cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
לימור לבנת
פעילותה כשרת התרבות והספורט
בבחירות לכנסת ה-19 הוצבה במקום ה-27 ברשימה המאוחדת הליכוד - ישראל ביתנו. בזמן הרכבת ממשלה השלושים ושלוש על ידי בנימין נתניהו ביקשה לבנת להמשיך בתפקידה כשרת התרבות והספורט ואכן המשיכה לכהן בתפקיד זה גם בממשלה הזו. הייתה לאישה היחידה שמונתה לוועדת פרי לבחינת נושא השוויון בנטל. הייתה חברה בוועדת השרים לענייני חקיקה והשרה הראשונה שפרסמה באופן קבוע את אופי הצבעותיה בוועדה בעמוד הציבורי שלה בפייסבוק. נקלעה לעימות עם ארגוני שחקנים ואמנים, בעקבות יציאתה החד-משמעית נגד השחקנים שביקשו להחרים מופעים שיתקיימו בהיכל התרבות באריאל, ובמיוחד לאחר שהודיעה בתגובה כי משרדה ישלול תמיכה בכל מי שיסרב להופיע "בכל מקום בארץ", וכן יעניק מענקים מיוחדים ל"יצירות ציוניות".
בינואר 2012 נענתה לקריאתה של תנועת "אם תרצו", ותמכה בדרישה לסילוקו של השחקן מוחמד בכרי מתפקידו בהצגה "בית ברנרדה אלבה" שהועלתה על במת "צוותא" בתל אביב, עקב הסרט "ג'נין ג'נין" שביים, שנטען לגביו כי יש בו משום לשון הרע על חיילי צה"ל (טענה שהתקבלה בבית המשפט, אף שתביעת הדיבה בה עסק המשפט נדחתה מטעמים אחרים). תיאטרון "צוותא" דחה קריאות אלה.
נאבקה על מנת שיזכירו את רצח הספורטאים באולימפיאדת מינכן באולימפיאדת לונדון 2012 אך מאמציה כשלו. ב-27 ביולי 2012, בטקס הפתיחה של התחרות, בזמן נאום נשיא הוועד האולימפי הבינלאומי עמדה לבנת לדקת דומיה כשסרט שחור על ידה.
בשנת 2013 אישרה לראשונה מתן תמיכה שנתית ממשרד התרבות לפסטיבל לבי במזרח, אף השתתפה בטקס הפתיחה שלו והכריזה כי בכוונתה לפעול נגד האפליה של תרבות מזרחית בישראל.
באפריל 2014 צוין, ביוזמתה, טקס הדלקת המשואות השנתי בהר הרצל בערב יום העצמאות בסימן "זמן נשים". לראשונה בטקס מסורתי זה הדליקו את המשואות נשים בלבד. בין הנשים שהדליקו משואות בטקס זה: כרמלה מנשה, גאולה אבן, מקסין פסברג, עדינה בר-שלום וקירה רדינסקי.
יזמה חוק שחייב העברה ישירה של כספי הטוטו לאגודות ומועדוני הספורט בכל ענפי הספורט, החוק החדש החליש את כוחם של מרכזי הספורט ששימשו כגופי "צינור" להעברות הכספים לקבוצות.
במאי 2014 חולק לראשונה פרס שרת התרבות והספורט לספרות ילדים ונוער על שם דבורה עומר שייסדה. יזמה הקמת מועצה לאומית לספורט המונה 18 חברים נציגי ציבור, ספורטאים מענפי ספורט שונים וראשי עמותות לקידום הספורט - שתפקידה היגוי ותכנון יוזמות לאומית בתחום וכן ביקורת שוטפת וייעוץ למשרד
בנובמבר 2014 נמנעה בהצבעת הממשלה על הצעת חוק יסוד:הלאום, בניגוד לעמדת הליכוד שתמכה בחוק.
בדצמבר 2014, לקראת הבחירות לכנסת ה-20, הודיעה על פרישה מהחיים הפוליטיים.
לאחר פרישתה מהפוליטיקה
ב-2015 התמנתה בהתנדבות ליושבת ראש הקרן לרווחה לנפגעי השואה בישראל, והחליפה בתפקיד זה את אבי דיכטר, שנבחר לכנסת ה-20.
בשנת 2019 נמנתה עם המעטים מבין חברי הליכוד שמתחו ביקורת על התנהלותו של בנימין נתניהו. למרות זאת, בפברואר 2020 האשימה לימור לבנת את מפלגת כחול לבן בפברוק סרטון מזויף שלה, כאילו היא תומכת בבני גנץ, והצהירה כי היא עדיין תומכת בליכוד. בפברואר 2021 הודיעה על עזיבתה את הליכוד, בעקבות חתימת הסכם העודפים בין הליכוד לרשימת "הציונות הדתית" והביעה תמיכה במועמד גדעון סער, ראש מפלגת "תקווה חדשה".
חיים אישיים
לבנת הייתה נשואה לאליחי הניג במשך כשלושים שנה ולהם שני ילדים. נישואים אלה הסתיימו בגירושין. משנת 2008 היא בזוגיות עם יו"ר תיאטרון אורנה פורת, מיכאל ירושלמי, והם מתגוררים בתל אביב.
תרשיש (ארץ)
מתוך אזכורה בספר בראשית עם שאר בני יוון, ניתן להסיק שהיא הייתה ממערב לארץ ישראל. בתרגום השבעים ובוולגטה וכן בתרגום יונתן בן עוזיאל תורגמה כקרתגו. אולם בימינו מקובל לזהות את הארץ עם טרטסוס שבחצי האי האיברי, או עם טרסוס שבאסיה הקטנה.
המסחר
תרשיש נודעה במסחרה הענף, ופריטים רבים יובאו בדרך קבע ממנה למזרח התיכון. בין השאר מוזכר בתנ"ך: מתכות שונות (זהב, כסף, ברזל, בדיל ועופרת), בעלי חיים אקזוטיים (תוכים, פילים וקופים) ומקנה.
"אניות תרשיש" היה כינוי לאניות חזקות, המסוגלות לשוט למרחקים. האניות יועדו לנסיעות למרחקים ארוכים יחסית והיו בעלות תפוסה גבוהה יחסית. בניית האוניות היוותה אתגר כלכלי והנדסי עבור הממלכות, ואחזקת אניות שכאלה הייתה הכרחית עבור התפתחות ממלכה.
אזכורים בתנ"ך
השם תרשיש מוזכר בתנ"ך לראשונה כאחד מבניו של יון. היא מוזכרת בתנ"ך לראשונה כמקום העומד בקשרי מסחר עם שלמה המלך, שאוניותיו הביאו משם סחורות. קשרי המסחר נזכרים גם בתקופה מאוחרת יותר, אצל יהושפט שמנסה לבנות אוניות בעציון גבר כדי ללכת לתרשיש, וגם בירמיהו מוזכרים אוצרות שהובאו מתרשיש. תרשיש תופסת מקום דומיננטי בקינת ישעיהו ובדברי יחזקאל (–) על העיר צור. כאשר יונה הנביא רצה להתחמק מקיום הוראת האל להוכיח את בני נינוה הוא עלה על ספינה מנמל יפו אל תרשיש. ניכר איפוא, שנסיעות אל תרשיש מנמלי ארץ ישראל הקדומה היו דבר שבשגרה.
מאידך, ברור שנסיעה אל תרשיש הייתה נסיעה ארוכה, ותרשיש נחשבה ארץ רחוקה. כאשר ישעיהו מנבא אודות אחרית הימים, הוא אומר:.
אזכורים חוץ־מקראיים
ישנו ממצא ארכאולוגי בו מופיע השם תרשיש, הממצא הוא כתובת אבן שנמצאה בסרדיניה בשם Nora Stone, הכתובת חרוטה בכתב פיניקי. אין תמימות דעים לגבי פרשנות הכתובת, לפי אחת הדעות בכתובת מוזכר שליט מסרדיניה (שרדן) שנלחם בשליט מתרשיש, ניצח אותו ואז חזר לסרדיניה.
מיקום גאוגרפי
בתנ"ך עצמו יש קושי בזיהוי המיקום של תרשיש. מספר יונה נראה שמדובר במקום בים התיכון, משום שיונה יורד אל יפו כדי לנסוע אליה: "ויקם יונה לברח תרשישה מלפני ה' וירד יפו וימצא אניה באה תרשיש ויתן שכרה וירד בה לבוא עמהם תרשישה מלפני ה'". מאידך גיסא, בתיאור מפעליו של יהושפט בספר דברי הימים, נאמר שהוא בנה אניות בעציון גבר ללכת תרשיש, ומשתמע שהיא נמצאת באזור הים האדום: "וַיְחַבְּרֵהוּ עִמּוֹ לַעֲשׂוֹת אֳנִיּוֹת לָלֶכֶת תַּרְשִׁישׁ וַיַּעֲשׂוּ אֳנִיּוֹת בְּעֶצְיוֹן גָּבֶר".
זיהוי מחקרי
כיום מקובל שתרשיש הייתה במערב הים התיכון, בייחוד בטרטסוס.
קיימים גם פרשנים המציעים שתרשיש הכוונה לחוף באופן כללי, ובפרט, לחופים האירופיים שממערב ליון הקדומה.
זיהוי מסורתי
על סתירה זאת עמד האברבנאל והציע שני פירושים: א. עזרא (מחברו של ספר דברי הימים, לפי המסורת) לא דייק. ב. שיהושפט ניסה לשלוח אניות מעציון גבר דרך היאור (מפרץ סואץ) והם נשברו בדרך שם.
לעומתו הציע המלבי"ם, שהאניות הקיפו את אפריקה כדי להגיע לספרד, ושתרשיש היא טרטסוס שבספרד, המוזכרת על ידי הרודוטוס ועוד.
גם בין שאר פרשני המקרא לא קיימת הסכמה לגבי זהותה של תרשיש. בעוד שבתרגום יונתן בן עוזיאל, תרגום השבעים והוולגוטה תרשיש היא קרתגו, בעוד יוסף בן מתתיהו בקדמוניות היהודים מצביע על טרסוס שבקיליקיה כתרשיש המקראית.
עזרא פינינברג
עזרא פינינברג (יידיש: עזרא פינינבערג; 1899 אומן - 1946 מוסקבה) היה משורר יהודי, כתב ביידיש, עברית ורוסית.
ביוגרפיה
פינינברג למד בחדר מתוקן בעל השקפה ציונית. את השירים הראשונים חיבר בעברית בהיותו בן 12, אבל יותר מאוחר עבר לחבר שירים ביידיש ורוסית. ב-1917 היה אחד המייסדים של סניף מפלגת הפועלים הציונית-סוציאליסטית באומן, אך ב-1919 עם רוב חבריו לסניף הצטרף למפלגה הקומוניסטית של אוקראינה. ב-1920 הוא עבר להתגורר בקייב, שם ערך כתב עת ספרותי ביידיש.
ב-1922 הוא פרסם קובץ שירים ראשון אָטעם (עברית: נשימה). ב-1925 פורסם קובץ הבא בשם לידער (עברית: שירים). הוא שימש בתור מזכירו של כתב העת היידי די רויטע וועלט שיצא לאור בחרקוב.
בזמן מלחמת העולם השנייה התנדב לצבא האדום, ונפצע קשות במהלך השרות, הוא נפטר ב-1946 כתוצאה מפציעה זו.
אוסף על שמו בספרייה הלאומית.
אדון ז'גרובה
אדון לולזים ז'גרובה (באנגלית: Edon Lulzim Zhegrova; נולד ב-31 במרץ 1999) הוא כדורגלן קוסובורי יליד גרמניה, המשחק בעמדת הקיצוני בליל ובנבחרת קוסובו.
קריירה
ב-4 בפברואר 2019 הושאל לפ.צ. בזל. ב-23 בפברואר הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בניצחון 2–0 על נשאטל גזמאקס. הוא הבקיע את שערו הראשון בקבוצה ב-25 בספטמבר בניצחון 4–0 על פ.צ. ציריך.
ב-22 בספטמבר 2020 חתם ז'גרובה על חוזה קבוע לשלוש שנים בפ.צ. בזל.
ב-14 בינואר 2022 חתם ז'גרובה על חוזה לארבע שנים בליל מהליגה הצרפתית תמורת 7 מיליון יורו. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו ב-6 בפברואר בהפסד 1–5 לפריז סן ז'רמן. חודש לאחר הופעת הבכורה הוא כבש את שערו הראשון בקבוצה בניצחון 0–4 על קלרמון פוט.
נבחרת קוסובו
ב-24 במרץ 2018 ערך ז'גרובה את הופעת הבכורה שלו בנבחרת קוסובו במשחק ידידות נגד מדגסקר, משחק בו גם כבש את שער בכורה וסייע לנבחרת לנצח 0–1.
חיים אישיים
ז'גרובה נולד בהרפורד, גרמניה, להורים אלבנים מקוסובו. לאחר מלחמת קוסובו, משפחתו חזרה להתגורר בקוסובו. אחותה הצעירה, ולזה, היא זמרת.
צונקו אוקזקי
ד"ר צונקו אוקזקי (ביפנית: 岡崎 恒子; נולדה ב-7 ביוני 1933) היא חוקרת ביולוגית מולקולרית, שגילתה בשיתוף עם בעלה את מקטעי אוקזקי. גילוי מקטעי אוקזקי היווה פריצת דרך משמעותית בהבנת מנגנון שכפול ה-DNA. ד"ר צונקו תרמה רבות להתקדמות המחקר הגנטי והיא עודה פעילה באקדמיה בימים אלה.
ראשית חייה והשכלתה
צונקו אוקזקי נולדה במחוז אאיצ'י שביפן בשנת 1933 ולמדה תואר ראשון ודוקטורט בביולוגיה בבית הספר למדע באוניברסיטת נגויה. היא סיימה את הדוקטורט שלה בשנת 1956 והכירה באותה השנה את בעלה, רייג'י אוקזקי. הם התחתנו באותה שנה וזמן קצר לאחר מכן איחדו את עבודות המחקר והמעבדות שלהם.
גילוי מקטעי אוקזקי
המחקר המוקדם של צונקו וריי'גי אוקזקי כלל חקר של שכפול DNA ומאפיינים ספציפיים של נוקלאוטידים בביצי צפרדעים וקיפודי ים. עבודה זו הובילה לגילוי תמידין-דיפוספט רמנוזה, נוקלאוטיד שקשור לסוכר. גילוי זה פתח עבורם את האפשרות לעבודה בארצות הברית, שם המשאבים למחקריהם היו זמינים יותר. הם עבדו באוניברסיטת וושינגטון ובאוניברסיטת סטנפורד במעבדותיהם של ג'.ל סטרומינגר וארתור קורנברג בהתאמה. בשנת 1968, לאחר השלמת מחקר רב בארצות הברית וביפן כאחד, צונקו ורייג'י פרסמו את פריצותיהם המדעיות בדבר מקטעי אוקזקי ב-PNAS. בשנת 1975, לאחר מותו המוקדם של רייג'י אוקזקי מלוקמיה שנגרמה מהקרינה הרבה שנוצרה על ידי הפצצה ילד קטן שהוטלה על הירושימה, צונקו המשיכה במחקרה להוכחת הקשר בין מבנה תחל ה-RNA למקטעי אוקזקי.
תרומות מחקר נוספות
צונקו ממשיכה את פעילותה בפרויקטי מחקר שונים עוד בימים אלה, והיא חוקרת בעיקר היבטים שונים של DNA. היא עמדה בראש מעבדות שונות, שימשה כמנחה ראשית של סטודנטים רבים והייתה תורמת אינטלקטואלית משמעותית במחקרים רבים. אחת מתרומותיה הייתה במחקר שהראה כי hGCMa הוא בקר תעתוק בשליה, שככל הנראה מעורב בביטוי של גנים רבים הספציפיים לשליה. תרומה נוספת שלה הייתה במחקר שהראה שהחלבון B בצנטרומר האנושי משרה התמקמות נוקלאוזומים על רצפי α-satellite. היא תרמה להבנת הבקרה הגנומית של HLA-G והאופן בו הנוכחות של הדכאן LINE1 מסבירה את הפחתת הביטוי של HLA-G. בנוסף היא תרמה למחקר על עכברים בעלי תסמונת דאון במטרה להבין את המאפיינים הגנוטיפים והפנוטיפיים של תסמונת דאון בבני אדם.
היא עבדה על הבנת הרגולציה הגנומית של HLA-G וכיצד נוכחות של משתיק גנים LINE1 עשויה להסביר את הביטוי המוגבל של HLA-G. היא גם תרמה למחקר על עכברים עם מאפיינים של תסמונת דאון על מנת להבין את מאפייני הגנוטיפ-פנוטיפ של תסמונת דאון אצל בני אדם.
קריירה
צונקו הייתה פרופסורית עמיתה בביולוגיה מולקולרית בבית הספר למדע באוניברסיטת נגויה מ-1967 ועד 1983. היא החזיקה במשרה זו עד שהפכה לפרופסורית מובילה מ-1983 עד 1997. ב-1997 היא עברה לקרן המקיפה למדע רפואי באוניברסיטת Fujita Health, שם כיהנה כפרופסורית לחמש שנים ולאחר מכן כיהנה כפרופסורית אורחת עד ל-2008. בנוסף, בשנים 2004 עד 2007, עבודתה העיקרית הייתה במשרדי סטוקהולם (Stockholm Office) שם כיהנה כנציגת החברה היפנית לקידום המדע. היא הייתה גם נשיאת ומנכ"לית של ארגון המחקר כרומו (Chromo Research Inc) מ-2008 עד 2015.
חיים אישיים
צונקו ילדה את בנה הבכור בשנת 1963, לאחר שחזרה מאוניברסיטת וושינגטון ואוניברסיטת סטנפורד יחד עם בעלה, ואת בנה השני בשנת 1973. באותה תקופה היה ביפן מחסור במסגרות לגיל הרך וצונקו, שעבדה כחוקרת במשרה מלאה, התקשתה למצוא עזרה בטיפול בילדיה. עקב כך היא לקחה חלק פעיל בקמפיין אזרחי וצעדה למען הרחבת מסגרות התמיכה בטיפול בילדים. רייג'י אוקזקי נפטר בשנת 1975, אך צונקו המשיכה לקדם את המחקר עליו עבדו עד להשלמתו.
הוקרה
צונקו זכתה בפרס לוריאל-אונסק"ו לנשים במדע בשנת 2000.
כמו כן, הוענקו לה: המדליה עם הסרט הסגול (Medal with Purple Ribbon) בשנת 2000; מסדר האוצר הקדוש (Order of the Sacred Treasure); וקרני זהב עם סרט צווארון (Gold Ray with Neck Ribbon) בשנת 2008.
בשנת 2015 אוניברסיטת נגויה השיקה את פרס צונקו ורייג'י אוקזקי, "לכבוד רוחם ומורשתם של הפרופסורים אוקזקי".
בשנת 2015 קיבלה את פרס ההצטיינות בתרבות (Person of Cultural Merit).
רזא אסלאן
רֶזָא אסלאן (בפרסית: رضا اصلان; נולד ב-3 במאי 1972) הוא סופר איראני-אמריקאי ופרופסור לכתיבה יוצרת באוניברסיטת קליפורניה בריברסייד. כתב שני רבי מכר בנושאי דת, ומשמש כחבר באקדמיה האמריקאית לדת. גרם לסנסציה כאשר אכל מוח אדם ולעג להינדואיזם.
ביוגרפיה
הוריו של אסלאן היגרו לארצות הברית בשנת 1979, בעקבות המהפכה האיראנית. הוא גדל באזור מפרץ סן פרנסיסקו. בגיל 15 המיר את דתו מאסלאם לאוונגליזם נוצרי, ובקיץ לפני שהחל את לימודיו באוניברסיטת הרווארד חזר לאסלאם השיעי.
הוא בעל תואר ראשון בלימודי דת מאוניברסיטת סנטה קלרה, תואר שני בלימודי תאולוגיה בבית הספר לדת של אוניברסיטת הרווארד, תואר שני בכתיבה יוצרת מאוניברסיטת איווה, ותואר דוקטור בסוציולוגיה מאוניברסיטת קליפורניה בסנטה ברברה. עבודת הדוקטורט שלו, שכותרתה "הג'יהאד העולמי כתנועה חברתית חוצת גבולות לאומיים: מסגרת תאורטית", עסקה באקטיביזם פוליטי מוסלמי עכשווי.
בשנת 2000 היה למרצה הראשון בארצות הברית שלימד לימודים אסלאמיים במשרה מלאה.
ברונטה קמפבל
ברונטה קמפבל (באנגלית: Bronte Campbell; נולדה ב-14 במאי 1994) היא שחיינית אוסטרלית. היא אלופת העולם (קאזאן 2015) במשחים ל-50 מטר חופשי ול-100 מטר חופשי והיא שיאנית העולם הנוכחית (2019) במשחה שליחות 4x100 מטר חופשי.
ביוגרפיה
קמפבל נולדה וגדלה בבלנטיר שבמלאווי. למשפחה בת חמישה אחים. אחותה הבכורה, קייט, היא שיאנית עולם ואלופת עולם בשחייה, והן מוכרות בשם "האחיות קמפבל". בשנת 2001 היגרה עם משפחתה לאוסטרליה והחלה להשתתף בתחרויות שחייה. היא מתאמנת בהדרכתו של סימון קיוזאק.
2012
במבחנים האוסטרלים לאולימפיאדת לונדון (2012) שנערכו באדלייד זכתה קמבל במקום שני במשחה ל-50 מטר חופשי בתוצאה של 24.61 שניות, אחרי אחותה קייט (24.44 שניות). במשחקים עצמם, היא סיימה במקום 10 במשחה ל-50 מטר חופשי בתוצאה של 24.94 שניות, בשלב המוקדמות היא קבעה תוצאה של 24.87 שניות.
2013
באליפות העולם שנערכה בברצלונה ספרד ביולי 2013 זכתה קמפבל במדליית כסף במשחה שליחות 4x100 מטר חופשי ביחד עם אחותה הבכורה קייט קמפבל, אמה מקיאן ואלישיה קוטס בשיא אוקיאניה חדש של 3:32.43 דקות, אחרי ארצות הברית שקבעה שיא אמריקה חדש של 3:32.31 דקות ולפני הולנד (3:35.77 דקות).
שיאנית עולם בשליחות
במשחקי חבר העמים שנערכו בגלאזגו, סקוטלנד בסוף יולי 2014 זכתה קמפבל, ב-4 מדליות, 2 זהב, 1 כסף ו-1 ארד. מדליות זהב, במשחה שליחות 4x100 מטר חופשי ביחד עם מלני רייט, אמה מקיאן ואחותה קייט בשיא עולם חדש של 3:30.98 דקות, שיפור לשיא העולם בן ה-5 שנים של הולנד (3:31.72 דקות) ובמשחה שליחות 4x100 מטר מעורב בתוצאה של 3:56.23 דקות. מדליית כסף, במשחה ל-100 מטר חופשי בשיא אישי חדש של 52.86 שניות ומדליית ארד, במשחה ל-50 מטר חופשי בתוצאה של 24.20 שניות.
סגנית אלופת עולם (בריכת 25 מטר)
באליפות העולם (בריכת 25 מטר) שנערכה בדוחא, קטר בדצמבר אותה שנה זכתה קמפבל בשתי מדליות כסף, במשחה ל-50 מטר חופשי בשיא אישי חדש של 23.62 שניות, אחרי ראנומי קרומווידג'ויו מהולנד (23.32 שניות) ולפני דורותיאה ברנדט מגרמניה (23.77 שניות). נוסף לכך, היא סיימה במקום רביעי במשחה ל-100 מטר חופשי בשיא אישי חדש של 51.65 שניות.
אלופת עולם
באליפות העולם שנערכה בקאזאן, רוסיה באוגוסט 2015 זכתה קמפבל ב-4 מדליות, מהן 3 זהב ו-1 ארד. מדליות זהב, במשחה ל-50 מטר חופשי בשיא אישי חדש של 24.12 שניות, לפני ראנומי קרומווידג'ויו (24.22 שניות) ושרה שסטרם משוודיה (24.31 שניות), במשחה ל-100 מטר חופשי בשיא אישי חדש של 52.52 שניות, לפני שרה שסטרם (52.70 שניות) ואחותה קייט, אלופת העולם היוצאת (52.82 שניות) ובמשחה שליחות 4x100 מטר חופשי בשיא אליפות חדש של 3:31.48 דקות, לפני הולנד (3:33.67 דקות) וארצות הברית (3:34.61 דקות). כשחיינית רביעית היא שחתה ב"זינוק שליחות" את התוצאה המהירה באליפות (51.77 שניות). מדליית ארד, במשחה שליחות 4x100 מטר מעורב בתוצאה של 3:55.56 דקות, אחרי סין (3:54.41 דקות) ושוודיה (3:55.24 דקות).
אלופה אולימפית
באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016) זכתה קמפבל במדליית זהב, במשחה שליחות 4x100 מטר חופשי ביחד עם אמה מקיאן, בריטני אלמסלי וקייט קמפבל בשיא עולם חדש של 3:30.65 דקות, לפני ארצות הברית (3:31.89 דקות) וקנדה (3:32.89 דקות), כשחיינית שלישית היא קבעה ב"זינוק שליחות" תוצאה של 52.15 שניות. נוסף לכך, היא סיימה במקום רביעי במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 53.04 שניות, 5 מאיות השנייה איטי ממדליית ארד ובמקום שביעי במשחה ל-50 מטר חופשי בתוצאה של 24.42 שניות.
2017
באליפות העולם שנערכה בבודפשט, הונגריה ביולי 2017 זכתה קמפבל ב-3 מדליות, 2 כסף ו-1 ארד. מדליות כסף, במשחה שליחות 4x100 מטר חופשי ביחד עם שיינה ג'ק, בריטני אלמסלי ואמה מקיאן בתוצאה של 3:32.01 דקות, אחרי ארצות הברית (3:31.72 דקות) ולפני הולנד (3:32.64 דקות). כשחיינית שנייה היא קבעה ב"זינוק שליחות" תוצאה של 52.14 שניות ובמשחה שליחים 4x100 מטר מעורב משולב ביחד עם מיץ' לרקין, דניאל קייב, ואמה מקיאן בתוצאה של 3:41.21 דקות, אחרי ארצות הברית שקעה שיא עולם חדש של 3:38.56 דקות ולפני סין וקנדה (3:41.25 דקות). כשחיינית רביעית היא קבעה ב"זינוק שליחים" תוצאה של 52.30 שניות. מדליית ארד, במשחה שליחים 4x100 מטר מעורב ביחד עם אמילי סיבום, טיילור מקאון ואמה מקיאן בתוצאה של 3:54.29 דקות, אחרי ארצות הברית שקבעה שיא עולם חדש של 3:51.55 דקות ורוסיה (3:53.38 דקות). כשחיינית רביעית היא קבעה ב"זינוק שליחות" תוצאה של 52.69 שניות. נוסף לכך, היא סיימה במקום שישי במשחה ל-50 מטר חופשי בתוצאה של 24.58 שניות ובמקום שביעי במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 53.18 שניות ובשני משחים אלה, היא לא הצליחה להגן על תוארה.
2019
באליפות העולם שנערכה בקוואנגג'ו, דרום קוריאה ביולי 2019 זכתה קמפבל ב-3 מדליות, 2 זהב ו-1 כסף. מדליות זהב, במשחה שליחות 4x100 מטר חופשי ביחד עם בריאנה תרוסל, אמה מקיאן וקייט קמפבל בשיא אליפות חדש של 3:30.21 דקות, לפני ארצות הברית שקבעה שיא אמריקה חדש של 3:31.02 דקות וקנדה שקבעה שיא לאומי חדש של 3:31.78 דקות ובמשחה שליחים 4x100 מטר מעורב משולב כששחתה בשלב המוקדמות. מדליית כסף, במשחה שליחים 4x100 מטר חופשי משולב ביחד עם קייל צ'למרס, קלייד לואיס ואמה מקיאן בתוצאה של 3:19.97 דקות, אחרי ארצות הברית שקבעה שיא עולם חדש של 3:19.40 דקות ולפני צרפת (3:22.11 דקות). נוסף לכך, היא סיימה במקום שמיני במשחה ל-50 מטר חופשי בתוצאה של 24.48 שניות.
צבים ביצתיים
צבים ביצתיים (שם מדעי: Emydidae) הם משפחת צבים החיים באזורי ביצות ואזורים מימיים בעלי מים מתוקים. צבים אלה חיים בעיקר בעולם הישן, אך גם באמריקה.
מאפיינים
הצבים הביצתיים הם בעלי שריון קטן ומקושט יותר מקרוביהם היבשתיים והם נוטים לבלות את רוב זמנם במים או בגדות נהרות.
בניגוד לקרוביהם היבשתיים, צבי הביצות הם טורפים שיאכלו יצורי נהרות קטנים מהם כמו חרקים, סרטנים וראשנים וגם אוכלים צמחי מים. הם עולים להתחמם בשמש וניתן לראות אותם מתחממים בקבוצות גדולות על סלעים ליד המים.
בין צבי הביצות נמצא בישראל צבגון אדום-אוזן (שמוצאו באמריקה הצפונית והוא מין פולש מזיק בארץ) ובעבר חי בה גם צב ביצות אירופי.
עונת 1957/1958 ב-NBA
עונת 1957/1958 היא העונה ה-12 של ליגת ה-NBA. העונה הסתיימה עם זכייתה היחידה של סנט לואיס הוקס בתואר האליפות, לאחר שגברה בסדרת הגמר על בוסטון סלטיקס בתוצאה 4-2, בשחזור סדרת הגמר הקודמת. במשחק השלישי בסדרה, כשהתוצאה במשחקים עמדה על 1-1, נפצע ברגלו כוכב הסלטיקס וה-MVP של העונה הסדירה, ביל ראסל, מה שסלל את דרכם של ההוקס לאליפות. בוב פטיט הוביל את קלעי האלופה בסדרה עם 29.3 נקודות בממוצע למשחק, ועזר לו קליף הייגן שקלע 25.2 נקודות למשחק.
בתחילת העונה עברה קבוצת "פורט ויין פיסטונס" לדטרויט שבמישיגן, ושינתה את שמה ל"דטרויט פיסטונס". כמו כן עברה "רוצ'סטר רויאלס" לסינסינטי שבאוהיו, והפכה ל"סינסינטי רויאלס" (כיום "סקרמנטו קינגס").
דראפט 1957
בדראפט ה-NBA, שהתקיים ב-17 באפריל 1957 בסנט לואיס, מיזורי, נבחרו בסך הכול 85 שחקנים, מתוכם 19 שיחקו בליגת ה-NBA. בבחירה הראשונה לקחה קבוצת סינסינטי רויאלס את "הוט" רוד הנדלי, שהועבר בטרייד למיניאפוליס לייקרס בתמורה לקלייד לאבלט וג'ים פקסון. במהלך הקריירה השתתף הנדלי פעמיים במשחק האולסטאר, אך נאלץ לפרוש ממשחק בסוף עונת בעקבות פציעות בברכיים. סם ג'ונס, שנבחר על ידי בוסטון סלטיקס בבחירה השמינית, זכה עם הסלטיקס ב-10 אליפויות NBA ולאחר פרישתו אף הוצג בהיכל התהילה של הכדורסל. בבחירה ה-60 נבחר שחקן האולסטאר וודי סולדסברי, שזכה בסיום העונה בתואר רוקי השנה ב-NBA. כמו כן נלקח בבחירה ה-68 ג'ים בראון, שהעדיף להמשיך בקריירת פוטבול ולימים הפך לחבר היכל התהילה של הפוטבול ונחשב לאחד מגדולי שחקני ה-NFL בכל הזמנים.
להלן רשימת נבחרי הסיבוב הראשון (מתוך 14 סיבובים):
אולסטאר 1958
משחק האולסטאר בעונה זו נערך ב-21 בינואר 1958 בסנט לואיס, מיזורי. את סגלי הקבוצות בחרו עיתונאים מרחבי ארצות הברית, ואת החמישיות הפותחות בחרו מאמני קבוצות האולסטאר. המאמנים במשחק היו רד אאורבך מבוסטון סלטיקס ואלכס האנום מסנט לואיס הוקס. חמישיית המזרח כללה את בוב קוזי, ביל שרמן, וילי נאולס, דולף שייז וביל ראסל, וחמישיית המערב כללה את סלייטר מרטין, דיק גרמייקר, ג'ורג' יארדלי, מוריס סטוקס ובוב פטיט. במשחק עצמו ניצחה קבוצת המזרח בתוצאה 130-118, ובתואר ה-MVP של משחק האולסטאר זכה כוכב קבוצת סנט לואיס הוקס המקומית, בוב פטיט, שקלע 28 נקודות ואסף 26 ריבאונדים עבור הקבוצה המפסידה.
פלייאוף 1958
סגל האלופה, סנט לואיס הוקס: בוב פטיט, קליף הייגן, סלייטר מרטין, ג'ק מקמהון, ג'ק קולמן, אד מקאולי, צ'אק שייר, וין וילפונג, וולט דייוויס ומד פארק.מאמן ראשי: אלכס האנום.
ננושל
ננושל (באנגלית: Nanoshell) הוא ננוחלקיק כדורי בגודל 10–200 ננומטר, המורכב מליבה של חומר דיאלקטרי המצופה בשכבת מתכת דקה.
מבנה הננושל מקנה לו תכונות אופטיות מיוחדות. על ידי שינוי קוטר השכבה החיצונית והפנימית, ניתן לשלוט על אפקט הפלזמון רזוננס שנוצר על פני השטח. בזכות תכונה זו, הננושל יכול לבלוע או לפלוט אור במגוון גדול של אורכי גל בתחום האור הנראה ואינפרא אדום.
שימושים נפוצים לננושל בביולוגיה הן בתחום הדיאגנוסטי והן בתחום התרפויטי והם כוללים הרג תאים סרטניים, הדמיה ועוד. ננושלים יכולים להכיל רצפטורים על המעטפת שלהם, דבר שמאפשר להם להיצמד לאזור ספציפי בגוף (כמו תאים סרטניים). בזכות כך, הם יכולים להיות מזוהים בעזרת שיטות הדמיה של קרינה אלקטרומגנטית בתחום אינפרא אדום קרוב. הסיבה לשימוש בננושלים המצופים בזהב בביולוגיה הוא הזיקה הגבוהה של קבוצת תיול לזהב. קבוצה זו נמצאת במולקולות אורגניות וביולוגיות רבות כך שניתן לקשור כימית מולקולות אלו על פני שטח הננושל. בזכות המאפיינים הייחודיים וחוסר הרעילות של הננושלים, השימוש שלהם באפליקציות ביולוגיות הולך וגובר. עקב פיזור האור של חלקיקי הננושל הם שימושיים בזיהוי והדמיה של תאי סרטן ברמה של תא בודד. היכולת התרמית של הננושלים מאפשר להם להעלות את הטמפרטורה באזור הגידול ולהרוג אותו בעזרת השראה של קרינה אלקטרומגנטית. בשל פיזורם המכוון בגוף, ננושלים הופכים לנראים בתהליכי ההדמיה אשר מכוונים לאורכי גל מתאימים שתלויים בגודל וצורה של החלקיקים. עקב הספיגה של החלקיקים בגוף והשראת הקרינה, מתרחשת פליטה תרמית אשר מחממת את הסביבה הקרובה לחלקיקי הננושל לטמפרטורה המסוגלת להרוג תאים. בתהליך זה ישנה פגיעה מינימלית בתאי הגוף עקב ניצול של טווח ספקטראלי הנמצא בין 800nm ו-1300nm. תכולת המים הגדולה של גוף האדם, תורמת ליעילות אופטימלית של שימוש באור מול האפקט המתקבל.
היסטוריה
הרעיון להמצאת הננושל עלה עוד בשנות ה-50 של המאה ה-20. הננושל הראשון סונתז במעבדתה של נעמי האלס באוניברסיטת רייס שבטקסס בשנת 2003. תחילה, החוקרים לא היו בטוחים מה פוטנציאל ההמצאה, אך לאחר שיתוף פעולה עם קבוצת מהנדסי ביוטכנולוגיה גילו את יעילות הננושל בטיפול בסרטן. הלאס ועמיתתה, ג'ניפר ווסט, קיבלו את פרס "הגילוי הטוב ביותר" לשנת 2003 מהעיתון המקוון "ננוטכנולוגיה עכשיו" (NN).
תהליך הייצור
השיטה הקלאסית ליצור ננושלים המצופים בזהב מורכבת מארבעה שלבים:
כדי לקבל ננושל המצופה בנוגדנים, תחילה מוהלים את קולואיד הזהב ואת הנוגדן המבוקש ב-HEPES (בנפרד). לאחר מכן, מערבבים אותם ביחס 1:1 ונותנים לתמיסה לעמוד במשך 20 דקות, במהלכן חלקיקי הזהב נקשרים לנוגדנים לקבלת תוצר יציב. לאחר מכן, מוסיפים לתמיסה פוליאתילן גליקול ומסרכזים כדי להסיר שאריות של נוגדנים שלא נקשרו לזהב. לאחר שטיפה נוספת בפוליאתילן גליקול הקומפלקס של חלקיקי הזהב והנוגדנים מורחפים ב-PBS.
שימושים בביולוגיה
זיהוי הסרטן בשלבים מוקדמים מביא לתוצאות חיוביות בטיפולים. גידול סרטני מתחיל להתפתח ממספר קטן של תאים ממאירים והיכולת לזהות תאים אלו או תאים טרום סרטניים יהווה צעד ענק במלחמה כנגד המחלה. אמצעי זה יעזור למנוע יצירת נזקים משמעותיים הנגרמים בשלבים מתקדמים יותר כגון גרורות. עבודות רבות הראו שננוחלקיקים המצופים בזהב הראו יכולת זיהוי של תאים סרטניים בודדים בספציפיות מאוד גבוהה. בנוסף לכך, השתמשו גם בננושלים המאוחים לנוגדנים כנגד רצפטורים הנמצאים על פני שטח התא (כגון EGFR, HER2) אשר מבוטאים ביתר בחלק מהסרטנים. בעזרת יכולת הפיזור הטובה של החלקיקים במהלך הבדיקה ראו ריכוז גבוה של החלקיקים על פני שטח של תאי הסרטן.
זיהוי והדמיה
ננושלים יכולים להיות מהונדסים או בצורה כזו שיפזרו את הקרינה לצורך הדמיה או בצורה בה הם סופגים את הקרינה ביעילות רבה וממירים אותה לחום לצורך הרג סלקטיבי של תאים סרטניים. עקב כך, ננושלים מזהב יכולים להיות שימושיים גם בזיהוי והדמיה של הגידולים וגם בטיפולים פוטותרמיים נגד הסרטן. ננושלים קולטים אור באורך גל הנמצא באזור של האינפרא אדום . אורך גל זה נקרא "חלון אופטימלי" כיוון שקליטה של אורך גל זה על ידי רקמות הגוף היא מינימלית, מה שמאפשר חדירה אופטימלית של האור דרך הרקמות וקליטה מקסימלית של הקרינה על ידי החלקיקים באופן סלקטיבי. ננושלים מוזרקים לזרם הדם ומתחילים לנוע בו, עד שהם מגיעים לאזור הגידול ונספגים בו. יכולת הספיגה של הגידולים נובעת מכך שהם פיתחו בקרבם כלי דם רבים המזינים אותם ומאפשרים להם לגדול. כלי דם אלו אינם סדירים כמו ברקמות בריאות ומכילים פגמים רבים, כך שחלקיקים קטנים כמו הננושלים יכולים לחדור דרך הפגמים ולהיכנס לגידול. תוך מספר שעות לאחר ההזרקה הננושלים מצטברים בתוך אתר הגידול.
טיפול בסרטן
ננוחלקיקים מזהב חודרים אל תוך הגידול על ידי פאגוציטוזה. תאי הגידול בולעים את החלקיקים, יוצרים פגוזום המעביר אותם דרך ממברנת התא. באופן טבעי, החלקיקים הנבלעים עוברים עיכול בתוך התאים על ידי אנזימים מעכלים ומופרשים חזרה החוצה מהתא. הננושלים הבנויים מחומר אנאורגני אינם עוברים עיכול, לכן הם מצטברים בתוך תאי הגידול. כאשר החלקיקים מצטברים בתוך הגידול, מבצעים חשיפה לקרינה באורך גל באזור ה-NIR שחודרת דרך העור לתוך הגידול. ננושלים בולעים אור וממירים אותו לחום ביעילות גבוהה מאוד, לכן 3 דקות של הקרנה מספיקות על מנת להרוג תאים סרטניים על ידי החום. חימום אזור הגידול הוא מאוד הומוגני, מה שמעיד על התפלגות ננוחלקיקים אחידה בכל נפח הגידול תהליך הטיפול שחולה צריך לעבור: הזרקה של החלקיקים, המתנה של תקופה קצרה עד שהחלקיקים מצטברים באזור הגידול, טיפול על ידי הקרינה דרך העור של הגידול למשך כמה דקות. בהשוואה לטיפולי סרטן אחרים טיפול זה הוא פחות מסוכן ופולשני מטיפולים אחרים
שימושים נוספים
חלקיקי ננושל יכולים להיות מאוחים לאוליגונוקלאוטידים שישתחררו בהשראה על ידי אור. גדילי ה-DNA הללו ישמשו כטיפול גנטי בשילוב עם הטיפול התרמי. דבר זה אפשרי מכיוון שקומפלקסים של הננו חלקיקים עם ה-DNA נכנסים אל תוך התאים. ה-DNA ישוחרר לאחר אינדוקציה באמצעות הקרנה. הדבר יאפשר מניפולציות פנימיות בתוך התאים הסרטניים, בנוסף או במקום הטיפול שהורג את תאי הגידול.
דוגמה נוספת לטיפול בסרטן על ידי שימוש בננושלים הוא להשתמש בהם ככלי לתרופות ציטוטוקסיות על מנת לספק אותם אל אתרים סרטניים בלבד. בתוך הננושל ניתן לשים תרופות ולצפות את השכבה החיצונית של החלקיקים עם תחמוצת ברזל (המאפשר מעקב קל על ידי מכשיר ה-MRI). כך נוצר מצב שכל אזור הגידול מצופה בננוחלקיקים ממולאים בתרופות שיכולות להשתחרר בעזרת אינדוקציה בקרני לייזר באורך גל מסוים ולבצע את תפקידם בהרג הגידול.
ננו טוקסיקולוגיה
מרכיבי הננושלים כשלעצמם אינם טוקסיים – זהב היא המתכת אינרטית ביותר מבחינה ביולוגית ומשתמשים בה לטיפול בדלקת מפרקים שגרונית מאז שנות ה-30 של המאה ה-20 - והוכח שסיליקה אינה רעילה במודלים עכבריים. אמנם אין מחקרים ארוכי טווח על רעילות הננושלים, אך הוכח במחקר ננוטוקסיקולוגי שהם בטוחים בטווח הקצר – עכברים שטופלו בננושלים לא הראו תופעות לוואי גם חודשים לאחר הטיפול. עם זאת, נכון להיום, טרם נעשו מחקרי רעילות על בני אדם.
18 בספטמבר
18 בספטמבר הוא היום ה־261 בשנה (262 בשנה מעוברת), בשבוע ה־38 בלוח הגרגוריאני. עד לסיום השנה, נשארו עוד 104 ימים.
צבי בריכה
צבי בריכה (שם מדעי: Geoemydidae; קרויים גם גיאומידיים) הם משפחת צבים החיים באזורי ביצות ואזורי מים מתוקים והם קרובי משפחתם של הצבים ביצתיים. הם חיים רק בעולם הישן, באירופה, אסיה ובצפון אפריקה.
במשפחה זו מינים רבים ומגוונים ביותר של צבי מים ואורכם 10 עד 80 ס"מ אצל המין הגדול ביותר - צב מלאי ענק. הם בעלי שריון קשיח שמכסה את הבטן והחזה ובעלי צוואר ארוך וראש קטן יחסית. השריונות שלהם מוארכים ועוזרים להם לשחות, אך פחות קשיחים נגד טורפים כמו תנינים.
צבים אלה מבלים את רוב חייהם בנהרות ובביצות ועולים ליבשה בעיקר בשביל להתחמם בשמש. שאר הזמן הם שוחים ומחפשים מזונות מימיים. רוב המינים צמחוניים, אך חלקם טורפים שאוכלים חרקי מים, סרטנים ודגים קטנים. כל מיני הצבים עולים ליבשה בשביל להטיל את ביציהם וכשהצעירים בוקעים הם ממהרים למים.
מספר מינים במשפחה לא חיים בנהרות אלא באזורים בוציים וביערות גשם טרופיים ולחים.
המין היחיד בישראל מהמשפחה הוא צב ביצה מצוי.
מריאנה כהנה
מריאנה רודן כהנה (ברומנית: Mariana Rodan Kahane, 22 באפריל 1922 טקוץ' – 23 במרץ 2008 בוקרשט) הייתה אתנומוזיקולוגית וחוקרת פולקלור יהודיה מרומניה. לימדה במכון לפולקלור בבוקרשט.
ילדות וצעירות
מריאנה כהנה נולדה בשנת 1922 במשפחה היהודית רבינוביץ' בעיר טקוץ', במחוז גאלאץ. את לימודיה האקדמיים בתחום המוזיקה עשתה בשנים 1941–1946, בבית הספר לאמנויות שהוקם עבור היהודים בלבד בבוקרשט בימי חוקי הגזע נגד היהודים בעת משטר אנטונסקו. מוריה היו בנימין וייס (פיתוח קול), אלפרד מנדלזון (תאוריה-סולפג'), הרמוניה, תולדות המוזיקה) והילדה ז'ריה (פסנתר). בשנים 1943–1945 עבדה גם כמדריכה בקתדרה לתאוריה-סולפג' באותו בית ספר. אחרי שינוי המשטר המשיכה את לימודיה בשנים 1946–1952 באקדמיה למוזיקה (הקונסרבטור) של בוקרשט, בפקולטה לפיתוח קול ולחינוך מוזיקלי. למדה אצל יוק קירסקו (תאוריה-סולפג'), יון דומיטרסקו (הרמוניה), ניקולאיה בויקליו ולאון קלפר (קונטרפונקט), טודור צ'ורטיה (צורות מוזיקליות), זנו ואנצ'ה (תולדות המוזיקה), הרי בראונר, טיבריו אלכסנקו, אמיליה קומישל (פולקלור), דומיטרו בוטז (מקהלה וניצוח מקהלות), תאודור רוגלסקי (תזמור) ופלורין יפטימסקו (פסנתר).
שנות פעילותה האקדמית והמחקרית
בשנים 1948–1949 לימדה כפרופסור בקונסרבטוריון היהודי אלברטו דלה פרגולה בבוקרשט. ב-1948 התקבלה לעבודה במכון לפולקלור שהוקם אז ועבדה בו – כמדריכה, כחוקרת ואחר כך כחוקרת ראשית – עד פרישתה לגמלאות בשנת 1981. בשנים 1949–1955 לימדה כמדריכה ואחר כך כמדריכה בכירה בקתדרה לפולקלור באקדמיה למוזיקה (קונסרבטור) בבוקרשט. בשנים 1950–1959 בצוות מונוגרפי בין-תחומי בחבל פדורן ("Ținutul Pădurenilor) באזור הונדוארה, ואחרי 1960 בצוות נוסף באולטניה התת-קרפטית. במסגרת האוסף הלאומי לפולקלור הופקד עליה לעסוק בעיקר בשירי פולחן לוויות - מאוד ספציפיים לעם הרומני, שירים טקסיים של "שזטוארה" (ערבים חורפיים של שירה וסיפורי כפריות) (יחד עם לוצ'יליה ג'ורג'סקו), שירים טקסיים של אריגה בנול, דוינות מאולטניה. היא אספה בשטח, לבד או בצוות, כ-4350 קטעי פולקלור בעקבות מחקריהם של בלה בארטוק (בחבל פדורן, ובביהור) וקונסטנטין בראילויו (במחוז גורז') שהתקיימו 35–60 שנה קודם לכן. היא פקדה לצורך מחקריה במחוזות אלבה, אראד, ארג'ש, ביהור, ביסטריצה-נסאוד, בראשוב, קלראש, מחוז ג'ורג'יו, סיביו, טלאורמן, טימיש, ולצ'ה ובבוקרשט. בשנת 1960 גילתה באקראי את הרפרטואר הטקסי של ערבי החורף של שירת וסיפורי נשים בכפר, ויצרה קרן ארכיוני המורכב מ-421 תעודים קוליים, מ-73 יישובים), לבד או עם לוצ'יליה ג'ורג'סקו. כמו כן ערכה מחקר על השיר צ'וקרליה ומצאה את מקורו במוזיקה הכפרית המסורתית, מחקר אחר הקדישה יחד עם פלוריקה לורינץ לשירי השחר - Zorile - השייכים לדעתה לשירי ה"גורלות" - טוות הגורל (המקבליות למוירות) הקרויות ברומנית "אורסיטוארה" (Ursitoare).
בתקופה של ליברליזציה יחסית של המשטר הקומוניסטי ברומניה, בשנים 1969 עד 1970, הורשתה על ידי השלטונות לצאת להשתלמות עם מלגת מחקר בתחום האתנומוזיקולוגיה באוניברסיטת אינדיאנה בבלומינגטון אצל ג'ורג' ליסט ובאוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס אצל צ'ארלס סיגר ומאנטל הוד. בשנת 1969 נבחרה לחברה בחברה לאתנומוזיקולוגיה בארצות הברית וב-1975 לחברה במועצה הבינלאומית למוזיקה מסורתית, בקבוצת חקר הניתוח והשיווט של המוזיקה העממית.
כהנה פרסמה מאמרים ומחקרים בכתבי עת מקצועיים ברומניה (ב-Revista de Folclor, ב-Muzica, בשנתון המכון למחקרים אתנולוגיים ודיאלקטולוגיים, ב-Revue Roumaine d'histoire de l'art), ומחוצה לה (Ethnomusicology, Journal of the Society of Ethnomusicology, Jahrbuch fur Volksliedforschung, Dialogue וכו'). הרצתה ברומניה ובארצות אחרות (ארצות הברית, בולגריה, פולין, סלובקיה וכו') ברדיו, בטלוויזיה ובכנסים. היא ערכה מחקר על ההתפחות המשוערת של הדוינה ושיר הערש. חקרה את הערבים החורפיים של שירה וסיפורי כפריות ברומניה - ה"שזטוארה" והסיקה את המסקנה שהרפרטואר שלהם לא השתייך למחזור העבודה כפי שסברו, אלא למחזור החיים - בעיקר של הרווקות, עם מעורבות של כישופים, קריאות ביניים ולחשים. כמו כן כתבה קובץ על לחשים ותפילות הממוקדים בפולקלור המוזיקלי והשירי הרומני. מריאנה כהנה אספה 4,300 קטעי פולקלור, העבירה לתווים והעתיקה מעל 3,500 מנגינות עממיות. רובן נשמרות בארכיון של המכון לאתנוגרפיה ולפלוקלור על שם קונסטנטין בראילויו בבוקרשט. היא נפטרה בשנת 2008 בבוקרשט.
לקריאה נוספת
(ויורל קוסמה - מוזיקאים מרומניה כרך ה' K-M) (יורדאן דאטקו - לקסיקון הפולקלוריסטים כרך ב)
דוד כ"ץ (היסטוריון)
דוד ס' כ"ץ (נולד בשנת 1953) הוא פרופסור אמריטוס במחלקה להיסטוריה כללית באוניברסיטת תל אביב, שם הוא לימד משנת 1978 עד לפרישתו בשנת 2019. החל משנת 2019 הוא מכהן כפרופסור אורח במחלקה להיסטוריה באוניברסיטת ברנדייס.
קורות חיים
דוד כ"ץ נולד בניו יורק סיטי.
את תוארו הראשון עשה כ"ץ באוניברסיטת קולומביה, ואת הדוקטורט קיבל מאוניברסיטת אוקספורד בשנת 1978.
בשנים 2019-1978 שימש כפרופסור חבר באוניברסיטת תל אביב בחוג להיסטוריה כללית, וכיהן פעמיים כראש החוג. החל משנת 2019 הוא משמש כפרופסור אמריטוס.
בין שאר תפקידיו באוניברסיטת תל אביב שימש כמנהל המכון להיסטוריה של אירופה ותרבותה על שם פרד ו. לסינג וכמנהל המרכז לחקר התפוצות על שם גולדשטיין-גורן. בין השנים 2017-2011 נבחר כ"ץ על ידי הסטודנטים כאחד מ-14 המרצים המצטיינים באוניברסיטה (מתוך למעלה מאלף מרצים).
החל משנת 2019 הוא משמש כפרופסור אורח באוניברסיטת ברנדיס אשר בבוסטון, ארצות הברית.
בשנת 1993 נבחר כעמית בחברה ההיסטורית המלכותית של בריטניה.
תחומי המחקר של דוד כ"ץ הם ההיסטוריה של הרעיונות, היסטוריה של הדתות, היסטוריה של אנגליה ויהודי אנגליה.
פרסומים
דוד כ"ץ כתב וערך כעשרה ספרים, ופרסם עשרות מאמרים בתחומי מחקרו.
אסכולת המתרגמים של טולדו
אסכולת המתרגמים של טולדו (באנגלית: Toledo School of Translators; בספרדית: Escuela de Traductores de Toledo) הוא מושג המציין את העובדה ההיסטורית, שבעיצומם של ימי הביניים התקיימו בספרד חבורות של מלומדים; אשר עסקו בתרגום יצירות פילוסופיות ומדעיות עתיקות. למען האמת, סדנאות תרגום אלו לא כללו רק מתרגמים מטולדו או שהן פעלו דווקא בה. אלא הן כללו גם מתרגמים שפעלו בהשראת תהליכים תרבותיים שהתרחשו בכל רחבי ספרד, אשר בירתה הייתה טולדו – ומכאן שמה של האסכולה. תהליכים אלו באו לידי ביטוי בפעילות תרגומית מוגברת; שבה נטלו חלק יהודים, נוצרים ומוסלמים; והשפיעו בסופו של דבר על תרבותה והתפתחותה של כל אירופה הנוצרית.
'אסכולת טולדו' היא יורשת של מסורת תרגום, שהחלה עוד בבית עבאס בבגדאד. היא פעלה בין המאה הי"ב למאה הי"ד – למעשה במהלך שתי תקופות, אשר שלב מעבר מפריד ביניהן. התקופה הראשונה התנהלה תחת חסותו של רמונדוס, הארכיבישוף של טולדו; אשר עודד את תרגומן של יצירות פילוסופיות ודתיות מערבית ללטינית. כתוצאה מפועלה חל שגשוג בתרגומן גם של יצירות מופת מדעיות. בתקופה השנייה לעומת זאת, המלך אלפונסו בעיקר - הפנה את עיקר המאמץ, לעבר תרגומן לספרדית, של יצירות בעלות אפיונים דומים לקודמות, או בנושאים ספרותיים. לא רק שבפועלו הוא נתן תנופה למחקר, אלא הוא נתן דחיפה להפיכתה של הספרדית, לשפה של ידע.
בשתי התקופות הללו, היהודים מילאו תפקיד מפתח בסדנות התרגום, כגשר תרבותי וכחוליה בהעברת הידע מערבית ללטינית ולספרדית. בסיועם – אם לא באמצעותם – הועברו לידי אירופה הנוצרית, נכסי צאן ברזל של התרבות הקלאסית, שנאצרו והועשרו בעולם האיסלאמי.
רקע
עם כיבוש חצי האי האיברי בידי הערבים, בידי שושלת בית אומיה (711-1031) ידע זה הגיע לספרד המוסלמית. בעקבות הרקונקיסטה – אשר ארכה כשמונה מאוד השנים – ספרד הנוצרית ירשה את אוצרות התרבות שהצטברו בעולם המוסלמי. ראוי להאיר כי אסכולה זו למעשה פעלה בכל רחבי ספרד, ואף מעבר לגבולותיה. כמו כן, בדומה להרמן הגרמני, מייקל סקוטוס, רודולפוס מברוג' הבלגי - רבים מהמתרגמים לא נמנו בין אנשי המקום. האסכולה נקרית בכל זאת על שמה של טולדו; בשל היותה בירתה של ספרד, תחת השלטון המוסלמי והנוצרי כאחד. ככזאת, בטולדו התפתחו קשרים הדוקים בין יהודים, נוצרים ומוסלמים; אשר יצרו חברה רב תרבותית ורב לשונית. תודות לאווירה החיובית ששררה בטולדו, נוצרו תנאים אידיאלים לתרגום מהשפות היוונית, הערבית והעברית - לשפות הלטינית, הספרדית והקתלנית. בעקבות זאת, לא רק שטולדו הפכה לאבן שואבת עבור כל מלומדי העולם, אלא שממנה התפשט הידע אל כל העולם התרבותי.
פועלה של אסכולת המתרגמים של טולדו
התהליכים התרבותיים והמהפכניים, שתוארו לעיל אירעו בשני שלבים. השלב הראשון התרחש במאה הי"ב, והתמקד בתרגומים ללטינית; אילו השני התרחש במאה הי"ג והי"ד, והתמקד בתרגום לספרדית.
ימיה הראשונים של אסכולת טולדו
האישיות הדומיננטית בשלב הראשון, היא רמונדוס – הארכיבישוף של טולדו (1126–1151). בכדי להתעמק בפילוסופיה של אריסטו, הוא פתח את שערי ספריית הקתדרלה של טולדו בפני מלומדים משלוש הדתות. מלומדים אלו עסקו בתרגום ללטינית של יצירות ערביות ויהודיות בעלות זיקה לפילוסופיה ולמדע. Dominicus Gundissalinus המשיך את פועלו, ויחד עם רמונדוס הוא למעשה יצק את היסודות, של מה שברבות הימים נודע כאסכולת המתרגמים של טולדו. דומיניקוס בעצמו לא ידע ערבית, אבל הוא למשל תרגם את מקור חיים של אבן גבירול, ומיצירותיהם של אל-גזאלי ואבו סינה. מבחינה מתודולוגית, אופייני היה שדובר את שפת החיבור (יוונית או בדרך כלל ערבית), היה קורא אותו במקור ומתרגמו אותו על פה לשפת המקום בפני מלומד נוצרי. בתורו, זה היה מכתיב את תוכן החיבור בלטינית לסופר, אשר היה רושם את דבריו.
בין המתרגמים הפוריים ביותר של התקופה נמנה ג'רארדו דה קרמונה, אשר תרגם ללטינית מעל לשמונים ספרים – תוך שהוא מסתמך על יהודים ומוזערבים (Mozarabs), שידעו ספרדית. מלבד יצירותיהם של אריסטו, פטולומאוס, ארכימדס, ואאוקלידס - ג'רארדו מקרמונה תרגם מיצירותיהם של אבן-סינה, יצחק ישראלי בן שלמה, מוחמד אבן מוסא אל-ח'ואריזמי, ג'אבר אבן אפלח, אל-כנדי, אל-פרע'אני, פח'ר א-דין א-ראזי, ת'אבת אבן קורה, חנין אבן יצחק, ואבן אל-וופיד. מלבד יצירות אלו מתחום הפילוסופיה, האלגברה, הגיאומטריה, האסטרונומיה, הכימיה, הרוקחות והרפואה – ג'רארדו מקרמונה ערך את הטבלאות האסטרולוגיות הטולדניות, המבוססות על יצירותיהם של אַבּוּ אלְ-קַאסִם א-זַּהְרַאוִיּ,בנו מוסא, אל-זרקשי, ג'אבר אבן אפלח, אבן אל-היית'ם. הוא גם תרגם יצירות רפואיות, מגדולי הרופאים של העולם העתיק וימי הביניים - לרבות את אלו של גלנוס וסרפיון.
מתרגם בולט אחר הוא ג'ון מסויליה, אשר יחד עם דומיניקוס תרגם יצירות מערבית לספרדית. הוא בין היתר תרגם את 'סוד הסודות' (Secretum Secretorum), שהיא יצירה ערבית מהמאה העשירית, העוסקת במגוון של נושאים לרבות: תורת המדינה, תורת הפנים, תורת המוסר, אלכימיה, מגיה, אסטרולוגיה ורפואה. בנוסף לאנציקלופדיה זו, הוא תרגם יצירות אסטרולוגיות רבות - ובין היתר יצירות משל אל-פרע'אני, אל בטאני, אבו מעשר אל-בלח'י, אל-כנדי, ת'אבת אבן קורה. בתחום הפילוסופיה הוא תרגם מיצירותיהם של אבן גבירול, אל-גזאלי, אל-פראבי, אבן-סינה וקוסטה אבן לוקה.
התרגום בתקופה האלפונסינית
אסכולת טולדו למעשה חידשה את פעילותה, בזמן שלטונו הנאור של אלפונסו העשירי, מלך קסטיליה (1252-1284) – ותחתיו היא הגיעה לשיא בהישגיה. בזמנו חיבור השיר האפי 'אל-סיד' העניק לשפה הספרדית יוקרה רבה – ובעקבות זאת, המלך עודד את התרגום של יצירות ערביות לספרדית. בין היוצרים הבולטים של תקופה זו נמנים מלבד הרמן הגרמני, גם מרק וג'ון מטולדו, אלפרד מ-Sareshel ורבים אחרים.
חלקם של היהודים באסכולת המתרגמים של טולדו
בשני שלביו של התהליכים התרבותיים שאירעו סביב אסכולת טולדו, יהודים מילאו תפקיד מפתח כמגשרים. כמו כן, הם בעצמם הושפעו מאסכולת טולדו ותרגמו יצירות ערביות לעברית. בולטים במיוחד היו מתרגמיו של אלפונסו העשירי, אשר בכלל ביקש שיהודים יתרגמו עבורו את התלמוד וספרי קבלה. יהודה משה הכהן וכן ר' יצחק בן סיד תרגמו עבורו יצירות בענייני אסטרולוגיה – לרבות זאת של אבן אבי אל-ריג'ל.
תרומתה של אסכולת המתרגמים של טולדו
בין אנשי הרוח של המערב שנהנו מהשפע התרבותי, שהניבה אסכולת המתרגמים של טולדו נמנים הבאים: כמו כן, ב-'רנסאנס של המאה הי"ב' כמו בזמן הרנסאנס השתמשו בתרגומים של יצירותיו של אבן אל חית'ם בתחום האופטיקה. גילוי עבודותיהם של היפוקרטס, גלנוס ושל הרופאים הערבים, באמצעות התרגום נתנו תנופה להתפתחות הרפואה המערבית. כמו כן, העולם המערבי התוודע עם שיטת המספרים, שהערבים קיבלו מההודים. לבסוף, התרגומים עודדו את התפתחות השפה הספרדית, ותודות להם נוצר אוצר מילים מדעי וטכני, שהפך לנחלת הרבים ועודד את פיתוחה של המחשבה המדעית והאנושית.
אמנם אף נשלל קיומה של אסכולת המתרגמים של טולדו. אבל אכן בין המאה הי"א למאה הי"ג תורגמו בספרד טקסטים ביוונית, עברית וערבית לשפות הלטינית והספרדית. אלו עסקו בתחום הפילוסופיה, הכימיה, הרפואה, האסטרולוגיה, האסטרונומיה, האלגברה, הספרות, האופטיקה. באמצעותם המערב התעשר בנכסיהם של תרבויות העולם הקדום, שנאצרו בידיהם של מלומדים ערבים ומוסלמים. כמו כן, אלו מצאו את דרכם לעבר האוניברסיטאות באירופה; ובכך הם מבשרים מבחינה הגותית את העת המודרנית.
קישורים חיצוניים
Norman Roth, ‘Jewish collaborators in Alfonso’s scientific work’ in Emperor of culture: Alfonso X the Learned of Castile and his thirteenth-century Renaissance, edited by Robert I.Burns (Philadelphia: University of Pennsylvania Press, 1990) chapter 5
פאפה סוארה
פאפה סוארה (בצרפתית: Papa Souaré; נולד ב-6 ביוני 1990) הוא כדורגלן סנגלי המשחק במורקאמבה בעמדת המגן השמאלי.
קריירה
סוארה התחיל את הקריירה שלו בקבוצת דיאמברס מליגת העל הסנגלית. בגיל 18 הצטרף לליל והתחיל בקבוצת המילואים של המועדון.
לאחר שלא זכה לדקות משחק רבות בליל, בקיץ הושאל לסטאד ריימס על מנת לצבור דקות משחק. במדי ריימס שיחק 23 משחקים ולא כבש אף שער ובסיום העונה חזר לליל כשחקן הרכב.
ב-1 בפברואר 2015 חתם ל-3 וחצי שנים בקריסטל פאלאס ששילמה עבורו 5.3 מיליון אירו.
באוגוסט סוארה חתם בטרואה מהליגה הצרפתית השנייה.
קריירה בינלאומית
ב-11 בספטמבר 2016 סוארה נפצע בתאונת דרכים בכביש M4 בה שבר את רגלו ואת לסתיו, פציעה שלפי טענת הרופאים תמנע מסוארה לשחק כדורגל בחצי שנה הקרובה.
ברובכס
ברובכס היא להקת מחתרת איראנית הרשומה תחת חברת ההפקות אונג מיוזיק. כל שלושת חבריה - ח'שאיאר חקגו, כיואן חקגו וחמיד פרוזמנד, חיים בטהראן, איראן. שיריהם זוכים לצנזורה מקומית באיראן, לאור הגבלות השלטון על הפצת תוכני אמנות ותרבות בעלי השפעה מערבית. עם זאת ללהקה עוקבים בינלאומיים רבים ממוצא איראני הודות לאינטרנט.
מקור השם בהתייחסות סאטירית להגיית המונח "בר ובצ'ההא" (بر و بچه ها; שפירושו "חברים וילדים" - חברה) של שוכני צפון טהראן העשירים שקוצר ל"ברובצ'" והתפשט כסלנג גם לדרום טהראן. הלהקה השתמשה בחיקוי הסרקסטי של הגיית הסלנג על ידי אנשים במרכז העיר - "ברובכס".
האלבום הראשון של הלהקה, Wag, שוחרר בשנת 2007. בשנת 2010 הם הוציאו את השיר Soosan Khanoom. שיר זה היה במרכזו של דיון משפטי עם המלחין ההודי פריטם שבשנת 2012 הוציא שיר תוך הפרת זכויות יוצרים לפי טענת נציגי הלהקה. הנושא נדון בבית המשפט בהודו ונדחה בעקבות כך שאיראן לא חתומה על אמנת זכויות יוצרים.
בשנת 2011 הלהקה הוציאה סינגל נוסף.
רייצ'ל קורי
רייצ'ל אלין קורי (באנגלית: Rachel Aliene Corrie; 10 באפריל 1979 – 16 במרץ 2003) הייתה פעילה אמריקנית בתנועת הסולידריות הבינלאומית (ISM) שנהרגה בתאונה על ידי דחפור די-9 צה"לי בעת שניסתה למנוע בגופה פעולות חישוף והריסת בתים שעשה צה"ל בסמוך לגבול בין רצועת עזה למצרים.
רקע
קורי נולדה בשנת 1979, הצעירה בשלושת ילדיהם של קרייג קורי, מנהל בחברת ביטוח, וסינדי קורי, מוזיקאית שעסקה בחינוך ובהדרכת הורים. גדלה באולימפיה, בירת מדינת וושינגטון שבארצות הברית, לאחר סיום לימודי התיכון החלה בלימודיה במכללת אוורגרין סטייט, מכללה קטנה בעלת אופי פרוגרסיבי. במהלך לימודיה הייתה פעילה בארגונים חברתיים. בשנת לימודיה האחרונה לתואר ראשון הציעה תוכנית מחקר עצמאית במסגרתה תיסע לרצועת עזה ותצטרף לפעילויות תנועת הסולידריות הבינלאומית, וכן תפעל לכינון יחסי ערים תאומות בין עירה אולימפיה, לבין העיר רפיח. עוד בטרם נסיעתה החלה בתוכנית חברים לעט בין ילדים באולימפיה לילדים ברפיח.
היא הגיעה לשטחים ב-18 בינואר 2003, ועברה "סדנה להתנגדות לא אלימה". לאחר מכן החלה לפעול ברפיח בהפרעה להריסת בתים ופעולות חישוף על ידי צה"ל, תיעוד של הריסת חממות ובארות מים במסגרת פעילות צה"ל לאיתור מנהרות הברחה ותופת וגם שהות בבתי תושבים ועזרה לילדים בלימוד אנגלית. היא השתתפה במשפט מבוים בו הואשם נשיא ארצות הברית ג'ורג' בוש, ובהפגנה ב-15 בפברואר נגד מלחמת עיראק, שבה העלתה באש את דגל ארצות הברית.
מותה
ב-16 במרץ 2003 הייתה קורי חלק מקבוצה של שבעה פעילים אמריקאים ואנגלים של תנועת הסולידריות הבינלאומית, שניסתה להפריע לכוחות צה"ל בפעולות חישוף, על פי צה"ל, או בפעולות הריסת בתים, על פי הפעילים, בשכונה של רפיח הסמוכה לגבול בין רצועת עזה ומצרים. פעולות אלו נועדו למנוע התקפות על החיילים שנמצאים לאורך "ציר פילדלפי", ולסייע במניעת חפירת מנהרות אל מעבר לגבול עם מצרים, המשמשות להברחת נשק.
אזור הפעולה היה בציר פילדלפי בו כוחות צה"ל הותקפו פעמים רבות בירי צלפים, נ"ט ובמטעני חבלה שהוטמנו בין השיחים (מטעני צד) או בתוך האדמה עצמה (מטען גחון) על ידי מחבלים פלסטינים. בגלל הסכנה הרבה שבאזור זה הכריז צה"ל על הזירה כ"שטח צבאי סגור" ואסר בצו אלוף כניסת אזרחים לאזור. החיילים שפעלו בשטח היו כולם לוחמים קרביים ונשארו בתוך הכלים המשוריינים עקב הסכנה הרבה ואיום הצלפים.
באותו יום פעל באזור כוח צה"ל שכלל שני דחפורי D9R משוריינים ונגמחון. מטרת הכוח הייתה לבצע חישוף כדי לנקות את השטח ממטעני חבלה, לגלח צמחייה ולשטח קפלי קרקע שיכלו לשמש כמסתור למחבלים או למטעני חבלה. כשעה לפני שפעילי ה-ISM הגיעו לאזור והחלו לשבש את פעילות צה"ל, הושלך רימון רסס אל עבר אחד הדחפורים, אך לא חדר את המיגון הכבד של הדחפור.
בתחילה הפריעה הקבוצה לפעילות צה"ל במשך שעתיים, עד שפוזרה בגז מדמיע וביריות אזהרה. לאחר מכן התארגנה הקבוצה מחדש. בשלב זה, קורי עמדה לפני בית של רוקח פלסטיני בשם ד"ר סמיר מסרי, שאצלו התגוררה במשך כחודש, ופעלה להגן עליו מפני הריסה. כאשר התקרב הדחפור, היא נקטה תרגולת המקובלת בארגון, ועלתה על ערמת העפר שבכף הדחפור לבושה במעיל זוהר, כדי להיראות לעיני המפעיל, ששדה הראייה שלו היה מוגבל ביותר בשל המיגון הכבד, ולגרום לו להפסיק את עבודתו. בשלב זה איבדה קורי את שיווי משקלה ונפלה לבור מאחורי סוללת עפר, במקום בו, ככל הנראה, לא יכול המפעיל להבחין בה. המפעיל המשיך לנוע קדימה ולאחר מכן נע לאחור. כך, לטענת הפעילים, קורי נמחצה הלוך ושוב תחת כף הדחפור, אך בתחקיר צה"ל, ואחר כך גם בחקירת מצ"ח, נקבע כי קורי נפגעה מחתיכת בטון שדחף הדחפור וכי היא לא נדרסה על ידיו. נהג הדחפור ועדי ראייה נוספים נחקרו בפוליגרף לאחר שטענו שלא ראו אותה, ונמצאו דוברי אמת.
לאחר נפילתה והפגיעה בה, מיהרו חבריה אליה ושוחחו עמה מעט, עד שפונתה לבית החולים א-נג'אר באמבולנס של הסהר האדום, שם מתה מפצעיה. בכך, היא הייתה להרוגה הראשונה מקרב פעילי תנועת הסולידריות הבינלאומית לאחר שנתיים של פעילות. כחודש לאחר מכן נורה פעיל נוסף של הארגון, טום הורנדל, באותו אזור בידי חייל צה"ל, שנידון ל-8 שנות מאסר.
ISM מיהרו לפרסם תמונות מהאירוע, ולגבי אחת מהן, שבה נראתה קורי בבירור למפעיל הדחפור, נטען שצולמה דקות לפני 'דריסתה'. אולם, כאשר עמותות ביקורת תקשורת (כגון Honest Reporting) השוו תמונה זו לתמונה שצולמה מיד אחר פגיעתה, גילו שטענה זו אינה נכונה, בשל הבדלים ברקע ובדחפורים שנראו בתמונות המושוות. סוכנויות הידיעות מיהרו להוציא הודעת תיקון, ומאוחר יותר ISM הודו שתמונת ה'לפני' צולמה מספר שעות לפני האירוע, ולא מספר דקות לפניו, כפי שנטען בהתחלה.
התגובות לאירוע
בקרב הציבור הפלסטיני הובעה הפתעה והערצה על כך שאזרחית אמריקאית מתייצבת לצדם ואף מקריבה את חייה למענם. דיוקנה נתלה על כרזות, והתקיימו עצרות לזכרה.
מותה של קורי זכה לסיקור בכלי התקשורת בישראל. מהדורה של תוכנית הטלוויזיה "עובדה" בהגשת אילנה דיין הוקדשה למקרה. אלוף-משנה פנחס זוארץ, מפקד הגזרה הדרומית בעזה, שייצג את צה"ל בתוכנית, הביע צער על התקרית אך אמר שקורי ופעילים אחרים בארגון הסולידריות הבינלאומי "פעלו בצורה מאוד בלתי אחראית, וסיכנו את כולם – את עצמם, את הפלסטינים ואת כוח צה"ל – בכך שהם שמו את עצמם ביודעין באזור לחימה".
תחקיר וחקירת מצ"ח שנערכו בעקבות המקרה ניקו את החיילים מכל אשמה וקבעו שמותה של רייצ'ל קורי היה תאונה שנגרמה עקב חוסר האחריות של פעילי ISM, שכן קורי נהרגה מפגיעת חתיכת בטון שדחף הדחפור והייתה מוסתרת מאחורי ערימת עפר, שם נהג הדחפור לא יכול לראותה. עם זאת, עד היום באוניברסיטה בה למדה קורי ממשיכים פרופסורים ופעילים אנטי-ישראלים לטעון כי נהג הדחפור מחץ את גופה שוב ושוב על אף שראה את גופתה ללא רוח חיים.
פעילי ISM ופעילי שמאל רדיקלי האשימו את ישראל ב"רצח מכוון" של קורי ודרשו מחברת קטרפילר להפסיק למכור דחפורים לישראל. אף על פי שממשלת ארצות הברית הסתפקה בדו"ח המסקנות שפרסם צה"ל, פעילי ISM והוריה של קורי קראו לחקירה עצמאית שתבוצע על ידי ארצות הברית. שלטונות ארצות הברית דחו את קריאתם.
תביעות משפטיות
בשנת 2005 הגישה משפחת קורי תביעות בארצות הברית נגד קטרפילר, צה"ל ומשרד הביטחון על אחריות למותה של רייצ'ל קורי. התביעות נדחו. גם ערעור המשפחה על פסק הדין נדחה.
בתחילת שנת 2010 הגישו הוריה תביעת נזיקין אזרחית בבית המשפט המחוזי בחיפה נגד משרד הביטחון. בחודש נובמבר 2010 פורסם כי חברת קטרפילר משעה אספקת ציוד לישראל עד תום המשפט אך ב-2012 החלו להגיע דחפורי D9 חדשים לצה"ל. באוגוסט 2012 נדחתה התביעה. בהכרעת הדין כתב השופט עודד גרשון כי הדחפור ומפעיליו ביצעו פעילות מלחמתית של חישוף תחת אש ומותה של קורי היה תאונה – כך שאין מקום לפצות את המשפחה. הוא דחה גם את הטענה על רשלנות, משום ששדה הראייה של נהג הדחפור היה מוגבל, בניגוד לזה של המנוחה. "היא העמידה עצמה במודע בסכנה", אמר השופט, והוסיף כי מדובר ב"תאונה שהביאה על עצמה". כמו כן ציין אזהרת מסע של ממשלת ארצות הברית שפורסמה ביום האירוע והזהירה אזרחים אמריקנים מהגעה לאזור עזה והגדה המערבית. השופט ציין גם כי "עמד בתוקפו צו האלוף שהכריז על ציר פילדלפי שטח צבאי סגור ואסר על כניסת אזרחים לאזור זה".
ארבעה גורמים מקצועיים, כולל מומחה מטעם משפחת קורי, קבעו כי נהג הדחפור לא יכול היה לראות את קורי במקום בו עמדה. מסקנה זו אושרה על ידי בית המשפט. בנוסף, דחה גרשון את הטענות של משפחת קורי בדבר חקירה רשלנית של מצ"ח בפרשה, ובדבר נזק ראייתי, בעקבות נתיחת הגופה.
משפחת קורי ערערה על פסק הדין לבית המשפט העליון. ב-12 בפברואר 2015 דחה בית המשפט העליון את ערעורה בנוגע לנסיבות מותה של קורי, אך החזיר לדיון בבית המשפט השלום תביעה בנוגע לטיפול בגופתה ובנתיחה שלאחר המוות.