cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
CQL
דוגמאות לתחביר שאילתה
שאילתות פשוטות: שאילתות עם לוגיקה בוליאנית: שאילתות גישה למפתח העניינים: שאילתות על סמך קרבה של מילים אחת לשנייה במסמך: שאילתות לרוחב ריבוי ממדים: שאילתות מבוססות הרלוונטיות: הדוגמה האחרונה עושה שימוש באלגוריתם מסוים עבור רגרסיה לוגיסטית.
יניב לוזון
יניב לוזון (נולד ב-6 באוגוסט 1981) הוא כדורגלן עבר ישראלי ששיחק בעמדת הקשר, וכיום מאמן קבוצת הפועל הוד השרון מליגה ב'.
קריירת משחק
יניב לוזון גדל במחלקת הנוער של קבוצת הפועל פתח תקווה, וצורף לסגל הקבוצה הבוגרת בשלהי עונת על ידי המאמן גיורא שפיגל. ב-22 במאי 1999 ערך את הופעת הבכורה שלו בליגת העל, כשנכנס כמחליף לכ-15 דקות בהפסדה של קבוצתו 2–3 לעירוני ראשון לציון.
בחלקה השני של עונת ערך לוזון עשר הופעות ליגה כמחליף בעונה המפתיעה של קבוצתו, שהסתיימה במקום השלישי תחת הדרכתו של ניר לוין. ב-13 במאי 2000 כבש את שער הבכורה שלו בליגת העל, בהפסד החוץ של קבוצתו 1–2 לעירוני ראשון לציון. על אף שהפגין יכולת טובה, לא הצליח לקבל מקום קבוע בהרכב הקבוצה גם בעונה שלאחר מכן, ומתוך 18 הופעות פתח רק פעם אחת.
בעונות ו-, תחת המאמנים ניר לוין ופרדי דוד, החל לוזון לקבל דקות משחק רבות יותר, ואף לפתוח במספר רב יותר של משחקים, ובתקופה זו זומן לסגל הנבחרת הצעירה, במדיה ערך שבע הופעות. לקראת עונת הושאל לקבוצת מכבי הרצליה ששיחקה אז בליגה הלאומית. לוזון שיחק במדי הרצליה למשך שתי עונות, כשכבר בעונתו הראשונה בקבוצה היה למלך שערי הליגה שלה עם שבעה שערים. בעונתו השנייה בקבוצה הבטיחו לוזון והרצליה את ההעפלה לליגה הבכירה, ולוזון נבחר לאחד ממצטייני העונה בלאומית.
לקראת עונת החליט מאמנה החדש של הפועל פתח תקווה, אייל לחמן, להשיב את לוזון לסגל הקבוצה. לוזון פתח בהרכב הקבוצה 23 פעמים, נכנס כמחליף בתשעה משחקים וכבש ארבעה שערי ליגה, אך פתח תקווה סיימה אחרונה בטבלה ונשרה לליגה הלאומית לאחר 23 עונות רצופות בליגה הבכירה. לוזון המשיך לשחק במדי הקבוצה גם בליגת המשנה, וקיבל את סרט הקפטן של הקבוצה. הוא זכה עימה בהעפלה תוך עונה אחת בחזרה לליגת העל, וכן בגביע הטוטו של הלאומית, תוך שהוא כובש שישה שערים לזכותה.
לוזון החל את עונת בסכנין, אך בחודש ינואר חזר אל קבוצת נעוריו, הפועל פתח תקווה, אותה אימן אז יובל נעים, ועזר לה לשרוד בליגת העל. בעונה שלאחר מכן רשם לוזון בפעם השנייה בקריירה ירידת ליגה עם הפועל פתח תקווה, שסיימה את עונת במקום האחרון בטבלה. פתח תקווה כשלה בניסיונה להעפיל בחזרה תוך עונה אחת, ובסיום העונה הושאל לוזון לקבוצת הפועל רמת גן לעונה אחת.
לקראת עונת ניסתה הפועל פתח תקווה להשתחרר מחוזהו של לוזון עקב מגבלה תקציבית, מה שהוביל לתביעה שהגיש השחקן כנגד קבוצת נעוריו. באוקטובר 2014 חתם לוזון בקבוצת הפועל הוד השרון מליגה א', ובשנת 2015 החל לשמש במקביל כמאמן קבוצת הנוער של המועדון.
קריירת אימון
במרץ 2016 קיים את משחקו האחרון ככדורגלן פעיל, והתמקד בקריירת אימון הנוער של המועדון, תחת המנהל המקצועי אסי דומב. בעונת הוביל את הקבוצה לאליפות ליגת הנוער מחוז שרון, עם מאזן מרשים של 21 ניצחונות והפסד בודד ב-24 משחקים. בכך, השלימה הקבוצה את עלייתה לליגה הארצית לנוער.
לקראת עונת חזר לוזון לקבוצת נעוריו, הפועל פתח תקווה, כמאמן קבוצת הנוער של המועדון, שירדה בתום העונה החולפת לליגת המשנה לנוער. ב-29 באוקטובר 2018, לאחר שקבוצתו השיגה ניצחון ליגה בודד בשבעת מחזורי הפתיחה, התפטר לוזון מהתפקידו. בהמשך העונה חזר לקבוצת הנוער של הוד השרון.
לקראת עונת קיבל לוזון הזדמנות ראשונה כמאמן קבוצת בוגרים, כאשר קודם מתפקיד מאמן הנוער לתפקיד מאמן הקבוצה הבוגרת של הפועל הוד השרון בליגה ב'.
ונרה 12
ונרה 12 (ברוסית: Венера-12), היא משימת חלל סובייטית בלתי מאוישת לחקר כוכב הלכת נוגה, כחלק מתוכנית ונרה. ונרה 12 שוגרה ב־14 בספטמבר 1978 מכן שיגור 81/24 בקוסמודרום בייקונור. . הגשושית נבנתה במשרד לאבוצ'קין.
במהלך הטיסה לנוגה בוצע ניסוי סובייטי-צרפתי לגילוי ומדידה של קרינת גמא. לצורך כך הותקנו מכרישי מדידה בונרה 11, ונרה 12 וחללית "פרוגנוז 7". מכשירי מדידה היו במרחק משמעותי ביניהם ולכן היה ניתן לבצע טריאנגולציה לגילוי מקור הקרינה.
הגשושית התנתקה מפלטפורמת הטיסה ב־19 בדצמבר 1978 ונכנסה לאטמוספירה של נוגה יומיים מאוחר יותר ב־21 בדצמבר במהירות של 11.2 ק"מ לשנייה. במהלך הירידה היא הפעילה בלימה אווירודינמית ולאחריה בלימת מצנח שנסתיימה עם בלימה אטמוספירית. היא ביצעה נחיתה רכה על פני השטח ב-06:30 שעון מוסקבה ב־21 בדצמבר, לאחר זמן ירידה של שעה בקירוב. מהירות הנחיתה הייתה 7–8 מטר לשנייה. מידע הועבר לפלטפורמת הטיסה להעברה מחודשת לכדור הארץ במשך 110 דקות אחרי הנחיתה.
רכב הנחיתה נשא ציוד לחקר הטמפרטורה והתרכובת הכימית של הקרקע ושל האטמוספירה. מכשיר שנקרא גרוזה זיהה ברקים בנוגה. לוונרה 11 ולוונרה 12 היו רכבי נחיתה עם שתי מצלמות שתוכננו להדמיית צבע. המצלמות כשלו בהחזרת תמונות כאשר כיסוי העדשה לא נפרד לאחר הנחיתה עקב פגם תכנוני. גם מאבחן האדמה כשל. היה עליה כרומוטוגרף גז כדי לאמוד את הרכב האטמוספירה של נוגה ומכשירים לחקר קרינה סולרית מפוזרת. התוצאות שדווחו כללו הוכחה לרעם וברק וגילוי פחמן חד-חמצני בגבהים נמוכים.
מודול הטיסה עבר במרחק 34 אלף ק"מ מנגה. ב-13 בפברואר 1979 הוא חקר כוכב שביט C/1979 Y1 בעזרת ספקטרומטר אופטי שהותקן בו. ב-5 במרץ 1979 נרשמה התפרצות קרינה שבהמשך זוהה כמגנטר. הקשר עם הגשושית נותק ב-18 באפריל 1980
כביש 222
היסטוריה
התחלת סלילת הכביש ב-1951, כדי לחבר את צאלים, גבולות ומבטחים לכביש 232.
קטע הכביש שבין צומת משאבים (ביר עסלוג') ובין קיבוץ רביבים נסלל ב-1953 לאחר שבמשך 10 שנות קיום הקיבוץ עברה במקום דרך עפר.
קטע הכביש שבין רביבים ובין קיבוץ צאלים נסלל כדרך זמנית לצורך הנחת צינור מים מצאלים לרביבים בעת הנחת קו המים ירקון-נגב, ועל כן איכותו הייתה גרועה והיא נחסמה בכל פעם שירדו במקום יותר ממספר מילימטרים של גשם. הכביש נסלל מחדש ב-1971. אחת הסיבות לסלילת הכביש הייתה הצורך של ילדי רביבים לנסוע לבית ספר שנמצא בקיבוץ מגן בדרך ארוכה שעברה בבאר שבע.
קטע הכביש שבין קיבוץ גבולות ובין צומת גבולות נפתח לתנועה בפברואר 1959.
נמל התעופה ליסבון
הנמל ממוקם 7 ק"מ צפונית-מזרחית ממרכז העיר ליסבון, ומשמש כבסיס הבית לחברת התעופה הלאומית טאפ אייר פורטוגל.
בפברואר 2015 נקרא הנמל על שמו של הגנרל הומברטו דלגאדו.
מתקני הנמל
בנמל התעופה שני טרמינלים:
טרמינל 1
משמש כטרמינל הראשי של השדה מכאן יוצאות טיסותיה של חברת טאפ וחברות נוספות.
טרמינל 2
בנוסף לנמל יש 2 מסלול טיסה.
טיסות לישראל וממנה
החל מ-28 באוקטובר 2018, אל על מפעילה 2 טיסות שבועיות לתל אביב.
החל מ-31 במרץ 2019, טאפ אייר פורטוגל מפעילה טיסה יומית לתל אביב.
כילפריך הראשון, מלך בורגונדיה
כילפריך הראשון (נפטר סביב 480) היה מלך ממלכת בורגונדיה מ-473 ועד מותו. הוא ירש בתפקיד המלוכה את אחיו הבכור, גונדיוך (Gundioch) ומלך בשיתוף עם אחייניו גודומר השני, גונדובד, כילפריך השני, מלך בורגונדיה וגודגיזל מז'נבה.
המידע היחיד עליו מגיע מחיבורו של גרגוריוס מטור, "היסטוריה של הפרנקים", וגם שם הוא מוזכר בקיצור.
האל קלמנט
סגנון כתיבתו
קלמנט נמנה עם ה"גרעין הקשה" של המדע הבדיוני - אותם סופרי מדע בדיוני המשתדלים להיצמד בנאמנות למדעי הטבע, ולכתוב את העלילה על פי הגיון דמיוני מחייב. לפיכך הוא הכניס בספריו, חוקי פיזיקה, כימיה ואסטרונומיה רבים, תוך שהוא מחויב אליהם לאורך כל הספר. בסוף ספרו שליחות כבדת משקל (יצא בעברית בהוצאת עם עובד בתרגומו של עמנואל לוטם בשנת 1981), פונה קלמנט לקוראיו, ומסביר באריכות את הדרך בה עבר על מנת להגיע לנתונים הפיזיים והכימיים של הכוכב "מסקלין" - בו מתקיימת העלילה של הספר. הוא נותן לקוראיו אתגר, למצוא סתירות או טעויות בהיבט זה של ספרו.
קלמנט היה ידידו של אייזיק אסימוב, שאף עזר לו בכתיבת ספרו.
וילפריד דאלמה
וילפריד דאלמה (בצרפתית: Wilfried Dalmat; נולד ב-17 ביולי 1982) הוא כדורגלן מסן מרטן המשחק בעמדת הקשר.
קריירה
בקיץ חתם בלצ'ה מהסרייה א', לאחר מכן חזר לגרנובל. בקיץ הצטרף לראסינג סנטנדר מהלה ליגה. כעבור שנה חתם במונס ממנה עבר לסטנדרד לייז' עמה זכה באליפות.
בהמשך הקריירה שיחק בקלאב ברוז', אורדוספור, קארשיאקה, בולוספור, פאנטוליקוס, בריסל, בורז' 18, ויירזון, מונטולאה וסולייר ספורט. בקיץ חזר לז'ואה-לה-טור במדיה שיחק בנעוריו.
ב-5 בספטמבר 2019 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת סן מרטן בהפסד 4-0 ל. 3 ימים לאחר מכן הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת בהפסד 2-1 ל.
הכל מהתחלה
הכל מהתחלה הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמר הישראלי ים רפאלי. השיר נכתב והולחן על ידי רפאלי והצמד המוזיקלי עמית נצר ועמית מרדכי ("Triangle"), אשר גם הפיקו את השיר. השיר הוצא לאור ביום שחרורו של רפאלי מהשירות הצבאי, ב-29 בנובמבר 2020. קליפ השיר בוים על ידי דניאלה מרוז.
מבקר המוזיקה הישראלי יוסי חרסונסקי כתב על השיר כי: "השיר לא מספר את סיפורו של רפאלי במלוא עוצמתו. הזמר הבין את הדופק של הפופ העכשווי, ולכן הוציא את הסינגל שיקדם אותו מסחרית".
גוש (פירושונים)
{{פירושונים|
אישים ששם משפחתם גוש
}}
דארי
דארי (בפרסית: دری), נקראת גם פרסית אפגנית או פשוט פארסי (فارسی), היא אחת משתי השפות הרשמיות באפגניסטן. זוהי שפה הודו-אירופאית, אשר נחשבת לאחד מניבי הפרסית. השפה מדוברת על ידי כמחצית מאוכלוסיית המדינה, ומשמשת כלינגואה פרנקה באפגניסטן. השם דארי היה הכינוי של השפה הפרסית עתיקה החל מהמאה ה-10 לספירה. למרות שינויים קלים בהגיה ובדקדוק, דוברי שפת הדארי באפגניסטן, והפרסית באיראן, יכולים להבין זה את זה.
תפוצה גאוגרפית
כמחצית מהאפגנים דוברים את שפת הדארי כשפת אם, והיא אחת משתי השפות הרשמיות במדינה, יחד עם פשטו. נכון לשנת 2011 דוברים את השפה כ-11 מיליון איש כשפת אם. כ-50% מהטג'יקים באפגניסטן דוברים דארי כשפת דיבור עיקרית, כ-9% מההזארה ו-4% מהאיימאק. בנוסף כ-15% מהאפגנים המתגוררים בפקיסטן דוברים את שפת הדארי. השפה דומיננטית בצפון, מערב ומרכז אפגניסטן. היא מדוברת בעיר הבירה קאבול, בהראט ובמזאר-י שריף.
משמעות פוליטית
דוברי שפת הדארי קוראים לה בדרך כלל בשפתם "פארסי", כמו השפה פרסית. אולם השם "דארי" הוא הכינוי המועדף והמקודם על ידי ממשלת אפגניסטן מסיבות פוליטיות, והיא בעלת מעמד של שפה רשמית במדינה, לצד שפת הפשטו. שינוי השם מ"פרסי" ל"דארי" התבצע רשמית בשנת 1964.
קליפורד הכלב האדום הגדול (סרט, 2021)
קליפורד הכלב האדום הגדול (באנגלית: Clifford the Big Red Dog) הוא סרט הרפתקאות קומי אמריקאי, שבוים על ידי וולט בקר. הסרט מבוסס על סדרת ספרי הילדים "קליפורד הכלב האדום" מאת נורמן ברידוול. בסרט מככבים ג'ק וייטהול, דרבי קאמפ, טוני הייל, סיינה גילורי, ראסל וונג וג'ון קליז, ואת דמותו של קליפורד מדבב דייוויד אלן גריר.
הסרט היה אמור לעלות לאקרנים בארצות הברית ב-17 בספטמבר 2021, תחת הפצתה של סרטי פרמאונט, אולם נדחה בעקבות מגפת הקורונה. הסרט יצא לאקרנים ולאתר סרטי פרמאונט+ ב-1 בנובמבר 2021.
תקציר העלילה
כשתלמידת חטיבת הביניים אמילי אליזבת מתקשה להשתלב בביתה ובבית ספרה, היא מגלה גור כלבים אדום בשם קליפורד ממציל בעלי חיים קסום. כשקליפורד הופך לכלב ענקי ומושך את תשומת ליבה של חברת גנטיקה המעוניינת לעשות ניסויים בגודלם של בעלי החיים, אמילי ודודה השלומיאל, קייסי, נאלצים להיאבק נגדה תוך כדי מנוסה ברחבי ניו יורק. בדרך, קליפורד משפיע על חייהם של כל הסובבים אותו ומלמד את אמילי ואת דודה את משמעותה האמיתית של קבלה ואהבה ללא תנאי.
פיתוח
במאי 2012, נמסר כי סרטי יוניברסל ואילומיניישן הפקות יפיקו סרט לייב אקשן על פי סדרת הספרים. על פי הדיווח, מאט לופז נשכר לכתוב את התסריט לסרט, אותו יפיקו כריס מלדנדרי ודברה פורטה, אך ביולי 2013 נמסר כי אילומיניישן הפקות ביטלה את הפקת הסרט. ב-13 בספטמבר 2013 דווח כי הסרט עדיין נמצא בפיתוח, וכי הבמאי דייוויד באוורס מנהל משא ומתן על בימוי הסרט. עוד דווח כי בדומה לסרט "הופ ארנב" משנת 2011, גם דמותו של הכלב תונפש ואילו הדמויות האחרות יהיו בלייב אקשן.
בשנת 2016 רכשה סרטי פרמאונט את זכויות פיתוח הסרט. ב-25 בספטמבר 2017 נמסר כי וולט בקר יהיה אמון על בימוי הסרט על פי תסריט שנכתב מחדש על ידי אלן רפופורט, תוך שימוש בתסריט המקורי שכתב ג'סטין מאלן, ושהסרט יופק על ידי פורטה.
ב-20 ביוני 2019 פרמאונט סגרה עסקה עם אנטרטיינמנט ואן על מימון משותף של הפקת הסרט. במסגרת העסקה, eOne Films תהיה אמונה על הפצת הסרט בקנדה ובבריטניה, למעט זכויות שידור טלוויזיה בבריטניה, בעוד פרמאונט תפיץ את הסרט ברחבי העולם, כולל ארצות הברית.
ב-25 בדצמבר 2019 הודלפה תמונה ראשונה מהסרט שחושפת את דמותו של קליפורד.
ליהוק
במאי 2019 נמסר כי דרבי קאמפ וג'ק וייטהול לוהקו לתפקידים הראשיים בסרט. ביוני 2019 הצטרפו לצוות השחקנים ג'ון קליז, סיינה גילורי, אייזק וונג, קינן תומפסון, רוזי פרז, דייוויד אלן גריר, קית' אוול, ביר אלן-בליין ולין כהן.
צילומים
צילומי הסרט החלו ב-10 ביוני 2019 בניו יורק, והסתיימו ב-23 באוגוסט 2019.
מוזיקה
ב-18 בנובמבר 2020 הוכרז כי המלחין ג'ון דבני יהיה אמון על הלחנת הפסקול עבור הסרט.
הפצה
הסרט יצא לאקרנים תחת הפצתה של "סרטי פרמאונט" סרטי פרמאונט+ ב-10 בנובמבר 2021. בתחילה, הסרט התעתד לעלות לאקרנים ב-13 בנובמבר 2020, לפני שנדחה ל-5 בנובמבר 2021, בעקבות התפרצות מגפת הקורונה. בהמשך, הסרט הוקדם ל-17 בספטמבר 2021, אך נדחה שוב עקב התפרצות זן הדלתא של נגיף הקורונה. במהלך תקופת פיתוחו המקורי של הסרט, "סרטי יוניברסל" תכננו להפיץ את הסרט ב-8 באפריל 2016, לפני שדחו את עלייתו לאקרנים ל-31 בדצמבר 2016. הסרט אף עתיד להיות זמין בשירות "סרטי פרמאונט+" למשך 45 ימים לאחר עלייתו לאקרנים.
נובליזציה
עלילת הסרט עובדה לרומן גרפי על ידי הקומיקסאית ג'ורג'יה בול והמאייר צ'י נגו. הרומן הגרפי היה אמור לצאת לאור ב-23 באוגוסט 2021, אך לבסוף הוא יצא ב-7 בדצמבר.
תזמורת הנוער הלאומית לכלי נשיפה
תזמורת הנוער הלאומית לכלי נשיפה היא תזמורת כלי נשיפה של בני נוער בישראל שהוקמה כחלק מפעילות הקונסרבטוריונים שמקיים משרד החינוך.
ייסוד ופעילות התזמורת
התזמורת נוסדה באוגוסט 2012 כמסגרת חינוך מוזיקלי, ביוזמת הפיקוח על החינוך המוזיקלי שבמשרד החינוך, בראשות ד"ר יעל שי, בעת כהונתו של גדעון סער כשר החינוך. כנס הייסוד נערך בבית הארחה בנורדיה. מאז הקמתה הופיעה התזמורת ברחבי ישראל במספר אולמות, בהם אולם רקנאטי במוזיאון תל אביב לאמנות, אולם הנרי קראון בירושלים והיכל התרבות - יד לבנים כפר סבא. בקיץ 2015 הופיעה התזמורת בסן חוזה שבקליפורניה, במסגרת ועידת WASBE העולמית, ובקיץ 2017 השתתפה התזמורת בפסטיבל בינלאומי בצ'ינגדאו שבסין.
התזמורת מונה כ-70 נגני כלי נשיפה (מעץ וממתכת) וכלי הקשה צעירים, תלמידי קונסרבטוריונים ומוסדות לחינוך מוזיקלי מרחבי ישראל, שנבחרו לנגן בתזמורת.
לצד התזמורת הייצוגית פועלת תזמורת עתודה המונה כ-50 נגנים צעירים המופיעים אף הם במסגרת ההופעות של התזמורת הבוגרת.
התזמורת מנגנת יצירות מהרפרטואר הסטנדרטי העולמי לתזמורות כלי נשיפה, עם דגש על יצירות מהמאה ה-20 והמאה ה-21. בנוסף מזמינה התזמורת יצירות מקוריות ממלחינים ישראלים.
התזמורת פועלת מטעם הפיקוח על החינוך המוזיקלי במשרד החינוך ותחת פיקוחו של מר בצלאל קופרווסר. מנהל התזמורת הוא רן נחום אשר מנהל את קונסרבטוריון קריית ים והתזמורת הסימפונית חיפה.
בשנת 2021 נערך ערב הוקרה לנחמן יריב שגם ניצח על התזמורת הבוגרת.
שחור על לבן (סרט, 2007)
שחור על לבן הוא סרט תיעודי שביים תומר הימן, ויצא לאקרנים ב-2007. הסרט עוסק במסעו של ההרכב המוזיקלי הפרויקט של עידן רייכל באתיופיה. הסרט הוקרן אף בפסטיבלים שונים ברחבי העולם, בהם פסטיבל הסרטים היהודי בסן פרנסיסקו, בוושינגטון ובפילדלפיה.
תקציר העלילה
בינואר 2006 הופיע הפרויקט של עידן רייכל באתיופיה, שם שהה ההרכב במשך חמישה ימים. אל ההרכב הצטרף במאי הסרט, תומר הימן. הסרט התמקד במסעם של חברי הפרויקט, ווגדרס אבי וואסה, שנולד באתיופיה ועלה לישראל, וכברה קסאי, שנולדה בסודאן בעת עליית הוריה מאתיופיה, והיה זה לה הביקור הראשון שם. שיר הנושא של הסרט, "הביתה הלוך חזור", נכתב על ידי עידן רייכל עבור הסרט ובוצע על ידו בסרט עצמו, ואילו בגרסת הסינגל שיצאה בספטמבר 2007, לרגל הקרנת הבכורה של הסרט, בוצעה על ידי כברה קסאי.
יוליאן סקריאבין
יוליאן אלכסנדרוביץ' סקריאבין (ברוסית: Юлиа́н Алекса́ндрович Скря́бин; 12 בפברואר 1908 - 22 ביוני 1919) היה בנו הצעיר של המלחין אלכסנדר סקריאבין, והיה בעצמו פסנתרן ומלחין. יוליאן מת בגיל 11 בטביעה בנהר הדנייפר.
אודות
יוליאן בנם של המלחין המפורסם אלכסנדר סקריאבין ושל טטיאנה שליוצר. אחותו הבכורה היא המשוררת אריאדנה סקריאבינה. מגיל צעיר החל ללמוד פסנתר ולמד שיעורים פרטיים אצל המלחין ריינהולד גליאר. הוא הלחין מספר פרלודים, בסגנון דומה לסגנון אביו, וכארבעה מהם פורסמו במהלך חיו.
ב-22 ביוני 1919, כשהוא בן 11, יוליאן יצא לשחות באי בנהר הדנייפר בקייב עם קבוצת חברים, בהשגחת מורה מבית ספרם. יוליאן התבייש לשחות בקרבת בנות, ולכן הלך לשחות לבד באזור מבודד אשר היה מכוסה בעצי ערבה. עם רדת הערב כשנקראו הילדים בחזרה, יוליאן לא שב. כעבור יום נמצאה גופתו בקרקעית הנהר.
Te Mueves
Te Mueves (בעברית: אתה זז או את זזה) הוא סינגל שהוקלט על ידי צמד הזמרים הלטיני ציון & לנוקס, ביחד עם זמרת הרגאטון הדומיניקנית נאטי נטשה. השיר יצא לאור ב-17 ביולי 2020, על ידי חברת התקליטים האחים וורנר לטין, כסינגל שלא מתוך אלבום. השיר הוקלט באולפני קרטרייה.
השיר הגיע למקום ה-32 במצעד האירפליי הלטיני.
רקע וכתיבה
השיר נכתב על ידי מייק סאבאת', טייני, קודאין, בטו פרז, סרחיו מינסקי, רג'י "אל אותנטיקו", ג'יזל, לנוקס, רפאל פינה, ציון ונאטי נטשה והופק על ידי סאבאת' וטייני גם כן. השיר והווידאו קליפ הנלווה שיצא עבורו זכו לביקורות שונות בסמוך לצאתם מטעם מבקרי המוזיקה.
בסמוך לצאתו, עלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי, תוך שהצליח לצבור שם למעלה מ-30 מיליון השמעות.
וידאו קליפ
הווידאו קליפ הרשמי של השיר הועלה לערוץ היוטיוב של וורנר מיוזיק לטינה ב-17 ביולי 2020, בשידור חי. הקליפ צבר למעלה מ-25 מיליון צפיות.
אנדריכוב
אנדריכוב (ביידיש: יענדריכאוו) היא העיר הגדולה ביותר במחוז ודוביצה בפרובינציית פולין קטן בדרום פולין, בין קרקוב וביילסקו-ביאלה. שם העיר נובע ככל הנראה מהשם הפרטי הפולני "אנדריי" ("אנדז'יי").
אנדריכוב היא מרכז תיירותי ובה עיר עתיקה, פארק היסטורי, בית קברות יהודי, כנסייה בסגנון הבארוק, אחוזה מהמאה ה-18, מוזיאונים ומתקני נופש.
תולדות העיר
ראשיתו של היישוב מתוארכת למאה ה-13. תיעוד לקיומה של כנסייה ביישוב מתוארך ל-1325. תיעוד כתוב נוסף לקיום היישוב מתוארך ל-1344, אז נקרא היישוב "הנריכוב" (Henrychów). ראשוני תושביה של אנדריכוב הגיעו ככל הנראה מבוהמיה. ביישוב נבנתה טירה, שנכבשה בשנת 1440 על ידי כוחות פולניים. ב-1564 סופח היישוב לממלכת פולין. בתקופת שלטונו של זיגמונט השני אוגוסט הייתה העיר מרכז שלטוני של האזור. היישוב השתייך למשפחה שתמכה ברפורמציה הפרוטסטנטית. בשנת 1655, בעת פלישות השוודים לפולין, שרפו כוחות שוודים את היישוב. בשנת 1704 שוב שרפו כוחות שוודים את היישוב במלחמה הצפונית הגדולה. לאחר מכן הזמין בעל היישוב אורגים משלזיה, בלגיה וסקסוניה, והיישוב הפך למרכז אריגה חשוב. בשנת 1767 קיבלה אנדריכוב מעמד של עיר מהמלך סטניסלאב פוניאטובסקי.
ב-1772, עם חלוקת פולין הראשונה, נכבשה אנדריכוב על ידי כוחות אוסטריים ושמה שונה ל"אנדריכאו" (Andrichau, שם שאימצו גם הכובשים הנאצים במלחמת העולם השנייה). עד 1918 נותרה העיר בשטח אוסטריה. באמצע המאה ה-19 הגיעו לאנדריכוב מתיישבים יהודים ובסוף המאה חוברה העיר לרשת מסילות הברזל. בשנות ה-20 של המאה ה-20 חוברה העיר לרשת החשמל, ועד 1939 הוקמו בה רשת ביוב, בריכת שחיה ואצטדיון, וכן נסללו דרכים. משנת 1926 קיימת בעיר תחבורה ציבורית המקשרת את העיר עם קרקוב וביילסקו-ביאלה.
יהודי אנדריכוב
תחילתו של היישוב היהודי בעיר בראשית המאה ה-19. יהודי העיר התפרנסו ברובם מסחר בבדים, והקימו במקום בתי חרושת לאריגה, שהעסיקו פועלים רבים.
בתחילה הייתה כפופה הקהילה במקום לקהילת זאטור הסמוכה, ובסוף המאה ה-19 נעשתה לעצמאית, עם בית כנסת מעץ ובית עלמין. מספר היהודים בעיר הצטמצם לאחר מלחמת העולם הראשונה והפרעות שהתרחשו בעיר על ידי כפריי הסביבה בשנת 1918. בסיוע הג'וינט ומוסדות עזרה הדדית השתקמה הקהילה.
בין מלחמות העולם חיו באנדריכוב כ-400 יהודים. בעיר פעלו מוסדות חינוך ותרבות יהודיים, ומפלגות ותנועות נוער ציוניות, ובהן השומר הצעיר, עקיבא ובית"ר. משנת 1925 ועד שנספה בשואה כיהן כרב הקהילה ד"ר דוד אביגדור, חבר הוועד הפועל של המזרחי בגליציה המערבית. כשלושה חודשים לפני פרוץ מלחמת העולם השנייה נורה למוות בבית המטבחיים המקומי השוחט היהודי של הקהילה, שהיה גם חזן בבית הכנסת.
בחודשי פברואר, מרס ואפריל 1939, התאכסנו באזור מדרום לאנדריכוב 25 מפקדים של הארגון הצבאי הלאומי שהגיעו מארץ ישראל במחנה אימונים של הצבא הפולני והתאמנו בשיטות של מלחמה זעירה בהדרכת קציני הצבא הפולני. קורס זה הושג בידי אברהם שטרן (יאיר"). חלק מהבוגרים נשארו ברחבי פולין עד סוף יולי אותה שנה והספיקו להדריך עוד כ- 1000 חברי בית"ר בתחומי החבלה ועוד לקראת פלישה אפשרית לארץ-ישראל כדי לכבוש אותה מהשלטון הבריטי.
בשואה
בספטמבר 1939, עם הפלישה הגרמנית לפולין, נכבשה אנדריכוב, והגרמנים החלו בביזת רכוש יהודיה, ולאחר מכן, בהחרמתו הרשמית. ב-25 בנובמבר 1939 הועלו באש בתי הכנסת שבעיר. בסוף שנת 1939 מונה בעיר יודנרט, בראשות אהרון ויינזאפט, שנצטווה לספק לגרמנים יהודים לעבודות כפייה. בסוף 1940 חטף הגסטפו שישים גברים מהעיר למחנה עבודה בסוסנוביץ.
בספטמבר 1941 הוקם בעיר גטו, אליו הועברו עוד מאות יהודים מהסביבה. ב-2 ביולי 1942 כותר הגטו, ולאחר סלקציה, חלק מתושביו הועבר למחנות ההשמדה בלז'ץ ואושוויץ, וחלקם למחנות עבודה. חלק מהמגורשים, אשר הועבר לגטו ודוביצה, הושב לגטו שבעיר לאחר תקופה. במאי 1943 הועבר הגטו שבעיר לניהול הס"ס, ותנאי המחיה בו הוחמרו, תוך שבוצעה הפרדה בין נשים וגברים, וקוצצו מכסות המזון. עד סתיו 1943 חוסל הגטו, ויושביו הועברו ברובם לאושוויץ.
מיהודי העיר שרדו 25 בלבד, והם עזבוה במהרה לאחר המלחמה.
ג'וש קבאלו
ג'ושוע ג'ון קבאלו (באנגלית: Joshua John Cavallo; נולד ב-13 בנובמבר 1999) הוא כדורגלן אוסטרלי המשחק בעמדת המגן השמאלי והקשר באדלייד יונייטד.
אפיאנו ג'נטילה
אפיאנו ג'נטילה (איטלקית: Appiano Gentile) היא עיירה הנמצאת במחוז לומברדיה שבצפון איטליה, כ-35 קילומטר צפונית-מערבית למילאנו וכ-12 קילומטר דרומית לקומו. גרים בה כ-8,000 תושבים. מפורסמת בעיקר בשל כך שבה שוכן מתחם האימונים של קבוצת הכדורגל האיטלקית, אינטר מילאנו.
ג'וש קבאלו
קריירה
קבאלו שיחק במחלקות הנוער של מלבורן ויקטורי ומלבורן סיטי, ולאחר מכן שולב בקבוצת המילואים של מלבורן סיטי.
ב-5 באפריל 2019 הודיעה מלבורן סיטי כי חוזהו של קבאלו לא יחודש. ב-24 ביוני 2019 הצטרף לווסטרן יונייטד, העולה הטרייה לליגת העל. ב-10 בפברואר 2021 הודיע המועדון על שחרורו.
ב-18 בפברואר 2021 חתם על חוזה עד לתום העונה באדלייד יונייטד מליגת העל האוסטרלית. לאחר חצי-עונה מוצלחת, בה פתח ב-15 משחקים, שותף בשלושה נוספים וזכה בפרס "הכוכב העולה" של המועדון, חתם על חוזה לשנתיים נוספות.
חיים אישיים
באוקטובר 2021 יצא קבאלו מהארון כגיי בציוץ בטוויטר ובסרטון שפרסם יחד עם אדלייד יונייטד, ובכך היה לאחד מהכדורגלנים המקצוענים הפעילים הבודדים בעולם שיצאו מהארון.
כדורגלנים רבים, פעילים ושאינם, פרסמו הודעות תמיכה בקבאלו, ביניהם אנטואן גריזמן, ג'רארד פיקה, רפאל וראן, ריו פרדיננד, גארי ליניקר ועוד. גם מועדוני כדורגל רבים, כגון יובנטוס, ארסנל, ליברפול וברצלונה שיתפו את הציוץ והביעו תמיכה בקבאלו.
אפיאנו ג'נטילה
גאוגרפיה
אפיאנו ג'נטילה היא עיירה עתיקה שנמצאת בפרובינציה של קומו. מרחקה מערים אחרות:
תחבורה
בעיירה עוברים מספר קווי אוטובוסים שמופעלים על ידי חברת SPT שפועלת באזור קומו ועל ידי חברת FNM, אלו קווים שמתבצעים רק באזור האגמים. למען נסיעה ליעד רחוק ניתן לנסוע לאחת הערים הקרובות, כשקומו היא היעד הראשי ונסיעה אליה באוטובוס עורכת כ40 דקות, ומן העיר אליה מגיעים לנסוע ברכבת אל עבר היעד המבוקש, כולל הערים הגדולות כמו מילאנו, רומא, ונציה או פירנצה.
להלן קווי האוטובוסים שעוברים באפיאנו:
ישיבת גרודנא (ישראל)
ישיבת גרודנא היא ישיבה גבוהה השוכנת בקריית פוניבז' שברובע ג' באשדוד. משתייכת לזרם החרדי-ליטאי.
בשנת תש"ס (2000) התפצלה הישיבה כאשר חלק מהרבנים והתלמידים פרשו ופתחו ישיבה השוכנת כיום בבאר יעקב. הישיבה באשדוד התפצלה שוב בשנת תשע"ו (2016), כאשר חלק מהתלמידים פרשו לישיבת "מאירת שמועה" הממוקמת אף היא באשדוד.
הקמת הישיבה
הישיבה הוקמה בשנת תשכ"ו (1966) על ידי הרב יוסף שלמה כהנמן, "הרב מפוניבז'", במסגרת תוכניתו להקמת 18 ישיבות ברחבי הארץ, ונקראה על שמה של ישיבת שער התורה - גרודנא בליטא. בתחילה שכנה הישיבה בבני ברק, ובי"ח בשבט ה'תשכ"ז עברה הישיבה לאשדוד ועמדה תחת חסות מוסדות פוניבז'. בראשות הישיבה כיהנו הרב דב צבי קרלנשטיין, הרב צבי דרבקין והרב יצחק הקר (חתנו של הרב רוזובסקי). גם ראשי ישיבת פוניבז', הרב שמואל רוזובסקי והרב אלעזר מנחם מן שך, נחשבו מראשי הישיבה והגיעו בקביעות למסור שיעורים בישיבה.
פיצול הישיבה
בשנת תש"ס (סוף 1999), בעקבות חיכוכים בין ראשי הישיבה וקבוצות תלמידיהם, התפצלה הישיבה באשדוד לשתיים. הרבנים דרבקין והקר ושאר הצוות, למעט הרב קרלנשטיין, עזבו עם קבוצת תלמידים והקימו ישיבה חדשה בקריית ישמח משה, שעברה לאחר מכן לבאר יעקב, בשם ישיבת גרודנא באר יעקב. מוסדות פוניבז' של אליעזר כהנמן עברו לפרוס את חסותם על ישיבה זו. באשדוד נשאר הרב דב צבי קרלנשטיין והישיבה המשיכה להתקיים בראשותו באופן עצמאי, ולאחר פטירתו בראשות חתנו הרב משה שמידע. מנהלה היה יעקב לבין, מנכ"ל העיתון "הפלס". לישיבה מסונפת ישיבת "קדוש יעקב - לצעירים", בראשות הרב אברהם מלאכי, הנקראת על שמו של יעקב כהנמן, בנו של הרב יוסף שלמה כהנמן, שנספה בשואה.
במשך כעשרים שנה מנהל הישיבה היה יעקב לבין, בשנת תשע"ט הוא פרש מתפקידו.
בעשור השני של המאה ה-21
בחורף תשע"ב (2012) הוקם סניף לישיבה ברובע א' באשדוד, בראשות חתנו של הרב קרלנשטיין, הרב אהוד אייזנטל. הסניף נקרא "זיכרון קדושים". עם מינויו של הרב אייזנטל בתשע"ד לר"מ בישיבת גרודנא משמש כראש הישיבה הרב נחום רוזנבלט.
סביב הישיבה התפתחה קהילה חרדית-ליטאית באשדוד.
בתשע"ד (2013) מינה הרב קרלנשטיין את חתנו הרב משה שמידע לכהן כראש ישיבה לצדו, ואת חתנו הרב אהוד אייזנטל כר"מ. ר"מים נוספים בישיבה הם הרב יעקב ונדרוולדה והרב מיכאל פלס. המשגיח הוא הרב חיים יהודה ברינגר. בעקבות פטירת הרב קרלנשטיין בחורף תשע"ו (2015) ועל פי צוואתו מונה הרב שמידע לראש הישיבה בעידודו של הרב שמואל אוירבך. בעקבות זאת התפלגה הישיבה וחלק מהתלמידים ובני הקהילה עברו ללמוד בסניף הישיבה ששמו שונה ל"מאירת שמועה", בראשות תלמידו של הרב קרלנשטיין הרב נחום רוזנבלט. בין שתי הישיבות שורר מתח רב וחברי הקהילה מפוצלים בין תמיכה ברב שמידע לתמיכה ברב רוזנבלט.
לאחרונה המריבות פסקו, ומפלס המתיחות בין הצדדים ירד.
סדרי הישיבה ודרך הלימוד
הישיבה באשדוד נחשבת בציבור הליטאי כשמרנית ותלמידיה משתייכים בדרך כלל לגרעין הקשה של חוג תלמידי הרב שך. כיום משתייכת הישיבה ל ונחשבת כגרעין הקשה שלו. תקנות הישיבה אוסרות על התלמידים להחזיק בטלפון סלולרי, ואף לא במכשיר כשר, לנסוע בטרמפים וללכת אל חוף הים (חוץ מזמנים מסוימים).
בוץ ים המלח
הבוץ של ים המלח נוצר לפני אלפי שנים במהלכן נבנה הבוץ שכבות על גבי שכבות ממשקעי טיט שנוצרו ומסחף שיטפונות לים המלח.
בוץ ים המלח הוא משקע חרסית שנוצר כתוצאה מסחף שיטפונות, ובו ריכוז גבוה ביותר של מינרלים.
אתר ים המלח מהווה אתר מרפא עבור חולים רבים במחלות מפרקים ובמחלות עור שונות.
תעשיית הקוסמטיקה בים המלח מתבססת על המינרלים המצויים בבוץ.
BDS
BDS (ראשי תיבות של: Boycott, Divestment and Sanctions - חרם, מניעת השקעות, ועיצומים; קרי: בי-די-אס) הוא קמפיין בינלאומי הקורא להפעיל לחץ על ישראל באמצעות חרם כלכלי, אקדמי ותרבותי. קמפיין ה-BDS קורא ל"צורות שונות של חרם על ישראל, עד אשר תעמוד במחויבויות שלה תחת החוק הבין-לאומי". תומכי הקמפיין נוהגים להשוות בין מדיניות ישראל למשטר האפרטהייד שהתקיים בדרום אפריקה במאה ה-20.
קמפיין ה-BDS נתון במחלוקת רבה. לטענת מבקרים רבים של הקמפיין, ובהם ממשלת ישראל, הקמפיין מסית, רווי באנטישמיות ושולל את זכותה של ישראל להתקיים. מספר ארגונים לא-ממשלתיים ואנשי ציבור רואים ב-BDS חלק מתופעה שהם מכנים האנטישמיות החדשה. מדינת ישראל משקיעה מאמצים דיפלומטיים והסברתיים נגדו. תומכי הקמפיין שוללים את הטענות לאנטישמיות וטוענים כי מדובר בביקורת לגיטימית על מדינת ישראל.
ראשית ה-BDS
אסטרטגיית החרם על ישראל הפכה לעמוד התווך של תנועת ה-BDS, אשר הושקה רשמית ביולי 2005 על ידי כ-170 ארגונים לא ממשלתיים פרו-פלסטיניים.
קמפיין ה-BDS
קמפיין ה-BDS קורא לחרם על ישראל לרבות חרם כלכלי, חרם אקדמי וחרם תרבותי. פעילות ה-BDS כוללת תעמולה, הפגנות, עצומות, שליחת מכתבי מחאה ושכנוע אנשי ציבור להצטרף לקמפיין ה-BDS ולהחרים את ישראל.
תומכי ה-BDS טוענים שהמצב בישראל ובשטחים הפלסטיניים מהווים הפרה של זכויות האדם של התושבים הפלסטינים באזור, וכי יש להיאבק בישראל בדומה למאבק במשטר האפרטהייד שהתקיים בדרום אפריקה.
אחד מאירועי התעמולה העיקריים של ה-BDS הוא שבוע האפרטהייד הישראלי שנערך מדי שנה בקמפוסים רבים של מכללות ואוניברסיטאות בעולם, תוך שיתוף פעולה עם הארגון סטודנטים למען צדק בפלסטין.
מקרי חרם תרבותי בולטים
בהפגנה שערכו תנועות ה-BDS בספטמבר 2013 נגד הופעה של המוזיקאי הישראלי דניאל זמיר בדרום אפריקה צעקו המפגינים "תירו ביהודי" ו"אין כזה דבר ישראל". באוגוסט 2013 נאלץ המוזיקאי סליף קייטה לבטל הופעה בישראל בעקבות מאות איומים על חייו, ניסיונות סחיטה, הטרדות והכפשות מצד פעילי ה-BDS.
הפיזיקאי סטיבן הוקינג ביטל את הגעתו לישראל בעקבות לחצי הארגון וציטוטים שלו בגנות ישראל הובאו בסרטון שהארגון הוציא לכבוד שבוע האפרטהייד ב-2014.
ב-2016 החל ארגון סטודנטים למען צדק בפלסטין (ארגון BDS מרכזי בקמפוסים בארצות הברית) באיסוף מידע על סטודנטים יהודים בקמפוסים במכללות ובאוניברסיטאות בארצות הברית ופרסם רשימות הכוללות את שמם וכתובתם. בנוסף, סימנו פעילי הארגון חדרים של סטודנטים יהודיים במעונות.
פעילי BDS קוראים להחרמת ישראל בספורט. ביוני 2018 הביאו לחץ פלסטיני, פעילות BDS ואיומים ברצח על ליאו מסי ובני משפחתו לביטול משחק הידידות ארגנטינה-ישראל בכדורגל, שתוכנן להיערך בירושלים. בעקבות קריאה של יו"ר ההתאחדות הפלסטינית ג'יבריל רג'וב לשרוף את חולצתו של ליונל מסי כוכב הנבחרת בשל כוונתה להגיע לישראל, רג'וב הושעה על ידי פיפ"א לשנה ונקנס בקנס כספי.
בין הלהקות והזמרים שביטלו הופעות שתכננו בישראל בעקבות הלחצים של ה-BDS נמנים הגורילאז, אלוויס קוסטלו,, ת'רסטון מור (סולן להקת סוניק יות'), דבנדרה בנהארט, לורן היל ושינייד או'קונור. הזמר סטיבי וונדר ביטל הופעה למען ארגון תומך צה"ל בלוס אנג'לס. הזמרת לורד ביטלה את הופעתה שתוכננה בשנת 2017. בעקבות ביטולה, פורסמה ב"וושינגטון פוסט" מודעה ענקית הקוראת להחרים את לורד על בחירתה לקיים הופעות ברוסיה של פוטין למרות תמיכתו במשטר רצח העם של אסד. מנגד פורסם ב"הגרדיאן" הבריטי מכתב תמיכה בה של כמאה אמנים.
באוגוסט 2018 ביטלה הזמרת לנה דל ריי את השתתפותה בפסטיבל "מטאור", ובעקבותיה הלכו אמנים נוספים.
חרם עסקי על ישראל
בהשפעת ה-BDS מוטל לעיתים חרם עסקי על ישראל, חלקם אינם מדווחים בכלי התקשורת. על פי דיווחי השדולה הפרלמנטרית למען ישראל באירופה, יותר מ-20% מהיצואנים הישראלים נפגעו מסנקציות או מחרם שהוטל עליהם.
בין המקרים הבולטים של חרם עסקי:
מחקר שנערך על ידי מכון ראנד ביוני 2015 העריך שאם יצליח קמפיין ה-BDS לעורר השפעה לאורך עשור, הדבר עלול לעלות לכלכלת ישראל בכ-45 מיליארד דולר. עם זאת, ציין המכון, שהעדות להשפעה של סנקציות כאלו איננה חד משמעית, ועל כן הערכה זו בעייתית.
חרם מצד מועצות עירוניות
בפברואר 2023 ערכה אדה קולאו, ראשת עיריית ברצלונה (ספרד) מסיבת עיתונאים בה הודיעה כי כתבה לראש ממשלת ישראל בנימין נתניהו מכתב רשמי ובו הודיעה לו על ניתוק היחסים בין העיר ברצלונה לישראל "עד שממשלת ישראל תפסיק את ההפרה השיטתית של זכויות האדם של העם הפלסטיני".כתוצאה מכך,נשיא מועדון הכדורגל העירוני ברצלונה, ז'ואן לאפורטה אירח נציגים מהשגרירות הישראלית בספרד לאחד מבין משחקי הכדורגל של הקבוצה.
באפריל 2023 הודיעה מועצת העיר אוסלו (נורווגיה) כי תחרים מוצרים ושירותים המיוצרים בהתנחלויות. בין השאר שינתה מועצת העיר את מדיניות הרכש שלה ותימנע מעסקאות עם חברות התורמות להרחבת ההתנחלויות.
באותה עת הודיעה עיריית לייז' (בלגיה) כי היא מנתקת את כל הקשרים עם ישראל "עד שתסתיים ההפרה השיטתית של זכויות העם הפלסטיני."
פעילי ותומכי BDS בולטים
רוג'ר ווטרס, חבר להקת פינק פלויד לשעבר, הוא פעיל מרכזי של הקמפיין נגד הופעות בישראל, הנוהג להפעיל לחץ נגד אמנים אחרים בדרישה שיחרימו את ישראל.
בין היתר תמכו בהחרמת ישראל הסופר איאן באנקס, המוזיקאים בריאן אינו ופיט סיגר והסופרת אליס ווקר. תמכו בתנועה גם אנשי רוח פלסטינים, כמו סוזן אבו אל-הווא.
בין הארגונים והגופים שהביעו תמיכה ב-BDS בעולם: מפלגת הירוקים של אנגליה וויילס (לאחר תחילת מבצע צוק איתן ב-2014), "הקרן לשלום ולצדק" על שמה של רייצ'ל קורי שהקימו הוריה, קול יהודי לשלום ועוד. בין התומכים הבולטים של תנועת ה-BDS נמנים עלי אבונימה ועומר ברגותי, המרצה על פעילות התנועה ואף כתב עליה ספר.
בישראל הצטרפו לקמפיין פעילי וארגוני שמאל רדיקלי, בהם ניב גורדון, קואליציית נשים לשלום, אילן פפה, רוחמה מרטון וכן חברת הכנסת חנין זועבי. גם פובליציסט "הארץ", גדעון לוי והבלוגר יוסי גורביץ הביעו תמיכה ב-BDS ובחרם על ישראל.
ביקורת על ה-BDS
העיתונאי בן-דרור ימיני טען כי תנועת ה-BDS משתמשת ברטוריקה של שיח זכויות האדם אך מטרתה האמיתית היא חיסול מדינת ישראל. דבר זה מתבטא לדעתו בין היתר בדרישתם לכפיית זכות השיבה של מיליוני פלסטינים לתוך ישראל. כמו כן, מואשמת תנועת ה-BDS שהיא פועלת נגד עצם קיומה של מדינת ישראל, וליצירת דה-לגיטימציה של המדינה היהודית. המשפטן אלן דרשוביץ אף האשים את תנועת ה-BDS בכך שהיא מעודדת טרור נגד ישראל בקמפיין השנאה והחרם שלה.
טענות לאנטישמיות
עמותת שורת הדין הגדירה את קמפיין ה-BDS כאנטישמי. מרכז שמעון ויזנטל הגדיר את הקמפיין כאחד הקמפיינים האנטישמיים הבולטים של 2013. גם העמותה לאחריות ארגונים לא ממשלתיים הביאה ראיות לכאורה על פעילות אנטישמית של ארגון BDS, תוך הבאת ציטוטים של אנשי BDS אשר השוו את ישראל למשטר הנאצי או אמרו שהיא ממשיכה את רוחו. כמו כן נטען שפעילות ה-BDS הגבירה את האנטישמיות והאלימות נגד יהודים באירופה.
ב-2014 החלו גם גורמים רשמיים בממשלת ישראל להתייחס לאיומי החרם על ישראל ולקמפיין ה-BDS בפרט, שאותם הגדירה ממשלת ישראל כאנטישמיות. לדברי גורמים אלה, בעקבות מאמצים של ההסברה הישראלית ופעילות הסברתית ומשפטית של ידידי ישראל בעולם, נכשלו מאמצי החרם של ה-BDS. עם התגברות מאמצי ה-BDS ב-2015 ערכה הכנסת דיון מיוחד בנושא, שבו אמרה שרת המשפטים איילת שקד שהקמפיין הוא חלק מהאנטישמיות החדשה ומטרתו היא השמדת ישראל. ראש האופוזיציה יצחק הרצוג הגדיר את החרם על ישראל כ"טרור אנטישמי מסוג חדש".
ב-2016 הגדיר שר המשפטים הבריטי והלורד צ'נסלור מייקל גוב את ה-BDS כאנטישמיות חדשה והאשים אותו בהסתה נגד הזהות הקולקטיבית של היהודים.
בספטמבר 2016 נערך בקונגרס האמריקאי כנס נגד ה-BDS. חבר הקונגרס דאג למבורן הצהיר: "הנאצים והיום גם תנועת ה-BDS החלו את פעולתם מחרם כלכלי. הרבה אנשים רצו להאמין שההיסטוריה הטרגית של האנטישמיות הסתיימה בסוף מלחמת העולם השנייה אבל למרבה הצער האנטישמיות מרימה שוב את ראשה המכוער בצורתו של ה-BDS".
ב-19 בנובמבר 2020 אמר מזכיר המדינה (שר החוץ) של ארצות הברית מייק פומפאו ש"ה-BDS היא סרטן" ושארצות הברית תכריז עליה כתנועה אנטישמית.
טענה לקשר עם ארגוני טרור
ג'ונתן שנצר, ששימש כחוקר מימון טרור במשרד האוצר האמריקאי, אמר בעדות בפני ועדת משנה למזרח התיכון של הוועדה לענייני חוץ של הקונגרס האמריקאי כי את מימון הארגון סטודנטים למען צדק בפלסטין (SJP), ארגון מפתח בקואליציית ה-BDS בארצות הברית, מגייסים פעילים לשעבר בקרנות אסלאמיות שהוצאו מחוץ לחוק לאחר שמימנו ארגוני טרור, בהם חמאס, הג'יהאד האסלאמי ואל-קאעידה. ב-3 בפברואר 2019 פרסם המשרד לנושאים אסטרטגיים של מדינת ישראל דוח החושף פעילי BDS המקיימים קשר עם ארגוני טרור.
חקיקה נגד ה-BDS
במספר מדינות בארצות הברית ובאירופה נחקקו חוקים נגד ה-BDS. באפריל 2015 העבירה טנסי החלטה המגנה את ה-BDS. ביוני 2016 חתם מושל ניו יורק אנדרו קואומו על צו מנהלי המורה למדינת ניו יורק להחרים כל בית עסק המחרים את ישראל, כחלק מהמאבק בארגון ה-BDS. עד יוני 2017, 21 מדינות בארצות הברית העבירו חקיקה נגד ה-BDS, ועד לינואר 2019 26 מדינות בארצות הברית העבירו חקיקה נגד ה-BDS. החוק באריזונה נפסל בבית משפט פדרלי כמנוגד לתיקון הראשון לחוקת ארצות הברית. באופן דומה נפסלו החוקים בקנזס ובטקסס.
VX
גז VX הוא גז עצבים על בסיס זרחן אורגני הדומה באופן פעולתו לסארין. בשונה מן הסארין, הוא אינו נדיף כי אם עמיד. הגז סונתז לראשונה בשנת 1952. הוא חסר ריח וצבע, ורק באמצעות ציוד טכנולוגי מתאים ניתן לגלותו. VX נחשב לגז העצבים הקטלני ביותר בעולם.
BDS
חקיקה נגד ה-BDS
בפברואר 2016 אימץ בית הנבחרים של קנדה מהלך שמגנה באופן רשמי את קמפיין ה-BDS. ההחלטה התקבלה ברוב של 229 מול 51 מתנגדים. בנוסף, קרא הפרלמנט לממשלה הקנדית לגנות כל ניסיון של קבוצות או יחידים לקדם חרם או סנקציות על ישראל.
במרץ 2017 העביר הפרלמנט של שווייץ החלטה האוסרת על המדינה "לממן כל גוף שתומך בגזענות, באנטישמיות וב-BDS". ההחלטה באה בעקבות קמפיין הסברה של ארגון NGO מוניטור בראשות ג'רלד שטיינברג. ביוני 2017 עבר החוק גם בבית העליון של הפרלמנט השווייצרי.
בדצמבר 2017 העבירה עיריית מינכן חוק נגד ה-BDS, האוסר חרם על ישראל ואוסר לממן את קמפיין ה-BDS. החוק נחקק ביוזמת שרלוטה קנובלוך, ניצולת שואה ופעילה יהודיה בולטת.
VX
שימוש בגז כאמצעי לחימה
גז VX משמש כחומר לחימה כימי. לאחר חשיפה לגז העצבים, מערכות הגוף חדלות מלעבוד. באדם ממוצע, תקרוסנה כל מערכות הגוף, משמע מוות, בתוך דקות בודדות עד חצי שעה מרגע החשיפה. ניתן לעכב את התדרדרות מערכת העצבים למשך מספר דקות על ידי זריקות אטרופין. במקרה של חשיפה לגז העצבים, יש להזריק אטרופין, להתרחק מאזור הגז ולהגיע בבהילות לטיפול רפואי מקצועי. רק מדינות מעטות מחזיקות בידע הטכנולוגי הנדרש לייצור החומר, בהן ישראל, ארצות הברית, אנגליה, רוסיה, צרפת, קוריאה הצפונית וסוריה, וכנראה גם עיראק ואיראן. בשנת 2003 טען קולין פאוול שחוסיין כמאל, חתנו של סדאם חוסיין שערק לירדן, חשף שעיראק ייצרה כ-4 טון של גז מסוג זה.
BDS
חקיקה נגד ה-BDS
ב-17 במאי 2019 אישר הבונדסטאג, הפרלמנט הפדרלי של גרמניה, החלטה המגנה את ה-BDS וקובעת כי הוא קמפיין אנטישמי. ההחלטה קוראת לכל המוסדות הפדרליים (פרלמנטים, מחוזות, עיריות, מועצות מקומיות וכו') לא לשתף איתו פעולה.
VX
מקרים של שימוש
ב-13 בפברואר 2017 נהרג במלזיה בעזרת ממחטה הספוגה ב-VX קים ג'ונג-נאם, אחיו-למחצה של קים ג'ונג-און.
BDS
פעילות ממשלת ישראל
מדינת ישראל משקיעה מאמצים דיפלומטיים והסברתיים נגד ה-BDS.
המשרד לנושאים אסטרטגיים והסברה אחראי על התמודדות עם קמפיינים לדה-לגיטימציה של ישראל ובתוכם ארגונים התומכים ב-BDS.
בראשית ינואר 2018 פורסמה רשימה שהועברה מטעם המשרד אל משרד הפנים ומטרתה לאסור כניסה של פעילי ארגונים תומכי BDS אל שטח ישראל ואל יהודה ושומרון.
פסיקות משפטיות
ב-27 באוקטובר 2015 פסק בית המשפט לערעורים בצרפת שקריאה לחרם על ישראל היא "הסתה, אפליה ופשע שנאה" ולכן לא חוקית. בית המשפט קבע גם כי קמפיין ה-BDS הוא בלתי חוקי והרשיע מספר פעילי BDS בעבירות הנ"ל.
בסוף 2015 שילמה ממשלת ספרד 430,000 ש"ח לאוניברסיטת אריאל, כפיצוי על סילוקם של סטודנטים לאדריכלות של האוניברסיטה מתחרות בינלאומית שנערכה בחסות משרד השיכון של ספרד, בנימוק שהם מגיעים מההשטחים הכבושים, בעקבות לחצים של BDS.
באוקטובר 2016 פסק בית המשפט בספרד שהחלטת עיריית לנגראו להחרים את ישראל אינה חוקית.
באוקטובר 2018, בעקבות תביעה שהגיש ארגון שורת הדין, פסק בית משפט השלום שעל שתי פעילות BDS מניו זילנד לשלם פיצויים בסך 45,000 ש"ח ועוד 11,000 ש"ח הוצאות משפט בעקבות פעילותן לביטול הופעה של הזמרת לורד בישראל.
עין הוד
היסטוריה
על אדמות הכפר התקיים במקור כפר ערבי בשם "עין חוד", ממנו ברחו תושביו במהלך מלחמת העצמאות. לאחר המלחמה הופקעו האדמות והבתים וחלק מהתושבים הערביים הקימו בסמוך כפר באותו השם - עין חוד. הממשלה הביאה למקום עולים מאלג'יריה, שלאחר מכן עזבו אותו והקימו את היישוב צרופה. ב-1953 התיישבו בבתים קבוצת אמנים, ובהם מרסל ינקו והקימו כפר אמנים. הכפר הוגדר כיישוב לעוסקים בכל תחומי האמנות: אמנות פלסטית, מוזיקה, ספרות ותיאטרון.
ינקו, שהיה גם אדריכל, שימש באותה עת ממונה מטעם הקרן הקיימת לישראל על איתור שטחים עתידיים להקמת פארקים לאומיים. הוא הצליח למנוע את הריסת הכפר ולשכנע את הממונים במחלקת התכנון, את אריה שרון (האדריכל הראשי של מחלקת התכנון) ואת שר הפנים לאפשר לו להקים כפר אמנים במקום. הפנייה נעשתה באמצעות אגודת הציירים והפסלים וההרשאה להתיישבות ניתנה בתנאי שיתחילו ביישובו של הכפר תוך שבועיים. ינקו עבר לגור בין הריסות הכפר והחל לשפץ את הבתים בעצמו. הוא שכנע אמנים נוספים לעבור למקום, ובתחילה הם היו מגיעים בעיקר בסופי שבוע לעזור בעבודת השיקום. לאחר שנתיים הצטרפו לינקו תושבים נוספים באופן קבוע. התושב השני בכפר היה הצייר והפסל איצ'ה ממבוש, שעסק גם בניהול ענייני היישוב מול הרשויות. בעזרתו של ראש עיריית חיפה אבא חושי חובר היישוב לרשת המים והחשמל, ונסלל כביש גישה. חלק מהמבנים מתוארכים לימי הביניים. בבתים רבים נמצאו קשתות ואבני בניין מכורכר, שנלקחו על ידי תושבי עין חוד הערבים מהמבצר הצלבני העתיק בעתלית.
הכפר מנוהל על ידי ועד האגודה, הכפוף לתקנון ולאסיפה הכללית. המוסד העליון של הכפר הוא האספה הכללית של החברים, הבוחרת את הוועד, ועדת הביקורת וועדת הקליטה.
ב-2 בדצמבר 2010 פונה הכפר כתוצאה מהשרפה בכרמל. כ-40 מבתי הכפר נפגעו מן האש.
אמנות ותרבות בעין הוד
בכפר חיים ופועלים ציירים, פסלים, מעצבים, מוזיקאים, אדריכלים, שחקנים, זמרים, משוררים, רקדנים ועוד, בהם עשרה זוכי פרס ישראל. ברחבי הכפר פזורים עשרות פסלי חוצות ויצירות אמנות שיצרו אמני עין הוד.
עם השנים הוקמו בעין הוד גלריה מרכזית וגלריות פרטיות של אמני הכפר, סדנאות, אמפיתיאטרון ומוזיאון ינקו דאדא. בגלריית האמנים המרכזית מוצגות תערוכות מתחלפות של אמני עין הוד ואמנים אורחים. ב-2021 נוספה "גלריה שתיים" המציגה אמנות עכשווית. מנהל הגלריה והאוצר הראשי הוא ניר הרמט.
אחד המיצגים המיוחדים ביותר שמוצג בגלריה זו הוא קטע מחומת ברלין שהובא במיוחד ארצה, וכמו שנהוג בכל שאר קטעי החומה-הוא עוטר בציורים על ידי אומני הכפר.
מאיר הכהן מרוטנבורג
רבי מאיר בר יקותיאל הכהן מרוטנבורג (בערך 1260 – י"ב באב ה'נ"ח, 1298) היה בן דורו ומתלמידיו הגדולים של המהר"ם מרוטנבורג, שהיה עמו גם בזמן שהותו במאסר, ומחבר הגהות מימוניות על משנה תורה לרמב"ם.
חייו
נולד בערך בשנת 1260 (ה'ך'), והיה גיסו של רבי מרדכי בן הלל. פעל ברוטנבורג על הטאובר שבגרמניה (מדרום לווירצבורג).
רבי מאיר נרצח עם כל משפחתו ובני קהילתו במהלך פרעות רינדפלייש בי"ב באב ה'נ"ח (1298).
פייטן בלתי ידוע, בן תקופתו, קונן על הריגתו: "דחה דחיתני לנפול בשנת נ"ח, לאלף הששי געלתנו לזנוח... חם לבי ונמס על הכהן המאיר... הדורש ומקיים, ההוגה והמבאיר".
הגהות מיימוניות
רבי מאיר כתב חיבור על ספרו הגדול של הרמב"ם - משנה תורה (יחד עם תלמידו חברו רבי שמשון בן צדוק) בשם "הגהות מימוניות" (הגהמי"י) - חיבור שהפך לאחד מנושאי כליו של הרמב"ם ומודפס ברוב מהדורות ספרו של הרמב"ם.
בחיבורו הוא צירף את דעותיהם של חכמי יהדות אשכנז ובעלי התוספות בצרפת על הנושאים הנדונים במשנה תורה לרמב"ם. בספר מוזכר המהר"ם מרוטנבורג לעיתים בצירוף הברכה "שיחיה" ולעיתים כ"זצ"ל", ומכאן שחיבור הספר החל עוד בחייו (לפני שנת ה'נ"ג, בה נפטר המהר"ם) ונמשך אחרי פטירתו.
הספר נדפס לראשונה במהדורת קושטא ב-1509, וכעבור חמש עשרה שנה נדפס בוונציה בנוסח שונה באופן ניכר, המקובל בדפוסים עד היום. הנוסח של מהדורת קושטא נדפס בסוף דפוס הרמב"ם של הוצאת שבתי פרנקל. רבי מאיר הוסיף לספר ה"הגהות" קובץ בשם "תשובות מיימוניות", הכולל תשובות של גדולי אשכנז בנושאים בהם עוסקות ההגהות. נראה ששני הספרים נשלמו לאחר מותו של רבי מאיר על ידי חבריו, תלמידי המהר"ם.
אנרגומאש בלגורוד
אנרגומאש בֶּלְגוֹרוֹד (ברוסית: Футбольный клуб «Энергомаш» Белгород) היה מועדון כדורגל מקצועני מהעיר בלגורוד. נוסד בשנת 2014 ומאז עונת 2015/16, התמודד בליגת הכדורגל המקצוענית, השלישית בחשיבותה ברוסיה, עד לפירוקו ביוני 2018.
היסטוריה
מועדון הכדורגל "אנרגומאש" נוסד ב-2014 לאחר פירוק קבוצת "סאליוט", במטרה להמשיך להעמיד נציגה עירונית בליגות הכדורגל הלאומיות.
באוגוסט 2014, המועדון זכה בגביע צ'רנוזמיה ולאחר מכן גם באליפות צ'רנוזמיה. ב-26 במאי 2015 הקבוצה קיבלה רישיון מהתאחדות הכדורגל להשתתף בעונת 2015/16 באליפות הליגה השנייה. באוקטובר 2015 למאמן הראשי של המועדון מונה ויקטור נובוצ'נקו
ב-18 ביוני 2018 המועדון פורק בשל קשיים כלכליים. חלק מהצות עבר לקבוצת סאליוט בלגורוד.
חטיבת כפיר
חטיבת כפיר (חטיבה 900) היא חטיבת חיל רגלים סדירה בצה"ל. חטיבת כפיר הייתה תחת פיקודה של עוצבת עידן ובספטמבר 2020 החטיבה הוכפפה לעוצבת הבזק תוך הסבה לחטיבת חי"ר-אש.
"כפיר" היא החטיבה הגדולה מבין חטיבות החי"ר. החטיבה מורכבת מארבעה גדודים וסיירת, אשר מתמחים בלוחמה זעירה ולוחמה בטרור, בדגש על שטחים בנויים ומורכבים. החטיבה מתמרנת בכלל הגזרות ובעלת יכולות ייחודיות ללחימה בטרור. חיילי החטיבה חובשים כומתה בצבעי הסוואה (מנומרת) עם סמל חיל הרגלים ונועלים נעליים אדומות.
מפקד החטיבה מ-27 במאי 2021 הוא אלוף-משנה שרון אלטיט.
היסטוריה
מקורה של החטיבה הוא בגדודי החי"ר הייעודי שהוקמו החל משנות ה-90 של המאה ה-20, ככוחות שתפקידם להתלוות לכוחות שריון (חיל רגלים ממוכן). חלק מהגדודים הוקמו על בסיס פלוגות חרמ"ש (חיל רגלים משוריין) שפעלו במסגרת חטיבות מרחביות (כגון שמשון וחרוב) או על בסיס יחידות מיוחדות עצמאיות קיימות (כגון דוכיפת), וחלק מהגדודים הוקמו מן היסוד מאוחר יותר.
במהלך האינתיפאדה השנייה הוחלט להסב אותם לגדודים ייעודיים ללחימה בטרור בערים ביהודה והשומרון. בשנת 2003, לאחר פירוקה של חטיבה 500 של חיל השריון, (שנקראה "כפיר" גם כן) הוסבו רוב חייליה ללוחמי חי"ר ונוספה לכל גדוד פלוגה ותיקה שנקראת "מבצעית".
בטרם ההקמה הרשמית של החטיבה אוחדו "גדודי ה-90" תחת קורת גג אחת שנקראה "אגד 900" שהיה תחת פיקודו של אל"ם אייל נוסובסקי שכיהן עד 23 באוקטובר 2005 כמפקד האגד. ב-6 בדצמבר 2005 אוחד אגד 900 לחטיבת חי"ר סדירה בפיקודו של מפקד האגד השני אלוף-משנה דוד מנחם, שהפך למפקד הראשון של החטיבה שנקראה מאז "חטיבת כפיר".
לוחמי החטיבה עוברים הכשרת רובאי 07. עד להקמת החטיבה ביצעו לוחמי החי"ר הייעודי את פרק הכשרתם במתקן אדם שבמרכז הארץ, ולאחריה עברה ההכשרה למחנה פלס בבקעת הירדן המשמש כבסיס האימונים החטיבתי, לצד מחנה בקעות המשמש לחלק האימון המתקדם (בעבר שימש מחנה קלע ברמת הגולן למטרה זו).
החטיבה לא שותפה במלחמת לבנון השנייה, למעט גדוד נצח יהודה שהוקפץ מחופשה לתגבור גזרת גבול הצפון זמן קצר לאחר אירוע החטיפה שפתח את המלחמה, אך הוחזר למקומו הרגיל כעבור מספר ימים.
בפברואר 2007 התקיים לראשונה בתל חדיד טקס סוף מסלול חטיבתי משותף לכל הגדודים. ביולי אותה השנה נערך טקס זיכרון ראשון לחללי חטיבת כפיר ביד לבנים בעפולה, והתקיים טקס הנחת אבן פינה לאנדרטת חטיבת כפיר ליד עפולה. העיר עפולה הוכרזה כעיר המאמצת של חטיבת כפיר וב-7 בספטמבר 2010 נחנך אתר ההנצחה החטיבתי מול בית חולים העמק בעפולה.
בקיץ 2007 נחשפה פרשה במסגרתה חיילים מגדוד לביא, בפיקוד קצין, חטפו בדאהרייה מונית פלסטינית, כפתו את הנהג, נסעו ברחבי העיירה ולבסוף ירו בעובר אורח לא חמוש ופצעו אותו קשה. לאחר-מכן, במהלך התחקיר הצה"לי, שיקרו החיילים על פרטי האירוע. בפברואר 2008 חשפה תוכנית הטלוויזיה "עובדה" עדויות על סדרת מקרים שבהם התעללו חיילים מחטיבת כפיר בפלסטינים.
במבצע עופרת יצוקה לא שותפה החטיבה, למעט גדוד חרוב שלאחר פרוץ המבצע הורד לגבול רצועת עזה. במהלך הלחימה נהרג מפקד הפלוגה המסייעת בגדוד. על פעולתו במבצע של סמל ראשון מנחם ציק, חובש בגדוד, הוענק לו בספטמבר 2009 צל"ש אלוף מאת מפקד פיקוד הדרום, יואב גלנט.
באוקטובר 2009 עלתה החטיבה לכותרות כאשר מספר טירונים מגדוד שמשון הניפו כרזות כנגד פינוי יישובים במהלך טקס השבעתם. שני אירועים דומים אירעו בימים שלאחר מכן בחטיבה ועוררו דיון ציבורי שסבב סביב סוגיית הסרבנות, פינוי יישובים בידי צה"ל ומעמד ישיבות ההסדר. החיילים טופלו בחומרה על ידי מפקד החטיבה, נשלחו למחבוש והודחו מהחטיבה.
בחודש מאי 2010 החטיבה ביצעה את התרגיל החטיבתי הראשון בתולדותיה, ולראשונה גדוד מהחטיבה, נחשון ביצע פעילות מבצעית בגבול לבנון. בחודש יוני 2011 ביצעה החטיבה תרגיל חטיבתי באש במתאר צפוני.
ביוני 2010 פורסם כי החטיבה ביצעה כ-70% מהמעצרים ביהודה ושומרון בחמש השנים הראשונות להקמת החטיבה, לצד פעילות נוספת של גילוי אמצעי לחימה וסיכול פיגועים באופן כללי.
בשנת 2012, לראשונה גדוד מהחטיבה, חרוב, תפס קו בגבול רצועת עזה. במקביל הפכה החטיבה באופן רשמי לחטיבת חי"ר מתמרנת ונערך תרגיל חטיבתי מלא ראשון, ברמת הגולן, בהשתתפות ארבעה גדודים, דוכיפת, שמשון, נצח יהודה ולביא (גדוד חרוב תפס קו בעזה וגדוד נחשון ביצע פעילות מבצעית באיו"ש). בעיצומו של התרגיל החטיבתי, החל מבצע עמוד ענן, והוחלט להוציא את גדוד לביא מהתרגיל ולהורידו לגזרת רצועת עזה, ולצרפו לגדוד חרוב שתפס קו בגזרה כאמור, כהכנה לפעילות צבאית קרקעית, שלא התקיימה לבסוף.
במהלך מבצע שובו אחים בקיץ 2014, הוקפצה החטיבה כולה מתרגיל ברמת הגולן ליהודה ושומרון להשתתף בחיפושים אחר שלושת הנערים החטופים. עם זאת, החטיבה לא שותפה במבצע צוק איתן שהחל זמן קצר לאחר מכן. לאחר מכן נערך תרגיל חטיבתי נוסף בהשתתפות ארבעה גדודים.
בספטמבר 2014 עברה החטיבה לכפיפות עוצבת עידן.
ב-1 ביולי 2015 התקיים הטקס הרשמי של סגירת גדוד לביא, כחלק מהתייעלות צה"ל.
בנובמבר 2019, החטיבה בכללותה תפסה קו לראשונה לאורך גבול רצועת עזה.
בשנת 2020 החטיבה הוכפפה לעוצבת הבזק, כחלק מתהליך שבמהלכו הפכה חטיבת כפיר לחטיבת חיר"ם (חי"ר מובחר) מתמרנת, עברה שינויים ארגוניים והצטיידה באמצעים חדשים, כחלק מתר"ש תנופה.
מבנה חטיבת כפיר
בשנותיה הראשונות של החטיבה, כהמשך המסורת של גדודי ה-90 בטרם אוגדו לחטיבה, ועל מנת להתמחות בגזרת פעולה קבועה, הוכפפו גדודי החטיבה דרך שגרה למספר חטיבות מרחביות (חטמ"ר) באוגדת איו"ש (אזור יהודה ושומרון), ולמעשה היוו כוח חי"ר אורגני של חטיבות מרחביות אלה:
הורטיוס
קווינטוס הורטיוס פלקוס (בלטינית: Quintus Horatius Flaccus; בעברית מקובל גם לכתוב הורציוס; 8 בדצמבר 65 לפנה"ס – 27 בנובמבר 8 לפנה"ס) היה משורר רומי מפורסם.
חטיבת כפיר
מבנה חטיבת כפיר
מתחילת שנת 2008 הפכו הגדודים לניידים, כבשאר חטיבות החי"ר, והם אינם עוד משתייכים לגזרת פעולה מסוימת, אלא מבצעים תחלופה שוטפת בגזרות שונות באיו"ש, ברצועת עזה ובגבול הצפון. גדודי החטיבה הופעלו במבצעים עופרת יצוקה ועמוד ענן.
הורטיוס
תולדות חייו
הורטיוס נולד בשנת 65 לפנה"ס בוונוסיה (כיום ונוסה שבאיטליה) והיה בנו של עבד משוחרר אמיד. אביו דאג לחינוכו וליווה אותו לרומא, שם למד את תורת הנאום, ואחר כך לאתונה, שבה למד יוונית ופילוסופיה. ככל הנראה שליחתו מעיר מולדתו נועדה להציל אותו מהשמצות, שכן להיות בן עבד לשעבר נחשב בזוי בחברה הרומאית, ולכן הורטיוס ואביו היו מטרה ללגלוגים חוזרים ונשנים. הורטיוס היה אסיר תודה לאביו על כך והתייחס אליו בהערצה רבה.
חטיבת כפיר
מבנה חטיבת כפיר
ב-1 ביולי 2015 נסגר גדוד לביא (96).
הורטיוס
תולדות חייו
אחרי רצח יוליוס קיסר בשנת 44 לפנה"ס, הורטיוס, שהתרשם מהגעתם של מרקוס יוניוס ברוטוס וגאיוס קסיוס לונגינוס לאתונה, הצטרף לצבאם ולחם כטריבון צבאי בקרב פיליפי בשנת 42 לפנה"ס כנגד אוקטביאנוס ומרקוס אנטוניוס. כוחותיהם של ברוטוס וקסיוס הובסו בקרב אך הורטיוס הצליח להימלט על נפשו ולימים סיפר שזרק את מגינו ונמלט משדה הקרב.
חטיבת כפיר
גדוד נחשון (90)
גדוד נחשון הוקם בשנת 1998 כגדוד ייעודי ללחימה בשטחי יהודה ושומרון. הפלוגה הראשונה בגדוד הוקמה בנובמבר 1998 ובשנת 2000 הוקם הגדוד כולו באופן רשמי. בתחילת דרכו של הגדוד, לוחמיו הוכשרו לרובאי 03. לאחר שחיילי הגדוד ביצעו היטב מספר פעולות במהלך האינתיפאדה השנייה, שופר הציוד שהועמד לרשותם והכשרתם הוגברה לרובאי 07.