cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
דוד הנשקה
ביוגרפיה
הנשקה משמש פרופסור מן המניין במחלקה לתלמוד באוניברסיטת בר-אילן וחבר מערכת "דיני ישראל" של הפקולטה למשפטים באוניברסיטת תל אביב. עומד בראש מרכז נפתל לחקר התורה שבעל-פה ומשמש מופקד הקתדרה ע"ש מילן רובן לחקר ההלכה. שימש עורכו של כתב העת סידרא לחקר ספרות התורה שבעל-פה בשנים תשס"ג-תשע"ז.
עד כה פרסם שלושה ספרים ולמעלה ממאה ועשרים מאמרי מחקר, העוסקים בתולדות ההלכה, ספרות חז"ל והספרות הרבנית. ספרו השני זכה בשנת תשס"ט בפרס ללימודים מתקדמים ע"ש קולאץ', ואחד ממאמריו זכה בשנת תשע"ב בפרס תיגר למאמר מצטיין במשפט עברי; בעקבות ספרו השלישי זכה בשנת תשע"ז ב'פרס הרקטור לחדשנות מדעית' מטעם אוניברסיטת בר-אילן. בשנת תשע"א זכה הנשקה בפרס לחקר התלמוד ע"ש פרופ' א"ש רוזנטל מטעם האוניברסיטה העברית בירושלים.
באייר תשע"ט התפטר הנשקה מן הסנט של אוניברסיטת בר-אילן בשל החלטת הסנט להתיר הוראה שלא בעברית בכל התוכניות האקדמיות בלא כל מגבלות.
הנשקה נשוי ליהודית הנשקה, פרופסור מן המניין במחלקה ללשון עברית באוניברסיטת בר-אילן, ולהם חמישה ילדים. מתגוררים בירושלים.
יחסי ברוניי–יפן
יחסי ברוניי–יפן (במלאית: Hubungan Brunei - Jepun, ביפנית: 日本とブルネイの関係) הם היחסים הדיפומטיים בין ברוניי לבין יפן. לברוניי יש שגרירות בטוקיו, בירת יפן, וליפן יש שגרירות בבנדר סרי בגוואן, בירת ברוניי.
היסטוריה
היחסים בין שתי המדינות נוסדו לראשונה ב-2 באפריל 1984. הקשרים בין יפן וברוניי הדוקים וחזקים מאוד, במיוחד בתחום הכלכלה. ברוניי מסתמכת על יפן לצורך ייבוא של כלי רכב, ציוד בנייה, מוצרים אלקטרוניים ומוצרי חשמל לבית השולטים בשוק בברוניי.
ביקורים רמי דרג
בספטמבר 1996 ביקר נסיך היטאצ'י, מאסהיטו ואשתו הנאקו בברוניי. זוהי הייתה הפעם הראשונה שמישהו מהמשפחה הקיסרית של יפן ביקר בברוניי. ב-9 בספטמבר 2004, בין אורחי המלוכה שהוזמנו, השתתף נסיך הכתר נארוהיטו (כיום קיסר יפן) בחתונתו המלכותית של נסיך הכתר של ברוניי. ב-5 באוקטובר 2017, לרגל יובל הזהב של הסולטאן מברוניי לכס המלוכה, חתמו הקיסר אקיהיטו והקיסרית מיצ'יקו על ספר הברכה כדי להעביר את ברכתם לסולטן. החתימה התקיימה בשגרירות ברוניי בטוקיו.
יחסים כלכליים
במהלך השנים נחתמו הסכמים כלכליים בין שתי המדינות, כגוון: השותפות הכלכלית ברוניי–יפן. בתעשיית הנפט והגז נמכרו ליפן למעלה מ־82% גז טבעי נוזלי ברונאי (LNG). חברות יפניות פעלו בהשקעות בברוניי ותכננו פרויקטים חדשים בתחומים אחרים כגון פטרוכימיה ואוכל. שתי המדינות גם רקמו שיתופי פעולה בתחום האנרגיה המתחדשת ובחסכון באנרגיה. בנוסף, שתי המדינות אשררו את הסכם השותפות הכלכלית האזורית המקיפה שצפוי להיכנס לתוקף בינואר 2022.
מרגליות (פירושונים)
{{פירושונים|
ראו גם
}}
אלפא רומיאו RZ
אלפא רומיאו RZ (באיטלקית: Alfa Romeo RZ) היא מכונית ספורט בסגנון רודסטר, מתוצרת יצרנית הרכב האיטלקית אלפא רומיאו בשיתוף פעולה עם "Zagato" אשר יוצרה בין השנים 1992–1993. יוצרו 278 יחידות מהן 241 יחידות יוצרו על ידי "אלפא רומיאו" ו-37 יחידות יוצרו על ידי "Zagato".
וינר ספורט קלוב
וינר ספורט קלוב (בגרמנית: Wiener Sport-Club), הוא מועדון כדורגל בעיר וינה שבאוסטריה. המועדון הוקם ב-1883, והוא נחשב לאחד ממועדוני הכדורגל העתיקים ביותר באוסטריה. המועדון שיחק בין היתר גם בליגת העל האוסטרית (כיום הבונדסליגה האוסטרית), וזכה ב-3 אליפויות המדינה, בגביע מדינה אוסטרי.
היסטוריה
המגרש הביתי של המועדון הוא ספורטקלוב סטאדיום (או "וינר ספורט-קלאב פלאץ" בגרמנית) הוקם בשנת 1904 ונחשב למגרש הכדורגל העתיק ביותר באוסטריה שעדיין בשימוש פעיל. השחקן והמאמן אריך הוף ידוע בתור אגדת המועדון.
קבוצת הכדורגל וינר ספורט קלוב הוכתרה לסגנית אלופת אוסטריה עוד בעונת הכדורגל הראשונה תחת ההתאחדות האוסטרית ב-1911/1912. בעונת 1922/1923 זכתה בגביע האוסטרי. בהמשך זכתה להצלחה באליפות אוסטריה הלאומית ב-1922, 1958 ו-1959. עונת 1958 כללה ניצחון מרשים 0–7 על יובנטוס בגביע אירופה לאלופות. בשנים הסמוכות בשנות ה-50 ה-60 וה-70 הקבוצה זכתה להצלחה נוספת והתמודדה על אליפות הליגה, ועל גביע המדינה האוסטרי, בהם סיימה הקבוצה כסגנית הזוכה שבע פעמים.
עם הקמת הבונדסליגה האוסטרית ב-1976 ותחילת העידן המקצועני בכדורגל האוסטרי, הקבוצה החלה להתדרדר. שתי פשיטות רגל בשנות ה-90 הובילו בסופו של דבר את הקבוצה להתדרדר לליגות הנמוכות.
בשנת 2001, מחלקת הכדורגל התפצלה עקב צרות כלכליות והשתלב מחדש ב-WSC בשנת 2017. הקבוצה הראשונה משחקת כיום בליגה האזורית האוסטרית מזרח (הליגה השלישית באוסטריה).
ישראל נגריס
ישראל נגריס (31 במאי 1927 - 18 בדצמבר 2005) היה רופא מומחה לטיפול במיתרי הקול, אשר התפרסם כרופאם של זמרים ושחקנים.
קורות חיים
נגריס נולד בקאונאס (קובנה), שבליטא. בין 1933 ל-1942 למד בגימנסיה ע"ש שלום עליכם בקאונאס. בין 1936 ל-1941 למד גם נגינה בכינור בקונסרבטוריון שבעיר. בזמן מלחמת העולם השנייה, נמלטה משפחתו לקזחסטן, שם סיים את חוק לימודיו.
ב-1960 עלה לארץ ועבד כמנתח אף אוזן גרון, תחילה במסגרת קופת חולים ומ-1962 כרופא עצמאי. נגריס המשיך לפתח את מומחיותו, וקנה לעצמו שם עולמי בתחום הפוניאטריה. ב-1964 עד 1967 הרצה באוניברסיטת זאגרב (אז ביוגוסלביה, כיום בקרואטיה). הוא סיים את עבודתו עם ניתוק היחסים הדיפלומטיים בין יוגוסלביה לישראל אחרי מלחמת ששת הימים. ב-1968, 1982 וב-1989 עבר התמחויות נוספות (בטוקיו, בארצות הברית, ובארלנגן, גרמניה, בהתאמה). מ-1983 היה מרצה אורח לפוניאטריה בבית הספר הגבוה לזימרה ומשחק בווינה. ב-1993 קיבל תואר פרופסור מאוניברסיטת קייב. נגריס גם הרצה באוניברסיטת בר-אילן.
נגריס פיתח תרופה נגד צרידות, אשר נרשמה כפטנט על שמו ב-1989. התרופה התקבלה על ידי ה-FDA ב-1991.
חיבר ספר על מבנה הקול וצורת דיבור נכונה בשם הכל על הקול (הוצאת ידיעות אחרונות, ספרי חמד 1998).
בין מטופליו היו אמנים מפורסמים כגון מדונה ומייקל ג'קסון (בעת ביקורם בארץ), ירדנה ארזי, חנה לסלאו, וצביקה פיק; חזנים כדודו פישר ובן ציון מילר, ופוליטיקאים כיצחק רבין וביל קלינטון.
נגריס נפטר בתל אביב ב-18 בדצמבר 2005. הותיר אחריו אישה, חיה, ושלושה בנים (בני, עדי ורואי). בנו, פרופסור בני נגריס, אף הוא מומחה לבעיות במיתרי הקול.
הירי בבית הספר מספר 88 באיז'בסק
הירי ההמוני בבית הספר מספר 88 בעיר איז'בסק שבאודמורטיה, רוסיה, אירע ב־26 בספטמבר 2022, סמוך לשעה 10:14 בבוקר ברחוב פושקין 285 בעיר, כשגבר בן 34, בוגר בית הספר, ירה למוות ב-17 אנשים (11 מהם ילדים, השאר מאבטחים ומורים), פצע עוד 23 (21 מהם ילדים) ולאחר מכן התאבד בירייה.
מהלך התקרית
הדיווחים הראשונים על הירי הופיעו בערוצי טלגרם בשעה 10:14 שעון מוסקבה. בבוקר 26 בספטמבר פרץ לבית הספר גבר חמוש בחולצת טריקו עם סמלים נאציים. לפי הדיווחים, המפגע הגיע כולו לבוש שחור ועוטה מסכה. הוא נכנס בשקט, ירה במאבטח בית הספר בן ה-73, שניסה להתנגד לו, ובכל מה שנקרה בדרכו במסדרונות, ופתח באש לעבר ילדים ומורים. בכיתות רבות בנו תלמידים בריקדות של שולחנות וכיסאות, והתחבאו מאחורי ארונות. בבהלה, כמה ילדים החלו לקפוץ מהחלונות, והמפגע, בחיפוש אחר קורבנות חדשים, החל לשבור ולירות לעבר הדלתות הסגורות של הכיתות. היורה התאבד לאחר מכן.
מגדה סאבו
מגדה סאבו (בהונגרית: Szabó Magda; 5 באוקטובר 1917 – 19 בנובמבר 2007) הייתה משוררת, מחזאית, מתרגמת וסופרת הונגרייה, שכתבה גם ספרות ילדים ונוער. ספריה תורגמו ליותר מארבעים שפות וספרה "הדלת" זכה לגרסה קולנועית.
ביוגרפיה
סאבו נולדה בעיר דברצן ב-1917 וסיימה את לימודיה באוניברסיטת דברצן עם תואר דוקטור לפילוסופיה בהוראת לטינית והונגרית. בתקופת מלחמת העולם השנייה עבדה כמחנכת בפנימיית בנות פרוטסטנטית ולאחר המלחמה הפכה לעובדת מדינה במשרד הדתות והחינוך ההונגרי.
ב-1947 נישאה לסופר והמתרגם ההונגרי טיבור סובוטקה. באותה שנה התפרסם ספר השירים הראשון שלה - הטלה. הספר זכה להצלחה. ב 1949 זכתה בפרס באומגרטן הנחשב אך בו ביום הוא נשלל ממנה, ספריה הוחרמו ונאסרו לפרסום והיא פוטרה מעבודתה על ידי השלטון ההונגרי הקומוניסטי הפרו-סטליניסטי .חרם זה נמשך עד 1958. לאחר תקופה זו היוצרת שהחלה דרכה כמשוררת פנתה לכתיבת רומנים ומחזות. במהלך השנים הפכה סאבו לאחת הסופרות הנחשבות בהונגריה ובעולם. היא זכתה בפרסים ספרותיים רבים והייתה ממייסדי האקדמיה הספרותית הדיגיטלית. בשנת 2007 הלכה לעולמה כשהיא בת תשעים בעודה שקועה בקריאה.
רעידת האדמה בספיטק (1988)
רעידת האדמה בספיטק שבארמניה הסובייטית התרחשה ב-7 בדצמבר 1988 בשעה 11:41 ובמגניטודה של 7.2 בסולם ריכטר היא הייתה רעידת האדמה החזקה שפקדה את האזור במאות השנים האחרונות. תוך חצי דקה נהרס החלק הצפוני של ארמניה הסובייטית בה התגוררו כמיליון תושבים. העיר ספיטק נהרסה עד ליסוד ונזקים משמעותיים היו בערים גיומרי, סטפנוואן ועוד. בסך הכול כחצי מיליון אנשים נותרו ללא קורת גג ו-25,000 נהרגו. מחשש לרעידות משנה הופסקה פעילות של תחנת הכוח הגרעינית מצאמור. רעידות משנה נמשכו כשבוע והיו בחוזק עד ל-5 בסולם ריכטר.
בזמן האירוע מיכאיל גורבצ'וב היה בביקור רשמי בארצות הברית. הביקור הופסק והוא חזר לברית המועצות. מייד הוקמה ועדה ממשלתית מיוחדת ובראשה הועמד ניקולאי ריז'קוב (ראש הממשלה). לאזור הוזרמו כוחות צבא, ובנוסף לכך מתנדבים וצוותי חילוץ מכול רחבי ברית המועצות ומ-111 מדינות אחרות.
בעקבות הריסת התשתיות היה קושי במתן עזרה רפואית. בעיר ספיטק הנפגעים רוכזו באצטדיון המקומי. 10 בדצמבר בברית המועצות הוכרז כיום אבל לאומי. במהלך הרכבת האווירית שהעבירה את האספקה התרסקו שני מטוסי תובלה. באזור היה מזג אוויר קריר (בלילות הטמפרטורות היו יורדות עד 20 מעלות מתחת לאפס) ולכן היה צורך לסיים את פינוי הנפגעים מההריסות ולפנות את התושבים לאזורים אחרים בהקדם. בסך הכול פונו מהאזור כ-110 אלף אזרחים. לדעת המומחים סיבות להריסות כה גדולות הם בתכנון בנייה לא מתאים לאזור וגם בביצוע לקוי של התוכניות.
ממשלת ברית המועצות אישרה תוכנית שיקום רחבה. לאזור הגיעו כ-45 אלף עובדי בנייה מרחבי המדינה. תוך מספר שנים נבנו בנייני מגורים ומבני ציבור. אומנם בעקבות התפרקות ברית המועצות המשך תוכנית השיקום הופסק. עד היום בערי ארמניה לא כל הבניינים שוקמו ורמת האבטלה בערי צפון המדינה גבוהה.
בעקבות האסון הוקם חיל החילוץ הרוסי שהפך בשנת 1995 למשרד למצבי חירום והגנה אזרחית שהפך לגוף המוביל והחשוב ביותר בתחום הטיפול באסונות טבע בכל המרחב הפוסט-סובייטי.
במדיה
האירוע עובד לקולנוע מספר פעמים: בסרט הקולנוע "רעידת אדמה" משנת 2016 בבימויו של סאריק אנדראסיאן ובהפקת Enjoy Movies ובסרט ספיטק משנת 2018, בבימויו של אלכסנדר קוט.
פיגועים ברחוב בן יהודה בירושלים
1948
ב-22 בפברואר 1948, במהלך מלחמת העצמאות, התפוצצו ברחוב בן יהודה שלוש משאיות תופת של הצבא הבריטי בפיגוע שבוצע על ידי חיילים ערבים שערקו מהצבא הבריטי ועשו שימוש בכלי רכב ובנשק של הצבא הבריטי. בפיגוע נרצחו 58 בני אדם, מהם 49 שנמצאו מתים בהריסות הבניינים ו-9 שנפטרו מפצעיהם מאוחר יותר, לצד 38 אחרים שנפצעו. רוב הרוגי הפיגוע נקברו בבית הקברות סנהדריה.
1971
ב-8 בספטמבר 1971 רימון הושלך לפתח "קפה אלנו" ברחוב בן יהודה. הוא לא התפוצץ ולא היו נפגעים.
1974
ב-12 בדצמבר 1974 מטען חבלה התפוצץ ברחוב בן יהודה. 13 בני אדם נפצעו באורח קל עד בינוני.
1975
ביום שישי, 4 ביולי 1975, התפוצץ בכיכר ציון, כיכר עירונית מרכזית המחברת בין רחוב בן יהודה ורחוב יפו, מקרר שבדפנותיו היו מוסתרים חמישה קילוגרם של חומר נפץ. בפיגוע נהרגו 15 בני אדם ו-77 נפצעו. אחמד ג'בארה, שהיה אחראי על הנחת המטען, נעצר ונידון למאסר עולם ושלושים שנות מאסר, אך שוחרר על ידי ישראל ב-2003 לאחר שריצה 27 שנות מאסר כמחווה ליאסר ערפאת, שמינה אותו ליועצו לענייני אסירים. הוא מת ברמאללה בשנת 2013.
ב-13 בנובמבר 1975 התפוצץ מטען חבלה ליד קפה נוה בדרך יפו, ליד המדרחוב. שבעה בני אדם נהרגו ו-45 נפצעו.
1976
ב-9 באפריל 1976 פורקה מכונית תופת ברחוב בן יהודה זמן קצר לפני שהייתה אמורה להתפוצץ.
ב-3 במאי 1976 נפצעו שלושים ושלושה עוברי אורח בהתפוצצות קטנוע ממולכד בפינת הרחובות בן יהודה ובן הלל. בין הפצועים היו הקונסול היווני בירושלים ורעייתו. למחרת, בערב יום העצמאות, ערכה העירייה אירוע במקום הפיגוע תחת הסיסמה "בכל זאת".
1979
ב-1 בינואר 1979 נמצאה מכונית תופת מול קפה עטרה במדרחוב ונוטרלה כחצי שעה לפני שהייתה אמורה להתפוצץ.
ב-24 במרץ 1979 נהרג אדם אחד ו-13 בני אדם נפצעו, כאשר מטען חבלה התפוצץ בפח אשפה בכיכר ציון.
1981
ב-2 במאי 1981 נפצע חבלן משטרה באורח בינוני ממטען חבלה שהונח בפח אשפה ליד קפה אלנו.
1984
ב-15 באוגוסט 1984 התגלתה מכונית תופת ברחוב בן יהודה, ונוטרלה כ-10 דקות לפני שהייתה אמורה להתפוצץ. במכונית היו כ-12 ק"ג של חומר נפץ ושלושה ק"ג מסמרי ברזל.
1997
ב-4 בספטמבר 1997 שלושה מחבלים מתאבדים של חמאס פוצצו עצמם במקביל במדרחוב, והרגו חמישה ישראלים. הפיגוע בוצע על ידי פלסטינים מהכפר עסירה א-שמאלייה.
בפיגוע נהרגו שלוש ילדות בנות 14: סיוון זרקה, יעל בוטווין וסמדר אלחנן. אלחנן הייתה בתו של פעילת השלום נורית פלד-אלחנן ונכדתו של האלוף והפוליטיקאי הישראלי מתתיהו פלד.
משפחתה של יעל בוטווין, אזרחית ארצות הברית, הגישה תביעה בארצות הברית נגד הרפובליקה האסלאמית של איראן.
2001
ב-1 בדצמבר 2001 פוצצו את עצמם שני מחבלים מתאבדים ברחוב בן יהודה, ואחריהם התפוצצה מכונית תופת שאמורה להתפוצץ עם הגעת החובשים. המחבלים המתאבדים הרגו אחד עשר קורבנות בגילי 15 עד 21, כולל מספר חיילים ללא מדים, ו-188 נפצעו. חמאס נטל אחריות לפיגוע, וקבע כי מדובר בתגמול על הריגתו של בכיר החמאס מחמוד אבו הנוד. דובר חמאס בעזה הצהיר כי היא תבצע הפצצות נוספות. תביעות הוגשו נגד הבנק הערבי, נט ובנק קרדי ליונה בטענה שהעבירו כסף לחמאס.
שלמה זיידר
שלמה זיידר (Shlomo Seider; 10 בדצמבר 1933 – 12 בספטמבר 1991) היה מבכירי הפרובלמאים והשחמטאים בקהילה הישראלית והבינלאומית. הישראלי הראשון אשר עוטר בתואר אמן בינלאומי בחיבור בעיות שחמט (1985) מטעם התאחדות השחמט הבינלאומית. כן שימש שופט בינלאומי בתחרויות חיבור בעיות שחמט.
ביוגרפיה
שלמה זיידר נולד בשנת 1933 בעיירה בוחוש בחבל מולדובה שברומניה.
היה פעיל כשחמטאי עוד מילדותו. בחודש ינואר 1951, בגיל 17, עלה יחד עם משפחתו לישראל, ושהה במשך שנה בקיבוץ מענית, תקופה שהתבררה כמכריעה בעיצוב השקפת עולמו הפוליטית, החברתית, והתרבותית. לאחר תקופה זו התגייס לנח"ל, אך כעבור שנה עבר לחיל השריון, והגיע לתפקיד של סמל מחלקה בכיר בחרמ"ש, תפקיד בו לחם בשלוש מלחמות כמילואימניק. בדצמבר 1962 התחתן עם ורה. לזוג נולדו שלושה בנים.
בהיותו בן 40 לקה בליבו לראשונה. חיבתו לשחמט, שהחלה עוד בילדותו ברומניה, וליוותה אותו גם לאורך כל שנותיו בארץ, תפסה תאוצה בתקופה זו. מאז ועד מותו הקדיש את כל זמנו לעיסוק בשחמט. הוא התייחס לתחום חיבור בעיות השחמט כאל אמנות, והשקיע בה ממרצו בלהט ובדבקות.
הוא היה לישראלי הראשון שזוכה (בשנת 1985) בתואר אמן בינלאומי בחיבור בעיות שחמט (International Master for Chess Compositions) מטעם FIDE, התאחדות השחמט הבינלאומית. כן החזיק בתואר שופט בינלאומי בתחרויות חיבור בעיות שחמט (International Judge for Chess Compositions) החל משנת 1978. במהלך חייו חיבר כ-650 בעיות שחמט, רובן זכו בפרסים ובציונים לשבח.
מחלת הלב שבה לקה בגיל 40 המשיכה ללוות אותו ב-18 השנים האחרונות לחייו. בשנת 1991 סבל מהתקף לב נוסף ונפטר.
חוליו ארקה
חוליו אנדרס ארקה (בספרדית: Julio Andrés Arca; נולד ב-31 בינואר 1981 בקילמס שבארגנטינה) הוא כדורגלן ארגנטינאי המשחק בעמדת המגן השמאלי או הקשר המרכזי. הוא מחזיק בדרכון איטלקי.
קריירת מועדונים
ארקה החל את הקריירה במחלקת הנוער המשובחת של ארחנטינוס ג'וניורס הידועה בייצור כישרונות ובה גדלו חלק מגדולי שחקני ארגנטינה. ב-1998 הוא ערך את הופעת הבכורה במדי הקבוצה הבוגרת בה שיחק עד שנת 2000.
בשנת 2000, אחרי שהרשים את מגלי הכישרונות של סנדרלנד בתום משחקה של ארגנטינה הצעירה עם מקבילתה האנגלית, הוחתם ארקה על חוזה תמורת 3.5 מיליון ליש"ט. כבר בעונתו הראשונה סחט ארקה מחמאות ואף נבחרת לשחקן הצעיר המצטיין של העונה. בעונתו השנייה נפצע לתקופה ארוכה וחווה פציעות חוזרות אשר גרמו לו להיעדר מהמגרשים ברוב חלקי העונה. ארקה העדיף להישאר בקבוצה גם עם ירידתה לליגה הראשונה, הוא היה משחקניה המצטיינים של הקבוצה אשר זכתה בעלייה בעונת 2004/2005. במהרה הפך ארקה לחביב הקהל גם לנוכח יכולתו, סגנון משחקו ההתקפי והטכני ונאמנותו לקבוצה.
בעונת 2005/2006 סנדרלנד ירדה שוב לליגה הראשונה וארקה הועבר למידלסברו תמורת 1.75 מיליון ליש"ט. בהופעת הבכורה שלו במדי מידלסברו, שבר ארקה אחד מאצבעות כף רגלו והושבת לתקופה קצרה. עם חזרתו מהפציעה, הפך ארקה לשחקן הרכב. כמו בסאנדלרנד, ארקה הוא אחד השחקנים האוהבים של הקהל. יכולתו במדי הקבוצה הביאה את מאמנו גארת' סאות'גייט להצהיר שלארקה מגיע זימון לנבחרת. ארקה מונה כקפטן הקבוצה בעונתו השנייה בקבוצה.
נבחרת
ארקה שימש כקפטן הנבחרת הצעירה וזכה איתה גם במונדיאל הנוער ב-2001. עם זאת, ארקה טרם ערך הופעת בכורה במדי הנבחרת הבוגרת למרות יכולתו הטובה והמחסור במגנים שמאליים בנבחרת.
בדצמבר 2007 דחה ארקה את הרעיון לקבל דרכון בריטי ולשחק עבור נבחרת אנגליה.
בועז משעולי
בועז משעולי (נולד ב-11 בנובמבר 1951) הוא מחלוצי ההייטק בישראל. הוא היה שותף להקמה, לניהול וליזום של שורה של חברות מוכרות כקומברס, ורינט מערכות, DSP, פאנדטק, ורסמד, ואחרות, שמהן ועל ידי מנהלים שצמחו בהן התפתחו עשרות חברות הייטק מצליחות.
ביוגרפיה
בועז משעולי נולד וגדל ברמת גן
בשנת 1972 הצטרף לחברת שרנוע אלקטרוניקה, והיה חלק מצוות הפיתוח בראשותו של המהנדס גיל חגיז, שפיתח מחשב מסחרי שנמכר בעולם.
ב-1978 הזמינה אותו חברה מסטמפורד, קונטיקט, בה ניהל פרויקט פיתוח של מערכת שסיפקה מענה קולי של 20 אלף שיחות טלפון בשעה, והוטמעה ברשת חנויות הכלבו מייסיס.
בשנת 1980 הקים משעולי בארצות הברית את חברת "אפרת", שפיתחה טכנולוגיות חדישות לעיבוד ספרתי של אותות ולארכיטקטורה חדשנית של טיפול מחשב במולטימדיה.
החברה העניקה שירותי פיתוח בתחומי התוכנה והחומרה לפרויקטים שונים, ביניהם לחברת המחשבים Fujitsu ומרכז התכנון של ITT, שעסק בפיתוח מרכזייה ציבורית לחברות טלפון.
במסגרת פעילותה של חברת אפרת, הגה בועז משעולי את הקונספט של תיבות קוליות, והחל לפתח ארכיטקטורה שתדע לטפל באגירה והעברה של מידע מולטימדיה על ידי מחשב, ובאלגוריתם חדש לייצוג דיגיטלי של דיבור.
'''הקמת חברת אפרת טכנולוגיה עתידית, תל אביב. הבסיס של חברת קומברס'''
בשלהי שנת 1982 הקים בועז משעולי בישראל את אפרת טכנולוגיה עתידית;
שותפיו היו פרופ' יחיעם ימיני מאוניברסיטת קולומביה וגיסו, איש הכספים, קובי אלכסנדר. בתוכנית העסקית הראשונה מיוני 1982 פעל בועז משעולי כנשיא (president), יחיעם ימיני כמדען ראשי (chief scientist) וקובי אלכסנדר כסמנכ"ל כספים (chief financial officer).
באפרת השקיעו קונצרן אסקום משווייץ, חברות תדיראן, אמפל, "שירסון אמריקן אקספרס", ADP, ליהמן ברדרס, קרן הון סיכון אמריקאית ומשקיעים פרטיים אמריקאים
והיא קיבלה מענקים מקרן בירד ולשכת המדען הראשי במשרד המסחר והתעשייה.
הניו יורק טיימס הקדיש למשעולי כתבת דיוקן בה תיאר אותו כמייצג דור חדש של יזמים וכינה אותו "whiz kid".
עם רישום החברה ותחילת פעילותה בועז משעולי וקובי אלכסנדר כיהנו כמנכ"לים משותפים, כשמשעולי היה אחראי על תחומי השיווק, הפיתוח העסקי והפיתוחים הטכנולוגיים, וקובי אלכסנדר היה אחראי על הניהול פיננסי של החברה.
הקמת חברת קומברס בארצות הברית
אנשי אפרת הגיעו למסקנה שלצורך פעילות בשוק בארצות הברית, ולצורך גיוסי הון לחברה, יהיה קל יותר אם החברה תהיה רשומה בארצות הברית, עם שמות שיצלצלו טוב באנגלית. הם שינו את שם מערכת התיבות הקוליות מ"תבור" ל-"Trilogue", והוחלט על "הפיכת שרוול" והעברת כל בעלי המניות בחברת אפרת לבעלות על חברת אם שהוקמה בניו יורק בתחילת 1984 בשם Comverse Technolohy Inc. בועז משעולי וקובי אלכסנדר נשאו בתארים יו"ר ומנכ"ל משותפים. מערכת "Trilogue" נרכשה בידי עשרות מוסדות וארגונים, ביניהם מינהל השירותים הכלליים של הממשל האמריקני ואוניברסיטת מישיגן. בינואר 1987 הונפקה קומברס בבורסת ניו יורק.
כחלק מפעילותו בניהול קומברס, הקים שורה של פעילויות שהפכו לימים לחברות ורינט מערכות, טלמסר, DSP, ואחרות. בועז משעולי פעל כמנכ"ל ויו"ר משותף בקומברס עד שנת 1988.
פעילות באפרת שהפכה לימים לחברת ורינט מערכות
בשנת 1983 הגה בועז משעולי את פיתוחו של מערך דיגיטלי חדשני עבור חיל המודיעין, אשר יחליף את השיטות והכלים שבהן בוצעה האזנה לערוצי דיבור אחרים עד אותה עת. המערכת איפשרה להפוך את כל המידע הקולי האנלוגי לדיגיטלי, סיפקה לאיש צוות ההאזנה תחנת עבודה ייעודית, ואיפשרה להפעיל טכניקות מתחום העיבוד הספרתי של אותות כגון: ניקוי רעשי רקע, זיהוי הדובר וזיהוי שפת הדיבור. מערכת זו יצרה מהפכה בתחום ונמכרה לממשלות רבות לשימוש בתחומי המודיעין. לימים בוצעה הפרדה של חטיבה זו מחברת קומברס והיא הפכה לחברת "ורינט" שהמשיכה לצמוח בהצלחה.
הקמת פעילות באפרת שהפכה לימים לחברת DSP
בשנת 1986 העביר בועז משעולי צוות פיתוח בחברת אפרת שהתמחה בעיבוד ספרתי של אותות ויזם את הקמתה של חברת קולטוק בע"מ. צוות החברה כלל את ד"ר ולדימיר קופרמן, שבתאי אדלסברג ואיתמר דרורי. בהמשך נרכשה החברה על ידי דוידי גילה ששינה את שמה לדי.אס.פי. גרופ, בהמשך פוצלה די.אס.פי. גרופ לשתי חברות: האחת הונפקה בנאסד"ק והשנייה נמכרה לאינטל.
הקמת חברת אאורה השקעות והנפקתה בבורסה לניירות ערך בתל אביב
בשנת 1992 יזם את הקמתה של חברת "אאורה", חברת השקעות שנסחרה בבורסה לניירות ערך בתל אביב. בועז משעולי פעל כמנכ"ל ויו"ר שלה עד שנת 2000, שנה בה יצחק תשובה רכש את גרעין השליטה. במסגרת השליטה הצטרף משעולי כיו"ר פעיל ומשקיע מוביל להקמת חברות הייטק, ביניהן: חברת "פאנדטק" שנסחרה בנאסד"ק,
"ורסמד" שנמכרה לג'נרל אלקטריק,
"מאגמה" שנסחרה בבורסה לניירות ערך בתל אביב
ו"סקייליין".
חברת פאנדטק
בשנת 1994 חבר בועז משעולי לאיש המחשבים ראובן בן-מנחם, ולבנקאי מארצות הברית אריו ליוי, להקמת חברת פאנדטק. בועז משעולי כיהן מיום הקמת החברה כיו"ר פעיל שלה, וכמשקיע מוביל בה (דרך אאורה) עד להנפקתה לציבור בניו יורק. ראובן בן-מנחם מונה למנכ"ל החברה. החברה פיתחה ושיווקה מערכות תוכנה לאוטומציה של מערכת העברת הכספים בבנק, ומכרה פתרונות לאלפי בנקים. בתחילת 1998 הונפקה החברה לראשונה לציבור בבורסת נאסד"ק לפי שווי חברה של מעל מאה מיליון דולר.
במרץ 1999 ביצעה החברה גיוס הון נוסף לפי שווי חברה של 900 מיליון דולר. לקראת סוף 1999 כחלק משינוי בפעילותו בחברת אאורה, סיים בועז משעולי את פעילותו בחברת פאנדטק כששווי החברה עמד על 1.1 מיליארד דולר.
חברת ורסמד
בשנת 1996 הצטרף בועז משעולי לצוות היזמים של חברת ורסמד כיו"ר פעיל, כשאאורה הופכת למשקיע המוביל בחברה. החברה פיתחה מוצר שממדיו הזעירים מאפשרים להנשים חולים לא רק כשהם מחוברים למכשיר נייח בבית חולים, אלא גם במצבי חירום ותנועה. המכשיר זכה באישור ה-FDA
ושווק בידי סימנס. המכשיר נמכר לבתי חולים ולמוסדות רפואיים ברחבי תבל ונרכש על ידי צה"ל לשימוש בשדה הקרב.
ורסמד נמכרה לג'נרל אלקטריק.
חברת מאגמה תעשיות
בשנת 1994 רכשה אאורה מניות בחברת מאגמה תעשיות, יצרנית נרות דקורטיביים והחלה בפיתוח החברה. בועז משעולי פעל כיו"ר החברה ביחד עם המנכ"ל דן רודיק והחל בהקמת מערך שיווק בארצות הברית וברחבי העולם. החברה הונפקה בבורסה לניירות ערך בתל אביב. החברה מכרה לרשתות שיווק (בהן קיי-מארט ) ולאלפי חנויות מתנה בארצות הברית ובאירופה.
המשך הפעילות באאורה
בשנת 2000 מכר בועז משעולי את אאורה לקבוצת גרין בבעלותו של יצחק תשובה.
בשנת 2004 הצטרף מחדש לחברת אאורה ביחד עם יוסף צליח (שותפו לשעבר של חיים כצמן) שהסב את פעילות החברה לתחום הנדל"ן.
משבר הנדל"ן של 8–2009 במזרח אירופה הוביל להפסדים רבים של החברה בהשקעותיה במזרח אירופה והחברה נכנסה בשנת 2011 להקפאת הליכים ולפירוק.
בועז משעולי פעיל כמשקיע אנג'ל, יזם ויו"ר פעיל בחברות הייטק שונות:
1. הוא מוביל כיו"ר ומנכ"ל את הפעילות של חברת SirTLab,
2. פועל כיו"ר באריקס - חברה המפתחת דור חדש של תאי לחץ.
פעילות ציבורית
'די-קיור'
בשנת 2004 הקים יחד עם פרופ' איתמר רז את די-קיור, ארגון ללא מטרות רווח אשר מתמקד בשיפור הריפוי למחלות סוכרת וכלי דם, ופעל כיו"ר שלו במשך כעשר שנים. די-קיור העניקה מעל 150 מענקי מחקר למחקרים באקדמיה, יזמה שיתופי פעולה עם מרכזי מחקר בעולם, וקידמה פרויקטי מחקר כגון השמנה אצל צעירים או פרויקט בריאות לאנשי הקבע בצה"ל. בועז משעולי ממשיך לפעול בוועד המנהל של הארגון.
'פעילויות נוספות'
משעולי היה חבר חבר בוועד הפועל של איגוד החברות הציבוריות בישראל.
אייז'ה נעמי קינג
אייז'ה נעמי קינג (באנגלית: Aja Naomi King; נולדה ב-11 בינואר 1985) היא שחקנית אמריקאית. התפרסמה לראשונה כאשר גילמה את קסנדרה קופלסון בדרמה-הקומית הרפואית "אמילי אוונס" (2012-13), ופריצתה הגיעה כאשר החלה לגלם את מקיילה פראט בסדרת הדרמה המשפטית של רשת ABC, "המדריך לרוצח" (2020-2014), תפקיד אשר הקנה לה שבחים וביקורות מהללות.
ביוגרפיה
קינג נולדה בלוס אנג'לס, קליפורניה. היא קיבלה תואר ראשון באמנות באוניברסיטת קליפורניה בסנטה ברברה, ותואר שני באמנויות הבמה בבית הספר לדרמה של אוניברסיטת ייל ב-2010. באוניברסיטת ייל, הופיעה קינג במספר הפקות, כולל "חלום ליל קיץ", "חנות קטנה ומטריפה" ו"מלאכים באמריקה".
2013-2010
קינג הופיעה במספר סרטים קצרים בתקופה המוקדמת של הקריירה שלה. היא עשתה את הופעת הבכורה הטלוויזיונית שלה בשנת 2010 עם תפקיד אורח בסדרת הדרמה של רשת CBS, "שוטרים בדם", ומאוחר יותר שיחקה בסדרות "מבוקש" ו"הרשימה השחורה". היא עשתה את הופעת הבכורה הקולנועית שלה בסרט "עלמות במצוקה" משנת 2011 לצד גרטה גרוויג. הפריצה הגדולה שלה הייתה ב-2012 כאשר לוהקה לתפקיד של קסנדרה קופלסון, מתמחה כירורגית חדשה והאנטגוניסטית הראשית של הסדרה "אמילי אוונס". הסדרה בוטלה לאחר עונה אחת ב-2013.
2014–הווה: הפריצה
בתחילת 2014, גילמה קינג תפקיד חוזר בסדרת הדרמה הרפואית "קופסה שחורה". הסדרה בוטלה לאחר עונה אחת. בפברואר 2014, היא לוהקה לאחת הדמויות הראשיות בסדרת הדרמה המשפטית "המדריך לרוצח" שהופקה על ידי שונדה ריימס. בסדרה מככבת ויולה דייוויס בתור פרופסור למשפטים. קינג מגלמת את דמותה של מקיילה פראט, אחת מחמשת הסטודנטים המובילים, לצד קרלה סוזה, ג'ק פלאהי, אלפרד אינוק ומאט מקגורי. הסדרה עלתה לשידור ב-25 בספטמבר 2014 וזכתה לביקורות חיוביות ממבקרים ונצפתה על ידי 14 מיליון צופים. קינג קיבלה מועמדות לפרס NAACP Image ב-2015 על ביצועיה בסדרה.
ב-2015, קיבלה קינג את התפקיד הראשי שלה, בסרט המדע הבדיוני "Reversion ". הסרט היה מוגבל לשחרור תיאטרלי ב-9 באוקטובר 2015. באותה השנה, היא לוהקה לתפקיד הנשי הראשי בסרט ההיסטורי "הולדתה של אומה", שמבוסס על מרד נט טרנר, מרד עבדים שהתקיים ב-1831. בסרט גם מככבים נייט פארקר, ארמי האמר וגבריאל יוניון. היא מגלמת את אשתו של נט טרנר, צ'רי. הסרט הוקרן לראשונה ב-25 בינואר 2016, וזכה לביקורות חיוביות ממבקרים. ביצועיה של קינג בתור עבדה צעירה התקבלה גם היטב. מגזין וראייטי מיקם אותה ברשימת "הביצועים פורצי הדרך הגדולים ביותר", וכתב כי "קינג הופכת את עצמה מנערת זוהר עכשווית לעבדה מהמאה ה-19 בסרט פורץ הדרך של נייט פארקר. סצנה מאוחרת בסרט לצד פארקר כאשר נייט טרנר חושף עומק וחוזק שקינג מעולם לא התבקשה לספק בעבודות הקודמות שלה על המסך הקטן, וכוכבת פוטנציאלית חדשה נולדה".
חיים אישיים
בתחילת שנת 2020 נישאה קינג בחשאי לקבלן הבנייה האוסטרי, דן קינג. במרץ 2021, קינג פרסמה שהיא בהריון לאחר שחוותה בעבר שתי הפלות. ב-6 ביוני 2021 היא ילדה את בנה הבכור, קיאן.
יונה אלון
ביוגרפיה
אלון נולד בקיבוץ עין שמר, ובשנת 1958 עבר לירושלים, שם התגורר עד מותו. למד באקדמיה למוזיקה ע"ש רובין בירושלים והשתלם בפילוסופיה אצל פרופ' ישעיהו ליבוביץ ופרופ' מרסל דיבואה. בשנות ה-60 וה-70 של המאה ה-20 פיתח תאוריה מוסרית חדשה (ראו להלן), אותה הציג בשני ספריו הראשונים. לאחר מכן, כתב בעיקר שירה. חלק משיריו תורגמו לאנגלית בידי ד"ר בן שפירו. לאחר מותו יצא לאור בשנת 2018 ספר פרוזה שכתב במשך שנים: "כך להישאר לעולם".
לאלון היה אח תאום, המשורר עלי אלון.
תמצית התאוריה: אין רשעים בעולם
הרשע הוא אדם העושה רע בזדון. עושה רע בשגגה לא התכוון לעשות רע, או לא ידע שמעשהו הוא מעשה רע. לכן אינו רשע (לדוגמה: מי שמפיל אבן תוך כדי טיפוס על הר, והאבן פוגעת באחר). לכן רק מי שיודע שמעשהו רע, ומתכוון לעשותו, הוא הרשע. וכאן טוען אלון את טענתו המרכזית: אדם העושה רע ויודע שהוא עושה רע, אינו קיים במציאות.
למה?
מנגנון האבולוציה יצר במוחנו מבנה המכוון לטוב. שיקול הדעת האנושי מכוון תמיד אל הטוב, ולא ייתכן אחרת. כי אילו היה שיקול הדעת מכוון אל הרע, היה מין האדם נשמד במהרה. ומכיוון שכך, לא קיים אדם שעושה רע, ויודע שהוא עושה רע. כי האדם עושה תמיד מה שתודעתו רואה כטוב.
ובתגובה לטענה כי יש אדם שעושה את הטוב לעצמו ואת הרע לאחרים, וכך הוא מתקיים – הרי אלון טוען שהטוב לעצמו נחשב בעיניו הטוב העליון, האמיתי. ומשום כך הוכיחו מחקרים שלפושעים יש סולם ערכים המעמיד בראשו את טובת עצמם.
החברה חייבת לקיים להגנתה סולם ערכים קבוע הכולל טוב ורע, ומדרג את האנשים מבחינה מוסרית. לפי סולם ערכים זה מי שעושה מעשה רע בניגוד לצדק וליושר, ועושה אותו בזדון – הוא רשע. לפי סולם ערכים זה קל מאוד להגדיר את הצדיק ואת הרשע. מספיק להראות שאדם התנגד לחוקים ולמוסר ופעל בניגוד לאמות המידה היסודיות של החברה – ועשה זאת בזדון – וכבר קבעת והוכחת שהוא רשע.
אלא שהחוק והמוסר החברתי הם מבנים מלאכותיים ומוסכמים. הם מציגים מוסר טהור, בנוי על יסודות התבונה הטהורה, ומייצגים אדם כללי, טהור, סכמטי, שאינו קיים במציאות. לכן גם מושג הרוע במוסר הוא תוצר של התבונה הטהורה. הוא נוח מאוד לחברה למימוש מטרותיה וקיום הסדר החברתי, אבל אינו מתאר נכונה את האדם החי, הרלוונטי, הקונקרטי. האדם הקונקרטי לעולם עושה את מה שתודעתו משיגה כטוב, כאשר הוא פועל בהכרה ובידיעה.
יוצא מכאן, שמושג הרוע הוא מושג טהור, מלאכותי, ללא תוכן קונקרטי. אדם העושה בהכרה וידיעה מעשה שהחברה רואה בו רע מוחלט – כולל סאדיזם, מזוכיזם, וכו'... – בתודעתו ייראה מעשהו שונה לגמרי מבתודעת החברה. גם אדם המשוכנע שעשה רע בכוונה וידיעה, והוא מגדיר את עצמו רשע – קיבל מושג זה בהשאלה מתודעת החברה. כמובן – כל אדם יכול לשנות את דעתו לאחר מעשה, להתחרט ולשים עצמו רשע. אבל ברגע הפעולה, תמיד הוא עושה את מה שתודעתו מורה לו כטוב.
מריה בלו
קריירה
לאחר לימודיה, החלה בלו להופיע במחזות אוף ברודוויי ובתפקידי אורח בסדרות "The Commish","Due South" ו-"ER". תפקידה הראשון על המסך היה ב-1996 כאשר לוהקה לתפקיד גברת סמית' בסדרת הטלוויזיה "מר וגברת סמית'". התוכנית ירדה מהמסך לאחר שמונה שבועות בלבד.
התפקיד הקולנועי הראשון של בלו היה ב-1998 בסרט "לילה נצחי" לצד בן סטילר ואליזבת הרלי. שנה לאחר מכן הופיעה בלו בסרט "פייבק". בשנת 2000 שיחקה בסרט "חופשיות על הבר" ובסרט "דואט".
ב-2002 הופיעה בלו בדרמת הפשע של פול שרדר "מאחורי המצלמה". ב-2003 שיחקה בסרט "קולר - להרגיש את וגאס", על הופעתה בסרט קיבלה בלו מועמדות לפרס גלובוס הזהב בקטגוריית השחקנית הטובה ביותר. שנה לאחר מכן שיחקה בלו בסרט המתח/אימה "חלון סודי". ב-2005 השתתפה במותחן "מחלק 13", ובדרמת המתח של דייוויד קרוננברג "היסטוריה של אלימות", על תפקידה בסרט זה קיבלה בלו מועמדות שנייה לפרס גלובוס הזהב.
בשנת 2015 השתתפה בסרט "המרוץ לפסגה", ובסרט האימה "בית האימה".
ב-2016 שיחקה בסרט האימה "כיבוי אורות", שיחקה בסרט "מקס סטיל" (המבוסס על סדרת האנימציה) ובסרט " פריחה מאוחרת" של קווין פולאק, ושיחקה בסרטים הקנדים "חכי עד שהלן תבוא" ו-"האישור". בנוסף, שיחקה בסדרת הדרמה המשפטית "גוליית" בתפקיד מישל מקברייד, אשתו לשעבר של כוכב הסדרה (בילי בוב תורנטון).
בשנת 2017 הצטרפה לעונה ה-15 של סדרת המשטרה "NCIS", בתפקיד ז'קלין "ז'אק" סלואן, פסיכולוגית מבצעית בשירות החקירות של מחלקת הצי של ארצות הברית, אותה גילמה עד העונה ה-18.
בשנת 2018 שיחקה בדרמה הרומנטית "יום אחרי יום", בתפקיד אימה של ריינון, הדמות הראשית בסרט.
בשנת 2022 לקחה חלק בהפקת וכתיבת סרט האקשן ההיסטורי "לוחמת" בבימויה של ג'ינה פרינס בית'ווד (אנ').
חיים פרטיים
בלו קיימה מערכת יחסים עם דן מק'דמרוט ולשניים נולד בן, ג'קסון בלו (2005) לפני שנפרדו.
ב-2013 יצאה מהארון במאמר שכתבה הניו יורק טיימס ובו היא כתבה על מערכת יחסים חד מינית עם בת זוגה דאז, קלייר מאן.
באפריל 2015 פרסמה את הספר שכתבה "Whatever...Love Is Love: Questioning the Labels We Give Ourselves".
אי-ספיקת כליות חריפה
אי-ספיקת כליות חריפה (באנגלית: Acute Renal Failure; בראשי תיבות: ARF) או בשמה החדש יותר- פגיעה כלייתית חריפה (Acute Kidney Injury, AKI) היא מצב של אובדן מהיר של תפקוד הכליה. הסיבות לכך יכולות להיות רבות, כגון מחסור באספקת דם לכליה, הגורמת לנזק איסכמי לכליה, חשיפה לרעלנים שונים ופגיעות נוספות.
דיאגנוזה של אי-ספיקת כליות חריפה נעשית על בסיס התמונה הקלינית של החולה: דהיינו, האם ובכמה ירדה תפוקת השתן, עלייה בשתנן (אוּרֵאָה) בדם ועלייה בקריאטינין. ההגדרה המדויקת היא עליה בקראטינין של לפחות 0.3 מ"ג לדציליטר או עליה במעל 50% מרמת הבסיס בתוך 24–48 שעות, או ירידה בתפוקת השתן ל-0.5 מ"ל לק"ג לשעה, לתקופה מעל 6 שעות.
בהתחשב בחומרה של האי-ספיקה כאמור, מתרחשים סיבוכים נוספים הנגרמים על ידי מצב זה, בהן בין היתר: היווצרות חמצת מטבולית, יתר אשלגן בדם, שינוי במאזן הנוזלים בגוף והשפעה על איברים נוספים. באופן כללי, סובלים ממצב זה כ-5% מהחולים המאושפזים, וכ-30% מהחולים המאושפזים בטיפול נמרץ.
סיבות לאי-ספיקת כליות חריפה
קיימת חלוקה קלאסית של אי-ספיקת כליות חריפה:
אי-ספיקת כליות פרה-רנאלית
אי ספיקת כליות פרה-רנלית נקראת גם Prerenal azothemia- כלומר, מהמילה- azo שמשמעותה חנקן, ו- emia- בדם, עליה של חנקן בדם שהיא פרה-רנאלית. זוהי הצורה הנפוצה ביותר של אי ספיקת כליות חריפה. אי-ספיקת כליות פרה רנאלית יכולה להיגרם ממצבים שונים, בהם ירידה בנפח הדם כתוצאה מאובדן דם או התייבשות, מצבים כגון תסמונת כבד-כלייתית (hepatorenal syndrome), בהם זורם פחות דם לכליה כתוצאה מעודף דם הזורם למערכת העיכול (כתוצאה מכשל של הכבד), היצרות העורק הכלייתי (כתוצאה מטרשת עורקים או כתוצאה מדיספלסיה פיברומוסקולרית) ועוד. אי-ספיקת לב עשויה גם היא לגרום לאי-ספיקת כליות פרה-רנאלית; למעשה, כיום נזקקים יותר ויותר מטופלים לדיאליזה עקב אי-ספיקת לב. סיבות נוספות הן נטילת תרופות המפחיתות את זרימת הדם לכליה, תרופות קלאסיות בהקשר זה הן נוגדי דלקת שאינם סטרואידים, ומעכבי ACE.
האבחנה של אי-ספיקת כליות פרה-רנאלית מתבססת בין היתר על ירידה בקצב הסינון בפקעית GFR, כאשר מצד שני הכליה מפעילה מנגנוני פיצוי אחרים – קיימת ספיגה מוגברת של מים ונתרן (השתן מועט ומרוכז יחסית, עם נתרן נמוך בשתן), עלייה בספיגת השתנן וחומצת השתן.
חשוב לציין, כי אי ספיקת כליות חריפה אינה גורמת נזק לפרנכימת הכליה, אולם מצב שאיננו מטופל עלול להביא לנקרוזיס חריף של הטובולים (האבוביות המובילות את השתן)- תופעה הידועה כ- Acute tubular necrosis. במידה והטיפול נעשה בהקדם, אי ספיקה זו היא הפיכה.
הטיפול באי ספיקה פרה-רנאלית נעשה על ידי החזרת נוזלים כדי לשמר את זרימת הדם לכליה. במידה ויש אובדן דם שגרם לכך, יש לתת מנות דם וכן קריסטלואידים ותמיסות המיועדות למצבי דימום חריף. במידה והסיבה היא תפקוד ירוד של הלב, למשל כתוצאה מאי ספיקת לב, יש לתת חומרים אינוטרופיים, תרופות המורידות את העומס על שריר הלב, תרופות אנטי-אריתמיות ואמצעים נוספים במטרה לשפר את תפוקת הלב וכתוצאה מכך- את שיפור הזרימה לכליות.
אי-ספיקת כליות פרנכימטית (כלייתית)
אי-ספיקת כליות פרנכימטית היא אי-ספיקה בכליה עצמה, והסיבות הנפוצות ביותר הן זיהום (ספסיס), איסכמיה, ונפרוטוקסינים (הן אנדוגניים והן אקסוגניים).
ניתן לחלק את הפגיעה התוך כלייתית בהתאם למיקום הפגיעה:
האבחנה מתבצעת בין היתר על ידי ספירת אאוזינופילים גבוהה, לויקוציטים בשתן, ובאולטראסאונד ניתן לראות כליה גדולה מלאה בתאים המסנינים אותה.
אי-ספיקת כליות פוסט רנאלית
אי-ספיקת כליות פוסט-רנאלית יכולה לנבוע מחסימה דו-צדדית או חסימה במערכת השתן התחתונה (שלפוחית השתן או השופכה). הסימן האבחנתי הוא הידרונפרוזיס – אגן הכליה מתמלא בנוזלים. אי-ספיקה כאמור יכולה לנבוע למשל מערמונית מוגדלת, אבנים בכליות או חסימת צינור השתן.
אבחנה
על מנת לאבחן את הסיבה לאי ספיקת הכליות, יש לקחת בדיקות דם ובדיקות שתן כאשר במרבית המקרים, על סמך הבדיקות, ניתן יהיה להעריך ממה נבעה הפגיעה הכלייתית. דוגמאות למספר סוגים של פגיעה כלייתית ניתנות להלן:
קיימים כיום ביומרקרים שיכולים להעיד על נזק כלייתי ולעזור באבחנה. שני מרקרים משמעותיים הם:
קביעת שלב (Staging)
הקריטריון הקליני שלפיו מסווגת חומרת האי-ספיקה נקרא קריטריון RIFLE, והמדרג הוא על פי ראשי התיבות:
לאחר שניתן קריטריון כאמור, נעשות בדיקות נוספות כדי לבחון את הסיבה לאי-ספיקת הכליות, כגון אולטראסאונד כלייתי או ביופסיה של הכליה.
סיבוכים
אי ספיקת כליות חריפה מקושרת עם סיבוכים שונים, כאשר נמצא כי מיעוט במתן שתן (אוליגוריה) הוא המדד הפרוגנוסטי הרע ביותר. סיבוכים כתוצאה מאי ספיקה חריפה של הכליה יכולים להיות רבים ולכלול את הבאים:
הטיפול
באי ספיקת כליות חריפה, יש ראשית לדאוג להחזרת נוזלים ובמידת הצורך מתן וואזופרסורים. במידה והנזק נגרם מגורם ידוע כגון תרופות שונות (מעכבי ACE, נוגדי דלקת שאינם סטרואידים, אמינוגליקוזידים) יש להפסיק השימוש בהן אם ניתן.
במידת הצורך יש לדאוג לדיאליזה- האינדיקציות לדיאליזה כוללות מצב שאינו מגיב לטיפול תרופתי, היפרקלמיה, חמצת מטבולית, או סיבוכים חמורים של אורמיה כגון אנצפלופתיה, תפליטים ריאתיים ופריקרדיאליים, דימום. מועד תחילת הדיאליזה הוא נושא שנוי במחלוקת, מאחר שתחילת דיאליזה מאוחר מדי מביאה לסיבוכים אלקטרוליטריים והפרעות מטבוליות, ומנגד התחלתה מוקדם מדי חושפת את החולה לסכנות שבביצוע הפרוצדורה כולל זיהומים, דימומים ותת לחץ דם. בכל מקרה, במצבים מסכני חיים אין להשתהות בביצוע הדיאליזה, וכן פעמים רבות ניתן להתחיל דיאליזה כאשר ה- BUN עולה על 100 אצל חולים ללא סימנים להתאוששות כלייתית.
במידה ומזוהה הפגיעה הספציפית בכליה, יש להתאים את הטיפול, כך למשל-
Rags to Riches
Rags to Riches (בעברית: סמרטוטים לעשירים) הוא סינגל שהוקלט על ידי זמר הג'אז האמריקאי טוני בנט. את השיר הוציאה לאור ב-3 באוגוסט 1953 חברת התקליטים קולומביה רקורדס.
ראיין דולן
רָאיֶין דוֹלֶן (באנגלית: Ryan Dolan; נולד ב-22 ביולי 1985) הוא זמר פופ אירי. ייצג את אירלנד באירוויזיון 2013 עם השיר "Only Love Survives".
2013–2014: אירוויזיון 2013 ו-Frequency
בשנת 2013, השיר שלו "Only Love Survives" זכה בתחרות השירים האירית Eurosong, ודולן נבחר לייצג את אירלנד באירוויזיון 2013 שנערך במאלמה, שוודיה. הוא ביצע את השיר בחצי הגמר הראשון במאלמה ארנה ב-14 במאי 2013, והעפיל לגמר לאחר שסיים בעשירייה הראשונה. בגמר, שנערך ב-18 במאי 2013, דולן הגיע למקום האחרון, וקיבל 5 נקודות בלבד משלוש מדינות.
אלבום הבכורה שלו, Frequency, יצא לאור ב-13 במאי 2013. ב-7 במרץ 2014, הוא הוציא את הסינגל השני שלו "Start Again" לאחר שיצא מהארון בריאיון ל-RTÉ Radio 1. הווידאו קליפ של השיר הוא סיפור התאבדות של ילד הומו. השיר זכה למיליוני צפיות ביוטיוב והיה פופולרי בקהילת הלהט"ב, וגם בוצע בכמה מצעדי גאווה, ביניהם גאווה בניורי 2014 ומצעד הגאווה בבריסטול 2015. ב-20 ביוני 2014, הוא הוציא את הסינגל השלישי שלו "Fall to the Floor". הוא זכה להישגים מתונים במצעדי הפזמונים, והגיע למקום ה-88 במצעד הסינגלים האירי.
2015–הווה: אירוויזיון 2015 ו-Under the Covers, Vol.1
באירוויזיון 2015 דולן היה מחמשת נציגי חבר המושבעים האירי. ב-20 בנובמבר 2015 הוא הוציא את הסינגל הרביעי שלו "Uptown Downtown". ב-18 בדצמבר 2015 הוא העלה לערוץ היוטיוב שלו גרסת כיסוי שביצע לשיר "Hello" של אדל, ומאז הוא מפרסם בערוץ היוטיוב שלו גרסאות כיסוי לשירים שונים, כדוגמת "Pillowtalk" של זאין מאליק ו-"Hands to Myself" של סלינה גומז.
ב-19 בפברואר 2016 הוא הוציא אלבום קאברים, Under the Covers, Vol.1.
חיים אישיים
בפברואר 2014, במהלך ראיון ב-RTÉ Radio 1, דולן יצא מהארון כהומו. הוא סיפר, "בבית הספר הייתי מבולבל לגבי מי אני, והיה לי קשה מאוד להתבגר בגלל זה. היה קשה להתמודד עם זה כי ידעתי שאני הומו, אבל לא היה לי האומץ לדבר עם מישהו על זה".
בנובמבר 2019 רכש דולן פאב במחוז טיירון באירלנד עם דניאל מקרוסן, חבר האספה המחוקקת מטעם מפלגת העבודה הסוציאל-דמוקרטית.
דרמה לא אריסטוטלית
דרמה לא-אריסטוטלית או צורה אפית של דרמה היא סוג של מחזה שבו המבנה הדרמטורגי שונה במאפייניו מזה של הטרגדיה הקלאסית ומקבל אפיונים של שירה אפית כפי שהם מוגדרים על ידי הפילוסוף אריסטו בספרו פואטיקה.
המחזאי המודרני ברטולט ברכט טבע את המונח "דרמה לא-אריסטוטלית" כדי לתאר את הממדים הדרמטיים ביצירות שלו. החל מ־1930 כתב סדרה של מאמרים שנקראו "על הדרמה הלא-אריסטוטלית. במאמרים אלה הוא מזהה את יצירתו אופרה בגרוש (1928) כדוגמה של "צורה אפית". "על פי הגדרתו של אריסטו", כותב ברכט, "ההבדל בין הצורה הדרמטית והאפית מיוחס לשיטות השונות של בניית המחזה. שיטות הבנייה מתייחסות, כאן, לקשר שהמחזה מבסס בין חלקיו והמכלול שלו.
"הסופר האפי דבלין קבע קריטריון מצוין כאשר הוא אמר שביצירה אפית, בניגוד לדרמטית ניתן לקחת זוג מספריים ולחתוך אותה לקטעים שכל אחד מהם יוכל לחיות חיים עצמאיים מלאים"
ברכט מגדיר, גם, את הניגוד בין דרמה מסורתית, אריסטוטלית והמחזות האפיים שלו כמקביל לעמדות פילוסופיות אידיאליסטיות ומטריאליסטיות: הדרמה האפית עם נקודת המבט המטריאליסטית שלה וחוסר העניין שלה בהשקעה ברגשות הצופה בה אינה מכירה במטרה מלבד הגעה לנקודת הסיום. היא מכירה סוג אחר של שרשרת אירועים שמהלכו לא צריך להיות ישר אלא יכול להיות קו עקום, או אפילו, לנוע בקפיצות ... כשאדם נתקל בצורות אפיות של מטריאליזם המופיעות בדרמה ולעיתים קרובות, בצורה בולטת, בקומדיה שהטון שלה הוא תמיד נמוך יותר ויותר מטריאליסטי
ברכט טוען שנקודת מבט מטריאליסטית זאת על העולם ובמיוחד על בן האדם, היא שעושה את הצורה האפית למתאימה ושימושית במיוחד עבור המחזאי. המדע בן זמננו, ובמיוחד עבור ברכט, המטריאליזם ההיסטורי מגלה שגורל האדם נקבע על ידי הנסיבות (חברתיות ופיזיות). הצורה האפית מאפשרת לדרמה לביים את האדם כך שיכלול הבנה מדעית זאת. המחזאי יכול להראות את האדם (ברמה של יחסים בין אישיים) באינטראקציה עם כוחות גדולים יותר ואת הדינמיקה הפועלת בחברה.
"היום, כשרואים את האדם כ'סכום כל הנסיבות החברתיות' הרי הצורה האפית היא היחידה היכולה להקיף את כל התהליכים המשרתים את הדרמה כנושא לתמונה כוללת של העולם. בצורה דומה, האדם, אדם שהוא בשר ודם, יכול להיות מקובל רק על ידי אותם התהליכים שבתוכם ובמהלכם הוא מתקיים"
יחסי ברבדוס–הודו
יחסי ברבדוס–הודו הם היחסים הדיפלומטיים שבין ברבדוס לבין הרפובליקה של הודו.
היסטוריה
בתחילת המאה ה-20, הודים רבים שמקורם מגוג'ראט ובנגל, היגרו לברבדוס. לדברי ההיסטוריון, סביר נחודה, ההודי הראשון שהגיע לברבדוס היה בשארט עלי דיואן, שהיגר לברבדוס בשנת 1910. היחסים הדיפלומטיים בין המדינות כוננו ב-30 בנובמבר 1996 היום בו ברבדוס זכתה בעצמאותה מבריטניה.
ביולי 1996, משלחה הודית ביקרה בברבדוס על מנת להשתתף בפסגת קאריקום. ברבדוס נוהגת לתמוך בהודו בהצבעות שונות של האו"ם, כמו כן, ממשלת ברבדוס הצביעה למועמדותה של הודו לחברת מועצה לא קבועה במועצת הביטחון של האו"ם בשנים 2011-2012.
שר החוץ של ברבדוס, ביקר בהודו פעמים רבות על מנת להשתתף בכנסים בינלאומיים שונים. שר החוץ לענייני חוץ ביקר בברבדוס ביוני 2003, שם פגש את סגן ראש ממשלת ברבדוס ואת היועץ המשפטי לממשלה. במהלך הביקור, שתי הממשלות חתמו על הסכם בדבר שיתוף הפעולה בין משרדי החוץ. ב-6 באוקטובר 2015, ברבדוס והודו חתמו על הסכם בדבר השירותים האוויריים, הסכם זה מאפשר לחברות תעופה הודיות וברבדיאניות לקיים טיסות ישירות בין המדינות.
דייוויד אוקס
רואן דייוויד אוקס (באנגלית: Rowan David Oakes; נולד ב-14 באוקטובר 1983) הוא שחקן קולנוע, טלוויזיה ותיאטרון אנגלי, הידוע מהופעותיו בסדרות הטלוויזיה "עמודי תבל", "הבורג'ס" ו"מלכה לבנה".
ביוגרפיה
אוקס נולד בפורדינגברידג' בהמפשייר שבאנגליה. אביו הוא כומר (קאנון) בכנסייה האנגליקנית.
הוא למד בבית הספר בישוף וורדסוורת' בסולסברי שבווילטשייר, ועסק במשחק בתיאטרון לנוער בסולסברי פלייהאוס. אוקס סיים תואר בספרות אנגלית באוניברסיטת מנצ'סטר.
בין השנים 2005 ל-2007 למד בבית הספר למשחק של תיאטרון בריסטול אולד ויק.
קריירה
ב-2011 לוהק אוקס לסדרה הטלוויזיה "הבורג'ס" ששודרה בערוץ שואוטיים. הוא גילם את חואן בורג'ה לצדו של ג'רמי איירונס. במהלך צילומי העונה השנייה השתתף אוקס בתפקיד קמע ב"עולם ללא סוף", סדרת ההמשך של "עמודי תבל".
אוקס המשיך להופיע בטלוויזיה בדמות ג'ורג' פלנטג'נט, דוכס קלרנס בסדרה "מלכה לבנה" של BBC One ו-Starz. הסדרה שודרה באמצע 2013.
כדי לשנות כיוון בתפקידים ששיחק (הילד הרע בדרמות תקופתיות) גילם אוקס את מר דארסי בהפקה בימתית של הרומן "גאווה ודעה קדומה" שהוצג בתיאטרון הפתוח בריג'נטס פארק. הוא המשיך להופיע על הבמה בדמות כריסטופר מרלו במחזה "שייקספיר מאוהב" בתיאטרון נואל קאוורד.
ב-2015 השתתף אוקס בתפקיד אורח בעונה השלישית של "אנדוור" עם שון אוונס, ובסדרה "The Living and the Dead" של ה-BBC יחד עם קולין מורגן.
ב-2016 לוהק אוקס לתפקיד הנסיך ארנסט, אחיו של הנסיך אלברט שהיה בעלה של המלכה ויקטוריה, בסדרת הדרמה של ITV "ויקטוריה". אוקס חזר לשחק עם טום יוז (הנסיך אלברט) שהיה שותפו לסדרה "טריניטי", ועם רופוס סוול (לורד מלבורן) שהופיע איתו במיני-סדרה "עמודי תבל". העונה השנייה של הסדרה "ויקטוריה" שודרה בסוף ב-2017 ובה המשיך אוקס לגלם את הנסיך ארנסט.
עוד ב-2017 הופיע אוקס בעיבוד קולנועי לרומן "La pell freda" של הסופר הקטלני אלברט סנצ'ז פינול (Albert Sánchez Piñol) בבימויו של קסבייה ז'ן (Xavier Gens) בכיכובם של ריי סטיבנסון ואאורה גרידו. אוקס כיכב בהפקה בווסט אנד של המחזה "Venus in Fur" מאת דייוויד אייבס בתיאטרון היימרקט לצדה של נטלי דורמר.
חיים אישיים
אוקס מנגן בקלרינט ובקלרינט בס, והוא זמר עם קול בס.
הוא חובב נלהב של מוזיקה עממית ותומך בלהקת הפולק Sheelanagig מבריסטול.
לואיז, נסיכת הממלכה המאוחדת
לואיז קרוליין אלברטה, נסיכת הממלכה המאוחדת (Princess Louise, Duchess of Argyll; 18 במרץ 1848 – 3 בדצמבר 1939), הידועה גם בשם לואיז, דוכסית ארגייל, הייתה בתה השישית של המלכה ויקטוריה ובעלה הנסיך אלברט. הנסיכה לואיז הייתה פסלת ואמנית מוכשרת, וכן תומכת נלהבת של התנועה הפמיניסטית.
לפני שנישאה בשנת 1871 לואיז שימשה כמזכירתה של אמה. בסוף שנות השישים של המאה ה-19 חיזרו אחר הנסיכה מחזרים רבים אולם אמה המלכה רצתה להכניס דם חדש למשפחה והציעה שבתה תנשא לאציל בריטי רם דרג. למרות התנגדות חלק מחברי משפחת המלוכה הבריטית, לואיז התאהבה בג'ון, מרקיז לורן והיורש לדוכסות ארגייל, ואמה הסכימה לנישואי השניים. למרות התחלה מאושרת לחיי הנישואים, התרחקו בני הזוג אחד מהשני בהדרגה, בעיקר בשל אי הצלחתם להביא ילדים לעולם.
בשנת 1878 מינה ראש הממשלה בנג'מין דיזראלי את בעלה לתפקיד המושל הכללי של קנדה. לואיז לא נהנתה משהותה בקנדה בשל געגועיה למולדתה וסלידתה מהבירה אוטווה. בשנת 1883 חזרו בני הזוג לבריטניה. לאחר מותה של המלכה ויקטוריה בשנת 1901 נכנסה הנסיכה לואיז לחוג החברתי שהקים אחיה, המלך אדוארד השביעי. נישואיה של לואיז שרדו למרות הקשיים, בעיקר הודות לתקופות ארוכות של פירוד, והיא הייתה שבורת לב עם מותו של בעלה בשנת 1914. לאחר מלחמת העולם הראשונה היא החלה להמעיט בהופעותיה הפומביות ולהתבודד יותר ויותר. היא מתה בארמון קנזינגטון בשנת 1939 בגיל 91.
שנותיה הראשונות
הנסיכה לואיז קרוליין אלברטה נולדה ב-18 במרץ 1848 בארמון בקינגהאם שבלונדון. היא הייתה ילדתם השישית ובתם הרביעית של ויקטוריה, מלכת הממלכה המאוחדת, ובעלה אלברט, נסיך סקסה-קובורג-גותה. לידתה של הנסיכה לואיז הייתה הלידה המלכותית הראשונה בה השתמשו בכלורופורם להרדמה.
כמו שאר אחיה ואחיותיה, לואיז חונכה תחת משטר החינוך הנוקשה שתכנן אביה, אלברט. הילדים הצעירים למדו לא רק שפות שונות, ספרות, מדעים, היסטוריה וכדומה, אלא גם כישורים מעשיים יותר, כמו בישול, חקלאות, נגרות וניהול משק הבית. כבר מגיל צעיר הייתה לואיז ילדה מוכשרת וחכמה וכישוריה האמנותיים נתגלו במהרה. בשל מעמדה המלכותי הנסיכה לא יכלה לפתח קריירה אמנותית, אך המלכה הרשתה לה להשתתף בשיעורי אמנות ובשנת 1863 אף להרשם לקולג' המלכותי לאמנות. שנינותה ותבונתה הפכו אותה לחביבתו של הנסיך אלברט, וסקרנותה הרבה גרמו לחברי משפחת המלוכה להדביק לה את הכינוי "גברת למה הקטנה".
מותו של הנסיך אלברט
אביה של לואיז, הנסיך אלברט, נפטר ממחלת הטיפוס בטירת וינדזור ב-14 בדצמבר 1861. המלכה ויקטוריה הייתה שבורת לב ממותו של בעלה והורתה על כל בני ביתה לעבור מווינדזור לבית אוסבורן שבאי וייט. האווירה בחצר המלוכה הבריטית הפכה לעגמומית וקודרת לאחר מותו של הנסיך ולנסיכה לואיז נמאס במהרה מתקופת האבל הארוכה שכפתה אמה על המשפחה. לכבוד יום הולדתה ה-17 ביקשה לואיז לפתוח את אולם הנשפים בארמון לנשף יציאה לחברה, שלא נערך בארבע השנים מאז מותו של אלברט. המלכה סירבה לבקשה, ושיעמומה של הנסיכה מהשגרה היומיומית והמעבר הקבוע בין הארמונות המלכותיים הרגיז את אמה, שראתה בלואיז נערה וכחנית וחסרת שיקול דעת.
המלכה ניחמה את עצמה בתקופת אבלה בכך שהמשיכה עם התוכניות שתכנן אלברט לעתיד ילדיהם. היא חיתנה את בתה אליס עם הנסיך לודוויג, לעתיד הדוכס הגדול של הסה בשנת 1862 ואת בנה הבכור אדוארד עם אלכסנדרה, נסיכת דנמרק בשנת 1863. ויקטוריה הפכה זאת למסורת שבתה הרווקה הבכורה ביותר תשמש לה כמזכירתה, ולואיז נכנסה לתפקיד זה לאחר חתונתה של אחותה הגדולה הלנה בשנת 1866. למרות חששה של אמה כי לואיז הייתה חסרת שיקול דעת, הנסיכה הצעירה הצטיינה בתפקידה והעלתה את קרנה בעיני המלכה.
מחזרים
לואיז הייתה כלה מבוקשת בין בתי המלוכה האירופאים כמו כל בנותיה של המלכה ויקטוריה, אולם במיוחד משום שהיא נחשבה לבתה היפה ביותר של המלכה. למרות זאת הליברליות והפמיניזם של הנסיכה הצעירה, בנוסף להאשמות מצד העיתונות כי היא ניהלה מספר רומנים, גרמו למלכה להבין כי יש למצוא לה חתן במהרה. התנאי החשוב ביותר לוויקטוריה היה שבעלה של לואיז יתגורר בקרבתה, כדי שלא תאבד את חברתה של בתה.
אמנון סטרשנוב
אמנון סטרשנוב (בעבר היה ידוע גם כאמנון נבו; נולד ב-24 ביולי 1947) הוא שופט בדימוס בבית המשפט המחוזי בתל אביב אשר כיהן כפרקליט הצבאי הראשי בדרגת תת-אלוף. כיום הוא עוסק בבוררות וגישור בשוק הפרטי, וכן משמש כיועץ למשרד עורכי הדין "כהן סטרשנוב".
לואיז, נסיכת הממלכה המאוחדת
מחזרים
בתי המלוכה הגדולים של אירופה הציעו מחזרים לנסיכה לואיז; אלכסנדרה, נסיכת ויילס הציעה את אחיה, לעתיד פרדריק השמיני, מלך דנמרק, אולם המלכה ויקטוריה התנגדה נחרצות לאיחוד נוסף בין בית המלוכה הבריטי לבית המלוכה הדני שירגיז את אויבתה של דנמרק, פרוסיה. אחותה הבכורה של לואיז, הנסיכה ויקטוריה, הציעה את בן דודו של בעלה הקיסר, הנסיך אלברכט, אולם המלכה הסתייגה מעוד נישואים עם נסיך פרוסי שלא יתקבלו בברכה אצל העם הבריטי, ובנוסף לכך אלברכט לא הסכים להתיישב באנגליה. מחזר נוסף שהוצע היה וילם, נסיך הולנד, אולם סגנון חייו הראוותני בפריז יחד עם הפילגש שלו, לא מצא חן בעיני המלכה.
אמנון סטרשנוב
ביוגרפיה
סטרשנוב נולד בפרדס חנה בן להנס וחווה ולמד בבית הספר התיכון החקלאי פרדס חנה. בשנים 1964–1968, למד לתואר ראשון במשפטים באוניברסיטה העברית במסגרת העתודה האקדמית. במהלך הלימודים, עשה קורס מ"כים ובמלחמת ששת הימים לחם בקרבות בירושלים במסגרת חטיבה 16. ב-1968 החל לשרת בפרקליטות הצבאית, כיהן כפרקליט צבאי ושימש כתובע פיקוד צפון וכשופט צבאי שם. בשנת 1976 הוא ניהל את התביעה נגד המחבל שנתפס מהפיגוע במלון סבוי.
במקביל, שימש בסוף שנות ה-60 ובתחילת שנות ה-70 כשופט כדורגל, כולל שיפוט בליגת העל בכדורגל (באותה עת - הליגה הלאומית).