cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
I Can't Stop Loving You (Though I Try)
(בעברית: אני לא יכול להפסיק לאהוב אותך (אף על פי שאני מנסה)) הוא שיר שנכתב על ידי הזמר-יוצר בילי ניקולס והוקלט לראשונה על ידי הפרויקט הקצר שלו, וייט הורס – שיתוף פעולה בינו לבין קני אלטמן וג'ון לינד – והופיע באלבום White Horse, של הקבוצה משנת 1977.
בשנה שלאחר מכן, הקליט הזמר הבריטי ליאו סייר את השיר מחדש עבור אלבומו Leo Sayer, שיצא על ידי חברת התקליטים קרייסליס. גרסתו זכתה להצלחה כאשר הגיעה למקום השישי במצעד הסינגלים הבריטי, תוך שקיבלה את תואר הכסף, על ידי איגוד תעשיית ההקלטות הבריטי. הלהקה האמריקאית אאוטלוס, הקליטה את "I Can't Stop Loving You" עבור אלבומה Ghost Riders, משנת 1980. בשנת 2002 פיל קולינס הקליט את השיר גם כן, בשם "Can't Stop Loving You". גרסתו הגיעה למקום ה-28 במצעד הסינגלים הבריטי.
בשנת 2019 הקליטה הזמרת-יוצרת האמריקאית טיילור סוויפט את השיר מחדש, תוך שספגה שבחים ביקורתיים רבים וקיבלה מועמדות על כך בטקס פרסי המוזיקה של iHeartRadio.
רקע וסוגה
בשנת 1978, הוציא ליאו סייר את אלבום האולפן השישי שלו Leo Sayer, שהוקלט כבר באותה השנה. האלבום הופק על ידי המפיק המוזיקלי ריצ'רד פרי, שהפיק גם את "", עצמו. ב-23 ביוני 1978, הוחלט להוציא את השיר הזה כסינגל רשמי מתוך האלבום, על מנת לעזור בקידום שלו שכן, האלבום יצא מספר חודשים לאחר הסינגל. הבי סייד של "" היה השיר "No Looking Back", שנכלל גם הוא באלבום Leo Sayer.
לאחר יציאתו של "" כסינגל, הוחלט להוציא את "Raining in My Heart" כסינגל הבא מהאלבום. השיר הוקלט במקור ב-21 באוקטובר 1958, על ידי הזמר האמריקאי באדי הולי מתוך האלבום, The Buddy Holly Story. בנוסף לכך, "" הוקלט מחדש על ידי ליאו סייר כשיר פופ רוק ורוק קל. בגרסתו נעשה שימוש בכלים הבאים: גיטרה אקוסטית וחשמלית, בס, פסנתר, סינתיסייזר, תופי קונגה, תופים וכלי מיתר.
הצלחה מסחרית
למרות הצלחת השיר באוסטרליה, בריטניה ודרום אפריקה, הוא לא זכה להצלחה רבה במצעדי הבילבורד.
קרדיטים וצוות
להלן הקרדיטים של הצוות בשיר:
גרסתו של פיל קולינס
Can't Stop Loving You (בעברית: לא יכול להפסיק לאהוב אותך) הוקלט מחדש בשנת 2001, על ידי הזמר-יוצר הבריטי פיל קולינס, מתוך אלבום האולפן השביעי שלו, Testify. השיר יצא לאור ב-28 באוקטובר 2002, על ידי חברת התקליטים אטלנטיק רקורדס, כסינגל הראשון והפותח מתוך האלבום. בהמשך, נכלל "Can't Stop Loving You" כרצועה ה-12 באלבום האוסף Love Songs: A Compilation... Old and New של קולינס, שיצא לאור ב-28 בספטמבר 2004.
אף על פי שניגנו אותו פעמים מועטות ברדיו, השיר הפך ללהיט והגיע למקום הראשון במצעד השירים העכשוויים למבוגרים.
רקע והפקה
השיר הוקלט במקור על ידי קולינס בשנת 2000 לפרויקט של שירי אהבה, יחד עם "Least You Can Do", אך שתי הרצועות פורסמו בשנת 2002 כחלק מ-Testify. בגרסתו של קולינס, ישנם שינויים קלים במילות השיר. הוא הופק מחדש על ידי קולינס עצמו, ביחד עם רוב קוואלו שהיה למפיק הראשי השני של Testify. בארצות הברית ויפן, הופץ השיר על גבי תקליטור ביחד עם השיר "High Flying Angel", על מנת לעזור לו בהצלחה שלו כסינגל המוביל מהאלבום.
הצלחה מסחרית
גרסתו של קולינס זכתה להצלחה בינלאומית הן במצעדי הפזמונים והן במכירות. במצעד הסינגלים הצרפתי, דורג בשיאה במקום השלישי. בשני המצעדים הראשיים של הולנד (מצעד 40 הסינגלים ההולנדיים ומצעד 100 הסינגלים ההולנדיים), הצליחה להגיע למקום השלישי גם כן. היא הגיעה בשיאה למקום ה-20 וה-23 בשוודיה ושווייץ בהתאמה. במצעד שבאיטליה זכתה להצלחה נאה כאשר הגיעה בשיאה למקום ה-20, תוך שבאוסטריה הגיעה למקום ה-23. הגיע הגיעה למקום השביעי וה-16 בוולוניה ופלנדריה בהתאמה.
במצעדי הבילבורד זכתה גרסתו של קולינס להצלחה רבה, כאשר הגיעה בשיאה למקום ה-76 במצעד הבילבורד הוט 100 ולמקום הראשון במצעד השירים העכשוויים למבוגרים. במצעד סוף השנה של הולנד שפורסם בסוף שנת 2002, דורגה הגרסה במקום ה-98 על סמך חודשיים של מכירות בלבד. בשנה שלאחר מכן, דורג במקום ה-38. במצעד סוף השנה של ולוניה דורגה במקום ה-42, תוך שבמצעד סוף השנה של פלנדריה דורגה במקום ה-97. בשנת 2020 הופיעה הגרסה לראשונה במצעד הסינגלים של פולין.
גרסתה של טיילור סוויפט
Can't Stop Loving You (בעברית: לא יכולה להפסיק לאהוב אותך) הוקלט מחדש בשנת 2019, על ידי הזמרת-יוצרת האמריקאית טיילור סוויפט, כחלק מהופעה ב-BBC רדיו. גרסתה יצאה לאור ב-2 בספטמבר 2019, על ידי BBC רדיו עצמה, תוך שהועלתה לערוץ היוטיוב הרשמי של החברה. הגרסה ספגה שבחים ביקורתיים רבים מטעם מבקרי המוזיקה וזאת, בנוסף לכך שפיל קולינס עצמו הצהיר כי "[יש לה] קול כל כך יפה, היא בהחלט הצליחה בכך. מקסים אותי לשמוע את זה".
במהלך טקס פרסי המוזיקה של iHeartRadio לשנת 2020, קיבלה סוויפט מועמדות בקטגוריית "גרסת הכיסוי הטובה ביותר".
ביקורת
גרסתה של סוויפט ספגה ביקורות חיוביות מטעם מבקרי המוזיקה. אמילי זמלר מרולינג סטון פרסמה ביקורת מקיפה אודות גרסתה של סוויפט וכתבה כי "טיילור סוויפט היא מעריצה של כל שירי האהבה, אך היא אוהבת במיוחד את המנגינה הקלאסית של פיל קולינס. במהלך הופעתה בלייב לאונג' של ה-BBC, כינתה אותו כשיר העצוב והיפה ביותר ששמעה". אנדי גרין מרולינג סטון גם כן, פרסם ביקורת מקיפה גם כן וכתב כי "אף על פי שהשיר זכה להצלחה מתונה בארצות הברית, עושה רושם כי זה הספיק בשביל להיכנס לתודעה של סוויפט". ב-NME סקרו את גרסתה ודיברו על נוכח העובדה שזמר הקאנטרי קית' אורבן הקליט מחדש את להיטה "Lover". בפיצ'פורק דיברו עליה גם כן, תוך שהזכירו גם את "You Need to Calm Down".
ב-Consequence סקרו את גרסתה של סוויפט ודיברו על הצלחת Lover. ב-East Coast Radio החמיאו לה הן על הגרסה והן על שאר השירים שהוציאה ב-2019. ב-, WAEZ, The Fader, ו-Pmstudio דיברו על הגרסה גם כן. ברולינג סטון היא דורגה במקום ה-119 ברשימת "כל 206 השירים של טיילור סוויפט, לפי דירוג". ב-Paste היא דורגה במקום ה-77 ברשימת "158 השירים הטובים ביותר של טיילור סוויפט, לפי דירוג".
רקע והופעה
ב-23 באוגוסט 2019, הוציאה סוויפט את אלבום האולפן השביעי שלה, Lover. על מנת לעזור בקידום של האלבום והסינגלים מתוכו, הופיעה בטקסים שונים כמו ונגו טנגו iHeartRadio, פרסי המוזיקה של בילבורד 2019, פרסי הווידאו קליפים של MTV לשנת 2019, ופרסי המוזיקה האמריקאית 2019. בהמשך, נודע כי תופיע בלייב לאונג', ניו יורק בהופעה שתשודר בחסות BBC רדיו. במהלך ההופעה, ביצעה לראשונה את "Can't Stop Loving You" לצד שירים נוספים כמו "London Boy", "Lover", "Holy Ground", "The Archer" ו-"You Need to Calm Down". אותה ההופעה הועלתה לערוץ היוטיוב של BBC רדיו וצברה למעלה מ-7 מיליון צפיות.
סוויפט דיברה על השיר ואמרה:
F4 DKW
F4 DKW היא מכונית משפחתית קטנה אשר יוצרה על ידי יצרנית הרכב הגרמנית DKW בין השנים 1934–1935, בגרסאות סדאן 2 דלתות, 4 מושבים, וקבריולה 2 מושבים.
יצחק ברודסקי
יצחק ברודסקי (ברוסית: Исаак Израилевич Бродский; 6 בינואר 1883 - 14 באוגוסט 1939 לנינגרד) היה צייר יהודי סובייטי.
ביוגרפיה
נולד בסופייבקה. אביו ישראל, היה סוחר. ב-1896 סיים את לימודיו בבית ספר בעיר ברדיאנסק, לאחר מכן בין 1896 ל-1902 הוא למד בבית ספר לאמנות באודסה. ב-1902 הוא התקבל ללימודים באקדמיה לאמנות בסנקט פטרבורג, הוא היה במשך חמש שנים תלמידו של איליה רפין. בין שנים 1909–1911 על חשבונה של האקדמיה הוא טייל בגרמניה, צרפת, ספרד ואיטליה, בין היתר הוא ביקר אצל מקסים גורקי שהתגורר על האי קאפרי בין השנים 1906–1913.
ברודסקי היה פעיל מבחינה פוליטית, הוא לקח חלק בהתקוממותם של הסטודנטים במהפכת 1905, וב-1907 הוא צייר מספר קריקטורות בשביל עיתונים אופוזיצאונריים. הוא לא היה פעיל בחיי יהודי רוסיה, אך בכל זאת ב-1907 הוא צייר ציור הנקרא פוסלה פוגרומה (לאחר הפוגרום) והוא היה חבר באגודה היהודית לקידום האמנות.
ב-1917 הוא התחיל לצייר את דיוקנו של אלכסנדר קרנסקי וסיים את המלאכה ב-1918 לאחר שממשלת מעבר כבר נפלה. אחרי מהפכת אוקטובר הוא התמקד בציור דיוקנאות של ראשי המהפכה, כגון: לנין, סטלין ואחרים. לאחר השלמת דיוקנו של סטלין ב-1928 הוא הפך לצייר הבלתי-רשמי של חברי המפלגה. ב-1932 הוא הפך למרצה באקדמיה הכלל-רוסית לאמנות בלנינגרד וב-1934 הוא הפך למנהלה של האקדמיה.
ברודסקי נודע כאספן אמנות שתרם למוזיאונים רבים ולאחר מותו דירתו הפכה למוזיאון.
ברודסקי נפטר ב-14 באוגוסט 1939 בלנינגרד ושם נקבר. שנה לאחר מותו יצא לאור ספר האוטוביוגרפיה שלו.
פמקה בול
פמקה בול (בהולנדית: Femke Bol; נולדה ב־23 בפברואר 2000) היא אתלטית הולנדית. זוכת מדליית ארד אולימפית (טוקיו 2020), סגנית אלופת העולם (יוג'ין 2022) אלופת אירופה (מינכן 2022) ושיאנית אירופה בריצת 400 מטר משוכות. סגנית אלופת העולם באולם (בלגרד 2022), אלופת אירופה (מינכן 2022) ושיאנית העולם באולם בריצת 400 מטר.
בשנת 2022 זכתה בול בתואר אתלטית השנה באירופה.
ביוגרפיה
בול נולדה וגדלה באמרספורט שבהולנד. היא הפגינה את כישרון הריצה שלה כבר מגיל צעיר, וזכתה בתחרויות בהולנד בקטגוריות הגיל שלה. היא זכתה בתשעה תארים לאומיים לנוער בשנים 2015–2019: שמונה מהם בריצת 400 מטר ואחת בריצת 400 מטר משוכות, תוך שהיא קובעת שיאים הולנדיים לנוער בשתי הריצות. בתחרויות הבינלאומיות, התקדמה בהדרגה.
בפסטיבל האולימפי האירופי לנוער 2015 היא לא עברה את שלב המוקדמות בריצה 400 מטר מכשולים, ואילו שנתיים לאחר מכן, באליפות אירופה באתלטיקה עד גיל 20 2017, היא הגיע לשלב חצי הגמר.
מדליית ארד
באולימפיאדת טוקיו (2020) היא זכתה במדליית ארד בריצת 400 מטר משוכות בשיא אירופה חדש של 52.03 שניות, אחרי סידני מק'לוכלין שקבעה שיא עולם חדש של 51.46 שניות ואלופה האולימפית היוצאת דלילה מוחמד שאף היא שיפרה את שיא העולם 51.58 שניות, שתיהן מארצות הברית. נוסף לכך, היא סיימה במקום שישי בריצת שליחות 4x400 מטר בשיא לאומי חדש של 3:23.74 דקות.
סגנית אלופת העולם באולם
באליפות העולם באולם שנערכה בבלגרד, סרביה במרץ 2022 היא זכתה בשתי מדליות כסף, בריצת 400 מטר בתוצאה של 50.57 שניות, אחרי שוני מילר-אואיבו מבהאמה (50.31 שניות) ולפני סטפני אן מקפירסון מג'מייקה (50.79 שניות) ובריצת שליחות 4x400 מטר בתוצאה של 3:28.57 דקות, אחרי ג'מייקה (3:28.40 דקות) ולפני פולין (3:28.59 דקות).
סגנית אלופת העולם
באליפות העולם שנערכה ביוג'ין, אורגון, ארצות הברית ביולי אותה שנה היא זכתה בשתי מדליות כסף, בריצת 400 מטר משוכות בתוצאה של 52.27 שניות, אחרי סידני מק'לוכלין שקבעה שיא עולם חדש של 50.68 שניות ולפני האלופה היוצאת דלילה מוחמד (53.13 שניות) וריצת שליחים משולבת 4x400 מטר ביחד עם לימרפין בונפסיה, לייקה קלאפר וטוני ואן דיפן בתוצאה של 3:09.90 דקות, אחרי הרפובליקה הדומיניקנית (3:09.82 דקות) ולפני ארצות הברית (3:10.16 דקות).
מצטיינת אליפות אירופה
באליפות אירופה שנערכה במינכן, גרמניה באוגוסט אותה שנה היא זכהת ב-3 מדליות זהב והייתה לאתלטית המצטיינת של האליפות. מדליות זהב, בריצת 400 מטר בשיא לאומי חדש של 49.44 שניות, לפני נטליה קצמארק (49.94 שניות) ואנה קילבסינסקה (50.29 שניות), שתיהן מפולין, בריצת 400 מטר משוכות בשיא אליפות חדש של 52.67 שניות, לפני ויקטוריה טקאצ'וק (54.30 שניות) ואנה ריז'יקובה (54.86 שניות), שתיהן מאוקראינה ובריצת שליחות 4x400 מטר בשיא לאומי חדש של 3:20.87 שניות, לפני פולין (3:21.68 דקות) ובריטניה (3:21.74 דקות).
שיאנית עולם באולם
בתחרות שנערכה במץ, צרפת באולם ב-11 בפברואר 2023 קבעה בול בריצת 400 מטר שיא הולנד חדש של 49.96 שניות, התוצאה הרביעית בכל הזמנים. שבוע לאחר מכן, בתחרות שנערכה באולם באפלדורן, הולנד קבעה שיא עולם חדש של 49.26 שניות, שיפור לשיא העולם הוותיק בן ה-41 השנים של ירמילה קרטוכווילובה מצ'כוסלובקיה (49.59 שניות).
קנדס קרוגר
קנדס קרוגר (באנגלית: Kandace Krueger; נולדה ב-27 במאי 1976) היא עיתונאית אמריקאית.
ביוגרפיה
קרוגר נולדה באוסטין לברברה ולארי.
ב-1994 החלה להתחרות בתחרויות יופי מקומיות בטקסס, התואר הראשון שזכתה בו היה "מיס מדינת ויליאמסון" (Williamson County) ב-1999.
התואר השני שזכתה היה "מיס אוסטין" ב-1999.
היא השתתפה מספר פעמים במהלך שנות התשעים בתחרות מיס טקסס ארצות הברית אך לא הגיעה למקומות הראשונים ובשנת 2000 עלתה לשתים עשרה.
ב-2001 זכתה בתואר מיס טקסס ארצות הברית בטקס שנערך באודיטוריום של לאבק.
ראהים סטרלינג
ראהים שאקיל סטרלינג (באנגלית: Raheem Shaquille Sterling; נולד ב-8 בדצמבר 1994 בקינגסטון שבג'מייקה) הוא כדורגלן אנגלי המשחק בעמדות הקשר ההתקפי והקיצוני בצ'לסי ובנבחרת אנגליה.
קנדס קרוגר
ביוגרפיה
בתחרות הארצית של מיס ארצות הברית נבחרה למקום הראשון כנציגת טקסס, במהלך כהונתה בתואר ביקרה בבית הסנאט של טקסס ונפגשה עם מושל המדינה ריק פרי.
ראהים סטרלינג
תחילת הקריירה
סטרלינג נולד בג'מייקה, וכשהיה בן חמש עבר עם משפחתו ללונדון, בירת אנגליה. סטרלינג הצטרף בשנת 2000 לווסטהאם יונייטד. בשנת 2003 הצטרף לאקדמיה של קווינס פארק ריינג'רס, ובשנת 2010 הוחתם בליברפול תמורת סכום של 600,000 ליש"ט, שיכול להגיע לחמשה מיליון ליש"ט על פי כמות ההופעות שיערוך בקבוצה. ב-1 באוגוסט 2010 כבר ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של המועדון, במשחק ידידות נגד בורוסיה מנשנגלדבך שנערך בגרמניה.
קנדס קרוגר
ביוגרפיה
בתחרות מיס תבל 2001 נבחרה לסגנית השנייה.
היא למדה עיתונאות באוניברסיטת טקסס A&M.
ראהים סטרלינג
ליברפול
בעונת הפך סטרלינג לשחקן קבוע בהרכב ליברפול, והיה שותף למאבקה על האליפות עד המחזור האחרון, אך לבסוף סיימה הקבוצה במקום השני. בעונה זו כבש סטרלינג תשעה שערי ליגה ושער אחד בגביע הליגה.
קנדס קרוגר
ביוגרפיה
ב-2004 ו-2005 הופיעה בתוכנית המגזין "Across America".
ראהים סטרלינג
מנצ'סטר סיטי
בעונת 2017/2018 סטרלינג היה אחד השחקנים הבולטים של מנצ'סטר סיטי בזכייה באליפות הפרמייר ליג והוא הבקיע באותה עונה שבה סיטי זכתה גם בגביע הליגה 23 שערים. בעונת 2018/2019 סטרלינג המשיך את היכולת הטובה שלו מהעונה הקודמת, והוא כבש 25 שערים בכל המסגרות. הוא עזר למנצ'סטר סיטי לזכות באליפות שנייה ברציפות, בגביע האנגלי ובגביע הליגה. באותה עונה הוא זכה בפרס השחקן הצעיר של העונה ונבחר גם לשחקן העונה של העיתונאים.
קנדס קרוגר
ביוגרפיה
ב-2005 הנחתה את תחרות מיס טקסס, ב-2006 תמכה בהדחתה מהתואר של מיס ארצות הברית טרה קונר.
ראהים סטרלינג
צ'לסי
ב-13 ביולי 2022 חתם סטרלינג בצ'לסי, עליו היא שילמה 47 וחצי מיליון אירו. ב-6 באוגוסט ערך הופעת בכורה בקבוצה בניצחון 0–1 על אברטון. ב-27 באוגוסט כבש את שעריו הראשונים בקבוצה, כשכבש צמד בניצחון 1–2 על לסטר סיטי.
קנדס קרוגר
ביוגרפיה
כיום, עובדת כמגישה בתחנת טלוויזיה בדאלאס.
ראהים סטרלינג
נבחרת לאומית
סטרלינג היה רשאי גם לשחק עבור נבחרת ג'מייקה, אך בחר לשחק עבור נבחרת אנגליה. סטרלינג שיחק בכל הנבחרות הצעירות של אנגליה, ועם נבחרת הנערים שיחק בגביע העולם עד גיל 17 בשנת 2011, טורניר בו כבש שני שערים.
ב-10 בספטמבר 2012 זומן סטרלינג לראשונה לסגל הנבחרת הבוגרת של אנגליה, ואת הופעת הבכורה שלו ערך ב-14 בנובמבר 2012, במשחק ידידות נגד נבחרת שוודיה. סטרלינג נכלל בסגל הנבחרת למונדיאל 2014, ופתח בהרכב בשני משחקיה הראשונים בטורניר, אך הנבחרת הודחה לפני המשחק האחרון בשלב הבתים.
נכלל בסגל נבחרת אנגליה לטורניר מונדיאל 2022.
חיים אישיים
סטרלינג גדל אצל סבתו באזור מברלי בקינגסטון, ג'מייקה, וכשהיה בן חמש היגרו הוא ואמו ללונדון, אנגליה, הממלכה המאוחדת. הגיע, נרשם לתיכון "קופלנד" בוומבלי, צפון מערב לונדון.
ב-1 בפברואר 2013 הואשם סטרלינג בתקיפת אישה בת 27. סטרלינג הכחיש את הטענה, ולבסוף זוכה לאחר שעד הראייה לא הגיע למשפט. ב-8 באוגוסט באותה שנה נעצר באשמת תקיפה לכאורה של חברתו הדוגמנית, ובמשפט שנערך בליברפול חודש לאחר מכן זוכה מאשמה.
בשנת 2012, חתם סטרלינג על חוזה חסות עם נייקי. הוא הופיע לפרסומת עבור הנעל "Nike Green Speed II" החדשה לצד מריו גצה, ת'יאו וולקוט, אדן הזארד, כריסטיאן אריקסן וסטפן אל שעראווי בנובמבר 2012.
ב-16 בנובמבר 2017 הותקף סטרלינג על רקע גזעני מחוץ למתקן האימונים של מנצ'סטר סיטי. התוקף, חוליגן בעל הרשעות קודמות רבות, נעצר, הורשע ונידון למאסר של 16 שבועות ולקנס של 100 לירות שטרלינג. הגרדיאן שיבח את סטרלינג על עמידתו מול התוקף והחלטתו לשחק רק ארבע שעות לאחר האירוע.
לסטרלינג שני ילדים: בת ובן.
Lost Without You
Lost Without You (בעברית: אבודה בלעדיך) הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת-יוצרת האוסטרלית דלתא גודרם, מתוך אלבום הבכורה שלה, Innocent Eyes. השיר יצא לאור ב-3 במרץ 2003, על ידי חברת התקליטים אפיק רקורדס ודיילייט רקורדס, כסינגל השני מתוך האלבום.
השיר הגיע למקום הראשון במצעד הסינגלים האוסטרלי.
רקע וכתיבה
השיר נכתב על ידי בריג'ט בננט ומתיו ג'רארד והופק על ידי מתיו ג'רארד גם כן. בממלכה המאוחדת, יצא השיר כסינגל ביחד עם השיר "Hear Me Calling", שהיה לבי-סייד שלו, על מנת לעזור בקידום שלו. בהמשך, יצא לאור גם בארצות הברית בפורמט של הורדה דיגיטלית, מה שהוביל להצלחתו במצעדי הבילבורד.
פרק זמן לצאתו, עלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי, תוך שהצליח לצבור שם למעלה מ-10 מיליון השמעות.
וידאו קליפ
הווידאו קליפ הרשמי של השיר פורסם ב-18 במרץ 2011, עשור וחצי מצאתו המקורית. כמו כן, צולמו עבור השיר שני קליפים. הראשון בוים על ידי קאטי בל וצולם ברוהמפטון, לונדון והופץ ב-17 בפברואר 2003. הקליפ השני צולם בקליפורניה והופץ בארצות הברית באוגוסט 2005.
נכון לדצמבר 2020, מונה הצפיות של הקליפ עומד על למעלה מ-9 מיליון צפיות.
עירא אייזנשטיין
ביוגרפיה
נולד במנהטן, נכדו של יהודה דוד אייזנשטיין. בעל תואר דוקטור מאוניברסיטת קולומביה. בשנת 1931 הוסמך לרבנות קונסרבטיבית על ידי בית המדרש לרבנים באמריקה (JTS). שם פגש את מרדכי קפלן, הכיר את בתו, ג'ודית ונשא אותה לאשה. בהמשך פעל יחד עם רבו וחותנו להקמת מוסדות היהדות הרקונסטרוקטיבית ולעיצוב סידור התפילה שלה. במסגרת זו שימש כרב הקהילה הרקונסטרוקטיבית הראשונה, קהילת "אנשי אמת" בשיקגו. לאחר מכן כיהן כרב בית הכנסת הרקונסטרוקטיבי בלונג איילנד, ניו יורק.
ב-1968 הקים אייזנשטיין את בית המדרש לרבנים של התנועה (בית המדרש לרבנים ליהדות מתחדשת) בפילדלפיה. בין השנים 1959 ל-1970 היה נשיא האיגוד ליהדות רקונסטרוקטיבית (Jewish Reconstructionist Foundation) ובין השנים 1935 ל-1981 ערך את ביטאונה The Reconstructionist.
סמל סימן מסחרי רשום
הסמל ® הוא סמל סימן מסחרי רשום. זהו סימן כתב המסמן סימן מסחרי רשום, בניגוד לסמל סימן מסחרי (™).
הסימן המופיע לאחר שמו של מותג, מסומן באות הלטינית R המשמשת קיצור למילה האנגלית Registered - ונכתב בכתב עילי (®) או בכתב תחתי (®). כמעט תמיד, כאשר לצד הסימן המסחרי מופיע הסמל ™, הסמל מציין שכבר הוגשה לרשויות בקשה לרישום הסימן המסחרי, תהליך שאורך כשנתיים עד לאישורו. כל עוד לא נקבע אחרת על ידי הרשות המאשרת (דהיינו רישום הסימן המסחרי אושר / לא אושר), יש להתייחס לסימן מסחרי עם הסמל ™ כאל סימן מסחרי עם הסמל ® (סימן מסחרי רשום).
בקשה לרישום סימן מסחרי בישראל ניתנת להגשה למחלקת סימני המסחר / רשות הפטנטים / משרד המשפטים.
שמואל אבוהב
הרב שמואל אבוהב (1610 – 22 באוגוסט 1694) היה רב ופוסק הלכות בעיר ונציה ומגדולי חכמי איטליה. ידידו של רבי משה זכות אשר יחד עמו הנהיג את העיר. נודע בשל ספריו דבר שמואל וספר הזכרונות. רבי שמואל היה מראשי הלוחמים באיטליה במשיחיותו של שבתי צבי ובתלמידו נתן העזתי.
קורות חייו
נולד בעיר המבורג שבגרמניה בשנת ש"ע (1610) לרבי אברהם שהיה מקהילת מגורשי ספרד (בעיר זו הייתה אז קהילה יהודית חשובה של גולי ספרד ופורטוגל, ואביו אף הקים שם בית כנסת מפואר בשם "כתר תורה").
בגיל שתים עשרה החל לכתוב חידושי תורה וכתב ספר דרשות ופירושים. בהיותו בן שלש עשרה נשלח על ידי אביו לוונציה ללמוד אצל הרב דוד פרנקו שהיה ראש הישיבה בעיר. רבו זה נפטר שנה לאחר מכן, אך בשנה זאת הספיק רבי שמואל ללמוד רבות מרבו זה שחיבבו והעריצו במיוחד. עבור רבי שמואל היה רבי דוד פרנקו לרבו העיקרי, ומלבד תורה והלכה למד אצלו אף מדעים ולשונות. אחר פטירת רבו, בהיות רבי שמואל בן שמונה עשרה נשא לאישה את בתו 'מזל טוב'. היא הייתה אישה חכמה ורבי שמואל אמר עליה כי "לימדה את בני ואת בני ביתי תוכחות מוסר". בתקופה זו עברו בעקבותיו אביו ומשפחתו לאיטליה, שם התגוררו במשך עשר שנים בעיר ונציה. בשנת שצ"ח (1638) עברו רבי שמואל ומשפחתו לעיר וירונה, שם הקימו קהילה פורטוגזית בראשותו. שם ייסד רבי שמואל ישיבה שנודעה לשם בכל ערי איטליה.
בשנת ת"י (1650) הוצע לרבי שמואל לבוא לכהן כרב הקהילה היהודית בוונציה, והוא עבר לשם יחד עם משפחתו ושימש כרב ואב"ד העיר עד סוף ימיו. רבי שמואל הועמד בראש הישיבה הכללית בעיר, שהייתה המועצה הכללית של הקהילה וכל ענייני הציבור היו נחתכים על פיה. בתקופה זו החל להשיב תשובות רבות בהלכה לשאלות שנשלחו לעברו מאיטליה ומחוצה לה, אך בשל ענוותו לא היה חותם בשם עצמו אלא היה מצרף את שמות חכמי הישיבה. בשל הצטיינותו בתשובותיו נהגו לכנותו בשם כבוד: "הרשב"א" (רבי שמואל בן אברהם) ברומזם אל רבי שלמה בן אדרת [הרשב"א], גדול המשיבים.
בהגיעו לגבורות כבן שמונים, גזר על עצמו גלות, והחל להסתובב ממדינה למדינה ומעיר לעיר, עד שסמוך לפטירתו חזר לוונציה.
חיבוריו
רבי שמואל חיבר מספר ספרים. המפורסם ביותר הוא ספר תשובותיו דבר שמואל המצוטט רבות בספרי האחרונים, ונחשב לאחד מספרי התשובות החשובים. בספר זה שנדפס לאחר פטירתו, קובצו רבות מתשובותיו ההלכתיות שכתב אל רבים הפונים אליו, וביניהם אף רבנים ותלמידי חכמים מפורסמים מאותה עת.
סמוך לשנת ת"י (1650) נדפס בפראג חיבור בשם ספר הזכרונות. מטרת חיבור זה הייתה לעורר את העם על קיום מצוות או הימנעות מעבירות שרגילים לזלזל בהם. הספר נדפס בעילום שם המחבר, והתעוררה מחלוקת בנוגע לזהות מחברו. הראשון שייחס ספר זה לרבי שמואל היה מחבר חמדת ימים, כשהוא מכתירו בתואר "מעלת החכם החסיד כמה"ר שמואל אבוהב נר"ו כתב בספר הזכרונות". החיד"א בספרו שם הגדולים מעיד אף הוא כי מחבר הספר הוא רבי שמואל אבוהב, אשר "לרוב חסידותו לא הזכיר שמו עליו". כיום עובדה זו מוסכמת על הכל.
חלק מהנושאים שעליהם מוכיח רבי שמואל בספר זה, קשורים באופן מובהק לנושאים שהעסיקו את יהודי איטליה באותם ימים. בתקופה זו הגיעה יהדות איטליה עד משבר. תנועת הרנסאנס שהייתה בעיצומה בשנים אלו הותירה את יהדות איטליה פרוצה ליחסים קרובים בינה לבין תושביה הגויים של המדינה. רבי יהודה אריה ממודנה כותב על תקופה זו: "קהילת קודש ונציה שהייתה בימי קדם נר ישראל, היום חרפת אדם ובזוי עם בכל תפוצות הגולה". ואילו רבי שמואל אבוהב עצמו כותב (בהיותו עדיין תושב וירונה) "אשר עינינו רואות וכלות בארצות הללו של איטליה שבעוונותינו יצאו מהם מה שיצאו: אלה לחיי הפקר וזנות בבנות הארץ, ואלה לחרפות לדיראון עולם בהמיר את כבודם. על כן יאמרו המושלים שאם עשרה קבים של אפקירותא והמרה ירדו לעולם, תשעה נטלו בני איטליה ואחד שאר הגולה". איסורים כמו "סתם יינם", "שעטנז", גילוח הזקן בתער, ואף הזנות (המכונה בספר "איסור הקדשות") נפרצו אט אט עד שרווח הנוהג לזלזל בהם. חלק מנושאים אלה אף עמדו במוקד פולמוסים בין רבני איטליה עצמם, ורבי שמואל לקח על עצמו, בעילום שם כאמור, לנסות ולהשיב את העם אל קיום ההלכה.
תמיכתו בארץ ישראל
רבי שמואל שישב בוונציה שהייתה צומת מסחרי חשוב בין אירופה לאימפריה העות'מאנית, נודע כמי שאירח בביתו חכמי תורה רבים, ובמיוחד שדרי"ם מארץ ישראל להם סייע רבות בגיוס כספים עבור ארץ ישראל בכלל והעיר חברון בפרט. מבאי ביתו אלה נמנו: רבי אליעזר בר ארחא, רבי בנימין הלוי, רבי מאיר הרופא, רבי דוד חבילייו ורבים נוספים. בשנת תמ"ו התארח אצלו רבי צבי הירש אשכנזי (בעל החכם צבי), שהיה בדרכו לברלין במטרה לחפש את הוריו שנשבו. ביקור זה הותיר רושם עז על החכם צבי, ולדברי בנו רבי יעקב עמדין, היה אביו "מתפאר בברכה שקבל מאותו האיש הגדול הזה בחכמה וביראת חטא". לרבי בנימין הלוי ששהה בעירו בין השנים תט"ו-תי"ט (1655-1659) והיה מבאי ביתו, נודעה השפעה מיוחדת על רבי שמואל, שלמד ממנו רבות במיוחד בתחום הקבלה.
בניו ותלמידיו
לרבי שמואל ארבעה בנים שחלקם שימשו כרבנים. בנים נוספים שנולדו לו מתו בקטנותם.
רבי אברהם – בנו הבכור, כיהן כרב העיר וונציה לאחר פטירת אביו.
רבי יוסף – עמד בראשות הישיבה בתקופת יציאת אביו לגלות.
רבי דוד
רבי שמואל העמיד תלמידים רבים, בין הבולטים והידועים שבהם היו: רבי ישראל יעקב חאגיז מחבר שו"ת הלכות קטנות, רבי שמשון מורפורגו מחבר שו"ת שמש צדקה, ועוד.
לאוניד קוראבליוב
לאוניד קוראבליוב (ברוסית: Леонид Куравлёв; 8 באוקטובר 1936 – 30 בינואר 2022) היה שחקן תיאטרון וקולנוע רוסי סובייטי.
ביוגרפיה
לאוניד קוראבליוב נולד במוסקבה למשפחת פועל במפעל של תעשייה אווירית וספרית. בשנת 1941 אימו הואשמה בבגידה ונשלחה לסיביר ואחר כך מחוז מורמנסק. לאוניד הצעיר בילה איתה מספר שנים. היא קיבלה רשות לחזור למוסקבה רק בשנת 1951.
קוראבליוב לא היה תלמיד מצטיין וקשה במיוחד היה לו עם מדעים מדויקים. בהמלצת בת דודתו הוא ניסה להתקבל למכון לקולנוע על שם גרסימוב, אך בשנת 1953 לא התקבל ורק בשנת 1955 החל בלימודי משחק. בשנת 1960 הוא סיים את הלימודים.
במשך שנתיים הוא היה מנחה של תוכנית טלוויזיה על ספרים חדשים.
לאוניד קוראבליוב היה נשוי לנינה קוראבליובה אותה הכיר כאשר היא הייתה בת 13 והוא בן 16. הם היו נשואים 52 שנים עד שהיא נפטרה בשנת 2012. מאז ועד למותו, קוראבליוב כמעט ולא הופיע בציבור.
בשנת 1977 הוענק לו תואר של אמן העם של הפדרציה הרוסית ובשנת 2012 עיטור ההצטיינות למען המולדת.
בשנת 2016 על פעילותו בקולנוע צולמו מספר סרטי תעודה שהוקרנו בערוץ הראשון הרוסי.
קוראבליוב מת ב-30 בינואר 2022 מדלקת ריאות.
הזדקנות האוכלוסייה
הזדקנות האוכלוסייה (Population ageing) הוא מונח המתייחס לגיל חציוני הולך וגדל באוכלוסיית שונות בעקבות הירידה בשיעורי הפריון או העלייה בתוחלת החיים.
ברוב המדינות בעולם ישנה עלייה בתוחלת החיים ויש אוכלוסייה מזדקנת (מגמות שהחלו בתחילה במדינות המפותחות, אך כיום מתקיימות גם כמעט בכל המדינות המתפתחות). כמות האוכלוסייה הזקנה בעולם נמצאת כיום בשיא שלא היה כדוגמתו בהיסטוריה האנושית.
מבין המדינות שסווגו על ידי האו"ם כמדינות מפותחות, נכון לשנת 1950 הגיל החציוני של האוכלוסייה היה 29, והוא עלה בשנת 2000 ל-37.3, והוא צפוי לעלות ל-45.5 עד 2050.
מספר האנשים בעולם שהם בני 60 ומעלה גדל פי שלושה מאז שנת 1950, עמד על 600 מיליון בשנת 2000 והגיע ל-700 מיליון בשנת 2006. הצפי הוא שהאוכלוסייה הזקנה תגיע ל-2.1 מיליארד אנשים עד 2050.
אסיה ואירופה הם שני האזורים בעולם בהם מספר ניכר של מדינות הולכות להתמודד עם הזדקנות אוכלוסייה קשה בעתיד הקרוב. באזורים הללו בתוך עשרים שנה מדינות רבות יעמדו במצב בו קבוצת האוכלוסייה הגדולה ביותר במדינה תהיה של אנשים מעל גיל 65 והגיל הממוצע יתקרב ל-50.
ברוב המדינות המפותחות צמיחת האוכלוסייה תלויה כיום במידה רבה בהגירה.
מערכות הרווחה במדינות עם שיעור אוכלוסייה מזדקנת הולך וגדל צפויות גם להיתקל בבעיות. מערכת הפנסיה ממומנת ברובה על ידי המיסים שנגבים מהעובדים. מרבית כספי הרווחה הולכים לכיסוי טיפולים רפואיים, ועלויות מערכות הבריאות צפויות לגדול באופן דרמטי ככל שהגיל של האוכלוסייה יגדל - מצב אשר יעמיד בפני ממשלות רבות בחירות קשות בין מיסים גבוהים יותר, שינוי במערכות המס, או הקטנת החלק של הסיוע מצד המדינה במתן שירותי בריאות ורווחה.
סוגיה חברתית
עשויים להיות חילוקי דעות לגבי מהם הסוגיות החברתיות שראוי לנסות לפתור, ובאיזה מהם ראוי להתמקד קודם. לאנשים שונים ולחברות שונות יש תפיסות שונות לגבי כך.
ישנם מגוון שיטות בהם נעשה שימוש כדי לנסות לפתור סוגיות חברתיות. אחת הדרכים המהותיות לנסות ולפתור בעיות חברתיות היא המנגנון הדמוקרטי שמאפשר לאוכלוסייה לבחור את המנהיגים והמפלגות שיקדמו את השינויים החשובים ביותר לסוגיות החברתיות הבוערות. מחוץ לתהליך הפוליטי, אנשים רבים בוחרים גם לתרום כסף או להשקיע זמן, אנרגיה או משאבים אחרים על מנת לנסות ולפתור סוגיות חברתיות שונות. ארגונים ללא מטרות רווח נוצרים לעיתים רבות במטרה לפתור סוגיות חברתיות מסוימות.
גאגא
נהרין, המנהל האומנותי של להקת בת-שבע פיתח את גאגא במקביל לעבודתו עם רקדנים, ובעקבות פציעה שחווה. גאגא מציעה דרך לחזק את הגוף, לשכלל את הגמישות, הזריזות והיעילות, להעיר את החושים ואת הדמיון; העבודה משכללת את התנועה האינסטינקטיבית, חושפת את הקיבועים הפיזיים ומפתחת מודעות לתנועות הגוף. גאגא משמשת רקדנים כתרגול וכאימון יום-יומי, ומאפשרת מחשבה חדשה על גופניות ותנועה. במקביל היא מיועדת לכל אדם שחפץ לרקוד, והיא נלמדת במקומות שונים ברחבי הארץ ובעולם, בהם תל אביב, ירושלים, גליל ורחובות.
נוכלת ושמה סו
נוכלת ושמה סו (באנגלית: Curly Sue - סו המתולתלת) הוא סרט קולנוע אמריקאי מסוגת דרמה קומית משנת 1991 בבימויו, בכתיבתו ובהפקתו של ג'ון יוז, עם ג'יימס בלושי, קלי לינץ' ואליסן פורטר בתפקידים הראשיים.
גאגא
גאגא היא שפת תנועה המאפשרת לחקור, לחזק ולפתח גמישות בגוף. ההנחיה בשיעור גאגא ניתנת לא כתנוחה או כרצף צעדים בדומה לסגנונות המחול המוכרים אלא כדימוי, למשל: דמיינו שאתם אוחזים בכדור, דמיינו שעמוד השדרה שלכם הוא נחש. במהלך השיעור יש שימוש בביטויים שונים שעוזרים ליצור, לחקור ולשנות ביטוי גוף, כגון: עור רגיש, מפרקים משומנים, ידיים רכות. העיקרון הבסיסי הוא להיות בתנועה כל הזמן, ויצירת מרחב מוגן לחקירה בלי שיפוט. גאגא היא כלי מסייע לחקר תנועה, והיא עוזרת לחזק את התנועה ולהפוך אותה לקלה, מעודנת ומודעת יותר.
נוכלת ושמה סו
הילדה-שחקנית אליסן פורטר בת העשר זכתה ב"פרס האמן הצעיר" כשחקנית הצעירה הטובה ביותר בסרט קולנוע.
התסריט הוא על זוג חסרי בית, מבוגר וילדה, שאירוע אחד מביא למהפך חיובי בחייהם כמו באגדות. המבקרים לא אהבו את הסרט אבל הוא הצליח מאד מסחרית.
גאגא
שיעור גאגא מבוסס על רצף הנחיות שבאות זו על גבי זו. כל הוראה לא מבטלת את הקודמת אלא מתווספת אליה, שכבה על שכבה. הגאגא תובעת ערנות לתחושות המתעוררות בגוף, ליכולותיו ולמגבלותיו, וחיפוש אחר איכות התנועה והקשבה לחוויה הנלווית אליה.
נוכלת ושמה סו
תקציר עלילה
ביל דנסר (ג'יימס בלושי) מגדל לבד את סו (אליסן פורטר) מאז לידתה. הוא הכיר את אמה בבאר בפלורידה. האם מתה והשאירה לו את סו. ומאז הוא מגדל אותה לבד למרות שאינו אביה הביולוגי. אין לו מקום עבודה קבוע ולמעשה הוא וסו הם חסרי בית. הם מסתובבים ברחובות ומקיימים את עצמם ממעשי נוכלות קטנים.
כעת סו בת עשר והם מגיעים לשיקגו שם מנסה ביל להיכנס למסעדה,, מתווכח עם המלצר ובינתיים סו חוטפת עוגות.
הם מנסים לביים תאונת דרכים כדי לסחוט את הנהג. גריי אליסון (קלי לינץ') היא עורכת דין אמידה שמנהלת משרד עם ברנרד אוקסבר (פרד תומפסון). ביל וסו אורבים בחניית הבניין, סו מכה את ביל שמשתטח מאחורי המכונית של קלי ומביים שנפגע ממכוניתה. קלי המבוהלת מרגיעה אותם ומזמינה אותם למסעדת פיצה. היא מתבוננת בהם כשהם אוכלים ברעבתנות ומתרגשת מהיחס החם בין ביל לסו. קלי מזעיקה את הארוס השחצן שלה ווקר (ג'ון גץ), שמסתכל בבוז ובתיעוב על שני חסרי הבית האלה.
קלי וווקר הולכים לקונצרט והיא ממשיכה לחשוב על החיבה של ביל וסו. שני חסרי הבית ממשיכים להסתובב ברחובות שיקגו ונתקלים שוב במכונית של קלי בכניסה לביתה. הפעם זו תאונה אמיתית. ביל נפצע קלות וזועק וקלי לוקחת אותם לדירתה המפוארת.
למחרת מספר לה ביל את סיפורם והיא קונה להם בגדים חדשים ומגלה שסו היא אנאלפביתית. היא מוכיחה את ביל ומשכנעת אותו למצוא עבודה. הם משחקים קלפים עם העוזרת טרינה (ויוקה דייוויס) וסו מנצחת אותם. בינתיים מגלה ווקר את ביל בדירתה של קלי ומתפתח שם ריב בו נחבטים שניהם.
קלי קונה בגדים חדשים לשניהם והם יוצאים לבלות בעיר ולבצע שטויות - "מתפלחים" לחתונה לא שלהם, הולכים לראות סרט בתלת מימד ו"סוחבים" פופקורן וקוקה קולה מאחד הצופים. ביל מוצא עבודה בבניין ומתפתח רומן אהבה בינו לקלי.
קלי משחררת את ביל בערבות ואת סו מהמעון ומקבלת עליה משמורת.
לבסוף הם מלווים את סו ליום הראשון שלה בבית הספר.
ג'ורג'ה קלינסקו
ג'ורג'ה קלינסקו, בשמו בלידה גאורגה וישאן (ברומנית:George Călinescu - בהתאמה - Gheorghe Vișan, 19 ביוני 1899 – 12 במרץ 1965) היה מבקר והיסטוריון ספרות, סופר מחבר רומנים ופובליציסט רומני. קלינסקו נחשב לאחד מגדולי מבקרי הספרות של רומניה בכל הזמנים, לצד טיטו מאיורסקו ואאוג'ן לובינסקו והוא אחת הדמויות הבולטות של הספרות הרומנית במאה ה-20. כסופר אימץ גישה קלאסיציסטית והומניסטית. תחת המשטר הקומוניסטי, ב-1949 קלינסקו נבחר כבר באקדמיה הרומנית, אז האקדמיה של הרפובליקה העממית הרומנית.
ילדות וצעירות
קלינסקו נולד ב-1899 בבוקרשט בשם גאורגה וישאן, הבן של מריה ("מריצה") וישאן, בת של איכרים רומנים מן הכפר דוברוטיאסה, במחוז אולט שבחבל אולטניה, שברחה מהבית לעיר הבירה יחד עם גיסתה. אביו הביולוגי של הסופר היה טאקה קפיטנסקו או קפיטנוביץ', גיסו, אחי אשתו של אביו המאמץ, פקיד רשות מסילות הברזל הרומנית קונסטנטין קלינסקו, שאסף לביתו את מריה וישאן בעוד היא שהתה בתחנת הרכבת. הסופר לעתיד גודל על ידי הזוג קונסטנטין קלינסקו, ואשתו, מריה לבית קפיטנסקו או קפיטנוביץ', שהעסיקו את אמו כעוזרת בביתם. משפחת קלינסקו יחד עם העוזרת והילד עברו בהמשך לגור בצפון-מזרח רומניה, בבוטושאן ומאוחר יותר עברו לגור בעיר יאש. כאן, בשנת 1906 נרשם הילד לכיתות הראשונות של בית הספר המקיף "קרול הראשון" שליד תיכון האינטרנאט (תיכון הפנימייה) הידוע של יאש. ב-1907 אישרה אמו, מריה וישאן את אימוץ בנה על ידי הזוג קלינסקו שהיו חשוך ילדים. האב המאמץ נפטר כעבור זמן קצר. מאז ואילך הילד נקרא רשמית גאורגה קלינסקו, אם כי כעבור עשורים ולאחר מותו השתרשה בציבור הצורה הלא נכונה "ג'ורג'ה קלינסקו". קלינסקו עצמו נהג לחתום "ג. קלינסקו". ב-1908 עבר לבוקרשט, בה למד שתי כיתות נוספות בבית הספר "Cuibul cu barză" ("הקן עם החסידה") (כיום בית ספר למוזיקה ולאמנויות), אחר כך בגימנסיית "קנטמיר וודה" ובתיכון "גאורגה לאזר". בילדות לא בלט בכישוריו. באותה תקופה לא ידע מי היא אמו האמיתית. כשגילה שהעוזרת שהוא נהג לפעמים להשפילה הייתה אמו הביולוגית, חש טראומה נפשית. כל שאר חייו השתדל להסתיר את שורשיו האמיתיים. ב-1919 נרשם בפקולטה לספרות ולפילוסופיה של אוניברסיטת בוקרשט. סיים את לימודי התואר הראשון עם עבודה בתחום הספרות האיטלקית בנושא "ההומניזם של קרדוצ'י. לימד איטלקית בכמה בתי ספר תיכון בבוקרשט ובטימישוארה ובהמשך נסע לשנתיים עם מלגה לבית הספר הרומני ברומא, מכון לתרבות רומנית מיסודו של ההיסטוריון ואסילה פרוואן.
רמירו אורטיז כמנטור
לרמירו אורטיז שלימד את השפה והספרות האיטלקית בפקולטה לספרות ולפילוסופיה בבוקרשט, הייתה השפעה ניכרת על התפתחותו של קלינסקו כמשכיל. קלינסקו קשר איתו ידידות אמיצה וכעבור שנים הביע הכרת תודה על איכות הידע בתחום הספרות שהעניק לו. . בהדרכת אורטיז ערך קלינסקו את תרגומיו הראשונים מאיטלקית. כסטונדט תרגם מאיטלקית את הרומן האוטוביוגרפי של ג'ובאני פאפיני Un uomo finito ("אדם גמור") ונובלה מתוך הדקמרון של בוקאצ'ו בסיועו של אורטיז התחיל קלינסקו לעבוד במגזין הספרותי "רומא" שהופיע לראשונה בינואר 1921 וערך עם חבריו ללימודים מסע לאיטליה. ספרו הראשון של קלינסקו על מיסיונרים קתוליים איטלקים במולדובה של המאות ה-17-18 ( Alcuni missionari catolici italiani nella Moldavia nei secoli XVII e XVIII) נכתב באיטלקית ופורסם באיטליה ב-1925.הספר דן במאמצי התעמולה של הכס הקדוש בנסיכות מולדובה בתקופת הבארוק והקונטרה-רפורמציה והתבסס על מקורות שלא פורסמו עד אז, הנמצאים בארכיב הוותיקן. קלינסקו הושפע גם על ידי המפעל הבקורתי של טיטו מאיורסקו ושל גאראבט איבראיליאנו.
היכרותו עם ואסילה פרוואן
אחרי רמירו אורטיז וטיטו מאיורסקו, הדמות השלישית שהשפיע על עיצוב אישיותו של קלינסקו היה מנהל בית הספר הרומני ברומא, ואסילה פרוואן. קלינסקו ראה בפרוואן מעין "אב רוחני" הצטיין במיוחד בבקיאותו, יכולת העבודה שלו ובהשקפת עולמ.
התמחותו בספרות הרומנית. פעילותו העיתונאית
ב-1926 שכר דירה בבוקרשט והתקבל לעבודה בתיכון גאורגה שינקאי בעיר. באותה שנה הקריא לראשונה בחוג "זבורטורול" של המבקר אאוג'ן לובינסקו. ב-1926 פרסם שירים ראשונים במוסף לספרות של העיתון "אוניברסול" - Universul literar, החל מ-1927 כתב עבור כתבי העת "ויאצה ליטרארה" ("חיי הספרות") Gândirea ("גנדיריה", כלומר "החשיבה") הימנית, שאיתו התפלמס מאוחר יותר מעל דפי עיתונו האישי, "קפריקורן". ב-1929 התחתן עם אליס ורה טריפו, בת למשפחה מהמעמד הבינוני בבוקרשט. את פשיגתם הראשונה תיאר קלינסקו בפרוטרוט ברומן שלו "ספר החתונה". ב-1927 יחד עם סופרים נוספים הוציא לאור את המגזין הספרותי "סינתזה" ובנוסף,ב-1930 פרסם שני גליונות של כתב עת אישי בשם "קפריקורן". בשנים 1928–1929 שהה עם אשתו בעיר טימישוארה, בה לימד ספרות בתיכון "ק.ד.לוגה". אמנם כתב עת אחרון זה היה כישלון כלכלי אך, כמו "סינתזה" היווה עבורו זירה שבה תירגל בהצלחה במלאכת בקורת הספרות. אולם את התנוסותו הפורייה ביותר בתחום היווה החל מ-1931 בכתב העת של איבראיליאנו, "ויאצה רומניאסקה" ("החיים הרומניים") שנוסד ביאש ב-1906. ב-1933–1934 היה חבר במערכת של "ויאצה רומניאסקה" בבוקרשט כתב לכתב העת היוקרתי "Revista Fundațiilor Regale(כתב העת של קרנות המלך) שבעריכתם של אלכסנדרו רוסטי וקמיל פטרסקו. כתב עת זה הפסיק את פרסומו ב-1947 עם ביטול המלוכה ברומניה. ב-1939 הקים קלינסקו ביאש את ה-Jurnalul literar ("ז'ורנאלול ליטראר" - "העיתון הספרותי"), ניהל את כתב העת הזה ואת כתב העת "לומיה" (Lumea - העולם) ואת העיתונים Tribuna poporului (במת העם) ו-Națiunea (נאציוניה - הלאום). אחרי 1947 פרסם בכתבי העת Gazeta literară (גזטת הספרות) (שהפכה לימים לRomânia literară"-("רומניה הספרותית") וב Contemporanul "קונטמפוראנול" ("העכשווי"). כתב גם לכתבי העת "רומא" ו"זבורטורול"
ב-1931 קיבל קלינסקו משרה קבועה כמורה לספרות הרומנית בתיכון. ב-1933 חנך במוסף "אדוורול לספרות ולאמנות את טורו המפורסם " כרוניקה של מיזננתרופ" שתלוקט לימים בספר מסות.
הדוקטורט בספרות
ב-1936 סיים את הדוקטורט שלו בפילוסופיה וספרות באוניברסיטת יאש עם עבודה בשם "הניתוח הספרותי של "כתב יד של אמינסקו"" היה מדובר בעיון בנוגע לסיפור בלתי ידוע של אמינסקו בשם "האווטארים של הפרעה טלא" שקיומו וערכו נתגלו על ידו. למעשה התזה היה רק פרק בן מאה עמודים מתוך ספרו על יצירת מיכאי אמינסקו. הוא שלח עותק לכל אחד מחברי ועדת המבחן - אורסט טפראלי, דקאן הפקולטה לספרות ולפילוסופיה, אוקטב בוטז, יורגו יורדאן, מיכאי ראליה וי.מ. מרינסקו.
מחקריו העיקריים
קלינסקו כתב מחקרים בעלי ערך רב על סופרים רומנים - "חיי מיכאי אמינסקו", "יצירתו של מיכאי אמינסקו", "חיי יון קריאנגה" וכו'). אחרי 1945 פרסם מחקרים ומסות על ספרות העולם ("רשמים על הספרות הספרדית" " סופרים זרים"). התעניין בפולקלור הרומני ובפואטיקה של אגדות העם, מה שבא לידי ביטוי במחקרו "האסתטיקה של אגדת העם"
בשנים 1932–1962 הוא פרסם מונוגרפיות על הסופרים מיכאי אמינסקו, על יון קריאנגה, ניקולאיה פילימון, גריגורה אלכסנדרסקו, ביוגרפיות ספרותיות, מסות, נשא הרצאות רבות בפורומים אקדמיים ובשידורי רדיו, עד יום מותו ב-1965, כתב אלפי מאמרי בקורת ספרות בעשרות כתבי עת.
בתחום הספרות היפה
קלינסקו כתב רומנים המזכירים את אונורה דה בלזק (מתוך כוונה פולמוסית בולטת), אובייקטיביים, בגוף שלישי, שאותם כינה המבקר ניקולאיה מנולסקו רומנים "דוריים". "תיבת נוח" (Arca lui Noe) התחיל עם תיאור פנים הבתים, שבהם מתנהלת העלילה. "חידת אוטיליה" (Enigma Otiliei) מספר על האהבה האומללה בין פליקס לאוטיליה, "ספר החתונה" כפי שמעיד שמו הוא רומן על חתונה, "יאונידה המסכן" (Bietul Ioanide) ואחר כך "השידה השחורה" (Scrinul negru) מתמקדת בדמותם של אקדמאים (האדריכל יואנידה בשני הרומנים), ועלילתם מתרחשת בין מלחמות העולם ומיד אחריה, בשנות ההתחלה של המשטר הקומוניסטי. כותרת הרומן "השידה השחורה" בא מרהיט אמיתי כזה שהסופר קנה בשוק פשפשים והוא גילה בו ארכיון משפחתי. קלינסקו כתב גם שירים (שבח לדברים - Lauda lucrurilor), מחזות ("שון, אגדה מונגולית" - Șun, mit mongol), רשמי מסע, מאמרי פובליציסטיקה, כאשר "כרוניקות המינזתרופ" הפכו תחת השלטון הקומוניסטי ל"כרוניקת האופטימיסט")
פעילותו הציבורית
אחרי שדגל בעיקר ברעיונות שמאליים, בימי דיקטטורת המלך קרול השני, מלך רומניה "הדיקטטורה המלכותית", פרסם קלינסקו ב-Revista Fundațiilor Regale שירי שבח למונרך. ב סוף שנת 1944 תחת הכיבוש הצבאי הסובייטי, אימץ את האידאולוגיה השלטת, הקרובה לקומוניזם. שלושת כתבי העת שעמד בראשם בשנות ה-1950 - "Tribuna Poporului", "Națiunea"" ו - "Lumea" שיקפו באופן מובהק את האהדה לקומוניזם. בשנים 1946–1965 נבחר כחבר בפרלמנט של השלטון החדש - האספה הלאומית הגדולה. בבתור אישיות מקובלת על המשטר התאפשר לו לערוך מסעות תיעוד בברית המועצות ("קייב, מוסקבה, לנינגרד", 1949) ובסין העממית ("הייתי בסין החדשה" - 1953) תקופת פעילותו של קלינסקו בימי המשטר הקומוניסטי ידעה שלושה שלבים: של המשטר. ב-1953 פרסם את הרומן,"יואנידה המסכן" והחל מ-1956 חזר לעיתונות באמצעות הטור הקבוע "כרוניקת האופטימיסט" בשבועון התרבות "קונטמפוראנול" זכה להוקרה ולפרסים
פעילותו הפוליטית
אחרי 1944 הנהיג קלינסקו מפלגת כיס - "המפלגה הלאומית עממית" שאחרי מיזוגים עוקבים עם סיעות אחרות נטמעה במפלגה הקומוניסטית הרומנית. התפקיד הזה הוצע בזמנו על ידי גאורגיו-דז' ועל ידי אנה פאוקר לפילוסוף לוצ'יאן בלאגה שדחה אותה וסולק בהמשך מהקתדרה לפילוסופיה של אוניברסיטת קלוז' והתמנה לספרן בשלוחה בקלוז' של הספרייה המרכזית האוניברסיטאית. ב-1946 נבחר קלינסקו בפרלמנט של רומניה העממית, מטעם תושבי בוטושאן הוא נבחר מחדש שוב ושוב עד יום מותו.
שנותיו האחרונות
בנובמבר 1964 התאשפז בסנטוריום באוטופן, על יד בוקרשט, עם האבחנה "שחמת של הכבד". בלילה של 12 במרץ 1965 נפטר בסנטוריום. הובא לקבורה בבית הקברות בלו בבוקרשט. ג'או בוגזה ציין בהספד שפרסם כי קלינסקו ה"השאיר יצירה שהיא נכס צאן ברזל עבור תרבות העם הרומני".
היבטים שנויים במחלוקת
אחרי מותו, אחרי מהפכת 1989 נמצאו מחברים שגינו פעילותו הפובליציסטית בזמן בשלטון הקומוניסטי ואת שיתוף הפעולה שלו עם משטר זה. אחד מהם היה אחד מעוזרי ההוראה שלו, אדריאן מרינו, שהוא עצמו נתגלה כמשתף פעולה עם הבולשת הקומוניסטית. התחיל באותה תקופה מעין משפט תקשורתי על קלינסקו, תוך ניסיון להעריך מחדש את תרומותיו וחייו.
קלינסקו והיהודים
בספרו החשוב ביותר, "ההיסטוריה של הספרות הרומנית" אותו סיים בפברואר 1941 ציין קלינסקו ברוח הגישה האנטישמית ששלטה בכיפה אז, כי היהודים כ"אלוגנים", כלומר נוכרים, ולא רק הם אלא גם "קבוצות אלוגניות" אחרות, להבדיל מהרומנים "מהמרכז", אינם מסוגלים לבטא את "היסוד"  ואת הצביון של העם הרומני. הערבוביה הרבה של הזרים ברומניה גרמה לדעתו ל"גועל" שמרגישים הרומנים כלפי הזרים. אמנם קלינסקו ציין בנוגע ליהודים, ש"בעל מחשבה הגונה, שאינו מבלבל סוגיות פוליטיות עם העולם האידאלי של היצירה, אינו יכול שלא להכיר בתרומתם". "בספרות הם תמיד בעלי ידע, מובילי החידושים הטריים ביותר, אנטיקלאסיציסטים, מודרניסטים, תזזיתיים מסביב לבעיות", הם משלימים את האינרציה של המסורת וגורמים לתיקונה".  לעומת זאת הוא מדגיש את "המגרעות המעצבנות שלהם, אדישותם כלפי היצירה כמטרה, שלילת הבקורת, ו"ההומניטריזם המרחיק לכת עד לשלילת זכויותינו וציונינו הלאומיים" "בגלל חוסר הטקט הזה, אצלנו ובכל מקום, מדי פעם מושכים היהודים על עצמם את כל הברקים". , הערה איומה בהקשר תקופת השואה.
חייו הפרטיים
קלינסקו הצטייר כאישיות עם צביון היסטריוני ונרצסיסטי, כמעין "ילד מגודל". היה מודע לכך וראה בזה סממנים של הגאון. היו לו תנודות רבות במצב הרוח ובהתנהגות כלפי הסובבים. אחד מתחביביו היה אספנות של בובות. היה נשוי מ-1929 לאליס ורה לבית טריפו. לזוג לא נולדו ילדים.
תיאטרון
(שון, אגדה מונגולית או הדרך ללא הפרעות)
היסטוריה ובקורת של הספרות
(ההיסטוריה של הספרות הרומנית מההתחלות ועד לימינו)
פובליציסטיקה
Editura Junimea, Iași, 1979, (האווטרים של הפרעה טלא, הנספח" תזת הדוקטור של ג. קלינסקו, עריכה, מקדמה, הערות שוליים, נספחים ואינדקס מאת דומיטרו וטמניוק, 1979)
קישורים חיצוניים
בבלוג של הוריה דומיטרו אופריה - "היסטוריות שנתגלו מחדש" - "על ילדותו האומללה של ג'ורג'ה קלינסקו" 2012 - לפי ג'ורג'ה פרוטיאנו
דויד בליאבסקי
דויד סגיטוביץ' בליאבסקי (ברוסית: Давид Сагитович Белявский; נולד ב-23 בפברואר 1992) הוא מתעמל רוסי. האלוף האוליממפי (טוקיו 2020), סגן אלוף אולימפי (ריו דה ז'ניירו 2016), אלוף עולם (שטוטגרט 2019) ו-3 פעמים אלוף אירופה (2014, 2016 ו-2018) בתחרות הקבוצתית. אלוף אירופה (מוסקבה 2013), פעמיים סגן אלוף אירופה (מונפלייה 2015 ובזל 2021) ואלוף המשחקים האירופיים (מינסק 2019) בתחרות קרב רב אישי. זוכה מדליית ארד אולימפית (ריו דה ז'ניירו 2016) בתרגיל מקבילים. זוכה 18 מדליות באליפות אירופה, מהן 7 מדליות זהב.
ביוגרפיה
בליאבסקי נולד בווטקינסק שבאודמורטיה. הוריו נפטרו כשהיה צעיר והוא גדל אצל סבו וסבתו, וגדל בפנימייה. הוא למד באוניברסיטת אוראל הממלכתית. ב-30 באוקטובר 2016 נישא לארוסתו, מריה, בסנטוריני, יוון. בספטמבר 2017 נולדה בתם, אליסיה.
2010
באליפות רוסיה שנערכה במרץ 2010 הוא זכה בשתי מדליות, כסף וארד. מדליית כסף בקפיצות ומדליית ארד במקבילים.
2011
באליפות העולם שנערכה בטוקיו, יפן באוקטובר 2011 סיים במקום רביעי בתחרות הקבוצתית (השתתף ב-5 מכשירים) ובמקום שישי בתחרות קרב רב אישי בתוצאה של 89.274 נק'.
מדליית זהב באליפות רוסיה
באליפות רוסיה שנערכה במרץ 2012 הוא זכה בשתי מדליות, זהב וארד. מדליית זהב במקבילים, ומדליית ארד בקרקע. חודשיים לאחר מכן, באליפות אירופה שנערכה במונפלייה, צרפת במאי אותה שנה הוא זכה במדליית כסף בתחרות הקבוצתית, אחרי בריטניה ולפני רומניה.
באולימפיאדת לונדון (2012) סיים במקום חמישי בתחרות קרב רב אישי בתוצאה של 90.297 נק', במקום שביעי בסוס הסמוכות (14.733 נק') ובמקום שישי בתחרות הקבוצתית.
אלוף אירופה
חודש וחצי לאחר מכן, באליפות אירופה שנערכה במוסקבה במאי אותה שנה זכה בשתי מדליות, זהב וארד. מדליית זהב בקרב רב אישי בתוצאה של 89.799 נק', לפני מקס ויטלוק מבריטניה (89.106 נק') ואולג ורניאייב מאוקראינה (88.393 נק'). מדליית ארד במקבילים בתוצאה של 15.533 נקודות, אחרי אולג סטפקו מאוקראינה (15.766 נק') ולוקס פישר משווייץ (15.633 נק'). נוסף לכך, סיים במקום חמישי בקרקע בתוצאה של 14.4 נק'
כשבוע לפני אליפות העולם שנערכה באנטוורפן, בלגיה באוקטובר אותה שנה הוא נפצע בקרסול. באליפות עצמה סיים במקום 12 בתוצאה של 86.274 נק'.
2014
באליפות רוסיה שנערכה באפריל 2014 הוא זכה ב-5 מדליות, 2 זהב, 2 כסף ו-1 ארד. מדליות זהב בקרב רב אישי בפעם השנייה ברציפות ובמקבילים בפעם השלישית ברציפות. מדליות כסף בסוס סמוכות ובמתח ומדליית ארד בקרקע.
באליפות אירופה שנערכה בסופיה, בולגריה במאי אותה שנה הוא זכה בשתי מדליות, זהב וכסף. מדליית זהב בתחרות הקבוצתית בתוצאה של 267.959 נקודות, לפני האלופה היוצאת בריטניה (265.953 נק') ואוקראינה (262.087 נק'). מדליית כסף במקבילים בתוצאה של 15.566 נק', אחרי אולג ורניאייב (15.966 נק') ולפני האלוף האולימפי אפקה זונדרלנד מהולנד (15.533 נק'). נוסף לכך, הוא סיים במקום שמיני בקרקע בתוצאה של 14.866 נק'.
באליפות העולם שנערכה בנאנינג, סין באוקטובר אותה שנה הוא סיים 3 פעמים במקום חמישי. בתחרות הקבוצתית, לאחר שהתחרה בחמישה מכשירים, בקרב רב אישי בתוצאה של 89.765 נק' ובמתח בתוצאה של 14.733 נק'.
2015
באליפות אירופה שנערכה במונפלייה, צרפת באפריל אותה שנה הוא זכה בשתי מדליות כסף, בקרב רב אישי, למרות שנפל מסוס סמוכות, בתוצאה של 88.131 נקודות, אחרי אולג ורניאייב (89.582 נק') ולפני דניאל פורביס מבריטניה (87.423 נק') ובקרקע בתוצאה של 15.066 נק', אחרי קריסטיאן תומאס מבריטניה (15.166 נק') ולפני פבלו ברגר משווייץ (14.941 נק').
באליפות העולם שנערכה בגלאזגו בסוף אוקטובר הוא סיים במקום רביעי בתחרות הקבוצתית ובמקום 11 בקרב רב אישי בתוצאה של 88.031 נק'.
2016
באליפות רוסיה שנערכה בסוף מרץ תחילת אפריל 2016 הוא זכה ב-3 מדליות, אחת מכל סוג. מדליית זהב במקבילים בפעם החמישית ברציפות, מדליית כסף בסוס סמוכות ומדליית ארד בקרב רב אישי. נוסף לכך, סיים פעמיים במקום רביעי בקרקע ובטבעות ובמקום חמישי במתח.
באליפות אירופה שנערכה בברן, שווייץ בסוף מאי אותה שנה הוא זכה ב-4 מדליות, 2 זהב, 1 כסף ו-1 ארד, יותר מכל מתעמל אחר באליפות. מדליות זהב, בתחרות הקבוצתית, לאחר שהתחרה ב-5 מכשירים, בתוצאה של 271.378 נק', לפני בריטניה (268.427 נק') ושווייץ (263.278 נק') ובמקבילים בתוצאה של 16.033 נק', לפני אולג ורניאייב (15.716 נק') ומרסל נגוין מגרמניה (15.566 נק'). מדליית כסף בסוס סמוכות בתוצאה של 15.233 נק', אחרי הארוטיון מרדיניאן מארמניה (15.366 נק') ולפני כריסטיאן באומן משווייץ (14.900 נק') ומדליית ארד במתח בתוצאה של 14.941 נק', אחרי נייל וילסון (15.300 נק') וקריסטיאן תומאס (15.000 נק'), שניהם מבריטניה. נוסף לכך, הוא סיים במקום רביעי בקרקע בתוצאה של 15.200 נק'. בסיום האליפות הוענק לו פרס לונג'ין לאלגנטיות.
סגן אלוף אולימפי
באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016) זכה בשתי מדליות, כסף וארד. מדליית כסף בתחרות הקבוצתית לאחר שהתחרה ב-5 מכשירים, ביחד עם איוואן סטרטוביץ', דניס אבליאזין, ניקולאי קוקסנקוב וניקיטה נגורני בתוצאה של 271.453 נק' אחרי יפן (274.094 נק') ולפני סין (271.122 נק') ומדליית ארד במקבילים בתוצאה של 15.783 נק', אחרי אולג ורניאייב (16.041 נק') ודאנל לייבה מארצות הברית (15.900 נק'). נוסף לכך, הוא סיים במקום רביעי בקרב רב אישי בתוצאה של 90.498 נק', אחרי קוהיי אוצ'ימורה מיפן (92.365 נק'), אולג ורניאייב (92.266 נק') ומקס ויטלוק (90.641 נק') ובמקום חמישי בסוס סמוכות בתוצאה של 15.400 נק'.
2017
לפני אליפות רוסיה שנערכה בתחילת מרץ 2017 סבל בליאבסקי מאבנים בכליות ולמרות זאת הוא זכה בשתי מדליות זהב, בסוס סמוכות ובמתח וסיים במקום חמישי בקרקע.
באליפות אירופה שנערכה בקלוז'-נאפוקה, רומניה באפריל אותה שנה זכה בשתי מדליות, זהב וארד. מדליית זהב בסוס סמוכות בתוצאה של 15.100 נק', לפני קריסטיאן ברקי מהונגריה (14.900 נק') והארוטיון מרדיניאן (14.833 נק'), מדליית ארד במתח בתוצאה של 14.366 נק', אחרי פבלו ברגר (14.933 נק') ואוליבר הגי (14.500 נק'), שניהם משווייץ וסיים במקום רביעי במקבילים בתוצאה של 15.233 נק'.
2018
באליפות רוסיה שנערכה באפריל 2018 זכה ב-4 מדליות, 1 זהב ו-3 כסף. מדליית זהב בסוס סמוכות, מדליות כסף בקרב רב אישי, טבעות ומתח. נוסף לכך, הוא סיים במקום רביעי בקרקע.
באליפות אירופה שנערכה בגלאזגו באוגוסט אותה שנה הוא זכה ב-2 מדליות, זהב וכסף. מדליית זהב בתחרות הקבוצתית (257.260 נק') לפני בריטניה (253.362 נק') וצרפת (246.928 נק') ומדליית כסף במקבילים בתוצאה שך 15.166 נק', אחרי חברו לנבחרת ארתור דלאלויאן (15.433 נק') ולפני אוליבר הגי (14.633 נק'). נוסף לכך, הוא סיים במקום רביעי בסוס סמוכות (14.800 נק').
2019
במשחקים האירופיים שנערכו במינסק, בלארוס ביוני 2019 הוא זכה בשתי מדליות זהב, בקרב רב האישי בתוצאה של 85.465 נק', לפני אולג ורניאייב (84.632 נק') וחברו לנבחרת ולדיסלב פוליאשוב (84.464 נק') ובסוס סמוכות בתוצאה של 15.033 נק', לפני אולג ורניאייב (14.900 נק') ואנדריי ליכוביצקי מבלארוס (14.566 נק'). הוא סיים במקום רביעי במקבילים (14.733 נק') ובמקום חמישי במתח (13.466 נק'). נוסף לכך, הוא סיים בשלב המוקדמות במקום שישי בקרקע ושני מרוסיה (14.266 נק') ובמקום שמיני בטבעות, ושני מרוסיה (14.100 נק').
אלוף עולם בתחרות הקבוצתית
באליפות העולם שנערכה בשטוטגרט, גרמניה באוקטובר אותה שנה זכה במדליית זהב בתחרות הקבוצתית בתוצאה של 261.726 נק', לפני סין (260.729 נק') ויפן (258.159 נק'). נוסף לכך, הוא סיים במקום שמיני בסוס סמוכות בתוצאה של 13.566 נק'.
2021
באליפות אירופה שנערכה בבזל, שווייץ באפריל אותה שנה זכה ב-3 מדליות, 1 זהב ו-2 כסף. מדליית זהב במתח בתוצאה של 14.066 נק', לפני אנדריאס טובה מגרמניה (13.833 נק') ואדם אסיל מטורקיה (13.766 נק') ומדליות כסף, בקרב רב אישי בתוצאה של 85.864 נק', אחרי ניקיטה נגורני (88.032 נק') ולפני איליה קובטון מאוקראינה (84.864 נק') ובמקבילים בתוצאה של 15.133 נק', אחרי פרהאט אריג'ן מטורקיה (15.300 נק') ולפני כריסטיאן באומן משווייץ ולוקאס דאוזר גרמניה (15.100 נק'). נוסף לכך, הוא סיים במקום שישי בסוס סמוכות בתוצאה של 13.166 נק'.
מדליית זהב אולימפית
באולימפיאדת טוקיו (2020) הוא זכה במדליית זהב בתחרות הקבוצתית ביחד עם דניס אבליאזין, ארתור דלאלויאן וניקיטה נגורני בתוצאה של 262.500 נק' לאחר שהתמודד בשלושה מכשירים, לפני יפן (262.397 נק') וסין (261.894 נק'). הוא סיים במקום רביעי בסוס סמוכות בתוצאה של 14.833 נק' ובמקום חמישי במקבילים בתוצאה של 15.200 מק'. נוסף לכך, בשלב המוקדמות הוא סיים במקום עשירי בקרב רב אישי בתוצאה של 85.324 נק' ושלישי מבין המתעמלים מרוסיה ולא עלה לשלב הגמר.
שימי רון
שימי רון (שם לידה: שמעון אהרון; נולד ב-9 בדצמבר 1962, אשקלון, ישראל) הוא זמר ישראלי.
קריירה מוזיקלית
רון החל את הקריירה המוזיקלית שלו ב-1985, כזמר הבית של מועדון לילה בתל אביב. רון אירח במועדון שמות מפורסמים במוזיקה המזרחית והים תיכונית ביניהם זוהר ארגוב, חיים משה, מרגלית צנעני (שהחלה אז את קריירת הסולו שלה) ועוד.
הצלחתו של רון הובילה אותו להוצאת אלבום הבכורה שלו בהמשך השנה, להיות איתך, אותו הפיק אמרגנו אלי בנאי (לעתיד אמרגנה של זהבה בן). התפרסם מתוך אלבום זה השיר "שעת פרידה", אך בפועל האלבום לא קודם בצורה טובה ונחל כישלון מסחרי. הוא יצא על גבי תקליט ויניל וקלטת אודיו ובהמשך הודפס על גבי דיסק. גרסת ה-CD של האלבום נתנה לאלבום פרסום רחב יותר.