cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
הפארק האולימפי בארה
אתרי ספורט
3 אולמות המחוברים זה לזה אולם 1 - אירח את תחרויות הכדורסל והרוגבי נכים (16,000 מקומות לאחר המשחקים מכיל 5,000) אולם 2 - אולם זמני אירח את תחרויות הג'ודו היאבקות והבוצ'יה (10,000 מקומות) אולם 3 - גם אולם זמני אירח את תחרויות הסייף טאקוונדו והג'ודו נכים (10,000 מקומות)
ארנה דו פוטורו
אולם זמני שאירח את תחרויות הכדוריד והכדורשער. לאחר המשחקים חלקים מהאולם התמחזרו לבניית 4 בתי ספר בריו דה ז'ניירו (12,000 מקומות)
פארק הגולף בשדרת האמריקות
פארק גולף שבמהלך המשחקיים האולימפיים אירח את תחרויות הגולף ולכבוד המשחקים האולימפיים נבנו 20,000 מקומות זמניים
ולודרום בארה
ולודרום שנבנה לכבוד המשחקים הפאן-אמריקאיים. ב-2007 נהרס ונבנה מחדש. במהלך המשחקים האולימפיים אירח את תחרויות האופני מסלול באולימפיאדה ובמשחקים הפארולימפיים (5,000 מקומות)
מרכז הטניס האולימפי
מרכז ספורט המים מריה לנק
אצטדיון ספורט המים האולימפי
אצטדיון שחייה אשר אירח את תחרויות השחייה והכדורמים (15,000 מקומות)
אולימפיק ארנה ריו
אירח את תחרויות ההתעמלות וכדורסל הנכים (12,000 מקומות)
מרכז הכנסים ריוסנטרו
ארבעה אולמות הצמודים זה לזה אירחו את תחרויות הרמת מהשקולות (6,500 מקומות), בדמינטון (6,500 מקומות), טניס שולחן (7,000 מקומות) אגרוף (9,000 מקומות)
כפר אולימפי
גם הכפר האולימפי המשמש למגורי ספורטאים ומאמנים הוקם סמוך למרכז הכנסים ריוסנטרו הסמוך לקומפלקס הספורט. גם מרכז התקשורת הוקם בשולי קומפלקס הספורט בריוסנטרו. רכבת תחתית חדשה וכן כבישים מחברים את קומפלקס הספורט לחלקים אחרים בעיר.
אלתיאה העיוורת
אלתיאה העיוורת (באנגלית: Blind Althea) היא דמות משנה בדיונית המופיעה בחוברות הקומיקס דדפול ביקום מארוול קומיקס. הדמות הופיעה לראשונה בחוברת Deadpool #1 מינואר 1997 ונוצרה בידי הכותב ג'ו קלי והמאייר אד מקגינס.
אלתיאה היא דמות, שכמו שמרמז שמה, היא עיוורת, ששם משפחתה אינו ידוע. פגשה את דדפול במשימתו בקונגו. בהתחלה מערכת היחסים של שניהם הייתה לא ברורה, ובהמשך היא נהיית מורכבת יותר ויותר. את דמותה בסרט הלייב אקשן "דדפול" מגלמת השחקנית לזלי אגאמס, אשר שבה לתפקיד ב"דדפול 2".
ביוגרפיה בדיונית
דבר אינו ידוע על ראשית חייה של אלתיאה, פרט לכך שנרמז שהייתה בת זוגו של קפטן אמריקה לפני שהוקפא, ושהייתה חברה בשירות המודיעין של אנגליה, לא ידוע באיזה תפקיד. בהופעתה הראשונה, דדפול, עדיין כווייד וילסון, נשלח להורגה, בעת ששהתה בבסיס המודיעין האנגלי ברפובליקה הדמוקרטית של קונגו, אך הרג את כל מי שמסביבה פרט לה. לאחר שווייד בורח מבסיס נשק אקס, מקבל גורם ריפוי וחולה בסרטן, הוא נפגש איתה שנית והם חולקים דירה. אלתיאה מתייחסת אל דדפול כילד מפונק ומשמשת כסוג של אמא לדדפול, בזמן שהוא לגלג עליה וניצל את עיוורונה. הוא בנוסף הכריח אותה לבשל ולנקות עבורו, ונעל אותה בקופסה- חדר אטום ממולא בחפצים חדים- אם סירבה לעשות את דבריו. למרות כל יחסיו כלפיה, אלתיאה מתנהגת איתו בעדינות, ומייחסת את עצמה בתור האדם היחיד שמעז לעמוד נגדו.
אחרי כמה שנים עם דדפול, נוצר סוג של שלום בין שניהם, כשדדפול הבין שאלתיאה לא מוטרדת מתעלוליו. אלתיאה הופכת לאשת סודו הקרובה של דדפול (אפילו יותר מאשר סמור), ואחרי שהציל את חייה מספר פעמים היא הייתה אסירת תודה למענו, ומנסה לגמול לו בכך שבהדרגה הופכת אותו לאדם טוב יותר. הם חולקים מספר הרפתקאות ביחד, ביניהם התחזותה של אלתיאה למיי פארקר (דודתו של פיטר פארקר), וכגמול למעשיה דדפול מעניק לה במתנה את דוג', כלבו לשעבר של חברו של פוגי נלסון (אותו סמור הרוויח למען דדפול). עם זאת, דדפול לקה בשפל אישי ארוך, ונעל אותה בקופסה כשגילה שהסתירה ממנו את ביקוריו של סמור.
השניים מתנהגים (לנוכח האירועים האחרונים) בקרירות זה עם זה, ודדפול מגרש את אלתיאה מביתו. אלתיאה מסרבת, ודדפול משגר אותה בעזרת מכשיר טלפורטציה. אלתיאה נראית שוב עם סמור, כשהשניים נעולים בתוך "הקופסה". אחרי שנתיים לתחילת שותפות הדירה של שניהם, הוא מוזמנת בידי דדפול, על מנת לצפות בחברתה מעונת בידי דוג'. בשנת 2007, דדפול ניגש אליה כדי לאמת את תוכנית החזרת המוניטין שלו בקרב עם טאסקמאסטר.
היא עזרה לדדפול ולסוכן ונום לאתר את דוקטור ארתור ואנקו, אחיינו של דינאמו הארגמן המקורי. כאשר התחתן עם שיקלאה, דדפול שלח לאלתיאה הזמנה בכתב ברייל; היות שלא ידע לכתוב טוב בכתב ברייל, אלתיאה קיבלה בטעות הזמנה להלוויה של חבר בכנופיה, למרות שלא הבינה את ההבדל.
זהות
ג'ו קלי חשף כי במקור אלתיאה הייתה אמורה להיות האלמנה השחורה המקורית, במאמר שהתפרסם בקומיקס. לא ברור מה גילה של אלתיאה, ועלתה השערה שהיא בת שישים. עם זאת, אלתיאה ציינה כי היא זוכרת את שמלות הסנפיר משנת 1920, ולאחר מכן גילה נקבע כשבעים. תאוריה נוספת היא שאלתיאה היא מאדאם ווב, מוטאנטית הידועה כשותפה של ספיידרמן.
שוקי אוחנה
שוקי (יהושע) אוחנה (נולד ב-27 באפריל 1966) הוא ראש עיריית צפת.
ביוגרפיה
נולד וגדל בצפת. התגייס לצה"ל בשנת 1984. במהלך שירותו הצבאי, התקדם בסולם הפיקוד, בוגר קורס דירקטורים ונושאי משרה בכירים בתאגידים באוניברסיטת תל אביב. בוגר המכללות לביטחון לאומי (פיקוד ומטה) – מגמת מדעי המדינה ובוגר תואר ראשון במשפטים, בעל תואר ראשון במנהל עסקים ותואר שני במנהל חינוכי.
בין תפקידיו:
בבחירות לכנסת ה-19 היה מועמד תנועת הליכוד כנציג מחוז הגליל והעמקים. בשנת 2008 נבחר לראשונה כחבר מועצת העיר צפת. שימש כחבר ועדת כספים וביקורת.
בבחירות לרשויות המקומיות שנערכו באוקטובר 2018 התמודד בשלישית על ראשות עיריית צפת וניצח ברוב של 62%.
במהלך כהונתו זכתה צפת בציון של "חמישה כוכבי יופי", מטעם המועצה לישראל יפה, ארבע פעמים ברציפות בין השנים 2019–2022 ובשנת 2021 מועמדת לתחרות דגל היופי.
חיים אישיים
נשוי לדורית, עורכת דין במקצועה, ואב לשלושה בנים.
נעמה שטרית
נעמה שטרית (נולדה ב-15 בינואר 1985) היא שחקנית, מדבבת וזמרת ישראלית.
ביוגרפיה
נעמה שטרית היא הבת הקטנה ולה שני אחים גדולים ממנה. אביה נהג אוטובוס ואמה פנסיונרית של משרד ראש הממשלה. היא נולדה וגדלה בשכונת רמות בירושלים, בגיל 12 עברה משפחתה למודיעין. היא למדה בתיכון עירוני א' במודיעין במגמת תיאטרון. כשהייתה בת 18 שיחקה בתפקיד קטן בסדרת הטלוויזיה "צימרים".
בצה"ל שירתה בלשכת סגן הרמטכ"ל. לאחר סיום שירותה הצבאי השתתפה בסדנת מוזיקה אצל יהושע לימוני. בהמשך, סיימה לימודי משחק בסטודיו לאמנויות התיאטרון מיסודו של יורם לווינשטיין. במהלך לימודיה זכתה במלגות על תחרויות מונולוגים: שתי מלגות מטעם קרן שוסהיים; שתי מלגות בתחרות על שם אורנה בן חורין, שתי מלגות בתחרות על-שם שוש אביגל. בכיתתה למדו בין השאר רות רסיוק ודינה סנדרסון. אחת ההצגות בהן שיחקה במהלך לימודיה הייתה "למה לא באת לפני המלחמה", מאת עינת ברנובסקי, בתפקיד הראשי של אליזבת. עמרי ניצן, מנהלו האומנותי של התיאטרון הקאמרי, צפה בהצגה והזמין את שטרית לשחק בתיאטרון.
שטרית התפרסמה לראשונה בשנת 2005 כאשר השתתפה בעונה השלישית של תוכנית המציאות כוכב נולד.
תיאטרון
נעמה שטרית משחקת בתיאטרון הקאמרי מאז אוגוסט 2010. ההצגה הראשונה בה שיחקה הייתה "אמדאוס". היא גילמה את דמותה של קונסטנצה, אשתו של מוצרט (איתי טיראן), והחליפה בתפקיד את חני פירסטנברג, שעברה להתגורר בארצות הברית. היא המחליפה של דינה סנדרסון בתפקיד תמרה בהצגה "משפחה חמה". שיחקה בתפקיד קלריצ'ה" בתו של פנטלונה, בהצגה "משרתם של שני אדונים" והחליפה בתפקיד את טל בלנקשטיין. היא מחליפה את נטע גרטי בתפקיד אופליה בהצגה "המלט". החליפה את אילנית גרשון במחזמר "כנר על הגג". היא גילמה את תפקיד חוה, בתו של טוביה החולב (נתן דטנר) שמתחתנת עם נוצרי. שיחקה בהצגה "גם הוא באצילים". ב-2019 החלה לשחק במחזה "הריון" מאת עדנה מזי"א ובבמויו של עמרי ניצן בתיאטרון הקאמרי. ב-2022 גילמה את אנטיגונה בהפקת אדיפוס המלך.
שטרית משחקת בהצגה "גטו" מאת יהושע סובול. היא מגלמת את דמותה של בובת הפיתום, כמחליפתה של חני פירסטנברג, התפקיד הקומי היחיד בהצגה..
במסגרת התיאטרון הקאמרי טסה לשבוע ליפן והשתתפה בסדנה של הבמאי היפני הנודע נינה גאווה. נעמה שטרית למדה בבית הספר "רימון" (2012-2011), בו זכתה במקום הראשון בתחרות "שירימון", על ביצועה לשיר "הכול עד לכאן", של עמיר בניון. ב-2012 החלה להשתתף בהצגת הילדים "אבא של עמליה נוסע לאוסטרליה", על פי ספרו של אשכול נבו, בבימויו של אורי אומנותי. על תפקידה בהצגה זכתה בפרס השחקנית המצטיינת בפסטיבל חיפה להצגות ילדים 2012.
ב-2014 הייתה מועמדת לפרס התיאטרון הישראלי לשחקנית המבטיחה על תפקידה בהצגה "רומן משפחתי".
קולנוע וטלוויזיה
שיחקה בסרטו של שמי זרחין "העולם מצחיק" (2012). היא גילמה את דמותה של צפי, נערה שמנקה את בתיהם של רבים מתושבי העיר ואוספת חומר לסדנת סיפורים בה היא לוקחת חלק, אותה מנהל רוני (יחזקאל לזרוב). היא הייתה מועמדת על תפקידה לפרס אופיר לשחקנית המשנה הטובה ביותר לשנת 2012. שיחקה בסרט הגמר "קרב עיניים" (2012) של אורית פוקס, בוגרת בית הספר סם שפיגל לקולנוע ולטלוויזיה. הסרט זכה בפרסים רבים, בהם פרס התסריט בתחרות הפסטיבל הבינלאומי לסרטי סטודנטים ובמקום הראשון בפסטיבל הגליל. בסרט שיחקו גם נטע שפיגלמן וידידיה ויטל. הופיעה במופעי מחווה לאיימי ויינהאוס על בימת מועדון הבארבי ועל בימת תיאטרון הבימה שרה בלהקת המוזיקה השחורה "לוסיל". דיבבה לסרטים וסדרות שונים.
ב-2015 החלה לשחק בתפקיד איזבלה, דמות רובוטית שנראית ומתנהגת כילדה רגילה בסדרה "ג'ינג'י" שמשודרת בערוץ ג'וניור.
ב-2020 החלה לדבב את דמותה של אן בסדרת ההנפשה "אמפיביה" המשודרת בערוץ דיסני.
ב-2022 היא דיבבה את אוד, הדמות הראשית בסרט "פלאמלים", כמו כן החלה לדבב את תומס בסדרה "קפטן סנטיאגו".
סטטירה
סטטירה או סתאתירה הוא שם של מספר מלכות אחמניות שהיו באזור פרס העתיקה
דניאל קלויה
דניאל קלויה (באנגלית:  Daniel Kaluuya ; נולד ב-24 בפברואר 1989) הוא שחקן אנגלי. קלויה זכה להכרה עולמית בזכות תפקידו הראשי בסרט האימה "תברח", עבורו היה מועמד לפרס אוסקר לשחקן הטוב ביותר לשנת 2017, ועל תפקידו בסרט "יהודה איש קריות והמשיח השחור" זכה בפרס אוסקר לשחקן משנה הטוב ביותר ובפרס גלובוס הזהב לשנת 2021.
ביוגרפיה
קלויה נולד בלונדון, אנגליה להורים מהגרים מאוגנדה, הוא גדל עם אמו דאמייל ואחותו הגדולה בדיור ציבורי בשכונת קנטיש טאון, קמדן שבצפון-מערב לונדון. קלויה התחנך במכללה הקתולית "מכללת סט. אלוסיוס" שבצפון לונדון. אביו התגורר באוגנדה ורק לאחרונה קיבל אשרת שהייה באנגליה. בגיל 9 כתב את המחזה הראשון שלו, ומיד לאחר מכן החל לשחק בתיאטרון אימפרוביזציה.
קריירה
קלויה פרץ לתודעת הציבור בבריטניה ובעולם לראשונה בסרטי הקולנוע ו"ג'וני אינגליש חוזר" משנת 2011, בתפקיד הסוכן החשאי קולין טאקר ו"צ'אט רום" משנת 2010. בשנת 2015 השתתף קלויה לראשונה בהפקה הוליוודית, מותחן הפשע "סיקאריו" בתפקיד הסוכן הפדרלי רג'י וויין.
בשנת 2017 שיחק קלויה בתפקיד הראשי בסרט האימה "תברח", סרט אשר זכה להצלחה גדולה ומפתיעה ברחבי העולם. קלויה ששיחק בתפקיד כריס וושינגטון זכה לשבחים על משחקו ואף הועמד לפרס אוסקר לשחקן הטוב ביותר לשנת 2017, אך הפסיד את הפרס לטובת גארי אולדמן על גילום דמותו של וינסטון צ'רצ'יל בסרט "שעה אפלה".
בשנת 2018 השתתף קלויה בסרט גיבורי העל של היקום הקולנועי של מארוול "הפנתר השחור" בתפקיד המשני של וו'קאבי, ראש מערך האבטחה של מדינת ואקאנדה. באותה השנה השתתף בסרט בפשע "אלמנות" בתור השודד ג'אטימי, וגם שיחק בפרק מתוך מיני-סדרת הפנטזיה "גבעת ווטרשיפ".
ב-28 בפברואר 2021 זכה קלויה בפרס גלובוס הזהב לשחקן המשנה הטוב ביותר בסרט קולנוע, על משחקו בתפקיד פרד המפטון בסרט "יהודה איש קריות והמשיח השחור" שביים שאקה קינג. ב-25 באפריל 2021 זכה בפרס האוסקר לשחקן המשנה הטוב ביותר בטקס פרסי אוסקר ה-93 על תפקיד זה.
נריניו
המחוז משתרע על שטח של 33,268 קמ"ר. במחוז מתגוררים כ-1.8 מיליון תושבים (הערכה ל-2017). בירת המחוז היא סן חואן דה פסטו.
היסטוריה
במהלך התקופה הפרה-קולומביאנית האזור היה מיושב על ידי שבטי ילידים שונים, כמו בני האווה-קוואיקר. האירופאי הראשון שהגיע לאזור היה הקונקיסטאדור הספרדי פסקואל דה אנדגויה שסייר לאורך חוף האוקיינוס השקט כדי להשיג מידע ששימש לאחר מכן את פרנסיסקו פיסארו כשהוא יצא לכבוש את פרו.
לאחר קבלת העצמאות של רפובליקת קולומביה הגדולה מהאימפריה הספרדית בתחילת המאה ה-19 האזור נכלל בפרובינציית פופאיאן. לאחר פיצול הרפובליקה ב-1830 האזור נכלל ברפובליקת גרנדה החדשה. בעשורים שלאחר מכן שונתה החלוקה המנהלית של האזור מספר פעמים והוא השתייך בתקופות שונות למחוז קאוקה, לפרובינציית פסטו ולפרובינציית ברבקואס. ב-1857 הרפובליקה הפכה לפדרלית והפרובינציה נכללה במדינת קאוקה. ב-1863 הרפובליקה הפכה לארצות הברית של קולומביה והמדינות המקוריות המשיכו להתקיים. ב-1886 ארצות הברית של קולומביה הפכה לרפובליקת קולומביה הלא-פדרלית והמדינה הפכה למחוז קאוקה.
ב-6 באוגוסט 1904 נוצר מחוז נריניו במתכונתו הנוכחית. המחוז נקרא על שמו של אנטוניו נריניו, שהיה אחד הפעילים הבולטים לעצמאות קולומביה.
כלכלה
כלכלת המחוז מסתמכת בעיקר על חקלאות, הכוללת בין היתר גידול תפוחי אדמה, קקאו, חיטה, שעורה, קפה, בננה, שעועית, אולוקוס, פול וקינואה, גידול מקנה, דיג, תעשייה ומסחר שמתרכז בגבול עם אקוודור ובנמל של טומקו. כמו כן המחוז הוא אחד המוקדים העיקריים בקולומביה לגידול צמח הקוקה שממנו מופק הסם קוקאין.
שפר בדרך להוליווד
שפר בדרך להוליווד (באנגלית: Speer Goes to Hollywood) הוא סרט תיעודי ישראלי משנת 2020 של הבמאית ונסה לאפא, העוסק בדמותו של אלברט שפר. הסרט הוקרן לראשונה בפסטיבל הסרטים הבינלאומי בברלין בפברואר 2020 במסגרת Berlinale Special. הבכורה הישראלית התקיימה במסגרת התחרות הרשמית של פסטיבל הקולנוע ירושלים 2021 - בו זכתה ונסה לאפא, במאית הסרט, בפרס דיאמונד לבימוי סרט תיעודי. הבכורה האמריקאית התקיימה בפסטיבל הסרטים של טליורייד שבקולרדו. הסרט זכה בפרס הסרט התיעודי הארוך הטוב ביותר בתחרות פרסי אופיר 2021. הסרט הופק עבור ערוץ Yes דוקו ושודר בו לראשונה בינואר 2022.
תקציר העלילה
במרכז הסרט עומדת דמותו של אלברט שפר, האדריכל ושר החימוש של גרמניה הנאצית ומי שנחשב לחברו הטוב של אדולף היטלר. בשנת 1971, לאחר הצלחתו של רב המכר בתוככי הרייך השלישי נשלח אנדרו בירקין, תסריטאי צעיר מטעם אולפני סרטי פרמאונט, לעבד את ספרו של שפר לסרט, שבסופו של דבר לא הופק. "שפר בדרך להוליווד" מתבסס על הקלטות של ארבעים שעות השיחה בין השניים המתעדות את תהליך העבודה על התסריט. זאת דרך זיכרונותיו של שפר, החל משנות עליית הנאצים לשלטון ועד לתפקידו המכריע במלחמת העולם השנייה, וכן בהצגת חקירתו במשפטי נירנברג. הסרט בוחן באופן ביקורתי את ניסיונותיו לשכתב את ההיסטוריה בעזרת סרט עלילתי ולטייח את מעשיו הכוללים מעורבות בהשמדה באמצעות עבודות כפייה. ניסיונות אלה נחשפים באותם ראיונות עם בירקין, שבהם שפר מטייח בתיאור אדיש את אי מעורבותו, כביכול, בפעולות ההשמדה שהפעיל המשטר הנאצי במהלך השואה, והעדר מודעותו, כביכול, אודותן.
יולנטה סניידר-קבאו
יולנטה סניידר-קבאו (בהולנדית: Yolanthe Sneijder-Cabau; נולדה ב-19 במרץ 1985) היא שחקנית, דוגמנית ומנחת טלוויזיה ספרדייה-הולנדית.
ביוגרפיה
קבאו נולדה באיביזה לאם הולנדית ואב ספרדי, אביה היה יזם שבבעלותו מספר מסעדות וברים, לאחר שאביה חווה משבר כלכלי היא חוותה אלימות במשפחה וכתוצאה מכך אמה חזרה עם ילדיה להולנד מולדתה.
היא אחת המייסדות של הארגון "Stop Kindermisbruik" הפועל לצמצום התופעה של התעללות מינית בילדים במדינות המתפתחות.
היא הייתה נשואה לכדורגלן וסלי סניידר ויש לה בן, בעקבות כך היא גם השתתפה בגרסה ההולנדית של נשות הכדורגלנים.
קריירה
בין 2005–2008 הופיעה בתפקיד משני באופרת הסבון "Onderweg naar morgen".
ב-2006 שיחקה בסרט הקצר "Turkse chick" שהיה מועמד לפרס "Gouden Kalf" (עגל הזהב), המקביל ההולנדי לפרס האוסקר, הסרט הכיל מספר סצינות מיניות שלאחר מכן הצהירה שהיא מתחרטת עליהן.
ב-2006, 2007 ו-2009 נבחרה ל"הולנדית הסקסית ביותר" על ידי מגזין הגברים "FHM".
ב-2009 ו-2010 הציגה את הניקוד של הולנד באירוויזיון.
ב-2010 ו-2011 הנחתה את פסטיבל השירים של הולנד, בו הזוכה מייצג את הולנד באירוויזיון.
ב-2013 שיחקה בסרט רווח וכאב.
ב-2015 הופיעה בסרט "Kidnapping Freddy Heineken" עם אנתוני הופקינס.
נדז'דה מיכאילובה
ביוגרפיה
נדז'דה מיכאילובה נולדה בסופיה. היא רכשה השכלה תיכונית בקולג' הצרפתי שבעיר. היא רכשה השכלה אקדמית בפילולוגיה באוניברסיטת סופיה, ובהמשך עבדה כעיתונאית עצמאית. ב-1995 נבחרה לאספה הלאומית של בולגריה מטעם מפלגת איחוד הכוחות הדמוקרטיים. ב-1997 מונתה לשרת החוץ של בולגריה בממשלתו של איוואן קוסטוב. ב-1999 נבחרה לסגנית יושב ראש מפלגת העם האירופית והייתה לאדם הראשון ממזרח אירופה שכיהן במינוי זה. בין 2008–2009 כיהנה כסגנית יושב ראש האספה הלאומית של בולגריה. ב-2012 עזבה את מפלגת איחוד הכוחות הדמוקרטיים. בהמשך, כיהנה כשגרירת בולגריה לטורקיה.
חיים אישיים
בין 1983–2006 הייתה נשואה לקאמן מיכאילוב ולזוג נולדו שתי בנות, ויולטה ונינה. ב-2009 נישאה במדריד לאיש העסקים הבולגרי סווטלין ניינסקי.
ישו מרפא רבים בארץ גינסר
הסיפור הזה, הוא חלק מן הנסים של ישו, שבו מתואר בקצרה על נסי ריפוי של חולים רבים ליד העיר כנרת.
הסיפור
לאחר נס הלחם והדגים, תלמידיו של ישו יצאו לשוט בספינה על הכנרת. הם התקשו מאוד לשוט ולחתור כנגד הזרם והרוח, ואז ישו נגלה אליהם כשהוא הולך על המים (מרקוס י"ד: 52-34).
על פי בשורת מתי ובשורת מרקוס, (מתי יד: 36-34, מרקוס ו: 56-53). ישו ותלמידיו עוברים ל"ארץ גינוסר" (השם היווני של העיר כנרת) וכאשר ישו עובר שם, רבים שומעים על נוכחותו ובאים להירפא. כל החולים שנגעו בכנף בגדו (או בציצית בגדו), זוכים לריפוי מיידי באופן נסי.
פרשנות
בשתי הבשורות, חולים שחפצו להירפא, בקשו לגעת בכנף בגדו, כלומר בציצית שעל לבושו של ישו, "פתיל התכלת" שעל פי מצוות התורה, במדבר ט"ו 38, חייב כל יהודי לעשות לו על ציצת כנף בגדו".
יחסי אינדונזיה–פרו
יחסי אינדונזיה–פרו הם יחסי החוץ בין אינדונזיה לפרו. שתי המדינות רואות זו את זו כשוק אטרקטיבי עם סיכויים פוטנציאליים טובים, ומבקשות להגביר את קשרי הסחר. אינדונזיה ופרו חברות בארגונים רב-צדדיים כמו APEC, ארגון הסחר העולמי (WTO), המדינות הבלתי-מזדהות ופורום שיתוף הפעולה בין מזרח אסיה-אמריקה הלטינית.
היסטוריה
היחסים הדיפלומטיים בין הרפובליקה של אינדונזיה לרפובליקה של פרו כוננו רשמית ב-12 באוגוסט 1975. באותה עת הוסמכה הנציגות האינדונזית לפרו באמצעות השגרירות האינדונזית בברזיליה. ממשלת פרו פתחה את שגרירותה בג'קרטה ב-1 בנובמבר 1992. בהתחשב בחוסר היעילות והצורך לחזק את שיתוף הפעולה עם פרו, הממשלה האינדונזית פתחה את השגרירות האינדונזית בלימה ב-20 בפברואר 2002.
סחר והשקעה
משקיעים פרואנים חיפשו הזדמנויות באינדונזיה, כמו חברת המשקאות הקלים ביג קולה, שנכנסה לשוק האינדונזי והצליחה מאוד, מה שמעורר השראה למשקיעים פרואנים נוספים שעשויים לבוא בעתיד. על פי נתוני הסוכנות המרכזית לסטטיסטיקה האינדונזית (BPS), הסחר בין פרו לאינדונזיה הגיע ל-213.37 מיליון דולר בשנת 2011. מאזן הסחר נוטה מאוד לצד אינדונזיה, המייצאת בעיקר גומי, מוצרי עץ, נעלי ספורט, נייר, בגדים, חלקי חילוף לאופנוע, אלומיניום, זכוכית, קרמיקה, פלסטיק ואלקטרוניקה לפרו. לעומת זאת, אינדונזיה מייבאת מפרו מזון דגים, מזון לבעלי חיים, תרופות, ענבים, חיטה ודשנים. באוקטובר 2013 חתמו אינדונזיה ופרו על מזכר הבנות (MOU) בנושא שיתוף פעולה בחקלאות.
פיאט טאלנטו
דור ראשון
יוצר בין השנים 1981–1994. פיאט טאלאטו דור ראשון הייתה גרסת גלגלים קצרה של "פיאט דוקאטו".
דור שני
הדגם מיוצר משנת 2016 ועד היום.
פיאט טאלאנט דור שני מבוססת על דגם ה"רנו טרפיק".
מנועי ה"פיאט טאלנטו" מיוצרים בגרסת טורבו אחיד, ובגרסת טורבו כפול.
אביגייל ג'ונסון
אביגייל פיירפונט ג'ונסון (באנגלית Abigail Pierrepont Johnson, נולדה ב-19 בדצמבר 1961) היא אשת עסקים אמריקאית מיליארדרית. ג'ונסון משמשת משנת 2014 כנשיאה וכמנכ"לית חברת ההשקעות האמריקאית פידליטי השקעות, וכיו"ר חברת האחות הבינלאומית פידליטי אינטרנשיונל. סבה, אדוארד ק. ג'ונסון השני, הקים את חברת פידליטי ואביה, אדוארד "נד" ג'ונסון השלישי, משמש כיו"ר במעמד אמריטוס בחברת פידליטי השקעות. משפחת ג'ונסון החזיקה ב־49% ממניות החברה במרץ 2013, ונכון ל-2020 ג'ונסון עצמה מחזיקה ב-24.5% ממניות החברה .undefined
חברת פידליטי השקעות
לאחר שסיימה את לימודיה בבית הספר למינהל עסקים באוניברסיטת הרווארד, הצטרפה ג'ונסון כאנליסטית וכמנהלת תיקי השקעות לחברת פידליטי השקעות שהקים סבה, אדוארד ג'ונסון השני, בשנת 1946. בשנת 2001 קודמה לתפקיד נשיאת פידליטי ניהול נכסים. בשנת 2005 מונתה לראשת תחומי קמעונאות, מקומות עבודה וגופים מסחריים ובשנת 2012 נבחרה לנשיאה. בשנת 2014 התמנתה למנכ"לית פידליטי השקעות, תפקיד בו כיהן אביה משנת 1977, ובשנת 2016 היא מונתה גם ליו"ר. בשנת 2018 יזמה ג'ונסון השקעות במטבע הקריפטו בפידליטי, ובכך התאפשר למשקיעי הגופים המסחריים לסחור בביטקוין ובאתר.
פרסים והצטיינות
ג'ונסון מכהנת כחברת מועצת המנהלים במספר פורומים כלכליים העוסקים בשוק ההון.
פורבס דירג את ג'ונסון כאחת מהנשים המשפיעות בעולם כבר מספר שנים:
פורבס: 100 הנשים המשפיעות בעולם
שירלי לוי
שירלי לוי (נולדה ב-12 במאי 1996) היא אושיית רשת, מנחה ושחקנית ישראלית.
ביוגרפיה
לוי נולדה ברחובות.לוי למדה בתיכון דה שליט ברחובות. לוי פרצה לראשונה בשנת 2013 כאשר סרטון שהעלתה לעמוד הפייסבוק האישי שלה צבר תאוצה ברשת והגיע לכ-15 אלף צפיות תוך חודש. לוי ידועה בעיקר בזכות הסרטונים ההומוריסטים הקצרים שהיא נוהגת להעלות לחשבון האינסטגרם שלה.
ב-27 באפריל 2015 התגייסה לצה"ל ושירתה בתור מפעילת האמר קרבי.
ב-2016 צילמה יחד עם רז ספני סרטונים קומיים, של מאחורי הקלעים של התוכנית "אקס פקטור ישראל" של הזכיינית "רשת".
בסוף שנת 2018 זכתה בתואר "כוכבת הרשת של השנה" בטקס נבחרי השנה של פרוגי. ביוני 2018 הובילה את המותג "סופר פארם יאנג" בסדרת סרטונים המדברים על גיל ההתבגרות - דייטים, נשף, אקנה, אהבה נכזבת, שאלות תשובות ועוד. באוקטובר 2018 נבחרה להנחות את נבחרת "Coke TV" מטעם קוקה קולה בארצות הברית ונתנה משימות על התמודדות בסיטואציות חברתיות כגון - דימוי גוף, התנהגות, סובלנות, עזרה לזולת והתנדבות.
בדצמבר 2018 זכתה בתואר "כוכבת הרשת של השנה" בטקס נבחרי השנה של ynet.
ביולי 2019 הייתה בין המנחים של העונה הראשונה והשניה של "הקומה האחרונה" בערוץ TeenNick וניקלודיאון לצד כוכבי נוער נוספים.
בדצמבר זכתה בשנית בתואר "כוכבת הרשת של השנה" בטקס נבחרי השנה של ynet,
ובנוסף זכתה בתואר "קומיקאית השנה" בטקס נבחרי השנה של ישראל בידור.
ב-2020 נבחרה להנחות את התוכנית היומית לימי הקורונה, "הבידודית", בערוץ טין ניק לצד מנחים נוספים. בנוסף הנחתה את התכנית "לא לענות" בערוץ Teenick. בקיץ של אותה שנה שבה להנחות את העונה השנייה של "הקומה האחרונה".
בנובמבר 2020 עד 2023 לוהקה לתפקיד ראשי - משני בתור "מיקי" בסדרה זיגי לצופי HOT לעונות 1-6
ב-2021 הנחתה את העונה השנייה של "לא לענות" בערוץ Teenick,
ב- 2021 הובילה וכתבה פינה ייחודית ב-HOT VOD Young "המדור לחפירות מיוחדות עם שירלי לוי". במאי 2021, הנחתה שירלי את התכנית "ביחד עם ניק" בערוץ ניקלודיאון לצד טל מוסרי והובילה אתגרים ומשימות לעידוד נוער.
ב2022 - הובילה פינה בתוכנית " העולם הבוקר " שם הייתה התחקירנית והמגישה של כל מה ש"חם ברשת"
וכך להנגיש לקהל הבוגר מה הילדים שלהם רואים באפליקציות יחד עם צביקה הדר רותם ישראל ומירי מכאלי ,
מלכוד 67
מִלְכּוּד 67 - הרעיונות מאחורי המחלוקת שקורעת את ישראל הוא ספר עיון מאת ד"ר מיכה גודמן. הספר בוחן את הרעיונות והזהויות שמאחורי סוגיית השטחים שפרצה לשיח הציבורי לאחר מלחמת ששת הימים, ומנסה לשקם את השיח הישראלי בנושא. הספר יצא לאור ב-2017 בהוצאת דביר.
חלקי הספר
בחלק הראשון פורס גודמן בפני הקורא את הרעיונות ואת הפילוסופיה שמאחורי הזרמים הפוליטיים בישראל. בחלק השני דן המחבר במשברים שאותם זרמים ספגו בשתי האינתיפאדות. ובחלק השלישי והאחרון מציג גודמן שני הסדרים חלקיים להסדרת הסכסוך.
שורשיו ההיסטוריים של המילכוד
השלטון הישראלי בשטחים, שהחל ביוני 1967 עם מלחמת ששת הימים, פיצל את החברה הישראלית לשתי תפיסות עולם מנוגדות. מחד השמאל המדיני הדוגל בפתרון המבוסס על הסדר מדיני תחת העיקרון של שטחים תמורת שלום, כלומר החזרת השטחים לישות ערבית (ממלכת ירדן או מדינה פלסטינית) בתמורה להסכם שלום סופי וארוך טווח ומאידך, הימין, המאמין שניתן עקרונית לשלוט בשטחים ולהתיישב בהם לנצח. הגישה של הימין-מרכז הישראלי, לפיה השליטה בשטחים היא בסך הכל פרויקט מוצלח, שניתן לקיימו ללא מפריע, התנפצה עם פרוץ האינתיפאדה הראשונה בדצמבר 1987. ההתפרצות המפתיעה של ההתקוממות הוכיחה לרבים שהשליטה השקטה ביהודה, שומרון ועזה היא אשליה ושעל המדינה להשקיע כוחות רבים על מנת לבצע שיטור ושליטה כוחנית באוכלוסייה אזרחית שאיננה מעוניינת בשלטון הישראלי ומוכנה ללחום כנגדו. הגישה של השמאל-מרכז, לפיה יש לחתור להסכם מדיני ושלום עם הפלסטינים אפשרי, התנפצה עם פרוץ האינתיפאדה השנייה באוקטובר 2000. לא היו אלה רק היקפי האלימות והרצחנות חסרי התקדים באינתיפאדה זו, אלא בעיקר העיתוי בו פרצה, זמן קצר לאחר שראש ממשלת ישראל, אהוד ברק, הציע למעשה לפלסטינים בועידת קמפ דייוויד, את ההצעה המדינית הישראלית מרחיקת הלכת ביותר על מנת לסיים את הסכסוך. התשובה הפלסטינית למה שנתפס בציבוריות הישראלית לצעד הנדיב ביותר האפשרי היווה מכה ניצחת לשמאל, ממנו, לדברי גודמן, לא הצליח להתאושש גם שנים רבות לאחר מכן.
לפיכך, טוען גודמן, בעשור השני של המאה ה-21 מצוי מרכז המערכת הפוליטית והאידאולוגית הישראלית ללא פתרון סביר לבעיית השליטה בשטחים, לא משמאל ולא מימין.
טענה מרכזית
הטענה המרכזית של הספר היא שהסכסוך הישראלי-פלסטיני אינו ניתן לפתרון משום שכל פתרון מוצע טומן בחובו בעיה קיומית לישראל. הפתרון הרווח בשמאל שלפיו יש לסגת מהשטחים טומן בחובו סיכון ביטחוני אדיר לישראל, בפרט בצל שלטון החמאס ברצועת עזה והחשש מעלייתו ביהודה ושומרון; ומנגד הפתרון הימני שלפיו יש לספח את השטחים טומן בחובו סכנה דמוגרפית. כך או כך, לטעמו של גודמן, ישראל עלולה לנקוט בצעד מסוכן. לכן, לפי המחבר, אין לשאוף לפתור את הסכסוך על ידי הסכם שלום ולא על ידי סיפוח השטחים, ששניהם עלולים לסכן את המדינה, אלא יש לשאוף לניהולו וצמצומו – דרך הסדרים חלקיים, שיהיו מקובלים על האוכלוסיות והמנהיגים המתונים והפרגמטיים משני הצדדים (למשל, הרחבת האוטונומיה הפלסטינית והקטנת החיכוך בין האוכלוסיות).
גודמן מתבונן במלכוד גם מנקודת מבט אמונית-יהודית. לדבריו, הנושא העיקרי של המקרא הוא ארץ ישראל ואין יותר ארץ ישראל מחברון, בית לחם ושכם. מאידך, הנשוא העיקרי של החוק המקראי, השב וחוזר פעמים רבות יותר מכל נושא אחר הוא הדאגה לגר, במובן של דאגה מוסרית של הרוב למיעוט. כעת, לדבריו, אין דבר שיותר נוגד את הדאגה לגר, במובנה המקראי כפי שהוא מתפרש על ידי גודמן, משלטון על עם אחר במשך 50 שנה ויותר. באופן כזה מוסב המלכוד למישור הלכתי פנים-יהודי, ולא רק כקיים בספרה הפוליטית או כוויכוח שבין ישראל לעמים.
נקודה נוספת שמעלה גודמן היא ההסתמכות של שני הצדדים על משענת אידאולוגית. כך נסמך הימין הדתי על האמונה – לא ייתכן שהאל יניח למדינת ישראל להתרסק ובפרט בגלל מעשה כמו ההתיישבות בחבלי מולדתה, היונק מיסודות אמוניים לפי הדתיים לאומיים. ולעומת זאת – הסתמכותו של השמאל על הקהילה הבינלאומית ועל ערבויותיה, כמי שלא תאפשר למדינת ישראל להתמוטט בשל מענה לדרישה מוסרית.
ביקורת
במאמר ביקורת על הספר שפורסם במוסף "ספרים" של הארץ במאי 2017, טען אהוד ברק שספרו של גודמן מנציח הטיית מחשבה ימנית. לפי ברק, ההנחה המובאת בספר כאמת אמפירית ולפיה נסיגה מהשטחים היא נטילת סיכון ביטחוני אינה אלא אימוץ טענה אידאולוגית בלתי מוכחת של הימין. לפי ברק, כל מומחי הביטחון תמימי דעים שלאחזקת השטחים אין כל יתרון ביטחוני. ברק מבקר גם את טענתו של גודמן שלפיה השמאל נשען על אמון בהסדרים בינלאומיים ועל כוחה של הקהילה הבינלאומית לערוב לביטחונה של ישראל במקרה של נסיגה. לדבריו, רוב השמאל הציוני נשען על כוחה הצבאי והכלכלי של מדינת ישראל כערובה לביטחונה בהווה ובעתיד, ואינו מטיל את יהבו על הקהילה הבינלאומית. ברק מוסיף לטעון כי המהלך של גודמן, שבו הוא מציב את טיעוני השמאל והימין זה מול זה כשווים על המאזניים, כמוהו כמי שמאזן את טיעוני תומכי תורת האבולוציה, המוכחת בשלל הוכחות אמפיריות עם טיעוני השוללים אותה, המסתמכים על אידאולוגיה ולפיכך עצם הצבתם כשווי ערך היא גישה מוטית אנטי-אבולוציונית.
שבוע לאחר מכן התייחס גודמן למאמר הביקורת של ברק. לדברי גודמן, ביקורתו של ברק נגעה רק לטיעון הביטחוני, וגם שם לא סיפק נתונים אלא דעות, גם אם הן דעות של מומחי ביטחון. לדברי גודמן, "כשם שיהודים חרדים מכניעים את שיקול הדעת ההלכתי שלהם מול הדמות הרבנית, כך הוא [ברק] מצפה מהישראלים שיכניעו את שיקול הדעת האסטרטגי שלהם מול הדמות הביטחונית... [אולם] בקרב רבים מהישראלים הנטייה לצייתנות נמוכה ואילו איכות הזיכרון — גבוהה. האירועים שבהם נסיגות משטחים יצרו איומים אסטרטגיים על ישראל נחרטו היטב בזיכרון הקולקטיבי הישראלי. האירועים שיצרו את החששות הרווחים כל כך מנסיגה חזקים יותר מסמכותן של דמויות ביטחוניות הטוענות שאין סכנה אסטרטגית בנסיגה".
מאידך, דיווח גודמן שלאחר ראיון שנערך עמו ב"מקור ראשון" קיבל לתיבת הדואר האלקטרוני שלו "מבול של הודעות... בין היתר גם מרבנים מובילים ואישי ציבור, שהאשימו אותי בכך שאני אידאולוג שמאלני שמסווה את עצמו בתדמית של פילוסוף וחוקר רעיונות".
Lilla Stjärna
Lilla Stjärna (בעברית: כוכב קטן) הוא שיר שבוצע על ידי הזמרת השוודית, אליס באבס. השיר ייצג את שוודיה באירוויזיון 1958. השיר נכתב על ידי גונאר ורסן, הולחן על ידי אקה גרהרד ונוצח על ידי דולף ואן דר לינדן.
רקע
במהלך כתיבת השיר, התעוררו מספר מחלוקות בין המבצעת באבס למלחין גרהרד. במקור, השיר נכתב והולחן על ידי גרהרד בשם "Samma stars lysa för oss två", אך באבס לא התרצתה ממילות השיר. לכן, רשות השידור השוודית, זימנה את הסופר גונאר ורסן על מנת שישכתב את השיר. לאחר שכתוב השיר, השיר שונה לשם "Lilla Stjärna".
מסלול זנדוורט
שנות השלושים עד מחצית שנות השמונים
התוכניות להקמת מסלול מרוצים בזנדוורט נעשו עוד לפני מלחמת העולם השנייה. מרוץ כביש ראשון התקיים באזור ב-3 ביוני 1939, אך המסלול עצמו נבנה רק לאחר המלחמה. למרות שמקובל לייחס את תכנון המסלול לג'ון הוגנהולץ, היה זה סמי דייוויס שהציג את התכנון למסלול בשנת 1946.
מרוץ הבכורה התקיים במסלול ב-7 באוגוסט 1948. שנה לאחר מכן נערך במקום גרנד פרי זנדוורט. בשנת 1950 שונה שם המרוץ לגרנד פרי ההולנדי, שהפך לחלק מסבב הפורמולה 1 בשנת 1952. בשנת 1954 לא התקיים מרוץ פורמולה, אך המרוץ שב לסבב שנה לאחר מכן. לאחר הפסקה של שנתיים התקיים המרוץ ברציפות עד לשנת 1985, למעט הפסקה אחת בשנת 1972.
המחצית השנייה של שנות השמונים והלאה
תלונות רבות על מפגעי רעש מצד התושבים באזורים הסמוכים למסלול, הובילו לתכנון מחודש של המסלול. על פי התוכנית חלקו הדרומי של המסלול יקוצר ותוואי חדש של המסלול אמור היה להבנות בתוך השטח הפנימי של המסלול המקורי. האישור לביצוע השיפוצים התקבל בינואר 1987, אך זמן קצר לאחר מכן הודיעה חברת CENAV, המפעילה של המסלול, על פשיטת רגל. חברה חדשה שהוקמה לקחה על עצמה את ביצוע עבודות השיפוץ ובשנת 1989 נבנה מסלול חדש בהיקף של 2.6 קילומטרים. על השטח בדרומו של המסלול המקורי נבנו מגרשי כדורגל והוקי לקבוצות המקומיות.
בשנת 1995 הוקמה חברת CPZ (Circuit Park Zandvoort), שפעלה על מנת להפוך את המסלול למסלול גרנד פרי בינלאומי. בסיומו של הפרויקט, שהסתיים בשנת 2001, עמד היקפו של המסלול על 4.7 קילומטרים. בנוסף נבנו בצידי המסלול אזור טיפולים ומקומות ישיבה לצופים. המסלול החדש השתלב במרוצי אליפות גרמניה למכוניות תיור (DTM). אחד האירועים המרכזיים המתקיימים במסלול הוא RTL פורמולה 3 מאסטרס - אירוע בו מתחרים נהגים ממדינות שונות, הלוקחים חלק באליפויות מקומיות, האחד כנגד השני. בשנים 2007 ו-2008 לא התקיים המרוץ במסלול זה, עקב מגבלות שנבעו מתקנות רעש. לאחר שנתיים שב המרוץ להתקיים כסדרו.
חזרה לפורמולה 1
במרץ 2019 נחתם הסכם לחזרת מרוצי הפורמולה 1 לשלוש עונות החל מעונת 2020. לקראת המרוץ, שאמור היה להיות המרוץ החמישי בעונה, שופץ המסלול וחודש האזור הטכני והיציעים לקהל. התפרצות הקורונה הובילה לדחיית המרוץ ובהמשך לביטולו. הבכורה המחודשת נדחתה לעונת 2021.
תחרויות אופניים וריצה
במהלך השנים התקיימו במסלול מספר מרוצים ותחרויות שונות. באוגוסט 1959 התקיימה במסלול אליפות העולם ה-26 לאופני כביש. החל משנת 2008 מתקיים במסלול מרוץ שנתי למרחק של 5 קילומטרים. בשנת 2010 השתתפה במרוץ לורנה קיפלגאט, שזכתה מספר פעם באליפות העולם וניצחה את המרוץ. בשנת 2013 החל להתקיים מרוץ של 24 שעות לרוכבי אופניים, הפתוח לכלל הציבור.
נקודת בנסון
נקודת בנסון (באנגלית: Benson Point) היא לשון יבשה שאינה מכוסה קרח, היוצרת את הקצה הדרום-מערבי של האי ראגד באיי שטלנד הדרומיים, שבאנטארקטיקה.
נקודת בנסון מהווה את הכניסה הצפונית-מערבית של מצר מורטון.
נקודת בנסון ממוקמת 3.2 קילומטרים דרומית - מזרחית מכף שפילד;
נקודת בנסון ממוקמת 6.33 קילומטרים מערבית - צפון-מערבית מנקודת דבילז שבאי ליווינגסטון.
היסטוריה
הנקודה התגלתה על ידי צידי כלבי ים בראשית המאה ה-19.
הנקודה מופתה לראשונה על ידי סוקרים בריטיים בשנת 1968; מיפוי מדויק נעשה על ידי סוקרים ספרדיים בשנת 1992; מיפוי מדויק נוסף נעשה על ידי סוקרים בולגריים בשנת 2005 ובשנת 2009.
הפסגה נקראת על שם אילוף בנסון (Elof Benson), שהיה הקצין הראשון של הבריג האמריקאי הרסיליה (Hersilia), אשר, בפיקודו של רב החובל ג'יימס שפילד (James Sheffield), הפליגה באיי שטלנד הדרומיים בעונות הקיץ האנטארקטי של שנים 1819–1820 ושל שנים 1820–1821.
בנק קופת העובד הלאומי לאשראי וחיסכון
בנק קופת העובד הלאומי לאשראי וחיסכון היה בנק קואופרטיבי שפעל בישראל משנת 1947 כאגודה שיתופית עם רישיון בנק. לבנק היה סניף אחד, בעיר נתניה. בשנת 2005 נמכרה הפעילות הבנקאית של הבנק לבנק אוצר החייל, והבנק חדל להתקיים.
בתקופת היישוב היה נפוץ מאוד מבנה של בנק כאגודה שיתופית. בשנת 1937 נמנו בארץ 113 אגודות אשראי, שחלקן נתנו שירותי בנק מלאים. במהלך שנות ה-70 נרכשו מרבית האגודות על ידי בנקים מסחריים. בנק קופת העובד הלאומי היה האחרון בארץ לפעול במבנה של בנק קואופרטיבי.
לפני סגירת הבנק היו לו 5,600 חברים, 2,000 לקוחות ומאזן של 88 מיליון ש"ח. ההון העצמי שלו עמד על 5 מיליון ש"ח בלבד.
Fearless Tour
Fearless Tour הוא סיבוב ההופעות הראשון של הזמרת-יוצרת האמריקאית טיילור סוויפט. סיבוב ההופעות נועד לעזור בקידום אלבום האולפן השני שלה Fearless, משנת 2008. הוא החל ב-23 באפריל 2009, באוונסוויל, והסתיים ב-10 ביולי 2010 בקנדה, בהיקף של 105 הופעות. במהלך סיבוב ההופעות ביקרה סוויפט במקומות שונים: אמריקה הצפונית (איי בהאמה, ארצות הברית וקנדה), אירופה (בריטניה), אוקיאניה (אוסטרליה) ואסיה (יפן). את התאריכים לסיבוב ההופעות פרסמה בשנת 2009.
סיבוב ההופעות תוכנן במשך פרק זמן מסוים והוא זכה לביקורות חיוביות רבות מטעם מבקרי המוזיקה. רשימת השירים כללה ברובה שירים מ-Fearless אך הכילה גם שירים מאלבום הבכורה של סוויפט, כמו "I'm Only Me When I'm with You" ו-"Picture to Burn". בנוסף לכך, מספר הופעות כללו גם אורחים נוספים ביניהם קייטי פרי, ג'ון מאייר ופיית' היל. סיבוב ההופעות גרף 66.5 מיליון דולר מ-99 הופעות, ובמהלכו הופיעה סוויפט מול 1,207,887 אנשים, מה שהופך אותו לאחד מסיבובי ההופעות המצליחים ביותר של אמן קאנטרי.
הופעות נוספות
לפני שיצאה סוויפט לסיבוב ההופעות, היא קיימה מספר הופעות נוספות במקומות שונים, בין היתר בארצות הברית, בריטניה ואוסטרליה. היא הופיעה באירועים כמו "San Antonio Stock Show & Rodeo", "Houston Livestock Show and Rodeo" ו-"Shepherd's Bush Empire" במסגרתם ביצעה שירי קאנטרי שונים.
בנוסף במהלך סיבוב ההופעות עצמו שימשה סוויפט כזמרת חימום של הזמר קית' אורבן בסיבוב ההופעות שלו "Escape Together World Tour 2009" במספר הופעות.
רקע ופיתוח
ב-29 בינואר באותה השנה, הכריזה סוויפט באופן רשמי על סיבוב ההופעות באתר שלה. סוויפט הכריזה על 54 הופעות ראשונות וציינה שמי שיתלוו אליה לסיבוב ההופעות יהיו בין היתר להקת הקאנטרי גלוריאנה והזמרת קלי פיקלר. ב-23 באפריל סיבוב ההופעות נפתח באינדיאנה, אוונסוויל שבארצות הברית. בעקבות ההצלחה ותשומת הלב סביבו, החליט נשיא מועצת העיר לקרוא בעיר ליום המופע "יום טיילור סוויפט" ובנוסף שלט של המופע הוצג בכניסה לעיר.
סיבוב ההופעות כלל הצגה תיאטרלית של גרפיקה, סטים ואלמנטים חזותיים שכולם תוכננו על ידי סוויפט. כל מופע נמשך כמעט 90 דקות ובמהלכו ניגנה סוויפט בחמישה סוגי גיטרה ובפסנתר. הוא כלל בנוסף לכך גם החלפת תלבושות באופן תדיר ומספר אביזרים מיוחדים, ביניהם טירה בגודל טבעי המוארת ביותר ממיליון אורות.
ב-23 בנובמבר סוויפט הכריזה על ההופעות שלה בבריטניה אם כי הודיעה שזמרי החימום הקבועים שלה לא יצטרפו להופעות אלו, אך במקומם הביאה את ג'סטין ביבר. במהלך המופע באצטדיון ומבלי שבר ביבר את רגלו, אך למרות זאת הופיע גם במופע שליום למחרת אם כי לא היה יכול לבצע את ההדרן. בהופעות הבאות, ביבר ביצע את ההופעה שלו באופן מלא. ההופעה במנצס'טר זכתה לאהדה רבה שכן, סוויפט קיבלה מהקהל מחיאות כפיים במשך 10 דקות, מה שגרם לה להגיד: "בכל פעם שאני אשמע את המילה מנצ'סטר, לא אוכל להפסיק לחייך [...] אני אוהבת אתכם!". על פי כתב עת גרמני, סוויפט הייתה אמורה לבצע שלוש הופעות גם בגרמניה אך הכרטיסים להופעות אלו לא הוצעו למכירה.
ב-30 בספטמבר סוויפט הכריזה על המופעים באוסטרליה, אותם אמרה כי תבצע אותם במהלך פברואר 2010 אם כי הם יהיו בארנות ולא באצטדיונים. ב-8 באוקטובר סוויפט הודיעה כי היא צפויה להמשיך את סיבוב ההופעות עד ה-2 ביוני 2010 והוסיפה 37 מופעים נוספים בצפון אמריקה. בנוסף אישרה כי ביבר יופיע איתה גם במופע שהתקיים ב-5 ביוני.
מהלך ההופעה
כל הופעה נפתחה כאשר הבמה עוצבה כמסדרון בית ספר. סוויפט מופיעה בראש הבמה כשהיא לובשת מדי להקה ומתחילה לשיר את "You Belong with Me". במהלך השיר, הרקדנים פושטים את מדיה של סוויפט וחושפים שמלה כסופה ונוצצת. לאחר מכן, היא מבצעת את "Our Song" ו-"Tell Me Why" ונואמת על בחור שאהבה בתיכון. בהמשך, התפאורה שעל הבמה הופכת לספרייה, תוך שהיא מבצעת את "Teardrops on My Guitar". את המערכה היא סוגרת בביצוע שיר הנושא.
המערכה השנייה נפתחת עם "Forever & Always" כשהיא ואחד הרקדנים שלה יושבים על כורסאות אדומות, בעת שהיא עצמה לובשת שמלה אדומה. לאחר מכן, היא מחליפה לשמלה צהובה ויורדת אל הקהל תוך כדי שהיא שרה את "Hey Stephen". היא ממשיכה ועוברת לחלק אחר של הבמה על מנת לבצע את "Fifteen" ו-"Tim McGraw". את המערכה היא סוגרת עם "White Horse", אותו היא מבצעת על הבמה המרכזית.
המערכה השלישית נפתחת עם "Love Story" כאשר סוויפט ורקדניה לבושים בתלבושות בסגנון תקופת הרנסאנס. לאחר מכן, היא מחליפה לשמלה לבנה ושרה את "The Way I Loved You". היא מסיימת לבצע את אותו השיר ומבצעת את "You're Not Sorry", עם שמלת מיני סגולה, בשילוב פסנתר, תוך שהיא מנגנת בין לבין מספר קטעים מהשיר "What Goes Around... Comes Around" של ג'סטין טימברלייק, ובמקביל על החלק התחתון של הבמה הרקדנים שלה מבצעים תרגילי אקרובטיקה. את המערכה היא סוגרת עם "Picture to Burn" כאשר יש אפקטים של אש ברקע וזאת, בנוסף לכך שהיא מבצעת גם את השיר "Change".
כשמגיע ההדרן, היא מבצעת את "I'm Only Me When I'm with You" כשהיא לבושה בשמלה שחורה, תוך שגלוריאנה והזמרת קלי פיקלר מבצעים קולות רקע. בהמשך לכך, היא עוברת לשיר את "Today Was a Fairytale" לבדה ומפסיקה בשביל קטע דיבור נוסף בו היא מדברת על בן זוגה לשעבר שבגד בה. את ההופעה סוגר השיר "Should've Said No", כאשר במהלך הביצוע שלו יורד גשם מלאכותי מתקרת הבמה. לבסוף, מסתיימת ההופעה כשווילונות מסתירים את סוויפט.
מופעי חימום
סיבוב ההופעות כלל את ג'סטין ביבר, קלי פיקלר ולהקת גלוריאנה, כזמרי החימום של סיבוב ההופעות, כאשר גלוריאנה שימשו כזמרי חימום באמריקה הצפונית ואוקיאניה, פייקלר באמריקה הצפונית גם כן וביבר בבריטניה ומסצ'וסטס.
גבול טורקיה–סוריה
גבול טורקיה–סוריה (בערבית: الحدود السورية التركية, בטורקית: Suriye–Türkiye sınırı) הוא הגבול שבין הרפובליקה הערבית הסורית לבין הרפובליקה הטורקית. אורכו 899 ק"מ והוא משתרע בין חוף הים התיכון ממערב לבין משולש הגבולות עם עיראק ממזרח. הגבול עובר לאורך מסופוטמיה העילית במרחק של כ-400 ק"מ, חוצה את נהר הפרת ומגיע עד לנהר החידקל. רובו של הגבול חופף לתוואי מקטע מסילת הברזל הדרומית הטורקית של מסילת הברזל ברלין-בגדאד, פחות או יותר לאורך קו רוחב 37 צפון בין קווי האורך 37 ו-42 מזרח. בקצהו המערבי הוא כמעט ומקיף את נפת האטיי, בחלק מהתוואי שלו הוא עובר לאורך נהר אורונטס ומגיע לחוף הים התיכון למרגלות הר קל.
תוואי הגבול
מאז הסיפוח הטורקי של מדינת האטיי ב-1939, קצהו המערבי של גבול טורקיה–סוריה על חוף הים התיכון הוא בראס אל בסיט, שמדרום להר קל בנקודת הציון 35.92889°N, 35.91778°W. נפת האטיי גובלת במחוז לטקיה ובמחוז אידליב הסוריים. מעבר הגבול המערבי ביותר (והדרומי ביותר) של הגבול נמצא בנקודת הציון 35.905°N, 36.01°W, כ-3 ק"מ ממערב לילדגה. הגבול מגיע לנקודה הדרומית ביותר שלו בנקודת הציון 35.80806°N, 36.15194°W, 2 ק"מ ממערב לעיירה בידמה, כדי לכלול בשטח הטורקי את הכפר הנטוש טופרקטוטן שבנפט האטיי.
מנקודה זו משתרע הגבול לצפון ולמזרח, והוא עובר לאורכו של נהר אורונטס בחלק מהתוואי שלו, שם החלה ב-2011 בניית סכר הידידות טורקיה–סוריה, שמאז הושעתה בנייתו בשל מלחמת האזרחים בסוריה, ומזרחה לכוון מעבר הגבול באב אל האווה, שבו עובר הכביש בין איסכנדרון לבין חלב. משם יוצא הגבול עוד צפונה אל הגבול שבין נפות האטיי וגזיאנטפ, שם הוא פונה פנייה חדה מזרחה אל מחוץ לעיירה הסורית מיידן אקביס שבנפת עפרין, בנקודת הציון 36.83°N, 36.665°W.
למעט נפת האטיי, הצד הטורקי של הגבול נמצא כולו בתחומי דרום-מזרח אנטוליה. מזרחה ממיידן אקביס, הגבול משתרע מזרחה לאורך כ-400 ק"מ, פחות או יותר לאורך קו רוחב 37 צפון ובין קווי האורך 37 ו-42 מזרח. מהעיירה הסורית אל ראי ועד לשטח שבין נציבין שבטורקיה לבין קמישלי שבסוריה, הגבול משתרע על תוואי מסילת הברזל ברלין-בגדאד. הוא חוצה את נהר הפרת בקטע שבין העיר הסורית ג'רבולוס לבין העיירה הטורקית קרקמיש, ועובר מצפון לעיירת הגבול הסורית כובאני, שנבנתה ב-1912 כחלק ממיזם מסילת הברזל ברלין-בגדאד. נפת תל אביד שבמחוז א-רקה הסורי גובל עם נפת שנלאורפה הטורקית, כולל עיירת הגבול החצויה תל אבייד. במחוז אל-חסכה הסורי, שעדיין גובל בנפת שנלאורפה, קיים מעבר גבול בראס אל עין, שמקשר את צ'לנפינאר שבטורקיה. כ-100 ק"מ מצ'לנפינאר, חוצה הגבול את עיירת הגבול נציבין שבנפת מרדין הטורקית (מקום הולדתו של אפרים הסורי, ליד קמישלי. למחוז חלב הסורי גבול משותף של 221 ק"מ עם הנפות הטורקיות קיליס, גזיאנטפ ושנלאורפה.
בצד הטורקי, הכביש האירופאי E-90 עובר במקביל לגבול לאורכו, חוצה את נהר הפרת בבירצ'יק ואת החידקל בג'יזרה. 30 הק"מ האחרונים של הגבול עוברים לאורך החידקל בכוון דרום-מזרח, עד שהגבול מגיע למשולש הגבולות עיראק-סוריה-טורקיה בנקודת הציון 37.10611°N, 42.355°W.
היסטוריה
בתחילת המאה ה-20 היה כל אזור הגבול חלק מהאימפריה העות'מאנית. במלחמת העולם הראשונה, בעקבות המרד הערבי, גורשו העות'מאנים מסוריה העות'מאנית וממסופוטמיה, אך בריטניה וצרפת הסכימו בחשאי על חלוקת האזור ביניהן במסגרת הסכם סייקס–פיקו שנחתם ב-1916.
ב-1920 הייתה סוריה באופן רשמי לשטח מנדט צרפתי, בתחילה מפוצלת לכמה ישויות מדיניות, כולל סנג'ק אלכסנדרטה (בשטחי נפת האטיי של היום). במסגרת הסכם סוור של 1920 חולקה טורקיה האנטולית, וגבול טורקיה–סוריה הוזז צפונה לתוואי הנוכחי שלו. לאומנים טורקים זעמו על חתימת ההסכם, ובשל כך פרצה מלחמת העצמאות של טורקיה. הצלחתם של הטורקים בעימות זה גרמה להסכם סוור להיות מיושן. קו גבול חדש שהיה נוח יותר לטורקים, שורטט במסגרת הסכם אנקרה שנחתם ב-1921 בין טורקיה לבין צרפת לאחר משא ומתן שנוהל בין ראש ממשלת צרפת אריסטיד בריאן לבין שר החוץ הטורקי יוסוף כאמל ביי. בהסכם לוזאן שנחתם ב-1923 הוכרה עצמאותה של טורקיה, והוסכם על פשרות טריטוריאליות נדיבות יותר כלפיה, אם כי במחיר של ויתור רשמי של טורקיה על כל תביעה על אדמות ערביות. בעקבות הסכם לוזאן, תוחם הגבול בצורה מדויקת יותר ב-1926 בין מיידן אקביס לבין נציבין, ובין נציבין לבין מפגש הגבולות עם עיראק ב-1929. פרוטוקול תיחום הגבול הסופי, שהגדיר את כל קו הגבול ממזרח להאטיי, אושר על ידי חבר הלאומים ב-30 במאי 1930.
מקרה מיוחד של הגבול היה בשטח שהיום מהווה את נפת האטיי, שנותר עצמאי עד 1923, ולאחר מכן, במסגרת חוזה העצמאות הצרפתי-סורי היה חלק מסוריה כסנג'ק אלכסנדרטה, ולזמן קצר ב-1938 היה מדינת האטיי, עד אשר סופח על ידי טורקיה ב-1939. גזרת האטיי של הגבול הותוותה ב-1938 ובשנה שלאחר מכן אושרה וסומנה על ידי מספר רב של אבני גבול. ב-23 ביולי 1939 הועבר השטח לטורקיה.
ב-1944 קיבלה סוריה את עצמאותה, ואז היה זה גבול בין שתי המדינות הריבוניות. ב-1952, כאשר הצטרפה טורקיה לנאט"ו, וב-1973, כאשר היא הצטרפה לארגון לביטחון ולשיתוף פעולה באירופה, הפך הגבול שלה עם סוריה לגבול החיצוני של שטחי מדינות הארגונים הללו. סוריה המשיכה לטעון לריבונות על האטיי כחלק מסוריה הגדולה, ולעיתים קרובות כללה את האזור בשטחה במפות רשמיות, אם כי בעשורים האחרונים תביעותיה אלו הובעו במידה פחותה.
מאז פרוץ מלחמת האזרחים בסוריה ב-2011, התגברו המתחים לאורך הגבול, והתחוללו סביבו מספר התנגשויות. בנוסף, עבר את הגבול שטף של פליטים מסוריה לטורקיה. ב-2014 החלה טורקיה לבנות את מחסום ההפרדה. על פי המרכז הסורי לזכויות אדם, נהרגו 471 אזרחים סורים, כולל 86 ילדים ו-45 נשים, על ידי הכוחות הטורקיים מאז פרוץ מלחמת האזרחים.
אוקמרגה (מחוז משנה)
אוקמרגה הוא אחד מ-60 מחוזות משנה של ליטא. הוא מחוז משנה של מחוז וילנה ואוכלוסייתו מנתה בשנת 2011, למעלה מ-40,000 תושבים.
מחוז-משנה אוקמרגה משתרע על פני 1,395 קמ"ר. העיר אוקמרגה היא העיר הגדולה ביותר במחוז-המשנה, ומשמשת כמרכז המנהלי שלו.
היסטוריה מנהלית
מחוז-משנה אוקמרגה במתכונתו הנוכחית הוקם מחדש בשנת 1950 כיחידה מנהלית מוגדרת במעמד של מחוז-משנה, מאז נעשו שינויים ספורים בגבולותיו והוא השתייך למחוזות שונים. השיוך הנוכחי של מחוז-משנה זה למחוז וילנה וגבולותיו הנוכחיים נקבעו בשנת 1995, עם הקמתו מחדש של מנגנון המנהל של מחוז-המשנה.
דמוגרפיה ויישובים
מאז סוף שנות ה-80 של המאה ה-20 ישנה ירידה מתמדת בגודל האוכלוסייה במחוז-משנה אוקמרגה: ב-1959 נספרו בו 52,760 איש; ב-1970 נמנו בו 53,505 איש; ב-1979 נמנו בו 53,213 איש; ב-1989 נמנו בו 52,520 איש; ב-2001 נמנו בו 48,651 איש; ב-2005 נמנו בו 46,304 איש; וב-2011 נמנו בו 40,055.
במחוז המשנה עיר אחת: עיר המחוז אוקמרגה; עשר עיירות, ו-612 כפרים קטנים וחוות.
איאן פיירווטר
איאן פיירווטר (באנגלית: Ian Fairweather; 29 בספטמבר 1891 – 20 במאי 1974) היה צייר סקוטי תושב אוסטרליה במשך רוב חייו. הוא שילב בעבודותיו השפעות מערביות ואסיאתיות.
ביוגרפיה
איאן פיירווטר נולד בסטירלינגשייר, סקוטלנד בשנת 1891. הוריו חזרו להודו כשהיה תינוק והשאירו אותו אצל דודה רבא, והוא לא ראה אותם שוב עד שהיה בן 10. הוא למד לימודים מוקדמים במכללת ויקטוריה שבג'רזי, בלונדון ובשמפרי, שווייץ, לפני שלמד בבית הספר להכשרת קצינים בבלפסט, שם קיבל דרגת סגן משנה.
במהלך מלחמת העולם הראשונה הוא נלכד על ידי הגרמנים בצרפת בקרב מונס ובילה את ארבע השנים הבאות במחנות שבויים. בעודו שבוי, הוא הורשה ללמוד רישום ויפנית. הוא היה אחראי על האיורים במגזינים רבים של שבויי מלחמה. כליאתו בת ארבע השנים כללה תקופות ארוכות של בידוד כתוצאה מניסיונות בריחה חוזרים ונשנים.
לאחר המלחמה למד אמנות בהולנד, לונדון ומינכן. בשנת 1918 למד באקדמיה המלכותית לאמנות בהאג, ואחר כך באופן פרטי אצל ואן מסטנברוק. בשנת 1921 הוא למד בבית הספר למדעי המזרח בלימודי יפן ובין השנים 1920–1924 למד בבית הספר היוקרתי לאמנות סלייד בלונדון.
משלב זה הוא החל לנדוד בעולם: נסע לקנדה, שנחאי, באלי, קולומבו ואוסטרליה. בכל מקום שהוא היה, הוא צייר ושלח ציורים בדואר לגלריות, בהתחלה עם הצלחה מסחרית מועטה. בשנת 1934, במלבורן, הצטרף לאמנים לינה בריאנס, עדה פלאנטה, ויליאם (ג'וק) פרטר, אמברוז האלן ואחרים בבית דרבין ברידג'. הוא התחיל ציור קיר של מלון Menzies בתקופה זו.
מאוחר יותר באותה שנה הוא עזב את אוסטרליה לפיליפינים. לאחר מכן נסע למקומות רבים כולל שנחאי, פקין, מנילה, בריסביין, סינגפור וכלכותה. במלחמת העולם השנייה, הוא שירת עם הצבא הבריטי, חיל הרגלים החמישי בדרגת קפטן בהודו בין השנים 1941 ל -1943. השתחרר מהצבא בשנת 1943 נסע שוב לאוסטרליה וביקר במלבורן בקירנס, קוקטאון ובריסביין לפני שבסופו של דבר התיישב בדרבין במלבורן. בשלב זה ציוריו התפרסמו ונרכשו כבר על ידי גלריות בלונדון ולסטר.
בשנת 1951 עבר לדרווין שם, לאחר שגר במשאיות וסירות נטושות, וכנראה סבל מדיכאון, בנה רפסודה ויצא למסע יחיד בים הפתוח. מאחר שלא נמצא, האוסטרלים הסיקו שהוא נספה אך הוא שרד בחוף באי רוטה באינדונזיה. הוא התגלה על ידי הרשויות באינדונזיה, נכלא ולבסוף גורש. הוא נסע ללונדון דרך סינגפור וחזר לבריסביין בשנת 1953, בן 62. הוא בנה צריף באי בריבי בקווינסלנד, שם התגורר במשך כל שארית חייו למעט ביקורים בהודו ובלונדון בשנות השישים.
יצירתו
אחד מציוריו, מנזר, שנרכש על ידי הגלריה הלאומית של אוסטרליה, תואר על ידי המבקרים באותה תקופה כיצירת מופת, שהיה בה הכלאה מרתקת במיוחד מהמסורות הציוריות של אירופה והקליגרפיה של סין ..."
הוא היה אחד הציירים האירופיים הבודדים שהושפעו בהרחבה מהאמנות האוקיאנית. לעיתים קרובות הוא השתמש בחומרים הזולים ביותר כמו קרטון או עיתון וצבעים באיכות ירודה, ורבים מיצירותיו אבדו או נפגעו בגלל האקלים הטרופי בו הוא חי.
הוא מיוצג בכל גלריות המדינה באוסטרליה, גלריית טייט, לונדון, סיטי גלרי, לסטר, ומוזיאון אולסטר, בלפסט.
בשנת 1965 פרסם פיירווטר את הספר "בודהה השיכור" (אוניברסיטת קלד פרס, בריסביין), אותו תרגם מסינית ואייר בשתים עשרה מציוריו. זהו רומן המבוסס על חייו של טאו צ'י שגישתו האקסצנטרית להוראת הדת הייתה בהתאם למסורת סינית עתיקה ומכובדת, ואופן התנהגותו של אדם חכם.
באפריל 2019 ציור של פיירווטר "ברביקיו" נמכר ב -1.7 מיליון דולר.
ליגת הצדק: גרסת סניידר
בדומה לגרסה הקולנועית, גם עלילת ליגת הצדק של זאק סניידר עוקבת אחר ליגת הצדק - באטמן, סופרמן, וונדר וומן, פלאש, אקוומן וסייבורג - כשהם מנסים להציל את העולם מאיומו של סטפנוולף וצבאו. אלא שבניגוד לגרסה הקולנועית, גרסה זו כוללת את נבל-העל דארקסייד.
ברוס ויין / באטמן ווונדר וומן / דיאנה פריס משתפים פעולה במהירות כדי למצוא ולגייס צוות מטא-אנושיים שיעמוד נגד איום חדש על כדור הארץ. למרות הקמתה של ליגת הגיבורים חסרת התקדים הזו — באטמן, וונדר וומן, אקוומן, סייבורג והפלאש — ייתכן שכבר מאוחר מדי להציל את כדור הארץ ממתקפה בקנה מידה קטסטרופלי.
הגרסה הקולנועית של "ליגת הצדק" הייתה כישלון מסחרי וזכתה לביקורות מעורבות מצד המבקרים והצופים, מה שהוביל את האחים וורנר להעריך מחדש את עתיד סרטי היקום. הפרטים שצצו אודות ההפקה הבעייתית של הסרט ומצב הסרט לפני שסניידר עזב, הביאו לגל תמיכה של הקהל שהאמין שקיימת גרסת במאי חלופית, נאמנה יותר לחזון של סניידר עבור הסרט. מעריציו של סניידר, אנשי צוות ואנשים אחרים בתעשיית הקולנוע האמריקאית חתמו על עצומה לשחרורה של "גרסת סניידר" ("Snyder Cut") זו, אף כי בוורנר הצהירו בתחילה שאין להם שום תוכניות להוציא לאור גרסה חלופית של "ליגת הצדק." האישור לקיומה של גרסה כזו הגיע רק כעבור שלוש שנים, במאי 2020, תוך הכרזה כי הסרט ייצא לצפייה על גבי שירות הסטרימינג HBO Max, תחילה דווח שהיא תצא כמיני-סדרה בת ארבעה פרקים באורך שעה כל אחד, אך בינואר 2021 נודע שזו תופץ כסרט קולנוע באורך 4 שעות. רבים שיבחו את הסרט והחשיבו אותו כשיפור משמעותי לעומת הגרסה הקולנועית משנת 2017, אף שהמבקרים ביקרו את אורך הסרט (242 דקות).דרושה הבהרה: מי הם הרבים ומי הם המבקרים? בשבוע הראשון לשחרורו צפו בסרט למעלה מ־1.8 מיליון פעמים. מעריציו של זאק סניידר פתחו בקמפיין שיווקי המכונה #RestoreTheSnyderVerse ("שחזרו את יקום סניידר") ו-#ReleaseTheSnyderCut ("שחררו את גרסת סניידר"), שנועד ללחוץ על האולפנים לתמוך בבמאי להפקת סרטי המשך לליגת הצדק ול"איש הפלדה", למרות שבכירי האחים וורנר הצהירו כי לא יתמכו בפרויקטים שכאלה.
עלילה
לפני אלפי שנים ניסו דארקסייד וגדודי הפארא-שדים שלו לכבוש את כדור הארץ באמצעות האנרגיות המשולבות של שלוש קופסאות האם. הניסיון סוכל על ידי ברית מאוחדת של האלים האולימפיים, האמזונות, בני אטלנטיס, בני האדם והפקחים הירוקים. לאחר שהברית דחקה את צבא דארקסייד, קופסאות האם הופרדו והוסתרו במקומות שונים.