cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
מוניטין
מוניטין מייחסים גם לחברה עסקית וגם לציבור מוגדר, למדינה, או תופעות אשר כולם יצרו לעצמם מוניטין עקב פעילותם. בדרך כלל מתייחסים למוניטין כדבר חיובי, אלא אם צוין אחרת. קשה לבנות מוניטין טוב, אך קל לאבד אותו, כדברי בנג'מין פרנקלין: "דרושים מעשים טובים רבים כדי לזכות במוניטין טוב, אך די במעשה רע אחד כדי לאבד אותו".
לפי קביעת האקדמיה ללשון העברית, השם מוניטין, שנקלט בעברית בלשון חז"ל, יכול לשמש הן בלשון יחיד ('יָצָא לו מוניטין') הן בלשון רבים ('יָצְאוּ לו מוניטין').
אטימולוגיה
המילה מוניטין מקורה בתקופה ההלניסטית בה התפשט השימוש המסחרי במטבעות. מוניטין מתבסס על המילה "מוֹנֶטָה" (Moneta), תוארה של האלה יונו מונטה, המגינה על הכספים והרכוש של האימפריה הרומית. על כל מטבעות הקיסרים הרומיים, החל מוויטליוס וכלה בקונסטנטינוס הגדול, הוטבעה מונטה, ומכאן הפך שמה לשם נרדף למטבע. בעת העתיקה הטבעת מטבעות הייתה סימן היכר לשליטים חשובים ומכאן בא הביטוי המופיע במקורות תלמודיים "יצא לו מוניטין", שליט שמטבעותיו היו סחירים וידועים. ברבות השנים הלך והתרחב השימוש במילה גם לתיאור רשמים אחרים בתדמיתו של אדם, כמו תכונות אופי. בתיאורים כאלה נכללים גם רשמים שליליים. כך למשל יכול אדם שיהיו לו מוניטין מפוקפקים בהיותו קשור עם גורמי פשע.
המוניטין העסקי
עסק מסחרי יוצר לעצמו מוניטין בדרך התנהלותו. חברה המתנהלת ביעילות יוצרת מוניטין חיובי. או אם מוצריה נמכרים בכמויות גדולות והיא מספקת שרות יעיל ללקוחותיה – צוברת לעצמה מוניטין חיוביים. מאידך, חברה כושלת שמזלזלת בלקוחותיה צוברת לעצמה מוניטין שליליים.
עוולה אזרחית מוכרת בדיני נזיקין היא "גנבת עין", והיא עוסקת בשימוש שנעשה במוניטין המסחריים של אדם אחר או של חברה אחרת כדי להטעות את הציבור.
השופט אליעזר ריבלין כתב שהגדרתו המדויקת של המושג מוניטין אינה פשוטה והיא נדונה באריכות בספרות ובפסיקה. נפסק כי מוניטין הוא "תדמיתו החיובית של המוצר בעיני הציבור, אשר הודות לה קיים שוק של לקוחות בכוח, אשר מעוניינים ברכישתו".
מוניטין רשתי
מושג ניהול המוניטין הרשתי מתייחס לניטור מידע אודות חברה או אדם פרטי, טיפול בתוכן מזיק והגברת הנראות של תוכן חיובי. עיקר הפעילות בתחום נעשית בעזרת ניהול וטיוב תוצאות במנועי חיפוש. חברות המתמחות בתחום ניהול המוניטין ברשת עושות שימוש בשיטות מגוונות הכוללות שיפור תיוג ואופטימיזציה של החיפוש עבור חומרים המתפרסמים על ידי הלקוח, פרסום באתרים מובילים, הסרת תוכן המכיל דיבה אודות הלקוח ופרסום אקטיבי של מידע מועיל וחיובי אודות הלקוח.
ניהול המוניטין ברשת מעורר דיונים העוסקים במוסריות התחום, בו מטושטש מיקום הגבול בין המותר לאסור. חברת Google מפתחת ומפעילת מנוע החיפוש המוביל, אינה מתייחסת לניהול מוניטין ברשת כדבר שגוי מיסודו אולם נוקטת בפעולות נגד מי שמנסה לשנות תוצאות חיפוש בעזרת שיטות מניפולטיביות וכיפוף הכללים. ישנן טענות הגורסות כי ניהול מוניטין בלתי מוסרי עלול להיות מזיק לחברה כשלעצמו, במידה והוא מתגלה. אולם ישנה הסכמה בקרב מומחים כי ניהול מוניטין מוסרי ברשת מוצדק כאשר מידע שלילי ומזיק מתפרסם בפלטפורמות בהן לא ניתן לדרוש הסרת תוכן מוטעה.
מוניטין בחשבונאות
כמו כל נכס או רכוש שיש לאדם או לחברה מסחרית, גם המוניטין נחשבים כנכס שיכול להיות בעל ערך כספי. בהיות המוניטין גורמים המסייעים לרווחיות החברה ולפרסומה בעיני לקוחותיה, ניתן לקבוע להם ערך כספי לצורך מכירת העסק. במקרה זה המוניטין של העסק יכולים להיות קשורים ישירות בגורמים מסוימים בו, כמו: מנהל בכיר, או צוות עובדים. בסופו של דבר, המוניטין החשבונאיים הופכים להיות בעל ערך רק ברגע מימושו, היינו: כאשר מישהו מוכן לשלם עבורם סכום כסף. מכירת מוניטין הנוצרים כתוצאה ממכירת עסק, כרוכה בתשלום מיסים.
קביעת הערך של המוניטין היא פרק חשוב בחשבונאות, ואף כי קשה לאמוד אותם במדויק, ישנן נוסחאות אחדות המסייעות לקביעתם.
תותח 17 ליטראות
תותח 17 ליטראות (באנגלית: QF 17 Pounder Gun, תותח מהיר ירי 17 ליטראות) הוא תותח שיוצר על ידי הבריטים בתקופת מלחמת העולם השנייה כנשק נגרר נגד טנקים.
חידון התנ"ך העולמי לנוער יהודי
חידון התנ"ך העולמי לנוער יהודי הוא חידון בקיאות בתנ"ך, המתקיים בישראל מדי שנה ביום העצמאות, בהשתתפות בני נוער מישראל ומהעולם ובנוכחות יושב ראש הסוכנות היהודית, שר החינוך וראש ממשלת ישראל.
תותח 17 ליטראות
מפרט טכני
באפריל 1941, החליט משרד המלחמה הבריטי שיש לפתח תותח שישמש כלי אחיד גם כתותח נגרר נגד טנקים וגם להתקנה בצריחי הטנקים. המטרה: תותח שיוכל לחדור 120–150 מ"מ פלדה. מכאן הוגדר הצורך להשתמש בתותח בעל קוטר של 3 אינץ' (76.2 מילימטר) ופגז במשקל 17 ליטראות. הצורך בתותח כזה נבע מחסרונות התותח שקדם לו: תותח 6 ליטראות בקוטר 57 מ"מ. הפיתוח נעשה על ידי תעשיית הנשק הבריטית בתקופת מלחמת העולם השנייה כתותח נגרר נגד טנקים. ככלל, דמה המבנה הכללי שלו כולל המרכב לתותח ה-6 ליטראות.
חידון התנ"ך העולמי לנוער יהודי
היסטוריה
חידון התנ"ך העולמי לנוער הראשון נערך ב-1963, בחסות הגדנ"ע, ובריכוזו של משה נחום כהן. חידון התנ"ך השני לנוער התקיים רק שנתיים אחר כך, בשנת 1965, וכקודמו התקיים בהשתתפות ראש הממשלה והרמטכ"ל ושפטו בו שר החינוך אבא אבן, פרופסור פייבל מלצר והרב מרדכי פירון. מאז, התקיימו החידונים מדי שנה ביום העצמאות, למרות הצעתו של ראש הממשלה, לוי אשכול להעביר את החידון ליום הזיכרון.
תותח 17 ליטראות
מפרט טכני
התותח היה כלי הנשק הטוב והאפקטיבי ביותר של צבאות בנות הברית במלחמת העולם השנייה כנגד כל סוגי הטנקים הגרמנים. התקנתו על מרכב של טנק לדוגמה טנק השרמן או על מרכב טנק מסוג ולנטיין, הקנתה לשריון הבריטי לראשונה שילוב של יכולת ניידות וחדירה לכל סוגי הטנקים הגרמנים.
חידון התנ"ך העולמי לנוער יהודי
היסטוריה
בשנת 1968 זכה לראשונה בחידון חתן תנ"ך שאינו ישראלי.
עד שנת 1973 התקיים החידון בבית העם בירושלים והחל משנת 1974 הוא מתקיים בתיאטרון ירושלים, ממנו הוא מועבר בשידור חי על ידי הטלוויזיה הישראלית (הערוץ הראשון) ובהמשך על ידי תאגיד השידור הישראלי.
תותח 17 ליטראות
מפרט טכני
לאחר המלחמה הוחלף התותח במסגרת יחידות הנגד טנקיות הבריטיות בתותח ללא רתע 120 מ"מ. כתותח של טנק, הוא הוחלף בצבא הבריטי בתותח ה-20 ליטראות הכבד יותר, (84.2 מ"מ) שהותקן בשנת 1948 בטנקי הצנטוריון ובמשחית הטנקים צ'ריוטר.
חידון התנ"ך העולמי לנוער יהודי
חומר הלימוד לחידון
חומר הלימוד לחידון התנ"ך לנוער כולל לרוב למעלה מ-400 פרקים, מתוך 929 הפרקים שבתנ"ך. רשימת הפרקים מוחלפת בכל 3 שנים, אך כוללת בתוכה כמעט תמיד את רוב הפרקים הסיפוריים בתורה, יחד עם כמה פרקים לא סיפוריים (סה"כ מעל 100 פרקים מהתורה); את כל ספרי נביאים ראשונים למעט פרקי הנחלות ביהושע (כ-135 פרקים); מבחר של כמאה פרקים בנביאים אחרונים; מספר פרקים בתהילים, במשלי, מגילת רות, עזרא ונחמיה (כאשר בפרקי הארמית בעזרא ודניאל יש להבין את משמעות התרגום ללא השלמת פסוקים). בחלק מהשנים נכללים בחומר הלימוד גם מספר פרקים באיוב ובדניאל. פעמים בודדות נכלל ספר דברי הימים בחומר, לעיתים במקום ספר מלכים. בשנים הראשונות כלל החידון גם פרקי אגדה מספר האגדה. בשנת תשכ"ו הנשיא זלמן שזר אמר שלא ייתכן שהחידון לא יכלול את פירוש רש"י, והוסיפו רש"י על שלוש פרשיות מהחומש במקום ספר האגדה. אולם מאז שנות ה-80 של המאה ה-20 הוא כולל אך ורק את פסוקי התנ"ך.
תותח 17 ליטראות
מלחמת העולם השנייה
עוד לפני שתותח ה-6 ליטראות הוכנס לשירות על ידי הצבאות הבריטים, הם שיערו שתותח זה לא יוכל לחדור את השריון של הטנקים הגרמנים שעברו התפתחות מואצת באותן שנים (1941-1943).
חידון התנ"ך העולמי לנוער יהודי
שלבי החידון
חידון התנ"ך העולמי לנוער המתקיים ביום העצמאות בירושלים הוא השלב האחרון של חידון התנ"ך, בו משתתפים 16 מתמודדים מכל העולם שצברו את הניקוד הגבוה ביותר בחידון מוקדם שנערך בכתב מספר ימים לפני יום העצמאות. חידון זה הוא שלב סופי של תהליך ארוך בו משתתפים אלפי נערים יהודים ברחבי העולם.
תותח 17 ליטראות
מלחמת העולם השנייה
תכנון התותח החל בסוף שנת 1940. באביב 1941 החלו הניסיונות בדגם הראשון שיוצר. את הקרדיט להתקנת תותחי ה-17 ליטראות בטנק השרמן יש לזקוף לזכות מייג'ור ג'ורג' ברייטי מבית הספר לשריון בלולוורת' (Lulworth) אנגליה, כבר בתחילת 1943. אף על פי שבאותו זמן כבר הוחל בהתקנת התותח בטנקים מתוצרת בריטית מסוג צ'לנג'ר, היה 'מייג'ור ברייטי משוכנע שמרכב השרמן מתאים יותר לתותח.
חידון התנ"ך העולמי לנוער יהודי
חידונים מדינתיים
במדינות רבות מתקיימים חידונים לבחירת הנציגים של אותן מדינות. בארצות הברית ובקנדה מתקיים החידון כשנה לפני החידון העולמי. בחלק מהמדינות הנציגים נבחרים בחידונים פנימיים של בתי הספר היהודיים.
תותח 17 ליטראות
מלחמת העולם השנייה
הופעת טנקי הטיגר סימן I הגרמנים בצפון אפריקה, גרמו לזירוז הייצור ולשליחת 100 תותחים ראשונים לחזית זו באביב 1943. היות שתכנון המרכב לא הסתיים, נשלחו 100 תותחים ראשונים אלה על מרכב של תותח 25 ליטראות ונקראו 17/25 pdr.
חידון התנ"ך העולמי לנוער יהודי
שלבי החידון בארצות הברית
בארצות הברית, תלמידים בכיתות ז-יב יכולים להתמודד בחידון התנ"ך. יש שלוש מחלקות - "אנגלית", "תיכון - עברית", ו"חטיבת ביניים - עברית". כשנה לפני החידון הארצי, מנהל החידון הארצי מפרסם את החומר, שכולל כ-80 פרקים בדרך כלל, מורכב מחלקי ספר אחד מהתורה, כל ספרי נביאים ראשונים, ופרקים אחדים מאחד מספרי הכתובים. החומר למתמודדים בתיכון כולל גם חלקי ספר מנביאים אחרונים. במהלך השנה נערכים שלושה מבחנים, שבהם כ-25 שאלות אמריקאיות על חלק מהחומר, והמתמודדים נבחנים בבתי הספר שלהם. לאחר המבחן השלישי, אלו שקבלו ציון משולב יותר מציון המכריע (בדרך כלל כ-50 מתוך 75) מוזמנים לחידון הארצי, שנערך בסמוך ליום העצמאות בניו יורק סיטי. בחידון הארצי מתקיימים שני שלבי שאלות - השלב הראשון הוא מבחן בכתב על פשט המקרא, באורך 60 שאלות אמריקאיות, השלב השני הוא מבחן בכתב על קישורים בין חלקי החומר ושאלות הכרעה ותיאום, באורך 30 שאלות. חמישה עשר מתמודדים עולים לשלב הגמר הפומבי - חמישה מכל מחלקה. המתמודדים מקבלים עשר שאלות, והציונים שלהם מאלו השאלות מצטרפות לציונים שקיבלו מוקדם יותר בכתב. הזוכים במחלקות (וגם מי שקיבל את הציון הכי גבוה אחריהם) עולים לחידון התנ"ך העולמי.
תותח 17 ליטראות
מלחמת העולם השנייה
הצלחות התותח בשדות הקרב, הביאה להחלפת התותחים בעלי הקטרים הקטנים יותר שהיו מותקנים עד אז במספר טנקים בריטים כמו הקרומוול, הצ'רצ'יל, הקנטאור ועוד. כמו כן הותקן התותח על טנקי השרמן האמריקאים. טנקים אלה כונו בשם שרמן פיירפליי והם נכנסו לשירות בינואר 1944.
חידון התנ"ך העולמי לנוער יהודי
שלבי החידון בישראל
השלב הראשון של חידון התנ"ך בישראל קובע את העולים לחידונים המחוזיים. בעבר התקיימו המבחנים המוקדמים במנותק מבתי הספר והנבחנים שהשיגו את הציונים הגבוהים ביותר בכל מחוז עלו לחידון מחוזי פומבי. בשנת 1983 החליט משרד החינוך לקיים את המבחנים בצמידות לבתי הספר, והמבחן המוקדם נקרא מאז "המבחן הבית ספרי", וכל בית ספר מעלה למבחן המחוזי עד שלושה נציגים שקבלו את הציונים הגבוהים ביותר בבית הספר (אלא אם באותו בית ספר יש כמות רבה של נבחנים ואז מעלים ארבעה). המבחן מתקיים בכל בתי הספר באותו יום ובאותה שעה ומיועד לתלמידי כיתות ט'-י"ב אך משנת ה'תשע"ט גם לתלמידי כיתה ח'.
תותח 17 ליטראות
מלחמת העולם השנייה
התקנת התותח על טנקי השרמן, הפכה אותם לנשק שאיים אף על הטנקים הגרמנים הטובים ביותר כמו הפנתר והטייגר.
חידון התנ"ך העולמי לנוער יהודי
שלבי החידון בישראל
בשלב השני מתקיימים מספר חידונים מחוזיים פומביים במקביל. בעבר היו ארבעה מחוזות, החל מסוף שנות ה-80 עד לשנת 2020 התקיימו החידונים בשישה מחוזות ובשנת 2021 הוסיפו מחוז שביעי. על מנת לעודד השתתפות תלמידים מבתי ספר ממלכתיים הוחל בראשית שנות ה-90 של המאה ה-20 לקיים חידונים מחוזיים נפרדים לבתי ספר ממלכתיים ולבתי ספר ממלכתיים דתיים. לעולים מהחידון הבית ספרי נערך חידון קדם מחוזי בכתב ולאחר מכן הנבחנים בעלי הציון הגבוה ביותר (בדרך כלל 16 מתמודדים) עולים לשלב הפומבי הנערך על במה בנוכחות קהל. לאחר סבב שאלות בעל פה (שונות לכל אחד) עולים לשלב הבא 8 המשתתפים בעלי הניקוד הגבוה ביותר שבו נשאלות שאלות בזק באמצעות מחשב. לאחר מכן עולים 4–5 המשתתפים בעלי הניקוד הגבוה ביותר לשלב הפומבי השלישי, הנקרא "שלב השאלה הזהה". בסיום החידון המחוזי מוכתר חתן או כלת התנ"ך המחוזי. במשך שנים רבות שלח כל חידון מחוזי 3–4 נציגים לחידון ארצי. אולם בשנת תשע"ב שונה הנוהג ומכל חידון מחוזי נשלח נציג אחד בלבד לחידון הארצי. מספר שנים לאחר מכן הורחב מספר העולים לחידון הארצי כך שבחלק מהמחוזות עולים שניים לחידון הארצי, לפי מספר הנקודות הכולל. השני שעולה הוא מי שהגיע למקום השני וקיבל את מספר הנקודות הגבוה ביותר ביחס לשאר המתמודדים שהגיעו למקום השני בשאר המחוזות.
תותח 17 ליטראות
מלחמת העצמאות
מספר יחידות של תותחים נגררים היו בשרות הצבא המצרי בתש"ח. אחד הכלים הבודדים מסוג זה שנלקח שלל, לקח חלק בהתקפה השמינית האחרונה על משטרת עיראק סווידאן.
חידון התנ"ך העולמי לנוער יהודי
החידון הארצי
עד אמצע שנות ה-80 התקיים חידון ארצי אחד. אולם במסגרת השינוי שנעשה בסוף שנות ה-80 כדי לעודד השתתפות תלמידים מבתי ספר ממלכתיים, התקיימו חידונים ארציים נפרדים לבתי הספר הממלכתיים ולבתי הספר הממלכתיים דתיים. מכל אחד מחידונים אלו נשלחו 6 משתתפים לחידון ארצי נוסף, מסכם, ששודר בשידור ישיר בטלוויזיה. בשנת תשע"ג שונה נוהג זה והתקיים חידון ארצי אחד בלבד. בחידון הארצי משתתפים 14 מתמודדים, שני נציגים מכל מחוז - מן החינוך הממלכתי ומן החינוך הממלכתי דתי.
תותח 17 ליטראות
מלחמת העצמאות
בפקודה שהכין יצחק רבין קצין המבצעים של חזית הדרום במסגרת ההכנות למבצע יואב, הוא רשם 2 תותחי 17 ליטראות. זו הוכחה חד משמעית לכך שעד אז תפסו כוחות צה"ל כשלל 2 תותחים במצב כשיר עם תחמושת מספקת שהושמשו לקראת הפעולה.
חידון התנ"ך העולמי לנוער יהודי
החידון הארצי
בשנות האלפיים משרד החינוך החל להפעיל מחנה בן יומיים למתמודדי החידון הארצי. במהלך מחנה זה מתקיים מבחן מוקדם בכתב. בחידון הארצי הפומבי ישנם שלושה שלבים, בהם הנקודות מצטברות מן המבחן בכתב ומשלבי החידון הפומבי. השלב הראשון הוא סבב שאלות מלווה בסרטונים לכל המתמודדים. אל השלב השני עולים 8 מתמודדים, ובו נדרשים המתמודדים למלא תשבץ בן 4 שאלות בזמן מוקצב באמצעות מחשב. בשלב השלישי לוקחים חלק 4 המשתתפים בעלי הניקוד הגבוה ביותר, שניים מכל זרם חינוכי. שלב זה נקרא "ראש בראש" ובו כל מתמודד נשאל 10 שאלות לסירוגין. בסיומו מוכתר חתן התנ"ך הארצי הממלכתי וסגנו, וחתן התנ"ך הארצי הממלכתי-דתי וסגנו. ארבעת הזוכים מייצגים את מדינת ישראל בחידון העולמי.
תותח 17 ליטראות
מלחמת העצמאות
לאחר המלחמה התברר שטנקי השרמן שנרכשו בינתיים עם תותח קצר 75 מ"מ, נחותים לעומת הטנקים שרכש הצבא המצרי מסוג T34. על מנת להתגבר על נחיתות זאת הותקנו בחלקם תותחי 17 ליטראות. טנקים משופרים אלו נחשפו לציבור לראשונה במצעד צה"ל ביום העצמאות בשנת 1956.
חידון התנ"ך העולמי לנוער יהודי
החידון הארצי
המרכז לטכנולוגיה חינוכית השתתף בעריכת השלבים המוקדמים של חידון התנ"ך (עד החידון הארצי) ובהפקתם, עד לשנת 2016. כיום, מחברי השאלות של החידונים הבית ספריים, החידונים המחוזיים והחידון הארצי הם חברי ההנהגה הצעירה בתנ"ך של משרד החינוך, בה חברים משתתפי חידון התנ"ך בעבר.
תותח 17 ליטראות
מבצע קדש
במבצע קדש בשנת 1956, הפעיל הצבא המצרי תותחי 17 ליטראות נגררים וכן תותחים מתנייעים מסוג "ארצ'ר" שהופעלו כנגד השריון הישראלי בחזית סיני, בעיקר בקרב סכר הרואיפה באזור אבו עגילה. באותו מתחם היו למצרים 6 תותחי 17 ליטראות נגררים ו- 14 תותחים מתנייעים מסוג ארצ'ר. זו הייתה כנראה ההפעלה המבצעית האחרונה של תותח זה גם ככלי נגרר וגם כתותח מתנייע בדמותו של הארצ'ר. אחד התותחים המתנייעים האלה מוצג במוזיאון השריון בלטרון.
חידון התנ"ך העולמי לנוער יהודי
החידון הארצי
מחנה חידון התנ"ך
המתמודדים שמעפילים לחידון העולמי מכל העולם ומישראל משתתפים ב"מחנה תנ"ך" שנמשך כשבועיים, בו מתקיימים החידון העולמי וחידון התפוצות, יחד עם טיולים ברחבי הארץ ופגישות עם אח"מים. במהלך המחנה, נבחנים עשרות המתמודדים במבחן בכתב, ובו נקבע מי יהיו משתתפי החידון העולמי הפומבי ביום העצמאות.
חידון התפוצות
נציגי הסוכנות היהודית במדינות השונות שולחים את נציגי המדינות השונות לחידון העולמי הנערך בירושלים. החל משנת ה'תש"ם, נערך בישראל חידון מיוחד שמשתתפים בו רק נציגי התפוצות ובו מוכתר חתן התנ"ך של התפוצות וסגניו. החידון נערך מספר ימים לפני החידון העולמי. עד שנת תשע"ד, מחבר השאלות בחידון התפוצות היה יוסף שער, שחיבר גם את החידון העולמי בשנותיו הראשונות. מחבר השאלות הנוכחי של חידון התנ"ך לנערי התפוצות הוא שמואל עמרוסי, חתן התנ"ך הארצי למבוגרים בשנת תשע"ב. בעבר, השתתפו בחידון התפוצות כל נציגי המדינות שאינם מישראל. בשנת ה'תשע"ה הוחל בנוהג על פיו בחידון התפוצות משתתפים רק אלו שלא עלו לחידון התנ"ך העולמי ביום העצמאות, ובנוסף - מכל מדינה נבחר מתמודד אחד בלבד להשתתפות בחידון.
החידון ביום העצמאות
החידון ביום העצמאות אורך כשעתיים. לאחר נאומי הנכבדים מתבצע שלב ראשון של שאלות סביב סרטונים כשכל מתמודד מ-16 המתמודדים מקבל שאלה הקשורה, לעיתים בקשר קלוש, לנושא של אחד הסרטונים. לאחר מכן מתבצע שלב שני לכ-8 מתמודדים בעלי הניקוד הגבוה ביותר. על מנת לעורר את המתח, בשלב זה נהוג לאפס את הניקוד של המתמודדים. בשלב זה, על המתמודדים לזהות על פי רמזים ספר, אישיות או מקום מספרי המקרא, ובנוסף, לענות על חמש שאלות בדרגת קושי עולה בזמן מוקצב. השלב השלישי הוא שלב השאלה הזהה - שאלת ראש הממשלה, ואליו עולים 4–5 מתמודדים. השלב הסופי והמכריע הוא זה שבו שני המתמודדים שצברו את הניקוד הגבוה ביותר עד לאותו חלק בחידון מתמודדים "ראש בראש" בסדרת שאלות בזק. בסיום שלב זה, מוכתר חתן התנ"ך העולמי לנוער.
בשנותיו הראשונות של החידון, זכה כל נציג שהגיע לחידון התנ"ך העולמי להישאל שאלה בפני הקהל בחידון העולמי. ברבות השנים גדל מספר המשתתפים בחידון התנ"ך ועל כן במבחן המוקדם נבחרו רק מספר מוגבל של נציגים, לרוב 16, שישתתפו בפועל בחידון.
השאלה הזהה בחידון העולמי נקראת "שאלת ראש הממשלה", אף על פי שראשי הממשלה עצמם, באופן כללי, אינם משתתפים בכתיבת השאלה. בשנת 2010, כאשר אבנר נתניהו, בנו של ראש הממשלה בנימין נתניהו השתתף בחידון, הובהר לקהל שראש הממשלה לא שותף בתוכן השאלה עד מועד החידון. בעשור הראשון של המאה ה-21 הוכנס מרכיב טלוויזיוני לחידון, כאשר שני המתמודדים עם מספר הנקודות הגבוה ביותר משתתפים בהתמודדות "ראש בראש" על תואר חתן או כלת התנ"ך העולמי.
השופטים והמנחה
בחידון העולמי הראשון לנוער שימש כיו"ר חבר השופטים, שר החינוך אבא אבן. בחידון השני, כיהן שוב אבן כיו"ר השופטים, למרות העובדה שכבר לא היה שר החינוך, אלא סגן ראש הממשלה. בשנת 1967, לאחר שכבר היה אבן שר החוץ, עבר תפקיד יו"ר חבר השופטים לד"ר יוסף בורג, שר הסעד. בורג המשיך לכהן בתפקיד זה מעל 30 שנה, גם לאחר שכבר לא היה שר, בשנת 1998. לאחר פרישתו של יוסף בורג מהתפקיד, עבר התפקיד לבנו, אברהם בורג, שהיה יו"ר הכנסת. בעקבות זאת, עבר התפקיד ליו"ר הכנסת שבאו אחריו, ראובן ריבלין (2003, 2012) ויולי אדלשטיין (מאז 2013). בשנת 2006 כיהן בתפקיד שמעון פרס, שהיה יו"ר הכנסת בפועל, שכן דליה איציק נבחרה ליו"ר הכנסת רק למחרת יום העצמאות. בין לבין כיהנו כיו"ר חבר השופטים שרי חינוך לשעבר: אהרן ידלין (2002, 2008) ויצחק נבון (2009-2011).
בחידונים הראשונים כיהן כמנחה החידון עמיקם גורביץ. באמצע שנות ה-80 החזיקו בתפקיד דן כנר ודניאל פאר ומ-1988 ועד 2015 כיהן אבשלום קור כמנחה החידון העולמי. ב-2016 זכתה סיון רהב-מאיר במכרז להנחיית החידון, אך ויתרה עליו, משפורסם בתקשורת כי קור קיבל את ההודעה על הפסדו במכרז במסרון. גיא זו-ארץ הנחה את החידון באותה שנה. בשנים 2017 - 2021 חזר קור להנחות את החידון, עד פרישתו מהנחיית החידון, בשנת 2022 העיתונאי עופר חדד הנחה את החידון ובשנת 2023 חזר גיא זוארץ להנחות אותו.
זוכי חידון התנ"ך הארצי לנוער
החל משנת תש"ע (2010), חידון התנ"ך הארצי לנוער נערך במתכונת חדשה, לפיה מתמודדים בחידון תלמידים מזרם החינוך הממלכתי ומזרם החינוך הממלכתי - דתי בנפרד. זאת כדי לעודד תלמידי בתי ספר ממלכתיים להשתתף בחידון. מאותה שנה, ארבעת נציגי מדינת ישראל לחידון העולמי היו שניים מהחינוך הממלכתי ושניים מהחינוך הממלכתי דתי.
קמטים
קמטים הם קפלים בעור. לרוב כתוצאה מהזדקנות: עם השנים, העור האנושי משתנה ומפסיק להיות מתוח. הקמטים נגרמים עקב פגיעה מצטברת בסיבי הקולגן והסיבים האלסטיים בדרמיס בעקבות חשיפת יתר לשמש וההשפעות המצטברות של כוח המשיכה ותנועות שרירי הפנים.
סוג אחר של קמטים הם קמטים זמניים הנוצרים בעור כתוצאה ממגע עם מים. הקמטים מתחלקים לקמטי הבעה (הקמטים בפנים בצידי האף, במצח ובין הגבות) ולקמטים קטנים יותר הקיימים בעיקר באזורים החשופים לשמש. קמטים מעידים על עור לא בריא. בחלקים נרחבים של התרבות המערבית, הקמטים גם נחשבים ליפים פחות.
מניעה וטיפול
ישנם אנשים המנסים, מהסיבות שהוזכרו לעיל, למנוע קמטים או להפחית אותם. מניעת קמטים נעשית על ידי בגדים ארוכים, כובע, קרם לחות, קרם אנטי-אייג'ינג, וקרם הגנה לעור המונעים חשיפה ונזקי קרינה מהשמש.
באופן מלאכותי
ניתן גם להזריק לעור בוטולינום טוקסין. הבוטולינום טוקסין הוא חומר שנכנס לשימוש ברפואה בשנות ה־70, בעיקר לתיקון מצבים של עין עצלה או פזילה. הוא יעיל במיוחד לקמטי הבעה. הבוטולינום טוקסין הוא רעלן היכול בכמויות קטנות להרפות פעילות של שרירי הבעה הפועלים פעילות יתר ועל ידי כך להפחית או להעלים קמטים מסוימים לתקופה של 4-5 חודשים. התכשיר הידוע ביותר מסוג זה מכונה "בוטוקס" ומיוצר על ידי חברת אלרגן.
לא ניתן להשתמש בטיפולי בוטוקס להפחתת קמטים סטטיים אשר לא מושפעים מתנועות שרירי הפנים או לקמטים מאוד עדינים שקשורים למבנה העור.
קיימים מספר רב של חומרי מילוי הנבדלים אחד מהשני בצמיגות, משך הזמן שהם נותרים יעילים בעור, והסיכונים הכרוכים בהם. חומרים שנשארים בעור לתמיד כמו סיליקון עלולים לגרום לתופעות לוואי קבועות ולכן כמעט ואינם בשימוש. ככלל מעדיפים היום שימוש בחומרים שנספגים בעור ולכן בטוחים יותר לשימוש.
רוב זריקות חומרי המילוי שנמצאות בשימוש כיום מורכבות מחומצה היאלורונית. חומצה זו קיימת באופן טבעי בגופינו ומהווה חלק מרמות החיבור בעור ובפרקים. לשימוש בהזרקה היא מסונתזת במעבדה בשיטות של הנדסה גנטית. החומר מגיע בדרך כלל כג'ל שקוף. ישנם מספר סוגים שההבדל ביניהם הוא גודל חלקיקי הג'ל. חלקיקים גדולים יותר מתאימים להזרקה עמוקה לקמטים גדולים ואילו תכשירים עם חלקיקים קטנים יותר מתאימים להזרקה לקמטים קטנים יותר.
קמטים כתוצאה ממגע עם מים
הרטבה ממושכת של גוף אנושי גורמת להופעת קמטים זמניים. מחקר שהתפרסם בשנת 2001 מעלה השערה כי קמטים בכפות הידיים ובכפות הרגלים, הנוצרים ממגע עם מים, נועדו לשפר את אחיזת השטח של הכפות בסביבה מימית. המחקר מראה כי המבנה של הקמטים מותאם לשיפור האחיזה, וכמו כן הוא מראה כי מחקרים שנערכו בשנות ה-30, מצביעים על כך שהקמטים לא נוצרים כאשר יש פגיעה עצבית באזור.
פרשת הירי בנעלין
פרשת הירי בנעלין החלה ב-2008, עת תועד חייל צה"ל יורה כדור גומי לעבר פלסטיני בעת שהיה כפות לאחר שנעצר בהפגנה אלימה. הכדור פגע בקרקע ליד רגליו של אבו רחמה, וזה נפצע קל מנתז. הירי נמצא כבלתי מוצדק והחייל היורה הורשע בשימוש בלתי חוקי בנשק. מפקדו של החייל הורשע בניסיון לאיומים. זאת, לאחר התערבות בג"ץ שביטל את ההחלטה המקורית של הפרקליטות הצבאית להעמידם לדין על "התנהגות שאינה הולמת" בלבד.
האירוע
ב-7 ביולי 2008, במהלך הפגנה אלימה בנעלין, עוכב אשרף אבו רחמה על ידי כוח צה"ל עקב מעורבותו בהפרות סדר, נאזק ועיניו כוסו בבד. בשלב זה פנה אליו מפקד הגדוד סא"ל עמרי בורברג, שהכירו מהפגנות והפרות סדר קודמות, ואמר לו: "נו, עכשיו אתה תפסיק להפגין נגד כוחות צה"ל?". העצור השיב בערבית, ומדבריו השתמע כי אינו מבין עברית. לאחר חילופי דברים אלה אמר המג"ד לסמל לאונרדו קוריאה, ששירת תחת פיקודו, ועמד בסמוך: "מה אתה אומר, נירה עליו גומי?". מילים אלה נאמרו מתוך כוונה של המג"ד להפחיד את אבו רחמה כי עתיד להתבצע לעברו ירי של כדור גומי, ובסוברו, מהיכרותו הקודמת את העותר, כי הוא מבין עברית. בתגובה לשאלה זו של המג"ד, השיב החייל: "אין לי בעיה לירות בו גומי". אז הרים המג"ד את העצור מהמקום בו היה ישוב, ובעודו אזוק ומכוסה עיניים, הוליכו לכיוון הג'יפ הצבאי שעמד בקרבת מקום. כשחלף המג"ד על פני החייל, אמר לו: "תדרוך כדור". החייל השיב: "יש לי כבר כדור בקנה". בעוד המג"ד מחזיק את העצור בזרועו, ומשוחח עם שוטר מג"ב שעמד בסמוך, כיוון החייל את נשקו האישי לעבר נעלו של העצור, וירה לעברו כדור גומי מטווח קצר. מיד לאחר הירי, דחף המג"ד את החייל, צעק עליו, וגער בו על ביצוע הירי באדם כבול. החייל השיב לו כי הבין שקיבל ממנו פקודה לעשות כן. בעקבות הירי נגרמה לעצור חבלה שטחית.
ב-19 ביולי פרסם "בצלם" תיעוד מצולם של האירוע. עם פרסום הצילום הודיע צה"ל כי:
בגין המעשים האמורים, הוגש נגד המג"ד והחייל כתב אישום שייחס להם עבירה של התנהגות שאינה הולמת. בורברג הועבר מתפקיד המג"ד לתפקיד קצין אג"ם בצאלים.
בג"ץ אבו רחמה
השופטת פרוקצ'יה נימקה את עמדתה:
השופטת פרוקצ'יה חיוותה דעתה על מעשי המג"ד: ועל מעשי החייל:
פסק-הדין היה המקרה הראשון שבו בג"ץ התערב בשיקול דעת התביעה לגבי סעיפי האישום והורה להמירם בסעיפים חמורים יותר. השופטים התבססו גם על פסק-דין שניתן 20 שנה קודם לכן, בשנת 1989, שהיה המקרה הראשון שבו בג"ץ התערב בשיקול דעת התביעה הצבאית, והורה להגיש כתב אישום בעניינו של אל"ם (הורד לדרגת טוראי) יהודה מאיר, שהורה לשבור ידיים ורגליים של פלסטינים במהלך האינתיפאדה הראשונה.
השופטים אליקים רובינשטיין וחנן מלצר הסכימו עם פסק דינה של השופטת פרוקצ'יה.
לאחר פסיקת בג"ץ
ב-24 בספטמבר 2009 הגישה הפרקליטות הצבאית כתב אישום מתוקן, בהתאם להנחיות בג"ץ. ב-15 ביולי 2010 הורשע המג"ד בורברג בניסיון לאיומים, והחייל קוריאה הורשע בשימוש בלתי חוקי בנשק. שניהם הורשעו גם בהתנהגות בלתי הולמת - הסעיף הקל יותר, שבפרקליטות הצבאית ייחסו להם בתחילה, לפני שהאישום הוחמר בהוראת בג"ץ.
באוקטובר 2010, לפני מתן גזר הדין, פרסם ערוץ 10 כתבה, בה טען נחום שחף כי מתחקיר שערך עולה כי הסרט שפרסם ארגון "בצלם", ואשר שימש ראיה מרכזית במשפט החייל היורה והמג"ד, צולם ממצלמות שונות, נערך, הושמטו ממנו קטעים חשובים, והוספו לו קולות ירי, וכי הפלסטיני כלל לא נפגע מכדור הגומי שירה החייל. בשלב הטיעונים לעונש במשפט הציגה התביעה חוות דעת של המחלקה לזיהוי פלילי במשטרת ישראל, לפיה הסרט בו מתועדת התקרית אותנטי, וכי לא נמצאו בו סימני עריכה או עיבוד. בית המשפט קבע, בהתייחס לחוות דעתו של שחף שהוגשה על ידי ההגנה, כי "לא מצאנו כי ההגנה ביססה את עמדתה כדבעי, ולא ניתן לקבוע במידה הנדרשת להוכחת טענת הגנה, כי בסרטון בוצעו שינויים מכוונים". שופט מיעוט העלה "חשדות כבדים שמא נעשו שינויים מניפולטיביים בסרטון".
בינואר 2011 גזר בית הדין הצבאי את דינם של בורברג וקוריאה. השופטים הגדירו את מעשיו של סא"ל בורברג "הפרה של ערכי היסוד של רוח צה"ל" וציינו בדבריהם כי במעשיו "הכשיל את פקודו ותרם לנזק התדמיתי שנגרם". עם זאת, השופטים הדגישו כי הוא מילא תפקיד מורכב בשירותו. בית המשפט קבע כי סא"ל בורברג, לא יורד בדרגה, וכי קידומו בדרגה יעוכב למשך שנתיים, מתוכם שנה של שירות ללא תפקיד פיקודי. על קוריאה גזר בית המשפט הורדה לדרגת טוראי.
ה'רס"ה
אירועים
שמאל|ממוזער|200px|דיוקן של [[נוסטרדמוס שצויר על ידי בנו סזאר]]
בטי הולברטון
פרנסיס אליזבת' "בטי" הולברטון (באנגלית: Frances Elizabeth "Betty" Holberton; 7 במרץ 1917 - 8 בדצמבר 2001) הייתה מהנדסת ומתכנתת אמריקאית, ידועה בעיקר בתור היותה אחת משש המתכנתות של המחשב האלקטרוני, "אניאק", והייתה שותפה בכתיבת שפות התכנות קובול ופורטרן.
קריירה
עקב השתתפות גברים רבים בלחימה במלחמת העולם השנייה שכר הצבא האמריקני נשים שיחשבו מסלולים בליסטיים לטילים. הולברטון נבחרה על ידי בית הספר מור להנדסה לעזור בחישובים הללו ביחד עם כ-80 נשים נוספות.
ב-1945 הצבא האמריקני החליט לממן פרויקט ניסויי שמטרתו הייתה ליצור את אניאק, המחשב הדיגיטלי הראשון. מתוך 80 הנשים ששכר הצבא, שש נשים נבחרו להיות המתכנתות של המחשב, ביניהן הולברטון. עבודתה התבטאה בכוונון של למעלה מ-3000 מתגים במחשב ששקל 30 טון ואיפשר לחשב משוואות של מסלולים בליסטיים. עלות הפרויקט הייתה 487,000$, שוות ערך ל-$6,887,000 ב-2017. אניאק נחשף לציבור ב-15 בפברואר 1946 באוניברסיטת פנסילבניה, כלומר, מאוחר מדי מכדי לתרום במלחמת העולם השנייה, אולם פיתוחו פתח דלתות חדשות בעולם התכנות. במשך עבודתה על האניאק קיבלה הולברטון הרבה מרעיונותיה בשנתה, מה שהוביל את עמיתיה המתכנתים לומר עליה כי "היא פתרה יותר בעיות בשנתה משאחרים פתרו בערות".
בתום המלחמה עברה הולברטון לעבוד ברמינגטון רנד, חברה אמריקאית לייצור מכונות לעסקים הידועה בעיקר בייצור מכונות כתיבה, ולאחר מכן במכון הלאומי לתקנים (כיום: המכון הלאומי לתקנים וטכנולוגיה). היא ניהלה את אגף התכנות במעבדה למתמטיקה שימושית באגף דוד טיילור לתכנון ספינות ב-1959. היא עזרה לפתח את UNIVAC, תכננה לוחות בקרה בהם מקמה את המקלדת הנומרית ליד מקלדת האותיות ודחפה את המהנדסים להחליף את החזית השחורה של UNIVAC בחזית בצבע אפור-בז' מה שמאוחר יותר הפך לצבע האוניברסלי של המחשבים. היא לקחה חלק בפיתוח מערכת התכנות היצרנית הראשונה (SORT/MERGE). בנוסף גם כתבה את התוכנה הראשונה לניתוח סטטיסטי שהפכה לקונצנזוס האמריקאי של 1950.
החל מ-1953 פעלה כמפקחת על תכנות מתקדם במעבדה למתמטיקה שימושית של חיל הנחתים האמריקאי שממוקם במרילנד, שם נשארה עד 1966. הולברטון עבדה עם ג'ון מוכאלי בפיתוח ערכת הוראות ל-BINAC, מה שנחשב לאבטיפוס לכל שפות התכנות המודרניות. היא השתתפה בפיתוח תקנים ראשוניים לשפות התכנות קובול ופורטרן ביחד עם גרייס הופר. מאוחר יותר כעובדת של המכון הלאומי לתקנים עבדה על שני התקנים של שפת התכנות פורטרן: פורטרן 90 ו- פורטרן 77.
מותה
הולברטון נפטרה ב-8 בדצמבר 2001 ברוקוויל, מרילנד בעודה בת 84, כנראה כתוצאה ממחלת לב, סוכרת וסיבוכים שנגרמו כתוצאה משבץ שחוותה מספר שנים לפני מותה. היא הותירה אחריה את בעלה ג'ון ווהן הולברטון ושתי בנות, פמלה ופריסילה.
פרסים
ב-1997 היא וחמש המתכנתות האחרות של אניאק נכנסו להיכל התהילה של הארגון הבינלאומי לנשים בטכנולוגיה. מתוך שש הנשים שתכנתו את אניאק היא היחידה שקיבלה את פרס אוגוסטה עדה לאבלייס, הפרס הגבוה ביותר שמחולק על ידי ארגון הנשים בתכנות.
כמו כן ב-1997, קיבלה הולברטון את פרס IEEE לחלוצים במחשוב על פיתוח יצרן ה-Sort-Merge.
אחיה ראב"ד
אחיה ראב"ד (נולד ב-25 באוגוסט 1966) הוא עיתונאי ואיש תקשורת ישראלי.
קריירה
ראב"ד החל דרכו ככתב ועורך ברשת עיתונות מקומית צפון ולאחר מכן שימש סגן עורך בידיעות תקשורת. משנת 2004 ראב"ד משמש ככתב ynet בצפון וכן בתפקידי כתב ועורך במקומונים בצפון.
בין השאר סיקר ראב"ד עבור ynet את משפטו החוזר של רומן זדורוב, שהואשם ברצח הילדה תאיר ראדה, את ההתנתקות, בשנת 2005, את מלחמת לבנון השנייה ואת המשא ומתן על שחרורם של החיילים החטופים גלעד שליט ושל אודי גולדווסר ואלדד רגב. הוא סיקר גם את השריפה הקטלנית בכרמל בשנת 2010. ראב"ד מרבה לעסוק בנושאים הקשורים לאיכות הסביבה. בשנת 2012 פרסם תחקיר ובו תרחיש האימה שעלול להתרחש במקרה ומתקפת טילים תפגע במתחמים הפטרוכימיים במפרץ חיפה. בהזדמנויות אחרות עסק בחשש מפני רעידות האדמה באזור, ובסיקור שוטף של המאבק על פינוי מיכל האמוניה, והתקלות הרבות במפעלי המפרץ.
במהלך השנים עסק בנושאים חברתיים ואנושיים רבים, ובשנת 2018 זכה בפרס "מגן הצדק החברתי" מטעם עמותת יד עזר לחבר, המסייעת לניצולי שואה.
חיים אישיים
ראב"ד מתגורר בכרמיאל ב-25 השנים האחרונות, נשוי למזל, אמנית ומורה לחינוך מיוחד, אב לגיא, ארקדי ושיר.
פגודה
פגודה היא מגדל מדורג שנפוץ בעיקר במדינות דרום-מזרח אסיה, כגון סין ויפן. פגודות רבות שימשו כמקום פולחן, בעיקר בודהיסטי או טאואיסטי, ובדרך כלל נבנו בתוך או ליד מקדשים. במיאנמר ובתאילנד יש חפיפה מסוימת בין המונח "פגודה" לבין "סטופה" או "צ'איטה", ואילו בווייטנאם נעשה שימוש במונח כשם גנרי לתיאור מבני פולחן.
מקורה של הפגודה הוא ככל הנראה בסטופה ההודית העתיקה מהמאה ה-3 לפנה"ס. הסטופה, שהיא מונומנט כיפתי, שימשה בהודו בעיקר להנצחה ואחסון של שרידים קדושים. היא אומצה ברחבי דרום-מזרח ומזרח אסיה, שם התבלטה כמונומנט בודהיסטי שהיה קשור למקדשים ולשרידים קדושים. במזרח אסיה שולבה האדריכלות של הביתנים הסיניים באדריכלות הפגודה.
האיקונוגרפיה הסינית מופיעה רבות בפגודה הסינית ובפגודות מזרח-אסייתיות אחרות. גם תמונתו של הבודהה מופיעה בפגודות רבות.
בפגודות רבות היה קצה (Finial) מקושט, שעוצב כך שתהיה לו משמעות סימבולית בבודהיזם כגון ייצוג של הלוטוס. הקצה שימש גם ככליא ברק, וסייע להקטין את סכנת הפגיעה של ברקים בפגודה הגבוהה. הפגודות המוקדמות נבנו בין השאר מעץ, אך במשך השנים התמעט השימוש בחומר זה והחל שימוש בחומרים עמידים יותר.
וילהלם אלברכט, נסיך מונטנואובו הראשון
וילהלם אלברכט, נסיך מונטנואובו הראשון (בגרמנית: Wilhelm Albrecht Fürst von Montenuovo; 8 באוגוסט 1819 - 7 באפריל 1895), היה גנרל ובן אצולה אוסטרי.
ביוגרפיה
וילהלם אלברכט נולד ב-8 באוגוסט 1819 בפארמה, לאדם אלברט פון נייפרג ולמארי לואיז, דוכסית פארמה, בתם של פרנץ השני, קיסר האימפריה הרומית הקדושה ומריה תרזה מנאפולי וסיציליה. אמו, מארי לואיז, הייתה אשתו השנייה של נפוליאון הראשון משנת 1810 עד 1814, ולאחר מכן היא שלטה בזכות עצמה כ"דוכסית פארמה" משנת 1817 ואילך. לאחר מותו של בעלה נפוליאון הראשון בסנט הלנה בשנת 1821, היא התחתנה נישאה בנישואים מורגנטיים עם אדם אלברט פון נייפרג, וכתוצאה מכך, וילהלם אלברט היה אחיו למחצה של נפוליאון השני.
בשנת 1838 הוא הצטרף לשורות הצבא האוסטרי והשתתף במלחמת העצמאות האיטלקית הראשונה באיטליה ובדיכוי המרד ההונגרי של 1848 בהונגריה, ובשנת 1854 הועלה לדרגת פלדמרשל-לוטננט. בשנת 1859 הוא השתתף בקרב מגנטה, שם הצבא האוסטרי הובס על ידי הצבא הפרנקו-סרדיני. בשנת 1860 הוא מונה למפקד רגימנט, ובשנת 1864 הוא קיבל את התואר "נסיך מונטנואובו", שהוא תרגום של נייפרג. בשנת 1866 הוא הועבר לבוהמיה, ובשנת 1867 הוא הועלה לדרגת גנרל חיל הפרשים. בשנת 1878 פרש וילהלם אלברכט מהצבא, וב-7 באפריל 1895 הוא מת בביתו בווינה, ובנו אלפרד, נסיך מונטנואובו השני ירש את תאריו.
משפחתו
ב-22 בפברואר 1851 התחתן אלפרד עם יוליאנה, רוזנת בתיאני, בתם של יאנוש, רוזן בתיאני ומריה, רוזנת אסתרהזי דה גלאנטה, ממנה נולדו לו 3 ילדים:
אלברט קואוטס
אלברט קואוטס (באנגלית: Albert Coates; 23 באפריל 1882 - 11 בדצמבר 1953) היה מנצח ומלחין אנגלי-רוסי.
ביוגרפיה
אלברט קואוטס נולד בסנקט פטרבורג שברוסיה להורים אנגליים מיורקשייר. הוא למד בקונסרבטוריון בלייפציג, עבד תקופה מסוימת באופרת החצר בדרזדן והתמנה למנצח בתיאטרון מריאינסקי בסנקט פטרבורג. הופעת הבכורה של בבית האופרה המלכותית, קובנט גארדן הייתה בשנת 1914 בהצגת טריסטן ואיזולדה של ריכרד וגנר. דינמי בגישתו ומצליח בייחוד במוזיקה רוסית, הציג קואוטס הרבה יצירות חדשות לקהל המאזינים, ביניהן יצירות משל רייף וון ויליאמס, ארנולד באקס ואלכסנדר סקריאבין. ניצח בלונדון על הביצוע הפומבי המלא הראשון של "כוכבי הלכת". בשנות ה-20 ובראשית שנות ה-30 הרבה לנצח על התזמורת הסימפונית של לונדון. הוא תרם רבות בראשית הדרך להצגת מוזיקה תזמורתית על גבי תקליטים, החל בשנת 1920 עם ה"פואמת האקסטזה" של סקריאבין ואחר כך בניצוח על מובאות רבות מטבעת הניבלונגים של וגנר וכן, (בשנת 1925) הסימפוניה התשיעית של בטהובן. בין היצירות שהלחין: האופרות "סמיואל פיפס" ו"פיקוויק". בשנת 1946 השתקע בדרום אפריקה, שם נפטר.
אלברט קואוטס לא היה קרוב משפחה של אריק קואוטס, מלחין המוזיקה הקלה, או של זמר הטנור, ג'ון קואוטס.
שנאפי
שנאפי התנין הקטן (בגרמנית: Schnappi, das kleine Krokodil) הוא דמות מצוירת גרמנית של תנין מצרי.
היסטוריה
דמותו של שנאפי הופיעה לראשונה ב-2001, בפרק בסדרת הטלוויזיה Sendung mit der Maus (המופע עם העכבר). השיר שהופיע בפרק, "שנאפי, התנין הקטן", הגיע בינואר 2005 למקום הראשון במצעד הפזמונים בגרמניה, וזכה להצלחה רבה גם באוסטריה, שווייץ, בלגיה, הולנד, נורווגיה ושוודיה.
בעקבות הצלחת השיר, נוצר ב-2005 פרויקט מוזיקלי שכלל שני אלבומים.
הזמרת שדובבה את הדמות ובצעה את השירים היא ג'וי גרוטמן. היא בצעה את השיר הראשון בגיל חמש, והקליטה את האלבומים כשהייתה בת תשע. היא אחייניתה של איריס גרוטמן, שהלחינה את השירים. בהופעות חיות היא חלקה את הבמה עם דמות בתלבושת תנין.
הסכם ואי
מזכר נהר ואי או הסכם ואי (Wye River Memorandum) הוא מזכר שנחתם בין ישראל לאש"ף, שנועד לפרט צעדים למימוש הסכמי אוסלו ולקבוע לוח זמנים מדויק לביצוע הצעדים הנדרשים בהסכמים, תוך שמירה על הדדיות. ההסכם נחתם ב-23 באוקטובר 1998, בטקס רשמי בבית הלבן, על ידי ראש ממשלת ישראל בנימין נתניהו, יושב ראש הוועד הפועל של אש"ף יאסר ערפאת, ובתיווכו של נשיא ארצות הברית ביל קלינטון. בטקס נכח גם חוסיין מלך ירדן. ההסכם הושג לאחר משא ומתן אינטנסיבי שנערך במשך 10 ימים במרכז הכנסים המבודד Wye River של מכון אספן שבמרילנד, ארצות הברית, ובמעורבותו המלאה של הממשל האמריקאי, כולל השתתפותו האישית של הנשיא קלינטון ומעורבותם של דיפלומטים נוספים שנשלחו על ידי המלך חוסיין.
ההסכם קבע לוח זמנים והיקף של הנסיגות בהם ישראל מחויבת, ובמקביל הניח לוח זמנים לצעדים ביטחוניים של הפלסטינים באיסוף נשק בלתי חוקי, לחימה בטרור ומניעת הסתה. ההסכם היה תוספת להסכמי אוסלו הקודמים ולא בא במקומם. מימוש ההסכם נתקל בקשיים משני הצדדים, והוא לא כובד במלואו.
אף שממשלת נתניהו נפלה לבסוף על סוגיית תקציב המדינה, חתימת הסכם ואי על ידי בנימין נתניהו האיצה את תהליך נפילתה, לאחר ששני חברי הכנסת של מפלגת מולדת ושני חברי כנסת מהליכוד, זאב בנימין בגין ומיכאל קליינר, מימשו את איומם והביעו תמיכה בהפלת הממשלה.
רקע
הסכם ואי הוגדר כהסכם למימוש הסכם אוסלו ב' מאוקטובר 1995 והסכם חברון מינואר 1997. על פי הסכמים אלו, על ישראל היה לסגת משטחים ביהודה ושומרון בשלושה שלבים שנקראו "שלוש פעימות". הפעימה השנייה הייתה אמורה להתבצע ביולי-אוגוסט 1998, אך לא התבצעה עד מועד חתימת הסכם ואי, בגלל טענות ממשלת ישראל שהפלסטינים לא עמדו בהתחייבויותיהם בהסכמים הקודמים. ישראל דרשה שהפלסטינים ימלאו את התחייבויותיהם בהסכמי אוסלו, לפני שהיא תבצע נסיגות נוספות. הפלסטינים מצדם סירבו לבצע פעולות נוספות למימוש התחייבויותיהם לפני שישראל תבצע את התחייבויותיה.
תוכן ההסכם
נקבעו שלושה שלבים ליישום ההסכמים, ובכל אחד מהם השתתפו שני הצדדים:
תהליך השגת ההסכם
ארצות הברית הזמינה משלחות ישראליות ופלסטיניות לוואי פלנטיישן למשא ומתן אינטנסיבי במתכונת דומה לזו שהתקיימה בקמפ דייוויד. המקום בודד מהתקשורת ומגורמים פוליטיים ישראלים ופלסטינים והאמריקאים הפעילו לחץ כבד על הצדדים להגיע להסכם. האמריקאים יצרו מגע ישיר וחברי עד כמה שניתן בין הצדדים. לשם כך הם השתמשו באמצעים מגוונים כגון איפול תקשורתי, ארוחות משותפות במרפסת, טיולים ביער ולאורך הנהר של נציגי שתי המשלחות, במטרה להגביר את האמון ביניהם. דובר משרד החוץ האמריקאי הצהיר בתקשורת כי ארצות הברית מנסה בכל כוחה ליצור את הרקע שיאפשר את מלוא הסיכויים לאווירה קונסטרוקטיבית ופרגמטית כדי שהרקע יהיה בלתי פורמלי.
על השיחות בוואי הוטל איפול תקשורתי מלא. הנשיא ביל קלינטון ציין כי הצדדים הוזמנו לוואי פלנטיישן במתכונת של משא ומתן מסוג דיפלומטיה בדלתיים סגורות במטרה לשמור על האנרגיות שלהם במשא ומתן ולתעל אותם בשיחות עצמן ולא בשיחות עם אמצעי התקשורת. בתדרוך שקיים קלינטון עם העיתונאים הכריז "אנחנו רוצים למקד את האנרגיה בשיחות, ולכן החלטנו להגביל את מגעינו עם התקשורת באמצעות דוברים בלבד". ולאחר מכן העיתונאים ואנשי המדיה הופנו אל מחוץ לאתר המשא ומתן. ג'יימס רובין, ציין גם הוא כי "אנו לא מתכוונים לומר לכם על מה הם מדברים שם, ואני מקווה שהישראלים והפלסטינים לא יענו להודעות שאתם משאירים להם".
במסגרת הימים האחרונים של הוועידה, אי-הסכמות כמעט הכשילו את ההסכם. ראש הממשלה בנימין נתניהו ביקש מהנשיא ביל קלינטון כי יעניק חנינה למרגל הישראלי ג'ונתן פולארד, שעבד כקצין במודיעין חיל הים האמריקאי ונתפס ב-1985 באשמת העברת מידע מסווג לישראל. בקשה זו לא מומשה בסופו של דבר, כאשר קלינטון טען כי התחייב רק "לבחון" את נושא שחרורו של פולארד. דווח מאוחר יותר כי ראש ה-CIA, ג'ורג' טנט, איים להתפטר אם פולארד ישוחרר. דניס רוס, השליח האמריקני למזרח התיכון, כותב בספרו כי בוועידת ואי שאל אותו הנשיא קלינטון האם שחרורו של פולארד הוא דבר חשוב לישראל. רוס השיב בחיוב, "כי הוא נחשב חייל ובישראל מקובל כי אין מפקירים חיילים בשדה הקרב", אך יעץ לנשיא לא לשחררו כדי לשמרו כקלף ללחץ על ישראל בעתיד.
לאחר עליות ומורדות במשא ומתן, נחתם ההסכם ב-23 באוקטובר 1998 על ידי יאסר ערפאת וראש הממשלה בנימין נתניהו. הנשיא ביל קלינטון חתם על ההסכם כעד. ההסכם נכנס לתוקפו בתוך 10 ימים מרגע החתימה, מ-2 בנובמבר 1998.
במסגרת השיחות הכלכליות, שהתנהלו בשולי השיחות הביטחוניות-מדיניות בוואי פלנטיישן, גם הוסכם על הקמת ועדה אסטרטגית ישראלית-פלסטינית, במטרה לקדם את היחסים הכלכליים.
מימוש ההסכם
ישראל ביצעה את הנסיגה הראשונה מתוך שלוש שנקבעו על ידי הסכמי ואי בזמן שנקבע, אך סירבה להמשיך בנסיגות בטענה שהפלסטינים לא מלאו את חלקם בהסכם. בהחלטת הממשלה ב-12 בדצמבר 1998 נקבע שישראל לא תבצע נסיגות נוספות בלי שהפלסטינים יפסיקו את האלימות וההסתה, יאספו את הנשק הבלתי חוקי וישתפו פעולה עם ישראל בלחימה בטרור, יפסיקו לדרוש שחרור רוצחים, ולא יכריזו באופן חד צדדי על הקמת מדינה פלסטינית. עם זאת דחה נתניהו בתוקף את תנאי חברי לובי חזית ארץ ישראל לתמיכתם בממשלה, בדרישה לבטל את ההסכם והוא הודיעה שלא יספח שטחים ביהודה ושומרון כדרישתם.
הפלסטינים קיימו כינוס של המועצה הלאומית הפלסטינית בה הכריזו שהם מאשררים את מכתבו של יאסר ערפאת לגבי ביטול הסעיפים הקוראים להשמדת ישראל באמנה הפלסטינית. נתניהו הכיר בכך כמימוש ההתחייבות הפלסטינית בנושא, אם כי הדעות חלוקות האם מדובר בהחלטה בת תוקף שביטלה בפועל את הסעיפים הרלוונטיים באמנה הפלסטינית. עם זאת, הפלסטינים לא אספו את כלי הנשק הבלתי חוקיים ולא נאבקו בטרור כפי שנדרש בהסכם. בנובמבר 1998 הודיעה הרשות כי תקפיא את יישום ההסכם, אם הוא לא יאושר על ידי ממשלת ישראל בנוסף הצהיר יאסר ערפאת, ב-15 בנובמבר 1998, שאם הישראלים לא יממשו את התחייבויותיהם, הוא יראה את עצמו פטור מהמחויבות שלו בהסכם להימנע מצעדים חד צדדיים, ואיים להכריז על הקמת מדינה פלסטינית באופן חד-צדדי במאי 1999. בתגובה דרש נתניהו שיחזור בו מההודעה כתנאי להמשך ביצוע ההסכם.
ב-1 בדצמבר 1998 נפתח כנס המדינות התורמות בוושינגטון בהשתתפות הנשיא קלינטון, יו"ר הרשות ערפאת, ושר החוץ אריאל שרון. זאת במטרה המדינות לגייס התחייבויות בסך 3–4 מיליארד דולר לפיתוח הכלכלה הפלסטינית לדון מספר פרויקטים משותפים, בין היתר פיתוח פרויקטים אזוריים בתחום המים. עם זאת בכנס קיבלה הרשות התחייבויות בסך נמוך משציפתה
ב-21 בפברואר 1999 הודיע הממשל האמריקני כי הוא בוחן את האפשרות כי ישראל לא תקבל את המימון להיערכותה מחדש בסך 1.2 מיליארד דולר, כיוון שלא ביצוע את הנסיגה על פי ההסכם.
חתימת הסכם ואי על ידי בנימין נתניהו הביאה לנפילת ממשלתו, לאחר ששני חברי הכנסת של מפלגת מולדת ושני חברי כנסת מהליכוד, זאב בנימין בגין ומיכאל קליינר, מימשו את איומם והביעו תמיכה בהפלת הממשלה. בבחירות שהתקיימו במאי 1999 נבחר אהוד ברק לראשות הממשלה.
אהוד ברק הגיע בספטמבר 1999 להסכם שארם בו נקבע לוח זמנים חדש למחויבויות בהסכם ואי ונוספו מחויבויות ישראליות נוספות לשחרור אסירים. ממשלתו של אהוד ברק ביצעה את יתר הנסיגות שנקבעו בהסכם, בשלוש פעימות. בנוסף נחתם הסכם להפעלת המעבר הבטוח, שבעקבותיו נפתח המעבר ב-26 באוקטובר 1999. המעבר הבטוח פעל למשך שנה, עד לפרוץ האינתיפאדה השנייה.
פרעות "הפ-הפ"
פרעות "הֶפּ-הֶפּ" (Hep-Hep) הן כינוי לפרעות שנערכו ביהודי גרמניה בשנת 1819. הפרעות החלו ב-2 באוגוסט 1819 בעיר וירצבורג והתפשטו משם לכל שטח הקונפדרציה הגרמנית. הפרעות נמשכו עד חודש אוקטובר של אותה שנה. בפרעות נפגעו ונבזזו בתים פרטיים, בתי עסק ומוסדות דת ותרבות יהודיים. לפי חלק מהמקורות, היו גם אבדות בנפש אך מספר הקרבנות לא ידוע. בחלק ממדינות גרמניה נשלחו כוחות צבא לדכא את הפרעות.
מקור השם
המושג "פרעות הפ-הפ" הופיע לראשונה בעיתון בריטי כבר באוגוסט 1819. השם נובע מקריאות הקרב של הפורעים "הפ-הפ" ויש שהוסיפו "יוּדֶה פֶרֶק" (Jude verreck, בגרמנית בתרגום חופשי: "מוות ליהודים", כאשר הפועַל הגרמני מתייחס לבעלי חיים בלבד). ישנם שני הסברים למקור המושג "הפ-הפ":
הרקע לפרעות
הפרעות נערכו בתקופת מתח פוליטי וחברתי שלאחר סיום המלחמות הנפוליאוניות ב-1815 והתחלת הרסטורציה האירופית של מטרניך. בשנת 1819, בתקנות קרלסבאד, הביא מטרניך לפיטורי פרופסורים ליברליים מהאוניברסיטאות הגרמניות ולהגברת הצנזורה על התקשורת. במקביל, בארצות הגרמניות החלו הצעדים הראשוניים של מתן זכויות אזרח ליהודים. בחלק מ-36 המדינות והערים החופשיות הגרמניות, ניתנו זכויות ליהודים ובשאר, הזכויות הוצגו אך נשארו על הנייר בלבד. עם כל זאת, עדיין ברוב השטחים הגרמניים נאסר על היהודים להחזיק משרות בשירות הציבורי, בצבא, בהוראה ובאוניברסיטאות. בהשפעת עידן הנאורות, המהפכה הצרפתית והצהרת זכויות האדם והאזרח היהודים החלו לדרוש את מימוש קבלת הזכויות (למשל, בקונגרס וינה ב-1815). עקב דרישות אלו, התקשורת האנטישמית החלה להציג את היהודים כשואפים להשתלט על הכלכלה וההון הגרמני.
בקרב הסטודנטים הגרמניים החל להתבלט ארגון סטודנטים חדש – "בורשנשפטן" (Burschenschaften) אשר חרת על דגלו רעיונות לאומניים ורומנטיים כמו חזרה לחיי אדמה ולמסורות ומיתוסים גרמניים עתיקים, מלחמה נגד הרציונליזם והתרכזות בחיי התבוננות רוחנית ורגשית. באווירה זאת, היהודים נתפסו כזרים ל"פולק" (Volk, עם) הגרמני ולמנטליות הגרמנית וכנטע זר מסוכן ובוגדני.
שנת 1816 התאפיינה בבצורת וברעב בחלק ממדינות גרמניה. שילוב גורמים אלו – תחושת ההשפלה מימי כיבושי נפוליאון, המתח הפוליטי שלאחר נפוליאון, ההתנגדות למתן זכויות ליהודים, התפתחות הלאומנות והרומנטיציזם הגרמני והמצב הכלכלי הקשה, הביא לאווירה אשר איפשרה את פרעות ההפ-הפ.
הפרעות
המהומות החלו ב-2 באוגוסט 1819 בעיר וירצבורג שבחבל פרנקוניה אשר במדינת בוואריה.
המהומות החלו באוניברסיטה המקומית. פרופסור ישיש, שקרא זמן קצר לפני כן להעניק שוויון זכויות ליהודים, הותקף על ידי המון של סטודנטים זועמים ונאלץ להימלט על נפשו. אל הסטודנטים הצטרפו בעלי עסקים קטנים, בעלי מלאכה ופועלים מובטלים. ההמון פרץ לחנויות ולבתים של יהודים, ובמשך יומיים או שלושה הרס, בזז והכה יהודים. הצבא התערב ודיכא את הפרעות, אולם יהודי העיר נאלצו להימלט מהעיר ולגור מספר ימים בכפרי הסביבה או באוהלים. לדברי ההיסטוריון צבי גרץ יהודים אף נרצחו.
המהומות התפשטו לערים ומדינות נוספות בגרמניה. במברג וערים נוספות בחבל פרנקוניה ובמדינת בוואריה היו הבאות בתור. בפרנקוניה גורשו היהודים בכח מבתיהם. לאחריהן הגיעו המהומות למרכז ודרום-מערב גרמניה: ביירוית, דרמשטאדט, קרלסרוהה, מנהיים, פרנקפורט, קובלנץ, קלן וערים נוספות לאורך הריין, וכן צפונה עד ברמן, המבורג וליבק. פרנקפורט הייתה מקום מושבו של הברון רוטשילד (אנשיל מאיר רוטשילד), אשר בבנק שלו נשמרו כספי מועצת הקונפדרציה הגרמנית. האירועים בפרנקפורט הביאו יהודים רבים ובהם משפחת רוטשילד לעזוב את העיר. השלטונות מיהרו להביא גדודי צבא לדכא את המהומות. בהיידלברג נזעקו דווקא הסטודנטים ובראשם שני פרופסורים להגן על היהודים.
מהמבורג נמלטו יהודים אל מעבר לגבול לדנמרק. אלא שגם לקופנהגן בירתה הגיעו הפרעות. גם בחבלים מסוימים של פולין פרצו פרעות באותה עת. בקרלסרוהה נשמעה במשך יומיים הקריאה: "הפ! הפ! הרס ומוות לכל יהודי! אם לא תברחו, זה יהיה סופכם!". ביום השלישי הוכנס חיל הרגלים לעיר ותותחים הוצבו ברחובותיה. הארכידוכס של באדן הפגין סולידריות עם היהודים, כאשר עזב את טירתו והשתכן בביתו של יהודי מקומי חשוב.
התגובות של היהודים היו מאופקות, בין אם מתוך בהלה או משום שסמכו על שלטון החוק. בכתב העת היהודי "שולמית" אין לפרעות זכר.
השפעת הפרעות על יהדות גרמניה
בקרב היהודים היו תגובות לשני כיוונים: שניים מבכירי אנשי הרוח של גרמניה באותה העת, הסופרים ממוצא יהודי לודוויג ברנה והיינריך היינה, היו בין אלו שיחד עם יום-טוב ליפמן צונץ וחבריו הקימו את האגודה לתרבות ולמדע של היהודים (Verrein fur Kultur und Weissenschaft der Juden), שמטרתה הייתה פיתוח תרבותי ומדעי חילוני בקרב היהודים.
רוברט היינליין
רוברט אנסון היינליין (באנגלית: Robert Anson Heinlein, 7 ביולי 1907 – 8 במאי 1988) היה אחד מסופרי המדע הבדיוני רבי ההשפעה ובין השנויים ביותר במחלוקת. הוא היה סופר המדע הבדיוני הראשון אשר יצירתו התפרסמה במגזינים מן "הזרם המרכזי" כ"סטרדיי איבנינג פוסט" בסוף שנות ה-40 של המאה ה-20, ואשר פרסם את סיפורי המדע הבדיוני שלו ללא מסווה, כסיפורי מדע בדיוני. הוא גם היה בין הראשונים שהפכו לסופרים רבי מכר ביצירות מדע בדיוני באורך מלא בשנות ה-60. במשך שנים רבות נחשב היינליין, לצדם של אייזק אסימוב וארתור סי. קלארק, לאחד מ"שלושת הגדולים" של סופרי המדע הבדיוני. הוא זכה במספר פרסי הוגו על יצירתו. ב-1975 היה הסופר הראשון שזכה בפרס ה"גרנד מאסטר" (הקרוי החל מ-2002 פרס דיימון נייט), פרס מפעל חיים המחולק לסופר מדע בדיוני אחד, פעם בשנה, לצדו של טקס חלוקת פרס נבולה.
הנושאים העיקריים ביצירתו של היינליין היו נושאים חברתיים: אינדיבידואליזם רדיקלי, ליברטריאניזם, דת, היחס שבין מעשה האהבה הפיזי לרגש האהבה, ויחסי משפחה בלתי מקובלים. דעותיו, אשר קראו תיגר על הדעות המקובלות בחברה האמריקנית בת זמנו, הובילו לפרשנויות שונות וסותרות של יצירתו. כך, למשל, יצירתו משנת 1959 "לוחמי החלל" (יצאה בעברית בהוצאת כתר, בתרגום עמנואל לוטם בשנת 1994) נראית בעיניהם של רבים כנגועה בפשיזם, ואילו ספרו "גר בארץ נוכריה" (יצא בעברית בהוצאת כתר, בתרגומה של דפנה לוי, בשנת 1990), אשר נכתב כמעט בה בעת, בשנת 1961, הוביל להכתרתו בתואר הבלתי צפוי ה"חלילן מהמלין" של המהפכה המינית של שנות השישים, ושל תרבות הנגד.
השפה האנגלית קיבלה מספר ביטויים מספריו, לרבות הפועל "לגרוק" (Grok) הלקוח מספרו "גר בארץ נוכריה", שמשמעותו "להבין עד כדי כך שמושא התצפית הופך לחלק מן הצופה". הוא השפיע רבות על סופרים רבים בתחום המדע הבדיוני שבאו אחריו, ורבים ניסו לחקות את האופן הקליל לכאורה, שבו שילב מרכיבים חברתיים רדיקליים ותפישות מדעיות ספקולטיביות עם כישרון יוצא דופן לספר סיפור מרתק.
חייו
היינליין נולד ב-7 ביולי 1907 לרקס אייבר וּבּאם לייל היינליין, בעיירה באטלר, במדינת מיזורי בארצות הברית. אביו היה מנהל חשבונות. את ילדותו בילה בקנזס סיטי שבמיזורי, מקום בו המשפחה בת שבע הנפשות חיה בבית בן שני חדרים. השקפת העולם והערכים אשר התעצבו בהיינליין הצעיר בתקופה זו השפיעו על יצירתו, אך הוא ידע להתנתק מרבים מערכים אלו, הן בכתיבתו והן באורח חייו.
הוא התקבל לאקדמיה הימית של הצי האמריקני, וסיים את חוק לימודיו בשנת 1929, כדי לשרת כקצין בצי האמריקני. בתקופה זו נישא, אך מעט מאוד ידוע על נישואיו הראשונים. בשנת 1932 נישא בשנית ללזלין מקדונלד, אשר החזיקה בדעות פוליטיות רדיקליות. אייזק אסימוב העיר כי בשנים אלו זכור לו הזוג כ"ליברלים לוהטים". ב-1934 שוחרר היינליין מן הצי עקב מחלת שחפת. הצבא עתיד להיות אחת ההשפעות המכריעות על היינליין במהלך חייו. בספריו הטיף לנאמנות, למנהיגות ולרעיונות אחרים השאובים מן המסורת הצבאית.
לאחר שחרורו השתתף היינליין כסטודנט חופשי במספר שיעורים במתמטיקה ופיזיקה באוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס, אך לא נרשם כסטודנט מן המניין, אם בשל מצב בריאותו, ואם בשל הרצון להשתלב בפוליטיקה. הוא התפרנס מסדרה של עבודות, לרבות תיווך בנדל"ן וכרייה. היינליין היה פעיל בתנועת "אפיק", תנועה סוציאליסטית בארצות הברית, שהקים הסופר אפטון סינקלר במהלך השפל הגדול כדי להפחית את ממדי העוני בקליפורניה. כאשר סינקלייר קיבל את מועמדות המפלגה הדמוקרטית של ארצות הברית למשרת מושל קליפורניה, בשנת 1934, היה היינליין פעיל במסע הבחירות הכושל שלו. היינליין עצמו העמיד את מועמדותו לבחירה למועצה המחוקקת של קליפורניה בשנת 1938, ואף בזאת נכשל. בעתיד ישמור היינליין בסוד את עברו הסוציאליסטי. בשנת 1954 כתב:
כישלונו הפוליטי הוביל אותו לכתיבה כדי לשלם את חובותיו. בשנים אלו התפרנס מקצבת נכות שקיבל מן הצי, אשר לא הספיקה לפרנסת משפחתו. בשנת 1939 פרסם את סיפורו הראשון "קו חיים" ("Life-Line") אשר פורסם במגזין המדע הבדיוני "סיפורים מדהימים" ("Astounding Magazine"). היינליין קיבל עד מהרה הכרה כמנהיגו של זרם חדש: "מדע בדיוני חברתי". הוא החל לשזור את סיפוריו הבדידים לרצף של היסטוריה עתידנית, אשר עיקריה פורסמו במגזין "סיפורים מדהימים" בשנת 1941.
במהלך מלחמת העולם השנייה שירת היינליין בצי האמריקני בתפקידים הנוגעים להנדסה אווירונאוטית. בשל השפעתו גויסו אף סופרי המדע הבדיוני אייזק אסימוב ול. ספרג דה קמפ לעבודה בתעשייה האווירונאוטית האמריקנית. כאשר הסתיימה המלחמה בשנת 1945 העריך היינליין מחדש את הקריירה שלו. הטלת פצצות האטום על הירושימה ועל נגסאקי ופריצתה של המלחמה הקרה הביאו אותו לכתיבה לא בדיונית על נושאים פוליטיים, אך היה ברצונו להגיע לשווקים רווחיים יותר. הוא פרסם ארבעה סיפורים רבי השפעה במגזין "סטרדיי איבנינג פוסט" The Saturday Evening Post, בשנת 1947, ביניהם "הגבעות הירוקות של הארץ" (שיצא בעברית בהוצאת מסדה). בכך היה לסופר המדע הבדיוני הראשון אשר הצליח לפרוץ את המחסום של המגזינים הזולים המיועדים אך לחובבי הז'אנר, ולכתוב במגזין ארצי בעל תפוצה והשפעה. בשנת 1950 היה מעורב בהפקת הסרט המעין תיעודי, "היעד: הירח" אשר לו כתב את התסריט, והמציא רבים מן האפקטים המיוחדים, אשר זכו בפרס האוסקר. פעילותו החשובה ביותר בשנים אלו הייתה כתיבת סדרת סיפורים לבני הנעורים, בה עסק במהלך כל שנות ה-50 של המאה ה-20.
היינליין התגרש מלזלין בשנת 1947 ובשנת 1948 נישא לאשתו השלישית וירג'יניה (ג'יני) גרסטנפלד, אשר קרוב לוודאי הייתה המודל לרבות מדמויות הנשים הפיקחות והעצמאיות בספריו. בשנים 1953 – 1954 בילו בני הזוג במסע מסביב לעולם, אשר תואר בספר "טרמפ רויאל". נראה כי בשנים אלו השלים היינליין את תפניתו לימין הפוליטי, (לדעתו של אסימוב אירע הדבר בשל השפעתה של ג'יני) והיה מעורב במסע הבחירות של בארי גולדווטר לנשיאות ארצות הברית בשנת 1964. הספר "טרמפ רויאל" כולל הצדקות לציד המכשפות של הסנאטור מקארתי. עם זאת, תפישה זו של שינוי קוטבי נובעת מחוסר היכולת למקם את האידאולוגיה הליברטריאנית על הסקאלה המקובלת של ימין ושמאל בפוליטיקה האמריקנית. היינליין עצמו סירב להיות משויך לכל אידאולוגיה שהיא (לרבות האידאולוגיה הליברטריאנית).