cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
המשבר האוקראיני-רוסי (2021–2022)
המתח וההכנות למלחמה: ינואר–פברואר 2022
נשיא צרפת הודיע כי הוא מארגן פגישה בין נשיא ארצות הברית לנשיא רוסיה, בכדי להביא לסיום המשבר בדרכי שלום. שני הנשיאים הודיעו ב-21 בפברואר שהם מסכימים עקרונית להשתתף בפגישה. אוקראינה תמכה. בפועל, רוסיה הודיעה על הכרה בעצמאות של שתי הרפובליקות העממיות. ארצות הברית ומדינות נוספות טענו שפוטין כבר קיבל החלטה לפלוש. הצעד גרר גינויים והטלת עיצומים. האיחוד האירופי החליט להטיל עיצומים על בכירים מעורבים. נאסרו השקעות אמריקאיות ברפובליקות הבדלניות. באותה העת, 70% מצבא רוסיה שהה ליד הגבול עם אוקראינה. פוטין הורה להכניס חיילים לרפובליקות.
ביידן תיאר זאת כהתחלה של פלישה רוסית לאוקראינה ואמר שיוטלו עיצומים על בכירים ומוסדות ברוסיה. אוקראינה החליטה להכריז על מצב חירום. באותו יום, רוסיה פינתה את שגרירות רוסיה בקייב ובוצעה מתקפת סייבר על אוקראינה. יום קודם, דווח באוקראינה שתועדו 72 הפרות נוספות של הפסקות האש מצד כוחות הנתמכים על-ידי רוסיה, מתוכן ב-53 השתמשו בנשק האסור לפי הסכמי מינסק.
פלישת רוסיה לאוקראינה
ב-24 בפברואר ב-6:00 (שעון מוסקבה) פוטין הורה לפתוח ב"מבצע צבאי מיוחד" של צבאו על אוקראינה. צבא רוסיה פלש לאוקראינה מכיוונים אחדים, בהם סמוך לחראקוב ומחצי האי קרים, וגם מאזור בלארוס. נורו טילים על תשתיות צבאיות ושדות תעופה, כולל באזור קייב ולבוב, והמרחב האווירי במדינה נסגר. נשיא אוקראינה זלנסקי הכריז על ממשל צבאי והורה לאזרחיו להישאר בבתיהם. בנוסף, הודיע שיחולק נשק לכל אזרח שירצה בכך.
לאו פרנקל
לאו פרנקל (בהונגרית: Frankel Leó; בודה, ברובע אוילק 25 בפברואר 1844 – פריז, 29 במרץ 1896) היה פוליטיקאי הונגרי-יהודי ראש ועדת העבודה והסחר בקומונה הפריזאית.
ביוגרפיה
פרנקל נולד בשנת 1844 במשפחה יהודית. במקור הוא היה צורף ואמן בעבודות זהב. משנת 1861 עבד בגרמניה, ומשנת 1867 היה הכתב של "פולקסשטיה" (המהדורה הגרמנית של נפסבה) בצרפת. הוא השתתף בעבודתו של האינטרנציונל הראשון. נעצר ושוחרר מהכלא במהלך הקומונה בפריזאית. בשנת 1871 נבחר לקומונה הפריזאית והיה ראש ועדת העבודה והסחר מאפריל. לאחר הנפילה של הקומונה במאי נמלט פצוע ללונדון מפני הנקמה העקובה מדם שבאה בעקבות הנפילה ומעונש המוות שנגזר עליו. במהלך שנותיו בלונדון הוא היה חבר במועצה העליונה של האינטרנציונל הראשון והיה עמית קרוב וישיר של קרל מרקס ופרידריך אנגלס.
הוא חזר להונגריה בשנת 1876, שם בשנת 1881 נידון לשנה וחצי מאסר ב"תביעה נגד העיתונות" בגין הסתה והתארגנות נגד המדינה. לאחר שחרורו התגורר בצרפת, אוסטריה ובבריטניה. הוא המשיך להיות מעורב באופן פעיל בתנועת הפועלים. עבד כמארגן פעיל של התנועה והיה העורך של המגזין Arbeiter Wochen-Chronik בשפה הגרמנית ובשנת 1880 היה ממייסדי "מפלגת הפועלים הכללית של הונגריה".
במותו (בפריז) בשנת 1896, הוא לווה בדרכו האחרונה על ידי אלפי פועלים צרפתים לבית הקברות פר לשז ( Pere Lachaise ) בפריז, שם אובליסק משמר את זכרו.
מספר הווידוי של ג'ני מרקס
בספטמבר 1872, בהאג (בה נערך קונגרס של האינטרנציונל), מילא פרנקל סדרת שאלות עבור ג'ני מרקס, שאספה בספר את השאלונים לספר זכרונותיה (Confession Book). תשובותיו של פרנקל בצרפתית תועדו על ידי אלינור מרקס.
איזוניאזיד
איזוניאזיד (באנגלית: Isoniazid) היא אנטיביוטיקה שמשמשת לטיפול בשחפת וצרעת.
מנגנון פעולה
לחיידק השחפת Mycobacterium tuberculosis, וחיידק הצרעת - Mycobacterium leprae יש (בנוסף לדופן הרגיל המורכב מפפטידוגליקן) מעטפת שומנית של חומצה מיקולית המאפיינת אותו ומקנה לו חסינות נגד חומרים רבים. איזוניאזיד מעכבת את יצירת החומצות המיקוליות שמשמשות לבניית הדופן החיצונית. פגיעה בבניית הדופן החיצונית היא בקטריוליטית לחיידקים הנמצאים בחלוקה, ומביאה למותו.
עמידות
עקב ריבוי רב של מנגנוני עמידות של החיידק (שהתפתחו עקב הסלקציה הטבעית) תרופה זו אינה ניתנת כטיפול בודד, אלא אך ורק כשילוב עם אנטיביוטיקות נוספות שעובדות במנגנונים שונים.
פרמקוקינטיקה
מתן התרופה הוא בטבליות, (דרך הפה בבליעה).התרופה נספגת טוב במערכת העיכול ומגיעה לפיזור מלא ברקמות, היא עוברת BBB ומגיעה למערכת העצבים המרכזית. בכבד היא עוברת מטבוליזם שמנטרל את פעולתה- אצטיליזציה, הוספת קבוצת אצטיל. כיום יש מידע על אללים שונים של האנזים המעורב בפעולה זאת, שינויים אילו משפיעים על רמת המטבוליזם של התרופה. כלומר יש מי שינטרל את התרופה מהר יותר- "fast acetylation " ומי שינטרל אותה לאט יותר "slow acetylation"' שינויים גנטים ומטבולים אילו ישפיעו על אופן מתן התרופה.
כמו כן תרופה זאת עלולה לעכב את P-450, קרי, מערכת האנזימים בכבד שאחראית על המטבוליזם של התרופות. תכונה זאת צריכה להילקח בחשבון, אם התרופה נלקחת בשילוב עם תרופות נוספות בעלות אינדקס טיפולי צר.
תופעות לוואי
תופעות לוואי שעלולות לנבוע מהשימוש בתרופה הן:
למרות קיומן של תופעות לוואי אילו הן אינן שכיחות והתועלת בשימוש בתרופה עולה על הסיכון הכרוך בשימוש בה.
הלנה וייגל
הֶלֶנֶה וַייגֶל (בגרמנית: Helene Weigel; 12 במאי 1900 – 6 במאי 1971) הייתה שחקנית יהודייה-גרמנייה ידועה.
קורות חיים
וייגל נולדה בווינה, האימפריה האוסטרו-הונגרית, בתם של לאופולדינה (שמה לפני הנישואים היה פולאק) וזיגפריד וייגל, עורך דין. משפחתה הייתה יהודייה. הייתה חברת המפלגה הקומוניסטית משנת 1930 ומנהלת אמנותית של ברלינר אנסמבל, לאחר מותו של בעלה, ברטולט ברכט ב-1956. בין תפקידיה במחזותיו של ברכט היא ידועה במיוחד בגילום דמותה של Pelagea Vlassova בהצגה "האם" משנת 1932, אנטיגונה, בגרסתו של ברכט לטרגדיה היוונית בשם זה ובתפקיד הגברת קאראר בהצגה על מלחמת האזרחים "הרובים של הגברת קאראר". הידוע שבתפקידיה היה אמא קוראז' בהצגה "אמא קוראז' וילדיה".
בשנים 1933–1947 הייתה פליטה מגרמניה הנאצית, ולעיתים רחוקות עלה בידה לשחק, אפילו בשהותה בת השש שנים של המשפחה בלוס אנג'לס ב-1944 שיחקה בתפקיד קטן בסרט הצלב השביעי. רק עם הקמתו של ברלינר אנסמבל בגרמניה המזרחית ב-1949, כשהחל שמו של ברכט להתפרסם בעולם כגאון, שבה לקריירת המשחק. וייגל הלכה לעולמה בברלין המזרחית ב-1971, כשעמדה בראש ברלינר אנסמבל. רבים מהתפקידים שיצרה עם ברכט עודם קיימים ברפרטואר התיאטרון כיום.
חייה האישיים
וייגל הייתה אשתו השנייה של ברטולט ברכט, להם נולדו שני ילדים: בן, שטפן ברכט (3 בנובמבר 1924 - 13 באפריל 2009) ובת, ברברה ברכט-שאל (נולדה ב-28 באוקטובר 1930).
גדוד 32 (דרום אפריקה)
גדוד 32 (באנגלית: 32 Battalion) מכונה גם גדוד התאו (באנגלית: Buffalo Battalion) וגם הנוראים (בפורטוגזית: Os Terríveis) היה גדוד חי"ר קל של צבא דרום אפריקה שנוסד בשנת 1975. בשונה מרוב היחידות בצבא דרום אפריקה באותו הזמן, לגדוד גויסו חיילים שחורים וזאת למרות חוקי האפרטהייד שאסרו זאת . הגדוד פורק ב־26 במרץ 1993.
פליטים
לאחר הניצחון של התנועה העממית לשחרור אנגולה במלחמת העצמאות האנגולית בשנת 1975, חיילים רבים של יריבתה העיקרית, החזית הלאומית לשחרור אנגולה, מצאו מקלט בדרום מערב אפריקה (כיום נמביה) שהייתה אז בשליטת דרום אפריקה.
קולונל יאן ברייטנבך, ממקמי היחידה המיוחדת הראשונה של דרום אפריקה, וקומנדנט סיבי ואן דר ספוי הקימו מקרב הפליטים הללו יחידה צבאית בשם קבוצת בראבו אשר פעלה בשיטות גרילה ולוחמה זעירה. קולונל ברייטנבך אימן את היחדה החדשה לפי הדגם של כוחות גרילה שהקימו הכוחות המיוחדים האמריקנים במלחמת וייטנאם. הוא צייד את היחידה במדים הדומים למדי האויב וחימש אותם בנשק שלל סובייטי זאת כדי שיוכלו להיטמע בשטח. קבוצת בראבו סופחה לגדוד 201, אשר הוקם מקרב הבושמנים של נמביה, ושני הכוחות הללו היו בחוד החנית של כוח זולו במבצע סוואנה.
קבוצת בראבו כללה שתי פלוגות חי"ר, מחלקת מרגמות, מחלקה נגד טנקים ומחלקת מקלעים.
הקמה הגדוד
לאחר כישלון מבצע סוואנה הפליטים שירתו בקבוצת בראבו מצאו את עצמם ללא כל אפשרות לחזור לאנגולה, צבא דרום אפריקה אשר העריך את היעילות וכוח הלחימה של הפליטים החליט למסד את היחידה ושלח את קולונל ברייטנבך לגייס אנשים נוספים מקרב הפליטים ומקרב קבוצות שהתנגדו לממשלת התנועה העממית לשחרור אנגולה בדרום אנגולה. קולונל ברייטנבך החליט להקים את הכוח החדש על דגם לגיון הזרים הצרפתי, זאת מפני שידע שהוא רק יוכל לדרוש מהם נאמנות ליחידה ולא לדרום אפריקה.
קולונל ברייטנבך מיקם את היחידה החדשה ליד הגבול עם אנגולה בנקורוקורו, דודג' סיטי ובאפלו. התנאים בבסיסים היו קשים, הנגדים והחוגרים התגוררו ביחד, החיילים הנשואים שיכנו את המשפחות שלהם בבסיסים גם כן. בתחילה הייתה התנגדות בפיקוד הבכיר לגיוס חיילים שחורים (באותו הזמן הייתה יחדה אחת בלבד בצבא דרום אפריקה אשר הייתה מעורבת) אבל עקב החשש שאבדות בקרב החיילים הלבנים יכולות להוביל ללחץ על הצבא להפסקת הפעילות בדרום אנגולה הובילה לאישור היחידה ולארגונה במסגרת גדוד.
גדוד 32 הורחב לשבע פלוגות חי"ר, אגף סיור ופלוגת תמיכה המורכבת ממחלקת מרגמות 81 מ"מ, מחלקת נ"ט ומחלקת מקלעים.
בגדוד שירתו חיילים דרום אפריקנים לבנים לצד חיילים שחורים מאנגלוה שצבא דרום אפריקה מאפשר לחיילים מצבאות אחרים, כמו בריטניה ואוסטרליה, לשרת גם ביחידה אבל רק לאחר שקיבלו אזרחות דרום אפריקנית. כל המשרתים בגדוד היה מתנדבים אשר עברו תהליך מיון קשה. הגדוד נוהל בעיקר בפורטוגזית וגם הלבנים שירתו ביחידה היו חייבים ללמוד את השפה.
הגדוד קיבל דגל וסמל רשמי רק ב־1985 והיה ליחדה הצבאית היחידה של צבא דרום אפריקה שקיבלה את הדגל והסמל שלה בשטח לחימה.
פעילות מבצעית
קיום הגדוד היה מסווג והצבא הסתיר את קיומו עד שב־1981, עקב כתבות בעיתונות העולמית שטענו שדרום אפריקה מפעילה יחידה של שכרי חרב לבנים בדרום אנגולה אשר מבצעים פשעי מלחמה, צבא דרום אפריקה הודע בקיום היחידה אבל הכחיש שמדובר ביחידה של שכרי חרב.
סיירת
לגדוד הייתה סיירת (Recce Wing) אשר הוקמה 1978 וכללה 12 איש שהוגדלה ל־40 ב־1983, הסיירת הורכבה מקצינים שהראו יכולת פיקודית תחת אש ונגדים וחיילים בעלי וותק בגדוד. הסיירת הייתה פועלת במנותק מהגדוד והייתה יוצאת לפשיטות עד 250 קילומטרים לתוך אנגולה שבהם אספו מידע מודיעני על פעילות האויב ומידע לעדכון המפות של אנגולה אשר היו בידי הצבא. כאשר הסיירת הייתה משתתפת במצבעים התפקיד שלה היה משתנה מאיסוף מודיעין להקמת מצבורי דלק למסוקים, תפקיד גששות ליחידות הצבא הסדיר ועם התקדמות המלחמה גם לתפקידי רכישת לבבות של האוכלוסייה האזרחית והטרדת קווי האספקה של האויב בעומק השטח. אף על פי שכל אנשי הסייר עברו קורס צניחה הם בדרך כלל יצאו למבצעים על גבי מסוקים. הלוחמים בסייר אומנו בשימוש כל כלי הנשק של הגוש המזרחי שהיו באנגולה וזאת כדי לאפשר להם לפעול בחופשיות בעורף האויב מבלי להזדקק לתמיכה והספקה מדרום אפריקה.
צוות בסיירת כלל בין שלושה לחמישה אנשי צוות, אשר כללו מפקד, מפעיל רדיו ושני לוחמים, המפקד אשר היה קצין או נגד נקרא "בוס". המפקד נשא מכשיר רדיו אל חוטי, משקפת, משקפי ראיית לילה והיה חמוש ברובי AK-47 עם 12 מחסניות ו-50 כדורים בשרשירים עבור מקלע RPD שנשא המקלען. הסגן של המפקד היה מפעיל הרדיו והוא היה חמוש ב-AK-47 עם שבע מחסניות, מטול רימונים M-79 עם 20 רימונים ותחמושת נוספת עבור המקלען והיה מציוד ברדיו בעל תדר גבוה. לוחם אחד היה חמוש במקלע RPD ונשא כ־500 כדורים והלוחם השני היה חמוש ב-RPK עם שבע מחסניות ותחמושת נוספת עבור RPD.
במהלך פעילות בשטח הצוות היה מתקשר בעזרת קוד מורס בלבד וזאת כדי לחסוך בחיי הסוללות של מכשירי הקשר ולתת להם זמן רב יותר לפעול בעומק שטח האויב.
פירוק
לאחר עצמאות נמיביה בשנים 1989–1990, היחידה נסוגה לדרום אפריקה והוצבה בעיירה בפומפרט במדבר בפרובינציית כף הצפוני כ־50 קילומטרים מבוטסואנה. לאחר המעבר בחזרה לדרום אפריקה הגדוד נשלח לטפל במאבקים שבטיים בפרובינציית נטאל. ב־8 באפריל 1992 חברי גדוד 32 היו מעורבים באירוע בפולה פארק, בחאוטנג, בו נורו ונהרגו אזרחים. האירוע עורר ביקורת נרחבת, במיוחד מהקונגרס הלאומי האפריקני והניע את שר הביטחון לבקש חקירה של ועדת גולדסטון.
כאחת מתוצאות המשא ומתן בין המפלגה הלאומית להקונגרס הלאומי האפריקני, היחידה פורקה במרץ 1993. לאחר פירוק הגדוד הועברו חברי היחידה הנותרים ליחידות אחרות. הממשלה ישבה את החיילים השחורים ומשפחותיהם בפומפרט, בשנת 2008 נותרו עדיין כרבע מאלף שלוש-שתיים המשפחות המקוריות בפומפרט, כאשר הם חיים בעוני.
לאנשים שירתו בגדוד לא הוענקו שום מדליות עבור אומץ, חייל אחד הומלץ על ידי מפקדיו לקבלת שני מדליות לאומץ אבל הבקשות נדחו על ידי הפיקוד העליו, רק מדליית עבור המולדת (מדליית מערכה צבאית) הוענקה על ידי ממשלת דרום אפריקה לחברי הגדוד.
מאוחר יותר חברי היחידה סייעו בהקמה או הצטרפות לחברות צבאיות פרטיות כמו אקזקיוטיב אאוטקמס, שלחמו בצד הממשלה האנגולית נגד האיחוד הלאומי לעצמאות מוחלטת של אנגולה.
מבנה הגדוד
על כל פלוגה פיקד קצין לבן שנגד בכיר לבן משמש לו כסגן, על כל מחלקה פיקד סמל שחור שתחתיו היו כ־14 חיילים.
בתרבות
הדמות שמגלם לאונרדו דיקפריו, דני ארצ'ר, בסרט לגעת ביהלום הוא לוחם לשעבר בגדוד.
בקוניאוסלופ
בקוניאוסלופ (בהונגרית: Bakonyoszlop) הוא כפר במחוז וספרם שבמרכז הונגריה. כמו יישובים רבים באירופה גם בבקונבל מספר התושבים נמצא בירידה. כך, בשנת 1990 היה מספר התושבים 575 ובשנת 2020 רק 444 תושבים.
יהודי בקוניאוסלופ
בבקוניאוסלופ חיו יהודים בתקופות זמן שונות. ישנו תיעוד של יהודים ילידי הכפר שנרצחו בשואה.
לי יונג-ג'ה
לי יונג-ג'ה (בקוראנית: 이정재; נולד ב-15 בדצמבר 1972) הוא שחקן ודוגמן דרום קוריאני.
ביוגרפיה
לי נולד בסיאול. בתחילת דרכו עבד כדוגמן ובשנת 1993 הופיע לראשונה בסדרת הדרמה "מורה דינוזאור". שנה לאחר מכן, זכה לביקורות חיוביות על תפקידו הראשון בקולנוע בסרט "האיש הצעיר", אך פריצתו התרחשה בסדרה "רגשות" באותה שנה. בשנת 1995 הופיע בסדרה "סנדגלאס" ובשנת 1998 הפך לכוכב עם השתתפותו בסרט "הרומן".
לאחר מכן במשך שני עשורים כיכב בז'אנרים רבים של סרטים, וביניהם סרטים רומנטיים כמו "Mare" בשנת 2000 ו-"מעבר לקשת" בשנת 2002; מלודרמה כמו ה"הווה האחרון" בשנת 2001 ; קומדיות כמו "הו! אחים" בשנת 2003; סרטי מתח כמו "העד האחרון" בשנת 2001 ו"טייפון" בשנת 2005.
בשנת 1999 זכה בפרס השחקן הטוב ביותר בתחרות פרסי הדרקון הכחול על תפקידו בסרט "ארץ השמש העולה"  ובשנת 2010 בפסטיבל הסרטים Fantasporto  על תפקידו בסרט The Housemaid.
בשנת 2021 שיחק בתפקיד הראשי של סונג ג'י-הון בסדרת הטלוויזיה "משחק הדיונון" המשודרת בנטפליקס. על תפקידו קיבל מועמדות לפרס גלובוס הזהב לשחקן הטוב ביותר בסדרת דרמה, לפרס אמי ולפרס אינדפנדנט ספיריט.
בסוף שנת 2022 הוא לוהק לתפקיד ראשי בסדרת הטלוויזיה האמריקאית "The Acolyte" כחלק מזיכיון מלחמת הכוכבים, אשר אמורה לעלות בשירות הזרמת המדיה של דיסני+ במהלך שנת 2024.
חיים אישיים
לי הוא מסעדן ובעלים של מסעדה איטלקית באחד מאזורי המסחר והתיירות של סיאול. כמו כן, הוא גם למד עיצוב פנים ומעצב את המסעדות אותן הוא מנהל.
סלמנדרות חפרפרת
סלמנדרות חפרפרת או אמביסטומיים (שם מדעי: Ambystomatidae) היא משפחה של בעלי זנב החיים רק באמריקה הצפונית ובה סוג אחד - סלמנדרת חפרפרת או אַמְבִּיסְטוֹמָה (Ambystoma) ו-32 מינים. מינים רבים כמו הסלמנדרה המנומרת (Ambystoma tigrinum), מוכרות כחיות מחמד נפוצות ברחבי העולם. חלק מהמינים הם גינוגנזיות.
מאפיינים
למינים אלו ראש גדול ביותר ולסת מעוגלת גדולה והם בעלי עיניים גדולות ובולטות. הצלעות שלהם בולטות החוצה מגופם והרגליים והזנב קצרים ועבים. צבעם העיקרי שחור עם כתמים שונים או פסים בצבעי צהוב, כחול או לבן. צבעים אלה הם צבעי אזהרה נגד אויבים, המזהירים שבשרם רעיל. אורכם 10–40 ס"מ.
צאצאי הסלמנדרות בוקעים מביצים בתוך המים והופכים לראשנים בעלי זימים גדולים ומעוטרים וכן הם בעלי רגליים.
הסלמנדרות הן טורפות הניזונות מיצורים קטנים כמו צרצרים, עשים, חיפושיות קרקע ואף צפרדעים ועכברים קטנים. הן תופסות את טרפם ממארב, הלשון שלהן נשלפת עד הטרף ולוכדת אותו ואז הוא נבלע בין הלסתות בעלות השיניים הגדולות.
City of Evil (אלבום)
City of Evil (בתרגום לעברית: עיר של רֶשע) הוא אלבום האולפן השלישי של להקת המטאלקור-הארד רוק האמריקאית אבנג'ד סבנפולד, שיצא ב-6 ביוני 2005 על ידי חברת התקליטים האחים וורנר. כמה חודשים טרם הוצאת האלבום, עבד סולן הלהקה M. Shadows עם רון אנדרסון, מאמן לפיתוח קול, אשר בין היתר עבד ואימן גם אמנים אחרים כגון אקסל רוז וכריס קורנל, כדי להשיג קול שלדברי M. Shadows יהיה "צורח אך עדיין ישמיע טון".
עוז כץ
ביוגרפיה
כץ התאמן בקבוצת הפועל חיפה ובהמשך בקבוצת הפועל קריית ביאליק בהדרכתו של איתמר פדן.
אלוף ישראל
באליפות ישראל שנערכה בתחילת יוני 1978 זכה כץ במדליית זהב בריצת 400 מטר בשיא נוער חדש לגילאי 19 של 49.60 שניות, לפני מאיר קופלר ממכבי תל אביב (49.80 שניות).
1979
באליפות ישראל שנערכה בתחילת יולי 1979 זכה כץ בשתי מדליות זהב, בריצת 400 מטר בתוצאה של 49.22 שניות ובכך הגן על תוארו ובריצת 800 מטר בתוצאה של 1:53.5 דקות, לפני רוני מעוז ממכבי תל אביב (1:54.4 דקות) ונמיר קאשי מאס"א תל אביב (1:54.6 דקות).
1980
באליפות ישראל שנערכה בהדר יוסף בסוף יוני 1980 הוא זכה במדליית זהב בריצת 800 מטר בשיא ישראלי חדש לנוער של 1:51.6 דקות, לפני נמיר קאשי (1:55.0 דקות) וצבי דאובר מהפועל אשדוד (1:55.7 דקות).
1981
באליפות ישראל שנערכה בתחילת יולי 1981 זכה כץ במדליית זהב בריצת 800 מטר בתוצאה של 1:51.44 דקות, לפני צבי דאובר (1:51.64 דקות) ועופר טרומר מהפועל עמק חפר (1:51.73 דקות).
1982
בתחרות בין-ארצית שנערכה בהדר יוסף בתחילת יוני 1982 ניצח כץ בריצת 800 מטר בשיא ישראלי חדש של 1:49.82 דקות ובכך היה לאתלט הישראלי הראשון שרץ ריצה זו מתחת ל-1:50 דקות.
בתחרות שנערכה בתל אביב ב-1 באוגוסט אותה שנה הוא קבע בריצת 400 מטר שיא ישראלי חדש של 48.39 שניות.
חודשיים לאחר מכן, בתחרות שנערכה בגלזנקירכן, גרמניה ב-19 באוגוסט אותה שנה הוא זכה במדליית זהב בריצת 400 מטר בשיא אישי חדש של 48.0 שניות. בתחרות שנערכה באמסטרדם שבהולנד ב-29 באוגוסט הוא זכה במדליית ארד בריצת שליחים 4x400 מטר ביחד עם יואב מקל, אלון אלייקים ומרק הנדלסמן בשיא ישראלי חדש של 3:12.41 דקות.
1983
בתחרויות האתלטיקה של כינוס הפועל ה-12 זכה כץ בשתי מדליות, כסף וארד. מדליית כסף בריצת 800 מטר בתוצאה של 1:48.74 דקות ומדליית ארד בריצת 1500 מטר בתוצאה של 3:46.98 דקות.
בתחרות שנערכה בקובלנץ, גרמניה ב-18 במאי 1983 קבע כץ בריצת 800 מטר בשיא ישראלי חדש של 1:47.8 דקות.
באליפות ישראל שנערכה ביולי אותה שנה הוא זכה בשתי מדליות, כסף וארד. מדליית כסף, בתוצאה של 1:48.58 דקות, אחרי מרק הנדלסמן שקבע שיא ישראלי בינלאומי חדש של 1:47.19 דקות. מדליית ארד בריצת 400 מטר בתוצאה של 49.46 שניות, אחרי מארק הדלסמן (47.80 שניות) ואלון אלייקים מהפועל ירושלים (48.48 שניות). נוסף לכך הוא קבע בריצת שליחים 4x400 מטר ביחד עם שמואל איס, אלון אלייקים ומרק הנדלסמן שיא ישראלי חדש של 3:10.74 דקות, שיא החזיק מעמד 19 שנים.
1984
באליפות ישראל שנערכה ביולי 1984 זכה כץ בפעם הרביעית במדליית זהב בריצת 800 מטר בתוצאה של 1:48.55 דקות, לפני ליאור מימון (1:53.95 דקות) ועופר תיכון (1:54.20 דקות), שניהם מאס"א תל אביב.
1985
בתחרויות האתלטיקה של המכביה השתים עשרה שנערכו ביולי 1985 זכה כץ ב-3 מדליות כסף, בריצת 800 מטר בתוצאה של 1:50.24 דקות, אחרי מרק הנדלסמן שקבע שיא מכביה חדש של 1:49.27 דקות ולפני שלומי אזולאי (1:50.69 דקות), בריצת 1500 מטר בשיא אישי חדש של 3:46.13 דקות, אחרי ג'יימס אספיר מבריטניה (3:44.66 דקות) ולפני רוני מעוז (3:46.34 דקות) ובריצת שליחים 4x400 מטר ביחד עם מרק הנדלסמן, מני רוזנברג ויואב מקל בתוצאה של 3:16.32 דקות, אחרי ארצות הברית (3:13.03 דקות) ולפני אוסטרליה.
חיים אישיים
בסוף שנות שמונים פרש מריצה מקצוענית והיגר לארצות הברית שם הוא חי במדינת קליפורניה.
מצר פריס
מצר פריס (ברוסית: Пролив Фриза Proliv Friza) הוא מצר ים המפריד בין שני האיים הקוריליים איטורופ ואורופ ומחבר בין ים אוחוצק לאוקיינוס השקט. המצר נקרא על שם מגלה הארצות ההולנדי מארטן חריטס פריס (Maarten Gerritsz de Vries), האירופאי הראשון שתועד חוקר את האזור בשנת 1643.
במצר עובר קו מיאבה, קו גבול בוטני בין הצמחייה הסוב-ארקטית בצפון לצמחייה הממוזגת של מזרח אסיה בדרום. הקו הוגדר בידי מיסאו טטוואקי בשנת 1933 ונקרא על שם הבוטנאי קינגו מיאבה שחקר את צמחי האיים הקוריליים.
רוחבו של המצר 42 ק"מ.
אפטון ויליאמסון
אפטון ויליאמסון (באנגלית: Afton Williamson; נולדה ב-7 בספטמבר 1984) היא שחקנית אמריקאית, הידועה בעיקר בגילום דמותה של השוטרת טליה בישופ בסדרה "טירון" וכעוזרת התובעת המחוזית אליסון מדינג בסדרה "באנשי".
ביוגרפיה
ויליאמסון קיבל תואר ראשון באמנויות יפות מאוניברסיטת מזרח מישיגן ותואר שני באמנויות יפות מפסטיבל אלבמה שייקספיר.
קריירה
ויליאמסון החלה את הקריירה שלה כשגילמה את התלמידה של קרי וושינגטון במחזה "מרוץ", שהוצג בברודוויי ב-2010, לפני שירשה את תפקידה של וושינגטון.
מאוחר יותר היא עשתה את הופעת הבכורה שלה בטלוויזיה בפרק של הסדרה האישה הטובה. מאוחר יותר שיחקה בתפקיד אורח בסדרות הטלוויזיה, שוטרים בדם, חוק וסדר:מדור מיוחד, ואלמנטרי. היו לה תפקידים חוזרים בדרמה "A Gifted Man" בשנים 2011–2012, ובעונה הראשונה של סדרת הטלוויזיה "נאשוויל". הופעת הבכורה שלה בקולנוע הייתה בדרמה "Pariah" משנת 2011.
בשנים 2014–2015 השתתפה בסדרה "באנשי" של רשת סינמקס.
בשנת 2016 לוהקה לתפקיד ראשי בסדרת הדרמה "VH1 "The Breaks. היא כיכבה בתור השוטרת ויגינס במיני-סדרה של HBO מ-2016, "ליל האירוע".
בשנת 2018 לוהקה לסדרת הדרמה של ABC, "טירון".
ב-6 באוגוסט 2019 הודיעה כי לא תשוב לעונה שנייה של הסדרה בעקבות הטרדה מינית והערות גזעניות שספגה על הסט ומאחורי הקלעים. בפוסט שהעלתה באינסטגרם כתבה: "במהלך צילומי הפיילוט, חוויתי הערות גזעניות ואפליה ממחלקת השיער, כמו גם בריונות מהמפיקים בפועל. ההערות הפוגעניות ממחלקת השיער, בראשות המנהלת סאלי ניקול סיגנוביץ', הסלימו במסיבת סיום העונה לכדי פגיעה מינית של ממש". היא אף הוסיפה כי במהלך העונה הטריד אותה מינית כוכב אורח בסדרה, דימיטריוס גרוס. היא ציינה כי היא דיווחה על המעשים הפוגעניים למנהל התוכנית והמפיק בפועל, אלכסיי הולי, אך הוא לא תיעד את תלונתה, ואפילו לא נפתחה חקירה, כשהיא אף נדרשה לצלם סצנות נוספות עם השחקן שפגע בה מינית.
צבא השחרור הפלסטיני
צבא השחרור הפלסטיני (או בקיצור צש"פ; בערבית: جيش التحرير الفلسطيني, בתעתיק: ג'יש א-תחריר אל-פלסטיני) הוא ארגון מיליטנטי לאומי פלסטיני. הארגון הוקם לכאורה כזרוע הצבאית של הארגון לשחרור פלסטין בפסגת הליגה הערבית בספטמבר 1964, שנערכה באלכסנדריה שבמצרים, במטרה להילחם במדינת ישראל כחלק מאש"ף. עם זאת, הארגון כמעט מעולם לא היה תחת שליטה אפקטיבית של אש"ף, אלא נשלט לרוב על ידי ממשלות של כמה מחברות הליגה הערבית ובראשן ממשלת סוריה.
היסטוריה
מייד לאחר הקמתו בפסגת הליגה הערבית בשנת 1964 באלכסנדריה, היה אש"ף (שבראשו עמד אז אחמד שוקיירי) נתון למעשה לשליטתן של מדינות ערב, ובמיוחד של ממשלתו של גמאל עבד אל נאצר במצרים. הפלסטינים לא קבלו את השליטה על הארגון עד הפסדן של מדינות ערב במלחמת ששת הימים. עם זאת צש"פ נשאר בשליטת הממשלות הערביות ושימש ככוח עזר לצבאותיהן.
במהלך מלחמת האזרחים בלבנון, סוריה עשתה שימוש נרחב בארגון, גם ברצועת עזה ככוח פרוקסי, ובכלל זה נגד אש"ף (אש"ף איבד מאמונו הציבורי כאשר הורה להילחם בפלסטינים אחרים, וסבל מעריקות המוניות). הכוח הלוחם של צש"פ הושמד במהלך הפלישה הישראלית לדרום לבנון ב-1982. לוחמיה בלבנון עזבו לתוניס, כאשר אש"ף פינה את ביירות באותה שנה, בהתאם להפסקת האש שהשיגה ארצות הברית. ב-1976 פונו גם כוחות צש"פ הנאמנים למצרים מלבנון, לאחר שמנהיג אש"ף, יאסר ערפאת, פנה אל נשיא מצרים, אנואר סאדאת, על מנת לתקן את היחסים שנפגעו בעקבות ניסיונות השלום של סאדאת עם ישראל. עם זאת, היחידות המצריות של צש"פ מעולם לא הוכיחו את חשיבותן כמו אלו הסוריות.
לאחר הסכמי אוסלו
לאחר חתימת הסכמי אוסלו ב-1993 וב-1995 הפכו חיילי צש"פ רבים לליבה של המשמר הלאומי של הרשות הפלסטינית כאשר הורשו להיכנס לשטחים הפלסטיניים כדי לתפוס עמדות בשירות הביטחון של הרשות הפלסטינית.
החטיבה הסורית נותרה פעילה, מתואם היטב עם הפלג של אש"ף בסוריה, אם כי חשיבותם של שני הארגונים הלכה ופחתה. אש"ף נבנה מחדש ופליטים פלסטינים בסוריה עדיין מגויסים לשירות הצבאי בארגון. למרות היותו ארגון המורכב במלאו מפלסטינים, צש"פ בסוריה נשאר מחוץ לשליטת אש"ף, ומשולב למעשה בצבא הסורי. עם זאת, הוא מהווה גוף עצמאי, ומדי פעם מארגן עצרות פרו-ממשלתיות החוגגות את מחויבותה של סוריה לעצמאות העם הפלסטיני.
עם הקמת הרשות הלאומית הפלסטינית, נספגו בכוחות הביטחון של הרשות הפלסטינית חלקים חשובים של חטיבות הארגון בעזה ובירדן. כ-4,500 חברי צש"פ נשארו בסוריה. במהלך מלחמת האזרחים בסוריה נהרגו לפחות 17 חיילי צש"פ ו-6 קצינים, כאשר ההרוג בדרגה הגבוהה ביותר היה תת-אלוף, אנואר אל-סאקה.
מבנה
צש"פ היה בעברו מאורגן לשלוש חטיבות, על שם קרבות ערביים היסטוריים:
חטיבות אלה היו מאוישות על ידי פליטים פלסטינים והיו כפופות לשליטתן של המדינות המארחות, תוכנן כי הפליטים יבצעו את שירותם הצבאי ביחידות אלה במקום בכוחות המזוינים הרגילים של המדינות המארחת. רשמית, פיקוד העורף היה בפיקודו של המחלקה הצבאית של אש"ף, אך בפועל, אף אחת מהממשלות לא ויתרה על השליטה בחטיבות.
בגודלו, צש"פ כלל שמונה חטיבות ובהן כ-12,000 חיילים במדים. הם היו מצוידים בנשק קל, פצצות מרגמה, משגרי רקטות, נגמ"שים מסוג BTR-152 וטנקים מסוג T-34/85. עד הסכמי אוסלו צש"פ לא הציב יחידות לוחמות עבור אש"ף. חטיבות צש"פ שמשו במלחמות שונות ככוח עזר של הצבא של המדינה המארחת שלהן או כצד שלישי במלחמת פרוקסי. ב-1970 שלחה סוריה טנקים צבאיים צבועים בחופזה תחת פיקודו של צש"ף לירדן כדי לסייע לגרילה הפלסטינית במהלך הלחימה בספטמבר השחור. לאחר לחצים בינלאומיים, ואיומי התערבות מצד ישראל וארצות הברית, הם נאלצו להשיבם.
גוף העובדים הלגיונרי
גוף העובדים הלגיונרי (ברומנית: Corpul Muncitoresc Legionar) הוא ארגון עובדים רומני שנוצר על ידי התנועה הלגיונרית ופעל בכפוף לה.
בשנות השלושים של המאה העשרים חל גידול רב בתעשייה הכבדה ברומניה ובעיקר בתעשייה המטלורגית. בתקופה שבין 1933 לבין 1938 גדל מספר העובדים בה ב-197%, כשהעובדים החדשים מגיעים מהתחום החקלאי.
ב-1936 ייסד קורנליו זליה קודריאנו את גוף העובדים הלגיונרי במטרה לחזק אחיזה לתנועה הלגיונרית בקרב עובדי התעשייה ברומניה. בראש הארגון הוצב המהנדס גאורגה קלימה (Gheorge Clime) ונפתחו סניפים, בנוסף לעיר הבירה, בוקרשט, גם בערי רומניה התעשייתיות האחרות. הגוף התבסס על תשתית הקינים הלגיונרים הקיימים. התארגנות הפועלים עלתה באיכותה על פני התארגנות המגזרים האחרים - ביולי 1937 היו לגוף העובדים הלגיונרי 60 סניפים מחולקים ל-1,130 יחידות.
גוף העובדים הלגיונרי יזם, הקים וניהל קנטינות וחנויות עבור העובדים החברים בגוף.
בתקופה בה הוצאה התנועה הלגיונרית מחוץ לחוק (1938 - 1940) הגוף פעל והתארגן לפי הוראותיו של הוריה סימה. עם הקמת המדינה הלאומית-לגיונרית בספטמבר 1940 גוף העובדים הלגיונרי התארגן מחדש תחת הנהגתו של דומיטרו גרוזה. חברי גוף העובדים הלגיונרי לקחו חלק בפעולות לגיונריות אלימות, כמו מרד הלגיונרים ופרעות בוקרשט. לאחר מרד הלגיונרים הגוף התארגן מחדש תחת הנהגתו של טיבי תאודורסקו ואחרי 1 ביוני 1941 ההנהגה עברה לפופה יון. הגיוס והמלחמה פגעו קשה בגוף ולאחר 15 בספטמבר 1943 השלטונות חשפו את הפיקוד של תאופנסקו קונסטנטין.
עם התפרקות הגוף חלק מאנשיו מצאו את הדרך למפלגה הקומוניסטית הרומנית.
Moto Guzzi TriAlce
Moto Guzzi TriAlce הוא אופנוע תלת-אופן שיוצר על ידי יצרנית האופנועים האיטלקית Moto Guzzi בין השנים 1940–1943.
סך הכול יוצרו 1,745 יחידות.
דגמי "Moto Guzzi TriAlce" היו בשרות הצבא המלכותי האיטלקי וצבא איטליה בתקופת מלחמת העולם השנייה.
גנציקלוביר
גנציקלוביר (ganciclovir) היא תרופה אנטי-ויראלית המשמשת לטיפול בווירוסים מסוג HSV, VZV, CMV. משווק תחת השם המסחרי Cytovene ו-Cymevene ולשימוש מקומי בעין כויטרסרט. קיימת תצורה לשימוש דרך הפה עם זמינות הביולוגית גבוהה - valganciclovir.
תצורות
גנציקלוביר קיים בתצורות IV, דרך הפה או ישירות כג'ל למריחה על העין (ophtalmic gel).
פעילות
גנציקלוביר הוא אנלוג של בסיס הדנ"א 2′-deoxy-guanosine שעובר פוספורילציה על ידי אנזים (phosphotransferase UL97) אשר ספציפי לווירוס ולא נמצא בשאר תאי האדם הלא נגועים. הצורה האקטיבית של התרופה מעכבת באופן תחרותי את ה-DNA polymerase וגורם להפסקה של שכפול החומר הגנטי של הווירוס.
עמידות
עמידות נרכשת עם שימוש ממושך. העמידות הנפוצה ביותר מתפתחת על ידי מוטציה באנזים phosphotransferase UL97 אשר מובילה להפחתה באנזים בצורה הפעילה שלו (triphosphorylated). עמידות נוספת יכולה להגרם על ידי מוטציה נוספת בשם UL54 ב-DNA polymerase ועמידות זו היא יותר גבוהה ומקנה גם עמידות לתרופות foscarnet ו-cidofovir. במקרים מסוימים תשקל גם הוספה של CMV hyperimmune globulin.
תופעות לוואי
העמידות הנפוצה ביותר, במיוחד בשימוש IV, היא דיכוי מח העצם (myelosuppression) ויכולה להיווסף על העמידות הנרכשת בשימוש בתרופות zidovudin, azathioprine, mycophenolate, mofetil. תופעות לוואי נוספות: בחילות, שלשולים, חום, פריחה, כאב ראש, חוסר שינה, ובעיות במערכת העצבים הפריפרלית (peripheral neuropathy). תופעות לוואי נדירות הם הרעלה של מערכת העצבים המרכזית והרעלת כבד.
אינטראקציות עם תרופות נוספות
אם ניתן ביחד עם probenecid, רמות התרופה (ganciclovir) יכולות לעלות בדם. אם ניתן ביחד עם didanosine יכולות להעלות את רמות התרופה didanosine.
חישוב בעל-פה
חישוב בראש או חישוב ללא מחשבון הוא עריכת חישובים מתמטיים באמצעות המוח בלבד, ללא הסתייעות בכלי עזר כמחשבונים או עט ונייר. השימוש בחישוב בראש נעשה במצבים שבהם אין כלי חישוב בסביבה או כשיותר מהיר וקל לחשב באופן זה. לרוב, החישוב מתבצע בעזרת שיטות ספציפיות המותאמות לכל בעיה בנפרד.
פרדריק דנט
פרדריק ביילי דנט (באנגלית: Frederick Baily Dent; 17 באוגוסט 1922 – 10 בדצמבר 2019) היה פוליטיקאי אמריקאי, שכיהן כמזכיר המסחר של ארצות הברית מ-1973 עד ל-1975, במהלך כהונתם של הנשיאים ריצ'רד ניקסון וג'רלד פורד. מי שהיה עוזרו בעת שהיה מזכיר המסחר, הייסטינגס ויימן, יליד אייקן שבקרוליינה הדרומית, נעשה ליועץ פוליטי בפני עצמו ובשנת 1978 ופרסם את "הדו"ח הפוליטי הדרומי".
דנט שימש כנציב הסחר של ארצות הברית מה-26 במרץ 1975 עד ל-20 בינואר 1977, במהלך שארית כהונתו של הנשיא פורד.
חישוב בעל-פה
חישוב ריבוע של מספר דו-ספרתי
החישוב הפשוט של כל מספר בריבוע הוא:a²=(a+d) (a-d)+ d2undefined
פרדריק דנט
ביוגרפיה
דנט נולד ב-17 באוגוסט 1922 בקייפ מיי שבמדינת ניו ג'רזי, לאדית (לבית ביילי) ומגרודר דנט. הוא גדל בגריניץ' שבקונטיקט. הוא למד באוניברסיטת ייל, שם הרחיב דעת בפוטבול. דנט היה קצין בתוכנית המלגות ROTC של צי ארצות הברית באוניברסיטת ייל. הוא למד בבית הספר סנט פול שבנורת' פארק, קרוליינה הדרומית. הוא שירת בצי ארצות הברית מ-1943 עד 1946.
חישוב בעל-פה
חישוב ריבוע של מספר דו-ספרתי
כאשר d הוא המספר הכי קטן שמאפשר להפוך את a לכפולה שלמה של 10. ננסה את השיטה עם המספר 63. ננסה להגיע מ-63 למספר שהוא כפולה של 10. במקרה שלנו 60 (ולא 70 כי המרחק הקצר יותר הוא 3.) אם כן, d אצלנו הוא 3. נחשב את המשוואה הבאה:
פרדריק דנט
ביוגרפיה
הוא מונה למזכיר המסחר של ארצות הברית בידי הנשיא ריצ'רד ניקסון ובתפקיד זה כיהן בשנים 1973–1975. לאחר מכן היה נציב הסחר של ארצות הברית בממשלו של הנשיא ג'רלד פורד, מ-1975 ל-20 בינואר 1977, יום כניסתו של ג'ימי קרטר לנשיאות ארצות הברית.
דנט נפטר ב-10 בדצמבר 2019 בביתו שבספרטנבורג, קרוליינה הדרומית.
חישוב בעל-פה
חישוב ריבוע של מספר דו-ספרתי
632=(63+3)(63-3)+32=60*66+ 9
כעת נותר לחשב 66*60:
60*66=3600+360=3960=632 =3960+9=3969
והתוצאה היא 3969.
העלמת הספרה תשע
לאחר ביצוע פעולת חשבון בשני מספרים (איברים) וקבלת התוצאה, ניתן להשתמש בדרך זו כדי לוודא כי התוצאה נכונה.
לדוגמה:
באפשרותך להשתמש בשיטה זו עם יותר משני מספרים. כדי לעשות זאת, יש לחזור על השלבים הראשון והשני עבור כל איבר.
הערכה בקירוב
כאשר ברצוננו לבדוק חישוב שבוצע בראש, לרוב כדאי לבצע זאת בעזרת שימוש בקנה מידה קרוב. לדוגמה, כאשר מדובר במספרים גדולים, למשל 1531 × 19625, ההערכה תאפשר לך לדעת מהו מספר הספרות הצפוי לתוצאה הסופית. דרך יעילה לבצע זאת היא לעגל את המספרים. המספר 1531 קרוב ל-1500, והמספר 19625 קרוב ל-20000, ולכן תוצאה בסביבות 20000 × 1500 (30000000) תהיה אומדן טוב לתוצאה האמיתית (30045875). אם בתוצאה שקיבלתם יש יותר מדי ספרות, תוכלו לדעת שעשיתם טעות בחישוב.
גורמים
כאשר כופלים בין שני מספרים (גורמים), כדאי לזכור שהגורמים של המכפלה מוכרחים להתקיים בתוכה. לדוגמה, הטענה שתוצאת המכפלה 14 × 15 היא 211 אינה סבירה. מכיוון שהמספר 15 מורכב מ-5, הוא חייב להיכנס בתוצאה בשלמותו. התשובה הנכונה היא 210.
חישוב ישיר
כאשר כל הספרות של "b" קטנות מהספרות המקבילות של "a", החישוב יכול להתבצע ספרה אחר ספרה. לדוגמה, ניתן לחשב את ההפרש 872 − 41 פשוט על ידי חיסור 1 מ-2 במיקום ספרת האחדות, וחיסור של 4 מ-7 במיקום ספרת העשרות: 831.
שיטת ההסתכלות קדימה
ניתן להיעזר בשיטה זו כדי לחסר מספרים משמאל לימין. כדי לבצע זאת בראש יש צורך להיטיב בזיכרון המספרים.
בכל פעם מחשבים מיקום ספרה אחד, משמאל לימין.
לדוגמה:
4075 --
אלפים: = 3, הסתכלו ימינה, 075 < 844, יש צורך "לשאול" מספרים. = 2, תוצאה למיקום זה: "אלפיים". אנחנו מחשבים במקום  מכיוון שהטור מצד ימין צדריך לשאול ערך מספרת האלפים.
מאות: = מספרים שליליים אינם לרוחנו. עלינו להגדיל את הערך בעזרת המספר ששאלנו מהטור השמאלי (מספרת האלפים). ולכן: = 2. השתמשנו ב-10 במקום ב-0, מכיוון ששאלנו מספרת האלפים. ולכן אין צורך לשאול. תוצאה למיקום זה: "מאתיים".
עשרות: = 3. מכיוון ש- אין צורך לשאול. תוצאה למיקום זה: "שלושים".
אחדות: = 1. תוצאה למיקום זה: "אחת".
חישוב מכפלה: a × b
כדאי להכיר כי רבות מדרכי הפתרון מתקיימות ונעזרות בחוק הפילוג.
הכפלה פי 2 ומספרים קטנים יותר
כאשר מכפילים מספר כלשהו פי מספר בעל ספרה אחת יהיה קל להכפיל ספרה אחר ספרה מימין לשמאל. פעולה זו קלה במיוחד עבור הכפלה פי 2 מכיוון שמספר הספרות הנותרות של התוצאה לא יהיה גדול מ-1.
לדוגמה, כדי לחשב 2 × 167: נחשב 2×7=14, כך שהספרה האחרונה היא 4, עם 1 נותר שנוסף לחישוב של 2×6=12 ויניב 13, כך שהספרה האחרונה היא 3 עם 1 נותר שנוסף לחישוב של 2×1=2 ומניב 3. לפיכך, התוצאה היא 334.
הכפלה פי 5
כדי להכפיל מספר פי 5,
1. תחילה יש להכפיל את המספר פי 10, ולאחר מכן לחלקו ב-2.
לדוגמה: הכפלת 176 פי 5. א. הוספת אפס מצדו הימני של 176 כדי לקבל 1760. ב. חלוקה ב-2 החל מהספרה השמאלית ביותר. 1. חלוקת 1 ב-2 כדי לקבל 0.5, יעוגל כלפי מטה לכדי 0. 2. חלוקת 7 ב-2 כדי לקבל 3.5, יעוגל כלפי מטה לכדי 3. 3. חלוקת 6 ב-2 כדי לקבל 3. חלוקת 0 ב-2 היא פשוט 0.
התוצאה שהתקבלה היא 0330. זוהי לא התוצאה הסופית, אבל התקרבות ראשונית שתשופר בצעד הבא:
ג. הוספת 5 לספרה העוקבת של כל ספרה במספר החדש שהמקבילה שלה במספר המקורי הניבה תוצאת שבר בחלוקה ב-2.
לדוגמה: 176 (בספרת האחדות, העשרות והמאות): 1. הספרה הימנית ביותר (ספרת המאות) היא 1, שהניבה תוצאת שבר (0.5). יש להוסיף 5 לספרה העוקבת במספר החדש (0330), כלומר לספרה 3; באופן הבא: 3+5=8. 2. הספרה הבאה של 176 היא 7, וגם היא הניבה תוצאת שבר. הספרה העוקבת במספר החדש (0830) תגדל גם היא ב-5; באופן הבא: 3+5=8.
3. הספרה הבאה של 176 היא 6, מקבילתה בתוצאה היא 0, מספר שלא הניב שבר. התוצאה הסופית היא 0880. ניתן להשמיט את ה-0 השמאלי ביותר, ונותרנו עם 880. לפיכך, המכפלה של 176 ב-5 תניב את התוצאה 880.
הכפלה פי 9
ידוע כי 9 =, ולכן כדי להכפיל פי 9 יש להכפיל פי 10 ולאחר מכן לחסר פעם אחת את המספר המקורי מהתוצאה. לדוגמה,. ניתן להיעזר בדרך זו גם עבור הכפלה פי שמונה, אך יהיה צורך לחסר פעמיים את המספר.
שימוש באצבעות הידיים: הכפלת 1–10 פי 9
פשטו את כפות הידיים שלכם מול עיניכם. התייחסו לאגודל השמאלי כ- 1, כך שהאצבע הבאה אחריו תייצג 2, וכן הלאה עד לאגודל הימני שייצג 10. כל "|" מייצג אצבע מורמת וכל "−" מייצג אצבע כפופה.
10 9 8 7 6 5 4 3 2 1 | | | | | | | | | | יד ימין יד שמאל
כופפו את האצבע שמייצגת את המספר שתרצו להכפיל פי 9.
לדוגמה: 6 × 9 יהיה:  | | -  | | | | |
הזרת של יד ימין כופפה. קחו את מספר האצבעות שנשארו מורמות מצד שמאל של האצבע המכופפת וצרפו אותו למספר האצבעות המורמות מצד ימין.
בדוגמה שלנו: ישנן חמש אצבעות מורמות משמאל לזרת שכופפה, וארבעה מימין לה. לפיכך, = 54.
4 5 | | | | − | | | | |
הכפלה פי 10 (ופי חזקות של 10)
כדי להכפיל מספר שלם פי 10, פשוט מוסיפים 0 מצדו הימני של המספר. כדי להכפיל מספר שאינו שלם פי 10, יש להזיז את הנקודה העשרונית ספרה אחת ימינה.
באופן כללי עבור חזקות של עשר, כדי להכפיל פי 10n (כאשר n הוא מספר שלם), יש להזיז את הנקודה העשרונית n ספרות ימינה. אם n הוא שלילי, יש להזיז את הנקודה העשרונית |n| ספרות שמאלה.
הכפלה פי 11
כדי להכפיל מספרים בעלי ספרה אחת פשוט צריך לשכפל את הספרה גם לספרת העשרות, לדוגמה: ועד.
המכפלה עבור מספרים שלמים גדולים יותר תבוצע על ידי סדרה של הוספות לכל הספרות מימין לשמאל, לפי חיבור שתי ספרות בכל פעם.
תחילה ניקח את ספרת האחדות ונעתיק אותה לתוצאה הזמנית. לאחר מכן, החל בספרת האחדות של המספר, נוסיף את סכום הספרה עם הספרה הצמודה לה משמאל לקצה השמאלי של התוצאה הזמנית. אם הסכום המתקבל הוא 10 או יותר, נוסיף לתוצאה הזמנית רק את ספרת האחדות, ואת ספרת העשרות (שתמיד תהיה 1) נחבר להוספה הבאה. לבסוף נוסיף את הספרה השמאלית ביותר של המספר מצדה השמאלי של התוצאה (תוך הוספת ה-1 הנותר אם ישנו), ונקבל את הפתרון הסופי.
דוגמה צעד-אחר-צעד עבור המכפלה 759 × 11:
דוגמאות נוספות (אלו אינן משוואות מתמטיות רגילות אלא הצגת החישובים של השיטה):
דרך נוספת להכפלה ב-11 היא פשוט הכפלת המספר ב-10, ולאחר מכן הוספת המספר המקורי לתוצאה.
לדוגמה:
הכפלת מספרים בעלי שתי ספרות בין 11 ל-19
ישנו אלגוריתם פשוט כדי להכפיל בפשטות בין שני מספרים בעלי שתי ספרות בין 11 ל-19 כמתואר (כאשר a הוא ספרת האחדות של המספר הראשון ו- b הוא ספרת האחדות של המספר השני).
הכפלת כל שני מספרים בעלי שתי ספרות
ישנו אלגוריתם פשוט כדי להכפיל בפשטות בין שני מספרים בעלי שתי ספרות (כאשר a הוא ספרת העשרות של המספר הראשון, b הוא ספרת האחדות של המספר הראשון, c הוא ספרת העשרות של המספר השני ו- d הוא ספרת האחדות של המספר השני).
לדוגמה:
800 +120 +140 + 21 - 1081
שימו לב כי חישוב זה למעשה זהה לסכימת כל הגורמים במכפלה, רק באופן מקוצר. כדי לצמצם את מספר הדברים שיש לזכור, יהיה נוח יותר לבצע כפל בהצלבה של הגורם הראשון, ולאחר מכן הוספת שני הרכיבים האחרים.
בתרגיל שבדוגמתנו:
יהיה קל להוסיף לתוצאה 21 ונקבל 281, ולאחר מכן נוסיף 800 ונקבל 1081.
התבנית שצריך לזכור היא:
כדי לחשב במהירות, כדאי לזכור שהתבנית מורכבת מסכום החלקים הבאים:
יגאל שוחט
יגאל שוחט הוא רופא אף-אוזן-גרון, לשעבר טייס קרב שנפל בשבי וקצין רפואה ראשי של חיל האוויר בדרגת אלוף-משנה.
קורות חיים
שוחט השתתף במלחמת ששת הימים כטייס קרב, בטייסת העקרב (טייסת 105), תחת פיקודו של אהרון (יאלו) שביט, ובין השאר השתתף בתקיפת מטרות בסוריה. מטוס הסמב"ד שהטיס הופל בסיני ב-7 ביוני 1967, והוא חולץ בידי הטייס אמנון גלעד, שקיבל את עיטור העוז על כך. שוחט הוצב בטייסת האחת כטייס פנטום, בפיקודו של רס"ן שמואל חץ. במלחמת ההתשה השתתף במבצע קשת אווירי.
מבצע שיער 265 והנפילה בשבי
ב-3 באוגוסט 1970, השתתף במבצע "שיער 265" לתקיפת סוללות טילי קרקע אוויר מצריים וסובייטיים שהוצבו על אדמת מצרים. המבצע נערך בימיה האחרונים של מלחמת ההתשה.
בימיה האחרונים של המלחמה הוחלט לצאת למבצע גדול לפגיעה במערך הטילים שבין אבו סואר לאסמאעיליה. לגל התקיפה השני הוקצו שני זוגות מטוסי פנטום ו-16 מטוסי סקייהוק. אל זוג מטוסי הפנטום הראשון נורו טילים רבים שחייבו את הטייסים לבצע תמרוני התחמקות חריפים. לאחר ביצוע יעף ההפצצה של מספר 2 נורו עליו מספר טילים והוא נפגע מאחד מהם. פגיעת הטיל במספר 2 בזוג המוביל, הטייס סרן יגאל שוחט דווח בקשר על הפגיעה וניסה להשתלט על המטוס הפגוע ולהפנותו מזרחה לכוון ישראל. הטייס הצליח להשתלט על המטוס והחל לאסוף גובה תוך טיסה מזרחה. כעבור זמן קצר חדל אחד המנועים לפעול וכעבור שניות אחדות פגע במטוס טיל נוסף. הטייס שוחט והנווט סגן משה גולדווסר פלטו את עצמם מהמטוס הפגוע וצנחו סמוך לאיסמעיליה. במהלך הצניחה שארכה זמן רב נורתה לעברם אש מהקרקע.
הטייס שוחט נפצע קשה ברגליו מהירי והגיע לקרקע כשהוא מעולף מאבדן דם. הוא הועבר לבית חולים מצרי שם נקטעה רגלו הימנית. הנווט,, הגיע אל הקרקע ללא פגע, נתפס על ידי חיילים סובייטים שמסרו אותו לחיילים מצריים. אלה ביצעו בו לינץ'. למחרת היום הודיעו המצרים כי שני השבויים שבידם פצועים, אך לאחר מכן הודיעו כי גולדווסר נפטר. לאחר חודשים אחדים הוחזרה גופתו. נקבע לאחר בדיקת הגופה כי נהרג כתוצאה מהעינויים
המטוס השני, קורנס 661, שהוטס בידי הטייס רענן נאמן והנווט יורם רומם, הצליח לחזור ולנחות ב-רפידים אף על פי שטייסו נפגע. על גבורתם זכו אנשי הצוות בעיטור.
מסלול הרפואה
שוחט למד רפואה באוניברסיטת תל אביב, ובתחילת 1975 התחתן עם אורית, בתה של יפה ירקוני. הוא סיים התמחות בבית החולים איכילוב ברפואת אף-אוזן-גרון, במחלקתו של הפרופ' אליהו שנון. בהמשך חזר לשירות קבע בצה"ל והתמנה לקצין רפואה ראשי של חיל האוויר בדרגת אלוף-משנה.
עמדות פוליטיות
שוחט חבר בארגון רופאים לזכויות אדם, ובשנים האחרונות שותף בתנועת הסרבנות הקוראת לחיילים לסרב לשרת בשטחים, ולטייסים לסרב להפציץ ערים.
מיהאי פלדי
מיהאי פלדי (במקור מיקשה פרנקל-Frankl, בהונגרית: Földi Mihály; בודפשט, 14 באוקטובר 1894 – בודפשט, 16 באוקטובר 1943) היה רופא, סופר, עיתונאי, מבקר, עורך של היומון פשטי נפלו, חבר באגודת פטפי.
בנו (הבלתי חוקי) שאנדור סני היה סופר (1910–1989). בנו מנישואיו היה ד"ר מיהאי פלדי, רופא ופרופסור למערכת הלימפה (1920–?).
ביוגרפיה
מיקשה פרנקל נולד במשפחה יהודית בבודפשט. אביו היה שאנדור פרנקל ואמו מאריה שטיינר. הוא כבר כתב סיפורים קצרים כתלמיד, אחד מהם, הדוד פטרזילקה (Peterzilka), הופיע וזכה להצלחה. הוא היה בן תשע עשרה כאשר כרך הסיפורים הקצרים הראשון שלו ראה אור. פלדי גויס חייל במלחמת העולם הראשונה מייד לאחר שקיבל תואר ברפואה (בגיל 23) בשנת 1917 ועבד כרופא צבאי במשך זמן מה. מאוחר יותר הוא שינה את עיסוקו העיקרי לכתיבה ולעריכה.
הרמן פון פיקלר-מוסקאו
הרמן לודוויג היינריך פון פיקלר-מוסקאו (בגרמנית: Hermann Ludwig Heinrich von Pückler-Muskau ; 30 באוקטובר 1785 – 4 בפברואר 1871) היה אציל גרמני, שנודע כאמן מוכשר באדריכלות נוף, וכן היה מחברם של מספר ספרים שבמרכזם נסיעותיו באירופה ובצפון אפריקה, שפורסמו בשם העט "סמילאסו" ("Semilasso"). הוא נולד כרוזן פיקלר-מוסקאו (Graf von Pückler-Muskau), ומ-1822 קיבל תואר אצולה כנסיך (Fürst).
מיהאי פלדי
יצירתו הספרותית
קוסטולני שיבח את סגנונו האינסטרומנטלי והאקספרסיבי של הרומן, את מבנהו האמנותי, אך הוא תיאר גם את השגותיו: "המחבר רואה שחורות מדי, הוא אינו יכול לסמן דרך לעתיד, אם פשוט רק מכחיש, אך אינו טוען דבר. (...) אם תיאור המשפחה נטורליסטי, אז הוא מדהים, לא יאמן. אם סמלי, אז הוא חסר צדק ולא הוגן."
הרמן פון פיקלר-מוסקאו
ביוגרפיה
בשנת 1812 נסע לראשונה לאנגליה עם לאופולד שפר, שם גילה את ייעודו כאדריכל נוף לנוכח הפארקים שם. לאחר קונגרס וינה בשנת 1815 עבר החלק של פיקלר בלוזטיה מממלכת סקסוניה לממלכת פרוסיה. על פי הערכות היסטוריונים, היה פיקלר אחד מחמש עשרה בעלי הקרקעות הגדולים ביותר בממלכת פרוסיה.
מיהאי פלדי
יצירתו הספרותית
למרות שהוא ראה כך: "ישנן תוספות מדהימות לטרגדיה המחשבתית של נפש המאה העשרים",
הרמן פון פיקלר-מוסקאו
ביוגרפיה
ב-9 באוקטובר 1817 הוא התחתן עם לוסי פון הארדנברג (Lucie von Hardenberg; 1776–1854) בתו של, שהייתה מבוגרת ממנו בתשע שנים, וגרושה מהרוזן קרל פפנהיים. בשנת 1822 הועלה פיקלר למעמד של נסיך. בשנת 1826 הוא התגרש באופן רשמי מלוסי, שעמה הוא בכל זאת נשאר ידידותי לכל החיים. לוסי מילאה עבורו את תפקיד האם, מכיוון שנטייתו המינית הייתה לקטינות.
מיהאי פלדי
יצירתו הספרותית
כמבקר, קוסטולאני עדיין היה רוצה לראות את המחבר חוזר לסגנון ה"נטורליסטי" של סיפוריו הקצרים הראשונים.
הרמן פון פיקלר-מוסקאו
ביוגרפיה
מעצב הפארקים והגנים שהיה שקוע בחובות רצה לנסוע לאנגליה כדי להתחתן שוב עם יורשת עשירה. פיקלר בילה שם חודשים רבים בין 1825 ל-1829 בחיפוש אחר יורשת עשירה. הוא העריץ את אורח חייהם של האצילים האנגלים בעלי הקרקע, שהוא ראה כאלמנט הטוב ביותר בחברה האנגלית. אף על פי כן, במכתביו לאשתו לוסי הוא מתח ביקורת חריפה על גירוש האוכלוסייה הכפרית באירלנד על ידי אצילים אנגלים שהעצימו את גידול הכבשים באירלנד. הוא נכח בהצגות בתיאטרון של הוד מלכותו, היימרקט ובדרורי ליין (כשהוא מעריץ את הופעתה של ). הוא למד אדריכלות נוף. בוויילס ביקר את הגבירות מל'אנגול'ן בשנת 1828 וביקר באירלנד באותה שנה. הוא לא מצא כלה, אך ספרי המסע שלו הפכו להצלחה ספרותית וכלכלית בגרמניה, ואחר כך גם באנגליה ובארצות הברית. הנסיך החליט לפיכך לנסוע לאמריקה הצפונית, אך בגלל דו-קרב החמיץ את יציאת הספינה.
מיהאי פלדי
יצירתו הספרותית
זה לא היה המקרה ברומנים המאוחרים יותר של. יצירותיו של הסופר נשלטות על ידי צבעים כהים, גיבורים בעלי עצבים פגומים, כוחות דמוניים פנימיים או כוחות על טבעיים, לעיתים תכנים מיסטיים, השפעתם של פיודור דוסטויבסקי (שפלדי כתב עליו גם מחקר) ושל זיגמונד פרויד מורגשים היטב. "הטרילוגיה של מיהאי פלדי היא הניסיון ההונגרי הראשון ליצור רומן מיסטי." הרומנים המאוחרים שלו ("הזוג הנשוי" ו"אשת המאה") הם יצירות מעודנות ופשוטות יותר. אלה היצירות הבוגרות ביותר שלו. אולי זה בגלל שכבר אין בהם "צעיפים" אין בהם "הסתרות".
הרמן פון פיקלר-מוסקאו
ביוגרפיה
במקום זאת, הוא ערך טיול למצרים דרך אלג'יר ותוניסיה, והתקבל שם כאורח ממלכתי על ידי הח'דיו מוחמד עלי וקיבל בהשאלה ארמון וצוות בתקופת שהותו. הוא המשיך למסעותיו לנוביה, לאשדות הנילוס וסודאן עד 1838, אז חזר דרומית לח'רטום, מותש. בשנת 1837 קנה בשוק העבדים בקהיר את מחבובה (محبوبة ,"אהובה" בערבית), שפחה בת לעם האורומו מאתיופיה כבת 12, שליוותה אותו בהמשך המסע. לאחר מכן החזיר אותה איתו לאירופה, אך היא חיה רק תקופה קצרה כפילגשו. הנערה חלתה בשחפת, נפטרה ב-27 באוקטובר 1840 בטירתו ונקברה במוסקאו. אחר כך הוא כתב כי היא הייתה "האדם שאהב יותר מכול בעולם". הוא גם נסע למזרח התיכון (ונפגש שם עם ליידי הסטר לוסי סטנהופ), לקונסטנטינופול (אחר כך ניסה ללא הצלחה להפוך לשגריר פרוסיה שם) וליוון.
מיהאי פלדי
יצירתו הספרותית
"לאחר טרילוגיה של הנפש, מיהאי פלדי כתב גם את טרילוגית הגוף. אין כאן כוחות על טבעיים, רק המציאות הארצית עצמה. הספר הראשון דן בקשרים הפיזיים ונפשיים של בני זוג, והשני במשפחה ובמשבר שלה, ובמערכת היחסים דן בנושא האהבה הבלתי חוקית, במשולש האהבה, עם פירוטים כמעט מדעיים, עקיבות, ואובייקטיוויות של חקירה."
הרמן פון פיקלר-מוסקאו
ביוגרפיה
מבחינה פוליטית הוא ייצג עמדות ליברליות והיה מקורב לרפורמטורים הפרוסים בהנהגת ברון פום שטיין. הוא דגל בשלטון עצמי פוליטי ברמה המקומית. דעות אלו, יחד עם הפנתאיזם המוצהר שלו ואורח חייו הראוותני, גרמו לכך שהיה חשוד בפרוסיה הריאקציונית של תקופת. לעומת זאת, מצד שני, השתתף פיקלר, בעקבות הקו הלאומי הרשמי של גרמניה, באופן פעיל בגרמניזציה של נתיניו הסורבים ברובם והזניח את החינוך העממי בתקופת שלטונו. בכל התקופה הוא נשאר מחובר לצבא. בשנת 1826 הוא קודם לדרגת קולונל וכבר בשנת 1833 מונה כמייג'ור גנרל. מאז 1862 הוא קיבל דרגות של כבוד (À la suite) בצבא ומונה ללוטננט גנרל בשנת 1863. ככזה, הוא השתייך למפקדתו של המלך הפרוסי במלחמת אוסטריה-פרוסיה בשנת 1866. הוא קיבל עיטור על "פעולותיו" בקרב קניגרץ, אף על פי שהנסיך בן ה-80 אז ישן לאורך כל היום. עם זאת, כשהיה בן 85 נשללה ממנו ההשתתפות במלחמת צרפת-פרוסיה בשנת 1870.
מאז שחזר ממסעותיו הוא התגורר בברלין ובמוסקאו, שם השקיע זמן רב בטיפוח ושיפור פארק מוסקאו הקיים עדיין. הקמת הפארק הכניסה אותו לחובות, ולכן בשנת 1845 הוא מכר את האחוזה במוסקאו. ואף על פי שהוא גר אחר כך מפעם לפעם במקומות שונים בגרמניה ובאיטליה, בית המגורים העיקרי שלו עבר לטירת בראניץ (Schloss Branitz) ליד קוטבוס, שם הקים פארק מפואר נוסף בסגנון גן אנגלי, כיום.
עד מותו בשנת 1871 הוא הקדיש את עצמו לכתיבה. הוא היה הסופר הגרמני הראשון שהשתמש בנייר פחם לצורך העתקות או התפתחות נוספת של מכבש הדפוס (שנמצא בבעלות המוזיאון פארק וטירת בראניץ).
מכיוון ששרפת גווית הנפטר נאסרה מסיבות דתיות, הוא נקט בתחבולה פרובוקטיבית וקבע כי ליבו יומס בחומצה גופרתית וכי גופו צריך להיות מונח בתוך סודה קאוסטית, אשלג קאוסטי וסיד קאוסטי. הוא נקבר ב-9 בפברואר 1871 ברוגם - פירמידת האגם באגם הפארק של פארק טירת בראניץ. מכיוון שהיה נטול ילדים, עברו הארמון והפארק לאחר מותו ליורשו לתואר, אחיינו, הרוזן היינריך פון פיקלר (Heinrich von Pückler), המזומנים והמלאי לאחייניתו מארי פון פאכלבל-גאהג (Marie von Pachelbl-Gehag). הסופרת ירשה את כתביו של הנסיך עם הדרישה לכתוב את הביוגרפיה של הסופר ולפרסם את התכתובות והיומנים הבלתי מודפסים שלו.
אדריכל הנוף
בקרב אניני טעם הוא נחשב לגאון של, הפיתוחים הנוספים שביצע לרעיון "הפארק האנגלי" בפארקים של מוסקאו ובראניץ מציבים אותו לרוב אף מעל לנה ו. גם הפארקים וגם תלמידיו (במיוחד, 1815–91) יצרו אסכולות בינלאומיות שהשפיעו אפילו באמריקה הצפונית, והם נחשבים עדיין בין השיאים המיוחדים של אדריכלות הנוף באירופה של המאה ה-19.
פיקלר, שהוענקה לו האפשרות לבקר במעון הכפרי האנגלי וגישה חלקית לגנים באנגליה, החליט על גישה חופשית לגנים המעוצבים שלו והרחיב זאת לכולם.
הסופר
הוא היה פעיל כמספר, כעיתונאי וככותב מכתבים. תהילתו הספרותית בקרב בני דורו מבוססת על הספר שהודפס בעילום שם "מכתבים מאדם שנפטר" (Briefe eines Verstorbenen 4 כרכים, 1830–1831). בספרים אלו ביטא דעה עצמאית על אנגליה ומדינות אחרות בהן ביקר בסוף שנות ה-20 של המאה ה-19 ועל אנשים בולטים שפגש. במקור, היו אלה למעשה מכתבים לאשתו, והיה זה הרעיון שלה לפרסם את המכתבים בדפוס. הם הפכו במהרה לרבי מכר בגרמניה, אנגליה וצרפת.
בין ספרי המסע המאוחרים שלו ניתן למנות את "מסלול העולם הלפני אחרון של סמילאסו" (Semilassos vorletzter Weltgang 3 כרכים, 1835), "סמילאסו באפריקה" (Semilasso in Afrika 5 כרכים, 1836), "האימפריה של מוחמד עלי" (Reich Aus Mehemed Ali 3 כרכים, 1844) ו"השיבה" (Die Rückkehr 3 כרכים, 1846–1848).
"הערות על גינון נוף" (Andeutungen über Landschaftsgärtnerei 1834) היה הספר היחיד שפרסם בשמו שלו והיה בעל השפעה רבה.
טים סימנסקי
טימותי "טים" סימנסקי (באנגלית: Timothy "Tim" Szymanski) הוא קצין בדימוס בדרגת תת-אדמירל בצי ארצות הברית שירת כסגן מפקד פיקוד המבצעים המיוחדים של ארצות הברית וכמפקד פיקוד הלוחמה המיוחדת של הצי.
ביוגרפיה
סימנסקי גדל בוילמינגטון שבדלאוור. סבו ואביו שירתו בצי ארצות הברית. ב-1980 סיים לימודיו בתיכון קתולי, במהלך לימודיו הצטיין בהיאבקות ואף ייצג את ארצות הברית בתחרות בינלאומית ביפן. הוא למד במשך שנה במכינה של הצי וב-1985 סיים לימודיו באקדמיה הימית של ארצות הברית והתגייס לצי. הוכשר כחובל ושירת ביפן. ולאחר מכן התנדב ליחידת אריות הים ונהיה ללוחם ביחידה.
שירת כמפקד מחלקה בצוות ההובלה בכלי השיט התת-ימיים 2. שירת כמפקד חוליה, מפקד פלגה, קצין מבצעים וסגן מפקד צוות 6 של אריות הים. פיקד על יחידת הסירות 26, על צוות 2 של אריות הים ועל כוח משימה משותף למבצעים מיוחדים באפגניסטן במהלך מבצע אנקונדה. פיקד על כוח 2 של פיקוד הלוחמה המיוחדת של הצי. שירת כסגן מפקד לענייני מבצעים מיוחדים של מפקדת המבצעים המיוחדים המשותפת לארצות הברית ונאט"ו באפגניסטן. שירת באגף המבצעים של המטות המשולבים כראש ענף הלוחמה הגלובלית בטרור וכראש תא התיאום לפעולות באפגניסטן ופקיסטן. שימש עוזר מפקד פיקוד המבצעים המיוחדים המשולבים.
ביוני 2016 מונה למפקד פיקוד הלוחמה המיוחדת של הצי. הוא שירת בתפקיד עד ספטמבר 2018. ב-2020 מונה לסגן מפקד פיקוד המבצעים המיוחדים של ארצות הברית.
סימנסקי בעל תואר שני בתכנון ואסטרטגיה מהאוניברסיטה לביטחון לאומי.