cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
דגי-חשמל טרופיים
מאפיינים
אלו דגי חשמל בעלי סנפירים קטנים וזנב ארוך המסתיים בקצה חד ומזכיר צורת סכין. אין להם כלל סנפירי גב או גחון והלסתות קטנות, מוארכות ובעלות שיניים מועטות. במקום אלה הם מהממים את טרפם בחשמל שהם מפיקים מגופים מאירים בצידי גופם. הקטלני שבדגים אלה הוא צלופח חשמלי שאיננו צלופח ויכול להפיק חשמל בעוצמה של 600 ואט. זהו גם הגדול שבבני הסדרה והוא יכול להגיע לאורך 2 מטר ולשקול מעל 20 ק"ג.
דגים אלה חיים בנהרות כמו האמזונאס והאורינוקו והם כמעט עיוורים. הם משתמשים בחשמל כדי לבנות להם מפה של סביבתם בדומה לכרישים. כמו כן חלקם יכולים לנשום אוויר.
קרלוס קסטנדה
קרלוס קסטנדה (אנגלית: Carlos Castaneda; 25 בדצמבר 1925 – 27 באפריל 1998) היה סופר אמריקני ממוצא פרואני, ידוע בשל סדרת ספריו על דון חואן מאטוס (12 ספרים).
חייו
בשנת 1960 פגש את השמאן היאקי (Yaqui) דון חואן מאטוס, ובלמידה ממנו, כתב קסטנדה את ספריו האנתרופולוגים-ביוגרפיים, שבגינם הוא ידוע. הוא ירש מדון חואן את העמדה של נגואל, או מנהיג של קבוצת רואים (לוחמי חופש).
על פי טענתו של קסטנדה, הוא פגש במקסיקו בשאמאן ישיש ורב עוצמה, אותו כינה בשם דון חואן, אשר לימד אותו ידע ודרך חיים רבי עוצמה אשר לאדם המערבי הממוצע לא היה כל מושג עליהם. בסופו של דבר הפך קסטנדה ליורש הידע של דון חואן ולמנהיגה של שושלת מכשפים (נגואל). את מה שהציג כהתנסויותיו עם דון חואן וחבורת מכשפיו העלה בכתריסר ספרים ("משנתו של דון חואן" הוא הראשון ביניהם), ואחריו החלו גם 'תלמידותיו' של קסטנדה להפיץ ספרים המרחיבים את העניין. מלבד תיאוריו, לא קיים תיעוד של מפגש עם דון חואן המסתורי ואין דרך לקבוע אם מדובר באדם אמיתי או בדמות שבדה בספריו.
בין אם תיארו ספריו חוויות אמיתיות ובין אם הדברים המתוארים הם יצירה בדיונית, הם נתנו השראה לרבים ומושגים שיש הרואים בהם תמצית לדרך חיים, על ידי הגדלת המודעות לאספקטים שונים בחיים, כגון: נקודת המאסף, דרך עם לב, דרך הלוחם, ייקוש, חלימה, מחיקת תולדות החיים, הפחתת החשיבות העצמית, השתקת הדיאלוג הפנימי, ישויות לא-אורגניות, הטונאל והנגואל, הטורף, ראיית אנרגיה, ועוד. לצד הידע התאורטי והסיפורים השונים, כתב קסטנדה על טכניקות רבות המסייעות בהפיכת המידע התאורטי הנ"ל לידע מעשי.
כמו כן קיימים בעולם ובארץ אתרי אינטרנט ופורומים שעוסקים ודנים אודות הצעותיו והדרכים ליישמן בחיי היומיום.
קסטנדה הפיץ ערפל באשר לתולדות חייו האישיים ומיעט להצטלם. מרבית תצלומיו הקיימים ברשת הופצו ללא הסכמתו.
רשימת ספרים
Journal of Applied Hermaneutics. the thirty year aniversery edition with a new introduction by Castaneda
גאוטמה הבודהה
סִידְּהָארְטְהַה גַאוּטַמָה (מסנסקריט: 𑀲𑀺𑀤𑁆𑀥𑀸𑀭𑁆𑀣 𑀕𑁅𑀢𑀫; בפאלי: 𑀲𑀺𑀤𑁆𑀥𑀢𑁆𑀣 𑀕𑁄𑀢𑀫, סִידְּהַטְהַה גוֹטַמַה), הידוע בתור הבּוּדְּהָה (𑀩𑀼𑀤𑁆𑀥, "זה שהתעורר"; למרות שהוא מכונה כך, אין זה שמו, אלא תואר המיוחס לו), היה מורה רוחני הודי, מייסד דת הבודהיזם.
על פי האמונה הבודהיסטית, הוא השתחרר בכוחות עצמו מן הדוּקְהַה (הסבל האנושי על כל צורותיו) באמצעות קבלת ארבע האמיתות הנאצלות, ובכך הגיע להארה. הוא שאף לעזור לבני אדם נוספים להגיע להארה כמוהו, ולפיכך הקדיש את שארית חייו ללימוד תורתו, הדְהַמַה.
המחקר ההיסטורי מראה שייתכן שהיה דמות אמיתית, אך תאריך לידתו ומותו אינם חד משמעיים. מרבית ההיסטוריונים מעריכים כי הוא חי בין 563 לפנה"ס עד 483 לפנה"ס, אולם יש הטוענים כי הוא חי מאה שנים מאוחר יותר, כלומר מת בשנת 380 לפנה"ס לערך. בודהיסטים רבים חוגגים לכבודו מדי שנה, ביום הירח המלא הראשון של האביב, את חג הוֶסַאקַה, הנחשב ליום הולדתו, יום הארתו ויום מותו גם יחד.
סיפור חייו, שיעוריו, הדיונים שניהל והחוקים הנזיריים שקבע סוכמו לאחר מותו והועברו בעל פה על ידי תלמידיו עד שהועלו על הכתב כ-400 שנים לאחר מותו. הגרסה המוקדמת ביותר של כתבים אלו נקראת הקאנון הפאלי והועלו על הכתב כלל הנראה בסרי לנקה ב. כתבים אלו אינם תעודות היסטוריות, אלא מין הגיוגרפיה המשלבת פרטים היסטוריים עם מעשיות ואגדה.
לידתו
על פי המסורת, הוא היה בנם של שׂוּדְּהוֹדַנַה, ממנהיגי שבט השאקיה (מקובל לייחס לו מלוכה), ואשתו מַאיַא. הם חיו בעיירה לוּמְבִּינִי, השוכנת בצפון תת-היבשת ההודית (כיום בדרום נפאל).
על פי האגדה, חלמה אמו בעת או קודם שהרתה אותו, על פיל לבן החודר לגופה. בנוסף, קיימות כמה מסורות על תקופת לידתו, שהמשותף לכולן היא נבואה שלימים הוא עתיד להיות מלך גדול או מורה רוחני מפורסם. נבואה זו גרמה לאביו ששאף שבנו יגדל כמלך, לעשות כל שביכולתו על מנת להרחיק את הילד מעיסוק ברוחניות, לשם כך הוא ניסה למנוע מבנו כל היחשפות לסבל.
שנות חייו המוקדמות
בזכות מעמדה הגבוה של המשפחה, הצליח האב במשימתו במשך 29 שנים, בהן הנסיך הצעיר נהנה מחיים נוחים, ולא ידע אלא עונג. הוא ציווה שלא להוציא את הילד מהארמון, על מנת שלא לחשוף אותו לסבל שבעולם החיצון. אנשי הארמון צוו למנוע ממנו כל צער, ולספק את כל צרכיו ורצונותיו של הנסיך.
בגיל 16, נישא גאוטמה לבת-דודו יַשוּדְהַרָא, שלימים תלד את בנם רַאהוּלַה.
בגיל 29, עלה בו לראשונה הרצון לראות את הנעשה מחוץ לארמון, והוא החל לטייל מעט מחוץ לחומותיו. כאשר אביו שמע על כך, ציווה לסלק מדרכו כל צורה של סבל. חרף מאמציו, בשלושת ימי המסע נחשף גאוטמה לראשונה בחייו לסבל השזור בקיום האנושי: ביום הראשון ראה אדם זקן, ביום השני ראה אדם חולה אנושות, וביום השלישי ראה אדם מת. הוא הוטרד עמוקות משהכיר בכורח הזִקנה, המחלה, המוות וטבען הארעי של כל התופעות. תהילה, שמחה, רכוש – הכול יחלוף. מבחוץ, כמו גם מבפנים, ראה רק דברים בני-חלוף; אין שום דבר פיזי עליו ניתן להישען לאורך זמן או למצוא בו נחמה.
החיפוש אחר קץ הסבל
לאחר שנחשף לסבל, החליט גאוטמה לפרוש מחייו הנסיכותיים, לעזוב את ביתו ומשפחתו, להיות פרוש וסגפן, לנדוד ברחבי הודו במטרה להבין את הסבל הכרוך בקיום האנושי ולמצוא לו פתרון. הוא למד תחת מורים שונים, אך איש מהם לא הצליח להביאו אל היעד הסופי – השחרור מן הסבל. לאחר שהרעיב עצמו כמעט עד מוות, הגיע למסקנה שדיכוי הגוף איננו מוביל להארה, ונטש את דרך הסגפנות.
הנירוואנה
לאחר שש שנים מחוץ לארמון, הגיע בודהה למקום הקרוי היום בוד גאיה. הוא התיישב מתחת לעץ פיקוס קדוש, נחוש בדעתו לשהות במדיטציה עד שיגיע להארה. על פי המסורת, במהלך המדיטציה נלחם בתודעתו עם מלך השדים ההודי מארה, והצליח להגיע למצב של שוויון נפש כלפי שלוש בנותיו שניסו לפתותו להפסיק את המדיטציה, עד שפרצופיהן נרקבו והן נטמעו בתוך האדמה. לאחר שישה ימים ולילות של תרגול, בבוקר השביעי, נחשפו בפניו אמיתות הקיום בחוויה ישירה, והגיע לנירוואנה. היה זה גם יום הולדתו ה-35, ו-45 שנים לאחר מכן – יום מותו. בבוקר זה של ירח מלא נמוגו התפישות האחרונות על מושגיות, שעוד טשטשו את בהירות תודעתו.
את היום הראשון בו הוא לימד, על פי האגדה, יש המציינים היום כגורו פורנימה. לאורך ארבעים וחמש השנים שלאחריו לימד הבודהה אלפי תלמידים את תורתו, המבוססת על שמירת מספר עקרונות מוסר (סילה), טיפוח יכולת ריכוז (סמאדהי) ופיתוח חכמה (פאניה). בזכות הבאת אלה לידי שלמות, יכול האדם להשתחרר מהסבל השזור בחייו, הנובע מתגובת הנפש לפער בין הרצוי למצוי. על פי המסורת, רק מעטים זכו והגיעו לנירוואנה. בדרשתו המפורסמת בפארק הצבאים, לימד את תפיסת העולם הבודהיסטית – הדהמה – המבוססת על ארבע אמיתות יסוד:
גאוטמה נפטר מהרעלת מזון בגיל 80. לפי האמונה, עם מותו נשרפה גווייתו, ואפרו חולק לשמונה מנות שנקברו ברחבי אסיה. מעמדו ומהותו שונים בזרמים שונים של הבודהיזם: מאלה הרואים בו בן אנוש שהתגבר על החולשות האנושיות (על פי רוב, זוהי הגישה במהאיאנה ובוג'ריאנה); ועד גישות מיסטיות הרואות בו אדם קדוש, ואף סוג של אל.
בודהיזם
מבחינה היסטורית וחברתית, הבודהיזם הציב אתגר למערכת הברהמינית שממנה התפתח ההינדואיזם: בעוד המערכת הדתית השלטת בימי חייו של גאוטמה הייתה מבוססת על חלוקה למעמדות (כמרים, לוחמים, סוחרים, איכרים וטמאים), הטיף הבודהיזם לשחרור מהאמונה במעמדות, ולאי-תלות בכמרי דת המתווכים בין המאמין לבין מושא אמונתו. בודהה עצמו האשים את הברהמינים באי-מוסריות וצביעות, ודרש מתלמידיו לחפש בעצמם את האמת על ידי למידה והתנסות אישית, ולא להסתמך על כמרים לשם כך.
קישורים חיצוניים
סיפור הבודהה - סידהרתא גאוטמה - https://www.youtube.com/watch?v=iODIaTGfBOs
שופטי בית המשפט העליון של ארצות הברית
116 אישים כיהנו כשופטים בבית המשפט העליון של ארצות הברית, המוסד השיפוטי הרם ביותר בארצות הברית, מאז נוסד בשנת 1789 ועד כה (2023). בבית המשפט כיהנו בכל עת במשך רוב שנות קיומו תשעה שופטים, לרבות נשיא. חוקת ארצות הברית מוסרת את הסמכות למנות את נשיא בית המשפט ושופטיו בידי נשיא ארצות הברית, באישורו של הסנאט.
תקן השופטים הראשוני בבית המשפט (כולל נשיאו) היה שישה, והוא השתנה מעת לעת באמצעות שינויי חקיקה: ב-1807 - לשבעה, ב-1837 - לתשעה, ב-1863 - לעשרה. לאחר מכן פחת מספר השופטים לתשעה ולשמונה, ולבסוף התייצב ב-1869 על תשעה שופטים, תקן שנשמר עד כה. שבעה עשר אישים כיהנו עד כה כנשיאי בית המשפט, מהם חמישה שכיהנו בו לפני כן כשופטים.
40 מבין 46 נשיאי ארצות הברית זכו למנות שופטים לבית המשפט העליון. הנשיא שמינה את האישים הרבים ביותר לשופטים - עשרה - היה ג'ורג' וושינגטון, שכן הוא אייש את בית המשפט לאחר הקמתו. הנשיא פרנקלין דלאנו רוזוולט מינה תשעה אישים לשופטים, מן הסתם בזכות משך כהונתו (1933-1945), הארוך ביותר בהיסטוריה של הנשיאות. עשרה נשיאים זכו למנות שופט אחד בלבד.
בין 116 שופטי בית המשפט העליון לדורותיו היו שש נשים. ארבע מהן מכהנות בו כיום (2022). שמונה מבין ה-116 היו יהודים. אחת מהם מכהנת כיום. שלושה מבין ה-116 היו אפרו-אמריקאים, שניים מהם מכהנים כיום. השופטת המכהנת סוטומיור היא היחידה ממוצא היספני שמונתה לבית המשפט.
השופטים
חמישה אישים שמונו לשופטים ולאחר מכן קודמו לכהונת הנשיא (ראטלדג', וייט, יוז, סטון ורנקוויסט) מופיעים בטבלה פעמיים.
מבין השופטים כיהן ויליאם דאגלס בבית המשפט במשך פרק הזמן הארוך ביותר - למעלה מ-36 שנים. הכהונה הקצרה ביותר הייתה של תומאס ג'ונסון - 163 ימים. מבין השופטים המכהנים כיום (2022) בעל הכהונה הארוכה ביותר בבית המשפט הוא קלארנס תומאס - למעלה מ-30 שנים.
צבי מלכת שבא
צבי מלכת שבא (שם מדעי: Gazella bilkis), הוא מין אנטילופה נכחדת בסוג צבי, אשר תפוצתו הייתה מוגבלת בעבר לאזורים מסוימים בתימן עד אשר הוכחד מן העולם. הוא תואר מדעית לראשונה בשנת 1985 על ידי הזואולוג האוסטרלי קולין גרובס - כ-40 שנה לאחר שנצפה בפעם האחרונה. המעמד הטקסונומי של מין זה אינו ברור דיו, ויש הסבורים כי למעשה מדובר בתת-מין של צבי מצוי, צבי ערבי או באוכלוסייה של צבי ארלנג'ר; על כל פנים מוסכם שאוכלוסייה זו של צבאים אינה קיימת כיום. צבי זה קרוי על שמה של מלכת שבא, אשר ממלכתה השתרעה כנראה בתימן. בערבית, הוא מוכר גם בשם צבי תימני (غزال اليمن), אך אין להתבלבל בינו לבין תת-המין Gazella gazella cora של צבי מצוי המכונה לעיתים "צבי תימני".
תפוצה
צבי מלכת שבא היה אנדמי למישורים הגבוהים והגבעות המקיפות את העיר תעז שבתימן בגובה של 2,150-1,230 מטר מעל פני הים, שם הוא נצפה מהלך בבדידות או בקבוצות של 3 פרטים בחיפוש אחר מקורות מזון צמחיים. צבי מלכת שבא מעולם לא נצפה באזורים נמוכים או בצידי כבישים ויישובי אדם. בין האזורים שבהם נוכחותו אושרה בוודאות היו ואדי מאלח, אוסאיפירה וג'בל זארבה.
היסטוריה
ב-1951, נטען כי צביי מלכת שבא נמצאים במספרים גדולים סביבות העיר תעז, ובאותה השנה ניצודו 5 פרטים שפוחלציהם נשלחו עבור מוזיאון פילד להיסטוריה של הטבע בשיקגו. מאז, לא דווח יותר על שום צפייה בצביים הללו. בשנת 1992, צוות חוקרים יצא לחקור את אזור ההיסטורי שהיה ידוע בעבר כמאכלס צביי מלכת שבא, אולם הם לא הצליחו למצוא כל פרט חי, והתושבים המקומיים באזור דיווחו שהם לא ראו אף צבי באזור בעשורים האחרונים. לרוע המזל, צבי מלכת שבא מעולם לא נלכד בחיים עבור גני חיות באירופה או באמריקה, כך שלא היה ניתן להקים אוכלוסייה שבויה שתושב לטבע.
הרמן פון פרנסואה
הרמן קרל ברונו פון פרנסואה (בגרמנית: Hermann Karl Bruno von François; 31 בינואר 1856 – 15 במאי 1933) היה גנרל גרמני שפיקד על קורפוסים ועל ארמייה במלחמת העולם הראשונה.
תחילת הקריירה
פון פרנסואה נולד בלוקסמבורג למשפחה עם רקע צבאי ממוצא הוגנוטי. אביו ברונו פון פרנסואה היה גנרל בצבא הפרוסי שפיקד על הבריגדה ה-27 במלחמת פרוסיה צרפת ונהרג בקרב שפיכרן בתחילת המלחמה. בשנת 1875 התגייס פון פרנסואה לצבא הגרמני הקיסרי ומילא בו תפקידי פיקוד ומטה. בשנת 1901 עברה אמו מארי עם המשפחה לדרום-מערב אפריקה הגרמנית, שם שירת הבן הצעיר הוגו בצבא הקולוניאלי. בשנת 1911 מונה פון פרנסואה למפקד הדיוויזיה ה-13, ובשנת 1913 מונה למפקד הקורפוס ה-1.
מלחמת העולם הראשונה ואחריתו
בפרוץ מלחמת העולם הראשונה היה פון פרנסואה מפקד הקורפוס ה-1, שהיה חלק מהארמייה השמינית ולחם בחזית המזרחית. הקורפוס בפיקודו השתתף בבלימת הפלישה הרוסית לפרוסיה המזרחית בקרבות שטלופנן וגומבינן, ובהשמדת הארמייה הרוסית השנייה בקרב טננברג.
ב-18 בספטמבר 1914 נשלח פאול פון הינדנבורג להקים את הארמייה התשיעית ובמקומו מונה ריכרד פון שוברט. ב-9 באוקטובר 1914 הודח פון שוברט עקב החלטתו על נסיגה, ופון פרנסואה מונה במקומו למפקד הארמייה השמינית בחזית המזרחית. אך הוא לא פיקד על הארמייה הרבה זמן, בתחילת נובמבר התבקש פון פרנסואה להעביר את הקורפוס ה-1 לארמייה התשיעית לצורך מתקפת הנגד בפולין, אך פון פרנסואה שלח במקומו את קורפוס המילואים ה-25, ועקב כך הודח מהפיקוד על הארמייה ב-7 בנובמבר 1914. ב-24 בדצמבר 1915 נקרא פון פרנסואה לפקד על קורפוס המילואים ה-41, לאחר שהות קצרה בחזית המערבית, הועבר פון פרנסואה עם הקורפוס שבפיקודו לחזית המזרחית והוצב תחת פיקוד הארמייה ה-11. ב-14 במאי 1915 לחם הקורפוס בפיקודו במתקפת גורליצה-טרנוב, ובהמשך כבש את למברג. על הצלחתו בקרב קיבל את העיטור פור לה מריט. ב-29 ביוני 1915 חזר פון פרנסואה לחזית המערבית ומונה למפקד הקורפוס ה-7 בצרפת. ב-יולי 1916 הועבר פון פרנסואה עם הקורפוס שבפיקודו לגזרת ורדן והשתתף בקרב ורדן. על הצלחתו בקרב זה קיבל פון פרנסואה ביולי 1917 תוספת עלי אלון לעיטור הפור לה מריט. בסוף מאי 1918 לקח הקורפוס שבפיקודו חלק במתקפה של הארמייה השביעית בקטע שבין סואסון לריימס, אך נאלץ לסגת מחמת מתקפת נגד של מדינות ההסכמה. עם זאת על אף הצלחותיו לא קודם פון פרנסואה, ומשום כך פרש מתפקידו ביולי 1918. פון פרנסואה נשאר בצבא עד לאוקטובר 1918, אז פרש לביתו.
צבי מלכת שבא
הכחדה
מאז 1951, סקרים שנעשו בתחום התפוצה ההיסטורי שלהם לא הצליחו למצוא כל סימן לנוכחותם של צבאי מלכת שבא. בשנת 1985, זוג צביים צולם באוסף פרטי בשמורת הטבע אל-וואברה בקטר. הזואולוג קולין גרובס שבחן את התמונה, טען שהצביים הללו עשויים להיות שרידים של צבי מלכת שבא ששרדו, אך הוא לא אישר זאת בוודאות.
הרמן פון פרנסואה
מלחמת העולם הראשונה ואחריתו
לאחר המלחמה התגורר פון פרנסואה בברלין וכתב כמה ספרי היסטוריה צבאית, שם התגורר עד מותו ב-15 במאי 1933.
צבי מלכת שבא
מעמד טקסונומי
מאז גילויו של המין היו מחלוקות רבות האם אכן מדובר בצבי הזכאי למעמד טקסונומי נפרד. בחצי האי ערב מצויים כיום צבי פרסי, צבי מצוי וצבי ארלנג'ר (מוכר עדיין כתת-מין של האחרון). הגילוי של מין נוסף באזור תימן, התקבל בספק על ידי זואולוגים מסוימים, כשרבים טוענים שמדובר באחד מתת-המינים של צבי מצוי או לחלופין באוכלוסייה של צבי ארלנג'ר שנכחדה.
כאמור, מספר צביי מלכת שבא נשלחו בזמנו עבור מוזיאון פילד להיסטוריה של הטבע בשיקגו. מכיוון שמעמדו הטקסונומי של צבי זה מוטל בספק, נדרש לבצע בדיקות DNA על פוחלצי הצבי במוזיאון ולהשוות אותם לתת-מינים של צבי מצוי החיים במרכז רבייה בשבי בקטר כדי לראות האם אכן מדובר במין נפרד. בדיקות DNA רבות נעשו כבר על כל סוגי הצביים המאכלסים את חצי האי ערב כדי לקבל הבחנה ברורה בין מינים ותת-מינים, ולאור זאת ניתן להמתין לבדיקות כדי לאשש את ההכחדה של צבי מלכת שבא.
לצד צבי מלכת שבא, ישנם שלושה מיני צביי מדבר אחרים שאף הם הוכחדו, ומעמדם הטקסונומי מוטל בספק: צבי סעודי וצבי ערבי שחיו בחצי האי ערב, וצבי אדום שדגימות שלו נקנו באלג'יריה.
שלום מנדלברויט
שלום מנדלברוט (בצרפתית: Szolem Mandelbrojt; 10 בינואר 1899 - 23 בספטמבר 1983) היה מתמטיקאי יהודי צרפתי יליד פולין. עסק בעיקר באנליזה מתמטית; תלמידו של ז'אק אדמר, ולאחר מכן החליף אותו בתפקידו כפרופסור בקולז' דה פראנס.
קורות חיים
נולד ב-1889 בוורשה, אז בפולין הקונגרסאית. הוריו היו סלומן מנדלברוט ומרים רבינוביץ', שניהם ממוצא ליטאי. הוא למד בוורשה ובקרקוב, והושפע מהמתמטיקאי סרגיי ברנשטיין. בפולין השלים לימודים לתואר ראשון, ולאחריהם עבר לצרפת שם החל בעבודה מחקרית. ב-1923 השלים את הדוקטורט שלו באוניברסיטת פריז. ב-1924 עד 1926 הוענקה לו מלגת רוקפלר, ועבר לארצות הברית, שם הרצה במכון רייס שביוסטון בשנים 1926-1927. לאחר מכן שב לצרפת.
מנדלברוט היה מראשוני חבריה של קבוצת בורבאקי, שתחת שם עט בדוי פרסמה ספרים שעניינם הצגת גישה שיטתית ומדויקת לחקר המתמטיקה, בעזרת תורת הקבוצות. מנדלברוט נכח בפגישותיה הראשוניות של הקבוצה, אך למעשה הנושאים שחקר היו שונים למדי מאלו של שאר חברי הקבוצה, כפי שמלמדים פרסומיו - הוא חקר נושאים כמו: טור דיריכלה, פונקציות חסרות, פונקציות שלמות ונושאים מרכזיים אחרים באנליזה מרוכבת ובאנליזה הרמונית. ניתן להגדירו כממשיך דרכו של גודפרי הרולד הארדי; הוא ניצב בשורה אחת עם מתמטיקאים כמו נורברט ויינר וטורסטן קרלמן שהיו מהחוקרים המודרניים של אנליזת פורייה הקלאסית. עם תלמידיו נמנים: שמואל אגמון, ז'אן-פייר קהאן, יצחק קצנלסון ופול מאלייבו.
במהלך מלחמת העולם השנייה שהה בארצות הברית; הוא עבד מאז שנת 1940 במכון, והיה אחד מהמדענים הצרפתים הרבים שנתמכו על ידי תוכנית התמיכה שיזם לואי רפקין (Louis Rapkine).
ב-1983 נפטר בפריז, צרפת. המתמטיקאי ואבי תורת הפרקטלים בנואה מנדלברוט היה אחיינו.
ניזאר אלכאטר
ניזאר אלכאטר (בערבית: نزار الخاطر) הוא פסנתרן, מלחין, מרצה, ומנצח ערבי-ישראלי. מנכ"ל עמותת הרמוניקה. משנת 2017 מגיש את הפודקאסט אלחאן בכאן תרבות. ניצח על עשרות תזמורות ברחבי ישראל ובעולם.
ביוגרפיה
נולד בלוד ב-1985 לאב נגר ולאם מורה לערבית בסמינר הקיבוצים. בכור במשפחה בת שש נפשות.
למד בבית הספר טרה סנטה ברמלה.
אלכאטר החל ללמוד פסנתר בגיל 6 אצל לוטפי אלחיסן, ובגיל 7 התחיל ללמוד בקונסרבטוריון הישראלי למוסיקה תל אביב אצל המורה מלכה מבורך. הוא ניגן בתזמורת הערבית יהודית בצעירותו. בגיל 12 כתב מספר ואלסים קצרים לפסנתר, ושנתיים לאחר מכן כתב אלגיה ורפסודיה. בגיל 16 כתב את הקונצ'רטו הראשון שלו לפסנתר ותזמורת וביצע אותו יחד עם תזמורת הנוער של הקונסרבטוריון במקומות שונים בישראל. בשנים 2004–2009 למד לתואר ראשון ושני באקדמיה למוסיקה ולמחול בירושלים. ב-2021 החל ללמוד באוניברסיטת בר-אילן לתואר דוקטור.
ב-2012 הקים ניזאר אלכאטר הרכב מוזיקלי הכולל 9 נגנים בשם "אבעאד". האנסמבל משלב ביצירותיו מוזיקה ערבית ומוזיקה קלאסית. כיום פועל ההרכב תחת עמותת הרמוניקה. אלכאטר הקים בשנת 2014 את עמותת הרמוניקה להנגשת לימודי המוזיקה לאוכלוסיות מוחלשות. בשנת 2020 זכתה העמותה במכרז עירוני בלוד, ומאז היא מפעילה יותר משמונה פרויקטים בעיר לאוכלוסיות שונות. בין הפרויקטים מקהלות, אנסמבלים, ותזמורות. . מ-2017 ניצח אלכאטר על תזמורת TLV של נוער מוסיקלי בישראל ועל תזמורות רבות נוספות.
בין השנים 2018 ועד 2020 ניהל את שלוחת "אבדאע" של הקונסרבטוריון ליד האקדמיה למוסיקה ולמחול בירושלים בשיח' ג'ראח בירושלים. בין השנים 2019 ו-2021 כיהן כרכז תחום מוזיקה ארצי בפרויקט "תרבות לפריפריה" של משרד התרבות.
אלכאטר מלמד בקריה האקדמית אונו משנת 2016, ומשנת 2017 באקדמיה למוזיקה ולמחול בירושלים. הוא מלמד גם במרכז למוזיקה מסורתית "אלשיך".
בשנת 2021 כתב את המוזיקה לסרט הדוקומנטרי "התזמורת עם הכלים השבורים".
פרסים
בשנת 2002 זכה במלגה של קונסרבטוריון שטריקר על הצטיינות בביצוע. בעקבות הזכייה כתב את הקונצ'רטו הראשון שלו.
בשנים 2005 ו-2006 זכה בפרס ראשון ברצף בתחרות "Roma per Gerusalemme".
בשנת 2007 זכה בפרס "הצטיינות מוזיקאים" של האקדמיה למוסיקה ולמחול בירושלים ובפרס מוזיקלי מיוחד על ביצועו את גספאר של הלילה שכתב מוריס ראוול בכיתות האמן הבינלאומיות לפסנתר במכללה האקדמית תל-חי.
בשנת 2009 השתתף בכיתת אמן בווינה, וזכה בפרס על "הביצוע הטוב ביותר של שוברט" על נגינתו את הסונטה ה-42 של שוברט.
בשנת 2013 זכה בפרס מוניר אלקאלוטי עבור מיזם האנסמבל "אבעאד".
הר קומוטורי
הר קומוטורי (ביפנית: 雲取山) הוא הר הממוקם באי הונשו ביפן. גובהו 2,017 מטר והפסגה שלו היא הנקודה הגבוהה ביותר בטוקיו.
חליפין בהסכמה
חליפין בהסכמה הם גם השערה בסיסית שנעשתה על ידי כלכלנים נאו-קלאסיים. כלומר, כאשר כלכלנים נאו-קלאסיים (מהזרם המרכזי) מעלים תאוריות לגבי העולם, הם מניחים שמבוצעים חליפין בהסכמה. בהתבסס על הנחה זו, כלכלנים בזרם המרכזי מסיקים על מגוון השלכות חשובות כמו: שפעילות השוק יעילה, שלסחר חופשי יש השפעה חיובית וששווקים בהם גורמים כלכליים פועלים בהסכמה הם טובים יותר. יש לציין שנקודת המוצא של חליפין בהסכמה מוציאה מכלל אפשרות התכנות ניצול. כלכלנים מרקסיסטים, אחת האלטרנטיבות העיקריות לכלכלה נאו-קלאסית מניחים מראש ניצול. ניתן להצהיר שכלכלה אינה יכולה לבחון בצורה אובייקטיבית קיום ניצול של קבוצה על ידי קבוצה אחרת. זהו אחד החסרונות הבולטים של תחום מחקר זה.
כלכלנים מהזרם המרכזי הראו שחליפין בהסכמה מסייעים יותר ליעילות כלכלית מחליפין המוכתבים על ידי ממשלות. מצד שני, אין בסיס תאורטי לטעון שחליפין שהם לא בהסכמה בחלקם או במלואם עדיפים על פני הסדרים אחרים כמו הכתבה ממשלתית.
חליפין בהסכמה נמצאים בשורש הטיעונים לגבי מוסריותם של שווקים. ליברטריאנים לעיתים מצביעים על מוסריות כמו גם על יעילות חליפין בהסכמה לטעון כנגד הכתבה ממשלתית כול צורות מיסוי רבות. מוסריותם של שווקים, אפילו של אלה אשר לעיתים רחוקות דבקים בחליפין בהסכמה נמצאים במחלוקת תמידית.
Beyoncé: The Ultimate Performer
Beyoncé: The Ultimate Performer הוא אלבום וידאו של הזמרת-יוצרת האמריקאית, ביונסה. אלבום הווידאו יצא לאור ב-26 בנובמבר 2006, על ידי חברות התקליטים קולומביה רקורדס ומיוזיק וורלד.
כמה שנים לאחר צאתו, נכנס האלבום אל המקום ה-13 במצעד אלבומי הווידאו של איטליה.
רקע
האלבום מכיל 3 תקליטורים, כאשר הראשון מכיל הופעות חיות שונות של הזמרת, השני מכיל תמונות, מאחורי הקלעים לצילומים של הקליפ לשיר "Ring the Alarm" ואת הקליפ עצמו והשלישי מכיל שירים של הזמרת משני אלבומיה הראשונים ומהתקופה בה הייתה חברה בלהקה דסטניז צ'יילד.
האלבום לא זכה להצלחה או להתייחסות כלשהי אך ב-2010 יצא לאור מחדש ובעקבות כך נכנס למקום ה-20 במצעד אלבומי ה-DVD הרשמי של ארצות הברית ולמקומות 17 ו-13 במצעדים אלה בספרד ואיטליה בהתאמה.
מיקומי שיא
המצעדים שלהלן הם מצעדי אלבומי וידאו בלבד.
זאוסאים
מבנה גופם של דגים אלה הוא דק אבל מוגבה. הם בעלי לסת קצרה הפונה למעלה וגולגולת שטוחה. הסנפיר הגבי הוא קוצני ובעל כמה סנפירים היוצאים ממנו וגם הזנב קוצני. הם חיים רוב הזמן בעומקים. אורכם משתנה בין 43 ס"מ ל-90 ס"מ.
מיון
משפחת הכופיתיים (Caproidae) שויכה בעבר לזאוסאים אך כיום משויכת לסדרת הדקראים.
יוסף טלקי
יוסף (יוז'ו) טֶלֶקי (9 בדצמבר 1918 - 25 ביוני 2003) היה מאמן ופרשן שחייה ישראלי, ממקימי פנימיית המחוננים במכון וינגייט ודמות מפתח בענף השחייה הישראלי.
נעוריו
טלקי נולד בדצמבר 1918 בצ'כוסלובקיה, בעיר ניטרה בחבל סלובקיה. בילדותו נמשך לעיסוק בספורט ולמד לשחות במפרצון של נהר ניטרה אשר חצה את העיר סמוך לביתו. בגיל 8 החל לשחות במסגרת בית ספרו. בשנת 1928 עברה משפחתו לעיר טרנבה. הוא נרשם והתאמן באגודת שחייה בשם "יאנושיק טרנבה" שפעלה בעיר.
בגיל 17 השתתף טלקי בתחרות המכבייה של סלובקיה, וניצח במשחה ה-100 מטר חזה.
עלייתו לארץ ישראל והקמת קבוצת השחייה "הפועל גוש זבולון"
טלקי היה פעיל בתנועה הציונית "מכבי הצעיר", ובסוף שנת 1940 יצא לרומניה וממנה לארץ ישראל על ספינת מעפילים שנתפסה על ידי שלטון המנדט הבריטי. יחד עם מגורשים נוספים, טלקי הועלה על אונית הגירוש "פאטריה", אשר יועדה למאוריציוס. האוניה פוצצה על ידי ההגנה וטלקי ניצל בזכות העובדה שהיה שחיין חזק והיה מסוגל לשחות אל החוף. בהגעתו, הוכה נמרצות על ידי חייל בריטי ולאחר מספר חודשי מעצר בעכו, שוחרר והצטרף לקבוצת כפר המכבי שבעמק זבולון. עבד בענף המספוא של כפר מכבי שסיפק מספוא למתקן לבעלי חיים שהיה מצוי בנמל חיפה.
בשנת 1950 החל טלקי בבניית בריכת שחיה בכפר המכבי. הבריכה הושלמה בשנת 1951 ומיד החלו בה פעילויות השחייה. תחת הדרכתו, הפכה קבוצת השחייה, "הפועל גוש זבולון", שהכילה את שחייני הקיבוצים: רמת יוחנן, כפר המכבי, אושה ושער העמקים, לקבוצת השחייה החזקה והבולטת בישראל החל מסוף שנות ה-50 (לפניה הייתה ברית מכבים עתיד הקבוצה החזקה ביותר), ובמשך שנות ה-60 ושחיינים רבים מרחבי הארץ הגיעו להתאמן בה. בתחילת שנות ה-70, לאחר שבכירי שחייני הקבוצה נסעו לארצות הברית ללמוד ולהתאמן, נחלשה הקבוצה מאוד.
בין השחיינים הבולטים שצמחו תחת ידיו של טלקי נמנים: ירדנה שאל, אילנה רייזנר, רחל ברגשטיין, אסנת שוהם, עמית לובן, משה גרטל, רמי יהודאי, אברהם מלמד, דני רבס, אורי רדליך, דני שטרן, דניאל פרוכטר, שלום כהן ואחרים.
מאמן לאומי ושליח ישראל לאולימפיאדות
בשנת 1967 החל טלקי לרכז את בית הספר למאמני שחיה. לצד פעילות זאת, הקים טלקי יחד עם גלעד ויינגרטן את יחידת המחוננים בווינגייט והחל את דרכו כפרשן עבור הטלוויזיה הישראלית. טלקי המשיך בתפקיד זה בכל האולימפיאדות שנערכו בין השנים 1976-1992.
פרישתו ומותו
טלקי המשיך בדרכו כפרשן אורח ולאחר פרישתו עסק בלימוד שחיה לצעירי קיבוץ כפר המכבי.
טלקי נפטר ב-25 ביוני 2003, בגיל 84, לאחר שלקה בסדרת אירועים מוחיים. הובא למנוחות בבית העלמין המשותף לקיבוצים אושה ,כפר המכבי ורמת יוחנן .כחודש לאחר מותו נערך לזכרו ערב "חברים מספרים על יוז'ו" במכון וינגייט.
הר סוזה (אנטארקטיקה)
הר סוזה (באנגלית: Mount Soza) הוא הר נישא בהרי באוורס, בארץ ויקטוריה, שבאנטארקטיקה.
גובהו של ההר 2,190 מטרים מעל פני הים.
ההר מהווה את הדופן המזרחית (הגדה המזרחית) של קרחון רניק, בין שפך יובל אלט של קרחון רניק, ושפך קרחון קארייר אל קרחון רניק.
מקור השם
ההר נקרא על שמו של אזיקיאל ר. סוזה (Ezekiel R. Soza), איש הסקר הגאולוגי של ארצות הברית, שהיה מהנדס טופוגרפי, וחבר משלחת טופו צפון (Topo North) וטופו דרום (Topo South) (בין השנים 1961–1962), וחבר משלחת טופו מזרח (Topo East) וטופו מערב (Topo West) בין השנים 1962–1963.
סוזה עמד בראש משלחת המיפוי של הסקר הגאולוגי של ארצות הברית למיפוי הרי פנסקולה, בעונת המחקר 1965–1966.
פודו צפוני
פודו צפוני (שם מדעי: Pudu mephistophiles; ידוע גם כפודו פרואני או כאייל ארנבי), הוא מין של אייל קטנטן וננסי בתת-משפחת איילי העולם החדש, המצוי בצפון הרי האנדים שבאמריקה הדרומית. הוא תואר מדעית לראשונה על ידי הזואולוג הבריטי ויליאם אדוארד דה וינטון בשנת 1899, ויש לו כשני תת-מינים. הפודו הצפוני הוא המין הקטן בסוג פודו - אף יותר מקרובו הפודו הדרומי, ובכך מחזיק בתואר "האייל הקטן ביותר בעולם". בין מעלי הגירה היחידים הקטנים ממנו הם האיילוניים.
תיאור
פיליפ הרשקוביץ - אחד מהחוקרים העיקריים של המין, הנפיק תיאור מפורט של הפודו הצפוני על בסיס בחינת דגימות של 19 פודואים בוגרים שנאספו בקולומביה ואקוודור, מתוכם 9 נקבות ו-10 זכרים. הפודו הצפוני בעל דמיון יוצא מן הכלל לצ'וני - מין מזאמה קטנה שגדולה ממנו רק במעט.
אנטומיה ומורפולוגיה
הפודו הצפוני הוא האייל הקטן ביותר בעולם, ובנוסף, הוא גם הפרסתן הקטן ביותר ביבשת אמריקה. גובה הכתפיים שלו 32–38 ס"מ בלבד, ומשקלו הכולל זעום למדי ומסתכם רק בסביבות 3–5 ק"ג לכל היותר. אורך הראש והגוף של הפודו הצפוני 60–74 ס"מ, אורך הגולגולת 14.2-12.7 ואורך הזנב 3–4 ס"מ. לזכרי הפודו יש זוג קרניים דמויות קוץ פשוטות ללא סיעופים בדרך כלל, ויחסית לממדי גופו הקטנטנים הן ארוכות למדי: 9-6 ס"מ. כל מבנה הגוף של הפודו הצפוני ננסי וקומפקטי בקיצוניות, והצורה שלו מותאמת במיוחד לתנועה בין השיחים. הגב שלו מקושת ועגלגל, פלג הגוף האחורי גבוה מהקדמי, והצוואר קצר במיוחד וגורם לראש להיראות כאילו הוא מחובר לגוף. הרגליים שלו מוצקות וקצרות מאוד, והאחוריות גבוהות במעט מהקדמיות ומעניקות לו פרופיל שפוף ונמוך עקב ההטייה הטבעית של הגוף כלפי מטה; צורת גוף זו אופיינית לפרסתנים קטנים החיים ביערות טרופיים, ומקילה עליהם לנוע בצמחייה הצפופה ולהימלט מטורפים במקרה הצורך.
הראש משולש וקצר בצורה חדה, כשהחרטום מקוצר מאוד, וחזית הפנים עגלגלה ורחבה. העיניים הקטנות ממוקמות בשקעים קטנים בצידי הפנים, והאף העגלגל והבינוני אינו בולט מהפנים. פתח הדמע מתחת לעיניים בצורת דיסקית שטוחה. האוזניים של הפודו קטנות ועגולות באופן בולט - אף יותר משל הפודו הדרומי, והזנב בעל השמונה חוליות קצרצר ביותר וכלל אינו נראה. הפרסות שלו חדות ושסועות, והפרסות האחוריות הממוקמות במעלה הרגל ארוכות במיוחד ומספקות לו יציבות בעת ירידה במדרונות תלולים; הפרסות באופן כללי ארוכות יותר משל הפודו הדרומי ומותאמות לתנועה בביצות. מלבד נוכחות הקרניים, אין דו-צורתיות זוויגית בין הזכרים לנקבות.
אליעזר כהנמן
הרב אליעזר כהנמן (נולד ב-י"ג בתמוז תש"ז, 1 ביולי 1947) הוא נשיא ישיבת פוניבז', תפקיד שמשמעותו בעלות על הישיבה ונושאים מנהלתיים וייצוגיים.
ביוגרפיה
נולד לרבקה ולאברהם כהנמן בארצות הברית, שם שהו למטרות גיוס כספים לישיבת פוניבז'. סבו הוא מייסד הישיבה וראשה הראשון - הרב יוסף שלמה כהנמן.
למד בישיבת פוניבז'. בשנת ה'תשכ"ט (1969) נפטר סבו ואביו הפך לנשיא הישיבה. נשא את אלישבע, בתו של רבי מרדכי שלמה ברמן ונכדתו של הרב יעקב ישראל קניבסקי. ולאחר נישואיו המשיך ללמוד בישיבה. עם השנים החל לסייע לאביו בעיקר בעניינים מנהלתיים. הוא מונה למגייס הכספים העיקרי של הישיבה מחוץ לישראל, ולאחראי על הנדל"ן שברשות הישיבה. אחרי פטירת אביו ב-2009 מונה במקומו לנשיא. הוא עורך מספר "דינרים" (ערבי גיוס כספים) בשנה שבהם הוא הנואם העיקרי.
פודו צפוני
תפוצה ובית גידול
כפי שמרמז שמו, הפודו הצפוני מצוי בצפון אמריקה הדרומית, וליתר דיוק, בצפון הרי האנדים. טווח התפוצה שלו מחולק לשניים: הטווח הגדול יותר משתרע על מרכז ודרום קולומביה, חוצה את אקוודור מצפון לדרום, ומסתיים בקצה הצפוני של פרו, בעוד שהטווח הקטן יותר משתרע על פני מרכז פרו. החלוקה המנהלית של התפוצה היא כדלהלן: הטווח הגדול נופל בתחומי המחוזות הקולומביאנים: קלדס, קינדיו, ריסרלדה, וילה, טולימה, ואייה דל קאוקה, קאוקה, נריניו ופוטומיו; המחוזות האקוודורים: קארצ'י, אימבבורה, סוקומביוס, פיצ'נצ'ה, נפו, קוטופקסי, טונגוראווה, פסטסה, קניאר, צ'ימבוראסו, בוליבר, מורונה סנטיאגו, אסואי, אל אורו, לוחה, וסמורה-צ'ינצ'יפה והמחוזות הפרואנים: פיורה וקחאמרקה; הטווח הקטן נופל בתחומי המחוזות הפרואנים הבאים: אמזונס, סן מרטין, לה ליברטד, ואנוקו, אונקש, פסקו, חונין, וקצה מחוז ואנקבליקה.
התפוצה של הפודו הצפוני נמצאת באזורים גבוהים מאוד בצפון הרי האנדים, כשהוא נמנע מלשהות באזורים נמוכים: מגבלת הגובה התחתון היא 1,700 מטר, והוא מצוי עד גבהים של 4,500 מטר מעל פני הים (בעיקר באזורים הצפוניים). כתוצאה מכך, בית הגידול שלו כולל מערכות אקולוגיות ייחודיות: הפאראמו - טונדרה אלפינית גבוהה וטרופית הנמצאת מעל קו העצים ומתחת לקו השלג הנצחי, ומתאפיינת בכרי דשא, שיחים גדולים, עשבים וביצות, ויער ננסי - מערכת אקולוגית נדירה הכוללת עצים מיניאטוריים, והפאונה שלה כוללת מינים קטנים מעולם חי כדוגמת מכרסמים ולטאות. היערות הננסיים ממוקמים בדרך כלל באזורים גבוהים ואלו הנמצאים בהרי האנדים הם בעלי אקלים טרופי. עקב גודלו הקטן, הפודו הצפוני מנצל את השיחים הגדולים בבתי הגידול כדי לעבור בבטחה בשטחים פתוחים שבין היערות מבלי שיהיה אפשר לזהותו. הוא מצוי גם ביערות הרריים, יערות עננים, ויערות גשם. בתי הגידול שלו מתאפיינים ברובם בצמחייה עם פריחה לתקופה קצרה, טחבים, חזזיות, עצים ושרכים גוציים וגדולים ושיחים. בתי הגידול הללו מתאפיינים בטמפרטורות נמוכות, עם כפור תכוף בלילה וקרקע לחה מאוד העשויה להיות טובענית למדי באזורים שטוחים. כמות המשקעים גבוהה בכל סוגי בתי הגידול, והיא מגיעה בצורת גשם, שלג או ערפל.
אליעזר כהנמן
ביוגרפיה
כנשיא ישיבת פוניבז' הוא מכהן כנשיא ובעלים על מוסדות נוספים השייכים לה, כמו ישיבת גרודנא בבאר יעקב, הישיבה הספרדית אהלי אברהם, ישיבה קטנה פוניבז' ומוסדות בתי אבות. הוא מחזיק את כולל פוניבז', אחד הכוללים הגדולים בישראל, שבראשו עמד הרב אהרן יהודה לייב שטינמן, ואת כולל פוניבז' במודיעין עילית שבראשו עומד חתנו הרב אהרון פרג. הרב כהנמן עומד בראשות קהילה באשדוד ומנהל את מוסדותיה, הכוללים תלמוד תורה, ישיבה קטנה, כולל, בית כנסת ופנימייה לבנות דתיות.
פודו צפוני
אקולוגיה
הפודו הצפוני הוא מין פעיל דמדומים בעיקרו, ובמידה מסוימת גם פעיל לילה; עם זאת, היעדר מחקר מקיף אודות המין מוביל לכך שייתכן והוא פעיל בשעות שונות של היום לסירוגין ובין לבין מבלה את הזמן במנוחה במסתור בדומה לפודו הדרומי. פודו זה הוא מין יחידאי, אך מדי פעם ניתן לראותו בזוגות. כאשר הפודו הצפוני חש באיום, הוא נמלט בריצת זיג-זג ובקפיצות לעבר אזורים עם מדרונות תלולים וצמחייה צפופה. בין טורפיו ניתן למנות בראש את כלבי הבית, ולאחר מכן את פומת ההרים, חתול הפמפס, הטאירה והאוצלוט. הן הזכר והן הנקבה של הפודו הצפוני טריטוריאליים, וגודל השטח הממוצע שלהם לא ידוע בוודאות אך דומה כנראה לזה של הפודו הדרומי: 26-16 דונם. השטח של הזכר גדול יותר ועשוי לחפוף לשטחן של מספר נקבות.
הפודו הצפוני הוא יונק צמחוני הניזון בעיקר מעלווה נמוכה בגובה הקרקע ודשא טרי, ויש דיווחים בפרו על צריכה מסוימת של פירות. הוא נוהג מדי פעם לחדור לשדות ומטעים כדי לאכול מהיבולים. לדברי הילידים המקומיים בהרי האנדים, הפודו הצפוני נוהג לטפס באופן תדיר על עצים בשביל להגיע למקורות מזון - התנהגות חריגה מאוד בקרב האיילים.
אליעזר כהנמן
ביוגרפיה
הוא אינו מוסר שעורים תורניים קבועים בישיבה אלא בעיקר שיחות ודברי קבלת-פנים בעת פתיחת "זמן" או בתחילת שנה. לעיתים הוא מעביר שיעורים בהיכל הישיבה בשעות הצהריים של יום שבת. במסגרת ירחי כלה שנערכים בישיבה הוא מעביר שיעורים תורניים, ושיעור יומי בספר "ארחות חיים" המיוחס לרא"ש. הוא בוחן בלימוד את הבחורים המבקשים להתקבל לישיבה שבנשיאותו. ומכין לדפוס במשך שנים את כתביו של סבו הרב כהנמן. חידושי תורה פרי עטו התפרסמו בעיקר במאספים שיש להם זיקה למוסדות הישיבהוכן יוצאים על ידי מכון יכהן פאר להוצאת ספריו. עורך גם כן את כתבי חמיו של סבו הרב אריה ליב רובין רב העיר ווילקומיר.
פודו צפוני
אקולוגיה
האקלים המיוחד השורר בהרי האנדים המרכזיים, מוביל לכך שיש לפודו שתי עונות רבייה מדי שנה: מאוגוסט עד ספטמבר, וממרץ עד אפריל. עופר יחיד נולד לאחר תקופת הריון של שבעה חודשים, ובשבועות הראשונים לחייו הוא דומה יותר למכרסם מאשר לעופר אמיתי, וגורם נוסף המבדיל אותו ממרבית העופרים הוא הכסות החומה אחידה שלו שנעדרת שורות של כתמים לבנים. בעת הלידה, משקל העופר הוא 400 גרם בלבד - כמשקלה של אשכולית גדולה. העופר גודל במהירות ומגיע לגודל של פרט בוגר כבר בגיל שישה חודשים, וכעבור שנה הוא מגיע לגודל המקסימלי שלו. למרות היותו יונק קטנטן, תוחלת החיים של הפודו הצפוני בטבע גבוהה למדי ועשויה להגיע ל-15 שנים. לפודו זה אין התאמה לחיים בשבי, ובמקרה הטוב הוא שורד מספר חודשים.
איומים ושימור
הפודו הצפוני סווג בעבר על ידי הרשימה האדומה של IUCN במצב השימור פגיע (VU), לאורך הירידה המתמשכת של מספריו, ועקב כך שאוכלוסיות קטנות הפזורות ברחבי הרי האנדים הופכות אט אט לתת-אוכלוסיות דלילות שגודל כל אחת מהם אינו עולה על 1,000 פרטים. ב-2018, ארגון IUCN הגדיר את הפודו כמין חסר נתונים (DD) היות שהוא חי בצפיפויות מאוד נמוכות לאורך הטווח שלו, יש בלבול בין הטווח שלו לטווח של הצ'וני, ודרוש מידע נוסף אודותיו על מנת למדוד את האיומים ושיעורי הירידה הכמותית עקב הציד ואובדן בית הגידול.
אליעזר כהנמן
ביוגרפיה
מתגורר בבני ברק, הוא אב לארבעה עשר ילדים. חמישה בנים ותשע בנות. בח' באייר תשע"ה (אביב 2015) נפטרה אשתו. במרץ 2018 נישא לחנה שטרנשוס. חתנו הרב ברלין משמש כמשיב בישיבת גרודנא.
פודו צפוני
איומים ושימור
אף על פי שהפודו הצפוני ניצוד באופן אינטנסיבי בין 1950 ל-1980 על ידי הילידים המקומיים עבור בשרו, כיום הוא ניצוד לעיתים רחוקות מאוד עקב היותו נדיר וקטן שגורם למרדף אחריו להפוך ללא ריווחי עבור הציידים. האיום העיקרי עליו כיום הוא אובדן בית הגידול וטריפה על ידי כלבי בית, והרחבת התנחלויות אדם בתחומי המחייה שלו. אובדן בית הגידול נובע בעיקר מכריתת יערות לצורך תעשיית העץ, ובחלקו גם עבור מטעי גידולים חקלאיים או סמים כדוגמת קוקאין ואופיום. איום אחר זניח יותר הוא תפיסת פודואים על ידי הילידים עבור גידולו כחיית מחמד, שכן הגודל הקטן והצורה החיננית שלו הופכות אותו ליונק פופולרי עבור תושבי האנדים. אין כיום אוכלוסיות של פודו צפוני בגני חיות, ופודואים שנתפסים על ידי הילידים המקומיים אינם שורדים זמן רב. בשנת 1968, זוג פודואים צפוניים שנתפסו באקוודור נשלחו לגן החיות של ברלין, אולם הם לא שרדו אפילו את ההפלגה והגיעו לאירופה כשהם כבר מתים. התיעוד היחידי של פודואים צפוניים חיים בשבי מגיע מזוג שחי במערב ברלין ב-1972 (אף הם נתפסו באקוודור), אולם הם חיו רק 4 ו-6 חודשים בהתאמה. עקב כך, לא ניתן אפילו להקים אוכלוסיות שבויות שמהם ישוחררו פרטים לטבע - בניגוד לפודו הדרומי שמסתגל יותר לחיים בשבי.
בקולומביה, הפודו הצפוני רשום כמין בסכנת הכחדה, ומצוי באזורים המוגנים - הפארק הלאומי פארקיו והפארק הלאומי לוס נוודוס. באקוודור המין רשום כפגיע, והוא מצוי בתחומים המוגנים הבאים: הפארק הלאומי קאיאס, הפארק הלאומי פודוקארפוס, הפארק הלאומי ליאנגאנאטס, הפארק הלאומי סנגאי, השמורה האקולוגית אנטיסאנה, השמורה האקולוגית אנחל, והשמורה האקולוגית קוקה קאיאמבי. בפרו המין נחשב לנדיר, ומצוי בפארק הלאומי ריו אביסאו, הפארק הלאומי יאנאצ'גה צ'ימילאן והשמורה הלאומית טאבאקונס נאמאבלי. האוכלוסיות העיקריות של הפודו הצפוני מצויות לאורך מסדרון של אזורים מוגנים בהרי האנדים באקוודור, והתכנון להקמת אזור מוגן נוסף צפונית לפארק הלאומי ריו אביסאו עשויה ליצור אזור מוגן רציף מאקוודור לפרו ובכך להגדיל באופן משמעותי את הישרדות הפודו בהרי האנדים.
אליעזר כהנמן
הסכסוך על הישיבה
בשנת ה'תשנ"ח (סוף 1997) חלה האב אברהם, והתגלע סכסוך בינו לבין גיסו הרב שמואל מרקוביץ על הנהלת הישיבה והבעלות עליה. בהמשך התפתח סכסוך זה גם לוויכוח על הנהגת הישיבה בתחום התורני וקבלת בחורים חדשים לישיבה. לאחר שהמאבק התדרדר למעורבות של בחורי הישיבה והופרע מהלך הלימודים, פנו השנים לבוררות בבית הדין של הרב נסים קרליץ ולאחר מכן לצוות בוררים בראשות הרב חיים גדליה צימבליסט. ראשי הישיבה, הרבנים ירחמיאל גרשון אדלשטיין וברוך דב פוברסקי הודיעו שהם אינם רואים עצמם מחויבים לכתב הבוררות והם תומכים בכהנמן כמנהיג הישיבה בפועל. לאחר התערבות הרב יוסף שלום אלישיב, חתמו גם הם עם הרבנים אלישיב, אהרן יהודה לייב שטינמן ומיכל יהודה ליפקוביץ על כתב הבוררות ונקבע מנגנון החלטה במקרה של סכסוך אחרי החלטת הבוררות. בבוררות נקבע הסדר שנתן יתרון ממוני לכהנמן ויתרון בתחום התורני לרב מרקוביץ, בניסיון להביא להרגעת השטח. בהמשך הופרו החלטות הבוררים פעמים אחדות, כשכל צד טוען שיריבו הוא שהפר אותן.
פודו צפוני
איומים ושימור
בין פעולות השימור שמומלצות על ידי IUCN, לבצע סקרים מקיפים אודות מצב המין, ופיתוח תוכנית מחקר שתלמד את האקולוגיה, דרישות בית הגידול, הביולוגיה והיקף האיומים על המין; כמו כן, לחזק את תוכנית הניהול סביב אזורים מוגנים במידת הצורך, ובמקומות שבהם מתרחש ציד כבד למטרת קיום בסיסית עבור האוכלוסייה המקומית, לנסות למצוא פרויקטים לכלכלת הכפרים או לקבוע מכסות ציד סבירות יותר. בנוסף, יש לפתח תוכניות להעלאת המודעות בקרב האוכלוסייה לרווחת בעלי החיים, וכן תוכניות שימור ואכיפת חוק חזקה יותר במידת הצורך. הפודו הצפוני מצוי כאמור במספר אזורים מוגנים על פני הטווח שלו, אולם בחלקם אין תוכניות ניהול מסודרות אין שלא מוקצים מספיק משאבים מהממשלה על מנת לבצע הגנה נאותה על האזור המוגן. החל משנת 2009 הפודו הצפוני רשום בנספח II של אמנת CITES, מה שאומר שהמסחר הבינלאומי במין זה או באיבריו חייב להיות תחת פיקוח.
אליעזר כהנמן
הסכסוך על הישיבה
לאחר אחת ההפרות שבאה מצדו של כהנמן, לדבריו כאמצעי התגוננות בפני הפרות אחרות, כתב הרב יוסף שלום אלישיב מכתב חריף נגד המזלזלים בבוררות והדנים בערכאות (ביטוי לבית משפט חיצוני). מאידך, הוא זכה לגיבוי בכתב של הרבנים מיכל יהודה ליפקוביץ, נסים קרליץ וחיים קניבסקי. שניים מאנשי צוות הישיבה, הרבנים אשר דויטש ויונה זלושינסקי עמדו לצד הרב מרקוביץ.
הסכסוך בין כהנמן וגיסו מתעורר מעת לעת, בעיקר בעניינים ממוניים, וממשיך להיות נידון בבתי המשפט. הסכסוך הארוך הביא לכך שמשלהי העשור הראשון של המאה ה-21 מתקיימות במתחם ישיבת פוניבז' שתי ישיבות נפרדות, האחת בנשיאותו והשנייה בראשות גיסו.
בראבו (ערוץ טלוויזיה)
בראבו (באנגלית: Bravo) הוא ערוץ טלוויזיה בכבלים ובלוויין אמריקאי בסיסי, שנמצא בבעלות NBCUniversal. בתחילה, הערוץ התמקד בתוכניות העוסקות באמנות יפה ובקולנוע; כיום הערוץ משדר תמהיל של תוכניות מציאות המיועדות בעיקר לקהל של נשים בגילאים 25-54, יחד עם סדרות רכש (בעיקר סדרות דרמה וסרטי קולנוע מיינסטרימיים).
משרדי החברה של בראבו נמצאים בבניין ג'י אי בעיר ניו יורק. אנדי כהן, שהוא גם המנחה של תוכנית האירוח הלילית של בראבו Watch What Happens Live (מה קורה בלייב עם אנדי כהן) ואשר יצר את הזיכיון "עקרות בית אמיתיות", משמש כסגן-הנשיא הבכיר של הפקה ותוכניות. נכון לחודש יוני 2013, בראבו מגיעה אל מעל 95 מיליון בתים בארצות הברית.
נכון לאוגוסט 2013, ערוץ בראבו שודר לכ-94,129,000 משקי בית אמריקאים (82.42% ממשקי בית עם טלוויזיה).
יחסי קובה–קפריסין
יחסי קובה–קפריסין הם היחסים הדיפלומטיים בין רפובליקת קפריסין לבין הרפובליקה של קובה. קפריסין מיוצגת בקובה באמצעות שגרירות בהוואנה, וקובה מיוצגת בקפריסין באמצעות שגרירות בניקוסיה.
היסטוריה
היחסים בין שתי המדינות כוננו ב-22 בנובמבר 1960.
ב-28 בספטמבר 2009, נשיא רפובליקת קפריסין, דימיטריס כריסטופיאס, ביקר באופן רשמי בקובה יחד עם שר החוץ, מרקוס קיפריאנו, שר המסחר, התעשייה והתיירות, אנטוניס פסקלידס ודובר הממשלה, סטפנוס סטפאנו. באותו יום, בארמון המהפכה, הנשיא הקובני ראול קסטרו העניק לנשיא קפריסין, דימיטריס כריסטופיאס את מדליית חוסה מארטי. באותו יום, נפתחה גם שגרירות קפריסין בהוואנה. ב-29 בספטמבר, נאם נשיא קפריסין באוניברסיטת הוואנה.
ב-26 בספטמבר 2015, נפתחה תערוכה בשגרירות קובה בניקוסיה לכבוד 55 שנים ליחסים בין שתי המדינות.
יחסי מסחר
הטבלה הבאה מציגה את יחסי המסחר בין שתי המדינות בשנים 20092013:
שגרירים
החל מה-25 בינואר 2013, השגריר הקובני בקפריסין, הוא אראמיס פואנטה הרננדז. השגריר הקפריסאי בקובה הוא איאקובוס גירגוסיאן.
אודיולוגיה
אודיולוגיה (מהמילה הלטינית audire, "לשמוע", ומהמילה היוונית -λογία, -לוגיה) הוא ענף במדע החוקר את השמיעה, מערכת שיווי המשקל, והפרעות קשורות. האנשים שמטפלים בבעלי ההפרעות או בעיות השמיעה באופן יזום כדי למנוע נזק נלווה נקראים אודיולוגיים (מטפלים דרך אודיולוגיה). באמצעות הפעלת אסטרטגיות בדיקה שונות (למשל: בדיקות שמיעה, מדידות פליטות אותואקוסטיות, תכנון וידאו ניסטגמוסי, ובדיקות אלקטרופיזיולוגי). מטרת האודיולוגיה היא לקבוע אם מישהו יכול לשמוע בטווח התקין, ואם לא, אילו רמות של שמיעה מושפעים ובאיזו מידה (תדרים גבוהים, בינוניים או נמוכים). אם אודיולוג קובע כי נגרם אובדן שמיעה או חריגות מאיזון קיים הוא יספק המלצות למטופל על כמה אפשרויות שיכולות לעזור על מנת לטפל בבעיה (לדוגמה: מכשיר שמיעה, שתלי שבלול, ניתוחים, הפניות רפואיות מתאימות). בנוסף לדיון בבדיקות, האודיולוגיה יכולה גם לעבוד עם מגוון רחב של לקוחות בשיקום (שתלי שבלול או מכשירי שמיעה), אוכלוסיות ילדים והערכה של מערכת שיווי המשקל.
אודיולוג
אודיולוג הוא המתמחה באיתור, אבחון, טיפול ומעקב אחר הפרעות של מערכת שמיעה ושיווי משקל של חלקי האוזן. האודיולוגים מאומנים לאבחן ולטפל בבעיות שמיעה. הם מייעצים למשפחות דרך אבחון והערכה של מאפייני השמיעה אצל תינוקות, ועוזרים להם דרך לימוד מיומנויות שיעזרו להם בהמשך דרכם כחירשים מבוגרים. הם גם מסייעים לתכנן וליישם תוכניות אישיות וקבוצתיות של בטיחות שמיעה כמו: תוכניות בדיקת שמיעה לתינוקות, תוכניות בדיקת שמיעה בבית הספר, ואספקת עזרים שונים ומכשירי שמיעה בכדי להתמודד עם אובדן שמיעה ושיפור איכות חייהם של לקויי שמיעה.
בנוסף, אודיולוגים רבים עובדים כמדענים-חוקרים בתחום השמע וטיפול בלקויות שמיעה. האודיולוגים עוברים הכשרה באנטומיה, פיזיולוגיה, במכשירי שמיעה, שתלי שבלול, אלקטרופיזיולוגיה, אקוסטיקה, פסיכופיזיקה, נוירולוגיה, ובשפת סימנים. אודיולוג בדרך כלל בוגר עם אחד מהתארים הבאים (MSc (אודיולוגיה), Au.D., STI, PhD, או SCD), בהתאם לתוכנית ולמדינה שבה עשה את תאריו. בישראל לימודי האודיולוגיה נכללים בלימודי הפרעות בתקשורת יחד עם לימודי קלינאות התקשורת והדיבור. מרבית האודיולוגים הם קלינאי תקשורת.
היסטוריה
האלוול דייוויס הוא האיש שמיוחסת לו יצירת המונח בצורה רשמית בשנות ה-1940.
הקורס הראשון באוניברסיטה בארצות הברית לאודיולוגים נערך על ידי קרהארט באוניברסיטת נורת'ווסטרן, ב-1946.
אודיולוגיה נולדה מתוך שיתוף פעולה בין-תחומי. השכיחות המשמעותית של ליקוי שמיעה שנצפתה באוכלוסייה הוותיקה לאחר מלחמת העולם השנייה היוותה השראה לפיתוח התחום. האגודה הבינלאומית לאודיולוגיה (ISA) נוסדה בשנת 1952 כדי
האגודה הבינלאומית לאודיולוגיה מקדמת אינטראקציות בין אגודות לאומיות, עמותות וארגונים שיש להם משימות דומות, באמצעות ארגון קונגרסים עולמיים דו-שנתיים, באמצעות פרסום כתב העת המדעי International Journal of Audiology שעבר ביקורת עמיתים ועל ידי הצעות תמיכה במאמצי ארגון הבריאות העולמי לטפל בצרכים של קהילת לקויי השמיעה והחרשים.
ארצות הברית
בארצות הברית, האודיולוגים מקבלים רישיון על ידי המדינה בכל אחת מ-50 המדינות ומחוז קולומביה בארצות הברית. החל משנת 2007, דוקטור לאודיולוגיה (Au.D.) הפך לרף מינימלי עבור פרקטיקה קלינית בכמה מדינות. דרישות המינימום עבור Au.D. הוא תואר הכולל מינימום של 75 שעות לסמסטר של לימודי אודיולוגיה ועמידה במבחנים שנקבעו.
רוב המדינות דורשות עמידה מחודשת בתנאי הרישיון הכוללים השלמות נדרשות וזאת בכדי להמשיך ולהחזיק ברישיון אודיולוג. האודיולוג יכול גם לקבל הסמכה מהאגודה האמריקנית לדיבור, שפה ושמיעה, או לבקש את אישור מועצת המנהלים דרך המועצה האמריקנית לאודיולוגיה (ABA).
בעבר, האודיולוגים הוסמכו בדרך כלל לתואר שני ורישיון מיוחד. עם זאת, ב-1990 המקצוע החל לעבור לרמת דוקטורט כדרישה מינימלית. בארצות הברית, החל מ-2007 אודיולוגים נדרשו לקבל תואר דוקטור (Au.D. או דוקטורט) באודיולוגיה מבוגר אוניברסיטה מוכרת או תוכנית מקצועית לפני תחילת עבודה.
אודיולוגים רבים מעדיפים לעבוד במשרדו של רופא ובבתי חולים. שכר לאודיולוג בארצות הברית הוא כ $ 65,500 בשנת 2008 ברפואה ציבורית ומעל $ 98,880 בשנה ברפואה פרטית על פי נתוני הלשכה לסטטיסטיקת עבודה.
קנדה
בקנדה, תואר שני במדעים (M.Sc) הוא הדרישה המינימלית על מנת לעסוק באודיולוגיה. המקצוע מוסדר במחוזות מסוימים: ניו ברונסוויק, קוויבק, אונטריו, מניטובה, ססקצ'ואן, אלברטה ובריטיש קולומביה, שבהם זה לא חוקי לעסוק במקצוע בלי להיות רשום כחבר רשמי בגוף הרגולטורים המחוזי המתאים.
ישנן כיום חמש אוניברסיטאות בקנדה אשר מציעות תוכניות לתואר שני באודיולוגיה. דרישות כניסה כוללות בדרך כלל עבודה ספציפית כתנאי הכרחי בלימודים לתואר ראשון, או שנה הכנה נוספת לפני כניסה לתוכנית:
קיפונאים
קיפונאים (שם מדעי: Mugiliformes) היא סדרת דגים ממחלקת מקריני סנפיר, בתוכה משפחה יחידה - קיפוניים (Mugilidae). דגים אלה חיים בימים ממוזגים וטרופיים שונים, בעיקר בקרבת החופים וחלקם גם חיים במים מליחים, בהם יש מעט דגים וכמה מהם חיים בנהרות. במשפחה זו יש 80 מינים ב-25 סוגים שונים. רבים מדגים אלה הם דגי מאכל. בעבר הם השתייכו לסדרת הדקראים הגדולה.
המין קיפון בורי מגיע לחופי ישראל. הוא יכול לשחות גם במעלה נהרות.
מזאמה
מזאמה (שם מדעי: Mazama; לחלופין: אייל שיפוד) היא סוג של אייל קטן-בינוני בתת-משפחת איילי העולם החדש, אשר כוללת כתריסר מינים דמויי צבי האנדמיים לאזור הנאוטרופי ביבשת אמריקה, והיא מצויה בכל אחת ממדינות אמריקה הדרומית להוציא את צ'ילה. הסוג תואר מדעית לראשונה בשנת 1817 על ידי החוקר הספרדי קונסטנטין סמואל ראפינסקיו אך המינים שלו היו מוכרים כבר זמן רב לפני כן. מקורו של השם הוא בכינוי משפת הנאוואטל עבור האיילים הללו במקסיקו במהלך המאה ה-16. מיני המזאמות חולקים ביניהם מאפיינים גופניים ואקולוגיים דומים, והם בין היונקים הפחות ידועים של יבשת אמריקה. הם דומים במידה רבה למונטיאקים מאסיה או לצביונים מאפריקה.
טקסונומיה
הטקסונומיה של מיני המזאמה השתנתה באופן משמעותי בעשורים האחרונים. עד 1999 היו מוכרים ארבעה מינים בלבד: אדומה (Americana), אפורה (Gouazoubira), ביצתית (Rufina) וצ'וני (Chunyi). כל אחת מהמזאמות הללו כללה מספר אוכלוסיות נפרדות אשר לאחר מכן הועלו למעמד של מינים נפרדים, כך שעד שנת 2005 הוכרו כתשעה מיני מזאמה. המזאמה העשירית (Nemorivaga - אמזונית), נכללה באופן מסורתי תחת המזאמה האפורה, אבל כבר בשנת 2000 היה נראה שמדובר בסיווג מוטעה - אף שהיא טרם הוכרה כמין נפרד על ידי ספר "מיני היונקים של העולם". המין האחד-עשר (Tienhoveni) תואר לאחרונה באגן האמזונס הנמוך. בנוסף, בשנת 2004, התגלתה, כנראה, מזאמה קטנה נוספת, בעלת פרווה אדמדמה ורגליים שחורות, שטרם מוכרת למדע. היא צולמה בשפלה של הפארק הלאומי מנו בפרו, ועל סמך עדויות ראייה נמצאת גם בצפון-מערב בוליביה.
על פי מחקרים מולקולריים, נראה שמקורה של משפחת האיילים הוא ממרכז אסיה בסוף תקופת המיוקן, ובמהלך תחילת הפליוקן, התפזר שבט Odocoileini בתת-משפחת איילי העולם החדש ברחבי צפון אמריקה עד שלבסוף הגיע לאזור מצר פנמה. במהלך הפליוקן, הגיעו לפחות שמונה צורות של אב קדמון של האיילים לדרום אמריקה, והמזאמה האדומה, למשל, החלה להציג גיוון גנטי שהוליד בסופו של מספר מינים בעלי הבדלים מורפולוגיים. האיילים האנדמיים שהתפתחו בעולם החדש, התפצלו לשתי שושלות ביו-גאוגרפיות: שושלת אחת כללה את המזאמה האדומה ואייל פרדי אשר נפוצו בצפון, מרכז ודרום אמריקה, ואילו השושלת השנייה כללה מיני איילים דרום אמריקנים בלבד - ביניהם המזאמה האפורה. משמעות הדבר היא, שיש לבחון מחדש את התוקף של המזאמה כסוג, כיוון שהפילוגנטיקה של המינים בו שונה לגמרי.
התאוריה, המערערת על הגדרת המזאמה כסוג, נתמכת על ידי ניתוח גנטי שהראה הבדלים מולקולריים גדולים בין קבוצות של מיני מזאמה הדומים מבחינה מורפולוגית. הדבר בא לידי ביטוי בפרט במזאמה האדומה אשר מראה קשר מרשים ברצפי הגנים בינה לבין האייל הפרדי, וכן במיני מזאמות מסוימים אשר יוצרים יחד ענף עם הפודו ואייל הפמפס.
אקולוגיה
מעבר לכך שהמזאמות הן פעילות לילה בדרך כלל, גודלן הקומפקטי והביישנות שלהן מובילה לכך שהן כמעט ולא נצפות. הן חיות לבד או בזוגות בתוך טריטוריה קטנה אשר תסומן על ידי הפרשות מבלוטות הריח או על ידי שתן וצואה. כאשר הם נרדפים על ידי טורפים (בעיקר יגואר ופומה), הן נמלטות ומסתתרות בסבך הקרוב עד יעבור זעם. המזאמות הן צמחוניות, והתזונה שלהם מורכבת מעלים, פירות, ושיחים על קרקעית היער. יש להן חיבה למקווי מים ולאזורים בוציים.
המזאמות בדרך כלל מונוגמיות (הזכר והנקבה חיים יחד למשך חייהם), אך הזכר עשוי להתרבות עם נקבות החולפות בטריטוריה. כאשר הזכרים נלחמים על טריטוריה או על נקבה, הם משתמשים בקרניים החדות שלהם או בנשיכות; שלא כמו איילים רבים, נגיחות המזאמה עשויות להיות קטלניות. למיני המזאמה אשר חיים באזורים טרופיים אין עונת רבייה קבועה, בעוד שאלו החיים באזורים ממוזגים מתרבים בעיקר בסתיו.
תקופת ההריון היא בערך 200–220 ימים, ולאחריהם הנקבות ממליטות עופר יחיד בכל פעם. העופר שוהה בסבך במשך זמן רב עד שיהיה גדול מספיק כדי לעקוב אחר אימו. הוא נגמל בדרך כלל בסביבות שישה חודשים ומגיע לבגרות לאחר שנה.
הרפובליקה הסינית במשחקים הפאראלימפיים
הרפובליקה הסינית, הידועה גם בשם טאיוואן, השתתפה לראשונה במשחקים הפאראלימפיים באולימפיאדת הנכים ברצלונה (1992), ומאז משתתפת במשחקים דרך קבע. במשחקי החורף לא נטלה הרפובליקה הסינית חלק מעולם.
היסטוריה
אל המשחקים הפאראלימפיים שהתקיימו בברצלונה בשנת 1992 שלחה הרפובליקה הסינית משלחת של 11 ספורטאים (עשרה גברים ואישה אחת) ושבה עם מדליה אחת, כשהג'ודוקא דר צ'אנג לין זכה במדליית הארד (עד 86 ק"ג)
במדליית הזהב הראשונה בתולדותיה זכתה המשלחת באולימפיאדת הנכים אטלנטה (1996) כשהג'ודוקא צ'ינג צ'אנג לי זכה בתחרות עד 60 ק"ג. ובאולימפיאדת הנכים סידני (2000) זכה האתלט צ'י צ'ו צ'ה-אנג בתחרות הטלת כידון (קטגוריה F13) כשקבע שיא עולם של 57.28 מטרים.
לאורך השנים זכו ספורטאיה הנכים של טאיוואן ב-24 מדליות, מהן 5 מדליות זהב פאראלימפיות. הספורטאים הבולטים במשלחת היו צ'ה-אנג שזכה בשתי מדליות זהב ומרימת הכוח צו היי לינג שזכתה בשתי מדליות זהב גם היא.
מספר שהוצא לגמלאות
מספר שהוצא לגמלאות (באנגלית: Retired Number) הוא מספר חולצה של שחקן בקבוצת ספורט, שקבוצתו החליטה שלא להשתמש בו עוד לאחר פרישתו מפעילות או מותו של אותו שחקן, אלא אם אותו שחקן (או משפחתו אם אינו בחיים) התיר זאת במקרים פרטניים. בדרך כלל מדובר בשחקן ששיחק בקבוצה שנים רבות, ותרם לה תרומה משמעותית. ההחלטה שלא להשתמש עוד במספר חולצתו ללא רשותו מהווה מחוות כבוד עבורו.
הבחירות הפרלמנטריות באיטליה, 2022
הבחירות הכלליות באיטליה נערכו באיטליה ב-25 בספטמבר 2022. הבחירות הוקדמו, לאחר שהפרלמנט האיטלקי פוזר בטרם עת על ידי נשיא איטליה, סרג'ו מטרלה, ב-21 ביולי 2022, שמונה חודשים לפני פקיעת התוקף הטבעית, כתוצאה ממשבר קואליציוני והתפטרותו של ראש הממשלה מריו דראגי.
מספר שהוצא לגמלאות
הוצאת מספר לגמלאות מלווה בדרך כלל בטקס בנוכחות השחקן נשוא המחווה ובני משפחתו. הטקס מתקיים ברוב המקרים במתקן הביתי של הקבוצה מול קהל האוהדים, לעיתים כחלק ממשחק ביתי של הקבוצה. בענפי ספורט המתקיימים באולם סגור, כגון כדורסל או הוקי קרח, מונפת החולצה הנושאת את שמו ומספרו של השחקן, או דגל המסמל אותה, אל תקרת האולם, ומוצגת שם דרך קבע.