cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
פול גוסאר
בבית הנבחרים האמריקאי
מספר שבועות לאחר הבחירות לנשיאות ארצות הברית 2020, נמנה גוסאר בין 27 חברי קונגרס רפובליקנים שביקשו מהתובע הכללי של ארצות הברית ויליאם בר למנות תובע מיוחד שיחקור אי-סדרים בבחירות 2020. המפלגה הרפובליקנית באריזונה הפיקה סרטון, ובו הופיע גוסאר ועמיתו אנדי ביגס, אשר טענו שישנה הונאת בחירות נרחבת בארצות הברית. גוסאר טען כי מכונות ההצבעה באריזונה היו לקויות, שמדינת ויסקונסין השהתה בכוונה את ספירת הקולות כדי "להטות" 100,000 קולות לטובתו של ג'ו ביידן, וכי אנשים מתים הצביעו בפנסילבניה. במשך חודשים ערער גוסאר על תוצאות הבחירות וטען כי הנשיא דונלד טראמפ נפל קורבן להפיכה.
במהלך ספירות קולות חבר האלקטורים הוביל גוסאר בצוותא עם הסנאטור טד קרוז מטקסס את ההתנגדות לאישור תוצאות הבחירות באריזונה. שעות אחדות לאחר ההסתערות על הקפיטול, גוסאר היה חבר הקונגרס הראשון שקידם תאוריית קשר לפיה אנטיפה אשמה באלימות, אשר זכתה לתמיכה מצד עמיתיו מאט גייטס ומו ברוקס. כאשר הקונגרס התכנס מחדש לאחר ההסתערות, הדחייה של תוצאות הבחירות באריזונה נדחתה ברוב של 33 מול 6 בסנאט ו-303 מול 121 בבית הנבחרים. כתוצאה ממעורבותו לכאורה בהסתערות על הקפיטול, קראו שלושה מאחיו לסילוקו מהקונגרס. ב-19 בינואר 2021, היום האחרון לנשיאותו של דונלד טראמפ, דווח כי גוסאר וביגס ביקשו חנינה נשיאותית מטראמפ, אם כי בסופו של דבר לא קרה הדבר.
בנובמבר 2021, פרסם גוסאר ברשתות החברתיות את שיר הנושא "Feuerroter Pfeil und Bogen" מהעונה הראשונה של סדרת האנימה "תקיפה בטיטאן" ("Attack on Titan"), בו נערך הסרטון במטרה להציג פגיעה פיזית באמצעות חרבות בחברת הקונגרס הדמוקרטית אלכסנדריה אוקסיו-קורטז ובנשיא ג'ו ביידן. תוכן הפוסט כלל את השאלה "יש מעריצי אנימה כאן?". ננסי פלוסי, יושבת ראש בית הנבחרים, קראה לוועדת האתיקה ולרשויות אכיפת החוק לחקור פרסום תוכן זה כאיום. ב-17 בנובמבר 2021 גּוּנָּה גוסאר באורח רשמי על פרסום הפוסט והודח מחברויותיו בוועדות הקונגרס ברוב של 223 תומכים מול 207 מתנגדים, מה שהפך אותו לחבר הקונגרס ה-25 בהיסטוריה של ארצות הברית שהוטלו עליו סנקציות לאחר גינוי רשמי.
אייווה זאסימאוסקייטה
אייווה זאסימאוסקייטה (בליטאית: Ieva Zasimauskaitė-Kiltinavičienė; נולדה ב-2 ביולי 1993) הוא זמרת ופזמונאית ליטאית, אשר ייצגה את מדינתה באירוויזיון 2018.
ביוגרפיה
זאסימאוסקייטה נולדה וגדלה בקובנה, העיר השנייה בגודלה בליטא. הוריה של איווה הם רופאים. אביה מנגן בגיטרה. לאיווה יש אח גדול, אוגניוס (יליד 1989).
בשנת 2012 סיימה את לימודיה בגימנסיה באוניברסיטת ראסוס בקאונאס ויאטאס מגנוס בקלניצ'יי. בשנת 2015 סיימה תואר ראשון בניהול בתי מלון מבית הספר הבינלאומי למשפט ולעסקים (TTVAM) בבירת ליטא וילנה. בשנת 2014, אייוה גרה כשנה בברצלונה, ספרד, על מנת ללמוד באוניברסיטה מקומית במסגרת חילופי סטודנטים של האיחוד האירופי. באביב 2015 סיימה התמחות במלון בעיר הולדתה קובנה ובמשך זמן מה עבדה בחנות מתנות בעיר.
קריירה
בגיל שבע נשלחה איווה לשיעורי פיתוח קול בבית הספר למוזיקה בקובנה, שם למדה שמונה שנים. בבית הספר למוזיקה איווה שרה בלהקה הילדים "Linksmasis do" וניגנה בפסנתר. במהלך תקופה זו היא גם השתתפה בתחרויות ופסטיבלים שונים. בשנת 2007 התמודדה בתחרות אירוויזיון הילדים 2007 כזמרת ליווי של לינה ג'וי. כשהייתה בת 16 הפכה לחברה במקהלת קובנה בפרויקט TV3 "Chorų karai". לאחר שהמקהלה זכתה בפרויקט טלוויזיה, הופיעה אווה במשך שלוש שנים יחד עם המקהלה ברחבי ליטא. לאחר מכן החלה לעבוד באופן אישי עם המלחין ומפיק המוזיקה טאוטקוס, מנהל להקת הבנים "NEO", באותה תקופה פגשה את בעלה לעתיד, שהיה חבר בלהקה.
בשנת 2012 איווה השתתפה בפרויקט Lietuvos balsas (" קול ליטא") בו היא שרה יחד עם דימה בילאן את הלהיט שלו "Never Let You Go", עמו סיים במקום השני באירוויזיון 2006. זמן קצר לאחר מכן, היא החלה את קריירת הסולו שלה והלחינה את השיר הראשון שלה "Pasiilgau" ("אני מתגעגע"). ברוב זמנה היא מופיעה בחתונות ואירועים אחרים דומים.
ב-12 במרץ 2018, אווה זכתה בגמר הבחירה הלאומית Eurovizijos Atranka" 2018", על מנת לייצג את ליטא באירוויזיון 2018. היריבה העיקרית של אווה, יורגיס ברוזגי (שסיימה במקום השני), הופיעה לימים בליסבון, בתחרות עצמה, כזמרת הליווי שלה.
היא ניסתה לייצג את מדינתה גם ב-2013, 2014, 2016, ו-2017 אך כשלה והצליחה רק ב-2018.
חיים אישיים
אווה ומריוס החלו לצאת בשנת 2010 וביוני 2015 הם התחתנו בקתדרלה הקתולית של סנט מיכאל המלאך בקובנה, השניים מתגוררים בקובנה. בני הזוג התגרשו בשנת 2020.
מאז 2014 אווה ובעלה הם צמחונים, מתרגלים מדיטציה, מטופלים באיור ודה, חסידים של התנועה הבינלאומית למען תודעת קרישנה ונסעו כמה פעמים להודו.
אווה מספרת שלפני שעולה לבמה היא מתפללת להישאר עצמה במהלך ההופעה.
אדוארד ווקר
אדוארד ווקר (באנגלית: Edward S. Walker, Jr; ) היה שגריר ארצות הברית בישראל, למצרים ולאיחוד האמירויות הערביות והוא מומחה למזרח התיכון.
חייו
ווקר החל לעבוד בשירות החוץ האמריקאי בשנת 1967. בין השנים 1979–1981 שימש כעוזר מיוחד לנציגו של נשיא ארצות הברית למזרח התיכון. בין השנים 1982–1984 שימש כעוזר ראשי לסגן מזכיר המדינה של ארצות הברית ואחר כך כממלא מקום סגן מזכיר המדינה לענייני המזרח התיכון. הוא היה סגן ראש הנציגות הדיפלומטית של ארצות הברית בריאד שבערב הסעודית. בין השנים 1989–1992 היה שגריר ארצות הברית באיחוד האמירויות הערביות. בשנים 1993–1994 היה סגן נציג ארצות הברית לאומות המאוחדות בדרגת שגריר. בשנים 1994–1997 היה שגריר ארצות הברית במצרים. בשנים 1997–1999 היה שגריר ארצות הברית בישראל. עם סיום תפקידו בישראל התמנה לסגן מזכיר המדינה לענייני המזרח התיכון, תפקיד בו החזיק עד לשנת 2001.
במהלך עבודתו בשירות החוץ האמריקאי היה ווקר בקשרי עבודה עם כל ראשי ממשלת ישראל מאז גולדה מאיר ועד אריאל שרון, עם נשיאי מצרים אנואר סאדאת וחוסני מוברק, עם נשיאי סוריה חאפז אל-אסד ובשאר אל-אסד, עם המלך פאהד ונסיך הכתר עבדאללה. בעת ששימש שגריר בישראל קיים קשרים הדוקים עם בנימין נתניהו. הוא ניהל מטעם ארצות הברית משא ומתן עם לוב אשר הוביל להחלטת לוב להפסיק את תוכנית הפיתוח לנשק להשמדה המונית ולשלם כמעט 3 מיליארד דולר למשפחות ההרוגים באסון טיסת פאן אם 103 וטיסת UTA 772. לצידו של סגן הנשיא אל גור הוא ניהל מגעים עם הנשיא חוסני מוברק לרפורמה בכלכלת מצרים.
מאז פרישתו משמש ווקר פרופסור למדע המדינה בהמילטון קולג'.
נשירה מהלימודים
נשירה מהלימודים היא עזיבת מערכת החינוך טרם השלמת מסלול הלימודים בה.
מערכת החינוך בנויה ממסלולים שלכל אחד מהם יש נקודת סיום: בית ספר יסודי, חטיבת ביניים בית ספר תיכון (בו נקודת סיום עיקרית, אך לא יחידה, היא קבלת תעודת בגרות), אוניברסיטה (שנקודת הסיום שלה היא קבלת תואר אקדמי) ומסלולי הכשרה מקצועית (שנקודת הסיום שלהם היא קבלת תעודת מקצוע). כניסה לאחד ממסלולים אלה בלי להגיע לסיומו פירושה נשירה מהלימודים.
לתהליך הפרישה שני חלקים: פרישה דה פקטו - הפסקת נוכחות או ביצוע מטלות; ופרישה דה יורה - הפסקה פורמלית של הלימודים והורדת התלמיד ממצבת מסגרת הלימוד. על פי רוב ההפסקה הפורמלית מתבצעת זמן מה לאחר הפסקת הלימודים בפועל. כיום, מוערך כי כ-1.2 מיליון תלמידים נושרים מבית הספר התיכון מדי שנה בארצות הברית, אשר מדורגת במקום ה-19 בעולם ביחס למדינות אחרות. בשנת 2010, דווח שאחוז בני הנוער בגילאי 17-14 במדינת ישראל שאינם לומדים עומד על 7.4, וב-2012, אחוז הנשירה מקרב כלל תלמידי בתי הספר בארץ היה 2.2%. נתוני הנשירה מהשכלה גבוהה בישראל עומדים על 25%, נכון לשנת 2015.
ישנן סיבות אפשריות רבות שיכולות לגרום לנשירה; הנפוצות שבהן כוללות: ציונים ירודים, צורך במציאת עבודה, התרחקות מבריונות, מצבי חירום משפחתיים, דיכאון, הפרעות נפשיות, היריון לא מתוכנן, סביבה שלילית, חוסר חופש ואף שיעמום היכול להיגרם כתוצאה מלמידת חומר אשר התלמיד לא מגלה בו עניין וצורך.
קיימות השלכות חברתיות וכלכליות שונות של נשירה מלימודים. בדרך כלל תלמידים אלה הם בעלי סיכון גבוה יותר לאבטלה, להיות חסר בית, התנהגות אנטי-חברתית ומאסר. לדברי התובעת המחוזית בסן פרנסיסקו, ב-94 אחוזים ממקרי הרצח של צעירים מתחת לגיל 25, היו הקורבנות נושרי בית ספר.
בשנות ה-60 עלה העניין הציבורי במושג, תוך עיסוק בנטישת החברה בגלל מרידה וחוסר הסכמה עם ערכים מסוימים. המושג שימש גם בהקשר תרבות הנגד בקרב ילדי הפרחים וקומונות שונות.
מאקוטו שינקאי
ביוגרפיה
בשנת 2004 יצא לאקרנים ביפן סרטו בן 90 הדקות של שינקאי, בשם "מעבר לעננים, המקום המובטח" (Kumo no mukô, yakusoku no basho). זהו סרט מציאות חלופית, שבו יפן חולקה בין ארצות הברית לבין ברית המועצות, כאשר האי הצפוני ביותר, הוקאידו, נמצא בשליטת ברית המועצות ואילו שאר יפן נתונה תחת שלטון ארצות הברית. השלטונות בהוקאידו בנו מגדל זכוכית ענק, שמטרתו לא ידועה ומעורר חששות בדרום. עלילתו של הסרט עוסקת בשני נערים החיים בחלקה הדרומי של יפן, ומתכננים להגיע בעזרת מטוס למגדל הזכוכית. סרטו הבא של שינקאי, "חמישה סנטימטרים לשנייה" (Byousoku 5 Centimeter), שיצא ב-2007, מורכב משלושה חלקים המקושרים זה לזה, ועוסקים בטקאקי ואקארי, שני תלמידים שהתאהבו אך מתרחקים עם הזמן זה מזה, פיזית ורגשית. לאחר סיום ההפקה של הסרט, שינקאי נפש במשך כשנה בלונדון, וב-2009 חזר ליפן והתחיל לעבוד על סרטו הבא, "הילדים שרודפים אחרי כוכבים" (Hoshi wo Ou Kodomo), שיצא לאור ב-2011. עלילתו של הסרט עוסקת בנערה בשם אסונה ובמורה שלה, ריוג'י מוראסאקי. שניהם יורדים אל עולם תת-קרקעי בשם אגארתה על-מנת להגיע ממנו לעולם המתים ולהחזיר לחיים את שון, נער בו אסונה התאהבה, ואת אשתו של מוראסאקי.
גאוס (אונייה)
גָאוּס (Gauss) הייתה אונייה, שנבנתה בגרמניה במיוחד בשביל משלחת אל הקוטב הדרומי, ונקראה על שם המתמטיקאי והפיזיקאי קרל פרידריך גאוס. בהמשך, כשקנדה רכשה אותה בשנת 1904, נקראה האוניה "ארקטיק CGS".
מאקוטו שינקאי
ביוגרפיה
בשנת 2013 יצא לאקרנים סרטו של שינקאי "גן המילים" (Kotonoha no Niwa) שעלילתו עסקה בנער ובאישה בת 27, המתאהבים זה בזה. בשנת 2016 יצא לאקרנים סרט של שינקאי "השם שלך" (Kimi no na wa) בו מתוארים חייהם של מיצוהא, נערה המתגוררת בכפר איטומורי, וטאקי, נער הגר בטוקיו, שמסיבה לא ידועה מחליפים גופים זה עם זה; ובהופעתו של כוכב שביט בשמי יפן, המשנה את חייהם. בסרט שולבו ארבעה שירים של להקת הרוק היפנית RADWIMPS. "השם שלך" זכה לשבחי הביקורות ולהצלחה כלכלית עצומה, ונחשב לסרט האנימה הרווחי ביותר בכל הזמנים; הסרט זכה בארבעה פרסי האקדמיה היפנית, והיה מועמד לפרס אנני ולפרס אוסקר.
סרטו הבא של מאקוטו שינקאי, "ילדת מזג האוויר" (Tenki no ko) יצא להקרנה ב-קיץ 2019, ועוסק בנערה שיכולה לשלוט במזג האוויר. ב 2022 יצא סרטו החדש "סוזומה" (Suzume no Tojimari, "סגירת הדלתות של סוזומה") שהיה מועמד בפסטיבל הסרטים בברלין, סרט האנימה היחיד שהגיע לפסטיבל זה מאז ״המסע המופלא״ של מיאזאקי ב 2002.
גאוס (אונייה)
תולדות האונייה
בין 1901 ל-1903 סיירה "גאוס" באנטארקטיקה עם משלחת גאוס, בהנהגת אריך פון דריגאלסקי.
בראשית 1904 קנתה את האונייה ממשלת קנדה ושינתה את שמה ל"ארקטיק". בפיקודו של ז'וזף-אלעזר ברנייה סיירה "ארקטיק" בארכיפלג הארקטי הקנדי. ב-1 ביולי 1909 תבע ברנייה, ללא הסכמת הממשלה, חזקה על כל האזור שבין גבולותיה של קנדה ממזרח וממערב, עד לקוטב הצפוני.בשנת 1925 ננטשה האונייה והושארה להתפורר במעגן.
קפיטול מדינת קונטיקט
קפיטול מדינת קונטיקט (באנגלית: Connecticut State Capitol) הוא מבנה ממשלתי הנמצא בהרטפורד, בירת קונטיקט. בקומות התחתונות בית הנבחרים של קונטיקט, כמו כן משרדו של המושל ובקומות העליונות שוכנת מליאת הסנאט של קונטיקט. הבניין הנוכחי הוא בניין הממשלה השלישי במדינת קונטיקט מאז המהפכה האמריקנית הבניין נחשב לאחד מהגדולים בסגנון איסטלייק. המבנה כולל בתוכו פסלים רבים של פוליטיקאים ואנשי דת רבים כמו: תומאס הוקר, ג'ון וינטרופ ג'וניור, רוג'ר שרמן, יונתן טרמפל, נוח ובסטר, ג'וזף האולי.
ספר המעשים של ארדשיר
ספר המעשים של ארדשיר (בפהלווי: kārnāmag ī Ardaxšīr ī Pābagān; בפרסית: کارنامه اردشیر بابکان) הוא חיבור פרוזה בפרסית אמצעית, שחובר ככל הנראה במאה השביעית, בשלהי שלטונה של השושלת הסאסאנית.
הספר מתאר את עלייתו לשלטון של ארדשיר הראשון, מייסד האימפריה הסאסאנית במאה ה-3, ואת מלחמתו כנגד האימפריה הפרתית. הספר ממשיך גם לתקופת יורשו, שאפור הראשון, וכיבושי האימפריה וכן לתקופתו בנו של שאפור, אורמזד (או: הורמיזד) הראשון. בפתח החיבור שלושה חלומות של באבאג (או: PAPAG), סבו של ארדשיר, המבשרים את עליית שושלת סאסאן.
תרגומים מודרניים
בשנת 1896 נדפס החיבור בהודו, בתרגום לאנגלית. בשנת 1943 החיבור תורגם לפרסית מודרנית (מן הפרסית האמצעית) בידיו של צאדק הדאיאת.
שרק 4-D
שרק 4-D (באנגלית: Shrek 4-D) הוא סרטון בתלת־ממד שיצא בשנת 2003 מחברת דרימוורקס והופץ בפארק יוניברסל. בעקבות הצלחתו יצא הסרט גם בתקליטור DVD.
עלילה
הסרטון עוסק בירח-הדבש של שרק ופיונה. תלוניוס, העוזר של לורד פרקוואד מהסרט הראשון, חוטף את פיונה. במהלך מרדפם אחרי לורד פרקוואד, מגיעים שרק וחמור לבית הקברות בו קבור לורד פרקוואד. רוחו של פרקוואד מופיעה ומבשרת כי פיונה צריכה למות, על מנת שתינשא לו ובכך הוא יהיה המלך של עולם המתים. דרקונית, אשתו של חמור מגיעה להציל את שרק וחמור. תלוניס מנסה להרוג את פיונה, שניצלת על ידי דרקונית, חמור ושרק. דרקונית יורה אש ברוחו של לורד פרקוואד וזה מתפוצץ. שרק, פיונה וחמור רוכבים על דרקונית לירח הדבש של שרק ופיונה.
הסרטון נקרא שרק 4D למרות שהוא בתלת־ממד. הממד הרביעי הוא המים, הרוח והאפקטים הנוספים שמרגיש הקהל שיושב באולם וצופה בסרט בזמן שהדברים מתרחשים על המסך. הסרט הופץ ב-DVD, בו לא ניתן להוסיף את הממד הרביעי, לכן הוא נקרא שרק 3D.
פרשת וישב
פרשת וַיֵּשֶׁב היא פרשת השבוע התשיעית בספר בראשית. בפרשת וישב סיפור מכירת יוסף וקורותיו בבית פוטיפר ואירועים נוספים מחיי האבות ובני יעקב. בפרשה זו מתחילים להשתלשל האירועים אשר יביאו לירידת יעקב ובניו למצרים, ובשלב מאוחר יותר לשעבודו של עם ישראל שם. עם זאת, כל אחד מן הפרקים בפרשה מהווה סיפור עצמאי שבו דמויות שונות והוא מתרחש במקום גאוגרפי אחר.
לפי החלוקה המקובלת לפרקים, פרשת זו נפתחת בתחילת ומסתיימת בסופו של . הפרשה כוללת 4 פרקים שלמים.
את פרשת וישב קוראים בדרך כלל בשבת שלפני חנוכה. בשנים שבהן יש בחנוכה שתי שבתות, קוראים את פרשת וישב בשבת הראשונה. בשנים שבהן נר ראשון של חנוכה חל ביום שישי, קוראים את הפרשה ביום שני של חנוכה.
מכירת יוסף
בסיפור זה מתוארת השנאה ההולכת ומתרקמת בין יוסף ובין יתר האחים. ברקע שנאה זו עומדים כמה מרכיבים - העדפתו של יעקב את יוסף וכתונת הפסים שנתן לו, הוצאת דיבת האחים רעה על ידי יוסף, וחלומותיו של יוסף הממחישים את עליונותו על פני יתר אחיו.
האחים מכתימים את כותנתו של יוסף בדם ומביאים אותה ליעקב, והוא מזהה אותה וסבור כי יוסף נטרף על ידי חיה רעה. סצנה זו מסתיימת בכך שיוסף נמכר כעבד לפוטיפר, סריס פרעה, שר הטבחים.
יהודה ותמר
כרגע התנך מניח את סיפור יוסף ופונה לתיאור קורותיו של יהודה. בנו הבכור, ער, נישא לאישה בשם תמר, ואחר כך מת. בנו השני של יהודה, אונן, נושא את תמר אך מוציא זרע לבטלה מתוך כוונה להימנע מקיום מצוות הייבום:
יוסף בבית פוטיפר
יוסף נמכר לסריס פרעה, פוטיפר. הוא מוצא חן בעיני אדוניו ומופקד על הבית. ברכת ה' שורה בבית פוטיפר בזכותו של יוסף. אשת פוטיפר מבקשת לפתות את יוסף שישכב עמה, אך הוא מסרב פעם אחר פעם. באחד הימים, כאשר שניהם מצויים לבדם, אשת פוטיפר מפצירה בו שוב ואף אוחזת בבגדו. יוסף נמלט ומניח את בגדו בידי אשת פוטיפר. אשת פוטיפר רוקמת האשמה נגד יוסף וטוענת כי הוא ניסה לאונסה. פוטיפר כועס ומשליך את יוסף לבית הסוהר של אסירי המלך, שם חינו של יוסף ממשיך להיות ניכר גם בעיני שר בית הסוהר.
שר המשקים ושר האופים
בבית הסוהר פוגש יוסף שני שרים שהודחו על ידי פרעה - שר המשקים ושר האופים. יוסף מופקד לשרת אותם. כאשר הוא מבחין בוקר אחד בכך שהם זועפים, הם מספרים לו כי שניהם חלמו חלום ואינם יודעים כיצד לפותרו. הם מספרים ליוסף את החלום ויוסף מציע פתרון, לפיו שר המשקים יוצא בעוד שלושה ימים מכלאו וישוב למעמדו ואילו שר האופים ייתלה בעוד שלושה ימים. יוסף מבקש משר המשקים שיזכיר את עניינו לפני פרעה לכשיצא מבית הסוהר. שני הפתרונות מתקיימים כדברי יוסף - שר האופים נתלה ושר המשקים שב לתפקידו, אולם איננו מקיים את בקשת יוסף, ושוכח אותו.
תאריכי הקריאה
השבת בה קוראים את פרשת וישב יכולה לחול בשישה תאריכים שונים:
הפטרה
מפטירים בספר עמוס שבתרי עשר, מ עד. הפסוק הפותח את ההפטרה רומז לפי המפרשים למכירת יוסף:
בנוסח רומניא הפטירו ב עד.
הפטרה זאת נקראת בכ-71.4% מהשנים. אולם בשנים המתחילות בשבת, פרשת וישב נקראת ביום הראשון או השני של חנוכה ומפטירים בהפטרת חנוכה "רני ושמחי".
לוריקטוזאורוס
לוריקטוזאורוס (שם מדעי: Loricatosaurus; מילולית: "loricatus" - משוריין, "sauros" - לטאה/זוחל, כלומר: "לטאה משוריינת") הוא סוג של דינוזאור ממשפחת הסטגוזאוריים, שחי במשך היורה התיכון של אירופה לפני 164.7 עד 161.2 מיליון שנה מזמננו. מאובני המין התגלו בצרפת ובאנגליה, והוא הוגדר בשנת 2008, לאחר שעצמותיו הוגדרו קודם כשייכים לסוג סטגוזאורוס או לסוג הקרוב לקסוביזאורוס. המין היחיד בסוג הוא Loricatosaurus priscus, שפירושו: ""עתיק".
הלוריקטוזאורוס התגלה בתצורת חרסית אוקספורד שבדורסט במערב אנגליה. הסוג הוגדר לראשונה ב-1911 בידי החוקר ההונגרי פרנץ נופצ'ה, אשר קבע שמדובר במין סטגוזאורוס תחת השם Stegosaurus priscus. עם זאת מבנה העצמות היה שונה בצורתו, בייחוד במבנה הזנב מהסטגוזאורוס המאוחר יותר, שחי ביורה העליון, והיה בעל מבנה זנב כבד ולוחיות עבות יותר. ממצאים נוספים התגלו בנורמנדי שבצרפת והכילו שרידי חוליות זנב, עצמות כתפיים וחלק מהלוחיות, אך לא נמצאה גולגולת של הדינוזאור.
חוקרים אחרים הגדירו אותו כמין בסוג לקסוביזאורוס תחת השם Lexovisaurus priscus, אך אחרים ערערו על קיומו התקף של הלקסוביזאורוס, וב-2008 החוקרת סוזאנה מיינמנט וצוותה סיווגו אותו לסוג עצמאי במשפחת הסטגוזאוריים, הקרוב לטואוג'יאנגוזאורוס.
Remind Me
Remind Me (בעברית: תזכיר לי) הוא סינגל שהוקלט על ידי המוזיקאי בראד פייזלי, ביחד עם הזמרת-יוצרת האמריקאית קארי אנדרווד, מתוך אלבום האולפן השמיני שלו, This Is Country Music. השיר יצא לאור ב-23 במאי 2011, על ידי חברת התקליטים אריסטה נאשוויל, כסינגל השלישי מתוך האלבום.
השיר הגיע למקום הראשון במצעד שירי הקאנטרי.
רקע וכתיבה
השיר נכתב על ידי בראד פייזלי, כריס דיבואה וקלי לאבלייס והופק על ידי פרנק רוג'רס. Taste of Country כינו את השיר כ-"שיר הטוב ביותר שיצא בשנת 2011". מבקרי המוזיקה השונים הפנו כלפי השיר ביקורות חיוביות, תוך שציינו לשבח את שיתוף הפעולה בין פייזלי ואנדרווד.
הצלחה
בנוסף לכך, דורג השיר במקום ה-26 ברשימה השנתית של מצעד שירי הקאנטרי של בילבורד, שפורסמה בסוף שנת 2011.
בן ציון ליכטמן
הרב בן ציון הלוי לִיכטמן (ה'תרנ"ב, 1892 - י"ב באדר ה'תשכ"ד, 25 בפברואר 1964), היה רבה הראשי של הקהילה היהודית בביירות בירת לבנון, ואב בית הדין. מחבר סדרת הספרים "בני ציון" - באור רחב על סדר שולחן ערוך אורח חיים.
קורות חיים
הרב בן ציון הלוי לִיכטמן, נולד לאברהם לוי הלוי בשנת ה'תרנ״ב (1892), בעיירה בראילוב שליד עיר המחוז ז'יטומיר, שבאוקראינה (אז חלק מהאימפריה הרוסית). הוא דור שביעי לרבי שכנא צבי מנמירוב (תלמיד רבי מנחם נחום מצ'רנוביל בעל המאור עיניים), שהיה המגיד מישרים בעיר נמירוב בזמן תלמידי הבעל שם טוב, בסביבות השנים ה'ת"ף - ה'תק"ם, ומחבר ספרי "הרי בשמים" על חמשה חומשי תורה, ועל חידושי הלכות ואגדות.
הרב לִיכטמן למד בישיבות ליטא - סלובודקה, מיר, ראדין וסלוצק. הוסמך לרבנות על ידי ראש ישיבת סלוצק הרב איסר זלמן מלצר. למד גם אצל "העילוי מפולטבה" רבי יואל שורין, ראש ישיבת "אור תורה" בנובוהרד-וולינסקי (זוועהיל), ואף נשא לאשה את בתו בזיווג ראשון, בהמשך התגרש ממנה. היה ר"מ בזוויעהל, וכן שימש כרב העיירה פאלין (פולן או פוילין, נקראת כיום Chervonoarmiys’k) שבאוקראינה. אחיו יעקב נרצח בפוגרום שנערך באוקראינה בשלהי מלחמת העולם הראשונה (ככל הנראה על ידי אנשי סימון פטליורה ב-1919), ולימים הוא קרא לבנו הקטן על שמו.
בתקופת המלחמה, באמצע שנות ה'תר"פ (תחילת שנות העשרים), עלה לארץ ישראל. נישא בירושלים לאסתר אהובה (בת הרב משה ניישילר), דור שישי לרבי מנחם מנדל מרימנוב, ובשבט ה'תרפ"ח נולדו להם תאומים, יוסף ומשה. הרב לִיכטמן שימש בתפקידים תורניים והיה פעיל ציבורי בירושלים, ובין היתר היה ר"מ "ישיבת גבעת שאול". כמו כן היה פעיל בתל אביב, ושימש תקופה כמנהל תלמוד תורה "שארית ישראל" בעיר.
ארץ ישראל באותן שנים לא הייתה משופעת במשרות רבנות קהילות, ולפיכך למרות גדלותו התורנית, בעטייה זכה להמלצות חמות מחשובי רבני התקופה, ביניהם הרב אברהם יצחק הכהן קוק ורבו הרב מלצר, שכתבו לו בשנת ה'תרפ"ו, סמוך לבואו לישראל, שברצונם שיתיישב בה קבוע ויהיה לאב"ד, מורה צדק ומנהיג, הוא לא מצא משרה הולמת, ובשנת ה'תרצ"ב (1932), עקר לעיר ביירות בלבנון, ושימש בה כשוחט ובודק, דיין ומורה צדק לקהילת האשכנזים בעיר. בהמשך, לאחר מותו של הרב שבתי בוחבוט, רבה הראשי של הקהילה בביירות, התמנה הוא תחתיו. השפעתו הייתה רחבה, הוא היה מקובל על העדה האשכנזית והספרדית, ונחשב למנהיג הרוחני של כל יהודי לבנון. בביירות נולדו לו ילדיו יעקב, וחוה שפרינצה (הלפגוט).
בפעילותו בביירות שימש גם כרב בית הכנסת האשכנזי שהיה מעל בית הספר "תלמוד תורה". בית הספר הנוסף היה ה"אליאנס" של "כל ישראל חברים", ובניו למדו גם בו. הוא היה פעיל גם בענייני ארץ ישראל ונפגש עם ראשי המזרחי, וראשי אגודת ישראל, הרב יצחק מאיר לוין והרב משה בלוי, שבאו לבקרו ב-1945. כן תמך בבקשות הרבנים יצחק הרצוג ויהודה לייב מימון לסיוע למוסדות תורניים בישראל, ועל פי דרישתו אספו בני קהילתו כסף לסיוע למעפילים שניסו להסתנן לישראל. בשנות החמישים נפגש עם פייר ג'ומאייל. כמו כן תמך גם בפעילות המכבי הצעיר בעירו.
למרות מצבו הכלכלי האיתן בלבנון, שאף הרב ליכטמן לחזור לישראל, ואף שלח את שלושת בניו לשרת בצה"ל. בשנת ה'תשי"ט (1959), חזר עם משפחתו לירושלים, שם הייתה לו משפחה ענפה, בתקווה שיהודים נוספים מלבנון יבואו בעקבותיו. התגורר ב"שיכון הפועל המזרחי" בגבעת מרדכי.
בשנת ה'תשכ"ד (1964) נפטר בה לאחר מחלה, ונקבר בהר המנוחות. רעייתו נפטרה בירושלים בשנת ה'תשמ"ב (1982).
ספרו "בני ציון"
ששת הספרים מקיפים בהרחבה את חציו הראשון של שולחן ערוך אורח חיים. הרב לִיכטמן היה למדן מופלג ובעל הוראה, וסדרת ספריו כוללת עומק והיקף עצום בסוגיות רבות, בדינים הנוגעים הלכה למעשה. סגנון הספרים הוא מערכות למדניות על סעיפי השולחן ערוך עד למסקנת ההלכה. סמוך לעלייתו ארצה, ולפני שיצא הספר הראשון, כתבו לו הרבנים קוק ומלצר המלצות עם ביטויים מפליגים כאמור, וכשיצא הספר בשנת ה'תש"א הוא זכה להסכמות מחשובי הרבנים באותה תקופה, הרבנים יצחק אייזיק הלוי הרצוג, בן ציון חי עוזיאל, ומשה אביגדור עמיאל. בספריו מתכתב הרב לִיכטמן עם רבנים ופוסקים רבים בישראל ומחו"ל. הספר התקבל בציבור הרבנים, הלומדים, ופוסקי ההלכה, כאחד מספרי היסוד, בפרט בהלכות שבת. בין פסקיו המפורסמים - דין מחללי שבת בזמנינו, שאינם אוסרים את היין במגעם. הרב לִיכטמן הדפיס שישה חלקים מהסדרה בחייו ותכנן להמשיכה על סדר השולחן ערוך, אך לא הספיק. בשנת ה'תשנ"ה יזם בנו יוסף, הדפסה מחודשת בירושלים של הסדרה, בסיוע אדמונד ספרא, יליד ביירות. הם אף פתחו במפעל להשלמת החיבור, שכשל. אצל צאצאי הרב נותרו כתבי יד רבים שלו וחלקם אבד, ביניהם כרך המשך לסדרה. ספרייתו שכנה בדירתו בשכונת זיכרון משה, ונמכרה כחמישים שנה לאחר מותו. בעשור השני של המאה ה-21 נדפסה הסדרה במהדורת צילום בהוצאת "מכון הכתר", בתוספת מדור הערות, שבתוכו נכללו מגיליונות בכתב יד של הרב עובדיה יוסף, ובכרך ו' נוסף קונטרס "כתר ציון", ובו חידושים מכתב יד המחבר. כמו כן הוא כתב בכתבי עת תורניים שונים, ביניהם, "אהל תורה" ו"המאור".
מוטורהד
מוטורהד ("ראש מנוע" Motörhead, בהגייה מדויקת: מוֹטְרהֶד) הייתה להקת הבי מטאל אנגלית, אשר הוקמה בשנת 1975 באנגליה. תדמיתה תרמה רבות לסטריאוטיפ "המטאליסט הקשוח", והנהיג אותה הזמר והבסיסט למי קילמיסטר, אשר ידוע בקולו הנמוך והצרוד. הסולן, למי, סיגל לעצמו תדמית של אופנוען קשוח, בעל כובע בוקרים, שפם שחור ענקי, בגדי עור וקעקועים.
סולן הלהקה, למי קילמיסטר מת ב-28 בדצמבר 2015 בביתו, ממחלת הסרטן, שלושה ימים בלבד אחרי שגילה כי לקה בה. למחרת הודיע המתופף מיקי די כי הלהקה פורקה, והגיטריסט פיל קמפבל אישש זאת ביום שלאחר מכן.
חצובה
חצובה (או "כנַה") היא מכשיר המיצב מכשיר שני במקום שהוגדר מראש. החצובה יכולה לאפשר, בדרך כלל, גם כיוון זוויתי של המכשיר המקובע בשתי זוויות - צידוד והגבהה. חצובות נמצאות בשימוש נפוץ לאחיזת ציוד אופטי (מצלמות, טלסקופים, מדי מרחק, מדי מהירות וכיוצא בזה), כלי ירייה (בעיקר מקלעים ורובי צלפים), צלחות לקליטת שידורי לוויין ועמודים זמניים לתבניות יציקת בטון לתקרה.
חצובה לצילום
השימוש בחצובה לצילום נעשה לרוב, כשזמן החשיפה לאור ארוך יחסית והתמונה תהיה מטושטשת אם המצלמה תזוז בזמן הצילום, או כאשר מצלמים עם עדשה ארוכת מוקד (מעל 300 מ"מ) וכל תזוזה קטנה תטשטש את התמונה, כאשר רוצים לבצע צילום עצמי, או כאשר יש צורך בדיוק גבוה מאוד, (מדי מרחק ומדי מהירות) וכאשר רוצים לצלם סרט ווידאו ללא תזוזות מיותרות. בדרך כלל במצלמות חצובה היא בעלת שלוש רגליים טלסקופיות המשמשות לקיבוע המצלמה.
חצובה בכלי ירייה
כדי להגביר את הדיוק של כלי ירייה מחלקתיים (שהמפעיל אותם נדרש לניידות מועטה) נהוג לחבר להם מתחת למתפסים חצובה אותה אפשר להשעין על הקרקע. לחצובה מספר מטרות:
כלי הנשק הטיפוסיים שבדרך כלל מותקנים עליהם חצובות הם מקלעים ורובי צלפים. החצובה של מקלעים קלים ורובי צלפים היא דו-רגלית (bipod) ומאפשרת ניידות עם הנשק למטרת החלפת עמדות והסתערות עם הנשק בעת הצורך. מקלעים כבדים יותר (כגון ה-M2 Browning מק"כ) כוללים חצובה כבדה תלת-רגלית (tripod) המאפשרת לתפעל את הנשק כהלכה.
יבגני מקרנקו
קריירה
החל את קריירת הכדורגל שלו במועדון הכדורגל דינמו קייב. הוא גדל במחלקת הנוער שלה וב-2010 קודם לקבוצה הבוגרת. תחילה שיחק בשורות קבוצת המילואים (דינמו-2). בשנת 2012 הנהלת הקבוצה השאילה אותו לקבוצת הוברלה אוז'הורוד. באוגוסט 2013 שולב בהרכב הראשון של דינמו קייב.
בסוף עונת 2016/2017 החליט לא לחדש את החוזה עם דינמו קייב. מקרנקו חתם בקבוצת קורטרייק מהליגה הבלגית ושיחק במדי במשך עונה אחת. באפריל 2018 חתם חוזה ל-4 שנים עם קבוצת אנדרלכט. בעונת 2020/21 הושאל לקבוצתו הקודמת - קולטרייק.
נבחרת
בנבחרת הלאומית של אוקראינה משחק מקרנקו מאז ספטמבר 2014. משחקו הראשון במדי הנבחרת היה מול. הוא נכנס כמחליף בדקה 80. מקרנקו נכלל בסגל נבחרת אוקראינה ליורו 2020. לקח חלק בשניים מתוך חמשת המשחקים של הנבחרת בטורניר (1/8 גמר מול נבחרת שוודיה ו1/4 גמר מול נבחרת אנגליה. בשני המשחקים הללו נכנס כמחליף).
תחשוב על הילדים
"תַּחֲשׁוֹב על הילדים" או "מה עם הילדים?" היא קלישאה, שקשורה לזכויות הילדים, שהתפתחה לטקטיקה רטורית. לעומת זאת, בדיבייט, הקלישאה היא אד מיסריקורדיאם, שמשמשת כפנייה אל הרגש, ולפיכך גם כשל צורני.
בספר מ-2002, Art, Argument and Advocacy, נטען כי בזמן דיבייט, הקלישאה משנה את הרגש לתבונה. האתיקן ג'ק מרשל כתב ב-2005 כי הפופולריות של הקלישאה נובעת מיכולתו לפגוע ברציונליות, במיוחד בשיח על המוסר. תומכי הצנזורה משתמשים בקלישאה בשביל להגן על ילדים מפני הסכנה הנתפסת. בספר מ-2009, Community, Space and Online Censorshi, נטען כי סיווג ילדים כחפים מפשע הזקוקים להגנה, היא סוג של אובססיה לטוהר המידות. במאמר מ-2011 שפורסם בכתב העת Journal for Research Research, צוין כי הקלישאה צמחה מתוך פאניקה מוסרית.
הקלישאה הופיעה בסרט הדיסני מ-1964, מרי פופינס, כאשר דמותה של גברת בנקס התחננה בפני המטפלת שעוזבת אותה שלא להפסיק ולחשוב על הילדים. ב-1996, הקלישאה קיבלה התייחסות סאטרית בתוכנית הטלוויזיה המונפשת, משפחת סימפסון, כאשר הדמות הלן לאבג'וי אמרה "האם מישהו לא יחשוב על הילדים בבקשה?" ("Ohhh, won't somebody please think of the children!") , במהלך דיון שנוי במחלוקת על ידי אזרחי העיר הבדיונית ספרינגפילד.
במהדורת 2012 של Georgia State University Law Review, צ'ארלס ג'יי. טן ברינק אמר כי השימוש של לאבג'וי בקלישאה היא פרודיה מוצלחת. השימוש בקלישאה נהיה לעיתים קרובות כנושא ללעג.
קרלה חאן
קרלה חאן (בפשטו/אורדו: کارلا خان; באנגלית: Carla Khan; נולדה ב-18 באוגוסט 1981 בלונדון) היא שחקנית סקוואש מקצועית פקיסטנית-בריטית. היא התחילה לשחק סקווש באנגליה בגיל 12. בתחילת דרכה, אביה ואסיל חאן אימן אותה.
קריירה
חאן זכתה בחמישה תארים בקריירה שלה: האליפות הפתוחה באל סלוודור של 2002, האליפות הפתוחה באוטווה של 2003, האליפות הפתוחה בפקיסטן של 2005, האליפות הפתוחה באיראן של-2007 והאליפות הפתוחה באוסטריה של 2008. הדירוג הגבוה ביותר שלה היה 21. הטורניר הבינלאומי הראשון שלה היה האליפות הבריטית הפתוחה ב-1999. לאחר עונה ראשונה מלאה לא מוצלחת בשנת 2000, היא חוותה פריצת דרך בשנה שאחרי, אבל בתואר הראשון שלה היא זכתה רק בשנת 2002.
בנובמבר 2002, בפתוחה באל סלבדור, היא הגיעה בפעם הראשונה לשלב הגמר, בו שיחקה נגד המקסיקנית סמנתה טראן. חאן ניצחה עם תוצאה של 1–9, 2-9, 9-3, 9-1. היא המשיכה להשתפר גם בעונת 2003 שהייתה מוצלחת עוד יותר, וזכה באליפות הבינלאומית הפתוחה באוטווה, במשחק בו היא התחילה בפיגור אך הצליחה להביס את מליסה מרטין מאוסטרליה, עם תוצאה של 3–9, 4-9, 9-4, 9-7, 9-3. בכך, היא פרצה בדירוגים לטופ 30.
בפתוחה האירית ב-2004, חאן הביסה את ניקול דוויד ממלזיה (שהייתה מדורגת כמספר 9 בעולם באותה העת) ב-15 באפריל 2004, והגיעה לדירוג השיא בקריירה שלה, במקום 21. בשנת 2005, חאן הפסידה בגמר של אליפות פורבס הפתוחה לאליסון וולטרס האנגלייה. אך בטורניר POF WISPA הראשון, שנערך בפקיסטן, היא הגיעה לגמר והביסה את שרון וי ממלזיה, עם תוצאה של 1–9, 9-3, 9-4. חאן לא הפסידה אפילו בסט אחד לאורך כל הטורניר. היא סיימה את השנה בהעפלה לגמר נוסף, במשחקי הנשים האסלאמים של שנת 2005 בטהראן, אך הפסידה למלזית טרישה צ'ואה עם תוצאה סופית של 1–9, 9-6, 1-9, 1-9.
בשנת 2008, חאן הביסה את האנגלייה אמה בדוס בתוצאה של 9-2, 9-2, 9-0, ולקחה את התואר באליפות אוסטריה הפתוחה.
חאן אז פרשה מתחרות. היא עשתה קאמבק קמר ב-2009, אך בסוף העונה פרשה סופית. הוא נסעה אז לארצות הברית, שם היה ביקוש רב לשירותיה כמאמנת, תחום שעסקה בו ברחבי העולם גם בעת שהתחרתה. אך הכאב מהפגיעה שלה חזר, והיא נאלצה לעבור ניתוח ולפרוש גם מאימון. היא חזרה לאנגליה, ופתחה למשך זמן מה בקריירה חדשה כדוגמנית, שחקנית ומגישת טלוויזיה, והופיעה ברשת ITV בתוכנית ריאליטי בשם Take Me Out בינואר 2011.
ב-2016, לאחר שנים מחוץ לספורט, היא הרגישה טוב מספיק לחזור למערכת אימונים, והביעה את רצונה לחזור לתחרות בוגרות (מעל גיל 40) ולזכות בתואר בפתוחה הבריטית, כפי שעשו רוב בני משפחתה מצד אביה. היא הביעה רצון לחזור לאימון, ויחד עם אביה, לפתוח אקדמיה לסקוואש.
אילונה אריאל
אילונה אריאל (נולדה בישראל בשנת 1958 כאילונה פרנקל) היא יוצרת סרטים, ייזמית ומנהלת קריאטיבית. בין יצירותיה הקולנועיות הסרט ״זמני״ והסרט "אגף הוויפאסנה", שזכו בפרסים בינלאומיים ותורגמו לשפות רבות.
ביוגרפיה
אילונה אריאל עזבה את ישראל בשנת 1978 לתקופה בת 18 שנים, מתוכם שהתה תשע שנים בניו יורק, שם עסקה בצילום ובמוזיקה.
היא בוגרת בית הספר הניו-יורקי לצילום: "Germain School Of Photography" ובית הספר הניו-יורקי למוזיקה: "Drummer’s Collective". אריאל ניהלה את ההוצאה לאור של המדריך הבינלאומי להפקות קולנוע בשנים 1983-1984 The Producer’s Masterguide. היא עזבה את ניו יורק בשנת 1987 והתגוררה בנפאל, שם התוודעה למדיטציית ויפאסנה על פי שיטתו של ס.נ. גואנקה, ולאחר תקופה עברה לחיות בטאיוואן וביפן. אריאל שהתה באסיה במשך תשע שנים בהן עסקה במחקר ומדיטציה בבורמה, תאילנד והודו. ב-1991 הגיעה לישראל וייסדה את ״העמותה לוויפאסנה בישראל״.
בשנת 1995 אריאל הקימה את חברת ההפקות סרטי קארונה בע”מ בשיתוף עם איילת מנחמי. סִרטן "אגף הוויפאסנה" (Doing Time Doing Vipassana), מתעד שיקום אסירים בכלא בהודו בעזרת מדיטציית ויפאסנה בשיטתו של גואנקה. הסרט זכה בפרסים חשובים רבים, ביניהם NCCD Pass Award מטעם המועצה האמריקנית למניעת פשע ועבריינות, ועוד.
בין הסרטים התיעודיים שעשו יחד, "זמני" ((2001) It's About Time), על מושג ותפיסת הזמן הישראלי, זכה בפרס וולג'ין בפסטיבל הקולנוע ירושלים בשנת 2001, וב"פרס יפן" (NHK Japan Prize) בשנת 2002.
לקראת שנת 2000, הוזמנה אילונה אריאל על ידי האוצרת נעמי אביב ז״ל, לביים סרט דוקומנטרי שיתעד את תהליך התגבשות הביאנלה החמישית לפיסול בעין הוד, ״הביאנלה של אינטימיות״. הביאנלה לא יצאה לפועל אך שותפות היצירה של השתיים הניבה אוסף של סצינות ודיאלוגים מצולמים שטרם נחשפו לקהל הרחב, בהם נעמי אביב מנסה לברר עם האומנים מה נותר משותף לבני האדם בסוף המילניום.
ב־2012 הצטרפה אריאל כייזמית שותפה לסטארטאפ "הוסטר” (Hostr) שעסק במופעים חיים בנושאי אמנות, תרבות וחינוך בבתים פרטיים. מ-2014 ועד 2019 ניהלה אילונה את תחום התקשורת, הקולנוע והטלוויזיה במשרדו של פרופ' יובל נח הררי. ב-2018 יזמה את הסכם שיתוף הפעולה לאדפטציה הקולנועית של "קיצור תולדות האנושות", בניצוחו של רידלי סקוט ובבימויו של זוכה פרס האוסקר, אסיף קאפדיה. מאז 2019 אריאל משתפת פעולה בפרויקטים אומנותיים עם אומנים רב תחומיים.
אלדראמין
אלדראמין או α בקפאוס (נקרא גם גליזה 826) הוא הכוכב הבהיר ביותר בקבוצת הכוכבים קפאוס. מקור שמו הוא ככל הנראה שיבוש של השם בערבית الذراع الأيمن אל-ד'יראע אל-אימאן - זרוע ימין של קפאוס. לכוכב בהירות נראית מדרגה 2.46 והוא נמצא במרחק של כ-50 שנות אור ממערכת השמש ובשל כך הוא נכלל בקטלוג גליזה לכוכבים קרובים.
מאפיינים
אלדראמין הוא כוכב הסדרה הראשית לבן מסוג ספקטרלי A8 V, מסתו קרובה לשתי מסות שמש ורדיוסו כ-2.3 רדיוסי שמש, טמפרטורת פניו כ-7,700 קלווין והוא מאיר בעוצמה של פי 20 מעוצמת ההארה של השמש. אלדראמין מסתוב על צירו במהירות גבוהה יחסית של כ-246 קילומטר בשנייה, כך שהוא משלים סיבוב בפחות מ-12 שעות. נראה שעוצמת ההארה שלו משתנה בכמה מאיות של דרגת בהירות והוא מסווג ככוכב חשוד כמשתנה קפאידי ננסי מהסוג של δ במגן.
נקיפת ציר כדור הארץ תביא בעוד כ-7,500 שנים את הקוטב השמיימי הצפוני של כדור הארץ למרחק זוויתי של כ-3 מעלות מאלדראמין, כך שהוא יהיה הכוכב הבולט הקרוב ביותר לקוטב השמיימי.
פוקייה דילמה
פוקייה דילמה (בהולנדית: Foekje Dillema; 18 בספטמבר 1926 – 5 בדצמבר 2007) הייתה אתלטית הולנדית.
ביוגרפיה
הפרסום של דילמה כספורטאית החל בשנת 1949, כיריבה לאתלטית ההולנדית המפורסמת פאני בלנקרס-קון, שזכתה בארבע מדליות זהב באולימפיאדת 1948, ונבחרה כ"אתלטית המאה" על ידי התאחדות האתלטיקה הבינלאומית (IAAF) ב-1999. דילמה זכתה בתואר "אתלטית המרוץ" לאחר שניצחה בריצת 100 מטר ובריצת 200 מטר בטורניר בלונדון בשנת 1949, והביסה את בלנקרס-קון.
בשנת 1950, דילמה הושעתה מתחרות לצמיתות על ידי IAAF מכיוון שסירבה להיבחן בבדיקת אימות מין לקראת האליפות האירופאית בבריסל. דילמה הייתה הנבדקת המיועדת הראשונה לבדיקת אימות מין, פרקטיקה שההתאחדות האתלטית המשיכה בה עד לשנת 1992. השיא של דילמה, 24.1 שניות בריצת 200 מ', נמחק מן הרשומות.
ב-13 ביולי 1950, כשהייתה בדרך לתחרות בינלאומית בצרפת, עוכבה דילמה על ידי הרשויות ההולנדיות, ואז היא הושעתה לצמיתות גם על ידי התאחדות האתלטיקה ההולנדית, לפי הצהרת ההתאחדות "בשל תוצאות בדיקה" אשר מעולם לא פורסמו. דילמה פרשה לביתה בפריסלנד, ולא יצאה ממנו למשך יותר משנה. היא המשיכה לחיות חיים שקטים בעיירת הולדתה, ותמיד סירבה לדבר על המקרה.
דילמה, שזוהתה בלידתה כנקבה והייתה בעלת פנוטיפ נקבי, גדלה כילדה וחייתה כאישה. לאחר מותה, נערכה בדיקה גנטית מתאים שנלקחו מבגדים שלבשה, ולפי הבדיקה היו סימנים לקיום כרומוזום Y ב-DNA שלה. עלתה לפיכך ההשערה שהיא הייתה בעלת פסיפס גנטי בתאי עורה. הדו"ח העלה ספקולציה שדילמה התפתחה מזיגוטה עם תסמונת קליינפלטר (גנוטיפ XXY), אשר התפצל לעובר בעל חצי גנוטיפ XX וחצי XY, מצב שהיה מכונה "הרמפרודיטיזם אמיתי", הביוגרף של דילמה, מקס דולה, הסיק שאם הייתה דילמה מסכימה לבדיקה, לא הייתה מורשית להמשיך ולהתחרות בתור בעלת כרומוזום Y. במהלך השנים, נערכו מספר סוגי בדיקות לגילוי כרומוזום Y אצל ספורטאיות, שחלקן ספגו ביקורת קשה מגופים מדעיים (כגון בדיקות גופיף בר ובדיקות PCR). כל אתלטית אשר התגלה אצלה כרומוזום Y על פי בדיקות אלה הושעתה מתחרות עד שנת 2011. בעשורים האחרונים, עלו מחאות רמות יותר מרחבי העולם נגד הבדיקות, והוועדה האולימפית נעתרה להתנגדויות והפסיקה את הבדיקות. עם זאת, הוועדה האולימפית וההתאחדות האתלטית עדיין עורכות בדיקות טסטוסטרון מאז 2011, ואתלטית עם היפראנדרוגניות לא תורשה להתחרות ללא טיפול רפואי למיגור התופעה, כולל ניתוחים להסרת בלוטות המין.
57 שנים לאחר ששיאה נמחק, ולאחר שכבר לא הייתה בחיים, החזירה התאחדות האתלטיקה ההולנדית לדילמה את שיאה והכירה בה כספורטאית לאומית. בשנת 2014 הוקמה לכבודה אנדרטה אשר הועברה ב-2018 לפארק ספורט באזור לייוורדן. גם בעיר הולדתה, בורום במחוז פריסלנד הוצבה אנדרטה לכבודה.
צ'ארלס דנה גיבסון
צ'ארלס דנה גיבסון (באנגלית: Charles Dana Gibson; 14 בספטמבר 1867 – 23 בדצמבר 1944) היה אמן גרפי אמריקני, הידוע בעיקר בזכות יצירתו, נערת גיבסון - ייצוג אייקוני של האישה האמריקנית היפה והעצמאית בתחילת המאה ה-20.
אשתו, איירין לנגהורן, וארבע אחיותיה היו למקור השראתו. הוא פרסם את האיורים שלו במגזין לייף ובפרסומים לאומיים מרכזיים נוספים במשך יותר מ-30 שנה, והועסק כעורך ב-1918 ואחר כך לבעלים של המגזין.
ראשית חייו
גיבסון נולד ברוקסברי, מסצ'וסטס. בנם של ג'וזפין אליזבת (לבית לובט) וצ'ארלס דאוולף גיבסון ואחיה של ג'וזפין גיבסון. אחד מאבותיהם היה הסנאטור האמריקני ג'יימס דאוולף, וסבא של סבא רבא היה הסנאטור האמריקני ויליאם ברדפורד. אחותו ג'וזפין ירשה את לונגפילד (בריסטול, רוד איילנד) מסבתם מצד האב, אבי דאוולף גיבסון.
הוריו של גיבסון, שגילה עניין באמנות בגיל צעיר, רשמו אותו לליגת הסטודנטים לאמנות של ניו יורק, שם למד במשך שנתיים.
מאייר במגזינים
גיבסון מכר את עבודותיו הראשונות ב-1886 לכתב העת לייף, שנוסד על ידי ג'ון איימס מיטשל ואנדרו מילר. הוא כלל כותרות ענייניות, הומור, איורים וקריקטורות. עבודותיו הופיעו מדי שבוע במגזין הלאומי הפופולרי במשך יותר מ-30 שנה. הוא בנה מוניטין רחב יותר במהירות עם איוריו שפורסמו, באופן בולט, בכל המגזינים העיקריים בניו יורק, כולל השבועון של הארפר (Harper's Weekly), הסקריבנרס (Charles Scribner's Sons) וקוליירס (Collier's).
אהרן סורקין
אהרן בנג'מין סורקין (באנגלית: Aaron Benjamin Sorkin נולד ב-9 ביוני 1961) הוא מחזאי, תסריטאי, במאי, ומפיק קולנוע יהודי-אמריקאי. זוכה פרס אמי, פרס אוסקר לתסריט המעובד הטוב ביותר ושלוש פעמים פרס גלובוס הזהב לתסריט הטוב ביותר.
צ'ארלס דנה גיבסון
מאייר במגזינים
ב-1895 נשא לאישה את איירין לנגהורן, ילידת דנוויל, וירג'יניה. אחת מארבע אחיותיה הייתה ליידי ננסי אסטור, האישה הראשונה ששימשה כחברת פרלמנט בבית הנבחרים הבריטי. אשתו ואחיותיה האלגנטיות של לנגהורן עוררו גם את השראתו בקרב רישומי נערות הגיבסון המפורסמות שלו, שהפכו לדימויים איקוניים בתחילת המאה ה-20. אביהם הדינמי והתוסס, צ'יסוול לנגהורן, ירד מנכסיו במלחמת האזרחים, אך בסוף המאה ה-19 צבר מחדש את הונו על מכרזי טבק ותעשיית הרכבות.
אהרן סורקין
קורות חיים
סורקין נולד במנהטן וגדל בפרבר של העיר ניו יורק במשפחה יהודית. הוא בנם הצעיר מבין שלושה של אם מורה ואב עו"ד. כנער גילה עניין במשחק והשתתף בהצגות בבית הספר. למד באוניברסיטת סירקיוז וסיים ב-1983 תואר ראשון במוזיקה ומחזאות.
צ'ארלס דנה גיבסון
מאייר במגזינים
לאחר מותו של ג'ון איימס מיטשל בשנת 1918, גיבסון הפך לעורך במגזין לייף ולאחר מכן השתלט עליו והפך לבעלים של המגזין. ככל שהפופולריות של נערת גיבסון נמוגה והתמוססה לאחר מלחמת העולם הראשונה, החל גיבסון לצייר בצבעי שמן להנאתו. בשנת 1918, נבחר ל"חבר שותף" באקדמיה הלאומית לעיצוב, והפך לחבר אקדמאי מלא בשנת 1932.
אהרן סורקין
קורות חיים
לאחר שהחל לחבר מחזות, הוצג הראשון שבהם באוניברסיטת סירקיוז והשני בתיאטראות קטנים. בהשראתה של אחותו, עורכת הדין, שסיפרה לו כי היא עומדת לייצג חיילי מרינס המואשמים בתקיפת חברם ליחידה, כתב את המחזה "בחורים טובים" ("A Few Good Men"). המחזה הוצג לראשונה בבמות ברודוויי ב-1989 וזכה להצלחה. המחזה עובד על ידי סורקין לתסריט קולנוע והסרט שביים רוב ריינר, יצא ב-1992 בכיכובם של טום קרוז, ג'ק ניקולסון ודמי מור. עבור עבודתו זו היה סורקין מועמד לפרס גלובוס הזהב על התסריט הטוב ביותר.
צ'ארלס דנה גיבסון
מורשתו
הסקיצות בסגנון הייחודי לו הופיעו באופן מסחרי כמעט בלתי מוגבל. נטען כי קוקטייל גיבסון נקרא על שמו, אך הוא העדיף להזמין מרטיני ג'ין עם בצל כבוש במקום זית מסורתי או גרידת לימון.
אהרן סורקין
קורות חיים
הוא חיבר תסריטים לסרטים נוספים, בהם "מלחמתו של צ'ארלי וילסון" בכיכובם של טום הנקס וג'וליה רוברטס המבוסס על סיפורו של חבר הקונגרס צ'ארלי וילסון, "הנשיא מאוהב" בכיכובם של מייקל דאגלס ואנט בנינג, "הרשת החברתית" המבוסס על סיפורו של מייסד פייסבוק מארק צוקרברג, עבורו זכה סורקין בפרס אוסקר לתסריט המעובד הטוב ביותר ובפרס גלובוס הזהב לתסריט הטוב ביותר לשנת 2010, כתב את התסריט לסרט מאניבול המבוסס על ספרו של מייקל לואיס ואת התסריט לסרט "סטיב ג'ובס", המבוסס על חייו של מייסד אפל, שיצא לאקרנים בשנת 2015, שעבורו זכה פעם שנייה בפרס גלובוס הזהב לתסריט הטוב ביותר ובפרס סטלייט.
צ'ארלס דנה גיבסון
מורשתו
במשך חלק מהקריירה שלו, חי גיבסון בניו רושל, ניו יורק, מושבה אמנותית פופולרית בקרב שחקנים, סופרים ואמנים של התקופה. הקהילה הייתה ידועה ביותר במספר חסר תקדים של מאיירים אמריקאים בולטים.
אהרן סורקין
קורות חיים
ב-2017 ביים את סרט הקולנוע הראשון שלו, "המשחק הגדול" ("Molly's Game"), לו כתב גם את התסריט. ב-2018 חיבר את המחזה "אל תיגע בזמיר" על בסיס הספר באותו השם מאת הרפר לי.
צ'ארלס דנה גיבסון
מורשתו
גיבסון היה הבעלים של אי מחוץ לאיסלבורו, מיין, אשר נודע בשם 700 אקר איילנד; הוא ואשתו בילו את זמנם, באופן הולך וגדל ככל שחלפו השנים.
אהרן סורקין
קורות חיים
בשנת 2020 כתב וביים את הסרט "משפט השבעה משיקגו" עבור נטפליקס שזיכה אותו בפעם השלישית בפרס גלובוס הזהב לתסריט.
צ'ארלס דנה גיבסון
מורשתו
הוא פרש בשנת 1936, באותה שנה פורסמה הביוגרפיה שלו, שהוצאה לאור על ידי Scribner, "דיוקנה של תקופה כאיור של צ'ארלס דנה גיבסון: ביוגרפיה" מאת פיירפקס דאוני.
אהרן סורקין
קורות חיים
בשנת 2021 ביים וכתב את סרט הדרמה הביוגרפי "הזוג ריקרדו" לשירות פריים וידאו, המספרת על מערכת היחסים של כוכבי הסיטקום "לוסי אהובתי"; לוסיל בול ובעלה, דסי ארנז.
צ'ארלס דנה גיבסון
מותו
צ'ארלס דנה גיבסון נפטר בשנת 1944, בן 77, ונקבר בבית הקברות הר אובורן בקיימברידג', מסצ'וסטס.
אהרן סורקין
קורות חיים
כתסריטאי טלוויזיה, כתב והפיק סורקין את הסדרה "ספורט באוויר" המתארת את החיים מאחורי הקלעים של תוכנית חדשות ספורט, הסדרה שודרה ברשת ABC בשנים 1998–2000. סורקין הוא היוצר של סדרת הטלוויזיה המצליחה "הבית הלבן", הסדרה שודרה במשך 7 עונות בשנים 1999-2006 ברשת NBC וזכתה ב-27 פרסי אמי, כולל 4 פרסים לסדרת הדרמה הטובה ביותר, שני פרסי גלובוס הזהב, לסדרה הטובה ביותר ולשחקן הטוב ביותר (מרטין שין בתפקיד נשיא ארצות הברית).
סדרות נוספות שיצר הם "סטודיו 60" ששודרה ב-NBC במשך עונה אחת בשנים 2006–2007 והסדרה "חדר החדשות" ששודרה במשך שלוש עונות ברשת HBO החל מיוני 2012 ועד דצמבר 2014.
חיים אישיים
סורקין גרוש ואב לבת אחת.
האסון בחגיגות ליל כל הקדושים בסיאול
האסון בליל כל הקדושים בסיאול היה אסון תדחוקת קהל בדרום קוריאה שהתרחש ב-29 באוקטובר 2022 במהלך חגיגות ליל כל הקדושים בסיאול, ובו, עקב מעיכה וחנק שנגרמו בתדחוקת קהל, נספו לפחות 158 בני אדם, וכ-200 נוספים נפצעו.
זהו האסון האזרחי הגדול ביותר שאירע במדינה מאז טביעת המעבורת MV Sewol ב-2014, שבה נהרגו למעלה מ-300 בני אדם.
האירוע
רובע איטוון שבסיאול, בירת דרום קוריאה, מכיל מספר גדול של מועדוני לילה וברים. כ-100,000 בני אדם השתתפו בחגיגות ליל כל הקדושים ברובע. אלה היו חגיגות ליל כל הקדושים הגדולות ביותר שנערכו במקום אי-פעם, ואף האירוע הגדול הראשון מאז פרוץ מגפת הקורונה בקוריאה הדרומית שבו לא נדרשה עטיית מסכה.
תדחוקת הקהל החלה בשעה 22:20 לאורך רחוב צר ליד מלון המילטון, על פי גורמים רשמיים. גופי תקשורת מקומיים הצהירו שאנשים הצטופפו בבר בשל שמועה שנכח שם ידוען לא מזוהה. הרחוב בו אירע המקרה מחובר לאיטוון-רו, הרחוב הראשי של הרובע, כשהכביש משופע כלפי מעלה ובסופו של דבר נפגש עם רחוב אחר, מה שגרם לדחיקת והצטופפות האנשים לאורך הקטע הצר בכביש. אורכו של הרחוב הוא כ-45 מטרים ורוחבו 4 מטרים, מה שמנע במהלך האירוע משירותי החירום להיכנס לרחוב בצורה סדירה. גורמי חירום אמרו שלפחות 81 שיחות הגיעו למוקדי החירום על ידי אנשים שחוו קשיי נשימה.
קורבנות
גורמים רשמיים בסיאול אמרו שלפחות 149 בני אדם מתו, וכי יש צפי שהמספר יעלה. רוב ההרוגים היו בני נוער או אנשים בשנות ה-20 לחייהם. שני זרים היו בין ההרוגים. סוכנות הכבאות הלאומית ומשרד הפנים והבטיחות אמרו שכמעט 100 בני אדם נפצעו, ו-50 קיבלו טיפול רפואי בגין דום לב.
תגובות
נשיא ארצות הברית ג'ו ביידן הביע את תנחומיו למשפחות הקורבנות. גם מנהיגי יפן, סין, בריטניה, רוסיה, נורווגיה, קנדה, הוותיקן, איטליה, הודו, וייטנאם ומלזיה הביעו את תנחומיהם.
החקירה
צוות החקירה המיוחד לבחינת האסון קבע כי הוא נגרם בשל אי נקיטת צעדים מקדימים למניעתו ובשל תגובה לקויה בזמן אמת.
הצוות המליץ להגיש כתבי אישום נגד 23 נאשמים, בחשד לרשלנות מקצועית ועבירות נוספות. אחד הנאשמים הוא קצין משטרה הנאשם במחיקת דיווחים שהתריעו מפני דוחק אפשרי.
כריס גרדנר
כריסטופר פול גרדנר (באנגלית: Christopher Paul Gardner; נולד ב-9 בפברואר 1954 במילווקי, ויסקונסין) הוא יזם, ממציא, סופר ונדבן אמריקאי. סיפור חייו, "The Pursuit of Happyness" ("המרדף אחרי האושר") המתאר איך הצליח להתגבר על החיים כעני מרוד בשנות ה-80 וכחסר בית, יצא לאור במאי 2006, והוא מתואר בסרט "המרדף לאושר" בו כיכב בדמותו השחקן ויל סמית'.
חייו
גרדנר גדל במשפחה אומנת. בשנות ה-80, לאחר נישואים כושלים ולאחר שהפסיד את כל הונו, מצא את עצמו ישן עם הבן הצעיר שלו בשירותי הרכבת התחתית, או במשרד אחרי שעות העבודה.
בשלב מסוים החליט גרדנר לסחור בבורסה, עבר התמחות בתחום והחל לעבוד כברוקר. ב-1987 הקים חברת מניות קטנה, Gardner Rich & Co, שלימים גדלה והוא מכר נתח ממנה תמורת מיליוני דולרים. גרדנר טען שהתמדתו העיקשת והצלחתו הן תודות ל"גנים הרוחניים" שאימו העבירה לו, ובזכות הציפיות הגבוהות שבנו ובתו הקטנים הציבו לו. בהמשך, הגשים חלום אישי וקנה פרארי ממייקל ג'ורדן.
גרדנר גר בשיקגו, אילינוי, שם מנהל את השקעותיו ועוסק בפילנתרופיה.
Beautiful People
Beautiful People (בעברית: אנשים יפים) הוא שיר של הזמר-יוצר האנגלי אד שירן, בהשתתפות הזמר האמריקאי חאליד. השיר יצא לאור ב-28 ביוני 2019, על ידי אסיילום רקורדס בריטניה, כסינגל השלישי מתוך אלבום האולפן הרביעי של שירן, No.6 Collaborations Project. השיר הגיע למקום הראשון במצעד הסינגלים הבריטי ביולי 2019, והפך לסינגל השני מתוך האלבום שהגיע לפסגת המצעד. ב-15 ביולי, הוציא שירן גרסת סולו אקוסטית לשיר.
רקע וקידום
השיר הוכרז כחלק מרשימת הרצועות ל-No.6 Collaborations Project. ב-23 ביוני 2019, חשף שירן חשף את עטיפת הסינגל ואת תאריך היציאה. בימים שלאחר מכן, פורסמו צילומי הקלטות שלו באולפן, לקראת יציאת השיר.
הרכב
"Beautiful People" הולחן במפתח של אי-פלאט מז'ור, עם גרוב R&B מתון ומפעם של 96 פעימות לדקה. המנעד הקולי של שירן וחאליד משתרע על פני שתי אוקטבות, מ-B♭3 עד B♭5.
ביקורות
ניק לוין מ-NME כתב כי "כישוריו של אמן הפופ מוצגים במלואם". כריס ווילמן ממגזין וראייטי כתב כי שירן וחאליד הם "התאמה טובה". ברנדט ג'אקומאצו מ-HipHopDX ראתה את השיר כ"אחד הרצועות הבודדות באלבום שבאמת עובדות", והוסיפה, "אף על פי שהם ממחזרים טרופים ישנים, הם דבקים במה שהם יודעים הכי טוב, וזה בסדר גמור". מלוויקה פדין מגזין "Clash" מצאה כי השיר "חזק וחביב, אבל שום דבר לא מפתיע". רוויה קמאיר מפיצ'פורק התרשמה פחות, וכינתה את הרצועה "כבדה". פיבי לאקהרסט, כתבת "Evening Standard", השוותה את הרצועה למוזיקה של הצמד האמריקאי הצ'יינסמוקרס. לוסי שנקר מ-"Consequence" כינתה את השיר "מופרך".
וידאו קליפ
ב-28 ביוני, יום לפני יציאתו, פורסם טיזר לווידאו קליפ הרשמי של השיר. הוא בוים על ידי אנדי מקלאוד, וצולם בברצלונה ובשדה התעופה ליידה-אלגואר שבקטלוניה, ספרד.
הקליפ נפתח בזוג פשוט למראה שמחכה בתור עם המטען בשדה תעופה קטן. לאחר שניגשו אליהם עובדי שדה התעופה, הם מופנים ללימוזינה לבנה ארוכה שמחכה בחוץ. בני הזוג נכנסים בהיסוס ללימוזינה, שם הם אוכלים חטיפים שארזו ומבחינים במכוניות מפוארות אחרות חולפות על פניהם, הנוסעות ככל הנראה לאותו יעד. בהמשך, בני הזוג מוצאים את עצמם בסדרה של מקומות מפוארים ויקרים המלאים באנשים יפים: מסיבת בריכה ליד אחוזה, יאכטה מלאה בדוגמניות, תצוגת אופנה ומסיבת בית. כשהם מוקפים בעושר, פינוק ויופי, בני הזוג מגיבים לכל דבר בהתעניינות זהירה, אך רוב זמנם מתמקדים זה בזה. בסוף הקליפ, טסים בני הזוג הביתה במטוס פרטי, ועם הנחיתה בשדה התעופה מציעים להם נסיעה ברכב נחמד. בני הזוג מסרבים, מחזיקים ידיים ופונים לאוטובוס שדה התעופה.
נכון לאוקטובר 2021, מונה הצפיות של הקליפ עומד על למעלה מ-311 מיליון צפיות.
קרדיטים
הקרדיטים שלהלן לקוחים מהערות האלבום של No.6 Collaborations Project
מיקומים
יחסי מין
יחסי מין (מלעז: סקס) או משגל, הם מגע אינטימי בין בני אדם בו מעורבים איברי המין. ישנן סיבות רבות לקיום יחסי מין. שלוש הסיבות הנפוצות הן:
על קיום יחסי מין יש מגבלות חוקיות ותרבותיות שונות: יש איסורים שונים על קיום יחסי מין בתוך קבוצת שארות (יחסים אלו מוגדרים כגילוי עריות), עם קטינים, ועם אדם שמקיים קשר קבוע עם בן/בת זוג אחר/ת או עם יותר משותף אחד, וישנן תרבויות האוסרות על קיום יחסי מין שלא במסגרת חיי נישואים. כאשר יחסי המין מתקיימים ללא הסכמת אחד הצדדים המעורבים, הם מוגדרים כאונס, והדבר נחשב ברוב התרבויות כעבירה מוסרית וחוקית חמורה. בחברות רבות יש איסור על קיום יחסי מין עם בעלי חיים.
לקיום יחסי מין ללא חשש מהיריון משתמשים באמצעי מניעה מסוגים שונים. הקונדום משמש גם להגנה מפני הידבקות במחלות מין, מחלות המועברות בעת קיום יחסי מין.
לעיתים, בני זוג ליחסי מין משתמשים גם באביזרי מין.
למילה "מין" אין כל קשר לשמו של אל הפוריות והפריון במיתולוגיה המצרית שנקרא "מין", זאת משום שהשימוש בה בהקשר זה מאוחר ובהשפעת שפות כדוגמת האנגלית.
יחסי מין הכוללים חדירה מכונים גם בשם הזדווגות, בעיקר בהקשר של בעלי חיים. יחסי מין בין בני אדם הכוללים חדירה, קרויים מִשגל.
נהוג לחלק את יחסי המין לשלוש קטגוריות, בהתאם לאיברים המעורבים במעשה:
משחק מקדים ועוררות מינית
בשלב המשחק המקדים בני הזוג מגיעים לעוררות המינית הדרושה לקיום יחסי המין. משחק מקדים יכול לכלול כל דבר שיוצר עוררות מינית, והוא שונה בין תרבויות באופן הגדרתו ואורכו. במהלך הגירוי המיני הנלווה למשחק המקדים מתרחשת אצל הגבר זקפה שבה הפין מתקשה כתוצאה מזרימת דם לתוכו. הזקפה תלויה בגורמים הבאים:
אצל האישה מתרחשת בזמן ההתעוררות סיכה נרתיקית כתוצאה מהפרשה של בלוטות שנמצאות סמוך לפתח הנרתיק ולצוואר הרחם. גם דפנות הנרתיק מפרישות נוזלי סיכה, אף שאינן כוללות בלוטות כלשהן. בנוסף, יכולה להתרחש בשלב זה אצל האישה הזדקרות של הפטמות, התרחבות של הנרתיק, התרחבות של שפתי הפות עקב אצירת דם באזור, והזדקרות של הדגדגן.
במקרה ששלב זה של העוררות המינית נפגם אצל הגבר, המצב מכונה אין-אונות (או בלעז אימפוטנציה), ואז הגבר אינו יכול לקיים יחסי מין רגילים הכוללים חדירה, ואילו אצל האישה מקובל לכנות זאת בשם "קרירות מינית". חדירה וגינאלית כשהנרתיק יבש עלולה לגרום לחבלה. הרקע לבעיות אלו בתפקוד המיני יכול להיות פיזיולוגי או פסיכולוגי.
המגע המיני
בשלב זה ישנה חדירה אל תוך הנרתיק או אל פי הטבעת, או מגע וחיכוך באיברי המין בצורות אחרות, דבר האמור לגרום להנאה אצל בני הזוג בשל האזורים הארוגניים שבפין, בנרתיק, בפי הטבעת או בשפתיים ובפה. אצל הגבר יכולה להתרחש בשלב זה פליטה מוקדמת הנחשבת לבעיה שמקורה בדרך כלל פסיכולוגי. אצל האישה ייתכנו כאבים בעת החדירה, עקב יובש, וגיניזמוס (התכווצות בלתי רצונית של הנרתיק), זיהום פטרייתי או מחלה אחרת.
את המגע המיני ניתן לבצע בתנוחות מגוונות התלויות בסוג יחסי המין (וגינאליים, אוראליים או אנאליים), ובהעדפות של בני הזוג. דיון נרחב בתנוחות שונות נמצא כבר בספר ההודי העתיק "קאמה סוטרה", ומעסיק את מרבית התרבויות. תנוחות נפוצות הן:
אורגזמה
ייתכנו מצבים של אי הגעה לאורגזמה, הן אצל גברים והן אצל נשים. אצל הגבר יכול להיות מצב של כאבים בשלב זה. האורגזמה של הגבר והאורגזמה של האישה אינן מתרחשות לרוב בו זמנית. האישה יכולה לחוות מספר אורגזמות בזו אחר זו, ואילו הגבר זקוק לזמן מה לפני שיוכל להגיע שוב לאורגזמה.
המין והרפואה
מכיוון שיחסי מין הם פעילות מורכבת הכוללת אינטראקציה בין שני אנשים, ועשויה לכלול קשת רחבה של בעיות, מבעיות פיזיולוגיות ועד בעיות פסיכולוגיות, ישנם מומחים מהתמחויות שונות המטפלים בבעיות אלו. בבעיות פיזיולוגיות מטפלים גינקולוג אצל נשים ואורולוג אצל גברים. גם רופאי עור מטפלים בבעיות מין מסוימות. אם הבעיה לא נעוצה בבעיה פיזיולוגית, ניתן לפנות לפסיכולוג המתמחה בטיפול מיני, שאמור לרדת לשורשי הבעיה הנפשית או התפיסתית שגורמת לבעיית התפקוד המיני אצל כל אחד מבני הזוג ואף לסייע בפתרון בעיות מיניות הנובעות ממערכת היחסים ביניהם. פסיכולוגים כאלו קרויים לעיתים סקסולוגים.
אמצעי מניעה
על מנת למנוע היריון לא רצוי, נעשה שימוש במגוון אמצעי מניעה שתפקידם למנוע את ההפריה של הביצית באמצעות תא הזרע. ניתן להשתמש בשיטות המבוססות על הקמת חיץ בין הזרע לביצית או בשיטות הורמונליות המשבשות את תהליך ההפריה. אמצעי המניעה הנפוצים הם: קונדום, גלולה למניעת היריון, התקן תוך רחמי, דיאפרגמה, ספוגית למניעת היריון וקצף קוטל זרע.