cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
להט"ב ותחרות האירוויזיון
משתתפים להט"בים בתחרות
פול אוסקר היה הזמר ההומוסקסואל המוצהר הראשון שהשתתף בתחרות, כאשר ייצג את איסלנד באירוויזיון 1997, ודנה אינטרנשיונל הישראלית, הזמרת הטרנסג'נדרית הראשונה שהשתתפה בתחרות, הייתה לזמרת הלהט"בית הראשונה שזכתה בתחרות, בשנת 1998. מאז, זמרים להט"בים נוספים התמודדו וזכו בתחרות: מריה שריפוביץ', שזכתה באירוויזיון 2007 כשייצגה את סרביה, יצאה מהארון כלסבית בשנת 2013, קונצ'יטה וורסט, דמות הדראג המגולמת על ידי תומאס נויווירת ההומוסקסואל המוצהר, זכתה באירוויזיון 2014 כאשר ייצגה את אוסטריה; הזמר הביסקסואל המוצהר, דאנקן לורנס, היה הזוכה בתחרות 2019 עבור הולנד. לורן, זוכת אירוויזיון 2012 ואירוויזיון 2023 בו ייצגה את שוודיה, יצאה מהארון כביסקסואלית בשנת 2017. ויקטוריה דה אנג'ליס, חברת להקת הרוק האיטלקית מונסקין, שזכתה באירוויזיון 2021, היא לסבית, וגם עמיתה ללהקה אית'ן טורקיו מגדיר את עצמו כ"חופשי מינית".
באירוויזיון 2011 ייצגה את הממלכה המאוחדת להקת הבנים בלו, בה חברים דאנקן ג'יימס ההומוסקסואל ולי ראיין הביסקסואל.
מנואל מוניוס בוררו
קורות חיים
בעקבות המהפכה הפוליטית באמצע שנות ה-30, שנבעה מהשפל הגדול והתבטאה בחוסר יציבות פוליטית ממשלת אקוודור ביטלה את תפקידו הקונסולרי של מוניוס בוררו שזוהה כבעל דעות ימניות. עם זאת, מוניוס בוררו המשיך לעבוד כקונסול דה פקטו, בלי שקבל עבור המשרה תמורה כספית.
להט"ב ותחרות האירוויזיון
משתתפים להט"בים בתחרות
באירוויזיון 2016 ייצג את ישראל הזמר ההומוסקסואל חובי סטאר. דווה בוב, אשר ייצג את הולנד, הוא ביסקסואל.
מנואל מוניוס בוררו
פעילות בתקופת השואה להצלת יהודים
ב-1941 העביר מוניוס בוררו באמצעות הקונסוליה של צ'ילה (מאחר שלאקוודור לא הייתה נציגות דיפלומטית בטורקיה) כ־80 דרכונים לאיסטנבול לחלוקה לאזרחים פולנים, רובם יהודים. בשל פעילותו זו, שלא בוצעה על דעת ממשלתו, מוניוס בוררו פוטר ממשרתו על פי צו נשיאותי מינואר 1942. ממשלת אקוודור הודיעה לממשלת שוודיה על פיטוריו, אך לא שלחה נציג אחר במקומו. מוניוס בוררו פנה למשרד החוץ וביקש לערער על פיטוריו, אך לא נענה. השוודים לא מילאו אחר בקשת אקוודור להחרים את הארכיון של הקונסוליה, וכך נשארו ברשותו של מוניוס בוררו חותמות וטפסים רשמיים של ארצו.
בשלב זה פנו למוניוס בוררו מנהיגים יהודים שוודים, ובהם הרב אברהם ישראל יעקובסון והילל סטורץ', בבקשה להנפיק דרכונים נוספים ליהודים באירופה הכבושה על מנת שיהודים נוספים יזכו להגנה היחסית מפני שילוחים למזרח, לה זכו בעלי אזרחות לטינו-אמריקאית. ד"ר מוניוס בוררו נענה לבקשה, והחל להנפיק דרכונים על פי רשימות שקיבל מן המנהיגים היהודיים, וזאת על אף שנאסר עליו לעשות שימוש כלשהו בציוד הקונסוליה. בשל כך, נחקר על ידי משטרת שוודיה והושם תחת מעקב של השירותים החשאיים שלה. מתן הדרכונים היה מנוגד להנחיות ממשלת אקוודור, שהנחתה את הנציגויות שלה למנוע הגירת יהודים לארצם, ובכך סתם ד"ר מוניוס בוררו את הגולל על סיכוייו לחזור אי פעם לשירות החוץ של ארצו.
הדרכונים של אקוודור שנשלחו משוודיה לפולין, לא הצילו בסופו של דבר את בעליהם. קבוצה אחת של יהודים בעלי אזרחויות לטינו-אמריקאיות, ובהם מי שהחזיקו בדרכונים של אקוודור, שולחה ממלון פולסקי בוורשה לברגן בלזן ומשם שולחו באוקטובר 1943 להשמדה; קבוצה אחרת של יהודים פולנים עם דרכונים זרים, ביניהם 10 בעלי תעודות של אקוודור, הועברה למחנה ויטל בצרפת, אך גם כאן הייתה זו רק הגנה זמנית, והם נשלחו לאושוויץ בסוף אפריל 1944. דרכונים של אקוודור שהונפקו בידי ד"ר מוניוס בוררו נשלחו גם להולנד. דרכונים אלה זיכו את בעליהם בפטור מענידת הטלאי ומדחיית הגירוש למחנות במזרח. גם מתוך קבוצה זו נשלחו 96 למחנה הריכוז ברגן-בלזן. חלקם נספו בתנאים האיומים במחנה. אחד הדרכונים ששלח מוניוס בוררו להולנד הוצג כראיה במשפטו של אדולף אייכמן בישראל.
לאחר המלחמה
לאחר המלחמה הוא לא חזר לכהן במשרתו. הוא נשאר בשוודיה עד לשנת 1964 ואז חזר לאקוודור. שם עבד ככתב מאמרים בעיתון El Tiempo ובעיתונים נוספים. הוא נפטר ב-5 באוקטובר 1976 במקסיקו.
מנואל מעולם לא סיפר לאיש, אפילו לא למקורביו, על חלקו בהצלת יהודים בשואה.
להט"ב ותחרות האירוויזיון
משתתפים להט"בים בתחרות
שרה אלטו, שייצגה את פינלנד באירוויזיון 2018, היא לסבית. מלובין, אשר ייצג את אוקראינה באותה שנה, יצא מהארון כביסקסואל בשנת 2021.
מנואל מוניוס בוררו
הכרה והנצחה
קבוצה מקרב השורדים ההולנדים שמוניוס בוררו הציל בזכות הדרכונים שהנפיק, פנתה ליד-ושם בבקשה להכיר בקונסול כחסיד אומות העולם. אחד מסיפורי ההצלה שנודעו ליד-ושם היה זה של ניצולת השואה, בטי מאייר לבית אייכנהויזר, שהיגרה מגרמניה להולנד. היא ואמה קיבלו שני דרכונים של אקוודור על שמן ונותר להן רק להדביק את תמונותיהן ולחתום. בעזרת דרכונים אלה, ניצלו בטי ואמה משילוח למזרח. הן הגיעו לברגן-בלזן ומשם יצאו בינואר 1945 ברכבת לשווייץ, במסגרת עסקת חליפין וכך שרדו את השואה.
להט"ב ותחרות האירוויזיון
משתתפים להט"בים בתחרות
בילאל חסאני, שייצג את צרפת באירוויזיון 2019, מזדהה כקוויר. טום הוגו, אשר ייצג את נורווגיה כחלק מלהקת קיינו, הוא הומוסקסואל מוצהר.
מנואל מוניוס בוררו
הכרה והנצחה
ב-23 ביוני 2011 התקיים בבית הכנסת ביד-ושם טקס הענקת אות חסיד אומות העולם לד"ר מנואל אנטוניו מוניוס בוררו מאקוודור. את האות והמדליה קיבל בשמו בנו, לנרט בלקה. הטקס נערך בנוכחות שגריר אקוודור בישראל, שגרירת שוודיה בישראל, נכדיו של החסיד, אחיינו של החסיד, ניצולת השואה בטי מאייר לבית אייכנהויזר, בני משפחה וחברים. האות והמדליה הוענקו על ידי מנהלת מחלקת חסידי אומות העולם ביד ושם.
להט"ב ותחרות האירוויזיון
משתתפים להט"בים בתחרות
בין משתתפי אירוויזיון 2021 המזדהים כלהט"בים נכללים מונטיין שייצגה את אוסטרליה, אשר מזדהה כביסקסואלית, לזלי רוי שייצגה את אירלנד, אשר מזדהה כלסבית, וסיל גרוונלייב אשר ייצג את מקדוניה הצפונית, ז'אנגו מקרוי אשר ייצג את הולנד וינדריק זיגוורט שייצג את גרמניה, המזדהים כהומוסקסואלים,  ורוקסן שייצגה את רומניה, אשר מזדהה כג'נדרקוויר. הולדה קריסטין קולברונארדוטיר, אשר ייצגה את איסלנד כחלק מלהקת הליווי של דאדי פרייר, Gagnamagnið, מזדהה כפאנסקסואלית.
גם כמה ממנחי האירוויזיון לאורך השנים היו להט"בים, וביניהם אסי עזר, שהנחה את אירוויזיון 2019 בישראל, וניקי דה יאחר, שהשתתפה במשדר אירוויזיון: Europe Shine a Light והנחתה את אירוויזיון 2021. דה יאחר הייתה המנחה הטרנסג'נדרית הראשונה של התחרות.
ביקורת על הנראות הלהט"בית של התחרות
הבחירה בדנה אינטרנשיונל לאירוויזיון 1998 בברמינגהאם גררה התנגדויות ואיומי מוות מצד הציבור הדתי והחרדי בישראל, ובתחרות, על פי הדיווחים, היא לנה במלון היחיד בברמינגהאם עם חלונות חסיני-כדורים.
בשנים האחרונות אידאולוגיות מסוימות ברחבי אירופה היוו מקור לעימותים במסגרת האירוויזיון, במיוחד בנוגע לזכויות הלהט"ב. טורקיה, שהייתה בעבר משתתפת קבועה בתחרות ואף זכתה בה פעם אחת, פרשה מהתחרות לראשונה בשנת 2013, בטענה שהם אינם מרוצים מחוקי ההצבעה; כשנשאלו ב-2018 לגבי אפשרות של חזרה לתחרות, רשות השידור הטורקית TRT ציינה את ההופעות של זמרים להט"בים כסיבה נוספת לחרם הממושך שלהם. לאחר שתכננה בתחילה לשדר את התחרות ב-2013, לבסוף TRT ביטלה את שידור האירוע בתגובה לנשיקה החד-מינית של קריסטה סיגפרידס. ב-2014, ולקן בוסקיר, חבר באספה הלאומית הגדולה של טורקיה מטעם מפלגת הצדק והפיתוח, אמר במסיבת עיתונאים כי טורקיה לא תיטול חלק בתחרות בשל ניצחונה של קונצ'יטה וורסט. עוד דווח כי הנראות הלהט"בית בתחרות היוותה גורם מכריע גם כאשר הונגריה בחרה לא להשתתף באירוויזיון 2020 על רקע התחזקות הסנטימנט האנטי-להט"בי בממשלתו של ויקטור אורבן, אם כי לא נמסרה סיבה רשמית להיעדרותה של המדינה מטעם רשות השידור ההונגרית MTVA.
עימותים בנוגע לנראות הלהט"בית של התחרות התרחשו גם במדינות שאינן מתחרות בתחרות. במשך מספר שנים תחרות האירוויזיון שודרה בסין, אולם בשנת 2018 זכויות השידור שהוחזקו על ידי Mango TV הוסרו במהלך התחרות. בשידור החי של חצי הגמר הראשון ב-Mango TV צונזרה הופעתו של הזמר האירי ראיין או'שונסי, שכפי שנמסר הייתה מנוגדת להנחיות הסיניות האוסרות על "מערכות יחסים והתנהגויות מיניות לא-תקינות" בשל הריקוד החד-מיני שנכלל בה, וכמו כן צונזרה הופעתו של אאוגנט בושפפה האלבני בשל תצוגה חשופה של קעקועים, שהפרה את ההנחיות סביב מה שמכונה "תת-תרבויות" ו"תרבויות נואשות". כתוצאה מהסרת זכויות השידור, רשת השידור הסינית לא יכלה לשדר את חצי הגמר השני או את הגמר הגדול של אירוויזיון 2018, וגם לא תשדר תחרויות עתידיות.
שרוטונים
שרוטונים (שרוטונים זה ויראלי בע"מ) היא חברת תוכן והפקות ישראלית, המתמחה בהפקות וידאו קומיות וסאטיריות המיועדות למדיה הדיגיטלית, בדגש על רשתות חברתיות כגון: יוטיוב, פייסבוק ואינסטגרם.
נכון לאפריל 2023 עוקבים אחרי "שרוטונים" למעלה ממיליון עוקבים ומנויים דרך מגוון רשתות חברתיות שנות (אינסטגרם פייסבוק יוטיוב טיקטוק). החברה הפיקה מעל 780 סרטונים הכוללים תכנים מקוריים ותכנים מסחריים, בהם צפו נכון להיום למעלה מ-391 מיליון. כיום מייצרת חברת שרוטונים מהלכי תוכן שיווקיים רחבים בדיגיטל עבור החברות הגדולות והמובילות במשק הישראלי ומחוץ לישראל, בתחומים מגוונים כגון: פיננסים, ביטוח, תקשורת, רכב, מזון, טכנולוגיה, אקדמיה, רפואה, אופנה, פארם, תעופה, גופים ממשלתיים ועוד. בין לקוחותיה: סופר-פארם, גלידות נסטלה, ישראכרט, אל על, מיטב דש, קסטרו מודל, הבנק הבינלאומי, פספורטכארד, מיקרוסופט, סיסקו, שירותי בריאות כללית, בנק הפועלים, שטראוס, דומינו'ס פיצה, ועוד
היסטוריה
החברה הוקמה בשנת 2007 על ידי שחר בן דוד, ניב פועל, גיא סומך והאנימטור ליחי קלבו בעקבות הצלחתם של סרטונים באתר שיתוף הסרטונים Flix בתפוז אנשים אשר הונפשו על ידי ליחי קלבו שעזב החברה יחד עם גיא סומך כמספר שנים לאחר מכן. בין אותם סרטונים כלול סרטון "השבלול" אשר הופק לו סרטון המשך לאחר הקמת החברה.
בשנת 2010 פרסמה החברה את שיר המונדיאל, שדורג על ידי אתר יוטיוב כסרטון הנצפה ביותר בישראל באותה שנה, עם כ-7 מיליון צפיות. בשנת 2012 עלה הסרטון "גמבה סטייל", פארודיה לשיר "גנגנם סטייל". הפארודיה הפכה לסרטון הנצפה ביותר בישראל אי פעם לפי דירוג יוטיוב. נכון לדצמבר 2017 הסרטון עומד על כ-60 מיליון צפיות וכ-10,000 תגובות. באותה שנה ייצגה שרוטונים את ישראל בוועידת יוטיוב העולמית שנערכה בלונדון. בשנת 2013 סרטון שלישי של החברה היה בראש דירוג יוטיוב ישראל - "כוכב רשת סטייל" שהופק בשיתוף ערוץ הילדים וכיום (מאי 2023) עומד על 27 מיליון צפיות.
לקראת סיום שנת 2014, חברת "שרוטונים" הוכרזה על ידי יוטיוב בפעם הרביעית כבעלת הסרטון הנצפה ביותר ביוטיוב ישראל בעקבות הסרטון "שיר המונדיאל 2014" שזכה ל-3.5 מיליון צפיות וכיום (אוקטובר 2019) על 5.5 מיליון צפיות.
בשנת 2015, הסרטון "חברה רוסיה" של שרוטונים, הוכרז על ידי יוטיוב לסרטון הנצפה ביותר בישראל, בקטגוריה שאינה מוזיקה. הסרטון נכתב ביחד עם אושיית הרשת הרוסי סניה ולדברג, וגרף ביוטיוב מעל 2,700,000 צפיות ובפייסבוק כמות דומה.
החל מ-2016, מפיקה החברה יומן שנתי לתלמיד, הכולל קטעים הומוריסטיים, משחקים וסרטונים המוצגים על גבי היומן באמצעות אפליקציה העושה שימוש בטכנולוגיית מציאות רבודה.
בשנת 2017, סרטון "מחזמר שירי חנוכה", מחרוזת שירים בכיכובן של סופגניות באנימציה, הפך להמנון החנוכה החדש וזכה ליותר מ-4 מיליון צפיות. שנה לאחר מכן, בשנת 2018, במסגרת מהלך לקידום שלגוני "לה-פרוטה", יצרו בשרוטונים סיטקום בכיכובן של הפירות, סדרה שזכתה ליותר מ-5 מיליון צפיות. לסדרה הופקו עד עתה למעלה מ-11 פרקים, ונכון ל-2019 עדיין נכתבים ומופקים פרקים חדשים לסדרה.
בשנת 2018 החלו בשרוטונים להשתמש בטכנולוגית RIA (Realtime Integrated Animation) – ליצירת שידורי LIVE, בכיכובן של דמויות אנימציה, אותן מגלם שחקן. במסגרת שיתוף הפעולה עם נסטלה יצרו בשרוטונים אולפן שידורי לייב, בו בננה מצוירת סיפרה בדיחות, הגיבה למתרחש וענתה לצופים בצ'אט. באותה השנה, כבש בפעם השלישית שיר המונדיאל את כל המצעדים וזכה למיליוני צפיות, סיקורים וחסות של ג'פניקה.
בחודש יוני 2019 ערוץ הפרסומות SrutonimADS קיבל את ה"סילבר באטן" לרגל העוקב ה-100 אלף (הצטרף לערוץ Srutonim, שקיבל את הכפתור כבר במאי 2013). בקיץ 2019 הושק ליין מוצרי חזרה לבית הספר בשיתוף "פלפוט".
ערוצים נוספים
בנוסף לערוץ התכנים המקוריים מפעילה החברה שני ערוצים נוספים ביוטיוב: האחד, המרכז סרטונים מסחריים (srutonimAds) והשני, המופנה לקהל הבינלאומי (Scratchgroup).
יחסי בנגלדש–מלאווי
שיתוף פעולה
תחומי שיתוף פעולה בין שתי המדינות זוהו בתחומי המסחר וסיוע בפיתוח חברתי. מלאווי מפיקה בעיקר כותנה אשר הוא חומר גלם חיוני עבור תעשיית הטקסטיל של בנגלדש, ובנגלדש להוטה להשקיע במלאווי במגזר זה. התקדמותה של בנגלדש במגזרי ההתפתחות החברתית כמו העצמה נשים והפחתת העוני זוהתה במלאווי כמודל לחיקוי עבורה.
יחסים דיפלומטים
לבנגלדש אין נציגות במלאווי ומאידך גם למלאווי אין נציגות בבנגלדש.
רנאן
רנאן (בצרפתית: Renens) הוא פרוור של העיר לוזאן שבשווייץ, המשמש למעשה כ"רובע המהגרים" של העיר. לפי תוצאות המפקד של שנת 2014, כ-42% מתושבי רנאן לא נולדו בשווייץ, ולכ-50% מהם יש אזרחות זרה.
ברנאן וסביבתה הקרובה פועלות עמותות סיוע רבות, כגון עמותת צבא הישועה, עמותה המחזיקה ספרייה עם ספרי ילדים בשפות רבות, ועמותה המשאילה צעצועים. בפרוור נמצאת גם המכללה לעיצוב של לוזאן. אחד מבתי האחוזה העתיקים של היישוב מכונה בפי התושבים "הטירה של רנאן".
מאז 2006, ראש העיר היא מריאן אוגנן (Marianne Huguenin) ממפלגת POP (Parti ouvrier et populair).
גאוגרפיה ודמוגרפיה
רנאן מוכר כרשות מקומית ויש לו רצף של שטח בנוי עם העיר לוזאן מחד ועם פרוורים אחרים שלה, המוכרים אף הם כרשויות מקומיות, משאר הכיוונים. רנאן משתייך למחוז "הלוזאנאים המערביים", שבקנטון וו ומנהלת המחוז יושבת בו. רנאן הוא היישוב המאוכלס ביותר באותו מחוז - מתוך כ-72,000 תושבי שמונה הרשויות המקומיות שבמחוז, כ-20,500 הם תושבי רנאן.
גודלו של השטח המוניציפלי של רנאן הוא כשלושה קילומטרים מרובעים, ובניגוד לפרוורים הסמוכים לו, המקצים שטחים רבים יחסית ליערות ולשדות חקלאיים, כ-95% משטחו הוא שטח בנוי. בניגוד לפרוורים השכנים, יש ברנאן גם מעט מאוד קוטג'ים והרבה בתים משותפים. מחיר הדיור בו זול יחסית לרשויות המקומיות השכנות, אם כי הוא עדיין יקר. אחת הסיבות ליוקר הדיור היא מיעוט התחלות הבנייה באזור. סיבה נוספת היא השימוש המקובל בקונסיירז', בבתים משותפים בשווייץ. מעבר לזאת, רבות מהדירות בפרוור הן דירות בשכירות - בשווייץ, קניית דירה מותרת רק לאזרחי שווייץ.
רנאן הוא היישוב המחזיק את השיא השווייצרי באחוז התושבים, שלא נולדו בתוך שווייץ.
נלסון דיבל
נלסון דיבל (באנגלית: Nelson W. Diebel; נולד ב-9 בנובמבר 1970). הוא שחיין אמריקאי בעבר. הוא אלוף אולימפי, בעל שתי מדליות זהב שהתמחה בסגנון חזה.
רנאן
תחבורה
לרכבת של חברת הרכבות הפדרלית השווייצרית יש תחנה מרווחת ברנאן, עם מרווח תמרון לרכבות ואפשרות חניה לרכבות. אולם רק רכבות בין-עירוניות, שאינן רכבות אקספרס, עוצרות בה. תושבי הפרוור שרוצים לנסוע למרחקים ארוכים במיוחד מגיעים בתחבורה הציבורית המקומית אל תחנת הרכבת של לוזאן. קו M1 של הרכבת הקלה של לוזאן דרך רנאן ואל הפרוור מגיעה גם מערכת האוטובוסים המקומית של לוזאן, כולל קו אוטובוס מפרקי-חשמלי.
נלסון דיבל
ביוגרפיה
דיבל נולד בהינדסדייל, אילינוי. הוא למד בקולג' של אוניברסיטת פרינסטון.
רנאן
היסטוריה
שם המקום בו נמצא כיום היישוב, מוזכר בספרות כבר במאה התשיעית. אולם היישוב עצמו התפתח מכפר קטן לעיר, רק יותר מאוחר - בסוף המאה ה-19 ובתחילת המאה ה-20. העיר התפתחה סביב תחנת הרכבת של רנאן - תחנה שהייתה נחוצה לתמרון הרכבות בין איוורדון-לה-בן ובין מורז'.
נלסון דיבל
ביוגרפיה
באליפות הפאן פסיפיק בשחייה שנערכה בטוקיו, יפן בשנת 1989 זכה דיבל במדליית כסף במשחה ל-200 מטר חזה בתוצאה של 2:14.94 דקות אחרי בן ארצו יריבו מייק בארומן שקבע שיא עולם חדש של 2:12.89 דקות.
במשחקים הפאן-אמריקאיים שנערכו בהוואנה, קובה בשנת 1991 זכה דיבל במדליית כסף במשחה ל-200 מטר חזה בתוצאה של 2:16.08 דקות.
אלוף אולימפי
באולימפיאדת ברצלונה (1992) זכה דיבל בשתי מדליית זהב, במשחה ל-100 מטר חזה בשיא אולימפי חדש של 1:01.50 דקות, לפני שיאן העולם נורברט רוז'ה מהונגריה (1:01.68 דקות) ופיל רוג'רס מאוסטרליה (1:01.76 דקות) ובמשחה שליחים 4x100 מטר מעורב ביחד עם ג'ף ראוס, שקבע כשחיין ראשון שיא עולם חדש במשחה ל-100 מטר גב (53.86 שניות), פאבלו מוראלס וג'ון אולסן בהשוואת שיא העולם בתוצאה של 3:36.93 דקות, לפני המשלחת המאוחדת (3:38.56 דקות) וקנדה (3:39.66 דקות). הוא שחה את סגנון החזה ב"זינוק שליחם" בתוצאה של 1:01.45 דקות. שיא עולם זה החזיק מעמד עוד 4 שנים ונשבר באולימפיאדת אטלנטה (1996).
Roman Candle
Roman Candle הוא אלבום הבכורה של הזמר-יוצר אליוט סמית'. האלבום הוקלט בשנת 1993 ויצא בשנת 1994.
סמית' הקליט את האלבום כשעוד היה חבר בלהקת Heatmiser. האלבום הוקלט במרתף של J.J. Gonson, חברתו דאז של סמית' ומפיקת הלהקה והיא זו שדחפה אל סמית' לפרסם את האלבום. גונסון אף צילמה את תמונת העטיפה שבה מופיע חבר להקה אחר.
האלבום מתאפיין בצליל גולמי בסגנון לו-פיי. כמעט כל השירים מורכבים משירה וגיטרה וסמית' עצמו הוא שמנגן כמעט בכל הכלים. האלבום הוקלט על טייפ 4 ערוצים. השיר החמישי באלבום, 'No Name #3', הופיע בפסקול הסרט סיפורו של ויל האנטינג יחד עם שירים נוספים מאלבומו השלישי של סמית', Either/Or.
חרף העובדה שחלק מהמאזינים ראו בו חיקוי של סיימון וגרפונקל האלבום התקבל באהדה על ידי המבקרים.
בשנת 2010 יצא האלבום בגרסה מחודשת. בהוצאה המחודשת נעשה שימוש במיקסים המקוריים אולם במאסטרינג מחודש נוקו חלק מחריקות הגיטרה והצליל הפך למעט פחות גולמי ויותר נגיש.
רשימת השירים
כל השירים נכתבו והולחנו על ידי אליוט סמית' למעט 'no name #1' שנכתב על ידי סמית', J.J. Gonson.
ג'יימס השלישי, מלך סקוטלנד
ג'יימס השלישי (באנגלית: James III of Scotland; נולד 10 ביולי 1451 - 11 ביוני 1488) היה מלך סקוטלנד בין השנים 1460–1488.
ג'יימס, בנו של ג'יימס השני ושל מרי מחלדר היה שליט לא פופולרי, בעיקר בשל בריתו עם מלך אנגליה, ויחסיו הרעועים עם בני משפחתו ועם משפחות האצולה של סקוטלנד.
הכתרתו כמלך
תאריך לידתו המדויק ומקום לידתו של ג'יימס השלישי אינם ידועים בוודאות. לפי חלק מהמקורות ג'יימס נולד במאי 1452, ולפי מקורות אחרים נולד ב-10 או ב-20 ביולי 1451. ג'יימס נולד ככל הנראה בטירת סטירלינג או בטירת סנט אנדרוז (כתלות במקום אימו בשנת הולדתו).
ג'יימס הפך למלך סקוטלנד לאחר מותו של אביו, ב-3 באוגוסט 1460 והוכתר במנזר קלסו שברוקסבורגשייר כשבוע לאחר מכן.
בשל היותו בן תשע בעת הכתרתו, נוהלה המדינה בפועל על ידי אימו, מרי מחלדר ששימשה כעוצרת בין השנים 1460–1463 ולאחריה שימשו כעוצרים ג'יימס קנדי, הגמון סנט אנדרוז בשנים 1463–1466, ורוברט, לורד בויד בשנים 1466–1469.
המלך ומשפחת בויד
בזמן שהלורד בויד כיהן כעוצר, יחסיו עם המלך עצמו התערערו, בעיקר בשל ניסיונותיו של הלורד בויד להאדיר את משפחתו - בנו של הלורד בויד, תומאס קיבל את התואר רוזן אראן, והעוצר ארגן את נישואיו של תומאס למרי, אחותו של המלך.
עם זאת, ארגן הלורד בויד את נישואי המלך למרגרט מדנמרק, בתו של כריסטיאן הראשון, מלך דנמרק בשנת 1469, אשר הביאה עימה כנדוניה את איי אורקני ושטלנד.
נישואיו
ג'יימס נשא לאישה את מרגרט מדנמרק ביולי 1469 במנזר הולירוד שבאדינבורו ונולדו להם שלושה בנים:
בעקבות נישואיו של ג'יימס הורעו יחסיו עם משפחת בויד, ובעת שהלורד בויד, בנו תומאס ורעייתו של תומאס מרי שהו מחוץ לסקוטלנד בתפקיד דיפלומטי, הודח הלורד בויד מתפקיד העוצר. משפחתו של סר אלכסנדר בויד הוצאה להורג בשנת 1469, ונישואיה של מרי לתומאס בויד הוכרזו על ידי המלך כבטלים בשנת 1473.
הברית עם אנגליה
מרבית מהלכיו הפוליטיים של ג'יימס נגעו להרחבת גבולותיה של סקוטלנד מחד, ועל שמירת הברית עם אנגליה מאידך. בין השנים 1471–1473 שקל ג'יימס פלישות לברטאן, סיינטון (Saintonge), וחלרה - רעיונות שזכו לביקורת שלילית רבה ולבסוף נדחו על ידי הפרלמנט הסקוטי בשל היותם חסרי סיכוי. ביקורת נוספת הוטחה במלך, בטענה שהמלך חשב על כיבושים שונים, בפועל, הזניח את תפקידיו היומיים, ולא פעל כנדרש ממנו לדאוג למצב הממלכה, ולפקח על מערכת המשפט של הממלכה.
בשנת 1474 כרת ג'יימס השלישי ברית עם אדוארד הרביעי מלך אנגליה לפיה יינשא בנו של ג'יימס השלישי (לימים המלך ג'יימס הרביעי) לנסיכה ססילי מיורק, בתם של אדוארד הרביעי ואליזבת וודוויל.
ברית זו הייתה צעד נכון מבחינה מדינית וכלכלית, שכן מרבית סכסוכי הגבול של סקוטלנד היו עם אנגליה, וברית זו מיסדה את היחסים בין המדינות, אולם הציבור הסקוטי ואצלי סקוטלנד התנגדו לברית, בשל משקעי העבר שנבעו ממלחמות העצמאות של סקוטלנד.
גורם נוסף שהגביר את חוסר הפופולריות של המלך היו מחלוקות בינו לבין שני אחיו - אלכסנדר סטיוארט, דוכס אולבני וג'ון סטיוארט, רוזן מאר. מאר נפטר בנסיבות חשודות באדינבורו בשנת 1480 וכל נכסיו הפכו לרכוש הכתר, והוענקו על ידי המלך לידידו רוברט קוכריין. דוכס אולבני נמלט לצרפת בשנת 1479 מחשש לחייו, ובעקבות בריחתו הואשם בבגידה ובניסיון להפר את הברית עם אנגליה.
המלחמה עם אנגליה
בשנת 1479 קרסה הברית עם אנגליה, ופרצה מלחמה שנמשכה לסירוגין בין 1480 לבין 1482. בשנת 1482 פלש אדוארד הרביעי, מלך אנגליה לסקוטלנד. בראש הצבא הפולש עמד דוכס גלוסטר, לימים המלך ריצ'רד השלישי, ואף אחיו של המלך, דוכס אולבני.
ג'יימס יצא בראש כוחות סקוטיים על מנת לעצור את הפלישה, אולם אצילים סקוטיים עצרו אותו בגשר לאודר ביולי 1482. ככל הנראה אצילים אלה עצרו את המלך בהוראת דוכס אולבני. המלך נאסר ונכלא בטירת אדינבורו על ידי האצילים, ומלך אנגליה הציב את דוכס אולבני בראש המשטר החדש (כשליט בובה). הצבא האנגלי לא הצליח לכבוש את טירת אדינבורו (בו היה כלוא המלך), וזמן קצר לאחר סתיו 1482, אזל המימון לצבא הפלישה והוא נסוג לאנגליה (לאחר שבדרך בזז את בריק שעל הנהר טוויד).
שובו לשלטון
ג'יימס שב לשלטון לאחר שקנה בכסף את תמיכת ממשלתו של דוכס אולבני ואצילים אחרים, ובדצמבר 1482 קרס שלטונו של דוכס אולבני. סייעה למלך ג'יימס תמיכתו של ג'ורג' גורדון, רוזן הנטלי אשר התנגד לניסיונו של דוכס אולבני לתפוס את נכסי רוזנות מאר.
בינואר 1483 דוכס אולבני נמלט לביתו בדאנבאר, ולאחר מותו של פטרונו, המלך אדוארד הרביעי ב-9 באפריל באותה שנה, נאלץ דוכס אולבני להימלט לאנגליה מחשש לחייו. הדוכס נשאר באנגליה עד שנת 1484 וקיבץ כוחות נוספים לצורך ניסיון פלישה נוסף לסקוטלנד. ניסיון זה נכשל בתבוסתו בקרב יריד לוכמאבן, ודוכס אולבני יצא לפריז שבה נהרג במהלך תחרות בין אבירים בשלהי שנת 1484.
מותו של ג'יימס השלישי
עם שובו לשלטון לא שינה ג'יימס השלישי את דרכיו, והמשיך לנסות להשיג ברית עם אנגליה (על אף עמדת אצילי סקוטלנד וממשלתו, ועל אף תמיכת אנגליה במתנגדיו). תמיכתו באצילים אחדים, והפלייתם למול אחרים עוררה עוינות נגדו בקרב האצולה. כמו כן ג'יימס סירב לעבור בין ערי ממלכתו ולשפוט את נתיניו (חלק מתפקידו של המונרך), ונותר בטירת אדינבורו.
כמו כן, ג'יימס התרחק מאשתו ומבנו הבכור שהתגוררו בסטירלינג והעדיף את בנו השני.
בשנת 1488 אצילים שהתנגדו לשלטונו אספו כוחות צבאיים ותקפו את כוחותיו של המלך בקרב סאוכיברן, בקרב זה נכח בנו הבכור של המלך - ג'יימס הרביעי אשר יצא נגד העדפתו של אחיו. במהלך הקרב, שהתרחש ב-11 ביוני, נהרג המלך בנפילתו מסוסו, או, לפי מקורות אחרים, נרצח במילטאון הסמוכה לבאנוקברן. על פי מקורות אלה נרצח המלך על ידי אדם שהתחזה לכומר. מקורות אלה מקורם במאה ה-16, ומקורות מתקופת הקרב לא מציינים את בריחתו משדה הקרב או הרצחו.
ג'יימס נקבר במנזר קמבוסקנת'.
נחל מרגליות
נחל מרגליות הוא נחל אכזב באצבע הגליל.
תוואי הנחל
מוצא הנחל נמצא בגובה של כ־600 מטרים מעל פני הים, מעט מזרחית למושב מרגליות, על רכס רמים שבהרי נפתלי. משם הוא זורם מזרחה. הוא חוצה דרך שביל ישראל ומייד לאחר מכן יורד בתלילות אל עבר עמק החולה. אפיק הנחל מסתיים בשכונת נוף חרמון בקריית שמונה.
לוח שנה ירחי
בלוח השנה הירחי, חודש הוא הזמן החולף בין שני מופעים זהים של הירח. (חודש סינודי). בתרבויות שונות תחילת החודש יכולה להיגזר ממולד הירח, ראיית הירח הראשונה או האחרונה, או מירח מלא. כל חודש כזה הוא בן כארבעה שבועות, וברוב השיטות שנים עשר חודשים כאלו מהווים שנה. מכיוון שמניין הימים בשנים עשר חודשי ירח (354.367) לא מגיעים לסך של 365.25 ימים - אורכה של שנת חמה - הרי שיכולה להיווצר אי התאמה בין חודשי השנה בשיטה הירחית לעונות השנה, ומועדן של אלו ישתנה ביחס לשנה הטרופית. כתוצאה מפער זה, רוב לוחות השנה הירחיים כוללים מנגנון שמתאים את השנה בלוח הירחי לעונות השנה (ראה לוח ירחי-שמשי). מנגנון נפוץ כזה הוא הוספת חודש נוסף אחת לכמה שנים. למשל בלוח השנה העברי מוסיפים חודש אדר (אדר א') מדי שנה מעוברת.
לוח שנה ירחי היה נהוג ברוב תרבויות המזרח התיכון הקדומות, ובתרבויות שצמחו מהן. כך לוחות השנה המוסלמי והעברי עדיין מבוססים על מחזורי הירח.
לוח השנה המערבי הנפוץ הוא לוח שמשי, לאחר שבשנת 45 לפנה"ס שינה יוליוס קיסר את לוח השנה הרומי מהלוח הירחי שהיה נהוג בתקופתו ללוח שנה שמשי שמתאים לעונות השנה ואינו דורש תיקונים והוספות (להוציא יום אחד נוסף, אחת לארבע שנים). המחיר הוא אובדן ההתאמה המוחלטת שבין אורך החודשים למחזור הירח. לוח זה נקרא הלוח היוליאני, והוא הבסיס ללוח השנה הגרגוריאני בו מקובל להשתמש היום.
די אתילן גליקול
די אתילן גליקול (DEG) היא תרכובת אורגנית המתוארת בנוסחת המבנה HO-CH2-CH2-O-CH2-CH2-OH. זהו נוזל בהיר, חסר ריח וסופח מים. היא מסיסה במים ובממסים אורגניים קוטביים כגון כוהלים ואתרים. DEG אחראי למספר הרעלות המוניות.
די אולים ופולי אולים
n = 0 אתילן גליקול ("אנטי קפיאה").
n = 2 טרי אתילן גליקול, TEG, או טרי גליקול הוא גם כן נוזל חסר צבע, ריח וצמיג, והרעילות שלו נמוכה לעומת זו של די אתילן גליקול. הוא משמש כמרכך עבור וינילים. כמו כן, עושים בו שימוש במוצרים של טיהור אוויר. כאשר הוא בצורת תרסיס, הוא משמש כחומר חיטוי. שימושים נוספים שלו הם כתוספת לנוזלים הידראוליים ונוזלי בלמים.
n = 3 טטרא אתילן גליקול.
n = 4 פנטא אתילן גליקול.
תכונותיו הפיזיקליות של החומר הופכים אותו לחיקוי מצוין של גליצרול ( HO-CH2-CH(OH)-CH2OH) שהיא מולקולה טבעית ובלתי רעילה. נקודת ההתכה של תרכובת זו גבוהה יותר מאשר זו של די אתילן גליקול (18°C לעומת 10.45°C-) והיא יותר צמיגה. המחיר של גליצרול גבוה פי 3 בקירוב מזה של DEG והחלפת גליצרול בDEG גרמה למספר מקרי מוות.
שימושים
בדומה לאתילן גליקול, תמיסה של די אתילן גליקול ומים משמשת כחומר נוגד קיפאון. היא מורידה את נקודת הקיפאון ומעלה את נקודת הרתיחה של החומר שאליו היא מוספת, ובכך הופכת אותו ליותר מתאים לאקלימים חמים.
DEG הוא גם אבן בניין בסינתזה של תרכובות אורגנית, כגון מורפולין ו-4-1-דיאוקסאן.
כמו כן, הוא מהווה ממס לניטרוצלולוזה, שרפים, צבעים, שמנים ותרכובות אורגניות אחרות. הוא מהווה חומר קולט לחות עבור טבק, דיו למדפסות ודבק. ניתן למצוא אותו במספר נוזלים הידראוליים ונוזלי בלמים.
רעילות
די אתילן גליקול היה אחראי למספר מקרים של הרעלה המונית. התקרית הידועה ביותר היא אסון שיקוי הפלא סולפנילאמיד שהתרחש בארצות הברית בשנת 1937, שבו מתו 107 אנשים לאחר שלקחו סולפנילאמיד מומס בדי אתילן גליקול. תקרית זו הייתה גורם מזרז לחקיקות של חוק האוכל, התרופות והקוסמטיקה הפדרלי בשנת 1938.
בשנים האחרונות, מקרי תמותה מנטילת תרופות מהולות בדי אתילן גליקול דווחו מדרום אפריקה, הודו, ניגריה, ארגנטינה, האיטי, ופנמה. בהאיטי בשנת 1996, 85 ילדים מתו בעקבות נטילת סירופ פרצטמול שהגליצרין שלו זוהם בדי אתילן גליקול, כאשר החברה שייצרה את התרופה לא הקפידה על תקני איכות ראויים על מנת לוודא את דרגת הניקיון של הגליצרין (המוצר סופק על ידי מפעל מסין, אבל נקודת הזיהום מעולם לא נמצאה).
בשנת 1990, בבנגלדש, 339 ילדים סבלו מאי-ספיקת כליות, ורובם מתו, לאחר שקיבלו סירופ פרצטמול מזוהם בדי אתילן גליקול.
באוקטובר 2006, המרכז למניעת ובקרת מחלות ומשרד הבריאות של פנמה גילו רמות רעילות של די אתילן גליקול בחומר מְשָעל נוזלי חסר סוכר במהלך חקירה של 46 מקרי מוות מסינדרום המתואר על ידי פתולוגיות של מערכת העיכול, אי ספיקת כליות ושיתוק. רוב הקורבנות סבלו מלחץ דם גבוה וסוכרת והיו בגילאים 40 עד 80. חקירות פליליות עדיין נמשכות. מקור הזיהום נמצא במפעל הגליצרין טייקסינג, שהוא חברה שמושבה בסין. החברה מכרה די אתילן גליקול עם תווית מזויפת כגליצרין המתאים לשימושים רפואיים, דרך חברה בבעלות הממשלה הסינית. סוכנות ממשלתית בפנמה רכשה את המוצר המזויף שהכיל די אתילן גליקול ושילבה אותו בתוך 260,000 בקבוקים של תרופה מקוררת.
זופיה בוצ'קובסקה
זופיה בוצ'קובסקה (בפולנית: ; 1906 – ?) הייתה אגרונומית פולנייה מלבוב, שהצילה יהודים בתקופת השואה והוכרה כחסידת אומות עולם.
פעילות בתקופת השואה להצלת יהודים
זופיה למדה את לימודיה היסודיים בוורשה. ולאחר מכן, למדה בפקולטה לחקלאות. בשנת 1936 התחתנה עם סטניסלב בוצ'ובסק, ועברה לגור אצל משפחתו. בשנת 1938 זופיה ובעלה סטניסלב (Boczkowski Stanisław), עברו להתגורר ולעבוד כאגרונומים באחוזתו של הרוזן באדני ליד בוסקו-זדרוי.
ב-1942 זופיה הייתה בדרכה הביתה ולפתע הבחינה באסירים יהודים שעסקו בחפירת בורות שנועדו לגופות של היהודים לאחר הוצאתם להורג. זופיה הבחינה בילדה קטנה כבת חמש, שהשתייכה לקבוצת עובדי הכפייה. לבה של זופיה יצא אל הילדה וזופיה החליטה להציל אותה. היא פנתה אל קצין המשטרה הגרמני האחראי וביקשה ממנו לכאורה בתמימות, לקחת את הילדה מכיוון שהילדה מוכרת לה כבת להורים נוצרים. הקצין ביקש ממנה טפסים המאשרים כי הילדה היא נוצרייה אולם גם רמז שתמורת שוחד, יסכים לשחרר אותה. אף על פי שלבני הזוג הייתה כבר ילדה יהודיה שאספו לביתם ואף על פי שלא היה להם כסף רב הם החליטו להשתמש בחסכונותיהם המעטים על מנת להציל גם אותה. מעבר לבעיה הכספית, סטניסלב חשש מאוד מפני הלשנה מצד שכנים ועוברי אורח. למרות חששותיו, זופיה הייתה נחושה לפעול להצלת הילדה. היא נסעה ללבוב, הסדירה את התיעוד המתאים ובעזרתו הוכיחה שהילדה לכאורה אכן בת להורים נוצרים. לאחר מתן שוחד לקצין הנאצי הוא מסר לה את הילדה. הילדות, ינקה שטיגליץ (חנה שמולביץ) הנקה פודושין (מרי ברון), נשארו בחיים הודות לטיפול המסור של בני זוג, שדאגו לכלתן ולבושן, והסיתרו אותן במקומות שונים ודאגו לבריאותן. בנוסף לטיפול המסור עזרו ליהודים רבים נוספים בכך שסיפקו להם מזון והסתירו אותם בדירות מכריהם.
פיל קאוגן
פיליפ ג'ון "פיל" קאוגן (באנגלית: Philip John "Phil" Keoghan; נולד ב-31 במאי 1967) הוא מנחה טלוויזיה אמריקאי אשר זכה בשישה פרסי אמי על עבודתו כמנחה תוכנית המציאות האמריקאית "המירוץ למיליון" ברשת השידור CBS.
קאוגן נולד בניו זילנד ובילה את רוב ילדותו באנטיגואה ובקנדה. הוא עבד ביותר מ-70 ארצות כמנחה טלוויזיה, מפיק, כתב וצלם.
קאוגן יצר והנחה את תוכנית הטלוויזיה "שום הזדמנות לא מבוזבזת" ששודרה בארצות הברית (בערוץ דיסקברי) ובקנדה.
אחיו של פיל, אנדרו קאוגן, הוא זמר ג'אז מצליח אשר בעברו היה כתב חדשות בטלוויזיה של ניו זילנד.
נכון ל-2009 קאוגן גר בלוס אנג'לס עם אשתו, לואיס, ובתו, אל.
דבר (משפחת אדמס)
דבר (באנגלית: Thing) הוא גף בדיוני שנוצר על ידי הקריקטוריסט האמריקאי צ'ארלס אדמס בשנת 1938 ומופיע בזיכיון האמריקאי "משפחת אדמס".
רקע
האזכור הראשון של לדמותו של "דבר" הופיע בקריקטורה שצייר צ'ארלס אדמס עבור כתב העת "הניו יורקר" ב-10 בנובמבר 1945, שם מופיע שלט על השער לאחוזת משפחת אדמס עליו נכתב: "היזהרו מהדבר" (באנגלית: "Beware of the Thing"). קריקטורה שלאחר מכן עובדה עבור סדרת הטלוויזיה משנת 1964, בה ניצב שלט עם כיתוב זהה על שער האחוזה של המשפחה. במקור, למעשה, "דבר" אינו יד כלל, אלא נוכחות בלתי-מזוהה, המופיעה בלא פחות משלושים קריקטורות של אדמס מאז 1938. על פי קריקטורות אלו, מדובר היה באדם חששן וביישן המתנייד בתוך קירות האחוזה, שרק ראשו וזרועותיו נגלו לעין. דמות זו, שלעולם לא דיברה, הופיעה לעיתים קרובות בעודה מציצה על מעשי בני המשפחה מהמעקה או בשולי הקריקטורות או אפילו נעולה בכלוב, עליו יושבת מורטישה במהלך שיט בסירה.
פיתוח
במהלך פיתוחה של סדרת הטלוויזיה בשנת 1964, החליטו המפיקים להפוך את דמותו של "דבר", לגף, כף יד קטועה, המשרתת את בני משפחת אדמס לצדו של לרץ' ומופיעה מתוך קופסאות או חריצים בקיר, ככל הנראה בהשראת קריקטורה המציגה שתי ידיים היוצאות מתוך הפטיפון על מנת להחליף תקליטים, וכן בהשראת קריקטורות נוספות בהן הופיעו "ידיים" שיוצאות מחריצים וממקומות שונים ברחבי האחוזה. בנוסף, במהלך הסדרה נחשף כי שמו המלא הוא "דבר ד. דבר".
תפקידו
בין תפקידיו של "דבר" כמשרת המשפחה, נכללו המטלות להביא את הדואר, להעביר סיגרים לגומז ואז להדליק אותם, להחליף ערוצים במכשיר הטלוויזיה של המשפחה, להחזיק את הצמר של מורטישיה אדמס בזמן שהיא סורגת, ולדאוג להחלפת התקליטים בפטיפון (ובמיוחד בזמן ריקודי הטנגו של גומז ומורטישה); תפקידיו אלו וסיפור הרקע לדמותו התקבעו במיוחד במהלך פיתוח הסדרה המקורית. בפרק פלאשבק המספר את סיפור היכרותם של גומז ומורטישה, נחשף כי "דבר" מלווה את משפחת אדמס מאז ילדותו של גומז עצמו, מה שמרמז כי "דבר" הוא נצר למשרתי-יד וכי יש רבים מבני מינו – בפרק נוסף נחשף דיוקנם של הוריו, כף יד גברית וכף יד נשית; ובפרק אחר, "דבר" אף מתאהב ב"ליידי אצבעות", כף יד נשית המשרתת את הנסיכה מיליסנט פון שלפ.
לאורך הופעותיו בזיכיון, מורטישה תמיד מעריכה מאוד את שירותיו של "דבר"; המשפט "תודה לך, דבר", אותו היא אומרת באופן תכוף הפך לאחד ממשפטיה הידועים ביותר בסדרה ובזיכיון עצמו; כמו אמה לפניה, אף ונסדיי מרבה להביע את תודתה על עזרתו של "דבר" בענייניה השונים. "דבר" אינו מסוגל לדבר, והתקשורת בינו לבין שאר בני המשפחה נעשית באמצעות צקצוק באצבעותיו, איתות בקוד מורס, כתיבה או סימון האל"ף-בי"ת.
למרות היותו גף קטוע המסוגל לתקשר רק באמצעות מחוות וסימנים, "דבר" נחשב לקול ההיגיון בין בני המשפחה.
גילום דמותו
בסדרה "משפחת אדמס", את דמותו של "דבר" גילם השחקן טד קאסידי, שגילם בנוסף את דמותו של לרץ'. בסצנות בהן הופיעו "דבר" ולרץ' הופיעו יחד, את דמותו גילם חבר צוות אלמוני. בעקבות גובהו של השחקן, שעלה על 2 מטרים, צילומי הסצנות בהשתתפות דמותו של "דבר" היו מסובכים, שכן קאסידי נאלץ לשכב על עגלה ולהניח את ידו מתחת לקופסה שממנה הגיח. במהלך הסדרה, קאסידי השתמש בידו הימנית, למעט במקרים מסוימים, בהם החליף לידו השמאלית רק על מנת לבדוק האם מישהו ישים לב לשינוי.
בסרטים "משפחת אדמס" (1991), "החיים על פי משפחת אדמס" (1993) ו"משפחת אדמס: המפגש" (1998), את דמותו של "דבר" גילם הקוסם כריסטופר הארט. בסרטים אלו, תודות להשתכללות האפקטים הוויזואליים, התאפשר "להוציא" את "דבר" מחוץ לקופסאות ולאפשר לו לנוע כעכביש ברחבי האחוזה. לאחר שצפה בהופעותיהם של קוסמים ופנטומימאים רבים, שלא שיכנעו במיוחד את זוננפלד, חזר זוננפלד לבחון את הארט, שבין אלו שנבחנו היה זה שהרשים אותו יותר מכל. תפקידו של הארט היה מורכב יותר משל קאסידי, משום שהיה עליו לא רק לבטא בהצלחה את הרגשות שהדמות חשה כגף קטוע, אלא גם בצורה שתובן ותתחבב על ידי הצופים. בנוסף, גילום דמותו של "דבר" התברר כמסובך למדי, שכן הארט נאלץ לגלח את זרועו עד המרפק מדי יום, לעטות תותבת שגרמה לאמתו להיראות קטומה ולבצע פעולות יד מורכבות למדי בתנוחות ומצבים מביכים.
בסדרה "משפחת אדמס החדשה" (1998), את דמותו של "דבר" גילם השחקן והקוסם הקנדי סטיבן פוקס.
בעיבודו המוזיקלי של הזיכיון, מופיעה דמותו של "דבר", בגילומו של אחד מחברי אנסמבל השחקנים, רק בתחילת העלילה, בעודו פותח את הווילון. בגרסת הסיור הלאומי של המחזמר, נוספה סצנה בה פאגסלי נושא את "דבר" על כרית בחתונתם של ונסדיי ולוקאס, בעוד ש"דבר" מחזיק את טבעות הנישואין.
בסדרה "ונסדיי" את דמותו של "דבר" יגלם ויקטור דורובנטו. דמותו קיבלה מראה דמוי-פרנקשטיין, והוא משמש כבן-לווייתה ושותפה לסוד של ונסדיי באקדמיית "נברמור" לאחר שנשלח לרגל אחריה מטעם הוריה.
אבו עלי מוסטפא
מֻסְטַפַא עַלִי אלְ-עַלִי א-זַּבְּרִיּ (1938 – 27 באוגוסט 2001), הידוע גם בכינוי אַבּוּ עַלִי מֻסְטַפַא (أبو علي مصطفى), היה מזכ"ל החזית העממית לשחרור פלסטין מיולי 2000 עד שחוסל על ידי ישראל ב-2001. היה אחראי למעשי רצח ופיגועים רבים שבוצעו נגד אזרחים ישראלים.
ביוגרפיה
מוסטפא נולד בשנת 1938 בעראבה שבשומרון, בשטח המנדט הבריטי בארץ ישראל. הוריו היו חקלאים (בני מעמד הפלאחים). בשנת 1955 הצטרף לתנועה הלאומית הערבית בראשות ג'ורג' חבש. שנתיים לאחר מכן נאסר על ידי השלטונות הירדניים בשל פעילותו הפוליטית, והשתחרר בשנת 1961. במהלך מלחמת ששת הימים עזב מוסטפא את יהודה ושומרון והתיישב בסוריה ובירדן למשך 32 השנים הבאות.
בספטמבר 1999 הורשה לחזור לגדה המערבית במסגרת עסקה שנחתמה בין יו"ר הרשות הפלסטינית, יאסר ערפאת, לבין ראש ממשלת ישראל אהוד ברק. בשנת 2000 נבחר מוסטפא לכהן כמזכיר הכללי של החזית העממית במקום חבש, שפרש מתפקידו.
מוסטפא היה תקיף בעמדותיו כלפי ישראל ולא פעם התבטא בתמיכתו במאבק צבאי נגד ישראל. עמד מאחורי מעשי רצח ופיגועים רבים שבוצעו נגד אזרחים ישראלים, חלקם הגדול במהלך האינתיפאדה השנייה.
באוגוסט 2001, בעת ששהה במשרדו שברמאללה, נהרג מוסטפא בסיכול ממוקד באמצעות טילים של מסוק אפאצ'י של צה"ל. בהלווייתו השתתפו כ-50,000 איש. במקומו מונה אחמד סעדאת למזכ"ל החזית העממית לשחרור פלסטין. לאחר מותו נקראה הזרוע הצבאית של החזית העממית על שמו. כתגובה למותו, הורה סעדאת לחוליה בזרוע הצבאית להתנקש בשר התיירות רחבעם זאבי.
באמפי ג'ונסון
אלסוורת' ריימונד "באמפי" ג'ונסון (באנגלית: Ellsworth Raymond "Bumpy" Johnson; 31 באוקטובר 1905 – 7 ביולי 1968) היה גנגסטר אמריקאי בשכונת הרלם, ניו יורק, במחצית הראשונה של המאה העשרים.
שנותיו הראשונות
ג'ונסון נולד בצ'ארלסטון, קרוליינה הדרומית. כבר מגיל צעיר הוא התבלט בחוכמתו, בהיותו בן 8 הוא כבר קפץ שתי כיתות.
כשמלאו לו 10, אחיו הצעיר, וילי, הואשם ברציחתו של אדם לבן. הוריו שחששו מהאפשרות שכנופיה תבצע בו לינץ', משכנו את ביתם הקטן וגייסו כסף כדי לשלוח את וילי צפונה לחיות עם קרוביהם. כשבאמפי גדל הוריו דאגו מפני אופיו חם המזג ועזות-מצחו כלפי לבנים, לכן הם שלחו אותו לחיות עם אחותו הגדולה, מייבל, בהרלם, ב-1919.
קריירת הפשע
ג'ונסון היה עמיתה של 'מספרים' ('numbers' ;הגרלה לא חוקית) המלכה מאדאם סטפני סנט קלייר.
אחרי ששוחרר מהכלא בשנת 1932 באשמת תקיפה, למד באמפי שהגנגסטר המפורסם דאץ' שולץ, שהיה ידוע כברון הבירה של הברונקס, עבר לעסוק בעסקי ה'מספרים' בהרלם. כל בנקאי 'מספרים' שסירב למסור את פרטי מבצעי המספרים שלו לשולץ היה קורבן לאלימות ואפילו לרצח. כשאנשיו של שולץ פשטו על אחד אתרי המספרים של מאדאם המלכה – אילצו אותה להסתתר בפח זבל – החליט באמפי שהגיע הזמן להעמיד את שולץ במקום. בעזרת צוות קטן של אנשים חמושים – במימונה של סנט קלייר ומעט בנקאי מספרים אחרים שערקו – באמפי ניהל לוחמת גרילה נגד שולץ וכנופייתו. אם כי הגנגסטרים היהודים עלו עליהם במספרם, הצליחו באמפי ואנשיו ללחום בשולץ במלחמה ללא הכרעה עד 1935. באוקטובר של אותה שנה שולץ ושלושה משומרי ראשו נהרגו לפי פקודתו של צ'ארלס "לאקי" לוצ'יאנו.
לוצ'יאנו השתלט על רוב פעולות המספרים של שולץ בהרלם, אולם רקם עסקה עם באמפי שהתירה לבנקאים שלחמו עבור עצמאותם להישאר בלתי תלויים.
עסקה זו הפכה את באמפי לגיבור בן לילה בעיני רבים מתושבי הרלם, שהתרשמו מהגבר השחור הנועז בן ה-27 שהצליח לאסור מלחמה על המאפיה היהודית, ולעשות עסקים עם המאפיה האיטלקית.
באמפי הפך להיות אדם חשוב בהרלם, והתחבר עם רבים מהידוענים בהרלם כמו ביל "בוג'נגלס" רובינסון (Bill "Bojangles" Robinson), לנה הורן, בילי הולידיי ושוגר ריי רובינסון. הוא הפך לראש המאפיה הבלתי רשמי של הרלם, איש לא היה יכול לנהל פעילות פלילית בחלק זה של ניו יורק בלי שעבר דרכו.
ב-1948 הוא פגש את מיים הטצ'ר (Mayme Hatcher) בת ה-34 במסעדת פרייזר בשדרה השביעית בהרלם, והשניים נישאו שישה חודשים לאחר מכן.
ב-1952, הואשם באמפי בקנוניה למכור הרואין ונידון לחמש עשרה שנות מאסר בכלא. הוא ריצה את רוב תקופת מעצרו באלקטרז, וסופר שהוא סייע לשלושה אסירים אחרים להימלט כשדאג לכך שסירה תאסוף אותם ברגע שהם יברחו ותביא אותם למפרץ סן פרנסיסקו.
באמפי שוחרר מבית הסוהר ב-1963 ושב להרלם, שם התקבל בתשואות.
מותו
נגד באמפי עמד כתב אישום פדרלי בשל סחר בסמים כשהוא נפטר מהתקף לב ביום ראשון, 7 ביולי 1968 בגיל 62. הוא היה במסעדת וולס Wells בהרלם מעט לפני השעה 2 בצהרים, והמלצרית בדיוק הגישה לו את הזמנתו, כשהוא התמוטט תוך שהוא לופת את חזהו.
הוא נלקח, באמבולנס, לבית החולים הרלם שם נקבע מותו.
הוא טמון בבית הקברות וודלון (Woodlawn).
רוסטוב על הדון
רוסטוב על הדון (ברוסית: Ростов-на-Дону, ביידיש: ראסטאוו על דאן) היא עיר נמל בדרום-מערב רוסיה, לפני תחילת רכס הרי הקווקז. רוסטוב היא בירת מחוז רוסטוב והמרכז האדמיניסטרטיבי של המחוז הפדרלי הדרומי ברוסיה. העיר נמצאת על שתי גדותיו של הנהר דון, 46 קילומטר לפני שפך הדון לים אזוב. אוכלוסיית העיר מונה 1,115,000 נפש (נכון ל-2015).
העיר היא מרכז אדמיניסטרטיבי, כלכלי, תרבותי, מדעי, חינוכי, תעשייתי ומרכז התחבורה החשוב ביותר בדרום רוסיה. רוסטוב מכונה באופן לא רשמי "שערי הקווקז" ו"הבירה הדרומית של רוסיה", כמו גם "בירת הדון". ב-21 בפברואר 2019, רוסטוב-על-דון הוכרה כבירה האזורית ברמת החקיקה.
בשנת 2018, רוסטוב-על-דון הייתה אחת הערים שאירחו את משחקי המונדיאל.
היסטוריה
שפך הנהר דון שימש החל מזמנים קדומים כמרכז תרבותי ומסחרי חשוב. במקום התקיימו יישובים שונים החל מהאלף הראשון לפני ספירת הנוצרים. הראשון בהם הייתה העיר היוונית טנאיס, אחר כך בימי הביניים העיר הגנואית טנה והמבצר הטורקי אזוב. הרוסים השתלטו על האזור כתוצאה מהמלחמה העות'מאנית-רוסית של 1735–1739. העיר המודרנית נוסדה בשנת 1749 לפי צו של הצארינה יליזבטה כעיר מכס על הגבול עם טורקיה. ב-1761 במקום הוקמה מצודה צבאית ושמה ניתן לה על שם נזיר חשוב בדת האורתודוקסית דמטריוס מרוסטוב, לכן העיר נקראה גם רוסטוב. בין 1768 ל-1774 העיר שימשה מרכז לתקיפות הרוסים על טורקיה במלחמה העות'מאנית-רוסית של 1768–1774 על העיר אזוב ועל האזורים הטורקים בקרים ובקווקז.
ב-1779 ארמנים יוצאי קרים הקימו את העיר נור-נחיצ'בן (נחיצ'בן החדשה) ליד רוסטוב, אשר בבוא הזמן התאחדה איתה. העיר הארמנית תוכננה על ידי הארכיטקט הרוסי הנודע איוואן סטרב. העיר רוסטוב צמחה במהירות ובשנת 1796 קיבלה זכויות עירוניות. ב-9 באוגוסט 1797 העיר הארמנית ורוסטוב צורפו לחבל רוסטוב. ב-17 באוגוסט 1807 רוסטוב הוכרזה כעיר ובירת מחוז על ידי הצאר אלכסנדר הראשון, ולשם נתווספה תוספת "על הדון" כדי להבדילה מהעיר רוסטוב הקדומה, שכן רוסטוב החדשה הפכה לעיר ידועה ורשמית. מאותה עת העיר התחילה לשמש כמרכז האדמיניסטרטיבי של האזור במקום העיר אזוב שעם התפתחות רוסטוב התחילה לדעוך. במלחמת העולם הראשונה לעיר הגיעו פליטים רבים מאזור הקרבות, בתוכם גם אוניברסיטת ורשה, שחלק מצוותה נשארו בעיר והקימו אוניברסיטה על שם דמיטרי דונסקוי לאחר מכן. ב-1918 נכבשה על ידי החיילים הגרמנים. ב-18 בינואר 1920 נכנסו לעיר חיילי הצבא האדום. בשנת 1925 הפכה רוסטוב למרכז מחוז הקווקז הצפוני וב-1934 של מחוז אזוב-הים השחור. המחוזות כללו גם שטחים של מחוז קרסנודר, סטברופול וחלק מהרפובליקות הקווקזיות. ב-28 בדצמבר 1928 צורפה העיר נור-נחיצ'בן לרוסטוב. ב-1937 פורק המחוז לחבלים קטנים יותר, ורוסטוב הפכה לבירת חבל רוסטוב.
ב-21 בנובמבר 1941 נכבשה על ידי הצבא הגרמני, אך כעבור שמונה ימים שוחררה. ב-23 ביולי 1942 נכבשה שנית אחרי קרבות קשים ואבידות כבדות למגיני העיר. לאחר קרבות עזים נכבשה העיר מחדש בפברואר 1943 שוב והפעם שוחררה לבסוף. ב-13 בפברואר 1943 העיר שוחררה סופית.
ב-24 ביוני 2023 במהלך מרד קבוצת וגנר העיר נכבשה על ידי קבוצת וגנר ושוחררה באותו היום עם נסיגת הכוחות.
תחבורה
את העיר משרת נמל התעופה הבינלאומי פלאטוב שנמצא בקרבת העיר נובוצ'רקסק צפונית לרוסטוב. הנמל החל את פעילותו בסוף 2017 במטרה להחליף את נמל התעופה רוסטוב על הדון שנהרס.
ספורט
רוסטוב היא אחת הערים הספורטיביות במדינה - בעיר פועלות מספר קבוצות ספורט, בהן קבוצות הכדורגל רוסטוב וסק"א רוסטוב, שהמפגשים ביניהן ידועים בתור הדרבי של רוסטוב.
רוסטוב היא אחת הערים שאירחו משחקים במונדיאל 2018 ולצורך כך נבנה אצטדיון רוסטוב ארנה בעיר, שגם הפך לאצטדיון החדש של קבוצת רוסטוב במקום אצטדיון אולימפ-2 המיושן. בעיר פועלות גם קבוצת הוקי קרח וקבוצת כדורסל אך הן מתמודדות בליגות הנמוכות ואינן נחשבות לקבוצות צמרת כמו מקבילותיהן בענף הכדורגל.
יהודים
בחפירות בזרם הדרומי של הדון נמצאו מצבות יהודיות מלפני 2,000 שנה. אזור רוסטוב נכלל בממלכת הכוזרים בין המאה השישית לתשיעית וככל הנראה התגוררו בו יהודים בתקופה זו.
ראשוני היהודים הגיעו לרוסטוב לאחר היווסדה. ב-1796 נמנו בעיר שישה יהודים. ב-1811 כבר התגוררו בעיר עשרים משפחות. ב-1836 הגיע מספר המשפחות היהודיות ל-73. בשנת 1901 הוקם בית הכנסת בעלי המלאכה (המבנה נשרף במהלך מלחמת העולם השנייה). העיר שימשה מרכז לתנועת חב"ד בין 1915–1924, בה כיהנו כאדמו"רים הרב שלום דובער שניאורסון (שאף טמון שם) ובנו הרב יוסף יצחק. באוגוסט 1942 רוכזו יהודי רוסטוב בזמיובסקאיה באלקה ונורו שם למוות. ביניהם הייתה הפסיכואנליטיקאית סבינה שפילריין ושתי בנותיה, אווה ורנטה.
מפקד המרד במחנה ההשמדה סוביבור אלכסנדר פצ'רסקי הוא בן העיר ואף חזר להתגורר בה לאחר המלחמה עד למותו.
בשנים 1994–2003 כיהן הרב אלישיב הכהן קפלון כשליח חב"ד בעיר וכרבה, אשר גורש לאחר קשיים ביורוקרטיים שצצו באשרת השהייה שלו. בתקופתו שופץ בית הרש"ב והמקווה שבו והוקמה מחדש ישיבת חב"ד בעיר. הוא הוחלף על ידי הרב חיים דנציגר שהוחלף גם הוא על ידי הרב חיים פרידמן.
נכון לשנת 2010 מתגוררים ברוסטוב כ-12,000 יהודים ויש בעיר בית ספר יהודי, המנוהל בידי רשת "אור אבנר". רב העיר ושליח חב"ד המקומי הוא הרב שמואל סטולין. בעיר פועל בית הכנסת החייל - בית הכנסת שנבנה בשנת 1872 והוחזר לקהילה. בית הכנסת הכוראלי הראשי שנבנה בשנת 1868 פועל במאה ה-21 כבית חולים.
ערים תאומות
לרוסטוב שבע עשרה ערים תאומות:
אוניברסיטת וינה
אוניברסיטת וינה (בגרמנית: Universität Wien) היא אוניברסיטה ציבורית בעיר וינה, בירת אוסטריה. האוניברסיטה, שנפתחה בשנת 1365 על ידי הדוכס רודולף הרביעי, היא אחת הוותיקות והחשובות בקרב העולם דובר הגרמנית. האוניברסיטה מציעה למעלה מ-130 מסלולי לימוד, ומונה בין שורותיה כ-91,000 סטודנטים. עד היום, יצאו מהאוניברסיטה שמונה חתני פרס נובל. האוניברסיטה נקראת בפי אוסטרים רבים "האוניברסיטה המרכזית" ("Hauptuni") באופן בלתי-פורמלי. האוניברסיטה ידועה ביחסה הטוב לישראל.
היסטוריה
האוניברסיטה הוקמה ב-12 במרץ 1365 על ידי הדוכס רודולף הרביעי ואחיו אלברכט השלישי ולאופולד השלישי, והייתה לאוניברסיטה הוותיקה ביותר במרכז אירופה, לאחר אוניברסיטת קארל בפראג, צ'כיה, והראשונה מבין האוניברסיטאות הגרמניות.
בשנת ההקמה, התנגד האפיפיור אורבן החמישי לייסוד שלב דוקטורט באוניברסיטה, דוגמת זו של אוניברסיטת פריז, אשר עודדה בידי רודולף הרביעי. ההתנגדות התעוררה בעיקר ביחס לפקולטת התאולוגיה הנוצרית, וכנראה גם בשל הלחץ של הקיסר קרל הרביעי, אשר רצה להימנע מתחרות עם אוניברסיטת פראג. האישור הושג לבסוף מהאפיפיור לאחר שנתיים, והאוניברסיטה קיבלה מעמד של אוניברסיטה מלאה, כולל פקולטת התאולוגיה הנוצרית. בשנת 1385 נפתח בניינה הראשון של האוניברסיטה.
הבניין המרכזי הנוכחי של האוניברסיטה שברחוב רינגשטראסה נבנה בין השנים 1877 ו-1884 על ידי היינריך פון פרסטל. הבניין המרכזי הקודם מאוכלס כיום על ידי כנסיית האוניברסיטה הישנה והאקדמיה האוסטרית למדעים.
נשים התקבלו כסטודנטיות באוניברסיטה מאז 1897, אם כי הוגבלו בתחילה לפילוסופיה בלבד. שאר המקצועות אושרו ללמידת נשים מאוחר יותר, אך בעיכוב ניכר של עשרות שנים: רפואה ב-1900, משפטים ב-1919, תאולוגיה פרוטסטנטית ב-1923, ולבסוף תאולוגיה קתולית ב-1946. 8 שנים לאחר כניסת הסטודנטיות הראשונות לאוניברסיטה, ב-1905, קיבלה אליזה ריכטר את התואר פרופסור לשפות רומיות, ובכך הייתה האישה פרופסור הראשונה באוניברסיטה, ואף בעולם.
מיד לאחר האנשלוס (סיפוח אוסטריה לגרמניה) ב-1938, פוטרו ממשרותיהם הפרופסורים היהודים באוניברסיטה. חלק מחברי הסגל הבכיר של האוניברסיטה (למשל דיקן הפקולטה לרפואה אדוארד פרנקופף) היו בין התומכים הנלהבים של המשטר הנאצי.
מעמד בין-לאומי של האוניברסיטה
האוניברסיטה נהנית משם בין-לאומי בזכות שורה ארוכה של חוקרים ואנשי רוח שלימדו בה בעבר. בין הנודעים שבהם: מייסד הפסיכואנליזה זיגמונד פרויד, הפסיכולוגים אלפרד אדלר וויקטור פראנקל ופילוסוף המדע קרל פופר.
בדירוג האקדמי לאוניברסיטאות העולם של אוניברסיטת ז'או טונג שאנגחאי של 2005 דורגה האוניברסיטה במקום ה-85 בעולם ובמקום ה-27 באירופה, בדירוג אוניברסיטאות העולם של המוסף להשכלה גבוהה בעיתון הטיימס של 2005 דורגה במקום ה-65 בעולם ובמקום ה-19 באירופה, ובדירוג האוניברסיטאי הבין-לאומי G-factor של 2006 דורגה במקום ה-117 בעולם וב-29 באירופה. לעומת זאת, בשנת 2006 דירג העיתון הגרמני די צייט את האוניברסיטה במקום נמוך יחסית, ואף קבע כי הביולוגיה הכימיה והפיזיקה באוניברסיטה הם ברמה בסיסית בלבד. האוניברסיטה חברה בגילדת אוניברסיטאות אירופאיות עתירות מחקר.
פקולטות
באוניברסיטת וינה ישנן 17 פקולטות: תאולוגיה קתולית; תאולוגיה פרוטסטנטית; משפטים; עסקים, כלכלה וסטטיסטיקה; מדעי המחשב; מדעים היסטוריים-תרבותיים; מדעים פילולוגיים-תרבותיים; פילוסופיה ומדעי החינוך; פסיכולוגיה; מדעי החברה; מתמטיקה; פיזיקה; כימיה; מדעי כדור הארץ, גאוגרפיה ואסטרונומיה; מדעי החיים; לימודי התרגום וספורט.
שמיטת כספים
שמיטת כספים היא מצווה מהתורה האוסרת על המלווה לגבות חובות שהגיע מועד פירעונם אך לא נפרעו עד סוף שנת השמיטה. המצווה כוללת מצוות עשה להשמטת החוב ושני איסורי לא תעשה: אחד לתביעת החובות שהושמטו על ידה, ושני להימנעות מהלוואה מחשש ששמיטת כספים תשמט את ההלוואה. המצווה אינה חלה על הלוואות שטרם הגיע זמנן להיפרע או על חובות שאינם מהלוואות. המצווה נוהגת בזמננו רק מדרבנן. המצווה חלה רק על הלוואות ליהודים, ואינה חלה על הלוואות לגויים.
על מנת למנוע מצב שבו אנשים מסרבים להלוות מחשש שמצווה זו תגרום להם להפסדים, התקין הלל הזקן בסוף תקופת בית שני תקנת חכמים הנקראת פרוזבול, המאפשרת לגבות את החובות חרף מצוות שמיטת כספים, על ידי הצהרה על העברת החובות לגביית בית הדין, דבר המונע את השמטתם. בימינו משתמשים רוב שומרי המצוות בפרוזבול, ובכך הופכים את שמיטת הכספים למצווה שכמעט אינה מתקיימת בפועל. גם הבנקים בישראל משתמשים בהסדר זה.
המקורות בתורה
בפרשת ראה מצווה התורה על שמיטת כספים, ואוסרת במצוות לא תעשה על גביית החובות לאחר ההשמטה:
התורה גם מזהירה מאפשרות שאנשים ימנעו מלהלוות כסף לעניים מחשש שהשמיטה תשמט את החובות:
מאידך גיסא התורה מבטיחה ברכה למלווים שממשיכים להלוות כספים, אף שיודעים שייתכן והשמיטה תשמט את החוב: הרמב"ם מונה שלוש מצוות שמיטת כספים מהתורה:
ההלוואות הנשמטות
שמיטת כספים משמטת דווקא חובות של הלוואות שהגיע זמנם להפרע ולא נפרעו, ולא חובות שטרם הגיע זמנם להיפרע או חובות אחרים שאינם של הלוואות, כגון פיקדונות או הקפות. למשל, מי שמלווה את חבירו לתאריך ג' בתשרי שלאחר שנת השמיטה - אין שמיטת כספים משמטת חוב זה. שמיטת כספים משמטת בין הלוואה שנכתבה בשטר חוב ('מלווה בכתב'), ובין הלוואה שניתנה בעל פה ('מלווה על פה').
מי שהלווה את חברו וקיבל בתמורה משכון - אין שמיטת כספים משמטת חוב זה. טעם דין זה הוא שכיוון שיש ביד המלווה משכון שניתן לגבות ממנו את החוב - אין במקרה זה את האיסור 'לא יגוש את רעהו', שכן כבר יש בידו אמצעי לגביית החוב. אם המשכון שווה בערכו פחות מהחוב, ישנה מחלוקת האם הוא מונע את השמטת כל החוב, או רק את החוב שכנגד שווי המשכון.
המלווה יכול להתנות בשעת ההלוואה שהלווה יתחייב לשלם גם אם השמיטה תשמט את החוב, והתנאי יועיל, שכן אדם יכול לחייב עצמו אף בדבר שהוא פטור מהתורה, ובדבר שבממון - תנאי קיים גם כנגד המפורש בתורה. אולם אם המלווה מתנה שהחוב הוא בתנאי ששמיטת כספים לא תשמטנו - התנאי בטל, שכן הוא מתנה כנגד דבר המפורש בתורה, והתנאי הוא כנגד מצוות שמיטת כספים ולא כנגד הלווה.
כשם ששמיטת כספים משמטת הלוואות, כך היא משמטת שבועה על הלוואות. כגון מי שתבע את חבירו בבית דין על הלוואה שנטען שהלווה לו, אך זמן פירעון ההלוואה היה לפני מועד שמיטת כספים והתביעה אחריה, שמיטת כספים פוטרת אותו מלהשבע, שכן החוב עצמו אם היה התבטל על ידה.
חוב של אדם להקדש אין שמיטת כספים חלה עליו, כיוון שההקדש אינו נכלל בגדר 'רעהו' שכלפיו נאמר 'לא יגוש את רעהו'.
מעשה בית דין
המוסר שטרות הלוואותיו לבית דין, שיגבו את חובותיו במקומו - אין שמיטת כספים משמטתם, כיוון שאין פה 'לא יגוש את רעהו', שכן בית הדין גובה את החובות ולא המלווה. דין זה הוא הבסיס לתקנת הפרוזבול שמשמעה מסירת החובות שלא נגבו לגביית בית הדין על מנת ששמיטת כספים לא תחול עליהם.