cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
בית לאומי לעם היהודי
המונח "בית לאומי"
הרצל העדיף את Judisches Gemeinwesen, אבל נורדאו חשב שהמונח Heimstatte יתקבל טוב יותר בעיני שליטי האימפריה העות'מאנית. בסופו של דבר קיבל הקונגרס את דעתו של נורדאו, וקבע כי התנועה הציונית שואפת להקמת "מולדת" ליהודים בארץ ישראל תוך הבטחת ערבות (צ'רטר) של אומות העולם.
ההתייחסות הבריטית
ב-1921 בתפקידו כשר המושבות ביקר צ'רצ'יל בארץ ישראל. במהלך ביקורו שיבח את היישוב העברי בארץ ישראל, והביע מחויבות לרעיון של בית לאומי ליהודים בארץ ישראל. כך עשה גם בנאום בפרלמנט שנשא עם שובו ב-14 ביוני 1921, בו תיאר את מפעל הבנייה האדיר של היהודים בארץ, ואמר כי המשך העלייה ותנופת הפיתוח ייטיבו עם כל תושבי הארץ, יהודים וערבים.
בספר הלבן הראשון שפורסם ביוני 1922 כתוב:
התייחסות חבר הלאומים
נוסחו של המנדט הבריטי מטעם חבר הלאומים על פלשתינה (א"י) הכיר בקשר ההיסטורי של העם היהודי לארץ ישראל, וחזר על עקרונות הצהרת בלפור, שעיקרן הקמת בית לאומי לעם היהודי בארץ ישראל. כתב המנדט אושר על ידי חבר הלאומים ב-24 ביולי 1922,
מסמך המנדט לא בוטל מעולם, ומבחינת המשפט הבינלאומי ההכרזות שבו תקפות גם היום על פי סעיף 80 פרק 12 למגילת האומות המאוחדות, פרט לעובדה שהבריטים החזירו ב-1948 את המנדט לאו"ם ומאז האו"ם עצמו הוא הנאמן לקיום להבטחת זכותו של העם היהודי להקים לעצמו בית לאומי בשטח ארץ ישראל.
במגילת העצמאות
המושג "בית לאומי" מופיע במגילת העצמאות כבסיס חוקי להקמת מדינת ישראל:
התייחסות העולם הערבי והפלסטינים
במשא ומתן לקראת הסדר בין מדינת ישראל לפלסטינים חזרה דרישת ישראל להכרה במדינת ישראל כבית הלאומי לעם היהודי, דרישה שזכתה לתמיכתה של ארצות הברית בהחלטות של הקונגרס והסנאט של ארצות הברית. נכון ל-2020 אין ארגון או מנהיג ערבי, אפילו מבין אלה הטוענים כי הם מכירים בזכותה של ישראל להתקיים, שהכיר במדינת ישראל כבית הלאומי של העם היהודי.
קלי קלרקסון
קלי בריאן קלרקסון (באנגלית: Kelly Brianne Clarkson; נולדה ב-24 באפריל 1982) היא זמרת, שחקנית ומנחת טלוויזיה אמריקאית, זוכת העונה הראשונה של "אמריקן איידול".
ביוגרפיה
קלרקסון נולדה בפורט וורת', טקסס שבארצות הברית. לה אח ואחות הגדולים ממנה. כשהייתה בת 6, התגרשו הוריה של קלרקסון. אחיה עבר לגור עם אביה, אחותה עברה לגור עם דודתה והיא נשארה עם אמה. הן עברו מספר פעמים מקום מגורים אך לבסוף התיישבו בבורלסון, ואמה של קלרקסון נישאה שוב.
בתיכון הופיעה קלרקסון במחזות זמר כמו "אנני אוקלי אשת לפידות", "שבע כלות לשבעה אחים" ו"בריגדון". בתקופה זו החליטה קלרקסון כי היא רוצה לפתח קריירת שירה. לפני הפריצה הגדולה של קלרקסון היא עבדה בעבר בחנות ספרים, הייתה מוכרת כרטיסים בגן חיות, סדרנית בקולנוע, מלצרית, מכרה שואבי אבק ליום ועוד. היא עברה ללוס אנג'לס בניסיון לפרוץ לתעשיית המוזיקה, היא קיבלה 2 הצעות לאלבום אך דחתה אותם בשל בקשותיהם להם לא הסכימה כמו להוריד במשקלה ובחירת סגנון שירה.
ב-2002, לקראת עליית תוכנית המציאות המוזיקלית "אמריקן איידול", רשמה אותה חברה למיונים לתוכנית. התוכנית קיבלה את קלרקסון והיא זכתה במקום הראשון והפכה בן רגע לכוכבת פופ מצליחה.
קריירה
ב-15 באפריל 2003 יצא אלבומה הראשון, Thankful. האלבום כלל שירי פופ ובלדות, שלא סטו במידה רבה מהמוזיקה ששרה במהלך התחרות.
כ-3 מיליון עותקים מהאלבום נמכרו ברחבי העולם, ובארצות הברית הוא השיג תואר של "פלטינה כפולה". הסינגלים הידועים מאלבום זה הם השירים "A Moment Like This" (השיר איתו ניצחה בתוכנית) ו-"Miss Independent". לפני כן, ביצעה את השיר "I Surrender", של סלין דיון במסגרת תוכנית הטלוויזיה "אמריקן איידול". ביוני 2003 השתתפה קלרקסון, ביחד עם זוכה המקום השני בתוכנית, ג׳סטין גאריני, בסרט שנקרא "מג׳סטין לקלי". הסרט קיבל ביקורות שליליות ואף נכשל. באותה תקופה גילמה קלרקסון את ברנדה לי בסדרה חלום אמריקני למשך שני פרקים.
ב-30 בנובמבר 2004 יצא אלבומה השני, Breakaway, עליו עבדה עם דוקטור לוק, מקס מרטין, בן מודי (יוצא להקת אוונסנס) ודייוויד הודג׳ס. האלבום, בעל הצליל הרוקיסטי יותר, פנה גם לקהלים מבוגרים יותר שלא צפו באמריקן איידול, והוא מכר כ-11 מיליון עותקים ברחבי העולם והשיג את התואר "אלבום פלטינה" במדינות רבות בעולם. קלרקסון לקחה חלק בכתיבת האלבום ומספר אמנים ידועים נוספים כתבו שיר לאלבום (ביניהם אבריל לאבין שכתבה את שיר הנושא, שאף הפך לשיר הנושא של הסרט יומני הנסיכה 2). האלבום הוציא מספר סינגלים מצליחים, ביניהם: "Behind These Hazel Eyes", "Since U Been Gone" ו-"Because of You" (שיר השנה של גלגלצ לשנת 2006 ).
לאחר שהתאוששה ויצאה לסיבוב הופעות נוסף בארצות הברית החלה לעבוד על האלבום השלישי שלה. האלבום, My December, יצא ב-26 ביוני 2007 ועם זאת, תקופת הפקת האלבום לא עברה על קלרקסון בקלות. אחרי האלבום הקודם, קלרקסון שאפה ללכת לכיוון רוקיסטי יותר וכן להתחיל לכתוב את כל האלבום בעצמה בעודה מסרבת ללכת בכיוון שקלייב דייוויס וחברת התקליטים הציעו לה, שכן דיווחים אלו הוכחשו בסופו של דבר. אך עם זאת, סימנים למחלוקת התגלעו כאשר קלרקסון הודתה כי היה לה נמאס מזה ש"רואים בה בובה של חברת הפקה" מאחר שיצאה מאמריקן איידול ולכן "רצתה לתת את מה שיש לה להגיד" (סיימון קאוול אמר בתגובה בריאיון למגזין אנטרטיינמנט וויקלי כי אכן הוא מסכים עם העניין ש"קלרקסון איננה בובה ושהיא אכן עצמאית לעשות על העולה ברוחה" ואף שיבח אותה והוסיף כי "היא תישאר לפחות לעוד 30 שנה עם כל השאפתנות והאומץ שהיא מגלה בדרכה שלה" ), סימן נוסף התגלה כאשר היא פיטרה את מנהל שלה, ג׳ף קווטינץ, לאחר שסיבוב ההופעות שהיה אמור לקדם את האלבום בוטל בעקבות כמות נמוכה של מכירת כרטיסים והוחלף בנרבל בלקסטוק, בעלה לשעבר של ריבה מקנטייר, כשלאחר מכן שיחזרה קלרקסון את סיבוב ההופעות. לאחר מכן חשפה קלרקסון בריאיון למגזין אל שדייוויס הציע לה 10 מיליון דולר בתמורה לכך שתמחוק חמישה שירים מהאלבום בתמורה לשירים שדייוויס יציע שיהיו ידידותיים לרדיו, כולל "Black Hole" שנכלל בסופו של דבר באלבומה של לינדזי לוהאן,. קלרקסון סירבה לכך והגיבה בצורה הבאה:
קלרקסון קיבלה תמיכה מצד גורמים רבים בנושא ועם זאת קאוול התמתן בתמיכתו בקלרקסון ומעבר לבקשתו לסיים את הסכסוך, הוסיף ואמר כי "קלייב הוא הבוס ובתור אב שני, תפקידו לייעץ". שבועות ספורים לאחר יציאת האלבום, פרסמה קלרקסון באתר הרשמי שלה כי "דברים יצאו מפרופורציה וכמו בכל משפחה, גם לנו יש חילוקי דעות ואי הסכמות, אך אנו מכבדים את הדעות אחד של השני. לקלייב יש הרבה כבוד והערכה כלפיי והסכים כי אוציא את האלבום ולא עמד בדרכי. אני מבקשת סליחה על איך שהדברים התגלגלו. אין לי שום כוונות לפגוע באף אחד ואני מאוד אוהבת מוזיקה ואת האנשים שעבדו איתי עד עכשיו ואשמח מאוד לעבוד עימם גם בעתיד."
חוסאם בדראן
ביוגרפיה
בדראן התגורר במחנה הפליטים עסכר שבשכם. בשנת 1988, בעת שהיה סטודנט באוניברסיטת א-נג'אח בשכם הצטרף לפעילות האזרחית של החמאס, שהיה בראשית דרכו.
קלי קלרקסון
קריירה
הסינגל הראשון מתוכו היה "Never Again", שכתבה קלרקסון ב-2005 על אהבה נכזבת. הסינגל הגיע למקום השמיני במצעד האמריקאי ועם זאת לא הצליח לשחזר את ההצלחה של הסינגלים מהאלבום הקודם. אותו דבר, גם הסינגלים שלאחריו, "Sober" (שהגיע למקום ה-93 באותו מצעד), "One Minute" (שהגיע במצעד האוסטרלי למקום ה-36) ו-"Don't Waste Your Time" (שיצא באירופה והגיע למקומות נמוכים בגרמניה וסלובקיה). האלבום עצמו הגיע למקום השני במצעד המכירות האמריקאי, הקנדי והבריטי והגיע למעמד פלטינה ואף הגיע למקום החמישי במצעד האלבומים של שנת 2007 בארצות הברית למרות הביקורות המעורבות עליו. במקביל, ב-7 ביולי 2007, השתתפה באחד משורת הקונצרטים לייב ארת' שהתקיים בניו יורק.
ב-10 במרץ 2009, הוציאה קלרקסון את אלבומה הרביעי All I Ever Wanted, בו היא חזרה לשתף פעולה עם אותו צוות מהאלבום השני (ביניהם דוקטור לוק, מקס מרטין ודייוויד הודג׳נס). הסינגל הראשון "My Life Would Suck Without You" הגיע למקום הראשון בארצות הברית לאחר שעלה מהמקום ה-97 אליו נכנס. הסינגל השני, "I Do Not Hook Up", אותו כתבה ביחד עם קייטי פרי, הגיע למקום ה-20 בעוד שבקנדה הגיע למקום השני. הסינגל השלישי, "Already Gone", אותו כתבה עם ריאן טדר, הוביל את קלרקסון למחלוקת נוספת, זאת בעקבות העובדה כי טדר סימפל בשיר את המנגינה של "Halo", זאת לאחר שעבד עליו עם ביונסה והחליט לשכפל את הנוסחה אצל קלרקסון, מה שגרר ביקורות שלפיהן "קלרקסון גנבה שיר מביונסה". בעקבות הביקורות קלרקסון התעקשה להסיר את השיר מהאלבום ואף למנוע ממנו לצאת כסינגל מתוך כבוד לביונסה, אך זה היה מאוחר מדי. טדר בתגובה כתב באתר המייספייס שלו כי מדובר ב"שני שירים שונים והביקורות אינן הוגנות". המחלוקת ביניהם נמשכה לתוך 2010, כשקלרקסון ציינה כי "היא לא אוהבת לעבוד עם אנשים שעובדים עם כולם כדי לא לצאת כשיבוט של זמרים אחרים ובטח שלא לשיר את השירים שלהם בלי רשותם". טדר לעומתה אינו רואה בכך שום רע מאחר שאהב יותר את השיר של קלרקסון ואף ציין כי הוא עובד איתה על חומר חדש לאלבום החמישי. הסינגל הגיע למקום ה-13 בארצות הברית. הסינגלים האחרים "All I Ever Wanted" ו-"Cry" לא נחלו הצלחה כמו קודמיהם. האלבום עצמו הגיע למקום הראשון בארצות הברית והפך לאלבומה השני שמגיע למעמד זה.
ב-21 באוקטובר 2011, הוציאה קלרקסון את אלבומה החמישי Stronger, לאחר דחיות חוזרות ונשנות על אף שסיימה להקליט את כל השירים עוד בפברואר באותה שנה בזמן שיצאה לסיבוב הופעות שבו קידמה את אלבומה הקודם. באלבום זה היא עבדה עם מפיקים חדשים, ביניהם הווארד בנסון. בשונה מקודמיו, האלבום הכיל נגיעות של R&B וקאנטרי (שכן סגנון זה השתלב עוד באלבומה הראשון) וכן הכיל גם את סגנון הפופ-רוק המסורתי של קלרקסון. באלבום זה היא התעסקה בנושאים כמו שיברון לב, נקמה, סלחנות והעצמה בתור מטאפורה ליחסיה האישיים עם כל מי שהייתה איתו ביחסים עד לאותה תקופה. האלבום קיבל שבחים רבים בביקורות, שאף ציינו כי קלרקסון מאוד השתפרה ביכולות הווקאליות שלה על אף חוסר המקצועיות שבו. סינגל הבכורה, "Mr. Know It All", שאף פותח את האלבום, הגיע למקום העשירי בארצות הברית בעוד שבאוסטרליה, דרום קוריאה ומצעד המבוגרים האמריקאי הגיע למקום הראשון. הסינגל השני "(Stronger (What Doesn't Kill You" הצליח מאוד בארצות הברית ואף הגיע למקום הראשון במצעד האמריקאי והצליח גם בבלגיה, קנדה, דנמרק, פולין, סלובקיה וסלובניה והגיע למעמד פלטינה מרובעת בארצות הברית עצמה ואף הגיע שם למקום השביעי במצעד השנתי לשנת 2012. הסינגל השלישי, "Dark Side" הגיע למקום ה-42 בארצות הברית ולא שיחזר את ההצלחה של קודמיו. האלבום עצמו הגיע למקום השני במצעד המכירות האמריקאי בעוד שבדרום קוריאה הגיע למקום הראשון. באותה שנה הוציאה מיני-אלבום בשם The Smoakstack Sessions. מיני אלבום שני בסדרה יצא שנה לאחר מכן ולאחריו הוציאה ב-16 בנובמבר 2012, אלבום אוסף אשר מאגד את הסינגלים מחמשת האלבומים כולל שלושה סינגלים בשם "Catch My Breath", "Don't Rush" ו-"People Like Us". אלבום האוסף הגיע למקום ה-11 בארצות הברית והגיע למעמד זהב בעוד שבבריטניה הגיע למקום ה-18 ובאוסטרליה למקום ה-20 כשבשתיהן הגיע למעמד פלטינה. בתקופת אירוסיה לברנדון בלקסטוק, הוציאה שיר בשם "Tie it Up" שלא נכלל באף אלבום, אך לא הצליח להגיע לעשרת הגדולים במצעדים האמריקאיים על אף שהגיע למקום השלישי בדרום קוריאה.
ב-25 באוקטובר 2013, הקליטה אלבום חג מולד בשם "Wrapped in red" אשר הופק בידי גרג אוסטין, איתו עבדה על אלבומה החמישי. האלבום כלל גרסאות כיסוי לשירי חג מולד קלאסיים ואף שירים מקוריים של קלרקסון עצמה ולכן האלבום נחשב כאלבומה השישי באופן רשמי. סגנונו המוזיקלי הכיל ג׳אז, קאנטרי וסול - סגנונות בהם קלרקסון התעניינה לשיר זמן רב, מה שהעיד על התרחקותה מסגנון הפופ-רוק שאפיין אותה בחמשת אלבומיה הרגילים. האלבום הגיע למקום השלישי במצעד המכירות האמריקאי בעוד שבמצעד החגים האמריקאי הגיע למקום הראשון. לאחר יציאת האלבום והסינגלים מתוכו, "Underneath the Tree" (שהגיע למקום ה-31 בארצות הברית ולמקום הראשון בקנדה ובמצעד המבוגרים האמריקאי) ושיר הנושא של האלבום (שהגיע למקום השני במצעד המבוגרים האמריקאי ולחמישי במצעד החגים), נכנסה קלרקסון להריון עם בתה הבכורה, ריבר רוז, אשר נולדה בספטמבר 2014. כמו כן, במהלך חגי המולד בשנים 2014 ו-2016 קיימה מופעי צדקה אשר במהלכם שרה את שירי האלבום.
ב-27 בפברואר 2015, הוציאה קלרקסון את אלבומה השביעי "Piece By Piece", אשר הכיל סגנונות פופ שונים כגון אלקטרו פופ, EDM ופופ תזמורת. קלרקסון חזרה לעבוד על האלבום עם אוסטין, ג׳ייסון הלברט (שעבד איתה עוד מהאלבום השלישי) וכריס דיסטפנו (שעבד איתה באלבום הקודם) ואף החלה לעבוד עם ג׳סי שאטקין. מעבר לכתיבתה העצמאית, היא קיבלה שירים מסיה, מת׳יו קומה (שעבד עם זד באותה תקופה), בוני מק׳קי (שעבדה עם קייטי פרי בעברה), דייוויד ג׳וסט, ג׳סטין טראנטר ויוצא להקת קוברה סטארשיפ, ריילנד בלקינטון. האלבום נכתב והופק בהשראת האלבום הקודם והפסקולים מהסרטים משחקי פיתוי ואהבה זה כל הסיפור (אליו תרמה בעבר את "The Trouble With Love is" מאלבומה הראשון) מאחר שקלרקסון רצתה לבנות את האלבום כמו סיפור המרכיב את כל צדדיה האישיים, שעל כן, כשמו של האלבום כן הוא. האלבום קיבל שבחים בביקורות, בייחוד קולה של קלרקסון, מגמה שעוד החלה באלבומה החמישי. סינגל הבכורה "Heartbeat Song" הגיע למקום ה-21 בארצות הברית אך עם זאת נחל הצלחה בפולין ובמצעד הדאנס האמריקאי (כשבהם הגיע למקום הראשון) ואף הגיע לעשרת הגדולים במדינות רבות כמו קנדה, הולנד, איסלנד, דרום אפריקה ובריטניה (שם הגיע למקום השביעי). הסינגל השני, "Invincible", לא הגיע לעשרת הגדולים באף מצעד שכיכב בו (מלבד במצעד הדאנס האמריקאי בו הגיע למקום השני) ואילו הסינגל השלישי, הנושא את שם האלבום, הגיע למקום השמיני בארצות הברית ואף יצאה לו גרסה מיוחדת (הנקראת גרסת איידול), איתו הופיעה בעונה ה-15 של אמריקן איידול. האלבום עצמו הגיע למקום הראשון במצעד המכירות האמריקאי ואף זכה לשלוש מועמדויות בגראמי (שכן, "Heartbeat Song" ושיר הנושא זכו למועמדויות משלהם) ואף קיבל מהדורת רמיקסים. כמו כן אלבום זה היה האלבום האחרון אותו הקליטה קלרקסון תחת RCA Records כשלאחריו הסתיים החוזה אותו קיבלה כשזכתה באמריקן איידול. שנה לאחר מכן חתמה עם חברת אטלנטיק. כמו כן, קלרקסון השתתפה באלבום המיקסטייפ לפסקול של המחזמר המילטון כשבו הקליטה את גרסתה לשיר "It's Quiet Uptown" ואף השתתפה בדואט עם הזמר אלו בלאק "Love Goes On" שנכלל בפסקול של הסרט "הבקתה". בנוסף, הקליטה גרסה משלה לשיר "Never Enough" מתוך הסרט האמן הגדול מכולם כשיצאה מהדורה מיוחדת של שירי הסרט. ב-11 במאי 2017, הכריזה קלרקסון כי תצטרף רשמית לצוות המנטורים של התכנית The Voice כשבעבר שימשה כיועצת בעונה השנייה ובעונה ה-13 (כשלאחריה מונתה למנטורית עד העונה ה-21, וגם בעונה ה-23).
ב-19 באפריל 2020 הוציאה סינגל בשם "I Dare You", הסינגל מבוצע בדואטים בחמש שפות: ערבית (עם הזמרת פאוזיה), צרפתית (עם הזמרת זאז), גרמנית (עם הצמד גלספרלינספיל), ספרדית (עם הזמר בלאס קנטו) ועברית (עם הזמרת מאיה בוסקילה), הסינגל אף כלל גרסת סולו של קלרקסון. באותו השנה, קבלה כוכב בשדרת הכוכבים בהוליווד.
חיים אישיים
באוקטובר 2013 נישאה קלרקסון לברנדון בלקסטוק. לבן זוגה בן ובת מנישואים קודמים. בספטמבר 2014 נולדה לזוג בת, ריבר רוז בלקסטוק. באפריל 2016 נולד לזוג בן. ביוני 2020 החליטו השניים להתגרש.
קלרקסון ידועה כתומכת במפלגה הדמוקרטית ואף הוזמנה לשיר ביחד עם ביונסה בפני ברק אובמה בזמן השבעתו השנייה בינואר 2013.
חוסאם בדראן
ביוגרפיה
ב-17 באפריל 2002, במהלך מבצע חומת מגן, נלכד על ידי ישראל סמוך לכפר חירבת בית חסן שממזרח לשכם. במבצע ללכידתו השתתפו כוחות קרקע, מטוסי קרב ומסוקי קרב, בפיקודו של מפקד חטיבת הבקעה, אל"ם חיליק סופר.
ישראל ייחסה לו מעורבות במספר פיגועי התאבדות, אך הוא הורשע בעבירות קלות יותר, כחברות בארגון בלתי חוקי, ונדון ל-17 שנות מאסר.
בריאיון לעיתונאים עמוס הראל ואבי יששכרוף בשנת 2004 אמר: "אני מאמין שאצא מהכלא. יש לי מספיק סבלנות. אם לא בגלל הסדר שלום, אצא בעסקת חילופים". הוא שוחרר בשנת 2011, במסגרת ההסכם לשחרור גלעד שליט וגורש לחו"ל. הוא נחשב לבכיר אסירי החמאס מיהודה והשומרון ששוחררו בעסקה זו. באירוע קבלת פנים לאסירים המשוחררים, שערך בקהיר ח'אלד משעל, יושב-ראש הלשכה המדינית של חמאס, נאם בדראן בשם האסירים המשוחררים, והבטיח שלא לשכוח את אלה שנותרו כלואים.
Teatro d'ira: Vol. 1
Teatro d'ira: Vol. 1 (בתרגום חופשי לעברית: תיאטרון הזעם: חלק 1) הוא אלבום האולפן השני של הלהקה האיטלקית מונסקין. האלבום יצא לאור ב-19 במרץ 2021, על ידי חברת התקליטים RCA רקורדס. מתוך האלבום יצאו שני סינגלים.
יונדב נבון
ביוגרפיה
נבון נולד בקיבוץ רמת רחל בנם של חיה וחיים קליגר. גדל בירושלים ולמד בבית הספר היסודי בית הכרם. בילדותו עבר להתגורר בארגנטינה במסגרת שליחות של משפחתו. ב-1961 שב לישראל, למד בגימנסיה רחביה והיסטוריה ומדע המדינה באוניברסיטה העברית בירושלים.
לאחר גיוסו שירת בגלי צה"ל, בתחנה שימש מגיש תוכניות, עורך ומנהל. הוא הנחה את התוכנית "השבוע בצה"ל" ששודרה מדי שבוע במוצאי שבת, את התוכנית "האלוף והטוראי" שהפגישה קצינים בכירים עם חיילים זוטרים. מסוף שנות השישים שימש עורך יומן החדשות של גלי צה"ל. ב-1973, לאחר מלחמת יום הכיפורים מונה למנהל מחלקת החדשות הראשון של גלי צה"ל, מחלקה שהוקמה במסגרת ההחלטה לעבור לשידור רצוף, 24 שעות ביממה, כולל מהדורות חדשות קבועות ולא רק יומני חדשות כפי שהיה עד אותה עת.
ב-1975 עזב את גלי צה"ל, שירת בדובר צה"ל וכקצין חינוך. הוא התנדב לשרת בחיל השריון, עבר מסלול הכשרה וכן קורס מפקדי גדודים. בדצמבר 1981, על רקע ידיעתו את השפה הצרפתית, התבקש לשמש נספח צבאי וראש משלחת משרד הביטחון בזאיר, בעקבות חידוש היחסים בין המדינות. הוא יצר קשרים הדוקים עם נשיא המדינה מובוטו ססה סקו ופעל להכשרת צבאו. ב-1984 שב לישראל ושירת עוד שנתיים בחיל השריון. השתחרר בדרגת אלוף-משנה.
נבון היה נשוי לאביבה ואב לשניים. נפטר ב-2017 ונטמן בבית העלמין במודיעין-מכבים-רעות.
Super Smash Bros. (משחק וידאו)
Super Smash Bros (בתרגום חופשי: "האחים סופר-כוח") הוא משחק לחימה המהווה ספין אוף לדמויות הדגל של משחקי נינטנדו. המשחק מיועד לקונסולת הנינטנדו 64. הוא יצא לאור בשנת 1999 על ידי חברת נינטנדו, והוא הראשון בסדרת Super Smash Bros.
הדמויות
במשחק זה מופיעות דמויות ממשחקי נינטנדו המובילים במשך השנים:
שמונה דמויות במשחק ניתנות בהתחלה לבחירה:
חלק מהדמויות ניתנות לבחירה רק לאחר שהשחקן עובר מספר "אתגרי עלילה". למשל כדי לשחק עם הילד נס מEarthbound, יש להביסו בקרב.
בעקבות הצלחת המשחק נוצר משחק המשך בשם סופר סמאש ברוס מילי לקונסולת הגיימקיוב.
עלילה ותוכן המשחק
המשחק מציב מעין סיפור מטאפורי בו כפפה ענקית - The Master Hand, אשר ככל הנראה מיצגת את יוצר המשחק, לוקחת בובה של אחד השחקנים משולחן העבודה של יוצרי המשחק ובעצם "מפיחה בה בחיים". במשחק זה אין עלילה של ממש ובעצם כל מטרתו היא הפגשת דמויות מוצלחות של חברת נינטנדו לקרב זו מול זו ללא סיפור או מסגרת אמיתית.
במשחק ישנן שתי מערכות קרב מרכזיות:
מצב הרפתקה
במצב זה ישנם מספר שלבים בדרגת קושי שעולה משלב לשלב. בכל שלב יש לנצח תחת מגבלת זמן יריב או מספר יריבים כדי לעבור לשלב הבא:
בשלבים אלה ניתן לפגוש את הדמויות ולהילחם איתן על ידי מתקפות וחפצי עזר (חלקם קסומים) כגון: פטיש מלחמה, מניפה, פרח האש מ"האחים סופר מריו" ופוכדור (ממנו יוצא פוקימון שיתקוף את היריב) מ"פוקימון". בסוף כל קרב אשר בו מנצח השחקן נערך לו חישוב נקודות בו נחשבים מספר אלמנטים כמו זמן, כמות פגיעות, שימוש בחפצים קסומים ועוד מספר קריטריונים דומים.
בשלבים האחרונים ניתן להילחם מול דמויות שאיתן לא ניתן לשחק, כגון קבוצת פוליגונים, מריו מתכתי, דונקי קונג ענק והאחרונה שבהן היא כפפה ענקית הנקראת "Master Hand" ומייצגת את יוצר המשחק ככל הנראה. כאשר היא מובסת, השחקן (דמות המשחק) הופכת בחזרה לבובה אשר מונחת בחזרה על שולחן העבודה של יוצר המשחק, וכך נסגר לו מעגל. לאחר מכן, מוצגים הקרדיטים שמפרטים את יוצרי המשחק וברכת "כל הכבוד" מוצגת על המשחק.
הדוכסות הגדולה של פוזן
הדוכסות הגדולה של פוזן (בגרמנית: Großherzogtum Posen; בפולנית: Wielkie Księstwo Poznańskie) הייתה חלק מממלכת פרוסיה, שהוקמה משטחים שסופחו על ידי פרוסיה לאחר חלוקת פולין, והוקמה רשמית בעקבות מלחמות נפוליאון ב-1815. לפי הסכמים שנחתמו בקונגרס וינה, היא הייתה צריכה להיות קצת אוטונומית. אולם למעשה היא הוכפפה לפרוסיה והזכויות המוצהרות לנתינים פולנים לא יושמו במלואן. השם שימש באופן לא רשמי לאחר מכן לציון הטריטוריה, במיוחד על ידי פולנים, וכיום משמש היסטוריונים מודרניים להתייחסות לישויות פוליטיות שונות עד 1918. בירתה הייתה פוזן.
הדוכסות הגדולה הוחלפה רשמית בפרובינציית פוזן בחוקה הפרוסית מ-5 בדצמבר 1848.
רקע כללי
האזור היה במקור חלק מממלכת פולין, אזור זה חפף במידה רבה עם פולין הגדולה. החלקים המזרחיים של השטח נכבשו על ידי ממלכת פרוסיה במהלך חלוקת פולין; במהלך החלוקה הראשונה (1772), כבשה פרוסיה רק את מחוז נצה, החלק שלאורך נהר הנצה. פרוסיה הוסיפה את השאר במהלך החלוקה השנייה ב-1793. פרוסיה איבדה לזמן קצר את השליטה במהלך מרד קושצ'יושקו ב-1794.
האזור נוהל בתחילה כמחוז פרוסיה הדרומית. הפולנים היו בעלי בריתו העיקריים של נפוליאון בונפרטה במרכז אירופה, השתתפו במרד פולין רבתי של 1806 וסיפקו חיילים למסעותיו. לאחר תבוסת פרוסיה על ידי צרפת הנפוליאונית, דוכסות ורשה הוקמה על ידי הסכם טילזיט ב-1807.
אגון קרנץ
אגון קרנץ (בגרמנית: Egon Krenz; נולד ב-19 במרץ 1937) הוא פוליטיקאי קומוניסטי גרמני לשעבר, שנודע בעיקר בזכות כהונתו הקצרה כמנהיג האחרון של הרפובליקה הדמוקרטית הגרמנית בתקופת נפילת חומת ברלין ולקראת איחודה של הרפובליקה עם גרמניה המערבית. לאחר תום המלחמה הקרה הועמד קרנץ לדין ונידון ל-6.5 שנות מאסר.
שנותיו הראשונות
אגון קרנץ נולד בקולברג שבפומרניה, באזור שהיה אז חלק משטח גרמניה וכיום נמצא בשטח פולין. בשנת 1944 עבר עם הוריו מערבה לאודר, והתגורר בעיירה דמגרטן שבחופי הים הבלטי (כיום במדינת מקלנבורג-מערב פומרניה).
מנהיג הרפובליקה הדמוקרטית הגרמנית
קרנץ קיבל את התפטרותם של ראש הממשלה וילי שטוף, ממשלתו וכל חברי הפוליטביורו ב-8 בנובמבר. למרות זאת הוא נבחר מחדש כיו"ר על ידי הוועד המרכזי של המפלגה.
למרות הבטחותיו של קרנץ לקיום רפורמות דמוקרטיות במערכת המזרח גרמנית וביקורתו על נוקשותם של קודמיו, המחאה הציבורית כנגד משטרו התגברה. בניסיון להרגיע להשתלט על המצב הוא אישר תקנות חדשות שאיפשרו נסיעה לגרמניה המערבית על ידי פתיחת הגבול עם צ'כוסלובקיה שנסגר כדי למנוע מעבר של מזרח גרמנים למערב ולבסוף פתח את גבולות המדינה באופן טוטאלי ואיפשר לתושביו לנסוע למערב בדרך ישירה מתוך תקווה שדבר זה יעצור את זרם הבורחים למערב אולם בפועל זה רק הגבירו ותרם להמשך הערעור של משטרו.
הדוכסות הגדולה של פוזן
1815–1830
על פי קונגרס וינה, שהתכנס לאחר נפילת נפוליאון ב-1815, הועברו חלקים מהשטח הפרוסי שחולק מפולין לרוסיה. מהשאר הייתה אמורה להיווצר הדוכסות הגדולה של פוזן, שהייתה אמורה להיות פרובינציה אוטונומית נומינלית תחת שלטון הוהנצולרן עם זכויות "פיתוח חופשי של האומה, התרבות והשפה הפולנית", והייתה מחוץ לקונפדרציה הגרמנית. במקור הדוכסות הגדולה הייתה אמורה לכלול את חלמנו וטורון. אולם פרוסיה התעלמה מהבטחה זו שניתנה בקונגרס וינה. בתקופה זו העיר פוזן הייתה המרכז האדמיניסטרטיבי ומקום מושבו של הסטאדהאודר "הנסיך אנטוני הנריק רדזיוויל מפוזן". למעשה, את הסמכות המנהלית על האזור העניקה פרוסיה לנשיא המחוז העליון יוזף זרבוני די ספוסטי, שהיה פרוסי ממוצא גרמני.
בתחילת ההשתלטות הפרוסית על שטחי פולין, האפליה והדיכוי של הפולנים כללו צמצום הגישה שלהם לחינוך ולמערכת המשפט. פקידים פרוסים זיהו את הגרמניזציה כהתקדמות של תרבות גבוהה יותר על תרבות נמוכה יותר. כתוצאה מכך, המינהל המקומי הפלה לרעה את הפולנים. לאחר 1824 גברו ניסיונות הגרמניזציה של מערכת בתי הספר והממשלה סירבה להקים אוניברסיטה פולנית בפוזן. פוליטיקאים פולנים פרסמו הפגנות נגד המדיניות הפרוסית, ונוסד ארגון פולני סודי ופטריוטי בשם "Towarzystwo Kosynierów" (חברת חרמשים). פעילות ההתנגדות של הפולנים הביאה לתגובה מברלין, שם נערך משפט בקשר לקשרים בין פולנים מהדוכסות הגדולה עם פולנים מפולין הקונגרסאית הנשלטת על ידי רוסיה.
1830–1840
מרד נובמבר 1830 בתוך פולין הקונגרסאית נגד האימפריה הרוסית נתמך באופן משמעותי על ידי פולנים מהדוכסות הגדולה. לאחר מכן, הממשל הפרוסי בפיקודו של אוברפרזידנט אדוארד פלוטוול הידוע באנטי- פולוניזם שלו הנהיג מערכת דיכוי מחמירה יותר נגד הפולנים. השלטונות הפרוסיים ניסו לגרש פולנים מהממשל כדי להחליש את האצולה הפולנית על ידי רכישת אדמותיה, ולאחר 1832, תפקידה של השפה הפולנית בחינוך נדחק באופן משמעותי. בוטל השלטון העצמי המקומי באחוזות האדמות של בעלי הקרקע, שנשלטה על ידי האצולה הפולנית, ובמקום זאת המדינה הפרוסית מינתה נציבים, מנזרים ונכסיהם הוחרמו על ידי פרוסיה. בוטלה כהונתו של המושל (Statthalter). יושמה גרמניזציה של מוסדות, חינוך וכן באמצעות קולוניזציה.
לפני שנת 1848 התגברו הדיכויים בדוכסות הגדולה, התחזקה הצנזורה, הובאו מתיישבים ממוצא גרמני. הפגנות פטריוטיות גדולות נערכו לזכרו של אנטוני באבינסקי, חבר בחברה הדמוקרטית הפולנית. הוא נפצע מירי, כאשר הז'נדרם הפרוסי שניסה לעצור אותו, נלחם עמו. לאחר מכן נתפס באבינסקי, נידון למוות והוצא להורג בפוזן. הוצאתו להורג הפומבית בפברואר 1847 לוותה באבל ציבורי. בד ספוג בדמו ושרידים אחרים חולקו כשרידים לאומיים. תפילות גדולות נערכו לזכרו, לעיתים קרובות בניגוד לפקודות פרוסיה. חברי התכנסויות כאלה נרדפו על ידי המשטרה. במקביל גדלה המודעות העצמית הלאומית בקרב האוכלוסייה הכפרית ממוצא פולני וגרמני כאחד. בעוד ששני שלישים מאוכלוסיית הדוכסות הגדולה זוהו כפולנים אתנים (בעיקר במרכז, בדרום ובמזרח), שליש ראה את עצמם כבני אתניות גרמנית. הסנטימנט האנטי-פרוסי גדל כתגובה למדיניות הגרמניזציה והדיכוי מצד השלטונות הפרוסיים וארגון הקונספירציה שנקרא Związek Plebejuszy מצא קרקע חזקה. הובילו אותו מוכר הספרים ולנטי סטפנסקי, המשורר רישארד ברווינסקי ועורך הדין יאקוב קראוטהופר-קרוטובסקי.
האספה הלאומית של פרנקפורט 1848 והדוכסות
במהלך המהפכות של 1848 ניסתה האספה הלאומית של פרנקפורט לחלק את הדוכסות הגדולה לשני חלקים: מחוז פוזן, שהיה אמור להיות מסופח לגרמניה המאוחדת שעתידה להיווצר, ומחוז גנייזנו, שהיה נשאר מחוץ לגרמניה, אך בגלל מחאת חברי הפרלמנט הפולנים נכשלו התוכניות הללו ושלמותה של הדוכסות הגדולה נשמרה. עם זאת, ב-9 בפברואר 1849, לאחר סדרה של הבטחות שבירות, המינהל הפרוסי שינה את שמה של הדוכסות הגדולה לפרובינציית פוזן. אף על פי כן, השטח נותר רשמית מחוץ לגרמניה עד לפירוק הקונפדרציה הגרמנית והקמת הקונפדרציה הצפון-גרמנית כבר ב-1866, בעוד שהמלכים הפרוסים עד וילהלם השני, קיסר גרמניה עדיין החזיקו בתואר "הדוכס הגדול מפוזן" עד 1918.
אגון קרנץ
מנהיג הרפובליקה הדמוקרטית הגרמנית
קרנץ התפטר מתפקידו ב-3 בדצמבר 1989. הוא היה מנהיגה הקומוניסטי האחרון של גרמניה המזרחית. הוא סולק ממפלגת הסוציאליזם הדמוקרטי (יורשתה של מפלגת האיחוד הסוציאליסטי) בשנת 1990 בניסיון לשפר את תדמית המפלגה.
אחרי איחוד גרמניה
קרנץ נשפט בשנת 1997 לשש וחצי שנות מאסר בעוון פשעים שבוצעו בזמן המלחמה הקרה, רציחתם של עריקים שניסו להימלט למערב דרך חומת ברלין, הערעור שלו לבית המשפט החוקתי לא התקבל, בעתירתו הוא טען שלגרמניה המאוחדת אין שום סמכות לשפוט אותו על מעשים שנעשו בזמן קיומה של גרמניה המזרחית והעלה את הטענה ששפיטתם של מנהיגי גרמניה המזרחית היא לא יותר מרדיפה פוליטית ו"צדק של מנצחים". הוא התחיל לרצות את עונשו בשנת 2000.
קרנץ שוחרר בשנת 2003 לאחר שעונשו הומתק. קרנץ הוא בין האישים היחידים שהיו מעורבים בשלטון המזרח גרמני שעדיין ממשיכים להגן על פעולותיו.
מאיר מקס בינט
מאיר (מקס) בינט (27 ביוני 1917 – 21 בדצמבר 1954) היה איש מודיעין ישראלי שפעל ונתפס במצרים בעקבות נפילת רשת החבלה ב"עסק הביש".
השנים המוקדמות
בינט נולד בסומבטהיי שבהונגריה לעמליה ויוסף, אח לרות. המשפחה במקורה הגיעה מקלן וחזרה לשם בינואר 1919, לאחר תום מלחמת העולם הראשונה. בינט למד בתיכון היהודי בקלן, והיה פעיל בתנועת הנוער "עזרא". בעקבות עליית הנאצים לשלטון החליטה המשפחה לעזוב את גרמניה. ראשית הגיעה האחות הבוגרת רות ב-1934 וב-1935 עלו גם מאיר והוריו והתיישבו בתל אביב. במרץ 1936 יצא למשך שנה לכפר חסידים להכשרה חקלאית, שם קיבל הכשרה צבאית והצטרף להגנה, ומאז נשלח על ידה לשליחויות וחשאיות שעסקו בענייני מודיעין ובהעלאת עולים לארץ. לאחר השנה בכפר חסידים חזר לתל אביב ועבד בנמל תל אביב ובבית מלאכה לעבודות מתכת. מאוחר יותר שימש כאחראי על הביטחון במשק הפועלות בחדרה, וכן הקים בית מלאכה למכניקה עדינה בראשון לציון.
ב-1942 יצא לעיר אבדאן שבאיראן מטעם סולל בונה ועבד בבתי הזיקוק של חברת הנפט האנגלו-איראנית. בתקופה זו למד פרסית והשלים את לימודיו בהתכתבות. בהמשך יצר קשר עם הקהילה היהודית והקים כיתות ללימוד עברית לצעירים בח'וראמשהר ובאבדאן.
ב-1946 חזר לארץ ישראל ועבד כחצי שנה כמנהל עבודה במפעל המכונות "אלווטור" בתל אביב, לאחר מכן יצא לבריטניה ועבר קורס אלחוט בבית הספר לקצינים בצפון ויילס. במהלך שהותו שם גויס ל"גדעונים", מחלקת הקשר של מוסד לעלייה ב'. מאנגליה עבר לאיטליה, שם ייצר מכשירי קשר לספינות מעפילים עבור המוסד לעלייה ב' בתחנת אלקטרוניקה בקרבת מילאנו. עם הקמת המדינה, במאי 1948, גויס לחיל המודיעין בצה"ל ומאוגוסט 1949 שהה באזור הגבול בין עיראק לאירן בתור איש מודיעין. בשנת 1950 הכיר בינט עולה צעירה מדרום אפריקה בשם ג'ין דוידוב. קשריו עמה התהדקו, הם נישאו באוגוסט אותה שנה ויצאו לאנגליה, שם המשיך בינט בלימודיו. בקיץ 1951 שבו השניים לישראל לקראת הולדת בתם מיכל. כעת פגש בינט את אברהם דר מיחידה 131, שהחליט לגייס אותו לשליחות חדשה במצרים.
השליחות במצרים
בדצמבר 1951 יצא בינט לגרמניה על מנת להכין ולבסס את זהותו לתפקיד במצרים. בגרמניה הוא בנה את זהותו כמקס בנט, איש עסקים גרמני ממנהיים, ששירת בצבא הגרמני ונפצע ברגלו במלחמת העולם השנייה. בינט יצר קשרים עם חברות שונות שהיו מעוניינות בנציג מכירות במזרח התיכון. הוא הצליח לזכות, בין השאר, בייצוג חברת "פון לאופנברג" שייצרה גפיים תותבות.
ב-12 באפריל 1952 יצא בינט מגרמניה לתפקידו החדש במצרים (תחת שם הצופן "אמיל"). מלכתחילה היה תפקידו של בינט איסוף מידע מודיעיני בלבד, מעין "זאב בודד" ולא צריך היה להיות לו קשר עם אף אחד משליחיה האחרים של ישראל וגם לא עם חוליות המחתרת הציוניות שהקים אברהם דר באלכסנדריה ובקהיר, אולם נראה כי מישהו החליט לנצל את בינט לצרכים אדמיניסטרטיביים והוא התבקש להעביר כסף לחברי החוליה. עם הגעתו למצרים יצר בינט קשר עם "קלוד" (מרסל ניניו), צעירה שגויסה לפני כן על ידי אברהם דר ומאוחר יותר היא ארגנה לו פגישה עם חברי חוליית אלכסנדריה, בלא שאלה ראו את פניו. בינט היה מעוניין בהוצאתה של ניניו ממצרים וביקש ממנה לנתק קשריה עם החוליה.
במקביל שיכן המודיעין הישראלי את משה מרזוק בדירתו של בינט בישראל, עת שהה זה בישראל לצורכי אימונים.
בשלושת החודשים הבאים יצר בינט קשרים עסקיים עם תעשיינים וסוחרים וגם עם הגנרל מוחמד נגיב, שהיה בשעתו ראש האגודה למען נכי המלחמה. ב-18 ביולי יצא בינט ממצרים ונפגש עם מפעיליו בפריז. ב-23 ביולי נערכה הפיכה צבאית במצרים - המלך פארוק הודח, המלוכה בוטלה והגנרל נגיב עלה לשלטון. ב-5 באוגוסט הגיע בינט לישראל והעמיד כתנאי להמשך שליחותו את ניתוק הקשר שלו עם החוליות היהודיות במצרים. באותה עת גם גילה לאשתו על פעילותו במצרים. בינואר 1953 יצא בינט פעם נוספת למצרים, כאשר אשתו ובתו עזבו את ישראל זמן קצר אחריו במטרה להצטרף אליו מאוחר יותר. בינט התבסס במצרים וקיבל תפקיד של יועץ הנדסי בנציגות פורד שם. במרץ העביר בינט את אשתו ובתו מאיטליה לגרמניה, שם למדו שתיהן גרמנית. בספטמבר התפרסמה כתבה גדולה בעיתון גרמני על שתוף הפעולה הגרמני-מצרי שכללה תמונה של בינט בלשכתו של הגנרל נגיב. בנובמבר הונחה אבן-הפינה של המרכז לשיקום נכי מלחמה בנוכחות בינט (שיזם את הקמתו). בסוף שנת 1953 הגיעו אשתו ובתו של בינט למצרים והשתכנו בשכונה יוקרתית בקהיר. בינט יצר מדי פעם קשר עם מרסל ניניו והשניים נפגשו מספר פעמים.
"העסק הביש"
במאי 1954 לקח אברי אלעד את הפיקוד על רשת הריגול היהודית. בסוף יוני הגיע אלעד (שם הצופן "רוברט") בפעם השלישית למצרים והפעיל את החוליות 3 פעמים בשורת מעשי חבלה בקהיר ובאלכסנדריה. ב-23 ביולי נעצרו שלושה: פיליפ נתנזון, ויקטור לוי ורוברט דסה. ב-28 ביולי דיווחו המצרים רשמית על מעצרם. ב-7 באוגוסט עזב אלעד את מצרים ובו ביום נעצר גם משה מרזוק, ראש החוליה. כל חברי הרשת עליהם ידע אלעד נעצרו, תשעה במספר, גם כאלה שלא היו מעורבים בפיגועים או שלא היו פעילים עוד.
אשתו ובתו של בינט עזבו את מצרים בטיסה לגרמניה ב-27 ביולי, כאשר הכרטיסים הוזמנו כבר באמצע יולי. בינט היה אמור להצטרף אליהם תוך שבועות מספר.
בינט יצר קשר עם ניניו בסוף יולי, וגילה שהיא לא ידעה לגבי המעצרים ונסעה לבני משפחתה לנופש. בהיותה שם שמעה על גורל חברי הרשת ושבה לקהיר לפגוש את בינט. תאריך מעצרם המדויק של ניניו ובינט איננו ידוע, כמו כן לא ידוע מי מהם נעצר ראשון. לפי אחד המקורות נעצר בינט ב-12 באוגוסט. ידוע רק שבינט נעצר בדירתו, הוכה ועונה. שניהם הוחזקו בכלא אלכסנדריה. גם ניניו נחקרה במעצר, עונתה, ואף ניסתה להתאבד.
אברהם דר טען שמדינת ישראל הקציבה סכומי כסף גדולים עבור שכירת עורכי דין נודעים על מנת לסייע לבינט. לצורך העניין נשכרו שירותיו של עורך הדין הבריטי ג'ורג' וילסון, שהגיע מספר פעמים למצרים כנציג משפחת בינט הגרמנית וגם נפגש עם בינט במעצר. וילסון גם שכר עורך דין מקומי עבור בינט. בסוף נובמבר הצליח בינט להעביר שני מכתבים מוצפנים - האחד לאמה של ג'ין בדרום אפריקה והשני לפריז. המכתבים התריעו על המצב החמור בו היה בינט שרוי וקראו לעזרה מהירה בעניין.
ב-11 בדצמבר 1954 נפתחו משפטי קהיר בהם הועמדו חברי הרשת לדין. המצרים טענו שבינט היה ראש הרשת וקצין בצה"ל בדרגת קולונל. התובע הצבאי הראשי דרש גזר דין מוות לכל 13 הנאשמים (דר ואלעד נכללו במספר זה ונשפטו שלא בפניהם). בינט אמור היה לעלות לדוכן העדים ב-21 בדצמבר. בראותו שהמשפט נערך כמשפט ראווה, הוא החליט להימנע ממתן עדות וסיפר זאת לשכנו במעצר ויקטור לוי. בינט גם ידע שנשפט בעיראק על ריגול, הורשע ונידון למוות שלא בפניו ועיראק ביקשה את הסגרתו. ב-19 בדצמבר ביקש בינט מהסנגור המצרי שלו שיביא לו תנ"ך, תמונות של אשתו ובתו, עוגות ותפוחים. ב-21 בדצמבר 1954 לפנות בוקר נמצא בינט בתאו, מתבוסס בדמו. ניסיונות ההחייאה לא צלחו והוא נפטר לאחר כחצי שעה.
בעקבות מותו
לאחר מותו הגיע עורך דינו וילסון למצרים והאשים את המצרים בהריגתו. כדי להוכיח שהתאבד התירו המצרים לרופא השגרירות הגרמנית לבדוק את הגופה. מאוחר יותר הועברה גופתו של בינט לרומא ונקברה בבית עלמין פרטי. עיתוני הארץ דיווחו בהרחבה על ההתאבדות. ראש הממשלה משה שרת ורעייתו באו לביקור ניחומים חשאי אצל אלמנתו ג'ין. רק כעבור חמש שנים הועברה הגופה לישראל והוא נקבר בבית הקברות הצבאי בהר הרצל בטקס צבאי מלא, אך סודי, בו השתתפו ראשי מערכת הביטחון.
ב-30 במרץ 2005 נערך טקס הוקרה במהלכו מסרו הנשיא והרמטכ"ל תעודות הוקרה מטעם המדינה לנידוני קהיר שעדיין חיו ולבני משפחותיהם של אלה שכבר נפטרו.
לזכרו נקראו רחובות על שמו בערים תל אביב, רמלה, ראשון לציון ובאר שבע.
השיר 'בית פשוט בית' (ע"פ טקסט שכתב מאיר בינט בנהריה 1950) נכתב והולחן לזכרו על ידי יהודה צירקל והושמע לראשונה בשנת 2011 בערב שירי לוחמים בנווה מונוסון בנוכחות בתו מישל דגן בינט. ארכיונו האישי הופקד על ידי ביתו בספרייה הלאומית בשנת 2019.
ב-2017 נחנכה בשביל נחל קישון ליד כפר חסידים אנדרטה לזכרו של מאיר מקס בינט, ביוזמתו של מדריך הטיולים גיל ברנר, שיזם גם את שביל אלי כהן ברמת הגולן. הפסלים בשני המקרים הם מעשה ידיו של הפסל יובל לופן.
דטורה
דטורה (שם מדעי: Datura) הוא סוג צמח חד-שנתי ממשפחת הסולניים, בעל פרחים לבנים גדולים מאוד, דמויי משפך ופירות עגולים וקוצניים. בסוג עשרה מינים, ביניהם ידועים בארץ דטורה נטוית-פרי ודטורה זקופת-פרי. צמח הדטורה מכיל את האלקלואידים אטרופין וסקופולאמין, שני רעלים מסוכנים. הצמח מוכר באנגלית בשמות thornapple, jimson weed או loco weed. הוא מכונה "עשב השטן", "צמח המכשפות", ובשל צורת הפרחים "חצוצרת השטן".
מינים תרבותיים של הדטורה משמשים כצמחי-נוי.
הדטורה הוא סם הזייתי, שנצרך על ידי אכילת הזרעים והעלים או עישונם, ועשוי לגרום להרעלה ובמקרים חמורים לפסיכוזה, הפרעות קצב, הפרעות נוירולוגיות ואף לתרדמת. דווחו גם שימושים על הכנת תה מעלים ופרחים. במקרים רבים גורם דטורה להתפרצות סכיזופרניה.
על אף הסכנות הרבות שטמונות בשימוש בה, הדטורה לא מוכרת בישראל כסם בפקודת הסמים המסוכנים. דטורה סטרמוניום (Stramonium) נמצאת בשימוש ברפואה המשלימה במינונים הומאופתיים (דילול החומר הפעיל עד כדי היעלמותו המוחלטת) בלבד לפי המלצת הומאופתים.
היסטוריה
הדטורה מתרבה בקלות ללא טיפול ונפוצה במקומות רבים בעולם, והשימוש בה נמשך גם בעידן המודרני.
השפעות פיזיולוגיות
הצמח גורם להרעלה אנטיכולינרגית בגוף (anticholinergic intoxication) שיכולה להתבטא באובדן קשר עם המציאות (דליריום), אצירת שתן, חום גבוה, יובש בפה, פרכוסים, אישונים מורחבים, ראייה מטושטשת, רגישות לאור, חרדה או פסיכוזה קשה ובכמויות גדולות עלולות להופיע בעיות בתפקוד הלב (הפרעות קצב מהירות עם פגיעה המודינמית - hemodynamic compromise) והנשימה שיכולות לגרום למוות.
ריכוז החומרים הפעילים משתנה ביחס של עד 1:5 בין צמחים שונים בין השאר בתלות בגיל הצמח ובתנאי גידולו, דבר שמגביר את הסכנה בשימוש בו - קשה להגדיר ״מינון בטוח״. החומר הפעיל אטרופין מסוכן במיוחד לילדים והשפעתו עלולה להיות קטלנית.
השפעות נפשיות
חלק מהמתארים את השפעת הדטורה מציינים כי תחת השפעת הצמח כלל לא זכרו שנטלו ממנו, ולרוב לא יכלו להבדיל בין הזיות הצמח לבין המציאות. נדיר שמתוארת חוויה חיובית - על פי רוב המתנסים תיארו חוויה אפלה ומפחידה. בהזיותיהם פגשו דמויות מאיימות, איבדו את זהותם העצמית, איבדו את יכולת הדיבור ועשו פעולות הרסניות, כמו העלאת ביתם באש.
בספרות יש אזכורים רבים להתפרצויות של סכיזופרניה עקב השימוש בצמח.
הטיפול התרופתי בהרעלת דטורה
במקרי הרעלה קשים הטיפול נעשה בתרופה physostigmine או לשם אישוש הרעלה אנטיכולינרגית. מדובר בתרופה שמעכבת את האנזים כולינאסטראז, ובכך מפחיתה את ההשפעה האנטיכולינרגית שנגרמה על ידי השימוש בצמח. טיפול תרופתי ניתן במצב בו המטופל לוקה בפסיכוזה או חרדה קשה, שאינה מגיבה לתרופות מקבוצת הבנזודיאזפינים, ומהווה סיכון לעצמו או לזולת, או במצב של פרכוסים או הפרעות קצב שאינן ניתנות לשליטה.
גבריאל כהן (צייר)
גבריאל כהן (1933 – 5 במאי 2017) היה צייר ישראלי יליד פריז. בעבודותיו בולטת הנטייה לתיאור אמנות נאיבית.
ביוגרפיה
גבריאל כהן נולד בפריז, 1933. עלה לישראל ב-1949. כהן היה חתן פרס ירושלים לשנת 1987. השתתף בתערוכה המקיפה "קדימה, המזרח באמנות ישראל (מוזיאון ישראל, 1998)", וזכה בפרס מרדכי איש-שלום (1999).
בשנת 2002 נערכה תערוכה מיצירותיו בבית האמנים בירושלים. עבודותיו נמצאות באוספים שונים, ביניהם אוסף מוזיאון ישראל.
ב-5 במאי 2017 הלך כהן לעולמו. למחרת נקבר בירושלים.
פילוגלוס
פילוגלוס (ביוונית: Φιλόγελως, "אוהב הצחוק") הוא ספר בדיחות שנכתב ביוון העתיקה.
הבדיחות שבספר הם בדיחות קצרות המורכבות ממספר משפטים, נושאם של 102 הבדיחות הראשונות הוא "סקולטיקוס" מונח שאפשר לתרגמו כאנשים מלומדים או אינטלקטואלים (אולם המונח המקורי נושא משמעות שלילית ונלעגת). בנוסף יתר הבדיחות הם בדיחות אתניות, בדיחות שעוסקות במגדר, נשים ועוד נושאים שונים.
כוח משמר
כוח משמר הוא כוח במכניקה קלאסית שניתן להגדיר לו אנרגיה פוטנציאלית. תכונה זו מאפשרת לנתח את השפעת כוח כזה בקלות רבה יותר מאשר כוחות אחרים. חשיבות המושג נגזרת מכך שכוחות רבים בטבע הם כחות מרכזיים שהם בפרט כוחות משמרים: כוח הכבידה, הכוח האלקטרוסטטי, וכוחות אלסטיים הם דוגמאות לכוחות משמרים.
הגדרה
אין דרישה שהכוח יגרום לגוף לנוע בפועל במסילה סגורה, אלא רק שאם הגוף חוזר לנקודת ההתחלה בזמן כלשהו, אז העבודה הכוללת של F על הגוף תהיה אפס, בלי תלות במסלול שביצע הגוף.
אם הכוחות האחרים הפועלים על הגוף הם כוחות מאלצים, הניצבים לתנועת הגוף, אז סך כל העבודה שתתבצע על הגוף במהלך התנועה תהיה אפס; כאשר יחזור לנקודת ההתחלה תהיה לו אותה אנרגיה קינטית (אותה מהירות). חוק זה מפורסם בשם חוק שימור האנרגיה.
כוח משמר ואנרגיה פוטנציאלית
ההגדרה שניתנה מסבירה מדוע כוחות אלו נקראים "משמרים", אך יש הגדרה שקולה ושימושית יותר: <blockquote style="border: 1px solid blue; padding: 2mm;"> כוח ייקרא משמר אם העבודה שהוא מבצע על גוף בתנועה תלויה אך ורק בנקודות הקצה של התנועה.
בתרשים משורטטות שתי תנועות אפשריות של גוף, S1 ו-S2, שלהן אותן נקודות קצה - נקודה 1 ונקודה 2. אם F הוא כוח משמר, אז העבודה שהוא יבצע על הגוף בתנועה בשני המסלולים שווה (כמקודם, ייתכן שהתנועה מתרחשת בהשפעת כוחות נוספים מלבד F, אבל אנו מתעניינים רק בעבודה ש-F מבצע).
קל להיווכח שההגדרות אומנם שקולות: מסילה סגורה היא מסילה שבה נקודות הקצה מתלכדות - כלומר נקודת ההתחלה שווה לנקודת הסיום. לכן, אם כוח הוא משמר לפי ההגדרה השנייה העבודה שלו לאורך מסילה כזו תהיה שווה לעבודה שלו על גוף שנותר בנקודת ההתחלה (שהרי זו מסילה אחרת, עם אותן נקודות קצה בדיוק) - כלומר אפס. בכיוון ההפוך, ידוע שהעבודה של הכוח על מסילות סגורות היא אפס, ויהיו S1 ו-S2 מסילות כלשהן עם אותן נקודות קצה, כמתואר בתרשים. לפי ההנחה, העבודה של הכוח על המסילה הסגורה, כלומר המסילה S1 ולאחריה המסילה S2 בכיוון ההפוך, היא 0. העבודה הכוללת היא העבודה על כל קטע במסילה בנפרד, לכן:
כאשר \ W_S מייצג את העבודה של F לאורך מסילה S. אך היפוך המסילה הופך את הסימן של העבודה, ולכן מקבלים ש
כנדרש.
בעזרת תכונה זו ניתן להגדיר פוטנציאל לכוח F (או בניסוח אחר, להגדיר את האנרגיה הפוטנציאלית של גוף הנע בהשפעת F), כך: בוחרים נקודה שרירותית בתור נקודת ייחוס, O. עתה, לכל נקודה במרחב ניתן להגדיר פונקציה U על ידי: , כאשר \ X \to O היא מסילה כלשהי מ-X ל-O (פה משתמשים בכך שהעבודה תלויה אך ורק בנקודות הקצה של המסילה).
העבודה של הכוח F על גוף הנע מנקודה A לנקודה B נתונה על ידי. נוסחה זו מאפשרת לכתוב את חוק שימור האנרגיה בצורה הבאה:.
כאן הוא השינוי באנרגיה הקינטית של הגוף, ו-\ W_{other} היא העבודה של הכוחות האחרים (אם ישנם) על הגוף. בפרט, אם הגוף נע אך ורק בהשפעת כוח משמר, מתקבל גודל שנשמר לאורך כל התנועה - \ E_k + U. גודל כזה מכונה "אינטגרל של התנועה", והוא מקל מאוד בפתרון המשוואות הדיפרנציאליות של התנועה.
תיאור מתמטי
התנאים הבאים שקולים לכך שכוח F הוא כוח משמר:
פיתוח דוגמת הכבידה
שדה הכבידה סמוך לכדור-הארץ הוא בקירוב מצוין שדה כוח אחיד, כלומר כוח קבוע, הפועל על גוף בעל מסה מסוימת באופן שאינו תלוי במיקומו של הגוף. במקרה של כוח הכבידה, הכוח מכוון כלפי מטה וגודלו mg כאשר m המסה של הגוף, ו-g הוא קבוע שערכו בקירוב 9.81 מטר לשנייה בריבוע. האם זהו כוח משמר?
כיוון שלכוח רכיב אנכי בלבד, שגודלו אינו תלוי במיקום הגוף, העבודה שהכוח מבצע על גוף תלויה אך ורק בתנועה של הגוף בציר האנכי. למעשה, חישוב פשוט מראה שבתנועה מנקודה 1 לנקודה 2, העבודה שהכוח מבצע נתונה על ידי הנוסחה
כאשר h1 ו-h2 הם הגבהים של הנקודות A ו-B, בהתאמה. במילים אחרות, הכוח אומנם משמר ופונקציית הפוטנציאל שלו נתונה על ידי: U(X)=mgh
עובדה זו מאפשרת ניתוח של תנועת הגוף בהשפעת הכבידה בקלות רבה. למשל אם חרוז מחליק ללא חיכוך על מסילה חלקה כלשהי - מפותלת ומורכבת ככל שתהיה - ניתן לדעת שמהירותו בכל נקודה תקיים את המשוואה:
חתול הסית'
חתול הסית' הוא יצור מהמיתולוגיה הקלטית. נאמר כי הוא דומה לחתול שחור גדול עם כתם לבן על חזהו.
כוח משמר
פיתוח דוגמת הכבידה
כלומר
חתול הסית'
האגדה מספרת שרוח הרפאים של חתול הסית' רודפת את ההיילנדס הסקוטיים, לכן האגדות סביב יצור זה נפוצות יותר בתרבות הסקוטית, למרות שחלקן ידועות גם באירלנד.
כוח משמר
פיתוח דוגמת הכבידה
כאן, כאשר v0 ו-h0 הם המהירות והגובה ההתחלתיים של הגוף.
הקירוב של כוח הכבידה ככוח אחיד אינו נחוץ, שכן כוח הכבידה הכללי הוא כוח משמר מנקודת המבט הקלאסית. ניוטון, שהיה הראשון שנתן ניסוח נכון של כוח הכבידה הרחק מפני כדור הארץ, הסתמך על כך שהוא כוח משמר בחישוב מסלוליהם של כוכבי הלכת. טיפול בנוסחה הכללית הוא מורכב יותר ודורש שימוש בחשבון אינפיניטסימלי.
חתול הסית'
כפי שהוצע על ידי קריפטוזאולוג בריטי, קארל שוקר, בספרו "חתולים מסתוריים בעולם" (1989), סביר להניח כי האגדות על חתול הסית' למעשה קבלו השראה על ידי ה-kellas cat שנחשבו ככל הנראה לייצור בן כלאיים שנע בין חתול בר לחתול בית וחי רק בסקוטלנד. kellas cat טיפוסי דומה לחתול בר גדול, אבל עם מאפיינים ייחודיים שמזכירים גם חתול בית, וכנראה חי בסקוטלנד לאורך מאות שנים. אחרים מאמינים שהאגדות על חתול הסית' קבלו השראה מחתולי הבר עצמם בלבד.
מראה חיצוני
חתול הסית' הוא שחור כולו מלבד כתם לבן על חזהו, והוא מתואר כיצור גדול כמו כלב שנוהג ללכת עם זיפים סמורים וגב קמור.
כוח משמר
כוחות לא משמרים
ישנם כוחות התלויים במשתנים נוספים מלבד המיקום של הגוף, כוחות כגון כוח החיכוך, וכוחות סחף. כוחות אלה בוודאי אינם יכולים להיות כוחות משמרים. ניתן גם להמציא, יחסית בקלות, כוחות שאף-על-פי שהם תלויים במיקום בלבד, הם אינם כוחות משמרים.
חתול הסית'
מלך החתולים
בסיפור פולקלור בריטי הקרוי "מלך החתולים", אדם חוזר לביתו ומספר לאשתו ולחתולו, טום הזקן, שהוא ראה תשעה חתולים שחורים עם כתם לבן על חזיהם מרימים ארון מתים עם כתר מעליו, ואחד החתולים אמר לאדם "תודיע לטום טילדרום שטים טולדרום מת". בתגובה התלהם טום הזקן ואמר "מה?! טים הזקן מת! אז אני מלך החתולים!", לאחר מכן טום הזקן ברח מהארובה, ולא נראה שוב.
כוח משמר
כוחות לא משמרים
למשל, ניתן לדמיין את שדה הכוח הבא - בנקודות מחוץ לסלון, הכוח פועל על הגוף כמו כוח הכבידה, כלומר ככוח אחיד המכוון כלפי מטה. על נקודות בתוך חלל הסלון פועל כוח אחיד דומה, אך בכיוון הפוך - כלפי מעלה (ניתן גם לדמיין שהמעבר בין שני הכוחות רציף; אם רוצים). שדה כוח כזה אינו משמר. הנה מסילה לא משמרת לדוגמה:
ומתקבלת מסילה שסך כל העבודה עליה היא חיובית. אפשר היה לבנות מתקן שינצל כוח שכזה כדי "לשאוב" עוד ועוד אנרגיה מהמערכת, ללא התערבות כלל (אפשר למשל לחבר את הגוף למוט קשיח, כך שהוא ינוע במעגל שחציו בתוך הסלון וחציו מחוץ לסלון. בהשפעת הכוח, הגוף היה הולך ומאיץ בלי סוף).
חתול הסית'
גנבת נשמות
התושבים של ההיילנדס הסקוטיים לא בטחו בחתול הסית'. הם האמינו שהוא יכול לגנוב את הנשמה של האדם המת לפני שהיא נלקחת על ידי האלים עצמם, אם יצליח רק לעבור מעליו לפני קבורתו; לכן היו ממונים אנשים השומרים מפני חתול הסית' בקרב הגופות שטרם נקברו, שומרים אלה נקראו Feill Fadalach (הערים בשעות המאוחרות). שיטות שונות של הסחת דעת שימשו את השומרים כמו משחקי משיכה, קטניפ, חידות ומוזיקה ששמרו על חתול הסית' הרחק מחדר הגופות שטרם נקברו. בנוסף, לא היו מדליקים אש ליד הגופות, מכיוון שהאמינו כי חתול הסית' נמשך לחום של הבערה.
כוח משמר
כוחות לא משמרים
כוחות לא משמרים כאלו אינם מצויים בטבע.
שימור מקומי לעומת שימור גלובלי
אם מתירים הגדרת כוחות רק על חלק מהמרחב (אפשר לדמיין שבמרחב יש "חורים", שבהם הכוח לא מוגדר), נוצרים כוחות משמרים באופן מקומי (משמרים לוקאלית), אף על פי שהם אינם משמרים במובן הרגיל (משמרים גלובלית).
חתול הסית'
פסטיבל הסאמהיין
פסטיבל הסאמהיין הוא פסטיבל גאלי שמסמן את סוף עונת הקציר ואת תחילת החורף, היו מאמינים כי בתקופה זו חתול הסית' יברך כל אדם שמשאיר מחוץ לביתו קערת חלב בשבילו. ומנגד אלו שלא השאירו את קערת החלב יקוללו בכך שחלב הפרות שלהם יתייבש.
כוח משמר
שימור מקומי לעומת שימור גלובלי
כלומר, לכל נקודה יש סביבה קטנה, כך שאם מגבילים את התנועות האפשריות לסביבה זו, הכוח הוא משמר, כלומר העבודה שהוא מבצע על כל מסילה סגורה (בסביבה זו) היא אפס; אבל ישנן גם מסילות אחרות, שאינן "כלואות" באותה סביבה, והעבודה עליהן אינה אפס.
נקודת המבט פה היא מתמטית - בוחנים את כל שדות הכוח החלקים שאפשר לדמיין, מבלי לשאול האם כוחות אלה באמת מופיעים בטבע. למעשה, אין חשיבות מיוחדת לכך שמדובר בכוחות - ניתן היה להשתמש בשדות וקטוריים כלשהם; מושג העבודה מתחלף אז באינטגרל מסילתי. מתברר, ששדות וקטוריים כאלו, שהם משמרים מקומית אבל לא משמרים גלובלית, מכילים מידע רב על ה"חורים" של המרחב. מידע זה, המתומצת בחבורת הקוהומולוגיה של המרחב, הוא בעל ערך מיוחד בטופולוגיה אלגברית ובגאומטריה דיפרנציאלית, משום שהוא מאפשר לזהות את החורים מתוך המרחב, מקום שאי אפשר לראות אותם באופן ישיר.
חתול הסית'
שינוי צורה
אנשים מסוימים האמינו כי חתול הסית' היה למעשה מכשפה שיכלה לשנות צורתה מרצון לצורת חתול - תשע פעמים. אם אחת מהמכשפות בחרה בפעם התשיעית לחזור חזרה לצורת החתול - היא הייתה נשארת בצורה זו למשך שארית חייה. רבים סוברים כי רעיון תשע הנשמות לחתול התפתח מאגדות אלה.
אנדריי סוקולוב
אנדריי סוקולוב (ברוסית: Андре́й Соколо́в; נולד ב-20 במרץ 1963, וורקוטה ברית המועצות) הוא שחמטאי סובייטי, צרפתי בדרגת רב אמן. היה אלוף ברית המועצות בשחמט, התחרה באליפות העולם בשחמט.
נכון ליוני 2020, מדורג במקום ה-26 בצרפת לפי מד כושר.
ביוגרפיה
אנדריי סוקולוב נולד למשפחת קצין בצבא הסובייטי, חובב שחמט. בשנת 1984 הוא ניצח באליפות ברית המועצות בשחמט.
בשנת 1986 התמודד על הזכות לשחק עם גארי קספרוב על תואר אלוף העולם. במסגרת זו הוא ניצח בחצי הגמר את רפאל ואגניאן ובגמר את ארטור יוסופוב. כדי להגיע לדו-קרב עם אלוף העולם המכהן הוא היה צריך לנצח את אנטולי קרפוב, אך הוא הפסיד 3.5:7.5.
אנדריי סוקולוב ניצח בתחרויות רבות, אך לא הצליח לשחזר את הישגיו בשנים 1985–1986.
לאחר התפרקות ברית המועצות הוא לא השתתף בתחרויות רבות ובשנת 2000 עבר להתגורר בצרפת.
סוקולוב באולימפיאדת השחמט
בין השנים 1984 ל-2006 השתתף אנדריי סוקולוב ב-4 אולימפיאדות שחמט:
זאת שמעל לכל המצופה
זאת שמעל לכל המצופה הוא שיר שכתב והלחין דני סנדרסון והקליטה שלישיית "הגשש החיוור" עבור תוכניתם "אופסייד סטורי" מ־1974.
בגרסתו המקורית נכלל השיר באלבום האולפן (בשני חלקים) שתיעד את התוכנית, "אופסייד סטורי חלק ב'". לימים הוא נכלל ב"תקליטור 4".
ב־2009 חידש סנדרסון את השיר לאלבומו "לא יפריד דבר". הוא ביצע את השיר עם חברי ההרכב שליווה אותו באותה התקופה.
רקע
דני סנדרסון כתב והלחין את "זאת שמעל לכל המצופה" לאחר שאברהם דשא (פשנל), שהיה האמרגן של שלישיית "הגשש החיוור" ושל להקת "כוורת", ביקש ממנו שיר עבור השלישייה. סנדרסון יצר ביחד שני שירים, "זאת שמעל לכל המצופה" ו"גוליית". הוא השמיע את שני השירים לחברי "כוורת", שלהם ניתנה הזכות לבחור ראשונים. הם בחרו ב"גוליית", ו"זאת שמעל לכל המצופה" ניתן ל"גששים". הקשר בין שני ההרכבים נמשך לימים, כש"כוורת" צברה בשנותיה האחרונות חובות כספיים, וסיבוב ההופעות האחרון שלה נערך עם "הגששים" (כששלישיית "הגששים" פותחת ו"כוורת" מסיימת) במטרה לעזור לה לכסות חובות אלה, מטרה שהושגה עקב הפופולריות הגדולה של השלישייה.
ביקורת
שי להב מ־ynet תיאר את השיר כ"מופלא". יאיר ניצני ציטט את השיר כדוגמה ליכולתו של דני סנדרסון. בתוכנית משותפת של תומר קריב וישיב כהן מרדיו הקצה אמר קריב שהשיר "יפהפה", ושהוא דוגמה יחסית נדירה של סנדרסון שכותב שירים לאומנים אחרים. ישיב וקריב ציינו שמבחינה לירית השיר הוא "רומנטיקה עם קריצה" ושבמידה מסוימת הוא מעביר סוג של חוסר בגרות וחוסר מחויבות שאפיינו את הכתיבה של סנדרסון באותה תקופה, דבר ש"ייקח לו שנים רבות" להשתחרר ממנו. עוד ציינו שהשיר מצטיין בהרמוניות קוליות, ובייחוד בפי "הגשש", שבעצמם מצטיינים ביכולות ההרמוניות הקוליות שלהם. קריב ציין את ההשפעות האמריקאיות של סנדרסון (שגדל בניו יורק), מהמוזיקה של "מוטאון" ועוד, השפעות שסנדרסון הביא לישראל בזמן שעדיין לא הגיעו אליה, ושכללו בין השאר את תחום ההרמוניות הקוליות.
בן שלו מ"הארץ" עמד על שני היבטים בכתיבה של סנדרסון שמתבטאים בשיר. הדבר הראשון הוא שהשיר הוא דוגמה לנטייתו של סנדרסון ל.
עוד ציין שלו את הביצוע המחודש לשיר שכלל סנדרסון באלבומו "לא יפריד דבר" מ־2009, אלבום שהיה תגובה ישירה למותה של רעייתו, נעמי. הביצוע המחודש היה השיר האחרון באלבום, בעוד שהשיר הראשון היה "אתה לבד" (שנכתב 35 שנה אחר כך) – שני השירים, כותב שלו, מנסחים יחד מעין "אני מאמין" סנדרסוני על מצבו הקיומי של האדם בעולם, הקיום הבו־זמני של הבדידות והביחד: "היא אומרת דבר פשוט / אם ביחד אז רק לחוד", אומר במילים אחרות את אותו הדבר מ"אתה לבד" – "ואתה לבד, מתגלגל בדרכך / אתה לא לבד, אחרים לבד אתך".
עמית סלונים כתב באתר מאקו על הגרסה המחודשת מ"לא יפריד דבר" שהיא. תימורה לסינגר מ־"ynet" תיארה את הגרסה המחודשת כאחד משיאי "לא יפריד דבר" וכביטוי לחיבור השלם של סנדרסון עם ההרכב שאיתו הקליט את האלבום, חיבור שיצר "צליל יפה ומדויק".
הצלחה
"זאת שמעל לכל המצופה" בביצוע "הגשש החיוור" נכנס למצעד הגל הקל ב־18 בנובמבר 1974, זכה להצלחה וצעד 10 שבועות, עד 29 בינואר 1975. שבוע אחד עמד השיר בראש המצעד – ב־23 בדצמבר 1974. במצעד הפזמונים העברי השנתי (תשל"ה) של התחנה דורג השיר במקום ה־17.
העולם מצחיק (2012)
שחקני סרטו של שמי זרחין "העולם מצחיק" ביצעו בשנת 2012 גרסת כיסוי לשיר, שהייתה לשיר הנושא של הסרט. בגרסה זו השתתפו נעמה שטרית, אלי פיניש, אסי לוי, דני שטג, זאב רווח, לבנה פינקלשטיין, דרור קרן, אלון נוימן, שלומי קוריאט, רותם זיסמן-כהן, אולה שור-סלקטר, אבי גרייניק, ישראל קטורזה, דוד שאול, יחזקאל לזרוב, משה אשכנזי, שמי זרחין, שייקה לוי ועוד. את העיבוד המחודש עיבד יונתן בר גיורא, שהיה המנהל המוזיקלי של הסרט.