cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Curiosity
ביקורות
באופן כללי, האלבום זכה לביקורות חיוביות ממבקרי המוזיקה. בן נורמן, מ-About.com, כתב בביקורתו כי "זה תמיד מעניין כשאמנים חדשים יוצרים מוזיקה מוכרת ורעננה". נורמן הוסיף ותיאר את ששת שירי האלבום כ"שירי פופ אלקטרוני חזקים אך קצרים מידי". ג'ון אובריאן, מ-AllMusic, השווה את Curiosity לאלבום הבכורה של ג'פסן, Tug of War, ואמר כי "המיני-אלבום נוטש באופן מפתיע את גישת הזמרת-כותבת השירים שהייתה לה באלבומה הקודם, לטובת קול מסטיק שמנסה לחזור לימי הזוהר של נסיכות הפופ בריטני, כריסטינה, ג'סיקה, ומנדי." פיונה אדי מ-Cadence Canada תיארה את הסגנון המוזיקלי של האלבום כ"פופ, אך לא בצורה מעצבנת, המשלבת אוטו-טיון בחוסר כישרון. הקול שלה מוכיח באופן ברור שיש לה כישרון". בסיכום הביקורת, כתבה אדי כי האלבום הוא "בסך הכל מיני אלבום נהדר". ג'ן אפל, מ-idobi Radio, ציינה כי בסך הכל Curiosity הוא מיני אלבום שמושך את ציבור המתבגרים עקב שירי המיינסטרים שבו.
הקרב על מולביץ
הקרב על מולביץ (בגרמנית: Schlacht bei Mollwitz) היה קרב מרכזי במהלך מלחמת שלזיה הראשונה (השלבים הראשונים של מלחמת הירושה האוסטרית), שאירע ב-10 באפריל 1741. במסגרת הקרב, הצבא הפרוסי תחת פרידריך השני, מלך פרוסיה, הצליח למנוע את התקדמותה של מתקפת נגד אוסטרית לתוך שלזיה, שנכבשה בידי הפרוסים בשלבים המוקדמים של המלחמה. הקרב הביא להסדר הסמכות הפרוסית בחבל שלזיה ולסיפוחה הרשמי לתוך ממלכת פרוסיה בהמשך המלחמה.
הצבא הפרוסי
במהלך שלטונו של פרידריך וילהלם הראשון, מלך בפרוסיה, הצבא הפרוסי הפך למרכזי בצבאות אירופה. נוצרה בממלכת פרוסיה תרבות שקראה להאדרת הצבא ובסוף שלטונו, בשנת 1740, מנה הצבא 80,000 איש. בתקופת שלטונו הקים פרידריך וילהלם הראשון מדינה אזרחית יעילה שתפקידה העיקרי לתמוך בצבא גדול ומאורגן היטב, שרוכז בחיל רגלים פרוסי. המשפחות האצילות של פרוסיה נדרשו להתחייב לשלוח את בניהן ללימודי הקצונה של הצבא. הגדודים נבדקו על בסיס שנתי על ידי המלך והיה סטנדרט נדרוש לתרגול ולביצוע.
ניתן היה לסמוך על גדודי חי"ר פרוסיים שיעברו בשדה הקרב לפי סדר ובמהירות שאף צבא אחר לא היה יכול באותה העת. הצבא הפרוסי כמו כן תיפח את השימוש בנשק חם מודרני שכלל ארטילריה ומוסקטים בשימוש נרחב בשדה הקרב. פרידריך השני, ירש את אביו בשנת 1740 והחל במהרה בשיפור חיל הרגלים וחישול נכסים אדירים מהזרועות שאביו הזניח; בעיקר חילות הפרשים והתותחנים.
הצבא האוסטרי
כלי הנשק המרכזי שהיה בשימוש של החי"ר האוסטרי היה מוסקט, שכלל בקצהו כידון וחרב קטנה. פרשים כבדים, שהיו מרכז התפארת הצבאית של הצבא האוסטרי, היו חמושים בחרב כבדה ובקרבין. בין יחידות הפרשים היו ההוסרים, שהיוו יחידת עילית הונגרית במקורה. הצבא האוסטרי הכיל מספר רב של יחידות לא סדירות כגון הפנדורס מחבל הבלקן, שהיו מחולקים לפיקוד לפי אתניות. הוסרים הונגרים סיפקו את זרוע הפרשים הקלה ורובם צורפו לצבא ההונגרי לאחר נפילתה של ממלכת הונגריה בין ארכידוכסות אוסטריה ממערב והאימפריה העות'מאנית מדרום במהלך המאה ה-16.
מלחמת שלזיה
לפרידריך וילהלם הייתה יראת כבוד לסדר המכונן באירופה, והחזיק מקיסר האימפריה הרומית הקדושה מבית הבסבורג. בנו, בשונה ממנו, לא העריך את המלוכה ההבסבורגית לכדי מצב שיתמוך בה באש ובמים. ב-20 באוקטובר 1740 נפטר קרל השישי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה כשהוא משאיר את כס המלוכה לבתו מריה תרזה. ירושתה הבעייתית של מריה תרזה הביאה לתחילתה של מלחמת הירושה האוסטרית במסגרתה פרידריך החליט לכבוש את מחוז שלזיה האוסטרי ובכך הביא לתחילתן של המלחמות השלזיות בין פרוסיה ומלוכת הבסבורג.
שלזיה, חבל ארץ משגשג בעל חשיבות כלכלית מרכזית ורוב פרוטסטנטי באוכלוסייתו, שכנה על גבול דרום פרוסיה לאורך גדות נהר אודר. עם 1.5 מיליון תושביה פרידריך ראה בשלזיה תוספת משמעותית למדינה הפרוסית עם 2.2 מיליון תושביה. פרידריך פלש לשלזיה ב-16 בדצמבר 1740 לאחר חודשים ממושכים של הכנות. הוא חצה את הגבול מדרום לעיר הפרוסית קרוסן וצעד דרומה בגדה המערבית של נהר אודר. ב-3 בינואר 1741 ברסלאו, בירת שלזיה, פתחה את שעריה בפני פרידריך. פרידריך היה באותה העת נטול ניסיון צבאי מעשי, מלבד פיקוד על גדוד חי"ר בימי שלום.
במרץ 1741 כבש הצבא הפרוסי את האזור הכפרי שלזיה עד לגבולו הדרומי, שם התפזרו הכוחות הפרוסים למשך שארית החורף. עיירות מפתח נותרו מוחזקות בידי ארכידוכסות אוסטריה, בעיקר נייסה. ב-9 במרץ 1741 הסתער הנסיך האוסטרי לאופולד מאנהלט-דסאו על גלוגאו בדרום שלזיה על ידי הוראת הקיסרית מריה תרזה. הצבא האוסטרי הראה את נחישותו לכבוש מחדש את שלזיה. ההתקפה החלה הודות להירגעות יחסית בשאר חזיתות מלחמת הירושה האוסטרית ולכן ניתן לכוחות לפנות למערכה בשלזיה. באפריל 1741 פילדמרשל וילהלם ריינהרד פון נייפרג נכנס לשלזיה בראש הצבא האוסטרי, הפיל במהירות את הכוחות הפרוסים שהיו מפוזרים ברחבי שלזיה ופנה להקל על חיל המצב בנייסה על גדות האודר. פרידריך ריכז את כוחות צבאו והלך בעקבות נייפרג. הפרוסים עלו על עקבות הצבא האוסטרי ותקפו אותו במולביץ, כפר מדרום לנייסה. מולביץ היה הראשון בקרבותיו של פרידריך. במפעם הראשונה והאחרונה הוא השאיר את ההנהגה הצבאית לפילדמרשל קורט כריסטוף גראף פון שוורין.
הקרב
הצבא האוסטרי שהה מסביב לכפר מולביץ. בתחילה הופתע הכוחות מהופעתו של הצבא הפרוסי, והתכוננו לקרב במהרה. לאוסטרים לא היה ניסיון בלחימה נגד הצבא הפרוסי עד לנקודה זאת וקציניו ציפו לניצחון קל. המפקד האוסטרי פתח במתקפת פרשים חזקה עם הרגימנטים בצד השמאלי של המערך האוסטרי. ההתקפה פגעה באגף הימני הפרוסי שהוחזק על ידי רגימנט הפרשים. הפרשים הפרוסים היו בתקופה זו מתחת לסטנדרטים של הצבאיים של האוסטרים המנוסים והמושמעים. הפריסה הפרוסית על האגף הימני הייתה פגומה מאוד בכך שהרגימנטים של הפרשים וחיל רגלים התערבבו ומנעו פריסה מתואמת של הפרשים הרכובים על מול המתקפה האוסטרית. הפרשים הפרוסים קרסו לנוכח ההתקפה האוסטרית ובתגובה פרידריך הנהיג אישית רגימנט פרשים וסף לתמוך במערך הפרוסי.
פרידריך, בהמלצתו של פילדמרשל שוורין כי הוא הפסיד בקרב וכי הכוחות הפרוסים עומדים לקרוס לנוכח ההתקפה, נסג מתוך שדה הקרב עם פמלייתו האישית. הוא רכב לעיירה אופפלן שם הוא הצליח להימלט מלכידתו בידי הוסרים הונגרים. בינתיים בשדה הקרב, הודות למשמעת של הצבא הפרוסי המטופח, הצליחו הרוסים לשמור על מערך יציב ולהתיש את האוסטרים לכדי מתקפת נגד שהביאה לנסיגתם של האחרונים ולייצוב החזית והכיבוש הפרוסי של שלזיה. כשעבר לעיירה לובן, קיבל פרידריך הודעה משוורין שהודיע לו שהקרב ניצח. פרידריך חזר לגלות כי חיל הרגלים הפרוסי החזיק מעמד, גירש את הפרשים האוסטרים והתקדם לכבוש את מולביץ. נייפרג נסוג מהשדה ונסוג חזרה מעבר לגבול והשאיר את הפרוסים מנצחים.
גלית לוי
גלית לוי (נולדה ב-26 בדצמבר 1971) היא מעצבת אופנה ישראלית ובין-לאומית, המתמחה בשמלות כלה, ערב ולייף סטייל. לוי היא המעצבת היחידה בעולם אשר עיצוביה זכו כ-2 פעמים בתחרויות בינלאומיות בתואר ״שמלת הערב היפה בעולם״, בשנים 1999 ו-2019. לוי היא הזוכה של פרס "מעצבת השנה" של עיתון מעריב לשנת 1999 והזוכה של פרס "מעצבת האופנה" של העיתון ידיעות אחרונות לשנת 2006–2009. החל מסוף שנות ה-90 של המאה ה-20 ועד היום עיצוביה של לוי הופיעו באופן תדיר כתלבושות של משתתפי תוכניות טלוויזיה, של תחרויות יופי בישראל ובתחרויות בינלאומיות שונות.
ילדותה ותחילת דרכה
גלית לוי נולדה כשם גלית גרינשטיין, וגדלה בשכונת צהלה שבתל אביב.
בילדותה החלה מגיל שבע לתפור בעצמה בגדים לבובות הברבי שלה משאריות בדים שמצאה בבית הוריה, ולערוך תצוגות אופנה בפני סבתה גולדה בביקורה השבועי.
בגיל תשע החלה כבר בציור "סקיצות" של בגדים אותם נתנה לבעלי חנות בגדים כיוון שלא אהבה את המבחר שהוצע בה, בשל העובדה שהייתה ילדה קטנת מידות, והתקשתה למצוא בגדים למידותיה ולטעמה.
בגיל 14 החלה לתפור לעצמה בגדים בעזרת מכונת תפירה שהייתה בביתה. הסביבה הגיבה במחמאות, והיא החלה לתפור בגדים לחברות של בנות משפחתה תמורת תשלום.
בשירותה הצבאי שירתה לוי במשרד הביטחון, ובמקביל למדה לימודי תואר ראשון באופנה בבית הספר לאמנות "שנקר" שברמת גן. במסגרת לימודיה בשנקר למדה גזרות, תדמיתנות וציור.
במסגרת לימודיה ב"שנקר" נחשפה לתחרות המעצב הצעיר העולמי, אשר התקיימה בפריז. מיד עם שחרורה מהשירות הצבאי והיא עוד לא בת 20, החליטה לרכוש כרטיס טיסה לפריז כדי לצפות בתחרות, מבלי להכיר איש. לוי הגיעה לפריז, התאהבה בעיר ונחשפה לאופנה ולמגמותיה השונות. היא החלה לרכוש מיומנות בתפירה עילית (Haute couture), ובמשך שנה לקחה קורסים והשתלמויות בתחום, כולל תפירת מחוכים.
הקמת בית האופנה
בגיל 21 חזרה לוי לישראל, כחודשיים לאחר שהכירה את מי שעתיד היה להיות בעלה, וכחלק מההכנות לחתונה החליטה לתפור שמלה בעצמה אשר הייתה עשויה מתחרה ורודה עם הינומה מוזהבת. במהלך 1994, כחודשיים לאחר החתונה, לוי הקימה את בית האופנה שלה בסטודיו קטן ברחוב חובבי ציון שבתל אביב.
בשנת 2006 השיקה לוי את קו בגדי הים שלה "Galit Levi Beach Couture" אשר נמכר בהמשך ב-250 נקודות ברחבי ישראל ובעולם.
בשנת 2010 הושק קו ההלבשה התחתונה בשם "Galit Levi Under Wear" שנמכר בכל רשתות ההלבשה התחתונה המובילות בישראל. כמו בהחלטה להיכנס לשוק שמלות הכלה, כך במקרה של בגדי הים וההלבשה התחתונה, נבעו המהלכים שעשתה לוי מתוך זיהוי מחסור בשוק ומענה על הצורך הקיים.
לאחר 15 שנים בהן פעל הסטודיו ברחוב דיזנגוף, החליטה לוי להעתיק את משכנה ללופט גדול בתל אביב כדי ליצור קשר רציף בין המתפרה, החנות והסטודיו ולרכז את עבודתה במקום אחד.
הפריצה הבינלאומית
שנה לאחר מכן, עיצבה לוי את שמלת "מגן הדוד" עבור מלכת היופי הערבייה-ישראלית הראשונה רנא רסלאן אשר ייצגה עימה את ישראל בתחרות "מיס יוניברס". השמלה עוררה ביקורת רבה בעולם הערבי. בתחרות "מיס עולם" שהתקיימה באותה שנה בלונדון, זכתה שמלתה של לוי בתואר "שמלת הערב היפה בעולם", כשהיא מוצגת על ידי נערת ישראל ג'ני צ'רוואני. ג׳ני הגיעה למקום החמישי המכובד, אך השמלה זכתה במקום הראשון.
בשנים 2001–2004 עיצבה לוי שמלות לטקסים ואירועי יופי נבחרים בישראל ובעולם והלבישה מפורסמים רבים לשטיחים אדומים. בנוסף, ניהלה לוי טור אופנה במגזין "אנשים" ובאתר האינטרנט של ערוץ הבידור העולמי Eonline!.
בשנת 2004 יוצגה לוי לראשונה מחוץ לישראל באופן עסקי, לאחר שבית הכולבו היוקרתי "הרודס" הציג למכירה קולקציה שלה. בשנה שלאחר מכן נמכרו שמלותיה גם בשאר מדינות אירופה, בארצות הברית ואף בערב הסעודית. בשנים הללו לקחה חלק גם בתצוגות אופנה ובתערוכות בינלאומיות.
לוי היא הישראלית הראשונה אשר השתתפה בשבוע האופנה של הכלות בעיר ניו יורק ועשתה זו כבר בשנת 2006, עם תצוגה מרהיבה במלון וולדורף אסטוריה. השחקנית והדוגמנית מורן אטיאס פתחה וסגרה את התצוגה.
בשנת 2008 נבחרה לוי להציג כמעצבת ישראלית יחידה בשבוע האופנה העילית ברומא "Alta Roma" לצד מעצבי על בינלאומיים, ובעקבות כך הופיעו דגמיה בספר אופנת העילית הידוע "Collezioni", הנמכר בכל העולם, המציג עיצובים של מעצבים כשאנל ודיור. שנה לאחר מכן נכללה לוי ברשימת הצעירים המבטיחים של מגזין העסקים "פורבס", מקום ראשון בתחום האופנה ומקום 27 בדירוג הכללי, מתוך 300 צעירים מתחת לגיל 40.
לוי היא זוכת פרס "מעצבת השנה" של עיתון מעריב לשנת 1999 וזוכת פרס "מעצבת האופנה" של העיתון ידיעות אחרונות.
לוי היא הישראלית היחידה שעיצובי שמלותיה זכו בפרסים בינלאומיים.
חיים פרטיים
לוי גרושה ולה בת אחת בשם סער שנולדה ב-1996. את השם לוי שמרה לאחר הגירושים בעיקר מסיבות שיווקיות.
מתגוררת כיום בתל אביב.
שי בן ישי
שי בן-ישי (שביון) (נולד ב-4 בפברואר 1978) הוא קצין צה"ל במילואים בדרגת אלוף-משנה. שימש סגן מפקד אוגדת הבשן, מפקד חטיבת עודד ומפקד בא"פ אליקים, קצין אג"ם של עוצבת עידן ומפקד גדוד דוכיפת.
ביוגרפיה
בן-ישי למד בבית הספר הריאלי שבחיפה והיה חניך הפנימייה הצבאית לפיקוד, בוגר מחזור מ"ב. התגייס לצה"ל בשנת 1996, שובץ בחטיבת גולני והתקבל לפלס"ר גולני. עבר מסלול הכשרה כלוחם, קורס מ"כים חי"ר וקורס קציני חי"ר. בסיום הקורס שב לחטיבה ומונה למפקד מחלקה בגדוד 12, והשתתף בלחימה בדרום לבנון. בהמשך שימש כקצין המבצעים של גדוד 12, בין היתר במהלך מבצע חומת מגן. לאחר מכן מונה למפקד הפלוגה המסייעת בגדוד 12, אותה הוביל בלחימה כנגד הטרור הפלסטיני באינתיפאדה השנייה. בהמשך שימש כסגן מפקד יחידת אגוז. לאחר מכן מונה לקצין אג"ם של חטיבת גולני בין השנים 2010–2011.
זה הכל משמים
זה הכל משמים הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת הישראלית מרגלית צנעני. את השיר הוציאה לאור חברות התקליטים מרגול הפקות וביג בוס רקורדס בנובמבר 2004. הוא נכלל כרצועה השנייה מאלבום האולפן ה-11 של הזמרת גלה לי.
שי בן ישי
ביוגרפיה
בשנת 2011 הועלה לדרגת סא"ל ומונה למפקד גדוד דוכיפת, ושימש בתפקיד עד שנת 2013. בהמשך שירת כסגן מפקד עוצבת ברעם בין השנים 2013–2014. לאחר מכן מונה לראש ענף לחימה אורבנית במל"י בין השנים 2014–2015. בשנת 2015 מונה לקצין אג"ם של עוצבת עידן, ושימש בתפקיד עד שנת 2017. ביולי 2017 הועלה לדרגת אל"ם ומונה למפקד חטיבת עודד וב-22 במרץ 2018 מונה במקביל למפקד בא"פ אליקים, בתפקידו כמפקד חטיבת עודד שימש עד 18 בנובמבר 2019 ובתפקידו כמפקד בא"פ אליקים שימש עד 28 בנובמבר 2019. בשנת 2019 מונה לסגן מפקד אוגדת הבשן, תפקיד אותו מילא עד אוגוסט 2021. לאחר מכן השתחרר מצה"ל.
זה הכל משמים
רקע וכתיבה
"זה הכל משמים" נכתב והולחן על ידי מייק לוק והופק על ידי אסף לביא צנעני. השיר הופץ כסינגל רשמי מתוך גלה לי, על מנת לעזור בקידום המסחרי שלו. ב-2 בדצמבר 2004 נכנס השיר למצעד הסינגלים של תחנת הרדיו רשת ג' והגיע למקום ה-15. ב-6 בינואר 2005 עלה למקום השמיני – הדירוג הגבוה ביותר אליו הגיע. ב-3 בפברואר יצא השיר מהמצעד לאחר תשעה שבועות רצופים.
שי בן ישי
חיים אישיים
בן-ישי נשוי למורן ואב לשלושה ילדים. מתגורר בקיבוץ חנתון.
זה הכל משמים
וידאו קליפ
לשיר "זה הכל משמים" לא הופק וידאו קליפ רשמי. אולם ב-13 באפריל 2011 פורסם בעמוד היוטיוב הרשמי של צנעני אודיו של השיר.
זילט
זילט (בגרמנית: Sylt; בדנית: Sild; בסלרינג: Söl) הוא אי השוכן בצפון גרמניה, משתייך מנהלית למחוז שבמדינת שלזוויג-הולשטיין. האי זילט הוא חלק מהאיים הפריזיים שבים ואדן, והוא האי הגדול מבין איי צפון פריזיה. באי תופעת סחף אדמות המתרחשת בעקבות סערות גאות ושפל. זילט, שמשתרע על שטח של 99 קמ"ר, מחובר מאז 1927 עם היבשת על ידי ההינדנבורג-דאם - מסילת רכבת באורך של 11 ק"מ.
האי מוכר בצורת קו החוף הייחודי שלו, קו החוף משתרע על כ־40 קילומטרים של חוף חולי, בתוך הפארק הלאומי של ים וודלדן בשלזוויג-הולשטיין (הפארק הלאומי הגדול ביותר במרכז אירופה). אתרי תיירות באי כוללים את וונינגשטדט-בראדרופ וסטרלנד וקמפן.
פראן ליבוביץ
פרנסס אן ליבוביץ (באנגלית: Frances Ann Lebowitz; נולדה ב-27 באוקטובר 1950) היא סופרת אמריקאית ממוצא יהודי, דוברת ציבורית, ושחקנית מזדמנת. ליבוביץ ידועה בפרשנותה החברתית הצינית על החיים האמריקניים, המסוננת דרך חוויותיה האישיות בעיר ניו יורק. כמה מבקרים כינו אותה דורותי פארקר של ימינו.
ביוגרפיה
ליבוביץ נולדה וגדלה במוריסטאון שבניו ג'רזי, אחות לאלן, ובתם של רות' והרולד ליבוביץ, בעלי חנות רהיטים. ליבוביץ מתארת את זהותה היהודית "כאתנית או תרבותית או איך שאנשים מכנים זאת עכשיו. אבל לא כדת". היא אתאיסטית מגיל 7. לא נערכה לה בת מצווה, אך למדה בבית הספר של יום ראשון עד גיל 15 ועברה קונפירמציה כנוצרייה.
היא הייתה תלמידה גרועה בסך הכל, במיוחד באלגברה, בה נכשלה שש פעמים. היא כינתה זאת כ-"הדבר הראשון שהציגו בפני שלמעשה לא יכולתי להבין בכלל, ולא היה לי שום עניין להבין". ציוניה היו כה ירודים, עד כי הוריה רשמו אותה לבית הספר "וילסון", בית ספר פרטי אפיסקופלי לבנות-בלבד במאונטן לייק שבניו ג'רזי, שם ציוניה השתפרו קמעה, אך היא התקשתה לעמוד בכללים וגורשה לבסוף בגלל "שלא הייתה כוס התה של המנהל". היא גם הושעתה מבית הספר התיכון מוריסטאון בגלל שהתחמקה משיחות עידוד שקיים בית הספר.
כמתבגרת הושפעה ליבוביץ עמוקות מג'יימס בולדווין. לדבריה "ג'יימס בולדווין היה האדם הראשון שראיתי בטלוויזיה ושמעתי מדבר ככה - כלומר, הוא היה האינטלקטואל הראשון שאי פעם שמעתי מדבר ... ופשוט נדהמתי. זה דחף אותי לקרוא אותו." היא גם נהנתה לצפות בהופעות בטלוויזיה של גור וידאל וויליאם באקלי, אם כי לא הסכימה עם דעותיו של בקלי.
יוהאן כריסטוף באך (1642–1703)
יוהאן כריסטוף באך (13) (בגרמנית: Johann Christoph Bach; 6 בדצמבר 1642 – 31 במרץ 1703) היה מלחין ועוגבן גרמני בן תקופת הבארוק, ואחד מבני משפחת המוזיקאים הנודעת באך. הוא היה בן דוד שני של המלחין יוהאן סבסטיאן באך וכמו כן אחיו של המוזיקאי יוהאן מיכאל באך (14), ודודה של אשתו הראשונה של יוהאן סבסטיאן מריה ברברה באך.
ביוגרפיה
יוהאן כריסטוף באך נולד בארנשטאדט וקיבל חינוך מוזיקלי מאביו, היינריך באך (6). בשנת 1663 מונה כעוגבן בתזמורת (“קפלה") טירת ארנשטאדט. שנתים מאוחר יותר התמנה למשרת עוגבן העיר בכנסית סנט גאורג באייזנך. במקביל התמנה לצ'מבליסט ועוגבן בקפלת החצר של דוכס אייזנך. הוא החזיק בשתי המשרות עד מותו.
מעט ידוע על עבודתו בתזמורת החצר. רוב זמנו היה עמיתו של בן דודו החצוצרן יוהאן אמברוסיוס באך (11). סביר מאוד שיוהאן סבסטיאן הצעיר קיבל את רשמיו הראשונים מנגינה בעוגב מדודו זה. בתזמורת זו פעלו באותה תקופה כמה מחשובי המוזיקאים בגרמניה באותה עת. במשך מספר שנים ניהל את התזמורת הקפלמייסטר דניאל אברלין, שהיה גם חותנו של המלחין גאורג פיליפ טלמן (שאף ניצח על התזמורת לפרקים). במשך תקופה קצרה ניגן בתזמורת גם המלחין יוהאן פכלבל.
בעוד תפקיד החצר שלו היה רם דרג ויציב, תפקידו העירוני היה רצוף מריבות בינו ובין מועצת העיר, על ענייני כספים וסרוב המועצה לספק לו מקום מגורים. (ובסופו של דבר חצר הדוכס היא שדאגה לו בכך). הוא גם נאבק שנים במועצת העיר על שיקום העוגב של כנסית סנט גאורג. רק ב- 1696 הוא הצליח לשכנע את מועצת העיר בצורך זה, אך לא זכה לראות את התוצאה (המרהיבה), שהושלמה בשנת -1707. על אף הצלחתו כמוזיקאי, סבל יוהאן כריסטוף מקשיים כלכליים רבים, והותיר אחרי מותו חובות רבים.
משפחתו
ליוהאן כריסטוף באך היו שמונה צאצאים. ארבעה מהם היו מוזיקאים מקצועיים.
פעילתו כמוזיקאי
בתוך משפחת באך זכה יוהאן כריסטוף להערכה רבה כמלחין. בדברים לזכרו של יוהאן סבסטיאן באך, שנכתבו בשנת 1754, מוזכרת כתיבתו לשבח. כן מוזכר שבעוגב ועל המקלדת מעולם לא ניגן בפחות מחמישה קולות נפרדים. יוהאן סבסטיאן ביצע כמה מן המוטטים והקונצ'רטי הווקאליים שלו בלייפציג, ואף הוסיף כוראל משלו למוטט של דודו. על אף שהיה בעיקר עוגבן וצ'מבליסט, נותרו מעט יצירות משלו למקלדת. אך אלו ששרדו מוכיחות כי היה מלחין מוכשר, בעל סגנון דומה לזה של פכלבל.
יצירותיו
במשך שנים רבות יוחסו כמה מיצירותיו לקרוב משפחתו המפורסם יוהאן סבסטיאן באך. המפורסמת בהן היא הקנטטה Meine Freundin, du bist schön (מה יפה את, רעייתי), המבוססת על שיר השירים.
בשנת 1949 פרסם המוזיקולוג הגרמני מרטין פישר אוסף של 44 פרלודים וכוראלים שלו, על בסיס שני עותקים של כתב יד שנשמרו בספריה של בית הספר הגבוה למוזיקה בברלין. בסך הכל שרדו מעט מיצירותיו, מה שמקשה מאוד על קביעת כרונולוגיה שלהן, או על מעקב אחר התפתחות סגנונו המוזיקלי.
אדווין ג'ונסון
אדווין קרל ג'ונסון (באנגלית: Edwin Carl Johnson; 1 בינואר 1884 – 30 במאי 1970) היה פוליטיקאי אמריקאי, שכיהן כחבר הסנאט של ארצות הברית מטעם מדינת קולורדו. נוסף על כך, היה ג'ונסון מושל קולורדו: פעם ראשונה טרם כהונתו בסנאט, ובפעם השנייה כיהן אחרי תום כהונתו בקונגרס של ארצות הברית.
ביוגרפיה
אדווין קרל ג'ונסון נולד בעיר סקנדיה, השוכנת במחוז ריפבליק שבצפון קנזס. בילדותו עבר עם משפחתו ללינקולן שבנברסקה. ג'ונסון למד בבית הספר התיכון של לינקולן אצל ויליאם ג'נינגס ברייאן, שהיה שם מורה מחליף. לאחר סיום לימודיו ב-1903, הגשים ג'ונסון את חלומו להיות איש מסילות הברזל, ואחרי תפקידים רבים שמילא היה מסדיר תנועת הרכבות בכפר פאירמונט שבמחוז פילמור בדרום מזרח נברסקה. ב-1909 ג'ונסון חלה בשחפת והומלץ לו לעבור לקולורדו, שם האמין שהאקלים יטיב עם מצבו הרפואי.
החל מ-1923 שירת ג'ונסון בבית הנבחרים של קולורדו במשך ארבע קדנציות ובשנים 1931–1933 היה סגן מושל קולורדו. במשך 18 שנה היה ג'ונסון אחד משני נציגיה של קולורדו בסנאט של ארצות הברית, במהלכן היה מבקר ידוע של מדיניות הניו דיל שהנהיג נשיא ארצות הברית פרנקלין דלאנו רוזוולט. ג'ונסון כיהן כמושל קולורדו ה-26 וה-34 מינואר 1933 עד ינואר 1937 בתקופת הכהונה הראשונה, ובתקופת הכהונה השנייה כיהן בשנים 1955–1957. במהלך כהונתו כמושל התמודד עם הקשיים איתם התמודדו אזרחי קולורדו בעקבות השפל הגדול. הוא קבע את סדר היום הרפורמי שלו וארגן מחדש את ממשלת המדינה. תוכניותיו כללו בניית כבישים בגובה 20 מיליון דולר אמריקני, רפורמה במערך השירות האזרחי, הפחתת מסים ושמירה על איזון תקציבי.
ג'ונסון נודע בעיקר בגלל נאומו במליאת הסנאט בו מתח ביקורת על הרומן מחוץ לנישואים של שחקנית הקולנוע אינגריד ברגמן, שבאותה תקופה הייתה נשואה לפטר לינדסטרום וניהלה במקביל רומן עם הבמאי האיטלקי רוברטו רוסליני. נאומו של ג'ונסון הכה גלים וכתוצאה ממנו נאלצה ברגמן להתגורר באירופה במשך כמה שנים עד לשובה להוליווד בשביל הסרט "אנטסטסיה". ב-1972 הביע הסנאטור צ'ארלס פרסי מאילינוי התנצלות בשם הקונגרס של ארצות הברית על ההתקפה שנערכה על ברגמן 22 שנים קודם לכן קודם לכן.
בשנים 1947–1955 היה ג'ונסון נשיא "הליגה המערבית", שאיגדה בתוכו מספר ליגות בייסבול זניחות ממערב ארצות הברית. הוא היה גורם מרכזי בבניית האצטדיון "היי מייל", וב-1968 נכנס אל היכל התהילה של הספורט בקולורדו. הוא נפטר בדנוור, בן 86 במותו. ג'ונסון נטמן במוזוליאום פיירמונט שבבית העלמין בדנוור.
אוניברסיטה פדרלית (רוסיה)
אוניברסיטה פדרלית ברוסיה (ברוסית: Федера́льный университе́т) יחד עם אוניברסיטת מוסקבה, כמו גם אוניברסיטת סנקט פטרבורג, היא הגבוהה ביותר מבחינת מעמדם של סוגי המוסדות הרוסיים להשכלה גבוהה (מכון, אקדמיה, אוניברסיטה), המספקים רמה גבוהה של תהליך חינוכי, מחקר ופיתוח טכנולוגי.
המטרה העיקרית של יצירת אוניברסיטאות פדרליות, על פי תפיסת משרד החינוך של הפדרציה הרוסית, היא פיתוח מערכת השכלה מקצועית גבוהה המבוססת על ייעול מוסדות החינוך וחיזוק קשריהם של מוסדות החינוך להשכלה גבוהה עם הכלכלה והתחום החברתי של המחוזות הפדרליים. כמו כן, אוניברסיטאות פדרליות תורמות להיווצרות ופיתוח של הון אנושי תחרותי במחוזות פדרליים באמצעות יצירה והטמעה של שירותים ופיתוחים חדשניים. משימה זו מיושמת על ידי ארגון ותיאום עבודות עם כוח אדם מוסמך, תוכניות מרכזיות לפיתוח חברתי-כלכלי במחוז הפדרלי, כמו גם מתן פתרונות מדעיים וטכנולוגיים.
כרגע ישנן 10 אוניברסיטאות פדרליות ברוסיה. הם ממוקמים במחוזות הפדרליים, והם אינם כוללים את אוניברסיטת מוסקבה וסנקט פטרבורג.
היסטוריה של האוניברסיטאות הפדרליות ברוסיה
האוניברסיטה הפדרלית הראשונה ברוסיה הייתה האוניברסיטה הפדרלית הסיבירית (SFU), שאורגנה בשנת 2006 כתוצאה מארגון מחדש ומיזוג בין האוניברסיטה הממלכתית של קרסנויארסק עם שלוש אוניברסיטאות גדולות בקרסנויארסק - האוניברסיטה הטכנית הממלכתית של קרסנויארסק, האקדמיה הלאומית לאדריכלות ובנייה של קרסנויארסק והאוניברסיטה הממלכתית למתכות ולזהב.
כמו כן בשנת 2006 עם מיזוגה של האוניברסיטה הממלכתית של רוסטוב עם שלוש אוניברסיטאות אזוריות נוספות - האוניברסיטה הפדגוגית הממלכתית של רוסטוב, האקדמיה הממלכתית לאדריכלות ואמנות של רוסטוב ואוניברסיטת טאגאנרוג הממלכתית להנדסת רדיו ליצירת האוניברסיטה הפדרלית הדרומית.
כל שאר האוניברסיטאות הפדרליות הוקמו ברוסיה בתקופת נשיאותו של דמיטרי מדבדב. ב-7 במאי 2008 חתם נשיא הפדרציה הרוסית על צו "אודות אוניברסיטאות פדרליות", לפיו הוטל על ממשלת הפדרציה הרוסית לפתח ולהגיש לדומה הממלכתית טיוטת חוק פדרלי המגדיר את נוהל יצירת אוניברסיטאות פדרליות ותפעולן, כמו גם לבחון הקמת האוניברסיטה הפדרלית של המזרח הרחוק ואוניברסיטאות פדרליות אחרות (יחד עם האוניברסיטאות הפדרליות הסיבירית והדרומית).
ב-24 בפברואר 2009 נכנס לתוקפו החוק הפדרלי "אודות תיקונים על חוקי חקיקה מסוימים של הפדרציה הרוסית על פעילות אוניברסיטאות פדרליות", כדי להכין את התשתית החוקית ליצירת אוניברסיטאות פדרליות.
ב-21 באוקטובר 2009 חתם נשיא רוסיה על צו "אודות הקמת אוניברסיטאות פדרליות בצפון מערב, וולגה, אוראל והמזרח הרחוק." במהלך השנים 2010–2011 נוצרו חמש אוניברסיטאות פדרליות במחוזות הפדרליים הללו: האוניברסיטה הפדרלית הצפונית (הארקטית) במחוז הפדרלי הצפון-מערבי האוניברסיטה הפדרלית של קאזאן במחוז הפדרלי של הוולגה, אוניברסיטת אורל הפדרלית במחוז הפדרלי של אורל, האוניברסיטה הפדרלית של המזרח הרחוק והאוניברסיטה הפדרלית הצפון-מזרחית במחוז הפדרלי של המזרח הרחוק.
ב-13 באוקטובר 2010 חתם נשיא רוסיה על צו להקמת האוניברסיטה הפדרלית הבלטית. ב-30 בדצמבר 2010, על פי הוראת ממשלת רוסיה, אוניברסיטה זו הוקמה במחוז הפדרלי הצפון-מערבי על בסיס האוניברסיטה הממלכתית הרוסית על שם עמנואל קנט.
ב-18 ביולי 2011 נחתם צו נשיאותי "אודות הקמת האוניברסיטה הפדרלית הצפון-קווקזית במחוז הפדרלי של צפון הקווקז". האוניברסיטה הפדרלית של צפון הקווקז נוסדה על בסיס שלוש אוניברסיטאות בסטברופול בשנת 2012.
כמו כן, בינואר 2011 דיבר מושל מחוז טיומן ולדימיר יאקושב על הקמת אוניברסיטה פדרלית במחוז טיומן בפגישה עם נשיא רוסיה דמיטרי מדבדב. המושל הציג לדמיטרי מדבדב רעיון שהעלתה מועצת הדיקן של אוניברסיטת טיומן: להקים אוניברסיטה פדרלית על בסיס מיזוג של שני מוסדות להשכלה גבוהה הגדולים ביותר באזור: האוניברסיטה הממלכתית של טיומן והאוניברסיטה התעשייתית של טיומן. עם זאת, המיזם לא הבשיל והאוניברסיטה הפדרלית של מערב סיביר טרם הוקמה.
ב-4 באוגוסט 2014 הוקמה האוניברסיטה הפדרלית של קרים ממיזוג מספר מוסדות להשכלה גבוהה: האוניברסיטה הלאומית הטאברידית על שם ורדאנסקי, האקדמיה הפדגוגית-הומניטרית של יאלטה, המכון לכלכלה של קרים, האקדמיה הלאומית להגנת הסביבה ובניית אתרי נופש, המכון הטכנולוגי למידע ודפוס של קרים, האוניברסיטה האגרו-טכנולוגית של קרים. למרות מחאותיו של חלק מצוות ההוראה של האוניברסיטה הרפואית הממלכתית של קרים, גם אוניברסיטה זו מוזגה ליצירת האוניברסיטה הפדרלית של קרים.
מחוץ לרוסיה
ישנן אוניברסיטאות במעמד של אוניברסיטאות פדרליות גם בברזיל ובניגריה. בפקיסטן באוניברסיטת אורדו הפדרלית שבאסלאמאבאד היא היחידה במדינה במעמד של אוניברסיטה פדרלית. בעבר פעלה באנגליה אוניברסיטה בשם "האוניברסיטה הפדרלית של סארי", כמוסד אקדמי משנת 2000 עד 2004 שמיזג לתוכו את אוניברסיטת סארי ואוניברסיטת סארי רויהמפטון.
שרפות היער בקליפורניה (2018)
שרפות היער בקליפורניה ב-2018 היו רצף של שרפות, מההרסניים ביותר בתולדות קליפורניה. במהלך 2018, סך של 7,579 שרפות שרפו שטח של 6,749.57 קמ"ר, היקף השרפה הגדול ביותר שתועד בקליפורניה, על פי מחלקת היערנות והגנת האש של קליפורניה ומרכז האש הלאומי, נכון ל-11 בנובמבר.
השרפות גרמו לנזק שמוערך במעל 2.975 מיליארד דולר, כולל $1.366 מיליארד של עלויות תפעול רשויות כיבוי אש. זו אחת משרפות היער הגדולות בהיסטוריה של המדינה, כאשר שטח השרפה עולה על שרפות היער בתומאס אש ובקניון סנטיאגו משנת 1889 והיא שרפת היער הגדולה ביותר בתולדות קליפורניה.
בנובמבר 2018, רוח פן גרמה לסבב נוסף של שרפות גדולות והרסניות שהתפרצו ברחבי המדינה. גל השרפות הביא להרס של יותר מ-6,700 מבנים. בגל השרפות הזה נספו 103 אנשים, וכ-1000 נעדרים; מאות אלפים פונו מבתיהם. כתוצאה מהשרפות השתרר זיהום אוויר קיצוני באזורים נרחבים בקליפורניה, בכללם העיר סן פרנסיסקו.
TD2000
TD2000 היא מכונית רודסטר פתוחה בסגנון רטרו מתוצרת '''TD Cars (Malaysia) Sdn. Bhd''', אשר מיוצרת במלזיה משנת 1998.
"TD2000" מבוססת על דגם "MG TA" (קרוי גם: "TA Midget", יוצר בין השנים 1936–1939) מסדרה "MG T-type" מתוצרת יצרנית מכוניות הספורט הבריטית "MG".
ייצוא
90% מייצור הדגם מיועד לייצוא למדינות הבאות: יפן, אוסטרליה, ברוניי, ניו זילנד, הודו, הפיליפינים, סינגפור, תאילנד., סקוטלנד, אירלנד, בריטניה ואזור המזרח התיכון.
נפתלי קמפה
נפתלי יוסף קמפה (נולד בי"ד בניסן ה'תש"ן, 8 באפריל 1990) הוא זמר ומלחין חרדי־ליטאי ישראלי, בסגנון מוזיקה חסידית.
ביוגרפיה
קמפה נולד במושב תפרח ליצחק ואסתר, שניהם ממוצא ייקי - גרמני, אמו ילידת קיבוץ חפץ חיים ואביו ממושב בית חלקיה הסמוך. הצעיר מבין שישה.
בילדותו המשפחה התגוררה בנתיבות, שם היו מקורבים לראש ישיבת הנגב בזמנו, רבי ראובן יוסף גרשונוביץ. לאחר מכן עברו לתפרח.
למד בישיבה קטנה "תפארת ציון" בבני ברק ולאחר מכן בישיבת "ים התורה" בירושלים, בישיבה גדולה למד בישיבת קול תורה שם גם התחיל ללמוד לנגן בגיטרה והחל לערוך "קומזיצים" בקרב בחורי ישיבות חרדיים.
קמפה נשוי ללאה שנקר, ואב לבן ובת. מתגורר בשכונת הגבעה הצרפתית בירושלים.
קריירה
באוגוסט 2014 הוציא את סינגל הבכורה שלו "לב שופכים", בעיבודו של אלי קליין.
במאי 2018 הוציא לאור את הסינגל "בעבור אבותינו", שהופק על ידי אלי קליין ואיצי ברי, מתוך אלבום הבכורה שלו.
בפברואר 2020 הוציא לאור את אלבומו השני, "אנה אלך", גם הוא בהפקת אלי קליין ואיצי ברי.
באוקטובר 2021 הוציא הוציא את הסינגל-קליפ "חושב על ירושלים" בהשראת אמרה של שלמה קרליבך, מתוך אלבומו השלישי. האלבום, "כמלאך", יצא בהמשך החודש. השיר "חושב על ירושלים" זכה במקום השלישי בקטגוריית "שיר השנה" במצעד השנתי של האתר "כיכר השבת" לסיכום שנת תשפ"ב במוזיקה היהודית.
באוגוסט 2022 הוציא את אלבומו הרביעי - "זמן אלול".
בחודש אוקטובר 2022, תשרי תשפ"ג, זכה בתואר "זמר השנה" ו-"אלבום השנה" עם אלבומו "כמלאך", במצעדי המוזיקה של תחנת הרדיו "קול חי מיוזיק" ושל האתר "כיכר השבת". במצעד של תחנת הרדיו "קול פליי" זכה אלבומו של קמפה בתואר "אלבום השנה" ומגזין "קול פליי" שתמונתו של קמפה הופיעה בשער זכה בתואר "מגזין השנה".
ביולי 2023 הוציא את אלבומו החמישי - "ליבי", בהפקתם של אלי קליין ואיצי ברי. מבקר המוזיקה נתנאל לייפר העניק לשיר ביקורת חיובית וכתב "קמפה הוא הקול החדש של המוזיקה החסידית. האלבום החדש - 'ליבי' הוא אלבום מיינסטרים חרדי, מקורי, נעים וכיפי, המזכיר לנו בצורה ברורה למה נפתלי קמפה אהוב כל כך."
מדי יום שישי מגיש את התוכנית "נפתלי קמפה מנגן לכם את יום שישי" ברדיו קול חי מיוזיק.
Till Forever Falls Apart
Till Forever Falls Apart (בעברית: עד שהנצח יתמוטט) הוא סינגל של הזמרת-יוצרת האמריקאית אש בשהתתפות הזמר-יוצר האמריקאי פיניאס או'קונל. השיר יצא לאור ב-2 במרץ 2021, על ידי חברת התקליטים "Mom + Pop", כסינגל השני מתוך אלבום הבכורה שלה Ashlyn
רקע וקידום
בעת ההכרזה על השיר, אמרה אש כי "Till Forever Falls Apart" הוא אחד השירים האהובים עליה בהשתתפות אחד האנשים האהובים עליה. "אם למדתי משהו מ'Moral of the Story', זה שקבלת האמת הקשה מנחמת באופן מוזר." אש סיפרה כי "פיניאס הוא אחד האנשים המוכשרים ביותר שאני מכירה, והולם להוציא את השיר הזה עם מישהו שאני כה אוהבת. אני בת מזל שהכרתי אותו ואני מקווה שלעולם לא אאבד אותו." פיניאס הגיב על דבריה ואמר כי אש היא בעיניו "אומנית נצחית". "המוזיקה שלה תהיה רלוונטית וחשובה גם בעוד כ-30 שנה. יצירת מוזיקה איתה תמיד הייתה בשבילי הדרך להרחיב את הידידות שלנו."
ב-3 במרץ 2021, ביצעו אש ופיניאס או'קונל את השיר בתוכנית "ג'ימי קימל לייב!".
וידאו קליפ
הווידאו קליפ המלא של השיר הועלה לערוץ היוטיוב של אש ב-2 במרץ 2021. הקליפ בוים על ידי סם בנט. בקליפ ניתן לראות את אשלין ריי וילסון ופיניאס או'קונל במדבר בקליפורניה בו הם רוקדים ב"סגנון סווינג וינטאג' סלוניים" בהשראת ג'ינג'ר רוג'רס.
אליהו ריינה
ביוגרפיה
נולד בטבריה ב-8 בינואר 1866 (כ"א בטבת ה'תרכ"ו) לאסתר ולרב דוד ריינה שהיה רב העיר בסוף ימיו. בצעירותו התחנך בישיבות טבריה, והוסמך שם לרבנות.
בגיל 18 עבר להתגורר בחיפה, שם נישא למסעודה בת יצחק לוי, והחל לעסוק במסחר ולקבוע עתים לתורה. לאחר תקופה עזב את עיסוקיו ועבר לביירות שבלבנון שם שימש במשך מספר שנים כמורה ליהדות בבית ספר שייסד דודו, הרב שם טוב ריינה.
בשנים שלפני מלחמת העולם הראשונה נסע כשד"ר בשליחות התלמוד תורה הספרדי בטבריה לארצות הברית. לאחר שחזר משליחותו עם פרוץ המלחמה, השתכן שוב בחיפה, ונמנה שם עם בוני הבתים הראשונים בשכונת ארד אל-יהוד, והתגורר בה עד לפרעות הערבים, אז עבר להתגורר בשכונת הדר הכרמל.
בשנת 1922 (ה'תרפ"ב) נבחר לכהן כמורה צדק וכרבה הראשי הספרדי של חיפה, ובמשך 22 שנות כהונתו פעל רבות לשיפור שירותי הדת, ולאיחוד עדות הספרדים והאשכנזים בקהילת כנסת ישראל. כן שימש כחבר הרבנות הראשית המאוחדת של הקהילה.
עם פטירתה של אשתו הראשונה לאחר שנים רבות בחיפה, נישא בשנית, לשרה בן קיקי.
הלך לעולמו ב-14 בפברואר 1944 (כ"ז בשבט ה'תש"ד).
רצח תמר ברז
פרשיית רצח תמר ברז הייתה פרשיית אונס ורצח שהתרחשה ב-17 בספטמבר 1997 על ידי יגאל אקסלרוד. גופתה של תמר ברז נמצאה מגולגלת בשטיח על גג בניין סניף "ביתילי" ברמת גן עשרה ימים לאחר הרצח.
הרצח
תמר ברז שהייתה בת 33, הגיעה ב-17 בספטמבר 1997 לסניף של רשת "ביתילי" לרהיטי בית וגינה על מנת לחפש ריהוט גן. עובד מטעם "קלאסי-גן" שהועסק ברשת "ביתילי", יגאל אקסלרוד, בעל הרשעות פליליות בגין גנבת נשק וניסיונות אונס, עקב אחרי תמר, וכאשר הגיעה ברז לגג החנות כדי לראות ריהוט גן התנפל עליה אקסלרוד וניסה לאנוס אותה, ומשהתנגדה אקסלרוד דקר אותה בחזה והתעלל מינית בגופתה. לאחר שסיים לבצע בגופה את זממו גלגל אקסלרוד את גופתה של ברז בשטיח, וכיבה את הטלפון הסלולרי שהיה ברשותה. בבית המשפט טען "רציתי לעשות לה מה שראיתי בסרטים הכחולים".
דגל נשיא ארצות הברית
דגל נשיא ארצות הברית הוא דגלו האישי של נשיא ארצות הברית הנושא את חותם הנשיא, מוקף ה-50 כוכבים על רקע כחול כהה. חותם הנשיא נותר ללא כל שינוי מאז עיצובו בשנת 1945, אולם הדגל עצמו שונה פעמים רבות.
רצח תמר ברז
הרצח
משפחת ברז והמשטרה חיפשו אחרי תמר במשך כשבועיים, ובמקביל לאחר הרצח לקוחות ברשת "ביתילי" התלוננו על ריח רע בחנות, וב-27 בספטמבר 1997 אקסלרוד הזמין ריסוס וטען שהריח נגרם מחתול מת, ואותו מרסס שהגיע לסניף מצא את השטיח ובתוכו את גופתה של ברז כשהיא במצב ריקבון מתקדם.
דגל נשיא ארצות הברית
דגל זה מופיע לעיתים קרובות בתמונות רשמיות של הנשיא, או בהלוויות נשיאותיות. להבדיל מדגלים אחרים, דגל הנשיא אינו מורד אף פעם לחצי התורן, גם במקרה של מות הנשיא המכהן. דגל נשיא ארצות הברית אושר בהוראת ביצוע 10860.
רצח תמר ברז
לאחר הרצח
בשנת 1998 הקימה אורה ברז, אמה של תמר ארגון בשם "ארגון משפחות נרצחים ונרצחות", שחבריו הם בני משפחה של קורבנות רצח ללא עבר פלילי. הארגון מסייע למשפחות הנרצחים בליווי וייעוץ משפטי, סיוע נפשי, רפואי וסוציאלי. הארגון הביא לחקיקת "חוק זכויות נפגעי עבירה".
תביעות אזרחיות
לאחר מציאת הגופה, הסכימה המשפחה לניתוח שלאחר המוות; אך ב-2002 כחמש שנים לאחר הרצח התברר למשפחה בעקבות ועדת חקירה שמינה שר הבריאות דאז רוני מילוא לבדיקת פעילות המכון לרפואה משפטית כי מגופתה של תמר הוצאו הלסתות, עצם, שריר, צלעות ורקמות. ב-2003 תבעה משפחת ברז את משרד הבריאות, את המכון לרפואה משפטית ואת מנהל המכון, פרופסור יהודה היס. המשפחה טענה כי האיברים הוצאו ללא ידיעתה, הושארו במכון למשך 4 שנים, ונקברו בבית הקברות בקרית שאול בעוד בתם קבורה בבית העלמין בחולון.
בתביעה אחרת שהוגשה נגד הרוצח, קבע בית המשפט שעל הרוצח שמרצה עונש מאסר עולם, לפצות את המשפחה בכ-6 מיליון ש"ח.
תביעה אחרת הוגשה על ידי המשפחה ב-2004, נגד הגופים הפרטיים והעסקיים שהיו מעורבים במיקום הרצח. ב-7 באפריל 2010 קבע בית המשפט כי "ביתילי", "קלאסי-גן" ו"כרמל החזקות" יפצו את משפחת ברז ב-2.5 מיליון שקל בגין ניהול לקוי, סבל וקיצור תוחלת חיים. עורכות הדין של משפחת ברז טענו כי פסיקתה של השופטת דליה גנות "מהווה אבן דרך בהקשר של הרחבת האחריות הנזיקית על גופים פרטיים ועסקיים, וברעיון של שינוי חברתי באמצעות המשפט הפרטי". בערעור החברות לבית המשפט העליון הוחלט, על דרך הפשרה, להפחית את סכום הפיצוי ב-50%.
איתי רזיאל
ביוגרפיה
רזיאל הוא בוגר בית הספר לקולנוע וטלוויזיה באוניברסיטת תל אביב במגמת הפקה (2001), וב-2006 התחיל לימודי תואר שני בתחום זה. מתחילת שנות ה-2000 עוסק בצילום בתעשיית הטלוויזיה והקולנוע בישראל. צילם סרטי דוקו רבים, סדרות לטלוויזיה, תוכניות מציאות, פרסומות, קליפים ועוד.
רזיאל השתתף במספר פרויקטים של האחים ברק ותומר היימן. הוא צילם את סרטיהם "אאוט אוף פוקוס" (2007) ו"מיסטר גאגא" (2015) - על הכוריאוגרף אוהד נהרין; "אביב" (2003) - יומן מסע עם הזמר אביב גפן; "בובות של נייר" (2006) - סיפורן של מלכות דראג מהפיליפינים העובדות בשכונה חרדית בבני ברק; ו"שחור על לבן" (2007) - תיעוד מסע לאתיופיה עם עידן רייכל ולהקתו.
רזיאל קיבל על עבודתו ב"בובות של נייר" שני פרסי צילום: פרס הצלם הטוב ביותר של פורום היוצרים הדוקומנטריים ב-2006, ופרס עדשת הזהב של איגוד העובדים בקולנוע ובטלוויזיה ב-2005. כמו כן זכה השנה (2021) בפרס הצילום בדוקאביב על הצילום בסרט ״כל העצים נושבים ברוח״ יחד עם אורן גיבור הסרט ופרס ״בחירת האוצר״ על עבודות הווידאו שהציג בתחרות עדות מקומית 2021.
בהמשך החל רזיאל לעסוק גם בבימוי. הוא ביים סרט קצר בשם "מקודשת" (2008) בהשתתפות בקי גריפין וגיא אריאלי. כן היה במאי-שותף עם דוד אופק בסדרת הדוקו-דרמה "בלי בושה" (2011, עבור yes הטלוויזיה בלוויין), אותה גם צילם. כמו כן צילם יחד עם אופק את הסדרה הדוקומנטרית ״זוגות״ ששודרה בערוץ 8 ובשידורי קשת בערוץ 2.
במהלך 2015-2018 ביים וצילם את הסרט התיעודי "הקרב שאינו נגמר" - סרטם של איתי רזיאל ורודריגו גונזלס בהפקת "שנהר הפקות". הסרט עוסק בתקופה בה גונזלס היה לוחם מילואים במלחמת לבנון השנייה ובפוסט טראומה אותה חווה בעקבות כך. הסרט שודר בספטמבר 2018 בערוץ 10 וזכה לביקורות חיוביות.
הפרויקטים טלוויזיוניים נוספים בהם השתתף רזיאל - ״סליחה על השאלה״ (כאן 2018), ״היום בעוד שנה״ (קשת 2018), "תום יער עושה בגרות" (yes 2018), "חנוך לוין - חיים שכדוגמתם לא ראינו מעולם" (ערוץ 1 - 2017), אחותי ג׳קי (הוט 2017), (הוט 2017) swaggerz
נסיכות ולדק ופירמונט
נסיכות ולדק ופירמונט (גרמנית: Fürstentum Waldeck und Pyrmont), הייתה רוזנות שהוקמה בשנת 1180 בתחומי האימפריה הרומית הקדושה, ובשנת 1712 שודרגה למעמד של נסיכות, והתקיימה עד לאחר מלחמת העולם הראשונה.
היסטוריה
בשנת 1180 הכריז וולקין השני, רוזן שוואלנברג על אזור טירת ולדק שהוקמה בשנת 1120 כרוזנות, וצירף אליה שטחים שקיבל מאשתו לואיטגרד, בתו של פופו הראשון, רוזן רייכנבאך. יורשיו של וולקין הרחיבו את שטחי הרוזנות, שהייתה כפופה לנסיכות הבוחר ממיינץ.
בשנת 1397 מת היינריך השישי, רוזן ולדק, והרוזנות התפצלה לולדק-לנדאו ולולדק-ולדק. בשנת 1486 התפצלה שוב רוזנות ולדק-ולדק לולדק-אייזנברג ולולדק-וילדונגן. בשנת 1625 ירש וולארד הרביעי, רוזן ולדק את רוזנות פירמונט, והרוזנות נקראה מעתה רוזנות ולדק ופירמונט. בשנת 1655 העביר כריסטיאן לודוויג, רוזן ולדק את עיר הבירה לארולזן, ובשנת 1685 נחתם הסכם בין כריסטיאן לודוויג לדודנו גאורג פרידריך, רוזן ולדק-אייזנברג שהיה חשוך ילדים, ולפיו יירש כריסטיאן לודוויג אף את ולדק-אייזנברג לאחר מותו של גאורג פרידריך. ואכן, בשנת 1692 מת גאורג פרידריך, וכריסטיאן לודוויג איחד תחתיו את כל רוזנות ולדק, לראשונה מאז שנת 1397.
בשנת 1706 מת כריסטיאן לודוויג, ובנו פרידריך אנטון אולריך עלה לשלטון במקומו, ובשנת 1712 נתן קרל השישי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה לפרידריך אנטון אולריך מעמד של נסיך. במהלך מלחמת העצמאות של ארצות הברית שלח פרידריך קרל אוגוסט, נסיך ולדק ופירמונט 1,225 חיילים בשכר, על מנת לסייע לבריטים במלחמתם נגד האמריקנים.
בשנת 1805 קיבל הנסיך גאורג מאחיו פרידריך קרל אוגוסט את נסיכות פירמונט, ושלט בה עד למות אחיו בשנת 1812, אז שבו והתאחדו שתי הנסיכויות. בשנת 1807 הצטרפה הנסיכות לקונפדרציה של הריין, ולאחר מפלת נפוליאון הצטרפה בשנת 1815 לקונפדרציה הגרמנית.
בשנת 1848 פרצו בנסיכות מרידות כחלק ממהפכות אביב העמים, וכתוצאה מכך נאלץ גאורג ויקטור, נסיך ולדק ופירמונט לתת חוקה חדשה לנסיכות. בשנת 1866 הצטרפה הנסיכות בראשות גאורג ויקטור לפרוסיה במלחמת אוסטריה–פרוסיה, ובשנת 1867 הצטרפה לקונפדרציה הצפון-גרמנית. בשנת 1868 החלה פרוסיה לנהל את הנסיכות, אולם היא שמרה על מעמדה הריבוני. בשנת 1870 לחמו כוחות הנסיכות לצד פרוסיה במלחמת צרפת–פרוסיה, ובשנת 1871 הצטרפה הנסיכות לאימפריה הגרמנית.
ב-13 בנובמבר 1918 התפטר מתפקידו פרידריך, נסיך ולדק ופירמונט, שהיה אחיה של אמה, מלכת הולנד, בעקבות המהפכה הגרמנית והתבוסה במלחמת העולם הראשונה.
לאחר מכן
כאשר הנסיכות בוטלה, הפכה המדינה למדינה חופשית, שהתקיימה עד לשנת 1929, שאז מוזגה לתוך המדינה החופשית פרוסיה.
חנה ידור-אבני
חנה יָדוֹר-אבני (שמה בלידה: וֶרקצווייג, Werkzweig; 1 ביולי 1946 לודז' - 3 בספטמבר 2005 תל אביב) הייתה עיתונאית, עורכת ומתרגמת ישראלית, ילידת פולין.
קורות חיים
חנה ידור נולדה בעיר לודז' שבפולין כבת ליעקב ורקצווייג ודורה וורקצוויג לבית בלומנפלד, ניצולי שואה שנמלטו מפולין לברית המועצות. שלושה מבין סביה ובני משפחה רבים אחרים נספו בשואה (בטרבלינקה, מיידנק, ורשה ומקומות אחרים). בילדותה, בשנת 1951, עלתה לישראל והתיישבה עם משפחתה בתל אביב. למדה בתיכון עירוני ד' ובהמשך למדה ספרות צרפתית באוניברסיטה העברית בירושלים. ב-26 באוגוסט 1979 התחתנה עם המלחין צבי אבני שהיה אלמן אחרי מות אשתו הראשונה, פנינה. בשנים 1993-1976 הייתה חנה ידור-אבני חברת מערכת בעיתון מעריב והייתה אחראית על הכתיבה בתחום המוזיקה והתרבות. חנה ידור-אבני הייתה פעילה בהנהלת "הזמריה" ובתנועת "הנוער המוזיקלי". כמו כן בזמנה הפנוי התנדבה, במשך תקופה ארוכה, יום בשבוע במשטרת התנועה. היא ערכה את ביטאון תנועת ההתנדבות בישראל. בשנים האחרונות לחייה נודעה בתרגומי ספרים מאנגלית וצרפתית. בשנת 1995 יחד עם בעלה, צבי אבני, כתבה חנה ידור-אבני את היצירה הספרותית-מוזיקלית "תעלומת המפלצת המשולשת" שנועדה להציג בפני ילדים את כלי הנגינה המשתתפים בתזמורת, באמצעות סיפורים, מוזיקה ואנימציה. יצירה זו תורגמה ובוצעה בארצות הברית, בגרמניה ובקנדה (בקוויבק). בישראל בוצעה גם על ידי התזמורת הקאמרית הישראלית. חנה ידור-אבני ערכה את זכרונותיה של צילי ברנדשטטר, "צל משלי".
חנה ידור-אבני נפטרה בשנת 2005 בעקבות סרטן עור - מלנומה. היא הובאה לקבורה בבית העלמין בחולון.
מנישואיה עם צבי אבני נולדו לזוג שני ילדים: שירן ואילון שמואל.
כתבים אחרים
(על אודות שני תאומים, כינורות, שיוצאים בפקודת סבם הקונטרבס, לחפש מפלצת - הפסנתר)
ספרים בתרגומה
מאנגלית:
מצרפתית מיידיש
מחלף יבנה
מחלף יבנה הוא מחלף המחבר את העיר יבנה לכביש 4 דרך כביש 4111.
היסטוריה
עם סלילתו של כביש 4 ככביש מהיר בקטע שבין ראשון לציון לאשדוד בתחילת שנות ה-70 של המאה ה-20, נבנה גשר לצורך הכניסה ליבנה, אולם לא נבנו רמפות כניסה ויציאה. רק בשנות ה-80 הוקמו הרמפות ואז נפתח המחלף לתנועה. בשנת 2008, בעקבות תאונות רבות ובעיות בטיחות, הוחלט לשפץ את המחלף ולשפר את התנועה בו. בשנת 2011, במסגרת העבודות להקמת קו הרכבת בין אשדוד לתל אביב נהרס הגשר ונבנה מחדש כשמתחתיו נחפרה מנהרה לרכבת.
בצידו המזרחי של המחלף נמצאת תחנת הרכבת יבנה מערב.
צ'ייס קלארק
צ'ייס אדיסון קלארק (באנגלית: Chase Addison Clark; ) היה משפטן ופוליטיקאי אמריקאי מאיידהו, איש המפלגה הדמוקרטית, שכיהן כמושל איידהו ה-18 בשנים 1941–1943, וכשופט בבית המשפט הפדרלי של מחוז איידהו לאחר תום כהונתו כמושל ועד למותו.
ראשית חייו
צ'ייס קלארק נולד בהדלי, אינדיאנה, כבנם של יוניס (לבית הדלי) וג'וזף אדיסון קלארק. כשהיה בן שנה עברה משפחתו ל. אביו עסק בתכנון אחת התעלות הראשונות על נהר סנייק, ובהמשך היה ב-1900 ראש העיר הראשון של איידהו פולס. קלארק למד בבתי ספר ציבוריים, ובגיל 15 עזב את בית הספר התיכון באיידהו פולס, ועבר לבית ספר בטרה הוט, אינדיאנה. קלארק שב לאיידהו פולס, ועבד כפקיד מסחר, ולאחר מכן עבר לעיירה מקיי, זמן קצר לאחר הקמתה, וחסך כסף כדי ללמוד בבית הספר למשפטים של אוניברסיטת מישיגן, אך לא סיים את לימודיו שם ותחת זאת למד משפטים בקריאה עצמית כדי להתקבל ללשכת עורכי הדין ב-1904. לאחר הסמכתו ועד 1930 הוא עסק בעריכת דין במקיי. בשנים 1914–1915 שירת קלארק כפרקליט הצבאי של מדינת איידהו. ב-1916 הוא התגייס לצבא ארצות הברית ולחם ב ובמלחמת העולם הראשונה. הוא שירת ביחידת מקלעים והגיע לדרגת לוטננט. בשנים 1913–1916 היה קלארק חבר בבית הנבחרים של איידהו. בשנים 1930–1940 הוא שב לעיסוק בעריכת דין במגזר הפרטי באיידהו פולס. בשנים 1933–1936 הוא כיהן בסנאט של איידהו. בשנים 1937–1938 הוא כיהן כראש עיריית איידהו פולס.
מושל איידהו
ב-1940 נבחר קלארק כמושל איידהו מטעם המפלגה הדמוקרטית לאחר שהביס את המושל המכהן, הרפובליקני קלרנס אלפרד בוטולפסן. הוא הושבע לתפקידו בינואר 1941 וסיים את כהונתו בינואר 1943. בוועידה של מנהל ההעברה המלחמתית, שהתנהלה באפריל 1942 בסולט לייק סיטי כדי לדון בעשיית שימוש ביפנים הכלואים לסיוע במחסור בידיים עובדות בחוות, המושל קלארק "הרחיק לכת כאשר ביקש שהן בני הדור הראשון והדור השני היפנים בארצות הברית ( Issei and Nisei) שכבר מתגוררים בחופשיות במדינתו יושמו תחת פיקוח". אזרחים אלו שהתגוררו באיידהו, לא נכללו בצו של ממשלת ארצות הברית להרחקה בכפייה של אנשים ממוצא יפני מהחוף המערבי. בדברו על כליאת היפנים במאי 1942, חודשים לאחר המתקפה על פרל הארבור, דיבר קלארק בפגישה במועדון ליונס ואמר "היפנים חיים כמו חולדות, מתרבים כמו חולדות, ומתנהגים כמו חולדות. אנו לא רוצים... שהם יישארו באופן קבוע במדינתנו".
משך תקופת הכהונה של מושל איידהו הייתה אז שנתיים, ובתום שנתיים להשבעתו, הובס קלארק על ידי בוטולפסן ושב לכס המושל ב-1943. שתי מערכות הבחירות בין השניים היו צמודות מאוד, כאשר בזו של 1940 ניצח קלארק את בוטולפסן בהפרש של פחות מאחוז אחד, וזה האחרון ניצח אותו בהפרש דומה ב-1942.
שופט פדרלי
ב-18 בפברואר 1943, שבועות מספר לאחר תום כהונתו כמושל, מונה קלארק על ידי הנשיא פרנקלין דלאנו רוזוולט כשופט בבית המשפט הפדרלי המחוזי של מחוז איידהו, כדי לאייש מושב שהתפנה לאחר פרישתו של השופט צ'ארלס צ'טהאם קאוואנה. ב-5 במרץ אישר הסנאט של ארצות הברית את המינוי, שנכנס לתוקף ב-10 במרץ. קאלרק כיהן על כס השיפוט עד למותו. בשנים 1954–1964 היא כיהן כנשיא בית המשפט. לאחר מכן הוא קיבל מעמד של שופט בכיר.
חיים אישיים
ב-1906 נשא קלארק לאישה את ג'ין אליזבת ברנט, בתו בת ה-18 של סוחר ממקיי. הוא היה בן למשפחה בולטת בפוליטיקה של איידהו. הוא היה אחיו הצעיר של ברזילה קלארק, שכיהן גם הוא כמושל איידהו בשנים 1937–1939. הוא גם היה חמו של פרנק צ'רץ', שכיהן ארבע תקופות כהונה כסנאטור בשנים 1957–1981 והיה מועמד בבחירות לנשיאות של 1976. אחיינו, דייוויד וורת' קלארק, ייצג את איידהו בשני בתי הקונגרס של ארצות הברית. בתו של קלארק, בת'ין קלארק צ'רץ', הייתה פעילה בפוליטיקה של המפלגה הדמוקרטית באיידהו.
בדצמבר 1966 לקה קלארק בשבץ מוחי ובילה את שבועות חייו האחרונים בבית החולים סנט לוק בבויסי. צ'ייס קלארק נפטר ב-30 בדצמבר 1966, בגיל 83. הוא נטמן בבית הקברות רוז היל שבאיידהו פולס.
המדינה החופשית ולדק-פירמונט
המדינה החופשית ולדק-פירמונט (בגרמנית: Freistaat Waldeck-Pyrmont) הייתה מדינה ברפובליקת ויימאר, שסופחה בשנת 1929 למדינה החופשית פרוסיה.
היסטוריה
ב-13 בנובמבר 1918 התפטר פרידריך, נסיך ולדק ופירמונט מתפקידו, בעקבות המהפכה הגרמנית והתבוסה במלחמת העולם הראשונה. לאחר ביטול הנסיכות, הפכה המדינה למדינה חופשית.
ב-30 בנובמבר 1921, לאחר משאל-עם מקומי, נפרדו העיר ומחוז פירמונט והשתלבו בפרובינציית הנובר הפרוסית. שאר המדינה שולבה במדינה החופשית פרוסיה בשנת 1929, לאחר משאל עם נוסף, והפכה לחלק מפרובינציית הסן-נסאו. שטח זה הוא כיום חלק ממחוז ולדק-פרנקנברג בהסן.
סדרני הדשא
סדרני הדשא הייתה להקת פוסט פאנק ישראלית שפעלה בין השנים 1997-1992 והתפרסמה בזכות סגנונה המוזיקלי ושיריה הפרובוקטיביים.
1992 - הרקע
הלהקה הוקמה ב-1992 בבית ספר תיכון בנתניה על ידי הזמרת מורג רובננקו, אחייניתו של עזר ויצמן, נינתו של מפעיל דוכן הגזוז הראשון בתל אביב בתחילת שנות ה-20 של המאה ה-20 - "גזוז האחים רובננקו". רובננקו הייתה אז חברת מקהלת העפרוני שניהלה מיה שביט. היא פגשה את הבסיסט מיכה קפלן (שהיה בין 1996-1995 בסיסט להקת זקני צפת) ויחד אליהם הצטרפו הגיטריסט רונן חג'ג' והמתופף יריב שילה. רובננקו החליטה לפרוש ממקהלת העפרוני ואז הוקמה הלהקה. כיוון שחג'ג' היה בעברו סדרן בחירות וקפלן אהב את המילה "דשא", נקראה הלהקה סדרני הדשא (מתוך ריאיון לעיתון תל אביב).
הלהקה הושפעה מלהקות פאנק כמו בלאק פלאג, האסקר דו, דד קנדיז ואליס דונאט והחלה להופיע בבתי ספר ובמועדונים כמו רוקסן, הפינגווין, בבל והגדה השמאלית, שם נערכה הופעתה הראשונה, כשרובננקו לבושה בשמלה שחורה, מחזיקה בובת תינוק עם עורלה ולא נעה ממקומה על הבמה אף לרגע. הופעת הבכורה של הלהקה נעצרה לאחר שלמקום הגיעו שוטרים וניתקו את החשמל, עיכבו את שילה לחקירה וצרחו את המשפט "תכבו להם את התופים!", בטענה שהמוזיקה של הלהקה רועשת מדי. באותה שנה חיממה הלהקה את הופעתה של בייבס אין טוילנד במועדון הרוקסן.
1993 - הפריצה
איציק ליכטנפלד, שניהל והפיק אז את זקני צפת, ראה את סדרני הדשא בהופעה והציע להם את עצמו כמנהל ויחצ"ן.
ב-1994 הוחתמה הלהקה על חוזה בחברת NMC. ליכטנפלד הביא את יובל שפריר כמנהל מוזיקלי, אך ניסיון זה לא עלה יפה, בין השאר בגלל רצונם של חברי הלהקה לעבוד עם ברי סחרוף. בהמשך ליכטנפלד חזר בתשובה והתרחק מעבודתו באולפן, מה שהביא להקפאת העבודה. הלהקה אף ניסתה להוציא שישה משיריה על גבי EP, אך ללא הצלחה. באותה שנה הקליטה הלהקה קלטת סקיצות שחלק משיריה יופיעו בהמשך באלבומה היחיד, וכן גרסת כיסוי לשיר "White Rabbit" של ג'פרסון איירפליין.
ב-1995 חזרה הלהקה לפעילות ונכנסה לאולפן ההקלטות עם ברי סחרוף כמפיק, ותוך ארבעה ימים בלבד הקליטה את האלבום, רובו בנגינה חיה. בקיץ של אותה שנה הייתה אמורה הלהקה להשתתף בפסטיבל ערד, אך הופעתה בוטלה ברגע האחרון לאחר האירוע שבמהלכו שלושה בני נוער נמחצו למוות בשל תדחוקת הקהל.
1997 - יציאת האלבום "רקוב" והתפרקות
באפריל 1997, אחרי תהליך מיקסים ארוך, הוציאה הלהקה את האלבום, שנקרא "רקוב", בהפקתו של סחרוף.
את רוב שירי האלבום כתבה רובננקו והלחינו חג'ג' וקפלן. השירים היו קצרים, מהירים, פרובוקטיביים, בוטים, חריפים ומלאי זעם, והלהיט הגדול מתוכו היה השיר "מוות לסמלת". מילותיו נלקחו באישורו של נתן זך משירו "שיר No טיפוסי" שנכתב בזמן מלחמת לבנון הראשונה, בתוספת שורה שכתב קפלן: "אני עבד, מוות לסמלת, זין לסמלת". מתוך האלבום יצאו השירים "קדרים באים" ו"בובה שמן" על גבי סינגל, ונוצרו שני קליפים לשירים "מריר" ו"קדרים באים".
האלבום - שהיה כעצם בגרון ל-NMC (שהייתה מחויבת בחוזה מול ליכטנפלד להוציא להקות שהחתים, אולם לא באמת תמכה בקו המוזיקלי שהציגה הלהקה) - נמכר ב-800 עותקים וזכה לקהל מעריצים מצומצם אך נלהב, כמו גם להתייחסות חיובית מצד מוזיקאים ומבקרי מוזיקה (ביניהם עלי מוהר, שהילל את הלהקה ואת הטקסטים החריפים של רובננקו בטורו האישי במקומון "העיר"), השיר "מוות לסמלת" ולהיטים נוספים בפוטנציה כ"החתול שלי", "פיפי" (בפ' רפה), "כולם פה מורדים", "עד להתפקע", "היוסף (חוות הדגים)" ו"במבי TOO". שבועות אחדים לאחר מכן הופיעה הלהקה בתוכנית "לילה גוב" עם השיר "פיפי" כשאת מקומו של יריב שילה, שפרש מהלהקה, תפס בן רכטמן, שניגן בתזמורת הצבא האדום בברית המועצות וישב שם בכלא בשל זיוף באחת ההופעות. גם גידי גוב הילל ושיבח את התקליט, אם כי נדמה שהקהל היושב באולפן לא בדיוק ידע איך לעכל את התופעה.
ביום שישי ה-13 ביוני באותה שנה ערכה הלהקה הופעת פרידה בפסטיבל נקסט. מתוכה הוקלטו השירים "אתה כמו אני" ו"בפל", שהושמעו לראשונה ברדיו הר הצופים ב-2008, באירוח של רובננקו יחד עם בן זוגה לשעבר, הזמר ירון גן. באותה הופעה התארח ברי סחרוף והלהקה ביצעה יחד איתו את "מוות לסמלת".
ב-2000 הופיעה רובננקו בתיאטרון הסימטה בפסטיבל "אינטימה נקסט" לכבוד יום האהבה עם שירי סדרני הדשא בעיבוד אינטימי. בהמשך השנה הקליטה רובננקו עם די ג'יי שלומי קאופמן את השיר "Amazona". השיר, למרות שמו, נכתב בעברית, והופיע באי.פי הבכורה של קאופמן "Israeli Voodoo" שיצא באותה שנה.
2004 - איחוד
ב-12 באוגוסט 2004 התאחדה הלהקה להופעה חד פעמית יחד עם המתופף המקורי, ממנה הוקלט הביצוע לשיר "דני מת בדשא".
ב-2009, אירחה להקת "השלוליות" במופע ההשקה לאלבומן היחיד "בית הקברות של פרנסיס" את רובננקו בדואט לשיר "במבי TOO" של סדרני הדשא. "השלוליות" הקליטו גרסה משלהן לשיר, ללא רובננקו.
ב-16 בינואר 2013 עלתה להורדה קלטת הסקיצות של הלהקה בתוספת השירים "בפל" ו"אתה כמו אני", שהוקלטו בהופעת הפרידה.
ב-2020, האלבום "רקוב" עלה לשירותי הסטרימינג, ביניהם דף הבנדקאמפ של חברת התקליטים נענע דיסק.
עומס קוגניטיבי
עומס קוגניטיבי הוא כינוי לעומס הנוצר על זיכרון העבודה של הלומד בזמן ביצוע משימת לימוד מסוימת.
תהליכים אוטומטיים מתפתחים כתוצאה מהתנסויות חוזרות ועקביות של האדם, באופן שמשקף את סדרי העולם מסביבו ומאפשר לו לעבד מידע באופן יעיל וחסכני מבחינת משאבי הקשב המודע.
תאוריית העומס הקוגניטיבי
קיימות מספר תאוריות למידה על פי גישות ידועות בפסיכולוגיה קוגניטיבית: