cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
רומאריו איברה
קריירת מועדונים
איברה גדל במחלקות הנוער של ואיה דל צ'וטה, ESPOLI ואוניברסידד קאתוליקה דל אקוודור. בשנת 2007 החל את הקריירה המקצוענית שלו בקבוצה הבוגרת של אוניברסידד קאתוליקה דל אקוודור במסגרת ליגת העל האקוודורית, ובסך הכל ערך 131 הופעות ליגה במדי המועדון, בהן הבקיע 15 שערים. למשך תקופה קצרה הושאל לליגה דה קיטו מליגת העל האקוודורית, במדיה ערך שבע הופעות ליגה.
ב-10 ביולי 2018 חתם איברה במינסוטה יונייטד מה-MLS. ב-23 ביולי ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בניצחון 1–5 על לוס אנג'לס במסגרת הליגה. ב-12 באוגוסט הבקיע את שער הבכורה שלו במועדון, בתיקו 2-2 נגד לוס אנג'לס גלאקסי במסגרת הליגה. בסך הכל ערך 17 הופעות ליגה במדי המועדון, בהן הבקיע חמישה שערים.
ב-1 ביולי 2019 הושאל איברה לפצ'וקה מליגת העל המקסיקנית. ב-1 ביולי 2020 חתם על חוזה קבוע במועדון.
קריירה בינלאומית
ב-5 באוקטובר 2017 ערך איברה את הופעת הבכורה שלו בנבחרת אקוודור, בהפסד 1–2 לנבחרת צ'ילה במסגרת מוקדמות מונדיאל 2018. במשחק זה הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת.
הוא היה חלק מסגל הנבחרת בטורניר קופה אמריקה 2019, וערך שלוש הופעות בטורניר.
נכלל בסגל נבחרת אקוודור לטורניר מונדיאל 2022.
פואמה סימפונית
פואמה סימפונית היא יצירה מוזיקלית חד-פרקית השואבת את השראתה ואת צורתה מדימויים חוץ-מוזיקליים. הפואמה נעה סביב נושא או נרטיב מסוים ובו כלי הנגינה "מתארים" סיפור. בראייה צורנית, לפואמה סימפונית מספר חטיבות, הדומות לאלו שבצורת סונאטה.
סגנון סימפוני זה הומצא ושוכלל על ידי המלחין ההונגרי פרנץ ליסט. ליסט חיבר 13 פואמות סימפוניות שונות משנת 1846 עד שנת 1861, כגון "הפרלודים", "טאסו", "מזפה" ו"אורפיאוס". מלחין נוסף שתרם להתפתחותה של הפואמה הסימפונית היה המלחין הגרמני ריכרד שטראוס, שחיבר, בין השאר, את הסימפוניות "דון ז'ואן", "תעלוליו העליזים של טיל אוילנשפיגל", "כה אמר זרתוסטרא" ו"דון קישוט".
יאקוב ואן רויסדאל
יאקוב איזאקזון ואן רויסדאל (בהולנדית: Jacob Izaaksoon van Ruysdael; סביבות 1628 – 10 במרץ 1682) היה צייר הולנדי.
ביוגרפיה
רויסדאל נולד בעיר הארלם שבהולנד לאיזאק ואן רויסדאל שהיה צייר ויצרן מסגרות לתמונות. הוא למד יסודות אמנות הציור מאביו, וגם מדודו סולומון ואן רויסדאל שהיה צייר נוף. הוא החל לצייר בעודנו צעיר וב-1648 התקבל כחבר באגודת האמנים על שם סנט לוקס בהארלם. ב-1650–1651 ערך מסע ציור באזור הגבול של הולנד וגרמניה. ב-1656 עבר לאמסטרדם וב-1659 קיבל מעמד של אזרח העיר. הוא הפך לחבר כת האחים המנוניטים שבעיר והתגורר באמסטרדאם עד 1681.
יאקוב ואן רויסדאל נפטר בבית מחסה לעניים בהארלם ב-1682, ונקבר בכנסיית סנט בַאבו שבעיר.
יחסי טורקמניסטן–יוון
יחסי טורקמניסטן–יוון הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין טורקמניסטן לבין הרפובליקה ההלנית.
סקירה כללית
שתי המדינות כוננו יחסים דיפלומטיים ב-10 ביוני 1992. יוון תומכת במדיניות הנייטרליות של טורקמניסטן במסגרת התמיכה בכל הפעולות לקידום יציבות, ביטחון ויחסי שכנות טובים במרכז אסיה. פרופסור סאריגיאנידיס וצוותו מבצעים חפירות בגונור טפה במדבר קאראקום מאז 1972, אשר גילו עקבות ציוויליזציה יוונית עתיקה המראים קשרים משמעותיים עם התרבות המינואית. ישנם כמה אנשי עסקים ממוצא יווני פעילים בטורקמניסטן, רובם מתגוררים בבירה אשגבאט.
הסופר קאפ הספרדי 2011
הסופר קאפ 2011 הוא המהדורה ה-28 במסגרת הסופר קאפ הספרדי. הטורניר נתן משחק קלאסיקו כשברצלונה הגיעה לאחר שזכתה בלה ליגה וריאל מדריד לאחר שזכתה בגביע הספרדי. ברצלונה זכתה בתואר בפעם ה-10 שלה כשנגמר 4–5 בסיכום שני המשחקים.
חופמי אפריקני
חוֹפָמִי אַפְרִיקָנִי (שם מדעי: Charadrius pecuarius) הוא עוף מים קטן ממשפחת החופמיים, הנפוצה סמוך למלחות, גדות נהרות חוליות ובוציות, וקרקעות אלקליות עשבוניות עם צמחייה נמוכה. חופמי זה נפוץ בחלקים גדולים של אפריקה שמדרום לסהרה, דלתת הנילוס ומדגסקר.
בישראל הוא מזדמן נדיר ביותר עם כ-16 תצפיות עד היום.
טקסונומיה ואטימולוגיה
חופמי אפריקני מוגדר כמין מונוטיפי, כלומר לא נמצאו לו תת-מינים נפרדים. עם זאת, ניצפו שינויים מסוימים בפרטים בין האוכלוסיות השונות, בייחוד בזו המדגסקרית.
תיאור
חופמי אפריקני הוא עוף מים קטן באורך גוף של 12–14 ס״מ, מוטת כנפיים 40–44 ס״מ, ומשקל של 35–40 גרם. לשני הזוויגים יש מקור שחור, עיניים חומות כהות עם עפעפיים שחורים ורגליים שחורות (אם כי לפעמים הרגליים יכולות להיראות ירקרקות או אפורות). בעונת החיזור, לזכר יש מצח לבן, פס שחור, ולאחריו פס לבן צר, ואילו שאר הכיפה בצבע חום עם שוליים בהירים לנוצות. פס שחור, המופרד מהכיפה בפס-גבה לבן, עובר מהמקור דרך העין, ומגיע עד העורף. הגב בצבע אפור-חום כהה, ושאר החלקים העליונים חומים עם נוצות בעלות שוליים אדמדמים חוליים. הפנים, הסנטר והגרון העליון לבנים ושאר החלקים התחתונים צהבהבים, והבטן לבנה. לחופמי האפריקני יש נוצות זנב מרכזיות שחורות שהולכות ומתבהרות בהדרגה עד לצידי הזנב; זוג אחד או שניים חיצוניים לבנים לחלוטין. לבוש החורף אינו שונה בהרבה מזה של הקיץ, אך פס העין חום יותר, הפס הקדמי בכיפה חסר, והחלקים התחתונים בהירים בהרבה. ניצוי הנקבה דומה לזה של הזכר, למעט הרצועה השחורה על פני הכיפה הקדמית שהיא צרה יותר. הצעירים דומים לבוגרים, אולם החלקים העליון חומים, העורף צהבהב והחלקים התחתונים לבנים והם חסרים את סימוני הפנים השחורים.
באופן כללי, לבוגר יש אורך כנף של 100–110 מ"מ, אורך מקור של 15–23 מ"מ ואורך השרשכף (טרסוס) 26–33 מ"מ.
קולות
הקריאות של החופמי האפריקני מגוונות וכוללות "פיפיפ", "טוהיט", "טיט-פיפ", "טריט-טריטריטריט". הם קוראים קריאות אזעקה בעת סכנה או כשהם מוברחים הכוללות "צ'יררט" "טריפ", "טריק" "פרררט" או "פיפ-יפ" מתלונן. קריאתו של צעיר היא "פיפ" דק.
תפוצה
החופמי האפריקני נפוץ ברוב חלקי אפריקה שמדרום לסהרה, והוא מצוי גם במדגסקר ובדלתא של נהר הנילוס. מחקר מצא כי יש הבדל גנטי בין האוכלוסייה היבשתית לבין זו במדגסקר. באפריקה נפוץ חופמי זה בדרום אפריקה, ונדיר יותר באזורים צחיחים של בוטסואנה ונמיביה. בנמיביה הוא מאכלס בעיקר אזורי חוף, רמות גבוהות ואובמבולנד. הוא פחות נפוץ בדרום הולד התחתון של דרום אפריקה ובכיסים בחלקים הפנימיים של קוואזולו-נטאל ומזרח הכף. בדרך כלל הוא נמנע מהרים או אזורים מיוערים בצפיפות.
מוצא האוכלוסייה המדגסקרית עשוי להיות מהגירה מאוחרת יחסית מאפריקה היבשתית, בעוד שהחופמי המדגסקרי (Charadrius thoracius) עשוי היה להתפתח מאוכלוסייה שהיגרה מוקדם יותר. שני המינים מובחנים בבירור ואינם מקיימים רביית כלאיים. פרטים ממדגסקר בדרך כלל קטנים יותר מחופמים מהיבשת. חופמים אפריקניים כבדים יותר ובעלי כנפיים ארוכות יותר בדרום אפריקה בהשוואה למדגסקר, ולפרטים מצריים יש כנפיים ארוכות יותר ושרשכף קצר יותר מאשר מאלו של מדגסקר. עם זאת, הם עדיין נחשבים לבני אותו המין בהיעדר הבדלים ברורים בניצוי. במדגסקר, החופמי האפריקני הוא גם יציב וגם נודד בתוך האי, ונצפה בעיקר מתחת לגובה 950 מטר; אם כי הוא תועד גם בגובה של עד 1,400 מטר.
תנועות
האוכלוסיות האפריקאיות נמצאות בחלקן באזורי החוף, אך לרוב משוטטות או נודדות כאשר תנועותיהן משתנות משנה לשנה בין השנים בתגובה לכמות הגשם. ישנן עדויות מוגבלות לשונות דומה במדגסקר. למשל, באגן מנגוקי התחתון, הם נחשבים ליציבים, בעוד שבאגם צימנמפצוצה, בוגרים מטובעים תועדו שנדדו 113 ק"מ עד לאיפטי.
בית גידול
ניתן למצוא את החופמי האפריקני הן באזורי היבשה והן באזורי החוף. הוא מעדיף בתי גידול פתוחים בגבהים נמוכים, לעיתים קרובות קרקע יבשה (בוץ יבש וחשוף) עם עשב קצר מאוד, בעיקר בסמיכות למים. הוא מקנן ליד אגמים, בקרקע אלקלית עשבונית, בלגונות, נהרות, מישורי גאות או ביצות מלח ומקווי מים מלאכותיים, כולל בריכות אידוי למלח,. בדרך כלל נמנע מחופים חוליים או סלעיים. במזרח ומערב כף התקווה הטובה, חלק מהאוכלוסיות עוברות לשפכי נהר בוציים במהלך החורף, כנראה בשל תחרות מצד העופות הנודדים הפלארקטיים, אך גם כדי להימנע ממחסור במזון עקב חורפים קשים בפנים היבשת.
תזונה
החופמי האפריקני משחר מזון בצורה טיפוסית של ריצה-עצירה-חיפוש, כלומר הוא מתרוצץ, עוצר פתאום לנקר פריט ואז ממשיך לרוץ. לפעמים, פרט עומד זקוף כשרגל אחת רוטטת על פני השטח, ואז צונח קדימה כדי לתפוס כל טרף שנמשך אל פני השטח. התנהגות זו לא דווחה במדגסקר. הם ניזונים ביום ובלילה (בלילות לאור ירח עד 23:00) לעיתים קרובות בקבוצות של 2–5 פרטים או בלהקות מעורבות קטנות יחד עם עופות מים קטנים אחרים כמו מיני חופיות. בעת חיפוש מזון, הם יכולים להראות התנהגות תוקפנית, במיוחד כלפי בני מינם ומינים בעלי תזונה דומה, כמו חופיות מגליות או חופמי צווארון. התוקפנות גוברת עם הצפיפות והיא גבוהה במיוחד בחודשי החורף לפני הקינון. הם ניזונים בעיקר מחרקים, בעיקר חיפושיות, זחלי חרקים, עכבישים, סרטנים קטנים ורכיכות. רוב הטרף שלהם קטן מאד, אבל תועד גם ליקוט של צרצר באורך כ-40 מ"מ.
תצפיות בישראל
החופמי האפריקני הוא מזדמן נדיר ביותר בארץ בעונות הנדידה ובחורף עם 16 תצפיות עד היום, רובן במחצית השנייה של שנות השמונים.
רבייה וטריטוריות
לחופמי האפריקני מערכת יחסים גמישה ומשך קשר זוגי קצר יותר מאשר מיני חופמי אחרים. חושבים כי הוא בעיקר פוליגמי והזיווג מתרחש בדרך כלל כ-2–4 שבועות לפני שהזוג משתלט על הטריטוריה שלהם. ההזדווגות וגידול הצעירים מתרחשים שניהם בטריטוריות שיכולות לתפוס 3600–4200 מ"ר. ההורים מגוננים מאוד על הטריטוריות שלהם עד שהגוזלים בוקעים. כאשר איומים פולשים לטריטוריה שלהם, ההורים רצים אחריהם, עוצרים לפניהם, מתייצבים ביציבה זקופה כשרגליהם כמעט ישרות וראשם מופנה למעלה.
חיזור
החיזור הראשוני מתרחש על קרקע נייטרלית. הוא מורכב מטקס חפירה, שבו הזכר מניח את החזה שלו על החול, ואז מסתובב על החזה בעוד זנבו מורם, ובועט החוצה חול בתנועות חוזרות של רגליו. בדרך כלל, הזכר נוטל יוזמה לבנות מספר קינים בצורת גרידות בקרקע (אם כי לפעמים שני ההורים מתחלפים בעשייתם) ואז הנקבה בוחרת את הקן הסופי. שני ההורים אוספים חלוקי נחל או שוברים פיסות צמחייה מתה כחומר קן לריפוד הקן.
קינון ודגירה
החופמי האפריקני הוא מקנן קרקע, המתרבה לאורך כל השנה, אם כי ישנן עונות שיא משתנות במקומות גאוגרפיים שונים. ההזדווגות מתרחשת בדרך כלל 6–11 ימים לפני הטלת הביצים על או ליד הקן. הקן בצורת גרידה פשוטה בקרקע, הממוקם בדרך כלל במרחק של 50–100 מטר ממים על קרקע פתוחה ויבשה בגובה נמוך, משם קל לזהות איומים. קוטרו בערך 10–15 ס"מ והוא מרופד בקונכיות, חלוקי נחל, גללי בעלי חיים ושברי צמחייה. הם מקננים בדרך כלל בבודדים או בלהקות קטנות כאשר הקנים שלהם נמצאים במרחק של יותר מ-40 מטר זה מזה, אולם לעיתים הם קרובים עד 8 מטר. מדי פעם הם מבצעים שימוש חוזר בקן הישן, כנראה על ידי אותו זוג.
טיפול הורי
לאחר שהאפרוחים בקעו, שני ההורים מסירים קליפות ביצים מאתר הקן. צעירים שבקעו זה עתה הם פלומתיים, חלקם העליון אפור עד לבן, הגב מנומר ועם פס כהה במרכזו וחלקם התחתון לבן. הפרחונים עוזבים את הקן תוך כמה שעות מהבקיעה או שהם עשויים להישאר בקן עד 24 שעות. הפרחונים יכולים להאכיל את עצמם מ-24 שעות לאחר הבקיעה; הורה אחד בדרך כלל מוביל אותם לאזורי חיפוש מזון במרחק של עד 1 ק"מ מהקן. החופמים האפריקניים מפגינים טיפול חד-הורי, שבו רק הורה אחד (זכר או נקבה) נשאר עם הצעירים ומטפח אותם במרווחים תכופים עד שהם יכולים לעוף בין 26–32 ימים. ההורה קורא לגוזלים כאשר מתקרבת סכנה. ההורים מגנים באופן אקטיבי על צאצאיהם מפני בני מינו או פולשים על ידי העמדת פנים של פגיעה כדי למשוך יותר תשומת לב על עצמם על ידי שכיבה שטוחה על הקרקע, נפנוף בכנפיים בצורה חסרת אונים, הנפת הזנב או בריחה לעבר פולש; או ריצה עם ראש נמוך, זנב צנוח וכנפיים פרושות; או מצג שווא של דגירה. הצעירים עוטים ניצוי בוגר לאחר שנה, וחלקם עשויים להתחיל להתרבות בגיל זה.
סטטוס ומגמות
ה-IUCN מסווג את החופמי האפריקני במצב שימור "ללא חשש". המין מצוי בשפע באפריקה ונפוץ מקומי במדגסקר, ויש לו טווח תפוצה נרחב מאוד. למרות שלא ידוע הרבה על מגמות אוכלוסייה עקב קשיים בהערכת ההשפעה של שינויים בבתי גידול, נראה כי כל ירידה נמצאת מתחת לסף שיזוהה כמאיים.
החופמי האפריקני מצוי מאוד באופן מקומי במזרח, דרום ומרכז אפריקה, עם גודל אוכלוסייה המוערך ב-100,000–400,000 פרטים. מעריכים כי במערב אפריקה קיימים 20,000–50,000 פרטים. במדגסקר האוכלוסייה מוערכת בכ-10,000–20,000 פרטים, מה שהופך את המין לנפוץ מקומי.
דמוגרפיה
החופמ האפריקני מאריl ימים עם תוחלת חיים של כמעט 10 שנים, אם כי יש עדויות לכך שפרטים עשויים לחיות הרבה יותר מזה.
איומים
החופמי האפריקני מאוים בעיקר מאובדן בתי גידול עקב היעלמות שטחי ביצה. לדוגמה, אחד מאתרי הביצות המרכזיים בדרום אפריקה, מפרץ ואלוויס בנמיביה, היה נתון לייבוש והרס עקב בניית כבישים, הפרעות מתיירים והסבת שטחי ביצות לפיתוח פרברים ונמלים. בגאנה, אדמות ביצות מאוימות על ידי שחיקת החוף והתפתחויות הכוללות ניקוז והסבת שטחים ביצות.
חלק מהאוכלוסייה הנודדת דרך מזרח האוקיינוס האטלנטי פגיע למלריה של עופות והם יהיו מאוימים מאוד במקרה של התפרצות של מחלה זו. סיכון נוסף מגיע מהתרפצות של בוטוליזם עופות, אשר החופמי האפריקני רגיש אליו.
ארנסט להנר
ארנסט להנר (בגרמנית: Ernst Lehner; 7 בנובמבר 1912 – 10 בינואר 1986) היה כדורגלן גרמני, ששיחק בעמדת הקיצוני.
ביוגרפיה
להנר נולד ב-7 בנובמבר 1912 באאוגסבורג שבגרמניה. הוא היה נחשב לאחד השחקנים הטובים ביותר בעמדת החלוץ באמצע ובסוף שנות ה-30 של המאה ה-20. מומחיותו הייתה בבעיטות כדורי קרן מהן לעיתים היה כובש שערים. במהלך המחצית השנייה של משחק מוקדמות מונדיאל 1938 נגד אסטוניה להנר בישל שני שערים מנקודת הקרן לראשו של חבר לנבחרת, יוזף גאוכל, ובכך נבחרתו ניצחה את המשחק 1–4 בסיומו. יש שכינו אותו כ"שחקן הלא-מקצועי הטוב ביותר באירופה" בשל שקריירה מקצוענית לא הורשתה בזמן זה בגרמניה. להנר היה לאחד השחקנים שייצג את מערב אירופה נגד מרכז אירופה ב-1937.
במדי הנבחרת הגרמנית גם שיחק במונדיאל 1934 ו-1938. במונדיאל 1934 אשר נערך באיטליה כבש צמד במשחק על המקום השלישי נגד אוסטריה. להנר היה שותף באחד מ-8 השערים במשחק המפורסם נגד דנמרק ב-1937, בו הגרמנים הביסו אותם 0–8 בורוצלב שבפולין. באותה שנה הוא ונבחרתו ניצחו ב-10 מתוך 11 המשחקים ששיחקו. בסך הכל ערך להנר 65 הופעות בהם כבש 31 שערים במדים הלאומיים.
בספר שהוצא לאור בשנת 1978 הנקרא "כדורגל", הלמוט שן, מאמן נבחרת גרמניה המערבית בין השנים 1964–1978, תיאר את להנר במילים הבאות: "הדרך שלו לשחק כקיצוני הייתה הדרך שתמיד רציתי שקיצוניים ישחקו. תמיד מוכן לקחת את הכדור, לשלוט במשחק, דריבליסט מעולה ושחקן בעל יכולת איום עם שתי הרגליים שלו". להנר נפטר ב-10 בינואר 1986 בגיל 73.
אשכול
{{פירושונים| מקומות אישים בשם זה
ראו גם
}}
מלחובקה
מלחובקה (ברוסית: Малаховка) היא עיירה במחוז מוסקבה ברוסיה, השוכנת במחוז המשנה ליוברצקי והיא פרוור של העיר מוסקבה. נחשבת יישוב עירוני בטריטוריית מלחובקה הכוללת יישובים קטנים יותר. מלחובקה נמצאת כ-10 ק"מ דרומית מזרחית למוסקבה. ביישוב הייתה קהילה יהודית ענפה, והוקמה בה מושבת הילדים במלחובקה, כמו כן התגוררו והופיעו בה אמני תרבות רבים. ביישוב קיים בית קברות יהודי גדול.
גודל אוכלוסייה
בשנת 1926 התגוררו במלחובקה 4,639 תושבים בלבד. השיא הגבוה ביותר היה בשנת 1979, כאשר התגוררו בה 28,052 תושבים. בשנת 1989 הגיע מספר תושביה ל-26,450 תושבים, לאחר מכן חלה ירידה, וב-2009 הגיע לשפל של 18,460 תושבים. מאז המספר עולה, וב-2016 התגוררו בה 25,645 תושבים.
היסטוריה ותרבות
היישוב הוזכר לראשונה כ"מלחובסקויה" בשנת 1328 בצוואת איוואן הראשון נסיך מוסקבה לבנו הבכור סימאון. ב-1884 הוקמה במקום תחנת רכבת וסביבה התפתח כפר נופש. בשנת 1961 כפר הנופש הוכר כיישוב עירוני.
עד סוף המאה ה-19 התגוררו אמנים רבים בתרבות הרוסית במלחובקה, הבולטים שבהם היו אנטון צ'כוב, מקסים גורקי, איוואן בונין, פאינה רנייבסקיה ופיודור שאליאפין. ביישוב נולדה השחקנית אירינה פריבלובה. גם במאה ה-20 היה היישוב מקום מגוריהם של אישים אמידים, כעורכי דין, רופאים, קבלני בניין ועיתונאים.
במושבת הילדים במלחובקה ביקרו והופיעו אמנים יהודיים שונים, ביניהם איציק פפר, משה ליפשיץ, שלמה מיכואלס, בנימין זוסקין, מוריס וינצ'בסקי ואחרים.
אנדריי ווזנסנסקי כתב שיר על נסיעותיו הרבות ליישוב.
בשטח היישוב שוכנת האקדמיה הממלכתית של מוסקבה לתרבות גופנית. שלושה סניפים של סברבנק, כחמישה מפעלים גדולים, שני בתי הבראה, מוזיאון היסטורי, תחנת רכבת, כנסייה אורתודוקסית, שוק ובית כנסת. ביישוב יוצא עיתון מקומי מדי יום. כמו כן קיים אגם בשטחו, ובית קברות גדול, אשר לצידו בית קברות יהודי.
מושבה חסידית
בשנות ה-20 החלה עלייה יהודית גדולה למושבה והיהודים מנו כ-20 אחוז מהאוכלוסייה, מלחובקה נקראה "הבירה היהודית" של חבל מוסקבה. עמנואל מיכלין, כותב כי קללה מצויה בה היו מקללים את יהודי מוסקבה, הייתה "סע למלחובקה". ב-1959 נשרף בית הכנסת הגדול של היישוב בידי בריונים, ואישה נהרגה בשריפה.
בה'תרצ"ה נפטר הרב משה גינזבורג חתנו של רבי שמואל שניאורסון מלובביץ' שהתגורר בעיירה, וקברוהו לצד בית הקברות הנוצרי, הקבורה היהודית התפתחה סביב קברו והיא נעשתה לבית קברות יהודי גדול, בין הקבורים בו נמנו הרבנים נתן נטע אולבסקי ומרדכי דובין.
בשנים התרצ"ד והתרצ"ה שכן בעיירה סניף של רשת ישיבות תומכי תמימים ליובאוויטש. בה'תשע"ז הוקמה במושבה ישיבת חב"ד ובראש עמד הרב משה לרמאן חתנו של הרב הראשי לרוסיה הרב ברל לזר כעבור שנה מונה הרב רפאל דובאוו לראש הישיבה והיא נוהלה על ידי הרב ישראל גוטליב בתשפ"ב הישיבה נפתחה בשם תפארת בחורים והיא מנוהלת על ידי ר' מיכאל רוסין כיום הרב משה תמרין מכהן כרב העיירה וכשליח חב"ד באזור והוא מתפעל בה בית חב"ד.
מושבת הילדים
בתקופת קיומה חינכו והתגוררו בה יהודים מפורסמים רבים, אך חלקם מתבוללים דוברי רוסית. ביניהם נמנו מארק שאגאל, דוד הופשטיין, יואל (יולי) אנגל, "דער נסתר", לייב קוויטקו, יחזקאל דוברושין, משה ברגובסקי ואחרים.
הטיית מידע
הטיית מידע הוא מונח מתחום האפידמיולוגיה שמתייחס למקורות הטיה הקשורים למידע על משתתפים במחקר. ההטיה נובעת משיטות איסוף הנתונים. הטיית מידע גורמת לסיווג שגוי לקבוצות שגוררת עמה טעויות בתוצאות הסופיות של המחקר.
גורמים שונים משפיעים על המידע המתקבל ומביאים להטיה.
הטיית מידע יכולה להתרחש כאשר המשמעות של קבלת המידע על נושאי המחקר לקויים לכן, הפלט של תוצאות איסוף המידע לגבי חשיפה ו/או מחלה הוא לא נכון. לעיתים, בשיטות של איסוף נתונים חל אי-דיוק באיסוף הנתונים, הטעויות יכולות להיות בסיווג הנושאים ולכן, לגרום להטיית סיווג (Misclassification bias).
לדוגמה במחקר מקרה ביקורת, לחלק מהאנשים שיש להם מחלה (מקרה), יסווגו כביקורת, וחלק ללא מחלה (ביקורת) יסווגו כמקרה, חלק מהתוצאות לדוגמה יגבילו את רגישות וספציפיות המבחן הדיאגנוסטי מעורב באספקת מידע לקויה מהמוסד הרפואי או רישומים אחרים.
אפשרות נוספת יכולה להיות בסיווג סטטוס החשיפה של האדם: אנו יכולים להאמין שהאדם נחשף כאשר זה לא היה המצב או שאנו יכולים להאמין שהאדם לא נחשף כשלמעשה התרחשה חשיפה. אם נתוני החשיפה מבוססים על שאלונים, לדוגמה, נחקרים יכולים לא להיות מודעים לחשיפתם או בשוגג לחשוב שהחשיפה לא התרחשה. אם בבירור החשיפה מתבססת על רישומים ישנים, הנתונים יכולים להיות לא מושלמים או לא מדויקים.
Procedure information bias
הטיות בשל תהליך בדיקה שונה בקבוצות המשוות עלול להביא לתוצאות מוטות. למשל, שימוש במכשירי לחץ דם שונים בשתי הקבוצות המשוות, עלול להביא למידע מוטה. גם תנאי בדיקה שונים (למשל רעש ואי נוחות בתנאי הבדיקה של קבוצה אחת) יכולים להביא להטיה במידע: למשל, אצל קבוצה הנמצאת בתנאים פחות טובים תיתכן מדידה של ערכי לחץ דם גבוהים יותר.
כדי למנוע הטיות כאלו, יש להקפיד על תנאים דומים בבדיקה של שתי הקבוצות.
Differential information in follow-up and clinical trials
רישום שונה של מידע על מחלות במעקב במחקרים המגדירים את קבוצות המחקר על פי רמת החשיפה לגורמי הסיכון, יביא להטיה בהשוואה בין הקבוצות.
נניח שבדקנו תרופה חדשה לעומת פלצבו, אם צורת המעקב והרישום של הקבוצה שנוטלת את התרופה תהיה שונה מקבוצת ההשוואה (פלצבו) אזי הנתונים יעידו על יותר תופעות לוואי, כלומר התרופה גורמת לתופעות לוואי מרובות לעומת קבוצת הפלצבו, רק משום שלא נרשמו תופעות הלוואי בקבוצת הפלצבו שהייתה במעקב פחות הדוק.
מניעת ההטיה מסוג כזה היא על ידי פרוטוקול אחיד של מחקר ומעקב בכל קבוצות המחקר, החוקרים והנבדקים לגבי טיב התרופות בכל קבוצה.
אפקט המראיין
דרכי שאלה שונות גורמים לתשובות שונות אצל אותו נשאל. פעמים רבות שאלות מובילות מפי המראיין יובילו להטיה, לכן ההטיה נקראת אפקט המראיין. יש לבדוק מהימנות, ניתן לעשות זאת על ידי תשאול בשלוש וריאציות שונות ובכך לעשות אנליזה לתשובות, אם מדובר באי הבנה של ניסוח השאלה או שאלה שנשאלה בצורה מכוונת לתשובה מסוימת יהיו עוד שתי וריאציות לשאלה והתשובה החוזרת על עצמה מתוך שלוש השאלות היא שתבחר או שניתן להשתמש מחקר סמיות כפולה, שבו גם הנסיין וגם מושאי הניסוי אינם מודעים למשמעות התוצאות- הטיית דיווח - קבוצת כשלי היקש בו תוצאת ניסוי מושפעת ממלקטי הנתונים.
הטיית זיכרון
נובעת מחשיבה סלקטיבית של הנחקרים בחשופים ולא חשופים. הטיה זו פועלת על מנת לשפר את הזיכרון של המקרה לעומת הביקורת לכן חלק מסוים של המידע כמו למשל חשיפה פוטנציאלית הכרחית יכולה להיזכר על ידי המקרה אבל להישכח על ידי הביקורת, הטיה שקשורה בהטיה זו היא הטיית דיווח, כאשר פרט במחקר מסרב לדווח על חשיפה שהיה מודע אליה בגלל גישות, אמונות או תפישות בעיקר במחקרי מקרה ביקורת, או מחקרי חתך, פחות במחקרים פרוספקטיבים כי אנו מתחילים מחשיפה, וכך שולטים יותר במידע אם אדם חשוף או לא, לעומת המחקרים הקודמים שאנו מתבססים על דיווחים.
הטיה בשל זיכרון לקוי או דיווח שגוי יכולה לקרות במחקרים רטרוספקטיביים כאשר קבוצות המחקר שונות ברמת הזיכרון.
במחקר מעקב, שבו הוגדרו הקבוצות על פי רמת גורם הסיכון, ייתכן ורמת הדווח על מחלות תהיה שונה: אם נשווה מעשנים ולא מעשנים לגבי תחלואה המחלות ריאה, ייתכן המעשנים ינסו להמעיט בתופעות מתוך אשליה עצמית או בושה. כדי למנוע הטיה כזו, יש צורך להסתמך על רישומים אובייקטיביים וממצאי מעבדה או הדמיה (לגבי שתי הקבוצות). שיטה אחרת הנה למדוד סמנים ביולוגים: למשל, בדיקת ההצלחה באיזון סוכרת יכולה להסתמך על HbA1c שהוא המוגלובין מסוג אופייני לחולי סוכרת בדם, אשר רמתו מתאימה לרמות סוכר גבוהות בדם.
במחקר מקרה ביקורת שבו הוגדרו קבוצות המחקר על פי דרגת החולי ייתכן וחולים יזכרו יותר אירועים בעבר מבריאים: אמהות לילדים עם מומים מודם נוטות לזכור אירועים במשך ההיריון יותר מאמהות לילדים בריאים, אשר להם החשיפה לגורמי סיכון פחות משמעתית. כדי למנוע הטיה כזו, יש צורך להסתמך על רישומים אובייקטיביים וממצאי מעבדה או הדמיה (לגבי שתי הקבוצות).
Observer bias
בעיה בהגדרת תוצאה, ישנם מקרים שבהם הנשאלים אינם כשרים לענות על השאלות והם יוצרים את ההטיות, דוגמה: אבחנה של צירוזיס על רקע אלכוהול כי הבודק מוטה על ידי מידע שקיבל על הנבדק: אלכוהוליסט.
Medical surveillance bias/diagnostic suspicion bias
נשים למשל שלוקחות גלולות מבקרות לעיתים קרובות יותר אצל גינקולוג, לכן הן יותר במעקב ויש סיכוי רב יותר לברר כל תלונה שלה ולמצוא ממצעים של סרטן צוואר הרחם למשל. כלומר מעקב רפואי צמוד, יגביר סיכוי לגילוי מחלה. זה יגרום לסיווג לא נכון בגלל אלה שלא הולכים לבדיקות ואצלם לא התגלתה המחלה עדיין.
כלי המחקר-תוקף שאלון פנים מול פנים שונה מראיון טלפוני, כלומר איסוף המידע שונה בין הקבוצות יביא להטיה.
לא דיפרנציאלית
תוצאות הסיווג הלא דיפרנאלי מהאי-דיוק מייצגות את איך קבלת המידע מקבוצת המחקר - הן מהמקרה והן מהביקורת או מהחשיפה ומהלא חשיפה
אינה תלויה בסטטוס של הנחקרים: בין אם מדובר בקבוצת המקרה לבין אם מדובר בקבוצת הביקורת, כלומר זהה במקרים ובביקורות. לכול כלי מדידה יש תוקף מסוים. ההטיה נגרמת כתוצאה מכך שהיא לא זהה לחלוטין במקרים ובביקורות. למשל ממוגרפיה-בעל רגישות וסגוליות מסוימת, כלומר תוקף מסוים. במחקר בו עושים שימוש בהורמונים וסרטן שד, עושים זאת על ידי ביצוע הבדיקה כל שנה. תהיה הטיה כי התוקף לא טוטלי אך היא דיפרנציאלית-תהיה זהה עבור אלו שלוקחות גלולות ואלה שלא, ההטיה מחלישה את חוזק הקשר.
דיפרנציאלית
קצב הסיווג שונה בקבוצות מחקר שונות.
הטיה שמידת הסיווג השגוי שונה בין קבוצות שונות של המחקר למשל הטיית זיכרון, דוגמה לכך היא אנשים שהיה להם סרטן בפרוסטטה יטו לדווח יותר על שימוש בסלולרי מאשר אנשים שלא היה להם סרטן, לכן תוקף השאלה עד כמה השתמשת בסלולרי יהיה שונה בין במקרים לביקורות. או נשים שנוטלות גלולות, יש להן יותר ציסטות של השד, תוקף הממוגרפיה יהיה שונה בין הנשים שנוטלות גלולות לאלו שלא.
קנט קונרד
גיילורד קנט קונרד (באנגלית: Gaylord Kent Conrad; נולד ב-12 במרץ 1948) הוא פוליטיקאי אמריקאי שכיהן כחבר הסנאט של ארצות הברית מטעם מדינת דקוטה הצפונית בשנים 1987–2013. במשך 26 שנה היה דמות מפתח בוועדת התקציב של הסנאט, בה כיהן כחבר הבכיר או כיושב הראש במהלך שנים אלה.
ביוגרפיה
קונרד נולד בביסמרק שבדקוטה הצפונית, בנם של אביגיל וגיילורד א. קונרד. הוא התייתם בגיל צעיר ולאחר מכן גדל בבית סבו וסבתו בביסמרק. הוא למד בבית הספר היסודי רוזוולט, בחטיבת הביניים יוז ובמוסד הלימודים של בסיס חיל האוויר של ארצות הברית בטריפולי בימי ממלכת לוב. לאחר מכן למד באקדמיית פיליפס אקסטר בניו המפשייר. בתום תקופה זו נרשם ללימודים באוניברסיטת סטנפורד, ולבסוף השלים לימודי תואר שני באוניברסיטת ג'ורג' וושינגטון. קונרד היה נשוי פעמיים. אשתו הראשונה, פאם, היא אחותו של מזכיר החקלאות של ארצות הברית ומושל דקוטה הצפונית לשעבר אד שייפר, ולהם בת בשם ג'סמין.
בתום לימודיו הגבוהים השתלב קונרד בפקידות הציבורית בדקוטה הצפונית. הוא החל את דרכו כעוזרו של נציב המיסוי המדינתי ביירון דורגן, לימים עמיתו בסנאט האמריקאי. טבילתו הראשונה במי הפוליטיקה של ארצות הברית הייתה בשנת 1976, כאשר התמודד ללא הועיל למשרת מבקר המדינה. בבחירות 1980 לתפקיד נציב המיסוי של דקוטה הצפונית נבחר להחליף את דורגן. הוא מילא תפקיד זה עד 1986, אז החליט להתמודד אל הסנאט של ארצות הברית.
בבחירות 1986 נבחר קונרד לסנאט האמריקאי כשגבר על הסנאטור הרפובליקני המכהן מארק אנדרוז ב-2,120 קולות. אנדרוז ייצג את דקוטה הצפונית בקונגרס ברצף מאז 1963 (הוא כיהן קודם לכן בבית הנבחרים של ארצות הברית לפני שעבר לסנאט ב-1981). במהלך מסע הבחירות התחייב קונרד שלא יתמודד לבחירה מחדש אם הגירעון בתקציב המדינה הפדרלי לא יצטמצם באורח משמעותי עד סוף כהונתו. עד 1992 אכן התברר שהגירעון עמד בעינו, ועל אף שסקרים הצביעו כי הציבור תומך בהפרת הבטחה זו, קונרד ראה את הבטחתו מחייבת ולא התמודד לבחירה מחדש. ביירון דורגן ניצח בבחירות המקדימות של המפלגה הדמוקרטית.
חרף נטייתה הפוליטית של דקוטה הצפונית להזדהות עם המפלגה הרפובליקנית, קונרד נבחר מחדש לתקופת כהונה מלאה בבחירות 1994. באוקטובר 2002 נמנה בין 23 הסנאטורים שהתנגדו לאישור שימוש בכוח צבאי נגד עיראק. באפריל 2006 נמנה קונרד בין "עשרת הסנאטורים הטובים ביותר באמריקה" על פי מגזין טיים. בבחירות המקדימות לנשיאות ב-2008 הביע קונרד את תמיכתו בעמיתו ברק אובמה מאילינוי. הוא היה ידוע בזכות השימוש שלו בתרשימים ככלי עזר ויזואליים בעת נאומיו, מה שהקנה לו את הכינוי "סנדק התרשימים".
במהלך כהונתו בסנאט נחשב לשמרן יותר ביחס לעמיתיו הדמוקרטים. למשל, הוא הצביע בעקביות בעד איסור ההליך הרפואי להפלה מלאכותית חלקית. הוא גם התנגד למימון ציבורי פדרלי של הפלות, אך הצביע בעד הסרת האיסור על הפלות בבסיסים צבאיים. לקונראד רקורד מעורב בנושאי זכויות להט"ב בארצות הברית. בעוד שהוא מתנגד באופן אישי לנישואים של זוגות מאותו המין, הוא הצביע נגד הצעת איסור חוקתי עליהם ותמך בביטול מדיניות אל תשאל, אל תספר. ב-31 בינואר 2006, קונרד היה אחד מארבעה דמוקרטים שהצביעו בעד אישור מינויו של סמואל אליטו לבית המשפט העליון של ארצות הברית.
בינואר 2011 הכריז על פרישתו מהחיים הפוליטיים וכי לא יתמודד מחדש בבחירות 2012. בראשית ינואר 2013 החליפה אותו היידי הייטקאמפ.
ג'ון פטי
ג'ון פטי (באנגלית: John Pettie; 17 במרץ 1839 – 21 בפברואר 1893) היה צייר מאדינבורו שבילה את רוב הקריירה שלו בלונדון. הוא הפך לחבר באקדמיה המלכותית ב-1866 ולאקדמאי מן המניין ב-1874. הוא התחתן ב-1888, ואשתו שימשה כמודל לרבים מציוריו ורישומיו בהזדמנויות שונות.
ביוגרפיה
ג'ון פטי נולד באדינבורו, בנם של אלכסנדר ואליסון פטי. ב-1852 עברה המשפחה לאיסט לינטון, האדינגטונשייר. בתחילה, אביו התנגד לכך שהוא יפתח קריירה באמנות, אך השתכנע בעקבות ציור של פטי בנושא "האכר והחמור".
כשהיה בן שש עשרה הוא נכנס לאקדמיה באדינבורו, עבד עם רוברט סקוט לאודר ועם ויליאם קווילר ארצ'רדסון, ויליאם מקטאגרט, פיטר גרהאם (1836–1921), טום גרהאם (1840–1906) וג'ורג' פול צ'למרס. התערוכות הראשונות שלו באקדמיה הסקוטית המלכותית היו סצנות שחיפש ברומנים של סר וולטר סקוט. לאקדמיה המלכותית בשנת 1860 הוא שלח את "החמושים"; והצלחת העבודה הזו והציור ״מה חסר לך, גברתי?״ בשנה שלאחר מכן עודד אותו להתיישב בלונדון (1862), שם הצטרף לארצ'רדסון.
ב-1866 הוא נבחר לשותף של האקדמיה המלכותית, וב-1874 התקבל כאקדמי מלא, בתמיכת סר אדווין לנדסייר. תמונת התעודה שלו הייתה "היעקוביטים", 1745.
פטי נהג לעבוד קשה ומהיר והיה אמן בצבע ברמה גבוהה ומבצע מבריק. בימיו הראשונים הפיק כמות מסוימת של איורי ספרים. הקשר שלו עם כתיבה ספרותית התחיל ב-1861, ונמשך עד 1864. הוא צייר דיוקן של הצייר ג'יימס קמפבל נובל והוא מוצג בגלריה הלאומית הסקוטית לפורטרטים באדינבורו. בשנת 1894 נכלל מבחר מיצירותיו בתערוכת החורף של האקדמיה המלכותית. הדיוקן העצמי שלו נמצא בגלריית טייט.
גמר יורו 2020
גמר יורו 2020 התקיים באצטדיון ומבלי שבלונדון שבאנגליה ב-11 ביולי 2021, ובו נקבע שהזוכה ביורו 2020 היא נבחרת איטליה שניצחה את נבחרת אנגליה בתוצאה 3-2 בדו-קרב בעיטות עונשין לאחר 1-1 בתום 90 דקות. את השער לזכות נבחרת אנגליה הבקיע לוק שו, ואת השער לזכות נבחרת איטליה הבקיע לאונרדו בונוצ'י. זו הייתה זכייתה השנייה של נבחרת איטליה בתולדותיה ביורו. מפגש זה הוא הראשון בין איטליה לאנגליה בגמר היורו, וכן זוהי העפלתה הראשונה של אנגליה לגמר היורו. לפני טורניר זה הגיעה נבחרת איטליה לגמר היורו שלוש פעמים (1968, 2000 ו-2012), כאשר באחד מהגמרים היא ניצחה את נבחרת יוגוסלביה, ובשניים האחרים הפסידה לנבחרות צרפת וספרד. לפני המשחק פרצו עימותים בין אוהדי נבחרת אנגליה שניסו לפרוץ לאצטדיון לבין כוחות הביטחון.
מפגשים קודמים
לפני המשחק שתי הנבחרות נפגשו 27 פעמים. המאזן בין הנבחרות עמד על 11 ניצחונות לאיטליה, 8 ניצחונות לאנגליה ו-8 תוצאות תיקו.
שתי הנבחרות נפגשו ארבע פעמים בטורנירי גמר, ואיטליה ניצחה בכל המפגשים. שניים מהמשחקים נערכו בטורניר היורו ושניים בטורניר גביע העולם:
פירוט
שחקן מצטיין: לאונרדו בונוצ'י שופט: ביורן קויפרס קוונים: סאנדר ואן רוקל וארווין זיינסטרה שופט רביעי: קרלוס דל סרו גרנדה
אגדות סיניות
אגדות סיניות, בדומה לאגדות אחרות, הן סיפורי פולקלור העוברים מפה לאוזן, בדרך כלל ללא ידיעת מקורם. ייחודן של אגדות אלו הוא בכך שהן נחשבות קדומות יותר מאגדות של עמים אחרים, ועוסקות בנושאים הקשורים לתרבות ולבני העם הסינים. בדרך כלל אגדות אלה הן בעלות תוכן המשלב נרטיבים עממיים וחוכמת חיים. האגדות הסיניות הן מרכיב מרכזי בדת הסינית העממית.
כמו כל סוגי האגדות, גם אגדות סיניות נוצרו כדי להסביר תופעות טבע שהמדע, שהיה קיים בעת שנוצרו אגדות אלו, לא ידע להסבירן. כך לדוגמה באגדות הבוחנות מי ברא את העולם וכיצד עשה זאת, איך נוצרו הרי ההימלאיה, מדוע נהרות זורמים והרי געש מתפרצים.
סביר להניח שאגדות נהגו כבר מהעת בה נוצרה השפה המדוברת, וכי הן נוצרו בתחילה על מנת לספק מענה לשאלות שהעלו ילדים בני התרבות המקומית ועל מנת להורות לילדים כיצד להתנהג. כך לדוגמה אף באגדה שעוסקת בהיווצרות התה, המספרת על נזיר סגפן ממנזר השאולין, שנהג לשבת במערתו מעל המנזר בבידוד מוחלט, תוך שהוא מנסה להגיע להארה רוחנית במשך ימים רבים ומנע מעצמו מזון ושינה. באחד הימים נרדם במהלך לימודיו, וכאשר התעורר כעס על עפעפיו שבגדו בו, תלש אותם והשליך אותם על הקרקע. באותו המקום צמח עץ התה הראשון שעליו דומים לעפעפי אדם והמשקה שמכינים ממנו אכן מעורר ומונע שינה.
עיר של נשמות אבודות
עיר של נשמות האבודות הוא הספר החמישי בסדרת בני הנפילים מאת קסנדרה קלייר. הספר יצא ב-8 במאי 2012, ואחריו יצא הספר השישי והאחרון בסדרה, עיר של אש השמימית ב-2014.
אגדות סיניות
עוד לפני שהומצאו אגדות על נושאים כאלה, הגו הסינים אגדות על סוגיות בעלות חשיבות רבה יותר מבחינתם, כגון כיצד ועל ידי מי הומצא המשי, מדוע סין מלאה בנהרות הזורמים כולם לאותו כיוון ומי היה הקיסר הראשון של סין.
עיר של נשמות אבודות
הספר תורגם לעברית על ידי ענבל שגיב-נקדימון ויצא לאור בהוצאת גרף ב-2016.
אגדות סיניות
כמו כן האמינו הסינים בקיומם של דרקונים, יצורים דמיוניים הדומים לנחש בעל ארבע רגלים, בעל קשקשים, שלרוב יכול לעוף למרחקים גדולים במהירות וללא כנפיים. באגדות הסיניות מסופר רבות גם על קיסרים אגדיים, או אף על קיסרים שיש עדויות היסטוריות לקיומם, אשר עשו מעשי פלאים ונלחמו ביצורי פרא כדי להגן על ממלכתם. מסופר גם על המצאות הנייר, המשי והמצפן, לרוב בידי קיסרים או נשותיהם ובנותיהם.
עיר של נשמות אבודות
חלקים מהספר הוטמעו בסדרה ציידי הצללים.
אגדות סיניות
באגדות הסיניות גם מומחש ההבדל הרב בין 56 הקבוצות האתניות והמיעוטים הקיימים בסין, ובהן אחת מהאגדות הסיניות על בריאת העולם, המספרת כי האלה נו-גווא לקחה בוץ ויצרה ממנו דמויות אנוש במו ידיה, אך לאחר שיצרה אלפי דמויות התעייפה ותהתה מה עליה לעשות כדי לברוא את השאר ללא מאמץ. לבסוף לקחה חבל ארוך, טבלה אותו בבוץ ומתחה אותו מעל העולם, ומכל טיפת בוץ שטפטפה ממנו נוצר אדם. על פי האגדה, האנשים היפים והמוצלחים בעולם הם אלה שיצרה במו ידיה, ואילו אלו שטפטפו מהחבל בתור טיפות בוץ הפכו למכוערים וללא מוצלחים.
עיר של נשמות אבודות
עלילה
הספר נפתח עם חזרתו של סיימון הביתה, שם הוא מגלה שיש הרבה סמלים דתיים המונעים ממנו את הכניסה לבית, אמו נעלה את הבית וטענה שהוא רצח את סיימון "אמיתי". בהמשך הוא שומע מקליירי שג'ייס נעדר ואינו ניתן לאיתור. קליירי ושאר חברי הקבוצה משיגים את תמיכת מלכת הפיות, אך בתמורה הם צריכים להשיג ולמסור לה שתי טבעות ממלאכת פיות שיאפשרו לעונדי הטבעת קשר טלפתי. נואשת, קליירי מסכימה לתנאים ותוך כדי חיפוש אחר הטבעות בספריית צייד צללים, היא מגלה את ג'ייס נכנס לספרייה ומדבר בצורה ידידותית עם סבסטיאן מה שמבלבל את קליירי שחשבה שסבטיאן חטף אותו.
אגדות סיניות
כתיבת האגדות הסיניות
האגדות הסיניות לא נכתבו על ידי אנשים מסוימים, אלא התפתחו במהלך הדורות. ישנן מספר סיבות להתפתחות אגדה:
עיר של נשמות אבודות
עלילה
באותו לילה קליירי מתעוררת ומוצאת את ג'ייס שוכב איתה במיטה, ומבקש ממנה לבוא איתו. זמן קצר לאחר מכן, סבסטיאן נכנס לחדר, לאחר דקה ג'וסלין (אמה של קליירי) מגלה אותו, ומעירה אותו לוק וביחד הם תוקפים אותו. לאחר שסבסטיאן דוקר את לוק בגב השניים עוזבים, אבל מבטיחים לחזור בשביל קליירי. בסופו של דבר היא מחליטה להצטרף לשניהם כמרגלת תוך כדי שימוש בטבעות הפיות כדי לתקשר עם סיימון.
אגדות סיניות
כתיבת האגדות הסיניות
אירוע ראשוני: בתחילה התרחש אירוע כלשהו, שגרר אחריו רכילויות וסיפורים פשוטים שצמחו אט אט והפכו לאגדות. לאגדות אלו נוספו עם הדורות והשנים עוד ועוד פרטים. כל דור הוסיף פרטים תואמים לזמנו ולאירועים שקרו, ועל כן האגדות הן לרוב מקור היסטורי חשוב. אמנם אי אפשר תמיד להסתמך לחלוטין על אגדות אלה, אך הן ממחישות ומוסיפות ודאות ועדות לדברים הידועים לנו כבר ממקורות אחרים.
עיר של נשמות אבודות
עלילה
במהלך הזמן הזה קליירי מבינה שג'ייס קשור לסבסטיאן (על ידי רונה) ואינו בעל מחשבה עצמאית, לאחר שג'ייס נדקר ברונת הקשר הוא מצליח להסביר לקליירי שסבסטיאן מתכנן להשתמש בדמה של לילית כדי ליצור צבא של ציידי צללים אפלים באמצעות גביע תמותה חדש ולהקים לעצמו מסדר, בהמשך הוא מבקש מקליירי להרוג אותו, לאחר לילה הוא חוזר לשליטת סבסטיאן. בינתיים, סיימון וחבריו מזמנים את רזיאל, שנותן לסיימון חרב שמיימית בשם תהילה אבל במחיר האות קין של סיימון, החרב מסוגלת לחסל רק את הרוע שבבן אדם.
בהמשך טבעת הפיות של קלירי נעלמת והיא מגלה אותו אצל סבסטיאן, היא מצליחה להזהיר את סיימון על רוב התוכנית של סבסטיאן ואומרת לו להגיע לבארן, אבל נתפסת באמצע הדרך על ידי סבסטיאן ונאלצת להרוס את טבעת הפיות. לאחר מכן השניים נלחמים וסבסטיאן ללא הצלחה מנסה לנשק את קליירי אך לא מצליח, בהמשך הם הולכים לבארן, שם מקים סבטיאן צבא של ציידי צללים אפלים, סיימון נותן את החרב של רזיאל לקליירי, שבה היא משתמשת כדי להרוג את סבטיאן, אך היא לא מצליחה להגיע לסבסטיאן, במקום זה קליירי דוקרת את ג'ייס, מתוך אמונה שזה לא יהרוג אותו אלא רק יישאב את הרשע שבו. ג'ייס נשרף, מה שגורם לאחרים להאמין שהוא מת.
אגדות סיניות
כתיבת האגדות הסיניות
תופעת טבע: אגדות אלו נכתבו כדי לתת מענה לשאלות כגון: כיצד נוצר העולם, מדוע ההרים קיימים או מהי מטרתם של הנהרות.
עיר של נשמות אבודות
עלילה
סבסטיאן נמלט מהקרב, ורוב ציידי הצללים האפלים שלו מתים. ג'ייס מתגלה כחי ונלקח חזרה לבית חולים של המכון. כשסוף סוף מותר לקליירי לבקר את ג'ייס, היא לומדת שהדקירה שלו מ"תהילה" מילאה אותו ב"אש שמימית", שתשרוף כל דבר שהוא נוגע בו בכל פעם שהוא מקבל פרץ אדרנלין.
אגדות סיניות
כתיבת האגדות הסיניות
הוספת עניין לנושא: ילדים רבים בימים הקדומים נאלצו לעבוד בשדה שלא לפי רוחם, ועל כן התנגדו לעבודה ולא השקיעו בה מאמץ. אגדות מסוג זה נועדו להמריץ את הילדים ולרומם את רוחם. אגדות הן הדרך הפשוטה ביותר וגם היעילה ביותר להעביר מסר לילד קטן, ורוב האגדות מסוג זה מספרות על ילדים אשר עבדו בחריצות וזכו למתנה משמיים, אך לפעמים גם מסופר בהן על עצלנים אשר זכו לגורל אכזר.
עיר של נשמות אבודות
עלילה
בסוף הספר מגנוס נפרד מאלק מכיוון שאלק דן עם קמיל על דרך לשלול את אלמוותו של מגנוס, נסער, אלק יוצא להרוג את קמיל אך מגלה את מורין, שמספרת לו שהיא הרגה את קמיל כדי להשיג מנהיגות על שבט הערפדים.
אגדות סיניות
כתיבת האגדות הסיניות
מובן שישנן דרכים רבות אחרות שבהן יכולה "להוולד" אגדה, אך אלו הן החשובות והבולטות ביותר.
עיר של נשמות אבודות
קבלה וביקורת
הביקורת הייתה מעורבת. Kirkus Reviews כתב ביקורת מעורבת עבור City of Lost Souls, וכתב שהקטעים המתמקדים בסיפור קליירי "מתמקדים בארון הבגדים שלה במקום בפיתוח הדמות שלה" ובמקביל ציינו ש"מעריצי הסדרה ימצאו את הספר תענוג גותי ונוץ אך בלתי מאתגר Manila Bulletin היה חיובי יותר וציין שהספר השתפר בהרבה מהספר הקודם (עיר של מלאכים הנופלים) אך עדיין מורגש ש"בבסיסו עלילת הספר היא שוב חידוש של שלושת הספרים הראשונים ב"כלי התמותה "- ההבדל היחיד הוא שהיסודות העל-טבעיים התהפכו." כתב סקירה קצרה על הספר וכתב "יותר סדרה של תקריות מאשר סיפור מלא, ההנאה העיקרית של הספר היא לעקוב אחר ההרפתקאות המתמשכות של הדמויות המוכרות הללו".
אגדות סיניות
האגדה הסינית כמקור היסטורי
אגדות סיניות אינן מקור היסטורי מהימן ביותר, אך הן יכולות לאשש עובדות היסטוריות רבות. מן האגדות ניתן ללמוד על אמונותיהם של תושבי סין העתיקה ועל פולחן הדת שלהם.
למשל: בחלק ניכר מן האגדות מסופר על זקנים חכמים ונערים פוחזים, ומזאת ניתן להסיק כי תושבי סין העתיקה העריכו מאוד את חכמתם ואת ניסיונם הרב של הזקנים.
לעיתים אבדו רשימות ההיסטוריה של הקיסרים, ובמקומן צמחו אגדות, ואם משמיטים מהן את כל הפרטים הלא הגיוניים הן הופכות למקור היסטורי די מהימן. בנוסף, אם נניח כי בכל אגדה מצוי גרעין של אמת, לפעמים קל למוצאו ולפעמים דרושות שעות של עבודה ומחשבה עמוקה.
אגדות ומטרתן
לכל האגדות הסיניות מטרה כלשהי. כאן מובאות חלק מן המטרות, ודוגמה לכל אחת.
הטנגרם
חלק מן האגדות הסיניות מהוות חלק ממשחק או מתרגיל מתמטי כלשהו, כגון זו:
לפני שנים רבות חי בארץ סין איש זקן. לאיש לא היה כל רכוש מלבד אריח חרסינה יקר מאוד. הוא שמר על האריח כעל אוצר יקר מפז. באחד הימים כשניקה את האריח, נרשם עליו בסינית: "התוכנית הגאונית בת שבעת החלקים".
לכן כשנפל האריח מידיו ונשבר ל–7 חלקים, הצטער האיש מאוד וניסה לצרף את החלקים לאריח שלם.
את שארית ימיו העביר בניסיונות שונים לחבר את החלקים. שבעת החלקים מהווים יחד משחק ששמו טנגרם, או בסינית: "צ'י-צ'או". המשחק היה ידוע כבר לפני כאלפיים שנה, אבל רק לפני כ-200 שנה נכתב לראשונה ספר על שבעת החלקים שמהם אפשר לבנות מאות של צורות: הנדסיות, של בעלי-חיים, חפצים, אנשים, מספרים ואותיות.
שתים עשרה החיות
אגדות אחרות מסבירות דברים של יום-יום, כמו לוח שנה:
בלוח השנה הסיני יש 12 חיות השולטות על 12 שנים בהתאמה. האגדה מספרת ש–12 החיות היו נוהגות לריב ביניהן מי תתחיל את המעגל ראשונה. כדי להכריע בסוגיה החליטו האלים שהחיה שתגיע לצד השני של הנהר ראשונה היא זאת שתתחיל את המעגל ואחריה תבואנה יתר החיות לפי סדר הגעתן. השור קפץ למים ראשון אבל על גבו תפסה טרמפ החולדה ועם הגעתם לעבר השני של הנהר, קפצה החולדה מגבו ליבשה וכך הגיעה ראשונה. החזיר העצל הגיע אחרון. וכך נקבע סדר מחזוריות החיות אשר חוזר על עצמו כל 12 שנה: חולדה, שור, נמר, ארנב, דרקון, נחש, סוס, עז, קוף, תרנגול, כלב ואחרון החזיר. הסינים מאמינים שלפי החיה של השנה בה נולד בן אדם ניתן לאפיין אותו ולצפות את עתידו. ולרוב כשנשאלים לשנת הולדתם, הם נוקבים בשם חיה, כך שמי שבקיא בלוח הסיני יכול לחשב את גילם.
מרעה תצמח טובה ומטובה תצמח רעה
חלק מן האגדות באות ללמד אותנו מוסר השכל, ולרוב כדי להוכיח לנו שהעולם אינו רע וחסר צדק כפי שחשבנו. לדוגמה אגדה אחת כזו:
ציפור הזהב והדרקון
חלק מן האגדות נכתבו כדי להסביר פלאי טבע, כמו האגדה הבאה:
האגדות בספרות הקלאסית
פריחת הסוגה האגדית בספרות הסינית החלה עם נפילת שושלת האן והגיעה לשיאה בתקופת שש השושלות, כאשר חוסר היציבות הפוליטי והחברתי הביאו לאסקפיזם, מה שיצר את ספרות "הסיפורים המוזרים". ספרות זו מתחלקת לשלושה סוגים:
ספרי הסיפורים המוזרים התבססו על אגדות ושמועות שהיו קיימות בשטח, ושימשו בעצמם בסיס לספרות מאוחרת יותר של "רומנים על טבעיים" אשר השתמשו באותם גרעיני אגדות קדומים כבסיס לכתיבת סיפורי עלילה רחבי יריעה. ההפרדה בין שתי הסוגות אינה מוחלטת, ובין הרומנים העל-טבעיים ניתן עדיין למצוא ספרים המציגים אגדות, שמועות, ידיעות מוזרות ואף דיווחים ממשלתיים על אירועים שלא נמצא להם הסבר הגיוני.
רוב ספרי הסיפורים המוזרים אבדו במהלך השנים, אך עדיין הגיעו לימינו מספר ספרים, כמו גם ציטוטים רבים בספרים שונים, מהם הצליחו חוקרים ללקט גרסאות חלקיות של הספרים האבודים. השחזור הידוע ביותר הוא "שחזור סיפורים עתיקים" של הסופר הנודע לוּ שׂוּ'ן, והאוסף הגדול והמפורסם ביותר של סיפורים נמצא ב"רשומות הנרחבות של עידן טָאיְפִּינְג".
Google Cloud Shell
Google Cloud Shell הוא שירות חינמי מקוון בענן של גוגל מסוף באש (bash), המבוסס על דביאן. השכבה החינמית (כלולה בכל Gmail) כוללת 1.7 ג'יגה זיכרון בגישה אקראית ותיקיית בית משתמרת של 5 ג'יגה. מלבד תיקיית הבית וספריית השורש (root), סביבת Cloud Shell היא volatile.
ליל סקייס
קימטריוס פוס (באנגלית: Kimetrius Foose; נולד ב-4 באוגוסט 1998) ידוע בשם הבמה ליל סקייס, הוא ראפר וכותב שירים אמריקאי. סקייס התפרסם בעיקר בזכות שני הסינגלים שלו אשר הגיעו למצעד הבילבורד "הוט 100": "Nowadays" שהגיע למקום ה-55 ו"Red Roses" שהגיע למקום ה-69. אלבומו "Life of a Dark Rose" שיצא לאור ב-10 בינואר 2018 הגיע למקום העשירי במצעד הבילבורד 200.
ביוגרפיה
סקייס נולד ב-4 באוגוסט 1998 בצ'יימברסבורג, פנסילבניה. הוא החל לכתוב שירים כבר כשהיה בן 4, מי שהציג לו את המוזיקה היה אביו של קימטריוס שהיה בעצמו ראפר אמריקאי שנודע בכינוי "Dark Skies" ומכאן אימץ לעצמו קימטריוס את שם הבמה "Lil Skies". כשהיה בן 11 פוס ומשפחתו עברו לגור בוינסבורו, פנסילבניה. הוא סיים את לימודיו בבית הספר התיכון בוינסבורו והספיק להשתתף מעט בלימודי האוניברסיטה בפנסילבניה לפני שהחליט להתמקד בקריירת הראפ שלו.
גזר דין
הליכי הרכבת פסק-הדין
הכרעת הדין וגזר הדין יכולים להינתן על ידי בית-המשפט בשני מסמכים נפרדים ובזמנים שונים.
שיקולי בית-המשפט בעת מתן גזר דין - שיקולי ענישה
בית המשפט שוקל שיקולים כלליים ושיקולים אינדיבידואליים, בהתאם למצבו הספציפי של הנאשם ובהתאם לנסיבות המקרה, בעת מתן גזר דין. בין שיקולים אלו נכללים שיקולים לחומרא ושיקולים לקולא, תוך שבית המשפט מייחס חשיבות מכרעת מחד לאינטרס ההגנה על שלום הציבור ומאידך על הפגיעה בנאשם, בבני משפחתו ובזכויותיו.
מתחם הענישה - הבניית שיקול הדעת השיפוטי בענישה
תיקון מס' 113 לחוק העונשין עוסק בקביעת מתחם ענישה לכל עבירה הניצבת בפני בית המשפט. המטרה בתיקון זה היא לקבוע את העקרונות והשיקולים המנחים בענישה, המשקל שיש לתת להם והיחס ביניהם, על מנת שבית המשפט יקבע את העונש המתאים לנאשם בנסיבות העבירה ובכך להטיל עונש שוויוני על כלל הנאשמים. העיקרון המנחה הוא קיומו של יחס הולם בין חומרת העבירה ומידת אשמו של הנאשם, לבין סוג ומידת העונש המוטל עליו, על-מנת לקבוע את מתחם העונש ההולם, בכל תיק ותיק, למעשה העבירה שהנאשם שבפניו ביצע.
Slow Down (שיר של דווה בוב)
Slow Down (בעברית: האט) הוא שיר שבוצע על ידי הזמר ההולנדי דווה בוב. השיר ייצג את הולנד בתחרות האירוויזיון לשנת 2016, ונכתב על ידי בוב יחד עם יאן פיטר הוקסטרה, ג'רואן אוברמן ומתיח'ס ואן דואג'יבנבוד.
השיר יצא להורדה דיגיטלית ב-5 במרץ 2016 דרך חברת יוניברסל מיוזיק הולנד כסינגל המוביל מאלבומו, Fool Bar.
בתחרות הזמר של האירוויזיון
דווה בוב הוכרז כזמר ההולנדי שישתתף תחרות האירוויזיון 2016 על ידי התקשורת ההולנדית ב-20 בספטמבר 2015. יומיים לאחר מכן, הוא אישר את החדשות במהלך התוכנית ההולנדית "De Wereld Draait Door". "Slow Down" התגלה כשיר ההולנדי מתחרה באירוויזיון ב-4 במרץ 2016 במסיבת עיתונאים באמסטרדם. השיר יצא להורדה דיגיטלית ביום למחרת, ובוצע במחצית הראשונה של חצי הגמר. הוא עבר את חצי הגמר והופיע בגמר ביום שבת 14 במאי 2016, והתמקם במקום ה-11 מתוך 26 עם 153 נקודות.
חוק לעידוד השקעות הון
האחראית על מימוש החוק היא "מנהלת רשות ההשקעות" (בעבר "מרכז ההשקעות") במשרד הכלכלה. המבקשים לקבל סיוע ממרכז ההשקעות נדרשים להציג תוכנית עסקית הכוללת תחזית לגבי תרומת הפרויקט לתעסוקה ולייצוא. בהתאם לתוכניות המוגשות נבחרים מפעלים הזוכים במעמד של "מפעל מאושר".
היסטוריה
בשנת 1950 אישרה הכנסת את חוק לעידוד השקעות הון, התש"י-1950. החוק תוקן פעמים אחדות ובשנת 1959 הוחלף בחוק לעידוד השקעות הון, התשי"ט-1959. מאז ועד לסוף שנת 2021 תוקן החוק 75 פעמים.
בגרסתו הראשונה משנת 1959 הוצגה מטרת החוק בסעיף 1 שלו:
בתיקון מס' 68 משנת 2011 תוקן סעיף זה לנוסח הבא:
בראשיתו, החוק עודד מפעלים בכל רחבי הארץ, עם דגש על משיכת השקעות של תושבי חוץ. בשנת 1967 שונה החוק והמענקים שעד אז היו בלתי תלויים בגובה ההשקעה ניתנו כאחוזים מגובה ההשקעה ונותבו לפריפריה - 38% לאזור בעדיפות א' ו-17% לאזור עדיפות ב'.
בשנת ה-70 וה-80 נתנו למפעלים מאושרים מענקים והלוואות לא צמודות. בשנת 1986 בוטלו ההלוואות וניתן למשקיע בחירה בין מסלול המענקים ל"מסלול חלופי" בו ניתנו הטבות מס.
בשנת 1990 תוקן החוק באופן שנתן מענקים גם למפעלים במרכז הארץ ונוספה אפשרות לקבלת הלוואות בערבות המדינה.
בספטמבר 1990 נתקבל בכנסת תיקון לחוק שהרחיב את העידוד שנתנה המדינה להשקעות בהקמת מפעלים עד לשני שלישים מעלות הקמת המפעל.
בשנת 1997 הופחת שיעור המענקים ל-24% באזור עדיפות א' ול-10% באזור עדיפות ב'. בשנת 2001 הועלה שיעור המענקים בנגב ל-38%.
בשנת 2004 הוספו לחוק מסלול של הנחות ואף פטור ממס חברות וממס דיווידנדים. כמו כן, הותנו המענקים בעמידה בלפחות 70% מיעד התעסוקה שהוצג למרכז ההשקעות בעת בקשת המענק. בשנת 2005 הוסף התנאי שלפחות 25% מהיקף הייצור של הפרויקט המאושר יהיה לייצוא.
בינואר 2011 אושר תיקון מס' 68 לחוק, ששינה את תנאי הזכאות להטבות המס וכן את הגדרת הישויות הזכאיות להטבות אלו וכולל בין היתר, ביטול הדרישה להשקעה מזערית מזכה, ביטול פטור ממס, ביטול הטבות בלעדיות לתושבי חוץ, ביטול יחס המחזורים כך שחברה שתעמוד בתנאי החוק, תזכה להטבות מס על כלל המחזור שלה ובשיעור מס קבוע בהתאם לאזור בו מוקם המפעל (שיעור מס נמוך יותר בפריפריה לעומת יתר חלקי הארץ.)
תיקון מס' 69 והוראת שעה - "חוק הרווחים הכלואים"
תיקון מס' 69 והוראת שעה, שכונה "חוק הרווחים הכלואים" ואושר בכנסת ב-5 בנובמבר 2012, בא להסדיר את תשלום המיסים של חברות שהותירו את רווחיהן בארץ מבלי להשקיעם בהרחבת עסקיהן, כדי ליהנות מפטור ממס על פי החוק לעידוד השקעות הון. התיקון לחוק מאפשר לחברות להוציא כדיבידנד, בפרק זמן מוגבל של שנה, את רווחיהן שהופקו בארץ תמורת תשלום מס של פחות מ-10% (לעומת מס החברות של 25%).
טרם תיקון 68 לחוק לעידוד השקעות הון, קבע החוק מסלולי הטבות שונים לפי אופי המפעל ומיקומו. לפיכך, נהנו חברות תעשייתיות מפטור ממס בגין הכנסותיהם למשך תקופה של 7 עד 15 שנים, אשר נועד לעודד את החברות להשקיע את רווחיהם במפעלים בישראל ובכך להגדיל את כושר הייצור ואת התעסוקה. לפיכך, מוגבל הפטור עד לשלב בו החברה מחליטה לחלק את רווחיה כדיבידנד לבעלי מניותיה (דחיית מס). חברה הבוחרת בכל זאת לחלק דיבידנד שמקורו בהכנסה שנהנתה מפטור ממס כאמור נדרשת לשלם את מס החברות ממנו הופטרה בשיעור של 10%-25%, זאת בנוסף ל-15% ניכוי מס במקור בגין דיבידנד - כלומר חבות מס כוללת של עד 36.25%.
עקב המס הגבוה שהחברות נדרשות לשלם בעת חלוקת הרווחים שהופטרו, הן נמנעות מתשלום הרווחים האמורים, ולכן הם זכו לכינוי "הרווחים הכלואים". על רקע הגירעון בתקציב המדינה בשנת 2012 ואי העמידה ביעדי הגבייה, הוחלט לתמרץ חברות להפשיר רווחים אלה באמצעות מתן הנחה על מס החברות, למשך תקופה של שנה.
מפלגות השמאל טענו שההטבה שנתנה המדינה מיטיבה עם בעלי ההון, שכן המדינה מוותרת לחברות על מיסוי רווחי ענק, ובכך מפסידה מיליוני שקלים. ח"כ זהבה גלאון (מרצ) פתחה את הדיון בהגדרת החוק כ"שוד הקופה הציבורית ופגיעה בסולידריות החברתית כשראש הממשלה, בנימין נתניהו ושר האוצר, יובל שטייניץ, מחלקים מתנות של 30 מיליארד שקל לחברות העשירות ביותר במשק".
הוראות החוק
לעניין ההטבות מבחין החוק בין מפעל באזור פיתוח א', מפעל באזור פיתוח ב' ומפעל באזור אחר.
תחומי אזור פיתוח א׳ הם:
תחומי אזור פיתוח ב׳ הם:
הפרק השני בחוק מסדיר את פעילותה של הרשות להשקעות ולפיתוח התעשייה והכלכלה, שהיא המשכו של "מרכז ההשקעות" שהוקם מכוח גרסתו הראשונה של החוק משנת 1950.
פרק שני 1 מורה על הקמתה של "מינהלת השקעות בתיירות" ומסדיר את פעילותה.
פרק שלישי מסדיר את אופן קבלת אישור לתוכנית המזכה בהטבות לפי חוק זה. תוכנית עוסקת באחד או יותר מהמעשים הבאים:
פרק שישי מסדיר מתן מענקים לפי חוק זה.
פרק שביעי מסדיר הטבות במס הכנסה למפעלים לפי קטגוריות אחדות: מפעל מאושר שהוא מפעל תיירותי, מפעל מוטב, מפעל מועדף, מפעל מועדף מיוחד ומפעל טכנולוגי מועדף.
פרק שביעי 1 מסדיר מתן הטבות במס לגבי בנינים להשכרה ובניינים לשכירות מוסדית.
מכוח החוק הותקנו במהלך השנים תקנות רבות.
ביצוע
בשנת 2003 הועסקו כ-79 אלף עובדים במפעלים מאושרים. רוב העובדים לא התגוררו ביישוב שבו הוקם המפעל ואף לא בנפה שבה מוקם המפעל. בחינה של מפעלים במעלות ובמגדל העמק, הנחשבים לאזורי עדיפות גבוהה, מצאה בשנת 1988 שמרבית המפעלים העסיקו עובדים שאינם גרים באזורי פיתוח ושאחוז המנהלים מעיירות הפיתוח היה נמוך במיוחד.
מחקר שנעשה בבנק ישראל טוען שהחוק לא הביא לגידול במספר המועסקים במפעלים גדולים והגידול במספר המועסקים במפעלים קטנים היה בעלות גבוהה של עשרות אלפי דולרים לעובד. בנוסף המחקר קבע שהחוק לא מגדיל את ההשקעה בתעשייה ולא תורם לעידוד התעשייה בפריפריה.
ביקורת
חוק עידוד השקעות הון סופג ביקורת מצד כלכלנים הטוענים כי העלויות שלו גבוהות בהרבה מהתועלות שהוא מייצר. על פי הערכות של משרד האוצר הטבות המס צמחו מ-2.5 מיליארד ש"ח בשנה ב-2002 לכ-8 מיליארד ש"ח בשנה בשנת 2012. לצד הגידול החד בעלות החוק הוא נכשל במטרתו העיקרית קרי הבאת חברות רב לאומיות לפעול בישראל. בנוסף קיימות טענות כי אין הגיון כלכלי בעידוד הייצוא מפני שבטווח הארוך הוא חייב להיות שווה לייבוא למשק. לבסוף הועלו טענות מפי בכירים באוצר כי ההיתכנות הכלכלית של החוק מעולם לא נבדקה ולא הושוותה לחלופות אחרות לעידוד התעסוקה והגדלת הפיריון.
הונאה
המדינה נאלצת להתמודד עם מקרים של רמאות מצד הפונים לקבלת סיוע ממרכז ההשקעות. שיטת הונאה אחת היא הגשת חשבוניות פיקטיביות בישראל המנפחות את עלות הקמת המפעל שבו המדינה משתתפת. הגם שעוד קודם לספטמבר 1990, עת הוגדלו המענקים לשני שלישים מעלות המפעל, נודעו מקרים של רמאות בניפוח הוצאות, תיקון זה הביא להרחבה של מקרי הרמאויות. על השימוש בתיקון זה אמרה השופטת דליה דורנר:
בעיה נוספת היא מתן אישורים של מפעל מאושר בעקבות קבלת שוחד. למשל, הממונה על אזורי פיתוח במשרד התעשייה והמסחר בשנים 1992-1996 הורשע בחמש עבירות של לקיחת שוחד.
רמת מגשימים
רָמַת מַגְשִׁימִים הוא מושב של תנועת הפועל המזרחי בדרום רמת הגולן. הוא היישוב הדתי הראשון בגולן. היישוב נמצא כשלושה קילומטרים מגבול ישראל–סוריה וכחצי קילומטר מזרחית ליישוב חספין. גובהו של היישוב הוא כ-430 מטרים מעל פני הים.
בצמוד ליישוב ממזרח שוכנת החורבה הארכאולוגית ח'ספין, המזוהה עם העיר התלמודית חספיה.
המושב הוא המזרחי ביותר ביישובי דרום הגולן, וממזרח לו נמצאות העיירות הסוריות נווא וג'אסם.