cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
משפט החלוקה של אוילר
רקע
חלוקה של מספר טבעי היא הצגה שלו כסכום של מספרים טבעיים. למשל הם דוגמאות לחלוקות של 5. שתי חלוקות הנבדלות רק בסדר המחוברים נחשבות לאותה החלוקה. חלוקה נבדלת היא חלוקה שבה כל החלקים שונים זה מזה. למשל היא חלוקה נבדלת של 7, ואילו  אינה כזו כי 3 מופיע פעמיים. חלוקה אי-זוגית היא חלוקה שכל חלקיה הם מספרים אי-זוגיים, למשל היא חלוקה אי-זוגית בעוד ש-  אינה כזו.
את מספר החלוקות הנבדלות השונות של מספר n נסמן D(n). את מספר החלוקות האי-זוגיות של מספר n נסמן O(n). משפט החלוקה של אוילר קובע ש-D(n) = O(n) לכל n טבעי.
Riptide
Riptide (בעברית: גאות שוטפת) הוא שיר של הזמר והיוצר האוסטרלי ואנס ג'וי. השיר יצא לאור לראשונה כסינגל מתוך המיני-אלבום, God Loves You When You're Dancing, ולאחר מכן הוא הופיע גם באלבום הבכורה של ג'וי, Dream Your Life Away. השיר נכתב על ידי ג'וי עצמו והופק על ידי ג'וי עצמו אדווין וואייט וג'ון קסטל.
משפט החלוקה של אוילר
רקע
הפונקציה היוצרת של D(n) היא טור החזקות. אנו מתעניינים בפונקציה היוצרת רק כאובייקט אלגברי המאגד את המידע על D(n) בצורה הנוחה לנו, ואין לנו עניין בשאלת ההתכנסות של הטור. באופן דומה היא הפונקציה היוצרת של O(n).
Riptide
סוגה וביקורת
"Riptide" שיר אינדי פולק, אשר מבחינה לירית מתאר סיפור אהבה של נער מתבגר ומשלב מטפורות ואזכורים לתרבות הפופ. השיר ספג ביקורות חיוביות מטעם מבקרי המוזיקה, אשר שיבחו את מילותיו, הפקתו והשירה עצמה של ג'וי. בנוסף, הם ערכו השוואות למוזיקאים כמו פול קלי וג'ף באקלי.
יחסי ברזיל–דרום אפריקה
יחסי ברזיל–דרום אפריקה הם יחסי החוץ בין ברזיל לדרום אפריקה. באופן מסורתי היחסים בין המדינות היו קרובים. ברזיל סיפקה סיוע צבאי לדרום אפריקה בצורה של אימוני לוחמה ולוגיסטיקה. היחסים הדו-צדדיים בין המדינות התגברו לאחרונה, כתוצאה ממדיניות החוץ "דרום-דרום" החדשה של ברזיל שמטרתה לחזק את השילוב בין המעצמות הגדולות בעולם המתפתח.
Riptide
הצלחה מסחרית
השיר זכה להצלחה רבה ברחבי העולם. הוא הגיע למקום השישי באוסטרליה ולימים קיבל מעמד של 9 פלטינות במדינה על מכירות של 630 אלף עותקים במכירות משולבות ואף הגיע למקום הראשון במצעד שירי הרדיו של המדינה. בנוסף הוא גם הגיע למקום ה-12 במצעד סוף השנה האוסטרלי לשנת 2013 והמשיך להיכנס למצעד זה גם בשנת 2014. בשנת 2019 הוא הוכתר כשיר ה-14 המצליח ביותר באוסטרליה באותו עשור. בבריטניה השיר הגיע למקום ה-10 וזכה למעמד של שלוש פלטינות כאשר נמכר בלמעלה מ-1.8 מיליון עותקים במדינה במכירות משולבות ובנוסף גם הגיע למקום ה-42 במצעד סוף השנה הבריטי לשנת 2014 ולמקום ה-65 במצעד סוף העשור הבריטי.
משפט החלוקה של אוילר
ההוכחה של אוילר
ההוכחה של אוילר עושה שימוש במניפולציות אלגבריות כדי להראות שהפונקציות היוצרות של D(n) ושל O(n) זהות זו לזו, ולכן מספר החלוקות הנבדלות ומספר החלוקות האי-זוגיות שווים זה לזה. ייחודה של ההוכחה בכך שהיא מוכיחה תוצאה בקומבינטוריקה ובתורת המספרים ללא שימוש בכלים האלמנטריים מתורות אלו.
יחסי ברזיל–דרום אפריקה
דרום אפריקה היא חלק מפורום הדיאלוג של IBSA, לצד ברזיל והודו, וכן חלק מקבוצת BRICS, יחד עם ברזיל, רוסיה, הודו והרפובליקה העממית של סין.
Riptide
הצלחה מסחרית
גם בשאר אירופה השיר זכה להצלחה כאשר הגיע למקום ה-16 במצעד האירופאי הדיגיטלי. בארצות הברית השיר הגיע רק למקום ה-30 אך הוא הגיע למקום הראשון במצעד השירים האלטרנטיביים ונכון לשנת 2021, הוא זכאי לשש מעמדות פלטינה על מכירות של 6 מיליון עותקים במכירות משולבות. בנוסף הוא גם היה לשיר השני ששהה הכי הרבה שבועות במצעד האמריקאי כאשר שהה 43 שבועות במצעד. במצעד סוף השנה של שנת 2015 האמריקאי השיר הצליח להגיע למקום ה-71.
משפט החלוקה של אוילר
ההוכחה של אוילר
תכונה של הפונקציה היוצרת של D(n), היא שניתן להציג אותה כמכפלה אינסופית, כך שאם נפתח סוגריים במכפלה נקבל את הפונקציה היוצרת:
יחסי ברזיל–דרום אפריקה
היסטוריה
בשנים האחרונות של תקופת האפרטהייד, חברות דרום אפריקאיות ביצעו כמה השקעות בברזיל. עם זאת, בעוד שברזיל פיתחה יחסים עם המושבות הפורטוגליות לשעבר של אפריקה, היא לא טיפחה מערכת יחסים איתנה עם ממשלת תקופת האפרטהייד, ובמקום זאת פיתחה קשרים עם בנות בריתם של ארגונים נגד האפרטהייד כמו ANC ו-SWAPO.
Riptide
הצלחה מסחרית
בקנדה השיר זכה להצלחה רבה גם כן, כאשר הגיע למעמד יהלום על מכירות של 800 אלף עותקים במכירות משולבות, והגיע למקום ה-13 במצעד הקנדי הרשמי ודורג שנתיים ברצינות במצעד סוף השנה הקנדי. בסך הכול השיר הצליח להגיע למעמד פלטינה או יותר ב-9 מדינות שונות ולמעמד זהב בעוד 6 מדינות נוספות. במאי 2015 השיר הוכרז כשיר ששהה הכי הרבה שבועות במצעד האוסטרלי כאשר שהה במצעד במשך 107 שבועות כשהוא שובר את השיא של ליידי גאגא עם השיר "Poker Face". סך הכול שהה השיר 120 שבועות במצעד. נכון לינואר 2018 השיר מכר 6 מיליון עותקים נקיים בכל העולם. באותו חודש נעשה מצעד כל הזמנים באוסטרליה, בו דורג השיר במקום ה-94.
יחסי ברזיל–דרום אפריקה
היסטוריה
לאחר שדרום אפריקה קיימה את הבחירות הראשונות החופשיות בשנת 1994, הפך הנשיא פרננדו אנריקה קרדוזו לראש המדינה הברזילאי הראשון שביקר בדרום אפריקה בשנת 1996. היחסים התפתחו במהירות בין שתי המדינות, במיוחד לאחר בחירתו של לואיז אינסיו דה סילבה לנשיא בשנת 2002. ממשלת לולה פיתחה קשרים הדוקים עם ממשלתו של תאבו מבקי בדרום אפריקה, בפרט בתחומי האיידס / HIV, סחר הוגן, רפורמה במועצת הביטחון של האו"ם, רפורמה בקרקעות וסוגיות חברתיות-כלכליות אחרות. היחסים קיבלו דחיפה נוספת עם הקמת פורום הדיאלוג של IBSA. הפורום השני נערך בדרום אפריקה ואילו הפסגה הראשונה והרביעית נערכו בברזיל.
Riptide
גרסאות כיסוי
טיילור סוויפט ביצעה גרסת כיסוי בשילוב פסנתר לשיר, במהלך הופעתה בלייב לאונג' ששודרה בחסות BBC רדיו 1 ב-9 באוקטובר 2014.
משפט החלוקה של אוילר
ההוכחה של אוילר
בפתיחת הסוגרים נקבל פעם אחת בדיוק כל מכפלה מהצורה, אותה ניתן לבטא לפי חוקי החזקות כך:.
ניתן לשים לב, שלפני חיבור איברי המעריך התוצאה שתתקבל היא של מעריכים שכולם שונים זה מזה, ולאחר חיבור איברי המעריך נקבל כל מעריך מספר פעמים זהה לערכה של החלוקה הנבדלת שלו. למשל x^5 יתקבל 3 פעמים מפתיחת הסוגריים:, פעם אחת לכל חלוקה נבדלת, ולכן המקדם שלו בסכום שיתקבל הוא D(5) = 3.
במקרה הזה כאשר נפתח סוגריים נקבל פעם אחת בדיוק כל מחובר מהצורה, כאשר המעריכים כולם אי-זוגיים (ולא בהכרח שונים). למשל x^5 יתקבל 3 פעמים:, פעם אחת לכל חלוקה אי-זוגית, ולכן המקדם שלו הוא O(5)=3.
נשים לב כי הסכום הוא למעשה סכום של סדרה הנדסית (עם מנה x^m) ולכן לפי הנוסחה לסכום סדרה הנדסית הוא שווה ל-. לכן ניתן לכתוב:
ביטאנו כל אחת מן הפונקציה היוצרות כמכפלות אינסופיות, וכעת נותר להראות שהמכפלות שוות. הדבר נעשה במניפולציה אלגברית פשוטה. מהזהות הידועה של הפרש ריבועים מקבלים, ולכן:
הוכחה אלמנטרית
נבנה התאמה חד-חד-ערכית ועל שמתאימה לכל חלוקה אי-זוגית חלוקה נבדלת יחידה ולהפך. לכן מספר החלוקות בשני המקרים זהה.
נניח היא חלוקה אי-זוגית של המספר n (a_i הוא מספר שלם אי-שלילי ששווה למספר העותקים בסכום של המחובר 2i+1). נציג כל a_i בבסיס בינארי, כלומר כסכום של חזקות שונות של 2:. נקבל חלוקה נבדלת של n: זוהי חלוקה נבדלת כי כל שני איברים בה נבדלים בחזקה המקסימלית של 2 המחלקת אותם או במספר האי-זוגי המקסימלי שמחלק אותם.
הכללה
המשפט הוא מקרה פרטי של משפט גליישר, שקובע כי עבור שלם d, מספר החלוקות לחלקים שאינם מתחלקים ב-d, שווה למספר החלוקות המקיימות ששום חלק לא חוזר d פעמים או יותר (במילים אחרות, כל חלק חוזר לכל היותר d-1 פעמים). משפט החלוקה של אוילר הוא משפט גליישר עבור d=2.
פורמולה 1 עונת 1969
עונת 1969 הייתה העונה העשרים של אליפות הפורמולה 1, שאורגנה על ידי הפדרציה הבינלאומית לרכב (FIA). ג'קי סטיוארט זכה באליפות הנהגים בפעם הראשונה.
שיטת הניקוד
הנקודות בכל מרוץ הוענקו לנהגים שסיימו באחד מששת המקומות הראשונים. בחישוב נקודות האליפות הובאו בחשבון חמש התוצאות הטובות מתוך ששת המרוצים הראשונים בעונה וארבע התוצאות הטובות מתוך חמשת המרוצים האחרונים בעונה.
אליפות הנהגים
הטבלה כוללת רק נהגים שצברו נקודות במהלך העונה
יונדאי קליקס
יונדאי קליקס (באנגלית: Hyundai Clix) היא מכונית קונספט בתצורה מכונית ספורט בסגנון קופה 2 דלתות, 4 מושבים מתוצרת יצרנית הרכב יונדאי מוטור אשר הוצגה בשנת 2001.
"יונדאי קליקס"
"יונדאי קליקס" הוצגה לראשונה בתערוכת הרכב הבינלאומית ("International Motor Show Germany" ) של פרנקפורט בשנת 2001.
"קליקס קונספט" נראה במבט ראשון כמו קופה ספורט מסורתית, אך למעשה מדובר במארז 2+2 קומפקטי עם מאפייני היי-טק רבים יותר ממה שאפשר לדמיין. הרעיון היה של מכונית ספורט עם יכולות טנדר ורכב שטח (הנעה כפולה 4x4).
התכונה הבולטת ביותר היא הגג השקוף, הניתן להתקפל לארבעה חלקים. שישה מנועים שילבו כוחות כדי להפוך את דגם הקופה ל -"Targa top" ("Targa top" ), לאחר אחסון לוחות הגג מתחת למושבים האחוריים.
ג'ונתן קייפ
ג'ונתן קייפ היא חברת הוצאה לאור לונדונית שנוסדה ב־1921 על ידי הרברט ג'ונתן קייפ, שניהל אותה עד מותו ב־1960.
יונדאי קליקס
"יונדאי קליקס"
הותקנו מצלמות הקטנות מתקפלות במקום המראה האחורית.
ג'ונתן קייפ
קייפ הקים את ההוצאה עם שותפו העסקי רן הווארד. עד מהרה יצאו לה מוניטין בשל עיצוב והפקה באיכות גבוהה, ובשל רשימה משובחת של סופרים בשפה האנגלית, שטיפח העורך והלקטור הראשי של החברה, אדוארד גארנט. רשימת הסופרים של קייפ כללה משוררים ובהם רוברט פרוסט וססיל דיי-לואיס, סופרי ילדים כמו יו לופטינג וארתור רנסום, ספרות מתח כגון ספרי ג'יימס בונד מאת איאן פלמינג, ועד ספרות יפה מאת ג'יימס ג'ויס ותומאס אדוארד לורנס ("לורנס איש ערב").
לאחר מות קייפ, התמזגה ההוצאה בזו אחר זו עם שלוש הוצאות אחרות בלונדון. ב־1987 עברה לבעלות רנדום האוס. השם ג'ונתן קייפ עודו משמש כאחד המותגים של רנדום האוס.
חיי ג'ונתן קייפ
הרברט ג'ונתן קייפ נולד בלונדון ב־15 בנובמבר 1879, הצעיר מבין שבעת ילדיהם של ג'ונתן קייפ, פקיד מאיירבי במה שהיא כיום קאמבריה, על גבול סקוטלנד, ושל אשתו קרוליין, לבית פייג'. הוא קיבל השכלה בסיסית ובגיל 15 מצא עבודה בחנות הספרים האצ'רדס בפיקדילי כנער שליחויות.
כארבע שנים מאוחר יותר, ב־1899, הצטרף קייפ למשרד הלונדוני של המוציאים לאור האמריקאים Harper and Brothers, שם עבד כפקיד, ואחר כך כאיש לוגיסטיקה וכסוכן נוסע, תחילה ברחבי אנגליה ואחר כך בלונדון. בשנת 1904 הצטרף קייפ לבית ההוצאה של Duckworth כסוכן נוסע בלונדון, ומ־1911 כמנהל. ב־1914, עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה, קיבל לידיו את האחריות הבלעדית על העסק כאשר הבעלים, ג'רלד דאקוורת', נעדר בשל שירותו במלחמה. ב־1915 חזר דאקוורת'. בדצמבר של אותה שנה התגייס קייפ לצבא, ושירת למשך שארית המלחמה.
בתום המלחמה שב קייפ להוצאת דאקוורת'. ב־1920 מונה למנהל אגודת מדיצ'י, אשר הוציאה לאור בעיקר הדפסי ציורים, אך גם רשימה קטנה של ספרים. בתפקיד זה פגש את ג'ורג' רן הווארד, הצעיר ממנו ב־14 שנים, שלמד את מקצוע ההוצאה לאור באגודת מדיצ'י. הביוגרף (ובמשך תקופה מסוימת שותף זוטר) של קייפ, רופרט הארט-דייוויס כותב:
מו"ל עצמאי
הווארד הצליח לגייס כסף ממשפחתו. קייפ, שלא נהנה מאפשרות כזו, גייס את חלקו בהון ההתחלתי על ידי מכירת מהדורות זולות של רומנים מאת אלינור גלין. דאקוורת' החזיקה בזכויות על ספריה, אך לא רצתה להוציא מהדורות מוזלות; קייפ ניהל משא ומתן על הזכויות בתחילת 1920 והצליח להוציא את המהדורות הזולות, בכריכה רכה, תחת המותג Page & Co. משגויס ההון, החלה חברת ג'ונתן קייפ לפעול ב־1 בינואר 1921, בכתובת גאוור 11, ברובע בלומסברי בלונדון.
הפרסום הראשון של ההוצאה נתפס כהימור: קייפ פרסם מהדורה חדשה בת שני כרכים, במחיר גבוה של תשע גינאות, של הספר "מסעות בערב המדברית" ("Travels in Arabia Deserta") מאת צ'ארלס מונטגיו דוכטי. הספר, שפורסם לראשונה ב־1888 ולא זכה להצלחה, אזל מהדפוס במשך 30 שנה. מהדורת קייפ נמכרה כולה והיה צורך להדפיס את הספר במספר מהדורות נוספות. בין אלה שהעריצו את הספר היה תומאס אדוארד לורנס, שהתיידד עם קייפ, וכתב הקדמה למהדורה בת הכרך היחיד של הספר, שהוציאה קייפ בשנת 1926. ג'ונתן קייפ בע"מ הפכה למו"ל של לורנס, והוציאה את "מרד במדבר" (1927), "שבעת עמודי החכמה" (1935) ואת "המטבעה" (1955).
ב־1922 רכשה חברת ג'ונתן קייפ את השליטה בבית ההוצאה לאור הקטן AC Fifield, ואיתה את הזכויות על יצירות של מחברים כמו הרברט ג'ורג' ולס, ויליאם הנרי דייויז, סידני וב וסמואל באטלר. קייפ היה בין המו"לים הבריטיים הראשונים שחיפשו גם סופרים אמריקאים. הארט־דייוויס מציין שההוצאה גייסה שלושה זוכי פרס נובל לעתיד – סינקלר לואיס, ארנסט המינגוויי, יוג'ין או'ניל – וסופרים אמריקאים רבים אחרים כגון ה. ל. מנקן, רוברט פרוסט ומרגרט מיד. סופרים בריטים ואירופים אחרים שספריהם ראו אור בהוצאת קייפ הם הרברט ארנסט בייטס, פיטר פלמינג, רוברט גרייבס, כריסטופר אישרווד, ג'יימס ג'ויס, מלקולם לאורי, אנדרה מורואה, דאגלס ריד והנרי וויליאמסון. על רבי המכר של החברה נמנו ספרי ההרפתקאות של ארתור רנסום, סיפורי דוקטור דוליטל של יו לופטינג, והרווחיים מכולם, ספרי סדרת ג'יימס בונד של איאן פלמינג.
בשנת 1929 פתחה ההוצאה בית הוצאה בארצות הברית, תחילה בשותפות עם האריסון סמית', ולאחר מכן עם רוברט באלו. החברה לא הצליחה, ופשטה רגל בשנת 1932.
נישואים ומשפחה
בשנת 1954 לקה קייפ פעמיים בשבץ מוחי, שפגע בכושר הדיבור שלו, אך הצליח להתאושש. כשחגג את יום הולדתו ה־80, בנובמבר 1959, עדיין ניהל את ההוצאה. הוא מת בפתאומיות בדירתו בלונדון ב־10 בפברואר 1960. הוא נקבר בכנסיית פטרוס הקדוש, פיטרשם.
ההוצאה אחרי מות ג'ונתן קייפ
בהמשך שנות ה-60, חיזרה ההוצאה בהצלחה אחר מחברים שייצגו את הדור הצעיר, ופרסם ספרים מאת ג'ון לנון, סולן הביטלס ו"הצעיר הזועם" לשעבר קינגסלי אמיס. קייפ החתימה והוציאה לאור גם את לן דייטון, שסדרת רומני הריגול שלו (תיק איפקרס, הלווייה בברלין [תורגם בשם "מבצע ברלין"]) היוותה אלטרנטיבה עגומה להרפתקאות המופרכות של ג'יימס בונד. בשנות ה-70 פרסמה הוצאת ג'ונתן קייפ סופרים פופולריים בז'אנרים רבים, כולל הסופרים ג'יימס גראהם באלארד וסלמאן רושדי, וסופר הילדים רואלד דאל.
בשנת 1969 התמזגה ההוצאה עם צ'אטו ווינדוס כדי להימנע מלהיקנות בידי אחרים; לאחר מכן נוספו לקבוצה ההוצאות The Bodley Head ו־Virago Press. בשנת 1987 נרכשה קייפ והפכה למותג של רנדום האוס.
מאמרי הראיה
מאמרי הראיה הוא ספר המקבץ מאמרים, נאומים, דרשות, שיעורים ומכתבים שפרסם הרב קוק, ושרובם נכתבו או תומללו לשם פרסום ציבורי בחייו, בעיתונות ובביטאונים שונים. הספר נערך על ידי הרבנים אלישע אבינר ודוד לנדאו.
מהדורות
המהדורה הראשונה של הספר כללה שני כרכים, אשר יצאו לאור זה אחר זה בשנים ה'תש"ם וה'תשמ"ד (556 עמודים). הכרך הראשון יצא בחיי הרצי"ה קוק, בעריכת תלמידיו הרבנים אלישע אבינר (אז: לנגנאור) ודוד לנדאו, בברכתו ותחת הנחיותיו. כך, למשל, דחה הרצי"ה את ההצעה לכלול בקובץ את שלושת המאמרים המוקדמים והארוכים שפרסם הראי"ה בירחון הרבני-רוסי הפלס בעריכת הרב אליהו עקיבא רבינוביץ – "תעודת ישראל ולאומיותו", "עצות מרחוק" ו"אפיקים בנגב" – כפי הנראה משום שנכתבו קודם עליית הראי"ה ארצה בשנת תרס"ד. מאמרים אלה פורסמו לאחר מכן בסדרת אוצרות הראי"ה. הכרך השני נערך בידי הרב אבינר לבדו.
החל משנת תשמ"ו יוצאים שני החלקים יחד בכרך אחד, כאשר לכל אחד מהם הקדמה ושער עצמאיים. בשנת תשע"ו הדפיס הרב אלישע אבינר מהדורה חדשה ומתוקנת של הספר, בו הושמט המדור "פרקים מעין איה" (שנדפס במקומו, שנים לאחר הוצאת המהדורה הראשונה של מאמרי הראיה, בתוך סדרת עין איה), ובמקומו הובאו שני מכתבים וארבעה מאמרים חדשים. למרות השינויים, נשמרו במהדורה זו מספרי העמודים של המהדורה הראשונה. בשנת תשפ"א יצאה מהדורה חדשה הכוללת את הגהותיהם של הרבנים צבי טאו, זאב נוימן ואבנר שלו. הספר יוצא לאור בהוצאת העורך הרב אבינר.
הספר אינו כולל את כל הפרסומים הציבוריים הרבים שפרסם הראי"ה לאורך חייו, אשר פורסמו לאורך עשרות שנים בבמות מגוונות. חומרים רבים מסוגים שונים בסדרה "אוצרות הראי"ה", בהוצאת הרב משה צוריאל, הכוללת שבעה כרכים. סיכומים משיעוריו נדפסו בבמות שונות (לדוגמה: קובצי "מאבני המקום" של ישיבת בית אל ו"ניצני ארץ" של ישיבת מרכז הרב). חלק מהספדיו לוקט בקובץ "תנחומיך ישעשעו נפשי" שערך הרב זאב נוימן. קובץ המקבץ חלק מכרוזיו לוקט בידי יוחנן מנחם ישמח תחת הכותר "כרוזי ראי"ה" (ירושלים תש"ס).
חלק א
לחלק הראשון של הספר חמישה שערים (עמודים 1–169).
חלק ב
לחלק השני של הספר שבעה שערים (עמודים 273–544).
חתימה
בסוף הספר נדפס מפתח שמות ועניינים לכל הספר, וכן מדור "מקורות וציונים" בו השלמות היסטוריות קצרות, הנוגעות לנסיבות פרסומים שונים שנדפסו בספר.
יוזף האלר
יוזף הָאלֶר פון הַלֶּנְבּוּרְג (בפולנית: Józef Haller von Hallenburg; 13 באוגוסט 1873 – 4 ביוני 1960) היה מצביא פולני ששירת בצבא הרפובליקה הפולנית השנייה כלוטננט גנרל. במקור הוא היה מפקד בתוך הצבא האוסטרו-הונגרי, אך עם עליית הלאומיות ונפילת האימפריה האוסטרו-הונגרית במלחמת העולם הראשונה, הצטרף האלר אל יוזף פילסודסקי ומאבקו לעצמאות פולין. במסגרת מאבק זה לחם האלר במלחמת פולין–אוקראינה ובמלחמה הפולנית-סובייטית.
ביוגרפיה
יוזף האלר היה ילדם השלישי של הנריק האלר (1831–1888) ואולגה האלר לבית אצולת טרטר. משפחתו, אף על פי שלא הייתה עשירה במיוחד, השתייכה למדינה הפולנית הכבושה. מסורות פטריוטיות חזקות הוקירו ואווירת דתיות חלחלה בחיי משפחתו.
קריירה צבאית
בשנת 1880 עברה המשפחה ללבוב שם סיים יוזף גימנסיה בה גרמנית הייתה שפת ההוראה. הוא המשיך את לימודיו בבתי ספר צבאיים בקושיצה. לאחר סיום לימודיו למד בפקולטה לארטילריה באקדמיה הצבאית טכנית בווינה בין השנים 1892–1895. ב-18 באוגוסט 1895 עלה יוזף לדרגת לוטננט שני בצבא האוסטרו-הונגרי, שם המשיך לשרת במשך שש עשרה שנים. בשנת 1903 התחתן עם אלכסנדרה סלה (1875–1954).
בדצמבר 1911 השלים האלר את תפקידו הצבאי הפעיל. בשל מצבו הבריאותי, לאחר שהגיע לדרגת קפטן הוא עבר לכוחות המילואים. לאחר מכן ניהל חווה חקלאית השייכת לחותנו ועבד באגודת איכרים. הוא היה פעיל באגודת העצמאות הפולנית "סולוו" (Sokół), אשר בשנת 1912 החלה לנהל פעילויות צבאיות בצורה רחבה יותר וקיבלה תמיכה רבה בגליציה. האלר ארגן תרגילים וקורסים צבאיים, והכין תקנות אימונים צבאיות לחברי האגודה.
מלחמת העולם הראשונה
לאחר פרוץ מלחמת העולם הראשונה גויס יוזף האלר לצבא האוסטרי, אך כבר ב-13 באוגוסט 1914 הוא קיבל אישור להצטרף לפלוגת ההתנדבות הפולניות בלבוב. הוא עבד במרץ על שיפור הארגון וההכשרה של המתנדבים. הלגיון הפולני נלחם נגד האימפריה הרוסית בשטח ממלכת פולין וגליציה. האלר פיקד תחילה על גדוד מתנדבים לפני שנכנס לתפקיד מפקד גדוד החיל רגלים של הלגיון השלישי. בסתיו 1914 ובתחילת 1915 לחמו היחידות הצבאית שלו בחזית המזרחית במלחמת העולם הראשונה ומנעו את דריסת הרגל הרוסית בממלכת הונגריה.
במאי 1915 עבר יוזף האלר תאונת דרכים קשה ועבר טיפול רפואי במשך עשרה חודשים. ביולי 1916 הוא הפך למפקד הבריגדה השנייה של הלגיון הפולני, שלחמה אז בוואליניה.
עצמאות פולין
האלר נשאר נאמן לבית הבסבורג עד פברואר 1918, כאשר המשא ומתן על חוזה השלום של ברסט-ליטובסק פורסם על ידי העיתונות. חלק מהוראותיו נתפסו כבגידה בפולין על ידי אוסטריה ופגיעה באינטרסים הלאומיים של פולין. ב-15 בפברואר 1918, בתגובה למשא ומתן על האמנה, הוביל האלר את הבריגדה השנייה של הלגיון הפולני ופרץ את קו החזית האוסטרית-רוסית בממלכת פולין, ובסופו של דבר הצטרף לכוחות הצבא הפולני ברוסיה המהפכנית.
באביב 1918 השתלט האלר על כוחות הצבא של החיל הפולני השני ברפובליקה העממית של אוקראינה. הפיקוד הגרמני אשר באותה העת הסדיר את מזרח אירופה תחת השפעתו ניסה לפרק מערך זה, דבר אשר הוביל לקרב קניוב ב-11 במאי, שם לאחר לחימה של יום נגמרה התחמושת והכוחות הפולניים נכנעו. האלר נמנע ממאסר וב-3 ביולי 1918 נסע דרך מורמנסק אל הרפובליקה הצרפתית השלישית.
צבא פולני הוקם מטעם מדינות ההסכמה על פי צו של ה-4 ביוני 1917 מאת נשיא הרפובליקה הצרפתית, ריימונד פואנקרה. חיילים גויסו מהקהילה הפולנית בארצות הברית וממחנות שבויים בממלכת איטליה ובצרפת. ב-4 באוקטובר 1918 התמנה האלר למפקד הצבא הפולני בצרפת, המכונה לעיתים קרובות "הצבא הכחול" (בשל צבע המדים שלהם). הוא קיבל עם תפקיד זה את דרגת הגנרל. פעולה זאת קישרה בין פולין למדינות ההסכמה. סיום המלחמה לא עצר את הקמת צבא זה לתוך צבא פרו-עצמאות פולנית, שהורכב עד מהרה מכ-70,000 חיילים, חמושים ומאובזרים היטב. באפריל ובמאי 1919 הם נשלחו לפולין, שם לקחו חלק בקרב להבטחת גבולות המדינה הפולנית המשוחזרת. "הצבא הכחול" היה ההישג הגדול ביותר של האלר וצבר לו פופולריות בחברה הפולנית.
לאחר שובו אל הרפובליקה הפולנית השנייה, כעת מדינה הנלחמת לעצמאות, הועברו האלר וחייליו לגליציה המזרחית, בקו החזית הפולני-אוקראיני. האלר קיבל את הפיקוד על החזית במלחמת פולין–אוקראינה באוקטובר. לאחר מכן הוא שאף להבטיח את פומרניה, השטח שהוענק לפולין על פי הוראות חוזה ורסאי. ב-10 בפברואר 1920 ערכו האלר וחבריו הקצינים טקס סמלי של "חתונת" פולין והים הבלטי. במהלך המתקפה הבולשביקית בשנת 1920, "הגנרל הכחול" כפי שנודע השתתף באופן פעיל בהגנת המדינה. הוא מונה למפקח הכללי של צבא המתנדבים, אותו עזר להקים. לאחר מכן פיקד על קו החזית הצפון-מזרחי והגן על הבירה ורשה.
לאחר המלחמה
בתקופת שבין שתי מלחמות העולם מילא האלר מספר תפקידים חברתיים ופוליטיים שונים ללא הצלחה גדולה. הוא ננזף בהפיכתו של יוזף פילסודסקי במאי שנת 1926 וכתוצאה מכך עזב את הצבא. בשנות ה-30 של המאה ה-20 עסק בפעילות של מפלגות פוליטיות באופוזיציה למשטר פילסודסקי והטריומווירט שירש אותו תחת אדוורד רידז-שמיגלי, איגנצי מושצ'יצקי ויוזף בק. לאחר פרוץ מלחמת העולם השנייה הוא הצליח לפלס את דרכו לצרפת, ואז לבריטניה הגדולה. הוא היה שר חינוך במשך שנתיים בממשלת הגלות של ולדיסלב שיקורסקי.
לאחר המלחמה נותר יוזף האלר בגלות בלונדון (בעוד פולין הייתה מדינת חסות של ברית המועצות בתור הרפובליקה העממית הפולנית) שם נפטר ב-4 ביוני 1960. לאחר קריסת הקומוניזם וסיום המלחמה הקרה קברו הוחזר לפולין, שם הוא נשמר בכנסיית חיל המצב של סט. אגנישקה בקרקוב. הוא זכור כגנרל הבולט של "הצבא הכחול" ואחד הגיבורים שנלחמו למען עצמאות פולין.
דבורה לחובר
דבורה לָחוֹבֶר (לאחובר) (1895 – 1 במאי 1962) הייתה מחנכת ישראלית. עסקה בתרגום ובעריכה. עורכת ירחון "האִשה" (ירושלים 1926–1929).
ביוגרפיה
דבורה לחובר נולדה בעיר חורז'ל (חוֹזֶ'לֶה) שבפולין, ליד הגבול עם מזרח פרוסיה (גרמניה). בנעוריה עברה לוורשה, ושם סיימה סמינר למורים בקורסים העבריים הגבוהים בהנהלתו של ש"ל גורדון. עם סיום לימודיה עבדה כמורה לעברית ולתנ"ך בגימנסיה העברית בוורשה. בימי מלחמת העולם הראשונה פעלה למען פליטים יהודים.
הייתה פעילה בחוגי נוער ציוני וממייסדי "צעירי ציון" בפולין. בשנת 1920 עלתה לארץ ישראל. בארץ המשיכה את עבודתה כמורה וכמו כן עבדה כמתרגמת ספרים לנוער לעברית. בשנים 1926–1929 ערכה את הירחון "האִשה", שהופיע בירושלים. אחר כך עבדה בקק"ל ונסעה בשליחותה לפולין.
לחובר לא נישאה מעולם, וסבלה מבדידות. הייתה מיודדת עם המשורר יעקב פיכמן. היא תוארה כאישה שופעת רגש, בעלת השכלה רחבה ומורה אהובה.
נפטרה בתל אביב לאחר מחלה, בגיל 67. נקברה בבית העלמין נחלת יצחק. הניחה אחים ואחיות, ביניהם פישל לחובר.
Dylan
Dylan (בעברית: דִּילַן) היא שפת תכנות מרובת פרדיגמות תכנות ששוחרה לראשונה בשנת 1992 ופותחה על ידי קבוצה שבראשה עמד תאגיד התוכנה אפל. Dylan כוללת תמיכה בתכנות פונקציונלי ומונחה עצמים, היא דינמית ורפלקטיבית, וכן מספקת מודל תכנותי שמתוכנן על מנת ליצור קוד מכונה יעיל. Dylan הושפעה מScheme ומניבי Lisp אחרים, וכן ירשה את עקרון התכנות מונחה העצמים מ-Common Lisp Object System ( בקיצור: CLOS ) - מערכת העצמים של Common Lisp. מימושים מסוימים של Dylan נבנו על מערכות Lisp, אך על אף הדמיון בין התחביר של Dylan ל-Lisp, ל-Dylan יש תחביר שבאופן כללי מבוסס יותר על שפת התכנות ALGOL, מאשר תחביר תחילי של ניבי Lisp.
היסטוריה
Dylan פותחה בראשית שנות ה-90 על ידי קבוצה שהובלה על ידי תאגיד התוכנה Apple. בזמן הפיתוח, היא נועדה לשימוש עם מחשב ה-Apple Newton, אך מימושי Dylan לא הגיעו לזמן ריצה יעיל מספיק, ולכן מחשבי Newton השתמשו לבסוף ב-C וב-NewtonScript, שפותחה על ידי וולטר סמית. Apple סיימה את מאמץ הפיתוח של Dylan בשנת 1995, על אף שהם הוציאו גרסה שאף הכילה סביבת פיתוח משולבת ( IDE ) מתקדמת. בנוסף לכך, חברת הטכנולוגיה הבריטית Harlequin שחררה סביבת פיתוח מסחרית של Dylan למערכת ההפעלה Windows מבית Microsoft, ואוניברסיטת קרנגי מלון ( Carnegie Mellon University ) הוציאה מהדר בעל קוד פתוח בשביל מערכות Unix, שנקרא Gwyidion Dylan. ג'יימס ג'ואקין העניק לשפה את השם Dylan מצירוף המילים DYnamic LANguage.
כמעט מפורסמים (פודקאסט)
"כמעט מפורסמים" הוא פודקאסט תרבות פופולרית מבית רדיו תל אביב, שנערך ומוגש על ידי צליל הופמן ועדן יואל. "כמעט מפורסמים" עלה לראשונה ביולי 2019, ופרק או פרקים חדשים מוקלטים מדי שבוע ומועלים להאזנה באפליקציות השמע השונות. הפרקים אורכים בין 50 ל-90 דקות, ובמהלכם הופמן ויואל משוחחים ומנתחים סוגיות ואירועים מתרבות הפופ.
רקע
הופמן ויואל סיפרו במהלך הפרקים כי את ההשראה לפודקאסט הם שאבו מ-"Who? Weekly", פודקאסט ותיק בהגשת כותבֵי ומבקרי התרבות האמריקאים לינדזי וובר ובובי פינגר. בדומה לוובר ופינגר, גם הופמן ויואל הם עיתונאי תרבות המתמחים בתרבות פופ - הופמן עורכת את מאקו תרבות מזה ארבע שנים ויואל הוא סגן העורך שלה. השניים הכירו בחוג לספרות באוניברסיטת תל אביב ב-2013 והתחילו את דרכם המקצועית המשותפת ב-2017 כאשר הופמן הביאה את יואל לעבוד במאקו סלבס, אותו ערכה בשעתו.
בינואר 2021, "כמעט מפורסמים" הגיע למקום השני יחד עם "שיר אחד" בתחרות הפודקאסטים הטובים של השנה בתחום התרבות. התחרות נערכה במעריב אונליין ואת תוצאותיה קבעו המאזינים.
פרקים
בכל שבוע המנחים דנים לעומק בסוגיות אקטואליות שהתרחשו בעולם הבידור. לרוב, מדובר באירועים ואנשים ישראליים. מלבד דיונים בחדשות הבידור והאופן בו הן מסוקרות בתקשורת, השניים גם נוהגים לשחק משחקים ולחוד חידונים. שמו של אחד המשחקים, "מוכר או אבישג נגר", במהלכו צריכים השניים לקבוע אם אדם מסוים הוא מפורסם או לא, הפך לביטוי שגור בקרב המנחים והמאזינים.
פרקים שונים ב"כמעט מפורסמים" כוללים אורחים בעלי ניסיון וידע בתרבות הפופולרית. בין השאר התארחו בהסכת עורך מדור הרכילות של אתר מאקו, גיל לוסטיג, התסריטאי והעיתונאי איתמר רונאל והתסריטאי, המגיש ויוצר התוכן אהרון גבע. בדצמבר 2020, פצחו המנחים בקמפיין הומוריסטי למימון האירוח של כוכבת הריאליטי ליהיא גרינר בתוכנית. תוך שעות ספורות הסכום גויס וגרינר הגיעה להתארח בפרק מיוחד. בינואר 2021, עלה באתר "המקום הכי חם בגיהנום" תחקיר בו הופיעו עדויות על התעמרות מצד צליל הופמן בזמן העבודה תחתיה במאקו. הופמן התייחסה לכך בפודקאסט וטענה שמדובר בתחקיר עם בסיס מיזוגני, ושמדובר בטענות אשר לא הייתה נדרשת להתנצל עליהן אם הייתה גבר.
טיבוע ספינת הדיג אורית
אורית הייתה ספינת דיג ישראלית שטובעה ב-13 במאי 1970 במהלך האירועים בזירה הימית במלחמת ההתשה בטילי "סטיקס", על ידי חיל הים המצרי. שניים מאנשי צוותה נהרגו ושניים ניצלו והגיעו בשחיה לחוף.
"אורית" הייתה ספינת מכמורת עשויה עץ, אורכה 20 מטרים ומשקלה 75 טון. הספינה, ועליה צוות של ארבעה אנשים, בראשות רב-חובל אדם ישר, עסקה בדיג באזור ימת ברדוויל. ב-13 במאי 1970, סמוך לשעה 22:30 שעון ישראל (שעה 2330 שעון מצרים, עקב קיום שעון קיץ במצרים), בעת ש"אורית" הייתה במרחק של כ-20 ק"מ מהחוף, ירתה ספינת טילים מצרית מדגם אוסה על "אורית" ארבעה טילים מדגם "סטיקס". שניים מהטילים פגעו בקרבתה והספינה התפרקה. רב החובל, אדם ישר, נהרג במקום. המכונאי סגל אקרמן נפצע ומת למחרת. שני הימאים הנותרים, עודד קופלניק ובועז יצחקי, שחו במשך יותר מיממה עד שהגיעו לחוף.
באותו לילה אח"י סער בפיקודו של אברהם בכר ביצעה סיור ביטחון שוטף "מקסיקו" בצפון סיני מצפון לאל עריש, גילתה בסביבות 21:00, (שעה 22:00 שעון קיץ מצרים), מכ"ם של ספינת טילים מצרית ממערב לה ודיווחה זאת למפקדת חיל הים. אח"י חיפה בפיקוד יעקב אלון, שביצעה הפלגת ניסוי אמל"ח עם רפא"ל באזור חיפה, האזינה לתקשורת הת"ג וגילתה אף היא את מכ"ם האוסה המצרית, וזאת במרחק מעל 160 מייל. הספינות החליפו מידע ביניהן והמסקנה הייתה שהאויב נמצא מזרחית לפורט סעיד ובטווח כ 60 מייל מאח"י סער, הרבה מעבר לטווח המקסימלי של טיל הסטיקס שהוא 25 מייל.
בסמוך לשעה 22:30 גילתה "סער" אף את מכ"ם טיל "סטיקס" לזמן קצר בלבד. הספינה ביצעה פעולות מאולתרות בהתגוננות נגד טיל ("נט"ל) וירי הטעיה של שתי רקטות מוץ ליצירת הד מכ"ם. בדיעבד הסתבר שהמרחק המשוער בינה לבין האוסה המצרית באותו זמן היה כ-53 עד 58 מייל.
קודם לטיבוע "אורית" הניח חיל הים הישראלי שטילי ים-ים הסובייטיים תוכננו נגד אניות גדולות ולא יצליחו לפגוע במטרות קטנות, אך טיבוע "אורית" בירי טילי "סטיקס" הוכיח שהטיל אפקטיבי גם נגד ספינות קטנות. עקב כך גובש מענה טקטי רחב של אמצעים להתגוננות ספינות חיל הים הישראלי מפני טילים ובהם לוחמה אלקטרונית, פיזור מוץ ותמרוני התחמקות שהוכחו כיעילים במלחמת יום הכיפורים.
חיפוש שני הנעדרים באזור טיבוע "אורית" - לאחר האירוע הובאו לאזור צוללים של יחידה 707 ושל שייטת 13 כדי לחלץ את הגופות של שני הנעדרים. גופת נעדר אחד נמצאה בתוך הספינה הטבועה והשנייה נסחפה לחוף. לצורכי המודיעין הימי חיפשו הצוללים את שרידי טילי הסטיקס שטיבעו את "אורית", אולם לא היה נתון מדויק על מקום הנפילה וחרף ביצוע סריקות ארוכות לא נמצא דבר.
אתר הטיבוע המשוער: 31.34167°N, 33.04167°W.
קנזו טקאדה
ביוגרפיה
נולד בעיר הימג'י במחוז היוגו. מילדותו התוודע לחידושי האופנה דרך הצצה במגזינים שקראו אחיותיו. למד לתקופה קצרה באוניברסיטת קובה, אך הפסיק את לימודיו בשל חוסר עניין, בניגוד לרצון משפחתו.
בתום לימודיו, בשנת 1964, הפליג למרסיי והתיישב בשנת 1965 בפריז, אליה התקשה בתחילה להסתגל. הוא השקיע מאמצים רבים להכיר את המלייה של הברנז'ה, נכח בפרזנטציות ואף הצליח למכור כמה מהסקיצות שלו לז'אן פרו ולז'אק דלאיי. התקבל בסופו של דבר להתמחות אצל רנומא, חברה אופנתית בזמנו להלבשה מוכנה.
רק בשנת 1970 הציג קנזו טקאדה את הפרזנטציה הראשונה שלו בגלריית ויוויין. במגזין "Elle" הופיע אחד המודלים שלה על השער הראשון. כעבור שנה פתח את הבוטיק הראשון שלו "ג'אנגל ג'פ" (Jungle Jap) בפסאז' שואזל ברובע השני של פריז. את הקולקציה הראשונה שלו להלבשת גברים השיק בשנת 1983.
ההלבשה של קנזו התאפיינה בצבעוניות ועליזות עם שילובים לא שגרתיים של צבעים ודגמים, קיבלה לא פעם השראה מרשמי המסעות של קנזו בעולם והייתה מוגדרת כ"השפעות אסייאטיות עם שיק אירופאי".
ב-1988 התחיל לשווק בשמים - הליין לנשים שכלל "קנזו דה קנזו", (הידוע כיום כ"סא סאן בו" (Ça Sent Beau), "פרפום ד'אטה" (Parfum d'été), "לה מונד אֶה בו" (Le monde est beau) ו "ל'או פר קנזו" (L'eau par Kenzo). לבקבוק הבושם הראשון לנשים עוצב סגר בצורת כותרת ורד, בעוד שבקבוק הבושם לגברים "קנזו פור אום" (Kenzo pour homme) שהושק בשנת 1991 עוצב בצורת עלה במבוק. לאחר מכן, הבושם "פלאוור ביי קנזו" (Kenzo de Kenzo) משנת 2000, הפך לבושם הדגל של החברה.
ב-1999 מכר טקאדה את המותג קנזו לקבוצת LVMH של ברנאר ארנו. עם זאת, הוא נשאר בעל המותג הנושא את שמו המלא "קנזו טקאדה". בשנת 2001 חברת "קנזו" נכנסה גם לתחום מוצרי הקוסמטיקה. בשנה זו טקאדה אף הודיע על פרישתו לגמלאות והעביר לעוזריו את הניהול של החברה. אולם, בשנת 2005 עשה הופעה מחודשת כאדריכל פנים והציג את "גוקאן קובו" - "סדנה של חמשת החושים", מותג של כלי שולחן, חפצים ביתיים ורהיטים.
אקיס וגלתיאה
אקיס וגלתאה הם זוג מהמיתולוגיה היוונית שנזכרים בהמשך במטמורפוזות של אובידיוס. אובידיוס מתאר את סיפור אהבתם של בן האנוש אקיס ונימפת הים גלתיאה. כאשר הקיקלופ פוליפמוס בקנאתו הורג את אקיס. גלתיאה הופכת את אהובה לדימוי נצחי של נהר. הסיפור הפך לנושא של שירים, אופרות, ציורים ופסלים מתקופת הרנסאנס ואילך.
מיתולוגיה
גלתיאה מתוארת אצל הומרוס והסיודוס כאהובה ביותר בין חמישים נימפות הים (ניריאידות) שעוררה את חיזוריו של הבלתי סביר ביותר הקיקלופ הסיציליאני פוליפמוס.
על פי מטמופוזות של אובידיוס גלתיאה מופיעה כאהובתו של אקיס בן של פאן ונימפת ים (ביתו של נהר סימטו), יום אחד כאשר פוליפמוס ראה אותם ליד הים התעוררה קנאתו והוא שלף סלע ענק מצידו של הר אטנה ופגע באקיס והרגו, גלתיאה הפכה את דמו של אקיס לנהר הסיציליאני אקיס.
ביטוי ספרותי ואופראי
בתקופת הרנסאנס והבארוק הנושא הפך לפופולרי בספרד, לואיס דה גונגורה כתב שיר אפי - "האגדה על פוליפמוס וגלתיאה" שיצא לאור ב־1627 כהרחבה של הנושא אותו הוציא לאור לואיס קאריו אי סוטומאיור בשנת - 1611, והנושא מצא ביטוי אופראי בזרזואלה (אופרטות ספרדיות) של הקומפוזיטור אנטוניו דה ליטרס משנת - 1708.
בצרפת ז'אן-בטיסט לולי הקדיש את האופרה "אקיס וגלתיאה" (1686) לסיפור זה. באיטליה ג'ובאני בונונצ'יני הלחין אופרה של מערכה אחת: "פוליפמוס" בשנת 1703.
לאחר זמן קצר גאורג פרידריך הנדל הלחין את הקנטטה "אקיס, גאלאתיאה ופוליפמוס" (1708) וכאשר הוא עבר לאנגליה הוא העלה גרסה חדשה עם ליברית אנגלי של ג'ון גיי.
וולפגנג אמדאוס מוצרט ופליקס מנדלסון-ברתולדי הוציאו עיבוד עדכני משלהם המדגיש את פסטורליית האהבה של אקיס וגליתאה ונותן מקום מצומצם לפוליפמוס.
ניקולא פורפורה חיבר בזמן שהותו בלונדון אופרה בשם "פוליפמוס", בהמשך המאה יוזף היידן חיבר אופרה ב-1763 אותה עיצב לרגל חתונה אימפריאלית עם תוספת לגבי נצחיות האהבה.
אריק טראמפ
אריק פרדריק טראמפ (באנגלית: Eric Frederick Trump; נולד ב-6 בינואר 1984) הוא איש עסקים אמריקאי. הוא הילד השלישי והבן השני של דונלד טראמפ, נשיא ארצות הברית ה-45, ורעייתו הראשונה איוונה טראמפ.
הוא סגן נשיא בארגון טראמפ, ומנהל רכישות ופיתוח פרויקטים חדשים ברחבי העולם, עם אחיו, דונלד ג'וניור, ואחותו, איוונקה. ב-2006 ייסד את קרן אריק טראמפ, אשר מגייסת כסף עבור סנט ג'וד, בית חולים מחקרי של ילדים. הוא הבעלים של יקב טראמפ. הוא גם מפקח על 18 מועדוני הגולף של אביו, דונלד.
חיים אישיים
ב-8 בנובמבר 2014 נישא ללארה ליאה יונסקה, מפיקה בתוכנית הטלוויזיה של CBS "Inside Edition". ב-12 בספטמבר 2017 נולד בנם הבכור, אריק לוק טראמפ. וב־19 באוגוסט 2019 נולדה בתם השנייה, קרולינה דורותי טראמפ.
באפריל 2021, טראמפ ואשתו רכשו בית ב-3.2 מיליון דולר בפלורידה.
בוב מורס
רוברט דאנקן מורס (באנגלית: Robert Duncan Morse; נולד ב-4 בינואר 1951) הוא כדורסלן עבר אמריקאי. הוא נבחר לאחד מ-50 הכדורסלנים הגדולים בתולדות פיב"א ב-1991, ובשנת 2008 נבחר לאחד מ-50 התורמים הגדולים ליורוליג.
קריירת מכללות
מורס סיים את לימודיו באוניברסיטת פנסילבניה ב-1972, לאחר ששיחק כדורסל מכללות בפן קווייקרס, קבוצת הכדורסל של האוניברסיטה. הוא הוביל את הקבוצה בקליעות בכל אחת משלוש העונות, מ-1969/70 עד 1971/72, בהן מאזן הניצחונות-הפסדים של הקבוצה היה 78–6, כולל שתי הופעות ברבע גמר טורניר אליפות המכללות (1971 ו-1972). מורס נבחר להיכל התהילה חמשת הגדולים של פילדלפיה ב-1977.
קריירת מועדונים
יכולת הקליעה של מורס עזרה למועדון הגדול של הליגה האיטלקית, פלקנסטרו וארזה, לזכות בשלושה גביעי אירופה לאלופות בשנות ה-70 (, ו-) בשבע הופעות רצופות בגמר היורוליג, ולזכות בארבע אליפויות ליגה איטלקית (1973, 1974, 1977, 1978). מורס היה מלך הסלים של הליגה האיטלקית במשך שש עונות. ב-11 עונות ששיחק בליגה האיטלקית הוא העמיד ממוצעים של 27.8 נקודות ו-8.9 ריבאונדים למשחק. הוא קלע 60.9% מהשדה, 85.9% מקו העונשין ו-54.5% מהשלוש.
לאחר הפרישה
בשנת 2007 קיבל מורס תואר שני באומנויות באיטלקית מאוניברסיטת וירג'יניה. בשנת 2009, כהוקרה על תרומתו על המגרש ומחוצה לו, הפכה מועצת העיר של וארזה את מורס לאזרח כבוד של העיר. בשנת 2016, לאחר תשע שנים של הוראת איטלקית במכללת סנט מרי באינדיאנה, פרש מורס מהוראה. הוא מתגורר בפורטלנד, אורגון.
פפהאנאומוקואקאה
האזור זכה למעמדו בשל חשיבותו הטבעית והתרבותית, שתוארה כך:
תיאור
ב-15 ביוני 2006 הוכרז האזור שבו שוכן המונומנט ואתר המורשת העולמית כ"המונומנט הימי הלאומי איי הוואי הצפון-מערביים", על ידי הנשיא ג'ורג' בוש. בשנת 2007 קיבל האתר את שמו הנוכחי, וב-30 ביולי 2010 הוא הוכרז על ידי אונסק"ו כאתר מורשת עולמית, במסגרת הישיבה השנתית ה-34 של ועדת המורשת העולמית, שנערכה בברזיליה. האתר מנוהל על ידי מחלקת המסחר הפדרלית, מחלקת הפנים הפדרלית ומדינת הוואי. האתר הוא חלק ממערכת של 13 מקלטים ימיים לאומיים המנוהלים על ידי מנהל האוקיינוסים והאטמוספירה הלאומי. מקלט חיי הטבע הלאומי איי הוואי, המשתרע על פני 1,029.6 קמ"ר משטח המונומנט, מנוהל על ידי שירות הדגה וחיות הבר של ארצות הברית. שמו של האזור נגזר משמותיהם של האלה בוראת העולם פפהאנומוקו ובעלה ואקי.
המונומנט משתרע על פני כ-363,000 קמ"ר (140,000 מייל רבוע) שבהם שוניות אלמוגים, אטולים ואזורי מים עמוקים ורדודים באוקיינוס השקט, ובכך הוא גדול יותר מכל הפארקים הלאומיים של ארצות הברית ביחד. האיים משתרעים לאורך כאלפיים קילומטרים, שטחם המרבי הוא חמישה קילומטרים רבועים, ולמעט ארבעה מתוכם כולם מתנשאים עד לגובה של 10 מטרים מעל גובה פני הים. במונומנט נמצאים כעשירית מבתי הגידול לשוניות האלמוגים הגדלות במים רדודים ובאקלים טרופי, מבין כלל בתי הגידול שבשטח ארצות הברית כולה. שטחו של המונומנט גדול במקצת לעומת זה של הפארק הימי שונית המחסום הגדולה שבאוסטרליה, והוא דומה בגודלו לשטחה של גרמניה וקטן במקצת משטחה של מדינת מונטנה.
340,000 קמ"ר (132,000 מייל רבוע) משטחו של המונומנט הוגדרו עוד בשנת 2000 כחלק משמורת המערכת האקולוגית שונית המחסום של איי הוואי הצפון-מערביים. בשטח המונומנט נמצאים גם מקלט חיי הטבע הלאומי אטול מידוויי (2,391.7 קמ"ר) ומצבת הזיכרון לקרב מידוויי, מקלט העופות הימיים של מדינת הוואי באטול קורה, המקלט הימי המדינתי איי הוואי הצפון-מערביים, ומקלט חיי הטבע הלאומי איי הוואי. מנהל האוקיינוסים והאטמוספירה אחראי לטיפול במרבית האזורים האוקייניים שבמונומנט, ושירות הדגה וחיי הטבע אחראי על מקלט חיי הטבע הלאומי איי הוואי. על אטול מידוויי עדיין קיים מסלול נחיתת חירום לטיסות טרנס-פאסיפיות. כל האיים הנכללים בשטח המונומנט הם חלק ממדינת הוואי, למעט אטול מידוויי ששייך לאזורים המבודדים של ארצות הברית.
היסטוריה
באפריל 2006 צפו הנשיא בוש ואשתו לורה בוש בסרט התיעודי Voyage to Kure (מסע לקורה) בבית הלבן, ביחד עם במאי הסרט ז'אן-מישל קוסטו (בנו של החוקר ז'אק קוסטו). בוש התרשם מדרך הצגת הפלורה והפאונה של האזור בסרט, והחל לפעול על מנת להגן עליו. ב-15 ביוני 2006 חתם בוש על הכרזה 8031, שלפיה הוכרזו המים באיי הוואי הצפון-מערביים כמונומנט לאומי לפי חוק העתיקות 1906. השימוש בחוק זה אפשר את עקיפת הדרישה של שנה שבה היה צורך לדון בנושא וכן את הצורך לא לקבל פניות מהציבור בנושא לקראת הפיכת המקום למקלט ימי לאומי. הייתה זו הפעם השנייה שבה השתמש בוש בחוק העתיקות, לאחר שבפברואר 2006 הוא הכריז על הקמת המונומנט הלאומי אתר הקבורה האפריקאי במנהטן. החקיקה הדרושה לצורך מעורבותם של בעלי עניין בתכנון ובניהול האזור הימי המוגן נמשכה כבר חמש שנים, אך ההקמה המיידית של המונומנט הלאומי ולא של מקלט אפשרה הגנה מיידית ונוקשה יותר, שניתנת לביטול רק בחקיקה של קונגרס ארצות הברית.
לאחר חתימת ההכרזה הסביר ג'ושוע רייכרט, ראש התוכניות הסביבתיות ב-Pew Charitable Trusts, את חשיבות ההכרזה המיידית:
בשטחם של איי הוואי הצפון-מערביים גדלה כמחצית מאוכלוסיית בהוואי, ודגים אלה הם נדרשים בכמויות גבוהות על ידי שפים וצרכנים. פרנק מק'קוי, יושב ראש מועצת הדיג האזורית של מערב האוקיינוס השקט, אמר כי:
ג'ני לינדן
ג'ני לינדן (באנגלית: Jennie Linden; נולדה ב-8 בדצמבר 1939) היא שחקנית קולנוע וטלוויזיה אנגלייה. היא ידועה בעיקר מהופעתה בסרט הקולנוע "נשים אוהבות" משנת 1969.
ביוגרפיה
לינדן נולדה בוורת'ינג למרקוס ופרידה פלטשר, ארכיטקט ועקרת בית. בגיל 17 החלה ללמוד באמצעות מלגה בבית הספר Central School of Speech and Drama. חברותיה ללימודים היו ג'ולי כריסטי, ונסה רדגרייב ולין רדגרייב.
הופעותיה הראשונות של לינדן בקולנוע היו בסרטי האמר "Nightmare" מ-1964, ובתפקיד ברברה בסרט "דוקטור הו והדאלקים" מ-1965. תפקידה הידוע ביותר הוא בדמות אורסולה בסרט "נשים אוהבות" מ-1969 עליו הייתה מועמדת לפרס האקדמיה הבריטית לאמנויות הקולנוע והטלוויזיה (BAFTA). ב-1970 הופיעה לינדן בסרט "הראש הכרות" על פי רומן מאת אייריס מרדוק לצדם של לי רמיק ואיאן הולם. עוד בקולנוע שיחקה בסרטים "מטורף מטורף מטורף הערפד" (1974), "הדה" (1975), "ולנטינו" (1977) וב"צ'ארלי מופין" (1979).
לינדן החליטה לוותר על קידום קריירה בהוליווד מפני שרצתה לגדל את בנה באנגליה. היא קיבלה הצעות לתפקידים בסרט "אריה בחורף" (1968), בסרט "המקשר" בו לוהקה לתפקיד הראשי של ליידי מריאן טרימינגהם אותו גילמה לבסוף ג'ולי כריסטי. לינדן גם דחתה את התפקיד שלי איימי בסרטו של סם פקינפה "כלבי הקש" (1971).
במשך שנתיים שיחקה לינדן בסיבוב הופעות של המחזה "הדה גאבלר" בהפקה של טרוור נאן עם הלהקה השייקספירית המלכותית בתפקיד תאה אלבסטד, לצדה של גלנדה ג'קסון בתפקיד הראשי. בהמשך הן הופיעו יחד בעיבוד הקולנועי של המחזה משנת 1975.
בטלוויזיה הופיעה לינדן בפרק "Lobster Quadrille" בסדרה "הגומלים" (1964), בפרק בסדרה "שרלוק הולמס" בכיכובם של דאגלס וילמר ונייגל סטוק, בסדרה "המלאך" (1966), בפרק "To the Death, Baby" בסדר "המשכנעים!" (1970), בפרק בסדרה "The_Adventures_of_Black_Beauty" (מ-1973), במיני-סדרה "לורד פונטלרוי הקטן", בדמות פטסי קורנווליס-וסט בסדרה "לילי" (1978), בסדרה "צ'אנסר" (1990), ובסדרה "Trainer" (מ-1991).
חיים אישיים
לינדן נשואה לכריס מאן, ולבני הזוג יש בן אחד, רופרט.
סאם אודקה
סמואל נגודה אודקה ( (1929 – 4 באוגוסט 2015) היה דיפלומט אוגנדי, פוליטיקאי וחבר במפלגה הפוליטית של הקונגרס העממי באוגנדה. הוא כיהן כשר החוץ של אוגנדה בין השנים 1964 ל-1971 בתקופת כהונתו הראשונה של הנשיא מילטון אובוטה. מאוחר יותר הוא הפך לשר התכנון והפיתוח הכלכלי (1980–1985) במהלך כהונתו השנייה של אובטה.
ביוגרפיה
אודקה נולד בשנת 1929. אודקה, שהיה ממחוז בוסיה שבמזרח אוגנדה, התחתן עם מרגרט נמוואנג'ה קוומה אודקה, חברה בקבוצה האתנית בגנדה.
חבר הקונגרס העממי של אוגנדה (UPC) של אובוטה, אודקה, שנראה כפוליטיקאי ליברלי יותר מאובוטה, היה גם משא ומתן למשטרו של אובוטה. סאם אודקה זכה לסייע לנשיא הראשון של אוגנדה, אדוארד מוטסה, שנאלץ להיות בתפקידו בגלל אובוטה בשנת 1966.
הנשיא אובוטה וקונגרס העם באוגנדה (UPC) הודיעו על כוונתם "לנוע לשמאל" בסוף שנות ה-60 ותחילת שנות ה-70. ההודעה, שפורסמה באמנת Common Man, הפחידה אינטרסים עסקיים באוגנדה, שחששו ממדיניות כלכלית נטיית סוציאליסטים. על שר החוץ אודקה הוטל על ידי ממשלת אובוטה להוביל את יחסי הציבור לתמיכה במעבר לשמאל.
עם זאת, המעבר שמאלה יושם במלואו. הנשיא מילטון אובוטה הופל על ידי אידי אמין בהפיכת אוגנדה בשנת 1971 ב-25 בינואר 1971, וסיים את משטר אובוטה הראשון ואת מדיניות "העבר לשמאל". סאם אודקה ברח לגלות בעקבות ההפיכה.
מילטון אובוטה שב לשלטון בשנת 1980 לאחר הבחירות הכלליות בשנת 1980, והחל את ממשלת אובוטה השנייה. סאם אודקה הפך לשר התכנון והפיתוח הכלכלי של אוגנדה בתקופת כהונתו השנייה של אובוטה (1980–1985).
סאם אודקה נפטר מאי-ספיקת כליות בבית החולים הבינלאומי בקמפלה ב-4 באוגוסט 2015, בגיל 83. הוא הותיר אחריו את אשתו, מרגרט נמוואנג'ה קבומה אודקה, ארבע בנות וחמישה נכדים. הלווייתו של אודקה נערכה בקתדרלת כל הקדושים בקמפלה. הוא נקבר במחוז בוסיה ב-8 באוגוסט 2015.
טקס פרסי גראמי ה-58
טקס פרסי גראמי ה-58 התקיים ב-15 בפברואר 2016 בסטייפלס סנטר בלוס אנג'לס. הטקס עסק בהישגים הבולטים של תעשיית המוזיקה העולמית מ-1 באוקטובר 2014 ועד 30 בספטמבר 2015. טקס "טרום הטלוויזיה", המכונה רשמית כטקס הבכורה, בו הוענקו רוב הפרסים, נערך בתיאטרון מיקרוסופט. זה היה טקס פרסי גראמי ה-16 שהתקיים במרכז סטייפלס. בנוסף לכך, היה לטקס הראשון שהתקיים ב-15 בפברואר או אחרי, מאז שנת 2003. בניגוד לשנים קודמות, בהן נערך הטקס ביום ראשון, הטקס של שנת 2016 נערך ביום שני לראשונה כדי לנצל את סוף השבוע הארוך של יום הנשיאים האמריקאי. הטקס שודר בארצות הברית על ידי CBS.
המועמדויות לטקס פרסי גראמי ה-58 הוכרזו ב-7 בדצמבר 2015. קנדריק לאמאר קיבל את מרבית המועמדויות באותו הטקס (11), והפך לראפר עם הכי הרבה מועמדויות בלילה אחד, ולאמן השני בסך הכול אחרי מייקל ג'קסון (12 מועמדויות ב-1984). טיילור סוויפט ודה ויקנד קיבלו שבע מועמדויות כל אחד. המפיק מקס מרטין קיבל את מרבית המועמדויות למוזיקאי שאינו זמר, עם שש בסך הכול. אל אל קול ג'יי היה המנחה של הטקס בפעם החמישית ברציפות. כחלק מהפסקת פרסומת בשידור האמריקאי שמימנה טארגט, גוון סטפני הציגה בשידור חי את הקליפ של השיר "Make Me Like You", שבהמשך יצא לאור כסינגל השני מתוך אלבומה, This Is What the Truth Feels Like.
קנדריק לאמאר זכה במרבית הפרסים באותו הטקס עם חמישה בסך הכול, כולל "אלבום הראפ הטוב ביותר" עבור To Pimp a Butterfly. טיילור סוויפט זכתה בשלושה פרסים, כולל "אלבום השנה" עבור אלבומה 1989, והפכה לאמנית הראשונה בכל הזמנים שזכתה באלבום השנה פעמיים כאמנית הראשית. הלהקה אלבמה שייקס זכתה בשלושה פרסים גם כן, כולל "האלבום האלטרנטיבי הטוב ביותר" עבור Sound & Color. אד שירן זכה בשני פרסים כולל "שיר השנה" על " Thinking Out Loud". השיר "Uptown Funk" של מארק רונסון וברונו מארס זכה בקטגוריית "הקלטת השנה" ומייגן טריינור זכתה בקטגוריית "תגלית השנה".
הקטגוריות הראשיות
הקלטת השנה
אלבום השנה
שיר השנה
תגלית השנה
דאנס/אלקטרוני
הקלטת הדאנס הטובה ביותר
אלבום הדאנס/אלקטרוני הטוב ביותר
אינסטרומנטלי עכשווי
אלבום הפופ האינסטרומנטלי הטוב ביותר
רוק
ביצוע הרוק הטוב ביותר
שיר הרוק הטוב ביותר
אלבום הרוק הטוב ביותר
אלטרנטיבי
האלבום האלטרנטיבי הטוב ביותר
R&B
ביצוע ה-R&B הטוב ביותר
ביצוע ה-R&B העממי הטוב ביותר
שיר ה-R&B הטוב ביותר
אלבום ה-R&B המתקדם הטוב ביותר
אלבום ה-R&B הטוב ביותר
ראפ
ביצוע הראפ הטוב ביותר
ביצוע הראפ המלודי הטוב ביותר
שיר הראפ הטוב ביותר
אלבום הראפ הטוב ביותר
קאנטרי
ביצוע סולו הקאנטרי הטוב ביותר
שיר הקאנטרי הטוב ביותר
אלבום הקאנטרי הטוב ביותר
ג'אז
ביצוע הג'אז המאולתר הטוב ביותר
אלבום הג'אז הווקאלי הטוב ביותר
אלבום הג'אז האינסטרומנטלי הטוב ביותר
אלבום הג'אז הלטיני הטוב ביותר
גוספל/מוזיקה נוצרית עכשווית
ביצוע/שיר הגוספל הטוב ביותר
הביצוע/השיר המוזיקלי הנוצרי העכשווי הטוב ביותר
אלבום הגוספל הטוב ביותר
אלבום הגוספל השורשי הטוב ביותר
לטיני
אלבום הפופ הלטיני או האורבני הטוב ביותר
אלבום הרוק הלטיני, האורבני או האלטרנטיבי הטוב ביותר
האלבום המקסיקני האזורי הטוב ביותר (כולל טחאנו)
אלבום הטרופי הלטיני הטוב ביותר
שורשים אמריקאים
ביצוע השורשים האמריקאי הטוב ביותר
שיר השורשים האמריקאי הטוב ביותר
אלבום האמריקנה הטוב ביותר
אלבום הבלוגראס הטוב ביותר
אלבום הבלוז העממי הטוב ביותר
אלבום הפולק הטוב ביותר
אלבום השורשים האזורי הטוב ביותר
רגאיי
אלבום הרגאיי הטוב ביותר
מוזיקת עולם
אלבום מוזיקת העולם הטוב ביותר
ילדים
אלבום הילדים הטוב ביותר
ספוקן וורד
אלבום הספוקן וורד הטוב ביותר (כולל שירה, ספרי שמע וסיפורי סיפורים)
קומדיה
האלבום הקומדי הטוב ביותר
מחזה זמר
אלבום המחזמר הטוב ביותר
מוזיקה למדיה חזותית
אלבום אוסף הפסקול למדיה החזותית הטוב ביותר
הפסקול הטוב ביותר למדיה חזותית
השיר הטוב ביותר שנכתב למדיה חזותית
הלחנה
היצירה האינסטרומנטלית הטובה ביותר
עיבוד
העיבוד המוזיקלי, האינסטרומנטלי או א-קפלה הטוב ביותר
העיבוד המוזיקלי, האינסטרומנטלי והווקאלי הטוב ביותר
מארז
עטיפת האלבום הטובה ביותר
המארז הטוב ביותר במהדורה מוגבלת מיוחדת
הערות
הערות האלבום הטובות ביותר
מוזיקה היסטורית
האלבום ההיסטורי הטוב ביותר
אלבום מהונדס
האלבום הלא קלאסי המעובד הטוב ביותר
האלבום הקלאסי המעובד הטוב ביותר
הפקה
מפיק השנה, לא קלאסי
מפיק השנה, קלאסי
רמיקסים
הקלטת הרמיקס הטובה ביותר, לא קלאסי
סראונד וסאונד
אלבום הסראונד הטוב ביותר
קלאסי
הביצוע התזמורתי הטוב ביותר
הקלטת האופרה הטובה ביותר
ביצוע המקהלה הטוב ביותר
הביצוע הטוב ביותר של הרכב מוזיקלי/מוזיקה קאמרית
יצוע הסולו הקלאסי האינסטרומנטלי הטוב ביותר
הסולו הווקאלי הקלאסי הטוב ביותר
ההלחנה הקלאסית העכשווית הטובה ביותר
וידאו קליפ/סרט
הווידאו קליפ הטוב ביותר
הסרט המוזיקלי הטוב ביותר
לזכרם
האנשים הבאים נכללו, לפי הסדר, בסרט 'לזכרם' שהוקרן בטקס:
ולדימיר, שליט בולגריה
ולדימיר רָסַטֶה (בבולגרית: Владимир Расате) היה קניאז האימפריה הבולגרית הראשונה מ-889 ועד 893.
קורות חייו
ולדימיר עלה לשלטון לאחר פרישתו לחיי נזירות של אביו בוריס הראשון. בוריס ככל הנראה לא ויתר על תוארו קניאז בולגריה, אך העביר את רסן השלטון לבכורו. קיים אזכור לוולדימיר בכתבים ביזנטיים בהקשר להשתתפותו במסע המלחמה של בוריס הראשון נגד הסרבים. ב-892 כרת ולדימיר ברית צבאית עם ארנולף מקרינתיה מלך פרנקיה המזרחית כנגד נסיכות מוראביה. ברית זו פגעה באינטרסים של האימפריה הביזנטית באזור. במסגרת המהלכים נגד הביזנטים, פעל ולדימיר למיגור סמלי הנצרות האורתודוקסית שהונהגה בבולגריה על ידי אביו. פעולות אלו כללו רדיפת כמרים והחרבת כנסיות וכן החזרת סמלים פגניים.
מרבית חברי מעמד האצולה הבולגרי - הבויארים, חששו מתגובת הביזנטים, התנגדו למהלכיו של ולדימיר ופנו לבוריס הראשון כדי שיתערב בנעשה. לפי המתואר בכרוניקות, שב בוריס הראשון לפליסקה והצליח להדיח את בנו מכיסאו. בוריס עיוור את ולדימיר, כלא אותו בצינוק ושם ככל הנראה סיים את חייו. סימאון, בנו השלישי של בוריס הוכתר כקניאז בולגריה. בוצעו מהלכים משמעותיים נוספים כדי למצב את הממלכה הבולגרית כיישות סלאבית, ובכללם העברת בירת הממלכה מפליסקה לפרסלב, הכשרת כמרים בולגרים במקום הסתמכות על כמרים ביזנטיים, והנהגת הסלאבית הכנסייתית העתיקה כשפה הרשמית תחת היוונית הביזנטית. בנרטיב ההיסטורי הבולגרי, הועצמה משמעותה הדתית של הדחת ולדימיר אף על פי שמהלכיו היו פוליטיים בעיקרם וכוונו נגד האימפריה הביזנטית.
ציראק
ציראק (בהונגרית: Cirák) הוא כפר במחוז גיור-מושון-שופרון שבצפון-מערב הונגריה. כמו יישובים רבים באירופה, גם אוכלוסיית ציראק קטנה משמעותית, מ-695 תושבים בשנת 1990 עד 558 תושבים בשנת 2018 (ירידה של כ-19%).
בציראק חיו מעט יהודים.
יחסי דרום אפריקה–צ'ילה
יחסי דרום אפריקה–צ'ילה הם יחסי החוץ בין הרפובליקה של צ'ילה לבין הרפובליקה של דרום אפריקה. שתי המדינות ממוקמות בחצי הכדור הדרומי. היחסים בין המדינות ארוכי שנים, מהתקופה הקולוניאלית הבריטית בדרום אפריקה. דרום אפריקה היא כיום שותפת הסחר הגדולה ביותר של צ'ילה ביבשת אפריקה.
יחסים עם הקולוניה הבריטית בדרום אפריקה
צ'ילה הקימה קונסוליות במושבת הכף בסוף המאה ה-19, כחלק ממדיניות החוץ שלה עם בריטניה, שעיקר אחריותה הייתה לפקח ולבדוק את הספינות הצ'יליאניות המוצבות בדרום אפריקה. קונסול הכבוד הצ'יליאני הראשון היה גיירמו חורחה אנדרסון, שהוצב במושבה הבריטית קייפטאון באוגוסט 1867, תחת נשיאותו של חוסה חואקין פרס. שנתיים אחר כך הוקמה קונסוליה נוספת בפורט אליזבת, ודייוויד פרגוסון סטיוארט מונה שם לקונסול. שתי הקונסוליות נותרו ריקות לאחר התפטרותם של הקונסולים, ולכן משנת 1895 לא הייתה נציגות צ'יליאנית בדרום אפריקה, עד שמונה ארתור דניסון הינדה, אשר מילא את תפקיד קונסול הכבוד ביוהנסבורג בין 1912 ל-1932. בתקופה זו הפרשיות הדו-צדדיות בין צ'ילה לתחום הבריטי דאז של איחוד דרום אפריקה היו תכופות, ונגעו לבעיות השכיחות הפוגעות בשתי המדינות. אף על פי שלא בקנה מידה גדול, צ'ילה קנתה כבשים ופחם מדרום אפריקה, והיא סיפקה לה חיטה צ'יליאנית, תירס וחנקה. אחת מהאמנות הרבות שנחתמו על ידי צ'ילה ובריטניה באותה תקופה, חוזה הסחר והניווט האנגלו-צ'יליאניים משנת 1930, לא נתפסה כיתרון לטובת האיחוד הדרום אפריקני, שרשויותיו אף חשבו כי לא הרוויחו דבר מהסכם סחר כזה, עם הכלכלה המושפעת מהשפל הגדול. הפרישה מההסכם גרמה להתפטרותו של הינדה ולהשארת הקונסוליה הצ'יליאנית ריקה במשך חמש שנים, ובאותה עת יוצגה צ'ילה בדרום אפריקה על ידי השגריר הבריטי בסנטיאגו דה צ'ילה ובבואנוס איירס, הנרי צ'ילטון.