cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Blurred Lines
קידום והופעה
על מנת לקדם את השיר, הופיעו השלושה בפסטיבל iHeartRadio, בתוכנית האירוח של אלן דג'נרס ובטקס פרסי MTV, ביחד עם מיילי סיירוס באותה הופעה ידועה, בה סיירוס ביצעה כלפי ת'יק תנועות מיניות. השיר סימפל את שירו את מרווין גיי "Got to Give It Up", מה שהוביל לסכסוך משפטי בין ת'יק לבין משפחתו של גיי ואף לתביעה רשמית מצד משפחתו. במרץ 2015, חבר המושבעים אישר את התביעה ושמו של ג'יי נוסף לקרדיטים של הכותבים וחלק מהרווחים של השיר הועברו לעזיבון שלו.
מוזיאון קדם לארכאולוגיה
מוזיאון קדם לארכאולוגיה נמצא בקדומים ופועל במסגרת מדרשת ארץ ישראל. המוזיאון נוהל על ידי צבי סלונים, אוצרת המוזיאון היא רחל סלונים.
ב-1974 הוקם היישוב קדומים, ובמהלך העבודות להקמת אשקוביות התגלה האתר הארכאולוגי "קדום" מהתקופה הכנענית ותקופת הברונזה הקדומה. ב-1979 החלו בעבודות חשיפה באתר הנמשכות גם כיום.
במוזיאון ממצאים ארכאולוגיים שנתגלו באתרים עתיקים בקדומים ובשומרון, ביניהם מספר גדול של כדים ומספר ארונות קבורה מרשימים המכילים שרידים ששימשו ככלים ככל הנראה עבור האנשים שנעו בנתיב שכם-במות ההר אל מישור החוף.
בעקבות הממצאים הוחלט להקים את המוזיאון במקום כמוזיאון אזורי, שיכלול ממצאים מתקופות נוספות: התקופה הפריהיסטורית, התקופה הכלכוליתית, תקופת הברונזה הקדומה–כנענית, תקופת הברונזה התיכונה–כנענית, תקופת האבות-תרבות הברונזה, תקופת הברונזה המאוחרת-כנענית והתקופה הישראלית.
במוזיאון תצוגה נרחבת של כלי חרס ובעיקר כדים מתקופות שונות, וכן מספר ארונות קבורה יהודיים. כמו כן, במוזיאון קיימת תצוגה של פריטים שומרונים, תערוכות מתחלפות של אומנות, מפה טופוגרפית של השומרון וכן מתקיימות בו פעולות חינוכיות.
פחמן דו-חמצני
פחמן דו-חמצני, נקרא גם דו-תחמוצת הפחמן, CO2 בכתיב כימי, הוא גז (בטמפרטורת החדר), המהווה תרכובת של פחמן וחמצן. כל מולקולה של CO2 מורכבת מאטום פחמן (C) אחד ושני אטומי חמצן (O), הקשורים אליו בקשר קוולנטי כפול. זהו גז חסר צבע וחסר ריח. מצב הצבירה המוצק של פחמן דו-חמצני קרוי קרח יבש, בזכות תכונת ההמראה המאפיינת אותו, כלומר מעבר ישיר ממצב מוצק למצב גז. שכיחותו באטמוספירה היא 0.041 אחוזים. CO2 הוא התחמוצת המצויה ביותר באטמוספירה של כדור הארץ.
תכונות כימיות
מבנה המולקולה הוא O=C=O או (O::C::O).
כל אחד מאטומי החמצן (שבמעטפתו החיצונית שישה אלקטרונים) קשור בקשר קוולנטי כפול לאטום הפחמן (שבמעטפתו החיצונית ארבעה אלקטרונים).
פחמן דו-חמצני נפוץ בטבע בשתי צורות: כגז באטמוספירה, וכמומס במקווי מים.
טמפרטורת ההמראה של פחמן דו-חמצני בלחץ של אטמוספירה אחת היא 78.5- מעלות צלזיוס. בצורה נוזלית הוא יכול להתקיים רק בלחץ אטמוספירי גבוה (מעל 5.19 אטמוספירות) ומעל טמפרטורה של 57- מעלות צלזיוס. עם עליית הטמפרטורה, עולה הלחץ הדרוש כדי שהחומר יישאר נוזלי, ולא יעבור לפאזה גזית (ירתח). ראו את דיאגרמת הפאזות בהמשך הערך לפרטים נוספים.
ביולוגיה
הצמחייה והפוטוסינתזים האחרים (חלק מהחיידקים והפרוטיסטים) מטמיעים את הפחמן בתהליך הפוטוסינתזה, ומרכיבים באמצעותו ובאמצעות מים גלוקוז שממנו מורכבות תרכובות אורגניות מורכבות כדוגמת פחמימות, חלבונים ושומנים. אלו מהוות את מקור הפחמן העיקרי במזונם של בעלי החיים וצרכנים אחרים, והוא מועבר הלאה באמצעות שרשרת המזון.
בתהליך הנשימה חוזר חלק מהפחמן הדו-חמצני לאטמוספירה, כמות נוספת משתחררת מריקבון, וחלק קטן נצבר בצורה של חומר אורגני או כמחצבים של פחם, נפט וגז טבעי.
היסטוריה
הפחמן הדו-חמצני, שבעבר נקרא "דו-תחמוצת הפחמן", התגלה על ידי הכימאי הפלמי יאן בפטיסט ואן הלמונט במאה ה-17. כאשר ואן הלמונט שרף עץ בכלי סגור, הוא גילה כי מסת העשן הייתה קטנה בהרבה ממסת העץ ההתחלתית. הסברו לתופעה היה גז בלתי נראה הנפלט בנוסף לעשן. מאפייני הפחמן הדו-חמצני נחקרו באופן יסודי יותר בשנת 1750 על ידי הפיזיקאי הסקוטי ג'וזף בלאק. הוא גילה שכאשר מחממים אבן גיר או מגיבים אותה עם חומצות, נוצר גז שהוא כינה "אוויר מתוקן" (Fixed air) כלומר "אוויר" שניתן לקבע (fix) באמצעות בסיסים. הוא שם לב שה"אוויר המתוקן" צפוף מאוויר רגיל, ולא ניתן לנשימה או יוצר להבה. כמו כן הוא גילה שכאשר מוכנס לתמיסה מימית של סיד נוצר משקע של סידן פחמתי. הוא השתמש בתופעה זו כהסבר לכך שפחמן דו-חמצני מיוצר בנשימת בעלי חיים ובתסיסת חיידקים. בשנת 1772 פרסם הכימאי האנגלי ג'וזף פריסטלי מאמר שכותרתו הייתה "הפריית מים עם אוויר מתוקן" שבו תואר טפטוף של חומצה גופרתית על גיר כדי לייצר פחמן דו-חמצני ואילוץ הגז להתמוסס בקערת מים ולהתסיס אותם – כך הומצאו מי הסודה.
בשנת 1824 פתח הכימאי הצרפתי שארל תילוריה מכל לחץ של פחמן דו-חמצני נוזלי וגילה שהאידוי המהיר של החומר הקפוא יצר "שלג" של CO2 מוצק הנקרא קרח יבש.
אפקט החממה
תאוריית ההתחממות האנתרופוגנית, אשר נתמכת על ידי כ-98% ממדעני האקלים בעולם, מקשרת בין התחממות כדור הארץ, לבין הפרת המאזן הטבעי של פחמן דו-חמצני וגזי חממה אחרים על ידי האדם. מצד אחד, עודף הפחמן הדו-חמצני באטמוספירה, נובע מהשימוש שנעשה במאתיים השנים האחרונות בתהליכים תעשייתיים רבים לשם הפקת אנרגיה (בעיקר שרפה של דלקים מאובנים), המשחררים כמויות גדולות של פחמן דו-חמצני לאטמוספירה (ביחד עם עוד מזהמים), אשר גרם לריכוזו של הפחמן הדו-חמצני באטמוספירה לגדול עד כדי כך שהיום ריכוזו באטמוספירה גדול פי 1.5 מזה שהיה לפני מאתיים שנה. מצד שני, הפחמן הדו-חמצני הוא גז חממה, הקולט ופולט קרינת אינפרא-אדום בשני תדרי רזוננס הרטט שלו, 550cm-1, ו-2400cm-1. מולקולות הפחמן הדו-חמצני אשר נמצאות בעודף, בולעות קרינת אינפרא-אדום אשר נפלטת מפני כדור הארץ ותואמת ספקטרלית לתדרי הרזוננס של הרטט שלהן, פולטות אותו מחדש לתוך האטמוספירה התחתונה, וכך מחממות את כדור הארץ.
עלות כלכלית כתוצאה מהתגברות פחמן דו-חמצני
קיימת הסכמה כללית על כך שכל טון של הגז הנפלט לאוויר העולם, גורם לאנושות נזק כספי שניתן להעריך במונחים כספיים. עם זאת, קיימת מחלוקת על הערך הכספי. ממשל אובמה קבע מחיר של 40 דולר לטון, ואילו ממשל טראמפ מעמיד את הסכום על בין דולר אחד לשבעה. החשיבות של השווי הכלכלי, נובעת מהנגזרת שהיא הערך הכספי אותו משתלם להשקיע כדי למנוע או לצמצם את פליטת הפחמן הדו-חמצני. דוחות שונים של קרן המטבע הבינלאומית קראו לתמחור מחמיר יותר של נזקי הפחמן הדו-חמצני, במטרה למנוע משבר כלכלי שעשוי להיגרם כתוצאה מהמשך ההתחממות העולמית.
שימוש מסחרי
הוספת הפחמן הדו-חמצני למשקאות תוססים כמו סודה, גזוז ובירה שחורה מייצרת טעם אטרקטיבי לחך. סימונו בתעשיית המזון: E290. בהובלת פחמן דו-חמצני לתעשיית המשקאות, מסמנים אותו במספר או"ם 2187.
קיימים סוגים רבים של מטפים (מכשירי כיבוי שריפות), אותם ניתן לראות במקומות ציבוריים רבים. הפחמן הדו-חמצני מותז על החומר הבוער, ובשל היותו לא דליק, האש אינה מתפשטת, ובשל העובדה שאינו מאפשר לחמצן לחדור דרכו, האש "נחנקת" אט אט, ונכבית.
רעילות של פחמן דו-חמצני
בעוד שבאוויר הצח ריכוז הפחמן הדו-חמצני הוא בסביבות 0.04% (או 400 חלקים למיליון), בריכוזים גבוהים יותר, ובעיקר מעל 0.5% ובחשיפה ממושכת עלול הפחמן דו-חמצני לגרום הפרעות בחשיבה, תחושת כבדות נשימה, כאב ראש, קשיי שינה ורגזנות. פחמן דו-חמצני עלול גם לגרום מוות כתוצאה מחנק. למשל, בחשיפה לריכוז גבוה של פחמן דו-חמצני ממטף לכיבוי שריפות, עלול להגרם חנק מהשפעה ישירה של פחמן דו-חמצני על מנגנון הנשימה או אפילו מחוסר חמצן. משקלו הסגולי של פחמן דו-חמצני גדול מזה של חמצן, ולכן הוא תופס את מקום החמצן במיוחד במקומות סגורים ונמוכים כמו מרתפים וחדרים אטומים. בחדרים אלו יש לדאוג להחלפה תכופה של האוויר, ולשמור על רמת נוכחות נמוכה של הפחמן הדו-חמצני.
השפעה גאולוגית - תופעת קרסט
תופעות קרסט - המסת סלע גירי ויצירת מערות, בולענים, נטיפים ותצורות סלע טרשיים, הן תוצאה מהמסת CO2 מהאוויר - בגשם, בטל ובמקורות מים עומדים או זורמים לאיטם. המים הופכים לחומציים, וגורמים להמסת הסלע הגירי, ולהופעת מגוון התצורות הגאולוגיות השייכות לתופעה זו. ישנן גם תופעות קרסטיות תת-ימיות הן במי תהום שתחת אגמים במי תהום תחת הימים והאוקיינוסים, ואפילו במי תהום קדומים. דו-תחמוצת הפחמן וחומציות המים, במקרה זה, מקורם בבעלי החיים שחיו או חיים במקור המים - בעיקר פיטופלנקטון אך גם יצורים ימיים אחרים כולל דגים וסרטנים.
גילברט הרדט
גילברט ה' הֵרְדְט (אנגלית: Gilbert H. Herdt; נולד ב-24 בפברואר 1949) הוא אנתרופולוג תרבותי אמריקאי המתמחה במיניות וזהות מגדרית תלויות תרבות, ופרופסור למיניות.
ביוגרפיה
אחד ממחקריו הגדולים נערך בגינאה החדשה על שבט ה"סמביה" (שם בדוי), ובחן את השפעותיהן של התרבות והחברה על יצירת משמעויות מיניות והתנהגות על פיהן. רבים רואים במחקרו שם את הדוגמה הבוטה ביותר לחוסר השפעתן של חוויות ילדות על ההעדפה המינית.
בשבט, מופרדים הבנים מהבנות ומתחנכים בנפרד. כדי לרכוש את הגבריות המיוחלת מבצעים הילדים מין אוראלי יומיומי בנערים הבוגרים (בליעת נוזל הזרע נחשבת חיונית לפיתוח חוסן ובגרות). הטקס מתקיים עד אשר הנער מגיע לגיל 15 בערך, אז הופך הוא ל"חונך" של ילד צעיר. בהגיעו לגיל 22 בערך, הגבר הצעיר – שחווה מאות התנסויות הומוסקסואליות פסיביות ואקטיביות – מתחתן, ומאותו יום נחשב איבר המין שלו "מלוכלך" ומגעו בגבר אחר נחשב מסוכן. במחקרו גילה הרדט שלמרבה הפלא, שיעור ההומוסקסואלים בקרב בני השבט זהה לשיעורם באוכלוסיות אחרות בעולם – כחמישה אחוזים.
מחקר נוסף ערך הרדט עם החוקר הן טן ברומלהאוס (Han ten Brummelhuis). השניים חקרו בארצות הברית בוגרים ומשפחותיהם בהקשר של התגלות מחלת האיידס בתרבות ההומוסקסואלים והתפקיד שמשחקת מדיניות חברתית בנושאי מין ובריאות. המחקר מדגים את המורכבות בלמידת התנהגות מינית. הם תיארו את הגיוון התרבותי והאירו את המשתנים בקרב קבוצות אתניות של מדינה אחת ואת המכניזם המפיץ את האיידס לתרבויות שונות. מחקר זה קרא לחוקרים אחרים בתחום לחשוב מחדש על המחקרים שלהם, ופנה בעיקר לאלו שהתחילו בבהלת המחקרים על איידס.
בנוסף חקר הרדט את דרך החיים ההומוסקסואלית, כיצד היא נבנית בצורה שונה בתרבויות שונות. הרדט גילה כי בחברות מחוץ לחברה המערבית, אין הרעיון של הומוסקסואליות משתקף במודעות, אך למרות זאת קיימות בהן פעילויות שהן באופן חד משמעי הומוסקסואליות לעין מערבית. הרדט ניסה להראות כי השוני הוא ש"פעילויות הומוסקסואליות" אלו הן חלק בלתי נפרד מחייו של הגבר ויש להן מטרה מסוימת. הרדט טוען כי אדם לא צריך לאמץ מבנה של תרבות אחרת ולא לכפות את תרבותו על אחרים.
בנוסף חקר גילברט חקר את נושא ה"תשוקה", ותיאר בגישתו שלושה סוגי תשוקה: תשוקה מינית (המורכבת ממשיכה לאובייקט ממין כלשהו ומהעדפה לטכניקה מסוימת, הנוצרת מקישורים בין אוריינטציה וזהות מינית), תשוקה ליחסים חברתיים מסוימים ותשוקה לאובייקטים חברתיים וסמלי סטטוס.
הרדט מעיד כי חייו המקצועיים "הוקדשו לקידום האנתרופולוגיה ובייחוד האנתרופולוגיה של המיניות. הסיפוק הגדול היה בהפיכת המיניות לשדה מחקר פרוצסואלי בארצות הברית ומחוצה לה..."
לואי ז'ורדאן
לואי ז'ורדאן (בצרפתית: Louis Jourdan; 19 ביוני 1921 – 14 בפברואר 2015) היה שחקן קולנוע צרפתי. הוא נודע בשל תפקידיו במספר סרטים הוליוודיים בכללם "משפט פאראדין" (1947), "מכתב מאישה אלמונית" (1948), "ז'יז'י" (1958), "כל חלומותי" (1959) ו"אוקטופוסי" (1983).
קורות חייו
לואי ז'ורדאן נולד בשם לואי ז'אנדר (Louis Gendre) במרסיי, צרפת, בנם של איבון (שמה לפני הנישואים היה ז'ורדאן) ושל אנרי ז'אנדר (Gendre), בעל בית מלון.
הוא למד בצרפת, טורקיה ובריטניה, והתלמד כשחקן ב- École Dramatique, הופעת הבכורה שלו בסרט הייתה ב-1939.
אחרי הכיבוש הגרמני של צרפת במלחמת העולם השנייה, הוא המשיך לשחק בסרטים אבל לאחר שסירב להשתתף בסרטי התעמולה הנאצים, הוא הצטרף לתנועת ההתנגדות הצרפתית; אביו נעצר בידי הגסטאפו.
אחרי שבעלות הברית שחררו את צרפת ב-1944, נשא ז'ורדאן את ברת' פרדריק לאשה (Berthe Frederique), ממנה נולד לו בן.
קריירה קולנועית
ב-1947 נענה ז'ורדאן להצעה להופיע בסרטו של אלפרד היצ'קוק "משפט פאראדין", בכיכובו של גרגורי פק. בהוליווד הוא התיידד עם מספר כוכבים ונהג לשחק עמם קרוקט.
לאחר שכיכב במספר סרטים אמריקאים, הידועים שבהם הדרמה הרומנטית שלוש מטבעות במזרקה (1954), ו"הברבור" לצד גרייס קלי (1956). הוא הופיע לראשונה בברודוויי בגלמו את התפקיד הראשי בדרמה The Immoralist של בילי רוז. הוא שב לברודוויי למשך זמן קצר ב-1955 ובאותה שנה הופיע לראשונה בטלוויזיה בארצות הברית כמפקח בומון (The Immoralist) בסדרה Paris Precinct. ב-1959 שיחק בסרט כל חלומותי וב-1960 שיחק בסרט קאן-קאן לצידה של שירלי מקלין.
במהלך שנות השבעים הוא דיבב אלבומים על פי ספרי מסיפורי המלך בבר אותם הפיצה חברת Caedmon Audio.
בשנת 1983 הוא לוהק לתפקיד קאמאל קאהן, האיש הרע בסרט אוקטופוסי מסדרת סרטי ג'יימס בונד. ב-1984, הוא שיחק בתפקיד פייר דה קוברטן בסדרת הטלוויזיה The First Olympics: Athens 1896 שעסקה באולימפיאדת אתונה (1896).
ביולי 2010 זכה לעיטור לגיון הכבוד. הוא לווה לטקס שבצרפת על ידי ידידיו סידני פואטייה וקירק דגלאס.
חייו האישיים
בנו היחיד של ז'ורדאן, לואיס הנרי ז'ורדאן, מת בעקבות לקיחת מנת יתר של סמים בשנת 1981 ונקבר ב-Westwood Village Memorial Park Cemetery בלוס אנג'לס, קליפורניה. לז'ורדאן יש שני כוכבים בשדרת הכוכבים של הוליווד, שנמצאים בשדרת הוליווד 6153 ו-6445.
הוא פרש ממשחק וחי לאחר מכן עם אשתו ברת' פרדריק קויק ז'ורדאן באזור לוס אנג'לס. נפטר בפברואר 2015 בביתו בבוורלי הילס שבלוס אנג'לס.
נאום (עיר)
נאום (Neum) היא עיר נמל בבוסניה והרצגובינה על חוף הים האדריאטי.
נאום היא עיר החוף היחידה על פני 21 קילומטרים של חוף שיש לבוסניה והרצגובינה. קטע החוף, שנלקח מהאזור הקרואטי, צורף לבוסניה והרצגובינה במסגרת הסכם דייטון כדי לאפשר לה יציאה לים.
בנאום יש פחות מחמשת אלפים תושבים, כמעט כולם קרואטים ועוד כחמשת אלפים מיטות לאירוח תיירים.
ינקו מטושקה
חייו
מטושקה נולד בדולני קובין. הוא למד בגימנסיה בגמר ובין השנים 1839-1844 למד באקדמיה בברטיסלאבה. מטושקה נהג לכתוב שירים ופזמונים לאומיים סלובקים. בעקבות השעית אחד המרצים באוניברסיטה בברטיסלבה, לודוביט סטור, על ידי השלטונות ההונגרים שהתנגדו ללאומיות סלובקית, התפתח מחאה של סטודנטים כנגד השלטונות. מספר סטודנטים עזבו את הלימודים כמחאה, ובהם מטושקו. במסגרת מחאה זאת כתב מטושקה את השיר "ישנו ברק מעבר לטאטרה".
לאחר אביב העמים בשנים 1848-1849, חזר מטושקה לדולני קובין. בשנת 1851 הוא החל לעבוד בשרות המדינה, עד 1861 בטרסטנה, ומ 1870 בדולני קובין.
מוסטפא חאג'י
מוסטפא חאג'י (בערבית: مصطفى حاجي; נולד ב-16 בנובמבר 1971) הוא כדורגלן עבר מרוקני וכיום עוזר מאמן נבחרת מרוקו.
קריירה
חאג'י, יליד אופראן, מרוקו, היגר כילד עם משפחתו לצרפת, שם חתם על החוזה הראשון שלו בקבוצת הנוער של נאנסי, והמשיך בקבוצת הבוגרים של המועדון כבר בשנתו השנייה. באמצע שנות ה-90 הוצע לו לשחק בנבחרת צרפת, אך הוא העדיף לשחק בנבחרת מרוקו. מננסי עבר לספורטינג ליסבון מפורטוגל, דפורטיבו לה קורוניה מספרד וקובנטרי סיטי מאנגליה. ב-2001 עזב את קובנטרי שירדה ליגה ועבר לאסטון וילה, ממנה שוחרר לאחר מספר משחקים, ועבר לאספניול. לאחר מכן שיחק באל-עין מאיחוד האמירויות, פ.צ. זארבריקן מגרמניה ופולה אש מלוקסמבורג.
חאג'י שיחק עם נבחרת מרוקו במונדיאל 1998, בה כבש שער נגד נבחרת נורווגיה, ובאותה השנה הוא נבחר לכדורגלן השנה באפריקה. אחיו, יוסף חאג'י, משחק בנבחרת מרוקו ונאנסי מצרפת.
Hou toch van mij
Hou toch van mij (בעברית: בבקשה תאהבי אותי) הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמר הבלגי בוב בני. השיר ייצג את בלגיה באירוויזיון 1959. בני ייצג את בלגיה פעם נוספת באירוויזיון 1961, עם השיר "September, gouden roos".
רקע
השיר נבחר על ידי ועדה מקצועית שהוקמה על ידי רשות השידור הבלגית. "Hou toch van mij" הוא שיר תחנונים לאהובתו של בני, תוך שהוא משווה את אהבתם לאוויר לנשימה.
באירוויזיון
ב-11 במרץ 1959, השיר בוצע על ידי בני באירוויזיון. בני שובץ אחרון בסדר ההופעות, אחרי הממלכה המאוחדת. השיר זכה במקום השישי עם 9 נקודות.
הלן קירפטריק
הלן קירפטריק (באנגלית: Helen Kirkpatrick; 18 באוקטובר 1909 - 29 בדצמבר 1997) הייתה כתבת צבאית אמריקאית שסיקרה את מלחמת העולם השנייה. אחת הנשים הראשונות שסיקרו קרבות מהקו הראשון.
תולדות חייה עד מלחמת העולם השנייה
קירפטריק נולדה ברוצ'סטר שבמדינת ניו יורק להורים ממוצא סקוטי וסיימה תואר במשפט בינלאומי באוניברסיטת ז'נבה ב-1931. לאחר סיום לימודיה שהתה בצרפת ככתבת ניו יורק הראלד טריביון ובשנת 1937 עברה לבריטניה, בה סיקרה את תחום יחסי החוץ כעיתונאית פרילאנס עבור הסאנדיי טיימס. שהייתה הארוכה באירופה הקנתה לה ידע בשפה הצרפתית והיכרות עמוקה עם התרבות והפוליטיקה האירופאית, שחסרה לעיתונאים אמריקאים רבים שסיקרו את מלחמת העולם השנייה.
יחד עם עמיתיה, ויקטור גורדון-לנוקס (Victor Gordon-Lennox) מהדיילי טלגרף וגרהם האטון (Graham Hutton) מן האקונומיסט, יסדה קירפטריק כתב עת שנשלח בדואר למנויים מדי שבוע בשם "Whitehall News" (חדשות וייטהול), שתקף את מדיניותו הרופסת של נוויל צ'מברלין והתריע בפני עליית הדיקטטורות באירופה. רשימותיה מהתקופה, המהוות כתב אישום חמור נגד צ'מברלין ראו אור בשני ספרים: ו-.
במלחמת העולם השנייה
עם פרוץ המלחמה הייתה קירפטריק כתבת השיקגו דיילי ניוז בלונדון. העורך הראשי של העיתון פרנק נוקס, מי שיהיה מזכיר הצי בממשל פרנקלין דלאנו רוזוולט, אמר לקירפטריק שהוא אינו מעסיק נשים, היא ענתה בתגובה שאינה יכולה לשנות את מינה, אך הוא יכול לשנות את מדיניותו. נוקס לא שינה את מדיניות העיתון, אך העסיק את קירפטריק חרף מדיניות זו.
עד שנת 1943 דיווחה מלונדון על אודות הבליץ, אז עברה לאלג'יר וסיקרה את המערכה בצפון אפריקה. לאחר הנחיתה בנורמנדי הזמינו אותה מפקדי צבא צרפת החופשית למשרת העיתונאי שילווה את הכוחות הצרפתיים החלוצים על אדמת צרפת. ב-25 באוגוסט 1944 נכנסה לפריז מיד לאחר שחרור פריז, רכובה על הטנק של גנרל פיליפ לקלרק. בהמשך נכנסה ל"קן הנשרים", מפקדתו של אדולף היטלר.
טרנס-אסיה איירווייז
טרנס-אסיה איירווייז (בסינית מסורתית: 复兴航空; בסינית מפושטת: 复兴航空; בפין-יין: Fuxing Hangkong) הייתה חברת תעופה שבסיסה בטאיפיי שבטאיוואן.
היסטוריה
החברה הוקמה בשנת 1951 כחברת התעופה הפרטית הראשונה בטאיוואן. מסלולה הראשון היה מטאיפיי, גאושיונג, טייטונג והאוליין. טיסות אלו היו בתוך טאיוואן, והיא שימשה גם כסוכן מקומי של חברות תעופה זרות.
הלן קירפטריק
לאחר המלחמה
בהמשך שירתה כדוברת אגף מערב אירופה של מחלקת המדינה של ארצות הברית בוושינגטון.
טרנס-אסיה איירווייז
היסטוריה
שרותיה חדלו בשנת 1958, והיא חזרה לפעול בשנת 1988, לאחר 30 שנות היעדרות.
הלן קירפטריק
לאחר המלחמה
בשנת 1954 נישאה לרובינס מילבנק וכיהנה כנשיאת הקולג' בו למדה (סמית' קולג'). בני הזוג חיו בבתיהם בניו המפשייר ובקליפורניה, לאחר מותו של מילבנק ב-1985 עברה קירפטריק לויליאמסבורג, וירג'יניה, שם נפטרה.
עיטורים
קירפטריק זכתה למדליית החירות האמריקאית (Medal of Freedom), הוכתרה לאבירת לגיון הכבוד הצרפתי ומדליית ההכרה הצרפתית (Médaille de la Reconnaissance française).
טרנס-אסיה איירווייז
היסטוריה
בחודש ינואר 2014 חברת התעופה הודיעה על כוונתה להשיק חברת תעופה בעלות נמוכה בשם V אייר. החברה ביצעה את טיסת הבכורה שלה ב-17 בדצמבר באותה שנה מטאיפיי לבנגקוק.
בעקבות שתי תאונות קטלניות של מטוסי החברה ב-2014 (טיסה 222) וב-2015 (טיסה 235) היא נקלעה לקשיים כלכליים. בעקבות כך V אייר נסגרה ב-1 באוקטובר 2016 וב-22 בנובמבר טרנס-אסיה עצמה נסגרה.
סירקוזה (נפה)
נפת סירקוזה (באיטלקית: Provincia di Siracusa) היא נפה במחוז האוטונומי סיציליה שבאיטליה.
גאוגרפיה
הנפה משתרעת על שטח של 2,109 קמ"ר, בשנת 2005 התגוררו בה 398,178 נפש ובירתה בעיר סירקוזה. היא שוכנת בדרום-מזרחה של סיציליה, וגובלת בנפת קטניה מצפון, בנפת רגוזה מערב; בים היוני ממזרח. שמה נגזר משם השבט היווני "סוראקוסה" (Συράκουσαι) שמשמעו "ביצה".
הגידולים החקלאיים בנפה הם זיתים, דגנים, שקדים, תאנים, הדרים, גפנים, כותנה ועוד. משק החי כולל גידול כבשים, עזים ובקר. בנפה גם תעשייה פטרוכימית.
הערים העיקריות בנפה, נוסף על סירקוזה, הן אוגוסטה, נוטו ולנטיני.
הנרייט דהאן כלב
ביוגרפיה
דהאן כלב נולדה במרוקו ועלתה לישראל יחד עם הוריה בהיותה פעוטה בשנת 1949. לאחר עלייתם שוכנו במחנה העולים "שער העלייה". משם נדדו לפרדס חנה, לטבריה ולחולון, ובהיותה בת עשר עברו להתגורר בירושלים.
עשתה את חוק לימודיה מהתואר הראשון עד השלישי באוניברסיטה העברית בחוג למדע המדינה. התזה שלה לתואר השני הייתה בנושא "אינטלקטואלים בפוליטיקה" והיא נעשתה בהדרכתו של דוקטור ברוך (בריאן) קני-פז. קיבלה את הדוקטורט בשנת 1992 בהנחייתו של פרופסור יצחק גל-נור, נושא הדיסרטציה היה "מערכת ארגון עצמית: ואדי סאליב והפנתרים השחורים - השלכות על החברה הישראלית". זה היה המחקר הראשון שנעשה על אירועי ואדי סאליב וזיהה את הקשר בין ואדי סאליב למחאות הפנתרים השחורים. המחקר עסק במנגנוני האפליה של מוסדות המדינה כלפי מזרחים. ממסקנותיו החשובות, ההחמצה הגדולה של מדינת ישראל להכיל מחאה כאקט דמוקרטי. חלקים מן המחקר התפרסמו כמאמרים במכון הישראלי לדמוקרטיה ובמכון יד בן-צבי ובפרסומי מכון ון ליר. מאמרה "פמיניזם מזרחי - בין מזרח למערב" עוסק בחקר הפמיניזם בישראל על צמיחתו של הזרם הפמיניסטי המזרחי. מאמר נוסף פרי עטה של דהאן-כלב הוא "את כל כך יפה, לא רואים שאת מרוקאית". המאמר פורסם גם באנגלית "You're so pretty, you don't look Moroccan" ובגרמנית ונלמד בתוכניות לימוד פוסטקולוניאליות בישראל ומחוצה לה.
דהאן-כלב חוקרת את ההגות פוליטית והמשטרים דמוקרטיים, תאוריות בפמיניזם, יחסי הגומלין בין מגדר לפוליטיקה, גלובליזציה ופוסטקולוניאליזם. שימשה עמיתת מחקר במכון לחקר האידאולוגיה של המחלקה למדע המדינה והיחסים הבינלאומיים באוניברסיטת אוקספורד והייתה אורחת Somerville College. ייסדה וכיהנה כראש התוכנית ללימודי מגדר באוניברסיטת בן-גוריון ומרצה במכללה החברתית-כלכלית. והיא חברת מועצת העיתונות הארצית, הוועדה הציבורית לחינוך בישראל. ייעצה לצה"ל ולעיריית באר שבע בנושאי נשים.
כיהנה כיו"ר וחברת הנהלת "בצלם", חברת צוות החשיבה של מרכז יצחק רבין לחקר ישראל, ומייסדת וחברה בוועד המנהל של אחותי וחברה בוועד המנהל של המרכז לאינפורמציה אלטרנטיבית. היא אחת ממייסדות של הקשת הדמוקרטית המזרחית וחברה בוועד המנהל שלה.
במאי 2023 השתתפה בתוכנית הטלוויזיה התיעודית "מדורות השבטים" של כאן 11.
טה אנאו
טה אנאו (באנגלית: Te Anau) היא עיירה באי הדרומי של ניו זילנד השוכנת לחופו הדרום מזרחי של אגם טה אנאו.
שם העיירה נגזר משם האגם הסמוך, הקרוי על שמן של מערות טה אנא-או (Te Ana-au) הנמצאות לחופו המערבי של האגם ומשמעות שמן בשפה המאורית היא - "מערת המים המתערבלים". על פי מפקד האוכלוסין המקומי לשנת 2013, מונה העיירה 1911 תושבים. העיירה ממוקמת בסמיכות לאתרי תיירות וטבע מרהיבים, ובהם ההפארק הלאומי פיורדלנד, המילפורד סאונד ודאוטפול סאונד. בהתאם לכך, עיסוקם העיקרי של התושבים המקומיים הוא תיירות ואירוח, ומספר המיטות לאירוח בעיירה עומד על כ-4,000. העיירה משמשת גם כבסיס יציאה למסלולי המילפורד טרק והקפלר טרק.
אנתוני דה לה טורה
ביוגרפיה
דה לה טורה נולד בבאולינג גרין, אוהיו, להורים קובנים. אמו, אסתר גרסיה, היא מורה לספרדית בתיכון באולינג גרין, ולה חברה לניקיון. הוריו התגרשו זמן קצר לאחר לידתו. יש לו אח אחד גדול, ניקולה, ואחות גדולה אחת, אנג'ליקה. דה לה טורה למד בבית הספר היסודי והחטיבת ביניים סנט אלוסיוס בבאולינג גרין, לפני שנרשם ללימודים מקוונים דרך האקדמיה הווירטואלית של אוהיו.
כנער, דה לה טורה הופיע כחקיין ג'סטין ביבר, עבורו היה מרוויח בין 300 ל-600 דולר לשעה, וכן עבד בעסקי הניקיון של אמו. בשנת 2012, הוא עבר לנאשוויל, טנסי, כדי לעבוד על פרויקט מוזיקלי עם כותב השירים והמפיק דזמונד צ'יילד. בשנה שלאחר מכן, הוא עבר ללוס אנג'לס, קליפורניה.
קריירה
דה לה טורה החל את קריירת המשחק שלו בתפקיד קולי בסרט רוץ, דייגו רוץ! בתור ווילי הברווז השורק. הוא גם הופיע בפרסומת לקטשופ דל מונטה. היה לו תפקיד חוזר בשני פרקים של 100 דברים לעשות לפני התיכון של ניקלודיאון, כשגילם שחקן לטיני בשם אנתוני דל ריי.
בשנת 2018 שיחק במותחן "אדוני הכאוס" בבימויו ג'ונאס אקרלונד, לצד רורי קאלקין, אמורי כהן וג'ק קילמר. דה לה טורה הופיע בקליפ לסרט "ManUNkind" על מטאליקה. הסרט הוקרן בבכורה בפסטיבל סאנדנס 2018. דה לה טורה אמור לככב בתפקיד הראשי בסרט האימה בתקציב נמוך ג'וני גרוסום, בבימויו של גרג למברסון.
חיים אישיים
מאז אוגוסט 2015, דה לה טורה נמצא במערכת יחסים עם לאנה קונדור. הם התארסו ב-28 בינואר 2022.
טורניר אליפות בריטניה (2017)
טורניר אליפות בריטניה (2017) (באנגלית: United Kingdom Championship Tournament 2017) היה אחד מאירועי השלם וצפה של ארגון ההיאבקות, ה-WWE, ששודר בערוץ של ה-WWE Network. האירוע התפרס על פני יומיים בין התאריכים 14 ל-15 בינואר 2017, כשבערב הראשון התקיימו הקרבות של הסיבוב הראשון, בעוד שהערב השני כלל את כל שאר הקרבות כולל קרב הגמר. הטורניר נערך באולם האמפרס בולרום בבלקפול, לנקשייר, אנגליה.
מחליפים
המשתתפים האלה הוכרזו לטורניר, אך לא נבחרו בין 16 המשתתפים הסופיים. הם היו משתתפים ששימשו כגיבוי במקרה והיו פציעות של אחד מ-16 המשתתפים הסופיים, מה שלא קרה בפועל.
מהלך הטורניר
ב-9 בינואר 2017 פורסמו באתר הרשמי של ה-WWE ההתמודדויות שצפויות להיערך במהלך הטורניר.
הגבלות הזמן היו:
אירווינג ברלין
קורות חיים
ברלין נולד, לפי מקורות אחדים בעיר מוגילב שבבלארוס ולפי מקורות אחרים בעיר טיומן שבמזרח רוסיה, בשם ישראל איזדור ביילין, אחד משמונה ילדיו של שוחט (לפי מקורות אחרים - חזן). בשנת 1893 היגרה המשפחה לארצות הברית והשתקעה בניו יורק. כאשר ברלין היה בן שמונה, מת אביו והוא נאלץ לצאת לעבוד לפרנסת המשפחה. בין השאר עבד כמוכר עיתונים וכמלצר מזמר.
הלהיט הגדול הראשון שלו היה השיר Alexander's Ragtime Band, שנכתב בשנת 1911 וזכה מאז לביצועים רבים, כולל אלו של לואי ארמסטרונג, בינג קרוסבי וריי צ'ארלס. היה זה הראשון בשרשרת ארוכה של להיטים.
בשנת 1917, התגייס לצבא ארצות הברית במהלך מלחמת העולם הראשונה, והופיע במחזמר Yip Yip Yaphank אשר הוצג בבסיס Camp Upton בניו יורק.
בין שיריו הנודעים האחרים ניתן למנות את: God Bless America הפטריוטי, שהיה למעין המנון שני בארצות הברית, את Anything You Can Do, There's No Business Like Show Business מתוך המחזמר " אנני אוקלי אשת לפידות" ואת White Christmas, שבביצועו של בינג קרוסבי נמכר בלמעלה מ-100 מיליון עותקים וזכה בפרס האוסקר. השיר שובץ גם בסרט המוזיקלי "חג מולד לבן" (1954). ב-1948 כתב והלחין את שירי הסרט "מצעד הפסחא" שבו כיכבו פרד אסטר וג'ודי גרלנד. את כל אלה ורבים אחרים כתב והלחין מבלי שידע לקרוא או לכתוב תווים. גם בקולנוע שלח את ידו והלחין עשרות פסי-קול. שירו Blue Skies הושר על ידי אל ג'ולסון בסרט המדבר הראשון, זמר הג'אז.
ב-1953 הופק הסרט המוזיקלי "קרא לי מאדאם" עם שירים שלו. ב-1954 הופק הסרט המוזיקלי "אין כעסקי השעשועים" ובו שולבו שירים שכתב.
שירו הידוע Cheek to Cheek תורגם לעברית תחת השם "עדן", על ידי עלי מוהר ובוצע על ידי גידי גוב. שירו Puttin' on the Ritz תורגם בידי אבי קורן כ"לך לשפת הים". את השיר בתרגום זה ביצעה להקת הכל עובר חביבי.
ברלין היה נשוי פעמיים, בראשונה לדורותי גץ ב-1912, שנפטרה מטיפוס הבטן 5 חודשים לאחר נישואיהם, ובשנית לאלין מקיי ב-1926, בתו של תעשיין אמיד. מנישואיו השניים נולדו לו שלוש בנות ובן, שנפטר בינקותו.
ב-1954 הוענקה לו מדליית הזהב של הקונגרס וב-1977 העניק לו הנשיא ג'רלד פורד את מדליית החירות הנשיאותית, שני עיטורי הכבוד הגבוהים ביותר בארצות הברית.
ברלין נפטר מהתקף לב בניו יורק, בגיל 101.
הילוך מהיר
הילוך מהיר היא טכניקת צילום שבה מהירות הצילום של הפריימים, (קצב פריימים) היא איטית ממהירות הצפייה בהם.
כאשר מריצים סרטון (שצולם בטכניקה הזו) במהירות הרגילה, הזמן בסרטון נראה מואץ. לדוגמה, אם מצלמים סרטון בתדירות של פריים לשנייה, ולאחר מכן מריצים אותו ב-30 פריימים לשנייה, הסרטון יואץ פי 30. באופן דומה, ניתן להריץ סרט גם בקצב נמוך בהרבה מזה שבו הוא צולם.
תהליכים שהעין האנושית מתקשה לזהות מפאת איטיותם, כמו תנועת השמש והכוכבים או צמיחת צמחים, הופכים אפשריים למעקב כאשר מצלמים אותם בהילוך מהיר.
היסטוריה
הטכניקה הייתה בשימוש כדי לצלם קהלים, תנועה ואפילו שידורי טלוויזיה. ההשפעה של צילום בהילוך מהיר של אובייקט מסוים שמשתנה לאיטו יוצרת תנועה חלקה. אובייקט שמשתנה מהר מדי נראה כדבר הנע במהירות גבוהה, שקשה לעקוב אחריו.
צילום בהילוך מהיר פורסם לראשונה ב-1872, כשלילנד סטנפורד שכר את שירותיו של אדוארד מויברידג', כדי שיבדוק האם במהלך מרוצי סוסים קיים רגע שבו כל ארבע רגליהם של הסוסים נמצאות באוויר בעת ובעונה אחת. הניסויים ערכו שש שנים, עד שב-1878 התקין מויברידג' סדרת מצלמות כל מספר מטרים של המסלול, שהופעלו על ידי הסוסים בכל פעם שאלה עברו לידם. התמונות צולמו על ידי מספר מצלמות, ולאחר מכן הן סודרו לסדרת תמונות, שצילמו את הסוסים בעודם רצים.
השימוש הראשון בהילוך מהיר בסרטים היה בסרטו של ז'ורז מלייס מ-1897, "קארפור דה ל'אופרה".
טרמינולוגיה
המושג הילוך מהיר כולל בתוכו שתי טכניקות צילום שגורמות לאובייקטים לנוע יותר מהר על המסך מקצב תנועתם במציאות. הטכניקה הראשונה היא צילום למשך זמן קצר, שבו האינטרוולים בין שתי פתיחות עוקבות של התריס איטיות יותר מאשר בצילום סרטון רגיל, כלומר פחות מ-24 פריימים בשנייה (fast motion). הטכניקה השנייה היא צילום של תמונות סטילס מרובות שמרווחי הזמן ביניהן ארוכים, וחיבורן לסרטון בשלב העריכה (time lapse).
הילוך מהיר יכול להתפרס על פני טווח זמן בהתאם להחלטת הצלם, החל מקצב פריימים שמתקרב לקצב פריימים רגיל (בין 24 ו-30 פריימים לשנייה) ועד לפריים אחד ליום, פריים אחד לשבוע, ואפילו יותר. הבחירה בקצב הצילום משתנה בהתאם לקצב התנועה של אובייקט המצולם ולתוצאה הסופית שרוצים להציג.
המושג הילוך מהיר יכול גם להתייחס לאינטרוולים בין פתיחת התריס, וככל שהתריס נפתח במרווחים קצרים יותר, כך גם המרווחים בין פריים לזה העוקב לו יהיו קצרים יותר.
בסרטים, משתמשים בשני סוגי הצילום בהילוך מהיר - בצילום פריימים בקצב איטי, ובפתיחת תריס במרווחי זמן. כאשר ההילוך המהיר מתקרב לקצב הפריימים הרגיל נהוג לקרוא לו fast motion. שימוש נוסף להילוך מהיר הוא בקטעים איטיים בתוכניות טלוויזיה, שללא השימוש בהילוך המהיר יגזלו זמן רב מדי.
אופן הפעולה
סרטים מוקרנים בדרך כלל בקצב של 24 פריימים בשנייה. כאשר מצלמים סרט שנועד להקרנה בקצב רגיל, המצלמה תצלם תמונות בקצב של 24 פריימים בשנייה, שכן מהירות ההקרנה ומהירות ההקלטה זהות. אם המצלמה תוגדר לצלם במהירות איטית יותר, התמונות עדיין תוקרנה במהירות של 24 פריימים בשנייה, ולפיכך התמונה על המסך תנוע מהר יותר ממהירות התנועה שלה במציאות.
ניתן לחשב את השינוי בין מהירות התנועה במציאות לבין המהירות שבה תשודר התמונה על המסך באמצעות חלוקת מהירות ההקרנה במהירות המצלמה:
מהירות שידור &equals; מהירות ההקרנה מהירות המצלמה  × מהירות אמיתית
סרט שצולם בקצב של 12 פריימים בשנייה יראה על המסך במהירות כפולה. צילום במהירויות מצלמה שבין 8 לבין 22 פריימים לשנייה נופל בדרך כלל לקטגוריית fast motion, בעוד תמונות שצולמו במהירויות איטיות יותר נופלות יותר לתחום של time lapse.
רוב מצלמות הסרטים מאפשרות לצלם בקצב הסטנדרטי של 24 פריימים בשנייה. במצלמות שאינן מאפשרות לשנות את קצב הצילום ניתן לצלם סרטי הילוך מהיר באמצעות צילום פריימים בודדים באופן ידני. על מנת להשיג דיוק גבוה במרווחי הצילום ועקביות בשיעורי החשיפה, נהוג להשתמש במכשיר שמתחבר לתריס המצלמה הנקרא. מד-האינטרוולים שולט על תנועת המצלמה לפי מרווח הזמן שהצלם קובע בין פריימים. כיום, למצלמות דיגיטליות רבות יש מדי-אינטרוולים מובנים בחומרה או בתוכנה. ניתן לחבר מדי-אינטרוולים למצלמה במספר צירים, על מנת לקבל אפקטים מיוחדים כאשר הסרט מוקרן בקצב רגיל.
הילוך מהיר בחשיפה קצרה וארוכה
בנוסף לשינוי מהירות המצלמה, נלקח בחשבון היחס בין מרווח התמונות לבין זמן החשיפה. יחס זה אחראי על כמות הטשטוש בתנועה בכל פריים.
מצלמת קולנוע בדרך כלל מצלמת סרטונים במהירות של 24 פריימים לשנייה (fps). במהלך כל 1⁄24 שנייה המצלמה נחשפת לאור במשך כמחצית מהזמן. בשאר הזמן, האור מוסתר על ידי תריס המצלמה. לפיכך, זמן החשיפה במצלמת קולנוע מחושב בדרך כלל כ-1⁄48 שנייה (לעיתים קרובות, זמן החשיפה מעוגל ל-1⁄50 שנייה). התאמת זווית תריס המצלמה במצלמת קולנוע יכולה להוסיף או להפחית את כמות הטשטוש בתנועה.
בצילום בטכניקה של הילוך מהיר, המצלמה מצלמת תמונות במרווח איטי (למשל: פריים אחד כל שלושים שניות, 1⁄30 fps). התריס פתוח בחלק מהזמן הזה. בהילוך מהיר בחשיפה קצרה המצלמה נחשפת לאור למשך זמן החשיפה המקובל, על פני מרווח פריימים שונה מהמקובל בסרט רגיל. לדוגמה, המצלמה תוגדר לחשיפת פריים למשך 1⁄50 שנייה כל 30 שניות. הגדרה כזו תגרום לתריס להיפתח לפרקי זמן מדויקים מאוד, ותיצור אנימציית סטופ מושן.
הילוך מהיר ב-HDR
ניתן לשלב הילוך מהיר ביחד עם טכניקות צילום אחרות כגון High Dynamic Range Imaging. דוגמה לשיטה שבה ניתן לשלב HDR ביחד עם הילוך מהיר היא על ידי שימוש בתיחום (כלומר, צילום אותה תמונה תחת הגדרות מצלמה שונות) על כל פריים. שלוש תמונות מצולמות ברמות חשיפה שונות באותו הזמן, על מנת ליצור קבוצה של תמונות לכל פריים המייצגות את ההדגשות, את הפרטים ואת הצללים. כל קבוצה של שלוש תמונות כאלו משולבת על מנת ליצור פריים אחיד המורכב משלוש רמות החשיפה. אותם פריימים נכנסים לאחר מכן לסרטון.
מעבר יום-לילה
מעבר בין יום ללילה הוא אחת הסצנות התובעניות ביותר בצילום בהילוך מהיר. השיטה המשמשת להתמודד עם המעברים הללו נקראת שיטת "הגביע הקדוש". באזורים מרוחקים שלא מושפעים מזיהום אור, שמי הלילה חשוכים פי 10 מיליון משמיים ביום בהיר, דבר המתבטא בהבדל של 23 רמות חשיפה. בימי הצילום האנלוגי, שיטות שונות למיזוג נוצרו על מנת לפתור את בעיית החשיפה - צילום אחד נעשה ביום, והצילום השני נעשה בלילה בדיוק מאותה זווית צילום.
כיום, צילום דיגיטלי מציע דרכים שונות על מנת להתמודד עם מעבר יום-לילה, כגון חשיפה ורגישות ISO אוטומטיים, שיטות להגברת תאורה, וכן פתרונות תוכנה המאפשרים שליטה במצלמה על ידי מחשב או סמארטפון.
פדריקה מונטסני
פדריקה מונטסני מאניה (בספרדית: Federica Montseny Mañé, בקטלאנית: Federica Montseny i Mañé; 12 בפברואר 1905 – 14 בינואר 1994) הייתה פעילה אנרכיסטית ספרדייה, פמיניסטית, סופרת, משוררת, לוחמת נגד הפשיזם במסגרת מיליציה במלחמת האזרחים בספרד. הייתה מנובמבר 1936 עד מאי 1937 שרת הבריאות בממשלת החזית העממית בראשות פרנסיסקו לרגו קבלרו (האשה הראשונה שכיהנה בתפקיד שר בספרד).
תולדות חייה
נולדה במדריד לשני פעילים אנרכיסטים, חואן מונטסני  ותרזה מאניה מירווט, שערכו את המגזין האנרכיסטי La Revista Blanca ("המגזין הלבן"). ב-1912 שבו הוריה לקטלוניה, שם חיו בקהילה חקלאית ליד ברצלונה והפעילו הוצאה לאור של כתבים ליברטריאנים. כשבגרה, הצטרפה מונטסני לקונפדרציית העובדים האנרכו-סינדיקליסטית CNT וכתבה בביטאונים Solidaridad Obrera ("סולידריות עובדים"), Tierra y Libertad ("אדמה וחירות") ו-Nueva Senda ("נתיב חדש"). בכתיבתה הביעה תמיכה ברעיונות שחרור האשה וקראה לנשים לשחרור עצמי וביטוי עצמי. כאשר הוציא הרודן מיגל פרימו דה ריברה את CNT מחוץ לחוק ב-1927 והיא הפכה לתנועת מחתרת, הצטרפה מונטסני לפדרציית האנרכיסטים האיברית - FAI. בנוסף, חיברה כ-40 נובלות עד פרוץ מלחמת האזרחים.
בראשית מלחמת האזרחים ערכה מונטסני הפרדה בין שטחים המוחזקים בידי הפשיסטים, בהם הצדיקה פעולות התנגדות אלימות ואף ייסדה מיליציה בשם Tierra y Libertad ("אדמה וחירות"), לבין שטחים באחריות הרפובליקה, בהם יש להימנע מאלימות. בספטמבר 1936 מינה אותה פרנסיסקו לרגו קבלרו לשרת בריאות בממשלתו. בכך הייתה לאשה הראשונה שכיהנה בתפקיד שר בספרד והשלישית בכל מערב אירופה. במסגרת פעילותה כשרת בריאות החילה שינויים מהפכניים בהם החלת חינוך מיני בדגש על שימוש באמצעי מניעה גם לזוגות נשואים וביטול המגבלות החוקיות על הפלה מלאכותית.
ב-4 במאי 1937, הגיעה מונטסני לברצלונה יחד עם חואן גרסיה אוליבר על מנת לסייע לפתרון מלחמות הרחוב שפרצו בעיר בין נציגי מפלגות PSUC, UGT והמפלגה הקומוניסטית לבין נציגי CNT/FAI ו-POUM, מאבק שהיה שיאה של יריבות שפוררה את החזית העממית למלחמה בפשיזם. השניים נכשלו ושר האוצר, חואן נגרין שכנע את ראש הממשלה קבלרו להפעיל נגד POUM והאנרכיסטים את משמרות ההסתערות. בתגובה התפטרו מונטסני ויתר השרים האנרכיסטים מממשלת קבלרו.
עם תום המלחמה, ועלייתו של פרנקו לשלטון, נמלטה מונטסני לצרפת, שם שמשה כראש CNT בגלות עד 1942 והמשיכה לפרסם מאמרים וספרים. היא נכלאה על ידי משטרת צרפת של וישי בפריגו ובלימוז'. לאחר שחרורה המשיכה לפרסם ולהיות פעילה בקידום הפמיניזם וחיברה גם דיווחים היסטוריים, עדויות וניתוחים על שנות מלחמת האזרחים והתנועה האנרכיסטית בספרד.
בשנת 1977 שבה לספרד, אך המשיכה לחלק את זמנה בין ספרד לצרפת. נפטרה בטולוז בגיל 89.
הנצחה
על שמה בית חולים במדריד.
החזר מס הכנסה
החזר מס הכנסה הוא סכום שנגבה כמס הכנסה ומוחזר על ידי רשות המיסים לנישום, לאחר שהתברר שהמס שנגבה עולה על הנדרש בחוק.
דיווח לרשויות המס
הבסיס לחישוב החזר מס הוא קבלת נתונים מלאים על הכנסותיו של הנישום ועל הקלות המס שהוא זכאי להן. לדיווח נתונים אלה קיימות שיטות אחדות.
מדינות שבהן יש חובת דיווח לכל שכיר
מדינות אלו נחלקות לשלוש שיטות, הנבדלות זו מזו לפי רמת האוטומציה של התהליך (וביחס הפוך כמות הזמן שהאזרח נדרש להשקיע). ניסיונות הקלות על השכיר בהגשה המודל הנורדי הוא הקשה ביותר עבור המדינה, ואשר מקל על התהליך בצורה מקסימלית מעיני האזרח. מודל זה נחשב למודל הנלחם בצורה הטובה ביותר בכלכלה השחורה.
מדינות שבהן אין חובת דיווח לכל שכיר
במדינות רבות (16 מדינות מתוך 34 החברות ב-OECD) אין לשכירים חובת דיווח, וגביית המס מסתמכת בעיקרה על ניכוי במקור ללא דיווח מצד הנישום (זאת בדומה לשיטה בישראל). במדינות אלו נוצרים הפרשים לטובת או לרעת רשות המס המקומית. זהו המצב ביפן, אנגליה, אירלנד וגרמניה.
בארה״ב הממשל הכיר בבעיה וה-IRS החיל חובת דיווח אלקטרונית על כל האזרחים. חובה זו רוככה בכך שהממשל מימן את 14 החברות הגדולות שפיתחו תוכנות ידידותיות להגשת הדו"ח בתמורה לכך ששירותיהן יינתנו בחינם לאזרחים המרוויחים עד 70 אלף דולר.
בישראל
עבור עצמאים ישנה קביעה לשיעור ניכוי במקור מתשלומים שמתקבלים מלקוחות. בנוסף לזה ישנה קביעה למקדמות מס הכנסה. השיעור נקבע על ידי מס הכנסה ומבוסס על צפי הכנסות שנתי. ניתן לשנות את גובה הקביעה על ידי פנייה למס הכנסה במכתב או באמצעות מייצג (יועץ מס, רואה חשבון). משנקבעה קביעה למקדמות ינוכו ממנה סכומים שנגרעו מהנישום כניכוי במקור. בסוף השנה. עם היוודע גובה ההכנסות וההוצאות בפועל, ניתן לקבוע מהו החיוב המדויק שנישום מחויב בו. אם במהלך השנה הסכום המצטבר של המקדמות והניכויים במקור עולה על המס שהנישום חייב לשלם אזיי עליו לקבל החזר מס הכנסה.
עבור שכיר, גביית יתר יכולה להתקיים כאשר השכיר עובד בשני מקומות עבודה במקביל. במקרה כזה עליו לקבל מסמך תיאום מס ממס הכנסה שבעזרתו יכולים מעסיקיו לדעת מה שיעור המס שישולם מדי חודש בחודשו. בסוף השנה יכולים להיות הבדלים בין המס בו חויב הנישום למה המס ששולם בפועל. גם בעת החלפת מקום עבודה במהלך השנה ייתכן שהמס שנוכה גבוה מזה שנדרש בחישוב שנתי.
החזר מס יכול להתקיים גם במקרה שהנישום לא עדכן (את המעסיק אם שכיר או את ייעוץ המס אם עצמאי) בכל הקלות המס המגיעות לו. פקודת מס הכנסה מעניקה הטבות מס המקטינות את חבות המס ומתקבלות ממגוון סיבות כגון: תואר אקדמי, ביטוח חיים, ילדים, שחרור משירות חובה, קצבאות מביטוח לאומי, פעילות בשוק ההון וכו'. לא תמיד העובד מודע לזכותו להטבות אלה, ולכן אינו מביאן לידיעת מעסיקו, ומשלם מס יתר.
נישום שנוכה ממנו יותר מס משהוא חייב בו יכול לבקש החזר מרשות המיסים, באמצעות הגשת דו"ח שנתי. פנייה זו נעשית ישירות על ידי הנישום, או באמצעות מייצג (יועץ מס, רואה חשבון או עורך דין).
גיא פרידמן
כשחקן
שיחק ב-1995 בקלטת "דגדוגים" בתפקיד יונתן הקטן, ובאותה שנה גם השתתף במחזמר "גריז".
ב-1996 הנחה את "עלית - תעשייה מתוקה", שיחק בקלטת הילדים "גומות החן של זוהר" בתפקיד אלוהים, ושיחק בחנוכה של אותה שנה את החתול במחזמר "עליסה בארץ הפלאות" לצד חני נחמיאס.
בשנת 1998 שיחק את משה ירחמיאל בחסמב"ה המחזמר, הנחה את "ג'ונגל הסיפורים", ושיחק את קיפי בן קיפוד בעונה השנייה של "רחוב סומסום".
בחנוכה של שנת 2001 שיחק במחזמר "עמי ותמי".
בחנוכה של שנת 2002 שיחק במחזמר "צי.פי חברה מכוכב אחר".
בשנת 2004 גילם את טריקי הרובוט בקלטת "טולי בלבולי בארץ פטפטת" ובשנת 2006 גילם את סטקאטו ב"טולי בלבולי בממלכת המוזיקה", ובאותה שנה הנחה את התוכנית "שירי משחק" ששודרה בערוץ לולי והשתתף בהצגות הילדים "בנצי", "אדון חלום", ו"איך שירים באים אל לב האדם" בהפקת התיאטרון שלנו, וכמו כן השתתף בסדרות של דורון מור ורינת גבאי (אותה הכיר ששיתפו פעולה בהצגות, בהופעות ובסדרות של הוט).
ב-2010 גילם את שושן בסדרה "גינת הפלאים של רינת".
בשנת 2013 התארח אצל "קישקשתא מארח כוכבים" בחינוכית.
משנת 2017 ועד היום משחק לצד שרון שחל בהצגה "חגיגה בחווה",
בחנוכה של שנת 2017 השתתף במופע "מותק של פסטיבל" והשתתף במופע הזה גם ב-2009 וב-2011. בשנים 2023/2022 השתתף במחזמר לחנוכה "תיבת נח" יחד אם רינת גבאי וטוביה צפיר.
כמדבב
בשנת 1998 דיבב את דובי בסדרה "בסל הבובות".
בשנת 2000 דיבב את הורטון הפיל בסדרה "ד"ר סוס" ודיבב את טומי ב"חוות סוסי הפוני".
בשנת 2002 גילם דמויות שונות בסרט "הרפתקאותיו של טוב טוב הגמד".
בשנת 2005 גילם דמויות שונות בסדרה "אגדות אנדרסן".
בשנת 2008 דיבב את טוני ג'ונס בסדרה בערוץ הילדים "קסם המג'י"
בשנת 2009 דיבב בדיבוב האחרון שלו ב"היה היה - דואגים לכדור הארץ".
כזמר
ב-1991 השתתף בקדם אירוויזיון כחלק מלהקת שיר עם השיר "כל שנה".
ב-1995 היה זמר ליווי של ליאורה שייצגה את ישראל באירוויזיון 1995.
ב-1997 השתתף כאחד מחברי הלהקה בתוכנית "במקום הראשון" לצד חני נחמיאס בערוץ 2 במסגרת הזכיינית "רשת".
ב-2003 וב-2004 היה זמר ליווי בפסטיגל.
ב-2008 השתתף כזמר בתוכנית "זו ילדותי" לצד רמה מסינגר.
ריקרדו שאיי
ריקרדו שאיי (איטלקית: Riccardo Chailly; נולד ב-20 בפברואר 1953) הוא מנצח איטלקי. הוא החל את קריירת הניצוח שלו כמנצח אופרה ובהדרגה הרחיב את הרפרטואר למוזיקה סימפונית.
שאיי נולד במילאנו למשפחה מוזיקלית. אביו, לוצ'אנו, היה מלחין וריקרדו למד איתו קומפוזיציה בנעוריו. בגיל עשרים התמנה שאיי לעוזר מנצח לקלאודיו אבאדו בלה סקאלה. הופעתו הראשונה כמנצח הייתה בשנת 1978 בלה סקאלה ועד מהרה הוצף בהזמנות לנצח בבתי אופרה אחרים, בהם המטרופוליטן אופרה, בית האופרה המלכותית, קובנט גארדן, פסטיבל זלצבורג והאופרה הממלכתית של בוואריה.
בין השנים 1982–1988 היה שאיי מנצח ראשי של התזמורת הסימפונית הגרמנית ומשנת 1982 עד 1985 היה מנצח אורח ראשי של הפילהרמונית של לונדון. משנת 1986 עד 1993 ניצח על התיאטרו קומונאלה די בולוניה.
משנת 1988 עד 2004 היה המנצח הראשי של תזמורת הקונצרטחבאו המלכותית באמסטרדם, שם התמסר לביצועי הרפרטואר הסימפוני המקובל, בעיקר ברוקנר ומאהלר, שהקנו לתזמורת את המוניטין שיצאו לה, אך בד בבד גם הרחיב במידה משמעותית את הרפרטואר ביצירות של המאה ה-20 ומוזיקה בת ימינו.
בשנת 1995 ניצח שאיי על פסטיבל מאהלר, שחגג את יובל המאה לקונצרט הראשון של מאהלר בקונצרטחבאו. הוא ניצח גם על אופרות באמסטרדם, הן בקונצרט המנחה השנתי לחג המולד של תזמורת הקונצרטחבאו המלכותית והן באופרה ההולנדית, שם נפרד לשלום מאמסטרדם בהפקה של "דון קרלו" מאת ורדי.
באוגוסט 2005 נכנס שאיי לתפקידו החדש בלייפציג כמנצח ראשי של תזמורת הגוונדהאוס ומנהל מוזיקלי כללי של האופרה שם. בשנת 2008 הוא השתתף בסרט תעודי של הבמאי האוסטרי פולקר שמידט על חייו של ג'קומו פוצ'יני לצד נכדו של פוצ'יני.
בשנת 2016 סיים את תפקידו כמנצח ראשי של תזמורת הגוונדהאוס. בשנת 2014 החליף את דניאל בארנבוים בתפקיד המנהל המוזיקלי של לה סקאלה.
מיכלאנג'לו צ'רקואוצי
מיכלאנג'לו צ'רקואוצי (באיטלקית: Michelangelo Cerquozzi; 12 בפברואר 1602 – 6 באפריל 1660) היה צייר בארוק איטלקי, שנודע בזכות סצנות הז'אנר שלו, תמונות קרב, יצירות דתיות ומיתולוגיות קטנות וסגנון טבע דומם. סצנות הז'אנר שלו הושפעו מיצירותיהם של אמני הז'אנר הפלמי וההולנדי המכונה "הבמבוצ'אנטי" שהיה פעיל ברומא ויצר ציורים קטנים והדפסים מחיי היומיום של המעמדות הנמוכים ברומא ובאזור הכפרי שלה. הוא היה אחד מציירי הקרב החשובים שפעלו באיטליה במחצית הראשונה של המאה ה -17, מיכלאנג'לו צ'רקואוצי זכה לכינוי "מיכלאנג'לו דלה באטאליה" (Michelangelo delle Battaglie – "מיכלאנג'לו של הקרבות").
ביוגרפיה
מיכלאנג'לו צ'רקואוצי נולד ברומא כבנם של מרצ'לו צ'רקואוצי ולוצ'יה וסאלי, שניהם אזרחים רומיים. אביו היה סוחר עור מצליח והמשפחה הייתה אמידה. מיכלאנג'לו צ'רקואוצי החל את הכשרתו האמנותית בגיל 12 בסטודיו של ג'וזפה צ'זארי, צייר היסטוריה שבסטודיו אימן גם את קאראווג'ו הצעיר עם הגעתו לרומא.
ביוגרפים מתארים את צ'רקואוצי כאמן שהיה בקשר הדוק עם מעגל האמנים הפלמיים וההולנדים הפעילים ברומא. ראשית הקשר נוצר בשנים 1620–1621 כשהוא התגורר או עבד ברומא לצד ג'ייקוב דה הייז (הידוע גם בשם ג'אקומו פימינגו), צייר קרבות מאנטוורפן שהגיע לרומא בשנת 1601. ייתכן שהוא למד עם יקוב דה האסה (Jacob de Hase) לפני תאריך זה. בשנת 1624 הוא התגורר עם הציירים ההולנדים פאולוס בור, במקור מאמרספורט, ויאן הרמנס במקור מריימס, ובשנים 1625–1630 עם וילם מיכילס הפלמי. בשנת 1631 היה לו כבר סטודיו עם תלמידיו מתאו בוניצ'לי ומיכילס.
יצירתו מהתקופה המוקדמת אינה ידועה מספיק. הוא צייר כמה ציורי קרב והפיק גם ציורי טבע דומם אשר חיקו את יצירתו של פייטרו פאולו בונזי, מומחה לסגנון טבע דומם. צ'רקואוצי הצטרף לאקדמיה דה סנט לוקה בשנת 1634 והשתתף בישיבותיה עד שנת 1652.
צ'רקואוצי זכה להכרה בהדרגה החל משנת 1630 ויצירותיו נמכרו היטב לכל סוגי הפטרונים. החסות המוקדמת של רוכשים כמו הסוחר דומיניקו ויולה מילאה תפקיד חשוב בהתפתחות הקריירה שלו. הוא היה גם מסוגל להסתמך על עמלות מהלקוחות הבולטים כולל אנשי מקצוע כגון עורך הדין רפאלו, המרקיז והרופא וינצ'נזו נרי ולקוחות אריסטוקרטיה מהמעגל של משפחת ברבריני הקרדינל רפצ'אולי, הרוזן קמילו קארנדיני, מונסיניור ראג'י ואחרים. רבים מהפטרונים שלו היו ממעגלים שתמכו בעניין הספרדי באיטליה.
אנלוג של סובסטרט
אנלוג של סובסטרט (או אנלוג למצב מעבר) הוא מרכיב כימיקלי-סינתטי או טבעי אשר מדמה התרחשות טבעית של סובסטרט האנזים במבנה או בתפקוד. כלומר, אנלוג של סובסטרט היא מולקולה בעלת דמיון רב לסובסטרט של אנזים מסוים ועל כן, יכולה להקשר או להיות מזוהה על ידי האנזים הספציפי. השפעת האנזים על האנלוג שונה מהשפעתו על הסובסטרט הטבעי שלו. מסיבה זו, אנלוגים לסובסטרט יכולים להוות מעכבים יעילים של תהליך קטליטי מסוים ויכולים להוות מקור להבנת המחקר של פעילות מולקולות ביולוגיות ומקור להבנת המכניזם של פעילות האנזים.
מיכלאנג'לו צ'רקואוצי
יצירה
מיכאלאנג'לו צ'רקואוצי ידוע בעיקר בזכות ציור בדים קטנים המתארים סצנות ז'אנר וסצנות הקרב התוססות בציורי הבארוק שלו. צ'רקואוצי הוכר כצייר טבע דומם בולט, ואילו הקריירה רבת־הפנים שלו כללה גם יצירות דתיות ומיתולוגיות. אומרים שהוא צייר כמה תמונות מזבח בכנסיות לא מזוהות. עבודותיו הדתיות של צ'רקואוצי הן בדרך כלל תמונות בגודל בינוני, כמו ציורי הז'אנר שלו, דמויות קטנות ובלתי מוגדרות בתפאורות נוף נטורליסטיות. הוא גם צייר כמה ציורים אלגוריים, כולל של עונות השנה, כגון הקיץ והאביב.
אנלוג של סובסטרט
רקע
אנזים הוא מולקולה הנקשרת לסובסטרט ספציפי ומזרז קצב ריאקציה שבה הסובסטרט (מגיב) הופך לתוצר. כל הסובסטרטים חייבים לעבור דרך מצב מעבר שהיא קונפורמציה בעלת אנרגיה גבוהה, וזהו השלב אשר קובע את קצב הריאקציה. אנזימים מייצבים את מצב המעבר ועל ידי כך גורמים להנמכת האנרגיה החופשית הדרושה לצורך הפיכת הסובסטרט למצב המעבר. אנרגיה זו נקראת אנרגיית שפעול (אנרגיית אקטיבציה). הקטנת אנרגיית האקטיבציה על ידי האנזים גורמת להגברת קצב הריאקציה.
מכיוון שהשלב הראשון בקטליזה אנזימטית הוא קישור בין האנזים לסובסטרט, מולקולות הדומות מבחינה כימית ומבנית לסובסטרט, עשויות להיקשר לאנזים במקום הסובסטרט ולעכב אותו.
מיכלאנג'לו צ'רקואוצי
ציורי קרב
מיכלאנג'לו צ'רקואוצי קיבל את הכינוי "מיכלאנג'לו דלה באטאליה" על ציורי הקרב שלו. בציורי הקרב הוא התאים את סגנון הבמבוצ'יאנטי לז'אנר. צ'רקואוצי השתמש בשפה מיידית, כמעט אכזרית, ודחף את ציור הקרב לעבר ייצוג העובדות כפי שהן. חלק מקטעי הקרב שלו הושפעו מסצנות של סלבדור רוזה, כמו "הקרב" בגלריה נציונלה של רומא.
אנלוג של סובסטרט
מנגנון
בעוד שמספר גדול של מולקולות, שאינן מוגדרות כסובסטרטים טבעיים של האנזים, יכולות להיכנס לאתר הפעיל של אנזימים, רק מספר קטן מאוד של אנלוגים יהיו בעלי זיקה ויוכלו להיקשר לאתר הפעיל. המנגנון הספציפי משתנה מאנלוג אחד לשני אך היכולת הכללית עבור אנלוגים אנזימטיים, לעשות זאת, נובעת מהדמיון המבני והדמיון הכימי הגבוהים לסובסטרט או למצב המעבר של סובסטרט האנזים. לדוגמה האנלוג N-(Phosphonacetyl)-L-aspartate (בקיצור: PALA) שונה ממצב המעבר של הסובסטרט הטבעי בכמה קבוצות פונקציונליות בודדות.
מיכלאנג'לו צ'רקואוצי
ציורי קרב
הוא תרם תרומות משמעותיות לז'אנר ציור הקרבות, בבדים הקטנים שלו. אלה מציגים נקודת מבט מקרוב של קרב שנשלט על ידי מאבק אלים בין פרשים. מאבק של סוסים וגברים חסרי מעצורים בתנועות מסתחררות. עבודות אלה השפיעו על עבודתו של ז'אק קורטואיס בז'אנר הקרב.
אנלוג של סובסטרט
מנגנון
חיקוי מצב המעבר אינו דבר של מה בכך, מאחר שהקישור בין אנזים לסובסטרט או למצב המעבר מורכב ממספר אינטראקציות כימיות ספציפיות באוריאנטציה מרחבית מסוימת.
מיכלאנג'לו צ'רקואוצי
סצנות ז'אנר
בציורי הז'אנר שלו צ'רקואוצי מציג את נאמנותו לסגנון הבמבוצ'יאנטי – חבורת הציירים ההולנדים והפלמים סביב פיטר ואן לאר ויאן מיל שפיתחו סגנון חדש ברומא. העבירו לשם מסורת ציור שנטועה בצפון אירופה של ציור הז'אנר. תרומתו החשובה של הבמבוצ'אנטי הייתה ההיכרות של הציור הרומאי עם נושאים חדשים הנגזרים מציורי ז'אנר פלמיים והולנדים הכוללים "כייסים, חבורות שיכורים וגרגרנים, מעשנים רעועים ונושאים 'קודרים' אחרים." בתקופה המוקדמת שלו הראה צ'רקואוצי את שליטתו בסגנון של פיטר ואן לאר במידת הקומפקטית שלו, דמויות האנטי־גיבור, ואפקטים יפים של אור–צל דרמטיים. בעבודות אלה צ'רקואוצי תיעד את חייו הפשוטים של העם הרומי, בין חורבותיו, במסבאותיו ובמריבותיו. לעיתים קרובות הוא צייר את המקומות ברומא ובאזור קמפניה. צ'רקואוצי לא היה חסיד נלהב של סגנונות פלמיים והולנדים אלה ונבדל מהם בדגש ששם על אלמנטים עלילתיים ואנקדוטיים. הוא הציג גם דמויות בעלות מעמד חברתי גבוה יותר, נטייה שנמצאה גם בעבודתו של יאן מיאל בשנות ה -40 וה -1650. הציורים ״המסיבה״ ו״גן עם אמנים״ של צ'רקואוצי מציגים מאפיינים של החבורה ההולנדית בטבעיותם ובפורמט הקטן שלהן. עם זאת, במקום תיאור אורח חיים פשוט, הוא מתאר קבוצות של גברים ונשים לבושים אלגנטי. אלה כוללים את האמן עצמו, הרופא שלו וינצ'נזו נרי וחברים אחרים העוסקים בשיחה ובמשחקים.
אנלוג של סובסטרט
שימושים
לאנלוג של סובסטרט יכולים להיות מגוון שימושים אקדמיים ורפואיים.
מיכלאנג'לו צ'רקואוצי
סצנות ז'אנר
ההשקפה ההיסטורית המסורתית בתולדות האמנות הייתה כי סגנון הבמבוצ'אנטי הציע מבט ריאליסטי - "דיוקן אמיתי של רומא והחיים העממיים שלה, ללא שינוי" כפי שראה זאת האמן. עם זאת, בני דורם לא ראו בדרך כלל את הבמבוצ'אנטי כריאליסטים. השקפה אלטרנטיבית לאמנות הבמבוצ'אנטי היא שעבודותיהם מהוות אלגוריות מורכבות המספקות פרשנות לאמנות קלאסית במטרה להביא את המתבונן להגות רעיונות נשגבים. לפיכך הם עומדים במסורת ארוכה של פרדוקס, בה נושאים עממיים או וולגריים היו הכלי להעברת משמעויות פילוסופיות חשובות.
בעוד סגנון הציור שלו נתקל בבוז גלוי על ידי ציירים איטלקים, הם בכל זאת התקבלו לאקדמיה דה סנט לוקה ברומא. זאת הייתה העמותה היוקרתית של אמנים מובילים ברומא. שצ'רקואוצי וואן לאר התקבלו שניהם אליה. צ'רקואוצי אפילו נכנס לאקדמיה בשנת 1634 כשהיה רק בן 30. אי־אהבתם של אמנים אחרים לבמבוצ'אנטי הוסברה בכך שהם ייצרו ציורים שהיו לעיתים קרובות "זולים יותר" בעיניהם, ובכך היוו תחרות חזקה עבור ציירים "רציניים", במיוחד בסוף שנות ה-50–1640 כאשר המצב הכלכלי היה בשפל. בניגוד למה שהאמנים האחרים האמינו, הבמוצ'אנטי המצליחים ביותר כמו צ'רקואוצי הצליחו למעשה לקבל מחירים גבוהים עבור עבודותיהם.
ציורי טבע דומם
הנושא של קטיף הפרי והצעתו לצעירה היה שכיח כבר במאה ה־16 בארצות השפלה. ב"קטיף הרימונים" הצעיר מציע רימון לנשים צעירות. הרימון היה במשך מאות שנים סמל לפוריות ושפע, ללא ספק בגלל הזרעים הרבים שהוא מכיל. המשמעות הארוטית של הקומפוזיציה מעידה על ידי העובדה שהפירות המוצעים עומדים להתפוצץ ועל ידי המבט האוהב שהאישה מפנה כלפי הגבר.
הוא זכה להצלחה ניכרת עם ציורי טבע הדומם שלו, המופיעים לעיתים קרובות במכירות של המאה ה -17 וה -18.