cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
טיבריוס סמפרוניוס גרקכוס (טריבון בשנת 133 לפנה"ס)
החוק האגרארי
בניגוד לנוהג המקובל גרקכוס הגיש את הצעת החוק ישירות לאספת הפלבס מבלי להתייעץ בסנאט קודם לכן, ככל הנראה מכיוון שידע שהוא צפוי להתנגדות עזה. דבר זה אמנם לא היה בניגוד לחוק אולם היה בניגוד לנוהג המקובל בפוליטיקה הרומאית. מעבר לכך היו עוד שתי בעיות נוספות להצעה. הראשונה הייתה שטיבריוס הרוויח באופן ישיר מהצעת החוק, עוד פעולה שלא הייתה מקובלת, ככל הנראה פנה לגישה זו כיוון שרצה שהוועידה האגררית תיושם. הבעיה השנייה הייתה שאומנם היה חוק עתיק להחרמת הקרקעות אולם הוא לא יושם במשך מספר שנים ואם כן באופן מצומצם. בפועל המצב יצר מצב בעייתי כיוון שהקרקעות עברו מאב לבן ולכן מחזיקי הקרקע לא דווקא היו אלו שעברו על החוק. יש לציין כי קיים היה החוק, אך כיום אין אנו יודעים מתי הוא החל לפעול וכמה יושם.
על אף שעל פניה הצעתו לרפורמה אגררית הייתה בעלת היגיון וסיכויים גבוהים להצלחה, בישומה בפועל היו בעיות רבות. לא קל היה לשכנע את תושבי רומא, העיר שהייתה מרכזה של איטליה, לעבור לפריפריה, ויש עדות שרוב תומכיו של גרקכוס היו האיכרים הזעירים שקיוו להגדיל את נחלותיהם בעקבות החוק ולאו דווקא הפרולטרים בעיר, שבדרך כלל היו עבדים משוחררים ולכן ברב התקופות לא יכלו להתגייס לצבא. כמו כן ההצעה הייתה שמרנית מטבעה ולא באמת פתרה את בעיית השירות הצבאי הארוך שהיה הסיבה המרכזית שבגללה האיכרות הזעירה איבדה את אדמתה.
הוועדה לבחירת שופטים
ועדה לבחירת קאדים
חברי הוועדה:
חברי הוועדה כיום:
טיבריוס סמפרוניוס גרקכוס (טריבון בשנת 133 לפנה"ס)
החוק האגרארי
ואולם, הצעה זו נתקלה בסירוב נוקשה של הסנאט, אשר שכנע את מרקוס אוקטביוס – אחד הטריבונים – להטיל וטו על ההחלטה (זכות אשר הייתה לכל אחד מעשרת הטריבונים), ובכך למנוע את החקיקה. גרקכוס הפעיל לחץ כבד על אוקטביוס לשנות את עמדתו, פנה לסנט ואף השבית את מוסדות המדינה על רקע זה. אבל אוקטביוס נשאר איתן בהתנגדותו - ומסיבה זו פעל גרקכוס להדחת אוקטביוס, ונערכה הצבעה בעם בנושא זה. כאשר היה ברור שתוצאת ההצבעה תהיה לטובת ההדחה, עצר אותה גרקכוס ופנה לאוקטביוס בבקשה שישנה את עמדתו – אך אוקטביוס סירב, ההצבעה נמשכה, ובסופה הודח. הדחתו של אוקטביוס הייתה צעד חסר תקדים, רבים מהפלבס הרגישו לא בנוח איתו מכיוון שכל עוד הטריבון מכהן הוא בעל חסינות קדושה אולם גרקכוס טען שמכיוון שאוקטביוס פעל כביכול כנגד האינטרסים של הפלבס הוא איבד את הלגיטימיות שלו כטריבון וכתוצאה מזה את חסינותו - היה בכך דבר מהפכני, אמנם אספות העם מינו את המגיסטראטים אולם מרגע מינויים הם פעלו באופן עצמאי יחד עם הסנאט בניהול המדינה, מטענתו של גרקכוס נובע שאספות העם הן אלו שצריכות לפקח על המגיסטראטים ודבר זה היווה פגיעה חמורה בשלטון הסנאט בנוסף הדחתו של אוקטביוס הייתה הפרה חמורה של עיקרון הקולגיות והשוויון בין המגיסטראטים. פעולותיו של גרקכוס עוררו עליו את זעם האריסטוקרטיה וכבר בשלב זה היה חשש לחייו של גרקכוס, והוא חזר לביתו עם ליווי.
לאחר הדחתו של אוקטביוס עברה הצעתו בסנאט, וגרקכוס, ביחד עם אחיו גאיוס ואבי אשתו קלאודיוס פולכר (אשר היה קונסול ב-143 לפנה"ס), היו אחראים על ביצוע המהלכים. אולם הסנאט לא הסכים להעברת התקציבים הנדרשים, ורק כאשר מת אטלוס השלישי מלך פרגמון בשנת 133 לפנה"ס והוריש את ממלכתו ורכושו לרפובליקה הרומית הגיעה ההזדמנות לה חיכה גרקכוס – הוא לקח אחריות על האדמות בשם העם והעבירם לאחראי האדמות. פעולה זו שברה את המסורת ארוכת השנים של אחריות הסנאט על כלכלה וענייני חוץ. בכך איים גרקכוס על כוחו של הסנאט, הסערה סביב פעולותיו של גרקכוס הייתה כה עזה, שהוא אוים בכך שבסוף כהונתו כטריבון הפלבס, כאשר ניתן יהיה להעמידו למשפט, הוא ייתבע על הפרת חסינותו של הטריבון אוקטביוס. הוועידה האגררית צמצמה את פעילותיה ב-129 לפנה"ס, כאשר נאסר על לקיחת אדמות שכורות מאזרחי המדינות בעלות הברית. בשנת 123 לפנה"ס, גאיוס חיזק שוב את פעולת הוועידה.
מותו של טיבריוס
בעקבות האיומים של הסנאט, נלחץ טיבריוס ונקט בפעולה נוספת אשר נחשבה לבלתי חוקית והפרה כל נוהג מקובל לאותה תקופה. ב-132 לפנה"ס הוא הציג את מועמדותו לכהונה נוספת כטריבון הפלבס, זכות אשר לא הייתה פסולה מבחינה רשמית והיא נחשבה באופן כללי מעורפלת אולם הדבר היה הפרה של עקרון הגבלת הזמן של כהונת המגיסטראטים. בסנאט הוביל בן-דודו פובליוס קורנליוס סקיפיו נאסיקה (הפונטיפקס מקסימוס, אשר היה גם אחראי לחסימת התקציבים) ניסיון לפסול את הפעולה ולשכנע את הקונסול פובליוס מוקיוס סכאובולה לעצור את ההצבעה בכוח – אך סכאובולה התחמק מאחריות בטענה שלמיטב דעתו, לא נעשה דבר לא חוקי. נאסיקה, בתמיכת סקיפיו אמיליאנוס, הפיץ תעמולה שגרקכוס שואף להכתיר את עצמו למלך (דבר שבעולם המושגים הרומאי שווה ערך להקמת משטר עריצות). פלוטרכוס, מציין כי ככל הנראה טיבריוס ידע כי רוצים לרצוח אותו ולכן אנשיו הקיפו אותו והוא הצביע על ראשו. כמובן שלא היה אמת בדבר שאיפות המלוכה של גרקכוס, אולם פעולותיו שנגדו את המסורת והנורמות הרומאיות בהחלט נראו למתנגדיו כניצניו של שלטון עריצות.
בסוף נקבעה להיערך הצבעה בפורום, על אף ששני הצדדים לא היא מרוצים מהמהלך. לגבי השתלשלות האירועים ביומו האחרון של גרקכוס יש חילוקי דעות. על פי גרסת אחת, הגיע גרקכוס להצבעה בבגדי אבל, מלווה בשומרים חמושים – הצהרה שהפסדו יוביל להדחתו ומותו. האלימות פרצה ביו שני הצדדים, ובה גרקכוס נהרג. על פי גרסה אחרת, טיבריוס כלל לא היה מוכן לאלימות, ואילו נאסיקה הוביל את תומכיו מהסנאט (אשר גם הם לא היו חמושים לקראת קרב) לפורום, שם הרגו בעזרת מקלות את טיבריוס וכ-300 מתומכיו. גופתו של גרקוס הושלכה לטיבר ונאסר על משפחתו להביאה לקבורה.
מורשתו
הטריבונאט הסוער של גרקכוס פתח עידן חדש ברפובליקה הרומית, לאחר עידן של שקט פנימי שבו כוחו של הממסד הגיע לשיאו גרקכוס התחיל עידן של חוסר יציבות שהיה רווי במאבקים פנימיים בפוליטיקה הרומאית ואף הביא מספר פעמים לפריצת מלחמות אזרחים שבסופו של דבר יביאו חורבן על הרפובליקה ויסללו את הדרך למשטר הפרינקפס האוטוקרטי. דרך פעולתו הפוליטית של עקיפת סמכות הסנאט על ידי פנייה ישירה לאסיפות העם הפכה לדרך הפעולה האופיינית של הפופולרים.
גרקכוס עצמו הפך לגיבור בעיני חלקים גדולים של העם הרומאי וזכרו בחיבה ובחיוב על ניסיונו להטיב עם המנושלים והמדוכאים, אפילו כמאה שנים לאחר רציחתו הוא נותר דמות פופולרית שהפוליטיקאים הרומאים חששו למתוח ביקורת על פעולותיה. היסטוריונים מודרניים חלוקים בדעתם עליו, תאודור מומזן רואה בטריבונאט שלו את הניסיון הראשון להקים משטר אוטוקרטי ברומא. מנגד דייוויד סטוקטון סבור כי העובדה שגרקכוס נהרג לבדו מצביע על כך שהוא פעל ממניעים אידיאליסטים ולא נרתע ממטרתו אפילו כאשר בני בריתו הפוליטיים נטשו אותו.
למרות רציחתו של גרקכוס הוועדה לחלוקה מחדש של הקרקע המשיכה לפעול, לא ידוע הרבה על פעולותיה אולם ייתכן שאחת מתוצאות פעולותיה היה הגידול בחבר האזרחים כפי שאפשר לראות בנתוני הקנסוס.
התקופה הקלאסית
{{פירושונים|
ראו גם
}}
New York
New York הוא אלבום קונספט של לו ריד מ־1988 המורכב מ־14 שירים הבנויים כסצנות ומערכונים הלקוחים מתוך הווי החיים בעיר ניו יורק. האלבום התקבל בחמימות רבה על ידי מעריציו של ריד והמבקרים כחזרה לסגנונה של להקת הוולווט אנדרגראונד אותה הקים ריד בשנות השישים. מבקרים רבים מתייחסים אליו כיום כיצירת מופת וכאלבומו הטוב ביותר של ריד. האלבום התאפיין בגישה ישירה לרוק אנד רול שהייתה נדירה באותה התקופה והוביל את תהליך "החזרה ליסודות" של הזרם המרכזי של הרוק האמריקאי בסוף שנות השמונים. בחוברת המצורפת ממליץ ריד למאזין להקשיב לאלבום כולו כמקשה אחת, "כאילו הוא היה ספר או סרט קולנוע".
ריד מנגן באלבום עם להקה חדשה הכוללת את הגיטריסט מייק ראת'קי, הבסיסט רוס ואסמן והמתופף פרד מאהר. מורין טאקר התארחה על כלי הקשה ב־"Dime Story Mystery". באלבום מתייחס ריד לראשונה לנושאים גלובליים יותר מאשר אלה שהתייחס אליהם בשיריו עד אז: הוא מתייחס להשפעתה ההרסנית של מחלת האיידס ב־"Halloween Parade", למעגל האכזרי המאפיין את בעיית ההתעללות בילדים ב־"Endless Cycle" ולבעיית חסרי הבית ב־"Xmas in February". בשירים האישיים יותר ריד מתייחס אל האפשרויות הגלומות בהורות ("Beginning of a Great Adventure") ומספיד את פטרונו לשעבר אנדי וורהול ("Dime Store Mystery"). ריד התייחס ללהיט הגדול ביותר מתוך האלבום, ".Dirty Blvd", בהערות שצירף לאלבום האוסף "NYC Man" מ־2003, כאל אחד מהלחנים הקשים ביותר לכתיבה עליהם עבד, על אף המבנה הפשוט שלו ("קשה לרוץ כשמרביצים לך על הירכיים עם מתלה מעילים; פדרו חולם שהוא גדל והורג את אבא אך הסיכוי לכך קלוש, הוא הולך אל השדרה המטונפת").
מרדכי שני
מרדכי שני (נולד ב-1938 בתל אביב), לשעבר מנכ"ל משרד הבריאות בשתי תקופות כהונה, ומנהל המרכז הרפואי שיבא. ממייסדי המכון הלאומי לחקר מדיניות הבריאות הפועל בתל השומר, ומנהלו הראשון. אחת הדמויות שלהן הייתה השפעה מכרעת על עיצוב מערכת הבריאות בישראל מאז אמצע שנות ה-70. חתן פרס ישראל על תרומה מיוחדת לחברה ולמדינה לשנת 2009.
ביוגרפיה
בשנת 1965 קיבל תואר דוקטור לרפואה מהאוניברסיטה העברית בירושלים. בשנת 1971 קיבל תואר מומחה ברפואה פנימית לאחר התמחות בבית החולים תל השומר.
לשני היה תפקיד מרכזי בחקיקתו של חוק שיקום נכי נפש בקהילה. למרות שבאותה עת לא החזיק בתפקיד רשמי במשרד הבריאות, שני מונה על ידי מנכ"לי המשרד באותה עת כאחראי על קידום החוק. במסגרת תפקידו זה, פעל רבות כדי לקדם את תהליך החקיקה. עמד בראש תוכנית הפיילוט שקדמה לחוק, והיה היו"ר הראשון של המועצה הארצית לשיקום נכי נפש בקהילה, שהוקמה בעקבות חקיקת החוק.
ב-2005 ייסד את בית הספר לבריאות הציבור באוניברסיטת תל אביב ובמשך מספר שנים עמד בראשו.
במשך מספר שנים שימש כיו"ר ועדת סל הבריאות, היא הוועדה הקובעת את הרכבו של סל השירותים והתרופות לפי חוק ביטוח בריאות ממלכתי.
ב-2007 הקים את מיזם "מוטק'ה" לאוכלוסייה המבוגרת בישראל, הכולל אתר אינטרנט וקורסי הדרכת אינטרנט לגמלאים במחיר מסובסד.
ב-2010 הקים את מיזם "כמוני" רשת חברתית, ראשונה מסוגה בארץ, המיועדת לחולים כרוניים, במסגרתה יכולים חולים במחלות כרוניות שונות להתייעץ ולחלוק מידע עם אנשים כמוהם ועם מומחים מקצועיים.
כיהן כדקאן בית הספר למקצועות הבריאות במרכז ללימודים אקדמיים באור יהודה, ויושב ראש ועדה רפואית של המכון הרפואי לבטיחות בדרכים, הבודקת את כשירותם של אזרחים לנהיגה.
ב-1970 קבל את פרס אלברט שווייצר על פעילות הומניטרית ברצועת עזה ובסיני.
ב-2009 הוענק לו פרס ישראל על מפעל חיים ותרומה למערכת הבריאות. תנועת אומ"ץ פנתה לשר החינוך גדעון סער בבקשה שתישקל מחדש הענקת פרס ישראל לפרופ' שני. אומ"ץ נימקה את בקשתה בכך כי לאורך פעילותו הרפואית ציבורית הוא היה מעורב בתופעות חריגות רבות של שחיתות וקשרי הון שלטון שעוררו ביקורת משפטית וציבורית.
בשנת 2017 הוענק לו תואר יקיר העיר רמת גן.
ביקורת על פעילותו
העיתונאי אריה אבנרי טען כי כאשר שימש בתפקידו תחת שר הבריאות אהוד אולמרט, הוציא לפועל עסקה סיבובית שבמסגרתה רכשו בתי החולים ציוד יקר שלא נזקקו לו מחברת מיקרושב שהייתה בבעלותו של יגאל כהן אורגד. בעבר שר האוצר ומקורבו של אולמרט. בהחלטת בג"ץ שהגיש נגדו אריה אבנרי בעניין פרשיות ניהול עסקים פרטיים בהונגריה ושלשול מאות אלפי דולרים לכיסו הפרטי, נאסר על עליו לכהן בשורה של תפקידים ציבוריים, למשל מנכ"ל ביה"ח תל השומר. במצוות אותה החלטת בג"ץ הוא פוטר ממנכ"לות משרד הבריאות.
חבר הכנסת רן כהן פנה ליועץ המשפטי לממשלה מני מזוז בבקשה לבדוק ניגוד עניינים שעולה מהתנהלותו ברפורמה לבריאות הנפש. לטענתו של כהן, באותו הזמן ששני שימש כיזם של הרפורמה וכיו"ר הוועדה המייעצת למשרד הבריאות הוא גם ניהל בפועל את המרכז הרפואי הפרטי "מעיני הישועה", בית חולים שאמור היה לספק שירותי אשפוז פסיכיאטרי בתשלום עם כניסת הרפורמה.
נוסף על כך, הופנתה כלפי שני ביקורת על החלטות שקיבל כאחראי על חלוקת כספי ניצולי השואה והפנייתם לגופים מקורבים שניהל בעבר ולא לצורכי ניצולי שואה ייעודם המקורי. במיוחד מעוררים מחלוקת מאות אלפי השקלים שהעביר פרופ' שני ביושבו כיו"ר הוועדה המייעצת של "החברה לאיתור ולהשבת נכסים של נספי השואה" ל"חוג הידידים של המרכז הרפואי שיבא בתל השומר" אותו ניהל בעבר.
נטען כי בנו, אור שני, מונה לסגן מנהל התפעול של בית החולים תל השומר בזמן שהוא משמש כיו"ר התאגיד הרפואי של בית החולים, וזאת בניגוד לתקנות שירות המדינה (תקשי"ר).
כמו כן נטען נגדו כי מכון לואיס המנוהל על ידו קיבל העברות תקציביות ממשרד הבריאות ללא מכרז. בעתירת בג"ץ שהגישו נגדו 12 עמותות נכים, מכוני אורתופדיה ונכים פרטיים, הוגשו מסמכים שהראו שבניגוד לחוק החברות, מכון לואיס לא הגיש דוחות לרשם החברות במשך שנים. עוד נטען באותה עתירה שפרופ' שני התעמר בנכים כשסירב לספק להם נעליים מיוחדות בהתאם לחוק ביטוח בריאות ממלכתי, ובכך העמידם בסכנת החמרה עד כדי כריתת גפיים במקרים של נכים סוכרתיים, כל זאת כדי לשמר את מיליוני השקלים שמכון לואיס מתוקצב מכספי משלם המיסים ברשותו של המכון.
עריצה היא הלבנה
עריצה היא הלבנה (באנגלית: The Moon Is a Harsh Mistress) הוא ספר מדע בדיוני מאת רוברט היינלין שראה אור בשנת 1966. הספר מספר על מהפכה המתרחשת במושבה על הירח כנגד שלטון כדור הארץ, המשתמש בירח כבשדה תבואה. הספר זכה בפרס הוגו.
היינליין עצמו התייחס ל"עריצה היא הלבנה" (המתאר את יציאתה של קהילת תושבי הירח לעצמאות, באופן מקביל לזה של עצמאותה של ארצות הברית משלטונה של בריטניה) כאל ספרו הטוב ביותר, אך רבים רואים בספר "גר בארץ נכריה" את ספרו המעניין והמשפיע ביותר.
עלילה
הספר משתמש רבות בעגת ירח אותה המציא היינלין, הבנויה על בסיס האנגלית אך הלוקחת גם מילים מהרוסית. המספר הוא מנואל גרסיה או'קלי דייוויס, טכנאי מחשבים גידם אשר מגלה כי המחשב המרכזי של רשות הירח השנואה הפך לבעל מודעות עצמית. הוא קורא למחשב "מייק" (על שם מייקרופט הולמס, האח הבכור  בסיפורי שרלוק הולמס), וזה מתעניין בעיקר בהומור האנושי.
בינתיים, על הירח, שבו מתרחשת העלילה, צומחים ניצנים של מהפכה. כדור הארץ, המנהל את הירח דרך הרשות הכל-יכולה, מזניח את הירח ורק יונק ממנו משאבים - בדמות מזון - מבלי להחזיר דבר. הרשות מנהיגה סדר, שבו החקלאים רק מפסידים, כי הרשות היא ספקית בלעדית של חומרי גלם, ומאידך היא קונה את התבואה במחירים קבועים, וההפרש הוא לא לטובת החקלאים.
לאחר שרשרת אירועים שתחילתה באספת מהפכנים, הופך המספר, מנואל, לדמות מרכזית בקשר נגד הרשות וכדור הארץ כולו. הוא, יחד עם מורהו הוותיק והאנרכיסט פרופ' ברנארדו דה לא פאז, ועם מהפכנית אחרת בשם וייאו (שם מלא: וייאומינג נוט), מתכנן איך להביא לירח, שתושביו קוראים לו "לוּנה" ("ירח" בלטינית) עצמאות מכדור הארץ. לשם כך הוא מגייס את "מייק", אשר שולט למעשה על כל דבר על הירח: על התקשורת, על התשתיות, ואפילו על המערכות במעונו של ראש הרשות (תושבי לונה מכנים אותו "הסוהר", אך תושבי כדור הארץ מכנים אותו "המגן").
בעזרתו של מייק ולאחר גיוס חברים נוספים לארגון המחתרתי, המוקם בחשאיות בלתי-ניתנת לחיקוי, מצליחים הקושרים לבצע הפיכה ולהפיל את רשות הירח. לאחר-מכן הם שולחים לכדור הארץ "הכרזת עצמאות", שהיא למעשה הכרזת העצמאות האמריקאית, וכשממשלות כדור הארץ מגיבות בפעולות מלחמה הם מטילים על כדור הארץ ספינות מטען עמוסות לעייפה בסלעים, אשר מתפקדות כמו מטאוריטים - עם כל התוצאות המתבקשות. בסופו של דבר ממשלות כדור הארץ נכנעות להפצצה הבלתי-פוסקת ומסכימות על עצמאותו של הירח.
פרשנות
בספר זה, היינליין מביע באופן השלם ביותר את משנתו המדינית, שהיא למעשה הקצנה לוגית של דברי תומאס ג'פרסון והנרי דייוויד תורו. החברה על הירח היא חברה שנבנתה בתנאים של חוסר-שלטון, והיא מצליחה להתקיים בזכות מנגנון של משוב שלילי, שעיקרו הוא פשוט מאוד: מי שלא מסתגל במהירות לכללי המקום - מת. היינליין מצייר את התוצאות של "ברירה טבעית" שכזו כחברה שומרת חוק ומנומסת, אך יש לזכור, כי זו אינה התוצאה האפשרית היחידה של אנארכיה. בנוסף לכך, היינליין משלב בספר כהרגלו, את דעתו על מגוון דברים בעולמינו - לדוגמה: ביקורת נוקבת וארסית על הבירוקרטיה, ביקורת על "טמטום השכל האנושי" ודעות אקסצנטריות אופייניות כגון "בחברה מתוקנת צריכים להיות איזה שהם כללים נגד בעלי פה גדול".
כוס פוקו גראנדה
כוס פוקו גראנדה (מספרדית: Poco Grande; מילולית: "מעט גדול") היא כוס המשמשת בעיקר להגשת משקאות חריפים. נודעת גם בשמות כוס טוליפ (צבעוני) או כוס בל (פעמון). כוס זו מסוגלת להכיל בין 400–600 מיליליטר נוזל. נהוג להגיש בה קוקטיילים צבעוניים המכילים כמויות גדולות של נוזלים או מרכיבים רבים.
כוס הוריקן היא כוס הדומה לכוס פוקו גראנדה, אך שונה מעט בצורה שלה.
בית ארנסט המינגוויי
בית ארנסט המינגוויי (באנגלית: Ernest Hemingway House) הוא מוזיאון, המצוי ברחוב וייטהד 907 בעיר קי וסט במדינת פלורידה שבארצות הברית. המוזיאון ממוקם בביתו של הסופר והעיתונאי האמריקאי ארנסט המינגוויי, ונמצא למול מגדלור קי וסט. ב-24 בנובמבר 1968 הוכרז המבנה כאתר היסטורי לאומי של ארצות הברית.
המינגוויי סיפר לחבריו שקנה את המבנה בסמוך למגדלור על מנת שיוכל למצוא את דרכו בשובו מהברים של רחוב דובל הסמוך.
היסטוריה
בין השנים 1931–1939 התגורר ארנסט המינגוויי בבית זה עם רעייתו, פאולינה. בחדר עבודתו, הממוקם בעליית הגג של מבנה המחסן בחצר הבית, כתב המינגוויי את "הקץ לנשק", "שלגי קילימנג'רו" ו"חיי האושר הקצרים של פרנסיס מקומבר". גשר אשר חיבר את עליית הגג עם חדר השינה של המינגוויי אינו קיים כיום.
המבנה, הממוקם בגובה של חמישה מטרים מעל פני הים (המבנה השני בגובהו באי), נבנה על ידי בונה ספינות ומחלץ הספינות הטבועות אסא טיפט (Asa Tift) בשנת 1851. המבנה נבנה בסגנון קולוניאלי דרומי, מאבן שנחצבה בקרבת מקום (בשונה ממרבית מבני האי, הבנויים עץ). בשל יציבותו הרבה של המבנה שרד המבנה את סופות ההוריקן הרבות הפוקדות את האי.
סביב המבנה, בגן רחב הידיים, שתל המינגוויי צמחים טרופיים רבים שהביא מקובה. כמו כן המינגוויי הציב בחצר המבנה שוקת לחתוליו ששימשה קודם לכן כמשתנה בבר האהוב עליו, סלופי ג'וז.
לאחר מותו של המינגוויי נמכר הבית שהוא ריק מרהיטים. עם הקמת המוזיאון הושבו חלק מהרהיטים אל הבית.
קרל שוורצשילד
קרל שוורצשילד (בגרמנית: Karl Schwarzschild; 9 באוקטובר 1873 – 11 במאי 1916) היה פיזיקאי ואסטרונום יהודי-גרמני, שנודע בעיקר במציאת הפתרון המדויק הראשון למשוואות השדה של איינשטיין, שהגדיר את מאפייני החומר בכוכבים מסיביים ובפרט את גודלו של רדיוס שוורצשילד - רדיוסו של אופק האירועים המקיף חור שחור.
שוורצשילד פרסם את הפתרון שמצא בשנת 1915, השנה בה פרסם אלברט איינשטיין את תורת היחסות הכללית. הפתרון מתייחס למקרה ספציפי של גוף כדורי שאינו מסתובב על צירו. לפיתוח הפתרון יצר שוורצשילד מערכת קואורדינטות ומטריקה מיוחדות הנקראות על שמו קואורדינטות שוורצשילד ומטריקת שוורצשילד ובעזרתן ניתן לנסח פתרון מדויק למשוואות השדה של איינשטיין. איינשטיין, שהשתמש במערכת קואורדינטות רגילה, הצליח עד אז לנסח פתרונות מקורבים בלבד.
כשנה לאחר פרסום הפתרון נפטר שוורצשילד ממחלת הפמפיגוס האוטואימונית, שבה לקה במהלך שירותו הצבאי.
חייו
נולד בפרנקפורט להנרייטה זבל ולמוזס מרטין, איש עסקים יהודי ממשפחת שוורצשילד-הוכס שהתגוררה בעיר מאז המאה ה-16. למד בבית-ספר יסודי יהודי עד גיל 11 ואחר כך בתיכון העירוני. נחשב לילד פלא, ובטרם גיל 16 פרסם שני מאמרים בתחום האסטרונומיה.
למד באוניברסיטת שטרסבורג ובאוניברסיטת מינכן, וקיבל תואר דוקטור מהאחרונה בשנת 1896, בהיותו בן 23. בשנת 1897 החל לעבוד במצפה כוכבים ליד וינה ובשנת 1901 קיבל משרת פרופסור באוניברסיטת גטינגן, שם עבד עם דויד הילברט והרמן מינקובסקי וניהל את מצפה הכוכבים של המוסד.
בשנת 1909 עבר לעבוד במצפה הכוכבים של פוטסדאם ובשנת 1912 התקבל כחבר האקדמיה הפרוסית הממלכתית למדעים.
עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה התגייס לצבא הגרמני למרות גילו (41) ושירת בכוחות הארטילריה בחזית המערבית ובחזית המזרחית. במהלך השירות בחזית הרוסית בשנת 1915 החל לסבול ממחלה אוטואימונית נדירה בשם פמפיגוס הפוגעת בעור וגורמת לכאבים קשים.
על אף תנאי השירות ומחלתו, הספיק שוורצשילד לכתוב בזמן המלחמה שלושה מאמרים חשובים, שניים בתחום של תורת היחסות הכללית ואחד בתחום של תורת הקוונטים. מאמריו בתחום היחסות הכללית נתנו את הפתרון המדויק הראשון של משוואות השדה של איינשטיין. כשנה מאוחר יותר הביאה המחלה למותו. בצוואתו ביקש מאשתו שלא לספר לילדיהם על יהדותם עד שיגיעו לבגרות.
האסטרואיד שהתגלה על ידי מקס וולף ב-1916, נקרא על שמו. כמו כן יש מכתש בירח שנקרא על שמו.
משפחה
בשנת 1909 התחתן עם זופי לואיז אליזבת, בתם של פרנציסקה לבית מרקל ואנטון פרידריך יוליוס רוזנבך - פרופסור לכירורגיה מאוניברסיטת גטינגן בה עבד גם שוורצשילד, ונכדתו של הכימאי פרידריך ולר.
לזוג נולדו שלושה ילדים: הבת אגתה ת'ונאן (1910-2006), היגרה לבריטניה עם עליית הנאצים לשלטון בשנת 1933, ובשנת 1948 עברה לדנידין שבניו זילנד, בה כיהנה כפרופסור לפילולוגיה באוניברסיטת אוטגו. הבן מרטין (1912-1997) - אסטרופיזיקאי, נמלט לארצות הברית מעט לאחר חקיקת חוקי נירנברג (בסוף 1935), שם התחתן עם האסטרונומית ברברה צ'רי לאחר סיום מלחמת העולם השנייה בסוף 1945, ובשנת 1947 החל לעבוד באוניברסיטת פרינסטון שבניו ג'רזי. הבן השלישי והאחרון, אלפרד (1914-1944), התאבד לקראת סיום השואה.
פיזיקה של צילום
בשנת 1897, בזמן עבודתו בווינה, פיתח שוורצשילד נוסחה לחישוב הצפיפות האופטית של חומר המשמש לצילום. הנוסחה:
קובעת את i – הצפיפות האופטית של החומר שנחשף לאור כפונקציה של I – עוצמת מקור האור הנצפה ו-t – משך החשיפה כאשר p הוא קבוע שנקרא חזקת שוורצשילד. באמצעות נוסחה זו ניתן לחשב את עוצמתו של מקור אור (למשל כוכב) על ידי צילומו בחשיפה ארוכה.
אלקטרודינמיקה
על פי וולפגנג פאולי, שוורצשילד היה הראשון שניסח במדויק את הלגרנג'יאן של שדה אלקטרומגנטי:
כאשר הם השדות החשמלי והמגנטי בהתאמה, \vec{A} הוא הפוטנציאל הווקטורי ו-\phi הוא הפוטנציאל החשמלי.
יחסות
כאשר איינשטיין פרסם את תורת היחסות הכללית, הוא הראה פתרונות מקורבים בלבד למשוואות השדה היחסותיות. אחד הפתרונות המקורבים הופיע במאמר משנת 1915 המסביר את השינויים במסלולו של כוכב חמה. בעוד שאיינשטיין השתמש במערכת צירים קרטזית לחישוב שדה הכבידה מסביב לכוכב, שוורצשילד השתמש במערכת צירים שדומה למערכת קואורדינטות קוטביות, ובה ניתן להגיע לפתרון מדויק. את הפתרון הזה תיאר שוורצשילד במכתב לאיינשטיין ב-22 בדצמבר 1915, שנכתב בזמן שירותו בחזית הרוסית. שוורצשילד סיים את המכתב במילים "כפי שאתה רואה, המלחמה מתייחסת אלי יפה, כך שלמרות האש הכבדה, היא מאפשרת לי לצאת ממנה ולצעוד בעולם הרעיונות שלך."
בשנת 1916 השיב איינשטיין לשוורצשילד:
המאמר השני של שוורצשילד, בו תואר "פתרון שוורצשילד הפנימי" (בגרמנית "innere Schwarzschild-Lösung"), הוא פתרון המשוואות בתוך ספירה של חומר הומוגני ואיזוטרופי הנמצא בתוך מעטפת שרדיוסה R. הפתרון מתאים לכדור העשוי מחומר מוצק או מנוזל לא דחיס, לכוכבים כאשר הם מתוארים כגז חם ואיזוטרופי לכאורה או לכל פיזור הומוגני ואיזוטרופי של גז.
הפתרון הראשון של שוורצשילד (עבור סימטריה כדורית) מכיל סינגולריות על משטח שנקרא על שמו. בקואורדינטות שוורצשילד, הסינגולריות נמצאת על ספירה שרדיוסה הוא רדיוס שוורצשילד:
כאשר G הוא קבוע הכבידה, M היא המסה של הגוף ו-c היא מהירות האור בריק. כאשר רדיוסו של גוף כלשהו קטן מרדיוס שוורצשילד, R_{s} הופך לרדיוס שמתוכו שום חלקיק, כולל פוטונים, לא יכול לצאת וחייב בסופו של דבר ליפול אל הגוף הנמצא בפנים. כאשר צפיפות המסה של גוף חורגת מגבול מסוים, נוצרת קריסה כבידתית שיוצרת חור שחור. תופעה זו מתרחשת, למשל, כאשר המסה של כוכב נייטרונים עוברת את גבול טולמן-אופנהיימר-וולקוף.
אליקים לבנון
הרב אליקים לבנון (נולד בד' בתשרי ה'תש"י, 27 בספטמבר 1949) הוא רב המועצה האזורית שומרון, וראש ישיבת ברכת יוסף באלון מורה. בשנים 1986–2019 שימש גם כרב היישוב.
ביוגרפיה
נולד בקריית מוצקין לחיה פרידה לבית קורלנסקי ולרב צבי זאב לבנון. למד בישיבה התיכונית נתיב מאיר בירושלים. מגיל 16 עד 32 למד אצל הרב צבי יהודה הכהן קוק והרב אברהם שפירא בישיבת מרכז הרב. התגייס לצה"ל באוגוסט 1974 ושירת בחיל התותחנים. היה שותף בכתיבה במסגרת מכון הלכה ברורה ובירור הלכה.
בשנת 1982 עבר לאלון מורה, לכהן שם כראש הכולל במקום. בין השנים 1986–2019 הוא כיהן גם כרב היישוב. הוא משמש כראש מוסדות בית המדרש באלון מורה, שהוקמו על ידו ועל ידי הרב שמעון פורטל ששימש כמנהל הישיבה הראשון. הוסמך לרבנות על ידי הרב זלמן מלמד וקיבל כושר לרב יישוב מרבו הרב אברהם שפירא בד' בכסלו תשמ"ט.
המוסדות כוללים כיום את ישיבת ברכת יוסף, מרכז ללימודי ההוראה, מדרשת לימוד לבנות בשיתוף עם אוניברסיטת אריאל, פנימייה לילדים בסיכון "בית יוסף", ישיבה תיכונית באלון מורה, ועמותת "כושרות" להעלאת תודעת ורמת הכשרות. בחודש אדר תשע"א מונה לרב האזורי של השומרון. ההחלטה התקבלה פה אחד על ידי רבני היישובים במועצה. הוא מכהן בתפקיד זה בהתנדבות.
בנוסף, משמש הרב לבנון כאב בית דין מרכז השומרון, חבר ועד רבני יש"ע וחבר באיחוד הרבנים למען ארץ ישראל. הרב לבנון היה בין החברים במועצה הציבורית שאמורה הייתה לבחור את הנציגים של מפלגת הבית היהודי שנוצרה בניסיון לאיחוד המפד"ל ומפלגות האיחוד הלאומי.
נשוי לאסתר בתו של הרב שלמה בורשטין, אחותו של הרב מנחם בורשטיין. אחיו, הרב יעקב לבנון, הוא מרבני האמונה בישיבת הר המור.
לרב לבנון שבעה ילדים. בנו הבכור, אריאל יעקב, מת בתשנ"ה (1995) במהלך טיול בנחל משמר שבמדבר יהודה.
עמדותיו
הרב לבנון תומך במעורבות של רבנים במאבקים ציבוריים. בכנס שארגן "איחוד הרבנים למען עם ישראל וארץ ישראל" באוקטובר 2000 אמר: בדיון שנערך באוקטובר 2010 אמר בקשר להתבטאויות שהשמיע בעבר כי רבנים מחויבים להשמיע את דעתם כפי שהיא, גם היא סותרת את ערכי הדמוקרטיה, "רבנים יכולים לפרוץ את מסגרות הדמוקרטיה".
בתקופה שלפני תוכנית ההתנתקות, חתם הרב לבנון על מכתב הרבנים שקרא לחיילי צה"ל לסירוב פקודה.
בשנת 2011 אמר בריאיון שאם יוחלט בצה"ל לכפות באופן רשמי על חיילים לשמוע שירת נשים, יקרבו בכך את המצב שבו רבנים ייאלצו להורות לחיילים לצאת מאירועים כאלה בכל מחיר. במאי 2008 מתח ביקורת על מערכת המשפט בישראל ואמר שמושגים כמו שוויון, חופש ודמוקרטיה כאשר הם עומדים לבדם ללא ערכים נוספים - הם שקריים: "כל הטענה על שוויוניות... היש שוויוניות? ראש הממשלה זוכה לאותו יחס שוויוני עם כל אזרחי המדינה?... אדם עשיר בעל נכסים שווה לאדם עני?". "דמוקרטיה זה ערך מצוין... אבל החינוך הראשון חייב להיות חינוך ערכי, חינוך להתנדבות, למסירות, ליושר. בית המשפט יכול לחוקק חוקים, יכול להציב גבולות, אבל הוא איננו מחנך לערכים". עוד אמר כי בתי המשפט "מתערבים במקומות שאסור להם להתערב, וכאשר בא שר משפטים להציב גבולות צועקים עליו. כאשר בית המשפט מתערב במקומות שאסור לו להתערב הוא בעצם נוהג באלימות." באפריל 2012 שב ומתח ביקורת על מערכת המשפט ואמר: "מדובר במערכת מעוותת שעובדת בצורה הפוכה. היא לא מגדירה לעצמה טוב או רע, כתוצאה מזה היא מגיעה לשגיאות נוראיות. מערכת המשפט יודעת להצית בדיוק בנקודות המחלוקת, היא גורמת לנקודות חיכוך קשות על לא כלום בעם ישראל".
על ההומוסקסואליות אמר כי היא חולשה שהפכו לאידאולוגיה. "במה חטאה החברה שהיא נזקקת להציב את גבולותיה בהתאם לסוטים?".
ביוני 2016 נחקר באגף המשמעת של נציבות שירות המדינה בעקבות תלונות שהגיש נגדו המרכז הרפורמי לדת ומדינה לאחר שתי התבטאויות שלו, האחת היא תמיכתו בדבריו של חבר הכנסת בצלאל סמוטריץ' שהתבטא בעניין הפרדת יולדות ערביות ויהודיות בחדרי לידה, והשנייה היא קריאתו לענישה קולקטיבית והריסת בתי מחבלים ללא צו בית משפט, כתגובה לגל הטרור הפלסטיני. במרץ 2017 הורשע בבית הדין למשמעת של עובדי המדינה בהתנהגות שאינה הולמת ונדון לנזיפה חמורה.
מחברי ארגון 'רבני תורת הארץ הטובה'.
פסיקות בולטות
הרב לבנון משמש כאמור כנשיא ארגון כושרות וכפוסק המוביל את הקו המחמיר יחסית של הארגון.
אי-היקבעות התרגום
אי-היקבעות התרגום (באנגלית: Indeterminacy of translation) היא תזה מפורסמת של הפילוסוף האנליטי בן המאה העשרים וילארד ואן אורמאן קוויין, אשר גוללה בספרו Word and Object שראה אור ב-1960. בספר זה נאספו והובהרו רבות מעבודותיו הקודמות של קווין בנוגע לנושאים שאינם לוגיקה צורנית ותורת הקבוצות. תזת אי-היקבעות התרגום מוצגת בהרחבה גם בעבודתו "יחסיוּת אונטולוגית" משנת 1968.
בספרים אלו קווין סוקר את המתודות העומדות בפני בלשנים בניסיונם לתרגם שפה זרה שאינה מוכרת להם. הוא מציין שישנן דרכים רבות לפרק את המשפט למילים, ודרכים רבות להלביש פונקציות שונות למילים. כל היפותזה של תרגום מסוים ניתנת לאישוש רק בהתאם להקשר שבה נאמרה, באמצעות זיהוי משפטים אחרים שנאמרו בשפה זרה זו. אולם אותה אי-היקבעות תשרור שם: כל היפותזה תאושש כראוי רק אם המתרגם יאמץ מספיק היפותזות שיפצו זו על זו בנוגע לחלקים האחרים של השפה.
נשקול להלן את דוגמתו של קווין בנוגע למילה "גוואגיי" (gavagai) המובעת על ידי דובר שפה ילידית שעה שהוא רואה ארנב. הבלשן יכול להבין זאת ב"דרך הטבעית" ולתרגם זאת ל"הנה ארנב". אבל תרגומים אחרים יכולים להיות מתאימים עם כל העובדות המצויות, כמו למשל: "הנה אוכל"; "הבה נלך לצוד"; "תהיה סופה הלילה" (הילידים הללו יכולים להאמין באמונות טפלות); "הנה זנב" וכיוצא בזה. חלק מן התרגומים הנ"ל יימצאו פחות סבירים - כלומר, שיהוו היפותזות תרגום מסורבלות - לאור התצפיות העתידיות. תרגומים אחרים יכולים להישלל באמצעות תחקור הילידים: תשובה חיובית לשאלה "האם זהו אותו גוואגיי כמקודם?", שעה שהבלשן מצביע על ארנב ללא זנב, תשלול מיד את אפשרות התרגום של גוואגיי כזנב, וכדומה. ברם, שאלות כאלו יכולות להישאל רק אם הבלשן התמחה בדקדוק השפה הילידית ובאוצר המילים המופשט שלה; זה בתורו יכול להיעשות רק על בסיס היפותזות הנובעות אחרות הנגזרות מחלקי שפה שהוכרו באמצעות תצפיות.
אי-היקבעות התרגום חלה גם על משמעות הניתנת על ידי דוברי אותה שפה, ואף כמו למבעים קודמים של אותו דובר. דעה זו אינה מובילה לסקפטיות אודות משמעות - לגבי משמעות המילים כחבויה ובלתי ניתנת לידיעה או לגבי מילים כנטולות משמעות. עם זאת, עיקרון אי- היקבעות התרגום בשילוב עם הנחה ביהביוריסטית הטוענת כי מבעים של דובר מובנים מתוך התנהגותו, יכול להוביל לכך שמשמעויות אינן קיימות כאובייקטים; בהקשר זה מודגש כי אין למושג "מילה נרדפת" משמעות תפקודית. עם זאת הקביעה כי משמעיות אינן קיימות כאובייקטים אינה מרמזת על כך שמילים נטולות פירוש או משמעות.
משה שחורי
משה שחורי (נולד ב-19 בפברואר 1955) הוא קצין צה"ל בדימוס שכיהן כקצין מודיעין ראשי בצה"ל בדרגת תת-אלוף ושימש כמנכ"ל מפלגת קדימה תחת ציפי לבני כיו"ר המפלגה.
ביוגרפיה
שחורי התגייס לצה"ל בשנת 1975 והוכשר כטכנאי. כקצין בכיר פיקד על מחלקת האיסוף בחיל המודיעין, בשנים 1993–1998 פיקד על יחידה 9700, המערך החזותי הכולל את יחידת התצפית והמזל"טים. בין השנים 2001–2005, בתקופת האינתיפאדה השנייה, היה קצין מודיעין ראשי.
כקצין מודיעין ראשי, היה שחורי אחד ממקימי "תוכנית חבצלות", תוכנית הדגל של חיל המודיעין, בשנת 2004.
בסיום תפקידו, בתקופת ההכנות לתוכנית ההתנתקות, השתחרר מצה"ל.
בין השנים 2005–2008 היה מנכ"ל הקרן לרווחת ניצולי השואה בישראל. באותה תקופה החל לעסוק בהתנדבות בקידום פרויקטים בעיריית ראש העין, עיר מגוריו. בשנת 2008 נרתם בהתנדבות לניהול מטה הבחירות של ציפי לבני בהתמודדותה על ראשות מפלגת "קדימה". לאחר היבחרה של לבני לראשות המפלגה, בחודש נובמבר מונה שחורי למנכ"ל המפלגה.
ב-2011 נעצר עם רעייתו במסגרת פרשת שוחד ברשות המיסים והוצא לחופשה מתפקידו. ב-2014 נסגר התיק בשל העדר ראיות מספיקות.
ב-2013 סיימה משטרת ישראל חקירה בעניין פרשיות הנוגעות להתנהלות עובדי ויועצי המפלגה ומצאה כי קיימת תשתית ראייתית לעבירות של שחורי בנושא רישום כוזב במסמכי תאגיד, קשירת קשר לביצוע פשע, קבלת דבר במרמה בנסיבות מחמירות, שיבוש מהלכי משפט ועבירות של פגיעה בפרטיות.
השכלה וחיים אישיים
שחורי הוא בעל תואר ראשון במדעי החברה והלוגיסטיקה מאוניברסיטת בר-אילן, ותואר שני במדעי החברה מאוניברסיטת חיפה, ובוגר הקורס לפיקוד ומטה והמכללה לביטחון לאומי. נשוי לעורכת הדין דליה שחורי ואב לשלושה.
תוכנית ארגוב למנהיגות ודיפלומטיה
תוכנית ארגוב למנהיגות ודיפלומטיה היא תוכנית לסטודנטים מצטיינים מטעם בית ספר לאודר לממשל, דיפלומטיה ואסטרטגיה באוניברסיטת רייכמן. התוכנית ממשיכה את מסורתו של השגריר שלמה ארגוב, מקנה לסטודנטים ידע תאורטי וכלים פרקטיים ונועדה להכין צעירים בעלי כישורים מיוחדים לייצג את האינטרסים של מדינת ישראל והעם היהודי בזירה הבינלאומית.
רקע
התוכנית נלמדת כולה בשפה האנגלית, ומיועדת לסטודנטים מצטיינים מכלל בתי הספר ותוכניות הלימוד באוניברסיטת רייכמן בשנת הלימודים האחרונה לתואר הראשון. במסגרת תוכנית הלימודים הסטודנטים זוכים להיפגש עם אישים בכירים ומומחים בתחומי מדיניות ציבורית ודיפלומטיה מהארץ ומהעולם, ויוצאים לסיורים לימודיים ברחבי ישראל. שיאה של התוכנית הוא סיורים לימודיים באירופה, ארצות הברית ובסין, הכוללים ביקורים במוסדות ממשל, זירות עסקים, ארגונים בינלאומיים ואוניברסיטאות מובילות.
היסטוריה
מקורה של התוכנית בחזונו של שלמה ארגוב אשר היה דיפלומט, פקיד בכיר במשרד החוץ של ישראל ושגריר ישראל. שלמה ארגוב שירת בתפקידים רגישים ומאתגרים רבים, כאשר תחילה הוצב בגאנה וניגריה ולאחר מכן שירת בניו-יורק, וושינגטון (כציר בכפיפות לשגריר יצחק רבין) וכשגריר במקסיקו, הולנד ובריטניה. ארגוב היה ידוע בשל כישוריו כדיפלומט, מתווך ולוחם ללא פשרות על זכויותיה של ישראל לביטחון ושלום והיה אחד משגריריה המועילים ביותר של מדינת ישראל. הוא דבר שש שפות, כתב ונאם רבות ובנחישות מול קהל וגורמי התקשורת. מזכיר המדינה של ארצות הברית לשעבר, הנרי קיסינג'ר, כינה אותו הדובר המועיל ביותר שהיה לישראל בוושינגטון. שלמה ארגוב נפצע במהלך ניסיון התנקשות בחייו אשר אירע בלונדון ב-3 ביוני 1982 ושם קץ לעבודתו. הוא נפטר בירושלים ב-2003:
בשנת 2005, הקים גדעון ארגוב, בנו של השגריר, בשיתוף עם נשיא ומייסד אוניברסיטת רייכמן הפרופ' אוריאל רייכמן, את "תוכנית ארגוב" למנהיגות ולדיפלומטיה. לדברי ארגוב, הוא רואה בכך שליחות לאומית - "הכשרת דור המשך שיעסוק באותה רמה ובאותה יכולת ודבקות במטרה, באותם נושאים שאבי עסק בהם". התוכנית מנוהלת על ידי ד"ר אליסה רובין, מנהלת אקדמית מייסדת של התוכנית.
תוכנית ומבנה
התוכנית, המועברת באנגלית, משלבת בין הכשרה אקדמית לבין מיומנות מעשית. תוכנית הלימודים הייחודית כוללת קורסים, סמינרים וסדנאות, המיועדות באופן בלעדי לתוכנית ארגוב והתכנים מועברים על ידי מומחים אקדמיים ומקצועיים המומחים לתחומם. הסטודנטים משתתפים בסיורים לימודיים באירופה, ארצות הברית, סין ובתוך ישראל. במהלך השנה, התלמידים פוגשים בדמויות בכירות אשר השיגו תפקידים מובילים במגוון רחב של תחומים.
דרישות קבלה
לתוכנית מתקבלים מדי שנה מספר מצומצם (עד 24) של סטודנטים מצטיינים מכלל בתי הספר ותוכניות הלימוד באוניברסיטת רייכמן בשנת הלימודים האחרונה לתואר הראשון. המועמדות והמועמדים מתבקשים לכתוב חיבור בתחום עניין אישי, ומתקבלים לאחר הגשתו לשלב השני הכולל יום מרוכז ובו בחינת כישורים חברתיים, כישורי מנהיגות, יכולת הבעה בעל פה, עמידה מול קהל ודינמיקה קבוצתית. השלב השלישי כולל ראיון אישי עם ראש התוכנית.
בוגרי התוכנית
כיום לתוכנית יש למעלה מ-200 בוגרים. בוגרי התוכנית משתלבים בתפקידים משמעותיים במגזר הציבורי, הפרטי והשלישי וחלקם המשיכו ללימודים גבוהים בבתי הספר בעולם.
בשנת 2009 הוקם "מועדון הבוגרים של תוכנית ארגוב" אשר נועד לחזק את הקשר בין בוגרי התוכנית אשר רבים מהם מחזיקים בתפקידי מפתח במגזר הציבורי והפרטי בישראל ובמוסדות אקדמיים נחשבים ברחבי העולם, וכן לשמר את הזיקה שלהם לתוכנית, למרכז הבניתחומי ולמנהיגים העתידיים של התוכנית.
בוגרי התוכנית מיוצגים בכל המגזרים, הם אוחזים במשרות ציבוריות בכירות בשלל ארגונים.
נבחרת הרפובליקה המרכז-אפריקאית בכדורגל
נבחרת הרפובליקה המרכז אפריקאית בכדורגל היא נבחרת הכדורגל הלאומית של הרפובליקה המרכז אפריקאית.
נבחרת זו נחשבת לאחת מהחלשות ביותר בכל יבשת אפריקה.
Money for Nothing
Money For Nothing הוא שיר רוק מאת מארק נופלר וסטינג, שבוצע על ידי להקת דייר סטרייטס באלבומם Brothers in Arms, שיצא בשנת 1985. בנוסף לאלבום זה, יצא השיר גם באלבומי האוסף של הלהקה. הזמר הקומיקאי וירד אל ינקוביק ביצע גרסה פארודית של השיר בשם "The Beverly Hillbillies", עם מילות שיר הנושא של הסדרה "הבוורלי הילבילים".
הפקה
מילות השיר נכתבו מנקודת מבטו של עובד בחנות למוצרי חשמל, איש צווארון כחול, שמסתכל בקנאה בכוכב רוק המופיע על הטלוויזיות שבחנות. בהתאם לנקודת מבט זו נכתב השיר בלשון גסה ובלתי תקנית, הכוללת מספר ביטויים בוטים כנגד הזמר שעל המרקע, בין השאר: "המתרומם הקטן הזה עם העגיל והאיפור" (כלפי הזמר), ו-"דופק כמו שימפנזה על התופים" (כלפי המתופף). שם השיר (Money For Nothing - כסף בשביל לא־כלום) גם הוא חלק משורה אותה אומר העובד בקנאה - "(כוכב הרוק מקבל) כסף בשביל לא־כלום, בחורות בחינם". בחלק השני של השיר גם מביע העובד צער על כך שלא עשה זאת בעצמו ("הייתי צריך ללמוד לנגן על גיטרה/הייתי צריך ללמוד לתופף"). הביטויים ההומופוביים והבוטים בשיר גררו ביקורת מצד קבוצות שונות.
ההשראה לשיר, על פי מארק נופלר, באה כשהיה בחנות למוצרי חשמל ושמע עובד שאמר "Money For Nothing", כשראה קליפ בטלוויזיה.
סטינג, אשר ביקר באולפני ההקלטה בזמן שדייר סטרייטס הקליטה שם את השיר, הוזמן על ידי חברי הלהקה לבצע את קולות הרקע בשיר. הוא מופיע בקרדיטים של כתיבת השיר למרות שלטענת סטינג השורה היחידה שהוסיף היא "I want my MTV" (אותה הוא שר לפי המנגינה של שירו "Don't Stand So Close to Me")
השיר, שיצא כסינגל עם יציאת האלבום, הפך במהרה לאחד הלהיטים המוכרים והמצליחים ביותר של להקת דייר סטרייטס. מכירות האלבום "Brother in Arms", בו הופיע השיר יחד עם מספר להיטים נוספים זינקו אל מעל 20 מיליון עותקים, ויחד איתן - גם הלהקה, שהפכה ללהקה המצליחה ביותר של אמצע שנות ה-80. הקליפ לשיר היה זה שפתח ב-1 באוגוסט 1987 את שידורי תחנת MTV אירופה (שגם מוזכרת בשיר עם השורה החוזרת בתחילת ובסוף השיר - "I want my MTV").
הקליפ של השיר היה הקליפ הראשון שנוצר בעריכה ממוחשבת, אשר הוצג ב-MTV.
בזמן הופעות חיות, הזמר סטינג מרבה לבצע את השיר עם הלהקה (דוגמה בולטת לכך היא ה-Live aid).
השיר עלה לאתר יוטיוב ב-23 בפברואר 2010, ונכון ליוני 2022 צבר השיר למעלה מ-107 מיליון צפיות.
קרחון ובסטר
קרחון ובסטר (באנגלית: Webster Glacier) הוא קרחון בפסגות פאונדרז ברכס הריטג' שבאנטארקטיקה.
הקרחון זורם צפונה בין רכס פרייז'ר ופסגת פייפ, ונשפך אל קרחון מינסוטה.
גילוי הקרחון
הקרחון מופה לראשונה על ידי הסקר הגאולוגי של ארצות הברית, באמצעות סקרים על הקרקע ותצלומי אוויר שצולמו על ידי צי ארצות הברית בין השנים 1966–1961.
מקור השם
שמו של הקרחון ניתן לו על ידי הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים.
הקרחון נקרא על שם צ'ארלס וו. ובסטר (Charles W. Webster) חבר תוכנית המחקר האנטארקטית של ארצות הברית, ששימש כמטאורולוג בתחנת וילקס בשנת 1963.
ג'ון סקוויב
ג'וּן לואיס סקוויב (באנגלית: June Louise Squibb; 6 בנובמבר 1929) היא שחקנית יהודייה-אמריקאית. מועמדת פרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר לשנת 2013 על הופעתה בסרט "נברסקה".
ביוגרפיה
סקוויב נולדה בוואנדליה, אילינוי שבארצות הברית, למשפחה נוצרית. בתם היחידה של ג'וי, פסנתרנית ושחקנית חובבת, ולואיס סקוויב, שהיה בעסקי הביטוח ושירת בחיל הים האמריקאי במלחמת העולם השנייה. בשנות ה-50 היא התגיירה.
תיאטרון
סקוויב החלה את דרכה בתחום התיאטרון כשחקנית בתיאטרון מוזיקלי בסנט לואיס ולמדה ב-"Cleveland Play House" בקליבלנד, אוהיו, ולמדה בבית הספר לאמנויות הבמה HB Studio. שם בין היתר שיחקה בהפקות מקומיות של "מרסיי", "אנטיגונה", "The Play's the Thing, Goodbye, My Fancy", "The Heiress", "Detective Story", "Ladies in Retirement" ו-"Bloomer Girl". בשנת 1958 גילמה את דולסי במחזמר "החבר" באוף ברודוויי. בשנת 1959 היא כיכבה בחידוש למחזה "Lend an Ear" לצד אליזבת אלן. עשתה את הופעת הבכורה שלה בברודוויי בהפקה מקורית של "גיספי" לצדה של אתל מרמן, בעת גילום התפקיד של החשפנית אלקטרה בשנת 1960. בשנת 1968 הופיעה במחזמר "זמן האושר" של ג'ון קנדר ופרד אב, והוא היה מועמד לפרס טוני למחזמר הטוב ביותר.
בין התקופות הללו, בנוסף לקריירת התיאטרון הפורה שלה, סקוויב עשתה עבודות דוגמנות לרומנים רומנטיים והופיעה בפרסומות.
קולנוע
התפרסמה לראשונה בתחילת שנות ה-90 בסרטים "אליס" של וודי אלן בתפקיד אליס, "ניחוח אישה" בתפקיד גברת האנסקר וב"עידן התמימות" של מרטין סקורסזה. בהמשך שנות ה-90 שיחקה בקומדיה "בפנים ובחוץ" של פרנק אוז ובדרמה "לפגוש את ג'ו בלאק".
בשנת 2013 שיחקה סקוויב בדרמה העצמאית "נברסקה" בתפקיד קייט גרנט, עליו הועמדה סקוויב בת ה-84 לפרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר ולפרס גלובוס הזהב לשחקנית המשנה הטובה ביותר.
שיחקה בסדרה "ילדות טובות" בהפקת נטפליקס בתפקיד מריון, סבתא של אחת הדמויות בסדרה.
חיים אישיים
סקוויב נישאה לאדוארד סוסטק, אך הם התגרשו. לימים התחתנה עם צ'ארלס קאקאצקיס (1959–1999), מורה למשחק. יש להם בן, הארי, קולנוען. בשנות ה-50 היא התגיירה וסקוויב מחשיבה עצמה כיהודייה.
הבחירות לנשיאות רוסיה 2004
הבחירות לנשיא רוסיה בשנת 2004 נערכו ב-14 במרץ והיוו חיזוק לשלטונו של פוטין ולמעשה הבטחת קדנציה שנייה רצופה.
בבחירות לנשיאות, אף אחד מהמועמדים לא היווה איום רציני על הנשיא ולדימיר פוטין. פוטין היה המועמד היחיד אשר בעבר השתתף בבחירות לנשיאות. המשתתפים בבחירות הקודמות לא התמודדו מסיבות שונות: המדינאי הקומוניסטי המוביל גנאדי זיוגאנוב לא התמודד כלל בבחירות, לאחר ארבע פעמים רצופות שעשה כן, מנהיג המפלגה הליברל דמוקרטית של רוסיה, ולדימיר ז'ירינובסקי, גם הוא לא התמודד בבחירות.
פוטין נבחר לכהונה שנייה וטקס ההשבעה נערך ב-7 במאי, בדיוק ביום השנה הרביעי לכניסתו לתפקיד לראשונה.
בדו"ח הסופי משל OSCE נמצא כי "באותו זמן, הן מבחינת טכנית, הבחירות נערכו באופן מיומן מאוד, על ידי ועדת הבחירות המרכזית של רוסיה, ובאופן כללי, העקרונות הנדרשים בבחירות דמוקרטיות נורמליות לא מצאו ביטוי מתאים בתהליך הבחירות. במהלך הליך הבחירות לא התקיימו מאבקים ותחרויות טלוויזיוניות".
לעומת זאת - כצפוי - משקיפי חבר המדינות חשו כי "הבחירות לנשיאות נערכו בצורה מסודרת. נצפה כמה פערים וחולשות לקראת הבחירות, וההצבעה לא השפיעה על הרצון החופשי של הבוחרים ותוצאות ההצבעה משקפות את רצון העם. משקיפים בינלאומיים ממדינות חבר העמים סברו כי בחירתו של נשיא הפדרציה הרוסית ב-14 במרץ 2004 נערכו בהתאם לחוק הפדרלי "יום הבחירות של נשיא הפדרציה הרוסית" והכירו בבחירות כבחירות חופשיות, דמוקרטיות והוגנות.
ארנסטו פאריאס
ארנסטו אנטוניו פאריאס (בספרדית: Ernesto Antonio Farías; נולד ב-29 במאי 1980 בטרנקה לאוקן שבפרובינציית בואנוס איירס, ארגנטינה) הוא כדורגלן עבר ארגנטינאי ששיחק כחלוץ. פאריאס מכונה אל טקלה ("המפתח" בספרדית).
קריירה
פאריאס החל לשחק באסטודיאנטס לה פלאטה בגיל צעיר. הוא ערך את הופעת הבכורה בליגה ב-1997 והפך לאחד החלוצים הטובים בליגה ובתולדות המועדון. הוא סיים כמלך השערים של אפרטורה 2003 עם 12 שערים. הוא שיחק במדי הקבוצה עד שנת 2004 וכבש עבור הקבוצה 95 שערים ב-205 הופעותיו במדי הקבוצה בליגה. יכולת ההבקעה המרשימה שלו הביאה את פלרמו מהליגה האיטלקית לרכוש את כרטיסו. הוא אכזב באיטליה ולא הצליח לכבוש ב-13 משחקיו במדי הקבוצה. לאחר תקופה קצרה במועדון, חזר פאריאס לארגנטינה והצטרף לריבר פלייט.
עם החזרה לליגה הארגנטינאית שב פאריאס לגלות יכולת גבוהה, הוא הפך לאחד השחקנים החשובים של הקבוצה וכבש עבורה 42 שערים. ב-2007 ניסתה טולוקה המקסיקנית להחתימו. אף על פי ששני הצדדים הגיעו להסכמה, שינה פאריאס את דעתו ובחר להצטרף לפורטו איתה חתם על חוזה לארבע שנים. בעונת הבכורה שלו בקבוצה כבש פאריאס 6 שערים ב-16 משחקים וזכה עם הקבוצה באליפות.
ביולי 2010 חתם לשלוש שנים בקבוצה הברזילאית קרוזיירו, הבקיע את שער הבכורה במועדון ב-9 ביוני נגד פלמיירס בניצחון 3-2. בינואר 2012 הושאל לקבוצה הארגנטינאית אינדפנדיינטה. ב-2014 נמכר לדאנוביו מליגת העל האורוגוואית וב-2015 לאמריקה קאלי מהליגה השנייה בקולומביה.
פאריאס ערך את הופעתו היחידה במדי הנבחרת הארגנטינאית ב-3 בספטמבר 2005 במשחק מול פרגוואי במסגרת מוקדמות מונדיאל 2006.
ניקו אולסק
ניקולאס אולסק (בספרדית: Nicolás Olsak; נולד ב-25 בנובמבר 1991) הוא כדורגלן עבר ישראלי-ארגנטינאי ששיחק בעמדת הקשר האחורי.
קריירה
אולסק נולד למשפחה יהודית בבואנוס איירס בירת ארגנטינה, ובגיל 12 עבר עם משפחתו לארצות הברית וגדל בבוקה רטון שבפלורידה. הוא החל לשחק כדורגל בגיל 14, ובגיל 19 התחיל ללמוד כלכלה באוניברסיטת בלמונט ובמקביל שיחק בקבוצת הכדורגל של האוניברסיטה בלמונט ברוינס בליגת המכללות.
בקיץ עלה אולסק לישראל במסגרת פרויקט תגלית, ולאחר שנבחן בקבוצת הפועל רמת השרון חתם במכבי יפו מליגה א' דרום, בהמלצתו של גיא עזורי. ב-12 בספטמבר 2014 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה, בניצחון 5–1 על הפועל מחנה יהודה במסגרת גביע המדינה. ב-6 בפברואר 2015 הבקיע את שער הבכורה שלו בקבוצה, בהפסד 1–3 לסקציה נס ציונה.
בקיץ חתם בהפועל רמת השרון מהליגה הלאומית. ב-14 באוגוסט ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה, כשפתח בהרכב בניצחון 2–1 על הפועל רמת גן במסגרת גביע הטוטו, ובליגה ערך 32 הופעות בעונת 2015/2016.
ב-7 ביולי 2016 חתם במכבי נתניה, לאחר שירדה לליגה הלאומית. ב-5 באוגוסט ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה, במשחק מול הפועל רמת השרון בגביע הטוטו שהסתיים בתיקו 1–1. ב-18 בנובמבר 2016 הבקיע את שער הבכורה שלו בקבוצה, בניצחון 2–0 על הפועל רמת השרון. בסך הכל כבש שני שערים ב-29 הופעות בעונת 2016/2017, והיה שותף להעפלתה של הקבוצה בחזרה לליגת העל, אף על פי שפתחה את העונה עם מינוס תשע נקודות.
ב-19 באוגוסט 2017 ערך את הופעת הבכורה שלו בליגת העל, כשנכנס כמחליף בתיקו 1–1 נגד הפועל באר שבע. ב-14 באפריל 2018 הבקיע את שער הבכורה שלו בליגת העל, בניצחון 4–1 על בני יהודה. בסך הכול ערך 35 הופעות ליגה בעונת 2017/2018, והיה שותף לעונה מוצלחת של הקבוצה שסיימה במקום החמישי בטבלה. בעונת 2018/2019 כבש שער אחד ב-29 הופעות ליגה, כאשר הקבוצה סיימה במקום הרביעי והגיעה לגמר גביע המדינה. בסיום עונת 2019/2020 הסתיים חוזהו והוא עזב את הקבוצה.
ב-10 באוגוסט 2020 חתם בוואלבייק מליגת העל ההולנדית.
ב-8 בפברואר 2021 חתם לחצי עונה בבית"ר ירושלים.
ב-31 במאי 2021 חתם במכבי פתח תקווה. בסיום העונה ירד עם הקבוצה לליגה הלאומית.
ב-12 באוגוסט 2022 חתם בהפועל חדרה מליגת העל.
ב-6 בפברואר 2023 חתם במכבי הרצליה מליגה א'. ב-21 ביוני הודיע על פרישה ממשחק פעיל.
דונלד פטרסון
דונלד פטרסון (באנגלית: Donald Herod Peterson; 23 באוקטובר 1933, וינונה - 27 במאי 2018, אל לאגו) היה טייס ואסטרונאוט אמריקני אשר לקח חלק בתוכניות חלל וטס לחלל.
ביוגרפיה
דונלד פטרסון נולד בעיירה וינונה שבמיסיססיפי. לאחר בית הספר הוא התקבל ללימודים בוסט פוינט וסיים עם תואר ראשון בשנת 1955. לאחר הלימודים הוא התגייס לחיל האוויר של ארצות הברית וסיים קורס טיס. בשנת 1962 הוא סיים לימודי תואר שני בהנדסה גרעינית. בהמשך הוא סיים קורס טיסי מחקר בבסיס חיל האוויר אדוארדס.
שירות בנאס"א
בשנת 1969 פטרסון התקבל ליחידת האסטרונאוטים של נאס"א. בהיותו בנאס"א הוא היה חבר בצוות תמיכה של אפולו 16.
פטרסון היה טייס של צוות במשימה STS-6 שהמריאה בשנת 1983 כאשר על סיפונה פול וייץ, קרול בובקו, דונלד פטרסון וסטורי מאסגרייב. זו הייתה הפעם הראשונה שצוות מעבורת החלל ביצע פעילות חוץ-רכבית. עקב בעיות בריאותיות הוא עזב את נאס"א בשנת 1984.
לאחר פרישה מנאס"א
לאחר פרישה מנאס"א פטרסון עבד כיועץ לחברות שונות שפועלות בתחום טיסות מאוישות לחלל.
קצב
{{פירושונים|
אישים:
אחר:
ראו גם
}}
אוריה החתי
אוּרִיָּה הַחִיתִּי, דמות מקראית, היה אחד משלושים ושבעה גיבורי דוד, ובעלה הראשון של בת שבע, אימו לעתיד של שלמה המלך.
דוד המלך ואשתו של אוריה
על פי המסופר בשמואל ב י"א, דוד יצא באחד הלילות לגגו ומשם ראה את בת-שבע מתרחצת. דוד חשק בה, זימן אותה אליו ושכב עימה. כתוצאה מכך בת שבע הרתה. היא הודיעה זאת לדוד, שהחזיר את אוריה משדה הקרב בעמון וציווהו לשוב לביתו כדי שישכב עם אשתו והוולד ייוחס אליו. אך אוריה סירב להיכנס לביתו בנימוק: דוד ערך לו משתה ושכרו, אך עדיין אוריה ישן עם החיילים האחרים בפתח הארמון. דוד שלחו חזרה לחזית עם הוראה כתובה ליואב לשלוח אותו "אֶל-מוּל פְּנֵי הַמִּלְחָמָה הַחֲזָקָה" כדי שיהרג. יואב מילא את הפקודה והשתמש בבשורת מותו של אוריה בשביל להמתיק לדוד את הדיווח על אבדותיו במערכה. בגמר אבלה של בת-שבע על אוריה, דוד נשאה והיא ילדה לו בן.
סיפור זה היה רע בעיני ה', ששלח את נתן הנביא להוכיח את דוד. דוד שב בתשובה, אך נענש במות הילד, בכך שתקום עליו רעה מביתו ונשיו יילקחו ממנו לעיניו ויישכבו בידי אחר בפרהסיה ובכך שלא תסור חרב מביתו "עד-עולם".
שמו של אוריה "החתי" מעיד על מוצאו הנוכרי. לפי פרשנות חז"ל, אוריה נקרא חתי רק מפני שישב בארץ חת. אך לפי פירוש הרמב"ם הוא היה גר תושב ונישואיו לבת-שבע היו חסרי תוקף.
לפי פרוש הרמב"ם, הנישואין בטלים מלכתחילה ולפיכך בת שבע נחשבת מבחינה משפטית לרווקה (בלשון המקורות "בתולה") ולא לאשת איש. לפי פירוש חז"ל לחטא דוד ובת שבע, חיילי דוד ובכללם אוריה נתנו לנשותיהם גט (והראשונים בסוגיה זו נחלקו האם זהו גט גמור או על תנאי) לפני צאתם למערכה, כך שבת-שבע הייתה גרושה כשדוד שכב עימה. הצד השוה בפירושים אלו הוא שכולם מבקשים לנקות את דויד מחטא הניאוף ולקבוע כי דוד לא עבר על איסור זה. לא רק שפרושים אלה מבקשים להציג את דויד כדמות מופת, שלא ראוי לייחס לה עברה כה חמורה, אלא שיש לדבר גם פן מעשי, שכן לפי ההלכה אחת מתוצאות האיסור היא שבת שבע הייתה נאסרת על דוד לעולם. לאור העובדה שבהמשך הדברים לקח דויד את בת שבע לאשה, נוצר צורך להסביר כיצד נישא דויד לאשה עמה נאף. משנקבע כי לא בוצע ניאוף, ניתן לומר שנישואי דויד לבת שבע היו כשרים.
סירובו של אוריה
התלמוד רואה בדברי אוריה התרסה כלפי דוד. הוא אף מגדיר אותו כמורד במלכות עקב דבריו "אדני יואב" (רש"י שם) או לדברי התוספות עקב סירוב פקודתו של דוד לסור לביתו, ומצדיק בכך את הוצאתו להורג על ידי דוד.
גם היסטוריונים מודרניים כגון מנחם פרי או מאיר שטרנברג רואים בהתנהגות אוריה התרסה נזעמת כלפי המלך דוד כאלו אומר: "ואתה בא אל ביתך לאכול ולשתות ולשכב עם אשתי!" וסבורים הם שהכתוב במכוון לא פרש את הספור בצורה חד-משמעית: ייתכן כי אוריה כבר חשד בדוד ובאשתו ודבר זה, ולא רגשות סולידריות, הוא שהפריע לו לשכב עם אשתו. אוריה משתמש בביטוי חריף כלפי המלך: "חייך וחי נפשך" כך אולי הוא רומז למלך שעל מעשה כזה עליו לשלם בחייו. כותב יהודה קיל:
נחל שילה
נַחַל שִׁילֹה הוא נחל אכזב בבנימין, אחד מיובליו הראשיים של נחל הירקון. הנחל מנקז 400 קילומטר רבוע שהם כ-22% משטח אגן הניקוז של נחל ירקון (1,805 קילומטר רבוע).
ראשיתו של נחל שילה במזרח עמק שילה, והוא זורם מערבה צפונית לאלעד, עד להתחברותו עם נחל הירקון כשלושה קילומטר מזרחית למחלף מורשה. אורכו מגיע לכ-50 קילומטר, ולצידו אתרי מורשת, טבע ונוף מרשימים, בהם יער נחשונים, יער קולה, מגדל אפק ודיר קלעה.
שמואל ספראי סבור כי בתקופת בית שני, נחל שילה היה גבול טבעי בין שטחים המיושבים ביהודים (מדרום), לבין שטחים המיושבים בשומרונים (מצפון).
נחל שילה עליון
נהוג לקבוע את תחילתו של הנחל בעמק שילה שבשומרון בגובה של כ-700 מטר מעל גובה פני הים שם הוא נקרא בערבית ודי עלי, הנחל זורם לכיוון מערב ומתחתר בנפתולים מרהיבים בנוף הררי שמרובים בו כרמי הזיתים ואוסף אליו ואדיות נוספים, שמו הערבי משתנה לאורכו, מצפון למעלה לבונה הוא נקרא ודי עמוריה, בהמשך הוא נקרא ודי אל מישה ולאחר מיכן הוא נקרא ודי קרות בני זיד וודי בורקין על שם היישובים שמעליו, מצפון לקיבוץ נחשונים יוצא הנחל למישור החוף לאחר שהשלים ירידה של כ-650 מטר לאורך קו אווירי של כ-35 קילומטר ובפועל ערוצו ארוך הרבה יותר עקב הנפתולים הרבים. אחד מיובליו העיליים של הנחל הוא ואדי חרמיה.
נחל שילה תחתון
עם היציאה מהרי השומרון משתנה אופיו הקניוני של הנחל והוא זורם לכיוון צפון מערב בנוף של שדות מעובדים מצפון וממזרח לפתח תקווה ואוסף אליו בדרכו את נחל מזור ונחל עזר עד שפכו לירקון מצפון לפתח תקווה כשלושה קילומטר מזרחית למחלף מורשה, בחלק זה בעיקר בחלק הקרוב לירקון קיימים מים בערוץ הנחל במשך מרבית החורף והאביב.
חי וצומח
נחל שילה עליון זורם בנוף של בתה הררית ושרידי חורש ים תיכוני וכן בנוף של חקלאות מדרגות הררית מסורתית (כרמי זיתים), לאורכו של הנחל מעיינות שבהם צמחייה אופיינית כגון שערות שולמית ופטל. באזור "הדום השומרון" ממערב לגדר ההפרדה זורם הנחל בנוף טרשים, הנחל חסר מעיינות, גדותיו מכוסים בתה עשבונית ולאורך הערוץ שיחי אברהם. בשנים האחרונות התרבו באזור הצבאים ובעלי חיים נוספים כגון דרבנים. חלקו התחתון של נחל שילה עובר בנוף מישורי של שדות מעובדים, לאורכו של הנחל קנים, באפיקו, בעיקר בקרבה לירקון שלוליות רבות המהוות מקום רבייה לדו-חיים.