cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Melanie C
Melanie C (בעברית: מלאני סי) הוא אלבום האולפן השמיני של הזמרת-יוצרת הבריטית מלאני סי. האלבום יצא לאור ב-2 באוקטובר 2020, על ידי חברת התקליטים רד גירל מדיה, תוך שיצאו ממנו ארבעה סינגלים שעזרו בקידום שלו. הסינגל הראשון "Who I Am", יצא לאור כבר במרץ 2020.
רקע והפקה
מלאני סי התחילה להקליט את האלבום בשנת 2019 לאחר שקיבלה השראה מהמפגש המחודש עם להקת הבנות הבריטית ספייס גירלז, בה היא חברה. הלהקה יצאה לסיבוב הופעות מחודש "Spice World – 2019 Tour". לדבריה, החוויה "למעשה הייתה די מעוררת השראה לאלבום הזה".
בין היתר, היא הצהירה כי היא התחברה לקולקטיב הדראג "Sink the Pink", כדי להוציא את הסינגל "High Heels", תוך שיצאה מסע הופעות עולמי והשתתפה באירועי הגאווה.
פארמה פרם
פארמה פרם (ברוסית: БК ПАРМА Пермь) היא קבוצת כדורסל רוסית מהעיר פרם שבמחוז פרם שבאזור הרי אוראל, המתמודדת בליגה המאוחדת של VTB.
בעונת 2016 זכתה לראשונה בתולדותיה בגביע הרוסי בכדורסל לאחר שגברה על זניט סנקט פטרבורג במשחק הגמר ולראשונה התמודדה גם במסגרות האירופאיות, בגביע יורוצ'לנג'.
היסטוריה
קבוצת הכדורסל פארמה פרם הוקמה ביוזמת האקדמיה לכדורסל של מחוז פרם ב-2 באוגוסט 2012. בעונת הבכורה של הקבוצה (2012/13) בליגת המשנה בכדורסל הקבוצה סיימה במקום החמישי ועונה לאחר מכן סיימה במקום ה-11.
בעונת 2015/16 הקבוצה זכתה בגביע הרוסי בכדורסל לאחר שגברה על זניט סנקט פטרבורג בגמר הגביע בתוצאה 65:95. היא שבה וזכתה בגביע פעם נוספת, ב-10 בפברואר 2019 אחרי שגברה במשחק הגמר על ניז'ני נובגורוד בתוצאה 73-67.
בית הכנסת אוהל דוד
בית הכנסת אוהל דוד (משכן דוד) (נקרא גם: "Lal Deval" או "Lal Deul") הוא בית כנסת בעיר פונה שבמדינת מהאראשטרה בהודו. מבנה בית הכנסת מהווה חלק חשוב מהמורשת התרבותית של הודו והוא נחשב לאטרקציה תיירותית ידועה.
בנייתו החלה בשנת 1863 על ידי הנדבן דוד ששון והושלמה על ידי יורשיו בשנת 1867. בית הכנסת נבנה בסגנון גותי אנגלי ותוכנן על ידי הנרי סנט קלייר וילקינס. הוא בנוי מלבנים עם גג אדום בדומה לסגנון כנסייתי. בבניין יש אובליסק בגובה 90 מטר ועליו תלוי שעון שהובא במיוחד מלונדון. בית הכנסת יושב באתר בולט בכביש מו לדינה, ליד כביש MG ודרך "Ambedkar". אזור זה נודע בשם מחנה פונה (Pune או Cantonment), מחוז צבאי שהוקם בשנת 1918 כדי להכיל כוחות של צבא הודו הבריטי. במשך כמאה וחמישים שנים בית הכנסת שימש את הקהילה היהודית הבגדאדית. הוא כונה "Lal Deval", המילה המראטהית ל"אדום", כהתייחסות לצבע האדום המבריק של לבני הבניין החיצוניות. בניית בית הכנסת והקדשתו התאפשרו בזכות דוד ששון, הפטריארך של שושלת ששון שהטביע את חותמו במסחר ובספנות בהודו ובמזרח במהלך המאה התשע עשרה וראשית המאה העשרים. בני השושלת מימנו את בנייתם של מבנים דתיים, אזרחיים ומוסדות רבים אחרים בעיר ובמקומות אחרים בהודו, כולל בית החולים ששון בעיר פונה, בתי הכנסת בבגדאד ובמומבאי, בית הכנסת אליהו במומבאי ובית הכנסת מגן דוד בעיר ביקולה.
היסטוריה
דוד ששון נולד בבגדאד והיגר להודו בראשית המאה התשע עשרה. בסוף המאה השמונה עשרה החלו לעבור זמנית להודו יהודים מבגדאד, שהגיעו לראשונה לעיר הנמל המערבית סוראט. עם הזמן הוקמה בעיר פונה מובלעת יהודית קבועה וכן בערים מומבאי, קולקטה ויאנגון במיאנמר (בורמה). יהודים היגרו למקום, בעיקר מעיראק, אך גם מאיראן ומארצות האימפריה העות'מאנית השונות, בחיפוש אחר סובלנות דתית, הזדמנות כלכלית ואיכות חיים והקימו קהילה פעילה. הקהילה בכללותה הפכה למשכילה יחסית וחייה היו נוחים מבחינה כלכלית בערים ההודיות והבורמזיות בהן השתקעו המהגרים. העיר פונה אפשרה ליהודים שהיגרו מבגדאד והצטרפו לקהילת בית הכנסת, לקבל הכרה כ"אזרחים יצרנים" בעיר.
בניין בית הכנסת נבנה בסגנון התחייה הגותית האנגלית ותוכנן על ידי האדריכל הקולוניאלי הבריטי הנרי סטיין קלייר ווילקינס. וילקינס היה קצין בצבא הבריטי ששירת בחברת הודו המזרחית והועסק בתחומי אדריכלות והנדסה במחלקות העבודות הציבוריות של הודו הבריטית. מתוך שיתוף הפעולה עם ווילקינס בחרה קהילת אהל דוד, כמו קהילות בגדאדיות אחרות, בסגנון אדריכלי שפותח באנגליה או בחלקים אחרים של אירופה והתחדש במאה התשע עשרה לבתי התפילה שלהם. הייתה זו בחירה סגנונית תקדימית, שכן הסגנון הגותי האנגלי אינו דומה לסגנון האדריכלי המקומי. אולם חלק ניכר מבני הקהילה היהודית בבגדאד באותה תקופה היו אזרחים בריטים ובנוף הקולוניאלי הבריטי, מבנים מרשימים בסגנון זה תואמים לטעם הבריטי.
בית הכנסת דוד נמצא בשטח פתוח ורחב ידיים, המוקף בחומת מגן גבוהה. כיום אתר זה מציע מנוחה שלווה מאזורים צפופים ורועשים בעיר. המאפיין הבולט ביותר של בית הכנסת הוא הלבנים והמגדל המרובע בגובה 90 מ', הכולל שעון מכל צידי המגדל. שעון זה יוצר בלונדון במיוחד עבור אוהל דוד. המגדל, עם פתחים בעלי קשתות מחודדות בסגנון גותי ועטוף בגג ציפחה תלול, תואם את העיצוב של בית החולים ששון, שתוכנן גם הוא על ידי הנרי ווילקינס.
היכל בית הכנסת גדול ומסוגל להכיל למעלה ממאה משפחות. מעל המעברים הצדדיים ממוקמת גלריה, עזרת נשים בה ישבו הנשים בהפרדה מעזרת הגברים כנהוג במסורת היהודית האורתודוקסית. חלונות גבוהים בדוגמה גאומטרית של וויטרז', רצפת אריחים משיש אפור, עמודי עץ ומעקות עץ חדשים, מדליוני טיח ועבודות גימור מעקה הבטיחות בגלריה הם מאפיינים עיצוביים בולטים בבית הכנסת. תקרת העץ של בית הכנסת שטוחה, והוא מרוהט בספסלים וספסלי עץ ארוכים.
מתחם בית הכנסת "אוהל דוד" מכיל גם מקווה, דירת שומר ודירות קהילתיות, ואת אחוזת הקבר של דוד ששון (שתוכננה גם היא על ידי ווילקינס), שמת בפונה בשנת 1864, לפני סיום בניית אוהל דוד וחניכתו ב־29 בספטמבר 1867. כיום, קהילת אוהל דוד קטנה ופעילה פחות מבעבר, זאת כתוצאה משינויים חברתיים ופוליטיים שהתחוללו במחצית השנייה של המאה העשרים, אך בית הכנסת ממשיך לפעול. בשנים האחרונות בית הכנסת מאובטח על ידי חברת שמירה. מתקיימות שם תפילות קבועות, המנוהלות על ידי חברי הקהילה, חזן, או רב מבקר. תיירים יכולים לתאם ביקור בבית הכנסת המהווה חלק מהזהות היהודית של פונה, כמו גם עדות למסורת המגוונת והסובלנות הדתית והחברתית של העיר.
ארוך
{{פירושונים|
ראו גם
}}
מד מים
מד מים הוא מכשיר מדידה המודד את נפח המים שעברו בצינור שמד המים מחובר אליו. המדידה משמשת לחיוב צרכן המים (כגון משק בית) במחיר המים שצרך. בנוסף לכמות המים שזרמו, מדי מים מציגים גם את הספיקה (קצב הזרימה).
מדי מים מודדים את נפח המים ביחידת מידה מקובלת: בדרך כלל מטרים מעוקבים או ליטרים, אך גם או גלונים.
בישראל
בישראל מיוצרים מדי מים על ידי חברת ארד בע"מ. החברה מייצרת מדי מים רגילים (המצריכים אדם שיגיע אל מד המים לשם קריאת המדידה הרשומה בו), וכן מדי מים לקריאה מרחוק. יצרן ישראלי נוסף הוא חברת דורות מגופי פיקוד ובקרה בע"מ.
מד מים דיגיטלי ושמירת שבת
מדי המים הישנים בישראל היו מכניים לחלוטין והמדידה התבצעה באמצעות מערכת גלגלי ספרות, ללא חילול שבת. בראשית המאה ה-21 הותקנו ברשויות מקומיות רבות בישראל מוני מים דיגיטליים, המכילים כרטיס פיקוד ממוחשב ואמצעים לשידור הנתונים. מאחר שמד המים ובעקבותיו המונה מושפעים ישירות מזרימת המים, נוצר מצב שהאדם שפותח בביתו את ברז המים, מפעיל את המערכת הדיגיטלית שבמד המים. פעולה זו כרוכה בהפעלת זרם חשמלי, ולמצער בהגברת זרם כזה. בשל מיקומם של מונים אלו בשטחים הציבוריים של בנייני המגורים, המודעות אליהם פחותה, ושומרי שבת רבים לא הבחינו בבעיה ההלכתית שנוצרה עם ההתקדמות במערכת מדידת המים. "משמרת השבת" העלתה את הנושא למודעות באמצעות פרסום חוברות הדרכה בבתי הכנסת ומודעות ביומון החרדי "יתד נאמן". ברשויות מקומיות חרדיות כמו בני ברק, נעצרה למעשה החלפת מדי המים, ויזמים שונים ייצרו מספר מדי מים דיגיטליים בעלי מנגנון שנותן מענה הלכתי לבעיות שהועלו. לחלק מהמונים אישור הלכתי של "משמרת השבת", ולאחרים ניתנו אישורים מגורמים רבניים אחרים.
השיטה שהוצעה היא הפסקת הקריאה והרישום הדיגיטליים החל מכניסת השבת ועד למוצאי השבת, בשעוניים ההלכתיים מצויה מערכת מכנית שיודעת להסתנכרן עם המערכת הדיגיטלית.
יו קארת'י
יו ג'ון קארת'י (באנגלית: Hugh John Carthy; הוא רוכב אופני כביש מקצועי בקבוצת EF Education–Nippo. קארת'י ניצח קטע וסיים שלישי כללי בוואלטה אספניה 2020.
קריירה
קארת'י החל את קריירת הרכיבה שלו בקבוצת Rapha Condor הבריטית מדרג הקונטיננטל. ב-2014, ניצח קארת'י בקטע הפרולוג ב-Mzansi Tour וסיים שישי כללי. קארת'י סיים שישי גם בטור של יפן, וניצח בו את קטגוריית הרוכב הצעיר וההרים, אך ההישג הכי גדול של קארת'י במרוץ הגיע בטור דה קוריאה, כשניצח את הקטע השביעי וניצח את הדירוג הכללי, כשהוא מנצח לראשונה בקריירה שלו מרוץ קטעים. לאחר מכן סיים רביעי באליפות בריטניה עד גיל 23 בנגד השעון.
קאחה–רוראל (2015–2016)
ב-2016, סיים תשיעי בוולטה אה קטלוניה, 1:01 דקות פער מנאירו קינטנה המנצח. לאחר מכן התחרה בשני מרוצים חד יומיים, ג'ירו דל'אפנינו וגראן פרמיו מיגל אינדוראין, בשניהם הגיע קארת'י במקום השמיני. בהמשך העונה ניצח את הוואלטה אסטוריאס, מרוץ בן שלושה קטעים, לאחר שניצח את הקטע הראשון במרוץ. קארת'י המשיך לבלוט בספרד, כשסיים שישי במרוץ החד יומיPrueba Villafranca-Ordiziako Klasika. קארת'י נבחר לסגל קבוצתו, קאחה–רוראל, שזכתה בכרטיס חופשי לוואלטה אספניה וערך הופעת בכורה באחד ממרוצי הגרנד טור. התוצאה הטובה ביותר של קארת'י במרוץ הייתה מקום 39 בקטע ה-9, והוא סיים במקום ה-125 הכללי.
Cannondale-Drapac Pro Cycling Team
עונת 2018 נפתחה אצל קארת'י בקולומביה, כשסיים במקום ה-18 ב ובמקום ה-13 בוולטה אה קטלוניה. בהמשך העונה ערך השתתפות שנייה ברציפות בג'ירו וסיים במקום ה-77. לאחר מכן סיים במקום ה-18 בטור דה רומאנדי ומשם עבר להתחרות בארצות הברית, כשסיים חמישי בטור של יוטה, 2:42 דקות מספ קוס המנצח, ושלישי בקולורדו קלאסיק, 22 שניות מגאווין מאניון המנצח. ב קארת'י סיים במקום ה-14.
ב-2019, פתח את העונה עם מקום שלישי ב-Tour Cycliste International du Haut Var, 5 שניות מטיבו פינו המנצח ומקום 12 ב, 5:25 דקות מיון איסאגירה המנצח. קארת'י נבחר בפעם השלישית ברציפות לסגל קבוצתו לג'ירו, הפעם התבלט הרבה יותר משתי הפעמים הקודמות ושימש כמוביל הקבוצה לצד ג'ו דומברווסקי. קארת'י סיים שמיני בקטע ה-9, רביעי בקטע ה-15 וחמישי בקטע ה-16. הוא סיים במקום ה-11 הכללי, 16:36 דקות מריצ'רד קאראפאס המנצח ושלישי בקטגוריית הרוכב הצעיר, כשדומברווסקי סיים במקום ה-12 כללי. בטור דה סוויס, ניצח קארת'י את הקטע ה-9 והאחרון במרוץ לאחר בריחת סולו של יותר מ-90 קילומטרים, קארת'י גם ניצח את קטגוריית ההרים במרוץ עם 60 נקודות, כשהקטע ה-9 אותו ניצח, היה ההררי ביותר במרוץ וכלל שלוש עליות בקטגוריה HC. קארת'י גם זינק לוואלטה אספניה, אך היה מעורב בתאונה בקטע ה-6 של המרוץ ביחד עם מוביל הקבוצה ריגוברטו אוראן, ונאלץ לפרוש לפני תחילת הקטע ה-7.
2020: שלישי בוואלטה אספניה
קארת'י פתח את 2020 בטור דה לה פרובאנס, בקטע ה-3 והמכריע של המרוץ, שהסתיים בחלק מהדרך לעליית המון ונטו, סיים שלישי ובסופו של דבר רביעי כללי, 1:38 דקות מנאירו קינטנה המנצח. בהמשך העונה התחרה בטור דה פראנס לראשונה, בקטע ה-9 של המרוץ היה חלק מקבוצת הבריחה ביחד עם בן קבוצתו דניאל מרטינס. בעוד קארת'י סיים תשיעי את הקטע, שזו הייתה התוצאה הטובה ביותר שלו במרוץ, מרטינס ניצח את הקטע. קארת'י סיים במקום ה-37 את הטור. לאחר מכן התחרה קארת'י גם בוואלטה אספניה, הוא היה אמור לשמש שם כפועל של מרטינס, אך בפועל הוא נראה הרבה יותר טוב מהקולומביאני שפרש לבסוף לפני תחילת הקטע ה-4. המרוץ נפתח עם שלושה קטעים גבעתיים, בשלושתם קארת'י סיים בעשירייה הראשונה, שביעי בקטע ה-1, ושמיני בקטעים 2 ו-3. גם בקטע ה-6 קארת'י סיים שמיני, ועלה למקום השני הכללי, 18 שניות מריצ'רד קאראפאס, כשהוא חולף על פני פרימוש רוגליץ' ודן מרטין. בקטע ה-8 קארת'י סיים חמישי, 33 שניות מרוגליץ' שניצח את הקטע, ונעקף חזרה על ידיו ועל ידי מרטין וחזר למקום הרביעי, 44 שניות מקאראפאס. בקטע ה-12, שנחשב לקטע הקשה ביותר במרוץ והסתיים על העלייה המיתולוגית מעבר אנגלירו, קארת'י ניצח את הקטע, מקדים ב-16 שניות את אלכסנדר ולאסוב וקאראפאס, כשהוא הופך לבריטי הראשון לנצח על העלייה. הוא חזר למקום השלישי הכללי, 32 שניות מקאראפאס, כשהוא מוריד את מרטין למקום הרביעי. קארת'י שמר על המיקום הזה עד תום הוואלטה, והספיק לסיים רביעי בקטע ה-14 שהיה נגד השעון ובקטע ה-17. בסופו של דבר הוא סיים בפער של 1:15 דקות מרוגליץ' שניצח את הוואלטה, ובפער של 51 שניות מקאראפאס.
Leave a Whisper
זהו אלבומה השני הכי מצליח מבחינת מכירות של שיינדאון. ב-17 באוגוסט 2004 זכה במעמד של אלבום זהב על מכירת למעלה מחצי מיליון עותקים בארצות הברית, וב-21 באוקטובר 2005 קיבל מאיגוד תעשיית ההקלטות האמריקאי מעמד של אלבום פלטינה על מכירת למעלה ממיליון עותקים בארצות הברית.
הפצה וקידום מכירות
האלבום יצא פעמיים נוספות, כששלוש הרצועות האחרונות מופיעות רק בגרסה המשופרת שיצאה ב-15 ביוני 2004 ומכונה "The Sanford Sessions". גרסה זו הפכה פופולרית בזכות גרסת הכיסוי ל-"Simple Man" שלא הופיעה באלבום בהוצאתו המקורית. ב-7 ביולי 2009 יצאה גרסת "דלוקס" דיגיטלית שכללה גרסאות דמו ראשוניות של חלק מהשירים, כמו גם שירים שהוקלטו ולא נכנסו לאלבום בהוצאתו המקורית.
טטרמטר יאמבי
פסוק כמותי
המונח מבוסס על שיטת המדידה הכמותית הנוהגת בניתוח שירה יוונית הקלאסית, שבו "אמבר" מורכבת מהברה קצרה ואחריה הברה ארוכה.
פסוק מדויק-סילבי
המונח אומץ על מנת לתאר את המד המקביל בפסוק הדגיש-סילבי, כפי שהורכב באנגלית, גרמנית, רוסית ושפות אחרות. כאן, "iamb" מתייחס להברה לא מודגשת ואחריה הברה מודגשת. שורה של טטרטרמטר איאמבי מורכבת מארבע רגליים כאלה ברציפות:<pre style="border:none;background-color:transparent;margin-left:1em"> da DUM da DUM da DUM da DUM
אנגלית
× / × / × / × / (כריסטופר מרלו, " הרועה הנלהב לאהבתו") (עמנואל שיקאנדר, ליברטו ל"חליל הקסם")
עברית
× / × / × / × / (שורת הפתיחה של אדון עולם)
Who Do We Think We Are
Who Do We Think We Are ("מי אנחנו חושבים שאנחנו") הוא אלבומה השביעי של להקת הרוק הבריטית דיפ פרפל שיצא לאור בינואר 1973. באלבום משתתפים בפעם האחרונה סולן הלהקה איאן גילן והבסיסט רוג'ר גלובר, עד לשובם באלבום Perfect Strangers בשנת 1984.
הקלטות
זהו האלבום האחרון בו השתתף סולן הלהקה איאן גילן עד לחזרתו ללהקה ב-1984. גילן פרש מהלהקה בעקבות סכסוכים פנימיים בינו לבין שאר חברי הלהקה. בראיון שנתן שנים מאוחר יותר ציין את עייפותו הרבה כתוצאה מהעבודה האינטנסיבית של השלמת האלבומים בזמן, וסיבובי ההופעות הרבים. בראיון גם ביקר גילן את התנהלות מנהלי הלהקה בטענה שלא השכילו לאפשר ללהקה לפרוש להפסקות קצרות מפעם לפעם.
קיטינג
קיטינג (באנגלית: Keating) הוא שם משפחה.
Who Do We Think We Are
הקלטות
השיר "Mary Long" נכתב במחאה על הצנזורה הבריטית. הרצועה שחותמת את צד א' של התקליט נקראת "Smooth Dancer" והיא מתארת את היחסים העכורים בין גילן לבין בלקמור. השיר "PLACE IN LINE" הוא בסגנון בלוז רוק.
המתיחות בין חברי הלהקה באלבום זה, הייתה בשיאה. בלקמור היה ככל הנראה מיואש מהלהקה, ובמהלך ההקלטות היה מפעם לפעם מפציע עם סולו גיטרה ייחודי, ואז גודע את הנגינה באמצע בטענה שהוא מעוניין לשמור את רעיונותיו לפרויקטים אישיים.
הצלחה וביקורות
אף על פי שהאלבום לא המשיך את הצלחת האלבומים הקודמים, זכתה הלהקה להצלחה נאה במכירות. בארצות הברית קיבל האלבום "אלבום זהב", ונמכר בחצי מיליון עותקים. הסינגל היחידי מהאלבום "Woman from Tokyo", היה ללהיט גדול; במצעד בילבורד הוט 100 הגיע השיר למקום ה-60. ובמצעד הסינגלים ההולנדי והגרמני הגיע השיר למקומות 6 ו-16 בהתאמה. האלבום הגיע למקום ה-60 במצעד הבריטי, ולמקום ה-15 במצעד בילבורד 200 האמריקאי.
עם יציאתו, התקבל האלבום בקרירות בקרב מבקרי המוזיקה והמעריצים. הלהקה שהייתה שסועה בסכסוכים פנימיים, נאבקה בקושי לשחזר את איכות שלושת אלבומיה הקודמים (שזכו לביקורות נלהבות) ולהשיג את אותה איכות באלבום זה. הסכסוכים הרבים שהעיבו על הלהקה השפיעו על איכות האלבום, וניכרת ירידה מוזיקלית משמעותית. אי לכך קיבל האלבום ברובו ביקורות פושרות ונחשב לאחד החלשים של ההרכב השני של הלהקה.
בשנת 2000 האלבום יצא לאור מחדש עם רשימת בונוסים.
ב-2005 יצא האלבום על דיסק CD העשוי מזהב 24 קרט.
רשימת השירים
כל השירים נכתבו על ידי ריצ'י בלקמור, איאן גילן, רוג'ר גלובר, ג'ון לורד ואיאן פייס:
תמיר עדי
תמיר עדי (נולד ב-2 במאי 1993) הוא כדורגלן ישראלי המשחק בעמדת הקשר בהפועל חדרה.
קריירה
עדי התחיל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של הפועל באר שבע, ממנה עבר לזו של מכבי באר שבע. ב-6 בספטמבר 2011 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת בתיקו 1-1 מול הפועל אשקלון במסגרת גביע הטוטו. ארבעה ימים לאחר מכן ערך את הופעת הבכורה שלו בהליגה הלאומית, בניצחון 0–1 על הפועל נצרת עילית.
ב-3 בספטמבר 2012 חתם במ.ס. אשדוד אולם לא זכה לדקות משחק בליגה, ובינואר הושאל להכח עמידר רמת גן. בסיום העונה חזר לאשדוד, אך בינואר חזר להכח, בה שיחק שנה וחצי.
באוגוסט חתם במכבי קריית גת ובפברואר של אותה עונה חתם בהפועל רמת גן.
ב-5 ביולי 2018 חתם בהפועל קטמון ירושלים. כעבור שנה חתם בבית"ר ירושלים.
ב-21 בספטמבר 2019 ערך את הופעת הבכורה שלו בליגת העל, בניצחון 0–2 על עירוני קריית שמונה, בו גם כבש את שער הבכורה שלו בקבוצה. ב-13 בספטמבר 2021 כבש את השער הראשון בניצחון 0–3 על הפועל ירושלים, שהיה השער הראשון בדרבי משנת. ב-1 בנובמבר 2021 הורחק לראשונה בקריירה, בהפסד 0–1 להפועל נוף הגליל.
ב-6 בספטמבר 2022 חתם בעירוני קריית שמונה. ב-22 בינואר 2023, כשלושה וחצי חודשים לאחר הצטרפותו למועדון, שוחרר מהקבוצה.
ב-23 בינואר 2023 חתם בבית"ר ירושלים עד תום עונת 2022/2023. ב-20 ביוני 2023 חתם בהפועל חדרה.
שרון קנטור (גולשת)
שרון קנטור (נולדה ב-28 בינואר 2003) היא גולשת ישראלית, סגנית אלופת אירופה בגלישת רוח.
ביוגרפיה
קנטור נולדה וגדלה במושב אביחיל. אביה סטיבן קנטור, היה אלוף הארץ בסקווש ויו"ר התאחדות הסקווש בישראל . שרון בת אמצעית במשפחה ויש לה 2 אחים ו 2 אחיות. למדה בבית הספר התיכון רמות ים במכמורת.
קריירה בשייט
החלה להשתתף בתחרויות בגיל 11 ובגיל 13 זכתה בתואר הבינלאומי הראשון שלה בתחרות לנוער עד גיל 15. קנטור ייצגה את ישראל במאי 2023 בתחרות אליפות אירופה בגלישת רוח בגלישת רוח בדגם IQ פויל במהלכה ניצחה 4 שיוטים, בעקבות כך זכתה במדליית כסף. במקביל זכתה קנטור במדליית הכסף גם בקטגוריית עד גיל 21. בשנת 2023 זכתה קנטור גם במדליית ארד בגביע העולם בלנזרוטה.
קנטור שייכת למועדון השייט מכמורת עמק חפר.
בנוסף קנטור לוקחת חלק ב"פרויקט הנערות" – פרויקט משותף לאיגוד השייט הישראלי ואתנה ישראל (המרכז לקידום ספורט הנשים בישראל). במסגרת הפרויקט מתקיימים מפגשים בין שייטות וגולשות צעירות לאלו הוותיקות והמנוסות במטרה להעניק להן כלים פרקטיים לאורח חיים של ספורטאית צמרת.
אניד יאנדל
אניד יאנדל (באנגלית: Enid Yandell; 6 באוקטובר 1869 - 12 ביוני 1934) הייתה פסלת אמריקאית מלואיסוויל שבקנטקי שלמדה אצל אוגוסט רודן בפריז, פיליפ מרטיני בניו יורק ופרידריק ויליאם מקמוני. יאנדל התמחתה בפסלי חזה, דיוקנאות ומונומנטים ציבוריים. אוסף הפסלים במוזיאון ספיד לאמנות בעיר הולדתה כולל מספר רב של יצירותיה.
הכשרה אמנותית
יאנדל הייתה בתם הבכורה של ד"ר לונספורד פיטס יאנדל, ג'וניור ולואיז אליסטון יאנדל מלואיסוויל, קנטקי. אניד יאנדל סיימה תואר בכימיה ואמנות במכללת המפטון, בית ספר לבנות בלואיוויל. לאחר מכן למדה באקדמיה לאמנות בסינסינטי, שם סיימה תוכנית של ארבע שנים בשנתיים, וזכתה בפרס ראשון עם סיום לימודיו בשנת 1889. יאנדל גם עשתה חניכות אצל פסלים מפורסמים, אלה כללו את לוראדו טאפט, פיליפ מרטיני וקרל ביטר.
יאנדל הייתה אחת מקבוצת נשים פסלות הידועות בשם "הארנבים הלבנים", שאורגנו על ידי הפסל לוראדו טאפט להשלמת הפסלים הרבים וקישוטים אדריכליים אחרים לבניין הגננות בתערוכת הקולומביאנית העולמית בשיקגו בשנת 1893. היא גם עיצבה את אזור גינת הגג של בניין האישה בתערוכה. יאנדל כתבה תיאור חצי אוטוביוגרפי על מעורבותה בתכנון היריד, בספר "שלוש בנות בדירה" (1892).
בשנת 1894 נסעה יאנדל לפריז, שם למדה אצל פרידריך ויליאם מקמוני ומדריכים אחרים באקדמיה ויטי במונפרנס. יאנדל עבדה גם עם אוגוסט רודן. היא חזרה לפריז לעיתים קרובות, החזיקה שם סטודיו והציגה בסלון פריז.
בשנת 1898 הפכה יאנדל לאישה הראשונה שהצטרפה לאגודת הפסלים הלאומית.
פסל אתנה
בגיל 27 הוזמנה יאנדל ליצור פסל מונומנטלי של אתנה לתערוכת המאה הבינלאומית בטנסי בשנת 1897. הפסל היווני תואם את כינויה של נאשוויל בשם "אתונה של הדרום".
יאנדל יצרה את הפסל בסטודיו שלה בפריז. היא ביססה את העיצוב על פסל איטלקי של אתנה, מהמאה השמונה עשרה, שהוא עצמו היה העתק של פסל יווני עתיק. הוא תיאר את אתנה עם זרוע אחת מורמת מנצחת והשנייה עם כף יד הפוכה במחווה של קבלת פנים. הפסל בגודל 13 מטר נשלח לנאשוויל בחלקים באונייה. הפסל הורכב בנאשוויל ועמד לפני בניין האמנות של התערוכה, שנבנה כהעתק בגודל מלא של הפרתנון באתונה.
כמו פסלים אחרים בתערוכה, פסל אתנה של יאנדל היה עשוי מחומר בניין מתכלה. הפסל מעולם לא ניצוק בארד ותוך שנה הוא התפורר. הפרתנון בנשוויל נבנה מחדש מחומרים קבועים, ועדיין עומד. פסל אתנה אחר לגמרי של אלן לקווייר, שנחשף בשנת 1990, ניצב בתוך הפרתנון בנשוויל.
אקטיביזם חברתי
בנוסף לעבודתה כאמנית, יאנדל הייתה מחויבת לשפר את חייהם של אחרים. היא תרמה לחינוך אמנים עתידיים על ידי ייסוד בית הספר ברנסטוק במסצ'וסטס בשנת 1908. בית הספר לאמנות פעל במשך כמה קיצים עד מותה בשנת 1934. יאנדל עבדה גם עם ארגון שסיפק ארוחות במחירים נוחים לעוסקים באמנויות ובני משפחותיהם.
יאנדל הייתה תומכת פעילה בזכויות נשים, ותרמה את אמנותה בתערוכות למאמצי גיוס כספים. היא גם קיימה קמפיין למען קלווין קולידג' במסצ'וסטס, כאשר התמודד לתפקיד במצע זכות הבחירה לנשים בתחילת המאה ה -20.
במהלך מלחמת העולם הראשונה הייתה מעורבת אניד יאנדל בפעילות של הצלב האדום, ועם ארגון צרפתי לטיפול ביתומי מלחמה.
לאחר שחזרה לארצות הברית שימשה כמנהלת לשכת הקשר של הצלב האדום האמריקאי בניו יורק, וכיו"ר ועדת הנשים במועצת ההגנה הלאומית. פעילויות אלו צרכו כמעט את כל זמנה; היא ויתרה במידה רבה על עבודתה כפסלת כדי לעזור לאחרים.
מוות
אניד יאנדל נפטרה בבוסטון ב -12 ביוני 1934. היא נקברה בלואיוויל, קנטקי.
ג'ים פולסום הבן
ג'יימס אלישע "ג'ים" פולסום הבן (באנגלית: .James Elisha 'Jim' Folsom Jr; ) הוא פוליטיקאי אמריקאי מאלבמה, איש המפלגה הדמוקרטית, שכיהן כמושל אלבמה ה-50 בשנים 1993–1995. הוא גם כיהן כסגן מושל המדינה בשתי תקופות שונות, מ-1987 ועד להשבעתו כמושל במקומו של ה. גאי האנט, שאולץ להתפטר עקב הרשעה בפלילים, ולאחר מכן בשנים 2007–2011.
ראשית חייו
ג'ים פולסום הבן נולד במונטגומרי, אלבמה, כבנם של הגברת הראשונה של אלבמה, ג'מל פולסום, ושל ג'ים פולסום, שכיהן כמושל אלבמה בשתי תקופות כהונה. פולסום האב כונה "ג'ים הגדול" (Big Jim), בשל העובדה שהוא התנשא לגובה של 6 רגל ו-8 אינץ' (203 ס"מ), ולפיכך, מכונה פולסום הבן "ג'ים הקטן" (Little Jim), זאת על אף שגם הוא מתנשא לגובה של יותר מ-6 רגל (183 ס"מ). ב-1974 סיים פולסום את לימודיו באוניברסיטת המדינה של ג'קסונוויל, שם כיום הוא משמש כחבר בחבר הנאמנים של המוסד.
קריירה פוליטית
ב-1976 התמודד פולסום במערכת הבחירות הראשונה שלו על תפקיד ציבורי, כאשר ניסה להיבחר כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מחוז הבחירה הרביעי של אלבמה, אך נוצח על ידי חבר בית הנבחרים הדמוקרטי טום בוויל בהפרש גדול. על כל פנים, ב-1978 הוא נבחר כחבר בנציבות השירות הציבורי של אלבמה.
שלא כמו אביו, היה פולסום דמוקרט שמרני מתון. הוא זכה לתמיכתם של קבוצות שלהן התנגד אביו, במיוחד קבוצות של אנשי עסקים שמרניים שנודעו בכינוי "הפרדים הגדולים" (Big Mules). ב-1980 התמודד פולסום על מושב בסנאט של ארצות הברית ותקף את הסנאטור המכהן, דונלד סטיוארט, על היותו ליברלי יתר על המידה עבור אלבמה וכינה אותו "בובה של מבנה הכוח הגדול של וושינגטון". אף על פי שסטיוארט הוציא במסע הבחירות שלו 500,000 דולר מול 75,000 הדולרים שהוציא פולסום, הוא הפסיד לו בהפרש קטן בבחירות המקדימות ובסיבוב השני שלהם ניצח פולסום. בבחירות הכלליות נוצח פולסום בהפרש קטן למועמד הרפובליקני ג'רמיה דנטון, שניצח על רקע ניצחונו הגורף של רונלד רייגן בבחירות לנשיאות שנערכו באותה שנה, שסייעו למועמדים רפובליקנים רבים ברחבי ארצות הברית.
ב-1982 נבחר פולסום לכהונה שנייה בנציבות השירות הציבורי של אלבמה.
כהונה ראשונה כסגן מושל אלבמה
ב-1986 נבחר פולסום כסגן מושל אלבמה וכיהן בתפקיד מינואר 1987 ועד אפריל 1993, לאחר שנבחר לכהונה שנייה ב-1990. במהלך שתי תקופות כהונה אלו, על פי החוק, היה פולסום גם נשיא הסנאט של אלבמה. הוא כיהן בתפקיד תחת המושל ה. גאי האנט, הרפובליקני הראשון שנבחר כמושל אלבמה מאז תקופת השיקום. בדרך מקרה, הגיעו האנט ופולסום מאותו מחוז באלבמה, מחוז קולמן. פולסום היה גם חבר באגודת סגני המושלים הלאומית.
מושל אלבמה
שישה ימים לאחר שהושבע לתפקידו, הורה פולסום על הסרת דגל קונפדרציית המדינות של אמריקה מבניין הקפיטול של אלבמה. כראש הסגל שלו הוא מינה את ידידו משכבר הימים, צ'ארלי וולדרפ, עורך דין במשרד עורכי הדין וולדרפ, סטיוארט וקנדריק. הוא גם מינה מספר אפרו-אמריקאים ונשים לתפקידים בצוותו.
שבועות ספורים לאחר השבעתו של פולסום, יצרו פקידי ממשל באלבמה קשר עם חברת מרצדס-בנץ בנוגע לאפשרות של הקמת המפעל הראשון שלה מחוץ לגרמניה באלבמה. במשך החודשים הבאים הוביל פולסום את המאמצים להקמת המפעל, שהגיעו לשיאם בהודעה שלו באוקטובר 1993 שאלבמה נבחרה על פני 30 מדינות אחרות בארצות הברית להקים בתחומה את המפעל. מעמד היוקרה של הקמת המפעל פתח את הדלת להקמת מפעלי רכב עתידיים באלבמה.
ב-1994 התמודד פולסום בבחירות לתקופת כהונה מלאה כמושל בזכות עצמו. אף על פי שרבים החשיבו אותו כמושל פופולרי, הוא התמודד מול שלושה מועמדים בבחירות המקדימות של המפלגה הדמוקרטי, כשהמועמד הרציני מביניהם היה פול הוברט, המזכיר הכללי של איגוד עובדי החינוך של אלבמה ומועמד למשרת המושל ב-1990. לאחר מערכת בחירות מקדימות נמרצת ולפעמים נבזית, הדף פולסום את האתגר שהציב בפניו הוברט כאשר גרף 54 אחוזי מהקולות. אך האתגר מול הוברט הזיק לפולסום, אשר בבחירות הכלליות הובס בהפרש קטן על ידי המושל הדמוקרטי לשעבר פוב ג'יימס, שהפעם התמודד מטעם המפלגה הרפובליקנית. על כל פנים, 1994 הייתה שנה קשה עבור הדמוקרטים, ופולסום התמודד מול ג'יימס שהיה פופולרי והוציא כספים רבים בבחירות המקדימות, ואף על פי כן, הוא נוצח בהפרש קטן על ידי ג'יימס שזכה ב-50.3 אחוזים מול הקולות מול 49.7 האחוזים של פולסום.
בהשוואה למושלים דמוקרטים מכהנים בולטים אחרים בארצות הברית שנוצחו באותה שנה, כמו אן ריצ'רדס בטקסס, ברוס קינג בניו מקסיקו ומריו קואומו בניו יורק, ניהל פולסום מסע בחירות נמרץ הרבה יותר. מסע הבחירות שלו היה גם נמרץ בהשוואה למועמדים דמוקרטים אחרים למשרות המושלים במדינות הדרום האחרות, כמו פיל ברדסן בטנסי, ג'ק מילדרן באוקלהומה וניק תאודור בקרוליינה הדרומית.
כהונה שנייה כסגן מושל אלבמה
פולסום תמך בבחירות המקדימות לנשיאות של הדמוקרטים ב-2000 בסנאטור ביל בראדלי מניו ג'רזי, במושל ורמונט הווארד דין בבחירות המקדימות של 2004, ובסנאטור והנשיא לעתיד ברק אובמה מאילינוי בבחירות המקדימות של 2008. ב-2016 הוא היה מגדולי תומכיו של מושל מרילנד מרטין אומאלי בהתמודדותו על הנשיאות.
ב-1 באפריל 2009 הודיע פולסום שהוא יתמודד על תקופת כהונה נוספת כסגן המושל ב-2010 במקום להתמודד על מועמדות הדמוקרטים למשרת המושל. ב-2 בנובמבר 2010 הוא נוצח בהפרש של שלושה אחוזים על ידי מועמדת הרפובליקנים קיי אייבי. ב-2018 הוא בדק אפשרות להתמודד על משרת המושל.
חיים אישיים
פולסום נשוי למרשה גתרי. לשניים שני ילדים. הוא אפיסקופלי באמונתו הדתית.
מרכז יום לקשיש
מרכז יום לקשיש הוא מוסד המשרת קשישים תשושים, סיעודיים ותשושי נפש המתגוררים בבתיהם. מרכז יום נבדל ממועדון קשישים בכך שהוא מספק בנוסף לפעילות פנאי, שירותי טיפול בקשיש, כמו ארוחות, מעקב רפואי, מעקב של עובדת סוציאלית, מקלחות וכביסה. בישראל כ-170 מרכזי יום לזקנים המשרתים כ-13,000 קשישים.
סל השירותים הנדרש בישראל
על פי דרישת משרד הרווחה, מרכז יום לקשיש פועל לפחות 5 ימים בשבוע במשך 6 שעות רצופות במהלכן עליו לספק סל שירותים הכולל ארוחות בוקר וצהריים, שירותי רחצה, פיזיותרפיה, ריפוי בעיסוק, פעילות גופנית, בדיקות רפואיות, עבודה סוציאלית, ייעוץ גריאטרי ופעילויות פנאי. מרכזי היום מחויבים לספק הסעות מבית הקשיש ובחזרה.
שירותים חברתיים ותרבותיים
פרט לסל השירותים הבסיסי מספקים מרכזי יום גם פעילויות חברתיות, תרבותיות ותעסוקתיות בהתאם לרצונם ויכולתם של הקשישים. היקף הפעילות שמחויב המרכז להפעיל תלוי במספר הקשישים אך לא פחות משתי פעילויות ביום. פעילויות אלו כוללות חוגים, הרצאות, קבוצות תמיכה, מלאכות יד, גינון טיפולי, יוגה ויוגה צחוק וטיולים. בכמה מרכזי יום מופעל במסגרת זו פרויקט "מחשב לכל גיל" שמטרתו הנחלת מיומנויות מחשב כאמצעי לשיפור איכות חייהם של הקשישים. פרויקט נוסף הוא "קשישים עושים קולנוע" במסגרתו מעבדים קשישים סיפורים אישיים לתסריטים ומשחקים בסרט המופק על פי התסריט שכתבו.
הפעלה
המרכזים הוקמו ביזמת ארגון אשל המספק הנחיה מקצועית ומנוהלים על ידי עמותות מקומיות הנקראות עמותות עלה (עמותה למען הקשיש). מטרת המרכזים לספק את חלק מהשירותים לטיפול בקשיש, ובכך להקל את העומס על משפחת הקשיש ולאפשר את המשך המגורים בביתו בקהילה שלו. בכך, מרכז היום מהווה תחליף לבית אבות.
החלטה על הקמת מרכז יום לקשיש מתקבלת במחלקה לשירותים חברתיים ביישוב והפעלתו מפוקחת על ידי ועדת היגוי בה חברים:
היסטוריה
במקביל, עלה הרעיון להקים מרכזי יום לקשישים מההתיישבות שאינם מעוניינים עדיין לעבור לבית אבות. בשנת 1973 אומץ הרעיון של מרכזי יום לקשיש על ידי משרד הסעד. בשנת 1976 נפתח מרכז יום בבית שאן.
רבים ממרכזי היום בישראל הוקמו במהלך שנות ה-80. עד שנת 2012 נהג משרד הרווחה לממן את הטיפול שניתן לקשישים במסגרת מרכזי היום בהיקף של 75%, והרשויות המקומיות השלימו את 25% הנותרים. בשנים 2013-2012 החליט משרד הרווחה על העברה הדרגתית של הפעלת מרכזי היום לידי הרשויות המקומיות, האחראיות על בחירת מפעילי מרכזי היום, או על הפעלתם באופן עצמאי.
עיכוב ביצוע
עיכוב ביצוע הוא דחיית ביצועו של פסק דין או של גזר דין עד סיום הבירור בערעור המוגש על פסק הדין. לעיתים אורכים הליכי הערעור זמן רב, ואילו אחר פסק הדין או גזר הדין יש למלא מיד. במקרה כזה עלול להגרם נזק לנאשם, או לנתבע, שכן יהיה עליו למלא אחר פסק דין או לשאת בעונש על פי גזר דין, כאשר ייתכן שערכאת הערעור תהפוך את פסק הדין, או תקל בגזר הדין.
במשפט האזרחי
ניתן לבקש עיכוב ביצועו של פסק דין אזרחי, והדבר תלוי בשאלה האם ייגרם לנתבע נזק בלתי הפיך אם ימלא אחר פסק הדין, כך שלאחר הדיון בערעור, לא ניתן יהיה להשיב המצב לקדמותו אם יזכה הנתבע בערעורו. בעת בחינת בקשה לעיכוב ביצוע פסק דין שוקל בית המשפט הן את סיכויי הערעור והן את מאזן הנוחות.
באופן כללי, לא מעוכבת העברת כספים על פי פסק דין עד לשמיעת הערעור. אולם כאשר העברת הכספים עלולה לגרום נזק לציבור, למשל כאשר החייבת היא רשות מקומית במצב כלכלי קשה, נקבע שיש מקום להתחשב ולעכב את הביצוע לפחות באופן חלקי. בנוסף, בית המשפט נוטה לעכב חלק מהתשלום או מורה להעביר חלק מהכסף לידי נאמן, אם מקבל הכספים עלול שלא להיות מסוגל להשיב את הכסף, אם פסק הדין ישונה בערעור.
כאשר פסק הדין מורה על סילוק יד מנכס, בית המשפט יסכים בדרך כלל לעכב את ביצוע פסק הדין, כי אם תסולק ידו של הנתבע מן הנכס, יהיה קשה להשיב את המצב לקדמותו אם המסולק מהנכס יזכה בערעורו. במיוחד הדברים אמורים לגבי דירת מגורים, בשל ההשלכות המיידיות החמורות של פינוי אדם ומשפחתו ממקום מושבם הקבוע. סירוב לעיכוב ביצוע של פינוי מנכס מסחרי הוא על כן יותר שכיח מאשר סירוב לעיכוב ביצוע של פינוי מדירת מגורים.
ארל וו. סת'רלנד, הבן
ביוגרפיה
סת'רלנד נולד ב-22 בספטמבר 1901 בקנזס. בשנת 1942 סיים את לימודי הרפואה באוניברסיטת וושינגטון בסנט לואיס. לאחר הלימודים סת'רלנד שירת כרופא בצבא ארצות הברית במלחמת העולם השנייה. הוא חזר לאוניברסיטת וושינגטון בסיום המלחמה בשנת 1945. בתקופת לימודיו והכשרתו הושפע מאוד סת'רלנד ממוריו זוכי פרס נובל קארל פרדיננד קורי וגרטי קורי.
בשנת 1950 הפך סת'רלנד לפרופסור לכימיה. בשנת 1953 עבר לקליבלנד שבאוהיו והחל לעבוד כפרופסור לפרמקולוגיה באוניברסיטת קייס וסטרן ריזרב. בשנים 1963–1973 עבד באוניברסיטת ואנדרבילט.
בני שכונתנו
בני שכונתנו (בערבית: اولاد حارتنا, בתעתיק לעברית: אולאד חארתנא) הוא רומן מאת הסופר המצרי נגיב מחפוז, שיצא לאור בשנת 1959.
עלילה
עלילת הספר מבקשת לתאר את ההיסטוריה האנושית לאורך השנים, מנקודת מבטן של שלוש הדתות המונותאיסטיות העיקריות, יהדות, נצרות, ואסלאם, וזאת במסגרת סיפורו של פרבר קהירי נידח בשם שכונת אל-גבלאוי, אשר מתבסס על השכונה הקהירית אל-גמאליה, שבה נולד מחפוז. השכונה למעשה מהווה בספר את העולם בזעיר אנפין, וסיפורה של השכונה מהווה אלגוריה לקורותיה של ההיסטוריה האנושית, בהתאם למסורות מוסלמיות בשילוב תפיסות ספרותיות מודרניות.
השכונה המתוארת בספר מייצגת במידה רבה שכונות רבות בערי מצרים ובעולם הערבי בתקופה שבה יצא הספר לאור. מחפוז שם דגש רב על עליבותה של השכונה, שבה תושבים קשי יום מתמודדים עם תנאי הקיום הקשים, ועומדים מול דיכוי כבד מצד בעלי השררה, החומסים את זכויותיהם של התושבים, לשם שמירה על כוחם. בתרגום העברי לספר, שמם של בעלי השררה הוא גביריונים (שילוב של גביר ובריון), אשר נועד מחד לתאר את הכוח הנמצא בידיהם, ומאידך את הדיכוי אותו הם משליטים על סביבתם. עם זאת, וחרף התנאים הקשים, המאפיין הבולט ביותר בקורותיה של השכונה הוא התקווה - לעתיד טוב יותר, חופשי מעריצות. חרף אכזבותיהם החוזרות ונשנות של התושבים, שכל שליט חדש מכביד עולו עליהם יותר מזה שלפניו, התושבים לא זונחים את התקווה לעתיד טוב יותר ואת נאמנותם לשכונה.
חלקי הספר
הספר מחולק לחמישה ספרי משנה, שכל אחד מהם מבוסס על סיפורו של גיבור אחד, המהווה אלגוריה לנביא במסורת האסלאמית (המסורת האסלאמית מכירה בקיום הנביאים המונותאיסטים בתקופה שטרם עליית האסלאם), כאשר הנביא האחרון הוא למעשה מבשרה של דת חדשה - המדע. ברקע הדברים, אף כי מופיע רק במהלך הפרק הראשון, נמצאת תמיד דמותו של מקים השכונה ובעל השררה העליונה בה - אל גבלאוי (אלגוריה לאלוהים).
ספר אדהם
הספר מתאר את קורותיו של אדהם (אלגוריה לסיפור אדם וחוה), בנו הצעיר של אל גבלאוי, אשר גר יחד עם אביו ואחיו בבית הגדול במרכזה של השכונה. בית זה הוא בית המלא בכל טוב ומהווה מודל לתרבות ולעוצמה בלב הישימון (אלגוריה לגן עדן). אדהם זוכה בחסדו של אביו, אל גבלאוי, וממונה כאחראי להקדש השכונה, תפקיד המטיל עליו את חלוקתו הצודקת של הרכוש בין כלל תושבי השכונה. בין בניו הנוספים של אל גבלאוי נמצא אדריס (אלגוריה לשטן), בנו הבכור של אל גבלאוי, אשר כעסו על המעמד המועדף שניתן לאדהם מוביל אותו לאבד את עשתונותיו וכתוצאה מכך לגירושו מהבית הגדול. בשעה שאדהם מתאהב בבחירת לבו, אמימה (אלגוריה לחווה), ואף נישא לה, מצליח אדריס בתחבולותיו להוביל לסילוקם של אדהם ואמימה מהבית הגדול, ולניכור בין אדהם לאביו. חרף תנאי הקיום הקשים, מצליח אדהם להתמודד עם תנאים אלו מחוץ לבית הגדול, ומגדל יחד עם אשתו שני בנים, קדרי והמאם (אלגוריה לסיפור קין והבל). עם זאת, מותו של המאם בידי קדרי בשל סכסוך בין האחים כתוצאה מהזמנתו של המאם בידי אל גבלאוי להתגורר איתו בבית הגדול (חרף התנכרותו מאדהם, אביו), מוביל לבסוף למותם של אדהם ואמימה, כאשר על ערש דווי סולח אל גבלאוי לבנו ומעניק לו את ההקדש, אשר ישמש לבניו.
ספר גבל
הספר מתאר את קורותיו של גבל (אלגוריה למשה), צעיר בן שבט חמדאן, שבשנות חייו המוקדמות אומץ על ידי משפחתו של המשגיח. המשגיח הוא ריבון השכונה ומצאצאי אדהם, אשר במשך הזמן התנכר למורשתו ההומנית של אדהם ובחר לעשוק את תושבי השכונה למען שמירה על מעמדו, בעזרתם של הגביריונים, הזוכים למעמד מועדף בשל ההתעמרות בתושבי השכונה. גבל מתמודד מחד עם חיבתו למשגיח ולאשתו, אשר אימצו אותו והעניקו לו חיי עושר ושררה, ומאידך עם תחושת שייכותו לבני שבט חמדאן, אשר נאנקים תחת שלטונו הרודני של המשגיח, ושל גביריון השכונה, קדרה. בסופו של דבר הורג גבל את קדרה בשל התאכזרותו לאחד מתושבי השכונה, ובעקבות זאת בורח הרחק מהשכונה, שם הוא מתגורר יחד עם מאלף הנחשים אל בלקיטי (אלגוריה לסיפור יתרו), אשר מלמד אותו את אומנות אילוף הנחשים ומשיא לו את בתו שפיקה (אלגוריה לצפורה). גבל חוזר לשכונה ומכריז על עצמו כמנהיגם של בני שבט חמדאן, ומובילם במאבק כנגד הגביריונים והמשגיח, כאשר לבסוף נהפך גבל לגביריון הראשי, תפקיד אותו ממלא כל ימיו בהגינותו ורחמנותו של אדהם. עם זאת, תקוותם של בני השכונה לפיהם הגיעו לבסוף אל המנוחה והנחלה נכזבת, כאשר בעקבות מותו של גבל חוזר שלטון הכוח לשכונה, וממורשתו של גבל נשארים רק הזיכרונות והתקווה של בני השכונה לעתיד טוב יותר.
ספר רפאעה
הספר מתאר את קורותיו של רפאעה (אלגוריה לישו), צעיר אשר בדומה לגבל, אף הוא במקור בן שבט חמדאן (רמז למוצאו היהודי של ישו), אשר שב עם הוריו אל השכונה לאחר שנים רבות, במטרה להקים בית ומשפחה. חרף מתינותו של רפאעה, הדוגל באי אלימות, מעט לאחר הגעתו לשכונה נוצר סכסוך בינו לבין הגביריון ח'נפס, וזאת בין היתר על רקע קריאתו של רפאעה לתושבי השכונה לזנוח את ההשתוקקות חסרת התכלית לפירות ההקדש, אשר רק מייסרת את חייהם. ככל שעובר הזמן הופך רפאעה בקרב תושבי השכונה לדמות אצילה, המהווה מודל לדמות אידיאלית אותה יש לחקות. רפאעה לומד את אמנות גירוש השדים (עיסוק שהיה עד אז מוגבל לנשים בלבד), מתחתן עם יאסמינה, אשה הידועה כטיפוס חריג בקרב תושבי השכונה, ומגבש סביבו עדת מעריצים המהווה את בסיס כוחו. חרף ניסיונו של רפאעה להגיע להבנה הדדית בין תושבי השכונה לבין המשגיח וגביריוניו, האירועים מתדרדרים והופכים לסכסוך גלוי, בו רפאעה נחשב לסמל ואידיאל לנאבקים כנגד שלטונם הרודני של הגביריונים. לבסוף רפאעה נרצח על ידי הגביריונים, וזאת בעקבות הסגרתו לידם בידי אשתו, יאסמינה (אלגוריה ליהודה איש קריות). מותו של רפאעה הוביל לגיוסם של אנשי השכונה כנגד המשגיח והגביריונים, וכתוצאה מכך הוכרו אנשיו של רפאעה כבני שבט נפרד, בדומה לאנשי שבט גבל, וניתנו להם זכויות דומות בהקדש. במהלך הזמן הלכה ההערצה לרפאעה וגברה בקרב תושבי השכונה, כאשר יותר ויותר החשיבו אותו כיורשו של גבל. ההסדר בין אנשי רפאעה והמשגיח הוביל לפרץ תקווה חדש בין אנשי השכונה, המאמינים בעתידה הוורוד של השכונה. תקוותם של בני השכונה לפיהם הגיעו לבסוף אל המנוחה והנחלה נכזבת, כאשר ימי שלטונם של חסידיו של רפאעה חולפים, ושלטון הכוח חוזר פעם נוספת לשכונה. בסופו של דבר, ממורשתו של רפאעה נשארים רק הזיכרונות והתקווה של בני השכונה לעתיד טוב יותר.
ספר קאסם
הספר מתאר את קורותיו של קאסם (אלגוריה למוחמד), צעיר בן שבט הירבועים, אשר נחשב לשבט נחות המעמד בשכונה, שמרבית אנשיו הם קבצנים ורוכלים. קאסם התייתם מהוריו בגיל צעיר וגודל על ידי דודו, זכריא (אלגוריה לאבו טאלב). עוד מגיל צעיר נודע קאסם בשכונה בזכות מידותיו הטובות, שבזכותן זכה בחיבתה של קמר, אלמנה מבוגרת, שאיתה התחתן (אלגוריה לח'דיג'ה). חייו הנוחים אל קאסם הופרעו בעקבות התגלות, שבה נגלה לעיניו קנדיל (אלגוריה למלאך גבריאל, הידוע במסורת המוסלמית בשם ג'יבריל), משרתו הנאמן של אל גבלאוי, אשר הטיל עליו את המשימה להפיל את שלטון הגביריונים בשכונה ולהשליט את הצדק בין כלל תושביה. בעקבות ההתגלות מתחיל קאסם להפיץ את תורתו, מה שמוביל לסכסוך בינו לבין גביריון השכונה, סוארס. בסופו של דבר קאסם בורח מהשכונה, יחד עם חבריו הקרובים, ובראשם חסן (אלגוריה לעלי), ומתיישב במדבר, רחוק מידי הגביריונים (אלגוריה להג'רה). במהלך הזמן הולך וגובר כוחו של קאסם, עד שלבסוף הוא חוזר לשכונה ומתעמת עם הגביריונים, והורגם זה אחר זה. בשל מנוסתו של המשגיח, ממונה קאסם בהסכמת הכל למשגיח החדש של השכונה, ומכריז שפירות ההקדש יחולקו לכל, ללא אפליה בין אדם לרעהו. במשך כל ימי חייו המשיך קאסם לשלוט בצדק וברחמנות, ברוח מורשתם של גבל ורפאעה, ותקוותם של אנשי השכונה נראית לבסוף כמתגשמת. לאחר מותו של קאסם, ובעקבות הסכסוך בין חסידו הנאמן ביותר חסן לשאר החסידים (אלגוריה להיווצרות השיעה), ימי שלטונם של חסידי קאסם חולפים אף הם, ושלטון הכוח חוזר פעם נוספת לשכונה. בסופו של דבר, ממורשתו של קאסם נשארים רק הזיכרונות, והתקווה של בני השכונה לעתיד טוב יותר.
ספר ערפה
הספר מתאר את קורותיו של ערפה (הפעם האלגוריה אינה לאישיות מסוימת, אלא למדע כשלעצמו), נווד צעיר אשר מגיע יום אחד לשכונה יחד עם חברו חנש. עיסוקו של ערפה הוא בתחום השיקויים והתרופות, המזכים אותו בתואר "קוסם". חרף הצלחתו העסקית, ערפה מתרעם על אי הצדק השורר בשכונה, וגומר בנפשו לחדור אל הבית הגדול עצמו הניצב בלב השכונה, ביתו של אל גבלאוי, אשר איש לא ראהו עוד מימיו של אדהם, ולבקש את פעולתו לשם החזרת הצדק לשכונה. אף כי ערפה מצליח לחדור לבית הגדול ללא ידיעת אנשי השכונה, הוא נתקל במשרתו של אל גבלאוי והורגו על מנת למנוע את תפיסתו. לאחר מכן, בעת שחוזר ערפה לשכונה, הוא מתבשר כי אל גבלאוי עצמו נפטר, כתוצאה מאבל על מות משרתו הנאמן (אלגוריה למות האלוהים על פי ניטשה). בעקבות ההלם על מותו של אל גבלאוי, מאיים המשגיח, שגילה את האמת, כי אם ערפה לא יסכים לשרתו ולהכין עבורו חומרי נפץ, יגלה לאנשי השכונה כי הוא האחראי למות אל גבלאוי, איום המביא את ערפה להסכים בלית ברירה לתנאיו של המשגיח. בסופו של דבר מחליט ערפה לברוח, יחד עם חברו חנש, אך נתפס על ידי המשגיח ומוצא להורג, בעוד חנש מצליח לברוח. חרף מותו של ערפה, הגילוי אודות ניסיונו הכן להיטיב עם תושבי השכונה עושה את שלו, ובמשך הזמן הולכת ההערצה לערפה וגוברת בשכונה, עד שמאפילה אף על ההערצה לשלושת גיבורי העבר. מנוסתו של חנש, שבהתאם לאמונה הרווחת פועל ללא לאות ליצירת כלי נשק חדשים לשם הפלת שלטון המשגיח וגביריוניו, מביאה את תושבי השכונה לאמץ את התקווה במידה רבה יותר מבעבר, ולשאת עיניים לעתיד, מתוך אמונה שלמה כי בסופם של הדברים עתיד הצדק לנצח את העוול, והחופש את השיעבוד.
ביקורת על הספר
בעת יציאתו של הספר לאור, בתחילה כפרקים בודדים שפורסמו בעיתון המצרי הידוע אל-אהראם בתקופה שבין דצמבר 1959 למרץ 1960, ובהמשך כספר שלם, הוא נחשב לשנוי במחלוקת במיוחד כיוון שהוא מתאר את חייהן של דמויות נערצות במסורת המוסלמית כמשה, ישו ומוחמד, כאזרחים מצריים רגילים. בעקבות הביקורת עליו מצד אנשי דת מוסלמים, הספר נאסר להפצה במצרים ובכל העולם הערבי, פרט ללבנון, בטענה של חילול הקודש. בשנות ה-80 טען השייח' עומר עבדל רחמן, מראשי האחים המוסלמים במצרים, כי אילו היה מחפוז מוצא להורג בעקבות חילול הקודש על "בני שכונתנו" לא היה סלמאן רושדי מעז להוציא את ספרו "פסוקי השטן". למרות זאת מעולם לא הוצאה פתווה רשמית הקוראת להריגתו של מחפוז, בעיקר הודות למעמדו כסופר ואיש רוח מצרי בעל השפעה. בשנת 1994 ניסה קיצוני מוסלמי להתנקש בחייו של מחפוז, אך הצליח רק לפצוע באופן קשה את הסופר בן ה־82. לאחר ניסיון ההתנקשות מחפוז הסתובב רק בליווי מאבטחים חמושים. רק לאחר ניסיון הרצח יצא "בני שכונתנו" מרשימת הספרים האסורים במצרים.
בעולם לעומת זאת, התקבל הספר היטב, כאשר רבים מחשיבים אותו לאחד מהרומנים הערביים הטובים ביותר בתקופה המודרנית. בנימוקיה לרגל הענקת פרס נובל לספרות לנגיב מחפוז בשנת 1988, ציינה ועדת הפרס את ספר זה, לצד יצירתו הגדולה ביותר של מחפוז, הטרילוגיה הקהירית, כנימוק להענקת הפרס.
תרגומים
הספר תורגם לעברית בידי דוד שגיב, ויצא לאור במסגרת "ספריה לעם" של הוצאת "עם עובד".
הספר ידוע באנגלית בשם Children of Gabalawi (ילדי גבלאוי), וכמו כן בשם Children of Our Alley (בני שכונתנו). בעברית הספר ידוע גם בשם בני השכונה או ילדי השכונה.
למת הנחש
למת הנחש הוא משפט באלגברה הומולוגית העוסק בזוג סדרות קצרות מדויקות עם העתקות ביניהן, שיוצרות דיאגרמה מתחלפת. המשפט קושר בין הגרעינים והקו-גרעינים של ההעתקות הנתונות, באופן המאפשר לקבל סדרה מדויקת חדשה.
ללמת הנחש תפקיד מרכזי בהוכחת הדיוק של סדרת מאייר-ויאטוריס המקשרת בין ההומולוגיה של מרחב טופולוגי לבין ההומולוגיה של כיסוי פתוח שלו.
נוסח פורמלי
יהיו חבורות אבליות או מודולים מעל חוג או באופן כללי יותר אובייקטים של קטגוריה אבלית נתונה, ונניח כי הדיאגרמה הבאה מתחלפת, כאשר הומומורפיזמים, וכן השורה העליונה והשורה התחתונה מהוות סדרות קצרות מדויקות.
בנוסף, אם f הוא מונומורפיזם, אז גם החץ הוא מונומורפיזם. כמו כן, אם g' הוא אפימורפיזם אז גם החץ הוא אפימורפיזם.
הסיבה לשם למת הנחש, הוא האופן בו נבנית הסדרה המדויקת מתוך הדיאגרמה:
בניית ההעתקות של הסדרה המדויקת
ההעתקות בין הגרעינים והקו-גרעינים מושרות באופן טבעי. לכן גם הדיוק של חלקה הראשון של הסדרה והדיוק של חלקה השני מתקבלים מההנחה כי הסדרות המקוריות מדויקות. האתגר המרכזי הוא בניית ההעתקה d.
נתאר את בניית ההעתקה d עבור המקרה של חבורות אבליות או מודולים מעל חוג: יהי.
נתבונן בשיכון הטבעי, ונשתמש בכך ש-g העתקה על. אז יש y \in B שעבורו g(y) = x.
מהתחלפות הדיאגרמה נובע כי, כאשר השוויון האחרון הוא כי.
נגדיר אם כך.
ניתן להראות כי d אכן מוגדרת היטב, כי היא הומומורפיזם וכי אכן מתקבלת סדרה מדויקת.
טבעיות
כפי שהוזכר לעיל, ההעתקה d היא טבעית. כלומר, נתבונן במצב של דיאגרמה המתארת סיטואציה כפולה מזו שבלמת הנחש, כאשר בנוסף להתחלפות של הדיאגרמה בעלת האינדקס 1 והדיאגרמה בעלת האינדקס 2, יש גם התחלפות של כל הדיאגרמה התלת-ממדית.
אז ניתן לקבל זוג סדרות ארוכות מדויקות על ידי הפעלת למת הנחש פעמיים, ומתקבלות העתקות בין הסדרות הארוכות המדויקות הללו בצורה הבאה, כאשר זו דיאגרמה מתחלפת.
מיכאל דורפמן
מיכאל דורפמן (ברוסית: Михаэль Дорфман; נולד ב-17 בספטמבר 1954 בלבוב, אוקראינה) הוא סופר, פעיל חברתי ועיתונאי יהודי-אוקראיני-אמריקאי.
דורפמן פרסם מעל 300 מאמרים ומחקרים בישראל, ארצות הברית, גרמניה, פולין, הולנד ואוקראינה. כותב בשפות רוסית ואנגלית. ממקימי תנועת המחאה "הפנתרים הרוסים" בבאר שבע, ועמותת "למרחב" שטיפלה בנפגעי גזענות כלפי העולים מברית המועצות בישראל. מיוזמי ההצעה להפוך את השפה הרוסית לשפה רשמית בישראל, וממחברי דוח בנושאי גזענות כלפי העולים שהוגש לממשלה.
משנת 2001 מתגורר בארצות הברית.
ביוגרפיה
נולד בעיר לבוב שבאזור גליציה באוקראינה, שהייתה אז חלק מברית המועצות תחת השלטון הקומוניסטי. עלה לישראל בשנת 1974 במסגרת העלייה מברית המועצות בשנות השבעים. למד במשך שנה באולפן עברית בירושלים.
דורפמן עסק בפעילות עיתונאית וחברתית, ונדד בין מדינות העולם במסגרת פעילות זו. למד טבחות בשווייץ ועבד במקצוע זה. כן למד קורסים בבלשנות ומחשבים. כשחזר לישראל עבד מספר שנים במחלקה לכימיה באוניברסיטת בן-גוריון, והחל לכתוב בעיתונות המקומית.
כתיבה
משנת 2001 עסק בארצות הברית בתחיית תרבות היצירה בשפת היידיש על ידי יהודים דוברי רוסית.
בשנת 2009 פרסם שלושה כרכים תחת השם "היהודים והחיים" ברוסית, בהוצאת ACT במוסקבה.
עיתונאות
בין השנים 1992–2000 עבד ככתב ועורך בעיתון «Аспекты» и «Негев». בשנים אלו כתב מאמרים במספר מגזינים בשפה הרוסית המתפרסמים בישראל: Вести, Время, Новости недели, Наша страна, Панорама, Секрет, Зеркало, Круг. כן עבד בשיתוף עם העיתונים מעריב וידיעות אחרונות ועסק בפרסום המידע על התמודדות והשתלבות עולי ברית המועצות בישראל. שימש גם ככתב שטח בערוץ הראשון בטלוויזיה הישראלית ובתוכניות ברשת ב' (כגון תוכניתה של שלי יחימוביץ') בנושא עולי ברית המועצות. בשנת 2002 התארח בנושא זה בתוכנית "שאלות אישיות" עם יעקב אגמון בגלי צה"ל.
החל משנת 2004 כתב מאמרים למגזינים במקומות שונים בעולם: Nota Bene (ירושלים), Lebed (בוסטון), Unipress, Ami (סנקט פטרבורג), Scepsis (מוסקבה), TryPress (מולדובה) ועוד. השתמש בשמות העט Дан Михаэль, Йегуда Арад, Людмила Бенсон.
פעילות חברתית
בשנת 1994 הקים את עמותת "למרחב" שנועדה לסייע לעולים מברית המועצות שסבלו מפגיעות על רקע גזעני בשל מוצאם. סייע בבניית רשת של תוכניות "12 צעדים" לעזרה לאנשים שעברו הטרדה על רקע גזעני.
דורפמן היה אחד ממקימי תנועת המחאה של "הפנתרים הרוסים" ועמד בראשה. בשנים 1999–2000 בשיא פעילותה, הועלתה הצעה להפוך את השפה הרוסית לשפה רשמית נוספת בישראל, בתגובה להטרדות כנגד דוברי רוסית. תקופה מסוימת גם כיהן כיועץ לראש עיריית באר שבע יעקב טרנר בנושא קהילת עולי ברית המועצות, אך סיים את תפקידו והביע ביקורת כלפי העירייה על כך שאינה פועלת מספיק נגד תופעות הגזענות בעיר.
מכתב מאליהו
הוצאה לאור
לאחר פטירת הרב דסלר ערכו מספר תלמידיו (הרב אריה כרמל והרב חיים פרידלנדר) את ספרו המרכזי "מכתב מאליהו", שיצא בחמישה כרכים, בין השנים תשט"ו - תשנ"ז. הספר תורגם לאנגלית וחלקים ממנו תורגמו גם לצרפתית. הגרסה העברית יצאה בעשרות מהדורות.
סדרת הספרים, הנפוצה בעולם הישיבות, כוללת כתבים, שיחות ומכתבים של הרב דסלר בענייני אמונה ומוסר "המשקפים את הרעיונות החברתיים של ישיבת המוסר הליטאית, כפי שבאה לידי ביטוי בישיבות המוסר במאה הקודמת".
בשנת תשע"ו (2015) יצא לאור ספר מכתב מאליהו על חנוכה ופורים בהוצאת יפה נוף.
תוכן הספרים
בספריו עשה הרב דסלר שימוש במקורות רבים, ומגלה בקיאות רחבה בספרות התורנית על רבדיה השונים, קבלה, פילוסופיה כללית וכן ספרי חסידות, דבר שאינו שכיח אצל רב ליטאי.
אחד המושגים המפורסמים שטבע הרב דסלר הוא "נקודת הבחירה", העוסק במהותו של התחום המצומצם שבו ישנה לאדם בחירה חופשית, ועליו הוא נשפט. הוא עוסק גם בסוגיות קבליות, ולמשל מנסה ליישב את הסתירה בין דעת הגר"א לדעת תלמידו רבי חיים מוולוז'ין בנושא הצמצום. הוא משלב בגלוי תפיסות חסידיות בכתביו, ואף טען כי לאמתו של דבר אין מקום להפרדה בין חסידים לליטאים.
הוא מצטט גם מספרו של דייל קרנגי כיצד לרכוש ידידים והשפעה תוך העלמת שם המחבר והספר.
סוגיות מרכזיות בספרים
הרב דסלר עוסק בספריו בסוגיות רבות וביניהם:
חסד ונתינה
בנושא זה כתב חיבור בשם 'קונטרס החסד', ולדבריו קיימים שני כוחות אשר פועלים בנפש האדם, האחד הוא כוח הנטילה (אגואיזם) והשני הוא כוח הנתינה (אלטרואיזם) וכוחות אלו הם השורש לכל תכונות ומידות האדם, הוא סבור שבניגוד למקובל לחשוב אין האהבה יוצרת את הנתינה, אלא ההפך האהבה נוצרת כתוצאה מהנתינה - משום שאדם שמשקיע בזולתו ונותן לו מעצמו הרי שעצמותו מתפשטת כלפיו והוא אוהב אותו כפי שהוא אוהב את עצמו, ובלשונו. כאן אפשר לזהות את דרכי שיטת קלם, לדוגמה ששורש כל המידות הרעות הוא אגואיזם, הערך העליון של אהבת הבריות שעומד בניגוד מוחלט לאגואיזם וכן מעלת 'נושא בעול עם חברו'.
נקודת הבחירה
בנושא זה כתב חיבור בשם 'קונטרס הבחירה', גישתו לנושא הבחירה מזכירה גישה פילוסופית אקסיסטנציאלסטית, שלומדת שהאדם הושלך לעולם ללא בחירתו, אך עם כל זאת יש לו את החופש לעצב את עצמו ולבחור כיצד להתייחס למסגרת החיים שבה הוא נתון, נקודת הבחירה אינה סטטית אלא משתנה בהתאם לבחירות של האדם, ככל שהאדם מתרגל לגבור על יצרו בנושא מסוים ממילא כבר אין לו מאבק בנושא זה, ונקודת הבחירה שלו עולה לדרגה גבוהה יותר וכן להפך כאשר אדם מתרגל לעבור עבירה כך נקודת הבחירה שלו יורדת.
אמונת חכמים
הרב דסלר היה אחד ממבססי המושג 'דעת תורה' שמעניק לגדולי ישראל ולהנחותיהם החוץ - הלכתיות מעמד על, ובמקרים שיש התנגשות בין חושי האדם לדעת גדולי ישראל על האדם לבטל את תחושותיו בפניהם.
תורה עם דרך ארץ
הרב דסלר התנגד לשיטת 'תורה עם דרך ארץ' משום ששיטה זו שאפה לסינתזה אמיתית בין שני המרכיבים, לעומת זאת בקלם השילוב היה מסויג יותר משום שהעיסוק בפרנסה נתפס כעונש על חטא אדם הראשון.
השואה
תפיסת הרב דסלר לגבי השואה, שהיא אינה בגדר עונש שרירותי אלא התפקיד שלה לעורר את האדם. בדומה לשיטת הרב יוסף דב סולובייצ'יק במאמרו קול דודי דופק, אך בניגוד לה הוא תופס שאותם 'קולות' קוראים לחזרה בתשובה והתחזקות רוחנית.
דינה תירוש
דינה תירוש (נולדה ב-3 בנובמבר 1953) היא פרופסור מן המניין בחוג להוראת המדעים בבית הספר לחינוך באוניברסיטת תל אביב. תחומי מחקרה העיקריים הם התפתחות ורכישה של מושגים מתמטיים, כללים אינטואיטיביים במדעים ובמתמטיקה, הכשרה וקידום מקצועי של מורי מתמטיקה.
ביוגרפיה
תירוש נולדה ברחובות. היא עשתה את לימודיה הגבוהים באוניברסיטת תל אביב. בשנת 1975 סיימה תואר ראשון במתמטיקה ובמדעי המחשב. בשנת 1978 סיימה תואר שני. עבודת המאסטר שלה הייתה בנושא "חשיבה אינטואיטיבית לגבי אינסוף" בהנחיית פרופסור אפרים פישביין. בשנת 1985 סיימה תואר שלישי. עבודת הדוקטורט שלה הייתה בנושא "התפיסה האינטואיטיבית של מושג האינסוף והשלכותיה על החינוך המתמטי", גם היא בהנחיית פרופסור פישביין. שימשה כמורה למתמטיקה במספר תיכונים בארץ.
לאחר חזרה מלימודי בתר-דוקטור בארצות הברית בשנת 1986 החלה ללמד כחברת סגל באוניברסיטת תל אביב. בשנת 1993 מונתה לפרופסור חבר ובשנת 1998 לפרופסור מן המניין.
היא נשואה, אם לארבעה, וסבתא ל-13.
פסטיבל הזמר והפזמון 1966
פסטיבל הזמר והפזמון 1966 הייתה תחרות זמר ששודרה בקול ישראל.
בתחרות התמודדו עשרה שירים וכל שיר הושמע בשני ביצועים.
רביעיית "האחיות שמר" שהוקמה על ידי נעמי שמר מנתה את הזמרות דינה גולן, רותי ביקל, אמנה כהן ודליה אורן. השיר "מנהג חדש" זכה להצלחה, אבל הרביעייה התפרקה בשנה שלאחר מכן.
השיר שזכה בתחרות הוא "ליל סתיו".
סטארפלסט
סטארפלסט תעשיות בע"מ המוכרת בשם המקוצר "סטארפלסט" היא חברה פרטית ישראלית שמייצרת מוצרי צריכה מפלסטיק. החברה מעסיקה כ-650 עובדים בשני מפעלים: האחד בישראל (כ-350 עובדים) והשני ביוסטון, טקסס (כ-300 נוספים).
היסטוריה
החברה נוסדה בשנת 1967 על ידי סניור שוורץ. מפעל הייצור הראשון שלה הוקם במגדל העמק. החברה התרחבה בתחילת שנות ה-90 של המאה ה-20 ועברה לאזור התעשייה אלון תבור. בהמשך הצטרפו לעסק המשפחתי ילדיו של שוורץ - יוסי, איריס ודני. סטארפלסט הייתה מראשוני יצואני מוצרי הפלסטיק בישראל וזכתה להכרה עם קבלת פרס "יצואן מצטיין" מראש הממשלה דאז מנחם בגין ב-1977. החברה היא בין היצואנים הגדולים בארץ וקיבלה בשנת 2013 פרס יצואן מצטיין מנמל חיפה.