cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
הפפירוסים של ניצנה
התרומה למחקר החקלאות הקדומה
מן הפפירוסים של ניצנה עולה תיעוד רב ומפורט על החקלאות הנבטית ושל סוג הגידולים שגידלו בנגב המאות השישית והשביעית לספירה וכן פירוט של כמות היבול והיחס בינו לבין כמות הזרעים. מתוך המידע הזה מסיקים החוקרים מה היו הגידולים בנגב גם לפני הזמן אליו מתוארכים הפפירוסים. בפפירוסים מוזכרים גידולי חיטה ושעורה, קטנית ששמה "אראקוס", תאנה, זית, תמר, שקד וגפן. ניסיונות גידול בשיטות קדומות של חוקרים בני זמננו תומכים בממצא הכתוב ומאששים את הטענה כי מינים אלו גודלו בנגב. בנוסף, חלק מן הפפירוסים אשר עוסקים בחלקות חקלאיות מגדירים חלקות מסוימות על מתקני ההשקיה והגידול שבהן. ממידע צדדי זה לומדים חוקרים אודות השיטות החקלאיות הקדומות ומשלימים את המידע הארכאולוגי המצוי בשטח. העיקרון המנחה בחקלאות קדומה זו היה איסוף מי גשמים משטחים גדולים וריכוזם בשטחי עיבוד קטנים. בתוך אותו מידע אודות מתקנים חקלאיים מוזכרים גם מתקנים חקלאיים מיוחדים לגפנים. מתקנים אלו זוהו אחר כך עם ה-"תולילאת אל ענב/רוג'ום אל כורום" ששימושם נחשב עד אז לתעלומה מדעית ומיתוס בדווי.
התרומה למחקר אודות המשפט והביורוקרטיה הקדומים
מונחים רבים מתגלים למחקר בפפירוסים של ניצנה, ביניהם: חרסוס- אדמת בור המתאימה לגידולים חקלאיים על אף שאינה מעובדת כיום, חוריאון- כפר או חווה, קפוס-גן עצי פרי וכסרוקפאון- גן עצי פרי המושקה במי נגר. מונחים אלו הם עדות למסגרת הגדרות משפטית אשר שימשה לחוזים ותעודות העוסקים בחקלאות. בפפירוסים גם מתואר אורח החיים של אנשי ה-"לימס", הלימיטנים, בארץ ישראל והם מתארים כי לימיטנים אלו גרו מחוץ למצודה ולעיתים אף מחוץ לניצנה. ככל הנראה בניצנה התקיימו ישיבות בית הדין, לכל הפחות ישיבות סדירות של בית הדין הצבאי, ופסקי הדין נשלחו לחלוצה. 181 הפפירוסים הלא ספרותיים הם דוגמה לדרך החוק וניסוחו וכן לפעולות שונות אשר היו מעוגנות בחוק כגון החרמת גמלים לצורכי הצבא והכנסייה.
התרומה למחקר אודות הנבטים, ההתיישבות בנגב וחילופי השלטון
הפפירוסים של ניצנה מתעדים ומזכירים יישובים רבים בנגב וזיהוים של יישובים אלו התאפשר במידה רבה הודות לפפירוסים אלו, למעשה זיהויה של עוג'ה אלחפיר כניצנה התאפשר תודות לפפירוסים. בנוסף הפפירוסים מתעדים את התמורות שחוללו חילופי השלטון בנגב ואף את היטמעות האוכלוסייה הנבטית באימפריה הביזנטית ולאחר מכן ב"דאר אל אסלאם", ארצות האסלאם. עדות לעם הנבטי האוטונומי נמצאת גם היא בפפירוסים אלו בשמות הנבטיים של חלק מתושבי ניצנה. מכך אנו מסיקים כי הנבטים לא עזבו את מרחב הנגב עד לסוף המאה השביעית לסה"נ בה עזבו רוב תושבי הנגב את המרחב עקב עול המיסים הכבד שהטיל השלטון המוסלמי.
לואיס הנקין
לואיס הנקין (באנגלית: Louis Henkin; 11 בנובמבר 1917 – 14 באוקטובר 2010) היה משפטן יהודי-אמריקאי. נחשב לאחד המלומדים המשפיעים ביותר בתחום של משפט בינלאומי ועל מדיניות החוץ של ארצות הברית, הוא היה הנשיא של האגודה האמריקאית למשפט בינלאומי ושל החברה האמריקאית לפילוסופיה פוליטית ומשפטית, וכיהן כפרופסור בבית הספר למשפטים באוניברסיטת קולומביה. הוא כיהן גם כיו"ר של המרכז לחקר זכויות האדם באוניברסיטת קולומביה.
ביוגרפיה
נולד בסמוליאני ברוסיה (כיום ביילרוסיה). אביו היה הרב יוסף אליהו הנקין, רב ברוסיה ולימים מחשובי הרבנים בארצות הברית. למד ב"ישיבה קולג'" - המכינה של הישיבה אוניברסיטה במנהטן.
החל משנת 1948 הנקין עבד במחלקת המדינה של ארצות הברית באגף האומות המאוחדות. הוא היה אחד האחראים לאמנה בדבר מעמדם של פליטים מ-1951. מסמך זה הגדיר בצורה בינלאומית מי נחשב פליט והגדיר את הדרישות לפיהן מדינות יעניקו מקלט לפליטים. בשנת 1956 הנקין עזב את מחלקת המדינה ולימד במשך שנה אחת באוניברסית קולומביה בנושא פרוז גרעיני, בנושא זה עסק גם ספרו משנת 1958 "Arms Control and Inspection in American Law". הוא לימד באוניברסיטת פנסילבניה החל משנת 1958, והמשיך את ספרו The Berlin Crisis and the United Nations שפרסם בשנת 1959, ואת Disarmament: The Lawyer's Interests שפורסם ב-1964.
אליוט (זמרת)
אליוט (נולדה כשרון בן-עזר ב-19 באוקטובר 1966) היא זמרת רוק ישראלית, סולנית ומנהיגת להקת פוליאנה פרנק ותקליטנית. היא כתבה וביצעה שירים שנגעו באופן ביקורתי בסוגיות של מין, מגדר, שוביניזם ופמיניזם ומתחה ביקורת על לאומנות ומיליטריזם.
השם "אליוט", אותו אימצה בסוף שנות השמונים, התחיל ככינוי חיבה, בגלל דמיונה לדרקון אליוט, מהסרט המוזיקלי "חברי הדרקון אליוט" משנות ה-70.
ביוגרפיה
בן-עזר נולדה בתל אביב ליהודית, ביוכימאית ומרצה בבית הספר לרפואה באוניברסיטת תל אביב ועמנואל, מהנדס. מצד אביה היא נינתם של לאה ויהודה ראב. את שירותה הצבאי החלה בגלי צה"ל אך הודחה מהתחנה בשנת ב-1985 בנימוק של "דה מורליזציה".
היא הצטרפה כמתופפת ללהקתו של אחיה רזי בן-עזר, "אח חורג", בה היו חברים גם הגיטריסט עמי לוי והבסיסט שבי עוזיאל. בהמשך הצטרפה ללהקת האוונגרד דורלקס סדלקס תחילה כמתופפת ולאחר מכן גם ככותבת וזמרת.
שנות ה-80
לאחר שנה בהולנד שבה אליוט ב-1989 לישראל למטרת חופשה והקליטה עם חברי "אח חורג" שמונה שירים באולפן הביתי של אחיה רזי. השירים בעברית ובאנגלית (בהם "Alarm Song", "בעלטת" למילים של אמיר גלבע, "Marble Woman" ו-"גיבור צבא ה-הגנה", פארודיה על דמות המאצ'ו הישראלי שהפך להמנון שנאסר לשידור ברדיו) יצאו על גבי קלטת בהוצאת האוזן השלישית בשם "חיה ומתה בארון" וזכו להצלחה מפתיעה.
עונת 2019/2020 בליגת האלופות
עונת 2019/2020 בליגת האלופות הייתה העונה ה-65 בה מתקיימת האליפות, והעונה ה-28 שהיא מתקיימת במתכונת החדשה. האליפות נחשבת למפעל התחרויות הבכיר של אופ"א.
אליוט (זמרת)
שנות ה-80
השם "חיה ומתה בארון" היה חריג לאותה התקופה, וכך גם התנהלותה של אליוט, שהייתה לזמרת הישראלית הראשונה שדברה בפומבי ובביטחון על היותה לסבית.
עונת 2019/2020 בליגת האלופות
משחק הגמר היה אמור להיערך ב-30 במאי באצטדיון אטאטורק באיסטנבול שבטורקיה. אך בעקבות מגפת הקורונה הוא הועבר משם ושוחק ב-23 באוגוסט באצטדיון האור בליסבון שבפורטוגל. מערכת ה-VAR הוכנסה לשימוש החל משלב שמינית הגמר.
הניצחון העניק לבאיירן מינכן את הזכות לשחק נגד זוכת הליגה האירופית, סביליה, בסופר קאפ האירופי. בנוסף לכך, היא קיבלה כרטיס אוטומטי לשלב הבתים בעונת 2020/21 ולגביע העולם למועדונים 2020.
אליוט (זמרת)
שנות ה-80
שנה אחר כך חזרה "פוליאנה פרנק" באותו הרכב לאולפן. הם הקליטו בעיקר שירים של אליוט אך את הלהיט "זיוה" כתב עמי לוי. ב-1990 יצא "אין לבחור"., שכלל את שירי הקלטת "חיה ומתה בארון" ואת השירים "זיוה" "הנצורים והצודקים", "בכוונה", "Escape will always fail" ,"Dykes and the holy war" ,"Strange Fruit", ו"חלמתי: תבל מכוסה אפר". למלים מאת אסתר ראב (אחות של סבא של אליוט ורזי).
עונת 2019/2020 בליגת האלופות
בעונה זו השתתפה במפעל קבוצה ישראלית אחת: אלופת המדינה מכבי תל אביב, שהודחה בשלב המוקדמות השני על ידי קלוז', ונשרה למוקדמות הליגה האירופית.
השפעת נגיף הקורונה
התפרצות נגיף הקורונה באירופה במהלך שלב שמינית הגמר שהיה אמור להיערך במהלך החודשים פברואר ומרץ השפיעה על קיום מספר משחקים. הסיבוב הראשון שנערך בפברואר שוחק כרגיל, אולם משחקי הגומלין שהיו אמורים להיערך בשבועיים במהלך מרץ הושפעו בדרכים שונות. משחקיהם הביתיים של ולנסיה ופ.ס.ז נגד אטאלנטה ודורטמונד בהתאמה שוחקו ללא קהל עקב חומרת המגפה בספרד ובצרפת באותה תקופה. שני המשחקים האחרים של ליברפול נגד אתלטיקו מדריד באנגליה, ושל לייפציג נגד טוטנהאם בגרמניה התקיימו כרגיל. ב-15 במרץ הודיעה אופ"א כי משחקי הגומלין שטרם שוחקו יידחו עד להודעה חדשה, וצוות משימה של אופ"א התכנס כדי לתכנן מחדש את המשך העונה. ב-23 במרץ הוכרז כי האצטדיון האולימפי אטאטורק באיסטנבול שבטורקיה לא יארח את משחק הגמר של התחרות, שתוכנן במקור ל-30 במאי 2020, אלא במקום זאת יארח את גמר 2021.
אליוט (זמרת)
שנות ה-90
משנת 1989 עד 2002 התגוררה אליוט בלונדון, שם הייתה חברה בלהקות sister george ו- nightnurse, הוציאה שני אלבומים וארבעה סינגלים, הופיעה על השער של מגזין המוזיקה NME, והופיעה במאות הופעות ברחבי אירופה, כולל פסטיבל "רדינג" האגדי.
עונת 2019/2020 בליגת האלופות
השפעת נגיף הקורונה
ב-17 ביוני הוכרז כי ליגת האלופות תחזור ב-7 באוגוסט ותסתיים ב-23 באוגוסט, במתכונת של טורניר "שמונה האחרונות" ללא משחקי גומלין שייערך בפורטוגל ללא קהל. המשחקים שנותרו בשלב שמינית הגמר ישוחקו גם כן ללא קהל, אך באצטדיונים המקוריים בהם היו אמורים להיות משוחקים.
העפלה
79 קבוצות מ-54 מתוך 55 ההתאחדויות של אופ"א (למעט ליכטנשטיין, לה אין ליגה מקומית) השתתפו בליגת האלופות 2019/2020, דירוג הקבוצות התבסס על דירוג הליגות של אופ"א המשמש לקביעת מספר הקבוצות מכל ליגה.
אליוט (זמרת)
שנות ה-90
ב-1999 חברה למלחין הסרטים הישראלי חיים פרנק אילפמן, המתגורר בלונדון, לצורך הקלטת שיר עם מריאן פיית'פול. השניים המשיכו לעבוד יחד על הופעה במסגרת פסטיבל נקסט התל אביבי. המופע, שכלל עיבודים אלקטרוניים לשירי פוליאנה פרנק ולנכסי צאן ברזל בהם שיר הרעות, וארבעה שירים חדשים, התקבל בהתלהבות. הצמד הוציא את שירי ההופעה באלבום "אחרי הציונות על שפת הים" שיצא ב-2000. ב-2001 הם הוציאו מיני אלבום בשם 'החופש' בו אירחו גם את רונה קינן. האלבום "פלסטלינה 1" יצא בשנת 2003 וכלל רמיקסים (עיבודים ונגינה חדשים בשילוב עם השירה המקורית) לכמה מגדולי הזמרים הישראלים, כמו חוה אלברשטיין, אריק לביא, שלום חנוך ומאיר בנאי.
עונת 2019/2020 בליגת האלופות
דירוג הליגות
הדירוג לעונת 2019/20 הוא דירוג הליגות לשנת 2018, שמביא בחשבון את ביצועי הקבוצות בעונות 2013/14 עד 2017/18 בליגת האלופות ובליגה האירופית.
מלבד המקומות המוקצים לליגה, ייתכן שקבוצות נוספות יקבלו מקום בליגת האלופות:
אליוט (זמרת)
שנות ה-2000
בשנת 2004 נולד לאליוט בנה ליאור. בשנת 2005 היא הלחינה ביחד עם אילפמן את הפסקול לסדרת הטלוויזיה "ארץ המתנחלים" של חיים יבין. מאז הלחינה גם את "נקמת לרנר" של גלעד טוקטלי, "פיצה באושוויץ" של משה צימרמן, "בלדרים" של אבידע ליבני, "אלכס בעד ונגד" של ליאורה קמינצקי, "הזמן הורוד" של יאיר קדר שהוצג בפסטיבל ברלין ב-2010, את סדרתו של אייל שני"איפה האוכל?" , וסדרתו של טל פרידמן ״להיות אבא״, את הסרטים ״שמנה״ ״מסורבות״ דינג׳״ והסדרה ״ הנבחרות״, ואת שיר הנושא לסדרה "יום בחיי" של ערוץ הוט בידור ישראלי. ב 2021 הלחינה את פסקול הסרט התעודי הבריטי ״רבל דייקס״ שהוקרן בבתי קולנוע, בצ׳אנל 4 הבריטי ובמאות פסטיבלים.
עונת 2019/2020 בליגת האלופות
חלוקת הקבוצות לפי שלב
מספר שינויים נעשים ברשימת ברירת המחדל, באם מחזיקת ליגת האלופות או הליגה האירופית מעפילות דרך הליגה המקומית שלהן. בכל מצב בו מקום בשלב מסוים מתפנה, קבוצות מהליגות המדורגות ראשונות בשלבים הקודמים מקודמות בהתאם.
אליוט (זמרת)
שנות ה-2000
בשנת 2019 הלחינה אליוט פסקול מקורי חדש לסרט האילם הקלאסי ״נוספרטו״, אותו היא מבצעת עם הסרט בהופעות חיות ברחבי העולם.
עונת 2019/2020 בליגת האלופות
הקבוצות
מיקום הקבוצה בליגה המקומית של העונה הקודמת מוצג בסוגריים (TH: מנצחת ליגת האלופות, EL: מנצחת הליגה האירופית).
לוח זמנים
כל ההגרלות נערכו במשרדי אופ"א בעיר ניון, שווייץ, למעט אם נכתב אחרת.
אליוט (זמרת)
שנות ה-2000
אליוט משדרת את הצכנית השבועית ״הדיבור״ ברדיו מהות החיים.
ביוני 2015 במלאת 40 שנה לאגודת הלהט"ב זכתה אליוט להיכלל בין 40 המשפיעים בתולדות קהילת הלהט"ב.
עונת 2019/2020 בליגת האלופות
שלב המוקדמות הראשוני
שלושת המשחקים נערכו באצטדיון פאדיל ווקרי, ללא שיטת בית-חוץ הנהוגה בשלבים אחרים. הגרלת שלב זה נערכה ב-11 ביוני. חצי הגמר נערך ב-25 ביוני והגמר נערך ב-28 ביוני.
אליוט (זמרת)
שנות ה-2000
בתחילת 2021 ביצעה עם גלי אלון גרסת כיסוי לשיר "אצלי הכל בסדר" במסגרת פרויקט המחווה ליענקל'ה רוטבליט "הוצאו מהקשרם - שרים רוטבליט". לצידן השתתפו אמנים מוכרים דוגמת דן תורן, סטלה גוט, יובל מנדלסון, תמר אפק, נומקה, עומר מושקוביץ, אור אדרי ואמנים אלטרנטיביים נוספים מעולם הפאנק והפולק.
חיים אישיים
בת זוגה היא השפית איילת לטוביץ'. בעברה הייתה בזוגיות עם המסעדנית יהלומה לוי.
עונת 2019/2020 בליגת האלופות
שלב המוקדמות הראשון
בשלב זה שיחקו 32 קבוצות; המנצחת משלב המוקדמות הראשוני ו-31 מצטרפות נוספות. הגרלת שלב זה נערכה ב-18 ביוני. המשחק הראשון נערך ב-9 וב-10 ביולי ומשחק הגומלין נערך שבוע לאחר מכן ב-16 וב-17 ביולי. המנצחות בסיכום צמד המשחקים עלו לשלב המוקדמות השני והמפסידות עברו לשחק בשלב המוקדמות השני בליגה האירופית (מסלול האלופות).
שלב המוקדמות השני
שלב המוקדמות השני חולק לשני מסלולים; מסלול האלופות, בו שיחקו 16 המנצחות משלב המוקדמות הראשון ו-4 קבוצות שהצטרפו בשלב זה, ומסלול הליגה, בו שיחקו 4 מצטרפות נוספות. הגרלת שלב זה נערכה ב-19 ביוני. המשחק הראשון נערך ב-23 וב-24 ביולי, ומשחק הגומלין נערך שבוע לאחר מכן ב-30 ב-31 ביולי.
המנצחות בסיכום צמד המשחקים עלו לשלב המוקדמות השלישי, והמפסידות עברו לשחק בשלב המוקדמות השלישי בליגה האירופית (מסלול האלופות ומסלול ראשי בהתאמה).
שלב המוקדמות השלישי
שלב המוקדמות השלישי חולק לשני מסלולים; מסלול האלופות, בו שיחקו 10 המנצחות משלב המוקדמות השני (מסלול האלופות) ו-2 קבוצות שהצטרפו בשלב זה, ומסלול הליגה, בו שיחקו 2 המנצחות משלב המוקדמות השני (מסלול הליגה) ו-6 קבוצות שהצטרפו בשלב זה. הגרלת שלב זה נערכה ב-22 ביולי. המשחק הראשון נערך ב-6 וב-7 באוגוסט, ומשחק הגומלין נערך שבוע לאחר מכן ב-13 באוגוסט.
המנצחות בסיכום צמד המשחקים עלו לשלב הפלייאוף, המפסידות ממסלול האלופות עברו לשחק בשלב הפלייאוף בליגה האירופאית (מסלול האלופות) והמפסידות ממסלול הליגה עברו לשחק בשלב הבתים בליגה האירופית.
שלב הפלייאוף
שלב הפלייאוף חולק לשני מסלולים; מסלול האלופות, בו שיחקו 6 המנצחות משלב המוקדמות השלישי (מסלול האלופות) ו-2 קבוצות שהצטרפו בשלב זה, ומסלול הליגה, בו שיחקו 4 המנצחות משלב המוקדמות השלישי (מסלול הליגה). הגרלת שלב זה נערכה ב-5 באוגוסט. המשחק הראשון נערך ב-20 וב-21 באוגוסט, ומשחק הגומלין נערך שבוע לאחר מכן ב-27 וב-28 באוגוסט.
המנצחות בסיכום צמד המשחקים עלו לשלב הבתים, המפסידות עברו לשחק בשלב הבתים בליגה האירופית.
שלב הבתים
32 קבוצות לוקחות חלק בשלב הבתים, שש קבוצות העפילו משלב הפלייאוף ו-26 קבוצות הצטרפו בשלב זה. הגרלת שלב זה נערכה ב-29 באוגוסט 2019. המחזור הראשון נערך ב-17 וב-18 בספטמבר והאחרון נערך ב-10 וב-11 בדצמבר.
שמינית הגמר
הגרלת המשחקים התקיימה ב-16 בדצמבר 2019. מחזור המשחקים הראשון התקיים ב-18, 19, 25 ו-26 בפברואר 2020. משחקי הגומלין הראשונים התקיימו ב-10, ו-11 במרץ יתר המשחקים נדחו עקב התפשטות מגפת הקורונה ל-7 ול-8 באוגוסט 2020. בעקבות המגפה, למעט המשחקים בלייפצינג ובליברפול, כל המשחקים החל מהגומלין של שמינית הגמר ואילך התקיימו ללא קהל. המשחק האחרון שהתקיים עם קהל בעונה זאת של ליגת האלופות היה המשחק בו ליברפול הפסידה לאתלטיקו מדריד בהארכה שהתקיים באנפילד ב-11 במרץ.
רבע הגמר
עקב התפשטות מגפת הקורונה העונה נעצרה טרם סיום שלב שמינית הגמר ונקבע כי תחודש בטורניר מקוצר, שנערך בליסבון בו השתתפו שמונה הקבוצות שהעפילו לשלב זה (לאחר השלמת ארבעת משחקי הגומלין בשמינית הגמר). הגרלת המשחקים התקיימה ב-10 ביולי 2020.
חצי הגמר
הגרלת המשחקים התקיימה ב-10 ביולי 2020 (לאחר הגרלת רבע הגמר).
לראשונה מאז עונת 2006/07, אף קבוצה ספרדית לא הגיעה לשלב חצי הגמר של התחרות. כמו כן, זאת הייתה הפעם הראשונה מאז עונת 1990/1991 בגביע אירופה לאלופות שאף קבוצה אנגלית, איטלקית או ספרדית הגיעה לשלב חצי הגמר. בנוסף לכך, זאת הייתה הפעם הראשונה בתחרות, ששתי קבוצות צרפתיות הגיעו יחדיו לשלב חצי הגמר.
סטטיסטיקה
הנתונים הסטטיסטים אינם כוללים את שלבי המוקדמות והפלייאוף.
במהלך העונה הובקעו 386 שערים ב-119 משחקים, ממוצע של 3.24 שערים למשחק
=== מלך השערים ===
Mal de Amores
Mal de Amores הוא אלבום האולפן השני של הזמרת-יוצרת המקסיקנית סופיה רייס. האלבום יצא לאור ב-10 בפברואר 2022 בהוצאת האחים וורנר. לאלבום צורף הלהיט "" שיצא לאור בשנת 2019, ביחד עם ריטה אורה ואניטה וזאת, במטרה לעזור בקידום המסחרי שלו ברחבי העולם.
האלבום הגיע למקום ה-19 במצעד אלבומי הפופ הלטיניים. כמו כן, קיבל את תואר הפלטינה המרובעת בארגנטינה.
זהרה עבדוללה
זהרה עבדוללה (סומלית: Sahra Cabdulla, ערבית: زهراء عبد الله) היא פוליטיקאית פינית ילידת סומליה. הייתה חברה במועצת העיר הלסינקי משנת 1997 עד 2017, כשהיא מייצגת את המפלגה הירוקה.
קורות חיים
עבדוללה נולדה בסומליה להורים מוסלמיים. את רוב שנותיה המוקדמות בילתה רחוק ממקום הוולדה, כאשר הוריה הירבו להגר למדינות השכנות מחשש לקריסה כלכלית. משפחתה עברו לגור בדרום מצרים באחת מערי המדבר הקרובות לנילוס, ולאחר מכן היגרו לקניה.
בשנות העשרים לחייה למדה רפואה במוסקבה, שהייתה אז בירת ברית המועצות. שם היא הסתדרה טוב, וקיבלה תואר ברפואה, אך אז ברית המועצות התפרקה ועבודללה הבינה כי מוטב לה לחזור לארץ הולדתה. מזלה הטוב הציל אותה, שכן היא כבר כמעט חזרה לסומליה כאשר פרצה שם מלחמת האזרחים בעקבות נפילת משטרו של זיאד בארה, נשיא סומליה מ-1969 ועד נפילתו ב-1992. עבדוללה ידעה כי כמעט מובטח לה מוות בטוח אם תחזור לסומליה, והגישה בקשה למקלט אצל ממשלת פינלנד.
היא הגיעה למחנה פליטים בפינלנד, בו נשארה כשש שנים עד שממשלת פינלנד נתנה לה אזרחות פינית. היא התיישבה בעיר הלסינקי, בירת פינלנד, בה היא מתגוררת עד היום.
בהמשך היא עבדה זמן מה כמיילדת בבית חולים מקומי, ולאחר כמה שנים החליטה לעבור לעסוק בפוליטיקה. בבחירות לפרלמנט הפיני בשנת 2007 היא התקרבה להיות המהגרת הסומלית הראשונה שנבחרה לפרלמנט של פינלנד. עם זאת, בסיום ספירת ההצבעה, היא נעקפה על ידי חבר מפלגת הירוקים אחר, אוטי אלנקו-קהילוטו, במאות קולות בלבד (4586 לעומת 4174).
באוקטובר של השנה שלאחר מכן נבחר עבדוללה למועצת העיר הלסינקי עם כמעט 2,500 קולות, "חלק ניכר מהם ניתן באזורים שבהם המהגרים כמעט ולא מופיעים כגוש במרשם האוכלוסין המקומי." הסיבות להצלחתה של עבדוללה בבחירות הייתה רמת ההשכלה הגבוהה שלה ותמיכה רבה מהמפלגה הירוקה.
בשנת 2017 פרשה עבדוללה ממועצת העיר, וכעת היא חברה ופעילה של מפלגת הירוקים.
אנקאם
אנקאם (בקטלאנית: Encamp) היא קהילה אוטונומית ועיירה במרכז אנדורה, השוכנת על גדת נהר ולירה.
בתחום השיפוט של הקהילה ארבעה יישובים עיקריים: בשנת 2009 התגוררו בלה בונס – 1,181 תושבים, באל פאס דה לה קאזה – 3,099 תושבים, בווילה – 1,184 תושבים, ובעיירה אנקאם – 8,799 תושבים.
כלכלת הקהילה מבוססת בעיקר על התיירות בה. בתחום הקהילה נמצא אגם אנגולסטרס שמימיו מנוצלים להפקת חשמל באנרגיית מים, בתחנת כוח הידרואלקטרית הממוקמת ליד העיירה אנקאם.
אנקאם הוא חלק מאזור הסקי Grandvalira עם גישה ל-216 ק"מ של סקי במורד, עם 286 מסלולים מסומנים, המקבלים שירות על ידי 66 מעליות סקי בסך הכל. בנוסף לסקי באנקאם עצמה (63 מסלולי סקי שלבים), ה-Lift Lift Pass המתאים מאפשר לגלוש או להשתמש בגלשן שלג באתרי הסקי האחרים בגרנדוואלירה.
מועדון הכדורגל של הקהילה אנקאם (.Encamp F.C), הוא המועדון הוותיק ביותר המשחק בליגת העל האנדורית.
ערים תאומות
לאנקאם שתי ערים תאומות:
הר סמית'
{{פירושונים|
Les plus grands succès de Céline Dion
Les plus grands succès de Céline Dion (באנגלית: Céline Dion's Greatest Hits, ובעברית: הלהיטים הגדולים של סלין דיון) הוא אלבום הלהיטים הראשון של הזמרת הקנדית סלין דיון. אלבום הלהיטים יצא לאור ב-17 בספטמבר 1984, על ידי חברת התקליטים TBS.
אלבום הלהיטים יצא לאור לאחר שנה מצאת אלבום האוסף הראשון של דיון, Du soleil au cœur.
רקע והפקה
אלבום הלהיטים הופק על ידי רנה אנג'ליל, אדי מרנאיי, רודי פסקה ודניאל הטו. אלבום הלהיטים כלל בתוכו את מיטב להיטיה של דיון, אך צוות הניהול שלה החליט כי אף שיר מתוך האלבום Mélanie, שיצא שנה לפני כן, לא יהיה כלול באלבום הלהיטים.
מרבית העותקים שנמכרו מן אלבום הלהיטים, היו בקוויבק.
יהודית בן-נתן
יהודית בן נתן (נולדה ב-2 בפברואר 1950) היא אשת ניהול ישראלית. כיהנה בתפקיד קצינת חיל הנשים הראשית האחת-עשרה של צה"ל.
ביוגרפיה
בשנת 1989 למדה במכללה לביטחון לאומי. בטקס הסיום, קבלה משר הביטחון, יצחק רבין, כמו שאר הבוגרות, פרח.
בעשור השני של המאה ה-21, מנהלת בן נתן את כפר הנוער "עיינות".
נשואה ואם לארבעה. בנה, עמרי בן נתן, התחרה בתוכנית הריאליטי "האח הגדול". עמרי ואחיו התאום רועי עבדו כדוגמנים וזכו שניהם במקום השלישי בתחרות "ניו מודלס 2003".
רובן פס
רובן וולטר פס מארקס (בספרדית: Ruben Wálter Paz Márquez; נולד ב-8 באוגוסט 1959) הוא כדורגלן עבר אורוגוואי ששיחק בעמדת הקשר.
פס רשם קריירת משחק ארוכה שהסתיימה רק בגיל 47, בשנת 2006. הוא היה מהבולטים שבכדורגלני אורוגוואי במהלך שנות ה-80, ואף זכה בתוארי כדורגלן השנה בדרום אמריקה וכדורגלן השנה בארגנטינה (כשחקנה של ראסינג קלוב) לשנת 1988. במדי נבחרת אורוגוואי רשם פס 45 הופעות, וייצג את הנבחרת בשני טורנירי מונדיאל.
קריירת משחק
פס החל את קריירת המשחק בקבוצת הנוער פניארול דה ארטיגס מעיר הולדתו. הוא החל את קריירת הבוגרים ב-1977 במדי פניארול.
כבר בעונתו השנייה בבוגרים, עונת, זכה פס עם קבוצתו באליפות אורוגוואי, תואר עליו שמר עמה עונה לאחר מכן. בעונת, החמישית והאחרונה שלו בקבוצה, זכה עמה פס באליפות בפעם השלישית, ואף היה למלך השערים של הליגה באותה עונה, עם 17 שערים.
ב-1982 עבר פס לאינטרנסיונל הברזילאית. פס לבש את מדיה של אינטרסיונל במשך חמש עונות, שבמהלכן זכה עמה שלוש פעמים רצופות בקמפאונטו גאוצ'ו, אליפות מדינת ריו גראנדה דו סול, בין 1982 ל-1984.
ב-1986 עבר פס לראשונה לאירופה, כשחתם במדיה של ראסינג פריז הצרפתית, ששיחקה אז בליגה הבכירה. פס שיתף פעולה בקבוצה עם שני שחקנים נוספים מאורוגוואי, ובהם אנסו פרנצ'סקולי. עם זאת, פס התקשה להתאקלם בקבוצה מחלקה התחתון של הטבלה, וסיים את דרכו לאחר עונה אחת ושש הופעות ליגה בלבד.
לאחר הקדנציה הקצרה בצרפת, חזר פס לדרום אמריקה וחתם בקבוצת ראסינג קלוב הארגנטינאית. במדיה של ראסינג היה פס לאחד מהשחקנים הבולטים בדרום אמריקה. הוא השתלב היטב במועדון, והיה למנהיג הקבוצה מחוליית הקישור. הוא זכה להכרה והערכה רחבה הן בקרב קהל הקבוצה והן בקרב אוהדי כדורגל אחרים במדינה, ובעונה הראשונה שלו במועדון זכה עמה במהדורה הראשונה אי פעם של סופרקופה סודאמריקנה, לאחר ניצחון במפגש גמר כפול מול קרוזיירו. כמו כן, זכה עמה באותה עונה בטורניר ניסיוני, שלא הוסיף להתקיים מעבר לאותה עונה, ונשא את השם סופרקופה אינטראמריקנה. במשחק על התואר גברה ראסינג 3-0 על הרדיאנו מקוסטה ריקה לאחר הארכה. פס כבש את השער השני לזכות קבוצתו. על הופעותיו המרשימות באותה עונה, זכה פס בתוארי כדורגלן השנה בדרום אמריקה וכדורגלן השנה בארגנטינה לשנת 1988.
בעונת עשה ניסיון נוסף להצליח באירופה. הוא עבר לגנואה ממרכז הטבלה בסרייה א', ורשם במדיה 25 הופעות ליגה בהן כבש שער בודד. לאחר עונה אחת, שב לראסינג קלוב לשלוש עונות נוספות, ובסך הכול שיחק במדיה חמש עונות במצטבר.
לאחר פרישתו החל פס לשמש כעוזרו של חברו לשעבר בפניארול ובנבחרת, מריו סראלגי. הוא ליווה אותו כעוזר מאמן בפניארול ב-2008, ומשם המשיכו יחד לסנטרל אספניול האורוגוואית, קלוב דפורטיבו אל נסיונל וטכניקו אוניברסיטריו מאקוודור, וחזרו לאורוגוואי לקבוצת חובנטוד דה לאס פיידראס.
נבחרת אורוגוואי
פס החל את דרכו במדי הנבחרת הצעירה של אורוגוואי, וייצג אותה בגביע העולם עד גיל 20 שנערך ביפן בשנת 1979. פס היה מהבולטים בנבחרתו באותה טורניר, וכבש במהלכו ארבעה שערים, כולל שער הניצחון בהארכה על פורטוגל בשלב רבע הגמר (1-0 בסיום), והשער מול פולין במשחק על המקום השלישי, שהסתיים בשוויון 1-1 והוכרע לטובת אורוגוואי בדו-קרב בעיטות עונשין.
באותה שנה זכה פס להיכלל לראשונה בסגל הבוגרת, זומן על ידי רוקה מספולי לסגל הנבחרת לקראת קופה אמריקה 1979, ואף כבש שער במסגרת שלב הבתים מול הזוכה בסופו של הטורניר,.
ב-1980 הוא היה מהמצטיינים בנבחרת שזכתה בטורניר ה"מונדיאליטו" שנערך באורוגוואי והפגיש בין שש אלופות העולם עד אז (למעט שסירבה להזמנה והוחלפה ב). אורוגוואי ניצחה את הולנד ואת בשלב הבתים והעפילה לגמר בו גברה על  2-1. על אף שלא כבש בטורניר, נחשב פס לאחת מתגליות המפעל החד-פעמי באורוגוואי.
פס זומן על ידי המאמן אומאר בוראס לסגל אורוגוואי לקראת מונדיאל 1986 במקסיקו. לאחר שלא שותף כלל במהלך שלב הבתים, נכנס פס לראשונה בטורניר כמחליף לחצי שעה בשלב שמינית הגמר, בו נוצחה אורוגוואי 1-0 על ידי.
שנה לאחר שנבחר לכדורגלן העונה בדרום אמריקה, נכלל פס בסגל של אוסקר טבארס לקופה אמריקה 1989 בברזיל. הוא כבש שער אחד בטורניר, בו סיימה אורוגוואי במקום השני. שנה אחר כך, זומן על ידי טבארס לסגל אורוגוואי למונדיאל 1990 באיטליה. פס פתח בכל שלושת משחקיה של אורוגוואי בשלב הבתים של הטורניר, אך לא שותף בשמינית הגמר בו הפסידה אורוגוואי 1-0 ל המארחת, וסיימה את הטורניר.
באותה שנה סיים פס את הקריירה הבינלאומית שלו לאחר 11 שנים. בסך הכול רשם פס 45 הופעות במדי אורוגוואי, בהן כבש 12 שערים.
הסטורי של אווה
הסטורי של אווה הוא מיזם להנצחת זכר השואה, שבוצע ביום הזיכרון לשואה ולגבורה ה'תשע"ט 2019. במסגרת המיזם סופר סיפורה של אווה היימן באמצעות משתמשת בשם "eva.stories" ברשת החברתית אינסטגרם. היומן מוצג כסדרת סרטונים קצרים, כשלושים דקות אורכם הכולל, שאותם כביכול צילמה אווה היימן (מיה קוויני) בטלפון נייד, בדומה למקובל בקרב צעירים ב-2019. הסרט צולם בשפה האנגלית. איש העסקים מתי כוכבי ובתו מאיה כוכבי הפיקו וביימו את המיזם.
אווה היימן
אווה היימן נולדה ב-13 בפברואר 1931 בנאג'ווארד שברומניה. היא כתבה יומן שיצא לאור בהונגריה ב-1948 ובשנת 1964 בהוצאת "יד ושם" בתרגום לעברית. היומן נפתח ביום הולדתה ה-13, כחודש לפני שנכנסו הגרמנים להונגריה. לאחר הכניסה לגטו נאג'ווארד, אמה של אווה (אגי) הצליחה לאשפז את בעלה (אביה החורג של אווה) בבית חולים. שם, באמצעות חברים נוצרים, הם הצליחו להשיג תעודות נוצריות. ביום גשום אחד ביוני יצאו אביה החורג של אווה עם אמה. אווה נותרה עם סבה וסבתה בתחומי הגטו. אווה כתבה ביומנה בפעם האחרונה ב-30 במאי 1944, שלושה ימים לפני שגורשה לאושוויץ, שם נרצחה. אנשים שהכירו את אמה של אווה מספרים כי היא לא התאוששה מהאובדן, ולבסוף שמה קץ לחייה. ביומנה מתארת אווה את חיי היומיום שלה:
(מתוך היומן של אווה היימן, הוצאת יד ושם).
הפקה
מפיקי ובמאיי המיזם הם מתי כוכבי ובתו מאיה כוכבי. סיפורה של אווה נבחר מבין היומנים של בני נוער מתקופת השואה משום שהתפרס לאורך זמן קצר (שלושה חודשים) ואינו מכיל מעשי זוועות קיצוניים. הליהוק נעשה על ידי חברה באנגליה. את אווה מגלמת השחקנית הבריטית מיה קוויני. הסדרה עצמה צולמה בלבוב שבאוקראינה, על הגבול עם פולין, בהשתתפות כ-400 שחקנים וניצבים. עבור הצילומים הובאו קומנדקרים, טנקים, אופנועים תקופתיים, קרונות רכבת ישנים, כלי נשק ומדים צבאיים שהגיעו ממחסנים ואוספים פרטיים.
הסרט צולם באמצעות טלפון נייד, כדי לדמות לסרטי ה"סטורי" שבני נוער נוהגים להעלות לאינסטגרם. למרות המדיה המודרנית והאנכרוניסטית, הדמויות לבושות בלבוש המאפיין את תקופתן.
סגנון
הסרט מתאר את הסיפור שהתרחש בשנת 1944 מנקודת מבטה של היימן עצמה אשר כביכול מצלמת ומספרת את סיפור חייה, ומעלה אותו כסדרת "סטוריז": סרטונים קצרים שנהוג להעלות ברשת חברתית בעשור השני של המאה ה-21. הקטעים מכילים אימוג'י, כותרות, האשטאגים ופילטרים שמדמים את דרך ההצגה המקובלת לסטוריז באינסטגרם. קולה של המספרת נשמע לעיתים כאשר היא עצמה מחוץ לפריים ולעיתים הדוברת מדברת ישירות אל המצלמה. חלק מהדמויות האחרות יוצרות קשר עין עם המצלמה. המצלמה עצמה לרוב לא יציבה ורועדת כמו בצילום לא מקצועי, כמקובל בסרטי Found Footage.
פרסום
הסטורי הראשון עלה ב-1 במאי 2019, ערב יום השואה, והאחרון עלה ביום למחרת, 2 במאי 2019. במהלך הימים הללו עלה מדי שעה "סטורי" המתעד את חייה. ב-70 הסרטונים שעלו הומחשה האכזריות שבה התנהלו הגרמנים מול היהודים, לקיחת זכויות היהודים, הכרחת ענידת "טלאי צהוב", לקיחת הרכוש לקראת המעבר למחנה הריכוז, וכן האווירה והמתח שנוצרים בבית.
מסע הפרסום וביקורת
לקראת המיזם הוצבו שלטי חוצות ברחבי ישראל, וכוכבי רשת רבים פרסמו בחשבונות המדיה שלהם את העמוד של אווה ובהם אף ראש הממשלה בנימין נתניהו, שצילם סרטון בו קרא לקהל לעקוב אחרי אווה, וכן הבית הלבן, שפרסם שנכון לצפות במיזם..
התגובות למיזם היו חלוקות, היו שטענו שהשימוש במדיה הזו גורם לזילות השואה, אך היו שסברו כי זהו מדיום נוסף להעברת הזיכרון ההיסטורי של השואה.
השימוש בשפה האנגלית ספג ביקורת מכיוון ששפה זו לא הייתה שפת היומן ולא שפת הדיבור באירוע ההיסטורי. כמו כן, האנכרוניזם בשימוש בטלפון נייד וחוסר אותנטיות שיוצרים הזרה לא רצויה ספגו ביקורת..
במאי 2020 פורסם כי הסטורי של אווה זכה בפרס ובי (המכונה "האוסקר של האינטרנט"). המיזם נבחר על ידי השופטים בקטגוריית השימוש הטוב ביותר בסטורי.
ארמון אומיה
ארמון אומיה (בערבית: القصر الأموي) הוא מתחם מפואר וגדול מתקופת הח'ליפות האומית, הממוקם על גבעת המצודה (ג'בל אל-קלעה) בעמאן, ירדן. הארמון נבנה במהלך המחצית הראשונה של המאה ה-8, והיה בשימוש לפחות עד סוף המאה ה-11. כיום יש במקום כיפה משוחזרת במקום בו היה אולם הכניסה.
האצטדיון העירוני רמלה
פעילות
בעבר שימש האצטדיון בתור מגרשה הביתי של בית"ר תל אביב רמלה עד לפירוק האיחוד בין עירוני רמלה לבית"ר תל אביב. את תצורתו הנוכחית קיבל האצטדיון ב-2012 כשהורחב ושודרג בעלות של כ-12 מיליון שקלים לרמת האירוח הנדרשת בליגה הלאומית עבור משחקי הקבוצה ואירח משחקים בליגה הלאומית מספטמבר 2013.
בשנת 2015 אירח האצטדיון שלושה משחקים בשלב הבתים של אליפות אירופה בכדורגל נשים עד גיל 19 שנערכה בישראל. לקראת הטורניר עבר האצטדיון שיפוץ קל.
האצטדיון אירח מ-2017 למשך 2 עונות את משחקי הבית של הפועל מרמורק בעת ששיחקה בליגה הלאומית עד שבסיום עונת 2018/19 ירדה לליגה א' ושבה לארח את משחקיה באיצטוני ברחובות.
האצטדיון מציע 300 חניות בסמוך לאצטדיון, יציעים קרובים לכר הדשא, שני מזנונים, אחד בכל יציע ומסך LED (שהותקן ב-2015) המקרין את זמן ותוצאת המשחק. לצד האצטדיון ישנו גם מגרש אימונים ובקרבת האצטדיון וקניון עזריאלי רמלה פועלים גם מרכז הטניס של רמלה ובריכת השחייה העירונית.
בתכנון העירוני העתידי האצטדיון מיועד להריסה לטובת הקמת מגדלי מגורים, ותכנון בניית אצטדיון עירוני חדש ומודרני אשר ימוקם במערב העיר בסמוך לכביש 200 שעל פי הערכה ראשונית שמסרה העירייה בדיווחיה תעלה הקמתו כ-30 מיליון שקלים.
יציעי האצטדיון
אצטדיון טוטו רמלה מכיל 2,000 מקומות ישיבה המתחלקים בין שני יציעים:
כריסופולי
כריסופולי (ביוונית: Χρυσούπολη, בטורקית: Sarışaban, בבולגרית: Саръшабан) היא עיר בצפון מזרח יוון בחבל מזרח מקדוניה ותראקיה השוכנת 25 ק"מ מקוואלה ומקסנתי ו-10 ק"מ מנמל התעופה הבינלאומי "אלכסנדר הגדול". בשנת 2011 התגוררו בעיר כ-16,000 תושבים. כ-40% מהם הם יוונים פונטים, צאצאי נוודים סָרַקַטְסָאנִים שהגיעו לאזור כפליטים מאסיה הקטנה ומתראקיה.
היסטוריה
ב-1375 נכבש האזור על ידי צבא האימפריה העות'מאנית בראשות הסולטאן מוראט הראשון ובמהלך המאה ה-17 הוקם במקום כפר בשם סארי סאבאן. במהלך מלחמת הבלקן הראשונה נכבש היישוב על ידי צבא ממלכת בולגריה ובמהלך מלחמת הבלקן השנייה ב-11 ביולי 1913, נכבש על ידי צבא ממלכת יוון. עם פרוץ מלחמת העולם השנייה הצטרפה בולגריה למדינות הציר בחותמה על ההסכם התלת-צדדי. ב- 6 באפריל 1941 פלשו הגרמנים ליוון דרך בולגריה וממלכת יוגוסלביה, כבשו אותה ומסרו את שטחי תראקיה המערבית, מקדוניה המזרחית ובכלל זה הכפר כריסופולי לחזקת בולגריה. באוקטובר 1944 הוחזר היישוב לחזקת היוונים ובשנת 1946, הוכר כרשות מקומית.
כלכלה
בתקופת האימפריה העות'מאנית הייתה העיר תחנת מעבר לסוחרים והכילה חאן, מאפיות ובתי מסחר אשר שרתו את החולפים דרכה. בימינו מהווה העיר מרכז חקלאות שלחין; עיקר הגידולים הם תירס, שעועית, אספרגוס וקיווי. כמו כן קיימת תעשייה זעירה בתחום הקרמיקה.
הקהילה היהודית
בעיירה הציורית סרה שאבאן התגוררו בפרוץ מלחמת העולם השנייה מספר משפחות יהודיות. באפריל 1941 נמסר השטח לחזקת ממלכת בולגריה וב-22 בפברואר 1943 נחתם הסכם בין ממשלת בולגריה לגרמנים, אשר השלב הראשון בו היה שילוח 12,000 יהודי תראקיה ומקדוניה הוארדארית אל מחנות ההשמדה. ב-4 במרץ 1943 בוצעה אקציה בכל רחבי תראקיה על ידי שוטרים וחיילים בולגרים. הבולגרים הבטיחו לנציגי גרמניה הנאצית לעצור את כל היהודים בשטחים הנתונים לשליטתם ועל כן, שלחו כוח צבאי מיוחד לעיירה המרוחקת אשר עצר באישון ליל 11 מבני הקהילה היהודית. העצורים הוסעו ברכבות פתוחות לדופניצה, ממנה ללום, משם במעבורת דרך הדנובה לווינה ודרכה אל מחנה ההשמדה טרבלינקה. יהודי העיירה נרצחו מיד עם הגיעם למחנה.
מריאן קולייר
מריאן קולייר (באנגלית: Marian Collier (לבית האקסלי); 1859–1887) הייתה ציירת בריטית מהמאה ה-19 ומזוהה עם האחווה הפרה-רפאליטית.
ביוגרפיה
מריאן האקסלי נולדה ב-1859 בלונדון, לאב תומאס הנרי האקסלי ולאם הנרייטה אן הית'ורן. היו לה שבעה אחים, כולל אחיה. היא למדה ציור ב בלונדון. עבודותיה הוצגו באקדמיה המלכותית לאמנויות וב.
ב-30 ביוני 1879 נישאה האקסלי לסופר וצייר הדיוקנאות הבריטי, ג'ון קולייר, גם הוא בוגר סלייד. נולדה להם בת בשם ג'ויס, ב-1884. לאחר לידתה של ג'ויס, מריאן סבלה מדיכאון לאחר לידה ובנובמבר 1887 היא נלקחה לפריז לטיפול אצל ז'אן מרטן שארקו. אולם היא חלתה בדלקת ריאות ומתה בדצמבר 1887. הייתה לה התנהגות לא יציבה ואולי מחלת נפש, שנראה היה שהסימפטומים התגברו לפני מותה.
לאחר מותה של מריאן, ג'ון קולייר נשא לאישה את אחותה הצעירה אמה האקסלי בשנת 1889 בנורווגיה.
ניתן למצוא את עבודתה של מריאן קולייר באוספים של מוזיאונים, כולל בגלריית הדיוקנאות הלאומית בלונדון, ובמוזיאון המדע בלונדון.
לואיג'י קרמונה
קורות חיים
לואיג'י קרמונה נולד בפאביה (לומברדיה), אז חלק מממלכת לומברדיה-ונציה בשליטה אוסטרית. אחיו הצעיר היה הצייר.
בשנת 1848, כאשר מילאנו וונציה התקוממו נגד אוסטריה, קרמונה, אז רק בן שבע עשרה, הצטרף לשורות המתנדבים האיטלקים. הוא נשאר איתם, נלחם למען חירות ארצו, עד שבשנת 1849, הכניעה של ונציה שמה קץ למערכה.
המשרה הראשונה שלו היה כמומחה מתמטיקה בגימנסיה והליציאום של קרמונה, ולאחר מכן הוא קיבל תפקיד דומה במילאנו. בשנת 1860 הוא מונה לפרופסור לגאומטריה גבוהה באוניברסיטת בולוניה, וב-1866 לפרופסור של גאומטריה גבוהה וסטטיקה גרפית במכון הטכני הגבוה של מילאנו (הישות שקדמה לאוניברסיטה הפוליטכנית במילאנו). באותה שנה הוא התמודד על פרס שטיינר (Steiner-Preis) של עם מסה בשם "Memoria sulle superfici del terzo ordine" (זיכרון על משטחים מסדר שלישי), וחלק את הפרס עם המתמטיקאי הצרפתי. שנתיים לאחר מכן הוענק לו אותו פרס ללא תחרות.
ב-1873 נקרא קרמונה לרומא כדי לארגן את הקולג' המלכותי להנדסה, וכן מונה לפרופסור למתמטיקה גבוהה בספיינצה – אוניברסיטת רומא. המוניטין של קרמונה הפך כעת לאירופאי, ובשנת 1879 הוא נבחר לעמית מקביל בחברה המלכותית. באותה שנה הפך לחבר ב. ב-1898 כיהן לזמן קצר כ. האקדמיה המלכותית השוודית למדעים בחרה בקרמונה כעמית בשנת 1901. בשנה שלאחר מכן, הוא זכה בפרס הגרמני פור לה מריט למדעים ואומנויות.
הוא מת מאוטם שריר הלב ברומא ב-1903.
מורשת
קרמונה ידוע בשל התפקיד החשוב שמילא בהבאת ההתקדמות הגאומטרית הגדולה באיטליה. בעוד שבתחילת המאה התשע-עשרה, לאיטליה היה מעט מאוד מעמד מתמטי, בסוף המאה הייתה איטליה המובילה בגאומטריה, בעיקר כתוצאה מעבודתו של קרמונה. הוא היה בעל השפעה רבה בהכנסת רפורמות לבתי הספר התיכוניים של איטליה והפך למנהיג בשאלות של פדגוגיה מתמטית וכן בשאלות הקשורות לקידום הידע. ההתקדמות המתמטית שעשתה איטליה מאז אמצע המאה התשע-עשרה הובלה ברובה על ידי קרמונה, ובלטראמי. אחד מתלמידיו היה ג'וזפה ורונזה.
בשנת 1964 נקרא מכתש על הירח על שמו.
קרב טירה
קרב טירה היה קרב במהלך מלחמת העצמאות, שנערך ב-13 במאי 1948, יממה לפני הכרזת העצמאות של מדינת ישראל. נועד לשמש מבצע הסחה, כדי לסייע בכיבוש כפר סאבא. בקרב נהרגו 24 חיילי צה"ל, מהם ארבעה נעדרים.
הכנות לקרב
בלילה שבין 12 ל-13 במאי התרכזו צעירי הפל"ם בתל מונד. אף על פי שחלק מהצעירים הכירו אחד את השני, הכיתות של המושבים השונים מעולם לא התאמנו ביחד במסגרת מחלקה ובוודאי גם לא כפלוגה. גם למפקד הפלוגה לא היה ניסיון פיקודי. במהלך הפגישה בתל מונד צירפו את הכיתות השונות למחלקות ואת המחלקות לפלוגה. שם נמסר לצעירים על המשימה – פעולת הטרדה נגד טירה, להגיע למקום השולט על הכפר ולהפתיע אותו בחסות החשכה, במקביל לפעולה בפר סאבא. בהמשך הלילה צעד הכוח, והתרכז בחורשה שבמרכז כפר הס. מצב הרוח של הצעירים היה מרומם. מישהו הביא פטפון להעביר את הזמן. הזמן עבר, הפקודה בוששה להגיע, והשחר החל להפציע. רק בשעות הבוקר המאוחרות הגיעה הפקודה לצאת למשימה. לשון הפקודה כאמור, "להטריד את הכפר טירה, ובמקרה שהערבים יברחו – להיכנס לכפר ולהתבסס בו". הפקודה ניתנה בעל פה.
מהלך הקרב
הפלוגה בת שלושת המחלקות יצאה ממקום הריכוז בכפר הס, לעבר רכס גבעה שבקצה שלה קבוצת עצי אקליפטוס. מהרכס הייתה שליטה מצוינת על טירה המרוחקת כארבע מאות וחמישים מטר מהמקום. הכוח התמקם ברכס וחיכה לפקודה. על פי העדויות לאחר כעשר דקות נפלט על ידי אחד הלוחמים כדור. האירוע לא הניב שום תגובה, וכך נוצרה תחושה שהכפר ריק מתושביו ואינו מוגן. כתוצאה מכך נתן מפקד הפלוגה פקודה לעזוב את הרכס ולהתקדם במורד לעבר הכפר טירה. ראשוני המתקדמים לכפר היו מחלקת החוד (שהורכבה מהכיתות של כפר הס, עין ורד ובני דרור), המחלקות האחרות החלו בחלקן להצטרף. כאשר ראשוני הלוחמים הגיעו למרחק של כ-200 מטר מטירה, למקום נמוך וחשוף, נפתחה עליהם בבת אחת אש תופת. הלוחמים בקושי הספיקו להשיב אש, שכן הכח ספג אבדות רבות באופן מיידי: הרוגים, פצועים וחובשים שנפגעו בעת טיפול בפצועים. הכוח שנשאר על הרכס, לא חיפה כראוי על הלוחמים שירדו לשטח הנחות. הקרב יצא משליטה, החלה מנוסה של לוחמים. חלק נוסף היה מרותק בשל מכת האש. חלק נוסף שנשאר בשטח, המשיך לטפל בפצועים, והיו ניסיונות חילוץ שלא צלחו. לאחר הגעת הכוח לכפר הס וספירת הכוחות התברר ש-24 לוחמים חסרים.
לאחר הקרב
זמן קצר לאחר הקרב החלו להגיע כוחות תגבור לטירה מכיוון קלקיליה. התגבור הוא עדות לכך שבצד הערבי האמינו שישראל מנסה לכבוש את טירה. ההתמקדות של הערבים בטירה, יצרה את ההסחה המתוכננת וסייעה לכבוש באותו יום את כפר סאבא הערבית.
בדיעבד התברר כי טירה תוגברה מבעוד מועד בפלוגה של "צבא ההצלה" של קאוקג'י, והתגבורת היא זו שככל הנראה נתנה את מכת הנגד הערבית בקרב.
יחסי אנטיגואה וברבודה–הממלכה המאוחדת
יחסי אנטיגואה וברבודה–הממלכה המאוחדת הם היחסים הנוכחיים וההיסטוריים בין אנטיגואה וברבודה לבין הממלכה המאוחדת. שתי המדינות הן מונרכיות בחבר העמים הבריטי.
סקירה כללית
קולומבוס הגיע לאנטיגואה ב-1493 וקרא לאי "סנטה מריה לה אנטיגואה" (מריה הקדושה העתיקה) כשם פסל שעמד בקתדרלת סביליה. ב-1632 התיישבו באי בריטים, והביאו אליו עבדים אירים קתוליים, למטעי הסוכר. ב-1667 הפך אנטיגואה למושבה בריטית וב-1678 התיישבו הבריטים בברבודה. ב-1834 שוחררו העבדים באנטיגואה וב־1860 סופחה ברבודה למושבת אנטיגואה. ב-1871 הפכו אנטיגואה וברבודה לחלק מהפדרציה של איי ליווארד. ב-1956 התפרקה הפדרציה ושנתיים לאחר מכן, הצטרפה אנטיגואה לפדרציה של איי הודו המערבית, שהתפרקה ב-1962. ב-1967 זכתה אנטיגואה לממשל עצמי, וב-1 בנובמבר 1981 זכתה בעצמאות.
היחסים כיום
בשנת 1981 כוננו שתי המדינות יחסים דיפלומטיים. לאחר שקיבלו עצמאות נותרה אנטיגואה וברבודה חלק מחבר העמים הבריטי, ומלך אנגליה צ'ארלס השלישי הוא ראש המדינה. נציג המלכה באיים הוא המושל הכללי של המדינה.
באפריל 2018 ביקשה אנטיגואה וברבודה מבריטניה להסדיר את מעמדם של המהגרים מאיי הקריביים, קודם לעצמאותה כאשר היא הייתה עדיין קולוניה בריטית.
אדוה דרורי
אדוה דרורי (נולדה ב-1975) היא אמנית רב-תחומית ישראלית.
ביוגרפיה
אדוה דרורי נולדה וגדלה בקיבוץ שריד. בגיל 9 נסעה עם משפחתה לשליחות של שנתיים בלוס אנג'לס. למדה בתיכון במגמת אמנות ובצבא שירתה כחובשת קרבית בחיל הים. לאחר שחרורה למדה במשך שנה צילום בבצלאל, ולאחר מכן עברה ללמוד בבית הספר לתיאטרון החזותי בירושלים וסיימה בהצטיינות. דרורי למדה תרפיה באמנות באנגליה, ועשתה תואר שני בטיפול באמנות במכללת דוד ילין בירושלים.
דרורי חיה ויוצרת בתל אביב, מלמדת טיפול באמנות ובעלת קליניקה פרטית ביפו.
עבודותיה
דרורי משלבת בעבודתה בעיקר מיצבים ומיצגים. כלי הביטוי האמנותיים שלה שייכים לתחום "העמלנות הנשית" ועמוסי טקסטיל – תפירה, ליבוד, רקמה, סריגה, בישול ואפייה. דרכם היא עוסקת בסוגיות פסיכולוגיות וחברתיות של מגדר, ישראליות, זהות, קיבוציות וזיכרון. דרורי מעצבת סביבות התרחשות גדושות בצבע ופרטים ומשתלבת בהן דרך פרפורמנס בשיתוף קהל. העבודות שלה מערבות חושים שונים ופעולות שהקהל שותף להן כמו: אכילה, סאונד, מגע ותפירה. עבודתה נעה בין האישי לפוליטי ויצירותיה מזמינות מבט אחר מהמקובל בגלריות ומוזיאונים: היא תולה על התקרה, מניחה על הרצפה, יש עבודות שניתן לגעת בהן, לדרוך עליהן, להשתחל לתוכן ואפילו לאכול מהן.
ב-2013 הציגה דרורי את המיצב "ילדה – צבע אדום!" בבית קנר, הגלריה העירונית בראשון לציון. האובייקט המרכזי במיצב הוא עבודת ליבוד בגודל של 4x5 מטר שנפרש כשטיח גדול על רצפת הגלריה. במרכז היצירה מופיעה ילדה עם דם שנוזל מפיה ומגיר אל שמלתה הלבנה כשברקע צורות מופשטות בגוונים שחורים ואדומים. העבודה נוצרה בזמן מבצע עמוד ענן בסטודיו של דרורי שהיה בתוך מקלט וכך פוליטיקה ומלחמה זלגו לתוך יצירתה. הילדה שמתוארת ביצירה היא ילדה שחווה מלחמה בתוכה ומחוצה לה, תחושת איום שמלווה את הקיום שלה. בשם היצירה ישנה קריאת אזהרה "ילדה – צבע אדום!". זוהי קריאה לילדה לברוח למקום בטוח בעת התקפה ולשמור על עצמה. צמד המילים 'צבע אדום' הוא אזכור לאקטואליה מאיימת וחרדות הקשורות למציאות הישראלית. זאת אזעקה של מדינה שלמה שמערערת על הביטחון הבסיסי, ובה בעת זאת זעקה של ילדה. בעבודותיה של דרורי "הכללי" הוא שיקוף של "האישי": הפצע המדמם של החברה הוא גם פצע מגדרי שמגדיר את המעבר מילדות אל בגרות נשית. האדום הוא צבע שמסמן תשוקה וגם יחסי כח.
התערוכה "דמעות אדומות ופצעים לבנים" שהוצגה ב-2018 בגלריה נולובז בתל אביב עוסקת אף היא במרחב שבין האישי לפוליטי. התערוכה משלבת שמלות, שטיחים ובובות רקומות – כולן קשורות במלאכת התפירה, הטוויה והליבוד. מהתקרה תלויים כדורי צמר ענקיים בגוון אדום עז. החלל כולו נראה כמו בית בובות אל-ביתי שטורד את המנוחה. השמלות וסממני הילדות מתארים קיפאון בזמן, אך גם מתארים חברה פצועה בה אונס, רצח, אלימות במשפחה ומלחמה – הפכו חלק משגרת חיים. דרורי מותחת את הגבול בין המושך והתמים לדוחה ולמבהיל ובין הפרטי לקולקטיבי. כמו באגדה היא מאפשרת נגישות למקומות אפלים דרך עטיפה מתקתקה, מפתה ורכה.
בתערוכת היחיד "שומרת לילה בואי לגן תכלת!" שהוצגה בגלריה לאמנות ישראלית בקרית טבעון דרורי עוסקת בזיכרונות שלה מבית הילדים בקיבוץ בו גדלה. "שומרת לילה בואי לגן תכלת!" היא אותה קריאה כואבת של ילדים מתוך שנתם לשומרת לילה שתבוא אליהם. היא נושאת גם את כאב הריחוק מההורים והבדידות. דרורי יצרה ממלכת ילדים של מבני אוהלים עשויים טלאים טלאים של בגדי תינוקות ומעליהם דמות של שומרת נטולת פנים. במיצב – מיצג אחר היא מציגה דמויות קטנות מלבד של ילדים, שחלקם מחייכים אך עיניהם מכוסות וחלקם מדממים. היא מפזרת ברחבי החלל בובות בד שצבעוניותן מסתירה משהו קשה: איברים קטועים ופציעות שונות. במסגרת התערוכה הקהל מוזמן להצטרף אל האמנית לתפור בובות שיהפכו אחר כך לחלק מהסביבה הפיסולית כך שנוצר מארג ונרטיב משותף של אמנות עם הקהל. דרורי תפרה בובות אנונימיות וביקשה מהקהל להעניק להן זהות. האנונימיות קשורה למחיקה של הזהות האישית בתוך הקולקטיב הקיבוצי.
רוקמות כיבוי אורות הוא מיצב מיצג רב תחומי ואינטראקטיבי, נוצר בשיתוף פעולה עם רוקמות ותופרות מרחבי הארץ. הוא עוסק בלינה משותפת ושופך אור על נקודת מבטן של שומרות הלילה. במיצב טקסטים מתוך מחברותיהן של שומרות הלילה שנשמרו בארכיון הקיבוץ. שפת היצירה היא שפה נשית, עמלנית ומורכבת מעבודות טקסטיל.
הדרוואר
הדרוואר (בהונגרית: Hédervár) הוא כפר במחוז גיור-מושון-שופרון, שבצפון-מערב הונגריה.
יהודי הדרוואר
בהדרוואר חיו יהודים בתקופות זמן שונות:
דיוויזיית המילואים ה-15 (האימפריה הגרמנית)
דיוויזיית המילואים ה-15 (בגרמנית: 15. Reserve-Division) הייתה דיוויזיה של צבא הקיסרות הגרמנית. הדיוויזיה לחמה במלחמת העולם הראשונה, ופורקה עם סיומה.
היסטוריה
הדיוויזיה הוקמה ב-2 באוגוסט 1914 כחלק מהגיוס הגדול של פרוץ מלחמת העולם הראשונה. היא נכללה במסגרת קורפוס המילואים ה-8 בפיקוד וילהלם פון אגלופשטיין, אשר בתורו נערך בחזית המערבית כחלק מהארמייה הרביעית בפיקוד אלברכט, דוכס וירטמברג. הדיוויזיה השתתפה ב ובקרב הארדנים (1914), ובספטמבר 1914 הועברה תחת פיקוד הארמייה השלישית, ולחמה עימה בקרב שמפאן הראשון ובקרב שמפאן השני. בשנת 1916 לחמה הדיוויזיה ב, ובאביב 1917 לחמה הדיוויזיה בקרב אראס. בקיץ אותה שנה הועברה הדיוויזיה לחזית המזרחית ולחמה כנגד מתקפת קרנסקי, ולאחר מכן נותרה במזרח עד לשביתת הנשק. בשנת 1918 לחמה הדיוויזיה במתקפת האביב הגרמנית, ולאחר מכן לחמה נגד מתקפת מאה הימים של בעלות הברית. לאחר המלחמה חזרו חיילי הדיוויזיה לגרמניה, וב-7 בינואר 1919 פורקה הדיוויזיה.
מיס תבל 1976
מיס תבל 1976 היא תחרות מיס תבל העשרים וחמש במספר. התחרות נערכה בתיאטרון לי שבהונג קונג.
בתחרות זכתה מלכת היופי של ישראל, רינה מור. זוהי הפעם הראשונה והיחידה בהיסטוריה של התחרות שבה זכתה מלכת היופי הישראלית.
JL בורק
הנוער החילוני של בורק-אן-ברס (בצרפתית: Jeunesse Laïque de Bourg-en-Bresse), הידוע בכינויו JL בורק (JL Bourg) או פשוט בורק (Bourg), הוא מועדון כדורסל צרפתי מבורק-אן-ברס, המשחק בליגת העל הצרפתית וביורוקאפ.
היסטוריה
בשנת 2014, JL בורק בנתה את האולם הביתי החדש שלה, אקינוקס, שהחליף את סאל דה ספורטס. בשנה הזו עלתה הקבוצה גם ל-Pro A לאחר שניצחה בפלייאוף ה-Pro B. הם ירדו בחזרה לאחר עונת 2014-15.
בעונת 2019–20, בורק הייתה במקום החמישי עד שהעונה בוטלה עקב מגפת הקורונה. בעונת 2020–21, בורק ערכה את הופעת הבכורה שלה באירופה כששיחקה ביורוקאפ.
חיים נפתלי הרץ היילפרין
הרב חיים נפתלי הרץ היילפרין (ה'תר"א, 1841; קידאן, ליטא – ו' באייר ה'תרע"ט, 6 במאי 1919; ביאליסטוק, פולין), היה רב ופוסק הלכה ליטאי, שכיהן כרב וראב"ד בביאליסטוק.
ביוגרפיה
בנו יחידו, תלמידו וממלא מקומו של אביו, הרב רפאל יום טוב ליפמן הלפרין, רבה של ביאליסטוק, מחבר עונג יום טוב, ומינה גולדא בת ר' יוסף ממינסק. קיבל תורה מאביו "שהיה רבו המובהק להלכה ולמעשה". נישא לבאדנה רחל בת ר' דוד טייטלבוים ממזריטש, מחבר דבש תמר. שימש כרב ומורה הוראה בביאליסטוק יותר מחמישים שנה, והיה אהוב על כל שדרות הקהילה, בייחוד פשוטי העם. לאחר פטירת הרב שמואל מוהליבר בשנת תרנ"ח, 1898, התמנה רחנ"ה כראב"ד בביאליסטוק.
הוציא לאור את ספרי אביו: שו"ת עונג יום טוב (וילנא תר"ם, 1880), וספר עונג יום טוב על דרוש (פיעטרקוב תרס"ו, 1906). בשערי הספרים: "הובא לבית הדפוס על ידי בנו ותלמידו".
רחנ"ה נפטר ביום ו' באייר תרע"ט, 6 במאי 1919, ונקבר בבית הקברות החדש "באגנובקה" בביאליסטוק. על מצבתו נכתב בין השאר:.
עזבון תורני
חידושי תורה מרחנ"ה נדפסו בחייו בסוף ספר עונג יום טוב חלק השו"ת; תשובה ממנו נדפסה באוסף שו"ת הועד, פיעטרקוב תרע"ד; בשנות מלחמת העולם הראשונה התפרסמה תשובתו, יחד עם הרב חנוך אייגש מווילנא, להתיר מנהג איסור אכילת קטניות בפסח. הותיר אחריו חיבור שו"ת וחידושים בכתב יד שנקרא קרית חנ"ה, נותר בביאליסטוק אצל בנו הרב שלמה ואבד בשואה. ארכיון שלם של מכתבים בענייני הלכה וציבור שנשלחו לרחנ"ה מגדולי רבני זמנו, ומכתבים ממנו, תועד בקטלוג "יודאיקה ירושלם", קיץ תשנ"ד. פקסימילים מארכיון זה נשמרו בבית הספרים הלאומי.
האוהל על קברו
בשנת תרפ"ב, 1922, נבנה אוהל על קברו של רחנ"ה בבית העלמין בביאליסטוק, ביוזמת והוצאות קהילת ״אנשי ביאליסטוק״ בניו-יורק. האוהל שרד את השואה. בשנת תשע"ג, 2013, חודש השלט על-גבי האוהל עם הטקסט המקורי, ביידיש, אנגלית ופולנית: "דער אוהל פון הרב ר' חיים הערץ היילפערין זצ"ל [...] איז געבויט געווארן מיט די מיטלען פון ביאליסטאקער רעליף פון ניו יורק".
יהושע גרינוולד
הרב יהושע גרינוולד (תרס"ט, 1909 - ו' באב תשכ"ט, יולי 1969) היה ראב"ד אונגוור ורבה האחרון של חוסט.
חייו
נולד בחוסט לרב אברהם יוסף גרינוולד, שמילא את מקום אביו, הרב משה גרינוולד בעל "ערוגת הבושם", כרבה של חוסט. בשנת תרפ"ט (1929), בהיותו בן 20, נישא לבתו של הרב יחזקאל פנט, רבה של דעש והאדמו"ר מדעעש. לאחר נישואיו התגורר בדעש במשך מספר שנים, ובתקופת מגוריו בעיר עמד לימינו של גיסו האדמו"ר הרב יעקב אלימלך פנט בניהול הישיבה שפעלה בעיר. לאחר מספר שנים התמנה ראב"ד אונגוור שבצ'כוסלובקיה (כיום באוקראינה).
בשנת תרצ"ד (1934), לאחר עלייתו של הרב יוסף צבי דושינסקי לארץ ישראל כדי לכהן כגאב"ד העדה החרדית על מקומו של הרב יוסף חיים זוננפלד, התמנה הרב גרינוולד לכהן כרבה של חוסט, כממשיכם של אביו וסבו שכיהנו בה ברבנות. בחירתו הייתה מלווה בסכסוך קשה בקהילה כנגד תומכי דודו, הרב יעקב חזקיהו גרינוולד מפאפה, שטען גם הוא למשרה. אנשיו של האחרון התפלגו והקימו את 'עדת יראים שומרי הדת' הנפרדת. הרב יהושע כיהן ברבנות עשר שנים.
בשנת תש"ד (1944) נלקחו בני הקהילה ובהם הרב גרינוולד לאושוויץ. הרב גרינוולד נותר בחיים, אשתו ובתו בת השמונה נספו. את קורותיו במלחמה הדפיס בקונטרס "עין דמעה", שנתפרסם בספרו שו"ת 'חסד יהושע'.
לאחר המלחמה התגורר בבודפשט ושם ישב בבית דין מיוחד להתרת עגונות. משם עבר לפריס וגם שם שימש כדיין לענייני עגונות. בשנת 1947 היגר לבורו פארק שבברוקלין, ניו יורק, ושימש רב של "קהל יראים חוסט". לאחר מכן התחתן בשנית עם מרים, בתו של רבי חיים מאיר הגר מויז'ניץ, שהייתה נשואה לראשונה לרבי יהודה הורוויץ מדז'יקוב.
בשנת תשכ"ט נפטר בניו יורק, והובא לקבורה בהר המנוחות בירושלים.
חתנו, רבי פינחס דוד הורוויץ מבוסטון, מילא את מקומו כרב של "קהל יראים חוסט" בבורו פארק.
אפרים הכהן
רבי אפרים הכהן (שע"ו, 1616 – י"ג בסיוון תל"ח, 1678) כיהן ברבנות בליטא, מוראביה והונגריה. מחבר הספר שו"ת שער אפרים.
ביוגרפיה
נולד בווילנה לר' יעקב הכהן. נקרא על שם סבו הרב אפרים פיש, הרב האשכנזי הראשון בירושלים. למד אצל רב העיר רבי משה לימא מחבר ספר 'חלקת מחוקק'. נישא לרחל (שע"ט, 1619 - ח' בכסלו תמ"ה, 1684) בת רבי אליהו, נכדו של רבי אליהו בעל שם. בשנת שצ"ה (1635), בהיותו כבן 20 נתמנה לכהן כדיין בעירו. לצד רבנים מפורסמים כרבי שמואל קאיידנובר, הש"ך ורבי הלל בן נפתלי הירץ ה"בית הלל". הוא כיהן בתפקידו זה 20 שנה.
בשנת תט"ו, הגיעו פורעי חמלניצקי לווילנה והוא נמלט עם מרבית יהודי הקהילה יחד עם אשתו ובתו, כשחתנו נשאר בווילנה. לאחר נדודים קשים הגיע בשנת תי"ז למוראביה והתקבל לכהן כרבה של טריביטש, שם שהה כ-3 שנים בהמשך עבר לאונגריש-ברוד, ובשנת ת"כ כיהן כרבה של מזריטש גדול . בשנת תכ"ג (1663) בעקבות פלישת היניצ'רים ברח לפראג, שם לימד בבית המדרש. לאחר תקופה נקרא לווינה ללכהן כראש ישיבה בבית מדרשו של מחותנו הרב קאפיל סג"ל ובנו הרב ישראל אב"ד ברודא.
תרז דלפש
תֶרֶז דֶלְפֶּשׁ (בצרפתית: Thérèse Delpech; 11 בפברואר 1948 - 17 בינואר 2012) הייתה אינטלקטואלית ומומחית ליחסים בינלאומיים צרפתייה.
אפרים הכהן
ביוגרפיה
בשנת תכ"ו (1666) התקבל לרבה של אויבן (בודה, אחת משלוש הערים שהפכו לבודפשט). שם יסד ישיבה בה למדו בין השאר בנו רבי יהודה לייב ונכדו רבי צבי, ה"חכם צבי".
תרז דלפש
חייה
דלפש למדה פילוסופיה באקול נורמל סופרייר. בהמשך התמקדה ביחסים בינלאומיים. דלפש ניהלה את תחום הלימודים האסטרטגיים בועדה לאנרגיה אטומית של צרפת (Commissariat à l'énergie atomique; CEA) מאז 1997. היא שימשה יועצת לאלן ז'ופה בעת כהונתו כראש ממשלת צרפת (1995-1997). כמו כן הייתה חוקרת ב-CERI (המרכז ללימודים בינלאומיים), מפקחת מטעם נציבות האו"ם לניטור בקרה ופיקוח בעיראק (UNMOVIC) של האומות המאוחדות, יועצת בינלאומית לוועדה הבינלאומית של הצלב האדום, והייתה בין ההוגים הבולטים בצרפת בתחום הביטחון הבינלאומי. בניגוד לאינטלקטואלים צרפתיים רבים, תמכה דלפש בפלישה האמריקאית לעיראק ב-2003, ולאחר מכן תמכה בהחרפת הסנקציות נגד איראן.
אפרים הכהן
ביוגרפיה
תקופה לאחר בואו לעיר, התעורר פולמוס בעיר כנגדו. בעיר הייתה תקנה מהרב אור שרגא פייבוש אשכנזי מווילנה, שכיהן ברבנות בעיר, שלא לקבל לרב או מורה הוראה בעיר אדם שיש לו קרובי משפחה בעיר. תקנה זו נתקנה עקב מחלוקות רבות שהיו בערי אירופה סביב מינוי קרובים. הרב אשכנזי חיזק את תקנותיו בחרם. הרב אפרים חיתן את בנו עם אשה שהיו לה קרובים בעיר, ובשל זאת חלק מבני העיר סברו שעל פי התקנה אינו יכול לשמש כרב, ויש לחשוש לחרם של מתקן התקנה. הפולמוס מופיע בספרו של הרב אפרים, שער אפרים, בספר עבודת הגרשוני. לבסוף שככה הסערה לאחר שמתקן התקנה הבהיר שהיא חלה רק על מי שהיו לו קרובים לפני כהונתו.
תרז דלפש
חייה
בשנת 2008, דירג אותה כתב העת Prospect Magazine במקום ה-81 ב"רשימת 100 האינטלקטואלים" שלו.
אפרים הכהן
ביוגרפיה
באותה עת שלטו בעיר הטורקים, ובשל זאת הוא עמד בקשרים עם רבנים שונים מרחבי האימפריה העות'מאנית, כמו רבני ירושלים הרב משה ן' חביב ורבי משה גלאנטי (המג"ן) (שאף ביקרו בשנת תכ"ח) וכן נשאל שאלות רבות על ידי קהילות מרחבי האימפריה. לעת זקנותו נתבקש לכהן כרב בירושלים כממלא מקום סבו רבי אפרים פיש. הוא תכנן לעבור לשם לאחר שידפיס את כתביו אך נפטר בטרם הספיק בי"ג בסיון שנת תל"ח. בנו מספר שהייתה מגפה בבודה, ואחיו הגדול רבי יחזקיה נפטר ואף הוא היה על ערש דווי, ואביו ביקש שתילקח נפשו תמורת נפש בנו. הוא כיהן כרב האחרון בבודה, ובשנת תמ"ו (1686) נחרבה הקהילה בכיבוש האוסטרי.
תרז דלפש
חייה
בשנת 2012, פרסם תאגיד ראנד ספר שהותירה דלפש בכתובים, ובו סקירה מקיפה של דלפש על מחקרי ראנד בנושא הרתעה גרעינית.