cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
אנדרו וייאת'
כריסטינה אולסון
את ציורו הנודע "עולמה של כריסטינה" הוא צייר בשנת 1948 בחוות אולסון בקושינג, מיין. זהו ציורו הידוע ביותר ובו נראית שכנתו, כריסטינה, שרועה בשדה מצהיב ופניה מופנים אל ביתה הנמצא על קו הרקיע. וייאת' שאב השראה מכריסטינה, אשר הייתה נכה ממחלה ניוונית (שלא אובחנה) ואשר בילתה את רוב זמנה בביתה כיוון שלא הייתה מסוגלת ללכת על רגליה. הציור נרכש על ידי מוזיאון MOMA מגלריה מקבת' בשנת 1949 במחיר של 1,800 דולר, מחיר נכבד באותה העת. בית משפחת אולסון, הנראה בציור, שומר ושופץ למראהו בציור המפורסם והוא פתוח לקהל הרחב כחלק מתצוגת מוזיאון אמנות הפועל במיין.
בין השנים 1937 עד סוף שנות ה-60 של המאה ה-20 וייאת' יצר כמעט 300 איורים, ציורים בצבעי מים ובטמפרה בבית משפחת אולסון. ביוני 2011 הוכרז הבית כאתר היסטורי בזכות הפרסום לו זכה בציוריו של וייאת'.
חוות קורנר
בתחילת שנות ה-30 של המאה ה-20 החל וייאת' לצייר את אנה וקרל קורנר, שכניו בצ'אדס פורד. בדומה לציוריו את אולסן, משפחת קורנר והחווה שבה התגוררה היו אחד הנושאים הבולטים בציוריו של וייאת' במשך כמעט 50 שנה. כנער נהג וייאת' לטייל בגבעות שבחוות קורנר והפך לידידם של אנה וקרל. הם הזמינו את וייאת' לביתם והוא תיעד אותם, את ביתם ואת חייהם.
על חוות קורנר אמר וייאת' "לא חשבתי שהיא אתר ציורי. היא עוררה את התרגשותי, באופן מופשט ורגשי." אף חוות קורנר הפכה לאתר תיירות בעקבות ציוריו של וייאת' ובשנת 2011 הוכרזה כאתר היסטורי לאומי.
ציורי הלגה
בשנת 1986 ניתנה חשיפה תקשורתית נרחבת עם פרסום סדרה של 247 ציורים של הלגה טסטורף, אשה ממוצא גרמני, אותה פגש וייאת' בעת שטיפלה בקרל קורנר בחוותו. וייאת' צייר את הלגה בין השנים 1971 עד 1985 מבלי שאשתו, או בעלה של הלגה, ידעו על כך. הלגה שעבדה כעובדת סיעודית מעולם לא שימשה מודל קודם לפגישתה את וייאת' אולם עד מהירה חשה בנוח לשבת מול האמן לזמן ממושך, בעת שהוא צפה בה וצייר אותה עד לפרטים הקטנים בדמותה. ציורי הלגה אינם בולטים כניסיון לחקירה פסיכולוגית של נושא הציור, אלא כחקירה דקדקנית של פני השטח הפיזיים בתוך הרקע האופייני לציורי של וייאת'. כמעט תמיד וייאת' מצייר אותה כדמות שאינה מחייכת ופסיבית. אולם, אף במגבלות האלה אותם קבע בציוריו, הוא מצליח לגלות איכויות חבויות של אופי ומצב רוח, בדומה לדיוקנאות הטובות שיצר. העיסוק החוזר והמעמיק בדמות אחת, בנסיבות שונות ובמצבי רוח שונים, הוא חריג באמנות האמריקאית.
בשנת 1986 רכש לאונרד אנדרוז (1925-2009), מוציא לאור ומיליונר מפילדלפיה, כמעט את כל האוסף והותיר אותו בשלמותו. עוד קודם לכן העניק וייאת' כמה מציורי הלגה לידידיו, כולל הציור המפורסם "מאהבים", אשר ניתן לאשתו. בשנת 1987 הוצגו הציורים בגלריה הלאומית לאמנות בוושינגטון די.סי. וברחבי ארצות הברית. וספגו לביקורת רבה. התערוכה כונתה "טעות אבסורדית", "מפעל חסר טעם" ו"אירוע טראומטי למוזיאון" על ידי המבקרים. אוצר התערוכה, ניל האריס, אמר כי התערוכה הייתה "האירוע המקטב ביותר בגלריה הלאומית בשלהי שנות ה-80" והודה כי דאג באשר לאופי המציצני של תערוכת ציורי הלגה. התערוכה הנודדת ספגה ביקורת לאחר שנודע מיד בסיומה כי האספן מכר את האוסף בשלמותו לחברה יפנית.
ביקורת
יצירתו של וייאת' נתונה במחלוקת שנים ארוכות. מן הבחינה הטכנית הוא יצר יצירות יפות לעין, היה לו קהל גדול של אספנים והוא צבר הון רב במהלך חייו. אולם מבקרים, אוצרי אמנות והיסטוריונים של אמנות חלוקים בדעתם באשר לחשיבות יצירותיו. בשנת 1977 נשאל היסטוריון האמנות רוברט רוזנבאום מיהם האמנים הזוכים להערכת-יתר ואלה שאינם זוכים להערכה לה הם ראויים במאה ה-20. תשובתו לשתי השאלות הייתה זהה: אנדרו וייאת'.
מעריציו של וייאת' מאמינים כי ציוריו, נוסף ליופיים, מכילים זרמים רגשיים, תכנים סמליים וערכים מופשטים מוסתרים. רוב מבקריו מסכימים כי היה אמן מיומן בטכניקת ציור בטמפרה מחלמון ביצה שבה צייר ובצבעי מים. וייאת' נמנע מלהשתמש בצבעי שמן. שימושו באור וצל איפשר לדיוקנאותיו להאיר מן הקנבס. רבים מציוריו ומן השמות שהעניק להם, מתייחסים לצלילים, בהם: "רעם מרוחק" (1961), "מעיין נובע" (1967). ציורו "עולמה של כריסטינה" הפך לדימוי אייקוני, הישג שכמה מן הציירים הטובים ביותר לא השיגו. ציוריו עומדים בניגוד גמור לזרם האמנות המופשטת, אשר הוביל את האמנות האמריקאית ואת המחשבה הביקורתית בתחום האמנות במאה ה-20. תערוכות מציוריו במוזיאונים שברו שיאים במספר הצופים בהן, אולם המבקרים התלהבו פחות מן היצירות.
אוספים במוזיאונים
עבודותיו של וייאת' נכללות באוספי מספר מוזיאונים ידועים, בהם המוזיאון לאמנות מודרנית בניו יורק (MOMA), מוזיאון המטרופוליטן לאמנות, מוזיאון ויטני לאמנות אמריקאית, המוזיאון לאמנות אמריקאית וכן במוזיאונים רבים קטנים יותר. בעולם יצירותיו אף נמצאות, בין השאר, באוסף המוזיאון הלאומי לאמנות של טוקיו, בארמיטאז' בסנט פטרבורג, בארמון המלכותי במילאנו ובאקדמיה לאמנויות היפות בפריז.
קרימינולוג
קרימינולוג הוא אדם העוסק בקרימינולוגיה קלינית, חברתית שיקומית או מחקרית.
אפשרויות התעסוקה הן במסגרות השיקום של עבריינים וקורבנות והטיפול בהם. לדוגמה, במסגרת המשטרה, כוחות הביטחון ושירות בתי הסוהר (שב"ס), מוסדות גמילה וטיפול, מסגרות פרטיות או מחקר והוראה אקדמיים. הקרימינולוג החברתי שיקומי הוא איש מקצוע, שהכשרתו המקצועית ותפקידו המקצועי מרוכז בגישה מדעית ללמוד וניתוח ההתפתחויות של הסטייה, הדינמיקה של העבריין, זיהוי גורמי הסיכון והתערבות סוציותראפויטית. דהיינו טיפול מערכתי, חברתי והתנהגותי.
לימודי הקרימינולוגיה בישראל, לתואר ראשון, נערכים באוניברסיטת בר-אילן, אוניברסיטת אריאל ובמכללות אקדמיות. לאחרונה, הצטרפה גם האוניברסיטה העברית לרשימה ומכשירה סטודנטים בתואר. לימודי התואר השני נערכים באוניברסיטה העברית, אוניברסיטת חיפה או תוכניות המכשירות קרימינולוגים העוסקים בטיפול באוניברסיטת בר-אילן ובאוניברסיטת אריאל בשומרון.
החבילה (סרט, 2018)
עלילה
חבורת נערים יוצאת לקמפינג בטבע. כשהם משתכרים, אחד מהם חותך בטעות את איבר מינו. התאונה המצערת גוררת את החבורה למסע נגד הזמן, בניסיון להציל את איבר המין של חברם.
הפקה
בינואר 2017 הודיעה נטפליקס כי תפיק את התסריט לסרט "אמוג'י חציל" שכתבו קווין בורוס ומאט מידר.
ביולי 2017 נודע כי במאי הסרט יהיה ג'ייק שימנסקי.
באוגוסט 2017 לוהקו השחקנים דניאל דוהני, ג'רלדין ויסוונאת'ן, סיידי קאלבנו, לוק ספנסר רוברטס ואדווארדו פרנקו, ושם הסרט שונה ל"החבילה".
הסרט עלה לשירות ההזרמה של נטפליקס ב-10 באוגוסט 2018.
Unfaithful
Unfaithful (בעברית: לא נאמנה) היא בלדת פופ ו-R&B בביצועה של הזמרת הברבדית ריהאנה, שנכתבה והופקה על ידי ני-יו ומיקל אריקסון בהשראת להקת הרוק האמריקאית אוונסנס. השיר יצא כסינגל השני מתוך האלבום ב-2 במאי 2006. במקור שם השיר היה אמור להיקרא "Murderer" (רוצחת) אך הוחלט לשנות את שמו כדי לא לגרום לרושם אלים. מבחינה לירית השיר מדבר על אישה שבוגדת בבן זוגה ומתחרטת על כך.
השיר קיבל ביקורות חיוביות מהמבקרים ששיבחו את קולה של ריהאנה בשיר אך מתחו ביקורת על המילים. השיר זכה להצלחה רבה כאשר הגיע לעשירייה הפותחת ב-19 מדינות שונות בין היתר גם בבריטניה וארצות הברית. בארצות הברית השיר הצליח להגיע למעמד פלטינה. הקליפ לשיר פורסם בחודש יציאת השיר ובוים על ידי אנתוני מנדלר. הקליפ מציג את ריהאנה לכודה במשולש אהבה כאשר היא מתאמצת לבחור בין בן זוגה למאהב שלה ומצטערת על כך שהיא נאלצת לבגוד בו. על מנת לקדם את השיר ריהאנה הופיעה איתו בטקס MOBO Awards ובפרסי המוזיקה העולמית ובנוסף גם בארבעת סיבובי ההופעות הראשונים שלה.
פיתוח ושחרור
בזמן שהקליטה את אלבומה הראשון פגשה ריהאנה את הזמר ני-יו אבל הם לא יכלו לשתף פעולה ביחד אף על פי שריאהנה רצתה לשתף איתו פעולה אחרי ששמעה את השיר Let Me Love You של הזמר מריו אותו ני-יו כתב. כאשר ההקלטות לאלבומה השני החלו היא שקלה לעבוד איתו. בסופו של דבר השניים החלו לעבוד ביחד והוא עבד איתה על השיר הזה וביחד עם צמד המפיקים "StarGate" הם כתבו והפיקו את השיר ואילו דבי מונזי שימשה כעוזרת הפקה ופיל טאן ומקבה רידיק סיפקו את ייצור הקול, השיר הוקלט באולפנים שונים בניו יורק ולאס וגאס. ריהאנה אמרה כי השיר היה משהו חדש עבורה בגלל שהיו היה בלדה.
השיר שוחרר ב-2 במאי 2006 ובקנדה השיר שוחרר ב-20 ביוני 2006 להורדה דיגיטלית לתחנות הרדיו העכשוויות בארצות הברית ב-29 ביוני 2006. בנוסף השיר שוחרר לרדיו אך בגרסה שונה שבה המילה "gun" (אקדח) מצונזרת בשיר. ב-17 ביולי 2006 שוחררו שבעה רמיקסים שונים של השיר ל-iTunes של מדינות שונות וביניהם צרפת, גרמניה, איטליה וארצות הברית. ב-25 ביולי 2006 השיר שוחרר בבריטניה כעותק פיזי שבנוסף לשיר עצמו ישנה גם גרסה אינסטרומנטלית שלו, גרסת מיקס רדיו והקליפ של השיר. באוגוסט אותה שנה גרסה זו שוחררה גם בגרמניה וצרפת.
הרכב מוזיקלי
השיר הוא שיר פופ ו-R&B שאורכו 3:46 דקות. במקור השיר היה אמור להיות שיר בעל אופי עצוב ואפל יותר בהשראת להקת הרוק האמריקאית אוונסנס ושמו היה אמור להיות "Murderer". בהתחלה השיר היה אמור להיות בליווי פסנתר וכלי הקשה בלבד אך מאוחר יותר נוספו כלי הקשה נוספים לשיר. ההרכב המוזיקלי של השיר נוהל על ידי רוב מונסי.
בהתייחסו לפיתוח של השיר בריאיון ל- Sound on Sound אחד מאנשי הצד של סטארגייט אמר: "אני מגלה שכמה שזה נשמע טבעי זזה לא היה כל כך טבעי להשתמש בצלילי מיתר, אבל העניין היה יותר על הבחירה של איך מנגן ומתכנת את המיתרים." בשיר ישנם 72 ביטים פר דקה וריהאנה שרה את השיר בסולם C כשאר קולה נע בין תווים נמוכים (F#3) לתווים גבוהים (C#5) וההפך.
על פי ברנדי ג' טקסון מ-MTV השיר הוא "בלדה מרירה" שמראה צד חדש בריהאנה. בריאיון ל-MTV הסבירה ריהאנה את המשמעות של המילה רוצחת בשיר: "אני מכנה את עצמי רוצחת בשיר הזה, כלומר, אני לוקחת את חייו של הבחור הזה על ידי זה שפגעתי בו ובגדתי בו, הוא יודע, וזה גורם לו מרגיש כל כך רע "אנחנו תמיד יוצאים מנקודת הנחה שבנים הם אלה שבוגדים אך בסוף אנחנו מגלים שבנות בוגדות גם. בראיון נוסף עבור "Newsday", היא אמרה כי: "Unfithful" שאב השראה מתוך מערכת יחסים שהיא הייתה בה בגיל 14." היא הוסיפה כי אופי היחסים אינו היה פיזי.
ביקורות והישגים
השיר קיבל ביקורות חיוביות מרוב מבקרי המוזיקה. קלפה סאנה מ"ניו יורק טיימס" תיארה את השיר כ"קינה פופולרית ומעוררת גיחוך- אך לא בלתי נעימה". קוונטין בי. האף מ-"PopMatters" כתב כי "'Unfithful' היא בלדה מכוונת היטב עם מחרוזת ניגוני פסנתר דרמטיים", אך הוא מתח ביקורת על המילים של השיר אותם כינה "מלודרמטיות באופן מוגזם וחסרות חרטה". סאל צ'ינקומאני ממגזין "Slant Magazine", אמר: "הבלדה המלודרמטית, העמוסה במחרוזות, היא, אם בכלל, הסינגל השני מתוך האלבום השני של אמנית שאפתנית כמו ריהאנה, ועם מילים כמו: אני לא רוצה להיות רוצחת/ האהבה שלנו, האמון שלו/ אני יכולה גם לקחת אקדח ולשים אותו על ראשו, גורם לה להרוויח נקודות בונוס רק בשביל שהיא תהיה פאקינג מוזרה"
סטיב ג'ונס מ-USA Today כתב כי "בעוד שהבלדות האחרות באלבום לא היו חזקות, 'Unfaithful', שבו [ריהאנה] עוסקת בהשלכות של הבגידה שלה מראה עומק". סיליה סאן מיגל, מ"וייב", שיבחה את השיר וציינה כי היא מעניקה לריהאנה "כריזמה חדשה, טווח קולי מוצק ויכולתה לעורר רגש עמוק." דן צ'רנס מ"וושינגטון פוסט" תיאר את הסינגל כ"חשבון כנה של אי-יושרה". סוקר ממגזין "בילבורד" השווה את השיר לעבודתה של ביונסה והגיע למסקנה כי השיר מגלה את ריהאנה כ"סולנית צעירה ההולכת וגדלה." בראיון על עבודתו של ני-יו מאורה מ"אידולטור" השווה את השיר ל-"Irreplaceable" וכינה את שני השירים כ"ממתקים לאוזן".
הצלחה במצעדים
השיר הגיע למקום השישי בארצות הברית והפך לשיר השלישי של ריהאנה שמגיע לעשירייה הפותחת במדינה. בנוסף הוא הגיע למקום הראשון במצעד שירי הדאנס של בילבורד והפך לשיר השלישי שלה לעשות את זה. כ-3 חודשים לאחר יציאתו הוא כבר הגיע למעמד פלטינה במדינה. בקנדה השיר זכה להצלחה רבה אף יותר כאשר הגיע למקום הראשון במדינה. באוסטרליה השיר הגיע למקום השני וזכה למעמד זהב. בניו זילנד השיר הגיע למקום הרביעי.
באירופה השיר זכה להצלחה רבה כאשר הגיע לעשירייה הפותחת ב-14 מדינות שונות ביבשת והגיע למקום השני במצעד האירופאי הכללי. בהונגריה ובשווייץ השיר הגיע למקום הראשון והגיע למעמד זהב בשווייץ. בנורווגיה השיר הגיע למקום השני שם נשאר שבועיים רצופים. גם באוסטריה השיר הגיע למקום השני ושהה במצעד 27 שבועות. גם בגרמניה ובאירלנד השיר הגיע למקום השני ובדנמרק, בלגיה (פלנדריה) וצ'כיה השיר הגיע למקום השלישי. בסלובקיה השיר הגיע למקום החמישי, למקום השישי בשוודיה, למקום השביעי בצרפת ולמקום התשיעי בהולנד. בבריטניה השיר הגיע למקום השני שם גם הגיע למעמד זהב עם מכירות של 315 אלף עותקים ומאוחר יותר הוא נכנס שוב למצעד בשנים 2010 ו-2011 למקום ה-35 וה-50 בהתאמה. סך הכל מכר השיר בעולם 4.8 מיליון עותקים.
וידאו קליפ
הקליפ לשיר בוים על ידי אנתוני מנדלר אשר מאוחר יותר ביים בין היתר קליפים נוספים של הזמרת כמו "Disturbia" ו-Russian Roulette". הקליפ נחשף לראשונה ב-MTV ב-1 במאי 2006 ומאוחר יותר שוחרר להורדה דיגיטלית ב-iTunes. הקליפ נפתח בסצנה בה נראית ריהאנה יושבת במסעדה עם בן זוגה וכאשר הוא עוזב את השולחן לזמן מה בחור שיושב בשולחן ממול שולח לה פתק, היא קוראת את הפתק אך מסתירה אותו שבן זוגה חוזר לשולחן. לאחר מכן השיר מתחיל להתנגן ונראות סצינות של ריהאנה ובן זוגה מבלים ובמקביל נראית ריהאנה נכנסת לתוך חדר שבו יש נגן המנגן בפסנתר ומאוחר יותר מתגלה שזה הוא המאהב שלה. בהמשך נראות סצינות נוספות שלהם נפגשים ובסתר ואף מתנשקים בסצנת הפסנתר. בסוף הקליפ נראית ריהאנה שהיא מחבקת את בן זוגה האמיתי כשאר דמעות זולגות מעיניה. הקליפ שאב השראה מהסרט בוגדת משנת 2002.
הופעות חיות
על מנת לקדם את השיר ריהאנה ביצעה אותו במספר הופעות חיות. ב-26 ביולי אותה שנה היא ביצעה אותו בתוכנית Total Request Live של MTV. בנוסף היא פתחה את טקס ה-MOBO Awards שהיא מבצעת את השיר ובאותה שנה ביצעה אותו גם בטקס פרסי המוזיקה העולמית. בנוסף היא גם ביצעה אותו בכל ארבעת סיבובי ההופעות הראשונים שלה בין היתר גם בסיבובי ההופעות Good Girl Gone Bad Tour ו-Loud Tour אשר שוחררו ב-DVD. בנוסף היא גם ביצעה את השיר כאשר הייתה מופע החימום בסיבוב ההופעות של קניה וסט Glow in the Dark Tour. בנוסף עם שחרור אלבומה הרביעי ריהאנה הופיעה באקדמית בריקסטון בלונדון בחסות נוקיה שם גם ביצעה את השיר. ב-11 בדצמבר 2010 הופיעה עם השיר בתוכנית אקס פקטור בבריטניה ביחד עם הזוכה של התוכנית שם גם ביצעה את השיר What's My Name?.
גרסאות כיסוי
השיר זכה לגרסת כיסוי בסרט ההודי Kadhalil Vizhunthen תחת השם "Unakkena Naan".
הזמר עומר אדם תרגם את השיר והוציא לאור את הביצוע לתירגום. בספטמבר 2022 בתוכנית הכוכב הבא הזמרת יהלום דוד ביצעה את התרגום של עומר אדם לשיר.
מקונג
נהר המקונג הוא אחד הנהרות הגדולים ביבשת אסיה. הנהר, שאורכו 4,350 ק"מ, הוא ה־11 באורכו בעולם.
בנהר מגוון ביולוגי עשיר, וזוהו בו למעלה מ-1,200 מיני דגים שונים. הוא משמש כמקור פרנסה חשוב לדיג. חיים בו מינים ייחודיים רבים, חלקם בסכנת הכחדה.
חלק מהנהר עובר במחוז יונאן שבסין, לצד הנהרות יאנגצה וסלווין, אשר בו הם מהווים יחד מסגרת טבעית וביולוגית מיוחדת כתחום האזורים המוגנים בשלושת הנהרות המקבילים ביונאן במעמד אתר מורשת עולמית.
בשטח סין לבדה נבנו על הנהר 11 סכרים, ועוד סכרים בתכנון. בהמשך הנהר, בשטח לאוס, נבנו שבעה סכרים. הסכרים הקלו על מצוקת החשמל בארצות שלאורכו, אך גם הציפו שטחי ישוב, צמצמו את הדגה וכן פגעו בחקלאות של האוכלוסייה הקרובה לנהר הנאמדת בכשישים מיליון נפש.
במאה ה-10 לפנה"ס, בשפך נהר זה התחילה תרבות סא היון.
קילברן
קילברן היא שכונה בצפון-מערב לונדון, אנגליה, אשר מחולקת בין רובע ברנט לרובע קמדן, עם חלק קטן בתוך רובע ווסטמינסטר. השכונה נמצאת כ-3.75 ק"מ מצפון-מערב לצ'רינג קרוס. הכביש הראשי, על ציר צפון-מערב לדרום-מזרח, הוא קילברן היי רוד (Kilburn High Road), והוא מהווה קטע מכביש A5, שהוא הגבול בין הרבעים ברנט וקמדן. תוואי הכביש חופף בחלקו לדרך רומאית עתיקה. ראשית היישוב בקילברן היא מן המאה ה-12, אז הוקם מנזר על גדת נחל קילברן. כיום קילברן היא שכונה הומה ורב-תרבותית, ובה הריכוז הגבוה ביותר של אירים בלונדון, וכן אחוז ניכר של אוכלוסייה אפריקאית-קריבית. השכונה נמנית עם 35 אזורי המרכז ב"תוכנית לונדון" (2004) של לונדון רבתי.
שבעת המופלאים (סרט, 2016)
שבעת המופלאים (באנגלית: The Magnificent Seven) הוא סרט מערבון-פעולה אמריקאי משנת 2016 שבוים בידי אנטואן פוקואה ונכתב בידי ניק פיזולטו וריצ'רד וונק. הסרט מהווה רימייק לסרט בעל אותו השם משנת 1960 שבעצמו היווה רימייק עבור סרט יפני משנת 1954 הנקרא "שבעת הסמוראים". בסרט מככבים דנזל וושינגטון, כריס פראט, אית'ן הוק, וינסנט ד'אונופריו, לי ביונג-הון, מנואל גרסיה-רולפו, היילי בנט, מאט בומר, מרטין סנסמאייר ופיטר סארסגארד. הסרט מתרחש בשלהי המאה ה-19 בארצות הברית (שנת 1879) ומספר את סיפורה של עיירה שתושביה שוכרים שבעה ציידי ראשים על מנת להילחם בתעשיין מושחת ששואף להשתלט על אדמות העיירה.
הסרט יצא לאקרנים ב-23 בספטמבר 2016 ב-IMAX, בארצות הברית וברחבי העולם. בישראל הסרט יצא לאקרנים ב-22 בספטמבר 2016. צילומי הסרט החלו ב-18 במאי 2015 בצפון באטון רוז' שבלואיזיאנה, כאשר אתרי צילום נוספים כללו גם את סנט פרנציסוויל וזכארי שבמדינת לואיזיאנה. הסרט יצא בהפצת סרטי קולומביה ובהפקת מטרו גולדווין מאייר. זהו הסרט האחרון שהמלחין ג'יימס הורנר הספיק להלחין לו את הפסקול (הוא נפטר בשנת 2015), אם כי הוא לא הספיק להלחין את פסקול המלא אלא רק חלק ממנו, את עבודת ההלחנה השלים ידידו סיימון פרנגלן.
קילברן
דמוגרפיה
בקילברן מספר קבוצות אתניות, בהם אירים, אפרו-קריביים, הודים, בנגלדשים, פקיסטנים, אריתראים ואתיופים.
שבעת המופלאים (סרט, 2016)
הסרט זכה לביקורות מעורבות, אולם צוות השחקנים והפסקול זכו לשבחים רבים. הסרט גרף 161 מיליון דולר אל מול תקציב של 108 מיליון דולרים.
קילברן
דמוגרפיה
קשה לייצר סטטיסטיקה מדויקת של הדמוגרפיה בקילברן בשל השתייכותה לשלושה רבעים שונים. כחצי האוכלוסייה מוגדרת "בריטית לבנה" או "לבנה אחרת".
שבעת המופלאים (סרט, 2016)
עלילת הסרט
בשנת 1879, תעשיין מושחת בשם ברתולומאו בוג צר על עיירת הכורים רוז קריק וטובח בקבוצה מקומית בראשות מתיו קאלן כאשר הם מנסים להתנגד לו. אשתו של מתיו, אמה קאלן וידידהּ, טדי קיוּ, רוכבים אל העיר הקרובה בחיפוש אחר מישהו שיכול לעזור להם. בדרכם הם נתקלים בסם צ'יזהולם, אשר בתחילה מסרב לבקשת העזרה שלהם עד שהוא לומד על מעורבותו של בוג.
קילברן
רכבת תחתית ועילית
בקילברן מספר קווי רכבת, בעיקר מזרח-מערב, אשר מחברים אותה לשאר לונדון. בקילברן התחנות הבאות של הרכבת התחתית של לונדון ושל הרכבת העילית:
שבעת המופלאים (סרט, 2016)
עלילת הסרט
צ'יזהולם יוצא לגייס קבוצה של ציידי ראשים שיוכלו לעזור לו להתמודד עם בוג. הוא מגייס תחילה את המהמר ג'וש פאראדיי ומאוחר יותר מצטרף אליהם הצלף גודנייט רוביצ'ו, המומחה לסכינים, בילי רוקס, הגשש המיומן ג'ק הורן, לוחם הקומאנצ'י "קציר אדום" ופורע החוק המקסיקני הידוע לשמצה, ואסקז (מנואל גרסיה-רולפו).
קילברן
ספורט
בקילברן שני מועדוני כדורגל (אחת מ-12 החברות הראשונות בהתאחדות הכדורגל נוסדה בקילברן ב-1863, וממנה בא הנשיא הראשון של ההתאחדות), מועדון ראגבי, ומועדון הרלינג.
שבעת המופלאים (סרט, 2016)
עלילת הסרט
בהגיעם לרוז קריק, השבעה מוצאים עצמם במהרה בחילופי ירי מול יד ימינו של בוג, מק'קאן ואנשיו. הם מצליחים להרוג 22 מהם ולהוביל את השריף המושחת משם עם אזהרה לעזוב את רוז קריק לבדו. בהניחם שהדבר יביא אליהם את בוג ואנשיו בתוך שבוע, שבעת ציידי הראשים ואמה קאלן מתחילים לאמן את תושבי העיר לקראת ההגנה על ביתם. רוביצ'ו, החש רדוף מזוועות המלחמת האזרחים שנטל בה חלק, מחליט לעזוב את הקבוצה מחשש לכך שהוא יביא להרג מיותר.
בוג מגיע עם אנשיו ותוקף את העיר, אך הם נופלים למארב מתוכנן של תושבי העיר. מתפתח קרב יריות שבמהלכו רוביצ'ו חוזר וחובר לקבוצה. או-אז, בוג חושף את הנשק הסודי שהוא הביא איתו, מקלע גאטלינג, שבאמצעותו הוא הורג חפים מפשע רבים. משהם מבינים שעוצמת הנשק של בוג עדיפה בהרבה על שלהם, השבעה מניסים מהעיר את הנשים והילדים. בזמן הזה, הורן נהרג על ידי דאנלי, לוחם קומאנצ'י שחבר לבוג (שנהרג מאוחר יותר על ידי "קציר אדום").
רוביצ'ו ורוקס נהרגים בזמן ירי מקלע הגאטלינג בעוד פאראדיי מחליט להקריב את עצמו על מנת להרוס את מקלע הגאטלינג ושאר אנשיו של בוג. פאראדיי רוכב לעבר בוג ואנשיו בעוד הם יורים בו מספר רב של פעמים. לבסוף מצליח פאראדיי לפוצץ מקל דינמיט ליד המקלע ובכך הוא נהרג תוך כדי שהוא הורס את המקלע והורג את מפעיליו. בוג בורח אל העיר, שבה הוא מתייצב מול צ'יזהולם. צ'יזהולם מצליח לפרוק את בוג מנשקו ופוצע אותו. כאשר צ'יזהולם מניס את בוג אל הכנסייה של העיירה, הוא חונק את בוג ומגלה כי בוג ואנשיו אנסו ורצחו את אמו ואחיותיו במהלך פשיטה כמה שנים קודם לכן, כאשר צ'יזהולם ניצל בעור שיניו כאשר הם ניסו להוציאו להורג בתלייה. לאחר מכן בוג נורה למוות על ידי אמה קאלן, בעודו מושיט יד אל אקדח שהיה מוסתר בנעלו.
בעוד גופותיהם של פאראדיי, רוביצ'ו, רוקס והורן קבורים בעיר כגיבורים, צ'יזהולם, ואסקז ו"קציר אדום" רוכבים הרחק משם. הסרט מסתיים כאשר אמה קאלן מעירה כי גבורתם גרמה לשביעייה להתפרסם כ"מופלאים".
צוות השחקנים ודמויות
שבעת המופלאים דמויות אחרות
פיתוח וליהוק
הסרט הוכרז בשנת 2012. ב-4 בדצמבר 2014 דווח שכריס פראט נמצא במגעים להצטרף לסרט ביחד עם דנזל וושינגטון. ב-20 בפברואר 2015 היילי בנט הוכרזה כמי שתגלם את אלמנתו של אדם השוכרת את שירותיהם של השבעה כדי לנקום את מותו.
פיטר סארסגארד הצטרף לסרט ב-20 במאי 2014 לתפקיד הנבל הראשי בסרט. ב-21 במאי של אותה השנה אית'ן הוק, לי ביונג-הון ווינסנט ד'אונופריו לוהקו לתפקידיהם של ג'ק הורן, בילי רוקס וגודנייט רוביהוקס בהתאמה. ב-22 במאי 2014 השחקנים מאט בומר ולוק גריימס לוהקו לתפקידים קטנים בסרט.
מוזיקה
המלחין ג'יימס הורנר הוכרז ככותב והמלחין הרשמי של פסקול הסרט, אך הוא הלך לעולמו ב-22 ביוני 2015. ביולי 2015, כחודש אחרי מותו של הורנר, הבמאי אנטואן פוקואה גילה שהפסקול כבר נכתב והולחן בידי הורנר עצמו וכי הוא תכנן זאת כהפתעה עבור הבמאי. אחד מידידיו של הורנר, סיימון פרנגלן, נשכר להלחין את שאר פסקול הסרט. הפסקול הוצא לאור בידי חברת סוני הקלטות והיה הפסקול השלישי והאחרון שהוצא לאור לאחר מותו של הורנר.
רבי שמעון בן יהוצדק
רבי שמעון בן יהוצדק היה תנא מדור האחרון ויש סוברים שגם השתייך לדור הראשון של האמוראים.
עשרות ממאמרי רבי שמעון בן יהוצדק צוטטו על ידי תלמידו רבי יוחנן.
זיהויו
ישנה מחלוקת האם רבי שמעון בן יהוצדק היה אמורא ארץ ישראלי מהדור הראשון ורבו של ר' יוחנן או תנא בדור האחרון.
ויש אומרים שהיו שני אנשים בשם זה, אחד תנא ואחד אמורא.
סיפורי ר' שמעון בן יהוצדק
במסכת שמחות מובא מעשה פטירתו בעיר לוד ואחיו יוחנן בן יהוצדק, בא מארץ הגליל התאחר בבואו עד אחר שכבר ש"סתמו עליו את הגולל" וכיוון שהתייחסו ככהנים באו בשאלה אם הוא רשאי להיטמא לאחיו אחר שכבר קברוהו, תשובת החכמים הייתה שאסור לו להיטמא אלא יפתחו את הקבר ויראה את פני אחיו מרחוק בלבד בלי להיטמא לו.
מסופר במסכת סנהדרין שכאשר הלך בדרך יחד עם רבי חייא בר זרנוקי וריש לקיש, ריש לקיש טבע את הפתגם הידוע "הלב יודע אם לעקל אם לעקלקלות".
מובא בירושלמי כי שמעון בן יהוצדק היה משתבח בקפיצותיו שבשמחת בית השואבה.
עדנה סובול
עדנה סוֹבּוֹל (נולדה ב-1944) היא מעצבת במה ותפאורה ובמאית ישראלית.
קורות חייה ופועלה
סובול נולדה בחיפה ולמדה בתיכון חוגים. היא בוגרת החוג לתולדות האמנות בסורבון בפריז, ובעלת תואר מוסמך בחוג לתולדות האמנות באוניברסיטה העברית בירושלים. סובול החלה את דרכה בתיאטרון העירוני חיפה, תחילה כאסיסטנטית למעצב הבמה משה שטרנפלד, וכעוזרת במאי ומעצבת תלבושות. כן הייתה אוצרת לאמנות מודרנית במוזיאון חיפה לאמנות.
סובול עיצבה במה עבור התיאטרון העירוני חיפה, תיאטרון אורנה פורת לילדים ונוער, תיאטרון נווה צדק, צוותא, תיאטרון בית ליסין, הבימה, הקאמרי, החאן הירושלמי, תיאטרון הרצליה והתיאטרון העירוני באר שבע.
בשנת 1991 ביימה בתיאטרון הבימה את ההצגה "סולו", שכתב בעלה, המחזאי יהושע סובול.
משפחתה
סובול נשואה למחזאי יהושע סובול ולהם שני ילדים, המוזיקאי יהלי סובול והשחקנית לשעבר נטע סובול.
Beyond: Two Souls
Beyond: Two Souls (בתרגום חופשי לעברית: מעבר: שתי נשמות) הוא משחק וידאו מסוגת הפעולה-הרפתקאות ונרטיב אינטראקטיבי, אשר פותח על ידי Quantic Dream והופץ על ידי Sony Computer Entertainment ב-8 באוקטובר 2013 לקונסולת המשחקים פלייסטיישן 3, ב-24 בנובמבר 2015 לקונסולת המשחקים פלייסטיישן 4 וב-22 ביולי 2019 למערכת ההפעלה Microsoft Windows.
תקציר העלילה
העלילה מתמקדת בג'ודי הולמס, אישה צעירה שמאז לידתה, מלווה אותה ישות על-טבעית בשם איידן. בילדותה, ג'ודי נלקחה למחלקה לחקר פעילות על טבעית בארצות הברית, DPA, על ידי צמד החוקרים, נתן דוקינס וקול פרימן, על מנת שיוכלו לחקור אותה.
המשחק מתחיל כשג'ודי מתחילה לעבוד כסוכנת CIA, תוך כדי שהיא מנסה להיזכר בעברה המסתורי, וכיצד היא נלקחה לבסיס הצבאי המוגן. כשג'ודי מתחילה לעבוד כסוכנת CIA. לאחר זמן מה, היא מחליטה לערוק ולהתחיל לחיות כפליטה. קודם לכן, ב-CIA, ג'ודי פוגשת את רייאן קלייטון, אותו היא שונאת בהתחלה, אך בהתאם לבחירתו של השחקן, היא יכולה להתאהב בו ואף להיכנס למערכת יחסים רומנטית איתו. לאחר שערקה מה-CIA, ג'ודי מתחילה במסע גורלי, בו היא תגלה שהיא למעשה אומצה וכי אימה הביולוגית אושפזה במחלקה אליו היא נלקחה, שאיידן, הישות העל טבעית שמחוברת אליה, הוא למעשה אחיה התאום שנהרג לאחר שחבל הטבור נכרך סביב צווארו בלידה ושכוונותיו ה"תמימות" לכאורה של נתן דוקינס הן למעשה אפלות ביותר.
השחקן יכול לשלוט בג'ודי ובהחלטותיה ובאיידן והכוחות שלו, והעלילה מתפתחת באמצעות נרטיב אינטראקטיבי, דילוג קדימה ואחורה בין נקודות שונות ומגוונות בחייה של ג'ודי, המכסות יותר מ-15 רגעים שונים ומקומות שג'ודי ביקרה בהם. העלילה מכסה פרקים רבים ושונים, בין היתר, ניתן למצוא: לחימה לצידו של רייאן בסומליה, התאקלמות במשפחה אינדיאנית ששולטת עליה ישות מרושעת בשם "ייטסו" (באנגלית- Yé'iitsoh), חילוץ בבית חולים מוכה ישויות מרושעות, חיים בתוך קבוצת הומלסים שנאבקים לשרוד את החורף, ויילוד תינוק.
בסוף המשחק, השחקן ייאלץ לבחור, האם ברצונו להשאיר את ג'ודי בחיים או להרוג אותה. אם יחליט להרוג אותה, ג'ודי תצטרף לאימה המתה ותיאלץ להשאיר את רייאן להתאבל עליה. ואם יחליט להשאיר אותה בחיים, ג'ודי תיאלץ לבחור האם ברצונה להמשיך לחיות את שאר חייה לבד, להתאקלם מחדש בקבוצת ההומלסים, לחיות יחד עם המשפחה האינדיאנית, או להינשא לרייאן ולנסוע איתו לירח דבש.
ביקורות
האתר "Digital Spy" נתן את הציון 10 בטענה ש:
האתר "Playstation Universe" נתן את הציון 9.5
האתר "IGN" נתן את הציון 6 בטענה ש:
רות זוטא
רות זוטא הוא מדרש אגדה למגילת רות. השם 'זוטא' ניתן לו כדי להבחינו מהמדרש האחר למגילה - רות רבה הארוך יותר.
מהדורות
מהדורה אלקטרונית של החיבור קיימת במאגרים של האקדמיה ללשון העברית והיא מבוססת ברובה על כתב יד מהגניזה הקהירית ובמקומות החסרים ההשלמות הן על פי כתבי יד פרמה. יש הבדלים לא מעטים בין מהדורת בובר ובין מהדורת האקדמיה. עד כה, לא יצא לאור מהדורה מדעית של החיבור.
מקצת מן החיבור התפרסם גם בידי שמחה אסף על פי כתב יד נוסף.
שימוש
לדעת לוי גינצבורג, אף ספר הזוהר עשה שימוש במדרש.
ירבועניים
ירבועניים או הֵטֵרוֹמִיסִיִּים (שם מדעי: Heteromyidae) הם משפחת מכרסמים החיים באמריקה הצפונית במחילות עמוקות באזורים חמימים ויבשים כמנו מדבריות וערבות עשב יבשות, אף שחלקם חיים גם בצפונה של אמריקה הדרומית ביערות ואזורים ממוזגים יותר.
הירבועניים מזכירים מאוד את הירבועים וכמותם הם בעלי רגליים אחוריות ארוכות וכן זנב ארוך המאפשרות להם לקפץ ולהימלט מטורפים. עם זאת הם אינם קרובי משפחה שלהם ומקורבים דווקא לבוניים ולחולדי השק שחיים כמותם בצפון אמריקה.
גיל כהן מגן
גיל כהן-מגן, (נולד ב-1971) הוא צלם ישראלי.
ביוגרפיה
בוגר לימודי צילום במכללת הדסה, צילם עבור "ידיעות אחרונות", "הארץ" ועיתונים ומגזינים נוספים בארץ ובעולם. ב־2001 החל לעבוד כצלם קבוע בסוכנות הידיעות רויטרס ישראל, ועבד שם עד שנת 2010.
כיום, עובד כצלם פרילנס עבור עיתונים ומגזינים ישראלים ובינלאומיים, סוכנות הידיעות הצרפתית AFP ועיתון הארץ. עבודותיו הוצגו בתערוכות יחיד וקבוצתיות בגלריות ומוזיאונים בארץ ובעולם, ביניהם מוזיאון ישראל, מוזיאון ארץ ישראל ומוזיאון תל אביב. במקביל, מרצה בתחום הצילום באוניברסיטאות ומכללות בארץ ובעולם. זוכה מקום ראשון בנושא חדשות בתחרות "עדות מקומית" (צילומי עיתונות בישראל) בשנת 2009.
פרסם ספר צילומים "בחצרות החסידים"- התמונות העוסקות בחיים הדתיים החסידיים 2011.
חולדי השק
חולדי השק הידועים גם בכינוי גופרים (שם מדעי: Geomyidae) הם משפחת מכרסמים החיים בטבע באמריקה הצפונית והמרכזית. הם מזכירים את הנברן ומתנהגים כמוהו, אך הם קרובי משפחה של הירבועניים והבוניים האמריקאים.
מאפיינים
חולדי השק חיים בחבורות משפחתיות מתחת לאדמה, שם הם גם מאחסנים את מזונם. הם יוצאים אל פני השטח רק כדי לאסוף מזון. קצב הרבייה שלהם גבוה והגורים נולדים ערומים ופגיעים, והם נסמכים על הוריהם. גופם קטן ואפור, אורכו אינו עולה על 200 מ"מ ומשקלם קרוב ל-230 גרם. הזכרים גדולים מהנקבות. הם אוכלים צמחים שונים, פקעות, ירקות מאכל כמו חסה, גזר וצנון וגם חרקים, תולעי אדמה, חשופיות וכדומה. במקרים מסוימים הם עלולים להיות מטרד קשה לחקלאים, עקב התחפרותם מתחת לצמחים בעלי שורשים ופגיעה קשה בהם עקב כך. הם גם אוכלים את רוב הצמחים, כולל צמחים רעילים. הם עצמם נטרפים על ידי עופות דורסים, נחשים, זאבים, קויוטים וסמוריים שונים. הם יכולים לנשוך בחוזקה את טורפיהם ולגרום להם פציעות רציניות. מסיבה זו רצוי להימנע מלהחזיק אותם ביד.
דרך בורמה (בורמה)
דרך בורמה הייתה דרך שנסללה במהלך מלחמת סין–יפן השנייה, הובילה אספקה מבורמה לדרום סין ועקפה את השליטה של כוחות האימפריה היפנית בנמלי הים.
פריצת דרך בורמה
במהלך מלחמת סין–יפן השנייה שהחלה לפני מלחמת העולם השנייה כבשה האימפריה היפנית, חלקים גדולים של סין, ובכללם את שאנגחי ואת בירת סין נאנג'ינג. הפיקוד הסיני עבר לתוך היבשת, כשהוא מנותק ממקורות אספקה חיצוניים - הן רוסיים והן מערביים. בעבודת כפיים עצומה חוברו דרכי סחר עתיקות שקישרו את בורמה (כיום מיאנמר) ודרום מזרח סין שהוחזקה על ידי הצבא הסיני, בראשות צ'יאנג קאי שק (גיאנג ג'אישה). בכך הובטח משלוח אספקה מבורמה, שהייתה מושבה בריטית אותה עת. דרך בורמה, המובילה מן העיר לאשיוֹ שבבורמה, בדרך הררית ומפותלת לאורך כ-1130 קילומטר, לקונמינג בירת מחוז יונאן שבדרום סין, נסללה על ידי 200,000 פועלים סינים. הדרך נסללה בשנת 1937 והושלמה בשנת 1938. במלחמת העולם השנייה, עד הכיבוש היפני של בורמה ב-1942, מילאה הדרך תפקיד אסטרטגי חשוב כאשר בעלות הברית השתמשו בה כדי להעביר ציוד מלחמתי לסין. הסחורות שהובאו לבורמה בדרך הים, נפרקו בנמל רנגון (היום יאנגון) ומשם הובלו ברכבת ללאשיו, מקום בו החלה דרך בורמה. דרך זו שימשה כנתיב אספקה עיקרי של ציוד לחימה ותומך לחימה לסין, בימי מלחמת סין יפן השנייה ובראשית מלחמת העולם השנייה. זמן לא רב לאחר פרוץ מלחמת העולם השנייה בגזרה הפאסיפית, כבשו היפנים את בורמה כולה וניתקו את הנתיב. הבריטים נאלצו לסגת להודו והאספקה לסין בוצעה באמצעות רכבת אווירית מוטסת מעל ה"גבנון" (The Hump), אך בגלל השליטה היפנית בבורמה נאלצו המטוסים לטוס בנתיב ארוך מעל הרי ההימאליה והאספקה הייתה מועטה ולא מספקת.
דרך סטילוול (דרך לדו)
הבריטים והאמריקאים ריכזו כוחות בהודו, ובמקביל אימנו אלפי חיילים סינים. לקראת סוף שנת 1942 החלו כוחות בעלות הברית בגיבוי סיני במתקפה נגד היפנים בבורמה, כשבמקביל החל מאמץ הנדסי עילאי של פריצת דרך מקצה מסילת הברזל בעיירה לדו (כיום במדינת אסאם שבהודו), מזרחה לבורמה, במטרה לחברה לצומת מונג-יו (Mong-yu) שבדרך בורמה המושבתת. המאמץ נמשך כשנתיים ובמהלכן נסללה דרך בידי 15,000 אמריקנים בראשות גנרל ג'וזף סטילוול (מהם כ-10,000 שחורים) וכ-35,000 פועלים מקומיים, כשהסלילה מתבצעת תוך לחימה וכיבוש של הכוחות האמריקנים/סינים וכוחות הברית בראשות הבריטים. עם סיום כיבוש צפון בורמה מידי היפנים, חוברו שתי הדרכים, ודרך בורמה המקורית הורחבה וחוזקה. המהנדסים אף הניחו במהלך הבנייה, לאורך 748 הקילומטר של הדרך, צינור נפט במקביל לדרך כדי לתדלק את כלי הרכב.
עם סיום הבנייה בינואר 1945, היו יכולות להגיע שיירות מהודו לסין. אורך המסלול המלא היה יותר מ-1,700 קילומטרים והנסיעה של השיירה הראשונה ארכה יותר מעשרים יום. הדרך החדשה נקראה "דרך לדו" ושם נוסף אותו נתן המפקד העליון צ'יאנג קאי שק הוא "דרך סטילוול" על שם הגנרל האמריקאי ג'וזף סטילוול שהוביל את המהלך. משתתף נוסף במערכה סמוכה לשחרור בורמה היה צ'ארלס אורד וינגייט, אשר מצא את מותו בהודו, עם שובו מביקור של כוחותיו שלחמו בבורמה. הוא נהרג בהתרסקות במטוס נוסעים אמריקני, עם רוב נוסעים אמריקנים בטיסה מנהלתית, ולכן נקבר בארצות הברית ולא בבריטניה.
בהשאלה, דרך בורמה הישראלית הוא כינויה של הדרך שנסללה במהלך מלחמת העצמאות ועקפה את הכוחות הערבים שהטילו מצור על ירושלים.
ניסויי ירבוע
הניסויים פתחו שרשרת של 217 ניסויים גרעיניים צרפתים, שנערכו עד לשנת 1996. בסך הכל נערכו 22 מהם באלג'יריה, בשני אתרים שונים. יתר הניסויים נערכו באיי פולינזיה הצרפתית שבאוקיינוס השקט.
הניסויים
הניסויים הגיעו בתום תהליך פיתוח של פצצת ביקוע גרעיני, שהחל בשנת 1954. הם נערכו בעיצומה של מלחמת אלג'יריה באתר הניסויים הצבאיים הצרפתים CSEM (Centre Saharien d'Expérimentations Militaires). האתר, במדבר הסהרה האלג'יראי, שימש עד אז לניסויים בטילים ורקטות.
הניסוי הראשון, ירבוע כחול, היה הניסוי הגרעיני הצרפתי הראשון בהיסטוריה. הוא נערך ב-13 בפברואר 1960. פצצת פלוטוניום שהונחה בראש מגדל בגובה של 105 מטרים הפיקה עוצמת התפוצצות של 65 קילוטון TNT. בהשוואה לניסויים הגרעיניים הראשונים של ארצות הברית, ברית המועצות ובריטניה היה הניסוי הזה רב העוצמה מכולם.
הניסוי השני, ירבוע לבן, נערך ב-1 באפריל 1960. הפעם הונח המתקן הגרעיני בעומק של כשבעה מטרים מתחת לפני הקרקע. הושגה בו עוצמת התפוצצות של 10 קילוטון. ההתפוצצות פערה לוע באדמה, אשר מולא בהמשך.
הניסוי הרביעי נקרא ירבוע ירוק. הוא נערך ב-25 באפריל 1961, ארבעה ימים לאחר פרוץ מרד הגנרלים באלג'יריה, שמטרתו הייתה לחולל הפיכה צבאית בצרפת. הניסוי עצמו היה מתוכנן מראש אך מועדו הוקדם כדי להביא להשמדת המתקן הגרעיני ולמנוע אפשרות שהמורדים יניחו עליו את ידם. גם הפעם הונחה הפצצה על גבי מגדל בגובה של 50 מטרים. הניסוי נועד להשיג עוצמה של 6 קילוטון לפחות, אך הושגה בו עוצמה של 500 טון בלבד.
ח'וסרו ושירין
ח'וסרו ושִירִין (בפרסית: خسرو و شیرین; ח'סרו ו שירין) הוא שמו של רומן טרגי פרסי מפורסם. לב העלילה הוא סיפור אהבה ממקור פרסי המופיע בחלק מהפואמות ההיסטוריות־אפיות של השאהנאמה. סיפורם של ח'וסרו ושירין מבוסס על דמויות היסטוריות שמשוררים פרסים מתקופה מאוחרת יותר שיוו להן אופי רומנטי. לעיתים נקרא הסיפור גם "שירין ופַרְהָאד".
עלילה
הסיפור מתאר את אהבתו של המלך הסאסאני ח'וסרו השני לנסיכה ארמית, שירין.
גרסתו של נט֗אמי מתחילה בתיאור לידתו של ח'וסרו, והשכלתו. אחר כך מסופר על סעודה של ח'וסרו בבית איכר, שעליה נזף בו אביו חמורות. ח'וסרו מבקש את מחילתו. הורמיז הרביעי, אביו, שכעת מרוצה מבנו, סולח לו. באותו הלילה רואה ח'וסרו בחלום את סבו אנושירוַאן. אנושירוַאן מבשר לו על אישה בשם שירין, על סוס בשם שבדיז, על מוזיקאי בשם ברבד ועל ממלכה גדולה, היא פרס.
שַפור, חבר קרוב של ח'וסרו, צייר במקצועו, מספר לח'וסרו על הנסיכה הארמנית מאהין בנו ועל אחייניתה, שירין. בשומעו את תיאוריו של שפור על תכונותיה חסרות הרבב של שירין, הנסיך הצעיר מתאהב. שפור מגיע לארמניה כדי לחפש את שירין. שפור מוצא את שירין ומציג בפניה את דמותו של ח'וסרו. שירין מתאהבת בח'וסרו ובורחת למדאִן (מחוזא), בירתו של ח'וסרו; באותו הזמן ח'וסרו בורח מזעמו של אביו, ויוצא גם הוא לחפש את שירין.
בדרך מוצא ח'וסרו את שירין עירומה, מתקלחת וחופפת את שיערה השופע. שירין מבחינה בו, אך משום שח'וסרו טייל בבגדי איכר, הם אינם מזהים זה את זה. ח'וסרו מגיע לארמניה, שם מקבלת את פניו שַׁמירה, מלכת ארמניה, וזו מספרת לו כי שירין יצאה למדאִן. שפור נשלח בשנית להביא את שירין. כששירין מגיעה שוב לארמניה, ח'וסרו נאלץ לחזור למדאן בשל מות אביו. שני האוהבים ממשיכים ללכת בכיונים נגדיים עד שח'וסרו מאבד את מלכותו בגלל גנרל בשם ברהאם צ'ובין, ובורח לארמניה.
באותו הזמן מתאהב ארכיטקט ושמו פרהאד בשירין, והופך ליריבו של ח'וסרו במשולש האוהבים. ח'וסרו לא יכול להישאר עם פרהאד, ולכן הוא שולח אותו לַגלות בהר ביסותון תוך שהוא מטיל עליו משימה בלתי אפשרית – לחצוב מדרגות מסלעי הצוק. פרהאד מתחיל במשימה בתקווה שח'וסרו יאפשר לו להינשא לשירין. תחת זאת שולח ח'וסרו שליח לפרהאד, המבשר לו בשורת איוב כוזבת: שירין מתה. בשומעו את החדשות הכוזבות, פרהאד משליך עצמו מראש ההר ומת. ח'וסרו כותב מכתב לשירין, המביע את צערו על מותו של פרהאד. זמן קצר לאחר תקרית זו מתה גם מרים, ושירין מגיבה לח'וסרו במכתב ניחומים נוסף.
בטרם יציע ח'וסרו נישואים לשירין, הוא מנסה לקיים יחסי מין עם אישה נוספת בשם שֶכַּר באספהאן, דבר המעכב פעם נוספת את איחוד האוהבים. לבסוף הולך ח'וסרו אל טירתה של שירין כדי לראותה. שירין מבחינה שח'וסרו שיכור ואינה מאפשרת לו להיכנס לטירה. היא בעיקר נוזפת בו על יחסיו עם שֶכַּר. עצוב ודחוי, חוזר ח'וסרו לארמונו.
גרסתו של נט֗אמי
על אף שהסיפור היה ידוע עוד לפני נט֗אמי, הוא הביא את הסיפור לרמתו הרומנטית הגבוהה ביותר. בניגוד לשאהנאמה, המתמקד בהיסטוריה, במלכותו ובקרבותיו של ח'וסרו, נט֗אמי החליט להתמקד בהיבט הרומנטי של הסיפור.
כאשר ביקש הסולטאן הסלג'וקי ארסלן מנט֗אמי שיר אהבה אפי מבלי לפרט עוד, נט֗אמי בחר את סיפורם של ח'וסרו ושירין, המתרחש באזורו ומבוסס לפחות בחלקו על עובדות היסטוריות, על אף שכבר בתקופה זו היה הסיפור עטוף בהילה של אגדה.
רווחת הסברה כי זוהי אחת מיצירותיו הטובות ביותר של נט֗אמי, וכי כתיבתה נמשכה 16 שנים; אשתו, אפק, מתה זמן קצר לאחר השלמת היצירה. ליצירתו זו של נט֗אמי היו עוד גרסאות חדשות רבות.
מלבד פירדוסי, שירו של נט֗אמי הושפע גם מאסעד גורגאני ומשירו ויס וראמין המדבר על דברים דומים.
מכ"ם מולטיסטטי
מכ"ם מולטיסטטי היא מערכת מכ"ם המכילה תפזורת מרחבית של רכיבי מערכת מכ"ם מונוסטטי ו\או ביסטטי באזור הכיסוי של המערכת. דרישה חשובה של מערכות אלו, המתבססות על הרכיבים המפוזרים גאומטרית, היא הצורך להיתוך מידע בין מרכיבי המערכת השונים. הפיזור המרחבי מאפשר למכ"ם מולטיסטטי את היכולת לבחון אפקטים שונים של המטרה בו זמנית. הפוטנציאל לקבלת המידע הנוסף נותן למערכת יתרון גדול על פני מערכות מכ"ם קונבנציונליות.
מכ"ם מולטיסטטי הוא המכונה לעיתים קרובות 'מכ"ם מרובה אתרים' או 'מכ"ם מרושת', והוא ממש רעיון דומה למאקרו-ביזור בתקשורת. מימוש ספציפי של מכ"ם מולטיסטטיים שורשים בתקשורת הוא מכ"ם MIMO.
מאפיינים
מאחר שמכ"ם מולטיסטטי עשוי להכיל את גם רכיבים מונוסטטיים וגם רכיבים ביסטטיים, היתרונות והחסרונות של כל מכ"ם יהיו רלוונטיים גם במכ"ם המולטיסטטי המתכלל אותם. מערכת עם N משדרים ו M מקלטי יכיל NM זוגות, שכל אחד מהם עשוי לפעול בזווית ביסטטית שונה ושח"ם שונה. להלן מספר מאפיינים הייחודיים לסידור מולטיסטטי, שבו מספר רב של זוגות  משדר-מקלט:
זיהוי
הגדלת שטח הכיסוי של מערכת מכ"ם מולטיסטטי ניתן להשגה פשוט על ידי הגדלת הפריסה הגאומטרית באזור כך שתהיה סבירות גבוהה יותר שמטרות יהיו קרובות לצמד משדר-מקלט וכך יתקבל יחס אות לרעש גבוה יותר.
גיוון מרחבי עשוי להיות מועיל גם כאשר משלבים מידע ממספר זוגות משדר-מקלט אשר נמצאים באזור כיסוי משותף. על ידי שקלול והיתוך פרטי מידע נקלטים, ניתן לעשות אופטימיזציה להליך הגילוי כאשר נותנים דגש על החזרים חזקים יותר המתקבלים מערכים מונוסטיים או ביסטטיים של שח"ם, או מנתיבי התפשטות מועדפים, כאשר מעריכים אם קיימת בתווך מטרה. העיקרון אנלוגי לגיוון אנטנות (Antenna Diversity) המשמש לשיפור קליטה בתקשורת אלחוטית.
העיקרון שימושי במיוחד כאשר ישנן תופעות לוואי של ריבוי נתיבים או הצללה אשר גוררים ביצועים ירודים מבחינת גילוי אם רק מכ"ם בודד נמצא בשימוש.
אחד מאזורי העניין הבולטים הוא בסביבת הפרעות ימיות (Sea Clutter), כאשר השינויים ברפלקטיביות ובדופלר יכולים להוכיח מועילים עבור זיהויים במכ"ם מולטיסטטי.
כלי רכב חמקניים רבים תוכננו להחזיר אנרגיית שידור של מכ"ם הרחק מכיוונים צפויים על ידי מקורות המכ"ם כדי להשאיר חתימה נמוכה ככל שניתן במערכת מכ"ם מונוסטטי. אולם, לשם כך אנרגיה רבה יותר מוסטת לכיוונים שמכ"ם מולטיסטטי קולט ועל ידי כך כלי טיס חמקני יתגלה ולפעמים אף ביתר קלות מאשר כלי טיס שאינו חמקני.
רזולוציה
רזולוציה עשויה להתקבל עקב גיוון מרחבי. למכ"ם קונבנציונלי בדרך כלל יש רזולוציית חיתוך גרועה,אי לכך ניתן להשיג שיפור משמעותי דרך חיתוך של אליפסות טווח ביסטטיות קבועות.
זה כרוך בתהליך של שיוך גילויי מטרה בדידים בלתי תלויים כדי ליצור זיהוי משותף. בשל אופיין המאתגר של מטרות יש פוטנציאל, אם מספר מטרות קיימות, לכפילויות או מטרות "רוח רפאים" לאחר היתוך הנתונים. אלו יכולים להיות מופחתים עם עלייה בכמות ואיכות המידע (למשל, שימוש בנתוני דופלר, תוספת של גיוון מרחבי במערכת מכ"ם מולטיסטטית).
רבלה (ארץ חמת)
רבלה היא עיר בארץ חמת, המוזכרת בתנ"ך כמקום מפקדתם של פרעה נכה ונבוכדנצר.
לורן טיילור
לורן אלכסנדרה טיילור (באנגלית: Lauren Alexandra Taylor, נולדה ב-16 ביוני 1998) היא שחקנית וזמרת אמריקאית הידועה בשל גילומה של שלבי מרקוס בתמיד ביחד, ובנוסף בשל גילומה של הרפר ריץ' בסדרה ריצ'י ריץ'.
רבלה (ארץ חמת)
אזכורים
בכלח נמצא מכתב ששלח המושל האשורי ברבלה אל מלך אשור. במכתב זה מוזכרת רבלה בסמיכות לקדש.
על יהואחז בנו של יאשיהו מסופר בתנ"ך:
לורן טיילור
חיים וקריירה
טיילור נולדה בליטלטון, קולורדו וגדלה בסן דייגו, קליפורניה.
רבלה (ארץ חמת)
אזכורים
לאחר מכן מסופר על צדקיהו בעת חורבן בית ראשון:
הרבלה מקדם לעין
השם "רבלה" מופיע פעם אחת נוספת בתנ"ך בתיאור גבולות ארץ ישראל בפרשת מסעי, שם כתוב:
הדיעות חלוקות האם רבלה זאת היא רבלה בארץ חמת או רבלה אחרת. היו שזיהו את "רבלה מקדם לעין" עם רבלה בארץ חמת ובהתאם זיהו את "העין" באזור חמת. אחרים טענו שלא ייתכן שרבלה בארץ חמת, הנמצאת צפונית ללבוא חמת תהיה זהה עם רבלה מקדם לעין הנמצאת דרומית ללבוא חמת. בנוסף, הפנו לכך שהתנ"ך מדגיש שוב ושוב שרבלה היא בארץ חמת, ומכאן שסביר שהייתה עוד "רבלה" במקום אחר. היו שטענו שיש לקרוא את "הרבלה" בפסוק כתואר של שפם, כלומר מדובר בשפם במחוז רבלה, ועל כן רבלה היא אכן רבלה של חמת.
לורן טיילור
חיים וקריירה
בגיל 14, היא פתחה את המופע של הלהקה ווילסון פיליפס, בנוסף היא פתחה גם את המופעים של מייקל בולטון, ונסה ויליאמס ודבי גיבסון. היא הייתה גם אחת ממופעי הפתיחה של יריד הקאנטרי של קליפורניה בדל מר ב-2015.
רבלה (ארץ חמת)
במקורות יהודיים
בתלמוד בבלי מובא מימרא של רבי אבהו שרבלה היא אנטוכיה ובתלמוד ירושלמי ובמדרש רבה מזוהה רבלה עם "דפני של אנטוכיא".
רש"י כותב שרבלה הייתה על הגבול הצפוני של ארץ ישראל. על הפסוק ביחזקאל: "בחרב תפלו על גבול ישראל אשפוט אתכם וידעתם כי אני ה'", הוא כותב: "בסוף הגבול והיא רבלה ארץ חמת היא אנטוכיא שם נשפט צדקיהו ביד נבוכדנצר כמו שנאמר בספר (מלכים ב כה) שם שחט את בניו שם נקר את עיניו והיא סוף הגבול שנאמר במרגלים ובכמה מקומות עד לבא חמת".
זיהוי
רבלה מזוהה בתל זראעה, על הגדה המזרחית של האורונטס, 800 מטר צפונית מזרחית לכפר רבלה, הנמצא כ-34 ק"מ מדרום לחומס, וכ-12 קילומטר דרומית לקדש המזוהה בתל נבי מנד. זיהוי זה נסמך על שם הכפר רבלה המשמר את השם רבלה. התל חולש על דרך האורך הראשית של בקעת הלבנון.
יש המזהים את תל זראעה גם עם "שבתן" המוזכרת בתיאורים של קרב קדש.
בזכרונותיו של קלוד קונדר הוא כתב על ביקורו בכפר רבלה שאין בכפר עתיקות וכך גם כתב עוד קודם לכן יוסיאס פורטר.
בסקרים ארכאולוגיים בתל נמצאו חרסים המתוארכים למן תקופת הברונזה התיכונה ועד תקופת הברזל. כיום על התל נמצא בית קברות.
עמנואל וליקובסקי חלק על הזיהוי המקובל של רבלה ליד הכפר רבלה וטען שרבלה נמצאת בתל נבי מנד, המזוהה לרוב כקדש.
אליהו בן חיים
הרב אליהו בן חיים (נולד ב-1940) הוא ראש ישיבה ודיין אורתודוקסי ספרדי, אב בית הדין "מקור חיים", ומנהיג בולט בקהילה הספרדית בניו יורק. ראש ישיבה בישיבת רבנו יצחק אלחנן.
תולדותיו
נולד בארץ ישראל. אביו סאלח בצלאל עלה מאיראן ואמו שמחה נולדה בגאורגיה. למד בישיבת פורת יוסף מפי ראש הישיבה הרב עזרא עטיה, הרב בן ציון אבא שאול והרב עובדיה יוסף. הוכר כעילוי ובגיל 17 נסמך להוראה ולדיינות בידי ראש הישיבה.
כבחור בן עשרים, התמנה בשנת 1962 כר"מ בישיבת בית הרש"ל בירושלים, וכעבור חמש שנים הפך לראש הישיבה. בשנת 1973 החל ללמד בסמינר למורים על שם הרא"מ ליפשיץ.
בשנת 1975 נשלח לשמש כרב בקהילה היהודית בטהראן שבאיראן מטעם הסוכנות היהודית. בעת המהפכה האיראנית בשנת 1979 היגר לארצות הברית עם משפחתו והתמנה כרב קהילת המשהדים הגדולה בקווינס שלימים העתיקה את מקומה לגרייט-נק, לונג איילנד.
בשנת 1993 החל ללמד כר"מ בישיבת רבנו יצחק אלחנן (ישיבה יוניברסיטי) וחמש שנים מאוחר יותר התמנה כראש ישיבה.
הרב בן חיים עוסק בצרכיה הרוחניים של הקהילה היהודית, נישואין, גיטין, גיורים, בית דין לדיני ממונות, וכן במתן הכשר "מהדרין" לבתי עסק בניו-יורק וסביבתה.
ג'ונד אל-אורדון
ג'ונד אל-אורדון (בערבית: جُـنْـد الْأُرْدُنّ, תעתיק: גֻ'נְד אלאֻרְדֻּן, "המחוז הצבאי של הירדן") היה אחד מחמשת המחוזות הצבאיים ("ג'ונד" ) של "בילאד א-שאם" (הארץ שמצפון לחצי האי ערב, סוריה רבתי, כולל ארץ ישראל) בתקופה המוסלמית המוקדמת. הג'ונד נוסד תחת שלטונם של הראשידון (הח'ליפים הראשונים) ובירתו הייתה טבריה במשך כל תקופת הח'ליפות האומיית והעבאסית. הוא כללה את דרום הר הלבנון, הגליל, דרום החורן, רמת הגולן, ורוב הצד המזרחי של עמק הירדן.
נפות וערים מרכזיות
החלוקה של ארץ ישראל לנפות ולמחוזות בתקופת השלטון המוסלמי, הייתה בדרך כלל זהה לזו שבתקופה הרומית והביזנטית. האזור שנקרא "פלשתינה סקונדה", וכלל את הגליל ואת האזור שממזרח לעמק הירדן ולכנרת, נקרא מעתה "ג'ונד אורדון", ובירתו נשארה טבריה. המונח "ג'ונד" משמעותו כאן חטיבה צבאית גדולה, ולכן השימוש במונח הזה מצביע על כך שלחלוקה המנהלית היה תחילה אופי צבאי, וכי הייתה זהות בין הפיקוד הצבאי והמנהל. גבולותיו של ג'ונד אל-אורדון משקפים תודעה של הקשר ההיסטורי-כלכלי והביטחוני בין הגליל ובין הגולן.
בתקופה המוקדמת של השלטון המוסלמי, כל ג'ונד היה מחולק לאזורים, "אִקלימים" (מונח שמקורו ביוונית: klema). ה"אִקלים" היה מחולק למחוזות, "כּוּרוֹת" (ביחיד "כּוּרָה", מונח שמקורו ביוונית: khora, וברבים כֻּוַר או אַכְּוַאר). בין המחוזות ("כּוּרוֹת") של ג'ונד אורדון היו: טבריה, סַאמִרַה (צפון השומרון), ביסאן (בית שאן), פחל (פלה), ג'רש, בית ראס, ג'דר, אַבִּל, סוסיה, צפוריה (ציפורי), עכא (עכו), קדס (קדש נפתלי) וצור. צור הייתה הנמל של ג'ונד אל-אורדון.
הגאוגרף בן המאה ה-10 אבן אל-פקיה טען שמלבד בירתו בטבריה, המחוזות הראשיים ("כּוּרות") של האורדון היו שומרון (אל-סמירה, כלומר שכם), בית שאן, קדס, פלה, ג'רש, עכו וצור (סור). הגאוגרף אל-מוקדסי (המחצית השנייה של המאה ה-10) מציין שהערים העיקריות של המחוז היו בירתו טבריה, קדס, צור, עכו, פראד'יה, כאבול, בית שאן, לג'ון ואד'ריעת (דרעא). הגאוגרף בן המאה ה-13 יאקות אל-חמאווי מנה את ה"כּוּרות" של אורדון כטבריה, בית שאן, עכו, בית ראס, ג'דר (ג'יידור, אזור הסמוך למזרח רמת הגולן), צור וציפורי (ספוריה).
מדרום לג'ונד אל-אורדון היה ג'ונד פלסטין, שירש את מקומה של פלשתינה פרימה. אולם הגבול הדרומי של ג'ונד אל-אורדון בבקעת הירדן אינו ברור, שכן לפי אחת המסורות השתרע ג'ונד פלסטין עד בית שאן בצפון, ואילו לפי דברי אחרים, כל בקעת הירדן, כולל ים המלח וסביבותיו, ואף אילת, הייתה כלולה בג'ונד אל-אורדון. הגאוגרפים בני המאה ה-10 אבן חווקל ואלאצטח'רי  ציינו שאזור הע'ור לאורך נהר הירדן בין "אגם טבריה" לבית שאן בדרום (עמק הירדן), היה שייך לג'ונד אורדון, בעוד שמשם דרומה לים המלח היה שייך לג'ונד פלסטין. הגאוגרף אחמד אל-יעקובי (המאה ה-9) טען כי הע'ור, שבירתו הייתה יריחו, היה כפוף לג'ונד דמשק.
בשנת 740 לערך התיישבו חיילים בני שבטים מארץ ישראל בספרד, והקימו ברייה (Reiyo) בסביבת מאלגה, מחוז משלהם, שקראו לו "ג'ונד אורדון".
לאיוש גארדוני
לאיוש גארדוני (מקודם גרינברגר, בהונגרית: Gárdonyi Lajos; בודפשט, 27 באוקטובר 1896 – סרביה, בור (מחנה ריכוז), 1945) היה שחקן קולנוע ותיאטרון יהודי-הונגרי שניספה בשואת יהודי הונגריה.
ביוגרפיה
לאיוש גרינברגר נולם במשפחה יהודית כבנם של מוריץ גרינברגר ושל פאני רוזנברג. אחד מאחיו היה הצייר גזה פאפ. את לימודיו התיכוניים סיים בבודפשט. הוא למד לאחר מכן (משנת 1920) בבית הספר למשחק של סידי ראקושי. בסוף השנה הופיע במבחן שנתי סופי בתפקיד "סמל לוריו" באופרטה "Nebántsvirág". בשנת 1920, כסטודנט, קיבל חוזה בתיאטרון מרכז העיר. בשנת 1925 הפך לשחקן בתיאטרון הקומדיה של בודפשט, שם הופיע ב-25 בספטמבר בתפקיד ריקרדו במחזה "ג'נטלמנים" של ג'ון גולסוורתי. מאז ואילך, הקריירה שלו נסקה, ועד 1938 נשאר חבר בתיאטרון הקומדיה. בינתיים הופיע בכמה תיאטראות נוספים, במשך הזמן הארוך ביותר, בין 1926 לבין 1937, הופיע על "במת טרז קְרוּט" (Teréz körúti Színpad). הוא שינה את שמו לגארדוני בשנת 1929 (261488/1929). ב-1 ביולי 1929, בבודפשט, נשא את אנה פודור ילידת העיר צגלד, בתם של דיולה פודור ושל מריה פלאגט, שהייתה צעירה ממנה בחמש שנים.
משנת 1939 רוב השחקנים היהודים או ממוצא יהודי לא הורשו להיות חברים בתיאטראות בשל החוקים ה (אנטי) יהודיים (במיוחד החוק היהודי השני והחוק היהודי השלישי). לכן משנת 1940, הקהל שבפניו יכלו להופיע היה יהודי במסגרת אומיקה - ההתאחדות הלאומית היהודית-הונגרית לחינוך בתיאטרון גולדמארק על פי רוב.
לאחר שנלקח למחנות של שירות העבודה (עבודות כפייה לגברים יהודים במסגרת הצבא ההונגרי) הוא נשלח למחנה הריכוז בור, בסרביה, שם מצא את מותו. זיכרונותיו פורסמו תחת הכותרת "קרה במקרה" (בודפשט, 1942).
"הוא היה אפיזודיסט, לפי הסיווג הרשמי, קומיקאי. אבל אני לא זוכר שום עיצוב דמות שלו שבו הוא שירת רק הומור וצחוק. לכל דמות שהעלה לבמה היה רקע מיוחד, אווירה שיכולה הייתה לעורר תחושת מגע ורחמים גם עם הדמות הכי צוחקת". כתב עליו מבקר האמנות לאיוש באלינט בספרו בשנת 1964.
מיכל אפשטיין
מיכל אפשטיין (נולדה ב-5 במרץ 1981) היא כדורסלנית עבר ישראלית. שיחקה בליגת העל בכדורסל נשים ובנבחרת ישראל בכדורסל נשים. משמשת כעוזרת מאמן באליצור רמלה.
ביוגרפיה
אפשטיין נולדה וגדלה ברחובות, בתם של איירין ורוג'ר. בנעוריה שיחקה טניס. היא החלה לשחק כדורסל במסגרת נבחרת הקאדטים של ישראל, אליה הצטרפה לאליפות אירופה ב-1996, שם למדה לראשונה את חוקי המשחק. היא עברה ללמוד בתיכון קריית שרת חולון וזכתה עם נבחרת בית הספר באליפות ליגת העל לתיכונים ובאליפות העולם לתיכונים ב-1999 שהתקיימה בישראל. בגיל 16 הצטרפה לסגל הקבוצה הבוגרת של אליצור חולון. היא זכתה עמה בגביע המדינה והגיעה לגמר הפלייאוף. ב-2000 עברה לבני יהודה.
לאחר שירותה הצבאי נסעה לארצות הברית והחלה לשחק בליגת המכללות של ה-NCAA. תחילה שיחקה במדי קבוצת אוניברסיטת פרובידנס. היא הייתה הקלעית המובילה של הקבוצה בעונתה השנייה עם 14.3 נקודות למשחק והובילה את הקבוצה גם באסיסטים עם ממוצע של 2.6 למשחק. לאחר שתי עונות עברה לשחק באוניברסיטת בוסטון, בשל חוקי ה-NCAA לגבי מעבר בין קבוצות, נאלצה להחמיץ את כל עונת 2003/04. בעונת 2004/05 שותפה במשך דקות מועטות בלבד במשחקיה הראשונים של הקבוצה והודיעה על עזיבתה בדצמבר 2004. במהלך תקופתה בבוסטון סבלה יחד עם חברותיה לקבוצה מהתנכלויות של המאמנת קלי גרינברג. הפרשה נחשפה ב-2014 לאחר תלונות שהוגשו נגד גרינברג מצד ארבע שחקניות הקבוצה, להן הצטרפה גם אפשטיין ושחקנית עבר נוספת בקבוצה.
בשובה לישראל הצטרפה באמצע העונה למכבי אשדוד וסייעה לה להישאר בליגה הראשונה. במאי 2005 חתמה בהפועל תל אביב וזכתה עמה באליפות הליגה. היא פתחה את העונה כשחקנית מובילה בקבוצה, אך נאלצה לעבור ניתוח להסרת התוספתן ונעדרה ממשחקים רבים.
ב-2006 עברה לאליצור רמלה, במהלך העונה עברה למכבי אשדוד. ב-2008 הצטרפה למכבי רמת חן. היא זכתה עמה בגביע המדינה, ובעונתה השנייה ברמת חן מונתה לקפטן הקבוצה. ב-2012 הייתה ממובילות מאבק הכדורסלניות הישראליות באיגוד הכדורסל בשל ההחלטה להעלות את מספר השחקניות זרות שיכולות לשחק בו זמנית על המגרש לארבע. המאבק כלל את השבתת הליגה. היא שוחררה מרמת חן, חזרה לאליצור רמלה, זכתה עמה באליפות ליגת העל ובגביע המדינה ופרשה ב-2014. משמשת עוזרת מאמן באליצור רמלה ומדריכה בבית הספר לכדורסל בנות הפועל ראשון לציון.
אפשטיין שיחקה בנבחרות ישראל הצעירות ובנבחרת ישראל בכדורסל נשים, כולל באליפויות אירופה בכדורסל ב-2003, ב-2007, ב-2009 וב-2011.
Zabbix
Zabbix הוא תוכנה בקוד פתוח המשמש לניטור תשתיות IT כגון רשתות, שרתים, מכונות וירטואליות ושירותי ענן. Zabbix אוספת ומציגה מדדים בסיסיים.
תיאור
זאביקס, שפורסמה תחת התנאים של GNU General Public License גרסה 2, היא תוכנה חופשית שאינה דורשת רישיון כדי להשתמש באף אחת מהתכונות שלה. למרות ש-Zabbix היא תוכנת קוד פתוח, היא מוצר תוכנת פיתוח סגור, שפותחה על ידי Zabbix LLC שבסיסה בריגה לטביה.
בתחילת ההיסטוריה שלה, Zabbix תוארה כפשוטה להגדרה בהשוואה לפתרונות ניטור אחרים. עם זאת, מאוחר יותר זה נחשב על ידי כמה צורך כמות משמעותית של תצורה ידנית. כמוצר קוד פתוח אולם Zabbix מתמקדת בשימוש בכלים ופונקציונליות קיימים, כמו גם בפתרונות קנייניים כדי להשיג פתרון ניטור ניתן להרחבה.