cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
סרטני פרסה
פיתוח החופים
פיתוח עירוני ובנייה לאורך חופים, למשל קירות תומכים, מגבילים את היקף אזורי הרבייה של הסרטנים ומשבשים דפוסי קרקע באזורי גאות שבהם מתרבים הסרטנים, וכך פוגעים ברבייתם.
חזית קלינין
חזית קלינין (ברוסית: Калининский фронт) הייתה חזית, של הצבא האדום שלחמה במלחמת העולם השנייה.
היסטוריה
החזית הוקמה ב-19 באוקטובר 1941 על פי הוראת הסטבקה מ-17 באוקטובר, וכמפקדה הראשון מונה איוואן קונייב. החזית ריכזה את הכוחות שהגנו על עיר הבירה מוסקבה מצפון-מזרח, וכללה את הארמיות ה-22 ה-29 וה-30, וכוחות אוויר שונים שמאוחר יותר הפכו להיות הארמייה האווירית ה-3. בהנהגתו של קונייב, ביצעה החזית מתקפת נגד מוצלחת אשר הביאה לשחרור העיר קלינין. בהמשך עבר קונייב לפקד על החזית המערבית ומקסים פורקאייב עבר לפקד על חזית קלינין. בנובמבר 1942 תקפו שתי החזיתות את מבלט רז'ב ב"מבצע מארס", וכמתאם הפעילויות ביניהם מונה גאורגי ז'וקוב. באפריל 1943 הוחלף פורקאייב באנדריי יריומנקו, ותחת הנהגתו ביצעה הארמייה מתקפות רבות באזור רז'ב. ב-20 באוקטובר 1943 שונה שמה לחזית הבלטית הראשונה.
שרון אברהמי
שרון אברהמי (נולד ב-20 באוקטובר 1973) הוא מאמן כדורסל ישראלי ושחקן עבר בליגת העל. אברהמי מאמן את נבחרת הנוער של ישראל ואת עירוני קריית אתא מליגת העל.
ביוגרפיה
שרון אברהמי נולד בקיבוץ שמיר. ב-1990 עלה לשחק בקבוצת הבוגרים של הפועל גבת מהליגה הראשונה. הוא שיחק בשורותיה 6 עונות, במהלכן ירד עם הקבוצה לליגה השנייה, ועלה עם הקבוצה לליגה הראשונה בעונה שאחרי. בהמשך שיחק במכבי קריית מוצקין, עלה איתה מן הליגה הארצית השנייה, והגיע לחצי גמר גביע המדינה ובמכבי חדרה, אף היא מן הליגה השנייה. בשנת 1999 עבר לאליצור קריית אתא מן הליגה הארצית שימש כקפטן הקבוצה, והעלה אותה עד לליגת העל. כשחקן הקבוצה, השתתף בניצחון על מכבי תל אביב באולמה הביתי של מכבי, לאחר 7 שנים בהן לא הפסידה הקבוצה לקבוצה ישראלית בביתה. ב-2002 עבר להפועל עפולה מהליגה הלאומית, וב-2004 שיחק במשך שנתיים בהפועל עמק יזרעאל מהליגה הארצית, ולאחריהן פרש ממשחק. אברהמי קלע בליגה הראשונה 621 נקודות.
לאחר פרישתו ממשחק החל לאמן בשנת 2006 את אליצור קריית אתא והעלה אותה לליגת העל. בעונת 2008/09 שימש כמאמן הפועל עפולה והעלה אף אותה לליגת העל בתום העונה.
בעונת 2009/10 מונה למאמן הפועל אוסישקין ששיחקה בליגה הארצית, במקומו של אורי שלף שעבר לתפקיד המנהל המקצועי. בתום העונה העפילה הקבוצה לליגה הלאומית לאחר עונה שלמה ללא הפסדים בליגה. בנוסף זכתה הקבוצה בגביע האיגוד. בעונה שאחרי שיחקה הקבוצה בליגה הלאומית, וסיימה את הסיבוב הראשון ללא הפסד. היא העפילה לפלייאוף על העלייה לליגת העל, אך הפסידה את העלייה למועדון כדורסל הבקעה. בנוסף העפילה הקבוצה, ששינתה בעונה זו את שמה ל"הפועל תל אביב", לחצי גמר גביע המדינה, לאחר שהדיחה בדרך את הפועל חולון ומכבי חיפה מליגת העל, והפסידה בחצי הגמר לברק נתניה. בתום העונה הוחלף על ידי ארז אדלשטיין.
בעונת 2015/16 היה עוזרו של עודד קטש בהפועל תל אביב. לאחר 4 מחזורים מונה כמאמן הראשי במקומו של קטש שפוטר. הוא הוביל את הקבוצה למשחק החמישי ברבע גמר בפלייאוף מול הפועל ירושלים, אך הקבוצה לא הצליחה לעלות אל הפיינל פור. בעונתו השנייה בקבוצה פוטר אברהמי במחזור ה-12.
בקיץ 2017 חתם לשנתיים בהפועל חיפה מהליגה השנייה.
במקביל לתפקידיו אברהמי מנהל את בית הספר לכדורסל שהקים בשנת 1999 בעמק יזרעאל, בשנים 2000–2015 אימן את קבוצת הנוער של עמק יזרעאל ובתיכון ויצו נהלל.
בעונת 2021/22 העלה את קריית אתא לליגת העל אחרי ניצחון על מכבי רמת גן 3-0.
מאמן נבחרות ישראל
בשנים 2009–2011 אברהמי שימש כעוזר מאמן נבחרת הנוער אריאל בית הלחמי ולאחריו כעוזר מאמן הנבחרת רונן גינזבורג. בשנים 2013–2014 היה למאמן נבחרת הקדטים. בהדרכתו השתתפה הנבחרת בשנת 2014 באליפות אירופה לנבחרות דרג ב' שנערכה במקדוניה, הגיעה למקום השני ועלתה לדרג א' באירופה. משנת 2014 הוא מאמן את נבחרת הנוער של ישראל. באליפות אירופה לנבחרות בדרג ב' שהתקיימה בטאלין אסטוניה בשנת 2017, הפסידה הנבחרת בחצי הגמר, סיימה במקום הרביעי ולא הצליחה להעפיל לדרג א'.
חיים פרטיים
אברהמי נשוי ואב לשלושה, ומתגורר בקיבוץ גניגר.
מרגריטה האק
קורות חיים
מרגריטה האק נולדה ב-1922 בפירנצה שבאיטליה. לאחר לימודיה בתיכון "גלילאו", היא קיבלה ב-1945 תואר בפיזיקה מאוניברסיטת פירנצה, לאחר שכתבה תזה בנושא משתנים קפאידים.
ב-1944 התחתנה עם אחד מחבריה לילדות, אלדו דה רוזה. לא נולדו להם ילדים.
האק מתה ב-2013 בטריאסטה. היא תרמה לעיר את הספרייה האישית שלה, שמנתה כ-24,000 ספרים על אסטרונומיה.
מחקר מדעי
מרגריטה האק עבדה בפירנצה, ולאחר מכן במצפה הכוכבים של בררה שליד מילאנו. היא הפכה לפרופסור באוניברסיטת טריאסטה וניהלה את מצפה הכוכבים של טריאסטה בין השנים 1964 ל-1987. היא הייתה האישה הראשונה שמונתה לתפקיד זה באיטליה. מצפה הכוכבים של טריאסטה הפך בזכותה לאחד מהמרכזים המדעיים החשובים באיטליה.
היא הבינה מוקדם מאוד את החשיבות של שיתוף המידע המתקבל מלוויינים בין כל החוקרים, כדי להרחיב את שדה המחקר שלהם, ועבדה בהרבה מרכזי חקר של נאס"א ושל סוכנות החלל האירופית. תחת השפעתה, האסטרופיזיקאים האיטלקים החלו להשתמש בנתוני לוויין לצורך עבודתם ולשתף פעולה עם גופים כמו נאס"א ואיס"א.
המחקרים שלה הביאו לגילויים רבים בתחומי הרדיו-אסטרונומיה (חקר החלל באמצעות מעקב אחרי אותות רדיו הנפלטים מגרמי שמים) והספקטרוסקופיה (חקר הכוכבים על פי האור הנפלט מהם). היא פרסמה לאורך חייה יותר מ-200 מאמרים, שהפכו אותה למומחית גדולה בתחום.
אסטרואיד שהתגלה ב-1995 נושא את שמה, ה"8558 האק".
מדע פופולרי
מרגריטה האק מפורסמת בעיקר בזכות המאמצים שלה להפוך את המדע לנגיש לקהל הרחב. היא הייתה פרשנית מדעית מאוד מוערכת בתקשורת האיטלקית וכתבה הרבה ספרי מדע מופשטים.
ב-1978, היא ייסדה את העיתון המדעי "L'astronomia", ובשנת 2002 את העיתון "Le stelle", עיתון מדע פופולרי.
בשנת 2009 היא קיבלה את פרס גלילאו על פעולתה למען הנגשת הידע המדעי לקהל הרחב.
אקטיביסטית חברתית
במהלך חייה היא פעלה למען:
האק הייתה אתאיסטית, ולא האמינה בשום דבר דתי או על-טבעי. היא תמיד התנגדה לכנסייה הקתולית, אותה היא החשיבה כריאקציונית ומתנגדת למדע. בכתבה שפורסמה לאחר מותה, היא תוארה כאישה "אתאיסטית, פמיניסטית וצמחונית באיטליה דתייה, גברית ובשרונית".
פרסים
כל הפרסים האלו ניתנו למרגריטה האק על פעולתה למען פרסום והנגשת המדע לקהל הרחב.
מדליות
צלב גדול של מסדר הכבוד של הרפובליקה האיטלקית - 2012 מדליית הזהב של מסדר הכבוד האיטלקי לתרבות ולאמנות - 1998
ספריה
עדכנית ל-2019, אף אחד מספריה לא תורגם לעברית.
ק.ג.ב. בסמוקינג
ק.ג.ב בסמוקינג (ברוסית: «КГБ в смокинге») היא סדרת טלוויזיה רוסית, המבוססת על ספרו באותו שם של יוסף שגל. הסדרה מגוללת את סיפורה של העיתונאית ולנטינה מלצבה, שנאלצת לסייע לק.ג.ב. 16 פרקי הסדרה שודרו ברשת REN TV בשנת 2005.
עלילה
הדמות הראשית היא העיתונאית ולנטינה מלצבה, שבשל חוסר זהירות שלה מושכת את תשומת לבו של אנדרופוב. היא מגויסת באופן אישי על ידי ראש הק.ג.ב. כדי לנסוע לדרום אמריקה, משם - לארצות הברית, פולין וצ'כוסלובקיה. היא מוקפת כל הזמן בסכנות והופכת לכלי משחק בידיהם של בעלי הכוח והשררה, שהיא לא מבינה. היא נעזרת בסוכן הביון האמריקני יוג'ין, שהופך לאהובה, כמו גם סגן אלוף הק.ג.ב., מישין, שכמו מלצבה, מנסה לצאת משליטת הק.ג.ב. ובעיני האחרון הוא מוגדר כפורע חוק.
בק.ג.ב. מנסים להחזיר אותה, אך אל"ם מאטוויי טופולב נכשל במבצע והוא עורק לארצות הברית. הק.ג.ב דורש את חזרתם של טופולב, מלצבה ומשין. אך מתברר כי ה-CIA אינם מחזיקים במישין והם לא מעוניינים להסגיר את מלצבה. טופולב מוחלף במרגל של המוסד, אך מלצבה מוברחת. בסופו של דבר, יוג'ין מבטיח לה שהם יחזרו, אך לעת עתה הם נאלצים לעזוב למולדתו ארצות הברית.
מישין, שמתברר כי היה סמוך למלצבה כל הזמן מחליט שהוא אינו רוצה להפריע לאושרה ומחליט להיעלם.
משחק מחשב
אולפני Madia Entertainment פיתחו לסדרה משחק הרפתקה ממוחשב, שהופץ ב-2 באפריל 2009 על ידי חברת "דיסק חדש". המשחק, כמו הסדרה עצמה, זכה לביקורות לא מחמיאות בסקירת מגזין "איגרומניה", שדירג אותו 2.0.
הארמייה ה-67 (ברית המועצות)
הארמייה ה-67 הייתה ארמייה סובייטית רב-זרועית, שמילאה תפקיד חשוב במהלך קרבות שונים במהלך מלחמת העולם השנייה.
היסטוריה
הארמייה הוקמה ב-10 באוקטובר 1942 כחלק מחזית לנינגרד, על בסיס קבוצת המבצעים נבה, ולמפקדה מונה מיכאיל דוכנוב. בין המטלות העיקריות של הארמייה היה אבטחת דרך החיים.
אמבוש (תוכנית טלוויזיה)
אמבוש (או בשמה הנוסף "אמבוש אקסטרים" החל מהעונה השנייה) הייתה תוכנית מתיחות ישראלית בהנחייתו של עופר שכטר. בעונתה הראשונה בשנת 2013 שודרה בערוץ 10, והחל מעונתה השנייה בשנת 2020 בערוץ 13. בין השנים 2014–2015 שודרה התוכנית בשידור חוזר בערוץ הוט בידור ישראלי. החל משנת 2018 התוכנית משודרת בשידורים חוזרים בערוץ Zoom.
פורמט
מנחה התוכנית הוא עופר שכטר. בכל תוכנית מבוצעת מתיחה על ידוענים שונים. תחילה מסביר המנחה איזו מתיחה תשודר. לאחר מכן היא משודרת והמותח או הנמתח מוזמנים לאולפן.
עונה 1 (2013)
העונה הראשונה שודרה החל מ-30 בספטמבר 2013 עד ה-16 בדצמבר 2013 בערוץ 10. הפרק הראשון השיג נתון של 15.7%, והפרק האחרון השיג נתון של 14.4%. ממוצע הרייטינג של העונה הראשונה עומד על 13.9%. התכנית הייתה הנצפית ביותר בערוץ 10 בחצי שנה האחרונה של 2013.
בעונה זאת היו כגון מתיחה של דב נבון על ידי אקי אבני שיזם רצח מזויף וכן מתיחות שביצעו הקומיקאים עופר ומאור (עופר בן שבת ומאור הרוש) אשר גילמו דמויות שונות ומתחו בין היתר את תמיר ורדי מ"האח הגדול", רוני דואני, לירן כוהנר, רינת גבאי וכו'.
עונה 2 (2020)
העונה השנייה שודרה בערוץ 13 מ-29 באפריל 2020 ועד 3 באוגוסט 2020. העונה השנייה ממותגת גם בשם "אמבוש אקסטרים", בטענה למתיחות יותר קיצוניות בעונה זו. הפרק הראשון השיג נתון של 14.8%.
בניגוד לעונה הראשונה, עונה זו משודרת בערוץ 13 בעקבות מיזוג רשת וערוץ עשר. למרות הצלחת העונה הראשונה, העונה השנייה עלתה רק אחרי כמעט 7 שנים בעקבות הקשיים הכלכליים של ערוץ 10 ומחסור בתקציב.
ביקורות
פרק הפתיחה של התוכנית, הציג שרפה מזויפת בבניין שבו הנמתח היה מאמן הכדורסל פיני גרשון. הפרק השיג מדרוג של 15.7%, עם פיק צפייה של 20.7%, הנחשב לגבוה במונחים של ערוץ 10.
התוכנית זכתה לביקורות מעורבות ממבקרי הטלוויזיה. באתר "וואלה" נכתב כי התוכנית אמנם מצחיקה, אך היא נראית ומתבצעת כמו תוכנית משנות ה-90, בדומה לפספוסים. בעיתון "הארץ" נכתב:.
קישורים חיצוניים
מידע וכתבות:
ביקורות:
מטאל אוונגרדי
מטאל אוונגרדי או מטאל ניסיוני (באנגלית: Avant-garde metal או experimental metal) הוא תת-זרם מוזיקלי, שהתפתח באמצע שנות השמונים מתוך הבי מטאל. המטאל הניסיוני מתאפיין לעיתים קרובות בשימוש תכוף בניסויים ואלמנטים חדשניים ואוונגרדיים, כולל צלילים לא סטנדרטיים ולא שגרתיים, כלים, מבני שירים, נגינה סגנונות וטכניקות ווקאליות. מטאל אוונגרדי מושפע מרוק מתקדם, מטאל קיצוני, ומדת' מטאל, וקשור לפרוגרסיב מטאל. סגנון זה נפוץ בלוס אנג'לס, אזור מפרץ סן פרנסיסקו, בוסטון ווסיאטל בארצות הברית, אוסלו בנורווגיה ווטוקיו ביפן.
Piggies
Piggies הוא שיר של להקת הביטלס מהאלבום The Beatles (האלבום הלבן) משנת 1968. השיר נכתב על ידי ג'ורג' האריסון כפרשנות חברתית על המעמד והתאווה בחברה.
האריסון כתב את השיר ב-1966. אמו של האריסון כתבה את השורה "What they need's a damn good whacking" וג'ון לנון כתב את "clutching forks and knives to eat their bacon". גרסה אחרת של השיר אפשר לשמוע באלבום ההופעה של האריסון, Live in Japan.
הגרסה המקורית של השיר נמצאת ב-Anthology 3 עם המילים: "to cut their pork chops".
לנון עשה קלטת לקולות של החזירים שבסוף השיר. צלילי כלי הקשת היו בניצוח מפיק הלהקה, ג'ורג' מרטין.
מלחמת העולם השלישית (ספר)
מלחמת העולם השלישית או בשמו המקורי מלחמת העולם השלישית: הסיפור שלא סופר (באנגלית: The Third World War: The Untold Story) הוא ספר שכתב הגנרל הבריטי ג'ון האקט במהלך המלחמה הקרה. הספר מתאר מלחמה דמיונית בין נאט"ו לברית ורשה, ונועד להתריע בפני המערב על הסכנה מצד הגוש הקומוניסטי.
עלילת הספר
הספר כתוב כספר היסטוריה שנכתב לאחר המלחמה כביכול בידי קבוצת קצינים בריטיים, זמן קצר לאחר מלחמת העולם השלישית. בסוף שנת 1984 גוברת המתיחות בין ארצות המערב לבין מדינות הגוש הקומוניסטי, אשר מביאה לשינויים פוליטיים במזרח התיכון ואפריקה, ולתסיסה אנטי-קומוניסטית בפולין ובגרמניה המזרחית. ביולי 1985, כוחות הצבא האדום חודרים ליוגוסלביה כדי לוודא שמדינה זו לא תחבור למערב. ארצות הברית אינה יכולה לשתוק על הצעד, ושולחת גם היא לאזור כוחות נחתים, אשר בשוגג נכנסים לקרב עם הכוחות הסובייטיים. צלם איטלקי מסריט את האירוע ומפיץ את הסרטון, ובכך מגביר את הלחץ בקרב מנהיגי ברית המועצות מפני מרד אפשרי של העמים הכפופים לשלטונה. ברית המועצות מחליטה לצאת למלחמה כנגד כוחות נאט"ו, בתקווה להשיג ניצחון מהיר. בתחילת אוגוסט הסובייטים פותחים במתקפה כוללת באירופה, ועד מהרה כובשים את איטליה, אוסטריה, דנמרק, נורווגיה, הולנד ומרבית גרמניה המערבית. חרף תקוותה של ברית המועצות שצרפת, אירלנד ושוודיה תישארנה נייטרליות, היא מצטרפת למלחמה לצד נאט"ו. חיל האוויר הסובייטי מפציץ את ערי בריטניה. במקביל, מדינות אפריקה מתאחדות ותוקפות את דרום אפריקה הנתונה עדיין תחת שלטון האפרטהייד הלבן. במזרח התיכון נאבקות בעלות בריתה של ברית המועצות: מצרים, ערב הסעודית ותימן, באיראן, איחוד האמירויות ועומאן, הנהנות מתמיכה אמריקנית. ישראל וסוריה נותרות נייטרליות לאורך כל המלחמה. האמריקאים מפציצים את קובה, סין פולשת לווייטנאם, יפן כובשת את האיים הקוריליים והצי הסובייטי מושבת. המלחמה מתנהלת גם בחלל, כאשר הסובייטים משמידים את מרבית לווייני הריגול האמריקניים, וכן מעבורת חלל אמריקנית אחת.
ב-15 באוגוסט פותחות מדינות המערב במתקפת נגד מוצלחת, ומסלקות את הסובייטים מכל כיבושיהם. כוחות צרפתיים אף חודרים לצ'כוסלובקיה. מנהיגי המערב מתכנסים בלונדון כדי לדון באפשרות של פלישה לשטחי הגוש הקומוניסטי. בינתיים, הנאמנות של העמים הכפופים לברית המועצות הולכת ומתערערת, ומנהיגיה מבינים שעליהם לסיים את המלחמה במהירות האפשרית. הסובייטים מחליטים להטיל פצצה גרעינית על בריטניה כדי להרתיע את המערב, ואז להציע לאמריקנים לחלק את העולם לשני אזורי השפעה. כמטרה נבחרה העיר ברמינגהאם, והפצצה מוטלת עליה ב-19 באוגוסט. ההרס בעיר הוא אדיר, ו-300,000 נהרגים. כוחות נאט"ו מגיבים בהתקפה גרעינית גדולה יותר, שמוחקת מהמפה את מינסק. העובדה שהסובייטים הפכו את המלחמה הקונבנציונלית למלחמה גרעינית, היא בבחינת הקש ששבר את גב הגמל עבור נתיניה. חלק מחברי הפוליטבירו מבצעים הפיכה בתמיכת לאומנים אוקראינים, המזכיר הכללי נרצח, וראש הקושרים תופס את השלטון. ברית המועצות מתפרקת, והעמים המשועבדים לה מכריזים על עצמאותם, ושולחים נציגים לשיחות שלום עם המערב בהלסינקי. שתי הגרמניות מתאחדות, אם כי האיחוד אינו זוכה לתמיכה בשתיהן כיוון שהן פיתחו זהויות לאומיות שונות. בעולם צומחות שלוש מעצמות חדשות, המשגשגות יחד בתחרות כלכלית ולא צבאית: האיחוד האירופי, ארצות הברית, וקונפדרציה אסייתית בהנהגת סין ויפן.
מטרת הספר
מחבר הספר הוא סר ג'ון האקט, גנרל בריטי אשר פיקד על ארמיית הריין הבריטית וקבוצת הארמיות הצפונית של נאט"ו. בתפקידו זה, נחשף האקט לחולשתה של נאט"ו מול ברית ורשה בכל הקשור לאמצעי לחימה קונבנציונליים, והחליט לכתוב ספר שיתריע על הסכנה. הספר יצא לאור לראשונה בשנת 1978 בשם "מלחמת העולם השלישית: אוגוסט 1985" (The Third World War: August 1985). ב-1982 האקט הרחיב ועדכן את הספר בהתאם להתרחשויות חדשות כמו מלחמת סין-וייטנאם והמהפכה האיראנית ב-1979. המהדורה החדשה נקראה "מלחמת העולם השלישית: הסיפור שלא סופר" (The Third World War: The Untold Story). זו המהדורה הנפוצה כיום בשפה האנגלית, אולם היא לא תורגמה לעברית. המהדורה הראשונה כן תורגמה לעברית ב-1981 ויצאה לאור בהוצאת מערכות. במהדורה החדשה מעורבות אירלנד ושוודיה במלחמה, בניגוד למהדורה הראשונה שבה הן נותרות נייטרליות. כמו כן במהדורה החדשה מתנהלים קרבות גם במזרח הרחוק, וכן מתרחשות הפצצות אמריקאיות על קובה.
האקט כתב את הספר לאחר התייעצות עם מומחים צבאיים ומדיניים רבים (לדוגמה ויקטור סובורוב). מבחינה מחקרית הוא התקבל בהתעניינות רבה, ונקרא ברצינות בידי מדינאים ואנשי צבא במערב. היו אף שטענו שהספר מסוגל בדיעבד לסייע לסובייטים להבין כיצד חושבים מנהיגי המערב. היו שביקרו את מסקנתו של האקט שהסובייטים יעדיפו למצות את משאביהם הקונבנציונליים תחילה, וטענו שבמקרה של מלחמה הם יפתחו ישר במלחמה גרעינית. אחרים טענו שהספר כתוב יותר כמו משאלת לב לעתיד שבו כל הסכסוכים הבינלאומיים נפטרים באמצעות מלחמה אחת. היו אף שמחו על כך שבתרחיש של האקט שלטון האפרטהייד בדרום אפריקה, שורד. מבחינה ספרותית נמתחה ביקורת על כך שהספר כבד מדי ועמוס ביותר מדי רקע ופרטים טכניים, ותיאור הקרבות עצמם הוא תמציתי ומרפרף יחסית.
יוסף רפאל עוזיאל
הרב יוסף רפאל עוזיאל (1829 – 1894) היה ראש ישיבה, שד"ר ואיש ציבור, ממייסדי שכונת אהל משה בירושלים, נשיא וראש ועד העדה הספרדית, ראש השוחטים ואב בית הדין של העדה בעיר.
ביוגרפיה
נולד בירושלים בשנת 1829 (ה'תקפ"ט) לרב יצחק חיים עוזיאל, בן למשפחת רבנים שמוצאה בספרד ולדונה בדהב מסלוניקי, בת למשפחה שמוצאה מסרגוסה שבספרד.
סנגור במבחן (סדרת טלוויזיה)
עלילה
הסדרה מתמקדת במיקי הולר, אידיאליסט, שמנהל את פרקטיקת עריכת הדין שלו מהמושב האחורי של מכוניתו, לינקולן שחורה, כשהוא לוקח על עצמו תיקים גדולים וקטנים ברחבי העיר לוס אנג'לס.
יוסף רפאל עוזיאל
ביוגרפיה
לפרנסתו עבד כראש השוחטים של העדה הספרדית בעיר, וכל ספק בשחיטה ובטרפות הופנה אליו להכרעה. במקביל שימש כחבר בית הדין של העדה בעיר לצד הרב יוסף יהושע קאריו והרב חיים נסים ברוך. בהמשך כיהן כנשיא וכאב בית הדין.
שימש כנשיא וראש ועד העדה הספרדית בעיר, תרם רבות לייסוד שכונת אהל משה בעיר, ועמד בראש ישיבת "פיריירה" שייסדה משפחת עשירים מצרפת.
סנגור במבחן (סדרת טלוויזיה)
הפקה
בשנת 2018, דייוויד אי קלי כתב את התסריט לסדרת טלוויזיה. בפברואר 2020 פורסם כי קיילה סאנצ'ז לוהקה לתפקיד ראשי בסדרה ואילו אנגוס סמפסון וג'אז רייקול הצטרפו כמה שבועות לאחר מכן בתפקידי סיסקו ואיזי, בהתאמה. במאי 2020, דווח שהסדרה לא תופק ב-CBS, שהתחייבה להפקתו, עקב מגפת הקורונה בארצות הברית.
יוסף רפאל עוזיאל
ביוגרפיה
בביתו גידל יתומים רבים, שימש להם כאפוטרופוס, וסייע רבות בניהול רכושם. ביניהם הרב יצחק בדהב שהיה בן דודו, והרב יוסף מרדכי הלוי.
בחייו שיכל שני בנים. בנו משה יהודה נפטר בחייו, בלידת בנו יחזקאל נפטרה אשתו הראשונה, ובגיל 13 נפטר גם הבן. בסוף ימיו נישא בשנית לשרה בת הרב משה חזן, ויחד נולדו להם בנים ובנות נוספים.
הלך לעולמו ב-19 באפריל 1894 (י"ג בניסן ה'תרנ"ד) לאחר מחלה, ונקבר בהר הזיתים.
סנגור במבחן (סדרת טלוויזיה)
צילומים
צילומי הסדרה החלו בלוס אנג'לס ב-30 במרץ 2021. באותו יום, הסופר מייקל קונלי חשף ברשתות החברתיות כי מגפת הקורונה עיכבה בעבר את שלב הצילומים במשך כשנה. ב-8 ביוני 2021, קונלי אמר בראיון ששישה מתוך עשרת הפרקים צולמו, מתוכם שלושה מהם נערכו לחלוטין, תוך אישור לכך שאחיו למחצה של האלר, הארי בוש (בגילומו של טיטוס ווליבר), לא יופיע בסדרה מכיוון ששתי הסדרות משודרות ברשתות שונות. הצילומים הסתיימו ב-3 באוגוסט 2021. אתרי הצילום הבולטים כללו את Admiralty Way במרינה דל ריי, רחוב ספרינג מרכז העסקים הראשי של לוס אנג'לס, גראנד אווניו, תיאטרון ווילשייר אבל, ושדרות וילשייר.
יוסף רפאל עוזיאל
ביוגרפיה
אחיו היה הרב משה יהודה עוזיאל ("בכור עוזיאל") שנמנה עם רבני ירושלים, ונפטר בעודו צעיר בי"ב בשבט ה'תרי"ב. חידושיו פורסמו בספר "איש צעיר" של הרב יוסף רפאל.
סנגור במבחן (סדרת טלוויזיה)
תביעה משפטית
באוגוסט 2021, חברת הבת של A+E Studios, Frankl & Bob Films II, LLC, הגישה תביעה נגד ViacomCBS בגין הפסדים של "מיליוני דולרים" לאחר שזו החליטה לא להתקדם עם הסדרה בשנה הקודמת. תוך ציטוט של הקמת החברה ב-4 בדצמבר 2019, נכתב במסמכים כי "לאחר המיזוג, ההנהגה החדשה של ViacomCBS, בראשות [ג'ורג' צ'יקס] ביקרה את החלטתה של רשת CBS להיכנס להתחייבות לסדרה בת 13 הפרקים", וכי לאחר מכן מצאה כי ההפקה "אינה בעלת ערך עבור "ViacomCBS". מר צ'יקס וחבריו המנהלים של החברה החליטו שעדיף עבור "ViacomCBS" כולה אם רשת CBS תפר את ההתחייבות הזו." במסמכים שהגישו נטען כי "ViacomCBS" דחתה את הסדרה מכיוון שהפרק הראשון עדיין לא צולם.
יוסף רפאל עוזיאל
ביוגרפיה
בנו הגדול מנישואיו השניים היה הרב בן ציון מאיר חי עוזיאל, ובנו נסים עוזיאל היה מנהל בנק "אנגלו פלשתינה" (לימים בנק לאומי") ביפו ובדרום תל אביב, נשיא לשכת הבונים החופשיים "מוריה" בעיר, חבר ברוטרי ביפו ובהתאחדות בני היישוב בא"י.
סנגור במבחן (סדרת טלוויזיה)
הפצה
הסדרה הוקרנה לראשונה בנטפליקס ב-13 במאי 2022.
יוסף רפאל עוזיאל
ביוגרפיה
אחד מתלמידיו היה הרב שמואל בנימין בכר, נשיא בית הדין הרבני של בולגריה.
Qué Hiciste
Qué Hiciste (באנגלית: What Did You Do, ובעברית: מה עשית) הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת האמריקאית ג'ניפר לופז, מתוך אלבומה החמישי, Como Ama una Mujer. השיר יצא לאור ב-26 בינואר 2007, כסינגל הראשון והפותח מתוך האלבום.
את השיר כתבו והפיקו מארק אנתוני, חוליו קופלו, וחוליו רייס. כמו כן, "Qué Hiciste" הוא השיר החמישי הנמכר ביותר בכל הזמנים בספרד. הוא זכה להצלחה רבה ברחבי אמריקה הלטינית, כאשר כבש צמרות מצעדים רבות ובין היתר הצליח להגיע למקום הראשון במצעד השירים הלטיניים.
"Qué Hiciste" הוא שיר הסולו הספרדי בביצוע אישה החמישי בהיסטוריה שהצליח להיכנס למצעד הבילבורד הוט 100 (לפניו, הצליחו ארבעה שירים בלבד לעשות זאת). בנוסף לכך, הוא נחשב לשיר הספרדי הראשון של אמנית אמריקאית שהצליח להיכנס למצעד.
רקע וכתיבה
לאחר שיצא האלבום הוחלט כי השיר יהיה הסינגל הראשון והפותח ממנו. לופז הוציאה מן האלבום שני סינגלים בלבד.
וידאו קליפ
הקליפ הועלה לערוץ ה-Vevo של לופז בשנת 2009, כשנתיים מצאתו המקורית של השיר, ונכון לאוקטובר 2017, מונה הצפיות שלו עולה על למעלה מ-39 מיליון צפיות.
מיקומי שיא
השיר זכה לשבחים רבים ברחבי העולם, והצליח להיכנס לצמרות מצעדים רבות.
בית הקברות הצבאי פובונזקי
בית הקברות הצבאי פובונזקי הוא אתר פולני ממלכתי, הממוקם בחלקה המערבי של העיר ורשה בירת פולין.
תולדות בית הקברות
בית הקברות נוסד ב-1912 ולאחר הקמתה מחדש של פולין העצמאית ב-1918 הפך לבית קברות ממלכתי. נקברו בו רבים שנפלו בקרב למען ארצם מאז המאה התשע עשרה. הם כוללים בין השאר חללים מקרב ורשה (1920), המערכה בפולין בראשית מלחמת העולם השנייה ומרד ורשה הכושל ב-1944. קברי האחרונים, שרבים מהם הם אלמונים, מכסים חלק ניכר משטח האתר. בחלק מהחלקות בו קבורים יחד חברים לנשק מאותן יחידות. בבית הקברות גם נמצאים מספר קברי אחים של אזרחים שהוצאו להורג על ידי שלטון הכיבוש הגרמני בפולין.
בשנת 1964 שינה השלטון הקומוניסטי בפולין את שם האתר ל"בית הקברות הקהילתי" (Communal Cemetery). בשנת 1998 הושב לו שמו המקורי.
אישים שנקברו בבית הקברות
מספר רב של אנשי צבא פולנים בכירים הובאו לקבורה באתר, וביניהם:
עיניה הכחולות של זהרה
עיניה הכחולות של זהרה (בפרסית: جشمهاى آبى زهرا) היא סדרת טלוויזיה אנטישמית איראנית אשר שודרה לראשונה ב-2004 ברשת הטלוויזיה SAHAR-1. היא נוצרה על ידי עלי דרכשי, פקיד לשעבר במשרד החינוך האיראני. עלילת הסדרה, מתרחשת בגדה המערבית ומתמקדת בעיקר בצבא הישראלי ובילדים פלסטינים שנגנבו להם העיניים. הסדרה הופצה בתחילה רק בשפה הפרסית אך גם בהמשך תורגמה לערבית.
בפברואר 2005 הורתה רשות השידור הצרפתית לספק הלוויין הצרפתי אוטלסאט להפסיק לאלתר את שידורי הערוץ האיראני SAHAR-1 בעקבות שידור הסדרה שהואשמה בקידום אנטי-ציונות ואנטישמיות.
עלילה
הסדרה מתארת רופאים ישראלים אשר קוצרים איברים של ילדים פלסטינים ומתארת את הקמפיין הפוליטי של המועמד הבדיוני לראשות הממשלה בישראל, יצחק כהן, שמצהיר בנאום שהיהודים "הם הטובים בגזעי העולם". כהן נעשה אובססיבי לעיניה של נערה פלסטינית צעירה בשם זהרה ומנסה לתפוס את עיניה. לשם כך, הוא מגייס ישראלים אשר מתחזים לעובדים מטעם האו"ם, העובדים מגיעים לבית ספר פלסטיני בו הילדים לומדים על חשיבותו ומורשתו של המנהיג האיראני, האייתוללה, רוחאללה ח'ומייני. כאשר הם נכנסים לבית ספר הם מחליטים לבדוקו ילדים במטרה "למנוע התפשטות של מחלת עיניים", אך בפועל הם רוצים לבדוק מי מהתלמידים הוא בעל העיניים שרוצה כהן. לאחר ניתוח שמצולם בתיאורים גרפים במיוחד, זהרה נותרה עיוורת לאחר הניתוח שביצוע בה העובדים הישראלים, בפרק השני של הסדרה מתגלה כי הנשיא הישראלי שורד בעזרת איברים שנגנבו מילדים פלסטינים ולאחר מכן נראה גם כהן נכנס לחדר ומביט בתמונת בנו המשותק "תיאודור", המצולם גם הוא סמוך לדגל ישראל.
כל האנטגוניסטים הישראלים לבושים בלבוש מסורתי שמאפיין בעיקר יהודים דתיים והחיילים הישראלים לובשים מדים אשר שונים מאוד ממדי צה"ל במציאות. כל הדמויות היהודיות בסדרה מצטיירות כנבלים, למעט יהודי אתיופי אשר מסייע לזהרה לאחר בריחתה הקצרה מ"ארמון הציונות" אך היהודי האתיופי לבסוף הוא מוצא את מותו.
קבלה וביקורת
"עיניה הכחולות של זהרה" וסדרות מקור נוספות שיצרה רשת "SAHAR-1" נאסרו לשידור בצרפת. הסדרה זכתה לגינוי גם ברחבי המזרח התיכון בשל השימוש בתיאורים סטריאוטיפים יהודיים אנטישמיים.
בנוסף לכך כ-15 חברי הקונגרס של ארצות הברית, הן דמוקרטים והן רפובליקנים ובהם טום לנטוס, אז ניצול השואה היחיד שישב בקונגרס האמריקאי – כתבו לאחראי מדור האינטרסים מטעם איראן כדי שיגנה את שידור הסדרה.
יותם פלדנר, מנהל ניתוח תקשורת במכון לחקר התקשורת במזרח התיכון התייחס לסדרה ואמר עליה כי "גם בשעה שהערוצים הערביים משתדלים להיזהר משידור של תכנים אנטישמיים, הטלוויזיה האיראנית ממשיכה בשלה ומשדרת תכנים אנטישמיים בוטים".
יניב שמעוני
יניב שמעוני (נולד ב-17 ביולי 1961) הוא מאייר ומעצב ישראלי.
ביוגרפיה
שמעוני נולד וגדל ברמת גן. בוגר המחלקה לתקשורת חזותית באקדמיה בצלאל.
לאחר סיום לימודי בבצלאל היה שמעוני ארט דיירקטור במספר משרדי פרסום: פובליסיס-אריאלי, קשר בראל-מקאן, גיתם, ראובני פרידן.
בשנות ה-90 התגורר בלונדון ועבד כמאייר קומיקס במגזין 2000 AD.
כאשר שב לישראל היה שותף בצוות ההקמה של מחלקת הפרומו של yes הטלוויזיה בלוויין.
היה הארט דיירקטור והמאייר הראשי של סרט האנימציה המסע לכוכב המינימקים.
כיום שמעוני מלמד במכללת מנשר לאמנות, במכללה הישראלית לאנימציה ולעיצוב (IAC) בתל אביב.
כמו כן הוא מאייר ומעצב למשרדי פרסום, מאייר עבור עיתונים ומגזינים, מעצב דמויות וסביבות לאנימציה, מציאות מדומה ופרסומות, קונספט אריטסט, ועוסק באיור ספרי ילדים.
חיים אישיים
שמעוני נשוי ואב לשתי בנות. מתגורר בתל אביב.
ספרים באיורו
במרץ 2021 יצא "אח מפח", ספר קומיקס ישראלי שכתב ואייר, בעריכת מיכל פז קלפ בהוצאת כנרת זמורה ביתן.
סדרות הספרים באיורו: "הרפתקאות דוד אריה", "הסיפור המושלם" ו"ילדי בית העץ" משתתפות ברשימת מצעד הספרים של משרד החינוך והפכו לרבי-מכר.
ניק בלקמן
ניקולס אלכסנדר "ניק" בלקמן (באנגלית: Nicholas Alexander "Nick" Blackman; נולד ב-11 בנובמבר 1989) הוא כדורגלן אנגלי-ברבדוסי-ישראלי המשחק בעמדת החלוץ.
ביוגרפיה
בלקמן נולד בסלפורד שבאנגליה, לאב יליד ברבדוס, ולאם אנגלייה. סבתו מצד אמו, כילדה יתומה בהולנד אומצה על ידי משפחה יהודית בזמן מלחמת העולם השנייה, וכך הפכה גם היא ליהודייה. בגיל 13 ייצג בלקמן את נבחרת בתי הספר מבריטניה במשחקי המכביה.
קריירת מועדונים
בלקמן התחיל את הקריירה המקצועית שלו במקלספילד טאון מהליגה החמישית באנגליה. ב-8 במרץ 2007 חתם על החוזה הראשון שלו בקריירה, וב-23 בנובמבר 2007 הבקיע את שער הבכורה שלו, בתיקו 1–1 נגד דאגנהאם אנד רדברידג'.
ב-12 בינואר 2009 חתם בלקמן לשנתיים וחצי בבלקברן רוברס מהפרמייר ליג, ממנה הושאל לבלקפול מליגת המשנה חודשיים לאחר מכן.
ב-20 באוגוסט 2009 הושאל לחודש לאולדהאם אתלטיק מהליגה השלישית. יומיים לאחר מכן ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה, בתיקו 2–2 נגד סווינדון טאון. הסכם ההשאלה הוארך עד ינואר 2010 ולאחר מכן חזר בלקמן לבלקברן אך לא שותף במשחקי הקבוצה.
באוגוסט 2010 הושאל בלקמן למאת'רוול מליגת העל הסקוטית לחצי שנה. בנובמבר כבש שלושער ראשון בקריירה, בניצחון 4–0 נגד סט. ג'ונסטון. את תקופתו במאת'רוול סיים עם 10 שערים ב-18 משחקי ליגה. ב-13 בינואר 2011 חתם באברדין עד לסיום העונה, בה התאחד עם קרייג בראון, מאמנו במאת'רוול.
בעונת 2011/2012 חזר לסגל בלקברן ושותף בשישה משחקים בפרמייר ליג. באוגוסט 2012 חתם בלקמן לשנתיים בשפילד יונייטד מהליגה השלישית. למחרת הבקיע את שער הבכורה שלו בקבוצה במהלך משחק גביע הליגה האנגלי נגד בורטון אלביון. בשפילד רשם בלקמן את תקופת השיא שלו בקריירה כאשר עד ינואר הבקיע 14 שערים ב-33 משחקים בכל המסגרות.
בינואר 2013 בלקמן חתם ברדינג מהפרמייר ליג תמורת 1.2 מיליון ליש"ט ל-3 וחצי שנים. עד תום עונת 2012/2013 שותף ב-11 משחקים וירד עמה לליגת המשנה, ולאחר מכן שיחק עוד שנתיים וחצי במדי הקבוצה בליגת המשנה.
בינואר 2016 חתם לשלוש וחצי שנים בדרבי קאונטי מליגת המשנה האנגלית תמורת 3 מיליון ליש"ט. ב-27 בספטמבר 2016 הבקיע את שערו הראשון בקבוצה בניצחון 2–0 נגד קארדיף סיטי הוולשית. זמן קצר לאחר מכן, נפצע בברכו ולא שיחק ברוב שלבי העונה.
ב-18 באוגוסט 2017 עזב לראשונה את האי הבריטי, הגיע לישראל והושאל למכבי תל אביב עד לסיום העונה. חודש לאחר מכן כבש את שער הבכורה שלו בקבוצה, בניצחון 3–2 על מכבי נתניה. במשחק האחרון במסגרת שלב הבתים של הליגה האירופית כבש את שער הניצחון מול ויאריאל הספרדית, השער היחידי אותו כבשה הקבוצה בשלב הבתים בעונה זו. במהלך עונת 2017/2018 כבש עשרה שערי ליגה, ובסופה הוחלט שלא להאריך את חוזה ההשאלה.
ב-15 באוגוסט 2018 הושאל בלקמן לספורטינג חיחון מהליגה הספרדית השנייה.
ב-14 ביולי 2019 חזר בלקמן למכבי תל אביב וחתם לשנתיים. הוא נכלל בהרכב הקבוצה בפתיחת העונה, אך איבד את מקומו לאחר מספר משחקים ולא שותף במהלך מרבית העונה הסדירה. בשלב הפלייאוף חזר להרכב, שותף בכל עשרת המשחקים וכבש את השער היחיד שלו בעונה. בסיומה של העונה זכה עם הקבוצה בגביע המדינה, אך לא שותף במשחק הגמר בו ניצחה מכבי 2–1 את הפועל תל אביב.
נבחרת ברבדוס
ב-5 בספטמבר 2019, בלקמן ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת ברבדוס בניצחון 0-4 נגד.
Rise of the Tomb Raider
Rise of the Tomb Raider (בתרגום חופשי לעברית: עלייתה של שודדת הקברים) הוא משחק פעולה והרפתקאות ממוחשב מגוף שלישי והמשחק השני בעידן השלישי של סדרת המשחקים ומהווה המשך למשחק טומב ריידר. המשחק פותח על ידי Crystal Dynamics ומופץ על ידי Microsoft Studios ו-Square Enix והוא המשחק הראשון בסדרה שמופץ על ידי סטודיו של מיקרוסופט. כמו כן הוא המשחק הראשון שמופץ אקסקלוסיבית לאקס בוקס לפני הפצתו ליתר הפלטפורמות. המשחק יצא ב-10 בנובמבר 2015 לקונסולות ה-Xbox 360 וה-Xbox One, ב-28 בינואר 2016 למחשב האישי וב-11 באוקטובר 2016 לקונסולת המשחקים פלייסטיישן 4.
לאחר יציאתו, Rise of the Tomb Raider זכה לביקורות חיוביות, עם שיבוחים על הגרפיקה, המשחקיות ואפיון הדמויות. המשחק היה הנמכר ביותר בפלטפורמת ה-Xbox One במהלך שבוע חג המולד ונמכרו בסך הכל כמיליון עותקים של המשחק בסוף 2015. כמו כן, תוכן נוסף שוחרר, אשר כולל בין השאר קמפיין חדש, מצב משחק חדש, תלבושות חדשות וכלי נשק חדשים ללארה.
משחקיות
Rise of the Tomb Raider מכיל אלמנטים מהמשחק הקודם בסדרה. השחקן מגלם את לארה קרופט, הפרוטגוניסטית של הסדרה. במשחק על השחקן להילחם באויבים שונים, להסתובב בסביבות שונות, לפתור פאזלים ולשפר את כלי הנשק שלו.
המשחק מכיל מערכת קראפטינג, בדומה למשחקי תפקידים ממוחשבים רבים, אשר מאפשרת לשחקן להכין כלים ודברים שימושיים באמצעות חומרים שהשחקנים מוצאים בעולם.
הסביבה במשחק מכילה מערכת מזג אוויר שגם חיות ובני אדם יגיבו אליה וכן מערכת מחזור יום-לילה. לדוגמה, כדי להכין מעיל חורף קשיח, לארה צריכה לצוד זאב שיוצא רק בזמן מסוים ביממה ורק בתנאי מזג אוויר מסוימים. ללארה נוספה יכולת שחייה המאפשרת יותר תנועה לשחקן ויצירת טכניקות בקרב.
מערכת הקרב עוצבה מחדש כך שנוספו אפשרויות נוספות למתקפות התגנבות. לארה יכולה לבלבל את האויבים בעזרת הסביבה, להתחבא מאחורי שיחים או עצים, או בכלל להתחמק מקרבות על ידי טיפוס על עצים או ריצה על גגות. נשק החץ וקשת חוזר מהמשחק הקודם. ישנם מספר אפשרויות לחצים שונים שיכולים להיות מעוצבים על ידי חיות ספציפיות וחומרים שלארה יכולה לצוד וללקט. כלי נשק נוספים כמו האקדח והגרזן קרח גם כן חוזרים מהמשחק הקודם ובנוסף לכך ללארה נוסף נשק חדש - סכין ציד שנועדה לקרב מטווח אפס ולמתקפות התגנבות.
תקציר
עלילת המשחק ממשיכה את עלילת המשחק הקודם. חוויותיה של לארה קרופט על התופעות העל-טבעיות באי ימטאי כוסו על ידי ארגון בשם "טרינטי" (באנגלית: Trinity; תרגום חופשי: השילוש). כדי להוכיח שהיא לא השתגעה, לארה הופכת לאובססיבית על מציאת האמת של מיתוסים ברחבי העולם. עלילת המשחק עוקבת אחרי לארה ויונה מייבה, שהגיעו לסיביר כדי לחפש עיר עתיקה ואבודה בשם "קיטג'" (ברוסית: Ки́теж) שנבנתה על ידי הנסיך הגדול של ולדימיר במאה ה-13, אשר לארה מאמינה כי ישנה אמת מאחורי המיתוס של חיי נצח.
במרוץ נגד הארגון טרינטי, ארגון שמתעניין בעיקר בעל-טבעי, על לארה לשרוד כנגד בני אדם, חיות וכן הסביבה עצמה כדי למצוא את האמת לגבי המיתוסים ולהגשים את יעודה להיות את מי שהיא נועדה להיות.
סיפור
המשחק מתרחש בשנת 2014, שנה לאחר אירועי המשחק הקודם. לארה קרופט מתקשה להסביר את חוויותיה עם העל-טבעי בימטאי. בחיפוש אחר תשובות, היא פונה אל המחקר האחרון של אביה על העיר האבודה קיטג' ועל מיתוס חיי נצח. השותפה ובת הזוג לשעבר של אביה, אנה, מזהירה את לארה על כך שהיא תהפוך לאובסיסבית, כיוון שהאובססיה של אביה הובילה להריסת חייו ולהתאבדותו. לארה מתעלמת מאזהרותיה ומארגנת משלחת לסוריה, בתקווה לחשוף את הקבר של הנביא של קונסטנטינופול, מפתח חשוב למציאת קיטג'. אף על פי שהצליחה, הקבר ריק ומיד לאחר מכן מגיעים טריניטי - ארגון עתיק אשר מתקיים כיום כארגון צבאי אשר חוקר על-טבעי ומונהג בידי קונסטנטין. לארה מצליחה לברוח ולפוצץ את הקבר ובזמן בריחתה היא שמה לב לסמל אשר טבוע בתוך הקבר שאותו היא מקשרת לספר דתי רוסי של אביה. מתנקש של טריניטי גונב את הספר וגורמים ללארה ולחברה ג'ונה (יונה) לרדוף אחר הארגון בסיביר שברוסיה. במהלך המשלחת לסיביר, לארה וג'ונה מופרדים לאחר מפולת שלגים ולארה נאלצת להמשיך לבדה.
לארה מגלה שטריניטי השתלטו על מתקן מכרה סובייטי והסבו אותו לבסיס המבצעים למציאת קיטג'. לארה מנסה להחזיר את הספר, אך נתפסת ונכלאת ביחד עם אנה, שמתגלה כי היא אחותו קונסטנטין ומרגלת של הארגון. השניים חוקרים אותה לגבי מיקומו של "המקור האלוהי", חפץ של על פי האמונה מאפשר חיי נצח. לארה בורחת בעזרתו של ג'יקוב, אדם מסתורי וזר שמוביל אותה דרך המכרה לעמק הנמצא מאחוריו.
ג'ייקוב מתגלה בתור המנהיג של הפליטה, הצאצאים של חסידיו של הנביא של קונסטנטינופול. בעוד לארה מסייעת במתקפת הנגד שלהם לטריניטי, היא מתחילה ללמוד יותר על הנביא ועל העיר האבודה קיטג'. לאחר שנקראו כופרים ונרדפו על ידי ארגון טריניטי, הנביא וחסדיו התיישבו ברוסיה ושם בנו את העיר קיטג'. אף על פי כן, המונגולים ברשותו של ג'ינגיס חאן, דורבנו על ידי סוכני ארגון טריניטי לתקוף את העיר והנביא נאלץ להקריב את העיר כדי להגן על "המקור האלוהי". חסדיו ששרדו ברחו והתיישבו באזור ונשבעו להגן על סוד העיר. ג'ייקוב מזהיר את לארה כי אף על פי ש-"המקור האלוהי" אכן קיים, הוא לא כפי שלארה מדמיינת. כוחותיו של קונסטנטין תוקפים שוב ושוב את הפליטה, באמונה שהם כופרים והם מצדיקים את הטבח בטענה שזהו רצון האל. אף על פי כן, לארה מגלה שאנה בעצמה גוססת ושהיא מתפעלת את אחיה שימצא את "המקור האלוהי" וישתמש בו כדי להציל אותה.
לארה וג'ייקוב מחליטים שהדרך היחידה להגן על "המקור האלוהי" היא להשיג אותו לפני טריניטי. כדי לעשות זאת, לארה משיגה את האטלס, חפץ שמשמש כמפה של קיטג'. היא מתאחדת עם ג'ונה, שריגל אחר כוחות טריניטי. למרות זאת, קונסטנטין, שהיה עירני לנוכחו של ג'ונה, נתן לו ללכת בחופשיות בתקווה שיוביל אותו ללארה. ג'ונה נחטף ביחד עם האטלס, כדי להכריח את לארה להצילו. ניסיון ההצלה נגמר באסון כשקונסטנטין דוקר את יונה, בידיעה שהצלת חייו תהיה בראש רשימת העדיפויות של לארה ובכך לתת לטריניטי יתרון בזמן. לארה לוקחת את ג'ונה לג'ייקוב, שמתגלה בתור הנביא עצמו כשהוא בדרך נס מרפא את ג'ונה.
בעוד טריניטי מתקרבים לעבר הקרחון הנשען מעל קיטג', לארה נאלצת להיכנס לעיר דרך "השביל של בני-אלמוות" (Path of the Deathless) שבו היא נתקלת בבני האל-מוות (Deathless Ones) השומרים האל-מתים של העיר. בעקבות קריאת היומנים של סוכן טריניטי שהוטבע בכוחות המונגולים, לארה מבינה את האמת על ההאזהרה של ג'ייקוב: "המקור האלוהי" מביא חיי נצח, אבל במחיר של שיעבוד נצחי ואיבוד האני העצמי. בני האל-מוות הם התושבים האל-מתים של קיטג', שנאלצו להגן על העיר לנצח. בעוד לארה נכנסת לקיטג', הפלטה מתכנסת להתקפה כנגד בני האל-מוות, דבר שנותן ללארה זמן נוסף כדי להגיע ללב העיר. היא מותקפת בידי קונסטנטין ופוצעת אותו אנושות. הוא מת בחוסר אמונה שהוא לא ישא את רצון האל, אלא את הרצון של אנה. לארה מגיעה מאוחר מדי מכדי לעצור את אנה להשיג את "המקור האלוהי", אך מצליחה לחטוף אותו לפני שאנה משתמשת בו. לארה הורסת את "המקור האלוהי" ובכך הורגת את כל בני האל-מוות אך גם גורמת לג'ייקוב לאבד את חיי הנצח שלו. אף על פי כן, ברגעיו האחרונים הוא הביע שמחה על כך שזמנו הגיע סוף סוף והודה ללארה על כך שהביאה לו את סופו בעוד הוא מתפורר בשלווה.
בסופו של דבר, ביתו של ג'ייקוב, סופיה, לוקחת את תפקיד הנהגת הפלטה. ג'ונה מתאושש מפצעיו ומצטרף ללארה בתכנון המשלחת הבאה שלהם. לארה נשבעת להמשיך לחקור את מסתורי העולם וכן לסכל את תוכניותם של טריניטי. סצנה לאחר הכתוביות מראה את לארה ואנה עוזבות את רוסיה, שבועיים לפני שלארה מגיעה לאחוזה. לארה מתשאלת את אנה על מות אביה. אנה מודה שאביה של לארה אכן נרצח בידי טריניטי, אך לפני שהיא הספיקה לחשוף מידע נוסף, היא נורית בראשה ונרצחת על ידי צלף שעובד בשביל טריניטי. הצלף מבקש הוראות לגבי לארה, אך בכיר שלא נראה במשחק אומר לו והמשחק מסתיים.
פיתוח
ב-1 באוגוסט 2013, מנכ"ל Square Enix, פיל רוג'רס, אישר בפוסט בבלוג של האתר של החברה כי.
ב-9 ביוני 2014, Rise of the Tomb Raider הוכרז רשמית בידיעה לתקשורת לאחר שהוצג הקדימון הראשון במסיבת העיתונים של מיקרוסופט ב-E3.
במסיבת העיתונאים של מיקרוסופט בכנס Gamescom 2014 הוכרז כי המשחק ייצא בסוף ברבעון האחרון של 2015 בתור אקסקלוסיבי זמנית לפלטפורמות של ה-Xbox.
בפברואר 2015, Crystal Dynamics הכריזה כי את גרסת ה-Xbox 360 חברת Nixxes Software מפתחת.
ב-15 ביוני 2015 במסיבת העיתונאים של מיקרוסופט בכנס E3, הוצג קטע דמו מהמשחק עצמו והוכרז תאריך שיחרורו, ב-10 בנובמבר 2015 לפלטפורמות ה-Xbox 360 וה-Xbox One. קדימון של מאחורי הקלעים הוצג במסיבת העיתונאים של Square Enix ב-16 ביוני 2015. ב-4 באוגוסט 2015 במסיבת עיתונאים של מיקרוסופט בכנס Gamescom, אושר כי המשחק ייצא לאור באירופה ב-13 בנובמבר.
ב-23 ביולי 2015, חברת Square Enix הכריזה כי המשחק יצא לפלטפורמות המחשב האישי וה-PlayStation 4 בתחילת 2016 וברבעון האחרון של 2016 בהתאמה.
ב-7 באוקטובר 2015 הוכרזה ה-"Season Pass", חבילה אשר כוללת בתוכה מספר הרחבות. החבילה מוסיפה קברים חדשים, את מצב המשחק "Endurance" שמעלה את רמת הקושי של המשחק. במצב זה על לארה לחפש מזון ודלק להישרדותה. המצב שוחרר ב-21 בדצמבר 2015. כמו כן, חבילת ה-Season Pass כוללת גם את ההרחבה "באבה יאגה: מקדש המכשפה" (Baba Yaga: Temple of the Witch) שמוסיפה קברים חדשים, פאזלים וכן דמות של באבה יאגה למשחק הבסיס. הרחבה זו שוחררה ב-26 בינואר 2016.
ב-26 בדצמבר 2015 הוכרז כי המשחק יצא למחשב האישי בפלטפורמת הסטים במהלך ינואר 2016 וב-5 בינואר 2016 הכריזה Square Enix כי המשחק יצא למחשב האישי ב-28 בינואר 2016.
ב-24 בינואר 2016 אושר כי המשחק בגרסת המחשב האישי ישתמש בתוכנת ההגנה Denuvo.
ב-11 במרץ 2016 יצא טלאי אשר מביא תמיכה מלאה ב-DirectX 12 ותמיכה מלאה בטכנולוגיה VXAO של NVIDIA.
ב-19 ביולי 2016 נקבע תאריך היציאה של המשחק לקונסולת ה-PlayStation 4 ל-11 באוקטובר 2016.
פסקול
פסקול המשחק הולחן על ידי בובי טהורי וכולל 23 רצועות באורך כולל של 66 דקות ו-4 שניות. הפסקול יצא לאור 4 ימים לפני צאתו של המשחק, ב-6 בנובמבר 2015 בחינם באתר SoundCloud.
ביקורת
Rise of the Tomb Raider זכה לביקורות חיוביות. אתרי הסקירה GameRankings ו-Metacritic נתנו ציון של 86.81% בהתבסס על 68 ביקורות וניקוד של 86 מתוך 100 בהתבסס על 102 ביקורות לגרסת ה-Xbox One ולגרסת המחשב האישי ציון של 85.95% בהתבסס על 19 ביקורות וניקוד של 86 מתוך 100 בהתבסס על 40 ביקורות. גרסת ה-Xbox 360 טרם דורגה.
המבקר מייק מאהרדי מאתר הסקירה GameSpot נתן למשחק ניקוד של 9.0 מתוך 10, ואמר ש-. המבקרת לוסי או'בריאן מאתר הסקירה IGN נתנה למשחק ניקוד של 9.3 מתוך 10, בעודה אומרת ש-. המבקר פיליפ קולר מאתר הסקירה Polygon נתן למשחק ניקוד של 8.5 מתוך 10, באומרו,.
פיטר פארס מאתר הסקירה Game Revolution נתן למשחק ניקוד מושלם של 5 כוכבים, באומרו ש-.
גרסת ה-Retail של Rise of the Tomb Raider הייתה במקום הרביעי ברשימת הנמכרים ביותר בבריטניה ובאירלנד בשבוע להשקת המשחק. בריאן הורטון, הבמאי של המשחק ואהרון גרינברג, נציג מיקרוסופט, טענו כי Microsoft Studios וכן Square Enix מרוצים ממכירות המשחק.
מכירות
בבריטניה, Rise of the Tomb Raider ספג מכירות נמוכות מהמצופה עם כ-63,000 עותקים שנמכרו, פחות משני שלישים מהעותקים שמכר קודמו. מספר כתבים ממגזיני גיימינג ציינו כי ייתכן והמכירות הנמוכות נבעו מכך שהמשחק יצא באותו התאריך של Fallout 4. מבחינת העותקים הדיגיטליים, Rise of the Tomb Raider היה המשחק הנמכר ביותר ב-Xbox One במהלך השבוע של חג המולד. בסוף 2015, נמכרו מלמעלה ממיליון עותקים של המשחק.
בגרסת המחשב האישי נמכרו פי 3 עותקים מאשר בגרסת ה-Xbox One בחודש הראשון ליציאת המשחק.
המשך
בכנס Gamescom 2015 חשפה Square Enix בטעות כי משחק שלישי בסדרה המאותחלת נמצא בפיתוח, המרחיב את הרפתקאותיה של לארה קרופט לטרילוגיה.
חינוך משווה
חינוך משווה הוא תחום במדעי החברה העוסק בבדיקה והערכת מערכות חינוך במדינות שונות. התחום התפתח במטרה ליצור קווים מנחים לחינוך ברחבי העולם, תוך חקירת הקשר בין תכנונים ויוזמות חינוכיות שונות לבין הצלחה בלימודים בכדי להביא לשיפור מבני החינוך. הנחת היסוד לפיה פעל היא האמונה שחינוך משווה יכול להווה כלי לפתרון בעיות בתחומים רבים כגון: עוני, צדק חברתי, מחלות ואתגרים אחרים.
היסטוריה
התחום התפתח במאה ה־19 על ידי מהפכן צרפתי בשם בפריז. ז'וליין היה הראשון לקדם תחום זה דרך פרסום מאמר בשם "Esquisse d'un ouvrage sur l'éducation compare" אשר עד היום נחשב כמקור למודלים בתחום החינוך המשווה. במאה ה־20, לאחר מלחמת העולם השנייה, מדינות רבות אימצו מודלים של חינוך משווה, מתוך הבנה שחינוך עשוי להוות פתרון לבעיות רבות. כך לדוגמה, דרך חינוך ניתן להגיע לפריון כלכלי ולמוביליות חברתית. באותן שנים הוקמה האגודה הבינלאומית לחינוך משווה, שעזרה לתחום לצבור תאוצה ואהדה עולמית. במאה ה־21 עם התפתחות הגלובליזציה צמח מעמדו של החינוך המשווה בעולם ומדינות רבות החלו לאמץ מודלים של חינוך משווה, מדיניות זו קיימת עד היום תוך הבנה שתהליכים של גלובליזציה בחינוך – תורמים ומסייעים לשיפור ופיתוח תחום החינוך.
מטרות
לחינוך משווה חמש מטרות עיקריות:
גישות
החינוך המשווה מניח כי הדרך הטובה ביותר לבחון שאלות חינוכיות חשובות היא מנקודת מבט בינלאומית והשוואתית. כך לדוגמה, העובדה כי בארצות הברית אין תעודת סיום כלל-ארצית (כמו תעודת בגרות בישראל) של החינוך העל יסודי, מעלה שאלה היפותטית בדבר היתרונות והחסרונות של תעודת סיום שונה וייחודיות לכל אחת מ־50 המדינות. חינוך משווה יבחן את היתרונות והחסרונות האפשריים בגישה ריכוזית יותר להסמכה חינוכית, תוך הסתמכות על ניסיונן של מדינות בהן פועלת מערכת חינוך ריכוזית, דוגמת יפן וצרפת. מבקרי החינוך המשווה מתייחסים לעיתים בזלזול לגישות ולמסקנות אלו ורואים בהן "הלוואת מדיניות". הם סבורים כי עדיף לפתח את המדיניות החינוכית באופן אורגני, על פי הצרכים המקומיים ולא על פי מה שנראה כי עבד במדינות אחרות. המצדדים בחינוך המשווה סותרים את טענות המבקרים בטענה כי החינוך בכל מקום מתמודד עם אתגרים דומים ועל כן, יש תועלת רבה מלמידה מההצלחות והכישלונות של מערכות החינוך במדינות אחרות.
האגודה הבינלאומית לחינוך משווה
האגודה הבינלאומית לחינוך משווה (CIES) נוסדה בשנת 1956 כדי לטפח "הבנה בין-תרבותית, הישגים אקדמיים ופיתוח חברתי באמצעות לימוד בינלאומי של רעיונות חינוכיים, מערכות חינוכיות ושיטות עבודה". CIES, היא האגודה הגדולה והחזקה ביותר בעולם מבין 47 האגודות לחינוך משווה ומונה כ־3,000 חברים, ביניהם אנליסטים, חוקרים, מתרגלים וסטודנטים. חברי CIES בוחנים סוגיות חינוכיות הקשורות לבתי ספר, תלמידים, מורים ומנהלים, החל משלב החינוך בגיל הרך, הילדות המוקדמת ובית הספר היסודי ועד להשכלה תיכונית וגבוהה, כמו גם חינוך בלתי פורמלי ולמידה לאורך החיים.
חינוך משווה בישראל
במדינת ישראל הוקמה בשנת 2018 "האגודה הישראלית לחינוך משווה", אשר חרתה על דגלה קידום מחקר בתחום החינוך המשווה ואת ההוראה במוסדות אקדמיים בתחום זה. מטרת העל של האגודה היא קידום השיח והמחקר על סוגיות שונות בחינוך תוך התייחסות לממד הגלובלי, כל זאת תוך הסתכלות ובחינה של תחום המחקר בעזרת תחומי מחקר נוספים כמו: סוציולוגיה, אנתרופולוגיה, פסיכולוגיה חינוכית, הוראה ולמידה, כלכלת החינוך והיבטים פוליטיים בחינוך. בעזרת המחקר, האגודה שואפת לשפר את החינוך, לקדם ההוראה בתחומי החינוך המשווה וליצור שיתוף פעולה בין קהילת החוקרים בארץ לעמיתיהם במדינות נוספות, והיא שואפת שהמחקר הישראלי בתחום יהווה את חזית המחקר המשווה העולמי. האגודה הישראלית לחינוך משווה משתייכת לאגודה העולמית לחינוך משווה – WCCES.
השיטפונות בקוואזולו-נטאל (2022)
סדרה מתמשכת של שיטפונות בקוואזולו-נטאל, דרום אפריקה החלה באפריל 2022. ימים רצופים של גשם כבד ברחבי דרום מזרח דרום אפריקה הובילו לשיטפונות קטלניים. אזורים בדרבן וסביבתה נפגעו קשה במיוחד. דווח על מותם של לפחות 443 בני אדם, וכמה אלפי בתים ניזוקו או נהרסו. גם תשתית קריטית, לרבות כבישים מרכזיים, תחבורה, תקשורת ומערכות חשמל, הושפעו, והנזק הזה הקשה מאוד על מאמצי ההתאוששות. זוהי הסופה הקטלנית ביותר בהיסטוריה של דרום אפריקה, אחד מאסונות הטבע הקטלניים ביותר במדינה במאה ה-21.
רקע
בדרום אפריקה נרשמה כמות של משקעים מעל הממוצע בשנת 2022. בינואר, אזורים רבים חוו את הגשמים הכבדים ביותר שלהם מאז תחילת המדידות בשנת 1921. דרום אפריקה כולה חוותה מספר רב של ציקלון טרופי הרסני ושיטפונות.
גשם כבד החל לרדת בסביבות 8 באפריל ונמשך מספר ימים רצופים ללא הפסקה. ב-11 באפריל שירות מזג האוויר הדרום אפריקאי הוציא אזהרה ברמה 5 עבור החוף והאזורים הסמוכים לקוואזולו-נטאל - אשר שודרגה לאחר מכן לרמה 8 ומאוחר יותר לרמה 9 כאשר ההשפעה והיקף הגשמים הובנו טוב יותר. הזרימה עם כיוון השעון של מערכת הלחץ הנמוך הביאה אוויר חם ולח מהסובטרופיים לכיוון החוף, וכתוצאה מכך ירד גשם כבד ברחבי קוואזולו-נטאל. המשקעים העזים ביותר ירדו ב-eThekwini, ILembe, ועיריות אוגו. במהלך התקופה שבין 8 ל-12 באפריל, רוב אזור קוואזולו-נטאל ראו יותר מ-50 מ"מ של גשם, כאשר אזורי החוף רשמו יותר מ-200 מ"מ. בפרק זמן של 24 שעות בין 11 ל-12 באפריל, בנמל התעופה של וירג'יניה נרשמו 304 מ"מ של משקעים.
נזקים
הנהרות אמנזימטוטי, אומבילו ואומגני עלו על גדותיהם, והציפו את האזור. הנזק לתשתיות הפריע למאמצי הסיוע. תמיכה אווירית התבקשה מכוחות ההגנה של דרום אפריקה כדי לסייע לנפגעים.
תאודורה השנייה, קיסרית האימפריה הביזנטית
תאודורה השנייה הייתה קיסרית ביזנטית מן המאה התשיעית. הייתה אשתו של הקיסר תיאופילוס ולאחר מותו שלטה כעוצרת של בנה, מיכאל השלישי. תאודורה לבסוף פרשה מן השלטון למנזר ושם נשארה עד יום מותה. תאריך לידתה ופטירתה אינם ידועים במדויק, אך מוערך כי נולדה בערך בשנת 815 וכי נפטרה לא לפני 867.
חייה המוקדמים
תאודורה נולדה בפפלגוניה שבצפון אנטוליה (טורקיה של היום). וככול הנראה הייתה ממוצא ארמני. אביה, מרינוס (Marinos) היה בעל קריירה צבאית ונפטר כאשר תאודורה הייתה ילדה קטנה (בזמן הכתרתה לקיסרית ב-830 אביה כבר לא היה בין החיים). אימה, פלורינה (Florina), ככל הנראה אימצה חיי הנזירות לאחר מותו המוקדם של בעלה. בסך הכול, למרינוס ופלורינה נולדו שישה ילדים, בניהם תאודורה היא הילדה הרביעית. בחיי הקדושים של תאודורה, הוריה מתוארים כאיקונופילים (מתנגדים לאיקונוקלזם) מסורים העוזרים רבות לאנשים הנרדפים בידי השלטונות האיקונוקלסטים. עם זאת, שתיים מאחיותיה של תאודורה נישאו לתומכים של הועידה האיקונוקלסטית שהתרחשה ב-815. פלורינה, אמה של תאודורה, נפטרה כעשור לאחר הכתרתה כקיסרית. היא נקברה במנזר גסטריה (Gastria) בו חייה בשנותיה האחרונות.
המועמדות לקיסרות
בצעירותה נלקחה תאודורה להשתתף בתחרות יופי, שמטרתה לבחור את הקיסרית העתידית. תאודורה הוצגה בפני קיסר האימפריה תיאופילוס וזה בחר בה לאשתו. זמן לא רב לאחר מכן, הוא הכתיר אותה כקיסרית. לתחרות היופי ישנם שני תיעודים סותרים:
התיעוד העיקרי, מופיע בחיי הקדושים של תאודורה הקיסרית. בתיעוד זה, הקיסר תיאופיליוס נתן לכל אחת מן המתמודדות תפוח. ביום המחרת, כאשר הקיסר מבקש את התפוחים בחזרה מסתבר כי כל שאר המתמודדות מלבד תאודורה אכלו את התפוח שלהן. יותר מכך, תאודורה מציגה בפני הקיסר שני תפוחים. התפוח הנוסף ניתן לה על ידי איש קדוש בשם ישעיהו (Isaiah), אותו פגשה במדבר. אותו איש קדוש, אף ניבא בפניה את הצלחתה בתחרות והפיכתה לקיסרית. תאודורה אמרה לקיסר כי שני התפוחים מסמלים את בתוליה ופוריותה, שתי תכונות חשובות לקיסרית עתידית שאמורה לספק צאצאים להמשך השושלת.
עם זאת, קיים תיעוד אחר, שכמעט ולא מציין את תאודורה עצמה. לפי תיעוד זה, הקיסר פנה קודם כל אל אישה בשם קסייה (Kassia). בעודו נפעם מיופייה של קסייה, פנה אליה הקיסר ואמר, כי נשים אחראיות לדברים רעים רבים שבאו לעולם. על זאת קסייה ענתה לו כי נשים הן גם המקור לישועה בעולם (כוונה היא ככל הנראה למריה אימו של ישו). לאחר חילופי הדברים האלו, הקיסר מתחרט וזונח את בקסייה. הוא ממשיך ובוחר בתאודורה, אם כי לא מתוארים חילופי דברים בין השניים.
לתאודורה ותיאופילוס נולדו שבע ילדים. חמש בנות- טקלה, אנה, אנסטסיאה, פולצ'ריה ומריה. ושני בנים- קונסטנטין ומיכאל השלישי. אף על פי שקונסטנטין נולד הבכור הוא איננו שרד עד לבגרות. לכן, מיכאל השלישי ירש את מקום אביו כקיסר. גם ביתה הרביעית של תאודורה, מריה, נפטרה בגיל צעיר, ככל הנראה בשנת 839
עלייתה לשלטון
ב-20 בינואר 842 נפטר הקיסר תיאופילויס בעודו בן 29. תאודורה באותו זמן בת 28 או 27 ובנה הזכר היחיד, מיכאל השלישי בן שנתיים. בנה הוכתר לקיסר כמעט ברגע לידתו וכמו כן, היא עצמה ואף בתה תקלה הוכתרו כקיסריות כבר יותר מעשור קודם לכן. דאגתה הראשונה של תאודורה היא להבטיח את הלגיטימציה השלטונית של בנה, עד שזה יתבגר ויוכל תשלוט בעצמו. לכן בין פעולותיה הראשונות, היא מנפיקה מטבעות המראים את בתה ובנה, תקלה ומיכאל, הקיסרים ואותה על הצד הנגדי.
כעוצרת של בנה מיכאל השלישי, תאודורה הופכת לשליטה בפועל של האימפריה הרומית המזרחית.
דת ואיקונות
הקיסרית תאודורה נחשבת איקונופילית נאמנה, זאת על אף אמונתו האיקונוקלסטית של בעלה. מסופר כי אף עזרה לשחרר מן הכלא את צייר האיקונות לזרוס. לא הרבה זמן לאחר תחילת שלטונה כעוצרת, תאודורה החזירה את פולחן האיקונות. ב-11 במרץ 843 (תאריך שעד היום נחגג בכנסיות האורתודוקסיות כיום ניצחון האורתודוקסיה), היא מחליטה לחזור להחלטת ועידת ניקיאה השנייה המתנגדת לאיקונוקלזם ומאשרת את פולחן האיקונות.
עם זאת, בתיעוד אחר שהשתמר על ידי הנזירים ממנזר סטודיוס (Stoudios) מתואר כי דודה של הקיסרית, מנואל (Manuel), הוא זה שהתחנן בפניה להחזיר את פולחן האיקונות. תאודורה לעומת זאת נשארה נאמנה לאמונתו של בעלה. לפי גרסה זאת, הנזירים כפו את החזרת פולחן האיקונות בכך שנזירים מקהילות גדולות רבות הגיעו אל העיר קונסטנטינופול ב-11 במרץ 843 והצהירו על אמונתם.
החיים במנזר
לאחר כ15 שנים בשלטון האימפריה כעוצרת תאודורה פורשת למנזר. הפרישה למנזר מתוארת כמעבר רגוע ושלוו. אם כי, יש טענה במחקר שתאודורה לא פרשה מן השלטון ברצון אלא נשלחה הכפייה כזאת או אחרת של בנה הקיסר מיכאל השלישי. חוקרים כיום מצביעים על העובדה כי תאודורה לא אימצה לעצמה חיי נזירות בזמן חייה במנזר בכדי להצביע על חוסר שביעות רצונה מן התרחשות האירועים.
מותה
תאודורה נפטרה ככל הנראה לאחר עלייתו לשלטון של בסיליוס הראשון (Basil I) ונקברה במנזר בו חייה בסוף ימיה.