cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
א'ליליה ווקר
מוות ומורשת
ווקר נפטרה ב-17 באוגוסט 1931, מדימום מוחי שנגרם כתוצאה מיתר לחץ דם, אותה מחלה שהובילה למותה של אמה ב-1919. היא הייתה מוקפת בחברים שנסעו ללונג ברנץ', ניו ג'רזי כדי לחגוג מסיבת יום הולדת עם לובסטר ושמפניה בעיצומו של השפל והאיסור הגדול. אלפי בני הארלם עמדו בתור כדי לצפות בגופה. הכומר אדם קלייטון פאוול האב הספיד אותה בחדר הלוויות בשדרה השביעית. מרי מקלאוד בת'ון, פעילת זכויות האזרח, נאמה גם היא בהלוויה. כשהארון שלה הורד לאדמה ליד קברה של אמה בבית הקברות וודלוון בברונקס, הוברט ג'וליאן — ה"נשר השחור" המהולל — טס במטוס קטן והפיל דליות וגלדיוליות לאתר הקבורה.
סטרלינג יוסטון ולארי ניל כתבו את "א'ליליה", מחזמר על ווקר.
השחקנית טיפאני חדיש גילמה את ווקר במיני סדרת נטפליקס "בזכות עצמה" שהוצגה לראשונה ב-20 במרץ 2020
אדוות מורלט
אַדְוַת מורלט או אַדְוַת גאבור (באנגלית: Morlet wavelet או Gabor wavelet ) היא אדווה המורכבת מאקספוננט מרוכב המוכפל בפונקציית גאוסיין. אדוות מורלט דומה באמצעה לגל סינוס. ככל שמתרחקים מאמצעה של האדווה גל הסינוס דועך לעבר קו האפס. אדוות מורלט שימושיות מאוד כאשר רוצים לאפיין עבור סדרה עתית שינויים לאורך הזמן בהרכב התדרים היוצרים אותה באמצעות התמרת wavelet. במקרה זה משמשים אדוות מורלט ליצירת גרף לאנליזת תדר זמן.
היסטוריה
הפיזיקאי זוכה פרס נובל דניס גאבור הציג בשנת 1964 דרך ליצירת אנליזת תדר-זמן באמצעות סינוסואידים מבוססי חלון זמן סינוסואידי. הצגה זו התבססה על רעיונות מתחום הפיזיקה הקוונטית, וסיפקה את הטרייד אוף האידיאלי בין רזולוציה בזמן ורזולוציה במרחב התדר. בשנת 1984 השתמש הגאופזיקאי ג'ין מורלט ברעיונותיו של גאבור והציג לראשונה פורמליזציה מתמטית של התמרת אדווה רציפה.
הגדרה
האקספוננט המרוכב מוגדר כ:
כאשר i הוא מספר היחידה המדומה. M קבוע המשקף את המשרעת של הסינוס. f הוא התדר של הסינוס, מספר המחזורים שהגל עובר ליחידת זמן.
כאשר לשם הפשטות הוסר פרמטר הקובע את מרכוז הגאוסיין בנקודה שונה מאפס על ציר t. s הוא קבוע השווה לסטיית התקן של פונקציית הגאוסיין. כלומר:. n הוא קבוע המשקף את מספר המחזורים של האדווה, ו-f הוא התדר של הסינוס שמוכפל בגאוסיין.
כאשר משתמשים באדוות מורלט על מנת לבצע אנליזת תדר זמן פקטור n קובע את הטרייד אוף בין דיוק בזמן לדיוק בתדר. ככל שפקטור n גדול יותר כך הדיוק בזמן פוחת אך הדיוק בתדר עולה. בעצם פקטור n מגדיל את הרוחב של הגאוסיין שמשמש ליצירת האדווה. ככל שהרוחב יותר גדול כך שינויים מאוד מהירים בהרכב התדרים בזמן עלול להתפספס. מנגד רוחב גדול יותר יכול לתפוס יותר טוב פעילות דומיננטית בתדרים מסוימים לאורך זמן.
כדי לקבל את אדוות מורלט מכפילים בין 2 הפונקציות מקבלים:
כאשר הוא פקטור סילום (scaling factor) שמשתנה בין כל תדר לתדר.
שימושים
אדוות מורלט משמשות ליצירת אנליזת תדר זמן. כפועל יוצא מכך בצורה נרחבת נעשה שימוש בהם בתחומי מדעי המוח. כאשר פעילות מוחית מופיעה בצורה עקבית בתדר מסוים אך הפאזה שלה אינה קבועה, שימוש בטכניקות קלאסיות כמו פוטנציאלים קשורי-אירוע תיכשל באיתור הפעילות. עם זאת כיוון שאדוות מורלט משתמשות בפונקציית הסינוס המרוכב היא אפקטיבית עבור איתור פעילות בתדרים בפאזה משתנה. בנוסף פעילות מוחית, ובפרט פעילות רישומי EEG, היא אינה פעילות סטציונרית. כלומר ממדים שוליים של הפעילות, כמו ממוצע או סטיית תקן, אינם קבועים בזמן. אנליזת תדר זמן מבוססת אדוות מורלט לא מניחות סטציונריות על כלל הפעילות אלא על האזורים בהם הסינוס המרוכב דומיננטי, בהשוואה לאזורים בהם הוא מתאפס בעקבות ההכפלה בגאוסיין. הנחה שכזו לרוב כן מתקיימת במידע מרישומי מוח.
סיירה ראנג'
ביוגרפיה
ראנג' נולדה וגדלה בקוקרנוויל פנסילבניה. היא התמאנה בהדרכתו של בוב באומן.
2014
באליפות הפאן פסיפיק בשחייה, שנערכה בגולד קוסט, בריזביין, אוסטרליה באוגוסט 2014 זכתה ראנג' במדליית כסף במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 4:04.55 דקות, אחרי בת ארצה קייטי לדקי שקבעה שיא עולם חדש של 3:58.37 דקות ולפני לוריין בויל מניו זילנד (4:05.33 דקות). נוסף לכך, היא סיימה במקום רביעי במשחהה ל-1500 מטר חופשי בתוצאה של 16:04.48 דקות ובמקום חמישי במשחה ל-800 מטר חופשי בתוצאה של 8:25.17 דקות.
אלופת עולם
באליפות העולם שנערכה בקאזאן, רוסיה בשנת 2015 היא זכתה במדליית זהב במשחה שליחות 4x200 מטר חופשי לאחר ששחתה בשלב המוקדמות. היא שחחה שנייה ב"זינוק שליחות" תוצאה של 1:58.65 דקות. נוסף לכך, היא סיימה במקום תשיעי במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 4:07.97 דקות.
אלופה אולימפית
באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016) היא זכתה במדליית זהב, במשחה שליחות 4x200 מטר חופשי לאחר ששחתה בשלב המוקדמות. היא שחחה רביעית ב"זינוק שליחות" תוצאה של 1:57.75 דקות.
2017
באליפות העולם שנערכה בבודפשט, הונגריה שנערכה ביולי 2017 היא זכתה במדליית זהב, במשחה שליחות 4x200 מטר חופשי לאחר ששחתה בשלב המוקדמות. היא שחחה שנייה ב"זינוק שליחות" תוצאה של 1:59.17 דקות.
אליזבת (סרט)
אליזבת (באנגלית: Elizabeth) היא דרמה היסטורית בריטית משנת 1998, על אודות עלייתה של אליזבת הראשונה לכס המלכות והמכשולים שהיו בדרכה. בסרט שיחקו: קייט בלאנשט, ג'פרי ראש, ג'וזף פיינס, כריסטופר אקלסטון, ריצ'רד אטנבורו וג'ון גילגוד.
עלילה
בשנת 1558 המלכה הקתולית, מרי, חולה במחלה חסרת מרפא, כנראה מחלת הסרטן. בהיעדר יורש, היא חוששת שממלכתה תועבר לשלטון אחותה למחצה, אליזבת, התומכת בדת הפרוטסטנטית. היא דורשת ממנה להצהיר על נאמנותה לדת הקתולית, ומשאליזבת אינה מוכנה להצהיר על כך היא נכלאת במגדל לונדון, באמתלה של ניסיון לכאורה להתנקש במלכה. עם מותה של המלכה מרי, אחותה אליזבת היא הבאה בתור לירושה ומוכתרת למלכה.
היותה אישה עצמאית ולא נשואה בתפקיד החשוב ביותר בממלכה היא דבר שאינו מקובל על רבים. אף יועציה הקרובים עומדים על כך שתתחתן ומכירים לה שני חתנים פוטנציאליים: נסיך אסטוריאס, יורש העצר הספרדי, ויורש העצר הצרפתי שארל התשיעי, מלך צרפת. אליזבת מסרבת להיכנע לתכתיבי החצר ולתכתיבים הפוליטיים, גם כאשר ממלכתה מאוימת במלחמה. בהמשך היא שורדת ניסיונות להתנקשות בחייה, על ידי ירי חץ, ועל ידי הרעלה. למרות תחושת הבדידות ואויביה הרבים מבית ומחוץ, עומד לצידה לורד רוברט דאדלי, המאוהב בה. עם זאת, הוא מצטרף להתארגנות נגד חשאית, של תומכי פליפה השני, מלך ספרד, התומכים בנישואיה לכתר הספרדי, ובהחזרת הממלכה לידי הדת הקתולית, דבר שלדעתם ישרת את אנגליה ואת המלכה אליזבת. כאשר מתגלה ההתארגנות מוצָאים הקושרים להורג באשמת בגידה. עם זאת, את לורד רוברט היא משחררת. הסרט מסתיים בכיתוב המתאר את תקופת שלטונה הממושך של אליזבת הראשונה, שהפכה את אנגליה למדינה החזקה והעשירה באירופה, ושלא נישאה לגבר עד יומה האחרון.
ביקורות ופרסים
הסרט זכה לביקורות טובות, והיה מועמד ל-7 פרסי אוסקר שמתוכם זכה בפרס אחד. בנוסף, קיבל 12 מועמדויות לפרסי באפט"א ושש זכיות ו-3 מועמדויות לפרסי גלובוס הזהב וזכייה אחת. לתפקיד אליזבת נבחנו מספר רב של שחקניות - ניקול קידמן, קריסטין סקוט-תומאס, אמילי ווטסון, ז'ולייט בינוש, הלנה בונהם קרטר, פטסי קנזיט, קתרין זיטה-ג'ונס ולוסי לולס. אך בלאנשט נבחרה לאחר אודישן בסידני.
ב-2007 יצא לאקרנים סרט ההמשך בשם "אליזבת: תור הזהב".
עינב שיף
עינב שיף (נולד ב-1986) הוא עיתונאי, פובליציסט ומבקר טלוויזיה ומוזיקה ישראלי. כיום משמש כמבקר הטלוויזיה של עיתון "ידיעות אחרונות" ומגיש רדיו בתחנת רדיו תל אביב, 102FM. בעבר היה סגן עורך מוסף "7 לילות" של ידיעות אחרונות, עורך מדור התרבות של אתר וואלה, ונמנה עם צוות הכותבים של האתר במשך כעשור ככתב במדורי התרבות, החדשות והספורט.
ביוגרפיה וקריירה
לפני שהתמנה למבקר הטלוויזיה של ידיעות אחרונות, שימש גם כפובליציסט בנושאי תרבות במוספי העיתון: "7 לילות" ו"24 שעות", היה סגן עורך מוסף "7 לילות". בנוסף שיף מילא תפקידים שונים קרוב לעשור במדור התרבות של "וואלה!": היה כתב התרבות, סגן עורך ולבסוף עורך מדור התרבות.
שיף מציין שהוא מושפע בכתיבתו מאהוד אשרי, יובל נתן, אורנה לנדאו ורוגל אלפר. שיף: "תמיד רציתי שהטקסטים שלי יהיו שילוב של האסכולות האלה, אבל בצורת הקול והמילים שלי. מקווה שזה מצליח". נוסף על כך, הוא מציין שהוא מעריך את עבודתם של עיתונאים ותיקים כמו יהודה סתיו (מבקר הקולנוע של ידיעות אחרונות), מיכאל הנדלזלץ ועוד, שעוסקים במקצוע וכותבים על תחום זה שנים רבות.
שיף על העבודה כמבקר טלוויזיה: "אנשים מדמיינים את ביקורת הטלוויזיה כחופשה בלתי מוגבלת (...). אין דבר יותר רחוק מהאמת. חשוב להגיד שביקורת טלוויזיה היא עבודה עיתונאית לכל דבר ועניין (...). אתה צריך לברור כל יום כמות עצומה של חומר". הוא עצמו הוזמן פעמים רבות להשתתף בתוכניות טלוויזיה וסירב כמעט לכל הבקשות. שיף מציין שהוא רואה את עצמו שותף לשיח של תחומים שעניינו אותו מגיל צעיר מאוד.
בנוסף לביקורות על טלוויזיה התבטא שיף בעבר גם בנושאים פוליטיים. באוגוסט 2019 כתב על הקמפיין של מפלגת ישראל ביתנו: "כמות הרעל שנשפכת בסרטונים ובראיונות על הציבור החרדי היא מהמבחילות שנראו כאן". בפתיחה לטור שלו כתב כי "הקמפיין של ישראל ביתנו בבחירות הללו גורם ל"שינוי" של טומי לפיד להיראות כמו פלג קנאי של חסידות גור". בסיום הטור הוא מציין: (...) "הסתה מנצחת לא מחליפים: ערבים, חרדים, מה זה משנה(...) והפראיירים התורנים הם גוש אנטיביבי - לליברמן יש מספיק שנאה בשביל כולם".
מוזיקה
שיף מגדיר את עצמו כ"איש של מוזיקה". הוא הגיש בעבר תוכניות בתחום בתחנות רדיו שונות בישראל וכותב סקירות על אלבומים חדשים.
צוויק
צוויק הוא שם משפחה ממקור גרמני (Zwick).
צ'רפובץ
צ'רפובץ (ברוסית: Череповец) היא עיר במחוז וולוגדה, ברוסיה, הממוקמת במערב המחוז על גדות נהר שקסנה (יובל של נהר וולגה), ועל חופי מאגר המים ריבינסק. במפקד האוכלוסין בשנת 2010 אוכלוסייתה של העיר מנתה 312,310 תושבים, והיא העיר הגדולה במחוז.
מנדי (סרט)
מנדי (באנגלית: Mandy) הוא סרט מותחן פעולה-אימה נקמה אמריקאי-קנדי משנת 2018 בבימויו של פאנוס קוסמטוס, שכתב את התסריט ביחד עם אהרון סטיוארט-אן לפי סיפור שקוסמטוס יצר. את הסרט הפיק אלייז'ה ווד וגם קוסמטוס, והסרט הוא הפקה משותפת של ארצות הברית, קנדה ובלגיה. בסרט, ניקולס קייג' מגלם חוטב עצים ואלכוהוליסט לשעבר אשר יוצא למסע נקמה אכזרי ומדמם כנגד אנשי כת דתית של היפים בראשותו של אדם היפי הרואה בעצמו שליח האלוהים אשר רצחו את חברתו מנדי בלום, אמנית פנטזיה וקופאית בעזרת כנופיית אופנוענים מפלצתיים.
צ'רפובץ
גאוגרפיה
העיר נמצאת בצומת דרכים מרכזית בה עוברים נתיב המים וולגה-בלטי, מסילות רכבת בין מזרח למערב רוסיה, נתיב צינורות גז, ויושבת על הדרך המובילה בין שתי הערים המרכזיות ברוסיה: מוסקבה וסנקט פטרבורג.
מנדי (סרט)
לצד קייג', מככבים אנדראה רייסבורו, לינוס רואץ' כנבל הראשי, נד דנהי, אולוון פרר, ביל דיוק וריצ'רד ברייק.
צ'רפובץ
היסטוריה
ייסודה של צ'רפובץ מיוחס במסורת המקומית לשני נזירים אורתודוקסים פאודוסי ואפאנסי. בשנת 1362 הקימו את מנזר תחיית המתים של צ'רפובץ. לידו קם הכפר הקטן של פדוסייבו. לדעת היסטוריונים הכפר פדוסייבו שכן במקום שהוא היום מרכז העיר צ'רפובץ. הכפר הקטן התפתח לאורך מאות שנים לעיר שהיא מרכז אזורי למסחר, תעשייה ותחבורה. בשנת 1777 העניקה קתרינה הגדולה לצ'רפובץ מעמד של עיר.
מנדי (סרט)
בכורת הסרט נערכה בפסטיבל הסרטים סאנדנס של 2018 ב-19 בינואר והסרט יצא לאקרנים בידי חברת RLJE ב-14 בספטמבר 2018. עם יציאתו לאור, הסרט זכה לשבחים ביקורתיים נרחבים בעיקר על הצילום והסגנון הוויזואלי, הפסקול של יוהאן יוהנסון, המשחק (בעיקר זה של ניקולס קייג'), הבימוי והכתיבה אל מול סצינות האקשן. למרות זאת, הסרט קיבל ביקורת על האלימות הקשה וכן על הקצב האיטי שלו.
הסרט היה לכישלון קופתי נחרץ עם הכנסה של כ-1.4 מיליון דולר לעומת תקציב הפקה זעום של כ-6 מיליון דולר בלבד למרות היותו הצלחה ביקורתית רחבה. הסרט הוא האחרון שעבורו יוהאן יוהנסון הלחין ויצר מוזיקה לפני מותו בפברואר 2018 והסרט מוקדש לזכרו.
צ'רפובץ
היסטוריה
בניית תעלת מרינסק (אשר שולבה מאוחר יותר בנתיב המים וולגה-בלטי), בשנת 1810, השפיעה באופן משמעותי על ההתפתחות העיר. תעלת מרינסק יצרה נתיב שיט בין צ'רפובץ לוולגה בדרום ולים הבלטי במערב. בעת בניית התעלה בתחילת המאה ה-19 העיר הייתה עדיין בשלבים מוקדמים מאוד של פיתוח. בשנת 1863 מנתה אוכלוסייתה כ-3,000 תושבים בלבד. לאורך תקופה ארוכה היה מפעל הלבנים בעיר, בו עבדו שבעה עובדים, המפעל התעשייתי היחיד בצ'רפובץ.
מנדי (סרט)
עלילת הסרט
אי שם ליד הרי הצללים שבקנדה בשנת 1983, רד מילר גר עם חברתו, האמנית מנדי בלום, בבקתה ליד האגם. רד עובד כחוטב עצים ונגר, ואילו למנדי עבודת יום כקופאית בתחנת דלק סמוכה ביער. היא יוצרת אמנות פנטזיה משוכללת בלילות, ורד מעריץ את עבודותיה מאוד. הם מנהלים חיים שקטים ומתבודדים, ושיחותיהם והתנהגותם מרמזים על עבר מסובך ועל קשיים פסיכולוגיים. נראה שרד הוא אלכוהוליסט ותיק אפשרי, ומנדי מספרת לו על חוויות ילדות טראומטיות.
בדרך לעבודה, מנדי חולפת על פני טנדר הנושא את ילדי השחר החדש, כת היפים סוטה בהנהגתו של ג'רמיה סאנד. סאנד מוקסם מיופייה של מנדי ומורה לאחד מתלמידיו, האח סוואן, לחטוף את מנדי בעזרת הגולגולות השחורות, כנופיית אופנוענים שטנית עם טעם לבשר אנושי וצורה נוזלית חזקה ביותר של LSD.
בלילה, האח סוואן נוסע אל האגם ומזמן את הגולגולות השחורות על ידי פיצוץ אוקרינה מיסטית מגולפת מאבן לבה. אחרי שסוואן מציע להם חבר בדרגה נמוכה בכת כקורבן, הם פורצים לבית הזוג ומכניעים את מנדי ורד. שתי חברות הכת, האם מרלן והאחות לוסי, מסממות את מנדי עם LSD וארס מצרעה שחורה ענקית לפני שהם מגישים אותה בפני סאנד. סאנד - מוזיקאי כושל - מנסה לפתות את מנדי עם המוזיקה העממית הפסיכדלית שלו, ומשמיע לה שיר של להקת הקרפנטרז על שמו שלו ואומר לה שאלוהים אמר לו לקחת כל מה שהוא רוצה. מנדי בהיותה בטריפ פסיכדלי, צוחקת ולועגת לו, ומשאירה אותו מבולבל ועצבני כשהוא מאונן בפני כולם. כשהוא מחפש נקמה, דוקר סאנד את רד, שקשור ואטום בפיו בתיל, ואז שורף את מנדי חיה מולו. אחרי שלא נשאר אלא אפר ממנדי, סאנד וחסידיו עוזבים.
רד משתחרר, מתאבל על אפרו של מנדי, חוזר פנימה ונרדם, תשוש והלום. לאחר שהתעורר מסיוט, הוא צורך בקבוק וודקה, מטפל בפצעיו וצורח בייסורים, צער וזעם כשהוא מתמלא בטירוף פסיכוטי מיד אחרי שחזר לשתות.
בבוקר, רד מביא את "הקוצר", רובה החצים והקשת שלו, מחברו קרות'רס. קרות'רס מספק לו חצים טריים ומידע על הגולגולות השחורות. לטענת קארות'רס, הגולגולות השחורות היו סוחרי סמים אשר הפכו לפסיכופתים לאחר שצרכו כמות גרועה של LSD. לפני שרד עוזב, מזהיר אותו קרות'רס כי סיכויי ההישרדות שלו ירודים. רד מייצר ומחשל גרזן קרב כבד ומיוחד בשם "החיה" ויוצא לצוד את האופנוענים.
במעקב אחר הכנופיה, הוא מנסה לדרוס ולהרוג אופנוען שפגע בו אך נלכד בתהליך. במחבואם מצליח רד להשתחרר ולהרוג את האופנוענים. בחיפוש אחר מחבואם הוא צורך חלק מהקוקאין שלהם וה-LSD המוכתם, מה שגורם לו להזות באופן מיידי וחמור.
צ'רפובץ
היסטוריה
לאחר המהפכה, במרץ 1918, הפכה צ'רפובץ לעיר נפה מינהלית למשך פחות מ-10 שנים. בשנת 1927 אוחדו מספר נפות יחד למחוז לנינגרד. בספטמבר 1937 הועבר ניהול אזור צ'רפובץ למחוז וולוגדה.
מנדי (סרט)
עלילת הסרט
כשהוא מחפש מגדל רדיו שחזה קודם לכן, פוגש רד את הכימאי, יצרן תרופות מסתורי, שאומר לו היכן למצוא את ילדי השחר החדש. בכנסיית העץ המאולתרת שלהם במחצבה, רד הורג את האחים סוואן והאנקר בגרזן שלו והורג את האח קלופק במהלך קרב מסורי שרשרת אכזרי, וחס על חייה של האחות לוסי. חוצה את המנהרות שמתחת לכנסייה, רד מוצא את האם מרלן ועורף את ראשה. לאחר מכן הוא מוצא את סאנד במערומיו בתוך חדר מיוחד מלא באור אדום, מתגרה בו על ידי גלגול ראשה הכרות של מרלן.
צ'רפובץ
היסטוריה
להתפתחות העיר תרמה באופן ניכר השלמת מפעל המטלורגיה של צ'רפובץ, בשנת 1955, הידוע בשם סברסטאל (Северсталь). זהו מפעל המתכות השני בגודלו ברוסיה. בניגוד למפעלי מתכות אחרים ברוסיה, מקומו של המפעל נבחר שלא בשל קרבתו לאתר מכרות מתכת, אלא בזכות העובדה שצ'רפובץ נמצאת בצומת לוגיסטית חשובה ברוסיה ותשתית התחבורה המפותחות בסביבתה, המאפשרות שינוע חומרי גלם ומוצרים באמצעות רכבת, כביש ונתיבי מים. בזכות נגישותה ניתן לשנע אליה ישירות חומרי גלם ממרכזי מכרות מרוחקים כמו וורקוטה ברפובליקת קומי ואולנגורסק במחוז מורמנסק.
צמיחתה המהירה של צ'רפובץ כמרכז תעשייתי שינתה את אופי העיר באופן מהותי, ובשנות ה-60 של המאה ה-20 עלה מספר תושביה על 100,000 (פי שלושה ממספרם טרם פרוץ מלחמת העולם השנייה). ב-1970 הייתה צ'רפובץ לעיר הגדולה במחוז.
מנדי (סרט)
פיתוח וליהוק
ביוני 2017 ,דווח כי ניקולס קייג' יככב בסרט אשר תואר כמותחן-אקשן שמופק בידי אלייז'ה ווד ומבוים בידי פאנוס קוסמטוס לפי תסריט שכתב עם אהרון סטיוארט-אן על פי סיפור שהוא יצר בעצמו. יוהאן יוהנסון דווח כמלחין ויוצר פסקול הסרט.
צ'רפובץ
כלכלה
צ'רפובץ משמשת מרכז תעשייתי חשוב בצפון-מערב רוסיה וידועה בעיקר בזכות מפעל הפלדה בעיר, אשר מוצריו מיוצאים ליותר מ-50 מדינות ברחבי העולם.
מנדי (סרט)
פיתוח וליהוק
בכנס של חברת M מדיה בפסטיבל סאנדנס, ניקולס קייג' ביצע הופעה מפתיעה ש"הרסה" את הפאנל שמדבר על הסרט.
צ'רפובץ
ייצור פלדה
העיר החלה לגדול במהירות עם השלמת בניית מפעל המתכות בשנות ה-30. העבודות הראשונות של כבשן היה לשים לתוך פעולה בשנת 1955. תנור רם ראשון בצ'רפובץ החל לפעול בשנת 1955. ברזל יוצר לראשונה בעיר בחודש אוגוסט 1955, ופלדה בחודש מאי 1958. בפברואר 1959 יוצר בעיר מטיל הפלדה הראשון במפעל מטילים, ובנובמבר של אותה שנה החל ייצור פלדה שטוחה.
מנדי (סרט)
הפצה
בכורת הסרט נערכה בפסטיבל הסרטים סאנדנס של 2018 ב-19 בינואר והסרט יצא לאקרנים בידי חברת RLJE ב-14 בספטמבר 2018. עם יציאתו לאור, הסרט זכה לשבחים ביקורתיים נרחבים בעיקר על הצילום והסגנון הוויזואלי, הפסקול של יוהאן יוהנסון, המשחק (בעיקר זה של ניקולס קייג'), הבימוי והכתיבה אל מול סצינות האקשן. למרות זאת, הסרט קיבל ביקורת על האלימות הקשה וכן על הקצב האיטי שלו.
צ'רפובץ
ייצור פלדה
במאה ה-21 פועלים בעיר תהליכי ייצור מורכבים של ברזל ופלדה באמצעות מיכון מתקדם ואוטומטי. סדנאות העבודה בעיר עברו מודרניזציה בהתאם להתפתחויות האחרונות בתחום ייצור מתכות. סברסטאל הפכה למותג עולמי בתחום ייצור מתכות וסגסוגות מתכת ומנייתה נסחרת בבורסה של לונדון ומוסקבה.
מנדי (סרט)
הפצה
הסרט היה לכישלון קופתי נחרץ עם הכנסה של כ-1.4 מיליון דולר לעומת תקציב הפקה זעום של כ-6 מיליון דולר בלבד למרות היותו הצלחה ביקורתית רחבה. הסרט הוא האחרון שעבורו יוהאן יוהנסון הלחין ויצר מוזיקה לפני מותו בפברואר 2018 והסרט מוקדש לזכרו.
צ'רפובץ
תעשייה כימית
ענף התעשייה השני בגודלו בעיר הוא התעשייה הכימית. תחום הייצור העיקרי הוא דשנים לחקלאות. מפעל פוסאגרו (Фосагро) הוא המפעל הגדול ביותר באירופה של פוספטים לחקלאות וחומצה גופרתית באירופה. המפעל הוא אף בין המובילים בייצור דשני אמוניה ואמוניום חנקתי ברוסיה.
מנדי (סרט)
הפצה
באתר Rotten Tomatoes קיבל הסרט ציון של 90% "טרי לגמרי" בהתבסס על 236 ביקורות וציון נורמלי של 7.6/10, ועליו נכתב; "חגיגת האלימות של מנדי מתודלקת בידי הופעה חזקה בידי ניקולס קייג' – ומעוגנת בידי רגשות וקנאה בין פרצי הזעם שלו", ואילו ב-Metacritic קיבל הסרט ציון של 81 מתוך 100 "שבחים עולמיים" כולל חותם האתר של "חובה לראות" בהתבסס על 30 ביקורות.
צ'רפובץ
תעשייה כימית
ריכוז תעשיות המתכת והכימיה בצ'רפובץ גרם לעיר להיות אחת הערים המזוהמות בעולם. על פי בדיקה משנת 2011, העיר דורגה שנייה ברוסיה, לאחר העיר נורילסק, ברמת הזיהום. אולם מאז נוספו לרשימה ערים מזוהמות יותר ברוסיה.
תחבורה
נמל התעופה צ'רפובץ הוא שדה הבית של חברת התעופה Severstal Air Company.
מצ'רפובץ יש רכבת וכביש לבירת המחוז, העיר וולוגדה, וכן למוסקבה, בירת רוסיה, ולסנקט פטרבורג.
אקלים
בצ'רפובץ ארבע עונות אקלים יבשתי לח (מעט מעל אקלים תת-ארקטי), עם קיצים חמים וחורפים קרים אבל לא קור קיצוני בסטנדרטים רוסיים.
ספורט
בעיר פועלים מספר מועדוני ספורט כשהבולט שבהם הוא מועדון ההוקי קרח סברסטאל צ'רפובץ שמשחק בליגת ה-KHL.
אברהם בנד
אברהם (ארנולד) בנד (באנגלית: Arnold J. Band; נולד ב-20 באוקטובר 1929) פרופסור אמריטוס לספרות באוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס.
ביוגרפיה
אברהם בנד נולד בבוסטון למד ספרות יוונית וספרות השוואתית באוניברסיטת הרווארד, ב-1954 קיבל תואר שני וב-1959 קיבל תואר דוקטור. למד גם באוניברסיטה העברית בירושלים ובאוניברסיטת פריז. עם סיום לימודיו הוזמן ללמד ספרות עברית באוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס (UCLA). בשנת 1969 הקים שם את המחלקה לספרות השוואתית, ועמד בראשה שנים רבות. בשנים 1994–1996 עמד בראש המרכז ללימודי יהדות באוניברסיטה.
פרסם מאמרים רבים, בעברית ובאנגלית, העוסקים בספרות עברית, אחדים מהם קובצו בספר שאלות נכבדות (הוצאת דביר, 2007). ספר נודע שלו הוא Nostalgia and Nightmare (בהוצאת University of California Press, 1968), העוסק ביצירתו של ש"י עגנון. כן פרסם תרגום מוער של סיפורי רבי נחמן מברסלב (Nahman of Bratslav: The Tales, Paulist Press, 1978). ספר נוסף שלו הוא Studies in Modern Jewish Literature (בהוצאת The Jewish Publication Society, 2004). חוקר גם את יצירתו של פרנץ קפקא.
זכה באותות הוקרה אחדים, ובהם מלגת גוגנהיים.
יחסי אוסטרליה–קיריבטי
סקירה כללית
אוסטרליה וקיריבטי נהנות מיחסים קרובים וארוכי שנים המבוססים על שיתוף פעולה אזורי ובינלאומי, קישורי סחר, תוכנית סיוע משמעותית בפיתוח, תמיכה במעקב ימי ושיתוף פעולה ביטחוני רחב יותר. אוסטרליה מסייעת לקיריבטי לבנות כוח אדם מיומן באמצעות הכשרה טכנית ומקצועית ומלגות (פרסי אוסטרליה). מלגות אלו מספקים הזדמנויות לסטודנטים ללמוד במוסדות שלישוניים ב או באוסטרליה ולהשיג את הכישורים והידע הדרושים כדי לתרום להתפתחותה של קיריבטי.
יחסי סחר
היצוא מאוסטרליה לקיריבטי בשנת 2017 הסתכם ב-24 מיליון דולר. דולר אוסטרלי הוא מטבע חוקי בקיריבטי. בנק ANZ הוא בעל רוב המניות של בנק קיריבטי המספק שירותי בנקאות מרכזית וקמעונאית והוא הבנק היחיד במדינה.
סרבולניים
סרבולניים (שם מדעי: Eresidae) היא משפחה קטנה יחסית (כ-100 מינים) של עכבישים שכמעט כולם נפוצים בעולם הישן (למעט מספר מינים בודדים בברזיל). עכבישים אלה שייכים לקבוצת Entelegynae שהמאפיין העיקרי שלה הוא שלנקבות לוחות גניטליים. יש להם שמונה עיניים והם בונים רשתות לא סימטריות ולא דביקות (למעט הסוג Wajane השייך לתת המשפחה Penestominae המורכבת גם מהסוג Penestomus). חלק מהמינים הם כמעט חברתיים, אך ללא מערכת חלוקת תפקידים וללא מלכה. הם משתפים פעולה בגידול הצאצאים, תכונה נדירה בקרב עכבישאים.
סוגים
החלוקה לתת משפחות מתבססת על הקטלוג הביולוגי של ג'ואל הלן.
אופרטור המיקום
אופרטור המיקום הוא אופרטור ממכניקת הקוונטים אשר מתאים למדידת מיקום של חלקיק המתואר על ידי פונקציית גל. נהוג לסמן את אופרטור המיקום בסימון \hat{x}, על אף שבספרות ישנם סימונים אחרים.
לאופרטור המיקום חשיבות במכניקת הקוונטים, והוא מאפשר לנסח תופעות מורכבות בטבע כדוגמת עקרון אי-הודאות של הייזנברג, וכן על-פיו מוגדר הבסיס של מרחב המיקום.
מבוא
ניתן לתאר חלקיק קוונטי (חד-ממדי) כפונקציית גל במרחב המיקום, כך שלכל קואורדינטת מיקום, הערך  יתאר את צפיפות ההסתברות שהחלקיק ימצא בקואורדינטה x.
אופרטור המיקום מייצג מדידה של מיקום החלקיק, כך שהפעלה שלו על פונקציית הגל יוצרת הבחנה בין מיקומים שונים של החלקיק.
על אף שהגדרתו של אופרטור המיקום היא במרחב המיקום, ניתן להמירה להגדרה שקולה במרחב התנע, בו פונקציית הגל מתוארת כפונקציית צפיפות הסתברות של ערכי תנע קווי ולא ערכי מיקום.
הגדרה פורמלית במרחב במיקום החד-ממדי
אופרטור המיקום הוא אופרטור המעביר פונקציית גל המיוצגת במרחב המיקום, לפונקציה, כך שלכל :
ערך זה מייצג את ערך המיקום הממוצע בו יימצא החלקיק עבור מדידה כלשהי.
לערך המיקום הממוצע יהיה ערך אינסופי במקרים שבהם \psi אינה מנורמלת לערך סופי (כלומר ). דוגמה לכך היא עבור פונקציית גל של חלקיק חופשי.
האופרטור הוא אופרטור הרמיטי מה שמאפשר את מדידתו בעולם הממשי.
ערכים עצמיים ופונקציות עצמיות
כל מהווה ערך עצמי של האופרטור \hat{x} עם הפונקציה העצמית  המוגדרת להיות:
כאשר \delta היא פונקציית דלתא של דיראק. נהוג לייצג את המצב הקוונטי של פונקציית הגל \delta_x בכתיב ברה-קט כך: |x\rangle.
הקבוצה מהווה בסיס למרחב הילברט  ולכן פורסת באופן מלא את מרחב המיקום. כלומר, ניתן לייצג כל מצב קוונטי כסכום אינסופי של המצבים |x\rangle.
בסיס המיקום הנ"ל הוא בסיס רציף ולכן סכום זה יהיה הלכה למעשה אינטגרל. הדבר שונה ממצבים עצמיים של בעיות קוונטיות כדוגמת בור פוטנציאל אינסופי ואטום המימן, שבהם הבסיס הנפרס על ידי ההמילטוניאן שלהם הוא בסיס בדיד.
על-פי תכונותיה של פונקציית הדלתא של דיראק, ניתן להראות כי לכל מצב קוונטי ולכל מצב מיקום |x\rangle מתקיים:
שלושה ממדים
אופרטור המיקום התלת-ממדי מסומן ב-. אופרטור זה מעביר כל פונקציית גל במרחב המיקום התלת־ממדי לפונקציה הווקטורית, כך שלכל וקטור מיקום  מתקבל:
אופרטור זה הוא אופרטור וקטורי. ניתן לגזור ממנו את האופרטורים הסקלריים על ידי לקיחת הרכיב המתאים לכל ציר בהתאמה. כך ניתן להגדיר את ערך התצפית לכל ציר בנפרד, או לחלופין באופן מיידי כאופרטור וקטורי בצורה אנלוגית למקרה החד-ממדי:
מרחב התנע
על אף שאופרטור המיקום מוגדר במרחב המיקום, קיימת הגדרה שקולה שלו במרחב התנע. במרחב התנע מקבל אופרטור המיקום את הצורה הבאה:
כלומר, עבור כאשר פונקציית הגל \psi מוגדרת כפונקציה של התנע הקווי p, מתקבל שאופרטור המיקום כמוהו כגזירה לפי p במרחב התנע. כמו כן, במרחב התנע המצבים העצמיים |x\rangle מקבלים את הצורה הבאה:
הגדרות אלו דומות להגדרות של אופרטור התנע והמצבים העצמיים שלו במרחב המיקום.
הוכחת שקילות
ניתן להוכיח בצורה ישירה כי במרחב התנע:
כאשר היא התמרת פורייה של \psi. התמרת פוריה של פונקציית הדלתא של דיראק היא פונקציית האקספוננט. לכן, באופן פרטי:
מכאן ניתן להסיק כי:
ואכן במרחב התנע אופרטור המיקום שקול לגזירה לפי p (כפול ערך קבוע).
יוצאים לסיבוב (סרט)
יוצאים לסיבוב (באנגלית: Ride Along), או פטרול משותף, הוא סרט קומדיה משטרתית אמריקאי שיצא במהלך ינואר 2014. עלילת הסרט עוקבת אחר השוטר ג'יימס פייטון, שכלל אינו מחבב את החבר החדש של אחותו הקטנה, בן ברבר.
שנתיים לאחר מכן, יצא סרט המשך בשם שחק אותה שוטר, ב-2016.
עלילה
ג'יימס פייטון (אייס קיוב), הוא שוטר בודד ממשטרת אטלנטה. לפייטון יש מטרה אחת בחיים: לתפוס את הפושע הגדול ביותר באטלנטה הקרוי עומאר (לורנס פישבורן) אפילו אם אף אחד לא ראה אותו פנים מול פנים. הוא מוצא 2 עובדים של עומאר, מנטרל אותם ומביא אותם ישירות לתחנת המשטרה.
בן ברבר (קווין הארט), הוא מאבטח רכרוכי ופחדן מבית-ספר תיכון, אשר מקבל הזמנה לקורס שיטור. כאשר הוא מודיע על-כך לחברתו אנג'לה (טיקה סמפטר), שמתגלה בהמשך כאחותו הקטנה של ג'יימס, היא מתרגשת. אך כשאחיה מקבל את הבשורה, הוא מחליט לבדוק אם בן ראוי לאנג'לה. עקב כך פייטון מזמין את בן ל״סיבוב״.
בבוקר, ג'יימס לוקח את בן לסיבוב באטלנטה, כדי להפוך אותו ל״אריה״. אך במקום זאת, בן מתגלה כפחדן, עקב כך שהתעמת עם אופנועית בעלת זקן, ילד חוצפן שמבין ביחסי מין ואפילו באידיוט שיכור הקרוי קודי המשוגע (גארי אוון). פייטון גם שומע על שמועה שמספרת כי עומאר מתכנן עסקה עם הסרבים. בן מספר את כל הבושה והחרפה דרך הטלפון לאנג'לה, אך אנג'לה מגלה לבן שג'יימס משחק פוקר עם מישהו בשם קרייזי קודי (קודי המשוגע). עקב כך בן מבין שפייטון רק צוחק עליו ולא רוצה שבאמת יהפוך לשוטר ויתחתן עם אנג'לה, דבר המכעיס את בן.
אחרי פשיטה כושלת במועדון חשפנות, המפקח ברוקס (ברוס מק'גיל) נוזף בג'יימס ומאיים לפטר אותו, דבר הגורם למריבה בין בן לג'יימס. כאשר היחסים מתחדשים בין השניים עקב איומי הלשנה מצד בן, השניים מגלים את המקום בו העסקה תתקיים: מפעל נטוש. בן נשאר באוטו ואילו ג'יימס הולך עם מיגס (בראיין קולין) וסנטיאגו (ג'ון לגוויזאמו), 2 שוטרים נוספים שהם חברים שלו, אך מתברר כי הם מושחתים והם בוגדים בו. עקב כך שמיגס וסנטיאגו לא ראו עדיין את בן, בן מתחזה לעומאר, וזה מצליח לו, אך עומאר מגיע ומצליח לחשוף אותו, וג'יימס ובן מגלים כי הוא אכן הולך לבצע עסקה עם הסרבים. מתברר כי הסרבים נותנים הרבה כלי נשק חמים לעומאר במטרה שעומאר יקים צבא ויכבוש את אטלנטה, ובתמורה עומאר ייתן לסרבים כסף. אך פייטון ובן מצליחים להשתחרר, הורגים את כל אנשיו של עומאר ביריות (בהם גם את הסרבים), לוקחים את הכסף ומפוצצים לחלוטין את המפעל הנטוש.
בן נפצע ומכיוון שהוזרם בדמו הרבה אנדרנלין, לא הרגיש בכך. עקב כך בבית החולים נותנים לבן מורפיום והוא מתחיל להזות. עומאר, מיגס וסנטיאגו מתבררים כחיים, והם פורצים לדירתה של אנג'לה במטרה לקבל את הכסף חזרה. עקב כך הם מתקשרים לג'יימס, וג'יימס ובן נוסעים לדירתה של אנג'לה וגוברים עליהם.
בית החולים האיטלקי (ירושלים)
בית החולים האיטלקי הוא מבנה העומד ברחוב שבטי ישראל 29 פינת רחוב הנביאים 9 במוסררה שבירושלים. הבניין, המזכיר בתוכניתו ובחזותו בניינים איטלקיים מימי הביניים, מהווה מונומנט לתקופה של פריחה וחזרתה של העיר מעיר שולית למרכז העניין הבינלאומי.
הבניין שימש בית חולים בחסות איטלקית בין שתי מלחמות העולם, וכיום משמש את משרד החינוך.
רקע
בסוף המאה ה-19 עם התפוררות האימפריה העות'מאנית ופתיחתה להשפעות של מעצמות אירופאיות, נאבקו צרפת, גרמניה, בריטניה ורוסיה על השפעה ויוקרה בעיר ירושלים. העיר הייתה עד לאותה תקופה עיר מוזנחת ושולית בקצה האימפריה העות'מאנית, עם אוכלוסייה ענייה מרודה וכלכלה פיאודלית נחשלת. בחירת ירושלים כזירת התגוששות בין המעצמות נבעה מאמונה דתית נוצרית משולבת בפעילות מיסיונרית, וזיכרון חי של ימי ממלכת ירושלים הצלבנית. רחוב הנביאים, אחד הרחובות הראשונים בירושלים המערבית ששימש כנתיב תנועה עיקרי מערבה משער שכם, היה מרכז ההתרחשות, ולאורכו (וברחובות המסתעפים ממנו) התרכזה חלק גדול מפעילות הבנייה של מעצמות אירופה.
ממשלת איטליה, בדומה למעצמות נוספות ובנפרד מפעילות הכס הקדוש, ביקשה להפגין נוכחות בירושלים על ידי הקמת בית חולים מרשים, שנועד להגיש את שירותיו לאוכלוסייה המקומית, ובעיקר לצליינים הקתולים שבאו לבקר בעיר. היוזמה, שבאה באיחור יחסי לפעולות שאר המעצמות, החלה על ידי ארגון נוצרי איטלקי ששמו "איגוד לאומי לעזרה למיסיונרים האיטלקיים" (Associazione Nazionale per Soccorrere I Missioneri Italiani - ANSMI) שרכש מגרש שהיה בבעלות ערבית.
האחים ברלוצי
אבן הפינה לבניין הונחה בשנת 1910, ובשנת 1912 הגיעו לירושלים האחים האדריכלים ג'וליו ואנטוניו ברלוצי לעסוק במלאכת התכנון של הבניין ומבלי שהתכוונו פתחו עידן חדש בבניין ירושלים. אנטוניו ברלוצי נשאר בארץ ושימש כגורם חשוב בתחום התכנון והבנייה של כנסיות ומנזרים ברחבי הארץ, ובירושלים בפרט.
בשנות העשרים והשלושים של המאה ה-20 הוא בנה ושיפץ כנסיות בירושלים, הקים הוספיס וכנסייה פרנציסקנית המוקדשים לרועה הטוב ביריחו, ובין השנים 1937- 1938 הקים ברלוצי את הכנסייה בהר האושר. בשנים מאוחרות יותר - 1954–1955 - הוא בנה את כנסיית דומינוס פלוויט (כנסיית בכי האדון) על הר הזיתים בירושלים.
מקורות השראה והשפעה
בניין בית החולים תוכנן בסגנון המאפיין מבני ציבור איטלקיים באיטליה של ימי הביניים המאוחרים, הידוע גם כסגנון איטלקי גותי, המאופיין על ידי אלמנטים כגון קשתות מחודדות, גמלונים מחודדים, מגדלים, ובעיקר עיטורים מאבן העשויים בצורת תחרה וריבוי העיטורים ופרטי הפיסול שעטפו אותן.
בהקשר זה ניתן לראות את מקורות ההשראה לתכנון בית החולים בתנועת התחייה הגותית שניסתה לשחזר את האדריכלות הגותית של ימי הביניים באירופה באמצעים ובהקשרים מודרניים יותר. השפעה רבה על פריחתה המחודשת של האמנות הגותית הייתה לתנועה הרומנטית של המאה ה-19, שהעריצה אדריכלות זו כפאר היצירה הרומנטית.
באופן כללי מזכיר בניין בית החולים מבנים איטלקיים מפורסמים כגון פאלאצו וקיו (Palazzo Vecchio) שבכיכר הסיניוריה של העיר פירנצה, וקתדרלת סנטה מריה דל פיורה (Santa Maria del Fiore), שהיא הדואומו (קתדרלה) של פירנצה, לצד מבנים בעיר סיינה, כגון טורה דל מנג'ה (Torre del Mangia) והפאלאצו פובליקו (Palazzo Pubblico) הצמוד אליו.
עובדה זו הפכה את הבניין לחריג לא רק בנוף סביבתו אלא גם בנוף הירושלמי והארץ ישראלי. מדובר היה בהחלטה מודעת שמטרתה לאמץ סגנון שבו לא ניתן לטעות ושזהותו היא איטלקית ללא עוררין, על מנת להביע הצהרה פוליטית-מדינית על ידי שימוש באמצעים אדריכליים. נראה שכיוון זה ננקט בכוונה וביוזמת מנהלו של הפרויקט, ארנסטו סקפרלי, שהיה מדינאי לאומני-איטלקי ופרופסור לאגיפטולוגיה. כשהוא משוחרר מכבלי פוליטיקה ומדיניות, גילה ברלוצי דמיון ונטייה לחדשנות, ופחות להעתקה של מונומנטים איטלקיים.
תיאור מבנה בית החולים
בית החולים הוא מבנה בעל חזית סימטרית, הפונה לרחוב שבטי ישראל. על הגדר המפרידה בין הבניין לרחוב הוקמו גדרות מברזל, ובהן שערים מסוגננים עם עיטורים בסגנון איטלקי. בשערים המקוריים עוצבו בברזל שורות של מסגרות, ובהן צורת תלתן בן ארבעה עלעלים המסמל מזל טוב. מוטיב פשוט זה מעטר את כל חלקי בית החולים, ומופיע גם במעקות ובגילופי האבן.
מעל דגם העלים נקבעו במלבנים מברזל דגמים הקשורים לתרבות האיטלקית והרומית, קישור האופייני לתנועה הלאומנית האיטלקית, ובהם נשר פורש כנפיים ורמוס ורומולוס יונקים מזאבה.
במרכז המבנה בנויה כנסייה והכניסה המפוארת אליה היא גם הכניסה הראשית לבית החולים. הפתח המפואר מדגיש ומבליט את מבנה הכנסייה מתוך המבנה. הפתח מעוצב בסגנון הגותי - קשתות מחודדות המעוטרות בתבליטים שונים, המהוות מסגרת של קשתות בולטות ובעלות תבליטים, המקיפות את הטימפנון, לוח המוצב מעל הדלתות ומקושט בתבליטי אבן. כיפת הכנסייה בעלת חתך משושה, המזכיר את בית הטבילה בפירנצה. להשלמת אפקט הפאר צופו קירות הכנסייה בשיש בצבעים אדום ולבן, שהובא מאיטליה.
האלמנט העיקרי והבולט לעין הוא המגדל שצורתו מרובעת, והוא בנוי כצריח שעליו מגדל פעמונים בעל גג משונן. מוטיב שיני האבן מעטר את הבניין כמסגרת, ומקיף את גג בית החולים ואת המגדל. אלמנטים נוספים המפארים את חזית בית החולים הם עיטורי טריפוריום או ארקדה עיוורת, תחת שיני האבן על הגגות.
במבנה קשתות גותיות, שחלקן מדגישות חלונות בסגנון גותי, שחלקם העליון הוא קשת מחודדת. במסגרות אבן בתוך הקשת המחודדת נקבעו בעבר סימני שלטים שהוסרו, וכדוגמתם קבועים עדיין בחלקו העליון של הבניין. במגרעות מסגרות אלו היו קבועים 'בלזוני', סמלי משפחה של משפחות אצולה שלחמו בארץ הקודש במהלך מסעי הצלב. בעת מלחמת העולם הראשונה הסירו חיילים טורקים את רובם של השלטים, מלבד הגבוהים ביותר אליהם לא הגיעה ידם.
בית חולים 1911 עד 1939
בשנת 1917 נכבשה ירושלים על ידי הצבא הבריטי ונפתחה תקופת המנדט הבריטי בארץ ישראל. עם הצבא הבריטי חזר לירושלים האדריכל אנטוניו ברלוצי, ועם בואו למתחם בית החולים הוברר לו היקף הנזק למבנה, כמו גם העובדה כי כל הציוד שיובא מאיטליה נבזז. לאחר תקופה קצרה בה שימש בית החולים כקסרקטין צבאי, הוא הוחזר לידי הממשלה האיטלקית ועבודות הבנייה נתחדשו.
בשנת 1919 הושלמה בניית בית החולים והוא פתח את שעריו, כאשר הוא מנוהל על ידי צוות של רופאים איטלקים ובראשם דוקטור מנצילי. אחיות בית החולים היו נזירות ממסדר איטלקי על שם הקדוש קוטולגנו. במהלך פעולתו זכה בית החולים להערכה רבה על יעילותו ושירותיו המודרניים, גם ממטופליו תושבי ירושלים וגם ממבקרים מחוץ לארץ.
מפקדת חיל האוויר המלכותי
עם פרוץ מלחמת העולם השנייה הפכה איטליה למדינת אויב בארץ ישראל, ובית החולים הוחרם כרכוש אויב על ידי ממשלת המנדט הבריטי, והועבר לשימוש המפקדה הירושלמית של חיל האוויר המלכותי. במקום הוקמו משרדים ובצמוד אכסניה לחיילי היחידה ובית חולים צבאי.
במגרש שמאחורי הבניין, במקום בו בנוי בניין לב רם, הוקמו מגרשי טניס לשימוש מפקדת חיל האוויר.
על תקופה זו מספר אהרון חבר:
עם הידרדרות המצב הביטחוני בירושלים ומשאנשי ממשלת המנדט הפכו מטרות לפעילות של המחתרות היהודיות והערביות, הוקם אזור ביטחון במרכז ירושלים (בווינגרד), ומתחם בית החולים הוקף בגדרות תיל, בכביש הגישה הוצבו "שיני דרקון" - מחסומי בטון בצורת קונוס, ועמדות שמירה הוקמו בסמוך לכניסות. למרות אמצעי האבטחה תקפו אנשי האצ"ל בשנת 1947 את המועדון של חיל האוויר המלכותי ששכן בבית החולים.
הבריטים הידקו את אמצעי הביטחון והאזור הוכרז לאזור סגור, ורק תושבי השכונה קיבלו אישורי מעבר מיוחדים על מנת שיוכלו לבוא ולצאת מביתם. בחודש מאי 1948 החלו הבריטים בהכנות ליציאה מהארץ ופינוי מאחזיהם במרכז העיר. בית החולים שהיה עמדה שולטת מעולה על צירי תנועה מרכזים נתפס על ידי לוחמים יהודים שנכנסו לבניין מהחלונות האחוריים, בזמן שהבריטים יצאו מהכניסה המרכזית ובעוד קבוצה מכובדת של ערבים חיכו בכניסה לצאתם של הבריטים על מנת שיוכלו להיכנס ראשונים כשיצאו, ללא ידיעתם שהלוחמים היהודים כבר בתוך הבניין וכבר תלו את הדגל שלהם. יהודה לפידות מספר על ההשתלטות על בית החולים במסגרת מבצע קלשון:
מלחמת העצמאות עד 1961
עם תום הלחימה הוחזר בית החולים לבעליו, הנזירות האיטלקיות ממסדר קוטולנגו, שהשתמשו במבנה בית החולים והכנסייה למגורים ופולחן.
משהוברר היקף הנזק הכבד שנגרם למבנה בקרבות דרשו נציגי ממשלת איטליה ממדינת ישראל לתקן את הנזקים, אך נתקלו בסירוב ישראלי בטענה כי נזקים אלו נגרמו מן ההפגזות הירדניות. לאחר משא ומתן ממושך החליטו האיטלקים בשנת 1963 למכור את בית החולים והמגרש עליו הוא עומד לממשלת ישראל.
משרד החינוך והתרבות
בשנת 1963 הועבר המבנה לידי משרד החינוך והתרבות, זאת לאחר שהמשרדים הראשיים השתכנו בבניין סמוך ברחוב שבטי ישראל 34 (בית מחניים) עוד קודם לכן. בבניין ששימש בעבר כבית חולים פועלות מחלקות שונות של משרד החינוך, והכנסייה משמשת כחדר ישיבות. זבולון המר שהיה שר החינוך בשנת 1977 התקין במשקוף הכניסה הראשית מזוזה גדולה. בספרו "רחוב הנביאים שכונת החבשים ושכונת מוסררה - סיפורו של מקום" רואה האדריכל דוד קרויאנקר אקט זה כסמל למתח והמאבק בין הדתות בירושלים בכלל, ואזור רחוב הנביאים בפרט.
בחלוף השנים נגרמו לבניין נזקים והוא סבל מבלאי ותחזוקה לקויה, ונוצר צורך דחוף בתיקון ובשחזור גגות הרעפים המקוריים, תיקון הקמרונות המקוריים, החלפת החלונות ושחזור ריצפת השיש. בשנת 2004 החלה תוכנית שיפוצים מקיפה של המבנה וחלליו הפנימיים.
יחסי אוסטרליה–איי מרשל
יחסי אוסטרליה–איי מרשל הם היחסים הדיפלומטיים בין אוסטרליה לבין איי מרשל.
סקירה כללית
שתי המדינות כוננו יחסים דיפלומטיים ב-8 ביולי 1987, זמן קצר לאחר שאיי מרשל קיבלה את עצמאותה מארצות הברית, ואוסטרליה הייתה המדינה השלישית שעשתה זאת לאחר ארצות הברית ומיקרונזיה.
אוסטרליה מסייעת לאיי מרשל בתחום החינוך, התברואה, קידום צמיחה כלכלית והפחתת העוני, וכן בשיתוף פעולה לפיתוח.
יחסי סחר
בשנים 2018–2019 הסתכם הסחר בין המדינות ב-6.6 מיליון דולר ונשלט על ידי היצוא האוסטרלי (בעיקר בשר; הנעלה, משאבות; ברזים, זיזים ושסתומים וחומרי בנייה סיד, מלט וחומרי בנייה).
טרי טיילר
טרי כריסטופר טיילר (באנגלית: Terry Christopher Tyler; נולד ב-30 באוקטובר 1956) הוא כדורסלן עבר אמריקאי, אשר שיחק באופן פעיל בין השנים 1978–1992. ממוצעיו הכוללים לאורך 11 עונותיו בליגת ה-NBA הם 10.2 נקודות, 5.4 ריבאונדים, 1.5 חסימות ו-1.2 אסיסטים למשחק.
קריירת משחק
טיילר נולד וגדל בדטרויט שבמישיגן, ובין השנים 1974–1978 למד באוניברסיטת דטרויט מרסי. בכל 4 עונותיו בקבוצת הכדורסל של האוניברסיטה שיחק תחת המאמן דיק וייטל, ורשם ממוצעים של 15.0 נקודות ו-10.5 ריבאונדים למשחק.
בדראפט ה-NBA 1978 נבחר טיילר בבחירה ה-23 על ידי דטרויט פיסטונס, אשר צירפה בבחירה ה-29 את חברו לקבוצה מדטרויט מרסי – ג'ון לונג. בעונת הרוקי שלו העמיד ממוצעים מרשימים של 12.9 נקודות, 7.9 ריבאונדים ו-2.5 חסימות למשחק, וב-6 עונותיו הבאות בדטרויט המשיך להציג יכולת גבוהה עם ממוצעים של 11.3 נקודות, 6.0 ריבאונדים ו-1.8 חסימות למשחק. בעונת סייע לפיסטונס להעפיל לחצי גמר האזור המזרחי, לראשונה מזה 9 שנים, לאחר שגברו על ניו ג'רזי נטס בסדרת הפלייאוף הראשונה.
לקראת עונת חתם על חוזה בסקרמנטו קינגס. ב-3 עונותיו עם הקינגס פתח בכמחצית ממשחקי הקבוצה, וקלע 8.1 נקודות בממוצע למשחק. בעונת עבר לשחק בדאלאס מאבריקס.
בין השנים 1989–1992 שיחק עבור הקבוצות האיטלקיות פלקנסטרו טריאסטה, קורונה קרמונה ורקס אודינה, בטרם פרש ממשחק, בגיל 35.
מייקל בטלר ייטס
מייקל בטלר ייטס (באנגלית: Michael Butler Yeats; 22 באוגוסט 1921 - 3 בינואר 2007) היה פרקליט (עורך-דין) ופוליטיקאי אירי, אשר היה חבר במפלגת פיאנה פול. הוא שירת כחבר בסנאט האירי, במהלך שתי כהונות.
חייו
אביו היה המשורר האירי הנודע, ויליאם בטלר ייטס, אשר כיהן אף הוא בדומה למייקל, בסנאט האירי ואמו הייתה ג'ורג'י הייד-ליס. אחותו, אן ייטס, הייתה מעצבת וציירת, כפי שהיה דודו, ג'ק בטלר ייטס (אשר היה אף מחזאי). מייקל קיבל את חוק חינוכו האקדמי בטריניטי קולג', דבלין ושימש בתור פקיד בכיר באגודה ההיסטורית של הקולג' בו למד. הוא העמיד את עצמו פעמיים לבחירה לדאל אירן, מטעם מחוז דבלין דרום-מזרח, אך ללא הצלחה, בבחירות הכלליות שנערכו ב-1948 וב-1951, בהתאמה.
לאחר הבחירות הכלליות שנערכו ב-1951, ייטס מונה לסנאט האירי ה-7, בידי ראש הממשלה האירי איימון דה ואלירה. הוא אף העמיד את עצמו לבחירה לסנאט האירי ה-8, אך לא נבחר בסופו של דבר.
מייקל ייטס הצליח שוב להיבחר לסנאט האירי ב-1961 והוא כיהן בו, באופן רציף, עד 1980. ב-1961 הוא נבחר לסנאט האירי ה-10, על ידי פאנל העבודה האירי (אחד מכמה פאנלים המציבים מועמדים לבחירה לסנאט האירי). ב-1965 הוא מונה לסנאט האירי ה-11, על ידי הטישך, שון למס. ב-1969, הוא נבחר לסנאט האירי ה-12, על ידי פאנל התרבות והחינוך וב-1973, נבחר מחדש מטעם אותו פאנל, לסנאט האירי ה-13. ב-1977, ייטס מונה שוב לסנאט האירי ה-14, על ידי הטישך ג'ק לינץ'. הוא פרש מהסנאט האירי, ב-12 במרץ 1980.
מ-1969, עד ל-1973, הוא שימש כיושב הראש (קאירלך) של הסנאט האירי ה-12.
במהלך כהונתו בסנאט האירי, ייטס שימש כחבר הפרלמנט האירופי, בין השנים 1973 - 1979, כשהוא ממונה מטעם אירלנד, לנציגויות הראשונה, השנייה והשלישית, בהתאמה. ב-1979, הוא העמיד את עצמו לבחירה לנציגות האירית הרביעית לפרלמנט האירופי מטעם מחוז דבלין, במסגרת הבחירות הישירות הראשונות שנערכו, אך לא נבחר.
הוא היה נשוי לגריין ייטס, זמרת ונבלנית אירית. לזוג נולדו ארבעה ילדים, מתוכם שלוש בנות: קטרינה (נבלנית קונצרטים), שיבון (מומחית לרישום פטנטים מסחריים), שילה (אשר הייתה שדרנית ברשות השידור לטלוויזיה ולרדיו של אירלנד ואשר אף היא הלכה לעולמה, כאביה, ב-2007) ופטריק, בנם היחידי (אשר עובד כמהנדס).
נוספרטו
נוספרטו (בגרמנית: Nosferatu, eine Symphonie des Grauens: נוספרטו, סימפוניית אימה) הוא סרט אימה אקספרסיוניסטי גרמני משנת 1922 בבימויו של פרידריך וילהלם מורנאו ובכיכובו של מקס שרֶק. עלילת הסרט מבוססת על רומן האימה "דרקולה" מאת הסופר האירי ברם סטוקר.
אטימולוגיה
"נוספרטו" הוא המונח בשפה הרומנית לאל-מת, יצור המתקיים באזור הדמדומים שבין החיים למוות. מיקום זה, מערער את קו הגבול הבסיסי ביותר והוא היסוד למפלצתיותו.
עלילה
תומאס הוטר הוא סוכן נדל"ן המתגורר בעיר ויסבורג. מעסיקו מר נוק שולח אותו לטירה בהרי הקרפטים בטרנסילבניה שברומניה לפגישה עם לקוח חדש, הרוזן אורלוק. הוטר נפרד מאשתו אלן הנשארת עם חברו הארדינג ואחותו אנני. עם התקרבו ליעדו פוגש הוטר בתושבים מקומיים המנסים להניאו מלהגיע לטירה המפחידה בשעות הלילה. הם מזהירים אותו כי בטירה מתגורר אדם זאב מפלצתי. גם נהג הכרכרה המסיע אותו במעלה ההר, מסרב להתקרב לטירה עם רדת החשכה, ומוריד אותו באמצע הדרך. הוטר ממשיך בנסיעה על גבי כרכרה שחורה אחרת אשר בדיוק מופיעה ועוברת בדרכו. בהגיעו לטירה מקבל אותו הרוזן אורלוק ומארח אותו לארוחת ערב. במהלך הארוחה נחתך הוטר באצבעו מסכין. אורלוק מנסה למצוץ את הדם המטפטף מן האצבע, אך הוטר מרחיק את ידו.
למחרת בבוקר מתעורר הוטר בטירה הנטושה ומבחין בסימני ניקוב בצווארו. הוא סבור כי אלו עקיצות יתושים או עכבישים. בהמשך היום חותם אורלוק על מסמכי הרכישה של הבית ממול ביתו של הוטר עצמו. הוא קורא ספר אודות ערפדים ומתחיל לחשוד כי הרוזן אורלוק הוא ערפד. עם רדת החשכה הוטר מתחבא בחדרו אך אינו יכול לנעול את הדלת. בחצות הלילה נפתחת הדלת מעצמה, הרוזן אורלוק מתגלה והוטר מאבד את הכרתו. ביום שלמחרת משוטט הוטר ברחבי הטירה. בקריפטה הוא מגלה ארון קבורה המשמש את אורלוק למנוחה. מבועת, הוא חוזר בריצה לחדרו. מחלון חדרו הוא צופה באורלוק המעמיס ארונות קבורה על מרכבתו, נכנס לתוך אחד מהם, והמרכבה יוצאת לדרכה. הוטר נמלט מן הטירה דרך החלון, מאבד את הכרתו ומתעורר בבית החולים. לאחר החלמתו חוזר הוטר לביתו.
בינתיים, מועברים ארונות הקבורה לספינה. צוות הספינה פותח את אחד מהם ומגלה כי הוא מלא בחולדות. צוות הספינה נתקף במחלה מסתורית, ולאחר זמן קצר מתים כולם פרט לקפטן והקצין הראשון. הקצין מבין כי הבעיה היא במטען הארונות והולך להשמיד אותם. בדרכו הוא פוגש באורלוק שהתעורר ומרוב פחד קופץ לים. הקפטן הופך גם הוא לקורבן של אורלוק. בהגיע הספינה לנמל ויסבורג חומק ממנה אורלוק כאשר הוא נושא את אחד מארונות הקבורה שלו ופונה לעבר הבית שרכש מהוטר במפגשם בטירה. צוות הספינה המת מתגלה בנמל ובעיר מתעוררת פאניקה מחשש כי הסיבה למותם היא מגפת הדבר. התושבים נקראים להישאר סגורים בבתיהם.
העיר מתמלאת במתים. נוק המאושפז במחלקה פסיכיאטרית נמלט ממנה לאחר שרצח את השומר. מתפתח מרדף אחריו אך הוא מצליח להתחמק באמצעות שימוש בדחליל. אורלוק מתגנב אל הבית ומגיע לחלון חדרה של אלן אשר קראה גם היא את הספר אודות הערפדים. על פי הספר, הדרך לנצח את הערפד היא באמצעות אישה יפה וטהורה אשר תסיח את דעתו לאורך כל הלילה. היא מזמינה אותו פנימה, אך מתעלפת. הוטר מגיע ומעורר אותה, והיא שולחת אותו להזמין רופא. כשהוטר יוצא, נכנס לחדר אורלוק, ושוקע במציצת דמה של אלן עד כי הוא שוכח מאור היום עולה. עם קריאת התרנגול נעלם אורלוק בעננת עשן כשהוא מנסה לברוח. הוטר מציל את אלן. בהרי הקרפטים נותרות רק הריסות מטירתו של הרוזן אורלוק.
ההיבט הוויזואלי
בסרט נעשה שימוש ראשוני במספר אפקטים אמנותיים על מנת להדגיש ולמקד את הצופה בסצנה המתרחשת על המסך וליצור אצלו את התחושה כי הוא נוכח באופן פיזי במקום האירוע וחש את אותן התחושות הנפשיות, בעיקר אימה ופחד שחשים השחקנים. בין היתר בחר הבמאי מורנאו לצלם סצנות רבות מחוץ לאולפן באתרי ההתרחשות עצמם ובכך ליצור קשר של מסתורין בין ההתרחשות וחיי היום יום. העיצוב הסביבתי של הסצנות והמצב הפאסיבי של המצלמה מעבירים את תחושת האימה "מתוך המוכר ולא מתוך הסוטה".
עיצוב דמותו של הערפד, המצולם תמיד במצב עמידה עם גבו הכפוף ואצבעותיו המעוקלות, משתלבים במבנה הטירה בעלת הפתחים המקומרים. לעומתם בתי העיר בעלי הקווים הישרים מסמלים את ההבדל בין ארצות החיים והמוות.
סצנות האימה מתבססות בעיקר על משחקי אור וצל. בדרך כלל רק דמויות בודדות או אזור אחד מוארים, והשאר נותרים באור עמום או בחושך. תנועת הצל המוארך הוא אות מבשר רעות, ועליו הוסיף הבמאי משחקי צבע, כאשר הלילה כחול, פנים הבית בצהוב ובחום, והבוקר בוורוד.
המצלמה מוצבת ברוב הסרט במצב סטטי והתנועה נוצרת מתוך תנועות הגופים השונים בכל סצנה. לעיתים המצלמה משקיפה מנקודת המבט של דמות ספציפית, ובשיאה, מנקודת המבט של הצופים (תוך כדי שבירת "הקיר הרביעי"), כאשר מבטו של הערפד כלפי קהל הצופים יוצר תחושת איום ישירה עליהם.
ההיבט הדרמטורגי
ניתן לראות את הסרט כמעין חלום בלתי מפורש המשולב בשברים לוגיים ומעברי נושא חדים ולכאורה בלתי קשורים זה לזה. באמצעות טכניקות צילום שבהם ממשיך קו הראיה של הדמויות השונות, יוצר הבמאי קשר ביניהן, למרות המרחק הפיזי הגדול המפריד אותן. בכך נוצר קשר של רעיון וחזון המתגבר על הגבלות המרחב והזמן.
המוזיקה המלווה את הסרט היא בעלת גוון מיסטי-רומנטי. באמצעות המוזיקה נוצרת בצופה תחושת זוועה וצמרמורת מתוך הבנת מצב הרוח של הדמות הרלוונטית בכל סצנה. המוזיקה יוצרת תחושת גלוריפיקציה של המצב הטבעי כאשר הוא מעורב באגדות דמוניות.
ביקורת והשפעה
הסרט "נוספרטו" הווה קפיצת מדרגה בעבודתו הקולנועית של מורנאו. החדשנות האמנותית שלו התבטאה בעיצוב המהפכני של דמות הערפד, הן מבחינת צורתו החיצונית הכוללת קרחת, גפיים ארוכות, עיניים שקועות בתוך גוון פנים חיוור, והן מבחינת התנהגותו המלנכולית הכפוייה, המבטאת בדידות ויאוש.
הסרט עצמו קיבל כאמור ביקורות חיוביות ומהללות, ובמהלך השנים הפך לסרט קאלט אשר על פיו הופקו סרטים נוספים כגון: "נוספרטו הערפד" - סרטו של ורנר הרצוג משנת 1979 שהיה מחווה לסרט המקורי, ו"צלו של הערפד" - סרטו של אליאס מריג על פי תסריט של סטיבן כ"ץ משנת 2000, המספק תיאור בדיוני של צילומי הסרט המקורי. העלילה מציגה את מקס שרק, שגילם את דמותו של הרוזן אורלוק, כערפד גם במציאות.
לאחר הפצת הסרט נתבעו המפיקים על ידי אלמנתו של ברם סטוקר בגין הפרת זכויות היוצרים. התביעה התקבלה, וחברת ההפקה פשטה את הרגל. בית המשפט קבע כי יש להשמיד את כל עותקי הסרט, אך מכיוון שההפצה בעולם כבר החלה נותר עותק ממנו אשר שוכפל במהלך השנים.
המטבח הלוקסמבורגי
המטבח הלוקסמבורגי משקף את מיקומה של לוקסמבורג בין המדינות הלטיניות והגרמניות, המושפעות ממטבחי צרפת השכנה, בלגיה וגרמניה. המטבח מושפע גם מהמהגרים המעטים מאיטליה ופורטוגל. כמו בגרמניה המסורתית, מנות לוקסמבורג היום יומיים הם בדרך כלל מנות איכרים, בניגוד לאוכל הצרפתי היותר מתוחכם. המטבח הלוקסמבורגי מאופיין גם בבשר ציד וקדרות.
הגבינה
הגבינות הייחודיות במטבח הלוקסמבורג הן: הקשקייס, והצ'נ'וילוטה. כמו כן קיים גם ממרח גבינה רכה.
מנות ים
דגים מהנהרות המקומיים כמו: טראוטה, פיקרל וסרטן הנהרות הם הבסיס למנות כמו: פארל אם רייסלק (טראוטה באורז ריזלינג), היכט מאט קראידרזוס (פיקרל ברוטב ירוק) וקריבסן (סרטן הנהרות), בדרך כלל ברוטב ריזלינג. מאכל אהוב נוסף הוא פריטור דה לה מוזל או פריטור, דג מטוגן קטן מנהר המוזל, עם יין מוזל לבן מקומי.
מאכלי בשר
מאכלי בשר כוללים האם אייסקלר קר, (האם חזיר, מההרים הצפוניים של לוקסמבורג. תחילה ההאם מושרה במרינדה לכמה שבועות ולאחר מכן מעושן למשך מספר ימים (בדרך כלל המנה מוגשת עם סלט תפוחי אדמה חתוך). מאכל הבשר המסורתי ביותר של לוקסמבורג הוא ג'וד מאט גאארדבונן (צווארון מעושן של חזיר עם שעועית רחבה). החזיר סופג טעמים ללילה אחד, ואז מורתח עם ירקות ותבלינים. הוא מוגש בפרוסות עשירות יחד עם שעועית מבושלת ותפוחי אדמה, ונחשב להיות המנה הלאומית של לוקסמבורג. הונג רייסלק, כמו קוק או ריזלינג הצרפתי, מורכב מחתיכות עוף ביין לבן עם ירקות, תבלינים ופטריות. הואסנזיווי או קיווט דה ליברה היא מנת ארנבות ומוגשת בדרך כלל במהלך עונת הציד.
מנות נוספות כוללות כופתאות כבד (קוונלה) עם כרוב כבוש ותפוחי אדמה מבושלים, טראיפן (פודינג שחור) עם רוטב תפוחים, נקניקיות עם מחית תפוחי אדמה וחזרת, ומרק שעועית ירוקה (בונהשלופפ). המטבח הצרפתי משפיע באופן בולט על מנות רבות, וגם המטבח הגרמני והמטבח הבלגי.
מנות לוקסמבורגיות מקומיות אחרות
לוקסמבורג מתמחה במנות נוספות כגון:
עונת 1932/1933 בסרייה א'
עונת 1932/1933 בסרייה א' הייתה העונה ה-33 של התחרות שאורגנה על ידי התאחדות הכדורגל האיטלקית. המשחקים החלו ב-18 בספטמבר 1932 והסתיימו ב-29 ביוני 1933.
בליגה השתתפו 18 קבוצות. התחרות התקיימה בשיטת ליגה עם משחקי בית ומשחקי חוץ. עבור הניצחון הוענקו שתי נקודות ונקודה עבור תוצאת תיקו.
פלרמו ופדואה היו הקבוצות שהעפילו מליגת משנה.
יובנטוס זכתה באליפות בפעם החמישית בתולדות המועדון ובפעם השלישית ברציפות. בסיום העונה לליגת משנה ירדו בארי ופרו פטריה. במקום הקבוצות שירדו לסרייה א' העפילו ליבורנופלרמו וברשה.
סמלי צה"ל
סמלי צה"ל הם הסמלים הנהוגים בצבא הגנה לישראל. לסמלים השונים מאפיינים המייחדים כל יחידה, ומהווים מקור להשתייכות וגאוות יחידה בקרב חייליה. מעבר לכך קיימים גם סמלים המעידים על הישגים אישיים, תפקידים מסוימים או צליחתן של הכשרות.
ישנם סוגים שונים של סמלים, בהם; תגים, סיכות, פאטצ'ים ודגלים, כאשר עיצובם ואופן השימוש בהם מוגדרים בפקודות המטכ"ל.
אמציה כץ עיצב ושרטט יותר מ-1,600 תגים, סמלי יחידות וסיכות עבור צה"ל ומ' אריה (מוסקוביץ) אייר מאות סמלים עבור צה"ל.
יעקב יוסף סלונים
הרב יעקב יוסף משה סלונים (תר"מ 1880 - י"ב בתשרי תרח"ץ, 17 בספטמבר 1937) היה רבה האשכנזי האחרון של חברון. בנו ובתו נרצחו במאורעות תרפ"ט.
ביוגרפיה
נולד בחברון בשנת תר"מ 1880, לרב שניאור זלמן סלונים ולמושקא מרים. הוסמך לרבנות בירושלים בעודו נער.
היה מחסידי חב"ד בחברון. בשנת תרע"ב הוקמה בעיר חברון ישיבת תורת אמת בה שימש כמזכיר, תרם להתפתחות הישיבה ואף לימד בה.
פעל בהנהגת העדה האשכנזית-חב"דית בעיר והיה שותף בכיר בניהולה. עסק בין השאר בשמירת בעלות הקהילה על נכסי דלא ניידי וברכישת בתים, והיה שותף להקמת בית החולים בעיר.
אחרי מלחמת העולם הראשונה, בשעה שמצב הקהילה היה בכי רע, בשל העובדה כי רבים מבניה הוצרכו לגלות בשל היותם נתינים זרים - מונה הרב סלונים לרב הקהילה האשכנזית, ופעל להשיב את קהילתו למעמדה שמלפני המלחמה. לבד מהנהגה תורנית של הקהילה הוא קיבל עליו משימות כלכליות וחברתיות, והצליח להחזיר לבעלות הקהילה את בית רומנו.
שימש יו"ר התנועה הציונית בחברון, ודאג להרחיב את היישוב היהודי בעיר. הוא פנה למוסדות הציוניים והציע לרכוש אדמות ולבנות יישובים חקלאיים.