cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
נורווגיה במלחמת העולם השנייה
מלחמת לפלנד, ההתקדמות הסובייטית, הנסיגה הגרמנית
לצד זאת, כאשר ההתקדמות הסובייטית נעצרה, מערב-פינמרק וצפון-טרומס הפכו לשטח הפרדה בין הצבא הסובייטי לצבא הגרמני. בשטח זה אלפי אנשים חיו במחבוא במשך חורף 1944-1945. אנשים אלו נקראו "אנשי מערות". הם התגוררו במערות, בבקתות העשויות עץ סחף או דשא, תחת סירות הפוכות וכו'. הסיכון של גילוי על ידי סיורים גרמניים היה איום מתמיד בחודשים טרם השחרור.
שחרור פינמרק בידי חיילים נורווגים גולים
ב-25 באוקטובר 1944 ניתנה פקודה לכוח הנורווגי בבריטניה להפליג למורמנסק כדי שיצטרף לכוחות הסובייטים שנכנסו לצפון נורווגיה. הכוח נקרא בשם "כוח 138", והפעולה נקראה "מבצע קרופט" בפיקוד קולונל ארנה דאהל.
הכוח הנורווגי הגיע למורמנסק ב-6 בנובמבר והגיע עם ספינה סובייטית ללינאקהאמארי שבצפון-מערב ברית המועצות (לשעבר צפון-מזרח פינלנד). משם הובל הכוח במשאיות לנורווגיה אליה הגיע ב-10 בנובמבר. המפקד הסובייטי לוטננט-גנרל שרבקוב הבהיר כי הוא רוצה שהכוח הנורווגי ישתלט על העמדות הקדמיות בהקדם האפשרי. על כן מתנדבים מהאוכלוסייה המקומית הקימו בחופזה "ארגוני שמירה", חמושים בנשק סובייטי, עד שהגיעו כוחות נוספים משוודיה או בריטניה. השיירה הראשונה הגיעה מבריטניה ב-7 בדצמבר וכללה שתי קורבטות נורווגיות (אחת מהן נפגעה לאחר מכן) ושלושה מוקשים.
עד מהרה התברר כי יש לשגר סיורים כדי לגלות היכן ואיך מתארגנים הגרמנים, ולברר האם האוכלוסייה המקומית במערב פונתה או שעדיין שם. הדיווחים שהגיעו הראו כי הגרמנים נמצאים בתהליך של חזרה מפורסאנגר, אולם הם יוצרים מוקשים ומלכודות לאורך הדרך, וכי מעט אנשים נותרו ובניינים רבים נשרפו.
המצב נשאר כך בשלהי 1945. במהלך שנת 1945 נראה שהכוחות הנורווגים משחררים אט אט את כל פינמרק המוכה, מסייעים לאוכלוסייה המקומית להתמודד עם החורף הארקטי והפשיטות הגרמניות מהאוויר, הים והיבשה. במהלך 1945 הגיעו תגבורות מהכוח "ריקספוליטי" שבסיסו בשוודיה, כמו גם שיירות מבריטניה. סה"כ 1,442 בני אדם ו-1,111 טון הוטסו לפינמרק ובאפריל מנו הכוחות הנורווגים למעלה מ-3,000 בני אדם. ב-26 באפריל הנורווגים הודיעו שפינמרק שוחררה.
כניעה גרמנית וסיום הכיבוש
לקראת סוף המלחמה, במרץ 1945 החליט רייכסקומיסר יוזף טרבובן להפוך את נורווגיה למעוז האחרון של הרייך השלישי ולקודש הקודשים של המנהיגים הגרמניים. עם זאת, עקב התאבדותו של אדולף היטלר ב-30 באפריל, זימן יורשו האדמירל קרל דוניץ את טרבובן ואת הגנרל פרנץ בוהם, המפקד העליון של הכוחות הגרמניים בנורווגיה, לפגישה בפלנסבורג, שם נצטוו למלא אחר הוראות המפקדה הכללית. בשובו לנורווגיה הוציא הגנרל בוהם הנחיה חשאית בה הורה על "צייתנות צבאית בלתי מותנית" ו"משמעת ברזל".
ב-5 במאי, היום בו נכנעו הכוחות הגרמניים בדנמרק, שלח הגנרל אייזנהאואר מברק למפקדת ההתנגדות בנורווגיה, שהועבר לגנרל בוהם; המברק הכיל מידע על איך ניתן ליצור קשר עם המטה הכללי של בעלות הברית.
דוניץ הדיח את טרבובן מתפקידו ב-7 במאי, והעביר את סמכויותיו לידי בוהם. בשעה 21:10 באותו יום, הורה הפיקוד העליון הגרמני על בוהם לעקוב אחר תוכניות הכניעה, והוא ערך שידור רדיו בשעה 22:00, בו הצהיר כי הכוחות הגרמניים בנורווגיה יצייתו לפקודות הכניעה. הדבר הוביל לגיוס מיידי ומלא של תנועת המחתרת המכונה "מילורג" - יותר מ-40,000 נורווגים חמושים זומנו לכבוש את הארמון המלכותי, תחנת המשטרה המרכזית של אוסלו, כמו גם מבני ציבור אחרים. ממשל נורווגי מתוכנן הוקם בן לילה. למחרת אחר הצהריים, ב-8 במאי, הגיעה משלחת צבאית של בעלות הברית לאוסלו כדי להודיע את תנאי הכניעה לגרמנים, והסדירה את הכניעה, שנכנסה לתוקף בחצות. התנאים כללו את הפיקוד העליון הגרמני שהסכים לעצור ולהעמיד את כל חברי המפלגה הנאצית הגרמנית והנורווגית בידי בעלות הברית, התפרקות כל אנשי הס"ס מנשקם, ולשלוח את כל הכוחות הגרמניים לאזורים המיועדים. באותה עת היו בנורווגיה לא פחות מ-400,000 חיילים גרמנים, כשאוכלוסיית נורווגיה מנתה כמעט שלושה מיליון איש.
בעקבות הכניעה נשלחו יחידות של חיילים נורווגיים וכוחות בעלות הברית לנורווגיה, שכללו 13,000 חיילים נורווגים מאומנים בשוודיה ו- 30,000 חיילים בריטים ואמריקאים. נציגים רשמיים של הרשויות האזרחיות הנורווגיות באו מיד אחרי כוחות צבא אלה, עם נסיך הכתר אולב שהגיע לאוסלו על סיירת בריטית ב-14 במאי, עם משלחת של 21 אנשי ממשל נורווגיים בראשות סוור סטוסטד ופול הרטמן, שרידי הממשלה הנורווגית והמנהל המבוסס על לונדון בעקבות צבא אנדים. לבסוף, ב-7 ביוני, שהיה גם יום השנה ה-40 לפירוק האיחוד של נורווגיה ושוודיה, הגיעו המלך הוקון השביעי ושאר בני משפחת המלוכה לאוסלו. הגנרל סר אנדרו תורן, מפקד כוחות בעלות-הברית בנורווגיה, העביר את כוחו של המלך-קון באותו יום.
לאחר השחרור הוחלפה ממשלת נורווגיה הגולה בקואליציה בראשותו של איינר גרהרדסן, שניהלה את המדינה עד לסתיו 1945, כאשר נערכו הבחירות הכלליות הראשונות אחרי המלחמה, והחזירה את גרהרדסן לראשות ממשלה, בראשה של מפלגת הלייבור. ניצולים נורווגיים החלו לצאת ממחנות הריכוז הגרמניים. בסוף המלחמה היו 92,000 נורווגים בחו"ל, 46,000 מהם היו בשוודיה. נוסף על הכובש הגרמני היו בנורווגיה 141,000 אזרחים זרים, רובם שבויי מלחמה שהוחזקו בידי הגרמנים, אך עתה שוחררו. מתוכם 84,000 רוסים.
סך הכול 10,262 נורווגים איבדו את חייהם או במהלך המלחמה או בזמן שהם נכלאו. כ-50,000 נורווגים נעצרו על ידי הגרמנים במהלך הכיבוש. מתוכם, 9,000 נשלחו למחנות כליאה מחוץ לנורווגיה, כולל מחנה הריכוז שטוטהוף.
When I Was Your Man
When I Was Your Man (בעברית: כשאני הייתי הגבר שלך) הוא שיר שהוקלט על ידי הזמר האמריקאי וכותב השירים ברונו מארס לאלבום האולפן השני שלו, "Unorthodox Jukebox". השיר פורסם כסינגל השיווקי השלישי וכסינגל הרשמי השני מתוך האלבום ויצא אל תחנות הרדיו בארצות הברית ב-15 בינואר 2013. השיר נכתב על ידי ברונו מארס, פיליפ לורנס, ארי לוין, אנדרו וויאט; כאשר שלושת הראשונים אף הלחינו את השיר.
נורווגיה במלחמת העולם השנייה
הלבנסבורן והילדים במלחמה
במהלך חמש שנות הכיבוש, אלפי נשים נורווגיות ילדו ילדים לחיילים גרמנים בתוכנית לבנסבורן. לאחר המלחמה היו האמהות מנודות ומושפלות הן על ידי הפקידים הנורווגיים והן על ידי האוכלוסייה האזרחית. הן נקראו בשמות כגון "tyskertøser" שמשמעותו "בנות של הגרמנים". רבות מהנשים הללו נעצרו במחנות מעצר, דוגמת הובדה וחלקן אף גורשו לגרמניה. הילדים של האמהות הללו קיבלו שמות כמו "tyskerunger" אשר משמעותו "ילדים של גרמנים" או גרוע מכך: "naziyngel" שמשמעותו "שרצים גרמניים".
When I Was Your Man
"When I Was Your Man" הוא שיר פופ ובלדת פסנתר אמוציונלית, אשר עוסקת בשברון לבו וחרטתו של מארס מלתת למאהבת שלו לברוח, ותקוותו כי הגבר החדש שלה ייתן לה את כל האהבה ותשומת-הלב שהוא לא הצליח לספק. מודגש כי שירתו של מארס מתלווה בנגינתו על הפסנתר ככלי הנגינה היחיד.
נורווגיה במלחמת העולם השנייה
הפליטים
השלטונות השוודיים קיבלו את הפליטים והבטיחו את ביטחונם לאחר שחצו את הגבול, אולם לא עשו דבר כדי להקל על בריחתם. הפליטים הושמו לעיתים קרובות במחנות, שם התקיימו רק צורכיהם הבסיסיים. כ-50,000 נורווגים ברחו לשוודיה במהלך המלחמה.
When I Was Your Man
השיר זכה בעיקר לביקורות חיוביות ממבקרי המוזיקה, אשר שיבחו בעיקר את יכולותיו הווקאליות, וכינו את השיר "בלדה פגיעה ורגשית". השיר זכה בפרס "Favorite Hit" בטקס פרסי הנוער 2013 והיה מועמד לפרס ביצועי הסולו פופ הטובים ביותר בטקס פרסי גראמי ה-56. השיר אף כבש את המקום הראשון בבילבורד הוט 100, והגיע אל עשרת המקומות הראשונים במצעדים של אוסטרליה, קנדה, דנמרק, צרפת, אירלנד, הולנד, ניו זילנד, נורווגיה, דרום קוריאה ובריטניה. הוא אף זכה בתואר פלטינה מרובעת באוסטרליה ובארצות הברית, ואילו בקנדה, זכה בפלטינה שש פעמים.
נורווגיה במלחמת העולם השנייה
הפליטים
נוסף על היהודים, אנשי תנועת המחתרת ואחרים, שנרדפו, היו פליטים רבים בגילאי צבא, שביקשו להצטרף לכוחות המזוינים הנורווגיים בחו"ל. לפני הפלישה הגרמנית לרוסיה הצליחו כמה מהם לצאת משוודיה ולהגיע באמצעות רוסיה לבריטניה, בדרך כלל דרך הודו, דרום אפריקה או קנדה. לאחר מבצע ברברוסה נסגר התוואי היבשתי מעל אדמת רוסיה.
When I Was Your Man
השיר היה הסינגל הדיגיטלי השמיני הנמכר ביותר ב-2013, עם מכירה של 8.3 מיליון עותקים, ובכך הצטרף לקבוצת הסינגלים הנמכרים ביותר ברחבי העולם.
נורווגיה במלחמת העולם השנייה
הפליטים
שאר הפליטים היו כלואים בשוודיה, למעט מספר קטן של קצינים, טייסים או מומחים אחרים שהצליחו להשיג עדיפות במטוס מדי פעם שיצא משוודיה לבריטניה. בשנתיים האחרונות של המלחמה קיבלה ממשלת נורווגיה בגולה בלונדון רשות ושיתוף פעולה מצד השלטונות השוודיים לגיוס חיילים בשטח השוודי, בצורת "כוחות משטרה" שגייסו פליטים נורווגיים. המונח "משטרה" הפך להיות כיסוי עבור מה שהיה למעשה אימון צבאי טהור. תצורות אלה, שמנו 12,000 גברים מאורגנים בגדודים, היו מצוידים בנשק וציוד שוודיים ואומנו על ידי קצינים נורווגים ושוודים. מספר "כוחות משטרה" הועסקו בשחרור פינמרק בחורף 1944/45 לאחר פינוי השטח על ידי הגרמנים. היתר השתתפו בשחרור שאר נורווגיה לאחר כניעת הגרמנים במאי 1945.
When I Was Your Man
וידאו קליפ
הקליפ של השיר בוים על ידי קמרון דאדי וברונו מארס, ופורסם 5 בפברואר 2013. הסרטון מתאר הקלטה של תוכנית טלוויזיה, בו מארס משתתף כשחקן בודד ומנגן על פסנתר, בזמן שמרכיב משקפי שמש, כוס וויסקי חצי מלאה על גבי הפסנתר שלו, ולבוש בחליפה עם פרח. הסרטון מבוסס על אווירת שנות ה-70 שבאה לידי ביטוי בעיקר באפקטי הרטרו. הקליפ דומה מבחינת הסט והרעיון לקליפ השיר "Love in the Key of C" של בלינדה קרלייל.
נורווגיה במלחמת העולם השנייה
הבוגדים
עוד לפני תום המלחמה היה ויכוח בין הנורווגים על גורלם של הבוגדים ומשתפי הפעולה. כמה מהם העדיפו "ליל סכינים ארוכות" עם הרג בלתי-חוקי של עבריינים ידועים. עם זאת, מאמץ רב הושם למען הבטחת הליכים משפטיים חוקיים של הבוגדים הנאשמים. בסופו של דבר, הוצאו להורג 37 אנשים על ידי השלטונות הנורווגיים: 25 נורווגים על רקע בגידה, ו-12 גרמנים על פשעים נגד האנושות. 28,750 איש נעצרו, אם כי רובם שוחררו מחוסר ראיות. בסופו של דבר, 20,000 נורווגים ומספר קטן יותר של גרמנים קיבלו עונשי מאסר. 77 נורווגים ו-18 גרמנים קיבלו עונשי מאסר עולם. מספר אנשים נידונו לשלם קנסות כבדים למדינה.
המשפטים נתונים לביקורת בשנים האחרונות, בטענה כי משפטים הפכו לקלים יותר עם חלוף הזמן, וכי רבות מן ההאשמות התבססו על החוק הבלתי חוקתי ועל יישום חוקים רטרואקטיביים בלתי חוקיים.
שבויי מלחמה גרמניים
לאחר המלחמה אילצה ממשלת נורווגיה את שבויי המלחמה הגרמניים לפנות את שדות המוקשים. עם סיום הפינויים בספטמבר 1946, 392 מהם נפצעו ו-275 נהרגו, ונפצעו שני נורווגים וארבעה מטוסי מוקשים בריטיים. רבים מהגרמנים נהרגו עקב מנהגיהם של השומרים לרדוף אחריהם על פני שדה מפונה כדי שלא יישארו מוקשים. [12] טענתם של הנורווגים כי האסירים הגרמנים היו כוחות אויב בלתי-מזוינים עקפה את אמנת ז'נבה ביחס לטיפול בשבויי מלחמה, האוסרת על שימוש בשבויי מלחמה לצורך עבודה מזיקה או מסוכנת.
מורשת הכיבוש
עם תום המלחמה פחת התמ"ג של נורווגיה ב-45% - יותר מכל מדינה אחרת שנכבשה בידי הנאצים. נוסף על ההרס הפיזי והנפשי של המלחמה עצמה. בפינמרק שטחים רבים נהרסו עקב מדיניות האדמה החרוכה של הנאצים במהלך נסיגתם. בנוסף ערים ועיירות רבות נפגעו או נהרסו בשל ההפצצות והלחימה.
שינוי חברתי ותרבותי
הבעיות שנוצרו עקב הכיבוש חיזקו והגדירו עוד יותר את הזהות הלאומית הנורווגית. ההיסטוריה של תנועת ההתנגדות הייתה אמנם מפוארת, אולם היא גם סיפקה למנהיגים צבאיים ופוליטיים נורווגים מודל לחיקוי. קשיים משותפים של שנות המלחמה העלו אל הבמה את מדיניות הרווחה החברתית של ממשלות מפלגת העבודה הנורווגית לאחר המלחמה. תקופת הכיבוש הובילה את נורווגיה לנטוש את מדיניות הנייטרליות המסורתית שלה, כאשר נורווגיה היא אחת מהחברות המייסדות של נאט"ו מ-1949. לבסוף, היא הובילה למחויבות פוליטית ופופולרית רחבה בנוגע לשמירה על כוחות מזוינים גדולים שיוכלו להגן על המדינה מפני כל איום סביר, וכן לשמירת הכוחות המזוינים בשליטה אזרחית מוצקה.
המנון סיירה לאון
מלמעלה אנו משבחים את ממלכת החופש (באנגלית: High We Exalt Thee, Realm of the Free) הוא ההמנון הלאומי של סיירה לאון.
באנגלית
High we exalt thee, realm of the free; Great is the love we have for thee; Firmly united ever we stand, Singing thy praise, O native land. We raise up our hearts and our voices on high, The hills and the valleys re-echo our cry; Blessing and peace be ever thine own, Land that we love, our Sierra Leone.
One with a faith that wisdom inspires, One with a zeal that never tires; Ever we seek to honour thy name, Ours is the labour, thine the fame. We pray that no harm on thy children may fall, That blessing and peace may descend on us all; So may we serve thee ever alone, Land that we love, our Sierra Leone.
ישעיהו הנביא (רפאל)
ישעיהו הנביא (באיטלקית: Profeta Isaia) הוא פרסקו מעשה ידי הצייר רפאל משנת 1512 המתאר את ישעיהו. היצירה מוצגת בבזיליקת סן אגוסטינו ברומא.
היסטוריה ורקע
הפרסקו הוזמן בשנת 1512 על ידי פטרון האמנויות יוהנס גוריץ מלוקסמבורג. הוא הזמין מזבח בבזיליקה עבור הקדושה המגנה שלו: אנה הקדושה, אמה של מרים, אם ישו, ובכוונתו הייתה להפוך את המזבח לקברו. המזבח כלל את הפרסקו של ישעיהו ואת פסל "המדונה עם הילד ואנה" של אנדראה סנסובינו.
ג'ורג'ו וזארי מציין בספרו חיי הציירים, הפסלים והאדריכלים הדגולים ביותר, שאחרי שהשלים את ביצוע ההזמנה ראה רפאל את הפרסקו "ישעיהו" של מיכלאנג'לו בתקרת הקפלה הסיסטינית, והיה כה בלתי מרוצה מעבודתו עד אשר מחק אותה וציירה מחדש על פי מיכלאנג'לו. האגדה מספרת כי גוריץ לא היה מרוצה מהמחיר אותו נדרש לשלם ושאל את עצתו של מיכלאנג'לו. זה הביט על הציור והשיב: "הברך לבדה שווה את המחיר ששולם".
היצירה עברה ריטוש על ידי ציירים אחרים לאורך השנים, ושוחזרה בשנת 1960.
תיאור היצירה
דמותו העוצמתית בגוף מלא של ישעיהו מעוצבת כדי ליצור אשליה של דמות תלת־ממדית. ישעיהו מחזיק מגילה ובה פסוקים אשר על פי הנצרות מנבאים את הולדת ישו:. הוא מוקף בפוטי ברקע, ומעליו הקדשה ביוונית לאנה.
רפאל הושפע ללא ספק מציורי הקפלה הסיסטינית של מיכלאנג'לו. ציורי נביאים וסיבילות, והדקורציות בקפלת קיגי מעידים על ההשפעה הזאת. חלק מן האיורים מראים שנקודות המוצא שלו היו עבודות של מיכלאנג'לו, והוא הפעיל עליהן את אותה עבודת התאמה שעשה בעבר עם עבודותיהם של מזאצ'ו, פרא ברתולומאו, ודה וינצ'י.
השוואות רבות נעשו בין הפרסקו של רפאל לזה של מיכלאנג'לו. ארנסט גומבריך הרחיק לכת וטען כי ייתכן ומיכלאנג'לו שכר את רפאל לעבוד על ציור יחזקאל מן הקפלה הסיסטינית, שלדעתו משקף הרבה יותר את רפאל מאשר את מיכלאנג'לו. זה היה מאפשר לרפאל גם להיות מושפע ממיכלאנג'לו וגם לתרום לקישוט הקפלה הסיסטינית.
נקודות הדמיון שאפשר למנות בין פרסקאות ישעיהו של רפאל ומיכלאנג'לו:
משעול
משעול היא מילה עברית שפירושה "שביל".
מלני הניק
מלני הניק (בצרפתית: Mélanie Henique; נולדה ב-22 בדצמבר 1992) היא שחיינית צרפתייה. בעלת מדליות ארד באליפות העולם (שנגחאי 2011) ובאליפות אירופה (בודפשט 2010) במשחה ל-50 מטר פרפר ושיאנית עולם בעבר במשחה שליחים משולב 4X50 מטר מעורב (2013).
ביוגרפיה
הניק נולדה באמיין.
מדליית ארד באליפות אירופה לנוער
באליפות אירופה בשחייה לנוער שנערכה באנטוורפן, בלגיה בשנת 2007 זכתה הניק במדליית ארד במשחה ל-50 מטר פרפר בתוצאה של 27.57 שניות.
מדליית זהב במשחקי הים התיכון
במשחקי הים התיכון שנערכו בפסקרה 2009 זכתה הניק במדליית זהב במשחה ל-50 מטר פרפר בשיא משחקים חדש של 26.37 שניות.
מדליית ארד באליפות אירופה
באליפות אירופה בשחייה שנערכה בבודפשט, הונגריה בשנת 2010 זכתה הניק במדליית ארד במשחה ל-50 מטר פרפר בתוצאה של 26.09 שניות, אחרי תרסה אלסהמר משוודיה (25.63 שניות) ויאנט אוטסן מדנמרק (25.69 שניות).
מדליית ארד באליפות עולם
באליפות העולם בשחייה שנערכה בשאנגחאי, סין בשנת 2011 זכתה הניק במדליית ארד במשחה ל-50 מטר פרפר בתוצאה של 25.86 שניות, אחרי אינגה דקר מהולנד (25.71 שניות) ותרסה אלסהמר (25.76 שניות).
2012
באליפות אירופה (בריכת 25 מטר) שנערכה בשארטר, צרפת בנובמבר 2012 זכתה הניק ב-3 מדליות, 1 זהב ו-2 ארד. מדליית זהב במשחה שליחים משולב (2 שחייניות ו-2 שחיינים) 4x50 מטר מעורב בתוצאה של 1:38.74 דקות ומדליות ארד, במשחה ל-50 מטר פרפר בתוצאה של 25.76 שניות ובמשחה שליחות 4x50 מטר מעורב (1:47.70 דקות)
2013
באליפות העולם בשחייה שנערכה בברצלונה, ספרד בשנת 2013 היא סיימה במקום שישי במשחה ל-50 מטר פרפר בתוצאה של 25.96 שניות.
שיאנית עולם
בתחרות גביע העולם שנערכה בדוחה, קטר באוקטובר 2013 קבעה הניק במשחה שליחים משולב (2 שחייניות ו-2 שחיינים) 4x50 מטר חופשי, ביחד עם פלורן מנודו, ז'רמי סטרביוס ואנה סנטמאן שיא עולם חדש של 1:31.14 דקות, שיא זה החזיק מעמד 3 שבועות.
2014
באליפות העולם (בריכת 25 מטר) שנערכה בדוחה בדצמבר 2014 זכתה הניק במדליית ארד במשחה שליחות 4x50 מטר בתוצאה של 1:45.89 דקות, אחרי דנמרק שקבעה שיא עולם חדש של 1:44.04 דקות וארצות הברית (1:44.92 דקות). נוסף לכך, היא סיימה במקום שביעי במשחה ל-50 מטר פרפר בתוצאה של 25.75 שניות.
2021
באולימפיאדת טוקיו (2020) סיימה הניק במקום 11 במשחה ל-50 מטר חופשי בתוצאה של 24.63 שניות
המנון קומורו
איחוד האיים הגדולים (בקומורית: Udzima wa ya Masiwa) הוא ההמנון הלאומי של קומורו.
קבוצת האיים בריבונות צרפת מיוט מוזכרים אף הם בהמנון.
מכינה קדם-צבאית אחד משלנו
מכינה קדם-צבאית "אחד משלנו" ע"ש פיני כהן היא מכינה קדם-צבאית הממוקמת בבית ינאי, ומיועדת בעיקר לבנים ובנות יוצאי פנימיות וכפרי נוער מהפריפריה.
המכינה נקראת על שם פיני כהן, אשר נהרג בפעילות מבצעית בגוש קטיף בשנת 2002.
סגל המכינה
במכינה יש 3 שלוחות, שלוחה אחת לבנות, הנמצאת באלוני יצחק, שלוחה חדשה ב מצפה אילן וותיקה בבית ינאי – במכינה 100 חניכים ואיתם 9 מדריכים, 3 מנהלי מכינות ובראש המכינה עומד שחר אופז.
דפוס מ"ץ
דפוס מָ"ץ (לעיתים: מאץ; בכתיב גרמני: Matz; בפולנית: Mac) היה בית דפוס והוצאת ספרים יהודיים שפעלו בעיר וילנה, בהפסקות, משנת תקצ"ד (1833/34) ועד אמצע שנות העשרים של המאה ה-20.
בית הדפוס נוסד בווילנה שברוסיה בשנת תקצ"ד (1833/34) על ידי בנימין רוטנברג (ראָטענבערג), יליד פולנאה, שלמד כנראה את אמנות הדפוס בעיר מולדתו. בבית הדפוס של רוטנברג נדפסו רק ספרים שימושיים, כמו סידורים. לדברי חוקר בתי הדפוס העבריים חיים דב פרידברג, ספריו נדפסו כולם באותיות ברמה גבוהה, "שיש להעמידן בשורה אחת עם אלה מדפוס ראָם".
בסוף שנת תקצ"ו (1836) העביר רוטנברג את בית הדפוס שלו לחתנו אליעזר ליפמאן מ"ץ, והוא ניהל אותו עד שממשלת הצאר הורתה לסגור את מרבית בתי הדפוס העבריים. לאחר שבוטלה הוראה זו, פתח אליעזר ליפמאן מ"ץ את בית הדפוס מחדש, וניהל אותו עד יום מותו. בתקופה זו נדפסו בו ספרים חשובים, שהוגהו על ידי המגיהים בן-ציון אלפס ואברהם מ"ץ.
בשנת תרל"ד (1873/74) ירש את בית הדפוס יהודה ליב מ"ץ, בנו של אליעזר ליפמאן מ"ץ, והוא ניהל אותו עד תרס"ב (1901/02). אחרי מותו עברו הדפוס ומסחר הספרים לידי אלמנתו, פריידל מ"ץ, עד מותה בשנת תרע"ח (1917/18).
בנם צבי הירש (גרישה) מ"ץ נסע ללמוד רפואה ברוסיה, אך עם פרוץ מלחמת העולם נפסקו לימודיו והוא שב לווילנה וישב בה בתקופת הכיבוש הגרמני. מ"ץ היה עסקן ציבור, שכיהן כמזכיר טאָז (טוֹ"ז; האגודה למען בריאות היהודים) בווילנה, היה פעיל באגודת התיאטרון היידי בעיר ועוד. לאחר המלחמה – ומותה של אמו – ניסה לחדש את הוצאת הספרים. הוא הוציא לאור כמה ספרי לימוד בעברית וביידיש וספרים נוספים, בהם ספרו של ש"ל ציטרון "מאחורי הפרגוד: מומרים, בוגדים, מתכחשים" (2 כרכים, 1923-25). לבסוף, כנראה באמצע שנות העשרים, מכר הירש מ"ץ את בית הדפוס ומסחר הספרים לחבורת סוחרים מוורשה.
נכדיהם של פריידל מ"ץ ואחייניו של הירש מ"ץ (בני אחותו מאשה) הם רות וייז – הוגת דעות, סופרת, חוקרת ובלשנית יהודייה אמריקאית, פרופסור אמריטה לספרות יידיש וספרות משווה באוניברסיטת הרווארד; ודוד רוסקיס – היסטוריון תרבותי של יהדות מזרח אירופה, פרופסור לספרות ותרבות יידיש ולספרות יהודית בבית המדרש לרבנים באמריקה, חבר האקדמיה האמריקאית לאמנויות ולמדעים.
רודולף וצר
רודולף (רודי) וצר (Rudolf Wetzer, 17 במרץ 1901 - 13 באפריל 1993) היה כדורגלן ומאמן כדורגל יהודי ששיחק באימפריה האוסטרו-הונגרית, ביוגוסלביה וברומניה. וצר השתתף 17 פעמים בנבחרת הכדורגל הלאומית של רומניה, שלקחה חלק במונדיאל 1930 והבקיע במשחקי הנבחרת 12 שערים. במשחקי המונדיאל וצר שימש כקפטן הנבחרת הרומנית וגם כמאמן שותף שלה.
קתרין הייר
קתרין פטרישה ״קיי״ הייר (באנגלית: Kathryn Patricia Hire; נולדה ב-16 באוגוסט 1959 במוביל, שבאלבמה) היא אסטרונאוטית לשעבר בסוכנות החלל האמריקאית, שהשתתפה בשתי משלחות לחלל ודרגת קפטן בחיל הים האמריקאי. היא האישה הראשונה שהייתה בצוות קרב אווירי.
השכלה
קתרין הייר למדה בבית הספר התיכון מרפי במוביל, שבאלבמה.
היא סיימה את התואר הראשון ב-1981 בהנדסה וניהול באקדמיה הימית של ארצות הברית, ואת התואר השני ב-1991 בטכנולוגיית חלל ב-Florida Institute of Technology.
השירות בחיל הים
הייר קיבלה את אות הקצונה שלה ב-1982 וביצעה משימות מחקר אוקיינוגרפיות ברחבי העולם ביחידה 8 בבסיס Nas Patuxent River, שבמרילנד. הייר תפקדה בתור רכזת פרויקטים אוקיינוגרפים, מפקדת משימה וכקצינה מפקדת. היא טסה בעיקר ב RP-3D אוריון ובRP-3A. בהמשך הייר נשלחה להדריך ניווט אווירי של חיל הים בבסיס האוויר מאתר, שבקליפורניה. ש הייר התקדמה ממרצת ניווט ומנהלת קורס בבסיס למנהלת תוכנית הלימודים. בינואר 1989 הייר עזבה את התפקיד שלה בחיל הים ועברה למילואים של חיל הים האמריקאי בתחנת האוויר של חיל הים בג'קסונוויל, שבפלורידה.
ב-13 במאי 1993, הייר הועברה ליחידת הסיור של חיל הים של ארצות הברית (VP-62) והפכה לאישה הראשונה בארצות הברית שהשתתפה בצוות קרב אווירי. הייר ביצעה מבצעים באיסלנד, פוארטו ריקו וופנמה בתור נווטת מטוס סיור. לאחר מכן הייר עברה אל NAS JointReserve Base, שבניו אורלינס, ושירתה ב-CV-63 USS Kittyhawk 0482, ב-Tactical Support Center 0682, מפקדת יחידה 111 של הצי השביעי וביחידה 108. הייר חזרה לפעילות צבאית מלאה מ-2001 עד 2003, ותמכה ב-OEF וב-Operation Iraqi Freedom  ובצוות של (JOC) ב-MacDill AFB שבפלורידה וקודמה לדרגת קפטן של חיל הים האמריקאי ב-1 בדצמבר 2002
שירותה בנאס״א
קתרין הייר התחילה לעבוד בסוכנות החלל האמריקאית במרכז החלל על שם קנדי (KSC) ב-1989 ועבדה שם כמהנדסת של לוקהיד מרטין. היא עבדה בתור מהנדסת המערכות מכניות של ההקפה במעבורות חלל (Space Shuttle Orbiter Mechanical Systems Engineer), לאחר מכן בתור מהנדסת פרויקטי טסט (TPE), ולבסוף Supervisor of Space Shuttle Orbiter Mechanisms and Launch Pad Swing Arms ב-1994.
במרץ 1995 בהחלטת נאס״א הייר הועברה למרכז החלל ג׳ונסון. לאחר שנת אימונים והערכה עבדה הייר בבקרת משימה בתקשורת עם רכבי חלל. היא טסה במשימה STS-90 כמומחית (1998) שבה הייתה 381 שעות בחלל. הייר נשלחה לצוות התמיכה באסטרונאוטים במרכז החלל קנדי. ולאחר מכן היא הצטרפה במשימה STS-130 לתחנת החלל הבין לאומית בתור מומחית משימה.
טיסות לחלל
כיום קתרין הייר נחשבת כ-"NASA Management Astronaut" כלומר היא מועסקת בסוכנות החלל האמריקאית אך אינה כשירה לטוס לחלל.
סיפורים מופלאים
סיפורים מופלאים (באנגלית: Amazing Stories) הייתה סדרת פנטזיה, אימה, ומדע בדיוני אמריקנית אשר נוצרה על ידי סטיבן ספילברג. הסדרה שודרה במקור בערוץ NBC בין השנים 1985 ל-1987.
כל פרק מתמקד בעלילות שונות, בעיקר בסוגות הפנטזיה והמדע בדיוני, אשר בסופן היה לעיתים קרובות אלמנט הפתעה. בפרקי הסדרה השונים משתתפים שחקנים נודעים רבים בהם קיפר סאת'רלנד, צ'רלי שין, טים רובינס, מארק המיל, ג'ון ליתגאו, פטריק סווייזי, קווין קוסטנר, דייוויד קרדין, דן אקרויד ודני דה ויטו.
הסדרה הייתה מועמדת ל-12 פרסי אמי וזכתה ב-5. על כתיבת התסריט הפרק "The Amazing Falsworth" של העונה הראשונה של הסדרה זכה התסריטאי מיק גאריס בפרס אדגר. התסריט של סרט המדע בדיוני משנת 1987 נס ברחוב שמונה נועד במקור לשמש לבסיס לפרק בסדרה "סיפורים מופלאים", אבל סטיבן ספילברג כה אהב את הרעיון עד כדי כך שהוא החליט להפיק סרט באורך מלא על בסיס התסריט.
הסדרה שודרה בישראל בערוץ הראשון בשלהי שנות ה-80.
אמפיגנטודונטים
אמפיגנטודונטים (שם מדעי: Amphignathodontidae) היא משפחה של דו-חיים מעל משפחת אילניתאים שבתת סדרת סדרת ניאובטרכיה שבסדרת בעלי זנב. ע"פ כמה חלוקות משפחה זו היא חלק ממשפחת ההמיפרקטיים (Hemiphractidae).
המשפחה כוללת צפרדעים החיות בקרקעית יערות הגשם של אמריקה המרכזית ואמריקה הדרומית וכוללת 2 סוגים: צפרדע הכיס (Gastrotheca) ו-Flectonotus.
מינים אלה בעלי גוף מוסווה ובעל פסים המקשטים את גופם ובעלי קרני עיניים גדולות. הם קטנים ומטפסים עצים טובים ובעלי אצבעות זריזות. הראשנים מטפסים על גבה של אמם או במינים מסוימים, נמצאים ב"כיס" שבבטנה.
משמר הלילה (שיר של אש ושל קרח)
רקע
משמר הלילה הוא מסדר צבאי עתיק יומין השומר על החומה - חומת אבן וקרח ענקית המפרידה בין וסטרוז לצפון הפראי והמושלג. בארצות שמעבר לחומה חיים שבטים פראיים, זאבי בלהות, ענקים וייצורי פרא שונים אך האיום הגדול ביותר הוא "האחרים" (נקראים גם "ההלכים הלבנים"), אל-מתים אכזריים וקרים שהופכים את קורבנותיהם לזומבים ומנסים להשתלט על וסטרוז עם רדת החורף. חברי המשמר ידועים בכינויים "השחורים" ו"העורבים" וסמלם הוא מגן שחור.
בשיאו מנה משמר הלילה אלפי לוחמים ואייש מבצרים רבים לאורך החומה, העיקרי שבהם הוא טירת שחור. במהלך השנים ירדה קרנו של המשמר, מספר החברים בו קטן באופן ניכר ומצודות רבות לאורך החומה ננטשו בגלל מחסור בלוחמים שיאיישו אותם. באירועים שקדמו לספר הראשון משחקי הכס ובמהלכו, משמר הלילה הוא גוף מוחלש שמשמש בעיקר כמקום מפלט לפושעים, אנשים שנענשו או הוגלו, ממזרים ובנים לא רצויים - שמצטרפים למשמר הלילה לרוב כדי להימלט מגורל נורא יותר (כגון עונש מוות). חברי המשמר מאוגדים כאחווה ונשבעים שבועת נאמנות בה נודרים לחיות חיי פרישות ולהקדיש את חייהם (ואת מותם) למשמר הלילה.
אחרי תקופה ארוכה של קיץ בה איום "האחרים" נראה מרוחק תפקידו העיקרי של משמר הלילה היה להילחם בשבטים הפראיים ולמנוע מהם לפלוש לווסטרוז.
בסדרת הספרים
בספר משחקי הכס הלורד המפקד של המשמר הוא ג'אור מורמונט. כאשר אדארד נשלח למעלה מלך, ג'ון שלג אינו יכול להתלוות אליו בשל היותו ממזר, אולם קייטלין אינה מסכימה שיישאר בווינטרפל תחת חסותה. לכן ברירתו המכובדת ביותר של ג'ון היא להצטרף יחד עם זאב הבלהות שלו אוב אל משמר הלילה. בתקופה שג'ון מצטרף למשמר הלילה קרנו ירדה והוא משמש בעיקר מקום מפלט לפושעים, אנשים שנענשו, ממזרים ובנים לא רצויים. במשמר הלילה ג'ון מפגין יכולות טובות והוא נבחר להיות משמשו ונושא כליו של מפקד המשמר. ג'ון מתיידד עם סאמוול "סאם" טארלי, נער שמן ורכרוכי אך חכם, טוב לב ויודע קרוא וכתוב. אחרי שהוכיח את עצמו מעניק לו מפקד המשמר ג'אור מורמונט את החרב "ארך-טפר" (Longclaw) שחושלה מפלדה ואלריאנית ועל ניצבה חקוק פסל ראש זאב בלהות.
בהמשך הצטרף ג'ון לחדירה עמוקה לארץ שמעבר לחומה יחד עם מספר סיירים מובחרים, אותם הוביל הסייר הראשי של המשמר, קהורין חצי יד. במהלך הסיור מבצע ג'ון פשיטה עם סייר נוסף על עמדת תצפית של אנשי הפרא, הורג אחד מהם וחס על אחרת, אשת פרא אדומת שיער בשם ייגריט. כאשר הסיור מתגלה ואנשיו נרדפים בידי אנשי הפרא, פוקד החצי יד על ג'ון לרגל אחרי אנשי הפרא ולעשות כל דבר שיבקשו ממנו. כשג'ון מבקש מאנשי הפרא להצטרף אליהם הם פוקדים עליו להרוג את קהורין חצי יד כדי להוכיח את נאמנותו. קהורין דורש מג'ון בחשאי לעשות כפקודתם כדי להוכיח את נאמנותו. לאחר מכן ג'ון נלווה אליהם בתור לוחם, אנשי הפרא פוקדים עליו לעזור לכבוש את החומה, וכשג'ון מוצא את ההזדמנות לכך הוא בורח מאנשי הפרא והולך אל החומה. הוא מגלה שדברים רבים השתנו, שמפקד משמר הלילה נהרג וכמוהו רבים אחרים. כך מוצא עצמו ג'ון מופקד על הגנת החומה מפני מתקפת אנשי הפרא, ומתגלה כמנהיג וכמפקד צבאי מוכשר.
על אף הישגיו בהגנת החומה, אנשי הפרא מארגנים מתקפה שהחומה לא תוכל להדוף. למזלם של אנשי משמר הלילה המלך סטאניס בא לעצור את אנשי הפרא עם צבאו. סטאניס, שסבור כמו רבים אחרים שכל בני סטארק מתו, זקוק לעזרתו של ג'ון בהיותו בנו של אדארד סטארק. הוא מבקש ממנו שיתן לו להפוך אותו משלג לסטארק, ושימונה למושל ווינטרפל בתמורה לכך שיעזור למלך סטאניס, יישבע לו אמונים ויאמץ אליו את דתו. בעוד שג'ון מתלבט האם לקבל את הצעה מתקיימות הבחירות לתפקיד הלורד המפקד החדש. חברו של ג'ון, סאם טארלי, משקיע את כל מאמציו בכך שג'ון יבחר והדבר אכן מצליח. ג'ון הופך להיות הלורד המפקד ה-998 של משמר הלילה. ג'ון מקבל החלטות מהפכניות בהיותו הלורד המפקד. בגלל הפחד מה"אחרים" - המתים המהלכים בחורף - החליט ג'ון להכניס את כל שאריות צבא הפראים לחומה ולשכן אותם במוצבים הריקים שלאורך ה"חומה" ולהילחם יחד ב"אחרים". חלק מאנשי "משמר הלילה", שהמלחמה בפראיים הייתה טבועה בהם, התקשו לקבל את החלטותיו. בסופו של דבר ג'ון נדקר בידי כמה מאנשיו. נכון ליולי 2023 וטרם יציאת הספר השישי, לא ידוע מה עלה בגורלו בסדרת הספרים.
רובי שראן
ראובן (רובי) שרָאן (באנגלית: Rubin Schron; נולד ב-1939) הוא איש עסקים, משקיע נדל"ן ניו יורקי, יהודי-אמריקאי. מייסד קבוצת "Cammeby’s International Group".
ביוגרפיה
שראן נולד וגדל בלואר איסט סייד של מנהטן, בן למשפחה יהודית אורתודוקסית. משפחתו נכנסה לעסקי הנדל"ן כשהשקיעה את כספי הפיצויים שקיבלה אחרי מות אחיו במלחמת העולם השנייה כדי לממן רכישת בית דירות קטן.
שראן המשיך לפתח את העסק המשפחתי ברכישת מספר בניינים בברונקס. בשנת 1967, הקים את חברת השקעות הנדל"ן "Cammeby’s International Group". העסק גדל בהתמדה וב-2007 ניהלה הקבוצה רכוש בשווי למעלה ממיליארד דולר. שראן שותף עם אברהם פרוכטהנדלר נשיא FBE Limited ברוב עסקאות הנדל"ן הגדולות שלו.
בין עסקאות הנדל"ן המשמעותיות שביצע שראן בעשורים האחרונים:
בעבר חבר לקבוצת ברונפמן לרכישת גרעין השליטה בבנק דיסקונט לישראל אך בהמשך דיללה הקבוצה את החזקותיה בבנק.
לפי בלומברג מוערך הונו של שראן, נכון ל-2014, בכ-1.4 מיליארד דולר.
לאה ג'יימיסון
'''ליאה ה. ג'יימיסון (באנגלית: Leah H. Jamieson'''; נולדה ב־27 באוגוסט 1949) היא מהנדסת, ומכהנת כפרופסור להנדסת מחשבים וחשמל באוניברסיטת פרדו, שבמדינת אינדיאנה בארצות הברית. בשנים 2006–2017, שימשה כדיקן הפקולטה להנדסה באוניברסיטת פרדו. ג'יימיסון חברה באקדמיה הלאומית להנדסה בארצות הברית. בשנת 2007, כיהנה כמנהלת המכון למהנדסי חשמל ואלקטרוניקה (IEEE), ונשיאת קרן IEEE בין השנים 2016-2012. ייסדה את תוכנית "פרויקטים בהנדסה בשירות הציבור" - תוכנית לעיצוב הנדסי, הפועלת ב־17 אוניברסיטאות (פרינסטון, נוטרדם, ויסקונסין-מדיסון, אוהיו, אריזונה, אוקלנד, קליפורניה ועוד), ומשתמשת בשירות ציבורי, כדי ללמד. בנוסף, זכתה בפרס גורדון להנדסה.
קורות חיים
ג'יימיסון נולדה בעיר טרנטון, אשר במדינת ניו-ג׳רזי ארצות הברית. היא נשואה, ויש לה בת אחת. נכון לשנת 2010, בעלה משמש כסגן מנהל מרכז באוניברסיטת פרדו ובתה לומדת כימיה במכללת סמית'.
ליאה ג׳יימיסון סיימה את לימודי התואר הראשון במתמטיקה בשנת 1972 במוסד הטכנולוגיה של מסצ'וטסט (MIT), סיימה באוניברסיטת פרינסטון תואר שני (M.A.) ותואר M.S.E ב-1974, וקיבלה דוקטורט (Ph.D) בהנדסת חשמל ומדעי המחשב.
היא הצטרפה לפקולטה להנדסה באוניברסיטת פרדו בשנת 1976. תחומי מחקריה כוללים ניתוח וזיהוי דיבור; תכנון וניתוח אלגוריתמים לעיבוד מקבילי; יישום עיבוד מקבילי לתחומי עיבוד של דיבור דיגיטלי, תמונות ואותות. היא כתבה יותר מ-200 מסמכי ועידות בכתבי עת וכנסים, והייתה שותפה בכתיבת ספרים על מחשבים מקבילים, המתמחים באלגוריתמים, ועל התכונות של אלגוריתמים מקבילים. חשיבות האלגוריתמים המקבילים היא, שבעזרתם, מספר מחשבים יכולים לעבוד בו זמנית על בעיה, ובכך לצמצם את הזמן הדרוש לפתרון.
ג'יימיסון כיהנה באוניברסיטת פרדו, כמנהלת התוכנית לתארים מתקדמים בהנדסת חשמל (1990 - 1994), מנהלת קבלות בוגרים (1994 - 1996), המנהלת הזמנית של בית הספר להנדסת מחשבים וחשמל (2002) וכדיקנית שותפה של הנדסה לחינוך לפני סיום הלימודים. היא נחשבת פרופסור מכובדת להנדסת מחשבים וחשמל באוניברסיטת פרדו. בשנים 2006–2017 כיהנה כדיקנית הפקולטה להנדסה בפרדו.
דיוויזיית הפאנצר ה-116 (ורמאכט)
דיוויזיית הפאנצר ה-116 (בגרמנית: 116. Panzer-Division) הייתה ידועה גם בשם דיוויזיית כלבי הרוח (Windhund (Greyhound) Division) הייתה דיוויזיה משוריינת של הוורמאכט במהלך מלחמת העולם השנייה. הדיוויזיה לחמה בחזית המערבית בקרבות רבים ביניהם: הפלישה לנורמנדי, מבצע קוברה, והקרב על הבליטה.
היסטוריה
הדיוויזיה הוקמה ב-28 במרץ 1944 על בסיס שרידי דיוויזיית הפאנצרגרנדיר ה-16 ודיוויזיית הפאנצר ה-179 מילואים, והועמדה תחת פיקוד גינטר פון מנטויפל, שהוחלף ב-30 באפריל 1944 על ידי גרהרד פון שוורין. הדיוויזיה לחמה במהלך הפלישה לנורמנדי כחלק מקורפוס הפאנצר אס אס ה-2 במסגרת ארמיית הפאנצר החמישית, ולאחר מכן לחמה במבצע קוברה ובקרב פאלז. בדצמבר 1944 לחמה הדיוויזיה בקרב על הבליטה כחלק מקורפוס הפאנצר ה-58 במסגרת ארמיית הפאנצר החמישית, ובפברואר 1945 הועברה תחת פיקוד קורפוס הפאנצר ה-47 במסגרת ארמיית הצנחנים הראשונה. באפריל לחמה הדיוויזיה בכיס הרוהר כחלק מהקורפוס ה-53, וב-18 באפריל נכנעו שרידי הדיוויזיה לכוחות האמריקניים.
לאה ג'יימיסון
פרויקטים בהנדסה בשירות הציבור
בסתיו 1995, ייסדו ליאה ג'יימיסון ועמיתה אדוארד ג'יי קויל, מאוניברסיטת פרדו, את תוכנית ה"פרויקטים בהנדסה בשירות הציבור" - תוכנית אקדמית לעיצוב הנדסי, המשתמשת בשירות הציבורי כדי ללמד. התוכנית, שהוצעה בתחילה רק בפרדו, זמינה כיום ב-18 אוניברסיטאות, ומעניקה לסטודנטים ממספר תחומים, הזדמנות להיות חלק מצוותי תכנון פרויקטים הנדסיים, העובדים עם ארגונים קהילתיים ללא מטרות רווח. הצוותים מספקים פתרונות טכנולוגיים לאתגרים העומדים בפני ארגוני הקהילה וקהלי היעד שלהם.
״תוכנית 'EPICS' השפיעה על הקהילה המקומית שלנו, וסיפקה גישה למומחיות טכנולוגית, שאחרת הייתה מחוץ להישג יד. התוכנית השפיעה גם על אלפי התלמידים, שדיווחו כי התוכנית פיתחה את כישוריהם, וגם השפיעה על איך שהם חושבים על הנדסה. אני מאמינה, שיש לתוכנית השפעה על האופן בו אנו, כקהילת חינוך, חושבים ומדברים על הנדסה: זה הפך לחלק מהלקסיקון של חינוך חוויתי. ואני יודעת, שהייתה לזה השפעה מתמשכת על הקריירה שלי - גם כדוגמה על כיצד ניתן לצאת להרפתקה מפוארת וגם כמרכיב קריטי בעיצוב פילוסופיית החינוך שלי״. אמרה ג'יימיסון בראיון לארגון הנשים בחקר המחשוב (CRA-W).
דוגמאות לפרויקטים של EPICS כוללים את הפרויקט "ספרדית בפעולה" באוניברסיטת באטלר, המספק לסטודנטים משחק מחשב מבוסס אינטרנט ומסייע להם ללמוד אוצר מילים בספרדית; פרויקט פיקוח זיהום האוויר בעזרת רשת חיישנים באוניברסיטת דרקסל המאפשר מדידה של ריכוז חלקיקי דיזל בשכונות פילדלפיה.
פרסים והוקרה
ג'יימיסון כיהנה כנשיאת ומנכ"לית IEEE בשנת 2007.
נשיאותה התאפיינה במאמץ גדול להגדיר מחדש ולהרחיב את תהליך התכנון האסטרטגי בתוך IEEE, וכן להתחיל תוכנית נראות ציבורית עבור IEEE. בנוסף, חלו התפתחויות בולטות נוספות בתקופת כהונתה כנשיאת החברה, אשר כללו הרחבת תוכניות ההשכלה ההנדסית הקדם-אוניברסיטאית של IEEE, וארגון מחדש של מועצת הפעילויות האזוריות של IEEE (ששמה שונה לחבר ומועצת הפעילויות הגאוגרפיות).
עקבות השטן
עקבות השטן (באנגלית: Devil's Footprints) הוא כינוי לאירוע לא מוסבר שהתרחש בפברואר 1855 בדרום ובמזרח מחוז דבון שבאנגליה. לאחר ששלג כבד ירד באזור, עקבות דמויות פרסה הופיעו בן לילה בשלג וכיסו מרחק של 64 עד 160 קילומטרים. העקבות זכו לכינוי עקבות השטן מאחר שאנשים רבים האמינו שאכן מדובר בעקבותיו של השטן, שכן העקבות הזכירו פרסה של בהמה. תאוריות רבות הוצעו כדי להסביר את התקרית, וכן הועלו שאלות בנוגע להתרחשותה בפועל.
תיאור מפורט
בלילה שבין ה-8 ל-9 בפברואר 1855 ולילה אחד או שניים לאחר מכן, לאחר ירידת שלג עזה, הופיעה שורה ארוכה של עקבות דמויות פרסה בשלג. עקבות אלה, אורכן היה בסביבות 10 סנטימטרים, 8 סנטימטרים רוחבן ומרחק של 20 עד 40 סנטימטרים הפריד בין עקבה לעקבה, דווחו על ידי תושבים מלמעלה משלושים יישובים שונים במחוז דבון וכן משני יישובים במחוז דורסט הסמוך. בתים, נהרות, ערמות חציר וכן מכשולים אחרים - העקבות פשוט עברו מעליהם כאילו לא היו קיימים כלל. העקבות הופיעו על גגות בתים וקירות מאונכים ואפילו בצינורות ניקוז שקוטרם לא עלה על 10 סנטימטרים. בעיתון מקומי נכתב:
לטענתם של חוקרי התופעה, העקבות התפרשו על פני שטח גדול מאוד, מעל לשני מחוזות גדולים של אנגליה ובכללם אפילו את מחוז לינקולנשייר.
תאוריות הסבר
תאוריות רבות הוצעו כדי להסביר את התקרית. ישנם חוקרים המעלים ספק בטענה שהעקבות נפרסו לאורך 160 קילומטרים, שכן אף יצור חי ידוע לא יכול לפסוע מרחק כה רב בלילה אחד. סיבה נוספת לספקנות היא שעדי ראייה שונים תיארו את העקבות באופן שונה לחלוטין זה מזה.
היסטוריון בשם מייק דש הגיע למסקנה שאין ולו הוכחה אחת לקיומן של "העקבות": חלקן היו עקבות מזויפות שנוצרו כחלק ממתיחה, חלקן עקבות של בהמות כגון חמורים וסוסים וחלקן עקבות של עכבר עצים. אך הוא הודה שטענותיו לא מסבירות את יתר העקבות וכך התעלומה נותרה "בלתי פתורה".
בלונים
הסופר ג'פרי האוסהולד הציע ש"בלון ניסוי" השתחרר בטעות מנמל דבנפורט והותיר עקבות מוזרות בשלג בכך שגרר שלשלאות שנתקעו בכבלי העגינה שלו. הוא ביסס את הטענה שלו על סמך חבר שלו שסבו עבד בנמל באותם ימים. השתחררות הבלון לא פורסמה בציבור מאחר שהוא פגע בחממות, סככות וחלונות לפני שסיים את מסלול בהוניטון.
מבקרים הטילו ספק בטענה זו שכן לטענתם לא ייתכן שבלון יעבור מרחק כה רב עם שלשלאות או חבלים המחוברים אליו מבלי להיתקל במכשול כלשהו או צמרת עץ.
עכברים מקפצים
מייק דש הציע שחלק מן העקבות, כולל אלו שנמצאו על גבי גגות, נוצרו על ידי מכרסמים מקפצים דוגמת עכבר העצים. צורת העקבות של עכבר זה מזכירות עקבות של בהמה, שכן בניתוריו גפיו נלחצות ומותירות עקבות עמוקות. דש עצמו עמד על כך שהתאוריה שעקבות דבון הן לא יותר מעקבות מכרסמים הוצעה כבר בחודש מרץ 1855 בעיתון מקומי.
היסטריה
פעמים רבות מייחסים את התקרית לדוגמה של היסטריה המונית. המצדדים בטענה זו אומרים כי תושבי המקום ראו עקבות שונות של מספר בעלי חיים וייחסו אותן לעקבות של "יצור מסתורי".
קנגורו
במכתב משנת 1855 לעיתון מקומי, לונדון אילוסטרייטד ניוז, הכומר ג.מ מוסגרייב טען כי העקבות הן עקבות של קנגורו ולא של שום יצור אחר. במכתב הוא סיפר שקנגורו השתחרר מגן חיות קטן במחוז והחל במסע בריחה ארוך שהותיר עקבות בכל רחבי דבון.
גיריות
ביולי 1855 אדם בשם "פרופסור אוון" הציע את הטענה שהיצור שהותיר את העקבות הלא מפוענחות בשלג היה גירית. הגירית היא בעל חיים נפוץ במחוז דבון, וכן כאשר הגירית מחפשת מזון היא יכולה לגמוע מרחק רב ולפסוע בעצבנות על מכשולים רבים כדי להשיג מזון.
תקריות דומות
ברחבי העולם היו תקריות דומות בהן נמצאו עקבות לא מזוהות של בעל חיים, אך באף אחת מהן העקבות לא התפשטו על פני שטח כה גדול כמו עקבות השטן. דוגמה לתקרית דומה דווחה בעיתון הטיימס 15 שנים לפי כן, ב-14 במרץ 1840. בכתבה סופר על עקבות שנמצאו בשטח הררי בסקוטלנד שאינן מזוהות עם אף בעל חיים מקומי. העקבות היו עמוקות מאוד וגדולות וכך החוקרים הסיקו שמדובר בבהמה גדולה בעלת טלפיים גדולות. העקבות התפרשו על פני כתשע-עשרה קילומטרים.
דיווחים על עקבות דומות היו גם בשטח פולין הקונגרסאית למשל וסופר שהן הופיעו בשלג מדי שנה בשנה. התושבים המקומיים ייחסו לעקבות השפעה על-טבעית.
ב-12 במרץ 2009 הופיעו במחוז דבון עקבות דומות לעקבות שמצאו התושבים בשנת 1855. בשנת 2013 עקבות דומות נמצאו בשטח סקוטלנד אך הן יוחסו למתיחה של האחד באפריל.
דנילו סוארס
דנילו תאודורו סוארס (בפורטוגזית: Danilo Teodoro Soares, נולד ב-29 באוקטובר 1991 בבלו הוריזונטה שבברזיל), ובקיצור דנילו, הוא כדורגלן ברזילאי המשחק בעמדת המגן השמאלי בקבוצת בוכום.
דנילו גדל במועדון הפאר גרמיו מעיר הולדתו פורטו אלגרה, ובשנת 2010 נמכר למועדון האוסטרי אוסטריה לוסטנאו, ששיחקה בליגת המשנה האוסטרית. דנילו שיחק במועדון האוסטרי במשך שלוש עונות, ובשנת 2013 נמכר לאינגולשטאדט 04, ששיחקה אז בליגת הבונדסליגה השנייה. בעונתו הראשונה במועדון דנילו היה שחקן הרכב קבוע, וכך גם בעונת 2014/15, בה רשמה אינגולשטאדט עלייה היסטורית לליגת הבונדסליגה מהמקום הראשון. בעונת 2015/16 הגיעה אינגולשטאדט להישגים נאים בבונדסליגה, אך דנילו מיעט מאוד לשחק בעונה זו. בתום העונה שוחרר מהקבוצה.
בשלהי 2016 החל דנילו להתאמן בקבוצת המילואים של הופנהיים במטרה להשתלב מאוחר יותר בקבוצה הבכירה, אך נפצע בבוהן רגלו ולא שיחק תקופה ארוכה. בתחילת 2017 הוקפץ דנילו לסגל הקבוצה הבכירה של הופנהיים, בה היה אמור לשחק מלכתחילה, אך לא ערך הופעות.
בקיץ 2017 חתם דנילו בבוכום מהבונדסליגה השנייה, עמה העפיל לבונדלסיגה בסיום עונת 2020/2021.
איתן (נגמ"ש)
פיתוח
הצורך בנגמ"ש כבד וממוגן התעורר עוד בתקופת הלחימה ברצועת הביטחון, שכן נגמ"ש ה-M-113 אשר שימש את לוחמי צה"ל בלחימה נתפס כמיושן ופגיע ביותר.
במהלך השנים, פותחו שלל נגמ"שים כבדים החל בנגמ"שים מבוססי טנקי שוט (צנטוריון) דוגמת הנגמשוט, נגמחון, נקפדון והפומ"ה שפותח לצורכי חיל ההנדסה הקרבית, עבור בנגמ"ש האכזרית וכלה בנמ"ר (נגמ"ש מרכבה) החדיש. בעוד שהאחרון ממוגן בכבדות, והוכיח עצמו בשדה הקרב, אך מחירו הגבוה הוביל להצטיידות איטית בדגם זה. חיסרון נוסף של הנמ"ר נעוץ בקושי לשינועו – בעוד שמוביל טנקים יכול לשאת שני נגמ"שי M-113 בעת ובעונה אחת, יכול הוא לשאת נגמ"ש מרכבה אחד בלבד.
תוצאותיה הקשות של תקרית הנגמ"ש בשג'אעיה שהתרחשה במהלך מבצע צוק איתן עוררה ביקורת ציבורית קשה על ההצטיידות האיטית של צה"ל בנגמ"שי המרכבה הכבדים, שכן בגינה נשלחו הלוחמים לקרב על גבי ה-M-113 המיושן והפגיע. בתגובה לביקורת זו טען צה"ל כי בשל מחירם הגבוה של נגמ"שי המרכבה הם אינם יכולים לשמש תחליף בר-השגה לנגמ"שי ה-M-113, שהיו בזמן המבצע עיקר בניינו של צי הנגמ"שים הצה"לי. אף על פי כן, כדי למנוע את הישנותה של תקרית מסוג זה, החל צה"ל בהסבתם של טנקי מרכבה סימן 2 לנגמ"שים בשם אופק, ובמקביל הורה למנהלת טנק המרכבה להאיץ את פיתוחו של נגמ"ש אופני חדש בשם איתן, שנקרא על שם מבצע "צוק איתן".
האיתן פותח כנגמ"ש אופני ממוגן היטב המסוגל לשאת 12 חיילים. עלות ייצורו הנמוכה משמעותית מעלות ייצורו של הנמ"ר ומיגונו הפאסיבי והאקטיבי ההופך אותו לממוגן דיו, יהפכו את האיתן לכלי משלים, יחד עם הנמ"ר, כתחליף לנגמ"שי ה-M-113. יתרון נוסף בקליטתו העתידית של האיתן נעוצה בעובדה כי המרכב האופני מאפשר לכוחות החי"ר ניידות אסטרטגית גבוהה במעבר בין זירות לחימה, וזאת ללא תלות במובילי שריון כבדים הדרושים לשינועם של כלים בעלי זחל על גבי כבישים. אב הטיפוס של הכלי הוצג לראשונה ב-1 באוגוסט 2016. ב-24 באוגוסט 2016 החלו לוחמי גדוד 50 בפיקוד יאיר צוקרמן להפעיל את האב הטיפוס של הנגמ"ש בסדרת ניסויים בשדה אימונים אשר ברמת הגולן, זאת במטרה לבחון את העבירות שלו בשטחים הקשים והמגוונים הקיימים ברמת הגולן.
באוגוסט 2019 פרסם משרד הביטחון כי הוחלט להצטייד במאות מערכות "חץ דורבן" כהגנה על נגמ"שי האיתן ודחפורי ה-D9 של צה"ל.
בדצמבר 2022 ערכו מנת"ק ואלביט מערכות סדרת ניסויים מוצלחים במערכת "חץ דורבן" שהותקנה על נגמ"ש "איתן". המערכת נמצאת בשלבי אינטגרציה מתקדמת עם הנגמ"ש והדחפור.
הנעה ועבירות
האיתן מונע על ידי מנוע טורבו דיזל (יחידת כוח) בהספק של, והנעה 8X8. למרכב אופני יש מספר יתרונות: מהירות מקסימלית גבוהה בנסיעה על הכביש של 90 קמ"ש, דבר המאפשר להעביר את הנגמ"ש בקלות ובמהירות, יחד עם 12 לוחמים, בין גזרות. כמו כן, מחירו של הכלי נמוך משמעותית ממחיר הנמ"ר וגם התחזוקה של כלי אופני זולה וקלה יותר, ובנוסף, הוא חוסך את הצורך במובילים כבדים.
עם זאת, לרכב בעל מרכב אופני יש בדרך כלל עבירות נמוכה מכלי בעל מרכב זחלי.
מיגון
האיתן תוכנן להיות ממוגן היטב ומצויד במיגון פאסיבי ריאקטיבי, הדומה למיגונם של טנקי המרכבה, ומיגון אקטיבי. בעת חשיפת הכלי לראשונה באוגוסט 2016, הכלי הוצג עם מערכת מעיל רוח של חברת רפא"ל, אך לא נשללה אפשרות לשימוש במערכת חץ דורבן המתחרה מתוצרת תע"ש. בנוסף, מרווח הגחון של האיתן, בשל היותו כלי אופני, גדול יותר ממרווח הגחון של כלי זחלי, מה שמאפשר לו הגנה עדיפה כנגד מטעני גחון של עד 12 ק"ג TNT. יתר על כך, לאיתן צמיגים עמידים בפני תקרים ומנגנון ניפוח אוטומטי לצמיגים, שמאפשר לו להמשיך בנסיעה גם אם מתבצע ירי של נשק קל לעבר הגלגלים. במקרה של תקר יכול איתן להמשיך לנוע במהירות מקסימלית של 50 קמ"ש למרחק מקסימלי של 16 ק"מ. עם זאת, רמת המיגון של האיתן נמוכה מזו של נגמ"ש המרכבה.
מיכשור
לדברי מנת"ק ב"איתן" ישולבו יותר מ־10 מצלמות יום ולילה, 34 מחשבים ו־5 צגי מגע.
חימוש
בעת חשיפת הכלי לראשונה אמר תת-אלוף ברוך מצליח, ראש מנהלת המרכבה והרק"ם (מנת"ק) במשרד הביטחון, כי תהיינה שתי גרסאות של האיתן ובשתיהן ישא האיתן 12 לוחמים.
נגמ"ש לחימה
על פי דבריו של תת-אלוף ברוך מצליח אחת מגרסאות האיתן תהיה חמושה בצריח בלתי-מאויש בעל תותח אוטומטי 30–40 מ"מ, מקלע מקביל, מרגמה 60 מ"מ ומערכת הגנה אקטיבית לטנקים. זהו יהיה נגמ"ש הלחימה הראשון של צה"ל, ולמעשה, הוא מציג שינוי בתפיסה של צה"ל. בתפיסה החדשה יהיה לנגמ"ש כוח אש משמעותי שיוכל לספק חיפוי כבד בעת פריקת הלוחמים מהכלי וגם לאחר מכן, ובנוסף להשתתף ככלי לוחם בתמרון לעומק וכשותף במאמץ האש. עד היום, לצה"ל לא היה נגמ"ש לחימה, והנגמ"ש שהיה הקרוב ביותר להגדרה זו היה הנמ"ר, שחומש במקלע כבד או מקלע רימונים כנשק עיקרי בנוסף למרגמה בקוטר 60 מ"מ ומקלעים בינוניים.
אם אכן יבנו גרסאות לחימה של האיתן, יעמוד לרשות צה"ל לראשונה, בדומה לצבאות רבים בעולם מהמערב ומן המזרח נגמ"ש לחימה.
נושא גייסות משוריין
תת-אלוף מצליח אמר כי בנוסף לגרסה הלוחמת תהיה גרסה של האיתן שייעודה העיקרי יהיה תובלה ממוגנת של חי"ר ולוחמי חילות השדה. גרסה זו תהיה חמושה במקלע כבד M2 בראונינג שיותקן ככל הנראה על עמדת "קטלנית" בנוסף למקלעים בינוניים, בדומה לנמ"ר ורוב הנגמ"שים הכבדים שבשירות צה"ל.
שירות בצה"ל
ב-2018 הזמין צה"ל מאות יחידות של ה"איתן". כמו כן הוחלט שחטיבת הנח"ל תהיה הראשונה שתקלוט את ה"איתן", ובתחילת השנה ערכה חטיבת הנח"ל ניסוי משמעותי בתרגיל פלוגתי של גדוד בזלת בפיקוד סא"ל איתן גלעד, במסגרתו נבדקו היכולות של "האיתן".
ב-9 בפברואר 2020 משרד הביטחון הודיע על תחילת הייצור הסדרתי של הנגמ"ש הגלגלי הראשון – "איתן". ב-10 ביוני 2022 יצא הנגמ"ש הראשון בייצור סדרתי מפס הייצור בבסיס מרכז שיקום ואחזקה במחנה דורי בתל השומר.
בסוף דצמבר 2022 ישראל הזמינה מאות תוּבּות של נגמ"ש האיתן מחברת אושקוש האמריקנית ב-100 מיליון דולר, שישולמו מכספי הסיוע האמריקאי. התובות אמורות להתחיל להגיע לישראל תוך כשנה וחצי ממועד החתימה שנעשתה בפברואר 2023, אז יכנסו לקו הייצור בבסיס תל השומר.
בסוף מאי 2023 החלה קליטת ה"איתן" בחטיבת הנח"ל, כאשר נמסרה סדרה ראשונה של נגמ"שים.
מודל מבנה צסיום כלוריד
מודל מבנה צסיום כלוריד (CsCl) הוא מודל של גביש יוני שבו האניונים נמצאים ב-8 הפינות של תא היחידה הקובי וקטיון אחד באמצע תא היחידה. בצורה אקוולנטית, ניתן לתאר זאת שהקטיונים נמצאים בפינות של תא היחידה והאניון נמצא במרכז. לכל סוג של יון בגביש יש מספר קואורדינציה 8.
בין התרכובות בעלות המבנה של צסיום כלוריד: CsCl, CsBr, CsI, CsCN, CuZn, NH4Cl.
השוני בין מודל הסזיום כלוריד למודל הנתרן כלוריד
במבנה של גביש צסיום כלוריד כל יון צסיום מוקף ב-8 יוני כלור וכל יון כלור מוקף ב-8 יוני צזיום. לכן, לצסיום כלוריד יש קואורדינציה 8:8. תא יחידה של צסיום כלוריד מכיל רק יון אחד מכל סוג. לדוגמה: יש יון צסיום בודד במרכז ויון כלור (8X1/8 =1 ) אחד בפינות.
כאשר מקיפים יון חיובי כמו צסיום עם שמונה יוני כלוריד ולא רק שישה (ולהפך עבור יוני כלוריד, כלומר כל יון שלילי של כלוריד מוקף בשמונה יוני צסיום), מתקבל גביש יציב יותר. דבר זה אינו מתקיים במודל גביש של נתרן כלוריד בגלל שיוני הנתרן קטנים מיוני הצסיום. אם הם יסתדרו באותו מבנה כמו של הצסיום כלוריד, כל המבנה יתכווץ והדבר יגרום למגע בין יוני כלור אחד עם השני אשר יביא לכוחות דחייה בין יונים שליליים.
בסידור זה כוחות הדחייה גוברים על כוחות המשיכה שיכלו להיווצר בין יון כלוריד לשמונה יוני נתרן. כלומר סידור זה אינו אפקטיבי מבחינה אנרגטית. לעומת זאת כאשר הנתרן הכלורי מסודר במבנה קואורדינציה 6:6 אין כוחות דחייה בין יוני הכלוריד השונים, ולכן זאת הצורה הטובה ביותר לסידור הגביש.
כדי לדעת האם תרכובות במבנה צסיום כלוריד או נתרן כלוריד צריך להתייחס ליחס בין הרדיוס של היון השלילי לרדיוס של היון החיובי. אם הרדיוס של היון החיובי גדול יותר ב 73% מהרדיוס של היון השלילי אז מתאפשרת קואורדינציה 8 :8 .כאשר ההפרש בין הרדיוסים 41%-73% אז מתאפשרת קואורדינציה 6: 6
במודל מבנה של צסיום כלוריד, יון צסיום הוא כ 93% מגודלו של יון כלוריד, כלומר היחס בין רדיוסי היונים נמצא בתחום המתאים לקואורדינציה 8:8. לעומת זאת במודל מבנה של נתרן כלוריד יון נתרן הוא כ-52% מגודלו של יון כלוריד, כלומר היחס בין רדיוסי היונים מתאים לקואורדינציה 6:6.
דיוויזיית הפאנצר ה-179 מילואים (ורמאכט)
דיוויזיית הפאנצר ה-179 מילואים הייתה דיוויזיה משוריינת של הוורמאכט במהלך מלחמת העולם השנייה.
היסטוריה
הדיוויזיה הוקמה ב-5 בינואר 1940 בצרפת כהדיוויזיה הממונעת ה-179, ולמפקדה מונה הרברט שטימל. ב-5 באפריל 1943 הוסבה הדיוויזיה לדיוויזיית הפאנצר ה-179, וב-30 ביולי 1943 הוסבה לדיוויזיית המילואים פאנצר ה-179. ב-1 במאי 1944 פורקה הדיוויזיה, ועל בסיסה הוקמה דיוויזיית הפאנצר ה-116.
סויוז T-6
סויוז T-6 (ברוסית: Союз Т-6) הייתה חללית מסדרת סויוז שהמריאה ב-24 ביוני 1982 מקוסמודרום בייקונור שבקזחסטן כשעל סיפונה צוות קוסמונאוטים: ולדימיר דז'ניבקוב (טיסה שלישית), אלכסנדר איוואנצ'נקוב (טיסה שנייה) וז'ן-לו קרטיין (האסטרונאוט הצרפתי הראשון). המטרה העיקרית של הטיסה היה ביצוע מחקרים שונים לאחר עגינה בתחנת החלל.
במהלך הטיסה ביצעו מחקרים שונים בעיקר בתחום הביולוגיה.
ב-2 ביולי 1982 התנתקה החללית מתחנת החלל וחזרה לכדור הארץ.
איוואן מאיסקי
איוואן מאיסקי (ברוסית: Иван Михайлович Майский; (19 בינואר 1884 – 3 בספטמבר 1975) יהודי במוצאו שהיה דיפלומט סובייטי, אשר בעת מלחמת העולם השנייה שימש כשגריר ברית המועצות בבריטניה.
ראשית דרכו
איוואן מאיסקי נולד בשנת 1884 בעיירה קירילוב (Кириллов) באימפריה הצארית בשם יאן לחוביצקי, בנם של יהודים מתבוללים שמוצאם מפולין. אביו היה רופא צבאי ואמו מורה.
בשנת 1923 התחיל בלימודי פילוסופיה ופילולוגיה באוניברסיטה של עיר הבירה סנט פטרבורג, בה הצטרף בשנת 1903 לתנועת המנשביקים המהפכנית. בעת מהפכת 1905 היה מאנשי הסובייט, המועצה המהפכנית, של העיר סראטוב. בשנת 1906 נאסר על ידי שלטונות הצאר והוגלה לסיביר. הוא ברח ממקום גלותו אך נשאר בסיביר בה המשיך בפעילותו המהפכנית בשם בדוי. בשנת 1908 הגיע לגרמניה בה למד כלכלה באוניברסיטת מינכן. תוך כדי כך המשיך בפעילותו המהפכנית ולשם כך נסע פעמים אחדות לפריז ולשווייץ ונפגש עם לנין. בשנת 1912 השלים את לימודי הכלכלה ועבר לאנגליה וקבע את מושבו בלונדון, שם קשר קשרי ידידות עם מהפכנים רוסים נוספים, גיאורגי צ'יצ'רין ומקסים ליטבינוב, מי שיהיו לימים דיפלומטים בכירים בברית המועצות. כאשר שיפר את ידיעותיו בשפה האנגלית הוא הרחיב את חוג מכריו וביניהם נכללו המחזאי והסופר ג'ורג' ברנרד שו, הסופר הרברט ג'ורג' ולס והפעילה הסוציאליסטית והכלכלנית ביאטריס וב.
במאי 1917 חזר מאיסקי לרוסיה. הוא חזר כאיש התנועה המנשביקית והתיישב בעיר סמרה על גדות נהר הוולגה. כאשר הוקמה בסמרה הממשלה המהפכנית, הקומוץ', הצטרף אליה ובשל כך סולק מן התנועה המנשביקית. למפלגה הבולשביקית הצטרף רשמית בשנת 1921. במהלך מלחמת האזרחים ברוסיה יצא לשליחות במונגוליה לשם יצירת קשרי מסחר עימה. בשובו ממונגוליה התמנה ליו"ר ועדת התכנון בסיביר ובשנת 1922 הצטרף למשרד החוץ הסובייטי ויצא לשליחות דיפלומטית כיועץ לשגרירות הסובייטית בטוקיו ולאחר מכן נתמנה לראש מחלקת העיתונות במשרד החוץ ובה בעת היה גם עורך הירחון הספרותי זויאדב – הכוכב (ברוסית Звезда) שיצא לאור בלנינגרד. בין השנים 1929 ל-1932 שימש שגריר ברית המועצות בפינלנד. ב-21 בינואר 1932 נחתם הסכם אי-התקפה בין ברית המועצות לפינלנד. ההסכם נחתם על ידי נציגי שתי המדינות, איוואן מאיסקי חתם בשם ברית המועצות ושר החוץ הפיני חתם בשם פינלנד. הסכם זה הופר באופן חד צדדי על ידי ברית המועצות בשנת 1939 כאשר ברית המועצות תקפה את פינלנד במלחמת החורף.