cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
גאורג, דוכס מקלנבורג
ביוגרפיה
ב-6 בדצמבר 1934 מת דודו, הדוכס קרל מיכאל, וגאורג ירש את תאריו כראש בית מקלנבורג-שטרליץ. הוא חי עם משפחתו בארמון רמפלין עד אפריל 1940, כאשר החלק העיקרי של הארמון נשרף. לאחר מכן עברה המשפחה לגרונוואלד, שם הם חיו עד שהבית שלהם נהרס בהפצצה של בעלות הברית בפברואר 1944. באוגוסט 1944, גאורג נעצר על ידי הגסטפו ונשלח לזקסנהאוזן על ידי הנאצים, שם הוא נשאר עד פברואר 1945. בעקבות שחרורו, הדוכס גאורג ומשפחתו עברו לזיגמרינגן בהזמנתה של מרגרטה קרולה, נסיכת סקסוניה (אשתו של פרידריך, נסיך הוהנצולרן) בחודש מרץ 1945.
ב-18 בדצמבר 1950 בית מקלנבורג-שוורין אישר את ההחלטות שנעשו בשנת 1929 לגבי התואר של גאורג, והוא קיבל את הסגנון של הוד מעלתו, ואושר מעמדו כראש בית מקלנבורג-שטרליץ. באותו הזמן, בוטל התואר רוזן קרלוב שהיה לו.
ב-6 ביוני 1963 מת גאורג בזיגמרינגן, גרמניה כתוצאה מהתקף לב, ובנו הבכור גאורג אלכסנדר, דוכס מקלנבורג ירש את תאריו.
משפחתו
ב-7 באוקטובר 1920 התחתן גאורג בז'נבה, שווייץ עם אירינה מיכאילובנה רייבסקיה, הרוזנת טולסטוי, אלמנתו של הרוזן אלכסנדר מיכאילוביץ' טולסטוי ובתם של מיכאל ניקולאייביץ' רייבסקי והנסיכה מריה גריגורייבנה גגארינה, אשר הייתה מצאצאיו של גריגורי פוטיומקין, ונולדו לו ממנה ארבעה ילדים:
במאי 1956 התארס גאורג עם שרלוטה, ארכידוכסית אוסטריה, בתם הצעירה של קרל הראשון, קיסר אוסטריה וזיטה, נסיכת בורבון-פארמה. הם נישאו בטקס אזרחי ב-21 ביולי 1956 בפקינג, גרמניה ובטקס דתי ארבעה ימים מאוחר יותר, אולם לא היו להם ילדים.
האגף המזרחי של הבית הלבן
האגף המזרחי של הבית הלבן (באנגלית: East Wing of the White House) הוא מבנה דו קומתי, המצוי מזרחית לבית הלבן - משכנו של נשיא ארצות הברית המצוי בוושינגטון בירת ארצות הברית.
במבנה זה מצויים משרדי הגברת הראשונה של ארצות הברית וכן צוותים שונים של הבית הלבן ובהם צוות ההתכתבות (המענה לתכתובות) של הבית הלבן. באגף זה נמצא תיאטרון הבית הלבן (the White House theater), וכניסת המבקרים ולובי המיועד למבקרים.
האגף מחובר למבנה הראשי באכסדרת העמודים המזרחית (the East Colonnade).
היסטוריה
הנשיא תומאס ג'פרסון הוסיף שתי אכסדראות עמודים, מזרחית ומערבית לבית הלבן בתקופת כהונתו. האכסדרה המזרחית הוסרה בשנת 1866 ונבנתה מחדש בשנת 1902 במהלך השיפוץ שנעשה בתקופת כהונתו של תיאודור רוזוולט. בקצה אכסדרה זו ניצבה חממת הבית הלבן.
החל משנת 1977 משמש האגף המזרחי את לשכתה של הגברת הראשונה של ארצות הברית. רוזלין קרטר הייתה הגברת הראשונה שמיקמה את משרדה האישי באגף המזרחי וקראה לו באופן רשמי "משרדה של הגברת הראשונה".
שור הבר
שור הבר או בקר בר הידוע גם כאורוקס (שם מדעי: Bos primigenius) הוא מין שנכחד בסוג פר. היה נפוץ בכל אירופה ובאזורים רבים באסיה ובאפריקה, ומשערים שממנו פותחו כמה מגזעי הבקר המשמשים את האדם.
אורכו של שור הבר היה כשלושה מטרים וגובהו הגיע ל-1.8 מטר. צבעו היה שחור ולאורך גבו נמתח פס לבן.
לפי הממצא הארכיאו-זואולוגי השור התקיים בתחומי ארץ ישראל עד שלהי תקופת הברזל, בידי המדע שפע ראיות על קיומו במרחב המערב אסייתי של שור הבר. בתנ"ך מוזכר הוא כבעל חיים מוכר עד תקופתו של דוד המלך, ומאוחר יותר בספרי הנביאים. במונומנטים אשורים מתואר המרדף והציד אחריו בזמן השושלות הקדומות. יוליוס קיסר ראה ותיאר אותו בגרמניה ביער הרקניה, ועד ימי הביניים לא נכחד מאירופה, על פי עדויות אחרונות שור הבר נכחד כליל מן העולם בשנת 1627 בפולין.
גודלו ועצמתו של שור הבר הרשימו את האדם מאז ימי קדם, האדם הקדמון נהג לצוד אותו כדי לאכלו והוא גם מופיע בציורי מערות, בסמל מולדובה ובסמלה של מקלנבורג.
ניסיון השבתו לטבע
ממשלת רוסיה ניסתה להשיבו לטבע על ידי הכלאה של ביזון אירופי עם פרה (ראה על כך בערך ביזון אירופי).
שור הבר בארץ ישראל
שורי הבר חיו בארץ ישראל בתקופות קדומות,שרידיו נתגלו בכרמל,ובעמק הירדן. שרידיהם נמצאו באתרים רבים בחבל הים תיכוני לאורך עידני התקופות הפרהיסטוריות.
אולם מספר הממצאים הארכאו-זואולוגיים הולך ופוחת לאחר מכן והאחרון שבהם הוא משלהי תקופת הברזל בתל חשבון שבעבר הירדן.
זיהוי מקראי
קיימת סברה ששור הבר הוא למעשה התאו המקראי והמין המכונה היום תאו הוא בעצם המין המכונה בלשון חז"ל "כוי". כמו כן, קיימת סברה אחרת שהשור הוא הראם המקראי, שכן הוא מופיע בתקבולת עם הפר (דברים לג יז; ישעיהו לד ז; תהילים כט ו).
מיכאל רייזיחר
מיכאל ג'ון רייזיחר (בהולנדית: Michael John Reiziger; נולד ב-3 במאי 1973 באמסטלפיין, צפון הולנד) הוא כדורגלן עבר הולנדי, ששיחק בעמדת המגן הימני.
קריירה
רייזיחר החל את הקריירה שלו בקבוצת אייאקס אמסטרדם, ובילה את שנותיו הראשונות בבוגרים, בהשאלות לקבוצות וולנדם וחרונינגן. אחרי שחזר מההשאלות לאייאקס, הוא זכה עם הקבוצה בליגת האלופות בשנת 1995. בשנת 1996, הוא חתם במועדון האיטלקי מילאן, אבל לאחר שנפצע והושבת עד סוף העונה, הוא עזב את מילאן לברצלונה הספרדית. בברצלונה הוא שיחק במשך 7 עונות, וזכה עימה פעמיים באליפות הלה ליגה ובגביע המלך הספרדי. בשנת 2004, הוא עבר תחת חוק בוסמן, למועדון הכדורגל האנגלי מידלסברו. ב-31 באוגוסט 2005, הוא חזר להולנד, לקבוצת פ.ס.וו. איינדהובן, בה שיחק שנתיים לפני שפרש.
הופעת הבכורה שלו במדי נבחרת הולנד, הייתה ב-12 באוקטובר 1994, נגד נבחרת נורווגיה. הוא שיחק עבור הולנד במהלך טורנירי יורו 1996, מונדיאל 1998, יורו 2000 ו-יורו 2004. הוא פרש מן הנבחרת הלאומית לאחר יורו 2004. זמן קצר לאחר שחתם באיינדהובן, הוא הצהיר שהוא שוקל לשוב לשחק במדים הלאומיים של הולנד, אם ההזדמנות תהיה אפשרית. בכל זאת, רייזיחר מעולם לא זומן שוב לסגל הנבחרת.
הוא פרש מכדורגל ב-30 באפריל 2007, יום לאחר המחזור האחרון של ליגת העל ההולנדית, בו הבטיחה קבוצתו פ.ס.וו. איינדהובן את האליפות.
מג'ורו
מג'ורו (אנגלית: Majuro) היא בירת הרפובליקה של איי מרשל והעיר הגדולה ביותר בה. בעיר 25,400 תושבים (נכון לשנת 2004).
העיר ממוקמת באטול מג'ורו, בו 64 איים. יש בה נמל ושדה תעופה בינלאומי. שטח האי (האטול) הוא 9.7 קמ"ר, והוא מקיף לאגונה ששטחה 295 קמ"ר.
השכלה
בעיר נמצאת מכללת איי מרשל.
תעשייה
העיר מייצאת קופרה.
ספורט
האטול עליו נמצאת מג'ורו ידוע בספורט הצלילה.
היסטוריה
ב-30 בינואר 1944, במלחמת העולם השנייה, נכבשה העיר שהייתה עד אז בשלטון יפן על ידי חיילי ארצות הברית.
חיזוי רגשי
חיזוי רגשי (באנגלית: Affective forecasting; הידוע גם בשם חיזוי הדוניסטי או מנגנון חיזוי הדוניסטי) זו היכולת לצפות מה תהיה התגובה הרגשית (המצב הרגשי) שלנו בסיטואציה מסוימת בעתיד. על כן זהו תהליך מנטלי המשפיע על החלטות, ביצועים והתנהגות. טעויות בחיזוי הרגשי (באנגלית: Affective forecasting errors) הן חיזוי לא נכון לגבי הרגש האמיתי אותו נרגיש בעתיד (הערכת יתר או הערכת חסר).
רקע היסטורי
כהנמן (פסיכולוג ישראלי בתחום קבלת החלטות וזוכה פרס נובל) ושנל (Kahanman and Snell) החלו את מחקרם על חיזוי הדוניסטי בתחילת שנות התשעים. הם בחנו את ההשלכות של חיזוי זה על קבלת החלטות. המונח "חיזוי רגשי" הוטבע בשנים מאוחרות יותר על ידי טימותי וילסון ודניאל גילברט. מחקרים מוקדמים התמקדו אך ורק במדידת החיזוי הרגשי (של הרגשות), מחקרי המשך החלו לבחון את רמת הדיוק בחיזוי והראו שבאופן מפתיע רוב בני האדם לוקים בחסר כאשר הם צריכים לחזות את מצבם הרגשי העתידי. לדוגמה: כאשר אנשים צריכים לחזות כיצד זכייה בלוטו תשפיע על אושרם, הם יטו להעריך יתר על המידה תחושות חיוביות עתידיות, תוך התעלמות מגורמים רבים אחרים שיכולים לתרום למצבם הרגשי מחוץ למצב הרגעי של הזכייה. מחקרים עכשוויים בוחנים את הקשר שבין חיזוי רגשי וטעויות בחיזוי הרגשי לבין נטייה לדפוסי אישיות. לדוגמה: כיצד דפוס אישיות מוחצן או מופנם משפיע על החיזוי הרגשי ומתי אילו מובילים לטעויות בחיזוי הרגשי.
יישום
חיזוי רגשי באופן מסורתי משך את תשומת הלב של פסיכולוגים וכלכלנים. הממצאים בתחומים אלו הובילו מומחים ממגוון תחומים אחרים לחקור תופעה זו, בין השאר בחקר האושר, בתחום המשפט ובתחום הבריאות. השפעת החיזוי הרגשי על קבלת החלטות ורווחה אישית (רווחת חיים) מהווה עניין רב באופן ספציפי לאנליטיקאים ומקבלי מדיניות בשדות מחקר אלו, אך גם בתחום האתיקה. הנטייה להעריך בחסר את היכולת להסתגל לאחר אירועים משני חיים הובילה לכך שתאורטיקנים מתחום החוק הטילו בספק את ההנחות העומדות מאחורי פיצויים עבור נזיקין. כלכלנים התנהגותיים משלבים את אי ההתאמה והפער שבין חיזוי רגשי לרגשות שמתקבלים בפועל בתוך מודלים ברווחה אישית ותועלת. חוסר התאמה זו מעלה גם חששות אצל אנליטיקאים בתחום הבריאות, כיוון שהרבה החלטות חשובות בתחום הבריאות תלויות בתפיסה של המטופלים לגבי איכות חייהם העתידית.
סקירה כללית
לחיזוי הרגשי ארבעה רכיבים: חיזוי לגבי ערכים רגשיים (האם הרגש הוא חיובי או שלילי), חוויה ספציפית של הרגש עצמו, משך הרגש ועוצמת הרגש. טעויות בחיזוי הרגשי יכולות להתרחש לגבי כל אחד מארבעת רכיבים אלו, אך חוקרים מצביעים באופן ברור על כך ששני רכיבים יותר מועדים להטיות מהאחרים. הטיות אילו בדרך כלל מתבטאות בהערכת יתר של משך הרגש ועוצמתו. וילסון וגילברט (Wilson and Gilbert) מכנים את הפער בין מה שצפינו למה שבסופו של דבר נחווה, הטיית ההשפעה. "השפעה" פירושה הטעויות שאנחנו עושים הן בהערכת העוצמה של רגשותינו והן בהערכת משכן, ו"הטיה קוגניטיבית" היא הנטייה שלנו לטעות. הזנחה של המערכת החיסונית הנפשית (באנגלית: Immune neglect) היא סוג של הטיית ההשפעה, אך היא מופיעה בתגובה לאירועי חיים שליליים, בהם אנשים חוזים באופן שגויי את יכולתה של המערכת החיסונית הנפשית שלהם לזרז את החלמתם. לרוב אנשים יחסית מדויקים בחיזוי הרגשי שלהם, שכן הם לרוב חוזים באופן יחסית מדויק כיצד יחושו בתגובה לאירועים עתידיים. על אף זאת, ישנם מחקרים המצביעים על כך שחיזוי רגשי לרגשות ספציפיים בסיטואציות שהן מורכבות חברתית מוביל לחוסר דיוק רב יותר. למשל, נמצא שכאשר נשים מדמיינות סיטואציה של הטרדה מינית, הן חוזות שירגישו כעס, אך בפועל ישנו נתח יותר גדול מהמוטרדות שמדווחות על תחושת פחד. ישנם מחקרים המציעים כי חיזוי רגשי הכולל חיזוי של רגשות חיוביים הוא מדויק יותר מאשר חיזוי של רגשות שליליים, מצב זה מצביע על הנטייה של אנשים להגזים בתפיסתם של סיטואציות ואירועים שליליים. חיזוי רגשי נעשה בהווה לגבי תחושות העתיד, לכן חוקרים בוחנים את תוצאות החיזוי, משמע בודקים האם החיזוי שנעשה בהווה אכן תואם את התחושה בפועל בעתיד. חיזוי רגשי במצב נתון בהווה, מעלה לתודעה ייצוג מנטלי של סיטואציה עתידית, ולכן חוזה כיצד נגיב רגשית לסיטואציה עתידית זו. על כן, מחקרים בתחום נעשים בשני שלבים, הכוללים את החיזוי העכשווי ומדידת הרגש המתרחש בסיטואציה בעתיד. צורה זו, בה בודקים את הרגש בהווה ואת הרגש המתקבל בעתיד, מאפשרת לבדוק את דיוק החיזוי הרגשי כמו גם את התרחשות הטעויות בחיזוי ומקורן. גילברט וילסון בחנו את התרחשות הטעויות וסידרו אותן לפי קטגוריות על סמך הרכיב, מתוך ארבעת הרכיבים של חיזוי רגשי, עליו הן משפיעות ובאיזה שלב הן נכנסות לתהליך החיזוי. כאשר מתרחשות טעויות בתהליך החיזוי, אנשים הופכים רגישים להטיות. הטיות אלו אינן מאפשרות לאנשים לחזות באופן מדויק את רגשותיהם העתידיים. טעיות בחיזוי יכולות להתרחש עקב גורמים חיצוניים, כמו אפקט המסגור, או עקב גורמים פנימיים כמו הטיות קוגניטיביות או ציפיות. שני הסוגים של גורמים אילו מושפעים ומשפיעים גם מהנטייה שיש לאדם לתכונות אופי מסוימות. כיוון שמידת הדיוק בחיזוי רגשי נמדדת על ידי הסתירה שבין חיזוי הרגש בהווה לבין תוצאת הרגש בסופו של דבר בעתיד, חוקרים בוחנים גם כיצד הזמן העובר משפיע על החיזוי הרגשי. רוב הממצאים שמראים כי אנשים באופן כללי אינם מדויקים בחיזויים הרגשי הוראו על ידי כך שלאנשים ישנו ליקויי בהמשגה של מהו אושר ובהצלחת המרדף להשגתו ובמחקרים העוסקים בקבלת החלטות. ממצאים אילו בחיזוי רגשי מעלים שאלות פילוסופיות ואתיות בכל הנוגע להגדרת רווחת חיים, וברמה היום יומית הממצאים השפיעו על הגישה במדיניות החוק, הבריאות וקבלת החלטות בעולם הצרכנות.
מקורות הטעויות בחיזוי
משום שהספרות על תהליכים קוגניטיביים היא זו שמעלה את הטעויות בחיזוי הרגשי, הן לרוב נובעות וממוסגרות כהטיות קוגניטיביות. חלקן קשורות באופן הדוק או חופפות למבנים (לדוגמה - הטיית ההשלכה ופער האמפתיה). בהמשך ישנה רשימה של תהליכים קוגניטיביים נפוצים המוכרים בספרות כתורמים לטעויות בחיזוי.
הטיית ההשפעה
אחד המקורות הנפוצים ביותר לטעות בחיזוי רגשי בקרב אוכלוסיות וסיטואציות שונות ונרחבות היא הטיית ההשפעה. הטיה זו, היא הנטייה להעריך יתר על המידה את ההשפעה הרגשית של אירוע עתידי, בעיקר במונחים של עוצמה או של משך זמן. הנטיות להעריך יתר על המידה את העוצמה ומשך הזמן הן טעויות חסינות ועמידות הנמצאות בחיזוי רגשי.
מחקר אחד המתעד את הטיית ההשפעה, בחן סטודנטים בקולג' המשתתפים בהגרלה של דיור. הסטודנטים היו צריכים לחזות כמה שמחים או עצובים הם יהיו שנה אחרי שיקבלו את הדיור במעונות הרצויים או הלא-רצויים להם. הסטודנטים חזו כי תוצאות ההגרלה יובילו להבדלים משמעותיים ברמת האושר שלהם, אך שאלוני המשך חשפו כי סטודנטים משתי הקבוצות (שקיבלו את המעונות שרצו או שלא רצו) דווחו כמעט על אותן רמות של אושר. כלומר, השוני בחיזוי של הסטודנטים לבין מה שחשו בפועל נבע מכך שהם העריכו יתר על המידה את הקצאת המעונות על אושרם העתידי.
ישנם מחקרים הנוגעים באופן יותר ספציפי ב"הטיית הסבילות" (durability bais), זו הנטייה להעריך יתר על המידה את הזמן שתגובות רגשיות עתידיות ימשכו. גם כאשר אנשים יעריכו באופן מדויק את עוצמת הרגשות העתידיים שלהם, הם לא בהכרח יהיו מסוגלים להעריך כמה זמן הרגש ימשך. הטיית הסבילות חזקה יותר באופן כללי בתגובה לאירועים שליליים. משמע שאנשים יטו להעריך יתר על המידה את משך רגשותיהם השליליים העתידיים יותר מאשר את רגשותיהם החיוביים העתידיים. חשוב להבין הטיה זו משום שהיא משפיעה על בחירותיהם של אנשים, שכן לאנשים יש נטייה להשקיע זמן במסלולים שהם מאמינים שיגרמו להם לאושר מתמשך, אך לפי הטיה זו, אנשים עשויים להשקיע בדברים הלא נכונים.
תהליכים של יצירת הגיון
אירועי חיים גדולים יכולים להיות בעלי השפעה אדירה וארוכת טווח על רגשות של אנשים אך עוצמת הרגש נוטה לרדת עם הזמן, תופעה הידועה באנגלית כאוונסנס רגשי/ התפוגגות רגשית (emotional evanescence). כשאנשים עורכים חיזוי לעתיד הם נוטים לעיתים קרובות להתעלם מתופעה זו. פסיכולוגים הציעו שרגש אינו דועך לאורך זמן כצפוי, אלא שהגורמים המתווכים לו מורכבים מאוד ולאנשים יש תהליכים פסיכולוגים שעוזרים לדכא את הרגש. לעומת זאת אירועים מפתיעים, לא צפויים או לא סבירים יוצרים תגובות רגשיות עוצמתיות. אנשים אינם מרוצים מאקראיות וכאוס ועל כן הם אוטומטית חושבים על דרכים לייצר הגיון באירוע כשהוא מפתיע או לא צפוי. כשמתרחשים אירועים לא צפויים, אנשים הופכים כועסים ומנסים למצוא משמעות על מנת להתמודד עם האירוע. הדרך בה אנשים מנסים לייצר הגיון בסיטואציה יכולה להיחשב כאסטרטגיית התמודדות הנוצרת על ידי הגוף. רעיון זה שונה מההזנחה החיסונית לאור העובדה שמדובר ברעיון יותר זמני. הזנחה חיסונית מנסה להתמודד עם האירוע לפני שהוא בכלל קורה. ישנו מחקר המתעד איך תהליכי יצירת הגיון מפחיתים תגובות רגשיות. נמצא שכאשר אדם קבל מתנה קטנה היא מניבה תגובות רגשיות גדולות יותר כשהיא נתנה ללא סיבה. ניתן לטעון שזאת משום שסיבתיות מקלה ומסיעת לתהליך יצירת ההיגיון ומקהה מההשפעה הרגשית של המתנה. חוקרים סיכמו כי רגשות נעימים מתארכים אחרי סיטואציה חיובית אם אנשים אינם בטוחים לגבי הסיטואציה. מצבים אילו קשורים בהזנחת האודניזציה- הזנחת המצב הרגיל (ordinization neglect), אורדניזציה היא תהליך בו ישנה הפחתה רגשית בסיטואציה על ידי יצירת הגיון. כאשר אנשים נקלעים לסיטואציה חדשה הם באופן אוטומטי מפעילים את המערכת הקוגניטיבית כדי שהיא תהפוך את הסיטואציה להגיונית וניתנת לחיזוי. הפיכת היוצא מהכלל למשהו שבשגרה גוזל מהכוח של הרגש. על כן כאשר אנשים נכשלים ביכולתם לצפות שכאשר הם יוצרים הגיון לגבי אירועים הם באופן זה מפחיתים את תגובתם הרגשית, טעות זו נקראת הזנחת האורדניזציה.
השפעות חיוביות אל מול השפעות שליליות
מחקרים מציעים שהדיוק של חיזוי רגשי עבור רגשות חיובים ושלילים תלויי ומבוסס על המרחק בזמן של החיזוי. פרינקנור, גלוצ'י, ואן דיג'יק ופולמן (Finkenauer, Gallucci, van Dijk, &Pollman) גילו שאנשים מראים דיוק רב יותר בחיזוי של הרגשות החיוביים מאשר השליליים כשהאירוע או הטריגר הנחזה רחוק יותר בזמן. מנגד, אנשים מציגים חיזוי רגשי ברמת דיוק גבוהה יותר עבור רגשות שליליים כאשר האירוע או הטריגר קרוב יותר בזמן. הדיוק של חיזוי רגשי מקושר גם למידה בה האדם חוזה את עוצמת הרגשות שלו. לווין, קפלן, לנץ וספר, הראו ב-2012, כי אנשים יכולים לצפות ברמת דיוק גדולה את עוצמת הרגשות החיוביים והשליליים שלהם ביחס לאירועים.
הזנחת המערכת החיסונית הנפשית
המונח הזנחה חיסונית או הטיה חיסונית במקור נטבע כדי לתאר פונקציה של המערכת החיסונית הנפשית. הזנחה במובן זה מתייחסת לחוסר המודעות של החוזים לנטייתם להתאקלם ולהתמודד עם אירועי חיים שליליים. הגוף, באופן לא מודע, מאתר אירועים מלחיצים ומנסה להתמודד איתם או להימנע מהם. אנשים נבדלים באסטרטגיות ההתמודדות הרגשיות שלהם עקב הבדלים באישיות. ישנם אנשים שמתמודדים עם רגשותיהם וכאלו שנמנעים מהן. ישנה השערה כי עקב כך שאנשים לא לוקחים בחשבון את אסטרטגיות ההתמודדות שלהם כאשר הם חוזים את השתלשלות אירועי העתיד, אנשים בעלי אסטרטגיות התמודדות טובות יותר יהיו בעלי הטיית השפעה גדולה יותר או פער גדול יותר בין חיזויים לתוצאה בפועל. אך אנשים בעלי אסטרטגיות התמודדות טובות יותר גם מתאוששים מהר יותר מאירועים שליליים. רוב בני האדם לא מבינים את ההשפעה של דרך התמודדותם על רגשותיה לאחר אירוע אמוציונאלי. הזנחה זו של המערכת החיסונית הנפשית יוצרת הטיה לאירועים שליליים וחיוביים כאחד ונוצר חוסר דיוק בחיזוי עקב אי לקיחה בחשבון של יכולת ההתמודדות ויכולת ההתגברות לאירועים אמוציונליים. גילברט וילסון הציעו גרסה נוספת להזנחה חיסונית הנקראת פרדוקס אזור הביתא. זהו מצב בו ההחלמה מסבל אינטנסיבי מהירה יותר מאשר החלמה מחוויה פחות אינטנסיבית וזו בשל ההתגייסות של מערכת ההתמודדות. כאשר ישנה התגייסות של מערכת ההתמודדות בחוויות קשות, היא מובילה לטעויות בחיזוי שכן היא מחבלת ביכולת זו. לעומת זאת דיוק בחיזוי הרגשי יכול לקדם את פרדוקס אזור הביתא. לדוגמה, אדם מצפה לרוב שזמן ההחלמה מפציעה תתבסס על סמך חומרתה. אך כאשר אדם פצוע באופן קשה הוא לרוב ינקוט באמצעים אקטיביים כדי לזרז את החלמתו לעומת מצבים פחות קשים (נטילת תרופות, התייעצות עם מומחים, פיזיותרפיה, ניתוחים). על כן באופן פרדוקסלי האדם יחלים מהר יותר מפציעה קשה מבינונית. בצורה זו עובדת גם מערכת החיסון הנפשי, כאשר אדם נמצא תחת מצב סטרס קשה, אנשים נוטים לעשות רציונליזציה לגירושים שעברו, להורדה בדרגה בעבודה ולמחלות אך לא למצבים יותר קלים כמו חוסר השראה או לכך שהמעלית איטית. התוצאה שנובעת מכך באופן הפרדוקסלי היא שלעיתים אנשים יחלימו באופן מהיר יותר מחוויות דחק מאשר מחוויות שהן פחות מלחיצות. באופן זה אדם יעשה עבודה קוגניטיבית נרחבת הכוללת רציונליזציה לבגידת בן זוגו אך לא להרגליו המעצבנים.
אשליית המיקוד
אשליית המיקוד הוא מונח שנטבע לראשונה בשנת 1998 על ידי כהנמן ושקד. אשליה זו מתרחשת כשאנשים מתמקדים יותר מדי על פרטים מסוימים באירוע, ומתעלמים מגורמים אחרים. מצב זה מגביר את נטייתם של אנשים להגזים בתפיסתם לגבי אספקטים ספציפיים בחייהם כאשר הם מתמקדים בהם. על כן מצב זה יכול להשפיע על רמות האושר ולגרום לטעיות בחיזוי של האדם לגבי אושרו העתידי.
הנחה זמנית
הנחה זמנית (או העדפת זמן באנגלית: Time discounting) היא הנטייה לתת יותר משקל לאירועים המתרחשים בהווה מאירועים עתידיים. ישנה העדפה לתגמול מידי מאשר לתגמול עתידי, בעיקר כאשר הזמן עד לקבלת התגמול הוא ארוך ובמיוחד בקרב ילדים ומתבגרים. למשל, ילד עשוי להעדיף ממתק אחד עכשיו על פני חמישה ממתקים בעוד ארבעה חודשים. ככל שמשך הזמן ארוך יותר עד לגמול, כך אנשים נוטים יותר לשכוח את ההשפעות העתידיות. כפי שנובע מדוגמת הממתקים, אפילו שחמש יחידות ממתקים מספקות יותר מאשר אחת, העובדה שייקח ארבעה חודשים לקבל כזה תגמול יכולה לגרום לילד להתעלם מהעובדה שהיא או הוא יהיו מסופקים יותר בהרבה בעתיד. דפוס זה מכונה לעיתים "הטיית ההווה" משום שהשיפוט של אנשים נוטה לתעדף אירועים עכשוויים. לעיתים קרובות כלכלנים רואים בהנחת הזמן כמקור לתחזיות שגויות לגבי תועלת עתידית.
זיכרון
חוזים רגשיים מסתמכים תכופות על זיכרונות של אירועי עבר. כשאנשים מדווחים על זיכרונות מאירועי עבר הם עשויים להשמיט פרטים חשובים, לשנות את הדברים שאירעו, ואפילו להוסיף דברים שלא התרחשו. זה מצביע על כך שייתכן שהמוח מייצר זיכרונות בהתבסס על מה שקרה בפועל, ובהתבסס על גורמים נוספים, לרבות הידע של האדם, חוויותיו, וסכמות קיימות. השימוש בזיכרונות נגישים אך לא מייצגים מהעבר, מגביר את "השפעת ההטיה". מעריצי בייסבול למשל, נוטים להשתמש במשחק הטוב ביותר שהם זוכרים כבסיס לחיזוי הרגשי שלהם לגבי המשחק שהם עתידים לראות. באופן דומה, נוסעים נוטים לבסס את התחזית שלהם בנוגע לחוסר הנעימות שתבצר עבורם אם יפספסו את הרכבת, בהתבסס על הזיכרון הגרוע ביותר שלהם בו פספסו רכבת. מחקרים רבים מצביעים על כך שהערכות רטרואקטיביות של חוויות העבר מועדות לשגיאות נרחבות, כמו למשל הזנחת משך הזמן או הטיית הדעיכה. אנשים נוטים להדגיש יתר על המידה את חוויות השיא ואת הדרך שבה הסתיימו החוויות כשהם מנסים להעריך אותם, במקום לנתח את האירוע כמכלול. למשל, בהיזכרות בחוויות כואבות, אנשים מדגישים יותר את הרגעים שגרמו להם לחוסר נוחות הגדולה ביותר ולדרך שבה הסתיים האירוע, ואינם לוקחים בחשבון את משך החוויה. דיווחים רטרואקטיביים על חוויה לעיתים קרובות מתנגשים עם דיווחים עכשוויים של אירועים, ומצביעים על סתירות בין הרגשות הממשיים שנחוו במהלך אירוע לעומת הזיכרון שלו. בעיה נוספת שיכולה להתעורר בחיזוי הרגשי היא שאנשים נוטים לזכור שלא כהלכה את התחזיות הקודמות שלהם. אנשים למשל נוטים לשכוח כיצד הם חזו חוויה מסוימת לפני שזו קרתה, ויחשבו כי הדרך שבה הם חזו את רגשותיהם לפני החוויה היו זהות לרגשות הממשיים שלהם במהלכה. לכן, אנשים לא מבינים שהם טעו בתחזיות שלהם, וימשיכו לחזות באופן שגוי סיטואציות דומות בעתיד. כאשר אנשים מתבקשים להיזכר כיצד הם חזו את רגשותיהם בעבר בנוגע לעתיד, הם לרוב מדווחים כיצד הם מרגישים בהווה ולא נזכרים בחווייתם האמיתית מהעבר. הטיה זו של הזיכרון יוצרת מצב בו למידה מאירועי העבר לקראת חוויה עתידית אינה אפשרית.
הבניה שגויה
כשחוזים מצבים רגשיים עתידיים, אנשים צרכים קודם להבנות ייצוג טוב של האירוע. אם לאנשים יש הרבה ניסיון עם האירוע הם יכולים לדמיין אותו בקלות. אם אין להם הרבה ניסיון עם האירוע, הם צריכים ליצור ייצוג של מה שקרוב לוודאי שהאירוע יכיל. לדוגמה, אם אנשים ישאלו איך הם ירגישו אם יפסידו מאה דולר בהתערבות, סביר שמהמרים יבנו יותר בקלות ייצוג מדויק של האירוע. על פי "תאורית רמת ההבניה" אירועים רחוקים מומשגים באופן יותר מופשט מאשר אירועים מידיים. חוסר בפרטים מוצקים מניע את החוזים להסתמך על ייצוגים כללים או אידיאליים יותר של אירועים, מה שמוביל לתחזיות מופשטות ולא מדויקות. למשל, כשאנשים שנתבקשו לדמיין איך יראה 'יום טוב' עבורם בעתיד הקרוב, אנשים תיארו אירועים חיוביים ושליליים. אך כשנתבקשו לדמיין איך ייראה "יום טוב" עבורם בעוד שנה, הם השתמשו בתיאורים יותר חיוביים ואחידים. אפקט המיסגור, קונטקסט סביבתי והיוריסטיקות יכולים כולם להשפיע על האופן בו חוזה ממשיג אירוע עתידי וכך גם את הרגש כלפיו.
הטיית ההשלכה
הטיית ההשלכה (באנגלית: Projection bais) הוא מונח חדש משנת 2003 ונטבע לראשונה על ידי לווינסטיין, או'דונוגהו ורבין (Loewenstein, O’Donoghue & Rabin). הוא מתייחס לנטייה להשליך באופן שגוי את העדפותינו העכשוויות על אירוע עתידי. כשאנשים מנסים להעריך כיצד יהיה מצבם הנפשי בעתיד הם מנסים לספק הערכה לא משוחדת. עם זאת, הערכותיהם של אנשים מזוהמות על ידי המצב הרגשי הנוכחי שלהם ולכן זה עשוי להיות קשה עבורם לחזות את מצבם הרגשי בעתיד, מצב הידוע גם בשם זיהום מנטלי. למשל, אם סטודנט היה במצב רוח שלילי משום שהוא גילה כי נכשל במבחן, ואם סטודנט זה חזה עד כמה ייהנה במסיבה כעבור שבועיים, מצב הרוח השלילי העכשווי שלו עשויה להשפיע על התחזית. כדי לייצר תחזית מדויקת הסטודנט יצטרך להיות מודע כי התחזית שלו מוטה עקב הזיהום המנטלי, עליו להיות בעל מוטיבציה לתקן את ההטיה, ולהיות מסוגל לתקן את ההטיה בכיוון ובהיקף הנכון. הטיית ההשלכה יכולה לנבוע מהטיה הנקראת "פערים באמפתיה" או "פערים חמים-קרים באמפתיה". הטיה זו מאופיינת על ידי הערכת חסר של ההשפעה של המצב הרגשי של הפרט ביכולתו להבין את זולתו ותחושותיו. כאשר מדובר בחיזוי רגשי, הטיה זו מתאפיינת בכך שהעירור הפסיכולוגי השונה של ההווה והעתיד מתערבבים, אך החוזה לא לוקח זאת בחשבון. למשל, כאשר אנשים רעבים הם ייטו להעריך יתר על המידה, כמה הם ירצו לאכול בעתיד, תוך התעלמות מההשפעה של הרעב שלהם על העדפות עתידיות. הטיה חשובה בחיזוי רגשי מקושרת להטיית ההשלכה, והיא הזנחת האישיות. הטיה המתייחסת לנטייה של אנשים להתעלם מהאישיות שלהם בעת קבלת החלטות בנוגע לעתיד הרגשי שלהם. במחקר שנעשה בשנת 2010 נבחנו תחזיות של סטודנטים בנוגע לרגשות שלהם על תוצאות מבחן עתידי. אלו שימשו כדי למדוד טעויות בחיזוי רגשי הקשורות לאישיות. הם מצאו כי הסטודנטים לא היו מסוגלים לקשר את התחזית שלהם בנוגע לרגשותיהם שיעלו מתוצאות המבחן לנטייתם האישיותית לאושר. כדי להמשיך לחקור את הזנחת האישיות, החוקרים בחנו אושר בהקשר לנירוטיות. נמצאה קורולציה בין נוירוטיות להטיית ההשפעה, שהיא הערכת יתר של אורך ועוצמת הרגשות.
הצדקה מוטיבציונית
באופן כללי, רגש הוא מקור מוטיבציוני רב עוצמה. אנשים נוטים לרדוף אחר חוויות והישגים שיגרמו להם לחוש כמה שיותר הנאה לעומת חוויות שיגרמו להם לפחות הנאה. בחלק מהמקרים, טעויות בחיזוי רגשי נובעות משימוש באסטרטגיות של חיזוי כאמצעי מוטיבציוני להשיג או להימנע מחוויות נצפות. סטודנטים למשל, עשויים לחזות שהם יהיו הרוסים אם יכשלו במבחן כדרך לתת לעצמם מוטיבציה ללמוד קשה יותר לקראתו.
Lyudi Invalidy
Lyudi Invalidy (ברוסית: , ובעברית: אנשים נכים) הוא אלבום האולפן השני ברוסית של הצמד זמרות הפופ הרוסיות ט.א.ט.ו.. האלבום יצא לאור ב-21 באוקטובר 2005, על ידי חברת התקליטים אינטרסקופ רקורדס רוסיה.
באקו
באקוּ היא בירת אזרבייג'ן והגדולה שבעריה של הרפובליקה האזרית. העיר נמצאת על גדתו הדרומית של חצי האי אפשרון (Abşeron), בצדו המערבי של הים הכספי. אוכלוסיית העיר מונה כ-2.43 מיליון בני אדם (2023), וכ-5.1 מיליון במטרופולין (2020).
מרבית תושבי באקו הם מוסלמים.
מקור השם
ישנה הנחה שמקור השם באקו הוא במילה הפרסית "באח קו" (הר האלוהים). לפי סברה אחרת, מקור השם הוא במילה הפרסית "באד כובה" (מוכה הרוחות, باد کوبه), שם המתאר את הרוחות החזקות הנושבות באזור כתוצאה ממפגש בין רוח צפונית קרה מהים הכספי (Khazri) ורוח דרומית חמה (Gilavar) ומכאן כינויה "עיר הרוחות".
היסטוריה
במקום שבו נמצאת באקו קיים יישוב החל מהאלף הראשון לפני הספירה. עדויות כתובות על יישוב במקום קיימות החל מהמאה השישית לספירה. בבאקו נמצא מקדש האש - מקדש בעל חשיבות רבה בדת זרטוסטרה, שהייתה נפוצה באזור עד אמצע המאה השישית. במשך רוב שנות קיומה הייתה באקו בשליטה פרסית. לאחר שרעידת אדמה החריבה את הערים שמאקה ושירואנשה במאה ה-12, הפך אשיטן הראשון את באקו לבירת האזור. בשנת 1501 צר על העיר השאה הפרסי אסמאעיל הראשון. בגלל התנגדותם העזה של התושבים, הצליח לכבוש את העיר רק לאחר שהרס את חומותיה.
יורשו של איסמעיל טחמסיב צירף את באקו סופית לפרס וסילק את שושלת שירוונשה מהשלטון. בשנת 1723 כבשו הרוסים את באקו בפעם הראשונה, ואלה התחילו להפיק נפט משדותיה הרבים כמעט מיד, אך ב-1735, בעקבות הסכם גנג'ה, נאלצו הרוסים לסגת. האימפריה הפרסית התחילה להתפרק לאחר מותו של נדיר שאה, ובבאקו הוכרזה הקמת חאנת באקו העצמאית, שבראשה עמד מירזה מוחמד חאן. בשנת 1795 לאחר תהפוכת השלטון בפרס ועליית בית קאג'אר הגיעו הפרסים שוב, לפי פקודתו של השאה אגה מוחמד חאן, והרסו את באקו ואת חאנת באקו.
מריתריום
מַריתְריוּם (שם מדעי: Moeritherium) הוא סוג של יונק קדום שהתקיים בתקופת האאוקן והוא נחשב כאב-קדמון לפילים של ימינו. משמעות שמו: "הבהמה של אגם קארון" המכונה אגם מוראיס.
באקו
היסטוריה
הרוסים שראו את חולשת פרס החלו בתוכנית כיבוש הקווקז מפרס, ואחר כך גם מטורקיה. ב-1796 הגיע הצבא הרוסי לבאקו, לפי הוראה מיקטרינה השנייה בשנתה האחרונה בפיקודו של ולריאן זובוב - וכבש אותה. הצאר פאבל, שעלה לשלטון באותה שנה, התנגד לתוקפנות כלפי פרס ופקד על הצבא לסגת ב-1797. לאחר שעלה אלכסנדר הראשון לשלטון ברוסיה, חזר למדיניות סבתו ופקד על הצבא, בראשות פאבל ציציאנוב, להמשיך בכיבוש הקווקז ובאקו. ב-1806 נכנעה באקו ומושלה ברח לפרס, מאחר שבפעם הראשונה שבה דרשו ממנו הרוסים להיכנע ולמסור את מפתחות העיר, רימה אותם וציווה לרצוח את ציציאנוב. המלחמה הסתיימה בשנת 1813 ובמסגרת הסכם שנחתם העיר עברה לשליטה רוסית.
מריתריום
מאפיינים
יצור זה היה דומה במראהו לטפיר גדול. גובהו היה עד 70 ס"מ, אורכו ל-3 מטרים ומשקלו 235 ק"ג. הייתה לו גולגולת רחבה עם שיניים חזקות וניבים גדולים והיה לו חדק קצר מאוד. הוא היה יצור איטי שבילה את רוב זמנו בשחייה ורעייה לצד המים וייתכן שאף בתוכם.
באקו
היסטוריה
בין 1917 ל-1918 עברה באקו ידיים מספר פעמים, עד שהוכרזה ב-1918 כבירת הרפובליקה הדמוקרטית של אזרבייג'ן. ב-1920 הגיע הצבא האדום לעיר והכריח את תומכי העצמאות להיכנע, ובאקו הוכרזה כבירת הרפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית של אזרבייג'ן.
מריתריום
מאפיינים
מאובניו של היצור נמצאו בצפון אפריקה באזור שבין מצרים לאלג'יריה.
באקו
היסטוריה
בינואר 1990 אירעו בעיר מהומות המוניות. כדי להשיב את השליטה על העיר הורה מיכאיל גורבצ'וב להכניס לתוכה כוחות צבא. במהלך מספר ימים נהרגו כמה מאות אזרחים מתושבי העיר.
מריתריום
בתרבות
יונק קדום זה הופיע בסדרה ללכת עם חיות.
באקו
היסטוריה
בשנת 2000 הוכרזה העיר העתיקה של באקו כאתר מורשת עולמית על ידי אונסק"ו.
מבנה העיר
העיר מחולקת לשלושה חלקים:
כלכלה
עיקר כלכלתה של באקו מתבססת על הנפט ומוצריו. החל מהמאה ה-8 היה ידוע על קיומו של נפט באזור, וכבר במאה ה-15 השתמשו בנפט לתאורה. שאיבת נפט מסחרית החלה בשנת 1872. עד סוף המאה ה-20 מוצו מרבית מרבצי הנפט של האזור.
באקו הגישה את מועמדותה לאירוח משחקי הקיץ האולימפיים במסגרת המכרזים האולימפיים ל-2016 ול-2020, אך לא הצליחה לעלות לשלבי הגמר של המכרזים.
באקו נבחרה לארח ב-2015 את הטורניר הראשון של משחקי אירופה, שמתקיים אחת ל-4 שנים בדומה לאולימפיאדה אך יהיה פתוח רק למדינות החברות בהתאחדויות הספורט באירופה.
באקו מארחת מדיי שנה את מרוץ הפורמולה 1 היוקרתי.
רכבת תחתית
הרכבת התחתית של באקו נפתחה לציבור ב-1967. מערכת הרכבות מורכבת משני קווים ראשיים: קו אדום שאורכו 19 ק"מ וקו ירוק. כיום, יש לרכבת 23 תחנות והאורך הכללי של כל הקווים הוא 34.6 ק"מ. כל המסלול הוא תת-קרקעי. בחמש השנים 2008 - 2013 נסעו ברכבת כ-170 מיליון אנשים.
ערים תאומות
לבאקו 16 ערים תאומות:
קרב ח'ייבר
קרב ח'ייבר (בערבית: غزوة خيبر) הוא קרב שהתרחש בראשית ימי האסלאם בין מאמיניו של מוחמד לשבטים יהודיים שהתגוררו בנווה המדבר ח'ייבר, שבחצי האי ערב.
הרקע לקרב
בחצי האי ערב התגוררו יהודים כבר בתקופה הרומית. היהודים היו מרוכזים בשני אזורים: תימן וחג'אז (צפון-מערב ערב הסעודית). אחת העדויות הראשונות לקיבוץ יהודי בחמיר נמצאת אצל היסטוריון הכנסייה פילוסטורגיוס, אשר מספר על התנגדותם החזקה של היהודים באזור זה למגמה מיסיונרית שהוביל קיסר האימפריה החבשית באמצע המאה ה-4. באזור העיר ית'רב (אל-מדינה של ימינו) שבחג'אז, התגוררו שלושה שבטים יהודיים: שבט בני קינוקאע (بنو قينقاع), שבט בני נדיר (بنو نَضِير) ושבט בני קורייט'ה (بنو قـُرَيْظة). השבט הראשון עסק בצורפות, בעוד השניים האחרים היו חקלאים שהתפרנסו מגידול תמרים.
באמצע המאה ה-6 התיישבו השבטים הערבים אוס וחזרג' בקרבת יהודי אל-מדינה ואימצו מהם מוטיבים מונותאיסטיים מסוימים. השפעות דומות ניכרו גם באזור חמיר שבתוך תימן והיו מצע נוח עבור מוחמד להפצת האסלאם בקרבם. שבטים ערביים אלה היו מתומכיו הראשונים של מוחמד ומהמצטרפים הראשונים לדתו.
בין השנים 623 ל-627, בעקבות התפשטות האסלאם, החלו סכסוכים בין מוחמד ליהודים, שכבר גורשו מהעיר מדינה והתרכזו באזור ח'ייבר. בעקבות הסכם שלום בינו לבין תושבי מכה, התערערה מנהיגותו של מוחמד, והוא היה צריך להציג למאמיניו הישג צבאי, ולכן בחר לתקוף את השבטים היהודיים של ח'ייבר. כשראה שהיהודים מעוניינים להיפגש איתו למשא ומתן, הזמין 30 מנהיגים יהודים. כשהם בדרך וללא נשק, פשט עליהם כוח של מאמיני מוחמד והרג את כולם מלבד אחד שהצליח לברוח. כך נחלש מאוד כוחם של השבטים.
מלחמותיו של מוחמד
החל משנת 622, שנת ההגירה של מוחמד ממכה לאל-מדינה (ית'רב) ועד 624 ניסה מוחמד להפיץ את דתו החדשה בקרב היהודים של אל-מדינה. ניסיונותיו לא צלחו, ובשנת 624, כחודש לאחר קרב בדר, גורשו היהודים בני שבט קיינוקאע מאל-מדינה לאל-קורה, ומשם לאדרעי (מזוהה עם דרעא בדרום סוריה, לא רחוק מהכנרת).
בשנת 625 גורשו יהודי שבט נדיר מאל-מדינה לאזור ח'ייבר.
ב-628 הושג הסכם בין אנשי שבט קורייש במכה לבין אנשי מוחמד בית'רב. ההסכם, שהפסיק את הקרבות ביניהם לזמן-מה, מכונה "הסכם חודיבייה" (حديبية). באותו זמן התגלע סכסוך בין מוחמד ואנשיו לבין חקלאים יהודים שישבו בנווה המדבר ח'ייבר (خيبر). בקרב שהתחולל ביניהם הרגו אנשי מוחמד 100 מאנשי ח'ייבר. הנותרים הסכימו להיכנע ולשלם באופן קבוע למוחמד ולאנשיו מחצית מיבוליהם כמס. בשנת 630 יצא מוחמד בראש צבא של 5,000 איש אל מכה בטענה שאחד השבטים הפר את הסכם חודייביה. אבו סופיאן ממכה החליט שאין עוד טעם להתנגד והניח למוחמד להיכנס למכה ולהשתלט עליה.
השלכות קרב ח'ייבר על הדת המוסלמית
קרב ח'ייבר שימש בעיני המוסלמים דגם ליחסים הרצויים בין יהודים ונוצרים לבין השלטון המוסלמי באימפריה המוסלמית. על-פי הדגם הזה, ליהודים, בהיותם אחד מ"עמי הספר" (أهل الكتاب) יש זכות לשבת בשלום בקרב המוסלמים, לקיים את מצוות דתם ואף לזכות בהגנת השלטון המוסלמי, ובלבד שהם מוכנים לקבל מעמד של בני חסות (أهل الذمّة) ולשלם מס גבוה.
על פי הפולקלור המקומי בערב הסעודית, במשך שנים אחרי קרב ח'ייבר התגוררו יהודים לצד מוסלמים ביחד. חלקם היו שבטי שודדים שהתחלקו בשלל, וכשהגיעה שיירה יהודית, על פי סיפורי הפולקלור, כיבדו אותה בתשורות.
קרב ח'ייבר על פי המסורת האסלאמית
על פי המסורת האסלאמית, ראשי ח’ייבר הם אשר תאמו בין הצדדים השונים בפלישת "המחנות" הכושלת לאלמדינה, והם אשר הסיתו את שבט בני קוריט'ה להפר את החוזה עם מוחמד והמוסלמים ולבגוד בהם. אחר כך גייסו כוחות למתחסדים בראשות עבדאַלְלָה בן סלול. הם גם התקשרו עם שבט ע'טפאן שהיה ממתנגדי האסלאם החריפים ביותר ובשאר השבטים הערבים המתנגדים לאסלאם. כדי להסית אם כולם נגד המוסלמים בח'ייבר גם התחילו לאסוף נשק וציוד כדי להילחם במוחמד ובמוסלמים ואפילו תכננו את ניסיון ההתנקשות במוחמד. כל עוד הייתה האיבה בין קוריש ובין המוסלמים לא רצו המוסלמים להלום בח'ייבר אלא הכו בראש המסיתים. כשנחתם ההסכם עם קוריש, התפנו המוסלמים לטפל בעניין ח'ייבר, לאחר שנחתם החוזה עם קוריש בחודש החליט מוחמד לטפל בנושא ח'ייבר. כשיצא לאלחודיבייה, לא יצאו איתו "המתחסדים", וכשרצה לצאת לח'ייבר ביקשו המתחסדים לצאת עם הלוחמים המוסלמים מוחמד אסר על "המתחסדים" לצאת. לח'ייבר יצא מוחמד בראש 1400 לוחמים. עבדאַלְלָה בן סלול שרצה לצאת עם אנשיו למלחמה בח'ייבר ומוחמד אסר עליו לצאת, שלח למפקד ח'ייבר ואמר: מוחמד בא עם לוחמים כדי להילחם בכם. אל תפחדו ממנו לוחמיכם רבים יותר ונשקכם טוב ביותר. מיד שלחו מפקדי ח'ייבר למפקדי ע'טפאן ובקשו את עזרתם בשבירת מתקפת המוסלמים תמורת מחצית מיבול התמרים של ח'ייבר. המוסלמים יצאו לכוון ח'ייבר כששמעו אנשי ע'טפאן על כך גם הם יצאו לכוון ח'ייבר כדי לעזור לח'ייבר נגד המוסלמים, אבל בדרך חששו שהמוסלמים יתקפו אותם מאחור והם יחזרו לאזור השבט שלהם. מוחמד בקש להגיע לח'ייבר מהצפון כדי לחצוץ בינם לע'טפאן ולמנוע אם בריחת ח'ייבר לסוריה. כשהתקרבו מח'ייבר פנה מוחמד לאלוהיו ובקש ממנו לעזור למוסלמים במשימתם. בח'ייבר היו מבצרים רבים, 8 נהם חזקים וגדולים מאוד בהם התבצרו תושבי ח'ייבר ומסביב למבצרים האלה התנהלו רוב הקרבות המרים. הצבא האסלאמי חנה בקרבת אחד המבצרים החזקים האלה, אחד המוסלמים הציע למוחמד להעתיק את המחנה למקום מרוחק יותר מהמבצר, ואכן מוחמד העביר את המחנה למקום המוצע. באחד הלילות אמר מוחמד: מחר אני אתן את נס הקרב לאיש שאוהב את אַלְלָה ומוחמד, ואַלְלָה ומוחמד אוהבים אותו, והאיש הזה הוא שיכבוש את מבצרי בני ח'ייבר.
סמליות קרב ח'ייבר בימינו
קרב ח'ייבר מהווה מקור השראה ללוחמים מוסלמים בימינו במלחמותיהם, במיוחד כנגד ישראל. במהלך האינתיפאדה הראשונה השמיעו המפגינים הצעירים קריאות בסגנון: "ח'ייבר ח'ייבר יא יהוד, ג'ייש מוחמד סופ יעוד" ( خيبر خيبر يا يهود, جيش محمّد سوف يعود ), שפירושה: (זכרו את) ח'ייבר ח'ייבר, יהודים, צבא מוחמד עוד יחזור, או "ח'ייבר ח'ייבר יא יהוד, אלא פלסטין נעוד", שפירושה: (זכרו את) ח'ייבר ח'ייבר, יהודים, אנו עוד נשוב אל פלסטין. קריאות אלה עדיין נשמעות בהתנגשויות בין מוסלמים לכוחות הביטחון של ישראל. קריאה זו מהווה בהרבה מקרים קריאה לרצח יהודים, ובהקשר זה כוונת הקוראים את הקריאה להזכיר ליהודים את גורלם בקרב המדובר, וקוראים לתוצאות דומות בעימות הנוכחי. בספטמבר 1988 החמאס פרסם כרוז שקרא לציין את יום השנה לקרב ח'ייבר בעימותים עם צה"ל.
כך גם דוברי ארגון חִזבאללה מזכירים את קרב ח'ייבר ומשווים את הצלחתו במאבקו במדינת ישראל להצלחה בקרב זה ולוחמי חזבאללה משמיעים ססמאות המזכירות את קרב ח'ייבר. רקטות שנורו ב־28 ביולי 2006 לעבר עפולה, ומאוחר יותר לעבר בית שאן, עפולה וחיפה נקראו על ידי חזבאללה "רקטות ח'ייבר".
קריאות "ח'ייבר ח'ייבר יא יהוד, ג'ייש מוחמד סופ יעוד" נשמעו גם בהפגנות של ערבים אזרחי ישראל, כמו למשל ביפו ב-19 ביולי 2020, ובלוד, בלילה בו החלו המהומות בישראל (2021) ב-10 במאי 2021.
גם במלחמת איראן–עיראק הכתירו האיראנים מבצע התקדמות לעבר בצרה בשם "מבצע ח'ייבר".
לוחמי ח'ייבר היהודים היוו השראה לשאול טשרניחובסקי בבלדה "הָאַחֲרוֹן לִבְנֵי-קוֹרַיְטָה" בה הוא מעלה על נס את גבורת הלוחמים דרך סיפורו של זביר בן באטא, שבוי יהודי שהוצעה לו חנינה לאחר הקרב בעקבות התערבות מוסלמי שזביר הציל את חייו. משנודע לזביר כי מנהיגי שבטו נהרגו כולם סירב להצעת החנינה. הבלדה היא דיאלוג בין היהודי לשובהו המוסלמי המשדל אותו לצאת לחופשי ואילו היהודי שואל על מנהיגי שבטו ובסופו של דבר בוחר במוות. לפי אברהם שלונסקי לוחמי ח'ייבר מייצגים עבור טשרניחובסקי דגם לדמות של יהודי הנטוע, משולב ונאבק בעולם ואינו פרוש ומובדל ממנו בעולם רוחני מנותק. תרגיל צבאי שערכה איראן בחודש 9/2021 מול גבולותיה עם אזרבייג'ן, שנפתח בטענה שישראל פועלת נגד איראן מגבולותיה של אזרבייג'ן עם איראן, כונה על יד איראן "הכובשים של חייבר". טיל שפיתחה איראן והציגה את פרטיו לראשונה בחודש מאי 2023, שלפי פרסומה נושא ראש נפץ קרבי במשקל 1.5 טון, נקרא ח'ייבר.
יחס גלים עומדים
יחס גלים עומדים (באנגלית: Voltage) Standing Wave Ratio), בראשי תיבות: SWR או VSWR) משמש למדידת חוסר התאמה של עכבות במעגל חשמלי, בקו תמסורת או בגלבו.
היחס בין האמפליטודה הגבוהה ביותר לבין האמפליטודה הנמוכה ביותר על הקו נקרא יג"ע (יחס גלים עומדים). ככל שהיג"ע קרוב יותר ל-1, זהו מצב יותר רצוי, כי במקרה כזה הגל החוזר קרוב לאפס, ועל הקו מתקבל גל שברובו הגדול מורכב מהגל המתקדם הרצוי.
ההשלכות החמורות ביותר של יג"ע גרוע כוללות: בזבוז הספק, מכיוון שחלק מההספק לא מועבר לעומס, והוא חוזר למקור; נזק קבוע להתקני המשדר, בעיקר למגבר ההספק; ובמקלט - ירידה ביחס האות לרעש (ה-SNR) וכתוצאה מכך ירידה באיכות השידור ועליה בסיכוי לשגיאה.
קבוצת לוצאטו
קבוצת לוצאטו היא קבוצה ישראלית המאגדת בתוכה שורה של גופים העוסקים בקניין רוחני (פטנטים, סימני מסחר, עיצובים, זכויות יוצרים, זכויות מטפחים), ובעסקים.
לקבוצה שתי חטיבות מרכזיות: חטיבה משפטית, הכוללת את פירמת עורכי הפטנטים "לוצאטו את לוצאטו", הנחשבת לאחת מפירמות הקניין הרוחני הוותיקות בעולם והמובילות בישראל, ואת משרד "לוצאטו עורכי דין"; והחטיבה העסקית הכוללת מספר חברות: "Luzzatto Software" בית תוכנה," Luzzatto Consulting" חברת ייעוץ טכנולוגי ו"Luzzatto BizDev" חברת פיתוח עסקים אשר בין היתר משקיעה במיזמים נבחרים ובקרנות הון סיכון.
על לקוחות הקבוצה נמנים ממציאים, יזמים, סטארט-אפים, אוניברסיטאות ומכללות ותאגידים ישראליים ובין-לאומיים ובהם חברות הפארמה האתיות הגדולות בעולם. נשיא הקבוצה הוא ד"ר כפיר לוצאטו, הנחשב לאחד מעורכי הפטנטים הבכירים בישראל ואחד המומחים המובילים בעולם לאסטרטגיית קניין רוחני. מנכ"לית הקבוצה היא הד"ר אסתר לוצאטו, עורכת פטנטים ומנשות העסקים המובילות בישראל ופעילה חברתית ידועה.
הסניף הראשי של הקבוצה ממוקם בגן התעשייה עומר שבנגב מתוך חזון פיתוח הנגב של ראשיה, אשר מקדישים זמן רב ומשאבים לתרומה לקהילה ומעורבות חברתית, בדגש על פיתוח קהילתי, חברתי וכלכלי בנגב ובגליל.
בנוסף לסניף בעומר לקבוצה סניפים בתל אביב, בקריית שמונה ובאופקים.
היסטוריית הקבוצה ומשפחת לוצאטו
שורשיה של הקבוצה מתחילים בשנת 1869, במילאנו שבאיטליה, אז ייסד ריקרדו לוצאטו, חייל משוחרר מצבאו של גריבלדי, את "סטודיו לוצאטו", פירמת עורכי דין. הפירמה צברה מוניטין והכרה ומיקדה את פעילותה בתחום החדש של קניין רוחני ותעשייתי. מאז עבר ניהולה של הפירמה מדור לדור. בשנת 1914, בנו של ריקרדו, אנריקו, שותף עם אביו במשרד, פרסם ספר בן שלושה כרכים בשם ""Trattato Generale Delle Privative Industriali הנחשב בשעתו לאבן יסוד בתחום הקניין הרוחני והתעשייתי באיטליה.
בנו של אנריקו, ד"ר אדגר לוצאטו, שנחשב לאחד מעורכי הפטנטים המבוקשים באירופה, עזב את איטליה עם חקיקת חוקי הגזע והתגייס לצבא האמריקאי, שם שירת בחזית האוקיינוס השקט בזמן מלחמת העולם השנייה. לאחר המלחמה הוא שב לאיטליה וניהל את הפירמה המשפחתית. בשנת 1971 הוא עלה עם משפחתו ארצה והעביר את פעילות הפירמה לישראל. עשור לאחר מכן הצטרפו לפירמה בנו, ד"ר כפיר לוצאטו, וכלתו, ד"ר אסתר לוצאטו, שניהם עורכי פטנטים במקצועם. יחד הם בנו את קבוצת לוצאטו כפי שהיא כיום. בעשור האחרון הצטרפו לשורות הקבוצה ילדיהם של בני הזוג לוצאטו המהווים את הדור החמישי בשושלת המשפחתית ואשר הרחיבו את פעילותה - עו"ד מיכל לוצאטו, היא השותפה המנהלת במשרד לוצאטו עורכי דין אשר פתחה מחדש את המשרד האיטלקי בארץ; עורכת הפטנטים לילך לוצאטו שוקרון, מהנדסת מכונות ואנרגיה בהכשרתה, שותפה בפירמת הפטנטים לוצאטו את לוצאטו; עו"ד תמר לוצאטו היא שותפה במשרד עורכי הדין ומנהלת את הפיתוח העסקי, השיווק והחדשנות של הקבוצה; ויונתן לוצאטו, מהנדס כימי בהכשרתו, כיום מתמחה בעריכת פטנטים.
החטיבה המשפטית
בחטיבה המשפטית של הקבוצה חברות פירמת עורכי פטנטים ומשרד עורכי דין העוסקים בקניין רוחני ומשפט מסחרי.
משרד עורכי הפטנטים ומשרד עורכי הדין בחטיבה המשפטית של קבוצת לוצאטו מדורגים באופן תדיר כמובילים בתחומם בדירוגים מקצועיים מקומיים גלובליים וביניהם – Legal 500, Chambers & Partners, IP STARS, דאנס 100, BDI ועוד.
החטיבה המשפטית של הקבוצה מגישה את שירותיה למגוון רחב של לקוחות, מחברות הזנק ועד לחברות Fortune 500, בארץ ובעולם, כאשר ניתן למצוא בין לקוחותיה הן את התאגידים המובילים בעולם והן חברות סטארטאפ צעירות. בין לקוחותיה ניתן למצוא את מרבית שחקניות הפארמה האתיות בעולם, חברות טכנולוגיות בינלאומיות בתחומים שונים, כגון רכב, מיזוג, מזון ורבים אחרים, מותגי אופנה עילית ועוד רבים ומוכרים.
החטיבה המשפטית של קבוצת לוצאטו מוכרת היטב בזירה המשפטית הגלובלית, עקב ניהול הליכי ליטיגציה מוצלחים בתיקים שהפכו לאבני דרך והלכות בעולם הקניין הרוחני דוגמת התרופות "פרוזאק" ו"ויאגרה", תיקים מורכבים הקשורים לתעשייה הביטחונית ועוד.
פירמת עורכי הפטנטים
פירמת עורכי הפטנטים "לוצאטו את לוצאטו" היא מפירמות הקניין הרוחני הוותיקות והמובילות בישראל. היא מסייעת לחברות, ממציאים ויזמים להגן על הקניין הרוחני שלהם ולממש את פוטנציאל החדשנות הטמון באמצאותיהם ובפיתוחים הטכנולוגיים שלהם.
בין השירותים שמציעה הפירמה ניתן למצוא: עיצוב אסטרטגיית קניין רוחני, חיפוש וסקרי פטנטים, ליווי ברישום פטנטים, סימני מסחר ועיצובים, בדיקת חופש פעולה, בדיקות נאותות טכנולוגיות, וכן ייעוץ לסטארט-אפים ולמשקיעים.
הפירמה פועלת במגוון של תעשיות וענפים כולל: תרופות, מכשור רפואי, מדעי החיים, פודטק, אגרוטק, קליימטק, ננוטכנולוגיה, בינה מלאכותית ולמידת מכונה, רובוטיקה, תעשיות ביטחוניות, תוכנה, סייבר, אופנה וקוסמטיקה ועוד.
הצוות המקצועי בפירמה כולל מומחים בעלי תארים מתקדמים ממגוון רחב של מקצועות טכנולוגיים, העובדים לצד צוות מנהלתי המתמקד בטיפול בהיבטים אדמיניסטרטיביים.
החטיבה המשפטית: משרד עורכי הדין
תחת החטיבה המשפטית של הקבוצה, ולצד פירמת עורכי הפטנטים משרד לוצאטו עורכי דין פיתח תחומי עיסוק נוספים, לצד שימור מומחיותו בתחום הקניין הרוחני והתמקדות בהיבטים מסחריים של עולם המשפט וכיום עוסק גם במשפט מסחרי.
נוסף על פעילותו בישראל, משרד עורכי הדין עובד בשיתוף פעולה הדוק עם משרד עורכי הדין לוצאטו במילאנו, שלוחה מקבילה של המשרד המקורי.
המשרד מוכר בעיקר על רקע התמחותו במיזמים בעלי מיקוד טכנולוגי, כאשר בין תחומי העיסוק של המשרד ניתן למצוא: ליטיגציה, זכויות יוצרים, משפט מסחרי והייטק, ייצוג בעסקאות טכנולוגיות, זכויות קניין רוחני ו-NFT, מסחור ורישוי קניין רוחני, אכיפה במכס הישראלי, גישור, דיני אינטרנט, ייעוץ למשקיעים, בדיקות נאותות, ועוד.
החטיבה העסקית
החטיבה העסקית של הקבוצה כוללת את חברת Luzzatto Consulting המספקת ייעוץ מקצועי, טכנולוגי ומדעי בתחומי המתמטיקה השימושית והתקשורת, אשר המנכ"ל שלה הוא ד"ר אריאל לוצאטו (המדען הראשי של מוטורולה ישראל לשעבר); חברת Luzzatto Software המפתחת פתרונות תוכנה; וחברת Luzzatto BizDev, היוצרת הזדמנויות עסקיות עבור הקבוצה ובמקרים מסוימים גם עבור לקוחות הקבוצה.
שיתופי פעולה עסקיים
לקבוצה שיתופי פעולה עסקיים הן כמשקיעים תחת חברת Luzzatto BizDev והן כחטיבה משפטית עם שורה של גורמים עסקיים וציבוריים העוסקים בפיתוח טכנולוגי ובכלל זה חממות, מאיצים, קרנות הון סיכון, שותפויות מו"פ ומשקיעים. בין היתר, לקבוצה שיתופי פעולה עם "Margalit Startup City Galil" של היזם אראל מרגלית, יו"ר ומייסד קרן JVP, קרן ההון סיכון SIBF, שמשקיעה בחברות אנרגיה, פוד־טק ומדיה ופועלת מהנגב, חממת החדשנות InNegev, 7TECH ועוד.
בין פעילויותיה העסקיות, Luzzatto BizDev משקיעה בלקוחות נבחרים דוגמת חברות "פאלסאנדמור", שהיא בין המייסדים שלה, חברת האולטרסאונד הביתית לנשים בהריון אשר משווקת בקופת חולים כללית, שהונפקה בבורסה הישראלית בשנת 2021.
אחריות חברתית ותרומה לקהילה
כיום, 80% מחברות ההנהלה העסקית של קבוצת לוצאטו הן נשים, נתון ייחודי בקבוצה עסקית האמונה על חדשנות טכנולוגית. הקבוצה מתמקדת במיוחד בגיוס, שימור ופיתוח כישרונות נשיים.
בהובלתה של מנכ"לית הקבוצה ד"ר אסתר לוצאטו, הקבוצה גילתה לאורך השנים מעורבות חברתית עמוקה ברחבי הארץ בכלל ובנגב בפרט. מנהלי הקבוצה ועובדיה לקחו חלק בפרויקטים קהילתיים וחברתיים מגוונים, שהתמקדו בהעצמת נשים, בקידום ילדים ונוער, בשילוב האוכלוסייה הבדואית ועוד.
חלק מהפרויקטים בהם השתתפו עובדי הקבוצה הם פרויקט "משאלה", שמופעל בשיתוף משטרת ישראל ונועד לסייע בשיקום עבריינים צעירים, ופרויקט "עתידים" בצה"ל, המאפשר לתלמידים מצטיינים מהפריפריה ללמוד לתואר אקדמי במוסדות המובילים בישראל. כמו כן תרמה הקבוצה מלגות לדוקטורנטים ב"מרכז לחקר השואה" באוניברסיטת בן-גוריון לזכרה של מירללה לוצאטו ותמכה במרכז מורשת בגין בירושלים, בסינפונייטה באר-שבע ובקבוצת הנוער של "הפועל באר-שבע", ובארגון "זאקה".
כיום, קבוצת לוצאטו לוקחת חלק בעשרות פרויקטים קהילתיים וחברתיים בתחומי החינוך, התרבות, הספורט והמדע. מנהלי הקבוצה פעילים במספר גופים ציבוריים כמו אגודת ידידי המרכז הרפואי "סורוקה" ועוד. ד"ר אסתר לוצאטו, שהדליקה משואה ביום העצמאות בשנת 2006 כאות הוקרה על פעילותה לפיתוח הנגב, מכהנת כיו"ר עמותת "יחדיו", הפועלת לקידום אוכלוסיות מוחלשות בנגב.
יוחנן הראשון צימיסקס, קיסר האימפריה הביזנטית
יוחנן הראשון צימיסקס (ביוונית: Ιωάννης Α΄ Τζιμισκής; 925 – 10 בינואר 976) מגדולי קיסריה של האימפריה הביזנטית. מצביא וכובש, נחשב לחלק מן השושלת המקדונית.
מוצא ועלייתו לשלטון
יוחנן הראשון היה בן למשפחת אצילים ארמנית (פירוש כינויו 'צימיסקס Չմշկիկ צ'משקיק' בארמנית הוא 'קטן') שהתפרסם כמצביא דגול במלחמות עם המוסלמים במזרח, בימיו של הקיסר קונסטנטינוס השביעי. בשנת 963 הוא סייע לידידו ניקפורוס השני לעלות לשלטון, ובתמורה מונה למפקד צבאות המזרח. כעבור מספר שנים התגלע סכסוך מר בין השניים, ויוחנן סייע לקיסרית תאופנון, אשתו של ניקפורוס ומאהבתו של יוחנן, להרעיל את בעלה. לאחר מות הקיסר עלה יוחנן לשלטון במקומו (969).
תקופת שלטונו
בראשית שלטונו, נכנע יוחנן לדרישותיו של הפטריארך של קונסטנטינופול להביע חרטה על הסיוע לרצח, וכך גם גירש את תיאופנון. כדי לבסס את זכותו לכתר נשא לאישה את תאודורה, בתו של קונסטנטינוס השביעי. שנתיים לאחר עלייתו לשלטון, ב-971, כבר עלה יוחנן במסע מלחמה על האימפריה הבולגרית, הכבושה בידיו של השליט הרוסי סוויאטוסלב. הוא ניצח את סוויאטוסלב, כבש ובזז את פרסלב בירת בולגריה וסיפח את הארץ לשלטונו.
בשנת 972 הסדיר יוחנן את יחסיו עם האימפריה הרומית הקדושה על ידי חיתון אחת מבנות משפחתו ליורש העצר של האימפריה, לימים הקיסר אוטו השני. אותה שנה יצא למסע המלחמה השני שלו, הפעם במזרח כנגד חליפות בגדד. הוא התקיף את עיראק, ושנתיים לאחר מכן יצא מאנטיוכיה דרומה וכבש את ערי סוריה וארץ ישראל עד לקיסריה, והגיע אף לפאתי ירושלים. בדרכו חזרה לאסיה הקטנה כבש גם את ביירות וצידון. בשנת 976 הגיע יוחנן לקונסטנטינופול כאשר הוא חולה, ומת כעבור זמן קצר.
יהודית ארנון
יהודית ארנון (15 באוקטובר 1926 – 17 באוגוסט 2013) הייתה כוריאוגרפית ורקדנית ישראלית. כלת פרס החברה הבינלאומית לאמנויות הבמה (ISPA) (1997) וכלת פרס ישראל למחול לשנת תשנ"ח (1998).
ביוגרפיה
יהודית ארנון נולדה כיהודית שישָה-הלוי ב-1926 בקומרנו שבצ'כוסלובקיה במשפחה יהודית אורתודוקסית, הצעירה משלושת ילדיהם של אליזבת (בטי) לבית הופמן, ילידת שרוואר (Sárvár) שבהונגריה, ואליעזר שישה-הלוי, בעל חנות אופניים.
בארץ החלה ארנון לעסוק במחול. במהלך שהותה באושוויץ רקדה בפני אסירות המחנה, תוך סירובה לרקוד בפני שומרי המחנה וענישתה בשל כך. בשנת 1956 ייסדה סטודיו למחול בגעתון, אשר היווה עבורה יחד עם להקת הגליל המערבי את הבסיס להקמת להקת המחול הקיבוצית ב-1970. ארנון שימשה מנהלת אמנותית של הלהקה עד ל-1996. בית הספר למחול (1965) וסדנת המחול (1977) שייסדה, הוציאו רקדנים וכוריאוגרפים רבים אל להקות הארץ והעולם.
באוקטובר 1988 ביקרה בהונגריה וגרמניה עם להקת המחול הקיבוצית, לראשונה מאז עלתה לישראל.
ב-2007 נמנתה עם יוזמי הפרויקט "כפר המחול" בקיבוץ געתון.
ב-2008 השתתפה יהודית ארנון בתערוכת "בחרנו בחיים" במוזיאון יד ושם לציון תרומתם של ניצולי השואה למדינת ישראל. ביולי 2009 נערך לכבודה ערב מחווה בקיבוץ געתון
ארנון נפטרה באוגוסט 2013, בגיל 87 והובאה למנוחות בבית הקברות בקיבוץ געתון. במותה הותירה בעל, שלוש בנות, נכדים ונינים.
מספר מוזר
במתמטיקה, מספר מוזר (באנגלית: Weird number) הוא מספר טבעי שהוא שופע; כלומר, סכום מחלקיו (לא כולל המספר עצמו) עולה על המספר, אך לא דמוי משוכלל – אין קבוצה חלקית של המחלקים, שסכומה שווה למספר. כך למשל, מחלקיו של המספר 70 (המספר המוזר הקטן ביותר) הם 1, 2, 5, 7, 10, 14, ו-35. סכומם של מספרים אלה הוא 74, ואין קבוצה חלקית שלהם שסכומה הוא 70. לעומת זאת, המספר 12 הוא מספר שופע, אך לא מוזר: סכום מחלקיו, שהם המספרים 1, 2, 3, 4 ו-6, הוא 16, אך ישנה תת-קבוצה של מחלקיו שסכומה הוא 12: 2 + 4 + 6.
המספרים המוזרים הקטנים ביותר הם: 70, 836, 4030, 5830, 7192, 7912, 9272, 10430, 10570, 10792, 10990, 11410, 11690, 12110, 12530, 12670, 13370, 13510, 13790, 13930, 14770. ישנם אינסוף מספרים מוזרים: אם n הוא מספר מוזר ו-p ראשוני הגדול מסכום מחלקיו \sigma(n), אז pn מוזר. עדיין לא נמצא מספר אי-זוגי מוזר, והוכח שאם קיים מספר כזה, הוא חייב להיות גדול מ-1021.
אחמדים בישראל
ב-17 במרץ 1928 ובמהלך שנות ה-20 ותחילת שנות ה-30 של המאה העשרים, החלו השליחים האחמדים (המבשרים) להגיע לכפר כבביר. ראשון המבשרים היה מאולאנא ג'לאל אל דין שמס. הוא הגיע לחיפה ב-1927 מהודו דרך דמשק. בחיפה הוא נפגש עם צעירים מבני כבאביר שהזמינוהו לפגוש את זקני הכפר. באותה תקופה היו תושבי הכפר נתונים להשפעת הסופים המשתייכים למסדר ה שמרכזו בעיר עכו. לאחר ביקור המבשר הראשון בכפר, החלו המשפחות להצטרף בהדרגה לכת האחמדית, ומקץ כמה שנים נהייה הכפר למרכז התנועה האסלאמית האחמדית במזרח התיכון.
בשנת 1934 נחנך המסגד הראשון ולידו המרכז הרוחני והתרבותי. הפעילות להפצת עקרונות התנועה האחמדית החלה ב-1927, ובשנת 1932 הוחל בהוצאת הירחון "אלבשרא" (הבשורה), ביטאון התנועה, הממשיך לראות אור עד עצם היום הזה. השליחים של העדה הקדישו את מרצם ואת זמנם לחינוך הילדים ולהשרשת המסורת הדתית בקרב המבוגרים. בשנת 1934 נפתח בית הספר היסודי בו למדו בנים ובנות. תחילה למדו הילדים בתוך המסגד ובחדרים הנספחים. כיום בית הספר "אלאחמדייה" נמצא בבניין נפרד בלב השכונה. באותה שנה (1934) נרשמה העדה כאגודה עות'מאנית (כיום עמותה).
ענייני העדה מנוהלים על ידי ועד מנהל נבחר. בנוסף לוועד המנהל, מאורגנים בני העדה בארגונים וולונטריים שונים: מועצת ילדים, מועצת ילדות, מועצת צעירים, מועצת זקנים ומועצת נשים. בראש הוועד המנהל עומד האמיר הנבחר נציג המרכז העולמי, והוא האחראי לתפילות ולדרשות ושאר הפעילויות הרוחניות והארגוניות של העדה. ב-1979 הוחלט להרוס את המסגד הישן, ובמקומו נבנה מסגד אחר חדיש וגדול המהווה אטרקציה לתיירים ולסיורים רבים מישראל ומהעולם. הוא נושא אותו שם של המסגד הישן – ג'אמע סיידנא מחמוד.
כל המפעלים וכל הפעילויות של העדה ממומנים על ידי תרומות בני העדה האחמדית בארץ בלבד: כל חבר וחברה בתנועה מעלים תרומה חודשית חובה, הנעה בין 25,6% ל-10% מהכנסתם, לקופת העדה.
איש הדת הראשון, מאולאנא ג'לאל א-דין שמס, שהייה מכפר קטן בשם שחוואן בפנג'אב שבהודו הבריטית, כמה קילומטרים מ, מרכז העדה בזמנו. הוא זכה להצטרף ל"אל-מדרסה אל-אחמדיה" בשנת 1910. הוא קיבל את התואר מאולבי פאזיל בגיל 20 ונסע לדמשק כדי להטיף לאחמדיה ב-27 ביוני 1925.