cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
היירספריי (מחזמר)
הפקת אוסטרליה המקורית
הפקה אוסטרלית של היירספריי עלתה במלבורן בתיאטרון הנסיכה ב-2 באוקטובר 2010, וזכתה לביקורות חיוביות. במאי הפקה זו היה דייוויד אטקינס, עם כוריאוגרפיה של ג'ייסון קולמן, שופט בתוכנית מציאות ריקודים אוסטרלית. המחזמר עבר להופיע בסידני החל מ-23 ביוני 2011. צוות השחקנים כלל ג'אז פלאוורס כטרייסי, טרבור אשלי כעדנה, ג'ק צ'יימברס כלינק, עם טווין קמפבל כסיוויד - תפקיד אותו גילם קודם לכן בברודוויי. אטקינס עיצב מחדש את ההפקה תוך שימוש בטכנולוגיות חדשות. עיצוב הבמה כלל מסכי LED ענקיים, שהוצבו על הבמה בשילובים שונים, בעוד הדמויות מתייחסות אל הרקעים המונפשים הנראים על המסכים. המחזמר רץ בסידני עד שירד ב-25 בספטמבר 2011, שבועיים מוקדם מהמתוכנן.
סיבובי הופעות
סיבוב ההופעות הראשון ברחבי ארצות הברית החל בספטמבר 2003 בבולטימור והסתיים ביוני 2006. כיכבו בו קרלי גיבסון כטרייסי, ברוס וילאנץ' כעדנה, טרון ברוקס כסיוויד, סנדרה דניס כפני, סוזן סלה כולמה, ורמונה קול (שהוחלפה במהרה על ידי שארלוט קרוסלי) כמייבל סטאבס. כאשר סיבוב ההופעות הגיע אל לוס אנג'לס, שבה וינוקור לגלם את דמותה של טרייסי, יחד עם עמיתה לצוות השחקנים המקורי של ברודוויי מת'יו מוריסון, ששב לגלם את דמותו של לינק.
בחודש יולי 2006, יצא לדרכו סיבוב הופעות נוסף, ברחבי ארצות הברית ואסיה, שהחל בקזינו Harrah שבאטלנטיק סיטי. "גרסת קזינו" קצרה יותר הוצגה באטלנטיק סיטי במשך שישה שבועות, אך כאשר סיבוב ההופעות המשיך הלאה, הגרסה המלאה של המחזמר הוצגה. צוות השחקנים של הפקה זו כלל את ברוקלין פולבר בתפקיד טרייסי, ג'רי או'בויל בתפקיד עדנה, דן פרטי בתפקיד וילבור, קונסטנטין רוסולי בתפקיד לינק, כריסטיאן דנטה ווייט בתפקיד סיוויד, אליסה מאלגרי בתפקיד פני, ג'רט מאלון בתפקיד קורני קולינס, הפי מק'פרטלין בתפקיד ולמה, פרל תומאס בתפקיד אמבר ואיווט קלארק בתפקיד מייבל סטאבס. סיבוב ההופעות הופיע בטוקיו, בשאנגחאי ובבייג'ינג. הופעתו האחרונה הייתה ב-25 באפריל 2010, ב-Fox Performing Arts Center שבריברסייד, קליפורניה.
לאחר שההפקה בוסט אנד ירדה, היירספריי החלה בסיבוב הופעות בבריטניה ובאירלנד, החל ב-Wales Millennium Centre שבקארדיף ב-7 באפריל 2010, לאחר מספר הצגות הרצה, שהחלו ב-30 במרץ. צוות השחקנים של הפקה זו כלל את מייקל בול, בריאן קונלי ומיכאל סטארק, אשר גילמו לסירוגין את דמותה של עדנה, את לס דניס, נייג'ל פלנר ומיקי דולנז, אשר גילמו לסירוגין את דמותו של וילבור, וכן את לורי סקארץ', אשר גילמה את דמותה של טרייסי.
בשנת 2013 נערך סיבוב הופעות נוסף של היירספריי בבריטניה ובאירלנד. ההפקה יצאה לדרך ב-13 בפברואר ב-Lowry Theatre שבמנצ'סטר, עם מארק בנטון כעדנה, לוסי בנג'מין כולמה, מרקוס קולינס כסיוויד ופרייה סאטון כטרייסי. חברת ההפקות MM Musicals העלתה את המחזמר באולם Ashcroft Theatre שבקרוידון, בתאריכים 19–22 בנובמבר 2014, עם קורין מילר כטרייסי, אנדי לינגפילד כעדנה, ונטלי קייב כפני.
בחודש מרץ 2015 פורסם באתר האינטרנט של חברת ההפקות של מארק גאוצ'ר שהיירספריי תצא לסיבוב הופעות נוסף בבריטניה, החל מחודש אוגוסט 2015, עם ליהוק שיפורסם בהמשך, כמו גם המקומות בהן תוצג.
הפקות נוספות
הפקה של המחזמר עלתה במלון לוקסור שבלאס וגאס בשנת 2006, בכיכובם של קתרינה רוז דידריקסן כטרייסי ואוסטין מילר כלינק, כאשר דיק לאטסה והארווי פירסטיין חזרו לבצע את תפקידיהם כוילבור ועדנה (בהתאמה). הפקה זו כללה מערכה אחת בלבד, שנמשכה כ-90 דקות. בין השירים שירדו בגרסה זו: "The Big Dollhouse", "The Legend of Miss Baltimore Crabs", "Velma's Revenge", "Good Morning Baltimore (Reprise)", ו-"Cooties".
חברת אוניות התענוגות "רויאל קריביאן אינטרנשיונל" הציגה את המחזמר על סיפון האוניה החדשה שלם MS Oasis of the Seas, שעשתה את מסע הבכורה שלה בחודש דצמבר 2009. המחזמר הוצג בתיאטרון בעל 1,350 מושבים שעל האוניה, שלוש פעמים במהלך כל הפלגה שנמשכה שבעה לילות.
הפקות בינלאומיות
פרט להפקות בברודוויי ובוסט אנד, היירספריי הוצג ברחבי העולם, הן בשפה האנגלית והן בתרגומים שונים, לשפות מקומיות (בהן: גרמנית, פינית, ספרדית, יפנית, קוריאנית, איטלקית, פורטוגזית, צרפתית, עברית ועוד). להלן רשימת מדינות בהן הוצג המחזמר (לפי סדר א"ב):
ההפקה הבינלאומית הראשונה עלתה בטורונטו, קנדה, בתיאטרון Princess of Wales, באפריל 2004, ורצה 245 פעמים. ונסה אוליברז, לשעבר מתמודדת באמריקן איידול, כיכבה כטרייסי, וג'יי ברזיו כיכב כעדנה. סטפני פיטסיליידיז, אשר לוהקה לתפקיד המחליפה של ונסה, היא הקנדית הראשונה שגילמה את דמותה של טרייסי טורנבלד.
הפקת דרום אפריקה נפתחה ביוהנסבורג באוקטובר 2007 עם מאט לנץ וגרג גרהם שמשחזרים את הבימוי ואת הכוריאוגרפיה המקוריים. העיצובים החדשים של התפאורה והתלבושות הופקדו בידיהם של מיכאל בוטארי ורולנד קייס. הפקת ארגנטינה נפתחה בבואנוס איירס ב-16 ביולי 2008 בכיכובו של אנריקה פינטי בתפקיד עדנה. התפקיד של טרייסי לוהק דרך תחרות בתוכנית מציאות בשם "Yo Quiero Ser la Protagonista de Hairspray'" ("אני רוצה להיות גיבורת היירספריי").
הפקה הולנדית רצה במהלך עונת 2009/2010. את עדנה טורנבלד שיחק ארז'ן אדרוין; את לינק גילם ג'ים באקום (זוכה המקום השני בגרסה ההולנדית של אמריקן איידול). ב-6 בדצמבר 2009 הפקה גרמנית נפתחה בקלן. את דמותה של עדנה ביצעו לסירוגין אווה אוכשנקנכט והקומיקאי טטג'ה מיירנדורף. את טרייסי שיחקה על ידי מייט קלי, חברה לשעבר במשפחת קלי, ואת פני גילמה יאנה סטלי. עם זאת, ההפקה הראשונה של היירספריי בשפה הגרמנית התקיימה בשווייץ, בתיאטרון  Theater St. Gallen. שיחזור של הפקת ברודוויי/וסט אנד המקורית הועלה בדובאי בחודש יולי 2010 עם ליאן ג'ונס, מצוות השחקנים המקורי של הוסט אנד, ששבה לגלם את דמותה של טרייסי. את התפקיד של עדנה גילם אנטוני סטיוארט היקס.
הפקות אחרות של המחזמר נפתחו בקנדה, פינלנד, יפן, קוריאה הדרומית, איטליה, סנט גאלן שבשווייץ (בשפה הגרמנית) ובברזיל. המחזמר הועלה גם בשאנגחאי, סין, בתיאטרון Shanghai Grand Theatre ביולי 2008, ובסטוקהולם, שוודיה בספטמבר 2008. הפקות אחרות מתוכננות לצרפת, ישראל, דנמרק, איסלנד, נורווגיה ומקסיקו. היירספריי תורגמה לגרמנית, פינית, ספרדית, יפנית, קוריאנית, איטלקית, פורטוגזית, צרפתית ועברית.
הפקת בית-ספר
בחודש אוגוסט 2008, Sky 1, ערוץ הטלוויזיה הבריטי, החל לשדר את תוכנית המציאות Hairspray: The School Musical, שעקבה אחרי התפתחותה של הפקת המחזמר בבית ספר בצפון לונדון, החל משלב האודישנים, ועד להופעה, עם ייעוץ מצד מגוון שחקנים ויוצרים, לרבות שחקנים שלקחו חלק בצוות השחקנים המקורי של ברודוויי ושל הוסט אנד.
ההפקה בישראל
באוגוסט 2017 החלו בישראל ההצגות של הפקת המחזמר בעברית בתרגומו של דניאל אפרת. כוכביה היו רוני מרחבי כטרייסי טורנבלד, איציק כהן כעדנה טורנבלד, עידן אלתרמן כווילבור טורנבלד, משי קלינשטיין כפני פינגלטון, טלי אורן והילה זיתון (לסירוגין) כוולמה וון טאסל, עידו רוזנברג כלינק לארקין, נוי הלפרין כאמבר וון טאסל, יפתח מזרחי כקורני קולינס, רודי ביינסין כמייבל סטאבס, הילה מערבי ורווית יעקב (לסירוגין) כפרודי פינגלטון.
ההופעה האחרונה של המחזמר הישראלי נערכה ב-24 באפריל 2018 בהיכל התיאטרון בקריית מוצקין.
מערכה ראשונה
העלילה מתרחשת בבולטימור, מרילנד, ביוני 1962. טרייסי טורנבלד, נערה יהודייה שמנמנה מתעוררת במיטתה ויוצאת לבית הספר, תוך שהיא מהרהרת אודות אהבתה לעיר הולדתה, אהבתה לריקודים ורצונה להיות מפורסמת ("Good Morning Baltimore"). אחרי הלימודים היא ממהרת עם חברתה הטובה ביותר פני פינגלטון הביתה, על מנת לצפות בטלוויזיה בתוכנית ריקודים לנוער בהנחיית קורני קולינס ("The Nicest Kids in Town"). עדנה טורנבלד, אמה הביישנית וגדולת הגוף של טרייסי, מגהצת בגדים ומתלוננת על הרעש של המוזיקה שמגיעה מהטלוויזיה, ואילו אמה של פני, פרודי פינגלטון, מתלוננת על כך שזו מוזיקה "של שחורים". קולינס מודיע על אודישן לרקדנית בתוכנית שלו, וטרייסי מתחננת בפני אמה שתרשה לה ללכת. עדנה, מחשש שיצחקו על טרייסי בשל משקלה, מסרבת. אמבר וון טאסל - מהרקדניות בתוכנית של קולינס - נכנסת לוויכוח עם אימה ולמה וון טאסל. שלוש הבנות, טרייסי, פני ואמבר, מתעמתות עם אימהותיהן ("Mama, I’m a Big Girl Now").
לאחר קבלת רשות ותמיכה מאביה, וילבור טורנבלד, טרייסי הולכת לאודישן למופע, ופוגשת ברקדן הכוכב לינק לארקין, ומתאהבת בו ("I Can Hear the Bells"). ולמה, המפיקה הגזענית של התוכנית, פוסלת את האודישן של טרייסי בגלל עודף המשקל שלה, כמו גם את זה של אינז סטאבס, מפני שהיא שחורה ("The Legend of Miss Baltimore Crabs"). בחזרה בבית הספר, טרייסי פוגשת בסיוויד ג'יי. סטאבס, אחיה הגדול של אינז ובנה של מייבל סטאבס, המנחה-האורחת בתוכנית של קורני קולינס, ב"יום השחורים". סיוויד, שמתגלה כרקדן מיומן, מלמד את טרייסי מספר צעדי ריקוד, שבאמצעותם היא מרשימה את קולינס ("The Madison"), שמצרף אותה לתוכנית שלו ("(Reprise) The Nicest Kids in Town"). במהלך השידור, לינק מקדיש שיר וריקוד לטרייסי ("It Takes Two"), למורת רוחה של אמבר. ולמה מנסה לרקום מזימה, על מנת לפגוע בהצלחתה של טרייסי ("Velma’s Revenge").
מערכה שנייה
לאחר המצעד, רוב הנשים מוצאות עצמן כלואות בבית סוהר לנשים ("The Big Dollhouse"). באמצעות טקטיקה מלוכלכת, ולמה מצליחה לקבל חנינה מהמושל, עבורה ועבור אמבר. וילבור משחרר בערבות את יתר הנשים, למעט טרייסי שנאלצת להישאר מאחור, בשל אחת מהמניפולציות של ולמה. טרייסי לבדה, רוצה שלינק יהיה שם איתה ("(Reprise) Good Morning Baltimore"). בחנות של וילבור, מסתבר לשני הוריה של טרייסי שהם נותרו חסרי כל, בגלל הערבות ששילמו. עדנה מזדהה עם חלומה של בתה, וחושפת כי תמיד חלמה בעצמה לייצר בגדים לנשים במידות גדולות. וילבור ועדנה מעלים זכרונות מהעבר, ושרים על איך הם לא יכולים להיפרד זה מזו ("You’re Timeless to Me").
במהלך הלילה, לינק מתגנב אל בית הכלא ומשחרר משם את טרייסי. באותו הזמן, סיוויד מתגנב אל חדר השינה של פני, הקשורה למיטתה כעונש של אמה, והוא מתיר את חבליה. שני הזוגות מכריזים על אהבתם של האחד לשני ("Without Love"). שני הזוגות הנמלטים מחפשים מקלט בחנות התקליטים של מייבל. טרייסי סבורה שזה לא הוגן שאחרי כל העבודה הקשה שלהם, עדיין קיימת הפרדה גזעית בתוכנית הטלוויזיה של קורני קולינס. הם הוגים יחד תוכנית, על מנת לקדם אינטגרציה גזעית בתוכנית, ומייבל מזכירה לכולם את המאבק הארוך שלהם עד כה לשוויון ("I Know Where I've Been").
ביום תחרות "מיס היירספריי", קורני קולינס מתחיל את תוכנית הטלוויזיה שלו עם שיר נותני החסות - "It’s Hairspray". אמבר מפגינה את כישורי הריקוד שלה, ומנסה לגרוף כמה שיותר קולות מקהל הצופים ("Cooties"). רקע לפני שקולינס מכריז על התוצאות, טרייסי מפתיעה את כולם כשהיא מופיעה בשמלה יפה. היא משתלטת על הבמה, ואליהם מצטרפים לינק, פני, סיוויד, עדנה, וילבור, אינז הקטנה ומייבל. טרייסי מוכרזת כמנצחת של התחרות. ולמה ואמבר מוחות על התוצאות. טרייסי מכריזה על אינטגרציה גזעית בתוכנית של קולינס, וזוכה למחיאות כפיים מצד כולם. לאחר הודעתה, מר שפריצר עולה לבמה ומודיע לטרייסי כי המושל צפה בתוכנית, והחליט להעניק לטרייסי חנינה מלאה וגם מלגת לימודים מלאה לקולג'. לינק מקבל הצעה לחוזה הקלטות. פרודי, שעד כה הביעה עמדות גזעניות כלפי שחורים, רואה עד כמה פני וסיוויד מאושרים ביחד, והיא מתרצה. בשיאו של הרגע, ולמה ואמבר מוזמנת להצטרף אל החגיגה. וכאשר כל הנוכחים באולפן הטלוויזיה חוגגים בשמחה, טרייסי ולינק מתנשקים ("You Can't Stop the Beat").
שירים שנפסלו
היירספריי עברה כמה תיקונים לפני ובמהלך הרצה בסיאטל, טרם הבכורה בברודוויי, תהליך שבמהלכו ירדו והוחלפו חלק מהשירים. אחד מהשירים האלו, תשדיר שירות בנושא בטיחות בדרכים בשם "Blood on the Pavement", שקדם לשיר "The Nicest Kids in Town", נכלל באלבום שבביצוע צוות השחקנים המקורי של המחזמר. בגרסות מוקדמות, שירים שונים, ובהם "The Status Quo" ו-"Velma’s Cha-Cha" (שהוחלף בסופו של דבר בשיר "Velma’s Revenge"), שימשו במחזה עבור קטע האודישן של טרייסי ודחייתה, אך הוחלט להחליפם בשיר "The Legend of Miss Baltimore Crabs", משום שהסתבר שהקהל לא אהב לראות את טרייסי מותקפת מילולית, מיד אחרי "I Can Hear the Bells". לאחר האודישנים, הייתה במקור סצנה בחנות של וילבור, שמנסה לעודד את רוחה של טרייסי לאחר דחייתה, כשהוא מבצע את השיר "It Doesn't Get Better than This". מאוחר יותר השיר הוחלף בשיר "Positivity", אך בסופו של דבר הסצנה ירדה לחלוטין, כבר בשלב ההרצות בסיאטל, משום שהיוצרים התרשמו שיש בה כפילות מיותרת.
לאחר שטרייסי בסופו של דבר מתקבלת לתוכנית, היה במקור השיר "The New Girl in Town", בתחילה בביצוע "בנות המועצה", ומאוחר יותר על ידי הבנות השחורות. אף על פי שהשיר ירד מהמחזמר כבר בסיאטל, הוא בכל זאת נכלל בסרט הקולנוע משנת 2007, ומופיע בדפי התווים של המחזמר. גם השיר "The Mother-Daughter Cha-Cha-Cha", שקדם לשיר "Big, Blonde, and Beautiful", קוצץ. מאוחר יותר, אל תוך שיר זה שילבו המחזאים שילבו את עצרת המחאה ואת ריקודי האמא-בת, ובכך ירד השיר, ומספר סצנות שונות הפכו לסצנה אחת. שיר נוסף שנחתך הוא "Step on Up", שירד לטובת השיר "I Know Where I’ve Been". בשלב מוקדם בראשיתה של ההפקה, העלילה כללה תחרות ריקודים בשם "Miss Auto Show", כפי שהוצג בסרט הקולנוע משנת 1988. במסגרת תחרות זו (שעברה שינויים, בשל העלות הגבוהה מדי בהצגת כלי רכב על הבמה), קורני קולינס מבצע את השיר "Take a Spin", שמאוחר יותר הוחלף ב-"It’s Hairspray". לאחר שאמבר מבצעת את השיר "Cooties" הופיע שיר הסיום בביצועה של טרייסי בשם "It Ain’t Over ’Til the Fat Lady Sings", אם כי השיר נחתך לאחר הקריאה השלישית של המחזה; עם זאת, השיר נכלל במהדורה מיוחדת של פסקול הסרט המוזיקלי.
התזמורת
התזמורת של היירספריי דורשת 15 נגנים: שלושה קלידנים, הראשון שבהם משמש גם כמנצח, גיטרה בס, שתי גיטרות, תופים, כלי הקשה, חצוצרה, טרומבון, שני נגני כלי נשיפה מעץ, שני כינורות, וצ'לו. שני הגיטריסטים מנגנים הן על גיטרה אקוסטית והן על גיטרה חשמלית; שני נגני החצוצרה מנגנים גם על פלוגלהורן. בהפקה המקורית בברודוויי נעשה שימוש גם בפיקולו. נגן כלי הנשיפה מעץ הראשון מנגן גם בטנור, סקסופון, חליל וקלרינט. הנגן השני של כלי הנשיפה מעץ מנגן גם על טנור, סקסופון, חליל וקלרינט.
בהפקת ברודוויי המקורית, חלק מהשחקנים שימשו גם כנגנים על חלק מכלי הנגינה, כדי למלא את דרישות המינימום של התיאטרון בו הוצג המחזמר.
ביקורות
על פי וראייטי, היירספריי קיבל 13 ביקורות חיוביות ו-4 ביקורות מעורבות. צ'ארלס אישרווד, בסקירת מגזין וראייטי שלו כתב: "לא יחסרו קונים ליצירה מתקתקה זו בזמן הקרוב. נישאת על גלי אדי תרסיס, הפקה זו עומדת בציפיות". בן ברנטלי כתב: "אז מה אם ההטפה החברתית משתלטת? עמוס בשירים מלודיים וערמומיים מאת מארק שיימן וסקוט ויטמן ובבימויו - ההמוני אך לא וולגרי - של ג'ק או'בריאן - היירספריי הוא מחזמר הכי מתוק שיש - מבלי לקבל עששת... הוא מצליח לשחזר את העונג של קומדיה-מוזיקלית של פעם, מבלי להיראות מיושן. שיימן מצליח לקחת מקצבים תקופתיים של רוק ושל R&B ולתרגם אותם לסאונד גדול וקופצני כפי שנדרש בברודוויי. אך בעוד שהעיבודים המושכלים מתכתבים בשמחה עם הבלדות הישנות של מוטאון, אלביס פרסלי, לסלי גור, המוזיקה של המחזמר איננה נוסטלגית. זוהי מוזיקה שבונה עולם עצמאי משלה". בניו יורק דיילי ניוז נכתב כי "כטרייסי, יש למריסה ג'ארט וינוקור נוכחות בימתית מושכת מאוד. הריקוד שלה אינו כה מיוחד, כפי שהעלילה רומזת, אך היא תכבוש את הלב שלך. עם תפקיד זה, מציב את עצמו הארווי פירסטיין ברשימת הדיוות הגדולות של ברודוויי."
הכנסות
ערב הבכורה של היירספריי התקיים באוגוסט 2002, ותשעה חודשים בלבד לאחר מכן ההפקה כבר החזירה את כל 10.5 מיליון הדולר שהושקעו בה. ביוני 2003, מיד לאחר טקס חלוקת פרסי הטוני, הייתה ציפייה כי ההפקה תכניס למחרת היום פי 5 מכמה שהיא מרוויח בדרך כלל ביום שני ממוצע. בשנים 2002–2003 תפוסת המושבים באולם עמדה עד ממוצע של 99%; בשנת 2007 הממוצע היה 86%.
עיבוד קולנועי
ביולי 2007 יצא סרט הקולנוע "היירספריי" - עיבוד קולנועי למחזמר. את הסרט ביים אדם שנקמן ומככבים בו ג'ון טרבולטה כעדנה טורנבלד, מישל פייפר כולמה פון טאסל, ג'יימס מרסדן כקורני קולינס, וניקי בלונסקי כטרייסי טורנבלד. יו ג'קמן וג'ואי מקנטייר נשקלו לשחק את התפקיד של קורני קולינס, אבל הפסידו אותו לטובת מרסדן - שותפו של ג'קמן בסדרת סרטי אקס-מן.
מיכל פלגי
מיכל פלגי (נודה ב-29 ביוני 1944) היא סוציולוגית ארגונית, ממייסדות שדולת הנשים בישראל, ראש "המכון לחקר הקיבוץ והרעיון השיתופי" באוניברסיטת חיפה.
ביוגרפיה
מיכל פלגי נולדה בבנימינה לשולמית גולדשטיין, פרח הטיִס הארצישראלית הראשונה והגננת הראשונה של המושבה, ולד"ר רודולף גולדשטיין, מדריך ראשי לגידול עופות במשרד החקלאות. בעקבות עבודתו של אביה בקפריסין עברה ללמוד תיכון בבית הספר האנגלי לבנות בניקוסיה. עם סיום לימודיה חזרה לישראל ושירתה כחיילת במשרדו של דובר צה"ל. ב-1968 הצטרפה לקיבוץ ניר דוד שבו חבר בעלה ד"ר יאיר פלגי, פסיכולוג קליני. ב-2011 עזבו פלגי ובעלה את הקיבוץ ועברו לעפולה. לזוג שלושה בנים.
פלגי למדה בשנים 1965–1968 סטטיסטיקה וסוציולוגיה באוניברסיטה העברית בירושלים. בשנים 1975–1977 למדה במחלקה לסוציולוגיה ואנתרופולוגיה באוניברסיטת חיפה והגישה בה תזה בנושא: "הבדלים בין המינים בזיקה לקיבוץ ובמנבאיה". עבודת הדוקטורט שלה הוגשה בחוג לסוציולוגיה ואנתרופולוגיה שבאוניברסיטה העברית בירושלים בשנת 1984 בנושא: "היבטים תאורטיים ואמפיריים של שיתוף עובדים בקבלת החלטות במפעלים תעשייתיים - השוואה בין מפעלים קיבוציים לבין מפעלים לא קיבוציים", ונכתבה בהנחיית פרופ' רבקה בר-יוסף. את הפוסט-דוקטורט עשתה פלגי באוניברסיטת הרווארד בשנים 1985- 1986.
פלגי מכהנת בתפקידים אקדמיים ברחבי העולם כמומחית בינלאומית בתחומי התמחותה. היא שימשה כיועצת למכון למחקר כלכלי-חברתי באוניברסיטת קמניץ שבגרמניה בשנים 1991–2006. בין 2002 לבין 2007 כיהנה כנשיאה של ועדת המחקר בנושא שיתוף עובדים, דמוקרטיה ארגונית וניהול עצמי ב"אגודה הסוציולוגית הבין-לאומית". בשנים 2007–2010 כיהנה כנשיאת ה"אגודה הבין-לאומית לחקר החיים השיתופיים" (ICSA). בשנים 2008–2014 כיהנה כראש ועדת ההסמכה לסוציולוגים מעשיים של "האגודה הסוציולוגית הישראלית".
פעילות ציבורית וחברתית
פרופ' פלגי הייתה ממייסדות שדולת הנשים בישראל וכיהנה בהנהלתה בשנים 1984–1996, וכן ממייסדות פורום כלל ארצי ללימודי נשים, המקדם שוויון נשים בקמפוס ובקהילה. היא הקימה את פורום הנשים בית שאן והאזור במסגרת "שותפות 2000" ועמדה בראשו בשנים 1997–2001. בשנים 2004–2011 שימשה כיועצת לפרויקט "דמוקרטיה ארגונית" עבור NODE (New orientations for Democracy in Europe) של משרד החינוך המדע והתרבות האוסטרי.
פלגי כיהנה כנשיאה של "האגודה הבין לאומית לפיתוח אזורי" שעסקה בתחום העבודה והתעסוקה (International Work and Labor Network on Regional and Local Development) בשנים 2008–2010. בשנים 2008 -2011 הייתה חברה בוועדה "ההתיישבות הכפרית בשנת 2025 לבחינת דמותם של ההתיישבות והמרחב הכפרי בישראל" שמונתה על ידי נשיא המדינה שמעון פרס.
Dragon Ball Xenoverse 2
Dragon Ball Xenoverse 2 הוא משחק לחימה ותפקידים המבוסס על זיכיון דרגון בול שפותח על ידי Dimps ופורסם על ידי Bandai Namco. זהו משחק ההמשך של Dragon Ball Xenoverse ששוחרר ב-5 בפברואר 2015. המשחק שוחרר ב-25 באוקטובר 2016 עבור פלייסטיישן 4 ו-Xbox One, שלושה ימים לאחר מכן למחשב האישי דרך סטים, ובסתיו 2017 ל-Nintendo Switch. זהו משחק הווידאו השני של דרגון בול ששוחרר על קונסולות משחקי הווידאו של הדור השמיני.
משחקיות
Dragon Ball Xenoverse 2 הוא משחק לחימה תלת-ממדי המתרחש בעולם של הזיכיון דרגון בול. מטרת המשחק היא לתקן את ההיסטוריה המשובשת של דרגון בול מסאגת הסאיינים על ידי דמות הנוצרת על ידי השחקן; שיכול לעצב אותה, לאמן אותה, לעלות אותה רמות, ולבחור בין חמישה גזעים. העולם העיקרי של המשחק הוא עולם עתידי-מרובה משתתפים שבו השחקן יכול לצאת למשימות ולפגוש שחקנים אחרים דרך אונליין ולהילחם איתם. בשלבים תוכלו למצוא אויבים מוכרים מהסדרה כגון מאג'ין בו, סל, פריזה ועוד..
אמוג'י חציל
אמוג'י החציל (🍆) הוא אמוג'י שמכיל חציל סגול. זהו אחד האמוג'ים הנמצאים בשימוש באתרי מדיה חברתית כגון פייסבוק, טוויטר ואינסטגרם. האמוג'י מוכר בעיקר בזכות המראה הפאלי שלו, ונעשה בו שימוש תכוף בתור לשון נקייה לאיבר המין הגברי בזמן שיחות סקסטינג.
היסטוריה
אמוג'י החציל נכלל במקור בערכות אמוג'י קנייניות של החברות היפניות SoftBank Mobile ו-au by KDDI. כאשר חברת אפל הוציאה את האייפון הראשון בשנת 2007, הייתה בו מקלדת אמוג'ים שהייתה מיועדת למשתמשים יפניים בלבד. עם זאת, לאחר שמשתמשי אייפון בארצות הברית גילו שהורדת אפליקציות יפניות מאפשרת גישה למקלדת האמוג'ים, נוצר לחץ לאפשר גישה למקלדת האמוג'ים לשאר העולם.
פופולריות ברשתות חברתיות והשפעה תרבותית
האמוג'י "חציל" משמש לעיתים קרובות לייצוג של פין בשיחות סקסטינג. שימוש זה באמוג'י נפוץ במיוחד בארצות הברית ובקנדה. לפי אתר Emojipedia, האמוג'י משודך לעיתים קרובות לאמוג'י האפרסק (🍑), שנעשה בו שימוש תכוף כדי לייצג ישבן או איברי מין נשיים.
כבר בשנת 2011, נעשה שימוש באמוג'י החציל כדי לייצג פין בטוויטר. לפי מספר מגזינים אינטרנטיים, השימוש באמוג'ים בהקשרים מיניים שינה את התדמית של החציל "מירק תמים לקיצור האהוב על אמריקה לזין רוטט". לפי אתר סלייט, "החציל הפך לפרי הפאלי הדומיננטי של אמריקה". במגזין קוסמופוליטן נכתב ש"הירק הפשוט, שהוזנח בעבר, הפך לכוכב בתוך כמה שנים, הודות להחלטה הקולקטיבית שלנו להתייחס אליו כסמל האוניברסלי לזין".
אמוג'י החציל זכה להתייחסויות רבות בתרבות הפופולרית. בשנת 2017, נטפליקס זכתה בזכויות ההפצה של סרט בשם "אמוג'י החציל". שם הסרט שונה בסופו של דבר לשם "החבילה".
באפריל 2015, אינסטגרם הוסיפה את האפשרות להשתמש באמוג'ים בהאשטאגים. זמן קצר לאחר מכן, הפלטפורמה מנעה מההאשטאג "🍆", כמו גם מכל התייחסות לחצילים, להופיע בחיפוש באפליקציה. ב-2019, פייסבוק ואינסטגרם אסרו שניהם על שימוש באמוג'י החציל או האפרסק לצד "הצהרות מיניות על חרמנות".
דבי דינגל
ביוגרפיה
דבורה אן אינזלי נולדה בדטרויט, הגדולה שבערי מישיגן ב-1953. ב-1975 סיימה את לימודיה בבית הספר לשירות החוץ ע"ש אדמונד וולש שבאוניברסיטת ג'ורג'טאון בוושינגטון הבירה. וב-1981, בגיל 27, נישאה לחבר בית הנבחרים ג'ון דינגל, שהיה מבוגר ממנה ב-27 שנה. דינגל הייתה נשיאת קרן ג'נרל מוטורס והמנהלת הביצועית של מחלקת הקהילה הגלובלית ויחסים ממשלתיים בחברה זו. אמנם דינגל גדלה כרפובליקנית, אך זמן קצר אחרי נישואיה לג'ון דינגל החלה להשתייך לדמוקרטית. נישואיהם נמשכו 38 שנה עד למות בעלה ב-7 בפברואר 2019 בגיל 92.
דינגל חברה בוועדה הדמוקרטית הלאומית מטעם מדינת מישיגן, והייתה יושבת ראש מטה הבחירות של סגן נשיא ארצות הברית אל גור לנשיאות ארצות הברית במהלך בחירות 2000 לנשיאות. לקראת הבחירות לנשיאות ארצות הברית 2004 סייעה לבחירת הסנאטור ג'ון קרי למועמד המפלגה הדמוקרטית בידי צירי מדינת מישיגן בוועידה הלאומית. ב-2006 נבחרה לשבת בחבר הנאמנים של אוניברסיטת ויין סטייט בדטרויט. דינגל והסנאטור קרל לוין היו מהתומכים הראשיים בהקדמת הבחירות המקדימות לנשיאות במפלגה הדמוקרטית שייערכו במישיגן לתאריך כלשהו טרם 5 בפברואר 2008, במטרה להשיג השפעה פוליטית רחבה יותר עבור נציגי מישיגן במהלך פריימריז הדמוקרטים לקראת הבחירות לנשיאות ארצות הברית 2008. מהלך זה כמעט הוביל לאיבוד קולות הצירים של מישיגן בוועידה הלאומית. ב-2012 הייתה צירת-על בוועידה הדמוקרטית הלאומית.
עם פרישת בעלה מהקונגרס אחרי כ-60 שנים רצופות בבית הנבחרים, הודיעה דינגל על כוונתה להתמודד למושבו. ב-5 באוגוסט זכתה בבחירות המקדימות במפלגה הדמוקרטית. ב-4 בנובמבר 2014 זכתה בבחירות הכלליות וגברה על טרי באומן הרפובליקני. בראשית ינואר 2015 הושבעה לתפקידה. כאשר הודיע ​​קרל לוין על פרישתו מהסנאט של ארצות הברית בתום כהונתו ב-2015, ציינה דינגל כי בכוונתה להתמודד על מושבו בסנאט. אחרי שמושלת מישיגן לשעבר ג'ניפר גרנהולם מיאנה להציג מועמדותה לסנאט, החלו דיווחים, בין היתר בעיתון "פוליטיקו", כי דינגל נמנית בין המתמודדים המובילים למועמדות המפלגה הדמוקרטית לסנאט לצד חבר בית הנבחרים גרי פיטרס. עם זאת, דינגל בחרה שלא להתמודד בסופו של דבר ופיטרס נבחר למושבו של לוין.
ביולי 2019 הצביעה דינגל נגד החלטה של בית הנבחרים — שהגיש חבר הקונגרס בראד שניידר מאילינוי — המתנגדת למאמצים להחרים את מדינת ישראל ולתנועת ה-BDS. לאחר החלטת בית הנבחרים להדיח את דונלד טראמפ מתפקידו, תקף הנשיא את דינגל במהלך נאומו במהלך עצרת בחירות במישיגן בשל הצבעתה בעד ההדחה. טראמפ שיער כי בעלה המנוח, חבר הקונגרס הוותיק ג'ון דינגל, עשוי להיות בגיהנום, זאת לאחר שטען כי דינגל כפוית טובה מאחר שאישר להוריד את דגלי ארצות הברית בבית הלבן לחצי התורן בעקבות מותו של בעלה. על הערות פוגעניות אלה הגיבה דינגל ברשת החברתית "טוויטר" ואמרה לנשיא:
פורמולה 1 עונת 2013
עונת 2013 בפורמולה 1 היא העונה ה-64 בה התקיימה האליפות. 23 נהגים שייצגו 11 קבוצות השתתפו ב-19 מרוצים שהתקיימו במדינות שונות.
סבסטיאן פטל, הזוכה באליפות בעונה הקודמת, זכה שוב באליפות והשלים רצף של זכייה בארבע אליפויות.
קהילת יהודי אוז'הורוד
אוז'הורוד (באוקראינית: Ужгород, ברוסינית: Уґоград, בהונגרית: Ungvár, ביידיש: אונגוואר) היא עיר במחוז טרנסקרפטיה, מערב אוקראינה. באוז'הורוד הייתה קהילה יהודית גדולה וחשובה, ששימשה מרכז לעשרות קהילות קטנות באזור זקרפטיה. רישומים לגבי הקהילה היהודית באונגוואר מתחילים בשנת 1750 לערך.
ב-1941 חיו באונגוואר כ-9,500 תושבים יהודים אשר היוו כ-27 אחוזים מאוכלוסיית העיר. אנשי העיר, רובם היו סוחרים ובעלי מלאכה, אך היו בהם גם בעלי מקצועות חופשיים ופקידים רבים. בעיר פעלו שתי קהילות יהודיות: קהילה אורתודוקסית וקהילה נאולוגית קטנה. הקהילה האורתודוקסית קיימה ישיבה, תלמוד תורה ובית ספר יסודי יהודי. הקהילה הנאולוגית קיימה בית ספר יסודי ובית ספר תיכון.
תולדות הקהילה
ב-1868 הקהילה התפצלה ונוסדה הקהילה הניאולוגית, שרבה הראשון היה מ' קליין, שתרגם את "מורה נבוכים" של הרמב"ם להונגרית. קהילת אוז'הורוד הייתה אחד ממעוזי האורתודוקסים והחסידים. החל משת 1890 פעל שם בית ספר יסודי יהודי, שלשון ההוראה בו הייתה תחילה הונגרית ואחר כך צ'כית. מאוחר יותר נוסדו בתי ספר עבריים.
בקהילה היה גם תלמוד תורה וישיבה. בשנת 1904 הוקם בית כנסת מרכזי בבניין מרשים. כמו כן היו במקום בית חולים יהודי ובית אבות.
אחדים מהרבנים הנודעים של הונגריה כיהנו באוז'הורוד, ביניהם ר' מאיר אייזנשטטר - מהר"ם א"ש, (עד שנת 1852), שהיה בעל השפעה רוחנית גדולה על קהילת אוז'הורוד ועל יהודי הונגריה בכלל; ור' שלמה גאנצפריד, בעל קיצור שולחן ערוך, שכיהן כדיין ב-1866.
בשנת 1865 קרל ייגר ייסד בית דפוס עברי עם אותיות שנרכשו בווינה. הספר הראשון שהודפס היה תשובותיו של ר' אייזנשטטר "אמרי אש" (חלק שני). בית הדפוס פעל עד 1878.
בשנת 1925 הוקם בית דפוס נוסף על ידי מ"ש גלס, שהיה פעיל עד מלחמת העולם השנייה. כשבעים ספרים הודפסו באוז'הורוד.
ב־1930 הקהילה מנתה 7,357 איש, כשליש מכלל האוכלוסייה המקומית.
אחרי הסכם מינכן (1938), אוז'הורוד סופחה להונגריה, שאימצה מייד חוקים נגד היהודים.
משנת 1940 כל היהודים בעלי הנתינות הפולנית או הצ'כית גורשו לפולין, ורבים מתו בתנאים הקשים. גויסו גברים יהודים רבים לעבודות כפייה במסגרת הצבא ההונגרי, ונשלחו לחזית הרוסית, משם לא שבו.
קורות הקהילה בשואה
הצבא הגרמני כבש את הונגריה ב-19 במרס 1944. המינהל ההונגרי נותר על כנו גם אחרי הכיבוש, והיהודים רוכזו בגטאות וגורשו על-פי הוראות וצווים של רשויות השלטון ההונגרי, המרכזי והמקומי.
היהודים תושבי הכפרים הסמוכים נדרשו להתחיל לעבור לגטו ב-16 באפריל, ויהודי העיר נדרשו לעבור לגטו בין 21 ל-23 באפריל.
יותר מ-14,300 יהודים תושבי העיר אונגוור וסביבותיה רוכזו במפעל הלבנים מוסקוביץ, ו-2,600 יהודים נוספים מהכפרים הסמוכים רוכזו בגטו שהוקם במנסרת העצים של גליק.
בסך הכל התגוררו בשני הגטאות כ-17,000 יהודים, ולרובם לא נמצאה בהם קורת גג.
בגטאות פעלה מועצה יהודית של חמישה חברים בראשותו של ד"ר לסלו (Laszlo). המועצה היהודית הקימה מטבח ציבורי, אך כמות המזון הייתה דלה מאוד.
תושבי גטאות אונגוור גורשו לאושוויץ בחמישה טרנספורטים שיצאו בין 17 ל-31 במאי 1944. רובם נרצחו.
מספרת חנה בר ישע ילידת אונגוואר שהייתה אז בת 6 מספרת על התנאים במפעל הלבנים:
קורות הקהילה לאחר השואה
אונגוואר נמצאת כיום בשטח מדינת אוקראינה, ושמה האוקראיני הוא אוז’הורוד.
העיר היא בירתה של חבל הקרפאטים באוקראינה הכולל עיירות קטנות רבות, אשר אחת הגדולות והנודעות שבהן היא מונקאטש.
כיום הקהילה היהודית המקומית מונה כאלף נפשות ומפעילה בית כנסת בו נערכות תפילות מדי יום ביומו.
ברבנות העיר ומחוז הקרפטים מכהן שליח חב"ד, הרב מנחם מנדל וילהלם. חב"ד מפעילה את בית הכנסת של הקהילה, גן ילדים אור אבנר, מקווה טהרה, בית תבשיל, ירחון יהודי, ומערך שירותי דת שוטפים במעגל השנה היהודית ובמעגל החיים היהודיים: קורסים ביהדות, אירועי חג ואספקת תשמישי קדושה, בריתות, חופות, שחיטה כשרה והפעלת בית העלמין היהודי.
אחרי מלחמת העולם השנייה יסד בניו יורק הרב מנשה קליין חצר חסידית הנושאת את השם "אונגוואר" (כשמה ההונגרי של העיר). הרב קליין קנה את ידיעותיו התורניות בישיבה שהתקיימה בעיר, בראשות הרב יוסף אלימלך כהנא.
מציאתו של קבר אחים באונגוואר
בשנת 2009 אותר שטח באזור בית העלמין היהודי בעיר, שבו טמונים רבי שלמה גאנצפריד והמהר”ם אש (אייזנשטטר).
לאחרונה, במהלך בדיקה, נמצא מסמך אשר היה כתוב בשפה ההונגרית ואשר בו מצוין במפורש כי בשטח המדובר קבורים למעלה מ-200 יהודים אשר נרצחו בשואה. כמו כן, צוינו במסמך המדובר שמותיהם של למעלה משישים מתוך הנרצחים.
עם הוודע הדבר פנו בבקשה לסייע באיתור קרוביהם של הנרצחים, ובגידורו וציונו של המקום.
היכל התרבות - יד לבנים כפר סבא
היכל התרבות העירוני - יד לבנים כפר סבא הוא מפעל הנצחה לבני כפר סבא שנפלו במערכות ישראל. ההיכל הוקם בשנת 1976, במטרה להיות מבנה תרבות עירוני. היכל התרבות נחנך בטקס חגיגי, במאי 1976 על ידי זאב גלר, ראש עיריית כפר סבא. היכל התרבות הוא אחד המבנים הגדולים בכפר סבא, ומסמל את התפתחות המושבה והפיכתה לעיר. המבנה משמש לאירועי תרבות שונים, כמו קונצרטים, מופעים והצגות תיאטרון.
ההיסטוריה והקמת המבנה
את המקום הקימו פרנסי העיר בהנהגתו של ראש העיר דאז זאב גלר. הקרקע להקמת המבנה נרכשה על - ידי הנהלת העירייה בשנת 1953. בנייתו החלה בשנת 1965, על פי התכנון של אריה אלחנני וניסן כנען, שנבחר בתחרות תכנונים, שהתקיימה בין השנים 1963–1964. המבנה נבנה משתי קומות, בסגנון מודרני-ברוטליסטי. רוב משאבי העירייה הושקעו בהקמת ההיכל. פנחס ספיר, שהיה שר האוצר דאז ותושב כפר סבא (על שמו נקרא "בית - ספיר"), מימן רבות, ותמך בהקמת המבנה, אך לא זכה לראות אותו בשלמותו עקב פטירתו. יצחק ולד, ממשיכו של זאב גלר הוסיף לתמוך ולבסס את היכל התרבות.
בטקס הפתיחה שהתקיים במאי 1976 נערך קונצרט בנגינת התזמורת הסימפונית ירושלים. בסוף הופעתו של הכנר והמנצח הידוע מארצות - הברית, אלכסנדר שניידר, הודה לקהל והחמיא על איכות האולם. הטקס היה האירוע התרבותי הראשון מסוגו, וסימן לקונצרטים הרבים שבאו בעקבותיו. מפעל המינויים שפעל במסגרת היכל התרבות לצעירים, קיבל תנופה גדולה בניגוד למצופה, מכיוון שלפתע היה ביקוש רב להופעות התרבותיות שנחשבו אז כרמה הגבוהה ביותר, גם מתושבי העיר וגם מתושבי יישובי השרון הקרובים. במהלך השנים, כמה מגדולי הנגנים בעולם הופיעו באולם מספר פעמים. באולם היו בראשיתו 800 מושבים וחללים נוספים. מאחר שהיכל התרבות כפר סבא היה הראשון מסוגו בארץ, הוא שימש מודל לחיקוי להיכלים דומים, שהוקמו בערים שונות ברחבי הארץ. האתר הוכרז כמבנה לשימור.
אילנה ברנע, יקירת העיר, ניהלה ותיווכה מופעי תרבות רבים, והוסיפה רבות לכבוד ההיכל והעיר. היא תרמה רבות בפעולותיה לתרבות העיר, והייתה מנהלת אגף התרבות של כפר סבא עד שנת 2003.
מבנה ההיכל
הבמה, מבנה האולם והמושבים המרופדים מאפשרים צפייה והאזנה מיטביות מכל מושב. ההיכל מכיל 745 מקומות ישיבה. באולם 555 מקומות ישיבה וביציע 190 מקומות ישיבה. בנוסף קיימים בהיכל עזרים טכניים ומערכות שמע מתקדמות. בכניסה לאולם היכל התרבות ישנו לובי רחב המתאים להתכנסויות וקבלות פנים. בצמוד להיכל, מול חזיתו הראשית, ניצב פסל של הצייר והפסל נפתלי בזם. שם התבליט "נושאי האור", והוא מתאר את ייחוד הלוחם הישראלי. סיפור הלחימה העברית מתואר באמצעות הסולם והצמח הענק, המסמלים עלייה אשר החדירה שורשים עמוקים בארץ ככלל ובכפר סבא בפרט.
יד לבנים
אולם הזיכרון יד לבנים הוא חלל זיכרון, שנמצא כחלק מהיכל התרבות, ומוסיף למבנה משמעות וחשיבות חברתית גבוהה. האולם הוא אנדרטה, שהוקמה להנצחת בני כפר סבא שנפלו במערכות ישראל. הוא מבטא את המשכיות חיי הנופלים. האולם עוצב על ידי רודא ריילינגר. הוא נבנה בין השנים 1968– 1973.
תיאור האולם
היצירה המרכזית באולם הוא קיר ההנצחה, והוא משתרע לאורך של 12 מטרים. הוא מורכב מלוחות ברזל, המייצגים שריון בלתי-חדיר ועוצמתי. בנוסף, הוא מדמה את ההגנה של הבנים הנופלים על המולדת. הנופלים מונצחים כאנשים חיים בעלי לב פועם מאחורי שריון הברזל. חלק מהלוחות נראים פגועי-מלחמה, אך מאחוריהם יש לוחות המגנים עליהם. לקיר ההנצחה מן חיים משלו, הוא "נושם" באמצעות תאורה קינטית.
יחסי בולגריה–ישראל
בין מדינת ישראל והרפובליקה הבולגרית מתקיימים יחסים דיפלומטיים. שגרירות ישראל בבולגריה נמצאת בסופיה ושגרירות בולגריה בישראל נמצאת בתל אביב-יפו.
שגריר ישראל בבולגריה הוא יורם אלרון. שגרירת בולגריה בישראל היא רומיאנה באצ'ווארובה.
טרום הקמת מדינת ישראל
בסוף ספטמבר 1944 פורסמה בעיתונות וברדיו הבולגרים הצהרה מטעם דימו קזאסוב שר האינפורמציה בממשלת חזית המולדת ובה הובעה אהדתו של השלטון הבולגרי להקמת מדינה יהודית בארץ ישראל. ב-1 בדצמבר 1944 ביקר בבולגריה דוד בן-גוריון, נפגש עם ראשי המשטר ודן עימם בחידוש הפעילות הציונית במדינה, השבת הרכוש לבני הקהילה וחידוש ההיתר לעלייה לישראל. לקראת תום מלחמת העולם השנייה ובהתקרב מועד כינוס לוועידת האו"ם בסן פרנסיסקו (1945), פנה ראש הממשלה הבולגרי קימון גאורגייב ליושב ראש ארגון בני ברית בבולגריה זכריה אלקלעי בבקשה שהארגון יפעיל את השפעתו בארצות הברית, כדי שבולגריה לא תקופח במסגרת חוזה השלום העתידי. הארגון נעתר לבקשתו והנרי מונסקי שכיהן כיושב ראש הארגון בארצות הברית וגם כאחד מנציגיה לוועידת האו"ם בסן פרנסיסקו (1945), השיב בכתב לגאורגייב שהארגון יפעל לסייע לבולגריה. התשובה גרמה לקורת רוח רבה בממשל הבולגרי והובילה ליחס אוהד כלפי התנועות השונות.
באוגוסט 1947 נפתח בפלובדיב היריד הבינלאומי ובו ביתן ארצישראלי. נשיא בולגריה וסיל קולארוב נפגש עם נציג הסוכנות היהודית בבולגריה ד"ר אוטו מאנדל וכפועל יוצא מפגישה זו נחתם הסכם מסחרי בין בולגריה לסוכנות היהודית. בחתימתה, העניקה הממשלה הבולגרית לסוכנות היהודית מעמד רשמי בהסכם מסחרי בינלאומי. בהמשך, היווה הסכם זה בסיס להסכמים המסחריים הראשונים בין בולגריה למדינת ישראל.
לאחר הקמת מדינת ישראל
ב-29 בנובמבר 1948 הכירה ממשלת בולגריה בראשותו של גאורגי דימיטרוב במדינת ישראל, וב-4 בדצמבר כוננו יחסים דיפלומטיים בין המדינות. ב-1952 נפתחה צירות בולגרית בתל אביב ובראשה עמד מיופה כח. כגרורה נאמנה של ברית המועצות פיתחה בולגריה את יחסיה עם ארצות ערב וצמצמה עד למינימום את קשריה עם ישראל. ביוני 1955 הפילו מטוסי קרב בולגרים מטוס נוסעים של אל על שהיה בדרכו מפריז לישראל וסטה מנתיבו אל תוך שטח בולגריה. כל הנוסעים ואנשי הצוות נספו בהתקפה. האירוע החריף את המתיחות ביחסי שתי המדינות. ב-10 ביוני 1967, לאחר מלחמת ששת הימים ובעת כהונתו של טודור ז'יבקוב כראש הממשלה, ניתקה בולגריה את יחסיה עם מדינת ישראל כשאר חברות ברית ורשה.
ביוני 1974 נעצר היינריך שפטר - יהודי בולגרי עובד או"ם, על ידי שירות הביטחון הבולגרי ונידון למוות בעוון ריגול. חודשיים לאחר מכן, באוגוסט 1974 הוא הוחלף (יחד עם סילווה זלמנסון, אחת מחוטפי המטוס בלנינגרד שהייתה כלואה בברית המועצות) במרגל הסובייטי שהיה כלוא בישראל, יורי לינוב. הייתה זו ראש הממשלה גולדה מאיר שהורתה לפעול לשחרורו של שפטר, שהשתקע בארץ אחרי שחרורו.
לאחר ניתוק היחסים טיפלה שגרירות אוסטריה בישראל בקשרים הרלוונטיים בין המדינות. עם עלית גורבצ'וב לשלטון בברית המועצות החלה בולגריה להפשיר באיטיות את קשריה עם ישראל וקוימו מגעים בלתי רשמיים בין נציגויות שתי המדינות במרכז האו"ם בניו יורק, שהובילו בין 1985 ל-1986 לפגישות לא רשמיות של שרי החוץ שלהן יצחק שמיר ופטר מלאדנוב. רעיית שר החוץ שולמית שמיר הוזמנה לביקור פרטי בבולגריה, ארץ הולדתה, הוא נערך בספטמבר 1986 והבולגרים העניקו לו אופי רשמי. ב-1988 הוזמנה שולמית שמיר להשתתף בסמינר לציון 45 שנה להצלת יהודי בולגריה. כן הודקו המגעים הדיפלומטיים בין שתי המדינות.
ב-1989, לאחר נפילת השלטון הקומוניסטי ובעקבות חידוש היחסים הדיפלומטיים בין ישראל לבין פולין, הונגריה וצ'כוסלובקיה ובסיומם של מגעים נוספים שבשלו, החליטה ממשלתו של אנדריי לוקאנוב לחדש את יחסיה הדיפלומטיים של בולגריה עם ישראל. בטקס שנערך בסופיה ב-3 במאי 1990 חתמו שר החוץ הישראלי משה ארנס ועמיתו הבולגרי בויקו דימיטרוב על חידוש היחסים בדרג של שגרירויות. אירועי מלחמת העולם השנייה והנצלותם של 48,000 יהודי "בולגריה הישנה" הובילו למערכת יחסים אוהדת בין בולגריה לישראל. עם זאת, סוגיית גירושם של יהודי תראקיה ומקדוניה על ידי הממשלה הבולגרית היוותה אבן נגף במרקם היחסים החדש. ב-1996, ההחלטה להציב אנדרטה להנצחת בוריס השלישי, מלך בולגריה ואשתו, ולאחר מכן להסירה בהמלצת וועדה בראשות משה בייסקי, דווחה בהרחבה בתקשורת הבולגרית ונענתה בהצבה של אנדרטה דומה בעברית בסופיה על ידי ראש העיר סטפן סופיאנסקי. ב-28 במרץ 2008 ביקר בישראל נשיא בולגריה גאורגי פרבאנוב ובטקס במשכן הנשיא קיבל בשם בולגריה אחריות לגורלם של 11,343 מגורשי תראקיה ומקדוניה.
מערכת היחסים בין המדינות מוגדרת כאסטרטגית ובאה לידי ביטוי בתחומי הביטחון, הכלכלה והפוליטיקה האזורית, תוך תמיכה הדדית בפורומים בינלאומיים. ב-2009 לאחר מאמץ דיפלומטי ישראלי, נבחרה אירינה בוקובה למזכ"ל אונסק"ו תוך שהיא גוברת על פארוק חוסני המצרי שהציג קו אנטי ישראלי מובהק. בראשית דצמבר 2010, במהלך השרפה בכרמל, שלחה בולגריה שני מטוסי כיבוי ו-120 כבאים כדי לסייע בכיבוי האש. ביולי 2011 ביקר ראש הממשלה בנימין נתניהו בלוויית פמליית שרים בבולגריה ובמהלך הביקור התקיימה ישיבת ממשלה משותפת לשתי הממשלות אשר שודרה בטלוויזיה הבולגרית, בספטמבר 2011, בעת ביקור באנקרה, הביע שר החוץ הבולגרי ניקולאי מלאדנוב הסתייגות מקווי מדיניותה של טורקיה כלפי ישראל בעקבות אירועי המשט לעזה.
בנובמבר נמנעה בולגריה בהצבעה לקבלת הרשות הפלסטינית כחברה מלאה באונסק"ו. בולגריה נמנעה גם בהצבעה שנערכה ב-29 בנובמבר 2012 ובמסגרתה אישרה העצרת הכללית של האומות המאוחדות ברוב גדול את צירופה של הרשות הפלסטינית לארגון כמדינה משקיפה שאינה חברה מלאה.
בעקבות הפיגוע באוטובוס בנמל התעופה בורגס, אמרה בולגריה כי "מבצעי הפיגוע יועמדו לדין". בהמשך אמרה ממשלת בולגריה כי ארגון הטרור חזבאללה אחראי לפיגוע. ב-22 באוקטובר 2012 נפגש שר החוץ וסגן ראש ממשלת ישראל אביגדור ליברמן עם נשיא בולגריה רוסן פלבנלייב בירושלים. בפגישה הם דנו על המשך הידוק היחסים והידוק שיתוף הפעולה בין ישראל ובולגריה.
ישראל ובולגריה חתמו על אמנה למניעת כפל מס. ב-18 בינואר 2000 נחתמה אמנת המס בין ישראל לבולגריה, שנכנסה לתוקף ב-1 בינואר 2003.
ב-2015, בעקבות הפרשיות אשר נכרכו בשמו של אורן חזן בבורגס, פנה דיפלומט בולגרי בכיר לגורם בכנסת וביקש שחזן לא יעמוד בראש אגודת הידידות הבין-פרלמנטרית. חזן עזב את התפקיד, ובמקומו מונה חבר הכנסת איתן ברושי מהמחנה הציוני.
עונת 1979/1980 בלה ליגה
עונת 1979/1980 הייתה העונה ה-49 של לה ליגה שהיא הליגה הספרדית הבכירה בכדורגל. העונה החלה ב-8 בספטמבר 1979 והסתיימה ב-18 במאי 1980.
הליגה כללה 18 קבוצות. קבוצות שזכו במקום 15-17 יעברו בסוף העונה לליגת משנה.
מליגת המשנה עלו ריאל בטיס, מאלגה ואלמריה.
ריאל מדריד זכתה בתואר, בפעם ה-20 בתולדות המועדון ועונה שלישית ברציפות. בנוסף המועדון זכה גם בגביע המלך.
סלטה ויגו, בורגוס ומאלגה ירדו לליגת משנה בסוף העונה.
כדורגלנים מצטיינים
"פרס פיצ'צ'י" למלך השערים של העונה הוענק: קיני, ספורטינג חיחון, שכבש 24 שערים ב-24 משחקים. הוא זכה בתואר בפעם השלישית בקריירה.
"פרס זאמורה" לשוער הטוב ביותר הוענק: לואיס ארקונדה, ריאל סוסיאדד, שספג 29 שערים ב-34 משחקים.
פרס דון בלון הוענק על ידי העיתון דון בלון:
משה שוהם
רבי מֹשֶׁה שׁוֹהַם מִדּוּלִינָה (בסביבות ה'ת"ק – כ"א בתשרי ה'תק"פ, אוקטובר 1819 (בערך)). היה רב, מקובל וצדיק חסידי, תלמידם של הבעל שם טוב ושל המגיד מזלוטשוב.
ביוגרפיה
נולד לרבי דן מבראד, תלמיד הבעל שם טוב. בילדותו התחנך בבית הבעש"ט ואחרי פטירתו נסע אל רבי יחיאל מיכל מזלוטשוב ומאוחר יותר אף השתדך עמו. לאחר נישואיו התמנה לרב בדולינה.
נפטר בכ"א בתשרי ה'תק"פ או ה'תקפ"א, ויש המאחרים לשנת תקצ"ב.
צאצאיו
ילדיו הידועים הם ארבע, ומהם יצאו כמה משפחות מפורסמות; שהם, גרינבערג, פיקסלר, ואיינהורן.
איי שלמה
איי שלמה (באנגלית: Solomon Islands) הם מדינת איים המורכבת משרשרת של כ-990 איים באוקיינוס השקט ממזרח לפפואה גינאה החדשה. שטח האדמה הכולל של האיים הוא 28,400 קמ"ר. המדינה חברה בחבר העמים הבריטי.
היסטוריה
איי שלמה יושבו בידי מלנזים לפני כ-30,000 שנה. מתיישבים פולינזים החלו להתיישב באיים בסביבות שנת 4000 לפני הספירה והביאו לאיים את תרבותם. בשנת 1568 הנווט הספרדי אלוורו דה מנדיינה הגיע לאיים ונתן להם את שמם. במהלך המאה ה-19 חילקו בריטניה וגרמניה את האיים ביניהן, ובשנת 1900 קיבלו האיים כולם מעמד של מדינת חסות בריטית.
מלחמת העולם השנייה
אחד המאבקים המרכזיים של מלחמת העולם השנייה התרחש בתחומי האיים הללו. מאבק זה החל ב-14 באוגוסט 1942, ובמהלכו נלחמו בעלות הברית באימפריה היפנית. מאבק זה התאפיין בשימוש נרחב בכלי מלחמה ימיים ואוויריים. בין השאר נערכו בתחומי המדינה קרב סאבו וקרב איי סנטה קרוז, שבמהלכם השתמשו הצדדים היריבים באוניות מערכה, נושאות מטוסים ומטוסי קרב, שבמידה רבה הכריעו את תוצאות העימות לטובת בעלות הברית. המצר בין איי פלורידה והאי גוודלקנל נודע בשם "אגן מצולות המתכת", משום שאוניות רבות טבעו בו בין אוגוסט 1942 למרץ 1943, עם סיום המאבק. מאבק זה היה נקודת מפנה במלחמה נגד האימפריה היפנית.
הקמתה
ממשל ריבוני הוכרז ב-1976, וב-7 ביולי 1978 הכריזה המדינה עצמאות. נושאים המעסיקים את השלטון לרוב הם שחיתות, בעלות אדמה, בירוא יערות והתמודדות עם מחלת המלריה.
התקוממויות אזרחיות גרמו כמעט להתמוטטות מוחלטת של מוסדות השלטון. מספר פקידים ציבוריים לא קיבלו את משכורתם למשך חודשים וישיבות קבינט הממשלה נערכו במקומות חשאיים מחשש לאיומי שכירי חרב. כוחות הביטחון לא הצליחו להשליט סדר בעיקר מכיוון שמספר אנשי מנגנון הביטחון מזוהים עם חלק מהכנופיות היריבות. על כן, מדי פעם מתייחסים למדינה כאל ניסיון שכשל.
ביולי 2003 פרסם המושל הכללי של איי שלמה בקשה רשמית לעזרה בינלאומית לאחר שהפרלמנט באיי שלמה הצביע פה אחד למען ההתערבות הבינלאומית. אוסטרליה וניו זילנד הובילו משלחת ביטחונית בינלאומית שהורכבה מ-2,200 חיילים ושוטרים מ-20 מדינות אחרות באוקיינוס השקט שהגיעה לאיים כחודש לאחר פרסום הבקשה. לאחר מספר עימותים וצעדים מטעם הכוח הוא הצליח לשפר את מצבה הביטחוני של המדינה. והביא לכניעת מנהיג המרד.
ב-אפריל 2022 איי שלמה חתמה על הסכם ביטחון עם סין.
פוליטיקה
המדינה מוגדרת כמונרכיה חוקתית, והממשל הוא דמוקרטיה פרלמנטרית. בראש המדינה עומד המלך צ'ארלס השלישי, והוא מיוצג באמצעות המושל הכללי פרנק קאבוי שנבחר בשנת 2009 כאשר נתנאל וואינה סיים תקופת שנים בתפקיד. תפקיד זה הוא בעל קדנציה בת חמש שנים אליה נבחרים אישים על ידי הפרלמנט. בפרלמנט חמישים חברים הנבחרים לקדנציות בנות ארבע שנים. הפרלמנט ניתן לפיזור על פי הצבעת הרוב לפני תום כהונתו. כל חבר פרלמנט הוא הנציג היחיד של אזור הבחירה שלו. כל אזרח רשאי להצביע החל מגיל 18.
ראש ממשלת איי שלמה הוא גורדון דארסי לילו. תפקיד זה גם הוא נבחר על ידי הפרלמנט מבין חברי קבינט השרים.
לרוב, המפלגות והקואליציות באיי שלמה נחשבות לחלשות ולא יציבות. הצבעות אי אמון מתבצעות באופן תדיר וכתוצאה הנהגת הממשלה והרכב הקבינט משתנים פעמים רבות.
מחוזות
לאיי שלמה תשעה מחוזות ועיר אחת:
גאוגרפיה
איי שלמה היא שרשרת איים רחבה השוכנת מזרחית לפפואה גינאה החדשה. מרכיבים אותה מספר רב של איים, ביניהם: איי נגלה, צ'ויסיול, איי שורטלנד, איי ניו ג'ורג'יה, סנטה איזבל, איי ראסל, איי פלורידה, מלאיטה, גוודלקנל, סיקאיאנה, מראמאסיקה, אולאווה, אורי, מאקירה, סנטה אנה, רנל ובלונה, איי סנטה קרוז, טיקופיה, אנוטה ופאטאקה.
המרחק בין האי המערבי ביותר וזה המזרחי ביותר הוא בערך 1,500 ק"מ. איי סנטה קרוז הם מבודדים במיוחד, במרחק של יותר מ-200 ק"מ משאר האיים. מספר הרי געש בדרגות שונות של פעילות נמצאים על כמה מהאיים הגדולים יותר. מספר רב מהאיים הקטנים יותר הם איי אלמוגים המכוסים בחול ועצי דקל.
כחלק מטבעת האש, האיים מאופיינים ברעידות אדמה תדירות. בשנים האחרונות הורגשו שתי רעידות אדמה משמעותיות: ב-2 באפריל 2007 התרחשה רעידת אדמה במגניטודה 8.1 בסולם Mw שמרכז הרעש שלה כ-350 ק"מ צפונית מערבית לבירה הוניארה; רעידת האדמה גרמה לצונאמי ובו נספו 52 בני אדם וכ-900 בני אדם נשארו מחוסרי בית. ב-6 בפברואר 2013 הורגשה רעידת אדמה במגניטודה 8 בסולם Mw שמרכזה באיי סנטה קרוז, ובה נספו 9 אנשים.
כלכלה
ממדיה הקטנים של המדינה וריחוקה מנתיבי המסחר של האוקיינוס השקט מקשים על פיתוח כלכלת המדינה. בנוסף, בעיות כלכליות בדרום מזרח אסיה ב-1998 הביאו לירידה במסחר העצים וגרמו למשבר כלכלי באיי שלמה. הממשלה קיצצה במשכורות עובדי הציבור וביצעה גזירות כלכליות שונות נוספות. הכלכלה החלימה חלקית ב-1999 בעקבות התחזקות מחיר הזהב והצלחת הפעלת מכרות הזהב באי, אך בעקבות סגירת מטע הדקלים העיקרי באי נראה שהכלכלה עלולה להידרדר שוב.
תרבות
רוב התושבים חיים בכפרים ושומרים על אורח חיים מסורתי. מנהגים עתיקי יומין מועברים מדור לדור, כביכול מהרוחות הקדמוניות עצמן
שפה
תושבי איי שלמה מדברים בין 80 ל-100 שפות, כאשר המספר המדויק תלוי בהגדרה לשפה. באיים המרכזיים מדברים בעיקר בשפות הנהוגות במלנזיה. באיים החיצוניים יותר, כגון רנל ובנולה בדרום, טיקופיה, אנוטה ופאטאקה במזרח, סיקאיאנה בצפון מזרח ולואניואה בצפון מדברים בשפות הפולינזיות. ישנם גם שמדברים בשפות המיקרונזיות. השפה האנגלית מוכרזת כשפה רשמית, אך השפה המדוברת ביותר היא פיג'ין.
דת
96% מתושבי איי שלמה הם נוצרים (45% אנגליקנים, 18% קתולים). 4% הנותרים מאמינים בדתות מקומיות. דמויות של אלילים מקומיים מצוירות על מטבעות 2 סנטים, 10 סנטים ו-1 דולר הנפוצים במחזור.
דגל
הדגל של איי שלמה מחולק באלכסון בקו צהוב, המייצג את השמש. החלק העליון הוא כחול ומייצג את השמיים הכחולים עם חמישה כוכבים פנטגראמים בתבנית X. החלק התחתון הוא ירוק מייצג את הצמחייה הרבה באיים. רוחב הדגל לעומת גובהו הוא ביחס של 2:1.
שם האיים
האי התגלה בשנת 1568 על ידי אלברו דה מנדניה, מגלה ארצות ספרדי שהגיע אליהם במסעו מפרו שבאמריקה הדרומית. מנדניה קרא לאיים על שם שלמה המלך משום שהאמין שהגיע לארץ אופיר, מקור הזהב, ככתוב: ”וַיָּבֹאוּ אוֹפִירָה וַיִּקְחוּ מִשָּׁם זָהָב אַרְבַּע-מֵאוֹת וְעֶשְׂרִים כִּכָּר וַיָּבִאוּ אֶל-הַמֶּלֶךְ שְׁלֹמֹה“ (מלכים א', ט', כ"ח), וכן ”שְׁלֹשֶׁת אֲלָפִים כִּכְּרֵי זָהָב מִזְּהַב אוֹפִיר וְשִׁבְעַת אֲלָפִים כִּכַּר-כֶּסֶף מְזֻקָּק לָטוּחַ קִירוֹת הַבָּתִּים“ (דברי הימים א', כ"ט, ד').
דמוגרפיה
באיי שלמה יש כ-445,000 תושבים. 93% מהאוכלוסייה הם מלנזים, 4% פולינזים, 1.5% מיקרונזים, 0.8% אירופים ו-0.3% סינים.
5%-10% מהאוכלוסייה המקומית היא בעלת שיער בלונדיני טבעי, למרות צבע עורה הכהה. לפי מחקר שנערך על ידי ד"ר מרק סטונקינג, פרופ' קרלוס בוסטמנטה וד"ר איימר קני מאוניברסיטת סטנפורד, השיער הבלונדיני של תושבי איי שלמה הוא תוצר של מוטציה בגן יחיד, ושונה מהבסיס הגנטי שאחראי לשיער הבלונדיני בקרב האדם הלבן.
תוחלת החיים היא 69 (גברים) ו-74 (נשים). הריבוי הטבעי באיים הוא 3%.
חינוך
באיי שלמה יש כ-62% יודעי קרוא וכתוב (מגיל 15 ומעלה).
אינטרמצו (פירושונים)
המונח אינטרמצו משמש בעיקר במוזיקה – יצירה מוזיקלית קצרה ובסגנון חופשי, מיניאטורה, שנועדה להופיע בין יצירות ארוכות יותר.
שודדי-הים: יומן המסע של קפיטן ויליאם לאבר
שודדי-הים: יומן המסע של קפיטן ויליאם לאבר, הוא ספר הרפתקאות לילדים המספר את עלילותיו של ויליאם לאבר (באנגלית: William Lubber), צייד שודדי ים בדיוני, שחי במאה ה-18.
הספר
"שודדי-הים: יומן המסע של קפיטן ויליאם לאבר צייד שודדי-ים" הוא ספר הרפתקאות לילדים שנכתב בשנת 2006 על ידי הסופר הבריטי דוגלד א סטיר. עלילת הספר מבוססת על יומנו (הדמיוני) של שודד הים קפיטן ויליאם לאבר, אשר התגלה בתוך תיבה עתיקה, שהועלתה ממעמקי הים.
הספר כרוך באריזה מיוחדת הכוללת, בנוסף לטקסט הכתוב, אוסף של חפצים כגון: "מפת אוצר עתיקה" לפענוח, גלויות ומעטפות, אבקת "זהב" ופיסות בד. הקורא מתבקש לפענח במהלך הקריאה שורה של חידות, תוך שהוא נעזר בערכה הכלולה במארז.
הספר תורגם מאנגלית על ידי אריה חשביה, ויצא לאור בישראל על ידי הוצאת שוקן.
עלילה
כחלק מיצירת סיפור הרקע הדמיוני של הספר, כתב הסופר, כי ב-16 באפריל 2006, פורסם בטיימס כי צוללנים גילו תיבה עתיקה, ליד חופי גרנד בנקס בניו פאונדלנד. בתיבה נמצאו יומן מסע, מכתב מסמיואל שוט, מושל מסצ'וסטס (שהיה אמיתי ולא בדוי), לקפיטן לאבר, שקית קטנה עם אבקת זהב, דגל שודדי ים שחור, רישום של שודדת-ים ומתחתיו הכיתוב "ארבלה דראמונד, אימת הימים", ספר ניווט ספרדי ופיסה של מפת אוצר שחלק ממנה נתלש.
ב-13 בספטמבר 1723 הפליג קפיטן לאבר בספינה "חתול הים" למרדף נועז אחר שודדת הים הפראית ארבלה דראמונד. הוא כתב יומן, בו תיאר את המסע שעבר עם ספינתו בחיפוש אחר השודדת, יחד עם מידע אודות שודדי-ים ויורדי-ים, על ספינות מארצות שונות, ניווט וכדומה. מטרתו העיקרית, מלבד לכידת השודדת דראמונד והעלאתה לגרדום, הייתה מציאת האוצר ששמע כי טמנה, על מנת לפצות את הרבים שנפלו קורבן לאכזריותה.
ב-1 ביוני 1726 התחולל קרב בין ספינתה של דראמונד "הרפתקה נועזת" לבין קפיטן לאבר. בעודו כלוא בספינתו לאחר שנלכד בידי השודדת, כתב צוואה ובה ביקש ממי שימצא את תיבתו להשתמש בפרטים שיש בכתב היד שטמן בתוכה, על מנת להביא את דראמונד למשפט, וכן לנסות לאתר את המטמון על פי שני קטעי המפה שהותיר.
ביקורת על מתכונת הספר
הצורה בה נכתב ונארז הספר עוררה ביקורת, הטוענת כי מתכונת זו מגישה לילד מוצר "ארוז ומוכן לבליעה" שאינו מעודד אותו לפעילות.
דור פרץ
דור פרץ (נולד ב-17 במאי 1995) הוא כדורגלן ישראלי המשחק בעמדת הקשר האחורי והבלם במכבי תל אביב מליגת העל ובנבחרת ישראל.
קריירת מועדונים
פרץ החל את דרכו בבית הספר לכדורגל שהקים אמיר שלח בהוד השרון, בו שיחק כקשר התקפי והרבה להבקיע שערים. בגיל 14 הצטרף למחלקת הנוער של מכבי תל אביב, ובעונת 2012/2013 צורף לסגל קבוצת הנוער של המועדון. בעונה שלאחר מכן סבל מפציעה שהשביתה אותו לשלושה חודשים.
מכבי תל אביב
בפתיחת עונת 2015/2016 תפס פרץ מקום בהרכב וחזר לשחק בעמדת הקשר. באוגוסט 2015 ערך פרץ את הופעת הבכורה שלו במפעלים האירופיים, כשעלה כמחליף במשחק מול פ.צ. בזל במסגרת שלב הפלייאוף במוקדמות ליגת האלופות. ב-26 בספטמבר 2015 כבש את שער הבכורה שלו בליגת העל, בניצחון 2–0 על מכבי חיפה. פרץ עלה כמחליף במשחקה הראשון של מכבי תל אביב בשלב הבתים של ליגת האלופות, הפסד חוץ 0–4 לצ'לסי, ופתח בהרכב במשחק שאחריו, הפסד ביתי 0–2 לדינמו קייב. בליגה כבש בעונה זו שער אחד ב-24 הופעות, ובגביע המדינה שותף בארבעה משחקים אך לא שותף במשחק הגמר, בו הפסידה מכבי 0–1 למכבי חיפה.
השאלה להפועל חיפה
בתחילת עונת 2016/2017 איבד פרץ את מקומו בהרכב מכבי תל אביב, וב-27 בינואר 2017 הושאל להפועל חיפה עד לסוף העונה. יומיים לאחר מכן ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, כשנכנס כמחליף במשחק מול הפועל תל אביב שהסתיים בתיקו 0–0, ועד תום העונה ערך 14 הופעות ליגה במדי הקבוצה.
חזרה למכבי תל אביב
לקראת עונת 2017/2018 חזר לסגל מכבי תל אביב, ובמהלכה כבש שער אחד ב-24 הופעות בליגת העל, וזכה עמה בפעם השנייה בגביע הטוטו. בעונת 2018/2019 זכה עם הקבוצה שוב בגביע הטוטו ובאליפות המדינה בעונת שיא שכוללת שמונה שערי ליגה ואחד מהעוגנים הגדולים בעונה הזאת של מכבי תל אביב. פרץ נפרד מהקבוצה אחרי שזכה עמה בגביע המדינה. פרץ, שכבש שערי ניצחון בניצחונות על הפועל באר שבע בסיבוב ח' ועל מועדון ספורט אשדוד ברבע הגמר, פתח בהרכב במשחק הגמר בו ניצחה מכבי 2-1 את הפועל תל אביב.