cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
הרצועה הקורונית
אקלים
הרצועה חשופה לסיכונים מצד גלי הים הבלטי מחד ומצד הרוחות הנושבות באופן קבע במהירות ממוצעת של 5.5 מטר לשנייה מנגד. לנתונים אלה השפעה גדולה במיוחד על חולות הסחף מהם עשויה הרצועה, ורוחבה הקטן מעצים את רגישותה. במאתיים השנים האחרונות השתמרה הרצועה הקורונית בשל פעולת ייעור מתמדת שמנעה את היעלמותה ופיצתה על עצים שאבדו בשריפות.
פרסניה מוסקבה
1980-2000: קרסניה פרסניה ואסמרל
ב-1990 היזם העיראקי חוסאם אל-ח'לידי הקים על בסיס הקבוצה את קבוצת אסמרל. שם המועדון תאם את שם החברה "אסמרל", בבעלות אל-ח'לידי והורכב מהאותיות הראשונות של שמות בנותיו, אסיל, מרים ובנו, אלן. אל-ח'לידי היה מיליארדר עיראקי שעשה את הונו מסחר בנשק, נהרג בשנת 2008 על גבול אפגניסטן.
הרצועה הקורונית
התיישבות וכלכלה
לאורך הרצועה תשעה יישובים - סמילטינה (Smiltynė), אלקסנינה (Alksnynė), יואודקראנטה (Juodkrantė), פרוואלקה (Pervalka), פראילה (Preila) ונידה (Nida) בליטא; ומורסקוייה (Морское), ריבאצ'י (Рыбачий) ולסנוי (Лесной) ברוסיה.
כביש בודד עובר לאורך הרצועה, והעיירה סמילטינה בקצהה הצפוני מקושרת בשני קווי מעבורת אל העיר קלייפדה השוכנת על היבשה למולה. משך הנסיעה במעבורת הוא 15 עד 20 דקות.
פרסניה מוסקבה
1980-2000: קרסניה פרסניה ואסמרל
ב-1991 למאמן מונה קונסטנטין בסקוב והמועדון שיחק ליגת המשנה הסובייטית. עם זאת, בשל התפרקות ברית המועצות, אסמרל צורפה לליגת העל הרוסית. בבסוף העונה המועדון סיים במקום ה-7, הגבוה ביותר בתולדות המועדון. אלא שאז החלה ההידרדרות ביכולת הקבוצה, שהעיתונאים ייחסו לכישלון מימון הקבוצה עקב פשיטת רגל של היזם. אסמרל במשך מספר שנים השתתפה ליגה השנייה ולאחר מכן איבדה את מעמדה המקצועני ופורקה.
הרצועה הקורונית
התיישבות וכלכלה
עיקר פרנסת תושביה של הרצועה הוא על הדיג והתיירות, והפיכתו של חבל ארץ זה ליעד תיירותי פופולרי העלה חשש לפגיעה במרקם הטבעי והרגיש המתקיים בו.
פרסניה מוסקבה
2000: פרסניה
בשנת 2000 היזם אנדריי זלינסקי הקים מועדון כדורגל תחת השם "פרסניה". לאחר השתתפותה בליגה החובבנית הקבוצה שינתה את שמה ל"פרסניה בורווסטניק". בשנת 2004 העפילה לליגה השנייה. עם זאת, באמצע עונת 2006 המועדון פרש מהטורניר, בפרט, בשל חוסר תקציב.
הרצועה הקורונית
פרהיסטוריה
נוכחות ראשונה של בני האדם בדרומה של הרצועה הקורונית מתוארכת לשנת 8000 לפנה"ס, היינו, לתקופה המזוליתית, אך אלה היו נוודים שלא התיישבו במקום. יישובי קבע קמו במקום רק בשנת 4000 לפנה"ס לערך, ותנאיו איפשרו דיג, צייד וליקוט. התושבים אספו שרף עצים ועיבדו אותו לענבר, עשו שימוש בכלי חרס וקונכיות, בייתו בעלי חיים כמו כלבים וחזירים, וארגו שטיחים.
פרסניה מוסקבה
2000: פרסניה
לאחר פגישה של הוועד המנהל של ההתאחדות לכדורגל, ב-4 ביולי 2012, הוחלט כי מועדוני ליגת העל הרוסית רשאים להקים קבוצות מילואים שתתמודדנה בליגה השנייה, הבעלים ספרטק מוסקבה ליאוניד פדון הביע את נכונותו להחיות את קבוצת פרסניה בליגה השנייה כקבוצת מילואים של "ספרטק". אלא שהרעיון נזנח בהמשך ובמקומה הוקמה ספרטק-2 מוסקבה.
הרצועה הקורונית
פרהיסטוריה
בסוף התקופה הנאוליתית התבססה ברצועה התרבות הימית, שהייתה שילוב של התרבות המקומית הקודמת ושל השפעות ממרכז אירופה, וממנה נוצרו מאוחר יותר שבטים בלטים מערביים כמו הפרוסים, היטווינגים והקורונים. בתקופה זו החל גידול עיזים וסוסים, ולראשונה בתולדות המקום הופיעה בו חקלאות, בעיקר גידול חיטה ושעורה. בנוסף החלו התושבים להפיק מלח ממי הים.
היסטוריה
בשנת 1253 הקימו אבירי המסדר הליבוני את מצודת ממלבורג (Memelburg) במקום בו שוכנת כיום קלייפדה, וחלקה הצפוני של הרצועה בא תחת שליטתו. קלייפדה וצפון הרצועה עברו בשנת 1328 לשליטת המסדר הטבטוני וקו הגבול בין הדיוקסיה של קלייפדה בצפון וזו של סמבייה בדרום חצה את הרצועה לרוחבה. קו גבול זה השתנה אך מעט לאורך מאות השנים שלאחר מכן וקבע במידה רבה את מיקומו של הגבול הנוכחי בין רוסיה וליטא. ב-1372 קמה העיר ריבאצ'י (אז רוסיטן - Rossiten) בדרומה של הרצועה גופה. מ-1525 ועד 1918 השתייכה הרצועה לפרוסיה ולאחריה לגרמניה, אם כי היא נכבשה לתקופות קצרות על ידי שוודיה ורוסיה.
במהלך המאה ה-16 התפשטו החולות ברצועה בשל כריתה מסיבית של עצים ומרעה יתר. החולות כיסו תחתם כפרים שלמים, דבר שהוביל לכך שממשלת פרוסיה החלה בשנת 1825 בתהליך של נטיעת עצים המכסים חלקים גדולים מהרצועה עד היום. במהלך המאה ה-19 הורכב רוב אוכלוסיית הרצועה מקורונים, עם מיעוט גרמני בדרום וליטאי בצפון, אולם הקורונים הלכו והתבוללו, ובתחילת המאה ה-20 הייתה רוב האוכלוסייה במקום גרמנית.
לאחר מלחמת העולם הראשונה הייתה הרצועה נתונה תחת ניהול צרפתי, וב-1923 חולקה בין ליטא לגרמניה (פרוסיה המזרחית) לאורך קו הגבול הנוכחי. לאחר השחרור מהכיבוש הגרמני במלחמת העולם השנייה גורשה האוכלוסייה הגרמנית שישבה ברצועה והאזור היה לחלק מברית המועצות. מאז עצמאות ליטא ב-1990 מחלקות רוסיה וליטא את השליטה באזור.
הומיאקי הוזיטה
הומיאקי הוזיטה (באנגלית: Humiaki Huzita, ביפנית: 藤田文昭; 1924 – 26 במרץ 2005) היה מתמטיקאי, מדען ואמן אוריגמי יפני-איטלקי.
ביוגרפיה
הוזיטה נולד ביפן והיגר לאיטליה כדי ללמוד פיזיקה גרעינית באוניברסיטת פדובה. הוא ידוע בזכות ניסוח שש מתוך שבע אקסיומות הוזיטה-האטורי, אשר מהוות את הבסיס למתמטיקה של קיפול משטחים.
נפטר ב-26 במרץ 2005.
צב יבשה ענק
צב יבשה ענק, צב ענק או צב אלדברה (שם מדעי: Aldabrachelys gigantea, מוגדר גם כ-Dipsochelys dussumieri וגם כ-Geochelone gigantea) הוא אחד הצבים היבשתיים הגדולים בעולם. הצב מגיע מאטול אלדברה שבאיי סיישל.
אנטומיה ומורפולוגיה
שריונו של הצב הוא חום וצורתו דמוית כיפה. גופו הכבד של הצב נתמך על ידי ארבע רגליים קצרות המכוסות בקשקשים. צווארו של צב הענק היבשתי ארוך מאוד אפילו בהתייחס לגודלו. אורכו של הצוואר מסייע לו בהגדלת הנגישות לענפי עצים עד לגובה מטר מעל פני האדמה, המשמשים לו כמקור מזון. צב היבשה הענק דומה בגודלו לצב גלאפגוס. אורכו הממוצע של גופו כ- ומשקלו של הזכר הממוצע כ-. משקלו של פרט אחד מהפארק הזואולוגי פורט וורת' הגיע ללמעלה מ-. הנקבות לרוב קטנות מהזכרים. אורכן הממוצע כ-90 ס"מ ומשקלן הממוצע כ-150 ק"ג.
תפוצה
עיקר תפוצתם של הצבים הוא באטול אלדברה שבאיי סיישל. האטול מוגן מהשפעות אנושיות ומאכלס קרוב ל-100,000 צבים, ריכוז אוכלוסיית הצבים הגדול ביותר בעולם. אוכלוסייה מבודדת נוספת שוכנת באי צ'נגו, ליד זנזיבר ואוכלוסייה נוספת שוכנת בשביה בשמורות טבע באיים מאוריציוס ורודריג שבמאוריציוס. הצבים מסוגלים לחיות בסביבות גידול שונות כגון כרי עשב, אזורי שיחים נמוכים, ביצות מנגרובים וחופי דיונות.
סביבת מחיה
הצבים הם החיה הגדולה ביותר בסביבתם הביולוגית, וככאלה יש להם תפקיד דומה לזה של הפילים בסביבתם. חיפושם המתמיד אחרי מקורות מזון מפלס בשטחי המחיה שלהם דרכים שבהן משתמשים גם בעלי חיים אחרים.
אקולוגיית תזונה
סביבתם הטבעית של הצבים ענייה במי שתייה, ורוב הלחות לה הם זקוקים מגיעה ממזונם.
לצב היבשה הענק שני מופעי שריון עיקריים. צבים המתגוררים באזורים בהם המזון זמין בעיקר על הקרקע הם בעלי שריון דמוי כיפה יותר, שחלקו הקדמי נמשך כלפי מטה לאורך הצוואר. פריטים המתגוררים באזורים בהם המזון זמין יותר מעל לקרקע הם בעלי שריון שטוח יותר שחלקו הקדמי מתרומם מעט על מנת לאפשר לצוואר להימתח כלפי מעלה באופן חופשי.
התנהגות
ניתן למצוא את צבי היבשה הענקיים הן כפריטים בודדים והן כעדרים המתכנסים בעיקר בכרי המרעה הפתוחים. הצבים פעילים בעיקר בשעות הבוקר כשהם תרים אחר מזון.
הצבים חופרים מאורות או נחים בביצות על מנת להגן על עצמם מחום היום.
למרות היותם איטיים וזהירים מטבעם, הצבים מסוגלים לנוע במהירות מעוררת הערכה. הצבים ידועים גם בביצוע מעשי לוליינות אקרובטיים מסוכנים, כגון התרוממות על רגליהם האחוריות תוך הישענות על גזע עץ במטרה להגיע לענפים הגבוהים יותר, מעשה שעלול להסתיים בהתהפכות של הצב על גבו. התהפכות כזו משמעותה מוות מאחר שהצב אינו מסוגל להתהפך בחזרה על רגליו.
עקב יכולת הציפה הטבעית שלהם הצבים הם שחיינים מצוינים. יכולת השחייה שלהם היא שסייעה להפצת מיני הצבים השונים, קרוביהם של צבי היבשה הענקיים (שחלקם התפצלו כנראה מאב קדמון משותף), ברחבי האוקיינוס ההודי.
תוחלת חיים
צבי הענק הם אחד מהמינים מאריכי החיים ביותר המוכרים. הסברה טוענת כי חלק מצבי אלדברה החיים כיום הם בני יותר מ-200 שנה, אך מאחר שהצבים נוטים להאריך חיים מעבר למטפליהם, קשה לאמת את הטענה. פרט בשם אדווייטה הובא במאה ה-18 על ידי יורד ים מאיי סיישל כמתנה לרוברט קלייב מחברת הודו המזרחית הבריטית והועבר לגן החיות בכלכותה בשנת 1875. הסברה היא כי במותו בחודש מרץ 2006 היה אדווייטה בן 255 שנה (שנת לידתו המוערכת היא 1750, על פי תיארוך פחמן של שריונו של הצב). גיל זה נחשב לגיל הגבוה ביותר שנמדד אי פעם.
נכון לשנת 2022, צב בשם ג'ונתן, שעל פי ההשערה נולד בסביבות שנת 1832, הוא הצב המבוגר ביותר שעדיין חי, ככל הידוע.
בשבי
בשנים האחרונות הפכו צבי היבשה הענקיים זמינים יותר בשוק חיות המחמד. לעיתים נדרש רישיון על מנת להחזיקם. מחירם הגבוה הופך אותם לחיית מחמד אקסקלוסיבית. הטיפול בצבים דורש מחויבות רבה. הצבים הבוגרים הם חזקים מאוד ועלולים להיות הרסניים בסביבת פרברים. כוחם מאפשר להם למוטט גדרות ודלתות. המכלאה הנדרשת על מנת להחזיקם בביטחון ובנוחות היא יקרה למדי. הצבים זקוקים לטמפרטורה הנעה בין 27 ל-35 מעלות צלזיוס.
רבייה
בין החודשים פברואר למאי מטילה הנקבה בין 9 ל-25 ביצים בעלות מרקם גומי בקן רדוד ויבש. בדרך כלל פחות ממחצית מהביצים יהיו פוריות. הנקבות יכולות להטיל מספר הטלות בעונה. לאחר תקופת דגירה של כ-8 חודשים יבקעו מהביצים בין החודשים אוקטובר לדצמבר אבקועים עצמאיים.
גן החיות בטולסה הצליח להרבות את הצבים בשבי. תאריכי הדגירה בשבי אינם קבועים כפי שהם בטבע, ונוטים להשתנות בין פרטים שונים. זמן הדגירה השתנה בהתאם לטמפרטורה בה נשמרה הביצה.
שימור
לצב אלדברה היסטוריה ארוכה בתחום ניסיונות השימור הממוסדים. אלברט גונת'ר מהמוזיאון הבריטי, שעבר מאוחר יותר למוזיאון להיסטוריה של הטבע של לונדון (וגייס את צ'ארלס דרווין ומדענים מוכרים אחרים לסייע לו) עבד בסוף המאה ה-19 בשיתוף עם ממשלת מאוריציוס במטרה להקים שמורה לטובת הצבים.
מיזם נוסף החל בשנות ה-60 של המאה ה-20 והתמקד בשימור ורבייה של צבים בסביבה מבוקרת והשבתם לטבע לאחר שהעמידו צאצאים רבים. נכון לשנת 2020 נולדו במסגרת תוכנית זו כ-2,000 צבים, כאשר כ-40% מתוכם צאצאיו של צב שהתגלה כפורה במיוחד.
מיקל סולר
מיקל סולר סראסולס (נולד ב-16 במרץ 1965 בז'ירונה) הוא כדורגלן עבר ספרדי ששיחק כמגן שמאלי, וכיום מאמן כדורגל.
קריירת המשחק של סולר התנהלה כולה (למעט חצי עונת השאלה) בליגה הספרדית הבכירה, ונפרשה על פני שני עשורים, שמונה קבוצות ומעל ל-500 הופעות ליגה, המציבות אותו במקום השמיני בטבלת ההופעות בליגה הספרדית בכל הזמנים.
במהלך הקריירה זכה עם ברצלונה בשתי אליפויות ספרד ובגביע אירופה למחזיקות גביע (מפעל בו העפיל שלוש פעמים לגמר עם שתי קבוצות שונות), וכן זכה בשלושה גביעי ספרד עם שלוש קבוצות שונות. סולר הוא הכדורגלן היחיד ששיחק בארבע הקבוצות הבכירות של מדריד (ריאל ואתלטיקו) וברצלונה (ברצלונה ואספניול). בנוסף, סולר נמנה עם סגל נבחרת ספרד בשלהי שנות ה-90, צבר תשע הופעות בינלאומיות, ואף נכלל בסגל ספרד ליורו 1988.
סולר אימן את קבוצת המילואים של מיורקה, המועדון שבמדיו שיחק בלמעלה מ-150 משחקי ליגה ובמדיו פרש, ובהמשך שימש כמאמן הקבוצה הבוגרת של המועדון.
אספניול
סולר החל את קריירת הבוגרים בקבוצת אספניול בעונת 1983/1984. עוד בטרם מלאו לו 19, עלה סולר בהרכב למחזור הפתיחה של העונה, בו הובסה קבוצתו 4-1 על ידי אתלטיקו מדריד. עד לסיום העונה השלים המגן הצעיר 22 הופעות ליגה, מתוכן 16 בהרכב, וסייע לקבוצתו לסיים עשירית בליגה הבכירה.
עונה לאחר מכן איבד סולר את מקומו בהרכב והסתפק בשמונה הופעות ליגה בלבד, מה שהוביל להשאלתו לקבוצת ל'הוספיטלט מהליגה השלישית בתום העונה. סולר הפגין יכולת טובה במדי הקבוצה הקטנה, והוחזר לאחר כחצי עונה בלבד לסגל של אספניול. הוא זכה לאשראי נרחב על יכולתו, והסיף 14 הופעות ליגה ושני שערים במדי אספניול עד לתום העונה.
נקודת הפריצה של סולר הגיעה בעונת 1986/1987, עם הגעתו של המאמן חאבייר קלמנטה לקבוצה. קלמנטה העניק לסולר מקום של קבע בהרכב הקבוצה, ושיתף אותו ב-41 מתוך 44 משחקי הליגה של הקבוצה באותה העונה, כאשר כולן בהרכב וכולן הופעות מלאות. סולר תרם שני שערים לעונה המרשימה של אספניול עם קלמנטה, וסייע לה לסיים את העונה במקום השלישי בטבלה. בעקבות כך, השתתפה הקבוצה במשחקי גביע אופ"א בעונה שלאחר מכן. אספניול כשלה לשחזר את ההצלחה בליגה הספרדית, אך רשמה מסע מרשים באירופה. אספניול הדיחה, בין היתר, את בורוסיה מנשנגלדבך, מילאן, אינטר מילאנו וקלאב ברוז' בדרך למשחק הגמר, שם פגשה את באייר לברקוזן. במשחק הראשון כבש סולר את שערה השני של אספניול בדרך לניצחון ביתי מרשים של 3-0. היה זה שערו היחיד באותה העונה, בכל המסגרות. סולר שמר על מקומו בהרכב גם בגומלין, בו מחקה לברקוזן את ההפסד מהמשחק הראשון עם שלושה שערים במחצית השנייה, ניצחה 3-0 ולבסוף ניצחה בדו-קרב בעיטות עונשין. סולר פתח בהרכב בשני המשחקים, ושיחק לכל אורכם.
בסך הכול בארבע וחצי עונות במדי אספניול, רשם סולר 118 הופעות ליגה, בהן כבש ארבעה שערים.
ברצלונה
לקראת עונת 1988/1989, עזב סולר את אספניול לטובת היריבה העירונית, ברצלונה של יוהאן קרויף. הופעת הבכורה של סולר בברצלונה הייתה דווקא בדרבי מול אספניול, כאשר עלה בהרכב בניצחונה הביתי של קבוצתו, 2-0. סולר רשם 23 הופעות ליגה באותה העונה, מתוכן תשע בהרכב, וכבש שער בודד. ברצלונה סיימה את העונה כסגנית האלופה, מתחת לריאל מדריד. עם זאת, העונה הוגדרה כהצלחה אירופית, בעקבות זכייתה של הקבוצה בגביע אירופה למחזיקות גביע. במשחק הגמר גברה ברצלונה 2-0 על סמפדוריה, במשחק בו החליף סולר את לואיס מייה בדקה ה-60 של ההתמודדות.
גם בעונה אחר כך, לא הצליח סולר להפוך לשחקן הרכב קבוע, וסיים את העונה עם שבע הופעות ליגה בלבד בהרכב, ועשרים נוספות כמחליף, כאשר ברצלונה סיימה את העונה במקום השלישי בלבד. באותה העונה זכה סולר עם קבוצתו בגביע המלך הספרדי, לאחר ניצחון 2-0 בגמר על ריאל מדריד. סולר החליף את גיירמו אמור בדקה ה-70 של משחק הגמר.
בעונה השלישית של סולר בברצלונה, זכה סולר לראשונה בקריירה באליפות ספרד. מעמדו של סולר בקבוצה לא השתנה, והוא סיים את העונה עם 11 הופעות ליגה בהרכב, ו-26 הופעות ליגה בסך הכול. הוא היה שותף להעפלתה של ברצלונה לגמר גביע אירופה למחזיקות, אך נותר על הספסל בהפסדה של ברצלונה 1-0 למנצ'סטר יונייטד במשחק הגמר.
אתלטיקו מדריד וחזרה לברצלונה
לקראת עונת 1991/1992, הצטרף סולר לאתלטיקו מדריד, תחת המאמן לואיס אראגונס. סגנית האלופה בעונה החולפת סיימה את העונה במקום השלישי בטבלה, וסולר תרם שער ליגה בודד ב-25 הופעות ליגה, מתוכן 21 בהרכב. בפעם השנייה בקריירה הניף סולר את הגביע הספרדי, לאחר ניצחון 2-0 בדרבי של מדריד. סולר פתח בהרכב ושיחק לכל אורך משחק הגמר.
לאחר עונה אחת בלבד באתלטיקו, חזר סולר לברצלונה, אך איבד לחלוטין את מקומו בסגל של קרויף. הוא לא שותף כלל בזכיותיה של הקבוצה בתוארי הסופר קאפ האירופי והסופר קאפ הספרדי, ותרם חמש הופעות ליגה בלבד לזכייתה של הקבוצה באליפות ספרד.
סביליה וריאל מדריד
לאחר עונה קשה מבחינה אישית בברצלונה, שב סולר לשתף פעולה עם מאמנו באתלטיקו, לואיס אראגונס, כשחתם בסביליה לקראת עונת 1993/1994. במדיה של הקבוצה חזר סולר להיות שחקן הרכב דומיננטי לראשונה מאז עזב את אספניול. סולר שותף ב-37 מתוך 38 משחקי הליגה של סביליה באותה העונה, בכולם פתח ושיחק משחק מלא. על אף שלא כבש באותה העונה, הפגין סולר יכולת גבוהה וסייע לקבוצתו לסיים את העונה במקום השישי בטבלה, מרחק נקודה בלבד מהמקום החמישי המוביל לגביע אופ"א. עונה אחר כך, פתח סולר בכל 38 משחקי הליגה של סביליה, ולמעשה החמיץ 30 דקות ליגה בלבד בכל העונה כולה. בעונה זו סיימה סביליה במקום החמישי, שהעניק לה את הכרטיס לגביע אופ"א.
ריאל סרגוסה וסיום הקריירה במיורקה
לאחר שחרורו מריאל, התקשה סולר למצוא קבוצה חדשה, וחיכה עד לחלון ההעברות של החורף כדי לחתום בריאל סרגוסה. הקבוצה החליפה מאמן זמן קצר קודם לכן, וסולר החל את דרכו תחת המאמן החדש שקודם מקבוצת הנוער, לואיס קוסטה. סולר השתלב היטב במועדון, ועד לסיום העונה היה לשחקן הרכב משמעותי בקבוצה, וסייע לה לשמור על מקומה בליגה הבכירה. סולר שמר על מקומו גם בעונה אחר כך, אותה סיימה הקבוצה במקום ה-13 בטבלה. בסך הכול בעונה וחצי במועדון השלים סולר 39 הופעות ליגה, בהן כבש שני שערים.
לקראת עונת 1998/1999 חתם סולר בן ה-33 במיורקה של המאמן הקטור קופר. מיורקה בנתה סגל איכותי וחזק, וכבר בפתיחת העונה השלימה ניצחון כפול על ברצלונה וזכתה בסופר קאפ הספרדי. סולר עלה בהרכב ושיחק לכל אורך שני המשחקים. באותה העונה שיחקה מיורקה בגביע אירופה למחזיקות, על אף שהפסידה בגמר שנה קודם לכן לברצלונה, מאחר שברצלונה זכתה אז בדאבל ושיחקה בליגת האלופות. מיורקה רשמה קמפיין מוצלח והעפילה עד למשחק הגמר, בו נוצחה 2-1 על ידי לאציו. סולר עלה בהרכב מיורקה למשחק, שהיה לגמר גביע המחזיקות השלישי שלו בקריירה, והגמר האירופי הרביעי. בליגה רשמה מיורקה עונה טובה שהסתיימה במקום השלישי בטבלה וברטיס למוקדמות ליגת האלופות. חילופי המאמנים והדחה כבר במוקדמות ליגת האלופות, הביאו את מיורקה לעונה קשה, בה התקשתה לשחזר את יכולתה מהעונה החולפת. היא הסתפקה במקום העשירי ובהדחה ברבע גמר גביע אופ"א, בעוד סולר שמר על יציבות עם 32 הופעות ליגה.
בעונת 2000/2001 חזר סולר לשתף פעולה עם לואיס אראגונס בפעם השלישית. סולר ערך 35 הופעות ליגה וסייע לקבוצתו לשוב למקום השלישי בתום העונה, ולהעפיל לשלב הבתים של ליגת האלופות. עונה אחר כך, לאחר חילוף נוסף בעמדת המאמן, שוב כשלה מיורקה בליגה וניצלה מירידה לאחר שסיימה את העונה במקום ה-16, מרחק שלוש נקודות מהקו האדום. גם בעונה זו שמר סולר על מקומו בהרכב עם 37 הופעות ושער בכורה בליגה, וכן שש הופעות מלאות בשלב הבתים של ליגת האלופות.
עם הגיעו של גרגוריו מנסאנו לעמדת המאמן, לקראת עונת 2002/2003, איבד סולר את מקומו כשחקן מפתח בקבוצה, והיה לשחקן משלים במערך של המאמן החדש. הוא הסתפק ב-14 משחקי ליגה בלבד, מתוכם שישה בלבד בהרכב. הייתה זו עונתו האחרונה במיורקה, ממנה נפרד בתום חמש עונות עם שער ליגה בודד ב-152 הופעות, והוא נפרד ממנה עם זכייה בגביע הספרדי השלישי בקריירה, על אף שלא שותף בניצחון 3-0 בגמר על רקראטיבו ולבה. בתום העונה פרש ממשחק פעיל בגיל 38. בסך הכול ערך 504 הופעות בליגה הספרדית הבכירה, בה הוא ממוקם במקום השמיני בטבלת ההופעות בכל הזמנים.
נבחרת ספרד
הופעת הבכורה של סולר במדי נבחרת ספרד נערכה ב-29 באפריל 1987, תחת המאמן מיגל מוניוס, בהפסד החוץ 3-1 ל במסגרת מוקדמות יורו 1988. בדקה -18, במצב של שוויון 0-0, החליף סולר את אנדוני גויקוצ'יאה, ועד לתום המחצית ספגה נבחרתו שלושה שערים בדרך להפסד. סולר נאלץ להמתין קרוב לשנה עד להופעתו השנייה במדי ספרד, כאשר שוב שימש כמחליף בהפסד 2-1 ל במשחק ידידות.
על אף חוסר ניסיונו הבינלאומי, שכלל משחק רשמי אחד בלבד, זומן סולר על ידי מוניוס לסגל ספרד לקראת יורו 1988 בגרמניה המערבית. במשחק הראשון בטורניר, בו גברה ספרד 3-2 על, עלה סולר כמחליף במחצית, במצב של שוויון 1-1, במקום הקפטן חוסה אנטוניו קמאצ'ו. ספרד המשיכה לניצחון 3-2 במשחק. במשחק השני עלה סולר בהרכב הנבחרת, שנוצחה 1-0 על ידי. הוא לא שותף בהפסד 2-0 ל, מארחת הטורניר, שחתם את דרכה של ספרד בטורניר כבר בתום שלב הבתים.
לאחר הופעה אחת נוספת במשחק ידידות, חודשים ספורים מאז תום היורו, איבד סולר את מקומו בסגל ספרד, ושב אליו רק כשנתיים וחצי מאוחר יותר, כשערך שתי הופעות במסגרת מוקדמות יורו 1992. משחקו האחרון נערך במסגרת טורניר המוקדמות, כשפתח בהרכב בניצחונה של ספרד 2-1 על. בסך הכול ערך סולר תשע הופעות בלבד במדי הנבחרת הספרדית.
קריירת אימון
לקראת עונת קודם סולר לתפקיד מאמן מיורקה בליגת המשנה, אך חודש בלבד אחר כך הודיע המנהל המקצועי החדש, דודו אוואט, על מינויו של ואלרי קרפין לתפקיד המאמן במקומו של סולר. בחודש פברואר של אותה העונה, חזר סולר לתפקיד המאמן הראשי, במקומו של קרפין שלא הצליח לקדם את הקבוצה. סולר שימש כמאמן עד לתום העונה, אותה סיימה מיורקה במקום ה-16, בטרם סיים את תפקידו במועדון.
קרלוס גוהן
קרלוס גוהן (Carlos Ghosn, كارلوس غصن, תעתיק מדויק מערבית: כארלוס ע'וסן; נולד ב-9 במרץ 1954) הוא איש עסקים צרפתי לבנוני, ששימש בתפקידים בכירים בתעשיית הרכב העולמית, ביניהם כמנכ"ל תשלובת הרכב של רנו הצרפתית וניסאן היפנית.
ביוגרפיה
קרלוס גוהן נולד ב-9 במרץ 1954 בפורטו וליו, ברזיל, לאם צרפתייה ואב ממוצא לבנוני מרוני, בשם קרלוס ע'וסן בשארה (הכיתוב הלטיני של ע'וסן - Ghosn מבוטא "גוהן"). בהיותו בן 6, בעקבות מאסרו של אביו בלבנון על ניסיון רצח של כומר מרוני - עבר עם אמו לביירות. גוהן סיים לימודים תיכוניים בלבנון, בבית ספר ישועי (Collège Notre-Dame de Jamhour). הוא סיים תארים בהנדסה בצרפת, באקול פוליטקניק, ואת התמחותו עשה באקול סופרייר דה מינס דה פארי. לאחר לימודיו החל לעבוד ביצרנית צמיגי הרכב הצרפתית מישלן ותוך מספר שנים הפך לאחד מבכירי החברה ולמנהל הפעילות בצפון אמריקה.
ב-1997 נקרא גוהן על ידי מנכ"ל רנו דאז לואי שווייצר להצטרף לרנו - שהייתה אז בהפסדים כבדים - כאחראי על תוכנית הבראה לחברה והחל מ-1999 לנהל גם את השותפות שלה עם ניסאן היפנית. חלק מתנאי קבלתו לתפקיד היה בקשת וקבלת אזרחות צרפתית (גוהן היה בעל אזרחות ברזילאית ולבנונית). החל מ-2005, עם פרישתו של שווייצר, שימש גוהן במשך למעלה מעשור כמנכ"ל של 2 החברות במקביל, תקדים חריג בעולם הניהול של תאגידים בינלאומיים. תחת ניהולו של גוהן עברה התשלובת - תוך קיצוצי עלויות גדולים כולל פיטורים נרחבים - לרווחיות, והפכה לקונצרן הרכב הרביעי בגודלו בעולם.
גוהן דובר חמש שפות - אנגלית, צרפתית, פורטוגזית, ספרדית וערבית. מכיוון ובמידה רבה נזקף תהליך ההבראה של רנו וניסאן לזכותו, עלה שמו לגדולה גם בעולם התאגידי וגם ביפן, שם פרסם ספרים ואף נוצרה דמות מאנגה המבוססת עליו. באוקטובר 2006 הוענק לו תואר אביר מפקד של מסדר האימפריה הבריטית (עם זאת, אינו רשאי להיות מכונה סר, כי אינו אזרח בריטי).
בביקורו בישראל בינואר 2008, ציין גוהן כי רנו-ניסאן עשויה להתחיל בייצור המוני של מכוניות חשמליות החל משנת 2011, במסגרת שיתוף פעולה שלה עם חברת בטר פלייס של שי אגסי, שנסגרה בינתיים.
מעדניית השדרה השנייה
מעדניית השדרה השנייה (באנגלית: Second Avenue Deli - "סקנד אווניו דלי") היא מעדנייה כשרה שהייתה ממוקמת בעבר בשדרה השנייה של רובע מנהטן בעיר ניו יורק שבמדינת ניו יורק.
המעדנייה היא המעדנייה הידועה ביותר בעיר ניו יורק, ומדריך המסעדות זאגאט הגדיר אותה כמעדנייה הטובה ביותר בניו יורק. כיום המעדנייה ממוקמת בשדרה השלישית, בפינת רחוב 33.
המעדנייה מגישה אוכל יהודי מזרח-אירופאי כגון קניידלך, קניש, געפילטע פיש, וחמין, כמו גם מאכלים המזוהים עם יהודי ארצות הברית, כמו קורנד ביף וגרסה כשרה של כריך רובן. מטבח המסעדה כשר אולם יהודים דתיים אינם אוכלים במסעדה מאחר שהמסעדה פתוחה בשבת.
היסטוריה
המעדנייה הוקמה בשנת 1954 על ידי אייב ליבאוול (Lebewohl), ניצול שואה. בעת הקמתה היו במעדנייה 14 מושבים בלבד. בשל הצלחתה גדלה המעדנייה במהלך השנים, והגיעה ל-128 מקומות ישיבה. בשנת 1996 נסגרה המעדנייה לזמן קצר בשל הרצחו של ליבאוול ב-4 במרץ במהלך שוד, אולם נפתחה זמן קצר לאחר מכן על ידי בנו, ג'ייק ליבאוול. ב-1 בינואר 2006 נסגרה המעדנייה בשנית, לזמן קצר, בשל עליית מחירי השכירות בשדרה השנייה, ועברה לשדרה השלישית. המעדנייה נפתחה מחדש ב-17 בדצמבר 2007 בניהול ג'רמי ליבאוול, אחיינו של המייסד.
בעת שהמעדנייה הייתה ממוקמת בשדרה השנייה, שימשה המעדנייה כאתר הנצחה לתיאטראות היידישאיים שפעלו באזור בראשית המאה, והוצגו בו מוצגים רבים של השחקנית היידית מולי פיקון, תצלומים, דפי תווים ומילות שירים, ובסמוך למעדנייה, על המדרכה, הונצחו בשלטים שמות השחקנים הראשיים של התיאטראות הידישיים.
ג'קסון שוואלטר
ג'קסון ויפס שוואלטר (באנגלית: Jackson Whipps Showalter; 5 בפברואר 1860 - 5 בפברואר 1935), שחמטאי אמריקאי שהיה אלוף ארצות-הברית לשחמט חמש פעמים.
חייו
שוואלטר היה אלוף ארצות-הברית לשחמט בשנים 1890, 1892, 1892-1894, 1895-1898 ו-1906–1909. זכה באליפות ארצות-הברית בדו-קרבות מול שמואל ליפשוץ (פעמיים), מקס ג'וד, אמיל קמני וג'ון ברי. שוואלטר הפסיד בדו-קרבות מול שמואל ליפשוץ, מקס ג'וד, הרי נלסון פילסבורי ופרנק מרשל.
עקב סגנון משחקו התוקפני, ושערו שהיה כרעמה עבה עד קצה ערפו, כונה שוואלטר "האריה מקנטקי".
הסתעפות של גמביט המלכה הנרצה 1. ד4 ד5 2. ג4 ד:ג4 3. פג3 קרויה על שמו.
התמרון הידוע של חוסה ראול קפבלנקה המכונה תמרון הפישוט של קפבלנקה בהסתעפות של גמביט המלכה הנדחה 1. ד4 ד5 2. ג4 ה6 3. פג3 פו6 4. רז5 רה7 5. ה3 פבד7 6. פו3 0-0 7. צג1 ג6 8. רד3 ד:ג4 9. ר:ג4 פד5 בוצע על ידי שוואלטר שנים רבות לפני שקפבלנקה שיחק כך.
ממשחקיו
לבן: הרי נלסון פילסברי שחור: ג'קסון שוואלטר  ברוקלין 1897 במשחק זה ניכר הבט פסיכולוגי חשוב, הלבן השיג יתרון מכריע, אך שמט אותו לחלוטין. השחור שחש במשך מסעים רבים שעמדתו אבודה, לא השכיל לנצל את ההזדמנות שניתנה לו ולסיים בתיקו, ועשה מצידו משגה קשה שהחזיר ללבן את היתרון הגדול.
מדינת מרניאו
מדינת מָרָנְיִאַוּ (בפורטוגזית: Estado do Maranhão) הייתה יחידה מנהלית קולוניאלית באמריקה הפורטוגלית שהתקיימה בין 1621 ל-1815 בחלק הצפוני של ברזיל המודרנית. לאחר כישלון שיטת הקפיטניות הכפיף פליפה השלישי, מלך ספרד ופורטוגל, מספר קפיטניות תחת סמכותה של יחידה מנהלית חדשה, "מדינה", וייסד שתי מדינות שכאלו: מדינת ברזיל, שכללה את רוב האזורים המפותחים דאז של אמריקה הפורטוגלית, ואת מדינת מרניאו מצפון לה.
רקע לייסוד
כשנודע לפורטוגלים על נוכחותם של פולשים צרפתים באזור, החלו לאסוף חיילים בקפיטניית פרנמבוקו. בנובמבר 1615 תקפו הפורטוגלים, תחת פיקודו של ז'רונימו דה אלבוקרקה (Jerônimo de Albuquerque), את הצרפתים והשתלטו בהצלחה על העיר.
באותה התקופה, ועד 1640, שלטה ספרד על פורטוגל וכל מושבותיה, לרבות ברזיל. המלך פליפה השלישי של ספרד היה גם המלך פיליפה השני של פורטוגל.
ייסוד והיסטוריה
ב-1621 חילק פליפה השלישי את ברזיל הקולוניאלית לשתי מדינות: מדינת ברזיל ומדינת מרניאו. מטרת ייסוד מדינת ברזיל הייתה פיקוח הדוק יותר על השלטון המקומי. מטרת ייסוד מדינת מרניאו הייתה הגברת השמירה על הקפיטניות הצפוניות המרוחקות ממרכז הקולוניות בפני פלישות צרפתיות וכן עידוד הייצור החקלאי והמסחר בו.
מדינת מרניאו כללה את הקפיטניות מרניאו, פרה, וסֶיאָרַה. בירתה הייתה סאו לואיס.
ב-1641 שוב נכבשה המושבה על ידי פולשים זרים, הפעם מתיישבים הולנדים בפיקודו של מאוריץ ואן נאסאו, ורק בשנת 1644 היא חזרה לידיים פורטוגליות.
ב-1737 הוחלף שמה של המדינה ל"מדינת גראו-פרה ומרניאו" (Estado do Grão-Pará e Maranhão) ובירתה הועתקה לבלם. מאוחר יותר, ב-1772, חולקה המדינה לשניים: "מדינת מרניאו ופיאאוי", שבירתה בסאו לואיס, ו"מדינת גראו-פרה וריו נגרו", שבירתה בבלם.
בעקבות העתקת מושבה של החצר המלוכה הפורטוגלית אל ברזיל ב-1808, חדלו מדינות "ברזיל", "מרניאו ופיאאוי" ו"גראו-פרה וריו נגרו" להתקיים ב-16 בינואר 1815. אז העלה הנסיך העוצר ז'ואאו השישי את כל הקולוניה הברזילאית לדרגת ממלכה ואיחד אותה עם ממלכת פורטוגל ואלגארווש ביחידה מנהלית אחת, המכונה "הממלכה המאוחדת של פורטוגל, ברזיל ואלגארווש".
חולצה כחולה
החולצה הכחולה היא החולצה המשמשת את חניכי תנועות הנוער הציוניות-סוציאליסטיות המכונות גם בפי חניכיהן ומדריכיהן "התנועות הכחולות" על שם חולצה זו.
היסטוריה של החולצה הכחולה
צבע החולצה הכחול מסמל את מעמד הפועלים ולכן כשהוקמה בשנת 1924 תנועת הנוער העובד החולצה נבחרה לשמש כמדי התנועה. בשנת 1929 כשהוקמה תנועת השומר הצעיר הארץ ישראלית הוחלט לאמץ את החולצה הכחולה אך צבע השרוך שונה מאדום ללבן. אחרי השואה שינתה התנועה העולמית של השומר הצעיר את חולצתה גם.
כיום
התנועות המשתמשות בחולצה זו כיום נבדלות זו מזו במאפיינים שונים של החולצה:
שירי מורל
בשנת 1925 עלו להופעה חברי "קיבוץ השומר הצעיר ס.ס.ס.ר" (לימים אפיקים), לכבוד חדר האוכל החדש של קיבוצם בעפולה. ההופעה שנכתבה על ידי מרדכי זעירא ודודיק ורטמן נקראה "חולצה כחולה" וכך גם התלבשו כל המופיעים, כמחווה ללהקות שהיו מופיעות בברית המועצות שלאחר מהפכת אוקטובר, להקות אלו היו להקות של לובשי חולצות כהות שהיו מופיעות במפעלים ומעבירות מסרים פוליטיים בהופעותיהן. ההופעה בחדר האוכל הייתה לכבוד הקמת ההסתדרות וכל קטע בהופעה עסק באחד ממוסדותיה בצורה הומוריסטית וביקורתית. הפזמון של אותו ערב היה השיר שלימים יהיה הבסיס לשלל שירי תנועות הנוער לובשי החולצות הכחולות.
הגרסה הידועה יותר נכתבה והולחנה אף היא בידי מרדכי זעירא. הבית הראשון בשיר דומה לשתי השורות האחרונות לעיל, תוך החלפת "עיתונים" ב"עדיים" כדלקמן:
(הבית השני זהה לשתי השורות הראשונות בגרסת אפיקים.)
לארי פינק
ילדות
לארי פינק גדל במשפחה יהודית אמריקאית של שלושה ילדים. אימו הייתה מרצה לספרות, ואביו היה בעל חנות נעליים.
השכלה
פינק למד באוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס וסיים תואר ראשון במדע המדינה ב-1974. בהמשך, עשה תואר שני במנהל עסקים בבית הספר להנהלה של אוניברסיטת קליפורניה.
קריירה
פינק התחיל את הקריירה שלו ב-1976 בבנק השקעות 'פירסט בוסטון'. פינק ניהל מחלקה בבנק בהצלחה, עד שב-1986 מחלקתו הפסידה כ-100 מיליון דולר.
בלאקרוק
לאחר שעזב את פירסט בוסטון, היה שותף ב-1988 להקמת בלאקרוק תחת חברת ההשקעות בלאקסטון.
במכתבו השנתי בינואר 2021, כתב כי יש לקדם מדיניות ירוקה כדי למשוך משקיעים.
המעבדה להנעה סילונית
המעבדה להנעה סילונית (באנגלית: Jet Propulsion Laboratory) היא אחד ממרכזי סוכנות החלל האמריקנית נאס"א, ותפקידה העיקרי פיתוח גשושיות מחקר בלתי מאוישות, הפעלתן, שליטה על משימות מחקר פלנטריות וניתוח מדעי של ממצאי הגשושיות. JPL ממוקם בפסדינה, קליפורניה.
שורשי המעבדה להנעה סילונית
המעבדה להנעה סילונית החלה לפעול בשנות השלושים של המאה העשרים. תיאודור פון קרמן החל בניסויים בהנעה רקטית במתחם שהיה שייך למכון הטכנולוגי של קליפורניה (קאלטק). למרות השם, המרמז על הנעה סילונית, מעולם לא עסקו במעבדה זו בפיתוח מנועי סילון. השם JET שימש בשנות השלושים והארבעים של המאה העשרים כינוי להנעה רקטית. בשלהי מלחמת העולם השנייה התבקשו מומחי המעבדה לנתח ולהעריך את יכולותיו של הטיל הבליסטי הגרמני V-2. לאחר המלחמה, פיתחו אנשי המעבדה רקטה למדידות שונות ברום האטמוספירה, שכונתה קורפוראל. רקטה זו הורכבה על גבי טילי V-2 שהועברו לארצות הברית ושימשה כשלב שני בטילים אלה.
JPL כמרכז של סוכנות החלל האמריקנית נאס"א
עם הקמת נאס"א בשנת 1958, עברה האחריות המינהלית והתקציבית למתקני המעבדה להנעה סילונית אל הסוכנות החדשה. עם חלוקת תחומי האחריות של נאס"א בין מרכזיה הפזורים ברחבי ארצות הברית, הוחלט כי JPL תהיה אחראית על תחום גשושיות המחקר הפלנטריות השונות של סוכנות החלל האמריקנית. המעבדה להנעה סילונית ממומנת מתקציב פדרלי, ומבצעת עבודות עבור נאס"א תחת חוזים הנחתמים מולה ומול קאלטק.
תחומי פעילויות עיקריים
המעבדה להנעה סילונית אחראית על אפיון המשימות הבלתי מאוישות של סוכנות החלל האמריקנית, תכנון מפורט של הגשושיות, ניהול הפרויקטים עד לשלב בניית הגשושית, הקמת צוותי מדענים לניתוח הנתונים שייתקבלו מהגשושיות, ניהול משימות החלל בפועל דרך שורה של מרכזי בקרה בקומפלקס המרכז, הפקת תוצרי המשימות והפצתן.
משימות חלל המנוהלות על ידי המעבדה להנעה סילונית
למעט טלסקופ החלל האבל, מנוהלות כל גשושיות המחקר הבלתי מאוישות של נאס"א על ידי JPL. בין המשימות העכשוויות המנוהלות על ידי JPL ניתן למנות את:
משימות היסטוריות שנוהלו על ידי המעבדה להנעה סילונית
בין המשימות שנשלמו, ונוהלו על ידי המעבדה להנעה סילונית ניתן למנות את:
תומאס המפרי מרשל
תומאס המפרי מרשל (1893–1981), סוציולוג בריטי אשר תרם רבות למושג האזרחות, בייחוד בקובץ מאמריו Citizenship and Social Class.
מרשל פירש את מושג האזרחות כ"ההכרה בזכות האוניברסלית של כולם להיות מתורבתים" (Civilized). משמע, הזכות של כל אחד להשתתף ולהיות אדם תרבותי, להבדיל מהראייה הליברלית המקדשת את עוצמת האריסטוקרטיה. תפיסתו גורסת, כי כל בני האדם הם שווי ערך בקהילה הפוליטית ולכן לכולם זכות לתוארי הג'נטלמן. בכך, מרשל הביא לדמוקרטיזציה של האידיאל האזרחי.
בחיבורו החשוב, Citizenship and Social Class, בוחן מרשל את התפתחות מושג האזרחות בבריטניה, מהמהפכה התעשייתית ועד למחצית המאה ה-20. מרשל מבחין בין שלושה תחומים של התפתחות האזרחות: התפתחותן של זכויות אזרחיות, פוליטיות וחברתיות, ומקביל את התפתחותן להתפתחות הקפיטליזם. מסקנתו של מרשל היא שהאזרחות, וזכויות האדם הנכללות בה, הן הכרחיות לקפיטליזם. הזכויות האזרחיות הכרחיות כדי לאפשר את פעולת המנגנון הקפיטליסטי, בעוד שהזכויות הפוליטיות והחברתיות הכרחיות כדי לגשר על הפער בין חוסר השוויון הגלום בקפיטליזם, לבין השוויון הגלום בדמוקרטיה, והמובטח על ידי הזכויות האזרחיות.
ניתוחו של מרשל את מושג האזרחות הוא ניתוח פונקציונליסטי, הן משום שמרשל מדגיש את התפקיד (הפונקציה) של האזרחות לתפקודה התקין של החברה, והן משום שהוא מתאר תהליך של התפתחות חברתית ליניארית, ללא נסיגות.
חלק מהביקורות על מרשל התמקדו בנקודה זו. לפי מבקריו, התפתחותן של זכויות האדם אינה ליניארית, ורצופה בעליות וירידות. כדוגמה מביאים המבקרים את הנסיגה שחלה בהיקפן של הזכויות החברתיות החל ממחצית שנות ה-70 של המאה ה-20. ביקורות אחרות מתמקדות באנגלו-צנטריות של התיאור שלו, המשליך מהמצב באנגליה להתפתחות הצפויה של חברות מתועשות, ומתעלם ממקרים שהתפתחו בצורה שונה - דוגמת גרמניה, שבה קדמו זכויות חברתיות לזכויות פוליטיות.
קושירו האטורי
קושירו האטורי (נולד ב-1972) הוא אמן אוריגמי ומתמטיקאי יפני.
האטורי נולד בטוקיו ולמד היסטוריה ופילוסופיה של המדע באוניברסיטת טוקיו ולימודי מוזיאונים באוניברסיטת ג'ורג' וושינגטון. הוא התפרסם כאמן אוריגמי מהבולטים בעולם ועבודותיו הוצגו במספר רב של מוזיאונים. הוא החל להתעניין בהיבטים המתמטיים של קיפול נייר וגילה אחת מתוך שבע האקסיומות העומדות בבסיס התחום.
כיום האטורי מרצה על אוריגמי באוניברסיטת טוקיו וחבר בוועד המנהל של אגודת האוריגמי היפנית.
האסיסטנט של אלוהים
האסיסטנט של אלוהים הוא סרט טלוויזיה משנת 1992 המתאר את הקשיים של אנשים עם מוגבלות שכלית התפתחותית (פיגור שכלי) להשתלב בחברה. התסריט נכתב בידי סביון ליברכט וזיכה את ליברכט בפרס אקו"ם. הסרט בוים בידי ברוך דינר ואורכו הוא 53 דקות.
הסרט מצוי ברשימה הסרטים המומלצים על ידי משרד החינוך לצורך הדרכת חינוך מיני וחברתי עבור נוער עם מוגבלות שכלית התפתחותית.
עלילה
אסנת (אסנת בר-נט סנד) היא נערה עם תסמונת דאון, שכמו כל אדם המגיע לגיל הנעורים, היא תוהה על מקומה בחברה ועל עתידה בחיים. אסנת אינה מסתדרת עם בני גילה, משום שלחלקם יש דעה קדומה על אנשים עם לקות שכלית ומשום שאת שאר בני גילה, אמהּ מרחיקה ממנה.
אמהּ של אסנת (אביבה גר) היא עורכת דין מצליחה ואם חד הורית, שמגלה חוסר סובלנות לאסנת ולאנשים אחרים עם לקות שכלית. חוסר סבלנות זה ברור מאוד לאסנת והיא תמהה אם היא עצמה הכישלון היחיד של האם המצליחנית. סבתהּ של אסנת (עדנה פלידל) היא בת המשפחה השנייה הדומיננטית בחייה וגם היא זוכה לבוז מאמהּ של אסנת בשל היותה אדם לא מלומד המאמין באמונות טפלות. אולם, למרות הבוז, אסנת ואמהּ מגיעות להתארח בכפר אצל הסבתא, לסוף שבוע.
נדמה כי יחסיהן של בנות המשפחה עומדים להשתנות בעקבות ביקורו של קוסם (עזרא דגן) בכפר. הקוסם, שהוא בעצמו אדם חריג בשל היותו עולה חדש, מגלה גישה פשוטה וחכמה אל ליבן של אסנת וסבתהּ ומחזק את הביטחון העצמי שלהן. הקוסם ממנה את אסנת לאסיסטנטית שלו, להופעה אחת, והיא מסייעת לו להעלים חפצים. אחרי ההופעה היא מבקשת ממנו שיעלים את הנכות שלה והוא מסביר לה ברוגע, שהוא אינו יכול לעשות זאת משום שהוא בסך הכול האסיסטנט של אלוהים.
בסופו של דבר, הקוסם נעלם כפי שהוא צץ ועל המשפחה למצוא בעצמה את הדרך לחיי אושר. סבתהּ של אסנת נאלצת להתעמת עם בתהּ כדי לעמוד על זכויותיה של אסנת.
קרנאווה
קרנאווה (ליטאית Kernavė) הייתה בירת הדוכסות הגדולה של ליטא בימי הביניים, אך כיום זהו כפר שבשנת 1999 מנתה אוכלוסייתו 318 איש בלבד. המקום הוכרז כאתר מורשת עולמית בשנת 2000 וכשמורה תרבותית לאומית בשנת 2003 (Kernavės kultūrinis rezervatas).
האתר
קרנאווה יושבת על הגדה הימנית של הנהר נריס, כ-35 צפונית-מערבית לבירה וילנה. אזור קרנאווה עשוי מגבעות חול שנוצרו בעת נסיגת הקרחונים בסוף עידן הקרח האחרון. השטח הקרוב לנהר ביצתי באופיו, והלאה ממנו משתרעים שדות חציר ויערות אורן. באתר חמש גבעות מבוצרות, יישובים בלתי מבוצרים, אתרי קבורה וממצאים ארכאולוגיים נוספים, האופייניים לפרק הזמן שמהתקופה הפלאוליתית העליונה ועד לימי הביניים. ארבע מהגבעות המבוצרות שוכנות זו לצד זו, ליד כפל הקרקע בקצה מישור ההצפה של הנהר. הגבעה החמישית נצבת במרחק של 500 מטר מהן, בפתחו של יובל צדדי של הנהר. למרגלות הגבעות המבוצרות שוכנים שרידיה של עיר ימי הביניים, שהשתרעה על פני שטח של 25 הקטאר, וכיום מכוסים באדמת סחף. היישוב בתקופות האבן והברזל לא היה מבוצר ושכן קרוב יותר אל הנהר.
היסטוריה
האזור יושב באורח דליל בסוף התקופה הפלאוליתית העליונה (האלף ה-9 וה-8 לפנה"ס), על ידי ציידים-לקטים אשר ניצלו את הדגה העשירה בנריס, ואת מרחבי הציד על גדותיו. מספר היישובים הלך וגדל במשך התקופה המזוליתית והתקופה הנאוליתית, והחל בתקופת הברונזה החלו קמות מצודות על גבעות שולטות ברחבי האזור הבלטי. בקרנאווה הוקמו לא פחות מחמש מצודות סמוכות מסוג זה מתוך כאלף מצודות ששרידיהן פזורים באזור כולו. המרכזית מבין המצודות שנקראה "אאוקורו" (Aukuro) שימשה כאחוזתו של הדוכס השליט, וארבע האחרות שימשו להגנת היישוב ששכן לרגליהן, בין הגבעות והנהר.
העיר נזכרה לראשונה בשנת 1279 כבירתו של הדוכס הגדול טראידנס (Traidens) שהושמה במצור המסדר הטווטוני, אם כי יש הסוברים כי כבר ב-1253 הוכתר בה מינדאוגאס (mindaugas) שאיחד את ליטא לראשונה. באותה עת שימשה קרנאווה כבירתה הראשונה של ליטא והמרכז הכלכלי והפוליטי החשוב בה, אולם ב-1390 שרפו אבירים צלבנים את העיר על כל בתי העץ שבה וחמש הטירות שלידה.
העיר לא נבנתה שוב ותושביה הנותרים עברו להתגורר במעלה הגבעה הסמוכה. אט אט כוסתה העיר באדמה שנשא עמו הנהר, וזו הייתה לכבול לח. כבול זה שימר את יסודות המבנים בעיר ואת הממצאים השונים כפי שהיו בסוף המאה ה-14, דבר שהוביל לכינוי העיר בשם "טרויה של ליטא".
האתר זכה לעניין מחודש במאה ה-19 לאחר שהסופר פליקס ברנטווויץ' (Feliks Bernatowicz) תיאר אותו ברומן "פאיאוטה, בתה של ליזדייקה" (Pojata, córka Lizdejki). מאז החלו חוקרים לבצע חפירות באתר שנמשכו בהפסקות מ-1859 ועד 1983.
בעיר שהוכרזה כשמורה תרבותית פועל מוזיאון לארכאולוגיה ולהיסטוריה המציג את הממצאים באתר. כן מתקיימות בה חגיגות בנוסח ימי הביניים מדי שנה ב-23 ביוני ומדי חודש יולי מתקיים בה פסטיבל ארכאולוגיה.
ויקיפדיה האנגלית
ויקיפדיה האנגלית (באנגלית: English Wikipedia) היא הגרסה בשפה האנגלית של אנציקלופדיית האינטרנט החופשית ויקיפדיה, המנוהלת ומתופעלת בידי קרן ויקימדיה. ויקיפדיה זו היא הראשונה והגדולה מבין כלל הוויקיפדיות. החומר שנכתב עבור ויקיפדיה מציית לרישיון ה-CC-BY-SA. ויקיפדיה האנגלית נוסדה ב-15 בינואר 2001 והגיעה לשני מיליון ערכים בספטמבר 2007, ולארבעה מיליון ביולי 2012. ב-1 בנובמבר 2015 נחצה הרף של חמישה מיליון ערכים. ב-23 בינואר 2020 נחצה הרף של שישה מיליון ערכים, המהווים 11.6% מכלל הערכים בוויקיפדיות בשפות השונות. חלק יחסי זה יורד בהתמדה בשל התפתחות ויקיפדיות בשפות השונות. נכון לינואר 2020 רמת העומק שלה היא 989 והיא הוויקיפדיה הראשונה ברמת העומק, מבין כל הויקיפדיות המכילות מעל 50 אלף ערכים.
נכון ל- ב ישנם בו  ערכים.
מקומה בין הוויקיפדיות
ויקיפדיה האנגלית הייתה המהדורה הראשונה של ויקיפדיה ועד היום היא הגדולה ביותר בהיקפה ביחס לשאר מהדורות ויקיפדיה בשפות האחרות. בוויקיפדיה האנגלית גובשו לראשונה מוסכמות, מדיניות ומאפיינים אשר אומצו בהמשך על ידי מהדורות אחרות של ויקיפדיה. גם ויקיפדיה האנגלית אימצה חלק מהמאפיינים שלה מוויקיפדיות אחרות, בפרט מוויקיפדיה הגרמנית. אלה כוללים את "ערכים מומלצים", מדיניות נקודת המבט הנייטרלית, תבניות הניווט, מיון של ערכים "קצרמרים" לתת קטגוריות, מנגנונים להשגת רזולוציה כגון תיווך ובוררות, ושיתופי פעולה שבועיים.
גם מבחינה תוכנית קיימת ירושה מוויקיפדיה האנגליות לויקיפדיות אחרות ולהפך. ערכים רבים בשפות רבות נוצרו על בסיס תרגום של הערך האנגלי, בפרט בשפות שרבים מדובריהן דוברים גם אנגלית.
רבים מהמשתתפים הפעילים בקרן ויקימדיה ומפתחי תוכנת המדיה-ויקי אשר עליה פועלת ויקיפדיה הם משתמשים בוויקיפדיה האנגלית.
בהשוואה שנערכה על ידי כתב העת המדעי Nature ב-2005 ל-42 ערכים מדעיים שונים בוויקיפדיה האנגלית ובבריטניקה התגלה שאין פערים מהותיים מבחינת דיוק. הבדיקה הגיעה למסקנה שבוויקיפדיה היו בממוצע כ-4 אי-דיוקים בכל ערך מדעי, בעוד שבבריטניקה היו בערך שלושה אי-דיוקים.
משתמשים ועורכים
ויקיפדיה האנגלית מושכת גם משתמשים ועורכים רבים אשר אנגלית איננה שפת אמם, בעיקר משום שאנגלית נמצאת בשימוש בהיקף נרחב כשפה שנייה, וזו אחת הסיבות שוויקיפדיה האנגלית היא כיום המהדורה הגדולה ביותר של ויקיפדיה. גם קוראים ששפת אמם איננה אנגלית, מחפשים לעיתים מידע בוויקיפדיה האנגלית במקום בוויקיפדיה בשפתם, משום שוויקיפדיה האנגלית מכילה לרוב את המידע המקיף ביותר.
מאמר שפורסם ב-Technology Review של MIT ב-2013 תחת הכותרת "The Decline of Wikipedia" ציין שמאז 2007 ויקיפדיה האנגלית איבדה שליש מהעורכים הפעילים. ב-1 במרץ 2014 פרסם שבועון החדשות האקונומיסט מאמר שכותרתו "העתיד של ויקיפדיה" אשר כלל ניתוח למגמות שונות על סמך נתונים שפורסמו על ידי קרן ויקימדיה, לפיהם "מספר העורכים במהדורה האנגלית ירד בשליש במהלך שבע השנים האחרונות". לטענת המחקר שיעור הנטישה של עורכים ותיקים במהדורה האנגלית היה משמעותי יותר בהשוואה לזה של מהדורות ויקיפדיה בשפות אחרות. כמו כן צוין במאמר של האקונומיסט כי מספר התורמים עם ממוצע של 5 עריכות או יותר לחודש היה קבוע יחסית מאז 2008 עבור מרבית המהדורות של ויקיפדיה. צוין גם כי מספר העורכים הפעילים בוויקיפדיה האנגלית היה בשיא בשנת 2007 כאשר היו פעילים באתר בסביבות 50,000 עורכים, וכי מספר זה צנח לכ-30,000 עד תחילת 2014. אם נטישת העורכים הוותיקים תימשך באותה המגמה של כ-20,000 בתקופה של 7 שנים, עד 2021 יהיו בוויקיפדיה האנגלית רק 10,000 עורכים פעילים. לעומת זאת, מניתוח המגמות שפורסמו ב"אקונומיסט" עולה שבמרבית המהדורות האחרות של ויקיפדיה כמות העורכים הפעילים נשארת פחות או יותר זהה לאורך זמן. במאמר באקונומיסט לא צוין למה דווקא כמות העורכים הפעילים בוויקיפדיה האנגלית נמצא בדעיכה מהותית או מה נעשה בויקיפדיות בשפות האחרות שתרם לכך שכמות העורכים הפעילה בהן לא דעכה באופן מהותי לאורך זמן.
קתרין פרקינסון
קתרין ג'יין פרקינסון (באנגלית: Katherine Jane Parkinson; נולדה ב-9 במרץ 1978) היא שחקנית אנגלייה.
תפקידה הידוע ביותר הוא ג'ן בארבר בסדרה הקומית "צוות איי.טי" של ערוץ 4 הבריטי, עליו זכתה בשנת 2009 בפרס הקומדיה הבריטית לשחקנית הטלוויזיה הטובה ביותר וב-2014 זכתה בפרס באפט"א לטלוויזיה. עוד השתתפה בסדרת הטלוויזיה "דוק מרטין" במשך שלוש עונות, ודיבבה במשחקי הווידאו "Worms Clan Wars" ו-"Worms Battlegrounds". ב-2015 כיכבה בהפקה בריטית-אמריקאית סדרת המדע בדיוני "Humans".
ביוגרפיה
פרקינסון נולדה בהונסלו שבלונדון, בתו של ההיסטוריון א. פ. פרקינסון. משפחתה היא מצפון אירלנד ומדבון. היא גדלה בטולוורת' ובסרביטון, ולמדה בבית הספר לבנות "טיפין", ואחר כך למדה לימודים קלאסיים בקולג' סנט הילדה באוניברסיטת אוקספורד. היא למדה באקדמיה למוזיקה ולאמנויות הדרמה של לונדון (LAMDA) שם פגשה את כריס או'דאוד, שיהיה לעתיד השותף שלה לסדרה "צוות איי טי". היא עזבה את הלימודים כדי להופיע במחזה "The Age of Consent".
ב-2007 השתתפה בהפקה חדשה של המחזה "השחף" מאת צ'כוב בתיאטרון רויאל קורט, לצדם של קריסטין סקוט-תומאס ושל מקנזי קרוק.
בינואר ב-2009 הופיעה פרקינסון בסרט טלוויזיה מסדרת "ג'ונתן קריק" בשם "The Grinning Man". בעונה השלישית של "צוות איי טי" הייתה פרקינסון לשחקנית בעלת השכר הגבוה ביותר בתוכניות מוזמנות של ערוץ 4. היא השתתפה בתוכנית המערכונים של קאתי ברנד, חברה מאז ימי האוניברסיטה, בערוץ ITV2. בסוף 2009 שיחקה במחזה "Cock" בתיאטרון רויאל קורט.
ברדיו השתתפה בתוכניות של BBC Radio 4 בהן "Laura Solon: Talking and Not Talking", כ"Mouth Trap" (שוב עם קאתי ברנד), ובתוכנית "The Odd Half Hour". היא כיכבה בפרסומות לטלוויזיה של חברת "Maltesers" לצדה של השחקנית אמנדה אבינגטון.
פרקינסון שיחקה באחד התפקידים הראשיים בסדרה הקומית "The Great Outdoors" של BBC Four, שהועלתה לראשונה ב-28 ביולי 2010. בשנים 2010–2011 הופיעה במחזה "Season's Greetings" בתיאטרון המלכותי הלאומי וב-2011 שיחקה בתפקיד ליידי טיזל במחזה " The School for Scandal" בבימוייה של דברה וורנר במרכז האמנויות ברביקן.
בסדרה "דוק מרטין" גילמה פרקינסון את פקידת הקבלה במשרד הרופא, ואחר כך גם מי שאחראית על הקזת דם. היא השתתפה בסדרה החל מהעונה השנייה ועד הרביעית. לאחר מכן הוחלפה דמותה בפקידת קבלה חדשה.
פרקינסון כיכבה בסדרה הקומית "בית קדרות לממכר וכאלה", סדרה בת ארבעה חלקים של ה-BBC, ששודרה לראשונה ב-19 בדצמבר 2011. בסדרה "שרלוק" השתתפה בעונה השנייה בפרק "מפלי רייכנבאך" בתפקיד העיתונאית קיטי ריילי.
ב-2013 השתתפה פרקינסון בסרט "The Honourable Woman" בהפקת ה-BBC ו-SundanceTV.
בשנת 2015 החלה לגלם את דמותה של לורה הוקינס בסדרת המדע בדיוני "אנושיים" בערוץ 4. הסדרה הייתה מועמדת לפרס סטלייט ולפרס האקדמיה הבריטית לטלוויזיה לסדרת הדרמה הטובה ביותר לשנת 2016.
חיים אישיים
פרקינסון נשואה לשחקן הארי פיקוק. לבני הזוג נולדה בת ב-2012, ובתם השנייה נולדה ב-2014.
עונת 2008/2009 בליגה האדריאטית
עונת 2008/2009 בליגה האדריאטית הייתה העונה השמינית של תחרות לקבוצות כדורסל. בתחרות השתתפו קבוצות מהמדינות הבאות: סלובניה - 3 קבוצות, קרואטיה - 4 קבוצות, בוסניה והרצגובינה - קבוצה בודדת, סרביה - 5 קבוצות, מונטנגרו - קבוצה בודדת.
המשחק הראשון התקיים ב-4 באוקטובר 2008 ותחרות הסתיימה ב-18 באפריל 2009. בתחרות השתתפו 14 קבוצות.
התחרות כללה העונה הסדירה (26 סיבובים) ושלב הפיינל פור.
העונה הסתיימה בניצחון של פרטיזן בלגרד מסרביה, בפעם השלישית בתולדות המועדון ובפעם השלישית ברציפות
פיינל פור
המשחקים נערכו בטיבולי הול, ליובליאנה
דיני הראיות
דיני הראיות הם ענף משפטי של הדין הפרוצדורלי העוסק בסדרי הדין, ומכיל את הכללים באשר לקבילות, מהימנות, משקל ודיות של ראיות. כללים אלו נועדו לקבוע כיצד מבררים עובדות, להבדיל מברור מחלוקות אחרות בהליכי משפט כמו פרשנות הדין, חומרת המעשה, רמת הענישה, פסיקה קודמת, כוונה פלילית ועוד. מטרתם להסדיר את הסוגיות השונות בהליך פלילי וגם אזרחי בהקשר לברור העובדות, כגון מי כשיר לעדות, אופן הגשת מסמכים, הקלטות ותמלילים, מגבלות על עדות קטין או קרוב משפחה, כללים לביצוע חקירה ראשית וחקירה נגדית, עד עוין, עד מדינה, עד מומחה, הענקת חיסיון ומכלול הסוגיות המהוות את שגרת בירור העובדות במשפט.
דיני הראיות בישראל
ראשיתם של דיני הראיות בישראל בחקיקה עות'מאנית שקובצה בספר החמישה עשר של המג'לה, על עדות והשבעה. ב-15 באפריל 1924 נכנסה לתוקף פקודת העדות המנדטורית, אשר החליפה את הוראות החקיקה העות'מאנית בעניין עדות, וב-15 באוגוסט 1936 נכנסה לתוקף פקודת השבועות המנדטורית, אשר החליפה את הוראות החקיקה העות'מאנית בעניין שבועות.
כיום, דיני הראיות מוסדרים בפקודת הראיות [נוסח חדש], תשל"א–1971, בדברי חקיקה אחרים, ובכללים שנקבעו בפסיקת בתי המשפט שמקורם בעיקר מן המשפט המקובל האנגלי.
גידולים אנדוקריניים משולבים
גידולים אנדוקריניים משולבים (באנגלית: Multiple Endocrine Neoplasia, בראשי תיבות: MEN) אלו אוסף של תסמונות אנדוקריניות בהן יש גידולים שונים בהם מעורבים לפחות שני איברים אנדוקריניים שונים (בלוטת התריס, הלבלב, בלוטת האדרנל וכדומה), אצל מספר בני משפחה. תסמונות אלו מחולקות לתתי קבוצות: MEN1, MEN2 (שמחולקת ל- MEN2A ו-MEN2B) וכן תסמונות משולבות אחרות. בימינו, ניתן למפות תסמונות אלו באופן גנטי.
דיני הראיות
דיני הראיות בישראל
המקור החשוב ביותר לבירור האמת הוא עדות של עד המעיד במהלך המשפט. גם בעל דין או נאשם יכול להיות עד, לרבות הודאת נאשם.
לעיתים מתקבלת עדות כתובה, כמו תצהיר של עד או בעל דין.
שנחקק בישראל, מאפשר לקבל כראיה אמרות חוץ של עדים (כלומר - הודעות שנגבו מהם מחוץ לכותלי ביהמ"ש, למשל במשטרה).
לעיתים ישנם כללים הפוסלים עדותם של עדים - כגון פסילת עדות של אחד מבני זוג לחובתם של השני בבני הזוג בדין הפלילי, פסילת עדותו של קרוב משפחה מלהעיד לחובת קרוב אחר, פסילת עדותו של קטין.
מקור של ראיות נוספות הוא כל חפץ או מסמך המוגש כראיה במשפט אזרחי, אשר צריך להיות מוגש באמצעות עדות של עד. ניתן להגיש מסמך המופק על ידי גוף ציבורי או מוסד כראיה עצמאית.
גידולים אנדוקריניים משולבים
תסמונת MEN 1
תסמונת זו, המורשת באופן אוטוזומלי דומיננטי, נגרמת עקב מוטציה בגן MEN1. גן זה מקודד לחלבון בגרעין התא הנקרא Menin. מוטציה זו נמצאה אצל מעל 90% מהמשפחות הנושאות את התסמונת. אצל ילדים שנמצאו נשאים של הגן ניתן לעשות בדיקות סקירה לאיתור מוקדם של גידולים שונים כפי שיתוארו בהמשך.
דיני הראיות
דיני הראיות בישראל
ישנם כללים הפוסלים את כשרותן של ראיות שהושגו תוך פגיעה בזכויות יסוד כגון פגיעה בפרטיות או תוך האזנת סתר.
ישנם כללי ראיות ייחודיים - כגון: פקודת הראיות קובעת מתי העתק של מסמך יכול להיחשב כמקור. הכלל הפוסל עדות שמיעה, כלל הראיה הטובה ביותר המחייב את בעל הדין להציג את המקור של כל מסמך.
גידולים אנדוקריניים משולבים
תסמונת MEN 1
תסמונת MEN1 היא הנפוצה ביותר מכלל תסמונות ה-MEN השונות. הסיכוי של תינוק לחלות במחלה במידה ואחד מהוריו חולה עומד על 50%. עם זאת, המחלה מופיעה בתדירות משתנה ולא כל אותם התסמינים הקליניים יהיו דומים בין בני משפחה, מה שהופך את האבחנה המבדלת של המחלה למאתגרת.
דיני הראיות
דיני הראיות בישראל
בעניינים אזרחיים רשאי אדם להתנות על דיני הראיות; למשל להסכים לקבל ראיה לא קבילה (כגון: תוצאות בדיקת פוליגרף), או כי עדות מסוימת, או ראיה, יחשבו ראיה חלוטה או מכרעת במשפט.
לצורך הכרעה במשפט אזרחי הדין מסתפק בנטל הוכחה קל יותר של "מאזן ההסתברויות", ומסתפק בכך שמשקל הראיות נוטה לטובת צד ועמדתו מסתברת יותר מאשר האחר על מנת שיזכה במשפט.
גידולים אנדוקריניים משולבים
טיפול
הטיפול בתסמונת משלב טיפול בגידולים השונים, וכולל בין היתר ניתוחים להסרת הגידולים, כאשר לרוב יש צורך במספר פרוצדורות ניתוחיות כיוון שלגידולים יש נטייה לחזור. הטיפול יכלול ניתוחים להסרה של בלוטות הפראתיירואיד במידה ונמצאת עדות להיפרקלצמיה ותסמיניה כשאלו מבוצעים בשתי גישות עיקריות: האחת, הסרה של כל 4 הבלוטות של הפראתיירואיד כאשר חלק מרקמת הפראתיירואיד מושתלת בזרוע כדי להמשיך את ייצור ההורמונים. במידת הצורך, ניתן להסירה אם קיימת עדות בהמשך לגידול המתהווה בה ומפריש את הורמון ה-PTH ביתר). השנייה, הוצאת 3-3.5 בלוטות והשארת כ-50 מ"ג של רקמת פראתיירואיד במקומה. מאחר שלעיתים מיקום חלק מן הבלוטות עלול להיות שונה, יש צורך בביצוע CT ברזולוציה גבוהה טרום הניתוח על מנת לאתר את מיקום הבלוטות עצמן.
דיני הראיות
דיני הראיות בישראל
לצורך הכרעה במשפט פלילי ידועים שני כללים עיקריים מבחינת נטל ההוכחה - המאשימה נושאת בנטל לשכנע באשמתו של נאשם, ועליה להוכיח אשמתו מעבר לכל ספק סביר. די בספק סביר על מנת שהנאשם במשפט פלילי יזוכה מחמת הספק.
גידולים אנדוקריניים משולבים
טיפול
גידולים הקשורים ללבלב בתסמונת MEN1 הם מסובכים יחסית לטיפול לעומת גידולים אנדוקריניים רגילים בלבלב. זאת כיוון שהם נוטים להתמקם במספר מקומות, ונוטים להיות ממאירים בכשליש מן המקרים. כריתה מלאה של הלבלב כטיפול אף היא בעייתית מאחר שהיא דנה את החולה לסוכרת על שלל סיבוכיה השונים. לכן, נכון ל-2012 מקובל להחליט בהתאם לסוגי הגידולים עצמם. משמע, גידולים המפרישים אינסולין, גלוקגון, וכן הורמונים כגון VIP, GHRH או CRH אלו גידולים שהטיפול התרופתי בהם אינו אפקטיבי ולכן יש אינדיקציה לכרות אותם. לעומת זאת, גידולים המפרישים גסטרין (גסטרינומות) אלו גידולים הניתנים לטיפול באמצעות תרופות סותרות חומצה בחלק מן המקרים. נוסף על כך, במשפחות בהן נמצא שיעור גבוה של גידולים ממאירים בלבלב, יש לעיתים אינדיקציה לכריתה מלאה של הלבלב בגילאים מוקדמים יחסית. עם זאת כריתה מלאה של הלבלב לא מונעת לחלוטין התהוות של גידולים חוץ-לבלביים. כאשר גידולים הופכים להיות גרורתיים, הטיפול בהם מסובך עוד יותר וכולל בין היתר מתן תרופות שונות שמטרתן לחסום את ההפרעות האנדוקריניות, כגון סומטוסטטין, טיפול כימותרפי, everolimus ועוד.
דיני הראיות
דיני הראיות בישראל
חקירת עדים מובלת לחקירה שמדרשת לצורך המשפט, ושלא כוללת עלבון או הפחדה. בגישת המשפט העברי, כמובן אין מקום לביוש העדים אך ברור כי יש להמשיך ולחקור את העדים ולעמוד על אופיים עד ההגעה לאמת "ודרשת וחקרת ואלת היטב והנה אמת נכון הדבר".
תוספות ראייתיות במשפט הפלילי
במשפט הפלילי חלים כללי "דיות ראיות" וישנן סוגי עבירות ומקרים בהם עדות יחידה אינה מספיקה כדי לבסס הרשעה, ונדרשות תוספות ראייתיות לשם כך.