cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
פלייסמייקינג
דוגמאות מהעולם
Central Atlanta Progress) CAP) הגוף המנהל את פארק וודרוף באטלנטה מהווה דוגמה כיצד ארגונים אשר אחראים לניהול מרחבים ומקומות ציבוריים יכולים לשתף פעולה עם שירותי הרווחה כדי לענות על הצרכים של אנשים מוחלשים אשר מסתובבים בחללים שלהם. ה- CAP ביחד עם פרויקט PPS החלו לעבוד ביחד בשנת 2016 כחלק מתוכנית המענקים של חברת Southwest Airlines. הארגונים יצרו שיתוף פעולה עם כל בעלי העניין בפארק: תושבי העיר התחתית, סטודנטים, עובדי משרדים, בעלי עסקים וסוכנויות ממשלתיות וביחד הם החליטו להשקיע ביצירה של עגלת משחקים למבוגרים שתוכננה בהתאמה אישית וכללה גם צוותים שיפעילו אותה בצד הדרומי-מערבי של הפארק. הקמת העגלה יצרה שינוי תפיסתי לגבי תפקידו ומשמעותו של הפארק. בשלב השני הוענק לפארק מימון לעובדת סוציאלית אשר פגשה את מבקרי העגלה מחוסרי הבית והסובלים מעוני והעניקה להם מידע עבור תוכניות טיפול, אפשרויות לדיור ציבורי וכדומה. תוך כשנה כ־2000 אנשים קיבלו סיוע ונרשמו לתוכניות שונות, מקלטים וחלקם עברו למקום קבע. הקמת העגלה יצרה לאנשים מקום מפגש בלתי פורמלי ודרך לבנות אמון באמצעות אינטראקציות חברתיות יומיומיות ומזדמנות. בניית האמון היא חיונית כדי להתמודד עם נושא מחוסרי הבית.
דוגמאות מישראל
תעשו מקום- "תעשו מקום" הוא מיזם משותף של חברת "עדן" (החברה לפיתוח כלכלי בירושלים) ואגף חברה בעיריית ירושלים בשיתוף מנהל תפעול בעיריית ירושלים, אשר מטרתו לקדם ולבצע פרויקטים ליצירת מרחבים ציבוריים יצירתיים, נעימים ומזמינים ברחבי העיר.
מארק לואיס ג'ונס
ביוגרפיה
מארק לואיס ג'ונס נולד ב-Rhosllannerchrugog שבמחוז רקסהאם בוויילס. הוא התחיל לשחק בנעוריו בתיאטרון הנוער קלייד (Clwyd Youth Theatre). ג'ונס למד משחק ב"קולג' הוולשי המלכותי למוזיקה ודרמה", והופיע עם הלהקה השייקספירית המלכותית ובתיאטרון הגלוב שבלונדון.
לואיס ג'ונס הופיע במגוון תוכניות טלוויזיה בהן "החיים האלה", "הולבי סיטי", "ספוקס", "חוק מרפי", "להעיר את המתים" וסדרת המדע בדיוני "טורצ'ווד". תפקידו הבולט ביותר בטלוויזיה היה כמפקח בילוש ראסל בינג בדרמה המשטרתית "55 מעלות צפונה", בה גילם דמות של קצין משטרה דעתני ובוטה ולעיתים הומוריסטי.
פלייסמייקינג
דוגמאות מישראל
המיזם פועל בירושלים החל משנת 2016 ומאפשר לממש רעיונות המגיעים מן התושבים, תוך עידוד חיבור בינם לבין מנהלים קהילתיים ושותפים מקומיים. במסגרת המיזם נעשו עשרות פרויקטים שכונתיים ברחבי ירושלים, כאשר בשנים 2016–2017 לבדן בוצעו 48 פרויקטים שונים ברחבי שכונות העיר.
המיזם פועל כגוף מתווך ויוזם ולא בהכרח מבצע. בהתאם לכך אופן הפעילות משלב הכשרות לארגונים וקהילות, קולות קוראים לציבור להציע רעיונות ליוזמות, ויצירת חיבורים בין הגורמים השונים הדרושים לביצוע כל פרויקט: תושבים, עירייה, מנהלים קהילתיים, אמנים, משרדי תכנון ועוד. דוגמאות עיקריות לפרויקטים שיצאו תחת מיזם זה הן ספריות רחוב, גינון עירוני במרחב, שילוב אומנות במרחב, פינות משחק לילדים, פינות ישיבה ועוד.
מארק לואיס ג'ונס
ביוגרפיה
עוד שיחק ג'ונס בתפקיד סמל בילוש ריי לויד בדרמה המשטרתית "Murder Prevention". בקולנוע השתתף בסרטים ההוליוודיים שוברי הקופות "אדון ומפקד: הצד הרחוק של העולם" בתפקיד הוג צייד הלווייתנים, ובתפקיד טקטון בסרט "טרויה".
פלייסמייקינג
דוגמאות מישראל
אחד השותפים הפעילים במיזם הוא משרד המתכננים DY של האדריכל ייטב בוסירה והעובדת הקהילתית דנה גזי. השניים מבצעים עבודות בעבור חברת עדן ועד כה ביצעו כבר קרוב ל-100 עבודות של "יצירת מקום" במסגרת המיזם. דוגמה לפרויקט שבוצע על ידם הוא חידוש קטע מרחוב פייר קינג באזור התעשייה תלפיות בירושלים. קטע רחוב זה היה מוזנח ומלוכלך ושימש לחניית רכבים אך היה בעל פוטנציאל לשימוש הולכי רגל. ראשית פיזרה העירייה במקום ספסלים, מהלך שהחל למשוך הולכי רגל. לאחר מכן, הוחלט לבצע תכנון עדכני לשיפור המקום. התוצאה היא יצירתה של גינה קווית (ליניארית) ברוחב של שמונה מטר ובאורך של כחצי קילומטר תוך שילוב העצים והמבנים הקיימים במקום. הרצועה שנוצרה משלבת שילוט, שביל הליכה מסודר, מדשאה ושיחי נוי וספסלים. בנוסף מוקמו חמישה ביתנים פתוחים הניתנים לפירוק והרכבה שישמשו גלריה, פינת צל, משחקייה לילדים ומזנון/חנות ארעית.
קולקטיב אנייה- ארגון שהוקם ב-2014 ביוזמה של 17 מתכננים, פעילים חברתיים, מעצבים ואדריכלים במטרה לפעול לארגון פעילויות ואירועים חברתיים בתחום האקולוגי והחברתי. עיקר פעילות הארגון עד כה הייתה באזור התחנה המרכזית החדשה בת"א, שם בוצעו מספר יוזמות ופרויקטים. אחד מהמרכזיים שבהם הוא "הרמפה"- גינה ומרחב רב-קהילתי לתרבות, יצירה ופנאי שהוקם בכניסה אטומה לתחנה המרכזית החדשה מכיוון רחוב נווה שאנן, מקום שבעבר שימש כמקום מפגש למכורים לסמים והוסב למקום מפגש לאירועי תרבות וקורסים בקיימות לתושבי השכונה. דוגמה נוספת מהתחנה המרכזית החדשה היא ספרייה קהילתית שהוקמה בקומה השביעית בתחנה, ובה ספרים בשפות שונות בהתאמה לתושבי השכונה שרבים מהם מהגרי עבודה ממדינות רבות.
מארק לואיס ג'ונס
ביוגרפיה
ב-2001 גילם ג'ונס את דמותו של אות'ר פנדרגון בעלה השני של איגריין במיני-סדרה האמריקאית "ערפילי אבאלון". הוא שיחק בתפקיד אירפון בסדרת הדרמה בשפה הוולשית "Con Passionate", בתפקיד ג'וסי בעיבוד לרומן "Calon Gaeth" מאת שאן ג'יימס, ובתפקיד בריאן ג'ונס בתוכנית "Y Pris" (בשפה הוולשית).
ב-2009 השתתף כאורח בתוכנית תחרות הזמר של ה-BBC בקארדיף (BBC Cardiff Singer of the World competition) ששודרה ב-11 ביוני בערוץ BBC Two (בוויילס בלבד).
פלייסמייקינג
דוגמאות מישראל
הקבוצה פועלת גם במתחם הבורסה ברמת גן שם מבצעים סדרת פעולות תחת פרויקט בשם "seed city" אשר כולל פעולות המשלבות עבודות של מעצבים, אמנים וחברי הקולקטיב שהגיבו לקול קורא לשילוב אקולוגיה, אמנות ומקומות בקנה מידה אנושי.
בנפיקיום
בנפיקיום (בלטינית: beneficum, bene משמעו טוב, ficum, מ-factum, משמעו מעשה, כלומר מעשה טוב) היה מענק שניתן בראשית ימי הביניים עבור שירותים (בין אם כבר ניתנו ובין אם היו צפויים להתקבל) במערכת היחסים שבין אדון (סניור) לבין כפוף לו. בנפיקיום במובנו המקובל הוא הענקת קרקע לאדם שיהיה בעל חזקה וזיקת הנאה בה, בחינם או בתנאים נוחים, הודות לטוב ליבו של המעניק, בתנאים שיאפשרו למחזיק הקרקע ליהנות מפירותיה.
פלייסמייקינג
דוגמאות מישראל
עושים מקום קהילתי ארגון שהוקם בשנת 2016 ביוזמה של פעילים חברתיים, במטרה להעלות רמת מעורבות תושבים בקידום איכות חיים מקומית באמצעות תהליכי הנחיה השתתפותיים. (מנהיגות השתתפותית)
בנפיקיום
בתקופה מאוחרת יותר הפך הבנפיקיום לאחד משלושת מרכיבי הפיאודליזם יחד עם וסאליות, ואימוניטס (חסינות).
פלייסמייקינג
דוגמאות מישראל
הארגון פעל ופועל ברחבי הארץ בעיקר בליווי תושבים בשכונות, כאשר המודל פעולה משתנה ממקום למקום, אם בחיבור למוסד חינוכי, לרשות מקומית או לחברה משכנת, הרי בדרך כלל, את היישום של הפלייסמייקינג מובילה קבוצת תושבים מעורבת אשר, באמצעות אירועים השתתפותיים, שמה לה למטרה להעלות את רמת המעורבות השכונתית.
לדוגמה מספר יוזמות - שכונת סנהדרין בבאר שבע בה הובילה קבוצת תושבים יצירת גלריה שכונתית בכניסה לבניינים אשר מציגה בפני עוברים ושבים עובדות מהסיפור המקומי. דבר דומה נעשה בשכונת נווה דוד בחיפה ובשכונות נוספות.
בנפיקיום
עבור מתן שירותים, בעיקר עבור שירותים צבאיים שכבר ניתנו או עבור שירותים שמעניק הבנפיקיום ציפה לקבל בעתיד. היה נהוג בחברה הטרום-פיאודלית לתת מתנה. מאחר שהכלכלה המוניטרית הרומית התנוונה ולא היה כמעט שימוש בכסף, לא היה טעם במתן תשורה כספית. לכן נתנו מתנות מוחשיות, לעיתים מתנה בעלת ערך נמוך יחסית כמו סוס או כלי נשק ולעיתים מתנה בעלת ערך גבוה יותר כמו תכשיט יקר ערך ובעיקר חלקת אדמה (נחלה חקלאית). כל עוד היו כיבושים היה אפשר להעניק ללוחמים ובעיקר למפקדים חלקות אדמה מתוך הנחלות שנכבשו. חלקות אלו היו ניתנות לעיתים בבעלות מלאה (proprietas) אולם לרוב ניתנו כחזקה (פרקריה). המקבל קיבל את זכות השימוש בנכס בלבד. הבעלות נשארה, לפחות באופן תאורטי, בידי הנותן והאדמה הייתה אמורה לחזור לבעליה עם מות המקבל או מות הנותן. פרקריה הייתה יכולה להיות אחוזה (וילה או לטיפונדיה) אחת, או מספר אחוזות. הפרקריסט (מקבל הפרקריה) קיבל את זכות ההנאה מפירות הקרקע שקיבל. וזאת תמורת דמי חכירה סמליים או ללא דמי חכירה כלל.
פלייסמייקינג
דוגמאות מישראל
בשכונת ארמון הנציב בירושלים, מעבר לנראות במרחב הציבורי המשותף, נוצר באמצעות התגייסות הקהילה לוח סיפור מקומי דיגיטלי אשר מהווה במה לחיבורים מתמשכים בין יוזמות שונות בשכונה.
מוסדות אקדמיים אימצו את התהליך כהזדמנות להעלות את רמת המעורבות החברתית של הסטודנטים ודוגמה לכך במכללת גבעת וושינגטון במסגרת קורס שנתי יצרו הסטודנטים שיפור חזותי במכללה כולל תחנת אוטובוס ביתית בכניסה למכללה.
בנפיקיום
הענקת אדמות לצורך עיבודן היה מנהג נפוץ עוד מהתקופה הרומית. אדמות אלו הוענקו בתנאי ius in re aliena – זכות על דבר ששיך לאדם אחר, וכללו חלק מהנחלה שניתן לאיכר בן-חורין לצורך עיבודו. את החלקות הללו שכונו מנסוס עיבד האיכר בעצמו ובתמורה לתשלום משמעותי. לעומת עול התשלומים שהוטל על מחזיקי המנסי, היו מענקי אדמות שניתנו בתנאים קלים. ומכאן הביטוי בנפיקיום. למשל כאשר ניתנה אדמה לאדם לשם ניצולה לתועלתו הוא (per nostro profito).
לנותן הבנפיקיום היו יכולות להיות סיבות אחרות מאשר הרצון לתגמל שירות, בהן:
האיחוד של הבנפיקיום והווסאליות חל בתקופה הקרולינגית., כלומר במאה ה-10. איחוד זה הוא התחלת הפיאודליזם. תקופה בה המעמד הצבאי המקצועי תופס את השלבים העליונים במדרג החברתי, נוצרה מערכת בעלות וחזקה על קרקע המותאמת למיקומו של מחזיק הקרקע במדרג החברתי. מסגרת הסמכות הפוליטית של המדינה התפרקה ואנשים בדרגות שונות עשו שימוש בסמכויות שבעבר היו מוקנות למדינה.
Life's a Mess
Life's a Mess (בעברית: החיים הם בלאגן) הוא סינגל שהוקלט על ידי הראפר האמריקאי ג'וס וורלד, ביחד עם הזמרת-יוצרת האמריקאית הלסי, מתוך אלבום האולפן של וורלד, Legends Never Die. השיר יצא לאור ב-6 ביולי 2020, על ידי חברות התקליטים גרייד A רקורדס ואינטרסקופ רקורדס, כסינגל השלישי מתוך האלבום.
השיר הגיע למקום השמיני במצעד הסינגלים האוסטרלי.
רקע וכתיבה
השיר נכתב על ידי ג'וס וורלד, הלסי, ריאן ווג'אסאק ומסמונה קודו והופק על ידי רקס קודו, האבי מלוו וריק רובין. ב-31 ביולי 2020, הוציאה הלסי את המיני-אלבום השישי שלה Collabs, מתוכו יצא השיר כסינגל השני. השיר הוא שיר מסוגת האימו ראפ, המשלבת בתוכה גם את סוגת הפופ.
בסמוך לצאתו, עלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי, תוך שהצליח לצבור שם למעלה מ-97 מיליון השמעות.
וידאו קליפ
הווידאו קליפ הוויזואלי הרשמי של השיר הועלה לערוץ היוטיוב של ג'וס וורלד ב-6 ביולי 2020, תוך שהצליח לצבור למעלה מ-20 מיליון צפיות.
מין טטראפלואידי
כאשר מדובר במין די פלואיד, בכל תא בגוף או בצמח יהיו שני העתקים של כל כרומוזום לאחר חלוקה, ולעומת זאת כאשר מדובר במין טטראפלואידי, לאחר החלוקה בכל תא ותא יהיו ארבעה סטים של כל כרומוזום.
זומבה
השיטה נקראה במקור "רומבהסייז". לאחר שפרס היגר למיאמי שבארצות הברית, הוא הקים, ביחד עם אלברטו פרלמן ואלברטו אגיון, את החברה Zumba Fitness LLC שנועדה להפיץ את השיטה החדשה תחת המותג "זומבה". מטה החברה נמצא בהוליווד שבפלורידה.
בשלהי 2010 הועברו שיעורי זומבה בכ-90,000 מרכזי כושר בכ-110 מדינות, והשתתפו בהם יותר מ-10 מיליון אנשים.
סאמרסט (מיין)
סאמרסט (באנגלית: Somerset) הוא מחוז במיין שבארצות הברית. נכון לשנת 2010 האוכלוסייה בו מנתה 52,228 איש. עיר המחוז שלו היא סקאוהיגן. מחוז סאמרסט נוסד ב-1 במרץ 1809 מחלקים ממחוז קנבק ונקרא על שם מחוז סאמרסט באנגליה.
גאוגרפיה
לפי לשכת מפקד האוכלוסין של ארצות הברית לשנת 2010, שטחו הכללי של מחוז סאמרסט הוא 10,607 קמ"ר, כאשר 10,169.6 קמ"ר (95.88%) הם אדמה והשאר (437.4 קמ"ר; 4.12%) הם מים.
צבי יעלי טיבטי
צבי יעלי טיבטי (שם מדעי: Procapra picticaudata; מכונה גם גואה או בקיצור צבי טיבטי), הוא מין של אנטילופת-צבי קטנה בסוג צבי יעלי, האנדמי לאזור הרמה הטיבטית שבמרכז אסיה. המין הטיבטי הוא הקטן בסוג צבי יעלי, והוא תואר לראשונה על ידי הביולוג הודג'סון בשנת 1864 בדרום טיבט. קיימים שלושה מיני צבאים הדומים לצבי הטיבטי וחיים במרכז אסיה: צבי יעלי פרז'וואלסקי, אנדמי לימת צ'ינגהאי המובלעת בתחומי מחייתו של המין הטיבטי; צבי יעלי מונגולי, מצוי בעיקר במונגוליה ובצפון סין ובעבר כנראה גם תפוצתו חפפה למין הטיבטי; צבי פרסי, מצוי החל מחצי האי ערב ועד מונגוליה, וכן במערב טיבט.
השם המדעי של הצבי הטיבטי נגזר מיוונית ומלטינית כדלהלן: Pro = לפני, capra = עז\תיש; מתייחס לכך שסוג זה נחשב לאב הקדמון של העיזים. picticaudata = "זנב צבעוני" ומתייחס לצבעים הבולטים של הזנב והאחוריים. תפוצתו של מין זה נמצאת בירידה בשל פעילות אנושית מוגברת.
קרניים
לצבי הטיבטי יש זוג קרניים דקות וארוכות בצורת נבל, והן הארוכות ביותר מכל מיני הצבי היעלי. מיקום הקרניים הוא במרכז המצח סמוך לאוזניים, כאשר הקרניים סמוכות אחת לשנייה לכל אורכם ומתרחקות במקצת רק בסופם - אם בכלל. כמו כן עובי הקרניים די זהה לכל אורכם, עם עובי גדול יותר בבסיס, ושפיץ חד בסוף הקרן. הקרניים של המין הטיבטי נחשבות לדקות בהשוואה לקרני המין הפרז'וואלסקי, אך הן עבות יותר משל המין המונגולי. לקרניים של המין הטיבטי שני מבנים עיקריים: 1) הקרן צומחת לכיוון מעלה עם זווית מעט לקדימה, ולאחר מכן מתעקלת לאחורה ומגיעה עד הכתפיים עם שפיץ מקומר מעט למעלה. 2) הקרן צומחת לכיוון מעלה, מתעקלת לאחורה ולאחר מכן לקדימה עם שפיצים מכופפים מעט - כקרני S של צבי תומסון. כאשר הקרניים מתחילות לצמוח לצבי צעיר, הן זהות למדי לאלו של המין צבי. רוב הקרן מחורצת בטבעות גדולות לאורכה, בעוד שהשפיץ נשאר חלק. צבע הקרניים הוא חום אפרפר כהה, כחלחל או שחור כחלחל. כשאר מיני הצבי היעלי הזכרים הם היחידים שמצמיחים קרניים, וזהו כמעט ההבדל היחיד ביניהם לבין הנקבות.
כסות
הפרווה של הצבי הטיבטי עבה למדי כפי שאופייני ליונקים המצויים באזורים קרים, והיא מורכבת משערות צפופות המגינות עליו מהאקלים הקפוא של הרמה הטיבטית; היא עבה יותר בחורף מאשר בקיץ. צבע הפרווה העיקרי נע בין חום אדמדם\אפרפר חולי בקיץ לחום אפרפר כהה או זהוב בחורף. הצבע נוטה לאדמדם כהה עד ערמוני בגב, בכתף ובעורף, ולאפרפר כסוף במותניים, השוקיים וצדדי הצוואר; הצדדים החיצוניים של הרגליים נוטים לבז' או צהבהב. הצבע הלבן בולט במספר מקומות: הגחון ומקצת מהמותניים, הצדדים הפנימיים של הרגליים, וכתם גדול ובולט בעכוז בצורת לב שממנו בא שמו המדעי. הגרון עלול להיות בצבע לבן לגמרי או עם כתם לבן בנוני דמוי סינר.
לצבי הטיבטי אין סימוני פנים בולטים כשל צבי פרז'וואלסקי, ובאופן כללי הם חיוורים למדי: כתם גדול דמוי אוכף לאורך החוטם וסביב האף בצבע חום אפרפר דהוי ולעיתים כהה, והלחיים נוטות לאפרפר בהיר או כסוף. השפתיים לבנות, וסביב העיניים יש עיגולים לבנים גדולים. המצח מתחלק לשניים: החלק התחתון מעל העיניים בצבע לבן, והחלק העליון בין הקרניים בצבע חום אפרפר או אדמדם; פעמים רבות המצח לבן לגמרי. הצד הקדמי של האוזניים לבן, והצד האחורי מתחלק בין חום אדמדם בחלק התחתון לשחור בחלק העליון. לאורך הגב יש לעיתים פס חום כהה דהוי, ואת העכוז הלבן מקיף פס אדמדם כהה. הזנב לבן כמעט לגמרי, ובסופו יש כתם שחור שגורם לו להיות בולט מאוד. אצל מין זה אין הבדל כל כך בסימוני הפנים בין הקיץ לחורף, ולעיתים הפנים בצבע חום קרמי בחורף.
תפוצה ובית גידול
כפי שמרמז שמו, הצבי היעלי הטיבטי אנדמי לרמה הטיבטית שבמרכז אסיה. כ-99% מתפוצתו נמצאת בסין העממית, ומשתרעת על כל חלקי המחוז האוטונומי הטיבטי, דרום שינג'יאנג, מרבית צ'ינגהאי, מערב סצ'ואן, מרכז גאנסו, וחלק קטנטן במונגוליה הפנימית. בהודו הוא מצוי בספרים קטנים בסיקים ובחבל לדאק שבג'אמו וקשמיר. התפוצה הגאוגרפית שלו מוגבלת כאמור לרמה, והיא גובלת בהרי ההימלאיה מדרום, רכס קארקארום ממערב, מדבר החול טקלה מקאן, הרי קונלון ומדבר גובי בצפון, ובמזרח ביערות ההרריים של מזרח סין.
בית גידולו של הצבי הטיבטי הוא ערבות ומישורים פתוחים או תלולים, מדבריות קרים וצחיחים למחצה, וכן אחו תת-אלפיני, עמקים ומורדות ההרים. הם נמצאים בדרך כלל בגובה של 3,700-300 מטר מעל פני הים, ולעיתים אף בגבהים של 5,750 מטר. ניתן גם לראותם על שפת ימות רבות בטיבט כדוגמת ימת צ'ינגהאי, "נאם צ'ו", "סילינג צ'ו", "מפם יומצ'ו", "בם צ'ו", "ימזו יומצ'ו", "טנגרה יומצ'ו", "פגונג צ'ו", "הון סי-הו", "ג'ינג הו", "איקום הו", "מרגי-צ'קה", "פהנג צ'ו", ועל גדות נהרות ברהמפוטרה, הנהר הצהוב, מקונג, אינדוס, ועוד. הטמפרטורות בתחומי מחייתו נעות בין 20 מעלות חום ליותר מ-10 מעלות מינוס ברוב השנה. כמות המשקעים הממוצעת נעה בין 25 עד 1,000 מ"מ לשנה.
פעילות
הצבי הטיבטי פעיל בעיקר בשעות היום בחיפוש אחר מזון, עם שיא של פעילות בשעות הבוקר והערב; בתקופות מסוימות הם עשויים להיות פעילים במשך היום כולו ונחים בדרך כלל בשעות הצהריים. בניגוד לפרסתנים טיבטים אחרים כדוגמת צבי הזפק והאנטילופה הטיבטית, הצבאים הטיבטים חיים רוב השנה בקבוצות קטנות של 3-2 פרטים בלבד או בעדרים של עד עשרה פרטים; בתקופת הקיץ כאשר הם עוברים לשדות מרעה גבוהים יותר, הם עשויים להתקבץ לעדרים זמניים גדולים של 50 פרטים. רוב הזמן הזכרים והנקבות חיים בקבוצות נפרדות שמצטרפות יחד בעונת הרבייה. את הזכרים הבוגרים ניתן לראות פעמים רבות מסתובבים בגפם. באזור ימת צ'ינגהאי תפוצתו של הצבי הטיבטי חופפת לזו של צבי פרז'וואלסקי, והם מצטרפים ביחד לעדרים של זכרים ונקבות בנפרד. הנקבות נוטות לחיות באזורים גבוהים יותר, והן יורדות לאזורים הנמוכים בהתקרב עונת הרבייה.
תזונה
על התזונה של הצבי הטיבטי יש מעט מחקרים מדעיים, והמידע עליה מגיע בעיקר מתצפיות ובדיקות של הצואה. התזונה מבוססת בעיקר על קטניות ועשבי תיבול, ובכך היא שונה באופן משמעותי מפרסתני הרמה הטיבטית שצורכים כמויות גדולות של עשבים ושיחים. אצל הצבי הטיבטי לעומת זאת הם כמעט ולא נצרכים בקיץ, ורק בחורף כאשר אין צמחים זמינים הם מקור המזון העיקרי שלהם. בחורף יש תחרות חריפה על מקורות מזון בין הצבאים הטיבטים לבין כבשים, עיזים, ובעלי חיים נוספים בשל העדר צמחייה מספקת, והתחרות ביניהם עלולה להגיע לשיעורי חפיפה של 76%. כמו כן המזון החורפי עני מאוד בחלבונים ומינרלים. עם יאקים וקיאנגים לעומת זאת הם די מסתדרים, כיון שהללו לא עוקרים את כל השורש של הצמח.
רבייה ומחזור חיים
ברוב השנה הזכרים חיים בבדידות או בקבוצות בטריטוריות שלהם, והם מסמנים את שטחם על ידי בלוטות ריח, שתן וצואה. בתחילת עונת הרבייה בחורף (חודש דצמבר בדרך כלל), הזכר הבודד או הקבוצה מגינים על שטחם באגרסיביות מזכרים אחרים על ידי קרניהם, והם מחכים באזורי הייחום לעדרי הנקבות שירדו מהאזורים הגבוהים. ייתכן כי גם לצבאים הטיבטים יש התנהגות חיזור מיוחדת כשל צבאי פרז'וואלסקי - שהזכרים שלהם מתקרבים לנקבות בעמידה על שתי רגליים. ההריון נמשך 6-5.5 חודשים, לאחריהם נולד עופר אחד ולעיתים רחוקות שניים בחודשי יולי ואוגוסט. מחקרים על שיעורי הרבייה של הצבי הטיבטי מצאו יחס של 70 עופרים ל-100 נקבות בשמורת הטבע צ'אנג טאנג בצ'ינגהאי, ובמחוז סצ'ואן היחס היה 44 עופרים ל-100 נקבות. לקראת ההמלטה הנקבה נפרדת מהעדר שלהבחיפוש אחר מקום מוגן מטורפים, ובשל כך מספר הפרטים בעדרי הנקבות בקיץ יורד בחדות. העופרים נשארים חבויים בצמחייה הטרשית בשבועיים הראשונים לחייהם, כשאימם נמצאת בסביבתם רוב הזמן ומשתדלת שלא לבלוט. לאחר מכן הם חוזרים יחד עם אימם לעדר. הבגרות של הצבאים הטיבטים לא ידועה בבירור, אך ככל הנראה היא סביב 18 חודשים כשאר מיני הצבי היעלי.
איומים טבעיים ותוחלת חיים
הטורפים העיקריים של הצבאים הטיבטים הם זאבים טיבטיים ונמרי שלג וייתכן כי גם דובים חומים ושונרים. בשמורת הטבע צ'אנג טאנג האחוזים של שרידי הצבאים הטיבטים בדגימות הצואה של הזאבים הגיעו ל-5.2% ובצ'ינגהאי ל-9.5%. הזאבים הם גם הטורפים העיקריים של המין הפרז'וואלסקי והמונגולי. הצבאים הטיבטים הם בין הבעלי חיים שנחשבים לטרף עיקרי של נמר השלג ברמה הטיבטית, אם כי זה לא נבדק ביסודיות. הם מגינים על עצמם מטריפה על ידי ריצתם המהירה וחושי ראייה ושמיעה חדים, והם נותנים קריאות אזהרה קצרות כאשר הם מבחינים בטורף; הנפת זנבם הבולט משמשת גם כסימן אזהרה בדומה לאייל פרדי לבן-זנב. אין מידע על מחלות וטפילים של צבאים טיבטים, אך סביר להניח שהם עלולים לעבור אליהם על ידי בעלי חיים מקומיים. כיון שהצבאים הטיבטים לא חיים בעדרים גדולים, אין אצלם מצבים של מגיפות המוניות כפי שקורה אצל המין המונגולי. האקלים הקיצוני של הרמה הטיבטית עלול לגרום לתמותה גבוהה אצל הצבי הטיבטי. גלי קור או סופות שלג חזקות גורמות לתמותה רבה בקרב העופרים והנקבות, כפי שקורה גם אצל הנקבות והגדיים של הצ'ירו. בחורף של 2008 למשל, נספו לפחות 5,500 צבאים טיבטים אחרי טמפרטורות קיצוניות במחוז סצ'ואן.
נקבת צבי טיבטי שחיה בגן החיות של בייג'ינג הגיעה לגיל 5 שנים ושבעה חודשים, אולם תוחלת החיים האמיתית אינה ידועה ומשערים כי היא מגיעה עד 8 שנים בדומה למין המונגולי.
איומים ושימור
אומדן האוכלוסייה העולמית של הצבי היעלי הטיבטי לא ידוע, בשל הצפיפות הנמוכה וההסוואה הטובה שלהם בבית הגידול הטיבטי הטרשי. ההערכות מדברות על מספרים של עד 180,000 בסין, ו-100 נוספים בהודו.
אמנות נאו-מושגית
אמנות נאו-מושגית או נאו-קונספטואלית הוא מונח בתולדות האמנות, המתאר גישה אמנותית משנות השמונים ובעיקר משנות התשעים, שנפוצה עד היום. זרם האמנות הנאו-מושגית נובע מתוך האמנות המושגית, תנועה משנות השישים ומשנות השבעים. האמנות הנאו-מושגית כוללת, למשל, את תנועת ה-Moscow Conceptualists, אמנים נאו-מושגיים אמריקאיים כגון שרי לוין ואת הקבוצה האנגלית המכונה אמנים בריטים צעירים, וביניהם במיוחד דמיאן הירסט וטרייסי אמין. בבריטניה מתקיימת גם תנועת נגד בשם Stuckism שמעודדת חזרה לציור פיגורטיבי, וכן מושמעת ביקורת כלפי האמנות הנאו-מושגית מפי קבוצת האמנות הקונספטואלית של שנות ה-70, אמנות ושפה.
ניו יורק
מי שניסחו את הרעיון העומד מאחורי האמנות הנאו-מושגית (שלעיתים מכונה גם אמנות פוסט-מושגית) הם טרישיה קולינס וריצ'רד מילאצו. השניים עברו כחלק מצוות בשם קולינס&מילאצו בתחילת שנות השמונים בניו יורק. באמצעות כתביהם ופעילותם האוצרותית, הם הביאו למרכז הבמה דור חדש לגמרי של אמנים ועיצבו במקור את ההקשר התאורטי של האמנות המושגית החדשה. בהקשרים אלה גם כונסו יחד לראשונה יצירותיהם של רבים מהאמנים השייכים לתנועת האמנות הנאו-מושגית (או כפי שחלק מהמבקרים כינו אותה: סימולאציוניזם או נאו-גיאו), כמו: רוס בלקנר, ג'יימס וולינג, סטיבן פארינו, ריצ'רד פרינס, פיטר נגי, ג'וזף נצ'ווטל, שרה צ'ארלסוורת', מארק אינרסט, אלן מקולום,, פיטר האלי, ג'ונתן לסקר, חיים שטיינבך, פיליפ טאפה, רוברט גובר וסנט קלייר צ'מין.
מוסקבה
במהלך שנות השבעים והשמונים במוסקבה פעלה תנועה בשם ה-Moscow Conceptualists, שביקשה לערער על האידאולוגיה הסוציאליסטית תוך שימוש באסטרטגיות מתוך האמנות המושגית או מתוך אמנות הניכוס. הדמויות המרכזיות בתנועה זו היו איליה קבקוב והצמד ויטאלי קומר ואלכסנדר מלאמיד. הקבוצה כללה גם את אריק בולאטוב ואת ויקטור פיבוברוב.
לונדון
הקבוצה האנגלית המכונה אמנים בריטים צעירים (YBAs), ובראשה דמיאן הירסט, התפרסמו בשנות התשעים ויצירתם תוארה בעת ההיא כנאו-קונספטואלית, למרות הסתמכותה המשמעותית על האובייקט האמנותי. השימוש במינוח של אמנות נאו-מושגית ביחס אליהם נסמך על כך שהאובייקט אינו יצירת האמנות עצמה, או שלעיתים קרובות מדובר באובייקט המשמש כרדי מייד, קרי, אובייקט מן המוכן שהאמן לא נזקק למיומנות אמנותית בייצורו. טרייסי אמין נתפסת כאמנית מובילה נוספת במסגרת הקבוצה האנגלית וכאמנית נאו-מושגית, אף על פי שהכחישה את שייכותה לזרם והדגישה את הביטוי הרגשי והאישי שבעבודתה. צ'ארלס האריסון, חבר בקבוצת אמנות ושפה בשנות השבעים, ביקר את האמנות הנאו-מושגית של שנות התשעים וכינה אותה אמנות מושגית "ללא תחושת איום או אי נוחות" וכ"ריקה". אמנים בולטים נוספים הקשורים לאמנות הנאו-מושגית בבריטניה הם מרטין קריד, ליאם ג'ילק, בת'אן הווס, סיימון פטרסון, סיימון סטארלינג ודאגלס גורדון.
מחלוקות בבריטניה
בבריטניה העלייה לגדולה של האמנים הבריטים הצעירים לאחר תערוכת האמנות "הקפאה" משנת 1988, שאצר דמיאן הירסט, והקידום לו זכתה הקבוצה לאחר מכן על ידי גלריית סאצ'י במהלך שנות התשעים, גרמו לתגובות תקשורתיות שבהן המונחים "אמנות מושגית" ו"נאו מושגית" נאמרו אגב גיחוך ולעג וביחס לאגפים שונים בתוך האמנות העכשווית. גישה זו התעצמה לאור רשימת המועמדים לפרס טרנר שבה האמנים ה"רדיקליים" יותר, ובעיקר הסרט ואמין, עוררו מחלוקת שנתית. קבוצת האמנים Stuckist, שנוסדה בשנת 1999, הכריזה על עצמה כ"בעד ציור פיגורטיבי עכשווי עם רעיונות ונגד אמנות מושגית, בעיקר לאור היעדר המושגים שבה". הם גם כינו את האמנות המושגית יומרנית ו"חסרת חשיבות ומשעממת"; ב-25 ביולי 2002 הניחו ארון קבורה מחוץ לגלריית הקוביה הלבנה בלונדון, כסמל ל"מות האמנות המושגית". כמו כן, חברי הקבוצה ערכו הפגנות שנתיות כגד פרס טרנר.
בשנת 2002, איבן מאסו, יו"ר המכון לאמנויות עכשוויות בלונדון, מיתג את האמנות המושגית כ"יומרנית, מפונקת, נטולת מלאכה" וכאמנות ש"מובלת על ידי צארים תרבותיים כמו אדון הטייט, ניקולס סרוטה". בעקבות זאת נאלץ מאסו להתפטר. בסוף אותה שנה שרת התרבות הבריטית, קים האוולס (בוגרת בית ספר לאמנות), גינתה את פרס טרנר במילים "בולשיט קר, מכני וקונספטואלי".
באוקטובר 2004 שחררה גלריית סאצ'י הצהרה לתקשורת לפיה "הציור ממשיך להיות הדרך הרלוונטית והחיונית ביותר בה בוחרים אמנים לתקשר". בעקבות זאת, אספן האמנות צ'ארלס סאצ'י החל למכור יצירות בולטות מאוסף האמנים הבריטיים הצעירים שברשותו.
ג'ון מילר אדיי
הגנרל סר ג'ון מילר אדיי (באנגלית: John Miller Adye; 1 בנובמבר 1819 – 26 באוגוסט 1900) היה גנרל בריטי.
ביוגרפיה
אדיי היה בנו של מייג'ור ג'יימס פ. אדיי, נולד ב-1 בנובמבר 1819 בסבנאואקס שבקנט, אנגליה. הוא למד באקדמיה הצבאית המלכותית בווליץ', וב-1836 נכנס לרגימנט הארטילריה המלכותי. הוא קודם לדרגת קפטן ב-1846, ושירת במלחמת קרים כמפקד חטיבה וכעוזר השליש הראשי של הארטילריה (קיבל מעמד עמית, C.B, במסדר האמבט, קודם לדרגת מייג'ור ולאחר מכן לדרגת לויטננט קולונל). במהלך המרד ההודי הגדול בשנת 1857 הוא שירת בתפקיד מטה בעל סמכות מעטה.
בשנת 1860 הוא קודם לדרגת קולונל. משנת 1863 עד לשנת 1866 היה אדיי סגן השליש הראשי בבנגל, וב-1866 הוא חזר לביתו באנגליה.
הוא היה מושל גיברלטר בין השנים 1883-1886, וצוין כמי שידע לשמור על האיזון הנכון בין הצרכים של גיברלטר כמבצר צבאי לבין הצרכים של האוכלוסייה האזרחית שהתגוררה שם. בתקופה זו החלו לגלות את הכישרון האומנותי שלו (ראו בהמשך).
הוא נישא לקלרה ג'ואן וויליאמס (Clara Joan Williams) בשנת 1899. נולדו להם שלושה ילדים: שתי בנות, ויניפרידה (Winifreda) ואוולין ויולט (Evelyn Violet), ובן אחד, סר ג'ון אדיי שייהפך להיות מייג'ור גנרל בצבא הבריטי.
אדיי היה בנוסף גם צייר וסופר, ותיאר את התנסויותיו בעבודות כמו: "סקירה של מלחמת קרים" (1859; Review of the Crimean War), "זכרונות מהחיים הצבאיים" (1895; Recollections of A Military Life).
הציור שלו "מבט על גיברלטר" נמצא כיום במוזיאון ויקטוריה ואלברט בלונדון, ושני ציורים נוספים של הודו נמצאים במוזיאון הצבאי הלאומי בלונדון.
פאסי
{{פירושונים|
ראו גם
}}
כתובת לאדריאנוס (ירושלים)
כתובת לאדריאנוס היא כתובת בלטינית מהתקופה הרומית בארץ ישראל מאת הלגיון העשירי פרטנסיס לכבוד הגעתו של הקיסר הרומי אדריאנוס לירושלים בשנת 130 לספירה.
הכתובת, שני טון משקלה, התנוססה בראש קשת או מבנה ציבורי גדול. המברכים את אדריאנוס אינם תושבי העיר, אלא חיילי הלגיון העשירי, שהשתתף בדיכוי המרד הגדול בירושלים בשנת 70 לספירה ונותר מאז בעיר. בסוף שמו של הלגיון נוסף מאוחר יותר השם "אנטוניניאה". ניתן להסיק מהכתובת מספר מסקנות:
המסקנה האחרונה מקדמת את פתרון המחלוקת ההיסטוריוגרפית באשר מה קדם למה: בניית העיר האלילית למרד או המרד לבניית איליה קפיטולינה ובניינה כחלק ממסע העונשין בגינו. ייתכן כי המרד פרץ על רקע עבודות הבנייה לרגל ביקור הקיסר, אבל החלטת אדריאנוס לשנות את שמה של העיר ולאסור על יהודים להיכנס אליה, הייתה חלק מצעדי הענישה על המרד.
זכויות האדם במקדוניה הצפונית
מקדוניה הצפונית חתומה על האמנה האירופית לזכויות אדם ואמנה בדבר מעמדם של פליטים ועל האמנה נגד עינויים. חוקת מקדוניה הצפונית מבטיחה זכויות אדם בסיסיות לכלל האזרחים.
עם זאת, ישנן בעיות עם זכויות האדם במדינה. על פי נתוני ארגוני זכויות אדם, ב-2003 היו מספר חשדות שהתקיימו הוצאות להורג, איומים והפחדות ללא שיפוט נגד פעילי זכויות אדם ועיתונאים, שפעלו נגד המשטר וההאשמות בעינויים מצד המשטרה.
אף על פי שמ-2002 מותר לאלבנים ללמוד באלבנית, לפני סיום הלימודים באוניברסיטה הם נדרשים לעבור מבחן הבנת הנקרא ודיבור במקדונית.
Human Rights Watch וועדת הלסינקי
על פי הארגון Human Rights Watch, אזרחים יוגוסלביים לשעבר רבים נותרו למעשה "חסרי מדינה" כתוצאה מחוק האזרחות שנוסח לאחר פרישת מקדוניה הצפונית מהרפובליקה הפדרלית הסוציאליסטית של יוגוסלביה.
הסכסוך בין האלבנים האתניים לממשלת מקדוניה הצפונית הביאה להפרות חמורות של זכויות האדם משני הצדדים.
ברכת מחיה המתים
ברכת מחיה המתים היא ברכה שתיקנו חז"ל על הרואה את חברו החביב עליו, לאחר שעברו 12 חודשים מהפעם האחרונה שראה אותו. יש לברך ברכה זו בשם ומלכות.
זכויות האדם במקדוניה הצפונית
Human Rights Watch וועדת הלסינקי
על פי ועדת הלסינקי לזכויות האדם של מקדוניה הצפונית, דווח על הפרות זכויות האדם הבאות:
ברכת מחיה המתים
מקור הברכה וטעמה
מקור ברכה זו היא בתלמוד במסכת ברכות:
זכויות האדם במקדוניה הצפונית
דו"ח נציב תלונות הציבור
על פי הדו"ח השנתי של נציב תלונות הציבור לשנת 2005:
ברכת מחיה המתים
מקור הברכה וטעמה
וכך פסק בשולחן ערוך (אורח חיים רכה א) שיש לברך ברכה זו.
בטעם הברכה יש שכתבו, שכיון שעברו 12 חודשים, הרי עבר עליו ראש השנה, שבה האדם נידון לחיים או למות, וכיון שניצול ממיתה בראש השנה מברך עליו 'מחיה המתים'.
טעם נוסף כתבו בראשונים, משום שאמרו בתלמוד שלאחר 12 חודש המת משתכח מהלב, לכך מברך מחיה המתים.
דיני הברכה
בראשונים מבואר שיש לברך ברכה זו דווקא על חבר שחביב עליו ביותר ושמח בראייתו.
אף בשנה מעוברת, אין צריך שיעבור שנה, ודי ב12 חודשים.
הברכה בימינו
בימינו המנהג שלא לברך ברכה זו, בטעם הדבר כתבו באחרונים מספר טעמים.
יש שכתבו שמאחר והתקשורת בימינו מצויה ונגישה לכל אחד, מסתבר הדבר שאם היה קורה לחברו דבר מה היה מודיעו, ואם כן כיוון שלא הודיעו, הרי זה כאילו הודיעו שלא אירע לו דבר.
טעם נוסף כתבו באחרונים, שיש לחשוש שיברך ברכה לבטלה, כגון על חברו שאינו חביב עליו כל כך, כדי שלא ידע חברו שאינו חביב עליו.
מנחם חבר
מנחם חבר הוא קצין משטרה בדימוס בדרגת תת-ניצב, כיהן כנציג משטרת ישראל בארצות הברית.
בנימין פיין
בנימין פיין (Fain; י"ט בשבט תר"צ, 17 בפברואר 1930 – ה' באייר תשע"ג, 14 באפריל 2013) היה פיזיקאי ישראלי, מומחה לפיזיקת לייזרים, פרופסור במחלקה לכימיה באוניברסיטת תל אביב. היה אסיר ציון ופעיל עלייה בברית המועצות. חזר בתשובה, ובשנותיו האחרונות עסק בפילוסופיה של המדע וביחסים בין המדע לאמונה היהודית.
ביוגרפיה
נולד ב-17 בפברואר 1930 בקייב שבאוקראינה הסובייטית, ברית המועצות, במשפחה יהודית מתבוללת, ונקרא על שם סבו שנרצח ב-1919 בפוגרום בפרוסקורוב בידי חיילים מצבאו של סימון פטליורה. אביו היה מתמטיקאי ואמו רופאה. בתקופת מלחמת העולם השנייה הטלטלה המשפחה במשך ארבע שנים ברחבי ברית המועצות. לאחר המלחמה התיישבה משפחתו בדושנבה שבברית המועצות (היום בירת טג'יקיסטן), שם סיים לימודי תיכון.
בשנת 1948 התקבל למכון לאנרגטיקה במוסקבה, ובשנת 1950 עבר ללמוד פיזיקה באוניברסיטת גורקי (כיום ניז'ני נובגורוד), שם בשנת 1956 סיים בהצטיינות את הדוקטורט בהנחיתו של הפרופסור ויטאלי גינזבורג, שהיה לחתן פרס נובל בשנת 2003. בשנת 1965 החל ללמד באוניברסיטת גורקי בתפקיד פרופסור וראש מחלקה לרדיופיזיקה קוונטית - תחום מדעי שהוא נטל חלק בפיתוחו. תחילה חיבר את ספרו "רדיופיזיקה קוונטית", שראה אור בתרגום לאנגלית בשם Quantum Electronics ואחר כך תורגם גם לגרמנית. בהמשך כתב את ספרו "הפוטונים והסביבה הבלתי לינרית" ומאמרים מדעיים רבים. בשנת 1966 עבר למוסקבה והחל לעבוד במכון לפיזיקה של מצב מוצק בפרבר העיר - צ'רנוגולובקה.
בשנת 1972 הצטרף למאבק למען העלייה לישראל, השתתף בסמינר מדענים מסורבי עלייה ונהיה פעיל בהוצאת "סמיזדט", למרות שאת הבקשה לעלייה הגיש רק לאחר יציאת אשתו הראשונה ובתו, בינה ואווה, לארץ בשנת 1974. ב-1976, בעקבות התבודדות למשך שבוע בשל מחלה, פיין החל להגדיר את עצמו כאדם דתי, ובהדרגה התקרב אל היהדות אורתודוקסית. הוא נישא בשנית לשושנה רוז'נסקי. באותה שנה ערך מחקר סוציולוגי על היהדות הסובייטית וניסה לקיים סימפוזיון בינלאומי בנושא. ביטול הסימפוזיון על ידי הק.ג.ב. יצר הד בדעת הקהל, ומאבקו בשלטונות הלך והחריף. בעקבותיו באו מעצרים, חיפושים, חקירות ומעקבים. אחרי פיטוריו ממכון המחקר בצ'רנוגולובקה הוא הפך למסורב עלייה נרדף ומובטל. אחרי תקופה של מאבק עיקש קיבל בשנת 1977 היתר עלייה ועלה לישראל.
בישראל נולדו לו שני בנים, אהרן וגדעון; אהרן פנה לזרם החרדי וגדעון גדל בזרם החרדי לאומי.
בישראל המשיך פיין להיאבק רבות למען שיפור מצבם של יהודי ברית המועצות, ובמקביל חזר לפעילות מדעית במסגרת בית הספר לכימיה באוניברסיטת תל אביב שבה המשיך גם כפרופסור אמריטוס. תחום עיסוקו המדעי כלל: אלקטרוניקה קוונטית, פיזיקת לייזרים וסביבות רציפות.
היה חבר בחוג הפרופסורים לחוסן מדיני.
בשנת 2009 יצא ספרו "חוק והשגחה", בהוצאת מכון הר ברכה, בו הוא עוסק בפילוסופיה של המדע מתוך נקודת מבט יהודית-אמונית. בספרו זה הוא יוצא נגד הגישה החילונית-מטריאליסטית למדע, ומנסה להוכיח בכלים פילוסופיים את אמיתות הגישה היהודית למדע.
בינואר 2011 יצא לאור (על ידי מוסד הרב קוק) ספר שלישי שלו, "דלות הכפירה".
בשנת 2012 יצא לאור ספרו הרביעי, "סוד הנשמה: גוף ונפש באור התורה והמדע", גם הוא בהוצאת מוסד הרב קוק.
יוהאן אדלברט אנגרמאייר
יוהאן אדלברט אנגרמאייר (בצ'כית: Jan Vojtěch Angermayer; 9 בנובמבר 1674 – 18 באוקטובר 1742) היה צייר יליד בילינה, בממלכת בית הבסבורג. הוא התמחה בקומפוזיציות של טבע דומם. מאז 1699 הוא למד ציור בפראג יוהאן רודולף ביס ונרשם שם כחבר באגודת הציירים של העיר בין 1707 ל-1727.
ביוגרפיה
הוא נולד ב-9 בנובמבר 1674 בבילינה. מאז 1699 הוא חי בפראג, שם למד אצל הצייר השווצרי יוהאן רודולף ביס, שהגיע לפראג שבע שנים קודם לכן. יוהאן אדלברט הצטרף לגילדת הציירים של העיר העתיקה בשנת 1707. הוא יצר לו מוניטין בזכות ציוריו המפורטים של טבע דומם, לעיתים קרובות למדי בגודל קטן. בין תלמידיו שייכים צייר הרוקוקו המוקדם ג'ון קספר הירשלי וקרל קסטנר. מלבד שהות לצורכי עבודתו במנזר אוסק (1719–1722), בילה יוהאן אדלברט אנגרמאייר את רוב חייו בפראג, שם נפטר ב-10 במאי 1742.
אנגרמאייר צייר פרחים, בדים, גביעי ציד וסצנות שקטות מהטבע, אבל גם קומפוזיציות לא מסורתיות כמו טבע דומם עם שעון או טבע דומם עם קופסת תכשיטים (1708). הוא הושפע ממורו יוהאן רודולף בייס, שלמד בהולנד. אנגרמאייר היה ידוע במיומנותו בתיאור מציאותי של פרטים.
ניתן לסווג את רוב עבודותיו כטבע דומם זעיר, מכיוון שהרוחב או הגובה של ציוריו עולים רק לעיתים רחוקות על 35 ס"מ.
ענת בירן פרוסט
ענת בירן פרוסט (נולדה ב-23 בנובמבר 1965) היא דוגמנית ומגישת טלוויזיה ישראלית.
ביוגרפיה
בירן פרוסט נולדה בפתח תקווה ולמדה בתיכון ברנר פתח תקווה. אמהּ חיה הייתה דוגמנית והופיעה בין היתר בשבועות האופנה שהתקיימו במלון הילטון בשנות השישים ולאחר מכן שימשה כיועצת יופי ומנהלת מחלקת קוסמטיקה בסופר פארם ולה שתי אחיות.
היא החלה לדגמן לאחר שמפיקה גילתה אותה בתצוגת אופנה שנערכה בבסיסה ולאחר מכן השתתפה בתחרויות מלכת היופי ו"הפנים של ה־90" ודגמנה במספר בתי אופנה בתל אביב.
ב-1986 שימשה כזמרת ליווי של צביקה פיק בתחרות קדם האירוויזיון עם השיר "לילה לילה".
ב-1992 שיחקה בפרק של Tropical Heat, סדרת טלוויזיה קנדית שצולמה בישראל, ב-1994 הנחתה את המגזין המשפחתי "קוקטייל" ששודר בערוץ הראשון והיא משמשת כמנחה בערוץ הקניות והיא אחת הדמויות המוכרות עם הערוץ.
ב-2002 הופיעה בסרט "פיתוי", ב-2008 היא שיחקה תפקיד אורח בסדרה "משמורת" מאת עירית לינור ולקחה חלק בפרק של תוכנית המציאות "הדוגמניות", בנוסף היא מטפלת מוסמכת בפסיכודרמה, מחנכת למיניות מטעם האגודה לתכנון המשפחה וכמו כן בוגרת תואר בסוציולוגיה, אנתרופולוגיה וקולנוע.
היא נשואה לבמאי עדי פרוסט ומתגוררת בתל אביב. בתה היא הדוגמנית נועם פרוסט.
גביע דייוויס 2017
גביע דייוויס 2017 הייתה התחרות ה-106 במניין מאז ייסוד התחרות.
לתחרות נרשמו מעל ל-100 נבחרות. התחרות נערכה בחסות חברת BNP פריבה.
מחזיקת הגביע נקבעה במשחקי הבית העליון בו נכללו 16 נבחרות. יתר הקבוצות שובצו בבתים אזוריים (בית אירופה/אפריקה, בית אמריקה ובית אסיה/אוקיאניה). הבתים האזוריים חולקו לתת-בית עליון ו-3 תתי-בית תחתונים תוך הסדרת העברות בינם. הקבוצות החזקות של הבתים האזוריים (4 מבית אירופה/אפריקה, 2 מבית אמריקה ו-2 מבית אסיה/אוקיאניה) קיבלו זכות להתמודד נגד 8 קבוצות של הבית העליון על העלייה לבית העליון.
נבחרת ארגנטינה שהייתה מחזיקת הגביע הודחה בסיבוב הראשון. המשחק על התואר התקיים בין נבחרת צרפת לבין נבחרת בלגיה בוילנב-ד'אסק. הוא הסתיים עם התוצאה 2:3 לטובת צרפת. בכך הם זכו בגביע בפעם ה-10 בתולדות הנבחרת.
העברות לקראת משחקי 2018
בעקבות המשחקים בין 8 נבחרות שהפסידו בשלב המוקדמות של הבית העליון לבין הקבוצות שעלו מהבתים האזוריים:
ישראל בגביע דייוויס
בתחרות שנת 2017, נבחרת ישראל שיחקה בבית אירופה-1. במשחקה הראשון היא שובצה נגד פורטוגל והפסידה.
בעקבות הפסד זה הנבחרת נפגשה עם נבחרת אוקראינה.
בעקבות הפסד נוסף זה, הנבחרת נפגשה עם נבחרת רומניה על הזכות להישאר בבית אירופה-1. בעקבות הניצחון היא נותרה בבית.
יוליוס פון קלבר
יוליוס סרגיוס פון קלבר (ברוסית: Юлиус Сергиус фон Клевер; 31 בינואר 1850, טרטו – 24 בדצמבר 1924, לנינגרד) היה צייר נוף רוסי ממוצא בלטי-גרמני.
ביוגרפיה
אביו היה כימאי שלימד פרמקולוגיה במכון הווטרינרי. הוא הפגין כישרון אמנותי כבר בגיל צעיר, ולקח שיעורים אצל קונסטנטין פון קוגלגן. לאחר שהשלים את לימודיו היסודיים, נרשם לאקדמיה האימפריאלית לאמנויות. שם, לבקשת אביו, למד אדריכלות. עם זאת, לאחר זמן קצר החל לקחת שיעורי ציור נוף; תחילה אצל סוקרט וורוביוב, ובהמשך מיכאיל קלודט.
בשנת 1870 הוא ככל הנראה גורש מהאקדמיה, מסיבות לא ידועות. אולם הגירוש לא הפריע ליוליוס, והוא החל להציג את עבודותיו. בשנת 1871 נרכשה אחת מיצירותיו על ידי הרוזן, ובשנה שלאחר מכן, נרכש ציורו "שקיעה", על ידי הדוכסית הגדולה מריה ניקולייבנה. בשנת 1874 הוא ערך את תערוכת היחיד הראשונה בחברה הקיסרית לעידוד האמנויות. לאחר שהצאר אלכסנדר השני הביע עניין ביצירתיו, הוא הוצהר על ידי האקדמיה כ"אמן", אף על פי שלא סיים את לימודיו. בשנת 1878 הוא הפך ל"אקדמאי".
במהלך תקופה זו, הוא היה מוצף בהזמנות ולעיתים קרובות הוקצב לו רק יום אחד בשביל להשלים את ציוריו. לעיתים הוא העסיק עוזרים לציור הבסיס. זהותם והיקף תרומתם לא ידועה. בסוף שנות התשעים של המאה ה-19, חברו מהאקדמיה היה מעורב בשערוריית הימורים ומעילות. יוליוס נמשך לתוכה ובסופו של דבר סבל מהתמוטטות עצבים שאילצה אותו לוותר על הציור באופן זמני. בשנת 1908, הוא נסע עם משפחתו לגרמניה כדי להימנע ממוערבות בשערורייה והתגורר בנוישטרליץ עד שנת 1915, אז מלחמת העולם הראשונה אילצה אותו לחזור לביתו.
לאחר המהפכה החל לקבל תמיכה מ-. במשך כל חייו לימד באקדמיה (תחת שמה הסובייטי החדש) ובאקדמיה לאמנות ותעשייה, שם עמד בראש המחלקה לציור "מונומנטלי".
שלושה מארבעת ילדיו הפכו לציירים; מריה (1878–1967) אמנית תיאטרון, יוליוס (1882–1942) אשר בדומה לאביו לימד באקדמיה לאמנות ותעשייה, ואוסקר (1887–1975) אמן תיאטרון אשר עיצב תחפושות.
קלרה מאונטקאסל
קלרה מאונטקאסל, באנגלית: Clara Mountcastle (26 בנובמבר 1837 – 24 במאי 1908) הייתה אמנית וסופרת קנדית שפרסמה את עבודתה המוקדמת תחת השם הבדוי קאריס סימה.
שנים מוקדמות
קלרה מאונטקאסל נולדה ב, אונטריו, קנדה בשנת 1837, אחת מ-12 ילדיהם של סידני הרמון מאונטקאסל, חקלאי, ופרנסס לורה (מייקל) מאונטקאסל. מאונטקאסל קיבלה הכשרה אמנותית מוקדמת מאמה, ציירת חובבת, ומאוחר יותר (1855–1857) למדה אמנות בטורונטו כשגרה עם דודה שהיה אדריכל. באותה תקופה היא למדה בבית ספר פרטי לבנות, ובמשך תקופה מסוימת קיבלה הדרכה מאמנית אנגלייה, בציור מהטבע. ב־1881, היא חזרה לקלינטון, שם התגוררה עם שתיים מאחיותיה למשך שארית חייה.
קריירה
צבעי המים של מאונטקאסל זכו בחמישה פרסים בתערוכה הפרובינציאלית ב-1870 בטורונטו. היא המשיכה להציג בתערוכות פרובינציאליות ולאומיות לאורך שנות ה-80. המבקרים ציינו את מיומנותה בנושאים מסורתיים. ב-1897, כשהסגנון האימפרסיוניסטי החדש זכה לשגשוג, עבודתה נדחתה על ידי (OSA), שם הציגה בעבר, וגם מנעו ממנה להצטרף לאגודה. היא הצטרפה במקום זאת לאגודת האמנות לנשים של קנדה.
קריירת הכתיבה של מאונטקאסל החלה רק בשנות השמונים של המאה ה-19. היא פרסמה גם שירה וגם פרוזה. שני ספריה הראשונים, "שליחות האהבה" (שירים, 1882) ו"מסתורין" (נובלה, 1886) יצאו תחת השם הבדוי קאריס סימה, שאותו היא לקחה מכינוי ילדותה "קריסימה". ספרה השלישי, "האם נישואים הם כישלון?" (מסה, 1899), יצאה תחת שמה.
קולורדו אוולאנש
קולורדו אוולאנש (באנגלית: Colorado Avalanche) היא קבוצת הוקי קרח מקצוענית מדנוור, קולורדו, ארצות הברית, המשחקת בליגת ה-NHL בה היא חברה בבית המרכזי שבחטיבה המערבית.
האוולאנש זכו בגביע סטנלי 3 פעמים, האחרונה שבהן ב-2022. הזכייה הראשונה, ב-1996, הייתה כבר בעונה הראשונה שלהם בדנוור. בכך הפכו לקבוצה היחידה בתולדות ה-NHL הזוכה בגביע סטנלי בעונה הראשונה לאחר מעבר לעיר חדשה.
1972 - 1979: ימי קוויבק נורדיקס ב-WHA
קוויבק נורדיקס הייתה אחת הקבוצות המקוריות של ה-WHA, ליגה שקמה ב-1972 כדי להתחרות ב-NHL. למעשה הייתה אמורה הקבוצה לקום בסן פרנסיסקו ולהיקרא "סן פרנסיסקו שארקס", אולם בעיות פיננסיות וחוסר באולם מתאים גרמו לזיכיון להימכר לקבוצת משקיעים מהעיר קוויבק. אולמה הביתי היה "קוליסה דה קבק" (בצרפתית: Colisée de Québec).
המאמן הראשון של הקבוצה היה מוריס רישאר, מהשחקנים הגדולים בכל הזמנים שכיכב במדי מונטריאול קנדיאנס. אולם כבר לאחר שני משחקים - הפסד וניצחון - החליט רישאר לעזוב את הקבוצה ואת מקצוע האימון בכלל. הכוכב הראשון של הקבוצה היה ז'אן-קלוד טרמבלה, מגן שהגיע אף הוא מהקנדיאנס. כוכבים אחרים באותה תקופה היו ריאל קלוטייה וסרז' ברנייה, חלוצים שהחלו את הקריירה מקצוענית שלהם בקבוצה, ומרק טרדיף שהגיע ל-WHA ממונטריאול קנדיאנס ועבר שלוש קבוצות לפני שהגיע לנורדיקס.
הנורדיקס זכו פעם אחת באליפות ה-WHA, ב-1977, והגיעו פעם נוספת לסדרת הגמר שלה ב-1975. מאז 1975 ועד סגירת ה-WHA ב-1979 הגיעו הנורדיקס ברציפות לפלייאוף של הליגה.
1979 - 1995: ימי קוויבק נורדיקס ב-NHL
עם סגירת ה-WHA ב-1979 התקבלו הנורדיקס, יחד עם שלוש קבוצות נוספות (ויניפג ג'טס, אדמונטון אוילרס וניו אינגלנד ויילרס) ל-NHL, והחלו לשחק בה בעונת 1980. בכך חזר ה-NHL לקוויבק אחרי הפסקה של 60 שנה, מאז שקוויבק בולדוגס, ממייסדות הליגה, עברה להמילטון.
כחלק מתהליך המיזוג עם ה-NHL נאלצו הנורדיקס לוותר על מרבית הסגל הקיים שלהם, והקבוצה שקעה לתחתית הליגה וסיימה אחרונה את עונת ה-NHL הראשונה שלה.
בעונת 1981 חל שיפור משמעותי בקבוצה בעיקר כתוצאה מצירופם של האחים פטר ואנטון שטיאסטני, שחקני נבחרת צ'כוסלובקיה שערקו מארצם למערב. פטר שטיאסטני צבר 109 נקודות וזכה בגביע קאלדר כרוקי העונה ב-NHL, האח אנטון צבר 103 נקודות משלו, והנורדיקס עלו לראשונה לפלייאוף ה-NHL, שם נוצחו בסיבוב הראשון על ידי פילדלפיה פליירס.
לקראת עונת 1982 צירפה הקבוצה את מריאן שטיאסטני, האח הצעיר של פטר ואנטון, שערק גם הוא מצ'כוסלובקיה. פטר שטיאסטני הוביל את הקבוצה עם 139 נקודות, וריאל קלוטייה צבר 97 נקודות. הנורדיקס סיימו את העונה בפעם הראשונה במאזן חיובי, והחלו את דרכם בפלייאוף במפגש מול יריבתם הטבעית והנציגה הוותיקה של פרובינציית קוויבק, מונטריאול קנדיאנס. בהתאם לחוקי הליגה של אז, הסיבוב הראשון שוחק בשיטת "הטוב מ-5 משחקים", והסדרה הגיעה למשחק חמישי ומכריע במונטריאול פורום, אותו ניצחו הנורדיקס בהארכה כדי לזכות בניצחון ראשון בסדרת פלייאוף ב-NHL. גם בסיבוב השני מול בוסטון ברואינס, שכבר היה בשיטת "הטוב מ-7 משחקים", הצליחו הנורדיקס להשיג ניצחון מפתיע במשחק המכריע בבוסטון, ועלו לגמר "חטיבת נסיך ויילס" (כיום החטיבה המזרחית), מול אלופת שתי העונות הקודמות, ניו יורק איילנדרס. האיילנדרס העדיפים הביסו את הנורדיקס בארבעה משחקים.
הנורדיקס עלו לפלייאוף גם ב-1983 אך נוצחו בסיבוב הראשון על ידי בוסטון ברואינס. בשתי העונות הבאות השיגו הנורדיקס תוצאות זהות בפלייאוף - ניצחון בסיבוב הראשון על באפלו סייברס והפסד בסיבוב השני מול היריבה הגדולה מונטריאול קנדיאנס. הסדרה בין השתיים ב-1984 זכורה בעיקר בעקבות קטטה המונית במשחק השני בסדרה, שהתקיים ביום שישי הטוב של אותה שנה, ונודעה בכינוי "טבח יום שישי הטוב". הקנדיאנס ניצחו במשחק לאחר שפטר שטיאסטני ודייל הנטר, שניים מכוכבי הנורדיקס, הורחקו בעקבות הקטטה.
עם עונה טובה מאוד של פטר שטיאסטני והחלוץ הוותיק מישל גולה, זכו הנורדיקס ב-1986 בפעם הראשונה באליפות הבית שלהם, "בית אדמס". בפלייאוף, למרות יתרון ביתיות, הופתעו הנורדיקס על ידי הרטפורד ויילרס. הנורדיקס נקמו בוויילרס בסיבוב הראשון בפלייאוף של עונת 1987, אולם בסיבוב השני נוצחו בשבעה משחקים בעוד סדרה סוערת מול מונטריאול קנדיאנס.
שתי העונות שלאחר מכן היו עונות של הידרדרות בקבוצה, כאשר הנורדיקס סיימו אחרונים ב"בית אדמס" ב-1988 ואחרונים בליגה כולה ב-1989, למרות בחירת דראפט שהתבררה כמוצלחת בדמותו של החלוץ ג'ו סאקיק.
ב-1990 הגיע לקבוצה אחד מגדולי כוכבי ה-NHL בכל הזמנים, גי לפלר, שעשה את מיטב שנותיו וצבר תארים רבים במדי הקנדיאנס. לפלר בן ה-38 הגיע מניו יורק ריינג'רס כדי לסיים את הקריירה בקוויבק, אולם הוא היה הרבה מעבר לשיאו ואיכזב ביכולתו. העונה הסתיימה שוב במקום האחרון בליגה עם מאזן גרוע של 12 ניצחונות לעומת 61 הפסדים ו-7 תיקו - המאזן הגרוע ביותר של הקבוצה אי פעם, כולל התקופה הנוכחית בדנוור, למרות הופעה מצוינת של ג'ו סאקיק שצבר 109 נקודות. לאחר העונה הסתיים עידן בקבוצה כאשר פטר שטיאסטני ומישל גולה עזבו.
לאחר עוד עונה קשה ב-1991 שגם בה סיימו הנורדיקס אחרונים בליגה זו הפעם השלישית ברציפות, פרש גי לפלר מפעילות.
המוניטין הרע שיצא לקבוצה קיבל ביטוי בדראפט של אותו קיץ, כאשר הנורדיקס שהיו בעלי הבחירה הראשונה בחרו את השחקן הצעיר המבוקש ביותר, אריק לינדרוס. לינדרוס סירב ללבוש את חולצת הקבוצה במהלך טקס הדראפט, סירב לחתום עמה על חוזה ודרש לעבור בעסקה לקבוצה אחרת. כתוצאה מכך הושבת לינדרוס כליל בעונת 1992, כשהנורדיקס מסיימים בלעדיו במקום האחרון ב"בית אדמס" זו השנה החמישית ברציפות, בעוד לינדרוס העביר את העונה בליגת הצעירים של קנדה והוביל את נבחרת קנדה למדליית כסף באולימפיאדת אלברוויל. עם סיום העונה נענו הנורדיקס לתחינות הקבוצות האחרות והנהלת הליגה, שרצו לראות את לינדרוס משחק. לינדרוס עבר לפילדלפיה פליירס בעסקת ענק שהביאה לנורדיקס את החלוץ מייק ריצ'י, השוער רון הקסטול, המגן סטיב דושיין, סכום כסף ובחירות דראפט עתידיות. העסקה התגלתה כמשתלמת ביותר כאשר הנורדיקס הפכו בבת אחת לקבוצת צמרת ב-NHL וסיימו במקום השני ב"בית אדמס" את עונת 1993, אולם בפלייאוף שוב כשלו מול יריבתם המרה, הקנדיאנס. עם זאת, כפי שהתברר בעתיד, העסקה הייתה משתלמת במיוחד כיוון שהנורדיקס קיבלו מהפליירס גם את הזכויות על הכוכב השוודי פטר פורשברג. זו הייתה גם עונת פריצה של חלוץ שוודי אחר, מאטס סונדין בעונתו הרביעית בקבוצה, שסיים את העונה עם 114 נקודות ועלה למעמד של כוכב. סאקיק, שכבר היה כוכב מוכח, צבר 105 נקודות.
בעונת 1994 סבלו הנורדיקס ממכת פציעות קשה, צנחו שוב לתחתית הליגה והחמיצו את הפלייאוף.
לקראת עונת 1995 העבירו הנורדיקס את מאטס סונדין לטורונטו מייפל ליפס תמורת שחקנים וותיקים ומנוסים יותר. העונה הפכה למקוצרת בשל סכסוך עבודה בין ה-NHL לשחקניה שנמשך ארבעה חודשים, והנורדיקס סיימו אותה לראשונה בתולדותיהם כמדורגים ראשונים בחטיבה המזרחית. השוודי פטר פורשברג, שהזכויות עליו עברו לנורדיקס בעסקת לינדרוס, הגיע לקבוצה והפגין יכולת גבוהה שזיכתה אותו בתואר רוקי השנה ב-NHL ובגביע קאלדר. בפלייאוף כבר התנהלה הקבוצה תחת אפשרות ממשית למעבר לעיר אחרת, כשבעליה הודיעו שללא עזרה ממשלת קוויבק לא יוכלו להחזיק את הקבוצה בשוק הקטן של העיר תחת המיסים הגבוהים בקנדה ומשכורות השחקנים שעלו. תחת גל השמועות מעדו הנורדיקס בפלייאוף מול ניו יורק ריינג'רס, ומשלא אושרה עזרה מממשלת קוויבק לקבוצה התממשו האיומים והקבוצה נמשכה לקבוצת משקיעים מדנוור והפכה לקולורדו אוולאנש.
1995 - 2001: הצלחה מיידית בדנוור
קולורדו אוולאנש קבעה את ביתה החדש ב"מקניקולס ארנה", ביתה של קבוצת ה-NBA דנוור נאגטס. היא הפכה לקבוצת ה-NHL השנייה בהיסטוריה של העיר ושל "מקניקולס ארנה", אחרי קולורדו רוקיז ששיחקה באולם בין 1976 ו-1982, אז עברה לניו ג'רזי והפכה לניו ג'רזי דווילס. המאמן מרק קרופורד, כוכבי ההתקפה סאקיק ופורשברג ומעוז ההגנה אדם פוט הגיעו עם הקבוצה מקוויבק. רכש משמעותי נפל בחלקה של הקבוצה כאשר שוער מונטריאול קנדיאנס, פטריק רואה, שזכה עם הקנדיאנס בגביע סטנלי ב-1993 ונחשב כבר לאחד השוערים הטובים בעולם, עבר לקבוצה לאחר שהסתכסך עם הנהלת הקנדיאנס. רכש חשוב נוסף היה החלוץ קלוד למיה שהגיע מניו ג'רזי דווילס.
הקבוצה התקבלה בדנוור בהתלהבות גדולה, כאשר ה"מקניקולס ארנה" התמלא עד אפס מקום למשחק הבכורה של הקבוצה בדנוור בו היא גברה על מי שתהפוך ליריבתה העיקרית בביתה החדש, דטרויט רד וינגס.
האוולאנש סיימו את עונתם הראשונה בדנוור, עונת 1996, עם 104 נקודות כאלופת הבית החדש אליו שובצו, הבית הפסיפי, ועלו לפלייאוף כמדורגים שניים בחטיבה המערבית אליה עברו. בפלייאוף יצאו מפיגור בשתי הסדרות הראשונות מול ונקובר קנאקס ושיקגו בלאקהוקס בעזרת סדרת שערים מכריעים של הקפטן ג'ו סאקיק, וניצחו את שתיהן בשישה משחקים כדי לעלות לגמר החטיבה המערבית מול המדורגת הראשונה בחטיבה, דטרויט רד וינגס, שעלתה לפלייאוף עם שיא NHL חדש של 61 ניצחונות בעונה הרגילה. האוולאנש ניצחו בשני המשחקים הראשונים בדטרויט בעזרת משחקים מצוינים של פטריק רואה בשער, ויצרו יתרון מכריע בסדרה ממנה הרד וינגס לא התאוששו. האוולאנש ניצחו בסדרה בשישה משחקים ועלו לראשונה בתולדותיהם, כולל תקופת קוויבק נורדיקס, לסדרת גמר גביע סטנלי.
סדרת הגמר הועידה לאוולאנש מפגש מול פלורידה פנתרס, שגם להם הייתה זו סדרת גמר ראשונה. האוולאנש הוכיחו עדיפות ברורה וניצחו בסדרת הגמר בקלות בארבעה משחקים כדי לזכות בגביע סטנלי היסטורי - זו הייתה הפעם הראשונה, והיחידה עד כה בתולדות ה-NHL, שקבוצה שעברה עיר זכתה בגביע סטנלי כבר בעונה הראשונה לאחר המעבר. ג'ו סאקיק נבחר ל-MVP של הפלייאוף וזכה בגביע קון סמיית'. פרט לחגיגות בדנוור, התקיימו חגיגות גדולות על הזכייה גם בקוויבק, שם עדיין הרגיש הקהל קשר לקבוצה.
האוולאנש המשיכו להיות בצמרת הליגה גם ב-1997 כשזכו באליפות הבית שלהם בפעם השלישית ברציפות (כולל העונה האחרונה בקוויבק) ועלו לפלייאוף כקבוצה עם המאזן הטוב בליגה (49 ניצחונות, 24 הפסדים, 9 תיקו ובסך הכל 107 נקודות בטבלה) וכזוכה בגביע הנשיאים. בפלייאוף עברו האוולאנש את שיקגו בלאקהוקס ואדמונטון אוילרס כדי לעלות לגמר החטיבתי הפעם השנייה ברציפות למפגש חוזר עם דטרויט רד וינגס. הפעם הייתה ידם של הרד וינגס על העליונה.
ב-1998 שוב זכו האוולאנש באליפות הבית הפסיפי, אליפות בית רביעית ברציפות, אף על פי שנאלצו להתמודד עם מציאות חדשה - ה-NHL השתתף בפעם הראשונה באולימפיאדת החורף, והאוולאנש שלחו לאולמיפיאדת נאגנו כמות שיא של 10 שחקנים ל-7 נבחרות שונות וגם את מאמנם מרק קרופורד שאימן בנבחרת קנדה. בפלייאוף כשלו האוולאנש במפתיע מול אדמונטון אוילרס לאחר ששמטו יתרון של 3:1 בסדרה, וקרופורד פוטר בסיום העונה.
בעונת 1999, בעקבות התרחבות ה-NHL והגדלת כמות הבתים בו מארבעה לשישה, עברו האוולאנש שוב לבית חדש - הבית הצפון-מערבי שאך זה נוצר. גם כאן זכו האוולאנש באליפות הבית בסיום העונה הרגילה, אליפות בית חמישית ברציפות בשלושה בתים שונים, עם עונת בכורה מצוינת לרוקי כריס דרורי שנבחר לרוקי העונה בליגה וזכה בגביע קאלדר. לאחר סדרה קשה שהסתיימה לבסוף בניצחון בשישה משחקים על סן חוזה שארקס פגשו האוולאנש שוב את מי שכבר הפכה ליריבתם המושבעת, דטרויט רד וינגס. אף על פי שנקלעו לפיגור משמעותי כשהפסידו בשני המשחקים הראשונים בדנוור, התאוששו האוולאנש בצורה מרשימה וניצחו בארבעת המשחקים הבאים, שלושה מהם בדטרויט. בגמר החטיבתי עלו האוולאנש ליתרון 3:2 בסדרה על דאלאס סטארס עם הזדמנות לנצח את הסדרה במשחק השישי בדנוור, אולם הסטארס ניצחו בשני המשחקים הבאים והדיחו את האוולאנש.