cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
טומאת אוכלים
מאכלים שהוכשרו לקבל טומאה
המאכלים המקבלים טומאה הם כל סוגי המזון, ובתנאי שהורטבו אי פעם (לאחר שנקטפו מהעץ או לאחר השחיטה) הרטבה מכוונת ולא אקראית, ובהסכמת בעליו של המזון. הרטבה זו נקראת הכשר לטומאה, מפני שהיא מכשירה ומאפשרת לאוכל להיטמא. לאחר ההכשר, גם אם הנוזל שהרטיב את המזון כבר התייבש - האוכל יקבל טומאה מכל גורם מטמא שיגע בו. המשמעות המעשית של הלכה זו היא, שאם ידוע על מוצר מזון מסוים שלא מקובל להרטיב אותו, כמו פירות יבשים, ניתן לקנותו מהשוק ללא כל חשש שמא נטמא. דין זה נלמד מפסוק מפורש בתורה:.
מיני המאכלים
המאכלים מתחלקים, מבחינת דרגת קדושתם הנוגעת להלכות הטומאה והטהרה, לארבעה סוגים (מן הקל אל החמור והמקודש):
קיימים שלושה הבדלים עיקריים בין דרגות הקדושה של המזון:
ההבדל המרכזי בין חולין לבין כל שאר הסוגים הוא, שאת החולין מותר לאכול בטומאה, ואילו את שאר מיני המזון חובה לאכול בטהרה (לשם כך יש להקפיד גם על טהרתו של האדם האוכל וגם על טהרת המזון עצמו). היו אנשים שהקפידו לאכול גם את החולין בטהרה, במידת האפשר (בלשון חז"ל: "אוכל חולין בטהרה"). גם מי שנוהג כך, רשאי לשמור את המזון שנטמא לימים שבהם האדם עצמו טמא, ואין טעם לאכול חולין בטהרה שכן הם ייטמאו במהלך האכילה.
הבדל נוסף בין סוגי המזון לגבי האופן בו הם נטמאים: ככל שהאוכל קדוש יותר - כך הוא "רגיש" יותר לטומאה, ונטמא ביתר קלות. מבין הדרגות השונות של טומאה (ראו להלן: דרגות הטומאה), החולין והמעשר השני עשויים להיטמא רק מ"ראשון לטומאה", וכך יהיו הם "שני לטומאה". התרומה עשויה להיטמא גם מ"שני לטומאה", ותיחשב כ"שלישי". הקודש נטמא גם מ"שלישי לטומאה", וייחשב כ"כרביעי".
הבדל שלישי נוגע לשאלה מהי רמת הטהרה הנדרשת מן האדם האוכל את המזון. החולין נאכלים גם על ידי טמא, כאמור. מי שהיה טמא, וטבל במקווה - נטהר, אבל עדיין קיימת בו טומאה מסוימת עד סוף היום (אדם זה נקרא טבול יום). במצב זה של טומאה קלה, רשאי הוא לאכול מעשר שני, אך לא תרומה. בסוף היום - יהיה מותר לו גם לאכול תרומה. לגבי רוב הטמאים, סוף היום משלים לגמרי את טהרתם, והם רשאים גם לאכול קודש. ברם, לגבי כמה מן הטמאים (זב, זבה, יולדת ומצורע) קבעה התורה שעליהם להביא קרבן להשלמת טהרתם. עד הבאת קרבנם הם מוגדרים כמחוסר כיפורים, ואסורים לאכול קרבן או להיכנס לבית המקדש.
שומר
דין "שומר", הוא שכל דבר הנספח לאוכל כשומר, ומהווה שמירה על האוכל מאיזה סיבה שהוא, נחשב לחלק מהאוכל, לשני דינים: האחד, שאם נגע בשומר דבר טמא נטמא גם האוכל, והשני בכך שהוא מצטרף לשיעור האוכל; כלומר, שיעור האוכל כדי שיהיה טמא, הוא כזית. אם האוכל עצמו אינו בגודל של זית, רק בצירוף קליפתו, הוא ראוי לקבל טומאה.
יד
דין "יד", הוא שכל דבר שמשמש כידית לאחוז את האוכל, ואוחזים בו את האוכל בכל צורה שהיא, נחשב על ידי תשמישו זה כטפל לאוכל וכחלק ממנו. היד משמש לשתי פעולות בהלכות טומאה: להוציא טומאה - כלומר, אם נגע אדם בעור של אוכל טמא הוא נטמא, ולהביא טומאה - אם העור נגע בדבר טמא, נטמאה כל חתיכת המאכל.
מקור דין זה הוא מהמילים בפסוק לח, "טמא הוא לכם". הגמרא במסכת חולין דורשת את המילים "לכם" - לכל צרכיכם, כלומר לא רק האוכל עצמו טמא, אלא כל חלק הנטפל אליו ומשמש לצורך המאכל, והוא העור המשמש כיד.
דינים מדרבנן
האוכל ושותה מאכלים טמאים - מכיוון שאוכל ומשקה אינם נעשים "אב הטומאה", מן התורה אין הם מטמאים אדם. חכמים החמירו, שהאוכל או שותה דברים טמאים (דבר מותר כשלעצמו, כפי שהתבאר) נעשה בכך טמא טומאה קלה, במדרגת "שני לטומאה", והוא אסור לאכול תרומה או לנגוע בה עד שיטבול במקווה. הסיבה לכך: החשש שאדם שאוכל תרומה יאכלנה תוך כדי אכילת חולין טמאים, ואפשר שחלקי המזון יגעו זה בזה בתוך פיו והתרומה תיטמא.
אדוארד סטוט
אדוארד סטוט (באנגלית: Edward Stott; 24 באפריל 1855 – 19 במרץ 1918) היה צייר אנגלי בסוף התקופה הוויקטוריאנית עד תחילת המאה העשרים. באמצע שנות ה-80 הוא התיישב בסאסקס הכפרית שם היה הדמות המרכזית במושבה האמנותית. התפרסם בציור סצנות של חיי הכפר והעבודה והנופים שמסביב.
ביוגרפיה
ויליאם אדוארד סטוט נולד בוורדלוורת', בלנקשייר לסמואל וג'יין סטוט (לבית פילינג). אביו היה איש עסקים מצליח ובעלים של מפעל כותנה ברוצ'דייל, ושימש כראש העירייה הליברלי ב-1864–1866. אלו היו שנים קשות עבור תעשיית הכותנה בלנקשייר, שכן השפעות ייצור היתר בסוף שנות החמישים החריפו ב-1861 עקב הפרעה גדולה באספקת הכותנה שנגרמה בעקבות תחילת מלחמת האזרחים האמריקאית. התוצאה הייתה אבטלה ורעב בעיירות של לנקשייר.
גם סמואל סטוט הושפע כלכלית מהמשבר, וידוע שהוא עבר לעסקי מכרות פחם, בכל זאת הוא הצליח לספק לאדוארד סטוט הצעיר השכלה פרטית, תחילה בבית הספר של רוצ'דייל ולאחר מכן בבית ספר פרטי. נראה שאדוארד היה בחור קפדן, רגיש ומלנכולי אם לשפוט לפי דיוקן עצמי מוקדם שצייר. התברר שהוא לא התאים להשתלב בעסק המשפחתי, למרות רצונו הברור של אביו. אחרי חמש שנים שעבד בעבודות שונות במשרדו של אביו במנצ'סטר, השתתף בשיעורי אמנות באקדמיה של מנצ'סטר, ובחר בשינוי קריירה.
בשנת 1880 סטוט נחוש היה להפוך לאמן במשרה מלאה ובתמיכתו של נדיב לא ידוע הוא עבר לפריז ולסטודיו של קרולוס-דוראן. הסטודיו הזה, שימש סטודנטים לאמנות בריטים ואיריים באותה תקופה. הוא למד באקדמיה לאמנויות יפות בפריז, אצל אלכסנדר קבנל. אף שקבנל צייר בדרך כלל נושאים קלאסיים ודתיים בסגנון אקדמי. סטוט היה צייר דיוקנאות בעל ידע רב באמנות צרפתית. של המאה התשע-עשרה.
הוא נחשף להשפעות כמו הריאליזם, האימפרסיוניסטים, וההשפעות המוקדמות יותר של אסכולת ברביזון. ומהם שילב סטוט כמה מהמאפיינים הבולטים בשימוש בצבע וברכות של צורה ובאיכויות טונאליות. במהלך תקופת הכשרתו בפריז, סטוט הציג ארבעה ציורים בסלון פריז מה שהתגלה בשלב מוקדם בהתפתחותו של סטוט הייתה העדפתו לנושאים כפריים ונטייה לתיאור חיי הכפר ושל ילדים. השימוש בירוק בגוונים שונים דומיננטי. מרכיב הכרחי בניסיון של סטודנט לאמנות בפריז היה לבלות במושבת אמנים הרחק מהעיר בסביבה שבה נדונו רעיונות ונכרתו בריתות. אדוארד סטוט בחר ב-Auvers-sur-Oise, מצפון-מזרח לפריז, כפר בו ביקרו בעבר אמנים רבים כולל ואן גוך שציירו באזור.
חזרה לאנגליה
בתחילה ביקר סטוט את פיליפ וילסון סטיר בסאפוק. שניהם היו חסידי ציור בנוף הפתוח, כשיטת ציור נוף, בזכותו של פייר-אנרי דה ולנסיין (1750–1819), שהטיף לפיתוח המושג 'דיוקן נוף' שבאמצעותו האמן מצייר ישירות על קנבס באתר. השיטה אפשרה לאמן לפתח מיומנות לתאר את הפרטים והאור המשתנים. זו הייתה תיאוריה שהשפיעה על ידי דורות מאוחרים יותר של אמנים צרפתים, כולל אסכולת ברביזון. באסכולה זו היא יושמה על ידי אמנים שכללו: שארל פרנסואה דאוביני, תאודור רוסו וז'אן פרנסואה מילה, שיצרו תיאור מדויק יותר של מקומות בחוץ בתנאי אור ומזג אוויר שונים. סטוט תמיד נמשך לצייר את הכפר בזמנים שונים של היום שבהם הוא יכול היה להגיב לאור המשתנה ולשינויים הטונאליים של הצבע.
בהיותו בוולברסוויק, סטוט יצר מערכת יחסים מתמשכת עם צייר אירי וולטר אוסבורן (1859–1903) שאיתו חלק את התשוקה שלו לנוף הכפרי. עבודתו של סטוט בשלב זה כללה מספר סקיצות פסטל כולל ״כבשים בנוף סאפולק״ (1884) דוגמה מוקדמת לנושא שסטוט היה חוזר בו לעיתים קרובות. סטוט גם שלח שלוש תמונות למכון המלכותי של ציירי שמן, אגודה שנוסדה באותה תקופה. בשנת 1884 הוא שלח את הציור "חובבים" (1884) ו"ירח הקציר" (1886). הציור "חובבים" עורר את זעמו של מבקר אחד שתיאר אותה כ'צרפתית', ו-"כישלון בהכנסת ערכים אנגליים כלשהם, וסירב לחלוטין להכיר בקיומו של כל עניין מלבד הצבע". זו הייתה ביקורת קשה שהרגיזה את סטוט אך היא מאשרת שהייצוג האימפרסיוניסטי של האמנות, נותר שנוי במחלוקת ורדיקלי בעיני מבקרי אמנות רבים של התקופה. באופן כללי, לא הייתה תגובה חיובית לאמנים הצעירים שעברו הכשרה צרפתית, אם לשפוט לפי מבחר הודעות ביקורתיות שנשלחו לממסד האמנות של אותה תקופה.
שנים אחרונות בסאסקס
סטוט עבר לסטודיו חדש ב־1910. תקופה של הערכה חדשה והרהור בעבודתו בשנים האחרונות לחייו. הוא בחר לחזור לאמנות ימיו כסטודנט בפריז, כאשר למד את ציורי המאסטרים הישנים. הוא יצר סדרה של תמונות דתיות ומקראיות שהציב אותם בנוף סאסקס. היו שלושה ציורים עם הנושא של "אם האלוהים והמשיח" בתקופה 1907 עד 1917 הוא מתאר אם עם שני ילדים. היא אוחזת בכבש, מוטיב שכיח לדמות האל.
מבקר האמנות פול ג'ורג' קונודי היה מלא בשבחים שכינה את הדימוי 'מדונה מודרניסטית באחו'. ב-1910, לאחר שהשלים סקיצות הכנה רבות, שלח סטוט את אחד מציוריו הפופולריים ביותר "השומרוני הטוב" לאקדמיה המלכותית. מבקר האמנות של ה"טיימס" תיאר את זה כ"ציור עדין ומקסים, עם דמיון לרגש של רמברנדט". בעוד ש-Art Journal כתב על "המסתורין וה"אמת" של הציור. עם זאת, הציור לא היה טיפוסי לרוב התמונות שנתלו ב-1910, כאשר דיוקנאות שלטו בתערוכה.
מספר ציורים אלגוריים מודרניסטיים אחרים של נושאים תנ"כיים בוצעו גם בעשור האחרון לחייו, כולל ה-"בריחה למצריים" בגוון כהה (1909). הציור התקבל היטב על ידי מבקר ה"גרדיאן" כשהוצג באקדמיה המלכותית. סטוט הפיק שלוש תמונות לתערוכת הקיץ של האקדמיה המלכותית ב-1916 ששיקפו את הנושאים המועדפים עליו. הוא המשיך את סדרת ציורי המקרא שלו, "נער רועה" (1916) היה נסיגה לנושא הכפרי של סוף שנות התשעים ו-"ירח קיץ" (1916/1917).
תמונתו האחרונה הלא גמורה מתארת את אורפיאוס הצעיר, הוצגה לאחר מותו בתערוכת הקיץ ב-1918.
אדוארד סטוט נפטר בביתו באמברלי ב-19 במרץ 1918.
בובי פורטיס
בובי פורטיס (באנגלית: Bobby Portis; נולד ב-10 בפברואר 1995) הוא כדורסלן אמריקאי המשחק בעמדת הפאוור פורוורד, בקבוצת מילווקי באקס מליגת ה-NBA.
סוגז
חברת הביטוח "סוגז" היא חברת ביטוח רוסית גדולה, המסווגת כחברה אסטרטגית, המובילה קבוצת הביטוח באותו השם סוגז. מבחינת הסכום הכולל של דמי הביטוח שהתקבלו בשנת 2019, היא תפסה את המקום הראשון, בשנים 2011–2018 היא תפסה את המקום השני ברוסיה. מטה החברה ממוקם במוסקבה. החברה הוקמה בשנת 1993 כחברת בת של מונופול הגז הרוסי גזפרום.
בובי פורטיס
נעורים וקריירת מכללות
פורטיס גדל בליטל רוק שבארקנסו בנם של בובי פורטיס האב וטינה אדוארדס. הוריו נפרדו כשהיה תינוק והוא גדל בשיכון עוני עם אמו ושלושת אחיו הצעירים שנולדו לאמו ולחברה לחיים. לאחר שורת התעללויות מצד בן זוגה ועימות בין פורטיס לבינו, עזבה האם עם ארבעת ילדיה את הבית ועברה להתגורר בבית אביה.
סוגז
בעלים והנהלה
יו"ר הדירקטוריון – אלכסיי מילר, יו"ר הוועד המנהל של גזפרום. הדירקטוריון כולל את סדיגוב פאמיל (סגן יו"ר מועצת המנהלים של גזפרום), יורי סולוביוב (סגן נשיא סוגז ויו"ר מועצת המנהלים של VTB), דמיטרי לבדב (יו"ר הדירקטוריון של בנק רוסיה), אלכסנדר סובול (סגן יו"ר מועצת המנהלים של Gazprombank) ואנטון אוסטינוב (יו"ר מועצת המנהלים של סוגז).
בובי פורטיס
נעורים וקריירת מכללות
בתיכון הצטיין בכדורסל, הוביל את קבוצת בית הספר לזכייה בארבע אליפויות מדינה, נבחר לשחקן השנה בתיכונים בארקנסו, למשחק כוכבי התיכונים של נייק ולמשחק מקדונלד'ס אול-אמריקן. ב-2013 החל ללמוד דיאטנות ותזונה ולשחק בקבוצת הכדורסל של אוניברסיטת ארקנסו. בשנתו הראשונה באוניברסיטה השיג ממוצע של 12.3 נקודות ו-6.8 ריבאונדים למשחק, הוא נבחר לחמישיית הפרשמנים (שחקני השנה הראשונה) של העונה בליגת ה-SEC. בעונתו השנייה השיג ממוצג של 17.5 נקודות ו-8.9 ריבאונדים למשחק, הוא הוליך את ארקנסו עד הסיבוב השלישי בטורניר אליפות המכללות בכדורסל בו הפסידה לאוניברסיטת קרוליינה הצפונית בצ'אפל היל. פורטיס נבחר לשחקן השנה בליגת ה-SEC ולחמישייה השנייה של ה-NCAA. בתום העונה הודיע על כוונתו להעמיד עצמו לבחירה בדראפט ה-NBA.
סוגז
בעלים והנהלה
על פי הנתונים של החברה בינואר 2020, בעלי המניות שלה היו: יו"ר הדירקטוריון - אנטון אוסטינוב. הוועדה במעמד של סגנים כוללת גם את מיכאיל אילין, ולדימיר נוסוב, דמיטרי מאלישב ומיכאיל פוטין.
בובי פורטיס
שיקגו בולס
פורטיס נבחר במקום ה-22 של דראפט ה-NBA 2015, על ידי שיקגו בולס. ב-17 באוקטובר 2017, במהלך אימון של הבולס, התקוטט עם חברו לקבוצה ניקולה מירוטיץ' וגרם לו לזעזוע מוח‎ ולמספר שברים בפניו. בעקבות הקטטה הושעה פורטיס על ידי הקבוצה ל-8 משחקים. ב-22 בפברואר 2018 קלע שיא קריירה של 38 נקודות במשחק מול פילדלפיה 76'.
סוגז
קבוצת הביטוח "סוגז"
קבוצת הביטוח סוגז כוללת חברות ביטוח ושירותים:
בובי פורטיס
וושינגטון ויזארדס
ב-6 בפברואר 2019 הועבר בטרייד לוושינגטון ויזארדס, יחד עם ג'בארי פארקר, בתמורה לאוטו פורטר.
ניו יורק ניקס
ב-9 ביולי 2019 חתם על חוזה בניו יורק ניקס.
מילווקי באקס
לקראת עונת חתם על חוזה במילווקי באקס. בסיום אותה עונה זכה עם הבאקס באליפות ה-NBA, כשחקן ספסל.
עיסוקים נוספים
בשנת 2022 שיחק בסרט הדרמה הביוגרפי "Sweetwater" שם גילם את דמותו של הכדורסלן ארל לויד.
עין חרדלית
היסטוריה
בסביבות המעיין והנחל גדלה צמחייה מעורבת: חורש ים-תיכוני הכולל בתוכו גם עצי קטלב, צמחיית נחלים כגון פטל קדוש והרדוף, עצי דולב מרשימים ושרכים. על המבצר הצלבני ועל גדות הנחל ומדרונותיו יש שיחי לענה שיחנית ("שיבה"), שכנראה הובאה לשם לפני מאות שנים כצמח מרפא על ידי הצלבנים.
מקור השם
בפירוש השם, נחלקו מפרשי המשנה: לדעת הרב עובדיה מברטנורא: חרדלית - הוא מלשון 'הר דלית' שפירושו זרם מים הבא מדליו של הר. רש"י מפרש: "זרם גשמים המקלח מן ההר". המחלוקת במשנה נסובה בשאלה האם מותר להטביל כלים בנחל איתן בו זורמים מי גשמים גם אם אין ארבעים סאה, שעומדים באותה הנקודה.
אזור התעשייה קסונג
אזור התעשייה קסונג (Kaesong; 개성 공업 지구) הוא אזור תעשייה במעמד מנהלי מיוחד בעיר קסונג שבקוריאה הצפונית. הוא הוקם בשנת 2002 באזור פיתוח כלכלי המשותף לה ולקוריאה הדרומית ומועסקים בו פועלים מהצפון.
הפארק החל להיבנות על ידי קוריאה הצפונית תוך שיתוף פעולה של הדרום בשנת 2002, ובנייתו הושלמה ביוני 2004 אז החלה הפעלתו על ידי יצרנית הרכב יונדאי. הוא נמצא בשטח הצפון במרחק 10 קילומטר מהאזור המפורז הקוריאני, והוא מרוחק שעת נסיעה מסיאול בירת הדרום. הוא חובר גם לרשת הרכבות של קוריאה הדרומית ומתוכננת הארכת המסילה לפיונגיאנג המרוחקת ממנה בכ-160 ק"מ.
האזור, המשתרע על פני 66 קמ"ר, מנוהל על ידי ועדה של משקיעים מקוריאה הדרומית. באזור פועלים למעלה מ-100 חברות מן הדרום המעסיקים למעלה מ-50,000 פועלים מהצפון, ואשר נהנים מכוח עבודה זול יחסית המאפשר להם להתחרות בייצור של סין.
בחודש מאי 2010, בעקבות טביעתה של אוניית המלחמה הקוריאנית והטלת האשמה על קוריאה הצפונית, סגרה בתגובה פינוגיאנג את משרדי הפארק. באפריל 2013, בעקבות משבר היחסים בין שתי המדינות, חסמה קוריאה הצפונית את הגישה לפארק לאנשי צוות מהדרום. ב-16 בספטמבר, חמישה חודשים לאחר הסגירה נפתח הפארק מחדש. 123 החברות שפעלו בפארק העריכו את ההפסד המצטבר שלהן כתוצאה מהסגירה בסכום כולל של 944 מיליון דולר.
קטיפה כחולה
קטיפה כחולה (באנגלית: Blue Velvet) הוא סרט קולנוע מסוגת מתח מאת דייוויד לינץ' משנת 1986. בסרט משחקים קייל מקלכלן, איזבלה רוסליני, דניס הופר ולורה דרן. שם הסרט נלקח משיר בעל אותו שם של הלהקה "The Clovers". אף על פי שבעת יציאתו לאקרנים קיבל הסרט ביקורות מעורבות, עם השנים הייתה לו עדנה והוא נעשה לסרט פולחן. לינץ' היה מועמד לפרס אוסקר לבמאי הטוב ביותר מטעם הסרט.
לינץ' חשב על הרעיון לסרט כבר בשנת 1973, אך אולפני הפקות רבים סירבו להפיק את הסרט בשל המוטיבים האלימים והמיניים שבו. לבסוף אולפנו של המפיק האיטלקי דינו דה-לורנטיס הסכים להפיק את הסרט. המגזין "אנטרטיינמנט ויקלי" דירג את "קטיפה כחולה" כאחד מהסרטים הטובים בכל הזמנים. מכון הסרטים האמריקאי דירג אותו ברשימת סרטי המסתורין הטובים ביותר.
עלילה
ג'פרי בומאנט (קייל מקלכלן) חוזר לבית הוריו כאשר אביו חוטף שבץ. כשהוא חוזר מביקור אצל אביו בבית החולים הוא מגלה אוזן כרותה בשטח ריק בדרך לביתו. ג'פרי מדווח על המקרה לבלש ויליאמס (ג'ורג' דיקרסון). ביתו של הבלש, סנדי (לורה דרן), מתיידדת עם ג'פרי והיא מספרת לו שזמרת מועדונים בשם דורותי וואלנס (איזבלה רוסליני) קשורה איכשהו לפרשת האוזן הכרותה. ביחד, הם מנסים לפצח את הפרשה.
פסקול
אנג'לו בדלמנטי הלחין את פסקול הסרט. הפסקול משלב ניו וייב, פופ ומוזיקה קלאסית. המגזין "אנטרטיינמנט ויקלי" דירג את פסקול הסרט ברשימת הפסקולים הטובים ביותר בכל הזמנים. זהו שיתוף הפעולה הראשון של בדלמנטי ודייוויד לינץ'. הם שיתפו פעולה מספר פעמים נוספות בהמשך הקריירה של לינץ'.
הכנסות
הסרט הוקרן לראשונה בפסטיבל הסרטים במונטריאול באוגוסט 1986 ולאחר מכן הוא השתתף בתחרות בפסטיבל הסרטים הבינלאומי בטורונטו בספטמבר באותה שנה. ב-19 בספטמבר הסרט יצא לאקרנים בתפוצה נרחבת ב-98 בתי קולנוע בארצות הברית. בסוף השבוע לצאתו הסרט הכניס כ-789,409 דולר. בסיכום הכנסותיו הסרט הכניס כ-8,551,228 דולר בארצות הברית בלבד.
דן גלזר
דן ליאון גלזר (נולד ב-20 בספטמבר 1996) הוא כדורגלן ישראלי המשחק בעמדת הקשר האחורי במכבי תל אביב מליגת העל ובנבחרת ישראל.
קטיפה כחולה
פרסים ומועמדויות
הסרט היה מועמד לפרס אוסקר לבמאי הטוב ביותר עבור דייוויד לינץ'. בנוסף הסרט היה מועמד לשני פרסי גלובוס הזהב; התסריט הטוב ביותר עבור לינץ' ושחקן המשנה הטוב ביותר עבור דניס הופר.
דן גלזר
קריירת מועדונים
גלזר נולד וגדל בתל אביב, והתחיל לשחק כדורגל במחלקת הנוער של מכבי תל אביב. הוא נחשב לאחד הכישרונות הגדולים במחלקת הנוער, וכשהיה בן 17 סיכם באיינטרכט פרנקפורט הגרמנית, אך בסופו של דבר לא הצטרף למועדון. ב-12 באוגוסט 2014 ערך גלזר את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של מכבי תל אביב, כשנכנס כמחליף בתיקו 0–0 נגד מכבי נתניה במסגרת שלב הבתים של גביע הטוטו, ולאחר מכן המשיך לשחק בקבוצת הנוער ושותף בכל ששת המשחקים בליגת האלופות לנוער בעונת.
בפברואר הושאל גלזר לבית"ר תל אביב רמלה מהליגה הלאומית. ב-12 בפברואר 2016 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה, בהפסד 0–1 למכבי אחי נצרת. ב-3 באוגוסט 2016 חתם גלזר לשתי עונות בבני יהודה תל אביב, אך בסופו של דבר נשאר לעוד עונה בבית"ר תל אביב רמלה. ב-23 בספטמבר 2016 הבקיע גלזר את שער הבכורה שלו בקריירה, בתיקו 1–1 נגד עירוני נשר.
קטיפה כחולה
מכון הסרטים האמריקאי
במרוצת השנים מכון הסרטים האמריקאי דירג הסרט בכמה מרשימותיו:
דן גלזר
קריירת מועדונים
בעונת 2019/2020 נבחר כשחקן העונה, והיה לשחקן הראשון בעמדת הקשר האחורי שזוכה בתואר מאז גל אלברמן. עונה לאחר מכן זכה עם הקבוצה בגביע המדינה, לאחר שפתח בהרכב ובישל את שער השוויון של קבוצתו במשחק הגמר, בדרך לניצחון 2–1 בהארכה על הפועל תל אביב.
חיים אישיים
בוגר תואר ראשון בחינוך וחברה, עם התמחות בספורט במכללת ה.
יש לו גם דרכון גרמני.
תארים
תארים אישיים
איגוד לשימור כלי רכב צבאיים
איגוד לשימור כלי רכב צבאיים (באנגלית: MVPA - Military Vehicle Preservation Association) הוא איגוד אמריקני ללא כוונות רווח הפועל לשימור כלי רכב צבאיים, תרבות מוטורית והיסטוריה צבאית.
אודות
האיגוד לשימור כלי רכב צבאיים קם בשנת 1976 כדי לתת מענה לאלפי חובבי תחום שימור הרכב והאספנות, במטרה לספק להם מקור ידע בשיקום כלי רכב, מכירה וקנייה של חלפים, הפצת ידע על היסטוריית התובלה הצבאית וחינוך לבטיחות.
לאיגוד 8,000 חברים רשומים פעילים בארצות הברית ו-110 מדינות אחרות. האיגוד פועל בשיטת סניפים אזוריים, ומשמש גם כארגון-גג למועדוני רכב צבאי במדינות שונות בעולם.
האיגוד מוציא לאור שני ירחונים - "Supply Line", שמשמש גם כלוח קנייה ומכירה, ומגזין עם כתבות תוכן בשם "Army Motors". כתבי העת מופצים לחברי האיגוד. בנוסף מארגן האיגוד מפגשים שנתיים גדולים, בהם מוצגים כלי רכב צבאיים, נערכות תחרויות שונות ומשוחזרים קרבות צבאיים היסטריים.
מדינת ישראל אינה חברה באיגוד כסניף, ואין בה סניף רשמי, יחד עם זאת ישנם מספר ישראלים אספני כלי רכב צבאיים החברים באיגוד בפרטים עצמאיים, מרביתם חברי מועדון החמש, וזאת למרות העניין הרב בתחום שימור כלי רכב צבאיים בישראל. יודגש כי בארץ ישנו קושי באספנות כלי רכב צבאיים מפני שצה"ל ומשרד הביטחון אינם מוכרים "רכבי שטח חומים" לאזרחים וכלים אלו נגרטים בסוף ימיהם המבצעיים.
שלמה לוי (ראשון לציון)
הרב שלמה לוי (נולד בתשכ"ב, 1962) הוא ראש ישיבת ההסדר ראשון לציון ורב שכונת המערב הישן בראשון לציון.
ביוגרפיה
נולד במרוקו. בגיל שנתיים עלה עם הוריו לישראל והתיישבו בכפר סבא. לאחר מכן עברה המשפחה להתגורר בראשון לציון.
את לימודיו התיכוניים עשה הרב בישיבת בני עקיבא "בית שמואל" בחדרה. הדריך בסניף בני עקיבא במושבה קדימה ולאחר מכן הקים שלושה סניפים: בשכונות בית יצחק וגבעת אולגה בחדרה; ובשיכון גורדון בראשון לציון.
לאחר לימודיו בישיבה התיכונית עבר לישיבת מרכז הרב בירושלים שם למד בין השנים תשל"ט - תשמ"ו. במקביל למד גם אצל הרב יהודה ליאון אשכנזי ("מניטו") והושפע משיטתו. במהלך הלימודים המשיך להעביר שיעורי תורה בראשון לציון וכן ללמד בסניף מכון מאיר בלוד. בהמשך למד בכולל "שבט ומחוקק" בראשות הרב זלמן נחמיה גולדברג. בתקופה זו למד קבלה עם הרב שלמה בנימין אשלג, בהמשך למד גם בישיבת "החיים והשלום" בירושלים אצל הרב מרדכי עטייה.
הרב לוי הוא בעל הסמכה לרב עיר. בשנת ה'תשפ"ג הוציא לאור את ספרו "לאורו- מעגלי התבוננות לאורות התחיה למרן הראי"ה קוק זצ"ל".
פעילותו בראשון לציון
בשנת תשמ"ט הקים את המרכז התורני "חברותא", שבו לומדים בני נוער. בשנת תשנ"ד התמנה לרב אזור מערב ראשון. הרב לוי מעביר עשרות שיעורי תורה בבתי הכנסת בעיר.
ניקולאי דילצקי
ניקולאי פבלוביץ' דילצקי (באוקראינית: Микола Дилецький; ברוסית: Николай Павлович Дилецкий; בסביבות 1630, קייב - אחרי 1680, מוסקבה) היה תאורטיקאי מוזיקה ומלחין, שנולד בקייב של האיחוד הפולני-ליטאי ופעל ברוסיה. הוא נודע ברוסיה בשלהי המאה ה-17 במסה שלו על הלחנה, "דקדוק מוזיקלי", שהגרסה המוקדמת ביותר שלה ששרדה היא מ-1677. בין ממשיכי מפעלו המוזיקלי של דילצקי היה וסילי טיטוב.
שלמה לוי (ראשון לציון)
פעילותו בראשון לציון
בשנת תשנ"ו הקים את "ישיבת ההסדר הגבוהה ראשון לציון". בתחילה פעלה הישיבה בבית המדרש של הכולל. כעבור מספר שנים עברה הישיבה למשכן קבע בשכונת רמת אליהו בעיר. נכון לשנת תשע"א מונה הישיבה כ-100 בחורים ועוד כ-25 אברכים.
בשנת תשנ"ט פתח בעיר בית ספר תורני-לאומי. בשנת תשע"א פתח במרכז העיר את "מרחבים", מרכז שבו מועברים שיעורים לתושבים.
ניקולאי דילצקי
ביוגרפיה
אחרי וילנה, חי דילצקי בסמולנסק, שם נכתבה הגרסה הראשונה ששרדה למגנום אופוס שלו, Grammatika musikiyskago peniya ("דקדוק של שיר מוזיקלי"). משם עבר למוסקבה, שם הופיעו שתי הגרסראות הבאות של העבודה ב-1679 וב-1681. אין שום ידיעות נוספות על חיי דילצקי, ומקובל להניח, שהוא מת זמן קצר לאחר מכן. תאריך הולדתו נגזר מהשערה זו.
שלמה לוי (ראשון לציון)
פעילותו בראשון לציון
עם השנים התגוררו מסביב לישיבה בשכונת רמת אליהו ונווה ים משפחות אשר ראו שליחות לגור דווקא בעיר ראשון לציון והקימו את הגרעין התורני ראשון לציון אשר מונה נכון לשנת תשפ"ג כ50 משפחות.
ניקולאי דילצקי
יצירתו
אף כי אחדות מיצירותיו המוזיקליות קיימות בימינו, פרסומו של דילצקי בא לו בעיקר מן המסה שלו על הלחנה, "Grammatika musikiyskago peniya" ("דקדוק של שירה מוזיקלית"), שהייתה הראשונה מסוגה ברוסיה. שלוש הגסראות ששרדו נושאות שמות שונים, אבל התוכן זהה פחות או יותר, בכמה הבדלים חשובים. המסה כתובה בשני חלקים. הראשון מלמד את יסודות תאוריית המוזיקה, "מסתמך במידה רבה על טרמינולוגיה ותפיסות תאורטיות מערביות, בייחוד ההקסאקורד" (סולם בן שישה צלילים דיאטוניים) והשני מלמד חיבור קונצ'רטי א-קאפלה, סוגה שהגיעה אל רוסיה דרך אוקראינה ושדילצקי היה אחד הראשונים לעודד. כתיבה זו של א-קאפלה נובעת מפרשנות מחמירה של מזמור תהילים ק"נ, פסוק ו':"כל הנשמה תהלל יה, הללויה". בהתאם לפילוסופיה זו, המוזיקה הרוסית העתיקה, שהחלה להופיע בסוף המאה ה-17, במה שנודע כקונצרטים כוראליים (khorovïye kontsertï) יצרה עיבודי א'קאפלה ליצירות בסגנון ונציאני, כמו המסה Grammatika musikiyskaya (1675) מאת דילצקי.
שלמה לוי (ראשון לציון)
פעילותו בראשון לציון
הרב לוי משרת גם ברבנות העיר ראשון לציון כרשם נישואין. במקביל הוא מלווה שני מכוני גיור שבחסות בתי הדין לגיור, הפועלים במתחם הישיבה בראשון לציון.
ניקולאי דילצקי
יצירתו
דילצקי מביא מגוון רחב של דוגמאות, הן מיצירתו הוא, כולל הלחנה בשמונה קולות של "הליטורגיה האלוהית" שחיבר בסמולנסק במיוחד להמחשת ה"גראמאטיקה", ומאלה של מלחינים מערביים בני זמנו, בייחוד הפולנים מרצין מיילצ'בסקי ויאצק רוז'יצקי. מלבד השפעתה העצומה על הדורות הבאים של מלחיני כנסייה רוסים, המסה מעניינת במיוחד הודות לתיאור הראשון המוכר של מעגל הקווינטות, המקדים את הדוגמאות המערביות בכמה עשורים.
עוד יום (שיר של מרגלית צנעני ואיתי לוי)
השיר הגיע למקום החמישי במדיה פורסט, וה-36 ברדיו אמצע הדרך.
רקע וכתיבה
השיר נכתב על ידי אבי אוחיון והולחן והופק על ידי אסף צרויה. השיר הוא מעין בלדה ים-תיכונית, המספרת בתוכה סיפור על כך שאנשים מרגישים "נחותים" לשווא, ובמקום להרגיש זאת, הם צריכים לקום ולהמשיך הלאה. השיר עלה לספוטיפיי, ולשאר רשתות הזרמות המדיה בסמוך לצאתו.
יוסי חרסונסקי סקר את השיר בחיוב, והעניק לו ציון של שלושה כוכבי זהב מתוך חמישה.
וידאו קליפ
טרם הוציאו השניים את הווידאו קליפ המלא של השיר, העלה איתי לוי לערוץ היוטיוב שלו את האודיו של השיר, המציג את עטיפתו של הסינגל. באודיו מופיעות גם מילותיו של השיר, בנוסף לעטיפת הסינגל בהתחלה.
לשיר הוציאו השניים סרטון קריוקי, המכיל בתוכו את מילותיו של השיר ללא קולם של השניים.
לטיציה בטאליה
לטיציה בטאליה (באיטלקית: Letizia Battaglia; 5 במרץ 1935 – 13 באפריל 2022) הייתה צלמת וצלמת עיתונות איטלקייה. אף על פי שתצלומיה מתעדים באופן מגוון את אורח החיים בסיציליה, היא ידועה בעיקר בזכות עבודתה בתיעוד המאפיה הסיציליאנית.
ראשית חייה
בטאליה נולדה בפלרמו, סיציליה. בגיל 14, אביה התעצבן עליה על כך שהביעה התעניינות בבן, ושלח אותה לפנימייה. בטאליה רצתה לברוח והיו לה שאיפות להתעסק בכתיבה. בגיל 16 היא נישאה לפרנקו סטגניטה, שהיה בעל עסק קפה ובא ממשפחה טובה. היא האמינה שהוא יאפשר לה להמשיך בלימודיה, אבל הוא רצה שהיא תהיה עקרת בית, ושאיפתה לעסוק כמקצוע הכתיבה התפוגגה.
אומללה בנישואיה, היא פיתחה בסופו של דבר רומן עם מאהב אחר מה שהוביל לכך שבעלה ירה בה כשגילה על כך. היא נמלטה עם בנותיה ומאהבה למילאנו.
עבודה
בטאליה החלה לעסוק בצילום עיתונות לאחר גירושיה ב-1971, בזמן שגידלה שלוש בנות. היא החלה לצלם כשגילתה שהיא יכולה למכור טוב יותר את המאמרים שלה אם ילוו בתצלומים ולאט לאט גילתה תשוקה לצילום. ב-1974, לאחר תקופה במילאנו שבמהלכה הכירה את בן זוגה הצלם פרנקו זצ'ין, היא חזרה לסיציליה כדי לעבוד בעיתון השמאלני L'Ora (השעה) בפלרמו והייתה לאישה היחידה מבין שאר עובדי העיתון. היא המשיכה לעבוד כצלמת בעיתון עד שהעיתון אולץ להיסגר ב-1992.
בטאליה צילמה כ-600,000 תמונות כשהיא סיקוריה לעיתון. היא תיעדה את המלחמה הפנימית האכזרית של המאפיה ואת התקפתה על החברה האזרחית. לפעמים היא מצאה את עצמה בארבע או חמש זירות רצח שונות ביום אחד. בטאליה וזצ'ין צילמו הרבה תמונות אייקוניות שייצגו את סיציליה והמאפיה ופורסמו ברחבי העולם. היא רצתה לחשוף ולגנות את המאפיה באמצעות הצילום שלה. היא צילמה את המתים לעיתים קרובות כל כך שפעם אמרה, "לפתע, נהיה לי ארכיון של דם". היא צילמה את תמונות המתים בשחור-לבן כיוון שהאמינה שזה מכבד יותר ומציג מהין שתיקה חזותית.
היו זמנים במדבר (סרט)
היו זמנים במדבר (ברוסית: Однажды в пустыне) הוא סרט דרמה ומלחמה רוסי בבימויו של אנדריי קראבצ'וק, שיציאתו לאקרנים מתוכננת לשנת 2022. הסרט הופק בתמיכת משרד ההגנה של רוסיה וקרן הקולנוע הרוסי.
לטיציה בטאליה
עבודה
בטאליה גם הפכה מעורבת בנושאי נשים ואיכות הסביבה. במשך כמה שנים הפסיקה לצלם ונכנסה רשמית לעולם הפוליטיקה. מ-1985 עד 1991 היא כיהנה במועצת העיר פלרמו עבור פדרציית הירוקים, ומ-1991 עד 1996 הייתה סגנית באספה האזורית הסיציליאנית עבור המפלגה הרשת. היא סייעה להצלת המרכז ההיסטורי של פלרמו ולחידושו. במשך זמן מה היא ניהלה הוצאה לאור, Edizioni della Battaglia, והקימה את כתב העת החודשי לנשים, Mezzocielo. היא הייתה מעורבת בפעילות למען זכויות נשים ובשנותיה האחרונות גם אסירות.
היו זמנים במדבר (סרט)
עלילה
הסרט מגולל את סיפורם של שני חיילי צבא רוסיה בזמן שהשניים מנטרלים פצצות בעיר תדמור, רגע לפני הגעת תזמורת רוסית להופיע בפני קהל מקומי, לציון שחרור העיר מידי דאעש.
הפקה
באוגוסט 2020 החלו צילומי סרט המלחמה אודות המבצע של הכוחות למבצעים מיוחדים לכיבוש תדמור מידי המדינה האסלאמית בבימויו של קראבצ'וק. צילומי הסרט נערכו בחצי האי קרים והושלמו בנובמבר אותה שנה, כאשר חלק מהצילומים נעשו על ידי מפיקי קולנוע סורים שצילמו סצנות חוץ בתדמור עצמה עבור המפיקים.
לטיציה בטאליה
עבודה
ב-1993, כאשר התובעים בפלרמו הפלילו את ג'וליו אנדראוטי, שהיה ראש ממשלת איטליה שבע פעמים, המשטרה ערכה חיפוש בארכיון של בטאליה ומצאו שני תצלומים משנת 1979 של אנדראוטי עם איש מאפיה בכיר, נינו סלבו, אנדראוטי הכחיש קשר זה, התמונות הללו היו העדות הפיזית היחידה לקשריו של אנדראוטי עם המאפיה הסיציליאנית. בטאליה עצמה שכחה שצילמה את התמונה. חשיבותה הגדולה של התמונה התגלתה רק כ-15 שנים לאחר שנלקחה.
מלבד הצילום, מיזמיה הנוספים כללו מגזין נשים, חברת הוצאה לאור ובית ספר לצילום.
מותה
בטאליה נפטרה בצ'פלו ב-13 באפריל 2022, בגיל 87, לאחר מחלה ממושכת. לפי בקשתה, גופתה נשרפה ואפרה פוזר בים בסמוך לחופי סיציליה.
טומאת נבלה
פגר המטמא טומאת נבלה נחשב לאב הטומאה, וכזית ממנו מטמא אדם, כלים ומאכלים הנוגעים בו או כלי חרס שכזית מהנבלה נמצאת באווירו, להיות ראשון לטומאה. אדם הנושא כזית מהנבלה מטמא גם את בגדיו אותם הוא לובש בעת נשיאת הנבלה, או כלים בהם הוא נוגע בשעת הנשיאה (למעט כלי חרס שאינם נטמאים במגע ישיר). אדם הנוגע בנבלה (ואינו נושאה) אינו מטמא את בגדיו בהם הוא לבוש בשעת הנגיעה, או את הכלים בהם הוא נוגע תוך כדי המגע בנבלה.
הלכות הטומאה
נבלת חיה ובהמה (שמתה ללא שחיטה כהלכתה) מטמאת את מי שנוגע בה או נושא אותה (לאו דווקא את כולה, ודי בכזית מבשרה), אבל לא את מי שנמצא איתה באותו אהל. טומאה זו נמשכת יום אחד בלבד עד הערב (על כן היא נקראת "טומאת ערב").
חיה ובהמה מן המינים הכשרים לאכילה (כגון צבי, בקר וצאן) שנשחטו כהלכה - הרי הם טהורים. אם הבשר שלהם יגע בגורם מטמא - הוא ייטמא בתור מזון טמא ("טומאת אוכלין"), שטומאתו קלה יותר.
שומר לטומאה
שומר הוא כל חלק מהבשר השומר ומגן עליו. בניגוד לטומאת אוכלין, שהעור השומר על הבשר מצטרף כדי להשלימו לשיעור כזית, הרי שבטומאת נבלה אין לצרף את השומר לשיעור כזית, וכוחו הוא רק כשל יד לטומאה, המביא ומוציא טומאה על ידי נגיעה בו, אך אינו מצטרף לשיעור האוכל
מולי סאנדן
מולי סנדן (בשוודית: Molly My Marianne Sandén; נולדה ב-3 ביולי 1992, סטוקהולם, שוודיה) היא זמרת שוודית, שייצגה את ארצה באירוויזיון הילדים 2006 בבוקרשט, רומניה. היא אחותם הגדולה של פרידה ומימי סאנדן.
ביוגרפיה
מולי נולדה ב-3 ביולי 1992 בסטוקהולם. היא התחילה לשיר בגיל צעיר מאוד עם אחיותיה. מולי זכתה לתהילה לאחר שייצגה את ארצה בתחרות אירוויזיון הילדים 2006 עם השיר "Det finaste någon kan få" ("הטוב ביותר שיכול להיות") שהגיע למקום השלישי, למרות העובדה שמדינות סקנדינביה אחרות לא השתתפו.
בשנת 2009, מולי השתתפה ב-Melodifestivalen 2009, תוכנית הבחירה של נציגת שוודיה לאירוויזיון 2009 במוסקבה עם השיר "Så vill stjärnorna" ("כך רוצים הכוכבים"). בסיבוב הראשון היא הייתה אחת משמונה מועמדים שעלו היישר לגמר. עם זאת, הדברים לא הסתדרו בגמר והיא קיבלה את המקום האחרון וצברה שתי נקודות בלבד.
בשנת 2010 היא השתתפה בתוכנית הריקודים "Let`s Dance", שם בן זוגה היה הרקדן השוודי יונתן נסלונד. הזוג נשר מהתכנית ב-21 במרץ, כשהם סיימו במקום הרביעי. מולי דובבה את התפקיד הראשי בדיבוב השוודי של הסרט פלונטר, שהוקרן בבכורה בשוודיה ב-14 בפברואר 2011.
בשנת 2012 היא שוב השתתפה בתחרות Melodifestival, עם השיר "Why I I Crying", שוב עשתה את דרכה לגמר וסיימה במקום החמישי. בשנת 2016, שוב מולי השתתפה במלודיפסטילן עם השיר "Youniverse", שנכתב על ידה בשיתוף עם דני סאוסדו והמוזיקאי השוודי ג'ון אלכסיס. אך גם אז לא זכתה לייצר את ארצה באירוויזיון.
בשנת 2019 ביצעה את שיר הנושא לסרט תחרות הזמר של האירוויזיון: סיפורה של Fire Saga, כאשא השיר "Volcano Man" מושר על ידי ויל פרל וסאנדן (מקאדמס, שמופיעה בסרטון, עשתה ליפ-סינק לקול שירתה של סאנדן).
חיים אישיים
משנת 2007 עד 2012 היא נפגשה עם הזמר השוודי אריק סעדה. הזמרת הודיעה על פרידתה ממנו בבלוג שלה ב-9 בינואר 2012. בזמן שהשתתפה בתחרות Melodifestival באותה שנה, היא אישרה את השמועות כי הפרידה שימשה נושא לשיר שלה "למה אני בוכה" (Why Am I Crying).
באוגוסט 2012 דווח בעמוד האישי של סאנדן בפייסבוק כי היא יוצאת עם נאיל הורני, חבר הלהקה One Direction, אולם לאחר מכן אישרה מולי כי הדף שלה נפרץ ושזה לא נכון. ב-11 בפברואר 2013 הכריזו מולי ודני סאוסדו רשמית על מערכת היחסים האחרונה שלהם באינסטגרם ובראיון משותף. אריק סעדה ענה על שאלות בנוגע למערכת היחסים של מולי עם דני בעמוד הפייסבוק שלו. ב-12 במרץ 2016 נודע כי מולי ודני מאורסים.
קוואיסי אמפומיי
קְוָואִיסִי אמְפומֵיִי (באנגלית: Kweisi Mfume; נולד ב-24 באוקטובר 1948 בשם "פריצל ג'רלד גריי") הוא פוליטיקאי אמריקאי, המכהן כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מחוז הקונגרס השביעי של מדינת מרילנד מאז מאי 2020 וקודם לכן בשנים 1996–1997, עד התפטרותו לשם כניסה לתפקיד מנכ"ל ונשיא האיגוד הלאומי לקידום אנשים צבעוניים (NAACP). ב-2006 התמודד למועמדות המפלגה הדמוקרטית לייצוג מרילנד בסנאט של ארצות הברית, אך הפסיד לחבר הקונגרס בן קרדין.
ב-28 באפריל 2020 ניצח בבחירות מיוחדות לבית הנבחרים במחוז הקונגרס השביעי של מרילנד שנערכו בעקבות מותו של נציג המחוז אלייז'ה קמינגס, והוא נשבע לתפקידו ב-5 במאי 2020.
תחילת דרכו
אמפומיי נולד בשם פריזל ג'רלד גריי בבולטימור שבמרילנד באוקטובר 1948, הבכור מבן ארבעת אחיו. אביו, נהג משאית, נטש את משפחתו בצעירותו של גריי. עם מות אמו, נשר אמפומיי בגיל 16 מלימודיו התיכוניים על-מנת לצאת לשוק העבודה, לעיתים הוא נטל משרה עד שלוש משרות, זאת במטרה לפרנס את שלוש אחיותיו. הוא גם התחיל לבלות בפינות רחוב, לעיתים עם החברים הלא נכונים. בביוגרפיה שלו כתב אמפומיי כי הוא "נכלא כמה פעמים בחשד לגנבה מכיוון שבמקרה היה שחור ובמקרה היה צעיר". השערות באשר למידת ההסתבכות שלו עם החוק היו שונות, בייחוד כשפתח בקריירה ציבורית. בעשור השלישי לחייו כבר נהפך לאב לחמישה ילדים מנשים שונות, ומאוחר יותר אף הוסיף לאמץ ילד נוסף.
בגיל 23 שב גריי למסגרת לימודית והשלים לימודים תיכוניים. לאחר מכן עבד לעיתים קרובות40 עד 46 שעות בשבוע במרכזי העשרה לנוער בעיר בולטימור במקביל ללימודיו כסטודנט במכללה הקהילתית של העיר בולטימור, שם היה ראש התאחדות הסטודנטים השחורים השחורים ועורך עיתון המכללה. הוא המשיך ללמוד באוניברסיטת מורגן סטייט, שם ב-1976 סיים את לימודיו בכבוד רב. בשנת 1984 השלים לימודי תואר שני באוניברסיטת ג'ונס הופקינס. בראשית שנות ה-70, במטרה לשקף את שורשיו האפריקאים, שינה את שמו ל"קוואיסי אמפומיי", המשולב ממילים משפות הסוואהילי והאקאן.
בקונגרס וב-NAACP
ב-1978 נבחר אמפומיי למועצת העיר בולטימור, בה כיהן עד 1986. עמדתו הפוליטית הייתה מנוגדת לזו של ראש העיר המכהן ויליאם דונלד שייפר, שכן אופומיי האמין ששייפר מתעלם במכוון משכונות העוני הרבות בעיר. לעימות האידאולוגי בין השניים יצא שם, אך חרף דעותיו המוצקות למד אמפומיי את אמנות הפשרה הפוליטית. בעיני רבים הוא זכה להצלחה מסוימת במהלך כהונות כחבר מועצת העיר, עובדה שעשויה הייתה לבוא לידי ביטוי בהיבחרו לקונגרס של ארצות הברית בבחירות אמצע הכהונה ב-1986, למרות סיקור תקשורתי ביקורתי שעסק בעברו הבעייתי.
אמפומיי, שייצג את מחוז הקונגרס השביעי של מרילנד במשך חמש תקופות כהונה בנות שנתיים כל אחת, תיאר עצמו כבעל אידאולוגיות פרוגרסיביות חזקות ובאותה נשימה כמי שביכולתו להתפשר באופן מעשי. מטרתו העיקרית הייתה הרחבת הסיוע לערי מצוקה אמריקאיות מצד הממשלה הפדרלית של ארצות הברית. בקדנציה הרביעית שלו התמנה ליושב ראש השדולה השחורה בקונגרס.
בפברואר 1996 עזב אמפומיי את בית הנבחרים כדי לקבל על עצמו את נשיאות האיגוד הלאומי לקידום אנשים צבעוניים (NAACP), וקבע כי כנשיא NAACP הוא עשוי לסייע באופן מיטבי בהבטחת זכויות האזרח באמריקה מאשר בקונגרס. הוא איזן את תקציב האיגוד תוך פריעת חובותיו הגדולים, ודחף לקידום זכויות האזרח של הקהילה האפרו-אמריקאית בארצות הברית. אף שרבים בבולטימור רצו שאמופמיי יתמודד לראשות העיר בבחירות 1999, הוא בחר להישאר בנשיאות NAACP. אמפומיי כיהן בתפקיד זה תשע שנים לפני שהתפטר ב-2004 לאחר שבחקירה פנימית עלה כי הטריד מינית את הכפופה לו. אמופומיי אכן הודה כי קיים מערכת יחסים עם עובדת באיגוד. על פי הדיווחים, ב-NAACP שילמו מאה אלף דולר אמריקני כדי ליישב את הטענות נגד אמופומיי.
התמודדותו לסנאט ולאחריה
ב-14 במרץ 2005 הודיע אומופמיי כי יתמודד למושבה של מרילנד בסנאט של ארצות הברית, אחרי שהסנאטור הוותיק פול סארביינז הודיע כי לא יתמודד לכהונה שישית בבחירות 2006. אישים רבים התמודדו על המועמדות הדמוקרטית. הבחירות המקדימות במפלגה הדמוקרטית למושב זה התקיימו ב-12 בספטמבר 2006, ואמפומיי הפסיד בבחירות לחבר בית הנבחרים בן קרדין.
עם הפסדו בבחירות המקדימות, דווח בעיתונות כי אמפומיי שוקל להתמודד לראשות עיריית בולטימור ב-2007, על אף שלא הביע בפומבי התעניינות בהתמודדות לתפקיד. ב-13 בנובמבר 2006 הצהיר אמפומיי בריאיון עיתונאי לתחנת רדיו המשדרת באזור בולטימור כי אין לו כוונות להתמודד לראשות עיר והביע תמכה בראשת העיר המכהנת. ב 9 במאי 2013 אמפומיי מונה לשבת בראשות מועצת המנהלים של האלמה מאטר שלו, אוניברסיטת מורגן סטייט. הוא נכנס לתפקיד ב-1 ביולי אותה שנה.
שיבה לקונגרס האמריקאי
ב-4 בנובמבר 2019 הודיע אמפומיי על מועמדותו בבחירות המיוחדות למושב הקונגרס הישן שלו, מחוז הקונגרס השביעי, כדי למלא את מקומו של אלייז'ה קמינגס אשר הלך לעולמו בעודו בתפקיד פחות משלושה שבועות לפני כן. ב-4 בפברואר 2020 זכה אמפומיי במועמדות המפלגה הדמוקרטית, כשהוא בין היתר גובר על אלמנתו של קמינגס . ביום הבחירות ניצח בקלות את מועמדת המפלגה הרפובליקנית קימברלי קלצ'יק ב-28 באפריל. הוא התמודד גם בבחירות הקבועות בנובמבר אותה שנה לתקופת כהונה מלאה. הוא הושבע לתפקידו ב-5 במאי 2020.
בן-ציון אייזנשטט
בן-ציון אייזנשטט (בכתיב היידי, שנהג בזמנו: אייזענשטאדט; באנגלית: Ben-Zion Eisenstadt; י"ד באדר ה'תרל"ג, 13 במרץ 1873 - כ"ט באב ה'תשי"א, 31 באוגוסט 1951) היה רב, דרשן, סופר פורה ועורך ליטאי-אמריקאי, מחבר שו"ת בני ציון. נודע בעיקר בשל סדרות הלקסיקונים לתולדות סופרים ורבנים שכתב: דור רבניו וסופריו ודורות האחרונים.
קורות חיים
נולד בשטעטל קלֶצק שבאימפריה הרוסית (רוסיה הלבנה) לרב משה אייזנשטט, מצאצאי רבי מאיר אייזנשטט. למד בצעירותו בישיבת נעשוויז אצל ראש הישיבה המקומי ר' יוסף ואצל רב העיר רבי יהושע רבינוביץ, ומאוחר יותר אצל רבי יעקב נתן נטע הנדלסמן (מחבר "נתיבות אור") ובישיבות ליטא. כתב מאמרים בעיתוני התקופה כ"המליץ" ו"הצפירה". ב-1903 היגר לארצות הברית, שם התחתן עם מרת שרה טיובא בת אברהם ישראל זלדין שגם היגר לארצות הברית מקייב. במשך תקופה כיהן כרב בשכונת בראונזוויל שבברוקלין, ניו יורק. נפטר בברוקלין בכ"ט באב ה'תשי"ג, 31 באוגוסט 1951.
גינה בתוקף את ההתקפות על הציונות, וכך כתב לרב מסלובקיה שהתבטא נגד התנועה הציונית:
מלבד ספריו הרבים, פרסם הערות קצרות בכתבי עת תורניים בני תקופתו, כמו "אוצר החיים" שראה אור בדווה שברומניה בעריכת חיים יהודה ארנרייך, "הבאר" בעריכת הרב צבי הירש פרידלינג, "כנסת הגדולה" של סובלסקי, ו"אפריון" של שמואל מילר. לפי יהודה דוד אייזנשטיין, הפריז אייזנשטט בספריו בשבחים ותארים גדולים לכל אחד עד שהתואר "גאון" היה לאחד התארים הקטנים, בכך אבדו הספרים את ערכם הספרותי לדעת אייזנשטיין.
ארכיון
ארכיונו נמצא בארכיון גנזים- אגודת הסופרים בבית אריאלה בתל אביב.
בלה בראט
בלה בראט ((במקור פרוינד, בהונגרית: Barát Béla; טימישוארה, 27 בספטמבר 1888 – בודפשט, 20 בינואר 1945) היה אדריכל יהודי-הונגרי, סופר והיסטוריון בנושאי אמנות.
משפחתו
בראט נולד במשפחה יהודית כבנם של ארמין בראט (1860–1937) עיתונאי, מתרגם ושל יוליאנה רוט (1856–1939) סבו וסבתו מצד אביו היו מור פרוינד ופאולה טדסקו, וסבו וסבתו מצד אמו היו אלברט רוט וארז'בט (אליז) ויפלר. אחותו הייתה אירן בראט (1890–1972) רופאת ריאות עטורת פרס המדינה.
רוברטו קוואלי
ביוגרפיה
קוואלי נולד בפירנצה, טוסקנה שבאיטליה. סבו, ג'זפה רוסי, היה חבר פעיל בתנועת מאקיאיולי אשר יצירותיה מוצגות בגלריית אופיצי. קוואלי החל ללמוד במכון לאומנויות המקומי, וכסטודנט יצר הדפסים של פרחים אשר משכו את תשומת לבם של מפעלי הלבשה תחתונה איטלקיים.
בשנות השבעים המציא פטנט מהפכני להדפסה על עור. הוא השתמש בטכניקות האלו בפריז והחל לקבל עמלות מבתי אופנה ידועים כמו הרמס ופייר קרדן. בגיל 30 השיק את הקולקציה הראשונה שנשאה את שמו. הוא הציג את הקולקציה בפריז ובארמון פאלאצו פיטי שבפירנצה. בשנת 1972 פתח את החנות הראשונה שלו.
בשנות התשעים פתח קאוולי חנויות נוספות ברחבי אירופה. כיום עיצוביו נמכרים ביותר מ-50 מדינות. בנוסף לקו אופנה של בגדי נשים וגברים, המותג מייצר גם אביזרי אופנה כבשמים, משקפי שמש, נעליים, שעונים והלבשה תחתונה.
ב-2002 פתח קאוולי את בית הקפה הראשון שלו, שהיה מעוצב בהדפס של חיות המזוהה עמו. ב-2007 לקח חלק מהפקת הסרט "שטח בתולין".
ב-2014 פתח קאוולי קו ייצור לוודקה פרימיום הנושא את שמו.
חיים אישיים
בשנת 1980 נישא קוואלי בשנית לאווה דירינגר, מיס אוסטריה וסגנית ראשונה בתחרות מיס תבל 1977, אותה הכיר בעת שהיה שופט בתחרות. לקוואלי חמישה ילדים, שניים מנישואיו הראשונים ושלושה מנישואיו השניים עם דירינגר; השניים התגרשו בשנת 2010.
דוויד' אפ גריפיד'
עם הוצאתו להורג בידי האנגלים בשרוסברי, הגיעה לסיום עצמאותה של נסיכות ויילס והיא הוכפפה לממלכת אנגליה באופן רשמי החל משנת 1284. אומנם בית אברפראו מגוויניד' המשיך לשלוט בוויילס תחת השלטון האנגלי, הנסיכות בוטלה למעשה ותואר נסיך ויילס הועבר ליורש העצר האנגלי וכך נותר המצב עד ימינו.
שלטונו של דוויד'
דוויד' נולד ככל הנראה ב-11 ביולי 1238 כיורש העצר של ממלכת גוויניד' ונסיכות ויילס, בנו של גריפיד' אפ ל'ואלין ונכדו של ל'ואלין הגדול. בשנת 1241 הוא ואחיו רודי נשלחו לשבי הנרי השלישי, מלך אנגליה כחלק מהסכם בין הממלכות, בשנת 1255 הוא הצטרף לאחיו אווין בטענה לכתר של אחיהם ל'ואלין אפ גריפיד' (ל'ואלין האחרון) אך הם הובסו בקרב ברין דרווין. ב-1263 דוויד' נלחם לצד הנרי מלך אנגליה שוב כנגד אחיו ל'ואלין אך לבסוף קיבל ל'ואלין את ברכת האנגלים למלוך על ויילס בשנת 1267, עד אשר ב-1274 מלך אנגליה היורש אדוארד הראשון החל בתהליך כיבוש הנסיכות.
בשנת 1277 גיבש אדוארד צבא של כ-15,000 חיילים שפלשו לנסיכות ויילס, מספר חודשים לאחר מכן ל'ואלין הגיע להסכם (הסכם אברקונווי) עם אדוארד מבלי שהתנהל קרב של ממש. בתחילת 1282 דוויד' החל למרוד כנגד שלטון האנגלים בוויילס, יריית הפתיחה הייתה ההתקפה הוולשית על טירת הוורדן. אחיו ל'ואלין טען שלא היה מעורב בתכנון המרד, מספר חודשים לאחר מכן בדצמבר 1282 הוא מצא את מותו בנסיבות מסתוריות. דוויד' טען לכתר הנסיכות כשהוא נמצא במרד כנגד השלטון האנגלי, אשר ארך חודשים בודדים עד שהצבא האנגלי הצליח לייצב את הלחימה ולכבוש חזרה את ויילס.
ביולי 1283 אותרו דוויד' ואחיו במקום מסתור ונלקחו לצ'סטר ולאחר מכן לשרוסברי באנגליה. כל משפחתו של דוויד' נלקחה אף היא בשבי האנגלי והמרד למעשה הגיע לסיומו. ב-30 בספטמבר דוויד' נשפט בשרוסברי באשמת כפריה במלך אנגליה ועונשו היה הוצאה להורג אכזרית במיוחד בדרך של תלייה, גרירה וביתור, הוא היה למעשה האציל הראשון באנגליה שנענש בחומרה רבה כל כך. ב-3 באוקטובר הוא נקשר לסוס והובל ברחובות שרוסברי, נתלה, לאחר מכן עבר החייאה ואבריו הוצאו מגופו בעודו בחיים. לאחר מותו גופו בותר לארבעה חלקים ואבריו נשרפו.
ל'ואלין אפ דוויד' בנו של דוויד' ירש את כתר נסיכות גוויניד' לאחר מות אביו והמשיך לטעון לכתר הוולשי עד מותו ב-1287.
Jar of Hearts
Jar of Hearts (בעברית: צנצנת של לבבות) הוא סינגל הבכורה של הזמרת האמריקאית כריסטינה פרי. השיר יצא לאיטונס ב־27 ביולי 2010, שבוע לאחר הופעת הבכורה שלו ב-So You Think You Can Dance. השיר נכלל ב-מיני אלבום הבכורה של פרי, The Ocean Way Sessions, והופיע באלבום האולפן הבכורה שלה Lovestrong. את השיר כתבו פרי, דרו לורנס וברט ירציאן. פרי שאבה השראה לשיר מחוויה אמיתית עם עניין אהבה שרצה להצית מערכת יחסים שבורה. לאחר הופעת הבכורה שלה, השיר יצא ל-iTunes ושם לאחר מכן עלה למקום הראשון ב20 השירים המובילים ביותר באותו שבוע.
פרי לא הייתה חתומה לעסקת הקלטות בזמן יציאת השיר, מה שיצר דיונים רבים בין המבקרים שדירגו את השיר. השיר הגיע במצעדים מרובים בארצות הברית וקנדה במקומות 17 ו -21 בהתאמה. השיר מכר בסך הכל 47,500 הורדות בשבוע הפתיחה שלו. בשנת 2011 הוא יצא לאור בבריטניה והגיע למקום הראשון בגרף הסינגלים של בריטניה. השיר בילה 31 שבועות במקום 40 ו48 שבועות במקום 75. בהמשך הוסמך פלטינה לאחר שמכר 600,000 עותקים. הוא היה הסינגל ה-11 הנמכר ביותר בבריטניה בשנת 2011.
רקע ושחרור
לאחר שלימדה את עצמה לנגן שישה אקורדים בגיטרה, יצרה פרי את "האיש המושלם" אותו היא מתארת בשיר". השיר הוקרן בבכורה בסיבוב ההופעות "So You Think You Can Dance" ביוני, לפני שפרי הייתה חתומה על עסקת תקליטים.
פרי כתבה את השיר בדצמבר 2009, והתחילה לעבוד עם צוות ההפקה והניהול שלה בפברואר 2010. תוך כדי הקלטות לשיר הוקלט בנוסף מיני אלבום עם להקה מלאה; עם זאת, מאוחר יותר פרי החליטה להתנגד לרעיון זה וקבעה כי "דמיינתי שאנשים רוקדים אליו. הכל היה 'גדול למקרה'".
השיר נוסף לראשונה לערוץ היוטיוב של פרי ב-30 ביוני 2010 ויצא מאוחר יותר ב- אייטונס ב-27 ביולי 2010. גרסת קריוקי של השיר יצאה רשמית גם ב-iTunes ב־1 בפברואר 2011. השיר הוצג במיני אלבום הראשון של פרי The Ocean Way Sessions, והוא הופיע בנוסף באלבום הבכורה של פרי, lovestrong.
הרכב השיר
Jar of Hearts, תואר כשיר אוטוביוגרפי עבור פרי, הנזכרת בבן זוגה לשעבר שרצה להשתקם מחדש לאחר פרידה קשה. רואה חובות כתיבה של מבצעת השיר כריסטינה פרי, השיר הופק על ידי כותבי השיר בארט ירציאן וכריסטינה פרי, השיר הוא מנגינה מכוונת רוק העוסקת בהעלאת המשך התקדמותה של להבה לשעבר שהייתה כפוית טובה בזמן שביחד, ובכל זאת רוצה כעת להצית מחדש רומן כושל.
מבחינה מילולית הבלדה סובבת סביב בן זוגה לשעבר של פרי, השרה מילים מחוויות אישיות. בבלוג של האמנית, פרי ציינה שהשיר הגיע מחוויות אמיתיות, וקבעה "כתבתי את השיר אחרי שחזרתי הביתה לפילדלפיה לחג בדצמבר האחרון. ישבתי בחדר השינה של ילדותי והתחבאתי מהילד (עם צנצנת הלבבות) שרצה לראות אותי. הלב שלי רצה לראות אותו, הראש שלי ידע טוב יותר. לא יכולתי לקחת הפסקה אחת נוספת אז כתבתי את השיר במקום זאת."
על פי גיליון הגיליונות שפרסם ב- Musicnotes.com על ידי חברת Hal Leonard Corporation, "הוא שיר מתון של פסנתר-רץ שמתקדם בזמן המשותף, שנכתב במפתח C מינור . שירה של פרי נע בין התווים E ♭ 3 ל- C 5 כשהיא שרה בלווי הפסנתרים והאקורדים. השיר מורכב מנגינת פסנתר ומיתרים עדינים. בנוסף מתואר כבלדה מרוטשת ומובשלת במיתר, השיר כולל "רוק פסנתר עגום, לא מרותק". פרי הצהירה שהיא לא יודעת לקרוא או לכתוב תווים, אבל ידעה לבצע אקורדים לפסנתרים מסוימים, ששימשו בשיר. בבלוג האישי של הזמרת היא שחררה את אקורדי הפסנתר של כל השיר. הפסוק של השיר מנוגן באקורדים Cm Eb Bb Fm; מקהלה מקדימה ב- Fm Ab Eb Bb Fm Ab Bbsus; הפזמון ב- Eb Bb Cm Ab (Abm) מסתיים ב: Eb; הגשר באקורדים Cm (יד ימין) לרדת C, B, Bb, A (תו בס) Ab G; והמוצא מסיים את השיר באקורדים Ab B F.
קבלת פנים ביקורתית
Jar of Hearts זכה לביקורות חיוביות מרוב המבקרים. קייל אנדרסון מ- MTV News סקר באופן חיובי את השיר כ"בלדה כבדה", תוך שהוא סוקר את עלייתו של פרי לתהילה. גאווין אדוארדס מ"רולינג סטון " תיאר את השיר כ"בלדה מרוטשת וסחוטה בה היא מוסרת נשיקה לאקס שלא יפסיק להסתובב." מייגן ויק של בילבורד סיקרה את השיר באופן חיובי לפיה האקורדים בפסנתר פשוט של השיר משלימים את קולה של פרי, אשר בנוסף תוארה "פרנזי משובח." מגזין הבידור של לידס בבריטניה מבוסס / webzine, Contactmusic.com, כינה את השיר כשיר מפורק גולמי ומתריס. הרבה פחות מתרשם, כשהוא נותן לו שני כוכבים מתוך חמישה אפשריים, ג'ודי רוזן מ"רולינג סטון " תיאר את השיר כטפל וגם בומבסטי.
ג'ון היל מ- About.com שבר את השיר כדי להבין את "הלהיט המיידי" בתוך השיר. היל הצהיר כי השיר מתחיל בלאות מהפסוק הפותח ובונה כוח המוביל לפזמון השיר. היל המשיך ואמר כי "היו אינספור שירים 'עשית לי לא נכון' במהלך ההיסטוריה של מוזיקת הפופ, אבל זיהוי של דייט סדרתי כאספן לבבות שבורים הוא אחת הדרכים היותר ייחודיות להציג פגוע ותסכול כאחד," רק כדי בהמשך מסיקים כי השיר הוא להיט בנאמנות והוא מכיל אריכות ימים והופך אותו ל"הקדמה משפיעה "עבור פרי. Common Sense Media העניקה לשיר דירוג של שלושה מתוך חמישה כוכבים, וקבעה כי אף על פי שפרי היא "חדשה" במוזיקה, היא מוכיחה שהיא יכולה "להסתובב עם הבנות הגדולות" עם "Jar of Hearts", ואמרה שהיא הייתה עדיפה מבחינה קולית גם על סלינה גומז וגם על היילי ויליאמס מפראמור. במהלך סקירת האלבום תיאר צ'אד גרישוב מ- IGN את השיר כבלדה רכה המכילה "קסם" מסוים שלא מצליח להיפטר מחדש על ידי שאר האלבום.
מיקומי שיא
"Jar of Hearts" עלה לראשונה במקום 28 במצעד השירים הדיגיטליים של Billboard, והגיע למקום 63 ב- Billboard Hot 100, ומקום 54 ב- Hot 100 הקנדי, ועורר 48,000 הורדות, כך לפי Nielsen SoundScan. לאחר שנחת במקום 25 ב- Hot 100, מכר 200,000 הורדות בשלושה שבועות. השיר בילה 23 שבועות ב- Billboard Hot 100, והגיע לשיא במקום שבע עשרה. לשיא של מספר תשע עשר אחרי עשרה שבועות על שירי פופ התרשים, גרסת הרינגטון של השיר הגיעה לשיא של מספר עשרים ואחד על תרשים הצלצולים לאחר שבעה שבועות. השיר בילה 72 שבועות במצעד השירים הדיגיטליים, אף על פי שפספס את ה-15 המובילים מבין 100 המאה. החל מיוני 2014, השיר מכר מעל 3,798,000 עותקים דיגיטליים בארצות הברית בלבד,
"Jar of Hearts" הגיעה למקום השני באוסטרליה וברפובליקה של אירלנד, מקום 3 בצ'כיה ומס '4 בבריטניה ובפינלנד. השיר נשאר במצעד הסינגלים של בריטניה במשך 27 שבועות.
וידאו קליפ
את הקליפ לשיר ביים ג'יי מרטין. קטע "מאחורי הקלעים ..." ניתן להקלטת הווידאו המוזיקלי ב־25 באוגוסט 2010. בסרטון, פרי מצהירה "אני באמת מקווה שהסרטון מחבר אותי לשיר ומשעשע את כל המעריצים של So You Think You Can Dance כי זה בזכותם זה אפילו קרה. אני באמת מקווה שהם אוהבים את זה. אני מקווה שהם אוהבים את הריקוד ... ושהם פשוט מרגישים שעשינו את השיר הזה בצדק עם הסרטון הזה. " אז אתם חושבים שתוכלו לרקוד מתמודדים אליסון הולקר וקתרין מקורמיק מופיעים כרקדנים בסרטון המוזיקה, בביצוע כוריאוגרפיה של סטייסי טוקי.
הווידאו קליפ התווסף לרשימה של 40 הסרטונים המובילים של VH1 משנת 2010, Jar of Hearts שהגיעה למספר שבע עשרה. במהלך הופעת הבכורה של "Daydream" של פרי, השווה אותו VH1 לסרטון המוזיקה של Jar of Hearts, בו נכתב כי הוא נקט מסלול קולנועי יותר ש"הסתמך מאוד על תנועה איטית כדי לחבר רגשות. "
הופעות חיות
לאחר שעלה לראשונה בשיר ב- So You Think You Can Dance, פרי חזרה לבמה ב־17 ביולי 2010, כשהיא מבצעת את השיר בפעם הראשונה בשידור חי. בריאיון ל- Entertainment Weekly, דנה פרי על מחשבותיה להופעה בתוכנית לאחר שהוקמה באותה תוכנית, ואמרה "אני מתוחה מאוד, אבל מאוד נרגשת. זה כמעט כמו שהילד הראשון שלי הוא So You Think You Can Dance. אני אעשה כל מה שהם רוצים שאעשה. ואם זה להופיע מול מיליוני אנשים, אני אעשה זאת גם. אני די בטוחה שזה הולך להיות הקהל הכי גדול שהופעתי מולו אי פעם. " פרי ביצעה בנוסף את השיר בשידור חי ואת The Early Show ב- CBS ואת התוכנית Today ב- NBC באוגוסט 2012. ב־29 ביולי 2010, פרי הופיע גם ב- The Tonight Show עם ג'יי לנו, והחליפה את טייסי סטון טמפל שלא הצליחו להגיע למופע בזמן. ב־7 בדצמבר 2010, ביצעה פרי את השיר בתוכנית החדשה של קונן אובראיין, קונאן, כאשר מבקרים רבים כינו את הביצוע לשיא קריירה וכוכב. ב־2 בנובמבר 2010 VH1 אפשרה לפרי לבצע את השיר, יחד עם שירים נוספות מהמיני-אלבום שלה, בלובי המעליות כחלק מסדרת "Live At VH1" המתמשכת. ההופעות הוקלטו והוצגו דרך אתרי אירוח הווידאו של VH1. באוקטובר 2011 ביצעה פרי את השיר בשידור חי בתוכנית The Late Late Show, מופע צ'ט אירי בהנחיית ראיין טברידי. ב־13 בנובמבר 2011, פרי ביצע את השיר בשידור חי בתוכנית התוצאות של Strictly Come Dancing. ב־29 בינואר 2012, ביצע פרי את השיר בשידור חי ב- Dancing On Ice. ב־18 בפברואר 2012 היא ביצעה את השיר לפני מאבק האליפות העולמי במשקל כבד בכבדות בין ויטלי קליצ'קו לדרק קישורה במינכן. כמו כן, פרי ביצעה את השיר כחלק מההדרן לסיבוב ההופעות הראשון שלה ב- Lovestrong Tour בשנת 2011/12.
ג'יימס פטרסון (צייר)
ג'יימס פטרסון (באנגלית: James Paterson; 21 באוגוסט 1854 – 25 בינואר 1932) היה צייר נוף ודיוקנאות סקוטי הקשור לאסכולת גלאזגו. הוא ידוע בעיקר בזכות ציורי הנוף שלו בדמפרישייר בין השנים 1885 ל-1905.
ביוגרפיה
ג'יימס למד בבית הספר לאמנות בגלאזגו בהדרכת רוברט גרינליס. מ-1877 למד בפריז אצל לואי ז'אקסון דה לה שברוס (1839-1903) וז'אן פול לורן (1838-1921). כמה שנים לאחר שחזר לסקוטלנד הוא נישא, בשנת 1884, לאלייזה גריר פרגוסון, בתם של המהנדס, ויליאם פרגוסון וג'נט קופר. כמתנת חתונה, אנדרו פטרסון העניק לבני הזוג קוטג' במוניאייב, דמפרישייר, אשר עבר שינויים והגדלה נרחבים בעיצוב של אדריכל מגלאזגו סר ג'ון ג'יימס ברנט (1857–1938) ואחיו אלכסנדר ניסבט פטרסון (1862–1947) בשנת 1894.
פטרסון בילה יותר מ-22 שנים באזור בציור של גבעות נייטסדייל ואיירשייר והנהר המקומי והשריפות, תוך תיאור הצבעים והאור החמקמקים הטמונים באזור הכפרי של סקוטלנד. במהלך תקופה זו יצר קשרי ידידות עם קבוצת אמנים - סר ג'יימס גאת'רי (1859-1930), א.א. וולטון (1860–1922), ויליאם יורק מקגרגור (1855-1923), שנודעו ביחד בשם 'אסכולת גלאזגו'.
הוא קבור בבית הקברות דין, גם בנו ג'יימס קונסטבל פטרסון (1890–1955) היה אמן והוא קבור לידו.