cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
ואדי ניסנאס
אתרים
בין האתרים הידועים בשכונה, "שוק הוואדי" המצוי ברחובותיה המרכזיים של השכונה - רחוב הוואדי ורחוב יוחנן הקדוש, קתדרלת אליהו הנביא היוונית-קתולית מלכיתית וכנסיית יוחנן הקדוש האנגליקנית, וכן בית הגפן – מרכז יהודי-ערבי לתרבות. בגבול השכונה עומד מוזיאון חיפה לאמנות, השוכן במבנה אבן משנות ה-30 של המאה ה-20 ששימש בעבר כבית ספר אנגליקני ומאוחר יותר כבתי ספר עבריים ובשנות ה-70 נפתח כמוזיאון. בוואדי פועלים, זה מול זה, שתי חנויות פלאפל מהמפורסמות בחיפה פלאפל הזקנים ופלאפל מישל, ויש הטוענים שמהטובות בארץ; שאליהן מובילים מדריכי טיולים את מטייליהם, וכן מסעדות עממיות רבות.
בכיכר סולל בונה נמצאת תחנת הכרמלית העיקרית המשרתת את ואדי ניסנאס, לידה עומד מגדל הנביאים מכוסה-המראות, שבשנות ה-80 שכן בו מרכז קניות ששימש את שכונת הדר הסמוכה ומאז שנות ה-90 הפעילות בו דלה. ב-1995 נפתח בו תיאטרון אלמידאן ("הכיכר"), ראשון התיאטראות הערביים בישראל שנתמך על ידי המדינה. בקרבתו, במורד רחוב כורי, נמצאים משרדי ההסתדרות ומועצת הפועלים.
בתרבות
השכונה תוארה ביצירותיהם של הסופרים אמיל חביבי וסמי מיכאל. חביבי גדל בשכונה, וכתב עבור היומון "אל-איתיחאד" בתקופה שבה מערכת היומון הייתה ממוקמת בשכונה. יצירותיו הביוגרפיות כ"אח'טיה" מתארות את הווי הוואדי. סמי מיכאל מיקם בשכונה את עלילת ספרו "חצוצרה בואדי" (1987), שבה תיאר סיפור של אהבה בין ערביה ישראלית ליהודי, עולה חדש מרוסיה, על רקע הווי השכונה. המשורר חסן אל בוחיירי נולד וגדל בשכונה לפני מלחמת העצמאות.
Midnights
Midnights (בעברית: חֲצוֹת) הוא אלבום האולפן העשירי של הזמרת-יוצרת האמריקאית טיילור סוויפט. הוא יצא לאור ב-21 באוקטובר 2022 בהוצאת ריפבליק רקורדס. על האלבום הכריזה לראשונה בטקס פרסי הווידאו קליפים של MTV לשנת 2022, והוא אלבום האולפן הראשון של סוויפט מאז אלבומי הפולק האלטרנטיביים שלה משנת 2020, Folklore ו-Evermore. הוא אלבום קונספט העוסק בהרהורים ליליים, ששיריו נכתבו והופקו על ידי סוויפט והמפיק המוזיקלי ג'ק אנטונוף.
בהשראת "הלילות חסרי השינה" בחייה של סוויפט, Midnights כולל ליריקה שתוארה כוודאית ומסתורית; היא עוסקת בהרהורים אודות חרדה, חוסר ביטחון, ביקורת ומודעות עצמית, נדודי שינה וביטחון עצמי. מבחינה מוזיקלית, האלבום כולל סגנונות מוזיקליים כדוגמת אלקטרוניקה, דרים פופ, פופ לחדר שינה וסגנונות מוזיקת צ'יל-אאוט, המתפרסת על צליל הסינת'פופ של אלבומי הפופ הקודמים של סוויפט. השירים מאופיינים בגרובים עדינים, תוך שימוש בסינתיסייזרים בסגנון וינטג', מכונת תופים ומקצבי היפ הופ/R&B. לאחר קידום מצומצם של אלבומיה משנת 2020, חזרה סוויפט לקדם בצורה רחבה יותר את Midnights בדומה לצורה שאפיינה את אלבומיה הקודמים. היא חשפה את רשימת הרצועות בסדרת טיקטוק בשם Midnights Mayhem with Me שפורסמה ב-21 בספטמבר עד 7 באוקטובר 2022. שבע רצועות בונוס יצאו בהפתעה ב-21 באוקטובר. Midnights זכה לשבחים ביקורתיים נרחבים ובין-לאומיים על ההפקה ה"מאופקת" המאפיינת את שיריו, כמו גם כתיבתם ה"כנה" והיכולות הקוליות שלה. ב-Metacritic קיבל ציון משוקלל של 85 בסך הכול.
Midnights זכה להצלחה מסחרית גדולה בכל הפורמטים של הזרמת מוזיקה. הוא שבר עשרות שיאים, ביניהם: אלבום הפופ עם הפתיחה הגדולה ביותר בהיסטוריה (ביממה הראשונה ליציאתו) באפל מיוזיק (כלל עולמי), האלבום עם הפתיחה הגדולה ביותר בהיסטוריה (ביממה הראשונה ליציאתו) באמזון מיוזיק (כלל עולמי), האלבום עם הפתיחה הגדולה ביותר בהיסטוריה (ביממה הראשונה ליציאתו) בספוטיפיי (ארצות הברית): 88 מיליון השמעות והאלבום עם הפתיחה הגדולה ביותר בהיסטוריה (ביממה הראשונה ליציאתו) בספוטיפיי (כלל עולמי): 185 מיליון השמעות. בהמשך, הפך לאלבום עם הפתיחה הגדולה ביותר בהיסטוריה לתקליט ויניל. כמו כן, שברה סוויפט את שיאה של מדונה כאשר הפכה לאמנית המהירה בהיסטוריה שהשיגה תשעה אלבומים במצטבר שדורגו בראש מצעד האלבומים הבריטי. בנוסף לכך, הפך לאלבום עם מרבית השירים שדורגו בו-זמנית בעשירייה הפותחת בהוט 100: 10 שירים בסך הכול.
רקע כללי
ב-28 באוגוסט 2022, בעת שקיבלה את פרס הווידאו קליפים של MTV בקטגוריית "קליפ השנה" עבור סרטה הקצר, All Too Well, הכריזה סוויפט על אלבום חדש שעתיד לצאת ב-21 באוקטובר 2022. היא גם אמרה, "[...] אני אספר לכם יותר בחצות". זמן קצר לאחר מכן, אתר האינטרנט ורשתות המדיה החברתית שלה עודכנו במשפט "פגשו אותי בחצות" יחד עם שעון ספירה לאחור כדי לשקף את ההכרזה. בחצות, 29 באוגוסט, חשפה סוויפט את שמו של אלבום האולפן העשירי שלה ואת עטיפתו ברשתות החברתיות שלה, המציגה 13 רצועות. היא גם שיתפה שהאלבום זמין להזמנה מראש ותיארה אותו כ"סיפורים שמתארים 13 לילות ללא שינה הפזורים לאורך חייה". ב-21 בספטמבר 2022, עלתה סוויפט ללייב בטיקטוק וחשפה שתחל סדרה שבה תחשוף את שמות שירי האלבום באופן רנדומלי. הכותרת הראשונה שנחשפה היא של הרצועה השלוש-עשרה "Mastermind". ב-23 בספטמבר חשפה את כותרת הרצועה השמינית "Vigilanre Shit". השירים הבאים שהוכרזו היו "" (רצועה 7), "Midnight Rain" (רצועה 6), "Maroon" (רצועה 2) ו-"Anti-Hero" (רצועה 3) שעליו אמרה שהוא אחד השירים האהובים עלייה שכתבה, ושהוא מתמודד עם תחושות קשות של הרגשה שהיא לא בן אדם. לאחר מכן הוכרזו "Bejeweled" (רצועה 9), "Karma" (רצועה 11), "Lavender Haze" (רצועה 1), "You're on Your Own, Kid" (רצועה 5), "Labyrinth" (רצועה 10), "Sweet Nothing" (רצועה 12) ו-"Snow on the Beach" בהשתתפות הזמרת-יוצרת האמריקאית לנה דל ריי (רצועה 4).
שירים
"Lavender Haze" הוא שיר פופ קצבי המאופיין בגרוב אפלולי.
אמנות גרפית
עם ההכרזה על האלבום, ערוצי עיתונות העלו השערות שתלבושת המוסקינו של סוויפט לאפטר פארטי של ה-VMAs – אוברול מיני כחול כהה מעוטר בכוכבי כסף – תאפיין את האסתטיקה של כלל האלבום. בניתוח התמונות השיווקיות של האלבום, תיארו ב-The Ringer את האסתטיקה כ"זוהרת, אך בצורה אישית וקרירה, בניגוד לזוהר הפופסטאר הגדול", כאשר צבע כחול החצות דומיננטי בפלטת הצבעים וצילומי הרטרו הכוללים שימוש בריפוד. לוחות המרכיבים שעון ו"עיצוב חדרי משפחה של שנות ה-60/70" הם גם חלק מ-Midnights. בווג העירו שסגנון האופנה של סוויפט מזכיר את שנות ה-70, והדבר מסמן יציאה מהלבוש הכפרי והקוטג'קור שאימצה ל-Folklore ול-Evermore. מבקרת האופנה ג'ס קרטנר-מורלי מצאה שזה מזכיר את עטיפת האלבום של (1974) של להקת הרוק האנגלייה רוקסי מיוזיק ואת התמונות של האמן הצרפתי גאי בורדין  עבור ווג צרפת.
עטיפת האלבום
גרפיקת העטיפה הסטנדרטית של Midnights היא מינימליסטית. היא נוצרה בהשראת עטיפות תקליטי ויניל מיושנות, אשר כללו את רשימת רצועות האלבום על כריכותיהן. התצלום של סוויפט המופיע בעטיפת האלבום מציג כשהיא מאופרת עם צללית כחולה, תוחם עיניים שחור ושפתיה האדומות הייחודיות, כשהיא מתבוננת במצית נוצצת המוחזקת ליד פניה. הגופן בו נעשה שימוש הוא Neue Haas Grotesk. שם האלבום ורשימת הרצועה נמצאים בשיפוע כחול. מהדורת הוויניל של העטיפה, שפרסמה סוויפט ברחבי המדיה החברתית שלה, מפצלת את רשימת הרצועות לצד א' וצד ב', מה שמצביע על תקליט דו-צדדי. כמו כן, הוצאו שלוש גרסאות בצבעים שונים, במהדורה מוגבלת של האלבום הפיזי, הכוללות עטיפות שונות מזו המקורית. ב-The Cut אמרו שהעטיפות מתארות את סוויפט ב"מצבים שונים של מתח זוהר בשעות הלילה המאוחרות". בדאלאס אובזרבר ציינו קווי דמיון לאסתטיקת האינדי סליז. בנוסף, הצד האחורי של המהדורה הסטנדרטית ושלוש מהדורות חלופיות מציגות כל אחת רבע נגזרת של מחוג; כאשר הם מורכבים יחד ומשולבים עם מנגנון שעון הנמכר בנפרד, הם יוצרים שעון שפועל.
קידום ושיווק
"Anti-Hero" הוא הסינגל המוביל של Midnights. ריפבליק רקורדס שלחה את השיר לרדיו העכשווי למבוגרים בארצות הברית ב-24 באוקטובר 2022, ואחריו לרדיו להיטים עכשוויים ב-25 באוקטובר. "Bejeweled" ו-"" הופצו כסינגלים שיווקיים גם הם ב-25 באוקטובר, והיו זמינים להורדה דיגיטלית באתר של סוויפט גרסאות אינסטרומנטליות של שני השירים פורסמו ב-27 באוקטובר, באותו פורמט, לזמן מוגבל.
באתר האינטרנט הבריטי של סוויפט שפועל בממלכה המאוחדת, אישרו בעקיפין סיבוב הופעות הקרוב. הזמנה מוקדמת של Midnights בחנויות תקליטים שונות בממלכה המאוחדת הביאה ל"גישה מיוחדת לקוד מכירה מוקדמת לתאריכי סיבוב ההופעות הקרובים של טיילור סוויפט בממלכה המאוחדת, ועדיין לא הוכרזו". בתוכנית הלילה, The Tonight Show Starring Jimmy Fallon, בכיכובו של ג'ימי פאלון, סוויפט הצהירה שהיא "צריכה [לצאת לסיבוב הופעות]. כשיגיע הזמן, [אני] אעשה את זה". עוד היא אמרה ש"זה הולך לקרות", במהלך השתתפותה בתוכנית, The Graham Norton Show, בכיכובו של גרהם נורטון.
מסחר
כמה מילים מ-Midnights הוצגו על שלטי החוצות של ספוטיפיי ברחבי העולם בימים שקדמו להשקת האלבום, החל בכיכר טיימס ב-17 באוקטובר. סוויפט גם פרסמה לוח זמנים, בשם Midnights Manifest, המפרט את אירועי הקידום המתוכננים לאלבום. היא הופיעה ב-The Tonight Show Starring Jimmy Fallon בכיכובו של ג'ימי פאלון ב-24 באוקטובר, ואחריה ב-The Graham Norton Show בכיכובו של גרהם נורטון ב-28 באוקטובר. תוכנית בשם Midnights with Taylor שודרה בתחנות הפופ של iHeartRadio מ-21 באוקטובר עד 26 באוקטובר, במסגרתה שידרו את שירי האלבום.
ויזואליה
הקדימון לטיזרים של הקליפים לשירי האלבום הוקרן בבכורה בלעדית במהלך שידור Thursday Night Football של אמזון פריים וידאו ב-20 באוקטובר 2022, שהוכרז לראשונה על ידי שדרנית הספורט האמריקאית צ'ריסה תומפסון ב-14 באוקטובר כ"משהו מאוד, מאוד מיוחד". היא חשפה טריילר שקיבץ מספר קליפים של כמה יצירות ויזואליות המבוססות על Midnights. צוות השחקנים כלל את סוויפט, ג'ק אנטונוף, לורה דרן, האחיות חיים (אסתי, דניאל ואלונה), מייק בירביגליה, לאית' אשלי, דיטה פון טיז, מרי אליזבת אליס, ג'ון ארלי ופאט מקגראת', עם צילום של רינה יאנג, שעבדה בעבר עם סוויפט ב-All Too Well: The Short Film. בהמשך לכך, נודע כי סוויפט כתבה את תסריטי הקליפים, כמו גם הייתה לזו שביימה אותם.
תגובת התקשורת
פיצ'פורק, טיים, והאקדמיה להקלטה כינו את Midnights כאחד מהשיאים המצופים ביותר של סתיו 2022; ב-USA Today כינו אותו "ההוצאה המצופה ביותר בקריירה של סוויפט". גם השילוב של מספר המזל 13 של סוויפט במספר הרצועות, מסורת שיישמה בקריירה שלה כמה פעמים, הודגש. בטיים מצאו שאורך רשימת הרצועות "תמציתית" עבור סוויפט, שאלבומה האחרון,, כלל 30 רצועות. בניו יורק טיימס כינו את סוויפט "כוח יצירתי חסר מנוח" על שהוציאה את אלבומה החמישי בשלוש שנים וצפו ש-Midnights יהפוך לאחד מהאלבומים הנמכרים ביותר של 2022, למרות יציאתו באוקטובר (האלבום הפך לנמכר ביותר של שנת 2022). בלוס אנג'לס טיימס השוו את "רצף האלבומים הפורה" של סוויפט לאלה של "הגדולים בכל הזמנים". ב-Quartz העריכו ש-Midnights ישבור שיאי מכירות של תקליטי ויניל.
היעדר סינגל מוביל שהוצא מראש הוביל לספקולציות לגבי הסוגה המוזיקלית של האלבום באינטרנט. בווראייטי סברו ש-Midnights יכול "להמשיך את אותו הסגנון האמריקני, המאופק והאקוסטי יותר" של Folklore ו-Evermore, או לחזור ל"פופ הטהור" של (2019) והאלבומים שיצאו לפניו. בוושינגטון פוסט שיבחו את "אסטרטגיית השיווק המצוינת". בפורצ'ן כינו את סוויפט "גאון שיווקי שאין שני לו", ושיבחו את קידום המכירות של האלבום, כמו Midnights Mayhem with Me, ועל "המעשה הבורלסקי המשתנה ללא הרף של גילוי פרטים סלקטיבי תוך שמירה על הילה של מסתורין והתרגשות". ב-ABC News תיארו את יציאת האלבום כאירוע "דרמטי".
רשימות סיכום שנה
האלבום נכלל במספר רשימות שפרסמו גופי תקשורת שונים לסיכום האלבומים הטובים ביותר לשנת 2022. בפרט, גופים וארגונים רבים הכתירו את האלבום כהאלבום הטוב ביותר לשנת 2022; מגזין וראייטי, Albumism.
השפעה
במגזין בילבורד כינו את ההכרזה הבלתי צפויה של סוויפט על האלבום בטקס פרסי הווידאו קליפים של MTV כרגע "תופס כותרות". ברוס גילמר, מפיק טקס הפרסים, התראיין למגזין על נתוני הצפייה שלהם וכיצד Midnights העניק "עלייה מסיבית" לרייטינג. אתר האינטרנט הרשמי של סוויפט קרס עקב תנועה כבדה בעקבות הפוסטים הראשונים שלה במדיה החברתית על האלבום. העטיפה של האלבום הפכה לטרנד אינטרנטי, והובילה למספר רב של חיקויים ופרודיות מטעם ארגונים, גופים ומותגים כדוגמת הפדרציה הבין-לאומית של כדורסל, נבחרת ארצות הברית בכדורגל נשים, HBO Max, היינץ ודיירי קווין; טרי קרוז, האווי מנדל, היידי קלום וסופיה ורגרה מתוכנית הטלוויזיה, America's Got Talent.
קרדיטים
כל הקרדיטים שלהלן לקוחים מהערות אלבום של Midnights.
חיים לייבוביץ
חיים לייבוביץ (1891 – 5 באוגוסט 1973) היה תעשיין ואיש ציבור, מייסד חברת עץ הזית, ממייסדי אגודת יורדי ים זבולון ולימים הצי הימי העברי, ומבוני שכונת תל נורדאו בתל אביב.
ביוגרפיה
חיים ליבוביץ נולד לשלמה זלמן ולחוה (לבית הלמן) ליבוביץ. החל בשנת 1922 סייע לייבוביץ' בהקמת שכונת תל-נורדאו על תל בין שכונת נורדיה ממזרח, שכונת פועלים ב' מצפון וכיכר מוגרבי מדרום, ובשנת 1926 הקים בה את ביתו.
עוד לפני שנת 1928 שנת היווסדה של "האגודה הימית" זבולון, כתושב שכונת נורדיה שמע לייבוביץ מנערים ששחו סביבו בים, כי המורה למתמטיקה בגמנסיה הרצליה, מתכונן להקים להם קבוצה להשתלמות בחתירה ושיט מפרשיות. הוא התוודע אל ד"ר מאיר גורביץ, מיוזמי התעופה והימאות ביישוב, והתלהב מרעיון הקמת צי עברי. הוא הצטרף ל"אגודה הימית" ושימש בה כמדריך, ולימים מנכ"ל משותף עם המהנדס עמנואל טובים, ומנכ"ל בפועל עד 1946 שנת פרישתו. בשנות השישים הוזמן לשמש כנשיא האגודה.
בשנת 1931 הקים לייבוביץ בית חרושת ליצור שמן בתל אביב בשם "עץ הזית" שב-1933 עברה לאזור התעשייה קריית אריה בפתח תקווה והייתה המפעל הראשון שהוקם במקום. לייבוביץ גם יזם וניהל את הוועד המקומי של אזור התעשייה. בתחילת שנות ה-40 הקים את חברת "חיים לייבוביץ ובניו" שהחזיקה בבעלות במפעל "עץ הזית" וביצעה השקעות נוספות. בשנת 1939 הקים את "החברה להובלה אווירית בע"מ" שיועדה לעסוק בהובלות מסחריות. החברה רכשה מטוס גדול, ולרוע מזלם של מנהליה בטקס הבאתו ארצה התרסק בשעת הנחיתה בשדה התעופה בלוד.
בשנת 1957 הקים את המפעל התעשייתי הראשון באילת, מפעל שמן של "עץ הזית". המפעל נסמך על יבוא של חומרי גלם מאפריקה ויצוא דרך נמל אילת, בנוסף על קו הרכבת לאילת שלבסוף לא הוקם. לייבוביץ יזם את נטיעתו של יער אילת, בו נשתל עץ לכל ילד שנולד באילת.
בשנת 1963 הוביל לייבוביץ כנשיא האגודה את הקמת בית זבולון על גדת הירקון ברחוב אוסישקין מכספי צוואת הנדבנית הנרייטה דיאמונד. מהבית הוסר סמל האגודה, שפוסל בקרמיקה, ובו אוניית שבט זבולון. כיום בין דייריו, צופי ים לקיאקים ומחלקת תנועות הנוער של עיריית תל אביב.
נפטר באוגוסט 1973, לאחר מותו יזמה "שמן תעשיות" הקמת קרן מלגות על שמו.
חיים אישיים
ללייבוביץ היו שלושה בנים יצחק, זלמן ויהושע (שוקי) ושתי בנות, אנטה ותקווה.
נכדתו של חיים לייבוביץ היא הסופרת תמי לנצוט לייבוביץ.
נכדתו דפנה נוי, בתה של אנטה, הייתה מלכת החן בשנת 1964 ונישאה לאדריכל יורם רסקין.
נכדו של חיים לייבוביץ, בנו של יהושע, הוא רוני ליבוביץ, אשר נודע בכינוי "האופנובנק".
אייר מלטה
אייר מלטה (באנגלית: Air Malta) היא חברת התעופה הלאומית של מלטה, ובסיסה בנמל התעופה הבינלאומי מלטה בעיר לואה.
תולדות החברה
אייר מלטה נוסדה ב-30 במרץ 1973 בעקבות החלטת בית הנבחרים של מלטה ביום 21 במרץ 1973, והחלה בטיסות למספר יעדים באירופה באמצעות שני מטוסי בואינג 720 חכורים, כבר ביום 1 באפריל 1973.
רק בשנת 1982 רכשה החברה את מטוסיה הראשונים מדגם בואינג 737 ואלה סופקו לה בשנה שלאחר מכן. לאחר פתיחתו של שדה התעופה בלואה בשנת 1992 הקימה אייר מלטה מערך להטסת מטען בשם CargoSystems, וב-1994 חנכה את מרכז המטען בשדה התעופה. ביולי 2002 הכריזה החברה כי מטוסיה הבאים ירכשו מיצרן המטוסים האירופי איירבוס, ועד עתה רכשה חמישה מטוסים מדגם איירבוס A319 וחמישה מטוסים מדגם איירבוס A320. בשנת 2004 החלה החברה להפעיל ולשווק טיסות בעלות נמוכה, צעד שהוכתר בהצלחה. החברה ממשיכה במדיניות זו גם בהווה תחת המותג FlexyFly, ומאפשרת רכישת כרטיסי טיסה בכיוון אחד ובטווח מחירים רחב.
החברה כיום
החברה נשלטת על ידי ממשלת מלטה המחזיקה ב-98% ממניותיה, ובבעלותה מספר חברות בנות בתחומי ביטוח, תקשורת, תיירות ונופש. בנוסף מחזיקה החברה ברבע ממניות חברת התחזוקה "לופטהנזה טכניק מלטה" (יתר המניות שייכות לחברת לופטהאנזה הגרמנית), וכמו כן היא אוחזת במחצית ממניות חברת "סבראתה" המפעילה את רשת החנויות הפטורות ממכס בשדה התעופה הבינלאומי בטריפולי שבלוב. החברה טסה ל-67 יעדים בצפון אפריקה, במזרח התיכון ובאירופה.
צי המטוסים
צי המטוסים של החברה, נכון לנובמבר 2018:
אגודת הגליל
אגודת הגליל - האגודה הערבית הארצית למחקר ושירותי בריאות היא עמותה הפועלת בציבור הערבי ישראלי בתחומים של בריאות הציבור, תברואה, חקלאות, איכות סביבה ותחומים קרובים נוספים.
אגודת הגליל הוקמה על ידי ארבעה רופאים מובילים: ד"ר חאתם כנאענה, ד"ר אנור עאוד, ד"ר שוקרי עטאלה וד"ר רוני מיקיי שרצו וחלמו לקדם את המצב הבריאותי של החברה הערבית. באגודה עובדים אנשי ונשות מקצוע לצד חוקרים/ות בכירים/ות בתחומי המחקר השונים: החברתי והביוטכנולוגי ונחשבת לארגון הגדול ביותר בחברה הערבית.
כגוף מקצועי, בלתי מפלגתי, המוביל בתחומי הבריאות והסביבה מהווה אגודת הגליל כתובת לידע, מידע ושיתופי פעולה עבור מגוון רחב של קהלי יעד – חוקרים, סטודנטים, בתי ספר רשויות מקומיות, ארגוני חברה אזרחית, משרד הבריאות, מוסדות אקדמאיים ומכוני מחקר ועוד.
אגודת הגליל מוכרת בחברה הערבית ובקהילת המחקר כמובילה ומקדמת מחקר מדעי אקדמי בתחומים ביוטכנולוגיים שמטרתם קידום פתרונות לבעיות סביבתיות כמו פסולת שמן זית, טיהור שפכים תעשייתיים, צמחי מרפא, ביו אנרגיה.
תחומי פעילות מרכזיים
מחקר ופיתוח: האגודה מקדמת את הפעילות המחקרית ממרכז המו"פ האזורי היישומי בשפרעם המצויד במעבדות חדישות ומאויש במיטב החוקרים בתחום. בתקופת עבודת המו"פ הצליחה האגודה להקים שבע חברות סטארט אפ. אחד החברות הללו היא חברת אינזומטיק המפורסמת שכיום הפכה להיות מפעל גדול המעסיק כ-200 עובדים במגדל העמק.
המחקרים פועלים בחסות אקדמית של אוניברסיטת חיפה ובהכרה של משרד המדע החלל והטכנולוגיה ובין מטרותיהם:
ריכאז – בנק המידע
לקידום המחקר החברתי אגודת הגליל מובילה את מרכז ריכאז – בנק המידע העוסק במחקר אקדמי חברתי בתחומי החברה, כלכלה, הבריאות והסביבה. איסוף הנתונים נעשה באמצעות סקרים ומחקרי עומק מחקרים שנחשבים ייחודיים ומשמשים לצורך בניית תוכניות התערבות ברמת הפרט והקהילה.
צוות אגודת הגליל פועל עם מגוון רחב של שותפים בהפעלת תוכניות התערבות עם הקהילה לקידום אורח חיים בריא, אבחון ומניעה של מחלות ושיפור התנאים הסביבתיים ביישובים הערבים. ניתן לעיין בפרסומי ריכאז און ליין בקישור הבא: https://web.archive.org/web/20161026140304/http://www.rikaz.org/ar/index.php
פעילות חינוכית-קהילתית-ציבורית
האגודה מפעילה את מרכז אלמייסם לצמחי מרפא לצורך קידום פעילות ההדרכה והחינוך, אלמייסם משמש אתר הדרכה ולימוד בתחום צמחי מרפא לתלמידי בתי הספר. האתר נמצא בכפר כנא על שטח 4 דונמים, בנוסף לחממה המכילה עשרות זנים וסוגים שונים של צמחים אנדמיים לאזור הגליל והארץ בכלל. האתר כולל כיתות לימוד ואולם הצגות. התוכניות כוללות חוקר צעיר, בשביל המדע, אקוטופ, השתלמויות לעובדי הוראה ופרויקטי גמר לסטודנטים.
המרכז לצדק סביבתי וזכויות בריאות - עוסק בקידום הזכויות הבריאותיות של החברה הערבית, ומקדם פרויקטים עם רשויות מקומיות בתחום, האגודה מקדמת נושא שירותי הבריאות תוך כדי שיתוף פעולה עם ארגונים מקומיים וארציים ועבודה מול משרד הבריאות.
חברי הנהלה: נבחרים על ידי האספה הכללית.
פרופ' חוסאם חאיק – חוקר בטכניון. פרופ' אשרף בריק – חוקר בטכניון, ד"ר מבדא נעום – רופא. ד"ר גמאל דקדוקי – פסיכולוג קליני ומנהל יחידת שפי בכפר כנא. ד"ר רוזלנד דעים – מרצה במכללה האקדמית בחיפה. מר ואל עומרי – אח מוסמך ופעיל חברתי. ד"ר ריממא דעאס – חוקרת בתחום הסטטיסטיקה. גב' אפנאן חאד עלי – חוקרת בתחום האיכות. גב' נאדרה חוריה – רוקחת ומקדמת בריאות.
מנכ"ל העמותה הוא בכר עואודה מונה למנכ"ל מאז 2009.
הדואר המנדטורי
הדואר המנדטורי שנוהל על ידי "מחלקת הדאר והטלגרף של פלשתינה (א"י)", סיפק שירותי דואר וטלפוניה לתושבי ארץ ישראל בימי המנדט הבריטי.
היקף פעילות
בשנת 1931 תיאר מנהל הדואר את סידורי העבודה בדואר בארץ ישראל:
מחזור הפעילות של הדואר בשנת 1932 הגיע לכ-220,000 לא"י, והעבירה מעל 12 מיליון מכתבים, כ-6 מיליון דברי דפוס, קרוב למיליון גלויות וכרבע מיליון מברקים. בשנת 1933 הועברו מעל 17.7 מיליון מכתבים. בשנת 1939 נשלחו מעל 24 מיליון מכתבים. בשנת 1946 הגיע מספר המכתבים למעל 48 מיליון.
במהלך המרד הערבי הגדול, בספטמבר 1938, הושבתו שירותי הדואר לחלק מהיישובים הערביים בגלל המרד. לקראת סיום המנדט, הדואר נערך לסגירת רוב שירותיו לקראת סוף אפריל 1948.
העברית והשבת
בתחילת 1935, לאחר מאבק של שנים של ישראל עמיקם, הונהגו מברקים בעברית ב-24 מסניפי הדואר, בהם הייתה אוכלוסייה יהודית בלבד. בשנת 1939 נתקבלו מברקים בעברית ב-32 סניפים ו-13 סוכנויות. בשנת 1944 התלונן עמיקם על שבירושלים ובחיפה אין מקבלים מברקים באותיות עבריות בשבת ודרש שגם פקידים לא יהודים יוכשרו להעביר מברקים באותיות עבריות. בסוף 1944 הגיע מספר סניפי הדואר שמכירים באותיות עבריות ל-52.
בשנים הראשונות, היו בתי דואר בריכוזים יהודיים פתוחים בשבת, למשל בראש פינה. בתל אביב נפתח הדואר בתחילה בשבת, אולם בעקבות מחאת הרבנים הוא נסגר בשבתות, אך היה פתוח במוצאי שבת. בזכרון יעקב נמנע פתיחת הדואר בשבת בלחץ הרבנות הראשית. בשנים שלאחר מכן נסגרו הסניפים בריכוזים יהודיים ביום שישי מוקדם ולא פעלו בשבת, וגם לא במוצאי שבת. בתחילה אולצו פקידי הדואר היהודים לעבוד בשבת או בחגים. לאחר מאבקים צומצם מספר העובדים היהודים שנדרשו לעבוד בשבת.
מנהל הדואר
בימי המנדט הבריטי היו סמכויות הדואר, על פי פקודת בתי הדואר בידי המנהל הכללי של הדואר אשר היה כפוף לנציב העליון. מנהל הדואר בשנות ה-20 וה-30 היה ו. הודסון. בראשית 1937 יצא הודסון לפנסיה ובמקומו מונה למנהל הדואר, ג. ה. ובסטר. כסגנו, וממלא מקומו בחופשותיו, כיהן ג. ד. קנדי.
משרדים וסניפים
מטות דואר הוקמו בשלוש הערים הגדולות והוחל בסידורים לבניית מבנים חדשים לדואר. ביוני 1926 נחנך בניין דואר חדש בחיפה. בשנת 1929 נחתם חוזה על הוספת קומה לבניין. ביפו נחנך בית הדואר המרכזי בשנת 1931. בירושלים הוקם בית הדואר המרכזי, שנחנך בשנת 1938.
בשנים הראשונות של המנדט הבריטי נסגרו כל שירותי הדואר של מדינות זרות שפעלו תחת הטורקים ונפתחו סניפי דואר בכל הערים בארץ ישראל וכן במושבות הגדולות, פתח תקווה, ראשון לציון, זכרון יעקב וחדרה. בנוסף, סודר קו דואר נע מחיפה לקנטרה. במהלך שנות ה-20 נפתחו 17 סוכנויות דואר בנקודות יישוב חדשות, בהם עתלית, נהלל, עין חרוד, בנימינה, רמת גן ומגדיאל, בהן שמשו פקידים שלא היו עובדי הדואר אלא עובדים של היישובים.
בשלוש הערים הגדולות נפתחו מספר סניפים. בחיפה, עם פתיחת הבניין החדש של הדואר, הועבר הסניף של הדואר מהמושבה הגרמנית להדר הכרמל. בשנת 1929 נפתח סניף דואר בדירת אפ"ק. בסוף 1940 היו גם סניפים בבת גלים ובאחוזה. בתל אביב הוקם ביולי 1920 סניף נפרד מהמטה שהיה ביפו. בסוף 1940 היו בתל אביב סניפים ברחוב הרצל, רחוב אלנבי, רחוב דיזנגוף ובתל נורדאו.
בשנות ה-30 דרשו נציגי הערבים הקמת סניפי דואר בכפרים הערביים הגדולים. בתחילת 1936 הוחלט על פתיחת סניפים במסמיה, איסדוד ואל-פאלוג'ה. ההחלטה יצאה אל הפועל רק באמצע שנות ה-40.
בתחילת 1941 הוקמה סוכנות דואר במעוז חיים. בשנים 1944–1945 סודרו סוכנויות דואר ברבים מיישובי עמק יזרעאל, ובאפריל 1945 היו סוכנויות במשמר העמק, עין השופט, כפר ברוך, גבת, מרחביה, כפר יחזקאל, עין חרוד וחפציבה. באוקטובר 1947 הודיעה הנהלת הדואר על כוונה לפתוח סוכנויות בבית יצחק, גניגר, גדרה, גת רימון, כפר הרא"ה, כפר יסיף, משק שריד, עין גב, עין החורש, קריית עבודה, רמת דוד, רמת יוחנן ושער העמקים.
אורנה ואלה
אורנה ואלה הייתה מסעדה תל אביבית.
אודות המסעדה
המסעדה הוקמה על ידי הסטודנטיות אלה שיין, יוצאת קיבוץ שלמדה פסיכולוגיה ופילוסופיה ואורנה אגמון שלמדה לימודים קוגניטיביים. הן נפגשו כשעבדו במסעדת "זליג" של חני פרבר בתל אביב. אורנה הייתה ברמנית ואלה מלצרית במסעדה. הן אפו את הקינוחים למסעדה ולמוסדות נוספים בהם "ביג מאמא" במשך שלוש שנים, עד ש"זליג" נסגר.
ב-1992 הקימו בית קפה ברחוב שינקין מספר 33, מקום בו שכנה קודם לכן חנות צעצועים, במהלך השנים בית הקפה התרחב בשטחו ובתפריטו והפך למסעדה. במקום סעדו אנשי בוהמה רבים. האוכל התבסס על מנות מסורתיות מחומרים טריים שעברו שדרוג. המנה המפורסמת הייתה לביבות בטטה ברוטב שמנת ועירית, מנות ידועות נוספות היו "סלט הכול" (ירקות ברוטב עשבי תיבול, גבינת פטה וקרוטונים); אורז בר ואורז בסמטי עם ירקות אפויים בתנור; עוף בקארי על אורז בסמטי; ניוקי ברוטב עגבניות; סלט מלפפונים ונתחי עוף; קבב טלה עם סלט קינואה.
בעבר פתחו אורנה ואלה את "מלכות הפלאפל", דוכן פלאפל שנכשל כלכלית ונסגר והיה המקום הראשון בתל אביב שהגיש פלאפל בצבעים.
במסעדה היו 80 מקומות ישיבה ועבדו בה 55 אנשי צוות, כשהמלצרים היו גברים בלבד. לאורנה ואלה קייטרינג אותו מנהלת יעל לב, שהייתה בעבר מנהלת המסעדה.
ב-2006 ראה אור ספר המתכונים של המסעדה פרי עטן של עינב ברמן (שפית המסעדה בעבר), אלה שיין, אורנה אגמון בהוצאת אחוזת בית; הספר היה רב-מכר.
ב-2010 פתחו שרית שלו ורונית אנגלנדר סניף של אורנה ואלה בכיכר דה שליט בסמוך לחוף ימה של הרצליה. הסניף נסגר לאחר שאורנה ואלה טענו להפרת הזיכיון של הסניף בהרצליה.
ב-12 באפריל 2018 נסגרה המסעדה לאחר 25 שנות פעילות.
מריה בוריסובנה
מריה בוריסובנה מטבר (ברוסית: Мария Борисовна; 1442–1467) הייתה נסיכה גדולה של נסיכות מוסקבה אשתו הראשונה של איוואן השלישי הנסיך הגדול של מוסקבה.
מריה הייתה בתם של בוריס מטבר (רוסית:Ярослав Владимирович) נסיך טבר ואנסטסיה אנדרבנה (ברוסית: Александра Васильевича).
מריה נשאה לאיוואן השלישי ב-1452. ב-1458 ילדה את בנה איוואן, המכונה "איוואן הצעיר", שהיה יורש העצר של איוואן השלישי.
מריה נפטרה ב-27 באפריל 1467, יש סוברים שהורעלה. נקברה בקתדרלה של מנזר העלייה לשמים בקרמלין.
קרל שוורץ
קרל שוורץ (גרמנית: Karl Schwarz; 21 באפריל 1885 – 22 באוקטובר 1962) היה חוקר תולדות האמנות גרמני-ישראלי, מנהל המוזיאון היהודי בברלין (1933) והאוצר והמנהל הראשון של מוזיאון תל אביב לאמנות.
ביוגרפיה
ד"ר קרל שוורץ, יליד מינכן, למד באוניברסיטת היידלברג ולאחר לימודיו היה היסטוריון של האומנות, אוצר אמנות, ומנהל המוזיאון היהודי בברלין. כאשר עלה היטלר לשלטון הוא, יחד עם אשתו הראשונה, אליזבט, החליטו לעזוב את גרמניה, הוא קיבלת הצעת עבודה לנהל את מוזיאון פילדלפיה לאמנות וכמעט נסע לארצות הברית, אולם זמן קצר לפני נסיעתו המתוכננת ד"ר שוורץ הוזמן על ידי מאיר דיזנגוף להקים את מוזיאון תל אביב, הוא קיבלת את ההצעה והיה מנהלו הראשון של המוזיאון. הוא אסף יצירות אמנות שהביאו עולי גרמניה לאחר עליית הנאצים לשלטון.
חיבר כמה ספרים שהיו פורצי דרך בתחומם בעברית והיוו בישראל ספרי לימוד עיקריים בתחום עד שנות ה-60 של המאה ה-20: "האמנות היהודית החדשה" (1941) ו-"מורה דרך לאמנות" (1946).
שוורץ הוריש את אוספיו למוזיאון. ארכיונו, ובו תכתובות, כתבי יד, ספרים וקטלוגים, שמור בספרייה הלאומית.
נפטר בתל אביב ב-1962 והותיר אלמנה (טקלה) ושני בנים.
רצף הזמן
רצף הזמן (באנגלית: Continuum) היא סדרת מדע בדיוני קנדית שנוצרה על ידי סיימון בארי. הסדרה מתמקדת בסכסוך בין קבוצת מחבלים משנת 2077 אשר נוסעים בזמן אל ונקובר של שנת 2012 לבין קצינת משטרה מתקופתם שנסעה איתם בטעות. המחבלים שפעלו בעתיד נגד תאגידים שתפקדו כממשלות, מחליטים להמשיך בשיטות האלימות שלהם, הפעם כדי למנוע מהממשלות להימכר לתאגידי העתיד. קצינת המשטרה קירה קמרון (רייצ'ל ניקולס) מצטרפת במסווה למשטרת ונקובר ומנסה לעצור אותם. הסדרה שודרה במשך ארבע עונות בשנים 2012 עד 2015 בערוץ הטלוויזיה הקנדי Showcase.
עלילה
קצינת אכיפת החוק קירה קמרון (רייצ'ל ניקולס) חיה חיים נורמלים ושקטים עם בעלה ובנה בעיר ונקובר בשנת 2077. זהו עתיד דיסטופי של מדינת משטרה מתקדמת מבחינת פיקוח וטכנולוגיה בשליטת "הקונגרס התאגידי" בצפון אמריקה.
קבוצה בשם "Liber8" של אנרכיסטים המחשיבים את עצמם כלוחמי חופש משתמשת במכשיר מסע בזמן כדי לברוח מהוצאה להורג, וקירה, ששהתה לידם, נוסעת איתם בלי כוונה. קירה והמחבלים מגיעים לשנת 2012.
קירה מתחזה לסוכנת מיוחדת ומצטרפת לעבוד עם הבלש קרלוס פונגרה (ויקטור ובסטר) במחלקת המשטרה של ונקובר, ומנסה לתפוס את המחבלים אותם היא מתארת למשטרה כארגון טרור אנרכיסטי מההווה.
המחבלים האנרכיסטים מתכננים לשנות את העבר כדי למנוע את עליית משטר התאגידים, ומוכנים לכל פעולה שתידרש לשם זאת.
נער גאון מחשבים בשם אלק סדלר (אריק נאדסן), אותו קירה מכירה בעתיד כאיל הון וראש תאגיד העל SadTech, עוזר לקירה בהווה במשימותיה עם המשטרה ובניסיונותיה לשוב הביתה אל משפחתה.
מסע בזמן
במהלך הסדרה הועלו מספר תאוריות באשר לטבעו של מסע בזמן והשפעותיו על ציר הזמן ורצף ההתרחשויות אשר מובילים משנת 2012 אל 2077.
בפרק סיום העונה הראשונה מתגלה שאלק סדלר משנת 2077 הוא האחראי לשליחת קירה וחברי Liber8 אל העבר.
אלק הצעיר מתחיל לייצר טכנולוגיה מתקדמת מוקדם מהצפוי על סמך המצאות עתידיות שלו שהוא לומד עליהן מקירה. אלק מתקן את מכשיר המסע בזמן, והוא וקירה נוסעים בעצמם בזמן אל העבר הקרוב. קירה מגלה על נוסעים בזמן אחרים המכונים "עצמאיים", שגם לקיומם אלק העתידי מודע.
פרסים
באותה שנה, "רצף הזמן" שברה את שיא כל הזמנים בפרס ליאו והפכה לסדרה עם הכי הרבה מועמדויות (16 מועמדויות).
דפנסה וחוסטיסיה
היסטוריה
המועדון נוסד ב-20 במרץ 1935 על ידי קבוצת חברים שרצו להקים קבוצה מקומית לעיר. אין שום ממצאים המסבירים איך השם ניתן לקבוצה. למועדון הכדורגל אצטדיון ביתי בשם נורברטו טומגאז'ו, שנחנך בדצמבר 1977 במשחק ידידות נגד קבוצת המחליפים של בוקה ג'וניורס.
צבעי החולצות של המועדון היו כחול ולבן, ששונו בשלב מסוים לצבעי צהוב וירוק. הסיבה לשינוי הייתה משום שחברת האוטובוסים "El Halcón", הייתה בבעלות נשיא המועדון באותה התקופה. חברה זו השתמשה באוטובוסים שלה כדי להסיע את אוהדי הקבוצה למשחקי החוץ ולה היו צבעי החברה. מכאן גם הכינוי שניתן לקבוצה: Halcón (נץ).
למרות שמועדון זה נוסד בשנת 1935, הוא לא שיחק בטורנירים רשמיים עד שנת 1978, ובו שיחקה בליגה החמישית בארגנטינה.
הקבוצה הגיעה במהרה לליגות הבכירות, כשבהתחלה זכתה באליפות הליגה החמישית בשנת 1982 ושלוש שנים לאחר מכן היא העפילה לליגה השלישית לאחר שזכתה באליפות הליגה הרביעית. דפנסה שיחקה בליגה השלישית עונה אחת בלבד ובשנת 1986 העפילה לליגת המשנה. הקבוצה העפילה לראשונה בתולדותיה לליגת העל הארגנטינאית בשנת 2014. דפנסה שיחקה לראשונה בגביע סודאמריקנה בעונת 2018, זאת לאחר שסיימה במקום הרביעי בליגה בעונה קודם לכן.
הארמייה ה-16 (ורמאכט)
היסטוריה
עוד לפני כן הארמייה השתתפה במצור על לנינגרד, אולם בהדרגה הדפו הסובייטים את המצור, וקבוצת ארמיות צפון נסוגה לקורלנד. הסובייטים ניתקו את חצי האי, והיינץ גודריאן ביקש מהיטלר אישור לסגת. היטלר סירב והורה על שינוי שמה של קבוצת ארמיות צפון לקבוצת ארמיות קורלנד. עקב כניעתה של גרמניה הנאצית, נכנעה כל קבוצת הארמיות כאיש אחד ונלקחה בשבי.
קרומפכי
קרומפכי (מסלובקית: Krompachy; גרמנית: Krompach, הונגרית: Korompa) היא עיר בסלובקיה בעלת היסטוריה עשירה של עיר מכרות ומטלורגיה, והיא משמשת כאתר סקי.
העיר שוכנת במרכז מחוז ספיש (Spiš) (שפיץ בפי דוברי הגרמנית והיהודים), בעמק הנהר הרנד. העיר מוקפת מכל עבריה ברכסי הרים, המתנשאים לגובה של כ-1,000 מ' מעל פני הים. בהרים ניתן עדיין למצוא חיות בר כמו גם פטריות ופירות יער.
גזל שינה
גזל שינה הוא איסור הלכתי מוסרי, המתייחס להפרעה לשינה של אדם אחר. אף שזהו איננו גזל במובן הרגיל - הביטוי המקובל הוא "גזל שינה". לדעת רוב הרבנים המקור לאיסור הוא מהמצווה "ואהבת לרעך כמוך", מאיסור הונאת דברים ומסיבות נוספות.
קרומפכי
עד סוף המאה ה-20 כרו סביב העיר ברזל ונחושת.
גזל שינה
מקור שם האיסור
הביטוי "גזל שינה" מוזכר לראשונה, בהקשר אחר, בספר משלי, בפסוק.
הביטוי בהקשר של האיסור מוזכר לראשונה בשם החפץ חיים שהיה אומר ש
שורשי האיסור
למרות טביעת הביטוי "גזל שינה", אין במניעת שינה של אדם, אפילו באופן ישיר, איסור גזל, משום שגזל הוא דווקא כאשר הגזלן נוטל לעצמו חפץ ממישהו אחר, ואילו המונע שינה מחברו אינו מקבל לעצמו דבר.
ואהבת לרעך כמוך
כחלק מהציווי "ואהבת לרעך כמוך" נצטוונו לאהוב כל אדם מישראל, שלא לעשות לחברינו דבר ששנוא עלינו, ושלא לפגוע ולצער אדם מישראל, ולכן ברור שאסור להעיר אדם ולצער אותו.
אונאה
על פי הרב יעקב ישעיה בלוי, למרות שאין איסור גזל ממש בגזל שינה, יש בזה איסור "לֹא תוֹנוּ אִישׁ אֶת עֲמִיתוֹ". על פי הגמרא בבבא מציעא שכתוב בה, כלומר שהאיסור הוא גם באונאת דברים (ולא רק בהונאת ממון), כלומר קיים איסור כללי מהתורה לצער אדם בדיבור.
היזק
שו"ת משנה הלכות כותב ש, הוא סומך על הגמרא בבבא בתרא שמובא בה שאם אדם רוצה לפתוח חנות בחצר - אז השכן שלו, ומסביר המאירי שזה משום "היזק שינה" - שמפריעים לו לישון. וכן מהמשנה במסכת שבת שכתוב בה שמי שמכבה נר בשבת בשביל חולה שישן - פטור. מכאן לומדים שיש חשיבות גדולה מאוד לשינה.
כחלק מאיסור צער בעלי חיים
בשו"ת קרן לדוד דן שיש קל וחומר מאיסור צער בעלי חיים, שלדעת רבים אסור מהתורה לגרום צער לכל בעל חיים, מכאן קל וחומר שאסור לצער גם אדם.
לימוד תורה בקול
לפי שבט הלוי, מותר לאדם ללמד תינוקות של בית רבן תורה בביתו, ואין השכנים יכולים למחות ולומר שזה מפריע להם לישון, שהרי אי אפשר ללמד ילדים בלי מעט הגבהת הקול. אולם, לסתם תלמיד חכם שלומד תורה בבית המדרש - לא הותר להגביה קולו כל כך עד שיפריע השינה מהשכנים, כי אפשר ללמוד בקול גם בלי להפריע.
אבל המשנה הלכות, חולק עליו, וכותב ש, וכן מביאים בשם החזון איש - שאי אפשר למחות ביד מי שלומד תורה בקול בלילה, אבל בכל אופן ראוי להתרגל בלילה ללמוד בנחת ולא ברעש.
להעיר כדי לקיים מצווה
יש מקרים בהם היקיצה היא לתועלת האדם, לדוגמה, דבר מצווה שהאדם הישן צריך לעשות, במקרים כאלו התירו הפוסקים במפורש להעיר אדם ישן.
לגבי קיום מצווה מהתורה, כפסוק ראשון של קריאת שמע, פוסק השו"ע:
ולכן לגבי פרסומי ניסא של הדלקת נרות חנוכה, פוסק המשנה ברורה:
להעיר כדי להפריש מאיסור
לכהן אסור מהתורה להיטמא למתים. ולכן אם כהן ישן ומת עמו באוהל - אסור לו להישאר בחדר, ופוסק הרמ"א שחובה להעירו בשביל להגיד לו לצאת מהחדר.
ומעיר על זה הש"ך שלפי זה משמע שרק באיסור מהתורה חובה להעיר אותו, אבל באיסור דרבנן לא.
בנוגע להערת אדם שישן מחוץ לסוכה, לפי הבן איש חי והרב עובדיה יוסף:, אולם הרב שלמה זלמן אוירבך חולק וכותב שלא צריך להעירו, כי הוא ישן שנחשב לשוטה שפטור ממצוות סוכה.
אלעד שער
אלעד שער (נולד ב-19 בספטמבר 1982 בנתיבות) הוא זמר-יוצר ומלחין בתחום המוזיקה היהודית ים תיכונית. הוא הוציא ארבעה אלבומי סולו המכילים שירים מהסוגות מוזיקה מזרחית וחסידית.
את דרכו המוזיקלית החל בשנת 2008 באלבום ראשון עם הסינגל "רק עוד רגע", אותו כתב והלחין עבורו המוזיקאי שמואל יונה. שנת 2009 הייתה שנת הפריצה של שער כזמר-יוצר עם השיר "הוציאה ממסגר נפשי", שהיה שיר הנושא של אלבומו השני.
פרט לשירים המופיעים באלבומיו, הוציא את סינגלים ובהם: "זה הלב", "רבי נחמן", "תפילת הזמר" ו"אב הרחמים", שיצא לאחר רצח שלושת הנערים בזמן שעוד היו נעדרים. אמנם השיר הוקלט עוד קודם, אך שחרורו הוקדם בשל הקשר בין מילותיו לאירועים.
סינגלים
בחורף 2015 הוציא את האלבום "מילים ולחן" והוציא מספר סינגלים.
LATAM אקוודור
תולדות החברה
החברה נוסדה ביולי 2002. הטיסות הראשונות שלה נערכו ב-28 באפריל 2003 ליעדים בינלאומיים בלבד.
בתחילת שנת 2009 LAN אקוודור קיבלה את האישור מהרשויות המקומיות להפעלת טיסות פנימיות באקוודור.
צי המטוסים
צי המטוסים של החברה, נכון ליולי 2018:
קולקטיב אימפקט
קולקטיב אימפקט (מאנגלית: Collective impact) הוא מודל רב-מגזרי המציע אסטרטגיית פעולה לפתרון בעיות חברתיות מורכבות. המושג נבחר כמילת המפתח מספר 2 בתחום הפילנתרופיה לשנת 2011. המודל מיושם בישראל החל משנת 2013 במספר יוזמות להשפעה חברתית.
התשתית התאורטית
המודל פותח בארצות הברית בשנת 2011 על ידי חברת הייעוץ FSG בראשות המנכ"ל ג'ון קניה והמייסד מארק קרמר מאוניברסיטת הרווארד. מודל קולקטיב אימפקט מבוסס על גישה שטוענת שלצורך פתרון בעיה חברתית מסוימת נדרשת הסכמה, מחויבות, פעולה והערכה משותפת של קבוצת שחקנים ממגזרים שונים, תוך שימוש בצורת שיתוף מובנית. על מנת שהארגונים יצרו פתרונות מתמשכים לבעיות חברתיות בקנה מידה גדול, עליהם לתאם את מאמציהם ולעבוד יחד סביב מטרה מוגדרת. בניגוד ל "השפעה מבודדת", שבה ארגונים פועלים בעיקר לבדם על מנת לפתור בעיות חברתיות הממוקדות במטרות קולקטיביות, קולקטיב אימפקט מדגישה את הצורך בשיתוף פעולה במסגרת קואליציות בין-מגזריות לטווח ארוך, בה השותפים ביוזמה מסכימים על מהות הבעיה, פועלים בנפרד אך בתיאום מתמשך תוך שימוש במערכת מדדים משותפת למדידת השפעתם.
גישת הקולקטיב אימפקט התפתחה במטרה להציע דרך למציאת פתרון לבעיות חברתיות מורכבות, כאשר הבעיה היא בעיה חברתית פשוטה ולא מורכבת נראה שאין מקום להשתמש במודל שמציעה הגישה. לאור עיקרון זה יש לבחון את הבעיה שעל סדר היום דרך שני הצירים המרכזיים שמגדירים מהי בעיה חברתית מורכבת:
חמשת המרכיבים של מודל קולקטיב אימפקט
התהליך שמציעה הגישה מכוון למציאת פתרון לבעיה חברתית מורכבת באמצעות פעילות משותפת שמחייבת את כל המעורבים ללמידה פעילה ולהשתנות מתמדת, תוך פיתוח של תוכניות ומבנים אסטרטגיים המיושמים בהקשרים שונים. בשונה מגישות אחרות שמבוססות על שיתוף פעולה, קולקטיב אימפקט בנויה משילוב של חמישה מרכיבים המתקיימים בו זמנית, כאשר בכל שלב הם מקבלים ביטוי שונה ואף מקום שונה בהקשר הרחב. למעשה, המודל המוצע מתמקד ביצירת עקרונות אפקטיביים עבור אינטראקציות ויחסי גומלין, שמוודאים את התאימות בין כל המשתתפים ומגבירים את הסיכוי לכך שהרעיונות שיעלו במהלך אינטראקציה זו יביאו לפתרון הבעיה.
קולקטיב אימפקט בעולם
דוגמאות בולטות של יוזמות השפעה קולקטיבית כוללות: יוזמה חינוכית של The Strive Partnership educational initiative in Cincinnati, הניקוי הסביבתי של נהר אליזבת בווירג'יניה, קמפיין "Shape Up Somerville" נגד השמנה בילדות בסומרוויל, מסצ'וסטס, ועבודת קרן קלגרי (the Calgary Homeless Foundation) לחסרי בית בקלגרי, קנדה.
השותפים בתהליך (PIP), יוזמה של קרן סיטי וקרן השקעות בהכנסה נמוכה ( the Citi Foundation and the Low Income Investment Fund), תומכת במגוון רחב של פרויקטים ברחבי ארצות הברית המשתמשים בגישה של השפעה קולקטיבית על מנת לטפל בבעיות של עוני ושל פיתוח עירוני. היא מדגישה גישות משותפות לנושאים אלה, במיוחד ברמת השכונה וברמה האזורית, בהנחיית מנהיג קהילה מקומי (המכונה “community quarterback" או "ארגון עמוד שדרה"). קהילות PIP מתמקדות גם באיסוף נתונים כדי לראות האם יש כשלים בתוכנית. פרויקטי PIP מתמודדים עם אתגרים עירוניים, החל מעיסוק של בתי חולים, והקשר לקהילה, כדי לשפר את הבריאות בשכונת אוקלנד, לרתום את פקידי העירייה, המעסיקים והקהילה סביב מקומות עבודה בברוקלין, כדי להשתמש בתחבורה כמרכז לבריאות, דיור ופיתוח כלכלי בדאלאס.
מועצת הבית הלבן לפתרונות קהילתיים זיהתה את הפוטנציאל של ההשפעה הקולקטיבית על מנת למלא תפקיד מרכזי בהפיכת הדרכים שבהן הקהילות מתקרבות לבעיות החברתיות שלהן. דו"ח לשנת 2012, שהתפרסם מטעם המועצה, מצא כי בקרב 12 "שיתופי פעולה קהילתיים" שהשיגו התקדמות של לפחות 10 אחוזים במדד קהילתי רחב, כולם עמדו בתנאי ההשפעה הקולקטיבית.
העבודה של מועצת הבית הלבן בהשפעה קולקטיבית נמשכת היום על ידי פורום Aspen לפתרונות קהילתיים. ב -2014, השיק פורום Aspen, בשיתוף עם FSG, את פורום ההשפעה הקולקטיבית, קהילה מקוונת שתסייע לתמוך במאמציהם של העוסקים בהשפעה קולקטיבית.
התחומים העיקריים בהם מיושמות יוזמות קולקטיב אימפקט בעולם הם התחומים הקלאסיים של שירותי אנוש או מעורבות קהילתית – דוגמת פיתוח קהילה, תשתית לפיתוח כלכלי, בריאות, נוער וצעירים. כיום ישנם שני סוגים של  ארגוני שדרה בעולם הקולקטיב אימפקט: העדויות להצלחת גישת ההשפעה הקולקטיבית עדיין מעטות, אך מהדוגמאות הללו ניתן לראות כי ניתן להביא להתקדמות משמעותית בפתרון כמה מהבעיות החברתיות המורכבות ביותר. מעטים כיום משתמשים בגישה זו, בעיקר משום שרוב הקרנות והעמותות רגילות להשתמש בגישת ההשפעה המבודדת ככלי העיקרי להנעת שינוי חברתי.
קולקטיב אימפקט בישראל
בישראל ניתן למנות מספר מיזמים בגישת קולקטיב אימפקט במרחב הפעילות החברתית בישראל.
5פי2 – היוזמה להרחבת מעגל המצוינות
היוזמה להרחבת מעגל המצוינות - התוכנית להכפלת מספר התלמידים המסיימים תיכון במגמות במתמטיקה ובמדעים, נעשית באמצעות גישת קולקטיב אימפקט.
קרן לאוטמן השותפות לקידום תעסוקה בחברה הערבית
המיזם הוקם בספטמבר 2013 במטרה להביא לפריצת דרך בתעסוקה הולמת בחברה הערבית, תוך גיוס המעסיקים לשינוי אקטיבי בדפוסי ההעסקה של חברה זו. הנחות היסוד של המיזם הן כי על מנת לחולל את פריצת הדרך הרצויה, נדרש בראש ובראשונה שינוי תודעתי בקרב מעסיקים, והמנוף המרכזי להנעת השינוי המיוחל הוא יצירת מודעות לקיומו של Business Case עסקי מובהק. המיזם בחר ביישום הגישה הניהולית של קולקטיב אימפקט, המתכללת את כל מחזיקי העניין מכל המגזרים, לפתרון בעיה חברתית מורכבת ובעלת השפעה רחבת היקף, תוך מחויבות ארוכת טווח של כל השותפים (מגזר שלישי, ממשלתי, עסקי, החברה הערבית והפילנתרופיה). המיזם משמש כגוף מתכלל בתהליך.
מרכז ידע ולמידה אשלים -ג'וינט ישראל
מרכז בין תחומי למגוון אנשי מקצוע העובדים עם ילדים, נוער וצעירים במצבי סיכון ובני משפחותיהם. המרכז מתמחה בפיתוח והפעלה של מסגרות למידה, בבניית כלים לניהול ופיתוח ידע יישומי ובאיתור והפצה של מודלים מקצועיים חדשניים ורלוונטיים.
השושלת הפאטמית
הפָאטִמִים, השושלת הפָאטִמִית או אלפָאטִמִיּוּן (בערבית: الفاطميون, על שמה של פָאטִמָה בת מוחמד) הייתה שושלת שליטים שיעים שהתקיימה מ-5 בינואר 909 עד 1171 ושלטה על אזורים שונים בצפון אפריקה ובמזרח התיכון לרבות מצרים. המונח "פאטמי" מתייחס לעיתים גם לנתיני הח'ליפות. העלית השלטת השתייכה לענף האסמאעילי של השיעה. הח'ליפים הפאטמים היו גם אימאמים שיעים, והייתה להם חשיבות דתית בעיני המאמינים האסמאעילים.
מוצאם וחשיבותם
מוצאם של הפאטמים הוא מסלמייה באזור דמשק (סוריה של ימינו) אך לא עלה בידם להקים ח'ליפות אלא בצפון איפריקיה (תוניסיה של היום), הרחק מלב ההשפעה העבאסית. לאחר כיבוש מצרים ב-969 הם התיישבו בבירה החדשה, קהיר. תחת שלטון הפאטמים הפכה מצרים למרכזה של אימפריה שהשתרעה בשיאה על פני צפון אפריקה, סיציליה, ארץ ישראל, סוריה, חופי הים האדום באפריקה, תימן והחג'אז. מצרים שגשגה בימי הפאטמים ופיתחה רשת ענפה של נתיבי סחר לאורך הים התיכון והאוקיינוס ההודי, שביססה את מעמדה של מצרים ככוח כלכלי בימי הביניים.
חשיבותם של הפאטמים בתולדות האסלאם היא עצומה. מבחינה דתית הם היוו דוגמה יחידה למצב שבו התקיימה זהות בין מוסד הח'ליפות לבין האמאמות, ובין שניהם לבין מסגרת מדינית רבת עוצמה. הפאטמים נאבקו בח'ליפות האומיית של אל-אנדלוס, אך בעיקר בח'ליפות העבאסית הסונית שהייתה יריבתם האידאולוגית העיקרית, ועל רקע זה יש לראות את התקדמותה מצפון אפריקה לעבר מצרים וממנה הלאה לתוך ארצות דמשק (סוריה של היום). מסעותיהם הצבאיים ונוכחותם ביבשה וגם בים, עם אחד הציים החזקים בתולדות האסלאם, הייתה גורם חשוב גם בעיצוב האמירות הזנגית עד כיבוש הח'ליפות הפאטמית על ידם בתקופת צלאח א-דין, וכמו כן הקרינה על ממלכת ירושלים הצלבנית שאף פלשה למצרים הפאטמית. מבחינה כלכלית, הייתה הח'ליפות הפאטמית משגשגת ברוב שנותיה, עד לרעב גדול שהכה בארץ משהנילוס עמד ולא גאה במשך שנתיים רצופות. בנוסף לפרנסה החקלאית המסורתית של מצרים, הגיע בתקופה הפאטמית המסחר עם תת-היבשת ההודית לשיאו ובתוך כך שגשגה גם הקהילה היהודית המקומית, שרבים מבניה כלכלו בדרך זו את צעדיהם.
עליית הפאטמים
עלייתה של השושלת הפאטמית היא תהליך מורכב וארוך של התפתחות תאולוגית בשילוב של כיבושים צבאיים שמטרתם - כיבוש הח'ליפות העבאסית, שהייתה היריבה הפוליטית הגדולה ביותר של הפאטמים. חשובה בהקשר זה היא העובדה שהפאטמים כיוונו את צעדיהם תמיד רק לכיוון העבאסים ולא לכיוונה של הח'ליפות האומיית שהתקיימה באותו זמן בספרד, אף על פי שהוא קרובה יותר, קלה יותר לכיבוש וגם בעלת ניגוד רעיוני חריף יותר לשיעה האסמאעלית. לכן, לאחר שנים של התבססות פוליטית באפריקה (תוניסיה של היום), הפאטמים עקרו למצרים מיד עם כיבושה והשליכו את השלטון במחוז מאחורי-גו, על אף כל הסיבוכים הקשורים בכך.
תקופת אלמאהדיה
השושלת נוסדה בשנת 909 על ידי עובייד אללה בן אל-חוסיין אל-מהדי, שטען לזכות לשלטון על בסיס היותו צאצא של מוחמד, דרך בתו של מייסד האסלאם פאטִמה א-זהרה (ומכאן שמה של השושלת) ובעלה עלי בן אבי טאלב, בן דודו של מוחמד והאימאם השיעי הראשון. עבדאללה התיימר להיות צאצא ישיר של ג'עפר א-צאדק דרך בנו הבכור אסמאעיל. לכן, הזרם השיעי שאליו השתייכו נקרא "אסמאעיליה".
עבדאללה הפיל את השושלת האע'לבית ששלטה במקום והייתה מנאמניה של העבאסים, בעזרת דעוה שנעשתה על ידי הדַאעי (מטיף) אבו עבדאללה אלחֻסֵין אלשיעי  בקרב השבטים הברברים שבגבול האמירות האע'לבית בשנת 909. לאחר מכן כבש את האמירות האידריסית באזור מרוקו של היום ועד מהרה הצליח להשתלט על כל אזור המגרב, הכולל בימינו את שטחן של המדינות מרוקו, אלג'יריה, תוניסיה ולוב. את בירתו הקים בעיר מהדיה שבתוניסיה, שנקראה על שם תוארו השלטוני, אלמהדי – הגואל.
הפאטמים גם התמודדו עם הח'ליפות האומיית של אלאנדלוס ועם כוחות ימיים אירופיים שהגיעו לים התיכון על רקע מסעי הצלב ואף שרפו את הצי הפאטמי בנמל מהדיה ב-1087. עם זאת, עלה בידם גם לכבוש מחדש את סיציליה, משם גם הגיע המצביא החשוב גַ'וְּהַר אל-סיקילי, את קלבריה וחלקים בדרום איטליה, כל זאת עוד בימי אלמהדי. אלמנצור קיבע את ההישגים בסיציליה (שהייתה חשובה לסחר הימי ובעיקר לסחר בחיטה עם איטליה לטובת שוק הפסטה) על ידי מינוי אמירות מקומית מהשושלת בנו-כלב.
תקופת קהיר
הפאטמים הגיעו למצרים בשנת 969. זאת לאחר אבטחת גבולם המערבי על ידי המצביא ג'והר וערעור השושלת האיח'שידית על ידי החדרת הדעוה הפאטמית לתוך האוכלוסייה ושימוש בשבטי בדואים וברברים שעמדו בגבולם כדי לערער אותו. לבסוף, חתמו האיח'שידים הסכם שיבטיח את זכויות המסלמים הסונים במצרים וג'והר נכנס לג'יזה ללא שום מאבק.
כיוון שמצרים נפלה בידם, הפאטמים עברו מיד ממהדיה, עם כל אוצרות הארמון ועם קברי הח'ליפים הקודמים. את אפריקה הם הותירו לשלטון של האמירים הזירים – זוהי תוצאה של חשיבותה של מצרים בתור הישג אימפריאלי וגם בתור צעד בדרך לכיבוש בגדאד והח'ליפות העבאסית. בתוך כך, הקימו הפאטמים את בירתם החדשה, קהיר (בערבית: "אל-קאהרה" – הכובשת, וגם שמו של כוכב מאדים בערבית, רמז להופעתו בשמי קהיר בעת הקמתה). הם המשיכו לכבוש את האזורים הסמוכים עד שביססו את שליטתם מתוניסיה עד לסוריה, וביחד עם סיציליה ודרום איטליה הפכו הפאטמים לאחת השושלות המאיימות ביותר בהיסטוריה על שלטון הח'ליפות העבאסית.
המשטר הפאטמי
בניגוד לממשלים אחרים באזור, המינויים הממשלתיים של הפאטמים נעשו על בסיס כישורים ולא על בסיס הירושה. גם הסונים יכלו להתמנות למשרות ממשלתיות, לצד האיסמאעילים ושיעים אחרים. הסובלנות הדתית הקיפה אפילו דתות אחרות, והנוצרים והיהודים החזיקו במשרות רמות בממשלה בהתבסס על יכולותיהם.
כדוגמה ניתן לציין את באדר אלג'מאלי – ארמני במוצאו, ששימש כשר צבא, והביא עמו למצרים צבא של ארמנים נוצרים, שגורשו ממצרים רק בערוב ימיה של הח'ליפות. לשליטים אלמעיז ואלעזיז היה גם אמיר יהודי בשם יעקוב בן כִּלִיס שהפך אצל הח'ליף אלעזיז לוזיר (משנים לח'ליף). אפילו העלילו על הפאטמים (מצד העבאסים) שמוצאם מ"רופא עיניים יהודי" וזאת כהד למדיניות הסובלנית שלהם כלפי יהודים. יוצא הדופן מבחינת הסובלנות הדתית היה "הח'ליף המשוגע", אלחאכם באמר אללה.
עוד בניגוד לשלטונות אחרים, לרבות הח'ליפות העבאסית, הח'ליפה הפאטמי היה גם אימאם חי. הוא התיימר להיות יורש הנביא עלי אדמות, ח'ליפה של אללה ובעל "נור" שאיפשר לו לשמוע מסרים מאללה. הוא נחשב מעצום – חסין בפני טעות, ובעל יכולת למצוא פרשנויות נסתרות "זאהר" כשהיה קורא בקוראן. הוא היה קובע את הדעוה ואת ההלכה בארצו. אחד הח'ליפים החליט כי כפי שיש לו רק אישה רשמית אחת, כך ראוי להיות. מעמדו של הח'ליף התבטא גם ובעיקר בהופעתו החיצונית. הח'ליף הופיע, אפילו בפני חצרו, מאחורי פרוכת או בפנים רעולות מפני כבודו ולעולם לא היה מופיע פעמיים בפני הציבור באותו לבוש.
לכן, גם מלתחת הח'ליף הפאטמי הייתה מפעל ענקי שעלה מאות אלפי ומיליוני דינרים לצורכי ייבוא בגדים אקזוטיים ויקרים מכל רחבי העולם הנושב. במלתחה עבדו לפחות שלושים מעבדי הארמון ובראשם עמד "זַין אלחֻ'צַין" (האוחז במספריים) משרה חשובה שבמשך תקופה מסוימת אחזה בה אישה יוונית, ייתכן מסיציליה.
היחלשות ונפילה
במחצית הראשונה של המאה ה-11 הזירים, השליטים הברברים ששלטו בצפון אפריקה בשם הפאטמים, הכריזו על עצמאות ועל מעבר לזרם הסוני האורתודוקסי. במחצית השנייה של אותה מאה נאלצו הפאטמים להתמודד גם עם הפלישות הטורקיות לסוריה ולארץ ישראל, ולאחר מכן עם מסעות הצלב, ומצאו עצמם שולטים בתחומי מצרים בלבד. במאה ה-12 החלה המערכת הפוליטית הפאטמית להתערער, ומצרים נכבשה ב-1169 על ידי צלאח אל-דין, שפעל בשליחותו של נור א-דין. צלאח א-דין כבש את מצרים רק למטרת "הוצאה לפועל" - תשלום החוב ששליט מצרים, שאוואר, היה חייב לשלם לנור א-דין. אלא שבמהלך הכיבוש, שאוואר נהרג, וגם לא נשארו יורשים לח'ליפות הפאטמית. בסופו של דבר, אחרי מותו של נור א-דין בשנת 1174 השתלט צלאח אל-דין לחלוטין על מצרים והשתמש בה כקרש קפיצה לשליטה בסוריה ובמרחבי הסהר הפורה, בראש השושלת הסונית האיובית.
תומאס גילמר
ראשית חייו
תומאס גילמר נולד ב-6 באפריל 1802 ב"גילמרטון", החווה של משפחתו במחוז אלברמארל, וירג'יניה להוריו ג'ורג' ואליזה. את חינוכו הוא קיבל ממורים פרטיים בשארלוטסוויל ובסטאונטון ולאחר מכן הוא למד משפטים בליברטי (כיום בדפורד, וירג'יניה).
לאחר סיום הכשרתו עסק גילמר בעריכת דין בשארלוטסוויל. לזמן קצר הוא היה עורך העיתון המקומי Virginia Advocate.
ב-23 במאי 1826 נשא גילמר לאישה את אן אליזבת בייקר משפרדסטאון (כיום בווירג'יניה המערבית). אביה המנוח, ג'ון בייקר, היה חבר בית הנבחרים של ארצות הברית. לשניים נולד בן, ג'ורג' הדסון גילמר, שהיה כומר פרסביטריאני.
ב-1829 רכש גילמר עבד בשם ישראל ג'פרסון, שהיה קודם בבעלותו של תומאס ג'פרסון. ישראל ג'פרסון נודע כמי שטען ששסאלי המינגס הייתה פילגשו של תומאס ג'פרסון. מאוחר יותר, לאחר בחירתו לקונגרס, התיר גילמר לישראל ג'פרסון לשלם את מחיר רכישתו ולקנות את חירותו לאחר שהוא ביקש להתאחד עם אשתו, שהייתה אישה חופשית.
קריירה פוליטית
הקריירה הפוליטית של גילמר החלה עם כהונתו בבית הנבחרים של וירג'יניה בין השנים 1829–1836, בו הוא ייצג את מחוז מגוריו. הוא שב לבית הנבחרים לתקופת כהונה נוספת בין השנים 1839–1840 וכיהן אז כיושב ראש הבית.
ב-14 בפברואר 1840 נבחר גילמר לתפקיד המושל ה-28 של וירג'יניה. במהלך תקופת כהונתו היו לו מחלוקות עם האספה הכללית של המדינה בנוגע להסגרת גנבי עבדים, סוגיה שהייתה חלק ממסע הבחירות שלו לקונגרס בחורף שלאחר מכן.
במרץ 1841 נכנס גילמר לבית הנבחרים של ארצות הברית ואף על פי שהוא הוא נבחר מטעם המפלגה הוויגית, הוא הצביע בעד השארתם על כנם של צעדי הווטו של הנשיא ג'ון טיילר מהמפלגה הדמוקרטית, בין השאר בשל חילוקי הדעות במפלגה הוויגית שנבעו מהמצב המיוחד שנוצר בעקבות הבחירות לנשיאות של 1840 בהן נבחרו הנשיא וסגן הנשיא ממפלגות שונות. ג'ון טיילר ירש את ויליאם הנרי הריסון, שהיה חבר המפלגה הוויגית ונפטר חודש לאחר השבעתו שבעקבותיה הוא נפל למשכב לאחר שנשא את נאום ההשבעה הארוך ביותר שנשא נשיא אמריקאי כלשהו כשהוא לא לבוש מעיל ולא חבוש כובע בקור העז ששרר בעת הטקס. טיילר זכה לתמיכה מועטה מאוד במפלגה ובסופו של דבר שירת רק עד תום תקופת כהונתו מבלי שנבחר מחדש. לעומתו גילמר נבחר מחדש לקונגרס בבחירות של 1842 בהפרש קטן מאוד. יריבו בבחירות אלו, ויליאם ל. גוגין, ערער על התוצאות ללא הצלחה.
כאחד מבעלי בריתו הקרובים ביותר של ג'ון טיילר בווירג'יניה, היה גילמר מעורב במאמצי הממשל של טיילר לספח את טקסס כבסיס למערכת הבחירות של 1844 בה כשל טיילר בניסיונו להיבחר לתקופת כהונה נוספת. ב-15 בפברואר 1844 מינה טיילר את גילמר לתפקיד מזכיר הצי של ארצות הברית ולשם כך הוא ויתר על מושבו בקונגרס. לרוע המזל, עשרה ימים לאחר מכן נהרג תומאס גילמר מהתפוצצות תותח על סיפון הספינה "פרינסטון" (USS Princeton) בעת שהיה בסיור על נהר הפוטומק. משמעות מותו של גילמר הייתה מבחינתו של הנשיא טיילר אובדן של בעל ברית רב ערך וכמה היסטוריונים טוענים שאירוע זה עיכב את סיפוחה של טקסס.
הנצחתו
גילמר נטמן בבית הקברות מאונט אייר בגילברט, וירג'יניה. שנה לאחר מותו נקרא על שמו מחוז גילמר בווירג'יניה, שכיום הוא חלק מווירג'יניה המערבית. על שמו נקראה גם העיר גילמר שבטקסס. עיר זו היא מקום מושב מחוז אפשור, שקרוי על שמו של קורבן נוסף של הפיצוץ על הפרינסטון, אבל אפשור. צי ארצות הברית הנציח את גילמר בקריאת משחתת על שמו שהייתה בשירות בין השנים 1920–1946, וספינת סיור שהייתה בשירות בין השנים 1942–1946.
הר ברכיופוד
הר ברכיופוד (באנגלית: Brachiopod Mountain) הוא הר הממוקם ברכס סלייט, קבוצת משנה של הרי הרוקי הקנדיים שבאלברטה, קנדה. ההר נקרא על ידי ג'יימס פ. פורטר, על שם הברכיופודים המאובנים שנמצאו באבן הגיר הדבונית בהר.
מארי אסטריד, נסיכת לוקסמבורג
מארי אסטריד, נסיכת לוקסמבורג (ובשמה המלא מארי אסטריד מלוקסמבורג, ליליאן שארלוט לאופולדינה וילהלמינה אינגבורג אנטוניה/אנטוינטה אליזבת אן/אנה אלברטה פון הבסבורג-לותרינגן, בלוקסמבורגית: Marie-Astrid vu Lëtzebuerg, Liliane Charlotte Léopoldine Wilhelmine Ingeborg Antonia/Antoinette Élisabeth/Elisabeth Anne/Anna Alberte/Alberta von Habsburg-Lothringen; נולדה ב-17 בפברואר 1954), היא בתו הגדולה של ז'אן, הדוכס הגדול של לוקסמבורג.