cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
שי אברמסון
פעילותו ושירתו
אברמסון מופיע עם תזמורות והרכבים מוזיקליים בצה"ל: תזמורת צה"ל, התזמורת הקאמרית של חיל החינוך והנוער והרכבים מוזיקליים אחרים של חיל החינוך והנוער, תזמורת משטרת ישראל, מקהלת הרבנות הצבאית ולהקות צבאיות אחרות. אברמסון משלב בשירתו, בין יצירות החזנות אותן הוא מבצע, גם שירים עבריים קלאסיים. כמו כן מרבה להופיע עם מקהלות בארץ ובעולם במסגרת קונצרטים ושבתות חזנות.
החזן הראשי משתתף לעיתים קרובות באירועים ממלכתיים, מלווה את אישי המדינה בטקסים ואירועים בישראל ומחוצה לה וכן נשלח מטעם המדינה, משרד הביטחון וצה"ל לקהילות יהודיות בעולם. אברמסון נחשב לחזן בעל טווח פעילות שונה משל קודמיו בתפקיד. הוא מרבה להופיע בערבי התרמה לצה"ל ובמופעים למשפחות חיילים בודדים ומשפחות שכולות. כך לדוגמה השתתף תדיר בבר המצווה ליתומי צה"ל ובכנס השנתי של קרן IMPACT‎!‎ בישראל.
אברמסון מופיע עם חזנים ומוזיקאים, בתפילות וקונצרטים עם התזמורת הפילהרמונית הישראלית, התזמורת הקאמרית הישראלית, התזמורת הסימפונית ירושלים וכן הופיע בקהילות יהודיות בארצות הברית, דרום אמריקה, קנדה, אוסטרליה ואירופה.
חיים אישיים
נשוי ליעל ולהם ארבעה ילדים. מתגורר בעיר מודיעין.
רשומה
ראו גם
}}
האזור הנאוטרופי
האזור הנאוטרופי (באנגלית: Neotropical realm) הוא אחד משמונת האזורים הביוגאוגרפים שמחלקים את שטח כדור הארץ.
האזור הנאוטרופי כולל את דרום ומרכז אמריקה, אזורי השפלה במקסיקו, האיים הקריביים ודרום פלורידה. האזור מוגדר על פי הדמיון בפלורה ובפאונה. הפלורה והפאונה של האזור שונים משל האזור הנארקטי (הכולל את רוב צפון אמריקה), בשל ההפרדה הארוכה שהתקיימה בין שתי היבשות. היווצרותו של מצר פנמה לפני כשלושה מיליון שנה חיברה בין שתי היבשות, והביאה לנדידת מינים ביניהן. ברוב האזור הנאוטרופי למעט דרום ארצות הברית,צ'ילה וארגנטינה יש אקלים טרופי. לפי תאוריית נדידת היבשות, הייתה דרום אמריקה חלק מגונדוונה, שכללה גם את אפריקה, אוסטרליה, הודו, ניו זילנד ואנטארקטיקה. האזור הנאוטרופי משתף שושלות אבולוציוניות עם יבשות אלו, כדוגמת חיות כיס והפלורה האנטארקטית (אף שלרוב צמחים אלה נחשבים לבני ממלכה אחרת - הממלכה האנטארקטית).
אמריקה הדרומית נפרדה מאפריקה לפני כ-110 מיליון שנה, ולפני כ-2-3 מיליון שנה חוברה היבשת עם צפון אמריקה על ידי מצר פנמה. החיבור שנוצר בין היבשות, הביא להגירת מינים בין היבשות: האבות הקדמוניים של אופוסום וירג'יניה והארמדיליים הגיעו לאמריקה הצפונית מהדרום, ואילו האבות הקדמוניים של הגמליים הדרום אמריקניים, בהן הלמה, מקורם באמריקה הצפונית. תהליך זה של הגירת המינים נקרא ההחלפה האמריקנית הגדולה והוא הביא להיכחדותם של מינים דרום אמריקניים רבים.
קבוצות שהתפתחו באזור הנאוטרופי
31 משפחות של עופות אנדמיים לאזור הנאוטרופי, למעלה מפי שניים מכל אזור אקולוגי אחר. בין משפחות עופות אלו נמנים הראיים (ננדו), טינמיים, הוקיים והטוקניים. משפחות עופות שמקורן מדרום אמריקה הם הקוליבריים והגדרוניים (Troglodytidae). יונקים שמקורם מהאזור הנאוטרופי הם על-סדרת הדלשינאים (הכוללת דובי נמלים, עצלנאים וארמדילאים), קופים רחבי אף, המכרסמים מתת-הסדרה דמויי קביה (קפיבארה, שרקן, צ'ינצ'ילה), סדרת האופוסומים וסדרת חדפאי כיס. 43 משפחות ותת משפחות של דגים אנדמיים לאזור הנאוטרופי, יותר מכל אזור אקולוגי אחר. אלו כוללים למעלה מ-5,700 מינים, ובהם המינים מסדרת דגי-חשמל טרופיים, ממשפחת החריתיים (Characidae), משפחת הלוריקידיים (Loricariidae), מתת משפחת Cichlinae (תת משפחת של אמנוניים), תת-משפחת Poeciliinae (תת משפחה של גמבוזיים). דוגמאות לקבוצות נוספות בעלי חיים שעיקר תפוצתן הוא באזור הנאוטרופי: תנריים (Furnariidae), ציפורי נמלים (Thamnophilidae), טנגריים (Thraupidae), קיימנים (Caimaninae), דנדרובטיים (Dendrobatidae) ו-Gonyleptidae.
משפחות צמחים שמקורן מהאזור הנאוטרופי הם ברומליים (Bromeliaceae), קאניים (Cannaceae) והמרנטיים (Heliconiaceae). מיני צמחים שמקורם מהאזור הנאוטרופי כוללים: תפוח אדמה (Solanum tuberosum), עגבנייה (Solanum lycopersicum), קקאו (Theobroma cacao), תירס (Zea mays), שעועית ירוקה (Phaseolus lunatus), כותנה (Gossypium barbadense), מניהוט מצוי (Manihot esculenta), בטטה (Ipomoea batatas), ירבוז מזניב (Amaranthus caudatus) וקינואה (Chenopodium quinoa).
אמא הודו
אמא הודו (באנגלית: Mother India) הוא סרט דרמה אפית הודי משנת 1957, בבימויו של מהבוב ח'אן ובכיכובם של נרגיס, סוניל דאט, ראג'נדרה קומאר וראג ' קומאר. הסרט הוא סיפורה של אשת כפר ענייה בשם ראדהה (נרגיס), שבהיעדרו של בעלה, נאבקת לגדל את בניה ולשרוד מול מלווה כסף ערמומי וצרות רבות.
כותרת הסרט נבחרה על בסיס ספרה של הסופרת האמריקאית קתרין מאיו משנת 1927, אמא הודו, שהשמיץ את התרבות ההודית. אמא הודו מייצגת באופן מטפורי את הודו כאומה לאחר עצמאותה ב-1947, ורומזת לתחושה חזקה של לאומיות הודית ובניית אומה. רמיזות למיתולוגיה ההינדית מצויות בשפע בסרט, והדמות הראשית שלו נתפסה כייצוג מטונימי של אישה הודית המשקפת ערכי מוסר גבוהים ואת התפיסה של מה זה אומר להיות אם לחברה באמצעות הקרבה עצמית. בעוד שחלק מהמבקרים התייחסו אל ראדהה כסמל להעצמת נשים, אחרים רואים אותה כסמל לסטריאוטיפים נשיים. הסרט צולם באולפני מהבוב של מומבאי ובכפרים במדינות מהרשטרה, גוג'ראט ואוטר פרדש. המוזיקה של נאושד הכניסה את המוזיקה העולמית, כולל מוזיקה ותזמורת קלאסית מערבית, לקולנוע ההינדי.
הסרט היה אחת ההפקות ההינדיות (בוליוודיות) היקרות ביותר והרוויח את ההכנסות הגבוהות ביותר עבור כל סרט הודי באותה תקופה. הסרט שוחרר בהודו באוקטובר 1957 והיו לו כמה הקרנות בעלות פרופיל גבוה, כולל אחת בבירה ניו דלהי, בהשתתפות נשיא המדינה וראש הממשלה. אמא הודו הפכה לקלאסיקה תרבותית מובהקת ונחשבת לאחד הסרטים הטובים ביותר בקולנוע ההודי. הסרט זכה בתעודת ההצטיינות של כל הודו לסרט העלילתי הטוב ביותר, בפרס הסרט הטוב ביותר של פילמפייר לשנת 1957. נרגיס וחאן זכו בפרסי השחקנית הטובה ביותר והבמאי הטוב ביותר בהתאמה. הוא גם היה מועמד לפרס האוסקר לסרט העלילתי הבינלאומי הטוב ביותר, והפך לסרט ההודי הראשון שהיה מועמד אי פעם. הסרט נחשב לאחת ההצלחות הקופתיות הגדולות בכל הזמנים בקולנוע ההודי.
עלילה
את החתונה בין ראדהה לשאמו (ראג' קומאר) משלמת חמותה של ראדהה, אשר לווה את הכסף ממלווה הכספים סוכילאלה ( קנהאיאלאל ). תנאי ההלוואה שנויים במחלוקת, אך זקני הכפר מחליטים לטובת מלווה הכספים, ולאחר מכן שאמו ורדה נאלצים לשלם שלושה רבעים מהיבול שלהם כריבית על ההלוואה. בעוד שאמו פועלת להכניס יותר מהאדמה הסלעית שלהם לשימוש כדי להרוויח עוד כסף, זרועותיו של הבעל נמחצות על ידי סלע. כשהוא מתבייש בחוסר האונים שלו, ומושפל על ידי סוכילאלה על כך שהוא חי על הרווחים של אשתו, שאמו מחליט שהוא לא מועיל למשפחתו ועוזב לצמיתות את ראדהה ושלושת בניהם, כאשר הוא צועד אל מותו הסביר על ידי רָעָב. זמן קצר לאחר מכן, בנה הצעיר של ראדהה וחמותה מתים גם הם. סערה קשה ושיטפון שנוצר הורס בתים בכפר והורס את הקציר. סוכילאלה, מלווה הכספים, מציע להציל את ראדהה ובניה אם תתן לו את גופה תמורת אוכל. ראדהה מסרבת בתוקף להצעתו אך נאלצת גם לאבד את תינוקה (בנה הרביעי) לזוועות הסופה. למרות שתושבי הכפר מתחילים בהתחלה לפנות את הכפר, ראדהה משכנעת אותם להישאר הם מחליטים להישאר ולבנות אותו מחדש.
מספר שנים מאוחר יותר, שני ילדיה של ראדהה ששרדו, בירג'ו (סוניל דאט) וראמו (ראג'נדרה קומאר) הם גברים צעירים. בירג'ו, ממורמר מאז ילדותו מהדרישות של סוכילאלה, והוא מוציא את התסכולים שלו בכך שהוא מציק לבנות הכפר, במיוחד לבתו של סוכילאלה, רופה. לראמו, לעומת זאת, יש מזג רגוע יותר והוא מתחתן זמן קצר לאחר מכן. כעסו של בירג'ו הופך לבסוף למסוכן, הוא תוקף את סוכילאלה ובתו וגונב את הקנגאן (צמידי נישואים) של ראדהה שמושכנו אצל סוכילאלה. הוא מגורש מהכפר והופך לשודד. ראדהה מבטיחה לסוכילאלה שהיא לא תיתן לבירג'ו לגרום נזק למשפחתו. ביום חתונתה של רופה, בירג'ו חוזר עם חבורת השודדים שלו כדי לנקום את נקמתו. הוא הורג את סוכילאלה וחוטף את רופה. כשהוא מנסה לברוח מהכפר על סוסו, ראדהה, אמו, יורה בו. הוא מת בזרועותיה. הסרט חוזר ל-1957, היום. ראדהה פותחת את שער התעלה ומימיה האדמדמים זורמים אל השדות.
הפקה
הסרט אמא הודו נוצר בהשראת ספרה הפולמוסי של הסופרת האמריקאית קתרין מאיו משנת 1927 באותו שם, שבו תקפה את החברה, הדת והתרבות ההודית. הספר, שנכתב נגד הדרישות ההודיות לשלטון עצמי ועצמאות מהשלטון הבריטי, הצביע על היחס לנשים של הודו, לבלתי ניתנים למגע, לבעלי חיים, לכלוך, ולאופי של הפוליטיקאים הלאומניים שלה. מאיו קבעה את מה שלדעתה הוא המיניות המשתוללת והמחלישה באופן קטלני של הזכרים שלה ככזו שהיא הליבה של כל הבעיות, שלכאורה מובילה לאוננות, אונס, הומוסקסואליות, זנות, מחלות מין, ובמיוחד, יחסי מין מוקדמים וילדוה. הספר יצר זעם ברחבי הודו, והוא נשרף יחד עם הדמות שלה. הוא זכה לביקורת על ידי מהטמה גנדי כ"דו"ח של מפקח ניקוז שנשלח במטרה אחת לפתוח ולבחון את הניקוז של המדינה שעליה ידווחו". הספר גרם לפרסום של למעלה מחמישים ספרים וחוברות זועמים כדי להדגיש את הטעויות והתפיסה השגויה של מאיו לגבי החברה ההודית, שהפכה להשפעה רבת עוצמה על השקפת העם האמריקאי על הודו.
למחבוב חאן היה הרעיון לסרט ולכותרת כבר ב-1952, חמש שנים לאחר עצמאותה של הודו ; באוקטובר אותה שנה, הוא פנה לרשויות היבוא של ממשלת הודו כדי לבקש אישור לייבוא מלאי גלם לסרט. בשנת 1955 נודע למשרדי החוץ והמידע והשידור על שם הסרט הקרוב והם דרשו מהבמאי לשלוח להם את התסריט לביקורת, בחשש שהוא מבוסס על הספר ובכך מהווה איום אפשרי על האינטרס הלאומי. צוות הסרט שלח את התסריט יחד עם מכתב בן שני עמודים ב-17 בספטמבר 1955 האומר:
תַסרִיט
התסריט נכתב בכוונה באופן שקידם העצמת נשים בחברה ההודית (כולל הכוח להתנגד להתקדמות מינית) ושמירה על תחושת הכבוד המוסרי והמטרה כאינדיבידואלים; זה היה בניגוד למה שמאיו טענה בספרה. נושאים אלה, הקיימים באורת, פותחו בהמשך עם תחושה חזקה של לאומיות ובניית אומה, תוך שימוש בדמויות המייצגות תכונות מופשטות כגון "יופי וטוב, עושר וכוח, עוני וניצול ורוח קהילתית".
ליהוק
נרגיס הייתה הבחירה הראשונה של הבמאי לתפקיד ראדהה, ולמרות שהייתה רק בת 26 באותה תקופה, היא גילמה את האישה בשלוש תקופות בחייה: נשואה טרייה, אם חד הורית צעירה ואם זקנה לשני בנים.
ח'אן רצה ללהק את סאבו דסטגיר, כוכב הוליוודי ממוצא הודי, בתור בירג'ו. דסטגיר נסע להודו מלוס אנג'לס, שהה במלון במומבאי (שנודע אז כבומביי) וקיבל ריטיינר. עם זאת, עיכובים ומכשולים בתחילת הצילומים וקבלת אישור עבודה לדסטגיר הביאו לפיטוריו מהפרויקט. דיליפ קומאר, שחקן מבוסס בתעשיית הקולנוע ההינדי, הביע במקור עניין לשחק את בירג'ו, והבמאי הסכים לכך; דיליפ קומאר הסכים לשחק גם את שאמו. עם זאת, נרגיס חששה שהציבור לא יקבל את הליהוק שלהם כאם ובן מכיוון שעשתה כמה סרטים רומנטיים לצידו. סוניל דאט - עם ניסיון של סרט אחד בלבד - לוהק לבסוף. סאג'יד חאן, השחקן שגילם את בירג'ו הצעיר, לא היה מוכר באותה תקופה והיה בן למשפחה ענייה משכונות העוני של מומבאי. מאוחר יותר הוא אומץ על ידי מהבוב ח'אן. לאחר מכן, ראג' קומאר לוהק לתפקיד שאמו וראג'נדרה קומאר לתפקיד ראמו. אמא הודו היה הסרט המצליח הראשון ונקודת מפנה בקריירה של דאט, ראג' קומאר וראג'נדרה קומאר.
תומאס יואינג
קריירה
תומאס יואינג נולד בווסט ליברטי שבמחוז אוהיו, וירג'יניה (כיום בווירג'יניה המערבית). הוא היה בנו של ג'ורג' יואינג שלחם במהפכה האמריקאית. לאחר שלמד באוניברסיטת אוהיו ולמד משפטים באופן עצמאי בהדרכתו של פילמון ביצ'ר, החל יואינג ב-1816 לעסוק בעריכת דין בלנקסטר, אוהיו.
אמא הודו
צילומים
הצילומים הראשוניים של הסרט החלו באופן בלתי צפוי, עוד לפני שהתסריט והקאסט הושלמו סופית. ב-1955 חלקים מאוטר פראדש סבלו מהצפות גדולות. צלם הקולנוע פארדון אירני נסע למחוזות מוכי שיטפונות כדי לצלם סצנות שיטפונות גנריות. מספר סצנות פנימיות לסרט צולמו ב-1956 באולפני מהבוב בבנדרה מומבאי. צילומים נוספים נערכו בכפרים שונים ב מהארשטרה, גוג'ראט ואוטאר פרדש. הסרט צולם במצלמת 35 מ"מ. צילומי הסרט נמשכו כשלוש שנים, החל מארגון מוקדם, תכנון ותסריט ועד לסיום הצילומים.
נושאי הסרט
מחברים שונים מזהים את דמותה של ראדהה עם אלות ודמויות מיתולוגיות הינדיות, כגון ראדהה (מאהבתו האל קרישנה, דמות אהבה ורומנטיקה), סיטה (הגיבורה האלוהית של האפוס ההינדי רמאיאנה, המייצגת ערך מוסרי גבוה), סוויטרי ( מייצג מוסר ונאמנות רבה לבעל), Draupadi (מגלמת חובה ומוסר), Dharti-mata (אלת אדמה-אמא ) ולקשמי (אלת השגשוג ההינדית). מלבד האלות העדינות הללו, לדמותה של ראדה יש גוונים של אלות לוחמות אכזריות יותר כמו דורגה וקאלי. חוקרי קולנוע השוו את הבן המתון והצייתן ראמו עם האל ראמה של האפוס ראמאיאנה, ואת פורע החוק הרומנטי בירג'ו - שמו של קרישנה - עם האל קרישנה, הידוע בעבירותיו. שאמו (שם אחר של קרישנה), בעלה של ראדהה שעוזב אותה, מושווה גם הוא לקרישנה, שעזב את אהובתו ראדהה בסיפורים מיתולוגיים. התואר אמא הודו ודמותה של ראדה מתוארים כרמיזות לא רק לאלת האם ההינדית, אלא גם לבהרט מאטה (מילולית "אמא הודו"), האנשה הלאומית של הודו, המיוצגת בדרך כלל כאלה הינדית.
לדברי חוקרי הקולנוע ההודיים גוקולסינג ודיסנאייקה, תוך שאיפה לערכים הינדיים מסורתיים, דמותה של אמא הודו מייצגת גם את תפקידה המשתנה של האם בקולנוע ובחברה ההודית בכך שהאם לא תמיד כפופה או תלויה בבעלה, מה שמשכלל את קשר למגדר הגברי או למבנים חברתיים פטריארכליים. The New Internationalist אמר בביקורת משנת 1999 כי ראדהה הופכת מאישה כנועה לאם עצמאית, ובכך שוברת סטריאוטיפים נשיים בסרט ההינדי. לעומת זאת, במאמר משנת 2012 בעיתון The Hindu, המחברת טאריני סרידהארן הצביעה על נושאים כמו שמירה על צניעות נשית, מסירות אישה ואמהות קדושה המחזקים סטריאוטיפים מגדריים. בעוד שהפעולה של הקרבת האמהות כדי לשמור על כבודה של האישה נחשבת פמיניסטית על ידי חלק, כותבות אחרות רואות בכך ניסיון של אשת קהילה להגן על מבנה הכפר הפטריארכלי, שמעריך את יזאת (כבוד) של נשים. חוברת קידום מכירות שנועדה להציג את ההקשר החברתי של הסרט לקהל מערבי תיארה את הנשים ההודיות כ"מזבח בהודו", וכי ההודים "מודדים את סגולת הגזע שלהם לפי טוהר המידות של נשותיהם", וכי " אמהות הודיות הן הגרעין שסביבו סובבות המסורת והתרבות של העידנים".
תומאס יואינג
קריירה
במרץ 1849 מונה יואינג על ידי הנשיא זאכרי טיילור כמזכיר הפנים הראשון של ארצות הברית. הוא כיהן בתפקיד זה גם תחת יורשו של טיילור, מילרד פילמור עד יולי 1850. כמזכיר הפנים הראשון הוא איחד משרדים ממחלקות שונות של הממשל, כמו משרד הקרקעות שהיה קודם תחת מחלקת האוצר, והמשרד לענייני האינדיאנים שהיה קודם תחת מחלקת המלחמה. במסגרת תהליך זה "גורשו" משרדים אלו ממחלקותיהם הקודמות כדיירים בלתי רצויים. למחלקת הפנים לא היה מרחב משרדי משלה, ויואינג שכר מקום. ב-1852 סודר משכן קבוע למחלקה באגף המזרחי החדש של משרד הפטנטים. יואינג היה זה שהחל בתרבות המושחתת של המחלקה כאשר החליף באופן סיטוני את פקידי המחלקה בכאלה שנהנו מחסות פוליטית. בשל כך כינו אותו העיתונים "יואינג הקצב" (Butcher Ewing).
ביולי-1850 מונה יואינג שוב כסנאטור במקומו של תומאס קורווין שהתפטר וכיהן בסנאט עד מרץ 1851, עת כשל שוב בניסיון להיבחר לכהונה נוספות. ב-1861 שימש יואינג כאחד הנציגים של אוהיו לוועידת השלום בוושינגטון, בה נעשה ניסיון למניעת פריצתה של מלחמת האזרחים. ב-1868 הציג הנשיא אנדרו ג'ונסון את שמו של יואינג כמועמד למשרה שלישית בקבינט, מזכיר המלחמה. הסנאט היה עדיין בתחושת זעם על ג'ונסון שפיטר מתפקיד זה את אדווין סטנטון, ועקב כך נוהל נגד הנשיא משפט ההדחה. הסנאט סירב לאשר את מינויו של יואינג.
יואינג היה חבר המפלגה הוויגית מאז שעבר אליה ב-1833 מהמפלגה הלאומית הרפובליקנית, גם כאשר היא קרסה ואת מקומה במפה הפוליטית תפסה המפלגה הרפובליקנית. בכך היה יואינג לאחד הפוליטיקאים היחידים ברמה הלאומית שנותר חבר במפלגה הוויגית גם כאשר רוב חבריה העבירו את תמיכתם למפלגות אחרות.
אמא הודו
שחרור
שרי ממשלה ופקידים אחרים הוזמנו להקרנות הבכורה, והקרנה מיוחדת נערכה ב- רשטרפטי בהוון בניו דלהי ב-23 באוקטובר 1957; באירוע השתתפו הנשיא ראג'נדרה פראסד, ראש הממשלה ג'ווהרלל נהרו ובתו אינדירה גנדי. השר הראשי של מערב בנגל בידהאן צ'נדרה רוי והמושל פדמאג'ה נאידו השתתפו בהקרנה בקולקטה. השר הראשי של מדינת בומביי, מוראג'י דסאי, כל כך התרשם מהמסר הלאומני של הסרט עד שהעניק לו פטור ממס הבידור במדינה.
תומאס יואינג
חיים אישיים
יואינג נשא לאישה את מריה וילס בוייל, קתולית באמונתה, ויחד הם הביאו לעולם וגידלו על פי האמונה הקתולית בת ושלושה בנים. שלושת בניו, יו בויל יואינג, תומאס יואינג הבן, וצ'ארלס יואינג שירתו כגנרלים בצבא האיחוד במלחמת האזרחים. תומאס היה גם חבר בבית הנבחרים של ארצות הברית בשנים 1877–1881. בתו אלן, שהייתה הבכורה, נישאה לגנרל צבא האיחוד המפורסם שלחם במלחמת האזרחים, ויליאם שרמן. שרמן, שהתייתם מאביו בגיל 9, נלקח תחת חסותו של יואינג והוא זה שהמליץ עליו להתקבל לאקדמיה הצבאית.
אמא הודו
שחרור
אמא הודו דובב למספר שפות אירופאיות כולל ספרדית, צרפתית ורוסית; הוא הצליח מאד ביוון, ספרד ורוסיה והופץ במדינות הגוש המזרחי. הסרט זכה להצלחה גם במדינות אמריקה הלטינית פרו, בוליביה ואקוודור. אמא הודו זכה לשבחים גם ברחבי העולם הערבי, במזרח התיכון, בחלקים מדרום מזרח אסיה וצפון אפריקה והמשיך להיות מוצג במדינות כמו אלג'יריה לפחות עשר שנים לאחר שחרורו. הוא שוחרר בארצות הברית ב-9 ביולי 1959 וזכה בתגובה פושרת, וגם השחרור בבריטניה ב-1961 היה כישלון מסחרי. הגרסה הבינלאומית הראשונית עם כתוביות באנגלית הייתה קצרה ב-40 דקות מהגרסה ההודית.
פרסים
הסרט אמא הודו, השחקנית נרגיס והבמאי מהבוב חאן קיבלו פרסים ומועמדויות רבים. נרגיס זכתה בפרס השחקנית הטובה ביותר של פילמפיירבשנת 1958 והפכה להודית הראשונה שקיבלה את פרס השחקנית הטובה ביותר בפסטיבל הסרטים הבינלאומי של קרלובי וארי בצ'כיה של היום. הסרט זכה בפרס פילמפייר לסרט הטוב ביותר וגרף עוד כמה פרסי פילמפייר, כולל הבמאי הטוב ביותר עבור חאן, הצלם הטוב ביותר עבור פארדון אירני,  והסאונד הטוב ביותר עבור ר. קאושיק. בשנת 1958, הסרט הפך להגשה הראשונה של הודו לפרס האוסקר לסרט הזר הטוב ביותר ונבחר כאחת מחמש המועמדויות לקטגוריה. הגרסה הבינלאומית, באורך 120 דקות, נשלחה לאוסקר. בנוסף, לגרסה זו היו כתוביות באנגלית, והוסר הלוגו של Mehboob Productions, שהציג את הפטיש והמגל הקומוניסטיים, כדי לפייס את האקדמיה. הגרסה בת 120 הדקות הופצה מאוחר יותר בארצות הברית ובבריטניה על ידי סרטי קולומביה. הסרט היה קרוב לזכייה בפרס האוסקר אך הפסיד ללילות כביריה של פדריקו פליני בהצבעה אחת. הסרט זכה גם בשני פרסים בטקס פרסי הסרט הלאומי החמישי בשנת 1957: תעודת הצטיינות בכל הודו לסרט העלילתי הטוב ביותר ותעודת הצטיינות לסרט העלילתי הטוב ביותר בהינדית.
תומאס יואינג
חיים אישיים
יואינג נולד כבן לאמונה הפרסביטריאנית, אך במשך שנים רבות הוא נכח בטקסי הדת הקתולית יחד עם משפחתו. בסופו של דבר הוא הוטבל לנצרות הקתולית בערוב ימיו, בימי מחלתו בה חלה טרם מותו.
אמא הודו
מוזיקה
את המוזיקה והפסקול של אמא הודו הלחין נאושד. המילים היו מאת שאקל בדיוני. הפסקול מורכב מ-12 שירים ופלייבק של מוחמד רפי, שמשאד בגום, לאטה מנגשקר ומאנה די. הפסקול לא התקבל בצורה חיובית עם יציאתו לאקרנים, והמבקרים אמרו שהוא לא תואם את הגובה והאיכות הגבוהים של הסרט. עם זאת, הקבלה המאוחרת שלו הייתה חיובית יותר: הפסקול נכנס לרשימת "100 הפסקולים של בוליווד הגדולים אי פעם" של פלנט בוליווד, שנאספה בשנות ה-2000.
תומאס יואינג
מותו
תומאס יואינג נפטר ב-26 באוקטובר 1871. הוא נקבר בבית הקברות סנט מרי שבעיר הולדתו, לנקסטר. אחד מנושאי ארונו היה מושל אוהיו ולימים נשיא ארצות הברית, רתרפורד הייז. טרם מותו הוא היה אחרון חברי הקבינטים של הריסון וטיילר שנותר בחיים.
אמא הודו
מוֹרֶשֶׁת
אמא הודו תואר כ"אולי הסרט הנערץ ביותר בהודו", "אפוס קולנועי",  "נושאת דגל של הקולנוע ההינדי ואגדה בפני עצמה",  יצירת מופת של מהבוב חאן ו"שובר קופות מכל הזמנים", המדורג גבוה בין הסרטים המצליחים ביותר בהודו. הוא היה בהפצה רציפה בבתי הקולנוע במשך יותר משלושה עשורים; השיא הסתיים באמצע שנות ה-90 עם הופעת הטלוויזיה בלוויין ושינוי בהרגלי הצפייה בסרטים ההודיים.
הסרט היה בין שלושת הסרטים ההודיים היחידים שהיו מועמדים לפרס האוסקר לסרט הזר הטוב ביותר (האחרים הם סלאם בומביי! ולגאן ).
משמר האריות - השאגה חוזרת
משמר האריות - השאגה חוזרת (באנגלית: The Lion Guard: Return of the Roar) הוא סרט טלוויזיה מונפש משנת 2015. הסרט הופק על ידי חברת הפקות הטלוויזיה של דיסני, Disney Television Animation של אולפני וולט דיסני, והוא סרט המשך ל"מלך האריות" המתרחש במקביל לתחילת "מלך האריות 2". הסרט שודר בערוץ דיסני ג'וניור משנת 2016 בדיבוב לעברית, והוא מהווה פיילוט לסדרת האנימציה "משמר האריות".
דמויות
חלק מהדמויות הופיעו בסרטים הקודמים, ואחרים כמו קאיון, מופיעים החל מסרט זה.
מדבבים בעברית
מדבבים:
מוזיקה:
סדרה מצוירת - משמר האריות
לאחר הסרט נוצרה סדרת טלוויזיה המשודרת אף היא בדיסני ג'וניור החל מ-15 בינואר 2016 בארצות הברית, והחל מ-20 במאי 2016 בישראל. היא עוקבת על קאיון וחבריו אשר עוזרים לחיות בצרה שהם משמר האריות.
קירנה
בשנת 1982 הוכרו שרידי העיר כאתר מורשת עולמית.
התקופה היוונית
קירנה נוסדה בשנת 630 לפנה"ס על ידי מתיישבים יוונים שהגיעו למקום מסנטוריני (תרה). לפי המסורת היא הוקמה בידי באטוס אריסטוטליס (Βάττος Aριστοτέλης) שהקימה כ-16 ק"מ דרומית-מערבית מעיר הנמל אפלוניה (כיום מארסה סוסה). העיר הפכה עד מהרה לחשובה באזור, והגיעה לשיאה במאה ה-5 לפנה"ס. היא עמדה בקשרי מסחר עם כל הערים היווניות, ונשלטה על ידי מלך מקומי.
באמצע המאה ה-5 לפנה"ס, הייתה קירנה לרפובליקה, ומאה שנה לאחר מכן מסרה עצמה לידיו של אלכסנדר מוקדון. לאחר מותו של אלכסנדר מוקדון בשנת 323 לפנה"ס, נשלטה קירנה על ידי בית תלמי. השלטון בעיר הוענק למגאס מקירנה, חתנו של תלמי הראשון, וזה הכריז על עצמו בשנת 276 לפנה"ס כמלך קירנה, הכריז על עצמאותה של העיר וכרת ברית עם הסלאוקים, במטרה לפלוש למצרים. הפלישה כשלה ולאחר מותו של מגאס בשנת 250 לפנה"ס ומלכותו של מלך נוסף, שנמשכה שנה בודדת, שוב הייתה העיר לרפובליקה, ושבה בשנת 246 לפנה"ס לשליטת בית תלמי.
התקופה הרומית
בין התושבים היהודים נמנה לפי המסורת הנוצרית שמעון מקירנה, אשר עזר לישו לשאת את הצלב במהלך דרך הייסורים.
בשנת 116, בתקופת שלטון הקיסר טראיאנוס, פרץ מרד יהודי בעיר, אך דוכא לאחר שגבה מחיר כבד בחיי אדם. כך תיאר ההיסטוריון דיו קסיוס את האירועים: לפי אוסביוס מקיסריה, גרם המרד להתדלדלות האוכלוסייה בקירנאיקה במידה כזו, שמספר שנים לאחר מכן הקים אדריאנוס קולוניות חדשות בפרובינציה כדי לשמר את חיות היישוב במקום.
צמח הסילפיום (Silphium) ששימש בהכנת תרופות ותבלינים היה ענף היצוא העיקרי של העיר משך חלק ניכר מההיסטוריה שלה. ככל הנראה דובר במין של שומר פשוט "ענק" שנוצל עד שנכחד. העיר ונמלה באפולוניה נותרו מרכז עירוני חשוב עד שפקדה אותן רעידת אדמה קשה בשנת 262. העיר שוקמה על ידי הקיסר קלאודיוס השני גותיקוס שקרא את שמה "קלאודיופוליס" (Claudiopolis), אך היא לא שבה לימי זוהרה, ורעידת אדמה קשה מקודמתה, שלוותה בגל צונאמי, פקדה את קירנה שוב בשנת 365. קירנה ננטשה במהלך המאה ה-4.
אתרי העיר
שרידי העיר ערוכים במספר צברים עיקריים. בצפון-מערבו של האתר שוכן מעיין "קירה" המקודש שסביבו נמצאים מקדשי אפולו וארטמיס מהמאה ה-7 לפנה"ס, ומקדש פרספונה, האדס והקטה. למתחם פולחני זה נוספה סדרה של מבנים גדולים בתקופה הרומית, ובהם מרחצאות טראיאנוס. בחלקו המערבי של האתר שכן התיאטרון היווני שהיה לאמפיתיאטרון בתקופה הרומית. בדרום-מערבה של קירנה נישא האקרופוליס ובדרום-מזרחה שוכנים האגורה והפורום הרומי. מקום זה היה מרכז החיים האזרחיים בעיר ובו ניצבו גם הארכיון, הבולטריון ומספר מקדשי הגיבורים שהידוע שבהם הוקדש לבאטוס הראשון. צפונית-מזרחית לעיר ניצב מקדש זאוס שחודש על ידי הרומאים והפולחן בו נמשך עד ימיה האחרונים של קירנה. הנקרופוליס הנחשב אחד הגדולים בעת העתיקה, שוכן במרחק של 10 ק"מ מהעיר לכיוון נמל אפולוניה. בשנת 2005 התגלו 76 פסלים רומיים באתר המתוארכים למאה ה-2, ואלה השתמרו מתחת לקיר שהופל ברעידת האדמה בשנת 365.
ג'ון מידלטון
ג'ון מידלטון (באנגלית: John Middleton; 9 בינואר 1827 – 11 בנובמבר 1856) היה אמן אנגלי, הידוע בציורי צבעי המים המושלמים שלו. הוא היה הצעיר והחבר החשוב האחרון בבית הספר לציירים בנוריץ', שהיה תנועת האמנות המחוזית הראשונה בבריטניה. מלבד היותו חרט מוכשר, הוא הפיק ציורי שמן והיה צלם חובב נלהב.
ביוגרפיה
מתיעוד הקהילה עולה כי ג'ון מידלטון נולד בנוריץ' ב-9 בינואר 1827 והוטבל ב-14 בינואר בכנסיית סנט סטפן, על ידי הוריו ג'ון מידלטון ואן בייפילד. מעט מילדותו המוקדמת תועדה. קרובי המשפחה בנוריץ' היו נפחים וטווים, אך ג'ון מידלטון האב היה אמן זכוכית. אן מידלטון התמחתה בציור צמחים, והציגה שתי תמונות באגודת אמני נוריץ'. היא נפטרה בנוריץ' ב-1 בינואר 1830, בת 29.
מידלטון הבן התחנך בבית הספר בנוריץ'. עם סיום לימודיו הרשמיים הפך לתלמידו של צייר הנוף ג'ון ברני לדברוק. לדברוק, שהיה אמן בית ספר נוריץ', השפיע במיוחד על טכניקת צבעי השמן של מידלטון. מאוחר יותר לימד אותו הנרי ברייט, לאחר שביקר אותו בלונדון בשנת 1847. מידלטון עבר לעיר הבירה באותה תקופה והתגורר בקנזינגטון. בין השנים 1847 עד 1849 הוא היה גם תלמידו וחברו של ברייט, וכנראה נסע איתו לקנט.
לאחר מות אביו באפריל 1848 חזר מידלטון לנוריץ' על מנת להשתלט על ניהול העסק המשפחתי. תפקידו כאיש עסקים קטע את הכשרתו ופעל להפחתת תפוקתו האמנותית. בשנת 1850 עבר עם אמו החורגת מביתם הצמוד לבית העסק לבית גדול בהרבה.
קריירה אמנותית
מידלטון היה אמן עוד לפני שמלאו לו עשרים. הוא הציג בלונדון בין השנים 1847 עד 1855, למרות ההפרעה שנגרמה בעקבות התחייבויותיו העסקיות: הוא הציג 14 תמונות באקדמיה המלכותית לאמנויות ו-15 במוסד הבריטי, שם זכתה עבודתו לשבחים.
התפוקה האמנותית של מידלטון הושפעה מיצירותיהם של הנרי ברייט, תומאס לונד ורוברט למן (והוא השפיע עליהם). ארבעת האמנים היו חברים טובים מאוד.
אף על פי שהנרי ברייט היה המורה של מידלטון, צבעי המים שהפיק ברייט בשנות ה-40 של המאה ה-19, לאחר סיור רישומים בקנט, מראים בבירור כיצד הושפע מתלמידו. לעיתים קרובות היה קשה להבחין בין שני האמנים.
על פי הסופר והיסטוריון האמנות ויליאם פרידריך דיקס, מידלטון היה חברו הצעיר המסור של לונד, שכנראה הכיר לו את עבודותיו של ת'ירטל, כמו גם את עבודות הצילום.
מידלטון התיידד גם עם ויליאם ג'ונסון ג'ניס בולדינג, בעל אדמות תושב בכפר החוף וויבורן. בולדינג, הידוע בצילומיו החלוציים של נופי נורפוק ועובדי אחוזה, נחשב לצלם מוקדם חשוב. מידלטון היה אחראי על רישומו כחבר באגודת הצילום נוריץ', שקיימה תערוכות שכללו את עבודתו של ויליאם בולדינג.
בולדינג היה גם אמן מוכשר שהציג שני ציורי שמן בשנת 1853. שני החברים ציירו יחד, כשמידלטון שהה לעיתים קרובות בוויבורן, ולכמה מתצלומי הנוף של בולדינג יש זיקה לטכניקת צבעי המים של מידלטון. תחריט קטן של ג'ון מידלטון, שנעשה באוויר הפתוח, דומה מאוד לתצלום של בולדינג, שהראה שהחברים עבדו יחד. חלק מתצלומי הנוף של בולדינג המציגים עצים ליד מים צולמו בהרכב טיפוסי לסגנון ציורי מידלטון, כאשר תמונה אחת מסוימת מכילה מרכיבים שנמצאו בעבודות צבעי המים של מידלטון, כגון עצים, מים, גדרות ושער.
מידלטון נסע לאזורים שונים בבריטניה במהלך חייו. בנוסף לבילוי זמן בשרטוט ובציור במהלך טיול לטונברידג' וולס בקנט, הוא הפיק ציורים של האזור סביב קלובלי במהלך ביקור בחוף דבון. בהיותו בלונדון, הוא וחברים אחרים בבית הספר נוריץ' השתתפו במפגשי הערב של האגודה הגרפית של ציירים וחרטים. הוא הפך לחבר באגודה בשנת 1854, אך התפטר בשנת 1856, זמן קצר לפני מותו.
ירידה ומוות
מידלטון נפטר משחפת בביתו בנוריץ', ב-11 בנובמבר 1856. הוא נקבר בבית העלמין החדש בארלהם.
הסופרת ג'וזפין וולפול טוענת כי "הטרגדיה הגדולה של בית הספר נוריץ' הייתה מותו של ג'ון מידלטון בגיל 29 בלבד". על פי המינגוויי, מותו של מידלטון בשנת 1856 סימן את הירידה באיכות הציור המיוצר באזור, והוא היה צייר צבעי המים המשמעותי האחרון שם.
הטבח בקנט סטייט
הטבח בקנט סטייט (Kent State) היה אירוע שהתרחש ב-4 במאי 1970, באוניברסיטת המדינה בעיירה קנט (אוהיו), ובו ירה המשמר הלאומי על סטודנטים שהפגינו נגד התפשטותה של מלחמת וייטנאם לקמבודיה. מן הירי נהרגו ארבעה סטודנטים ונפצעו תשעה.
ג'ון מידלטון
צבעי מים וציורי שמן
ג'ון מידלטון היה צייר צבעי מים מוכשר ביותר, שלדברי קליפורד, היה המצליח ביותר מבין כל אמני בית הספר של נוריץ' שעבדו במדיום זה בסוף שנות ה-40 של המאה ה-19, למעט ג'ון סל קוטמן. מידלטון הפיק עבודות תוך שימוש בצבעים בהירים ובצורות מתוחכמות, תוך שימוש בלבן של נייר. הסופר רוברט בראל ראה בציוריו הטובים ביותר של מידלטון סגנון "מודרני להפליא". בראל מציין כי ציוריו המאוחרים יותר של מידלטון, שצוירו משנת 1850, חסרו מהמראה הרענן והספונטני של עבודותיו הקודמות.
הטבח בקנט סטייט
המעורבות האמריקנית בווייטנאם
המעורבות האמריקנית בווייטנאם, אשר החלה במשלוח יועצים, ואחר כך גם כוחות מיוחדים, בתקופת כהונתו של הנשיא ג'ון קנדי, הלכה והעמיקה לכדי מעורבות צבאית בקנה מידה גדול, כחצי מיליון חיילים, בימי יורשו, לינדון ג'ונסון. אולם חרף המאמץ הצבאי הניכר, וחרף עליונות אמריקנית, במובן הטקטי, בשדה הקרב, לא נראה היה כי ארצות הברית פותרת את הבעיות אשר הביאו מלכתחילה להתערבותה, ומתקפת טט, בתחילת 1968, המחישה זאת. ריצ'רד ניקסון, הנשיא שהחליף בתחילת 1969 את ג'ונסון, הבטיח אומנם לצאת בהדרגה מווייטנאם, אך בפועל, הלחימה לא פסקה, ובמובנים מסוימים, אף גברה. ההיקף הגובר של המלחמה הביא לגיוס חובה חלקי של צעירים אמריקנים.
האווירה בציבור האמריקני
פרט למה שנראה היה כחוסר הצלחה ושקיעה בבוץ הווייטנאמי, גם המשטר הדרום וייטנאמי, אשר ארצות הברית נחלצה לעזרתו, נראה היה כמושחת וכלא ראוי להקרבה כה גדולה. באותן שנים עצמן, הפכה הטלוויזיה למוצר ביתי אוניברסלי, למעשה, בארצות הברית, כמו בעולם המערבי כולו. מראות המלחמה, על אף היותה רחוקה מאוד גאוגרפית, הגיעו במהירות, על בסיס יומיומי, לעיני האמריקנים ולתודעתם. אירועים שונים במהלך מלחמת וייטנאם, אשר אחד הבולטים שבהם היה טבח מי ליי, הורידו את קרנה של המעורבות בווייטנאם, וזו עוררה אי נחת ותרעומת בקרב חוגים נרחבים בציבור האמריקני. אחד הביטויים לכך, ב-1968, היה מהומות שנערכו במקביל לוועידת המפלגה הדמוקרטית בשיקגו, אשר הביאו, בין היתר, למשפט השבעה משיקגו. כל זאת אירע בתקופה בה שררה בארצות הברית אי שקט פנימי. בין היתר, נרצחו בשנים שקדמו לאירוע הנשיא ג'ון קנדי, אחיו, מועמד בולט לנשיאות ב-1968, ותובע כללי לשעבר, רוברט קנדי, וכן מרטין לותר קינג. בהתנקשות פוליטית נוספת, אחרי האירוע שלהלן, נפצע קשה מועמד נוסף לנשיאות, ג'ורג' וולאס. בשנות השישים שגשגה, בקרב צעירי ארצות הברית, תנועת ילדי הפרחים, יחד עם תנועות אנטי ממסדיות שונות אחרות, אשר השתלבו בתנועות ובהלכי רוח דומים בעולם, בעיקר בעולם המערבי. אחד הביטויים הבולטים לאלה היו אירועי מאי 1968 בצרפת, ובעיקר בפריז. כמו כן, געש באותן שנים מאבק השחורים כנגד אפליה.
ג'ון מידלטון
צבעי מים וציורי שמן
מילון הביוגרפיה הלאומית ציין את "העיבוד האפקטיבי של מידלטון לעונות השנה, במיוחד בתחילת האביב". וולפול העריכה את עבודתו כמתקדמת יותר מזו של בני דורו, רוברט למן ותומאס לונד. פרשנים שיבחו את יכולתו להראות גוונים עדינים בציוריו. על פי ג'וזפין וולפול, הוא עשה שימוש מעודן באור ובצל ששיפרו את הגוונים.
צילום
מידלטון התעניין מאוד בצילום והיה חבר באגודת הצילום נוריץ', שהוקמה בשנת 1854. הוא היה אחד האמנים הראשונים שהשתמשו במצלמה ככלי עזר להפקת נופי צבעי מים, ועבד במדיום שהיה עוד בחיתוליו. כמו חברו תומאס לונד, שהיה גם צלם חובב, הוא החזיק בציוד משלו, שבאותה תקופה רק העשירים יכלו להרשות לעצמם.
הטבח בקנט סטייט
האווירה בציבור האמריקני
עם זאת, כללית, דעת הקהל האמריקנית לא אהדה את התנועות הרדיקליות המתוארות, ונראה כי הדבר מסביר בחלקו את התנהגות המשמר הלאומי באירועים שיתוארו.
רקע מיידי
בסוף שנת 1969, כאשר עלה בהרבה הצורך בחיילים לשירות בווייטנאם, נערכו מספר מחזורי גיוסים לשירות חובה, בשיטה של הגרלה, על פי תאריך לידה ועל פי אותיות השם. סטודנטים, אשר נהנו עד כה מפטור, כל עוד חבשו את ספסל הלימודים, החלו בחלקם לחוש על בשרם את עול הגיוס. בנוסף, באפריל 1970, התפשטו הקרבות, כולל מעורבות אמריקנית, גם לקמבודיה הנייטרלית. באשר לאוניברסיטת קנט סטייט, רווחה בה באותה תקופה פעילות אנטי ממסדית בכלל, וכנגד מלחמת וייטנאם בפרט. באביב 1970 התעצמה פעילות זו, והצריכה לעיתים התערבות משטרתית. ב-30 באפריל הכריז ניקסון על הרחבת הלחימה לקמבודיה. יום אחר כך, נערכה הפגנת מחאה באוניברסיטה, בה נטלו חלק כ-500 סטודנטים, ונקבעה התכנסות נוספת ל-4 בחודש. בלילה שבין 1 ל-2 במאי, החלו התפרעויות, בהשתתפות כ-120 איש, סטודנטים ועוברי אורח, בעיירה קנט. המשטרה הזעיקה תגבורות והשתלטה על ההתפרעויות בעמל רב, תוך שימוש בגז מדמיע. המתפרעים שברו חלונות ראווה וגרמו נזק לסניף בנק. כן הטיחו חלק מן המפגינים והמתפרעים עלבונות כלפי השוטרים ויידו בהם בקבוקי בירה. למחרת, הגיעו ידיעות כי לשכת הגיוס המקומית, בניין ה-ROTC (תוכנית אשר שילבה הכשרת קציני מילואים לצד הלימודים באוניברסיטה, Reserve Officers' Training Corps) וכן הדואר המקומי, הם יעדים להשחתה בלילה הקרוב. כן מסרו מספר בעלי עסקים שקיבלו איומים כי עסקיהם יועלו באש, אם לא יציגו כרזות כנגד המלחמה. שמועות נפוצו אודות תכנון פעולות מחאה קיצוניות בהרבה: הרס נרחב באוניברסיטה ובעיירה, אגירת נשק, מהילת סמי הזיה במאגרי המים ועוד. כיוון שעלה חשש כי כוחות המשטרה המקומיים לא יוכלו להתמודד לבדם עם האיומים האמורים, הוחלט לתגברם בכוחות המשמר הלאומי. אלה הגיעו בערך בשעה 22:00, אולם באותו מועד בניין ה-ROTC הועלה באש על ידי אלמונים, ללא נפגעים. במקביל, נערכה הפגנה המונית בקמפוס, ובין המפגינים היו כאלה שהפריעו למאמצי הכיבוי. המשמר הלאומי התערב בנעשה, פיזר את המפגינים, תוך שימוש בגז מדמיע, כמה מהמפגינים נעצרו ואחד נפצע. ביום המחרת, 3 במאי, הכריז ראש העירייה של קנט על עוצר עד להודעה חדשה. באותו ערב קיימו סטודנטים הפגנה בקמפוס וזו פוזרה על ידי המשמר הלאומי, שוב, תוך שימוש בגז מדמיע. בהמשך קיימו סטודנטים שביתת שבת במקום אחר בקמפוס. לאחר שהודגש באוזניהם כי הוכרז עוצר, גם אלה פוזרו, לעיתים תוך 'זירוז' בכידוני הרובים של המשמר הלאומי.
ג'ון מידלטון
צילום
מידלטון השתמש בתשלילים מנייר שעווה כדי לייצר את תמונותיו של הכפר בנורפוק. לא ידוע אם מכר תצלומים כלשהם או הציג אותם בתערוכה גדולה כלשהי. הצילומים היחידים שניתן לייחס לו הם קבוצה שצולמה במהלך טיול בצפון ויילס. תצלומי הנוף שלו מזכירים את גווניהם הכהים והבהירים המנוגדים של הציורים הגדולים שהפיק הנרי ברייט בסוף שנות ה-40.
הטבח בקנט סטייט
הטבח
ב-4 במאי בצהריים, תוכננה, כאמור, עצרת נוספת כנגד המלחמה. בשל המתיחות שבישרו אירועי הימים האחרונים, הנהלת האוניברסיטה ניסתה לשווא למנוע את האירוע. כ-2,000 איש התכנסו בחזית טיילור הול (Taylor Hall, המבנה השמאלי במפת זירת האירוע), ולאחר קריאה להתפזר, שנענתה במטחי אבנים, שתי פלוגות של המשמר הלאומי החלו בניסיון לפזרם. לאחר קריאה נוספת להתפזר, שאף היא לא נענתה, חידש המשמר הלאומי את המאמץ לפזר את ההתכנסות, זו הפעם תוך שימוש ברימוני גז מדמיע, עקב הרוח בהצלחה מועטה, ונענה במטח אבנים נוסף ובקריאות גנאי. כן היו סטודנטים אשר הטילו בחזרה רימוני גז לעבר חיילי המשמר הלאומי.
ג'ון מידלטון
צילום
אגודת הצילום של נוריץ', שבמרכזה תומאס דמנט איטון (1799–1871), הייתה פעילה במיוחד בשנות ה-50 של המאה ה-19. בתקופה זו התקיים קשר הדוק בין הקהילה האמנותית לבין צלמי נורפוק. אינדיקציה למערכת יחסים זו הייתה תערוכה גדולה של עבודות של ארגון אמני נורפוק ונוריץ' ואגודת הצילום של נוריץ' מנובמבר 1856 עד פברואר 1857, שבה הוצגו 500 תצלומים ו-425 יצירות אמנות. אירוע זה התקיים רק ארבע שנים לאחר התערוכה הציבורית הגדולה הראשונה של תצלומים בעולם.
הטבח בקנט סטייט
הטבח
כאשר התברר כי אין בכוונת המוחים להתפזר, התקדם באיגוף כוח של המשמר הלאומי עם רובים מכודנים. למראה הכוח נסוגו המוחים, ובחלקם אכן התפזרו, אם כי הרוב נותר והתגודד. כשסיימו חיילי המשמר הלאומי את האיגוף, עזבו סטודנטים נוספים, אך היו שנשארו, ואף היו כאלה שהתקרבו לאטם אל אנשי המשמר, אך עדיין נשמר מרחק של לפחות 20 מ' בין המפגינים למשמר הלאומי. מסיבה שאינה ברורה, אחד מאנשי המשמר ירה לעבר הסטודנטים וחלק מאנשי המשמר האחרים, בעיקר הקרובים יותר אל הסטודנטים, הצטרפו אליו. בבדיקה לאחר מעשה התברר כי 29 מתוך 77 אנשי המשמר הלאומי נטלו חלק בירי, וכי נורו 67 כדורים במהלך 13 שניות. מן הירי נהרגו ארבעה (שלושה מהם יהודים) ונפצעו תשעה מן המוחים, אחד מהם נותר משותק. לאחר הירי, ולבקשת רשויות האוניברסיטה, התפזרו המוחים. גם המשמר הלאומי עזב את המקום.
ג'ון מידלטון
צילום
ג'ון מידלטון נפטר זמן קצר לפני פתיחת תערוכת נוריץ' הנזכרת בנובמבר 1856, ומהקטלוג שלה עולה כי אף אחת מיצירותיו לא הוצגה.
הטבח בקנט סטייט
גלי מחאה
בעקבות האירוע נערכה שביתת סטודנטים ותלמידי תיכון בכל רחבי ארצות הברית, שכללה כארבעה מיליון לומדים. כן הביא הטבח לגל של עצרות והפגנות ברחבי ארצות הברית. ב-8 במאי אירעה התנגשות נוספת, באוניברסיטת ניו מקסיקו, ובה נפצעו 11 סטודנטים על ידי המשמר הלאומי. בלילה שבין 14 ל-15 במאי, מעט יותר מעשרה ימים אחרי הטבח בקנט סטייט, נהרגו שני סטודנטים שחורים, ועוד 12 נפצעו, על ידי המשטרה, באוניברסיטה בג'קסון (מיסיסיפי), אם כי הריגתם לא עוררה הדים הדומים לאלה של הטבח בקנט סטייט.
הזמר ניל יאנג כתב והוציא שיר מחאה תחת השם "Ohio" בו הוא עוסק באירוע.
ועדת חקירה
ב-13 ביוני 1970, כתוצאה ישירה משביתת הסטודנטים, הנשיא ניקסון הקים את ועדת הנשיא לחקירת המתיחות בקמפוסים (President's Commission on Campus unrest). הוועדה התבקשה ללמוד על עימותים, הפרות סדר, ואלימות בקמפוסים בשביתת הסטודנטים. הוועדה הגיע למסקנה שהירי באוניברסיטת קנט סטייט נעשה ללא אזהרה מוקדמת, ואף ללא פקודה לפתוח באש, והיה לא מוצדק ובלתי נסלח. כללית, הוסכם על ידי הרשויות כי אין לצייד ברובים כוח המיועד לפיזור הפגנות.
קישורים חיצוניים
אוסף מיוחד של האוניברסיטה בקנט:
מסמכים של ה-FBI בנושא הירי באוניברסיטה:
חומר נוסף של ה-FBI בנושא:
אתר אודות טרי נורמן, סטודנט לשעבר באוניברסיטה, ומודיע של ה-FBI:
קוסמוס (לוויינים)
קוסמוס (ברוסית:Ко́смос) הוא שם שקיבלו לוויינים מתוצרת ברית המועצות ורוסיה. שם זה קיבלו לוויינים מתוכניות שונות, בעיקר לווייני ריגול מסיבות ביטחוניות אך גם לווייני ניסוי של תוכניות שונות, ניסוי של חלליות מאוישות, לווייני ניסוי טכנולוגי ולוויינים ששיגורם לא עבר בהצלחה. הלוויין הראשון שקיבל שם "קוסמוס" היה "קוסמוס 1" ששוגר ב-16 במרץ 1962. זה היה לוויין מסדרה DS-1 והוא קיבל את השם בדיעווד. שיטה זו נמשכה גם ברוסיה. בסך הכול שוגרו כ-2500 לוויינים שקיבלו שם "קוסמוס".
השיגורים בוצעו מקוסמודרום בייקונור, קוסמודרום פלסצק, קפוסטין יאר. סוג משגר נבחר בהתאם למשקל הלוויינים. חלק מהלוונים היו בעלי יחידת חזרה שהביאה לכדור הארץ חומר מודיעיני שנאסף.
בשנת 2009 לוויין "קוסמוס 2251" שיצאה משימוש התנגש עם לוויין אמריקאי וזו הייתה תנגשרות ראשונה של לוויינים בחלל.
Ratchet & Clank Future: Quest for Booty
Ratchet & Clank Future: Quest for Booty (בתרגום חופשי לעברית: ראצ'ט וקלאנק: מסע אל השלל) הוא משחק פלטפורמה שחברת Insomniac פיתחה עבור קונסולת המשחק Playstation 3, וחברת Sony Computer Entertainment הפיצה.
זהו המשחק השמיני בסדרת משחקי Ratchet & Clank. המשחק מהווה המשך לקודמו ומהווה את המשחק השני בטרילוגיית Ratchet & Clank Future.
עלילת המשחק
המשחק ממשיך את עלילת הסיפור מהנקודה בה קודמו הסתיים. לאחר חטיפתו של קלאנק על ידי ה"זונים" בסוף המשחק הראשון בטרילוגיה, ראצ'ט מתחיל בחיפוש אחריו. לאחר פנייה לסופר מחשב "איריס" (IRIS), הוא מגלה אגדה בנוגע לפיראט בשם קפטן אנגסטרום "דרק ווטר" (Dark Water) שהצליח ליצור קשר עם הזונים בעזרת מכשיר בשם "כוכב פולקרם". ראצ'ט ביחד עם טלווין אפוג'י יוצאים במסע למציאת כוכב הפולקרם. במהלך המשחק, המשנה לקפטן סלג (המנהיג האחרון של הפיראטים שראצ'ט השמיד לו את הגוף), ראסטי פיט (Rusty Pete) מחזיר את קפטן סלג לחיים על ידי תקיעת הראש שלו בתוך גופו של דארק ווטר. בכך, דארק ווטר חוזר לחיים ונאלץ לחלוק גוף עם סלג. בנוסף, החזרת דארק ווטר לחיים מחזירה את הצוות שלו של פיראטים מקוללים.
זהות קאסיני
במתמטיקה, זהות קאסיני היא הזהות: כאשר F_k הוא האיבר ה-k בסדרת פיבונאצ'י.
לדוגמה 5, 8, 13 הם איברים סמוכים בסדרת פיבונאצ'י, ואכן:
הזהות נקראת על שם ג'ובאני דומניקו קאסיני שגילה אותה ב-1680.
הוכחה
קל להוכיח באינדוקציה שמתקיים:
ולכן:
הכללות
אז'ן שרל קטלן הוכיח ב-1879 את זהות קטלן:
זהות קאסיני מתקבלת ממנה על ידי ההצבה r=1.
סטפן ויידה (Steven Vajda) הוכיח שמתקיים:
כאשר מוסכם שלכל n טבעי: (הגדרה זו משמרת את נוסחת הנסיגה של מספרי פיבונאצ'י).
זהות קטלן מתקבלת מזהות זו על ידי ההצבה i=r, j=-r.
שמלת כלולות
שמלת כלולות הוא שיר שאת מילותיו כתב דודו ברק, הולחן על ידי נחום היימן, עובד על ידי אריה לבנון (כולל ההקדמה וקטעי המעבר) ובוצע על ידי שלישיית המעפיל בפסטיבל הזמר והפזמון תש"ל (1970).
השיר לא זכה באחד המקומות הראשונים, אך הוא מבין השירים היותר מוכרים ומושמעים לאורך השנים מפסטיבל זה; ואף זכה למספר ביצועים נוספים (צחי ויעל, ריקה זראי, הגבעטרון ועוד).
מילות השיר מנוסחות בגוף ראשון זכר ובהן הדובר מציע "שמלת כלולות" המסמלת בהדרה את אהבתו לבת הזוג שלו.
השיר הולחן על ידי נחום היימן במקצב של 6/8 כשכל תיבה רביעית היא ב-4/8 היימן עצמו טוען שמדובר במקצב שמשתנה, אך מציין שמקצבים שבורים כאלו שאופייניים לסגנונות שונים של מוזיקה מזרחית כמו שירת יהודי ספרד ותימן השפיעו עליו .
1981 באסטרונאוטיקה
שיגורי לוויינים
שיגורים שנכשלו מסומנים ב אדום. שיגורים מאוישים מסומנים ב ירוק.
חקר הירח
לא היו שיגורים
Volumes, 1 & 2 (מיני-אלבום של סמית ומאיירס)
Volumes, 1 & 2 הוא צמד מיני-אלבומים של ברנט סמית וזק מאיירס מלהקת הרוק האמריקאית שיינדאון. האלבום לא יצא תחת שיינדאון, אלא תחת שם הצמד, סמית ומאיירס (Smith & Myers). החלק הראשון, Volume 1, יצא לאור ב-9 באוקטובר 2020 והחלק השני, Volume 2, ב-23 באוקטובר באותה שנה. שני החלקים יצאו באטלנטיק רקורדס. בניגוד למיני אלבום הקודם של הצמד, באלבומים אלה ישנו שילוב של גרסאות כיסוי אקוסטיות מחד ושירים מקוריים של הצמד מאידך, חלקם בליווי פסנתר, ולא רק גיטרות אקוסטיות. שני השירים הראשונים שיצאו מתוך האלבומים היו השיר המקורי "Not Mad Enough", וגרסת כיסוי לשיר "Rockin' in the Free World" של ניל יאנג. שני השירים הופצו תחילה ביוטיוב ובערוצים נוספים ב-21 באוגוסט 2020.
הפקה
בדומה לצמד האלבומים הקודמים, גם הפעם אפשרו השניים למעריצים להצביע לשירים שיירצו שיבצעו להם גרסאות כיסוי, הפעם באמצעות האתר שלהם, ולא באמצעות פייסבוק.
משתתפים
הפקה
סלט ווטרגייט
סלט ווטרגייט או סלט פיסטוקים (באנגלית: Watergate salad) הוא סלט פירות המהווה קינוח במטבח האמריקאי.
סלט זה מורכב מפודינג פיסטוקים מוכן, מפירות משומרים (לרוב אננס משומר או קוקטייל פירות) ומקצפת. הסלט מהיר וקל להכנה וצבעו ירוק בוהק בשל פודינג הפיסטוקים. לעיתים מוסיפים לסלט מרשמלו או גבינת קוטג'.
מקור השם של הסלט אינו ידוע. הסלט הוכן לראשונה בשנת 1975 כאשר החלו למכור בארצות הברית פודינג פיסטוקים מוכן, וככל הנראה שמו של הסלט מתייחס לפרשת ווטרגייט שהביאה להתפטרות ריצ'רד ניקסון מנשיאות ארצות הברית שנה קודם לכן. הסלט זכה לפופולריות רבה באזור המערב התיכון של ארצות הברית, והיה ל"מאכל חובה" בכל אירוע חברתי. המתכון המקורי של הסלט הומצא ככל הנראה על ידי חברת קרפט אשר שיווקה את הפודינג המוכן, במטרה לעודד את מכירתו של המוצר. קרפט העניקה לסלט את השם "מעדן פיסטוקים ואננס" (Pistachio Pineapple Delight). מקור שמו הנוכחי של הסלט, ככל הנראה, מהעיר שיקגו.
Cylance
מטרת החברה היא לספק הגנה מפני נוזקות, רוגלות ודואר זבל ולבצע תגובה אוטומטית על מנת לחסום את פעילותן.
מטה החברה ממוקם באירוויין, קליפורניה, ארצות הברית.
היסטוריה
חברת סיילנס הוקמה בשנת 2012, על ידי סטיוארט מקלור (Stuart McClure) וריאן פרמה (Ryan Permeh) במטרה לפתח מנגנון יזום להגנה על מחשבים מפני וירוסים.
בחודש פברואר 2013, גייסה כ-15 מיליון דולר וכשנה לאחר כן כ-20 מיליון דולר נוספים.
בחודש יולי 2015, גייסה כ-42 מיליון דולר בסבב גיוס בהובלת קרן דרייפר פישר ג'רבטסון (Draper Fisher Jurvetson), קולברג קרוויס רוברטס (Kohlberg Kravis Roberts), קפיטל וואן (Capital One) וחברת דל (Dell).
בחודש יוני 2016, גייסה כ-100 מיליון דולר בסבב גיוס בהובלת קרן בלקסטון (Blackstone Tactical Opportunities).
בחודש פברואר 2019, נרכשה סיילנס על ידי חברת האלקטרוניקה הקנדית בלקברי (Blackberry).
לברון ג'יימס
כבר בתקופת לימודיו בבית הספר התיכון ניבאו לו קריירה מוצלחת ב-NBA. כשהיה בן 18 בלבד הוא נבחר בבחירה מספר 1 בדראפט 2003, ועוד לפני משחק הבכורה שלו חתם על חוזה חסות עם נייקי בשווי 90 מיליון דולר. הוא זכה בתואר רוקי השנה בעונת 2003/2004, ומאז 2005 נכלל כל עונה באחת מחמישיות העונה ב-NBA והשתתף בקביעות במשחק האולסטאר. במהלך שבע שנותיו בקליבלנד, ג'יימס היה שחקן ההתקפה המרכזי של הקבוצה, והוביל את הקבוצה להופעות רצופות בפלייאוף בין השנים 2006–2010. בשנת 2007 העפילה קליבלנד עד לגמר האזור המזרחי של ה-NBA לראשונה מאז 1992, ולסדרת הגמר הכללית לראשונה בתולדות הקבוצה, שבה הפסידה לסן אנטוניו ספרס (0–4). הוא זכה בתואר ה-MVP של העונה הסדירה ב-2009, ב-2010, ב-2012 וב-2013, והגיע למקום השני בבחירות ל-MVP ב-2006.
ב-2010 עבר למיאמי היט, שאותה הוביל לארבעה גמרים רצופים לצד כריס בוש ודוויין וייד, כאשר בשניים מהם, בשנים 2012 ו-2013, הוביל אותה לזכייה באליפות ה-NBA תוך שהוא מוכתר פעמיים ל-MVP של סדרת הגמר, בנוסף להיותו ה-MVP של העונה הסדירה בשתי עונות אלו. ב-2014 חזר ג'יימס לקליבלנד קאבלירס, הוביל אותה ארבע פעמים ברציפות לסדרת הגמר, ולאליפות ראשונה בתולדות המועדון בשנת, תוך שהוא מוכתר ל-MVP של סדרת הגמר. ב-2018 עבר ללוס אנג'לס לייקרס, ובשנת זכה איתה באליפות ה-NBA, והוכתר ל-MVP של סדרת הגמר.
ג'יימס שיחק בנבחרת ארצות הברית, שעמה זכה במדליות ארד באולימפיאדת אתונה ובאליפות העולם 2006, וכן במדליות זהב באולימפיאדת בייג'ינג ובאולימפיאדת לונדון (2012).
במשך הקריירה התמיד ג'יימס בהפגנת ממוצעים גבוהים בכמעט כל אספקט של המשחק, ולפיכך שבר שיאים רבים, לרבות השחקן הצעיר ביותר לחצות את רף 10,000, 20,000 ו-30,000 הנקודות בקריירה. ג'יימס משחק בדרך כלל בעמדות הסמול פורוורד או הפאוור פורוורד, אך בעת הצורך יכול לשחק בכל העמדות. הישגיו האישיים והקבוצתיים של ג'יימס קיבעו את מעמדו כאחד הכדורסלנים הטובים ביותר בכל הזמנים.
ביוגרפיה
לברון ג'יימס נולד ב-30 בדצמבר 1984 באקרון שבאוהיו, לגלוריה ג'יימס בת ה-16. אביו הביולוגי אנתוני מקללנד, הוא אסיר לשעבר שלא היה מעורב בגידולו. אמה של גלוריה וסבתה סייעו בגידול התינוק, אך כשהיה בן שלוש מתה הסבתא, ומאוחר יותר באותה שנה מתה גם אמה של גלוריה. גלוריה ואחיה התקשו לשלם את החשבונות, והעירייה ניתקה את החימום ובית המשפחה התפרק. גלוריה סבלה מבעיות כלכליות חמורות, והחלה לנדוד בין דירות של שכנים ומכרים ובדירות שכורות. כשהיה בכיתה ד' בבית הספר היסודי נעדר ג'יימס מעל 100 ימי לימודים. הוא נהג לפרוק את רגשותיו בספורט, כאשר המקצועות האהובים עליו היו כדורסל ופוטבול.
בקיץ 1993 חיפש ברוס קלקר (Bruce Kelker), מאמן וסקאוט בקבוצת "איסט דראגונס", קבוצת פוטבול לילדים, שחקנים בשכונות הקשות של אקרון, וערך תחרות ריצה בין הילדים. ג'יימס ניצח בפער. קלקר פנה לאימו כדי שתרשום אותו לחוג, אבל היא סירבה מאחר שלא היה לה כסף לרישום ולציוד, קלקר התעקש ואירח אותם בביתו למספר חודשים. בשל הקשיים הכלכליים שקלה גלוריה לשלוח אותו לקרובי משפחה רחוקים אך פרנקי ווקר, מאמנו של ג'יימס בקבוצה, אשר שמע על המצב הכלכלי הקשה, החליט לאמצו. ג'יימס חלק חדר עם פרנקי ג'וניור, ואב המשפחה עמד על כך שהילדים ישלימו את הלימודים ושעורי הבית לפני שיוצאים לפעילויות ספורטיביות. פרנק גם לימד אותו את יסודות הכדורסל בחצר של המשפחה, ורשם אותו לקבוצת הכדורסל הראשונה שלו. ג'יימס אמר בראיון מאוחר כי הם היו "המשפחה הראשונה האמיתית שלי".
במהלך שהותו אצל משפחת ווקר, התיידד ג'יימס עם פרנקי ג'וניור, סיאן קוטון, דרו ג'ויס, וילי מגי ורומאו טראוויס, והשישה החלו להתאמן יחדיו אצל מאמן קבוצת הכדורסל של אוניברסיטת מישיגן סנטרל בעבר, קית' דמברות'. תוך זמן קצר הקימו החברים את קבוצת הכוכבים הנופלים של צפון אוהיו, אותה אימן אביו של ג'ויס. בשנת 1997 העפילה הקבוצה לטורניר הארצי של ה-AAU לקבוצות עד גיל 16, ושנתיים לאחר מכן העפילה עד לגמר הטורניר עד גיל 18. לאחר שניצחו את כל חמשת משחקיהם הראשונים זומנו "הכוכבים הנופלים" למשחק מיוחד נגד כוכבי דרום קליפורניה ואף על פי שהפסידו במשחק, ג'יימס זוהה מיד כאחד הפוטנציאלים הגדולים של הכדורסל האמריקאי.
בשנת 1999 החל ג'יימס לשחק בנבחרת בית הספר סנט וינסנט-סנט מארי שבאקרון. הוא שיחק עם המספר 23 על חולצתו, אותו המספר עמו שיחק מייקל ג'ורדן, אשר נחשב לגדול הכדורסלנים בכל הזמנים, ובו ראה ג'יימס מודל לחיקוי והערצה. כבר בעונת הפרשמן שלו קבע ממוצעים מצוינים של 18 נקודות ו-6.2 ריבאונדים והוביל את קבוצתו למאזן 0–27 ולאליפות מחוזית ראשונה מאז 1984. ג'יימס הרשים במשחקו ופרשני כדורסל רבים ניבאו לו עתיד מוצלח במיוחד ב-NBA. בעונתו השנייה בסנט וינסנט, העלה את ממוצעיו ל-25.5 נקודות, 7.2 ריבאונדים, 5.8 אסיסטים ו-3.8 חטיפות למשחק והוביל את בית ספרו לאליפות מחוזית שנייה ברציפות. כמו כן, נבחר ל, ולחמישיית המצטיינים הארצית של העיתון USA Today. בכך, הפך לשחקן השנה השנייה הראשון בכל הזמנים שנבחר לנבחרת העונה של USA Today.
בעונת המשיך ג'יימס להשתפר וממוצעיו המשיכו לעלות ל-29 נקודות, 8.3 ריבאונדים, 5.7 אסיסטים ו-3.3 חטיפות למשחק, אולם סנט וינסנט סיימה רק במקום השני באליפות המחוזית, לאחר שהפסידה 63–71 בגמר הטורניר לבית הספר על שם רוג'ר באקון מסינסינטי. אף על פי כן, ג'יימס נבחר שוב למר הכדורסל של אוהיו, ואף זכה בתוארי שחקן העונה של USA Totay וכדורסלן השנה בליגת התיכונים. במהלך עונה זו, הופיע ג'יימס על שערי המגזינים "סלאם", "ספורטס אילוסטרייטד" ו-ESPN ונחשב לאחד השחקנים המבטיחים בספורט האמריקאי. בעונתו הרביעית והאחרונה בסנט וינסנט,, הגביה ג'יימס את שיאו, ועם ממוצעים של 31.6 נקודות, 9.6 ריבאונדים, 4.6 אסיסטים ו-3.4 חטיפות הוביל את קבוצתו לאליפות שלישית בארבע עונות. כמו כן, זכה כמעט בכל התארים והפרסים האפשריים לשחקן תיכונים, כולל פרס ספורטאי השנה בתיכונים ופרס ה-MVP של משחק האול-אמריקן, בו הוביל את נבחרת המחוז המזרחי לניצחון 107–122, עם 27 נקודות, 7 ריבאונדים ו-7 אסיסטים. לאחר עונה זו עזב ג'יימס את סנט וינסנט אחרי ארבע עונות, בהן קלע 2,657 נקודות, הוריד 892 ריבאונדים ומסר 523 אסיסטים.
השנים הראשונות והתקדמות
לקראת דראפט ה-NBA 2003 היה ג'יימס המועמד המוביל לבחירה במקום הראשון, ובעקבות כך, החתימה אותו חברת ציוד הספורט נייקי על חוזה חסות בשווי 90 מיליון דולרים. בדראפט עצמו, אכן נבחר במקום הראשון על ידי קבוצת קליבלנד קאבלירס וכבר במשחקו הראשון ב-NBA, נגד סקרמנטו קינגס, הותיר רושם כשחקן יוצא דופן, כאשר קלע 25 נקודות, הוריד 6 ריבאונדים, מסר 9 אסיסטים וחטף 4 פעמים ב-42 דקות משחק. בסך הכל סיים ג'יימס את עונת הרוקי שלו עם 20.9 נקודות, 5.9 אסיסטים ו-5.5 ריבאונדים בממוצע למשחק ונבחר לרוקי השנה. בכך הפך לשחקן הצעיר בהיסטוריה שזוכה בתואר. כמו כן, הפך לשחקן השלישי בלבד שקובע למעלה מ-20 נקודות, 5 אסיסטים ו-5 ריבאונדים למשחק בעונתו הראשונה ב-NBA, אחרי מייקל ג'ורדן ואוסקר רוברטסון. גם מבחינה קבוצתית, הגעתו של ג'יימס לקליבלנד הייתה משמעותית, והקבוצה סיימה את העונה הסדירה במאזן 35–47, כאשר היא משיגה 18 ניצחונות יותר מאשר בעונה הקודמת.
בעונת 2004/2005 עזב קרלוס בוזר את קליבלנד וג'יימס הפך לשחקן המוביל של הקבוצה. הוא קבע ממוצעים של 27.2 נקודות, 7.2 אסיסטים, 7.4 ריבאונדים ו-2.2 חטיפות - נתונים מרשימים במיוחד עבור שחקן בגילו, ונבחר לחמישיית העונה השנייה. אף על פי כן, קליבלנד שוב נכשלה בניסיונה להעפיל לפלייאוף, לאחר שסיימה את העונה הסדירה במקום התשיעי במזרח עם מאזן 40–42. בעונה זו נבחר ג'יימס, לראשונה בקריירה, להשתתף במשחק האולסטאר, בו ניצחה נבחרת המזרח 115–125. ג'יימס היה ממצטייני המשחק וסיים אותו עם 13 נקודות, 8 ריבאונדים ו-6 אסיסטים.
בעונת 2005/2006 הפגין ג'יימס יכולת קליעה משובחת וסיים את העונה הסדירה עם ממוצע של 31.4 נקודות למשחק, אולם סיים שני בטבלת מלך הסלים של הליגה, לאחר קובי בראיינט שבעונת שיא קלע 35.4 נקודות למשחק. הוא הוביל את קליבלנד למאזן 32–50 בסיום העונה הסדירה ולמקום השלישי במזרח, ממנו העפילה הקבוצה למשחקי הפלייאוף לראשונה מאז עונת. כמו כן, נבחר ג'יימס לראשונה לחמישייה הראשונה של העונה וסיים שני בבחירות ל-MVP של העונה הסדירה, כאשר רק סטיב נאש מקדים אותו. נוסף על כך, נבחר שוב להשתתף במשחק האולסטאר ואף זכה בפרס ה-MVP של המשחק עם 29 נקודות ו-6 ריבאונדים והפך לשחקן הצעיר ביותר שזוכה בתואר.
בעונת 2006/2007 היתה ירידה קלה ביכולתו של ג'יימס, אולם הוא המשיך להגיע להישגים מרשימים והוביל את הקאבלירס למקום השני במזרח עם מאזן זהה לעונה שעברה (32–50) ולהעפלה שנייה ברציפות לפלייאוף. הוא קבע ממוצעים של 27.3 נקודות, 6.7 ריבאונדים ו-6 אסיסטים למשחק בעונה הסדירה, בזכותם נבחר להשתתף במשחק האולסטאר בפעם השלישית ברציפות ונכלל בחמישייה השנייה של העונה. בסיבוב הראשון של הפלייאוף, הוביל את קליבלנד ל"" ראשון בתולדותיה, עם ניצחון 0–4 על וושינגטון ויזארדס. בסיבוב הבא ניצחו הקאבלירס את ניו ג'רזי נטס והעפילו לגמר המזרח לראשונה מזה 15 שנים.
MVP של העונה הסדירה
בעונת המשיך ג'יימס לשפר את יכולותיו האישיות. הוא העמיד ממוצעים עונתיים של 28.4 נקודות, 7.6 ריבאונדים ו-7.2 אסיסטים תוך שהוא מוביל את קליבלנד למאזן הטוב בליגה עם 66 ניצחונות מול 16 הפסדים בלבד. במהלך העונה היה ג'יימס לשני בהיסטוריה שזוכה בתואר השחקן המצטיין של המזרח ארבע פעמים באותה העונה, ולרביעי שמוליך את קבוצתו בכל חמשת הפרמטרים המרכזיים. בסיום העונה זכה ג'יימס בתואר השחקן המצטיין של העונה לראשונה בקריירה, ולראשון שזוכה בתואר במדי קליבלנד, ולראשונה נבחר גם לחמישיית ההגנה הראשונה.