cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
דרמשטאדט
דרמשטאדט בגרמניה הנאצית
שלושה מיהודי דרמשטאדט ניצלו על ידי אדולף אלטהוף, שהוכר כחסיד אומות העולם על כך שצירף לקרקס שניהל שלוש נשים והסתירן על אף שהיה נתון לפיקוח הרשויות הגרמניות.
גראוט (מכונית)
גראוט (באנגלית: Grout) היא מכונית אמריקאית בעלת מנוע קיטור, מתוצרת "Grout Brothers" אשר יוצרה בין השנים 1899–1912.
בעלי חברת "גראוט" היו שלושת האחים, Carl, Fred and C.B. Grout.
==תצורות==
A Different Way
A Different Way (בעברית: דרך אחרת) הוא סינגל של התקליטן והמפיק המוזיקלי הצרפתי, די ג'יי סנייק, בשיתוף פעולה עם הזמר-יוצר האמריקאי, לאוב. הסינגל יצא ב-21 בספטמבר 2017, יום לפני תאריך השחרור הצפוי שלו, על ידי גפן רקורדס.
.bcn
.bcn הוא תחום כללי ברמה העליונה לעיר ברצלונה, קטלוניה, ספרד.
על פי מועצת עיריית ברצלונה, תחום ה- .bcn נועד לשמור על מערכת יחסים של "שיתוף פעולה וסכום מאמצים" עם תחום ה-.cat, אף על פי שההצעה כבר קיבלה את הביקורת של ה-ז'נרליטט דה קטלוניה ושל כמה אישים מהעולם התרבותי והטכנולוגי של קטלוניה.
תחום גנרי נוסף ברמה העליונה לברצלונה הוא .barcelona.
דיסקוגרפיה של הסמאשינג פאמפקינס
זוהי הדיסקוגרפיה של הסמאשינג פאמפקינס, להקת רוק אלטרנטיבי אמריקאית משיקגו, אילינוי.
אלבומי אולפן
"—" מסמל אלבום שלא דורג.
"*" בפועל, התבצעו 4,300,000 מכירות לאלבום, אך משום שעסקינן באלבום כפול (מעל 100 דקות השמעה), מכפיל את הספירה בהתאם.
אלבומי אוסף
"—" מסמל אלבום שלא דורג.
מיני-אלבומים
"—" מסמל אלבום שלא דורג.
סינגלים
"—" מסמל אלבום שלא דורג.
סינגלים שיווקיים
"—" מסמל אלבום שלא דורג.
וידאו קליפים
במרץ 2000, הועלה בלעדית לאתר MTV "וידאו-קליפ איטרקטיבי" לשיר "The Crying Tree of Mercury" שביים בילי קורגן. כיום, הקליפ אינו זמין עוד באתר MTV.
דולפין מצוי קצר-חוטם
מאפיינים
חי בלהקות של עשרות ומאות, ואף אלפים באזורים מסוימים. האוכלוסיות העולמיות מבודדות זו מזו. נחשב למין שבדרך כלל לא מתקרב לחופים, אך לעיתים מתקרב לחוף, בעיקר באזורי מפרצים.
לדולפין זה כ-50 שיניים קטנות וחרוטיות בכל לסת.
גור הדולפין נולד באורך של כ-80 סנטימטרים, ואורך גופו של דולפין בוגר הוא כשני מטרים.
דו"ח מטעם IUCN בנושא מינים בסכנת הכחדה שיצא בשנת 2003, ציין כי אוכלוסיית הים התיכון ירדה ב-50% בתפוצתה בשלושת הדורות האחרונים, מנסיבות שייתכן שעדיין חלות, אינן מובנות וייתכן שאינן הפיכות.
מצר הורמוז
מצר הורמוז מקשר בין מפרץ עומאן שבאוקיינוס ההודי לבין המפרץ הפרסי. בחופו הצפוני שוכנת איראן, ובחופו הדרומי איחוד האמירויות הערביות והמובלעת מוסנדם של צפון עומאן שבחצי האי מוסנדם.
שמו של המצר לקוח, על־פי דעה אחת, משמו של האל הפרסי "הורמוז", אהורה מאזדה (בפרסית, "האדון החכם"), שאותו החשיבו הפרסים בני הדת הזורואסטרית כאל הטוב, האחראי לבריאת העולם. על־פי דעה אחרת, שמו נגזר מהמילה הפרסית "הור־מוך" שמשמעה "דקל התמר".
גאוגרפיה
רוחבו של המצר נע בין כ-34 ק"מ בנקודה הצרה ביותר ועד כ-95 ק"מ. סמוך לחופו הצפוני מצוי האי הגדול קשם שבריבונות איראן. שלושה איים קטנים נוספים המצויים ביציאה המערבית מהמצר – טונב הגדול, טונב הקטן ואבו מוסא – נתפסו בשנת 1971 בידי איראן, בשל חשיבותם האסטרטגית בניטור ובשליטה על התעבורה הימית במצר, אך איחוד האמירויות הערביות טוענת לבעלות עליהם.
חשיבותו האסטרטגית והכלכלית של מצר הורמוז, כנתיב מעבר של נפט וסחורות ממדינות המפרץ, הוכרה כבר מראשית ההיסטוריה. אזור המצר נכבש לראשונה בידי ספנים פורטוגזים במאה ה-16, ומאז עברה השליטה בו בין סולטאנים מקומיים ומעצמות אירופאיות קולוניאליסטיות. מסוף המאה ה-18 שלטה בריטניה בחופו הדרומי של המצר כשהשתלטה על עומאן, שהפכה ב-1890 למדינת חסות בריטית עד עצמאותה ב-1971. ב-1971 זמן קצר אחרי נסיגת הבריטים מאיי טונב ואבו מוסא, טענה איראן לריבונות עליהם ופלשה אליהם.
דרך המצר עוברת מרבית תפוקת הנפט של כווית, עיראק, איראן, ערב הסעודית, בחריין, קטר ואיחוד האמירויות הערביות. נכון ל-2018, עוברות במצר הורמוז בממוצע 14 מכליות נפט ביום, ובהן כ-17.4 מיליון חביות נפט גולמי ותזקיקי נפט שהן כ-30% מהנפט המשונע בים וכ-22% מתפוקת הנפט הכלל-עולמית. בכך מהווה המצר צוואר בקבוק מהמעלה הראשונה באספקת הנפט העולמית.
ביולי 1988 הופל מטוס נוסעים איראני בשמי המצר בידי ספינת טילים אמריקאית, וכל 290 נוסעיו נהרגו. האיראנים איימו בפעולה נגד כוחות אמריקניים. עד היום נסיבות הפלתו של המטוס נותרו שנויות במחלוקת.
אזור המפרץ הפרסי בכלל ומצר הורמוז בפרט מהווים מוקד מתיחות ותשומת לב רבה במלחמה נגד הטרור הבינלאומי בתקופה שלאחר פיגועי 11 בספטמבר ב-2001 ומלחמת עיראק שהחלה ב-2003. ארצות הברית מרכזת באזור מפרץ עדן ומצר הורמוז כוחות ימיים, אוויריים ויבשתיים גדולים לשמירת האינטרסים שלה ושל העולם המערבי.
בעקבות תוכנית הגרעין האיראנית, איימה איראן בדצמבר 2011 ובינואר 2012 לחסום את מצר הורמוז בפני תנועה ימית אם יופעלו נגדה סנקציות כלכליות הכוללות איסור על קניית נפט מאיראן.
ב-2 ביוני 2021 עלתה באש ואח"כ טבעה אוניית חיל הים האיראני ח'ארג, כשהייתה במרחק של כ-140 קילומטרים ממצר הורמוז וסמוך למפרץ עומאן, ליד העיירה האיראנית ג'סק.
בספרות התורנית נזכר אזור הורמוז בספרו של הרב שמואל לאנייאדו "כלי פז", פירושו לספר ישעיהו שנדפס ב-1657, כמקום שבו ייתכן שתעבור מלחמת אחרית הימים.
נודטיס
נודטיס (שם מדעי: Nuthetes) הוא סוג של דינוזאור ממשפחת הדרומאוזאוריים שאולי בוטל. הוא חי באירופה לפני 143 מיליון שנה בתור הקרטיקון, שם צד בעלי חיים קטנים. הוא נמצא בדורסט, בריטניה וקיבל את שמו מריצ'רד אוון ב-1854. המאובנים כללו בעיקר עצמות שיניים. פירוש שמו הוא: "מי שנוזף", דבר המזכיר את הכינוי ללטאות הכוח, ששיניהם דמו לו. הוא איננו היה קרוב ללטאות אמיתיות.
אורך הדינוזאור הגיע ל-2 מטר והוא היה צייד בעל זנב ארוך דו-רגלי שנע במהירות ותפס טרף קטן בשיניו החדות. ייתכן שהיה מכוסה בנוצות. במקור הוא נחשב למין של מגלוזאורוס אך התברר שאינו קרוב.
כיום מעריכים שסוג זה מבוטל ומאובניו הם של דרומזאור אחר - דרומאוזאורואידיס (Dromaeosauroides).
קהל
קהל הוא ציבור אנשים המתקבצים על מנת לצפות, להאזין או להשתתף בהתרחשות אמנותית, ספורטיבית, לימודית, מקצועית, חברתית או פוליטית. הקהל עשוי להימצא פיזית במקום האירוע, למשל באולם תיאטרון, אולם קונצרטים או מופע רוק, מגרש ספורט, הפגנה, קרנבל, כנסייה/בית כנסת/מקדש, ברחוב ועוד. מאידך הקהל עשוי להתקבץ וירטואלית, למשל קהל צופי תוכנית טלוויזיה, מאזיני רדיו או קוראי עיתון מסוים אינם מצויים יחדיו באותו מיקום, ולעיתים גם לא באותה עת.
מעורבות הקהל בהתרחשות עשויה לנוע בין אי-מעורבות כלל, מעורבות מינימלית כגון מחיאות כפיים או קריאת "אָמֵן" או מעורבות רבה ופעילה בתוכני האירוע, כמו למשל מעורבותם של צופי סרט הפולחן "מופע הקולנוע של רוקי" המתחפשים לדמויות מן הסרט ומשתמשים במגוון אביזרים כדי להמחיז את הסצינות המוצגות על המרקע. מעורבות קהל רבה מתקיימת גם במופעי בידור בהם שחקנים מקצועיים מציגים סיפור מסגרת מז'אנר התעלומה הבלשית תוך שילוב אנשים מהקהל בצוות השחקנים ואלתור העלילה תוך כדי התקדמותה.
ביהדות
ביהדות, קהל הוא גם ציבור המתפללים בבית כנסת או הנוכחים בטקס דתי (כגון בר מצווה, חתונה). בהקשרים אלו יש המתייחסים לנוכחים בביטוי: "קהל קדוש". בגולה המילה "קהל" שימשה לעיתים במשמעות הקהילה היהודית או ראשי הקהילה.
סימונסון
סימונסון או סימונזון הוא שם משפחה יהודי שמשמעו: בן סימון או בן שמעון.
אצ'ינודון
אצ'ינודון (שם מדעי: Echinodon; משמעות שמו: "שיני קיפוד", בעבר נקרא" Saurechinodon) הוא סוג של דינוזאור בעל אגן דמוי-עוף שהיה קרוב להטרודונטוזאורוס. הוא חי באירופה של הקרטיקון התחתון לפני 140 מיליון שנה.
היצור התגלה בדורסט, בריטניה ב-1861 וקיבל את שמו מהחוקר הידוע ריצ'רד אוון, אשר נתן את השם לדינוזאורים. זה היה דינוזאור קטן באורך 60 סנטימטר שהיה אוכל צמחים, אך שיניו דמו לאלה של יונקים קטנים. בעבר הוא נחשב כסוג של לטאה. כמו כן הוא נחשב לבעל עור נוקשה, אך בהמשך התברר שהמאובן היה של צב מאובן מאותה תקופה.
היצור חי בקבוצות קטנות וניזון מצמחים ברחבי אירופה של תחילת הקרטיקון. הוא היה מאחרוני ההטרודונטוזאוריים שחיו.
RICE
RICE הוא עזר זיכרון לשיטת טיפול בפציעות חריפות. הטיפול כולל מנוחה, קירור האיבר הפגוע, חבישה לוחצת שלו והגבהתו למשך 48 השעות הראשונות לאחר הפציעה. טיפול ב-"RICE" מקל על כאב הפציעה ומאפשר את ההחלמה. אותיות "RICE" (נהגה כמילה האנגלית לאורז) הן ראשי תיבות באנגלית ל- Rest, Ice, Compression, Elevation (מנוחה, קרח, חבישה, הגבהה). השיטה החדשה גורסת דווקא להניע את הגפה הפגועה ובכך להאיץ התאוששות ושיקום נאות, וכאן האות הראשונה היא M מ-MOVEMENT, תנועה (שיטת "MICE").
פציעה חריפה מלווה בדלקת המעוררת כאב ונפיחות עקב עליה בחדירות כלי דם, בפגיעה בשלמות כלי הדם ובעליה בפגיעות ורגישות הרקמה המחלימה לפגיעות נוספות. עקרונות "RICE" מכוונים לצמצם את אפקט התגובה הדלקתית של הפציעה כלהלן:
הסדר הדורי
הסֶדֶר הדּוֹרִי (בלטינית: ordo Doricus; באנגלית: Doric order) הוא אחד משלושת סדרים קלאסיים באדריכלות יוון העתיקה. כמו שאר הסדרים, הסדר הדורי הוא סגנון בנייה אשר הגדיר את רכיבי המבנה לפרטי פרטים ואת הפרופורציות ביניהם על מנת להגיע לשלמות אסתטית ומבנית. עקב הפשטות העיצובית של הסדר הדורי ולפיכך גם העלות הנמוכה של בנייתו, השתמשו בסדר הזה בקומות הקרקע או בקומות התחתונות. בקומות גבוהות יותר השתמשו בסדרים מורכבים יותר, הסדר הקורינתי והסדר האיוני.
מקורו בצפון ובמערב יוון כבר במאה ה-7 לפנה"ס והוא הגיע לתצורתו המושלמת במאה ה-5 לפנה"ס.
המאפיין הבולט של הסדר הדורי הוא הכותרת הפשוטה והחלקה. העמוד הדורי הוא גליל העומד על הרצפה כמעט תמיד ללא בסיס נוסף. כותרת העמוד אינה מעוטרת והיא מורכבת מחרוט קטום הפוך שמעליו אבקוס ישר ופשוט. העמוד הולך וצר לקראת 2/3 מגובהו, דבר שנתן לו מראה מעט יותר "שמנמן". במצב כזה קוטרו העליון של העמוד קטן מקוטרו התחתון בכשמינית. הקוטר התחתון הוא ביחס של 1:4 לעומת גובה העמוד. בגוף העמוד הדורי מופיעים 20 חריצים אורכיים (Fluting).
שכבת האפריז הדורית כוללת מטופות וטריגליפים המודגשים במקצב כפול מזה של העמודים. הטריגלפים ממשיכים את קו העמודים או נמצאים במרכז המרווח שביניהם והמטופות, תבליטים קישוטיים, ממלאים את הרווח שביניהם.
הרומאים אימצו את הסדר הדורי ופיתחו סדר נוסף דומה הנקרא "הסדר הטוסקאני" שהוא גרסה פשטנית יותר של זה הדורי. הסדר הטוסקאני נפוץ במיוחד באדריכלות הרנסאנס האיטלקי. האדריכל הרומי ויטרוביוס אשר תיעד בספרו "De architectura" את כל רכיביו ומידותיו של הסדר הדורי הגדיר אותו כ"גברי" לעומת הסדר האיוני אשר הוגדר כ"נשי" בצורתו. לפיכך, בסדר הדורי, יחס קוטר הבסיס התחתון של העמוד וגובהו צריך להיות 1:6, כלומר, גובה העמוד אמור להיות כ־6 פעמים אורך קוטר הבסיס התחתון. פורפורציות אלו אמורות לדמות את גוף הגבר.
פרטים
שכבות החזית מוגדרות מלמעלה ללמטה באופן הבא: אנטבלטורה, עמוד ובסיס. האנטבלטורה כוללת קרניז, אפריז וארכיטרב. הגמלון, החלק המשולש שבחזית, הוא חלק מהאנטבלטורה אך אינו בהכרח חייב להופיע.
שארל מלורן, דוכס מיין
שארל מלורן, דוכס מיין (בצרפתית: Charles de Mayenne; 26 במרץ 1554 - 3 באוקטובר 1611) היה ממנהיגי הקתולים במלחמות הדת בצרפת.
ביוגרפיה
שארל היה בנו השני של פרנסואה, דוכס גיז, ואחיו של אנרי הראשון, דוכס גיז. ב-1572 השתתף במצור על עיר הנמל לה רושל, שהייתה מעוזם של ההוגנוטים, וזכה בתואר דוכס מיין. ב-1574, כשאנרי דוכס אנז'ו (לעתיד מלך צרפת, אנרי השלישי) נבחר למלך פולין, התלווה אליו שארל מלורן, דוכס מיין במסעו לפולין. הוא שב לצרפת במהרה כדי לסייע לאחיו, אנרי הראשון, דוכס גיז. ב-1577 השתתף בקרבות נגד ההוגנוטים במלחמת הדת השישית, ושימש בתפקיד אדמירל עד 1582. ב-1585 התמנה למושל חבל בורגון, ודאג לתמיכת חבל זה בליגה הקתולית, שאנשיה לחמו נגד ההוגנוטים.
ב-12 במאי 1588 נמלט המלך אנרי השלישי מפריז, אחרי שהדוכס מגיז השתלט על העיר. המלך קרא לאספת המעמדות להתכנס בארמונו שבעיר בלואה. משהגיע הדוכס מגיז, הוא נרצח מיד בידי אנשי משמרו של המלך. ביום המחרת הוצא להורג גם אחיו הצעיר, לואי השני, הקרדינל מגיז. אחרי רצח שני אחיו (דצמבר 1588), הפך שארל מלורן, דוכס מיין, לראש הליגה הקתולית. הוא עשה הכנות לעלות על פריז, וגייס אנשי צבא בחבל בורגון ובחבל שמפאן. בעקבות רצח האחים גיז, התקוממה פריז נגד המלך, והפגנות רחוב קראו להדחתו.
שארל מלורן נכנס לפריז בפברואר 1589. הוא מינה את עצמו לממלא מקום ראש המדינה, ונשבע אמונים בפני הפרלמנט של פריז. המלך אנרי השלישי כרת ברית עם אנרי מלך נווארה (לעתיד מלך צרפת, אנרי הרביעי), ושניהם הטילו מצור על פריז. ב-1 באוגוסט 1589, בעת שהמלך הכין את צבאו למתקפה על פריז, הוא נפצע קשה בידי מתנקש, ומת ביום המחרת. שארל מלורן התבקש לקחת על עצמו את המלוכה, אך תמך בשארל הראשון, קרדינל דה בורבון, מועמדה של הליגה הקתולית למלך צרפת, שהיה אסיר של אנרי, מלך נווארה.
ב-21 בספטמבר 1589 הובס שארל מלורן בידי אנרי מלך נווארה בקרב ארק שהתחולל ליד חופי התעלה. פליפה השני, מלך ספרד שלח לעזרת שארל מלורן יחידות צבא שחנו בארצות השפלה, אולם ב-14 במרץ 1590 הוא ניגף שוב בקרב איברי בידי אנרי, מלך נווארה. באותה שנה נפטר בכלאו שארל הראשון, קרדינל דה בורבון, והקתולים הקיצוניים דרשו למנות למלך צרפת מועמד קתולי חדש. אך המתונים בקרב הקתולים, שחששו מהשתלטות בית הבסבורג על צרפת, ביקשו לקיים שיחות שלום עם אנרי, מלך נווארה ההוגנוטי, שעם מות המלך השלישי, הפך ליורש העצר החוקי של הממלכה.
שארל מלורן פתח בשיחות שלום עם אנרי, מלך נווארה, ודרש ממנו להפוך לקתולי כדי לזכות בתמיכתה של הליגה הקתולית. ב-25 ביולי 1593 קיבל על עצמו אנרי מלך נווארה את הדת הקתולית, וב-27 בפברואר 1594 נמשח למלך צרפת בקתדרלת שארטר בשם אנרי הרביעי. באוקטובר 1595 חתם שארל מלורן על הסכם שלום עם המלך אנרי הרביעי, שלפיו התמנה למושל חבל איל-דה-פראנס, וזכה לפיצוי כספי ניכר. בכך הליגה הקתולית הגיעה לקיצה, מה שהביא לסיום מלחמות הדת בצרפת ב-1598.
מאכלי קארי
מאכלי קארי הוא שם (אשר העניקו אנשי המערב, בתחילה המשטר הקולוניאלי הבריטי) לקבוצה של תבשילים - תרביכים ומאכלי קדירה (אשר במקור הוגשו רק כתוספת למנה העיקרית); המתובלים ברוטב עשיר המכיל בדרך כלל מה שמכונה במערב אבקת קארי. אחד המרכיבים הנפוצים והדומיננטיים בקארי, כפי שחדר למערב, הוא כורכום, המעניק לרוטב צבע צהוב.
הקארי הגיע למערב במאה ה-18 על ידי אנשי המשטר הקולוניאלי הבריטי ששלטו בהודו וקיימים מאכלים במערב אשר מכונים "קארי", אך לא יחשבו ככאלה באסיה. לפיכך, קשה למדי להגיד מהו "קארי". המונח המקורי הוא במקורו בשפה הטמילית, בה הוא מציין תבשיל ירקות (המילה עצמה מציינת ירקות), אשר מוגש לצידה של מנת דגנים, בדרך כלל אורז. כיום, המונח מציין מבחר תבשילי קדרה, אשר המשותף להם הוא בעיקר המוצא (האסיאתי, בדרך מתת-היבשת ההודית) והעובדה כי הם אמורים ללוות אורז או מנת דגנים דומה אחרת; באנגלית בריטית מציין המונח "קארי" את המנה בשלמותה - לא רק את התוספת בדמותו של תבשיל ירקות (עם או בלי תוספת בשר); אלא גם את האורז והרטבים. "אבקת קארי" הוא כינוי לתערובת תבלינים לתבשילים בסגנון הודי, אך בהודו לא נעשה שימוש נרחב בשם זה, והיא מכונה כך לשם ייצוא (בהודו מכונות תערובות תבלינים מסאלה).
למאכלי הקארי חריפות ברמות שונות, ונטען שיש להם יתרונות בריאותיים למערכת העיכול ותכונות נוגדות דלקות.
פרנקלין בראונל
ביוגרפיה
בראונל למד בבית הספר של המוזיאון בבוסטון לאמנויות יפות בשנת 1879 ובאקדמיה ז'וליאן בפריז בין השנים 1880–1883 בניהולו של ויליאם אדולף בוגרו, טוני רוברט פלורי ולאון בונה. שם הוא פגש את הצייר הקנדי ויליאם ברימנר. לאחר שבילה זמן מה במונטריאול, עבר בראונל לאוטווה בשנת 1886 כדי למלא את תפקיד מנהל בית הספר לאמנות באוטווה עד שנת 1900. הוא קיבל את אותו תפקיד כמנהל בין השנים 1900–1937 באגודה לאמנות נשים באוטווה, שלימים שונה לשם: התאחדות האמנות של אוטווה. בין תלמידיו היו פגי ניקול מקלאוד, אנרי מאסון ורוברט טייט מקנזי.
בראונל נבחר לחבר באקדמיה המלכותית הקנדית לאמנויות בשנת 1895 ובחברת האמנים באונטריו בשנת 1899. הוא היה גם חבר מייסד במועדון האמנות הקנדי בטורונטו בשנת 1907. דרך המועדון התיידד עם מוריס קולן. וג'יימס וילסון מוריס. כתוצאה מכך, לוח הצבעים שלו החל להבהיר. ציוריו האימפרסיוניסטיים ביותר צוירו בכמה טיולים לאיי הודו המערבית בין השנים 1911 ל-1915.
טיולי ציור אחרים שעשה היו באזורי גספה וגטינו בקוויבק, בפארק אלגונקווין ואזורים אחרים סביב אוטווה באונטריו.
מקום לדאגה (שיר)
מקום לדאגה הוא פזמון שכתב יהונתן גפן והלחין מתי כספי. השיר נודע בדואט שביצעו מתי כספי וריקי גל.
פרנקלין בראונל
ביוגרפיה
מלבד נופים, הוא גם צייר פורטרטים, פרחים, סצינות ימיות וז'אנריות בשמן, צבעי מים ופסטל.
מקום לדאגה (שיר)
מילות הפזמון הן עריכה של השיר "יש מקום לדאגה" שכתב יהונתן גפן, ומופיע בספר שיריו "מקום לדאגה", בהוצאת שרברק, 1974.
רקע
השיר בוצע לראשונה על ידי שרה בדישי בשנת 1975 ונקרא אז "יש מקום לדאגה". מתי כספי שהלחין את השיר הקליט אותו ב-1978 לאלבומו צד א' צד ב', שכלל ביצועים לשירים שהלחין כספי לאמנים אחרים.
השיר זכה להצלחה לאחר שבוצע בדואט של כספי וריקי גל, ונכלל באלבום של ריקי גל "מה זאת אהבה...", שיצא לאור בשנת 1988. ב-1999 באלבום "דרבוקה ישראלית" בו חידשו זמרי מוזיקה מזרחית קלאסיקות ישראליות, חידש אבנר גדסי את השיר.
על הקלטת השיר סיפרה ריקי גל:
בשל מילותיו של השיר ומנגינתו הנוגה, מושמע השיר תדירות בטקסי יום הזיכרון לחללי מערכות ישראל.
ב-21 באפריל 2023 ביצעו את השיר אביב גפן ושירה גפן, ילדיו של יהונתן גפן, בעת הלווייתו שהתקיימה במושב נהלל.
הסדר האיוני
הסדר האיוני הוא אחד משלושת הסדרים הקלאסיים באדריכלות יוון העתיקה. כמו הסדר הדורי והקורינתי, הסדר האיוני הוא סגנון בנייה אשר מגדיר את רכיבי המבנה לפרטי פרטים ואת הפרופורציות ביניהם על מנת להגיע לשלמות אסתטית ומבנית.
מקורו של סגנון זה הוא ממזרח יוון ומאזור איוניה שבאסיה הקטנה במאה ה-6 לפנה"ס ונעשה בו שימוש גם ביוון היבשתית החל מהמאה ה-5 לפנה"ס, במקביל לסדר הדורי. המקדש האיוני הראשון שנבנה הוא מקדש הרה בסאמוס, אך זה נחרב ברעידת אדמה רק כמה שנים לאחר שבנייתו הושלמה. מקדש איוני נוסף (שחרב גם הוא, אך מאוחר יותר) הוא מקדש ארטמיס אחד משבעת פלאי עולם. המאפיין הבולט ביותר בו הוא הכותרת בעלת שתי הספירלות (נקראות גם וולוטות) המזכירות קרניים של כבש שנראות כמתגלגלות נוכח העומס הנשען עליהן. בסדר האיוני הקלאסי הופיעו תמיד שתי וולטות הנראות בכיוון החזית הראשית ואילו בגרסאות מתקדמות יותר של הכותרות מופיעות 4 וולטות קטנות יותר מתחת לאלכסונים של האבקוס. העמוד האיוני יושב מעל בסיס קטן וסביבו מגולפים 24 חריצים.
האדריכל הרומי ויטרוביוס אשר תיעד בספרו "De architectura" על הסדרים באדריכלות היוונית הגדיר את הסדר האיוני כ"נשי" לעומת הסדר הדורי אשר הוגדר כ"גברי" בצורתו. לפיכך היחס בין קוטר בסיסו של העמוד לגובהו צריך להיות 1:8, כגוף האישה.
הסדר האיוני דומה במיוחד לסדר האיאולי שקדם לו, אך הם נבדלים בצורת הכותרת. בין שני הוולווטות, הסדר האיאולי כולל מוטיב נוסף בצורת עץ הדקל. השימוש בסדר האיאולי פסק בשלהי התקופה הארכאית.
הסדר האיוני בממצא הארכאולוגי בישראל
בחפירות ארכאולוגיות שנערכו ברובע היהודי בראשות נחמן אביגד לאחר מלחמת ששת הימים נמצאו עמודים איוניים וכותרות במספר אתרים. האחד נמצא בסמוך לקארדו, ומתוארך לתקופה החשמונאית, ובנוסף נמצא עמוד איוני וכותרת בסמטת בית אל המתוארך לתקופה הרומית המוקדמת.
.hn
.hn הוא הדומיין ברמה העליונה של קוד המדינה באינטרנט (ccTLD) בהונדורס.
קישורים חיצוניים
Toppdomän
פריץ גרליך
קרל אלברט פריץ מייקל גרליך (בגרמנית: Carl Albert Fritz Michael Gerlich 15 בפברואר 1883 - 30 ביוני 1934) היה עיתונאי והיסטוריון גרמני ואחד מהמתנגדים העיקריים של אדולף היטלר. הוא נעצר, ומאוחר יותר נרצח במחנה הריכוז דכאו.
ראשית חייו
גרליך נולד בשצ'צ'ין, פומרניה, בן הבכור מבין שלושת הבנים של מוכר הדגים הסיטונאי והקמעונאי פול גרליך ואשתו תרז. בסתיו 1889 נרשם גרליך ל-Marienstiftungymnasium (בית הספר היסודי של גבירתנו) וסיים לימודיו בשנת 1901.
בשנת 1902 החל ללמוד באוניברסיטת מינכן, והתמחה במתמטיקה ומדעי הטבע לפני שעבר ללמוד היסטוריה. באוניברסיטה הוא היה חבר פעיל ב- Freistudentenschaft (איגוד הסטודנטים החופשי, לפעמים מתורגם כאגודת סטודנטים חופשית). הוא כתב את עבודת הדוקטורט שלו "הצוואה של הנרי השישי" והשלים אותה ב-1907.
ב-9 באוקטובר 1920 התחתן עם סופי בוצנהרט, ילידת שטמפלה, במינכן.
קריירה
לאחר שסיים את לימודיו עם דוקטורט הפך גרליך לארכיונאי.
הוא החל לכתוב מאמרים פוליטיים אנטי- סוציאליסטיים ולאומיים - שמרנים במגזין Süddeutsche Monatshefte, שנערך על ידי פול ניקולאוס קוסמן, ובעיתון Die Wirklichkeit (ב-1917). ב-1917 הוא החל להיות פעיל במפלגת המולדת הגרמנית (Deutsche Vaterlandspartei) ולאחר פירוקה הצטרף לליגה האנטי-בולשביסטית (Antibolschewistische Liga) (1918/19).
ב-1919 פרסם את הספר "קומוניזם בתור התיאוריה של רייך אלף השנים" ( Der Kommunismus als Lehre vom Tausendjährigen Reich ), שם השווה גרליך את הקומוניזם עם תופעת דת הגאולה. פרק שלם בעבודה מוקדש להוקעת האנטישמיות, שצברה מקום בגלל עמדותיהם המובילות של יהודים רבים במהפכה ובייסוד ברית המועצות והרפובליקה הסובייטית של בוואריה.
גרליך החזיק בדעות שמרניות ופרסם כמה מאמרים אנטי-סוציאליסטיים בעיתונות הימנית.
העורך הראשי של "Münchner Neueste Nachrichten"
מ-1920 עד 1928 הוא היה העורך הראשי של ה- Münchner Neueste Nachrichten (MNN), קודמו של היומון Suddeutsche Zeitung של היום. תפוצתו של העיתון הייתה מהגדולות בדרום גרמניה. כעורך, גרליך התנגד לנאציזם ולמפלגה הנאצית של היטלר. בתחילת שנות ה-20, כבר צפה בעריצות הנאצית כבר במינכן. לאחר הפוטש במרתף הבירה ב-1923 הפך גרליך באופן נהפך לאחד ממבקריו החריפים של היטלר. מבקרים אחרים של הנאצים ב-MNN נעצרו מאוחר יותר תוך ימים כגון: פריץ בוכנר, שעקב אחר גרליך כעורך ה-MNN, ארווין פרייהר פון ארטין, שהיה עורך פנים ב-MNN, וקוסמן, שכתב עבור ה-MNN, שכולם ניהלו את ה-MNN ותמכו בהחזרת המלוכה.
ידידות עם תרז נוימן
גרליך היה מיודד עם תרז נוימן, מיסטיקנית קתולית מקונרסרויט, בוואריה, שתמכה בפעילות ההתנגדות של גרליך. בתחילה, הוא רצה לחשוף את הסטיגמטיות שלה כהונאה, אבל גרליך חזר כאדם שונה ומאוחר יותר המיר את דתו מקלוויניזם לקתוליות ב-1931. מאותה שנה ועד מותו, התנגדותו קיבלה השראה מהתורות החברתיות של הכנסייה הקתולית.
גרליך חזר בנובמבר 1929 לעבודתו בארכיון הלאומי של בוואריה. חוג ידידים שהתפתח סביב נוימן הוליד את הרעיון לייסד עיתון פוליטי שבועי כדי לערער על הקיצוניות הפוליטית של השמאל והימין בגרמניה. בתמיכתו של פטרון עשיר, הנסיך ולדבורג-זייל, הצליח גרליך להשתלט על העיתון השבועי " סאנדיי אילוסטרייטד " ( Der Illustrierte Sonntag ), ששמו שונה ל- The Straight Path ( Der Gerade Weg ) ב-1932.
בעיתון זה התנגד גרליך לקומוניזם, נציונל-סוציאליזם ואנטישמיות. המחלוקת עם התנועה הנאצית הגוברת הפכה למוקד המרכזי של גרליך ושל כתיבתו המאוחרת. בסוף 1932 עמדה תפוצת השבועון על למעלה מ-40,000 קוראים.
גרליך כתב פעם "נציונל-סוציאליזם פירושו: איבה עם מדינות שכנות, עריצות פנימית, מלחמת אזרחים, מלחמת עולם, שקרים, שנאה, רצח וחוסר גבולות".
מעצר ומוות בדכאו
לאחר עליית הנאצים לשלטון ב-30 בינואר 1933, נעצר גרליך ב-9 במרץ 1933 והוחזק במחנה הריכוז דכאו, שם נרצח ב-30 ביוני 1934 במהלך ליל הסכינים הארוכות. מותו פורסם רשמית ימים לאחר מעצרו, וההודעה פורסמה אז בעיתונות הבינלאומית. גופתו נשרפה ואפרו ניתן לאשתו.
בתרבות ובמדיה
גרליך הוצג במיני סדרת הטלוויזיה היטלר: עליית הרשע על ידי השחקן מת'יו מודין. בסרט, כשהוא מכתיב מאמר בעמוד הראשון המזהיר מפני הסכנה שמציב היטלר, גרליך מסיים במילים: "הדבר הגרוע ביותר שאנחנו יכולים לעשות, הגרוע ביותר, הוא לא לעשות כלום". שורה זו נוצרה בהשראת ציטוט המיוחס לרוב באופן שגוי לאדמונד ברק : "הדבר היחיד הדרוש לניצחון הרוע הוא שאנשים טובים לא יעשו כלום."
מבצע נזלת
רקע
הכפר סלמה, שמספר תושביו היה כ-8,000, שכן בלב היישוב היהודי הצפוף של גוש דן, מצפון לכביש שבין תל אביב לשדה התעופה לוד (כיום נמל התעופה בן-גוריון). ממערב גבל הכפר בשכונת התקווה, ומצפונו, במרחק של מעט יותר מקילומטר, שכנה גבעת רמב"ם. למרות מצבו הנחות לכאורה, הטריד כפר זה באש את השכונות היהודיות שבסביבתו: שכונת התקווה, יד אליהו, גבעת רמב"ם, קיבוץ אפעל, 'המפדה האזרחי' (נווה יהושע) ורמת יצחק. כן מנע הירי מכיוון סלמה תנועה סדירה בכביש העובר בין רמת גן לאפעל ולנווה יהושע. כיוון שכך, עוד לפני מבצע 'נזלת', כבר הותקף הכפר כמה פעמים. בין היתר, נערכה פשיטה עליו בלילה שבין 24 ל-25 בדצמבר 1947. פשיטה אחרת נערכה במסגרת מבצע 'יהושע', שבין 31 בדצמבר 1947 ל-1 בינואר 1948.
השטח
אחד מן המקורות העיקריים לאש ההטרדה מן הכפר היה גבעת שייח' חסן, והיא נבחרה כיעד המבצע. הייתה זו גבעה מוארכת ועליה חמישה בתים (היום: מקומו של בית הספר התיכון בליך ברמת גן). אחד הבתים שימש כבית ספר וכעמדה העיקרית של הערבים. בית אחר היה בלתי גמור. את הגבעה חצתה, מצפון לדרום, דרך עפר, ומשני צידיה התמשכה גדר צברים. בין הגבעה לשטח שבידי היהודים היה פרדס שהקל על התקרבות בהסתר אל היעד. כן היו בקרבת הגבעה פרדסים נוספים.
גדוד 33
חטיבת 'אלכסנדרוני', בפיקודו של דן אבן, הייתה אחת מארבע החטיבות הראשונות של 'ההגנה'. אלה היו מופקדות, עד שלב מאוחר של המלחמה, על המרחב שממנו גם גויסו חייליהן. 'אלכסנדרוני' הייתה מופקדת על המרחב שמגוש דן ועד הכרמל. גדוד 33 של החטיבה, בפיקודו של בן ציון פרידן, אשר עליו הוטל המבצע, היה גדוד חי"ש שחייליו גויסו ברמת גן, גבעתיים ובני ברק. שתי המחלקות שהשתתפו במבצע גויסו ב-12 בדצמבר 1947, כחמישה שבועות קודם המבצע, וחסרו ניסיון קרבי. הכוח שהשתתף במבצע מנה 72 חיילים. אלה חולקו לשבע כיתות: ארבע להסתערות, אחת לחסימה, כיתה לריתוק וכיתה לחיפוי. לשלוש מן הכיתות המסתערות צורפו חבלנים, שניים לכל כיתה, אשר 'הושאלו' מחי"ש תל אביב (לימים חטיבת גבעתי (תש"ח)). הנשק כלל ארבעה מקלעים ברן, רובים, תת-מקלעים סטן ורימונים.
הערבים
גודל הכוח הערבי על הגבעה לא היה ידוע במדויק, וגם לא היה קבוע, אך נאמד ב-50 איש לערך. אלה היו חמושים בנשק קל, חלקו אוטומטי.
תוכנית המבצע
את הרעיון לפשוט על הגבעה, כדי לפוצץ את הבתים שעליה, העלה מפקד גדוד 33. על פי התוכנית, נועד כוח הריתוק לפתוח באש כמה דקות טרם ההסתערות על הבתים שעל הגבעה. ההסתערות עצמה נועדה לכלול שני שלבים: בשלב הראשון כיבוש שלושה מן הבתים, כל אחד בידי כיתה, ופיצוצם; בשלב השני היו שתיים מן הכיתות אמורות לכבוש את שני הבתים הנותרים ולפוצצם. כוח החסימה נועד למנוע הגעת תגבורות, וכוח החיפוי נועד להעסיק באש את סלמה וצומת סמוך.
מהלך המבצע
הכוח המסתער יצא לדרכו מגבעת רמב"ם, בעוד יתר הכוחות יוצאים מן 'המפדה האזרחי', ונערך בעמדות ההסתערות כמתוכנן בשעה 03:45, לפנות בוקר 18 בינואר 1948. אש הריתוק הייתה חלשה בהרבה מן המתוכנן, ואף היא הגיעה באיחור. כיוון שחלפה השעה המיועדת להסתערות, 04:00, תקפו הכיתות המסתערות את הגבעה וריכזו את ההתקפה על בניין בית הספר. הערבים שעל הגבעה הבחינו בכוח המתקרב ופתחו באש, תחילה בלתי מדויקת. בזמן ההסתערות על בניין בית הספר נפצע מפקד הכוח המסתער, וחייל אחר נפצע קשה. לאחר כמה דקות נכבש הבניין והוכן לפיצוץ. כוח ערבי ניסה להגיע מסלמה לכיוון הגבעה, אולם נתקל בחסימה ונהדף. בהמשך נתפסו עוד שלושה בניינים והוכנו אף הם לפיצוץ. הכוח התוקף לא הצליח לכבוש את אחד הבניינים, אשר הכוח המגן עליו גילה התנגדות חזקה. ארבעת הבניינים שנכבשו פוצצו, ניתן אות לנסיגה, ובשעה 05:00 לערך, לאחר כשעה של קרב, נעו הכוחות אל רמת יצחק.
אחרית דבר
אבדות הכוח התוקף היו הרוג אחד, מפקד המחלקה אריאל אנקלביץ' - ההרוג הראשון של החטיבה במלחמה - ושני פצועים. אבדות הערבים אינן ידועות. בעקבות המבצע הוקל הלחץ ממנו סבלו השכונות היהודיות שסבבו את סלמה.
בשנת 2008 הוצב שלט זיכרון לאריאל אנקלביץ בבית הספר בליך.
לקריאה נוספת
גרשון ריבלין, חטיבת אלכסנדרוני במלחמת הקוממיות, הוצאת מערכות, 1964, עמ' 128–135
פתנים
פתנים (שם מדעי: Elapinae) היא תת-משפחה במשפחת הפתניים בה מרבית הסוגים במשפחה למעט בני תת-משפחת פתני הים (Hydrophiinae).
אלו הנחשים הארסיים בעולם. הקטלני מביניהם הוא טאיפן פנים יבשתי שארסו יכול להרוג 230 אנשים בוגרים וישנם עוד מינים רבים שארסם יכול להרוג במהירות. בקבוצה נמצא גם הנחש הארסי הארוך ביותר - רב פתן מלכותי שיכול להגיע לאורך של 6 מ'.
מינים אלה בעל ראש מרובע, הם ארוכים וחיים באזורים טרופיים וחמימים. לכולם שיני ארס קטלניים העוזרים להם להרוג את טרפם ולעיתים נדירות להתגונן מטורפים. אצל הקוברות היורקות ישנה יכולת לא רגילה לירוק את הארס מעבר לשיניים על מנת לעוור טורפים. קוברות אחרות מתגוננות על ידי ניפוח של צווארם לצורת עטרה מרשימה והם מתמתחים כלפי מעלה.
הם חיים באפריקה, דרום אסיה ואוסטרליה וכלל לא מצויים באירופה. הם נדירים באמריקה אך כוללים סוג אחד - פתן אלמוגי, שלמרות שמו לא שייך לקבוצת פתני הים.
בישראל יש מין אחד מקבוצה זו - פתן שחור מצוי.
קצרין (יישוב עתיק)
קצרין העתיקה (ח'רבת קצרין במקור) היא חורבה ארכאולוגית במרכז רמת הגולן שבה שרידי יישוב יהודי מתקופת המשנה והתלמוד, מהמאות ה-2 עד ה-7 לספירה. היישוב נהרס ברעידת האדמה של שנת 749. בחפירות הארכאולוגיות באתר נמצאו שרידי בית כנסת, מבני מגורים, בית בד ורחובות. בחורבות הכפר נתגלו גם ארבע כתובות בארמית, רק אחת מהן שלמה: " רבי אבון משכבו בכבוד". הארכאולוג, דן אורמן, סבור שזו מצבה מקברו של האמורא רבי אבין שחי בסוף המאה ה-3 ובמחצית הראשונה של המאה ה-4. לפי הערכת צבי מעוז, החוקר האחרון של האתר, היו בכפר 75 משפחות ו-300 נפש. כיום קיים במקום מוזיאון.
שם היישוב
הארכאולוג דן אורמן סבור כי שמו הקודם של היישוב הוא "קיסרין" כשם שנרשם במפות שהופיעו בשנות השלושים למאה ה-20, וממנו באו החכמים הידועים כ"רבנן דקיסרין" אשר היו שסברו כי באו מקיסריה שלשפת הים התיכון. ולדעת פרופסור שאול ליברמן (בתוספת ראשונים על תוספתא אהלות פרק יח) [ואברהם גולדברג בביאורו למשנה סוף מסכת אהלות] שמו הקודם של היישוב הוא "קיסריון", נזכר במשנה אהלות פרק יח משנה ט (לפי נוסח כתבי היד): "מזרח קְיסרְין ומערב קֵיסַריוׁן", כלומר: מזרח קיסרי (היושבת על חוף הים הגדול) שמערבה היא חוף הים (ובמזרח שלה היו קברות), ומערב קיסריון שבצפון מזרח הגולן ("קיסריה פיליפי").
בית הכנסת
בית הכנסת נחשף מזרחית לקצרין של ימינו על ידי שמריהו גוטמן בשנת 1968. רשות העתיקות המשיכה את החפירות: ד. אורמן (1971– 1972), מ.בן ארי (1976 – 1977). אחרון החופרים היה צבי מעוז אשר חקר את האתר יחד עם אן קלברו.
בית הכנסת משוחזר בחלקו. לידו, שוחזר חלק מהכפר היהודי שהיה במקום. אחד הבתים צויד בחפצים מאופיינים לתקופת התלמוד. בית הכנסת השתמר יפה באופן יחסי ומפעם לפעם נערכים בו גם כיום טקסים דתיים.
לדעת החוקרים בית הכנסת נבנה בשלבים: בכפר נמצאו אבנים מעוטרות נוספות והחוקרים סבורים כי היה במקום מבנה ציבורי נוסף, אולי בית מדרש.
תיאור
בית הכנסת מתוארך לתקופה הביזנטית - תקופה בה פעלו בתי כנסת רבים במרכז הגולן, כגון אלו שנחשפו בחורבת דביה, בחורבת עין נשוט, בחורבת קצביה, בחורבת עסליה ובחורבת זמימרה הסמוכות לקצרין. בית הכנסת בקצרין מהווה דוגמה המבטאת את עושר ההתיישבות היהודית באותה תקופה. מידות בית הכנסת הן 15.4 על 18 מטר. לבנין היו שתי קומות. שער הכניסה גדול יחסית ופתחו לכיוון צפון.
בחלקו הדרומי של בית הכנסת, לכיוון ירושלים, הייתה הבימה. ליד הבימה נמצא חדרון קטן, אולי שימש כגניזה. האולם חולק לשתי שורות עמודים, בראש כל עמוד כותרות יווניות. אחד המאפיינים של בית הכנסת "דגם" ביצים משני הצדדים: הביצה המרכזית מוארכת ומשני עבריה ביצים מעוגלות וקטנות יותר. לאורך הקירות היו שתי שורות של ספסלים מאבן. מתחת לספסל העליון נמצאו 180 מטבעות.
חריתות וכתובות
בקיר המערבי חריתה של מנורה בת חמישה קנים. בבניין נמצאה חריתה של "עץ חיים" על אבן, חריתה של שלוש רגלים. לתיאורי "עץ החיים", סבור צבי אילן, יש משמעות והאמינו כי יש בה כדי לשמור על הבריאות ולהרחקת עין הרע ומזל ביש.
בבניין נמצאו פריטים אלו:
בבית הכנסת נמצאה כתובת בארמית: "עוזי עבד הדן רבועה ...תרין מנין". מדובר באדם שתרם סכום כסף (שני מנים) להקמת ה"ריבוע" חדר או אולם לסעודות או למסיבות.
חלב ודבש
חלב ודבש הייתה להקת פופ ישראלית שפעלה בעיקר בשנים 1979–1984. באירוויזיון 1979, שנערך בירושלים זכתה הלהקה במקום הראשון עם השיר "הללויה", כאשר הסולנית הייתה עדיין גלי עטרי.
עם הסולנית גלי עטרי
הלהקה נוסדה ערב פסטיבל הזמר והפזמון של 1979, לצורך ביצוע השיר "הללויה" של שמרית אור וקובי אשרת. חברי ההרכב היו ראובן גבירץ, שמוליק בילו, יהודה תמיר וגלי עטרי. במקור נכתב "הללויה" עבור להקת הכל עובר חביבי, אבל סולנית "הכל עובר חביבי" שלומית אהרון ויתרה על השיר. אחרי שנשארו ללא הרכב מתאים לביצוע השיר בפסטיבל, המפיק שלמה צח, ויוצרי השיר שמרית אור וקובי אשרת החליטו להקים להקה חדשה במיוחד למטרה זו.
למרות המשך ההצלחה של הלהקה בישראל, לא הצליחה הלהקה לשחזר את ההצלחה הבינלאומית של "הללויה", ולפיכך היא נחשבת בעולם כלהקה של להיט אחד.
בעקבות ההצלחה, המשיכו חברי ההרכב בקריירה מוזיקלית עשירה. אלבומם הראשון יצא בראשית 1980 ונקרא בפשטות "גלי עטרי וחלב ודבש". חלקו הראשון של האלבום הכיל שירים בעברית כמו "גלגל ענק" ("עוד שנה ועוד שנה..."), "שמש אדומה", "קסם הלילה" ו"דרך ארוכה" (שעטרי הקליטה באופן עצמאי לפסקול הסרט "דיזנגוף 99"). חלקו השני של האלבום כלל שירים באנגלית בלבד, בניסיון לפרוץ לשוק הבינלאומי בעקבות ההצלחה העצומה של "הללויה", ושיריו הוקלטו באולפנים בלונדון. שלמה צח וקובי אושרת הפיקו בפועל את האלבום, וקובי אושרת עיבד וניהל מוזיקלית. בעקבות האלבום זכתה הלהקה בתארים "להקת השנה" ו"שיר השנה" (על "גלגל ענק") במצעד הפזמונים השנתי תש"ם (1980) של רשת ג'.
עם הסולנית לאה לופטין
ב-1980 הוציאה הלהקה לאור את אלבומה השני, "חלב ודבש 2". באותה שנה עזבה עטרי את הלהקה בעקבות סכסוך כספי עם מפיק הלהקה שלמה צח והוחלפה על ידי לאה לופטין, כך שחלק משירי האלבום בוצעו על ידי עטרי ובאחרים הייתה זו לופטין. מאלבום זה יצא הלהיט "אולי עוד קיץ" ושירים נוספים כמו "יחד", "שיר לשירים", "מסע ארוך" (שחודש ב-2005 על ידי אסף אמדורסקי) ו"דון ז'ואן".
לאחר הפירוק התאחדה הלהקה במספר אירועים (בהרכב המאוחר יותר עם לאה לופטין): ביום העצמאות בשנת 1987 פתחה הלהקה את המופע המרכזי בטלוויזיה בהרכב חסר (ללא ראובן גבירץ) בתור "שלישיית חלב ודבש". בשנת 1989 השתתפה הלהקה בפעם השלישית בקדם אירוויזיון, עם השיר "אני מאמין" (מילים: שמרית אור, לחן ועיבוד: קובי אושרת) שהגיע למקום השמיני.
בשנת 2001 התאחדה הלהקה שוב בערב לכבוד הפזמונאית שמרית אור, שכתבה את מרבית להיטיהם. בעקבות זאת חזרה הלהקה לפעילות מינורית שלא כללה שירים חדשים. איחודים נוספים היו ב-2009 באירוע "תרבות של שלום", וב-2017 בערב מחווה למפיק שהיה ממקימי הלהקה, שלמה צח.
הרובע השישי של פריז
דמוגרפיה
שיא צפיפות האוכלוסין ברובע היה בשנת 1911, אז הגיע מספר התושבים ל-102,993 איש (שהם 47,815 תושבים לקמ"ר). בשנת 1999 מנתה האוכלוסייה 44,919 תושבים וברובע הועסקו 43,691 בני אדם.
הרבעים הפנימיים
כל אחד מעשרים הרבעים של פריז מחולק בעצמו לארבעה רבעים (quartiers). הרבעים הפנימיים של הרובע השישי הם:
דרקורפטור
דרקורפטור (שם מדעי: Dracoraptor; מילולית: "שודד דרקוני") הוא סוג של דינוזאור תרופוד טורף שחי בתור היורה לפני 199–201 מיליון שנה. הוא היה תרופוד פרימיטיבי שהיה קרוב לצלופיזיים. מאובניו התגלו ב-2014 וב-2015 בווילס. את שמו קיבל ב-2016 מ"הדרקון האדום", מפלצת מיתולוגית המזוהה עם ויילס.
דינוזאור זה התפתח לאחר הכחדת הטריאס, מלפני 201 מיליון שנה, והוא נחשב לאחד מאבותיהם של התרופודים הגדולים יותר של היורה והקרטיקון.
בתרבות
דינוזאור חדש זה ומאובניו נראים בתוכנית הבריטית "הדינוזאורים של בריטניה" בפרק השני, כאשר טרם קיבל את שמו.
הארכת תחל
הארכת תֶחֶל (באנגלית: Primer extension) היא טכניקה בביולוגיה מולקולרית, המאפשרת לקבוע את רצף הבסיסים בצד '5 של גן מסוים.
הארכת תחל מאפשרת לקבוע היכן על ה-DNA מתחיל השעתוק ל-RNA של גן מסוים. הטכניקה דורשת לייצר תחל (פריימר) מסומן רדיואקטיבית (לרוב באורך של 20–50 בסיסים) בעל רצף משלים לקצה '3 של הגן. נותנים לתחל להתחבר ל-RNA ומשתמשים באנזים שעתוק הפוך (reverse transcriptase) לסנטז רצף cDNA משלים לRNA עד שהוא מגיע לקצה '5 של ה-RNA. הרצת התוצר בג'ל (אלקטרופורזה) תגלה מהו המרחק מההתחלה לתחל המסומן כלומר היכן מתחיל השעתוק.
לשנו
לשנו (בפולנית: Leszno; בעבר ליסה, בגרמנית: Lissa) היא עיר בפרובינציית פולין גדול שבמערב פולין, 65 ק"מ דרומית-מערבית לפוזנן ו-90 ק"מ מצפון לוורוצלאב. אוכלוסייתה, נכון ל-2012, מנתה 64,722 איש. מאז 2014 מכהן לוקאש בורוביאק, איש מפלגת המצע האזרחי, כראש עיר.
גאוגרפיה
הכלכלה המקומית מבוססת על מפעלי מתכת, טקסטיל וממתקים השוכנים בה. כמו כן, היא מרכז מסחרי חשוב. שיעור האבטלה עמד ב-2011 על 9%. היא גם צומת מסילות ברזל חשוב, בעיקר בשל מיקומה בין שתי שכנותיה הגדולות. בלשנו פועלים מספר מוסדות להשכלה גבוהה, ויש לה תחנת טלוויזיה, שתי תחנות רדיו ושישה עיתונים מקומיים. רוב התושבים הם פולנים קתולים.
היסטוריה
יישוב במקום נזכר ברשומות לראשונה ב-1393. ב-1516 התיישבו במקום פליטים הוסיטים ממוראביה שתרמו רבות לפיתוח העיר. הצבא הפולני שרף אותה ב-1656 כנקמה על שיתוף-פעולה עם הפולשים השוודים, והיא שוקמה באיטיות. ב-1707 נשרפה שוב על ידי הצבא הרוסי, וב-1790 נשרפה בשלישית מסיבות טבעיות. בעת חלוקת פולין סופחה לפרוסיה, והושבה לפולין העצמאית במסגרת חוזה ורסאי. ב-1939 סיפחה אותה גרמניה הנאצית וגירשה את הפולנים והיהודים לגנרלגוברנמן. לשנו שוחררה ב-1945 וניתנה שוב לפולין הקומוניסטית.
הקהילה היהודית
יהודים התיישבו בעיר (אותה כינו, בהשאלה משמה הגרמני, 'ליסא') ב-1534, סמוך לזמן ייסודה. בית כנסת גדול נבנה ב-1626. היהודים סבלו רדיפות קשות בימי גזירות ת"ח-ת"ט באמצע המאה ה-17, וב-1709 גורשו לזמן קצר לאחר שהואשמו בהפצת מגפה. במאה ה-18 הפכה הקהילה לאחת החשובות בפולין, עם 5,000 חברים וישיבה מרכזית. הרבנים דוד טבל בן נתן נטע מליסא ויעקב לורברבוים כיהנו כרבנים, והרב עקיבא איגר כיהן כדיין בעיר. האוכלוסייה היהודית הדלדלה מאוד במאה ה-19 למעט יותר מ-1,000. היא נותרה ברובה אורתודוקסית. יהודי העיר גורשו לממשל הכללי בימי השואה ורובם הגדול נספו בהמשך.
עם ילידי ליסא המפורסמים נמנים הרב ליאו בק וחיים סולומון.
אורלי וילנאי
אורלי וילנאי (נולדה ב-28 ביולי 1972 בתל אביב) היא עיתונאית, פעילה חברתית ומנחת טלוויזיה ישראלית.
ביוגרפיה
וילנאי היא בתם של כתב קול ישראל, שמעון וילנאי ושרה, אשת חינוך מיוחד. את שירותה הצבאי עשתה ביחידת המזל"טים של צה"ל, בימים בהם הייתה היחידה כפופה לאגף המודיעין.
וילנאי היא בעלת תואר ראשון בתקשורת וטלוויזיה מאוניברסיטת תל אביב. בעלת תואר שני בתוכנית ללימודי ביטחון, אותו עשתה במקביל לעבודה כחוקרת במכון למחקרי ביטחון לאומי באוניברסיטת תל אביב.
את דרכה הטלוויזיונית החלה כמנחה בערוץ הקניות. ב-1994 הנחתה וילנאי את התוכנית "ימבה קיץ" ששודרה בטלוויזיה החינוכית. בשנת 1998 החלה את עבודתה העיתונאית בערוץ הראשון של הטלוויזיה. בשנת 2000 מונתה לתפקיד כתבת לענייני רווחה. במקביל הגישה את תוכנית הבוקר של הערוץ לצדם של מאיר איינשטיין ואורי לוי. בתקופה זו שידרה כתבות שהקנו לה שם של בעלת קול חברתי נוקב. ב-2004 התפטרה בעקבות לחצים מצד מנכ"ל רשות השידור, יוסף בראל, למתן את כתבותיה.
בשנת 2004 הגישה עם גיא מרוז בגלי צה"ל את התוכנית "יהיה בסדר" שעסקה בעוולות אזרחיות.
וילנאי עברה לערוץ 2 שם המשיכה לעסוק בתחום החברתי. תחילה שימשה כתבת בצוות התוכנית "עובדה". בשנים 2006–2007 הגישה וילנאי יחד עם בן זוגה, גיא מרוז את התוכנית "המשמר האזרחי" ב"קשת", ערוץ 2. בשנת 2008 בערב יום השואה תשס"ח הוקרן בערוץ 2 סרטם של וילנאי ומרוז "מוסר השילומים - המלחמה נמשכת", שבו האשימו את ועדת התביעות ואישים מטעמה בכך שהם מעכבים תשלומים המיועדים לניצולי השואה ומעדיפים את תקצובם של מוסדות שאינם קשורים לניצולים. ועדת התביעות טענה כי מדובר בעלילה אכזרית ומעוותת, ותבעה את בני הזוג. בהסכם פשרה הוחלט כי הם יפרסמו התנצלות ויעבירו לוועדה פיצוי בסך של 150 אלף ש"ח, שיועבר לארגון "עמך".
בשנים 2009–2010, הגישה בערוץ 2 את תוכנית התחקירים "שתולים".
במקביל בשנת 2009 החלה וילנאי לעבוד בערוץ 10 שם הגישה יחד עם בן זוגה גיא מרוז, את התוכנית "אורלי וגיא בע"מ". בסוף ינואר 2011 החלו וילנאי ומרוז להגיש באותו ערוץ טלוויזיה, מדי יום, תוכנית בוקר בשם "אורלי וגיא". מיוני 2018 משודרת התוכנית בשעות הערב. במקביל הגישה עם מרוז באותו ערוץ את סדרת התוכנית "אורלי וגיא חוזרים עם תשובה".
ב-23 במרס 2018 החלה להגיש בערוץ 10 את התוכנית "אורלי וחי" שעוסקת בבעלי חיים.
לאחר מיזוג רשת וערוץ עשר, החל מ-2 ביולי 2019 החלו וילנאי ומרוז להגיש את תוכנית התחקירים "אורלי וגיא" בערוץ 13.
בשנת 2020, בעקבות התפרצות מגפת הקורונה יצרה עם בן זוגה גיא מרוז את הסרט התיעודי "ומה אם כל העולם טועה?" שבו שולבו מומחים מתחום הרפואה המתנגדים למדיניות הטיפול בקורונה בישראל ובעולם. הסרט זכה למאות אלפי צפיות תוך מספר ימים וספג ביקורת מאנשי מדע ורפואה. בספטמבר 2021, פרסמו השנים את הסרט התיעודי "עזבו את הילדים" שעוסק במדיניות הממשלה בהקשר לילדים ובני נוער. גם סרט זה זכה לביקורת מאנשי מדע ורפואה. בדצמבר 2021 פרסמו השנים פוסט הקורא לנשים שעברו לידה שקטה לאחר החיסון לדווח על כך. משרד הבריאות יצא בחריפות כנגד פוסט זה. בתגובה, אורלי וגיא הגישו תביעה כנגד משרד הבריאות.
בראשית העשור השלישי של המאה ה-21 הקימה וילנאי, ביחד עם ניצן מייזלס, מרכז חינוכי בחוות ההצלה "להתחיל מחדש". בחווה שבמושב חרות חיים 800 בעלי חיים שניצלו מהזנחה או התעללות.
בשנת 2022 הקימה את מפלגת "אומץ" יחד עם צביקה גרנות ובמפלגה זו משולבים מספר רופאים.
חיים אישיים
וילנאי אם לבן מנישואיה הראשונים לעודד פדרבוש.
סיזראן-2003
סיזראן-2003 (ברוסית: Футбольный клуб «Сызрань-2003») היא קבוצת כדורגל רוסית מהעיר סיזראן שבמחוז סמרה, שהתמודדה בשיאה בליגה הרוסית השנייה.
הקבוצה העפילה לשמינית גמר הגביע הרוסי בכדורגל בעונת 2014/2015, וסיימה במקום השני בליגה בעונת 2018/2019, שבסיומה פורקה. ברם ביולי 2019 הוקמה מחדש והחלה להתמודד בליגת הכדורגל החובבנית.
היסטוריה
מועדון הכדורגל סיזראן הוקם בשנת 2003 בחסות מפעל מקומי בשם טיאז'מאש. כבר בעונת הבכורה השתתפה באליפות המחוז וסיימה במקום השלישי.
בעונת 2010 זכתה באליפות ליגת הכדורגל החובבנית והעפילה לליגת הכדורגל המקצוענית, בה התמודדה במשך 8 עונות רצופות, עד לפירוקה בשנת 2019.
ביולי 2019 הוקמה מחדש בחסות ממשלת מחוז סמרה והחלה להתמודד בליגה הרביעית בחשיבותה.
הר אודם
הר אודם הוא הר געש רדום ברמת הגולן. ההר מצוי בתחום שמורת יער אודם, הממוקמת בין היישוב מסעדה בצפונה לבין קיבוץ אל-רום בדרומה. ההר נקרא על שם צבע האדמה המבוטא בשם הערבי של ההר: "רס אל אחמר".
הר אודם הוא חלק מקו התלים הישראלי. ההר מורכב מסקוריה בגוונים אדום-סגול. להר שני לועות: האחד - לצד מערב והשני - לצד צפון.
הנדסת מחשבים
הנדסת מחשבים, היא ענף של הנדסה המשלב שתי דיסציפלינות, מדעי המחשב והנדסת חשמל. מהנדסי מחשבים רוכשים ידע בדיסציפלינות אלו בהתמקדות של ארכיטקטורות מחשבים ומערכות הפעלה ושילוב של חומרה ותוכנה לעומת מדעי המחשב בלבד או הנדסת חשמל בלבד. בוגרי הנדסת מחשבים עוסקים במקצועם במספר רב של תחומים כגון: פיתוח רכיבי שבבים VLSI, עיבוד אותות דיגיטליים (הכולל עיבוד תמונה וקול), תורת התקשורת, תכנות קושחה, אבטחת מחשבים, עיצוב תוכנה, תכנון מעגלים אנלוגיים ודיגיטלים, תכנון מעגלים מודפסים ורכיבי Mixed-Signal, מעגלי RF, מערכות Embedded ותכנון קומפיילרים, רובוטיקה ובקרה, למידת מכונה, מיחשוב קוונטי, מערכות הספק, תאימות אלקטרומגנטית ועוד.
הנדסת מחשבים כענף אקדמי
לראשונה הוענק התואר באוניברסיטת קייס ווסטרן רזרב בארצות הברית בשנת 1971 לכ-140 בוגרים.
עם ההתפתחות הרבה בתחום המחשבים גדלה הדרישה למהנדסים שיוכלו להתמודד עם האתגרים שבפיתוח מערכות מחשבים על כל רכיביה הרבים, התרחבו תוכניות רבות באוניברסיטאות ברחבי העולם ובהם גם בישראל החלו בטכניון בתוכנית משותפת לפקולטות להנדסת חשמל ומדעי המחשב ומאוחר יותר אוניברסיטאות נוספות, מכיוון שהענף של הנדסת מחשבים משלב שתי דסצפלינות, נדרש לרוב שהוא יהיה תחת שתי פקולטות על מנת להעביר אותו. המסלול מעניק ידע רחב בפיסיקת החשמל ובמדעי המחשב ובמתמטיקה הדרושה לשני התחומים.
נושאי בחירה המוצעים ללימוד כוללים:
תוכניות בישראל
בישראל פועל מסלול להוראת הנדסת מחשבים בחמש אוניברסיטאות:
בנוסף, קיימים מסלולים מקבילים במכללות האקדמיות.
דני או'דונוהיו
דניאל ג'ון מארק לוק או'דונוהיו (באנגלית: 'Daniel John Mark Luke O'Donoghue, נולד ב-3 באוקטובר 1980) הוא זמר יוצר אירי. ידוע בעיקר כסולן להקת הרוק האלטרנטיבי "הסקריפט" וכשופט בתחרות הכישרונות הבריטית The Voice.
שנותיו המוקדמות
או'דונוהיו נולד לאליס ושיי או'דונוהיו, אביו היה חלק מלהקה בשם "The Dreams". הוא הצעיר מבין שישה אחים ואחיות. או'דונוהיו לא השלים את לימודיו התיכוניים על מנת להצליח בתחום המוזיקה.
תחילת הקריירה
או'דונוהיו היה חבר בלהקת "Mytown" אשר פעלה מ-1996 ועד לפירוקה ב-2001 יחד עם מארק שיאהן, חבר ב-הסקריפט עד היום. בשנת 1999 הוחתמו השניים על ידי חברת התקליטים יוניברסל רקורדס. או'דונוהיו עבר ללוס אנג'לס והחל בכתיבת שירים עבור אומנים כמו TLC, בויז טו מן ובריטני ספירס. לאחר שנה של כתיבה חזרו או'דונוהיו ושיאהן לדבלין וצירפו אליהם את המתופף גלן פאוור ויחד החלו לעבוד על חומרים משלהם. בשנת 2001 הקימו את להקת הסקריפט.
הסקריפט
אלבום הבכורה של הלהקה יצא ב-8 באוגוסט 2008 ונקרא "The Script". או'דונוהיו היה שותף לכתיבת כל שירי האלבום והאלבום הפך להצלחה מסחרית בעיקר באירלנד שם הגיע למקום הראשון מצעד האלבום האירי. בספטמבר 2010 יצא האלבום השני של הלהקה שנקרא "Science & Faith". ב-7 בספטמבר 2012 יצא האלבום השלישי תחת השם "#3". ב-12 בספטמבר 2014 עתיד לצאת האלבום הרביעי אשר נקרא "No Sound Without Silence".
The Voice
ב-2012 ביצע או'דונוהיו את הופעתו הראשונה בדה וויס הבריטי לצדם של השופטים ג'סי ג'יי, will.i.am וטום ג'ונס. שנה לאחר מכן הוא שב לתוכנית והיה המנטור של הזוכה של העונה, אנדריאה בג'ליי. ב-16 ביולי 2013 הודיע או'דונוהיו כי הוא עוזב את התוכנית על מנת להתרכז בלהקה. בעונה השלישית הוחלף על ידי ריקי וילסון הסולן של להקת קייזר צ'יפס.
חיים אישיים
ב-14 בפברואר 2008 נפטר אביו של או'דונוהיו ממפרצת בבטן. לזכרו קעקע או'דונוהיו ורז על זרועו השמאלית וכתב את השיר "If You Could See Me Now" אשר יצא מאלבומם השלישי של הלהקה.
הסדר הקורינתי
הסדר הקורינתי הוא אחד משלושת הסדרים הקלאסיים באדריכלות יוון העתיקה. סדר זה התפתח משני הסדרים היווניים האחרים, הדורי והאיוני, והוא היה נפוץ במיוחד באדריכלות הרומית לעומת זו היוונית.
המאפיין הבולט ביותר בסגנון זה הוא כותרת העמודים הקישוטית העשויה תבליטי עלים. העלים הם עלי צמח האקנתוס (Acanthus) וכך גם מכונים תבליטי האבן. את הכותרת הקורינתית המציא הפסל היווני קאלימאכוס. על פי האדריכל והסופר הרומי מרקוס ויטרוביוס פוליו, אשר תיעד את הסדרים הקלאסיים בספרו "De Architectura", האגדה מספרת כי מקור השראתו של קאלימאכוס לכותרת היה סלסלת קש שהונחה על יד קברה של ילדה מעל שיח אקנתוס קטן. בסלסלה היו כמה מצעצועיה, והם כוסו בלבנה מלבנית על מנת להגן עליהם מפני הגשם. אילוסטרציה של מקור ההשראה צוירה במאה ה-17 על ידי הצרפתי קלוד פרו (בתמונה).
הדוגמה העתיקה ביותר לשימוש בעמודים קורינתיים נמצאת במקדש אפולו אפיקוריוס בבסאי שבארקאדיה, שהושלם בשנת 420 לפנה"ס. המקדש נבנה אמנם על פי הסדרים האיוני והדורי, אך הופיע בו עמוד קורינתי אחד בודד במרכז אולמו המרכזי. ארכאולוגים משערים כי ייתכן שנבנה לראשונה כ"עמוד לדוגמה" בטרם ייעשה בו שימוש נרחב יותר. גם במקדשים היווניים שנבנו במאה השנים שלאחר מכן נעשה שימוש בעמודים קורינתיים, בעיקר בפנים המבנה. שימוש נרחב יותר בסדר הקורינתי בשלמותו נעשה בתקופה ההלניסטית ובתקופה הרומית. הרומאים אף פיתחו סדר משולב (Composite order) המשלב את עלי האקנתוס הקורינתיים עם הוולוטות של הכותרת האיונית.
הסדר הקורינתי עבר התפתחויות רבות בסגנונות אדריכלות אחרים באופן כזה שרוב חוקרי האדריכלות מתארים אותם כאסתטיים פחות. ככל הנראה, לאחר התפוררות האימפריה הרומית הלכה לאיבוד אוּמנות ייצור הכותרות הקורינתיות, ובדוגמאות שניתן למצוא כבר באדריכלות הביזנטית, נבנו עמודים המנסים לחקות את הכותרת הקורינתית ללא הצלחה להגיע לשלמות. אדריכלי הרנסאנס באיטליה גילו מחדש את הסגנון הקורינתי ושחזרו את השימוש בו. הסגנון היה פופולרי במיוחד גם במבנים נאו-קלאסיציסטיים ובאדריכלות האמריקאית במאה ה-19 בפרט.
Dusk Till Dawn
Dusk Till Dawn (בעברית: חשכה עד עלות השחר) הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמר-יוצר הבריטי זאין מאליק, בשיתוף הזמרת האוסטרלית סיה. השיר יצא לאור ב-7 בספטמבר 2017, תחת חסותה של חברת התקליטים RCA רקורדס.
רקע וכתיבה
את השיר כתבו זאין מאליק, סיה וגרג קורסטין, והוא הופק על ידי קורסטין גם כן.
לאחר שהוחלט כי מאליק ישתף פעולה עם סיה, הודלפו שמועות רבות ברשתות החברתיות על כך ששיתוף הפעולה עתיד לצאת בכל רגע. שמועות אלה הופרכו באותם רגעים. לאחר מכן, למען הסר ספק פרסמו מאליק וסיה באינסטגרם שלהם את תאריך יציאתו המדויק של השיר.
וידאו קליפ
הווידאו קליפ הנלווה שצולם לשיר בוים על ידי מארק ווייב. הקליפ הוא מעין סרט אקשן. בתחילת הקליפ ניתן לראות את זאין ולאחר מכן בחורה הנושאת מזוודה שנראית כחשודה. באותו זמן ניתן לראותה כשהיא נחטפת בידי אנשים, ואז הסרט מתחיל. בין לבין ניתן לשמוע ולראות פיצוצים, יריות, וכולי.
מונה הצפיות של הקליפ נכון לנובמבר 2020, עומד על למעלה מ-1.4 מיליארד צפיות, דבר אשר הופך אותו ל-3 הנצפה ביותר של מאליק, ול-11 הנצפה ביותר של סיה.
מייקל סו רוזן
מייקל סו רוזן (באנגלית: Michael Hsu Rosen נולד: 1991) הוא שחקן ורקדן אמריקאי הידוע בעיקר בזכות תפקידיו כג'יידן ונביל בסדרות נטפליקס יופי של אחות ושבריריות בהתאמה. רוזן גם כיכב במחזות בברודוויי סיפור אהבה בשלושה פרקים וסיפור הפרברים.
ביוגרפיה
רוזן נולד וגדל בעיר ניו יורק באפר וסט סייד. הוא למד בבית הספר לתרבות ואתיקה פילדסטון, כמו גם בבית הספר המקצועי לילדים. הוא התאמן במשך תשע שנים בבית הספר לבלט אמריקאי ובאוניברסיטת ייל לפני שפרש כדי להתמקד במשחק במשרה מלאה.
קריירה
בזמן לימודיו בתיכון, הופיע רוזן עם ניו יורק סיטי בלט וערך את הופעת הבכורה שלו בברודוויי בגיל שבע עשרה בחידוש למחזמר סיפור הפרברים. מאוחר יותר הוא חזר לברודוויי ושיחק בחידוש של יום בניו יורק ובמחזה מאת הארווי פירסטיין סיפור אהבה בשלושה פרקים.
רוזן שיחק בתפקידי אורח בסדרות טלוויזיה בהן ג'סיקה ג'ונס, "מונסטרלנד" והרופא הטוב וכן לוהק לתפקידים ראשיים בסדרות "שבריריות" של נטפליקס ו-"יופי של אחות". בשנת 2023 שיחק סו-רוזן בסדרת הטלוויזיה גלאם.
.hu
.hu הוא הדומיין ברמה העליונה של קוד המדינה באינטרנט (ccTLD) בהונגריה. ההרשמות עוברות באמצעות רשמים מוסמכים.
קישורים חיצוניים
Toppdomän
כתר ממלכתי
כתר ממלכתי הוא הכתר בו עושה המונרך שימוש דרך קבע (בניגוד לכתר הכתרה, המשמש רק בטקס ההכתרה). במדינות בהן אין טקס הכתרה רשמי, הכתר הממלכתי הוא הכתר היחיד של המונרך.
מונח זה מציין בעיקר את כתרי הממלכה המאוחדת (ובממלכות שקדמו לה היסטורית - אנגליה ובריטניה הגדולה) בה משמש כתר נפרד לטקס ההכתרה, וכתר נפרד לטקס פתיחת הפרלמנט הנערך מדי שנה. הכתר בו נעשה שימוש מדי שנה נקרא "הכתר הממלכתי" (באנגלית: State Crown). הכתר הממלכתי הראשון היה כיתרו של המלך צ'ארלס השני - כתר זה לא שרד עד ימינו. הכתר הממלכתי הקדום ביותר ששרד היה כתרו של ג'ורג' הראשון, המהווה כיום חלק מתכשיטי הכתר של הממלכה המאוחדת.
מאפיינים
בניגוד לכתר הכתרה בו נעשה שימוש לעיתים נדירות (אחת לכמה עשרות שנים), בכתר הממלכתי נעשה שימוש מספר פעמים בשנה. בשל כך נתון הכתר הממלכתי לשחיקה רבה יותר, וזקוק לתיקונים ולשיפוץ פעמים תכופות יותר. כמו כן, הכתר הממלכתי מעוטר פחות מכתר ההכתרה. הסיבה לכך היא בעבר נהגו לשבץ את כתר ההכתרה באבנים יקרות ויהלומים מושכרים, ואלה הושבו למשכירים בתום הטקס. הכתר הממלכתי לעומתו שובץ דרך קבע ביהלומים ואבנים יקרות השייכים לאוצר ממלכה, ולכן מספרם מועט יותר.
ניקו קובאץ'
ניקו קובאץ' (בקרואטית: Niko Kovač; נולד ב-15 באוקטובר 1971) הוא כדורגלן עבר קרואטי ששיחק בעמדת הקשר וכיום מאמן את קבוצת וולפסבורג מהבונדסליגה.
באייר לברקוזן
בקיץ 1996 עבר קובאץ' מהרטה, ששיחקה עדיין בבונדסליגה השנייה באותו הזמן, לבאייר לברקוזן מהבונדסליגה. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו במדי באייר לברקוזן ב-17 באוגוסט 1996 במשחק פתיחת עונת, בניצחון 4-2 ביתי על בורוסיה דורטמונד. הוא הופיע ב-32 משחקי ליגה בעונתו הראשונה עם באייר לברקוזן והבקיע שלושה שערים. עם זאת, הוא שיחק בעיקר כמחליף בשתי העונות הבאות והחמיץ כמה משחקים בעונת לאחר שנפצע במשחק ביתי של המועדון נגד שטוטגרט בדצמבר 1997. בשלוש עונות עם באייר לברקוזן, קובאץ' הופיע 77 פעמים במשחקי הבונדסליגה וכבש שמונה שערים. במועדון, אחד מחבריו לקבוצה היה אחיו הצעיר, רוברט, בפעם הראשונה בקריירה המקצועית שלו.
המבורג
קובאץ' עבר להמבורג בקיץ 1999 ושיחק שתי עונות במועדון, בהן הופיע 55 הופעות והבקיע 12 שערים. בקיץ 2001 עזב את המבורג ועבר לבאיירן מינכן שבה שוב שיחק עם אחיו הצעיר רוברט. עם זאת, לא הצליח לבסס את עצמו במועדון ועזב את באיירן מינכן להרטה ברלין לאחר שתי עונות בקיץ 2003. הוא הופיע ב-34 משחקי בונדסליגה וכבש שלושה שערים בליגה.