cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
רמת מרקאגנט
גאוגרפיה
הרמה כוללת את המונומנט הלאומי סידר ברייקס (Cedar Breaks National Monument), והיא חלק מנפת הר סידר (Cedar Mountain District) של היער הלאומי דיקסי (Dixie National Forest). הנקודה הגבוהה ביותר ברמה היא פסגת ברייאן הד (Brian Head Peak) בגובה 3,446 מטרים מעל פני הים.
שדה געשי
השדה הגעשי של רמת מרקאגנט הוא אזור של חרוטי אפר וקילוחי לבה. קילוחי הלבה האחרונים מתוארכים סביב שנת 1050 וקדמו להם סדרות של קילוחי לבה טרכיטית, אנדזיטית וריוליטית.
השדה שוכן מזרחית למונומנט הלאומי סידר ברייקס. אגם נאוואחו נוצר כאשר קילוח לבה סכר את ערוץ נחל דק (Duck Creek) על הרמה. מערת ממות (Mammoth Cave) היא מערת צינור לבה השוכנת ברמה.
תוואי הנוף הצעירים ביותר גאולוגית ברמת מרקאגנט הם גושים קרחים מצמחייה של קילוחי לבה המכונים בפי המקומיים "מדבר הסלע השחור". הם משתרעים סמוך לגבעה המכונה "מילר נול" (Miller Knoll) בדרום-מזרח. קילוחי לבה אלו משתרעים גם לצפון-מזרח סמוך לאגם פנגויטץ' (Panguitch Lake).
דיאגרמת חתכים
<div style="height: 320px; width: 1080px; border: 1px solid #8888aa; overflow: auto; padding: 4px; margin: 4px;"> גרם המדרגות הגדול כשרמת מרקאגנט בקצהו הצפוני (הצד השמאלי באיור).
המשטרה הלגיונרית
המשטרה הלגיונרית (ברומנית: Poliția Legionară) הייתה ארגון צבאי למחצה בממלכת רומניה, דומה לאס אה, שהתקיים במהלך ימי המדינה הלאומית-לגיונרית. לדברי הוריה סימה, יון אנטונסקו העלה את רעיון הקמת המשטרה הלגיונרית בגלל חששותיו מהפיכת נגד מלוכנית. אנטונסקו הינחה את סימה, שהיה סגן ראש הממשלה, לתבוע ממשרד הפנים אקדחים ותחמושת עבור המשטרה הלגיונרית והוא פעל בהתאם..
סימה מינה את ויקטור אפוסטולסקו למפקד המשטרה הלגיונרית של עיר הבירה, בוקרשט, והוא, בתורו, הוסמך לגייס את השוטרים מבין שורות הלגיונרים, אך לא רק מביניהם. לפי דוגמה זו הוקמו משטרות לגיונריות ביתר הערים, כשהפרפקט ממנה למפקד המשטרה לגיונר מסוים וזה מגייס את יתר השוטרים. בנובמבר 1940 מונה יון בויאן למפקד המשטרה הלגיונרית של בוקרשט. המגויסים הגיעו מבין שורות הלגיונרים הצעירים המובטלים, כשהגיוס תגמל אותם על נאמנותם בעבר ואפשר להם לשפר את מצבם הכלכלי.
השוטרים הלגיונרים לבשו את המדים הלגיונרים, חולצה ירוקה, חגורה אלכסונית על בית החזה ועל הזרוע סרט ועליו הכיתוב "Poliția Legionară" (המשטרה הלגיונרית). השוטרים הלגיונרים נועדו לסייע למשטרה הרגילה, במיוחד בכל הכרוך במעבר מהמשטר הקודם למשטר של המדינה הלאומית-לגיונרית. הם הוסמכו לבצע חיפושים, מעצרים וחקירות בכל שעה של היום וללא צורך בצווים והם הגיעו עד ביצוע רציחות. בספטמבר 1940, בביטאונו של יון אנטונסקו, תוארה המשטרה הלגיונרית כ"קבוצה של יסודות חסרי הכשרה, חסרי תרבות, חסרי נשמה, מוכי גורל, אסופים מאבק הדרך".
בלילה שבין 26 ו-27 בנובמבר קבוצה גדולה של לגיונרים (בין 60 ל-90), מרביתם מהמשטרה הלגיונרית, ביצעו את טבח ז'ילבה ורציחות נוספות של אישים המזוהים עם המשטר הקודם, שרדפו בעבר את הלגיונרים. רציחתם של אישים מהשורה הראשונה בציבוריות הרומנית גרמה לזעזוע ויון אנטונסקו הגיב לכך. יחידות צבאיות הוזעקו לבירה וב-29 בנובמבר אנטונסקו ציווה על פירוק המשטרה הלגיונרית. שר הפנים הלגיונרי מיתן את הפירוק בהעבירו לשורות המשטרה הרגילה רבים מהשוטרים הלגיונרים ומעשית המשטרה הלגיונרית המשיכה לפעול. ב-2 בדצמבר אנטונסקו הוציא שוב הוראה לפירוק המשטרה הלגיונרית, אך היא המשיכה בפעילותה. במברק דיווח, שהעביר השגריר הגרמני ברומניה למולדתו סיפר שנלקחו כלי הנשק של המשטרה הלגיונרית, אך התעשיין ניקולאה מאלאקסה סיפק להם נשק אחר. במברק דווח גם שיום לפני כן, בעת שאנטונסקו תבע מסימה, שיפסקו המעשים החריגים של הלגיונרים, הלגיונרים השתלטו על מפקדת המשטרה בבוקרשט. ב-30 בדצמבר פוזרה רשמית המשטרה הלגיונרית, אך במקומה הופיעו בערי רומניה "משמרי ברזל", שהצהירו על המשך המיליטנטיות של המשטרה הלגיונרית.
הקטקומבות בכנסיית סבסטיאנוס הקדוש
הקטקומבות בכנסיית סבסטיאנוס הקדוש הן מערכת מנהרות קבורה (קטקומבות) הנמצאות מתחת לכנסיית סבסטיאנוס הקדוש (San Sebastiano fuori le mura, "סבסטיאנוס הקדוש שמחוץ לחומות") בויה אפיה ברומא ושימשו לקבורת פגאנים ונוצרים מהמאה הראשונה ועד המאה החמישית לספירה.
מקור השם וחשיבותו
הקטקומבות קיבלו את שמם מסבסטיאנוס הקדוש אשר נקבר שם אך שמם המקורי היה AD Catacombs (מלטינית) כלומר עד החלל או הנקב. שם זה נועד לתאר חלל בצורת משפך שנמצא בראש העמק בו נחפרו הקברים הראשונים. מימי הביניים ועד ימינו השם קטקומבות נועד לתאר כל מערכת קבורה תת-קרקעית אך מקור השם מגיע מקטקומבות סבטיאנוס הקדוש ורק לאחר מכן אומץ כדי לתאר כל חלל קבורה תת-קרקעי.
מאה ראשונה לספירה
במאה הראשונה לספירה היכן שנמצאת היום הפיאצה בכניסה לכנסייה הסתעפה דרך צדדית לאורכה של ויה אפיה. לצידה של דרך זו היו קולומבריום ששימש להנחת כדים המכילים את אפר המתים. שורות קולומבריום, אשר הכניסה להם הייתה בדרך צדדית, עמדו מחוברים אחד לשני לאורך ויה אפיה. בסוף שורות הקולומבריום מצד שמאל לכיוון מערב היו שני חדרים גדולים שכנראה שימשו בהקשר לכת המתים וכדיהם הכילו אפר של חברי הכת בקולוומבריום פגאני.
מאה שנייה לספירה
במאה השנייה לספירה נחצבו שלוש מאורות גדולות בחלל העשוי אבן בצידן השמאלי של הקולומבריות. הראשונה מהן הייתה בבעלותו של רומאי בשם קלאודיוס הרמס (Claudius Hermes), וכתובת המציינת את שמו מופיעה מעל הכניסה לחלל. חלל הקבר המקושט בציורים ואומנות נועד להכיל את כדי הקבורה של קלאודיוס ובני משפחתו אך לאחר מכן נועד החלל לשמש לקבורה של גופות ולכן נחצבו בסלע חללים בגודל אדם שיועדו לכך. שני הקברים האחרים שנחצבו באותה תקופה נועדו לאחסן כדי אפר והם מקושטים בסטוקואים עדינים אשר נשמרו עד היום.
מאה שלישית לספירה
בתחילתה של המאה השלישית לספירה בעליהם של חללי הקבורה היו נוצרים וניתן לדעת זאת לפי גרפיטי נוצרי שנמצא באזור אשר מכיל את שמו של ישו ביוונית וסימן של צלב קדום. לקברו של קלאודיוס הרמס נוספו קישוטי סטוקו נוספים בהם סצנה מהברית החדשה שמציגה את הנס שבו חילק ישו לקהל המאמינים לחם ודגים. באותה מאה החלו גם החפירות של חללי הקבורה והגלריות אשר מתחת לאזור הקברים הראשונים. לאורך המאה השלישית והרביעית החפירות הלכו וגדלו, כאשר הקברים מתפרשים לאזורים חדשים אשר לכל אחד מהם גרם מדרגות המוביל אליו. אלו יצרו בסופו של דבר את מה שנקרא היום הקטקומבות. הגלריות והקברים שנחפרו הם פשוטים ואינם מפוארים כמו זה של קלאודיוס הרמס וחלק גדול מהקברים נשמרו במצב מצוין.
מאה רביעית וחמישית
במאה הרביעית נקבר בקטקומבות סבסטיאנוס הקדוש, שעל שמו הן נקראות היום. לצד קברו הפשוט ניתן לראות ציורים של שור וחמור, אשר מיוצגים בתמונת הלידה של ישו ובכך מייצגים את אמונתו הנוצרית של סבסטיאנוס, שנועדו לסמן את מקום קבורתו. ישנו אזכור כי בקטקומבות נקברו קדושים נוספים, בהם קווירינוס הקדוש מסיסק אשר לא היה מרטיר רומי אלא הבישופ של סיסק והיה גם הוא קורבן של רדיפות הקיסר דיוקלטיאנוס בתחילת המאה הרביעית ולכן כנראה גם נקבר שם, שרידיו הובאו במאה החמישית על ידי נוצרים שחיו ליד נהר הדנובה אשר ברחו לאיטליה מפאת פלישותיהם של השבטים הגרמנים באזור הדנובה. מכתם אשר נחשף בחפירות שנערכו בקטקומבות בתחילת המאה ה-20, והיום מוצג בכנסיית סבסטיאנוס הקדוש, מעיד כי נראה שמרטיר נוצרי נוסף נקבר במקום והוא אאוטיכיוס הקדוש אך לא ידוע היכן בדיוק נמצא הקבר, בנוסף לכך לא ניתן להגיע אל הקבר אשר האזור שמאשרים שהוא יכול להימצא בו נחסם באדמה בזמן מוקדם מאוד וכי לא נמצא אזכור היסטורי אחר לגבי מקום קבורתו.
במאות הרביעית והחמישית המשיכו להבנות קברים חיצוניים בסביבות הבזיליקה, רבים מהקברים האלה נחפרו ומציגים סקרופגים של נוצרים שמוצגים כיום במוזיאון שנמצא מעל הקטקומבות.
פולחן הקדושים פטרוס ופאולוס בקטקומבות
באמצע המאה שלישית הוקמה אנדרטה לזכרם של פאולוס ופטרוס וישנה סברה כי עצמותיהם הובאו לקבורה מחדש באזור הקטקומבות מתוך חשש כי שרידיהם יושחתו. בתוך מערכת המנהרות נוצרה אנדרטה לזכרם של הקדושים וכדי ליצור אותה הפיאצולה כוסתה באדמה וסדרה של חדרים ששימשו לפולחן נבנו כשבעה מטרים מעל לגובה הפיאצולה וחלל הקברים הקודמים. השרידים של הקדושים נשמרו באחד החדרים שנבנו במאה השלישית. בניין נוסף שנבנה באותה תקופה נקרא הטריקיליה (triclia) ושימש כמקום מפגש אשר בו הנוצרים המאמינים סעדו סעודות פשוטות בשם רפרגריה (Refrigeria) לזכר הקדושים והתפללו לזכרם. במקום נמצאו עדויות רבות הכוללות גרפיטי בלטינית ויוונית עם תפילות שונות לקדושים והן מוצגות היום מאחורי זכוכית בחלל המפגש. ההשערה הרווחת לצורך בבניית חלל מפגש לנוצרים באותה תקופה קשורה לרדיפות נוצרים על ידי הקיסר ולריאנוס בשנת 258 לספירה כאשר מפגשים של נוצרים בבתי הקברות שלהם נאסרו. הקברים הקודמים של הקדושים היו במקומות מוכרים לפגאנים ומוקפים בקברים פגאנים ולכן גרמו לכך שהמפגשים יסכנו את המאמינים אך בקטקומבות, שהיו בבעלות נוצרית, יכלו המאמינים לארוך פגישות בצורה בטוחה יותר. בתחילת המאה הרביעית נבנתה בזיליקה על ראש הטריליקיה והחלל בו שכנו שרידיהם של הקדושים. בזיליקה זו נקראה "הבזיליקה של הקדושים" (Basilica Apostolorum) ולאחר מכן "הבזיליקה של סבטיאנוס הקדוש". מטרתה של הבזיליקה הייתה לקבורה וניתן לראות זאת לפי הקברים הרבים שנמצאים בתחתיתה ועל פי המאוזוליאום אשר נבנה ישר מעליה לצד הקירות החיצוניים.
קוו ואדיס ובחירת מקום קבורתם של הקדושים
ישנו קשר בין בחירת המקום אליו הביאו המאמינים הנוצרים את שרידיהם של הקדושים לבין סיפור הקוו ואדיס. בספר מעשי פטרוס, אחד הספרים החיצונים בברית החדשה, מסופר כי בשנת 64 לספירה שהה פטרוס הקדוש ברומא כאשר החל הקיסר נירון ברדיפות הנוצרים, עקב כך ברח פטרוס מרומא אך כאשר עשה את דרכו דרך הוויה אפיה נחזה בפניו ישו ופטרוס פונה לישו ושואל "?Que Vadis" (מלטינית- לאן מועדות פניך?), .ישו עונה לפטרוס "Romam vado iterum crucifigi" (מלטינית- אני הולך לרומא להיצלב שוב) ופטרוס מבין כי אם יימלט מגורלו יאלץ ישו לחזור ולהיצלב שוב. פטרוס מחליט לשוב לרומא וכאשר הוא נתפס על ידי השלטונות הוא מבקש להיצלב הפוך כדי לא להדמות לאדונו ישו. העובדה כי פטרוס נתקל בישו בויה אפיה אותו המקום בו נמצאים גם הקטקומבות יכולה להעיד על קשר סיבתי בין סיפור הקו ואדיס להחלטה של המאמינים לקבור את פטרוס בויה אפיה כאשר בבעלותם שטח קבורה באותו אזור.
בן ציון מיטבסקי
הרב בן ציון מיטבסקי (תרכ"ב, 1862 - חשוון תרס"ו, 1905) היה רבה של לבדובה שבליטא. נרצח על ידי שודדים יהודים מבני קהילתו. לאחר מותו יצא ספרו בני ציון.
קורות חייו
נולד בשאוולי שבליטא. למד בישיבת וולוז'ין. בשנת תרנ"ב, זמן קצר לפני סגירת הישיבה, הוסמך לרבנות על ידי ראש הישיבה הנצי"ב. נישא לחיה ינטל, בת הרב משולם ליברט. כעבור זמן התמנה לרב העיר לבדובה שבפלך וילנה.
בשנת תרס"ו, בגיל 44, נרצח הרב מיטבסקי בידי כנופיית שודדים יהודים מבני קהילתו. באחד הערבים חדרו חברי הכנופיה כשהם רעולי פנים לביתו של אחד הגבירים היהודים בלבדובה במטרה לשדוד את כספו. הרב מיטבסקי ששהה במקום זיהה את קולו של השודד רעול הפנים ופנה אליו בבקשה להניח לבעל הבית, ובתגובה הוא ירה בו למוות.
מקרה הרצח של רב בידי יהודי זעזע את יהודי האזור. הרב צבי הירש רבינוביץ מקובנה כותב כי "כל בית ישראל רגזו ואבלו בשומעם הרצח הנורא הזה". הרב חיים עוזר גרודזנסקי כותב: "על השמועה כי באה נמס כל לב ורפו כל ידיים, הזעקה הקיפה במחנה ישראל. הנשמע כזאת, רב וגדול בישראל נפל בידי בני עוולה ונרצח על ידי הסיקריקון השודדים והרוצחים. הכאב עוד חדש עמדי, כי ידעתי והכרתי פה אל פה את הרב הגאון... ופעמים אין ספורות היו לי איתו שעשועים דאורייתא".
משפחתו
הרב מיטבסקי הותיר אחריו אלמנה וחמישה ילדים. ילדו השישי נולד לאחר מותו ונקרא על שמו - בן ציון. הוא עלה לישראל בשנת 1941 ועסק בהוראה. בן נוסף, משולם שרגא, חניך ישיבת סלובודקה, עלה לארץ ישראל בשנת 1926 ולמד בישיבת חברון בעיר חברון. נהרג בפרעות תרפ"ט. לאחר שדבר מותו נודע לאמו, היא כתבה להנהלת הישיבה: "שניים קדושים במשפחתי: בעלי הגאון ובני, שעתיד היה להיות גדול בישראל. אי צרי ואי תנחומים ללבי, אחרי שנשבר כלי יקר זה, משולם-שרגא מחמדי, באכזריות פרא?! רק בפלגי הדמעות אשר תזלגנה עיני עד אחרון יומי אמצא נוחם-מה".
ספרו "בני ציון"
בשנת תרס"ח, שנתיים לאחר רצח הרב מיטבסקי, הוציאה אלמנתו את הספר "בני ציון", המכיל למעלה ממאתיים סימנים ובהם חידושי תורה מאת הרב מיטבסקי. מלבד עצם פרסום דברי תורתו של הנרצח, הוצאת הספר נועדה כדי לשמש מקור הכנסה למשפחתו. בהקדמה לספר היא כותבת:
הספר זכה להסכמותיהם של הרבנים צבי הירש רבינוביץ, רפאל שפירא וחיים עוזר גרודזנסקי. בשל הנסיבות המיוחדות הם האריכו בדבריהם ופנו לציבור הרחב לרכוש את הספר כדי לסייע באחזקת משפחתו של הנרצח.
הספר היה פופולרי בקרב תלמידי ישיבות ליטא. בהקדמה להוצאה השנייה, מספר הרב חיים מיליקובסקי כי בלומדו בישיבות סלונים ומיר "יד הכל הייתה ממשמשת בספר היקר הזה".
בשנת תשס"ד יצא הספר במהדורה חדשה על ידי מכון "אבני שוהם".
ג'וליאן וודהאם
ג'וליאן וודהאם (באנגלית: Julian Wadham; נולד ב-7 באוגוסט 1958) הוא שחקן תיאטרון, קולנוע וטלוויזיה אנגלי.
ביוגרפיה
וודהאם נולד באנגליה בשם ג'וליאן ניל רוהן וודהאם. הוא למד באמפלפורת' קולג' וב-"Central School of Speech and Drama".
בתיאטרון שיחק וודהאם בתפקיד ברקליי במחזה "Another Country" מאת ג'וליאן מיטשל בהפקה המקורית בווסט אנד בתיאטרון קווינס יחד עם רופרט אוורט וקנת בראנה. ב-2014 גילם את ווהן קאנינגהם בהפקה מחודשת של המחזה בטרפלגר סטודיו.
עבור להקת התיאטרון "English Stage Company" בתיאטרון רויאל קורט שיחק וודהאם במחזה "Falkland Sound/Voces de Malvinas" בתפקיד לוטננט דייוויד טינקר (לצדם של פול ג'סון, לזלי מנוויל ומריון ביילי), בתפקיד קפטן פלום במחזה "The Recruiting Officer" מאת ג'ורג' פרקואר, בתפקיד לוטננט ראלף קלארק במחזה "Our Country's Good" מאת טימברלייק ורטנבייקר , ובתפקיד ג'ייק במחזה "Serious Money" מאת קריל צ'רצ'יל (יחד עם לינדה באסט, לזלי מנוויל, אלפרד מולינה, גארי אולדמן ומירה סיאל).
עם הבמאי ג'רמי הרין עבד וודהאם על המחזה "That Face" מאת פולי סטנהאם, לצדם של לינדזי דאנקן, מאט סמית ופליסיטי ג'ונס, בתיאטרון רויאל קורט וגם בתיאטרון הדוכס מיורק. הרין ביים אותו גם בהפקות של התיאטרון הלאומי במחזה "This House" מאת ג'יימס גרהאם בתפקיד המפרי אטקינס, בתיאטראות קוטסלו ואוליבייה, ובהפקה מחודשת בווסט אנד של המחזה "Another Country". תפקידים נוספים שלו בתיאטרון הלאומי היו "טירופו של המלך ג'ורג'" בבימויו של ניקולס הייטנר בו גילם את דמותו של ראש הממשלה ויליאם פיט הבן לצדו של סר נייג'ל הות'ורן בתפקיד המלך ג'ורג'. הוא שיחק בתפקיד דון פדרו במחזה "מהומה רבה על לא דבר" עם סיימון ראסל ביל וזואי ואנאמייקר, בתפקיד פוליקסנס במחזה "אגדת חורף" (עם אלכס ג'נינגס, דברה פינדלי וקלייר סקינר), "טרטיף" (עם מרטין קלונס, דייוויד ת'רלפול ומרגרט טייזאק), "The Changeling" בבימויו של ריצ'רד אייר (עם מירנדה ריצ'רדסון), וב-"Mountain Language" בבימויו של הרולד פינטר.
במחזה "הסערה" הופיע וודהאם בתפקיד אנטוניו שהוצג בתיאטרון היימרקט בבימויו של טרוור נאן ובהשתתפות רייף פיינס. הוא שיחק בתפקיד הדוכס תזאוס במחזה "חלום ליל קיץ" בבימויו של פיטר הול לצדה של ג'ודי דנץ' שהועלה בתיאטרון רוז. במחזה "The Prince of Homburg" שיחק בתפקיד מרשל דורפלינג בתיאטרון דונמאר ורהאוס, במחזה "Plenty" שיחק בתפקיד ריימוד ברוק יחד עם קייט בלאנשט בתיאטרון אלמיידה. במחזה "Private Lives" גילם את אליוט בתיאטרון רויאל באת'. עוד השתתף במחזה "השומרוני הטוב", "A Letter of Resignation" בתיאטרון הקומדיה (לצדם של אדוארד פוקס וקלייר היגינס), ובמחזה "When We Are Married" בתיאטרון וייטהול.
בטלוויזיה השתתף וודהאם בסדרות "כיסא פנוי", "הגלימה", "רציחות במידסומר", "לואיס", "מידלמארץ'", "The Trial of Lord Lucan" (בתפקיד לורד לוקאן), "רוזמרי ות'יים" ובפרק בסדרה "דיאל ופסקו".
חיים אישיים
וודהאם היה נשוי לשירלי קאסידי ממנה התגרש ב-2004. לבני הזוג נולדו ארבעה בנים.
דמויי-מקרל
דמויי-מקרל (שם מדעי: Scombroidei) היא אחת מ-18 התת-סדרות של דקראים המקורבים למשפחת הקולייסיים ולמיני הטונה המקרל למיניהם. הם בעלי גוף מוארך כסוף, זנבות גדולים, ראשים מוארכים מעט ולסתות גדולות וכמעט כולם ניזונים מבשר או מפלנקטון.
10 Years
(בעברית: 10 שנים) הוא שיר שהוקלט על ידי הזמר האיסלנדי דאדי פרייר. השיר יצג את איסלנד באירוויזיון 2021.
רקע
ב-29 בפברואר 2020, פרייר זכה בקדם האיסלנדי לאירוויזיון 2020, עם השיר "Think About Things". ב-18 במרץ 2020, תחרות האירוויזיון לשנת 2020 בוטלה עקב מגפת הקורונה. ב-23 באוקטובר 2020, רשות השידור האיסלנדית הודיעה כי פרייר ייצג את איסלנד באירוויזיון 2021. ב-13 במרץ 2021, יצא לאוור השיר "".
באירוויזיון
ב-19 במאי 2021, התגלה חולה קורונה במשלחת האיסלנדית. לאחר שאיגוד השידור האירופי דן בכך, הוחלט כי איסלנד לא תופיע בשידור חי בחצי הגמר ובגמר (אם תעלה). במקום זאת, תוקרן החזרה השנייה של איסלנד על גבי מסך הבמה. ב-20 במאי 2021, פרייר ביצע את השיר בחצי הגמר השני של התחרות, והגיע למקום השני עם 288 נקודות. ב-22 במאי, בגמר התחרות, הגיע פרייר למקום הרביעי עם 378 נקודות.
ג'אבר
{{פירושונים|
ראו גם
}}
שוכר כחיל
בתימן פעלו שני משיחי שקר שכונו כך,
עלי אל-חבסי
עלי עבדאללה בן חארב אל-חבסי (בערבית: علي بن عبد الله بن حارب الحبسي; נולד ב-20 בדצמבר 1981) הוא כדורגלן עבר עומאני ששיחק בעמדת השוער.
קריירת מועדונים
אל-חבסי התחיל את הקריירה שלו בקבוצת הכדורגל אל-מוד'איבי וכשהיה בן 21 הצטרף לא-נאסר סלאלחה. במקביל לעיסוקו כשוער, אל-חבסי עבד גם ככבאי בנמל התעופה הבינלאומי מסקט. בקיץ אל-חבסי חתם בלין אוסלו מליגת העל הנורווגית.
בינואר אל-חבסי חתם בבולטון וונדררס. בספטמבר אל-חבסי ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בניצחון 1-2 נגד פולהאם. ב-8 בנובמבר 2007 אל-חבסי ערך את הופעת הבכורה שלו בגביע אופ"א בתיקו 2-2 נגד באיירן מינכן והפך לכדורגלן העומאני הראשון שרושם דקות במסגרת אירופית. בארבעת שנותיו בבולטון, רשם רק 10 הופעות
ביולי, אל-חבסי הושאל לוויגאן את'תלטיק עד לסיום העונה. את העונה סיים עם 34 הופעות בליגה וב-4 ביולי 2011 חתם בקבוצה לארבע שנים תמורת 4 מיליון פאונד. בוויגאן, אל-חבסי בלט בעיקר בזכות העובדה כי הצליח לעצור כמחצית מהפנדלים שנשרקו לחובתה של וויגאן ובהם פנדלים שנבעטו על ידי: רובין ואן פרסי, קרלוס טבס, חאבייר הרננדס ומייקל ארטטה.
ב-31 באוקטובר 2014 הושאל לברייטון אנד הוב אלביון לחודש אחד.
ביולי אל-חבסי חתם לשנתיים ברדינג. בינואר, האריך אתת חוזהו בשנה נוספת ובאותה עונה אף נכלל בנבחרת העונה של הפוטבול ליג צ'מפיונשיפ.
ב-17 ביולי 2017 אל-חבסי חתם לשלוש שנים אל-הילאל מליגת העל הסעודית.
ב-29 באוגוסט 2019 אל-חבסי חזר לאנגליה וחתם בווסט ברומיץ' אלביון, בה לא זכה לדקות משחק.
ב-21 באוגוסט 2020 אל-חבסי הודיע על פרישה מכדורגל.
קריירה בינלאומית
בצעירותו, אל-חבסי שיחק בנבחרות הצעירות של עומאן. ב-20 בינואר 2001 אל-חבסי ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת הבוגרת בהפסד 2-0 ל.
אל-חבסי שימש כשוער הראשון של הנבחרת החל משנת ועמד בשערה עד לפרישתו ב-5 בינואר 2020. הוא השתתף עמה בשלושה גביעי אסיה ורשם 141 הופעות בנבחרת.
קישורים חיצוניים
.
תימרה טרופית
תִּימָרָה טרופית (מכונה לעיתים בעגה "פלומה" טרופית, עקב שמה באנגלית, Tropical Plume) היא הפרעה טרופית סינופטית הנראית כרצועה רצופה (מעל ל-2,000 ק"מ) של עננים גבוהים המשתרעת מה-ITCZ (אזור ההתכנסות הבין-טרופי) אל מחוץ לאזור הטרופי, וחוצה את קו הרוחב 15° . התמרה הטרופית היא תופעה ייחודית המובילה לחות מהאזורים הטרופיים אל אזורים סובטרופיים ואף מעבר להם. היא נוצרת בקדמתו של אפיק רום חוץ טרופי, שחודר לאזורים הטרופיים, ומלווה ברצועת זרם סילון סובטרופי, שכיוונה סוטה מהכיוון המערבי הרגיל בקווי הרוחב הסובטרופיים, שבו מצויים העננים.
התופעה חורגת מהמצב הנורמלי, שבו העננות הטרופית מרוכזת ב-ITCZ ברוחב של מאות קילומטרים, כלומר, תחומה באזור הטרופי עצמו. סימנים מבשרים ניכרים בתמונת לוויין של אדי המים לפני התפתחות העננים - שלוחה של לחות אל מחוץ לאזור הטרופי. ההתפתחות קשורה בגלים בזרימת האטמוספירה. שלוחה של לחות כזו מלווה שלוחה סובטרופית של אוויר יבש מערבית לה, גם היא במידה חריגה. כל אלה מתרחשים כשהסביבה הטרופית יבשה באופן חריג. תבנית זו מנוגדת למבנה הסינופטי הרגיל, שבו המפה הסינופטית חופפת לתמונת אדי המים. מרבית התמרות הטרופיות אלכסוניות בצורתן, כלומר משתרעות מדרום-מערב לצפון מזרח בהמיספירה (חצי הכדור) הצפונית, ומצפון-מערב לדרום מזרח בהמיספירה הדרומית. בקווי הרוחב הנמוכים התמרות הטרופיות צרות, ואם הן מגיעות לקו רוחב 30°, הן מתרחבות, לעיתים לכדי יצירת סופות גשם.
התמרה הטרופית קשורה קשר הדוק לזרם סילון (זרם אוויר חזק וצר יחסית בשכבות הגבוהות של האטמוספירה), ולמעשה צמודה לקטע מסוים בו. זרם אוויר זה מאפשר העברת הלחות מהאזורים הטרופיים אל מחוץ להם. התמרה הטרופית היא אחד הגילויים של האינטראקציה הטרופית-חוץ־טרופית (tropical-extratropical interaction). אינטראקציה זו מסיעה לחות ואנרגיה ממקורות טרופיים אל מחוץ לאזורים הטרופיים, ותורמת למאזן האנרגטי בין קווי רוחב שונים של כדור הארץ. אינטראקציות נוספות מסוג זה הן הוריקנים, המסיעים לחות רבה ואנרגיה מהחוגים הטרופיים לכיוון הקוטב; ובהיבט האזורי של מזרח הים התיכון -  אפיק ים סוף.
התמרה הטרופית גורמת לעיתים למשקעים מרובים באזורים המוכרים כיבשים, בפרט במדבריות הסובטרופיים, והתרחשותה עשויה להסביר את הימצאותם של מי תהום באזורים אלה. אם אכן התמרה הטרופית היא ההסבר למשקעים באזורים אלה, הרי שמאגרים גדולים של מי תהום הם עדות לתקופה שבה היו התמרות הטרופיות מרובות או מפותחות יותר.
תופעת התמרה הטרופית לא נחקרה מספיק, ולכן יש שונות רבה באשר לתיאורה במקומות שונים בעולם. למשל, אומדן שכיחותן של התמרות שונה במחקרים שונים, כתוצאה מקריטריונים שונים לפיהם מוגדר אירוע באזורים שונים בעולם. במחקרים שנערכו בישראל, נספרו לעיתים רק התמרות שהביאו למשקעים משמעותיים, דבר שמתרחש אחת לשנה בערך. קריטריון מקל בהרבה שימש את חוקרי התמרות בצפון מזרח האוקיינוס השקט, שהגיעו למספר של 10 בכל חודש בעונה הקרה.
אזור ההתכנסות הבין-טרופי (ITCZ)
אזור ההתכנסות הבין-טרופי נראה כרצועת עננים המקיפה את כדור הארץ, בסמוך לקו המשווה, ומזג האוויר בו מתאפיין בסופות רעמים חזקות מדי פעם. משני צדיו נושבות רוחות הסחר.
נקודת הצומת בין התמרה הטרופית ובין ה-ITCZ מכונה "נקודת המקור" (origin point), משום ששם נמצא מקור הלחות המוסעת לאורך התמרה. האזור בקצה הקדמי של התמרה, בו עשויה להתפתח סופת הגשם נקרא "אזור המטרה" (target area).
זרם סילון
זרם סילון הוא זרם אוויר חזק וצר יחסית בשכבות הגבוהות של האטמוספירה, בגובה 11 קילומטר לערך מעל לגובה פני הים. זרם הסילון נוצר מניגודי טמפרטורה ברום הבינוני והנמוך, היוצרים ניגודי לחץ ברום הגבוה, שהם מקור הרוח החזקה. זרמי הסילון מרוכזים בקרבת הטרופופאוזה, שהיא החיץ שבין הטרופוספרה והסטרטוספרה. בעולם התעופה נהוג להחשיב זרם רוח כלשהו לזרם סילון אך ורק אם מהירות הרוח בו היא 75 קשר ומעלה.
בכל המיספירה, כלומר חצי כדור, ישנם שני סוגים של זרמי סילון. הסילון הסובטרופי והסילון הפולארי, שניהם זורמים באופן כללי ממערב למזרח. הסילון הסובטרופי נוצר בקרבת קו הרוחב 30 בשל ההבדלים בטמפרטורה שבין האזור הסובטרופי לבין הטמפרטורה באזור הממוזג, בעוד שזרמי סילון פולאריים נוצר באזורי חזיתות, כלומר ברצועות המפגש בין גושי אוויר שמקורן באזור הסובטרופי לבין אוויר שמוצאו בקרבת הקוטב. זרמי הסילון מדרימים ומצפינים בהתאם לתנועת גושי האוויר הגורמים להם. בקיץ זרמי הסילון חלשים מאשר בחורף משום שניגודי הטמפרטורה בין האזור הפולארי לבין האזור הממוזג ובין האזור הממוזג לבין האזור הסובטרופי נחלשים בעונה זו, ומקומם מועתק לכיוון הקוטב מפאת התפשטות החגורות האקלימיות במקביל לתנודת האזור בו השמש נמצאת בזנית בעונה זו.
טוענים שזרם הסילון התפצל זמנית לשניים. בין שני החלקים הרוחות חלשות ולחץ האוויר גבוה וייתכן שאלו הגורמים לגלי חום באירופה.
התבדרות אוויר בקדמת אפיק רום
רוח גיאוסטרופית היא רוח הנושבת במקביל לאיזוברים, קווים שווי לחץ, כתוצאה מאיזון בין כוח גרדיינט הלחץ ובין כוח קוריוליס. נכון להתייחס לרוח כגיאוסטרופית ברום בלבד, מאחר שבקרקע מורגש גם כוח חיכוך בין האוויר לבין הקרקע. רוח גיאוסטרופית אינה מתבדרת ואינה מתכנסת. כאשר הרוח ברום שונה מהערך בכיוונה או במהירותה מהערכים המתאימים לרוח הגיאוסטרופית תחת אותו גרדיינט לחץ יש לצפות להתכנסות או התבדרות.
סימנים מבשרים
הסימנים המבשרים התפתחות של תמרה מופיעים בתמונת אדי המים, שהיא תמונה תרמית של לוויין בתחום הגל באורך של 6 מיקרון. תמונה זו משקפת את כמות הלחות בשכבות הבינוניות והגבוהות של הטרופוספרה. שלושים ושש שעות לפני שהתמרה מגיעה לבשלות מופיעה נקודת מקסימום של הלחות בקדמת אפיק הרום בקוי הרוחב הסוב-טרופיים ועוד שני אזורי מקסימום ב-ITCZ, וביניהם אזור יבש מוגדר היטב. האזור היבש בולט באזורים הטרופיים הפסיפיים המזרחיים גם בזמן התמרה עצמה.
תמרות טרופיות במזרח התיכון
תמרות טרופיות המתפתחות בצפון מזרח אפריקה מגיעות לעיתים למזרח התיכון  ועשויות לגרום בו לסופות גשם, שלקיומן השפעה על משטר הגשמים באזורים המדבריים והחצי-מדבריים של מזרח הים התיכון. מתמונות לוויין נראה כי המיקום המועדף שבו נמצא מקורן של תמרות אלה הוא 5°-15°N, 5°W-15°E (באזורים ההרריים הקרובים למפרץ גינאה). לא ברור אם התמרה ממצה לחות שנמצאת כבר באזור, או שהיא עצמה מגבירה את הקונבקציה הטרופית. התמרה הטרופית מופרדת משכבת האוויר היבשה של הסהרה. תמונות לוויין מראות כי ברגע שחלקה האחורי של התמרה הטרופית מתקרבת למפרץ גינאה, הקונבקציה בו גוברת, וזו מגבירה את התכנסות הלחות אל עבר התמרה. התרחבות התמרה לאחר מכן, ממקורה ועד אזור היציאה, מאשרת השערה זו. העננות הנובעת מהתמרה הטרופית היא על פי רוב שכבתית ומלווה בגשם מתון ורצוף. מחקרם של שירה רובין ואחרים הראה שהסעת הלחות הגורמת לעננות זו מתרחשת בגובה בינוני, והם מציעים הסבר ליעילות התמרה הטרופית כמנגנון להעברת כמויות גדולות של לחות למרחקים העולים על 2000 ק"מ. משכה האופייני של התמרה הטרופית הוא 2-9 ימים.
הפרעה קוטבית לאחר התמרה הטרופית
ברוב  אירועי התמרה הטרופית באזור, 1-3 ימים לאחר הפסקת הגשמים במזרח הים התיכון, חודר אפיק רום מקווי הרוחב הבינוניים למזרח הים התיכון, כשהוא מלווה בשקע קרקע. ניתן להסביר את התרומה של התמרה הטרופית לשקע כזה בהתאבכות בונה בין אפיק הרום הסובטרופי האיטי אשר נמשך זמן רב (במונחי זמן סינופטיים) והתחיל את התמרה, ובין אפיק קו רוחב בינוני שמרכזו ב-40°-50°N. השני אחראי לאחר מכן ליצירת שקע קרקע ים תיכוני מהסוג המוכר בחורף.
יצירת גשם
במרבית המקרים שהתמרה הטרופית הביאה עמה משקעים הם היו מתונים, רצופים ונרחבים, ונבעו מעננות שכבתית. גשמים מתונים אלה אינם מאפיינים את האזורים מדבריים שבהם נצפו, ובדרך כלל המשקעים בהם נובעים מעננים ערמתיים נקודתיים הנובעים מקונבקציה.
לתמרה הטרופית עשויים להיות שני תפקידים ביצרת גשם במזרח הים התיכון. הראשון הוא מקרה שבו התמרה עצמה היא מקור הלחות והשני הוא שהתמרה מהווה מקור לעליית אוויר המביא למשקעים מהלחות שכבר קיימת. אם המקרה הראשון גובר אזי שעל מקור הלחות להיות בגובה בינוני, היכן שנמצאת התמרה. בדיקות של הלחות היחסית והסגולית בגבהים השונים הראו כי מקור הלחות הוא בגבהים הבינוניים, במשטחי הלחץ 600-700mb.
משטר הגשמים בישראל
משטר הגשמים בישראל ובמדינות השכנות לה נקבע בעיקר על ידי שקעים ים תיכוניים שמזרימים  לחות מהים התיכון, נעים מזרחה ויוצרים גשמים בעיקר מעל חלקה הצפוני המושפעים מהים. לעומת זאת, בחלקה הדרומי, הנגב, חלק ניכר מהמשקעים מקורו בלחות שמגיעה מהאזורים הטרופיים. גשם כזה, היורד בנגב, עשוי להגיע לצפון הארץ. גשמים אלה משויכים על פי רוב לאפיק ים סוף (אפיק קרקע המביא להתפשטות מזג אוויר בעל מאפיינים טרופיים למזרח התיכון), אך יכולים גם להיות קשורים גם בתמרה הטרופית. אחד המקרים שנחקרו, בדצמבר 1988, התאפיין בגשמים בפיזור ארצי הומוגני יחסית. הגשם שנמדד בשנה שזו היה מתון ורציף, מעל כל הארץ, כולל הנגב, זאת בניגוד לאופיו הערמתי של הגשם שבדרך כולל שולט באזור. תמרה טרופית משמעותית בודדת עשויה להגיע במשקעיה לממוצע הגשמים השנתי בנגב שעומד לעיתים על פחות מ-100 מילמטרים לשנה.
מכ"ם השירות המטאורולוגי
ממחקר שנערך במערב צפון אפריקה נמצא כי הגשמים הקלים שמניבות התמרות הטרופיות קלים יותר לחיזוי מאשר גשמים הנובעים מענני קונבקציה באזור. כמו כן, במערב אפריקה, תמרות טרופיות וגשמים שמקור הלחות שלהם באזוריים הטרופיים נפוצים יותר בעונות המעבר מאחר שמתקיימים שני תנאים בד בבד: התפתחויות ברוקליניות חזקות, והימצאות לחות טרופית באזורים צפוניים באופן יחסי. תנאי הברוקליניות חסר בקיץ ואי יציבות חסרה בחורף. בקיץ באזורים אלה עשויים לרדת גשמים קלים בלבד, כאשר אי יציבות מתפתחת ביבשה כתוצאה מחימום הקרקע
M72
M72 (מ-Messier 72, נקרא גם NGC 6981) הוא צביר כדורי בקבוצת הכוכבים דלי הנמצא במרחק של כ-55,400 שנות אור ממערכת השמש. זהו הצביר העמום ביותר בקטלוג מסיה ואחד הצבירים הרחוקים ביותר שבו.
היסטוריה
הצביר התגלה על ידי האסטרונום הצרפתי פייר מאשן, עוזרו של שארל מסיה, בלילה בין ה-29 וה-30 באוגוסט 1780 ומסיה עצמו צפה בו ב-4 באוקטובר באותה שנה וצרף אותו לקטלוג מסיה, שם תואר כערפילית עמומה ללא כוכבים מעל הצוואר של הגדי, דומה ל-M71. בשנת 1783 צפה האסטרונום ויליאם הרשל ב-M72 וזיהה שזהו צביר כוכבים וציין שהצליח להבחין ב-150 מהם. בתצפית מאוחרת יותר בשנת 1810 הוא ציין שצורתו של הצביר עגולה ושמרכזו צפוף בהרבה משוליו. ג'ון הרשל צפה בצביר בשנת 1825 וציין שכוכבי הצביר חלשים מאוד וקשים להפרדה מאור הרקע של הצביר.
בהירות נראיתו של הצביר היא מדרגה 9.3 וגודלו הזוויתי כ-6.6 דקות קשת, כך שהוא עמום וקטן וקשה להבחין בו בלי טלסקופ. על מנת לצפות בכוכבי הצביר, שהבהירים שבהם הם מדרגת בהירות 14, יש צורך בטלסקופ מקצועי. קשה לאתר את M72 בשל עמימותו, הוא נמצא כ-3.5 מעלות מדרום לכוכב μ (מו) בדלי, כ-3.3 מעלות מדרום-דרום-מזרח לכוכב ε (אפסילון) בדלי וכ-4 מעלות ממערב-דרום-מערב לכוכב ν (נו) בדלי. כ-1.3 מעלות ממזרח ל-M72 נמצא האסטריזם M73 וערפילית שבתאי (NGC 7009) נמצאת מעט פחות מ-3 מעלות מצפון-מזרח לו.
מאפייני הצביר
אף על פי ש-M72 הוא אחד הצבירים העמומים והקטנים בקטלוג מסיה, הוא למעשה גדול ובהיר ורק בשל המרחק הגדול אליו, כ-55,400 שנות אור, הוא אינו מרשים. מסתו מוערכת בכ-168,000 מסות שמש, קוטרו כ-106 שנות אור והוא מאיר בעוצמה של פי 54,000 מהשמש. זוהו בו עד היום כ-50 כוכבים משתנים, רובם מסוג משתני RR בנבל שמאפשרים להעריך את מרחקו. צפיפותו אינה גבוהה במיוחד, חצי ממסתו מרוכזת ברדיוס של יותר מ-14 שנות אור. הספקטרום של אורו מתאים לקרינת כוכב מסוג ספקטרלי F7. ממדידת ההסחה לאדום של אורו נראה שהוא נע במהירות גבוהה יחסית של כ-345 קילומטר בשנייה בכיוון מערכת השמש.
המתקפה על אוטובוס התלמידים בשער הנגב
המתקפה על אוטובוס התלמידים בשער הנגב אירעה בצהרי 7 באפריל 2011. טיל נ"ט מונחה לייזר מדגם 9M133 קורנט נורה בידי אנשי חמאס לעבר אוטובוס תלמידים של המועצה האזורית שער הנגב. נער בן 16 שישב בחלקו האחורי של הרכב נפצע אנושות ונפטר מפצעיו לאחר עשרה ימים.
הפיגוע
המתקפה החלה בשעה שבה סיים נהג האוטובוס לפזר את רוב ככל הילדים בקיבוצים בהם הם מתגוררים לאחר שאסף אותם מבית הספר, ולכן היה האוטובוס ריק כמעט לגמרי. נהג האוטובוס נפצע קלות והנוסע היחיד שנשאר, בן 16 שישב בחלקו האחורי של הרכב, נפצע אנושות מפגיעת רסיסים בראשו ומת מפצעיו ב-17 באפריל. לאחר האירוע, נורה מטח פצמ"רים על הכביש, דבר שעיכב את פינוי הנפגעים.
לאחר התקרית טען ארגון חמאס כי האוטובוס נסע על כביש שנמצא בשימוש שוטף של כלי רכב צבאיים ישראליים, וכי פעיליו שביצעו את המתקפה לא ידעו שישנם תלמידים על הרכב. בישראל דחו את הטענות לזיהוי שגוי בשל צבעו הצהוב של האוטובוס, האופייני לאוטובוס בית ספר אמריקאי בהתאם למשפט הבין לאומי והאשימו את חמאס בביצוע פשע מלחמה בהתקפה, משרד החוץ דרש מהצבא להשאיר את האוטובוס כפי שהוא בבסיס אוגדת עזה, אליו הוזמנו נציגים ממדינות זרות ומהאו"ם כדי להראות את פשעי המלחמה שהחמאס מבצע.
ההתקפה גונתה על ידי הקהילה הבינלאומית.
ולרי פופנצ'נקו
ולרי ולדימירוביץ' פופנצ'נקו (ברוסית: Вале́рий Влади́мирович Попе́нченко;26 באוגוסט 1937, קונצבו - 15 בפברואר 1975, מוסקבה) היה מתאגרף סובייטי, אלוף המשחקים האולימפיים 1964 בטוקיו, פעמיים אלוף אירופה (1963, 1965), שש פעמים אלוף ברית המועצות (1960- 1965). אמן ספורט מכובד של ברית המועצות (1964). מתאגרף מצטיין של ברית המועצות (1964) והמתאגרף הסובייטי היחיד שזכה בגביע ול בארקר.
קריירה
ולרי פופנצ'נקו נולד ב-26 באוגוסט 1937 בקונצבו (כיום חלק ממוסקבה) במשפחתו של טייס צבאי. לאחר מותו של אביו בחזית המלחמה, אמו של ולרי שלחה אותו לבית הספר סובורוב בטשקנט, שם החל בגיל 12 להתאגרף בהדרכתו של יורי מטולביץ'-אילייצ'ב.
ב-1955 זכה באליפות ברית המועצות לנוער. באותה שנה, לאחר שסיים את לימודיו במכללה בהצטיינות, הוא עבר ללנינגרד, שם החל לעבוד איתו מאמן אגודת הספורט דינמו גריגורי קוסיקיאנץ. ב-1955 הפך לצוער של בית הספר הגבוה של הצי בלנינגרד.
בשנת 1960 הוא זכה בתואר אלוף ברית המועצות במשקל בינוני ולאחר מכן זכה באליפות עוד חמש פעמים. בשנת 1963, באליפות אירופה שנערכה במוסקבה, הוא זכה לראשונה בתחרות בינלאומית.
הוא יצא להתמודד במסגרת המשחקים האולימפיים בטוקיו. היריב האולימפי הראשון סולטאן מחמוד מפקיסטן לא הצליח לעמוד בסיבוב, הקרב הופסק לאחר שתי נפילות. המתאגרף הסובייטי ניצח במשחק השני מול ג'ו דארטי הגנאי. במשחק הבא עם הפולני תדיאוש ולאסק, פופנצ'נקו ניצח ביתרון ברור. הקרב האחרון באולימפיאדה נמשך פחות מדקה, אלוף גרמניה 5 פעמים אמיל שולץ הודח בסיבוב הראשון. בכל אולימפיאדה, המתאגרף הטכני ביותר זכה בגביע ול בארקר; בטוקיו, ולרי פופנצ'נקו הפך לזוכה והיה הסובייטי הראשון לזכות בגביע זה.
לאחר שזכה באולימפיאדה, הוא זכה באליפות אירופה הבאה (1965), ולאחר מכן עזב במפתיע את הספורט הגדול, עם 200 ניצחונות ב-213 קרבות. הסיבה לעזיבה הייתה, לדברי פופנצ'נקו עצמו, הופעת מה שמכונה "זבובים" מול עיניו, לאחר פגיעות בראשו. הספורטאי עבר למוסקבה, עסק בעבודה מדעית, הגן על התזה שלו כמועמד למדעים טכניים ועבד באוניברסיטה הטכנית הממלכתית באומן שבמוסקבה כראש המחלקה לחינוך גופני. בנוסף, פופנצ'נקו כתב שירה, ידע אנגלית בצורה מושלמת ושיחק שח.
מותו
הוא מת ב-15 בפברואר 1975 כתוצאה מתאונה מסתורית, כשהוא נפל מגרם מדרגות ללא מעקה של הבניין הראשי הלא גמור של האוניברסיטה הטכנית הממלכתית של מוסקבה. פופנצ'נקו עף מגובה שלוש קומות ומת מיד. הוא נקבר במוסקבה בבית הקברות וודנסקויה (חלקה 29).
עוזרו של התובע הכללי של ברית המועצות לפיקוח בתחום ביטחון המדינה, ויקטור איליוחין פיקח על תיק זה עקב נסיבות שהתגלו ונקבע כי פופנצ'נקו הגיש דו"ח על הצטרפותו לחיל הקוסמונאוטים, אך מכיוון שהיה קצין חיל הים, ובעבר שירת במשמר הגבול, הדבר גרם לחוסר הסכמה בין חיל האוויר לבין הצי על הכפיפות והרכבן של תוכניות החלל והרכב המשתתפים; כמו כן, חומרים על תוכנית החלל נעלמו מהמחלקה שלו במכון, מה שגרם לפתיחת תיק פלילי לפי סעיף 64 של הקוד הפלילי באשמת "בגידה במולדת".
יוסף אליהו הלר
יוסף אליהו הלר (Joseph Elias Heller; 16 במאי 1888 – 13 באפריל 1957) היה סופר, מתרגם, עורך ומרצה. התמחה בפילוסופיה בכלל ובהגות יהודית בפרט. כמו כן עסק בהיסטוריה של הציונות ובשפה העברית.
ביוגרפיה
יוסף אליהו הלר נולד בפוניבז' שבליטא בחג השבועות התרמ"ח, 16 במאי 1888. אביו, משולם צבי (זלמן הירש) הלר, היה משכיל וציוני נלהב, צאצא לשושלת של רבנים, בתוכם הרב יחיאל הלר ומחבר התוספות יום טוב הרב יום-טוב ליפמן הלר. שם אמו היה פנינה רחל.
הלר למד משפטים ופילוסופיה באוניברסיטת טרטו. עקר לגרמניה בשנת 1920 ולמד באוניברסיטת ברלין ובהמשך באוניברסיטת היידלברג. השיג תואר דוקטורט בפילוסופיה ובמשפטים. בשנות העשרים השתתף הלר בפרויקט של תרגום כתבי אפלטון לעברית. לצד הלר נטלו חלק בתרגום שאול טשרניחובסקי ואריה (לאון) סימון, ערך יוסף קלוזנר. במסגרת זו תרגם הלר את הדיאלוג פיידון. הלר השתתף בכתיבת אנציקלופדיה יודאיקה בגרמנית עד שהעבודה על זו נעצרה על ידי הממשל הנאצי. הלר, שמצא את עצמו ללא עבודה, החל ללמד עברית. כמורה לעברית פגש בין תלמידותיו את פרדריקה שרלוטה הנדל, בתו של מבקר התיאטרון והסופר היהודי-אוסטרי וילי הנדל, השניים נישאו בשנת 1936 ונולדה להם בת אחת, פנינה רחל (לימים ברקאי).
בשנת 1957 נפצע ברגלו בתאונת דרכים ואושפז בבית חולים בלונדון, שם נפטר כעבור עשרה ימים ב-13 באפריל 1957 בעקבות קריש דם שחדר לריאותיו.
הלר לא התגורר בארץ ישראל, אולם כמה מספריו הודפסו והופצו בישראל, חלקם בעברית. עם הגעת השמועה על מותו כתבה איזה פרליס בעיתון דבר:
יוגי אדיטיאנת'
מהַאנט יוגי אַדיטיַאנַת' (נולד אג'אי סינג בישׁט; 5 ביוני 1972) הוא איש דת ופוליטיקאי הודי הנתפש כמוביל קו של לאומנות הינדית. הוא היה מוביל בולט מטעם מפלגת העם ההודית בבחירות של 2017 באוטר פרדש, והוכתר ראש השרים לאחר ש-BJP ניצחה בבחירות. הוא היה חבר פרלמנט מטעם גורקפור, אוטר פרדש במשך חמש כהונות ברציפות מאז 1998. אַדיטיַאנַת' הוא גם "מהאנט" (הכומר הראשי) של המקדש ההינדי גורקנאת' מאת' שבגורקפור, תפקיד אותו החזיק מאז מותו של האב הרוחני שלו, מהאנט אביידינאת', בספטמבר 2014.
הוא גם המייסד של הינדו יובה ואהיני, תנועת נוער שהייתה מעורבת במספר עימותים קהילתיים אלימים.
היהודים באימפריה הספווית
האימפריה הספווית, המוסלמית-שיעית, ששלטה במרבית שטחי איראן המודרנית משנת 1501 עד שנת 1722, חוקקה חוקים מפלים נגד היהודים שבאימפריה. החקיקות ניתנו במסגרת מגבלות שחלו על כלל הנתינים הלא-מוסלמים בממלכה, ובהם: נוצרים, זוראסטרים ועוד.
רקע
המפגש היהודי - איראני היה בין המפגשים התרבותיים הכי פוריים בתולדות האנושות. כשלמפגש זה פירות שעיצבו וגיבשו את המחשבה והאמונה היהודית ובאופן עקיף גם הביאו לעליית הנצרות והאסלאם. כשלתוצאות מפגש זה חלק משמעותי בגיבוש התפתחות אירופה והעולם המוסלמי של היום.
החוקים
חלק מהחוקים תקפים עד היום.
דמיק-אילישו
דַמִיק-אִילִישוּ (אכדית: 𒁕𒈪𒅅𒉌𒉌𒋗, da-mi-iq-i₃-li₂-šu) היה מלכה האחרון של איסין, שלט בין השנים 1794-1817 לפנה"ס ל פי הכרונולוגיה התיכונה ובין 1752 – 1730 לפי הכרונולוגיה הנמוכה. על פי ספרם של וסרמן ובלוך הוא שלט בין השנים 1808 - 1786 לפנה"ס. על פי רשימת המלכים השומרית שלט במשך 23 שנים.
דמיק-אילישו הצליח לכבוש את ניפור ושלט בה במשך 11 שנים. הוא בנה מקדש לאל אמורו, אל זה מזוהה בעיקר עם האמורים, אך לא ברור אם צעד מצביע על מוצאו של דמיק-אלישו או התגברות השפעת של אמורים על איסין.
ביחד עם ארך, בבל ורפיקום הכריז מלחמה על מלך לרסה רים-סין הראשון, אבל בשנת 1808 לפנה"ס הקואליציה הזאת הובסה על ידי רים-סין והתפרקה. לאחר מכן רים-סין החזיר לשליטתו את העיר ניפור שנכבשה לפני כן על ידי דמיק-אילישו (ככל הנראה העיר נכבשה בין השנים 1813 ו-1808 לפנה"ס, אבל יכול להיות שזה קרה בין השנים 1808 ו-1803 לפנה"ס). אחרי שהוא איבד את ניפור, נכבשה איסין בירתו לזמן-מה על ידי מלך בבלי סין-מובליט בשנת 1797 לפנה"ס, אבל אז הצליח להחזיר אותה.
בשנת 25 למלכותו של רים-סין הראשון, מלכה של לרסה, הוא כבש את אל-דמיק-אילישו - "עירו של דמיק-אילישו". רים-סין המשיך את כיבושיו בממלכת איסין, כשלוש שנים לאחר כיבוש אל-דמיק-אילישו הוא כבש את דונום, עיר נוספת בממלכת איסין ושנה לאחר מכן הוא כבש את איסין ובכך באה קצה של ממלכת איסין.
לקריאה נוספת
נתן וסרמן ויגאל בלוך, האמורים: מסופוטמיה בראשית באלף השני לפנה"ס, כרמל, 2019
Boten Anna
Boten Anna (בתרגום חופשי: אנה הבוט) הוא שיר בשוודית של המוזיקאי השוודי בסהאנטר. השיר מספר על משתמשת IRC אשר הדובר מאמין שהיא בוט שהרחיקה אותו מערוץ בו הם נמצאים, אך בהמשך מגלה שמדובר באישה אמיתית. זהו הסינגל הראשון מאלבומו השני של בסהאנטר, LOL.
גרסאות וחידושים
ב-2007 בסהאנטר יצר גרסה מחודשת באנגלית בשם "Now You're Gone". באותה השנה יצרו חובבי ציון גרסה בעברית בשם "רוצה בנות", אשר עליה נוצרו גרסאות נוספות גם כן.
טיילר אלוורז
טיילר סייג' אלוורז (באנגלית: Tyler Sage Alvarez; נולד ב-25 באוקטובר 1997) הוא שחקן אמריקאי. מוכר בתפקידו כדייגו רואדה בסיטקום של ניקלודיאון "מכשפות", ובתור פיטר מלדונאדו בסדרה הסאטירית "חוליגן אמריקאי" של נטפליקס.
ביוגרפיה
אלוורז נולד בברונקס, ניו יורק, לאב אמריקאי-קובני, דור רביעי בארצות הברית ולאם מפוארטו ריקו. אביו עובד במנהל לאכיפת סמים ואמו עובדת כמנהלת צוות אחיות בבית חולים פרטי. אחיו הגדול, ניקו, מת באוקטובר 2018. הוריו של אלוורז התגרשו כשהיה ילד ושניהם נישאו לאחר מכן. יש לו שני אחים למחצה, אלכס ובריאנה, מאביו, ואחות למחצה, סופיה, מאמו.
אלוורז התחנך בתיכון ע"ש פיורלו לה גוארדיה בניו יורק ובתיכון ג'ריקו בג'ריקו ניו יורק. הוא דובר ספרדית שוטפת.
קריירה
עבודת המשחק המקצועית הראשונה של אלוורז הייתה בפרסומת של לחמניות הפיצה של טוטנו. בשנת 2014, הוא החל לככב כדייגו רואדה, צעיר בעל כוחות קסומים, בסיטקום לילדים של ניקלודיאון, "מכשפות". בשנה שלאחר מכן החל אלוורז לגלם את בני מנדוזה, בנה הבכור של האסירה מליצ'פילד גלוריה מנדוזה, בסדרת הדרמה הקומית של נטפליקס "כתום זה השחור החדש".
בשנת 2017, הוא החל לשחק את בתפקיד הראשי של פיטר מלדונאדו בסדרת התיעוד של פשע אמיתי של נטפליקס "חוליגן אמריקאי". הוא חזר לשחק בעונה השנייה ששודרה בשנת 2018. הסדרה בוטלה לאחר עונה זו על ידי נטפליקס.
טיילר אלוורז הופיע גם במיני-סדרה הסאטירית של יוטיוב "¡Me Llamo Alma!", בתפקיד מיגל.
בשנת 2020 ערך אלוורז את הופעת הבכורה באוף ברודוויי עם ההצגה "72 מיילים ללכת". ההפקה נסגרה בטרם עת בעקבות מגפת הקורונה.
בשנת 2021 הצטרף אלוורז לקאסט העונה השנייה של הסדרה "אמת או חובה" בנטפליקס.
בשנת 2022 החל לשחק בתפקיד ראשי בסדרת הטלוויזיה הקומית, "בלוקבסטר".
חיים אישיים
ב-11 ביוני 2021 אלוורז יצא מהארון ברשתות החברתיות.
ועתה, הנוסע
ועתה, הנוסע (באנגלית: Now, Voyager) הוא סרט דרמה אמריקאי בבימויו של ארווין ראפר משנת 1942. תסריט הסרט נכתב על ידי קייסי רובינסון והוא מבוסס על ספר בעל שם זהה של אוליב האגיס פראוטי משנת 1941. בסרט משחקים בטי דייוויס, פאול הנרייד, קלוד ריינס וגלדיס קופר. שם הסרט הובא מהפואמה "The Untold Want" של וולט ויטמן.
בשנת 2007, ארכיב הסרטים הלאומי של ארצות הברית בחר בסרט לשימור בידי ספריית הקונגרס בשל היותו "חשוב תרבותית, היסטורית או אסתטית". הסרט דורג על ידי מכון הסרטים האמריקאי ברשימת "מאה שנים... מאה תשוקות" במקום ה-23.
עלילה
שארלוט וג'רי מתיידדים, והולכים לטייל בהר הסוכר שבריו דה ז'ניירו. הם מבלים יחדיו כמה ימים ואז שארלוט נאלצת לטוס לבואנוס איירס כדי לשוב לשיט. אף על פי שהשניים מתאהבים הם מחליטים לא להיפגש שנית.
כששארלוט שבה לביתה, סביבתה הקרובה ומשפחתה מביעים תדהמה מהשינוי הקיצוני. וונדיל מנסה שנית לשלוט בשארלוט, אך האחרונה נחושה לא לחזור על טעויות העבר.
במהלך שיקומה של שארלוט היא מתארסת עם אדם עשיר בשם אליוט ליווינגסטון (ג'ון לודר). אולם לאחר מפגש חטוף עם ג'רי היא מבטלת את הנישואים עם אליוט. כששארלוט מספרת זאת לאמה השתיים רבות, ווונדיל חוטפת התקף לב ומתה. אכולת צער ונקיפות מצפון שארלוט חוזרת לסנטוריום.
יורוליג בסקטבול
יורוליג בסקטבול בע"מ (באנגלית: Euroleague Basketball S.L) היא חברה פרטית שמפעילה את שני המפעלים הבכירים בכדורסל הגברים המקצועי באירופה, היורוליג - המפעל הבכיר ביבשת, ואת היורוקאפ - המפעל השני בחשיבותו. החברה מארגנת את תחרות היורוליג משנת 2000, החל מעונת היורוליג הראשונה 2000/01. משנת 2002, החברה גם מארגנת את הפיינל פור של היורוליג. היא גם מפקחת על דירוג הליגות האירופיות בכדורסל, ועל טורניר הדור הבא של היורוליג בכדורסל. משרדיה הראשיים ממוקמים בברצלונה, קטלוניה, ספרד.
ועתה, הנוסע
עלילה
כששארלוט חוזרת לסנטוריום היא פוגשת את טינה, בתו של ג'רי, הנמצאת במצב דומה למה שהיא עברה בעבר עם אמה. שארלוט לוקחת תחת חסותה את טינה והשתיים מתיידדות במהירות. לבסוף ג'רי ושארלוט נפגשים שנית אך הם מסכימים להשאיר את מערכת היחסים שלהם בצד לטובתה של טינה, ושרלוט מסכמת במשפט הנודע "או ג'רי, בוא לא נבקש את הירח. יש לנו את הכוכבים".
יורוליג בסקטבול
מבנה החברה
יורוליג נכסים מסחריים (באנגלית: Euroleague Commercial Assets S.A. או בקיצור ECA) היא חברה בע"מ, הפועלת על פי חוקי לוקסמבורג, והמשרד הרשום בלוקסמבורג. היא נשלטת על ידי חוקים והחלטות של הגופים השלטוניים, שהבעלים שחברים בהם המועדונים המשתתפים ביורוליג ומספר ליגות.
ועתה, הנוסע
הפקה
זהו סרטו העצמאי הראשון של המפיק האל ואליס באולפני "האחים וורנר". ווליס שקל ללהק את איירין דאן, נורמה שירר וג'ינג'ר רוג'רס לגלם את שארלוט וייל. אולם כשבטי דייוויס שמעה על הסרט היא ניסתה והצליחה לקבל את התפקיד. דייוויס, בניגוד לסרטיה הקודמים, הייתה עסוקה בלהתאים את עצמה לדמות של שארלוט. היא קראה את הספר שעליו התבסס הסרט. בנוסף היא בחרה בגדים מיוחדים לצדדיה השונים של שארלוט.
כשנערך לפאול הנרייד מבחן בד לתפקיד הגברי הראשי הוא היה לבוש ומאופר בצורה שלא התאימה לדייוויס שהתעקשה לערוך לו מבחן בד נוסף. לבסוף הוא קיבל את התפקיד. קלוד ריינס לוהק לסרט כד"ר ג'אקוויב. בשנת 1987 דייוויס הזכירה את ריינס כשחקן העמית האהוב עליה ביותר ביומנה "This 'N That".
יורוליג בסקטבול
מבנה החברה
האספה הכללית מהווה את הוועד המנהל של מועצת בעלי המניות ומחייבת אותה להגיש הצעות והמלצות לאספה הכללית, לפקח ולשמור על קיום ההחלטות שהתקבלו על ידי האספה הכללית, לנקוט בצעדים דחופים כאשר אין זמן לכנס ישיבה של האספה הכללית (בכפוף לאישור הבא של האספה הכללית), ולבצע כל תפקיד נוסף שיוענק לה על ידי האספה הכללית. מועצת המנהלים של בעלי המניות (הדירקטוריון) תהיה מורכבת מהחברים הבאים, שנבחרו על ידי האספה הכללית, לתקופה של שלוש שנים:
ועתה, הנוסע
פרסים ומועמדויות
מקס שטיינר זכה בפרס אוסקר לפסקול המקורי הטוב ביותר. בטי דייוויס וגלדיס קופר היו מועמדות לפרס אוסקר לשחקנית הטובה ביותר ולפרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר בהתאמה. בשנת 2007, ארכיב הסרטים הלאומי של ארצות הברית בחר בסרט לשימור בידי ספריית הקונגרס בשל היותו "חשוב תרבותית, היסטורית או אסתטית".
יורוליג בסקטבול
מבנה החברה
יורוליג נכסים (באנגלית: Euroleague Properties S.A. או בקיצור EP) היא חברה בעירבון מוגבל, הנשלטת על ידי ECA, האחראית על ניהול וארגון תחרויות היורוליג ויורוקאפ, בהן משתתפים מועדוני היורוליג ויורוקאפ, וכן למסחור הנכסים של תחרויות אלו (לעסוק בקידום ופיתוח של הפעילות המסחרית הקשורה לתחרויות אלה), בהתאם לקבוע בתקנון.
ועתה, הנוסע
פרסים ומועמדויות
קטע הסיום של הסרט מופיע בסרט "הקיץ של 42'" משנת 1971.
יורוליג בסקטבול
מבנה החברה
EP מינתה את החברה יורוליג בידור & שירותים (באנגלית: Euroleague Entertainment & Services, S.L.U. או בקיצור EES), הנשלטת על ידי ECA, כאחראית על הגוף הניהולי והארגוני של תחרויות היורוליג והיורוקאפ בהתאם למה שנקבע בתקנון. חברה זו חייבת לציית לתקנות היורוליג ולכל שינויים, תיקונים או הגבלות עתידיות בכל עת שהגופים המוסמכים יאשרו אותם.
יורוליג מיזמים (באנגלית: Euroleague Ventures S.A. או בקיצור EV) היא חברה בעירבון מוגבל, המאוגדת על ידי EP וחברת IMG על פי הסכם המיזם המשותף שנחתם בין שני הצדדים במטרה להגדיל את המעמד, המודעות והערך הכלכלי של היורוליג, היורוקאפ והמועדונים. EP ו-IMG הסכימו על שיתוף פעולה ארוך טווח בניהול, וארגון של קידום ומסחור של היורוליג והיורוקאפ באמצעות שילובה של EV.
ועתה, הנוסע
מכון הסרטים האמריקאי
במרוצת השנים מכון הסרטים האמריקאי דירג הסרט בכמה מרשימותיו:
הפארק הלאומי לואנגו
הפארק הלאומי לואנגו (בצרפתית: Parc national de Loango) הוא פארק לאומי במערב גבון, המגן על בתי גידול חופיים מגוונים, כולל חלק מ-220 קמ"ר לגונת איגואלה, הדוגמה המשמעותית היחידה למערכת לגונה מערבית אפריקאית טיפוסית המוגנת בפארק לאומי.
המשרתות
המשרתות (בצרפתית: Les Bonnes) הוא מחזה פרי עטו של המחזאי הצרפתי ז'אן ז'נה. הצגת הבכורה שלו הייתה בתיאטרון האתינה בפריז ב-17 באפריל 1947, בבימויו של לואי ז'ובה. סרט נעשה על פי המחזה ויצא להקרנה בבתי הקולנוע ב-1974.
הפארק הלאומי לואנגו
הפארק ממוקם בין לגונות נקומי ונדוגו והפארק הוא היהלום האמיתי של החוף המערבי של יבשת אפריקה. חוקר הטבע מייק פיי כינה את לואנגו 'גן העדן האחרון של אפריקה' וכאן צילם מייקל "ניק" ניקולס מ"נשיונל ג'יאוגרפיק" את תמונותיו הידועות של היפופוטמים בגלישה. שני הגברים מכנים את לואנגו 'ארץ ההיפופוטמים הגולשים'. גודלו הוא 1,550 קילומטרים של סוואנה, חוף, יער והפארק הלאומי לואנגו מציע נופים נרחבים והזדמנות לתצפית על פילים, תאו, היפופוטמים, גורילות ונמרים היוצאים לחופי החול הלבן.
אחרי דרום אפריקה, ניתן למצוא כאן את הריכוז המגוון והגדול ביותר בעולם של לווייתנים ודולפינים ממש מול חוף לואנגו. באזור יש למעלה ממאה קילומטרים של קו חוף לא מיושב וקל להתבונן כאן על קטלנים ולווייתנים גדולי-סנפיר. זו ללא ספק הנקודה היפה ביותר בחוף המערבי של אפריקה - המקום בו יערות, סוואנות, שטחי ביצות, לגונות ואוקיינוס נפגשים. לואנגו ידועה ברחבי העולם כאתר לטרפון בגודל שיא, כמו גם דגי מים מלוחים גדולים אחרים.
האיחוד העולמי לשימור טבע (IUCN), ארגון בינלאומי המוקדש לשימור משאבי טבע, סיווג את הפארק הלאומי לואנגו כשמורה חיה ואזור מוגן לשימור.
היסטוריה
בשנת 1956 נוצרו שמורות החי הטבעיות האזוריות בפארק הלאומי לואנגו ובסביבתה כדי לקדם שימוש בר קיימא בחיות הבר ובאדמות הבר באזור.
בנובמבר 2002 החליט הנשיא עומר בונגו אונדימבה על יצירת 13 פארקים לאומיים חדשים בגבון. בסך הכל, שלושה עשר הפארקים שנוצרו מייצגים 10% משטח האדמה של גבון. אחד הפארקים המרהיבים יותר במערכת זו הוא הפארק הלאומי לואנגו. מעט מאוד כפרים קיימים כיום בפארק, מכיוון שרובם ממוקמים על הגדה הנגדית של לגונת נגוב. ככזה, הפארק כמעט נטול אנשים ובית למגוון עצום ומרהיב של חיות בר יבשות, עופות וים. בעוד שחלק מבעלי החיים הללו מאכלסים שמורות אקולוגיות ספציפיות אליהן הם הסתגלו לאורך זמן, אחרים כמו פילים ותאו נעים על פני מספר נופים. רבים מבעלי חיים יכולים להיתקל במבקרים ברגל, ברכב, או לראותם מרחוק.
המשרתות
ההיסטוריה של ההפקה
המחזה הוצג לראשונה בבריטניה בשפה הצרפתית במכון לאמנויות מודרניות, בתחילה בתיאטרון מרקורי, בנוטינג היל גייט, לונדון. הבמאי הגרמני פטר צדק ביים, ואדוארדו פלוצי (Paolozzi ) עיצב את התפאורה. סלמה ואן דיאז גילמה את דמותה של סולאנז', אוליב גרג גילמה את דמותה של קלייר ואוריאל רוס גילמה את דמותה של מאדאם. ההפקה המשיכה והציגה בתיאטרון רויאל קורט, בטי סטוקפילד גילמה את דמותה של מאדאם ודייוויד דה בתל עיצב את התפאורה. צדק גם ביים את ההפקה הראשונה בבריטניה שנעשתה באנגלית, שהצגת הבכורה שלה נערכה ב-5 ביוני 1956 בתיאטרון מועדון ניו לינדסי. סלמה ואן דיאז שבה והייתה בתפקיד סולאנז', בעוד הייזל פנוורדן (Hazel Penwarden) הייתה בתפקיד קלייר. נייג'ל ויטאקר עיצב את התפאורה של הפקה זו.
הפארק הלאומי לואנגו
תיירות ושימור
רומבוט סוונבורן, משקיע הולנדי חלוץ ב"שימור תיירות" פיתח את SCD (החברה לשימור ופיתוח ,Société de Conservation de Developoppement). מחקר, ניהול פארק ופעילויות חינוכיות מבוצעות בשותפות עם החברה לשימור חיות הבר. כמו כן, הוא פיתח את התשתית והלוגיסטיקה כדי לספק חוויות תיירות טבע יוקרתיות באזורים מרוחקים של גבון (ומאז 2006 גם בסאו טומה ופרינסיפה) על בסיס הרעיון "התיירות משלמת עבור השימור".
המשרתות
ההיסטוריה של ההפקה
מינו וולנקיס (Minos Volanakis) ביים את המחזה בתיאטרון אוקספורד פלייהאוס ב-1963. ההפקה התחדשה ב-1964 והיא הוצגה ביחד עם מחזהו של ברטולט ברכט "היוצא מן הכלל והכלל". המחזה הוצג מחדש בתיאטרון גריניץ' ב-1973 כשהשחקנית ויוויאן מרצ'נט גילמה את דמותה של מאדאם, גלנדה ג'קסון גילמה את דמותה של סולאנז', ואילו סוזאנה יורק גילמה את דמותה של קלייר. הפקה זו צולמה כחלק מסדרת "תיאטרון הסרט האמריקאי" ((American Film Theatre ב-1974, בבימויו של מיילס, כשהצלם היה דאגלס סלוקומב.
הפארק הלאומי לואנגו
אנשים
התושבים באזור לואנגו נותרים תלויים במשאבי הטבע המקיפים אותם לצרכיהם היומיומיים. כיום, למרות שחלק מאזרחי גבון נדדו לעבר המרכזים העירוניים או נכנסו לתעסוקה בתעשיות מודרניות, כגון ייצור נפט ועץ, רוב האנשים החיים בכפרים מסורתיים עדיין תלויים במידה רבה בסביבתם הטבעית לצרכיהם היומיומיים.
המשרתות
ההיסטוריה של ההפקה
ב-2013 יככבו קייט בלאנשט ואיזבל הופר בהפקת המחזה של הסידני תיאטר קומפני.
הפארק הלאומי לואנגו
אנשים
עמים השוכנים בכפר משתמשים בטכניקה חקלאית ומגדלים מספר מיני צמחים מבויתים, כולל מניוק, בוטנים וירקות. הנשים אחראיות על מרבית הגינון, למעט כריתה ראשונית ופינוי עצים. גברים מתפרנסים מדייג או ציד. הדייגים משתמשים ברשתות ארוכות, מערכי חכות, ווים ופיתיונות, מלכודות דגים וחניתות כדי לתפוס דגים ושרימפס. סרטני היבשה נתפסים ביד. ציוד ציד מסורתי כמו קשתות וחצים, חניתות ומלכודות הוחלפו ברובים ובאקדחים ברמה גבוהה. מספר מוצרי מזון אחרים נקצרים ביער או בסוואנה או מחופי הים, כמו ביצי צבים.
המשרתות
המחזה בתיאטרון הישראלי
1. תיאטרון החאן, הצגת בכורה: 1963
2. תיאטרון הבימה, הצגת בכורה: 26 בנובמבר 1966
3. תיאטרון באר שבע, הצגת בכורה: 7 ביולי 1981
4. תיאטרון אנסמבל הרצליה, הצגת בכורה: 16 במאי 2011 5. אנסמבל המוזות מההר, הצגת בכורה: 11 בספטמבר 2013
כנפי העל
כנפי העל (באנגלית: Top Wing) היא סדרת טלוויזיה קנדית עם אנימציה ממוחשבת שנוצרה על ידי מתיו פרננדס מחברת Industrial Brothers. הוא הופק בבית על ידי Industrial Brothers בקשר עם 9n Story Media Group בקנדה, הסדרה עלתה לראשונה ב-Treehouse ב-6 בינואר 2018. ניקלודיאון רכשה את הזכויות על התוכנית מחוץ לקנדה, והיא עלתה לראשונה ב-ניקלודיאון בארצות הברית ב-6 בנובמבר 2017. בבריטניה, קולות השחקנים הראשיים מדובבים עם שחקני קול בריטיים, ומחליפים את הקולות הקנדיים המקוריים שלהם.
ב-22 במאי 2018, הוכרז שהסדרה חודשה לעונה שנייה, שעלתה לראשונה ב-1 במרץ 2019. מאז 31 במאי 2019 עברו פרקים חדשים לערוץ ניק ג'וניור בארצות הברית.