cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
תבנית ריבועית
איזוטרופיות ומרחב היפרבולי
המרחב הדו-ממדי עם התבנית הריבועית נקרא המישור ההיפרבולי (במאפיין שונה מ-2, אפשר להציג אותו גם בצורה ). סכום ישר של עותקים של המישור ההיפרבולי נקרא מרחב היפרבולי.
הממד של תת-מרחב איזוטרופי של V הוא לכל היותר חצי הממד של V; במאפיין שונה מ-2, אם יש ל-V תת-מרחב איזוטרופי שממדו חצי הממד של V, אז V מרחב היפרבולי. במאפיין שונה מ-2, המישור ההיפרבולי הוא המישור האיזוטרופי הרגולרי היחיד, וכל מרחב איזוטרופי מכיל עותק (איזומורפי) של מרחב היפרבולי.
המבנה של מרחב ריבועי
כל תבנית ריבועית (מממד סופי, בכל מאפיין) אפשר לפרק באופן יחיד לסכום ישר של שלושה חלקים: המרכיב הרדיקלי שהוא תבנית האפס, מרחב היפרבולי, ומרחב אנאיזוטרופי. התבנית היא רגולרית אם ורק אם המרכיב הרדיקלי שלה טריוויאלי. פירוק זה הוא הבסיס לבנייה של חוג ויט; אינדקס ויט של התבנית הוא מחצית הממד של המרכיב ההיפרבולי.
כל תבנית ריבועית אנאיזוטרופית אפשר לפרק לסכום ישר, כאשר [a,b] מייצג את התבנית הריבועית הדו-ממדית ו- הוא החלק האלכסוני. במאפיין שונה מ-2 אפשר להניח ש-t = 0. תבנית רגולרית, הנשארת רגולרית לאחר כל הרחבת סקלרים, נקראת לא-מנוונת. במאפיין שונה מ-2 כל תבנית רגולרית אינה מנוונת; במאפיין 2, התבנית אינה מנוונת אם ורק אם אפשר להציג אותה כסכום של מרחב היפרבולי ומרחב אנאיזוטרופי שבו s = 0 או s = 1.
לוי שטראוס
לוי שטראוס (באנגלית: Levi Strauss; 26 בפברואר 1829 - 26 בספטמבר 1902, ה'תקפ"ט - כ"ד באלול ה'תרס"ב) היה יצרן בגדים יהודי-אמריקאי יליד גרמניה, שותף בהמצאת מכנסי הג'ינס והמותג Levi's.
קורות חייו
נולד בשם לובּ שטראוס (בגרמנית: Löb Strauß) בעיירה בוטנהיים שבחבל פרנקוניה עילית בגרמניה לרבקה והירש במשפחה מרובת ילדים. אביו היה רוכל ונפטר ממחלת השחפת כשלוי היה בן 16. בעקבות פטירת האב נותרה המשפחה בלא הכנסה והאם החליטה בשנת 1847 להגר עם לוי ואחיותיו לארצות הברית, שם הצטרף לאחיו הגדולים בעסקיהם אשר התנהלו בעיר ניו יורק.
בשנת 1853, כחלק מהבהלה לזהב, עבר לוי לסן פרנסיסקו אשר בקליפורניה. באותם ימים הגיעו אלפי מחפשי זהב לאזור ותרמו להתפתחותה המהירה של קליפורניה. במרוצת הזמן הבחין לוי כי מכנסיהם של מחפשי הזהב לא התאימו לסוג זה של עבודה, ולרוב התבלו ונקרעו כעבור זמן קצר. כתוצאה מכך החל לוי לייצר מכנסיים עמידים העשויים מאריג גס (קנבס). המכנסיים אומנם שווקו בהצלחה, אך יצרו בעיות אחרות למחפשי הזהב בשל היותם מסורבלים. אחד מאותם קוני הבדים להם מכר לוי שטראוס היה תופר יהודי בשם ג'ייקוב וו. דייוויס (Jacob W. Davis) שהגיע לארצות הברית ממזרח אירופה. דייוויס הגיע לרעיון של הוספת מסמרות מתכת למכנסיים לשם חיזוקי הכיסים. מאחר שלא היה באפשרותו לממן את רישום הפטנט על הרעיון, הוא פנה ללוי שטראוס לשם שותפות. שניהם רשמו את הבקשה לפטנט על הרעיון. הפטנט האמריקאי שמספרו 139,121 US התקבל ב-20 במאי 1873 על שמם של דייוויס ולוי. לוי שטראוס הקים את החברה שנקראה על שמו (.Levi Strauss & Co) והעסיק את דייוויס כעובד החברה.
פטירתו
לוי שטראוס התגורר בסן פרנסיסקו עם אחותו פאני, שם גם נפטר. הוא הוריש את חברת לוי'ס (LEVI'S), אותה ייסד, לארבעת אחייניו. החברה פועלת עד היום ונחשבת למצליחה והגדולה ביותר בתחומה.
הנצחתו
המבנה בו התגורר שטראוס בגרמניה, הוא מן המבנים העתיקים בעיירה. נבנה ב-1687 ונרכש על ידי המועצה המקומית בסוף שנת 1987. בשנת 1992 החלו בשיפוץ המבנה, שנפתח כמוזיאון לזכרו בסתיו 2000.
ג'וזף קרוהול
ג'וזף קרוהול (באנגלית: Joseph Crawhall; 20 באוגוסט 1861 – 24 במאי 1913) היה אמן אנגלי שנולד במורפת', נורת'מברלנד.
ביוגרפיה
קרוהול היה הילד הרביעי ובנם השני של ג'וזף קרוהול השני ומרגרט בויד. קרוהול התמחה בציור בעלי חיים וציפורים. הוא נולד ב-20 באוגוסט 1861 במורפת', נורת'מברלנד. הוא התאמן בקינגס קולג' בלונדון לפני שנסע לפריז ב-1882.
בשנות השמונים והתשעים של המאה ה-19, עבודתו נקשרה לחבורה של גלאזגו. הוא הושפע מאוד מהאימפרסיוניסטים, ויצירתו, כמו שלהם, נדחתה על ידי הממסד האמנותי, במקרה שלו בדמות האקדמיה המלכותית הסקוטית.
ב-1887/88 הוא ביקר בטנג'יר עם פולוק ניסבט, רוברט אלכסנדר ובנו של רוברט אדווין.
באפריל 1894 סוחר האמנות אלכסנדר ריד העניק לקרוהול את תערוכת היחיד הראשונה שלו, בתערוכת הפתיחה בגלריה החדשה של ריד ברחוב סנט וינסנט 124 במרכז גלאזגו. הקונה העיקרי של עבודתו של קרוהול מתערוכה זו היה ויליאם בורל. ריד הציג את קרוהול ובורל במסיבת ארוחת ערב פרטית בביתו ב-13 באפריל.
רבות מיצירותיו של קרוהול נמצאות בגלריה והמוזיאון לאמנות קלווינגרוב ובאוסף בורל. יצירותיו מעטות כי ידוע שהוא הרס את אלה שהוא לא היה מרוצה מהם.
הוא מת בלונדון במאי 1913.
מאיר טפירו
מאיר טפירו (נולד ב-28 במרץ 1975) הוא כדורסלן ישראלי המשחק באינטר עליה מליגה א'. גובהו 1.92 מטר. טפירו נחשב לאחד מגדולי הכדורסלנים הישראלים בכל הזמנים. בשנת 2002 זכה בתואר שחקן העונה של ליגת העל. בשנת 2010 זכה בתואר "שחקן העשור". טפירו הוא סגן שיאן ההופעות בליגת העל בכדורסל עם 511 הופעות בליגה הסדירה. בפברואר 2023 גיא פניני רשם את הופעתו ה-512 ושבר את שיא ההופעות של טפירו.. כיום משמש כמאמן נבחרת ישראל בכדורסל 3x3.
קריירה
הוריו של טפירו נולדו לעולים יהודים ממרוקו. טפירו התחיל את קריירת הכדורסל שלו במחלקת הנוער באליצור קריית אתא ובמכבי קריית מוצקין בבוגרים. במהלך הקריירה שיחק בקבוצות רבות ביניהן הפועל תל אביב, הפועל אילת ואחרות. למד בתיכון אורט קריית ביאליק.
טפירו התפרסם בתחילת הקריירה המקצוענית שלו כאשר קלע סל ניצחון במדי קבוצתו הפועל תל אביב במשחק הדרבי העירוני נגד מכבי תל אביב בגיל 19 בלבד. כמו כן, טפירו נחשב לשחקן הישראלי הראשון שהצליח להשיג טריפל דאבל כאשר ב-1 בפברואר 1999 קלע 16 נקודות, קלט 12 כדורים חוזרים ומסר 10 אסיסטים במדי מכבי חיפה. כמו כן היה לישראלי הראשון שהשיג טריפל דאבל בגביעי אירופה השונים - בניצחון הבית של הפועל ירושלים 95–118 על אודסה מהליגה האוקראינית, בשלב הבתים של גביע האתגר של 2003. טפירו שחזר את ההישג גם בניצחון 79–88 על ז'לזניק בלגרד הסרבית, במשחק הראשון של רבע גמר גביע יול"ב 2007. ושוב חזר על ההישג בניצחון קבוצתו מכבי אשדוד על בני השרון 90:85 בעונת 2011. עד היום השיג טפירו 7 טריפל דאבלים.
במהלך הקריירה שיחק טפירו בנבחרות ישראל השונות כולל בנבחרת הצעירה בה הגיע לגמר אליפות אירופה ובנבחרת ישראל, עימה שיחק 4 פעמים באליפות אירופה כאשר מיקום השיא בשנים אלו היה בשנת 2003 אז הגיעה הנבחרת למקום השביעי.
בין הישגיו של טפירו: ההעפלה לחצי גמר גביע ספורטה, עם הפועל ירושלים, בעונת 2001/02, והעפלה לחצי גמר גביע יול"ב בעונת 2005–2006 גם כן עם הפועל ירושלים כשחזר לשחק במדיה לשתי עונות נוספות. בחו"ל רשם טפירו עוד הישג נאה, כשזכה בגביע הליגה בצרפת עם נאנסי והעפיל גם למשחק האליפות של הליגה בעונת 2004–2005. את האליפות הפסידה קבוצתו לשטרסבורג של אפיק נסים הישראלי. בעונת 2006/07 זכה טפירו לראשונה בקריירה בתואר ישראלי, כשהוביל את הפועל ירושלים לזכייה בגביע המדינה לאחר ניצחון בגמר נגד בני השרון.
לאחר סיום העונה הודיע מאיר טפירו על עזיבתו את הפועל ירושלים, וחזר לשחק בקבוצת בני השרון. הוא סייע לקבוצה זו להגיע לחצי גמר הפיינל פור של ליגת העל ב-2008.
ב-27 במאי 2009 הודיע טפירו במסיבת עיתונאים על פרישתו מנבחרת ישראל. בסך הכל היו לטפירו 116 הופעות במדי הנבחרת (כולל 4 השתתפויות באליפות אירופה) בהן קלע 976 נקודות. בספטמבר אותה שנה הוא עבר לשחק במכבי ראשון לציון, תחת מאמנו לשעבר אפי בירנבוים.
לאחר עונה אחת במדי ראשון לציון, חתם טפירו לשנתיים בעולה החדשה לליגת העל, מכבי אשדוד. עם אשדוד הגיע טפירו בעונה הראשונה (2010/11) לחצי גמר גביע המדינה. ובעונה השנייה (2011/12) עד לגמר הפיינל פור הישראלי, בו הפסידה למכבי תל אביב.
ב-27 במאי 2010 הוכתר טפירו לשחקן העשור, בטקס שנערך לפני משחק הגמר של הפיינל פור של עונת 2009/10.
ב-11 ביולי 2012, הודיע טפירו כי הוא חוזר לקדנציה שלישית בהפועל ירושלים, אך בתום העונה שוחרר ממנה.
בחודש יולי 2013 חתם לשנתיים בעירוני נס ציונה.
בקיץ 2015 חתם לשנה במכבי קריית גת.
במרץ 2016 זכה בתואר השחקן המצטיין במשחק האולסטאר של ליגת העל בכדורסל שהתקיים בהיכל הספורט בגין שבעיר אילת.
ב-7 ביוני 2016 החליט טפירו לפרוש לאחר 23 עונות משחק. באותו חודש מונה למאמן מכבי אשדוד באר טוביה מליגת העל בכדורסל שגם בה שיחק בעברו.
ב-19 ביולי 2017 מונה למאמן הפועל אילת. טפירו הוא המאמן הראשון של האילתיים שגם שיחק בקבוצה בעבר. ב-14 בנובמבר 2017 פוטר טפירו מאימון הקבוצה.
מצעד סינגלי הוויניל הרשמי
מצעד סינגלי הוויניל הרשמי (באנגלית: Official Vinyl Singles Chart) הוא מצעד מוזיקה שבועי המתפרסם בממלכה המאוחדת. הוא נערך על ידי חברת המצעדים הרשמית (OCC) מטעם תעשיית המוזיקה באזור זה. הוא מפרט את 40 הסינגלים הפופולריים ביותר בפורמט ויניל בכל שבוע. המצעד, יחד עם מצעד אלבומי הוויניל הרשמי המקביל. הוא הושק ב-6 באפריל 2015 במקביל ליום חנות התקליטים, לכבוד העלייה הגדולה בפופולריות של תקליטי ויניל, הן בפורמטי סינגלים והן בפורמטי אלבומים; ב-2014 נמכרו למעלה מ-1.3 מיליון תקליטי ויניל בממלכה המאוחדת בלבד, בפעם הראשונה מאז 1995.
מאיר טפירו
משפחה
נשוי לענבל ואב לשלושה ילדים.
מצעד סינגלי הוויניל הרשמי
מרטין טלבוט, מנכ"ל חברת המצעדים הרשמית, אמר: "אנו שמחים להשיק את מצעד אלבומי וסינגלי הוויניל הרשמיים הראשונים של הממלכה המאוחדת ב-OfficialCharts.com, ביום חנות התקליטים בסוף השבוע הקרוב. כשמכירות אלבומי ויניל עלו בכמעט 70% כבר השנה, מכורים של ויניל היו יכולים לצבור 2 מיליון יחידות עד סוף השנה הזו – מספר יוצא דופן, אם מחשיבים שהמכירות היו עשירית מזה רק לפני שש שנים. הצמיחה הזו מדגישה את ההתעוררות המתמשכת של הפורמט האהוב הזה, בין אם אתה מעריץ של ארקטיק מאנקיז, נואל גלאגר, לד זפלין או דייוויד בואי".
ב-12 באפריל 2015, "Baby Wants to Ride" מאת פרנקי נאקלס היה לראשון שדורג בראש המצעד. זו הייתה מחווה לנאקלס שכן היה זה יום השנה הראשון למותו.
קריאה קרה
קריאה קרה (מאנגלית: Cold Reading) היא טכניקה המשמשת מניפולטורים מקצועיים כדי לגרום לאדם הניצב מולם להתנהג בדרך מסוימת או לחשוב שהקורא הקר (המניפולטור) מחזיק ביכולת מיוחדת ומסתורית, המאפשרת לו לדעת דברים על אודות האדם שמולו.
הקריאה הקרה חורגת מכלל הכלים הרגילים והמוכרים של מניפולציה, כמו השׁאה (סוגסטיה) וחנופה. בקריאה קרה מסתמכים מניפולטורים כמו אנשי מכירות, פרסומאים, מרפאים-באמונה, נוכלים וחלק מהמרפאים בתרפיה על נטייתם של בני־אדם מסוימים לנסות למצוא במצבים מסוימים, משמעות רבה יותר משיש בהם בפועל.
המניפולטור יודע כי גם אם הדברים שיאמר יהיו נטולי הגיון או משמעות, קרבנו ייטה לנסות לחפש בהם משמעות. הוא יודע גם כי אנשים נוטים להיות מרוכזים בעצמם ונוטים להחזיק בהשקפות לא מציאותיות ביחס לעצמם, ולכן ייטו לקבל כנכונים גם תיאורים המשקפים לא את מה שהם יודעים או חושבים על עצמם, אלא את מה שהיו רוצים שיהיה נכון לגבי עצמם. המניפולטור יודע עוד כי על כל כמה הכרזות אותן ידחה הקרבן כבלתי מדויקות, תהיה אחת שתזכה לאישורו וכי מנגנון החשיבה הסלקטיבית יגרום לכך שהקרבן יזכור רק את ה"פגיעות" וישכח את ה"פספוסים".
אדגר פויכטינגר
אדגר פויכטינגר (בגרמנית: Edgar Feuchtinger; 9 בנובמבר 1894 – 21 בינואר 1960) היה מפקד בכיר בורמאכט שפיקד על כוחות במלחמת העולם השנייה.
קריירה מוקדמת
פויכטינגר נולד ב-9 בנובמבר 1894 במץ, שהשתייכה לאימפריה הגרמנית. עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה התגייס פויכטינגר לצבא הגרמני הקיסרי, והצטרף לרגימנט הארטילריה ה-14, עמו לחם במהלך המלחמה. על פעולותיו בקרבות קיבל את עיטורי צלב הברזל דרגה ראשונה ושנייה, וצלב הכבוד של מלחמת העולם 1914/1918.
לאחר המלחמה הצטרף פויכטינגר לרייכסווהר, ומילא בו תפקידי פיקוד ומטה. ב-26 בדצמבר 1937 הוא מונה למפקד הגדוד ה-3 ברגימנט הארטילריה ה-26, וב-1 באוגוסט 1938 הוא הועלה לדרגת אוברסט לוטננט.
מלחמת העולם השנייה
עם פרוץ מלחמת העולם השנייה מונה פויכטינגר למפקד רגימנט הארטילריה ה-227, שהיה חלק מהדיוויזיה ה-227, ולחם עמו במהלך המערכה על צרפת ומבצע ברברוסה. ב-15 במאי 1943 הוא מונה למפקד דיוויזיית הפאנצר ה-21, וב-15 ביולי 1943 הוענק לו על פעולותיו את עיטור הצלב הגרמני בכסף. ב-1 באוגוסט 1943 הוא הועלה לדרגת גנרל מיור, וב-15 בינואר 1944 החליף אותו אוסווין גרוליג בפיקוד על הדיוויזיה. ב-8 במאי 1944 חזר פויכטינגר לפקד על הדיוויזיה, והכין אותה לקראת נחיתת בעלות הברית. ב-6 ביוני 1944 הורכבה הדיוויזיה מרגימנט הפאנצר ה-22, ומרגימנט הפאנצרגרנדיר (חיל רגלים משוריין) ה-125 וה-192, לכולם רק שני גדודים במקום התקן הסטנדרטי של שלושה. הציוד שלה הורכב בחלקו הגדול מכלי נשק מיושנים ומרכבי שלל צרפתיים. מרבית הטנקים היו מדגם פאנצר סימן 4, אך גם מספר טנקי שלל קלים.
בשעות הבוקר המוקדמות של 6 ביוני 1944 העבירה קבוצת ארמיות B את דיוויזיית הפאנצר ה-21 (שכללה 127 טנקים מדגם פאנצר סימן 4 ו-40 תותחי סער) תחת פיקוד הארמייה השביעית, כדי לבצע מתקפת-נגד על הצנחנים הבריטים מזרחה לנהר אורן. רגימנט הפאנצר ה-22 של הדיוויזיה החל לנוע בשעה 08:00 בבוקר לעבר היעד, אך התקדמותו הייתה איטית, מכיוון שמטוסי בעלות הברית תקפו את טורי הטנקים שנעו בשטח הפתוח, לאור יום, וגרמו להם אבדות ניכרות. בשעה 12:00 קיבל הרגימנט שינוי משימה ממפקד הקורפוס ה-84, גנרל אריך מרקס, שפקד עליו לתקוף לכיוון מערב מקאן, כדי למנוע את נפילת העיר לידי בעלות הברית, ולאחר מכן לנוע לעבר קו החוף, כדי להשמיד את ראשי הגשר של בעלות הברית. רק פלוגה אחת של הרגימנט הושארה כדי להתמודד עם איום הצנחנים הבריטיים. כתוצאה מכך נגרם עיכוב נוסף בפתיחת מתקפת הנגד הגרמנית. רק בשעה 14:00 הגיע רגימנט הפאנצר ה-22 לנקודת ההיערכות מצפון לקאן, שם חבר אליו הרגימנט הנוסף של הדיוויזיה - רגימנט הפנצרגרנדיר (חיל רגלים משוריין) ה-192.
הדיוויזיה המשיכה להילחם במהלך המערכה בנורמנדי, ואף השתתפה בקרב על קן, אולם לבסוף כמעט והושמדה בקרב פאלז. הדיוויזיה שוקמה בחזרה, אולם לא השתתפה בקרב על הבליטה. ב-1 באוגוסט 1944 הועלה פויכטינגר לדרגת גנרל לוטננט, וב-6 באוגוסט הוענק לו עיטור צלב האבירים של צלב הברזל. ב-25 בינואר 1945 הוא פרש מתפקידו, ובסוף המלחמה הוא נפל בשבי צבא ארצות הברית.
לאחר המלחמה
בשנת 1946 שוחרר פויכטינגר מהשבי, ובשנת 1953 הוא החל למסור מידע לידי ברית המועצות על הכוחות האמריקניים בגרמניה המערבית, והמשיך בכך עד מותו ב-21 בינואר 1960.
דני הוליווד
דני הוליווד היא סדרת דרמה קומית מוזיקלית ישראלית עם אלמנטים של מדע בדיוני, שהופקה על ידי טדי יזמות והפקות. שתי עונותיה של הסדרה שודרו בשנים 2009-2008. העונה הראשונה כללה 100 פרקים כולל פרק פספוסים ופרק מאחורי הקלעים. העונה השנייה כללה 98 פרקים כולל פרק פספוסים.
במרכז עונתה הראשונה של הסדרה ניצבות עלילותיו של הזמר דני (ברגר) הוליווד בשנות ה-60, וסיפור אהבתו לבמאית צעירה מהעשור הראשון של המאה ה-21 (דניאלה לוין), ואילו עונתה השנייה של הסדרה מתמקדת בשנות ה-80 של המאה ה-20 ובמפגשו של הזמר עם בנו הצעיר (מושיקו שטראוס). העלילה שואבת השראה מודעת מעלילות סרטי מדע בדיוני שונים, ובהם טרילוגיית סרטי בחזרה לעתיד, קייט וליאופולד וגולשים בזמן, אף כי היא מתעלמת לרוב מפרדוקסים הקשורים במסע בזמן.
בקיץ 2011 רשת הטלוויזיה האמריקאית The CW רכשה את הפורמט. בפברואר 2012 הזמינה הרשת פיילוט לסדרה שתוכננה להיקרא בשם "Joey Dakota".
העונה הראשונה
1968
מספרת על במאית בשם דניאלה לוין (גאיה טראוב) שעושה סרט תיעודי על חייו של כוכב שנות השישים דני (דניאל) הוליווד (רן דנקר) ועל מותו המסתורי. דניאלה נוסעת בזמן הישר אל שנת 1968 בעזרת מזוודה ישנה שמתגלה כמכונת זמן במטרה לגלות איך דני מת, ומוצאת עצמה בביתו, שם היא מכירה את חברי "הקומונה" שלו רינגו (ארתור פרי), בוקי (גיל דסיאנו ביטון) אחותו של בוקי, איה (טל טלמון), שידועה גם כבת זוגו הנוכחית של דני. חברתה הטובה של דניאלה, מיה (שירה קצנלנבוגן), מלווה בעופר (שי פלד), חבר של דניאלה, ונועה, חברה נוספת של דניאלה (שני כהן) נוסעים בעקבותיה בזמן. עופר, מיה ודניאלה שבים לעתיד בלי נועה שהחליטה להישאר בעבר בעקבות מערכת יחסים עם רינגו, אך מגלים כי נועה עתידה למות בשנת 1968, ושבים לעבר כדי להצילה ונותרים כלואים בו, בגלל שריפת המזוודה שאפשרה להם לנסוע בזמן. לאחר תיקון המזוודה היא חוזרת לפעול. אך אז החבורה מגלה כי המזוודה קבורה עמוק בחירייה. כאשר מיה ועופר רצו לחזור לעתיד, הם מגלים כי המזוודה תקועה ולא ניתן לחזור. לקראת סוף העונה המזוודה חוזרת לעבוד ובעזרת דמויות נוספת בסדרה, דני נוסע לעתיד (2008) ובכך ניצל ממוות. אך כמה רגעים אחרי שדני נוסע לעתיד, לולה באום (הזקנה בת ה־90) יורה שני כדורים בדני כנקמה. דניאלה קופצת להצילו. לא ברור מי נפגע מהכדור – דני או דניאלה.
העונה השנייה
דני מתייסר בגלל מותה של דניאלה ומדמיין אותה בזמן שהיא מתה. הוא מגלה כי בנו, מושיקו (דורון עמית), עתיד למות בשנת 1986 ונוסע בזמן כדי להושיעו. דני מתחזה לאחיו הגדול של מושיקו, העונה לשם "בוקי ברגר". הוא מתאהב בזמרת הליווי בלהקתו של מושיקו, רננה פרידמן, בתה של איה באום (רומי אבולעפיה), שהייתה בת זוגו של מושיקו, דבר הגורם לריב גדול בין דני ומושיקו, ואילו מושיקו משלים עם המציאות ומתאהב בעופרה הראל, אמא של דניאלה. לולה באום מגלה על המזוודה ומצליחה בעזרתה להחזיר לעצמה את הראייה, לשנות את המציאות ולגרום למושיקו להתאהב באוסי ברנס (גאלה קוגן), כך שתתאפשר לידתה של דניאלה. בסוף העונה מושיקו ואוסי מתחתנים וכך גם דני ורננה. לאחר החתונה אוסי יורה במושיקו ודני נוסע בזמן כדי להצילו ובסוף מצליח. מייד לאחר שנועה יורה באוסי לולה דופקת בדלת וכולם נוסעים בזמן להווה. לולה מגיעה ומנסה לירות בדני ומושיקו אך דניאלה חוזרת לחיים במפתיע ויורה בלולה באום ומצילה את דני ואת מושיקו. לולה כעת נהרגת לאחר שדניאלה ירתה בה, עופרה מגלה שדניאלה היא בעצם בתה ולא בת דודה של הוריה. הסוף לא ברור ונגמר בכך שדניאלה ודני מתחבקים, ודני נקלע לסיטואציה בין דניאלה לרננה.
תחרות המועמדים 2013
תחרות המועמדים בשחמט בשנת 2013 התקיימה בלונדון בין התאריכים 15 במרץ ל-1 באפריל 2013. בתחרות התקיימו ארבעה עשר סיבובים. התחרות בקטגוריה 22 (מד כושר ממוצע 2787).
בעקבות זכייתו בתחרות, מגנוס קרלסן העפיל להתמודדות עם אלוף העולם וישוואנתן אנאנד באליפות העולם בשחמט 2013. הייתה זו הפעם הראשונה לאחר למעלה מ-50 שנים שמתקיימת תחרות בסיבוב כפול בין המתמודדים, לאחר שבעשורים האחרונים התקיימו דו-קרב בשיטת המפסיד יוצא.
משחקי התחרות
התחרות סיפקה דרמות רבות, בעיקר בסיבובים האחרונים.
תוצאות התחרות
שני הראשונים סיימו עם אותו מספר נקודות אבל מראש נקבעו ארבעה קריטריונים להתרת שוויון נקודות, לפי הסדר הבא:
קרלסן הוכרז כמנצח בתחרות משום שהיה לו ניצחון אחד יותר מאשר לקראמניק.
גיורא גמרמן
גיורא גמרמן (18 בנובמבר 1927 - 3 באפריל 2015) היה אדריכל ישראלי שהתמחה בתכנון מוסדות ציבור, ספורט חינוך ומגורים.
גמרמן נולד בעיר פרגמינו (Pergamino) שבארגנטינה ובהיותו בן 6 עלה עם אביו לארץ ישראל. למד במקוה ישראל ולאחר מכן למד אדריכלות בטכניון שם הכיר את שותפו לדרך למשך 40 שנה - משה לופנפלד. בשנת 1961 פתח משרד אדריכלים בשיתוף לופנפלד שפעל עד לאמצע שנות התשעים. המשרד זכה בעשרות תחרויות אדריכלים לאורך 30 שנות פעילותו. בשנת 2021 עתידה להתפרסם מונוגרפיה מקצועית המסכמת את יצירתו.
שלום עמאר
הרב שלום עמאר (ט"ו בכסלו ה'תרכ"ג, 1862 – כ"ג בתשרי ה'תר"ס, 1899) היה דרשן, פוסק הלכה ומשורר. דיין במקנס במחצית השנייה של המאה ה-19.
ביוגרפיה
נולד במקנס לאביו רבי שמואל שהיה מדייני העיר, ולאימו רבקה לבית טולידאנו, שהייתה דור חמישי למהרי"ט. נקרא בשם 'שלום' על שם השלום שהושג בין אביו הרב שמואל לשד"ר רבי מנשה ארזי. למד גמרא אצל רבי אברהם הלחמי. התחתן עם שמחה לבית אסודרי. לאחר נישואיו הצטרף לישיבה של תלמידי חכמים בעיר, בין חביריו ניתן למנות את רבי יוסף בירדוגו, רבי חיים מוריגון, רבי חיים בירדוגו ורבי שלמה בירדוגו. עם האחרון התיידד במיוחד.
רבנותו
לאחר פטירת אביו בי"ח אלול ה'תרמ"ט, צירפו את רבי שלום לבית הדין בראשות הרב יעקב בירדוגו (ה'עדות ביעקב') והרב רפאל אבן צור. בכ"ח תשרי ה'תר"ן הוכתר באופן רשמי. יחד עם רבי שלום, הצטרפו דיינים נוספים. כחלק מפעילותו הציבורית, העלה את מס ה'גאבילה' שהיו משלמים הקצבים על בהמת בשר, בכדי לעזור לעניי הקהילה. תמך בעלייה לארץ ישראל, ובהקמת ישובים חקלאיים בה. כמו כן פנה לברון הירש לבקשת תמיכה לעניי קהילתו. בשנותיו הראשונות ברבנות סבל מאנשי מחלוקת שרצו לבזות את מעמדו.
פטירתו
בשלהי שנת ה'תרנ"ט, תכנן לעלות לארץ ישראל יחד עם ידידו רבי חיים משאש, לאחר חג הסוכות בשנה הבאה. בשנת ה'תר"ס לקראת חג הסוכות, לאחר שעטף את האתרוג שבחר, לפתע ניטל הדד של האתרוג, רבי שלום התעלף, וראה בזה סימן שלא יגמור שנתו. ואכן בחג הסוכות נפל למשכב, ובשמחת תורה נפטר במקנס. בפטירתו ספד לו רבי חיים משאש. הרב ידידיה טולידאנו והרב אהרן חסין כתבו קינות לפטירתו.
חיבוריו
מקבץ מכתביו יצא לאור בספר 'דברי שלום ואמת' על ידי רבי אברהם עמאר ורבי מאיר עמאר, הוצאת אהבת שלום, תש"ס.
תקופת ייחוס (אסטרונומיה)
באסטרונומיה, המושג תקופה (באנגלית: Epoch, במקור מיוונית: Εποχή - תקופה, פרק זמן) מציין נקודת זמן ספציפית, שנתונים אסטרונומיים שאינם קבועים, כמו קואורדינטות של גרמי שמים או מסלוליהם, נכונים לאותה נקודת זמן. בדרך כלל נקבעת תקופת זמן סביב אותה נקודת זמן, שלאורכה משתמשים באותם הנתונים ללא תיקון בהנחה שההבדלים בנתונים לאורך כל התקופה הם קטנים מאוד ואינם משמעותיים, ובסוף התקופה עוברים לנקודת זמן חדשה. כך למשל, הקטלוג הכללי החדש שיצא בשנת 1888 נותן את הקואורדינטות של הערפיליות ושל צבירי הכוכבים במערכת הקואורדינטות המשוונית נכון לשנת 1860, ובקטלוג גליזה לכוכבים קרובים, במהדורה משנת 1969, ניתנות הקואורדינטות של כוכבי הקטלוג במערכת הקואורדינטות המשוונית נכון לשנת 1950. בצורה דומה, אלמנטי המסלול של גרמי שמים, כמו למשל נקודות האפסיד, משתנים לאיטם וכאשר משתמשים בהם יש לציין את התקופה שבה נמדדו. כאשר נעשה שימוש בנתונים מתקופה קודמת לתקופה בה נעשה השימוש, יש לערוך תיקון לנתונים כדי שיתאימו לתקופה הרצויה.
השתנות הנתונים
יש מספר סיבות לשינויים לאורך הזמן בנתונים של גרמי השמים:
שינויים באלמנטי המסלול
מסלוליהם של כוכבי הלכת ושל שאר הגופים במערכת השמש משתנים בשל השפעת הכבידה של הגופים השונים זה על זה. ההשפעה ניכרת בעיקר על גופים קטנים כמו אסטרואידים. השפעה זו יוצרת בדרך כלל שינויים קטנים בצירי הסימטריה של המסלול שגורם לשינוי נקודות האפהליון והפריהליון של הגוף. גופים שעוברים קרוב לשמש, כמו כוכב חמה, מושפעים גם מאפקטים של יחסות כללית עקב עיקום המרחב על ידי המסה של השמש, מה שגורם גם כן להסטת צירי הסימטריה של מסלולם ולשינוי של אלמנטי המסלול שלהם.
שינויים במיקומי כוכבים
הכוכבים בשביל החלב נעים ביחס למערכת השמש ומיקומם משתנה. לחלק מהכוכבים יש תנועה עצמית גדולה כך שהשינוי במיקומם ביחס לכוכבים אחרים הוא ניכר על פני מספר שנים קטן וכאשר מציינים את מיקומם בכל מערכת קואורדינטות שמימית, יש לציין את הזמן בו נקבע המיקום. כך למשל, כוכב ברנרד נע על פני השמים במהירות של כ-10.3 שניות קשת בשנה או כמעלה בכ-350 שנים. למרות שלכוכב ברנרד יש את התנועה העצמית הגדולה ביותר מבין כוכבי השמים, לכוכבים רבים יש תנועה עצמית משמעותית וקטלוג לויטן של כוכבים בעלי תנועה עצמית של לפחות 0.2 שניית קשת בשנה, שפורסם בשנת 1979, כולל קרוב ל-60,000 כוכבים.
שינויים במערכת הקואורדינטות
מערכת הקואורדינטות השמימית הנפוצה והמקובלת, היא מערכת הקואורדינטות המשוונית. במערכת זו, מיקום הכוכבים בשמים ניתן בשתי קואורדינטות המקבילות לקווי האורך והרוחב של כדור הארץ, המוטלות על כיפת השמים. הקואורדינטה של קווי הרוחב נקראות נטייה ונמדדות במעלות מ-90°- לנקודה שמעל לקוטב הדרומי, דרך 0° לנקודות שמעל לקו המשווה ועד ל-90°+ לנקודה שמעל לקוטב הצפוני. הקואורדינטה של קווי האורך נקראת עלייה ישרה ונמדדת בזמן (שעות, דקות ושניות) על פי הפרש הזמן שלוקח לנקודה על פני כיפת השמיים להגיע למקומה של נקודה עם אותה הנטייה ועם עלייה ישרה 0. בדומה לקווי האורך על כדור הארץ נקודת ה-0 היא שרירותית ונקבעת לפי הנקודה בה חוצה השמש את קו המשווה השמימי בנקודת שוויון האביב. בשל נקיפת ציר כדור הארץ משתנה מיקומם של הקטבים השמימיים ושל קו המשווה השמימי ולכן מערכת הקואורדינטות משתנה גם כן.
מכיוון שקצב השינויים שונה בין גופים שונים ובין סוגי נתונים שונים, ייתכן מצב שבו משתמשים באותו זמן בתקופות שונות עבור גופים שונים או עבור נתונים שונים, כך למשל ייתכן שמיקומו של גוף במערכת השמש יינתן בקואורדינטות משווניות נכונות לשנת 2000, אך אלמנטי המסלול שלו יהיו נכונים לשנת 2010.
ציון תקופת הייחוס
ישנן מספר דרכים לציין את נקודת הזמן אליה מתייחסת תקופת הייחוס:
במהלך המאה ה-20 היה מקובל להשתמש בתקופות ייחוס לפי שנים בסליאניות, B1900 (כלומר תחילת שנת בסל 1900, שהיא למעשה ה-31 בדצמבר 1899 שעה 19:28, שעון גריניץ') ו-B1950 (כלומר תחילת שנת בסל 1950, שהיא למעשה ה-31 בדצמבר 1949 שעה 22:05:36, שעון גריניץ'). מאז שנת 1984 מקובל להשתמש בתקופת ייחוס לפי שנה יוליאנית J2000 (כלומר תחילת השנה היוליאנית 2000, שהיא למעשה ה-1 בינואר 2000 שעה 12:00:00, זמן אוניברסלי מתואם).
ניגון עתיק
ניגון עתיק הוא שיר עברי מאת המשורר נתן אלתרמן. השיר הופיע לראשונה בקובץ השירה עיר היונה, 1957. הוא הולחן מספר פעמים; אחד מלחניו הידועים הוא של מרדכי זעירא.
השיר מתאר מערכת יחסים קיצונית בין גבר לאישה. תחילתו לכאורה באהבה ומסירות, וסופו בקנאות אובססיבית ורצחנית.
מבנה
השיר מבוסס על עקרונות הבלדה:
בשיר ארבעה בתים סימטריים. המבנה החוזר בשיר הוא משפטי תנאי. חלקו הראשון של כל משפט תנאי מתייחס למצָבה או לרצונה של האישה, וחלקו השני מדבר על מעשיו של הדובר. מבנה זה חוזר, בכל פעם בקיצוניות רבה יותר, ובכך תורם למתח בשיר. בהדרגה הופכת האהבה והמסירות, לקנאות רצחנית.
תוכן השיר
המילה אהבה לא נאמרת בשיר כלל. הבית הראשון נפתח בהבעת מסירות מוחלטת והקרבה עצמית. "אִם תֵּרַדְנָה בַּלֵּיל דִּמְעוֹתַיִךְ, שִׂמְחָתִי לָךְ אַבְעִיר כִּצְרוֹר תֶּבֶן". הביטוי "אֲכַסֵּךְ וְאֶשְׁכַּב עַל אֶבֶן", בסוף הבית הראשון, עשוי לרמז על פעולה של השתטחות על גבי מצבה, ובכך מתכתב עם סוף השיר.
הבית השני מתחיל לכאורה במסירות רבה, ומציין שאילו היא תבקש לרקוד, "עַל אַחֲרוֹן מֵיתָרַי אֲנַגֵּן לָךְ". אך הוא מסתיים באי התאמה וקיצוניות מופרזת: "אִם תֶּחְסַר לָךְ מַתְּנַת הֻלֶּדֶת, אֶת חַיַּי וּמוֹתִי אֶתֵּן לָךְ". מוטיב זה חוזר גם בבית השלישי, בו מוכן הדובר למכור את שתי עיניו על מנת לספק את צורכי אהובתו.
ארמזים לסיפור שמשון בתנ"ך
השיר מכיל ארמזים לסיפורו של שמשון הגיבור בתנ"ך שאיבד את שתי עיניו, בגלל פיתוייה של דלילה, אבל עוד לפני כן (שופטים פרקים 14 ו-15), שמשון ערך משתה לרגל נישואיו עם אשתו הפלשתית הראשונה. ובמהלך המשתה חד חידה לפלשתים, אודות דבש הדבורים (ורמיזה מאיימת על גבורתו וחוסר הפחד שלו), שלא הצליחו לפתור. הם איימו על אשתו:
אשת שמשון סחטה ממנו תשובה לחידה אך זו כללה פרטים מוכמנים, והמרעים הפלשתים חדו לו חידה תמורתה על אהבה והמלכודת שהוא לכאורה נתון בה:
שמשון הפסיד בהתערבות, ואמר למרעים:
נקמתו של שמשון הייתה אכזרית:
טכניקות בשיר
בשיר טכניקות ספרותיות שונות. ביניהן ניתן למצוא:
השיר "ניגון עתיק" היה מהשירים הנלמדים לבחינות הבגרות בישראל.
הלחנת השיר
השיר זכה למספר לחנים. יוחנן זראי חיבר לו לחן שמבוצע בצורה דרמטית על ידי אריק לביא. המלחין מרדכי זעירא חיבר לשיר לחן קליל ושילב שירת "לה לה לה" בין הבתים. יהורם גאון ביצע לחן זה. אושיק לוי הקליט את השיר באלבום הסולו השני שלו משנת 1974, בלחן מאת נפתלי אלטר. בשנת 1999 הקליט יוסי בנאי גרסה חדשה מוקראת בקולו לשיר, עטופה בלחן חדש של יונתן בר גיורא, ואשר יצאה באלבום פגישה לאין קץ - יוסי בנאי מגיש נתן אלתרמן.
הסכם שמיים פתוחים
הסכם שמים פתוחים הוא הסכם בין שתי מדינות (או יותר) בתחום התעופה האזרחית המשחרר את השוק ממכסות ומחסמי סחר. באוקטובר 1992 נחתם הסכם השמיים הפתוחים הראשון מסוגו בעולם בין ארצות הברית להולנד. בעקבות הסכם זה נחתמו הסכמים דומים עם מרבית מדינות אירופה.
הסכם השמים הפתוחים בין ישראל והאיחוד האירופי
הסכם "שמיים פתוחים" בין ישראל והאיחוד האירופי, ניזום בשנת 2006 לאחר פנייה של האיחוד האירופי לישראל כדי לקדם הסכם תעופה גלובאלי אחיד מול מדינות האיחוד האירופי, שיחליף שורה של הסכמי תעופה בילטראליים נפרדים בין ישראל ומדינות האיחוד, תוך התאמה לחקיקה האירופית החדשה בענייני תעופה. בהסכמי תעופה בילטראליים מסכמים על שני נושאים עיקריים: מוביל נקוב – כמה חברות תורשינה לטוס מארץ א' לארץ ב', ותדירויות – כמה פעמים בשבוע חברת תעופה תוכל לטוס, הסכם "שמיים פתוחים" מבטל את ההגבלות הללו. ב-12 בספטמבר 2006, החליטה ממשלת ישראל לפעול לקידום ההסכם ולהקים צוות היגוי בין-משרדי לליווי המשא-ומתן עם האיחוד האירופי, שיפעל לגיבוש הסכם התעופה חדש תוך שנה. מייד החל מסע לחצים מצד חברות התעופה הישראליות, בעיקר מצד אל על, לא לחתום על ההסכם בטענה שתהיה תחרות לא הוגנת מצד החברות האירופיות, שהחברות יקרסו ואלפי עובדים יפוטרו.
ב-5 בפברואר 2008 חתמו ישראל והנציבות האירופית על מזכר הבנות ראשון לקראת חתימה על הסכם שמיים פתוחים אחיד בין מדינות אירופה לישראל . ואחר כך החל משא ומתן על פרטי ההסכם. אולם שורת מחלוקות עיכבו את חתימת ההסכם, ביניהם זכויות הטיס, שיאפשרו למטוסים מישראל לאסוף נוסעים באירופה לטיסות המשך מעבר ליבשת אמריקה.
ב-30 ביולי 2012, ישראל והאיחוד האירופי חתמו בראשי תיבות על הסכם, לאחר משא ומתן שנמשך שלוש שנים. בעקבות לחצי חברות התעופה הישראליות הוסכם על יישום מדורג, לפי ההסכם תתווספנה מדי שנה 7 טיסות שבועיות מישראל לכל יעד באירופה, מלבד לשדות תעופה מרכזיים בעלי היקף תנועה רב, לגביהם התוספת השנתית תהיה כ-3 טיסות שבועיות מדי שנה. רק לאחר 5 שנים תוכלנה חברות אירופאיות לטוס לישראל מכל שדה תעופה באירופה (וחברות ישראליות בתוך אירופה). אך בדצמבר 2012, החליט ראש הממשלה בנימין נתניהו, לא לחתום על ההסכם, לאחר מסע לחצים כבד של חברות התעופה וועדי העובדים, לקראת הבחירות לכנסת התשע עשרה (שנערכו ב-22 בינואר 2013).
רק ב-21 באפריל 2013 אישרה ממשלת ישראל את הסכם שמיים פתוחים, ברוב של 16 תומכים לעומת שלושה מתנגדים בלבד. בתגובה להסכם שבתו חברות הטיסה הישראליות במשך כיומיים. השביתה הסתיימה לאחר שהוסכם כי הממשלה תממן 97.5% מעלויות האבטחה של חברות התעופה (ולא 80% כפי שהתכוונה הממשלה מלכתחילה) בעלות של 500 מיליון שקל בשנה (מערך האבטחה מופעל על ידי אל על עבור כל חברות התעופה הישראליות).
ההסכם הביא לכניסה של חברות לואו קוסט רבות לשוק הישראלי דוגמת ויז אייר, ריינאייר, ג'רמנווינגס, וולינג איירליינס ובלו אייר (בנוסף לחברת איזי ג'ט שנכנסה לשוק הישראלי כבר בשנת 2009 על בסיס הסכמי תעופה בילטראליים), להוזלה משמעותית של מחירי הטיסות ליעדים באירופה ולהגדלה של מספר הנוסעים ומספר היעדים.
הסכם השמים הפתוחים בין ארצות הברית והאיחוד האירופי
במרץ 2007 האיחוד האירופי אשרר הסכם שמים הפתוחים עם ארצות הברית, במטרה להרחיב את התחרות בין חברות התעופה, לגרום להורדת מחירי הטיסות ולהגדלת מספר הנוסעים. ההסכם שינה את שוק התעופה בין ארצות הברית והאיחוד האירופי באופן משמעותי, עד אז חברות התעופה האירופיות יכלו לטוס לארצות הברית רק ממדינות הבית שלהן. ההסכם אפשר לחברות תעופה מהאיחוד האירופי לטוס לארצות הברית מכל מדינה בגוש. עם זאת, על פי ההסכם לא יוכלו חברות תעופה אירופיות לבצע טיסות פנים בארצות הברית.
נילס הולגרסון (אנימה)
בישראל שודרה הסדרה לראשונה בין השנים 1985–1986 בטלוויזיה החינוכית בערוץ הראשון. בשנים האחרונות היא משודרת בערוץ ג'וניור.
את שיר הפתיחה העברי של הסדרה, שהתבסס על שיר הפתיחה של הסדרה היפנית המקורית, תרגמה לאה נאור ושר יגאל בשן. הוא נכתב במקור על ידי הזמר והיוצר היפני יוקיהידה טאקקאווה לחברת ההפקה היפנית "פיירו". את המוזיקה לסדרה הלחין הצ'כי קארל סבובודה. במאי הסדרה הם ממורו אושי והיסאיוקי טוריומי.
תקציר העלילה
העלילה מתמקדת בנילס הולגרסון, ילד שובב בן 14 אשר חי בחווה בדרום שוודיה. נילס הוא עצלן וחסר כל התחשבות בזולת. נילס היה נוהג להתאכזר לחיות בחווה בזמנו הפנוי, עד שיום אחד הוא לוכד גמד שדון. השדון הכועס מחליט להעניש את נילס על מעלליו וללמד אותו לקח, ועל כן הוא מכווץ אותו לגודל של ננס. בתור ננס, נילס מסוגל כעת לדבר ולהבין את בעלי החיים. נילס וחיית המחמד שלו אוגי האוגר מצטרפים לאווז הבית מולי במסעו עם אווזי הבר, המונהגים על ידי המפקדת אקה, ללפלנד באזור הצפוני של שוודיה, שם השמש אינה שוקעת בקיץ. ביחד הם עפים לאורך שוודיה כאשר נילס מקווה כי יצליח למצוא את הדרך לבטל את הכישוף ולחזור להיות גדול שוב. במהלך המסע אופיו של נילס משתנה והוא הופך לידיד החיות. בסופו של דבר שב נילס לגודלו המקורי ועם זאת אבדה יכולתו לתקשר עם בעלי-חיים.
מקומות היסטוריים
במהלך המסע אווזי הבר עוברים במקומות אמיתיים שקיימים עד היום: טירת גלימיניהוס, הר קולה (כנס החיות), עיר הנמל קרלסקרונה (על שם קרל ה-11, שפסל שלו "קם לתחייה"), אגם הציפורים בהלמסטד, אי הטירה בטרולהטן, אוניברסיטת אופסלה, גן סקנסן בסטוקהולם, פסטיבל מספרי הסיפורים בסקלפטה ועוד.
צוות המדבבים בהפקת הדיבוב העברי
בגרסה העברית המקורית השתתפו בדיבוב הדמויות:
נאוה ברק-זינגר
נָאוָה ברק-זינגר (נולדה ב-8 באפריל 1947) היא אשת חינוך ופעילה חברתית ישראלית. הייתה אשתו של אהוד ברק בשנים 1969–2003, ובכך הייתה גם רעיית ראש ממשלת ישראל בשנים 1999–2001. נשיאת עמותת עלם, ומשמשת בתפקידים ציבוריים נוספים.
ביוגרפיה
נולדה וגדלה בטבריה, כנאוה כהן לאב שניהל סניף של בנק לאומי ולאם שעבדה בסוכנות היהודית. בילדותה, הייתה פעילה בתנועת הנוער העובד והלומד, רקדה ריקודי עם, והשתתפה במופעי סקי מים בפסטיבלי הכנרת. את שירותה הצבאי עשתה בחיל המודיעין, ובמהלכו, הכירה לראשונה את אהוד ברק (אז, "ברוג"), בעלה-לעתיד.
לאחר סיום שירות הצבאי, למדה ספרות אנגלית וערבית באוניברסיטה העברית. שם, בחורף 1968, פגשה בשנית את ברק, שהיה אז סרן בצבא, ולמד מתמטיקה ופיזיקה, והשניים נישאו. ברק עבדה כמורה לאנגלית בחטיבת ביניים בכפר-סבא במשך 25 שנים. היא בוגרת קורס ניהול מלכ"רים ומוסדות תרבות באוניברסיטת תל אביב.
כשהייתה נשואה לאהוד ברק לזוג נולדו שלוש בנות. בשנת 2003, לאחר 34 שנות נישואים, החליטו היא וברק להפרד. ב-2009 נישאה בשנית, לאיש העסקים שלום זינגר.
אליזבת סטראוט
אליזבת סטראוט (באנגלית: Elizabeth Strout; נולדה ב־6 בינואר 1956) היא סופרת אמריקאית, ידועה ברומנים ובסיפורים הקצרים שלה. סיפוריה ממוקמים בעיירות קטנות בארצות הברית, והעיירה הבדיונית "שירלי פולס" במדינת מיין משמשת תפאורה לארבעה מתוך תשעת הרומנים שכתבה.
הגיבורות והגיבורים של סטראוט, שרבים מהם - למשל אוליב קיטרידג' ולוסי בארטון - אפשר לפגוש שוב ושוב בספריה בתקופות שונות, הם לעיתים קרובות דמויות פגומות ואף אקסצנטריות, אך אנושיות ומעוררות חמלה ואהדה.
ביוגרפיה
אליזבת סטראוט נולד בפורטלנד, מיין, וגדלה בעיירות קטנות במיין ובדורהאם, ניו המפשייר. אביה היה פרופסור למדעים. אִמה הייתה פרופסור לספרות אנגלית ולימדה גם כתיבה בבית ספר תיכון סמוך.
לאחר שסיימה לימודים לתואר ראשון בספרות אנגלית במכללת בייטס בלואיסטון, מיין, בילתה סטראוט שנה באוקספורד. ב־1982 היא סיימה לימודי משפטים בהצטיינות. לדבריה, היא הייתה "עורכת דין איומה". בשנה זו היא פרסמה לראשונה סיפור קצר, ובשנים הבאות המשיכה לפרסם סיפורים בכתבי עת שונים בזמן שלימדה ספרות אנגלית בקולג'.
כתיבתה
את הרומן הראשון שלה, איימי ואיזבל (1998), כתבה סטראוט בגיל 42, והוא זכה לשבחי הביקורת, היה לרב מכר ועובד לסרט בכיכובה של אליזבת שו. בשנת 2008 התפרסם ספרה אוליב קיטרידג', אשר הגיע לרשימת רבי המכר של הניו יורק טיימס וזיכה את סטראוט בפרס פוליצר לספרות לשנת 2009. הספר עובד למיני סדרה זוכת פרסי אמי בכיכובה של פרנסס מקדורמנד. ספר זה, ספרה השלישי, הוא אוסף של 13 סיפורים קצרים מקושרים העוסקים באוליב, בבני משפחתה ובדמויות אחרות המתגוררות בעיירת החוף קרוסבי, מיין. לדברי ועדת הפרס, אוליב קיטרידג' שופע תובנות עמוקות על המצב האנושי - על שלל הקונפליקטים, הטרגדיות ורגעי האושר הגלומים בו.
בשנת 2013 פרסמה סטראוט את האחים ברג'ס ובשנת 2016 את הרומן שמי לוסי בארטון. ספר המשך לאוליב קיטרידג', שכותרתו Olive, Again, ראה אור ב־2019. הרומן !Oh William פורסם בשנת 2021 והגיע לרשימה הקצרה של פרס בוקר. סטראוט זכתה בפרס זיגפריד לנץ בשנת 2022.
ג'וליו אנדראוטי
ג'וליו אנדראוטי (באיטלקית: Giulio Andreotti; 14 בינואר 1919 - 6 במאי 2013) היה מבכירי המדינאים האיטלקים שלאחר מלחמת העולם השנייה. הוא כיהן כראש ממשלת איטליה בשנים 1972-1973, 1979-1976 ו-1985-1992. כמו כן שימש בתפקיד שר ההגנה, שר החוץ ושר הפנים. החל משנת 1991 כיהן אנדראוטי כסנטור לכל החיים בפרלמנט האיטלקי.
חייו
אנדראוטי נולד ברומא וסיים בה את לימודי המשפטים. לאחר מלחמת העולם השנייה וכינון הרפובליקה האיטלקית הצטרף אנדראוטי לשורות המפלגה הדמוקרטית-נוצרית. אנדראוטי נחשב לבן-חסותו של מנהיג המפלגה, שהייתה מפלגת השלטון באיטליה במשך שנים רבות, אלצ'ידה דה גספרי (Alcide De Gasperi). אנדראוטי נבחר לפרלמנט האיטלקי בשנת 1946. כאשר נבחר להיות ראש ממשלת איטליה בפעם השנייה הוא מינה את טינה אנסלמי כשרה בממשלתו, בפעם הראשונה בתולדות המדינה. הוא היה ראש ממשלת איטליה האחרון מטעם המפלגה הדמוקרטית-נוצרית, ותקופת הכהונה האחרונה שלו כראש ממשלה (1985-1992) התאפיינה בגילויי שחיתות רבים במפלגת השלטון, דבר שהביא לבסוף למפלתה בבחירות, ולהתפרקותה בשנת 1994.
בשנת 1993 נחקר אנדראוטי בחשד לקיום קשרים עם המאפיה האיטלקית, חקירה אשר הובילה למשפט שזכה לתהודה תקשורתית רבה באיטליה. בסרט "הסנדק חלק שלישי", מופיעה הדמות דון ליצו לוקאזי, פוליטיקאי רם-דרג בעל קשרים למאפיה. דמות זו בוססה בצורה מסוימת על דמותו של אנדראוטי. בסרט, קודם שלוקאזי נרצח, לוחש לו הרוצח: "כוח מחליש את מי שאין לו את זה" (משפט שנטבע על ידי אנדראוטי עצמו, כפרפרזה על אמרתו של יריבו הפוליטי ג'נקראלו פייטה: "כוח מחליש אותך").
אנדראוטי סבל מעקמת, דבר שלא מנע ממנו להיות פוליטיקאי מצליח ואהוד. הוא כונה בעקבות כך "הגיבן". אנדראוטי גם כונה באיטליה "ג'וליו האלוהי" (Divo Giulio - כינוי שמקורו מיוליוס קיסר) וזאת בזכות הוותק הרב שהוא צבר בפוליטיקה האיטלקית, אופיו הסמכותי וכושר המנהיגות שלו.
סרט בשם "Il Divo" הופק על חייו של אנדראוטי, וזכה בפרס המבקרים בפסטיבל קאן בשנת 2008. בשנת 2006, בגיל 87, נענה אנדראוטי לבקשה להציג את מועמדותו לתפקיד נשיא הרפובליקה האיטלקית, אך הפסיד.
אנדראוטי נודע בקשריו ההדוקים עם מוסדות הכנסייה הקתולית באיטליה וכן עם הוותיקן. יש הטוענים כי אנדראוטי לא עשה את המירב כדי להציל את חייו של ראש ממשלת איטליה לשעבר וחברו למפלגה, אלדו מורו אשר נחטף על ידי ארגון הבריגדות האדומות והוצא להורג על ידם בשנת 1978. בשנת 2009 צוין באיטליה יום הולדתו ה-90 של אנדראוטי במגוון רחב של כתבות בתקשורת. אנדראוטי כתב ספרים רבים ולעיתים מאמרים בעיתונות האיטלקית. אנדראוטי נודע באימרותיו הציניות, בהן:
נפטר ב-6 במאי 2013 בביתו שברומא, והוא בן 94 במותו.
HOT בידור
HOT בידור (עד ספטמבר 2018, "HOT בידור ישראלי") הוא ערוץ טלוויזיה ישראלי של HOT שהחל בשידוריו ב-30 באוקטובר 2005. הערוץ עוקב אחרי תעשיית הבידור והתרבות בישראל. הערוץ משדר באפיק 7 בכל ימות השבוע, מהשעה 08:00 ועד השעה 3 לפנות בוקר (בקירוב). בסוף השבוע הערוץ משדר ללא הפסקה.
היסטוריה
הערוץ משדר במחזוריות סדרות בידור, אופרות סבון וטלנובלות מן העבר, כמו "משחק החיים" "רמת אביב גימל", "סיטי טאוור", "לגעת באושר", "פיק אפ", "לחיי האהבה", "אהבה מעבר לפינה", "האלופה", "בובות", "חשופים" ועוד.
פרט לסדרות, הערוץ משדר תוכניות רבות מן העבר. בהן: "מי מפחד מצופית גרנט?", "לימוזינה", "כל לילה עם אסף הראל", "בשידור חי עם דן שילון", "סוף עונת התפוזים", "זבנג", "אקזיט" (עונות קודמות), "מילקשייק", "הדוגמניות" ועוד.
עם זאת, הערוץ משדר גם תוכניות מקור שהפיק בעצמו שזכו לביקורות טובות ולתשבחות רבות. בין תוכניות המקור אפשר למנות את "דוקוסלב", "שניים", "צהבת", "חדר הלבשה", "המצעד", "פירמה", "האלופה - חדר הלבשה", "בובות - חדר הלבשה", "המושכים בחוטים", "חלום הוליוודי", "יום בחיי", "הסיפור מאחורי", "אזור התעשייה", "שיחת נפש", "תחנות בזמן", "TLV - עושים את תל אביב", "חלומות מפלסטיק" ועוד. בשנת 2007 שודרה בערוץ הסדרה הדוקומנטרית "פשה" אודות המפיק ומגלה הכישרונות אברהם דשא (פשנל), ובשנת 2008 קיבלה סדרה זו מועמדות לפרס האקדמיה לטלוויזיה.
בשנת 2008 שודרה בערוץ הסדרה התיעודית "הרצל פינת רפאלי" פרי יצירתו של הבמאי דוד דרעי. הסדרה עסקה בדמויות, בגיבורים ובסמלים שעיצבו את עולם התרבות, הבידור, הפוליטיקה והזוהר של ישראל בששים שנות קיומה. הסדרה שודרה לראשונה ביום העצמאות ה-60 בשנת 2008, וקיבלה מועמדות לפרס האקדמיה הישראלית לקולנוע וטלוויזיה בקטגוריית סדרת התעודה הטובה ביותר לשנה זו.
הערוץ משדר גם תוכניות של "מאחורי הקלעים" של סרטי קולנוע ישראלים, פרסומות ישראליות וסדרות ישראליות חדשות. התוכניות "שיחת נפש" ו"המושכים בחוטים" הפכו בעונות מתקדמות יותר להפקה משותפת של הערוץ והטלוויזיה החינוכית, ומשודרות בשני הגופים.
בסוף כל שבוע, ובחגים משדר הערוץ סרטים ישראליים מכל הזמנים.
באפריל 2014 הועבר הערוץ לשידור בפורמט מסך רחב (16:9).
בשנת 2017 הפיק הערוץ יחד עם חברת ההפקות דורי מדיה דרסט את הטלנובלה "פולמון". זוהי הטלנובלה המקורית הראשונה של הערוץ מאז הקמתו ב-2005 ולאחר שבמשך שנים משדר במחזוריות אופרות סבון וטלנובלות מן העבר כדוגמת "לגעת באושר", "לחיי האהבה" ו"משחק החיים".
בספטמבר 2018 הוסב שם הערוץ ל"הוט בידור", כחלק מהמיתוג המחודש של חברת "הוט".
להיות שם
להיות שם (באנגלית: Being There) הוא ספר, שכתב הסופר הפולני יז'י קושינסקי, ויצא לאור בשנת 1970. הספר תורגם לעברית על ידי אהרן בר ויצא בהוצאת מודן בשנת 1970.
עלילה
הספר מגולל את סיפורו של שאנס גרדינר, אדם מוגבל שכלית, אשר מתגורר בביתו של אדם אמיד. תפקידו של שאנס הוא לטפל בגן הנוי של פטרונו. אין לשאנס כל קשר עם העולם החיצון מלבד צפייה בטלוויזיה. כאשר נפטר בעל הבית, לא נותרת לשאנס ברירה אלא לצאת לראשונה בחייו אל העולם הגדול. שאנס, לבוש בבגדיו היפים ביותר של פטרונו, יוצא מן הבית ונדרס על ידי מכונית מפוארת. כאן מתחיל סיפורו של אדם מוגבל שכלית, שאת כל ידיעותיו על העולם שאב מגינון ומן הטלוויזיה, ובכל זאת מטפס אט אט במעמדו החברתי, ובסופו של דבר הופך ליועץ לנשיא ארצות הברית.
ספר זה הוא למעשה ביקורת על החברה המודרנית בה צריך לדעת לדבר נכון, לדבר כפי שנהוג בטלוויזיה, כאשר למעשה אין צורך שיהיו דברים מאחורי המילים.
הסרט
בסרט, שאנס אינו מוצג כאדם עם לקות משכל, אלא כאנאלפבית עם לקות נוירולוגית חריפה ולא מוגדרת, שמזכירה מאפיינים אוטיסטים. שאנס חסר עוררות מינית, חסר תסכול, חסר הומור וכל הבנה לרמזים. לקותו גורמת לו לדבר תמיד בסגנון יבש, חף מגינונים וקר רוח. צירוף סגנון דיבור זה ללבושו המהודר גורם לו להיתפס כאדם משכיל ומכובד. בכל פעם, שהוא אינו מבין מה עליו לומר, הוא עובר לדבר על הנושא היחידי שלמד לעומק בכל חייו - עבודת הגינה. הציבור וכמוהו גם הנשיא, תופס את דבריו על אודות עבודת הגינה כמטפורות פוליטיות מעמיקות.
ישראל מסלנט
רבי ישראל ליפקין מסַלַנְט (או סַלַנְטֶר; ו' בחשוון ה'תקע"א, 3 בנובמבר 1810 – כ"ה בשבט ה'תרמ"ג, 2 בפברואר 1883) היה מייסד "תנועת המוסר", שהוקמה בליטא במאה ה-19.
ביוגרפיה
נולד בו' בחשוון ה'תקע"א, 1810, בעיירה זאגר שבקרבת שאולאי, בצפון ליטא, ללאה ולרבי זאב וולף ליפקין. אביו כיהן כרב בערים זאגר, גולדינגן וטלז והוא מחבר הגהות "בן-אריה" על התלמוד וארבעה טורים שנדפסו בהוצאת וילנא. מגיל צעיר נחשב לעילוי בזכות שכלו החריף ותפיסתו המהירה. כשהיה בן 12 נסע ללמוד בישיבה בסלנט אצל רבי צבי ברוידא. בגיל 14 נישא לבתו של רבי יעקב הלוי אייזנשטיין מסלנט.
לאחר נישואיו, המשיך ללמוד בישיבה בסלנט, ושם פגש את רבי יוסף זונדל מסלנט תלמידו של רבי חיים מוולוז'ין, פגישה שהשאירה עליו רושם עז. מאז ראהו כרבו המובהק והחל נוהג בדרכיו, למרות שר' זונדל לא ראה בו תלמיד, רע או מכר. גם כששאלו את ר' ישראל אם היה תלמידו של ר' זונדל ענה הוא "ראיתיו" ולא יסף. רבי זונדל לימד אותו שמוסר הוא דבר שדורש לימוד מיוחד.
שנות שהותו בווילנה
בתקופה זו ההשכלה בליטא החלה להתבסס, ודבריו נאמרו ונכתבו על רקע זה, ובהתייחס לדברי המשכילים בליטא.
אישיותו החזקה ושיטתו המהפכנית והמנומקת, משכו אל ישיבתו תלמידים רבים. במרוצת הזמן, נוסדו ישיבות נוספות בהנהגתו ברחבי רוסיה, ליטא ופולין. עם זאת, במאבק על ראשות ישיבת רמיילס הוא נדחה מפני הרב מרדכי מלצר ונאלץ להקים לעצמו ישיבה קטנה באחד מפרברי העיר.
בקובנה ובמערב אירופה
ב-1849 עבר רבי ישראל לקובנה, כדי להתחמק מלחץ השלטונות לשמש כמורה בבית המדרש לרבנים בווילנה. ב-1857 עבר לקניגסברג שבפרוסיה המזרחית, ומשנת 1860 היה בממל, שבה הקים בית מדרש ללימוד מוסר. בממל, שרוב היהודים בה זלזלו בשמירת מצוות, השפיע על סוחרים לשוב ולסגור את עסקיהם בשבת. מקניגסברג וממל הוא הפיץ את כתב העת "תבונה" בענייני הלכה ומוסר יהודי. ב-1879 ייסד הרב כולל אברכים בעיר קובנה, שבליטא. ב-1880 עבר לפריז והמשיך להפיץ משם את תורתו ושיטתו אף במערב אירופה. רבי ישראל פעל בגרמניה ובצרפת לתרגום התלמוד לאחת משפות אירופה. מטרתו הייתה להביא לידיעת העולם את אוצרות התלמוד, ושאף שילמדוהו במכללות נוצריות. לצורך המשימה הוא נפגש עם אנשי רוח ואקדמיה אך הדבר לא צלח בידו, מאחר שלא מצא את האנשים הראויים והכסף הדרוש למימון המשימה. שנתיים מאוחר יותר, חזר רבי ישראל סלנטר לעיר קניגסברג, שם נפטר בכ"ה בשבט תרמ"ג.
פולמוס המוסר
בדרכו להכנסת תכנים נוספים לישיבות מעבר ללימוד הגמרא, נתקל בהתנגדות חריפה. המחלוקת סביב תנועת המוסר נמשכה שנים רבות, ופילגה את העולם הרבני הליטאי. היו מראשי הישיבות שחששו שלימוד המוסר יפגע בלימוד שאר חלקי התורה. בישיבות מסוימות אף נאסר על אנשי תנועת המוסר להיכנס לישיבה.
כיום, המחלוקת בנושא זה אינה מצויה, ולימוד המוסר התקבל כמעט בכל הישיבות הליטאיות ואף בחלק מהישיבות החסידיות, מלבד ישיבות בריסק.
כל זמן שהנר דולק
ציטוט מפורסם מרבי ישראל סלנטר נאמר לגבי התרגשותו ערב אחד, בהולכו ברחובות החשוכים של עירו, וראה אור דולק בבית. בהביטו, ראה יהודי בעל מלאכה העובד אל תוך הליל (לסיפור זה גרסה עם נגר או סנדלר). כששאל אותו, מדוע הוא עובד כל כך מאוחר ענה האיש: "כל זמן שהנר דולק, אפשר לתקן". רבי ישראל מיהר לספר לתלמידיו את שחווה. "מבינים אתם!" אמר, "כל עוד הנר דולק - אפשר לתקן". משפט זה הפך למוטו שלו.
אור ישראל
מכתביו לעידוד לימוד המוסר, וכן סיכום דבריו, יצאו כספר בשם "אור ישראל" על ידי תלמידו רבי יצחק בלאזר.
הירחון "תבונה"- כאשר הרב ישראל ליפקין מסלנט עבר לגור בגרמניה הוא יסד שם ירחון (עיתון חודשי) שנקרא "תבונה". בירחון זה היו חידושי תורה ודברי מוסר.
תלמידיו וצאצאיו
לרבי ישראל מסלנט היו ארבעה בנים ושתי בנות.
רבי ישראל מסלנט העמיד תלמידים רבים, ומתורת המוסר שלו יצאו שיטות מוסר שונות, ובהן שיטות המוסר של התלמוד תורה בקלם, ישיבת נובהרדוק (אשר הדגישה את שפלות האדם) וישיבת סלבודקה (שדרכה הייתה "גדלות האדם", שיש להדגיש את כוחו של רוח האדם, ולרוממה).
טייני בודהה
טייני בודהה (באנגלית: Tiny Buddha) הוא אתר אינטרנט המכיל כתבות בנושא עזרה עצמית, בריאות, מודעות וציטוטים השראתיים. האתר הוקם על ידי הסופרת לורי דשן בשנת 2009. נכון לראשית ינואר 2015, מיקומו של האתר בדירוג אלכסה הוא 15,000 בעולם.
היסטוריה
ב-2008, לורי דשן, מייסדת טייני בודהה, התמודדה עם סגנון חיים של עבודה מאוד תובענית. היא הייתה נוסעת ממקום למקום ברחבי ארצות הברית מתוקף תפקידה עם חברות שיווק. לאחר שהתפכחה מחיי הנוודים, שלא יצאו כפי שקיוותה, פנתה לורי לרשתות החברתיות והחלה לצייץ ציטוטי חכמה שעזרו לה להשתחרר מהסבל ולפתח חדווה.
שנה לאחר מכן, ב-2009, השיקה את אתר TinyBuddha.com.
הווה
על פי חברת ההוצאה לאור, הרפר וון (HarperOne), יש לטייני בודהה למעלה משלושה מיליון מבקרים מדי חודש.
ביוני 2014, רכשה קאטרין רנץ המילטון, מחברת הרפר וון, את הזכויות הבלעדיות, במכירה פומבית, לספרה של לורי דשן 365 Tiny Love Challenges from Tiny Buddha: A Year of Simple Daily Activities for a Blissfully Connected Life. תיווך העסקה נעשה על ידי לינדה קונר מסוכנות לינדה קונר. הספר יצא לאור באוקטובר 2015.
אלכסנדר בלייב
אלכסנדר רומנוביץ' בלייב (ברוסית: Алекса́ндр Рома́нович Беля́ев; 4 במרץ 1884 - 6 בינואר 1942) היה סופר מדע בדיוני סובייטי.
קורות חיים
בלייב נולד בעיר סמולנסק, במשפחתו של כומר. בשנת 1895 החל ללמוד באקדמיה דתית. עם סיומה לא החל בקריירה דתית, והעדיף ללמוד משפטים ובו-זמנית לקח קורסים בקונסרבטוריון למוזיקה, עבד בתיאטרון וכתב מאמרים. הפרקטיקה המשפטית איפשרה לו לצאת לסיורים לאירופה ולאחר שנת 1914 הוא עזב אותה בכלל והתמסר לספרות ותיאטרון. בסביבות שנת 1920 הוא חלה קשה והבריא רק לאחר מספר שנים. עם הבראתו הוא היה יועץ משפטי במשרד החינוך, לאחר מכן ספרן, מחנך בפנימייה של ילדים ואפילו מפקח במשטרה. עיסוקיו המגוונים העשירו את ידיעותיו, ידיעות ששימשו אותו בכתיבת ספריו.
בסוף שנות ה-20 הוא עבר למוסקבה וכתב לשני עיתונים במקביל לכתיבת ספרים. בשנת 1929 עבר ללנינגרד ומשם, בשנת 1931, לעיר הקרובה פושקין. במהלך שנת 1941 נכבשה העיירה על ידי הנאצים, ובחורף 1942 הוא נפטר מרעב.
עבודתו הספרותית
בין השנים 1925–1930 הוא פרסם יותר מארבעים יצירות מדע בדיוני, בהן רומנים, נובלות וסיפורים. הוא חיבר גם תסכיתים לרדיו, תסריט, דרמה וסיפורי הרפתקאות.
Lotusflow3r
Lotusflow3r (בעברית: פרח לוטוס) הוא מארז של שלושה אלבומים שיצאו לאור על ידי המוזיקאי האמריקאי פרינס והזמרת בת חסותו (ובת זוגו לשעבר) בריה ולנטה. הוא כולל את אלבומי האולפן ה־33 וה־34 מאת פרינס, Lotusflow3r (מסוגנן כ־LOTuSFLOW3R) ו־MPLSound (מסוגנן כ־MPLSoUND) ואת Elixer, אלבום הבכורה של בריה ולנטה. המארז יצא לאור ב־24 במרץ 2009 על ידי NPG Records. בארצות הברית המארז שווק באופן בלעדי בתאגיד הקמעונאות "טארגט", ובאירופה הוא שווק בחנויות מוזיקה מקוונות.
האלבום הגיע בהשקתו למקום השני במצעד בילבורד 200, תוך שנמכרו ממנו 168,000 עותקים במשך השבוע הראשון להשקתו.
השיר "Dreamer" היה מועמד לפרס גראמי בקטגוריית ביצוע הרוק סולו הקולי הטוב ביותר.
הפקה
"Lotusflow3r" הוקלט (בחלקו) ובושל על ידי ריצ'רד פארץ', שקיבל לוח הוקרה מבילבורד על עבודתו על אלבום זה. פארץ' עבד גם על "MPLSound" למעט "No More Candy 4 U", שאותו הוסיף פרינס כשיר גמור ל־"MPLSound", וכן לא עבד על "Elixer".
הוצאה לאור וקידום
בדצמבר 2008 בוצעו בביצוע בכורה בתוכניתו של סטיב ג'ונס בתחנת הרדיו Indie 103.1 ארבעה שירים: "4ever", גרסת כיסוי ל־"","Colonized Mind" ו־"Wall of Berlin". חודש מאוחר יותר הוזכרו במאמר בלוס אנג'לס טיימס שירים נוספים: "Hey Valentina" (נכתב לבתה של סלמה הייק), "Better with Time" (מחווה לקריסטין סקוט־תומאס, שהשתתפה בסרטו של פרינס ""), "Love Like Jazz", "$" (על "הבחורה הכי פופולרית בכל העולם כולו") ו־"77 Beverly Park".
באותו חודש העלה פרינס אתר אינטרנט ובו מקצת מהשירים, אך לאחר חודש העלה במקומו אתר אחר ובו שלושה שירים להאזנה: "", ו־"". כמו כן העלה פרינס לאתר דגימות משירים אחרים. בהמשך הועלו שלושה שירים נוספים: "Colonized Mind", (גרסה אינסטרומנטלית שלא הופיעה באלבום והתבססה על "Chocolate Box") ו־"Another Boy", שהושר על ידי ולנטה.
האלבום כולל כמה שירים שכבר היו מוכרים למעריצים, בהם "U're Gonna C Me", שהוא גרסה מחודשת לשיר מן האלבום "...One Nite Alone" (2002).
ב־11 במרץ 2009 הוכרז באתר בילבורד שפרינס יבצע ב־"The Tonight Show" עם ג'יי לנו שירים מהאלבום במשך שלוש תוכניות רצופות, ב־25–27 במרץ. הוא ביצע בתוכנית את "", "" ו־"". הוא אף ביצע את בתוכניתה של אלן דג'נרס וכן העניק ריאיון בן שני חלקים לטאביס סמיילי בתוכניתו, ריאיון בו גילה שנולד אפילפטי. בהופעה רביעית ב־"The Tonight Show" ב־28 במאי, שבה נחגג סיום תקופתו הראשונה של לנו כמנחה התוכנית, ביצע פרינס את "Somewhere Here on Earth" (מן האלבום "Planet Earth", 2007).
ב־23 במרץ דלפה לאינטרנט גרסת דמו של "Chocolate Box" (ללא קיו-טיפ). ב־24 במרץ האתר Lotusflow3r.com הושק רשמית. חברים שהצטרפו לאתר מוקדם ושלמו את דמי הרישום בסך 77$ לשנה, קיבלו וידאו בהזרמת מדיה (כולל לגרסת כיסוי ל־"Creep" של רדיוהד, כפי שביצע אותה בפסטיבל קואצ'לה ב־2008) וסרטוני מוזיקה של "Chocolate Box", "Crimson and Clover" ו־"Everytime", הורדה של שלושת האלבומים, חולצת "חבר מייסד" וכן היו יכולים לקנות כרטיסים להופעות עתידיות של פרינס באזור לוס אנג'לס, כולל ההופעות ב־"The Tonight Show".
בהמשך 2009 ערך פרינס שתי הופעות בפסטיבל הג'אז במונטרה והוציא לאור גרסה מוקלטת מחדש של השיר המושמט "In a Large Room With no Lights", כדי לקדם את ההופעות. בהמשך ערך שלוש הופעות במונקו, וב־14 באוקטובר הופיע בתוכנית הטלוויזיה הצרפתית "Le Grand Journal", שם ביצע את השירים "", "", "" ו־"1999".
המהדורה הפיזית של האלבום יצאה לאור כמה ימים לאחר מכן ונמכרה בארצות הברית באופן בלעדי ברשת "טארגט", במחיר 11.98$. אף על פי שהאלבום יצא לאור בארצות הברית בלבד, עותקים רבים יוצאו למכירה באירופה. וורנר מיוזיק גרופ הוציאה לאור את האלבום במהדורה מוגבלת בצרפת, וכן הוציאה לאור ב־7 בספטמבר, באותה מדינה, את החלק השלישי במארז, "MPLSound", למכירה כאלבום בפני עצמו.