cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
מזרח פלורידה
בריטניה ניסתה למשוך מתיישבים לשתי הפלורידות ללא הצלחה יתרה. המושבות המאוכלסות בדלילות הוזמנו לשלוח נציגים לקונגרס הקונטיננטלי אך בחרו שלא לעשות זאת, והן נשארו נאמנות לבריטניה הגדולה במהלך מלחמת העצמאות האמריקאית. עם זאת, כחלק מהאמנה משנת 1783 שבה הכירה בריטניה באופן רשמי בעצמאותן של שלוש עשרה מהמושבות הקודמות שלה כארצות הברית, היא ויתרה על שתי הפלורידות בחזרה לספרד, ששמרה עליהן כמושבות נפרדות תוך הזזת הגבול מזרחה לנהר סוואני.
בתחילת המאה ה-19, ספרד הוכיחה שהיא לא מעוניינת ולא מסוגלת לארגן או להגן על אחת משתי פלורידות הרבה מעבר לשתי ערי הבירה הקטנות. מתיישבים אמריקאים עברו לשטח ללא אישור, וגרמו לסכסוך עם הסמינולים, תרבות אינדיאנית חדשה שהתלכדה מפליטי מדינות הדרום הסמוכות. פעילים בריטיים עוררו מהומה בפלורידה במהלך מלחמת 1812 וגרמו למעורבותם של חיילים אמריקאים, כולם בשטח ספרד. מתיישבים אמריקאים במזרח פלורידה החלישו עוד יותר את השליטה הספרדית בשנת 1812 כאשר קבוצה שקראה לעצמה הפטריוטים הכריזה על הרפובליקה הקצרה של מזרח פלורידה באי אמיליה בתמיכה חצי רשמית של ממשלת ארצות הברית.
סכסוכי הגבול בין האמריקאים לסמינולס בפלורידה נמשכו לאחר המלחמה. עד 1817, חלק ניכר ממערב פלורידה הספרדית נכבש וסופח על ידי ארצות הברית בגלל התנגדויות ספרדיות, כשהאדמה הפכה בסופו של דבר לחלקים ממדינות לואיזיאנה, אלבמה ומיסיסיפי. לאחר עשור של התגברות סכסוכי גבול ופלישות אמריקאיות, ספרד ויתרה על שתי מדינות פלורידה לארצות הברית בהסכם אדמס-אוניס משנת 1819. ארצות הברית השתלטה רשמית ב-1821; בשנת 1822, כל מזרח פלורידה והחלקים הבודדים שנותרו במערב פלורידה שולבו לטריטוריה אחת של פלורידה עם גבולות שקרובים לאלו של מדינת פלורידה הנוכחית.
התקופה הבריטית
על פי תנאי הסכם פריז משנת 1763, שסיים את מלחמת שבע השנים (מלחמת הצרפתים והאינדיאנים), ויתרה ספרד על פלורידה הספרדית לבריטניה. במקביל, בריטניה קיבלה את כל לואיזיאנה הצרפתית ממזרח לנהר המיסיסיפי, למעט ניו אורלינס, מצרפת. השטח החדש היה גדול מכדי לנהל אותו כיחידה אחת, ולכן חילקה בריטניה את הרכישות החדשות שלה בדרום-מזרח לשתי מושבות חדשות המופרדות על ידי נהר האפלצ'יקולה: מזרח פלורידה, עם בירתה בעיר העתיקה של סיינט אוגוסטין, ומערב פלורידה, עם בירתה בפנסקולה. עם זאת, רוב האוכלוסייה הספרדית עזבה בעקבות חתימת ההסכם, כאשר כל סיינט אוגוסטין היגרו לקובה.
המושבה מזרח פלורידה הייתה קשורה מאוד בלונדון עם אותם אינטרסים ששלטו בנובה סקוטיה. לאגודת מזרח פלורידה של לונדון ולאגודת נובה סקוטיה של לונדון היו חברים רבים חופפים, והמועצה עקבה תכופות אחר הצעותיהם לגבי הענקת אדמות לאינטרסים רבי עוצמה של סוחרים בלונדון.
חלוקת האדמות במושבות החדשות נפלה לאותה קבוצה של יזמים ואינטרסים של סוחרים אנגלים וסקוטים, בראשם האנגלי ריצ'רד אוסוולד, לימים דיפלומט, והגנרל הבריטי ג'יימס גרנט, שלימים יהפוך למושל מזרח פלורידה. רשימה של מקבלי המענקים הן בפלורידה והן בקנדה מראה שהם נפלו לקבוצה מקושרת היטב - ומחוברת ביניהם. עו"ד לינקולן אין לבט בלקבורן, נכדו של סר ריצ'רד לבט, סוחר רב עוצמה והלורד ראש העיר של לונדון, הגיע למענקים של בשני האזורים, למשל. אריסטוקרטים אחרים, אצילים וסוחרים עשו את אותו הדבר.
רק במרץ 1781 הכריז מושל מזרח פלורידה, פטריק טונין, על בחירות לבית מחוקקים פרובינציאלי.
היסטוריה של המחשב האישי
מחשב אישי הוא שם כללי למחשב שמיועד למשתמש יחיד, במחיר ובגודל המתאימים לצריכה פרטית, ובגודל שלא מתאים להגדרה של מחשב כף יד.
מזרח פלורידה
דמוגרפיה גזעית
בתקופת השלטון הבריטי במזרח פלורידה, האוכלוסייה השחורה גברה על האוכלוסייה הלבנה במחוז ביחס של 2 ל-1. היחס בין שחורים ללבנים במזרח פלורידה היה נמוך יותר מאשר במערב פלורידה הבריטית אך גבוה יותר מאשר בשאר המושבות הדרמיות הבריטיות. אלה שהיו לבנים בפלורידה שירתו בדרך כלל בצבא או עבדו כמשגיחים, בעלי מלאכה או סוחרים. היו מעט מאוד חקלאים לבנים. תושבים לבנים גרו בדרך כלל בסיינט אוגוסטין או בסביבתה, עם יוצא מן הכלל שנעשה בדרך כלל עבור משגיחים ואלה שהתגוררו בניו סמירנה.
אוכלוסייה ומאפיינים אחרים
לא ברור מה הייתה אוכלוסיית מזרח פלורידה לפני המהפכה האמריקנית, אך על פי ההערכות כללה אוכלוסייתה קרוב ל-3,000, מה שהופך אותה לגדולה בהרבה מאוכלוסייתה של מערב פלורידה, שלפי ההערכות היו בה כמה מאות תושבים בלבד. הבריטים ניסו לעודד התיישבות במזרח ובמערב פלורידה, מתוך מחשבה שזה יוריד את הלחץ מקו ההכרזה שהקולוניסטים בצפון המושבות הבריטיות רצו לעבור מעבר. עם זאת, תוכנית זו לא הצליחה בדרך כלל שכן רבים מאלה שקיבלו מענקי קרקע לא התיישבו בסופו של דבר באדמות אלו. עד 1783 אוכלוסיית מזרח פלורידה הייתה כ-17,000.
היסטוריה של המחשב האישי
במחשב אישי המעבד הוא על שבב יחיד, או "מיקרו-מעבד". עד הופעת המחשבים האישיים, לא היו מחשבים המבוססים על מעבד בשבב יחיד, וכתוצאה מכך, אפילו המחשבים הקטנים ביותר היו גדולים ויקרים לפחות בסדר גודל יותר ממחשב אישי. לקראת סוף המאה העשרים, תצורת המחשב האישי, בווריאציות שונות הפכה דומיננטית בעולם המחשוב, ולמעט מספר לא גדול של מחשבי-על, כמעט כל המחשבים, כולל שרתים, היו בנויים בתצורה זו. בתחילת המאה ה-21 גדלה מאוד התפוצה של מחשבים לשימוש אישי, שכבר לא נחשבים "מחשב אישי": טלפונים חכמים ומחשבי כף-יד אחרים, ולקראת העשור השני של המאה, מכירות המחשבים האישיים הגיעו לשיא, ומאז החלו לרדת, במקביל לעלייה במכירות של מחשבי טאבלט וטלפונים חכמים, וייתכן שהמגמה היא החלפת המחשבים האישיים במכשירים אלו, בדומה לאופן בו המיני-מחשבים דחקו את רגלי המחשבים המרכזיים ("מיינפריים"), והמחשבים האישיים דחקו את רגלי המיני-מחשבים.
מזרח פלורידה
אוכלוסייה ומאפיינים אחרים
במהלך המהפכה האמריקנית, מזרח פלורידה התייצבה לצד הבריטים והפכה למקלט נאמן. עם סיום המהפכה ומסירת שתי הפלורידות לידי הספרדים, נאמנים רבים היססו לעזוב. בסופו של דבר, רוב התושבים הנאמנים והבריטים, כ-10,000 איש, עזבו כשרובם היגרו לאיי בהאמה או לאיי הודו המערבית וחלקם היגרו לנובה סקוטיה ואנגליה. עוד 4,000 אנשים "חדרו לתוך השממה", וחלקם התרחקו עד לנהר המיסיסיפי.
היסטוריה של המחשב האישי
התפתחות טכנולוגית שהובילה למחשב האישי
מאז הופיעו המחשבים הראשונים, גבולות המחשוב התקדמו ללא הרף בשני הכיוונים: למעלה ולמטה. ההתקדמות "למעלה" התבטאה בבניית מחשבים חזקים יותר ויותר: מעבדים עם יכולות מוגברות, מהירים יותר, זיכרון ואחסון גדולים יותר, והגדלת מספר המעבדים במחשב. ההתקדמות "למטה" התבטאה במאמץ מתמיד ליצור מחשבים קטנים, ובעיקר זולים, ככל הניתן, תוך ניסיון לשמור על עוצמת מחשוב גדולה ככל האפשר.
מזרח פלורידה
אוכלוסייה ומאפיינים אחרים
עיירה בשם St. Johns Bluff או St. Johns Town הוקמה ב-1779 לאורך נהר סנט ג'ונס. היישוב המתוכנן היה העיירה הראשונה שהוקמה על הנהר. רוב אלה שברחו לפלורידה התיישבו באותה עיירה ובסיינט אוגוסטין. סנט ג'ונס בלאף הפך לנמל והיו בו 300 בתים באביב 1783. עם תום התקופה הבריטית, שמה שונה לסנט וינסנט פרר לפני שבסופו של דבר ננטשה.
סיינט אוגוסטין, בירת המושבה, הייתה קטנה ופחות מתקדמת בהרבה מבירות שלוש עשרה המושבות האחרות.
היסטוריה של המחשב האישי
התפתחות טכנולוגית שהובילה למחשב האישי
המחשבים הקטנים והזולים ביותר של סוף שנות ה-60 של המאה ה-20 עדיין לא התאימו לצריכה פרטית. כדי להתאים לצריכה פרטית, המחשב צריך להיות קטן וקל מספיק כדי "להסתפק" בשולחן כתיבה כבסיס, והדרישות שלו, מבחינת צריכת חשמל, אקלים, רעש, ומחיר, צריכות להיות דומות פחות או יותר למוצרי צריכה אלקטרוניים אחרים, כמו סטריאו, טלוויזיה, מערכת וידאו, וכן הלאה.
תעשיית המוליכים למחצה התקדמה בהתמדה, ובמחצית הראשונה של שנות ה-70 הופיעו, כמה סוגים חדשים של רכיבים, שביחד אפשרו את הצעד הבא: מחשב שמגשים את הדרישות הללו. רכיבים אלו הם: התקן זיכרון מבוסס טרנזיסטורים (מכונה "זיכרון מצב מוצק"), היה בשימוש לפחות מאז אמצע שנות ה-60, אך הוא היה יקר בכמה סדרי גודל יותר מזיכרון ליבה, ושימוש בזיכרון כזה הוגבל לשימושם קריטיים, כמו אוגרי המחשב. עם הגדלת מספר הטרנזיסטורים על גבי שבב יחיד, מחיר זיכרון מצב מוצק ירד בהתמדה, ובתחילת שנות ה-70, המחיר עבר את הנקודה הקריטית, כשהשתווה במחירו למחיר זיכרון ליבה (כסנט אמריקאי לסיבית), ולקראת אמצע העשור, מחיר 4KB זיכרון (בערך הנפח המינימלי למה שנחשב "מחשב מועיל"), הגיע לתחום שמתאים לצריכה ביתית. לזיכרון מבוסס מוליך למחצה יש מספר יתרונות ברורים על זיכרון ליבה: צפיפות, צריכת הספק, ובעיקר, מהירות גישה. היתרון הגדול ביותר של זיכרון "מצב מוצק" הייתה ההבטחה: חוק מור חוזה שנפח הזיכרון יוכפל מדי 18 חודשים בערך, עבור מחיר וגודל פיזי נתון.
מזרח פלורידה
עבדות וכלכלה
מזרח פלורידה לא קבעה קוד עבדים רשמי עד 1782. אלה שהיו שחורים או ממוצא מעורב ממוצא אירופי ואפריקאי ולא יכלו להוכיח שהם חופשיים נחשבו לעבדים. במהלך המהפכה האמריקאית, רבים מג'ורג'יה והקרוליינות עברו לפלורידה יחד עם עבדיהם. הממשלה הקולוניאלית, יחד עם בעלי עבדים, השתמשו בעבדים לבניית ביצורי הגנה. חוק מיליציה שאפשר גיוס עבדים כפועלים וחיילים התקבל ב-1781.
היסטוריה של המחשב האישי
התפתחות טכנולוגית שהובילה למחשב האישי
המיקרו-מעבדים, שגם הם החלו להופיע בתחילת העשור, היוו מהפך דרמטי יותר. במחשבים הראשונים, כמו האניאק, או הויצק שנבנה בישראל, למעשה חלק הארי של המחשב השלם הוא המעבד. עם הזמן, ועם ההתקדמות בטכנולוגיית מעגלים משולבים, רכיב המעבד במחשבים הצטמצם, ובמיני מחשבים של סוף שנות ה-60, המעבד מומש בעזרת "לוח" או מעגל מודפס אחד או שניים, כשמסביבו מכללים נוספים כמו זיכרון, מנגנוני קלט/פלט, אחסון וכן הלאה. הצעד הבא היה טבעי וברור, והשאלה לא הייתה "האם יופיע מעבד שלם על שבב יחיד", אלא מתי יופיע מעבד כזה, ומי יהיה הראשון. התשובה: 1971, ואינטל. זמן קצר אחרי שהמעבד הראשון, אינטל 4004 עלה על קרשי הבמה, הגיעו בעקבותיו מעבדים נוספים, המתאימים יותר לשמש כמעבד של מחשב ממש, מאינטל ומחברות נוספות. עד סוף 1974 כבר היו מספר מעבדים של מספר חברות בשוק, כששני העיקריים היו ה-6800 של חברת מוטורולה, וה8080 של אינטל.
מזרח פלורידה
עבדות וכלכלה
סחורות שיוצרו ויוצאו במזרח פלורידה כללו סוכר, עץ, אינדיגו, אורז, סחורות ימיות ומוטות חביות; רוב הסחורות הללו הגיעו ממטעים לאורך הנהרות סנט מרי וסנט ג'ונס שהשתמשו בעבודת עבדים.
היסטוריה של המחשב האישי
המבשרים - אינטל 8008 (1972)
המיקרו מעבד הראשון, אינטל 4004, היה מוגבל מכדי לשמש מעבד של מחשב כללי. ב-1972, הוציאה אינטל מעבד שני, בשם 8008, שכבר כמעט התאים, וכבר באותה שנה, החלו להופיע תוכניות למחשבים המבוססים עליו, ולצידן מחשבים ממש. חלק מהם היו פרויקטים, שגם אם ייצרו מחשב עובד, לא הפכו אותו למוצר. המחשב הכללי הראשון שהיה מבוסס על ה-8008, למעשה המחשב הכללי הראשון המבוסס על מיקרו-מעבד כלשהו, שהיה זמין מסחרית, היה המיקראל (Micral) הצרפתי, שהחל להימכר ב-1973. מבחינות רבות מכונה זו מתאימה להגדרה של "מחשב אישי", אבל מחירו היקר מצד אחד, ומגבלותיו מצד שני, מנעו אפשרות של הצלחה בקנה מידה משמעותי, ורוב השימושים של המיקראל היו כמחשב ייעודי, בפרויקטים שונים של הממשלה הצרפתית, ולא כ"מחשב אישי". בערך באותו זמן, הופיע מחשב קנדי בשם MCM/70, המבוסס על אותו מעבד. בשנה הבאה, 1974, הופיעו בארצות הברית מחשבים נוספים המבוססים על המעבד, בפרטSCELBI וMark-8.
אף אחד ממחשבים אלו לא זכה לתפוצה נרחבת, ובדרך כלל, מידת השפעתם על המחשבים שבאו אחריהם מוגבלת.
מזרח פלורידה
עבדות וכלכלה
ברנרד רומאנס כתב את התיאור הראשון של חוות דיג ספרדיות הקיימות לאורך החוף הדרום מערבי של פלורידה בשנת 1770. כאשר הבריטים השתלטו על פלורידה, הם עקבו אחר הדייגים אך נתנו להם להמשיך בפעילותם. המושל ג'יימס גרנט קיבל הוראה לעצור את הדייג מלפעול אך לא אכף את ההוראה הזו. בשלב מסוים נחשדו ספינות הדייג כאיום על השליטה הבריטית, אך סקירה מלאה בשנים 1767–1768 גילתה שהן אינן מזיקות.
היסטוריה של המחשב האישי
סיבוב ראשון: מעבדי 8-סיביות
ב-1975 החלו להופיע מחשבים המבוססים על ה-8080 של אינטל וה-6800 של מוטורולה. הראשון, Altair 8800 של חברת Micro Instrumentation and Telemetry Systems, הוצג בגיליון חג המולד 1974 של המגזין Popular Electronics, ונמכר החל בינואר 1975. האלטייר החל לבסס סביב עצמו תעשייה: בתחילה כרטיסי הרחבה לאלטייר, ואחרי זמן קצר גם מחשבים תואמים. יצרנים נוספים, חלקם מתחרים ישירים עם מחשבים אחרים, ועשרות יצרנים של ציוד היקפי והרחבות שונות החלו לפעול. מחשבים אלו בדרך נבנו בקופסאות גדולות, שבתצורתם הבסיסית היו לא הרבה יותר מכרטיס שמכיל את המעבד וזיכרון מינימלי, ספק כוח, פנל קדמי עם מתגים ומנורות, ו"לוח אם", אליו ניתן להוסיף כרטיסים נוספים. המחשב הבסיסי לא כלל מסך (או אפילו כרטיס מסך), מקלדת (או בקר למקלדת), או כמעט כל אמצעי קלט/פלט, מעבר לשורות מפסקים ומנורות בפנל הקדמי. רוב המחשבים מדור זה נמכרו כקיטים, ולמעשה השוק היה בנוי מחובבים: הדבר היחיד שמחשבים אלו ידעו לעשות בהתחלה היה "להיות מחשב": הם לא יכלו לעשות שום דבר מועיל, הן בגלל מגבלותיהם - אי אפשר לשמור, להדפיס, אין אפילו מקלדת ומסך, והן משום שעדיין לא הייתה למעשה שום תוכנה זמינה שידעה לעשות משהו מועיל.
מזרח פלורידה
מדיה
The East Florida Gazette היה עיתון פרו-לויאליסטים שהתפרסם מדי שבוע בסיינט אוגוסטין מ-1783 עד 1784. היא נוסדה על ידי מדפיס לויאליסטי, ג'ון וולס, ואחיו, ד"ר ויליאם צ'ארלס וולס, שעברו לסיינט אוגוסטין מצ'ארלסטון, קרוליינה הדרומית. לפני הקמת העיתון, רוב החדשות הגיעו לסנט אוגוסטין באמצעות עיתונים שפורסמו סוואנה, ג'ורג'יה וצ'ארלסטון.
היסטוריה של המחשב האישי
סיבוב ראשון: מעבדי 8-סיביות
תוך זמן קצר מספר לא מבוטל של חברות (בדרך כלל "חברה" כזו צמחה משניים או שלושה מהנדסים, הפועלים מסדנה במוסך ביתי) הציעו מגוון רחב של כרטיסי הרחבה לאלטייר - כרטיסים המאפשרים חיבור לאמצעי קלט-פלט שונים, ובעיקר כרטיסי זיכרון. חלק מהמוצרים הללו התחרו במוצרים של MITS, וחלקם סיפקו יכולות אחרות, החלו להופיע תוכנות, בתחילה על סרטי נייר מנוקבים, ואחר כך (כשהופיעו כרטיסי ההרחבה המתאימים) בעזרת רשמקול חיצוני.
מזרח פלורידה
התקופה הספרדית: Florida Oriental
תחת השלטון הספרדי, המחוזות של מזרח פלורידה ומערב פלורידה נותרו מחולקים בתחילה על ידי נהר האפלאצ'יקולה, הגבול שקבעו הבריטים. אבל ספרד בשנת 1785 העבירה אותו מזרחה לנהר הסוואני. ספרד המשיכה לנהל את מזרח ומערב פלורידה כמחוזות נפרדים. הספרדים הציעו תנאים נוחים לרכישת קרקעות, שמשכו מתיישבים רבים מארצות הברית החדשה שהוקמה. היו מספר מחלוקות טריטוריאליות בין ארצות הברית וספרד, חלקן הובילו לפעולה צבאית, כולל מלחמת הפטריוט ב-1812 והפיליבסטר באי אמיליה ב-1817.
צבא אמריקאי בפיקודו של אנדרו ג'קסון פלש למזרח פלורידה במהלך מלחמת הסמינול הראשונה. כוחותיו של ג'קסון כבשו את סן מרקוס ב-7 באפריל 1818; כמו גם פורט ברנקאס בבירת מערב פלורידה, פנסקולה, ב-24 במאי 1818.
היסטוריה של המחשב האישי
סיבוב ראשון: מעבדי 8-סיביות
בתחילה, דרך השיווק היחידה הייתה בדואר, אבל במהרה נפתחו חנויות מחשבים. ירידים שהוקדשו למחשבים אישיים נפתחו. היריד הראשון באלבקרקי, היה "יריד אלטייר", וחברת MITS מנעה מחברות שנתפסו כ"מתחרות" להציג. המתחרים לא נבהלו, והציגו את מרכולתם במלון סמוך ליריד. הירידים הבאים, בדרך כלל בחוף המזרחי או המערבי של ארצות הברית, לא התרכזו במחשב יחיד, ומיריד ליריד היו אירוע גדול יותר, עם יותר מציגים, יותר משתתפים, ויותר סיקור עיתונאי. ביריד בניו ג'רזי ב-1976 הציגו עשרות יצרנים מחשבים, הרחבות, כרטיסי וידאו, מדפסות, ועוד. בפרט, ביריד זה הוצגו כמה מחשבים מעניינים - ה-SOL-20, וחנות ניו-יורקית למחשבים פינתה פינה בדוכן שלה לשני יזמים מהחוף המערבי שהציגו מחשב לוח בשם "אפל" (מאוחר יותר שונה שם המחשב ל-"אפל 1" או "אפל I").
מזרח פלורידה
התקופה הספרדית: Florida Oriental
שר החוץ של ג'יימס מונרו, ג'ון קווינסי אדמס, הגדיר את העמדה האמריקאית בנושא זה. אדמס האשים את ספרד בהפרת הסכם פינקני בכך שלא הצליחה לשלוט בסמינול. לנוכח הסיכוי לאבד שליטה, ספרד ויתרה רשמית את כל שטחה בפלורידה לארצות הברית במסגרת הסכם אדמס-אוניס ב-1819 (אושרר ב-1821), בתמורה לכך שארצות הברית תוותר על תביעותיה על טקסס וארצות הברית תשלם כל תביעה של אזרחים שלה שעשויה להיות נגד ספרד, עד 5,000,000 $.
היסטוריה של המחשב האישי
סיבוב ראשון: מעבדי 8-סיביות
מגזינים המוקדשים למחשבים אישיים החלו להופיע. שוב, אחד הראשונים היה העלון שהפיצה חברת MITS, והוקדש למידע על האלטייר. לעלון זה תרמו בשנותיו הראשונות מייסדי מיקרוסופט, פול אלן וביל גייטס. לעלון זה הצטרפו מגזינים נוספים, שלא היו קשורים ליצרן או למחשב מסוים.
ב-1977 הגיעו לשוק שלושה מחשבים חדשים, שהגדירו מחדש איך נראה מחשב אישי: המחשבים, PET של חברת קומודור אינטרנשיונל, Apple II (נכתב בדרך כלל "") של חברת אפל, ו-TRS-80 של חברת רדיו שק.
מזרח פלורידה
התקופה הספרדית: Florida Oriental
בשנת 1822, הקונגרס האמריקאי ארגן את טריטוריית פלורידה. בשנת 1845, פלורידה התקבלה כמדינה ה-27 של ארצות הברית.
היסטוריה של המחשב האישי
סיבוב ראשון: מעבדי 8-סיביות
לצד מחשבים אלו, שגשגה תעשיית המחשבים שהיו פחות "ביתיים", ופנו לחובבים ולשוק העסקי. בתעשייה זו שלט אפיק S-100, שנוצר והופיע לראשונה במחשב אלטייר של MITS, מערכת הפעלה CP/M, שאומצה על ידי IMSAI, ובהמשך הותאמה כמעט לכל מחשבי ה-S-100, ומעבד Z80 של זילוג.
מזרח פלורידה
אוכלוסייה ודמוגרפיה
עם העברת פלורידה לספרד, מספר נתינים בריטים לשעבר החליטו להישאר בעוד כמה ספרדים הגיעו לפלורידה. בסיינט אוגוסטין הייתה שילוב של תושבים מהתקופה הבריטית וגם של ספרדים שזה עתה הגיעו. האזורים הכפריים שיושבו על ידי קולוניסטים תוארו כ"אנגלים בלבד". במהלך התקופה הספרדית, אוכלוסיית סיינט אוגוסטין "ריחפה" על כ-3,000 איש, כאשר מחצית מאוכלוסייתה היו עבדים שחורים. היו בפלורידה תשע ערים אינדיאניות, אך הערים הללו לא נספרו במפקד האוכלוסין של 1786.
ולפראיסו (מחוז)
מחוז ולפראיסו (בספרדית: Región de Valparaíso) הוא אחד מ-16 המחוזות של צ'ילה, הדרגה הגבוהה ביותר מבין דרגות החלוקה המנהלית של צ'ילה. הוא משתרע על פני שטח של 16,396 קמ"ר, השלישי הכי קטן בצ'ילה. והוא גובל במחוז קוקימבו בצפון, בפרובינציות מנדוסה וסן חואן הארגנטינאיות במזרח, במחוז מטרופולין סנטיאגו בדרום מזרח, במחוז או'היגינס בדרום מערב, ובאוקיינוס השקט במערב. לפי מפקד האוכלוסין שנערך בשנת 2017 התגוררו במחוז 1,815,902 תושבים, והוא המחוז המאוכלס ביותר בצ'ילה אחרי המחוז המטרופוליני של סנטיאגו הכולל את סנטיאגו דה צ'ילה, בירת המדינה. צפיפות האוכלוסייה במחוז היא השנייה בצ'ילה שוב אחרי המחוז המטרופוליני של סנטיאגו. מבחינה מנהלית המחוז מחולק ל-8 פרובינציות שבתוכן 38 קומונות, ובירת המחוז היא עיר הנמל ולפראיסו. ערים חשובות נוספות כוללות את עיר הנופש ויניה דל מאר, והערים קיוטה (Quillota), קילפואה (Quilpué) ווייה אלמנה (Villa Alemana).
גאוגרפיה
גבולות המחוז הן: מצפון, מחוז קוקימבו, ממזרח, ארגנטינה, מדרום מזרח, מחוז מטרופולין סנטיאגו, מדרום, מחוז או'היגינס וממערב, האוקיינוס השקט. כמו כן כלולים בתחומי המחוז כמה קבוצות איים באוקיינוס השקט: איי חואן פרננדס, איי דסוונטוראדס (Islas Desventuradas – "איים חסרי מזל"), והאיים סאלס אי גומס ואי הפסחא.
המאפיינים הטופוגרפיים המרכזיים של המחוז הם (ממזרח למערב):
הידרוגרפיה
המבנה הטופוגרפי המורכב של המחוז גרם להיווצרות מערכת נהרות ונחלים מסועפת. הנהרות החשובים ביותר הם פטורקה, לה ליגואה ואקונקגווה. הנהר בעל אגן הניקוז הגדול והחשוב ביותר הוא אקונקגווה הזורם במרכז המחוז. שטח אגן הניקוז של נהר זה הוא 7,640 קילומטרים רבועים ואורכו 190 קילומטרים, ולאורכו התפתחו חקלאות, תעשייה ומכרות. הנהרות העיקריים בצפון הם: פטורקה, שמקור מימיו הוא הפשרת שלגים באביב וגשמים בסתיו, והנהר לה ליגואה, שמקור מימיו מהפשרת שלגים. הנהרות העיקריים בדרום הם: חלקו התחתון של הנהר מאיפו (Maipo), ושפך הנהר רפל (Rapel).
ממשל וחלוקה מנהלית
מחוז ולפראיסו נחלק לשמונה פרובינציות המחולקות ל-38 קומונות. בראש המחוז עומד ראש מחוז (Intendente Regional) שנבחר ישירות על ידי נשיא צ'ילה. נכון ל-2018 זהו חורחה מרטינז דוראן (Jorge Martínez Durán). בראש כל אחת משמונה הפרובינציות עומד ראש הפרובינציה (Intendente provincial), שגם הוא ממונה על ידי נשיא צ'ילה, ובראש כל קומונה עומד ראש עירייה (alcalde) הנבחר בבחירות ישירות.
מבחינת אזורי בחירה כולל מחוז ולפראיסו שני אזורי בחירה לסנאט צ'ילה (circunscripciones senatoriales), שמספרם (בספרות רומיות): V ו-VI, ושישה אזורי בחירה לבית הנבחרים של צ'ילה (distritos electorales), שמספרם: 10, 11, 12, 13, 14 ו-15.
להלן חלוקת המחוז לפרובינציות וקומונות:
יישובים מרכזיים
בין היישובים המרכזיים במחוז נמצאים:
היסטוריה של המחשב האישי
סיבוב ראשון: מעבדי 8-סיביות
כמה מהחברות בשוק זה, מלבד MITS עם אלטייר, ו-IMSAI, היו Processor Technology עם מחשב SOL, כוכב הצפון, או Northern Star, קרוממקו, וקטור גרפיקס (חברה שבין הדברים שייחדו אותה, הייתה העובדה שהוקמה ונוהלה על ידי שתי נשים), אוסבורן, קייפרו, ועשרות חברות נוספות.
ולפראיסו (מחוז)
דמוגרפיה
תושבים רבים כיום הם ממוצא אירופאי שאיננו ספרדי: בריטים ואירים, אוסטרלים וניו זילנדים, צפון אמריקנים (מארצות הברית ומקנדה), קרואטים ובוסנים, הולנדים ובלגים, צרפתים, גרמנים, יוונים, איטלקים, פורטוגזים וסקנדינבים. כמו כן יש קהילות של תושבים שמקורם במזרח התיכון כדוגמת לבנונים, סורים וקהילה גדולה של פלסטינים בעיירה לה קאלרה.
היסטוריה של המחשב האישי
סיבוב ראשון: מעבדי 8-סיביות
למחשבים אלו היה ההיצע העשיר ביותר לתוכנה עסקית, עם יוצא מהכלל חשוב - הגיליון האלקטרוני הראשון, הוצג ב-1979 למחשב אפל II ולא למכונת CP/M. שנה אחר כך כבר היו מספר גיליונות עבור CP/M, כשוויזיקלק עצמו היה אחד מהם. היצע התוכנה העסקית ל-CP/M כלל מעבדי תמלילים, ביניהם WordStar, תוכנות לניהול חשבונות ולניהול משרד, בסיסי נתונים (ביניהם dBase II), תוכנות תקשורת, ועוד. המחיר האופייני של מחשבים בשוק זה היה גבוה יותר מהשוק הביתי, ושלושת המחשבים מ"שלישיית 77" ניסו במידה מסוימת של הצלחה להתבסס גם בשוק זה.
, למעשה שלטו בשוק המחשבים האישיים, עד 1981, כשחברת IBM הצטרפה לשוק עם מחשב אישי ששינה את כללי המשחק - IBM PC.
ולפראיסו (מחוז)
דמוגרפיה
במונחי גזע מרבית תושבי ולפראיסו הם מסטיסים הקרויים באמריקה הדרומית "קסטיסו" (castizos), לבנים שהם צאצאים מרוחקים של הקבוצות האתניות של המפוצ'ה, האינקה, האיימרה והאינדיאנים של אמריקה הצפונית (קיימת טענה על קבוצה של צ'רוקי שהגיעו בשלהי המאה ה-19, אם כי ייתכן שמדובר במיתוס בלבד). כמו כן קבוצות קטנות של ילידי מזרח אסיה, בעיקר סינים, יפנים וקוריאנים, מספר קטן של תושבים ממוצא אפריקני או מאי הפסחא כלולים במגוון הגדול של כור ההיתוך ההופך את כולם לצ'יליאנים.
היסטוריה של המחשב האישי
IBM-PC
הופעת המחשב האישי של IBM, ב-1981, הפכה את המחשבים האישיים מהדור הקודם מיושנים, וסימנה את תחילת העידן הבא. המכונות הבאות שהופיעו בתצורה הקודמת (מעבד 8 סיביות וזיכרון המוגבל ל-64K) הופנו ברובן לשימוש ביתי, פעמים רבות כמכונות משחק או מחשבים לימודיים, כמו קומודור 64, ספקטרום סינקלייר, ו-BBC מיקרו.
כמעט מרגע שהופיע ה-PC, חלק הארי של התעשייה התרכז בו: תעשיית התכנה למחשבים אישיים גדלה בסדרי גודל בעשר השנים הבאות, ולצידה תעשיית חומרה: בתחילה כרטיסים וציוד היקפי, ותוך שנים ספורות מחשבים תואמים. בשנים הבאות טכנולוגיית המעבדים המשיכה להתפתח, החל ב-PC המקורי, עם מעבד 16-סיביות וכמה עשרות אלפי טרנזיסטורים, ועד למעבדים 64-סיביות, מרובי-ליבות, הבנויים ממיליארדי טרנזיסטורים לקראת סוף העשור השני של המאה ה-21, כשבכל צעד מהדרך נשמרת תאימות לאחור, ו-PC מ-2017 יכול להריץ, ללא שינוי, את רוב התכנה שרצה על ה-PC המקורי. הרוב המכריע של מחשבים בשימוש ב-2017 הם אבולוציה ישירה של ה-PC.
ולפראיסו (מחוז)
דמוגרפיה
נכון למפקד 2017 התגוררו במחוז 1,815,902 תושבים. צפיפות האוכלוסייה הגיעה ל-110.75 תושבים לקילומטר רבוע. 91% מהאוכלוסייה מתגוררים באזורים עירוניים ורק 9% מהאוכלוסייה מתגוררת באזורים כפריים. יש במחוז ארבעה שטחים אורבניים מרכזים: המטרופולין של ולפראיסו (Gran Valparaíso), אגד הערים המאוכלס ביותר במחוז והשלישי במדינה. המרכז האורבני השני בגודלו הוא המטרופולין של קיוטה (Gran Quillota), השלישי הוא המטרופולין של סן אנטוניו (Gran San Antonio), והרביעי הקומונה של לוס אנדס.
היסטוריה של המחשב האישי
IBM-PC
בעשר השנים אחרי הופעת ה-PC, הוא כבש את מקומו לא רק כמחשב אישי, אלא כמכונת העסקים המרכזית: באמצע שנות ה-90 של המאה ה-20, כמעט לכל עובד משרד במדינות המערב היה "מחשב אישי" על שולחן המשרד (או לעיתים מתחתיו), והמחשב שימש כמכונת המשרד העיקרית לצד הטלפון. רובם המכריע של מחשבים אלו היו מחוברים ברשת מקומית. מחשבים אישיים נחשבו לפריט שגרתי גם בבית.
ולפראיסו (מחוז)
אקלים
הגורם המשפיע ביותר על האקלים במחוז הוא האוקיינוס השקט בכלל וזרם הומבולדט בפרט. במחוז זה מתחיל אזור האקלים הממוזג. זרם הומבולדט הקר גורם לטמפרטורות נמוכות לאורך החוף, ולהורדת הטמפרטורות גם בתוך היבשת. באזור ולפראיסו קיימים שלושה סוגי אקלים. בצפון המחוז נמשך האקלים הערבתי השולט במחוז קוקימבו ובדרומו שני סוגי אקלים ממוזג.
היסטוריה של המחשב האישי
IBM-PC
לקראת המאה ה-21, המחשב האישי, יחד עם תוכנה מיוחדת שנקראת דפדפן, היה לשער הכניסה הסטנדרטי לאינטרנט, והגידול העצום בתפוצת האינטרנט לווה בגידול דומה בצריכת מחשבים אישיים לבית.
ולפראיסו (מחוז)
צמחייה
האזור המרכזי של המחוז מאופיין בערבה של שיחים קוצניים שבהם שולט העוזרר. באזורים המוארים באור השמש מצטרפים לעוזרר צמחים כדוגמת הסוג Guaiacum ממשפחת הזוגניים, Prosopis chilensis ממשפחת הקטניות והעץ האנדמי לצ'ילה Quillaja saponaria. באזור החוף הצמחייה האופיינית היא מיני עצים דוגמת Cryptocarya alba, ועשב. באזורים הלחים יותר דוגמת ערוצי הנחלים מין החזרן Chusquea quila והעץ Crinodendron patagua. בגבהים שבין 400 ל-1,000 מטרים גדל חורש ים תיכוני ובו עצים דוגמת Quillaja saponaria ו-Lithraea caustica ממשפחת האלתיים.
היסטוריה של המחשב האישי
אחרי ה-PC
גם אחרי הופעת ה-PC, המשיכו להופיע דגמים אחרים של מחשבים אישיים, שברובם ניתנים לחלוקה לשלושה סוגים: מחשבי 8-סיביות, שבדרך כלל היו דגמים משופרים של מחשבים שהופיעו לפני ה-PC, מחשבים שהציעו תכונות משופרות לעומת ה-PC, ומחשבים תואמי PC.
ולפראיסו (מחוז)
צמחייה
על רכס החוף בגבהים שבין 800 ל-900 מטרים גדלים העצים Nothofagus obliqua ו-Nothofagus macrocarpa. מין חשוב נוסף הוא מין הדקל "דקל היין הצ'יליאני" (Jubaea chilensis), מחוז ולפראיסו הוא חלק מהתחום המוגבל של מין זה. בתקופות פרהיסטוריות גדל עץ אנדמי זה בתחום רחב בהרבה. הוא מצוי כיום בקבוצות קטנות ברכס החוף ובפארק הלאומי לה קמפנה (Parque Nacional La Campana). בשל ערכו הכלכלי של הפקת היין מגזעו מצוי מין זה בסיכון.
היסטוריה של המחשב האישי
אחרי ה-PC
מספר מחשבי 8-סיביות, כמו סינקלייר ספקטרום וקומודור-64, שהופיעו ב-1982 זכו להצלחה ניכרת בשוק, אבל נתפסו בעיקר כמכונות משחקים, מעין צעצוע, ולא כתחרות ל-PC.
ולפראיסו (מחוז)
צמחייה
בהרי האנדים בגבהים שבין 1,600 ל-2,500 מטרים הנוף האופייני הוא ערבת שיחים המותאמים לתנאים הקיצוניים של הרוחות העזות ומטחי השלג. מעל 2,500 מטרים גדלים שיחים שגובהם אינו עולה על 40 סנטימטרים.
היסטוריה של המחשב האישי
אחרי ה-PC
החל ב-1983 הופיעו בשוק מספר מחשבים אישיים המבוססים על מעבד מוטורולה 68000 (מכונה לפעמים 68K), החל ממחשב הליזה של חברת אפל (1983), ואחריו מקינטוש של אותה חברה (1984), קומודור אמיגה (1985), אטארי ST (1985). באנגליה, חברת סינקלייר הוציאה את הסינקלייר QL, מחשב המבוסס על מעבד 68008 ב-1984. מאלה, רק המקינטוש הצליח באופן משמעותי. הופיעו גם מחשבים נוספים עם הצלחה מוגבלת המבוססים על מעבדים אחרים, כמו IBM-RT, שנחשב בדרך כלל למחשב האישי הראשון המבוסס על מעבד RISC (1986), וארכימדס של חברת Acorn (1987), שהיה המחשב הראשון שמבוסס על מעבד ARM, המעבד הדומיננטי בטלפונים חכמים ומחשבי כך יד בעשור השני של המאה ה-21.
ולפראיסו (מחוז)
מכרות
המחצב העיקרי במחוז הוא נחושת, שריכוזים שלה מצוי במאגר תת-קרקעי ובמכרה פתוח המנוהל על ידי חברת הנחושת הלאומית של צ'ילה (בראשי תיבות Codelco), שחטיבת אנדינה (Andina) שוכנת בקומונה של לוס אנדס (Los Andes). הנחושת משונעת ברכבת מאתר הכרייה של סאלאדיו (Saladillo), 34 קילומטרים דרומית מזרחית ללוס אנדס לחטיבת ונטאנאס (Ventanas) של Codelco המזקקת את העפרה במפעל השוכן על החף צפונית לפונצ'ונקאווי. חברות פרטיות מפעילות במחוז מכרות שבהם כורים מחצבים נוספים הכוללים זהב כסף, מוליבדן, אבץ ועופרת. מחצבים שאינם מתכות כוללים כרייה של פחמת הסידן ואבן גיר, המשמשת בסיס לתעשיית הצמנט בלה קאלרה וכן כל התפוקה הלאומית של טלק ופצלת השדה.
חקלאות
אדמות המחוז פוריות וקיימת רשת מפותחת של תעלות ומאגרי מים להשקיה. בין המאגרים החשובים: אגם פניואלס (lago Peñuelas), לו אורסקו (Lo Orozco), לו אובייה (Lo Ovalle) וקטאפילקו (Catapilco). 30% מהתוצרת החקלאית מיועד לתעשייה ו-70% לצריכה של מוצרים טריים. חלק גדל והולך מיועד לייצוא בייחוד ענבי מאכל. המחוז מספק כ-30% מהתפוקה הלאומית של ענבים ואפרסקים. בין הפירות הנוספים הגדלים במחוז קיווי, נקטרינה, משמש, אגוזים שקדים ולימונים. באזור המתאימים לכך גדל כ-41% מתנובת האבוקדו במדינה ורוב התנובה של אנונה. מוצר נוסף שנועד לייצוא הם פרחים. ההתפתחות הבולטת של התקופה האחרונה היא השימוש בהשקיה בטפטוף על מורדות הגבעות הצחיחים תוך קבלת יבולים גדולים.
היסטוריה של המחשב האישי
אחרי ה-PC
ב-1984 הציגה חברת אפל את ה"מקינטוש", שחשף את הציבור הרחב לממשק משתמש גרפי, רעיון חדש יחסית שעד אז היה מוכר למעטים. בעקבות המקינטוש, ממשק המשתמש הגרפי הפך תוך שנים מספר לסטנדרט במערכות הפעלה שונות. נכון ל-2019, רוב המחשבים האישיים מופעלים על ידי מערכת הפעלה של חברת מיקרוסופט, בשם חלונות. מערכות הפעלה נוספות הופיעו, אך אף אחת מהן, פרט למערכת ההפעלה של המקינטוש (בתחילה Mac OS ואחר כך OS X) לא זכתה לתפוצה נרחבת כמערכת הפעלה למחשב אישי, אם כי לאחת מהן, לינוקס, יש נוכחות דומיננטית כמערכת הפעלה לשרתים.
מחשבים "תואמי PC" החלו להופיע זמן קצר אחרי הופעת ה-PC עצמו, ולקראת סוף שנות ה-80 של המאה ה-20 הפכו לגורם הדומיננטי בשוק המחשבים האישיים, במקביל לצמצום נתח השוק של חברת IBM, שבשנת 2000 למעשה פרשה סופית מהשוק (IBM המשיכה למכור מחשבי נייד שיוצרו על ידי החברה הסינית לנובו, ומחשבים בארכיטקטורת PC לשוק השרתים). ב-2017, למעלה מ-80% מהמחשבים האישיים בעולם הם "תואמי PC", והרוב המכריע של האחרים הם מחשבי אפל מקינטוש.
ולפראיסו (מחוז)
חקלאות
בנוסף מגדלים במחוז ירקות, תפוחי אדמה, טבק, חמניה וקנבוס. חיות משק (נתוני 2007): בקר 109,350, כבשים: 91,080, חזירים: 56,130. גם תחום הייעור גדל מאוד הודות למטעים באזור החוף של מין האורן Pinus radiata המשמש כמקור לעץ ולתעשיית הנייר.
היסטוריה של המחשב האישי
אחרי ה-PC
לקראת סוף העשור השני של המאה ה-21, עם הגידול המתמיד בתפוצת טלפונים חכמים ומחשבי כף יד, שוק המחשבים האישיים עובר האטה והצטמצמות: ב-2010 נמכרו מעל 340 מיליון מחשבים בעולם, וב-2015 כ-240 מיליון.
ולפראיסו (מחוז)
דיג
המחוז מדורג רביעי בצ'ילה בכמות הדגה, כ-370 מיליון טון. המינים העיקריים בקלה, צלופחים, מקרל, סרדינים ו-Cilus gilberti ממשפחת המסריים (Sciaenidae). הדיג כולל גם רכיכות, דוגמת צדפות (3,419 טון) וסרטנאים דוגמת חסילונים (3,748 טון) ופראונים (2,364 טון), עשב ים. נמל הדיג העיקרי הוא סן אנטוניו.
היסטוריה של המחשב האישי
אלטייר (1975 - 1979), ו-S-100 (1975 - 1985)
פחות משנה אחרי ההכרזה של אינטל על המעבד 8080, הופיע המחשב האישי הראשון שהיה מבוסס עליו: אלטייר.
ולפראיסו (מחוז)
תעשייה
מחוז ולפראיסו הוא השלישי בתפוקת התעשייה אחרי המחוז המטרופוליטני ומחוז ביוביו. התעשייה מייצרת 20% מהתמ"ג של המחוז ומעסיקה כ-12% מכלל המועסקים במחוז. מרבית התעשיות מרוכזות בעיר ולפראיסו, הודות ליתרונותיה כעיר נמל, וכמרכז מסחרי ופיננסי. התעשיות העיקריות: אריגה, טווייה, בגדים, מזון, שוקולד, ממתקים וסיגריות. בוויניה דל מאר יש בנוסף לתעשיית הטקסטיל והמזון תעשייה כימית ותרופות, מכשירי חשמל, נייר ופחם. בתי הזיקוק הגדולים ביותר בצ'ילה שוכנים בקונקון והם מזקקים נפט גולמי ושולחים את התוצרים למרבית הצרכנים במרכז המדינה. צפונית לקינטרו פועל מפעל הזיקוק לנחושת ונטאנאס. ומפעל נוסף פרטי שוכן בצ'גרס (Chagres), כ-90 קילומטרים מהחוף. העיר קיוטה בעמק אקונקגווה היא מרכז חשוב לתעשיות המזון, הטקסטיל והפלסטיק. בלה קאלרה פועל כאמור מפעל לצמנט. בייאי ייאי פועלת תעשייה כימית ובקאטמו תעשיית טבק. בסן פליפה ובלוס אנדס פועלת תעשיית שימורים ותעשיית יין. עדות לחשיבות התעשייתית והמסחרית של המחוז הוא ארגון הסוחרים המקצועי הוותיק ביותר במדינה "לשכת המסחר המחוזית של ולפראיסו" (La Cámara Regional del Comercio de Valparaíso) שהוקם בוולפראיסו ב-1858.
היסטוריה של המחשב האישי
אלטייר (1975 - 1979), ו-S-100 (1975 - 1985)
האלטייר היה קופסת מתכת גדולה, ששאלה את צורתה ממחשבי המיני של תחילת שנות ה-70, ומציוד מעבדה. פרט לקופסה, המחשב הכיל לוח קדמי, עם מפסקים ומנורות, ספק כוח, ולוח אם בו נועצים כרטיסים שונים - בראש וראשונה כרטיס המעבד, ולאחריו כרטיסי זיכרון, וכרטיסים לקלט/פלט. בתצורתו הבסיסית המחשב חסר תועלת כמעט לחלוטין, עם 256 בתים של זיכרון, ובלי כל אמצעי קלט פלט מלבד הפנל הקדמי - כמה עשרות מנורות ומפסקים.
כדי להפוך מחשב כזה לדבר מה מועיל, היה צורך להרחיבו, בדרך כלל על ידי הוספת כרטיסים עם זיכרון, ואמצעי קלט פלט. יתרה מזאת, התצורה האפיינית בה נמכר המחשב הייתה קיט, והחובב שקנה מחשב היה צריך להלחים את הרכיבים על המעגל המודפס, להלחים עשרות חוטים בין לוח האם לפנל הקדמי וספק הכוח (שגם אותו יש להרכיב ולהלחים), ולהרכיב מכנית את החלקים השונים בקופסה, מלאכה שדרשה עשרות שעות, ובמהלכה כמעט בלתי אפשרי להימנע מטעויות, שאותן צריך אחר כך למצוא ולתקן כדי לקבל בסופו של דבר מחשב עובד, שכאמור, היה כמעט חסר תועלת. למרות זאת, החברה מכרה אלפי מחשבים כבר בשנה הראשונה. עשרות מועדוני חובבים נפתחו בכל רחבי ארצות הברית, ובארצות נוספות. הופיעו חנויות וסוכנויות דרכן אפשר היה לקנות מחשבים, תוכנה, וציוד, אם כי לפחות בשנים הראשונות, התעשייה התבססה בעיקר על הזמנה דרך הדואר: מוצר חדש הופיע בדרך כלל באחד המגזינים, ואנשים שלחו בדואר המחאות, כשבחלק מהמקרים המוצר עצמו עדיין לא היה קיים, או שפיתוחו לא נשלם.
ולפראיסו (מחוז)
מסחר
דרך נמל ולפראיסו מיובאים למדינה מוצרים רבים: מוצרי תעשייה, מכוניות, מכשירי חשמל ומיוצאים בעיקר פירות. דרך נמל סן אנטוניו מייצאים נחושת, דגים, מכוניות ומכונות ומייבאים דגנים. לוולפראיסו יש רשת תחבורה המקשרת בינה לבירה ולמקומות חשובים אחרים בצ'ילה. עד סוף המאה ה-20 היה הקשר העיקרי באמצעות מסילת הברזל שחיברה בין סנטיאגו לוולפראיסו, נתיב זה הוחלף בדרך המחברת בין שתי הערים דרך מנהרה בלו פראדו (Lo Prado). הכביש הבינלאומי החשוב ביותר היא הדרך המקשרת בין העיר מנדוסה בארגנטינה שמעבר להרי האנדים עם ולפראיסו, כביש הקרוי בצ'ילה כביש 60 (CH-60) והופך בארגנטינה לכביש לאומי מספר 7 (Ruta Nacional 7). פרט למסחר בין שתי המדינות משמש הכביש את התיירים הארגנטינים הנוסעים לנופש בחופי צ'ילה. בחורף הכביש חסום בשל שלג, ולכן מתוכננת כריית מנהרה באורך 20 קילומטרים שתחבר את חונקל בצ'ילה עם אורקונס בארגנטינה ותאפשר נסיעה במעבר לוס ליברטדורס (Los Libertadores) כל השנה. הפרובינציה והנמל של סן אנטוניו סופחו למחוז ולפראיסו במטרה ליצור מכלול נמלים ולאחד פעילויות, אבל אין כיום כביש ישיר בין שני הנמלים.
היסטוריה של המחשב האישי
אלטייר (1975 - 1979), ו-S-100 (1975 - 1985)
מחשבים נוספים החלו להופיע, ורבים מהם התבססו על אפיק הנתונים של האלטייר, שקיבל את הכינוי S-100 (השם אומץ על ידי התעשייה והעיתונות, למגינת לבו של אד רוברטס, מייסד MITS, שטען שהשם הנכון הוא "אפיק האלטייר", וחש שהיצרנים האחרים הפקיעו, או גזלו משהו ששייך לו), ובהמשך הריצו CP/M, מערכת הפעלה שפיתח גארי קילדל בחברת "דיגיטל ריסרץ'".
ולפראיסו (מחוז)
ייעור
חשיבות מוצרי העץ מהמחוז גדלה בשנים האחרונות בקנה מידה לאומי. העצים נכרתים בעיקר לעבודות עץ ופחות לייצור נייר. כ-10% משטח המחוז מיוער, מתוך זה כ-60% יער טבעי והשאר מטעים. היער הטבעי במחוז הולך ומצטמק.
היסטוריה של המחשב האישי
אלטייר (1975 - 1979), ו-S-100 (1975 - 1985)
מחשב S-100 הראשון אחרי האלטייר היה ה-IMSAI-8800. מחשב זה, שהופיע לקראת סוף 1975, היה בתצורה זהה לתצורת האלטייר, וגם הוא נמכר כקיט או קיט מורכב, כמו האלטייר. ה-IMSAI תיקן כמה מהפגמים של האלטייר - ספק כוח לא מספיק גדול, ושיפורים בלוח הקדמי. במקביל, יצרנים נוספים החלו למכור לוחות עבור האלטייר - בתחילה לוחות זיכרון, ובהמשך לוחות שסיפקו קלט/פלט, כמו כרטיס וידאו למסך.
ולפראיסו (מחוז)
תיירות
במחוז יש תשתית תיירות מפותחת, הכוללת 25 אתרי ספא, אתרי נופש שבהם בולטת ויניה דל מאר, שמורות טבע דוגמת הפארק הלאומי "לה קמפנה" (Parque Nacional “La Campana”), מעיינות חמים ואתרי סקי. להלן אתרי התיירות הבולטים:
היסטוריה של המחשב האישי
אלטייר (1975 - 1979), ו-S-100 (1975 - 1985)
ב-1976, כבר היו מספר מחשבים נוספים, חוץ מהאלטייר וה-IMSAI. ביריד באטלנטיק סיטי, ב-1976 (אותו היריד בו ווזניאק וג'ובס הציגו את האפל I, וחברת קרוממקו הציגה את השדרוג הראשון שכלל Z80), הציגה חברת Processor Technology מחשב חדש בשם Sol-20, שבישר את אחת התצורות הנפוצות של השנים הבאות: מארז יחיד שמכיל את המעבד, מקלדת, יציאת וידאו לטלוויזיה ביתית או מוניטור, ומתאם לכונן קלטות (טייפ רקורדר) ביתי, לטעינת תוכנה ושמירת מידע.
אף על פי שכבר בסוף 1975 היו בשוק מחשבים שלא היו "תואמי אלטייר", וכאלו המשיכו להופיע, הרי שהאלטייר ותואמיו שלטו בשוק עד 1977, וגם לאחר מכן היו גורם מכריע, עד להופעת המחשב האישי של IBM ב-1981.
זילוג Z80
המהנדס שפיתח את המעבדים הראשונים של חברת אינטל, אינטל 4004, אינטל 8008 ואינטל 8080 (המעבד שהניע את האלטייר, ה-IMSAI וה-SOL), פדריקו פגין, לא היה מרוצה באינטל, ולקראת סוף 1974, פחות משנה אחרי שה-8080 החל להימכר, עזב את החברה כדי לפתוח את חברת זילוג. תוך חודשים ספורים צירף אליו את מסטושי שימה, המהנדס שעבד איתו על פיתוח ה-4004 וה-8080, ובתחילת 1976, הציגו מעבד חדש: זילוג Z-80. מעבד זה היה חזק ומהיר יותר מה-8080, ונבנה בטכנולוגיה עדיפה.
פחות או יותר אחרי הופעת ה-Z80, התצורה האופיינית למחשבי S-100 הייתה Z80, ומערכת הפעלה CP/M. עשרות ואולי מאות חברות שונות הציעו מחשבים מבוססי S-100, וחברות רבות נוספות הציעו כרטיסים ורכיבים אחרים, ותעשייה משגשגת צמחה בשוק ה-CP/M שנחשב עד להופעת ה-PC לשוק ה"מקצועי" יותר שמתאים לסביבה עסקית יותר.
מחשבים עם CP/M, מעבד זילוג, ואפיק S-100 המשיכו להיות משמעותיים בשוק עד אמצע שנות ה-80. כמה דגמים שהצליחו במיוחד היו אוסבורן 1, וסדרת מחשבים של חברת Kaypro, שכללו יחד עם המחשב חבילות תוכנה ששוויין לפי מחיר היצרן מסתכם כמעט במחיר המחשב כולו, והוצגו בתצורת "מחשב מיטלטל".
MOS 6502
צוות מוטורולה שפיתח את משפחת ה-6800, גייס לקראת אמצע הפיתוח מהנדס ואיש שיווק בשם צ'ארלס (צ'אק) פדל. פדל הגיע למסקנה שיש להוריד את מחיר המעבד באופן משמעותי: מוטורולה תמחרה את המעבד ב-$175, והנהלת החברה סברה שזה מחיר נכון - המעבדים מנסים להחליף מיני מחשבים שמחירם עשרות אלפי דולרים, והחברה המתחרה, אינטל, תמחרה את ה-8080 ב-$360.
פדל וחבריו הצליחו במשימתם, ופיתחו שני שבבים, להם קראו 6501, ו-6502. הראשון תומחר ב-$20, והוא תואם מבחינה חשמלית (אם כי לא בסט הפקודות) ל-6800 של מוטורולה, כך שתכנון שמשתמש ב-6800 יכול להחליפו ב-6501 בלי כל שינוי בחומרה (במחיר של כתיבת התוכנה מחדש). השני, 6502, תומחר ב-$25, ואינו תואם ל-6800 מבחינה חשמלית. תביעה משפטית של מוטורולה גרמה להפסקת קו ה-6501, ו-MOS התרכזה ב-6502, שתוך זמן קצר הפך למוצר העיקרי של החברה.
MOS הציגה את שני המעבדים בספטמבר 1975, בוועידה בשם WESCON בסן פרנסיסקו. אחרי כתבות על המעבד בעיתונות המקצועית. להכרזה הייתה השפעה משמעותית: מיד לאחריה, מוטורולה ואינטל הפחיתו את מחיר המעבדים שלהן לפחות מ-$100.
כדי לקדם את מכירות המעבד, ולסייע לפיתוח מוצרים המבוססים עליו, בנה פדל מחשב-לוח בשם KIM-1, שתוכנן כמערכת פיתוח מינימלית. חברת אינטל וחברות אחרות מכרו מערכות פיתוח למעבדים שלהן, בדרך כלל במחיר אלפי דולרים, ופדל, שתמחר את המעבד במחיר עשירית מהמעבדים הקיימים, הבין שגם מערכת הפיתוח צריכה להיות זולה. KIM-1 הוא מחשב לוח, עם פונקציונליות מרשימה, יותר מכל מחשב-לוח אחר עד אז. למעשה, אחרי שהמשתמש הוסיף ספק כוח, המחשב הצנוע היה יותר שימושי מהאלטייר בתצורתו הבסיסית: הלוח הכיל צג דיגיטלי של 6 ספרות הקסדצימליות, (בדומה לצג של מחשבון), לוח מקשים של 24 מקשים, 2KB קושחה עם תוכנת "מוניטור" ושגרות קלט-פלט, קצת יותר מ-1KB זיכרון, ושני רכיבי קלט-פלט שהתחברו לשני מחברי שפה (edge-connectors), שבעזרתם ניתן היה, בין השאר, להתחבר לטלטייפ ולכונן קלטות, כל זאת במחיר $245, שהוצע ללקוח לא כקיט, כמו רבים מהמחשבים האישיים של התקופה, אלא כמוצר שלם ובדוק.
חברת קומודור, שנוסדה על ידי ניצול השואה הקנדי ג'ק טראמל, כיצרנית מכונות כתיבה, עברה לייצור מכונות חישוב, ומשם למחשבונים. בתחילת שנות ה-70, מספר יצרניות של מוליכים למחצה פיתחו ומכרו שבבים למחשבונים, וחברות רבות יצרו מחשבונים המבוססים על שבבים אלו. לקראת אמצע העשור התחוללה בתחום מלחמת מחירים בהובלת טקסס אינסטרומנטס - יצרנית שבבים שהחליטה להיכנס לשוק המחשבונים, ומכרה במחירים שחברה שלא מייצרת את השבבים בעצמה לא יכולה לעמוד בהם. למעשה, פרט ל-HP בקצה העליון של השוק, רק טקסס אינסטרומנטס והחברות היפניות שרדו. אחת החברות שנפלטו משוק המחשבונים הייתה MITS, שפנתה לפתח ולייצר את האלטייר. לעומת MITS, שמכרה קיטים בדואר והעסיקה קומץ עובדים, קומודור הקנדית הייתה חברה מבוססת. כשגם קומודור הובסה במלחמת המחירים ועזבה את השוק, החליט טראמל שתי החלטות: להיכנס לשוק המחשבים האישיים, ויותר מכך - להפוך ליצרן שבבים בעצמו, כדי לא להיות שוב נתון לחסדי ספק שהופך למתחרה.
קומודור ו-MOS היו בקשרים עסקיים (חלק מהמחשבונים של קומודור היו מבוססים על שבבים של MOS), וכשחברת האם של MOS, חברת אלן בראדלי קיבלה "רגליים קרות" מהתביעה המשפטית של מוטורולה, רכש טרמאל את MOS (ב-1976), והטיל על פדל לפתח מחשב אישי מבוסס 6502. פדל תכנן מחשב המבוסס במידה רבה על KIM-1, שנקרא PET.
בשנים הבאות הופיעו מחשבים רבים המבוססים על 6502 ונגזרותיו, ביניהם: קומודור PET, אפל II, קומודור VIC-20, קומודור 64, מחשב BBC Micro, אטארי 2600 (קונסולת המשחק הראשונה בעולם המבוססת על מיקרו מעבד), סדרת מחשבים של אטארי, בשם 400 ו-800, ועוד.
מחזור 77: קומודור PET, רדיו שק TRS-80, אפל ][
ה-PET של קומודור היה אחד משלושה מחשבים שהמגזין BYTE כינה "שלישיית 1977". שני האחרים היו TRS-80 של חברת רדיו שק, ואפל ][ של חברת אפל. שניים משלושת המחשבים של "מחזור 77" מבוססים על ה-6502, והשלישי על מעבד Z-80 של זילוג. שלושת המחשבים התאפיינו בפרטים הבאים: התצורה הייתה דומה אך לא זהה: ה-PET הגיע במארז יחיד שכלל את לוח המעבד, המקלדת, המסך, ואפילו את כונן הקלטות. ה-TRS-80 מורכב מארבעה מארזים נפרדים: ספק הכוח, המחשב עצמו שבנוי לתוך המקלדת, מסך, וכונן קלטות נפרד. אפל II יוצר כיחידה אחת, שכוללת את המחשב, המקלדת, וספק הכוח, ללא כונן קלטות ומסך (שנמכרו בנפרד. הקונים יכלו להשתמש במקלט טלוויזיה או כונן קלטות שהיו ברשותם). הוא היחיד מהשלישייה שניתן להרחבה, בעזרת שמונה חריצי הרחבה בלוח האם, והיחיד שתמך בצבע.
קומודור PET
הדגמים הבאים ראו שינויים, כמו החלפת מקלדת הצ'יקלט במקלדת סטנדרטית, תוך ויתור על כונן הקלטות המובנה, והגדלת נפח הזיכרון.
ה-PET הוצע במחיר $600, ונקרא גם PET/CBM, ולפעמים CBM (ראשי תיבות של Commodore Business Machines). לעומת שני האחרים הצלחתו בשוק האמריקאי הייתה מוגבלת, ולעומת זאת הצליח גם בשווקים נוספים, כמו קנדה ואירופה.
TRS-80
לצד עבודתו בנשיונל, לנינגר עבד במשרה חלקית באחת החנויות הראשונות למחשבים אישיים ("The Byte Shop"), והיה קשור לקהילת החובבים דרך עבודתו זו ודרך "מועדון המחשבים הביתיים". לנינגר תכנן ובנה מחשב המבוסס על המעבד החדש של זילוג, Z80, והתאים עבורו פרשן בייסיק "ברשות הכלל" בשם Tiny Basic שהופיע בעיתונות החובבים, וצ'ארלס טאנדי, הבעלים והמנהל של רדיו שק, שוכנע להוסיף את המחשב שנקרא TRS-80 (Tandy-RadiShack Z80) לרשימת המוצרים של החברה. המחשב הוצג בקיץ 77, והחל להימכר בחנויות הרשת לקראת סוף השנה. אף על פי שמנהלים רבים ברדיו שק הביעו ספקנות בהתאמת המחשב לרשימת המוצרים של החברה (מחיר המוצר היקר ביותר בחנויות רדיו שק עד אז היה $500), החברה השקיעה רבות בפרסום וקידום המחשב, ואכן, בשנים הראשונות אחרי הצגתו היה המחשב האישי הנמכר ביותר (וכנראה גם המחשב הנמכר ביותר). בהמשך הוצגה עבורו אפשרות הרחבה בעזרת מארז נוסף שהתחבר ממחשב בכבל גמיש, והכיל ערוצי קלט פלט נוספים, חריצים לכרטיסי הרחבה, וזיכרון נוסף, ופרשן הבייסיק המקורי הוחלף בביסיק של מיקרוסופט (גורל שפקד גם את הבייסיק המקורי של האפל, שכתב ווזניאק).
צ'ארלס טנדי, הבעלים והמנהל של רשת רדיו שק, ראה את המחשב כמיועד עבור עסקים קטנים יותר מאשר עבור משתמשים ביתיים. יחד עם זה, השיקול המכריע בתכנון המחשב היה המחיר, והמחשב סבל ממספר פגמים משמעותיים, שגרמו לכך שהוא זכה במהרה בכינוי "Trash-80" (כלומר, "זבל-80"), ולהפסקת ייצורו תוך פחות מ-4 שנים, רדיו שק המשיכה להשתמש במותג TRS-80 לדגמים נוספים של מחשבים שכוונו לשוק הביתי, ואחרים שכוונו לשוק העסקי, חלקם הצליחו פחות או יותר, ביניהם דגמים בשמות III, 4, II, ומחשב בשם Color Computer, ושמו של המחשב המקורי, שהוצג בפשטות כ-TRS-80 שונה רטרואקטיבית ל"דגם I".
אפל ][
כשצ'אק פדל הציג את ה-6052 בתערוכה בסן פרנסיסקו בספטמבר 1975, במחיר ללא תקדים של $25, מהנדס צעיר מחברת HP בשם סטיב ווזניאק רכש מעבד. ווזניאק היה חבר ב"מועדון המחשבים תוצרת בית ", ותכנן ובנה בעצמו מתקנים שונים, בהם מחשב (מלוגיקה דיסקרטית), מסוף מחשב, גרסה משלו למשחק פונג, מימוש של משחק Breakout, ועוד. המעגלים של ווזניאק הצטיינו בחסכנות: למשל, המימוש שלו של המשחק "פונג" הכיל כ-30 שבבים, לעומת כ-100 שבבים במשחק עצמו של חברת אטארי. אחרי התערוכה החל ווזניאק לתכנן מחשב שמבוסס על המעבד הזה, ובנה לעצמו אבטיפוס. הוא הפיץ את השרטוטים בין חברי המועדון, אבל מעטים, אולי רק חובב אחד בנה מחשב לפי התכנון. חברו של ווזניאק, סטיב ג'ובס הציע להקים חברה שתמכור את המחשב מורכב. הם אכן עשו זאת, והחלו למכור את ה"אפל" (מאוחר יותר "אפל 1" או "אפל I"). זה היה מחשב לוח, עם יכולות שעלו על כל מחשב לוח "אישי" קודם, ולמעשה גם על רוב המחשבים האישיים של הזמן: המחשב, אף על פי שהיה בנוי ממספר קטן של שבבים, מימש מחשב שלם, כולל בקר וידאו, שמאפשר חיבור ישיר לטלוויזיה, ממשק למקלדת, ממשק לכונן קלטות לצורך אחסון, 4K זיכרון (על הלוח תושבות ריקות ל-4K נוספים, שהקונה יכול להוסיף), ו-ROM עם מספיק קושחה לניהול כונן הקלטות, ולקריאה וכתיבה לזיכרון בעזרת המקלדת. זה היה מחשב הלוח הידוע השני המבוסס על 6502, אחרי ה-KIM-1 של פדל, כשההבדל העיקרי ביניהם הוא גודל הזיכרון, ובעיקר, בקר המקלדת והווידאו של האפל, לעומת צג מחשבון של ה-KIM. בזמן שהחברים עסקו בייצור ומכירת המחשב, ווזניאק עבד על הדגם הבא - אפל ][. ג'ובס גייס שותף שלישי, עם ניסיון ניהולי בשם מייק מרקולה, שגם הביא הון התחלתי של $250,000, ובמרץ 1977 החברה הציגה את המחשב אפל II. תכונות ראויות לציון של האפל הן:
בדומה ל-TRS ול-PET, לאפל יש מפרש בייסיק בקושחה, מקלדת מובנית, וממשק לכונן קלטות. מחיר ה-PET נקבע ל-$800, וה-TRS, כ-$600. לעומתם, מחיר האפל כ-$1300 - יותר מכפליים ממחירו של ה-TRS.
ב-1978 הציגה אפל כונן דיסקטים עבור המחשב, ובשנים הבאות הפך הכונן נפוץ: אף על פי שחלק מהמשתמשים המשיכו להסתפק בכונן קלטות. הרוב המכריע של מחשבי אפל חדשים נמכרו עם כונן דיסקטים אחד לפחות, ורבים מהמחשבים שנקנו לפני כן שודרגו גם הם, ותוכנות מסוימות דרשו כונן דיסקטים כדי לעבוד בצורה סבירה, או אפילו כדי לפעול בכלל. אף על פי שבשנים הראשונות מכירות ה-TRS האפילו על האפל, המספרים המשיכו לעלות בהדרגה, ואחרי 1979 האפל הפך דומיננטי בשוק המחשבים האישיים. אפל המשיכה להציג דגמים חדשים, שהיו שיפורים של הדגם המקורי תוך שמירה על תאימות כמעט מלאה - דגמים בשמות אפל II+, אפל IIe, פלטינום ועוד. בדגמים אלו הורחב הזיכרון, ומספר הרכיבים במחשב צומצם עוד ועוד, תוך הצגת מודי וידאו נוספים, הגדלת הזיכרון הסטנדרטי עד 128K דגם IIc חרג מהדפוס - בדגם זה שונה המארז למארז קומפקטי תוך ויתור על חריצי ההרחבה, והחלפתם בכונן דיסקטים פנימי. הדגם האחרון במשפחה, IIGS הוא למעשה כבר מחשב חדש, עדיין תוך שמירה על תאימות לאחור במידה כמעט מלאה.
בנוסף ליתרונות שתוארו לעיל, תרם להצלחת המחשב היצע כרטיסי ההרחבה של יצרנים נוספים, שהרחיבו את יכולת המחשב. חברת מיקרוסופט הציגה את מוצר החומרה הראשון שלה: כרטיס בשם Softcard, עם מעבד Z80, שבעזרתו אפשר להריץ על המחשב את מערכת ההפעלה CP/M, ומגוון התוכנה שנכתבה למערכת זו, שהגיעה למעמד של אחת מתצורות ה-CP/M הנפוצות ביותר. חבילות תוכנה רבות נכתבו עבור האפל, ביניהן הגיליון האלקטרוני הראשון, משחקים, שפות תכנות. תוכנות תקשורת, מוזיקה, לומדה, ועוד. ואף על פי שהחברה הציגה מחשבים חדשים, כמו Apple III, ליזה, ומקינטוש, אפל ][ המשיך להיות המחשב הנמכר ביותר של חברת אפל עד 1986 - יותר משנתיים אחרי הצגת המקינטוש, ודגמים שונים של אפל || יוצרו עד שנת 1993, שנים אחרי שנפסק ייצורם של רוב המחשבים הביתיים מדור 8 סיביות.
קושחה
שלושת המחשבים הגיעו עם קושחה הכוללת מפרש לשפת BASIC בזיכרון קריאה בלבד, ובכך הציבו רף שכמעט כל אחד מהמחשבים הבאים עבר - הם לא היו הראשונים לעשות כך, אבל זה לא היה סטנדרט: באלטייר ובאימסאי אין קושחה כלל, ובכל כיבוי והפעלה מחדש, המשתמש נדרש להזין דרך המפסקים הקדמיים לפחות את הקוד המינימלי שנדרש כדי לטעון תוכנה נוספת מסרט נייר מנוקב או כונן קלטות. SOL-20 כלל קושחה, אך לא מפרש בייסיק.
קומודור PET עם בייסיק של מיקרוסופט, אפל עם בייסיק שכתב סטיב ווזניאק, ורדיו שק השתמשו בגרסה של תוכנת קוד פתוח בשם Tiny Basic, שכתב לי צ'ן וואנג, אליה הוסיף ליינינגר תמיכה בנקודה צפה. הבייסיק של אפל תמך במספרים שלמים בלבד, והוא מכונה Integer Basic או Game Basic.
המגבלות של פרשני הבייסיק של רדיו שק ואפל, למשל שמות משתנים בני אות אחת בלבד ב-Tiny Basic, ומכאן הגבלה ל-26 משתנים בתוכנית אחת, והיעדר תמיכה בנקודה צפה בבייסיק של אפל, הביאו את שתי החברות הללו לרכוש את מפרש הבייסיק של מיקרוסופט, ועד סוף 1978 שלושת המחשבים מ"שלישיית 1977", לצד רוב המחשבים האישיים האחרים, הריצו מפרש בייסיק של מיקרוסופט, עובדה שהפכה את המפרש הזה לסטנדרט דה פקטו בתחום המחשבים האישיים.
במחשבי 8-סיביות הסטנדרט נשאר: קומודור 64 (1982), אקורן BBC, אטארי, עשרות המחשבים ממשפחת MSX, וכמעט כל מחשב 8 סיביות מאוחר יותר כלל בייסיק בקושחה, ובדרך כלל, אם כי לא תמיד, זה מפרש הבייסיק של מיקרוסופט.
למה זה טוב? תוכנה וציוד היקפי
כשהופיעו המחשבים האישיים הראשונים, לא היה שום דבר מועיל שניתן לעשות בעזרתם: לא רק נפח הזיכרון הזעום (האלטייר, סופק בתצורה בסיסית עם 256 בתים של זיכרון), והעדר ציוד הקפי כמו מדפסות, או אפילו מקלדת ומסך הגבילו אותם, אלא גם, ובעיקר, העדר כל תוכנה זמינה: הקונים הראשונים הצטרכו לכתוב תוכנה בעצמם.
הפערים החלו להתמלא: יצרני המחשבים וחברות נוספות החלו להציע ציוד היקפי לצד כרטיסי זיכרון, והמשתמשים החלו להחליף תוכנה זה עם זה - בתחילה על ידי העברת רשימת הפקודות כתובה על נייר, כך שהמקבל הצטרך להזין אותם למחשב בעזרת המפסקים בלוח הקדמי, אחר כך על גבי סרטי נייר מנוקבים, ובהמשך בקלטות.
אחת מחבילות התוכנה הראשונות שנמכרו היה מפרש הבייסיק של חברת מיקרו-סופט, בעזרת המפרש ניתן לכתוב ולהריץ תוכנה שכתובה בבייסיק, משימה פשוטה יותר מהזנת פקודות בשפת מכונה. יתרון נוסף לשימוש בבייסיק היא העובדה שרשימות בבייסיק לתוכנות פשוטות, שנכתבו במקור עבור מחשבי מיני, היו זמינות. למשל, ספר בשם "101 משחקים בבייסיק", של דייוויד אהל (David H. Ahl, ), הכיל רשימות מקור של עשרות משחקים, שהמשתמשים יכלו להזין למחשב בעצמם, ואחר כך גם לשנות ולהרחיב אותן.
אחת התוכנות הראשונות שאינה משחק או מפרש בייסיק, הייתה "העיפרון החשמלי", שהיה מעבד התמלילים הראשון עבור מחשב אישי. התוכנה נכתבה במקור עבור מחשב אלטייר על ידי מיכאל שרייר, ובהמשך הוסבה על ידיו למחשבים נוספים - בסופו של דבר הוסבה התוכנה ל-78 מחשבים שונים. זו הייתה אחת התוכנות הראשונות, פרט למשחקים, שאפשרה למשתמש להפיק תועלת אמיתית מהמחשב האישי.
ב-1977, עם המחשבים של קומודור, רדיו שק ואפל, עדיין חסר מרכיב אחד חשוב לציוד ההיקפי: אמצעי אחסון נוח וזריז יותר מכונן קלטות: העבודה עם רשמקול חיצוני הייתה מסורבלת, ואטית, ודבר זה הפריע כפליים כאשר היה צורך לא רק לטעון את התוכנה (למשל עבור משחקים), אלא גם לאפשר לתוכנה עצמה לקרוא ולשמור נתונים, כמו במקרה של מעבד תמלילים, או תוכנה לניהול ספרי חשבונות.
ב-1978 הציגה אפל את "דיסק ][" - כונן דיסקטים עבור אפל ][. זה היה כונן הדיסקטים הזול ביותר עד אותו זמן, והפך במהרה לרב מכר. כתוצאה מכך, בתי תוכנה יכלו להתחיל למכור תוכנה בדיסקטים, והתוכנה עצמה יכלה לשמור לדיסקט מידע ולקרוא אותו חזרה, בלי שהמשתמש יידרש לפעולה כלשהי (בשימוש בכונן קלטות, המשתמש נדרש לגלגל את הקלטת למקום הנכון, להפעיל, ולעצור את הרשמקול לפי הוראות מהמחשב).
VisiCalc
ב-1979 בית תוכנה קטן במסצ'וסטס בשם "Software Arts", הוציא לאור תוכנה מסוג חדש, שכמוה לא נראתה לפני כן.