cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
מוליכות-על בטמפרטורות גבוהות
קושי בהסבר התופעה
כיום, חוקרים רבים מנסים למצוא את ההסבר לתופעה. למרות התאוריות שהועלו, לא נמצאה עד היום תאוריה מקיפה שמסבירה את התופעה. השאלה נותרה אחת מהשאלות הלא פתורות העיקריות של פיזיקת המצב המעובה. המנגנון שגורם לאלקטרונים בחומרים האלו לנוע בתבנית של זוגות בטמפר' הגבוהות האלו לא ידוע. אחת מהסיבות לכך היא שהחומרים, המגלים תכונות על מוליכות בטמפרטורה גבוהה, הם גבישים מורכבים. חלקם עשויים מגבישים רב שכבתיים, שהופכים את המודל התאורטי למסובך מאוד.
למרות הקושי במתן הסבר לתופעה, חוקרים עובדים על שיפור האיכות והכמות של המוליכים, בין על ידי שיפור איכות החומרים הקיימים כיום ובין על ידי סינתזה של חומרים חדשים. מטרת המחקרים האלו היא מציאת שיטות להוזלת העלויות, ויעילות צורת הייצור של החומרים –על מנת שיוכלו לייצרם במהירות כדי לשלבם בתעשייה בצורה טובה יותר.
יואל רומרו
יואל רומרו (באנגלית: Yoel Romero Palacio; נולד ב-30 באפריל 1977) ידוע גם בכינוי "חייל האלוהים" (באנגלית: Soldier of God) הוא לוחם MMA קובני המתחרה בארגון ה-UFC בקטגוריית משקל בינוני, אלוף העולם לשעבר בהיאבקות לשנת 1999, ומתאבק אולימפי בעברו שזכה במדליית כסף באולימפיאדת סידני.
קריירת היאבקות
בשנת 1999, רומרו זכה באליפות העולם בהיאבקות ובשנים 2002 ו-2005 הגיע בתחרות זו למקום השני. בשנת 2003, זכה במקום הראשון במשחקים הפאן-אמריקאיים. בשנת 2000, התחרה רומרו באולימפיאדת סידני בהיאבקות בסגנון חופשי וזכה במדליית כסף. בשנת 2004, התחרה באולימפיאדת אתונה והגיע למקום הרביעי.
קריירת MMA
רומרו החל את קריירת ה-MMA המקצוענית שלו בשנת 2009. בשנת 2011 החל להילחם במסגרת ארגון סטרייקפורס, אולם באותה השנה נפצע בצוואר והפסיק להילחם. בשנת 2013, חזר להילחם במסגרת ארגון ה-UFC. ביולי 2017, התמודד מול רוברט וויטיקר על תואר האליפות הזמני במשקל בינוני, אולם הפסיד בהחלטת שופטים אחידה. ב-11 בפברואר 2018, נלחם נגד לוק רוקהולד וניצח בסיבוב השלישי בנוקאאוט. ב-9 ביוני 2018, נלחם בקרב חוזר נגד רוברט וויטיקר. קרב זה צפוי היה להיות קרב על תואר האליפות, אולם רומרו לא עמד ביעדי המשקל ולכן הקרב לא היה על תואר האליפות. בקרב זה, רומרו הפסיד בהחלטת שופטים חצויה.
נכון לאוגוסט 2019, מאזן הקרבות של רומרו עומד על 13 ניצחונות ו-4 הפסדים.
עכנאי שרוע
עַכְנַאי שָׂרוּעַ (שם מדעי: Echium angustifolium subsp. angustifolium) הוא בן שיח שכיח שרוע או זקוף, מעוצה בבסיסו ומסועף מאוד. תפוצתו העולמית מזרח ים-תיכונית, ובישראל הוא שכיח בעיקר בצפונה ובמרכזה. עכנאי שרוע הוא אחד מ-68 מינים בסוג עכנאי ממשפחת הזיפניים, אחד מבין 6 מינים הגדלים בר בישראל ובסביבתה ואחד מ-4 תת-מינים, בישראל גדל תת-המין הנפוץ. עכנאי שרוע מאופיין בשעירות, בשחלה עילית ובכותרת כחולה, דמוית שופר, בלתי נכונה ומאוחת עלים, דהיינו עלי הכותרת מאוחים בבסיסם לצינור ונושרים כיחידה אחת.
מורפולוגיה
הצמח שרוע או זקוף, מעוצה בבסיסו, מסתעף בעיקר מבסיסו וגם מחלקם העליון של הגבעולים וגובהו 30 עד 50 ס"מ.
הגבעולים גליליים, רבים, מעוצים בבסיסם, זקופים או שרועים, מסתעפים בעיקר מבסיסם וגם מחלקם העליון (בשונה מעכנאי מגובב שאינו מסתעף אלא מבסיסו). הגבעולים מכוסים שערות מפושקות וגם שערות הדוקות.
העלים מסורגים, פשוטים, מוארכים, דמויי סרגל, תמימים, בעלי עירוק מרושת, יושבים (ללא פטוטרת) ומחוסרי לוואים.
התפרחות מסיומות, מטיפוס חד-בדית עקרבית, הפרחים יושבים בצד אחד של הגבעול, המתעקל כשבלול או כזנב עקרב. כל פרח יוצא מחיקו של חפה או עלה.
הפרחים דו-מיניים, דמויי שופר, אינם נכונים (בעלי סימטריה ד-צדדית), בעלי עטיף כפול, בעלי עוקץ פרח, וגודלם כ-2 ס"מ.
הגביע בעל 5 אונות זקופות ומחולק כמעט עד לבסיסו. הגביע משתייר, מתפרה, דהיינו, הוא גדל ומתרחב עם הבשלת הפרי ואינו נושר מהגבעול, הוא עוטף, אך לא מעורה בפרי.
הכותרת דמוית שופר ואינה נכונה. היא בעלת עלי כותרת שמאוחים בבסיסם לצינור שמסתיים באוגן אלכסוני, בעל 5 אונות קצרות ובלתי שוות. צבע הכותרת אדום-ורוד, עם פסי אורך כהים. צבע שהופך כחול או סגול לאחר התבגרותה (לעיתים רחוקות הצבע לבן). אורך הכותרת גדול פי 2 מהגביע ואורכה 15 עד 25 מ"מ. רוחב לוע הכותרת אינו מגיע לס"מ אחד. לוע הכותרת מחוסר קשקשים.
האבקנים 5, כמספר עלה הכותרת, בלתי שווים באורכם, בולטים מפתח הכותרת במידה ניכרת וקצותיהם כפופים כלפי מעלה. הם מעורים בחלקו התחתון של צינור הכותרת וקבועים בין עלי הכותרת (לסירוגין עם אונות הכותרת). הזירים והאבקה כחולים. אורך הזירים גדול פעמים אחדות מאורך המאבקים. המאבקים קטנים ונפתחים בסדקי אורך.
השחלה עילית, מוקפת צופן, ובנויה משני עלי שחלה מאוחים, ו-2 מגורות שנחצות על ידי מחיצות מדומות ל-4 מגורות עם התפתחותה של השחלה. השיליה זוויתית. ביצית אחת בכל מגורה.
עמוד השחלה אחד, ארוך, נימי, נושא צלקת שסוע ל-2 אונות. עמוד השחלה כרגיל שעיר ויוצא משקע שבין 4 אונות השחלה, מבסיס השחלה.
הפרי, יושב בתוך גביע, עשוי 4 (לפעמים פחות) פרודות חד-זרעיות נפרדות, דמויות ביצה ובעלות 3 מקצועות, שטחן מגובשש ומקומט על פי רוב. הפרודות מעורות בעמוד המרכזי של השחלה ועמוד עלי יוצא מבין הפרודות. הפרודות אפרפרות ומבריקות ובבסיסן גוף שומני צהוב שמושך אליו נמלים.
העלווה קיימת כל השנה, הפריחה ממושכת מסוף פברואר עד תחילת ספטמבר ושיאה בחודש מאי. הפצת הפרי מסוף אוגוסט ועד תחילת דצמבר. ההאבקה בידי דבורים בינוניות וגדולות.
תפוצה ובית גידול
התפוצה העולמית של עכנאי שרוע מזרח ים-תיכונית: קפריסין, איי במזרח הים האגאי, כריתים במצרים, סיני ישראל, לבנון וסוריה, ישראל וירדן, טורקיה ויוון. בישראל הוא גדל כמעט בכל הארץ, ובעיקר נפוץ בגלבוע, בחוף הגליל, בחוף הכרמל, בשרון, בדרום מישור החוף, בשומרון, בשפלה ובהרי יהודה.
עכנאי שרוע גדל בבתות, בבתות ספר, בערוצים במדבר, בשדות בור ובקרבת יישוב ועל קרקעות שונות כמו בחולות במישור החוף.
מרי היילר
מרי היילר, באנגלית: Mary Hayllar לימים מרי ווטקינס וולס (1862–1950) הייתה אמנית בריטית ממשפחה שכללה חמישה ציירים מוכשרים. בהנהגת אביהם, היא ואחיותיה הוכשרו במיומנויות שראו אותן מוצגות באקדמיה המלכותית.
ביוגרפיה
מרי היילר נולדה ב-1862 בכיכר מקלנבורג, בלונדון, לג'יימס היילר ולאלן פיבי. אביה היה צייר מיומן ועם הזמן היו לה שמונה אחים - ארבע אחיות וארבעה אחים. הם גרו בקאסל פריורי בוולינגפורד ואביה סידר להם שיעורי ציור החל בשעה עשר וכלה בארבע. הציורים שלהם היו של האנשים, המקומות והסצנות שסביבם. הבנות נהנו גם מחיים עשירים בטניס, גינון וציור. היא ואחיותיה למדו לשחות ולחתור. אביה ושלוש מאחיותיה הציגו ציורים רבים באקדמיה המלכותית. הציורים הראשונים של מרי וג'סיקה שהוצגו היו בשנת 1880. הציור של ג'סיקה נקרא "הולכת לדודים שלי" והציור של מרי נקרא " לילד הטוב". אביה הציג שם לראשונה שלושים שנה לפני כן וכולן המשיכו כאשר הצטרפו אליהם אחיותיה אדית ב-1882 וקייט ב-1885. מרי הייתה הפחות פורייה מבין האחיות האמניות שכן ציוריה של ילדים וסצינות ביתיות היו רק באקדמיה עד 1885. ציוריה הנדירים ידועים משולחנות תה עמוסים, הם נכללים בסדרות כמו ״מסיבת טניס״. בסך הכל היא ציירה כ-24 ציורים בתקופת הציור שלה שנמשכה כחמש שנים.
מרי נישאה להנרי ווטקינס וולס ב-1887 והפסיקה להציג ציורים. היא עזבה את בית המשפחה אבל לא את ווליגפורד. היא וילדיה מופיעים בציורי אחיותיה. בעלה היה ראש עיריית וולינגפורד בשנת 1902. הם העסיקו תשעה משרתים ואחד מהם דיווח מאוחר יותר שבביתם היו הרבה ציורים אבל מרי מעולם לא ציירה. נהוג לחשוב שמרי חשבה שהיא למדה היטב אך היא לא אמנית מוכשרת.
היא מתה ב-1950. הציור שלה של עונת הטניס של הדשא נמצא בגלריה לאמנות של סאות'המפטון.
חיים פרטיים
למרי היילר ולהנרי היו שישה ילדים. דורה ווטקינס נולדה ב-1886 והנרי מוריס נולד ב-1888. בתה השנייה, מיוריאל, נולדה ב-1891, ב-1913 היא נישאה לרופא. ביאטריס הייתה הילדה הרביעית שלה שהפכה לביטיס ליל והילדה החמישית שלה ג'ויס מרי הפכה לג'ויס מרי לילי. בנה האחרון, גיא, נולד ב-1903.
תניני התנין
תניני התנין (באנגלית: Christopher Crocodile, "כריסטופר התנין") היא סדרת הנפשה בריטית לילדים, אשר נוצרה על ידי גראהם פרסל והופקה על ידי Direct Entertainment. הסדרה עוקבת אחר תניני, תנין ירוק אשר ממציא המצאות כדי לעזור לתושבים החיים בעיר בוץ (במקור - Muddytown).
הסדרה, הכוללת 13 פרקים באורך 5 דקות ופרק ספיישל באורך 30 דקות, שודרה במקור בבריטניה בערוץ CBBC, החל מ-18 בספטמבר 1992 עד 11 בדצמבר באותה שנה. בישראל הסדרה שודרה בדיבוב עברי בטלוויזיה החינוכית בשנת 1993 במסגרת רצועת השידור "רכבת ההפתעות", כאשר פרק הספיישל שודר בשנת 1997 תחת השם בנימין התנין.
תקציר העלילה
הסדרה עוקבת אחר תניני, תנין ירוק אשר עזב את ארץ מולדתו כדי לעזור לתושבי עיר בוץ, עיר שיורד בה הרבה גשם ולכן היא בוצית במיוחד, באמצעות המצאותיו.
מדבבים בעברית
הדיבוב העברי ששודר בטלוויזיה החינוכית בוים על ידי מרקו סימיונוביץ, והופק על ידי חסיה ורטהיים.
בנימין התנין
פרק ספיישל באורך 30 דקות בשם בנימין התנין (באנגלית: Christopher Cloud: Cloud Crazy, "כריסטופר התנין: ענן משוגע") שודר בישראל בשנת 1997. בגרסת הספיישל בדיבוב העברי, שמו של תניני שונה לבנימין והוא דובב על ידי שמחה ברבירו במקום אבי פניני. בנוסף דיבבו בדיבוב העברי דני בסן, סיון שביט, שרית סרי, אסתי ברעד פורים ושי זורניצר.
משרד החוץ של יפן
משרד החוץ  (ביפנית: 外務省, תעתיק: גאימוּ-שוֹ) הוא משרד בממשלת יפן האחראי על יחסי החוץ של המדינה. תחת חוקת יפן מ-1947 מחזיקה הממשלה בסמכות העליונה לניהול יחסי החוץ של המדינה, תחת פיקוח הדיאט. ראש הממשלה נדרש לדווח לדיאט אודות היחסים הבינלאומיים תקופתית, כשגם לבית הנבחרים וגם לבית היועצים יש ועדות בנושא יחסי החוץ. כל הסכם עם מדינה אחרת חייב באישור הדיאט. בתור ראש המדינה, ממלא קיסר יפן תפקיד טקסי בקבלת נציגים זרים ובאישרור ההסכמים שקיבלו את אישור הדיאט.
לאחר מלחמת העולם השנייה לא היו יחסי החוץ של יפן בסמכותו הבלעדית של משרד החוץ. בשל חשיבות הפן הכלכלי ביחסים, פעל המשרד בשיתוף פעולה עם משרד האוצר בנושאי מכס, כלכלה בינלאומית וכו'; עם משרד המסחר הבינלאומי והתעשייה בנושאי יבוא ויצוא; עם משרד החקלאות, היערנות והדיג בנושא זכויות דיג ויבוא של חקלאות זרה.
מזרעה (יישוב קדום)
מזרעה הוא יישוב קדום, שבו נתקיימה קהילה יהודית בימי מרד בר כוכבא (135-132 לספירה), בחופו המזרחי של ים המלח, בסמוך ללשון ים המלח.
השם נזכר כמקום מושבו של "בסאס בן ישוע", שהיה במקור מעין גדי, ונזכר באגרות בבתא בת שמעון ממערות נחל חבר.
לפי הסברה שהעלה פרופ' יגאל ידין, שם היישוב השתמר בשם הכפר הירדני אלמזרעה, השוכן כיום בסמוך ללשון ים המלח.
אינה בלאו
אינה בלאו (נולדה ב-24 ביולי 1969) היא חוקרת בתחומי טכנולוגיות למידה ופסיכולוגיה במרחב דיגיטלי ומכהנת כפרופסור מן המניין במחלקה לחינוך ופסיכולוגיה באוניברסיטה הפתוחה.
ביוגרפיה
בלאו נולדה בעיר אודסה שבברית המועצות, כיום באוקראינה, לאמיל (כלכלן) ורנה (רופאה), וגדלה כבת יחידה. בנעוריה למדה מוזיקה ב באודסה (תיכון יוקרתי לתלמידים מצטיינים במוזיקה), ובהמשך קיבלה תואר ראשון במוזיקולוגיה.
בשנת 1990 עלתה לישראל עם בעלה. לאחר עלייתה, סיימה בשנת 1992 לימודי תעודת הוראה במוזיקה במכללת אורנים, השתלבה בתחום הוראת המוזיקה, ושימשה כמרכזת מגמה אזורית למוזיקה באזור הגליל.
במקביל לעבודתה, החליטה בלאו להשלים תואר ראשון ישראלי באוניברסיטה הפתוחה. היא התגוררה אז בגליל העליון. בלאו סיימה בהצטיינות תואר ראשון במדעי הרוח והחברה בשנת 2002.
עם סיום התואר הראשון שמעה בלאו על פתיחת התכנית לתואר שני בחינוך וטכנולוגיות למידה בשלוחת קצרין (של האוניברסיטה הפתוחה), והחליטה להמשיך שם בלימודיה. היא הייתה המוסמכת הראשונה של התכנית הזאת, וסיימה את לימודיה בשנת 2007 (בהצטיינות יתרה). התזה שלה בנושא "השפעת נוכחות חברתית על תפיסת הלמידה בקבוצות דיון לימודיות שאין בהן חובת השתתפות" נכתבה בהנחיית ד"ר אבנר כספי. אחר כך, התחילה ללמוד לתואר שלישי בחוג ללמידה, הוראה והדרכה באוניברסיטת חיפה, ושנתיים וחצי לאחר מכן היא הגישה לשיפוט את עבודת הדוקטור שלה (ב-2010). עבודת הדוקטור נכתבה בהדרכת פרופ' עזי ברק, ועסקה בהתנהגות המשתתפים בדיונים קבוצתיים בסביבות טכנולוגיות סינכרוניות שונות: צ'אט טקסטואלי, שיחת קול ושיחה פנים-אל-פנים כמושפעת מאישיותם של המשתתפים ומנושא הדיון.
בשנת 2011ׂׂ, חזרה בלאו לאוניברסיטה הפתוחה, כחברת סגל בכיר בדרגת מרצה במחלקה לחינוך ופסיכולוגיה. מאז שנת 2020 היא מכהנת כפרופ' מן המניין לטכנולוגיות למידה ופסיכולוגיה במרחב הדיגיטלי.
עבודתה
בלאו מתמקדת במחקריה בבחינת ההשלכות של שילוב טכנולוגיות חדשניות על תהליכי למידה, הוראה והדרכה במערכת החינוך ובאקדמיה, וכן בהבנת מאפייני התקשורת המקוונת והשלכותיה על אינטראקציה והתנהגות אנושית.
בלאו זכתה והובילה מענקי מחקר רחבי-היקף וקיבלה מספר פרסים על מחקריה ועבודתה האקדמית. היא חברה במערכת של כתב העת המוביל בתחום - The Internet and Higher Education.
בלאו שימשה במשך השנים מדריכה לכ-50 תלמידות ותלמידי תואר שני, תואר שלישי ופוסט-דוקטורט בכתיבת עבודותיהם ובעריכת מחקריהם. רבים מתלמידיה השתלבו בהוראה ובמחקר באוניברסיטאות ובמכללות בישראל.
תפקידי ניהול אקדמי
במקביל לעיסוקה במחקר, מילאה בלאו תפקידי ניהול אקדמי באוניברסיטה הפתוחה. כמו כן, היא חברה בוועדות של המועצה להשכלה גבוהה בנושאי למידה דיגיטלית. בין תפקידי הניהול האקדמי המרכזיים שמילאה באוניברסיטה הפתוחה:
משפחתה
נשואה לשמעון מנצח תזמורת ומנהל מוזיקלי. אם לשלושה.
מתגוררת בחדרה.
פרסומיה
בלאו פרסמה מעל 70 מאמרים ופרקים בספרים מדעיים.
להלן כמה מהבולטים שבהם:
גלן תומפסון
'''גלן ויליאם "ג.ט." תומפסון הבן (באנגלית: .Glenn William "GT" Thompson Jr'''; נולד ב-27 ביולי 1959) הוא פוליטיקאי אמריקאי, המכהן כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מחוז הקונגרס ה-15 של קהיליית פנסילבניה מאז 2009. בשנים 2009–2019 ייצג תומפסון את מחוז הקונגרס החמישי, אך לקראת בחירות 2018 בארצות הברית הורה בית המשפט העליון של פנסילבניה על שינוי מפת מחוזות הבחירה במדינה.
ביוגרפיה
תומפסון נולד בבלפונטה שבמרכז פנסילבניה וגדל בעיירה הווארד הסמוכה. אביו היה יוצא צי ארצות הברית. תומפסון בעל תואר ראשון בטיפול תרבותי (therapeutic recreation) מאוניברסיטת המדינה של פנסילבניה, ותואר שני כפול באותו המקצוע ובמדעי הבריאות מאוניברסיטת טמפל. במשך 28 שנה עבד תומפסון כמטפל ומנהל בית אבות במחוז לייקומינג, ובמשך שש שנים היה יושב ראש המפלגה הרפובליקנית במחוז סנטר. טרם היבחרו לקונגרס התנדב כלוחם אש והיה פעיל בשירותי הצלה ועזרה ראשונה מקומיים.
במהלך 2008 נבחר תומפסון אל בית הנבחרים של ארצות הברית במחוז הקונגרס החמישי של פנסילבניה, אחרי שגבר על מארק מקרקן, מועמד המפלגה הדמוקרטית, ברוב של 58% מקולות הבוחרים לעומת 42% שסחף מקרקן. ב-3 בינואר 2009 תומפסון הושבע לתפקידו. כאשר הקונגרס ה-112 התכנס ב-5 בינואר 2011 לשם בחירת יושב ראש בית הנבחרים של ארצות הברית, קולו של תומפסון היה ה-218 עבור ג'ון ביינר, מה שהעניק לביינר רוב קולות. במהלך הקונגרס ה-112 מונה תומפסון ליו"ר ועדת המשנה של ועדת החקלאות של בית הנבחרים לענייני ייעור, שימור ואנרגיה.
עם התכנסות הקונגרס ה-115 של ארצות הברית מונה תומפסון לסגן יו"ר ועדת החקלאות של בית הנבחרים, ובדצמבר 2020, לקראת הקונגרס ה-117, מונה לחבר הבכיר בוועדה, והחליף בתפקיד זה את מייק קונאוויי. באוקטובר 2017 הציג תומפסון ביחד עם חבר הקונגרס ג'ו קורטני מקונטיקט את "חוק תזונת החלב בבתי הספר משנת 2017", הצעת חוק לקידום צריכת חלב בידי תלמידים בבתי ספר. לאחר הטבח בתיכון דאגלס ב-2018, אמר תומפסון לקהל תלמידים שהוא אינו מסכים עם הרעיון לחמש מורים, וכי הצביע בעד מימון מערכת בדיקת רקע לאומית משופרת.
לאחר שהסנאטור הרפובליקני פט טומי הודיע על כוונתו לפרוש מהחיים הפוליטיים לקראת בחירות 2022, עלה שמו של תומפסון כמועמד פוטנציאלי לסנאט של ארצות הברית מטעם המפלגה הרפובליקנית.
ועדת קדמי לבחינת התחרותיות בענף המזון
הוועדה הנושאת את שמו של מנכ"ל משרד התעשייה והמסחר שרון קדמי, הוקמה בקיץ 2011 על ידי שרי האוצר והתמ"ת בעקבות "מחאת הקוטג'" במטרה לבחון את רמת התחרותיות בשוק המזון על מקטעיו השונים. לוועדה גם וועדת משנה שעסקה באופן פרטני במשק החלב בישראל.
בעקבות המלצת הוועדה חוקק חוק חובת שקיפות מחירים ברשתות קמעונאיות.
המלצות הביניים
המסקנות הסופיות של הוועדה פורסמו ביולי 2012 לאחר שהוועדה ערכה פגישות ושימועים לגורמים נוספים בענף ולאחר שחברת ייעוץ איתה התקשרה לצורך העניין הגישה גם היא את המלצותיה.
סליפינג ג'יאנט
סליפינג ג'יאנט (מאנגלית: הענק הישן) הוא הר שולחן בדרום חצי האי סיבלי (Sibley) בחלקה הקנדי של ימת סופיריור, שצוקיו מתנשאים לגובה של 250 מטרים. ההר הוא סיל – מחדר פלוטוני רדוד הנוצר מחדירת מאגמה לסלעי הליתוספירה והתגבשותה לסלע פלוטוני.
סליפינג ג'יאנט מצוי בשטח "פארק הענק הישן" (Sleeping Giant Provincial Park) ומהווה חלק מהשילד הקנדי.
רקע גאולוגי
השילד הקנדי – המהווה את בסיסה של היבשת הצפון אמריקאית – מורכב מסלעי יסוד שמקורם בפרקמבריון וכולל כמה מהסלעים העתיקים ביותר בכדור הארץ. הוא מחולק לחבלים גאולוגיים ותת-פרובינציאליים המבוססים על ההבדלים בסוג המסלע, במבנה ובגיל.
פארק הענק הישן מצוי בתחום הפרובינציה המבנית הדרומית, באזור שנקרא בעבר "לוח ניפיגון" וכעת מכונה "שלוחת ניפיגון" (Nipigon Embayment). שלוחה זו היא רצועת בקעים יבשתית בצפון-מערב אונטריו המייצגת בקע כושל – זרוע לא פעילה של צומת משולש. שלוחת ניפיגון מורכבת מרצף של סלעי משקע מהמזופרוטרוזואיקון – דולומיט, אבן בוץ וקוורץ ארניטי, שנוצרו לפני 1.3 מיליארד שנים. לתוך סלעים אלה חדרו לפני 1.1 מיליארד שנים מחדרים דיאבזיים תואמים, המשתרעים מימת סופיריור צפונה לימת ניפיגון.
בפולקלור
מאחר שדיאבז עמיד במידה רבה לסחיפה, הסיל נחשף כלוח רחב מעל סביבתו לאחר שהוסרו שכבות הסלע אליהן חדר. בסלע הקשה נוצרו סדקים בהם חלה בליה, ומנקודות תצפית מסוימות נראה הסיל כראשו השכוב של ענק בעל גרגרת – מקור שמו.
אגדות רבות ליוו במהלך ההיסטוריה את המחדר. אחת מהן – של בני שבט אוג'יבווי (Ojibway) – גרסה כי "הענק הישן" הוא ננבוזו (Nanabozho), הרוח הגדולה של מי הים העמוקים.
האגדה מספרת כי בשל נאמנותם לאלים והיותם חרוצים ושלווים, החליט ננבוזו לגמול להם. יום אחד הוא זימן את ראש השבט למקדש "הרעם הגדול" שלו על "הר הרעם" – גם הוא סיל, והזהיר אותו שאם יספר את הסוד לסוחרים, הוא – ננבוזו – יהפוך לאבן והשבט יישמד. ראש השבט נתן את הבטחתו, וננבוזו סיפר לו על מכרה כסף עשיר, הידוע כיום כ"אי הכסף".
הרוח הגדולה הנחתה את הצ'יף אל תוך המכרה, ובני השבט הפכו מפורסמים ביצירות הכסף שלהם – שהיו כה יפות עד כי לוחמי שבט הסו שאפו לגלות את סודם. משלא הועילו עינויים והרג, הערימו הלוחמים על בני השבט ושלחו גשש שהתחפש לבן ננבוזו. זה הצליח להיטמע ביניהם, נכנס למכרה ויצא ממנו עם כמה גושי כסף.
בדרכו חזרה עצר לרכוש מזון, ושילם בגוש כסף גדול. הרוכלים שכנעו אותו להסגיר את מיקום המכרה, אך משהתקרבו אליו פרצה סופה עזה. הסוחרים טבעו באגם ובן הסו נמצא שט בקאנו ללא מטרה, כשהוא נתון בשיגעון.
במקום בו הייתה קודם גישה לאגם התגלתה בשוך הסופה דמות גדולה של אדם ישן. אזהרתו של ננבוזו התגשמה והוא הפך לאבן.
שבעת פלאי קנדה
רשות השידור הקנדית – CBC, ערכה תחרות אינטרנט לבחירת "שבעת פלאי קנדה". בתחרות זו הגיע "הענק הישן" למקום הראשון, כשהוא מותיר מאחוריו בהפרש קולות ניכר את מפלי ניאגרה, את הרי הרוקי, את זוהר הצפון ותופעות טבע רבות נוספות.
היידן (שווייץ)
היסטוריה
היידן מוזכרת לראשונה במקור משנת 1461 בשם guot genant Haiden.
בשנת 1650 התגלעה מחלוקת בין היידן לבין וולפהלדן על השליטה על הכנסייה. סכסוך זה הוביל להקמתן של כנסיות בשני הכפרים ב-1652 ולהפרדתם כשני כפרים עצמאיים.
מייסד הצלב האדום, ז'אן אנרי דינן בילה את שנותיו האחרונות בהיידן. הנשיא לשעבר של הוועד הבינלאומי של הצלב האדום, יקוב קלנברגר, הוא יליד היידן.
גאוגרפיה, דמוגרפיה ותחבורה
שטחה של היידן הוא 7.5 קמ"ר. מתוכם 52.4% משמשים לחקלאות, 30.6% הם שטחים מיוערים, 16.8% הוא שטח בנוי ו-0.3% הוא שטחי נהרות, קרחונים והרים. העיירה כוללת את הכפר היידן עצמו וכפרים קטנים הפזורים סביבו.
נכון לשנת 2015 מנתה אוכלוסיית היידן 4,082 תושבים.
היידן מחוברת באמצעות רכבת גלגלי שיניים עם העיירה רורשאך הנמוכה ממנה ב-400 מ'.
The Best of Celine Dion
The Best of Celine Dion (בעברית: המיטב של סלין דיון) הוא אלבום האוסף השלישי של הזמרת הקנדית סלין דיון. אלבום האוסף יצא לאור ב-2 במאי 1988, על ידי חברת התקליטים קארר רקורדס.
בסמוך לצאתו של אלבום האוסף, הוציאה דיון את אלבום האולפן השמיני שלה, Incognito.
רקע והפקה
אלבום האוסף הופק על ידי דידייה ברבליביאן, אורס פיטר קלר, אדי מרנאיי, רומנו מוסומארה, רודי פסקל ואטילה סרפטוג. אלבום האוסף כולל בתוכו להיטים ושירים שונים של דיון מתחילת 1982, ועד ל-1988, שנת צאתו של אלבום האוסף.
מתוך אלבום האוסף יצא הסינגל "La religieuse", והסינגל "Ne partez pas sans moi", אשר זכה באירוויזיון 1988.
ההרפתקה הגדולה של ברני
ההרפתקה הגדולה של ברני (באנגלית: Barney's Great Adventure) הוא סרט הרפתקאות, קומי ומוזיקלי אמריקאי לילדים, המבוסס על סדרת הטלוויזיה "החברים של ברני". הסרט נוצר על ידי שריל ליץ' ודניס דשאזר, בוים על ידי סטיב גומר ונכתב על ידי סטיבן ווייט.
הסרט הופץ במקור לראשונה בבתי הקולנוע ב-27 במרץ 1998 על ידי PolyGram Filmed Entertainment. בישראל הסרט הופץ לראשונה בדיבוב עברי בשנת 1999 על ידי אולפני אלרום. אורך הסרט הוא כ-70 דקות, ושפת המקור שלו היא אנגלית.
תקציר העלילה
העלילה מספרת על ברני וחבריו בובה בון, קודי, אבי ומרסלה, היוצאים עם אחרי הביצה המסתורית שבתוכה מגשים חלומות. לאחר שנודע שהביצה היא בונה חלומות, ברני והחבורה חייבים להחזיר את הביצה לאסם לפני שהיא בוקעת.
הדמויות והמדבבים
הדיבוב העברי ביום על ידי שרון כהן באולפני אלרום. בנוסף דיבבו בדיבוב העברי יורם יוספסברג, שמחה ברבירו, דני שגב ושרון כהן.
משרד האוצר (יפן)
משרד האוצר  (ביפנית: 財務省, תעתיק: זאימוּ-שוֹ) הוא משרד בממשלת יפן האחראי על קביעת המדיניות הכלכלית של יפן. מקורו של המשרד הוא באוֹקוּרה-שוֹ (大蔵省), ששימש אוצר המדינה בתקופת הייאן (המאה ה-6). כשנוסדה המערכת השלטונית המודרנית לאחר רסטורציית מייג'י, נוסד גם משרד האוצר בתור הגוף האחראי על כספי הציבור ועל נושאים מוניטריים.
בעבר החזיק משרד האוצר בהשפעה רבה בתוך הממשלה, אך לאחר מספר שערוריות פיננסיות בשנות ה-90 החל לאבד אותה בהדרגה, בעיקר לאחר הקמת הסוכנות לשירותים פיננסיים. בנוסף, חוקק הדיאט של יפן את חוק בנק יפן ב-1998, שבמסגרתו עברה השליטה על המדיניות המוניטרית של המדינה לידי בנק יפן, דבר שהפחית עוד יותר מסמכויותיו של משרד האוצר. אף על פי כן, מקיים משרד האוצר היפני מדיניות סחר בינלאומי פעילה, ותורם לחיזוק דמויה של יפן כמעצמה כלכלית.
On My Way (שיר של עומר נאבר)
On My Way (בעברית: בדרכי) הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמר-יוצר הסלובני עומר נאבר. השיר ייצג את סלובניה באירוויזיון 2017, וכשל להעפיל לגמר. נאבר ייצג בעברו את סלובניה באירוויזיון 2005, עם השיר "Stop", ולא עלה לגמר. השיר יצא לאור להורדה דיגיטלית ב-8 באפריל 2017, בהוצאת חברת התקליטים יוניברסל מיוזיק גרופ. במצעד הסינגלים הסלובני הגיע "On My Way" למקום ה-12.
תחרות האירוויזיון
ב-24 בפברואר 2017 נאבר ניצח בקדם הסלובני לאירוויזיון, EMA 2017, ונבחר לייצג את מדינתו בתחרות. אירוויזיון 2017 התקיים במרכז התערוכות הבינלאומי שבקייב, בירת אוקראינה. הוא ביצע את שיר בחצי הגמר הראשון, 17 בסדר ההופעות, לפני לטביה ואחרי ארמניה. בסוף התחרות הגיע למקום ה-17 עם 36, וכשל בניסיון להעפיל לגמר.
קליפ
הווידאו קליפ המתלווה ל-"On My Way" פורסם ביוטיוב ב-2 באפריל 2017 באורך של שלוש דקות ושלושים וחמש שניות.
יחסי אוסטריה–רומניה
לאחר מלחמת העולם השנייה
לאחר מלחמת העולם השנייה הוקם ברומניה משטר קומוניסטי, ובשנת 1955 הועלתה המשלחת האוסטרית ברומניה למעמד צירות. בשנות ה-60 התחממו היחסים בין המדינות, בעקבות פעולתם של שרי החוץ יון גאורגה מאורר וברונו קרייסקי, ובשנת 1963 הועלתה הצירות האוסטרית למעמד שגרירות. בשנת 1969 ביקר נשיא אוסטריה פרנץ יונאס ברומניה, ובשנת 1970 ביקר ניקולאה צ'אושסקו באוסטריה.
יחסים דיפלומטיים
אוסטריה מחזיקה ברומניה שגרירות בבוקרשט, ו-2 קונסוליות בטימישוארה וסיביו. מאידך, רומניה מחזיקה באוסטריה שגרירות בווינה, ו-5 קונסוליות באייזנשטט, גראץ, קלגנפורט, לינץ וזלצבורג .
כל האור שאיננו רואים
כל האור שאיננו רואים (באנגלית: All the Light We Cannot See) הוא רומן מלחמה משנת 2014 שנכתב על ידי הסופר האמריקאי אנתוני דואר. הרומן מתרחש בתקופת מלחמת העולם השנייה ובמרכזו הדמויות מארי-לור לבלאן, נערה צרפתייה עיוורת המוצאת מחסה בבית דודה בסן-מאלו לאחר שגרמניה הנאצית פלשה לפריז; ורנר פניג, ילד גרמני מבריק שהתקבל לבית ספר צבאי בגלל כישוריו בטכנולוגיית רדיו לפני שנשלח לצבא. הרומן כתוב בסגנון פואטי וכמעט כל הפרקים מתחלפים בין סיפורה של מארי-לור לסיפורו של ורנר, שניהם מקבילים זה לזה. לנרטיב יש מבנה א-ליניארי, מהבהב בין הקרב בסן-מלו לבין האירועים שהובילו אליו. לסיפור יש נושאים מוסריים כמו סכנות החזקה ואופי ההקרבה והוא מתאר קסם מהמדע והטבע.
הספר תורגם לעברית על ידי שאול לוין ויצא לאור בהוצאת מודן.
מארי-לור לבלאן
מארי-לור לה-בלאן היא ילדה שגרה בפריז עם אביה דניאל, המסגר הראשי במוזיאון להיסטוריה של הטבע. מארי-לור התעוורה בגיל שש ב-1934 ודניאל מסייע למארי-לור להסתגל לעיוורון שלה על ידי יצירת דגם של פריז כדי שתרגיש ומאמן אותה לנווט בה. מארי-לור שומעת סיפורים על יהלום המכונה ים הלהבות שמסתתר בתוך המוזיאון; אומרים שהיהלום מעניק אלמוות במחיר של חוסר מזל אינסופי לסובבים את המחזיק ביהלום. הדרך היחידה לסיים את הקללה היא להחזיר את האבן לאוקיינוס, בעליו החוקיים.
כאשר גרמניה פולשת לצרפת ב-1940, מארי-לור ודניאל בורחים לעיירת החוף סן-מלו כדי למצוא מקלט אצל הדודה-רבא אטיין, ותיק מתבודד ופוסט-טראומטי מהמלחמה הגדולה, שמבלה את זמנו בשידור תקליטים ישנים של אחיו המת ברחבי אירופה. ללא ידיעתה של מארי-לור, המוזיאון הפקיד בידי אביה את יהלום "ים הלהבות" או אחד משלושה עותקים מדויקים שנעשו כדי להגן על אבן החן המקורית. חודשים לאחר מכן, בעת בניית דוגמה של סן-מלו עבור מארי-לור, דניאל נעצר ונחשד בקשירת קשר. לא שומעים ממנו שוב, והוא משאיר את מארי-לור לבד עם אטיין והמשרתת הוותיקה ועוזרת הבית שלו מאדאם מאנק.
מאדאם מאנק משתתפת בתנועת ההתנגדות הצרפתית יחד עם נשים מקומיות אחרות. לפעילויותיהן יש הצלחה מסוימת, אך מאדאם מאנק חולה ומתה. מארי-לור ואטיין ממשיכים במאמציהם במהלך השנים ומשדרים מסרים סודיים לצד הקלטות ומידע חשוב על קוד מורס. בסופו של דבר, בזמן שמארי-לור הולכת הביתה כדי להעביר הודעת התנגדות שגרתית, היא זוכה לביקורו של הקצין ריינהולד פון רומפל, גמולוג נאצי שמחפש את "ים הלהבות" ועקב אחרי מסלול ים הלהבות האמיתי לסן-מלו. פון רומפל שואל את מארי-לור המבוהלת אם אביה השאיר לה משהו ועוזבת כשהיא אומרת "סתם דגם מטומטם". אטיין משתלט על תפקידה של מארי-לור כמעבירת מסרים, ולאחר מכן מארי-לור פותחת את דגם ביתו של אטיין על פי הדגם של סן-מלו ומוצאת בפנים את ים הלהבות. אטיין נעצר בסופו של דבר באשמת שווא של טרור ונשלח למצודת פורט נשיונל.
ורנר פניג
בשולפורטה, ורנר מתחיל לעבוד על טכנולוגיית רדיו לצד פרנק פולקהיימר - סטודנט עדין - בהנחייתו של פרופסור ד"ר האופטמן. פולקהיימר עוזב בסופו של דבר כדי להצטרף לצבא. ורנר מתיידד עם פרדריק, תלמיד טוב לב וחסר תשומת לב שחולשתו מעוררת בו את זעמם של תלמידים אחרים. התלמידים האחרים מכים בסופו של דבר את פרדריק, שהופך לחולה אמנזיה, וכתוצאה מכך נשלח חזרה לביתו בברלין. שנתיים לאחר כניסתו למכון, כאשר ורנר מבקש לעזוב את שולפורטה, ד"ר האופטמן משקר לגבי גילו של ורנר ומשכנע גורמים נאצים לשלוח אותו לשרת בצבא.
ורנר מוצב בחוליית הוורמאכט בראשות פולקהיימר המורכבת מהמהנדס ולטר ברנד ושני חיילים בשם נוימן. החוליה מטיילת ברחבי אירופה, עוקבת אחר אותות אויב בלתי חוקיים ומוציאה להורג את מי שמייצר אותם. ורנר הופך יותר ויותר מאוכזב ממצבו, במיוחד לאחר שהחולייה שלו הורגת נערה צעירה וחפה מפשע לאחר שהוא עקב אחר איתות שגוי. כאשר החוליה מגיעה לסן-מלו, הם עולים על האות של אטיין והם נשלחים לעקוב אחר השידור. ורנר עוקב אחרי האות לביתו של אטיין אבל מזהה את המקור כמי ששידר את תוכניות המדע שהאזין להן בבית היתומים. הוא מתלהב ממארי-לור כשהוא רואה אותה נוסעת למאפיה ואינו חושף את מיקומו של ביתו של אטיין.
קרב סן מאלו ואחריו
כאשר כוחות בעלות הברית הטילו מצור על סן מאלו באוגוסט 1944, מארי-לור תופסת את "ים הלהבות" ומתחבאת במרתף. לאחר שינה והתעוררות למחרת, מארי-לור עוזבת את המרתף לשתות מים. כשפון רומפל נכנס לבית בשביל "ים הלהבות", מארי-לור מתחבאת בעליית הגג. באמצעות המשדר של אטיין, היא מנסה להזעיק עזרה על ידי שידור לעצמה קריאה של גרסת ברייל ל20,000 מיל מתחת למים לצד תחינות לחילוץ. במהלך זה, פון רומפל מחפש ללא הצלחה בכל הבית לאחר שגילה ש"ים הלהבות" כבר לא מוחבא בדגם של סן-מלו.
בינתיים ורנר, פולקהיימר וברנד נלכדים מתחת לערימת הריסות במרתף לאחר שכוחות בעלות הברית הפציצו את המלון שבו שהו. ברנד נפצע בפיצוץ ומת. ורנר מתקן רדיו בניסיון למצוא עזרה ומגלה את השידורים של מארי-לור. מספר ימים לאחר מכן, פולקהיימר מבין שהם עלולים למות בקרוב ומבקש מוורנר לפוצץ את ההריסות עם רימון יד. לאחר שהם נמלטים, ורנר הולך לביתו של אטיין כדי להציל את מארי-לור ומוצא את פון רומפל, שלהוט למצוא את ים הלהבות. לאחר התמודדות קצרה, ורנר הורג בירייה את פון רומפל ופוגש את מארי-לור. כשהם בורחים מסן-מלו, מארי-לור מניחה את ים הלהבות בתוך מערה סגורה מוצפת במי ים מהגאות ומחזירה את היהלום לאוקיינוס. היא נותנת את המפתח לורנר, ששולח אותה למקום מבטחים. ורנר נתפס ונשלח למרכז פירוז נשק אמריקאי, שם הוא חולה במחלה קשה. לילה אחד, בהתקף דליריום, ורנר עוזב את אוהל בית החולים ובטעות דורך על מוקש גרמני, שהורג אותו באופן מיידי. אטיין משתחרר מפורט נשיונל ומתאחד עם מארי-לור.
רקע וכתיבה
לדברי אנתוני דואר, ההשראה הראשונה לספר היה במהלך נסיעה ברכבת בשנת 2004, במהלכה ראה אדם כועס כאשר שיחת הטלפון שלו נותקה לאחר שהרכבת נכנסה למנהרה. דואר חשב שהאיש שכח את ה"נס" של היכולת לדבר עם מישהו מכל העולם באמצעות הטלפון. דבר זה הוביל לכך שהוא חושב על סיפור המתרחש בתקופה שבה דבר כזה ייחשב לנס. לאחר מכן, הוא כתב את שם הרומן. בתחילה, הרעיון היחיד שהיה לו לספר היה ילדה שמקריאה לילד ברדיו. במהלך טיול לצרפת ב-2005, ביקר דואר בסן-מלו והוקסם מהמקום. במיוחד, הוא התעניין במראהו העתיק למרות שהושמד לקראת סוף מלחמת העולם השנייה. דואר ראה בכך "צעד מוקדם" בכתיבת הרומן.
כתיבת הרומן ארכה עשר שנים, שחלק ניכר מהן הושקע במחקר. דואר חקר יומנים ומכתבים שנכתבו ונשלחו במהלך מלחמת העולם השנייה וביקר בגרמניה, פריז וסן-מלו לצורך מחקר נוסף, אם כי מחקר זה הפריע לחוסר יכולתו לדבר צרפתית וגרמנית, והצורך להשתמש בגוגל טרנסלייט כדי לקרוא אותם. למרות זאת, מחקרו של דואר איפשר לו להוסיף פרטים הקשורים לכל אחד מהתיאורים כגון תמלול דיבור נאצי ושמות יצרני רדיו גרמניים.
דואר רצה לכתוב רומן שסיפר סיפור על מלחמת העולם השנייה בדרך חדשה. לפני כן, רבים מסיפורי המלחמה שהוא קרא תיארו את ההתנגדות הצרפתית כגיבורים כריזמטיים ואת הנאצים הגרמנים כמענים מרושעים. הוא החליט לספר סיפור בעל ניואנסים יותר באמצעות הצגת נער צעיר סימפתי בשם ורנר שמוצא עצמו מעורב באופן טרגי בנאציזם בוועד שקו העלילה הצרפתי מתמקד בנכה מוכשרת בשם מארי-לור. אולם כדי לאזן את התיאור האוהד של הנאציזם, כתב דואר את דמותו של ריינהולד פון רומפל בתור הארכיטיפוב הנאצי המרושע שהקוראים יכירו יותר. לדבריו כתיבת הרומן הייתה "מהנה ומתסכלת במיוחד בעת ובעונה אחת", מכיוון שכתב למעלה מ-100 פרקים קצרים שהתחלפו בין נקודות מבט, אותן השווה לבניית בית לדוגמה. בגלל הסגנון הלירי ברומן, דואר הקפיד בכוונה שהפרקים יהיו קצרים כדי להנגישם לקוראים.
סגנון ומבנה
סגנון הכתיבה הוא לירי ופיוטי. הסיפור אינו פשטני והכתיבה נגישה בקלות לקוראים. הרומן מסופר ברובו בזמן הווה, וכל פרק קצר וישיר. לאורך כתיבת הרומן, דואר "מאפשר לפרטים פשוטים לומר הרבה". תיאורי נקודות עניין, כגון שדות קרב וחופים, מפורטים במיוחד, הסיפור מנקודת המבט של מארי-לור משתמש בפרטים חדים ותחושתיים של צליל, מגע וריח.
הסיפורים של מארי-לור ושל ורנר מסופרים בפרקים חלופיים. הנרטיב נע בקצב מהיר של רומן מתח; כל פרק הוא באורך של כמה עמודים, ומציע הצצה לכל אחת מהדמויות ונסיבות חייהן. סיפורי שתי הדמויות מקבילים זה לזה; סיפורה של מארי-לור עוסק בחוויותיה ללא ראייה בעוד שסיפורו של ורנר עוסק בהתרשמותו מהצליל. חלק גדול מהסיפור מתרחש בשנים 1934 ו-1945, עם התמקדות בקרב סן-מלו באוגוסט 1944, שם מתכנסים סיפוריהם של מארי-לור ושל ורנר. לאורך הרומן, קו העלילה עובר בין אירועי קרב סן-מלו לבין האירועים שהובילו אליו. החלק האחרון של הרומן מתרחש בימינו.
מוסר ודילמות
הדמויות ברומן הן לרוב מעורפלות מבחינה מוסרית ולא פשטניות; הפרטים שבהם משתמש דואר ברומן מונעים מהקורא לראות את ורנר רק כנאצי מרושע ואת מארי-לור כגיבורה אצילית בלבד. רבות מהדמויות, אפילו הגיבורים, פגומות בצורה כלשהי. מארי-לור מאמינה שהיא לא אמיצה כמו שאחרים רואים אותה ושחווית העיוורון שלה נורמלית עבורה. ורנר מוצג בצורה טרגית; הוא נאבק למצוא רצון חופשי וגאולה כשהוא נאלץ להיכנס לבית ספר צבאי נאצי כדי להימלט מגורל מדכא בכרייה, ובסופו של דבר נאלץ להצטרף לצבא. למרות הצגתו האוהדת, מעשיו כנאצי והסובלנות הגוברת שלו לאלימות אינם מוצדקים, אם כי בסופו של דבר הוא מוצא גאולה כשהוא מציל את מארי-לור.
חלק גדול מהרומן עוסק בנושאים אתיים. הניסיון של גרמניה לכבוש את כל אירופה מוביל לנפילתה בעוד פון רומפל מנסה לרכוש את "ים הלהבות" ומדגיש את סכנות ההחזקה ביהלום המיתולוגי. נושא נוסף הוא אופי ההקרבה; דניאל נותן את "ים הלהבות" למארי-לור כדי לשמור עליה בחיים למרות הקללה שהובילה למעצרו, ורנר נאלץ לסכן את חייו בחוסר רצון למען גרמניה. הרומן עוסק גם בדילמות כמו בחירה מול גורל וזוועה מול כבוד. הדמויות נמצאות בחיפוש מתמיד - עם זה אחר שידורי רדיו אסורים, אחר ים הלהבות, זו את זו - מאתרות נקודות זעירות בכאוס של היקום. הן מחפשות משמעות תוך התמודדות עם המרחב העצום. גורלם תלוי ביכולתם לפעול כאשר נראה שהכול נקבע מראש.
התלהבות מהמדע והטבע
יצורים, גאולוגיה והתקדמות טכנולוגית כמו גלי רדיו מתוארים כפלא מרתק ברומן. מארי-לור מוקסמת מיצורים ימיים כמו החילזון העיוור בעוד שלורנר יש תשוקה למדע וטכנולוגיית רדיו. שם הרומן מתייחס לספקטרום האלקטרומגנטי האינסופי הכולל אור; אי הנראות של רוב הספקטרום האלקטרומגנטי הוא מוטיב נפוץ ברומן ומעניק מרקם וקצב כמו גם מתח, שבין הטבע הבלתי משמעותי והמופלא של האנושות לבין כל המרכיבים הבלתי ניתנים למדידה המרכיבים אותה. כאשר הסיפור מגיע לתחילת המאה ה-21, מופיעה דמות המדמיינת את שפע הגלים האלקטרומגנטיים הזורמים מטלפונים סלולריים ומחשבים.
הסוכנות לשירותים פיננסיים
משרדי הסוכנות נמצאים בטוקיו.
עונת 2022/2023 בליגת העל בכדורסל
עונת 2022/2023 בליגת העל בכדורסל היא העונה ה-69 של התחרות הארצית הבכירה לכדורסל בישראל וה-23 של ליגת העל. מספר הקבוצות הוא 12. הליגה החלה ב-7 באוקטובר 2022 והסתיימה ב-13 ביוני 2023. על ניצחון במשחק מוענקות שתי נקודות ונקודה בודדת מוענקת על הפסד.
קבוצות
ליגת העל בעונה זו כללה 12 קבוצות, 11 ששיחקו בליגה ב-, ואת עירוני קריית אתא שהעפילה בסיום עונת מהליגה הלאומית.
רבע הגמר
6 קבוצות בבית העליון ו-2 הראשונות בבית התחתון התמודדו בסדרות לפי דירוגן בסיום העונה (מקום ראשון נגד מקום שמיני, מקום שני נגד מקום שביעי, מקום שלישי נגד מקום שישי ומקום רביעי נגד מקום חמישי). בסדרת הטוב מחמישה משחקים. המדורגת גבוה יותר אירחה את המשחק הראשון, השלישי והחמישי (במידת הצורך). המדורגת נמוך יותר אירחה את המשחק השני והרביעי (במידת הצורך).
חצי הגמר
4 הקבוצות המנצחות בשלב רבע הגמר התמודדו בסדרות בשיטת הטוב משלושה משחקים. המדורגת גבוה יותר אירחה את המשחק הראשון והשלישי (במידת הצורך). המדורגת נמוך יותר אירחה את המשחק השני.
סדרת הגמר
2 המנצחות בשלב חצי הגמר התמודדו בסדרת הגמר בשיטת הטוב משלושה משחקים.
הקבר השביעי
הקבר השביעי הוא ספר מתח לנוער שכתב הסופר אלדד אילני.
הספר יצא לאור בשנת 2015 בהוצאת כנרת זמורה-ביתן דביר ובעריכת מיכל פז-קלפ. הספר, שקיבל את שמו מאלבום הקונספט The graveyard של קינג דיימונד, מספר על חבורת נערים חובבי מוזיקת מטאל החיים בשכונה שקטה ונקלעים להרפתקה חוצת יבשות.
אילני, שהחל לשמוע מטאל בהשפעת ילדיו, כלל בספר זה פרק ששמו "!metal rules" ובו מעין מדריך עבור מאזינים שטרם התוודעו למוזיקת המטאל, הכולל המלצות האזנה המחולקות לארבעה שלבים לפי אינטנסיביות.
גדור (עיר מקראית)
(א) גדור ברשימת ערי יהודה
רשימת ערי יהודה בה נזכרת העיר, מופיעה ב במסגרת תיאור נחלת יהודה; רשימה זו היא המקור הטופונימי המפורט ביותר במקרא, והבסיס למחקר הגאוגרפי-היסטורי של יהודה המקראית. ניתוח טקסטואלי והסטורי מראה כי היא חלק מרשימה גדולה יותר שכללה גם את ערי בנימין ב, כלומר את מלוא היקפה של ממלכת יהודה. הרשימה איננה מהתקופה המשוערת של יהושע או של ההתנחלות, שכן היא משקפת שיא יישובי אליו הגיעה ממלכת יהודה רק במאות 7–8 לפסה"נ, בערך ימי חזקיהו או יאשיהו (עדיפות מסוימת לאחרון) . אשר למהות הרשימה המקורית יש מחלוקת. היה מקובל להניח שהיא שיקפה חלוקה מנהלית של ממלכת יהודה, שכן הערים ערוכות בקבוצות גאוגרפיות. אולם גבולותיהן של הקבוצות אינם מוגדרים, והן נכנסות לעיתים זו לתוך זו. כל שניתן לומר הוא שהרשימה משקפת את המצב היישובי בממלכת יהודה, כנראה בימי יאשיהו. סקר הר יהודה והמחקר הנלווה אליו תומך במסקנה זו.
אוסביוס, בחיבורו האונומסטיקון (תחילת המאה ה-4), זיהה את גְדוֹר זו עם "גדרה" הנזכרת בשפלת יהודה, זיהוי שלא ייתכן. עם זאת הוא הזכיר כי קיימת עיר בשם זה גם בקרבת אלוני ממרא, ומסתבר שהכוונה לגדור שבהר, ליד חלחול, דהיינו העיר גדור בה עוסק ערך זה.
(ב) גְדֹר ברשימות היחש של יהודה
גדור נזכרת ברשימות היחש של יהודה, שבספר דברי הימים:. מקובל לזהותה עם גְדוֹר (א) שכן מדובר ברשימות יחש הקשורות להר יהודה הצפוני.
(ג) בית גָּדֵר / בית גדור ברשימות היחש של יהודה
בית גדר או בית גדור נזכרת אף היא ברשימות היחש של יהודה, "חרף אבי בית גָּדֵר" (ד' צרויה), ובנוסחי תרגום ה-70: בית-גדור; היא מופיעה לצד שובל אבי קריית יערים ושלמא אבי בית-לחם: "נ אֵלֶּה הָיוּ בְּנֵי כָלֵב בֶּן חוּר בְּכוֹר אֶפְרָתָה שׁוֹבָל אֲבִי קִרְיַת יְעָרִים. נא שַׂלְמָא אֲבִי בֵית לָחֶם חָרֵף אֲבִי בֵית גָּדֵר." במחקר הציעו לקשור את בית-גדר לגדר הכנענית (להלן), ואת שתיהן לגדור (א), אם כי קמו חולקים על כך. אולם ברשימות היחש ההקשר הכללי של גדור ובית-גד{ו}ר אכן דומה ואין סיבה לנתקן זו מזו, ומגדור (א) שברשימת הערים; מכאן שנראה יותר נוסח ה-70 'בית-גדור'.
רשימות היחש שבספר דברי הימים, שהעיר נזכרת בהן, הן המקור המפורט ביותר להכרת משפחות ישראל ויהודה. משפחות יהודה זוכות ברשימות לפירוט הרב ביותר לרחבעם -, וביניהן דומיננטיות משפחות השוכנות בהר יהודה. על סמך ריבוי שמות זהים ברשימות יחש אחרות במקרא נראה שלאוכלוסייה שהתיישבה ביהודה הייתה מערכת זיקות מסועפת עם קבוצות בדרום הארץ ובעבר הירדן: שמעון, ראובן, ואף אדום. גרשון גליל סבר שמדובר ברשימה קדומה שעודכנה בימי דוד, ואילו לדעת אהרן דמסקי הן משקפות תהליכים שהחלו בהתנחלות ונסתיימו בשיבת ציון. לדעת אבי עופר תארוכן הוא אכן בחלק הראשון של תקופת המלוכה, והממצא הארכאולוגי בסקר הר יהודה שערך מחזק בדרך כלל השערה זו. הקבוצות הגדולות של משפחות יהודה מתקבצות תחת שמותיהם של ירחמאל, כלב (שניהם בני חצרון) ואפרת (או חור בכור אפרתה), ומקובל להניח שהללו היו קבוצות-העל השבטיות של יושבי הנגב, הר חברון, בית לחם/צפון הר יהודה, בהתאמה.
אזכורי העיר ברשימות היחש מקשרות אותה אם כן הן לכלֵבים והן לאפרתים, ולא מן הנמנע שאכן יושבה על ידי משפחות משתי קבוצות אלה, בתהליך היסטורי שאיננו יכולים עדיין לעמוד על טיבו. ברשימת ערי יהודה מופיעה העיר בקבוצה המקושרת עם הכלבים ואשר מרכזה בעיר חברון, כאמור לעיל.
(ה) גֶדֶר ברשימת מלכי כנען
ברשימת "מלכי הארץ אשר הכה יהושע" נמנית עיר בשם גֶדֶר (ג' ו-ד' סגולות) בהקשר כללי של דרום הארץ, אחרי דביר ולפני חרמה וערד.
ראינו לעיל כי הצורות גדר וגדור עשויות להתחלף, ולכן ייתכן לזהות את גֶדֶר עם אחת הערים בשם גדור. אם נקבל קיומה של גדור (ד) בדרום הר-יהודה או בשפלה (לעיל), עדיף מכל לכאורה לזהותה עם גדר זו. מאידך, דומה שקו מאחד את הערים הנזכרות ברשימה שב-כ"ד הוא קיום אתר או פעילות כלשהי מתקופת הברונזה, ויישוב מתקופת הברזל 1, שני נתונים המתאימים לגד{ו}ר (א) שבצפון הר-יהודה. אפשרות נוספת היא שחל כאן שיבוש מ'גרר', שיבוש שניתן למצוא לו עדי נוסח במקרה אחר (גדור (ו) להלן), אם גם לא בפסוק שלפנינו. גם ענינה של גדר זו נותר אם כן ללא הכרעה.
(ו) גְדֹר של בני שמעון
על בני שמעון מסופר כי הלכו "וַיֵּלְכוּ לִמְבוֹא גְדֹר עַד לְמִזְרַח הַגָּיְא לְבַקֵּשׁ מִרְעֶה לְצֹאנָם:". מההקשר ברור שמדובר בנגב הצפוני, ונראה נוסח ה-70 לפיו כאן חל כאן שיבוש משמה של גרר.
(ז) גדור ברשימת "הבאים אל דוד לצקלג"
ברשימת "הבאים אל דוד לצקלג" מבנימין מופיעים "וְיוֹעֵאלָה וּזְבַדְיָה בְּנֵי יְרֹחָם מִן הַגְּדוֹר". קשה להחליט אם גדור זו היא בבנימין או שהיא גדור (א) שבצפון הר-יהודה. ההקשר הכללי הוא של בנימין, לשם יכולים להשתייך הן ירחם והן גדור. מאידך מופיעים ברשימה מיד לפני כן קרחים, אותם יש ליחש למשפחת קורח הנזכרת רק ביהודה ובלוי. כן ייתכן שכל הביטוי "מן הגדור" אינו אלא שיבוש: "מן ה..." הוא ודאי דיטוגרפיה (הכפלת טקסט על ידי המעתיק) מן הפסוק הבא, וייתכן שכל הביטוי הוא דיטוגרפיה בשיבוש של "מן הגדי" שבפסוק הבא; בכמה כתבי יד מופיע 'גדוד' במקום גדור.
נספח א: גדור במקורות המאוחרים
"גדור" נזכרת במשנה כאחת הערים המוקפות חומה מימי יהושע בן נון:. סביר שהכוונה לגדור (א) שאכן נזכרת בספר יהושע.
בתלמוד הבבלי ראו ב"גדור" הנזכרת כאן (בחלק מהנוסחים "גדוד") יישוב בעבר הירדן. "מגדל גדור" נזכר גם בסיפור "רבי אלעזר והמכוער" (תענית כ א-ב), ומיוחס לאזור הירמוך. מסתבר ששתי התייחסויות אלה הן ליישוב/ים בשם גדור / מגדל גדור שהתקיימו בעבר הירדן בתקופתם של מקורות אלו, אך אין מידע על קיומם בתקופת המקרא, ובוודאי אינם זהים לאף אחת מהערים שלעיל (א-ה).
נספח ב: שמה של גדור
מקובל להניח לגבי הערים המקראיות ששמן גדור, גדר, גדרה, וכיוצא באלה, כי מקור השם בגדרות של רועים בהן כונס הצאן. ייתכן שחלק מהערים בשם זה, ראשיתן ביישוב של רועים שעיקרו היה גדרות כאלה.
זיהוי
במאה ה-19, העיר הקדומה זוהתה על ידי החוקר וכומר אדוארד רובינסון עם חורבה בשם ח'רבת ג'דור, הנמצאת בסמוך לכפר בית אומר שבהרי יהודה, וצפונית לחלחול ולבית צור הנזכרות יחד עם העיר בתיאור המקראי.
גם החוקר יהוסף שוורץ הצביע על חורבה זו, והיא נזכרת גם במפת הקרן הבריטית לחקר ארץ ישראל.
ממצא
ח'רבת ג'דור היא תל של ממש, סמוך לקבוצת מעיינות ובראש נתיב חשוב היורד לשפלה. ח' ג'דור היא אתר סקר ישראל 1/85/108{15-11}, נ"צ 1588.1156, גובה מוחלט 910 מ', גובה יחסי 17 מ', תצפית טובה מאוד (בעיקר לכיוון השפלה), שטח מרבי כ-24 ד'. האתר נסקר בידי אולברייט, אלט, וכוכבי, ושוב ביסודיות בסקר הר יהודה.
מסקר כוכבי השתמע כי נתקיים כאן יישוב בתקופת הברונזה המאוחרת 2. בשנת 1974 נשדדה מערת קבורה מתקופה זו במדרון הצפוני של התל, וממצאיה פורסמו; ראו גם במדריך ישראל. בסקר הר יהודה נמצאו מעט חרסים מתקופת הברונזה המאוחרת, ורק מחוץ לתחום התל, בטרסות שממערות הקבורה ומטה (נראה שהיו כמה מערות כאלה). בבדיקה הסתבר שגם מעט החרסים שמצא כוכבי עלו רק באזור זה. קברי תקופת הברונזה המאוחרת בגדור הם אפוא אתר נפרד (2/85/108) בשולי התל. בתל עצמו לא נמצאה כל עדות ליישוב מהתקופה; נוכח העובדה שפסגתו סחופה עד הסלע, אין להניח כי הדבר נובע מקבורתם של החרסים הקדומים. קברי ג'דור מצטרפים אפוא לשורה של בתי קברות חסרי יישוב מתקופת הברונזה המאוחרת (או ליד יישוב ארעי דל). יש לדחות את ההנחה כי בג'דור נתקיימו עיר או יישוב קבע משמעותי בתקופת הברונזה המאוחרת.
נחל גדור
הנחל היוצא מאזור החורבה, ואשר מגיע עד עמק האלה, נקרא "נחל גדור", ודרכו עברו לוחמי הל"ה במסעם.
בראשית (אלבום)
בראשית הוא אלבומה השישי של הזמרת גלי עטרי, שיצא במרץ 1989.
האלבום ממשיך את הקו המוזיקלי של שני אלבומיה הקודמים של עטרי - מוזיקת פופ ואמצע הדרך.
האלבום נמכר בכ-15,000 עותקים ועטרי שוב יצאה למופע בעקבות הצלחת האלבום.
יוסף קיסרי
יוסף קיסרי (17 בדצמבר 1894 – 30 בדצמבר 1963) היה עורך דין שפעל בארץ ישראל בתקופת היישוב ולאחריה בתקופת מדינת ישראל ולאחר מכן כיהן כשגריר.
חייו
יוסף קיסרי נולד ביפו בשנת 1894. אביו היה האגרונום נתן קייזרמן, פעיל ציבור נודע בתקופת היישוב, מנהל סניף בנק אנגלו-פלשתינה בחיפה וישב ראש ועד הקהילה בחיפה. אחיו היה אורי קיסרי, עיתונאי ואיש תרבות ישראלי, עורכו הראשון של "העולם הזה".
יוסף קיסרי היה בוגר המחזור השני של הגימנסיה הרצליה ולאחר מכן למד משפטים בז'נבה, ובשנת 1921 הוסמך לעורך דין. עסק בעיקר במשפטים פליליים והופיע כסנגור במגוון משפטים, החל מהגנה על שובתים שגרמו נזק למפעל בו עבדו, דרך נאשמים בסרסור וכלה בעבירות הריגה, ניסיון לרצח ויותר מ-50 משפטי רצח. בנוסף עסק בדיני נזיקין וייצג בין השאר את פיק"א ועניינים אזרחיים. לאחר מאורעות תרפ"ט הוא הגן על נאשמים יהודים שנתפסו עם נשק ועל כאלו שהגנו נגד הפורעים.
בשנת 1934 יצג קיסרי (קייזרמן - כשמו אז), לצדו של הוראס סמואל, הסניגור הראשי של הנאשמים, את אברהם סטבסקי במשפט רצח ארלוזורוב שנערך בבית המשפט לפשעים חמורים בירושלים.
בפסק דינו, שניתן ב-8 ביוני 1934, זיכה בית המשפט את רוזנבלט אך הרשיע את סטבסקי, ברוב דעות של השופטים אוון קורי ואוליבר פלאנקט הבריטים ועלי חסנה הערבי, כנגד דעתו החולקת של יוסף משה ולירו היהודי. על סטבסקי נגזר עונש מוות. לאחר ערעור בבית המשפט העליון המנדטורי זיכה בית המשפט גם את סטבסקי על בסיס דיני הראיות שנהגו בארץ ישראל המנדטורית (אך לא בבריטניה עצמה), לפיהם אין להרשיע אדם ברצח על סמך עד ראייה אחד בלבד, ללא עדות מסייעת. על כן נפסק שעדותה של אלמנת הנרצח, שזיהתה את סטבסקי, אך לא נתמכה בראיה נוספת, אין בה כדי להרשיעו.
החל משנת 1934 היה קיסרי יושב הראש הראשון של מועדון רוטרי בחיפה ועמד בראש אגודת עורכי הדין בחיפה. הוא היה חבר הוועד המרכזי של הסתדרות עורכי הדין, הגוף שקדם ללשכת עורכי הדין בישראל. בשנים 1954–1956 היה שגריר ישראל במקסיקו וציר לא תושב בגואטמלה, הונדורס, ניקרגואה, אל סלוודור, קוסטה ריקה, הרפובליקה הדומיניקנית וקובה.
יוסף קיסרי נפטר בשנת 1963.
יצחק לודן
יצחק לודן (1922–2017) היה עיתונאי וסופר, ממנהיגי תנועת "הבונד" בישראל, ופעיל למען שימור תרבות היידיש.
ביוגרפיה
נולד בוורשה, פולין למשפחה דוברת יידיש בה חמישה ילדים, שלושה אחים ושתי אחיות. אמו הייתה עקרת בית ואביו עבד כצבע. למד בבית הספר של רשת ציש"א, שהוקמה על ידי אנשי המפלגות הסוציאליסטיות ("הבונד", "פועלי ציון", מה"מאוחדים" ומהבלתי-תלויים). היה פעיל בתנועת הנוער של הבונד - סקיף.
בגיל 15 ברח מוורשה לברית המועצות וכך שרד את המלחמה, אך נשלח בידי הסובייטים לשנתיים של מעצר ועבודת פרך. שנה ישב בכלא בביאליסטוק ויותר משנה היה אסיר במחנה עבודה בצפון אוראל. אחר כך נדד ברחבי ברית המועצות והגיע לאוזבקיסטן, חלה קשה ושקל 35 קילו. במשך נדודיו כפליט במרכז אסיה הוא נפגש עם סופר היידיש הגולה משה ברודרזון, וזה התרשם מניסיונותיו הראשונים בכתיבה ועודד אותו להמשיך בכתיבה ספרותית. באוזבקיסטן התמנה למזכיר קולחוז, ונשלח לקישינייב ללמוד חקלאות. כאשר חזר לפולין בשנת 1946 הוא גילה שכל משפחתו נספתה בשואה, פרט לאחיו יוסף. בשנת 1948 לודן, שלא רצה להישאר בפולין תחת שלטון סובייטי, עזב את וורשה יחד עם אחיו והם החליטו להגיע לישראל. עם הגיעו לארץ היה פעיל בסניף הבונד הקטן שהוקם בישראל לאחר חורבן הבונד בשואה. שירת בצה"ל כצלם.
אלטאי באינדיר
אלטאי באינדיר (בטורקית: Altay Bayındır; נולד ב-14 באפריל 1998 באוסנמגזי שבטורקיה) הוא כדורגלן טורקי המשחק בעמדת השוער בקבוצת פנרבחצ'ה מליגת העל הטורקית ובנבחרת טורקיה.
קריירת מועדונים
באינדיר החל את הקריירה המקצוענית שלו באנקרגוג'ו, עמה שיחק בשלוש הליגות הבכירות בטורקיה.
יצחק לודן
ביוגרפיה
במשך השנים המשיך לודן להיות פעיל בתנועת "הבונד", עסק במחקר ותיעוד ההיסטוריה שלה, והיה מעורב בהקמת "הבונד הישראלי", שהייתה בעיקר עמותה לעזרה הדדית ומקום מפגש חברתי.
אלטאי באינדיר
קריירת מועדונים
ב-8 ביולי 2019 חתם באינדיר על חוזה לארבע שנים בפנרבחצ'ה מליגת העל הטורקית.
יצחק לודן
ביוגרפיה
אף שבגיל 15 נאלץ לודן להפסיק את לימודיו, הוא רכש לעצמו במהלך השנים השכלה רחבה והתמחות אקדמית בפילוסופיה ובתולדות האמנות. את יכולתו המחקרית בתחום האמנות הפלסטית הוא הציג בספרו "פערל פון גן-עדן" (פנינים מגן-עדן) שיצא לאור ב-1978. שני כרכים מכתביו העיתונאיים יצאו לאור בשנת 2010 בשם "אין געיעג נאך מאמענטן" (במרדף אחר הרגעים) בהוצאת בית לייוויק.
אלטאי באינדיר
קריירה בינלאומית
ב-27 במאי 2021 ערך באינדיר את הופעת הבכורה שלו בנבחרת טורקיה, בניצחון 2-1 על נבחרת אזרבייג'ן במשחק ידידות.
באינדיר היה חלק מסגל הנבחרת לטורניר יורו 2020 בשנת 2021.
שמואל רוזוב
שמואל (מולה) רוזוב (1900 – 21 בדצמבר 1975) היה אדריכל, מהנדס אזרחי ומתכנן ערים בולט בחיפה.
קורות חיים
רוזוב נולד בסנקט פטרבורג בירת רוסיה למשפחה ציונית. בשנת 1917 נסע ללונדון, שם הוסמך כמהנדס אזרחי וכאדריכל. אחרי שהות בברלין עלה לארץ ישראל בשנת 1924 והחל לעבוד בחברת החשמל. בשנת 1928 הצטרף לסניף חיפה של אגודת האינג'ינרים והארכיטקטים בישראל, ובשנת 1930 פתח משרד פרטי שבהמשך הצטרף אליו כשותף בנו - האדריכל ארי רוזוב. בשנות ה-60 היה חבר בצוות לתכנון תוכנית מתאר לעיר חיפה. חלק ניכר מהפרויקטים באזור חיפה בוצע בשיתוף פעולה עם האדריכל טיבור שיין.
משך שנים רבות עמד רוזוב בראש אגודת האינג'ינרים והארכיטקטים. ארכיונו של רוזוב נמסר על ידי משפחתו לארכיון העיר חיפה.
רחוב באזור הצ'ק פוסט בחיפה נקרא על שמו.
הורקאן (כדורגל)
מועדון אתלטיקה הורקאן (בספרדית: Club Atlético Huracán) הוא מועדון ספורט מבואנוס איירס, ארגנטינה. המועדון ידוע בעיקר בגלל קבוצת הכדורגל שלו שמשחקת בליגת העל הארגנטינאית.
המועדון נוסד ב-1 בנובמבר 1908 בשכונת נואבה פומפיה (Nueva Pompeya) שבבואנוס איירס. אצטדיון הקבוצה נמצא היום בשכונת פרקה פטריסיוס (Parque Patricios). שם הקבוצה, סמלה וכינויה "גלובו" (במשמעות של כדור פורח) נובעים מכדור פורח בשם הורקאן שהטיס חורחה ניוברי (Jorge Newbery) ב-1909. המגרש נבנה באתר ששימש בעבר לשריפת אשפה ומכאן כינוי נוסף של הקבוצה - השורפים.
לקבוצה יריבות ספורטיבית היסטורית עם סן לורנסו, והמשחק ביניהן נחשב ל"קלאסיקו".
בנוסף לכדורגל מפעיל המועדון קבוצות התעמלות מכשירים, איגרוף, הוקי שדה, כדוריד וכדורעף.
היסטוריה
לאחר הקמת הקבוצה, היא שיחקה במגרש ארעי עד שניוברי רכש עבורה קרקעות להקמת מתקני קבע. ב-1912 העפילה הקבוצה לליגה השלישית. היא המשיכה להצליח ולעלות ליגות עד ששנתיים מאוחר יותר, ב-1914, הגיעה לליגת העל שהייתה אז חובבנית. באותה עונה היא סיימה במקום השישי. בשנים הבאות היא שמרה על מקומות גבוהים בליגה, כולל הגעה למקום השני ב-1920. באותה עונה זכתה גם בתואר ראשון - גביע אסטימולו (Copa Estímulo; מפעל שבוטל לאחר 6 שנים). עד תום העידן החובבני היא זכתה ארבע פעמים באליפות הליגה: ב-1921, 1922, 1925 וב-1928 ופעמיים בגביע הלאומי קופה איברגורן, בשנים 1922 ו-1925. באותן שנים שיחקו בשורותיה לואיס פליפה מונטי וגיז'רמו סטאבילה (מלך השערים במונדיאל 1930).
הליגה המקצוענית
ב-1931 הפכה ליגת העל הארגנטינאית למקצוענית ומאז ירד מעמדה של הורקאן. למרות זאת היא תפסה מקום חשוב בכדורגל הארגנטינאי. בשנות הארבעים היא זכתה בשלושה גביעים לאומיים (קופה אסקובר 1942, קופה אסקובר 1943, קופה בריטניקה 1944), ושיחקו בה שחקנים גדולים כמו אלפרדו די סטפנו ב-1946 ואדולפו פדרנרה ב-1948. ב-1949 היא ניצלה מירידת ליגה לאחר שסיימה במקום האחרון, אך עם מספר נקודות זהה ללנוס. גם במשך שנות ה-50 לא היה מעמדה יציב כאשר הייתה קרובה פעמים רבות לירידת ליגה, אך הגיעה גם למקום השלישי ב-1952.
ב-1971 מונה ססאר לואיס מנוטי למאמן והוא חיזק את הקבוצה. ב-1973 הגיעה הקבוצה בהנהגתו להישג השיא שלה בעידן המקצועני, כאשר זכתה באליפות הליגה. בקבוצה שיחקו באותן שנים שחקנים כדוגמת מיגל אנחל ברינדיסי, רנה הואוסמן, אלפיו באסילה והקפטן חורחה קראסקוסה. בעונה שלאחר מכן הגיעה לחצי גמר גביע ליברטדורס. ב-1975 וב-1976 המשיכה בהצלחתה בליגה והגיעה למקום השני, כאשר כמה משחקני ההרכב שלה שיחקו גם בנבחרת ארגנטינה וזכו במונדיאל 1978.
ב-1986 ירדה הקבוצה בפעם הראשונה לליגת המשנה ושיחקה בה ארבע שנים לפני שחזרה לליגת העל. ב-1994 הגיעה עם המאמן הקטור קופר למקום השני בליגה. ב-1999 ירדה הקבוצה ליגה פעם נוספת, למשך עונה אחת. ב-2003 הובילו אותה קשיים ניהוליים ותקציביים לירידה שלישית, הפעם לארבע שנים. בקלאוסורה 2009 הגיעה הקבוצה למקום השני, אך בעונה העוקבת, אפרטורה 2009 הגיעה כמעט לתחתית הטבלה. ב-2011 ירדה שוב לליגה השנייה.