cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
רונלה הייאטי
רונלה הייאטי (נולדה ב-2 בספטמבר 1989), ידועה בשמה הפרטי רונלה, היא זמרת-יוצרת ורקדנית אלבנית. היא נולדה וגדלה בטירנה, שם החלה להופיע בתחרויות ריקוד ושירה שונות.
שנותיה הראשונות
הייאטי נולדה למשפחה אלבנית בעיר טירנה ב דאז. אמה נולדה בקורצ'ה ואביה, מראש הייאטי, נולד בשקודרה. בד בבד עם לימודיה בבית הספר היסודי המקומי, למדה אחר הצהריים נגינה על פסנתר ובלט. כנערה, השתתפה בתחרויות שירה וריקוד אלבניות רבות. לאחר תקופת התיכון השתתפה בתחרויות נוספות כמו "Top Fest" ו-"Kënga Magjike". במאי 2013 הוציאה לאור את סינגל הבכורה שלה, "Mala Gata", שהפך אותה למוקד עניין בעיתונות ובכלי התקשורת בחבל הבלקן. בדצמבר 2015 פרסמה את השיר השני שלה, "A do si kjo", שהגיע למקום ה-13 במצעד הסינגלים האלבני. גם הסינגל הבא, "Marre", הגיע למקום ה-13 באותו המצעד.
קריירה
בשנים 2017–2018 הוציאה הייאטי ארבעה סינגלים בזה אחר זה, "Mos ik", "Sonte", "Maje men" ו-"Do ta luj". ארבעת הסינגלים הגיעו לשלושים השירים הפותחים של מצעד הסינגלים האלבני. בדצמבר 2018 השתתפה שוב בפסטיבל "Kënga Magjike", עם השיר "Vuj", והגיעה למקום הרביעי. בשנת 2019 הוציאה מספר שירים שנכנסו למצעד, כשהבולט ביניהם הוא "MVP", שהגיע למקום הראשון. ביולי 2020 הפיקה את המנון מועדון הכדורגל האלבני קיי אף טירנה, לרגל ציון 100 שנה לפתיחתו.
במרץ 2021 חשפה הייאטי את מועד פרסום אלבום הבכורה שלה, RRON. הסינגל המוביל שלו, "Prologue", הגיע בשיאו למקום השני במצעד האלבני. בנובמבר 2021 חשפה רשות השידור האלבנית כי הייאטי תשתתף במהדורה ה-60 של פסטיבלי אי קנגס, ותתחרה על הזכות לייצג את המדינה באירוויזיון 2022 שיתקיים בטורינו, איטליה. ב-29 בדצמבר 2021 ביצעה הייאטי את שירה, "Sekret", וזכתה במקום הראשון בפסטיבלי אי קנגס. ב-10 במאי 2022 ביצעה את "Sekret" על בימת חצי הגמר הראשון של אירוויזיון 2022. היא נכשלה בניסיון להעפיל לגמר התחרות, שהתקיים ב-14 במאי. לאחר התחרות התברר כי מיקומה בחצי הגמר היה 12 עם 58 נקודות.
אמנות
הייאטי ידועה בזכות סגנונות המוזיקה הרבים בהן היא מתמחה. ז'אנר הפופ הוא סוג השירה העיקרי שלה, אך היא התנסתה בז'אנרים נוספים דוגמת אר אנד בי, רגאיי ורוק. היא ציינה כי היא הושפעה רבות מיצירותיו של מייקל ג'קסון. הייאטי גם העריצה בילדותה את המוזיקאי הפוארטו ריקני ריקי מרטין. היא אף השתתפה בקונצרט שלו בניו יורק באוקטובר 2021.
חיים אישיים
הייאטי היא פעילה למען צמצום פערי המגדר בין נשים וגברים ולדיכוי דימויי גוף שלילים. היא לא מרבה להתראיין אודת חייה האישיים. בשנת 2015 פרסמה כי היא נמצאת במערכת יחסים עם המוזיקאי האלבני יאנג זרקה, איתו שיתפה פעולה במספר סינגלים לפני שנפרדו בשנת 2018. נכון לדצמבר 2021 היא גרה עם אמה בטירנה.
תור לינדהרדט
תור פרנק לינדהרדט (בדנית: Thure Frank Lindhardt; נולד ב-24 בדצמבר 1974) הוא שחקן דני.
ביוגרפיה
לינדהרדט נולד בקופנהגן, דנמרק וגדל בעיר רוסקילדה באי שלן, הממוקמת 30 ק"מ מערבית לקופנהגן.
בשנת 1998 סיים לימודי משחק באודנסה.
קריירה.
בגיל 12 ההחל להשתתף בסרטי קולנוע כבר כנער, בין היתר בתפקיד משנה בסרט "פלה הכובש" (1987). תפקידו המשמעותי הראשון היה בסרט "Her i nærheden" ("מקום ליד", 2000), בו גילם צעיר אוטיסט. על תפקידו בסרט היה מועמד לפרס בודיל, הפרס המרכזי של הקולנוע הדני, בקטגוריית השחקן הטוב ביותר. באותה שנה זכה בפרס שוטינג סטאר, הניתן מדי שנה לשחקנים אירופיים צעירים בפסטיבל הסרטים הבינלאומי בברלין. בשנת 2006 היה מועמד פעם נוספת לפרס בודיל, על תפקידו בסרט "Nordkraft"
בשנת 2007 שיחק בסרט הדרמה "Daisy Diamond" לצד השחקנים נומי ראפאס ודייוויד דנסיק.
ב-2008 גילם את דמותו של לוחם המחתרת הדנית בנט פאורשו הוויד בסרט "Flammen & Citronen" ("פלאם וציטרון"), תפקיד עליו היה מועמד לפרס האקדמיה האירופית לקולנוע בקטגוריית השחקן הטוב ביותר, יחד עם מאדס מיקלסן ששיחק לצדו. בנוסף, היה מועמד בפעם השלישית לפרס בודיל. ב-2009 השתתף בסרט "Broderskab" ("אחווה"), בו גילם חייל משוחרר שמצטרף לתנועה נאו-נאצית, ומנהל רומן עם אחד מחבריו לתנועה.
בשנת 2015 השתתף בעונה השלישית של סדרת הטלוויזיה הדנית-שוודית "הגשר", בה גילם את אחד משני התפקידים הראשיים, לצדה של סופיה הלין.
קריירה מחוץ לדנמרק
בשנת 2004 השתתף בסרט הקולנוע הגרמני "אהבה במחשבה", בשנת 2006 השתתף במספר פרקים של סדרת הטלוויזיה הבריטית "שוגר אהובתי". בשנת 2007 השתתף לראשונה בסרט קולנוע אמריקני, "עד קצה העולם" בבימויו של שון פן, בו גילם תפקיד משני, וב-2009 גילם תפקיד משני בסרט אמריקאי נוסף, "מלאכים ושדים" שביים רון הווארד.
בשנת 2011 גילם תפקיד ראשי בסרט האמריקני "Keep the Lights On", עליו היה מועמד לשני פרסים המוענקים בתעשיית הקולנוע העצמאי, פרס גותהאם ופרס אינדפנדנט ספיריט. בשנת 2012 השתתף בסרט האימה האירי "Byzantium".
בשנת 2012 השתתף בסרט הגרמני 3096, בו שיחק את תפקיד החוטף-ולפגנג.
בשנת 2013 השתתף בסרט הגרמני-צרפתי "Adieu Paris", ובסרט האמריקאי שובר הקופות "מהיר ועצבני 6". באותה שנה השתתף גם בעונה השלישית של סדרת הטלוויזיה "הבורג'ס". בשנת 2017 הצטרף לקאסט העונה השנייה של הסדרה ההיסטורית "הממלכה האחרונה", בתור גאט'רד.
אנדרטאות גדס"ר 134
אנדרטאות גדס"ר 134 הן שלושה אתרי הנצחה שהוקמו לזכר חללי הגדוד: אנדרטת זיכרון בפארק העוצבות שבלטרון, אנדרטת זיכרון לשלושים וחמישה נופלי הגדוד ואנדרטת זיכרון לשמונת לוחמי הגדוד שנפלו כאשר הנגמ"ש שלהם נפגע פגיעה ישירה מפגז סורי.
הגדס"ר במלחמה
גדס"ר 134 הוקם ב-1972, והיה אחד מתוך מספר גדודי סיור שהוקמו בצה"ל בתחילת שנות ה-70. גדודי הסיור היו גדודים מעורבים של טנקים ונגמ"שים אשר היו תחת פיקודה הישיר של אוגדה. גדס"ר 134 צורף לאוגדה 36, וערך את אימון ההקמה בחורף 1972.
עם פרוץ מלחמת יום הכיפורים היה הגדוד ללא מג"ד ורס"ן חנני תבור, הסמג"ד, נטל את הפיקוד על הגדוד. הגדוד צורף לחטיבה 179 בפיקודו של רן שריג והשתתף בקרבות הבלימה והדיפת הצבא הסורי בגזרת חושניה. הגדוד כלל שלוש פלוגות מעורבות של טנקים ונגמ"שים, ופלוגת ג'יפים. בפריצה לסוריה היה הגדוד הכוח המוביל בהבקעה לכיוון חאן ארנבה וסבל אבדות כבדות. 35 מלוחמי הגדוד נהרגו במלחמה זו. שמונה מהם נהרגו מפגיעה בנגמ"ש שלהם ערב הפריצה לסוריה. לאחר המלחמה פורק הגדוד.
האנדרטאות
לזכר הנופלים של גדוד זה הוקמו שלושה אתרי זיכרון:
אנדרטת גדס"ר 134 בכניסה לעין זיוון
אנדרטת גדס"ר 134 נמצאת בחניון קק"ל מול הכניסה לקיבוץ עין זיוון. במקום מונצחים 35 נופלי הגדוד במלחמה. ב-2013 הותקן במקום לוח אבן עליו רשום סיפור הגדוד במלחמה. לצד האנדרטה ישנו הפסל "אם מבכה את בנה" של הפסלת רבקה קרן שבנה אילן היה קצין שריון בגדוד ונפל בקרבות הבלימה בשמונה באוקטובר ליד ציר הנפט וצומת המפלים. במקום גם טנק שרמן ותותח 122 מ"מ סורי.
אנדרטת הנגמ"ש התאנה והארז
ב-10 באוקטובר 1973, ערב סוכות תשל"ד התרכזו נגמ"שים של הגדס"ר כהכנה לפריצה לסוריה. הסורים איכנו את מקומם ופתחו באש. החיילים קפצו לתוך הנגמ"שים וסגרו את הדלתות אך פגז אחד חדר לתוך אחד הנגמ"שים. בהתפוצצות נהרגו שמונה לוחמים ואחד נפצע קשה. בתחתית הנגמ"ש נפער חור וזמן קצר לאחר המלחמה נשתל בו ארז שהפך עם השנים להיות עץ מרשים. העץ נשתל על ידי חבר הכנסת לשעבר משה פלד שאחד הנופלים היה גיסו. סמוך לו נמצא עץ תאנה שמפירותיו נהנו הלוחמים. המקום הפך לאתר זיכרון ובו סיפור העצים, שמות הנופלים, שלט הסבר והנגמ"ש ההרוס מתוכו בוקע הארז.
האנדרטה נמצאת כ-100 מטר מערבית לכביש 98, כק"מ צפונית לצומת אלוני הבשן.
בשנת 2019 הושחתה האנדרטה וחלקים מהנגמ"ש נגנבו.
אנדרטה בפארק העוצבות בלטרון
האנדרטה הוקמה בפארק העוצבות באתר יד לשריון לזכר הנופלים ולכבוד הלוחמים של הגדוד במלחמת יום הכיפורים. האנדרטה הוקמה בשנת 2018. טקס הסרת הלוט מעל האנדרטה נערך ב-5 ביוני 2018.
רצטאם
רצטאמים (באנגלית: racetams) היא קבוצת תרופות שיש בהן גרעין פירולידון. עם תרופות אלה נמנה הפירצטאם, הנחשב "נואוטרופי" (nootropic, משפר או מגן על התפקודים הקוגניטיביים), החומרים אוקסירצטאם ופנילפירצטאם בעלי תכונות "נואוטרופיות" ופסיכוסטימולנטיות ולבטירצטאם וסלטרצטאם בעלי השפעה אנטיפרכוסית.
מנגנון
אין הסכמה לגבי מהות מנגנון הפעולה של הרצטאמים. בדרך כלל יש להם אפיניות זניחה לקולטנים השכיחים של מערכת העצבים המרכזית, אולם ישנם דיווחים על מודולציה של מוליכים עצביים מרכזיים, כולל אצטילכולין וגלוטמאט. למרות שאנירצטאם ונברצטאם מראים אפיניות לקולטנים מוסקרינים, רק לנפירצטאם יש אינטראקציות נאנומולריות. השערה אחרת לגבי מנגנון פעולתם היא באמצעות שינויים במנגנונים הממוקמים בקרום התאים של מעבר אותות מרכזי. בדומה לכמה אמפקינים, רצטאמים אחדים כדוגמת פירצטאם ואנירצטאם הם מודולטורים אלוסטריים חיוביים של הקולטן AMPA.
ייתכן כי רצטאמים פועלים על ידי שפעול קולטני גלוטמאט השוכנים בקרבת קולטנים כולינרגים והמגבירים על ידי כך את תדירות שפעולם של האחרונים. משערים כי רצטאמים מעצימים זיכרון על ידי האינטראקציה עם קולטנים כולינרגים וקולטני גלוטמאט במערכת העצבים המרכזית. חומר נוסף מקבוצה זו, מתילפנילפירצטאם, הוא מודלטור אלוסטרי חיובי של הקולטנים סיגמא-1.
קופקטורים
במחקרים על חולדות מבוגרות, צוין שיפור בולט בביצועים הקוגניטיביים בקבוצות הניסוייות שקיבלו פירצטאם. הביצוע עלה עוד יותר בעזרת מתן פירצטאם יחד עם כולינים. עדויות ממחקרים על חולדות הצביעו על עלייה ביעילות הפירצטאם כשהוא ניתן יחד עם כולין.
קישורים חיצוניים
A.Copani, A.Genazzani,G.Aleppo,G.Casabona,,P.L.Canonico,U.Scapagnini,F.Nicoletti - Nootropic Drugs Positively Modulate α-Amino-3-Hydroxy-5-Methyl-4-Isoxazolepropionic Acid-Sensitive Glutamate Receptors in Neuronal Cultures, Journal of Neurochemistry vol.58 (4), april 1992, pp.1199-1204
ג'ורג'יאנה הוטון
ג'ורג'יאנה הוטון (1814–1884) באנגלית Georgiana Houghton הייתה אומנית בריטית ומדיום ספיריטואליסטי.
ביוגרפיה
ג'ורג'יאנה הוטון נולדה ב 20 באפריל 1814, בלאס פאלמאס גראן קנריה (Las Palmas de Gran Canaria ) להורים בריטיים. היא הייתה הבת השביעית מתוך שנים עשר ילדים (שניים מתוכם נפטרו בצעירותם). אביה עסק בסחר וכתוצאה מכך המשפחה בלתה תקופות ארוכות באיים הקנרים ובמדירה.
ספיריטואליזם וקריירה אומנותית
ספיריטואליזם וסיאנסים תפסו מקום מרכזי בתרבות המאה ה-19 של אנגליה, והוטון הייתה דמות מרכזית בתנועה המתפתחת. היא הייתה אחת מהאומנים הראשונים שהשתמשו בספיריטואליזם על מנת ליצור מה שנקרא ציור אוטומטי שאומץ מאוחר יותר על ידי התנועה הסוריאליסטית ותנועות אומנות אחרות. כמו כן, סוג הציור שלה הוביל לפיתוח שפת האומנות המופשטת.
הוטון הגיעה לציור המופשט הרבה לפני קנדינסקי, מירו ואחרים, אך מסתבר שהיסטוריונים התעלמו ממנה ומהישגיה כפי שקרה לנשים רבות אחרות. בעת האחרונה משתנים הדברים והוטון מוכרת היום כחלוצת האומנות הספיריטואליסטית והמודרנית.
הוטון השתתפה בסיאנס הראשון שלה בשנת 1859 ובעקבותיו יצרה את ציורה הראשון בשנת 1861. במשך עשור לאחר מכן הצליחה לצייר 155 תמונות בצבעי מים, אך רובם הלכו לאיבוד. רוב 46 העבודות ששרדו נמצאות כיום בעיקר במכונים העוסקים בפאראפסיכולוגיה.
לאחר שנוכחה בסיאנסים רבים החליטה הוטון להפוך בעצמה למדיום והיא ואימה ערכו סיאנסים קבועים יחד, בעיקר על מנת לעלות באוב את האח והאחות שנפטרו בצעירותם.
ההתלהבות של הוטון מספיריטואליזם הביאה לבחירתה, בשנת 1874, כחברה באגודה הלאומית לספיריטואליזם בבריטניה. הוטון פרסמה שלושה ספרים על פעילותה בנושא והייתה אחת היוזמות של הקולג' ללימודי פאראפסיכולוגיה בלונדון.
הוטון החלה ליצור את הדמויות הספיריטואליות שלה בעזרת רישומים ואחר כך עברה לצבעי מים. הציורים שלה נוצרו בתהליך אוטומטי שקרה לדבריה תחת השפעתן של נשמות מהעולם הבא. בעבודות הראשונות שלה ניתן לראות פרחים ופרות מסוגננים במיוחד. לאחר ניסיונות רבים, החלה הוטון לצייר ציורים מופשטים, ללא נושא. בסוף שנת 1860 יצרה ציורים שתיארה כחוויות ספיריטואליסטיות. היא קראה לכך ניסיון ליצור מגע עם אלוהים דרך הציור. ככל שניסיונה גדל, הדימויים שלה נעשו יותר ויותר מורכבים, בעלי שכבות רבות ופרטים רבים יותר. היא תיארה את מה שיצרה כ סימבוליזם קדוש כשלכל פרט ניתנת משמעות ייחודית.
לאחר סיום התערוכה, החלה הוטון להתעניין בצילום ספיריטואלי. בשנת 1872 פגשה בצלם פרידריך הדסון וביקרה בסטודיו שלו יותר מ-250 פעם. אף על פי שהוא הואשם שמדי פעם הדביק דמויות ארטילאיות בצילומיו, תומכיו טענו שהנשמות שהעלה דומות לאנשים שחיו בעבר. בשנת 1882, פרסמה הוטון, יחד עם פרדריק הדסון, ספר תמונות של רוחות רפאים ונשמות שלא ניתן לראות ללא עין המצלמה.
V354 בקפאוס
V354 בקפאוס (V354 Cephei) הוא על-ענק אדום הממוקם בקבוצת הכוכבים קפאוס בגלקסיית שביל החלב. V354 בקפאוס הוא כוכב משתנה לא סדיר איטי הממוקם במרחק של 9,000 שנות אור ממערכת השמש והוא אחד הכוכבים הגדולים ביותר הידועים לאנושות, עם רדיוס מוערך של 1,520 רדיוסי שמש (1,060,000,000 קילומטרים). במידה והוא היה ממוקם במרכז מערכת השמש הוא היה עולה על מסלולו של צדק ומתקרב לזה של שבתאי.
זיהוי
V354 בקפאוס אינו מזוהה בבירור כעל-ענק אדום משתנה לאחר שנחקר בעזרת הטלסקופים IRAS ו 2MASS, אך לפני יצירת הקטלוג הכללי של כוכבים משתנים בשנת 1981 הוא הוגדר רק בעזרת קטלוגים אלמוניים. V354 בקפאוס היה עמום מידי על מנת להיכלל בקטלוגים בעלי חשיבות.
מרחק
V354 בקפאוס מרוחק מכדי שיהיה אפשר למדוד את מרחקו בעזרת פרלקסה בדיוק רב ומרחקו מכדור הארץ מוערך בכ-3,500 פארסק (9,000 שנות אור). הוא קרוב לאזור Cepheus OB1 אשר ממוקם בתוך קבוצת הכוכבים קפאוס וכנראה הוא חלק ממנה.
מאפיינים
בהירותו וגודלו של V354 בקפאוס נתונים במחלוקת. בשנת 2005 צוות בראשה עמד אמיל לווסק מצא שהכוכב בעל עוצמת הארה גבוהה (פי 369,000 מהשמש) וכתוצאה מכך התברר שרדיוסו הוא 1,520 רדיוסי שמש, מה שעושה אותו אחד מהכוכבים הגדולים ביותר היודעים לאדם. מאותם נתונים שבהם השתמש Mauron et al 2011, Levesque et al 2005 הסיק שהכוכב קטן בהרבה ועוצמת הארתו היא רק 76,000 עוצמת הארה של השמש מה שאומר שרדיוסו הוא רק 690 רדיוסי שמש.
במחקר שבוצע בשנת 2004 הכוכב נכלל ברשימת כוכבי על-ענק אדום הכי גדולים והכי בהירים לצד KW בקשת, KY בברבור ו- μ בקפאוס
כיסא מסתובב
כיסא מסתובב הוא כיסא עם רגל אחת מרכזית המאפשרת למושב להסתובב 360 מעלות ימינה או שמאלה. הכיסא המסתובב הראשון הומצא על ידי תומאס ג'פרסון, והוא היה לכיסא שעליו ניסח את הכרזת העצמאות של ארצות הברית בשנת 1776.
סוגים
לעיתים כולל הכיסא המסתובב גלגלים בבסיס המקלים והמאפשרים למשתמש להזיז אותו סביב אזור עבודתו ללא מאמץ. סוג זה נפוץ בעידן המודרני של המשרדים. לפיכך, לעיתים קרובות מכונה הכיסא המסתובב גם "כיסא משרדי". בדרך כלל, בכיסאות המשמשים במשרדים משולבת משאבת גז כדי להתאים את גובהו של המושב ליושב בו.
כיסאו של שרטטן הוא כיסא מסתובב ללא גלגלים ובדרך כלל גבוה יותר מאשר הכיסא המשרדי, לשימוש מול לוח שרטוטים. לרוב, כיסאות מסוג זה כוללים גם טבעת רגל כדי לתמוך ברגליים כאשר לא ניתן להגיע לקרקע.
כאשר הכיסא המסתובב מותקן בכלי טיס, כלי רכב או על מדרגות והוא לא יכול לזוז באופן עצמאי כיוון שמונח על בסיס קבוע, הוא נקרא מושב מסתובב.
Use Me
Use Me (בעברית: "נצלי אותי") הוא סינגל שנכתב, הולחן ובוצע על ידי הזמר-יוצר האמריקאי ביל וית'רס ונכלל באלבומו "Still Bill" משנת 1972. היה זה הלהיט ה-78 בהצלחתו באותה שנה בארצות הברית, כאשר יצא בספטמבר 1972 ובהמשך הגיע למקום השני במצעד הבילבורד הוט 100. הוא הופרד מן המקום הראשון רק בידיי השירים "Ben" מאת מייקל ג'קסון ו-"My Ding-a-Ling" מאת צ'אק ברי.
הפקה
השיר עוסק בגבר המצוי במערכת יחסים עם בחורה שנטענת על ידי חבריו ומשפחתו כנצלנית ומנוולת. בבית הראשון של השיר מנסים חבריו של הגבר לשכנע אותו כי כדאי שיעזוב את בת זוגו משום שהיא מנצלת אותו, אך הוא מתנער מהם ומסביר כי הוא נהנה להיות מנוצל על ידה, ואף מבקש ממנה לנצל אותו עד תום ("use me up"). בסוף השיר מסכם הגבר כי אולי היא מנצלת אותו, אך הוא מנצל את הדברים שהיא עושה עבורו כדי שימשיך לעשות כרצונה (ובכך רומז על יחסי המין שהיא מעניקה לו).
מבחינה מוזיקלית, השיר מאופיין בריף גיטרה משני, לעומת תפקיד גיטרה בס וכלי הקשה דומיננטיים, בשונה משיריו הסטנדרטיים של וית'רס. מבקר המוזיקה רוברט כריסטיגאו תיאר את השיר בתור "אחד השירים המודעים ביותר העוסקים במין שהמוזיקה הסקסית שלנו כביכול הפיקה אי פעם", וציין כי יש בו נרטיב של "אטרקציה בין-מעמדית".
"Use Me" הגיע עם יציאתו למקום השני במצעד הבילבורד הוט 100 של שנת 1972, שם נשאר במשך 12 שבועות רצופים. הוא בוצע על ידי וית'רס בתוכנית הטלוויזיה האמריקאילת "Soul Train" ב-4 בנובמבר 1972. בסוף שנת 1972 דורג במקום ה-78 ברשימת 100 השירים המצליחים ביותר של השנה. מעט מאוחר יותר הוגדר כאלבום זהב על ידי איגוד תעשיית ההקלטות האמריקאי.
הזמרת האמריקאית גרייס ג'ונס ביצעה גרסת כיסוי לשיר בעלת מאפיינים מעולם הרגאיי שהופיעה באלבומה Nightclubbing משנת 1981, ובהמשך יצאה גם כסינגל.
הבולים הזמניים של מחוז מואב
חילופי השלטון בעבר הירדן המזרחי
באוקטובר 1918, בעקבות קרב עבר הירדן השלישי, נכבש עבר הירדן המזרחי על ידי חיל המשלוח המצרי (1916) והוכפף למנהלת שטחי האויב הכבושים מזרח. בינואר 1920, עם הקמת הממלכה הערבית של סוריה ונסיגת הכוח הבריטי, נמסר השטח שממזרח לירדן לניהול כוחותיו של פייסל הראשון, אשר שלט מדמשק על שטחי סוריה ועבר הירדן.
בעקבות ועידת סן רמו, ואשרור הבנות הסכם סייקס–פיקו, פלשה צרפת עם כוחות צבאיים לסוריה על מנת לאכוף את המנדט שניתן לה. ב-23 ביולי 1920 הכניעו הצרפתים בקרב מייסלון את הצבא הסורי, כבשו את דמשק, הגלו את המלך פייסל הראשון, והחילו את שלטונם על שטחה של סוריה.
עם פירוקה של הממלכה הערבית של סוריה ביולי 1920 הפך עבר הירדן המזרחי לשטח הפקר. רשמית הוא ניתן כמנדט לבריטניה, אולם בפועל לא היה כל גורם רשמי בשטח שמימש את השלטון הבריטי. כל אחת מן הערים בעבר הירדן נוהלה בידי מועצה עירונית שנקראה בשם "מג'ליס אידרה", וחבריה שמונו על ידי הממלכה הערבית של סוריה טרם גיבשו נאמנות לממשל הבריטי העתידי.
החלת השלטון הבריטי בעבר הירדן
ב-18 באוגוסט 1920 ביקר הרברט סמואל, הנציב העליון הבריטי לפלשתינה ולעבר הירדן בעיר סלט. במסגרת הביקור הודיע הרברט סמואל על כוונת בריטניה להחיל שלטון עצמאי בעבר הירדן בראשות השושלת ההאשמית. כצעד זמני מינה הנציב העליון קציני צבא בריטיים כ"יועצים" לאנשי השלטון המקומי במחוזות השונים של עבר הירדן.
י. נ. קמפ (I.N.Camp) מונה כיועץ של מחוז בלקא, וקבע את מקום מושבו בעיר סלט, מונה כיועץ של מחוז עג'לון, ואלק קירקברייד מונה כיועץ של "מחוז מואב" (הנקרא כיום בשם מחוז כרכ) אותו ניהל מן העיר כרכ. בשלב זה לא היה ממשל מרכזי ששלט בשטחים שממזרח לנהר הירדן, ולא היה אפילו שם מוסכם שהגדיר את האזור. כל אחד מן ה"יועצים", אשר שימשו למעשה כמנהלי המחוז בו הוצבו, ניסה להפעיל את המערכות האזרחיות ולהחזיר את השיגרה לחיי התושבים במקום.
חידוש מלאי הבולים בעבר הירדן
בתקופה שקדמה למינוי היועצים הבריטיים במחוזות עבר הירדן הופעלו שירותי הדואר החיוניים תוך שימוש בערב רב של בולים אשר הושגו ממגוון מקורות. לצד הבולים של הממלכה הערבית של סוריה נעשה שימוש גם בבולים שנשארו מתקופת שלטון האימפריה העות'מאנית ובבולים של הצבא הבריטי בפלשתינה. מלאי זה אזל בתוך זמן קצר, והיה צורך בהכנת חלופה מתאימה.
קמפ, היועץ הבריטי אשר ישב בעיר סלט, פנה אל אנשי הממשל הבריטי בפלשתינה וביקש מהם להדפיס בולים עבור השטחים שממזרח לירדן. בעקבות אישור הבקשה הוטבע על הבולים הצבאיים ששימשו בפלשתינה הדפס רכב בנוסח "מזרח ירדן" (شرقي الاردن). הוספת הדפס הרכב בוצעה בבית הדפוס של המנזר היווני אורתודוקסי בירושלים. הבולים הגיעו לסלט בסוף אוקטובר והחלו להימכר לציבור בתחילת נובמבר 1920.
הנפקת הבולים של מחוז מואב
מחוז מואב השוכן בצדו המזרחי של דרום ים המלח היווה בסוף שנת 1920 את החלק הדרומי ביותר של עבר הירדן (המחוזות הדרומיים יותר של מעאן ועקבה היו שייכים לממלכת חג'אז עד שנת 1925). המדובר היה באזור נידח, שהדרכים המועטות שהובילו אליו היו גרועות וקשות לתנועה. בחורף 1920 הוצפו הדרכים על ידי הגשמים שירדו במחוז, והקשר בין העיר כרכ ובין יתר חלקי עבר הירדן המזרחי נותק כמעט לחלוטין. הדרכים המשובשות לא אפשרו להביא אל המחוז הנידח את מלאי הבולים החדשים שהודפסו בירושלים, וכאשר אזלו הבולים הישנים ששימשו למשלוח דואר ולגביית מיסים, נוצר צורך דחוף לייצר באופן עצמאי פתרון זמני לבעיית המחסור.
אלק קירקברייד, היועץ הבריטי של מחוז מואב, הצליח לאתר במחסני המחוז כמות קטנה של גיליונות נייר לבן עם שכבת דבק בצידם האחורי. על כל גיליון סומנו באמצעות סרגל ועיפרון ריבועים בגודל של 3.5 ס"מ, ובמרכזו של כל ריבוע הוטבעה חותמת הנגטיב של מועצת העיר כרכ. ההחתמה בוצעה באופן גרוע בצבע כחול בהיר מאוד, המקשה להבחין בפרטי החותמת. על מנת למנוע זיוף של הבולים הוסיף אלק קירקברייד בדיו סגולה את ראשי התיבות של שמו (AK) בפינה השמאלית התחתונה של כל אחד מן הריבועים.
מאחר שלא היו במחוז אמצעים לביצוע ההפרדה בין הבולים, נדרשו הפקידים לגזור במספריים את הריבועים של הבולים הבודדים מתוך הגיליון השלם. לא ידוע כמה בולים היו בכל גיליון, או כמה גיליונות הוכנו, אולם ההערכה היא שהודפסו בסך הכול בין 500 ל-600 בולים.
כל אחד מן הבולים נמכר לציבור במחיר של פיאסטר (גרוש מצרי) אחד.
השימוש בבולים של מחוז מואב
מעט מאוד עותקים מן ההנפקה הזמנית שרדו בידי אספני הבולים ברחבי העולם, ומרבית הידע הקיים לגבי השימוש בבולים נלמד על ידי בחינה מעמיקה של בולים אלו. כמעט כל הבולים ששרדו שימשו לצורך תשלום מיסים, ורק עותק אחד שימש למשלוח דואר.
על מנת למנוע שימוש חוזר בבול שנמכר לצורך תשלום מיסים, הוטבעה על הבול חותמת הדואר הטורקי הישנה שנותרה בבית הדואר של העיר כרכ. מן התאריכים של החותמות שהוטבעו על הבולים ניתן ללמוד כי כל הבולים ששרדו נוצלו במהלך החודשים אוקטובר ונובמבר 1920. מצב זה תואם למה שידוע על סיבה שהובילה להנפקת הבולים הזמניים, וסביר כי במהלך חודש נובמבר חודש הקשר בין מחוז מואב ובין המחוזות הצפניים יותר, וניתן היה לספק למקום מלאי מן הבולים החדשים שהודפסו בירושלים.
"בול סלמה"
בשנת 1938 הצליח סוחר בולים ירושלמי בשם ג'ורג' סלמה לרכוש מידי קצין ירדני ששירת בלגיון הערבי עותק של הבול הזמני של מואב ששימש כבול דואר. הבול היה מודבק על גזיר של מעטפה והחותמת שהוטבעה עליו העידה כי נשלח מכרכ ב-1 במרץ 1921. זהו העותק היחיד ששרד מן הבול הזמני אשר שימש בפועל לצורך משלוח דואר.
מאחר שכל העותקים הידועים של הבול שימשו במהלך החודשים אוקטובר ונובמבר 1920, התקשו החוקרים להבין מדוע נשמר הבול משך ארבעה חודשים עד אשר נשלח בדואר. ניסיון להסביר זאת קושר את משלוח המכתב מן העיר כרכ לעלייתו לשלטון של המלך עבדאללה הראשון בעיר עמאן. עבדאללה הגיע לעבר הירדן מחצי האי ערב בסוף שנת 1920, אסף את כל ראשי השבטים וראשי המועצות העירוניות, וכעבור כשלושה חודשים פנה בתחילת חודש מרץ 1921 בראש כוחות הצבא שריכז לעבר העיר עמאן. בזיכרונותיו כתב המלך כי במהלך החודשים בהם פעל לאחד את אנשי עבר הירדן שררו יחסים מתוחים בין הפלגים השונים, וכי הקשרים בין המחוזות השונים היו מנותקים. ייתכן כי תושב העיר כרכ אשר רכש את הבול בחודש נובמבר 1920 יכול היה לשלוח את המכתב רק בתחילת חודש מרץ 1921, עם השלטת הסדר ברחבי עבר הירדן.
מעמד הבולים הזמניים של מואב בקרב האספנים
כאמור, מן הבולים הזמניים של מחוז מואב שרדו מעט מאוד עותקים, והם נמצאים כיום בידי אספנים פרטיים ובארכיונים של מוזיאונים לבולאות. הבולים שרדו הן כעותקים חתומים והן כעותקים לא חתומים. ידועים גם בולים ששרדו במתכונת של צמדים שלא הופרדו, מתוכם שלושה צמדים הם חתומים ושני צמדים אינם חתומים.
כל העותקים ששרדו נחשבים לנדירים ביותר.
סירסי (DC קומיקס)
סירסי (באנגלית: Circe) היא דמות בדיונית של נבלת-על המופיעה בחוברות הקומיקס וונדר וומן ביקום DC של DC קומיקס. הדמות הופיעה לראשונה בחוברת Wonder Woman #37 מספטמבר 1949, ונוצרה על ידי הכותב רוברט קניגר והמאייר הארי ג'. פיטר. דמותה מבוססת על קירקה מהמיתולוגיה היוונית, שכלאה את אודיסיאוס באודיסיאה של הומרוס.
לפי סיפור המקור, סירסי היא מכשפה מרושעת ויפת-מראה בת אלפי שנים השומרת על מראה צעיר באמצעות שיקוי קסם. היא מקבלת כוחות קסם ומסוגלת להפוך גברים לבעלי חיים בהתאם לאישיותם. בשל פשעיה נגד בני התמותה, המלכה היפוליטה גירשה אותה למקום בשם סורקה, "אי כוכב בחלל החיצון, היכן שהיא לא תוכל לגרום נזק". בעקבות חזרתה לכדור הארץ, סירסי מנסה לחסל את וונדר וומן משום שלפי נבואתה של אורקל מימים קדומים, בתה של היפוליטה תהיה הדרך לתקן את מעשיה. בניגוד לאויבים השונים של וונדר וומן מתור הזהב, סירסי אינה מבקשת לכפר על עוונותיה כאשר מזימתה נכשלת, ובין השתיים מתפתחת טינה רבת-שנים. כפי שמתברר בחוברת Captain Marvel Adventures #66 של קפטן מארוול, אוגאר האלמותי העניק לסירסי אלמותיות לפני כשלושת אלפי שנים בעוד היא הייתה נסיכה יוונית בתקווה שהיא תינשא לו. אולם, מכיוון שהוא לא העניק לה נעורים נצחיים, היא הזדקנה ונהפכה למכוערת. לפיכך, היא חווה רגשות שנאה עבור גברים ששונאים את מראה והיא לומדת קסם כדי להפוך אותם לבעלי חיים. בכל תקופות הזמן בה הופיעה מחדש, מראה החיצוני היה שונה, לרבות שיערה. בתור הזהב היא הוצגה כזהובת שיער, בתור הכסף הוצגה כבעלת שיער עורב, בתור הארד היה זה שיער אדמוני, לאחר המשבר בעולמות האינסופיים בעלת שיער סגול ולאחר פלאשפוינט בעלת שיער אדום כדם וגוון עור חיוור.
דמותה של סירסי מופיעה בסדרות האנימציה "ליגת הצדק ללא גבולות" בדיבובה של רייצ'ל יורק (בפרק This Little Piggy), וב"ליגת הצדק בפעולה" בדיבובה של לורה פוסט בפרק Luthor in Paradise. הדמות הופיעה גם במשחק הרשת "יקום DC אונליין" בדיבובה של מישל פורבס.
תחליף גבינה
תחליפי גבינה הם מוצרים המשמשים כתחליפים קולינריים לגבינות. תחליפים אלו כוללים סוגים שונים של גבינות טבעוניות כמו גם מוצרי חלב תחליפיים אחרים, בין היתר: גבינה מעובדת או תחליף גבינה מתוצרת תאגיד המזון קראפט, שאינם נחשבים לגבינות אמיתיות. מוצרים אלו עשויים להיות מיועדים כמחליפי גבינה, כמו במוצרים טבעוניים, או כחיקויי גבינה, כמו במקרה של מוצרים המשמשים לבר-סלטים ולהכנה של מאכלים כמו פיצות, המיועדים לעיתים ככאלו שיחשבו כגבינה אמיתית, אך הם בעלי תכונות כמו נקודות התכה שונות או עלויות נמוכות יותר, שהופכות את התחליפים האלו לאטרקטיביים לעסקים.
גבינה טבעונית
בדומה לחלב צמחי, גבינה טבעונית ניתן לייצר מפולי סויה, אורז, שקדים, שמרים וממרכיבים אחרים שאינם חלביים. קהל היעד של גבינות טבעוניות הוא לעיתים טבעונים או אחרים שרוצים להימנע ממוצרים מן החי מסיבות מוסריות, סביבתיות, דתיות או בריאותיות, כולל רגישות ללקטוז או רצון להימנע מכולסטרול. אחוזי השומן בגבינות טבעוניות עשוי להיות נמוך יותר בהשוואה לגבינות העשויות מחלב. הן נטולות כולסטרול ולעיתים קרובות הן מקור לחלבון סויה ואיזופלבונים. במקרים רבים מוסיפים להן סידן. ישנם כמה מוצרים שמתנהגים בדומה לגבינות העשויות מחלב, כך שבעת בישול או אפייה מתרחשת המסה או התכה של הגבינה באופן דומה לגבינה רגילה, בעוד שאחרים נשארים ברובם יציבים, או נמסים רק כאשר הם במצב מגורר. מגוון הגבינות ללא חלב כולל סוגים שונים, בין היתר: גבינה אמריקאית, גבינה כחולה, צ'דר, גבינת שמנת, אדם, גבינת עיזים, גאודה, מוצרלה, פרמזן, גבינה שווייצרית ועוד.
תחליפי גבינות בתעשיית המזון
סוג אחד של גבינה תחליפית מפוסטרת נועדה, על פי מקור בתעשיית האירוח, להיות גבינה שנמסה בצורה המיטבית על גבי פיצה מאחר שהמרקם שלה נותר מתאים ללעיסה. גבינה זו תוארה כ"חומר גבינה מלאכותי שהרבה יותר מהיר וזול לייצור מאשר הדבר האמיתי". במקרים רבים שומן החלב הנדרש על מנת לייצר מוצר שעונה לתיאור של "גבינה", מוחלף בשמן צמחי ותוספים זולים יותר; זה לא חוקי לכנות מוצר זה בשם גבינה אם הוא לא עומד בתנאים.
על פי התזונאית דרורית סירקיס גדרון: בניגוד לגבינה רגילה שהמקור שלה הוא בחלב בקר או חלב צאן, תחליפי הגבינה מורכבים מחלבוני חלב ותוספת של שומן צמחי. כאשר מוסיפים לחלב שומן צמחי בתהליך הייצור של הגבינה, המוצר הסופי לא יכול להיחשב כגבינה.
בגבינה רגילה המבוססת על חלב יש חלבון איכותי וסידן ברמה גבוהה, לעומת תחליפי החלב בהם זה לא בהכרח כך.
תחליפי גבינה יכילו לעיתים קרובות שומנים מהסוג שנחשב פחות בריא למאכל: שומנים צמחיים שהם שומנים מוקשים, שומני טראנס, שעלולים להזיק לבריאות. תחקיר מצולם שנערך בחדשות 2 מצא כי בהרבה פיצריות משתמשים בתחליפי גבינה זולים וגם ברשתות השיווק נמכרים פתיתים מתחליפי גבינה עם שומן צמחי.
המוצרים המכונים "תחליף גבינה לפיצה" המשמשים בתעשיית הפיצות המוכנות הנמכרות בשוק, מיוצרים בתהליכים של ייצור המוני. את תהליך ההכנה של אותם התחליפים ניתן לבצע בעזרת ציוד בסיסי לייצור גבינות, אך ללא הציוד והעיבוד הנוסף שנדרש לתהליך הייצור של גבינות כמו גבינת המוצרלה, למשל תהליכי ערבוב ועיצוב. תחליפים אלו נוטים להיות בעלי מרקם רך וברגע שהם נמסים הם יכולים לקבל מרקם מעט "חוטי" או "צמיגי" בעת הלעיסה. הם עשויים להיות מותכים או להתמזג במרכיבים אחרים בעת בישול או אפייה. נראה כי גבינת הפיצה היא הסוג המוביל של תחליפי גבינה המיוצר ברחבי העולם. בשנת 1987 נטען כי מדי שנה נמכרו בארצות הברית למעלה מ־700 מיליון פיצות קפואות, וכ־75% מהמוצרים הנמכרים הכילו תחליפי גבינה.
בתחקיר חדשות 10 נטען כי יש פיצריות שמבטיחות שהן משתמשות בגבינה איכותית ולא בתחליפי גבינה, אך לצרכנים אין יכולת לוודא שלא מדובר בתחליף גבינה.
יובל זוסמן
יוֹבֵל זוסמן (נולד ב-12 במאי 1998) הוא כדורסלן ישראלי המשחק בעמדת הסווינגמן בקבוצת הפועל ירושלים בכדורסל מליגת ווינר סל וליגת האלופות, וכן בנבחרת ישראל.
ביוגרפיה
יובל זוסמן גדל והתחנך בעיר נתניה, בן לאביגל וליריב זוסמן. שמו של יובל נבחר מכיוון שנולד בתאריך סמוך ליום העצמאות ה-50 למדינת ישראל, ולכן הוא מקפיד לשחק בכל המסגרות עם חולצה מספר 50.
התחנך ולמד בבית הספר היסודי "בארי" ע"ש ברל כצנלסון. אביו שימש כמאמן כדורסל ואימן את יובל באופן אישי לאורך השנים.
בשנים 2015–2017 התאמן ושיחק זוסמן במסגרת האקדמיה של מכבי תל אביב.
סקוט פרנקלין
סקוט פרנקלין (באנגלית: Scott Franklin; נולד ב-23 באוקטובר 1964) הוא פוליטיקאי ואיש עסקים אמריקאי, המכהן כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מחוז הקונגרס ה-18 של מדינת פלורידה. בשנים 2021–2023 ייצג פרנקלין את מחוז הקונגרס ה-15.
יובל זוסמן
ביוגרפיה
בעונת 2015/2016 הוא הוביל את קבוצת הנוער של מכבי תל אביב לעונה מושלמת עם זכייה בדאבל, וכן הרשים מאוד בטורניר מוקדמות הנוער של היורוליג שנערך בברצלונה ונבחר לחמישייה המצטיינת של הטורניר עם ממוצעים של 18.0 נק', 7.5 ריב', 5.2 חט' ו-2.7 אס' למשחק. במקביל שיחק זוסמן גם בקבוצה הבוגרת של מכבי תל אביב.
סקוט פרנקלין
ביוגרפיה
פרנקלין נולד בעיר תומאסטון שבג'ורג'יה, וגדל בלייקלנד שבפלורידה. בשנת 1986 השלים לימודי תואר ראשון באקדמיה הימית של ארצות הברית, ובהמשך שירת בצי האמריקאי כטייס ימי. הוא הטיס מטוסים מסוג "Lockheed S-3 Viking" ממספר נושאות מטוסים ובמרוצת השנים הוצב בתפקידים מעבר לים. מאוחר יותר השלים פרנקלין לימודי תואר שני במנהל עסקים מהאוניברסיטה האווירונאוטית אמברי–רידל. כמו כן, הוא בוגר מכללת כוחות הגנה המשולבים של האוניברסיטה לביטחון לאומי.
בסך הכל הסתכם שירותו בצי ארצות הברית ב-26 שנה: 14 שנה בתפקיד פעיל ותריסר השנים הנותרים בכוחות המילואים של הצי. לאחר פיגועי 11 בספטמבר ב-2001 נקרא חזרה לתפקיד פעיל בפיקוד מרכז של ארצות הברית. לבסוף פרש באורח סופי בדרגת קומנדר.
יובל זוסמן
ביוגרפיה
בעונת 2016/2017 הושאל למכבי עירוני רעננה, שסיימה במקום הראשון בסיום העונה הסדירה בליגה הלאומית, וסיים עם ממוצעים של 11.7 נק' עם 41 אחוז ל-3, 3.6 ריב', 2.3 אס' ו-1.8 חטיפות.
סקוט פרנקלין
ביוגרפיה
בשנת 2000 הצטרף פרנקלין לחברת הביטוח "Lanier Upshaw", ואחר כך נהיה למנהל הכללי של החברה. בשנת 2017 נבחר פרנקלין לנציב במועצת העיר של לייקלנד מטעם המחוז הדרום-מזרחי, והחליף בתפקיד את אדי ייטס הוותיק. כתוצאה מהתמודדותו לקונגרס האמריקאי נדרש פרנקלין להתפטר מתפקידו במועצת העיר.
יובל זוסמן
ביוגרפיה
ב-27 ביולי 2017 חתם זוסמן על חוזה חדש במכבי תל אביב ל-4 עונות. בעונתו הראשונה בקבוצה נבחר לתגלית העונה בליגת העל בכדורסל. ב-11 בינואר 2019, במחזור ה-18 של עונת 2018/2019 ביורוליג, הוביל זוסמן את מכבי לניצחון חוץ ראשון על צסק"א מוסקבה לאחר 15 שנים כאשר סיים את המשחק עם 15 נקודות, שיא קריירה אישי ביורוליג, ונבחר ל-MVP של המשחק. בסיום העונה זכה עם מכבי באליפות המדינה כשחקן משמעותי, והעמיד עצמו לבחירה בדראפט ה-NBA, אך לא נבחר לבסוף. בקיץ של אותה השנה שיחק במדי קליבלנד קאבלירס בליגת הקיץ של ה-NBA.
סקוט פרנקלין
ביוגרפיה
במרץ 2020 הודיע ​​פרנקלין כי יתמודד לבית הנבחרים של ארצות הברית במחוז הקונגרס ה-15 של פלורידה מול נציג המחוז המכהן רוס ספאנו. הוא קרא תיגר על ספאנו בבחירות המקדימות שהתקיימו במפלגה הרפובליקנית. ספאנו עמד בפני חקירה פדרלית בשל אי סדרים-פיננסיים. בפריימריז הרפובליקנים פרנקלין גבר על ספאנו ונבחר למועמד המפלגה בבחירות הכלליות. ביום הבחירות ניצח פרנקלין את אלן קון, מועמד המפלגה הדמוקרטית, ונבחר אל הקונגרס ה-117 של ארצות הברית.
יובל זוסמן
ביוגרפיה
במהלך חודש פברואר 2020 הוכרז כאחד המועמדים לתואר שחקן ההגנה של היורוליג לעונת 2019/2020.
קריירה בינלאומית
זוסמן חבר קבע בנבחרות הצעירות של ישראל. בקיץ 2014 עלה עם הקדטים לדרג א' ובקיץ 2015 חווה הישג זהה עם נבחרת הנוער. בקיץ 2016 השתתף באליפות אירופה עד גיל 18 וסיפק ממוצעים של 15.5 נק' (תשיעי בטורניר), 8.8 ריב' (שמיני בטורניר), 3.8 חט' (שני בטורניר) ו-3.2 אס' למשחק.
סקוט פרנקלין
ביוגרפיה
עם התכנסות הקונגרס ה-118 של ארצות הברית עבר לייצג את מחוז הקונגרס ה-18, ואת ייצוג המחוז ה-15 תפסה עמיתתו הרפובליקנית לורל לי.
יובל זוסמן
קריירה בינלאומית
בקיץ 2017 היה אחד מכוכביה של נבחרת העתודה באליפות אירופה, כשסיים עם ממוצעים של 16.3 נק' (שישי בטורניר) ב-42.5% מחוץ לקשת, 5.7 ריב' ו-1.9 חט' (חמישי בטורניר). במשחק הגמר מול יוון, בו הפסידה ישראל 56:65, היה המצטיין בשורות ישראל עם 23 נק' (5 שלשות) ו-7 ריב'.
בקיץ 2018 זוסמן הוביל את נבחרת העתודה לזכייה היסטורית באליפות אירופה לאחר ניצחון 66–80 בגמר על נבחרת קרואטיה. הוא סיים את האליפות עם ממוצע של 14.4 נק', 4.7 ריב' ו-3.6 אס' ב-28.3 דק' למשחק. זוסמן נבחר לחמישיית הטורניר ול-MVP של הטורניר. באותו הקיץ, הוא זומן לנבחרת הבוגרת על ידי עודד קטש.
תארים
אליפות הבונדסליגה (1) 2022
ג'נט גולדשטיין
ג'נט אליס גולדשטיין (באנגלית: Jenette Elise Goldstein; נולדה ב-4 בפברואר 1960), היא שחקנית יהודייה-אמריקאית. התפרסמה בעיקר בתפקידיה כטוראית ואסקז בסרט "שובו של הנוסע השמיני", ובתור אמו המאמצת של ג'ון קונור בסרט "שליחות קטלנית 2: יום הדין".
ביוגרפיה
גולדשטיין הרשימה את ג'יימס קמרון בהופעת הבכורה שלה והוא החליט להעניק לה תפקידים בשני הלהיטים הגדולים ביותר שלו בשנות ה-90 "שליחות קטלנית 2: יום הדין" בתפקיד ג'נל אמו המאמצת של ג'ון קונור (אדוארד פרלונג) ו"טיטניק" ובתפקיד קטן בתור מהגרת אירית. באותה שנה גילמה את גבריאלה בדרמה הרומנטית "תיגע בי" בכיכובה של אמנדה פיט. הופיעה בגרסתו של טרי גיליאם לרומן "פחד ותיעוב בלאס וגאס" בתפקיד הגברת אליס ובשובר הקופות הבדיוני "מסע בין כוכבים 7: דורות" בתור קצינת המדע של ספינת אנטרפרייז.
עוד כותרות
עוד כותרות היא תוכנית בידור ישראלית ששודרה בערוץ 2 על ידי שידורי קשת. התוכנית היא סדרה בת של התוכנית "ארץ נהדרת", והיא מבוססת על פינה ששודרה בין העונות 1-12 של התוכנית. עונתה הראשונה שודרה במקביל לעונתה ה-13 של תוכנית זו. ב-16 ביולי 2020 עלתה העונה השנייה של התוכנית, במתכונת שונה מעט בעקבות הגל השני של מגפת הקורונה בקשת 12.
רקע כללי
רוב התוכנית כוללת התייחסות לכותרות השבוע בצורה הומוריסטית על ידי משפטי מעבר של המנחה איל קיציס בדומה לפינה בתוכנית "ארץ נהדרת".
עונה ראשונה (2016)
עונה זו הוצגה כתוכנית סיכום שבועי, בדומה לתוכניות אחרות המשודרות בימי שישי, וכן בפרקיה הראשונים הכותרות הוצגו על פי ימים ולא בסדר אקראי כמו בהמשך.
"התודה" - פינה בה מישהו מהקהל, תמיד ירמי שיק בלום, מגיב על אירועי השבוע. בהמשך העונה הוצגו קטעי מעבר בין הכותרות, בהם רואים את הכותבים של התוכנית דנים כיצד ניתן לשפרה שבראשם קיציס, הכותב הנלהב ירמי, אשר קודם מתפקידו כקהל קבוע, יואב רבינוביץ' ולאה לב.
פינה נוספת מבית היוצר של ערוץ הכיבוד משלבת צירוף קטעי וידאו מוקלטים של אישים מפורסמים אשר לא מופיעים לפי הסדר כרונולוגי, לרוב מתוך ראיון מקורי, לבין מראיין קבוע, כאשר השילוב המלאכותי יוצר קטעים משעשעים.
אברהם פאוסט
אברהם (אבי) פאוסט (נולד ב־1967) הוא ארכאולוג המשמש כפרופסור לארכאולוגיה של התקופה העתיקה במחלקה ללימודי ארץ ישראל וארכאולוגיה ע"ש מרטין (זוס) וחבר במכון לארכאולוגיה באוניברסיטת בר-אילן.
ביוגרפיה
פאוסט סיים את עבודת הדוקטורט באוניברסיטת בר-אילן (תש"ס, בהנחיית פרופ' שלמה בונימוביץ ופרופ' זאב ספראי), והשתלם גם באוניברסיטאות אוקספורד (visiting graduate student, שם קיבל במכון לארכאולוגיה; מלגת רוטשילד) והרווארד (פוסט-דוקטורט, עמית פולברייט). בנוסף, בשנת 2008 הוא שימש כעמית קנדי ליי (Kennedy Leigh Fellow) במרכז ללימודי עברית ויהדות באוניברסיטת אוקספורד, ובשנת 2012—2013 כיהן כפרופ' אורח במחלקה ללימודי שפות המזרח הקרוב ותרבויותיו (Near Eastern Languages and Civilizations) באוניברסיטת הרווארד.
בשנים ה'תשס"ו–ה'תשס"ט שימש פאוסט כראש המכון לארכאולוגיה באוניברסיטת בר-אילן, ובשנים ה'תש"ע–ה'תשע"א כראש המחלקה ללימודי ארץ-ישראל וארכאולוגיה ע"ש מרטין (זוס).
פאוסט השתתף במספר חפירות וסקרים ארכאולוגיים בישראל ובחו"ל. בשנים 1997—2003 הוא ניהל, יחד עם פרופ' עדי ארליך, את חפירות ח'רבת א-רסם, ומאז שנת 2006 הוא מנהל את פרויקט החפירות בתל עיטון והסקר בסביבותיו.
תחומי המחקר וההתמחות של פאוסט הם ארכאולוגיה והיסטוריה של ארץ ישראל בתקופות השונות, בדגש על תקופת הברונזה והברזל (ארכאולוגיה מקראית). דגש מיוחד יש במחקריו על המגזר הכפרי, ועל שילוב שיטות מתחום מדעי החברה, ובעיקר אנתרופולוגיה, במחקר הארכאולוגי.
מחקריו כוללים היבטים של ארכאולוגיה של ההתנחלויות, אינטראקציה עירונית-כפרית, ריבוד חברתי-כלכלי, אתניות, תהליכים המורכבות החברתית, החפירות ושיטות הסקר והמתודולוגיה.
רבים ממחקריו בתחום זה עוסקים בחברה הישראלית בתקופת הברזל, בהיווצרות הזהות האתנית הישראלית בתקופה זו, וביחסי הישראלים, הפלשתים והכנענים.
מאמרים מתודיים פרסם פאוסט גם על הסקר הארכאולוגי ואמינותו, על השוואת שיטות מחקר שונות לזיהוי ההיסטוריה של אתרים (עם חיה כץ) וכן על פיתוח שיטת סקר חדשה (עם יאיר ספיר) שעושה שימוש בתלוליות העפר שיוצרים חולדים על מנת ללמוד על קיומם של אתרים קדומים וגבולותיהם.
פאוסט פרסם יותר ממאה וחמישים מאמרים, ומספר ספרים, במגוון נושאים הקשורים לארכאולוגיה ולהיסטוריה של ארץ-ישראל. בעיקר ספרים ומאמרים רבים העוסקים בהיבטים שונים של הארכאולוגיה הישראלית מתקופת הברונזה הקדומה ועד התקופה הביזנטית, עם דגש מיוחד על חברת הברזל.
ספר הבריאה
ספר הבריאה נכתב על ידי אברהם נתן בנימין בן אלישע חיים אשכנזי, המכונה נתן העזתי, הוא ספר הקבלה המרכזי של התנועה השבתאית.
כתיבת הספר ומטרתו
הספר נכתב בשנת 1670 והוא מתאר את התאולוגיה הקבלית השבתאית המבקשת לשים טעם עמוק למצוות ההלכה, וכן להצדיק בכלי הקבלה הלוריאנית את התאסלמותו של שבתי צבי.
בשנת 2019, הודפסה לראשונה מהדורה מלאה של הספר, יחד עם מחקר מקיף שערך והדיר חוקר השבתאות ליאור הולצר, בהוצאת הספרים "הולצר ספרים". הולצר סקר עשרות ארכיונים במספר מדינות ומצא 26 העתקים שונים של הספר ויצר ספר אחיד. הטקסט המקורי והניתוח של הטקסט שערך הולצר נכללים במהדורה שפרסם.
יוסף יודוביץ'
יוסף (יוסל'ה) יודוביץ' (21 באוקטובר 1941 - 22 בספטמבר 2018) היה קצין צה"ל בדרגת אלוף-משנה. פיקד על יחידה 88 - דב לבן במלחמת יום הכיפורים ועל חטיבה 8 במלחמת לבנון הראשונה. בעל עיטור המופת על פועלו במלחמת ששת הימים.
ביוגרפיה
יוסף יודוביץ נולד וגדל בקיבוץ כפר מנחם. ב-1961 התגייס לצה"ל, שירת בחיל השריון ושימש נהג טנק בגדוד 82. ב-1962 סיים בהצטיינות קורס מפקדי טנקים ולאחר מכן קורס קצינים. באפריל 1964 השתחרר מהשירות הסדיר. בשירות המילואים שימש מפקד צוות סיור בחטיבה 14.
בקרב אום-כתף, במלחמת ששת הימים, לחם הצוות בפיקודו תחת גדוד 63 בחטיבה. במהלך הקרבות נפצע מפקד הגדוד, נתן ניר, באורח קשה ויודוביץ' היה אמון על חילוצו. הוא זכה על פועלו במלחמה בעיטור המופת. בתיאור המעשה נכתב:
ב-1971 מונה למפקד יחידה 88 - דב לבן, יחידת סיור אמפיבי המבוסס על כלי רכב וכלי רק"ם שנלקחו שלל מהצבא המצרי, ולהקימה כיחידת מילואים מובחרת. היחידה בפיקודו לחמה במלחמת יום הכיפורים בחזית המצרית. במהלך הקרבות נהרגו 18 לוחמים ונפצעו 32 אחרים מתוך 126 אנשי היחידה. חלק גדול מהנפגעים היה בקרב מתחם אורחה.
לאחר המלחמה מונה למפקד גדוד 25 בחטיבה 274, הוא חזר לשירות הקבע, מונה למפקדה הראשון של חטיבה 889 ולאחר מכן לסגן מפקד אוגדה 440. במלחמת לבנון הראשונה פיקד על חטיבה 8.
במקביל לשירותו הצבאי במילואים שימש יודוביץ' מזכיר קיבוץ ומרכז משק בקיבוצו כפר מנחם, ובמשך שנים רבות היה מנהל אגף החלב בחברת תנובה (כולל במהלך פרשת הסיליקון בחלב) ומנהל סניפים בחברת סופרגז.
נפטר ב-22 בספטמבר 2018 ונקבר בבית העלמין של קיבוצו כפר מנחם.
מעגל אלנין
מחזור האלנין, הידוע גם כמחזור קהיל או מחזור גלוקוז-אלנין, הוא סדרה של תגובות בה קבוצות אמינו ופחמנים מהשריר מועברים אל הכבד. התהליך די דומה למעגל קורי במחזוריות של חומרים מזינים בין שרירי השלד, והכבד. כאשר השרירים מפרקים חומצות אמינו להפקת אנרגיה, חנקן המשתחרר מועבר לפירובט כדי ליצור אלנין. האלנין מועבר אל הכבד שבו חנקן נכנס למעגל האוריאה והפירובט משמש ליצירת גלוקוז.
מחזור האלנין הוא פחות פרודוקטיבי ממחזור קורי, המשתמש בלקטט, כיוון שתוצר לוואי של ייצור אנרגיה מאלנין הוא ייצור של אוריאה. ההסרה של אוריאה תלויית אנרגיה, הדורשים ארבעה קשרי פוספאט עתירי אנרגיה (3 ATP הופך ל 2 ADP וAMP אחד), ובכך כמות ה-ATP המיוצר נטו פחותה מזו במעגל קורי. עם זאת, בניגוד למעגל קורי, NADH נשמר כי שלקטט לא נוצר. זה מאפשר לחמצן אותו באמצעות שרשרת העברת אלקטרונים. מסלול זה דורש נוכחות של אלנין אמינוטרנספראז, אשר מוגבל לרקמות כגון שרירים, כבד, ומעי. לפיכך, מסלול זה משמש במקום מעגל קורי רק כאשר אמינוטרנספראז נוכח וכאשר יש צורך להעביר אמוניה אל הכבד.
מעגל אלנין משמש גם למטרות אחרות:
וילה די צ'רטו גווידי
וילה מדיצ'י די צ'רטו גווידי (באיטלקית: Villa medicea di Cerreto Guidi), היא וילה השוכנת בקומונה צ'רטו גווידי בנפת העיר המטרופולינית של פירנצה  במחוז טוסקנה שבמרכז איטליה. הווילה היא אחת "הווילות של משפחת מדיצ'י", אתר מורשת עולמית שהוכרז על ידי ארגון אונסק"ו ב-2013. מ-2002 שוכן בין כותלי הווילה "המוזיאון ההיסטורי של ציד וטריטוריה" (Museo storico della caccia e del territori).
היסטוריה
הווילה, שנמצאת על גבעה הגובלת באזור המוגן על יד הביצה הנרחבת של פאדולה די פוצ'קיו (Padule di Fucecchio), נבנתה באתר בו הייתה טירה קודמת של הרוזנים ממשפחת גווידי, שהיא מקור שם היישוב. יוזם בניית הווילה היה קוזימו הראשון דה מדיצ'י, הדוכס הגדול של טוסקנה, שיצר מבנה פשוט למדי למטרות ציד בסביבות 1555, מיד לאחר שהעיירה סופחה לדוכסות הגדולה של טוסקנה.
האדריכל האחראי על התכנון אינו ידוע בוודאות. נהוג לייחס את תכנון המבנה לברנרדו בואונטלנטי, בהתייחס למבנים אחרים שתכנן. ידו בולטת במיוחד בבניית שני גרמי המדרגות הגדולים הסימטריים, שנמצאים גם בפרויקטים האחרים שלו, ומעניקים לווילה מראה מבצר מרשים. עם זאת, מחקרים אחרונים זיהו שגרמי המדרגות הגדולים נוספו לווילה, אחרי הקמת וילה די פראטולינו (1569–1575) ומבצר בלוודרה (1590–1595).
אחרי הבנייה במקום הגיע האדריכל דווידה פורטיני (Davide Fortini), לשעבר עוזרו של ניקולו טריבולו, שבשנת 1575 העביר את השרביט לאלפונסו פאריג'י (Alfonso Parigi) שככל הנראה השלים את הבניין. הערה שכתב אלפונסו עצמו על פיה בואונטלנטי "העביר את השרביט" לאדריכל החדש, מאוששת עוד יותר את ההשערה שזה היה פרויקט של בואונטלנטי. החלוקה המקורית של החללים הפנימיים של הווילה מרמזת על תפקיד צבאי אפשרי, בשל חדרים עם תקרות נמוכות וחדרים ששיכנו בהם סוסים ובעלי חיים אחרים.
הווילה שימשה לרוב בכל עונות השנה, הן למסעות ציד והן כנקודת עצירה במהלך הנסיעות התכופות בין פירנצה ופיזה או ליבורנו. ב-15 ביולי 1576 התרחש בווילה הרצח האכזרי של איזבלה דה מדיצ'י (בתו של קוזימו הראשון) על ידי בעלה פאולו ג'ורדנו אורסיני, אולי בעזרת רוצחים שכירים. האישה נרצחה בחניקה כעונש בגין בגידה. באותה תקופה הייתה הווילה שייכת לדון ג'ובאני דה מדיצ'י, אחיה של איזבלה, אשר במותו (1621) השאיר את רכושו לאחיינו דון לורנצו דה מדיצ'י. לאחר מותו של דון לורנצו, שלא נולדו לו ילדים, הווילה עברה לאחיו קוזימו השני דה מדיצ'י, הדוכס הגדול של טוסקנה, שהעניק אותה לבנו, הקרדינל לאופולדו דה מדיצ'י (1671).
כאשר הווילה עברה לידי הקרדינל, בוצע ארגון מחדש פנימי כדי להקנות למבנה מבנה מגורים ואלגנטי יותר. עם מותו של לאופולדו (1675) הווילה עברה לקוזימו השלישי דה מדיצ'י, הדוכס הגדול של טוסקנה, וזמן קצר אחר כך הוכנו שתי רשימות מלאי (1705 ו-1728), מסמכים יקרי ערך שמיידעים אותנו כיצד הווילה התעשרה בציורים יקרי ערך (מאת אלסנדרו אלורי (Alessandro Allori), מטאו רוסלי (Matteo Rosselli) ואנדריאה דל סרטו) וטפטין, שחלקם זוהו אולי כמתוכננים על ידי ג'ובאני סטרדאנו (Giovanni Stradano).
הווילה הועברה לבעלות משפחת לורן לאחר ששושלת מדיצ'י הגיעה לקיצה (1738). היא נמכרה ב-29 במאי 1780 למשפחת טוניני מפיסטויה. מאוחר יותר היא נמכרה למשפחת מגי מליבורנו בשנת 1821, שהכינה את המעבר לכנסיית הקהילה הסמוכה סן לאונרדו, דרך פורטיקו מסיבי. לאחר מכן היא נרכשה על ידי מדלנה דוטי, אלמנה ממשפחת פיליקאיה בשנת 1885, שהעניקה אותה לחתנה ג'ובאני גדס, שדאג לריהוט, ולציורים של רוג'רו פוקארדי בחדר בקומת הקרקע, המתארים את נכסי משפחות דוטי ופיליקאיה. בשנת 1966 מכר אותה הבעלים, רודולפו גדס, לגליאנו בולדריני, ששלוש שנים לאחר מכן תרם אותה למדינת איטליה בתנאי שתהפוך אותה למוזיאון לאומי.
פנים הווילה
בחלק מהחדרים, במיוחד בקומת הקרקע, שרדו ציורי קיר דקורטיביים, המתוארכים בעיקר לתקופה הנאו-קלאסית, וכן נוף עם חורבות שנמצאים בלוג'יה הצפונית.
הריהוט הנוכחי של הווילה הורכב מחדש ככל האפשר על בסיס תיאורים מרשימות מלאי היסטוריות. חלק מהריהוט העתיק (שראשיתו במאות השש-עשרה, השבע-עשרה והתשע עשרה) מקורו במחסנים מפירנצה, ואילו חלק אחר הוא חלק מהמורשת משנת 1844 מהאנטיקוואר אנטוניו קונטי, או זה של סטפנו ברדיני (רכישות של המדינה 1996). מוצגים ארבעה שטיחי קיר של "העונות", שאף על פי שלא היו במקור בווילה, הם יכולים לתת מושג על השטיחים שקישטו את הווילה בעבר.
הפורטרט באורך מלא של איזבלה דה מדיצ'י מנציח את המקום בו נרצחה לכאורה ועד שנבזזה במלחמת העולם השנייה נשמרה גם מה שנאמר כי היא עניבת החנק ששימשה להתנקשות.
פורטרטים אחרים של מדיצ'י הם של קוזימו הראשון במדי ההכתרה, שהתרחשה ב-5 במרץ 1570 ושל דון פרנצ'סקו דה מדיצ'י בקורסלטו (בסביבות 1615).
המוזיאון ההיסטורי של ציד וטריטוריה
המוזיאון ההיסטורי של ציד וטריטוריה (Museo storico della caccia e del territori) נחנך ב-28 בספטמבר 2002, והוא מוקדש בעיקר לכלי נשק לציד וצליפה, בחלקו ממורשת ברדיני, בחלקו מכלי נשק שיצאו משימוש של רשויות המשטרה, בחלקם תרומות זמניות והשאלות.
כלי הנשק מוצגים בתיבות תצוגה עתיקות שהיו בעבר במוזיאון כלי הכסף (Museo degli argenti) בפאלאצו פיטי בפירנצה, בחדרים בקומה הראשונה, ואילו החרבות והנשק הקר ממוקמים בחדר בקומת הקרקע. בין הפריטים הטובים ביותר ישנם כמה כלי נשק שהיו שייכים לדוכס הגדול לאופולד השני ולפרדיננד השלישי, הדוכס הגדול של טוסקנה.
ב-14 בדצמבר 2013 נפתחה תערוכה ("משה והשחזורים האחרים") - במוזיאון ההיסטורי של ציד וטריטוריה - שהציגה כמה יצירות אמנות ששוחזרו שנה קודם לכן שהיו חלק ממורשת ברדיני. הפרט המרכזי של התערוכה היה הציור "משה ובנות יתרו" מאת אלסנדרו גרדיני (Alessandro Gheradini, 1690–1700).
המוזיאון אירח גם תערוכה המוקדשת לפעילות הציד שנפתחת, למעשה, עם השטיח המתאר את "ציד חזיר הבר", מווילה פוג'ו א קאיאנו. התערוכה נערכה בין אוקטובר 2014 לינואר 2015.
יחסי החוץ של כווית
מאז עצמאותה של כווית מהממלכה המאוחדת ב-17 ביוני 1961, קיימה כווית יחסי חוץ טובים עם רוב המדינות, ובעיקר עם מדינות מהעולם הערבי. עתודות הנפט הגדולות שלה מעניקות לה קול בולט בפורומים כלכליים גלובליים וארגונים כמו OPEC.
סקירה כללית
כווית היא בעלת מדיניות חוץ ייחודית המאופיינת בנייטרליות. היחסים המתוחים של כווית עם עיראק השכנה, היוו את עיקר מדיניות החוץ שלה משנות השמונים המאוחרות ואילך. בעיית החוץ הגדולה הראשונה שלה התקיימה כאשר עיראק טענה שהטריטוריה של כווית שייכת לריבונותה. עיראק איימה בפלישה צבאית לכווית, אך נסוגה מכך בעקבות תגובתה המיידית של בריטניה, שבאה בעקבות בקשתו של אמיר כווית. כווית העלתה את עניינה בפני האו"ם, ושמרה בהצלחה על ריבונותה. הכוחות הבריטיים הוחלפו מאוחר יותר על ידי חיילים ממדינות הליגה הערבית, אולם בשנת 1963 פינו החיילים את המדינה, על פי בקשת כווית.
ב-2 באוגוסט 1990, פלשה עיראק וכבשה את כווית. בעקבות מאמציו של פהד, מלך ערב הסעודית, אשר ביקש סיוע מארצות הברית, התאספה קואליציה רב לאומית, ובהכוונת האו"ם יזמה הקואליציה פעולה צבאית נגד עיראק לשחרור כווית. מדינות ערב, ובמיוחד חמש החברות האחרות של מועצת שיתוף הפעולה של מדינות המפרץ (ערב הסעודית, בחריין, קטר, עומאן ואיחוד האמירויות הערביות), מצרים וסוריה, תמכו בכווית על ידי שליחת כוחות ללחימה עם הקואליציה. מדינות אירופיות רבות (אף מהגוש המזרחי) שלחו כוחות, ציוד ו/או תמיכה כספית.
לאחר השחרור, כווית כיוונה את המאמצים הדיפלומטיים שלה בעיקר כלפי מדינות שהשתתפו בקואליציה הרב-צדדית. יש לציין, כי רבים ממדינות אלו קיבלו תפקידים מרכזיים בשיקום כווית. לעומת זאת, יחסי כווית עם המדינות שתמכו בעיראק, ובהן ירדן, סודאן, תימן וקובה, הפכו למתוחים.
מאז סיומה של מלחמת המפרץ, כווית עשתה מאמצים רבים על מנת שיהיו לה בעלי ברית ברחבי העולם, ובעיקר חברי מועצת הביטחון של האו"ם. בנוסף לארצות הברית, נחתמו הסדרים ביטחוניים עם רוסיה, בריטניה וצרפת. קשרים הדוקים עם חברים מרכזיים אחרים בקואליציה של מלחמת המפרץ, בהם מצרים וסוריה, נמשכו גם הם.
מדיניות החוץ של כווית מושפעת כבר זמן מה על ידי תלותה הכלכלית בנפט וגז טבעי. כאומה מתפתחת, התעשייה המקומית אינה מספיקה כדי לתמוך בה באופן עצמאי. כתוצאה מכך, כווית מפנה תשומת לב רבה לתעשיית הנפט והגז הטבעי. עם פרוץ המלחמה עם עיראק, תפסה כווית עמדות פרו אמריקאיות, ומכיוון שספגה את עיקר נזקי המלחמה, היא תמכה ברשות הזמנית הקואליציונית, תוך שימת דגש על בקרת גבולות קפדנית על ידי צבא ארצות הברית. בנוסף, לכווית יש גם יחסים טובים עם איראן.
כיום, כווית היא חברה באו"ם ובחלק מהסוכנויות השונות שלו, לרבות הבנק העולמי, קרן המטבע הבינלאומית, ארגון הסחר העולמי, גאט"ט, הבנק האפריקאי לפיתוח, הקרן הערבית לפיתוח כלכלי וחברתי, הליגה הערבית, קרן המטבע הערבי, המועצה לאחדות כלכלית ערבית, הוועדה הכלכלית והחברתית למערב אסיה, G77, מועצת שיתוף הפעולה של מדינות המפרץ, איגוד הפיתוח הבינלאומי, התאגיד הבינלאומי למימון, הקרן הבינלאומית לפיתוח חקלאי, ארגון העבודה הבינלאומי, ארגון הימי הבינלאומי, אינטרפול, הליגה של אגודות הצלב האדום והסהר האדום, המדינות הבלתי-מזדהות, אועפ"ק, הארגון לשיתוף פעולה אסלאמי, אופ"ק והסוכנות הבינלאומית לאנרגיה אטומית.
סכסוכים בינלאומיים
בנובמבר 1994, קיבלה עיראק באופן רשמי את גבולותיה עם כווית על פי החלטות האו"ם, אשר פורטו בהחלטות 687, 773 ו-883 של מועצת הביטחון של האו"ם. אולם, השלום בין המדינות הסתיים באופן רשמי, לאחר ששעיראק תבעה את כווית ואיימה לכבוש את האי בוביאן והאי וורבה. בנוסף, הריבונות על איי קאראח ואיי אום אל מארדים נמצאים במחלוקת בין כווית וערב הסעודית, וכן מתנהל דיון של כווית וערב הסעודית עם איראן על הגבול הימי המשותף בין המדינות, אולם לכווית אין גבול ימי עם עיראק במפרץ הפרסי.
נציגויות כווית בעולם
{|
משרד כלכלי
מדינות שכווית לא מכירה בהן אך מבצעת סחר איתן רשאיות לפתוח משרדים כלכלים שלא יחשבו כנציגות דיפלומטית. שני המשרדים הכלכלים הם בכווית סיטי, מאחר שכל השגרירויות גם הן נמצאות בכווית סיטי.
Keep Your Head Down
Keep Your Head Down הוא האלבום הקוריאני החמישי של להקת הבנים TVXQ. האלבום יצא במהדורה מיוחדת בתאריך ה-5 בינואר 2011, ומאוחר יותר גם במהדורה רגילה ב-12 בינואר 2011.
זהו האלבום הראשון שיצא עם ההרכב החדש של הלהקה - הכולל שניים מן החברים הוותיקים: יונהו וצ'אנגמין. זאת לאחר שבשנת 2010 פרשו שלושה מחבריה והקימו את JYJ.
ניר חלמיש
ניר חלמיש (נולד ב-15 באוגוסט 1970) תת-אלוף במילואים בצה"ל, שירת בתפקידו האחרון כראש מו"פ - היחידה למחקר ופיתוח במפא"ת במשרד הביטחון.