cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
גולם גראד
סטטוס
בשל ערכי הטבע שנמצאים באי, תוכנית התכנון המרחבית של הפארק לאי קובעת כי יש להקים משטר הגנה מיוחד שיוצב באזור להגנה קפדנית. משטר ההגנה באזורים אלו מוגדר בסעיף 104 לחוק הגנת הטבע (Сл. Весник на РМ 67/04).
אנדרטאות היסטוריות באי
מספר אנדרטאות תרבותיות והיסטוריות, וערכי הטבע מרוכזים באי על שטח קטן יחסית. מסלול המים שאורכו כ-2 קילומטרים מהכפר קונסקו מוביל לאי הטבעי הזה, המתנשא לגובה 30 מטר מעל מי האגם ושטח של כ-18 דונם. כיום הוא אינו מיושב, אך הוא עשיר בצמחים אנדמיים, ציפורים נדירות, וכמו כן מבנים, רשומות וממצאים המדברים על אוכלוסיות בנות מאות השנים שנמצאו על האי.
מלבד חובבי הטבע וחוקרי הטבע, האי גולם גראד הוא אחד מהמקומות האטרקטיביים ביותר עבור מי שמעוניין לגלות ולחקור את שרידי היישובים הנאוליתיים, ההלינסטים והרומאים (נקרופוליס). בנוסף לנקרופוליס הרומית, התגלו שרידים של שש כנסיות. האי היה מאוכלס ברציפות למשך כ-2000 שנה, וחיי הנזירות באי נמשכו בין המאה ה-10 למאה ה-14. בין כל הכנסיות שהתגלו, כנסייה אחת צוירה ב-XIV על יסודות מיכל מים רומי.
מלבד הכנסייה השמורה של כנסיית סווטי פטאר, כנסיית סווטי דימיטרייה, יש גם את הבזיליקה הנוצרית הקדומה שהוקמה בסוף המאה ה-4 ובתחילת המאה ה-5. בבזיליקה, התגלו שרידי רצפה עשויים מפסיפס.
על שטח האי, פועלים שלושה נמלים: סיינט פטאר, גוג'אריקה ובלג'יה.
אוכלי קשקשת
אוכלי קשקשת או לפידופגיה (באנגלית: Lepidophagy) היא התנהגות אכילה בבעלי חיים אשר מזונם כולל בעיקר קשקשים של דגים שונים. מונח קרוב לכך הוא pterygophagy - בעלי חיים האוכלים סנפירי דגים.
ישנם מספר התנהגויות באכילת קשקשים. מספר מינים כמו השפמנון Neotropius khavalchor, ניזון רק מקשקשים שנפלו מדגים אחרים כך שהוא חי ביחסי קומנסליזם עם הדגים עליהם הוא מתבסס. לעומתם דגים כמו הפיראניה Catoprion mento נוגסת בשיניה בדגים אחרים בגודלה וקורעת מהם בשר, עור וקשקשים. הם אינם מתים אך נפצעים מכך. האמנון Perissodus microlepis מימת מלאווי מופיע בשני צורות, המתאימות לקריעת קשקשת הן מימינו של הקורבן והן משמאלו. מספר אוכלי קשקשת עוקבים אחרי קורבנם עד הרגע שהם יכולים לתקוף את קשקשיו וסנפיריו, לרוב סנפירי השת והזנב, מה שעוזר להם להימלט מקורבנם לאחר מכן. את הקשקשים הם אוספים בפיהם מהקרקעית. לעומתם כמה דגים מפתים את הקורבן עד שיתקרב לטווח תקיפה ואז קורעים במהירות מקשקשיו. כך ניזון למשל הקרנון חקיין נקאי.
יתרונות וחסרונות
לתזונה זו מספר יתרונות: קשקשי דגים הם מקור מזון המכיל קרטין ואמייל, וכן עור ושכבת ריר העשירים בחלבונים ובסידן. קשקשי דגים הם גם מזון נפוץ יחסית באזורים בהם הרבה דגים והם קלים יחסית להסרה מאשר קריעת בשר, נוסף על כך שהם משקיעים אנרגיה ולחימה בהריגת הטרף והקשקשים גדלים במהירות לאורך כל חודשי השנה.
התנהגות אכילה בקנה מידה מתפתחת בדרך כלל בגלל מחסור במזון ותנאים סביבתיים קיצוניים. אכילת הקשקשים והעור המקיף את הקשקשים מספקים חומרים מזינים עשירים בחלבון שאולי לא יהיו זמינים במקומות אחרים בנישה.
החסרונות בצורת אכילה זו כוללת פגיעה מידי הקורבנות הפונדקאים שלהם, צורך במעקב אחרי אוכלוסיות דגים שונות ולרוב דרושה אנרגיה לתלישת ונשיכת הקשקשים, אשר דורשת אנרגיה גדולה מאשר אנרגיית הקשקשים המופקת, כך שיש צורך בתלישת קשקשים רבים להשגת אנרגיה מספקת.
מקלארן 540C
מקלארן 540c (באנגלית: McLaren 540C) הייתה מכונית ספורט במרכב קופה, בעלת שתי מקומות ישיבה, שיוצרה על ידי מקלארן אוטומוטיב בין השנים 2016 ל-2021. היא הוצגה בתערוכת הרכב הבינלאומית של שאנגחאי במאי 2015, הייצור החל בנובמבר 2015 והסתיים רשמית ב-2021.
מפרט טכני
היא כוללת מנוע בנזין V8 צילינדרים בנפח 3.8 ליטרים המספק כ-540 כוחות סוס ב-7,500 סל"ד ומומנט מרבי של 55.1 קג"מ בין 3,500 ל-6,500 סל"ד . תיבת הילוכים רובוטית דו-מצמדית בעלת שבעה הילוכים. היא מאיצה מ-0 ל-100 קילומטרים לשעה בתוך 3.5 שניות ומגיעה למהירות מרבית של 320 קילומטרים לשעה. צריכת הדלק המשולבת עומדת על 9.2 קלומטר לליטר.
נקודת ג'ייד
לשון היבשה מהווה את הגבול הדרומי של מפרץ איירי, ואת הקצה המזרחי של כף יאטרוס.
לשון היבשה משתפלת (יורדת בגובהה) בשיפוע מתון לעבר המפרץ.
מקור השם
הסקר האנטארקטי הארגנטינאי קרא לנקודה בשנת 1956 בשם "Cabo Circulár" - הכף העגול - שם תיאורי.
שמה הנוכחי של הנקודה נתן לה על ידי הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים של בריטניה.
השם הוא תיאורי.
מורדות לשון היבשה מכוסות בכל ימות השנה בקרח בעל צבע ירקרק.
באנגלית "ג'ייד" הוא שמה של אבן החן הירוקה "ירקן".
השם אושר רשמית ב-1 בינואר 1964.
לקריאה נוספת
• Defense Mapping Agency 1992, Sailing Directions (planning Guide) and (enroute) for Antarctica, P 280
• NATIONAL GEOSPATIAL-INTELLIGENCE AGENCY 2020, '''[https://www.scribd.com/document/203629523/Pub-200-Antarctica-Planning-Guide-and-Enroute-9th-Ed-2011 PUB. 200 PLANNING GUIDE (SAILING DIRECTIONS & ENROUTE) ANTARCTICA]''', P 115
בו-באסין רוז-איל
בו-באסין רוז-איל (באנגלית: Beau Bassin-Rose Hill) היא עיירה במחוז פליינס וילהלמס שבמאוריציוס.
מינואר 1941 שהו במחנה בעיירה מעפילים יהודים, שהוגלו למאוריציוס על ידי המנדט הבריטי. הם עזבו את האי ב-1945.
גאוגרפיה
העיירה נמצאת כ-0.26 ק"מ מעיר הבירה פור לואי. בנוסף, העיירה ממוקמת ליד נהר הגראנד צפוני-מערבי.
מלכיאל גרינוולד
מלכיאל גרינוולד (12 בספטמבר 1882 – 1 במרץ 1968) היה פובליציסט ירושלמי יליד הונגריה. הוא נודע במשפט הדיבה המפורסם שנוהל נגדו בעניינו של ישראל קסטנר, שהיה חבר ועד העזרה וההצלה בבודפשט בזמן השואה. במשפט, לאחר ערעור, נדון גרינוולד לשנת מאסר על תנאי.
ביוגרפיה
מלכיאל גרינוולד נולד בשופרון, שהייתה אז חלק מהאימפריה האוסטרו-הונגרית, בן למנחם גרינוולד, רבה של העיר. בבגרותו עבר עם משפחתו לעיר וינה ושם פתח בית מלון קטן בן עשרה חדרים. לאחר מכן כיהן כדיפלומט זוטר בשירות האימפריה. הוא ניסה לעבוד בעיתונאות אך לא הצליח בכך. בשנת 1934 ערך בווינה את העלון "מזרחי", ובו ביקר בחריפות את אנשי ההסתדרות, שאותם כינה "אדומים". על יוסף ברץ שנשלח מארץ ישראל לווינה הוא כתב כי זה נשלח על ידי ברל לוקר ויצחק גרינבוים "להגביר את ההגמוניה המרכסיסטית במשרד הארצישראלי בצורה מכוסה".
שלמה אהרונסון כתב כי בתיק על גרינוולד שאסף הש"י ופורסם, הוא מתואר כנוכל שבִּהיותו בווינה נהג להלשין לשלטונות הפשיסטיים על פעילים ציוניים ואחרים שהִכעיסוהו וכי בתקופת המנדט היה מודיע של ה-CID וטען לפניהם כי אין להכניס לארץ ישראל את המעפילים שנועדו לגירוש בפאטריה.
אחד מאחיו של גרינוולד ורבים מקרוביו נספו בשואה. השבועון "טיים" מצא שהנאצים רצחו יותר מ-50 מבני משפחתו. גרינוולד אהד את ארגון האצ"ל. בנו,, היה חבר באצ"ל ונפל במלחמת העצמאות בקרב בהר ציון.
בתחילת שנות ה-50 החל גרינוולד להפיץ עלון בין מכריו ובין מערכות העיתונים. עלון זה נשא את השם "מכתבים אל חברים במזרחי [פנימי]" ובו הערות ביקורת ומאמרי פרשנות על המצב במדינה, וכן רכילויות ושערוריות מחיי היהודים בבודפשט ובווינה. בעלונו נהג גרינוולד להשתלח בתנועת המזרחי ובשאר המפלגות הדתיות-לאומיות, אך קודם כול במפא"י, שנואת נפשו. לאחר שכתב את העלון בגרמנית, חיפש מי שיתרגמו לעברית. הוא שכפל את העלון במאות עותקים, בייל אותם ושלח לידידיו. גרינוולד גם שפך ביקורת על אחת הסיעות שהתמודדה בבחירות הפנימיות של הפועל המזרחי בשנת 1952.
לעיתים נאלץ גרינוולד להתנצל על הדברים שפרסם, עקב איום בתביעת דיבה מטעם המושמץ. למשל, בדצמבר 1953 פרסם ב"דבר" התנצלות לפני משה קלמר, ובה כתב שדבריו נגדו היו חסרי כל יסוד.
בדצמבר 1956 התאבדה בתו.
בשנת 1962 הורשע במתן הצהרה כוזבת שנועדה להגדיל את סכום הפיצויים שקיבל מגרמניה, ונדון לקנס בסך מאה לירות.
מלכיאל גרינוולד נפטר במרץ 1968.
מדינת ישראל נגד מלכיאל גרינוולד
באוגוסט 1952 תקף גרינוולד בעלונו את ד"ר ישראל קסטנר, שהיה חבר ועד העזרה וההצלה בבודפשט בתקופת השואה. בתפקידו זה ניהל קסטנר מגעים עם אדולף אייכמן ועם קורט בֵּכֶר ראש המחלקה הכלכלית באס-אס, על אודות ההצעה להעברת יהודי הונגריה אל מחוץ לשטח הכיבוש הגרמני תמורת עשרת אלפים משאיות ותמורת סחורה (תוכנית שכונתה "סחורה תמורת דם"). ב-1952 שימש קסטנר דובר משרד התעשייה והמסחר, משרד שבראשו עמד השר דב יוסף. קסטנר אף היה מועמד לכנסת השנייה מטעם מפא"י, במקום ה-47 ברשימה.
גרינוולד ייחד עלון שלם לנושא קסטנר. הוא האשימוֹ בשיתוף פעולה עם הנאצים ובהפקרת יהודי הונגריה למוות בזמן השואה. במאמרו כתב גרינוולד: "במשך שלוש שנים חיכיתי לרגע זה להעמיד לדין רודף קריירה זה, הנהנה ממעשי הרצח של היטלר. על יסוד תחבולות ושיתוף פעולה עם הנאצים [...] אני רואה אותו כרוצח בעקיפין של אחַי היקרים [...]! בגלל מי ועל חשבון מי נסע בסתר לנירנברג, כדי להשתתף במשפט פושעי המלחמה הגדול ביותר בתולדות העולם והפעם כעד מטעם הסנגוריה לטובת אס-אס שטאנדרטנפיהרר קורט בכר, רוצח שודד שניצל את אחיָנו בהונגריה ומצץ את דמם?!". בקטע אחר כתב גרינוולד: "ידידַי חברי המזרחי בהונגריה, ידידַי היקרים, ריח פגר מגרד את נחירַי, זו תהיה הלוויה משופרא דשופרא. את ד"ר רודולף קסטנר צריך לחסל".
מפא"י והממשלה נָבוכו למקרא האשמותיו החריפות של גרינוולד נגד קסטנר, שהיו האשמות עקיפות כנגד הסוכנות היהודית, שבשמה פעל קסטנר בתקופת השואה. היועץ המשפטי לממשלה, חיים כהן, והשר דב יוסף, שבמשרדו עבד קסטנר, שכנעו את קסטנר להגיש תלונה רשמית נגד גרינוולד, כיוון שסברו שאיש ציבור אינו יכול להמשיך בתפקידו מבלי להגיב על האשמות כמו אלו שהוטחו בידי גרינוולד. פרקליטות המדינה הגישה נגד גרינוולד כתב אישום פלילי, בהתאם לסעיף 201 לפקודת החוק הפלילי 1936, בגין הוצאת דיבה. זה היה מקרה נדיר שבו הוגשה תביעה פלילית על ידי הפרקליטות בגין לשון הרע ולא על ידי האדם או הגוף שעליהם נאמרו הדברים.
נשיא בית המשפט המחוזי בירושלים השופט בנימין הלוי, חילק את האשמותיו של גרינוולד נגד קסטנר לארבע קטגוריות:
המשפט נפתח ב-1 בינואר 1954. את גרינוולד ייצג עורך הדין הצעיר שמואל תמיר, איש אצ"ל וממקימי תנועת החרות. את ההגנה מימן "הוַעד להגנת גרינוולד", שבו היו שותפים גם יוסף שכטמן ושמואל מרלין, ושבראשו עמד ראובן גרינברג, שגייס כספים לעניין בין חברי הלח"י. את התביעה ייצג בתחילה הפרקליט אמנון תל, אך עם התמשכות המשפט ועם הפיכתו במשך הזמן ממשפט נגד גרינוולד לכתב אישום חריף נגד קסטנר והחוגים שמהם יצא, הוחלף תל ביועץ המשפטי לממשלה עצמו, חיים כהן, משפטן רב מוניטין. במשפט, שבגלגוליו השונים נמשך כארבע שנים, הפך קסטנר למעשה ממאשים לנאשם, עד אשר קיבל המשפט את הכינוי "משפט קסטנר". ביוני 1955 זיכה בית המשפט המחוזי את גרינוולד מרוב האשמות, פרט לעניין אחד, שבגינו הוטל על גרינוולד קנס סמלי של לירה אחת. השופט הלוי לא מצא ראיות להאשמתו של גרינוולד כאילו נטל קסטנר מכספי הגזל שבידי קורט בכר. לעומת זאת, השופט הלוי קבע כי "קסטנר מכר את נפשו לשטן". למחרת הזיכוי הודיע ממלא מקום היועץ המשפטי, כי המדינה תערער על פסק הדין, ואכן בתוך חודשיים ממתן פסק הדין, ב-21 באוגוסט, הוגש ערעור על זיכויו של גרינוולד.
כעבור שנתיים לערך, ב-4 במרץ 1957, בעוד שמיעת הערעור נמשכת בבית המשפט העליון, נרצח ישראל קסטנר בידי צעיר יהודי, ליד ביתו בתל אביב.
ב-17 בינואר 1958, קרוב לשנה לאחר שנרצח קסטנר, הפך בית המשפט העליון את פסק דינו של השופט הלוי על פיו. בפסק דין חלוק, שניתן על ידי בית המשפט העליון ברוב של שלושה כנגד שניים, טיהר בית המשפט את שמו של קסטנר מאשמת שיתוף פעולה עם הנאצים והכשרת הקרקע להשמדת יהודי הונגריה. עם זאת קבעו חמשת השופטים פה אחד להשאיר על כנה את הקביעה לגבי ההאשמה הרביעית, כי "קסטנר הִציל באמצעות שקר ביודעין ובאורח פלילי את קורט בכר מהעונש שציפה לו בנירנברג" (עונש מוות), ובכך הוכיח המשיב את הגנת "אמת דיברתי", בניגוד להצהרתו הכוזבת בשבועה של קסטנר בבית המשפט המחוזי. גרינוולד נידון לשנת מאסר על תנאי.
שמואל החסיד
רבי שמואל החסיד, בן המאה ה-12, ראשון חסידי אשכנז, היה מגדולי דורו, התפרסם כחסיד וקדוש.
נולד בשפיירא לרבי קלונימוס הזקן בן למשפחת קלונימוס שהיגרה במאה ה-10 מאיטליה לגרמניה והעמידה במשך מאות שנים רבנים ומנהיגים בקהילות היהודיות בצפון איטליה ובאשכנז. לפי רבי אלעזר מגרמייזא בעת שנפטר אביו היה עדיין רבי שמואל נער צעיר ולכן סודות הקבלה עברו תחילה לרבי אלעזר החזן משפירא, וכאשר בגר רבי שמואל נמסרו לו אותם סודות.
רבי שמואל החסיד עמד בראש ישיבה בשפיירא, ועיקר עיסוקו היה בתורת הנסתר, בכוונות ובעבודת ה'. המהרש"ל כינה אותו "חסיד, קדוש ונביא". את דרכו זו המשיך אחריו בנו השני רבי יהודה שכונה אף הוא "החסיד". רבי שמואל החסיד הניח את התשתית לעבודתם של חסידי אשכנז והייתה לו השפעה רבה על התפתחותה של יהדות אשכנז. פרקיו הראשונים של ספר חסידים מיוחסים אליו. בנוסף חיבר חיבורים נוספים בנגלה ובנסתר, אך הם נשארו בכתב יד. שמו מוזכר בתוספות ובפירוש הרשב"ם. בנו הבכור, רבי אברהם, היה תלמידו בתורת הנגלה וכיהן כראש הישיבה בשפיירא.
י"נ אפשטיין ייחס אליו את הפירוש המיוחס לרש"י על דברי הימים. חיבר הושענא הנהוגה במנהג אשכנז המערבי ומתחילה "כהושעת אב המון". יש המייחסים לו גם את חיבור שיר הייחוד.
האגדה מספרת עליו שייצר לעצמו גולם שליווה אותו בנסיעותיו ושימש אותו אבל לא היה יכול לדבר.
סנופי וצ'ארלי בראון, פינאטס - הסרט
סנופי וצ'ארלי בראון, פינאטס - הסרט (באנגלית: The Peanuts Movie) הוא סרט אנימציה של חברת פוקס המאה ה-20 שיצא לאקרנים ב-6 בנובמבר 2015. הסרט מבוסס על סדרת הקומיקס פינאטס מאת צ'ארלס מ. שולץ ונחשב למחווה לספישל הטלוויזיה המיתולוגי ״חג המולד של צ'ארלי בראון״ אשר יצא לאקרנים לפני 60 שנים. חברת ההפצה של הסרט בישראל גלובוס מקס החליטה שלא להפיצו בגרסתו המקורית אלא רק בדיבוב לעברית.
דמויות הסרט
בעקבות ריבוי הדמויות הוחלט שלא יהיו דמויות חדשות בסרט. אולם דמויות נוספות כמו: פיפי אהובתו של סנופי, אולף, אחיו של סנופי צפויים להופיע בסרט.
גזוז (להקה)
גזוז הייתה להקת פופ ורוק ישראלית שהוקמה בשנת 1978 ופורקה בשנת 1979.
היסטוריה
מוזיקלית הציגה "גזוז" קו של רוק רך וידידותי, המושפע מרוק'נ'רול אמריקני של שנות השבעים, עטוף בעיבודים עשירים (קולות וסקציית כלי נשיפה) כשתפקידי השירה התחלקו בין גוב, סנדרסון, כהן ודיכנה. בדומה לכוורת, מילות השירים הרבו לכלול נושאים הומוריסטיים ומשחקי מילים ורבים מהם הפכו ללהיטים בתחנות הרדיו, בהם "רוני", "אמא ודני", "חללית", "תה עושה סחרחורת", ו"תשע בכיכר".
הלהקה השיקה את שיריה בקליפים ששודרו בתוכנית "עוד להיט". אלבומה הראשון של הלהקה, "גזוז", הכיל את הלהיטים: "תשע בכיכר", "היא לא תדע", "אמא ודני" ו-"גוביינא". האלבום נמכר ב-70,000 עותקים. הלהקה הספיקה להוציא אלבום נוסף בשם "גלגול שני", לפני שסנדרסון החליט על פירוקה ב-1979.
בעקבות הצלחת האלבום, נבחרה גזוז באותה שנה, 1979, ללהקת השנה במצעד הפזמונים התשל"ט של רשת ג'. בנוסף, נבחרה ללהקת השנה בתחום הבידור באירוע בחירת אנשי השנה של העיתון מעריב.
לאחר פירוק הלהקה
שיתוף הפעולה בין סנדרסון וגוב התחדש כעבור שנה, בלהקת "דודה".
בשנת 1990 יצא האלבום "20 הלהיטים" - האוסף היחיד של שירי הלהקה, שכלל את כל שירי האלבום הראשון "גזוז" וכן תשעה מתוך 13 שירי האלבום השני "גלגול שני", (כולל הקלטה מחדש של השיר "היא התיישבה ליד פסנתר" מ"גלגול שני"). בשנת 2002 יצאה מהדורה שנייה לאלבום אוסף זה, שכללה 6 שירים נוספים של הלהקה (מתוכם 3 שירים נוספים מ"גלגול שני" שלא ראו אור במהדורה הקודמת של האוסף).
הלהקה התאחדה פעמיים: בערד בשנת 1993, בהרכב חלקי אך עם אפרים שמיר בתור אורח מיוחד, ובשנת 1996 בתוכניתו של דני סנדרסון בערוץ הראשון (בהרכב כמעט מלא, ממנו נעדר רק דני פאר, ובתגבור של רועי זו-ארץ וניצן עין הבר שהיו נגניו של סנדרסון באותה תקופה). ב-2014 הופיעו סנדרסון, גוב וכהן במסגרת המופע "דני גידי וחברים" ובו הם שרו רבים מלהיטי הלהקה.
מחוות
בשנת 2009, לרגל שלושים שנה לפירוק הלהקה, העלו הקומיקאים גורי אלפי, רועי בר נתן וטלי אורן מופע מחווה ללהקה בו שרו רבים מלהיטיה. עקב הצלחת המופע יצאו השלושה לסיבוב הופעות נוסף בקיץ 2011, תחת השם "לכבוד הקיץ" (על שם אחד מלהיטי הלהקה) ואף הפיקו קליפ וידאו כמחווה לעטיפת התקליט הראשון. בחלק מן המופעים השתתף גם דני סנדרסון עצמו כזמר אורח והסיבוב ככלל זכה להצלחה.
סיימון ויליאמס (שחקן)
סיימון ויליאמס (באנגלית: Simon Williams; נולד ב-16 ביוני 1946) הוא שחקן אנגלי. ויליאמס ידוע בעיקר מהופעתו בסדרת הדרמה "על אדונים ומשרתים" בתפקיד ג'יימס בלאמי. הוא לרוב מגלם דמויות מהמעמד הבינוני-גבוה או אריסטוקרטים מהמעמד הגבוה. הוא מוכר גם מתפקידו כד"ר צ'ארלס קרטרייט בסיטקום "אל תחכה לי" וכסר צ'ארלס מריק בסדרת הדרמה הרפואית "הולבי סיטי".
ביוגרפיה
סיימון ויליאמס נולד בעיר וינדזור שבמחוז ברקשייר. הוריו היו השחקנים יו ויליאמס ומרגרט ויינר. אחיו הוגו ויליאמס הוא משורר, ואחותו פולי נשואה לשחקן נייג'ל הייברס שכיכב איתו בסיטקום "אל תחכה לי". ויליאמס התחנך בבית הספר הארו שבהארו און דה היל ברובע הארו שבמערב לונדון.
ויליאם למד משחק בתיאטרון רפרטוארי בוורת'ינג, בברמינגהאם ובבאת'. אחרי כן הצטרף לקבוצת התיאטרון "Theatre Workshop".
קריירה
ויליאמס הופיע במספר רב של מחזות בתיאטרון, וכמו כן ביים מספר מחזות. הופעתו הראשונה בטלוויזיה הייתה ב-1967 בסדרת הטלוויזיה "Man in a Suitcase". ב-1969 שיחק בתפקיד הראשי בסדרה "סלים ג'ון". פריצת הדרך בקריירה שלו הייתה ב-1971 כששיחק בתפקיד ג'יימס בלאמי בפרק "Board Wages" בסדרת הדרמה "על אדונים ומשרתים". הוא המשיך והופיע ב-37 פרקים של הסדרה עד הפרק הלפני אחרון "All the King's Horses" בשנת 1975. עוד ב-1975 שיחק בסדרה "Wodehouse Playhouse". בין השנים 1979 ו-1981 שיחק בתפקיד לורנס לוקאס בסדרה "Agony", ב-1995 הוא גילם שוב את אותה דמות בסדרה "Agony Again". בקולנוע השתתף ויליאמס בסרטים "The Touchables" (מ-1968), "The Breaking of Bumbo" (מ-1970), " The Blood on Satan's Claw" (מ-1971), "Three for All" (מ-1976), "The Incredible Sarah" (מ-1976), "ג'ברווקי" (1977), "The Uncanny" (מ-1977), "The Odd Job" (מ-1978), ובסרטים של פיטר סלרס "השבוי מזנדה" (1979) ו-"The Fiendish Plot of Dr. Fu Manchu" (מ-1980). עוד שיחק ב-1983 בתפקיד נייג'ל פנינגטון-סמיית' בתוכנית הטלוויזיה.
ב-1981 שיחק ויליאמס בתפקיד בודו בסדרת המדע בדיוני הקומית "Kinvig". ב-1985 החליף ויליאמס את השחקן ריצ'רד חפר בתפקיד ד"ר צ'ארלס קרטרייט בסיטקום "אל תחכה לי". הוא המשיך לשחק בסדרה במשך שלוש עונות עד ל-1990. עוד באותה תקופה הופיע בסדרת המשטרה "ג'ולייט בראבו", במיני-סדרה של "דוקטור הו" בשם "Remembrance of the Daleks" בתפקיד גילמור, בסדרה "Minder" ובפרק הפיילוט של "The Alleyn Mysteries" בתפקיד רודריק אליין. הוא גם השתתף בתפקיד אורח בסדרת הטלוויזיה "הרמז" בתפקיד קורבן הרצח, מר צ'פמן.
ברדיו שיחק ויליאמס בתפקיד קפטן הייסטינגס בתסכיתים אחדים, עיבודים לספריה שח אגאתה כריסטי בכיכובו של ג'ון מופאט בתפקיד הרקול פוארו.
בשנות התשעים והלאה הופיע ויליאמס בתפקידי אורח בסדרות טלוויזיה שונות בהן: "ברז'רק", "דנג'רפילד", "נשות המזנון", "סקרלט פימפרנל", "דיאל ופסקו", "נערות רעות", "חקירות המפקח לינלי", "Starhunter 2300", "קצוות מפוצלים", "הארטביט", " Family Affairs", "רופאים", "The Bill", "קינגדום" והסדרה "ראשון בין שווים". בשנת 1992 כיכב ויליאמס בסדרה "The Mixer" יחד עם ג'רמי קלייד. ב-1997 שיחק בסרט "מלחמת האופיום" בתפקיד צ'ארלס אליוט. ב-1994 השתתף ויליאמס בסדרה "Law and Disorder" בתפקיד ג'רלד טריג, ובשנים 2000 עד 2003 שיחק בתפקיד סר צ'ארלס מריק בסדרה הרפואית "הולבי סיטי". ב-2000 הופיע ויליאמס בתוכנית הרדיו של ה-BBC כ "Just a Minute". ב-2002 שיחק בסרט "The Gathering Storm", והופיע בגרסת אודיו של "דוקטור הו" בדרמה "Nekromanteia". ב-2008 הופיע ויליאמס בפרק בסדרת הריגול "ספוקס" בתפקיד הבנקאי סר פרנסיס דנהאם. ב-2009 השתתף בפרק בסדרה "חדר מיון" בתפקיד פרופ' דה סילבה, אביו של אחד הרופאים הצעירים ד"ר טובי דה סילבה. ב-2010 שיחק בתפקיד לורד גודווין בסדרת הטלוויזיה "מרלין" בפרק "The Changeling".
ב-2010 קרא ויליאמס שלושה שירים עבור התקליטור "We Will Remember Them" שיצא לאור על ידי הלגיון הבריטי המלכותי. ויליאמס כתב שני רומנים " Talking Oscars" ו-"Kill the Lights" וגם מספר מחזות. בנובמבר 2007 הופיע במחזה בתיאטרון ג'רמין סטריט הסמוך לכיכר פיקדילי בלונדון.
ויליאמס פעל למען קרן הצדקה לשחקנים Actors' Charitable Trust ועבור "דנוויל הול" במשך 30 שנה, ו-15 מתוכן היה יושב ראש שותף יחד עם השחקנית אנג'לה ת'ורן. הוא גם מקדיש מזמנו לקרן הצדקה של סר טרנס רטיגן, קרן המלך ג'ורג' החמישי לשחקנים ושחקניות, ולארגוני צדקה נוספים.
ב-2011 שיחק ויליאמס בתפקיד אורח בפרק בסדרת הטלוויזיה הקנדית "התעלומות של הבלש מורדוק". לכבוד התפקיד המוכר ביותר שלו נקרא הפרק "Downstairs, Upstairs".
בספטמבר ובאוקטובר 2011 חזר ויליאמס וגילם את הדמות של קפטן איאן גילמור בסדרת האודיו של "Big Finish Productions" שיצא לאור ביולי 2012. עונה נוספת הוקלטה באוקטובר 2012 ויצאה לאור ביוני 2013.
ב-2012 הופיע ויליאמס בעיבוד לתיאטרון של "מרכבות האש" המבוסס על הסרט באותו שם. הוא גילם את ראש הקולג' קאיוס בקיימברידג', תפקיד שמילא על המסך השחקן לינדזי אנדרסון.
ב-2015 שיחק ויליאמס בתפקיד ג'רמיה מוקסלי בסדרת הטלוויזיה של ה-BBC "האב בראון" בפרק "The Kembleford Boggart".
חיים אישיים
ויליאמס התחתן עם השחקנית בלינדה קרול, והיו להם שני ילדים, טאם ואיימי. בני הזוג התגרשו. ב-1986 הוא התחתן עם השחקנית לוסי פלמינג בתם של פיטר פלמינג וסיליה ג'ונסון, ואחייניתו של איאן פלמינג היוצר של ג'יימס בונד.
כלבים משחקים פוקר
כלבים משחקים פוקר (באנגלית: Dogs Playing Poker) היא סדרה של שמונה עשר ציורים מאת קסיוס מרסלוס קולידג' (Cassius Marcellus Coolidge): הראשון מ-1894, שישה עשר ציורי שמן נוספים שהוזמנו על ידי החברה המסחרית בראון וביגלו (Brown & Bigelow) לקידום מכירת סיגריות החל משנת 1903, וציור נוסף משנת 1910. כל הציורים בסדרה כוללים דמויות כלבים בעלי מראה אנושי, אך תשעת הציורים שבהם הכלבים ישובים סביב שולחן קלפים התפרסמו במיוחד בארצות הברית, ונודעו כדוגמה מובהקת לאמנות קיטש עממית.
המבקרת אנט פררה תיארה את ציורי "כלבים משחקים פוקר" כ"צרובים היטב... בתודעה האמריקאית כמייצגי תרבות ההמונים הזולה... בשל הפצה אינסופית על כל הסוגים של מוצרי השיווק."
הציור הראשון, "משחק הפוקר" משנת 1894, נמכר ב-18 בנובמבר 2015 בבית המכירות סותבי'ס בניו יורק, בעבור 658,000$.
הציורים
הציור משנת 1894 נקרא "משחק הפוקר" (Poker Game).
כותרות הציורים מסדרת בראון וביגלו ונושאיהם הם:
הציור האחרון בסדרה הוא משנת 1910, "Looks Like Four of a Kind" ("נראה כמו רביעייה").
חלק מהקומפוזיציות בסדרת הציורים התבססו על ציורים אחרים של משחקי קלפים, שצוירו על ידי אמנים כמו קאראווג'ו, ז'ורז' דה לה טור ופול סזאן.
ב-15 בפברואר 2005, העותקים המקוריים של A Bold Bluff ו-A Waterloo הוצגו למכירה פומבית כזוג, ונמכרו עבור 590,400$. התשלום הגבוה ביותר שניתן לפני כן על ציור של קולידג' היה 74,000$. המכירה של Poker Game בשנת 2015 בעבור 658,000$ היא כיום התשלום הגבוה ביותר על ציור מאת קולידג'.
בתרבות הפופולרית
בתרבות הפופולרית זכו הציורים לשפע של התייחסויות. בהם ניתן למנות את הסדרות "רוזאן", "חופשי על הבר", "משפחת סימפסון", "איש משפחה", "מופע שנות ה-70", "אנימניאקס", "ילד פוגש עולם", "צווארון לבן" ו"החיים היפים של זאק וקודי", הסרטים "למעלה", "מסביב לעולם בשמונים יום", "לוני טונס: חוזרים לאקשן" ו"רואה החשבון" והמשחקים "יומו של הטנטקל" ו"אינדיאנה ג'ונס ומסע הצלב האחרון".
ריינר קלימקה
ריינר קלימקה (בגרמנית: Reiner Klimke; 14 בינואר 1936 - 17 באוגוסט 1999) היה רוכב גרמני, שזכה בשש מדליות זהב ובשתי מדליות ארד ברכיבה אמנותית במשחקי הקיץ האולימפיים — שיא לאירועי רכיבה שנשבר מאז. הוא הופיע בשש אולימפיאדות מ-1960 עד 1988, למעט משחקי 1980 שהוחרמו על ידי מערב גרמניה.
קריירת רכיבה על סוסים
קלימקה חיקה את סגנונם של הארי בולדט (Harry Boldt) ושל גוסטף ראו (Gustaf Rau).
הוא זכה במדליית זהב קבוצתית בשנים 1964, 1968 (שניהם על הסוס דוקס), 1976 (כשהוא רוכב על מהמט), 1984 ו-1988 (שניהם עם אלריך), ובמדליית זהב אישית בשנת 1984 על אלריך (Ahlerich).
שתי מדליות הארד שלו הגיעו לאירועי היחידים ב-1968 וב-1976. קלימקה החזיק גם בשיא באליפות העולם, וזכה בשש מדליות זהב באירוע: שתי מדליות אישיות, ב-1974 על מהמט וב-1982 על אלריך, וארבע קבוצתיות: בשנים 1966, 1974, 1982 ו-1986.
באליפות אירופה, הוא היה אלוף בתחרות היחידים ב-1967, ב-1973, וב-1985, והיה חבר בשבע נבחרות גרמניה המערבית (1965, 1973, 1983 ו-1985) שזכו באליפות. קלימקה התחרה גם באיוונטינג (eventing) בתחילת הקריירה שלו. הוא היה חבר בנבחרת מערב גרמניה באיוונטינג, שזכתה באליפויות אירופה 1959, וסיים 18 בתחרות היחידים באולימפיאדת הקיץ של 1960. הוא גם זכה בפרס הגרנד פרי בתחרות קפיצות ראווה בברלין.
חיים אישיים
ריינר קלימקה היה בנם של פסיכולוג ונוירולוג. עם אשתו, רות (גם היא קופצת ראווה ורוכבת אמנותית), היו לו שלושה ילדים. בתו אינגריד מתחרה באיוונטינג וברכיבה אמנותית; היא זכתה במדליית זהב באולימפיאדת הקיץ 2008, עשרים שנה לאחר הזהב האולימפי האחרון של אביה. בנו מייקל גם הוא מתחרה ברמת גרנד פרי ברכיבה אמנותית.
מלבד הפעילות הספורטיבית שלו, לקלימקה היה תואר במדע המדינה ומשפטים מאוניברסיטת מינסטר, והוא ניהל משרד עורכי דין. מלבד זאת, היה חבר במספר ועדות, כולל ועדת השיפוט של פדרציית הרכיבה הבינלאומית (FEI), והיה חבר הלנדטאג של נורדריין-וסטפאליה מטעם המפלגה הנוצרית-דמוקרטית הגרמנית בשנים 1990 עד 1995. קלימקה נפטר מהתקף לב בגיל 63 במינסטר, עיר לידתו.
אוגורי סיסטמס
אוגורי סיסטמס בע"מ, המוכרת במותג Augury היא חברה פרטית ישראלית המפתחת ומייצרת חיישנים ותוכנה לפיקוח על תקינותן של מכונות תעשייתיות.
היסטוריה
החברה נוסדה במרץ 2012 על ידי סער יוסקוביץ' (מנכ"ל החברה), בוגר הטכניון בהנדסת חשמל ופיזיקה, וגל שאול (CTO), בוגר הטכניון במדעי המחשב. החברה מפתחת ומייצרת חיישנים ותוכנה לפיקוח על תקינותן של מכונות תעשייתיות. חיישני החברה קולטים באופן רצוף נתונים מהמכונות, כגון צליל (הרעש שמשמיעה המכונה), טמפרטורה וקרינה אלקטרומגנטית, ולפי נתונים אלה תוכנה מזהה תקלה בפעילות של מכונה ומתריעה על כך, ובכך מאפשרת את איתור התקלה בשלב מוקדם, ומצמצמת את הנזק שעלול להיגרם. מוצרי החברה הם שילוב של אינטרנט של הדברים עם בינה מלאכותית. עם ענפי התעשייה שבהם פעילה החברה נמנים תעשיית המזון והמשקאות, כימיה, פרמצבטיקה, נייר ועוד. הכנסות החברה מבוססות על דמי מנוי לכל מכונה שבה מותקנים החיישנים שלה. עם לקוחות החברה נמנים קולגייט-פלמוליב, פפסיקו, נסטלה, כי"ל, תנובה, חברת החשמל לישראל, מקורות ועוד. לחברה מרכזי פיתוח בחיפה ובת"א, ומשרד שיווק בניו יורק. באוקטובר 2021 הועסקו בה יותר מ-220 עובדים.
גיוס הון
בגיוס ראשוני באוקטובר 2014 גייסה החברה שני מיליון דולר.
באוגוסט 2015 גייסה החברה 7 מיליון דולר.
ביוני 2018 גייסה החברה 17 מיליון דולר.
בינואר 2019 גייסה החברה 25 מיליון דולר, ורכשה את חברת ההזנק האמריקאית Alluvium.
באוקטובר 2020 גייסה החברה 55 מיליון דולר.
באוקטובר 2021 גייסה החברה 180 מיליון דולר לפי שווי של יותר ממיליארד דולר (אחרי הכסף), ובכך הפכה לחד-קרן.
ב-2021 זכתה החברה בפרס אטלס.
הערות שוליים
Augury (company)
פול ברייטנר
פול ברייטנר (בגרמנית: Paul Breitner, נהגה פאול ברייטנר; נולד ב-5 בספטמבר 1951 בקולברמור שבבוואריה) הוא כדורגלן עבר גרמני ששיחק בעמדות מגן וקשר. ברייטנר נחשב לאחד מהשחקנים הבולטים בכדורגל הגרמני בשנות ה-70 וראשית שנות ה-80 והשתתף ב-48 משחקים במדי נבחרת גרמניה המערבית, אם כי נחשב גם לשחקן בעייתי במיוחד מבחינת משמעתית.
קריירה
ברייטנר החל את הקריירה שלו בקבוצת באיירן מינכן ב-1970. קריירת המשחק שלו נמשכה 13 שנים וקבוצותיו העיקריות היו באיירן (בשנים 1970-1974 ו-1978-1983) וריאל מדריד (בשנים 1974-1978). הוא שיחק במשך תקופה קצרה גם באיינטרכט בראונשווייג. בתחילת דרכו שיחק ברייטנר בהצלחה בתור מגן שמאלי שמרבה לתמוך בהתקפות, והבקיע לעיתים שערים מעמדת הקישור הימני כאשר ניסה להדוף את התקפת הקבוצה היריבה כבר מאזור רחבת העונשין שלה עצמה. בהמשך הקריירה שלו התקבע ברייטנר בתפקיד הקשר, והפך לאחד מהקשרים הטובים ביותר בעולם בתחילת שנות ה-80.
ההישג הגדול הראשון של ברייטנר בין שלל ההצלחות שרשם בקריירה הגיע כאשר היה שותף לזכייתה של נבחרת גרמניה המערבית ביורו 1972, בגיל 21 בלבד. שנתיים מאוחר יותר הוא זכה עם הנבחרת גם במונדיאל 1974. במשחק הגמר של הטורניר, שנערך במינכן נגד נבחרת הולנד, הבקיע ברייטנר את השער הראשון של קבוצתו בבעיטת עונשין. יחד עם פרנץ בקנבאואר וברטי פוגטס הוא יצר שילוב הגנתי מוצלח בנבחרת הגרמנית שהרבה לסכל את התקפות ההולנדים ולמנוע מהם להבקיע שערים.
לאחר המונדיאל עבר ברייטנר לריאל מדריד הספרדית, ובעקבות מהלך זה החליט לפרוש מנבחרת גרמניה. ב-1977 הוא חזר לגרמניה, לקבוצת איינטרכט בראונשווייג, וכעבור שנה שב לבאיירן מינכן. ברייטנר נותר מחוץ לסגל הנבחרת הלאומית עד ל-1981, עת שוכנע על ידי מאמנה, יופ דרוואל, לשוב לשחק בה. ברייטנר העפיל עם הנבחרת לגמר מונדיאל 1982 ואף הבקיע שער במשחק הגמר מול נבחרת איטליה, שלא מנע את הפסד נבחרתו. בעקבות הישג זה ברייטנר הוא אחד מחמישה שחקנים שכבשו בשני משחקי גמר של גביע העולם, כאשר הארבעה האחרים שעשו זאת הם פלה, ואוה, זינדין זידאן וקיליאן אמבפה.
במהלך הקריירה שלו זכה ברייטנר בתארים רבים גם ברמת המועדונים: חמש אליפויות בגרמניה (בשנים 1972-1974, 1980 ו-1981), הגביע הגרמני (בשנים 1971 ו-1982) וגביע אירופה לאלופות ב-1974 עם באיירן מינכן, וכן שתי אליפויות ספרד (בשנים 1975 ו-1976) וגביע המלך הספרדי ב-1975 עם ריאל מדריד. מבחינה אישית זכה ברייטנר בתואר כדורגלן השנה בגרמניה ב-1981 ובאותה שנה סיים במקום השני בבחירות לכדור הזהב. בתקופתו בבאיירן מינכן יצר ברייטנר שותפות יעילה במיוחד יחד עם קרל היינץ רומניגה, כאשר השילוב בין השניים זכה לכינוי "ברייטנגה" (Breitnigge). בשנת 2004 נבחר ברייטנר לרשימת 125 הכדורגלנים החיים הטובים בעולם.
ברייטנר היה ידוע גם בשל כך שהרבה להשמיע את עמדותיו האישיות בקשר לעניינים פוליטיים וחברתיים. כחמש-עשרה שנים לאחר פרישתו, ב-1998, הוכרז ברייטנר על ידי נשיא התאחדות הכדורגל הגרמנית כמאמן החדש של נבחרת גרמניה, אך ההחלטה למנותו שונתה 17 שעות לאחר מכן. במרץ 2007 הצטרף ברייטנר לצוות המקצועי של באיירן מינכן, והוא משמש בתפקיד יועץ לענייני כדורגל במועדון. הוא משמש גם כפרשן כדורגל.
Streptococcus pneumoniae
Streptococcus pneumoniae, הידוע גם כפנאומוקוק או פנוימוקוק, הוא חיידק נקד גרם חיובי המהווה את הגורם העיקרי של דלקת ריאות ואחד הגורמים של דלקת קרום המוח, דלקת אוזניים ואלח דם.
מחקר בצה"ל מצא שחיידק ה-Streptococcus pneumoniae עובר ברוק כאשר שותים מאותם כלים. שכיחות גדולה של העברת החיידק נמצאה בטירונות.
קיים חיסון נגד Streptococcus pneumoniae, ובשנת 2008 הוא נכלל בסל התרופות לילדים בסיכון לזיהומים חודרניים והומלץ לכל הילדים עד גיל שנתיים, אך לא מומן עבורם. משנת 2010 הוא נכנס לחיסוני השגרה בישראל וניתן בגיל חודשיים, ארבעה חודשים ושנה. למבוגרים הומלץ חיסון לאלו שעברו כריתת טחול ובעלי מחלות המדכאות את המערכת החיסונית. בארצות הברית מקובל לתת חיסון פרבנאר נגד שבעה זנים של החיידק לכלל הילדים, החל משנת 2004. מחקר שבוצע בארצות הברית מצא שהחיסון הוריד משמעותית את השימוש באנטיביוטיקה ואת הביקורים אצל רופאים.
אנרי השני, מלך נווארה
אנרי השני, מלך נווארה (בצרפתית: Henri II d'Albret de Navarre, 18 באפריל 1503 - 25 במאי 1555), היה מלך נווארה בין השנים 1517–1555.
ביוגרפיה
שני ניסיונות להשתחרר מהשלטון הספרדי נעשו בשנים 1516 ו-1521, והניסיון בשנת 1521 היה הקרוב ביותר להשגת העצמאות. כשהתקרב לפמפלונה צבא השחרור, תחת פיקודו של גנרל אספארוס, התמרדו האזרחים בעיר, וצרו על מבצרו החדש של המושל הצבאי איגנסיו דה לויולה. טודלה וערים אחרות הצהירו אף הן על נאמנותן לבית אלברה. הצבא הנווארי-בֶּאַרְנֶזִי (מבארן שמצפון לפירנאים) אכן הצליח לשחרר את כל הממלכה, וקסטיליה הייתה עסוקה בלפתור את הבעיה שנוצרה כתוצאה ממרד הקומונרוס. אך המרד הקסטיליאני הובס באותו הזמן שהחלה הפלישה של הצבא שבא מצפון לפירנאים. כתוצאה מכך, גנרל אספארוס עמד מול צבא קסטיליאני ענק ומאוחד אשר הביס את המרד הנווארי בקרב נואיין ב-30 ביוני 1521.
בשנת 1525 נפל אנרי בשבי בקרב פאביה, אך הוא הצליח להימלט במסווה ובשנת 1526 התחתן עם מרגריט מאנגולם, אחותו של פרנסואה הראשון, מלך צרפת ואלמנתו של שארל הרביעי, דוכס אלנסון. בשנת 1530, לאחר הסכם קמברה בין קסטיליה לצרפת, פינה קרלוס הראשון, מלך ספרד את נווארה תחתית בצפון נווארה, ואנרי חזר והשתלט עליה.
אנרי אהד את ההוגנוטים, ודבר באופן רהוט ספרדית וצרפתית. ב-25 במאי 1555 מת אנרי באגטמו, ובתו ז'אן השלישית, מלכת נווארה עלתה לשלטון במקומו. נכדו היה אנרי הרביעי, מלך צרפת, שעלה לשלטון בצרפת בשנת 1610, והיה המלך הראשון מבית בורבון.
משפחתו
בשנת 1526 התחתן אנרי עם מרגריט מנווארה, ממנה נולדו לו שני ילדים:
אוניברסיטת המדינה של אוהיו
אוניברסיטת המדינה של אוהיו (באנגלית: Ohio State University; בראשי תיבות: OSU; בקיצור: Ohio State) היא אוניברסיטה ציבורית באוהיו שבארצות הברית. האוניברסיטה נוסדה ב-1870 והיא מהאוניברסיטאות הגדולות ביותר בארצות הברית עם מעל 67,000 סטודנטים ב-2021. לפי דירוג שאנגחאי למוסדות האקדמאים הטובים ביותר בעולם נמצאת האוניברסיטה במקום ה-101–150, נכון לשנת 2021.
היסטוריה
האוניברסיטה נוסדה ב-1870 בשם הקולג' לחקלאות ומכונות של אוהיו, על קרקע שהוקצתה למדינת אוהיו מהמממשל הפדרלי האמריקאי. ב-1873 החל מחזור ראשון של 24 סטודנטים לתואר ראשון ללמוד בשעריה. ב-1878 שינה המוסד את שמו לאוניברסיטת המדינה של אוהיו (באנגלית: The Ohio State University) כשהמילה "The" כלולה באופן רשמי בשמה, ומאז מודגשת על ידי בוגריה. ב-1886 העניקה לראשונה האוניברסיטה תוארי מוסמך וב-1890 תוארי דוקטור. ב-1916 צורפה האוניברסיטה לאיגוד האוניברסיטאות האמריקניות וחברה באיגוד אוניברסיטאות המחקר.
ב-28 בנובמבר 2016 ביצע סטודנט מוסלמי מסומליה שזיהה עצמו עם המדינה האסלאמית, פיגוע דריסה משולב עם פיגוע דקירה ברחבי הקמפוס ופצע 11 בני אדם בטרם נורה למוות.
האוניברסיטה היא מהגדולות בארצות הברית וב-2016 היו רשומים בה 66,046 סטודנטים מהם 59,482 בקמפוס הראשי בקולומבוס.
קמפוס ומבנים
מערכת הספריות של האוניברסיטה היא בין הגדולות בעולם וכוללת 55 ספריות וארכיונים. בהם נמצאת הספרייה המרכזית של האוניברסיטה, על שם ויליאם אוקסלי תומפסון שנפתחה ב-1913. בפיקוח האוניברסיטה נמצא לקסיקון הספרות העברית החדשה.
באוניברסיטה שוכני מספר מוזיאונים ומרכזי אמנות, בהם:
ספורט
קבוצות הספורט של האוניברסיטה מתחרות תחת הכינוי Buckeyes (עץ ערמון אמריקאי), כשם כינויים של תושבי מדינת אוהיו. לאורך השנים זכו נבחרות האוניברסיטה באליפויות רבות של ה-NCAA בהם בשחייה תחרותית, כדורסל, בייסבול, חתירה, גולף, אתלטיקה, סיף, כדורעף והתעמלות מכשירים. כמו כן זכתה נבחרת הפוטבול של האוניברסיטה פעמים רבות באליפות הארצית.
אצטדיון הפוטבול של האוניברסיטה, אוהיו סטדיום, הוקם ב-1922, הוא אחד מאצטדיוני הספורט הגדולים בעולם ומכיל כ-105,000 מקומות.
בין האתלטים הידועים שהתמודדו מטעם האוניברסיטה היה ג'סי אוונס, שבזמן היותו סטודנט באוניברסיטה במסגרת תחרות הביג 10 (Big Ten Conference) של 1935 קבע שלושה שיאי עולם והשווה עוד אחד, בפרק זמן של 45 דקות.
גשר ביר-חכים
גשר ביר-חכים (בצרפתית: Pont de Bir-Hakeim), היה ידוע בעבר בשם גשר פסי (Pont de Passy) הוא גשר החוצה את נהר הסן בפריז, צרפת. הוא מחבר בין הרובע החמישה-עשר לרובע השישה-עשר של פריז, ועובר באי הברבורים (île aux Cygnes), אי מלאכותי על נהר הסן.
הגשר הוא הגשר השני שנבנה במקום זה. הוא נבנה בין השנים 1903 ל-1905, והחליף גשר מוקדם יותר שנבנה במקום בשנת 1878. ביר-חכים הוא גשר פלדה קשתי, אורכו 237 מטר ורוחבו 24.7 מטר.
הגשר תוכנן על ידי האדריכל ז'אן-קאמיל פורמיז'ה (Jean-Camille Formigé), שתכנן בפריז גם את גשר אוסטרליץ, את גן Serres d'Auteuil ואת הפארק שלמרגלות בזיליקת הלב הקדוש. כמו כן שיפץ את אמפיתיאטרון ארל ואת התיאטרון הרומי העתיק של אורנז'.
הגשר כולל שני מפלסים - האחד לכלי רכב ולהולכי רגל, והשני משמש מעבר לקו 6 של המטרו. מעבר הרכבת נתמך על ידי אכסדרת מתכת, מלבד בנקודה שבה הגשר חולף על אי הברבורים, שם נתמכת המסילה על ידי קשת. לוחות זיכרון רבים מעטרים את הגשר, כולל מספר לוחות המוקדשים לחיילים שנפלו בבלגיה במהלך מלחמת העולם השנייה.
בנוסף, הקשת המרכזית של הגשר, בגובה הקרקע של האי, מעוטרת בארבעה פסלי אבן גדולים, שבנויים כתבליט, והם פסלי "מדע" ו"עבודה" שיצר ז'ול-פליקס קוטאן (Jules-Felix Coutan), ופסלי "חשמל" ו"מסחר" שיצר ז'אן אנטואן אינז'לברט (Jean Antoine Injalbert).
במפלס הכביש של הגשר נבנה גם אזור בלוודרה, היכן שהגשר חוצה את אי הברבורים, דרכה ניתן להשקיף על קצהו המזרחי של האי. בנקודה זו אף ניצב פסל הנקרא "התקומה הצרפתית".
הגשר נקרא במקור "גשר פסי" (על שם קומונת פסי, אליה הוא מגיע), ובשנת 1948 שונה שמו כדי להנציח את קרב ביר חכים, שבו לחמו כוחות צרפת החופשית נגד כוחות קורפוס אפריקה הגרמניים ב-1942.
הגשר כיכב בסרטים רבים, ובהם מעלית לגרדום, זאזי במטרו, טנגו אחרון בפריז, אוצר לאומי: ספר הסודות והתחלה.
מקלארן 675LT
מקלארן 675LT (באנגלית: McLaren 675LT) הייתה מכונית ספורט במרכב קופה, בעלת שתי מקומות ישיבה, שיוצרת על ידי מקלארן אוטומוטיב בין השנים 2015 ל-2017. היא הוצגה בתערוכת הרכב הבינלאומית של ז'נבה במרץ 2015. במרץ 2020 חשפה מקלארן את המקלארן 765LT, גרסה מיוחדת למקלארן 720s.
עיצוב
העיצוב החיצוני והפנימי הוא עיצוב GT, אלמנטיי עיצוב רבים "נלקחו" ממקלארן F1, כנף אחורית קטנה, שני אגזוזים לכיוון מעלה. פנים המכונית מורכב בעיקרו מסיבי פחמן להורדת המשקל.
מפרט טכני
היא כוללת מנוע בנזין V8 צילינדרים בנפח 3.8 ליטרים המספק כ-675 כוחות סוס ב-7,100 סל"ד ומומנט מרבי של 71.4 קג"מ בין 5,500 ל-6,500 סל"ד . תיבת הילוכים רובוטית בעלת שבעה הילוכים. היא מאיצה מ-0 ל-100 קילומטרים לשעה בתוך 2.9 שניות ומגיעה למהירות מרבית של 330 קילומטרים לשעה.
מקלארן 675LT ספיידר
גרסת הגג הנפתח לגרסה הבסיסית. המנוע אותו מנוע אך המהירות המרבית היא 330 קמ"ש עם גג סגור או 326 קמ"ש עם גג פתוח. היא הוצגה בדצמבר 2015.
2019 בישראל
2019 בישראל היא השנה בה מדינת ישראל ציינה 71 שנים להקמתה.
נפטרו
(קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2019)
{{טורים }}
הנותאיזם
הנותאיזם (מיוונית: εἷς θεός - אל אחד) הוא מונח תאולוגי הבא לתאר תהליך באמונה הדתית או שלב אמוני בין פוליתאיזם לבין מונותאיזם.
המונח נטבע על ידי פרידריך וילהלם יוזף פון שלינג על מנת לתאר גרסה מוקדמת של מונותאיזם. מאקס מילר היה מי שהביא את המושג לתודעת הציבור, במטרה לציין אמונה באל אחד במקביל להכרה כי קיימים אלים נוספים. הרעיון המרכזי הוא שפולחן או אמונה באל כלשהו יכולים להתייחס להיבט אחד מסוים שלו, בעוד שבמקום או בזמן אחר ההתייחסות לאותו אל יכולה לייצג היבט אחר.
רעיון ההנותאיזם מתנגד לאמונה בעליונות אחד ההיבטים של האל על פני ההיבטים האחרים, ותומך ברעיון שאל יכול להתקיים בצורות רבות בו זמנית. לכן, קיום צורות פולחן שונות לאלים בעלי שמות שונים, לא מוגדר כפוליתאיזם. הנותאיזם נחשב לעיתים לגרסה מורכבת של מונותיאיזם, בכך שהוא מאפשר לאדם להאמין באל מסוים אחד בלי לשלול צורות שונות ואחרות של שמות, כינויים, או התגלויות המתייחסות לאותו אל.
מימוש הרעיון היה בקיסרות הרומית, כאשר הוחל בתהליך סינקרטיזם של אלים. אלים שונים בעלי מכנה משותף עברו תהליך שבסופו הם נחשבו כבעלי אותן תכונות. למשל כל אלות האם הגדולה, הפיריון, הטבע והאדמה, עשתרת (ועשתר), אפרודיטה, ונוס, קיבלי ודומות להן קיבלו מאפיינים זהים ופולחן זהה אף כי עבדו אותן בשמותיהן השונים במקומות שונים.
כך גם אלי השמש השונים (בהם תמוז, אדוניס, מיתרה, אפולו, הליוס, רע) התמזגו לאל אחד שמאפיינים שונים של פולחנו (למשל יום אדוננו שהוא יום ראשון) עברו לאמונה הנוצרית.
מושג האווטאר בתרבות ההינדית הוא איחוד של מספר אלים לאל אחד. כל מאמין יכול לעבוד את ההתגלמות הקרובה אליו יותר וכל ההתגלמויות הן אל אחד.
ביארנה ריס
ביארנה ליקגארד ריס (בדנית: Bjarne Lykkegård Riis; נולד ב-3 באפריל 1964) הוא לשעבר רוכב אופני כביש וכיום מנהל ספורטיבי דני. ריס הוא מנצח טור דה פראנס 1996 וזה ההישג הבולט בקריירה שלו, עם ניצחון זה הפך ריס לדני הראשון לנצח במרוץ. הוא ניצח את מרוץ אמסטל גולד ב-1997 והוא אלוף דנמרק ב-1992, 1995 ו-1996. ב-25 במאי 2007, הודה ריס שהשתמש בחומרי אימרוץ במהלך טור דה פראנס 1996, אותו ניצח, בעקבות כך, לא הוכר יותר ריס כמנצח המרוץ. אך ב-יולי 2008, הוחזר לו התואר אך עם דגש על שימושו בחומרי אימרוץ.
ביוגרפיה
ריס נולד בהרנינג, בנו של ריס, תומאס ניבו ריס היה גם רוכב מקצוען, אך לא הגיע להישגים גדולים.
השנים הראשונות
ריס החל לרכוב בקבוצת "רולאנד" הבלגית ב-1986, ב-1987 עבר לקבוצת לוקאס, גם היא מבלגיה. תחת שתי הקבוצות לא רשם ריס הישגים גדולים. בשתי העונות הבאות הוא רכב בקבוצת טושיבה ו"סופר יו" הצרפתיות. במדי סופר יו, הוא ניצח קטע בג'ירו ד'איטליה ועזר ללורן פינון לנצח את המרוץ. ריס השתתף לראשונה בטור דה פראנס, כשהוא עוזר לאותו פינון לסיים שני, 8 שניות אחרי גרג למונד.
הניצחון בטור דה פראנס
ב-1994, עבר ריס לקבוצת "Gewiss - Ballan" האיטלקית. לטור דה פראנס הגיע ריס כשהוא חולה, אך הספיק לנצח את הקטע ה-13 לאחר בריחת סולו. הוא סיים שוב במקום התשיעי באליפות העולם. ב-1995, ריס ניצח בפעם השנייה את אליפות דנמרק. הוא התחרה בטור דה פראנס וערך את ההופעה הטובה ביותר שלו עד כה במרוץ, כשהוא מסיים במקום השלישי, 6:47 דקות ממיגל אינדוראין המנצח. עם הישג זה הפך ריס לדני הראשון לעמוד על הפודיום בטור. לאחר הטור דה פראנס, ניצח ריס את הטור של דנמרק.
לאחר ההופעה המרשימה בטור, חתם ריס בקבוצת טלקום הגרמנית, בה המשיך לרכוב עד סוף הקריירה שלו. ריס חתם בקבוצה במטרה לנצח את הטור דה פראנס. לפני הטור, ניצח את אליפות דנמרק ואת אליפות דנמרק בנגד השעון. בקטע הפרולוג של סיים ריס במקום השישי, 11 שניות אחרי אלכס צילה המנצח. ריס שמר על המקום שלו בעשירייה הראשונה הכללית בקטעים הבאים שהיו מישוריים. בקטע ה-8 שהיה קטע נגד השעון השני במרוץ, סיים ריס במקום השני, 35 שניות אחרי יבגני ברזין המנצח. בעקבות כך עלה למקום השני הכללי, גם אחרי ברזין. בקטע ה-9 שהיה קטע הררי וקצר של 46 קילומטרים, ניצח ריס את השלב ובעקבות כך עלה למקום הראשון הכללי, כשהוא עוקף את ברזין. ריס שמר על הפער שלו בקטעים הבאים, בקטע ה-16, ריס הגדיל את הפער שלו משמעותית לאחר שניצח את השלב. בדירוג הכללי הוא הגדיל את הפער שלו ל-2:42 דקות מאברהם אולנו במקום השני ו-2:54 דקות מטומי רומינגר במקום השלישי. בקטע למחרת שהיה הקטע הארוך ביותר במרוץ (267 קילומטרים), חבר ריס ללורן דופווה משווייץ בקדמת המרוץ, השניים שרדו עד הסיום כשדופווה גובר על ריס בספרינט הסיום אך בתמונת הדירוג הכללי ריס רק הלך והגדיל את הפער שלו, כשבן קבוצתו, יאן אולריך ניצב במקום השני עם פער של 3:59 דקות ורישאר וירנק במקום השלישי עם פער של 4:25 דקות. בקטע ה-20 שהיה נגד השעון, ניצח אולריך את הקטע בפער של 2:18 דקות מריס שסיים רביעי. אך זה לא הספיק לאולריך שנשאר במקום השני עם פער של 1:41 דקות מריס, כשוירנק סוגר את הפודיום במקום השלישי בפער של 4:37 דקות. בעקבות כך ניצח את המרוץ והפך לדני הראשון שמנצח את הטור דה פראנס וגרנד טור בכללי, הוא גם סיים שני בקטגוריית ההרים ושביעי בקטגוריית הנקודות. לאחר הטור, נכלל בסגל דנמרק לאולימפיאדת אטלנטה, הוא סיים במקום ה-87 את מרוץ הכביש ובמקום ה-16 את מרוץ נגד השעון. באוקטובר ניצח ריס את המרוץ החד יומי "קופה סאבטיני" וסיים במקום ה-10 באליפות העולם.
ב-1997, ניצח ריס את הקלאסיקה מרוץ אמסטל גולד. ריס הגיע לטור דה פראנס באותה שנה כפייבוריט לניצחון בעקבות ניצחונו בשנה שעברה, אך הראה יכולת ירודה לאורך כל המרוץ כשבן קבוצתו יאן אולריך מראה יכולת הרבה יותר טובה, לבסוף אולריך גם ניצח את המרוץ בפער של 26:34 דקות מריס במקום השביעי.
בטור דה פראנס 1998, ריס כבר שימש כפועל של אולריך שסיים במקום השני. בעוד ריס מסיים במקום ה-11. בעונת 1999 ריס לא השיג הישגים בולטים, אך במהלך הטור דה סוויס התרסק וסבל מפציעות שונות שאילצו אותו לפרוש בשנת 2000, בגיל 36.
קריירה כמנהל ספורטיבי
לאחר הפרישה החליט ריס להתחיל לפתח קריירה בתור מנהל ספורטיבי ועבר לקבוצת CSC הדנית, בה שימש כמנג'ר עד שנת 2016. הישגיה הבולטים של הקבוצה תחת ריס היו הניצחון של איוואן באסו בג'ירו ד'איטליה 2006, טור דה פראנס 2008 עם קרלוס סאסטרה, טור דה פראנס 2010 עם אנדי שלק ווואלטה אספנייה 2012 עם אלברטו קונטדור. כיום ריס הוא המנהל הספורטיבי של קבוצת NTT Pro Cycling.
פרשיות סימום
לאחר שאריק צאבל, רולף אלדאג, ברט דיץ, כריסטיאן הן ואודו בולטס (שותפיו לקבוצה כרוכבים בטלקום) הודו בשימוש ב-EPO ב-2007, גם ריס בעצמו הודה בכך שעשה "טעויות" בעברו ונטל בין השנים 1993–1998 קורטיזון, EPO והורמון גדילה. ריס אף אמר שהוא קנה והזריק EPO בעצמו ושהמנהל הספורטיבי של טלקום, וולטר גודפורט, העמיד פנים שהוא לא שם לב לכך. בעקבות כך, ב-25 במאי 2007 הופסק להיות מוכר על ידי מארגני המרוץ כמנצח הטור. ביולי 2008 התואר הוחזר לו, אך עם דגש על שימוש בולט בסמים.
גאוגרפיה של אלג'יריה
אלג'יריה היא מדינה בצפון אפריקה, או במגרב, השוכנת לחופו של הים התיכון. היא גובלת בתוניסיה ובלוב ממזרח, בניז'ר מדרום-מזרח, במאלי ובמאוריטניה מדרום-מערב ובמרוקו, לרבות סהרה המערבית, ממערב. זו המדינה הגדולה ביותר באפריקה מבחינת שטח. עיקר האוכלוסייה מתרכזת על רצועת חוף הים התיכון בצפון המדינה. דרומית לרצועה זו מתנשא רכס הרי האטלס המשתפל אל הים, אולם רוב שטח המדינה משתרע על פני מדבר סהרה. עיר הבירה אלג'יר היא העיר הגדולה והמאוכלסת ביותר במדינה.
עם גודל של כמעט 2.4 מיליון קמ"ר, אלג'יריה היא המדינה הגדולה בשטחה באפריקה, והעשירית בגודל שטחה בעולם. גודלה כה רב, עד שאילו היינו מציבים אותה ביבשת אירופה, היא הייתה יכולה להכיל בתוכה את שטחיהן של המדינות גרמניה, צרפת, איטליה, בריטניה ופולין.
גבולות
קו החוף של אלג'יריה לאורך הים התיכון בצפונה הוא 998 ק"מ. במזרחה אלג'יריה גובלת בתוניסיה לאורך 965 ק"מ ובלוב לאורך 982 ק"מ. בדרום-מזרח היא גובלת בניז'ר לאורך 956 ק"מ. בדרום-מערב היא גובלת במאלי לאורך 1,376 ק"מ ובמאוריטניה לאורך 463 ק"מ. במערב היא גובלת במרוקו לאורך 1,601 ק"מ, מתוכם 42 ק"מ הם הגבול עם סהרה המערבית.
שטחה של אלג'יריה נע בין מעט מעל קו רוחב 37° צפון לקו רוחב 19° צפון ובין קו אורך 12° מזרח לקו אורך 9° מערב. נקודות הקצה מבחינה גאוגרפית:
פני השטח
שטחה הכולל של אלג'יריה הוא 2,381,741 קמ"ר, דבר המציב אותה כמדינה הגדולה ביותר באפריקה, ומהגדולות בשטחן בעולם. עם זאת, שטח מקורות המים באלג'יריה הוא אפסי.
הרי האטלס
רכס הרי האטלס הנמצא בשטח אלג'יריה הוא חיץ טבעי בין מדבר סהרה לים התיכון. הרכס נחלק לשתי שרשראות, אטלס התל ואטלס הסהרה, שביניהן משתרעת הרמה הגבוהה דמוית הערבה. השרשרת הנמוכה מבין השתיים היא אטלס התל, הנושקת לים התיכון ואשר נמשכת מגבול מרוקו עד להרי אוראס במזרח. באזור זה מתרכזת מרבית אוכלוסיית המדינה. במזרח השרשרת מתנשאים הרי אל-קבאאל (קבילייה), הגדולים והקטנים.
גובהה של הרמה הגבוהה נע בין 1,300 מ' מעל פני הים במערב ל-400 מ' במזרח. הרמה מאוד צחיחה, עד כדי כך שלעיתים היא נחשבת חלק מהסהרה. בעונות הגשומות זורמים בה נחלי אכזב היוצרים מלחות. הרמה מכוסה קרקעות סחף מבליית ההרים סביבם, וברחביה מפוזרים רכסים קטנים המשנים את צורת הנוף המונוטונית.
שרשרת אטלס הסהרה מורכבת משלוש שרשראות הרים קטנות יותר: קסור, עמור ואולאד נאיל. בהרים אלה יורדים יותר משקעים מאשר ברמה הגבוהה וצומחים בהם שטחי מרעה רבים יותר. הנחלים המנקזים הרים אלה משקים את נאות המדבר מדרום לשרשרת זו, בקצה הצפוני של הסהרה.
הקצה המזרחי של הרי האטלס הוא הרי אוראס, זוהי שרשרת הרים מבודדת יחסית ברכס האטלס ובה חיים חיי נוודות שבטי שאויה (אמאזיגים).
מדבר סהרה
רבע משטח הסהרה באלג'יריה מכוסה בימות חול (ארג). הגדולה שבהן היא ימת החול המזרחית הגדולה, שבה דיונות בגובה של 2 עד 5 מטרים עומדות במרחק של 40 מ' אחת מהשנייה. ימת חול גדולה נוספת היא המערבית הגדולה, שבה לא מתגוררת אוכלוסיית קבע ואף אין סלולים דרכה כבישים. יתר השטח מכוסה ברובו במשטחים סלעיים הנקראים חמדה (ברבים חומוד). ברביע הדרום-מזרחי של הסהרה האלג'יראית מתנשאים רכסי טאסילי נאג'ר, שבו אתרי אמנות סלע, והרי אהגר, הכוללים את ההר הגבוה ביותר באלג'יריה, הר תאהאת, שמתנשא לגובה 3,003 מ'.
באופן כללי, החלק הצפוני של המדבר באלג'יריה יבש פחות מחלקו הדרומי. משום כך יש בו יותר נאות מדבר ומתגוררים בו מספר גבוה יותר של אנשים. קרוב יותר לאטלס הסהרה נמצא עמק מזאב, השוכן ברמה עשויה אבן גיר. מנגד, בחלקו הדרומי של המדבר, היבש כמעט לחלוטין, נודדים שבטי טוארג.
מקורות מים
קו החוף של אלג'יריה עם הים התיכון נמשך לאורך 998 ק"מ, כאשר בחלקו המערבי ביותר נקרא הים ים אלבוראן. לאורך קו החוף שוכנות ערי נמל חשובות כאלג'יר ואוראן. שטח פני המים באלג'יריה גופא הוא אפסי, אם כי קיימים אגמים יבשים, שהגדול שבהם הוא שוט מלע'יע', המקום הכי נמוך במדינה בגובה של 40 מ' מתחת לפני הים. שטחו של האגם הוא 6,700 קמ"ר והוא מתמלא מים בחורף מנחלי האכזב שמזינים אותו. הנהר הארוך ביותר במדינה הוא נהר שליף, הזורם מאטלס הסהרה לאורך 700 ק"מ ונשפך אל הים התיכון.
אקלים
האקלים באלג'יריה הוא אקלים סובטרופי המשתנה מאקלים ים-תיכוני ברצועת החוף הצפונית לאקלים צחיח במרכז ובדרום בסהרה. באטלס התל החורף אינו קר, אך הלחות גבוהה וכמות המשקעים רבה. במזרח המדינה הטמפרטורות הממוצעות נמוכות יותר ויורדים יותר משקעים, אולם בערבות שברמות המישוריות הטמפרטורות מגיעות למעט מעל לאפס עם כמות נמוכה של משקעים. במדבר סהרה, המצוי סביב חוג הגדי, הטמפרטורות גבוהות ביום, אפילו בחורף, אולם הלילות קרירים עקב אובדן החום המהיר של הקרקע, וניכר הפרש טמפרטורות בין היום ללילה משמעותי. המשקעים באזור זה מועטים מאוד. מאלג'יריה נושבת רוח סירוקו, רוח חמה ממדבר סהרה הנושאת עמה אבק וחול ונעה לכיוון הים התיכון ואירופה. רוח זו נפוצה בסתיו ובאביב ויכולה להגיע למהירויות גבוהות כשל סופה טרופית.
בעלי חיים
בעלי החיים הנפוצים במדינה הם בעיקר חיות מדבריות כגון: פנק, ירבוע ויעל וכן חזיר בר, ארנב, אנטילופות ומיני זוחלים.
צמחייה
עם עצי אלג'יריה נמנים ארז האטלס ומיני אורנים ואלונים. במורדות ההרים, היכן שיש צמחייה, ישנו ערער וכן שיחים. הרמה הגבוהה צחיחה, אם כי ניתן למצוא צמחייה אופיינית לערבה. הצמחייה המועטה במדבר סהרה כוללת עשבים העמידים ליובש ועצי שיטה ושיזף.
משאבים טבעיים
הנפט והגז הטבעי, יחד עם עפרת ברזל, פוספטים, אורניום, עופרת ואבץ, הם משאבי טבע העיקריים באלג'יריה.
פארקים לאומיים ואתרי מורשת עולמית
באלג'יריה עשרה פארקים לאומיים, שמונה מתוכם מתרכזים בצפון המדינה, ואילו השניים האחרים נמצאים ברכסי ההרים במדבר סהרה. הפארק הגדול ביותר, שהוא גם אתר מורשת עולמית, הוא טאסילי נאג'ר המשתרע על פני 72,000 קמ"ר. מדובר בהרים בדרום־מזרח המדינה, בלבו של מדבר סהרה, הידוע בזכות אתרי אמנות הסלע הפרהיסטוריים המפוזרים לאורכו. באתר גם תצורות נוף גאולוגיות בעלות עניין של יערות סלע העשויים אבן חול שעברה תהליכי בליה ואשר משווים לאזור נוף ירחי. הפארק השני בגודלו הוא הפארק הלאומי תאזה, שבו חי המקוק הברברי, פרימט בסכנת הכחדה האופייני לצפון אפריקה. חלק מן הפארקים הלאומיים, לרבות טאסילי נאג'ר ותאזה, הם גם שמורות טבע ביוספיריות.
באלג'יריה שבעה אתרי מורשת עולמית, נכון לשנת 2012, מתוכם שישה הם תרבותיים ואחד נוסף, טאסילי נאג'ר כאמור, הוא אתר מעורב (תרבותי וטבעי).
חלוקה מנהלית
מבחינה מנהלית, אלג'יריה מחולקת ל-48 מחוזות (ولاية) המחולקים ל-553 נפות (دائرة), שבתורן נחלקות ל-1541 עיריות (بلدية). עיר הבירה של כל יחידה שלטונית היא העיר הגדולה בה. המחוז הגדול ביותר הוא מחוז תמנראסת והמחוז המאוכלס ביותר הוא מחוז אלג'יר עם כ-3 מיליון תושבים.
אוכלוסייה
נכון לשנת 2012, אוכלוסיית אלג'יריה מוערכת בכ-37.1 מיליון נפש, דבר המעמיד את צפיפות האוכלוסין במדינה על כ-15.6 נפש לקמ"ר. למעלה מ-90% מהאוכלוסייה מתרכזת לאורך רצועת חוף הים התיכון והרי האטלס, ואילו במדבר סהרה, המשתרע על פני יותר מ-80% משטח המדינה, צפיפות האוכלוסין נמוכה ביותר, עם נקודות פזורות של התיישבות ושטחים נרחבים הריקים מהתיישבות אדם.
כמעט כל תושבי אלג'יריה, כ-99%, מוגדרים כברברים-ערבים. היתר הם תושבים ממוצא אירופי ואחרים. רוב דומה באוכלוסייה הוא של מוסלמים סונים.