cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
סניף הסהרה של המדינה האסלאמית
התחזקות ופריצה לתודעה העולמית
כ-4 חודשים לאחר המארב - כשהחקירה האמריקנית הצבאית עדיין נמצאת בעיצומה, דאעש בסהרה פרסם סרטון ערוך שמורכב ברובו ממצלמת הקסדה של אחד החיילים האמריקנים שנהרגו, והפך לסנסציה בינלאומית כאשר קטעים מהסרטון פורסמו במאות כלי תקשורת שדנו במה שנראה כהפקרת חיילים אמריקנים בלב שטח עוין; בן לילה, דאעש בסהרה היה במוקד תשומת הלב המקומית והבינלאומית ונהנה מפופולריות גדולה, כשהוא מאפיל לחלוטין על אל-קאעדה החזק והמבוסס. הדבר בא לידי ביטוי גם בכך שהמדינה האסלאמית חרגה ממנהגה, ופרסמה את הסרטון של דאעש בסהרה בכל האתרים וערוצי התקשורת שלה, חרף היותו מוצר לא-רשמי שלא עבר דרך משרד התקשורת המרכזי. המארב אמנם מיקד את תשומת הלב של הצבא האמריקני והצרפתי על הארגון שספג בעקבות כך אבדות רבות, אך מאידך הוביל לגידול מהיר בכוחו. בהמשך, ארגונו של אל-סהראווי עבר לבצע פעולות טרור נועזות יותר (כולל פיגועי התאבדות) נגד צבא מאלי, צבא ניז'ר, הצבא הצרפתי ומיליציות פרו-ממשלתיות ובדלניות של הטוארג, כשבחלק מהמקרים הוא ביצע התקפות משותפות עם אל-קאעדה. במקביל, המצב הביטחוני המדרדר בבורקינה פאסו השכנה בעקבות פעולות אנצר אל-אסלאם, הובילה את דאעש ואל-קאעדה להשתמש באזור הצפוני כבסיס עורפי לפעולות במאלי וניז'ר, ובהמשך אנצאר אל-אסלאם התפצל בין תומכי דאעש לתומכי אל-קאעדה, שהובילו יחדיו את ההתקוממות בצפון, מזרח ודרום המדינה.
הכרה רשמית וסיום החריגה הסאהלית
במרץ 2019, המדינה האסלאמית הכירה סופית בסניף הסהרה, ומיזגה אותו תחת מחוז מערב אפריקה של הארגון שפעיל באגם צ'אד בהנהגת אבו מוסעב אל-ברנאווי. עם זאת, הפעולות של סניף הסהרה נותרו אוטונומיות לחלוטין בשל המרחק הרב ביניהם. על פי דיווחים, אל-ברנאווי ואל-סהראווי מנסים להרחיב את אזורי הפעילות שלהם זה לעבר זה, במטרה ליצור קשר קבוע שיסייע להם במאבק. בין 2019 ל-2021, ארגונו של אל-סהראווי ביצע מספר התקפות קטלניות ביותר על בסיסי צבא ושיירות צבאיות בניז'ר, מאלי ובורקינה פאסו, והפך למתחרה לאל-קאעדה מבחינת כוח, גודל ויכולות.
בינואר 2020, סכסוכים פנימיים בתוך חטיבת מסינה של אמאדו קופה (המזוהה עם אל-קאעדה), הובילו לעריקת לוחמים לדאע"ש בסהרה, ושיאם היה בעריקת קבוצה של 60 לוחמים בבת אחת באזור נמפלה במחוז ג'וסי שבמרכז מאלי. העריקות הובילו להתנגשויות במהלך פברואר בין חטיבת מסינה ללוחמים החדשים של דאעש במחוז מופטי ומחוז ג'וסי במאלי, והעימותים גלשו במהירות לתוך בורקינה פאסו. בתגובה לניסיונות גישור, עבד אלחכים אל-סהראווי שהיה אחראי על הפעילות הדאע"שית בבורקינה, דרש מאמדו קופה פיצויים בגין הרג לוחמיו. הצעת הפיוס נדחתה על ידי ההנהגה של אל-קאעדה בסאהל, והעימותים בינה לבין דאעש התפשטו במהירות מאזור לאזור, בעקבות מחלוקת אידאולוגית וותיקה בין הארגונים על היחס לאוכלוסייה המקומית, החלת חוקי השריעה והוצאות להורג פומביות.
בין מאי ליוני, העימות הגיע לנקודת האל-חזור לאחר התנגשויות כבדות במחוז גאו, ועד אוגוסט הפך למלחמה כוללת וגלויה בה נהרגו מאות ג'יהאדים משני הצדדים. דאעש האשים את אל-קאעדה ומנהיגיו בכפירה ובגידה באסלאם בשל העובדה שהוא מבצע תכופות משא ומתן עם ממשלת מאלי (עסקאות חילופי שבויים למשל), ואל-קאעדה מצידה האשימה את דאעש ככת של ח'וארג' שדרכיה האכזריות מנוגדות לאסלאם. בכך הסתיימה ברית "החריגה הסאהלית", והארגונים הפכו ליריבים מרים בדומה לשאר שלוחות הארגונים ברחבי העולם. אל-קאעדה שמרה על הדומיננטיות שלה במרבית מאלי צפון ומערב בורקינה פאסו וצפון חוף השנהב, בעוד שדאע"ש השיג דומיננטיות במערב ניז'ר, דרום-מזרח מאלי וצפון-מזרח בורקינה פאסו. במקביל ליריבות עם אל-קאעדה, דאעש בסהרה החל להתמקד גם באוכלוסייה אזרחית שמתנגדת לפעולותיו, וביצע מספר מעשי טבח ענקיים בין 2020 ל-2021 בכפרים של בני הז'רמה בניז'ר.
פיקוד, גודל והרכב אתני
המייסד והמנהיג של דאעש בסהרה היה עדנאן אבו ואליד אל-סהראווי עד מותו בשנת 2021. שדרת הפיקוד הבכירה הייתה מורכבת בעיקר מג'יהאדים סהראווים, טוארגים וערבים שהצטרפו לעדנאן עוד בראשית דרכו, וכללה את: עבד אלחכים אל-סהראווי שנחשב לפנים האכזריות של הארגון ומפורסם בהוצאות להורג שלו, ריסה אל-סהראווי ודובר הארגון עמר אל-סהראווי, הג'יהאדים הטוארגים-ערבים טינקה, איקאריי ואבו בכר אולד אבידין, חטאב אל-מאוריטני ומספר ג'יהאדים פולאנים שהבולטים שבהם הם אבו דרדר ואיליאסו ג'יבו. בעקבות מוות טבעי וחיסול או שביה של חלק משדרת הפיקוד הבכירה על ידי הצבא הצרפתי והצבא הניז'רי, הזהות של שדרת הפיקוד הנוכחית אינה ידועה. לג'יהאדים ערבים ממרוקו, מאוריטניה ואלג'יריה, יש מעמד מיוחד בארגון בשל ידיעת השפה הערבית, והם משמשים כמטיפים. שדרת הפיקוד השנייה והשלישית של מפקדים אזוריים ומפקדי שטח, מורכבת ברובה מפולאנים, סונגהאים וטוארגים. הארגון ידוע גם בכך שבחורים צעירים ואפילו נערים משתלבים במהירות בהיררכיה הפיקודית שלו, כשהם משמשים כמתווכים בין הארגון לבין הקהילות והכפרים שמהם באו ומכירים טוב יותר את הגאוגרפיה והדינמיקה המקומית.
בעת הקמתו של הארגון במאי 2015 לאחר הפיצול מאל-מוראביטון, דאעש בסהרה מנה על פי הערכות 50–100 לוחמים בלבד. עד תחילת 2017, ההערכה הייתה שהארגון מונה 300 לוחמים. באפריל 2018, המרכז ללחימה בטרור של האקדמיה הצבאית האמריקנית העריך שהוא כבר מונה לפחות 425 לוחמים. עם זאת, סביר להניח שההערכות נמוכות בהרבה מהמספר האמיתי. סדרת ההתקפות בקנה מידה גדול שבוצעו במאלי, ניז'ר ובורקינה פאסו בין 2019 ל-2021 כמו גם גלי עריקות מאל-קאעדה, מצביעות על כך שמספר חברי הארגון עשוי לעלות על 1,000 לוחמים. כך למשל, בתמונות שפורסמו במרץ 2022 משבועת האמונים של הסניף לח'ליפה השלישי אבו חסן אל-האשמי, נראו לפחות 600 לוחמים. מעבר ללוחמים, לארגון יש מעגל ניכר של תומכים ואוהדים בקרב האוכלוסייה המקומית. על פי הצהרות של הצבא הצרפתי, בחצי עשור נהרגו למעלה מ-350 פעילים של דאעש בסהרה בשיתוף עם צבאות מאלי, ניז'ר ובורקינה פאסו.
אזורי פעילות
דאעש בסהרה פועל בעיקר במערב הסאהל ובדרום-מערב מדבר הסהרה. לאחר הקמתו, הארגון פעל בתחילה בדרום מחוז גאו בצפון-מזרח מאלי, בעיקר בנפת מנאקה הסמוכה לגבול עם ניז'ר. אזור זה היה בעל נוכחות מיליטנטית וממשלתית נמוכה וללא דרכים ראשיות שהצדיקו נוכחות של כוחות צבא. העלייה בפופולריות של הארגון בקרב האוכלוסייה הפולאנית, גרמה לו להתרחב לעבר מחוז טילברי במערב ניז׳ר ולאזור גורמה בצפון-מזרח בורקינה פאסו, כשהוא מנצל את חוסר הנוכחות הממשלתית במשולש הגבולות. גורמה, מנאקה וטילברי, מהווים יחדיו את האזור הגאוגרפי המכונה ליפטאקו שנחשב לאזור הפעילות העיקרי של הארגון.
מלבד אזור הליבה בליפטאקו, דאעש פעיל בדרום ניז'ר עד לאזור הבירה ניאמי, בדרום ומזרח בורקינה פאסו, ובמידה פחותה גם במחוזות מופטי, טימבוקטו וקיידאל במרכז וצפון מאלי; הארגון אף ביצע פעולות ספורות בדרום אלג'יריה בסמוך לגבול עם מאלי, ופעולות מסוימות שלו בדרום בורקינה פאסו התרחשו לא הרחק או מעבר לגבול עם בנין, ניגריה וטוגו. בתחילת 2020, ערקה לדאע"ש קבוצה של אל-קאעדה באזור נמפלה במרכז מאלי סמוך לגבול עם מאוריטניה, כך שהפעילות שלו במאלי עשויה להתרחב מערבה יותר. בעקבות היריבות עם אל-קאעדה, הנוכחות של דאעש במרכז במאלי פחתה באופן ניכר.
חימוש, מימון ותקשורת
בדומה לארגוני טרור רבים, רוב אמצעי הלחימה של דאעש בסהרה מקורם בשלל שנלקח מהצבאות המקומיים, ובמקרה הזה כוחות צבא ומשטרה של מאלי, ניז'ר ובורקינבה. חלק קטן מהנשק מקורו בשלל ממיליציות טוארגיות שמקורו בלוב. החימוש הסטנדרטי של הלוחמים כולל רובי סער מסוג קלצ׳ניקוב וקרבין, רובי צלפים, מקלעים קלים וכבדים, טילי כתף, מרגמות, קטיושות ורימונים. בנוסף, לארגון יש מטעני חבלה וחגורות נפץ מייצור עצמי.
הטקטיקה של דאעש בסהרה מבוססת על חי"ר ממוכן שמתנייד על אופנועים וטנדרים. בכך מתאפשר לו להכות בעמדות ובסיסים צבאיים מבודדים ולסגת במהירות מהאזור לפני הגעת תגבורות קרקעיות ואוויריות. אף על פי שנפלו לא פעם ברשות הארגון משאיות ורק"מים כבדים, הוא לרוב מנצל אותם כרכבי תופת, וממעט להשתמש בהם בלחימה ישירה עקב היותם מסורבלים וחשופים להתקפות אוויריות. תורת הלחימה של הארגון מבוססת על לוחמת גרילה, והוא מתמחה במארבים לשיירות צבאיות, פשיטות על מוצבים ובסיסי צבא גדולים, והפעלת חוליות חיסול ומטעני צד. דאעש בסהרה מממן את פעילותו באמצעות גביית מיסים מהאוכלוסייה המקומית, סחר בנשק, הברחות, כריית זהב, חטיפות לצורך כופר, ואולי גם סחר בסמים ופעילות פלילית אחרת. לפני ההכרה הרשמית בדאע"ש בסהרה, לא היה לו משרד תקשורת מסודר, ומרבית ההודעות שלו פורסמו דרך סוכנות הידיעות המאוריטנית אל-אח'באר. הארגון פרסם מספר סרטונים קצרים של התקפות על צבאות מאלי, בורקינה פאסו ומיליציות טוארגיות לצד הוצאות להורג, אך הפרסום שלהן היה מוגבל ויועד בעיקר עבור האוכלוסייה המקומית. חריג בהקשר זה הוא סרטון המארב בטונגו-טונגו שקיבל תשומת לב עולמית ופורסם גם בערוצי תקשורת רשמיים של דאעש. מאז ההכרה בארגון, פעולות הטרור שלו מפורסמות עם סמליל מחוז מערב אפריקה או בעיתון א-ניבא של המדינה האסלאמית, אך עדיין, עיתוי הפרסום אינו מיידי ומתאחר לעיתים קרובות במספר שבועות ואפילו חודשים. על פי דאעש, האיחור בנטילות האחריות על פעולות טרור נובע מ"תנאי שטח וסיבות ביטחוניות".
מוזיקת קרוסאובר
מוזיקת קרוסאובר (באנגלית: Crossover music) הוא כינוי למעבר של מבצע מוזיקלי מז'אנר מוזיקלי אחד לז'אנר מוזיקלי אחר, בעיקר מגוספל דתי לרית'ם אנד בלוז או לרוק אנד רול חילוני.
סניף הסהרה של המדינה האסלאמית
פעילות טרוריסטית
דאעש בסהרה מבצע פעילות טרוריסטית מגוונת, החל מפעילות בעצימות נמוכה כמו איומים, חטיפות, סחיטה, חיסולים של סייענים, נציגי שלטון ומפקדי מיליציות, תקיפת סיורים קלים, עמדות צבאיות ומטרות ואזרחים מערביים, וכלה בפיגועי התאבדות, הפעלת מטעני צד, מארבים לשיירות גדולות, התקפות על בסיסים ומחנות צבא, ביצוע מעשי טבח המוניים וכיבוש זמני של עיירות. חלק גדול מהפעילות הטרוריסטית בעצימות נמוכה אינה מדווחת כלל על ידי דאעש או התקשורת המקומית. הארגון מראה סימנים שבכוונתו להחיל את חוקי השריעה באזורי הפעילות שלו, כמו שריפת בתי ספר, גביית זכאה, פגיעה בתהליך הבחירות, הריגת שאמאנים וקטיעת איברי גנבים ושודדים. מאז ההכרה הרשמית בסניף במרץ 2019, פורסמו סך הכול כ-230 פעולות טרור רשמיות שבוצעו על ידו במאלי, ניז'ר, בורקינה פאסו ואלג'יריה. כאמור, מספר הפעולות הלא-מדווחות גבוה בהרבה. להלן פעולות טרור בולטות שבוצעו על ידי דאעש בסהרה מאז הקמתו:
מוזיקת קרוסאובר
בהקשרים מסוימים, לכינוי זה יכולות להיות קונוטציות שליליות הקשורות לניכוס תרבותי, בין היתר דילול התכונות הייחודיות של השירים כדי לפנות לטעם המוזיקלי של הקהל. לדוגמה, בשנים הראשונות של הרוק אנד רול, שירים רבים שהוקלטו במקור על ידי מוזיקאים אפרו-אמריקאים הוקלטו מחדש על ידי אמנים לבנים, כגון פאט בון, בסגנון מושחת יותר, לעיתים קרובות עם שינוי המילים, כך שיהו שונים מהגרסאות המקוריות. גרסאות כיסוי אלו היו פופולריות בקרב קהל רחב בהרבה.
סניף הסהרה של המדינה האסלאמית
לקריאה נוספת
dies 76.10 (2019).
מוזיקת קרוסאובר
קרוסאובר נובע לעיתים קרובות מהופעת המוזיקה בפסקול של סרט. לדוגמה, מוזיקת סקארד הארפ קיבלה פופולריות כתוצאה מהופעתה בפסקול של הסרט משנת 2003, קולד מאונטן, ומוזיקת הבלוגראס חוותה התעוררות עקב הופעתה בפסקול של הסרט משנת 2000, אחי, איפה אתה?.
קוליברי אדמוני-חזה
קוליברי אדמוני-חזה (שם מדעי: Glaucis hirsutus) הוא מין של עוף ממשפחת הקוליבריים המצוי ביערות הגשם של אמריקה המרכזית והדרומית שבין פנמה לבוליביהוכן באיי גרנדה ובטרינידד וטובגו. למרות שמספר אוכלוסיות שלו נמצאות בסיכון המין בעלת תפוצה רחבה שאיננה בסכנה.
הוא תואר למדע ב-1788 בידי החוקר יוהאן פרידריך גמלין. כיום ידועים 2 תת-מינים שלו:
תיאור
קוליברי זה מגיע לאורך של 10.7 ס"מ ומגיע למשקל 7 גרם בקירוב, כשאורך המקור מגיע ל-3.3 ס"מ והוא מעוקל, ארוך ודק יחסית אך יותר חזק משל קוליבריים אחרים. צבעו אפור-ירקרק עם ראש אדמדם-חום ונוצותיו בחלק העליון ירוק ובתחתון אדמדם כשהקצוות לבנים. הלסת התחתונה של המקור צהובה והעליונה אפורה-שחורה. לעומת הזכר הנקבה עמומה מעט יותר בצבעיה והמקור שלה חסר צבע צהוב. בנוסף ישנו מבנה מעט יותר מיושר של המקור אצל הנקבות מאשר לזכרים, אך ההבדל זניח מאוד.
הקוליברי שוכן ביערות גשם לאורך אמריקה המרכזית והדרומית, לעיתים קרובות בקרבה למים זורמים. הוא ניזון כיונק צוף מפרחים שונים וכן מגוון בחרקים שהוא לוכד. הוא מבר לרוב צמחים נמוכים כמו צינוראים, זנגבילאים, גנציינאים, קוציציים, הדסאים, כופריים וגסנריים ומבנה מקורו מותאם במיוחד לפרחים בעלי צינורות קצרים. קוליברי זה אינו בלעדי לאותם צמחים והוא נאלץ להילחם על מקומם עם קוליבריים אחרים.
הנקבות מטילות 2 ביצים בקן הממוקם לרוב בין דקליים, שרכים או צמחי הליקוניה ועליהם היא דוגרת לבדה 17 עד 23 ימים.
קוליברי כפוף-כנף סגול
קוליברי כפוף-כנף סגול (שם מדעי: Campylopterus hemileucurus) הוא מין של עוף קטן טרופי ממשפחת הקוליבריים המצוי בטבע באמריקה המרכזית ממקסיקו עד לפנמה.
מאפיינים
זהו הקוליברי הגדול ביותר באמריקה המרכזית והוא מגיע לאורך של 13 עד 15 ס"מ ולמשקל של 9 עד 12 גרם בקירוב. שני הזוויגים בעלי מקור ארוך ושחור, אשר ארוך יותר אצל תת-המין C. h. mellitus ושניהם מקושטים, כך שההבדלים ביניהם קטנים. צבע הקוליברי הוא כחול-סגול מתכתי עם בטן יותר כחולה והגב התחתון והזנב ירוקים מתכתיים, כשישנם נוצות לבנות בקצוות הכנפיים.
טוי בוי (סדרת טלוויזיה)
טוי בוי (בספרדית: Toy Boy) היא סדרת טלוויזיה דרמטית ספרדית, המתארת את ניסיונו של חשפן במועדון להוכיח את חפותו ולשקם את חייו בעזרת חבריו ועורכת-דין מתחילה במשרד גדול. בסדרה מככבים חסוס מוסקרה, חוסה דה לה טורה, כריסטינה קסטנו ומריה פדרזה.
עלילה
עלילת הסדרה מתרחשת בקוסטה דל סול. הוגו בלטראן (חסוס מוסקרה) הוא חשפן צעיר, נאה וחסר דאגות העובד למחייתו במועדון החשפנות "אינפרנו" בבעלות חברו איוון (חוסה דלה טורה). בוקר אחד הוא מתעורר על היאכטה שלו, אחרי לילה סוער במסיבה, ליד גופתו השרופה של גבר, לכאורה של בעלה של מקרנה מדינה, אהובתו (כריסטינה קסטנו), אישה עשירה וחזקה שאיתה הוא מנהל מערכת יחסים מינית. הוגו לא זוכר שום דבר שקרה בליל הפשע, אבל הוא בטוח שהוא לא הרוצח, אלא קורבן של מערכת משומנת המנסה להפלילו. לאחר משפט מהיר הוא נידון לחמש עשרה שנות מאסר.
טריאנה והוגו עובדים יחד כדי לנסות לפענח עלילה מורכבת שכלאה אדם חף מפשע לכלא. זוגיות שלא תהיה קלה, שכן הם שייכים לעולמות הפוכים בתכלית; היא עורכת דין עם עתיד מובטח וזוהר, והוא חשפן, אסיר לשעבר ונחשב לרוצח בעיני רבים.
הפקה, שידורים וצילומי הסדרה
הסדרה נוצרה על ידי חואן קרלוס קואטו ורוקיו מרטינז, כאשר היא הופקה על ידי אטרסמדיה הפקות בשיתוף עם חברת ההפקה פלאנו א פלאנו. אינאקי מרסרו וחוויאר קווינטס ביימו את פרקי העונה הראשונה. העונה הראשונה צולמה באזור קוסטה דל סול. אתרי הצילום כללו את מאלגה, פואנג'ירולה, טורמולינוס, מיחס, מרביילה ואסטפונה. הצילומים הסתיימו במאי 2019. הסדרה הוקרנה לראשונה בפסטיבל הטלוויזיה הספרדי FesTVal ובשירות הווידאו לפי דרישה אטרספלייר פרימיום בספטמבר 2019, לפני הקרנת הבכורה שלו בערוץ הטלוויזיה הספרדי אנטנה 3 ב-25 בספטמבר 2019.
קוליברי כפוף-כנף סגול
מאפיינים
הקוליברי מותאם באמצעות מקורו הכפוף לשתיית צוף פרחים שונים כמו של Heliconia, בננה, Psychotria ו-Palicourea ועוד פרחים וכן הוא ניזון מפרוקי-רגליים שהוא לוכד במקורו. הקוליברי נאלץ להגן על מספר פרחים לפרק זמן ארוך כדי לקבל מהם צוף עשיר בסוכרים. הדבר גורר אותו למלחמות טריטוריאליות נגד קוליבריים אחרים.
קוליברי זה מתרבה לאחר ירידת הגשמים המקומית, לרוב בין יוני לספטמבר במקסיקו וממאי עד נובמבר בקוסטה ריקה. הזכרים מושכים באמצעות שירתם והצגתם במצגי זירה בגדות היער או בין הענפים התחתונים. הנקבות בונות קן עשוי מקורי עכביש ומרופד בסיבים והיא מטילה 2 ביצים, עליהם היא דוגרת במשך 19 עד 22 ימים לפני הבקיעה. הגוזלים עוזבים לאחר 22 עד 24 ימים מבקיעתם.
תת-מינים
לקוליברי זה ישנם 2 תת-מינים:
יבלת תפילה
יבלת תפילה היא יבלת על המצח הקיימת אצל מוסלמים אדוקים, בעיקר במצרים.
האסלאם דורש ממאמיניו להתפלל חמש פעמים ביום (צלאה). תפילה הכוללת כריעה על מחצלת תפילה ונגיעה באדמה עם המצח. כאשר עושים זאת בחוזקה לפרקי זמן ממושכים, עלולות להתפתח יבלות על המצח שנחשבות כסימן של אדיקות. למשל, ההוכחות לאדיקותו של אנואר סאדאת היו יבלות על מצחו מהשתטחות חוזרת ונשנית בתפילה.
מנהג זה מוזכר בקוראן:
חלק מהמוסלמים מאמינים גם שביום תחיית המתים, היבלת הזו תאיר באור לבן עצום. עם זאת, גאווה אסורה באסלאם. אם גבשושית התפילה עלולה לגרום לגאווה, יש לנקוט באמצעי זהירות כדי לעצור היווצרות בליטה, שכן זכות התפילה עלולה להתבטל.
בהקשר למנהגים הגופניים בזמן התפילה, מלבד הופעת הסימן על גבי המצח, דווח על סימנים דומים גם על גבי המרפקים, ברכיים וקרסוליים.
קוליברי לבן-חזה הררי
קוליברי לבן-חזה הררי (שם מדעי: Lampornis castaneoventris) הוא מין של עוף קטן ממשפחת הקוליבריים האנדמי למדינת פנמה. המין תואר ב-1851 בידי החוקר האנגלי ג'ון גולד, כאשר במקור הוא נחשב לתת-מין של Lampornis cinereicauda.
מאפיינים
קוליברי זה מגיע לאורך של 12 ס"מ ולמשקל של 5 עד 6 גרם, מה שהופך אותו לבין הקטנים שבעופות. הוא בעל מקור שחור ארוך ונוצותיו בעלות גוון ירוק-ברונזה בחלק העליון, הראש מעט כהה עם כיפה כחולה-ירוקה, מאחורי העין עובר פס לבן עד העורף והסנטר והחזה לבנים. הבטן אפורה מתכתית והכנפיים והזנב כהים וארוכים. הנקבות בעלות גב ירוק-בהיר לחלוטין והחזה והבטן אדמדמים כהים, עם זנב אפור בעל קצוות לבנים או שחורים.
הקוליברי ההררי מצוי בהרים של מחוז צ'יריקי שבמערב פנמה. הוא חי ביערות ההרים ובשיחיות בעלות הפרחים שעליהם, בגובה של עד 1,500 מטרים והוא ממריא עד לקו העצים. לעיתים הוא מצוי גם ביישובים בקרבת היערות אך הוא איננו נודד.
כמו שאר הקוליבריים הוא ניזון מיניקת צוף מפרחים מקומיים, ביניהם אפיפיטים ועוד והנקבות מחפשות פרחים נמוכים בשיחים. הוא ניזון גם מפרוקי-רגליים שהוא לוכד במקורו והוא נאלץ לשמור על הפרחים מפיקי הצוף מפני פולשים כמו קוליבריים אחרים. קוליברי זה תוקפני מאוד ויגרש אף קוליבריים גדולים ממנו, דבר שעשוי להיות חיוני מאחר שחלק מהפולשים הורסים את הפרחים. עונת הרבייה של הקוליברי מתרחשת בין אוקטובר לאפריל והקן שלו מכיל גביע סיבים מוקפי טחב וחזזית. הנקבה בונה לבדה את הקן ומטילה בו 2 ביצים, עליהם היא דוגרת 15 עד 19 ימים עד הבקיעה.
אבסולוטיזם נאור
אבסולוטיזם נאור, המוכר גם כדספוטיזם נאור, הוא מושג הבא לתאר את פועלם של שליטים אבסולוטיים שהושפעו מרעיונות הנאורות, תקופה היסטורית באירופה שנמשכה במאות ה-18 וה-19. המלכים והשליטים באותה תקופה האמינו בכך שטובת המדינה היא החשובה. הריבון (שליט) נועד לשרת את עמו ואל לו לשלול מאנשים את זכויותיהם בגלל אמונותיהם הדתיות. מלכים אלו שירתו את העם והגנו עליו, וטענו כי זכויותיהם שוות לאלו של התושבים. חסיד השיטה הזו היה וולטר, שהתכתב דרך קבע עם כמה שליטים של אותה תקופה.
מלכים נאורים הבדילו את עצמם ממלכים מסורתיים בדרך שבה שלטו. הם אימצו את רעיונות הנאורות, ובעיקר את עקרון הרציונליזם, והשתמשו בהם בממלכתם. הם אפשרו סובלנות דתית, את חופש הדיבור והעיתונות ואת הזכות להחזיק ברכוש פרטי. רבים טיפחו את האומנויות, את המדעים ואת החינוך. מעל הכול, היה אסור להם להיות שרירותיים בחוקיהם והם היו חייבים לציית לחוקים ולאכוף אותם בצורה שווה על כל נתיניהם.
אמונותיהם בקשר לכוחם המלוכני היו דומות לאלו של המלכים האבסולוטיים, וגם הם האמינו שלהם זכות השלטון מבטן ולידה. ההבדל בין שליט אבסולוטי לשליט אבסולוטי נאור התבסס על מידת האימוץ של רעיונות הנאורות. למשל, הקיסר יוזף השני אימץ לחלוטין את רעיון האמנה החברתית. לעומתו, יקטרינה הגדולה דחתה לחלוטין רעיון זה, אך אימצה רעיונות רבים אחרים מהנאורות, כמו להיות הפטרונית הגדולה של האומנויות ברוסיה.
שליטים אלו ניסו לשפר את חיי נתיניהם כדי לחזק את כוחם שלהם. למשל, את הצמיתות באירופה ביטלו שליטים נאורים. יוזף השני, קיסר האימפריה הרומית הקדושה, תמצת את רוח האבסולוטיזם הנאור באומרו: "הכל למען העם, אך דבר לא על ידי העם".
יהודים שהיו נתיניהם של השליטים הנאורים זכו לשוויון זכויות, ביטול מיסים מפלים, והשליטים עודדו אותם לרכוש השכלה כללית וללמוד מקצוע פרודוקטיבי.
הר מוריסון (ארץ אנדרבי)
הר מוריסון (באנגלית: Mount Morrison) הוא הר בהרי טולה, בארץ אנדרבי, שבאנטארקטיקה.
הר מוריסון ממוקם 3 קילומטרים צפונית-מזרחית להר בסט.
גובהו של ההר 926 מטרים מעל פני הים.
גילוי ומיפוי ההר
ההר מופה בהתבסס על תצלומי אוויר שצולמו ממטוס של משלחת החקר האנטארקטית הלאומית של אוסטרליה בשנת 1956.
מקור השם
שמו של ההר ניתן לו על ידי ועדת השמות האנטארקטיים של אוסטרליה.
ההר נקרא על שמו של ה. סי. מוריסון (H.C. Morrison), שהיה חבר צוות בספינת המחקר דיסקברי (RRS Discovery), במהלך משלחת החקר הבריטית, אוסטרלית וניו זילנדית לאנטארקטיקה, בשנים 1929–1931.
זיזף מקונל
זיזף מקונל (שם מדעי: Mesophylla macconnelli) הוא סוג של עטלף קטן במשפחת הזיזפיים, שמצוי באמריקה הדרומית ומהווה מין יחיד בסוגו. הוא התגלה בתחילת המאה ה-20, ומעמדו הטקסונומי נחשב לחידה במשך שנים רבות. המין חי ביערות גשם וניזון מפירות. הוא חי בתוך עלים מקופלים בצורת אוהל שאותם הוא בונה מחיתוך חלקי של עלים גדולים. מצבו של המין נחשב ליציב והוא מצוי באזורים מוגנים רבים.
טקסונומיה
אולדפילד תומאס ציין בכתביו שזיזף מקונל חולק קווי דמיון מורפולוגיים עם הזיזף לבן, אולם ההבדלים הרבים בצורה ובמספר השיניים הובילו אותו לסווג אותו כטקסון מונוטיפי; חוקרים שבאו לאחריו שינו את סיווגו של המין פעמים רבות: בתחילה סברו שהדמיון החיצוני עם הזיזף הלבן מצדיק את סיווגם של השניים תחת סוג אחד חרף ההבדלים הרבים בשיניים, לאחר מכן הוא שוב הוחזר להיות טקסון מונוטיפי, עד שניתוח כרומוזומים הוביל לסיווגו דווקא בתוך הסוג ערפדון צהוב-אוזן; בהמשך, ניתוח פילוגנטי הוביל שוב להקמת סוג משותף לזיזף מקונל וזיזף לבן, ואז הערכה מחודשת של הכרומוזומליות ביטלה זאת והחזירה אותו לסוג ערפדון צהוב-אוזן. בסופו של דבר, נקבע שזיזף מקונל הוא טקסון מונוטיפי באמצעות שיטות של ניתוח גורמים ראשיים וניתוח אשכולות וכך התקבל הסיווג המקורי של אולדפילד תומאס.
תיאור ואנטומיה
זיזף מקונל מתאפיין בגוף קומפקטי ושמנמן, בראש גדול ובגולגולת עדינה ומעוגלת. אוזניו קצרות, עגולות וקירחות עם צפירונים זעירים. חרטומו קצר יחסית, עיניו קטנות ושחורות ושפתיו רחבות; שפתו התחתונה מכוסה ביבלות עגולות ובולטות. עיטור העלה האפי מורכב משלושה חלקים: חנית מעוצבת מעל הנחיריים שמורכבת מזיז עבה עטוף בקמטים, דיסקית שטוחה דמוית תלתן שמקיפה את הנחיריים, וקמט יבלתי נפוח נפרד סביב החוטם. השילוב של הפיגמנטים הצהובים עם הדיסקית השטוחה מקנים לעיטור האפי מראה ברווזי.
אורך ראשו וגופו של זיזף מקונל 43–52 מ"מ, אורך הזרוע 29–33 מ"מ ומשקלו עד 8 גרם בלבד; בכך הוא גדול במקצת מקרובו הזיזף הלבן. המין נטול זנב, וקרום התעופה האחורי קצר, עירום ובהיר. הפרווה החיוורת, הגוף הקומפקטי והעיטור האפי הברווזי גורמים לכך שמראהו של זיזף מקונל סימפתי ונאה יחסית לעטלפים.
הפרווה של זיזף מקונל קצרה, עבה וצפופה. הפרווה שזורה בשיער לבן, אפור, צהוב וחום, וצבעה הכללי בהיר למדי: חום דהוי, חום אפרורי חיוור, אפרפר-כסוף או בז'. עם זאת, זיזף מקונל עדיין כהה בהשוואה לקרובו הזיזף הלבן. הראש, הצוואר והגחון נוטים לצבע לבן-שמנת מעורב בבז׳ ולעיתים קרובות יש סימונים לבנים לא ברורים מעל ומתחת לעיניים. הכנפיים בולטות בצבען השחור, והזרועות והרגליים בצבע ורוד-כתמתם או בורדו. האוזניים, יבלות השפתיים והעיטור האפי צבועים בצהוב עז מעורב בורוד וכתום, ולעיתים קצות האוזן והעיטור האפי שחרחרים. הפנים והשפתיים ורדרדות.
תפוצה ובית גידול
בית הגידול שלו מורכב ממספר סוגים של יערות גשם כמו יער ירוק-עד, יער לח ויער עננים נמוך, והוא שוכן בשפלות עד רכסים הרריים ממוצעים ברום 1,100 מטר מעל פני הים. כמו כן, הוא מצוי באזורים ביצות דוגמת לוס יאנוס והפנטנל.
אקולוגיה
זיזף מקונל מפגין יכולות בנייה שמשותפות לו ולמספר סוגים נוספים במשפחת הזיזפים (זיזף בנאי וזיזף פירות למשל): הוא נוהג לבנות לעצמו מחסה בצורה אוהל או מטרייה סגורה מעלים גדולים של אנתוריום או מכפות של דקל גנומה. הזיזף לועס באמצעות שיניו כמחצית מבסיס העלה או כף הדקל וכך גורם לו להתכופף כלפי מטה. חיתוך של מספר עלים זה על גבי זה יוצר בהדרגה אוהל אפיקלי שתחתיו מתקבצים מספר זיזפים ומכונה "לול עטלפים".
הזיזפים נתלים בדרך כלל על ציר העלה, אך סימני טפרים מצביעים על כך שגם רקמות העלה משמשות אותם לאחיזה לעיתים קרובות. הזיזפים בונים בדרך כלל מספר לולים סמוכים זה לזה ומחליפים אותם אחת לכמה ימים; בדרך זו הם מונעים התבלות מהירה וניתוק הלולים מהענף, וכך מתאפשר להם להשתמש באותה מערכת לולים לתקופה של כמה חודשים ללא צורך בבנייה נוספת. הלולים מחזיקים בממוצע 4–5 חודשים, ולאחר מכן מתחילים להתייבש ולהתפרק בהדרגה.
הלולים מאוכלסים על ידי קבוצות קטנות של 2–8 פרטים, כאשר לולים של אנתוריון מאכלסים פרטים רבים יותר מלולים של דקל גנומה. הזיזפים אינם מפגינים בעלות על הלולים שבנו, ומחליפים לעיתים קרובות מקום עם קבוצות אחרות המצויות באזור; חריגות בהקשר זה הן נקבות מטופלות בגור שעשויות לתפוס לעצמן לול נפרד.
טורפיו העיקריים של המין הם דורסי לילה; ההרגל לשהות תחת עלים במקום במערות או חללי עצים בשילוב עם הפרווה הבהירה למדי, מאפשר לזיזף מקונל להתחמק מפני טורפי עטלפים שמתמקדים במקומות מחסה אופיינים לסדרת העטלפים. זיזף מקונל ניזון בעיקר מפירות ומכמויות קטנות של צוף ואבקנים. הזיזפית ממליטה גור יחיד לאחר היריון של מספר חודשים, והוא נשאר לצידה עד הגיעו לבגרות.
מצב
הזיזף הקטיפתי מסווג על ידי הרשימה האדומה של IUCN במצב השימור ללא חשש (LC), בשל טווח התפוצה הרחב והיותו מין נפוץ יחסית. מגמת האוכלוסייה איננה ידועה לעת עתה. אובדן בית גידול באמצעות כריתת יערות מתרחש בחלק מטווח התפוצה אך לא נחשב לאיום חמור על המין.
IUCN ממליץ לרשויות השימור המקומיות לפעול לצמצום כריתת היערות אך המלצה זאת נוגעת לכלל בעלי החיים הדרום-אמריקנים ולא באופן ספציפי עבור זיזף מקונל.
חצוצרה (איבר)
החצוצרות הן שתי צינוריות דקות המחברות בין השחלות לרחם אצל נקבות היונקים.
ישנן שתי חצוצרות, המחוברות כל אחת לצד שונה של החלק העליון של הרחם מצד אחד, ומול שחלה מהצד השני. החצוצרות אינן מחוברות באופן ישיר אל השחלות אלא נפתחות לעבר השקע הצפקי. אצל נשים, אורכן של החצוצרות נע בין 7 ל-14 ס"מ.
כאשר מתפתחת ביצית בשחלה, היא נעטפת בשקיק המכונה "זקיק שחלתי". כשהביצית מוכנה, נקרעים קיר השחלה והזקיק, והיא משתחררת לעבר החצוצרה, בתוכה היא עושה את דרכה לעבר הרחם, כשהביצית נדחפת בעזרת תנועות הריסים שבתוך הציפוי הפנימי של החצוצרות. המסע אל הרחם אורך מספר שעות עד מספר ימים. אם הביצית מופרית בעת שהיא בתוך החצוצרה, אז בדרך כלל היא משתרשת ברירית הרחם כאשר תא זה מגיע אל הרירית, מה שמסמן את תחילתו של היריון. לעיתים קורה שהביצית המופרית משתרשת בחצוצרה ולא ברחם, ואז נוצר היריון חוץ-רחמי.
החצוצרות אינן הומולוגיות לצינור הזרע או לכל חלק אחר בגוף הזכר. לעוברים יש שני זוגות של פתחים ליציאת תאי רבייה מהגוף. זוג אחד מתפתח אצל נקבות לחצוצרות, רחם ונרתיק, בעוד הזוג השני מתפתח אצל זכרים ליותרת האשך וצינור הזרע. בדרך כלל אחד מזוגות הפתחים יתפתח בעוד השני יתמוסס וייעלם עוד בעת שהיית העובר ברחם.
בלועזית מכונות החצוצרות Fallopian tubes על שם האנטומיסט האיטלקי גבריאלה פלופיו, בן המאה ה-16, שגילה אותן.
זיזף עגול-אוזן
זיזף עגול-אוזן  (שם מדעי: Lophostoma) הוא סוג של עטלף במשפחת הזיזפיים, הכולל 8 מינים, החיים בעיקר בדרום אמריקה. הסוג הוקם בשנת 1836 על ידי הזואולוג הצרפתי אלסיד ד'אורביני וקרוב מבחינה גנטית וחיצונית לסוגים: זיזף טונאטיאו וזיזף יבלתי.
תיאור
לזיזף עגול האוזן ראש גדול עם חוטם קצר ומעוגל, גוף חביתי וזנב זעיר. האוזניים גדולות, רחבות ועגולות עם צפירים קצרים והשפתיים גדולות עם יבלות עגולות במרכז. העלה האפי זקוף ורחב בצורת חנית. בהתאם לתזונה המורכבת מן החי, השיניים מפותחות עם ניבים גדולים וטוחנות חזקות. אורך הראש והגוף של הזיזפים 42–89 מ"מ, אורך הזרוע 33–56 מ"מ ואורך הזנב 5–22 מ"מ. טווח המשקל 9–39 גרם.
הפרווה של הזיזף צפופה וצמרירית. צבעה משתנה בהתאם למין, ונע בין חום שוקולד כהה לחום אפרורי, בז', אוכרה, זהוב, צהבהב או כתמתם. הגחון בהיר יותר משאר הגוף, כאשר אצל רוב המינים הוא רק חיוור יותר, ואצל שני מינים הוא בצבע לבן או צהבהב-קרמי. הפנים, הזרועות והחרטום ורודים-אדמדמים, בעוד שהאוזניים, העלה האפי והכנפיים שחרחרים או סגלגלים.
ביולוגיה
הזיזפים עגולי האוזן מצויים באמריקה הדרומית והמרכזית - ממקסיקו עד לפרגוואי. בית הגידול שלהם מורכב מיערות גשם טרופיים, יערות ירוקי-עד ויערות יבשים, קרחות יער, סוואנות טרופיות, שדות וביצות. המינים בסוג פעילי לילה, ומבלים את שעות היום במנוחה בעיקר בתלוליות נטושות של טרמיטים. הלינה בתלוליות הטרמיטים מצמצמת את התחרות עם מיני עטלפים אחרים על מקומות לינה, ומקטינה את החשיפה לטורפים וטפילים.
הזיזפים עגולי האוזן ניזונים בעיקר מחרקים ובמידה פחותה גם מפירות, צוף ואבקנים. המינים בסוג חיים בקבוצות קטנות של 5–10 פרטים. הנקבה ממליטה צאצא יחיד פעמיים בשנה לאחר היריון של מספר חודשים.
מינים
בסוג זה 8 מינים:
לואי מראנט
לואי מראנט (בצרפתית: Louis Alexandre Mérante' 23 ביולי 1828 בקורבוואה - 17 ביולי 1887) היה רקדן וכוריאוגרף, מנהל בלט וכוריאוגרף ראשי של בלט האופרה של פריז בסאל לה פלטייה עד שהאולם נהרס בשריפה בשנת 1873, ואחר מנהל הבלט של הלהקה בארמון גרנייה החדש, שנפתח ב-1875. הוא זכור בעיקר ככוריאוגרף של סילביה, או הנימפה של דיאנה מאת ליאו דליב (1876). לצד ארתור סן-לאון וז'יל פרו, הוא אחד משלושת הכוריאוגרפים שהגדירו את מסורת הבלט הצרפתי בתקופת האימפריה הצרפתית השנייה והרפובליקה השלישית, לדברי הכוריאוגרף פייר לאקוט.
ביוגרפיה
מראנט נולד בפריז והיה תלמידו של לוסיין פטיפה, והיה עמו בין ששת החברים בחבר השופטים הנבחר של התחרות הראשונה לרקדני להקה (Corps de ballet), שהתקיימה ב-13 באפריל 1860. בחבר השופטים ישבו מנהל הקונסרבטוריון החדש למחול והבלרינה לשעבר מארי טליוני, הרוח החיה בו.
לאחר "סילביה", יצר מראנט את הכוריאוגרפיה ל"לה פנדנגו", בלט-פנטומימה, שעלה לראשונה על הבמה ב-26 בנובמבר 1877. הליבריתנים לפנטומימה היו אנרי מייאק ולודוביק הלוי, שעבדו כצוות עם אופנבאך וזמן לא רב לפני כן סיפקו ליברית בעוד נושא ספרדי, לכרמן של ביזה.
הבלט של מראנט, "שתי היונים" (Les Deux Pigeons), על פי המשל של לה פונטיין, למוזיקה מאת אנדרה מסאז'ה, זכה לכוריאוגרפיה חדשה, כהזדמנות להציג את הרקדניות הצעירות ביותר של בלט האופרה של פריז. בלטים אחדים מאת מראנט ואחרים, שעלו עונה אחר עונה באופרה גרנייה, אבדו כנראה ללא השב מתולדות הבלט.
אדגר דגה כלל את דמותו של מראנט, בחליפה צחורה ללא רבב, עם השרביט המסורתי להקשת הקצב על קרשי הרצפה, בציור שלו משנת 1872 "אולם המחול". הציור ציין את ראשית דבקותו רבת השנים של דגה בעולם הבלט, אבל אף על פי שרשם סקיצות אישיות של רקדניות ושל אולם האימונים במשכן הישן של הלהקה בסאל לה פלטייה, עם הראי הגדול והמקושת שבו, הוא לא הורשה להיות נוכח בעצמו בחזרה.
לידיה פסטור
לידיה פסטור (בפולנית: Lidka Pastor) הייתה שחיינית יהודייה-פולנייה. אלופה ושיאנית פולין בשחייה.
ביוגרפיה
פסטור התאמנה בקבוצת הכח ביליץ, לצידן של זאוברמן, גרטרודה דוידוביץ' ופאני קנדל היא התאמנה בבריכת השחייה פנורמה שנפתחה בשנת 1936, אחד המתקנים המודרניים ביותר באירופה.
1935
ב שנערכה בחיפה באפריל 1935 היא זכתה במדליית ארד במשחה שליחות 4x100 מטר חופשי ביחד עם גרטרודה דוידוביץ' ופאני קנדל בתוצאה של 7:11.2 דקות, אחרי אוסטריה (5:34.6 דקות) וארץ ישראל (6:02.6 דקות) וסיימה במקום שישי במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 1:35 דקות
1939
באליפות החורף של פולין שנערכה בוורשה במרץ 1939 במזג אוויר סוער ותחת גשם חזק, היא זכתה במדליית זהב במשחה ל-300 מטר מעורב אישי בתוצאה של 5:40.5 דקות. באליפות פולין שנערכה בביליץ באמצע יולי אותה שנה לעיני 3500–4500 צופים היא זכתה במדליית זהב במשחה שליחות 4x100 מטר חופשי ביחד עם חברותיה זאוברמן, גרטרודה דוידוביץ' ופאני קנדל בשיא פולין חדש של 5:47.7 דקות.
ברסט (צרפת)
ברסט (Brest) היא עיר במחוז פיניסטר, בחבל ברטאן שבצפון-מערב צרפת. נכון ל-2008 אוכלוסיית העיר מנתה כ-142,000 בני אדם, ויחד עם המטרופולין סביבה, אוכלוסייתה מונה למעלה מ-300,000 נפש.
בשל מיקומה בקצה המערבי של צרפת, ובאחד הקצוות המערביים של יבשת אירופה כולה, על חוף האוקיינוס האטלנטי ותעלת למאנש - ברסט היא אחת מערי הנמל החשובות של צרפת, וקולטת את מרבית הסחורות המגיעות מיבשת אמריקה. היא גם מהווה בסיס מרכזי של הצי הצרפתי, כולל צי הצוללות של צבא צרפת. העיר היא השלישית בגודל אוכלוסייתה בחבל ברטאן, אחרי נאנט ורן, וה-22 בגודלה בצרפת כולה. אף שברסט היא הגדולה בערי מחוז פיניסטר, העיר קמפר משמשת כבירת המחוז.
היסטוריה
בימי הביניים, ברסט התבססה סביב המצודה המרכזית שבה, אותה הפך הקרדינל רישלייה בראשית המאה ה-17 לנמל הצבאי של הממלכה. במאה ה-19 גדלה אוכלוסיית העיר משמעותית, מכ-25,000 בראשית המאה לכ-85,000 בסופה.
במהלך מלחמת העולם הראשונה הנמל קלט את רבבות חיילי צבא ארצות הברית שהגיעו מעבר לים ב-1917. במלחמת העולם השנייה, לאחר כיבוש צרפת, השתמשו הגרמנים בעיר כנמל בסיס לצוללות. העיר נפגעה קשות מהפצצות לאחר הפלישה לנורמנדי ב-1944 ומרכז העיר נבנה מחדש לאחר המלחמה. כיום שוכן באזור הנמל של העיר המרכז לאימון ימי של הצי הצרפתי.
כלכלה ותרבות
פעם בארבע שנים, מארחת ברסט את הפסטיבל הימי הבינלאומי.
קבוצת הכדורגל של העיר, ברסט, מתמודדת בליגת העל הצרפתית בכדורגל.
ערים תאומות
הערים התאומות של ברסט הן:
טניה סימן טוב
טטיאנה "טניה" סימן טוב (נולדה ב-6 בדצמבר 1987) היא ג'ודוקא ישראלית בעבר. 4 פעמים אלופת ישראל לבוגרות (2003, 2004, 2007 ו-2008), 3 פעמים אלופת אירופה לנערות (2002, 2004 ו-2005) ובעלת מדליית זהב מהפסטיבל האולימפי האירופי לנוער (EYOD) (2003).
ביוגרפיה
סימן טוב נולדה באוזבקיסטן. היא עלתה עם משפחתה לישראל בהיותה בת 6, ומתגוררת מאז בבאר שבע. את דרכה בג'ודו החלה בגיל 9, לאחר שנחשפה לספורט בעקבות (דימה בדאלוב) חבר של המשפחה. היא החלה להתאמן ב"מועדון אלוף הג'ודו באר שבע", בהדרכתו של איגור דרק, ששימש כמאמנה האישי לאורך כל הדרך.
בשנת 1998, היא החלה להתחרות לראשונה באליפות ישראל בג'ודו וזכתה במקום שלישי בקטגוריית ילדות א'. שנה לאחר מכן, בשנת 1999 זכתה במקום הראשון באותה הקטגוריה. משנת 2000, לאחר שזכתה במקום הראשון בקטגוריית ילדות ב' באליפות ישראל, היא התקבלה לנבחרת ישראל והחלה להשתתף בתחרויות בחו"ל וזכתה בתחרויות שהתקיימו בצרפת ובאנגליה.
מדליית זהב ראשונה באליפות אירופה לנערות
באליפות אירופה בג'ודו לנערות שנערכה בבודפשט, הונגריה בשנת 2002 היא זכתה במדליית זהב במשקל עד 44 ק"ג כשגברה בגמר על מתמודדת מגרמניה.
מדליית זהב באולימפיאדת הנוער האירופית
באולימפיאדת הנוער האירופית בצרפת שנערכה בפריז, צרפת בשנת 2003 זכתה סימן טוב במדליית זהב. באליפות אירופה בג'ודו לנוער (עד גיל 20) שנערכה בסופיה בולגריה בספטמבר 2004 היא זכתה במדליית זהב במשקל עד 48 ק"ג ובספטמבר 2005 היא הגנה על תוארה באליפות שנערכה בזאגרב, קרואטיה.
סימן טוב השתתפה במכביות ה-16 וה-17 במסגרת בוגרות, וזכתה במדליות כסף במשקל עד 48 ק"ג.
בשנת 2006 היא סבלה מפציעות ופגיעות מרובות בגופה והחלה בתהליך של שיקום. לאחר שהחלימה היא השתתפה בתחרות לנערות שנערכה בסנקט פטרבורג, שבה זכתה בשני בקרבות. בקרב רבע הגמר היא פרקה את מפרק המרפק מה שקטע את רצף התחרויות ומנע ממה להתחרות כחצי שנה. בסוף שנת 2006 היא חזרה להשתתף בתחרויות. באליפות העולם בג'ודו עד גיל 20 שנערכה ברפובליקה הדומיניקנית היא גברה בקרב הראשון על מתחרה מברזיל, ובהמשך הפסידה למתחרה מאוקראינה ולא הצליחה להעפיל לשלב הבא.
בשנת 2007 השתתפה סימן טוב בתחרויות ג'ודו ברחבי העולם, ואף זכתה במדליית כסף בתחרות שנערכה בדנמרק. באליפות העולם בג'ודו שנערכה בריו דה ז'ניירו, ברזיל בספטמבר אותה שנה היא ניצחה בקרב הראשון במשקל עד 48 ק"ג יריבה מקזחסטן והפסידה בקרב השני ליריבה מהונגריה. היא לא הצליחה לקבוע את הקריטריון למשחקים האולימפיים שנערכו בבייג'ינג 2008 לאחר שדורגה במקום ה-11 בדירוג האירופאי.
בשנת 2009 חזרה סימן טוב לארץ, והחלה באימונים בנבחרת ישראל. באחד האימונים היא נפצעה שוב כאשר נקרעה לה הרצועה הצולבת הקדמית בברך, והיא הפסיקה את האימונים למשך כ-9 חודשים. לאחר הניתוח, החלה בשיקום בווינגייט. בתקופה זו החלה ללמוד קורסי ספורט וטיפול. בעקבות הפציעות המרובות והממושכות החליטה לפרוש מהשתתפות בתחרויות ג'ודו.
טניה שירתה בצבא כספורטאית מצטיינת בפיקוד העורף, וכיום היא עובדת בתור מעסה רפואית, ולומדת לתואר ראשון לחינוך וניהול (בניית תוכניות לימוד).
Fatum Aeternum
Fatum Aeternum ("פאטום אטרנום", מלטינית: "גורל נצחי") היא להקת מטאל גותי/סימפוני ישראלית.
ההרכב הוקם במקור על ידי סטיב גרשין ב-2006 ועבר שינויי הרכב וסגנון רבים, כולם על טהרת הסגנון הגותי והאפל. עובדים כיום על אלבום חדש בשם Goth'n'Jazz.
2006-2010 - השנים המוקדמות
בשנים הראשונות לקיומה, להקת פאטום אטרנום התמקדה בסגנון ה"רנסאנס מטאל" - יצירות עממיות מתקופת ימי הביניים שנוגנו בגרסאות כיסוי כבדות. העניין היווה חידוש בסצנה האלטרנטיבית בישראל ועורר עניין בקרב הקהל. כבר מההופעות הראשונות ההרכב השתמש בתיאטרלית של סטיב ובריבוי כלים קלאסיים (כינור, ויולה, חליל צד). הסגנון מיצה את עצמו מהר, וההרכב המשיך להתפתח לכיוונים שונים: מוזיקה אלקטרונית אפלה, קברט, ואפילו גות' אנד ג'אז.
2010-2012 - This Dream is Dead
ב-2010 הצטרפה אוולין שור להרכב להקלטת שירה לאלבום "This Dream is Dead" שההרכב הוציא ב-2011. ב-2011 ההרכב הופיע בפסטיבל הגותי הגדול במזרח אירופה - "Children of the Night" לצד נציגים בולטים מהסצנה הגותית - Waves Under Water ו-Diary of Dreams.
ב-2012 אחד השירים מהאלבום הוקלט בשנית לשם צילומי קליפ ראשון - "Apocalypse Now". הקליפ הופק על ידי White Ink Film Productions ושודר ב-MTV Israel במסגרת הגרסה הישראלית לתוכנית "Headbangers Ball" בהנחיית Betzefer.
בהמשך ,2012 ההרכב הקליט את EP בשם "The Sermon" באולפני The Lodge באנגליה. בסוף אותה שנה פאטום אטרנום חיממו את Apoptygma Berzerk בהופעתם בישראל ולאחר מכן החליטו לסיים את פעולתם.
2013-2016 The Darkest Hour
לאחר הפסקה של שנה, ההרכב חידש את פעילותו בליין-אפ הנוכחי - סטיב גרשין, אוולין שור, ג'ורג' פאלק. מאז ההרכב הוציא מקסי-סינגל "The Pain" ב-2014 ו־EP בשם "The Darkest Hour". מ-2015 ההרכב משתף פעולה עם המתופף דרור גולדשטיין (חבר לשעבר ב-Zoo Harmonics, Eternal Grey) המלווה את פאטום אטרנום בהופעות ומשתתף בהקלטות האלבום הבא.
2016-2019
ב-2018 יצא ה-EP "Mass Suicide of Human Race"" שזכה לביקורות חיוביות והוגדר כ"יותר חברותי יותר מהיצירות הקודמות של ההרכב. הוא עדיין נפלא מוזיקלית ומאתגר את השכל ואת הידיעות התבניתיות המוזיקליות של רוב הישראלים, ועם זאת מספיק חתרני וייחודי מכל הבחינות כדי להיות שנוי במחלוקת."
ב-2019 הוציאה הלהקה את הסינגל המורחב "Simple Pop Song" עם שתי רצועות בונוס.
2020 עד היום
במאי 2020 הוציאה הלהקה את ה-EP "Singing Songs of Desperation" בהפקת אלכס זבולון (The Fading, Desert) וזכה בביקורות אוהדות. בסיכום השנה של אתר מטאליסט נכתב: "אנחנו מקבלים EP שמצד אחד נותן לנו מטאל לפנים עם שירה קשוחה, תפקידי גיטרה קלאסיים ותופים חדים ומצד שני Pאנק לפנים עם בס פאנצ׳י, גישה חצופה וביקורתית וריפים פשטניים אך קצביים וסוחפים. כשמוסיפים לזה גם שירה נשית וכינור, אנחנו מקבלים הצצה נוספת לגרסה מטאלית של Dark Cabaret שעומדת בקו אחד עם כמה מלהקות ה-Avant Garde Metal היותר מעניינות בעולם. "
חברי הלהקה עובדים כיום על חומרים חדשים.
רות איילון
רות איילון (הרשלר) (1929 - 11 באוקטובר 2018) הייתה אתלטית ישראלית, אלופת ישראל, שיאנית ישראל, בעלת מדליית זהב בריצת 80 מטר משוכות במכביה השלישית (1950). מורה לחינוך גופני ומפקחת על החינוך הגופני במחוז ירושלים.
הפלת מטוס המודיעין האמריקאי בים יפן
הפלת מטוס המודיעין האמריקאי בים יפן התרחשה ב-15 באפריל 1969. מטוס מדגם EC-121 של צי ארצות הברית, שהיה במשימת איסוף מודיעין אותות מעל ים יפן, הופל על ידי מטוס מיג-21 של חיל האוויר של קוריאה הצפונית וכל יושביו, 31 במספר, ניספו. הייתה זו התקרית מרובת הנספים ביותר של כלי טיס אמריקאי במהלך המלחמה הקרה.
ארצות הברית הגיבה על ההפלה בקיום תמרון צבאי ימי גדול בים יפן.
רות איילון
ביוגרפיה
התאמנה באתלטיקה בקריית אליעזר אצל דוד הרשלר, בעלה לעתיד. לאחר נישואיה, עברה להתאמן בקבוצת הפועל ירושלים. במכביה השלישית שנערכה בשנת 1950 זכתה איילון במדליית זהב בריצת 80 מטר משוכות בשיא ישראלי חדש של 13.8 שניות.
הפלת מטוס המודיעין האמריקאי בים יפן
התקרית
המטוס המריא מבסיס הצי באצוגי שביפן ב-15 באפריל בשעה 07:00 לפי השעון המקומי. בין אנשי צוותו היו מספר מומחי מודיעין דוברי רוסית וקוריאנית. משימתו הייתה איסוף מודיעין תוך טיסה במרחב אווירי בינלאומי מעל ים יפן, שבסיומה נועד לנחות בבסיס חיל האוויר אוסן שבקוריאה הדרומית. פקודת המבצע אסרה על המטוס להתקרב למרחק של פחות מ-90 קילומטר מחוף קוריאה הצפונית. היה זה נתיב סיור שגרתי ותכוף עבור משימות ביון אמריקאיות והסיכון שבו נחשב למינימלי. המשימה נוהלה על ידי הצי בהנחיית הסוכנות לביטחון לאומי. יחידות מכ"ם ומודיעין אמריקאיות עקבו במהלך המשימה אחרי תנועת כלי טיס ופעילות מכ"ם ורדיו של קוריאה הצפונית וכן פעילות מכ"ם של ברית המועצות.
רות איילון
ביוגרפיה
בתחרות שנערכה ב-21 בספטמבר 1953 קבעה איילון בריצת שליחות 4x100 מטר ביחד עם לאה זמרי, דלית קליינמן ואיה שמוקלר שיא ישראלי חדש של 53.9 שניות.
בתחרויות האתלטיקה של המכביה הרביעית שנערכו בשנת 1953 זכתה איילון בשתי מדליות, כסף וארד. מדליית כסף בריצת 80 מטר משוכות בתוצאה של 13.5 שניות, אחרי לאה זמרי (12.8 שניות) ומדליית ארד בריצת 200 מטר בתוצאה של 27.7 שניות, אחרי איירין לדרמן מבריטניה (26.7 שניות) ורודה אייבל מדרום אפריקה (27.3 שניות).
למדה חינוך גופני במדרשה למורים לחינוך גופני במכון וינגייט ב 1950 והוסמכה להוראת מקצוע זה. ב-1983 למדה באוניברסיטת בוסטון וסיימה תואר שני, אף הוא בחינוך גופני.
הפלת מטוס המודיעין האמריקאי בים יפן
התקרית
הכוחות האמריקאיים לא הבינו מיד כי המטוס הופל, שכן הוא לא השמיע קריאת מצוקה ולפי פקודות הקבע היה עליו במקרה של ניסיון יירוט להנמיך מתחת לגובה קליטת המכ"ם. לאחר עשר דקות מההיעלמות ביקשה טייסת האם שלו להזניק מטוסי F-106 להגנתו. כחצי שעה לאחר ההתקפה התריעה סוכנות הביטחון הלאומי על היעלמות המטוס וכעבור כחצי שעה נוספת הוציאה התראה דחופה יותר, שנשלחה גם אל נשיא ארצות הברית והיועץ לביטחון לאומי.
רות איילון
ביוגרפיה
לימדה חינוך גופני בבית ספר "המכינות הפדגוגיות שליד בית המדרש למורים ע"ש דוד ילין ולאחר מכן בבית המדרש עצמו. במשך שנתיים קיימה בבית המדרש מגמה לחינוך גופני שבוגריו הוסמכו הן כמורים כלליים והן כמורים לחינוך גופני. בשנת 1977 מונתה למפקחת על החינוך הגופני במחוז ירושלים. במסגרת זו שיפרה בין שאר פעילויתיה, את תהליכי ריכוז תוצאות התחרויות המחוזיות באמצעות שימוש במיחשוב, תהליך חדשני בתקופה זו.
הפלת מטוס המודיעין האמריקאי בים יפן
לאחר התקרית
המוטיבציה של קוריאה הצפונית להפלת המטוס האמריקאי במרחב אווירי בינלאומי לא הובהרה מעולם. הועלתה ההשערה כי ההתקפה נערכה לכבוד יום ההולדת של שליט המדינה קים איל-סונג, שחל ב-15 באפריל, אך אין לכך תימוכין מספיקים. ההשערה שהמטוס הופל עקב טעות איננה מתיישבת עם התגובה התקשורתית המהירה של קוריאה הצפונית להפלה (ראו להלן).
רות איילון
ביוגרפיה
איילון הייתה נשואה לעורך דין דוד איילון (הירשלר), אתלט מצטיין ומאמן אתלטיקה, אלוף ושיאן הפועל בזריקת דיסקוס ובהדיפת כדור ברזל. נולדו להם 3 בנים, ביניהם ניצב שחר איילון, גם הוא אתלט בעברו.
הפלת מטוס המודיעין האמריקאי בים יפן
לאחר התקרית
כלי התקשורת של קוריאה הצפונית הגיבו על התקרית כבר לאחר שעתיים מהתרחשותה, הציגו את משימת המטוס כמזימה של האויבת האימפריאליסטית ארצות הברית, טענו שהמטוס חדר לעומק המרחב האווירי של קוריאה הצפונית והיללו את הפלתו כהצלחה מבריקה. ברית המועצות, בת בריתה של קוריאה הצפונית, לא ראתה את ההפלה בחיוב והביעה זאת על ידי משלוח מהיר של שתי משחתות לשם סיוע בפעולות החיפוש וההצלה בזירת ההפלה.
רות איילון
ביוגרפיה
נפטרה ב-11 באוקטובר 2018.
הפלת מטוס המודיעין האמריקאי בים יפן
לאחר התקרית
הנשיא האמריקאי החדש ניקסון וממשלו הטרי לא ציפו לתקרית והופתעו הפתעה גמורה מההפלה של המטוס במרחב האווירי הבינלאומי, הגם שהיה בה מן הדמיון לפעולתה של קוריאה הצפונית בפרשת פואבלו שהתרחשה כשנה ורבע קודם לכן. בימים שלאחר התקרית שקלה המועצה לביטחון לאומי דרכי תגובה אפשריות שונות, שכללו גם התקפה של כלי טיס צפון קוריאניים ואף התקפת מטרות יבשתיות בקוריאה הצפונית מהקרקע, מהים או מהאוויר, וכן הטלת מצור עליה או מיקוש מימי החופין שלה. דבר מזה לא נעשה, ויש טענה כי כך היה בשל תקשורת לקויה של ממשל ניקסון עם כוחות ארצות הברית בדרום מזרח אסיה. לימים הודה הנרי קיסינג'ר, היועץ לביטחון לאומי של הנשיא ניקסון, שניהול המשבר של הפלת המטוס על ידי ארצות הברית היה חלש, בלתי החלטי ובלתי מאורגן.
התגובה האמריקאית להפלה לבשה לבסוף צורה של תמרון ימי - הפעלת כוח המשימה 71 של הצי לשם הגנת הטיסות האמריקאיות בשמיים הבינלאומיים בים יפן. כוח המשימה היה רב עוצמה וכלל ארבע נושאות מטוסים ועמן קבוצת קרב שכללה ארבע אוניות מערכה וסיירות ו-16 משחתות. כלי השיט רוכזו מאתרי משימה שונים בדרום מזרח אסיה. הייתה זו הפגנת כוח מהגדולות שנערכו בזירה מאז תום מלחמת קוריאה. טיסות המודיעין האמריקאיות מעל ים יפן חודשו שבוע לאחר התקרית.
יאנגר
יאנגר (באנגלית: Younger, בתרגום מילולי: צעירה יותר) היא סדרת טלוויזיה אמריקאית מסוגת דרמה-קומית רומנטית, המבוססת על רומן מאת פמלה רדמונד סטרן בעל אותו שם. הסדרה נוצרה והופקה על ידי דארן סטאר.
בסדרה מככבת סאטון פוסטר בתפקיד הראשית לצד הילרי דאף, דבי מזר, מרים שור, ניקו טורטורלה, מולי ברנרד ופיטר הרמן. הסדרה עלתה ב-31 במרץ 2015 לשידור ברשת TV Land האמריקאית, וקיבלה בדרך כלל ביקורות חיוביות ממבקרים. באפריל 2015 היא חודשה לעונה שנייה בת 12 פרקים, ולפני הבכורה של העונה השנייה שעלתה ב-13 בינואר 2016, היא חודשה לעונה שלישית, שעלתה לשידור ב-28 בספטמבר 2016. ב-14 ביוני 2016, הסדרה חודשה לעונה רביעית, שעלתה לשידור ב-28 ביוני 2017. ב-20 באפריל 2017, עוד טרם עלתה עונתה הרביעית היא חודשה לעונה חמישית, שעלתה לאוויר ב-5 ביוני 2018, ויום לפני כן ב-4 ביוני 2018 היא כבר חודשה לעונה שישית שתעלה לשידור ב-12 ביוני 2019. העונה השביעית והאחרונה שודרה בארצות הברית בשנת 2020 והסתייימה ב-10 ביוני 2021 - אך רק בשירות הסטרימינג של פרמאונט+ האמריקאי.
בישראל, הסדרה ניתנת לצפייה ב-yes וב-HOT.
עלילה
לייזה מילר (סאטון פוסטר) היא אישה בשנות הארבעים לחייה שהתגרשה זה עתה. בעלה לשעבר התמכר להימורים ואיבד את ביתם וכל חסכונותיהם. לפיכך היא נאלצת לחפש עבודה לאחר שנים רבות בהם הייתה עקרת בית. בצעירותה היא עסקה בתחום ההוצאה לאור, וכעת היא מנסה למצוא עבודה בתחום זה. אולם, כדי שתוכל לעבוד בתחום, עליה לעבוד קודם כל במשרות זוטרות. מסתבר שאנשים אינם ששים לשכור אישה בת ארבעים בשביל משרות כאלה, בייחוד לאור העובדה שבמשך שנים היא לא עבדה בשום עבודה ואין לה ניסיון. במהלך ניסיונותיה לחפש עבודה היא פוגשת במקרה את ג'וש (ניקו טורטורלה), אמן קעקועים בן 26, שטועה לחשוב שהיא בגילו. מגי (דבי מזר), חברתה הטובה, מציעה ללייזה להעמיד פנים שהיא בת 26, כדי שתוכל להתקבל לעבודה. היא מתקבלת לעבודה בחברת הוצאה לאור בשם "אימפיריקל" בתור עוזרתה של מנהלת השיווק, דיאנה טראוט (מרים שור). במהלך עבודתה היא מתיידדת עם קלסי פיטרס (הילרי דאף), עורכת ספרים צעירה ושאפתנית.
הפקה
הסדרה מבוססת על רומן מאת פמלה רדמונד סטרן בעל אותו שם. באוקטובר 2013, TV Land הזמינה פיילוט מהיוצר והמפיק בפועל דארן סטאר. מעצבת התלבושות פטרישיה פילד, שעבדה עם סטאר על סקס והעיר הגדולה, היא יועצת התלבושות של התוכנית.
ביקורת
הסדרה קיבלה שבחים מהמבקרים. אתר Rotten Tomatoes נתן לעונה הראשונה דירוג של 97%, בהתבסס על ביקורות של 34 מבקרים וציון ממוצע של 7.6 מתוך מדרג של 10. מבקר האתר כתב, "כתיבתו השנונה של דארן סטאר והכריזמה של סאטון פוסטר שמים את הסדרה דרגה אחת מעל לסיטקומים הקודמים של TV Land". Metacritic נתנו לעונה הראשונה ציון של 75% בהתבסס על ביקורות של 20 מבקרים, תוך ציון שהסדרה קיבלה ביקורות טובות באופן כללי. Metacritic נתן לעונה השנייה ציון של 75% בהתבסס על ארבע ביקורות.
מחנה שורה
מחנה שׁוּרָה (מ.ק 106) הוא בסיס צבאי של צה"ל המשמש כבסיס האם של מפקדת הרבנות הצבאית, אגד אחזקה ארצי, מרחב הבינוי המטכ"לי ויחידות סמך של משרד הביטחון. המחנה נמצא דרומית לעיר רמלה.
תולדות המחנה
המחנה נבנה בתקופת המנדט הבריטי כבסיס חימוש. לאחר הקמת המדינה הוחלט כי המחנה ישמש כמחסן לחיל החימוש. המחנה נקרא ע"ש רס"ן אלכסנדר (שורה) אושרוביץ, קצין בחטיבת קרייתי, שנפל במבצע דני ליד ג'ימזו.
בשנת 2016, כחלק מפרויקט העתקת בסיסי צה"ל לנגב הוחלט על תוכנית שוה"ם (שינוי והעתקת מחנות צה"ל), בדבר הרחבת 4 בסיסים קיימים על מנת להעביר אליהם חלק מבסיסי המרכז המועתקים. מחנה שורה יועד לקלוט יחידות ממחנה ידין (צריפין) ומחנה דורי (תל השומר).
יחידות המחנה
במחנה מתוכננות להיות מספר יחידות המתאכלסות בשלבים שונים: כמו כן עתיד המחנה לשמש את מרכז ההספקה המטכ"לי.
זיזף ערמוני
זיזף ערמוני (שם מדעי: Lionycteris spurrelli) הוא סוג של עטלף קטן במשפחת הזיזפיים, שמצוי באמריקה הדרומית ומהווה מין יחיד בסוגו. הוא תואר מדעית לראשונה בשנת 1913 על ידי הזואולוג הבריטי אולדפילד תומאס.
מחלת הנסיוב הזר
מחלת הנסיוב הזר (או תגובת הנסיוב או מחלת הסרום, באנגלית: serum sickness), היא תופעת לוואי למתן מנה אחת, גדולה, של נסיוב ("אנטיסרום", דהיינו, נוגד רעלן) לצורך השגת חיסון פסיבי. בדרך כלל נסיוב זה הוא הטרולוגי (כלומר, שהופק מבעל חיים אחד וניתן לבעל חיים שני או ניתן לאדם). חיסון פסיבי הוא מתן של נוגדנים מהחוץ, שמפעילים מנגנון תגובת רגישות יתר מתוּוכת על ידי מכלולים חיסוניים (immune complexes).
זיזף ערמוני
תיאור
הזיזף הערמוני מתאפיין בראש חרוטי דמוי ערפד ובלוע צר ומוארך שמכוסה בזיפים קטנים. האוזניים קצרות רחבות ועגולות עם צפירים כמעט בלתי נראים. עיטור העלה האפי מסתכם בזיז רחב וזקוף. הלשון ארוכה ומכוסה בגבשושיות דמויות מכחול, והשפתיים שסועות במרכזן. אורך הראש והגוף של המין 46–57 מ״מ, אורך הזרוע 32–37 מ״מ ואורך הזנב 10 מ״מ; משקלו 9–10 גרם בלבד. הזכר גדול וכבד במקצת מן הנקבה.
הפרווה של הזיזף הערמוני צפופה, עבה וצמרירית. צבעה הכללי כהה למדי (בפרט באזור הכתפיים והראש), ונע בין חום ערמוני לחום קפה, אדמדם כהה או חום ארגמני מבריק. בסיס השיער כהה יותר וכמעט שחרחר בצבעו. הגחון חיוור משאר הגוף וצבעו חום זית עד אפרפר. הכנפיים שחורות. האוזניים, הזרועות, הרגליים, הלוע והעיטור האפי בצבע בורדו-שחור, והלשון בולטת בצבעה הורוד.
מחלת הנסיוב הזר
למחלת הנסיוב הזר חשיבות היסטורית רבה, בגלל היותה ההפרעה הראשונה הידועה של מערכת החיסון. יש לה גם חשיבות תאורטית מפני שמהווה מודל פרדיגמטי לתגובות פתולוגיות של המכלולים החיסוניים – דהינו של האגרגטים "אנטיגן-נוגדן" במחזור הדם.
זיזף ערמוני
תפוצה
הזיזף הערמוני מצוי באמריקה הדרומית; טווח התפוצה שלו כולל את מרבית אמזוניה: צפון ברזיל ובוליביה, מזרח פרו ואקוודור, רמת גויאנה, וונצואלה, קולומביה וגבול קולומביה-פנמה. בית הגידול של המין מורכב מיער גשם טרופי לח בסמיכות למקורות מים, סוואנות טרופיות לחות, מטעים ותצורות קרסט מיוערות. ניתן למצוא בשפלות נמוכות עד רכסים הרריים ברום 1,400 מטר מעל פני הים.
מחלת הנסיוב הזר
מחלת הנסיוב הזר שייכת לסוג III של תגובתיות היתר של המערכת החיסונית נגד אנטיגנים סביבתיים.
זיזף ערמוני
תפוצה
הזיזף הערמוני מבלה את שעות היום במנוחה בנקיקים ומערות בקבוצות או במושבות גדולות של עד 1,000 פרטים במקומות מתאימים. בדומה לזיזף הצוף הוא ניזון בעיקר מצוף, אבקנים ובמידה פחותה גם מפירות וחרקים. הזיזף מתרבה לאורך השנה ללא עונה מוגדרת. מעבר לכך האקולוגיה שלו אינה ידועה.
מצב
הזיזף הערמוני מסווג על ידי הרשימה האדומה של IUCN במצב השימור ללא חשש (LC), מכיוון שהוא נפוץ באופן נרחב, ומגמת האוכלוסייה שלו יציבה. אין איומים משמעותיים על המין, להוציא הפרעה אנושית בסמוך למערות ותצורות קרסט וכריתת יערות ברצועות מנשק בין היער לסוואנה. ארגון השימור IUCN ממליץ לפעול לשימור בית הגידול באזורים שבהן קיימות אוכלוסיות גדולות של המין (בעיקר בתצורות קרסט).
מחלת הנסיוב הזר
בימינו הצורה הקלאסית של מחלת הנסיוב הזר נפגשת נדיר, מפני שהשימוש בהזרקת חלבונים מבעלי חיים אחרים מוגבל כיום לאנטיטוקסינים בשימוש בטיפול ובמניעה בבוטוליזם, נמק עם גז, דיפתריה, כלבת, ובהכשות ועקיצות מלוות בהחדרת ארס. לאחרונה השימוש באנטיסרומים שמקורם בסוסים ובעכברים לאספקת גלובולינים נוגדי לימפוציטים ונוגדי תימוציטים, ושל נוגדנים מונוקלונלים שמקורם בעכברים לצורך אימונומודולציה וטיפול בגידולים סרטניים יצר קבוצה חדשה לאמצעים רפואיים העלולים לגרום למחלת הנסיוב הזר.
היסטוריה
מחלת הנסיוב הזר תוארה לראשונה בשנת 1905 על ידי קלמנס פון פירקה ובלה שיק שהיו חוקרים ב"מכון האוניברסיטאי לסרותרפיה" במינכן.(Universitätsinstitut für Serotherapie), שבניהולו של רודולף קראוס.
בעקבות מחקריהם של אמיל פון בהרינג ושיבסבורו קיטסאטו, כבר בהתחלת המאה ה-20 הונהגה הסרותרפיה כשיטת טיפול רפואי שוטף. התחילו להינתן בדרך פרנטרלית "אנטי-סרומים" מחסנים, המבוססים בדרך כלל על נסיוב של סוס. פון פירקה ושיק לא רק שתארו תיאור מדויק של הסימנים והתסמינים ושל מהלך התסמונת, אלא הוכיחו מעל הכל את היחסים הכרונולוגיים (בזמן) בין מתן הנסיוב ובין הופעת התסמינים. בערך 8 – 13 יום אחרי המתן הפרנטרלי של האנטיטוקסינה של סוס נגד דיפתריה הופיעה אצל המטופלים התסמונת הקרויה "מחלת הנסיוב הזר".