cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
תאודורה השנייה, קיסרית האימפריה הביזנטית
תאודורה כקדושה
על אף מעמדה כקדושה, לא מתועד כי תאודורה ביצע ניסים או מעשים אל-טבעיים אחרים. בחיי הקדושים שלה מתוארים שני מאורעות אל-טבעיים, הנבואה על הפיכתה לקיסרית וההפסד של הצי הערבי, אך שני מאורעות אלו לא מיוחסים לתאודורה עצמה. כמו כן, אין אף אזכורים לניסים שבוצעו על הקבר שלה או לכת של מאמינים שהאמינה בה כקדושה. גם חיי הקדושים שלה כתובים באופן לא סטנדרטי, בכך שהם כתובים יותר ככרוניקה היסטורית ולא מתמקדים רבות על קדושה של תאודורה. תאודורה מוצגת לרוב כמי שמשחקת תפקיד פסיבי במאבק להחזרת האיקונות.
אוהבי ה'
אוהבי ה' הוא אלבום מוזיקה של מוזיקה חסידית בלחניו של חיים בנט בביצוע סולו של הזמר החסידי שלמה כהן ומקהלת רננו חסידים. על העיבוד המוזיקלי של האלבום רובי בנט. האלבום מכיל 10 רצועות והוא יצא בשנת 1993.
את השיר אוהבי ה' ביצע שוב שלמה כהן באלבום א שבת טיש.
נשיכה
נשיכה היא התנהגות זואולוגית שכיחה הכוללת סגירה אקטיבית ומהירה של הלסת סביב אובייקט. התנהגות זו נפוצה אצל בעלי חיים בעלי שיניים כגון יונקים, זוחלים, דו חיים ודגים, אך יכולה להתקיים אצל פרוקי רגליים ואצל מספר תולעים ורכיכות. נשיכה נוצרת כאשר שרירי הלעיסה מתכווצים ויוצרים כוח שסוגר במהירות את הלסת ומניע את השיניים העליונות והתחתונות זו כלפי זו.
נשיכה משחקת תפקיד מרכזי בחייהם של רוב המאקרו-אורגניזמים. היא מספקת להם את היכולת לחפש מזון, לטרוף, לאכול, להילחם, להגן על צאצאים ועוד. נשיכה יכולה להיחשב כסוג של תוקפנות לצורך ציד או הגנה על טריטוריה, אבל יכולה לשמש גם לצורך פעילות שגרתית של בעל חיים כשהוא אוכל, נושא חפצים, מרכך מזון לצאצאים, מסיר טפילים או חפצים זרים (למשל זרעי צמחים) מהגוף, וגם לצורך טיפוח.
נשיכות של בעלי חיים גורמות לרוב לפציעות חמורות, ועשויות לגרום לעוויתות, לשברים, לדימום, לזיהומים, ובמקרים מסוימים גם למוות. בחברות אנושיות מודרניות, נשיכות כלבים הן הסוג הנפוץ ביותר של נשיכות, כאשר ילדים הם הקורבנות הננשכים ביותר והפנים הם אזור הנשיכה הנפוץ ביותר. מינים אחרים שיכולים לנשוך בני אדם הם בדרך כלל חיות עירוניות אגרסיביות כגון חתולי רחוב, קופים, עכבישים ונחשים; טפילים כגון עטלפי ערפד ומוצצי דם (למשל יתושים, פרעושים, כינים, פשפשים וקרציות, שה"נשיכה" שלהם באה לידי ביטוי בניקוב העור באמצעות עוקץ); או טורפים כמו זאבים, דובים, תנינים ודגים טורפים (למשל כרישים, ברקודות ופיראניות).
סוגי שיניים
סוג השיניים שאורגניזמים משתמשים בהן לנשיכה משתנה בהתאם לסוג בעל החיים. סוגים שונים של שיניים משמשים לנשיכה אצל אוכלי עשב, אצל אוכלי בשר ואצל אוכלי כול, שכן מבנה הפה של כל בעל חיים מותאם לתזונתו. לטורפים יש ניבים, שיניים קרנסיאליות ושיניים טוחנות, בעוד שאוכלי עשב מצוידים בשיניים חותכות ובטוחנות רחבות. באופן כללי, צורת השיניים שימשה באופן מסורתי לצורך הבנת הרגלי האכילה של בעל החיים. לאוכלי בשר יש שיניים ארוכות וחדות במיוחד המשמשות לאחיזה של טרף ולחיתוך בשר לנתחים. אין להם שיני לעיסה שטוחות מכיוון שהם בולעים מזון בחתיכות. מצד שני, לאוכלי צמחים ישנן שיניים רחבות ושטוחות המאפשרות להם לנשוך וללעוס עשב וצמחים אחרים. פרות מבלות עד אחת עשרה שעות ביום באכילת דשא, והן מעבדות אותו בעזרת השיניים הטוחנות שלהן. אוכלי כול ניזונים הן מבשר והן מצמחים, ולכן יש להם תערובת של שיניים שטוחות ושל שיניים חדות.
כמנגנון נשיאה
נשיכה יכולה לשמש כמנגנון נשיאה למינים כמו בונים ונמלים. הכוח של השיניים הספציפיות למין שלהם מאפשר להם לשאת חפצים גדולים. לבונים יש שיניים גדולות המותאמות לכרסום עצים. נמלים משתמשות בלסתות החזקות שלהן כדי להרים אובייקטים ולהביאם למושבה. בזכות עוצמת הנשיכה שלהן, הן מסוגלות לשאת פי כמה אלפים ממשקלן, והיכולת משמשת אותן לחיפוש מזון בעבור מושבת הנמלים. נמלי אש משתמשות בנשיכה החזקה שלהן כדי לאחוז בטרף בזמן שהן מחדירות רעלן דרך הבטן שלו, ואז נושאות אותו בחזרה לטריטוריה.
נשיכות מסוכנות
נשיכתם של בעלי חיים כמו תנינאים, היפופטמים, טיגריסים, אריות וצבועים מסוכנת בשל עוצמת הנשיכה הגדולה שלהם, שביכולתה לשבור עצמות. תנין הים ותנין היאור הם בעלי הנשיכה החזקה ביותר בקרב בעלי החיים כיום, שעוצמתה יכולה להגיע למעלה מ-.
חלק מהאורגניזמים מזריקים ארס בתהליך הנשיכה. נחשים ולטאות רבים נושאים רוק ארסי המכיל רעלנים, שיכולים להיות רעלנים עצביים.
פוליפפטידים של ארס עכביש מכוונים לתעלות יונים ספציפיות, אשר מעוררות רכיבים של מערכת העצבים ההיקפית, המרכזית והאוטונומית, וגורמים לשחרור מוליך עצבי, ולאחר מכן לשיתוק. הכשת עכבישים מיועדות בעיקר לצורך ציד טרף, אך יכולת לשמש גם כאמצעי להגנה עצמית. כאשר בני אדם יוצרים אינטראקציה שנתפסת על ידי העכביש כמאיימת, העכביש עשוי להגיב בנשיכה. לעכבישים מסוימים כמו אלמנה יש רעלנים עצביים וחומרי המשתקים ומעכלים טרף.
ישנם מספר מינים שהנשיכות שלהם לא קטלניות, אך עלולות לגרום לאי נוחות או למחלות. עקיצות יתוש עלולות לגרום לאלרגיות או למחלות עור, מפני שהן מגרדות והגירוי הנוצר מהן עשוי להימשך מספר ימים. באזורים מסוימים, הם יכולים להפיץ מחלות כגון מלריה וקדחת מערב הנילוס, באמצעות העברה של פתוגנים פרוטוזואיים או ויראליים. באופן דומה, נשיכה של קרציה עשויה להפיץ מחלות אנדמיות, למשל מחלת ליים. קרציות עשויות להפיץ מחלות נוספות כמו קדחת נשיכת הקרציה האפריקאית או דלקת מוח ועוד.
בבני אדם
נשיכה היא התנהגות שיכולה לבוא לידי ביטוי בבני אדם בני 30 חודשים ומטה. ילדים מבוגרים יותר צפויים להיות בעלי כישורים מילוליים שיאפשרו להם להסביר את חוסר שביעות הרצון שלהם במקום לנשוך, שכן נשיכה נתפסת כלא מתאימה לגילים מבוגרים. לעיתים הנשיכה מתבצעת בגלל גורמים תחושתיים או כאמצעי לחישה אצל ילדים בעלי הפרעה לעיבוד התחושתי. ילדים שגילם מעל ל-30 חודשים אשר נוהגים לנשוך, עשויים לדרוש התערבות מקצועית.
בזיהוי פלילי, משתמשים ברפואת שיניים משפטית לצורך ניתוח סימני נשיכה. מכיוון שסימני נשיכה משתנים באופן משמעותי עם הזמן, על החוקרים לקרוא למומחה בהקדם האפשרי. סימני הנשיכה מנותחים על מנת לקבוע האם הנושך היה אנושי, והאם נשאר DNA מהנושך בזירה. המדידות חייבות להיות מדויקות, שכן טעויות קטנות במדידה עשויה להוביל לטעויות גדולות יותר בשיפוט התיק.
שקרנות פתולוגית
שקרנות פתולגית היא הפרעה נפשית שמתבטאת בשקרים כפייתיים או שנאמרים מתוך הרגל.
אף על פי שמדובר בנושא שנוי במחלוקת, בשנת 2022 הגדירה האגודה האמריקנית לפסיכולוגיה שקרנות פתולוגית כ"דפוס מתמשך, מתפשט ולעיתים קרובות כפייתי ומוגזם של שקרנות המובילה לפגיעה קלינית ומשמעותית בתפקוד החברתי, תעסוקתי, או בתחומים אחרים, דפוס אשר גורם למצוקה, מהווה סיכון לאדם או לאחרים ומתקיים במשך יותר מ-6 חודשים."
לפי האגודה האמריקנית לפסיכולוגיה, שקרנות פתולוגית אינה סינונימית עם פסיכופתיה, חוסר אמפתיה או התנהגות אנטי-חברתית, על אף שהם עשויים להתרחש יחדיו.
מאפיינים
המשפט למטה מהווה שקר ומשפטים כמוהו מאפיינים שקרנות פתולוגית:
כאמור, הנושא שנוי במחלוקת ועדיין אין הסכמה בקהילה הפסיכיאטרית לגבי ההגדרה המדויקת, אם כי קיים קונצנזוס קטן לגבי חלק מיסודות הליבה של ההפרעה.
בניגוד לשקרים יומיומיים, בשקרנות פתולוגית לא ניתן להבחין במניע חיצוני להתנהגות: למשל, סחיטה או אלימות במשפחה עלולה לגרום לאדם לשקר שוב ושוב מבלי שהשקר הוא סימפטום פתולוגי. מניעים פנימיים הם מניעים מופנמים ולא מודעים, כגון האדרה עצמית (self-aggranziding), סיפוק נרקיסיסטי, והגשמת משאלות. לפי טרינור (2012), כאשר כן יש גורם חיצוני לשקר, אופי השקרים הנאמרים מנופח מעבר לגבולות הגורם החיצוני שגרם לאדם לשקר.
בשקרנות פתולוגית השקרים הם חסרי פרופורציה וללא מניע ברור, כך שהם עשויים להיראות חסרי טעם או אפילו מגוחכים. עם זאת, הם נבדלים מהזיות והאדם מסוגל להכיר בשקר, או לפחות בחלק ממנו, כאשר מעמתים אותו עם המציאות. לשקרים עשויים להיות אלמנטים אמיתיים, אך לעיתים קרובות הם מאוד יוצאי דופן ולא סבירים.
בניגוד לשקרים רגלים, שקרנות פתולוגית היא בדרך כלל אימפולסיבית ולא מתוכננת מראש. לרוב, השקרים מציגים את האדם כגיבור או כקורבן. לעיתים יש בשקרים גם מרכיב של הכשלה עצמית. השקרים יכולים להיות כה חמורים כך שהם יכולים להוביל לחוסר אמון מצד הסביבה, לבעיות ביצירת מערכות יחסים, ואפילו לעבירות הונאה ובעיות משפטיות.
מאפיינים אלו הביאו כמה חוקרים ופסיכיאטרים למסקנה כי השקרנות היא סיפוק בפני עצמה, והיא עונה על צורך נפשי (בדרך כלל לא מודע) לאדם.
אבחנה מבדלת
שקרנות פתולוגית אינה אבחנה בפני עצמה, אלא סימפטום של הפרעות אחרות כגון פסיכופתיה, הפרעת אישיות אנטיסוציאלית, נרקיסיסטית, גבולית, או היסטריונית. מחברי ההגדרה המקורית הציעו כי שקרנות פתולוגית היא אבחנה בפני עצמה וכך גם מספר חוקרים ופסיכיאטרים בשנים האחרונות.
באמצעות פוליגרף הוכח כי הסובלים משקרנות פתולוגית חווים עוררות מוגברת, מתח, ותחושת אשמה בעקבות השקרים שלהם. להבדיל מפסיכופתים, שלא חווים אף אחת מאותן תגובות. הסבר אפשרי אחד הוא כי שקרנים פתולוגיים עשויים להתחיל להאמין בשקרים שלהם על מנת למזער את תחושת האשמה. אנשים שסובלים מהפרעת אישיות אנטיסוציאלית משקרים למטרות רווח אישי, ואילו שקרנות פתולוגית היא בעלת מניע פנימי.
הסובלים מהפרעת אישיות גבולית משקרים בעקבות דימוי עצמי לא יציב ועל מנת להתמודד עם תחושת נטישה שהם חווים. שלא כמו הסובלים מהפרעת אישיות היסטוריונית, שקרנים פתולוגיים אינם מאופיינים בהתנהגות דרמטית ומפתה, אך הם נוטים להיות דרמטיים מבחינה מילולית. התנהגותם של נרקיסיסטים עשויה להיות דומה והם נוטים לשקר על מנת לשמור על תחושה של הערכה עצמית ותחושת מיוחדות, אך בשקרנות פתולוגית השקרים הם בדרך כלל קיצוניים יותר ולעיתים בכלל לא אפשריים, בעוד שהנרקיסיסט נוטה להשתמש בשקרים בגבולות המציאות.
ביטוי נוסף של שקרנות פתולוגית ניתן למצוא ב"הפרעות מדומות" או "הפרעות מלאכותיות" (Factitious disorder) שבהן החולים מציגים את עצמם כסובלים ממחלות גופניות קיימות ושאינן קיימות, מפגינים וממציאים תסמינים מפריעים ומכאיבים עד כדי חיקוי של מצבים מסכני חיים. עם זאת, גם להפרעות אלה יש מניעים חיצוניים ולעיתים ברור למה האדם בוחר לשקר.
גורמים ביולוגיים
במחקר בו השוו בעזרת MRI בין מוחות של אנשים עם הפרעה אנטיסוציאלית ואנשים רגילים לאלו של שקרנים פתולוגיים, נמצא בקרב שקרנים פתולוגיים נפח מוגדל של החומר לבן בקליפת המוח הארובתית-מצחית, אפילו בהשוואה לקבוצה האנטיסוציאלית. אזור אשר נקשר לקבלת החלטות, ואימפולסיביות. השערת החוקרים שקישוריות היתר גורמת לחיבור מהיר יותר בין מחשבות שאין להם קשר למציאות – כמו, למשל, "אני" ו"טייס קרב". כך אדם עם שקרנות פתולוגית יכול לקפוץ מרעיון אחד לאחר, ולהמציא סיפורים ורעיונות אקראיים יותר. עדיין לא ידוע האם הממצאים משקפים את הסיבה או התוצאה (האם האבנורמליות גורמת לשקרנות או שהיא נגרמה על ידה). המחקר השתמש במדגם קטן מאוד של 10 אנשים בלבד והוא עדיין לא שוכפל.
יש לציין כי במחקר זה שקרנות פתולוגית אובחנה באמצעות רשימת הפסיכופתיה המעודכנת, דבר אשר עשוי להעיד יותר על מוחם של פסיכופתים מאשר על מוחם של הסובלים משקרנות פתולוגית.
גורמים פסיכולוגיים
הלן דויטש הבחינה בין שקרים נורמטיביים, המכוונים להשגת מטרה מסוימת, לבין שקרנות פתולוגית שהופכת לסיפוק משלה. דויטש ראתה את השקרים הפתולוגיים כחלימה בהקיץ, עיוותים של אירועי העבר, או שילוב של השתיים. לטענתה, שקרים פתולוגיים משמשים לשיפור ההערכה עצמית, ליצירת תחושת עצמאות, או על מנת להיתפס כמעניינים במהלך השיחה. לדבריה, אדם הסובל משקרנות פתולוגית אינו מודע למניעים אלה או שהוא מסרב להודות בהם. הגישה הפסיכואנליטית מפרשת חלומות בהקיץ כביטוי של הדחפים המודחקים, באופן דומה לאלה שנחשפים בחלומות הלילה. כמו חלומות הלילה, גם החלומות בהקיץ הם דוגמה למילוי משאלות, המבוססות על חוויות ילדות ויכולות לעלות על פני השטח בזכות צנזורה רגועה.
בפסיכופתיה
אך בניגוד לסובלים משקרנות פתולוגית, אדם עם פסיכופתיה אינו חש מבולבל או נבוך כאשר מעמתים אותו עם המציאות, הוא פועל בנחישות וקור רוח ועשוי להמשיך לשקר ללא כל שמץ של אשמה או חרטה. הסבר אחד להתנהגות זאת הוא שעל ידי הטעיה, גנבת זהויות, וגזלות דעת הפסיכופת משיג "שליטה כל־יכולה" על האחר ומנסה לעצב את המציאות כראות עיניו.
היסטוריה
ההפרעה תוארה לראשונה בשנת 1891 על ידי הפסיכיאטר הגרמני אנטון דלבריק. אף על פי שמדובר בנושא שנוי במחלוקת שקרנות פתולוגית הוגדרה לראשונה ב-1915 כ"סילוף חסר התאמה למצב, מנופח מעבר לגבולות ההיגיון והסיטואציה, ללא מניע ברור, עשויה להיות נרחבת וסבוכה מאוד, ועשויה להתבטא לאורך שנים או לאורך חייו של האדם, בהיעדר אי-שפיות, אפילפסיה, או מוגבלות שכלית."
שרה פרנסס וייטינג
ביוגרפיה
שרה פרנסס וייטינג נולדה בעיירה בשם ויומינג במדינת ניו-יורק, ביתם של אליזבת' קומסטוק וג'ואל וייטינג. מוצאה של אמה היא ממשפחת חלוצים, שהתיישבו בלונג איילנד במאה ה-17. אביה היה אדם מלומד ובעל דעות מתקדמות ביחס לתקופתו ביחס להשכלת נשים. אביה בוגר מכללת המילטון והחזיק בכמה משרות הוראה וניהול ברחבי מדינת ניו יורק.
תשוקתה של שרה למדע התחילה בגיל מוקדם, והיא אהבה לעזור לאביה להכין ניסויים מדעיים לכיתותיו. שרה קיבלה חינוך יסודי לא פורמלי מאביה, שלימד אותה מדע, מתמטיקה, יוונית ולטינית. וייטינג למדה בחריצות וידעה יוונית בגיל 8 ולטינית בגיל 10.
כשהייתה בת 18, בשנת 1865, סיימה תואר ראשון באוניברסיטת אינגהם שנמצאת בלרוי בניו יורק. עבדה כמורה בברוקלין עד 1876, במסגרת הלימוד השתתפה בהרצאות וביקרה במעבדות שבאזור.
עשייה בתחום החינוך
וייטינג הייתה מורה נערצת על ידי תלמידיה "הייתה ידועה כמורה נלהבת ויעילה שהראתה שנינות רבה בכתיבת הרצאותיה ושיתפה את התרגשותה מגילויים חדשים עם תלמידיה" ("נשים אמריקאיות ראויות לציון 1607-1950")
בשנת 1875 ביקש הנרי פאול דוראנט, מקים מכללת וולסלי, מוייטינג ללמד פיזיקה במכללתו החדשה. עם המעבר לאזור בוסטון, שרה למדה בכיתות מעבדת הפיזיקה של אדוארד צ'ארלס פיקרינג במכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס, המעבדה לפיזיקה הראשונה בארצות הברית.
לוייטינג הוענקה הפרופסורה לפיזיקה במכללת וולסלי בשנת 1876 ושנתיים לאחר מכן, ייסדה את מעבדת הפיזיקה השנייה בארצות הברית והראשונה לנשים הנמצאת במכללת וולסלי.
כשהתפרסמו גילויו של וילהלם רנטגן בשנת 1895 בנוגע לקרני רנטגן, וייטינג הייתה הראשונה לממש טכנולוגיה זו בארצות הברית ולצלם צילומי רנטגן. כמו כן, וייטינג הייתה האישה הראשונה שהוזמנה להצטרף ל"חברה המטאורולוגית של ניו אינגלנד" ויזמה קורס במטאורולוגיה. היא כינסה תחנת תצפית מטאורולוגית, ותלמידיה אספו מידע בשביל לשכת מזג האוויר של ארצות הברית מכיוון שלא היו תחנות צפייה באזור. על אף כל מגוון עיסוקיה, היא התפרסמה לרוב בזכות עבודתה עם הספקטרוסקופ ובזכות כיתת האסטרונומיה בה היא לימדה למשך 20 שנה עם ציוד מועט.
בשנת 1900 הסתיימה בניית תחנת הצפייה במכללת וולסלי שנתרמה על ידי גברת ג'ון ויטין ובשנת 1901 הוקמה מחלקת האסטרונומיה ושרה פרנסס וייטינג מונתה לתפקיד ראש המחלקה.
תרומתה למעמד הנשים במדע
במהלך מסעותיה וייטינג פגשה המון מדענים נחשבים מאותה תקופה. במאמר מדעי היא העירה "בניגוד להמון מדענים, לורד ויליאם תומסון נראה לא מופתע מכך שאישה מקדישה את עצמה למתמטיקה ולפיזיקה."
וייטינג הייתה חברה בחברה האמריקנית לפיזיקה שבתחילה, התנגדה להזמין נשים למליאותיה. בנוסף, הייתה אחת מחמשת הנשים היחידות בתקופתה להיבחר כחברה באגודה האמריקאית לקידום המדע.
בשנת 1905 העניקו לה תואר כבוד ממכללת טפטס על תרומתה להוראה. הערכה אליה לא הייתה רק על המקצועיות שלה בתור חוקרת אלא גם על ההשראה שהיא עוררה לתלמידיה. לאחר 40 שנים שבהם לימדה בוולסלי סיימה וויטינג את תפקידה בשנת 1916.
תלמידתה, לוסי וילסון כתבה "זו הייתה שרה פרנסס וייטינג, פרופסור לפיזיקה שהעבירה לי חוויה בלתי נשכחת כשחזרנו על ניסויו של רנטגן וקיבלנו תמונות ברורות של העצמות שלנו". תלמידתה, אנני ג'אמפ קאנון כתבה על מורתה שלושה חודשים לאחר שנפטרה. "לנשים צעירות כיום כל הדלתות פתוחות וקשה להבין את הקושי ואת החוויות של אלה שדחפו את הדלתות האלו."
כתב קרולינגי
כתב קרולינגי או מינוסקולה קרולינגית (בלטינית: minuscula carolina) הוא גופן כתב יד שפותח והופץ במהלך המאה ה-8 לספירה ככתב תקני לכתיבה והעתקה של ספרי קודש נוצריים וספרי חוקים ותקנות, באופן שיהיו קריאים על ידי מלומדים בכל רחבי אירופה. זאת בניגוד למצב ששרר קודם לכן, כאשר לכל אזור היה כתב יד שונה, לעיתים בלתי-קריא על ידי אלו שלא התחנכו באותו מקום. פיתוח הכתב מיוחס למלך הפרנקי קרל הגדול, במסגרת הרנסאנס הקרולינגי והוא מבוסס על כתבי יד מאירלנד וגאליה. הכתב שימש ככתב תקני באימפריה הרומית הקדושה בין 800 ל-1200 לערך. כיוון שספרים עתיקים הועתקו בכתב זה סברו ראשוני הרנסאנס באיטליה שזה היה הכתב המקורי של האימפריה הרומית ולפיכך ייחסו לו כבוד רב.
מקור הכתב
לפי איינהרד, הביוגרף של קרל הגדול, הוא זימן לבירתו באאכן את אלקווין - ראש המנזר של יורק, אנגליה -  במטרה ליצור תקן לכתיבה מסוגננת. אלקווין ביצע רוויזיה גדולה בכל סגנונות הכתיבה והטקסטים ובסופה, בין 782 ל-796, פיתח יד (hand - ביטוי שמשמעותו סגנון קליגרפי) חדשה וקרא לה על שם פטרונו. עם זאת, ניסיונות לבצע האחדה בין כתבי יד מרובינגים, גרמאנים ואחרים, קדמו למהלך זה.
הדוגמה המוקדמת ביותר לשימוש נרחב בכתב הקרולינגי מצויה בספר הבשורות הכרוך מסוף המאה ה-8 הנקרא "האוונגליון של אדה" (Ada), משום שהוא מוקדש לאחותו של קרל הגדול, אדה מטריר.
בעוד שכתבים בלטינית החלו להכתב מאז בכתב הקרולינגי בכל רחבי האימפריה הפרנקית, הרי שכתבים בשפות אחרות המשיכו להכתב בכתבי יד מקומיים (כגון באלפבית גותי, אנגלו-סקסוני או סלאבי). עם זאת, במהלך מאות השנים הבאות עברו יותר ויותר שפות מקומיות לכתיבה ב"אות לטינית" כלומר באותיות הכתב הקרולינגי.
מאפיינים
המאפיין העיקרי של הכתב הוא בהירות וקריאות. האותיות שוות בגודלן וכוללות מבנים המבוססים על קשתות-מעגל וקווים ישרים ואלכסוניים בזווית של 45 מעלות. בכתב זה הוסדר השימוש באות גדולה והונהגו רווחים בגודל קבוע בין המילים. הכתב כלל מעט ליגטורות (צירופי אותיות ליחידה גרפית), עם יוצאים מן הכלל בולטים - הסימן & כקיצור ל-et והליגטורה הנפוצה æ. באופן כללי, צורת האותיות מזכירה מאוד את צורת האות המודרנית, כולל נטייה לויתור על S ארוכה לטובת S רגילה ושימוש ב-V מחודדת במקום באות דמוית U. עם זאת, כמה אותיות נראות שונות מהאות המודרנית. הכתב כולל "e פתוחה" לציון "אפסילון לטיני", Rr בצורה המזכירה לעיתים את כתיב המספר 2 Ꝛꝛ, ו-y המזכירה את האות גמא.
הכתב הציג לראשונה את סימן השאלה בצורתו המוכרת (?) ואת האות W.
לוסיה אצ'בריה
קריירה
ספרה הראשון היה ביוגרפיה של קורט קוביין וקורטני לאב: La historia de Kurt y Courtney: aguanta esto משנת 1996.
הרומן הראשון שלה, אהבה, פרוזאק, סקרנות וספקות (1997) יצא בעברית בהוצאת עם עובד בתרגום יערית טאובר בן-יעקב בשנת 2004. הרומן השני שלה, Beatriz y los cuerpos celestes, זכה בפרס נדאל. הרומן De todo lo visible y lo invisible משנת 2001 זכה בפרס פרימוורה. הרומן איזון מופלא משנת 2004, שיצא בעברית בהוצאת עם עובד בתרגום יערית טאובר בן-יעקב בשנת 2007, זיכה אותה בפרס פלנטה בשנת 2004. בנוסף לרומנים, פרסמה גם שירה; אוסף שיריה Actos de placer y amor זכה בפרס ברקרולה לשירה בשנת 2004. היא פרסמה גם שני קבצים של מאמרים פמיניסטיים, וכן עסקה בכתיבת תסריטים.
בשנת 2011, הכריזה אצ'בריה שתחדל מכתיבה, היות שלדבריה ההעתקה הפיראטית של ספריה הפכה את הכתיבה לבלתי-משתלמת. למרות זאת, פרסמה ספרים גם בשנת 2012 ו-2013, וכן הקימה כתב עת (עם אחרים) בשם AllegraMag בשנת 2012.
הדיוויזיה ה-251 (ורמאכט)
הדיוויזיה ה-251 (בגרמנית: 251. Infanterie-Division) הייתה דיוויזיית חיל רגלים של הוורמאכט שלחמה במלחמת העולם השנייה.
היסטוריה
ב-26 באוגוסט 1939 הוקמה הדיוויזיה, והוהעמדה תחת פיקודו של הנס קראצרט, ובמהלך המערכה בפולין היא הייתה בחזית המערבית כעתודת הארמייה החמישית. במהלך הקרב על בלגיה לחמה הדיוויזיה כחלק מהקורפוס ה-5 במסגרת הארמייה הרביעית, ולאחר מכן לחמה במהלך מבצע מקרה אדום. במהלך מבצע ברברוסה היא לחמה כחלק מהקורפוס ה-23 במסגרת קבוצת ארמיות מרכז, ולאחר מכן השתתפה בקרב על מוסקבה. לאחר מכן לחמה הדיוויזיה בגזרה המרכזית, ובכלל זה בקרבות ברז'ב ובקרב קורסק, עד להשמדתה ב-15 בנובמבר 1943. ב-10 באוקטובר 1944 הוקמה הדיוויזיה מחדש תחת פיקודו של ורנר הוקה, והיא לחמה בקרבות השונים בפולין ובפרוסיה המערבית עד להשמדתה ב-4 במרץ 1945.
Rocky Raccoon
Rocky Raccoon הוא שיר רוק של להקת הביטלס מהאלבום, The Beatles משנת 1968. השיר נכתב על ידי פול מקרטני (הקרדיט ניתן גם לג'ון לנון). מקרטני הושפע בכך שניגן בגיטרה אקוסטית יחד עם ג'ון לנון ודונובן.
השיר הוא בלדת פולק. במקור שם הדמות הוא Rocky Sasoon אך מקרטני שינה אותו ל-Raccoon (הוא אמר שזה יותר בסגנון של קאובוי). מתופף הלהקה של מעליות הקומה ה-13, דני תומאס הציע את השם משמו של חברו, חבר הלהקה לשעבר, רוקי אריקסון. ג'ורג' מרטין, מפיק הלהקה, ניגן בשיר פסנתר בסגנון הונקי טונקי כדי להוסיף לסגנון המערב הפרוע בשיר. המילים מתארות משולש אהבה.
מקרטני ניגן בשיר בגיטרה אקוסטית ולנון ניגן בבס שישה מיתרים.
גרסאות כיסוי רבות בוצעו לשיר, ביניהן על ידי רמסי לואיס, שלמה גרוניך ומתי כספי, ג'ק ג'ונסון ופיש.
א-נהדה
אֶ-נַהְדָה (בערבית: حركة النهضة, בצרפתית: Ennahdha, תרגום: "הרנסאנס או התחייה") היא מפלגה פוליטית איסלמיסטית בתוניסיה, שנוסדה על ידי ראשיד אל-גנושי.
היא נוסדה בשנת 1981 והפכה לחוקית ב-1 במרץ 2011, לאחר המהפכה בתוניסיה (2011).
היא זכתה בבחירות לאספה הלאומית המכוננת שהוקמה אחרי הדחת הנשיא לשעבר, זין אל-עאבדין בן עלי, אך בבחירות לפרלמנט ב-2014 היא סיימה רק במקום השני אחרי מפלגת נידא תוניס של הנשיא לשעבר, אל-באג'י א-סבסי. בשנת 2019, זכתה במספר המושבים הגבוה ביותר בפרלמנט. היא הייתה חברה בכל הקואליציות השונות מאז 2011 ועד שקייס סעיד הקפיא הפרלמנט בשנת 2021 (פרט לממשלת טכנוקרטים בשנים 2015–2016).
יחסי יפן–קרואטיה
יחסים צבאיים
בספטמבר 2013, ספינת האימונים היפנית "JDS Kashima", ביקרה בעיר ספליט, לרגל חגיגות 20 שנה ליחסים הדיפלומטיים בין שתי המדינות. זוהי הייתה הפעם הראשונה שכלי שיט יפני עגן בקרואטיה. נשיא קרואטיה, סטייפן מסיץ', השגריר היפני, מסארו צוג'י, והאדמירל היפני פומוקי קיטאגאווה היו מהאישים הנוכחים בביקור.
אוכלוסייה משותפת
על פי הלשכה היפנית המרכזית לסטטיסטיקה, ביוני 2019 התגוררו בקרואטיה מאה שישים אזרחים יפניים. לעומת זאת, ביוני 2018, התגוררו ביפן מאה חמישים אזרחים קרואטים.
אסתר פוקס
אסתר פוקס (באנגלית: Esther Fuchs; נולדה ב-26 בפברואר 1953) היא חוקרת ספרות ומקרא, ומשוררת פמיניסטית דתייה ישראלית. פוקס היא פרופסור ללימודי המזרח הקרוב ולימודי יהדות באוניברסיטת אריזונה.
ביוגרפיה
אסתר פוקס נולדה בתל אביב ולמדה באוניברסיטה העברית בירושלים ובאוניברסיטת ברנדייס. היא לימדה באוניברסיטת טקסס באוסטין לפני שעברה ללמד באוניברסיטת אריזונה.
ספרה הראשון של פוקס, "אמנות ההיתממות" פורסם בשנת 1985. הספר מבוסס על עבודת הדוקטורט שלה, שעסקה ביצירתו של ש"י עגנון. ספרה השני, "שחוק סמוי" פורסם בשנת 1987, ובו פוקס מתמקדת בהיבט הקומי ביצירתו של עגנון.
פוקס היא גם משוררת. היא כתבה שני ספרי שירה. האחד "לי אסור להתאבד" יצא לאור בשנת 1983 והשני "צלקת", יצא לאור בשנת 1997.
צכץ
צכץ (בפיניקית: 𐤑𐤊𐤑, בלטינית: Sexi Firmum Iulium) הידועה גם בשם אקס, הייתה מושבה פיניקית על חוף הים התיכון באנדלוסיה.
השם הרומי של המקום היה. השם הפיניקי, הכתוב בכתיב חסר לחלוטין, מתועתק בצורות שונות כ-Secks, Seks Sex, Eks, Seksi ו-Sexsi.
היסטוריה
השלבים המוקדמים של המושבה הפיניקית העתיקה אינם ברורים. במאות ה-3-2 לפנה"ס נטבעה בעיר כמות נכבדת של מטבעות, ביניהם רבים המתארים את האל הכנעני מלקרת על פני המטבע ודג אחד או שניים בצידו השני, דבר שאולי מרמז על שפע הדגה והתוצר עיקרי באזור. מטבעות עם דגים נטבעו גם בערים פיניקיות אחרות באזור.
היינץ דרוסל
היינץ דרוסל (בגרמנית: Heinz Droßel; 1916, ברלין – 2008, ואלדקירך ), היה קצין בוורמאכט, מתנגד המשטר הנאצי וחסיד אומות העולם מגרמניה.
בתקופת מלחמת העולם השנייה
בשנת 1941 שחרר דרוסל קצין סובייטי שהיה שבוי מלחמה ואפשר לו לשוב לקווי הצבא האדום. בכך הצילו ממוות שכן על פי פקודת הקומיסר היה צפוי קצין זה למוות. בהיותו בחופשה בברלין בשנת 1942 הבחין דרוסל בצעירה יהודייה בשם מריאן הירשפלד שביקשה להתאבד בקפיצה מגשר, והציל אותה. הוא נתן לה כסף, הסתיר אותה בדירתו ולאחר מכן העביר אותה למקום מסתור אחר.
לאחר שנפצע דרוסל בחזית, התאפשר לו לשוב לביתו בכפר סנציג (Senzig), כ-40 ק"מ מדרום לברלין, שם גר עם הוריו. שכנו של דרוסל, ארנסט פונטהיים, גר בביתה של פרידה קונצה (Kunze), שלימים הוכרה גם היא בתור חסידת אומות העולם. ב-26 במרץ 1945 התוודה פונטהיים בפני דרוסל שהוא ועוד שלושה דיירים בבית זה הם יהודים במסתור. פונטהיים אמר לדרוסל שהוא קיבל מידע לפיו בגדו במסתתרים והם עומדים להיות מוסגרים לידי הגסטפו. אמו של דרוסל, אלפרידה, הביאה למסתתרים מזון ואז לקחה את חפציהם כדי להסתירם. המסתתרים עזבו את המסתור ודרוסל עצמו העביר בחשאי שניים מהמסתתרים לביתו בשכונת טמפלהוף בברלין. הוא הציג אותם בפני דיירי הבניין בטמפלהוף בתור ידידיו, גרמנים שדירתם נהרסה בהפצצות בעלות הברית ושאיבדו את כל רכושם. לאחר זמן מה למדו פונטהיים והוריו שהגסטפו הגיע לדירתם של המסתתרים, בשכנות לדירתם-שלהם, יום לאחר שהמסתתרים הועברו לדירות מסתור אחרות.
בתחילת מאי 1945, ערב תום המלחמה, הצטווה דרוסל להתקיף עמדה של הצבא האדום וסרב פקודה. מפקדיו איימו עליו בהוצאה להורג והוא נכלא, אך ניצל עם כניעת הוורמכט, ימים מעטים לאחר מכן.
לאחר המלחמה
לאחר המלחמה ישב דרוסל בשבי הצבא האדום תקופה קצרה ושוחרר. הוא התחתן עם היהודיה שהציל, מריאן הירשפלד.
הכרה והנצחה
בשנת 1999 הכיר יד ושם בהיינץ דרוסל בתור חסיד אומות העולם.
The Hunger Games: Songs from District 12 and Beyond
The Hunger Games: Songs from District 12 and Beyond הוא פסקול הסרט "משחקי הרעב", משנת 2012. הפסקול יצא לאור ב-16 במרץ 2012, על ידי חברות התקליטים מרקורי רקורדס וריפבליק רקורדס, בסמוך לצאת הסרט עצמו. מתוך הפסקול יצא הסינגל השיווקי "Safe & Sound" והסינגל "Eyes Open".
הפסקול הגיע למקום הראשון במצעד הבילבורד 200.
רקע
הסינגל השיווקי היחיד מתוך הפסקול "Safe & Sound", נכתב על ידי טיילור סוויפט, ג'וי ויליאמס, ג'ון פול וייט וטי-בון ברנט והופק על ידי טי-בון ברנט גם כן. הוא זכה השיר בפרס גראמי בקטגוריית "השיר הטוב ביותר שנכתב לסרט קולנוע, לטלוויזיה או למדיה ויזואלית אחרת". הוא קיבל את תואר הפלטינה הכפולה על ידי איגוד תעשיית ההקלטות האמריקאי.
בהמשך, יצא הסינגל "Eyes Open", שנכתב על ידי טיילור סוויפט לבדה והופק על ידה ועל ידי נייתן צ'פמן.
ח'רבת אל-מקטיר
ח'רבת אל-מקטיר היא אתר ארכאולוגי במדרון המזרחי של ההר המרכזי של ארץ ישראל, כ-10 קילומטר צפונית לירושלים ו-5 קילומטר מזרחית לבית אל המקראית. האתר נמצא על גבעת גיר בגובה של 890 מטרים מעל פני הים. השרידים מתפרסים על שתי שלוחות של הגבעה. בשלוחה הראשונה שרידי שלושה יישובים, הראשון מתקופת הברונזה, השני מתקופת הברזל, והשלישי מהתקופה ההלניסטית והתקופה הרומית. על השלוחה השנייה נמצאו שרידי מנזר ביזנטי.
את השרידים הביזנטיים סקרו חוקרים אירופאים במאה ה-19. ויקטור גרן היה הראשון לזהות את היישוב מתקופת בית שני. ישראל פינקלשטיין, יחד עם ארכאולוגים אחרים, סקר את האתר וזיהה את השרידים הקדומים יותר. מ-1995 ועד 2013 התקיימו מספר עונות חפירה באתר בהנהלת הארכאולוג המקראי האמריקאי בריינט ג'. ווד, ומשנת 2013 על ידי ד"ר סקוט סטריפלינג.
תולדות האתר
היישוב הקדום ביותר באתר הוא מצודה מסוף תקופת הברונזה התיכונה, שהתקיימה עד תחילת תקופת הברונזה המאוחרת. שטח המצודה כ10 דונם ועובי חומותיה מגיע ל-4 מטר, בדומה לאתרים מבוצרים אחרים מן התקופה הזאת. בין הממצאים שנמצאו באתר הם קבורת ילד בתוך קנקן, שתי חרפושיות מצריות, הראשונה מיוחסת לתקופת החיקסוס (המאה ה-16 לפנה"ס) והשנייה לתקופת פרעה אמנחותפ השני (המאה ה-15 לפנה"ס). היישוב התקיים בקירוב בין השנים 1525 עד 1400 לפנה"ס, כשאר הוא נחרב בשריפה עזה. עדות נוספת לחורבן היא אבני קלע שנמצאו באזור השער.
בתחילת תקופת הברזל (1200 עד 1000 לפנה"ס), המקבילה לתקופת ספר שופטים, הייתה פריחה יישובית באזור ובין הכפרים החדשים שהוקמו הוקם גם כפר בח'רבת אל-מקטיר. הכפר החדש נבנה בתחום החומות של היישוב הקודם. הבניה של אותה תקופה היא בניה מאוד דלה. נמצאו מספר כלים המעידים על פעילות ביתית רגילה, כמו גם בורות החפורים בעפר ומוקפים באבנים.
באמצע המאה ה-2 לפנה"ס הוקם באתר יישוב יהודי מבוצר. היישוב שגשג והתפתח בערך בתקופת שלטונו של אלכסנדר ינאי החשמונאי, והגיע לשיא התפתחות במאה ה-1 לספירה, עת השלטון הרומי בארץ ישראל. היישוב היה מוקף חומה רחבה שעובייה בין 4 ל-5 מטר, ושטחו היה כ-15 דונם. צפונית לחומה נמצא מגדל גדול שמידותיו 16 על 30 מטרים. הביצורים מצביעים על כך שמדובר ביישוב חשוב. במרכז היישוב נמצא מבנה מגורים גדול אשר היה שייך למשפחה עשירה וחזקה. עדות למוצאם היהודי של תושבי היישוב נמצאת בשלושה מקוואות. באתר נמצאה מערכת של מנהרות חצובות בסלע. באחת מן המערות נמצאו שרידים של בית בד להפקת שמן. כמו כן, התושבים הקימו בתוך חלק שרידי היישוב הקדום מתקופת הברונזה גת. נראה על פי הממצא ועל פי סימני החורבן שנמצאו באתר, כי היישוב נחרב במהלך מסעו של אספסיאנוס לירושלים בעת דיכוי המרד הגדול בשנים 66–70 לספירה. על אף חורבן היישוב במהלך המרד, נראה כי נעשה שימוש במערכת המסתור גם במרד בר כוכבא, על פי מטבעות שנמצאו בה ובמקומות סמוכים.
במאה ה-4 לספירה נבנתה על השלוחה הסמוכה מנזר ובו כנסייה ביזנטית. אורך המבנה כ-40 מטרים ונראה כי הוא הורחב במאה ה-5 לספירה והיה בשימוש עד המאה ה-6 לספירה. לאחר הכיבוש המוסלמי של ארץ ישראל במאה ה-7 לספירה, נחסמה באבן הכניסה לכנסייה.
היי פייבר הפקות
היי פייבר הפקות היא חברת תקליטים למוזיקת אינדי ישראלי שהוקמה על ידי נמרוד דוויק, יוצא להקת ההיפ הופ "פרברים רפיוג'יז". הלייבל הוקם בשנת 2004 במטרה לתת בית למוזיקת רחוב ישראלית שחברי הלהקה מצאו שאין חברת תקליטים בישראל שתייצג אותם. הלייבל עוסק בעיקר בהיפ הופ, בפאנק רוק, בסקא ובמוזיקה אלקטרונית.
בשנים הראשונות להקמתו עסק הלייבל גם בהפקת אירועים ובוקינג, תוך שהוא פועל בישראל ובאירופה. הפקות הלייבל העניקו במה מיינסטרימית לסצנות המטאל, הפאנק רוק וההיפ הופ. בין היתר הפיק במות במסגרת עיר הבירה בשנים 2006–2007, מוטורולה מוטומיוזיק ופסטיבלים כדוגמת בוםבמלה.
מבין אמני הלייבל, יצאה להקת הסקא פאנק קיובן בי, בשנת 2007 לסיבוב הופעות באירופה.
הלייבל הוציא בשנת 2008 את אוסף הפאנק רוק הישראלי הראשון Punkrock.co.il, אשר לווה במגזין אינטרנטי שפעל במשך שנה וסיקר את סצנת הפאנק רוק הישראלית. האוסף יצא בישראל וביפן.
בשנת 2009 הודיע על צמצום פעילותו ומעבר להפצה בלבד של מוזיקה. בשנים האחרונות קידם הלייבל משמעותית בעיקר את סצנת ההיפ הופ בישראל ובין האמנים שפעלו במסגרתו ניתן למנות את אורטגה, לוקץ', נועה פארן, פלד, נצ'י נצ', שירי לדלסקי ואחרים.
עוד אמנים שפעלו במסגרתו: להקת הפאנק רוק Man Alive, להקת הפופ פאנק ביט69 ואמן ההארדקור טכנו VndrShmkn, לימים המפיק גד ברוך חינקיס, סולן להקת Dirty Honkers.
הלייבל מיוצג בפי"ל, הפדרציה הישראלית למוזיקה ישראלית וים תיכונית ואמניו מופצים דיגיטלית ברחבי העולם.
במהלך פעילותו הלייבל הוציא לאור מספר ספרי קומיקס והפצתם ועסק בהפקת שוקי קומיקס.
אלברטו רוסנדה
אלברטו קרלוס רוסנדה (באנגלית: Alberto Carlos Rosende; נולד ב-14 בפברואר 1993) הוא שחקן וזמר אמריקאי. מוכר בעיקר בשל כיכובו כסימון לואיס בסדרה "ציידי הצללים", וכבלייק גאלו בסדרה "כבאי שיקגו".
חיים אישיים
רוסנדה נולד וגדל בדרום פלורידה. הוריו מרתה כריסטינה פרוצ'ו ואלברטו קרלוס רוסנדה. אביו הוא אלוף פיקוד יחידת המילואים ה-63 הממוקמת במאונטיין ויו, קליפורניה. יש לו אח צעיר יותר, דייגו, שעובד בהפקת הסרטים. הוא ממוצא קולומביאני וקובני. רוסנדה השתתף בתיאטרון הילדים בפורט לודרדייל, שם הופיע במספר הפקות, בהן בתפקיד לינק לארקין במחזמר היירספריי. הוא למד בבית הספר התיכון סנט תומאס אקווינס בפורט לודרדייל, שם שיחק בתפקיד, דני זוקו בגריז ובהפקות נוספות.
באפריל 2013 אובחן רוסנדה כחולה בסרטן האשכים. בשנת 2015 סיים רוסנדה את בית הספר לאמנויות טיש באוניברסיטת ניו יורק עם תואר ראשון באמנויות. הוא מנהל מערכת יחסים עם השחקנית טסה מוססי.
קריירה
תפקידו הראשון של רוסנדה היה רקדן בסרט הקצר 2013 "The Swing of Things".
ב־2 במאי 2015 פורסם כי רוסנדה לוהק לתפקיד סיימון לואיס בדרמה העל טבעית ציידי הצללים, המבוססת על סדרת הספרים בני הנפילים של קסנדרה קלייר, שנמשכה בין התאריכים 12 בינואר 2016 ל-6 במאי 2019.
גאורג הראשון, נסיך ולדק ופירמונט
גאורג הראשון, נסיך ולדק ופירמונט (6 במאי 1747 - 9 בספטמבר 1813), היה נסיך ולדק ופירמונט בין השנים 1812–1813.
ביוגרפיה
גאורג הראשון נולד ב-6 במאי 1747 בארולזן לקרל אוגוסט, נסיך ולדק ופירמונט וכריסטיאנה הנרייטה, רוזנת פפאלץ-צווייבריקן, בתם של כריסטיאן השלישי, רוזן פפאלץ-צווייבריקן וקרולינה מנסאו-זארבריקן.
בשנת 1763 מת אביו קרל אוגוסט, נסיך ולדק ופירמונט, ואחיו פרידריך קרל אוגוסט, נסיך ולדק ופירמונט עלה לשלטון במקומו. ב-12 בספטמבר 1784 התחתן גאורג באוטרוויש עם אוגוסטה, נסיכת שוורצבורג-זונדרסהאוזן, בתם של אוגוסט השני, נסיך שוורצבורג-זונדרסהאוזן וכריסטינה, נסיכת אנהלט-ברנבורג, ממנה נולדו לו 13 ילדים.
בשנת 1805 קיבל גאורג מאחיו פרידריך קרל אוגוסט את נסיכות פירמונט, ובשנת 1807 הצטרפה הנסיכות לקונפדרציה של הריין. בשנת 1812 מת אחיו פרידריך קרל אוגוסט, וגאורג עלה לשלטון במקומו, ואיחד בחזרה את שתי הנסיכויות.
ב-9 בספטמבר 1813 מת גאורג הראשון, ובנו גאורג השני, נסיך ולדק ופירמונט עלה לשלטון במקומו.
משפחתו
ב-12 בספטמבר 1784 התחתן גאורג עם אוגוסטה, נסיכת שוורצבורג-זונדרסהאוזן, בתם של אוגוסט השני, נסיך שוורצבורג-זונדרסהאוזן וכריסטינה, נסיכת אנהלט-ברנבורג, ממנה נולדו לו 13 ילדים:
פלשתינה פרימה
פלשתינה פרימה (מלטינית: Palaestina Prima או Palaestina I, תרגום: "פלשתינה הראשונה") הייתה ישות מנהלית ביזנטית ובירתה קיסריה שראשיתה סמוך לשנת 409, עת פרסם הקיסר תיאודוסיוס השני צו לחלוקה וארגון מחדש של כל הפרובינקיות במזרח האימפריה הביזנטית.
הצו חילק את הפרובינקיה סוריה פלשתינה לשתיים: "פלשתינה פרימה", שהשתרעה על שטחי יהודה ושומרון ומישור החוף, ו"פלשתינה סקונדה" ("פלשתינה השנייה"), שהשתרעה על שטחי הגליל והגולן וחלקים מצפון עבר הירדן, וזאת בנוסף על "פלשתינה סלוטאריס" ("נושעת, ניצלת") ששטחה נגרע מפרובינקיית סוריה פלשתינה כבר בשנת 358 ועתה נקראה "פלשתינה טרטיה" ("השלישית").
בשנת 484 לערך, בזמן שלטון זנון, קיסר האימפריה הביזנטית, פרץ המרד השומרוני הגדול הראשון, ככל הנראה משום שהקיסר ביקש לכפות עליהם את הנצרות. המרד פרץ בשכם ובשומרון. המורדים כבשו את קיסריה והשתלטו על כל הפרובינקיה פלשתינה פרימה. אולם בסופו של דבר המרד נכשל. כוחותיו של דוכס פלשתינה הצליחו לדכא אותו ומנהיג המרד, יוסטאס, הוצא להורג. זנון אסר על השומרונים לקיים את פולחנם על הר גריזים והפך את בית הכנסת שעליו לכנסייה. בשנת 495 לערך נעשה ניסיון נוסף למרד, אך הוא דוכא על ידי פרוקופיוס, מושל אדסה. בתחילת שנת 529, בתקופת שלטון יוסטיניאנוס הראשון, קיסר האימפריה הביזנטית, פרץ המרד השומרוני הגדול ביותר, שהתפשט משכם אל קיסריה ובית שאן והגיע גם לסביבות ירושלים ועד דרומה של פלשתינה פרימה. המרד דוכא ובשל תוצאותיו הקשות, העניק האוצר האימפריאלי הקלות רבות לפלשתינה פרימה.
בשנת 536, בתקופת יוסטיניאנוס, הועלה מושל הפרובינקיה לדרגת פרוקונסול והוא קיבל את דרגת הכבוד Spectabilis (נערץ), השנייה בסדר הדרגות של המעמד הסנאטורי. כמו כן, הוא קיבל את הזכות ללבוש בגד ארגמן, משכורתו הוגדלה וניתנה לו עדיפות משפטית על פני נציב פלשתינה סקונדה. במקרה של מרד, היה עליו לדכאו גם אם פרץ בפלשתינה סקונדה. המושל ישב בקיסריה, בירת הפרובינקיה. בשנת 536 מושל הפרובינקיה היה סטפנוס, מהעיר עזה. במאה ה-6 היה מושל נוסף בשם תאודורוס, יליד קיסריה. המושלים באו בעיקר מהשכבות העירוניות הבינוניות והעליונות. למושל היה משרד משלו: עמד לרשותו סגל של פקידים ברמות שונות ובתחומים שונים.
היירוקליס מנה במחצית הראשונה של המאה הששית 21 ערים בפלשתינה פרימה. גאורגיוס מקיפרוס מנה במחצית השנייה של אותה מאה, שתי ערים נוספות, יבנה וניקופוליס, ויישובים נוספים.
פלשתינה פרימה נכבשה בידי האימפריה הסאסאנית בשנת 614, אולם שבה ונכבשה בידי ביזנטיון בשנת 628, לפני שנפלה בידי המוסלמים עם הכיבוש הערבי של ארץ ישראל בשנת 636.
חוס טיל
חוס ברנד טיל (בהולנדית: Guus Berend Til; נולד ב-22 בדצמבר 1997) הוא כדורגלן הולנדי המשחק בעמדת הקשר בפ.ס.וו. איינדהובן ובנבחרת הולנד.
א.ז. אלקמאר
טיל גדל במחלקת הנוער של א.ז. אלקמאר. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו ב-4 באוגוסט 2016 כמחליף במשחק פלייאוף של הליגה האירופית נגד פאס ג'יאנינה.
ספרטק מוסקבה
ב-5 באוגוסט 2019 חתם בספרטק מוסקבה תמורת 18 מיליון יורו בחוזה ל-4 שנים. בהופעת הבכורה שלו בליגת העל הרוסית ב-11 באוגוסט 2019 נגד אחמט גרוזני, הוא סיפק 2 בישולים בניצחון 3–1. הוא הבקיע את שערו הראשון עבור ספרטק ב-25 באוגוסט נגד קריליה סובייטוב סמרה, כאשר השער שלו בתוספת הזמן העניק לקבוצתו ניצחון חוץ 2–1.
השאלות לפרייבורג ופיינורד
ב-3 בספטמבר 2020 הושאל טיל לפרייבורג מהבונדסליגה בהשאלה לעונה עם אופציה לרכישה.
ב-2 ביוני 2021, טיל האריך את חוזהו בספרטק עד 31 במאי 2024 והושאל לפיינורד לעונת 2021/2022.
ב-29 ביולי כבש טיל שלושער מול דריטה מליגת העל הקוסובנית בסיבוב המוקדמות השני בליגה האזורית. ב-3 באוקטובר, נבחר טיל לשחקן החודש של הליגה ההולנדית לחודש ספטמבר לאחר שכבש ארבעה שערים בשלושה משחקי ליגה עבור פיינורד, שהסתיימו כולם בניצחון הקבוצה.
פ.ס.וו. איינדהובן
ב-4 ביולי 2022 חתם בפ.ס.וו. איינדהובן תמורת 3 מיליון אירו.
נבחרת הולנד
טיל זכה לזימון הבינלאומי הראשון שלו בסגל הראשון של נבחרת הולנד במרץ 2018. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בניצחון 3–0 במשחק ידידות נגד פורטוגל ב-26 במרץ 2018. בספטמבר 2021 כבש את שערו הראשון עבור הנבחרת, כשכבש שער בניצחון 6–1 על טורקיה.
תארים
'''פ.ס.וו. איינדהובן'''
קרוזו
{{פירושונים|
ראו גם
}}
ארנה (מערכת הגנה אקטיבית)
ארנה (ברוסית: Арена) היא מערכת הגנה אקטיבית לטנקים. המערכת פותחה החל משנת 1993 על ידי רוסיה במטרה ליצור שכבת הגנה נוספת לטנק, בדגש על הגנה מפני טילי נ"ט מתקדמים. לטענת החברה המייצרת, הארנה מסוגלת לפעול בכל מזג אוויר ובכל שעות היממה. היא שוקלת כ-1,100 ק"ג ועלותה עומדת על כ-300,000 דולר. הרוסים טוענים כי המערכת הייתה מבצעית במלחמת צ'צ'ניה השנייה.
רקע
במהלך מלחמת אפגניסטן ומלחמת צ'צ'ניה הראשונה מספר רב של כלי רק"ם רוסים, ובעיקר טנקים, נפגעו כתוצאה מאמצעי לחימה נגד טנקים. הרוסים הבינו כי כלי הנשק מתוצרת רוסית שהופעלו, היו הפשוטים והזולים בארסנל. מספר רב של רקטות RPG-7 פשוטות הופעלו כנגד כלים משוריינים של הרוסים וגרמו לנזק משמעותי. בנוסף, גם טילים מונחים מתקדמים מתוצרת ארצות הברית שהופעלו, גרמו לאבדות קשות.
כתוצאה מכך, הרוסים, שהחזיקו בארסנל שלהם כלי נשק נגד טנקים, מתקדמים ומשוכללים לאין שיעור מהרקטות ה-RPG-7 שהופעלו נגדם, ידעו כי גם פיתוח וייצור דור חדש של טנקים, עם שריון מתקדם יותר שבנוי מחומרים מרוכבים לא ישים קץ לאיום הממשי ששורר גם על המתקדמים שבטנקים הרוסים. לכן הוחלט ברוסיה, החל משנת 1993, לפתח וליצור מערכת הגנה אקטיבית עבור טנקים במטרה לספק להם שכבת הגנה נוספת.
עקרון פעולה
המערכת פועלת לזהות ולהשמיד מטרות עוינות כ-300 מעלות מסביב לטנק. חלקו האחורי של הטנק אינו מוגן. המערכת פועלת גם כאשר הצריח והטנק בתנועה, והיא יכולה לנטרל מספר איומים בזמן קצר. המערכת אוטומטית לחלוטין ומספקת הגנה גם במזג אוויר קיצוני ובתנאי ראות קשים.
עקרון הפעולה של המערכת פשוט. מכ"ם המערכת, שמותקן על גג הצריח, מחפש מטרות באופן תמידי. כאשר המכ"ם מזהה מטרה עוינת הוא עובר למצב של "עקיבה" ונועל על המטרה. תוך כדי הנעילה, הוא מעביר את הנתונים למחשב המערכת, הבוחר את זמן השיגור המתאים ואת תא החימוש שישגר את חימוש הרסיסים נגד המטרה העוינת. תא החימוש מתפוצץ לפני ומעל המטרה, ושולח זרם של רסיסים, שמטרתם לחדור את המעטה החיצוני ולגרום להפלתו, או להסיט אותו ממסלולו, בצורה שתנטרל את האיום על הטנק.
המערכת חכמה ויש לה יכולת לזיהוי עמית-טורף. בנוסף, המערכת לא תנעל על מטרות איטיות מדי ולא על מטרות שלא נעות לעבר הטנק, ולא תנעל על מטרות שנמצאות מעבר לרדיוס של כ-50 מטרים מהטנק. המערכת מוגנת מרסיסים וכדורים של נשק קל, ותאי החימוש לא יתפוצצו אם יפגעו. חיסרון נוסף של המערכת הוא שהיא עלולה לסכן כוחות חי"ר אם ינועו ברדיוס הקטן מ-30 מטרים מהטנק. הרוסים טוענים כי המערכת יעילה נגד כל הטילים המוכרים למערב.
יחסי החוץ של הוותיקן
יחסי החוץ של הכס הקדוש הם יחסיה של הישות הריבונית של הכנסייה הקתולית בראשות האפיפיור עם מדינות וגופים בינלאומיים אחרים. קריית הוותיקן היא הטריטוריה הבלעדית של הכס הקדוש מאז חתימת ההסכמים הלטרניים, אולם היחסים דיפלומטיים עם הכס הקדוש אינם תלויים בטריטוריה. הכס הקדוש מכיר ומקיים יחסים דיפלומטיים בדרג כלשהו עם כל המדינות החברות באומות המאוחדות למעט סין (הכס הקדוש מכיר רק בטאיוואן), קוריאה הצפונית, בהוטן והאיים המלדיביים. בנוסף, מקיים הכס הקדוש יחסים דיפלומטיים עם הרשות הפלסטינית, בה הוא מכיר בתור מדינה פלסטינית. הכס הקדוש איננו חבר האומות המאוחדות ולא הגיש מועמדות לחברות, אך הוא בעל סטטוס של "משקיף קבוע". האחראי על יחסי החוץ של הכס הקדוש הוא הקרדינל מזכיר המדינה.
היסטוריה
הכנסייה הקתולית פעלה כישות ריבונית עוד מימי הביניים. החל מ-435 שיגר הכס הקדוש שליחים אפיפיוריים (לגאטים - Legatus Pontificius או אפוקריסיאריוס) לחצר האימפריה הביזנטית בקונסטנטינופול (במקביל שהו בחצר הקיסר אפוקריסיארי (נציגים) של ההגמונים של קונסטנטינופול, אלכסנדריה, אנטיוכיה וירושלים) המשרה הפכה למשרה רשמית רק בתקופתו של הקיסר יוסטיניאנוס הראשון.
בשנת 1929 נחתמו ההסכמים הלטרניים בין הכס הקדוש לאיטליה הפאשיסטית, אשר הבטיחו את קיומה הריבוני של קריית הוותיקן. באותה תקופה פעל מזכיר המדינה הקרדינל פייטרו גאספארי לרקימת קשרים דיפלומטיים בין הכס הקדוש לבין המדינות החדשות שנוצרו באירופה לאחר חוזה ורסאי, בפרט במזרח אירופה. ב-1933 חתם מזכיר המדינה הקרדינל אווג'ניו פאצ'לי (לימים פיוס השנים עשר) על קונקורדט הרייך, שהסדיר את יחסי הכס הקדוש עם גרמניה הנאצית.
בשנים שלאחר מלחמת העולם השנייה, ובפרט לאחר נפילת הגוש הקומוניסטי, קשר הכס הקדוש קשרים דיפלומטיים עם רוב מדינות העולם. אמנת וינה בדבר יחסים דיפלומטיים, שנחתמה ב-1964 עיגנה את מעמדו של הנונציו כשגריר לכל דבר והכירה במנהג הקדימות שניתן לו בסדר הטקסי של הסגל הדיפלומטי.
יחסים דיפלומטיים
לוותיקן יחסים עם כל המדינות החברות באומות המאוחדות, למעט סין (הכס הקדוש מכיר רק בטאיוואן), קוריאה הצפונית, בהוטן והאיים המלדיביים וכן עם הרשות הפלסטינית, עם המסדר הסובירני הצבאי של מלטה ועם האיחוד האירופי. כמו כן הכס הקדוש נמצא במעמד של חבר או משקיף בשלל ארגונים בינלאומיים.
הכס הקדוש מקיים יחסי הכרה רשמית ללא יחסים דיפלומטיים מלאים עם ערב הסעודית, אפגניסטן, סומליה, ברוניי ועומאן. לכס הקדוש משלחות אפיפיוריות במסגרת קישור לקהילות הקתוליות ללא סמכות מדינית במדינות שהוזכרו לעיל וכן בירושלים והרשות הפלסטינית, איחוד האמירויות הערביות, קומורו, האיים האנטילים, וייטנאם, טובאלו, לאוס, מאוריטניה, מיאנמר, סהרה המערבית וקוסובו.
בנוסף יש לכס הקדוש כ-180 נציגויות רשמיות קבועות, מתוכם 73 כשגריר שאיננו תושב. ההסכם הדיפלומטי הצעיר ביותר שנחתם הוא עם דרום סודאן (2013).
ברומא נמצאות 69 נציגויות זרות שראשיהן מגישים כתב האמנה לכס הקדוש. נציגויות אלה נפרדות מהנציגות הדיפלומטית הרשמית של אותה מדינה לאיטליה.
יחסי חוץ של קריית הוותיקן
הגוף הריבוני המקיים יחסים דיפלומטיים עם ממשלות זרות הוא הכס הקדוש. עם זאת, בנושאים בעלי משמעות טריטוריאלית מובהקת, קריית הוותיקן חברה בארגוני שיתוף פעולה בינלאומיים כגון ארגון הטלקומוניקציה האירופי (CEPT), איגוד הטלקומוניקציה הבינלאומי, האינטרפול ואיגוד הדואר העולמי. האחראי על יחסים אלה הוא מנהל קריית הוותיקן.
זול ובגדול
זול ובגדול היא רשת סופרמרקטים ישראלית שהוקמה בשנת 2006 ומונה כ-26 סניפים נכון ל-2020.
עיקר סניפיה מתפרסים באזור ירושלים והסביבה (עשרים סניפים) ובאזור אשדוד ואשקלון (ארבעה סניפים). יש עוד סניף אחד שפועל בבת ים וסניף נוסף באזור בקעת הירדן, בסמוך ליפית.
היסטוריה
מייסד הרשת, אבי (אביקם) יוחנן גדל והתחנך בירושלים. בגיל 13 החל לעבוד בחנות "כל זול" שהייתה בבעלות בני משפחתו, בצומת בר-אילן בעיר. עם שחרורו מצה"ל קנה יוחנן ביחד עם אשתו שרון את החנות שהיוותה למעשה החנות הראשונה ברשת, שהתפתחה באמצעות רכישות של מרכולים בודדים. הרשת מתאפיינת בסניפים שכונתיים קטנים יחסית, ומירב הסניפים שלה (כ-70%) ממוקמים בנכסים בבעלות הרשת, ובכך היא ייחודית בענף זה בו הרשתות בדרך כלל ממקמות את הסניפים בנכסים שכורים.
בפברואר 2019 הגישה הרשת הצעה לרכישת רשת הקואופ שקרסה על סך 153 מיליון שקל, אך לבסוף הצעתה לא התקבלה.
רות בראדלי
שרון רות בראדלי (באנגלית: Sharon Ruth Bradley; נולדה ב-24 בינואר 1987) היא שחקנית אירית. היא ידועה בעיקר מהופעתה בתפקיד אמילי מרצ'נט בסדרה "בראשית" (2011), ובתפקיד קארן ווס בסדרה "אנושיים" (2015–2018). עוד שיחקה בתפקידים קבועים בסדרות "Legend", "The Innocence Project", "Plus One", ו-"Love/Hate". ב-2007 זכתה באדלי בפרס IFTA לשחקנית המשנה הטובה ביותר על הופעתה במיני-סדרה "אבק כוכבים". ב-2010 זכתה בפרס השחקנית הטובה ביותר בפסטיבל הסרטים הבינלאומי של מילאנו על הופעתה בסרט "In Her Skin".
ביוגרפיה
בראדלי נולדה בעיר דבלין שבאירלנד לשחקנית שארלוט בראדלי. עד גיל חמש חייתה בניופאונדלנד. היא נרשמה לטריניטי קולג' שבדבלין כדי ללמוד דרמה ושפות, אך נשרה אחרי שלושה שבועות, ועברה לגור בלונדון.
ב-2002 הופיעה לראשונה על המסך בתפקיד ג'ורג'יה גרייסי בסדרה "Ultimate Force", ובתפקיד אנג'לה בסרט הטלוויזיה "Sinners".
ב-2003 שיחקה בסדרה "The Clinic", ב-2004 הופיעה בסדרה "Love Is the Drug", וב-2006 בסדרה "The Innocence Project". עוד הופיעה בסדרה "Plus One" ובשתי עונות של הסדרה "Love/Hate".
ב-2007 הנחתה בראדלי את טקס פרסי הקולנוע והטלוויזיה האיריים. ב-2007 זכתה בפרס IFTA לשחקנית המשנה הטובה ביותר על הופעתה במיני-סדרה "אבק כוכבים". ב-2009 כיכבה בסרט "In Her Skin", המבוסס על סיפור אמיתי של נערה אוסטרלית שנעדרת, ובהמשך מתגלה שהיא נרצחה על ידי חברת ילדות. בראדלי זכתה בפרס השחקנית הטובה ביותר בפסטיבל הסרטים של מילאנו על הופעתה בסרט.
בסוף 2010 כיכבה בסרט המפלצות האירי "Grabbers", שהוקרן לראשונה באוגוסט 2012, ובהמשך הוקרן ברחבי העולם.
בראדלי שיחקה בתפקיד אמילי מרצ'נט בעונות הרביעית והחמישית של סדרת המדע בדיוני "בראשית" של רשת ITV. היא גילמה את דמות המלווה של הדוקטור, מולי או'סאליבן, בסדרת האודיו של "דוקטור הו" "Dark Eyes".
מיכאל שטרייכר
ביוגרפיה
שטרייכר נולד וגדל בברוקלין, ארצות הברית. למד בישיבת לוצרן בשווייץ, שם עודד אותו ראש הישיבה יצחק דוב קופלמן לפתח את כישרונו המוזיקלי. לאחרי נישואיו החל בשירה באירועים משפחתיים והפך לזמר מוכר בזמר החסידי. בנוסף שימש כחזן בשורה של בתי כנסת בארצות הברית ובקנדה.
בשנת 1990 הופיע שטרייכר יחד עם הזמר החסידי מרדכי בן-דוד בפני ילדים חולי סרטן בזכרון מנחם. האירוע היה אחת ההופעות החיות הראשונות בציבור החרדי, והטביע את חותמו על המוזיקה החסידית. במקביל להצלחתו כזמר ייסד עסק למסחר ביהלומים.
סגנונו המוזיקלי מאופיין בקול טנור לירי, עמוק ושקט, והוא התפרסם גם בקטעי החזנות ששילב בכמה משיריו.
עם יצירותיו הבולטות נמנים השירים שביצע לתפילות "נחמו", "רזא דשבת", "תפילת הדרך", "שיר לעתיד לבוא" (ניגון הבעל שם טוב). שיר מפורסם נוסף הוא "ליל הסדר האחרון בגטו ורשה", למלים ולחן של הזמר שלמה קרליבך, שדרכו המוזיקלית שימשה עבורו כמקור השראה.
בסוף שנות ה-90 עלה לישראל, התיישב ביישוב החרדי מודיעין עילית והקדיש את רוב יומו ללימוד תורה בישיבת מיר בירושלים, לצד הופעות ערב באירועים משפחתיים. הלימוד השפיע על אופי הלהיטים שהוציא באותה תקופה, בהם "כוח התורה", "יסוד החסידות" ו"השיר של אבא" על אהבת לימוד התורה של הרב משה חברוני ראש ישיבת חברון, שהלחין הלל פלאי למילים של הסופרת מנוחה טוקר. את השיר "כוח התורה" ביצע במעמד סיום הש"ס של שנת 2005, בנוכחות רבנים בולטים ובהשתתפות רבבות. בהמשך הקים שטרייכר את ישיבת בין הזמנים לאברכים "כוח התורה".
על אף שגדל במשפחה חסידית, בתחילת הקריירה נהג שטרייכר להופיע עם פנים מגולחות, עד שהחל לגדל זקן בולט. בסוף העשור הראשון של שנות ה-2000 חזר שטרייכר לארצות-הברית ונקלע לקשיים כלכליים. בשנת 2010 נידון לשלש שנות מאסר לאחר שהורשע בבית משפט בניו יורק כי עשה שימוש בעשרות אלפי דולרים שקיבל מיהודיה עבור כתיבת ספר תורה. לאחר מספר חדשים שוחרר מהכלא, תודות לחנינה שהעניק לו מושל מדינת ניו יורק, דייוויד פיטרסון, בהשפעת האדמו"ר מסאטמר.
מנגינות אחדות שהופיעו באלבומיו של שטרייכר הועתקו מלהקות מוזיקה לועזית, ללא ציון המקור, תופעה נפוצה למדי בזמר החסידי. המנגינה לשיר "מיכאל - הורה (כל מה דעביד)" מהאלבום "Thank you" נלקחה מהשיר "Rusputin" מאת הלהקה הגרמנית-ג'מייקנית בוני אם, וכן המנגינה לשיר "שלנו לעולם", היא העתק של "Moskau" מאת הלהקה הגרמנית ג'ינגיס חאן.
לשטרייכר 11 ילדים, חלק מבניו התפרסמו כזמרים וחזנים בפני עצמם, וחלקם מלווים את האב בתקליטים שונים. ב-2012 הוציאו אלבום משפחתי "אמור מעט ועשה הרבה". בנו אלי, הופיע כילד פלא בחלק מסדרת "לחיים טיש" ובאירועים בחסידות ויז'ניץ.
משמש כיום (2012) כחזן בבית כנסת של ישראל הצעיר בשדרה התשיעית בברוקלין, וכמורה לפיתוח קול.
לאחרונה (2022) החל לשוב ולהופיע בישראל ואף העניק מספר ראיונות לכלי תקשורת מובילים במגזר החרדי.
מאלבומיו
עד לשנת 2013 שטרייכר השתתף ב-26 אלבומים בהם ביצע כשלוש מאות שירים. ב-2012 החל בהוצאה לאור של אוסף כל אלבומיו בפורמט mp3. (חלק מתאריכי ההוצאה לאור להלן ככל הנראה משוערים).
אליפות ישראל באתלטיקה 1973
אליפות ישראל באתלטיקה נערכה במכון וינגייט בנתניה בתאריכים 22 ביוני – 23 ביוני 1973 והמשכה היה ב-29 ביוני וב-30 ביוני 1973.
זכויות להט"ב בהולנד
זכויותיהם של לסביות, הומואים, ביסקסואלים, טרנסג'נדרים (להט"ב) בהולנד מוגדרות כשוות לתושבים הטרוסקסואלים ומהמתקדמות ביותר בעולם. פעילות הומוסקסואלית הפכה לחוקית בשטחי המדינה ב-1811 לאחר שצרפת פלשה לשטחה והתקינה את "קוד נפוליאון" וביטלה את כל "חוקי הסדום" שנותרו ולא נחקקו יותר לאחר שהמדינה קיבלה עצמאות. גיל הסכמה שווה בין זוגות הומוסקסואלים והטרוסקסואלים כאחד נקבע בשנת 1971.
במהלך סוף המאה ה-20, המודעות סביב הומוסקסואליות בהולנד גדלה והחברה הפכה לבעלת קבלה רחבה כלפי תושבי להט"ב, מה שהוביל לביטול סיווגה כמחלת נפש ב-1973 והחלת איסור על אפליה על רקע נטייה מינית בצבא. חוק יחס השוויון משנת 1994 אוסר על אפליה על רקע נטייה מינית בתעסוקה, בדיור, בהתאמות ציבוריות ובתחומים נוספים בעודו הוארך בשנת 2019 כדי לכלול בתוכנו אפליה על בסיס זהות מגדרית, ביטוי מגדרי ומאפייני מין. לאחר שהמדינה החלה להעניק לזוגות חד מיניים הטבות לשותפויות במשפחה מאז 1998, הולנד הפכה למדינה הראשונה בעולם המכשירה נישואים חד מיניים בשנת 2001.
הולנד מוגדרת כאחת המדינות הליברליות ביותר בעולם מבחינה תרבותית, כאשר סקרים בשנים האחרונות בהם "Eurobarometer" משנת 2019 קובעים כי 97% מההולנדים מאמינים כי הומוסקסואלים וביסקסואלים אמורים ליהנות מאותן זכויות שוות של הטרוסקסואלים בעוד 92% תמכו בהכשרת נישואים חד-מיניים ברחבי יבשת אירופה. בירת המדינה, אמסטרדם, מוכתרת לעיתים קרובות כאחת הערים הידידותיות ביותר ללהט"ב בעולם, המפורסמת בזכות מקומות הלינה הרבים שלה הנוגעים ספציפית לחברי הקהילה, לרבות ברים ההומוסקסואלים רבים, בתי מרחץ, מלונות ומקומות בהם "Pink Point", המספק מידע ומזכרות להט"ב, וההומומונומנט הלאומי, שהושלם בשנת 1987 והיה לאנדרטה הראשונה בעולם להנצחת הומוסקסואלים שנרדפו בגרמניה הנאצית במהלך מלחמת העולם השנייה.
מעמד בחוק
בין השנים 1730 ל-1811, קיום "מעשי סדום" אשר נחשבו לפעילות הומוסקסואלית בין היתר, נידונו לפשע מוות על ידי הרפובליקה ההולנדית, והביאה לפאניקה נרחבת ברחבי הולנד ולרדיפה של מאות הומוסקסואלים.
לאחר שהצרפתים פלשו לשטחי הרפובליקה והתקינו את קוד נפוליאון ב-1811, בוטלו כל החוקים נגד פעילות הומוסקסואלית בין מבוגרים בהסכמה בעוד לאחר שההולנדים קיבלו עצמאות ב-1813, לא הוזכרו שוב. עם זאת, המפלגות הפוליטיות הנוצריות-שמרניות חוקקו את סעיף "248bis" של חוק העונשין בשנת 1911, אשר העלה את גיל ההסכמה באופן לא שוויוני בין זוגות הומוסקסואלים ל-21 בעוד שגיל ההסכמה בין זוגות הטרוסקסואלים היה ל-16 שנים בעוד לעיתים קרובות נעשה שימוש בחוקים המצטטים מה מוגדר כ-"מגונה ציבורית" נגד הומוסקסואלים.
במהלך מלחמת העולם השנייה, לאחר כיבושה של הולנד, הנאצים הכניסו את סעיף 175 לחוק ההולנדי, שאסר כל פעילות הומוסקסואלית בהסכמה. החוק בוטל לאחר תום המלחמה.