שבתו, אינגגרד, נישאה לסוורקר זמן קצר לאחר מות אשתו הראשונה. במכתבים שכתב הדגיש סוורקר את זכותו למלוכה מתוקף מוצאו: "בנו של המלך קרל, מלך השוודים, מחזיק הכתר של אותה ממלכה על פי חוקי הירושה בחסד האל".
מלכותו
לוחמה בלתי רציפה נגד העמים שממזרח לים הבלטי נמשכה במהלך תקופה מלכותו של סוורקר. בירגר ברוסה פיקד על חיל משלוח ימי שסיים את משימתו בווירלנד שבמזרח אסטוניה, לפני או אחרי עלייתו לכס המלוכה של סוורקר. מקור מאוחר יותר בעל אמינות נמוכה מציין שכוחות מרפובליקת נובגורוד תקפו את פינלנד ב-1198 והחריבו את אובו (טורקו), שם החזיקו כבר השוודים במוצב משלהם.
מלחמת אזרחים
בשנת 1203 לערך החלו ארבעת בניו של קנוט הראשון, מלך שוודיה, שחיו בחצר המלכות השוודית, לטעון לכתר, וסוורקר הגלה אותם לנורווגיה. מעמדו כמלך החל להיות בלתי יציב החל מנקודת זמן זו והלאה. ב-1205 שבו בניו של קנוט בראש כוחות צבא, בתמיכתם של אנשי מפלגת הבירקביינר הנורווגית. סוורקר תקף והביס אותם בקרב אלגרוס, בו נהרגו שלושה מהם. השורד היחיד מתוכם, אריק, שב ב-1208 עם תמיכה נורווגית. סוורקר חיפש אחר סיוע מקרובי משפחתו הדנים ואכן קיבל סיוע כזה. מסורות עממיות מדברות על חיל משלוח דני של כ-12,000 לוחמים, מספר מוגזם ככל הנראה. הכוחות היו תחת פיקודו של אבה סונסן, אביה של אשתו הראשונה המנוחה של סוורקר ואחיו של אנדראס סונסן, הארכיבישוף של לונד. מעבר לכוחות בפיקודו של סונסן, שיגר ולדמר השני, מלך דנמרק, כוחות משלו, שייתכן שכללו גם חיילים מבוהמיה. הכוחות הניצים נפגשו בוסטרייטלנד ובקרב לנה שהתנהל ב-31 בינואר 1208 נחל סוורקר מפלה קשה. אבה ואחיו לרס נטבחו על ידי האויב יחד עם חלק משמעותי של צבאם. נראה שקנוט, שהיה היארל של סוורקר נהרג גם הוא בקרב. אריק, שמלך כאריק העשירי, אילץ את סוורקר לצאת לגלות בדנמרק.
מותו
ניסיונו של האפיפיור אינוקנטיוס השלישי להשיב את סוורקר לכס המלוכה עלו בתוהו. סוורקר קיבץ כוח צבאי חדש, בתמיכה דנית, שיצא לשוודיה, אך ביולי 1210 נהרג סוורקר השני בקרב גסטילרן. למרות גורלו המר, זכה סוורקר למילים חמות בכרוניקה שנכללה במסמך "החוק של וסטרייטלנד" (Västgötalagen): "המלך השישה עשר היה סוורקר, איש חכם וטוב. אנשי הממלכה הסתדרו אתו היטב. אך אנשי הפולקונג לקחו את חייו. גיסו עשה זאת בגסטילרן. הוא נטמן באלווסטרה ותמיד נאמרו עליו דברים טובים".
משפחתו
מאשתו הראשונה, בנדיקטה, שאותה הוא נשא לפני 1190, עוד כשהתגורר בדנמרק, נולדה לסוורקר לפחות בת אחת שידוע עליה, הלנה. ככל הנראה היו ילדים נוספים כמו קרל, שעל פי מקורות נורווגים נשא לאישה את בתו של סבר, מלך נורווגיה ומת ב-1198, עובדה המוטלת בספק, שכן אם הוא היה בנו של סוורקר הוא מת בנעוריו. ייתכן שמנישואין אלו היו עוד שתי בנות, מרגרטה וכריסטינה, שנישאו לויצלב מריגן ולהיינריך השני, נסיך מקלנבורג, בהתאמה. עם זאת, ייתכן שמרגרטה וכריסטינה היו רק קרובות משפחה של אשתו הראשונה של סוורקר.
בתו של סוורקר, הלנה, נישאה לאציל סונה פולקסון ממשפחת ביילבו, מושל וסטרייטלנד. בנותיהם, קתרינה ובנדיקטה, היו חלק מהמאמצים להשיג מחדש את כס המלוכה השוודי לבית סוורקר לאחר 1222, כאשר הקו הזכרי של השושלת נכחד. קתרינה נישאה ליורש של השושלת היריבה, אריק האחד עשר, אך נישואין אלו לא הניבו יורשים. בנדיקטה נישאה לאציל סוונטפולק מוויבי והולידה איתו כמה בנות שנישאו לבני האצולה השוודית. עד היום מתייחסות כמה משפחות אצולה שוודיות לבנדיקטה.
על העיוורון (סרט)
על העיוורון הוא סרט מתח באנגלית משנת 2008 על חברה הסובלת ממגפת עיוורון. הסרט הוא עיבוד לרומן בעל אותו השם משנת 1995 מאת הסופר הפורטוגלי ז'וזה סאראמאגו. הסרט נכתב על ידי דון מק'קלר בבימויו של פרננדו מאירלס, בסרטם מככבים ג'וליאן מור כאשתו של הרופא ומארק רופאלו כרופא. סאראמאגו סירב בהתחלה למכור את הזכויות לעיבוד קולנועי, אך המפיקים הצליחו לרכוש אותו בתנאי לכך שהסרט יתרחש בעיר לא מזוהה וללא שם. הסרט הוקרן בהקרנת בכורה כסרט הפתיחה בפסטיבל קאן ב-14 במאי 2008, ויצא לאקרנים בקנדה כחלק מפסטיבל הסרטים הבינלאומי בטורונטו ב-6 בספטמבר 2008.
עלילה
למחרת, הרופא מתעוור, ומבין בעצם שהעיוורון נגרם ממחלה מידבקת. ברחבי העיר, אזרחים נוספים הופכים לעיוורים, מה שגורם לבהלה רחבה, והממשלה מארגנת הסגר לעיוורים במתקן נטוש. כשצוות ההסגר מגיע לאסוף את הרופא, אשתו משקרת שגם היא התעוורה כדי ללוות אותו.
הרופא ואשתו מגיעים ראשונים למתקן ההסגר ומסכימים שישמרו את ראייתה בסוד. אליהם מצטרפים עוד כמה, כולל הנהג, הגנב ומטופלים נוספים של הרופא. בשלב זה, "המחלה הלבנה" הפכה בינלאומית, עם מאות מקרים המדווחים מדי יום. הממשלה נוקטת באמצעים אכזריים יותר ויותר כדי לנסות להתמודד עם המגפה, כולל סירוב לסייע לעיוורים.
עוד ועוד אנשים עיוורים נדחסים במה שהפך למחנה ריכוז, הצפיפות והיעדר תמיכה מבחוץ גורמים להיגיינה ותנאי החיים להידרדר במהירות. הרופא משמש כנציג המחלקה שלו, ואשתו הרואה עושה ככל שביכולתה לסייע לחבריה הכלואים מבלי לחשוף את יכולתה. החרדה מזמינות המזון מערערת את המורל ומביאה לעימות בין מחלקות הכלא, כאשר החיילים השומרים על המחנה הופכים עוינים יותר ויותר.
גבר עם אקדח ממנה את עצמו ל"מלך" של המחלקה שלו, ומשתלט על משלוחי האוכל, תחילה דורש את חפצי הערך של המחלקות האחרות, ולאחר מכן מהנשים לקיים יחסי מין עם הגברים שלהן. במאמץ להשיג מצרכים, כמה נשים נכנעות בחוסר רצון להיאנס. אחת הנשים נהרגת על ידי התוקף שלה, ואשתו של הרופא מתנקמת והורגת את ה"מלך" עם זוג מספריים. בתוך הכאוס שנוצר, הבניין עולה באש ואסירים רבים מתים. הניצולים שנמלטים מהבניין מגלים שהשומרים נטשו את עמדותיהם, והם יוצאים לעיר.
החברה קרסה ואוכלוסיית העיר הצטמצמה ונאבקת כדי לשרוד. אשת הרופא מובילה את בעלה ועוד כמה אחרים מהמחלקה שלהם בחיפוש אחר מזון ומקלט. היא מגלה מחסן מצויד ובקושי בורחת בעזרת בעלה כשההמון סביבה מריח את האוכל הטרי שהיא נושאת.
הרופא ואשתו מזמינים את "משפחתם" החדשה לדירתם. ואז, באותה פתאומיות שראייתו אבדה, הנהג - האדם הראשון שאיבד את ראייתו - מקבל את ראייתו חזרה, מה שמעיד על כך שהגוף נלחם במחלה, ושהעיוורון הוא בסופו של דבר זמני. הם חוגגים ותקוותם חוזרת.
יאמפיל (מחוז חמלניצקי)
יאמפיל או יאמפול (באוקראינית: Ямпіль; ביידיש: יאַמפאָלאֶ) היא עיירה במחוז חמלניצקי, בווהלין שבמערב אוקראינה. דרומית מזרחית לקרמניץ.
בעיירה התקיימה קהילה יהודית חשובה וחלק מרבניה התפרסמו בעולם היהודי כולו. הרב יחזקאל לנדא ("הנודע ביהודה") כיהן כרב הקהילה במשך 11 שנים, מתק"ו (1746) עד תקט"ו (1755). בעיר פעל גם אחד מגדולי צדיקי החסידות, רבי יחיאל מיכל מזלוטשוב, אשר גם קבור במקום. גם בנו, רבי יוסף מימפולי כיהן באדמו"רות בעיר.
Head Job
Head Job הוא אלבום הסולו הראשון, ונכון לדצמבר 2020 גם היחידי, של מתופף הרוק האוסטרלי פיל ראד. ראד הוא המתופף הנוכחי של להקת AC/DC, אשר מזוהה עם ההרכב הקלאסי שלה.
האלבום נכתב ברובו בזמן שבין עזיבתו של ראד את הלהקה בשנת 1983 ועד לחזרתו בשנת 1994 אך הוקלט בסופו של דבר רק במהלך שנת 2014 באוקלנד, ניו זילנד, בסיוע ושיתוף של שני חברים מקומיים של ראד. האלבום יצא לאור רשמית באוגוסט 2014.
מהאלבום בולטים שני שירים, השיר Repo Man אשר יצא לאור כסינגל ביולי 2014 טרם ראה אור האלבום המלא, ו-Head Job הנושא את שם האלבום והופק לו גם וידאו קליפ בשנת 2016.
הפקת האלבום
האלבום כולל 11 שירים שהקליט פיל ראד עם שני מוזיקאים נוספים, הגיטריסט ג'פרי מרטין והבסיסט אלן באדג'ר אשר גם שר את רוב השירים באלבום.
ראד כתב והלחין את מרבית השירים באלבום וגם, לראשונה בקריירה שלו, שר כסולן בחלקם.
קבלת האלבום
הביקורות לאחר שחרור האלבום היו צוננות ומאכזבות, לדעתו של פיל ראד בשל כיסוי תקשורתי לקוי.
בכעסו, האשים ראד את אחד מעובדי ההפקה בכישלון המסחרי ולכאורה איים עליו ברצח, מה שהוביל למעצרו והגשת כתב אישום שממנו לבסוף זוכה.
אופל GTC קונספט
אופל GTC קונספט (בגרמנית: Opel GTC Concept, קרויה גם: Opel GTC) היא מכונית קונספט בתצורת קופה, בסגנון גראן טוריסמו אשר הוצגה על ידי יצרן הרכב הגרמני אופל (בגרמנית: Opel Automobile GmbH), חברת בת של קונצרן הרכב ג'נרל מוטורס, בתערוכת הרכב הבינלאומית של ז'נבה בשנת 2007.
Cold as You
Cold as You (בעברית: קַר כָּמוֹךָ) הוא שיר שהוקלט על ידי הזמרת-יוצרת האמריקאית טיילור סוויפט, מתוך אלבום הבכורה שלה, Taylor Swift. השיר יצא לאור ב-24 באוקטובר 2006, בסמוך לצאת האלבום עצמו, על ידי חברת התקליטים ביג משין רקורדס.
בנוסף לכך, נכלל השיר במהדורת  שהוציאה סוויפט ב-26 באוקטובר 2006.
רקע וכתיבה
השיר נכתב על ידי טיילור סוויפט וליז רוז שכתבה עימה שירים כמו "Teardrops on My Guitar" ו-"Picture to Burn", והופק על ידי נייתן צ'פמן. הוא מפרט את החוויה של סוויפט עם בחור שלא היה זמין רגשית אליה. על השיר נאמר כי "בניגוד לוויליאם שייקספיר שמשווה את אהובתו ליום קיץ, סוויפט משווה את אהובה ליום קר וגשום".
ביקורת
ברולינג סטון הוא דורג במקום ה-211 ברשימת "כל 229 השירים של טיילור סוויפט, לפי דירוג".
נקסום
נקסום (בלטינית: Nexum) היה מונח בחוק הרומי בתקופת הרפובליקה המוקדמת שציין את שעבוד הגוף. נקסום נבדל מעבדות בכך שהאזרח הרומי שמר על זכויותיו. הנקסום כלל טקס של שבועה בעלת תבנית קבועה, בנוכחות עדים, מאזניים ונחושת (בלטינית: Per aes et libram). מבחינה זו, הוא דמה למנקיפיום או כמו שנקרא מאוחר יותר - מנקיפטיו, טקס העברת מקרקעין, עבדים ובהמות עבודה. משועבד גוף, נקרא נקסוס (לטינית: Nexus) וברבים, נקסי (בלטינית: Nexi). ייתכן כי הנקסום נחתם במעמד ההלוואה, במטרה להבטיח תשלום חוב עתידי וייתכן כי הלווה שיעבד עצמו כאשר לא היה באפשרותו לפרוע את החוב. הנקסום בוטל רשמית בסוף המאה ה-4 לפנה"ס.
הקנטוריון הזקן
דוגמה מוקדמת לטיפול בחוב בחברה הרומאית ניתן למצוא בסיפור על הקנטוריון הזקן אשר מתרחש בתחילת המאה ה-5 לפנה"ס. בעיבוד הספרותי המאוחר של ליוויוס מגיע הקנטוריון הזקן לפורום, ומספר כיצד, בזמן שלחם בגבורה נגד הסַבִּינִים נשׂרף בית החווה שלו במהלך פשיטת אויב, מקנהו נחטף, והוא נותר בחוסר-כל. לאחר שכילה את הונו המשפחתי, נאלץ ללוות ושקע בחובות. בעלי-חובו, במקום להתנהג אליו בכבוד כפועל שׂכיר, נהגו בו כבעבד, כלאו אותו והכו בו. הופעתו של הקנטוריון הזקן בפורום הרומאי גרמה לתסיסה בין אזרחי רומא שדרשו כינוס דחוף של הסנאט על מנת למצוא פתרון לסוגיית החובות. תסיסה זו הייתה בין הגורמים שמציין ליוויוס לפרישה הראשונה  של הפלבּאים – אירוע מכונן של התקופה הרפובליקנית. תסיסה על רקע חובות לא מוזכרת במקורות שוב עד למאה ה-4 לפנה"ס.
יש חוקרים הרואים בתסיסה של המאה ה-5 לפנה"ס, השלכה של מקורות מאוחרים יותר לאור התסיסה של המאה ה-4 לפנה"ס. עם זאת, "תריסר הלוחות" שנכתבו ב-449 לפנה"ס, נגעו, בין היתר, גם בסוגיית החוב, דבר המצביע על חשיבות הנושא בעיני מחוקקי הדקמוויראט (מוסד שבמשך שנתיים החליף את הקונסולים ותפקידו היה לכתוב את החוק הרומאי).
תריסר הלוחות
תריסר הלוחות אשר נכתבו בעקבות דרישת הפלבּאים להעלות את החוק על כתב, קבעו כי אזרח רומי שהובא על ידי הנושה בפני מגיסטרטוס ושחובו אומת, היה זכאי לקבל 30 יום על מנת לפרוע את החוב. אם הלווה לא החזיר את החוב במהלך 30 הימים, הוא הובא פעם נוספת בפני המגיסטרט. לאחר שהוכח כי החוב טרם שולם, המגיסטרט שייך את הלווה אל הנושה. בנקודה זו, רשאי היה הנושה לשים ידיו על הלווה ולקחתו לעבד. אזרח שהיה מוכן לקחת את מקום הלווה או לפרוע את חובו, היה רשאי להוריד את ידו של הנושה מהלווה ובכך להפוך למגנו (בלטינית: Vindex). כאן, נעשית הבדלה בין שני מעמדות בכלכלה הרומית של תקופה זו. רק אזרח חופשי בעל רכוש ומעמד (אזרח היכול לשלם על הציוד הדרוש לשירות צבאי), יכול היה לשמש מגן לאדסידואוס אחר. כל אחד יכול היה לשמש מגן לפרולטריוּס, אדם שנחשב חסר רכוש, ונרשם בקנסוס כבעל צאצאים (בלטינית: Proles) בלבד. אם לא התייצב מגן, הנושה כבל את הלווה לתקופה של 60 יום. הלווה יכול היה להאכיל את עצמו, אך אם לא היה באפשרותו, על הנושה היה לדאוג לו למזון. במהלך 60 הימים, היה על הצדדים למצוא פתרון לבעיית החוב. בתום התקופה המוקצבת, הלווה נלקח לקומיטיום בשלושה ימי שוק עוקבים, על מנת להכריז על החוב. הדבר פרסם את המקרה ונתן אפשרות לאזרחים לעזור ללווה. לאחר 60 יום, אם לא הגיעו הצדדים להסכם, הלווה נלקח אל המגיסטרט בפעם השלישית. לאחר שהוכח שהחוב עדיין לא שולם, הנושה היה רשאי למסור את הלווה להוצאה להורג או למוכרו מעבר לנהר הטִיבֶּר, כלומר, מחוץ לגבולות רומא, אל האֶטרוּסקים. אדם שנמכר מעבר לנהר הטיבּר איבד את אזרחותו הרומית ועמה את כלל זכויותיו בעיר רומא ובקהילות הלטיניות. תריסר הלוחות קבעו שאם יש מספר נושים, ניתן לבתר את גופו של הלווה למספר החלקים התואם. כבר בתקופה שנכתבו בה תריסר הלוחות, היה איסור על מכירת אזרח רומאי לעבדות בתחומי העיר. מכאן נובעת חומרת העונש ונוהלו הנוקשה, הנועד להרתעה.
הנקסום והמשועבד
כעקרון, נותר הנקסוס משועבד עד לסיום תשלום החוב. עקרון חישובי שהקשה על החייבים עוד יותר היה הנוהג לחשב את הריבית ולהתחיל את התשלום קודם כל על חשבון הריבית, ורק אז על חשבון הקרן. מנהג זה פסק בעקבות חוקי ליקיניוס-סקסטוס בשנת 367 לפנ׳. במקרים בהם הצליח החייב להחזיר את חובותיו, מצב הנקסום היה זמני, וניתן לראות בו סוג של חוזה עבודה. במקרים בהם לא שולם החוב הפך השעבוד לקבוע. גם אם השעבוד נתפס כחוזה, ישנה עדות על נקסי שהוכו וסבלו התעללות מינית מצד הנושים. סביר להניח שהנקסום היה גמיש ושכמה מהווריאציות או כולן התקיימו בפועל. ליוויוס מרמז על גיוון הנקסום כאשר הוא מתייחס לאנשים אשר כבולים בשלשלאות ולאלה שלא כבולים. ייתכן שהכבולים בשלשלאות היו משועבדים בגלל חובות ואלה שלא, היו משועבדים מרצון, כאמור, בדומה לחוזה עבודה.
בעלי ההון והאדמות הציבוריות
רוב אדמת הציבור (בלטינית: Ager publicus) שנכבשה מידי אויביה של רומא, הגיעה לבסוף לידיהם של בעלי ההון. מצב שכזה הגביר את הצורך בעובדי אדמה מרובים. הנקסום אפשר ניצול של המשועבדים למטרה זו. אף על פי שהיו בתקופה הרפובליקנית המוקדמת עבדים (אשר לרוב עבדו במשק הבית) וחקלאים שכירים, רוב העבודה על אדמת בעלי ההון נעשתה, ככל הנראה, על ידי הנקסי. אם כך, ניתן לראות את הנקסום כאמצעי לניצול כוח העבודה של האיכרים חסרי הממון, אשר בו זמנית הגביל את הכוח הכלכלי של אותם איכרים והותיר את הכוח בידיהם של בעלי ההון. כך הפך הנקסום לשיטה שאפשרה לבעלי ההון להשיג כוח עבודה יעיל לעיבוד אדמותיהם.
עם הזמן, אזרחים חסרי אמצעים רבים מצאו עצמם משועבדים לבעלי ההון והדבר היווה את הבסיס לתסיסה של המאה ה-4 לפנה"ס שלבסוף הובילה לחקיקה להקלת חובות וביטול הנקסום.
חקיקה להקלת עול הלווה
ב-367 לפנה"ס, הטריבונים ליקניוס וסקסטיוס, נאבקו והעבירו לבסוף את החוק (Lex Licinia Sextia) שקבע כי הריבית שכבר שולמה תוחסר מקרן ההלוואה והשאר ישולם בשלושה תשלומים שנתיים. חקיקה זו, הייתה הראשונה שפעלה באופן ישיר להקלת החובות. בעשורים שלאחר מכן הגבילו מהלכי חקיקה נוספים את גובה הריבית המותרת, והקלו את תנאי התשלום.
לפי ליוויוס, הוקמה ב-352 לפנה"ס מערכת משכנתאות ממשלתית והליכי פשיטת רגל שפוקחה על ידי וועדה של שני פטריקים ושלושה פלבּאים. עוד מספר ליוויוס שב-344 לפנה"ס, הנושים קיבלו עונשים חמורים, וב-342 לפנה"ס הועבר חוק (Lex Genucia) שאסר על ריבית לאלתר, אם כי חוק זה כמעט שלא נאכף.
ביטול הנקסום
בסוף המאה ה-4 לפנה"ס בוטל מוסד הנקסום בחקיקה רשמית . ההיסטוריונים העתיקים הציגו גרסאות שונות לשנת ביטול החוק ולנסיבותיו:
ליוויוס מציין כי הנקסום בוטל ב-326 לפנה"ס, בעקבות התאווה והאכזריות של נושה אחד, לוּקִיוּס פָּאפִּירִיוּס (בלטינית: Lucius Papirius), אשר גאיוס פוּבְּלִילִיוּס (בלטינית: Gaius Publilius) השתעבד לו בעקבות חובו של אביו. פאפיריוס חשק בפובליוס ולאחר שלא הצליח לפתות אותו בשיחה, החל לאיים עליו ולבסוף הורה להלקות אותו. פובליוס פרץ לרחוב ועורר זעם רב בקרב האזרחים. הסנאט נאלץ להעביר חוק שלא יאפשר כבילה בשלשלאות אלא במקרה של עבירה על החוק ושחוב יוכל להיפרע רק בעזרת כסף. כתוצאה, שוחררו המשועבדים והוחל איסור לשעבדם שוב. דיוניסיוס מהליקרנסוס מתאר את הסיפור באופן דומה אך מציין כי פובליוס השתעבד כדי להשׂיג כסף לתשלום הוצאות הלוויה של אביו.
וארו טוען, לעומת זאת, שהנקסום בוטל ב-313 לפנה"ס, כאשר גאיוס פּוֹאֶטֶלִיוּס לִיבּוֹ ויסוֹלוּס היה דיקטטור. הוא מציין כי משועבדי הגוף שוחררו לאחר שנשבעו שאינם עבדים.
שעבוד הגוף לאחר ביטול הנקסום
שעבוד הגוף בעקבות חוב נותר ברפובליקה הרומית גם לאחר ביטול הנקסום והמשיך להיות מיושם באישור בית המשפט. עם זאת, לא ניתן היה להשתעבד מרצון. כך או כך, בעיית החובות הלכה והקטנה ככל שרבו הישׂגיה של רומא בשׂדה הקרב, וככל שהתעצמה ההתפשטות האימפריאליסטית.
תנין, נימוסים כבר למדת?
תנין, נימוסים כבר למדת? (באנגלית: ?Can You Teach My Alligator Manners) היא סדרת אנימציה אינטראקטיביות אמריקאית-קנדית-בריטית לילדים משנת 2008. הסדרה נוצרה על ידי איתן לונג ובוימה ונכתבה על ידי רוברט ס. רמירז.
הסדרה שודרה לראשונה בארצות הברית בערוץ Playhouse Disney ב-21 ביוני 2008, ולאחר מכן שודרה בערוץ דיסני ג'וניור. בישראל הסדרה שודרה לראשונה בדיבוב לעברית החל משנת 2010 עד שנת 2012 בערוץ דיסני. לסדרה יש 2 עונות ו-21 פרקים באורך 3 דקות. שפת המקור של הסדרה היא אנגלית (הסדרה דובבה לשפות נוספות, ביניהן עברית).
עלילה
הסדרה מספר על מייקי, ילד בעל תנין מחמד (למעשה אליגטור) בשם אל שלא יודע להתנהג כראוי. בכל פרק בסדרה, מייקי מלמד את אל, בעזרת הצופים בבית, נימוסים והליכות.
הדמויות והמדבבים
בעברית במאית הדיבוב הייתה אפרת קרצמן ומפיקת הדיבוב הייתה אסנת סדן.
אוטאריטוס
אוטאריטוס היה מנהיג גאלי ממנהיגי מרד השכירים בקרתגו. נשבה ונצלב לאחר קרב משור.
אוטאריטוס בתרבות
אוטאריטוס הוא אחד הדמויות ברומן ההיסטורי של גוסטב פלובר, "שלמבו".
In Case You Didn't Know
In Case You Didn't Know הוא אלבום האולפן השני של הזמר הבריטי אולי מארס. האלבום יצא לאור ב-25 בנובמבר 2011 דרך חברת התקליטים אפיק רקורדס. להוצאת האלבום קדמו הסינגלים "Heart Skips a Beat" ו-"Dance with Me Tonight", שהגיעו שניהם לפסגת מצעד הסינגלים הבריטי.
האלבום הגיע לפסגת מצעד האלבומים הבריטי, לאחר שמכר מעל ל-148 אלף עותקים בשבוע הראשון להוצאתו, והיה לאלבום הראשון של מארס שהגיע להישג זה במצעד. עד לנובמבר 2018 מכר האלבום מעל ל-1.12 מיליון עותקים בבריטניה, שם הגיע לתואר פלטינה משולשת.
הבן של באטמן
בנו של באטמן (באנגלית: Son of batman) הוא סרט גיבורי על מונפש אמריקאי משנת 2014 המבוסס על הקומיקס באטמן מבית DC קומיקס. הסרט מהווה עיבוד מונפש לסיפור באטמן ובנו מאת גרנט מוריסון ומציג את היכרותו של באטמן עם בנו הלא ידוע.
עלילה
במטה ליגת המתנקשים מאמן ראס-אל-גול את נכדו דמיאן (בנם של טליה בתו ובאטמן) להיות ראש הליגה, כאשר סלייד וילסון שהיה אמור לרשת את ראס בתור ראש הליגה עד שתפקיד זה הועבר לבאטמן, תוקף את המטה עקב הרגשתו נבגד וכדי ליטול בכוח את השלטון. במהלך הקרב ראס מובס וגוסס אך דמיאן מתערב ודוקר את עין ימין של סלייד וגורם לו להימלט, טליה לוקחת את בנה אל גות'אם סיטי כדי להפקידו בחסות אביו.
באטמן נאבק בקילר קרוק המנסה לגנוב סטורואידים על מנת לחזק את עצמו. טליה מתערבת ועוזרת לבאטמן להביס אותו. היא מספרת לבאטמן על מות אביה ועל בנו הלא חוקי ומבקשת מבאטמן להשגיח עליו, למרות שדמיאן סבור שהוא יוכל להסתדר לבד. באותו זמן סלייד שקורא לעצמו דת'סטרוק חוטף את ד"ר קירק לנגסטרום שיצר בעבר נוסחה שהופכת אנשים לעטלפים, ומאיים על שלום אשתו ובתו אם לא ישחזר את הנוסחה.
בתעשיות ויין ברוס מוצא את דמיאן במשרד שמספר לו שעוזרו של סביו יובו הוא איש הקשר של דת'סטרוק בגד בו אף הוא והוא נמצא בגות'אם, אך ברוס אינו מרשה לו להתערב, באותו זמן סלייד לוכד את טליה במהלך ניסיון כושל מצידה לתקוף אותו. דמיאן יוצא בסתר מן האחוזה בלילה ומתקיף את יובו בעצמו ומביסו, אך מובס על ידי נייטווינג שלא מכיר אותו. באטמן מוכיח את דמיאן על הפזיזות שלו ומורה לו מעתה לפעול בצמוד אליו תחת מדי רובין.
באטמן הולך לקילר קרוק ותמורת מידע מבטיח לו טיפול לנשירת הקשקשים שלו. הוא יוצא לדירה של לאנגסטרום ומוצא שם עטלף אדם לא יציב שתוקף אותו עד מותו, אחרי כן מזל"ט מחריב את הבניין אך באטמן נמלט. אחר כך בעקבות מידע מג'יימס גורדון באטמן ורובין פורצים לאצטדיון נטוש ומחלצים את לאנגסטרום מאנשי דת'סטרוק. רובין מזהה את מיקום משפחת לאנגסטרום ומחלץ אותה. אך ללא ידיעת באטמן רובין מקבל מבתו של לאנגסטרום מכשיר וידאו בו משדל סלייד את דמיאן להיאבק על חיי אימו באסדת קידוח מבלי לערב את באטמן. רובין שוחה לשם מבלי לערב את אביו.
רובין מתגנב לבור לזרוס שבתחתית האסדה ופוגש את דת'סטרוק שמחזיק באמו ומציע לו להיכנע תמורת חיי אימו. הוא נכנע וסלייד יורה בו אך טליה קופצת וסופגת את היריה. סלייד מתכוון לירות שנית אך באטמן מופיע ומביס אותו, אנשי העטלף תוקפים אותם אך באטמן יצר באטראנג סונאר שגורמים לעטלפים לנוע אל הים הפתוח אגב ריסוק האסדה. בעוד באטמן מרפא את טליה בבור, דמיאן וסלייד נאבקים ביניהם עד שדמיאן מנצח וממהר להימלט עם הוריו בעוד סלייד נשאר למות מאחור. אחרי הכל טליה מציעה לבאטמן לשחזר איתה את הליגה אך הוא מעדיף לפרקה, היא מחליטה להשאיר את בנה עם אביו על מנת שיטפל בו ועוזבת כשהיא מודיעה שעוד תחזור.
בכותרות הסיום ניתן לראות תמונות ממאבקם של נייטווינג ורובין.
ביקורות
באתר IGN קיבל הסרט 7.5/10, באתר Rotten Tomatoes קיבל הסרט ציון של 64% על פי 11 ביקורות, האתר Common Sense Media נתן לו 4 מתוך 5 כוכבים, הסרט הכניס כ-6,428,188$ ממכירות ביתיות.
Alibi (ערוץ טלוויזיה)
Alibi הוא ערוץ טלוויזיה בריטי המשודר בתשלום, שהושק ב-1 בנובמבר 1997, בשם UKTV, אך מאז 7 באוקטובר 2008 שמו שונה ל-Alibi.
היסטוריה
הערוץ הושק בתחילה כחלק מרשת UKTV החדשה מבית היוצר של ערוץ 4, ב-1 בנובמבר 1997. הערוץ, בשמו המקורי UK Arena, התמקד בתוכניות אומנות ונקרא על שם תוכנית הדגל של ה-BBC, שעסקה באומנות ונקראה Arena (ה-BBC, באמצעות BBC Worldwide, החזיק בחצי ממניות הערוץ). עם זאת, בעקבות מדרוג מאכזב בתחילה, הורחב מגוון התוכן שהציע הערוץ, לכדי כך שהוא כלל גם סדרות דרמה, ושמו שונה ל-UK Drama, ב-31 במרץ 2000. השירות נמשך, עם נתוני צפייה גבוהים יותר, עד 8 במרץ 2004, כאשר יחד עם יתר הרשת, שונה שמו ל-UKTV Drama, על מנת להבליט את המותג UKTV.
בעקבות ההצלחה והמיתוג מחדש של הערוץ UKTV G2 בשם Dave, יתר רשת UKTV עברה מיתוג מחדש דומה. הערוץ שינה את שמו ל-Alibi ב-7 באוקטובר 2008, וההפקות ששודרו בערוץ הצטמצמו לדרמות פשע בלבד. כל הדרמות שאינן דרמות פשע הועברו לערוץ Gold, או לערוץ הדגל החדש Watch.
Alibi +1
שירות Alibi +1 הושק במקור ב-2 במאי 2006, בשם UKTV Drama +1, והוא שידר את כל תוכניות הערוץ הרגיל באיחור של שעה.
ישיבת ההסדר ראשון לציון
היסטוריה
מקים הישיבה והעומד בראשה, הרב שלמה לוי, משמש גם כרב אזור בראשון לציון. בשנותיה הראשונות הישיבה שכנה במרכז רוטשילד בעיר, והתלמידים גרו בדירות שכורות. בהמשך עברה הישיבה למשכנה הנוכחי, בשכונת רמת אליהו במערב העיר, במבנה ששימש קודם לכן כבית ספר יסודי.
דרך חינוכית ופעילות
הישיבה מחנכת את תלמידיה ופועלת לאורו של הרב אברהם יצחק הכהן קוק ובנו הרב צבי יהודה הכהן קוק. מתוך זה מתקיימות בישיבה תוכניות ללימוד חסידות וכן הוקם כולל אברכים  ללימוד קבלה.
התלמידים וצוות הישיבה מקיימים פעילויות מגוונות המופנות אל הקהילה. סיסמתה של הישיבה היא "להאיר את העיר". בימי שישי פועלים חלק מהתלמידים מטעם ארגון מעייני הישועה. במסגרת פעילות זו הם מחלקים נרות שבת, עלונים ותשמישי קדושה במרכזי קניות. בחגי ישראל מקיימת הישיבה פעילויות בעיר, כגון חלוקת סופגניות בחנוכה וריקודי שמחה בפורים.
בנוסף מופעלת מועדונית המספקת ארוחת צהריים חמה לילדי השכונה. כן פועלים בישיבה שני מכוני גיור מטעם בתי הדין לגיור. במהלך התפרצות נגיף הקורונה בישראל נדבקו בנגיף עשרות תלמידים ואנשי צוות.
בנוסף פועלת מדרשה תורנית לנשים בשם "שובי נפשי" בראשות הרבנית גילה לוי.
במהלך השנים הוקם גם גרעין תורני "אור לציון" המאגד משפחות דתיות לפעילות בעיר. בין פעולותיו הבולטות של הגרעין ניתן למנות את חיזוק ושיפור בית ספר יסודי "מעלה שמעוני" והפיכתו לתתמ"ד, תחת דגלה של הישיבה ובנשיאותו של ראש הישיבה.
צוות הישיבה
בעבר נמנו עם צוות הישיבה הרב פנחס מונדשיין, שמסר שיעור כללי בגמרא ובאמונה, בשנים תשע"ו-תשע"ח והרב אלישע וישליצקי ששימש מלווה אמוני. עוד לימדו בה גם הרב אהרון בק, הרב מרדכי מור ברגמן, הרב ישראל בן-שטרית, הרב בנימין דואני, הרב אליעזר פופר, הרב גלעד ספרוני והרב יאיר וולף.
אייזיק המפסטד-רייט
אייזיק הֶמְפְּסטֶד-רייט (באנגלית: Isaac Hempstead-Wright; נולד ב-9 באפריל 1999) הוא שחקן אנגלי. מוכר בעיקר בזכות גילום דמותו של בראן סטארק בסדרת הפנטזיה של רשת HBO, "משחקי הכס", המבוססת על סדרת הספרים שיר של אש ושל קרח של הסופר ג'ורג' ר. ר. מרטין.
ביוגרפיה
נולד בשם אייזיק ויליאם המפסטד (Isaac William Hempstead).
בשנת 2011 הופיע בתפקיד טום בסרט "התעוררות" (The Awakening), ובאותה שנה החל להופיע כבראן סטארק בסדרה "משחקי הכס". בגין תפקיד זה היה מועמד בשנת 2013 לפרס האמן הצעיר בקטגוריית שחקן המשנה.
בשנת 2013 כיכב בסרט "Close Circuit", וב-2014 בתפקיד אֶגְס בסרט "הקופסונים" עם בן קינגסלי.
מאיה בר סדן
מאיה בר סדן (נולדה ב-21 באפריל 1975) היא פרופסור לכימיה באוניברסיטת בן-גוריון בנגב, שעוסקת בננוטכנולוגיה. תחומי מחקריה הם שימוש ביכולת לאפיין מבנים קטנים (ננומטרים) עד לרמה האטומית שלהם, על מנת לתכנן חומרים מתקדמים ליישומי אנרגיה.
בר סדן עומדת בראש קבוצת מחקר המונה כמעט בכל עת כ-8 מדענים, רובם בעלי תואר דוקטור או בתקופת בתר דוקטור או סטודנטים לתואר דוקטור, ומיעוטם סטודנטים לתואר שני.
במחקריה, המשיכה בר סדן את עבודתם של קנוט אורבן, מקסימיליאן היידר , והראלד רוז , זוכי פרס וולף לשנת 2011, שפיתחו מיקרוסקופ אלקטרוני מתוקן אָבֶּרַציות, והייתה בין הראשונים שיישמו את טכניקות המיקרוסקופיה מתוקנת האברציות לחלקיקי ננו. בר סדן מתרכזת בקישור בין המבנה האטומי לבין התכונות. על כך קיבלה בר סדן בשנת 2016 את פרס קריל מטעם קרן וולף, לחוקרים צעירים מצטיינים. בנימוקים לקבלת הפרס נכתב בין השאר עוד, שהידע שהתקבל ממחקריה לגבי המבנה בסקאלה האטומית, איפשר הבנה של תהליכים המתרחשים ברמה המאקרוסקופית. הקישור בין המבנה לתכונות, שהתקבל ממחקריה, הוא זה שמאפשר לתכנן באופן מושכל את המבנים האופטימליים ליישומים שונים, ולהפעיל את הידע הסינתטי על מנת לקבל, בדיוק אטומי, את המבנים הנדרשים לכל יישום בנפרד, ובכך חשיבותו למדע הננו.
כיום עוסקת בר סדן בשימושיהם של חומרים שכבתיים כזרזים בתגובות להפקת מימן כדלק אלטרנטיבי, ובפיתוח של זרזים המופעלים בעזרת אור לשימושי פוטוקטליזה.
בשנת 2022 התפרסמה כשלאחר 4 שנים בתפקיד של יושב ראש ועדת ההוראה המחלקתית במחלקה לכימיה, החליטה שבמקביל לעבודתה במחקר ובהוראה, תתחיל ללמוד לתואר ראשון בהיסטוריה כללית ואכן עשתה זאת.
מריו חורחה קוטליאר
מריו חורחה קוטליאר (23 ביוני 1949 - 21 בפברואר 1999) היה שחקן, במאי, מנהל ודמות מרכזית בתיאטרון הבובות ותיאטרון הפרינג' בירושלים בשלהי המאה ה-20. ממקימי ומנהלי תיאטרון הקרון, תיאטרון הבמה (המכונה גם הזירה הבינתחומית), בית הספר לתיאטרון חזותי והפסטיבל הבינלאומי לתיאטרון בובות בירושלים.
ביוגרפיה
קוטליאר נולד בבואנוס איירס, ארגנטינה. הוריו, פאולינה ומאוריציו, היו גם הם ילידי ארגנטינה, שהוריהם היגרו ממזרח אירופה. בנערותו, היה חבר בתנועת הנוער היהודית ציונית החלוץ למרחב. לאחר שסיים את לימודיו התיכוניים, למד סוציולוגיה ותיאטרון באוניברסיטת בואנוס איירס. ב-1970 עלה לישראל. בשנים 1972–1976 למד בחוג לתולדות התיאטרון באוניברסיטה העברית בירושלים. בשנים 1973-1977 היה ממקימי קבוצת קו יחד עם יונתן בן חיים פבלו אריאל ואחרים .בשנים 1977–1979 למד סמיוטיקה של התיאטרון בבית הספר ללימודים גבוהים במדעי החברה בצרפת.
ב-1981 היה ממקימי תיאטרון הקרון, וב-1983 היה ממייסדי הפסטיבל הבינלאומי לתיאטרון בובות בירושלים.
ב-1986 היה ממקימי בית הספר לתיאטרון חזותי.
ב-1998 הקים את כתב העת "קוד" לאמנות בין תחומית.
קוטליאר שימש כמנכ"ל הראשון של "העמותה לתיאטרון בין תחומי", במסגרתה פעלו תיאטרון הקרון, תיאטרון הבמה, ובית הספר לתיאטרון חזותי.
ב-1997 זכה קוטליאר בפרס עיריית ירושלים על מפעל חיים בתחום חינוך לתיאטרון ואמנויות הבמה.
קוטליאר נפטר ב-1999 בירושלים. לאחר מותו נקראה עמותת תיאטרון הקרון על שמו.
הזירה הבינתחומית מקיימת את פסטיבל "קולה של המילה" – פסטיבל לזכרו של מריו קוטליאר, העוסק במילה הכתובה וביטויה באמנות הבין-תחומית.
הצגות בהן השתתף
קוטליאר השתתף, כבמאי וכשחקן, בהצגות רבות וביניהן:
כמו-כן, יזם פרויקטים מיוחדים, כגון: "סדר הלילה הזה" (1989), "50 שנה לסיום מלחמת העולם השנייה" (1995), "יום הולדת לאלזה לסקר-שילר" (1989).
כתיבתו
קוטליאר כתב שירה וסיפורים בספרדית אך הם לא התפרסמו בחייו.
מקצת מכתיבתו פורסם בעברית לאחר מותו (בתרגומו של רמי סערי):
משפחתו
קוטליאר היה נשוי לעטרה (ספרנית באוניברסיטה העברית). להם בן (ד"ר דן קוטליאר, מומחה לסוציולוגיה של האינטרנט ומרצה בחוג לסוציולוגיה באוניברסיטת חיפה), ובת (מאיה, חברה ופעילה כאשת-חינוך בתנועת הבוגרים של השומר הצעיר).
זיזף גדול-עין
זיזף גדול-עין (שם מדעי: Chiroderma), הוא סוג של עטלף במשפחת הזיזפיים, הכולל 8 מינים החיים ביבשת אמריקה. הסוג הוקם בשנת 1860 על ידי הזואולוג הגרמני וילהלם פיטרס ומשמעות שמו המדעי היא "יד עור" בהתייחס לקרום התעופה האחורי הגדול והעבה.
תיאור
הזיזף גדול העין מתאפיין בראש קצר, רחב ומסיבי, באוזניים עגולות וקצרות עם צפירים קטנטנים ובעיניים גדולות יחסית שהעניקו לסוג את שמו. עיטור העלה האפי שלו דמוי זיז קצר ורחב ומוקף בקמטים עבים בצדדים וסביב הנחיריים. החרטום קצר ורחב עם לוע גדול ומעוגל. עצם האף נעדרת אצל הסוג ומוחלפת בחריצים עמוקים. על השפתיים ומעליהם בליטות ויבלות קטנות.
אורך הראש והגוף של הזיזפים גדולי העין 55–87 מ"מ, אורך הזרועות: 37–58 מ״מ ומשקלם 14–45 גרם. הזנב נעדר אצל הסוג וקרום התעופה האחורי גדול, שעיר ורחב.
הפרווה של הזיזף גדול-עין צפופה וגסה. צבעה נע בין חום אפרפר לחום צהבהב, חום זית, בז', כתמתם חיוור, אוכרה או חום אפרורי. על הפנים יש שני זוגות פסים לבנים עבים: זוג מעל העיניים וזוג לאורך הלחיים. לחלק מהמינים יש פס גבי לבן שעשוי להיות דהוי לעיתים קרובות. האוזניים, הצפירים והעיטור האפי בצבע צהוב, ורוד או חום כהה עוד שהכנפיים שחורות דהויות.
ביולוגיה
הזיזפים גדולי העין מצויים באמריקה הדרומית והמרכזית ובאיי האנטילים הקטנים; בית הגידול מורכב מאזורים לחים דוגמת יערות גשם, לרוב בסמיכות למקורות מים כמו ביצות, נחלים ונהרות; עם זאת, הם מאכלסים גם בתי גידול יבשים יותר דוגמת היער האטלנטי, סוואנות סראדו, אזור הצ'אקו והקטינגה.
המינים ניזונים בעיקר מפירות. עונת הרבייה משתנה מאזור לאזור. הזיזפית ממליטה צאצא יחיד לאחר 4-3.5 חודשים.
מינים
בסוג זה 8 מינים:
זיזף בנאי
זיזף בנאי או זיזף אוהלים (שם מדעי: Uroderma) הוא סוג של עטלף במשפחת הזיזפיים, הכולל 3 מינים החיים ביבשת אמריקה ונחשב בעבר לטקסון מונוטיפי. הסוג הוקם בשנת 1838 על ידי הזואולוג הגרמני וילהלם פיטרס ומשמעות שמו המדעי היא "זנב עור" בהתייחס לכך שהזנב נעדר ומוחלף בקרומי עור. שמותיו העממים של הסוג ניתנו לו בשל יכולות הבנייה שלו.
תיאור
הזיזף הבנאי בעל גוף כדורי, ראש גדול וקצר וחרטום ריבועי. אוזניו גדולות ומשולשות עם צפירונים זעירים, עיניו בגודל בינוני ושפתיו מכוסות גבשושיות זעירות. עיטור העלה האפי שלו קצר ועבה, ומורכב מחנית זקופה מוקפת קמטים ופרסה רחבה סביב הנחיריים.
אורך הראש והגוף של הזיזף הבנאי 54–74 מ"מ, אורך זרועותיו 39–45 מ"מ ומשקלו 12–21 גרם. הוא חסר זנב, ותחתיו יש לו קרומי עור רפויים סביב הרגליים. בניגוד למינים רבים במשפחה, קרומי העור האחוריים חצויים לשניים ואינם מתחברים.
לזיזף הבנאי פרווה חלקה, רכה וקטיפתית. צבעה הכללי נע בין חום שוקולד כהה לחום אפרורי, קקאו, קפה, אפור כהה, או שחור מעורב באפור כסוף. הזרועות והרגליים בצבע בורדו או חום בהיר. האוזניים חומות או צהובות עם קצוות שחורים והפנים כהות יותר משאר הגוף.
לזיזף הבנאי שני זוגות של פסים סימטריים לבנים דקיקים על הפנים: זוג אחד בצידי המצח יורד לאורך החוטם ומתחבר לעיתים בקצה ויוצר כתם לבן גדול סביב האף והפה. זוג שני מתחת לעיניים לאורך הלחיים. התבנית של הפסים עשויה לעזור בהסוואה מפני טורפים שונים. נוסף על אלו, יש לעיתים פס לבן דהוי לאורך הגב. העיטור האפי של הזיזף עשוי להיות שחרחר או חום כהה בחנית, ובז' או ורוד בפרסה ובקמטים.
ביולוגיה
הזיזפים הבנאים מצויים באמריקה המרכזית והדרומית. בית הגידול שלהם מורכב מיערות גשם טרופיים בשפלות או בהרים, סוואנות טרופיות וסבך מיוער. הם ניזונים בעיקר מפירות אך מגוונים מדי פעם את תזונתם באבקנים, צוף וחרקים כאשר הם נתקלים בהם בסמוך לפירות. הזיזפים מתרבים פעמיים בשנה, וההמלטה מתואמת עם עונת הפריחה של הצמחים. בכל פעם, נולד צאצא יחיד לאחר תקופת היריון של 4–5 חודשים.
בניית אוהלים
כפי שמרמז שמו, הזיזף הבנאי ידוע בהתנהגותו המוזרה לבנות מעלים ענקיים מבנים שדומים בצורתם לאוהל, מטרייה או מניפה. על מנת לבנות את האוהל, הזיזף בוחר ענף אנכי עם עלים גדולים, ונושך אותם בבסיס עד שהם נופלים כלפי מטה ונותרים מחוברים למחצה לענף. בדרך זו, לאחר טיפול במספר עלים גדולים נוצר מבנה של אוהל שבו עד כתריסר זיזפים מוצאים מחסה מפני שמש, רוח וגשם לפרק זמן של חודש או חודשיים. בשל החיבור הרופף של העלים, סופם שמתייבשים ומתנתקים מהענף בזה אחר זה, והזיזפים ייאלצו לבלות את הלילות שלאחר מכן בבניית מחסה חדש.
הזיזפים מפגינים חשיבה רבה בבחירת סוג העלה והמיקום: הם משתמשים לרוב בכפות החזקות של עצי בננה ודקל לבניית אוהלים, ובוחרים עצים בגובה בינוני כדי לא להיחשף לרוחות חזקות. העלות האנרגטית של בניית אוהלים גדולה מאוד עבור עטלף כה קטן, אולם היא מעניקה לזיזף יתרונות מסוימים על פני עטלפים שוכני מערות וגזעים: האוהלים הייחודים מציעים לו הגנה רבה יותר מטורפי עטלפים שמתמקדים בחיפוש אחר עטלפים במקומות מחסה נפוצים (מערות, גזעים חלולים או רקובים), והם מאפשרים לו לדור בסמיכות למקורות מזון ולהעתיק את מקומו בהתאם למיקום של מקורות המזון הזמינים.
למרות שמו, הזיזף הבנאי אינו היחיד שמפגין יכולות בנייה; סוגים נוספים הם הזיזף הלבן הזעיר ובני הסוג זיזף פירות.
מינים
בסוג זה 3 מינים:
טירת מוסה
טירת מוסה (בערבית: قلعة موسى או قصر موسى) היא טירה הממוקמת בין דיר אל-קמר לבית א-דיין שבלבנון.
הטירה המשתרעת על שטח של 3,500 מ"ר נבנתה על ידי מוסה עבדול כרים אל מאמרי, ונפתחה לקהל הרחב בשנת 1969.
היסטוריה
טירת מוסה נבנתה על גבעה שבין דיר אל-קמר לבית א-דיין שבלבנון, ועל אבניה נחרטו אמונותיו ורעיונותיו של בונה הטירה. הטירה נבנתה על ידי מוסה עבדול כרים אל מאמרי שנולד ב-27 ביולי 1931 בכפר הראט אל סאראיה שבלבנון ומת ב-31 בינואר 2018 בכפר דיר אל-קמר.
נמל המבורג
נמל המבורג (בגרמנית: Hamburger Hafen) הוא הנמל הגדול ביותר בגרמניה, הממוקם בעיר המבורג על גדות נהר אלבה. הנמל נמצא במרחק 110 קילומטרים משפך נהר אלבה לים הצפוני.
במונחים של נפח מכולות (TEU – twenty foot equivalent units), נמל המבורג הוא השלישי בגודלו באירופה (אחרי נמל רוטרדם ונמל אנטוורפן), וה-15 בגודלו בעולם. בשנת 2011 עברו דרכו כ-9 מיליון TEU של מטען.
שטח הנמל 73.99 קמ"ר, מתוכם 43.31 קמ"ר הם שטחי יבשה.
היסטוריה
הנמל נוסד סמוך להקמתה של העיר המבורג, ב-7 במאי 1189, על ידי פרידריך הראשון, קיסר האימפריה הרומית הקדושה. האזור נבחר בשל מיקומו האסטרטגי. במשך מאות שנים שימש המקום כנמל העיקרי של מרכז אירופה, והביא לצמיחה משמעותית של המבורג כעיר מסחר מובילה. בין המאות ה-13 וה-17, בתקופת ברית ערי הנזה, נחשב הנמל לשני בחשיבותו רק לנמל ליבק כצומת סחר ימי מרכזי בצפון גרמניה ואגן הים הבלטי. במאה ה-19 הוא היה לנמל העיקרי במרכז אירופה לתעבורה טרנס-אטלנטית. בתקופה זו נחשבה חברת "קו המבורג-אמריקה" שפעלה בנמל זה, כחברת המשלוחים הימיים הגדולה בעולם.
ב-1888 נוסד "הנמל החופשי" בנמל המבורג, שאפשר אחסון חינם של מכולות ללא מכס (אפשרות זו בוטלה ב-2013, וכיום נדרש תשלום על כך). בתקופה זו נבנה באזור הנמל החופשי המתחם שפייכרשטאט, "עיר המחסנים", המזוהה עם העיר עד היום; המתחם התפרס על פני שטח של 350,000 מטרים רבועים, ובו אוחסנו הסחורות שעברו בנמל החופשי.
במהלך מלחמת העולם הראשונה והשנייה איבדו מספנות הנמל חלקים גדולים מצי האניות שלהן. בתקופת חלוקתה של גרמניה בין השנים 1945-1990, איבד הנמל חלקים גדולים מההינטרלנד (העורף הכלכלי) שלו ומקשריו המסחריים. אך מאז איחוד גרמניה, נפילת מסך הברזל והרחבת האיחוד האירופי, חזר הנמל למעמדו כאחד המובילים באירופה ובעולם.
כרמן קררה
כרמן קררה (באנגלית: Carmen Carrera; נולדה ב-13 באפריל 1985) היא אישיות טלוויזיה, דוגמנית, מופיעת דראג, שחקנית, ואקטיביסטית אמריקאית, שעלתה למודעות הציבורית כשהופיעה בעונה השלישית של תוכנית הריאליטי המרוץ לדראג של רו פול כמו גם בספין אוף לסדרה RuPaul's Drag U. קררה היא טרנסג'נדרית.
ביוגרפיה
קררה נולדה באלמווד פארק, ניו ג'רזי. ב-2011, היא הופיעה בעונה השלישית של תוכנית הריאליטי, "המרוץ לדראג של רו פול".
בגיליון נובמבר 2011 של המגזין W,  קררה השתתפה בפרויקט אמנותי של ההוצאה לאורך הגיליון, בסדרה של פרסומות למוצרים בדיוניים. גם בשנת 2011, קררה, יחד עם עמיתותיה לעונה השלישית של "המרוץ לדראג" , מנילה לוזון ושאנג'לה לקוויפה וודלי, הופיעה בפרסומת טלוויזיה של חברת הנסיעות אורביץ.
קררה היא גם פעילה להעלאת המודעות ולמניעת איידס. היא הופיעה בפרסומת עבור גיליאד סיאנסז, שנקרא "מסלול הסרט האדום", יחד עם מתחרות נוספות מ"המרוץ לדראג", והשמלה שהיא לבשה בה נמכרה במכירה פומבית לציון יום האיידס העולמי. ההכנסות מהמכירה נתרמו לאגודה הלאומית של אנשים עם איידס.
קררה הופיע בתור "פרופסור לדראג" בשני פרקים של העונה השנייה של RuPaul's Drag U. בפרק "נשות שנות ה-80", היא עשתה מייקאובר לזמרת Stacey Q. קררה הופיעה בקליפ לשיר של הזמר לובארי (Lovari) "Take My Pain Away".
בפרק של תוכנית החדשות של רשת ABC Primetime: What Would You Do? אשר שודר ב-4 במאי 2012, קררה גילמה את תפקיד מלצרית טרנסג'נדרית במסעדה בניו ג'רזי. שחקן בתפקיד לקוח מתנגח בקררה-המלצרית על כך שהיא שירתה אותו קודם כשהציגה כגבר. הלקוחות האחרים במסעדה (לא שחקנים) באו להגנתה של קררה. תוכנית זו גם סימנה את הפעם הראשונה בה קררה חשפה בפומבי את היותה טרנסג'נדרית.
ב-11 ביוני 2012, קררה הופיעה בפרק של הסדרה ברשת TLC Cake Boss, שבו, ללא ידיעתה, סדרו אותה כחלק ממתיחה. שורת המחץ של הבדיחה הייתה אחרי שסידרו בליינד דייט בין קררה לבין בן דוד של כוכב הסדרה, ולאסטרו, האחרון מודיע לקרובו ש"...זה גבר, מותק!" קררה הסכימה להופיע כדי לקדם שוויון זכויות לאנשים טרנסג'נדרים בקהילה, ואילו "הבדיחה", לה לא הסכימה, פעלה במטרה הפוכה מכך. בעקבות שידור התוכנית, קררה כתבה על כך בפייסבוק:
בתרגום חופשי לעברית: לקרוא לי "גבר" מקדם בורות וגורם לכך שזה יהיה בסדר לקרוא לאישה טרנסגנדרית "גבר". אנשים סופגים בריונות, מכות ואף נרצחים בשל היותם טרנסגנדרים, וזה מתאפשר בגלל הבורות הזאת. אני הבהרתי למפיקים באיזה מילים יש להשתמש לפני שהסכמתי להצטלם לתוכנית אבל במקום זאת הם בחרו להגיד בדיחה ולא לכבד אותי. אני לא מוכנה לזה. אני אולי לא נולדתי כאישה אבל אני לא גבר. אחרי המסע הארוך שעברתי זה לא היה הגון מצד ההפקה לשקר לי".
ולאסטרו לאחר מכן התנצל על המקרה ואמר כי "אני חייב התנצלות בפני כל קהילת הלהט"ב. זו בהחלט לא הייתה כוונתי להרגיז או להעליב אותה, או כל אחד אחר בקהילה, וזו הייתה טעות להשתמש במילים שהשתמשתי בהן. אני תומך בשוויון זכויות ללהט"בים, ובעוד שאני מתחרט על המצב הזה ועל בחירת המילים שלי, אני אסיר תודה לקבל את המשוב הזה, ואת ההזדמנות ללמוד מהטעות הזו. אני מקווה שכרמן תקבל את חרטתי הכנה." למחרת, ב-12 ביוני 2012, TLC, הודיעה כי הפרק הזה לא ישודר בשידורים חוזרים עד להודעה חדשה, ושבכוונת הרשת לערוך את הפרק מחדש למען שידורו בעתיד.
זמן לא רב אחרי הופעתה ב"המרוץ לדראג", סוכנות הדוגמנות עלית יצרה עמה קשר, והיא החלה להופיע במסלולים ובמגזינים ברחבי עולם כדוגמנית צמרת.
ב-2013 הופצה עצומה המבקשת שקררה תשמש כדוגמנית במהלך תצוגת האופנה של ויקטוריה'ס סיקרט, אבל למרות הסיקור התקשורתי ואיסוף כ-45,000 חתימות על העצומה, החברה לא נעתרה לבקשה.
קריאת העורב
קריאת העורב (בספרדית: Cría Cuervos) הוא סרט קולנוע ספרדי משנת 1976 בכתיבתו ובבימויו של קרלוס סאורה עם ג'רלדין צ'פלין ואנה טורנס בתפקידים הראשיים.
כרמן קררה
ביוגרפיה
בחודש מרץ 2014, קררה העבירה ביקורת על רופול עבור השימוש בכינוי גנאי "she-male" בתוכניתו המרוץ לדראג של רו פול. היא המשיכה להיות ביקורתית כלפיו כאשר הסוגיה עלתה שוב ב-2015, אחרי שרשת לוגו הוציאה מהתוכנית את החידון "Female or SheMale", מה שהניע את רופול להגן על השימוש במילה "tranny". הביקורת של קררה הובילה להאשמות על ידי אחרים שהיא "נושכת את היד שהאכילה אותה". קררה השיבה כי בעוד שהיא מעריכה את ההזדמנות להתחרות ב"המרוץ לדראג", היא בסופו של דבר הרוויחה את הסטטוס שלה באמצעות המאמצים שלה ואלה של הסוכן שלה, חבריה, המעריצים שלה ומשפחתה, והיא לא מחויבת לתמוך ברופול בגין שימוש בשפה טרנספובית.
קררה הופיעה בעבודה של הצלם דייוויד לה-שאפל. היא צולמה בפוסטר עבור "נשף החיים", אירוע ההתרמה הגדול ביותר באירופה למען חולי HIV/AIDS, בו היא מופיעה עם גניטליה זכרית ונקבית, כדי לייצג את הטשטוש של הזהות המגדרית.
קריאת העורב
האמא הסובלת ממחלה קשה ומלאת אהבה, חופש וחמלה, מייצגת כוחות הרפבוליקה והאב רודף הנשים וחסר המצפון בהתנהגותו לאשתו, מייצג כאן את הפאשיזם של פרנקו. סאורה היה מתנגד לפרנקו אבל הסרט נעשה בסוף שלטונו ולא נאסר להקרנה בספרד.
כרמן קררה
ביוגרפיה
ב-2014, קררה נכללה ברשימת "40 מתחת ל-40" של כתב העת Advocate, והייתה לה הופעת קמע בפרק הבכורה של הסדרה ג'יין הבתולה.
קריאת העורב
העלילה מסופרת בפלשבקים רבים עם קפיצות לעבר ועתיד וקטעי דמיון רבים. ג'רלדין צ'פלין שהייתה אז אשתו של סאורה משחקת תפקיד כפול בתור האמא של אנה ואנה המתבגרת.
מפרץ מיראבלו
היסטוריה
החוף של מפרץ מיראבלו נודע בזכות תפקידו בפיתוח מתכות נחושת ב-3000 לפנה"ס. בתקופה המינואית, ערים על קרקע גבוהה המשקיפה על מפרץ מיראבלו הוקמו כערי מקלט.
קריאת העורב
התרגום המדויק של שם הסרט הוא "לגדל עורבים" והוא מבוסס על על פתגם ספרדי שמשמעותו שמי שמגדל עורבים שלא יתפלא אם הם מנקרים את עיניו. הסרט מותח ביקורת על חינוך קפדני, אבל גם על דיכוי גברי של נשים. זה אלגוריה לילדים שמתנקמים בהוריהם כמו בסרט.
קרלוס סאורה היה מועמד לפרס דקל הזהב וזכה בפרס מיוחד של השופטים בפסטיבל הקולנוע בקאן.
כרמן קררה
ביוגרפיה
באותה השנה, השתתפה קררה בתוכנית הראיונות של קייטי קוריק יחד עם לברן קוקס, בראיון שהפך לאחד המתוקשרים ביותר שלה. קוריק שאלה את קררה לגבי אברי מינה, וקררה ענתה לה באופן שאינו משתמע שאין זו שאלה לגיטימית. עם זאת, כשיצאה קוקס מהחדר הירוק, קוריק שאלה גם אותה, וקיבלה תשובה דומה. שתי המתראיינות הביעו אכזבה והתנגדות לעצם השאלה, עליה קוריק הגנה בתוכנית. קוריק ספגה את הביקורות, הבינה שהיא טעתה, והחליטה להשתפר. היא הזמינה את קוקס חזרה לתוכנית, והתנצלה בפניה. ב-2017, אירחה קוריק סרט תיעודי עבור נשיונל ג'יאוגרפיק על אנשים טרנסג'נדרים.
גם ב-2014, קררה הופיעה על שער גיליון 5 שנים למגזין C☆NDY יחד עם שלוש עשרה נשים טרנסג'נדריות אחרות: ג'נט מוק, לברן קוקס, ג'ינה רוסרו, אייסיס קינג, ג'יזל אליסיה, ליינה רמוס, דינה מארי, נינה פון, ג'וליאנה האקסטבל, ניקי מ'נרי, פש די, כרמן אקסטרווגנזה ויסמין פטי.
קריאת העורב
סאורה היה מועמד לפרס דקל הזהב ולפרס גלובוס הזהב לסרט הזר הטוב ביותר.
כרמן קררה
ביוגרפיה
ב-2015 הופיעה קררה בתפקיד חוזר באופרת הסבון, היפים והאמיצים.
קריאת העורב
תקציר עלילה
אנה (אנה טורנט) גרה במדריד עם אחותה הגדולה אירן (קונצ'י פרז) והקטנה מאייטה (מאייטה סנצ'ז), העוזרת רוזה (פלורינדה צ'יקו) האמא (ג'רלדין צ'פלין) והאבא אנסלימו (הקטור אלטריו). האב הוא קצין בצבא, תומך במשטר הפשיסטי של פרנקו ובשעתו לחם בדיוויזיה הכחולה לצד הוורמכט.
כרמן קררה
ביוגרפיה
ב-2016, השתתפה קררה בסדרה התיעודית OutPost, בבימויו של ויליאם פארל, המתעדת את סיפוריהם של אנשים טרנסג'נדרים באמריקה הלטינית. היא טסה לברזיל ושהתה בקרב הקהילה בריו דה ז'ניירו, ומספרת שהמצב שם עוד יותר גרוע מאשר מה שהכירה בארצות הברית, ושלנשים הטרנסג'נדריות שם כמעט ואין ברירה אלא לעבוד בזנות, ושרבות מהן מוכות, נאנסות ונרצחות.
קריאת העורב
תקציר עלילה
האם סובלת ממחלה קשה והאבא בוגד בה עם פילגשו אמליה (מירטה מילר) אשתו של חברו הטוב ועמיתו לצבא, ניקולס (גרמן קובוס). אנה רואה את היחס המשפיל של אביה באמה ומנסה להרעיל אותו על ידי הוספת סודה לשתייה לכוס החלב שלו. לאחר מגע מיני עם אמליה מקבל האב התקף לב ומת ואנה בטוחה שהרגה אותו. היא מסרבת לנשק את האב השוכב בארון מתים.
בדירה גרה גם הסבתא (ג'וזפינה דיאז) שיושבת כל הזמן על כסא גלגלים ולא מדברת. אנה מציעה לה להתאבד עם החלב והסודה לשתייה אך הסבתא מסרבת.
כרמן קררה
ביוגרפיה
קררה היא מבקרת חריפה של קייטלין ג'נר, וטוענת שהיא עושה נזק לקהילה הטרנסג'נדרית, בתמיכתה בפוליטיקאים (כגוון: נשיא ארצות הברית המכהן, דונלד טראמפ) ומטיפים אוונגליסטים המבקשים, ומצליחים, לחסום את קידום הקהילה, ולבטל חוקים המבטיחים זכויות לטרנסג'נדרים.
קריאת העורב
תקציר עלילה
לאחר שהאב והאם מתו עוברת הדודה פאולינה (מוניקה רנדל) להשגיח על שלוש הבנות. פאולינה מנסה להשליט משמעת קפדנית בבנות ואנה שונאת אותה. ניקולס מבקר בביתם ואנה תופסת אותם בתנוחה אינטימית, היא מחזיקה אקדח טעון ופאולינה סוטרת לה.
כרמן קררה
ביוגרפיה
בשנת 2022 ביצעה הופעת אורח בסדרה הקומית "The Garcias" מבית HBO Max.
קריאת העורב
תקציר עלילה
אנה מחליטה להרוג את פאולינה בכוס חלב "מורעלת" בסודה לשתייה ומתפלאת שהיא מופיעה בחדר הבנות בבוקר.
כרמן קררה
חיים אישיים
קררה הייתה בזוגיות רשמית עם אדריאן טורס מאז 2009. ב-2015, אחרי פרידה מתוקשרת, השניים חזרו ועברו ייעוץ זוגי ששודר בטלוויזיה במסגרת התוכנית Couples Therapy. הם נישאו ב-10 ביוני 2015, במהלך הצילומים לתוכנית, והטקס שודר כפרק סיום העונה ב-9 בדצמבר 2015.
בעת הצילומים של "המרוץ לדראג של רו פול", קררה עדיין לא יצאה כטרנסג'נדרית, והציגה כגבר הומו, והתחילה את המעבר המגדרי שלה אחרי שהודחה מהתוכנית. מוצאה של קררה הוא מפוארטו ריקו.
והילד הזה הוא אני (אלבום)
וְהַיֶּלֶד הַזֶּה הוּא אֲנִי הוא אלבום שירי ילדים מאת אבנר קנר שיצא לאור בשנת 1979. האלבום מבוסס על ספר שירי הילדים "והילד הזה הוא אני" של הסופר יהודה אטלס ומכיל שירי ילדים קצרים המציגים את העולם מנקודת מבטו של ילד ובשפת יום-יום (בניגוד לשפה הגבוהה שהייתה נהוגה עד אז בכתיבה לילדים).
באלבום מבוצעים שירים מן הספר שהוחלנו בידי אבנר קנר שגם שר באלבום. לצד קנר שרים באלבום דויד ברוזה, אפי בן ישראל, מזי כהן ויואל לרנר. אטלס עצמו מקריא באלבום מספר שירים. על בסיס השירים שבספר הועלו גם סדרה בטלוויזיה והצגות, ואפילו זכה לעיבוד קונצרטי של הקאמרטה הישראלית ירושלים.
האלבום יצא במקור בקלטת השמעה ותקליט ויניל (1979). הוא יצא בהוצאה מחודשת בCD בשנת 1996, ויצא בהפקה נוספת של NMC לסדרת ילדים בשנת 2005.
השירים באלבום
בקסטה/ויניל המקורי: שירים 1–8 בצד א', ושירים 9–15 בצד ב'
מייקל קרייטון
ג'ון מייקל קרייטון (באנגלית: John Michael Crichton, בחלק מהתרגומים לעברית שמו תועתק בטעות כקריצ'טון; 23 באוקטובר 1942 - 4 בנובמבר 2008) היה סופר, תסריטאי, מפיק קולנוע, במאי קולנוע ורופא אמריקני שהתמקד בספרות מתח ומדע בדיוני. בספריו, שנמכרו בלמעלה מ-150 מיליון עותקים, מצוי לרוב תמהיל בין עלילה בדיונית לצד עובדות ותאוריות מדעיות המשמשות לה כבסיס.
כמו כן כתב קרייטון את התסריט לסרט האסונות "טוויסטר", למותחן הבדיוני "עולם המערב" (עליו מבוססת סדרת הטלוויזיה "ווסטוורלד"), וכן מספר פרקים לסדרת הטלוויזיה ER, אותה גם הפיק. כמו כן עיבד לקולנוע את הספר "עילפון חושים" (Coma) של רובין קוק, אותו גם ביים.
ביוגרפיה
מייקל קרייטון נולד ב-23 באוקטובר 1942 בשיקגו, אילינוי וגדל בלונג איילנד, ניו יורק.
הוא למד אנתרופולוגיה פיזית בהרווארד קולג' וב-1964 סיים את התואר הראשון בהצטיינות יתרה. ב-1965 הוא שימש כמרצה אורח לאנתרופולוגיה באוניברסיטת קיימברידג'. ב-1969 הוא סיים את לימודי הרפואה באוניברסיטת הרווארד והוסמך לרופא. את עבודתו הפוסט דוקטורנטית הוא עשה במכון סאלק למחקר ביולוגי בין 1969 ל-1970. ב-1988 הוא היה סופר אורח במכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס.
בזמן לימודיו באוניברסיטת הרווארד הספיק קרייטון לכתוב 2 ספרים תחת שמות העט ג'ון לאנג' (John Lange) וג'פרי הדסון (Jeffery Hudson). אחד הספרים, מצוקה, זכה ב-1969 בפרס אדגר לספר הטוב ביותר. בנוסף הוא כתב ביחד עם אחיו הקטן דגלאס ספר הנקרא "Dealing", שפורסם תחת שם העט מייקל דגלאס (Michael Douglas). בכריכה האחורית של הספר מופיעה תמונה משותפת שלהם שצילמה אימם כשהיו ילדים.
שמות העט נוצרו כמשחק על גובהו של קרייטון, שהתנשא לגובה של 2.06 מטרים: לאנג' (נהגה בגרמנית "לאנגה") הוא שם משפחה גרמני שפירושו אדם גבוה, ואילו סר ג'פרי האדסון היה גמד מפורסם בחצרה של המלכה הנרייט מארי.
קרייטון נפטר בגיל 66 אחרי מלחמה ממושכת במחלת הסרטן.
דודי (זמרת)
דודי (באנגלית: Dorothy Miranda Clark, Dodie; נולדה ב-12 באפריל 1995) היא זמרת ויוטיוברית בריטית.
ביוגרפיה
מירנדה קלרק (דודי) נולדה באנפילד, חלק של לונדון. לאחר סיום הלימודים היא עברה לבאת'. בשנת 2007 היא פתחה את ערוץ יוטיוב הראשון שלה "Dodders5,". הערוץ הראשי שלה "doddleoddle" פעיל מ-7 בפברואר 2011. בנוסף לכך היא בעלת ערוץ ב-Vevo.
בשנת 2020 יצאה האלבום הראשון של הזמרת - "Build a Problem". הוא היה מתוכנן לצאת בתחילת מרץ אך בעקבות מגפת הקורונה הוא שוחרר ב-7 במאי 2021. שירי האלבום הגיעו למצעדי הפזמונים במספר מדינות.
במאי 2016 חשפה כי היא ביסקסואלית.