cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
In Your Eyes (שיר של קיילי מינוג)
In Your Eyes (בעברית: בעיניים שלך) הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת-יוצרת האוסטרלית קיילי מינוג, מתוך אלבומה השמיני, Fever. השיר יצא לאור ב-18 בפברואר 2002, כסינגל השני מתוך האלבום.
עם יציאתו נכנס השיר אל המקום הראשון במצעד המוזיקה האוסטרלי, והשמיני במצעד הסינגלים הבריטי.
רקע וכתיבה
השיר נכתב על ידי קיילי מינוג, ריצ'רד סטנארד, ג'וליאן גלאגר ואש האווס והופק על ידי ריצ'רד סטנארד וג'וליאן גלאגר. במצעד סוף השנה של ישראל, אשר עליו היו אחראים גלגלצ, הצליח השיר להגיע אל המקום ה-14.
איגוד תעשיית ההקלטות האוסטרלי העניק לשיר את תואר הזהב, על מכירות של 35,000 עותקים במדינה.
וידאו קליפ
הווידאו קליפ הנלווה שצולם לשיר הועלה לערוץ ה-Vevo של קיילי מינוג ב-6 באפריל 2010. הקליפ בוים על ידי דון שדפורת', והקונספט של הוא אורות ניאון. לאורכו של הקליפ, ניתן לראות את מינוג כשהיא רוקדת ומסביבה אורות ניאון בצבעים שונים.
נכון לינואר 2023, מונה הצפיות של הקליפ עומד על כ-44 מיליון צפיות.
עשן נוזלי
עשן נוזלי הוא תבלין שמעניק למאכל ניחוח של מזון מעושן. צבעו בין צהוב לחום, הוא מרוכז מאוד וריחו עז, לכן משתמשים רק בכמות קטנה ממנו. התבלין הוא בשימוש ברטבים לברביקיו, במוצרים מוכנים מבשר, עוף או דגים, בגבינות קשות בטעם מעושן, ובחטיפים ומוצרים אחרים שמדמים טעם גריל.
ייצור
עשן נוזלי מיוצר על ידי שריפת עץ והעברת העשן הנפלט דרך מים. עצים שונים משווים לעשן ניחוח שונה. בארצות הברית מקובל להשתמש בעץ מהסוג היקורי, שהוא מין עץ גדול ממשפחת האגוזיים שחבר בה אגוז המלך. באירופה מקובל יותר השימוש במינים של אשור, אדר, ועצים אחרים.
תהליך הייצור כולל הפיכת עץ לפחם עץ, ופעפוע העשן שנפלט דרך מים. שבבי עץ מוכנסים לתנור בחום גבוה ללא נוכחות חמצן ועוברים פירוליזה, והעשן עולה לתא התעבות שבו זרם של מים קרים. המים עם חלקיקי העשן המומסים והמעורבים בהם עוברים לתהליך סינון וטיהור, כדי להסיר מהם חלקיקי עטרן, חומרים אחרים שמסיסים בשמן, וחומרים מזיקים נוספים כמו הגז מתאן.
היבטים בריאותיים
בעת שריפת חומר אורגני נוצרים חומרים שחלקם עלולים להיות מסוכנים, והם חלק מזיהום האוויר בכדור הארץ. משפחת הפחמימנים הארומטיים הרב-טבעתיים (PAH) היא משפחה ענפה של מולקולות שנוצרות בעת שריפת חומר אורגני, וביניהן חומרים מסרטנים כדוגמת המולקולה בנזופירן שנוצרת משריפת טבק וכן מעישון או צלייה על האש של בשר, עוף או דגים. מולקולות כאלה נוצרות גם משריפת העץ בתהליך ייצור העשן הנוזלי, אך בגלל תהליך הסינון כמותן פוחתת. מדידות מצאו שבעשן נוזלי יש בממוצע פחות מולקולות PAH ממה שנוצר בתהליך עישון או ברביקיו. העשן הנוזלי מכיל יחסית יותר חומרים ארומטיים עם פחות חומרים מזיקים. מוצרי העשן הנוזלי נמצאים בפיקוח, ונחשבים בטוחים לשימוש על ידי ה-FDA האמריקאי.
לה סופרייר (סנט וינסנט)
לַה סוּפְרִיֶיר (מצרפתית: La Soufrière – גופרית) או גם סופרייר סנט וינסנט (Soufrière Saint Vincent) הוא הר געש שכבתי פעיל באי סנט וינסנט, השייך לסנט וינסנט והגרנדינים.
גאוגרפיה
לה סופרייר הוא הר געש פעיל בחלקו הצפוני של האי סנט וינסנט, השייך לסנט וינסנט והגרנדינים באנטילים הקטנים שבים הקריבי. מבחינה מנהלית ההר שייך בחלקו למחוז סנט דייוויד (St. David) במזרח ובחלקו למחוז שארלוט (Charlotte) במערב. סביב ההר שוכנות העיירות ואליבאו (Wallibou) ושאטובלייר בדרום מערב, פנסי (Fancy) בצפון, אורנג' היל (Orange Hill) וג'ורג'טאון בדרום מזרח ופיק ריצ'מונד (peak Richmond) ומאונט בריסביין (Mount Brisbane) בדרום.
בגובה 1,220 מטרים ההר הוא הנקודה הגבוהה ביותר בסנט וינסנט, והוא הר הגעש הצעיר ביותר והצפוני ביותר מבין הרי הגעש שיצרו את סנט וינסנט. לה סופרייר הוא הר געש שכבתי מורכב הבנוי מחרוט געשי חדש בתוך לוע הר געש עתיק, מבנה המכונה "סומה", בדומה לווזוב שבתוך הר הגעש סומה באיטליה. החרוט הגעשי המרכזי שוכן בתוך קלדרה עתיקה בקוטר 2.2 קילומטרים ששוליה הדרום-מערביים נפרצו בשל התמוטטות המדרון. קוטר הלוע המרכזי 1.6 קילומטרים, עומקו בין 300 ל-600 מטרים, ובחלקו הצפון-מזרחי הוא נפרץ על ידי לוע קטן חדש שנוצר בהתפרצות של 1812. עד 1979 שכן אגם לוע קטן בלוע המרכזי של ההר. עומקו המקסימלי היה 180 מטרים וקרקעיתו שכנה 560 מטרים מתחת לשוליים הצפוניים של הלוע. האגם התאדה בהתפרצות של 1979 ובמקומו יש כיום כיפת לבה שגובהה 130 מטרים ורוחבה 840 מטרים.
גאולוגיה
לה סופרייר הוא תוצר טיפוסי של אזור הפחתה. הקרום האוקייני של הלוח הדרום-אמריקאי, שסלעיו נוצרו מתור היורה ועד תור הקרטיקון, שוקע בקצב של 2 ס"מ בשנה מתחת ללוח הקריבי. געשיות שמקורה בהיווצרות מאגמה מתחת לאזור ההפחתה יצרה את הקשת הגעשית של האנטילים הקטנים, שרשרת מתפתלת של איים געשיים שאורכה כ-850 קילומטרים, בין פוארטו ריקו לוונצואלה. בקשת האיים קיימים הרי געש נוספים הידועים בפעילותם הגעשית: פלה במרטיניק, לה סופרייר בגוואדלופ, סופרייר הילס (Soufrière Hills) במונטסראט והר הגעש התת-ימי קיק אם ג'ני (Kick-'em-Jenny).
המסלע של ההר הוא תערובת של בזלת ובזלת אנדזיטית. מרבית ההתפרצויות של הר הגעש לה סופרייר הן במדד התפרצות געשית שבין 0 ל-4 תוך יצירת עמודי התפרצות, זרמים פירוקלסטיים ולהארים. התפרצויות מתפוצצות תדירות שהחלו לפני כ-4,300 שנים יצרו משקעים פירוקלסטיים בדמות שכבת טפרה צהובה המכסה את מרבית האי, שלעיתים נסחפה על ידי להארים. קילוחי לבה נדירים וכולם מתוארכים לפליסטוקן.
היסטוריה של התפרצויות
הפעילות הגעשית של הר הגעש לה סופרייר החלה לפני 4,300 שנים בהתפרצויות מתפוצצות שיצרו משקעים פירוקלסטיים שכיסו את חלקו הצפוני של האי. ההתפרצות הראשונה המתועדת היא מ-1718. מאז תועדו שבע התפרצויות.
התפרצות גדולה במיוחד (4 במדד ההתפרצות הגעשית) התרחשה בין 27 באפריל ל-9 ביוני 1812 בלוע חדש שנוצר על השוליים הצפון מזרחיים של הלוע הראשי. כ-550 מיליון מטרים מעוקבים של טפרה נפלטו כעמוד התפרצות וכזרמים פירוקלסטיים שגרמו להיווצרות להארים שגרמו להרוגים ונזקים לרכוש. על סמך איור שקיבל מעד ראייה להתפרצות צייר ויליאם טרנר תמונה המתארת את ההתפרצות של 30 באפריל 1812.
התפרצות גדולה נוספת (4 במדד התפרצות געשית) התחוללה מהלוע הראשי בין 30 במרץ ועד 6 במאי 1902. ההתפרצות הייתה פריאטו-מגמטית ונפלטו בה 380 מיליון מטרים מעוקבים של טפרה כעמוד התפרצות וכזרמים פירוקלסטיים שכיסו את צפון האי וגרמו להיווצרות להארים וצונאמי שגרמו למותם של 1,680 תושבים. ההתפרצות מחתה כליל את היישובים של האינדיאנים בני עם הקאריב באי, בהם התגוררו שרידי העם ששלט בעבר באנטילים הקטנים, וכיום נותר מהם רק היישוב הקטן באי דומיניקה. בסמיכות מקרים יוצאת דופן התחוללה התפרצות זו כמה ימים לפני התפרצות הר הגעש פלה באי מרטיניק השוכן גם הוא על אותה קשת געשית של האנטילים הקטנים, שבה נהרגו כ-30,000 תושבי העיר סן פייר, שניים בלבד שרדו מכל תושבי העיר באסון הגעשי הגדול ביותר במאה ה-20.
ההתפרצות שהתרחשה בין 4 באוקטובר 1971 ל-20 במרץ 1972 חוללה כיפת לבה בזלתית ואנדזיטית שנפחה 80 מיליון מטרים מעוקבים בלוע הראשי, ועמוד התפרצות שהגיע לגובה של קרוב ל-20 קילומטרים. הכיפה שהגיעה לגובה של 68 מטרים יצרה אי באגם שמילא אז את הלוע. הכיפה ומי האגם התאדו בסדרת התפרצויות פריאטו-מגמטיות בין ה-13 באפריל ל-26 באוקטובר 1979. בהתפרצות של 13 באפריל התרומם עמוד ההתפרצות לגובה של עשרה קילומטרים, וביום למחרת נוצר זרם פירוקלסטי שזרם עד לים הקריבי, מרחק של כעשרה קילומטרים. כ-15,000 איש פונו מאזור ההתפרצות, מרביתם לקינגסטון בירת המדינה שבדרום האי. הם הורשו לחזור ליישוביהם ב-14 במאי. במקום האגם והאי שבו צמחה כיפת לבה חדשה שנפחה 47 מיליון מטרים מעוקבים, גובהה 130 מטרים ורוחבה 840 מטרים. מאז ההתפרצות יש פעילות של פומרולות על אחד מצדדי הכיפה.
פעילות בשנים 2020–2021
בדצמבר 2020 החלה פעילות געשית בהר שיצרה כיפת לבה חדשה בתוך הלוע. פקידי ממשלה החלו בהכנת תוכניות פינוי למקרה שהר הגעש יתפרץ. בחודשים הבאים המשיכה הפעילות שכללה פליטת גזים געשיים וכיפת הלבה התרחבה. ב-8 באפריל 2021 הוצא צו פינוי, שהכריז על "התראה אדומה" לאחר עלייה מתמשכת בפעילות געשית וסייסמית בימים הקודמים, וחשש מהתפרצות קרובה. למחרת, ב-9 באפריל, התפרץ ההר בסדרה של ארבעה פיצוצים לאורך היום, בעוצמה 4 לפי מדד ההתפרצות הגעשית (VEI). עד אז פונו כ-20,000 איש מהאזור שמסביב להר הגעש. בימים הבאים המשיכו ההתפרצויות בהר. האפר שהשתחרר בהתפוצצויות כיסה את האי והגיע עד ברבדוס.
חוקת רומניה 1952
חוקת רומניה 1952 הייתה החוקה הרפובליקנית והקומוניסטית השנייה של רומניה או ליתר דיוק הרפובליקה העממית הרומנית. החוקה אושרה על ידי האספה הלאומית הגדולה של רומניה, הגוף המחוקק של רומניה בתקופה הקומוניסטית.
החוקה, נכנסה לתוקף ב-24 בספטמבר 1952 והייתה חוקה מועתקת מחוקת ברית המועצות (1936). החוקה הזאת הוחלפה ב-1965 על ידי חוקת רומניה 1965. חוקה זו מכילה פרק מבוא ו-105 סעיפים המסודרים בעשרה פרקים.
הר צי'וורס
הר צ'יוורס או הר צ'יברס (באנגלית: Mount Chivers) הוא הר, בחלק הצפוני של רכס המלכה אליזבת, באזור חוף שקלטון של שטח חסות רוס, שבאנטארקטיקה.
גובהו של הר צ'יוורס 1,755 מטרים מעל פני הים.
הר צ'יוורס ממוקם בין מוצאו של קרחון אוטאגו, ומוצאו של קרחון טראנטר.
מקור השם
שמו של ההר ניתן לו על המועצה המייעצת לשמות אנטארקטיים.
ההר נקרא על שם יו. ג'יי. הייץ'. צ'יוורס (Hugh J.H. Chivers), שהיה פיזיקאי בתוכנית האנטארקטית של ארצות הברית, וחקר את האטמוספירה העליונה, בהיותו בתחנת בירד, בתחנת המחקר שבקוטב הדרומי (התחנה האנטארקטית אמונדסן-סקוט), ובתחנת האלט בעונת המחקר (הקיץ האנטארקטי ) שבין השנים 1962- 1963.
הג'ימה סוגיאמה
הג'ימה סוגיאמה (יפנית: 杉山 元; 1 בינואר 1880 – 12 בספטמבר 1945) היה פילדמרשל (גנסוי) ב, אשר פעל כאחד מהמפקדים הצבאיים החשובים ביותר של האימפריה היפנית במהלך רוב מלחמת העולם השנייה. הג'ימה היה מבין התומכים המרכזיים במטה הכללי היפני להתפשטות צבאית אל דרום-מזרח אסיה ומלחמת מנע נגד ארצות הברית. הג'ימה שירת בתור ראש המטה הכללי לאורך רוב המערכה באסיה ובאוקיינוס השקט עד שפוטר בשנת 1944 בידי ראש ממשלת יפן, הידקי טוג'ו. עשרה ימים לאחר כניעת האימפריה היפנית, הג'ימה התאבד.
קריירה מוקדמת
הג'ימה סוגיאמה נולד בקוקורה, מחוז פוקואוקה, האימפריה היפנית, למשפחה סמוראים לשעבר. הג'ימה החל לימודיו באקדמיה הצבאית הקיסרית, בעוד היה בקורס קצינים גויס לפעולה במלחמת רוסיה–יפן ואחריה שב ללימודיו.
ביוני 1930 הוא הוצב בידי המטה הכללי בתור ממלא מקום סגן שר המלחמה, וכעבור חודשיים הפך רשמית לבעל תפקיד זה, עם זאת, העלאתו לדרגת סגן גנרל. במרץ 1933 שירת בתפקיד סגן שר המלחמה ומפקד שירות האוויר של הצבא היפני הקיסרי. במרץ 1936, לאחר תקרית 26 בפברואר, ניסיון הפיכה צבאית, הוא הפך לשר המלחמה. בהמשך, בנובמבר 1936, הג'ימה הועלה לדרגת גנרל.
מלחמת העולם השנייה
כאשר פרצה, עקב תקרית גשר מרקו פולו והקרב על שאנגחאי, מלחמת סין–יפן השנייה בשנת 1937, שהחלה למעשה את מלחמת העולם השנייה באסיה, פיקד הג'ימה בין השנים 1938–1939 על חיל המוצב בצפון סין ומדינת החסות היפנית במונגוליה הפנימית, מנגג'יאנג. הוא ניבא בביטחון מלא כי סין תיפול בתחילת 1938, עם הקרב על נאנג'ינג, אך הופתע מההתנגדות הנחרצת של ממשלת סין הלאומית (תחת מפלגת הקוומינטנג). בדצמבר 1939 הושב ליפן ופיקד על המוצב בארמון הקיסרי.
ב-3 בספטמבר 1940 הוא מונה לראש המטה הכללי של הצבא והחליף את הנסיך קאנין קוטוהיטו. עם התגברות המתח בין יפן למערב, הג'ימה היה בין הקצינים שתמכו במלחמה. בשנת 1943 הוא הועלה לדרגת פילדמרשל. הג'ימה תמך במתקפה על פרל הארבור ולפלישה אל דרום-מזרח אסיה נגד צרפת של וישי, האימפריה הבריטית והאימפריה ההולנדית.
עם התמוטטות החזיתות מצידה של יפן במערכה באסיה ובאוקיינוס השקט, הג'ימה הודח מתפקידו כראש המטה הכללי של הצבא ב-21 בפברואר 1944 על ידי הידקי טוג'ו; הוא מונה למפקח על האקדמיה הצבאית הקיסרית. ביולי 1945 החל הג'ימה לפקד על ארמיית שדה שנפרשה ברחבי הונשו למנוע פלישה אמריקאית למרכז יפן במסגרת תוכנית מבצע נפילה.
לאחר כניעת האימפריה היפנית, הורו להג'ימה לפרק את הצבא הקיסרי היפני כדרישת בעלות הברית. עשרה ימים לאחר הכניעה הרשמית של יפן הג'ימה התאבד במשרדו.
אזבוקה (ארגון חשאי)
"אזבוקה" הוא השם המקובל לארגון הביון החשאי של התנועה הלבנה, שבסיסו היה בדרום רוסיה. פעל כגוף מודיעין במפקדה של הכוחות המזוינים בדרום רוסיה. היה קיים מסוף 1917, למרות שהוא הוקם רשמית רק במרץ 1918, עד דצמבר 1919, בעוד שפעילותן של מחלקות מסוימות נמשכה עד תחילת 1920. מאז מרץ 1918 עמד בראשה דמות ציבורית ופוליטית בולטת של האימפריה הרוסית ואסילי שולגין.
הקמה
הארגון החשאי הוקם בקייב כדי לגייס קצינים לצבא המתנדבים ולשרת את צורכי העלאת המודעות של המרכז הלאומי הרוסי כסוכנות פרטית של ואסילי שולגין.
בנובמבר 1917 שולגין הגיע לנובוצ'רקסק כשהגנרל מיכאיל אלכסייב מבקש משולגין לחזור לקייב ולגייס קצינים כדי לגבש גוף מודיעיני איכותי.
יעדים
בעת היווצרותו, המשימות העיקריות של הארגון היו גיוס קצינים לצבא המתנדבים וניהול המודיעין הפוליטי. בקיץ 1918 הצהירו יעדי הארגון על מודיעין, מאבק נגד הבולשביזם והבדלנות האוקראינית, נאמנות לבעלות ברית, מחויבות למלוכה והדברת סנטימנטים פוליטיים של חיילים, קצינים והאוכלוסייה.
שולגין הגדיר כך את משימות הארגון בעת הקמתו:
מטרות הארגון היו איסוף מודיעין וניתוחו: איסוף מידע על מצבה הפנימי והחיצוני של רוסיה (משני הצדדים בחזית); הבהרת רגשותיהם הפוליטיים של חיילים וקצינים; ניתוח מידע זה ומתן דו"חות אנליטיים למטה המפקד הראשי של כוחות הצבא הלבן.
טכניקות איסוף מודיעין
שולגין לא היה קצין מודיעין מקצועי והוא היה צריך למצוא דרכים להעברת מידע. לטענת שולגין, הדרך האמינה ביותר להעברת הודעות מעבר לקו החסית הייתה גיליונות נייר שנחתכו לרצועות צרות, עם הטקסט המודפס עליהם, שהוכנסו לסיגריה מוגמרת. כרטיסייה זו הייתה בלתי נראית לחלוטין. בצרור סיגריות כאלה היו צריכות להיות מסומנות בסימנים שבקושי מורגשים כדי להבדילן מסיגריות רגילות. בתהליך שופרה השיטה - יריעות טקסט צולמו על סרט. הסרט נחתך לחתיכות והוכנס לסיגריות. שולגין נזכר שלא הכיר מקרה אחד כאשר השליח נחשף בגלל סיגריות כאלה.
לשם אמינות, אותה הודעה הופקדה למסירה למספר בלדרים, מה שהגדיל את הסיכון ל"זליגת מידע", אך שולגין נאלץ להשלים עם זה, שכן לעיתים קרובות מתו שליחים בדרך - למשל, משישה בלדרים שנשלחו מהמטה לקייב רק אחד הגיע ליעדו.
עבודת הארגון התחלקה למקומית וכללית. כתוצאה מכך, הארגון שנוצר כלל רשת סוכנים שנבנתה בקפידה והעבירה מידע משטח גדול של האימפריה הרוסית לשעבר. סניפי הארגון חולקו לנקודות משלוש קטגוריות: נקודות המידע של הקטגוריה הראשונה כללו את מוסקבה וקייב; קטגוריה שנייה - חרקוב, וורונז' וסרטוב; קטגוריה שלישית - אודסה, קישינאו, לבוב, ורשה, וילנה (נתונים לשנים 1917-1918).
חגי ליניק
חגי ליניק (נולד ב-1959) הוא סופר ישראלי, חתן פרס ספיר לשנת 2011.
ביוגרפיה
חגי ליניק נולד בשנת 1959 ביהוד, בן למאיה ומרדכי ליניק. אביו היה קבלן בניין, ולימים ראש המועצה המקומית יהוד. חגי הוא הצעיר משישה אחים. אחיו הבכור,, נהרג ב-25 במרץ 1968 בתאונת אימונים, בעת שירותו בסיירת מטכ"ל.
חגי ליניק שירת בצה"ל בשייטת 13. שיחק כחלוץ בקבוצת הכדורגל הפועל יהוד. בשנים 1985-1982 למד במדרשה למוזיקה בתל אביב ובשנים 1988-1986 למד במכללת ברקלי למוזיקה בבוסטון.
ב-2010 יצר עם איה סומך את הסרט התיעודי, "מתחת לשטיח", שזכה בפרס הצילום המצטיין בפסטיבל "דוקאביב".
מאז 2014 ליניק עורך את סדרת מופעי "אנטישפע".
באוגוסט 2012 עלה מחזהו "דוהרים" בתיאטרון תמונע, בכיכובו של שמואל וולף, אותו ביים ביחד עם אילן תורן.
מלמד בבית הספר לאמנויות המילה בירושלים.
ספריו
כל ספריו יצאו לאור במסגרת "הספריה החדשה" של הוצאת הקיבוץ המאוחד / ספרי סימן קריאה. בכל ספריו, ובפרט ב"דרוש לחשן", נכללים רכיבים בעלי אופי אוטוביוגרפי.
קישורים חיצוניים
על "דרוש לחשן":
על "המחסל" מאמרים מאת חגי ליניק
מעריב אונליין
מעריב אונליין הוא אתר חדשות ישראלי, המופעל על ידי הג'רוזלם פוסט שבשליטת אלי עזור. באתר מתפרסמים סיקורי חדשות, לצד כתבות מערכת וטורי דעה של עיתונאים בישראל, בהם: בן כספית, קלמן ליבסקינד, אלון בן דוד וחיים אתגר. עורך האתר הוא דורון כהן.
היסטוריה
בשנת 2014, לאחר המשבר שפקד את העיתון "מעריב", פעל האתר תחת המותג דה-פוסט מבית הג'רוזלם פוסט. לאחר איחודם של שבועון האקטואליה "מעריב סופהשבוע" והעיתון "מעריב" שינה האתר את שמו והחל לפרסם את תכניו תחת המותג מעריב.
פרס מורגן
פרס מורגן (באנגלית: The Morgan Prize או בשם המלא: Frank and Brennie Morgan Prize for Outstanding Research in Mathematics by an Undergraduate Student, בתרגום חופשי לעברית: פרס פרנק וברני מורגן למחקר מצטיין במתמטיקה של סטודנט לתואר ראשון) הוא פרס שנתי, המוענק לסטודנט לתואר ראשון בארצות הברית, קנדה או מקסיקו, המפגין מחקר מעולה במתמטיקה. הפרס בסך 1,200 דולר שהוענק על ידי גברת פרנק מורגן מאלנטאון, פנסילבניה, נוסד בשנת 1995. הפרס מוענק במשותף על ידי האגודה האמריקאית למתמטיקה, האיגוד האמריקאי למתמטיקה והחברה למתמטיקה יישומית ותעשייתית. פרס מורגן נחשב ככבוד הגבוה ביותר שניתן לסטודנטים לתואר ראשון במתמטיקה.
זוכי הפרס
להלן רשימת זוכי הפרסים:
1995
מעריב אונליין
TMI
האתר מפעיל את אתר חדשות הרכילות והסלבס "TMI" המכיל בתוכו פינות שונות כגון OMG, WTF, Bling, Style, The Lounge.
פרס מורגן
זוכי הפרס
1996
1998
מעריב אונליין
TMI
באוגוסט 2017 פורסם באייס כי האתר לוקה בחוסר רגישות עקב פרסום לפיו הדוגמנית שלומית מלכה היא הנפצעת בתאונת הקורקינט, לפני קבלת אישור רשמי ממשפחתה, לצד המשפט "היא פונתה לאיכילוב שם תפגוש את השחקנית לוסי דובינצ'יק". בהמשך הסיר האתר את שמה.
פרס מורגן
זוכי הפרס
1999
2000
מעריב אונליין
שיתופי פעולה
לצד החומר המקורי שכותבים ומפיקים עובדי האתר, מעריב אונליין משתף פעולה עם האתרים האחרים בקבוצת ג'רוזלם פוסט ומשלב בתכניו גם את תוכני אתר וואלה ותוכני הספורט של אתר ספורט1 ותכני הרדיו של התחנות 103FM ו־99FM.
פרס מורגן
זוכי הפרס
2001
2002
2003
2004
2005
2006
2007
2008
2009
2011
2012
2013
2014
2015
2016
2018
2019
2020
2021
2022
מוזיאון הגרנד פלה
מוזיאון הגרנד פלה דה שאנז אליזה (בצרפתית: Le Grand Palais), הידוע בכינויו הגראנד פלה, הוא, אולם תצוגה ומתחם מוזיאונים הממוקם בשאנז אליזה ברובע ה-8 של פריז, צרפת. בנייתו של הגרנד פלה החלה בשנת 1897 לאחר הריסת ארמון התעשייה וכחלק מההכנות לתערוכה העולמית של 1900. במסגרת ההכנות לתערוכה זו נבנו גם מוזיאון די פטי פלה וגשר אלכסנדר השלישי הסמוכים.
המבנה תוכנן להיות מקום רחב היקף לאירועים אמנותיים רשמיים. על גמלון הבניין חקוקה כתובת המתארת זאת: "אנדרטה שהוקדשה על ידי הרפובליקה לתפארת האמנות הצרפתית". הבניין עוצב לפי סגנון אדריכלות האמנויות היפות, וכולל חזיתות אבן מעוטרות, קמרונות זכוכית וחידושים תקופתיים שכללו ברזל, ובטון מזוין.
המבנה רשום כ על ידי משרד התרבות הצרפתי.
מרי אליזבת פרייס
מרי אליזבת פרייס (באנגלית: Mary Elizabeth Price; 1 במרץ 1877 - 19 בפברואר 1965) הייתה ציירת אימפרסיוניסטית אמריקאית. היא הציגה את עבודותיה עם האקדמיה לאמנויות יפות של פנסילבניה, האקדמיה הלאומית לעיצוב וארגונים אחרים במהלך הקריירה שלה.
ראשית חייה
מרי אליזבת פרייס נולדה בשנת 1877 במרטינסבורג, מערב וירג'יניה. הוריה היו הקוויקרים ראובן מור וקרוליין קופר פקסון פרייס שהתגוררו בשננדואה, וירג'יניה. פרייס בילתה את רוב ילדותה בעיירה סולבורי, מצפון לניו הופ שבה נולדה אמה. הייתה לה אחות, אליס, ושלושה אחים, פרדריק ניולין, רובן מור וקארול פרייס.
חינוך
פרייס למדה בין 1896 ל-1904 במוזיאון פנסילבניה ובבית הספר לאמנות תעשייתית ומ־1904 עד 1907 באקדמיה לאמנויות יפות של פנסילבניה, אצל יו הנרי ברקנרידג' ודניאל גרבר. היא לקחה שיעורים פרטיים מויליאם לנגסון לאטרופ.
קריירה
פרייס הייתה בניו יורק בשנת 1917 כאשר לימדה אמנות לילדים שלמדו בבתי ספר ציבוריים בבית הספר לאמנות בשכונה של גריניץ' האוס. התוכנית מומנה על ידי גברת הארי פיין וויטני כדי ללמד ילדים ציור, רישום, עבודה בחרס, גילוף בעץ ופיסול. בחורף 1919–1920 הציגה פרייס את עבודות הילדים, כחלק ממסע חינוך לאמנות עם בתי ספר אחרים, במכון קרנגי לטכנולוגיה בפיטסבורג.
יצירה
בהשראת הציירים מסיינה ופירנצה בתקופת הרנסאנס האיטלקי, פרייס התפרסמה בעיקר בזכות ציורי טבע הדומם הפרחוניים שלה שהשתמשה בזהב וכסף. עבודותיה נוצרו על ידי מריחת חימר אדום עם גבס על לוחות עץ. נוספו עליו עלי כסף וזהב ולאחר מכן נצבעו בצבעי שמן דמויות או פרחים. היא יצרה לוחות מוזהבים גדולים בטכניקה זו.
"עבודתה משלבת בין עדינות הקו הסיני לחופש המודרני בשימוש בצבע", כתב מבקר הניו יורק טיימס. היא ציירה גם נופים, סצנות ז'אנר וספינות, כולל סדרה ייחודית של ספינות אוצר ספרדיות.
היא יצרה ציורי קיר בסגנון המאות ה-18 וה-19 בשותפות עם לוסיל האוורד בשנת 1931. ציורי הקיר נעשו עבור המועדון של איגוד האישה האמריקאית בניו יורק. ציור טבע דומם של פירות נמצא בבעלות מכללת סמית' משנת 1922.
היא הציגה את עבודותיה בשנת 1914 באקדמיה לאמנויות יפות בפנסילבניה ובושינגטון הבירה בגלריה לאמנות קורקוראן. היא המשיכה להציג באקדמיה של פנסילבניה מדי שנה במשך רוב השנים בין 1917 ל -1943. בין השנים 1921–1934 הציגה פרייס 16 פעמים באקדמיה הלאומית לעיצוב, שם זכתה בשנת 1927 בפרס קרנגי לציור השמן הטוב ביותר של אמנית אמריקאית, היא הייתה חברה בקבוצת העשרה בפילדלפיה, קבוצת נשים אמניות שהתארגנה בשנת 1921. הקבוצה ארגנה תערוכות בגלריות רבות בניו יורק, פילדלפיה וושינגטון הבירה, כולל גלריות מרכזיות. בין השנים 1920–1927, פרייס הייתה יו"ר ועדת התערוכות של האיגוד הלאומי של ציירות ופסלים וארגנה 32 תערוכות ברחבי אמריקה, ובבואנוס איירס וריו דה ז'ניירו. היא הייתה חברה באגודות אמנים רבות.
משפחה
אחד מאחיה של פרייס הידוע בכינויו פ. ניולין פרייס, היה הבעלים של גלריית פררגיל בניו יורק. הוא מכר ציורי אמנים אימפרסיוניסטים רבים, כולל אמנים מפנסילבניה, משנת 1914 עד 1955.
אחותה, אליס, הייתה אמנית ואחיה מור פרייס היה אמן, יוצר מסגרות וסוחר אמנות. אשתו, אליזבת פרידלי פרייס, הייתה ציירת אימפרסיוניסטית. אחותה התחתנה עם ריי סלואן ברדין, צייר אימפרסיוניסטי אמריקאי שהתגורר בניו הופ, פנסילבניה.
פרייס חיתה חלק ניכר מחייה האמנותיים המוקדמים בניו יורק ולאחר מכן שבה למחוז באקס בניו הופ, פנסילבניה בסוף שנות העשרים. היא גרה בקוטג' ישן הממוקם לאורך תעלה, שהושכר על ידי פ' ניולין במשך מספר שנים.
מוות
מרי אליזבת פרייס נפטרה בטרנטון, ניו ג'רזי ב-19 בפברואר 1965.
מסמכיה מאוחסנים בארכיון המוזיאון לאמנות אמריקאית סמיתסוניאן ובספרייה הלאומית של גלריית הדיוקנאות.
ג'ושוע זירקזי
ג'ושוע אורובוזה זירקזי (בהולנדית: Joshua Orobosa Zirkzee; נולד ב־22 במאי 2001) הוא כדורגלן הולנדי, המשחק בעמדת החלוץ בבולוניה.
תחילת הקריירה
זירקזי נולד בסיכדאם, לאמא ניגרית ואבא הולנדי. הוא החל את הקריירה שלו בגיל 5 בVV הקלינגן לאחר שמשפחתו עברה מקום מגורים. ב-2010 עבר למחלקת הנוער של ספרטה 20'. ב-2013 החל לשחק במחלקת הנוער של דן האג בה שיחק שלוש שנים עד שעזב למחלקת הנוער של פיינורד. לאחר שנה מרשימה במחלקת הנוער של פיינורד, הוא יצא ממדינתו ושיחק בקבוצת הנוער של באיירן מינכן.
באיירן מינכן
ב-1 במרץ 2019 כבש שלושער במשחק הבכורה שלו במדי קבוצת המילואים של באיירן מינכן. יום לאחר מכן, כבש את השער המכריע בקבוצת הנוער של באיירן מינכן. הופעת הבכורה הרשמית שלו הייתה ביולי 2019, בקבוצה השנייה של באיירן מינכן בליגה השלישית בגרמניה.
בדצמבר 2019, עשה את משחק הבכורה שלו בקבוצה הראשונה של המועדון במשחק בליגת האלופות נגד טוטנהאם הוטספר.
השאלה לפארמה
ב-31 בינואר 2021 הושאל זירקזי לפארמה עם אופציה לקנייה בתום תקופת ההשאלה.
השאלה לאנדרלכט
ב-30 באוגוסט 2022 חתם בבולוניה מהסרייה א'.
קריירת נבחרות
זירקזי שיחק בכל הנבחרות הצעירות של הולנד ונכלל בסגל נבחרת הולנד עד גיל 21.
תארים
באיירן מינכן
סלבדור (סרט)
סלבדור (באנגלית: Salvador) הוא סרט דרמה היסטורית אמריקאי משנת 1986 בבימויו ובהפקתו של אוליבר סטון שגם כתב את התסריט.
הסרט עוסק במלחמת האזרחים באל סלוודור בשנות ה-80 בין מורדים שמאלניים והחונטה הימנית, בה נהרגו כ-80,000 מאזרחי המדינה ובוצעו פשעי מלחמה רבים. עלילת הסרט מתרחשת בשנים 1980–1981.
הסרט משופע בסצנות של טבח, הוצאות להורג ללא משפט ואונס.
בתפקידים הראשיים משתתפים ג'יימס וודס, ג'יימס בלושי וג'ון סאבאג'.
ג'יימס וודס היה מועמד לפרס אוסקר לשחקן הטוב ביותר. אוליבר סטון היה מועמד לפרס אוסקר לתסריט המקורי הטוב ביותר.
תקציר העלילה
ריצ'רד "ריק" בויל (ג'יימס וודס) הוא עיתונאי אמריקאי בעל עבר עשיר בסיקור אתרי קרבות במקומות שונים בעולם. מצבו הכלכלי גרוע, אשתו בורחת ממנו והוא שקוע בשתייה ובהסתבכויות עם המשטרה.
ידידו היחיד הוא דוקטור "דוק" רוק (ג'יימס בלושי), די ג'יי מובטל חסר בית. בויל מציע לדוק לנסוע לאל סלוודור שם יש מלחמת אזרחים שאפשר לצלם ולדווח על כך לעיתונים במחיר טוב.
כבר בהגיעם לסלבדור הם רואים עשרות גופות בכיכר העיירה והוצאה להורג של סטודנט שלא הייתה לו תעודת זהות. בויל וחברו נזרקים לרכב סגור ומובאים למפקד הבכיר ובויל משכנע אותו כי כתב בעבר בחיוב על ממשלת סלבדור. הם משוחררים ומגיעים למריה (אלפידיה קריו), חברתו ואהובתו לשעבר של בויל המטופלת בשני ילדים.
בויל פוגש בצלם עיתונות אמריקאי בשם ג'ון קסדי (ג'ון סאבאג') והם נוסעים ומצלמים אתר טבח גדול. הם עוברים בחשאי לאזור המורדים ומראיינים ומצלמים אותם. בויל נפגש גם עם אנשי השגרירות האמריקאית ומתריע בפני הבכירים כולל השגריר על תמיכתם בשלטון הפושע.
שני אירועים מזעזעים מתוארים בסרט:
בויל וג'ון עוברים לעיר סנטה אנה שנכבשה על ידי המורדים השמאלנים. הם מצלמים את הקרב מקרוב אבל האמריקאים מתערבים וכוחות הממשלה מצוידים בטנקים אמריקאיים בלווי הפצצת מטוסים מצליחים לכבוש את העיר. ג'ון נהרג ובויל נפצע אך מצליח להימלט.
בויל נמצא על הכוונת של אנשי החונטה אך מצליח להימלט. הוא מזייף תעודות ומנסה לעזוב את סלבדור יחד עם מריה וילדיה. בתחנת הגבול מבחינים השוטרים כי התעודות מזויפות. הם מכים את בויל ומאיימים להוציאו להורג אבל "דוק" מצליח להתקשר לשגריר האמריקאי וזה מפעיל לחץ לשחרר את בויל ומריה.
לאחר שהם עוברים את הגבול נעצרת מריה על ידי שוטרים אמריקאיים ומגורשת לגואטמלה.
גראן האוול
גראן לין האוול ( באנגלית: Gerran Lyn Howell נולד ב-25 בפברואר 1991) הוא שחקן, במאי וכותב סרטים קצרים ולשי, הידוע בעיקר בזכות משחקו בסרט " דרקולה הצעיר ", סדרת טלוויזיה של CBBC, ששודרה לראשונה ב-2006.
ביוגרפיה
האוול נולד בבארי, ויילס. הוא למד בבית ספר המקיף בארי (בית ספר תיכון לבנים עם כיתה ו' מעורבת). הוא התאמן בסדנת אימפרוביזציה ATSLI בקרדיף בגיל צעיר, ולאחר מכן המשיך ללמוד באקדמיה המלכותית לאמנות דרמטית בלונדון. הוא הופיע בתחילה בפרסומת קצרה של קולנוע שהזהירה מפני הסכנות שבשחייה במאגרים וולשיים, ובסרט קצר של אליס ווטס.
קריירה
בשנת 2006 החל לשחק בסדרת הטלוויזיה "דרקולה הצעיר". הוא גילם את "ולאד דרקולה". שתי העונות הראשונות שודרו בשנים 2006–2008. העונה השלישית והרביעית שודרו בשנים 2011–2012 שבהן מגלם גראן את ולאד בן 17, ארבע שנים אחרי, כעת עם כוחות ערפדיים שעליו ללמוד לשלוט בהם. העונה החמישית והאחרונה הוקרנה לראשונה בתחילת 2014.
ג'רן הופיע גם בכמה סרטים קצרים ותוכניות טלוויזיה, והופיע בתור "נייל אנדרוז" ו"רורי ברו'וויק" בסדרת הטלוויזיה "נפגעים" (2006 ו-2012). כמו גם בקומדיית המצבים "Some Girls".
ב-2011, הוא הופיע בתור "ארנסטו" בפרק של הדרמה תעלומת ספרטיקל וחזר בלשחק בעונה השנייה (ששודרה בפברואר 2013). הוא גם חזר לשחק בסדרה בעונה השלישית (ששודרה בינואר 2014). גראן גם שיחק בסדרה "נפגעים" בינואר 2012, כדמות חדשה לצד השחקן בילי בויד.
בנוסף לעבודתו על המסך, הוא גם הקליט קריינות לפרסומות ברדיו ומשחקי וידאו.
בשנת 2019, האוול הופיע במיני-סדרה מלכוד 22 בתור קיד סמפסון. באותה שנה שיחק בסרט שיר השמות.
בשנת 2019 הופיע גראן בסרט המלחמה "1917".
לבורנט
לַבּוֹרַנְט (בעברית: מַעְבְּדָן) הוא אדם, בעל תואר מתאים, העוסק בניהול מעבדה ובפיקוח על העבודה ועל הניסויים שמתבצעים בה.
הלבורנט דואג להכין חומרים בתחילת כל ניסוי, לארגן כלים ואף לעיתים קרובות לבצע ולהדגים את הניסוי. תפקיד הלבורנט הוא סידור המעבדה, הכנת החומרים והכלים וביצוע הניסויים והפיקוח עליהם.
בקופות החולים, לבורנטים ולבורנטיות לוקחים דגימות שונות (כגון דם, שתן, כיח) מן הנבדקים, וכמה שעות מאוחר יותר בודקים אותו.
בתי ספר יסודיים ועל יסודיים, בהם יש מעבדות, מעסיקים לבורנטים. כיוון שישנן מגמות לימוד שונות, וניסויים מתחומי דעת שונים (פיזיקה, כימיה, ביולוגיה, אקולוגיה), הרי שלרוב הלבורנט צריך להבין בתחומי דעת אלו.
פאטסון דאקה
פאטסון דאקה (באנגלית: Patson Daka; נולד ב-9 באוקטובר 1998) הוא כדורגלן זמבי המשחק בעמדת החלוץ בלסטר סיטי ובנבחרת זמביה.
קריירת מועדונים
דאקה גדל במחלקות הנוער המקומיות של נצ'אנגה ריינג'רס וקפואי סלטיק עד שב-1 בינואר 2017, ליפרינג האוסטרית הודיעה שהיא משאילה את דאקה מקפואי סלטיק עד לתום העונה. ב-1 ביולי של אותה השנה הוא הושאל בחזרה לליפרינג לאחר שהשלים את מעברו לקבוצת האב שלה, רד בול זלצבורג. הוא חתם על חוזה לחמש שנים בזלצבורג ונשלח ישירות למחלקת הנוער של המועדון, ואף עזר לה לזכות בליגת האלופות לנוער בעונת 2016/17. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו במפעלים האירופיים ב-24 באוגוסט 2019 במסגרת משחק הגומלין הביתי של שלב הפלייאוף בליגה האירופית מול ויטורול קונסטנצה הרומנית; הוא נכנס כמחליף בדקה ה-56, כשלבסוף משחק זה הסתיים בניצחון 0–4 לדאקה וחבריו. שלושה ימים לאחר מכן, הוא רשם את הופעת הבכורה שלו בבונדסליגה האוסטרית, גם הפעם כמחליף, במשחק מול שטורם גראץ. שער הבכורה שלו בליגה הגיע ב-11 באוגוסט 2018 במשחק בית מול אוסטריה וינה, שהסתיים בניצחון 0–2. ב-27 בנובמבר 2019, דאקה כבש את שערו הראשון בליגת האלופות בניצחון החוץ 1–4 על גנק; שער זה הפך אותו לזמבי הראשון שמבקיע בשלב הבתים של מפעל זה. ב-18 בדצמבר 2019, דאקה חתם על הארכת חוזה עד לקיץ 2024.
ב-30 ביוני 2021 הודיעה לסטר סיטי על החתמתו של דאקה על חוזה לחמש שנים. את שער הבכורה כבש ב-16 באוקטובר בניצחון 2–4 על מנצ'סטר יונייטד. ב-20 באוקטובר כבש רביעייה במסגרת הליגה האירופית בניצחון החוץ 3–4 על ספרטק מוסקבה.
בתום עונת 2022/2023 נשר ליגה עם הקבוצה לצ'מפיונשיפ.
קריירה בינלאומית
ב-13 ביוני 2015, דאקה רשם את הופעת הבכורה שלו בנבחרת זמביה במשחק מוקדמות גביע אפריקה לאומות 2017 מול נבחרת גינאה ביסאו. שערו הראשון במדים הלאומיים הגיע ב-5 בספטמבר 2017 במשחק מוקדמות מונדיאל 2018 מול נבחרת אלג'יריה; משחק שהסתיים בניצחון נבחרתו 0–1 הודות לשערו הבודד במשחק.
קבוצתיים
לסטר סיטי
אלמון סטראוג'ר
אלמון בראון סטראוג'ר (באנגלית: Almon Brown Strowger; 11 בפברואר 1839 – 26 במאי 1902) היה קברן וממציא אמריקאי אשר המציא את מתגי הטלפוניה האוטומטיים הראשונים. מתגי טלפוניה ישנים, הפועלים בטכנולוגיה אלקטרו-מכנית שהמציא, נקראים גם מתגי סטראוג'ר.
שנותיו הראשונות
אלמון סטראוג'ר נולד בעיירה פנפילד שבמדינת ניו יורק, ארצות הברית. אף כי מעט ידוע אודות שנותיו הראשונות, נראה כי נטל חלק במלחמת האזרחים האמריקנית. הכיתוב על מצבתו מעיד כי שירת בדרגת סגן בצבא הצפון.
לאחר מלחמת האזרחים, עבד תקופה מסוימת כמורה בית-ספר במדינת קנזס, ולאחר מכן הסב את מקצועו לקברן. בתקופה זו עבר להתגורר בעיר קנזס סיטי שבמדינת מיזורי.
סטראוג'ר מזוהה כיום בעיקר כקברן שהמציא את מתג הטלפוניה האוטומטי. היסטוריונים מדווחים כי אנשים שהכירו אותו תיארו אותו כאדם "אקסצנטרי, מוזר, נרגן ואף משוגע".
רקע
מהמצאת הטלפון על ידי אלכסנדר גרהם בל בשנת 1876, הותקנו רשתות טלפוניה בערים רבות בארצות הברית. ברשתות טלפוניה ראשונות אלו, יצירת הקשר בין מנוי אחד למנוי אחר היה מתבצע באמצעות מרכזיית טלפון ידנית: כאשר מנוי הטלפון היה מרים את שפופרת מכשיר הטלפון שברשותו, היה נוצר קשר בינו לבין מרכזנית, העובדת במרכזיית הטלפון. המנוי היה משוחח עם המרכזנית ומבקש לקשרו אל היעד המבוקש. לאחר שהובהר היעד המבוקש, הייתה המרכזנית דואגת לקישור בין המנוי לבין היעד: המרכזנית הייתה מחברת כבל מיוחד בין שני שקעים בלוח החיבורים של המרכזייה – בין קו הטלפון של יוזם השיחה לבין קו הטלפון של היעד.
באותה תקופה, בתפקיד מרכזניות טלפון הועסקו כמעט אך ורק נשים, שנקראו גם "נערות טלפון" (כיום, למונח "נערת טלפון" משמעות שונה, הנחשבת לעיתים כעלבון).
המניע להמצאת מתגי טלפוניה אוטומטיים
המוטיבציה להמציא מתג טלפוניה אוטומטי התעוררה אצל סטראוג'ר לאחר שנתקל בבעיות אישיות בינו לבין המרכזניות שעבדו במרכזיית הטלפון המקומית בעיר מגוריו, קנזס סיטי. סטראוג'ר היה משוכנע כי המרכזניות מפנות שיחות טלפון של לקוחות אל קברנים מתחרים, ולא אל העסק הפרטי שלו. יתר על כן, הוא גם חשד כי כאשר מנויים כבר מבקשים להתקשר אל עסקי הקברנות שלו, המרכזניות מנסות להשפיע ולשנות את בחירתם. מסופר כי חשדותיו התעוררו כאשר נפטר אחד מחבריו, ומשפחת הנפטר יצרה קשר עם קברן מתחרה. סיפורים אחרים טוענים כי ייתכן שאשתו או קרובת משפחה אחרת של קברן מתחרה עבדה כמרכזנית, וסטראוג'ר חשד שהמרכזניות מספרות למנויים שביקשו להתקשר אליו כי הקו תפוס, וכן שהן מפנות שיחות שמיועדות אליו דווקא אל מתחריו.
המצאת מתג הטלפוניה האוטומטי
[[קובץ:Catford_Strowger_Switch.gif|שמאל|ממוזער|250px|מתג סטראוג'ר פעיל, על כל חלקיו. מתג זה שימש כמרכזייה קטנה.
Photo by: Martin Loach ]] סטראוג'ר הפך נחוש לשים קץ ל"תופעת מרכזניות הטלפון". כשהוא משוכנע כי למנויי רשת הטלפונים מגיעה הזכות לבחור לאן הם מתקשרים, ולא למרכזניות הטלפון, עלה במוחו של סטראוג'ר הרעיון להמצאתו לראשונה בשנת 1888. את הפטנט עבור מתג טלפוניה אוטומטי רשם בשנת 1891. הפטנט שרשם כלל:
בדגמים מאוחרים יותר, נוספו למתג מנגנונים ושיפורים נוספים, כגון:
המודולריות הבסיסית של מתגי סטראוג'ר, המבוססים על יחידות מיתוג פשוטות יחסית שניתן לשרשר ביניהן, וכן מנגנון הצעד-אחר-צעד, שבאמצעותו מתבצע מיתוג השיחה, הקנו למתגים אלו יתרונות טכניים רבים. באזורים מסוימים, מתגי סטראוג'ר מכונים גם מתגי "צעד-אחר-צעד" (Step-by-step).
אף כי סטראוג'ר הגה את רעיון המתג האוטומטי, הוא לא פעל לבד במאמציו למימוש רעיונו. הוא נעזר באחיינו ויליאם וכן באחרים – בעלי ידע בחשמל ובעלי ממון – על-מנת לממש את חזונו. עם עזרה זו נוסדה חברת סטראוג'ר למתגי טלפוניה. החברה התקינה וחנכה את מתג הטלפוניה האוטומטי המסחרי הראשון בעיירה לה-פורט, אינדיאנה ב-3 בנובמבר 1892. למתג הראשון היו כ-75 מנויים, וקיבולת מרבית ל-99 מנויים.
סטראוג'ר, בעל האישיות הצבעונית, נהג להתרברב כי המערכת שהמציא היא "נטולת בנות, נטולת בלבולי מוח ונטולת המתנות".
לאחר ההמצאה
המהנדסים בחברת סטראוג'ר, אשר הקים, המשיכו בפיתוח מתגי הטלפוניה המבוססים על רעיונותיו. החברה רשמה מספר פטנטים נוספים, ושינתה במרוצת השנים את שמה מספר פעמים, עד שהפכה לבסוף ל-"Automatic Electric Company". במרוצת השנים נבלעה החברה על ידי ענקי התקשורת, ובשלב מסוים הייתה בבעלות AT&T.
סטראוג'ר עצמו לא לקח חלק בהתפתחויות מאוחרות אלו. לקראת סוף שנות ה-90 של המאה ה-19, הוא פרש מן החברה שהקים ועבר להתגורר בפלורידה. קיימות עדויות לכך שחזר לעיסוקו הקודם בתור קברן.
את הפטנטים שרשם מכר ב-1896 תמורת 1,800 דולר אמריקני. את מניותיו בחברה מכר תמורת 10,000 דולר בשנת 1898. שנים לאחר מותו, נמכרו הפטנטים שרשם תמורת 2.5 מיליון דולר.
סטראוג'ר נפטר משבץ בשנת 1902, בפלורידה, לאחר שסבל מאנמיה. בעת מותו נחשב לאדם אמיד, ומדווח שהיה בעל נכסי מקרקעין רבים. הוא הותיר אחריו אלמנה, סוזאן. את המצאתו מנציח לוח ארד שנוצק על קברו ב-1945.
מתגי סטראוג'ר בתעשיית הטלקום
על אף יתרונותיהם של מתגי הטלפוניה האוטומטיים, חברות הטלפוניה הגדולות, לרבות חברת בל, לא מיהרו לרכוש מתגים אלו. מחירם של המתגים, אף שלא היה גבוה מידי, היה גבוה יחסית למחיר כוח העבודה הזול בקרב נשים, וחברות טלפון רבות העדיפו להמשיך להעסיק מרכזניות בשר ודם במרכזיות הטלפון. למרות זאת, זכו המתגים להצלחה רבה בקרב חברות טלפון מקומיות קטנות ברחבי ארצות הברית והעולם. בהמשך, עם התייקרות כוח העבודה, ועקב הנוחות שבחיוג ישיר (לעומת שיחה עם מרכזנית) עברו גם חברות הטלפוניה הגדולות למתגי טלפוניה אוטומטיים.
במהלך המאה ה-20 פותחו טכנולוגיות מתקדמות יותר עבור מתגי טלפוניה אוטומטיים, לרבות מתגי טלפוניה ספרתיים (דיגיטליים). למרות זאת, הטכנולוגיה האמינה והפשוטה של מתגי סטראוג'ר המשיכה ללוות את תעשיית הטלקומוניקציה במשך שנים רבות. מתגי סטראוג'ר הפכו במרוצת השנים לפופולריים מאוד, בקרב חברות טלפון וכן כמרכזיות פנימיות של ארגונים פרטיים.
נכון לשנת 2005, עדיין קיימים מתגי סטראוג'ר פעילים ברחבי העולם.
בישראל
מרכזת הטלפון האוטומטית הראשונה בישראל, מדגם סטראוג'ר, הותקנה בשנת 1936 בירושלים. מתגי סטראוג'ר היו נפוצים מאוד ברשת "בזק", והאחרון שבהם הוחלף במתג ספרתי רק בשנת 1996. מתגי סטראוג'ר היו בשימוש בארץ גם כמרכזיות פרטיות בקרב ארגונים שונים, לרבות צה"ל.
כלל היסק
כְּלָלֵי הֶסֵּק (באנגלית: Inference rules, או Rules of inference) הם הכללים הבסיסיים ביותר בלוגיקה ובמתמטיקה, הקובעים מתי מותר לעבור מטענה אחת לטענה אחרת, כלומר להסיק או להוכיח אותה.
כללי ההיסק הנפוצים ביותר
כלל ההיסק הנפוץ ביותר בלוגיקה המודרנית הוא מודוס פוננס, המאפשר לבצע את ההיסק הבא:
ובהצרנה באמצעות תחשיב הפסוקים:
לעיתים מצוין היסק כזה באמצעות הסימן \vdash, כך:
כלל היסק נפוץ נוסף הוא מודוס טולנס: וכן מקובל לקבל את הקונטרה פוזיטיב ככלל היסק:
תחביר וסמנטיקה
כללי היסק מהווים חלק הכרחי ויסודי מכל מערכת מתמטית המאפשרת הוכחות (מערכת דדוקטיבית), לדוגמה תחשיב הפסוקים או תחשיב הפרדיקטים. הפעולה של כלל ההיסק היא תחבירית (סינטקטית) במובהק, ומאפשרת הכרעה אוטומטית (ממוחשבת) לגבי כל טענה, האם כלל ההיסק מאפשר אותה או לא. אמנם, לכללי ההיסק ישנם גם הבטים סמנטיים. דהיינו, במערכות לוגיות מסורתיות, כלל ההיסק משמר אמת: אם ההנחות אמיתיות, גם המסקנה שהוא מאפשר לגזור היא אמיתית.
כללי היסק מול אקסיומות
יש להבחין הבחנה חדה בין כללי ההיסק ובין האקסיומות. אקסיומות הן טענות אמיתיות, המשמשות כבסיס לכל היסק במערכת. ואולם כללי ההיסק אינם חלק מן המערכת: הם כללים אודות המערכת, המאפשרים לנו לייצר היסק תקף או להבחין בין היסק תקף ושאינו תקף. משום כך, אין לראות בסימן \vdash קשר לוגי, ואת הייצוג של הטיעון, אין לראות כמשפט מתוך השפה שאנו מתארים, אלא כתיאור של קשר בין שלושה משפטים מתוך השפה. אילו היינו מנסים לתפוס את כלל ההיסק כאקסיומה, היינו נגררים לרגרסיה האינסופית אותה מתאר לואיס קרול במאמרו הידוע, מה שהצב אמר לאכילס.
כללי ההיסק במערכת דדוקציה טבעית
ניתן לבנות לתחשיב הפסוקים ולתחשיב הפרדיקטים מערכות הוכחה, שבהן ניתן להוכיח מכל קבוצת טענות נתונה טענות נוספות שנובעות ממנה. מערכות היסק אלה בנויות מכללים סינטקטיים (תחביריים) טכניים בלבד. המערכת הפשוטה ביותר עבור תחשיב הפסוקים היא "מערכת דדוקציה טבעית", המכילה עשרה כללי היסק. עבור כל אחד מחמשת הקשרים היא מכילה כלל הכנסה (Introduction) וכלל הוצאה (Elimination).
דוגמה לכלל הוצאה (אלימינציה) להקשר של פסוק ההלחם (הקוניונקציה):
מערכת זו היא נאותה (כלומר, כל נוסחה שניתנת להוכחה, היא אמיתית) ושלמה (כלומר, כל נוסחה אמיתית גם ניתנת להוכחה מקבוצה זו במערכת). גם לתחשיב הפרדיקטים ניתן לנסח מערכת דדוקציה טבעית, ובה נוסיף כללי הכנסה והוצאה עבור שני הכמתים.
נגוגי וה ת'יונגו
בשנת 1977, נגוגי החל בצורת תיאטרון חדשנית במולדתו קניה, אשר ביקשה לשחרר את התהליך התיאטרלי ממה שלדעתו הוא "מערכת החינוך הבורגנית הכללית", על ידי עידוד ספונטניות והשתתפות הקהל בהצגות. הפרויקט שלו ביקש "לעשות דה-מיסטיציה" לתהליך התיאטרלי, ולהימנע מ"תהליך הניכור [שמייצר] גלריה של כוכבים פעילים ומסה בלתי מובחנת של מעריצים אסירי תודה" אשר, לפי נגוגי, מעודד פסיביות אצל "אנשים רגילים". אף על פי שהמחזה המפורסם שלו, "Ngaahika Ndeenda", שנכתב בשיתוף עם נגוגי וה מירי, זכה להצלחה מסחרית, הוא נסגר על ידי המשטר הקנייתי הסמכותי שישה שבועות לאחר פתיחתו.
לאחר מכן נכלא נגוגי במשך יותר משנה. הוא הוכז כאסיר מצפון על ידי אמנסטי אינטרנשיונל, הוא שוחרר מהכלא וברח מקניה. בארצות הברית, הוא פרופסור לספרות השוואתית ואנגלית באוניברסיטת קליפורניה, באירוויין. הוא גם לימד בעבר באוניברסיטת נורת'ווסטרן, באוניברסיטת ייל ובאוניברסיטת ניו יורק. נגוגי נחשב לעיתים קרובות כמועמד מוביל לפרס נובל לספרות. הוא זכה בפרס נונינו הבינלאומי לשנת 2001 באיטליה, ובפרס פארק קיונג-ני לשנת 2016. בין ילדיו נמנים הופרים מוקומה וה נגיגו וונג'יקו וה נגוגי.
שנים מוקדמות והשכלה
נגוגי נולד בקאמיריטהו, ליד לימורו במחוז קיאמבו, קניה, ממוצא קיקויו, והוטבל בשם ג'יימס נגוגי. משפחתו נקלעה למרד מאו מאו. אחיו למחצה מוואנגי היה מעורב באופן פעיל בצבא האדמה והחופש של קניה (במהלכו הוא נהרג), אח נוסף נורה במהלך מצב החירום, ואמו עונתה בעמדת השמירה הביתית של קאמירייתו.
הוא למד בבית הספר התיכון אליאנס, והמשיך ללמוד באוניברסיטת מקררה בקמפלה, אוגנדה. כסטודנט הוא השתתף בוועידת הסופרים האפריקאים שהתקיימה ב-מקררה ביוני 1962, ומחזהו "הנזיר השחור" הועלה לראשונה במסגרת האירוע בתיאטרון הלאומי. בכנס ביקש נגוגי מצ'ינואה אצ'בה שיקרא את כתבי היד של הרומנים שלו The River Between ו- Weep Not, Child. אלו פורסמו מאוחר יותר בסדרת הסופרים האפריקאים של היינמן, שהושקה בלונדון באותה שנה, כשאצ'בה היה העורך הראשי של הסדרה. נגוגי קיבל תואר ראשון באנגלית מאוניברסיטת מקררה, אוגנדה, בשנת 1963.
פרסומים ומחקרים ראשונים באנגליה
רומן הביכורים שלו, Weep Not, Child, ראה אור במאי 1964, והפך לרומן הראשון באנגלית שראה אור על ידי סופר ממזרח אפריקה.
מאוחר יותר באותה שנה, לאחר שזכה במלגה לאוניברסיטת לידס ללימודי תואר שני, נסע לאנגליה, שם הרומן השני שלו, "The River Between", יצא בשנת 1965. "The River Between", שרקעו התקוממות מאו מאו, תיאר רומנטיקה אומללה בין נוצרים ללא-נוצרים, והיה בעבר בסילבוס הלאומי של בתי הספר התיכוניים של קניה. הוא עזב את לידס מבלי להשלים את התזה שלו על ספרות קאריבית, שבגינה מחקריו התמקדו בג'ורג' לאמינג, עליו אמר נגיגו באוסף המאמרים שלו מ-1972 "שיבה הביתה": "הוא עורר עבורי תמונה בלתי נשכחת של מרד איכרים ב-1972. עולם הנשלט על ידי לבנים. ופתאום ידעתי שאפשר ליצור רומן שידבר אלי, יכול, בדחיפות משכנעת, לגעת בחוטים עמוק בתוכי. העולם שלו לא היה מוזר לי כמו זה של פילדינג, דפו, סמולט, ג'יין אוסטן, ג'ורג' אליוט, דיקנס, ד"ה לורנס."
שינוי שם, אידאולוגיה והוראה
הרומן "גרגיר חיטה" של נגוגי משנת 1967 סימן את חיבוקו של המרקסיזם הפאנוניסטי. לאחר מכן הוא ויתר על כתיבה באנגלית, ועל השם ג'יימס נגוגי מכיוון שתפס אותו כקולוניאליסט י. ב-1970 הוא שינה את שמו ל- נגוגי וה ת'יונגו, והחל לכתוב בשפת האם שלו קיקויו. בשנת 1967 החל נגוגי ללמד גם באוניברסיטת ניירובי כפרופסור לספרות אנגלית. הוא המשיך ללמד באוניברסיטה במשך עשר שנים בזמן ששימש כעמית בכתיבה יוצרת באוניברסיטת מקררה. במהלך תקופה זו, הוא גם היה מרצה אורח באוניברסיטת נורת'ווסטרן במחלקה ללימודי אנגלית ואפריקה במשך שנה.
בעודו פרופסור באוניברסיטת ניירובי, נגוגי היה היוזם של הדיונים על ביטול המחלקה לאנגלית. הוא טען כי לאחר סיום הקולוניאליזם, חובה שאוניברסיטה באפריקה תלמד ספרות אפריקאית, לרבות ספרות בעל פה, וכי יש לעשות זאת תוך מימוש עושרן של שפות אפריקאיות. בסוף שנות ה-60, מאמצים אלה הביאו לכך שהאוניברסיטה נטשה את הספרות האנגלית כקורס לימודים, והחליפה אותו באחד שהציב את הספרות האפריקאית, בעל פה ובכתב, במרכז.
מאסר
בשנת 1976, ת'יונגו עזר להקים את המרכז לחינוך ותרבות קהילתי קמריתיו, שבין היתר ארגן תיאטרון אפריקאי באזור. בשנה שלאחר מכן ראה אור "Petals of Blood". המסר הפוליטי החזק שלו, ושל מחזהו "Ngaahika Ndeenda" (אני אתחתן כשארצה), שנכתב בשיתוף עם נגוגי וה מירי (אנ') ופורסם גם ב-1977, עורר את סגן נשיא קניה, דניאל אראפ מוי, להורות על מעצרו. יחד עם עותקים של מחזהו, הוחרמו ספרים מאת קרל מרקס, פרידריך אנגלס וולדימיר לנין. הוא נשלח לכלא האבטחה המקסימלית קאמיתי, והוחזק שם ללא משפט במשך כמעט שנה.
הוא נכלא בתא עם אסירים פוליטיים נוספים. במהלך חלק ממאסרם, התאפשרה להם שעה אחת של אור שמש ביום. נגוגי כתב "המתחם שימש בעבר מורשעים מטורללים נפשית לפני שהוא נוצל טוב יותר ככלוב עבור 'משוגעים פוליטיים". הוא מצא נחמה בכתיבה וכתב את הרומן המודרני הראשון בג'קויו, השטן על הצלב ( Caitaani mũtharaba-Inĩ ), על נייר טואלט שהונפק בכלא.
לאחר שחרורו בדצמבר 1978, הוא לא הוחזר לתפקידו כפרופסור באוניברסיטת ניירובי, ומשפחתו הוטרדה. בשל כתיבתו על עוולות השלטון הדיקטטורי באותה תקופה, נאלצו נגוגי ומשפחתו לחיות בגלות. רק לאחר שאראפ מוי, נשיא קניה שכיהן הכי הרבה זמן, פרש ב-2002, היה בטוח עבורם לחזור.
במהלך שהותו בכלא, נגוגי קיבל את ההחלטה להפסיק לכתוב את מחזותיו ויצירות אחרות שלו באנגלית והחל לכתוב את כל יצירותיו היצירתיות בשפת האם שלו, קיקויו.
תקופתו בכלא הייתה גם השראה למחזה "משפטו של דדן קימאתי" (1976). הוא כתב את המחזה בשיתוף עם המחזאית מיקר גיתאה מוגו (אנ').
גלות
בזמן שהותו בגלות, נגוגי שיתף פעולה עם הוועדה לשחרור אסירים פוליטיים בקניה (1982–1989) שבסיסה בלונדון. ספרו מטיגארי פורסם בשלב זה. ב-1984 הוא היה פרופסור אורח באוניברסיטת ביירות, ובשנה שלאחר מכן התגורר כסופר ברובע איזלינגטון בלונדון. הוא גם למד קולנוע במכון דרמטיקה בסטוקהולם, שוודיה ב־1986.
נגוגי היה פרופסור אורח לאנגלית וספרות השוואתית באוניברסיטת ייל בין השנים 1989 ו-1992 בשנת 1992, הוא התארח בקונגרס הסופרים הדרום אפריקאיים, השנה שבה הפך לפרופסור לספרות השוואתית ולימודי פרפורמנס באוניברסיטת ניו יורק, שם כיהן בקתדרה של אריך מריה רמרק. הוא פרופסור מכובד לאנגלית וספרות השוואתית וכן היה המנהל הראשון של המרכז הבינלאומי לכתיבה ותרגום באוניברסיטת קליפורניה, אירווין.
המאה ה -21
ב-8 באוגוסט 2004, נגוגי חזרה לקניה כחלק מסיור בן חודש במזרח אפריקה. ב-11 באוגוסט פרצו שודדים לדירתו המאובטחת: הם תקפו את נגוגי, תקפו מינית את אשתו וגנבו פריטים שונים בעלי ערך. כאשר נגוגי חזר לאמריקה בסוף החודש, נעצרו חמישה גברים בחשד לפשע, כולל אחיינו של נגוגי. בקיץ של חצי הכדור הצפוני של 2006 פרסמה חברת ההוצאה האמריקאית רנדום האוס את הרומן החדש הראשון שלו מזה כמעט שני עשורים, "קוסם העורב", שתורגם לאנגלית על ידי המחבר.
ב-10 בנובמבר 2006, בהיותו בסן פרנסיסקו במלון ויטל באמברקאדרו, הוטרד נגוגי והוכרח לעזוב את המלון. האירוע הוביל לסערה ציבורית והכעיס הן אפרו-אמריקאים והן את חברי הפזורה האפריקאית החיים באמריקה, מה שהוביל להתנצלות מצד המלון.
ספריו המאוחרים כוללים את Globalectics: Theory and the Politics of Knowing (2012), ו- Something Torn and New: An African Renaissance, אוסף של חיבורים שפורסמו ב-2009 המציגים את הטיעון לתפקיד המכריע של שפות אפריקאיות ב"תחיית הזיכרון האפריקאי ", שעליו אמר Publishers Weekly : "השפה של נגוגי רעננה; השאלות שהוא מעלה עמוקות, הטיעון שהוא מעלה ברור: 'להרעיב או להרוג שפה זה להרעיב ולהרוג מאגר זיכרון של אנשים.' לאחר מכן הגיעו שתי יצירות אוטוביוגרפיות שהתקבלו היטב: חלומות בזמן מלחמה: זיכרונות ילדות (2010)    ובבית המתורגמן: זיכרונות (2012), אשר תואר כ"מבריק וחיוני" על ידי הלוס אנג'לס טיימס, ולביקורות חיוביות נוספות.
ספרו The Perfect Nine, שנכתב ופורסם במקור בקיקויו ב-2019, תורגם לאנגלית על ידי נגוגו ופורסם ב־2020, הוא תואר על ידי "לוס אנג'לס טיימס" כ"רומן חיפוש שחוקר פולקלור, מיתוס ואלגוריה דרך עדשה פמיניסטית ופאן-אפריקאית."
במרץ 2021, The Perfect Nine הפכה ליצירה הראשונה שנכתבה בשפה אפריקאית ילידית שנרשמה ברשימה הארוכה לפרס בוקר הבינלאומי, כאשר נגוגי הפך למועמד הראשון ככותב הספר וגם כמתרגם.
חוות דעתו על אנגלית קנייתית
כשנשאל בשנת 2023 אם אנגלית קנייתית או אנגלית ניגרית הן כעת שפות מקומיות, הוא השיב "זה כמו שהמשועבדים שמחים שהגרסה שלהם היא גרסה מקומית של שעבוד. אנגלית היא לא שפה אפריקאית. צרפתית לא. ספרדית לא. אנגלית קנייתית או ניגרית זה שטויות. זו דוגמה לאנורמליות מנורמלת. הנכבשים המנסים לדבר בשפתו של הקולוניאליסט היא סימן להצלחת השעבוד."
חיים אישיים
ארבעה מילדיו הם סופרים גם הם: Tee Ngũgĩ, Mũkoma wa Ngũgĩ, Nducu wa Ngũgĩ, ו-Wanjiku wa Ngũgĩ.
אנסטסיה פוסטובוייטובה
אנסטסיה ויאצ'סלבובנה פוסטובוייטובה (ברוסית: Анастаси́я Вячесла́вовна Пустово́йтова; נולדה ב-10 בפברואר 1981, אייניק, מחוז אולומוץ, צ'כוסלובקיה) היא כדורגלנית רוסייה ושופטת כדורגל.
כשחקנית כדורגל
בשנים 1996–1998 שיחקה בנבחרת הנוער לנשים, בין השנים 1998–2003 שיחקה בנבחרת הנשים של רוסיה. היא השתתפה באליפות אירופה בשנת 2001 ובגביע העולם 2003.
כשופטת
לאחר שסיימה את קריירת המשחק, היא הפכה לשופטת. היא שלטה במשחקי אליפות הנשים ובגביע רוסיה לנשים. מאז 2009 היא שופטת בטורנירים בינלאומיים לנשים. היא שפטה את המשחקים בטורניר הכדורגל אוניברסיאדת הקיץ 2009, במשחקים אליפות אירופה לנוער 2010, במשחקי מוקדמות אליפות אירופה לנוער 2012 ובאליפות אירופה 2013 ו-2017.
בשנת 2010, התאחדות הכדורגל הרוסית הכירה בה כשופטת הטובה ביותר ברוסיה בקרב נשים.
ב-23 במרץ 2012 הפכה לשופטת הראשונה ברוסיה לשפוט במשחק של גברים. היא מונתה לשפוט במשחק אליפות הנוער בין צסק"א ללוקומוטיב. במשחק זה שלפה פוסטובוייטובה חמישה כרטיסים צהובים וכרטיס אדום אחד לשחקן צסק"א, דייוויד חורצידזה, בגין שימוש במילים גסות כלפיה.
בסיכום עונת 2011/2012, היא קיבלה שוב את פרס "השופטת הרוסייה הטוב ביותר בקרב נשים" מטעם ההתאחדות. היא נכנסה לרשימת עשרת השופטים הטובים ביותר של שנת 2017 על פי הפדרציה הבינלאומית להיסטוריה וסטטיסטיקה של כדורגל.
באפריל 2019 היא הפכה לגיבורת ערוץ היוטיוב KraSava, שמתוחזק על ידי בלוגר הווידאו הפופולרי יבגני סאווין.
בשנת 2019 היא מונתה לשופטת בגמר ליגת האלופות לנשים. ב-19 בספטמבר 2019 נכללה ברשימת השופטים שישפטו במשחקי ליגת הכדורגל המקצוענית לגברים.
ביוני 2020 נכללה כשופטת במשחק ליגת העל הרוסית בכדורגל בין טמבוב לזניט.
היא דורגה במקום השני בדירוג הפדרציה הבינלאומית להיסטוריה וסטטיסטיקה של כדורגל (IFFHS) לשנת 2021 כאחת משלושת השוטפות הטובות ביותר בעולם.
ב.מ.וו 700
ב.מ.וו 700 (BMW 700) היא מכונית סופרמיני תוצרת יצרנית הרכב הגרמנית BMW אשר יוצרה בין אוגוסט 1959 לנובמבר 1965. יוצרו 188,211 יחידות. בשנת 1960 חברת ב.מ.וו ייצרה 155 יחידות ליום. בשנת 1963 הוגדל בסיס הגלגלים ב-160 מ"מ בדגם 700 LS (סדאן).
הרכבת ב.מ.וו 700 בישראל
היה ניסיון להרכבת דגם ב.מ.וו 700 בישראל על ידי התעשיין אפרים אילין. בשנת 1962 אילין התחייב לפני חברת ב.מ.וו להרכיב 840 יחידות בשנה, אבל לבסוף ההסכם לא יצא לפועל. הורכבו 4 יחידות, דגמי ב.מ.וו 700 אשר שווקו בשנת 1963, 2 יחידות בתל אביב, 1 בירושלים, ו- 1  בחיפה. במאי 1963 חתם אילין על חוזה להרכבת מכונית קטנה, עם הינו מוטורס היפנית, ה-קונטסה 900.
ניסיון חברת אוטוקרס להרכיב את דגם ב.מ.וו 700 בישראל
ביולי 1965 נחתם הסכם על ידי יצחק שובינסקי מנכ"ל אוטוקרס עם חברת ב.מ.וו ולפיו ב.מ.וו תספק לאוטוקרס את תיבת ההילוכים והמנוע של הב.מ.וו 700, כאשר יתר החלקים המכניים ייוצרו בארץ והמרכב יבנה מפיברגלס. בדצמבר 1965 חברת ליילנד הפכה לבעלת מניות עיקריות באוטוקרס, ולספקת הרכיבים העיקרי של אוטוקרס והפרויקט נגנז.
שיווק ב.מ.וו 700 בישראל
ב.מ.וו 700 שווקה בישראל מספטמבר 1960 על ידי סוכנות "אוטו סטוק", שמשרדיה היו ברחוב לבונטין 8, בתל אביב.
בשנת 1961 שווקו 376 יחידות, תחת הסיסמה : "המכונית שנבחרה לאחת מהטובות בעולם והאידיאלית לתנאי הארץ".
מוזיאון די פטי פלה
מוזיאון די פטי פלה (בצרפתית: Petit Palais) הוא מוזיאון לאמנות ברובע ה-8 של פריז, צרפת.