cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
תפילת חנה
זהות מחבר התפילה
תפילה זו היא התפילה השנייה של חנה המוזכרת בתנ"ך. התפילה הראשונה, היא התפילה שהתפללה חנה לפני שהתעברה, ובה היא ביקשה מאלוהים שתזכה לבן, וממנה למדו חז"ל דינים רבים בתפילת עמידה.
מקבילות פנים מקראיות
קווים מקבילים קיימים בין שירת דוד לתפילת חנה. מילים דומות מופיעות בשתי השירות, בתחילתן ובסיומן:
בתפילת חנה: "רָמָה קַרְנִי בַּה'; רָחַב פִּי עַל-אוֹיְבַי, כִּי שָׂמַחְתִּי בִּישׁוּעָתֶךָ" ובשירת דוד: "מָגִנִּי וְקֶרֶן יִשְׁעִי."
בסוף תפילת חנה נאמר : "וְיִתֶּן-עֹז לְמַלְכּוֹ, וְיָרֵם קֶרֶן מְשִׁיחוֹ ", בסוף שירת דוד נכתב : "מגדיל (מִגְדּוֹל), יְשׁוּעוֹת מַלְכּוֹ; וְעֹשֶׂה-חֶסֶד לִמְשִׁיחוֹ ". השירה הראשונה בספר שמואל היא שירת חנה והשירה האחרונה בו היא שירת דוד.
תפילת חנה בליטורגיה היהודית
יש נוהגים לומר את תפילת חנה כחלק מההקדמה לתפילת שחרית או במועדים אחרים. בעבר הייתה אמירת תפילת חנה מקובלת רק בחלק מקהילות הספרדים ועדות המזרח, אך במשך הזמן התפשטה אמירתה בקהילות השונות וכיום היא מובאת במרבית הסידורים בנוסח הספרדים, אמירת תפילה זו כבר נזכרה בשו"ת יוסף אומץ לחיד"א.
כיום פסוקים אלו ותוספת של פסוקים מתהילים, דניאל איוב ומיכה מהוים תפילה המקובלת בעיקר אצל יהודי ספרד ויוצאי עדות המזרח כפתיחה לתפילת שחרית. וקטע תפילה הנאמר לאחר ברכות התפילין והנחתם.
בסידורים ספרדיים ישנים כדוגמת תפילת החדש, התפילה מובאת לפני ברכות התורה, אך החיד"א מסייג את אמירתה רק לאחר אמירת ברכות התורה, כיוון שהיא מכילה פסוקים, ובעקבות גישה זו ברוב הסידורים הספרדיים כיום היא נדפסת לאחר ברכות התורה.
בשבתות ובימים טובים נהוג לא לומר את הפסוק "אל תשמחי אויבתי לי כי נפלתי קמתי כי אשב בחושך ה' אור לי" משום שאין מזכירים צער ביום השבת.
בנוסף, התפילה נקראת בכל הקהילות כחלק מההפטרה ביום ראשון של ראש השנה.
אמירתה על פי הקבלה
על פי הקבלה הטעם לאמירת התפילה הוא "שהאומרו כורת החיצונים שמעכבים את התפילה כמו שסיימה חנה בתפלתה ה' יחתו מריביו".
קרמיקה פלשתית
הקרמיקה הפלשתית היא סוג של קדרות כנענית, המיוחסת לפלשתים.
הקרמיקה הפלשתית ומבנהּ מעידים על עליונותה התרבותית של החברה הפלשתית על שאר עמי כנען, במיוחד בעת הפלישה הפלשתית לכנען.
הפלשתים יצרו מהטיט מינים רבים של כלים שנמצאו בתלים רבים ברחבי ארץ ישראל (תל קסילה, עקרון, אשדוד וכיוצא בכך), אולם ניתן לחלקם לשתי קבוצות עיקריות על סמך צורתם.
לקבוצה הראשונה נמנים הכלים שבחזותם ניכרות תכונות של תרבויות אגן הים האגאי, ובעיקר אלו של התרבות המיקנית, כדים אלו היו הכדים הקדומים יותר שייצרו הפלשתים. בעוד שלקבוצה השנייה משתייכות דוגמאות קרמיקה בהן ניכרת השפעת המאפיינים הכנעניים.
ראשוני הכדים הפלשתיים בארץ ישראל היו כדי ה"מונוכרום הפלשתי" (ראו בהמשך) (mycIIIc), צבעיהם היו מאופקים בהרבה, ומבנם משוכלל פחות מה"ביכרום הפלשתי". עם השנים, בעבור הזמן מהפלישה הפלשתית ארצה, החלו להתפתח ביישובים הפלשתיים כדי הביכרום, לראשונה היו בשימוש יחד עם המונוכרום, אולם לימים החליפו אותם.
מרבית העיטורים הפלשתיים שאובים מחיי היום-יום של תרבויות רבות במזרח התיכון הקדום. הפלשתים כנראה שלא "ייבאו" את מיני הכלים המיקניים ארצה, היות שצורתם חוקתה בידי קדרים מקומיים עוד מימי תקופת הברונזה המאוחרת. לעיתים ניתן להבחין בדוגמאות כנעניות של קדרות פלשתית בטרם הגיעה ארצה, עם הפולשים מכרתים, אבל עיטור הדוגמאות הפלשתיות עילאי לזה של הכדים הכנעניים, שלקו בעיצובם.
ישנה חשיבות רבה לקדרות הפלשתית בזיהוי ותיארוך תקופות שלטון פלשתיות בתלים ארכאולוגיים בארץ ישראל, וקביעת תקופת הברזל המוקדמת באתרים דוגמת תל גזר. אם כי בשנים האחרונות, בעיקר ברוח מחבר הספר "ראשית ישראל", ישראל פינקלשטיין, התפתח דיון בדבר תיארוך הקדרות.
לטענת פינקלשטיין, יש בהיעדר כדי המונוכרום במעוזים מצריים מובהקים דוגמת לכיש, בשנים 1175–1150 לפנה"ס כדי להעיד על אי המצאות הפלשתים באזור, ואי בואה של תקופת הברזל. פינקלשטיין גרס כי יש להנמיך את התיארוך המקובל ל-1135–1100 לפנה"ס או מאוחר יותר כתאריך הנכון לבוא הפלשתים ותקופת הברזל, ונסיגת השושלת ה-20 המצרית.
האסכולה הנגדית, ובראשה ארכאולוגים דוגמת עמיחי מזר, טוענת כי משמעות העדר החרסים היא שהפלשתים היו גרים בלתי מקובלים ודחויים בידי חברות כנעניות ומצריות כאחד, ולכן חרסיהם לא הגיעו לשטחי כנען שנשלטו בידי מצרים, ללא כל קשר לתאריך הגירתם.
חותמות למלך
חותמות לַמֶּלֶךְ הוא כינוי שניתן לידיות קנקני אגירה שבהן הוטבעה הכתובת "למלך" בכתב עברי עתיק בעזרת חותמות. ההטבעה נמצאה על מספר גדול של קנקני אגירה (כ-2,000 קנקנים) שנמצאו באזור יהודה, ובמיוחד סביב ירושלים, והמתוארכים לדעת רוב החוקרים לתקופת מלכותו של חזקיהו מלך יהודה שמלך במאה ה-8 ותחילת המאה ה-7 לפנה"ס. סבורים כי הכדים הללו הכילו שמן או יין אשר הובאו כמיסים לאוצר המלך והם נשלחו למקומות שונים לצורכי הצבא או לשימוש המינהל שהיה באותם הערים.
לא נמצאו החותמות המקוריות עצמן, אולם נמצאו כ-2,000 הטבעות על ידיות קנקנים, ובדיקת ההטבעות מעלה כי מספר החותמות שעשו בהן שימוש עמד כנראה על 21. כשלמעשה רווח השימוש במושג הנפוץ יותר: "חותמת" לתאר את ההטבעות.
סוגי החותמות
על הקנקנים הוטבעו המילים "למלך", ובחלק מן הידיות בשורה השנייה הוטבעו אחת מארבע מילים: שוכה, חברן, זיף באזור דרום הרי חברון ו"ממשת". מקומות אלו זוהו פרט ל"ממשת" (וראה להלן בפרשנויות).
במרכז החותמת, בין "למלך" לבין שם העיר, הוטבע גלגל מכונף לעיתים עם שתיים ולעיתים עם ארבע כנפיים פרושות. לעיתים מזהים בחותמות חיפושית מכונפת ויש הרואים בה מגילה עפה. סמלים אלו מוכרים כסמליהם של מלכי פרס (כורש - סמל ארבע-כנפי. דריווש - סמל דו-כנפי).
ישנה משפחה גדולה של חותמות שהוטבעו עליהן שמות פרטיים, חותמות אלו נמצאו לרוב בסמוך לחותמות "למלך", כלומר הן מאותה תקופה.
תפוצת החותמות
החותמות נמצאו בעיקר באזור ממלכת יהודה (68 אתרים), ורק חלק קטן (4 אתרים) נמצא בגליל ובעמקים. להלן רשימת 20 האתרים שבהם נמצאו המספר הגדול ביותר של חותמות "למלך":
פרשנויות
למלך - מספר פירושים הועלו לגבי הביטוי "למלך":
ארבעת המקומות
לדעת יוחנן אהרוני "ממשת" הוא קיצור של "ממשלת" והכוונה לעיר ירושלים, אשר לדעתו כונתה כך בספר מלכים ב'. אהרוני סובר שהמלך חזקיהו צמצם את 12 המחוזות המנהליים הקדומים של ממלכת יהודה לארבע, ועריהן המרכזיות היו שוכה בשפלת יהודה, חברון במרכז ההר, זיף בדרומו וירושלים בצפונו, וזה מסביר מדוע הופיעו דווקא שמות אלה על גבי החותמות.
ההסברים לחותמות עצמן
החל מהסבריו הראשונים של צ'ארלס וורן ב-1870, הועלו מספר רעיונות להסביר את תופעת החותמות. לאחר חפירת תל לכיש בשנות השבעים ההסברים הצטמצמו:
הגלגל המכונף הדו-כנפי גם הוא דורש הסבר – האם הוא סמל שלטוני-ממלכתי, או האם הוא סמל דתי לסימון המעשר. הגלגל המכונף הארבע-כנפי מייצג חיפושיות, סמל שהיה נפוץ במצרים ולאחר מכן בפרס כסמל שלטוני.
אבי בן זקן
אבי בן זקן (נולד ב-8 באוקטובר 1982) הוא יוצר, צלם, מוזיקאי ובמאי קליפים ישראלי.
ביוגרפיה
בן זקן נולד בקריית ים. בעשור הראשון של המאה ה-21 הוציא לאור שלושה אלבומים תחת השם 'אוויל הכפר'. בעשור השני של המאה ה-21 החל לצלם, לערוך ולביים קליפים. בשנת 2015, השלים את לימודי התואר הראשון בתקשורת חזותית וחינוך במרכז האקדמי לעיצוב ולחינוך ויצו חיפה, במסגרתם יצר את סרטו התיעודי הקצר 'ננסלבן', הסרט מתאר את החיים בקריות עם דגש על קריית ים לצד הדיכאון ממנו סבל במהלך העבודה על האלבום 'ננסלבן' - הסרט זכה לשבחים רבים. בין הקליפים שביים ניתן למנות את 'כולנו נשתגע' (פאר טסי), 'תן למוזיקה לדבר' (סאבלימינל), 'קומי לכי' (דנה ברגר), 'תגידי מה קורה לך' (מאור אדרי), 'אומר דברים בשקט' (אורן ברזילי), 'ישראלה' (האולטראס), 'נגן' (שיר לוי), 'לפעמים' (אורי בן ארי) ו'השעות הקטנות' (ניב דמירל).
בשנת 2022, החל לעבוד על אלבום בשם KingLowFi, סינגלים ממנו יצאו ויוצאים לאור. האלבום מאופיין ב"דלות החומר" ועוסק בנושאים כגון: דיכאון, אגנוסטיות, מערכות יחסים מורכבות חיפוש משמעות ורוחניות "חילונית". באלבום בן זקן מתאר את הגעגוע העז שחש לסבתו שנפטרה והיוותה עבורו דמות משמעותית.
בשנת 2018, הוציא את הסינגל 'סוף העולם הזה', אותו כתב והלחין עם זי קיי, ואת הסינגל 'כמה מתוק' אותו ביצע וכתב ביחד עם נומי. בנוסף, כתב את התסריט לקליפ 'טיפוס של חורף' של מושיקו מור, אותו גם הפיק, צילם וערך. בשנת 2019, הוציא את הסינגל 'אבק וזכוכיות' אותו כתב והלחין, ואף ביים את הקליפ. באותה השנה, כתב את התסריט לקליפ 'הניחי לי' של מושיקו מור, אותו גם ביים, הפיק, צילם וערך. כמו כן, כתב את התסריט, הפיק, צילם וערך גם את הקליפ 'תסביכים' של מושיקו מור, וצילם וערך גם את הקליפ 'זאב בודד' של מושיקו מור.
ביוני 2019, צילם ביים וערך את הקליפ "דבר אלי" של דנה ברגר, בקליפ משתתף גם איתי פרל, הקליפ צולם בבאר שבע בחדר אירוח זול שחיפשו הצוות על מנת להשיג אווירה "טרשית" אמיתית.
בשנת 2020, צילם וערך את הקליפ 'השתגע העולם' של עומר אדם. בשנת 2021, כתב והלחין את השיר 'תן בי אור' של מירי מסיקה ואלמוג טבקה, ואת השיר 'אין לאן לחזור' של פאר טסי. כמו כן, ביים וערך את הקליפ 'נצנצים' של אודיה, ואייר את עטיפת הספר 'יום אחד נעוף' מאת איציק חדד. בשנת 2022, כתב והלחין את השיר 'מאיה' של ניב דמירל. כמו כן, ביים וערך את הקליפ 'הרב שלי אומר' של אודיה.
באפריל 2022 שחרר את השיר "מאיה" שכתב והלחין בביצועו של ניב דמירל ובהפקתו של סתיו בגר, השיר נכנס לפלייליסט יום של גלגל"צ וזכה לתהודה רבה. שיר המגולל באופן מופשט את סיפור הגרושים של בן זקן על כל מורכבויותיו.
באפריל 2023 שחרר שיר בשם "זמן סליחות", שהוא דואט מהונדס של אריק אינשטיין והטורף שנעשה בעזרת בינה מלאכותית, השיר מבקר את השימוש הציני שנעשה במיחשוב בכדי ליצור יצרות המנותקות מהיוצר המקורי ומעלה סוגיות הנוגעות בזכויות יוצרים וקניין רוחני.
במהלך מגפת הקורונה נרשם בן זקן ללימודי תואר ראשון בחוג לארכיאולוגיה ימית באוניבסיטת חיפה ולמד במשך שנה אך לא סיים.
בן זקן עוסק גם בצילום סטילס, לרוב בנושאי טבע ואורבניות ישראלית בגישת ואבי-סאבי. משרד החוץ הישראלי רכש ממנו מאגר תמונות.
מוטי קירשנבאום
מרדכי (מוטי) קירשנבאום (24 בספטמבר 1939 – 25 בספטמבר 2015) היה עיתונאי, במאי טלוויזיה ותיאטרון, מפיק, איש טלוויזיה, סאטיריקן ומנחה טלוויזיה ישראלי. מנכ"ל רשות השידור בשנים 1993–1997. חתן פרס ישראל לאמנות הרדיו, הטלוויזיה והקולנוע לשנת 1976 וזוכה בפרס האקדמיה לטלוויזיה על מפעל חיים.
ביוגרפיה
קירשנבאום נולד בשנת 1939 בכפר סבא, בנם של זוג עולים מפולין, בת-שבע לבית הברברג ואברהם קירשנבאום, ואח צעיר לרותי. אביו, בן למשפחה קשת-יום מלודז', עלה לארץ ישראל ב-1932, ואמו, בת למשפחה ורשאית מבוססת, עלתה זמן קצר אחריו. השניים, שהכירו עוד בוורשה ועלו לארץ עם סרטיפיקטים, נישאו בכפר סבא. האב פתח במושבה חנות לממכר בגדי מפעל אתא.
קירשנבאום למד בבית הספר היסודי "ביאליק" בנתניה ואחר כך בבית הספר התיכון החקלאי פרדס חנה. היה בשבט "בזק" בצופי נתניה. בשנת 1958 התגייס לצה"ל ושירת בגדוד הנח"ל המוצנח. בתחילת שנות ה-60 למד קולנוע וטלוויזיה באוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס (UCLA). בשהותו בלוס אנג'לס שימש נציג העיתון "ידיעות אחרונות" בתעשיית הקולנוע של הוליווד ותיאר את הנעשה שם בכתבות למוסף "7 ימים" של העיתון. עוד במהלך לימודיו לתואר שני, נתבקש בשנת 1966 לשוב לישראל ולסייע בהקמתה של הטלוויזיה הישראלית. במסגרת זו היה בין היתר העורך הראשי של תוכנית החדשות, "מבט", ולאחר מכן הפיק את תוכנית הטלוויזיה הסאטירית, "ניקוי ראש", עליה זכה בשנת 1976 בפרס ישראל לאמנות הרדיו, הטלוויזיה והקולנוע.
ערך סרטים דוקומנטריים וכתבות טלוויזיה רבות. זכורים במיוחד סרטו "רימון בעזה" על נקודת המפנה ביחסים עם עזה, סרטיו על קו הפסקת האש לאחר מלחמת יום הכיפורים, הסדרה התיעודית "אל בורות המים" וכן כתבותיו למגזין "יומן" של הערוץ הראשון, בהן הרבה לחשוף את חיי הטבע בישראל ולגלות אנשים שונים מאזורי הפריפריה. אחד האנשים שקירשנבאום גילה בכתבותיו הוא ז'וז'ו אבוטבול, שהפך בעקבות חשיפתו זו לשדרן רדיו ידוע.
ב-1976 מונה קירשנבאום למנהל מחלקת התוכניות של הטלוויזיה הישראלית.
במהלך שנות ה-80 עבד כעצמאי בתחום ההפקה ובימוי סרטים וכן ביים תוכניות בידור, שהידועה שבהן הייתה התוכנית התשיעית של להקת הגשש החיוור, "בעבור חוקן דולרים" (1985). מדי כמה שנים ערך ביחד עם ב. מיכאל ואפרים סידון קברט סאטירי פוליטי – את "תולדות עם ישראל: תיקונים והשלמות" (1986), ולימים את "נפגעי חרדה" ("הבימה", 2010) ו"רואים ת'סוף" (תיאטרון צוותא, 2015).
בשנת 1993 מונה למנכ"ל רשות השידור על ידי שרת התקשורת שולמית אלוני. במהלך כהונתו התמודד עם ירידה חדה בצפייה בערוץ הראשון עם פריצת הערוץ המסחרי, ערוץ 2 לאוויר. אחד מהישגיו כמנכ"ל היה העלאת הסדרה התיעודית "תקומה". בעת כניסתו לתפקיד ספג קירשנבאום ביקורת מצד ארגוני נשים על שימוש בלשון מיזוגנית בערוץ הראשון ועל היעדרן של נשים שדרניות. קירשנבאום סיים את תפקידו כמנכ"ל רשות השידור בשנת 1997.
בסוף שנות ה-90 הצטרף לצוות התוכנית אולפן שישי בערוץ 2, במסגרתה הכין וערך כתבות ותחקירים.
בין 2003 ועד למותו קירשנבאום הגיש בערוץ 10 את תוכנית האקטואליה "לונדון את קירשנבאום", יחד עם ירון לונדון, והפיק סרטי טבע שצולמו באפריקה. הוא הנחה עם ירון לונדון גם את התוכנית "המועמד", תוכנית טלוויזיה לקראת הבחירות לכנסת השמונה עשרה. בתוכניתו "לונדון את קירשנבאום" ביטא קירשנבאום בגלוי את עמדותיו השמאלניות, ואף התפרסם בעימות חריף עם סילבן שלום, שבו הטיח בשלום דברים קשים על חוסר נכונותו לסגת מרמת הגולן בהסכם עם סוריה למרות הצהרות התמיכה שלו בשלום, עמדה שנראתה לקירשנבאום כצבועה.
באוקטובר 2009 הוענק לקירשנבאום פרס על מפעל חיים מטעם אגודת העיתונאים בתל אביב, ביחד עם ירון לונדון וסבר פלוצקר, על תרומתם לתקשורת הישראלית. באותה שנה הופיע בסדרה "קופיקו".
בשנת 2010 גילם קירשנבאום את אברהם בסרט "זוהי סדום", יחד עם שחקני הסדרה הסאטירית "ארץ נהדרת". במקביל, הרבה להתארח בתוכניות הסאטירה שהוביל ליאור שליין - משחק מכור, עד הבחירות זה יעבור וגב האומה.
ב-2012 ביים את ההצגה "שרי המלחמה" שכתב שי גולדשטיין בתיאטרון הבימה. באותה שנה זכה קירשנבאום בפרס האקדמיה הישראלית לטלוויזיה. בריאיון לנדב בורנשטיין סיכם 50 שנות קריירה והצהיר ש"ימשיך לשדר עד הרגע האחרון".
בשנת 2014 הוענק לקירשנבאום אות "עמית כבוד" של המרכז האקדמי רופין. האות הוענק על הובלתו את התקשורת הישראלית והשיח הביקורתי בחברה הישראלית, ועל כך שהעלה אל מרקע הטלוויזיה ואל התודעה הציבורית נושאי דאגה לסביבה ולטבע באמצעות סרטי הטבע שהפיק.
קירשנבאום היה חובב ספורט מושבע. ב-15 השנים האחרונות לחייו הגיש פינת ספורט בתוכנית הבידור השבועית "בילוי נעים" בהגשת מולי שפירא בגלי צה"ל.
חייו האישיים ומותו
קירשנבאום התגורר במכמורת. היה נשוי ליונה עד מותה ב-2006 מסרטן, ואב לשלושה בנים ובת: כנען, נועם, ענת ואביב.
ב-25 בספטמבר 2015 נפטר מדום לב בביתו במכמורת, מספר דקות בטרם היה אמור לעלות לשידור בגלי צה"ל במסגרת פינת הספורט בתוכניתו של מולי שפירא, "בילוי נעים". היה זה אך יום לאחר שבמהלך שידור התוכנית "לונדון את קירשנבאום" ציין נדב אייל, שהגיש לצדו באותו יום, את יום הולדתו ה-76 של קירשנבאום. קירשנבאום היה חתום על כרטיס עמותת אדי וקרניותיו נתרמו להשתלה ביוזמת משפחתו. הותיר אחריו את ארבעת ילדיו, נכדים ואת בת-זוגו, חני אילן. לאחר מותו פרץ מאבק משפטי בין ילדיו לבין בת-זוגו בשאלת הצוואה שהשאיר.
בדצמבר 2018 עלתה לשידור בערוץ 8 הסדרה "יומני קירשנבאום" של בן שני, העוסקת ביצירותיו הגדולות של מוטי קירשנבאום.
באוקטובר 2022 שודר בערוץ כאן 11 הסרט הדוקומנטרי "קירשנבאום", שיצר בנו, כנען, אודות חייו ופועלו של אביו מנקודת מבטו אישית.
תור DSV-2
התור DSV-2 היה טיל מחקר, טיל ניסוי ונשק נגד לוויינים בעל מספר גרסאות שפותח מטיל התור. התור DSV-2 שימש גם כשלב ראשון במספר נגזרות של טיל התור.
DSV-2D
התור DSV-2D שוגר פעמיים ב-1962, לשתי טיסות מחקר תת-מסלוליות ששימשו בתוכנית 437 לפיתוח נשק נגד לוויינים. לטיל זה היה שלב אחד - תור DM-21. הטיל שוגר ב-LC-17A מנמל החלל קייפ קנוורל.
DSV-2E
התור DSV-2E היה טיל בעל שלב אחד - תור DM-19. הוא שוגר 8 פעמים ב-1962, כולל מספר שיגורים גרעיניים כחלק ממבצע דומיניק. שלושה שיגורים נכשלו, שיגורים שנשאו ראשי קרב גרעיניים פעילים. השיגורים בוצעו בכני השיגור 1 ו-2 מאטול ג'ונסטון.
DSV-2F
התור DSV-2F היה טיל חד שלבי - תור DM-19. שלושה שוגרו בין 1963 ל-1964, כחלק מתוכנית ASSET בו שוגרו מטוסי ניסוי מסוג בואינג X-20 דיינה-סור. השיגורים בוצעו ב-LC-17B מנמל החלל קייפ קנוורל.
DSV-2G
התור DSV-2G היה טיל בעל שני שלבים. שלב ראשון מסוג תור DM-19 ושלב שני מסוג דלתא A. שלושה שיגורים בוצעו בשנים 1964 ו-1965 כחלק מתוכנית ASSET. השיגורים בוצעו ב-LC-17B מנמל החלל קייפ קנוורל.
DSV-2J
התור DSV-2J היה טיל חד שלבי (תור DM-19) נגד לוויינים גרעיני שהיה בשירות מבצעי. 18 שיגורים בוצעו בין 1964 ל-1975. מספר שיגורים נשאו מטען מדעי לחלל. השיגורים בוצעו בכני השיגור 1 ו-2 מאטול ג'ונסטון.
DSV-2U
התור DSV-2U היה טיל בעל שני שלבים. שלב ראשון מסוג תור DM-19 ושלב שני מסוג star 37XE. חמישה שיגורים בוצעו בין השנים 1976 ל-1980 כחלק מתוכנית DMSP. השיגורים בוצעו ב-SLC-10W מנמל החלל קייפ קנוורל.
שמנדריק
שמֶנדריק, או, החתונה הקומית (ביידיש: שמענדריק, אָדער, די קאָמישע חתונה) הוא מחזה שנכתב והועלה ב-1877 על ידי אברהם גולדפדן. מחזה זה הוא אחת המחזות המוקדמים והמתמידים בתיאטרון יידיש. התפקיד הראשי – שמנדריק – נכתב בתחילה עבור זיגמונד מוגולסקו הצעיר ומקורו בתפקיד שמוגולסקו גילם במבחן במה עבור גולדפדן מוקדם יותר באותה שנה. מאוחר יותר שיחקה בתפקיד זה השחקנית המפורסמת מולי פיקון.
המחזה מבוסס, בצורה רופפת, על מחזה בשפה הרומנית Vlăduțu Mamei (ולדוץ של אמא) והועבר לסביבה של משפחה חסידית. סביבה חברתית זו הייתה המטרה העיקרית להומור בקרב היהודים המשכילים באותה תקופה.
על פי יעקב אדלר, המחזה היה הצלחה כה גדולה עד שכאשר הציג אותו ישראל רוזנברג כמחזה השני של להקתו החדשה באודסה, שנה אחרי שהוצג לראשונה בבוקרשט, השם "שמנדריק" כבר עבר לשפת יידיש גם כמונח המביע חיבה ולעג וגם כסלנג עבור רדיפה אחר כסף וככינוי למשטרה.
תקציר
שמנדריק הוא ילד-של-אמא אוויל ונאיבי, תלמיד גרוע ללא תקווה, שאמו עיוורת לחלוטין לכל מגרעותיו. העלילה המרכזית מתחילה כאשר אמו משדכת לו נערה שלא רק מרגישה דחייה משמנדריק, אלא גם כבר מאוהבת במישהו אחר. העלילה מתמקדת, כמובן, בדרך בה היא תימנע מהשידוך הלא הולם ותתאחד עם אהובה האמיתי.
נסראללה בוטרוס ספיר
הקרדינל מאר נַסְרַאללַה בּוּטְרוּס סוּפַיְר (בערבית: الكاردينال مار نَصْر الله بُطْرُس صُفَير; תעתיק מדויק: נצר אללה בטרס צפיר; 15 במאי 1920 – 12 במאי 2019) היה הפטריארך של הכנסייה המרונית, כנסייה קתולית מזרחית הכפופה לכס הקדוש והזרם הנוצרי הגדול ביותר בלבנון. הקרדינל נבחר לפטריארך אנטיוכיה של המרונים ב-27 באפריל 1986 לאחר התפטרותו של הקרדינל אנטוניוס פייר ח'ורייש. תוארו הרשמי היה "הוד קדושתו הפטריארך ה-76 של אנטיוכיה וכל הלבנט". ב-26 בפברואר 2011 התקבלה התפטרותו. ב-15 במרץ 2011 ירש אותו בשארה א-ראעי, הפטריארך המרוני ה-77.
דרכו בכנסייה
ספיר הוסמך לכמורה ב-7 במאי 1950, ומ-1951 עד 1955 שימש כומר הקהילה ברייפון. בשנת 1956 מונה למזכיר הפטריארכיה המרונית, שמושבה בבכרכי. באותה שנה היה ספיר גם לפרופסור לתרגום ספרות ופילוסופיה בבית הספר האחים המאריסטיים בג'וניה.
ביולי 1961 נבחר ספיר להגמון, וב-27 באפריל 1986 נבחר לעמוד בראש הכנסייה המרונית כפטריארך של אנטיוכיה וכל הלבנט על ידי מועצת ההגמונים המרונים לאחר התפטרותו של אנטוניוס ח'ורייש מתפקיד זה. ספיר מונה לחשמן בידי האפיפיור יוחנן פאולוס השני בקונסיסטוריה ב-26 בנובמבר 1994. מתוקף תפקידו כפטריארך של כנסייה סואי יוריס אשר מונה לחשמנות, דרגתו של ספיר היא בישוף קרדינלי או קרדינל אפיסקופלי.
ליטורגיה ותאולוגיה
ספיר קידם רפורמות בתחום הליטורגיה של הכנסייה המרונית, ובראשן החזרה לצורות המקוריות של הליטורגיה האנטיוכית, אשר באה לידי ביטוי בספר התפילות המרוני שפורסם בשנת 1992. מעבר לכך, ספיר כתב ותרגם מספר ספרים בנושאי תאולוגיה נוצרית.
מלחמת האזרחים
כמו קודמו בתפקיד, הפטריארך ספיר נשאר מחוץ לפוליטיקה הלבנונית בתחילתה של כהונתו כפטריארך, אך בשנים המאוחרות של מלחמת האזרחים, התבטא ספיר נגד העוולות החברתיות והפוליטיות שהתבצעו לאורך המלחמה וקרא לתמוך בעניים ובמשוללי הזכויות. כתביו ודרשותיו פרשו חזון שבו תיאר כיצד לבנון תוכל להשיג עתיד חופשי ומשגשג.
בשנת 1989 כבר היה ספיר מעורב עד מאוד בפוליטיקה הלבנונית. באביב של אותה שנה, ניסה הגנרל מישל עאון להשתלט על אזורים בשליטת הפלנגות. במקביל אירח ספיר מפגש של 23 צירי פרלמנט נוצרים במושב הפטריארכיה בבכרכי שקראו להפסקת אש. כמו כן, בעוד שמאות אלפי לבנונים (נוצרים ולא נוצרים) התקבצו סביב ארמון הנשיאות בבעבדא לתמיכה בעאון, כאלפיים נוצרים הפגינו בבכרכי נגד עאון.
ספיר קיבל את הסכם טאיף, שבו הסכמה למנדט סורי על לבנון ובתנאי שמלחמת האזרחים בלבנון תסתיים, באומרו: "זו תהיה טעות קטלנית לחשוב שאנו יכולים לחיות לבדנו באי שבו אנו מנהלים את עניינינו כרצוננו". הוא גם הצהיר שאי־קבלתו של הסכם טאיף מצד עאון, אשר התנגדותו העיקרית להסכם הייתה משום שהוא אינו כולל לוח זמנים לנסיגת הכוחות הסוריים ושהוא העביר סמכויות רבות מהנשיא המרוני לראש הממשלה הסוני, היא בלתי חוקית ובלתי חוקתית. ב-5 בנובמבר 1989, כאשר נפגשו צירי הפרלמנט בבסיס חיל אוויר נטוש בצפון לבנון, שהיה תחת שליטה סורית, במטרה לבחור נשיא חדש, ספיר הזהיר בדרשתו כי עמדתו של עאון "תוביל לחלוקת הארץ".
גם בתוך הכנסייה היה מי שקרא תיגר על סמכותו של הפטריארך ספיר, שכן מספר מסדרי נזירים יצאו בקריאה התומכת במישל עאון ומגנה את הסכם טאיף. מנגד, במטרה לחזק את סמכות הפטריארך, התערב הוותיקן ישירות בארגון מחדש של הכנסייה המרונית. בדברו בפני הגמונים לבנוניים בנובמבר 1989, גינה נציג האפיפיור בלבנון, פאבלו פואנטה, את ההתערבות של אנשי כמורה ומוסדות כמורה בפוליטיקה מבלי שהוסמכו לכך על ידי היררכיית הכנסייה ואמר כי יש לשים סוף לביקורים פוליטיים ולהצהרות שאין להם הסכמה מפורשת מהכנסייה. לאחר מכן ניסה הוותיקן לצנן דעות לאומניות בכמורה באמצעות מינוי "הגמונים מבקרים" להשגיח על שלושה מסדרי נזירים מילטנטיים במיוחד.
בשנת 1990 קרא ספיר לממשלה היריבה במערב ביירות להשתלט על המובלעת הנוצרית של עאון במזרח. לבסוף, ב-13 באוקטובר 1990 דיכא צבא סוריה את המרד של עאון ומלחמת האזרחים הגיעה לסיומה.
מהפכת הארזים
עד שנת 2003 הביע ספיר ביקורת מרוסנת על התחמקותה של סוריה ממילוי הבטחתה לסגת מלבנון, ואף השתתק משראה שהביקורת נגד סוריה נפוצה בציבור הלבנוני. ספיר אף דחק בציבור הלבנוני לרסן ההתלהמות האנטי-סורית ולהתמקד בפיתוחה הכלכלי של לבנון ולא בסכסוכים הפוליטיים, למרות הירידה בתמיכה בו, במיוחד בקרב נוצרים שהיגרו מלבנון.
רצח רפיק אל-חרירי, ראש הממשלה לשעבר, ומהפכת הארזים בעקבותיו עוררו מחדש את התנגדותו למעורבותה הגדולה של סוריה בלבנון. כמו כן, השינויים הפוליטיים בלבנון בעקבות נסיגתם של הכוחות הסוריים מלבנון השיבו על כנם את מעמדו של ספיר כמייצג של הקהילה המרונית בלבנון.
לאחר נסיגת סוריה
במחצית הראשונה של שנת 2006 הביע ספיר ביקורת אל מול השיתוק הפוליטי ששרר בלבנון בעקבות המחלוקת באשר להמשך כהונתו של אמיל לחוד כנשיא. בה בעת הדגיש ספיר כי לחוד צריך לסיים את תפקידו רק באמצעים חוקיים וחוקתיים ושבראש סדר העדיפויות עומדים המשך פעילותה של הממשלה וההגעה לקונצנזוס באשר למחליפו.
נפטר ב-12 במאי 2019.
מחוזות עיראק
מחוזות עיראק הם המחוזות האדמיניסטרטיבים המרכיבים את עיראק. עד לשנת 2014 עיראק מחולקת ל-18 מחוזות אשר נקראים בערבית מֻחאפַט'את (محافظات, צורת יחיד מֻחאפַט'ה محافظة) וכל מחוז מחולק למספר נפות הנקראות בערבית קדאא (قضاء, צורת יחד אקדיה أقضية).
בינואר 2014 הממשל המרכי בבגדאד הכריז על כוונתו להקים מספר מחוזות חדשים.
קמגואיי
קמגואיי (בספרדית: Camagüey) היא העיר השלישית בגודלה בקובה. מתגוררים בה 321,992 תושבים, והיא משמשת כבירת המחוז הנושא אותו שם. בשנת 2008 הוכרזה העיר כאתר מורשת עולמית.
היסטוריה
העיר נוסדה בפברואר של שנת 1514 בשם סנטה מריה דל פוארטו דל פרינסיפה (Santa María del Puerto del Príncipe), אך כעבור זמן קצר הועתקה העיר ממקומה פעם ועוד פעם בגלל בעיות של קרקע לא מתאימה לחקלאות ובגלל מרידות אינדיאנים. האתר הסופי, בו שוכנת כיום העיר, נקבע בשנת 1528. העיר סבלה מהתקפות של שודדי ים שתקפו אותה בשנים 1668 ו-1679.
בקמגואיי נולד איגנסיו אגרמונטה (Ignacio Agramonte), דמות מפתח במלחמת עשר השנים שהתנהלה נגד ספרד בשנים 1868-1878.
בקמגואיי נוסדה בשנת 1975 אוניברסיטת קמגואיי (Universidad de Camagüey), מהאוניברסיטאות הגדולות של קובה. את העיר משרת נמל תעופה הקרוי על שם איגנסיו אגרמונטה.
נפוליאון סרוני
נַפּוֹלִיאוֹן סָרוֹנִי (בצרפתית: Napoleon Sarony; 9 במרץ 1821, קוויבק סיטי – 9 בנובמבר 1896, ניו יורק) היה צלם אמריקאי ממוצא קנדי, הידוע בעיקר בשל צילומי פורטרט של כוכבי תיאטרון אמריקאים של סוף המאה ה-19.
ביוגרפיה
סרוני נולד בקוויבק בשנת 1821 ועבר לניו יורק בשנת 1836. בתחילה עבד כמאייר, ולאחר מכן פתח יחד עם ג'יימס מז'ור בית עסק לליטוגרפיה בשנת 1843. ב־1845 החליף הנרי מז'ור את ג'יימס בעסק. העסק פעל ברציפות עד שנת 1867, אז הקים סרוני סטודיו צילום עצמאי בכיכר יוניון. בתקופה זו, נהגו צלמים לצלם פורטרטים של מפורסמים, תמורת תשלום, לקבל זכויות יוצרים על התמונות ולמכור אותם ברווח. לדוגמה, דווח כי סרוני שילם לשחקנית שרה ברנאר סכום של 1,500 דולר (כ-20,000 דולר במונחים של היום), תמורת הזכות לצלמה.
סרוני התחתן פעמיים. אשתו הראשונה נפטרה ב־1858 והשנייה, לואי, נודעה בהתנהגותה האקסצנטרית - נהגה מדי פעם לשכור לכמה שעות שמלה אופנתית מיוחדת, לטיול אחר-הצהריים בכיכר וושינגטון. אחיו של סרוני, אוליבר סרוני, היה גם הוא צלם פורטרטים, שנפטר בשנת 1879. בנו של סרוני, אוטו (1859-1903), המשיך במסורת המשפחתית גם הוא, כצלם.
נפוליאון סרוני נקבר בברוקלין.
זכויות יוצרים
צילומי הפורטרט שערך סרוני למחזאי אוסקר ויילד הפכו מוקד לתביעת זכויות יוצרים שנידונה בבית המשפט העליון של ארצות הברית בשנת 1884 (Burrow-Giles Lithographic Co. v. Sarony). בעקבות התביעה הרחיב בית המשפט את זכויות היוצרים גם לצילומים. במשפט, תבע סרוני מפרסמים שהשתמשו בתמונה שצילם (אוסקר ויילד מספר 18) בפרסומת, וזכה בפיצויים של 610 דולר (כ־12,000 דולר במונחים של היום). כאנקדוטה, ניתן לציין שב־1890 צילם סרוני את השופטים לרגל חגיגות המאה למערכת המשפט הפדרלית.
אפקט לבילי
לביליות (באנגלית: lability – מלטינית: labo, labi lapsus – לגלוש, להחליק, ליפול) או אפקט לבילי הוא מושג במדעי ההתנהגות (פסיכולוגיה ופסיכיאטריה וכו'), המתאר חוסר יציבות, תנודות או שינויים מהירים ותדירים, לעיתים דרמטיים, של מצב רגשי או פונקציה נפשית. המושג מתייחס בעיקר למצב הרוח ולביטויו אצל האדם בשעה מסוימת (בבדיקה או הסטטוס הפסיכיאטריים) ואז מדברים על "ליביליות אפקטיבית" (או תימית) או "אפקט לבילי" (באנגלית: labile affect, affective lability) או ל"נזילות" של רגשות ומצבי רוח לאורך זמן ממושך, הכוללת מעברים מצחוק לבכי, מכעס לשמחה וכו' והמאפיינת אישיות של אדם, בהשפעת גורמים חיצוניים והחשיבה הפנימית או בהשפעת מחלות "אורגניות" של מערכת העצבים - ואז מדברים על לביליות רגשית (או ריגושית או היפעלותית) (באנגלית: emotional lability). הלביליות האפקטיבית והרגשית, לעיתים כמו "מרוץ רגשות", נחשבת מעין מקבילה במישור הרגשי של פיזור הקשב ומרוץ המחשבות. המושג "לביליות" הושאל בזמנו מתחום הכימיה.
נורמטיבי
הלביליות הרגשית קיימת כנורמטיבית אצל ילדים בגיל הרך, שאצלם גם החשיבה וגם הרגשות הם שטחיים בגיל 1-3 (toddlers) אצל בוגרים לביליות רגשית מתונה קיימת בסוגי אישיות נורמטיבית מסוימים (אנשים "רכי-לב" או בעלי "לב רגיש", היכולים לפרוץ בבכי בקלות). מצבי דחק, התאהבות וסכסוכים יכולים לגרום או להחמיר לביליות רגשית אצל מתבגרים.
בהפרעות אישיות
בהפרעות אישיות קיימת לפעמים לביליות רגשית. השינויים ברגשות ובריגושים יכולים להופיע ללא הקשר חיצוני כלשהו, ללא רצון מודע, או לפעמים, להפך, השינויים מותאמים למצב רוחם של הסובבים. הלביליות הרגשית צובעת את התנהגותם של בעלי הפרעה אישיות היסטריונית הנוטים להיות מושפעים בקלות על ידי מצב רוחם של אחרים (-"פויקילותימיה"), וכמו כן להגיב בתגובות רגשיות מוגזמות, הנרגעות אמנם מהר לאחר מכן. הם יכולים לעבור מהתנהגות מותאמת, אף נעימה ופתיינית, להתפרצות זעם עם תוקפנות, איום בהתאבדות, התרחקות הפגנתית, ללא יחס פרופורציוני למצב שחוו.
באישיות ההיסטריונית הלביליות הרגשית מתלווה במלאכותיות מסוימת של ההבעות הרגשיות, היסטריוניזם (תיאטרליות) וסף תסכול נמוך. השינויים נמשכים בדרך כלל דקות עד שעות.
בהפרעות אפקטיביות ואורגניות
לביליות אפקטיבית ורגשית מופיעה גם כן בהתקפים מאניים או היפומאניים או בהתקפים מעורבים של ההפרעה האפקטיבית הדו-קוטבית, שבהם השינויים ברגש הם עם או בלי גירוי חיצוני, מעברים חדים מצחוק ושמחה לרוגז ולדיכאון, בעת מאניה רוממות הרוח והפעלתנות המופרזת יכולות להפסיק להיות מוחלפות לרגעים ספורים בלבד על ידי בכי ומחשבות דיכאוניות חולפים. אצל החולה השרוי במאניה ניתן לראות שינויים פתאומיים במצב הרוח כמו "מצחוק לדמעות, מבכי לזעם, מנדיבות לתוקפנות" כתגובה לגרויים הכי קלים . אצל חולי דיכאון קיים קושי לשלוט על הרגשות וכל אירוע עצוב יכול לגרום להם להתפרץ בבכי. בדרך כלל הם עלולים להגיב כך גם למילות חיבה והבנה של אחרים.
לביליות רגשית מופיעה לעיתים אצל בעלי מוגבלות שכלית, בהתחלת מצבי דמנציה (קיהיון), במצבים בלבוליים, בשיתוק הכללי המתקדם שבעגבת, בתפקוד היתר של בלוטת התריס (מחלת גרייבס).
האפקט הפסאודובולברי
הצורה הקיצונית ביותר של הלביליות הרגשית היא ה"אפקט הפסאודובולברי המתאפיין בפרצי צחוק או בכי בלתי נשלטים (פחות או יותר ממושכים, ללא גירוי או סיבה. הוא נקרא גם "צחוק ובכי פתולוגיים", "אי שליטה רגשית" (אינקונטיננציה רגשית), "חוסר עקביות רגשית", או "הפרעת ביטוי רגשי לא-רצוני".
במקרים של מחלות ניווניות כמו טרשת אמיוטרופית צידית (ALS) או טרשת נפוצה, אירועים מוחיים, ההפרעה יכולה להיות מביכה ומטרידה מאוד בשביל החולה עצמו, שאינו יכול להתנגד לה ומרגיש חסר אונים בגללה. במקרים של דמנציה וסקולרית מתקדמת או מצב בלבולי החולה אינו מודע תמיד לשינוי בגלל הירידה הקוגניטיבית. האפקט הפסאודובולברי מופיע לרוב לאחר נזק מוחי, הוא מתקיים ב-50% מהמטופלים עם שיתוק פסאודובולברי ניווני ובקרב כ-10% מהחולים בטרשת נפוצה
הטיפול באפקט הפסאודובולברי הוא לרוב פרמקולוגי וכולל תרופות נוגדות דיכאון כמו: פלואוקסטין, ציטלופרם, אמיטריפטילין, והתרופה "נואדקסטה" המשלבת דקסטרומטורפן עם קינידין.
מקורות
(צרפתית) (אנגלית)
קישורים חיצוניים
הערך affect ב Psychiatry Clerkship Glossary Nicholas Bolt art. Emotional Lability
רחוב לאפייט
רחוב לאפייט (באנגלית: Lafayette Street) הוא רחוב באזור מנהטן תחתית של רובע מנהטן בעיר ניו יורק, במדינת ניו יורק שבארצות הברית.
מוצאו של הרחוב מפגש הרחובות ריד (Reade Street) וסנטר (Centre Street), צפונית לבניית עיריית ניו יורק, והוא חוצה את השכונות צ'יינה טאון, סוהו וגריניץ' וילג' ומסתיים במפגש הרחובות 9 ו-10 עם שדרת פארק.
מתחת לרחוב עובר קו שדרת לקסינגטון של הרכבת התחתית של ניו יורק, ולאורכו של הרחוב שלוש תחנות: תחנת רחוב ספרינג (Spring Street), תחנת רחוב בליקר (Bleecker Street) ותחנת כיכר אסטור (Astor Place).
היסטוריה
הרחוב נבנה על ידי יזם הנדל"ן ג'ון ג'ייקוב אסטור אשר קנה את השטח בשנת 1804 בעבור 45,000 דולרים. אסטר החכיר את השטח ליזם צרפתי בשל דלקרוה אשר הקים במקום אתר נופש וקרא לו "גני ווקסהול של ניו יורק" על שם אתר נופש דומה שנמצא בסמוך ללונדון. עם תום החכירה, בשנת 1825, הקים אסטור רחוב לאורכו של השטח וקרא לו "כיכר לאפייט" על שם גילבר דו מוטייה, מרקיז דה לה פאייט, גיבור מלחמת העצמאות של ארצות הברית. הרחוב היה פופולרי ביותר, והשטחים מצדדיו נמכרו במהירות לאמידי העיר ניו יורק אשר בנו לאורכו של הרחוב בתי טרסה (כגון בתי הקולונייד רו שנבנו בסגנון ניאו קלאסי).
עם השנים ירד מעמדו של הרחוב וחלק מבתי הרחוב נהרסו על מנת להקים במקום מחסנים ומבני תעשייה.
אתרים בעלי חשיבות
ברחוב ממוקם בניין שרמרהורן, ספריית אסטור (מבנה משנת 1864 בו ממוקם כיום "התיאטרון הציבורי" של ניו יורק), וכן בניין שרמרהורן שנבנה בשנת 1888 במקום בו עמדה אחוזת שרמרהורן.
נקודה משולשת
הנקודה המשולשת היא שילוב של תנאים, שבהם יכול חומר להמצא בו-זמנית בשלושת מצבי הצבירה - מוצק, נוזל וגז. בתנאים אלו, האנרגיה של החומר בשלושת מצבי הצבירה זהה, לכן המצבים שקולים אנרגטית. נקודה זו מאופיינת בערכים מסוימים של צפיפות, לחץ וטמפרטורה הנקבעים על פי משוואת המצב של החומר. לכל חומר נקודה משולשת משלו.
כאשר מסתכלים על מעברים בין מצבי צבירה בלחץ של אטמוספירה אחת, מקבעים את הלחץ ומשנים את הטמפרטורה. אז ניתן לדבר באותה מידה על טמפרטורת רתיחה כמו על נקודת רתיחה, על טמפרטורת קיפאון כמו על נקודת קיפאון (או נקודת התכה). עם זאת, כאשר הלחץ משתנה, הטמפרטורה של נקודות אלו משתנה.
אם כן, נקודת הרתיחה היא עקומת דו-קיום של שני מצבי צבירה, במישור המתאר את הטמפרטורה והלחץ. בהתייחסות זו היא קרויה עקום הניזול. גם נקודת הקיפאון היא עקומה במישור זה. נקודת החיתוך של שתי העקומות היא הנקודה המשולשת.
הנקודה המשולשת למעשה מייצגת את הלחץ המינימלי שבו הפאזה הנוזלית יכולה להתקיים. בלחצים שמתחת לנקודה המשולשת (כמו בחלל החיצון), קרח מוצק שמחומם מומר ישירות לאדי מים, בתהליך שנקרא המראה. בלחצים שמעל לערך הלחץ בנקודה המשולשת, קרח שמחומם ניתך תחילה למים נוזליים, ולאחר מכן (בטמפרטורה גבוהה עוד יותר) רותח ויוצר אדים. האנתלפיה של תהליך ההמראה בסביבת הנקודה המשולשת שווה לסכום האנתלפיות של תהליך ההתכה ותהליך הרתיחה בקרבת הנקודה המשולשת. כיוון שכך, ניתן להסיק את משוואת עקומת ההמראה בסביבת הנקודה המשולשת מהתנהגות עקומת הרתיחה ועקומת הקיפאון, זאת באמצעות שימוש בקשר קלאוזיוס קלפרון.
חשיבותה של הנקודה המשולשת היא רבה, בייחוד מהבחינה המעשית. באמצעותה אפשר לכייל תרמומטר (מד-חום) או מכשירי מדידה אחרים. באמצעות הנקודה המשולשת של המים כוילה סקלת צלזיוס של הטמפרטורה.
הנקודה המשולשת של מים היא בטמפרטורה של 273.16 קלווין (או 0.01 מעלות צלזיוס) ולחץ של 611.2 פסקל (כ-0.006 אטמוספירות). צפיפות המים, שהיא קבועה, היא כ-1000 קילוגרם למטר מעוקב. למים יש דיאגרמת פאזות לא טיפוסית - לעקום הקיפאון (המפריד בין הפאזה הנוזלית למוצקה) יש שיפוע שלילי - כאשר הטמפרטורה יורדת הלחץ שהם יוצרים עולה. אפקט זה הוא הודות לתכונה ייחודית של המים הנקראת "האנומליה של המים", והוא בא לידי ביטוי בכך שמים במצב צבירה מוצק (קרח) צפופים פחות ממים נוזליים.
מסתם ותיני דו-פסיגי
מַסְתֵּם וָתִינִי דּוּ-פְּסִיגִי הוא מום מולד של מסתם אבי העורקים (מסתם הוותין), שבו מאוחים מלידה שניים מעלעליו של המסתם, כך שהם יוצרים שני פסיגים, במקום שלושה פסיגים הנמצאים במסתם תקין. זהו המום המסתמי המולד השכיח ביותר, ולו תורשתיות גבוהה. מום זה הוא גורם סיכון לסיבוכים הנוגעים למסתם, כגון היצרות מסתם אבי העורקים ואי-ספיקה שלו והוא נלווה לעיתים גם למחלות של אבי העורקים העולה. בהיעדר סיבוכים המום יכול שלא להתבטא קלינית. האבחנה של מסתם ותיני דו-פסיגי נעשית באקוקרדיוגרפיה, אשר משמשת גם לאבחון הסיבוכים הקשורים למום זה. עיקר הטיפול הוא בסיבוכים, והוא מבוסס על טיפול התערבותי לעיצוב המסתם או להחלפתו, לעיתים בליווי תיקון של שורש אבי העורקים.
אפידמיולוגיה
מסתם ותיני דו-פסיגי הוא המום המסתמי המולד השכיח ביותר, עם שכיחות כללית באוכלוסייה של 0.5%–1.4%. אולם, מאחר שפעמים רבות המום אינו בא לידי ביטוי קליני, ייתכן שמדובר בהערכת חסר של תפוצתו. המום תואר לראשונה על ידי לאונרדו דה וינצ'י, אשר הכיר ביתרונו ההנדסי של מסתם בעל שלושה עלעלים, וזוהה כמום לבבי מולד נפוץ על ידי ויליאם אוסלר. למרות זאת, בספרי קרדיולוגיה ורפואת ילדים רבים ההתייחסות למום היא קצרה. המום שכיח בגברים פי 2–4 מאשר בנשים. כמו כן, זהו מום שכיח במיוחד בנשים עם תסמונת טרנר, ו-30% מנשים אלה נולדות עם מסתם דו-פסיגי.
אטיולוגיה
הסיכון של קרוב מדרגה ראשונה של אדם בעל מסתם ותיני דו-פסיגי להיות גם כן בעל מום זה עומד על 9%. כמו כן, נמצא כי יש קשר בין מחלות שונות של אבי העורקים, כגון מפרצת באבי העורקים העולה, למסתם ותיני דו-פסיגי, וכי מומים אלה באים במקרים רבים יחד באותו אדם, או בפרטים שונים במשפחה אחת.
פתוגנזה
במהלך ההתפתחות העוברית התקינה נחלק הגזע העורקי, אשר ממנו עתידים להתפתח אבי העורקים ועורק הריאה, על ידי מחיצת החרוט והגזע (contruncal septum) הסלילית. עלעלי המסתם הימני והשמאלי נוצרים בחיבור הקצוות העלייתי והחדרי של תעלת החרוט והגזע, ואילו העלעל האחורי נוצר מרקמה נוספת של תעלת החרוט והגזע. פגמים של איחוי או של הפרדה לא מלאה ביצירת עלעלי המסתם באזור זה גורמים ליצירה של מסתם דו-פסיגי.
מסתם ותיני דו-פסיגי הוא בעל שני פסיגים, לרוב לא שווים בגודלם, שהגדול בהם נוצר לרוב מאיחוי שני עלעלים. החיבור בין העלעלים יוצר תפר, אשר לרוב אינו ניתן לזיהוי. ישנה שונות רבה בצורת המסתם הדו-פסיגי, לרבות במידת האיחוי בין עלעלי המסתם, בנוכחות תפר ובכיוון המשלבות (קומיסורות) בין הפסיגים. במרבית המקרים, עד כ-85%, האיחוי מתרחש בין העלעלים הימני והשמאלי, כך שהמשלבות הן בכיוון קדמי–אחורי. צורת איחוי נוספת היא בין העלעל הימני לאחורי, צורה אשר מהווה 12% מהמקרים ומלווה יותר בתפקוד לקוי של המסתם. צורת האיחוי השלישית, בין העלעל השמאלי לאחורי היא הנדירה יותר, והיא מופיעה ב-3% מהמקרים.
במהלך החיים עלולים להתפתח בשל המסתם הדו-פסיגי סיבוכים אשר יידונו להלן: היצרות מסתם אבי העורקים, אי-ספיקת מסתם אבי העורקים, אנדוקרדיטיס זיהומית ובתירת אבי העורקים. כמו כן, לעיתים הוא נלווה למומים שונים באבי העורקים, כגון מפרצת, הצרת אבי העורקים או הרחבת השורש שלו.
תסמינים וסימנים
בעלי מסתם ותיני דו-פסיגי רבים יכולים להישאר בלא תלונות במשך שנים ארוכות, אולם מעריכים כי רובם יפתחו סיבוכים במשך חייהם. בהיעדר תסמינים יכול להתגלות מום זה בהאזנה בבדיקה גופנית, אז נפוץ לשמוע בהאזנה ללב נקש פליטה, שהוא קול חריג, קצר ובתדר בינוני, הנשמע באמצעות הדיאפרגמה של המסכת לאחר הקול הראשון של הלב. במקרים שהמסתם הדו-פסיגי גורם להיצרות של המסתם, תישמע גם אוושה סיסטולית, אשר גוברת עם החמרת ההיצרות. לחלופין, פעמים רבות המום מתגלה בבדיקת אקוקרדיוגרפיה המתבצעת מסיבה אחרת. מעבר לאבחנה של דו-פסיגיות המסתם, הבדיקה הגופנית משמשת לעיתים לגילוי מצבים נלווים למסתם ותיני דו-פסיגי או סיבוכים שלו, כמו הצרת אבי העורקים.
בדיקות עזר
אקוקרדיוגרפיה היא הבדיקה המשמשת לאבחנה של מסתם ותיני דו-פסיגי. לבדיקה זו רגישות של 92% וסגוליות של 96%. במבט ציר האורך ניכרת התקמרות של המסתם בעת הסיסטולה, אשר נובעת מהפתיחה המוגבלת של עלעלי המסתם. מבט זה מאפשר לאמוד את קוטר פתח המסתם בשיא הסיסטולה. מבט בציר הרוחב מאפשר להסתכל על משלבות העלעלים, צורתם, ניידותם וקיומו של תפר בין העלעלים המאוחים. בדומה להיצרות של המסתם, מסתם ותיני דו-פסיגי הוא בעל צורת פה של דג. בדופלר ניתן להעריך את זרימת הדם על פני המסתם ולבחון עם ישנה היצרות משמעותית או דליפה שלו.
ניתן להדגים מסתם ותיני דו-פסיגי גם בצנתור לב, אולם זו איננה הבדיקה הראשונית לאבחון מום זה. המבט הטוב ביותר להדגמת המום הוא מבט ימני קדמי אלכסוני ב-30°. גם כאן, ניתן לראות את התקמרות המסתם בסיסטולה, וכן את דליפת הדם במקרה של אי-ספיקה שלו.
צילום חזה אינו מאוד אבחנתי למסתם ותיני דו-פסיגי, אף שהוא יכול להראות הסתיידויות של המסתם, וכן צל מורחב של אבי העורקים המרמז על מפרצת, שלעיתים באה יחד עם מום זה.
לטומוגרפיה ממוחשבת ולדימות תהודה מגנטית תפקיד בבחינת מבנה שורש אבי העורקים ואבי העורקים העולה, כאשר אלה לא מזוהים היטב באקוקרדיוגרפיה, וכן יש להם תפקיד בזיהוי מצבים נלווים למסתם ותיני דו-פסיגי, כגון הצרת אבי העורקים ותסמונת טרנר. עם זאת, אין להם ערך אבחנתי בגילוי דו-פסיגיות המסתם.
מריווד'ר לואיס
מריווד'ר לואיס (באנגלית: Meriwether Lewis; 18 באוגוסט 1774 - 11 באוקטובר 1809) היה איש צבא וחוקר אמריקאי, שידוע בעיקר הודות למסע המחקר שערך יחד עם ויליאם קלארק.
מסתם ותיני דו-פסיגי
אבחנה
האבחנה של מסתם ותיני דו-פסיגי מתבצעת באקוקרדיוגרפיה, המאפשרת דימות אנטומי של עלעלי המסתם ומסייעת בקביעת מידת ההיצרות או האי-ספיקה של המסתם. באבחנה המבדלת של מחלה זו נמצאים מומי לב נוספים, לרבות מומים המערבים את המסתמים ואת מוצא החדר השמאלי, מחלת לב שיגרונית של הילדות והצרה של אבי העורקים.
מריווד'ר לואיס
חייו
לואיס נולד בווירג'יניה, אך עבר עם משפחתו לג'ורג'יה כשהיה בן עשר. בגיל 13 נשלח בחזרה לווירג'יניה כדי להתחנך אצל מורים פרטיים.
מסתם ותיני דו-פסיגי
מעקב
הקווים המנחים של האגודה האמריקנית לקרדיולוגיה ואיגוד הלב האמריקני לטיפול במחלות לב מולדות משנת 2008 ממליצים על מעקב ובדיקה אקוקרדיוגרפית פעם בשנתיים בבעלי מסתם ותיני דו-פסיגי צעירים ללא תסמינים. תכיפות המעקב עולה לפעם בשנה אם מפל הלחצים הממוצע על פני המסתם גדול מ-30 מ"מ כספית או אם שיא מפל הלחצים גדול מ-50 מ"מ כספית. כמו כן, מומלצת בדיקת אקוקרדיוגרפיה חוזרת בכל שינוי בתסמינים או בזמן היריון. צנתור לב מומלץ כאשר בדיקות דימות לא פולשניות אינן מספיקות לאבחנה או שאינן תואמות את התמונה הקלינית, וכן טרם ביצוע הליך ניתוחי במסתם במטופלים בסיכון למחלת לב כלילית. פעילות גופנית אינה מוגבלת לבעלי מסתם ותיני דו-פסיגי, בתנאי שלא פיתחו סיבוכים מסתמיים הקשורים במום.
מריווד'ר לואיס
חייו
הוא הצטרף למיליציה המקומית בווירג'יניה, ובשנת 1794 השתתף בדיכוי מרד הוויסקי. בשנה שלאחר מכן עבר לצבא הסדיר, ועזב אותו בשנת 1801 כקפטן.
מסתם ותיני דו-פסיגי
טיפול תרופתי
מקומו של הטיפול התרופתי במסתם ותיני דו-פסיגי מוגבל מאחר שאין כמעט עדויות ליעילותו. עד היום טרם נמצאה תרופה שתשנה את המהלך הטבעי של מום זה, ושל היצרות מסתם אבי העורקים בכלל. באשר למתן טיפול אנטיביוטי מניעתי לאנדוקרדיטיס זיהומית, מסתם ותיני דו-פסיגי איננו כשלעצמו התוויה למתן טיפול מניעתי, אולם כן נדרשת שמירה על היגיינה טובה של הפה והשיניים.
מריווד'ר לואיס
חייו
באותה שנה מונה למזכירו האישי של תומאס ג'פרסון ומיד החל להיות מעורב בתכנון המשלחת כשנשלח על ידי ג'פרסון לפילדלפיה ללמוד הכנת מפות וכישורים אחרים.
מסתם ותיני דו-פסיגי
טיפול התערבותי
הטיפול ההתערבותי במסתם ותיני דו-פסיגי נדרש לאחר התפתחותם של סיבוכים ברמה חמורה, כגון היצרות חמורה, אי-ספיקה בדרגה חמורה או הרחבה נלווית של שורש אבי העורקים. חומרת הסיבוכים נקבעת קלינית לפי הופעתם של תסמינים או באקוקרדיוגרפיה. הטיפול ההתערבותי יכול להיות ניתוחי ויכול להיות בצנתור. הטיפול הניתוחי כולל החלפה של המסתם הפגום במסתם תותב, ויכול גם לכלול תיקון של אבי העורקים העולה אם הוא מעורב. טיפול בצנתור לעיצוב המסתם, הכולל ניפוח של בלון לפתיחת ההיצרות במסתם, אינו מיועד למטופלים מבוגרים בעלי מסתם מסויד וגם לא למטופלים עם אי-ספיקה של המסתם. באשר להחלפת מסתם בצנתור, אין מספיק עדויות בספרות הרפואית ליעילותו ובטיחותו של טיפול זה בבעלי מסתם ותיני דו-פסיגי.
מריווד'ר לואיס
חייו
לאחר שחזר מהמשלחת עם קלארק, קיבל לואיס נחלה בשטח שישה קמ"ר ומונה לראש העיר של סלידל שבלואיזיאנה. לואיס התאבד ב-11 באוקטובר 1809, כתוצאה מדיכאון שככל הנראה נגרם ממחלת המלריה ממנה סבל במהלך המסע.
מסתם ותיני דו-פסיגי
טיפול התערבותי
מאחר שמסתם ותיני דו-פסיגי הוא גורם סיכון להתפתחות של מחלות באבי העורקים, כגון מפרצת גדולה, ישנה גישה הגורסת כי יש לתקן את אבי העורקים העולה בטרם יתפתח סיבוכים אלה. מנגד, לתיקון מניעתי כזה עלולים להיות סיבוכים של בתירה של אבי העורקים או קרע בו. המלצותיהם של האגודה האמריקנית לקרדיולוגיה ואיגוד הלב האמריקני קובעות כי ניתוח מניעתי מומלץ בבעלי מסתם ותיני דו-פסיגי כאשר קוטר אבי העורקים עולה על 5.5 ס"מ.
סיבוכים
לפחות שליש, ומוערך שיותר ממחצית מבעלי מסתם ותיני דו-פסיגי יפתחו סיבוכים במהלך חייהם כתוצאה ממום זה. הסיבוך הנפוץ ביותר של מסתם ותיני דו-פסיגי הוא היצרות מסתם אבי העורקים, ומבין בעלי מסתם מוצר המצריך ניתוח להחלפתו, כמחצית הם עם מסתם דו-פסיגי, כאשר אחוז זה עולה בגילאים צעירים יותר. תהליך התפתחות ההיצרות במסתם דו-פסיגי דומה לזה שבמסתם תקין (תלת-פסיגי), אולם תהליך ניווני זה מתחיל בבעלי מסתם דו-פסיגי בשלב מוקדם יותר בחיים. בסיכון לפתח היצרות בגיל הילדות נמצאים בעלי מסתם דו-פסיגי שהעלעלים המאוחים בו הם הימני ואחורי, בעוד שהיצרות מהירה בגיל מבוגר אופיינית יותר למסתם שהעלעלים המאוחים בו הם הימני והשמאלי.
אי-ספיקת מסתם אבי העורקים היא סיבוך נוסף של מסתם ותיני דו-פסיגי, ולעיתים היא מתרחשת יחד עם היצרותו, אם כי היא פעמים רבות מקדימה את ההיצרות. כשבאה ללא סיבוכים נוספים, אי-ספיקה של המסתם מופיעה בעד 10% מבעלי מסתם ותיני דו-פסיגי, ומנגד מסתם ותיני דו-פסיגי הוא הסיבה הראשונית השכיחה ביותר לאי-ספיקה של המסתם בעולם המערבי. אי-ספיקתו של המסתם מתרחשת לרוב על רקע צניחה של הפסיג הגדול, אולם היא יכולה להיגרם גם ממומים נלווים כהרחבה של שורש אבי העורקים או אנדוקרדיטיס זיהומית.
מלבד הסיכון של מסתם ותיני דו-פסיגי למחלות של המסתם, הוא גם גורם סיכון למחלות של אבי העורקים העולה ולעיתים נלווה להם כחלק מתסמונת גנטית אחת. מחלות אלה כוללות הרחבה של אביה העורקים ומפרצת בו, בתירה שלו והצרה שלו. לדוגמה, הסיכון לבתירה של אבי העורקים כתוצאה ממסתם ותיני דו-פסיגי עומד על כ-5%. המנגנון העומד מאחורי הקשר בין מסתם ותיני דו-פסיגי למחלות אלה של אבי העורקים הוא הניוון הציסטי של הגלימה האמצעית בעורק והזרימה הלא-תקינה על פני המסתם.
ויק ויילד
ויקטור "ויק" איבנוביץ' ויילד (באנגלית: Vic Ivan Wild; ברוסית: Виктор Иванович Уайлд; נולד ב-23 באוגוסט 1986) הוא ספורטאי עבר יליד ארצות הברית שהתחרה עבור רוסיה בסנואובורד, האלוף האולימפי, בעל 2 מדליות זהב מאולימפיאדת סוצ'י (2014).
משנת 2011 החל ויילד להתחרות עבור רוסיה, לאחר נישואיו לאלנה זברזינה מרוסיה, גולשת סנואובורד בעצמה. רעייתו, זכתה באולימפיאדת סוצ'י, באותו יום ובאותה תחרות לנשים, סללום ענק מקביל, במדליית הארד.
לאחר שזכה במדליית הזהב הראשונה שלו אמר ויילד: "רוסיה היא המדינה שאפשרה לי לנצח. אם הייתי נשאר בארצות הברית, כנראה שהייתי עדיין יושב בבית, עושה עבודה רגילה, עושה משהו בנאלי, לא מעניין. תמיד רציתי משהו שונה. זה פשוט מדהים אני זכיתי במדליית הזהב הזו עבור רוסיה. עשויים לחשוב, שהבחור הזה עדיין נשאר אמריקאי. אבל זה לא נכון! אני לא בחור אמריקאי החלטנו שזה יהיה קל יותר להגיע לאולימפיאדה במדינה שבה סנואובורד לא מפותח וזה טוב. בחרתי נתיב קשה, הלכתי עם זה עד הסוף".
ב-2021 התגרש מאשתו. ב-2022 הכריז על פרישה.
בסטרץ
בסטרץ (בהונגרית: Beszterec) הוא כפר במחוז סבולץ'-סטמאר-ברג שבצפון מזרח הונגריה.
ג'רמי אוואנס
ג'רמי אוואנס (באנגלית: Jeremy Evans; נולד ב-24 באוקטובר 1987) הוא כדורסלן אמריקאי, המשחק בעמדות הפאוור פורוורד והסנטר בקבוצת פנאתינייקוס מליגת העל היוונית ומהיורוליג.
בסטרץ
בדומה ליישובים רבים באירופה, גם אוכלוסיית בסטרץ קטנה משמעותית בעשרות השנים האחרונות, מ-1,059 תושבים בשנת 1990 עד 956 תושבים בשנת 2020.
ג'רמי אוואנס
יוטה ג'אז
אוואנס העמיד את עצמו לבחירה בדראפט 2010 שם הוא נבחר במקום ה-55 על ידי יוטה ג'אז. יוטה ג'אז ויתרה על אוואנס לטובת קבוצת ליגת הפיתוח סולט לייק סיטי סטראס (קבוצת הבת של הג'אז). הסטארס סיימו באותה עונה במקום ה-5 מתוך 8 במערב. באותה עונה הוא חזר לג'אז שסיימה במקום ה-11 ב-מערב. בעונתו השנייה הוא השתתף בתחרות ההטבעות שם הוא זכה לאחר דאנק מרשים כשהו קופץ מעל שני אנשים, באותה עונה סיימו הג'אז במקום ה-8 במערב והעפילה לפלייאוף שם הפסידה 0–4 לסן אנטוניו ספרס בסיבוב הראשון. בעונתו השלישית שוב נבחר לתחרות ההטבעות שם הפסיד לטרנס רוס, באותה עונה הקבוצה סיימה במקום ה-9. בעונתו הרביעית בקבוצה קבוצתו סיימה במקום ה-15 והאחרון במערב. בעונתו החמישית והאחרונה קבוצתו סיימה במקום ה-11 במערב.
בסטרץ
יהודי בסטרץ
יהודים חיו בבסטרץ בתקופות זמן שונות. הקהילה קיבלה את שירותי הדת מקהילת קמצ'ה שהקהילות יחד עם שאר יהודי הונגריה גורשו ונרצחו בשואה
ג'רמי אוואנס
דאלאס מאבריקס
ב-31 ביולי 2015 חתם אוואנס בדאלאס מאבריקס מה-NBA. במשחקו הראשון בקבוצה הוא רשם: 7 נקודות ו-6 ריבאונדים בניצחון 95–111 על פיניקס סאנס. במהלך העונה אוואנס שיחק גם בטקסס לג'נדס (קבוצת הבת של דאלאס מאבריקס). בעונתו הראשונה והיחידה בקבוצה דאלאס הגיע למקום השישי במערב והעפילה לפלייאוף שם הפסידה 1–4 לאוקלהומה סיטי ת'אנדר. בסוף העונה כחלק מטרייד הגיע אוואנס לאינדיאנה פייסרס שוויתרה עליו.
חימקי מוסקבה
ב-29 באוקטובר 2016 חתם אוואנס בחימקי מוסקבה מהיורוקאפ ומה-VTB. אוואנס שיחק 2 אצל חימקי מוסקבה הראשון מול ריטאס וילנה והשני מול בלונפסטו פואנלברדה. ביורוקאפ אוואנס העמיד ממוצעים של: 8.0 נקודות, 4.0 ריבאונדים ו-0.5 אסיסטים. חימקי הודחה מהיורוקאפ ברבע הגמר.
אטלנטה הוקס
ב-21 בספטמבר 2017 חתם אוואנס באטלנטה הוקס. בכל העונה הראשונה והיחידה שלו בקבוצה הוא הושאל לאירי בייקהוס (קבוצת הבת של אטלנטה הוקס). ב-1 באפריל 2018 חתם אוואנס עם הקבוצה לעשרה ימים נוספים.
דרושפאקה
ב-21 באוגוסט 2018 חתם אוואנס על חוזה לעונה עם דרושפאקה. באותה עונה העמיד אוואנס ממוצעים של: 9.7 נקודות, 5.9 ריבאונדים, 0.8 אסיסטים ו-0.7 חטיפות (ביורוליג), באותה עונה דרושפאקה סיימה במקום ה-16 ביורוליג והודחה.
חימקי מוסקבה (קדנציה שנייה)
לקראת עונת 2020\2019 חתם אוואנס בחימקי מוסקבה לקדנציה שנייה. באותה עונה חימקי סיימה במקום ה-7.
ארמני מילאנו
לפני פלייאוף היורוליג של עונת 2020\2021 חתם אוואנס בארמני מילאנו.
יואב ספר
קריירה
ספר גדל בשכונת יפו ג'. הוא החל לשחק כדורסל בקבוצת "בני ברית יפו", אחר כך עבר למועדון הנוער של הפועל תל אביב ולבסוף שיחק בזו של הפועל חולון. בעונת הצטרף לסגל הקבוצה הבוגרת ששיחקה בליגת העל, ושיחק בה במשך חמש העונות הבאות. בעונת, בה העפילה הקבוצה לגמר גביע המדינה בכדורסל, נבחר ספר לתגלית העונה, ובעונתו האחרונה בה, עונת היה לקפטן הקבוצה.
במהלך הקריירה שלו שיחק ספר בנבחרת ישראל, והשתתף עמה באליפות אירופה בכדורסל ב-2001, בה סיימה במקום העשירי, ובזו שנערכה ב-2003, בה זכתה הנבחרת במקום השביעי. במהלך הטורניר ב-2003 שימש כקפטן הנבחרת.
לאחר פרישתו מכדורסל השלים תואר במינהל עסקים באוניברסיטת פנסילבניה, ולאחר מכן החל לעבוד בחטיבת המיזוגים והרכישות בסניף של חברת הנדל"ן גזית גלוב במיאמי.
בפברואר 2013, 9 שנים לאחר שפרש, החל ספר להתאמן בקבוצתו לשעבר הפועל חולון וב-3 במרץ חזר לשחק בשורותיה. בסיום העונה פרש עקב פציעה.
תור DSV-2U
התור DSV-2U שנקרא גם Thor LV-2F Star-37XE Star-37S-ISS היה משגר לוויינים אמריקני ששימש לשיגור חמישה לווייני ריגול מטאורולוגיים בין 1976 ל-1980. הטיל הוא בן לסדרת טילי התור ונגזרת של התור DSV-2.
השלב הראשון היה טיל תור בתצורת DM-19. השלב השני היה שלב סטאר-37XE והשלב השלישי היה סטאר-37S-ISS. כל חמשת השיגורים בוצעו ב-SLC-10W מבסיס חיל האוויר וונדנברג. השיגור האחרון נכשל בעקבות תקלה במהלך הפרדת השלב השני מהשלב השלישי.
לינגבי בולקלוב
לינגבי בולקלוב (בדנית: Lyngby Boldklub; בתרגום חופשי: "מועדון הכדור לינגבי", בקיצור: Lyngby BK או פשוט לינגבי) הוא מועדון כדורגל דני מהעיירה קונגנס לינגבי, פרוור צפוני של העיר קופנהגן, המשחק בליגת העל הדנית.
המועדון הוקם בשנת 1921, והיה ידוע בשם "Lyngby FC" בין השנים 1994–2001. המועדון זכה באליפות דנמרק פעמיים ובגביע הדני 3 פעמים.
היסטוריה
המועדון נוסד ב-8 באפריל 1906 אך הוא פורק ב-1915 עקב בעיות במקום בו הורשו לשחק. ב-30 במרץ 1921, 30 צעירים ממחלקת הכדורגל של "מועדון הספורט לינגבי" החליטו להתנתק מהמועדון שלהם ולהקים מועדון חדש. הם קראו לו "Lyngby Boldklub af 1921" ("מועדון הכדור לינגבי של 1921"). בשנים הראשונות הם שיחקו בנמל התעופה לונדטופטה, תוך שימוש בהאנגרים שלו כחדרי הלבשה. בשנת 1949 עבר המועדון לאזור ששבו נמצא אצטדיון לינגבי של ימינו.
לינגבי היה המועדון הראשון בדנמרק שענד את שם המועדון על המדים בשנת 1961. בשנת 1983 זכה המועדון באליפות דנמרק בפעם הראשונה בתולדותיו ובשנת 1984 שיחק המועדון בגביע אירופה לאלופות והפסיד לספרטה פראג עם 1–2 ,0–0 בסיבוב השני לאחר שהקבוצה ניצחה את ק.ס אלבסאני האלבנית בסיבוב הראשון עם 3–0,3–0. ב-1986 המועדון היה הראשון שזכה בגביע האינטרטוטו מבלי לאבד נקודות.
המועדון זכה באליפות דנמרק השנייה שלו ב-1992. ב-1996 הודח המועדון מגביע אופ"א על ​​ידי קלאב ברוז', אף על פי שהשיג תיקו 1-1 בבלגיה. 1996 הייתה גם השנה שבה היו"ר של לינגבי, פלמינג אוסטרגארד ומייקל קייר מכרו את קפטן הקבוצה הנריק לארסן לפ.צ. קופנהגן השנואה, והמכירה עוררה מחאות קשות בקרב האוהדים. ב-1997 עזבו אוסטרגארד וקייר את לינגבי כדי להיות יושבי הראש של קופנהגן, אליהם הצטרף החלוץ טודי יונסן.
בדצמבר 2001 המועדון פשט את הרגל ונאלץ לסיים את העונה באמצעות שחקנים חובבנים בלבד. הקבוצה סיימה את העונה במקום האחרון ובעקבות כך ירדה ליגה, והוענשה בירידת שתי ליגות נוספות עקב פשיטת הרגל. כתוצאה מכך, הקבוצה עברה ישר ממשחק בסופרליגה למשחק בליגת החובבנים, ה"דנמרק סריין" (הליגה הרביעית בדנמרק), ממש מתחת לשלוש הליגות המקצועניות הדניות. ב-2003 עלתה הקבוצה לליגה השלישית מהמקום הראשון, וב-18 ביוני 2005 עלתה הקבוצה לליגת המשנה לאחר שסיימה במקום השלישי.