cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
יחסי ברזיל–ערב הסעודית
יחסי ברזיל–ערב הסעודית (בערבית: العلاقات البرازيلية السعودية, בפורטוגזית: Relações entre Arábia Saudita e Brasil) הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים בין הרפובליקה הפדרלית של ברזיל וממלכת ערב הסעודית.
היסטוריה
בשנת 1968 סובסדו לראשונה יחסים דיפלומטיים רשמיים בין ברזיל, שהייתה דאז תחת משטר הדיקטטורה הצבאית וערב הסעודית שהונהגה בה בעת בידי פייסל, מלך ערב הסעודית. פייסל הנהיג תהליך של רפורמות לקראת קירוב ממלכתו אל העולם המערבי באותה העת והמשטר הצבאי בברזיל תחת הנשיא דאז, ארטור דה קוסטה אה סילבה, פעל לחזק את יחסיו עם מדינות הגוש המערבי בתוך מסגרת המלחמה הקרה. בשנת 1973 נפתחה שגרירות ברזילאית בעיר ג'דה בחבל חג'אז הסעודי, עיר שנכון לאותה העת כללה את כל שגרירויות החוץ במדינה. במקביל נפתחה שגרירות סעודית בברזיליה, הבירה הפדרלית של ברזיל. בשנת 1986 ממשל פהד, מלך ערב הסעודית הביא להעברת כל שגרירויות החוץ, כולל השגרירות הברזילאית, אל הבירה הסעודית ריאד. בשנת 2000 ביקר עבדאללה, מלך ערב הסעודית בברזיל והיה לראשון המדינה הסעודי הראשון לבקר במדינה. בשנת 2009, נשיא ברזיל דאז, לואיז אינסיו דה סילבה, היה ראש המדינה ברזילאי הראשון שביקר בערב הסעודית. יחסי המדינות נותרו חזקים בעיקר מבחינה כלכלית לאורך השנים, שכן ערב הסעודית היא שותפת המסחר הגדולה ביותר של ברזיל בתוך המזרח התיכון.
היחסים כיום
היקף חילופי המסחר בין שתי המדינות בשנת 2011 הגיע לכ-5.58 מיליארד דולר, כאשר הייצוא הסעודי לברזיל מייצג כ-2.75 מיליארד דולר מתוך סכום זה, והייצוא של ברזיל אל הממלכה הסעודית עלה על סך ה-2.83 מיליארד דולר. חילופי הסחר היו עדים בשנים האחרונות לצמיחה מתמדת, והייצוא הסעודי לברזיל התרחב לכדי מצב שהוא כולל, בנוסף לנפט הרב ונגזרותיו, גם אלומיניום, גופרית, פלסטיק וכימיקלים. כמו כן גם הייצוא הברזילאי לסעודיה עלה לכדי מצב שהוא כולל, בנוסף למוצרים חקלאיים, גם בשר ועופות, מכונות תעשייה, מכוניות, חלקי חילוף, ציוד חשמלי וכלי טיס. בשנת 1981 חתמו שתי המדינות על שיתוף פעולה בנושא פיתוחים טכנולוגים ומדעיים. בשנת 1984 נחתם בנוסף על כך הסכם שיתוף פעולה בכל הנוגע לפיתוח צבאי, שני ההסכמים הללו עודם נמצאים בתוקף. באוקטובר 2019 ביקר נשיא ברזיל ז'איר בולסונארו בסעודיה, שם פגש בסלמאן, מלך ערב הסעודית במטרה לקבוע הסכמי סחר ושיתוף פעולה חדשים שמטרתם לחזק את היחסים בין שתי המדינות. במהלך פגישה זאת נקבע, בין לבין, להגביר את שיתוף הפעולה הצבאי ולארגן אימונים משותפים בין הכוחות המזוינים של ברזיל והכוחות המזוינים של ערב הסעודית.
הלילה (שיר של הכל עובר חביבי)
הלילה הוא פזמון שייצג את ישראל באירוויזיון 1981. את הפזמון כתבו יובל דור ושלומית אהרון והלחין שוקי לוי. הוא בוצע על ידי להקת הכל עובר חביבי. העיבוד (וכן הניצוח בתחרות האירוויזיון) נעשה על ידי אלדד שרים.
הפקה
מילות השיר מתארות ציפייה לרמה גבוהה יותר של אינטימיות בין בני זוג. הפזמון זכה בקדם אירוויזיון (שהיה למעשה הקדם-אירוויזיון הראשון) ונבחר לייצג את ישראל בתחרות האירוויזיון ה-26 שנערכה בדבלין שבאירלנד. בזמן התחרות הייתה שלומית אהרון בחודש השביעי להריונה. הפזמון הגיע למקום ה-7 מתוך 20, עם 56 נקודות (במקום הראשון זכתה הממלכה המאוחדת עם 136 נקודות).
בשנת 2007 נעשה לשיר רמיקס על ידי המפיק המוזיקלי Henree.
בשנת 2019, כחלק ממחווה של כאן 88 לרגל אירוח ישראל את אירוויזיון 2019, ביצעה המוזיקאית דניאל רובין גרסת כיסוי עדינה יותר לשיר, שהופיעה באלבומה השני הסיפור בגדול.
God of War
God of War (בתרגום לעברית: אל המלחמה) הוא זיכיון משחקי פעולה ממוחשבים בגוף שלישי, המבוסס על המיתולוגיה היוונית והנורדית שיצא עבור קונסולות המשחקים של סוני, פלייסטיישן 2, פלייסטיישן 3, פלייסטיישן 4, פלייסטיישן 5, PSP ו- PS Vita. ב-14 בינואר 2022 המשחק God of War (2018) קיבל גרסה למחשב (PC). זו הפעם הראשונה שסדרת המשחקים עושה דרכה למחשב האישי, ובכך משחק זה אינו אקסקלוסיבי לקונסולות הפלייסטיישן של סוני. ב-17 בנובמבר 2009 יצא חידוש בהבחנה גבוהה לשני המשחקים הראשונים לקונסולת המשחקים פלייסטיישן 3 במהדורת דיסק אחד של Blu-ray. הפרוטגוניסט הראשי הוא קרייטוס, לוחם אימתני מספרטה, הקורא תיגר על האלים האולימפיים לאחר שנים של שירות תחת אל המלחמה ארס. דמותו של קרייטוס מבוססת על קראטוס, גיבור המיתולוגיה היוונית. דמויותיהם של קרונוס, ארס וזאוס ממוקמות במקומות ה-84, 55 ו-49 ברשימת הנבלים הגדולים ביותר במשחקי וידאו, לפי IGN.
סדרת המשחקים קיבלה ביקורות חיוביות וזכתה בקטגוריית משחק השנה בטקס פרסי תערוכת המשחקים E3.
מהלך המשחקים
בכל משחק יש אפשרות להשתמש בארבעה סוגי קסם (דוגמת הזעם של פוסידון, מבטה של מדוזה, הארס של טיפון, הרעידה של אטלס וצבאו של האדס בין היתר). בתחילת כל משחק, רוב כלי הנשק והכוחות נעלמים, כאשר מערך חדש מתגלה במהלכו של המשחק. יוצאים מן הכלל הם ממצאים עתיקים אותם מוצא קרייטוס, שנשמרים לאורך המשחקים השונים, כמו הקלשון של פוסידון (המעניק לקרייטוס יכולת שחיה מתחת למים), גיזת הזהב (המאפשרת לקרייטוס להסיט התקפות), קמע הגורלות (המאפשר את האטת הזמן) וכנפיו של איקרוס (המעניקות לו יכולת תעופה).
לקרייטוס גם אפשרות לזמן את "מד הזעם" שניתן לאגור בקרבות. בין הכוחות הללו נמנים "זעם האלים" ו"זעם הטיטאנים". כמו כן, במהלך שלבי המשחק ניתן למצוא שדרוגים לבריאות ולקסם בדמותם של עיני הגורגונה, נוצת עוף החול וקרני מינוטאור וכתיבות אוצר המכילות כדורים קסומים בצבע שונה: כדורים ירוקים לבריאות, כחולים לקסם ואדומים לניסיון וכן למילוי מד הזעם המיוחד. כדורים אדומים נאספים גם על ידי ניצחון בקרבות. המשחק מכיל סצינות מהירות, המופיעות כאשר קרייטוס החליש במידה רבה את האויב ובהן השחקן נדרש להקיש על רצף מקשים בהתאם לאלה המופיעים על המסך כדי לבצע מהלך סיום עקוב מדם, כאשר הצלחת הפעולה מזכה בסיום הקרב וכישלון בה מוביל לנזק הנגרם לדמות. בנוסף, יש לקרייטוס אפשרות לאחוז אויבים חלשים יחסית ולהכות בהם מקרוב.
לאחר שסיים את המשחק, יכול השחקן לשחק במשחק פעמים נוספות בדרגות קושי מתקדמות יותר. קיימות ארבע דרגות קושי: רמה קלה (Mortal), רמה רגילה (Hero), רמה קשה (Spartan) ורמה קשה מאוד (God). עם סיום המשחק ניתן לשחק באתגרים ייעודיים, שהשלמתם מזכה את השחקן בבונוסים מיוחדים כגון סרטונים, תמונות, תלבושות נוספות וכיוצא בזה. כמו כן, במהלך המשחק מתגלים ממצאים שונים, שלאחר סיום המשחק מאפשרים לפתוח מגוון של יכולות משופרות, כדוגמת הקסדה של האדס, הטבעת של הפייסטוס, הגביע של הרה, האמברוסיה של אפרודיטה, הינשוף של אתנה, והצמיד של קליסטו בין היתר.
רקע
הרקע לעלילה מובא באמצעות פלאשבקים לאורכם של המשחקים. קרייטוס הוא קפטן הצבא הספרטני, אשר נלחם יחד עם צבאו בברברים מהמזרח. כשמנהיג הברברים עומד להורגו, קרייטוס מתפלל לאל המלחמה ארס, ואומר לו שאם יעזור לו לנצח, יהיה משרתו לנצח. ארס עוזר לקרייטוס והורג את כל החיילים הברברים חוץ ממנהיגם, ומזמן הרפיות שמעניקות לקרייטוס את להבי כאוס - צמד להבים שחושלו ממעמקי הטרטרוס (עולם המתים) והמחוברים לקרייטוס בשלשלאות, שבעזרתן הוא עורף למנהיג הברברים את הראש. בתמורה לעזרתו, ארס מחייב את קרייטוס לצאת למלחמה הרסנית נגד אתנה, אחותו החורגת. באחד מלילות המלחמה, כאשר קרייטוס אחוז טירוף, הוא הורג בטעות את אשתו ובתו במהלך בזיזה על כפר הסוגד לאלה אתנה. כתוצאה מכך נוטש קרייטוס את דרך המלחמה ואת צבא ספרטה ומפסיק להיות משרתו של ארס. אם לא די בכך, אורקל הכפר המוחרב מקללת את קרייטוס, אשר אפר משפחתו הנרצחת נדבק לעורו והופך אותו לגוון לבן-אפור, ואת קרייטוס פוקדים חלומות ביעותים אודות הזוועות אשר ביצע בשירותו של ארס. קרייטוס - שמבין כי ארס היתל בו ושתל את משפחתו בזירת הקרב - נשבע לנקום בו. כעבור עשר שנים, ארס יוצר לגיונות של זומבים ויוצא למלחמה נוספת מול אתנה. האלים מחפשים בן תמותה שיהרוג את ארס, וזאוס חושב שקרייטוס יהיה הבחירה המתאימה לתפקיד. אתנה אומרת לקרייטוס שהוא צריך להרוג את אל המלחמה, ורק כך יכפר על מעשיו הרעים. קרייטוס מסכים, ויוצא למסע ארוך בו הוא נקלע להרפתקאות רבות, מאתגרות ועוצרות נשימה בגודלן האפי והמיתי.
אל המלחמה
המשחק הראשון בסדרה יצא ב-22 במרץ 2005 לקונסולת הפלייסטיישן 2 (כמה שנים לאחר מכן יצא גם במהדורה מיוחדת ביחד עם המשחק השני לקונסולת ה־PS3). הוא זכה לביקורות חיוביות וליותר מתריסר פרסים בקטגוריית משחק השנה. אתר הביקורות IGN ציין אותו במקום השביעי ברשימת 25 משחקי פלייסטיישן 2 הטובים של כל הזמנים וכן העניק לו ציון ממוצע של 9.8 מתוך 10. באתר הביקורות GameRankings, המשחק זכה לציון ממוצע של 93% בהתבסס על 92 ביקורות, ואתר הביקורות Metacritic העניק ציון ממוצע של 94 מתוך 100 בהתבסס על 75 ביקורות.
בתחילת המשחק, קרייטוס נמצא על ספינה העושה דרכה לאתונה. על סיפון הספינה הוא מגלה נשים כלואות, כשצבאו של ארס טובח בהן זו אחר זו. קרייטוס מחפש את המפתח שיעזור לו לפתוח את הדלת, ובו בזמן מתגלה פוסידון אל הימים, שאומר לקרייטוס שהמפתח נמצא אצל קפטן הספינה, המותקף על ידי הידרה במרומי התורן. לאחר מכן, פוסידון מעניק לקרייטוס כוח שיעזור לו לנצח את ההידרה, "הזעם של פוסידון". קרייטוס מגיע ומגלה שאיחר את המועד והקפטן כבר נבלע על ידה. הוא משפד את המפלצת על התורן, נכנס אל פיה ומגלה שהתמזל מזלו והקפטן עודנו בחיים, אבל עומד להחליק דרך גרונה אל הקיבה. קרייטוס לוקח את המפתח, שולח את הקפטן אל מותו ורץ במהרה אל הנשים הכלואות. קרייטוס מגיע מאוחר מדי, כשכל הנשים נשחטו זה מכבר. הוא הורג את רוצחיהן ומתאבל. בהגיעו לאתונה, פונה אל קרייטוס אפרודיטה, אלת האהבה, שאומרת לו שאם יהרוג את מדוזה מלכת הגורגונות, יקבל את כוחותיה - האפשרות להקפיא יצורים חיים. קרייטוס הורג את מדוזה ומקבל את כוחותיה, "מבטה של מדוזה". גם זאוס מעניק לקרייטוס מכוחותיו, שיעזרו לו בעתיד במלחמה נגד ארס. קרייטוס פוגש את האורקל, עוזרתה של אתנה, ורואה אותה נחטפת על ידי צבאו של ארס. אחרי קרב מול ההרפיות של ארס, קרייטוס פוגש איש זקן ומוזר שחופר קבר, וטוען שקרייטוס ידע בבוא הזמן מי הוא, ושכרגע יעסוק בהצלתה של האורקל. קרייטוס מקשיב לעצתו ונכנס למקדשה, ולאחר כמה קרבות מגיע לחדר גדול שבו הוא מגלה את האורקל על סף מוות. קרייטוס מציל אותה והיא מספרת לו על מסע שעליו לעבור כדי לנצח את ארס. קרייטוס יוצא למסע דרך מדבר הנשמות האבודות, מטפס על הטיטאן קרונוס ומגיע למקדש פנדורה.
ארטמיס, אלת הציד והירח, אומרת לקרייטוס שלהבי הכאוס לא יספיקו בניצחון על ארס, ומעניקה לו נשק נוסף - "הלהב של ארטמיס". קרייטוס מתחיל את המבחנים שבסופם יקבל את תיבת פנדורה, נשק נוסף שגם הוא יעזור לו בניצחונו על אל המלחמה. במבחן השלישי והאחרון קרייטוס נלחם מול גרסה ענקית של המינוטאור והורג אותו. האדס, אל השאול מופיע ומדבר עם קרייטוס, מעניק לו את צבא המתים שלו, ומיד לאחר מכן משיג קרייטוס את התיבה. ארס מגלה זאת, הורג את קרייטוס וחייליו של ארס לוקחים את התיבה. קרייטוס נזרק לטרטרוס (עולם המתים), שם הוא פוגש את קפטן הספינה שהרג, ומתחיל לחפש את דרכו החוצה. בזמן החיפושים אחר צוהר פתוח קרייטוס רואה שנזרק לעברו חבל, הוא מטפס בעזרתו למעלה ומגלה שהזקן שפגש במקדש של הנביאה הוא עוזרו של האדס, והקבר שחפר היה למקרה שיהרגו את קרייטוס, מה שבאמת קרה. קרייטוס רואה שהמקדש של הנביאה הרוס והזקן אומר לו שארס נמצא בצדו השני של המקדש. קרייטוס נכנס למקדשה של הנביאה והורג את כל חייליו של ארס שהיו במקדש. בדרכו החוצה, הוא רואה שהנביאה עומדת למות ואומרת לו שכנראה כבר אין תקווה לניצחון, מכיוון שידו של ארס שולטת בכל. קרייטוס מגיע לאל המלחמה, רואה שהוא מדבר עם אביו, זאוס, וזה מבחין שקרייטוס עומד מאחוריו. קרייטוס משתמש בברקיו של זאוס ובעזרתם לוקח מארס את תיבת פנדורה. הוא פותח אותה, ונהיה לראשון שעושה זאת לאחר אלפי שנים מאז שנוצרה. הוא מקבל מתוך התיבה את הכוחות של האלים, וצומח לגודלו העצום של ארס.
בזמן הקרב ביניהם, ארס לוקח את קרייטוס לזירת היקום, שם אשתו ובתו בחיים והוא צריך להצילן מעשרות כפילים רעים של קרייטוס. קרייטוס מצליח אבל אז, כדי לגרום צער לקרייטוס, ארס לוקח ממנו את להבי הכאוס ואת כל הכוחות שקיבל מהאלים (חוץ מהכוחות שיצאו מתיבת פנדורה) והורג איתם את בתו ואת אשתו של קרייטוס. קרייטוס חוזר למציאות נטול כל כוח. ארס ניגש להרוג אותו, כשברגע האחרון קרייטוס קולט בזווית העין חרב ענקית המשמשת כגשר לביוב העיר, ושולף אותה. הקרב השני מתחיל ובסופו קרייטוס תוקע את חרבו בבטנו של ארס והורג אותו. לאחר הקרב, האלה אתנה אומרת לקרייטוס כי האלים סולחים לו על מעשי העבר (רצח משפחתו וחפים מפשע), אך לעולם לא יוכלו לשכוח את המעשים הנוראים, ועל כן לא ישחררו אותו מסיוטי העבר הרודפים אותו.
עקב כך, קרייטוס נכנס לדיכאון, ומחליט להתאבד בקפיצה מהר האולימפוס. ברגע האחרון אתנה עוצרת אותו, הוא חוזר למעלה ההר ושם אתנה אומרת לו שהאלים רוצים אותו כאל המלחמה החדש. בנוסף, היא נותנת לו זוג חרבות הנקראות "להבי אתנה". קרייטוס עולה אל האולימפוס והופך לאל המלחמה החדש.
אל המלחמה 2
המשחק השני יצא ב-13 במרץ 2007 לקונסולת המשחקים PS2. הוא זכה לביקורות חיוביות ביותר ונחשב למשחק הטוב ביותר לקונסולת הפלייסטיישן 2. בשנת 2007, אתר הביקורות IGN מיקם את המשחק במקום הרביעי ברשימת 25 משחקי PS2 הטובים של כל הזמנים והעניק לו ציון ממוצע של 9.7 מתוך 10. היקף מכירות המשחק שברו את שיאיו של קודמו, עם למעלה מ-833 אלף עותקים באמריקה הצפונית בשבועיים בלבד מאז צאתו. בסך הכל, המשחק מכר למעלה ממיליון עותקים בשלושת החודשים הראשונים לצאתו. אתרי הביקורות Gamespot ו-Eurogamer העניקו למשחק ציון של 9.2 ו-9 מתוך 10, בהתאמה, עם ציון ממוצע של 93 מתוך 100 מאתר הביקורות Metacritic בהתבסס על 70 ביקורות וממוצע של 92% באתר הביקורות GameRankings בהתבסס על 76 ביקורות. הוא נחשב לשירת הברבור של תקופת הפלייסטיישן 2.
סיפורו של המשחק מתחיל בנקודה בה המשחק הראשון הסתיים. קרייטוס הוא כעת אל המלחמה החדש, המבקש לבטל את בגידתו של זאוס בכך שהוא יוצא לחפש אחר אחיות הגורל ולשנות את גורלו. הוא יוצא למלחמה עם ספרטה כנגד רודוס. אתנה מבקשת מקרייטוס להפסיק את המלחמה, אך קרייטוס מסרב ויורד מהאולימפוס. הוא מתחיל להרוג חיילים אויבים, עד אשר מגיע נשר ולוקח את כוחות האל שלו ומחיה מחדש את הפסל של הקולוסוס מרודוס. בשעה שקרייטוס נלחם בפסל, זאוס אומר לו שקיימת חרב הנקראת "הלהב של האולימפוס", אותה הוא יקבל אם יוותר על רוב כוחו. קרייטוס מסכים, לוקח את החרב והורג את הפסל אך בהשמדתו קרייטוס נפצע אנושות. בינתיים, אותו נשר שלקח מקרייטוס את כוחות האל שלו מגיע לשדה הקרב, ולפתע משנה צורה לזאוס שכועס על קרייטוס, והורג אותו יחד עם הצבאות של רודוס וספרטה.
לאחר מותו, קרייטוס יורד לשאול ועובר עינויים קשים מאוד (כגון מוות מיצורים שונים שמכים אותו ללא יכולת לחימה מצדו), אך הודות לגאיה, אמא אדמה, הוא נמלט משם ומגלה שיוכל לנצח את זאוס אם יגיע לאי כרתים אל האחיות הגורל לקסיס, אטרופוס וקלותו, שיחזירו אותו בזמן כדי לנקום בזאוס. קרייטוס מגלה שעוזרו בספרטה שרד את הלהב של האולימפוס. קרייטוס לוקח את פגסוס, הסוס המכונף, וטס בעזרתו לאי כרתים בהנחיית גאיה. עם הגיעו לכרתים, קרייטוס מגיע לטיטאן הקרח טיפון, שטועה לחשוב שקרייטוס הוא עוזרו של זאוס. בידו של טיפון פוגש קרייטוס את הטיטאן פרומתאוס, שהוענש על ידי זאוס. פרומתאוס מבקש מקרייטוס להורגו אך קרייטוס לא יכול לעשות זאת ללא חץ וקשת. הוא ניגש לטיטאן טיפון, מעוור אותו ולוקח את קשתו. בעזרת הקשת הוא הורג את פרומתאוס, לוקח את פגסוס ונמלט למקדש בדרך לאחיות. בדרך למקדש פגסוס נהרג אך קרייטוס נשאר בחיים. כאשר הוא מגיע למקדש, הוא נלחם בכימרה (מפלצת מיתולוגית בעלת ראש של אריה, גוף של עז וזנב של נחש), והורג אותה. אחר כך הוא עולה על סוסי הזמן, הורג את תסאוס, שומר המפתח, נכנס אל אחד מהחדרים ופוגש באשליה של קרונוס, שנותן לו את הכוח "זעמו של קרונוס". קרייטוס חוזר למקדש בו הוא מוצא את קמע הגורלות, המאפשר להאט את הזמן לכמה שניות. ליד המקדש קרייטוס רואה יער. קרייטוס מנטרל את ההגנות של היער ונכנס אליו, שם הוא פוגש את מלך הברברים, בו נלחם בתחילת המשחק הראשון, אותו האלים החזירו לחיים. קרייטוס הורג אותו פעם נוספת ולוקח את נשקו, "פטיש הברברים". במשחק זה קיימת בדיחה פנימית - באמצעו של הקרב, הברברי מחיה נשמות שיילחמו בקרייטוס. אחת מאותן נשמות היא נשמתו של קפטן ספינה מהמשחק הראשון שקרייטוס הרג. קרייטוס מגיע אל תוך היער, שם הוא משיג את גיזת הזהב אחרי שהוא הורג קרברוס שטרף את יאסון. הוא נלחם גם באריאל, אחותה של מדוזה, ומשיג את "מבטה של אריאל", אשר דומה לקסם "ראשה של מדוזה" מהמשחק הראשון.
בסופו של דבר, קרייטוס חוזר לתקופת מלחמת האלים בטיטאנים, מביא את הטיטאנים לזמנו, עולה לאולימפוס ומכריז: "זאוס, הבן שלך חזר! אני מביא החורבן על האולימפוס!" - נבואה מסוימת של גאיה, אמא אדמה, האומרת שאחד מבניו של זאוס יפיל אותו ממלכותו, ולפי המשחק - קרייטוס הוא הבן.
אל המלחמה 3
המשחק השלישי יצא ב-16 במרץ 2010, וזכה לתשבחות רבות. אתרי הביקורות IGN, Gamespot ו-Eurogamer העניקו למשחק ציון של 9.3, 9 ו-9 מתוך 10, בהתאמה, עם ציון ממוצע של 92% מאתרי הביקורות Metacritic (בהתבסס על 101 ביקורות) ו-GameRankings (בהתבסס על 71 ביקורות).
בחגיגות העשור לסדרת המשחקים, סנטה מוניקה הכריזה על כך שיעשו גרסה חדישה של המשחק לפלייסטיישן 4 שיצא ב-14 ביולי 2015.
המשחק מתחיל בנקודה שבה הסתיים המשחק השני. קרייטוס עולה להר אולימפוס עם גאיה והטיטאנים כדי להביס את זאוס ולסיים בזאת את השלטון של האלים. קרייטוס נלחם נגד צבא אלמתים שנשלח על ידי הרקולס ומותקף על ידי היפוקמפוס - מפלצת של פוסידון שנראית כהכלאה בין סוס לסרטן. קרייטוס מניס אותו ומשוגר מהזרוע של גאיה להר אולימפוס. הוא מגיע לקבר של אל המלחמה הקודם, ארס, שם הוא פוגש את המפלצת בשנית, אותה הוא מביס סופית. קרייטוס מגלה שהמפלצת היא חלק מאווטאר שנוצר על ידי פוסידון, והוא משחרר את פוסידון מהאווטאר ומביס אותו. כאשר פוסידון מת, גופתו מתמוססת למים והים מציף את היבשה. קרייטוס עולה על היד של גאיה אשר מטפסת במעלה האולימפוס. הוא מגיע אל זאוס ואומר לו שהוא לא יראה את סוף היום הזה. זאוס מגיב על ידי ניפוץ היד של גאיה בעזרת קליע ברק עוצמתי.
גאיה נופלת מהאולימפוס, אך נפילתה נבלמת. קרייטוס מחליק ונופל אל העולם התחתון, היישר אל נהר הסטיקס, שם רפאים גוזלים את תמצית החיים והכוחות ממנו בדומה למצב בו קרייטוס העביר את כל כוחותיו ללהב של האולימפוס בתחילת המשחק השני. קרייטוס מגיע לחוף מבטחים ופוגש ברוח הרפאים של אתנה, שמודיעה לו שרק אם יחסל את זאוס יוכל לנוח ולאחר שאיבד את להבי אולימפוס מעניקה לו את "להבי הגלות". מסעו של קרייטוס להרוג את זאוס מוביל אותו בתחילה לממלכתו של האדס במעמקי האדמה, שם הוא נתקל בפריתאוס, מאהבה בן התמותה של פרספונה, שמפציר בו לשחררו בתמורה לקשת שלו. קרייטוס הורג אותו בעזרת קרברוס ולוקח את הקשת שלו שמתגלה כקשת של אפולו, המסוגלת לירות מטחי אש. הוא מגיע אל שלושת השופטים של העולם התחתון, שמודיעים לו שהוא עדיין אינו מוכן להיכנס בשערם. קרייטוס עושה את דרכו לאל הנפחות והאש הפייסטוס, אשר הוגלה מאולימפוס ואומר לו שאין לו סיכוי לנצח את האדס. הפייסטוס מוסיף ומספר לו כיצד הגיע לגיהנום וגם על הלהבה של אולימפוס ועל הכוח החזק שלה. קרייטוס מוצא פסל שדרכו משופד הלהב של האולימפוס. דרך הפסל מופיעה דמות אשר מציגה עצמה כפנדורה. היא מבקשת מקרייטוס שיבוא להצילה. קרייטוס מגיע להאדס שדורש נקמה על כך שקרייטוס חיסל את אחייניתו אתנה, את אחיו פוסידון ואת המלכה שלו, פרספונה. קרייטוס מצליח לחסל את האדס לאחר קרב על ידי שימוש בכלי הנשק שלו, שנקראים "הטופרים של האדס". בעזרתם הוא שואב את נשמתו ובכך הורג אותו. במותו של האדס, עשרות אלפי הנשמות שהיו כלואות בגופו משתחררות ומציפות את העולם התחתון, ונשמות מעונות הצפות בנהר הסטיקס גוררות את גופתו של האדס אל המעמקים.
במסעו למרומי האולימפוס, קרייטוס מגיע לעיר אולימפיה דרך השער של היפריון. הוא פוגש את גאיה, ובזעמו על כך שבגדה בו בקרב באולימפוס, הוא כורת את ידה ושולח אותה אל מותה. הוא נתקל בטיטאן פרסס ובכימרה בדרכו להליוס אל השמש. לאחר שקרייטוס פוגע בכרכרתו של הליוס, פלנקס של זומבים מגינים על הליוס שותת הדם וקרייטוס נעזר בקיקלופ כדי לפלס את דרכו אליו. הליוס מזכיר לקרייטוס את החוב שיש לו על כך שניצל מידי אטלס בזכות קרייטוס, ומבקש שיחוס על חייו בשנית. קרייטוס דורש מהליוס לספר לו על מיקומה של הלהבה של האולימפוס, וזה מספר לקרייטוס שכדי לקבל את כוחה של הלהבה, עליו לצעוד לתוכה. קרייטוס נזכר בדברי הפייסטוס, שהלהבה משמידה את כל מי שיגע בה. הליוס מנסה לסנוור את קרייטוס, אך זה הורג אותו ועורף את ראשו. במותו של הליוס, השמש מתכסה במעטה עבה של עננים, והעולם נופל לאפלה כבדה. קרייטוס הורג את הטיטאן שעזר לו לפצוע את הליוס על ידי דקירת עינו עם הלהב של אולימפוס. הוא מגיע להר אולימפוס שם הוא פוגש את הרמס, הנועל מגפיים המקנים לו מהירות על. הרמס לועג לקרייטוס ומתגרה בו. קרייטוס מגלה לתדהמתו, שלהבת האולימפוס מקיפה את תיבת פנדורה, אותה תיבה שהוא עצמו פתח לפני שנים כדי לחסל את ארס. הוא מגלה את סיפור יצירתה של התיבה, שנוצרה אחרי המלחמה הגדולה בין האלים לטיטאנים כדי לכלוא את כל הרוע שהמלחמה יצרה, לבל ישמידו את העולם. קרייטוס מנהל נגד הרמס מרדף ולבסוף תופס אותו, כורת את רגליו ונועל את מגפיו. במותו של הרמס הופכת גופתו למגפה המורכבת מעשרות חרקים המשתלחים על העולם.
קרייטוס מגיע להרה, אשתו של זאוס, אשר משלחת בו את הרקולס, אחיו החורג. הרקולס שואף לנצח את קרייטוס כדי להיות אל המלחמה החדש, וטוען שקרייטוס הוא "הבן המועדף על זאוס". אחרי קרב ארוך וקשה קרייטוס לבסוף מצליח לחסל אותו על ידי הכאתו נמרצות בפניו עד שכמעט לא נשאר דבר מראשו, ולוקח את כפפות הקרב שלו. קרייטוס עורך מסע לגילוי המפתח הפותח את תיבת פנדורה, עד אשר הוא מגלה שזו שעל שמה נקראה התיבה היא המפתח בעצמה, ורק היא יכולה להכיל את להבת האולימפוס הקטלנית שמקיפה את התיבה. בדרכו חזרה להפייסטוס, קרייטוס פוגש את אשתו אפרודיטה (בנקודה הזאת מגיע מאפיין שקיים בכל המשחקים - מיני משחק של קיום מגע מיני מצונזר). הפייסטוס מבטיח לקרייטוס שיקבל נשק חזק ביותר תמורת אבן אומפאלוס שעליו להשיג עבורו. הוא פותח לקרייטוס שער לטרטרוס, שם נלחם קרייטוס נגד קרונוס הטיטאן. קרונוס זועם על קרייטוס, הן משום שקרייטוס רצח את גאיה, והן מפני שאחרי שקרייטוס לקח את התיבה ממקדש פנדורה, זאוס נמלא פחד, וכלא את קרונוס עם המקדש בטרטרוס. לאחר קרבות ממושכים על גופו של קרונוס, קרונוס בולע את קרייטוס, וזה האחרון בתגובה חותך את בטנו מבפנים ונותן לקרביו לצאת, ודוקר אותו במצחו עם הלהב של האולימפוס. קרייטוס מקבל מהפייסטוס את "השוט של נמסיס". הפייסטוס מנסה לחשמל את קרייטוס למוות בעזרתן אך הוא לא מצליח וקרייטוס הורג אותו בעזרת חשמולו ודקירתו בבית החזה - ומקבל לרשותו את הנשק. לאחר מכן, קרייטוס מגיע לגנים של הרה, אשר מתגרה בו ומתיחה בו את האשמות על המעשים הנוראים שעשה, ועל כך שהוא הורס את העולם והאקולוגיה. היא לועגת לקרייטוס ונעלמת, נותנת לו למצוא את דרכו במבוך הגנים שלה. הוא מוצא אותה בדרכו אל מחוץ למבוך והורג אותה.
קרייטוס מוצא את פנדורה בלבירינת השוכן לעומקה של שרשרת האיזון אותה מחזיקים שלושת השופטים, ואתנה מורה לקרייטוס לשבור את השרשרת כדי להעלות את הלבירינת ושפנדורה תגיע לתיבת פנדורה, הנמצאת במרכזה של להבת אולימפוס. לאחר שקרייטוס משבית את שלושת השופטים האוחזים בשרשרת, השרשרת נשברת והלבירינת מורם. פנדורה מנסה להגיע ללהבת אולימפוס אך זאוס מתערב ומעלף אותה. לאחר קרב קצר בין קרייטוס לזאוס, פנדורה מנסה להקריב את עצמה ללהבה, אך קרייטוס ממאן לעזבה ומושך אותה. אולם, לאחר שזאוס מתגרה בו הוא משחרר אותה ופותח את התיבה. להפתעתו הוא מגלה שהתיבה ריקה והוא שוב נלחם בזאוס. גאיה חוזרת לפתע ומנסה להרוג את שניהם אך הם נופלים לתוך גופה עצום הממדים ונלחמים באזור בו נמצא הלב שלה. בסוף קרב קשה בין השניים, קרייטוס הורג את גאיה בכך שהוא משפד את זאוס דרך ליבה. לאחר מעשה, קרייטוס מוכן לעזוב אך מותקף בידי רוחו של זאוס, שמשמידה את כלי הנשק שלו ומותירה אותו על סף מוות. קרייטוס מאבד הכרה ועורך מסע פנימי בעקבות החיפוש אחר כפרה וסליחה על מעשיו. לאחר שמצא בכוחו הפנימי לסלוח לעצמו, הוא שב להכרה ומכה את זאוס עד מוות.
לאחר מותו של זאוס, אתנה דורשת מקרייטוס להשיב לתיבת פנדורה את מה שהוא כנראה לקח ממנה. הוא אומר לה שהתיבה הייתה ריקה, ואתנה מסרבת להאמין בכך. היא מסבירה לו שכאשר זאוס אטם את הרוע שבעולם (תאוות בצע, פחד ושנאה) בתוך התיבה, היא חזתה את פתיחתה מחדש ולכן הכניסה לתוכה כוח משלה - תקווה. אתנה מבינה שבפעם הראשונה שקרייטוס פתח את תיבת פנדורה כדי להביס את ארס, הרוע שבה ברח והדביק את האלים האולימפיים, בשעה שרגש התקווה דבק בקרייטוס. אתנה דורשת מקרייטוס להחזיר אליה את כוחותיה כדי שהיא תוכל בעזרתם לשקם את העולם. קרייטוס מסרב ומשלים את נקמתו בכך שמשפד עצמו בחרב האולימפוס ומשחרר את התקווה האצורה בו לטובת האנושות. אתנה מלאת הזעם מושכת את החרב מקרייטוס הגוסס ומציינת כי איכזב אותה. בסצנה לאחר כתוביות הסיום, גופתו של קרייטוס נעלמת וניתן לראות שביל דם המוביל לים. גורלו של קרייטוס נותר לא ידוע.
אל המלחמה (משחק לפלייסטיישן 4 ולמחשב האישי)
המשחק השמיני בסדרה. דמו המשחק הוצג בתערוכת E3 2016. משחק זה הוא משחק ההמשך לאל המלחמה 3, אך גם אתחול עדין לסדרה. המשחק מתרחש הרבה שנים לאחר אירועי אל המלחמה 3, כאשר קרייטוס שנעשה מבוגר יותר, חי כעת בעולם של המיתולוגיה הנורדית, עם בנו אטראוס שעבורו הוא מהווה כמנטור וכמגן, כאשר אטראוס חפץ בכבודו של קרייטוס. קרייטוס מנסה לשלוט בזעם שמניע אותו למשך המון שנים, ומקווה ללמד את הבן שלו ולכפר על מעשיו מהעבר. המשחק זמין לפלייסטיישן 4 והפלייסטיישן 4 פרו כאשר האחרון ייקח את המשחק לרזולוציה גבוה יותר וכן יאפשר שיפורים גרפים נוספים. המשחק הושק ב-20 באפריל 2018 בלעדית לקונסולת הפלייסטיישן 4. המשחק שונה מבחינת המשחקיות כאשר הוא הוסיף אלמנטים רבים ממשחקי תפקידים כאשר ניתן לרכוש וליצור לקרייטוס ואטראוס שריונות, לשדרג נשקים ולרכוש יכולות חדשות. בנוסף, המשחק בסגנון של עולם פתוח (למחצה), כך שניתן לעשות גם משימות צדדיות בנוסף למשימות שקשורות לעלילה של המשחק. הכדורים האדומים אשר היוו דרך לשדרג נשקים הוחלפו בכסף "האקסילבר", והוספו משאבים בשביל ליצור ולשדרג כלי נשק ושריונות. המשחק זכה לשבחים רבים בעולם כאשר אתרים כמו IGN ו-Gamespot נתנו למשחק ציון של 10 ו-9 מתוך 10 בהתאמה, עם ציון ממוצע של 94% באתר הביקורת Metacritic. בשבוע הראשון ליציאת המשחק בבריטניה, המשחק הפך למשחק הכי נמכר בסדרה, כאשר הוא מכר 35% יותר עותקים מאל המלחמה 3.בדצמבר 2018, God of War היה מועמד לתואר ״משחק השנה״ בתחרות המשחקים המוכרת ״TheGameAwards”, וקטף את המקום הראשון וזכה בתואר ״משחק השנה של 2018״.
המשחק מתחיל בקרייטוס כורת עץ ביער שבו הוא ובנו אטראוס חיים. קרייטוס ואטראוס מביאים את העץ לביתם על מנת לבנות מזבח עליו לשרוף את גופתה של אשתו השנייה של קרייטוס ואמו של אטראוס, פיי. משאלתה האחרונה של פייהיא לפזר את האפר שלה בהר הכי גבוה בכל 9 הממלכות. לאחר שאטראוס הוכיח את עצמו כלא מוכן לצאת למסע המסוכן בעיני אביו, מגיע לביתם זר בוא נאלץ קרייטוס להילחם. לאחר הקרב הקשוח מבין קרייטוס שלהישאר בביתם זו כבר לא אפשרות, שכן הם חשופים לסכנה גם שם, וקרייטוס מחליט לצאת למסע, תוך תקווה שבנו אכן מוכן למסע.
במהלך המסע, קרייטוס ואטראוס נתקלים ביצורים רבים, ביניהם אלפים, אנשי זאב, אוגרים, והענק יורמונגנד שיחשוף את עצמו בהמשך המשחק בתור בעל ברית נאמן עבור האב והבן. בהמשך הם נאלצים לעבור אל ממלכת האלפים, אלפהיים, בשביל לקחת משם חלק מהאור של אלפהיים בשביל לנקות את העשן השחור שמונע מהם להתקדם בעזרתה של מכשפה שנתקלו בה. כאשר הם מגיעים להר הכי גבוה במידגארד, הם שומעים שלושה גברים שמאיימים על גבר נוסף כאשר אחד מהם הוא האיש המסתורי שקרייטוס נלחם מולו בתחילת המשחק שמתגלה בתור בלדר ושני האנשים הנוספים שהתלוו אליו הם בניו של אחיו ת'ור, מגני ומודי והגבר שהם מאיימים עליו הוא מימיר. אחרי שהשלישייה עזבה, קרייטוס ואטראוס מתעמתים עם מימיר, שמגלה להם שההר הכי גבוה נמצא בעולמם של הענקים, יוטונהיים, שנחסם על ידם כדי להגן על עצמם מאודין ותור. מימיר מסביר להם שהוא יודע דרך אחרת להגיע אל יוטונהיים ואומר לקרייטוס לערוף את ראשו ולהביא אותו אל המכשפה שמתגלה כאשתו לשעבר של אודין, פרייה בשביל שתחזיר אותו לחיים. כשקרייטוס מגלה על היותה אלה, הוא מאבד אמון בפרייה.
קרייטוס ואטראוס, כעת מלווים בראש של מימיר, משיגים חפצים שיעזרו להם להגיע ליוטונהיים והם מותקפים על ידי מגני ומודי. קרייטוס הורג את מגני ומודי בורח מהם ולאחר מכן חוזר ואורב להם בכספת של טיר. אטראוס מתמוטט והופך לחולה, ופרייה מסבירה לקרייטוס שעליו להשיג את לבו של השומר של גשר הארורים בהלהיים ואומרת לו שגרזן הלוויתן שלו חסר תועלת בהלהיים ולכן קרייטוס חוזר לביתו ולוקח את להבי הכאוס ששמר בביתו, כאשר הוא נרדף על ידי אתנה שמתגרה בו על עברו וטוענת שהוא תמיד יהיה מפלצת. קרייטוס הורג את השומר ולוקח את לבו, אבל הוא רואה בהלהיים את אביו זאוס. הוא חוזר למידגארד ופרייה מרפאת את אטראוס. קרייטוס מסביר לו שהוא אל ולכן גם אטראוס נחשב אל ואטראוס הופך לשחצן ויהיר ולאחר מכן רוצח את מודי חסר הישע שהוכה לפני כן על ידי אביו תור בעקבות מותו של מגני, אף על פי שקרייטוס ציווה עליו לא לעשות זאת. כאשר קרייטוס ואטראוס חוזרים אל ההר הגבוה במידגארד הם נתקלים בבלדר והשער ליוטונהיים נהרס והשלושה מגיעים להלהיים.
בהלהיים, אטראוס מכפר על מעשיו עם אביו והם מגלים על הקשר המשפחתי בין פרייה לבלדר כאשר היא אימו. כאשר הם חוזרים למידגארד, מימיר אומר שיש דרך נוספת להגיע ליוטונהיים, אבל זה דורש מהם להחזיר לו את העין שחסרה לו. אחרי שהם השיגו את העין של מימיר שהייתה בתוך הבטן של היורמונגנד שבלע אותה בטעות ביחד עם פסלו של תור, הם מותקפים על ידי בלדר שוב, אבל פרייה מתערבת על מנת להגן על בנה. במהלך הקרב בלדר נדקר על ידי חץ הדבקון של אטראוס וכתוצאה מכך כישופה של פרייה על בלדר התפוגג והוא הפך לפגיע. קרייטוס ואטראוס מביסים אותו כאשר קרייטוס נותן לבלדר אפשרות לברוח אבל האחרון מנצל את ההזדמנות בשביל לחנוק את פרייה, מה שמאלץ את קרייטוס להרוג אותו. פרייה האבלה נשבעת לנקום בקרייטוס על מות בנה ומתגרה בו על כך שהסתיר את מוצאו מאטראוס. קרייטוס מספר לו עברו וכיצד רצח את כל האלים היווניים, כולל את אביו זאוס. אטראוס שואל אותו אם האלים טובים רק בלרצוח את ההורים שלהם וקרייטוס אומר לו שעליהם ללמוד לא לחזור על הטעויות של האלים האחרים. פרייה עוזבת אותם עם גופתו של בלדר ומימיר מקווה שהיא תוכל להתגבר על מות בנה ולהבין שקרייטוס עשה את הדבר הנכון.
לאחר מכן השלושה מגיעים אל היגדראסיל לפני כניסתם ליוטונהיים מימיר נשאר במידגארד בידיהם של ברוק וסנדרי כי טען שסיום המסע הוא אישי בין קריטוס לאטראוס. השניים מגיעים ליוטונהיים ונכנסים למקדש של הענקים בו הם רואים ציורי קיר שמתארים את המסעות שקרייטוס ואטראוס עברו במהלך חייהם, מה שאומר שהענקים חזו את כל מה שקרה. בנוסף הם מגלים שפיי היא למעשה ענקית שהחליטה להישאר במידגארד, מה שהופך את אטראוס לחצי-ענק, רבע-אל ורבע בן תמותה (כי קרייטוס דמיגוד). הם הבינו מהציורים שבלדר רדף אחרי פיי ולא אחריהם. לאחר שאטראוס ממשיך ביציאתו מהמקדש קרייטוס מבחין בציור קיר מוזר בו נראה כי אטראוס מחזיק את קרייטוס ששוכב מדמם ונטול כוחות, דבר המרמז לכך שאטראוס יהרוג אותו (בדומה להרג נקמתו של קרייטוס באביו זאוס, בן הורג את אביו). קרייטוס ואטראוס מגיעים אל פסגת ההר הכי גבוה ומפזרים את האפר של פיי. לאחר מכן אטראוס מספר כי הענקים כינו אותו בציורי הקיר בשם לוקי, קרייטוס מוסיף שזה השם שאמו רצתה לתת לו שנולד ואפילו נהגה לקרוא לו ככה. בנוסף לכך מספר קרייטוס לאטראוס שהוא נקרא על שם חייל ספרטני שהחדיר בו ובחייליו הנוספים מוטיבציה במהלך הקרבות שלהם שמת באחד מהקרבות. כאשר הם חוזרים למידגארד, מימיר מזהיר אותם שהפימבולווינטר מתחיל למשך 3 שנים ולאחר מכן, ראגנארוק יקרה, מה שלא היה אמור לקרות במשך מאה שנים, אך איכשהו קרייטוס הוא זה ששינה את הנבואה.
בסוף הסודי של המשחק, קרייטוס ואטראוס חוזרים לביתם ואטראוס חווה חיזיון שבו הפימובלווינטר נגמר ותור מגיע אליהם להתעמת מולם כנקמה על מות אחיו ובניו.
אל המלחמה: ראגנארוק
ב-16 בספטמבר 2020 נודע רשמית על משחק שימשיך את עלילות המשחק אל המלחמה אשר יצא לפלייסטיישן 5 בשנת 2021. ככל הנראה המשחק עומד להציג את ראגנארוק שנרמז מהמשחק הקודם. ביוני 2021 סוני החליטו לדחות את המשחק ל-2022 "על מנת להבטיח שאולפני סנטה מוניקה יוכלו להוציא את משחק הGod of War המדהים שכולנו רוצים לשחק בו" ובנוסף הודיעו גם כי המשחק יצא גם לקונסולת הדור הקודם, פלייסטיישן 4. בספטמבר 2021, במהלך אירוע מיוחד של הסוני 5, נחשף גיימפליי של המשחק עם דמויות חדשות מהמיתולוגיה כגון: תור, דארלין, טיר ואנגרבודה. כמו כן, אושר רשמית שזהו המשחק הסופי שיהיה במיתולוגיה הנורדית.
אל המלחמה: שרשראות האולימפוס
המשחק "אל המלחמה: שרשראות האולימפוס" הוא משחק מקדים למשחק הראשון אשר יצא ב-4 במרץ 2008 עבור קונסולת המשחקים הניידת של סוני, ה-PSP. המשחק נחשב לאחד המשחקים הטובים ביותר עבור קונסולת ה-PSP, ורבים אף מחשיבים אותו למשחק הטוב ביותר שיצא לקונסולה הניידת אי פעם, בעקבות הגרפיקה והסאונד המצוינים שלו ומשחקיותו עטורת השבחים, לצד מבקרים רבים הטוענים כי משך המשחק קצר מדי וכי המיעוט בבוסים מעיב במעט על חוויית המשחק. הוא קיבל ציון ממוצע של 91% בהתבסס על 81 ביקורות באתר GameRankings, וממוצע של 91 מתוך 100 בהתבסס על 74 ביקורות באתר Metacritic.
לאחר מכן נאבק קרייטוס בספן המעבורת כארון, בקרב בו מכוון המשחק להפסד של השחקן, ונזרק אל אזור השאול. לאחר אותו סיבוב ממושך באזור, בו מעיר קרייטוס את הטיטאן אטלס שמחזיק את העולם על כתפיו מתרדמתו העמוקה, חוזר קרייטוס שנית לקרב נגד כארון בו הוא מנצח. קרייטוס מגיע בסופו של המשחק אל מקדשה של פרספונה, אשתו של אל השאול האדס, ומגלה שהיא מחזיקה בביתו קלאיופי. קרייטוס דורש מפרספונה לשחרר את ביתו, והיא מסכימה בתמורה לכך שקרייטוס יוותר על כל כוחותיו וכלי הנשק שלו ויחזור להיות בן תמותה רגיל לכל דבר. קרייטוס מסכים לכך ופוגש סוף כל סוף את ביתו האהובה. מאוחר יותר מגלה קרייטוס שפרספונה רימתה אותו - היא לא מתכוונת לאפשר לקרייטוס לקחת את קלאיופי, ואומרת לו שאם לא יוותר עליה - היא תחריב את העולם. קרייטוס הנזעם נאלץ להיפרד לנצח מביתו, אוגר בחזרה את כוחותיו בשדות אליסיום, נלחם בפרספונה והורג אותה סופית, בסיומו של המשחק. אחרי הקרב, קרייטוס נצפה נופל מעולף מהמרומים לארץ, היישר אל קצהו של צוק. אלת החכמה אתנה ואל השמש הליוס לוקחים מקרייטוס את כלי הנשק והכוחות שאסף במהלך המשחק, ואומרים שהוא בן תמותה בלתי-רגיל עכשיו ושהוא שירת אותם היטב.
אל המלחמה: הרוח של ספרטה
המשחק "אל המלחמה: הרוח של ספרטה" הוא משחק המשך למשחק הראשון והקדמה למשחק השני, אשר יצא בתאריך 2 בנובמבר 2010 לקונסולת ה-PSP וזכה לביקורות חיוביות ששיבחו את הגרפיקה, שיחסית למשחקים המיועדים לקונסולת המשחקים הניידת היא עשירה בפרטים וטובה ממרבית משחקי ה-PS2 שיצאו עד כה. המגזין הרשמי של פלייסטיישן הוסיף כי המשחק מציע חוויית משחק ייחודית שעומדת בקנה אחד עם מיטב משחקי הפלייסטיישן 3. אתרי הביקורות IGN, PSM, Game Informer ו-GameTrailers חילקו למשחק ציון של 9.5, 10 מתוך 10, 9.5 ו-9.4 מתוך 10, בהתאמה, עם ציון ממוצע של 86% מאתרי הביקורות Metacritic (בהתבסס על 73 ביקורות) ו-GameRankings (בהתבסס על 52 ביקורות). בתערוכת משחקי המחשב E3 של שנת 2010, המשחק הנייד זכה בתשעה פרסים מתוך 11 מועמדויות, ביניהם "המשחק הנייד הטוב ביותר".
הסיפור מתרחש לאחר עלילות המשחק הראשון ובמרכזו האירועים שקרו בזמן שלטונו של קרייטוס כאל המלחמה. האורקל חזתה כי נפילתו של אולימפוס תתאפשר לא בידי הטיטאנים - אשר נכלאו בזמן המלחמה הגדולה - כי אם על ידי לוחם מסומן. האלים האולימפיים זאוס וארס מאמינים כי אותו לוחם מסומן הוא דיימוס (דימוס הוא גם אל הטרור), אחיו של קרייטוס, ובנו של ארס (אל המלחמה) אשר נולד עם כתם לידה. ארס מפריע בזמן אימוניהם של דיימוס וקרייטוס וחוטף את דיימוס, לעיניה של אתנה. קרייטוס מנסה לעצור את ארס, אך נותר מצולק בעינו הימנית. או אז, ארס מתעתד להורגו אך אתנה עוצרת בעדו ביודעה את דבר גורלו של קרייטוס. דיימוס נלקח לממלכת המוות, נכלא ועובר עינויים בידי תנטוס, אל המוות. קרייטוס לוקח את מקומו של ארס כאל המלחמה בהר אולימפוס, ועדיין פוקדים אותו חלומות ביעותים מעברו. בניגוד לעצתה של אתנה, הוא עורך מסע בעקבות עברו למקדשו של פוסידון, הממוקם בעיר אטלנטיס. פוסידון שולח את המפלצת סקילה לעצור את קרייטוס בטרם יגיע לעיר, אך היא אינה מצליחה למנוע ממנו מלהגיע לשם. קרייטוס מוצא את אימו החולה, קליסטו, אשר מנסה לגלות את זהותו של אביו. כאשר קליסטו הופכת לחיה אימתנית, קרייטוס נאלץ ללחום בה. לפני מותה, קליסטו מתחננת בפניו שיחפש אחר אחיו בספרטה. לפני שהוא עוזב את העיר, קרייטוס מוצא את הטיטאן תירה (דמות אשר נוצרה במיוחד עבור המשחק), מה שגורם להתפרצות וולקנית תת-קרקעית ולהשמדת העיר.
לאחר קרב עם אריניה, ביתו של תנטוס, קרייטוס מגיע לספרטה ועד לקבוצה של ספרטנים אשר משחיתים פסל של ארס ואשר מתכוונים להחליפו בדמותו של קרייטוס. לאחר שהביס את האריה מפיראוס ופגש בהתגלמות צעירה שלו עצמו במקדשו של ארס, קרייטוס לומד כי הוא צריך לחזור לעיר השקועה אטלנטיס ולמצוא את ממלכת המוות. לפני עזיבתו, לוחם ספרטני נאמן מעניק לקרייטוס את כלי הנשק הישנים שלו, "הנשק של ספרטה" - בהם השתמש בזמן שהיה קפטן הצבא הספרטני. בהגיעו לממלכת המוות, הוא מוצא את דיימוס הכלוא ומשחררו. דיימוס זועם על אחיו על שלא הגיע לשחררו מוקדם יותר, ומתקיפו, אך תנטוס מתערב ולוקח את דיימוס לצוקים מהם קרייטוס ביקש להתאבד. קרייטוס מציל את אחיו ממוות בטוח, ושני האחים מחליטים להתייצב מול אל המוות, שהורג את דיימוס. כתגובה, קרייטוס הורג את תנטוס, וקובר את אחיו, בציינו כי דיימוס חופשי סוף כל סוף. הוא פוגש בחופר הקברים, שמזהיר אותו לבל יתרחק מהאלים ומציין כי קרייטוס הפך למוות עצמו, משמיד העולמות. אתנה מבקשת מקרייטוס את סליחתה על שלא חשף את האמת, מציעה לו אלוהות, וכן מכירה בו כאחיה. אולם קרייטוס מתעלם מהפצרותיה וחוזר לאולימפוס מלא זעם על האלים. לאחר כתוביות הסיום, נראה חופר קברים אשר מניח את גופתה של קליסטו לצד גופתו של דיימוס, ומציין כי נותר רק עוד אחד.
אל המלחמה: עלייה
המשחק השביעי בסדרה שיצא במרץ 2013. דמו המשחק הוצג בתערוכת E3 2012. המשחק הוא ראשון בסדרה מבחינה כרונולוגית ומגולל את מסעו של קרייטוס זמן קצר לאחר שרצח את משפחתו.
דיבוב הדמויות
בין הדמויות המאכלסות את עולמו המיתולוגי של קרייטוס, מספר מדבבים מוכרים בתעשיית הבידור המספקים את קולם לדמויות, ביניהם נמנים מייקל קלארק דאנקן כקולו של אטלס, הארי האמלין כקולו של פרסאוס, ריפ טורן כקולו של הפייסטוס, קווין סורבו כקולו של הרקולס, קלאודיה בלאק כקולה של ארטמיס, קלנסי בראון כקולו של האדס, מלקולם מקדואל כקולו של דיידלוס, דווייט שולץ כקולו של הליוס ואלייז'ה ווד בתפקיד אורח כקולו של אחיו של קרייטוס, דיימוס, בסצנת חלום.
במשחקים God of War (2018) וGod of War: Ragnarök שמהוויפ אתחול לסדרה, כעת קרייטוס מדובב על ידי כריסטופר ג'אדג', מכיוון שפיתוח המשחק דרש שחקן שממדיו יתאימו יותר לדמות של קרייטוס לאחר המעבר בפיתוח בשימוש בטכנולוגיית לכידת תנועה. דמויות צד מדובבות על ידי שחקנים מוכרים בתעשיית משחקי הווידאו כגון טרוי בייקר שמספק את קולו של מאגני בנו של ת'ור, ונולאן נורת' שנותן את קולו לדמותו של מודי, בנו השני של ת'ור.
סדרת הטלוויזיה
במאי 2018 הכריזה סוני כי שסדרת המשחקים תזכה לסדרת טלוויזיה שתופק על ידי פריים וידאו של חברת אמזון. מאוחר יותר התגלה כי כותב הסדרה יהיה מארק פרגוס שעבר בין היתר על הסדרה המרחב, הוק אוטסבי ורפה ג'ודקינס שעבר בעבר עם אמזון על הסדרה עד עצם היום הזה. במאי המשחק God of War (2018) יהיה מפיק בכיר בסדרה.
מוזיאון גרמניה המזרחית
היסטוריה
היוזמה להקמת המוזיאון הייתה של האנתרופלוג פטר קנצלמן שהופתע לגלות, בעת ביקור בברלין, כי לא קיים מוזיאון לתולדות גרמניה המזרחית. המוזיאון נפתח ב-15 ביולי 2006 תחת ניהולו המדעי של ההיסטוריון שטפן וולה, ובראשותו של רוברט רויקל, כמוזיאון במימון פרטי, דבר יוצא דופן בגרמניה, שבה המדינה היא זו שמממנת בדרך כלל את פעילות המוזיאונים. המוזיאון נתקל בהתנגדות מצד מוזיאונים בבעלות המדינה, שהרגישו מאוימים מהאפשרות של מוזיאון רווחי כלכלית, ללא סובסידיות מהמדינה. ב-14 ביולי 2007 ציין המוזיאון את יום השנה לפתיחתו, והכריז כי במהלך השנה ביקרו בו 180,000 איש. במסגרת חגיגות השנה נחנך במוזיאון משחק אינטראקטיבי להנאתם של המבקרים. בינואר 2008 היה מוזיאון גרמניה המזרחית מועמד לפרס המוזיאון האירופי של השנה, וב-26 באוגוסט באותה שנה ביקר בו המבקר ה-500,000.
בניגוד למוזיאונים אחרים, המבקרים בתצוגה מוזמנים להשתתף בחוויית האוסטלגיה ולגעת בחלק גדול מהמוצגים - אפשר לנהוג במכונית טראבנט, לשבת במטבח או בחדר מגורים, לחטט בארון בגדים או לפתוח מגרות. בחלק אחר של התערוכה מתקן האזנה סמוי ("באג") מעניק למבקרים את התחושה להיות "תחת מעקב". בארכיון המוזיאון שמורים כיום כ-146,000 מוצגים - פסלי לנין, מדים של תנועת הנוער הסוציאליסטית, קפה "מוקה פיקס", מלפפונים חמוצים מאזור השפרה, ומוצרים אחרים שרבים מהם מופיעים בסרט להתראות לנין! שיצא שלוש שנים לפני פתיחת המוזיאון.
מקס בלנקנהורן
מקס לודוויג פאול בלנקנהורן (בגרמנית: Max Ludwig Paul Blanckenhorn, 16 באפריל 1861 - 13 בינואר 1947) היה גאולוג גרמני, פרופסור באוניברסיטת מרבורג. בלנקנהורן היה אחד מחלוצי החקר הגאולוגי של מצרים, ארץ ישראל וסוריה.
שנות ילדותו וצעירותו
מקס בלנקנהורן נולד ב-1861 במשפחה גרמנית לותרנית בעיר זיגן, בימינו במדינת נורדריין-וסטפאליה, בנם של קרל בלנקנהורן ושל פאולינה לבית היגננל.
בלנקנהורן למד לימודי גאולוגיה באוניברסיטאות גטינגן ובון. אחרי סיום לימודיו בשנת 1885 היה עוזר מחקר של אבקה (Oebbecke) באוניברסיטת ארלנגן. בשנת 1891 עבר מבחני ההסמכה להוראה.
פעילותו האקדמית והמדעית
בשנים 1899-1897 הצטרף בלנקנהורן כפאליאונטולוג וגאולוג לסקר הגאולוגי של מצרים. כמתנדב במכון הגאולוגי של פרוסיה השתתף בלנקנהורן בעריכת חלק גדול מהמפות הצבאיות של הסן התחתונה. בשנת 1905 התמנה לפרופסור באוניברסיטת מרבורג.
על סמך מסעותיו הרבות במזרח הקרוב בשנים 1888–1931, כתב בלנקנהורן ספר יסודי על הגאולוגיה של מצרים. כמו כן ביסס יסודות ראשונים לסטרטיגרפיה המודרנית של סוריה וארץ ישראל.
בלנקנהורן העביר את אוספיו, שכללו כ-8,000 פריטים, לידי האוניברסיטה העברית. האוסף נרכש כבר ב-1921 על ידי אוטו ורבורג, אך סודר ונערך על ידי בלנקנהורן, קודם שהחלה ב-1928 העברתו לירושלים. העברת האוספים הושלמה ב-1934.
בלנקנהורן התחתן בשנת 1894 עם מריה הרמינה מרגרטה האטנבך, בת למשפחה קתולית. לזוג נולדו שני בנים ושתי בנות.
בלנקנהורן הלך לעולמו במרבורג ב-1947.
המסע המדעי בעמק הירדן ובים המלח
בין 1894 ל-1908 ערך בלנקנהורן חמישה מסעי מחקר במזרח התיכון. הסולטאן עבדול חמיד השני, שניכס לעצמו את הבעלות על אזור עמק הירדן וים המלח, גילה עניין בהערכת אוצרות הטבע הטמונים בשטחים אלה ובפוטנציאל הכלכלי שלהם. בלנקנהורן שהוזמן לערוך את מסעי המחקר באזור ביקש להעניק להם אופי מדעי טהור. בשנת 1894 הוא חיפש במקום מרבצי נחושת ועקבות נפט אך בסופו של דבר, בשכבות הסינון בעבר הירדן המזרחי גילה מרבצי פוספטים. כימאי גרמני ממכריו, שקיבל ממנו את המידע, ניצל זאת לרעה ומבלי לגלות לבלנקנהורן יצא בשם חברה אנגלית לערוך חיפושים באזור במטרת הפקה ניסיונית. השלטונות העות'מאנים לא הרשו זאת לא לאנגלים ולא לצרפתים ומסרו את הזיכיון לחברת הרכבת החג'אזית שהייתה בשליטתם ונוהלה על ידי מייסנר פאשה הגרמני. למסע מחקר לים המלח בשנת 1904 צורף גם הבוטנאי הארץ ישראלי אהרן אהרנסון. אהרונסון השתתף גם במסע נוסף, בשנת 1908, שנערך סביב לים המלח, לצידם של הזואולוג ישראל אהרוני והמהנדס ומודד הקרקעות יוסף טריידל. למסע זה, שהיה במקור יוזמה של ההסתדרות הציונית, הובטח מימון של הסולטאן, אך בעקבות מהפכת הטורקים הצעירים, התנערה הממשלה העות'מאנית מהתחייבותיה הכספיות. לחלק ממסעות בלנקנהורן הצטרף גם יחזקאל חנקין כצייד.
יוסטון קומטס
יוסטון קומטס (באנגלית: Houston Comets) הייתה קבוצת כדורסל נשים אמריקאית ששיחקה כדורסל בליגת ה-WNBA. הקבוצה נוסדה ב-1997, והייתה אחת הקבוצות המקוריות של ליגת ה-WNBA. הקבוצה זכתה בארבע האליפויות הראשונות של הליגה, ובכך הייתה לשושלת הראשונה של הליגה. לקבוצה יש את מספר האליפויות הגבוה ביותר בליגה במשותף עם הלינקס והסטורמס.
הרכב הקומטס היה ידוע בחוזקה ההתקפית שלו ובשלל הכוכבות ששיחקו בו - סינתיה קופר (ה-MVP הראשונה של הליגה), שריל שוופס וטינה תומפסון.
הקומטס הייתה קבוצת-אחות של היוסטון רוקטס.
מערכת מידע אסטרטגית
מערכת מידע אסטרטגית (SIS - Strategic information system) היא מערכת מידע המשמשת לתמיכה באסטרטגיה עסקית תחרותית של ארגון.
יוסטון קומטס
ב-2008 התפרקה הקבוצה והנהלת הליגה הסירה אותה מהקבוצות המתמודדות משום שלא נמצאה לה בעלות.
מערכת מידע אסטרטגית
המערכת תומכת ביישום אסטרטגיית הארגון על מנת להשיג יתרון על מתחריו. מערכת כזו יכולה לתמוך בשיפור הקשר עם הלקוח, בשיפור תנאי הסחר עם הספקים, ביצירת הזדמנויות שיווקיות חדשות ובשיפור ויעילות העובדים.
יוסטון קומטס
היסטוריה
יוסטון קומטס היא אחת מהקבוצות המקוריות של ליגת ה-WNBA. ב-1997, הם ניצחו את ניו יורק ליברטי בגמר ה-WNBA וזכו באליפות הראשונה בתולדות הליגה. בעונה שלאחר מכן, עברה הקבוצה ממחוז המזרח למחוז המערב. באותה שנה, זכתה הקבוצה באליפות שנייה, לאחר שניצחה בסדרת הטוב משלוש את פיניקס מרקורי.
ב-1999, הובילו "שלוש הגדולות" (סינטייה קופר, שריל שוופס וטינה תומפסון), את יוסטון לאליפות שלישית ברציפות, לאחר ניצחון בגמר על ניו יורק ליברטי של תרזה וותרספון. באותה השנה, איבדה הקבוצה את קים פרוט, שנפטרה ממחלת הסרטן. על שמה של פרוט נקרא פרס הספורטיביות של ה-WNBA.
מערכת מידע אסטרטגית
לדוגמה, חברת דומינו'ס פיצה אשר משתמשת במערכת מידע מסוג SIS לנווט את שיחות הלקוחות לסניף הפיצה הקרוב לביתם. בלוס אנג'לס קיימים למעלה מ-300 סניפי דומינו'ס פיצה. ריבוי הסניפים מקשה על הלקוחות לדעת לאיזה סניף לצלצל על מנת להזמין פיצה ולכן השתמשה חברת דומינוס פיצה במערכת SIS אשר תנווט את השיחות לסניף הפיצה הקרוב ביותר לביתו של המזמין. הלקוח מתקשר למספר אוניברסלי לכל הלקוחות בארצות הברית, המספר מזהה את מספר הטלפון של הלקוח ואת כתובתו ולפי נתונים אלו מפנה את השיחה לסניף הפיצה הקרוב לבית הלקוח. במקרה זה מערכת ה-SIS תורמת הן לנוחות הלקוח שהתקשר למספר אחד ולא היה צריך לחשוב לאיזה סניף להתקשר, הן למהירות הגעת השליח מאחר שהסניף קרוב לבית הלקוח והן ביעילות גלובלית של כל סניפי הרשת.
יוסטון קומטס
היסטוריה
בשנת 2000 הגיעו הקומטס לגמר ה-WNBA בפעם הרביעית ברציפות, וזכו באליפות ללא מאמץ לאחר ניצחון על ניו יורק ליברטי. עקב כך, הפכה יוסטון קומטס לשושלת ידועה בספורט העולמי. בשנת 2001, לאחר פרישתה של סינטייה קופר, הודחה יוסטון כבר ברבע הגמר על ידי לוס אנג'לס ספארקס. שנה לאחר מכן, עקב פציעתה של שריל שוופס, הודחה שוב פעם הקבוצה ברבע הגמר. בעונת 2004, הקבוצה לא עלתה לפלייאוף בפעם הראשונה בתולדותיה, אבל שנה לאחר מכן, כבר הייתה בו שוב.
נתן סליפקין
ביוגרפיה
נתן סליפקין נולד וגדל במנצ'סטר, שם הוא למד בישיבה מקומית. הוא עזב אותה ב-1995 כדי להמשיך בלימודים בישיבת מדרש שמואל ואחרי כן בישיבת מיר בירושלים. הוא הוסמך לרבנות ומתגורר עם משפחתו ברמת בית שמש. הוא בעל תואר שני בלימודי יהדות ממכון לנדר בירושלים ובעל דוקטורט מאוניברסיטת בר-אילן אותו קיבל ב-2016.
סליפקין חוקר בספריו את היהדות הרבנית ודן בשאלה איך אפשר לקשור אותה עם נושאים בעלי עניין במדע המודרני. סליפקין הוא מחברם של ספרים רבים העוסקים בתורה, מדע וזואולוגיה. בגישתו של סליפקין למציאת גשר בין סיפור הבריאה והתאוריה המדעית המודרנית הוא טוען שיהדות המסורתית אינה נוקטת בפירוש מילולי לקוסמולוגיה המקראית וכן אינה סבורה שחז"ל צדקו תמיד בנושאים מדעיים. דעות כאלה התקבלו במידה מסוימת בתוך עולם היהדות הרבנית. היה דיון ציבורי בקשר לספריו של סליפקין בשאלה עד כמה צריכה היהדות האורתודוקסית לפרש בצורה מילולית את התורה וכמה משקל יש לתת לדיונים מדעיים אצל חז"ל.
בשנת 2014 הקים את מוזיאון הטבע התנ"כי בבית שמש.
איסור על הספרים
ב-2005 הטילו כמה רבנים מישראל ומארצות הברית מן הזרם הליטאי, ביניהם הרב אלישיב, הרב דוד פיינשטיין, הרב שטיינמן, הרב מיכל יהודה לפקוביץ' הרב חיים פינחס שיינברג, הרב שמואל אוירבך והרב אהרן פלדמן, איסור על קריאה בספריו וקריאה לסליפקין לחזור בו מדבריו ולשרוף את כתביו. ההתנגדות העיקרית הייתה לטיעון של סליפקין שהתלמוד טועה בקשר לנושאים מדעיים מסוימים וכן שהיקום הוא בן מיליארדי שנים.
הרבנים מתנגדים לשני היבטים בעבודתו של סליפקין. ראשית הם מתנגדים לטענה שלו שהכתיבה המדעית המצויה בתלמוד אינה מחייבת כמו התוכן הדתי יותר, ש"חז"ל הקדושים יכולים ח"ו לטעות במילי דעלמא... ועוד שאפילו הדברים שאינם כפירה, מכל מקום רק הכופר יבטא בפיו בדרך זה".
האיסור עורר דיון, בעיקר באינטרנט, שהביא לכך שהמו"ל של סליפקין Targum Press הפסיק את הפצת ספריו. הוצאת Yashar Books הקטנה יותר הסכימה להפיץ אותם. דברים שכתב סליפקין הוסרו מאתרי החזרה בתשובה כמו אש התורה.
הרבנים אהרן פלדמן ושלמה מילר כתבו מאמרים להגנתו והרב משה מייזלמן נשא שלוש הרצאות בנושא בישיבת תורת משה. הרב פלדמן סבור שאפילו לדעתו של הרב אלישיב "אי אפשר לקרוא לסליפקין אפיקורס" זאת על אף שבחלק מספריו יש דעות אפיקורסיות הרי שהוא מסתמך בדבריו על דעת מיעוט של חכמים. הרב סליפקין התנגד גם לדעות כאלה בדברים שכתב באתר שלו יחד עם סתירה של דברים שכתבו אחרים. הרב מייזלמן ביקש שהרב סליפקין יסיר את הרצאותיו מן האתר שלו, בקשה שסליפקין לא נענה לה.
ב-5 באוקטובר 2008 פרסם סליפקין מאמר בשם "להגנת מתנגדיי", שבו הוא כותב שלא מבין את הרבנים שכתבו נגדו, משום שדעותיו הם כדעותיהם של הרמב"ם, רש"ר הירש והרב הרצוג, אולם הוא מכיר בכך שאין לפרסם את ספריו בקהילות מסוימות שאמונתם עלולה להתערער בעקבות דעות אלו.
גודלאק ג'ונתן
גודלאק אבֶּלֶה אַזיקיווֶה ג'ונתן (באנגלית: Goodluck Ebele Azikiwe Jonathan; נולד 20 בנובמבר 1957) הוא פוליטיקאי ניגרי, שהיה הנשיא ה-14 של ניגריה בין 2010 ל-2015. לפני כהונתו כנשיא שימש כמושל מדינת באיילסה בין 2005 ל-2007 וסגן הנשיא של ניגריה בין 2007 ל-2010. בבחירות לנשיאות ב-2015 הוא הפסיד למוחמדו בוהארי. ג'ונתן נכנס לתפקיד כנשיא בעקבות מותו ממחלה של הנשיא עומארו יאר אדואה. הוא בן לאתניה איג'ו (איזון) מהדלתה של הניג'ר, נוצרי באמונתו, מקורב למטיפים הראשיים של הכנסייה הפנטקוסטלית בניגריה וחבר מפלגת העם הדמוקרטית. הוא מורה וזואולוג בהכשרתו.
ביוגרפיה
גודלאק אבלה ג'ונתן נולד באוטוקואה, ב"ממלכת אוגביה" (אז ב"האזור המזרחי", בהמשך מדינת ריוורס (נהרות) ובימינו מדינת באילסה). משמעות שמו האנגלי "גודלאק" היא "מזל טוב", ומובן השם "אבלה" בשפת איג'ו הוא "רצון האל". את השם הנוסף "אזיקיווה" קיבל לכבוד ד"ר ננמדי אזיקיווה, הנשיא הראשון של ניגריה. הוא נולד למשפחה ענייה של יצרני קאנו. ג'ונתן למד בבית הספר היסודי סנט סטיבן באוטואוקה, ואחר כך בבית הספר סנט מייקל באולואיבירי. בשנת 1971 נרשם לבית הספר התיכון "מאטר דאי" באימירינגי בו גמר את לימודיו בהצטיינות. בשנים 1975–1977 עבד בפקיד ברשות המכס והמסים. בשנים 1977–1981 למד בהצטיינות לתואר ראשון במדעים במכון לזואולוגיה של אוניברסיטת פורט הרקורט. עבד אחר כך כמורה בבית ספר קהילתי באירסי (מדינת אויו, בימינו במדינת אוסון), אחר כך כמפקח במשרד החינוך, כמרצה למדעי החיים במכללת מדינת ריוורס בפורט הרקורט והחל מ-1993 כסגן מנהל לענייני הגנת הסביבה בוועדה לפיתוח האזורים עתירי הנפט OMPADEC. ב-1985 סיים ג'ונתן תואר שני בהידרוביולוגיה ודייגות וב-1995 דוקטורט בזואולוגיה באוניברסיטת פורט הרקורט.
בזירה הפוליטית
בשנת 1998 הוא נכנס לחיים הפוליטיים כפעיל במפלגת העם הדמוקרטית PDP. הוא נבחר ב-1998 סגן ראשון של מושל של מדינת באילסה. ג'ונתן היה מושל מדינת באילסה מה-9 בדצמבר 2005 עד 28 במאי 2007 והושבע לסגן הנשיא ב-29 במאי 2007. הוא חבר המפלגה השולטת, מפלגת העם הדמוקרטית. ב-13 בינואר 2010 בית משפט פדרלי ייפה את כוחו לנהל את ענייני המדינה בעת שהנשיא עומארו יאר אדואה קיבל טיפול רפואי בבית חולים בערב הסעודית. ב-6 במאי 2010, לאחר מותו של יאר אדואה, הושבע ג'ונתן לנשיא. ג'ונתן ניצח אחר כך בבחירות לנשיאות ב-16 באפריל 2011 כשגבר על יריבו העיקרי, מוחמדו בוהארי.
ג'ונתן נשוי לפיישנס לבית פאקו, בעבר מורה למתמטיקה וביולוגיה, ולזוג שני בנים - ארואבאי ג'ונתן ואדולפוס אריוורי ג'ונתן.
מוזיקת לילה זעירה
סרנדה לכלי מיתר בסול מז'ור, הידועה יותר בשמה מוזיקת לילה זעירה (גרמנית (מקור): Eine kleine Nachtmusik), היא יצירה לרביעיית כלי מיתר (עם אופציה לקונטרבס) אשר הולחנה על ידי וולפגנג אמדאוס מוצרט בזמן שעבד על האופרה דון ג'ובאני. מספרה ברשימת קכל K.525; היצירה הושלמה ב-10 באוגוסט 1787 לפי רשימת היצירות של מוצרט (קטלוג שבו רשם מוצרט מרבית היצירות שהשלים בין פברואר 1784 ונובמבר 1791). היצירה בת ארבעה פרקים:
פרק ראשון
הפרק הראשון נכתב בטמפו Allegro במבנה של צורת סונאטה. הנושא הראשון, בסול מז'ור, נמרץ ובעל מקצב מוטעם. הנושא השני מתון ונכתב ברה מז'ור, סולם הדומיננטה. האקספוזיציה מסתיימת ברה מז'ור וחוזרת על עצמה. חטיבת הפיתוח מתחילה ברה מז'ור ועוברת דרך הסולמות רה מינור ודו מז'ור בטרם חוזרת לסולם סול מז'ור לשם חטיבת הרפריזה, על מנת לסיים את הפרק בסולמו המקורי.
פרק שני
הפרק השני הוא רומנסה (Romanza). הפרק כתוב בסולם דו מז'ור (סולם הסוב-דומיננטה) וכתוב בטמפו Andante המנוגד לטמפו של הפרק הראשון. הפרק כתוב במבנה רונדו קטעי והוא זהה למבנה הסונאטה-רונדו (א-ב-א-ג-א). הנושא הראשון (א) מתון ולירי. אחריו מגיע הנושא השני (ב) אשר הוא קצבי יותר מהראשון. הנושא הראשון חוזר (א) ואחריו מגיע הנושא השלישי (ג), והוא אפל יותר מהשניים הראשונים וכולל מגע בדו מינור. הנושא הראשון (א) חוזר כדי להשלים את פרק.
פרק שלישי
הפרק השלישי הוא מינואט וטריו (א-ב-א) ודומה יותר למחול. הפרק כתוב בסולם הטוניקה, סול מז'ור, בטמפו מהיר למדי (Allegretto). הפרק מכיל שני נושאים; הוא מתחיל עם המינואט (א), ואז נושא הטריו נכנס (ב), ומסתיים עם המינואט. הוא מסתיים באותו סולם שהתחיל בו.
פרק רביעי
הפרק הרביעי והאחרון נכתב במבנה סונאטה-רונדו. הוא חוזר אל הרעננות והשלהוב שבפרק הראשון. הפרק מתמרן בין שני נושאים במהלך הפתיחה שלו; בפיתוח, הוא מתמרן בין סולמות שונים ומסתיים בסול מינור. שני הנושאים חוזרים ברפריזה, ולאחריהם הפרק מסתיים בקודה, בה חוזר הנושא הראשון.