cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
גלוריה אנזלדואה
תולדות חייה
אנזלדואה הצליחה להשלים את לימודיה ולרכוש השכלה למרות האפליה שחוותה כאשה ממוצא מקסיקני, ולמרות מותו של אביה בתאונת דרכים כשהייתה בת 14 (אסון שגרם לכך שנאלצה להשתתף בפרנסת המשפחה). ב-1968 סיימה תואר ראשון באנגלית, אמנות וחינוך באוניברסיטת "פאן אמריקן" (לימים אוניברסיטת טקסס, ריו גרנדה ואלי), ותואר שני באנגלית ובחינוך באוניברסיטת טקסס באוסטין. בתקופת לימודיה באוסטין הצטרפה לפעילות פוליטית-תרבותית עם משוררים ומחזאים רדיקליים ביניהם ריקרדו סנשז והדוויג גורסקי.
קריירה וכתיבה
לאחר סיום לימודיה לתואר הראשון עבדה כמורה לחינוך מיוחד. ב-1977 העתיקה את מקום מגוריה לאזור מפרץ סן פרנסיסקו בקליפורניה, שם התפרנסה מכתיבה, הרצאות, מחקר והוראה של היסטוריית הגזענות נגד המהגרות המקסיקניות לדרום מערב ארצות הברית, הוראת פמיניזם, וכתיבה יוצרת כמרצה מן החוץ באוניברסיטאות ברחבי ארצות הברית שהזמינו אותה עקב המוניטין שצברה עבודתה, כולל אוניברסיטת סן פרנסיסקו, אוניברסיטת טקסס באוסטין, אוניברסיטת נוריץ' בוורמונט ועוד.
אנזלדואה התפרסמה בספר שערכה יחד עם צ'רי מורגה, פמיניסטית צ'יקאנה נוספת, שיצא בשנת 1981 This Bridge Called My Back: Writings by Radical Women of Color. הספר עורר גלים ותהודה בתחום המחקר והפעילות הפמיניסטית, מכיוון שיצר קישורים בין נשים כהות-עור ממוצאים שונים, וחשף את הגזענות הנאורה והפמיניזם הלבן איתם נשים אלו נאלצו להתמודד, ועם הניכוס של החוויות שלהן על ידי התנועה הפמיניסטית ההגמונית-לבנה. הספר נחשב לאחת האנתולוגיות החשובות מבחינת יצירת קואליציות בין נשים כהות-עור מהצפון הגלובלי לדרום הגלובלי. ספר זה, כמו גם מאמרה האוטוביוגרפי מאותה שנה "la prieta” לא תורגמו עדיין לעברית. הם יצאו לאור באנגלית ובספרדית.
היא ערכה את הספר Making Face, Making Soul/Haciendo Caras: Creative and Critical Perspectives by Women of Color (1990), בו מופיע מאמרה הקלאסי של פרופסור נורמה אלרקון מאוניברסיטת ברקלי, "הנושאים והסובייקטים של "הגשר הזה הנקרא גבי ופמיניזם אנגלו-אמריקאי" שעסק בגנבה הסיסטמטית של רעיונות וכתיבה של פמיניסטיות לא-לבנות הכותבות על קהילותיהן, המהווה בסיס לתאוריה פמיניסטית אליטיסטית ולבנה, המדירה, בתורה, את אותן הנשים הלא-לבנות מהאקדמיה. היא גם השתתפה בעריכת הספר This Bridge We Call Home: Radical Visions for Transformation (2002).
ספרה האוטוביוגרפי, "אזור הגבול: המסטיסה החדשה" (1987), משמש כאבן-דרך בהגות ובמחקר על נשים בעלות זהות חלוקה, או כזו שמפוזרת בין גאוגרפיות וזמנים ותרבויות שונות (אזורים של "בין לבין"). "המסטיסה" היא יצור כלאיים בין-תרבותי, החצויה בין תפיסות שונות של בני-אדם זה את זה: היא מסבירה את הקושי שבלהיות אשה, לסבית, בתוך תרבות שמתכחשת לקיומה, פמיניסטית שקוראת תיגר על התרבות הגברית הקולקטיבית, ויוצאת נגד התפיסה של קבלת המוסכמות הפטריארכליות הלבנות.
תפיסתה ביחס לדיכוי ולבידוד מובאת באמצעות חיבור בין הסיפור ההיסטורי לסיפור האישי שלה. בכתיבתה היא משלבת אנגלית וספרדית כשפה אחת, רעיון הנובע מהתאוריה של "אזור הגבול". התייחסות לישיבה "על הגבול" במשמעות פיזית ופסיכולוגית. היא משתמשת בשילוב מיוחד של 8 שפות – 2 וריאציות של אנגלית ו-6 של ספרדית - וכן בפרגמנטים של שפות אינדיאניות ילידיות. כתיבה זו יוצרת חוויית קריאה שונה. במובן מסוים, בכתיבתה באנגלית-ספרדית (Spanglish כשפה אחת) אנזלדואה מאתגרת את הקוראת לפענח את המשמעות הברורה והמלאה של הטקסט.
עם זאת, רוב הקוראות/ים את הטקסט יחושו תסכול משולב בגירוי ובעניין. אלה התחושות והרגשות שחוותה אנזלדואה במשך חייה, להיות מצד אחד לא מובנת ומצד שני לא מבינה עד הסוף את השפה הדומיננטית. כאשר נאבקה לתקשר במדינה בה הרגישה כי משום שהאנגלית אינה שפת אם שלה היא מורחקת, נדחית ונענשת - היא חוותה תחושה של חיים במרחב שבו שולטים כעס, שנאה וניצול. וזאת, מפני שיש צ'יקאנוס ש"עוברים" במרחב הצפון אמריקאי עקב צבע עור בהיר, אך עדיין סובלים מאפליה בגין מבטא, גם אם נותרים צללים מועטים מהספרדית, ויש צ'יקאנוס עם חזות כהה, או עם פינוטיפ אינדיאני, שווים אפליה גם על התפיסה הגזעית וכן בגין השפה.
בנוסף – על ידי כתיבתה בשפה כזו היא חותרת תחת ההגמוניה הלשונית של האנגלית בארצות הברית והופכת את השפה לכלי פוליטי. שפה, מורכבותה וקשייה הם אחד מהנושאים העיקריים בכתיבתה הן בתאוריה והן בכתיבת שירה. היא מבקשת ליצור שפה חדשה שמייצגת תרבות חדשה המורכבת מאוסף של חלקים מתרבויות שונות ויוצרת זהות חדשה. העולם צריך להכיר בזהות הזאת ולא לצאת נגדה. "שם, בצומת התרבויות, שפות מפרות זו את זו ומתעוררות לחיים: הן מתות ונולדות. אף חברה לא הכירה עדיין בשפה הזאת, התינוקית, שפה ממזרית, ספרדית-צ'יקאנית.... היום אנו מבקשים כי יבואו לקראתנו ויפגשו אותנו באמצע הדרך..."
בבסיסה של התאוריה מונח הניסיון להגדיר זהות לא כשייכות לקבוצה מסוימת בעלת מאפיינים ברורים של גזע, אתניות, מין ולאום אלא כמרחב כלאיים, תערובת. זו ההיברידיות- מצב של הכלאה בין זנים, עירוב, בן-כלאיים. מצב של להיות בו זמנית "גם זה וגם זה" ו"לא זה ולא זה" - מצב ביניים. היא מנסה לשלב בין התרבות האמריקאית לתרבות המקסיקנית (ספרדית ואינדיאנית) כך שאפשר לקחת חלקים מכל אחת מהתרבויות וליצור בעזרתן משהו חדש. מתוך הבנת הזהות ההיברידית יכולה להתקיים זהות של צ'יקאנה רב לשונית, פמיניסטית, לסבית שפועלת בחברה הלבנה האמריקאית. מתוך הכתיבה שלה ניתן להבין זהות רבת-פנים ואף את הזהות ביחס לחברה הדומיננטית.
בספרה, אנזלדואה מציינת את המחויבות להתגאות במורשת ולראות את ממדיה הרבים של התרבות. בעוד שהבדלי מוצא יכולים להפריד בין אנשים, אנזלדואה קוראת לבני האדם ממוצא שונה להתעמת עם חששותיהם, לאמץ תפיסה המכילה את השוני בדימויים, אמונות וזהויות מתרבויות אחרות וליצור עולם שבו תהיה פחות שנאה שכן אנשים ממוצא שונה לא ייאלצו לאבד את זהותם ולאמץ את מאפייני התרבות של הלבנים. החזון הפוליטי והתרבותי שבספר יוצר מערכת תברתית, תרבותית ופוליטית אלטרנטיבית, שלא בנויה רק על התנגדות להגמון הלבן, אלא גם ליצירת תרבות כלאיים של אותם אלה, שחצו את הגבול אך לא יכולים לחזור בחזרה.
במאמרה משנת 2003: "La Conciencia de la Mestiza: Towards a New Consciousness" טוענת אנזלדואה שההפרדה וההגדרה של המקסיקנים בארצות הברית (צ'יקאנוס) לא מקדמת את חקר הגורמים להפרדה אלא גורמת להנצחת המצב. רוב כתיבתה של אנזלדואה מתעמתת עם הסטטוס קוו הקיים ביחס לנושא. היא הייתה חברה בתנועות וארגונים רבים שבהם נעשו מאמצים להביא לשינוי בתפיסת העולם ולא רק בתוך קבוצות מסוימות.
לאור הגידול במספר הנשים הסופרות והתאורטיקניות כתבה אנזלדואה נאום שנקרא: "לדבר בכמה לשונות: מכתב לכותבות מהעולם השלישי", בו התמקדה במאמץ להביא לייצוג מגדרי שווה של נשים בספרות ללא הבדלי מוצא ותרבות. היא התייחסה במאמרה גם לכוח שיש בכתיבה על מנת ליצור עולם שבו יהיה פיצוי על מה שלא קיים בעולם המציאותי.
אנזלדואה כתבה גם כמה ספרי ילדים בשנים 1991–1996, יצירות בדיוניות ופיוטיות.
תפיסתה ביחס לפמיניזם
גלוריה אנזלדואה תרמה רבות לנושא הפמיניזם ולתאוריות הקוויריות, להתייחסות ולחקירת נושא המקסיקנים החיים בארצות הברית (צ'יקאנים) כמייצגים את החיים באזור הגבול.
אחת מתרומותיה העיקריות הייתה חשיפת הקהילה האקדמית בארצות הברית למונח "מסטיסה", שכוונתו להיות מעבר לחלוקה הבינארית בה יש 2 אפשרויות בלבד: "כך או כך" ולהביא את תפיסתה לדיון אקדמי.
בכתיבתה התאורטית, אנזלדואה מתייחסת ל"מסטיסה החדשה" אותה היא מתארת כאשה המודעת לקונפליקטים ולעירוב הזהויות ומשתמשת בנקודת המבט החדשה הזו כדי לאתגר את החשיבה הבינארית של העולם המערבי. צורת החשיבה של "המסטיסה החדשה" באה לידי ביטוי בתפיסת הפמיניזם הפוסט-קולוניאלי שספרה מהווה בו אבן דרך משמעותית. הפמיניזם הפוסט-קולוניאלי נהגה בעיקר בהודו, ואנזלדואה משכה אותו הלאה לפמיניזם דה-קולוניאלי, של שחרור מהריבון. התאוריה שלה מציעה אלטרנטיבה אוטופית להשתחררות מעולו של הריבון על ידי תהליך ריפוי אינדיבידואלי וקהילתי העוסק לא רק בתגובה לריבון הגזען, אלא גם ביצירת אלטרנטיבה שתתקיים בלעדיו.
כפי שאנזלדואה חשה שלא ניתן לאפיין אותה כחלק ממוצא כלשהו, כך גם תפסה את עצמה כבעלת מספר זהויות מיניות. אף על פי שבתחילת הקריירה שלה היא הזדהתה כלסבית, מאוחר יותר השמיטה את ההגדרה הזהותית הזו. ואף על פי שבבגרותה קיימה מערכות יחסים הן עם גברים והן עם נשים, היא סירבה להזדהות כהטרוסקסואלית או כביסקסואלית. על פי תפיסתה, קיים קשר בין שחרור מגזענות, מלאומנות ומדיכוי לשוני ותרבותי לבין שחרור מגדרי כאשה ושחרור מיני כלסבית. אנזלדואה, שראתה בזהותה תערובת של מרכיבים, טענה שפמיניזם העוסק רק במרכיב של מגדר אינו תשובה לפרויקט השחרור הכולל.
רוחניות
אנזלדואה תיארה את עצמה כאדם רוחני מאוד והצהירה שהיא חוותה במשך חייה ארבעה אירועים של יציאת הנשמה מהגוף:
אנזלדואה חוותה גם מצבים של יציאת הנשמה מהגוף תחת השפעת סמים. אחד המקרים היה כאשר ערבבה אלכוהול עם סם הגורם לדיכאון. "בלילה ההוא, עזבה נשמתי את גופי" היא תיארה.
בכתיבתה המאוחרת היא פיתחה תאוריה של אקטיביזם רוחני כדי לתאר את הדרכים בהן פעילים חברתיים, בני דורנו, יכולים לשלב רוחניות עם פוליטיקה כדי להביא למהפכה.
פרסים
בנוסף – ספרה "אזור הגבול" הוכר כאחד הספרים הטובים של שנת 1987 על ידי המגזין Library Journal, וכאחד מ-100 הספרים הטובים של המאה על ידי Hungry Mind Review וUtne Reader.
ב-2012 נכנסה לרשימת 31 ה"גדולים" בטקס ה LGBT) lesbian, gay, bisexual and transgender) על ידי מארגני הטקס.
מלגות לזכרה
ה-CLRC (מרכז לחקר הצ'יקאנו והלטינים) באוניברסיטת קליפורניה מעניק מדי שנה מלגה ע"ש גלוריה אנזלדואה ומלגה נוספת לסטודנטים שמגלים כישרון לכתיבה מקורית.
חטיבת לימודי המגדר והפמיניזם באגודה ללימודים אמריקאים מעניקה מאז 2009 כל שנה פרס על מאמר העוסק בד"ר אנזלדואה. הפרס מוענק לכבודה של אנזלדואה כחוקרת בלתי־תלויה ומקורית ועל תרומתה החלוצית למחקר על נשים צבעוניות ולתאוריה הקווירית. הפרסה מקנה חברות לכל החיים בASA, מנוי לכל החיים ברבעון אלקטרוני אמריקאי וחמש שנים של גישה למשאבי האוניברסיטה האלקטרונית של טקסס ו-500 דולר מתנה. בשנה הראשונה למתן הפרס זכתה בו פרופ' סמדר לביא על מאמרה: "להיות תקועה: לחצות את גבול ישראל-פלסטין עם גלוריה אנזלדואה."
ארכיון
כתביה של אנזלדואה, אלה שהתפרסמו ואף אלה שלא ראו אור, עבודות האמנות שלה, ופריטים מחיי היום יום שלה נמצאים באוסף האמריקאי-לטיני ע"ש בנסון באוניברסיטת טקסס-אוסטין. הארכיון של אנזלדואה הוא האזור המבוקש ביותר באוסף, ועבדו בו חוקרים/ות מרחבי העולם, מארצות כמו ערב הסעודית, פולניה, טאיוואן, הודו, כמו גם מרחבי צפון אמריקה ומערב אירופה. חלק מהארכיון הוכרז כחסוי, וייפתח כאשר חבר נאמניו יחליט לעשות כן.
בנוסף, לאנזלדואה היה אוסף של צלמיות, מסכות, פריטי-פולחן, נרות ועוד בביתה בסנטה קרוז. כל אלה היוו חלק מסגנון חייה הרוחני ועזרו לה בתהליכי-הכתיבה. פריטים אלה מוצגים כיום במחלקה לאוספים מיוחדים בספריית האוניברסיטה של קליפורניה בסנטה-קרוז
לסתה
לסתה (געז: ላስታ) מחוז היסטורי בצפון מרכז האימפריה האתיופית לשעבר וכיום נפה במדינת אמהרה. הנפה גובלת בנפת מקת מדרומה, נפת בוגנה במערבה, נפת דהנה בצפון-מערבה, נפת גזה גיבלה בצפונה ונפת גידן במזרחה.
זה האזור שבו ממוקמת לליבלה, לשעבר בירת אתיופיה בתקופת שושלת זאגווה, ואשר מפורסמת בזכות הכנסיות החצובות בסלע הגעשי שנבנו בה, ואשר 11 מהן הוכרזו כאתר מורשת עולמית בשנת 1978.
סטטיסטיקה
על פי נתוני הסוכנות המרכזית לסטטיסטיקה האתיופית לשנת 2007 האוכלוסייה מנתה 118,185 נפשות שרק 14.69% מהם חיים בערים.
TV3 (Viasat)
TV3 הוא מותג המשמש את ערוצי הדגל של Viasat, המשודרים בסקנדינביה, המדינות הבלטיות, הונגריה ופינלנד. ערוץ הטלוויזיה הראשון תחת השם TV3 הושק בערב השנה האזרחית ב-31 בדצמבר 1987, ושבר את מונופול שידורי הטלוויזיה בסקנדינביה.
TV3 משדר ב-6 ערוצים נפרדים במדינות שונות ברחבי אירופה, ובכל אחד חלק מהשידורים מוקדשים לתוכן מקומי ותיעודי המופק בשפות שונות. כל הערוצים משודרים ממערב דרייטון בממלכה המאוחדת. פירוש הדבר כי Viasat יכולה לעקוף את כללי הפיקוח המחמירים החלים במדינות סקנדינביה בנוגע לפרסומות, ובמיוחד בפרסומות לילדים, ובעצירת תוכניות לטובת הפסקות פרסומות ('ברייקים').
מדינות בהן משודרת גרסה של TV3
בתחילה, היה ערוץ כלל סקנדינבי אחד, אך ערוצים נפרדים לדנמרק ונורווגיה הושקו במהרה, כך שכיום קיים ערוץ TV3 לכל מדינה. במהלך שנות ה-90 TV3 התרחבה לכדי שידור גרסאות גם במדינות הבלטיות. למרות שקיימים ערוצים שאינם נקראים TV3, הם כולם דומים מבחינת המודל שלהם.
תעלומת האלפא ביתא (סדרת טלוויזיה)
תעלומת האלפא ביתא (באנגלית: The ABC Murders) היא מיני-סדרה של ה-BBC משנת 2018 המבוססת על הרומן "רציחות האלפבית" מאת אגתה כריסטי. הסדרה שודרה בשלושה לילות רצופים החל מ-26 בדצמבר 2018. העיבוד נעשה בידי שרה פלפס, והבימוי בידי אלכס גבאסי. בסדרה מככב ג'ון מלקוביץ' בתפקיד הרקול פוארו, ולצדו מופיעים רופרט גרינט, אנדרו באקן, טרה פיצג'רלד ושירלי הנדרסון בתפקידי משנה.
במרץ 2019 תופץ הסדרה על גבי DVD באמצעות Universal Pictures UK.
הפקה
הסדרה צולמה באתרים ביורקשייר בהם גרוסמונט, לידס, פיקרינג, ריפון, סלטייר, וייקפילד וסקלטון-און-יור. ניובי הול שימש לצילומי האחוזה בצ'רסטון. בסדרה מופיע גם בניין De La Warr Pavilion בבקסהיל-און-סי.
רם עמנואל
שרם ישראל עמנואל (בשם מלא באנגלית: Rahm Israel Emanuel; נולד ב-29 בנובמבר 1959) הוא פוליטיקאי יהודי-אמריקאי, שהיה ראש עיריית שיקגו בשנים 2011–2019. בעבר כיהן כראש סגל הבית הלבן בממשלו של נשיא ארצות הברית ברק אובמה. בדצמבר 2021 מונה לשגריר ארצות הברית ליפן.
משנת 2003 ועד מינויו לראש סגל הבית הלבן כיהן עמנואל כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם המפלגה הדמוקרטית, וייצג את המחוז ה-5 של אילינוי. בעת כהונתו, לקראת הבחירות לבית הנבחרים ב-2006 עמד עמנואל בראש הוועדה האחראית על קמפיין המפלגה הדמוקרטית לקראת הבחירות לבית הנבחרים (DCCC), ותרם להחזרת השליטה בבית לידי המפלגה. לאור הישג זה מונה ליושב ראש הסיעה הדמוקרטית בבית הנבחרים, התפקיד הרביעי בחשיבותו בסיעת הרוב. עמנואל היה אחד מתומכיה של ישראל בבית הנבחרים.
ראשית חייו
עמנואל הוא בן למרשה שמואלביץ (Marsha Smulevitz) אמריקאית יהודייה, לשעבר פעילה בארגון זכויות אזרח ("הקונגרס לשוויון גזעי"), ולרופא ילדים ישראלי-אמריקאי, ד"ר בנימין עמנואל, יליד ירושלים וחבר האצ"ל בעבר. שם המשפחה שונה לעמנואל, על שם דודו של עמנואל מצד האב, עמנואל אורבך, שנפטר בירושלים בשנת 1932; על פי הסיפור המשפחתי, עמנואל נהרג בתקרית עם ערבים. בנימין עמנואל היגר לארצות הברית כדי ללמוד רפואה. בעת היותו מתמחה בבית חולים בשיקגו פגש במרשה שמואלוביץ שעבדה שם כאחות. הם נישאו בשנת 1955 והתמקמו בעיר שיקגו שבמדינת אילינוי, שם נולדו שלושת ילדיהם.
הוא נולד ב-29 בנובמבר 1959. שמו הפרטי של רם ניתן לו על שם לוחם לח"י שנהרג (קיצור של רחמים). במהלך לימודיו בתיכון, כשעבד במסעדת "ארבי'ז", נפצע בידו במכונת חיתוך בשר, ואצבע האמה ביד ימינו נקטעה בחלקה. במלחמת המפרץ (בשנת 1991) התנדב לבצע עבודות תחזוקה בבסיס צה"ל בפיקוד צפון, במשך שבועיים. אחיו הבכור, יחזקאל "זיק", הוא פרופסור לרפואה באוניברסיטת פנסילבניה, ואחיו הצעיר, אריאל, הוא מנכ"ל בחברת הסוכנות William Morris Endeavor שבבוורלי הילס.
עמנואל למד במכללת שרה לורנס ובין היתר התמחה במחול ותחומי דעת אחרים. הוא בעל תואר שני בתקשורת מאוניברסיטת נורת'ווסטרן, אותו קיבל ב-1985.
קריירה פוליטית מוקדמת
בתחילת פעילותו הפוליטית עסק עמנואל בגיוס תרומות עבור מועמדים למשרות ציבוריות, בתחילה עבור מועמדים בבחירות מקומיות, ולאחר מכן גם בבחירות ארציות.
לאחר בחירתו של קלינטון לנשיאות ארצות הברית בנובמבר 1992, מונה עמנואל ליועץ בכיר בבית הלבן, הוא כיהן בתפקיד בין 1993 ו-1998. בתחילה כיהן כעוזר הנשיא לעניינים פוליטיים ובהמשך יועץ בכיר למדיניות ואסטרטגיה. בין השאר היה עמנואל האסטרטג הראשי בניסיון הכושל של ממשל קלינטון למסד ביטוח בריאות לאומי ב-1994. כמו כן, באחד מרגעיו הבולטים בתקופת הממשל של קלינטון, ניהל את פרטי תכנון טקס חתימת הסכמי אוסלו בגן הוורדים בבית הלבן, שתוכנן עד רמת לחיצת הידיים המפורסמת בין ראש ממשלת ישראל יצחק רבין ומנהיג אש"ף יאסר ערפאת. התקדמותו של עמנואל בתקופה זו שימשה השראה לדמותו הטלוויזיונית של ג'וש לימן בסדרת הטלוויזיה הבית הלבן, וכן לדמותו של איליי גולד בסדרה האישה הטובה (אחיו הצעיר, ארי עמנואל, סוכן שחקנים אגרסיבי בסוכנות ידועה בהוליווד, גם כן היווה השראה טלוויזיונית לדמותו של ארי גולד בסדרה "הפמליה").
בשנת 1998 עזב עמנואל את הבית הלבן והחל לעבוד בבנק השקעות בשיקגו, עד שובו לפוליטיקה בשנת 2002, בתקופה זו השתכר מעל 16 מיליון דולר. כמו כן מונה בשנת 2000 על ידי קלינטון לדירקטור בחברת פרדי מאק, תפקיד ממנו התפטר כשהחליט להתמודד על מושב בבית הנבחרים.
בחירות 2002
עמנואל בחר להתמודד על מושב המחוז ה-5 של אילינוי בבית הנבחרים, כאשר זה התפנה. המתחרה הגדולה ביותר שלו מבין שבעת המועמדים בבחירות מקדימות של המפלגה הדמוקרטית בשנת 2002, הייתה חברת בית המחוקקים של אילינוי לשעבר ננסי קזאק. הרגע השנוי ביותר במחלוקת במערכת בחירות זו היה כאשר אדוארד מוסקל, נשיא הגוף שנקרא "הקונגרס של הפולנים האמריקאים", ועד הפעולה הפוליטית למען אוכלוסייה זו שתמך בקזאק, קרא לעמנואל "פוליטיקאי מיליונר חמדן שמעוניין במשרה באזור שאין לו כל קשר אליו ושאינו יודע דבר לגבי המורשת שלנו". מוסקל טען שלעמנואל יש גם אזרחות ישראלית וששירת בצה"ל.
יושב ראש ועדת ה"די טריפל סי"
עמנואל מונה ב-2005 ליושב ראש הוועדה האחראית על הקמפיין לקונגרס של המפלגה הדמוקרטית (DCCC) לקראת בחירות אמצע הקדנציה 2006.
הוא הכריז כי תפקידו החדש הוא "הניצחון הוא הכל" והפציר במועמדים הדמוקרטים לאמץ עמדות יותר מרכזיות, "לפנות למרכז, להצטייר פחות כליברליים" אמר. על גיוס מועמדים ראויים למפלגה הדמוקרטית הוסיף, "תנו לי יוצאי צבא, עדיף ותיקי מלחמת עיראק, תנו לי רפובליקנים שחצו את הקווים" ובכך הוא חתום על התכנון האסטרטגי ועל גיוס תרומות חסר תקדים עבור המפלגה הדמוקרטית. בעניין זה היה חלוק עם יושב ראש הוועד הדמוקרטי הלאומי, הווארד דין. דין העדיף את "אסטרטגיית 50 המדינות", שבונה תמיכה למפלגה הדמוקרטית לטווח הארוך על ידי בניית בסיסי כוח בכל מדינות ארצות הברית, כולל במעוזים רפובליקניים מובהקים, בזמן שעמנואל האמין בגישה טקטית יותר, שעיקרה מיקוד תשומת הלב במחוזות מפתח שניצחון בהם עשוי להבטיח שליטה בבית הנבחרים.
גישתו של עמנואל אומצה, המפלגה הדמוקרטית ניצחה בבחירות אמצע הקדנציה של שנת 2006 והחזירה לעצמה את השליטה בשני בתי הקונגרס, כשהיא זוכה ב-30 מושבים נוספים בבית הנבחרים. עמנואל קיבל שבחים על חלקו במהפך גם מנציגי המפלגה הרפובליקנית.
הנהגת בית הנבחרים
אחרי חלקו בניצחון הדמוקרטי בבחירות אמצע הקדנציה של שנת 2006, רבים האמינו כי עמנואל הוא מועמד מוביל לקבל את תפקיד מצליף סיעת הרוב בבית הנבחרים. ננסי פלוסי, שעם הניצחון הפכה ליושבת ראש בית הנבחרים, שכנעה אותו שלא להתמודד על התפקיד מול חבר הקונגרס האפרו-אמריקני ג'ים קלייבורן, אלא לקבל את תפקידו הקודם של קלייבורן, כיושב ראש הסיעה הדמוקרטית בבית הנבחרים. בתמורה, פלוסי הסכימה להקצות לתפקיד יותר סמכויות.
ישראל
עמנואל מביע בעקביות עמדות פרו ישראליות. ב-2002, שיאה של האינתיפאדה השנייה, הביע הסתייגות לגבי הקמת מדינה פלסטינית במועד זה. כשחברות ביטוח אמריקאיות סירבו לבטח נוסעים לישראל פעל בנושא ואף יזם הצעת חוק, שלא התקבלה, ל"מניעת אפליה בביטוח חיים בנסיעות". הוא נמנה ב-2005 עם יוזמי הצעת החלטה המגנה את דברי נשיא איראן, מחמוד אחמדינז'אד, כי "יש למחוק את ישראל מהמפה", ופעל להפעלת לחץ על מזכ"ל האו"ם, קופי ענאן, לצאת בגינוי רשמי על כך. כן הביע תמיכה בישראל לאחר תחילת מלחמת לבנון השנייה, והתנגדות לממשלת האחדות עם החמאס ברשות הפלסטינית ומימונה.
ראש סגל הבית הלבן
ב-5 בנובמבר 2008 הודיע הנשיא הנבחר ברק אובמה על מינויו של עמנואל לראש סגל הבית הלבן בממשלו העתידי. מינוי זה היה המינוי הראשון שהוכרז על ידי אובמה. עמנואל נכנס לתפקידו ב-20 בינואר 2009, והוא היהודי השלישי בתפקיד זה.
חלק מהרפובליקנים ביקרו מינויי זה כמינוי מפלג, בשל אישיותו של עמנואל הידועה בנטייה חד-מפלגתית, מעוררת מחלוקת. יו"ר המועצה היהודית הדמוקרטית הלאומית, אירה פורמן, ציין זאת כהוכחה לכוונתו של אובמה לחזק את היחסים המיוחדים עם ישראל, ואילו כמה פרשנים סברו כי הוא יכול להועיל לנשיא בקבלת החלטות בנושא הסכסוך הישראלי פלסטיני. בעולם הערבי, הביעו אי נוחות מקרבתו של עמנואל למדינת ישראל מחד ולנשיא מצד שני. באוגוסט 2009 תיארו פרשנים אמריקאיים את עמנואל כראש הסגל החזק ביותר זה שנים.
ראש עיריית שיקגו
בינואר 2011 פסק בית משפט מקומי בשיקגו כי לאור חוק עירוני, עמנואל לא יוכל להתמודד בבחירות לראשות העיר משום שלא התגורר בשיקגו במשך שנה לפחות טרם הבחירות המקומיות, עת עבד בבית הלבן. עמנואל ערער על הפסיקה לבית המשפט העליון במדינת אילינוי וזה קיבל את הערעור, ביטל את ההחלטה והתיר לו להתמודד על ראשות העיר שיקגו.
ב-22 בפברואר 2011 נבחר עמנואל לראשות עיריית שיקגו, וב-16 במאי באותה השנה נכנס לתפקידו.
באפריל 2015 נבחר לקדנציה נוספת כראש עיריית שיקגו. בספטמבר 2018 הודיע עמנואל כי לא ינסה להיבחר לקדנציה שלישית. הוא סיים את תפקידו ב-20 במאי 2019.
שגריר ארצות הברית ביפן
החל מיולי 2019 החל לשמש כפרשן פוליטי ברשת התקשורת האמריקאית ABC.
במרץ 2022 נכנס רשמית לתפקיד, והציג את כתב המינוי לנארוהיטו, קיסר יפן.
חייו האישיים
עמנואל נשוי לאיימי רול (Amy Rule) שהתגיירה זמן קצר לפני חתונתם, ולזוג שלושה ילדים. המשפחה חברה בקהילה היהודית מהזרם האורתודוקסי מודרני "אנשי שלום" בשיקגו.
צבי גרפונקל
צבי גרפונקל (נולד ב-13 ביולי 1938) הוא גאולוג ישראלי, פרופסור אמריטוס במכון למדעי כדור הארץ שבאוניברסיטה העברית. חתן פרס א.מ.ת במדעי כדור הארץ לשנת 2006.
ביוגרפיה
צבי גרפונקל נולד בעיר קובנה שבליטא, בן ללייב גרפונקל, מנהיג ציוני. ניצל מהשואה ועלה ארצה עם הוריו ב-1948. סיים את הגימנסיה העברית בירושלים בשנת 1956. עשה את חוק לימודיו הגבוהים בגאולוגיה באוניברסיטה העברית, סיים תואר שני ב-1964 ודוקטורט ב-1970. עבודת הדוקטורט שלו עסקה במבנה הגאולוגי של אזור אילת, ומה ניתן ללמוד מכך על יצירת הבקע ועל ההיסטוריה של ארץ-ישראל. העבודה נערכה בהדרכת פרופסור יעקב בן-תור. בשנים 1970–1972 שהה בהשתלמות במעבדה הסייסמולוגית במכון הטכנולוגי של קליפורניה ובמכון לגיאופיזיקה באוניברסיטת קליפורניה בריוורסייד. מששב לישראל ב-1972 מונה למרצה במחלקה לגאולוגיה באוניברסיטה העברית, ב-1977 מונה למרצה בכיר, ב-1980 לפרופסור חבר, וב-1986 לפרופסור מן המניין. ב-1988 הופקד על הקתדרה על שם קראביץ, ושנים 1989–1991 כיהן כיו"ר החוג במכון למדעי כדור הארץ, בשנים 1996–1999 עמד בראש המכון למדעי כדור הארץ, ובשנת 2007 פרש כפרופסור אמריטוס. שהה בשבתונים בשנים 1982–1983 במחלקה למדעי כדור הארץ באוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס ובמחלקה למדעי כדור הארץ (במעבדות בולארד) בקיימברידג' שבאנגליה, ושם שהה גם בשנת 1991. כיהן כנשיא החברה הגאולוגית הישראלית. ומאז שנת 2000 הוא חבר המועצה האקדמית של המכללה האקדמית להנדסה ירושלים.
בשנת 1965 זכה בפרס פרץ גרדר ובשנת 1987 בפרס רפאל פרוינד מטעם החברה הגאולוגית הישראלית, ובשנת 2006 זכה בפרס א.מ.ת במדעי כדור הארץ.
צבי גרפונקל היה נשוי לאורנה עד לפטירתה ב-2023 ולהם בת.
מחקריו
חלק ניכר מעבודתו של צבי גרפונקל עניינה בגאולוגיה של ארץ-ישראל והמרחב שלה ואת יתרת מחקריו הקדיש לנושאים גלובליים יותר. חלק ממחקריו בוצעו בשיתוף פעולה עם עמיתים ותלמידים. פרסם כ-100 מאמרים.
טרנספורם ים המלח
הנושא שהקדיש לו גרפונקל זמן רב יותר מנושאים אחרים הוא הטרנספורם של בקע ים המלח (מושג שהוא טבע). הוא חקר את ההיבטים הבסיסיים שלו: ההיסטוריה שלו, מבנהו הפנימי והיחס לתנועת הלוחות באזור שלנו. מדובר באחד המבנים הגאולוגיים החשובים בישראל – גבול בין לוחות שנוצר על ידי ביקוע צעיר של יבשות, ומהווה גם דוגמה לשברי תזוזה אופקית – אזורים גדולים של שבירה שתנועתם מקבילה. הוא רואה את השבר כנשלט על ידי תנועת אופקית עם קצת פתיחה ניצבת, שלאורכו ישנם שברים מסודרים בצורה מדורגת, מה שגורם ליצירת שורת אגנים עמוקים מאוד דוגמת ים המלח ומפרץ אילת. להערכתו, הבקע נוצר לפני 17–18 מיליון שנים וקצב התנועה האופקית הנוכחית לאורכו הוא כ-5 מ"מ לשנה. המספר הזה חשוב מבחינה מעשית מכיוון שהוא משפיע על תכיפות רעידות האדמה באזור.
בקעים צעירים אחרים ותנועת הלוחות באזור
טרנספורם ים המלח הוא חלק ממערכת בקעים וגבולות לוחות צעירים גאולוגית באזורנו. גרפונקל חקר גם מרכיבים אחרים של המערכת הזאת. בזמן שישראל שלטה בסיני חקר גרפונקל את בקע מפרץ סואץ וקבע את עקרונות ההיסטוריה והמבנה שלו, שנשלט – בניגוד לטרנספורם ים המלח – על ידי פתיחה ניצבת. בפרט, הוא הראה שהמבנה השתנה משמעותית לפני 16–17 מיליון שנים: לפני זה השבירה הייתה מפוזרת בצורה אחידה לכל הרוחב, ואחר-כך התרכזה בחלק המרכזי שהיום מכוסה במים. הוא גם חקר את מבנה קרקעית ים סוף, חקר בפירוט את תנועת הלוחות הצעירים באזור עד אתיופיה ואת יחסה למבנה ולתולדות מערכת הבקעים האזורית.
מערכות הניקוז בנגב
גרפונקל חקר את התפתחות הנוף במערכות הניקוז בנגב וזיהה שבאזור התקיימו מערכות נחלים שונות שהחליפו אחת את השנייה בתגובה לתנועות טקטוניות, כאשר המערכת הקדומה ביותר – לפני 12–20 מיליון שנים – חצתה את בקע ים המלח. הוא הראה שניתן לעקוב אחר התפתחות הנוף ובאמצעות תפוצה של משקעי נחלים שונים. במהלך השנים היוותה העבודה בסיס להרבה מאמרים נוספים ולמחקרים שנמשכים וחוקרים עד היום.
גלישות ענק בים מול חופי ישראל
קרקעית הים מול חופי ארץ ישראל מופרעת על ידי שברים והעתקים רבים. גרפונקל הראה שרוב רובן של הפרעות אלה, אם לא כולן, נוצרו על ידי גלישות המשקעים הרדודים על-גבי שכבות מלח שמצויות מתחתם בחלקים גדולים של מדרון היבשת ובאגן העמוק הסמוך. זה מראה שאין להתייחס לשברים אלה כיוצרי רעידות אדמה הרסניות מול ריכוזי האוכלוסייה העיקריים של ישראל, אם כי ייתכן ששברים עמוקים יותר שקשה לזהותם מהווים סיכון.
ההיסטוריה הגאולוגית הקדומה של ארץ-ישראל
גרפונקל חקר את השלבים הראשונים של ההיסטוריה הגאולוגית של ישראל והתפתחות קרום כדור הארץ באזורנו. הממצאים העיקריים שלו הם שהקרום באזורנו עוצב בשני אירועים עיקריים של אורוגנזה – בניית רכסי הרים, ושעיצוב הקרום הסתיים באירוע של ארוזיה רבה מאוד (סחיפה של שכבת סלע עבה, אולי עד 10 ק"מ). המסקנות האלה ישימות לשטח גדול במזרח התיכון ובצפון-מזרח אפריקה. הוא גם חקר את סלעי המשקע הקדומים שהצטברו לאחר-מכן באזורים אלה, שהם חלק מגוף סלעי המשקע הגדול ביותר ששמור ביבשות, והגדיר את המסגרת הכללית של הצטברות סלעים אלה.
התפתחות אגן הים התיכון
גרפונקל חקר את התפתחות החלק המזרחי של הים התיכון (אגן הלבנט) ושל שוליו ואת יחסו לשאר חלקי הים התיכון. הוא פיתח את ההבנה שאגן זה ושוליו נוצרו בעקבות אירועים של התפרקות יבשות-על לפני כ-180–200 מיליון שנה (פנגיאה), ושאירועים אלה השפיעו מאוד על התפתחות המאוחרת יותר של ארץ ישראל ושל הארצות האחרות הגובלות באגן. הוא חקר את הקשר בין אירועים גאולוגיים אלה לבין ההתרחקות של יבשות אפריקה מאירואסיה ואת היחס בינם לבין יצירת אגן הים התיכון בכללותו.
הבטים גלובליים של טקטוניקת הלוחות
בעבודות שעשה גרפונקל על תנועת הלוחות הוא מצא שהגאומטריה של גבולותיהם משתנה כל הזמן, והבדיקה של שינויים אלה הוכיחה שהלוחות הנוחתים באזור הפחתה מתחת ללוחות אחרים נעים כלפי מטה ונודדים הצידה. הוא ניתח את ההיבטים הכמותיים של תופעה זו והראה שהיא כרוכה בתנועות של נפחים גדולים של חומר בפנים כדור הארץ, ושזאת תופעה עקרונית של טקטוניקת הלוחות. הוא גם הציע מודל להגדרת העובי של הלוחות וכיצד עובי זה יכול להשתנות בתגובה לזרימת החומר בפנים כדור הארץ. הוא גם מצא שהערכות של עובי הלוחות מחייבות שיצירת שדות געשיים גדולים מתרחשת במקומות חמים מהרגיל ושחלים שינויים משמעותיים בלבות תוך כדי עלייתן אל פני השטח.
מגנוט סלעים
גרפונקל הכיר בכך שגושי סלע גדולים יכולים להסתובב סביב צירים אנכיים וחקר את התופעה. הוא היה שותף לעבודות שבהן נעשה שימוש במגנוט של סלעים כדי לתעד סיבובים כאלה על ידי ניצול העובדה שמינרלים מגנטיים בסלעים מתעדים את כיוון הצפון כפי שהיה בזמן היווצרות המינרלים. מדידת הסטייה של המגנוט מהכיוון המקורי הצפוי מאפשרת לכן לזהות סיבוב סביב ציר אנכי. הוא גם הראה את חשיבות התופעה בדפורמציה של שטחים גדולים וניתח את ההיבטים הגאומטריים של התופעה הזאת.
קרוב יותר
קרוב יותר (באנגלית: Closer) הוא סרט קולנוע אמריקאי משנת 2004 מסוגת הדרמה הרומנטית. הסרט הוא עיבוד קולנועי למחזה בעל אותו השם משנת 1997 מאת פטריק מרבר  אשר כתב גם את התסריט הנוכחי. את הסרט ביים מייק ניקולס ומככבים בו: נטלי פורטמן, ג'וד לאו, ג'וליה רוברטס וקלייב אוון. הסרט, כמו המחזה שעליו הוא מבוסס, נחשב בפי כמה כגרסה מודרנית וטרגדית לאופרה "כך עושות כולן" של מוצרט ולורנצו דה פונטה, ובמהלך הסרט ישנן התייחסויות לאופרה הן בעלילה והן בפסקול. במחזה היה זה אוון שגילם את תפקידו של דן וולף, אך בסרט גילם אותו לאו.
עלילה
בסצנת הפתיחה נראים בחורה (נטלי פורטמן) וגבר צעיר (ג'וד לאו) הרואים אחד את השנייה לראשונה משני עברי הרחוב בלונדון. הבחורה מביטה לצד הלא נכון של הכביש כאשר היא חוצה אותו, והיא נפגעת על ידי מונית. הגבר הצעיר ממהר לקראתה, והיא בתגובה מרימה את ראשה ומחייכת "שלום, איש זר". הוא לוקח אותה לבית החולים שם היא מקבלת טיפול רפואי ומשתחררת עוד באותו היום. בדרך לעבודתו הם עוצרים בפארק פוסטמן שם הם מתוודעים אחד לשנייה: היא, בחורה בת 20 אשר רק הגיעה ללונדון מארצות הברית, שם עסקה בחשפנות לפרנסתה; הוא, דן וולף, סופר בריטי שאפתן בדרך לעבודתו שבה הוא כותב מודעות אבל לעיתון לאומי. כאשר הם מגיעים למקום עבודתו הוא שואל אותה לשמה, והיא משיבה כי הוא אליס איירס. מעט אחר כך הם מתחילים במערכת יחסים. שנה לאחר מכן, כותב דן רומן המבוסס על סיפור חייה של אליס, ובשעה שהוא מצולם עבור כריכת הספר, הוא מפלרטט עם צלמת אמריקאית גרושה, אנה קמרון (ג'וליה רוברטס). אנה ודן מתנשקים ורק לאחר מכן היא מגלה שהוא עדיין נמצא במערכת יחסים עם אליס. אליס מגיעה לסטודיו ומשתמשת בשירותים, משאירה את דן ואנה לבדם. דן מנצל את ההזדמנות כדי לשכנע את אנה לנהל איתו רומן, אך השיחה נקטעת כשאליס שבה מן השירותים. אליס מבקשת מאנה שתצלם אותה גם כן, ומדן מבקשת לצאת מהחדר בשעת הצילום. אליס מגלה לאנה כי שמעה את השיחה שלה ושל דן, ואנה תופסת תמונה יפה שלה כאשר היא מתחילה לדמוע. אליס לא מספרת לדן שהיא יודעת על בגידתו, אפילו כשבמשך שנה הוא אורב לאנה מחוץ לסטודיו שלה על אף התנגדותה.
לאחר שנה נוספת, דן גולש בחדר צ'אט בו מנהלים סייבר-סקס ופוגש במקרה בלארי גריי (קלייב אוון), רופא עור בריטי. כשאנה עדיין במחשבותיו, הוא מעמיד פנים שהוא היא, ומגולל בפני לארי את הפנטזיות שלה (המומצאות) ומשכנע אותו להיפגש איתה באקווריום, היכן שאנה סיפרה לו שהיא מבלה לעיתים תכופות. לארי אכן מגיע למקום הפגישה, ואנה במקרה נוכחת שם. הוא ניגש אליה ומשוחח איתה, בתחילה בגסות, עד שהוא מבין שזו טעות ואנה מסבירה שיכול להיות שדן שמעוניין בה כבר זמן רב תכנן את הכל. מאוחר יותר השניים נעשים זוג והם מתייחסים לדן בבדיחות כאל קופידון. ארבעה חודשים לאחר מכן, בתערוכת התמונות של אנה, "זרים", פוגש לארי את אליס. הוא יודע שהיא בת זוגו של דן והם מפלרטטים. בינתיים, דן מנסה לשכנע את אנה להיות איתו. שנה עוברת ואנה ודן בוגדים בבני זוגם אחד עם השנייה, אפילו כשבמהלך הרומן נישאת אנה ללארי. הם מחליטים להתוודות בפני בני זוגם ולחיות ביחד. לארי מתוודה בפני אנה שהוא שכב עם זונה במהלך מסע העסקים שלו, כדי לגלות שאנה ניהלה רומן. דן מתוודה בפני אליס, והיא בתגובה פורצת בבכי ועוזבת בלי לומר לו לאן.
אליס חוזרת לעבוד בחשפנות. היא עדיין מאוהבת בדן. יום אחד, לארי מגיע במקרה למועדון החשפנות בו עובדת אליס ומזהה אותה על אף שהיא חובשת פאה ורודה. הוא שואל אותה אם שמה הוא אליס, אף על פי שהוא יודע זאת, אך לא משנה כמה כסף הוא נותן לה, היא ממשיכה לענות כי שמה הוא ג'יין ג'ונס. לארי מבקש ממנה לבוא אליו הביתה, אך היא מסרבת, והוא בסופו של דבר מסתפק בלהביט במערומיה. לעומתם, אנה ודן כבר ארבעה חודשים במערכת יחסים, ואנה קובעת להיפגש עם לארי כדי שיחתום על מסמכי הגירושין. לארי מסרב, ומנסה לשכנע אותה שתחזור אליו. בסופו של דבר הוא מוכן להתרצות רק אם אנה תסכים לעשות עמו אהבה בפעם האחרונה, והיא מסכימה. לאחר מכן, כשהיא פוגשת בדן, היא מספרת לו את האמת על הפגישה. דן לא מוכן לסלוח לה על כך, והשניים נפרדים.
שנה לאחר מכן, דן מגיע למשרדו של לארי, ומתחנן שירשה לאנה לחזור אליו, מכיוון שהיא איתו עכשיו. הקליניקה הפרטית שלארי הקים משגשגת, ולארי הוא בן אדם עשיר ומצליח מאוד. לארי מספר לדן שאנה בתוך תוכה לא רוצה להיות מאושרת, ושהיא מעולם לא שלחה את מסמכי הגירושים לעורך הדין שלה. לארי מציע לדן לחזור לאליס, ומספר לו היכן הוא יכול למצוא אותה, ורגע לפני שדן יוצא ממשרדו, הוא מדווח לו שהוא שכב איתה. אליס ודן חוזרים להיות ביחד, והיא לוקחת אותו לחופשה באמריקה. הם שוהים לילה לפני הטיסה במלון ליד נמל התעופה לונדון הית'רו. אליס מציינת כי היום לפני ארבע שנים הם נפגשו לראשונה. דן לא מסוגל להרפות, והוא שואל אותה אם היא הייתה עם לארי. אליס מכחישה. הוא שואל אותה שוב ושוב, עד שאליס אומרת לו שהיא כבר לא אוהבת אותו יותר, ומספרת לו שהיא אכן שכבה עם לארי ביום בו הוא פגש אותה במועדון. דן מתוודה שהוא כבר ידע זאת קודם מלארי, ושהוא כבר סלח לה. אליס מתעצבנת עוד יותר על זה שהוא תמרן אותה ודורשת ממנו לעזוב לתמיד. דן מסרב, והם מתחילים לריב ולעלות לטונים גבוהים, ואז אליס יורקת עליו. דן מכין את ידו להכות בה אך עוצר בעצמו. אליס מעודדת אותו להכות בה, והוא מכה. אליס בהלם.
הצגת המחזה בישראל
המחזה "קרוב יותר" הוצג בישראל:
אלברט ארנשטיין
אלברט ארנשטיין (בגרמנית: Albert Ehrenstein; 23 בדצמבר 1886 – 8 באפריל 1950) היה סופר ומשורר יהודי-אוסטרי.
ביוגרפיה
אלברט נולד ברובע אוטקרינג של וינה, לאלכסנדר ושרלוטה ארנשטיין. הוא הבן הבכור מבין ארבעה אחים, ואחיו הצעיר הוא קרל ארנשטיין.
למד פילוסופיה באוניברסיטת וינה ובשנת 1910 קיבל דוקטורט. כבר בתקופת לימודיו בתיכון כתב ארנשטיין טקסטים ספרותיים ושירים.
בשנת 1909 הכיר את קרל קראוס, העורך הראשי של כתב העת האקספרסיוניסטי "הלפיד" (Die Fackel). ובכתב עת זה התפרסמו כתביו של ארנשטיין לראשונה. בהמשך התפרסמו כתביו בכתבי עת נוספים, ביניהם "הסערה" (Der Sturm), שנערך על ידי הארווט ולדן, בעלה של המשוררת אלזה לסקר-שילר.
ספרו הראשון, Tubutsch, נכתב בשנת 1911, ואויר על ידי חברו הצייר הנודע אוסקר קוקושקה.
אגנס סמפסון
אגנס סמפסון (באנגלית: Agnes Sampson; הוצאה להורג ב-28 בינואר 1591) הייתה מרפאה (הילרית) סקוטית ומיילדת שהואשמה בכישוף. הייתה מוכרת בשם "האישה החכמה מקית'". סמפסון הייתה מנאשמות משפט המכשפות בצפון ברוויק בסוף המאה השש-עשרה.
אלברט ארנשטיין
ביוגרפיה
ארנשטיין התכתב עם סופרים חשובים בני זמנו שכתבו בגרמנית, ביניהם תומאס מאן, שטפן צווייג, הרמן הסה, אלזה לסקר שילר, הפילוסוף מרטין בובר ועוד רבים אחרים.
אגנס סמפסון
רקע
סמפסון התגוררה בקית', סקוטלנד. היא נחשבה לבעלת כוחות ריפוי ושימשה מיילדת בחברה המקומית.
אלברט ארנשטיין
ביוגרפיה
לאחר מלחמת העולם הראשונה נדד ברחבי אירופה. בשנת 1932 היגר לשווייץ והצליח לברוח מרדיפות הנאצים, ששרפו את ספריו כבר בשנת 1933. בעקבות מדיניות הפליטים של שווייץ בימי מלחמת העולם השנייה היגר ארנשטיין לארצות הברית בשנת 1941. הוא מת בעוני בניו יורק בשנת 1950 לאחר תקופה ארוכה שבה הפסיק לכתוב.
אגנס סמפסון
רקע
באביב 1590, המלך ג'יימס השישי חזר מאוסלו אחרי שהתחתן עם אן, בתו של מלך דנמרק-נורווגיה. חצר המלוכה הדני היה עסוק מאוד באותה עת במשפטים כנגד מה שהגדירו כמעשי כישוף ומגיה שחורה, מה שהשפיע, מן הסתם, על המלך הצעיר ג'יימס. במסע המלכותי חזרה מדנמרק היה מזג אוויר קשה וסערות. כמה חודשים אחר כך נערך ציד מכשפות בקופנהגן. אחת הקורבנות הראשונים שלו הייתה אנה קולדינגס, אשר, תחת לחץ, חשפה שמות של חמש נשים אחרות, כולן הודו בגרימת סערות על ידי כישוף, ומשלוח שדים לספינת המלכה אן במסעה, כדי לאיים על שלומה. בספטמבר נשלחו שתי נשים לשריפה כמכשפות בעיר קרוננבורג. המלך ג'יימס שמע את החדשות הללו מדנמרק והחליט להקים בית דין משלו בנושא.
אלברט ארנשטיין
ביוגרפיה
לאחר מותו של אלברט, הגיע עיזבונו לספרייה הלאומית בשנות החמישים דרך אחיו קרל.
אגנס סמפסון
מעצר
בתוך כמה חודשים סערה סקוטלנד במצוד מכשפות. רבות מהן נחקרו על ידי המלך עצמו.
אלברט ארנשטיין
ביוגרפיה
הוא זכור כמשורר אקספרסיונטיסטי, אשר הרבה להשתמש באירוניה, סאטירה. הביע את התפכחותו מהתרבות האירופאית של שנות העשרים. כמו כן זכור אהרנשטיין כחלוץ המגלים של פרנץ קפקא והיה מהראשונים שהתייחסו לכתיבתו של הסופר הצעיר.
ארכיונו האישי שמור בספרייה הלאומית.
אגנס סמפסון
מעצר
אגנס סמפסון הואשמה על ידי גיליס דאנקן ונעצרה יחד עם אחרות בחשד להשתתפות בגיוס הסערה בים. היא נחשדה בכישוף משום ש"ריפאה אנשים". יש סברה כי היא ואחרות סומנו על ידי הכנסייה המקומית בשל שימוש בעשבי מרפא. היא עברה עינויים קשים, נקשרה והוכתה, ראשה ושיער גופה גולחו ונבדקו סימני מגע עם השטן בחלקי גופה המוצנעים. בתחילה הכחישה אך בשלב מסוים נשברה והודתה בכל ההאשמות נגדה.
בעיתוני התקופה נכתב כי סיפרה בעדותה באופן חופשי דברים מפלילים ומדהימים על פעולות הכישוף שלה, וכדי לשכנע באמיתות אשמתה אף העידה על תוכן שיחות פרטיות בין המלך הצעיר לכלתו במסעם, באופן שלא הותיר ספק ביכולות הכישוף שלה.
הנצחה
דמותה של סמפסון נבחרה על ידי האמנית הפמיניסטית ג'ודי שיקגו לעבודת מיצג בשם "ארוחת הערב". בעבודה, שהועלתה בין השנים 1974–1979, הועלו דמויות של נשים אמיתיות ומיתולוגיות מן ההיסטוריה האנושית, וכן נכתבו שמות 999 נשים נוספות על הרצפה.
הועלה מחזה אודותיה, "סימן המכשפה", על ידי טימותי נאוורס, בפסטיבל בלונדון ב-2017.
סמפסון מוזכרת מספר פעמים בספר "צילו של הלילה", מעין סיפור אגדה למבוגרים על מפגש יצורים דמיוניים עם אנשים, שכתבה דבורה הרקנס.
הקרב בוולף 359
הקרב בוולף 359 (באנגלית: The Battle of Wolf 359) הוא קרב חלל בדיוני ביקום הבדיוני של זיכיון "מסע בין כוכבים", בין פדרציית הכוכבים המאוחדת לבין קולקטיב הבורג, בשנת 2367. תוצאותיו של הקרב מתוארות ב-"מסע בין כוכבים: הדור הבא", הפרק "The Best of Both Worlds, Part II", כאשר הקרב עצמו מופיע בפרק הפיילוט של "מסע בין כוכבים: חלל עמוק 9", "Emissary".
תיאור
בפרק "The Best of Both Worlds" של "מסע בין כוכבים: הדור הבא", ארבעים ספינות חלל של צי הכוכבים, תחת פיקודו של אדמירל ג'יי.פי. הנסון (ג'ורג' מרדוק ) מתאספות ליד וולף 359, על מנת ליירט את הבורג, הנעים בספינת חלל בצורת קובייה, אל עבר כדור הארץ. הבורג, לאחר שהטמיעו אל תוך התודעה הקולקטיבית שלהם את קפטן ז'אן-לוק פיקארד (פטריק סטיוארט), לרבות הידע שלו בטקטיקות ובטכנולוגיות צי הכוכבים, משמיד את כוחות צי הכוכבים; על פי דיאלוג בפרק "The Drumhead" של "מסע בין כוכבים: הדור הבא", 39 ספינות הושמדו, ולמעלה מ-11,000 בני-אדם נהרגו. בין ההרוגים: ג'ניפר סיסקו. בין הניצולים: בנג'מין סיסקו (אייברי ברוקס) ובנו ג'ייק (סירוק לופטון), כמו גם מספר לא ידוע של אנשי הפדרציה והאימפריה הקלינגונית - שבויים אשר הוטמעו על ידי הבורג. לאחר ניצחונה, ספינת הבורג ממשיכה במסלולה אל עבר כדור הארץ, שם צוות האנטרפרייז-D הצליח לחלץ ולהציל את פיקארד ולעצור את הקוביה.
דמותו של השחקן בסרט האינטראקטיבי / משחק הווידאו "Star Trek: Borg" מחליף איש צוות, על סיפון ספינתו של אביה של הדמות, באירועים שהובילו לקרב וולף 359, ולשנות את ההיסטוריה על מנת למנוע מהספינה מלהיהרס שם.
השלכות
לאחר חילוצו, פיקארד חווה אשמה עזה בגלל האלפים אשר הבורג הרגו או פצעו, על ידי שימוש בידע שלו. מאבקו להתמודד עם השבי והטמעתו הוא מרכיב מרכזי בפרק "Family", פרק עונה 4 של "מסע בין כוכבים: הדור הבא". רצונו של פיקארד לנקום בבורג הוא אלמנט בסרט הקולנוע "מסע בין כוכבים: המפגש".
קומנדר בנג'מין סיסקו משמש כקצין פיקודי בכיר על סיפון ספינת החלל סרטוגה במהלך הקרב בוולף 359. אשתו, ג'ניפר (השחקנית פלישיה מ. בל), נהרגת במהלך הקרב, וסיסקו נושא את המשקל הרגשי של מותה במשך כ-3 שנים, עד סוף אירועי הפרק "Emissary", פרק הפיילוט של "מסע בין כוכבים: חלל עמוק 9".
אי המטמון (מיני-סדרה)
אי המטמון (באנגלית: Treasure Island) היא מיני סדרה בריטית בת שני חלקים, משנת 2012 המבוססת על הספר אי המטמון של רוברט לואיס סטיבנסון משנת 1883. הסדרה שודרה בערוץ Sky One הבריטי.
עלילה
העלילה סובבת סביב ג'ים הוקינס (טובי פין רגבו), נער שמגלה מפת אוצר של קפטן שודדי הים הידוע לשימצה קפטן פלינט. ג'ים מבין, כי אוצרו של קפטן פלינט, קבור באי המסומן על המפה- לכן הוא יוצא להרפתקה רבת סכנות אל האי. ג'ים מפליג לאי בספינת ההספניולה, תחת פיקודו של קפטן סמולט (פיליפ גלניסטר). ג'ים מגלה שג'ון סילבר, טבח הספינה (אדי איזרד), מתכנן מרד עם צוות הספינה. בסדרה משחק גם השחקן אלייג'ה ווד בתור בן גאן הכלוא באי כבר מספר שנים.
קליפורד סימאק
קליפורד דונלד סימאק (3 באוגוסט 1904 - 25 באפריל 1988) היה סופר מדע בדיוני אמריקאי מוביל, זוכה שלושה פרסי הוגו. ב-1977 היה הסופר השלישי שזכה בפרס ה"גרנד מאסטר" (הקרוי החל מ-2002 "פרס דיימון נייט"), פרס מפעל חיים המחולק לסופר מדע בדיוני אחד, פעם בשנה, לצדו של טקס חלוקת פרס נבולה.
קורות חיים
סימאק נולד במילוויל, ויסקונסין, להוריו ג'ון לואיס ומרגרט. הוא נישא לאגנס קוכנברג ב-13 באפריל 1929. לזוג שני ילדים, סקוט ושלי. את לימודיו האקדמיים השלים באוניברסיטת ויסקונסין–מדיסון ולאחר סיום לימודיו עבד בכמה עיתונים באזור המערב התיכון בארצות הברית. ב-1939 התחיל לעבוד בעיתון "מיניאפוליס סטאר טריביון", ואף הפך לעורך החדשות של העיתון ב-1949. הוא מילא תפקידים מרכזיים נוספים בעיתון עד פרישתו ב-1976.
קריירת הכתיבה
במהלך שנות החמישים והשישים כתב סימאק מספר ספרים שהניבו לו מועמדויות לפרסים. בשנות השבעים התרופפה בריאותו, והספרים שכתב בתקופה זו מוערכים פחות, אך הסיפורים הקצרים עדיין נחשבו למוערכים ביותר. בשנות השמונים המשיך לכתוב כשהוא נעזר בחבר בשל בריאותו ואף פנה לתחום חדש - הפנטזיה.
סימאק זכה בשלושה פרסי הוגו: פרס הנובלה הטובה ביותר לשנת 1959 עבור The Big Front Yard, פרס הרומן הטוב ביותר לשנת 1964 עבור תחנת מעבר, ופרס הסיפור הקצר הטוב ביותר לשנת 1981 עבור Grotto of the Dancing Deer. האחרון זכה גם בפרס נבולה באותה השנה. סימאק אף זכה במספר פרסים ספרותיים נוספים נחשבים פחות.
טיילר דורסי
טיילר קווינסי דורסי (באנגלית: Tyler Quincy Dorsey; נולד ב-18 בפברואר 1996) הוא כדורסלן אמריקאי-יווני, בגובה 1.96 מטר, שמשחק בעמדת הקלע בפנרבחצ'ה
ביוגרפיה
דורסי נולד בפסדינה, קליפורניה. סבתו של דורסי היא ישראלית וכשהיה בגילאי הנוער ניסו נציגי איגוד הכדורסל בישראל לגרום לו לייצג את ישראל, אך הוא העדיף לייצג את יוון, המדינה ממנה הגיעה אמו - ושיחק במדיה באליפות העולם לנוער שנערכה בכרתים בשנת 2015.
לאחר התיכון החל דורסי ללמוד באוניברסיטת אורגון, ושיחק במדי קבוצתה בליגת המכללות. דורסי קלע 13.4 נקודות כפרשמן ו-14.6 נקודות כסופמור. בשנת 2017 העפיל עם קבוצתו לפיינל פור של ליגת המכללות.
בשנת 2017 נבחר דורסי בסיבוב השני של דראפט ה-NBA על ידי אטלנטה הוקס, במקום ה-41. לאחר מכן חתם על חוזה לשנתיים. בנובמבר 2017 שלחה הקבוצה את דורסי לקבוצת הפיתוח של המועדון, קולג' פארק סקייהוקס המשחקת בליגת הפיתוח של ה-NBA. סך הכל, שיחק דורסי 83 משחקים במדי ההוקס ושיחק בעונה וחצי במועדון 14.8 דקות בממוצע לערב. כמו כן הוא סיפק 6 נקודות, 2.1 ריבאונדים ו-1.2 אסיסטים.
ב-7 בפברואר 2019 הועבר דורסי בטרייד לממפיס גריזליס. בגריזליס שיחק דורסי 21 משחקים ורשם 9.8 נקודות, 3.3 ריבאונדים ו-1.9 אסיסטים. משחק השיא שלו היה בחודש מרץ, כשקבוצתו הפסידה 123:119 לאורלנדו מג'יק - הוא הוביל את קבוצתו עם 29 נקודות (5 מ-10 מחוץ לקשת) ותשעה אסיסטים. דורסי חילק את זמנו בין הגריזליס לבין קבוצת הפיתוח ממפיס האסל. ב-15 משחקים בליגת הפיתוח הוא קלע 21.6 נקודות לצד 6.7 ריבאונדים ו-3.1 אסיסטים למשחק, כשהוא קולע יותר משלוש שלשות למשחק ב-41%.
ב-17 באוגוסט 2019 חתם דורסי לשנה במכבי תל אביב עם אופציה לשנה נוספת.
ב-23 באוקטובר 2020, בניצחון קבוצתו מול חימקי מוסקבה, קלע דורסי 8 שלשות. ובכך, הפך לשחקן מכבי תל אביב שקולע הכי הרבה שלשות במשחק יורוליג.
ב-21 בינואר 2021, בניצחון קבוצתו על ריאל מדריד, קלע דורסי 30 נקודות, שיא קריירה במשחק יורוליג.
דורסי הוא חבר בסגל נבחרת יוון הבוגרת.
ראול נורדלינג
ראול נורדלינג (בשוודית: Raoul Nordling; 11 בנובמבר 1882 - 1 באוקטובר 1962) היה איש עסקים ודיפלומט שוודי. הוא נולד בפריז ובילה שם את מרבית חייו.
חייו
אביו של נורדלינג, קרל גוסטב נורדלינג (Carl Gustav Nordling), הגיע לפריז משוודיה בסוף שנות השבעים של המאה התשע עשרה, והקים מפעל לעיסת נייר בשם "גוסטב נורדלינג". נורדלינג למד בבית הספר התיכון ז'אנסון-דה-סאי (lycée Janson-de-Sailly), ולאחר מכן הצטרף למפעל של אביו, שלבסוף עמד בראשו. הוא התמנה לסגן הקונסול (vice-consul) בפריז ב־1905 בגיל 24 בשנת 1917, התמנה לקונסול, וב-1926, לאחר מות אביו, מונה לקונסול הכללי של שוודיה (consul-general).
למרות היותו שוודי במוצאו, חש עצמו נורדלינג מעל הכל כ"אזרח פריז". הוא דיבר צרפתית הרבה יותר משדיבר שוודית, עד כדי כך שהיה צריך ללמוד את שפת הלאום שלו כאשר יצא לשוודיה כבחור צעיר להשלים את שירותו הצבאי.
במשך חייו היווה נורדלינג דמות מפתח ביחסים שבין צרפת לשוודיה, אולם הוא זכור בעיקר בזכות מאמציו לתווך בין הכוחות הצרפתיים לבין הנאצים בתקופת הכיבוש והשחרור של פריז בתקופת מלחמת העולם השנייה. הוא מילא תפקיד מפתח גם בהבטחת הגישה של הצלב האדום לשבויי המלחמה, ובזמן המרד הצרפתי ב-19-24 באוגוסט 1944 הוא ניהל משא ומתן עם הגנרל הגרמני דיטריך פון קולטיץ כדי לנסות לצמצם את שפיכות הדמים ואת הנזק לעיר.
בזכות תרומתו הגדולה לאירועים אלו זכה נורדלינג בצלב המלחמה הצרפתי, וכן להנצחה גם ברובע האחד עשר של פריז.
מיכאיל פרדקוב
מיכאיל יפימוביץ' פרדקוב (ברוסית: Михаил Ефимович Фрадков; נולד ב-1 בספטמבר 1950) הוא איש ממשל רוסי ממוצא יהודי, שכיהן כראש ממשלת רוסיה בשנים 2004–2007. משנת 2007 ועד 2016 כיהן כראש סוכנות הביון הרוסית, הסו"ר.
ביוגרפיה
פרדקוב נולד בשנת 1950 בכפר קורומוץ' (Курумоч) במחוז סמרה, לאב יהודי ולאם רוסייה. בילדותו עברה משפחתו למוסקבה.
ב-1972 סיים לימודים לתואר מהנדס במכון להנדסת מכונות של מוסקבה. מ־1973 עבד במחלקה הכלכלית בשגרירות ברית המועצות בהודו. בהתאם למצב שאז שרר בברית המועצות תפקיד מסוג זה היה ניתן לקבל רק תוך ניצול קשרים חזקים בממשל או תוך תמיכת הק.ג.ב. בהתחשב שפרדקוב יהודי והוריו נטולי קשרים, קרוב לוודאי בתחילת שנות ה-70 החל לשרת בק.ג.ב ומינוי זה היה קשור לפעילותו בארגון.
מ־1975 עבד בחברה הממשלתית לייצוא של תעשייה כבדה (Тяжпромэкспорт). ארגון זה היה מטפל במכירות נשק סובייטי למדינות שונות. עבודתו בחברה ככל הנראה גם הייתה קשורה עם חברותו בארגון ביון. בשנות ה-80 עבד במוסדות ממלכתיים שונים שעוסקים בקשרי־חוץ כלכליים.
ב־1991 התמנה ליועץ בכיר של נציגויות רוסיה בארגונים הבינלאומיים השונים של האומות המאוחדות. מ־1992 - סגן השר לקשרי־חוץ כלכליים של רוסיה; בשנת 1997 קיבל את תפקיד השר. פרש מהתפקיד בשנת 1998 עם פרישתה של ממשלת ויקטור צ'רנומירדין והתמנה למנכ"ל חברת הביטוח אינגוסטראך (Ингосстрах).
במאי 1999 חזר לפוליטיקה בתפקיד שר המסחר, אך פרש מהתפקיד עם פירוק ממשלת סרגיי סטפשין וקיבל את תפקיד האחראי על הביטחון הכלכלי של רוסיה במועצת הביטחון של רוסיה. ב־2001 קיבל את תפקיד מנהל משטרת המס של רוסיה. מ־2003 שימש כנציג מטעם רוסיה באיחוד האירופי. במרץ 2004 מונה לראש הממשלה לאחר שוולדימיר פוטין פיטר את ממשלתו של מיכאיל קסיאנוב.
פרדקוב מיעט להביע דעות מדיניות, ונתפס כראש ממשלה ניהולי המבצע את מדיניות הנשיא.
ב-22 בספטמבר 2016 פוטין החליט כי ב-5 באוקטובר יוחלף על ידי סרגיי נארישקין בעוד הוא עצמו מונה למנהל המכון הרוסי למחקרים אסטרגיים (RISI).
ואפה, מלך מזרח אנגליה
ואפה או וופה (באנגלית: Wuffa; 503 לערך - 578 לערך) היה מלך ממלכת מזרח אנגליה בין השנים 571 -578.
פרטים מועטים ידועים על תקופת מלכותו.
בנו, טיטילה, מלך אחריו, ולימים מלך גם נכדו ראדוולד, אשר נקבר בסאטון הו.
משמעות שמו "זאב קטן" באנגלית עתיקה.
ואפה נחשב לאבי מלכי מזרח אנגליה, אשר נקראו על שמו "ואפינג" (Wuffing). לפי אחת הסברות היה זה ואפה, ולא אביו והה שאיחד את "אנשי הצפון" (ה"נורפוק") עם "אנשי הדרום" (ה"סאפוק") והקים את ממלכת מזרח אנגליה.
תסמונת מצוקה נשימתית חריפה
תסמונת מצוקה נשימתית חריפה (באנגלית: Acute respiratory distress syndrome - ARDS) היא כשל נשימתי, המאופיין בהופעה מהירה של דלקת מפושטת בריאות. הסימנים והתסמינים כוללים קוצר נשימה, נשמת וכיחלון. בקרב מטופלים השורדים את התסמונת ניכרת במקרים רבים ירידה באיכות החיים.
הסיבות לתסמונת מצוקה נשימתית חריפה עשויות לכלול אלח דם, דלקת ריאות, פנקראטיטיס, אספירציה ועוד. המנגנון הבסיסי מערב פגיעה מפושטת בתאים המרכיבים את מחיצות נאדיות הריאה, פגיעה בשכבת הסורפקטנט, שפעול של המערכת החיסונית ופגיעה בפיקוח של הגוף על טסיות הדם. למעשה פוגעת התסמונת ביכולת הריאות לביצוע שחלוף גזים, כלומר, להעביר חמצן מהנאדיות אל הדם ולפנות פחמן דו-חמצני מהדם אל הנאדיות ומשם אל מחוץ לגוף. כתוצאה מפגיעה זו נפגעת אספקת החמצן לתאי הגוף ופינוי הפחמן הדו-חמצני מתאי הגוף.
אבחנה של תסמונת מצוקה נשימתית חריפה מתבססת על היחס שבין הלחץ החלקי של החמצן בדם העורקי (PaO2) לבין נפח החמצן הנשאף לריאות (FiO2). לצורך אבחנה של ARDS צריך היחס בין PaO2/FiO2 לעמוד על פחות מ-300 מילימטר כספית, בהינתן לחץ סוף שאיפתי חיובי (PEEP) של מעל ל-5 סנטימטר מים. כמו כן יש לשלול בצקת ריאות על רקע אי-ספיקת לב.
הטיפול העיקרי כולל הנשמה מלאכותית מכנית יחד עם טיפול ישיר בגורמים להתפתחות התסמונת. טכניקת ההנשמה במצבים של תסמונת מצוקה נשימתית חריפה היא הנשמה בנפח ובלחץ מופחת. אם לא מושג שיפור נעשה לעיתים שימוש בתמרונים מסוימים שמטרתם היא לפתוח אזורי תמט ריאתיים ולגרום בכך לאזורים נוספים בריאה להשתתף בתהליך שחלוף הגזים, וכן בתרופות משתקות שרירים. במקרים חמורים שאינם נענים לטיפולים אלו יעשה לעיתים שימוש באקמו. אחוזי התמותה כתוצאה מתסמונת מצוקה נשימתית חריפה נעים בין 35 ל-50.
תסמונת מצוקה נשימתית חריפה תוארה לראשונה ב-1967 והיא משפיעה על יותר מ-3 מיליון אנשים בשנה. לעיתים נעשה שימוש במינוח "תסמונת מצוקה נשימתית במבוגרים" (Adult respiratory distress syndrome), זאת על מנת להבדיל אותה מתסמונת מצוקה נשימתית בילודים (Infant respiratory distress syndrome), אך שם זה מקובל פחות מכיוון שהתסמונת עשויה להשפיע על חולים בכל הגילאים.
גורמים ואפידימיולוגיה
הגורמים הנפוצים ביותר לתסמונת מצוקה נשימתית חריפה ברחבי העולם הם אלח דם ודלקת ריאות. דלקת ריאות קיימת בכ-60 אחוזים מהחולים והיא עשויה להיות הגורם לתסמונת או סיבוך שלה. גורמים נפוצים נוספים הם טראומה גופנית קשה, בדגש על קונטוזיה ריאתית, שברים מרובים בצלעות, הנשמה מכנית מלאכותית, הלם, שאיפת עשן, עירויי דם מרובים, בעיקר לחולים הסובלים מאלח דם, כוויות קשות, דלקת לבלב חמורה, תסחיף שומן, אספירציה, תגובה לתרופות, מינון יתר של תרופות מסוימות וטביעה. עם זאת, רוב החולים שיחוו את המצבים שתוארו לא יפתחו תסמונת מצוקה נשימתית חריפה. הסיבה להתפתחותה של תסמונת מצוקה נשימתית חריפה בחלק מהחולים אך לא באחרים אינה ברורה.
היסטוריה של שימוש ממושך באלכוהול עשויה להוות גורם סיכון להתפתחות של תסמונת מצוקה נשימתית חריפה בחולים הנמצאים במצב קשה. לחץ בטני מוגבר, בעיקר בחולים המטופלים באמצעות הנשמה מכנית מלאכותית, מהווה אף הוא גורם סיכון להתפתחות התסמונת.
לפני התפרצותה של מחלת נגיף קורונה 2019, הנגרמת מנגיף ה-SARS-CoV-2, שכיחותה של תסמונת מצוקה נשימתית חריפה באוכלוסייה הכללית הייתה כ-13–23 מקרים ל-100,000 בני אדם. התפרצותה של מחלת הקורונה, גרמה לעלייה בשכיחותה של התסמונת בשנים 2019–2020.
בכל שנה סובלים מתסמונת מצוקה נשימתית חריפה כ-200,000 חולים בארצות הברית וכ-75,000 נפטרים ממנה. כ-10 אחוזים מהמאושפזים ביחידות לטיפול נמרץ בעולם סובלים מהתסמונת וכ-3 מיליון בני אדם סובלים ממנה בשנה.
שכיחותה של התסמונת בקרב חולים המטופלים באמצעות הנשמה מכנית מלאכותית היא גבוהה בהרבה משכיחותה באוכלוסייה הכללית.
פתופיזיולוגיה
תסמונת מצוקה נשימתית חריפה היא הצטברות נוזלים בריאות שאינה מקושרת לאי-ספיקת לב. היא מהווה לרוב סיבוך של מצבי תחלואה או פציעה קשים.
במצב תקין, אוויר הנכנס אל הריאות דרך קנה הנשימה והסימפונות בזמן השאיפה, מגיע אל נאדיות הריאה. הנאדיות הן כיסי אוויר קטנים המוקפים בנימים שדפנותיהם מאפשרות חילוף גזים בין הנאדית לבין מערכת הדם. במהלך שחלוף הגזים, עובר חמצן מחלל הנאדית אל הנימים שמסביבה, ומנגד עובר פחמן דו-חמצני מהנימים אל הנאדית. החמצן הנטען על כדוריות האדם האדומות, ממשיך בדרכו ומגיע אל תאי הגוף, שם הוא מאפשר לתאים לייצר אנרגיה בצורה מיטבית, ואילו הפחמן הדו-חמצני יוצא מהנאדית אל מחוץ לגוף, דרך הסימפונות וקנה הנשימה, בתהליך הנשיפה.
גיגי אוגולאווה
גיגי (גיאורגי) אוּגוּלאווָה (בגאורגית: გიგი უგულავა, נולד ב-15 באוגוסט 1975) הוא פוליטיקאי גאורגי, כיהן כראש העיר של בירת גאורגיה, טביליסי, בין השנים 2005–2017.