cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
פורמליזם רוסי
רקע
ולדימיר פרופ חוקר מהאסכולה, אשר חקר את המורפולוגיה של המעשייה, טען שכל המעשיות הן בעצם מעשיה אחת, בשני היבטים: ברובד הקונקרטי-המשתנה קיימות אינסוף דמויות, ואינסוף צורות של אותה דמות. ברובד המופשט-הקבוע קיים מספר קבוע של תפקיד סיפורי (הרמה המופשטת והקבועה של הדמויות). פרופ מבחין בשבעה תפקידים סיפוריים:
ברובד הקונקרטי-המשתנה יתקיימו אינסוף צורות של אירועים. ברובד המופשט-הקבוע מתקיים מספר מוגבל של "פונקציה סיפורית". האירועים שונים אבל ממלאים אותה פונקציה סיפורית. המעשיות מחברות בין ניגודים (עניים ועשירים, טובים ורעים), ובסופן מתקיימת אחדות הניגודים (בדרך כלל באמצעות חתונה). המעשיות יתאפיינו בהפרת הסדר והחזרת הסדר.
פורמליזם בקולנוע
שיטת המחקר הפורמליסטית הלמה גם את חקר הקולנוע, בהיותו צורת אמנות חדשה דאז המפתחת שפה אמנותית האופיינית לה. חקר קולנועי פורמליסטי תאם את השאיפה למצוא את ייחודו של הקולנוע. תאורטיקנים בולטים במחקר הקולנועי הפורמליסטי כמו יורי טיניאנוב וסרגיי אייזנשטיין התנגדו למעורבות של דיסציפלינות אחרות במחקר הקולנועי וניתחו אותו כמערכת סגורה. תוך ביטול ההבחנה בין תוכן לצורה והמרתם במושגים חומר ותחבולה, ומתוך הנחה כי לחומר אין משמעות עד שתופעל עליו התחבולה, הם הסיטו את הדגש המחקרי אל עבר האופן והצורה הקולנועיים. כמו כן, התנגדו לתפיסה כמו של התאורטיקן הצרפתי אנדרה באזאן כי משמעות הקולנוע היא לחקות את המציאות, תפיסה מימטית.
במקביל, התהוותה גם יצירה פורמליסטית בקולנוע. בנוסף לצורך לגבש שפה ייחודית אשר תפריד את הקולנוע מן האמנויות הקודמות, על רקע המהפכה הבולשביקית שניסתה ליצור מציאות חדשה, נתפסקולנוע אוונגרדי כנאמן לרעיונות המהפכה. על-כן, קולנוענים פורמלסטיים, כגון סרגיי אייזנשטיין ודג'יגה ורטוב, הדגישו במכוון בסרטיהם את האלמנטים הצורניים המבניים של הקולנוע. אלמנט מרכזי בסרטים פורמליסטים הוא עריכה, מתוך השאיפה ליצור את המשמעות האומנותית לא מן התמונות עצמן אלא מן החיבור בינן, קישור שיכול להיות רעיוני ולא מכוון נרטיב. הקולנוע הפורמליסטי הוא אבן דרך משמעותית בהתפתחות העתידית של הקולנוע המודרניסטי בכלל, שלהקולנוע הנסיוני והווידאו-ארט בפרט, ואפילו בהתפתחות תעשיית הפרסומות והקליפים העכשווית.
מרכז דאליין איטון
מרכז דאליין איטון  הוא מתחם גורדי שחקים אשר נמצא בתת-המחוז העירוני דאליין שבסין. המגדל אשר משמש גם כמגדל משרדים וגם כמלון, מתנשא לגובה של 383 מטרים (1,257 רגל) וכולל 84 קומות (כשמתוכן 4 קומות קומות תת-קרקעיות). בניית המגדל החלה בשנת 2009 ונסתיימה בשנת 2015. המגדל משתרע על שטח 145,380 מטרים רבועים וכולל 728 חדרי מלון ו-30 מעליות. המגדל הוא המגדל ה-11 בגובהו בסין וה-23 בגובהו בעולם.
עונת 1966/1967 בגביע אירופה לאלופות בכדורסל
עונת 1966/1967 בגביע אירופה לאלופות בכדורסל הייתה העונה העשירית של תחרות אירופית לקבוצות כדורסל והיא אורגנה על ידי פיב"א אירופה.
המשחק הראשון התקיים ב-6 בנובמבר 1966 ותחרות הסתיימה ב-1 באפריל 1967. בתחרות השתתפו 25 קבוצות. בתחילת התחרות התקיימו שני סיבובים של שלב הקדם בהם נקבעו 8 עולות לרבע הגמר. ברבע הגמר הקבוצות חולקו ל-2 בתים. מכל בית הקבוצות שזכו במקום הראשון והשני עלו לפיינל פור שנערך במדריד. התחרות הסתיימה בניצחון של ריאל מדריד, בפעם השלישית בתולדות המועדון.
מהלך התחרות
בשלבים המוקדמים נקבעו 8 עולות לשלב רבע הגמר.
שלב הגמר
שלב הגמר נערך במדריד.
ישראל בתחרות
הפועל תל אביב העפילה ישירות לשלב השני של המוקדמות אך לא השתתפה במשחקים.
טל אמיר
טל אמיר (נולדה ב-1956) היא זמרת אופרה, זמר עברי ומחזות זמר, שחקנית ומדבבת ישראלית.
ביוגרפיה
אמיר נולדה וגדלה בירושלים, בתם של שושנה ורפי אמיר, עיתונאי קול ישראל.
בצבא שירתה בלהקת פיקוד דרום, היא בוגרת האקדמיה למוזיקה ע”ש רובין באוניברסיטת תל אביב והאקדמיה למוזיקה בפרנקפורט, גרמניה.
ב-1987 שיחקה את דמותה של קוזט בהפקה של המחזמר עלובי החיים שעלתה בתיאטרון הקאמרי (400 הופעות), לאחר מכן הופיעה גם בהצגות נוספות שעלו בתיאטרון זה כמו "הוצאה להורג - אופרטה אכזרית" מאת חנוך לוין.
אמיר הופיעה במשך כשנתיים בכל רחבי הארץ עם שיריו של סשה ארגוב שלווה אותה בפסנתר.
מנשה ורשבסקי
מנשה ורשבסקי (3 באוקטובר 1928 – 21 בפברואר 2002) היה שחקן ישראלי.
טל אמיר
ביוגרפיה
ב-1989 שרה בקונצרט "עסקים ומיסטיקה" של צ'ארלס אייבס ובניצחו של אנדרה היידו.
מנשה ורשבסקי
ביוגרפיה
ורשבסקי נולד בשנת 1928 בעיר לודז' שבפולין לאברהם ורחל, שחקני תיאטרון יידיש. כשהיה בן 13, איבד את כל משפחתו שנרצחו באושוויץ. הוא שרד את הגטו וניצל מהמוות מספר פעמים. בין השאר, קפץ מתחתית קרון רכבת ושרד ביערות בעזרת קליפות תפוחי אדמה שמצא. בהמשך, נתפס ונשלח למחנה הריכוז בוכנוואלד שם חי בצריף עם הרב לאו, והשתחרר בסיום המלחמה בשנת 1945. אז, נשלח לצרפת ומשם עלה לישראל באוניית המעפילים "תל חי".
ורשבסקי שהה זמן מה בכפר הנוער בן שמן, אך גורש ממנו לאחר שנחשד בהפצת תעמולה של בית"ר. הוא התגייס לנוטרות ובהמשך גויס לצה"ל ושירת באחת הלהקות הצבאיות. לאחר שהשתחרר מצה"ל, התקבל בסוף 1949 ללהקת "לי-לה-לו" והופיע שם במהלך שנות ה-50.
טל אמיר
ביוגרפיה
כזמרת הופיעה אמיר בפסטיבלים רבים. במאי 1990 הופיעה במסגרת פסטיבל ישראל במופע המרכזי "יליד הארץ" ,שירי אהוד מנור לצידם של כוכבי הזמר הישראלי בבריכת הסולטן בערב יום ירושלים. בספטמבר אותה שנה היא הופיעה בתוכנית המרכזית של הטלוויזיה בערב ראש השנה, "חופים", שהוקדשה ל-50 שנות יצירה של המשורר נתן יונתן.
מנשה ורשבסקי
ביוגרפיה
ורשבסקי כתב, ביים ושיחק בהצגות רבות ביידיש לאחר מכן יצא לעסקים מחוץ לישראל, ולסיבוב הופעות בקהילות יהודיות רבות בעולם. בין השנים 1968–1971 לקח לצידו את הזמרת התימניה מרים נעמן שלמדה לשם כך את השפה היידית.הם הופיעו כצמד ברחבי העולם, בעיקר בדרום אמריקה אוסטרליה וניו זילנד. התפרסם כאחד משחקני היידיש והקומיקאים המובילים בתחום. בשנות ה-70 חזר לישראל, וכיכב בהצגות מצליחות כמו "אמי הגנרלית" עם השחקנית ג'טה לוקה, איתה גם כיכב בקומדיה "אוי איז דאס א חתונה".
כיכב גם בהצגה "החייל האמיץ שווייק"את ההצגה ביים שחקן "הבימה" רפאל קלאצ'קין. בהצגות "סימכו עלי" ו"החתן של אישתי" שיתף פעולה עם השחקן יעקב אלפרין. הוא שיתף פעולה עם דז'יגאן ושומאכר בין היתר במופע ביידיש "לחיות ולצחוק עם דז'יגאן".
בעברית שיחק בהצגות ילדים בולטות וביניהן "טופלה טוטוריטו". בסוף שנות ה-70 כיכב בהצגות רבות בתיאטרון היידיש הישראלי בניהולו של ישראל ולין ז"ל אותו הכיר עוד מהימים ב"לי לה לו".   בשפה העברית הופיע אצל אברהם דשא (פשנל) וכיכב בשלאגרים הגדולים של הבמאי והמחזאי אלי שגיא. היו אלה קומדיות שזכו להצלחה היסטרית בארץ והוצגו מאות פעמים כמו "זוגות לבילוי משותף", "בני הדוקטור","בואינג אקספרס", ועוד. בשנת 1983 שיחק במחזמר "כנר על הגג" בהפקה של התיאטרון העממי אברהם דשא (פשנל) בתפקיד מרדכי הפונדקאי. בשנה זו כיכב בקומדיה "הריון משותף") אותה העלה בשנית בהפקה ביידיש בשנת 1990,יחד עם השחקן גדי יגיל.
קולנוע
בשנת 1974 שיחק את נדל מנהל הקבוצה,תפקיד מרכזי בסרטו של אורי זוהר "עיניים גדולות".באותה שנה שיחק בסרט "יום הדין",וב-1975 שיחק בסדרה "גם אנו שופטים" בפרק "הקופאי".
טל אמיר
ביוגרפיה
ב-1991 התמודדה בקדם אירוויזיון עם השיר "מכל השתיקות" וסיימה במקום האחרון.
מנשה ורשבסקי
קולנוע
ב-1978 הופיע בעיבוד הבימתי לסדרת הספרים "קופיקו".
ב-1979 שיחק בסרטו של זאב רווח "טעות במספר" בתפקיד מר ברנזון.
מנשה ורשבסקי זכור בעיקר מתפקידו כ"רומק" המיתולוגי מסרטי "אסקימו לימון". משנת 1978 גילם את האבא הפולני של בנצי שבעיקר נשלט על ידי סוניה אשתו(דבורה קידר).הוא שיחק בחמשת הסרטים הראשונים, שזכו להצלחה כבירה בישראל ומחוצה לה שם דובבו לשפות זרות ביניהם "רומן זעיר", "ספיחס" ו"שפשוף נעים".
ב-1990 חזר לארץ לאחר שנבחר לשחק בתפקיד הראשי בסרטו של אברהם הפנר "אהבתה האחרונה של לורה אדלר", שסיפר את סיפורו של תיאטרון היידיש. ורשבסקי היה מועמד לפרס אופיר לשחקן הראשי הטוב ביותר. הסרט זכה בשני פרסי אופיר.
טל אמיר
ביוגרפיה
ב-1991 היא דיבבה את סינדרלה בסרט הנודע של דיסני.
מנשה ורשבסקי
קולנוע
בשנת 1992 שיחק בסרט של זאב רווח "טיפת מזל" בתפקיד מר ורשבסקי בעל המסעדה, באותה השנה שיחק את השכן המבוגר מר קאופמן בסרטו של איתן גרין, "אזרח אמריקאי".
בהמשך הקים תיאטרון והפיק בנוסף להצגות היידיש בכיכובו, גם הצגות ילדים איכותיות כמו "עליזה בארץ הפלאות" ו"רובין הוד" בכיכובו של אקי אבני.
טל אמיר
ביוגרפיה
היא ביצעה את קטעי השירה של סופי בסרט אנסטסיה.
מנשה ורשבסקי
חיים אישיים
ורשבסקי היה נשוי שלוש פעמים. באמצע שנות ה-70 הכיר את השחקנית אירית מאירי, השניים נישאו בשנת 1975. מאירי למדה יידיש והם שיתפו פעולה בהצגות בידור ביידיש ובעברית. בשנת 1983 נפרדו בני הזוג. לשניים בן משותף,וחמישה נכדים.
טל אמיר
ביוגרפיה
היא שרה בסדרה השנייה של הגרסה הישראלית של "רחוב סומסום".
מנשה ורשבסקי
חיים אישיים
מנשה ורשבסקי נפטר בעיר דיסלדורף בגרמניה בשנת 2002, בגיל 74.
טל אמיר
ביוגרפיה
אמיר לימדה בבית צבי, בחוג לתיאטרון של אוניברסיטת תל אביב. נכון ל-2020, היא מלמדת פיתוח קול ברימון בית ספר למוסיקה.
קץ האידאולוגיה
"קץ האידאולוגיה" הוא קובץ מאמרים של הסוציולוג דניאל בל. בקובץ, טען בל כי אנו חיים בתקופה בה האידאולוגיות הישנות באות אל קיצן מבלי שתקום להן חלופה. בל התייחס לאידאולוגיה כמנוף, דרכו יוצר האדם שינויים חברתיים ומבניים בעולמו. על פי בל, התמוטטות האידאולוגיות הישנות (ובפרט הסוציאליזם) מותירה את הפרט ללא כלים מוסריים ואידאולוגים כדי לנסח את השינוי שהוא מבקש לממש בעולמו, וללא הכוחות לבצעם. עם זאת, סוציולוגים ביקורתיים (ובמידה מסוימת אף בל עצמו בשנים שלאחר מכן) מסתייגים מן המונח. זאת כיוון שסוציולוגים ביקורתיים רואים גם ב"קץ האידאולוגיה" סוג של אידאולוגיה פוליטית, באותה מידה כמו האידאולוגיות הפוליטיות אשר לטענת בל כבר אינן מרכזיות בשיח הפוליטי.
לימים קיבל המונח משמעויות נוספות שונות, המתאר שינויים באורח החשיבה האנושי בעידן הפוסט-מודרני, ללא הגדרה אחידה.
מניעי התהליך
מבחינה היסטורית, משויך קץ האידאולוגיה לתקופת סוף המאה ה-20, ומזוהה עם התקופה הפוסטמודרנית. מניעי "מות האידאולוגיה" העיקריים הם:
ניתוק פרט-כלל
קץ האידאולוגיה הוא בראש ובראשונה ניתוק בין החיים הפרטיים לבין חיי הכלל. במונחים של מחשבה שלאחר מות האידאולוגיה, הפרט נתפס כאדם יחיד, העומד עם מכריו ומעגליו המצומצמים כנגד "המערכת", הגדולה והבלתי ניתנת להשפעה.
מקורותיו של ניתוק זה, בין המערכת לפרט, מצוי בהתפתחות הביורוקטיה וגדילת המדינות, ובהיווצרות חברת ההמון. תוצאותיו של ניתוק זה הוא יצירתם של שני מוקדי אינטרסים - האינטרסים של "המערכת", כנגד רצונות היחיד.
מתח זה הוביל, מבחינה היסטורית, לזיהוי האידאולוגיה עם "המערכת", וזאת בזכות שני תהליכים:
עימות זה, אשר הגיע על רקע של תורות הומניסטיות, ויצירת דפוסי חינוך המבוססים על אוטונומיה ואי-תלות הדדית של הפרטים, הביא לשלילת האידאולוגיה כמניע חיובי בחיי האדם, כחלק מהתנערות האדם משלטונות המדינה.
מצד שני, עליית האסלאם הפונדמנטליסטי, התחזקותן של תביעות לאומניות ובדלניות, הן במערב והן מחוצה לו, וכוחו של הימין הנוצרי בארצות הברית מוכיחות ש"קץ האידאולוגיה" איננו בשום אופן תהליך כלל עולמי או בלתי הפיך.
בטסי דבוס
אליזבת' (בטסי) דבוס (באנגלית: Elisabeth "Betsy" DeVos; נולדה ב-8 בינואר 1958) היא נדבנית ואשת עסקים אמריקאית, שכיהנה כמזכירת החינוך של ארצות הברית בממשלו של דונלד טראמפ. מינויה כחברת קבינט הוכרע ברוב הצמוד ביותר בהיסטוריה של ארצות הברית, בין השאר בגלל ביקורת שהוטחה כלפיה על הצעותיה להפריט חלקים רחבים ממערכת החינוך ולהקל על מסגרות חינוך נוצרי בבתי הספר. בינואר 2021 הכריזה על כוונתה להתפטר מתפקידה כמזכירת החינוך במידית, על רקע ההסתערות על הקפיטול.
דבוס היא מיליארדרית, אשת עסקים, פילנתרופית ופעילה בקידום הנצרות ובתחום החינוך.
ראשית חייה
דבוס נולדה למשפחת פרינס ב-8 בינואר 1958. היא גדלה בעיירה הולנד שבמישיגן לאלסה פרינס ולאדגר פרינס, טייקון - שניהם ממוצא הולנדי. אביה, אדגר, הקים את תאגיד פרינס, שסיפק חלקים חלופיים לכלי רכב. תאגיד זה העסיק כרבע מתושבי העיירה, שבה גרים כ-30,000 איש. אחיה של דבוס, אריק פרינס, הקים את חברת Blackwater USA, חברת אבטחה פרטית שקיימה מבצעים בעיראק. דבוס עצמה היא בוגרת התיכון הנוצרי של הולנד. את הלימודים האקדמיים שלה העבירה במכללת קלבין שבעיר גרנד ראפידס. שם גם השלימה את התואר הראשון שלה, במנהל עסקים ובמדע המדינה.
קריירה עסקית
דבוס היא יושבת ראש קבוצת ה-Windquest, קבוצת השקעה בתחום הטכנולוגיה, הייצור והאנרגיה. דבוס ובעלה הקימו את קבוצת ההשקעה בשנת 1989. קבוצה זאת הייתה שותפה להשקעה בחברות רבות בתחומי המדע במהלך השנים ובצמיחתן של חברות אלה. דבוס ובעלה הפיקו הצגה שהועלתה במשך שלושה שבועות בברודוויי.
מזכירת החינוך
ב-23 בנובמבר 2016, הוכרז כי דבוס היא מזכירת החינוך המיועדת בקבינט של נשיא ארצות הברית הנבחר דונלד טראמפ. ב-7 בפברואר 2017 אושר מינויה על ידי הסנאט בהצבעה צמודה של 50–51, רק לאחר הצבעתו של סגן נשיא ארצות הברית מייק פנס. הייתה זו הפעם הראשונה בהיסטוריה שבה אושר מינוי חבר קבינט בסנאט על ידי הצבעה שוברת שוויון של סגן הנשיא.
מינויה לווה במחלוקות רבות ועורר ביקורת בין השאר על רקע חוסר הניסיון המעשי שלה בתחום החינוך ובשל דעותיה הקוראות לצעדי הפרטה של מערכת החינוך ותמיכתה בחינוך נוצרי. היא הביעה תמיכה בשוברי חינוך - קופונים הממומנים על ידי הממשלה ובאמצעותם מממנים ההורים לימודים בבתי ספר פרטיים, וכן ב-Charter Schools - בתי ספר במימון ממשלתי הפועלים בנפרד ממערכת החינוך הציבורית ומתכניה. המתנגדים למינויה טענו כי עמדותיה אלו קשורות לרצונה להעמיק את האמונה הנוצרית של התלמידים (שאינה נלמדת בבתי ספר ציבוריים, או נלמדת במידה פחותה), ובכך לשנות את התרבות האמריקאית. בשנת 2019 פדרציית מורים אמריקאים בראשות רנדי ויינגרטן ארגנה מספר הפגנות בגנות מדיניות של שרת החינוך להגדלת תשלומי מורים.
דבוס אמרה במהלך כהונתה כי הסוכנות שלה לא תחקור טענות על אפליה מצד סטודנטים טרנסג'נדרים ואף הודלף לתקשורת כי המזכירות בראשותה מנסה לבטל את ההגנות לסטודנטים טרנסג'נדרים שנקבעו בעבר בחקיק.
ב-7 בינואר 2021 הכריזה דבוס כי התפטרותה המידית ממחלקת החינוך, זאת על רקע ההסתערות על קומפלקס הקפיטול, והאשימה את הנשיא ברטוריקה שהניעה את הפורעים לחדור אל הקפיטול.
אונסק"ו
אוּנֶסְק"וֹ (באנגלית: United Nations Educational, Scientific and Cultural Organization - UNESCO) הוא ארגון החינוך, המדע והתרבות של האומות המאוחדות, שבו חברות 195 מדינות. אונסק"ו נוסד ב-16 בנובמבר 1945, ומטרתו המוצהרת היא לתרום לשלום ולביטחון על ידי קידום של שיתוף פעולה בינלאומי בתחומים של חינוך, מדע ותרבות, מתוך שאיפה להנחיל ברחבי העולם רגש של כבוד כלפי ערכי הצדק, שלטון החוק, זכויות האדם והחירויות הבסיסיות שהוכרזו בהצהרת האו"ם.
משרדי הארגון הראשיים מצויים בפריז, ולצידם למעלה מ-50 נציגויות שטח, מוסדות ומשרדים ברחבי העולם. רוב נציגויות השטח הן משרדים שמטפלים בענייניהן של שתיים או שלוש מדינות, ובנוסף, קיימים משרדים לאומיים ואזוריים.
אונסק"ו פועל באמצעות חמש תוכניות עיקריות, בתחומים של חינוך, מדעי הטבע, מדעי החברה, תרבות, תקשורת ומידע. מיזמים הממומנים על ידי אונסק"ו כוללים: לימוד קרוא וכתוב, לימודים טכניים, תוכניות להכשרת מורים, תוכניות מדע בינלאומיות, קידום תקשורת עצמאית וחופש העיתונות, מיזמי היסטוריה תרבותית ואזורית, קידום ההכרה במגוון תרבויות, הסכמי שיתוף פעולה בינלאומיים כדי להבטיח את המורשת התרבותית והטבעית של העולם, שמירה על זכויות אדם וניסיונות לגשר על הפער הדיגיטלי בעולם.
מבנה
המבנה הארגוני של אונס"קו כולל שלושה גופים:
תקציב
תקציב אונס"קו, מורכב מתמיכות של המדינות החברות בו. אחוז התמיכה של המדינות נקבע, בכל 22 ארגוני האו"ם, על בסיס התל"ג העולמי כאשר הסכום המחושב לכל מדינה מתחשב בהכנסה לנפש בכל מדינה ובחוב החיצוני של המדינה. בשנים שארצות הברית תמכה בארגון, תמיכתה היוותה 22% מהתקציב (האחוז הגבוהה ביותר שמדינה תורמת לארגוני האו"ם).
באוקטובר 2011 אונס"קו קיבלה את פלסטין כחברה בארגון. כתוצאה מהחלטה זו, ארצות הברית הודיעה על הפסקת תמיכה בארגון. כתוצאה מהפסקת התמיכה בארגון, ארצות הברית איבדה את זכות ההצבעה שלה בוועידה הכללית ובוועד המנהל של הארגון.
אונסק"ו וישראל
ישראל הצטרפה לארגון בשנת 1949. בנובמבר 1974 החליט הארגון לקבל אליו את אש"ף ולהשעות את הסיוע שלו לישראל. החלטה נוספת גינתה את ישראל על פגיעתה ב"ייחודה ההיסטורי של ירושלים" על ידי "ביצוע חפירות ארכאולוגיות" בעיר. החלטה אחרת מנעה את קבלת ישראל לסניף האירופי של הארגון. ישראל הוצאה ממנו ב-1974 בעקבות חפירות ארכאולוגיות שביצעה בשטחי הר הבית שלא התקבלו על דעת הארגון.
במאי 1976 הסכים שר החוץ יגאל אלון לאפשר למשלחת הארגון לבחון בעצמה את הנעשה בשטחים המוחזקים. המשלחת הציגה דו"ח חיובי כלפי ישראל. בשנת 1979 הצטרפה ישראל שוב לאונסק"ו לאחר איום של ארצות הברית לחדול מהעברת הכספים למימון פעילות הארגון.
נשיא הוועד הלאומי לאונסק"ו בישראל הוא שר החינוך. המזכירה הכללית של הוועד הישראלי לאונסק"ו היא ד"ר דלית אטרקצ'י ויושב ראש ועדת המורשת העולמית של ישראל הוא האדריכל אריה רחמימוב.
הקשרים המקצועיים עם אונסק"ו בנושאים המקצועיים הרבים שבהם עוסק גוף זה רוכזו כולם על ידי הוועד הישראלי לאונסק"ו. הקשרים המדיניים עם ארגון זה נוהלו על ידי משרד החוץ בעזרת שגריר ישראל לאונסק"ו, שמקום מושבו היה בשגרירות ישראל בפריז. בישראל הוכרזו על ידי אונסק"ו שישה אתרי מורשת עולמית.
באוקטובר 2011 החליט ארגון אונסק"ו לצרף את הרשות הפלסטינית כמדינה חברה, אף על פי שהמהלך מנוגד לחוקת האומות המאוחדות, לפיה רק מדינה החברה באו"ם יכולה להצטרף לאונסק"ו. ארצות הברית, קנדה וישראל החליטו בתגובה על הפסקת העברת כספים לארגון אשר כרבע מתקציבו ממומן על ידי ארצות הברית. בעקבות אי העברת הכספים בנובמבר 2013 הושעתה זכות ההצבעה של ישראל ושל ארצות הברית בארגון.
בדצמבר 2012 נחנכה כיכר אונסק"ו לסובלנות ולשלום בחיפה.
בספטמבר 2017 מסרה ישראל לאונסק"ו בטקס חגיגי העתק חלקי משער טיטוס, כהוכחה היסטורית שנועדה לסתור את הטענה שישראל והיהודים כובשים בהר הבית. הרעיון נולד בעקבות החלטת אונסק"ו שישראל היא "כובשת בירושלים". ראש הממשלה בנימין נתניהו החליט שמעשה זה יהיה "דרישת שלום" מהאמת ההיסטורית על קיומו של בית המקדש השני שנחרב, ולא ננטש מרצון. הענקת הרפליקה בוצעה כחלק מההבנות על הצטרפות ישראל מחדש לארגון.
באוקטובר 2017 הודיעה ארצות הברית על פרישתה מאונסק"ו, בשל ההטיה המתמשכת נגד ישראל. לאחר פרישת ארצות הברית, הנחה שר החוץ וראש הממשלה בנימין נתניהו את משרד החוץ להתכונן לפרישה מאונסק"ו. ב-22 בדצמבר 2017 הודיעה ישראל על פרישתה מאונסק"ו. פרישת ישראל נכנסה לתוקף ב-31 בדצמבר 2018.
ירושלים
ב-16 באפריל וב-13 באוקטובר 2016 הצביע הוועד הפועל של אונסק"ו בעד החלטות שבין השאר מגנות את ישראל על התנהגותה בנושאים שונים הקשורים להר הבית. בהחלטות נקראים הר הבית והכותל המערבי בשמותיהם המוסלמים (אל אקסה/אל-חראם א-שריף, ואל-בוראק). יש הרואים בהחלטות שלילת הזיקה בין היהודים להר הבית והכותל. ההחלטות זכו לגינויים חריפים בישראל, מימין ומשמאל. בארצות הברית, חלק מחברי הקונגרס וכן נשיא ארצות הברית, דונלד טראמפ, הביעו גינויים גם כן.
אחרי ההחלטה באוקטובר הצהירה מזכ"לית הארגון, אירנה בוקובה, כי "הר הבית קדוש גם ליהודים" והוסיפה כי "להכחיש או למחוק היסטוריה שלמה ליהודים, לנוצרים או למוסלמים, חותרת תחת האמינות של המקום ויוצאת נגד מה שמייצגת המורשת העולמית של ארגון אונסק"ו".
כתגובה להחלטה, הורה שר החינוך נפתלי בנט להשעות כל פעילות עם אונסק"ו למרות הסתייגותה של בוקובה.
ב-26 באוקטובר 2016 אישרה אונסק"ו עוד החלטה המציגה את הר הבית כאתר פולחן מוסלמי בלבד. גם החלטה זו גונתה בחריפות על ידי ישראל.
ב-2 במאי 2017 אישר הארגון החלטה הקובעת שישראל היא כוח כובש בירושלים. ב-4 ביולי של אותה שנה גינה גם את החפירות בעיר העתיקה והכריז שישראל אינה הריבון בירושלים.
ב-7 ביולי 2017 החליטה אונסק"ו כי מערת המכפלה והעיר העתיקה בחברון הם אתר מורשת עולמי. מבחינת אונסק"ו הריבון במקום היא הרשות הפלסטינית ולכן חברון ומערת המכפלה יירשמו ככאלה ברשימת אתרי המורשת העולמית של אונסק"ו. החלטה זו גונתה בחריפות על ידי ישראל. בעקבות ההחלטה, סיכמה ממשלת ישראל כי יקוצצו מיליון דולר מהכספים שישראל מעבירה לאו"ם. הכספים יועברו להקמת "מוזיאון למורשת העם היהודי בקריית ארבע ובחברון", ולפרויקטים נוספים בתחום המורשת הקשורים בחברון.
גשמי
גֻשְמֵי הייתה עיירה יהודית בבשן, הנזכרת בספרות חז"ל ובכתובת רחוב. כיום המקום נקרא גָ'אסְם.
היא מוזכרת ב-"כתובת רחוב" כאחת מ-8 העיירות בתחום נווה, שקיבל בעבר פטור ממצוות התלויות בארץ, אך לאחר מכן, נאסר (דהיינו - חויב במצוות).
ההסבר המוצע להחלת ההלכות המיוחדות על 8 העיירות בתחום נווה הוא שאמנם האזור נחשב מבחינה הלכתית בתחומי ארץ ישראל, אך כלל בתוכו אוכלוסייה נכרית רבה, אשר בהתאם לממדיה המשתנים, נקבעו מעת לעת הקלות שונות ליהודי האזור עובדי האדמה.
היישוב הקדום מזוהה כיום עם העיירה הסורית ג'אסם, השוכנת מספר קילומטרים מצפון לעיירה נווה, ובסמיכות יחסית לגבול ישראל.
סם גרייבס
סמואל ברוס גרייבס הבן (באנגלית: .Samuel Bruce Graves Jr; נולד ב-7 בנובמבר 1963) הוא פוליטיקאי אמריקאי, המכהן כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מחוז הקונגרס השישי של מדינת מיזורי ברציפות מאז 2001. המחוז משתרע על פני מרבית השליש הצפוני של המדינה, מגבול מיזורי עם קנזס עד לזה עם אילינוי. עיקר אוכלוסייתה מתגוררת בחלק הצפוני של אזור קנזס סיטי. בהווה, גרייבס הוא הוותיק מבין משלחת מיזורי לשני בתי הקונגרס של ארצות הברית.
ביוגרפיה
גרייבס נולד וגדל ואף עודנו מתגורר בעיירה טארקיו (Tarkio) השוכנת בפינה הצפון-מערבית של מיזורי, לא הרחק ממפגש הגבולות של המדינה עם נברסקה ואיווה. סם הוא בנם של ג'ניס א. (לבית הורד) וסמואל ברוס גרייבס. בבית הספר לחקלאות של אוניברסיטת מיזורי, השוכנת בקולומביה, השלים לימודי תואר ראשון באגרונומיה. הוא היה חבר באחווה אלפא גמא סיגמא. בשנת 1992 נבחר גרייבס אל בית הנבחרים של מיזורי. לאחר קדנציה אחת בלבד הוא נבחר לסנאט המדינתי של מיזורי בבחירות 1994, ואז נבחר מחדש ב-1998.
בשנת 2000 חברת הקונגרס הדמוקרטית פט דאנר פרשה במפתיע מהפוליטיקה בעקבות סרטן השד. תוך זמן קצר הגיש גרייבס מסמכים להתמודדות על מחוז הקונגרס השישי של מיזורי בבית הנבחרים של ארצות הברית. גרייבס ניצב ביום הבחירות הכלליות בפני בנה של דאנר, סטיב, לשעבר עמיתיו לסנאט המדינתי. גרייבס נהג לכנות את דאנר "ליברל של מסים ובזבוזים" ולבסוף נבחר עם 51% מקולות הבוחרים, הודות למרווחים גדולים בינו לבין דאנר מבחינת אחוזי הניצחון באזורים הכפריים של המחוז. גם ניצחונו של מושל טקסס ג'ורג' ווקר בוש בבחירות לנשיאות ארצות הברית שהתקיימו במקביל סייע לניצחונו של גרייבס, במה שמכונה "אפקט זנב המקטורן" (Coattail effect). הוא הושבע לתפקידו ב-3 בינואר 2001.
בעקבות המשבר הכלכלי העולמי ב-2008, הצביע גרייבס נגד חוק החירום לייצוב כלכלת ארצות הברית, וטען כי החוק אינו העניש את מי שמעשיו רעים ולא הגן בצורה נאותה על משלמי המיסים, המשקיעים והגמלאים התמימים שנקלעו למשבר הבנקאות בוול סטריט". ב-2017 העניק לו "האיחוד השמרני האמריקאי" הערכה בת 85% ונכון לשנת 2019, לגרייבס ציון בן 4 אחוזי חיים מ"ליגת מצביעי השימור" (League of Conservation Voters).
גרייבס הוא אחיו של טוד גרייבס, לשעבר תובע פדרלי במחוז מערב מיזורי. באוקטובר 2008, הסנאטור קיט בונד התנצל בפני טוד גרייבס לאחר שדו"ח מאת מחלקת המשפטים של ארצות הברית הראה כי בונד התנכל לתובע גרייבס בשל חילוקי דעות בינו לבין סם גרייבס. בעקבות הדיווח מינה התובע הכללי של ארצות הברית מייקל מוקייסי תובע מיוחד שיבדוק האם התובע הכללי לשעבר אלברטו גונזאלס וגורמים אחרים המעורבים בפיטורי תשעה תובעים פדרליים הפרו את החוק.
בשנת 2009, ועדת האתיקה של בית הנבחרים החלה לברר האם גרייבס השתמש בתפקידו כחבר בוועדת העסקים הקטנים כדי להזמין את ברוקס הרסט, חבר ותיק ושותף עסקי של רעייתו, כדי להעיד בשימוע של הוועדה בדבר הרגולציה הפדרלית על ביו דיזל וייצור אתנול. גרייבס נמנע מלהזכיר את הקשר הפיננסי בין הרסט לרעייתו סאלי גרייבס במהלך השימוע, שעסק בסבסוד פדרלי לדלקים מתחדשים. בסקירה עצמאית של המשרד לאתיקה בקונגרס נמצאה "סיבה משמעותית להאמין כי נוצר מצב של ניגוד עניינים". המשרד הפנה את ממצאיו לוועדת האתיקה, שסיימה את חקירתה באוקטובר אותה שנה ופרסמה דו"ח בו לא נמצאו הפרות אתיות.
עם התכנסות הקונגרס ה-118 של ארצות הברית, לאחר פרישתו של חבר הקונגרס פיטר דיפאזיו, מונה גרייבס ליו"ר ועדת התחבורה והתשתיות של בית הנבחרים של ארצות הברית.
אליסון קורט
אליסון סטפני קורט (באנגלית: Alyson Stephanie Court; נולדה ב-9 בנובמבר 1973) היא שחקנית ומדבבת קנדית.
ביוגרפיה
קורט נולדה בטורונטו. ב-1984 הופיעה בסדרת הילדים "Mr. Dressup", וב-1985 הופיעה בסרט "רחוב סומסום מציגים: בעקבות הציפור" המבוסס על הסדרה "רחוב סומסום". ב-1988 הופיע בפרק הראשון של הסדרה "My Secret Identity" כשכנה של דמותו של ג'רי אוקונל.
ב-1997 גילמה את פריסיליה פרסלי בסרט הטלוויזיה המוקומנטרי "Elvis Meets Nixon". כמו כן היא שיחקה את לונט הליצנית בסדרת הילדים "הספה הגדולה" ששודרה בישראל בערוץ הופ!.
היא לקחה חלק בדיבוב הסרט "דובוני אכפת לי: דור חדש", דיבבה אריה ים בסדרה "לשחרר את ווילי" המבוססת על סרט בעל אותו שם, את ורוניקה לודג' בסדרה "החברים של ארצ'י" המבוססת על ארצ'י קומיקס, את ג'ובילי ב"אקס-מן: סדרת האנימציה" ואת נורה בסדרה "טימותי הולך לבית הספר".
טרל פארקס
טרל אלן פארקס (באנגלית: Terell Allen Parks; נולד ב-25 בפברואר 1991) הוא כדורסלן אמריקאי, המשחק בעמדת הפאוור פורוורד והסנטר בבני הרצליה.
קריירה
פארקס שיחק במכללת הקהילה המרכזית של איווה בין השנים 2009 ל-2011, ובאוניברסיטת מערב אילינוי בין השנים 2011 ל-2013. בעונתו האחרונה, העמיד פארקס ממוצעים של 12.6 נקודות, 9.6 ריבאונדים ו-2.5 חסימות למשחק.
בשנת 2013, לאחר שלא נבחר בדראפט ה-NBA, חתם פארקס בקולוסוס רודו מהליגה היוונית, אך הוא שוחרר מהקבוצה מבלי ששותף במשחק אחד. בהמשך 2013, הוא הצטרף לקוטביצה קולובז'ג מהליגה הפולנית. בקבוצה העמיד פארקס ממוצעים של 11.8 נקודות, 8.2 ריבאונדים ו-1.1 חסימות למשחק.
בשנת 2016, חתם פארקס באנאגניסי גרמאסוגיאס מהליגה הקפריסאית. ב-28 בפברואר 2016, שוחרר פארקס מגרמאסוגיאס וחתם בטייפון סנטיור מהליגה הסלובנית. לאחר מכן שב לקפריסין וחתם בקראבנוס. פארקס שיחק בקבוצה במשך שנתיים, כשב-2017 הוא זכה עם הקבוצה באליפות ובשתי שנותיו הוביל את הליגה בריבאונדים. ב-2018 נבחר פארקס לשחקן ההגנה המצטיין של היורופקאפ.
ב-4 באוגוסט 2018, חתם פארקס בפרומית'אס פטראס היוונית. פארקס עמד על סף שחרור, אך בעקבות פציעתו של הסנטר השני בקבוצה אוקטביוס אליס, הוחלט להשאירו.
ב-26 באוגוסט 2019, חתם פארקס בלאריסה. הוא העמיד ממוצעים של 11.8 נקודות, 8.3 ריבאונדים ו-1.2 חטיפות למשחק. ב-11 בינואר 2020, עבר פארקס לניז'ני נובגורוד מהליגה המאוחדת של VTB. לפני שהעונה הסתיימה בעקבות מגפת הקורונה, העמידפארקס ממוצעים של 10 נקודות ו-7 ריבאונדים למשחק.
ב-20 ביולי 2020, חתם פארקס בשולה באסקט מהליגה הצרפתית. פארקס העמיד ממוצעים של 8.5 נקודות ו-5.8 ריבאונדים למשחק בארבעה משחקים, עד ששוחרר ב-18 בנובמבר.
ב-22 בנובמבר 2020, חתם פארקס בבני הרצליה מהליגה הלאומית.
כפר כסדיה
כפר כסדיה נזכר בשורה השלישית מסוף הכתובת, לצד עיירות נוספות באזור צפון שומרון, ובהן דותן, מזחרו, איקבין, יצת, ציר, פנטאקומוותה, שילתה, שפירין, עננין, כפר יהודית ובלעם עלייתה.
חוגלת עצים
חוגלת עצים (שם מדעי: Dendrortyx) הוא סוג של עופות קרקע מסדרת התרנגולאים. למרות שהם מכונים חוגלות הם דווקא שייכים למשפחה שלווים אמריקניים ונפוצים רק במקסיקו ובאמריקה המרכזית.
כפר כסדיה
הצעת הזיהוי המקובלת ליישוב הקדום היא בחורבה הקרויה ח'רבת כשדה, בסמוך מדרום מערב לעיירה טובאס, ויש הסבורים כי מקור השם קשור בהגליות האשוריות, אשר הביאו למקום את הכַּשְׂדִּים.
חוגלת עצים
לחוגלת העצים ישנו גוף כתום-אפור וראש חשוף ואדמוני עם ציצת ראש זקורה אחורה. הגבות צהובות והעיניים כחולות, המקור קצר ומעוקל ויש להם גם "זקן" קטן. לחוגלה זו זנב ורגליים אדמדמים וארוכים העוזרים לה לנוע מהר על אדמות היער.
חוגלות אלה הן עופות החיות ביערות הרריים ברחבי מקסיקו ואמריקה הלטינית. חלק מהמינים נפגעו עקב כריתת היערות.
שליו עצים
שליו עצים (שם מדעי: Odontophorus) הוא סוג של עופות קרקע מהמשפחה שלווים אמריקניים והם נפוצים ביערות שונים באמריקה המרכזית וגם בצפון אמריקה הדרומית, באזור המיוער של הרי האנדים בקולומביה.
אורכם של שלווי העצים 22–30 ס"מ והם בעלי גוף עגלגל וקטן, ראשים כהים, גרון בהיר או צבעוני וחזה כהה. הנקבות דומות לזכרים אך לעיתים ה"כיפה" שעל ראשם לבנה. הם מעופפים חלים אך יודעים לטפס ולחיות בין העצים ואף לקנן שם. הם פעילים בעיקר בשעות של בין הערביים ולעיתים ניתן לראות להקות של עד 10 פרטים שלהם.
ירקעם
יָרְקְעָם היה יישוב קדום הנזכר באזכור יחידאי במקרא, אשר על פי ההקשר, שכן בדרום הר חברון, בנחלת שבט יהודה.
היישוב נזכר בספר דברי הימים ברשימת הייחוס של בני שבט יהודה ועריהם:.
מוקדמות מונדיאל 2014 - אירופה
203 נבחרות לאומיות נרשמו למוקדמות מונדיאל 2014, והתחרו על 31 מקומות בטורניר. נבחרת ברזיל, מארחת טורניר הגמר, העפילה אוטומטית, ללא צורך בהשתתפות במשחקי המוקדמות. בדומה למוקדמות מונדיאל 2010 נאלצה האלופה המכהנת להשתתף בטורניר המוקדמות. הגרלת המשחקים נערכה בריו דה ז'ניירו שבברזיל ב-30 ביולי 2011.
ירקעם
לאור אזכור היישובים זיף ומעון שבדרום מזרח הר חברון בפסוקים הסמוכים, הונח מהמאה ה-19 כי מקומו של היישוב הוא בחורבה הקרויה ח'רבת רקעה, בצפון מזרח העיירה יטא.
מוקדמות מונדיאל 2014 - אירופה
לאירופה (אופ"א) הוקצו 13 מקומות, עליהם התחרו 53 נבחרות.
הגרלת הבתים
53 הנבחרות חולקו לשמונה בתים בני 6 נבחרות ולבית אחד בן 5 נבחרות, ובסך הכל לתשעה בתים. הנבחרות שיחקו אחת נגד השנייה בשיטת בית-חוץ. הנבחרת הראשונה בכל בית העפילה ישירות למונדיאל. עם סיום טורניר המוקדמות באירופה דורגו תשע הנבחרות שסיימו במקום השני בטבלה נפרדת. שמונה הראשונות בטבלה זו חולקו לזוגות, ושיחקו אחת נגד השנייה בשיטת בית-חוץ על ארבעת הכרטיסים הנותרים למונדיאל. על מנת לשמור על איזון בין בית 9, בו היו 5 נבחרות, לבין שאר הבתים, הוחלט כי התוצאות מול הנבחרות במקום ה-6 לא יחושבו לצורך קביעת הדירוג בטבלה הפנימית.
להלן חלוקת הנבחרות לדרגים לצורך הגרלת הבתים במוקדמות (בסוגריים: הדירוג העולמי של פיפ"א ליולי 2011; מודגש: נבחרות שהעפילו לבסוף למונדיאל):
בית 1
בלגיה העפילה ישירות למונדיאל וקרואטיה העפילה לפלייאוף היבשתי.
בית 2
איטליה העפילה ישירות למונדיאל. דנמרק הייתה אמורה להעפיל לפלייאוף היבשתי, אך כיוון שמאזנה היה הנחות ביותר מבין הנבחרות שסיימו במקום השני היא הודחה ממנו.
בית 3
גרמניה העפילה ישירות למונדיאל ושוודיה העפילה לפלייאוף היבשתי.
בית 4
הולנד העפילה ישירות למונדיאל ורומניה העפילה לפלייאוף היבשתי.
בית 7
בוסניה והרצגובינה העפילה ישירות למונדיאל ויוון העפילה לפלייאוף היבשתי.
בית 8
אנגליה העפילה ישירות למונדיאל ואוקראינה העפילה לפלייאוף היבשתי.
בית 9
אלופת העולם ספרד העפילה ישירות למונדיאל וצרפת העפילה לפלייאוף היבשתי.
שלב הפלייאוף
8 הנבחרות הוגרלו לפי מיקומן בדירוג העולמי של פיפ"א. ההגרלה נערכה בציריך ב-21 באוקטובר, ובמהלכה נכללו ארבע הנבחרות הבכירות בקבוצה א' וארבע הנבחרות הנותרות בקבוצה ב'. בהגרלה נפרדת נקבע מי תארח את המשחק הראשון. קבוצות הדירוג היו:
פורטוגל העפילה.
צרפת העפילה.
יוון העפילה.
שרקרק (סוג)
שְׁרַקְרַק (שם מדעי: Merops) הוא סוג עוף ממשפחת השרקרקיים והסוג הגדול במשפחה.
מיני השרקרקים הם עופות בינוניים וצבעוניים בעלי מקור ארוך וכהה המותאם במיוחד ללכידת חרקים מעופפים שונים לרבות שפיריות, דבורים ופרפרים ועוד מינים רבים. השרקרק תופס את ארוחתו באוויר, הורג אותה על ידי מכות לצד הענף ומשפשף את ארס הדבורים לפני שהוא בולע את טרפו.
השרקרקים הם עופות מונוגמיים עם מעט הבדלים בין הזכר לנקבה. הם מגוננים על קינם הנבנה בצוקים מטורפים ומיריבים, כולל מטורפים הגדולים מהם בהרבה.
לישראל מגיעים המינים: שרקרק מצוי, שרקרק ירוק ושרקרק גמדי. שרקרק לבן גרון נצפה לראשונה בישראל באוגוסט 2019.
מינים
כיום ישנם עשרים ושמונה מינים מוכרים בסוג:
(הערה: השמות העבריים המופיעים ברשימה זו מבוססים בחלקם על תרגומים חופשיים מהשם העממי באנגלית, שכן עדיין לא התקבל לכולם שם רשמי בעברית)
מוקדמות מונדיאל 2010 - אפריקה
205 נבחרות לאומיות נרשמו למוקדמות מונדיאל 2010, והתחרו על 32 מקומות בטורניר. , המארחת, העפילה אוטומטית והותירה 31 מקומות לשאר הנבחרות. בדומה למוקדמות מונדיאל 2006 נאלצה האלופה המכהנת להשתתף בטורניר המוקדמות. הגרלת המשחקים נערכה בדרבן שבדרום אפריקה ב-25 בנובמבר 2007.
שרקרק (סוג)
מינים לשעבר
בעבר, חלק מהרשימות ראו גם את המין הבא כמין בסוג:
מוקדמות מונדיאל 2010 - אפריקה
מהלך המוקדמות
טורניר מוקדמות המונדיאל באפריקה שימש גם כטורניר המוקדמות של גביע אפריקה לאומות 2010, ממנו היו אמורות להעפיל 15 נבחרות לאליפות שנערכה באנגולה. 53 נבחרות נרשמו לתחרות. אולם, בכל אחד מטורנירי המוקדמות היו 52 נבחרות, כיוון שמארחת המונדיאל (דרום אפריקה) ומארחת גביע אפריקה לאומות (אנגולה) השתתפו למעשה בטורניר המוקדמות של הטורניר אותו לא אירחו. הייתה זו הפעם הראשונה מאז מונדיאל 1934 שבה הנבחרת המארחת התמודדה במוקדמות המונדיאל. מצבה של אנגולה היה זהה לזה של במוקדמות מונדיאל 2006 באפריקה, ששימשו גם כטורניר מוקדמות עבור גביע אפריקה לאומות 2006 שנערך במצרים.
בסיבוב הראשון היו אמורים להיערך חמישה משחקי נוקאאוט בין 10 הנבחרות הנחותות ביותר מבחינת הדירוג העולמי של פיפ"א ביולי 2007. המשחקים שנקבעו היו נגד,  נגד ,  נגד ,  נגד  ו נגד . אולם, סאו טומה ופרינסיפה והרפובליקה המרכז אפריקאית פרשו מהמוקדמות בתחילת ספטמבר. כתוצאה מכך סווזילנד וסיישל (שתי הנבחרות הבכירות מבין 10 הנבחרות שהוגרלו) לא היו זקוקות יותר להתמודדות בסיבוב מוקדם, והנבחרות נגד היו אמורות לשחק, סומליה וג'יבוטי, שיחקו זו נגד זו במקום המשחקים המקוריים. המשחק ביניהן היה גם היחיד שלא נערך בשיטת בית-חוץ, כיוון שהאצטדיונים של סומליה לא התאימו לתקנים של פיפ"א.
סיבוב ראשון
מדגסקר העפילה לסיבוב השני.
ג'יבוטי העפילה לסיבוב השני.
בית 1
קמרון העפילה לסיבוב השלישי.
בית 2
גינאה העפילה לשלב השלישי. קניה העפילה גם כן כיוון שהייתה אחת משמונה הנבחרות בעלות המאזן הטוב ביותר שסיימו במקום השני.
בית 3
בנין העפילה לסיבוב השלישי.
בית 4
ניגריה העפילה לסיבוב השלישי.
בית 5
גאנה העפילה לסיבוב השלישי. גבון העפילה גם כן כיוון שהייתה אחת משמונה הנבחרות בעלות המאזן הטוב ביותר שסיימו במקום השני.
בית 6
אלג'יריה העפילה לסיבוב השלישי.
בית 8
מרוקו העפילה לסיבוב השלישי. רואנדה העפילה גם כן כיוון שהייתה אחת משמונה הנבחרות בעלות המאזן הטוב ביותר שסיימו במקום השני. אתיופיה סולקה מהתחרות (ותוצאות המשחקים שערכה עד כה בתחרות בוטלו) ב-12 בספטמבר 2008 בעקבות פיטוריו של נשיא התאחדות הכדורגל המקומית על ידי הפרלמנט האתיופי בינואר 2008, דבר שהוביל להשעיית ההתאחדות על ידי פיפ"א, שתקנותיה אוסרות לחלוטין על מעורבות פוליטית בניהול הכדורגל במדינה כלשהי. ב-16 במאי 2009 הודיע נשיא ההתאחדות, אשביר וולדגיורגיס, על התפטרותו, וב-18 ביולי נבחר סאלו גברוולד גברמאריאם כמחליפו, דבר שהוביל לביטול ההשעייה על ידי פיפ"א.
בית 9
בורקינה פאסו העפילה לסיבוב השלישי. תוניסיה העפילה גם כן כיוון שהייתה אחת משמונה הנבחרות בעלות המאזן הטוב ביותר שסיימו במקום השני.
בית 10
מאלי העפילה לסיבוב השלישי. סודאן העפילה גם כן כיוון שהייתה אחת משמונה הנבחרות בעלות המאזן הטוב ביותר שסיימו במקום השני.
בית 11
זמביה העפילה לסיבוב השלישי. טוגו העפילה גם כן כיוון שהייתה אחת משמונה הנבחרות בעלות המאזן הטוב ביותר שסיימו במקום השני.
בית 12
מצרים העפילה לסיבוב השלישי. מלאווי העפילה גם כן כיוון שהייתה אחת משמונה הנבחרות בעלות המאזן הטוב ביותר שסיימו במקום השני.
דירוג הסגניות
קביעת הדירוג נעשתה על פי הפרמטרים הבאים:
בית 1
קמרון העפילה.
בית 2
ניגריה העפילה.
בית 3
אלג'יריה העפילה. במשחק בין מצרים לאלג'יריה בקהיר ב-14 בנובמבר 2009 ניצחו המצרים 2 - 0. בעקבות התוצאה סיימו מצרים ואלג'יריה במקום הראשון בבית, והיה צורך לערוך משחק פלייאוף מכריע במיקום נייטרלי. המשחק נערך בעיר אומדורמן שבסודאן ב-18 בנובמבר, והסתיים בניצחון 1 - 0 לטובת אלג'יריה. המשחקים נודע בעיקר בגלל המהומות הקשות שפרצו לפניהם ואחריהם, והובילו בסופו של דבר למתיחות מדינית בין מצרים, אלג'יריה וסודאן.
בית 4
גאנה העפילה.
בית 5
חוף השנהב העפילה.
יחסי אירלנד–סרביה
יחסי אירלנד–סרביה הם יחסי החוץ בין אירלנד וסרביה.
סקירה כללית
היחסים הדיפלומטיים בין המדינות כוננו בשנת 1977.
שרת אירופה של משרד החוץ של אירלנד, לוסינדה קרייטון, ביקרה בבלגרד בספטמבר 2012 וביוני 2013. ראש הממשלה הסרבי איביצה דאצ'יץ' הגיע לביקור עבודה באירלנד בפברואר 2013. לרגל נשיאות האיחוד האירופי, ראש הממשלה הסרבי איוויצה דאצ'יץ' ותת השר לשילוב אירופי, סוזנה גרוביישיץ', ביקרו באירלנד בינואר 2013. שר החוץ איוון מרקיץ' ושר החוץ אמון גילמור נפגשו בשולי מועצת השרים של OSCE בדבלין בדצמבר 2012 והמושב ה-67 של העצרת הכללית של האו"ם בספטמבר 2012.
שר החוץ הסרבי ווק ג'רמיץ' הגיע לביקור רשמי באירלנד בינואר 2011. בנובמבר 2007 ערך שר החוץ של אירלנד, דרמוט אהרן, ביקור עבודה בסרביה.
משה גאלנטי
{{פירושונים|
ראו גם
}}
אוטום פיליפס
אוטום פיליפס (באנגלית: Autumn Phillips; נולדה ב-3 במאי 1978) היא רעייתו לשעבר של פיטר פיליפס, בן משפחת המלוכה הבריטית, לו הייתה נשואה משנת 2008 ועד לגירושיה ממנו בשנת 2021.
ביוגרפיה
פיליפס נולדה במונטריאול ולה אח תאום ואח גדול, היא גדלה באזור דובר האנגלית של העיר, כשהייתה בת שמונה הוריה התגרשו, שני הוריה נישאו בשנית ולאביה נולדו שני ילדים נוספים מאשתו השנייה.
היא למדה באוניברסיטת מקגיל ובאותו זמן עבדה כברמנית וכדוגמנית, היא הופיעה בתפקיד קטן ללא דיבור בסרט ההרפתקאות "קשת בענן" בבימויו של בוב הוסקינס, היא גם הופיעה בסדרת הטלוויזיה "Sirens" של ABC. אחרי הלימודים החלה לעבוד כיועצת אסטרטגית.
היא הכירה את פיטר פיליפס בעת שנכחה באירוע הספורט "Canadian Grand Prix" שנערך במונטריאול, זאת מבלי לדעת שהוא הנכד של המלכה אליזבת, היא עברה עמו להתגורר בבריטניה.
הם נישאו ב-2008.
ב-29 בדצמבר 2010 נולדה בתה הבכורה של פיליפס ונינתה הראשונה של המלכה אליזבת, סוואנה פיליפס. היא הוטבלה ב-23 באפריל, ימים ספורים לפני חתונתם של הנסיך ויליאם וקייט מידלטון. ב-2012 נולדה בתה השנייה, אילה (Isla).
הם התגרשו ב-14 ביוני 2021.
ארגנטינה במשחקים האולימפיים לנוער
ארגנטינה משתתפת במשחקים האולימפיים לנוער מאז היווסדם באולימפיאדת הנוער סינגפור (2010). לאורך השנים צברו ספורטאי הנוער הארגנטינאים 38 מדליות, מהן 13 מדליות זהב. ארגנטינה משתתפת גם במשחקי החורף האולימפיים לנוער. אולם, אף ספורטאי לא זכה במדליית נוער אולימפית עד כה. בשנת 2018 ארגנטינה אירחה את משחקי הקיץ האולימפיים לנוער ה-3 בעיר בירתה בואנוס איירס.
אולימפיאדת הנוער נאנג'ינג (2014)
המשלחת לאולימפיאדת הנוער נאנג'ינג הייתה הגדולה ביותר ששלחה ארגנטינה עד כה ומנתה 62 ספורטאים שהתחרו ב-23 ענפים. המשלחת זכתה ב-7 מדליות, מתוכן מדליית זהב אחת. המשלחת המשיכה להציג הישגים נאים בענף השיט, בה היא זכתה במדליית זהב בתחרות גלישת הרוח על דגם ביק טכנו 293 בנים, ובענפי ההוקי שדה (בנות) וכדורעף חופים (בנים) בה היא זכתה במדליית ארד לעומת מדליית הכסף מאולימפיאדת הנוער הקודמת. בענף הרכיבה זכתה המשלחת במדליית כסף. כמו כן, המשלחת השתתפה לראשונה בענף הרוגבי, בה נבחרת הבנים זכתה במדליית כסף, ובענף הכדורסל, בה נבחרת הבנים זכתה במדליית ארד, ובענף הרמת משקולות, בה זכתה במדליית ארד בקטגוריית משקל עד 58 ק"ג בנות. הישג נוסף רשמה המשלחת בענף האתלטיקה עם סיום במקום השמיני בגמר הדיפת כדור ברזל בנים.
אולימפיאדת הנוער אינסברוק (2012)
ארגנטינה השתתפה במשחקי החורף האולימפיים לנוער החל מראשיתם באולימפיאדת הנוער אינסברוק. ההשתתפות באולימפיאדה זו הייתה סמלית והמשלחת כללה חמישה ספורטאים שהתחרו בשלושה ענפי ספורט. הישג השיא של המשלחת היה בענף הסקי בסגנון חופשי כאשר הגיעה למקום השביעי בתחרות גלישת סקי בנות ולמקום העשירי בתחרות גלישת סקי בנים. הישגים נוספים נרשמו בענף הסקי אלפיני, בתחרות הבנים הגיע הגולש למקום ה-16 במסלול משולב ולמקום ה-25 במסלול סופר G ובתחרות הבנות הגיעה הגולשת למקום ה-20 במסלול משולב ולמקום ה-22 במסלול סופר G. המשלחת גם השתתפה בענף סקי למרחקים.
אולימפיאדת הנוער לילהאמר (2016)
המשלחת לאולימפיאדת הנוער לילהאמר היא הגדולה ביותר שארגנטינה שלחה עד כה במשחקי החורף. המשלחת מנתה תשעה ספורטאים שהתחרו ב-7 ענפי ספורט. הישג השיא של המשלחת היה בענף הלוז', בה היא השתתפה לראשונה וזכתה במקום השביעי במקצה הבנות. בענף הסקי בסגנון חופשי בתחרות גלישת בסגנון מדרון הגיעה הגולשת למקום השביעי. הישגים נוספים נרשמו בענף הסקי אלפיני, בתחרות הבנים הגיע הגולש למקום ה-28 במסלול משולב בעוד ביתר המסלולים הוא סיים במקומות נמוכים. בתחרות הבנות הגיעה הגולשת למקום ה-10 במסלול סלאלום, למקום ה-18 במסלול משולב, למקום ה-28 במסלול סופר G ולא סיימה את מסלול סלאלום ענק. בנוסף, המשלחת השתתפה לראשונה בענפים: הוקי קרח, החלקה אמנותית וגלישת שלג.
מדליות לפי משחקים
width="20px"|
קרטל
קרטל (Cartel) הוא התאגדות של ספקי מוצר או שירות שנועדה להגדיל את רווחי חבריה ולבטל את התחרותיות ביניהם. קרטל אינו מונופול אך הוא שואף למקסם את רווחי החברות השותפות בו לרמה של רווחים מונופוליסטיים. בניגוד למונופול, שהוא חוקי, קרטל הוא מבנה שוק מלאכותי ובדרך כלל לא חוקי, והטיפול בו הוא בדרך כלל במישור המשפטי-פלילי.
מכיוון שהתאגדות קרטלית פוגעת בתחרות החופשית, הקרטל נחשב בלתי חוקי במדינות בעלות מדיניות כלכלית פתוחה ושוק תחרותי. למרות זאת קיימים קרטלים לאומיים אשר מקבלים הכשר חוקי מטעם המדינה.
באופן כללי, קרטלים אינם יציבים מבחינה כלכלית לאורך זמן, כיוון שיש תמריץ גדול לחברים בקרטל לרמות ולמשל למכור יותר מאשר המכסה שהוקצבה להם על ידי הקרטל (ראו גם דילמת האסיר). עובדה זו גרמה לקרטלים רבים שניסו לקבוע מחירי מוצרים להיכשל בטווח הארוך. קרטלים שלא מצייתים למודל זה הם ארגון המדינות יצרניות נפט OPEC וקרטל היהלומים דה-בירס. OPEC, שהוא ארגון של מדינות כמשתמע משמו, חומק מאכיפת חוקים נגד קרטלים כיוון שמדינות, בניגוד לחברות, זוכות לחסינות במסגרת המשפט הבינלאומי.
המילונאי ראובן אלקלעי גזר במילוניו את צמד החידושים קִרְטֵל (הפך לקרטל, הקים קרטל) וקִרְטוּל.
קרטלים בישראל
תפקידו של הממונה על רשות התחרות לפקח ולמנוע התאגדות של קרטלים. עם זאת, לחברות מסוימות ניתנת הרשות לתאם מחירים בתנאים מיוחדים וזאת על מנת לעודד השקעות ופיתוח המשק.
בשנות התשעים הועמדו לדין חברות ביטוח גדולות בישראל, באשמת הקמה של קרטל לתיאום מחירי פרמיות, צמצום כיסויים והגבלת הנחות. החברות כלל, סהר ציון, מגדל, המגן ומנורה הגיעו לעסקת טיעון עם פרקליטות המדינה, ואילו החברות איילון והפניקס המשיכו בהליך המשפטי והורשעו. על החברות שהורשעו נגזרו קנסות כבדים (12 מיליון שקל על חברת הפניקס ו-6.6 מיליון שקל על חברת איילון), ועל מנהליהן הוטלו עונשים של קנסות ועבודות שירות. מנהלי כל החברות שהשתתפו בקרטל נאלצו להתפטר מתפקידם.
ב-26 באפריל 2009 פרסמה רונית קן, הממונה על התחרות, כי חמשת הבנקים הגדולים תיאמו ביניהם את העמלות ויצרו הסדר כובל, אולם נמסר שלא היה בכך יצירת קרטל.
בשנת 2010 הובילה רונית קן את חשיפת קרטל הלחם, חקירה שבעקבותיה הוגשו כתבי אישום כנגד מנהלי המאפיות הגדולות. בינואר 2016 הורשעו המנהלים בעריכת הסדר כובל בנסיבות מחמירות בפרשה זו.
ארבעת יבואני הרכב הגדולים בישראל, על אף שאינם מוכרים באופן חוקי בתור קרטל, מכונים "קרטל יבואני הרכב". הם בעלי נתח שוק של 70% עד 100% בקטגוריות המכוניות המשפחתיות, מכוניות מנהלים, מכוניות שבעה מושבים ורכבים מסחריים. מבקר המדינה פרסם דו"ח בתחילת שנת 2022 שבו הוערך שהעלות השנתית העודפת לציבור בגין הרווחים העודפים של ארבעת היבואנים הגדולים היא בין 800 מיליון שקל ל–1.6 מיליארד שקל.
אורן אהרוני (עיתונאי)
אורן אהרוני (נולד ב־20 באפריל 1976 ) הוא כתב מגזין ועיתונאי חוקר, ראש דסק התחקירים בכאן חדשות.
ביוגרפיה
אורן אהרוני נולד בישראל ב־20 באפריל 1976, בן בכור, ולו אחות ואח. אמו הייתה מורה בתיכון, ואביו איש ציבור.
סבו מצד אביו היה פרופסור יוחנן אהרוני, שלאחר גילוי מגילות קומראן הוביל משלחות ארכאולוגים במדבר יהודה, לחיפושים אחר אתרים חדשים. שמו המקורי היה אהרונהיים, והוא עיברת אותו כשעלה מגרמניה בראשית שנות ה־30. אחיו של יוחנן, אחי סבו של אורן, הוא צבי אהרוני, שהיה ראש אגף החקירות בשב"כ, ראש יחידת קיסריה במוסד ושנטל חלק בלכידת אדולף אייכמן.
שנות ילדותו הראשונות של אורן אהרוני עברו עליו בכפר ויתקין, בסמוך למשפחת אמו. סבו מצד אמו היה עמוס דגני שבשנות ה־50 וה־60 היה חבר כנסת מטעם מפא"י ורפ"י, ומאוחר יותר ראש המועצה האזורית עמק חפר. אהרוני העיד על עצמו שהשקפתו הושפעה רבות מצד פוליטי זה.
בנעוריו, יצאה משפחתו לשליחות בגרמניה. הוא למד בתיכון אמריקאי בעיירה באד גוטסברג שבבון. מאוחר יותר חזר לישראל, התגייס לצה"ל, ואת שירותו סיים בדרגת סרן. לאחר מכן, למד באוניברסיטת תל אביב וקיבל תואר ראשון במדעי המדינה. כחלק מלימודיו לתואר, למד גם לימודי תעודה בבית הספר כותרת לעיתונאות ולתקשורת.
ב־2001 החל אורן אהרוני לעבוד כתחקירן בחברת החדשות ב"שש עם" ובתוכנית "פגוש את העיתונות", אותה גם ערך מאוחר יותר למשך שנתיים. מ־2005 היה כתב לענייני תחבורה ותעופה במהדורה המרכזית. לקראת ביצוע תוכנית ההתנתקות עבר לגור בגוש קטיף, שם יצר כתבות ושידר מהשטח. ב־2008 ביים את הסרט "שבויים" שהופק בקסטינה תקשורת ושודר בקשת 12. באוקטובר 2009 הפך לכתב הכלכלי בחדשות 12.
ב־2012 עזב את עבודתו כעיתונאי, ובמרץ 2015 פתח במשותף עם אלעד סאסי, שהיה דובר העמותה אור ירוק, את משרד יחסי הציבור "סאסי אהרוני ייעוץ ואסטרטגיה תקשורתית". כעבור שנתיים, במרץ 2017, החליט לחזור לפעילותו העיתונאית, וחתם על הצטרפות ככתב מגזין לתאגיד השידור הישראלי כאן 11, שבאותה העת היה בשלבי הקמה.
בינואר 2020 אורן אהרוני פרסם את דבר קיומו של נהר המצוי בתוואי קניון בעומק של כ־20 מטרים באזור מסוכן הכולל מוקשים שנסחפו בנחל הערבה מדרום ים המלח. הנהר נוצר מנביעות של מים מאקוויפר ההר, וכן בשל מי דליפה מבריכות ים המלח. במקום התפתחו תופעות טבע ייחודיות לאזור זה, כגון שוניות, נטיפים, פטריות וקירות עשויי מלח. מפעלי ים המלח שהיו מעוניינים לבצע עבודות במקום, קיבלו את האישורים הדרושים מהמועצה האזורית תמר והוועדה לתשתיות לאומיות ללא התנגדות מצד המשרד להגנת הסביבה, וזאת בעוד שנמנעו מלהזכיר את דבר קיום הנהר בתסקיר הסביבתי שהוגש מטעמם. העבודות פגמו באותן תופעות טבע.
ביוני 2020 הוא פרסם את סדרת הכתבות "מדינת כיל", על פעילותה של חברת כימיקלים לישראל, ועל האופן שבו האינטרסים שלה מתנגשים לעיתים עם האינטרס הציבורי.
באותו החודש, ולאחר שכבר עסק בנושאים דומים בעבר ברשת ב' במסגרת "סיפור מקומי קצר", אהרוני החל בפרסומו של פרויקט "ארץ עיר", שכלל סדרת כתבות שמציגות את כשלי המנהל התקין ברבות מרשויות השלטון המקומי בישראל, ואת מיעוט־עד־היעדר הפיקוח מצד משרד הפנים. בעקבות אחת הכתבות שעסקה בהתנהלותו של גזבר עיריית חיפה לשעבר, ג'אקי ואקים, הוא תבע דיבה את כאן ואהרוני. על פעילותו זו, זכה אהרוני בפרס אורי אבנרי לעיתונות אמיצה לשנת 2022. בהמשך, תביעת דיבה הוגשה גם מצד חבר מועצת עיריית חדרה שלומי ימין.
גוייו
גוייו (שם מדעי: Guiyu; משמעות השם ממנדרינית: "鬼魚 ,guǐyú" ופירושה: "דג רוח רפאים") הוא סוג של דג פרהיסטורי, שהתקיים בסוף הסילור שלפני 419 מיליון שנה מזמננו, והוא נחשב לדג העתיק ביותר במחלקה בעלי סנפירים בשרניים, ממנה התפתחו החולייתנים בעלי ארבע הרגליים.
המאובנים של סוג דג זה התגלו במזרח יונאן שבדרום סין. הממצאים הכילו בעיקר עצמות זנב והערכת אורך הדג מגיעה ל-33 ס"מ בקירוב. הוא תואר ב-2009 בידי החוקר הסיני זו מין (Zhu Min) ושותפיו. הסוג הכיל מין אחד - Guiyu oneiros.
לדג זה היו תכונות הדומות לאלה של הלטימריה החיה כיום, והיה בעל אונות סנפירים בשרניים המותאמים יותר וכן חגורת כתפיים הכוללת חלל צלעות בדומה לחולייתני יבשה. לא ברור אם דג זה היה יכול לנשום אוויר מאחר שלא נמצאו שרידי ריאות או איברים דומים בגופו. הזנב היה ארוך בעל אונות מחודדות שנועדו לנוע במהירות במים.
הוא חי לצד פאונה ימית שכללה מקריני סנפיר פרימיטיביים, חסרי לסתות שונים, דגי סחוס, בעלי שריון ואקנתודים וכן רכיכות גדולות שנמצאו בתצורות קואנטי (Kuanti Formation). עקב מבנה הלסתות הגדולות שלו סביר שהיה טורף שפיצח טרף קשה עם לסתותיו ושיניו.
Get Heavy
Get Heavy הוא אלבום הבכורה של להקת הרוק הפינית לורדי, שיצא בשנת 2002. אף על פי שהבסיסט קלמה מופיע על העטיפה, כל גיטרות הבס נוגנו על ידי גיטריסט הבס לשעבר מגנום, שעזב לאחר ההקלטה ולפני יציאת האלבום. האלבום מוקדש למגנום.
משתתפים
קרדיטים לאלבום לקוחים מחוברת האלבום.
ריימונד פולידור
ריימונד פולידור (בצרפתית: Raymond Poulidor; 15 באפריל 1936 – 13 בנובמבר 2019) היה רוכב אופני כביש צרפתי. פולידור נחשב לאחד הרוכבים הבולטים בעולם בשנות השישים ובשנות השבעים. הוא ניצח את וואלטה אספניה 1964, וסיים שני בשנה הבאה. הוא סיים שלוש פעמים במקום השני בטור דה פראנס (1974, 1965, ו-1964), וחמש פעמים במקום השלישי (1962, 1966, 1969, 1972, 1975). מכיוון שפולידור התחרה בתקופה של אדי מרקס וז'אק אנקטיל, הוא נחשב תמיד ל"אנדרדוג", והעובדה שאף פעם לא ניצח בטור דה פראנס זיכתה אותו בכינוי "הסגן הנצחי".
בתו של פולידור התחתנה עם אדרי ואן דר פול, ושני בניהם הם מת'יו ואן דר פול ודוד ואן דר פול.
קריירה כמקצוען
פולידור הפך למקצוען בשנת 1960 בקבוצת מרסייה. הוא סיים חמישי באליפות העולם באופני כביש. בעונת 1961, הוא ניצח במילאנו - סן רמו, אחד מחמשת המונומנטים. לקראת סוף העונה, הוא זכה במדליית ארד באליפות העולם באופני כביש. ב-1962, הוא התחרה בטור דה פראנס, ניצח לראשונה קטע וסיים שלישי כללי, 10:24 דקות אחרי ז'אק אנקטיל. ב-1963, הוא ניצח בקלאסיקה לה פלש ואלון ואת גרנד פרי דה ניסיון. 1964 נחשבת לאחת העונות המוצלחות של פולידור, הוא ניצח בוואלטה אספנייה. בטור דה פראנס, המשיך פולידור להתקשות עם העוצמה של ז'אק אנקטיל שנחשב לרוכב הצרפתי הבכיר בעולם באותה תקופה. הוא ניצח את השלב ה-15 במרוץ, אך עדיין פיגר אחרי אנקטיל. בשלב 17, אנקטיל שנחשב לשען טוב מפולידור ניצח בשלב בפער של 37 שניות ממנו ותפס את ההובלה הכללית בפער של 56 שניות מפולידור. בשלב 20 פולידור הוריד את הפער הכללי ל-14 שניות, אך בחלק השני של שלב 22 אנקטיל פתח שוב פער גדול מפולידור בנגד השעון, וניצח במרוץ. בסוף העונה זכה שוב במדליית ארד באליפות העולם, מפסיד לוויטוריו אדורני (מדליית כסף) וליאן ינסן (מדליית זהב) בספרינט.
ב-1965 פולידור לא הצליח לשחזר את ההישג ולנצח שוב את הוואלטה אספנייה, הוא סיים שני בפער של 6:36 דקות מרולף וולפסהול. בטור דה פראנס הוא ניצח שני קטעים, אך סיים שוב שני, הפעם לפליצ'ה גימונדי האיטלקי בפער של 2:40 דקות. ב-1966 ניצח עוד קטע בטור דה פראנס, אך סיים שלישי. הוא זכה במדליית ארד שלישית באליפות העולם באופני כביש.
תקופת אדי מרקס וניצחונות בפריז - ניס
שנה אחר כך, פולידור ניצח עוד פעם קטע בודד בטור דה פראנס, אך נכשל בדירוג הכללי שסיים רק במקום ה-9, הוא סיים שלישי במונומנט ג'ירו די לומברדיה. ב-1968, פולידור סיים שישי בפריז - רובה ושלישי בלייז'–בסטון–לייז'. לאחר סוף תקופתו של ז'אק אנקטיל ביכולת, הציפייה הייתה שפולידור ינצח סוף סוף בטור דה פראנס, אך ב-1968 הוא נפצע ופרש מהמרוץ. ב-1969 הוא ניצח בדופינה ליברה, והגיע בכושר טוב לטור דה פראנס, ונחשב לאחד מהמועמדים הבכירים לניצחון. אך פולידור סיים רק שלישי, בפער עצום של 22:13 דקות מאדי מרקס הבלגי שהציג את אחת מתצוגות התכלית הגדולות בהיסטוריה של המרוץ. גם ב-1970 פולידור לא היה יכול להתמודד עם עוצמתו של מרקס, וסיים רק תשיעי כללי. ב-1971 לא התחרה במרוץ, וב-1972 ניצח את פריז - ניס, אך כשל שוב בניסיון לנצח את הטור דה פראנס, מפסיד שוב לאדי מרקס בפיגור של 11:34 דקות, שגם פליצ'ה גימונדי מקדים אותו במקום השני. בעונה הבאה הוא ניצח שוב בפריז - ניס, הוא פרש מהטור דה פראנס בקטע ה-13. ב-1974, פולידור ניצח קטע בטור דה פראנס, אבל הפסיד שוב לאדי מרקס המנצח. פולידור סיים שני, 8:04 דקות פער ממרקס המנצח. הוא זכה במדליית כסף באליפות העולם, גם שם הפסיד למרקס בפער של שתי שניות. שנת 1975 לא הייתה מוצלחת עבור פולידור, הוא סיים במקום ה-19 הכללי ולא הרבה להתחרות. ב-1976, הוא רשם את הופעתו האחרונה בטור דה פראנס, מסיים שלישי כללי, בפער של 12:08 דקות מלוסיין ואן אימפה המנצח.