cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
יעקב קרנץ
הוצאת כתביו
כתביו של המגיד מדובנא כוללים 5 ספרים: בימי חייו לא הוציא ספרים, אף על פי שהכין רשימות לקראת הוצאת ספר מסודר על "מידות טובות", שעל פיהן יש לנהוג. רשימות אלו, יחד עם אסופת מכתבים וכמה מחברות עם טיוטות וקטעי מאמרים, נמצאו על ידי אברהם דב בער פלאם בגניזה במזריטש כ40 שנה לאחר שנכתבו. אברהם דב פלאם הפך את הוצאת כל דברי המגיד למפעל חייו. ראשון הספרים – "קול יעקב" – משלים על התורה, יצא לאור ברשות ובברכת יצחק קרנץ, בנו של המגיד מדובנא. בעקבות זאת ערך והוציא עוד מספר ספרים, ביניהם הגדה של פסח עם משלי המגיד, מידות המגיד מדובנא ועוד, מתוך אותם מחברות אשר מצא. כמו כן שקד על העלאת הביוגרפיה של המגיד מדובנא בהקדמות לספריו. בשנת 1886 ארבע שנים לאחר המהדורה הראשונה של ההגדה של פסח עם משלי המגיד, נערכו והודפסו מספר ספרים ובהם "משלי המגיד", ללא רשותו של פלאם. פלאם פרסם מכתב מחאה פומבי, שצורף להגדה של פסח באותה שנה. בעקבות המכתב, הושג הסכם, ומאז שמו אוזכר בכל ההוצאות הבאות, לכתבים המביאים את דברי המגיד.
מהדורה מלוקטת ומסודרת של משליו הוצאה על ידי אליעזר שטיינמן, בעת החדשה (הוצאת הכנסת ה'תשי"ב 1952).
אחד מצאצאי המגיד, מארק קרנץ, כתב ספר באנגלית על התנהגות עסקית ועל משלי המגיד מדובנא.
עלייתה של תנועת המוסר בתקופה שאחרי פטירתו סייעה לתפוצת כתביו.
כצאן לטבח
"כְּצֹאן לְטֶבַח" הוא ביטוי המתאר מי שהובל אל מותו בקלות, באמצעות דימויו לצאן המובל לשחיטה. לעיתים הוא משמש לתאר התנהגותו של הרוג, שבתמימותו ובחוסר האונים שלו הלך אל מותו מבלי לנסות להתנגד. השימוש בביטוי זה כלפי הנספים בשואה עורר פולמוס גדול.
מקור הביטוי
בספר ישעיהו מופיע ביטוי שונה במעט:, ובספר ירמיהו מופיעה הצורה , ובספר תהלים (פרק מד) מופיעה הצורה. בספר משלי נמשל האדם דווקא לשור ההולך לטבח:.
ביהדות הרבנית
אחד הביטויים הראשונים של הביטוי, בצורה "כצאן לטבחה", מופיע באיכה רבה, כשהוא מושם בפי יעקב המקונן על בניו ש. צורה זו מופיעה גם באגדה בפרקי דרבי אליעזר, שבה, לנוכח סכנה הנשקפת לבני ישראל, קורא משה לשלושת האבות:.
הצורה "כצאן לטבח" מופיעה בקינה לתשעה באב של הקליר, המתוארכת למאה השביעית:.
ב"ספר יוסיפון", שפורסם באיטליה במאה ה-10 ומחברו אינו ידוע, שׂם המחבר את הביטוי, כביטוי גבורה, בפיו של מתתיהו החשמונאי:.
בנוסף, הצורה מופיעה בפיוט הנאמר מדי שני וחמישי ב"תחנון" עם סיום תפילת שחרית:
בעת החדשה
הצורה המופיעה בתהלים, "כצאן טבחה", מופיעה בסיפורו של יוסף חיים ברנר משנת ה'תרס"ד, 'מסביב לנקודה', שבו, בעקבות תיאור הפרעות בקישינב שואל שמואל: "והיהודים היו כצאן טבחה? לא הגנו על עצמם?".
הביטוי במסגרת זיכרון השואה
לביטוי "כצאן לטבח" מקום מרכזי בזיכרון השואה בישראל. בראשית ימי מדינת ישראל נתפסו בה רבים מקורבנות השואה ככאלה שהלכו כצאן לטבח, והדגש הושם על זכרם של מורדי הגטאות והלוחמים הפרטיזנים שהלכו בדרך ההתנגדות. כמודל לדרך ההתנגדות שימש כרוז ביידיש שכתב אבא קובנר, ממנהיגי ארגון הפרטיזנים המאוחד, ב-31 בדצמבר 1941 לתושבי גטו וילנה, ובתרגומו לעברית, שנעשה בידי קובנר, הופיעה הקריאה "אל נלך כצאן לטבח!" (ביידיש: לאָמיר ניט גיין ווי שאָף צו דער שחיטה).
ש"י עגנון, בסיפורו "הסימן", שבו הוא מקונן על חורבן עיר הולדתו בשואה, הציג הבחנה בין יהודי ארץ ישראל ליהודי הגולה: "יפה ישיבת ארץ ישראל מישיבת חוצה לארץ, שארץ ישראל נתנה בנו כח לעמוד על נפשנו, לא כבחוצה לארץ שהלכנו לקראת צר כצאן לטבחה".
גם בחברה החרדית נמצאו, בשנים הראשונות אחרי השואה, דברי ביקורת על קורבנות השואה שהלכו "כצאן לטבח". דוגמה לכך הם דברים שנכתבו על ידי פ. פלסקר בירחון החרדי 'בית יעקב' באוקטובר 1948:
עם השנים, הוגדר מחדש מושג הגבורה בשואה כך שבנוסף להתנגדות בכוח כלל גם את כל קשת מופעי החיים האחרים החל במאבק לשמירה על צלם אנוש, דרך המאבק לפת לחם, וכלה ביצירה, בלימוד ובחינוך. אמר הרב יצחק ניסנבוים בישיבה בגטו ורשה: "זוהי שעה של קידוש החיים ולא של קידוש השם במוות".
ראיית קורבנות השואה ככאלה שהלכו כצאן לטבח קוממה בראש ובראשונה את ניצולי השואה. דוגמאות לכך:
על אותה שבירת הרוח שעליה דיבר וירצברג כתב פרימו לוי ב-1986:
בזמן המלחמה, ב-21 בינואר 1943, היה עורך "דבר לילדים" יצחק יציב אולי הראשון שחתר תחת עמדת "כצאן לטבח". תחת הכותרת "מלחמת החלש נגד החזק" הסביר כי התנגדות, מרי והתמודדות תלויים ביחסי הכוחות בין שני הצדדים, ויש להם ביטויים שונים ומיוחדים. כדי להעביר את המסר המורכב הזה לקהל קוראיו הילדים הוא יוצא מהאנלוגיה המוכרת למלחמתו ההרואית של דוד בגוליית. לאחר כמה דוגמאות למעשי גבורה של יהודים בשואה שעיקרם העברת ידיעות וניסיונות בריחה הוא מסכם:
כלומר, גם מלחמת הקיום, עצם ההישרדות בתנאים בלתי אפשריים, היא סוג של גבורה.
אלבומה של חוה אלברשטיין "לעמעלע" כולל שירים שעוסקים בשואה מאת משוררי יידיש משנות ה-40, ושמו נלקח משיר הנושא "לעמעלע" (ביידיש: "שה קטן"), המכוון לשה מסיפור עקדת יצחק.
ראש הממשלה יצחק רבין התייחס לכך בנאומו הרשמי, ביום השואה האחרון בחייו ("אט אט הם אינם כבר בינינו, אט אט הולכים הם ונעלמים"). בדבריו, כנציג היישוב הארצישראלי מיד לאחר השואה, ביקש ראש הממשלה מחילה, הן מניצולי השואה המעטים שנותרו בחיים, והן מהמתים בשואה, שבשנים הראשונות לאחר השואה לא הובנו כראוי ואף זלזלו בהם, ואשר "רק בשנים האחרונות למדנו את גודל תעוזת נפשם, אשר למדנו כעת לכבד".
סירוב להינצל בתקופת השואה
ביהדות לא קיימת אידאולוגיה של הליכה "כצאן לטבח", וחייב אדם לנסות לברוח כאשר חייו נמצאים בסכנת מוות. קיימים ביטויים קשים בהלכה כלפי יהודים שיכלו להינצל, אך בחרו להישאר עם משפחותיהם אל מותם. הרמב"ם התייחס לכך במספר מקומות:
ובמקומות אחרים: "... וכל העומד שם [ולא בורח] הרי זה עובר ומחלל שם שמים, והוא קרוב למזיד. "...אבל אם יכול למלט נפשו ולברוח מתחת יד המלך הרשע ואינו עושה הנה הוא ככלב שב על קיאו, והוא נקרא עובד עבודת כוכבים במזיד והוא נטרד מן העולם הבא ויורד למדרגה התחתונה של גיהנם". מצוות פדיון שבויים היא הגדולה בין המצוות כי השבוי נמצא בסכנת נפשות, ותלמידי חכמים נמצאים בעדיפות ראשונה לפדותם, "וכל הגדול בחכמה, קודם את חברו" (, ו.).
בתקופת השואה אנו מוצאים הרבה רבנים ואדמו"רים שהצליחו להינצל במאמצים רבים מהתופת, כגון: הרב אברהם מרדכי אלתר (האדמו"ר מגור), הרב אהרן רוקח (האדמו"ר מבעלז), אדמו"רי ויז'ניץ' ועוד, אך היו גם מקרים בהם רבנים יכלו להינצל אך החליטו מרצונם ללכת עם בני קהילתם להשמדה, כגון: הרב אברהם דב כהנא שפירא, רבי ברוך ספרין (האדמו"ר מקומרנה), הרב יעקב יצחק אלחנן מרוטנברג, הרב משה מרדכי טברסקי (האדמו"ר מטריסק שבלובלין), הרב מאיר לייב פריי (רבה של קהילת שוראן), הרב יעקב מאיר בידרמן, הרב ברוך ספרן, הרב שמעלקא קטרניצר (רב וראב"ד בקראקא), הרב דוד בלייכר (ראש ישיבת נובהרדוק במזריטש), הרב יוסף צבי קרליבך (רבה של אלטונה, ובהמבורג בגרמניה), הרב יצחק קרליץ (רב וראש ישיבה בקוסובה, אחיו של ה'חזון-איש'), הרב אהרן רבינוביץ' (רב ואב"ד בקהילת לידא וראש ישיבתה), הרב מרדכי רוטנברג (רבה של אנטוורפן שבבלגיה), הרב מאיר שפיץ (רב בביסטריץ וראש ישיבה שם), הרב שלמה דוד וינברג (האדמו"ר מסלונים), הרב שמעלקא קטרניצר (רב וראב"ד בקראקא), הרב אברהם שלמה הירש (אב"ד וראש ישיבת ברגסס), הרב קלונימוס קלמיש שפירא (האדמו"ר מפיאסעצנא), הרב אברהם שמעון אנגל (ראש ישיבת חכמי לובלין), הרב מאיר שפיץ מביסטריץ (אב"ד בישטריץ), רבי ישראל שפירא מגרודז'יסק, הרב אברהם אהרן כ"ץ מנייטרא.
הרבנים אשר סירבו לעזוב את קהילתם ולהינצל, הביאו נימוקים שונים, כגון:
היו גם רבנים שנמצאו במקום מבטחים לפני השואה, אך חזרו לקהילתם. הרב אלחנן וסרמן, שהה בארצות הברית בשנת 1939 לפני פרוץ מלחמת העולם השנייה. כששאל אותו הרב נפתלי קרלבך (רב 'קהלת יעקב' בניו-יורק) מה הסיבה שהוא רוצה לחזור למקום הסכנה? השיב לו תשובה נחרצת: "אנוכי איש-צבא ומוכרח להימצא בחזית האש".
אופן ההליכה כ'צאן לטבח'
בזמן שצרות באות על עם ישראל, המסורת היהודית מחייבת להמעיט בשמחה ובהנאות, לצום, לפשפש במעשים ולחזור בתשובה. כשגשמים מתבוששים להגיע בעיתם: "...ממעטין בשאילת שלום בין אדם לחברו; ותלמידי חכמים לא ישאלו שלום, כנזופין וכמנודין למקום, ועם הארץ שנתן להם שלום, מחזירין לו בשפה רפה וכובד ראש". הליכתם של בחורי ישראל לגלות אחרי חורבן בית המקדש הראשון מתוארת:
בתקופת השואה אנו מוצאים הליכה אל המוות כ'צאן לטבח' בשירה אדירה, בריקודים ובהתלהבות בדרכם אל בורות הירי או בדרכם לתאי הגזים ובתוכם, כי ראו בכך מצוות 'קידוש השם' (למרות שמצווה זו היא על גזירות הדת, ומתוך בחירה חופשית). יהושע אייבשיץ תיאר מצבים אלו כהתלהבות מיסטית לא הגיונית באופן שבו קיימו את מצוות קידוש השם שהשפיע על העמקת התודעה היהודית.
הרב אלעזר מנחם מן שך התרשם ממעשיהם של הרוקדים ואמר: "שכל חייו היה נותן עבור אותם רגעים של אושר ותענוג שהיה להם, כי זה הוא התענוג של יהודי מאמין בבורא-עולם".
בוסניה והרצגובינה במשחקים האולימפיים
בוסניה והרצגובינה משתתפת במשחקים האולימפיים מאז אולימפיאדת ברצלונה (1992). עד אז, הייתה בוסניה והרצגובינה חלק מיוגוסלביה, והספורטאים הבוסנים התחרו במסגרת המשלחת היוגוסלבית. היא משתתפת גם באולימפיאדות החורף, החל מאולימפיאדת לילהאמר (1994).
בוסניה והרצגובינה לא אירחה מעולם את המשחקים האולימפיים כמדינה עצמאית, ואולם בהיותה חלק מיוגוסלביה, נערכה אולימפיאדת החורף של 1984 בבירתה, סרייבו.
עד כה, הספורטאים הבוסנים שהשתתפו באולימפיאדות טרם זכו במדליות. ההישגים הגבוהים ביותר נרשמו בענף הקליעה. מיריאנה חורבט דורגה שמינית בירי ברובה אוויר באולימפיאדת ברצלונה, והקלע נדז'אד פזלייה דורג שישי בתחרות זו באולימפיאדת סידני (2000).
סוזוקי פרונטה 800
סוזוקי פרונטה 800 (באנגלית: Suzuki Fronte 800) היא מכונית סופרמיני, 2 דלתות, 5 מושבים, סדאן מתוצרת יצרנית הרכב היפנית, סוזוקי מוטור, אשר יוצרה בין השנים בין השנים 1962–1969.
תכנון "סוזוקי פרונטה 1100"
חברת סוזוקי תכננה לייצר את דגם ה"סוזוקי פרונטה 1100", עם מנוע 1,100 סמ"ק המפיק 68 כ"ס ומגיע למהירות שיא של 160 קמ"ש, אך התוכנית לא יצאה לפועל.
אולפן עקיבא
אולפן עקיבא היה אולפן עברית וערבית שפעל בשנים 1951 – 2009.
אולפן עקיבא נוסד על ידי שולמית כצנלסון (בתם של בת שבע, אשת ציבור, וראובן כצנלסון, ממניחי היסוד לרפואה הציבורית ולעבודה הסוציאלית בארץ, ואחותו של עורך הדין ואיש הציבור שמואל תמיר) בשנת 1951 בנהריה, ולימים עבר לשכון על חוף הים התיכון בנתניה, והיה לאחד משלושת האולפנים הראשונים בישראל שנועדו לקליטת עולים אקדמאים. בכך נקבע למעשה ייעודו של האולפן כמוסד ללימוד השפה העברית שתכניו מותאמים למבוגרים. משום כך נעשה בו שימוש מראשיתו גם על ידי תיירים (יהודים ולא-יהודים) ואוכלוסיות המיעוטים בישראל. אופיו זה הביא לערך מוסף בתכני הלימוד שבו, הכולל לימודים בנושא ידיעת הארץ ומורשת ישראל לצד חינוך לפלורליזם ולהידברות בין קבוצות אוכלוסייה שונות. בהנהגתה של כצנלסון נקבע אולפן עקיבא כמוסד של למידת שפה לצד למידת תרבות, בניסיון לבסס כבוד הדדי בין הלומדים בו.
דרך עבודתו של האולפן הייתה חריגה באותה תקופה, אך לצד היותו עמותה עצמאית הוא זכה לתמיכה בתחום הנחלת הלשון מצד משרד החינוך והתרבות. בשנת 1956 החל האולפן לפעול בתחום זה בשיתוף המחלקה לחינוך מבוגרים שבמשרד החינוך. בתחומים האחרים התקיימו מטעמו שיתוף פעולה עם משרדי הממשלה השונים, צה"ל, מוסדות אקדמיים, התנועה הקיבוצית ועיירות פיתוח. מראשית דרכו עמד האולפן לרשות תיירים שביקשו ללמוד את השפה העברית, ולאחר מלחמת ששת הימים הוא פעל גם להוראת ערבית מדוברת והחל להפעיל פנימייה משותפת לדוברי ערבית וללומדי השפה. במקביל נפתחו על ידו סניפים מקומיים בעזה ובשכם.
לאחר סיום תפקידה של שולמית כצנלסון בשנת 1996 ניהל את האולפן אפרים לפיד בין השנים 1997–2000 ואחריו אסתר פירון ואלי גרוס עד סגירתו בשנת 2009.
בשנת 2009 נסגר האולפן עקב קשיים כספיים.
All Night (שיר של BTS וג'וס וורלד)
All Night (בעברית: כל הלילה) הוא שיר של הזמרים RM ו-שוגה מלהקת הבנים הדרום קוריאנית BTS יחד עם הראפר ג'וס וורלד. השיר יצא לאור ב-21 ביוני 2019 וזהו הסינגל השלישי מתוך אלבום הסאונד טראק BTS World: Original Soundtrack.
הערות שוליים
undefined
מארז תקליטורים
מארז תקליטורים (באנגלית: Box Set), או "קופסה", הוא מארז המאגד בתוכו תקליטורים של אמן מסוים.
התקליטורים מהווים לרוב אלבומי אוסף שנערכו למען המארז, או אלבומים או סינגלים שכבר יצאו בעבר. עטיפתו של מארז כזה עשויה לרוב מקרטון. המונח "Box Set" מתייחס גם למארזים של סרטים או סדרות טלוויזיה.
מארז התקליטורים הנמכר ביותר בהיסטוריה הוא With The Lights Out של נירוונה מ-2004. מארזים בולטים נוספים הם Biograph, של בוב דילן, Shine On, של פינק פלויד, ו-Let's Talk About Love / Falling into You / A New Day Has Come, של סלין דיון, שהיה לאחד מהאלבומים הנמכרים ביותר בשוודיה ב-2008.
בישראל יצאו מספר מארזי תקליטורים, בין השאר לעפרה חזה, משינה, מאיר אריאל, שושנה דמארי, אהוד מנור, חוה אלברשטיין, שלום חנוך, אריק איינשטיין, רמי פורטיס ויוסי בנאי.
הערות שוליים
Музыкальный альбом
פיצוץ הליפקס
פיצוץ הליפקס היה פיצוץ עז ב-6 בדצמבר 1917, בשעה 9:05 בבוקר, שהחריב כ-1,600 בתים בעיר הנמל הליפקס בפרובינציית נובה סקוטיה שבקנדה. הפיצוץ גרם למותם של 1,635 אנשים ולפציעתם של אלפים. פיצוץ זה היה הפיצוץ החזק ביותר עד פיצוץ הפצצה הגרעינית מעשה ידי אדם, והוא הפיצוץ הבלתי-מתוכנן החזק ביותר מעולם.
במהלך מלחמת העולם הראשונה המה נמל הליפקס מאוניות שהובילו חיילים וציוד אל אירופה. בבוקר ה-6 בדצמבר עזבה את הנמל הספינה הנורווגית "אימו" (Imo) לכיוון ניו יורק. באותו זמן, יצאה מפתח הנמל ספינת התחמושת הצרפתית "מון בלאן" (Mont Blanc) במטרה להצטרף לשיירה שעזבה לעבר אירופה. ספינה זו נשאה 2,147 טון של חומצה פיקרית, 223 טון טי אן טי, 56 טון בנזול (בנזין וטולואן) ו-56 טון ניטרוצלולוזה.
ה"מון בלאן" לא הניפה דגלי אזהרה שמוטענים עליה חומרי נפץ וחומרים מסוכנים אחרים, בשל החשש כי תהווה מטרה לצי הגרמני הקיסרי. היא איחרה לצאת ולכן נקלעה למחסום ליד איי מקנאבס שבכניסה לנמל הליפקס; גם הספינה הנורווגית יצאה מאוחר מדי ונקלעה למחסום.
בסביבות השעה 8:45, התנגשו שתי הספינות. ההתנגשות הסיטה את המון בלאן אל הרציף, תוך שהיא בוערת. צופים רבים נקבצו כדי לחזות בספינה הבוערת, בעוד אנשי צוותה מנסים, ללא הצלחה, להזהיר אותם מפני הסכנה. מכבי האש של הליפקס הגיעו תוך זמן קצר, אך ב-9:05 התפוצצה הספינה. למעלה מ-2.5 קמ"ר מהעיר הליפקס הוחרבו עד היסוד מן הפיצוץ האדיר. הפיצוץ אף ניפץ חלונות בעיר טרורו, מרחק 100 ק"מ משם. העוגן של הספינה מון בלאן נמצא חמישה ק"מ מהנמל. הפיצוץ יצר צונאמי מלאכותי במפרץ הליפקס, אשר עקר עצים, עיקם פסי רכבת והרס בניינים וכלי שיט.
האסון גרם למותם של כ-1,635 בני אדם (למעלה מ-1,000 איש נהרגו באופן מיידי) וכ-9,000 פצועים (6,000 פצועים קשה). שטח עירוני בגודל של כ-1.3 קמ"ר הושמד לחלוטין והותיר 1,500 איש חסרי בית.
מלחי ה"מון בלאן" שהיו היחידים שהבינו את גודל האסון המתקרב עוד לפני הפיצוץ נמלטו ממנה. בדרכם פגשו בפקח רכבות בשם וינסנט (וינס) קולמן והסבירו לו את הסכנה. קולמן, שכבר חשב להימלט, נמלך בדעתו ושלח הודעות דחופות לרכבות המתקרבות לתחנת הליפקס לבל יגיעו למקום. קולמן נספה בפיצוץ, אך פעולתו הצילה מאות נוסעי רכבות שיכלו להכלל במניין ההרוגים.
איגור שטימץ
איגור שטימץ (בקרואטית: Igor Štimac; נולד ב-6 בספטמבר 1967, במטקוביץ') הוא כדורגלן עבר קרואטי, כיום מאמן נבחרת הודו. הוא נודע במהלך הקריירה שלו כשחקנה של הקבוצה הקרואטית היידוק ספליט, ושחקן זר מצליח בקבוצת דרבי קאונטי האנגלית.
קריירה
שטימץ החל את הקריירה שלו בהיידוק ספליט. ב-1992 עבר שטימץ לקדיס שבה שיחק שנתיים. שטימץ הגיע לדרבי קאונטי ב-31 באוקטובר 1995, תמורת 1.5 מיליון פאונד מהמועדון הקרואטי היידוק ספליט. הוא כבש את שאר הבכורה שלו עבור דרבי במשחק חוץ נגד טרנמיר רוברס, בו הובסה קבוצתו 1–5. העונה הראשונה של שטימץ בקבוצה הייתה מוצלחה, שבסופה הצליחה דרבי לזכות בעלייה לפרמייר ליג.
איגור שטימץ שיחק כמעט 4 שנים בדרבי קאונטי, אולם הקדנציה שלו בקבוצה הסתיימה אחרי שהואשם על ידי מספר גורמים בכך שלא שיחק היטב במספיק משחקים. כרטיס-השחקן שלו נמכר תמורת 600,000 פאונד לווסטהאם יונייטד ב-29 באוגוסט 1999. בסך הכל, שטימץ שיחק 84 משחקי ליגה במדי דרבי, בנוסף ל-9 משחקים בגביעים השונים.
שטימץ חזר לקרואטיה מולדתו, לקבוצת נעוריו היידוק ספליט, ובמהרה התמנה למאמנה. באביב 2006, הוא גם אימן במשך חודשיים את קבוצת ליגת העל הקרואטית קיבליה. במהלך טורניר יורו 2008 שימש שטימץ בתקשורת הקרואטית כפרשן.
שטימץ הופיע עבור הנבחרת הקרואטית ב-53 משחקים בינלאומיים, שבהם כבש 2 שערים. הוא היה חלק מסגל הנבחרת במונדיאל 1998, בו זכתה קרואטיה במקום השלישי.
רון גריינר
רונלד ארל "רון" גריינר (11 באוגוסט 1922 - 21 בפברואר 1981) היה מלחין אוסטרלי שעבד במשך רוב הקריירה המקצועית שלו בממלכה המאוחדת. הוא זכור בעיקר בזכות מוזיקת הקולנוע והטלוויזיה שלו, בהם חיבור המוזיקה לסדרות האסיר, פול טמפל ודוקטור הו. ב-1969 חיבר את המוזיקה לסרט לפני בוא החורף בכיכובם של חיים טופול ודייוויד ניבן.
ילדות
רון ארל גריינר נולד באת'רטון, קווינסלנד, אוסטרליה, הבן הבכור של מרגרט קלארק, פסנתרנית חובבת מוכשרת, ורונלד אלברט גריינר, מחסנאי ומנהל דואר בהר מאליגן, עיירה קטנה שנבנתה כדי לתמוך בהפקת פחם מאבן חול מונולית בצורת שולחן בגובה 400 מטר שקרסה על פני השטח במרחק 100 קילומטרים מקרנס. למרות היותה מאוד מבודדת, הקהילה המקומית שמרה על המורל גבוה בריקודים ובבידור חברתי. המוצא הזה הפך לחשוב מאוד כאשר התפוצצות מכרה ענקית שאירעה ב-19 בספטמבר 1921 שהרגה 75 עובדים (שליש מהאוכלוסייה הבוגרת). מוכשרים צעירים מהמקום כדוגמת רון גריינר עזרו להחזיר את האמונה בעתיד. כשהיה בערך בן 4 הביע עניין במוזיקה ולכן לימדה אותו אמו לנגן מנגינות פשוטות בפסנתר, כאשר כורה וולשי עורר בו עניין בכינור. בנוסף לכישוריו המוזיקליים הוא הצליח לשחזר מנגינות ששמע בבית הספר או בפטיפון. נגנים קלאסיים והאזרחית לשעבר של הר מוליגאן, מרי וורדל, זוכרים את גריינר מנגן בפסנתר מגיל צעיר כאשר "עוד לא הגיע לפדל".
חינוך
משפחת גריינר עזבה את הר מאליגן ב-1930. עד אפריל 1932 הם חיו בחוף הצפוני של קווינסלנד, בקהילה כפרית גדלה שנקראת אלומבה שממוקמת בצד המזרחי של מונולית אבן אחרת, פירמידת וולש בגובה 922 מטרים. בגיל 9, כחלק מבית הספר של אלומבה, גריינר זכה בפרס השני על סולו כינור בהשבעת קרנס ובית הספר המחוזי אייסטדפורד. זה האזכור העיתוני הראשון שבו מצוין שהוא מופיע בפומבי. בתחילת 1933 משפחת גריינר עבר לקרנס איפה שחוץ מעבודת בית ספר באדג' היל סטיי (1933–1934) וקרנס היי (1935–1936), הוא החל למידה רצינית של תאוריית מוזיקה ופירוש. משפחתו התמקמה מחדש מדרום לבריזביין ב-1937, שם הוא סיים את לימודי התיכון שלו ב"סיינט ג'וזפסקולג' נאג'י בריזביין וקיבל תעודת בגרות ב-1938. ב-1939 הוא נרשם לאוניברסיטת בריזביין כדי ללמוד הנדסה אזרחית ומוזיקה, וקיבל את ה-Associate of Trinity College London Diploma) A.T.C.L. Diploma - חבר בטריניטי קולג' לונדון דיפלומה) בפסנתר ובלימודי הרמוניה, קונטרפונקט וחיבור מוזיקלי תחת פרסי בריאר בבריזביין.
קונסטנס השני, קיסר האימפריה הביזנטית
קוֹנְסְטָנְס השני הֶרָקְלִיוּס פּוֹגוֹנָטוּס (ביוונית עתיקה: Κωνσταντῖνος ὁ Πωγωνάτος בלטינית Heraclius Constantinus Augustus; 7 בנובמבר 630 – 15 בספטמבר 668), קיסר ביזנטי משנת 641 עד למותו. היה בנו של קונסטנטינוס השלישי. עקב השמועה שהרקלונס ומרטינה הרעילו את קונסטנטין, מונה קונסטנס לקיסר שותף, בשנת 641.
בימי קונסטנס הביזנטים נסוגו ממצרים, והערבים שיגרו מספר התקפות על איי הים התיכון והים האגאי. קונסטנס שלח ב-655 צי לתקוף את הערבים סמוך לפיניקה שבחוף ליקיה, אך הובס. הערבים תכננו מתקפה על קונסטנטינופול, אך לא ביצעו אותה עקב מלחמת אזרחים שפרצה בין הסונים לשיעים. קונסטנס הביס ב-658 את הסלאבים על נהר הדנובה, ובכך האט זמנית את פלישתם לבלקן.
קונסטנס שאף להימנע מבעיות ירושה של שלטונו, ולכן הביא לרצח אחיו, תיאודוסיוס, ומינה את בניו קונסטנטינוס, הרקליוס וטיבריוס לקיסרים שותפים. בשנת 661 הוא לחם כנגד הלומברדים באיטליה וכנראה בחר להעביר את בירת האימפריה לסיציליה. החלטתו לא נתקבלה באהדה. ב־15 בספטמבר 668 קונסטנס נרצח בחדר השירותים על ידי חצרנו. קונסטנטינוס ירש אותו כקונסטנטינוס הרביעי.
בטא במשולש דרומי
β במשולש דרומי, נקרא גם גליזה 601, הוא הכוכב השני בבהירותו בקבוצת הכוכבים משולש דרומי עם בהירות נראית מדרגה 2.85, שנמצא במרחק של כ-40 שנות אור ממערכת השמש. הוא מהווה את הקודקוד הצפוני באסטריזם בעל צורת המשולש שעל שמו נקראת הקבוצה.
מאפיינים
β במשולש דרומי הוא כוכב הסדרה הראשית לבן-צהבהב מסוג ספקטרלי F1 V (בעבר סווג כענק לבן-צהבהב מסוג ספקטרלי F2 III, אך הרדיוס ועוצמת ההארה שלו אינם תואמים לסיווג זה), מסתו מוערכת בכ-1.7 מסות שמש, רדיוסו כ-2 רדיוסי שמש, טמפרטורת פניו היא כ-7,100 קלווין והוא קורן בעוצמה גדולה פי 10 מעוצמת ההארה של השמש. הכוכב נע ביחס למערכת השמש במהירות של כ-24 קילומטר בשנייה בכיוון כמעט ניצב לקו הראייה אליו, כך שכמעט אין לו מהירות רדיאלית בעוד שתנועתו העצמית גדולה יחסית ועומדת על כ-0.4 שניית קשת בשנה. בשל קרבתו למערכת השמש הכוכב נכלל בקטלוג גליזה לכוכבים קרובים.
במרחק זוויתי של כמעט 3 דקות קשת מ-β במשולש דרומי נמצא כוכב עמום עם בהירות מדרגה 13.2 שמסומן כלויטן 153-157 או כגליזה 601B ולפעמים גם כ-β במשולש דרומי B. ככל הנראה הכוכב אינו קשור כבידתית ל-β במשולש דרומי ורק במקרה נמצא על אותו קו ראייה.
קסטיליה-לה מנצ'ה
קסטיליה־לה מנצ'ה (בספרדית: Castilla-La Mancha) היא קהילה אוטונומית של ספרד. קסטיליה-לה מנצ'ה ממוקמת בלב חצי האי האיברי וגובלת בקהילות האוטונומיות מדריד וקסטיליה ולאון בצפון, באראגון ובוולנסיה במזרח, במורסיה ובאנדלוסיה בדרום ובאקסטרמדורה במערב. זוהי הקהילה האוטונומית השלישית בגודלה בספרד מבחינת שטחה, אם כי התשיעית מבחינת גודל אוכלוסייתה. בירתה היא טולדו. עיר גדולה נוספת היא סיודד ריאל.
קסטיליה-לה מנצ'ה מורכבת מחמישה מחוזות שנקראים על שם בירותיהם: גוודלחרה בצפון מזרח, קואנקה במזרח, טולדו במערב, אלבסטה בדרום מזרח וסיודד ריאל בדרום מערב.
השם "קסטיליה-לה מנצ'ה" נוצר רק עם כינון המשטר הדמוקרטי בספרד וחלוקתה ל־17 קהילות אוטונומיות. לפני כן אזור זה נודע בשם "קסטיליה החדשה". חלק גדול מאזור זה נקרא גם לה מנצ'ה (או "לה מנשה" בספרדית עתיקה), וזהו האזור בו מתרחשת עלילת "דון קישוט איש לה מנשה". לה מנצ'ה מפורסמת גם בטחנות הרוח הרבות הפזורות בה.
המטבח של האזור מתאפיין במאכלים מסורתיים האופייניים שכוללים בעיקר תבשילי נזיד, "פיסטו", לחם מקומי, "גספצ'וס" והיינות המקומיים
יהושע חנקין
יְהוֹשֻׁעַ חַנְקִין (26 בדצמבר 1864 – 11 בנובמבר 1945) היה פעיל ציוני מאנשי הציונות המעשית, מנהלה של הכשרת היישוב. רכש כ-750,000 דונם של קרקעות בארץ ישראל ובמיוחד בעמק יזרעאל, עבור ההתיישבות היהודית, מתוך כ-2 מיליון דונם קרקע פרטית שהיו בבעלות יהודית ערב מלחמת העצמאות.
חנקין התגלה כבעל כישרון בתחום גאולת הקרקע. הוא התמצא היטב בחוק המקרקעין העות'מאני, שלט בעגה הערבית הארץ ישראלית, הכיר את מנהגי הערבים וקשר קשרים ענפים עם בעלי קרקעות. אשתו הייתה אולגה לבית בלקינד, מיילדת במקצועה, שיילדה בין היתר את נשותיהם של בעלי הקרקעות הערביים.
תחילת דרכו
יהושע חנקין נולד בכ"ז בכסלו תרכ"ה לשרה ויהודה לייב בכפר קטן בסמוך לקרמנצ'וג, בפלך פולטבה שבדרום האימפריה הרוסית (ב"תחום המושב" היהודי; כיום אוקראינה). במשפחה היו שבעה ילדים - ארבעה בנים ושלוש בנות. אביו עסק בחקלאות, בניגוד לרוב היהודים בסביבתו, שהיו סוחרים ובעלי מלאכה. בנוסף לכך, היה אביו מעורה בחוגי ההשכלה, מה שמסביר את ההחלטה הלא שגרתית לשלוח את יהושע - בן הכפר - לגימנסיה בעיר הסמוכה. בגימנסיה התוודע יהושע לתרבות הרוסית ולספרותה. כמו רבים מחבריו בגימנסיה, חלם יהושע על שחרור העם הרוסי משלטונו העריץ של הצאר והטבת מצבם של האיכרים הרוסים. יהושע התכונן יחד עם חבריו למרד בשלטון הצאר, ובמקביל עזר לאביו בעבודת האדמה, שם התחשל והתחנך להגנה עצמית.
כשהיה חנקין בן שש-עשרה פרצו פרעות "הסופות בנגב". עקב כך, הצטרפה משפחתו ל"חובבי ציון", ובחורף 1882 עלתה לארץ ישראל והתיישבה ביפו.
לאחר העלייה לארץ
ביפו החל אביו של חנקין לתכנן עלייה להתיישבות חקלאית, הקים שם את "ועד חלוצי יסוד המעלה" והיה מעורב ברכישת קרקעות בעיון קרא (עליהן קמה המושבה ראשון לציון) שלא יצאה לפועל על ידי הוועד. מיפו עברה משפחת חנקין לראשון לציון, שם הייתה באפשרותה היכולת להגשים את חלומה לעבד את אדמת הארץ. ביתו היה הבית הראשון שהוקם במושבה. ידיעותיו בחקלאות איפשרו לאביו להישאר עצמאי בנחלתו ולא לשקוע בחובות, כמו יתר האיכרים, שנכנעו לתכתיבים של פקידי הברון רוטשילד. בראשון לציון התעמתה משפחת חנקין עם פקידות הברון, כשסירבה לחתום איתם על הסכם ולהיות כפופה למרותם. מאוחר יותר הסתכסכו איכרי ראשון לציון עם פקידי הברון, והמשפחה הצטרפה לאיכרים המורדים. המרד הסתיים בפיטוריו של אחד מהפקידים, לאחר שהאיכרים שטחו בפני אשתו של הברון (שבאה לפשר בין הצדדים) את הקשיים שמערים עליהם הפקיד. הפקידים האחרים, שזעמו על פיטוריו של הפקיד, דרשו מכל האיכרים במושבה לחתום על ההסכם כתנאי להישארותם במקום. משפחת חנקין, שעמדה בסירובה לחתום על ההסכם, לא הייתה מוכנה לעזוב את המושבה. אך בעקבות פנייה של נציג "חיבת ציון" לאולגה בלקינד, ארוסתו של יהושע חנקין, בבקשה לשכנע את המשפחה לעזוב, עברה המשפחה למושבה גדרה, שלא פעלה בחסות הברון ופקידיו, שם נישאו בני הזוג.
בגדרה יצרה המשפחה קשרים טובים עם הערבים בסביבה. יהושע למד ערבית והיה אורח קבוע אצל הפלאחים ובעלי הקרקעות הערבים, למד את מנהגיהם והכיר אותם מקרוב. יחד עם משפחת חנקין באו לגדרה משפחות פיינברג ו שייצרו מחנה לעומת יתר אנשי גדרה. החלו ויכוחים סוערים ומריבות בין שני המחנות. עלייה גדולה מרוסיה הביאה באותו זמן להאמרת מחירי הנחלות ביפו וביתר המושבות הקיימות. לכן החליט מחנהו של חנקין לנצל את המחירים הגבוהים, למכור את נחלותיהם בגדרה ולעבור ליפו.
פועלו במסגרת גאולת האדמות
ב-1890 קנה 10,000 דונם בח'ירבת דוראן, שעליהם הוקמה רחובות. ב-1891 רכש ממשפחת ח'ורי 30,000 דונם של ביצות, שעליהן הוקמה חדרה ושם קבע את ביתו. ב-1909 רכש 10,000 דונם שעליהם הוקמו הקואופרציה והמושבה במרחביה. ב-1915 הוגלה על ידי שליטי האימפריה העות'מאנית לטורקיה. בתום מלחמת העולם הראשונה שב לארץ ישראל. ב-1920 רכש, בתמיכת קק"ל, 51,000 דונם בעמק יזרעאל. על אדמות אלו הוקמו היישובים נהלל, כפר יחזקאל, תל יוסף, עין חרוד וגבע.
בשנות ה-20 רכש, בסיועו של ארגון ציוני קנדה, את אדמות עמק חפר.
בשנים 1930–1931 רכש במכירה פומבית בסביבות 120 דונם בין כפר סבא הערבית לקלקיליה, עליהם הוקם משק האוצר.
ב-1932 התמנה למנהל חברת הכשרת היישוב.
באמצע שנות ה-30 נקנו על ידי יהושע חנקין ומשה סמילנסקי כשלושים אלף דונם באזור עסלוג' שבנגב עבור החברה להכשרת היישוב. על אדמה זו הוקם, בשנת 1943, קיבוץ רביבים.
ב-20 שנות חייו האחרונות היה מעורב ברכישתן של קרקעות בהיקף של כ-600,000 דונם.
לחנקין ורעייתו אולגה לא היו ילדים.
חנקין נפטר בתל אביב, ונקבר ליד רעייתו אולגה, על הר הגלבוע. אתר הקבורה שלו כלול היום בתוך גן לאומי מעיין חרוד.
הנצחתו
בשנת 1966 נשרף ארכיונו הפרטי של חנקין בשריפה בבית צים בתל אביב.
אמיטאב גוש
אמיטאב גוש (באנגלית: Amitav Ghosh, בבנגלית: অমিতাভ ঘোষ; נולד ב-11 ביולי 1956) הוא סופר הודי המתגורר בניו יורק.
ביוגרפיה
אמיטאב גוש נולד בכלכותה בשנת 1956 והתחנך בבנגלדש, סרי לנקה וצפון הודו. בהכשרתו הוא אנתרופולוג והוא למד מקצוע זה בדלהי, באוקספורד ובקהיר.
כיום גר גוש בניו יורק, שם הוא מלמד ספרות משווה ומשתתף בקביעות במגזין ה"ניו יורקר".
גוש הוא זוכה פרס דן דוד בחקר ההווה בתחום "ספרות – סיפורה של המאה ה-20" לשנת 2010.
ספריו
כמו כן כתב שני ספרי עיון.
דיוויזיית השריון העשירית (בריטניה)
דיוויזיית השריון ה-10 של הצבא הבריטי היא דיוויזיית שריון בריטית אשר לחמה במלחמת העולם השנייה.
מלחמת העולם השנייה
ב-1 באוגוסט 1941 הוסבה דיוויזיית הפרשים ה-1, שכללה יחידות יואומנרי קו ראשון של הצבא הטריטוריאלי, לדיוויזיית שריון ה-10. בתחילה שירתה הדיוויזיה תחת פיקוד ארץ ישראל וירדן, אולם עד מהרה, ב-1 בנובמבר 1941, הועברה הדיוויזיה תחת פיקוד הארמייה התשיעית. לאחר מכן הוכפפה הדיוויזיה תחת פיקוד הארמייה השמינית, ולחמה עמה במהלך קרב עלם חלפה ובקרב אל עלמיין השני בפיקודו של אלכסנדר גייטהאוז. לאחר מכן נשארה הדיוויזיה במצרים, וב-15 ביוני 1944 פורקה הדיוויזיה.
לאחר המלחמה
החטיבה המשוריינת ה-25 הוקמה בשנת 1952 כדי לספק מטה מבצעי לכוחות בלוב. רגימנט הסקוטים אפורים המלכותי (הדרגונים ה-2) הגיע ללוב ב-1952, ונשאר עד 1955. יחידות אחרות בחטיבה מ-1952 היו משמר הדרגונים ה-4/ה-7 המלכותי, הגדוד ה-1, משמר הגרנדירים, הגדוד ה-1, רגימנט מזרח סארי, ורגימנט ההוסרים ה-14/20 של המלך. בחודשים מאי ויוני 1956 הורחבה החטיבה בחופזה למעמד דיוויזיה כדיוויזיית השריון ה-10, מתוך כוונה לפלוש למצרים ממערב במהלך משבר תעלת סואץ. התכנון הופסק כאשר התגלה כי פלישה כזו נאסרה על פי תנאי האמנה של בריטניה עם לוב, ובספטמבר 1957 פורקה הדיוויזיה.
לאו היגיטה
הוא התחיל לשחק בגיל חמש, כשהוא מחקה את אביו השוער. הוא שיחק בקבוצות הקטרגל של מועדוני הכדורגל ואסקו דה גאמה, פלמנגו, פלומיננזס מריו דה ז'ניירו. עד גיל 18 הוא שיחק כדורגל וקטרגל במקביל, אבל בכדורגל הגדול הם העדיפו שוערים גבוהים ולאונרדו הלך לקטרגל. הוא קיבל את הכינוי היגיטה, מכיוון שהוא אוהב לשחק מחוץ לרחבת העונשין, כמו עמיתו הקולומביאני המפורסם רנה היגיטה.
מאז 2011 - משחק בקאיראט הקזחית. מאז 2013 הוא משחק במדי נבחרת קזחסטן.
סגנון משחק
בתמיכת המאמן של קאיראט והנבחרת הלאומית של קזחסטן, קאקאו, הביא סגנון חדש של משחק קטרגל. כאשר הקבוצה מחזיקה בכדור, הוא נכנס רחוק למגרש והופך למגן, מה שמביא יתרון מספרי בהתקפה במשחק של 5 מול 4. להיגיטה בעיטה טובה ולעיתים קרובות מבקיע שערים מהשדה. אך לא כל מאמני הקטרגל מרוצים מסגנון זה והמאמן הראשי של קרואטיה, מאטו סטנקוביץ', טען שסגנון המשחק של היגיטה הורג את הענף. המאמן הראשי של נבחרת רוסיה, סרגיי סקורוביץ', ציין שהשוער אינו מפר את כללי המשחק. זוכה יורו 1996 דמיטרי גארין כינה את הטקטיקות של קזחסטן כגולת הכותרת של טורניר יורו 2016.
תל שקמונה
תל שִׁקְמוֹנָה (בערבית: תל א-סמכ, בתרגום "תל הדגים") הוא תל קדום השוכן על חוף הים במערב העיר חיפה מול שכונת עין הים, ומדרום לשכונת בת גלים וצמוד לפארק הכט. שטחו של התל כשמונה דונם וגובה הנקודה הגבוהה ביותר בתל לפני התחלת החפירות היה 12.74 מטרים מעל פני הים.
מקור שמו של התל אינו ידוע, אולם מקובל לחשוב שהוא נגזר מעץ השקמה, או מעץ התות השחור שהובא לאזור מאיראן ופריו נקרא Sycamina ביוונית. הועלתה גם הסברה כי ייתכן ששם האתר נקרא על שמו של האל שׁוּקָמוּנָה (Shuqamuna), האל הראשי של הכשים ששלטו בבבל במאות 12-16 לפנה"ס. שוקמונה נחשב למקבילו של נרגל, אל השאול המסופוטמי. זמנו של הקבר החיקסוסי בתל שקמונה חופף לתקופת שלטון הכשים בבבל, ויש חוקרים שגורסים כי האל הכשי שוקמונה הגיע לכנען ביחד עם הלוחמים החיקסוסים, אשר העניקו לאתר את שמו.
בתאריך 26 באוקטובר 2008 הוכרזו שמורת טבע שקמונה וגן לאומי שקמונה. התל הוא חלק מהגן המשתרע על שטח של 73.3 דונם, ונמצא בתוך השמורה המשתרעת על שטח של 1,677 דונם.
חלק מהממצאים מהאתר מוצגים לציבור במוזיאון הימי הלאומי בחיפה. סמוך לתל שוכן כיום המכון הלאומי לאוקיינוגרפיה של החברה הממשלתית לחקר ימים ואגמים לישראל.
באוגוסט 2021 הכריזה עיריית חיפה על כוונתה לניקוי ושיקום האתר.
תקופת הברונזה המאוחרת
שקמונה נושבה ככל הנראה כבר בתקופת הברונזה המאוחרת, במאה ה-15 לפנה"ס. חלק מהחוקרים טוענים כי שקמונה הוקמה תחילה בידי המצרים כבסיס צבאי עורפי לבסיסם המרכזי בבית שאן שהתאזרחה עם השנים. בין אם הייתה שקמונה בראשית קיומה בסיס צבאי, או בין אם לא, על ההתיישבות באותה תקופה מעידים ממצאים ארכאולוגיים רבים שנחשפו באתר הכוללים, בין היתר: מבנה ובתוכו מספר רב של כלי חרס וקנקנים ששימש כמחסן וחפצים רבים מייצור לא מקומי ובהם פסלוני אלים וכלי הקשה מוזיקלי, עשוי שנהב מתוצרת מיצרית ועליו מופיעה דמות האלה חתחור, שעץ השקמה הקטן (הסיקמור) היה האטריבוט שלה. כמו כן נחשפו כלי חרס רבים שמקורם בקפריסין, יוון ומסופוטמיה. ממצא נוסף מהתקופה הוא חותם מטין ובו מופיע שמו של פרעה סתי הראשון. החוקרים סבורים כי ממצאים אלה ורבים אחרים מרמזים כי תושבי המקום עסקו במסחר ימי. עם זאת, מקומה של שקמונה לא אפשר בניית נמל בצמוד לעיר (מסיבת היותה ממוקמת על קו חוף סלעי). נמלה של שקמונה שכן ככל הנראה כ-2 ק"מ דרומית לעיר, בסביבות חוף הכרמל של היום. פרט לסחר הימי, אשר היווה את עיקר פרנסת תושבי עיר, עסקו תושבי שקמונה בחקלאות. על כך מעידים שרידים שהתגלו במישור סביב התל.
ד"ר יוסף אלגביש, חופר האתר מטעם מוזיאון חיפה לאמנות עתיקה, העלה סברה כי בשל ריבוי כלי הפולחן שנמצאו במקום, שימשה שקמונה בתקופת הברונזה המאוחרת כאתר פולחן מקומי בשל קרבתה אל ראש הכרמל, המוזכר בתעודות מצריות מתקופת תחותמס השלישי כ'ראש קודש'.
תקופת הברזל
היישוב הכנעני במקום חרב בשלהי המאה ה-13 לפנה"ס מסיבות שאינן מובנות כיום, ונושב מחדש רק בתקופה הישראלית.
המתיישבים הראשונים בתקופה זו היו ככל הנראה פיניקים, אולם לאחר כמאה שנים חרב היישוב הפיניקי, ככל הנראה בעקבות כיבושי דוד המלך באזור עכו ודור. חרף החורבן, שוקמה העיר במהרה והוקפה בחומת סוגרים עם שער יחיד הפונה צפונה. מתקופה זו נחשפו בתי בד, מחסנים ובתי מגורים ובהם שלל קנקנים וכלי חרס מקומיים ומיובאים. ממצא מיוחד מהתקופה כולל קנקן ועליו רשום בכתב עברי 'למלכאל', אשר לדעת ד"ר אלגביש היה אחד הפקידים האחראיים על המחסנים. השערה נוספת, אותה העלה ד"ר אלגביש, ניסתה להסביר את סיבת ביצורה של שקמונה. לטענתו, בניית חומת הסוגרים התבצעה בתקופת מלכותו של שלמה בעקבות הפיכתה של שקמונה ליישוב ספר כתוצאה ממסירת אזור עמק זבולון לחירם מלך צור (מלכים א', ט', י"א-י"ג). כתוצאה מכך נקבע הגבול בין ממלכת ישראל לצור בסביבות נחל קישון ושקמונה הפכה לעיר הקיצונית ביותר בנפת דור, הידועה כאחת מ-12 המחוזות של שלמה. גם יישוב זה לא האריך ימים וחרב בשריפה עזה במאה ה-10 לפנה"ס במהלך מסע המלחמה של שישק פרעה מצרים בשנת 925 לפנה"ס.
היישוב נושב בפעם השלישית במאה ה-9 לפנה"ס ושימש במשך למעלה ממאה שנים כמרכז תעשיית השמן באזור כולו. ממצאים רבים תומכים בהשערה זו: מכלול של שלושה בתי בד, מחסנים רבים לאגירת קנקני שמן, מתקני כבישה ואף ממגורה בה נמצאו שרידים של זיתים מפוחמים. בנוסף לתעשיית השמן הענפה שהתפתחה בתקופה ההיא בשקמונה, שגשגה במקום גם תעשיית צבע הארגמן, וזאת הודות לאוכלוסיית הארגמונים שהיו נפוצים בעבר בחוף הים באזור שקמונה. אולם הממצא הנפוץ ביותר מתקופת ממלכת ישראל הוא דווקא שלל צלמיות חרס, אשר שימשו לפולחנים דתיים (צלמיות של פרשים, האלה עשתרת ושל נשים שמנגנות בתוף מרים). לדברי ד"ר אלגביש, אין הדבר מפתיע שכן בתקופת בית עמרי התחזקה השפעת ממלכת צור באזור הר הכרמל (סיפור מאבק אליהו הנביא בנביאי הבעל) וצפוי היה שאלמנטים פגניים יחלחלו לפולחן הישראלי.
תורת כיול
תורת כיול (באנגלית: Gauge theory) היא ענף בתורת שדות קוונטית, שבעזרתו ניתן לתאר ולהראות בצורה מתמטית מהיכן נובעים שלושה מתוך ארבעת הכוחות היסודיים הידועים בטבע.
תל שקמונה
תקופת הברזל
בתקופה האשורית, שימשה שקמונה כעיר גבול צפונית החוצצת בין פחוות דור לממלכת צור. אך גם יישוב זה לא האריך ימים וחרב במאה ה-7 לפנה"ס וככל הנראה לא היה מיושב לכל אורך הכיבוש הבבלי.
תורת כיול
הקדמה
אחת ממטרות הפיזיקה היא הניסיון לפתח תאוריה של הכל, תאוריה פיזיקלית אחת שתתאר ותאחד את כל תופעות הטבע בעזרת מספר מצומצם של גדלים יסודיים. התורה הפיזיקלית המתקדמת ביותר הקיימת כיום אשר מתקרבת צעד נוסף לחזון זה ושאוששה בניסויים היא תורת השדות הקוונטית. תורה זו מצליחה לאחד את תורת הקוונטים עם תורת היחסות הפרטית, מצליחה לתאר את החלקיקים השונים בטבע ולאחד שלושה מתוך ארבעת הכוחות היסודיים בטבע. המושג הבסיסי בתורת השדות הקוונטית אינו חומר, אנרגיה או כוח אלא שדה. ישנם שדות שיוצרים את חלקיקי החומר ושדות שיוצרים את הכוחות היסודיים בטבע.
תל שקמונה
התקופה הפרסית
שקמונה נושבה בפעם נוספת לאחר הכיבוש הפרסי של ארץ ישראל על ידי הפיניקים מצור, היות שמישור החוף הישראלי חולק בין ממלכת צור וצידון והיישובים באזור חיפה של היום הועברו לשליטת אנשי העיר צור. הפיניקים, שקבעו את מושבתם במקום, עסקו בהפקתו ובעיבודו של צבע הארגמן (את שרידי המתקנים ניתן לראות עד היום מדרום לתל), במסחר ימי ובדייג אשר חיזקו את כלכלת העיר, דבר שהביא להרחבתה של שקמונה למישור שלמרגלות התל ולגידול במספר תושביה. מהתקופה הזאת נחשפו בתל, פרט למתחם בתי הבד, רובע מגורים מתוכנן הכולל רחובות מרוצפים ומערכת לניקוז מי הגשמים. בתוך מבני המגורים נחשפו שלל כלי חרס, תכשיטים וכלי נשק שהמיוחדת מכולם היא חרב ברזל הדומה בצורתה לחרבות הלוחמים הפרסיים המוצגים בתבליט ארמון המלכים בבירת הממלכה - שושן. בתקופה הזו נבנתה על שרידי היישוב הקודם מצודה, שהתקיימה עד סוף התקופה הפרסית, שבין שרידיה התגלה מרתף קנקני יין ומטמון מטבעות כסף וברונזה.
תורת כיול
הקדמה
בעזרת תורת כיול ניתן להראות ששדות רוב הכוחות היסודיים בטבע נובעים מתוך שדות החומר, כך ששדות החומר הם גדלים יסודיים יותר משדות כוח אלה. בנוסף, בפיזיקה המודרנית יש חשיבות רבה לסימטריות. כאשר יש מספר חלקים סימטריים זה לזה, הכוונה היא שאי אפשר להבדיל ביניהם. מתוך משפט נתר מתברר שסימטריות הן מקור לחוקי שימור. לדוגמה, חוק שימור התנע נובע מתוך סימטריה מרחבית - כאשר אין הבדל בין כל כיוון בו אפשר לנוע (בשום כיוון אין כוחות שמפריעים בדרך) התוצאה היא שבכל כיוון התנע נשמר (אין שום כוח שיגרום לו להשתנות).
תל שקמונה
התקופה ההלניסטית והרומית
בתקופה הרומית נבנתה המצודה מחדש ואף הורחבה. המצודה שימשה בעת המרד הגדול ובמרד בר-כוכבא כחלק ממערך ההגנה הרומאי בצפון הארץ. לקראת סוף התקופה הרומית ננטשה המצודה ועליה נבנו מבני מגורים. הממצא המשמעותי מאותה התקופה כולל מספר אבני בליסטרה, שנמצאו בתוך אחד המבנים. הממצא מעיד, ככל הנראה, על חורבן העיר שהתרחש לאחר מרד גאלוס בשנת 351 לספירה.
תורת כיול
הקדמה
לפי תורת השדות הקוונטית, השדה נמצא בתחום מסוים של המרחב והזמן וכופה באזור זה סימטריה מסוימת שיוצרת גדלים נשמרים כמו מסה, מטען חשמלי, תנע וכדומה (במילים אחרות השדה יוצר חלקיקים בעלי הגדלים הנשמרים הללו). לכן כדי להסביר את החלקיקים והכוחות השונים בתורת השדות הקוונטית השדות צריכים לקיים סימטריות שונות, בייחוד נחפש מתי האנרגיה של השדה (שמבוטאת מבחינה מתמטית בעזרת לגראנז'יאן) תישאר סימטרית. זאת אומרת אילו פעולות אפשר לעשות על השדה ובכל זאת האנרגיה לא תשתנה. כך אפשר למצוא את משוואות התנועה שמתארות את התנהגות החלקיקים השונים הנוצרים בשדה. בנוסף, פיזיקאים גילו שאפשר להגיע (כמעט) לכל הכוחות היסודיים בטבע בעזרת שבירה מסוימת של סימטריות האנרגיה הללו. אם מתחילים מסימטריה מסוימת ומעוותים אותה מעט, כך שעדיין יש סימטריה אבל חלקית, מופיע כוח שמנסה להחזיר את הסימטריה המושלמת המקורית. כוח זה יהיה בדיוק אחד הכוחות היסודיים בטבע. לתהליך זה קוראים תורת כיול או סימטריית כיול וכך מקבלים את רוב הכוחות הידועים בפיזיקה מתוך תורת השדות הקוונטית. הרעיון של תורת הכיול מבוסס על עיוות הסימטריה כך שבכל נקודה ונקודה הסימטריה מעט שונה. התלות הזו של הסימטריה במיקום ובזמן מעוותת אותה.
ניתן להדגים את העיקרון המתמטי מאחורי תורות כיול בעזרת התמונה של המראה המעוותת. בתמונה ניתן לראות קיר מלא שעונים דרך מראה רגילה ומראה מעוקמת. כתוצאה מהמראה המעוותת, כל השעונים שיש להם סימטריה עגולה יפה (תמונה שמאלית) נראים לא עגולים ולא סימטריים יותר (תמונה אמצעית). הסימטריה המקורית של השעונים התעוותה, כל העיגולים נראים מרוחים. העיוות נוצר בגלל המראה העקומה, צורת השעון המשתקפת תלויה בעיוות המראה ששונה בכל נקודה ונקודה של המראה, ולכן כל נקודה מורחת ומזיזה את דמות השעון בצורה אחרת. זאת אומרת שהסימטריה של צורת השעון נשברה כי היא תלויה בעיוות שיש בכל נקודה במראה. באותו אופן, אפשר לעוות את הסימטריה של אנרגיית השדות כך שהיא תלויה בכל נקודה ונקודה במרחב ובזמן ואז כדי להחזיר חזרה את הסימטריה המקורית (כמו בתמונה הימנית) צריך להוסיף שדה חדש (שיוצר חלקיקים חדשים) הנקרא שדה כיול ושדה זה מתאים לאחד משלושת השדות של הכוחות היסודיים בטבע, הכוח האלקטרומגנטי, הכוח הגרעיני החזק והכוח הגרעיני החלש. יש סימטריה מתאימה לכל אחד מהכוחות הללו (נקראת סימטריה גלובלית) שנותנת, לפי משפט נתר, מטען נשמר. כאשר מעוותים את הסימטריה הזו על ידי תלות במקום ובזמן מקבלים את שדה הכוח ואת חלקיקי הכוח המתאימים המנסים להחזיר את הסימטריה למצבה המלא. לשיטה הזו קוראים סימטריית כיול (אנו מכיילים מחדש את הסימטריה שעוותה ומקבלים שדה כוח). במקרה של הכוח האלקטרומגנטי, מתחילים מסימטריה גלובלית ששומרת על האנרגיה של השדה ומוסיפה לשדה מטען חשמלי קבוע ונשמר. בעקבות עיוות של הסימטריה הזו מכיילים על ידי הוספת שדה אלקטרומגנטי (עושה את הכוח האלקטרומגנטי) אשר מחזיר את הסימטריה כך שהאנרגיה נשמרת למרות העיוות. לסיכום, התחלנו משדה חומר, קיבלנו על ידי סימטריה את המטען החשמלי וע"י עיוות סימטריית המטען החשמלי וכיול קיבלנו את שדה הכוח האלקטרומגנטי המתאים למטען החשמלי. בצורה דומה, על ידי סימטריות שונות, ניתן לקבל את שדה הכוח הגרעיני החזק ושדה הכוח הגרעיני החלש מתוך שדות חומר בעלי הסימטריה המתאימה. כוח הכבידה (המתואר בעזרת תורת היחסות הכללית) הוא הכוח היחיד שאי אפשר לקבל מתוך שדות בעזרת תורות הכיול שיש בידינו כיום.
תל שקמונה
התקופה הביזנטית והכיבוש הערבי
בראשית התקופה הביזנטית התקיים בתל א-סמכ (פורפיראון) יישוב נוצרי, שהוקם באמצע המאה ה-4 לספירה, והתחזק במאה ה-6 לספירה. בתקופה זו מגיע שטח היישוב לשיאו לכדי 80 דונם במישור שלרגלי התל. בשטח הכפר/עיירה נבנו, פרט למבני המגורים, מערכת ניקוז וביוב, בתי מלאכה וכנסייה.
תורת כיול
כיול שדה אלקטרומגנטי קלאסי
רעיון הכיול הגיע מתוך התיאור הקלאסי של שדה אלקטרומגנטי. שם, השדה המגנטי \vec B מקיים את הנוסחה:
כאשר \vec A הוא הפוטנציאל הווקטורי.
הפוטנציאל הווקטורי של שדה מגנטי נתון אינו נקבע באופן יחיד. אם \vec A הוא פוטנציאל וקטורי לשדה \vec B אזי גם (עבור כל שדה סקלרי \ \psi) הוא פוטנציאל וקטורי הקובע את אותו השדה \vec B (כיוון ש ).
תכונה זו קרויה חופש כיול. חופש הכיול מאפשר לבחור את הפוטנציאל הווקטורי באופן בו יהיה נוח להשתמש בו.
קיימות מספר בחירות מקובלות לכיול הפוטנציאל הווקטורי, ביניהן: במקרה זה הפוטנציאל הווקטורי מקיים את משוואת פואסון (כאשר \vec J צפיפות הזרם, C מהירות האור), שפתרונה:
תל שקמונה
התקופה הביזנטית והכיבוש הערבי
שקמונה חדלה מלהתקיים בשלהי המאה ה-6 לספירה או ראשית המאה ה-7 לספירה, עוד בטרם לכיבוש המוסלמי, מסיבה שאינה ידועה.
תורת כיול
כיול שדה אלקטרומגנטי קלאסי
תורת השדות הקוונטית משתמשת ברעיון הכיול כדי להחזיר סימטריה שעוותה עקב טרנספורמציות לוקליות (תלויות במיקום ובזמן).
תל שקמונה
החפירות בתל
החפירות הראשונות בתל ובסביבתו נערכו כבר בשנת 1939 על ידי מחלקת העתיקות של ממשלת המנדט הבריטי. במסגרת חפירות אלו נחשפו קפלה ורצפת פסיפס מהמאה ה-6 לספירה. עונת חפירות נוספת התקיימה בין השנים 1963–1979 על ידי משלחת של מוזיאון חיפה לאמנות עתיקה בראשותו של ד"ר יוסף אלגביש (שאף כתב על כך ), ועל ידי משלחת נוספת שחפרה במקום בשנת 1994.
תורת כיול
הגדרה פורמלית
בתורת השדות, אנרגיית השדה מבוטאת בעזרת הלגראנז'יאן. סימטריה גלובלית ששומרת על האנרגיה של השדה תתבטא בפעולות (טרנספורמציות) שניתן לעשות על הלגראנז'יאן ובכל זאת צורתו לא תשתנה. אנו רוצים שגם פעולות לוקליות התלויות במקום ובזמן ישאירו את הלגרנז'יאן סימטרי. זאת אנו משיגים על ידי סימטריית הכיול. תיאור מתמטי של סימטריות נעשה בעזרת תורת החבורות. בתורת כיול הלגראנז'יאן סימטרי תחת טרנספורמציית כיול, שהיא חבורה של פעולות, המשנות את השדות בתורה, ותלויות במיקום במרחב. לעומתה סימטריה גלובלית היא סימטריה שאינה תלויה במיקום. נאמר שהלגרנז'יאן של תורת כיול הוא בעל סימטריית כיול, והפעולות בטרנספורמציה הן ה"יוצרים" של אלגברת לי, שמרכיבים חבורת לי.
שדה כיול הוא שדה שמקיים משוואות של תורת כיול. מתוך הדרישה שהתורה תהיה סימטרית לכיול, כלומר הלגראנז'יאן לא ישתנה תחת הפעלה של סימטרית הכיול, נדרשים להוסיף גודל חדש שהוא שדה הכיול. בתורת כיול קוונטית, שדה הכיול יוצר חלקיק יסודי, הקרוי בוזון כיול, והוא נקרא גם ה"נושא" של הכוח שמתאים לאותה סימטריית כיול. כוחות היסוד בטבע (מלבד כוח הכבידה) מתוארים על ידי שדות כיול: אלקטרומגנטיות, הכוח הגרעיני החלש, הכוח הגרעיני החזק.
תל שקמונה
החפירות בתל
מלבד הממצאים הארכאולוגיים שנמצאו בתל עצמו, מזרחית לו ואף ממזרח לכביש 2 נחשף בית הקברות של שקמונה, הכולל מערכת של 22 מערכות קבורה חצובות על צלע הכרמל, סמוך למונומנט העוגן המוצב כיום על סלע. 21 מתוכן מתוארכות לתקופה הרומית והביזנטית, בעוד מערכת קבורה אחת מתוארכת לתקופת הברונזה המאוחרת.
תורת כיול
הגדרה פורמלית
מלבד כוחות יסוד, תורת כיול משמשת גם לתיאור מקורב של מערכות וכוחות מורכבים, לדוגמה: פיזיקה של מוליך-על, פיזיקה של חומר מעובה, פיזיקת חלקיקים (כתיאור מקורב של תגובות בין חלקיקים מורכבים).
תל שקמונה
החפירות בתל
רבים מן הממצאים הארכאולוגיים שנתגלו בתל שקמונה, לרבות רצפות פסיפס, מוצגים כיום בתערוכה מיוחדת במוזיאון הימי הלאומי בחיפה.
תורת כיול
דוגמאות
אלקטרודינמיקה קוונטית - תורת הכיול שמתארת את הכוח האלקטרומגנטי. סימטריית הכיול שלה היא \ U(1), היוצרת את הפוטון שהוא בוזון הכיול בתורה ונשא הכוח האלקטרומגנטי.
תל שקמונה
החפירות בתל
בשנת 2010 החלו פעולות חירום לשימור ממצאי החפירות הקודמות וכן חפירות מחודשות בתל עצמו ובשטחים שמדרום לתל. משלחת חפירות ושימור מחודשת זו היא מטעם המכון לארכאולוגיה ע"ש זינמן באוניברסיטת חיפה, בראשותו של ד"ר מיכאל איזנברג ובמימון קרן הכט. הפרויקט נעשה במסגרת הרחבת פארק הכט ובמסגרת התוכנית להפוך את התל וסביבתו לגן ארכאולוגי הפתוח לביקור הציבור. פעולות השימור, בראשותו של משמר בכיר אמיר ג'נאח, מתמקדות בעיקר סביב שטיחי הפסיפסים ואזור הבריכות התעשייתיות שמדרום לתל. הפעילות הארכאולוגית מתמקדת במספר שטחים שכבר נחפרו חלקית בידי אלגביש; ד"ר שי בר מטעם המכון לארכאולוגיה בחיפה מיקד את חפירתו בחתך לאורך פאתו המזרחית של התל ובחלקו הדרומי על מנת ליצור התאמה ורצף בין הסטרטיגרפיה החדשה לזו מחפירותיו של אלגביש, בעיקר של התקופות הברזליות בתל. רצף זה מאפשר הבנה טובה יותר יותר ופרסום מדעי ראשוני אחוד של חפירותיו של אלגביש יחד עם החפירות המחודשות ביישוב. החפירות מחוץ לתל רוכזו בעיקר באזור הכנסייה הדרומית הממוקמת כ 120 מ' דרומית לתל. כאן שומרו שטיחי הפסיפס והחפירה תתרחב צפונה. עונת החפירות האחרונה בתל ובשטח העיירה נערכה בשנת 2013. סיכום החפירות והמחקר החדש ביישוב התפרסם במסגרת גיליון מיוחד של כתב העת מכמנים בשנת 2021. החוקרים תמימי דעים כי אין עד כה זיהוי לאתר בתקופות המקראיות ואילו מן התקופה ההלניסטית ואילך יש לזהותו עם פורפיראון (הדרומית). הזיקה לשקמונה היהודית נפסל ואין לזהות האתר עם יישוב זה שהרי שקמונה ממוקמת במפרץ חיפה בצמוד או ייחד עם היישוב חיפה. העדויות בעלות זיקה נוצרית מהתקופה הביזנטית (הכנסייה הדרומית ושני מנזרים במזרח האתר כנראה) תואמות את הידוע לנו על היישוב הנוצרי.
קבר הלוחם החיקסוסי
אחד הממצאים הארכאולוגיים הבולטים באתר התגלה במערכת קבורה מתקופת הברונזה התיכונה, כלומר כ-150 שנה לפני ראשית ההתיישבות במקום. הקבר מורכב משני חדרים, חדר כניסה וחדר פנימי. גופת המת הונחה בחדר הפנימי על גבי ספסל, כשפניו פונות אל חדר הכניסה. סביב הנקבר הונחו שלל מנחות קבורה הכוללות צלוחיות, פכיות בושם, לוחיות עצם מגולפות, וכן מספר חרפושיות שעל אחת מהן נכתב בכתב הירוגליפי:
תורת כיול
דוגמאות
כרומודינמיקה קוונטית - התורה המתארת את הכוח הגרעיני החזק, שנושא הגלואון. סימטריית הכיול שלה היא \ SU(3)
תל שקמונה
קבר הלוחם החיקסוסי
יעקב-הר היה מראשוני מלכי שושלת הפרעונים ה-15, הלא היא השושלת החיקסוסית, וחרפושיות רבות הנושאות את שמו נמצאו ברחבי מצרים וכנען. כמו כן נמצאו שלל כלי נשק פזורים על הרצפה - שני ראשי חניתות, שני פגיונות וחרמש, שככל הנראה היוו חלק מחגור הלוחם שנתלה על קיר מערת הקבורה. פרט לכך נמצאה גולגולת של סוס, ככל הנראה סוסו של הלוחם. בעקבות בחינת הממצאים הארכאולוגיים שנמצאו לצד הנפטר, הסיקו החוקרים כי מוצאו הוא מקרב השבטים השמיים המערביים, המקורבים בתרבותם לאוכלוסייה האסייתית ששלטה בדלתא של מצרים בתקופת החיקסוס.
תורת כיול
אלקטרודינמיקה קוונטית - ניתוח מתמטי
נכתוב את הלגרנז'יאן של פרמיון טעון חשמלית (כמו אלקטרון לדוגמה) ביחידות טבעיות: נראה שהלגרנז'יאן סימטרי תחת טרנספורמציה גלובלית U(1), שבה \theta אינה תלויה במיקום: נציב את הטרנספורמציה בלגרנג'יאן המקורי(L) ונראה שהוא לא משתנה: הוכחנו שהלגרנג'יאן סימטרי לטרנספורמציה זו. בעזרת משפט נתר ניתן להראות שסימטריה גלובלית זו נותנת את המטען החשמלי.
תל שקמונה
חוף שקמונה
שמורת שקמונה היא שמורת טבע ימית השוכנת על יד התל, לאורך חוף הים התיכון בין המכון לחקר ימים ואגמים בצפון לטיילת מגדלי חוף הכרמל בדרום. השמורה היא גם גן לאומי וגובלת בחלקה הדרומי בפארק הכט המלווה את קו החוף ממרחק מסוים. האתר כולל שמורה ימית מוכרזת בשטח של 1,677 דונם לאורך 1.6 ק"מ של חוף, וכן כ-45 דונם ביבשה, כולל שטח מהתל. השמורה הוכרזה ב-26 באוקטובר 2008. שביל הליכה חוצה את השמורה לאורכה והכניסה ברכב אסורה למעט באופניים.
תורת כיול
אלקטרודינמיקה קוונטית - ניתוח מתמטי
לעומת זאת אם הטרנספורמציה תלויה במיקום (X), אזי הלגרנ'יאן משתנה ואינו בעל סימטריה לוקאלית: ניתן להפוך את הלגרנ'יאן לסימטרי באמצעות הפיכת הנגזרת לנגזרת קווריאנטית (הוספת איברים לנגזרת כך שפעילות הנגזרת תהיה נכונה בתנאים שונים): (כאן e אינו הקבוע המתמטי e אלא המטען החשמלי של האלקטרון)
תל שקמונה
חוף שקמונה
בתקופת המנדט היה החוף שייך למשפחת בוטאג'י, משפחה ערבית נוצרית עשירה ממוצא לבנוני/סלוניקאי שהפעילה במקום חוף רחצה עם מזח ותאי הלבשה, בדומה לחוף שהפעילה משפחת כיאט מדרום לחוף זה.
תורת כיול
אלקטרודינמיקה קוונטית - ניתוח מתמטי
הנגזרת הקווריאנטית מכילה שדה כיול, השדה האלקטרומגנטי A_\mu(x), שמוגדר כאן כשדה נוסף שהוא בעל הטרנספורמציה המדויקת שהופכת את הלגרנז'יאן לסימטרי:
כעת הלגראנז'יאן נכתב: וכאשר נפעיל את הטרנספורמציה הלוקאלית, נראה שהלגרנג'יאן אכן סימטרי תחתיה. הסימטריה חזרה בזכות שדה הכיול של הכוח האלקטרומגנטי. כך נוסף השדה האלקטרומגנטי ללגרנג'יאן כדי להחזיר את סימטריית המטען החשמלי שעוותה.
אדי ג'יימס
ביוגרפיה
ג'יימס נולד בבריסטול, פנסילבניה, ב-4 באוגוסט 1961. עד גיל עשר האמין ששם משפחתו הוא "מאטלק", אז גילה שהאדם אשר גידל אותו הוא למעשה אביו החורג. בגיל אחד עשרה פגש לראשונה את אביו הביולוגי, יועץ לענייני סמים אשר באופן אירוני דחף את בנו להתחיל להשתמש בהם, ועבר לגור עמו. בנעוריו שב לגור אצל אמו ב, פלורידה. בתקופה זו העביר את מרבית זמנו בהשתתפות בתגרות אלימות או בשימוש בסמים, והחל לסבול מהתקפי שכחה. אמו חיפשה עבורו ייעוץ ועזרה מגורמי הרווחה, אולם מזגו האגרסיבי והתנהגותו האלימה רק החמירו.
לאחר שנשר מבית הספר בכיתה י"א התגייס לצבא כשהוא בן שבע עשרה בלבד. הוצב לשרת בגרמניה אך שוחרר במהרה בשל בעיות התאמה . כשחזר לקסלברי הכיר את טים דיק אשר קיבל אותו בברכה לחוג משפחתו הרחב. ב-1993 שכר חדר מגורים מאמו של דיק, בטי.
הרציחות
ג'יימס מבילוי לביתם של בני משפחת דיק ב-20 בספטמבר 1993 שם מצא את ארבעת נכדיה של בטי ישנים בסלון. הוא תפס את טוני ניונר בת השמונה מצווארה וחנק אותה, לקח אותה לחדר השינה בקומה השנייה שם אנס אותה, והחביא את גופתה בין מיטתו לבין הקיר.
משם המשיך לחדרה של בטי, הכה אותה בראשה עם פמוט ודקר את גופה פעמים רבות. צרחותיה העירו את ונדי בת התשע, אחותה של טוני, אשר עלתה אל חדר השינה. לאחר שקשר אותה במקלחת הלך למטבח בכדי להביא סכין קצבים, בה השתמש על מנת לדקור את בטי שוב בגבה. לבסוף התקלח וגנב מספר תכשיטים, בטרם נמלט מהמקום ברכבה של בטי.
מעצר ומשפט
תוכנית הטלוויזיה פרסמה את זהותו של ג'יימס ב-28 בספטמבר 1993, דבר שהוביל לקבלתן המיידית של מאות שיחות טלפון והודעות. מספר אנשים העידו כי נסע מערבה, וב-6 באוקטובר התקבל דיווח מידי עובר אורח אשר זיהה אותו בלשכת האבטלה בבייקרספילד, קליפורניה, אשר הוביל ללכידתו הסופית. לאחר שנעצר מסר שתי הודאות שהוקלטו.
ג'יימס הודה באשמה ב-5 באפריל 1995, בגין שני סעיפי רצח מדרגה ראשונה, התעללות בילדים, ניסיון לביצוע מעשה מגונה, ניסיון לחטיפה, גניבה וגניבת רכב. ב-18 באוגוסט אותה שנה נידון למוות בגין הרצח של טוני ניונר ובטי דיק, וכן נשפט ל-15 שנים בכלא עד מאסר עולם בגין האישומים האחרים. כיום הוא כלוא בבית הסוהר המאוחד של פלורידה ברייפורד.
אבי ניסנקורן
אברהם (אבי) דניאל ניסֶנְקוֹרְן (נולד ב-20 במרץ 1967, ח' באדר ב' ה'תשכ"ז) הוא איש ניהול ישראלי המשמש כיו"ר הועד המנהל של אוניברסיטת בן גוריון. כיהן כיושב ראש ההסתדרות החדשה, כחבר הכנסת ושר המשפטים מטעם מפלגת "כחול לבן" וכנשיא התאחדות המלונות בישראל.
ביוגרפיה
ניסנקורן נולד בעפולה, לאילנה וישראל ניסנקורן, זוג רופאים מפולין, שעלו לישראל במסגרת "עליית גומולקה". בנעוריו היה אלוף ישראל בריצות קצרות וייצג את ישראל באליפות העולם הראשונה לנוער ב-1986 בריצת מאתיים מטר. בצה"ל הוגדר כספורטאי מצטיין והיה מדריך בבה"ד 4. למד לתואר ראשון בפקולטה למשפטים, אוניברסיטת תל אביב, והוסמך כעורך דין. בין השנים 1997–1999 שימש מנהל המחלקה להסכמים קיבוציים באגף לאיגוד מקצועי בהסתדרות. בתפקידו זה הוביל הסכמים קיבוציים לסקטורים שונים במשק הישראלי. עסק בין היתר במשא ומתן להסכם המעבר מפנסיה תקציבית לפנסיה צוברת, הסכמי שכר ארציים במגזר הציבורי, והסכם עבודה חדש בחברת בזק. במרץ 1999 מונה לראש הלשכה המשפטית של האגף לאיגוד מקצועי.