cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
ג'רמי פארגו
ג'רמי פארגו (באנגלית: Jeremy Pargo; נולד ב-17 במרץ 1986 בשיקגו שבאילינוי) הוא כדורסלן אמריקאי, אשר משחק בעמדות הרכז והקלע בקבוצת וינדי סיטי בולס מליגת הפיתוח של ה-NBA.
קריירת משחק
פארגו שיחק במשך ארבע שנים באוניברסיטת גונזגה והציג כמה משחקי שיא מצוינים, אך חוסר יציבות בקליעה ו"היעלמות" ממספר משחקים, דרדרו אותו אל מחוץ לדראפט ה-NBA, אליו נרשם כשסיים את עונתו הרביעית במכללה. בקיץ ניסה את מזלו שוב בליגת הקיץ של ה-NBA במדי דטרויט פיסטונס ואורלנדו מג'יק, אך לא זומן למחנה האימונים של אף אחת מקבוצות הליגה. אחיו, ג'נארו פארגו, אף הוא כדורסלן.
ב-8 באוגוסט 2009 חתם פארגו בהפועל גלבוע גליל מליגת העל הישראלית וכבר במשחקו השני בליגה קלע 36 נקודות והוביל את קבוצתו לניצחון על הפועל ירושלים במלחה שקטע רצף של 23 ניצחונות ביתיים רצופים של ירושלים. בגמר אליפות ישראל בעונת 2009/2010 מול מכבי תל אביב פארגו קלע 15 נק' ולקח את האליפות יחד עם הפועל גלבוע גליל. בסיום העונה עזב את הקבוצה.
ב-26 באוגוסט 2010 חתם פארגו במכבי תל אביב, כמחליפו של מיקייל טורנס שהתמוטט במהלך אימון. ב-24 במרץ 2011 קלע פארגו סל ניצחון בשלוש השניות האחרונות במשחק נגד קאחה לאבורל ויטוריה, שהשווה את תוצאת הסדרה ביניהן ל-1-1. שבוע לאחר מכן, מכבי החזירה את יתרון הביתיות שלה. בשני המשחקים בבית פארגו הוביל את מכבי לפיינל-פור כשהוא קולע 23 ו-26 נקודות בשני המשחקים. בשניהם סיים כ-MVP. פארגו נבחר ל-MVP של היורוליג לחודש מרץ. ב-8 במאי 2011 הפסידה מכבי בגמר היורוליג לפנאתינייקוס אחרי ניצחון בחצי הגמר על ריאל מדריד. לפארגו נרשם משחק חלש.
במהלך עונת 2010/11, במדי מכבי תל אביב, הפך פארגו לאחד השחקנים המבוקשים באירופה. הוא קיבל הצעות לחוזה בקבוצות אירופיות בכירות כמו ברצלונה, פנרבחצ'ה אולקר וריאל מדריד. פארגו דחה בסופו של דבר את ההצעות, וב-24 במאי 2011 חתם לשנתיים נוספות במדי מכבי תל אביב. בשנת 2011 נבחר פארגו לחמישייה השנייה של העונה ביורוליג, ולחמישיית העונה בליגת העל.
פארגו נחשב למטביע מעולה למרות גובהו הנמוך יחסית ואף זכה יחד עם אדריאן בנקס מברק נתניה בתחרות ההטבעות של האולסטאר הישראלי 2011. פארגו מאופיין בתור שחקן אנרגטי מאוד וקלע בחסד, רבים מחשיבים אותו כשחקן המצטיין של מכבי תל אביב בשנת 2010/2011. בסיומה של עונה זו הוא זכה באליפות המדינה ביחד עם מכבי, ולפני כן זכה גם בגביע המדינה.
באוגוסט 2011, בזמן שרבים משחקני ה-NBA חתמו בקבוצות אירופאיות בשל השביתה בליגה, הודיע השחקן למכבי תל אביב כי הוא מעוניין להשתחרר ממנה בהתאם לסעיף היציאה ל-NBA שבחוזהו לאחר שזכה להתעניינות מקבוצות אמריקאיות. בקבוצה הגיבו, כי מכיוון שאין לשחקן חוזה מובטח היא רואה במעשיו הפרת חוזה, אשר תגרור פעולות ענישה כלפיו. פארגו פנה לפיב"א על מנת שהגוף ישמש כבורר שיפסוק במחלוקת. בפסיקת הבוררות נקבע כי פארגו אכן הפר את חוזהו, וכי יפצה את הקבוצה ב-270 אלף דולר.
ב-7 ביוני 2013 חתם פארגו בצסק"א מוסקבה תמורת 2.2 מיליון דולר. בסוף אותה עונה, ב-24 ביולי 2014, שוחרר פארגו מצסק"א תמורת פיצוי של 600 אלף דולר לאחר ששני הצדדים החליטו על ביטול החוזה, עוד באותו יום לאחר כמה שעות חתם פארגו על חוזה עם מכבי תל אביב לשנתיים בחוזה המוערך בכמעט 2 מיליון דולר עבור עונה ואופציה לעונה נוספת, אולם מכבי החליטה שלא לממש את האופציה על פארגו ולשחררו. ולאחר מכן חתם בקבוצת ז'ג'יאנג גואנגשה ליונס מהליגה הסינית תמורת 2 מיליון דולר אך הודח מהפלייאף בסיבוב הראשון. ב-24 באפריל חתם פארגו עד סוף העונה בוונציה האיטלקית.
בעונת 2016/2017 שיחק פארגו בשנג'ן לאופרדס הסינית. את עונת 2017/2018 פתח בליגת הפיתוח של ה-NBA במדי סנטה קרוז ווריורס בה העמיד ממוצעים של 16.1 נקודות ו-10.3 אסיסטים למשחק. ב-26 במרץ 2018 הצטרף לקבוצת צ'מפוויל מלבנון, בשורותיה שיחק חמישה משחקים והעמיד ממוצעים של 15.8 נקודות ו-7 אסיסטים למשחק.
ב-25 באפריל 2018 הגיע לקדנציה שלישית במכבי תל אביב כאשר חתם במועדון עד סיום העונה, העמיד ממוצע של 13.2 נקודות והוביל את הקבוצה לזכייה באליפות ראשונה מזה ארבע שנים.
ב-11 ביולי 2018, לאחר אותה עונה, חתם במכבי תל אביב לעונה נוספת.
ב-7 בנובמבר 2019 חתם פארגו בקבוצת סנטה קרוז ווריורס מליגת הפיתוח של ה-NBA. ב-7 בפברואר 2020 חתם על חוזה לעשרה ימים בגולדן סטייט ווריורס מה-NBA.
ב-3 ביוני 2020 חזר פארגו לישראל וחתם בהפועל ירושלים.
ב-15 בפברואר 2021 חתם פארגו במכבי ראשון לציון.
בכחוס ואריאדנה
באכחוס ואריאדנה (באנגלית: Bacchus and Ariadne) הוא ציור שמן על בד מעשה ידי טיציאן.
הציור הוזמן על ידי אלפונזו הראשון ד'אסטה, דוכס פרארה עבור חדר העבודה שבארמונו (ה-Camerino d'Alabastro). הציור הוזמן מרפאל אשר קיבל מקדמה עבור היצירה, אולם נפטר בשנת 1520 בטרם השלימה. בעקבות מותו של רפאל התבקש טיציאן ליצור את היצירה.
תיאור היצירה
היצירה מבוססת על כתביהם של המשוררים הרומיים קטולוס ואובידיוס. ביצירה מתוארת אריאדנה שהושארה על האי נקסוס לאחר שאהובה תזאוס זנח אותה. האל בכחוס (דיוניסוס) מגלה אותה על החוף, ומזנק להצילה משני נמרים המתקרבים אליה. לפי פרשנות אחרת, בכחוס, המתאהב באריאדנה מזנק ממרכבתו אליה היו רתומים שני נמרים.
במחצית התמונה העליונה מופיעים השמים הים תיכוניים שצוירו בלפיס לזולי (צבע יקר באותה עת), ואילו במחצית התחתונה מתואר האי ותהלוכה מתושביו בצבעי ירוק/חום.
קיימת גם פרשנות המתייחסת לפרטים קטנים המופיעים בציור (דוגמת פרח הצלף בתחתית התמונה) הטוענת שלהעמדה של הדמויות בציור יש הסבר אחר. טיציאן השתמש בהומור בתי שימוש בתיאור גיבוריו.
שיקום היצירה
הבד עליו צוירה היצירה גולגל פעמיים במהלך המאה ה-16. גלגול זה הזיק ליצירה, ובמהלך המאה ה-19 החל הצבע להתקלף ממנה. מספר ניסיונות לשקם את היצירה כשלו, ובשנת 1967 נערך ניסיון נוסף לשקמה על ידי הסרת הציפוי שמעל הצבע - הסרה שהובילה להורדת חלק מהצבע ודרשה שחזור נוסף בשנת 1968. מבקרי אמנות ביקרו עבודת שיקום זו וטענו כי הציפוי נוסף ליצירה על ידי טיציאן שהתכוון שיראו את הצבעים מבעדו (ולכן הצופה בצבעים רואה אותם מעומעמים יותר).
רמין
רמין (בערבית: رامين) הוא כפר פלסטיני, בגובה 334 מטר מעל פני הים, במערב הרי השומרון, 15 ק"מ דרומית-מזרחית מטולכרם, על כביש 57 בקטע שכם-טולכרם. לפי רישומי הרשות הפלסטינית מספר התושבים נאמד בשנת 2006 ב-2100.
היסטוריה
רמין שוכן בראש כיפה גבוהה, על שרידיה של חורבה עתיקה. בסקר ארכאולוגי שנערך לאחר מלחמת ששת הימים, נמצאו במקום חרסים מתקופת הברזל II, התקופה הפרסית, הרומית-ביזנטית, ימי הביניים והתקופה העות'מאנית.
ליד הכפר עבר תוואי מסילת הברזל הטורקית מג'נין לטולכרם. והמנהרה המצויה צפונית לכפר נקראת בשם מנהרת רמין.
הכפר רשום במפת הסקר הבריטי בתור Ramin. הוא מוגדר בתור "כפר כיפה": התושבים גרים בראש הרכס - מסיבות ביטחוניות - אך גם כלכליות, שכן השטח המישורי נשאר פנוי לגידולי מטע וחקלאות. הכיפה מחוברת אל שלוחה מצפון. מדרגותיה התלולות יורדות דרומה אל עמק נחל שכם, שהוא גם מקור המים הקרוב. סקר הר מנשה שנערך על ידי אדם זרטל מנה בכפר 70 בורות מים.
במרכז הכפר גרעין של מבנים קדומים, כולל מבנה עם חרכי-ירי. שרידי הקדרות שנמצאו בכפר הם מהקיסרות הרומית - 30%, הביזנטית, - 20%, ימי הביניים - 20% ומהתקופה הערבית, העות'מאנית והעת החדשה - 10% כל אחד.
הכפר מופיע ברישומי המס העות'מאנים של שנת 1596 כחלק מנפת ג'בל סאמי בסנג'ק שכם. בכפר נמנו 9 בתי אב, כולם מוסלמים, ששילמו מס קבוע של 33.3% על תוצרת חקלאית, כולל חיטה, שעורה, גידולי קיץ, עצי זית, עיזים וכוורות, בנוסף להכנסות מזדמנות, סה"כ 4,930 אקצ'ה.
מל
מל (באנגלית: Isle of Mull) הוא האי השני בגודלו מבין האיים ההברידיים ושוכן סמוך לחוף המערבי של סקוטלנד.
האי משתרע על שטח של 875 קמ"ר ואורך קו החוף שלו הוא 482 ק"מ.
היסטוריה
האי מל מאוכלס החל משנת 6,000 לפני הספירה ובאי ממצאים רבים המעידים על המגורים בו בתקופת הברונזה. בשנת 1493 השתלט על האי שבט מקלין מהשבטים הסקוטיים, ובשנת 1681 כבש אותו שבט קמפבל. בשנים אלה האוכלוסייה באי עמדה על 10,000 איש, אך במאה ה-19 צנח המספר לפחות מ-4,000 איש.
הטבע והחי באי
האי מהווה מוקד משיכה למינים רבים של עופות, בין היתר צלוב-מקור, קוקייה מצויצת, טבלן אפור-לחיים, פצחן מצוי, קטיפנית גלים, מלכילון וורדית אירופית.
באי אוכלוסייה גדולה של לוטרות, שחיות בעיקר באזורים הסלעיים בקו החוף. כמו כן באזורי החוף ניתן לצפות בפרטים רבים של כלב ים אפור ופוקת המפרץ הניזונים ממיני דגים רבים, הכוללים שיבוטיים ומליח.
אייל אציל מצוי אף הוא בקרבת החוף, בעיקר בעונת החורף, בשל תזונתו שמבוססת על אצות בתקופה זו.
האנטר טיילו
האנטר טיילו (באנגלית: Hunter Tylo; נולדה ב-3 ביולי 1962) היא שחקנית טלוויזיה אמריקאית. ידועה בעיקר כד"ר טיילור פורסטר באופרת הסבון "היפים והאמיצים", אותה היא מגלמת מ-1990.
ביוגרפיה
נולדה בשם דבורה ג'ו האנטר (Deborah Jo Hunter) בפורט וורת' שבטקסס, בתם של אנה ומוריס ג'בז האנטר ולה אח ואחות. אמה היא ממוצא שבט הצ'רוקי. ב-1980 סיימה טיילו את לימודיה בתיכון ספירנגטאון שבטקסס. באותה שנה נישאה לטום מורהארט וילדה את בנם כריסטופר. השניים התגרשו ב-1984.
טיילו למדה קדם רפואה באוניברסיטת פורדהאם שבניו יורק.
קריירה
בצעירותה הייתה טיילו דוגמנית. ב-1984 הופיעה בתפקיד משני בסרט האימה "The Initiation" (גילמה את אליסון, קיבלה קרדיט כדבורה מורהארט, שמה באותה עת). ב-1985 החלה לגלם את דמותה של רובין מק'קול באופרת הסבון "כל ילדיי" ובעקבות נישואיה ב-1987, בחרה טיילו לפרוש מהתכנית. בשנים 1989–1990 גילמה את דמותה של מרינה טוסקנו באופרת הסבון "ימי חיינו".
היפים והאמיצים
בשנת 1990 לוהקה לתפקיד ד"ר טיילור הייז באופרת הסבון "היפים והאמיצים" והייתה לאחת השחקניות הראשיות. היא שיחקה בסדרה עד שנת 2002, אז הסתיים החוזה שלה בשל מחלוקת עם ההפקה. ב-2004 שבה והצטלמה לשני פרקים בסדרה וב-2005 שבה באופן קבוע לגלם את דמותה של טיילור, אותה היא גילמה לסירוגין עד 2014. לאחר הפוגה של מספר שנים מהטלוויזיה, חזרה טיילו בשנת 2018 לשחק בסדרה. פרט לתפקיד זה איתו היא מזוהה הופיעה טיילו מספר מועט של פעמים בתפקידי משנה בסרטים וסדרות טלוויזיה שונות.
ב-1996 לוהקה טיילו לתפקיד טיילור מקברייד בסדרת הדרמה "מלרוז פלייס" ובחרה לעזוב את צוות "היפים והאמיצים". טיילו לא הצטלמה לאף פרק בסדרה - לאחר שבישרה למפיק אהרון ספלינג שהיא בהריון היא פוטרה. תפקידה ניתן לשחקנית ליסה רינה וטיילו שבה ל-"היפים והאמיצים". טיילו תבעה את ספלינג על פיטורים לא מוצדקים ואפליה בשל הריון וזכתה ב-4.89 מיליון דולר במשפט מושבעים בלוס אנג'לס, כמעט כפול מהסכום אותו תבעה.
חיים אישיים
בשנת 1987 נישאה לשחקן מייקל טיילו, אותו פגשה על הסרט של "כל ילדיי". לזוג נולדו שלושה ילדים: מייקל הבן, איזבלה גבריאל וקטיה אריאל. ב-1998 התגלה כי בתם קטיה אריאל שזה עתה נולדה חולה בסרטן מסוג רטינובלסטומה בעינה הימנית. הרופאים הסירו את עינה. גידול התגלה גם בעינה השמאלית, אך זו החלימה. ב-2007 מת בנם מייקל לאחר שטבע בבריכת השחייה שבביתם בנבדה, ככל הנראה כתוצאה של התקף אפילפטי (אפילפסיה), מחלה בה לקה. ב-2005 הסתיימו הנישואים של השניים.
טיילו נבחרה פעמיים לרשימת 50 האנשים היפים בעולם של המגזין "פיפל" (1993 ו-1998). ב-2001 פרסמה אוטוביוגרפיה בשם "Making a Miracle".
היריבות בין בית"ר ירושלים לבין הפועל תל אביב
היסטוריה
היריבות בין שתי הקבוצות סובבת סביב הרקע הפוליטי-האידאולוגי המנוגד בין מרכזי הפועל ובית"ר ועל האופן בו שניהם הצטיירו במשך השנים בציבור הישראלי - הפועל הוא איגוד ספורט המזוהה עם השמאל פוליטי בישראל וככזה הוא ייצג את המעמד הגבוה, הממסד האשכנזי וההסתדרות. בית"ר הוא איגוד ספורט המזוהה עם הימין וככזה הוא ייצג באופן מסורתי את השכבות החלשות ומאבקם בממסד, ציבור המזרחים ואת התנועה הרוויזיוניסטית. בשל סיבה זו לא אחת קורה שבמשחקים נוכחים חברי הכנסת, שרים ואפילו ראשי ממשלה משני קצות הקשת הפוליטית, בעיקר בתקופת בחירות. בשנות ה-90 חלה הפרטה והמועדונים עברו לבעלות פרטית, מה שמעט שיכך את הפן הפוליטי-חברתי, אך במשך השנים המוטיב הפוליטי חזר ביריבות בין הקבוצות בעיקר בקרב אוהדיה ודרך המועדונים, מה שהפך ליריבות היסטורית מסורתית בין הקבוצות לאורך השנים. במשחקים בין הקבוצות קיימים לעיתים קרובות עימותים מילוליים ולעיתים אף פיזיים. ב-3 באוקטובר 2015 אוהד הפועל תל אביב הותקף באמצעות פטיש בראשו ונפצע באורח קשה במהלך קטטה ביו ארגון האוהדים לה פמיליה, לארגון האוהדים של הפועל . במרץ 2018 נגזרו עונשי מאסר של עד עשר שנים על שישה משתתפים בתקיפה זו.
המשחק הראשון בין הקבוצות התקיים ב-5 במרץ 1955 באצטדיון ימק"א, במסגרת המחזור החמישי בליגה הבכירה (אז ליגה א'). הייתה זו העונה הראשונה של בית"ר בליגה הבכירה, והמשחק הסתיים בתיקו 2-2. לזכות בית"ר כבשו סימון אלפסי וישראל יחזקאל, ולזכות הפועל כבשו אשר בלוט ומיכאל מיכאלוב. גם המפגש השני באותה עונה הסתיים בתיקו (1-1). בתום עונה זו ירדה בית"ר לליגת המשנה ושבה לליגה הבכירה רק ב-1968.
ב-14 ביוני 1969, אירחה הפועל את בית"ר בבלומפילד. על בית"ר עדיין ריחפה סכנת הירידה. הפועל לא לקחה בחשבון הסדרת כוחות מתוגברים למשחק על אף שהיה נפיץ, וחסכה את עלויות המשטרה. בדקה ה-57 במצב 0-2 להפועל, הופסק המשחק בעקבות התפרעות של אוהדי בית"ר וחודש לאחר מספר דקות. המשחק שוב פוצץ בדקה ה-81 במצב של 1-3 להפועל ולא חודש לאחר מכן - אוהדי בית"ר פרצו למגרש וניסו להגיע אל חדרי ההלבשה, ומשלא הצליחו בכך, הפילו גדרות והציתו את השערים. אוהדי בית"ר גם הוציאו את זעמם על שופט המשחק אייזיק כהן, שהיה עולה חדש, בקריאות גנאי בשל מוצאו הרוסי ("אתה יהודי מלוכלך, חבל שלא נשארת בסיביר"). כהן לא שפט באף משחק יותר לאחר משחק זה. רק לאחר מספר רגעים הוזעקו כוחות גדולים של משטרה והצליחו להשליט סדר. אחד הרגעים הזכורים ביותר במשחק היה כאשר רוני קלדרון, שחקן הפועל, רץ לכיוון השער של בית"ר פרץ חייל למגרש וניסה בכל כוחו לעצור את קלדרון (יש הטוענים אפילו בעזרת נשקו האישי) ולמנוע ממנו את השער הרביעי של הפועל. יש הטוענים שגם כאשר החייל פרץ למגרש, קלדרון עבר אותו כאחרון השחקנים שבא לעצור אותו. בבית הדין נפסק ניצחון טכני (0-3) לטובת הפועל ותוצאת המשחק בוטלה. היה זה למעשה הניצחון הראשון אי פעם של הפועל על בית"ר. הניצחון הראשון במשחק שהגיע לסיומו החוקי היה שנה לאחר מכן, ב-2 במאי 1970, אז ניצחה הפועל 0-2.
הפועל הייתה הקבוצה הדומיננטית בשנים אלו, ורוב המפגשים הסתיימו בניצחון של הפועל או בתיקו. השיא היה בין השנים 1972-1974 אז ניצחה הפועל ב-6 מפגשים ברצף. רק ב-25 בדצמבר 1976 הצליחה בית"ר, לראשונה אחרי 18 מפגשים ראשונים עם הפועל, לנצח אותה. היה זה המחזור ה-14 בליגה ובית"ר ניצחה בתוצאה 0-2. ב-10 המפגשים הבאים, בית"ר לא השכילה לנצח, ולאחר 30 משחקים בין הקבוצות עמד המאזן על 14 ניצחונות להפועל, 14 תוצאות תיקו, ו-2 ניצחונות בלבד לבית"ר. הרצף התחיל להתאזן רק בשנים שלאחר מכן, אז הפכה בית"ר לקבוצה בכירה בכדורגל הישראלי, וב-30 מפגשים הבאים הצליחה בית"ר לנצח 15 משחקים, כאשר 6 הסתיימו בתיקו ו-9 בלבד בניצחון של הפועל.
בעונת 1983/1984, במחזור הלפני האחרון, הגיעה הפועל למשחק חוץ נגד בית"ר באצטדיונה הביתי דאז, אצטדיון ימק"א. בית"ר אז נאבקה נגד מכבי חיפה על תואר אליפות ראשון בהיסטוריה. באותו משחק הפועל נצחה בתוצאה 1-3, מצמד של משה סיני, וכך גזלה מבית"ר תואר אליפות ראשון בהיסטוריה ומכבי חיפה זכתה באליפות. על אף שנות קיומם של המועדונים (הפועל ב-1923 ובית"ר ב-1936) ומפגשים חמים וגדולים אחרים ביניהם, לדעת רבים מסמן משחק זה את תחילת היריבות המרה שקיימת עד היום בין שתי הקבוצות.
בעונת 1997/1998 קרה האירוע המדובר והמפורסם ביותר בהיסטוריה של היריבות, משחק השרוכים, אך לא במפגשים הישירים ביניהן. באותה עונה, הפועל ובית"ר נאבקו על האליפות. במחזור הלפני אחרון, אירחה הפועל תל אביב את הפועל פתח תקווה בבלומפילד וניצחה 0-1, ובית"ר התארחה בקריית אליעזר נגד הפועל בית שאן. בעוד שבית"ר נאבקה על האליפות, בית שאן נאבקה נגד הירידה. עקב בקשת הטלוויזיה המשחק בין בית"ר לבית שאן נערך 10 דקות אחרי שאר משחקי המחזור האחרון. לקראת סוף המשחק, הבינו שחקני בית שאן שהם נשארים בליגה ובמצב של 2-2 (במצב כזה, הפועל במקום הראשון), אך בדקות הסיום, בזמן תוספת הזמן, הבקיעה בית"ר שער מכריע אשר העניק את האליפות לבית"ר ירושלים. טענות רבות הועלו נגד בית שאן, על כך ש"נתנו" את המשחק לבית"ר ואיפשרו להם להבקיע ולתת את האליפות לבית"ר ירושלים. אחרי אותו משחק, מעבר לשנאה שהפועל פיתחה כלפי בית שאן, היריבות עלתה לגבהים שלא נראו עד אז.
בעונות הבאות הפועל הייתה הדומיננטית עקב משבר כלכלי אליו נקלעה בית"ר שהציגה יכולת חלשה בליגה ובפרט במשחקים בין הקבוצות. בין השנים 2001-2006, ב-20 מפגשים בין הקבוצות, הפועל ניצחה ב-11 (8 מתוכם ברצף), 7 הסתיימו בתיקו, ובית"ר ניצחה ב-2 בלבד.
בעונת 2009/2010, בה הונהגה שיטת הקיזוז, נאבקו הפועל תל אביב ומכבי חיפה על האליפות. במחזור האחרון, מכבי חיפה שיחקה נגד בני יהודה בבלומפילד, והפועל תל אביב יצאה למשחק חוץ בירושלים נגד בית"ר, שרצתה למנוע מהפועל לזכות בדאבל, בייחוד במגרשה הביתי. מכבי חיפה התקשתה נגד בני יהודה אך הייתה יותר קרובה לאליפות ברוב הדקות. לקראת סיום המשחק, כאשר נראה היה שמכבי חיפה תזכה באליפות, כבש שחקן הפועל תל אביב, ערן זהבי, שער בדקה ה-92, וקבע 1-2 לטובת קבוצתו, בעוד מכבי חיפה סיימה בתיקו 1-1 מול בני יהודה, ובכך זכתה הפועל תל אביב באליפות ובדאבל רביעי בתולדותיה.
בעשור לאחר מכן, לאור החלשותה של הפועל תל אביב, הסטטיסטיקה הלכה לטובת בית"ר כאשר עד לסוף עונת 2018/2019, בית"ר ניצחה ב-8 מפגשים, 8 הסתיימו בתיקו, והפועל ניצחה ב-3 מפגשים בלבד, כאשר בדצמבר 2018 בית"ר מנצחת בתוצאה 3:0 בחוץ, ההפרש הגדול ביותר שלה מאז שנות ה-90.
סטטיסטיקה
רצף הניצחונות הגדול ביותר של הפועל הוא 8 ניצחונות רצופים, ו-18 משחקים ללא הפסד במפגש זה. בית"ר השיגה 4 ניצחונות רצופים ו-9 משחקים ללא הפסד. הניצחון הגדול ביותר במפגש בין הקבוצות הוא 0-4, כאשר הפועל עשתה זאת פעמיים (ב-1996 וב-2009), ובית"ר עשתה זאת פעם אחת (ב-1993). המשחק שהניב את מספר השערים הגבוה ביותר נערך בעונת 2009/2010 והסתיים בתוצאה 3-4 להפועל.
מאז תחילת המפגשים עד ל-18 במרץ 2023 נערכו 126 מפגשים בין הקבוצות, בהם ניצחה הפועל ב-53 מפגשים, 35 הסתיימו בתיקו ו-38 ניצחונות לבית"ר. יחס השערים הוא 136-162 לטובת הפועל.
בגביע המדינה
במסגרת גביע המדינה הקבוצות נפגשו סה"כ 12 פעמים (1 מהם היה מפגש כפול). המפגש הראשון נערך בגביע של עונת 1954/1955 בתאריך ה-26 במרץ 1955, אז הדיחה הפועל את בית"ר בסיבוב ג' שלה גביע בתוצאה 0:5 (תוצאת השיא במפגשים בין הקבוצות במסגרת זו). לאחר מכן נפגשו הקבוצות שלוש פעמים בגביעים של 1971, 1972 ו-1983, שלושתם בשלב רבע הגמר, כאשר פעמיים הפועל ניצחה ופעם בית"ר.
בעונת 1988/1989 בגביע המדינה בשלב שמינית הגמר נפגשו הקבוצות למפגש כפול שהונהג בתקופה זו. בבית ניצחה הפועל במפגש הראשון 0:2, אך הפסידה 5:0 במפגש השני והודחה על ידי בית"ר שגם זכתה להניף את הגביע באותה העונה.
בעונות 1998/1999 ו-1999/2000 נפגשו הקבוצות בגמר גביע המדינה פעמיים, ובשני המפגשים יצאה הפועל כשידה על העליונה אחרי שוויון בתום 120 דקות ודו-קרב בעיטות פנדלים.
בעונת 2007/2008 זכתה בית"ר באליפות, וכמו בעונות 1999 ו-2000 שוב נפגשו היריבות בגמר גביע המדינה ושוב הוא הוכרע בדו-קרב פנדלים, והפעם ידה של בית"ר הייתה על העליונה ובית"ר זכתה בדאבל ראשון בהיסטוריה שלה על חשבון הפועל.
לאחר מכן נפגשו הקבוצות שתי עונות רצופות בשלב רבע הגמר בגביעים של עונות 2009/2010 ו-2010/2011 ובשניהם הייתה ידה של הפועל על העליונה, כשבאחרון מביניהם מנצחת הפועל 1:0 משער בפנדל שנוי במחלוקת בדקה ה-88, שעורר את זעם האוהדים והשחקנים וגרם למהומה גדולה בסוף המשחק.
סה"כ במסגרת זו נפגשו הקבוצות 12 פעמים (3 פעמים במסגרת גמר הגביע), ב-9 בהם יצאה הפועל מנצחת (2 מהם בדו-קרב פנדלים), וב3 מהם בלבד בית"ר ניצחה (2 מהם בדו-קרב פנדלים).
במסגרות אחרות
הקבוצות נפגשו עוד 13 פעמים במסגרת גביע הטוטו (4 ניצחונות להפועל, 5 ניצחונות לבית"ר ו-4 תוצאות תיקו) ובנוסף נפגשו פעם אחת באלוף האלופים לעונת 1985/1986 אז ניצחה בית"ר (מחזיקת הגביע) את הפועל (האלופה) 2:1.
מעברי שחקנים בולטים
מעבר של שחקנים בין הקבוצות נתפס בעיני אוהדי הקבוצות כ"בגידה", וזוכה לעיתים לתגובות עוינות מצד הקהלים. המקרים הבולטים ביותר היו של - יוסי אבוקסיס ושמעון גרשון:
ישייניצה רושיילנה
ישייניצה רושיילנה (בפולנית: Jasienica Rosielna; ביידיש: יאשניצע) הוא כפר במחוז בז'וזוב שבפרובינציית פודקרפאטי בפולין, בו התקיימה עד השואה קהילה יהודית.
תולדות היישוב
הכפר נזכר לראשונה בשנת 1442, ובשנת 1727 הוענקו לו זכויות עיר. זכויות אלה ניטלו מהיישוב בראשית המאה ה-20.
יהודי ישייניצה רושיילנה
בין מלחמות העולם נמנו ביישוב 479 יהודים, כרבע מתושביו, והתקיימו בו סניף של מפלגת הציונים הכלליים וקן של תנועת הנוער עקיבא.
בתקופת הכיבוש הגרמני במלחמת העולם השנייה הוקם בכפר גטו, בו רוכזו כ-1,500 מיהודי היישוב והסביבה, אליהם צורפו בהמשך כמה מאות יהודים נוספים.
ב-12 באוגוסט 1942 נערכה בגטו שביישוב אקציה, בה שולחו כ-200 צעירים למחנה פלאשוב וכל יתר היהודים נרצחו בשטח בית העלמין היהודי בכפר.
פרל (סרט קצר)
פרל (באנגלית: Purl) הוא סרט אנימציה ממוחשבת קצר שנכתב על ידי מייקל דיילי, בראדלי פורניש, ג 'יימס רוברטסון וקריסטן לסטר שגם ביימה אותו, והופק על ידי אולפני האנימציה של פיקסאר. הסרט יצא במסגרת תוכנית ספארקשורטס של פיקסאר ב -4 בפברואר 2019.
מדבּבים
עובדי פיקסאר: מייקל דיילי, מיכאל פרדריקסון, אריק לנגלי, ג'ימי לילארד, אוסטין מדיסון, קלסי מאן, קייל מקדניאל, ויקטור נבון ו מיכאל ייטס דובבו את הקולותיהם של עובדי החברה. בעוד שאפטון קורבין, מיטרה שהידי, ובמאית פיקסאר דומי שי מדובבות את העובדות.
הפקה
פרל הוא הסרט הקצר הראשון של התוכנית "ספארקשורטס" של פיקסאר, שבה עובדים בפיקסאר מקבלים שישה חודשים ותקציבים מוגבלים לייצור סרטי אנימציה קצרים. המפיקה ג'יליאן ליברט-דאנקן תיארה את הסרט כ-"סרט על שייכות". הסופרת והבמאית קריסטן לסטר מספרת שקיבלה את ההשראה לסרט מחוויותיה הראשונות כאשר התחילה לעבוד בחברת אנימציה, שבה היא הייתה העובדת האישה היחידה, וכדי להתאים את עצמה, היא "הפכה לאחת מהחבר'ה". כאשר היא עברה לעבוד בפיקסאר היא כבר לא הייתה האישה היחידה והיא מספרת שהעבודה בפיקסאר עזרה לה לגלות מחדש את ההיבטים הנשיים של עצמה. לסטר מסבירה את הניגודיות שיש בסרט בין המשרד ה"ריאלי, מודרני ומבריק" ולבין פרל כדור צמר "רכה ומטושטשת" כדי ליצור תחושה שפרל היא אאוטסיידר.
תגובות לסרט
במקומות ואתרים רבים ברחבי העולם משבחים את הסרט בגלל קריאתו לרגישות כלפי השונה. ועל כך שהסרט מפנה לבעיות הקיימות כלפי נשים בעולם העסקים ה"גברי".
גורילה
גורילה (שם מדעי: Gorilla) הוא סוג של קופי אדם הכולל את הגדולים בכל מיני הפרימטים כיום. הגורילות הם הרביבורים, וסביבת מגוריהם הטבעית היא יערות הגשם של אפריקה הטרופית. הגורילות נמצאות בסכנת הכחדה.
מינים
בסוג שני מינים, ובכל מין שני תת-מינים:
אטימולוגיה
את המונח "גורילה" טבע חַנוֹן הספן במסעו לאורך חופי אפריקה בסביבות 500 לפנה"ס. חנון וצוותו פגשו בבני אדם פראים ושעירים שהמתורגמנים של חנון קראו להם "גורילה". את הסיפור הזה כתב חנון בתיאור המסע הימי שלו ("פריפלוס"), והוא שרד. כאשר נתקלו חוקרים מערביים לראשונה בגורילות, הם העניקו להן את השם מתוך יומני חנון.
תפוצה
הגורילה מצויה באזורים הטרופיים של אפריקה. גורילות היער קצרי השיער חיים ביערות הקונגו (התגלו על ידי פול די שאיו בשנת 1860, וגורילת ההרים שהוא ארוך שיער ושנתגלה רק בשנת 1902 חי בגובה של מעל 3,000 מטר באוגנדה, באזור הררי של פארק וירונגה.
אנטומיה
צבע שערו של הגורילה שחור ולזכרים הבוגרים כתם כסוף על גבם. פני הגורילות חסרות שיער וכך גם כפות ידיהם ורגליהם. הגורילה כבד תנועה, מבנה גופו מגושם ותנועתו מסורבלת. הוא נע על ארבע גפיו. הרגליים קצרות ועבות. הנחיריים עבים ושטוחים והאוזניים קטנות. הזרועות ארוכות וחזקות והחזה חסון ושרירי. משקל גורילה ממוצעת מגיע עד 200 ק"ג, אך במקרים רבים נתפסו גורילות שמשקלם היה בסביבות ה-250 ק"ג. גובהו מעל 160 ס"מ. הנקבה קטנה יותר ומשקלה מגיע ל-80 ק"ג, כחצי ממשקל הזכרים.
התנהגות
הגורילות חיות בלהקה המורכבת מזכר בוגר וחסון בן עשר שנים לפחות המנהיג את הקבוצה ועוד מספר נקבות המתקבצות אליו וכן חיים בלהקה צאצאיהם המשותפים עד הגיעם לבגרות מינית. אזור המחיה של כל להקה הוא כ-30 קמ"ר. התקשורת בין חברי הלהקה מתבססת על קולות שונים ועל הבעות פנים: הוצאת הלשון בעת היסוס או ריכוז, הכנסת השפה בעת מתח ופיהוק בעת מתח. נקבת הגורילה מגיעה לבגרות מינית בגיל שבע. תקופת ההריון היא כתשעה חדשים. הנקבה ממליטה גור יחיד בכל פעם, שנותר צמוד לאמו ויונק בארבע שנותיו הראשונות. הזכרים מגיעים לבגרות מינית בגיל תשע ואז עוזבים את הלהקה. תוחלת החיים היא עד 34 שנים.
עם רדת החשיכה בונים לעצמם הגורילות קני שינה על הקרקע מענפים ועלים. אין הם חוששים מאף חיית טרף שתפגע בהם. בשל גודלו וחזותו המאיימת, נוצר לגורילה דימוי של חיה אכזרית ומסוכנת, והגדיל לעשות הסרט "קינג קונג" שתיאר את הגורילה כיצור תוקפני מאוד, אך, לאמיתו של דבר, זהו יצור רגוע הניזון בעיקר מצמחים (עלים, שורשים ופירות), אך גם צד חרקים - חלק מהגורילות מפצחות קיני טרמיטים ואוכלות בתיאבון - וישנן ראיות לאכילת בשר קופים ואנטילופות. היריבים היחידים של הגורילה הם הנמר האפריקני והאדם. הגורילה אינו תוקף ללא איום וכשישנו איום מגיב מנהיג הלהקה בשאגות ובתיפוף על החזה.
לותרינגיה
לותרינגיה (לותיר בספרוּת הרבנית), הייתה ממלכה בימי הביניים, שהוקמה על ידי לותאר השני בשנת 855, וחולקה בשנת 959 לדוכסות לורן העילית ולדוכסות לורן התחתית. ישיבת חכמי לותיר במיינץ (מגנצא) שבגרמניה נקראה על שם ממלכה זו, וידוע על קהילה יהודית שזיהתה עצמה עדיין בשם זה, ושלחה שאלות לחכמי אשכנז הראשונים כמאה שנה אחר חלוקת הממלכה.
מקור השם
מכיוון שהאזור לא היה בעל זהות היסטורית או אתנית, נקרא השטח "ממלכתו של לותאר", ובגרמנית "Lotharingi", ומזה נוצר השם "לותרינגיה".
ממלכת לותרינגיה
בשנת 843 חולקה האימפריה הקרולינגית בחוזה ורדן בין בניו של לואי החסיד, ובנו לותאר הראשון קיבל את פרנקיה התיכונה - החלק האמצעי של הממלכה. לאחר מותו של לותאר בשנת 855, חולקה נחלתו בין בניו בחוזה פרים; בנו הבכור לואי קיבל את ממלכת איטליה, בנו הצעיר שארל קיבל את פרובאנס, ואילו בנו השני לותאר קיבל את לותרינגיה, שהשתרעה מבורגונדי עד הים הצפוני. לאחר מותו של לותאר השני בשנת 869 חולקה נחלתו בחוזה מרסן, ולבסוף עברה נחלתו בשנת 880 לפרנקיה המזרחית.
בנובמבר 887 הודח קרל השמן על ידי מועצת האצולה, ובמקומו נבחר ארנולף מקרינתיה. בתחילה התנגדו לכך גאי השלישי מספולטו, שהפך מאוחר יותר למלך איטליה, ורודולף הראשון, מלך בורגונדי, שרצה למלוך בכל לותרינגיה, אך לבסוף ויתר ושלט רק בבורגונדי.
בשנת 891 הדף ארנולף את הוויקינגים מלוון, ובשנת 895 מינה את בנו הלא חוקי צוונטיבולד לשליט לותרינגיה. ב-13 באוגוסט 900 נרצח צוונטיבולד, והממלכה חדלה להתקיים והפכה לדוכסות.
דוכסות לותרינגיה
בשנת 903 מינה לודוויג הצעיר את גבהרד מלאנגאו לדוכס לותרינגיה, ששלט בדוכסות עד מותו בשנת 911. לאחר מותו של לודוויג הצעיר בשנת 911 נכבש האזור על ידי פרנקיה המערבית, בהסכמת רגינאר, דוכס לורן, אולם בשנת 925 כבש היינריך הראשון, מלך גרמניה את האזור בחזרה, בסיועו של ז'ילבר, דוכס לורן שקיבל בתמורה את בתו של היינריך לאשה. לאחר מותו של היינריך הראשון בשנת 936 ניסה ז'ילבר להעביר את נאמנותו לראול, מלך צרפת, אולם הובס בשנת 939 על ידי אוטו הראשון, מלך גרמניה ונאלץ לברוח מהדוכסות. לאחר מכן שלט בדוכסות היינריך הראשון, דוכס בוואריה עד לשנת 940, ולאחריו שלט אוטו, דוכס לורן עד לשנת 944. בשנת 942 ויתר לואי הרביעי, מלך צרפת שהיה שקוע בסכסוך עם איג הגדול, על כל תביעותיו על אזור לותרינגיה. בשנת 944 פלשו כוחותיו של לואי הרביעי ללותרינגיה, אולם נאלצו לסגת לאחר שאוטו הראשון הגיב בגיוס צבא גדול בפיקודו של הרמן הראשון, דוכס שוואביה.
חלוקת הדוכסות
בשנת 953 מינה אוטו הראשון, מלך גרמניה את אחיו ברונו הגדול לדוכס לותרינגיה, במקום קונרד, דוכס לורן שמרד בו. בשנת 959 חילק ברונו את הדוכסות ללורן התחתית וללורן העילית, שהופרדו על ידי נהר הריין, ולאחר מותו בשנת 965 הפכה החלוקה לקבועה. חתנו של ברונו - פרידריך הראשון מבאר ירש את לורן העילית, ואילו לורן התחתית עברה לגוטפריד הראשון, דוכס לורן התחתית. בשנת 978 פלש לותר, מלך צרפת לאזור והגיע עד אאכן, אולם אוטו השני, קיסר האימפריה הרומית הקדושה השיב מלחמה והגיע עד שערי פריז, ובעקבות כך ויתר לותר בשנת 980 על כל תביעותיו לאזור.
יחסי אלבניה–שווייץ
יחסי אלבניה–שווייץ הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין רפובליקת אלבניה לבין הקונפדרציה השווייצרית.
היסטוריה
שווייץ ואלבניה כוננו את יחסיהן הדיפלומטיים בשנת 1970. שווייץ פתחה שגרירות בטירנה, בירת אלבניה בשנת 1992. אלבניה מצידה מיוצגת בשווייץ באמצעות שגרירות בברן ושתי קונסוליות בלוגאנו ובציריך. מאז כינון היחסים הדיפלומטיים גדלה האינטראקציה בין שתי המדינות בהתמדה.
יריצ'וב נובי
יריצ'וב נובי (באוקראינית: Новий Яричів, נובי יריצ'יב; בפולנית: Jaryczów Nowy; ביידיש: יאריטשאוו) היא עיירה במחוז לבוב שבמערב אוקראינה, בה התקיימה עד השואה קהילה יהודית גדולה.
תולדות היישוב
היישוב נוסד בשנת 1451, ובשנת 1563 הוענקו לו זכויות עיר. עד חלוקת פולין בסוף המאה ה-18 היה היישוב בבעלות משפחות אצולה פולניות, וסבל מפלישות הטטרים.
שרפה שפקדה את העיירה בשנת 1872 כילתה את רוב בתיה. לאחר מלחמת העולם הראשונה נכללה העיירה בתחום הרפובליקה הפולנית השנייה.
יהודי יריצ'וב נובי
במהלך הכיבוש הרוסי במלחמת העולם הראשונה שרפו החיילים הרוסים כ-200 בתי יהודים ביישוב, ובמגפה שהתפשטה בעיירה לאחר מכן נספו כ-140 יהודים. בעת השלטון הזמני האוקראיני לאחר המלחמה גויסו יהודי העיירה לעבודות כפייה. בשנים שלאחר מכן, עזבו את העיירה קרוב למחצית מיהודיה.
בין מלחמות העולם נמנו בעיירה כ-1,000 יהודים, כמחצית מתושביה, והתקיימה בה פעילות ציונית וחסידית. הפעילות הציבורית היהודית בעיירה נאסרה עם כיבוש האזור בידי הסובייטים בספטמבר 1939.
בשואה
עם כיבוש העיירה בידי הגרמנים במהלך מבצע ברברוסה בקיץ 1941, הוטלו על יהודיה גזירות שונות, ובהן חובת ענידת סרט זרוע, הגבלות תנועה, חובת ביצוע עבודות כפייה וחובת תשלום דמי כופר לשלטונות, תוך רצח יהודים שנלקחו כבני ערובה.
בהמשך העלו הגרמנים והאוקראינים באש את בית הכנסת ובית המדרש בעיירה, והחלו לשלוח יהודים מהעיירה למחנות עבודה, בהם רובם נספו. בסתיו 1942 רוכזו יהודי העיירה בגטו מגודר שהוקם בה, אליו הובאו גם יהודים מיישובי הסביבה כמו בורשצ'וביצ'י, יריצ'וב סטרי , קוקיזוב ורודנצי , ואשר התקיימו בו תנאי צפיפות ותברואה קשים ביותר.
ב-15 בינואר 1943 פשטו על הגטו שבעיירה שוטרי משטרת העזר האוקראינית, ורצחו כ-2,000 מיהודיו בבורות ירי ביער סמוך. כעבור מספר ימים נרצחו בשטח בית העלמין היהודי בעיירה כל יתר היהודים שנתפסו בה.
פריסקופ
פריסקופ הוא מכשיר אופטי המאפשר להפנות את קו הראייה באמצעות מראות וכך לקבל זווית ראייה המתקבלת ממקומות שהגישה אליהם קשה או בלתי אפשרית. פריסקופ פשוט מורכב מצינור שבו שתי מראות המונחות זו מול זו במקביל ובזווית של 45° מהקו המחבר ביניהן.
שימושים
שימוש בפריסקופים הפך לנפוץ ושימושי במיוחד בכלים צבאיים סגורים כגון טנקים, נגמ"שים וצוללות המאפשר להם תצפית מנקודה נסתרת או מוגנת. בצוללות מאפשר הפריסקופ לאנשי הצוות לצפות החוצה מן הצוללת בלא שזו תאלץ לעלות מעל פני המים.
השימוש הצבאי הראשון בפריסקופ נעשה במלחמת האזרחים האמריקנית בשנת 1861, במהלכה השתמשו צוללות בפריסקופ שהיה מבוסס על פריזמות. במהלך מלחמת החפירות במלחמת העולם הראשונה השתמשו חיילים בפריסקופים מתוך שוחות ותעלות על מנת לצפות במתרחש בחוץ מבלי להחשף.
פריסקופ מודרני
פריסקופ מודרני שבו נעשה שימוש בצוללות לשימוש צבאי, מורכב מעדשות מגדילות ומתפקד גם כטלסקופ. בפריסקופ מודרני נעשה שימוש בפריזמות ובמערכת החזרה גמורה במקום שימוש במראות וזאת מכיוון שפריזמות בניגוד למראות אינן זקוקות לציפוי על פני משטחי ההחזרה ולכן הן צלולות יותר, ומאפשרות איכות תמונה טובה יותר.
בדרך כלל מורכבים עליהם גם אמצעים נוספים כגון מכ"ם ואמצעי טיווח לנשק וכן אנטנות שונות. פריסקופ בצוללת מופעל באמצעים הידראולים ועליו להיות קשיח על מנת לעמוד במעמס הגרר בעת תנועת הצוללת במים.
בצוללות לשימוש צבאי מותקנים בדרך כלל שני פריסקופים. אחד לשימושי ניווט וצפייה, והשני לצורכי טיווח מטרות. טלסקופ הצפייה מאפשר מבט בגזרה רחבה אל היעד המבוקש, מגובה פני הים ועד לזווית אנכית לחלוטין, ובדרך כלל אינו מצויד באמצעי הגדלת תמונה. לעומת זאת פריסקופ הטיווח ההתקפי מאפשר מבט בזווית צרה יותר אך בהגדלה משמעותית של האובייקט הנצפה.
הפריסקופ הארוך בעולם הוא באורך 27 מטר ונמצא בכור גרעיני באיידהו, הוא משמש לצפייה בריאקציה של תהליכים גרעיניים.
הר ג'ונס (הרי אלזוורת')
הר ג'ונס (באנגלית: Mount Johns) הוא נונאטאק בודד, המזדקר מהקרח המקיף אותו, בהרי אלזוורת', בארץ מרי בירד שבאנטארקטיקה.
הנונאטאק ממוקם 93 קילומטרים ממערב לרכס הריטג' (אף הוא בהרי אלזוורת').
הנונאטאק מתנשא לגובה של 90 מטרים מעל משטח הקרח המקיף אותו.
גילוי ומיפוי ההר
הר ג'ונס התגלה ב-27 בינואר 1958, על ידי משלחת החקר חוצה ארץ מרי בירד (Marie Byrd Land Traverse Party).
מקור השם
ההר נקרא על שמו של רוברט ה. ג'ונס (Robert H. Johns), מטאורולוג ששהה במסגרת השנה הגאופיזית הבינלאומית (שנת 1957) בתחנת בירד, ונפטר בעת מילוי תפקידו.
לקריאה נוספת
• M. Cataldo et al., Interactive comment on “Mineral dust variability in central West Antarctica associated with ozone depletion”, Atmos. Chem. Phys. Discuss., 12, C6550–C6562, 2012 www.atmos-chem-phys-discuss.net/12/C6550/2012/
• Schwanck, Fran & Simoes, Jefferson & Handley, Michael & Mayewski, Paul & Bernardo, Ronaldo & Aquino, Francisco. (2016), Drilling, processing and first results for Mount Johns ice core in West Antarctica Ice Sheet, D. Brazilian Journal of Geology. 46. 29-40. 10.1590/2317-4889201620150035
צ'ארלס רנדולף
צ'ארלס רנדולף (באנגלית: Charles Randolph) הוא תסריטאי, מפיק וסופר אמריקאי, זוכה פרס אוסקר לתסריט המעובד הטוב ביותר לשנת 2015 על כתיבת התסריט לסרט "מכונת הכסף".
ביוגרפיה
רנדולף נולד בנאשוויל שבטנסי. הוא למד בבית הספר "Yale Divinity School", ובשנות ה-90 למד לימודי תרבות ופילוסופיה במספר אוניברסיטאות בווינה.
קריירה
בשנת 1997 הרצה באוניברסיטת דרום קליפורניה. במהלך הרצאותיו פגש אדם שעבד אצל התסריטאים האחים פארלי והחליט להיכנס לתחום התסריטאות.
בשנת 2003 כתב את הסרט "החיים של דייוויד גייל", בו כיכבו קווין ספייסי, קייט וינסלט ולורה ליני.
בשנת 2005 כתב את הסרט "מזימות זרות", בו כיכבו שון פן וניקול קידמן.
בשנת 2010 כתב והפיק את הסרט "על אהבה וסמים אחרים", בו כיכבו ג'ייק ג'ילנהול ואן האת'וויי. באותה שנה גם כתב והפיק פיילוט לסדרת טלוויזיה בשם "The Wonderful Maladys", שלא הופקה לבסוף. ב-2013 כתב והפיק פיילוט נוסף לסדרה בשם "The Missionary", שגם לא הופקה.
ב-2015 כתב יחד עם אדם מקיי את התסריט לסרט "מכונת הכסף". השניים זכו על כתיבת התסריט בפרס אוסקר לתסריט המעובד הטוב ביותר, פרס גילדת הכותבים של אמריקה לתסריט הטוב ביותר, פרס באפט"א לתסריט המעובד הטוב ביותר ופרס אמפייר לתסריט הטוב ביותר וגם היו מועמדים לזכייה בפרס גלובוס הזהב לתסריט הטוב ביותר.
בשנת 2019 כתב את הסרט זוכה פרס האוסקר "פצצה".
חיים אישיים
ב-4 ביולי 2004 רנדולף נישא לשחקנית הישראלית מילי אביטל. השניים מתגוררים באפסטייט ניו יורק, ולהם בן ובת.
סילבר
סילבר (Silver) הוא שם משפחה שמקורו באנגלית ומשמעותו כסף. {{פירושונים| אישים: אחר
ראו גם
}}
רונאן
{{פירושונים|
ראו גם
}}
אוסקר בארד
אוסקר בארד (במקור וטנשטיין, בהונגרית: Bárd Oszkár; נאסוד, 6 במאי 1893 – דז', 19 בדצמבר 1942) היה רופא, משורר, ומחזאי יהודי-הונגרי.
ביוגרפיה
אוסקר בארד, שנולד במשפחה יהודית, סיים את בית הספר התיכון בדז', ואת בית הספר לרפואה בשנת 1917 בקלוז' (האימפריה האוסטרו-הונגרית). במקביל למד במחלקה לכינור באקדמיה למוזיקה. כבר כרופא מוסמך הוא נרשם גם לפקולטה לאמנויות, שם למד תולדות האמנות וארכאולוגיה. משנת 1911 היה העורך של כתב העת החברתי, המדעי, האמנותי והביקורתי "הלאדאש" (Haladás) שפירושו בהונגרית "התקדמות". הוא הפך לעורך של כתב העת שהופיע בבקלוז'-נאפוקה בדז' ובטרגו מורש החל בשנת 1914. משנת 1922 היה עמית בכיר בכתב העת "זריחה" (Napkelet), שהופיע בקלוז'. תקופה קצרה היה רופא ביישוב רטג ואחר כך במשך שני עשורים בגלגו, משם שלח את כתביו למגזינים ספרותיים וליומונים שונים בטרנסילבניה כעמית כתב עצמאי בכמה וכמה עיתונים וכתבי עת. הוא היה מהמייסדים של האגודה לספרות הונגרית של טרנסילבניה, (על שמו של ז'יגמונד קמני) ועוד. הוא היה אחד המייסדים גם של מסדר הסופרים ההונגרים של טרנסילבניה (EMIR). בזמן עליית הפאשיזם היה כתב של כתב העת "תקופתנו" (Korunk).
בכרך השירים הראשון שלו, "אלילים ואזיקים" (בקשצ'בה 1912), הופיע כליריקן מודרני שהולך בעקבות כותבי ניוגט. הוא פרסם בעצמו את אוסף שיריו (קלוז', 1924) בשם "מה יהיה איתנו?" (Mi lesz velünk). הקווים הקודרים שלו, שהביעו אפשרויות בלתי ראויות לקיום, את הגורל, את האינסוף הבלתי ניתן להשגה, את הפחד ואת המוות, נותנים תובנה לנפשו של אדם רגיש במיוחד. בתקופת הדיכוי הגובר נגד היהודים ושואת יהודי הונגריה שהחלה בפרסום החוקים האנטי יהודיים כמו החוק היהודי השני והחוק היהודי השלישי התפרסם שירו שהוקדש לבנו אדגר, "המולדת: (Haza) ("תקופתנו" 1938); שורות הסיכום הסמליות של השיר הן: "מולדת ניתן לאבד בכמה דרכים, / אבל היא לעולם לא תאבד אותנו!"
מחזה שלוש המערכות שלו "מוות ועוד" (1920) היה המחזה ההונגרי הראשון שהוצג בקלוז'-נאפוקה אחרי מלחמת העולם הראשונה. עוד באותה השנה הוצג מחזהו בן המערכה האחת "נס" (Csoda) על "המסתורין של הגורל", אחר כך הופיע (גם כספר) הדרמה בשלוש מערכות "האביר סילביו" (קלוז'-נאפוקה, 1921), שהוכחה כמוצלחת מכולם. המחזות הועלו בכל במות טרנסילבניה. הוא זכה להצלחה גם במחזותיו "אדוני הפרופסור" "סיטֵרה", "אהבתו הראשונה של ליסט". בשנת 1925, הופיעה "הקומדיה בארבע תמונות", "ההליכון" (ברלין-קלוז'-נאפוקה). מחזה זה והמחזה על ליסט הוצגו בפני הציבור גם ב"התיאטרון החדש" בבודפשט.
הליברית של אחד ממחזותיו זכתה לכתיבת אופרה, ובשנת 1946 היא הוצגה בקלוז'-נאפוקה בשם "פאטר גווארדיאן".
לוח שחמט
לוח שחמט הוא הלוח המשמש במשחק השחמט, בווריאציות של משחק השחמט ובמשחקים נוספים כגון דמקה, משחק האמזונות וארימא, וכן כבסיס לחידות שונות.
לוח השחמט ממומש במגוון רחב של חומרים, כיד הדמיון של יוצר הלוח: נייר, קרטון, מתכת, עץ, פלסטיק, אבן, זכוכית ועוד. גודלו הנפוץ של הלוח הוא כזה שניתן יהיה לשחק בו בנוחות סביב שולחן קטן, אך יש גם לוחות קטנים במיוחד (למשל למשחק בעת טיסה או נסיעה ברכבת) ולוחות גדולים במיוחד (למשל, במגרשי משחקים).
האגדה מספרת שבעקבות המצאת השחמט פנה המלך אל הממציא ושאל איזה פרס הוא רוצה בתמורה להמצאתו הנפלאה. הממציא אמר שהוא מבקש גרגר חיטה במשבצת הראשונה, 2 גרגרים בשנייה, 4 גרגרים בשלישית, 8 ברביעית וכן הלאה, בטור הנדסי. המשימה נראתה בעיני המלך כעניין של מה בכך, והוא פקד על משרתיו למלאה, אך מהר מאוד גילה שכל מחסני התבואה בממלכה התרוקנו, בזמן שמילוי משאלתו של הממציא רחוק מלהתגשם (כבר למילוי כל המשבצות עד המשבצת ה-32 נדרשו יותר מארבעה מיליארד גרגרים).
סידור הלוח
לוח השחמט מחולק ל־64 ערוגות (משבצות), בשמונה שורות ושמונה עמודות, הצבועות בצבעי שחור ולבן לסירוגין (או, בכלליות, צבע בהיר וצבע כהה). לשם רישום מהלכי המשחק, השורות ממוספרות מ-1 עד 8, והעמודות מסומנות א' עד ח', או A עד H (משמאל לימין).
במשחק השחמט (ובדרך כלל גם במשחקים אחרים על לוח זה) מניחים את הלוח כך שהערוגה הימנית ביותר בשורה הקרובה לכל שחקן היא לבנה. במצב התחלתי של משחק השחמט, הכלים הלבנים מסודרים בשתי השורות 1-2 שבקצהו האחד של הלוח, והכלים השחורים בשתי השורות 7-8 שבקצהו האחר.
במשחק דמקה מסודרים תריסר כלים לבנים זהים בשלוש שורות בקצהו האחד של הלוח (במשבצות השחורות בלבד), ותריסר כלים שחורים זהים מסודרים בשלוש שורות בקצהו האחד של הלוח (אף הם במשבצות השחורות בלבד).
חידות שחמט
חידות שחמט הן חידות שלהצגתן ולפתרונן משמשים לוח השחמט ולעיתים גם כלי השחמט (כולל החוקים החלים על כל כלי), אך הן אינן עוסקות במצבים שניתן להגיע אליהם במהלך משחק שחמט. דוגמה לחידה העוסקת בלוח השחמט: ניקח לוח שחמט ונגזור ממנו שתי משבצות הנמצאות בפינות נגדיות של הלוח (פינות שאין להן שורה משותפת או טור משותף). האם ניתן לכסות לוח זה ב-31 אבני דומינו, כך שכל אבן מכסה שני ריבועים סמוכים? הפתרון במסגרת הבאה.
על לוח שחמט קיים מסלול מעגלי, שעובר מכל משבצת למשבצת סמוכה (בעלת צלע משותפת), ועובר בכל משבצת פעם אחת בלבד. מסלול זה עובר במשבצות שחורות ולבנות לסירוגין. על נתון זה מתבססת ההוכחה של משפט גומורי.
הפאניקה של 1857
הפאניקה של 1857 הייתה פאניקה פיננסית בארצות הברית שנגרמה כתוצאה מצניחה חדה בכלכלה שנגרמה על ידי שרשרת אירועים.
אל מצב ירוד זה הביאו הירידה הכללית של הכלכלה הבינלאומית, התרחבות המשק המקומי, הנפקת שטרות מחוץ לתקן הזהב (יחס של פי שמונה), ופשיטת רגל של מספר בנקים. ספקולנטים בלתי זהירים גרמו להרחבת המשק באופן חסר פרופורציה. מלבד המצב הכלכלי המעורער מה, נוספה ירידה מורגשת בייבוא ומחירי התבואה האמירו. על מצב שברירי זה העיב גם המאבק הפוליטי בין תומכי ביטול העבדות לבין מדינות שקיימו את מנהג העבדות, שעבר טלטול חריף בעקבות פסק דין דרד סקוט נגד סנדפורד. האזרחים חששו על כספם וחסכונותיהם שבבנקים ומיהרו למשוך אותם, ופיקוחו הקלוש של הממשל הפדרלי על אספקת הכספים, לא היה בו כדי להתמודד מול הבעיה המחריפה. קריסתה של חברת הביטוח והנאמנות אוהיו לייף היוותה שלב מכריע לבוא הפאניקה. עם בוא השמועה על טביעתה של סנטרל אמריקה כשעל סיפונה זהב בשווי 1.6 מיליון דולר שעליו המתינו הבנקים בניו יורק, הומט הגורל על הכלכלה האמריקאית. אנשים נהרו אל הבנקים למשוך את כל כספם, והבנקים שלא עמדו בסחרור הפיננסי - קרסו, וב-13 באוקטובר נסגרו והפאניקה החלה במלוא עוזה. הבנקים נותרו סגורים כחודשיים, עד ה-12 בדצמבר. תעשיית הרכבת שחוותה צניחה פיננסית פיטרה עובדים רבים, ומניותיה שצנחו הביאו למשבר פיננסי חמור באירופה. המשקיעים הרבים שסיכנו את כספם בתקופה שלפני כן, חוו את הפאניקה במהירות. השפל הכלכלי אליו הידרדרה ארצות הברית הטיל את השלכותיו אל רחבי העולם.
הפאניקה נמשכה כשנתיים, אך הכלכלה האמריקאית לא התאוששה ממנה במשך כעשור, עד לאחר מלחמת האזרחים.
מאפי
מאפי (Mafic) הוא כינוי בגאולוגיה למינרלים סיליקטיים, מאגמה, סלעים פלוטוניים וסלעי פרץ דלים יחסית בצורן דו-חמצני – 45-52% – המכילים ריכוזים גבוהים של יסודות כבדים כברזל ומגנזיום. המונח הוא הלחם של ההברות הראשונות – Ma ממגנזיום ו-Fe מ-Ferrum, ברזל בלטינית. למרות השם, מאגמה מאפית עשירה גם בסידן ובנתרן. המונח "סלעים מאפיים" מקביל פחות או יותר למונח הקודם "סלעים בסיסיים". סלעים המכילים אחוז נמוך יותר של צורן דו-חמצני נקראים אולטרה-מאפי.
צבעם של מינרלים מאפיים הוא בדרך כלל כהה ומשום כך הם מכונים גם "מינרלים מֶלנוֹקרטיים" (בעלי צבע כהה) והם בעלי משקל סגולי גדול מ-3. מינרלים יוצרי סלעים מאפיים נפוצים כוללים אוליבין, פירוקסן, אמפיבול, ביוטיט ונציצים אחרים. הסלעים המאפיים הנפוצים הם בזלת וגברו.
מבחינה כימית מצויים הסלעים המאפיים בקצה אחד של ספקטרום הסלעים, ואילו בקצה השני מצויים הסלעים המכונים "סלעים פלסיים" – סלעים "חמוצים".
לבה מאפית
לבה מאפית דלה יחסית בסיליקה ועשירה במגנזיום ובברזל. צמיגותה נמוכה מאחר שבשל תכולת הסיליקה הנמוכה טמפרטורת הפליטה שלה המגיעה ל-1,100°C נוטה לפגוע בקשרי הפולימר וליצור דיפוזיה בתוך הנוזל. מים וחומרים נדיפים אחרים יכולים להשתחרר בקלות יותר ובצורה מדורגת מלבה מאפית, לכן פליטתה נוטה להיות נפיצה פחות מהרי געש הבנויים מלבה פלסית.
בלבה מאפית ניתן למצוא פנוקריסטים גדולים שצמיחתם מתאפשרת בגלל התקררות איטית. לבה מסוג זה אופיינית להרי געש תת-ימיים, לרכסים מרכז אוקייניים – דוגמת הרכס המרכז-אטלנטי הנחשף באיסלנד – ולאזורים המצויים מעל נקודות חמות – דוגמת קו התלים הישראלי והאיים הגעשיים של הוואי). הלבה נפלטת בהתפרצויות הוואיניות דרך צינורות הזנה או ממערכת סדקים, ונוטה לזרום למרחק רב. זרימה זו יוצרת חרוטי טוף, חרוטי מגן ורמות געשיות. מבנים אופייניים לסוג זה של לבה הם "לבת אא" מחוספסת, "לבת פהויהוי" חלקה ובזלת כרים. הסלעים הנוצרים מלבה זו נוטים להיות כהים: בזלת, טוף, סקוריה, טרכיט ופלגוניט.
סלעים מאפיים
מאגמה ולבה מאפיות יוצרות מגוון של סלעים:
אייל אציל
אייל אציל או אייל אדמוני (שם מדעי: Cervus elaphus) הוא מין של יונק צמחוני ממשפחת האיילים החי לאורך אירופה וחלק קטן מאסיה. האייל האדמוני הוא מהנפוצים והמוכרים שבאיילים, אם כי תפוצתו בטבע מעט הצטמצמה.
תפוצה ומקומות מחיה
על-פי ממצאים ארכאוזואולוגיים, האייל האדמוני היה מצוי גם בארץ ישראל, ונעלם ממנה לא יאוחר מהמאה ה-16 לספירה.
האייל האדמוני חי בעיקר ביערות נשירים וגם במחטניים וכן בערבות עשב וביצות.
תזונה
כמו כל קרוביהם, האיילים האדמונים הם צמחוניים ומעלי גירה מובהקים. הם ניזונים מעשב, עלים, פרחים, פירות וקליפות עצים.
מאפיינים פיזיים
גובהם בכתפיים של הזכרים הוא בין. משקלם מגיע עד ואורך גופם מקצה האף ועד זנבם הקצרצר מגיע עד 2.5 מטר. אורך קרניו המסועפות של הזכר מגיע עד. מבנה גופה של הנקבה עדין יותר ויותר קליל. צבעם הוא חום-אדמדם.
רבייה וחיזור
עונת הרבייה היא הסתיו. הזכרים נאבקים זה בזה בנגיחות בקרניהם המסועפות והמנצח זוכה בנקבות ואוסף סביבו הרמון שלם.
לאחר הריון הנקבה אשר נמשך 25–35 שבועות הנקבה עוזבת את העדר למקום מסתור שקט ובטוח בו היא תוכל להמליט. בהמלטה מגיח לעולם עופר יחיד ודי מפותח: רואה, שומע, פרוותי ולאחר זמן קצר הוא יכול כבר לקום על רגליו ולהתחיל ללכת.
פרוותו של העופר צבועה בחום בהיר ומנוקדת בנקודות לבנות וכך הוא מוסווה בין עצי היער על רקע האור והצל וקשה לראותו כי קרני האור נשברות על גופו.
כשהוא נולד, העופר צמוד לקרקע ולא זז בכלל. כל פרק זמן באה אמו ומיניקה אותו. לאחר כשבועיים חוזרים העופר עם אמו לעדר. האיילה מיניקה את העופר במשך כשבעה חודשים. תוך כדי היניקה העופר כבר מתחיל לאכול עשב ופרוותו הולכת ומתכהה בבוא הסתיו, וקרניו של העופר מתחילות לבצבץ. בגיל 6–7 יגיעו הזכרים לממדים המתאימים וקרניהם יגדלו לתפארת.
האייל והאדם
במשך שנים רבות היה ציד האיילים ענף ספורט מקובל באירופה ואוכלוסייתם התמעטה. כיום האיילים האצילים מוגנים על פי החוק. עם התמעטות אויביהם הטבעיים התרבו האיילים האצילים יתר על המידה מעבר ליכולת מקומות המחיה שלהם ונוצרה בעיה של התפוצצות אוכלוסין. כדי למנוע תופעה זו, רשויות שמורות הטבע באירופה מספקות רישיונות לציד איילים מבוקר. מכך נהנים שני הצדדים - הרישיונות לציד האיילים מכניסים הכנסה נאה לרשויות שמורות הטבע, ובמקביל מווסתים את אוכלוסיית האיילים האצילים.
בישראל החלו לגדל את האייל האדמוני לצורך בשרו. בעניין כשרותו, ישנו פולמוס בקרב הרבנים בארץ.
אויבים
אויביהם הטבעיים העיקריים של האייל האדמוני הם דוב חום, זאב מצוי והגרגרן. את העופרים טורפים יונקים יותר קטנים כמו שונרים, עיט זהוב, תנים ושועל אדום.
האייל רץ מהר מאוד ומסתמך על מהירותו הרבה. אם זה לא עוזר, האייל משתמש בקריאות ובנהמות, ואם גם זה לא עוזר האייל ינגח בקרניו האדירות. הנקבות נטולות הקרניים מסתמכות על ריצתן המהירה.
תת-מינים
תת-מינים של האייל:
תת-מינים נוספים הועברו למין אייל מרכז-אסייתי.
יאנוש אראן
יאנוש אראן (בהונגרית: János Arany 2 במרץ 1817 סאלונטה – 22 באוקטובר 1882) היה משורר, סופר, עיתונאי ומתרגם הונגרי. נודע במיוחד בבלדות שכתב והטרילוגיה בחרוזים "טולדי". היה חבר באגודת קישפלודי ובאגודת פטפי.
ביוגרפיה
יאנוש אראן נולד בשנת 1817 בעיירה סלונטה (בהונגרית: נאג'יסלונטה) בדרום חבל ביהור (בהונגרית: ביהר). אז בממלכת הונגריה באימפריה האוסטרית (כיום בטרנסילבניה, רומניה), במשפחה הונגרית קלוויניסטית דלת אמצעים שהשתייכה לאצולה הזעירה. היה בן הזקונים מבין עשרת הילדים של הוריו. אביו היה ג'רג' אראן, בן 60, ואמו - שארה, בת לבית מגיי'רי, בת 44. מכל עשרת הילדים הגיעו לבגרות רק שניים, מצב טראגי זה גרם להורים לטפח במיוחד את ילדם הקטן.
למד קרוא וכתוב בגיל מוקדם מאוד ובילדותו התאווה לקרוא כל ספר שבהישג ידו בהונגרית ובלטינית. התוודע בין היתר לסיפורי התנ"ך, לשירים של הורטיוס, אובידיוס, ורגיליוס וצ'וקונאי ולכתבי קורטיוס. מפני שהוריו המבוגרים נזקקו לסיוע בניהול משק הבית, אראן' התחיל לעבוד כבר בגיל 14 כמורה ממלא מקום.
החל משנת 1833 למד שפה וספרות גרמנית וצרפתית באוניברסיטת דברצן, בזמנו המכללה הרפורמית של דברצן. די מהר, אחרי כיתה י' מאס במסגרת הלימודים והצטרף ללהקת שחקני תיאטרון שנעה ונדה ברחבי הממלכה. מאוחר יותר התיישב ועבד כמורה, כעורך עיתונים ובתפקידים פקידותיים שונים בעיירת הולדתו (ב-1839 עוזר של נוטריון), סאלונטה, בדברצן ובבודפשט. בשנת 1840 התחתן עם יוליאנה אֶרצֶ'אֶי (Julianna Ercsey) (1816-1885) שאיתה ניהל חיי משפחה שלווים וגידל שני ילדים: יוליאנה ולאסלו.
בשנת 1845 אראן זכה בתחרות הכתיבה של האגודה הספרותית ע"ש קישפאלודי עם יצירתו "החוקה האבודה" (Az elveszett alkotmány). אחרי שפרסם את הטרילוגיה "טולדי", שהפכה למעין אפוס לאומי, אראן קישר יחסי ידידות עם מי שנחשב המשורר הלאומי של ההונגרים, שנדור פטפי. שניהם הלהיבו את ההמונים בעת מהפכת 1848–1849. מותו של פטפי בעת המהפכה גרם לאראן לצער עמוק.
אחרי דיכוי המהפכה, החל משנת 1850 אראן עבד כמורה בנאג'קרש. משנות ה-1860 עבר עם משפחתו לבודפשט. בשנת 1858 נבחר לחבר באקדמיה ההונגרית למדעים והחל משנת 1865 התמנה למזכיר שלה. כמו כן עמד בראש האגודה קישפאלודי, הארגון הראשי של סופרי הונגריה וערך את כתב העת Szépirodalmi Figyelő ("הצופה הספרותי") (מאוחר יותר Koszorú - "הזֵר") מותה בדמי ימיה של יוליאנה, בתו, פגע בו קשות וגרם לו להימנע מכתיבת שירים למשך 12 שנה. רק בקיץ 1877 חזר לחבר שירים מקוריים - עם המחזור "Őszikék שלהבדיל מיצירות עבר, נגע בנושאים כמו זקנה או הציפייה למוות.
יאנוש אראן נפטר ב-22 באוקטובר 1882 בבודפשט.
יצירתו
השירה האפית של יאנוש אראן מציגה את העבר המיתי וההיסטורי של עמו. גולת הכותרת של יצירתו האפית הייתה הטרילוגיה "טולדי" (Toldi) (1847), "אהבתו של טולדי" (Toldi szerelme (1848-1879) ו"הערב של טולדי" (Toldi estéje)  (1854). גבור הטרילוגיה, טולדי, לקוח מכרוניקה בחרוזים מהמאה ה-16 שכתב פטר אולשוואי שיימש. טולדי היה גבור צעיר וחסון שחי, לפי האגדה, במאה ה-14. החלק הראשון של הטרילוגיה מתארת את דרכו זרועת ההרפתקאות אל חצר המלך. החלק השני מוקדש לאהבת חייו והחלק השלישי מספר על סכסוכיו עם המלך ועל מותו. מפואמה אפית אחרת, "אישטוק המשוגע" (Bolond Istók) (1850) נשאר רק קטע אחד. המשורר עבד גם על פואמה מוקדשת לתולדות ההונים, הנחשבים במסורת ההונגרית מעין אבות של ההונגרים. הספיק להשלים רק את חלקה הראשון "מות המלך בודה" (Buda halála) (1864). יתר החלקים - "אילדיקו" ו"הנסיך צ'אבּה" נותרו בלתי גמורים. בשנים 1853–1856 ו-1877 יצר את ה"בלדות", ז'אנר ששילב אגדות עממיות ויסודות היסטוריים בלדה מפורסמת של אראן, "הבארדים של ויילס" (A Walesi Bárdok) מספרת על מסעות הכיבוש של אדוארד הראשון, מלך אנגליה, נגד הוולשים ועל התנגדות העם הזה לדיכוי תרבותם. על ידי אימוץ נושא היסטורי זה, המשורר ביקש לרמוז על דיכוי ההונגרים בידי האוסטרים. הוא כתב אותה לרגל ביקור הקיסר פרנץ יוזף בהונגריה אחרי דיכוי מהפכת 1848–1849.
ביצירתו של אראן היו גם שתי תקופות "ליריות": אחת בשנות ה-1850, שבה יצר בהשפעת האבל על מותו של פטפי ותבוסת המהפכה ההונגרית, והשנייה בשנותיו האחרונות - כשחיבר את שירי Őszikék. אראן כתב גם פואמה בשם "דנטה" שלדעת פטר אוסטינוב, "מעט משירי מערב ידעו לתפוס כמוה, את מלוא המשמעות והטרנסצדנטיות של חיי האדם". בשירים "החוקה האבודה" (1846) ו"הצוענים מנאג'דה" (1852) ביכה את השגיאות הפוליטיות של בני עמו.
יאנוש אראן תרגם להונגרית שלושה מחזות של שייקספיר - חלום ליל קיץ, המלט ו"חייו ומותו של המלך ג'ון". תרגומים אלה נחשבים לאחד משיאי עבודות התרגום בשפה ההונגרית. הוא תרגם גם מאריסטופאנס, לרמונטוב, פושקין ומולייר.
ראש ממשלת רודזיה
ראש ממשלת רודזיה (באנגלית: Prime Minister of Rhodesia) (רודזיה הדרומית לפני 1964) היה התפקיד של ראש ממשלת רודזיה שהפכה לקולוניה אוטונומית של בריטניה בשנת 1923, והכריזה על עצמאות ב-11 בנובמבר 1965. כתוצאה מכך הייתה למדינה בלתי מוכרת עד ל-1979. בדצמבר 1979, המדינה נכנסה לשלטון בריטי זמני, ובאפריל 1980 קיבלה עצמאות מוכרת בתור זימבאבווה.
המערכת הפוליטית של רודזיה הייתה מבוססת על שיטת ווסטמינסטר, ותפקיד ראש הממשלה היה דומה לזה של מדינות עם היסטוריה חוקתית דומה - למשל, אוסטרליה וקנדה.