cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
היסטוריה של קוריאה הצפונית
שלטונו של קים ג'ונג-איל
ב-9 באוקטובר 2006, קוריאה הצפונית הודיעה כי קיימה בהצלחה ניסוי גרעיני מוצלח מתחת לאדמה. מרכז רשמי לניטור סייסמי בקוריאה הדרומית אישר כי במועד האמור אכן הורגשה באזור רעידת אדמה בשיעור 3.6 בסולם ריכטר, שלא נבע מתופעה טבעית כלשהי. בעקבות הכרזה זו, מועצת הביטחון של האו״ם הטילה סנקציות נרחבות על קוריאה הצפונית, לרבות אמברגו על רכישת נשק, מגבלות סחר על ייבוא דלק ומוצרים נוספים, מגבלות על המערכת הפיננסית והבנקאית, מגבלות תנועה והקפאת נכסים, וכן סנקציות דיפלומטיות.
במקביל לשאיפתה לפיתוח נשק גרעיני, קוריאה הצפונית גם פעלה לפיתוח תעשיית טילים. בשנת 1998, קוריאה הצפונית ביצעה ניסוי בטיל Taepodong-1, שנועד לשמש כפלטפורמה לשיגור חפצים לחלל. הטיל שוגר בהצלחה, אבל לא הצליח להגיע למסלול. ב-5 ביולי 2006, בוצע ניסיון בטיל שיוט בין יבשתי, Taepodong-2, שעל פי הדיווח הטווח שלו כלל את החוף המערבי של ארצות הברית. עם זאת, הטיל נכשל זמן קצר לאחר השיגור.
ב-13 בפברואר 2007, קוריאה הצפונית חתמה על הסכם מול קוריאה הדרומית, ארצות הברית, רוסיה, סין ויפן, במסגרתו התחייבה לסגור את הכור הגרעיני שהפעילה ביונגביון, בתמורה לקבלת סיוע כלכלי. חרף ההסכם, קוריאה הצפונית המשיכה בניסויים הגרעיניים.
ב-5 באפריל 2009, שיגרה קוריאה הצפונית לווין באמצעות טיל בליסטי. ארצות הברית ומדינות נוספות גינו בחריפות את השיגור בטענה ששימוש בטיל בליסטי מהווה הפרה של החלטה 1718 של מועצת הביטחון ושל הסכמי פברואר 2007. בתגובה לגינוי האמריקאי, קוריאה הצפונית הודיעה על יציאה משיחות שש המדינות. ב-25 באפריל 2009 קוריאה הצפונית הודיעה על חידוש ההפעלה של מתקני הגרעין במדינה וחודש לאחר מכן, ב-25 במאי, ביצעה ניסוי שני בנשק גרעיני. הניסוי בוצע במתקן תת-קרקעי וגרם לרעידת אדמה בעוצמה 4.7 ולפיצוץ בעוצמה 2.4 קילוטון. ב-12 ביוני, מועצת הביטחון של האו"ם הטילה סנקציות נוספות על המדינה במסגרת החלטה 1874.
שלטונו של קים ג'ונג-און
קים ג'ונג-איל נפטר באופן פתאומי ב-17 בדצמבר 2011, כאשר בנו, קים ג'ונג-און, החליף אותו בתפקיד באופן מיידי. בשלהי שנת 2013, דודו של קים ג'ונג-און, צ'אנג סונג-טק, נעצר והוצא להורג לאחר משפט. על פי דיווח מטעם סוכנות הביון של קוריאה הדרומית, מדובר במהלך של קים ג'ונג-און לצורך חיזוק מעמדו וניטרול אויבים פנימיים, כאשר התהליך כלל טיהור של כ-300 אנשים. בשנת 2014, ועדת חקירה מטעם האומות המאוחדות האשימה את ממשלת קוריאה הצפונית בביצוע פשעים נגד האנושות.
בשנת 2015, קוריאה הצפונית אימצה באופן רשמי אז אזור הזמן של פיונגיאנג (UTC+08:30), תוך שינוי אזור הזמן הקודם בו עשתה שימוש המדינה (UTC+9.00), אשר נקבע במקור על ידי האימפריה היפנית בעת הסיפוח של קוריאה. כתוצאה מכך, קוריאה הצפונית ממוקמת בפועל באזור זמן שונה מאשר קוריאה הדרומית.
במהלך ינואר 2016, קוריאה הצפונית ערכה לראשונה ניסוי מוצלח בפצצת מימן.
בשנת 2016, התקיים הכינוס ה-7 של הוועד המרכזי של מפלגת הפועלים של קוריאה. מדובר על הכינוס הראשון שהתקיים מאז שנת 1980.
בשנת 2017, קוריאה הצפונית ביצעה ניסוי בהוואסונג-15, טיל בליסטי בין-יבשתי המסוגל לפגוע בכל מקום בארצות הברית. באותה תקופה, הערכות של כוחה הגרעיני של קוריאה הצפונית נעו בין 15 ל-60 פצצות, לרבות פצצות מימן.
לקראת הפשרה
ב-12 ביוני 2018, קים ג'ונג-און קיים פגישה היסטורית עם נשיא ארצות הברית דונלד טראמפ, במסגרתה חתם על הצהרה המאשרת התחייבותו פירוז חצי האי הקוריאני מנשק גרעיני. בתגובה, הנשיא טראמפ הודיע כי הוא משהה תרגילים צבאיים עתידיים עם קוריאה הדרומית, ובוחן את האפשרות להסיג את כלל החיילים האמריקאים המוצבים בקוריאה הדרומית.
Manzara
Manzara (באנגלית: The View; בעברית: הנוף) הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת-יוצרת הטורקייה איילין ג'ושקון ביחד עם הזמרת-יוצרת האנדה ינר. השיר יצא לאור ב-4 במאי 2018, כסינגל השני מתוך האלבום, Sinsirella. השיר הפך ללהיט בינלאומי והקליפ שלו נחשב לאחד מהנצפים בהיסטוריה של טורקיה.
השיר הגיע למקום הראשון במצעד טורקיה טופ 20 והיה לאחד מהלהיטים המצליחים ביותר במדינה בשנת 2018.
רקע וכתיבה
במקור, הוציאה ג'ושקון את אלבומה Sinsirella, ב-27 באפריל 2018, תוך שבחרה להוציא את שיר הנושא "Sinsirella", כסינגל הראשון מתוכו. בהמשך, נחשף כי הקליטה שיר ביחד עם האנדה ינר, שהיווה כסינגל השני מתוך האלבום ולווה בווידאו קליפ מצליח שעזר בקידום האלבום.
בסמוך לצאתו, עלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי, תוך שהצליח לצבור שם למעלה מ-6.2 מיליון השמעות.
וידאו קליפ
הווידאו קליפ המלא שיצא עבור השיר הועלה לערוץ היוטיוב הרשמי של איילין ג'ושקון ב-4 במאי 2018, ביום צאתו של השיר כסינגל. בתחילת הקליפ, ניתן לראות את השתיים כשהן בסצנה מעצימה, תוך שהן לבושות בבגדים שעוצבו במיוחד עבורן. בהמשך הקליפ, ניתן לראותן כשהן מחליפות תלבושות שוב ושוב.
נכון לספטמבר 2020, מונה הצפיות של הקליפ עומד על למעלה מ-140 מיליון צפיות.
אלטון מאיו
ג'ורג' אלטון מאיו (באנגלית: George Elton Mayo 26 בדצמבר 1880 – 7 בספטמבר 1949) יליד אוסטרליה, היה פסיכולוג חוקר תעשייתי ותאורטיקן ארגוני. . מאיו למד באוניברסיטת אדלייד, ורכש תואר ראשון באומנויות בתחומי הפילוסופיה והפסיכולוגיה. את התואר השני קיבל מאוניברסיטת קווינסלנד (UQ).
במהלך שהותו בפילדלפיה הוא ערך מחקר במפעל טקסטיל במטרה לפתח שיטה להפחתת שיעור התחלופה הגבוהה מאוד במפעל. השפעת הקשר של מאיו עם (Hawthorne Experiments ), כמו גם למחקריו ועבודתו באוסטרליה, זיכו אותו בהכרה ציבורית שרק חוקרים מעטים בתחום מדעי החברה זכו בכך בימיו.
תרומתו החשובה בתחומי מינהל עסקים, סוציולוגיה תעשייתית, פילוסופיה ופסיכולוגיה חברתית. לצד מחקרי השטח שערך בתעשייה, הייתה לה השפעה רבה על תחומי הפסיכולוגיה התעשייתית והארגונית.
בספרו הביוגרפי עליו כתב טראאהר (Richard C. S. Trahair), כי מאיו "ידוע בביסוס המחקר המדעי של מה שמכונה כיום התנהגות ארגונית ששמה את הדגש על הבעיות האנושיות, החברתיות והפוליטיות של התרבות התעשייתית."
עבודתו של מאיו סייעה להניח את התשתית לתחום יחסי האנוש. הוא הדגיש את העובדה שלצד הארגון הפורמלי של מקום עבודה התעשייתי קיים גם מבנה ארגוני בלתי פורמלי. מאיו הכיר ב"חסרונות של גישות ניהול מדעיות קיימות "לארגונים תעשייתיים", והדגיש את חשיבות היחסים שבין העובדים בארגונים כאלה. רעיונותיו בנושא יחסי גומלין בין הקבוצות הופיעו לראשונה בספרו שפורסם ב -1933 "הבעיות האנושיות של התרבות המתועשת", שהתבסס בחלקו גם על "ניסויי הות'ורן".
גיגה נבדה
גיגה נבדה (באנגלית: Tesla Giga Nevada או גיגה-מפעל 1) הוא מפעל לייצור סוללות ליתיום-יון ורכיבים חשמליים של חברת טסלה, הנמצא במחוז סטורי, נבדה. המפעל, הממוקם מחוץ לעיר רינו, נמצא בבעלות חברת טסלה ומופעל על ידה. המפעל מספק את מארזי הסוללות לרכבים החשמליים של החברה, למעט רכבי החברה שמיוצרים בסין (בגיגה שנגחאי). המתקן ממוקם במרכז התעשייה טאהו רינו (TRIC) והעסיק כ-7,000 עובדים בסוף 2018, עם יעד העסקה של קרוב ל-10,000 ברחבי המדינה. תוכניות ייצור עתידיות עשויות לעבור גם לנבדה.
המפעל החל בייצור מוגבל של פאוורוול ופאוורפאק ברבעון הראשון של 2016 באמצעות תאי סוללה המיוצרים במקום אחר, והחל בייצור המוני עצמאי של תאים בינואר 2017. מושל נבדה, בריאן סנדובל, העריך כי נבדה תוכל ליהנות מיתרון כלכלי של 100 מיליארד דולר במשך שני עשורים מהקמתו והפעלתו של המפעל. אירוע הפתיחה התקיים ב־29 ביולי 2016.
בשנת 2019 יצאה טסלה לשוק עם מוצר אחסון אנרגיה מהפכני בהיקף גדול ממדים בשם מגה-פק, שמיוצר בגיגה נבדה.
המסע אל האושר
המסע אל האושר (באנגלית:  The Trip to Bountiful) הוא סרט דרמה אמריקאי משנת 1985 בבימויו של פיטר מסטרסון, עם ג'רלדין פייג' ורבקה דה מורניי בתפקידים הראשיים.
ג'רלדין פייג' זכתה בפרס אוסקר לשחקנית הטובה ביותר והייתה מועמדת לפרס גלובוס הזהב לשחקנית הטובה ביותר - סרט דרמה.
הורטון פוט היה מועמד לפרס גילדת הכותבים של אמריקה ולפרס אוסקר לתסריט המעובד הטוב ביותר.
העלילה היא על קשישה המתגוררת עם בנה הרכרוכי ועם כלתה השתלטנית, ומשתוקקת לבקר בעיירת הולדתה.
תקציר העלילה
קארי ווטס (ג'רלדין פייג') היא אלמנה בת 62 המתגוררת זה 15 שנים בדירה קטנה ביוסטון ביחד עם בנה לודי (ג'ון הרד) וכלתה ג'סי מיי (קרלין גלין). כלתה מציקה לה כל הזמן ובנה חסר האופי לא מגן עליה. קארי רוצה לבקר בעיירה באונטיפול הנמצאת בין יוסטון וקורפוס כריסטי שם נולדה והקימה משפחה אך בנה וכלתה לא מאפשרים לה זאת ביודעם שהמקום נטוש. קארי הסובלת מבעיות לב, רוצה לראות את המקום פעם אחת לפני שתמות.
יום אחד מקבלת קארי המחאה מהביטוח הלאומי, מנצלת את העובדה שאין איש בבית וממהרת לתחנת הרכבת כדי לרכוש כרטיס לבאונטיפול. הקופאי אומר לה שהרכבת אינה מגיעה לבאונטיפול. קארי מתיישבת ליד בחורה צעירה, תלמה (רבקה דה מורניי) ומתחילה איתה בשיחה אך מתחמקת מהמקום כשהיא מבחינה בלודי ואשתו מחפשים אחריה.
מחוסר ברירה הוא קונה כרטיס לאוטובוס המגיע לעיירה סמוכה לבאונטיפול אליה נוסעת גם תלמה. הן משוחחות כל הנסיעה על חייהן - תלמה מספרת שהיא נשואה טרייה שבעלה עדיין לא חזר מהצבא והיא נוסעת להוריה. קארי מספרת לה על חייה בבאונטיפול ועל זה שאביה התנגד לנישואיה עם גבר שאהבה ולבסוף נישאה לגבר שלא אהבה.
הן מגיעות לעיירה הסמוכה לבאונטיפול ושם הן נפרדות. הקופאי אומר שהתושבת האחרונה בבאונטיפול מתה לאחרונה וכעת אין שם איש. בינתיים מגיע למקום השריף (ריצ'רד בדפורד) ורוצה להסיע אותה לתחנת המשטרה. היא מתנגדת ומתעלפת ורופא מוזעק לבדוק אותה. היא מתחננת לשריף שיסיע אותה לבאונטיפול המרוחקת רק 12 ק"מ והוא מרחם עליה ומסיע אותה לשם.
קארי מתבוננת בבית העזוב בו נולדה וגדלה ונכנסת לתוכו. בינתיים מגיעים למקום לודי וג'סי מיי. קארי מתבוננת בפעם האחרונה בבית והשלושה מסכימים להמשיך בחייהם המשותפים בצורה שלווה יותר, ומתחילים בנסיעתם בחזרה ליוסטון.
ירון עוז (כדורגלן)
ירון עוז (נולד ב-10 במאי 1952) הוא כדורגלן עבר ישראלי ששיחק בעמדת הקשר, והיה מסמליה של קבוצת מכבי תל אביב בשנות ה-70, אז זכה עימה בשלוש אליפויות.
קריירה
ירון עוז גדל בקבוצת הנוער של מכבי תל אביב. בעונת, כשהיה בן 18, ערך את הופעת הבכורה שלו במדי הקבוצה הבוגרת, כשעלה כמחליף בניצחון החוץ על מכבי נתניה ב-17 באוקטובר 1970. באותה עונה היה שותף עוז לזכיית הקבוצה בגביע המדינה לעונת, בעקבות דחיית השלבים המאוחרים של הגביע לתוך לוח הזמנים של עונת 1970/1971. כמו כן היה שותף לזכייתה של מכבי בגביע אסיה באותה עונה. בטורניר זה ערך עוז הופעה אחת, כמחליף. בעונת ערך עוז 16 הופעות בליגה והיה שותף לזכייה של קבוצתו באליפות המדינה.
ב-14 באוקטובר 1972 כבש עוז את שער הבכורה שלו, במשחק הדרבי מול הפועל תל אביב, שהסתיים בשוויון 1-1. במהלך עונה זו, תפס עוז מקום של קבע בהרכבה של מכבי תל אביב.
בעונת זכתה מכבי תל אביב בדאבל, לו היה שותף עוז עם 29 משחקי ליגה בהם כבש שני שערים, וכן הופעה בניצחון הקבוצה בגמר הגביע על בית"ר תל אביב. שתי עונות אחר כך שוב היה עוז משחקניה הבולטים של מכבי תל אביב בזכייה באליפות, ובכך השלים זכייה באליפות שלישית ובתואר שישי בסך הכל במדי הקבוצה. עם סיום עונת  סיים עוז את דרכו במכבי תל אביב, לאחר עשר עונות בקבוצה הבוגרת של המועדון, במהלכן ערך 303 הופעות וכבש 11 שערים.
בעונת עבר עוז לקבוצת מכבי יפו, אותה אימן אז שמואל פרלמן. הקבוצה סיימה את העונה במקום השלישי בטבלה. עוז הוסיף לשחק במדי יפו שנתיים נוספות, בהן הקבוצה לא רשמה הצלחות בליגה והתברגה בחלקה התחתון של הטבלה. עם סיום עונת פרש ממשחק פעיל.
נבחרת ישראל
את שער הבכורה שלו בנבחרת כבש עוז בטורניר הקדם אולימפי ב-31 במרץ 1976, בניצחונה של ישראל 0–3 על בסיאול. באותו הקיץ נכלל עוז בסגל ישראל באולימפיאדת מונטריאול. ישראל צלחה את השלב המוקדם, והודחה בשלב רבע הגמר על ידי. בטורניר זה כבש עוז את שערו השני בנבחרת, במשחק בו סיימה ישראל בשוויון 2-2 מול. בסך הכל שותף עוז בשלושה מתוך ארבעת משחקי הנבחרת בטורניר.
עוז הוסיף לייצג את ישראל גם במוקדמות מונדיאל 1978, ובסך הכל רשם 26 הופעות במדי הנבחרת, בהן כבש שני שערים.
סכר אורוויל
סכר אוֹרוֹוִיל (באנגלית: Oroville Dam) הוא סכר סוללה  על נהר פד'ר  הנמצא מזרחית לעיר אורוויל שבקליפורניה, ארצות הברית. גובהו 230 מטר, והוא הסכר הגבוה ביותר בארצות הברית.
הסכר משמש בעיקר לאיסוף מים, לייצור חשמל בשיטות הידרו-אלקטריות ולשליטה על שיטפונות.
הסכר יוצר את אגם אורוויל, האגם המלאכותי השני בגודלו בקליפורניה. עם קיבולת של כ-4.4 קילומטרים מעוקבים של מים.
ב- 1 אוגוסט 1975 התרחשה רעידת אדמה במגניטודה 5.9 ובעומק של כ-5 קילומטר בלבד מתחת לסכר ולאגם שנוצר בעקבות הקמתו. רעידת האדמה הזו נחשבת כרעידת אדמה מושרית שהתרחשה בעקבות עומס המים על קרום כדור הארץ שמתחת למסת המים, עומס שלא היה קיים לפני הקמת הסכר והיווצרות האגם. מדובר במסת מים של 4.3 מיליארד מטרים מעוקבים של מים. זו הייתה רעידת האדמה בגודל משמעותי היחידה בארצות הברית, שנחזתה מראש ברמה של כמה שעות, בעקבות פעילות סייסמית חריגה של רעידות אדמה קטנות, שהתבררו בדיעבד כרעידות אדמה מקדימות (Foreshocks).
בחודש פברואר 2017 בעקבות גשמי זעף ועליית מפלס האגם נפער חור במברץ המערבי המנקז את עודפי המים מהאגם שמאחורי הסכר, וקרוב ל-200 אלף איש פונו מבתיהם, מחשש לקריסת הסכר.
גדנ"ע תל אביב יהודה
גדנ"ע תל אביב יהודה הוא מועדון כדורגל ישראלי המפעיל מחלקת נוער בלבד ומזוהה מאז הקמתו עם שכונת שפירא בתל אביב.
היסטוריה
המועדון הוקם בשנת 1947 ברחוב שלוש על ידי שוני מושקוביץ', מטעם מפקדת ההגנה - חי"ש- גדוד פרברים (שהיווה את בסיסה של חטיבת גבעתי). תחילה בשם "השחר" - חטיבת נוער לחינוך טרום צבאי שעסקה באגרוף, ג'ודו קפ"פ וכדורגל ובהמשך בשם גדנ"ע. בתחילה התאמנו בכדורגל במגרש באסה שנהפך לימים לאצטדיון בלומפילד ולאחר שגורשו משם עברו למגרש מאולתר בשכונת שפירא, שהוכשר למשחק רק ב-1953. לאחר נופלו בקרב ניצנים של איש חי"ש-פרברים,, נקרא המועדון על שמו: גדנ"ע יהודה.
מחלקת הנוער
בשנות ה-50, ה-60 וה-70 היה המועדון אחד ממועדוני הנוער הבולטים בישראל. בסיום עונת 1981/1982, בעקבות שינוי במבנה הליגות (ביטול המחוזות והקמת ליגה אחת עילית לנוער), סיימה הקבוצה במקום ה-7 וירדה לליגה הארצית. בסיום עונת 1987/1988 (עם המאמן מנחם מור) עלתה חזרה לליגה הבכירה. בעונת (עם המאמן מיקו העליון) זכתה הקבוצה באליפות. בסיום עונת 2003/2004 ירדה הקבוצה לליגה הארצית לנוער, ומאז לא הצליחה לעלות. בשנות קיומו צמחו במועדון שחקנים בולטים רבים.
תארים והישגים של המחלקה
אליפות ליגת הנוער גביע המדינה לנוער
קבוצת בוגרים
מאז הקמתו מחזיק המועדון מחלקת נוער בלבד, למעט בשנים 2014–2008 כשהקים המועדון, לראשונה בתולדותיו, קבוצת בוגרים כדי לייצר מסגרת לשחקנים חריגי גיל באגודה, הקבוצה נרשמה לליגה ג' מחוז תל אביב. בעונת 2009/2010 זכתה הקבוצה בגביע המחוזי לאחר ניצחון 0–3 בגמר מול מ.ס. רו"ח תל אביב. בסיום עונת 2010/2011 (עם המאמן עופר מיכאלוב) העפילה קבוצת הבוגרים של גדנ"ע יהודה לליגה ב', אך כעבור שנתיים היא נשרה חזרה לליגה ג' ובסיום אותה עונה פורקה הקבוצה.
כף ורדה הפורטוגזית
כף ורדה הפורטוגזית הייתה מושבה של האימפריה הפורטוגזית מההתיישבות הראשונית באיי כף ורדה ב-1462 ועד לעצמאותה של כף ורדה ב-1975.
המאה ה-15
האיים של כף ורדה התגלו בשנת 1444 על ידי הנסיך אנריקה הנווט ואנטוניו נולי בשירות קרובו של אנריקה אפונסו החמישי, מלך פורטוגל. האיים הדרום-מזרחיים, כולל האי הגדול ביותר סנטיאגו, התגלו בשנת 1460 על ידי אנטוניו דה נולי ודיוגו גומש. האיים הצפון-מערביים הנותרים סאו ניקולאו, סאו ויסנטה וסנטו אנטאו התגלו ב-1461 או 1462 על ידי דיוגו אפונסו. אין עדות להתיישבות אנושית בכף ורדה לפני הגעתם של הפורטוגלים.
בשנת 1462 נוסדה העיירה ריביירה גרנדה (כיום סידאדה וליה) בחוף הדרומי של סנטיאגו. היישוב הפך לנמל מרכזי לקולוניזציה פורטוגזית לעבר אפריקה ודרום אמריקה. במאות ה-16 וה-17, זה היה מרכז סחר ימי בין אפריקה, הכף, ברזיל והאיים הקריביים בשל קרבתו לחוף האפריקאי, הוא היוה פלטפורמה חיונית לסחר העבדים. יישובים מוקדמים אחרים של פורטוגל היו סאו פיליפה באי פוגו (בין 1470 ל-1490), פראיה בסנטיאגו (לפני 1516),  ריביירה גרנדה בסנטו אנטאו (אמצע המאה ה-16)  וריביירה בראווה על סאו ניקולאו (1653).
ב-1496 ביקש מנואל הראשון, מלך פורטוגל להנשא לאיזבלה בתם של המלכים הקתוליים מספרד, פרננדו השני ואיזבלה. אלו הציבו בפניו תנאי לנישואין: גירוש כל היהודים מפורטוגל. המלך מנואל נענה להם, וב-5 בדצמבר 1496 הוא הוציא צו גירוש ליהודי המדינה. באותה שנה הגלה מנואל כ-2,000 ילדים עד גיל עשר של משפחות יהודיות שלא הצליחו לשלם את מיסי המלך לאיי סאו טומה ופרינסיפה וכף ורדה. כשנה לאחר מכן נותרו באי רק 600 ילדים חיים. חלקם ניסו לשמור על צביון יהודי אך עד המאה ה-18 לא נותרה נוכחות יהודית באיים.
המאות ה-16–19
העושר של ריביירה גרנדה והעימותים בין פורטוגל למעצמות הקולוניאליות היריבות צרפת ובריטניה משכו התקפות פיראטים, כולל אלה של פרנסיס דרייק (1585) וז'אק קאסארד (1712). למרות בנייתה של המצודה פורטה ריאל דה סאו פיליפה בשנים 1587–1593, ריביירה גראנדה נותרה פגיעה ודעכה. הבירה הועברה לפראיה בשנת 1770.
התפרצות הר הגעש פיקו דו פוגו בשנת 1680 כיסתה את רוב האי פוגו באפר, מה שאילץ תושבים רבים לברוח לאי הסמוך בראווה. מסוף המאה ה-18 החלו ספינות ציד לווייתנים מצפון אמריקה לצוד לווייתנים סביב האיים האזוריים ואיי כף ורדה. הם השתמשו בנמלי בראווה כדי להצטייד באספקה ובמי שתייה. הם שכרו גברים מבראווה כמלחים, וכמה מהם התיישבו סביב נמל צייד הלווייתנים של מסצ'וסטס בניו בדפורד.
ניצול המלח באי סאל עלה מסביבות שנת 1800. עיר הנמל מינדלו גדלה במהירות לאחר 1838, כאשר הוקם מחסן פחם לאספקת ספינות בנתיבי האוקיינוס האטלנטי. במהלך המאה ה-19, מרכז פראיה נבנתה מחדש עם רחובות מרושתים, מבנים קולוניאליים מפוארים ואחוזות. העבדות בוטלה בכף ורדה בשנת 1876, דבר שתרם להתערערות הכלכלה המקומית.
זהבן
בסוג זהבן 29 מינים.
מבנה גופו צר ומקורו רחב וקצר. מוטת כנפיו גדולה ומחודדת. צבע הזכרים הוא צהוב, כתום או אדמדם עם חלקים שחורים. צבע הנקבות פחות זוהר והוא נוטה לאפור וירוק זית. הצעירים דומים בצבעם לנקבות.
כף ורדה הפורטוגזית
המאה ה-20
במהלך המלחמה הקולוניאלית הפורטוגלית הלוחמים בגינאה הפורטוגזית קשרו לעיתים קרובות את עצמאות גינאה ביסאו בעצמאות בכף ורדה. לדוגמה, בשנת 1956, אמילקר ולואיס קברל הקימו את המפלגה האפריקאית לעצמאות גינאה וכף ורדה (PAIGC). עם זאת, לא הייתה לחימה בכף ורדה, ובסופו של דבר קיבלה כף ורדה עצמאות מפורטוגל לאחר מהפכת הציפורנים באפריל 1974. באוגוסט 1974 נחתם באלג'יר הסכם בין ממשלת פורטוגל ל-PAIGC, המכיר בעצמאותה של גינאה-ביסאו ובזכותה לעצמאות של כף ורדה. ב-5 ביולי 1975, בפראיה, ראש ממשלת פורטוגל ואסקו גונסאלבס העביר את השלטון לנשיא האספה הלאומית אוביליו דוארטה, וכף ורדה הפכה לעצמאית.
לתושבי איי כף ורדה היו רמות השכלה גבוהות יותר ולעיתים קרובות מונו לתפקידים אדמיניסטרטיביים נמוכים בטריטוריות פורטוגזיות. בכך הם רכשו מוניטין של נאמנות לליסבון.
דיגיטל פארם אנימלס
ניקולאס ג'יימס גייל (באנגלית: Nicholas James Gale; נולד ב-1989), המוכר בשם הבמה דיגיטל פארם אנימלס (Digital Farm Animals), הוא מפיק מוזיקלי, פזמונאי, די ג'יי ורמיקסר בריטי.
קריירה
בתור תקליטן, הוא הופיע בפסטיבלים ובמקומות ברחבי העולם, כולל Tomorrowland, מיסטרילנד, וי פסטיבל , פסטיבל ברודמאסטרס ו-Ministry of Sound Club.
ב-2015, הוא הוחתם אצל Syco Entertainment.
ב-30 באוקטובר 2015, נודע כי הוא היה אחד מהמפיקים והכותבים של הסינגל "Be the One" של דואה ליפה.
ב-31 במרץ 2016, נודע כי הוא היה אחד מהמפיקים והכותבים של הסינגל "No Money" של גלנטיס.
ב-3 ביוני 2016, הוציא, בשיתוף פעולה עם קאש קאש ונלי, את הסינגל "Millionaire".
ב-2 בדצמבר 2016, הוציא, בשיתוף פעולה עם סיגלה, את הסינגל "Only One".
ב-3 בפברואר 2017, הוציא, בשיתוף פעולה עם היילי סטיינפלד, את הסינגל "Digital Love".
ב-14 באפריל 2017, נודע כי הוא היה אחד מהכותבים והמפיקים של הסינגל "Stay Together" של נואה סיירוס.
ב-21 ביולי 2017, התארח יחד עם ביבי רקסה בסינגל "Back to You" של לואי טומלינסון.
ב-13 באוקטובר 2017, נודע כי הוא היה אחד מהכותבים והמפיקים של הסינגל "Personal" של The Vamps.
ב-20 באוקטובר 2017, נודע כי היה אחד מהכותבים של הסינגל "Anywhere" של ריטה אורה.
ב-27 באוקטובר 2017, התארח יחד עם נואה סיירוס, בסינגל "All Falls Down" של אלן ווקר.
ב-23 במרץ 2018, נודע כי הוא היה אחד מהכותבים והמפיקים של הסינגל "Lonely" של מטומה בשיתוף MAX.
ב-19 באוקטובר 2018, נודע כי הוא היה אחד מהכותבים והמפיקים של הסינגל "Empty Space" של ג'יימס ארתור.
ב-2019 הוא הוחתם אצל אריסטה רקורדס. כיום, הוא אמן ומפיק עצמאי.
ב-1 בנובמבר 2019, נודע כי הוא היה אחד מהכותבים של הסינגל "We Got Love" של סיגלה בשיתוף אלה הנדרסון.
ב-23 באוקטובר 2020, התארח יחד עם קרייג דייוויד, בסינגל "Really Love" של KSI.
ב-2020–2021, כתב והפיק מספר סינגלים ל-KSI מאלבומו השני, All Over the Place. בין הסינגלים שכתב והפיק, היו הסינגלים "Don't Play" ו-"Holiday".
האהבה הזאת שלנו (שיר)
האהבה הזאת שלנו הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמר הישראלי עברי לידר. הוא יצא לאור בהוצאת חברת התקליטים הליקון, ב-11 בדצמבר 2014, ונכלל באלבום האולפן התשיעי של הזמר הנושא אותו שם, כסינגל המוביל. את מילות השיר חיבר לידר לצד יונתן פריג'.
הצלחה מסחרית
השיר נכנס למצעד השבועי של גלגלצ ב-25 בדצמבר 2014, במקום העשירי. ב-15 בינואר 2015 הגיע למקום הרביעי. "האהבה הזאת שלנו" שהה במצעד זה שבעה שבועות רצופים. במצעד השנתי-עברי של תחנת הרדיו דורג במקום ה-21. במצעד הסינגלים של המוביל הארצי ב-"Mako" הגיע השיר למקום השישי בשיאו. כמו כן, הוא ניצב בפסגת מצעד הסינגלים השבועי של רשת ג' שבועיים רצופים.
שגיאת קיטום
באנליזה נומרית ובמדע חישובי, שגיאת קיטום היא השגיאה שנוצרת על ידי הגבלת אורכו של סכום אינסופי וקירובו בסכום סופי. למשל, אם מחשבים את ערכה של פונקציית הסינוס באמצעות שני האיברים הראשונים שאינם אפסים בסדרת טיילור שלה (למשל, עבור x קטן, מחשבים ), השגיאה שמתקבלת היא שגיאת קיטום. הוא קיים אפילו עם חשבון דיוק אינסופי, מכיוון שהוא נגרם על ידי קטיעה של סדרת טיילור האינסופית ליצירת האלגוריתם.
לעיתים קרובות, שגיאה בקיצוץ כוללת גם שגיאת דיקרטיזציה, שהיא הטעות הנובעת מביצוע מספר סופי של צעדים בתוך חישוב המקרב תהליך אינסופי. לדוגמה, בשיטות נומריות לפתרון משוואות דיפרנציאליות רגילות, הפונקציה המשתנה ברציפות, שהיא הפתרון של המשוואה הדיפרנציאלית מקורבת על ידי תהליך שמתקדם שלב אחר שלב, והשגיאה הכרוכה בכך היא טעות דיסקרטיזציה או קטיעה.
לעיתים, שגיאת עיגול (התוצאה של שימוש בייצוג נקודה צפה סופי במחשבים) נקראת גם היא שגיאת קיטום, במיוחד אם המספר מעוגל באמצעות קיטום.
יחסי לטביה–רוסיה
יחסי לטביה–רוסיה הם יחסי החוץ בין לטביה לבין רוסיה, אשר קיימים כבר מאות שנים.
היסטוריה
בשנת 1772 סופח אזור לטביה לשטחי האימפריה הרוסית, במהלך חלוקת פולין, והיא נותרה תחת שליטה רוסית עד לסיום מלחמת העולם הראשונה בשנת 1918. ב-11 באוגוסט 1920 נחתם הסכם שלום בין הרפובליקה של לטביה לבין רוסיה הסובייטית, וכוננו יחסים דיפלומטיים בין המדינות.
הכיבוש הסובייטי של לטביה בשנת 1940, אשר כלל גירוש לסיביר של לטבים רבים, יצר שפל גדול ביחסים הלטבים-רוסים. בשנת 1941 נכבשה לטביה על ידי גרמניה הנאצית, ובשנת 1944 חזר הצבא האדום וכבש את לטביה. רבים מהלטבים ברחו עם נסיגת הגרמנים לגרמניה או לשוודיה. הכיבוש הסובייטי הגדיל באופן דרמטי את מספר הרוסים המתגוררים בלטביה, וביטול הלטבית כשפה הרשמית במדינה עורר כעס גדול של התושבים הלטבים כלפי הרוסים.
בשנת 1991 הכריזה לטביה קיבלה על עצמאותה מברית המועצות, ועד לשנת 1994 הוציא הצבא הרוסי את כל כוחותיו ששהו בלטביה. בשנת 2007 נחתם הסכם בין המדינות, אשר הסדיר את עניין הגבולות ביניהם.
על פי דוח הלשכה להגנת החוקה של לטביה מ-2016 רוסיה מהווה את האיום הביטחוני המשמעותי ביותר על לטביה, המשתקפת בין היתר בתעמולה רוסית נגד נאט"ו וכוחות הביטחון בלטביה ובפעולות סייבר של רוסיה נגד מוסדות לטביים.
לאחר תחילת הפלישה הרוסית לאוקראינה, הדרדרו היחסים בין המדינות. לטביה שינתה את שם הרחוב הצמוד לשגרירות רוסיה לרחוב אוקראינה העצמאית. בהמשך סגרה את הקונסוליות שהחזיקה רוסיה במדינה.
אלי את לי פריז
אלי את לי פריז הוא שיר של הזמרת הישראלית שי המבר. הוא יצא לאור ב-28 בפברואר 2023, כסינגל מתוך אלבום אולפן עתידי, באמצעות טדי הפקות ו-D-Music. את השיר כתבה והלחינה המבר והוא כולל קטע מתוך השיר "L'Été indien" של הזמר הצרפתי ז'ו דסאן משנת 1975. הוא הופק על ידי ניר מימון.
וידאו קליפ
הווידאו קליפ של השיר צולם בפריז ופורסם ב-28 בפברואר 2023, יחד עם צאתו של הסינגל. לדברי פרוגי, "הקליפ נראה ממש תיעוד אותנטי של הזמרת מסתובבת בנופי פריז, דרך מה שנראה כמו מצלמת וידאו ישנה".
הצלחה מסחרית
השיר זכה להצלחה רבה בתחנות הרדיו בישראל. במצעד השבועי של מדיה פורסט, נכנס השיר למקום השמיני, עם כ-79 השמעות באותו השבוע. כשלוש שבועות לאחר מכן, הגיע השיר למקום הראשון וצבר כ-165 השמעות באותו השבוע. במצעד הרשמי של גלגלצ, הגיע השיר למקום התשיעי.
בן ציון רפאל פריצי
הרב בן ציון רפאל הכהן פריצי (אוסטיאנו, מנטובה 1756-1844) היה פילוסוף, רופא, רב, ומחבר ספרים. חי באיטליה במאות השמונה עשרה והתשע עשרה.
ביוגרפיה
רבי בן ציון רפאל נולד בשנת התקט"ז במנטובה. בתקופה הזאת השלטון בעיר עבר לידי האוסטרים, אשר העניקו מתן זכויות ליהודים. כחלק מהזכויות הייתה זכות לימוד בבית ספר ובאוניברסיטה. רבי ב"צ מימש זכות זו, ולמד מתמטיקה ורפואה, בד בבד עם לימודי קודש אצל רבו רבי יעקב רפאל סאראוואל.
בהמשך חייו למד בעיר פדובה. הקיסר האוסטרי יוסף השני פגשו שם והזמינו לאוניברסיטת טריאסטה (שם פגש את שד"ל). בשנת 1814 חזר לעירו, שם שימש כחכם ורופא.
בד' באייר ה'תקל"ז נפגש עם החיד"א בעיר מנטובה למשך כשלוש שעות שם התווכחו על מציאות שדים ומזיקים. פריצי סיפר שמאז ויכוח זה החל להאמין במציאותם. החיד"א ציין את ביקורו זה בספרו מעגל טוב.
הרב דוד זכות יצא נגדו ונגד התורה הפילוסופית שלו בחריפות, וכך הוא כותב:
במות בתו הקדיש לו ידידו שד"ל שיר תנחומים, אשר נדפס בספרו "כינור נעים".
חיבוריו
רבי בן ציון רפאל חיבר ספרים במגוון נושאים, הספדים, מנהגי בית כנסת, רפואה תורנית, מקום ההנדסה והפילוסופיה בתנ"ך, על צרעת לפי הרמב"ם, "נימוסי המלכות" על הלכות עבדים, רטוריקה בתנ"ך, מוזיקה בספר תהילים, ועל ניסי התורה תחת השם אקדמיה.
חיבורו המפורסם הוא פתח עיניים פירוש על אגדות הש"ס בדרך פילוסופית-שכלית, החיבור נדפס בשבעה חלקים, שלושה חלקים ראשונים בשנת התקע"ה והשאר בשנת התרל"ח, מטרת החיבור היא להראות שתלמוד מסתדר עם המדע העדכני, פריצי כותב שמשכילי דורו לא קבלו את הספר, מפני שסברו שחכמי התלמוד כלל לא היו בקיאים במדע.
אלאונורה לב
אלאונורה לב (נולדה ב־1952) היא סופרת, עיתונאית, מתרגמת ומבקרת ספרות ישראלית, זוכת פרס ברנשטיין לרומן עברי מקורי לשנת 1996 ופרס ברנשטיין ביקורת ספרותית בעיתונות היומית לשנת 2001.
ביוגרפיה
לב נולדה בפולין בעיר שצ׳צ׳ין בסביבות שנת 1952. אביה היה ניצול שואה, שברח מעיר הולדתו לודז׳ לסיביר שם היה פועל במפעל תחמושת. רוב משפחתו נרצחה בשואה. אמה ילידת ברה״מ שם נפגשה עם אביה של לב. היא עלתה עם הוריה ושני אחיה לישראל בעליית גומולקה כשהייתה בת שש למעברת עתלית. משם עברה המשפחה לקיבוץ בית זרע, מגדיאל, רמתיים ולבסוף התיישבה בהוד השרון. כבר בגיל צעיר החליטה כי היא רוצה לעסוק בכתיבה. בצבא שירתה כפקידה בחיל האוויר וכשהשתחררה עברה קורס עיתונות והחלה לעבוד ככתבת בעיתון נשים ואחר כך כעורכת בעיתון. לב כותבת מאמרים וביקורות ספרותיות ושימשה כעורכת בעיתון מעריב.
בשנת 1999 יצא "סוג מסוים של יתמות" בהדפסה מחודשת בהוצאת נ.ב. ספרים. בשנת 2000 יצא לאור "מוות זה דבר נגטיבי" פרי עטה של לב בסדרת "קצרים" של הוצאת "כתר".
בשנת 2015 ערכה והוסיפה אחרית דבר לספרו של יצחק לבני "קטעים מתוך חומר החיים".
חיים אישיים
לב היא בת זוגו במשך כשלושים שנה של המו"ל והעורך נתן בירק ולהם שני ילדים. בנוסף היא אם לבת מנישואיה הראשונים.
פרסים והוקרה
לב היא כלת פרס היצירה לסופרים עבריים לשנת תשנ"ט, זכתה ב״פרס הילדים״ לתרגום במסגרת ״מצעד הספרים״ תשנ״ו ובפרס "קשת הזהב" של הוצאת קשת.
אוקולוס ריפט
אוקולוס ריפט (באנגלית: Oculus Rift) הם משקפי מציאות מדומה שפותחו על ידי חברת Oculus VR. לאחר שתי גרסאות למפתחים, המוצר החל להימכר ב-28 במרץ 2016.
היסטוריה
באוגוסט 2012, פאלמר לאקי, המפתח של המשקפיים, גייס מעל שני מיליון דולרים באתר Kickstarter עבור פיתוח המוצר. הסכום גויס מיותר מ-9,000 גולשים בתוך חודש.
ב-25 במרץ 2014 נרכשה Oculus VR על ידי חברת פייסבוק בסכום של כשני מיליארד דולר, המורכב מ-400 מיליון דולר במזומן, ומניות של פייסבוק בערך כולל של כ-1.6 מיליארד דולר. הרכישה של Oculus VR ספגה ביקורות שליליות מגולשי אינטרנט רבים, בעיקר אלו שהשקיעו בחברה בתחילת דרכה באתר Kickstarter. בין המתנגדים הבולטים נמצא מרקוס פרסון.
בפברואר 2017 פסק בית המשפט שעל פייסבוק לשלם פיצוי בסך חצי מיליארד דולר לחברת זנימקס, עקב הפרת זכויות יוצרים שלה בידי Oculus VR.
הדור הראשון
תאריך היציאה לשוק של הגרסה הסופית הראשונה של המוצר היה ה-28 במרץ 2016.
המפרט הטכני של המוצר כולל:
קתרין מאראגון
קתרין מאראגון (ספרדית: Catalina de Aragón; 16 בדצמבר 1485 - 7 בינואר 1536) הייתה אשתו הראשונה של הנרי השמיני מלך אנגליה. נסיונותיו להתגרש ממנה, וסירובו של האפיפיור לאשר את הגירושים, היוו את הרקע להתפתחות הקרע הסופי בין הנרי השמיני לכנסייה הקתולית ולהכרזתו על עצמאות הכנסייה האנגליקנית.
ביוגרפיה
קתרין (קטלינה) הייתה בתם של איזבלה הראשונה מקסטיליה ופרננדו השני מלך אראגון, "המלכים הקתוליים" שאיחדו ממלכותיהם ליצירת ספרד האחת הגדולה, פטרוניו של כריסטופר קולומבוס במסעו לחיפוש נתיב חדש להודו; הם גם יזמו את גירוש היהודים מספרד ב-1492. מיום לידתה נשאה בתואר אינפנטה. נישאה לנסיך הכתר האנגלי על פי הסדר פוליטי בין ממלכת אנגליה לספרד. כבר בהיותה בת שנתיים החל הנרי השביעי, מלך אנגליה במשא ומתן במטרה להשיאה לבנו הבכור, יורש העצר ארתור, נסיך ויילס. ב-14 בנובמבר 1501 נישאה קתרין לארתור, כשמלווה אותה לקתדרלה הנרי, אחיו הצעיר של ארתור. כשהתחתנה, שונה שמה מקטלינה לקתרין.
קתרין וארתור השתכנו עם נישואיהם בטירת לדלו (Ludlow). ארתור היה צעיר פוחז כבן חמש עשרה, חולני. קתרין טענה, לאחר מותו, שנישואיהם "לא מומשו" מעולם - היינו, הם מעולם לא קיימו יחסי מין, חרף הכרזת ארתור הצעיר בבוקר למחרת ליל כלולותיו: "אמש ביקרתי בספרד". למה שקרה באותו לילה הייתה משמעות רבה לגבי אירועים שיחולו שנים אחר כך.
תנאי מזג אוויר לח וקר ששררו באזור לא היטיבו עם ארתור, עד שבאפריל 1502 הוא נפטר, וקתרין נותרה אלמנה צעירה בת 16. אחר מותו של ארתור, הוצע שקתרין תינשא לגיסה, הנסיך הנרי, שהפך במות אחיו ליורש העצר הנושא בתואר נסיך ויילס. חוזה הנישואים נחתם ביוני 1503 ותוך שנה הגיע גם אישור האפיפיור לנישואים (כיון שבני הזוג היו גיסים, הנורמה הקתולית אינה מעודדת נישואי אח לאלמנת אחיו). חרף כל ההכנות, הנרי השביעי לא מיהר להשיא את בנו הנרי לקתרין, ונטען כי הוא ציפה לשידוך אטרקטיבי יותר לבנו.
במות הנרי השביעי ועלייתו לכס המלוכה של בנו, הנרי השמיני, הוא מיהר להינשא לבחירת לבו. בשלב זה כבר היו קתרין והנרי מאוהבים, וניתן לומר בבטחה כי היה זה קשר מתוך אהבה ולא משיקולים פוליטיים גרידא. הנישואים נערכו ביוני 1509 ושניהם הוכתרו כמלך ומלכת אנגליה. מידע רב אודות פעילותה בחצר ויחסיה עם המלך הועבר בדיווחיו של שגריר האימפריה הרומית הקדושה, אסטאס שאפווי.
בינואר 1510 ילדה קתרין ילד מת, וכעבור שנה ילדה בן בריא. הולדת בנם נחגגה בתחרויות אבירים, אך לצער ההורים התינוק שרד בקושי חודשיים ונפטר. בן שלישי נולד בנובמבר 1513 ומת מיד לאחר לידתו, ורביעי נולד מת בדצמבר 1514.
בנובמבר 1516 ילדה קתרין בת בשם מרי, שאמנם הייתה חולנית אך שרדה את החורף, וגדלה להיות מרי הראשונה מלכת אנגליה. קתרין עברה עוד שתי הפלות ב-1517. הריונה האחרון ב-1518 הסתיים בהולדת בת מתה.
ב-1513, כשעזב הנרי למסע לחימה בצרפת, הוא הפקיד את הצבא בידי קתרין, ותחת פיקודה הנחיל הצבא האנגלי מפלה קשה לסקוטים בקרב פלודן.
על שלטונו של הנרי השמיני העיב היעדרו של יורש זכר. הנרי גדל על רקע מלחמות ירושה ארוכות שבסופן הוכתר אביו למלך, וחפץ ביורש ברור ולגיטימי, שלא ניתן יהיה לערער על זכותו למלוכה. זיקתן של נשים לכס המלכות באותה תקופה הייתה חלשה יותר. המלכה קתרין הזדקנה לאחר שנות נישואים ארוכות, ולא נתפסה כמי שתוכל ללדת יורש זכר.
ב-1525 התאהב הנרי באן בולין, אחות פילגשו לשעבר מרי, ושנה אחרי כן הפסיקו הנרי וקתרין לחיות כבעל ואישה. אן בולין הצליחה, בגיבוי משפחתה, לשכנע את הנרי לבטל את נישואיו לקתרין ולשאת אותה על פניה, כדי שתוכל ללדת לו בן יורש חוקי. הקרדינל תומאס וולזי, שהיה שר בכיר בחצרו של הנרי, ניסה לדחות את החלטת הגירושים מקתרין שהייתה כבר בשנות הארבעים לחייה, אך לא הצליח בכך.
הנרי ביקש מהאפיפיור קלמנס השביעי שיבטל את נישואיו, בטענה כי אסור היה עליו לשאת את קתרין מלכתחילה מהיותה נשואה לאחיו. האפיפיור היה אז תחת השפעת בית הבסבורג, ששלט על כל איטליה, ולא הסכים לבטל את נישואי הנרי לקתרין, דודתו של הקיסר קרל החמישי לבית הבסבורג. בזכות השכלתו המשפטית ניהל שגריר האימפריה הרומית הקדושה, אסטאס שאפווי, בהצלחה את ההגנה של קתרין.
הנרי לא ויתר ופתח במאמצים לשכנע את האפיפיור. הנושא זכה לכינוי "עניינו הגדול של המלך" (The King's Great Matter). התעקשותה של קתרין כי נישואיה לארתור - אחיו של הנרי - לא מומשו, ושליטתו של אחיינה באפיפיור, הביאו לידי כך שכל מאמציו של הנרי עלו בתוהו.
הנרי לא ויתר, ובסדרת צעדים היסטוריים ניתק את הכנסייה האנגלית מן הכנסייה הקתולית בכלל, ומכפיפות לאפיפיור בפרט. הוא ייסד את הכנסייה האנגליקנית, שראשיה חויבו להישבע אמונים אליו בלבד, מה שאיפשר להנרי להכריז כי נישואיו לקתרין אינם תקפים ומעולם לא היו תקפים.
מרי, בתה של קתרין, נלקחה מרשותה ב-1531. עם ביטול נישואיהם, קתרין איבדה את תוארה כמלכת אנגליה והורשתה להיקרא הנסיכה האלמנה מוויילס. קתרין נהנתה מפופולריות עצומה בקרב הציבור האנגלי ומסיבה זו הועברה כל כמה חודשים למקום מגורים אחר, מחשש להתקוממות של חסידיה. לשמחתה האפיפיור הכריז שוב על נישואיה כחוקיים ב-1534; היא עצמה התמידה בסירובה שלא להכיר בחוק הירושה שהכריז על בתה מרי כממזרה, ועל אליזבת, בתה של אן בולין, כיורשת העצר החדשה של הנרי השמיני.
קתרין הייתה איתנה בדעתה ובצדקת דרכה עד ליומה האחרון, ובני ביתה המשיכו לקרוא לה בתואר "הוד מלכותך" עד יום מותה. היא נפטרה מסרטן (כך עולה מדיווחו של הקברן) בינואר 1536.
בורוסיה דורטמונד
בורוסיה דורטמונד (בגרמנית: Ballspielverein Borussia 09 e.V. Dortmund) היא קבוצת כדורגל גרמנית מהעיר דורטמונד. הקבוצה הוקמה בשנת 1909, ומכאן הספרות 09 הנלוות לסמל המועדון.
דורטמונד נחשבת לאחת מהקבוצות הגדולות בגרמניה. ברשותה של דורטמונד 9 אליפויות גרמניה (חמש מתוכן אליפויות הבונדסליגה), 5 גביעי גרמניה, ליגת האלופות, גביע אירופה למחזיקות גביע והגביע הביניבשתי. בנוסף הגיעה הקבוצה פעמיים לגמר גביע אופ"א אך הפסידה בשניהם, ועוד הפסד בגמר ליגת האלופות.
הקבוצה משחקת ב"זיגנאל אידונה פארק" (לשעבר וסטפאלנשטאדיון), שבו 81,264 מקומות. למועדון יריבות עם באיירן מינכן במסגרת הקלאסיקו הגרמני.
1909–1939
ב-19 בדצמבר 1909 התכנסה קבוצה של 40 מחברי "עדת השילוש הקדוש" הקתולי במבשלת בירה בשם "בורוסיה" בדורטמונד לאספת חירום בנושא היחס המחפיר שמקבלים חובבי הכדורגל בעדה מראשיה. ה-40 החליטו ללכת על צעד דרסטי ולהקים מועדון כדורגל שייתן להם מסגרת למשחק והקימו את "איגוד משחקי הכדור בורוסיה 09 דורטמונד" (Ball Verein Borussia 09 Dortmund). השם והמספר מייצגים את מקום ותאריך הקמת המועדון. תחילה נבחר הצבע הכחול-לבן לצבע המועדון, אך ב-1913 אימץ המועדון את צבעי הצהוב-שחור של סמל העיר שאיתם הוא נשאר עד היום. האיש החזק במועדון מיום הקמתו היה פרנץ יאקובי, שהיה בתחילה סגן נשיא וב-1916 מונה לנשיא המועדון. יאקובי נשבע להפוך את בורוסיה למועדון הגדול בגרמניה וחתר להשגת מטרה זו. בורוסיה הצליחה לעלות 2 ליגות עד 1914 והגיעה לליגת המשנה. מלחמת העולם הראשונה הקפיאה את הפעילות הספורטיבית עד 1919. בורוסיה שבה לפעילות בליגת המשנה, הצליחה לעלות לליגה העליונה ב-1926, אך סיימה אחרונה וירדה כעבור עונה אחת.
ב-1924 רכש המועדון את האצטדיון העירוני "וויסה ויסה" ושינוי שמו ל"בורוסיה שפורטפלאץ". צעד זה הפך את המועדון לאחד הראשונים בגרמניה עם אצטדיון בבעלותו והגדיל מאוד את הכנסותיו. בורוסיה נותרה בליגת המשנה משך עשור שלם. ב-1930 נפטר יאקובי ובמקומו נבחר אגון פנטרופ שהודח ב-1934 עקב סירובו להצטרף למפלגה הנאצית. אוגוסט בוסה קיבל את מקומו והביא לעמדת המאמן את כוכב העבר של שאלקה 04, פריץ טאלן. טאלן העלה מהנוער את החלוץ הצעיר אוגוסט לנץ ובנה עליו את הקבוצה שהצליחה להעפיל לליגה העליונה של וסטפאליה (לא הייתה אז ליגה מאוחדת, שוחקו ליגות מחוזיות) ב-1936. כושרו של לנץ לא נעלם מעיני מאמני הנבחרת שהתכוננה לאולימפיאדת ברלין ולנץ זומן לסגל והיה לשחקן הראשון בתולדות בורוסיה שמוזמן לסגל. לנץ הופיע בנבחרת 14 פעמים לפני שנופה סופית עקב סכסוך עם המאמן ספ הרברגר.
1940–1962
העונות הראשונות בליגה העליונה היו מוצלחות, כשהקבוצה סיימה פעם אחת במקום השני ופעמיים במקום ה-3, כשהאימפריה של שאלקה מובילה לאורך כל התקופה. ב-1940 הוקפאו הליגות עקב מלחמת העולם השנייה וחזרו לפעילות רק בשנת 1943. בורוסיה עברה לאצטדיון "רוטה ארדה" החדש שנבנה עוד לפני המלחמה והצליחה לנצח לראשונה בתולדותיה את שאלקה 1:0 משער של לנץ. בשנים הבאות דורטמונד המשיכה להתמודד בצמרת הליגה המחוזית, אך הפסידה כל שנה את האליפות לשאלקה.
ב-1947 מונה פרדיננד פאברה למאמן והצליח להוביל את הקבוצה לאליפות היסטורית על חשבון האלופה הנצחית שאלקה. כל העיר געשה מהתרגשות ודווח גם על מהומות בין תושבי דורטמונד לתושבי גלזנקירכן הסמוכה, כל רקע היריבות בין שאלקה לבורוסיה. בסיום אותה שנה התאחדו כמה מההתאחדויות האזוריות בצפון-מערב גרמניה והקימו את הליגה העליונה של הצפון-מערב. אדי האבליצ'ק מונה למאמן החדש של הקבוצה והוביל אותה לשתי אליפויות ב-1948–1949 ולגמר הגביע ב-1949 בו הפסידה בהארכה למאנהיים. האנס קראטשמאן מונה למאמן ב-1950 והצליח להביא תואר שלישי רצוף לבורוסיה. רצף זה העלה את בורוסיה למעמד של אחת מקבוצות הפאר של גרמניה, מעמד שווה לזה של שאלקה היריבה.
דורטמונד הפסידה את האליפות ב-1951 לשאלקה וב-1952 סיימה בתחתית הליגה. קראטשמאן פוטר ובמקומו הובא בומבאס שמידט שהעלה מהנוער את השוער הצעיר היינריך קוויאטקווסקי. "קוויאט" הצטיין במהלך העונה, והוביל את בורוסיה לאליפות רביעית ב-6 שנים. הוא זומן לסגל הנבחרת למונדיאל 1954 וזכה איתה באליפות העולם, אחרי הסנסציה על "נבחרת הפלא" של הונגריה בגמר. שמידט הוחלף ב-1955 על ידי הלמוט שניידר. ב-1956 הוחלט על הקמת ליגה מאוחדת לכל מערב גרמניה ודורטמונד זכתה בשתי האליפויות הראשונות של הליגה החדשה, תוך הצגות כדורגל מבריקות בניצוחם של שחקני הנבחרת קוויטקווסקי, שמידט וקלבסה.
1963–1972
בשנים הבאות נחלשה הקבוצה ורק עם מינויו של הרמן אפנהוף למאמן ב-1963 הצליחה לזכות באליפות שלישית והאחרונה במתכונת זו של הליגה הגרמנית, אך החמיצה הזדמנות לזכות בדאבל לאחר הפסד 3:0 בגמר הגביע להמבורג. בסיום אותה עונה הוחלט להקים את ה"בונדסליגה". כוכב הקבוצה באותה עונה, יורגן שולץ עזב לרומא דבר שהחליש את הקבוצה משמעותית. הקבוצה הצטרפה לגביע האלופות האירופי בעונת 1964 והגיעה לרבע הגמר כאשר בדרך היא מביסה את בנפיקה ליסבון 5:0. ברבע הגמר ציפתה לה אינטר הגדולה. אחרי 2:2 דרמטי בדורטמונד ניצחה אינטר 2:0 במשחק שערורייתי ב"סן סירו". השופט באותו משחק הורחק מאוחר ליותר לצמיתות בעקבות פרשיית שוחד. שמועות דיברו גם על שוחד באותו משחק, אולם טענה זו לא הוכחה רשמית.
ב-1965 הצליחה בורוסיה לזכות לראשונה בגביע אחרי ניצחון 2:0 בגמר על אלמניה אאכן. ב-1966 שיחקה הקבוצה, בכיכובם של טילקובסקי ואמריך בגביע המחזיקות והגיעה לגמר מול ליברפול הגדולה ב"האמפדן פארק" בגלאזגו. גם בגמר הציגו הגרמנים משחק טוב וניצחו 2:1 משערים של הלד וליבודה. אוהדי הכדורגל בגרמניה התלהבו מהזכייה ובמיוחד תושבי דורטמונד שחגגו את ההצלחה שבוע שלם. לאחר הצלחה זו נכנסה דורטמונד ל-"30 השנים הנוראות" שלה. הקבוצה נכנסה לקשיים כלכליים ב-1972 ירדה ליגה.
1973–1988
בעודה משחקת בליגת המשנה, קיבלה הקבוצה אצטדיון חדש ממועצת ווסטפאליה – "וסטפאלנשטדיון" שהכיל אז 54,000 מקומות ונבנה לקראת מונדיאל 1974. בורוסיה חנכה אותו במשחק מול שאלקה – והפסידה. ההכנסה מהמשחק הצילה את המועדון מפירוק וההכנסות שבאו אחר כך מהאצטדיון החדש החזירו אותה לדרך המלך. ב-1976 הובא אוטו רהאגל למשרת המאמן והוא הצליח להחזיר את הקבוצה לבונדסליגה. אבל בליגה העליונה התקשתה הקבוצה והיא נלחמה בתחתית, עד שלאחר תבוסה 12:0 לבורוסיה מנשנגלדבך רהאגל פוטר. בשנות ה-80 המשיכה הקבוצה להתנדנד בין המקום ה-4 ל-16 ולא רשמה הישג משמעותי. התקופה התאפיינה בחילופים תכופים של מאמנים ושחקנים, שלא הועילו ליציבות בקבוצה.
1989–2002
עם הגעתו של המאמן הורסט קופל במחצית השנייה של עונת 1989, התייצבה מעט הקבוצה והצליחה לזכות בגביע הגרמני לאחר 23 שנים נטולי תארים. בורוסיה ניצחה בגמר 4:1 את ורדר ברמן שנחשבה פייבוריטית, עם צמד של נורברט דיקל, ושערים של מיל ולוטש. קופל הצליח לייצב את הקבוצה וסיים איתה במקום הרביעי שנתיים ברציפות. בתחילת עונת הגיע לקבוצה מאמן חדש וצעיר – אוטמאר היצפלד. איתו הגיע גם תור הזהב של בורוסיה דורטמונד. היצפלד, שנחשב טקטיקן מעולה, בנה קבוצה איכותית מאוד וההנהלה החדשה של בורוסיה הצליחה למצוא משאבים לחיזוק הקבוצה. סטפן שאפויזה ופלמינג פאולסן הצטרפו לקבוצה ובשנת 1992 היא החמיצה את האליפות רק בהפרש שערים לשטוטגרט.
ב-1993 הוביל אותה אוטמאר היצפלד, עד לגמר גביע אופ"א, בו הפסידה ליובנטוס. 4 שנים לאחר מכן, ב-1997, זכתה דורטמונד בליגת האלופות לאחר שגברה בגמר על יובנטוס. ב-2002 זכתה באליפות גרמניה במחזור האחרון של עונת לאחר שער שכבש אוורטון בדקה ה-79, ולאחר הפסד של לברקוזן שהובילה במהלך רוב העונה. באותה עונה הגיעה הקבוצה לגמר גביע אופ"א בפעם השנייה בתולדותיה אך הפסידה לקבוצה ההולנדית פיינורד.
האסיר מהשדרה השנייה
האסיר מהשדרה השנייה (באנגלית: The Prisoner of Second Avenue) הוא סרט קולנוע אמריקאי משנת 1975, בבימויו והפקתו של מלווין פרנק, עם ג'ק למון ואן בנקרופט בתפקידים הראשיים.
התסריט נכתב בידי ניל סיימון והוא מבוסס על מחזה שלו באתו שם משנת 1971. המחזה הוצג בישראל בשם "אסיר בלב העיר" ו"האסיר בקומה ה-14".
בסרט מופיע סילבסטר סטאלון בתפקיד קצר כצעיר שנחשד בשוד בסנטרל פארק.
בורוסיה דורטמונד
2003–2007
בתחילת עונת 2009/2010 המשיכה דורטמונד במדיניות שלה והחתימה מספר שחקנים צעירים, מלך השערים של הקבוצה בעונה הקודמת אלכסנדר פריי עזב ומחליפו לוקאס באריוס סומן כיורש. דורטמונד החלה את העונה בחוסר יציבות בולט, שבאו לידי ביטוי בניצחונות לצד תבוסות. בסיום העונה עמדה הקבוצה בציפיות וסיימה במקום החמישי המוביל אל מוקדמות הליגה האירופית.
האסיר מהשדרה השנייה
אן בנקרופט הייתה מועמדת לפרס באפט"א לשחקנית הטובה ביותר בתפקיד ראשי.
תקציר העלילה
מל אדיסון (ג'ק למון) ואשתו עדנה (אן בנקרופט) גרים בקומה ה-14 במגדל מגורים בשדרה השנייה באפר איסט סייד במנהטן. הם בגיל הביניים ושתי בנותיהם עזבו את הבית. מל מתעצבן על הרעש משכניו, על הסרחון שעולה מהזבל ברחוב על השרות באוטובוסים ובמוניות, על החום הכבד והמזגן המקולקל ועוד. את זעמו הוא פורק על אשתו. הוא יוצא למרפסת וזועק בכל כוחו על העוולות שנגרמות לו והשכן מלמעלה שופך עליו דלי מים.
בורוסיה דורטמונד
2010–היום
בעונת 2010/2011 זכתה בורוסיה דורטמונד באליפות הבונדסליגה, כאשר ברוב העונה שהתה במקום הראשון. דורטמונד החלה את העונה בהפסד לבאייר לברקוזן ולאחר מכן ניצחה 14 משחקים מתוך 15 משחקים וסומנה כמועמדת לזכות באליפות נוספת בבונדסליגה. בין הניצחונות המרשימים של האלופה העונה ניתן למנות את הניצחון 3:1 על היריבה שאלקה 04, ואת שני הניצחונות מול האלופה היוצאת באיירן מינכן. במפעלים אחרים, נכשלה דורטמונד כשהודחה בסיבוב השני של הגביע הגרמני לאחר התמודדות מול קיקרס אופנבך שהוכרע בפנדלים, ובנוסף, הודחה בשלב הבתים במסגרת הליגה האירופית כאשר הוגרלה לשחק נגד פריז סן-ז'רמן וסביליה.
האסיר מהשדרה השנייה
תקציר העלילה
בגלל קיצוצים הוא מפוטר מעבודתו ופוחד לגלות זאת לאשתו. עדנה הולכת לקניות ושוכחת לנעול את הדלת. גנבים נכנסים לדירה באמצע היום הופכים כל מה שנמצא בה וגונבים את הטלוויזיה הצבעונית שאך זה נקנתה. מל כמעט יוצא מדעתו.
בורוסיה דורטמונד
2010–היום
בעונת 2011/2012 זכתה הקבוצה בדאבל הראשון בתולדותיה לאחר שסיימה כאלופה עם 81 נקודות, 8 יותר מהקבוצה השנייה באיירן מינכן, וגם זכתה בגביע כשגברה 5:2 על קבוצת באיירן מינכן.
בעונת 2013/2012 העפילה הקבוצה לגמר ליגת האלופות בו נוצחה על ידי באיירן מינכן בתוצאה 2:1.
בעונת 2013/2014 זכתה הקבוצה בסופרקאפ הגרמני וסיימה מקום שני בליגה.
האסיר מהשדרה השנייה
תקציר העלילה
מל לא מצליח למצוא עבודה ועדנה מקבלת עבודה בחברת הפקה. מל נשאר כל היום לבדו וכמעט יוצא מדעתו, הוא "אסיר" בדירתו.
בורוסיה דורטמונד
2010–היום
את עונת 2014/2015 פתחה הקבוצה בזכייה בסופרקאפ הגרמני, שנה שנייה ברציפות. את הליגה דורטמונד פתחה בצורה נוראה, ובאמצע העונה אף הייתה במקום האחרון. אך לאחר מכן יכולתה השתפרה, והיא סיימה את העונה במקום ה-7 עם כרטיס לליגה האירופית. את ליגת האלופות היא פתחה טוב, וסיימה את שלב הבתים במקום הראשון לפני ארסנל, אנדרלכט, וגלאטסראיי. בשמינית הגמר היא הוגרלה נגד יובנטוס, הפסידה לה 2:1 בחוץ ו־3:0 בבית ובכך סיימה את דרכה במפעל. במסגרת הגביע הגרמני היא הצליחה להגיע עד לגמר, שם הפסידה 3:1 לוולפסבורג.
בעונת 2021\2020 זכתה הקבוצה בגביע הגרמני אחרי ניצחון 4-1 על רד בול לייפציג. בעונת 2023\2022 הגיעה הקבוצה למחזור האחרון במקום הראשון בטבלה, בידיעה שניצחון על מיינץ היה מבטיח אליפות לראשונה מאז 2012, אך הקבוצה סיימה בתיקו 2-2, ובעקבות הניצחון 2-1 של באיירן מינכן על קלן, סיימה דורטמונד במקום השני ובאיירן זכתה בעקבות הפרש שערים.
האסיר מהשדרה השנייה
תקציר העלילה
הארי מזמן את אחיותיו פרל (פלורנס סטנלי) ופאולין (אליזבת וילסון) כדי לעזור למל לממן את הטיפולים אצל הפסיכיאטר (אייבור פרנסיס). הם מגיעים לביתם של מל ועדנה שאומרת להם כי ברצונה לפתוח מחנה קיץ לילדים בניהולו של מל שיעלה להם 25,000 דולר. המשפחה לא מוכנה לתת להם כסף למטרה זו.
בורוסיה דורטמונד
סגל הקבוצה
נכון ל-13 באוגוסט 2023
האסיר מהשדרה השנייה
תקציר העלילה
יום אחד הוא הולך ליד הסנטרל פארק, נתקל בצעיר (סילבסטר סטאלון) ומרגיש שהארנק לא נמצא בכיסו. הוא מתחיל לרדוף אחרי הצעיר לכל אורך הפארק וביציאה מהפארק הוא משיג אותו, משכיב אותו ומכריח אותו לתת לו את הארנק. בבית הוא מרוצה ומספר לאשתו כי זו הפעם הראשונה בחייו שהחזיר תגובה לאנשים שתקפו אותו אך עדנה מגלה לו שהארנק הזה אינו שלו וכי את ארנקו האמיתי שכח בבית.
הביטחון העצמי חוזר אליו, הוא נרגע ובטוח בעצמו שיימצא עבודה. אחיו הארי מגיע ונותן לו המחאה בסך 25,000 דולר אבל מל קורע אותה.
סטולר
{{פירושונים|
22 בפברואר
22 בפברואר הוא היום ה-53 בשנה בשבוע ה-8 בלוח הגרגוריאני. עד לסיום השנה, נשארו עוד 312 ימים (313 בשנה מעוברת).
הולשטיין קיל
קילר שפורטפרייניגונג הולשטיין פון 1900 (בגרמנית: (Kieler Sportvereinigung Holstein von 1900 e.V) ובקיצור הולשטיין קיל, הוא מועדון כדורגל גרמני מהעיר קיל שבשלזוויג-הולשטיין שבגרמניה. ימי הזוהר של המועדון היו בתחילת המאה ה-20, כאשר באותה תקופה זכה המועדון בשש אליפויות אזוריות של צפון גרמניה, ובאליפות גרמניה בכדורגל 1912. המועדון משחק בבונדסליגה השנייה.
היסטוריה
מועדון הכדורגל הולשטיין קיל נוסד כתוצאה ממיזוג בין שני מועדונים, קילר פוסבאל-פריין פון 1900 וקילר פוסבאל-קלאב הולשטיין. קילר פוסבאל-פריין החל כמועדון התעמלות בשנת 1844, שלא זכה להצלחה גדולה, ובהמשך הפך גם למועדון אתלטיקה. בשנת 1900 הפך המועדון לקבוצת כדורגל. קילר פוסבאל-קלאב הולשטיין הוקם כמועדון כדורגל בשנת 1902. האיחוד בין שני המועדונים התרחש בשנת 1908, והשם שניתן למועדון המאוחד הוא הולשטיין קיל. כבר בתחילת ימיו הפך המועדון המאוחד למועדון מצליח, שאף הגיע לגמר אליפות גרמניה בכדורגל 1910, שם הפסיד בגמר לקרלסרוהה FV בתוצאה 0–1 לאחר הארכה. כעבור שנתיים, זכה מועדון הולשטיין קיל באליפות גרמניה בכדורגל 1912, שהיא האליפות היחידה בתולדות המועדון, לאחר ניצחון 0–1 בגמר על אותה FV קרלסרוהה, משער של ארנסט מולר. בשנת 1914 נוספו למועדון מחלקות אתלטיקה והוקי שדה, והשם שונה לשפורטפריין הולשטיין פון 1902 (בתרגום לעברית, מועדון ספורט הולשטיין החל משנת 1902). מלחמת העולם הראשונה שהתקיימה באותו זמן גרמה להיחלשות משמעותית של המועדון, אך בשנות ה-20 של המאה ה-20 השיג המועדון מספר הישגים, לרבות הגעה לגמר אליפות גרמניה בכדורגל 1930, שם הפסיד בתוצאה 4–5 להרטה ברלין.
במהלך מלחמת העולם השנייה, תחת משטר הרייך השלישי, חולקו ליגות הכדורגל העליונות בגרמניה ל-16 מחוזות, כאשר המתחרה העיקרית של הולשטיין קיל במחוז שלה הייתה המבורג. בשנת 1942 פוצל המחוז בו התחרו הולשטיין קיל והמבורג לשתי ליגות, ליגת המבורג וליגת שלזוויג הולשטיין. הדבר גרם לכך שלהולשטיין קיל לא הייתה מתחרה רצינית במחוז שלה, והאליפויות היו מובטחות לה עד לתום המלחמה, וכתוצאה מכך, גם השתתפויות במשחקי הפלייאוף על האליפות של גרמניה כולה. הולשטיין קיל רשמה באותו זמן הישגים כמו הגעה לחצי גמר האליפות בגרמניה בשנת 1943.
עם איחוד גרמניה בשנת 1990, בוצעו שוב תהליכים ארגוניים בכדורגל הגרמני כאשר הצטרפו קבוצות מגרמניה המזרחית. בשנת 1994 הולשטיין קיל שיחקה בליגה השלישית בהיררכיית הליגות. בשנת 1996 נשרה הקבוצה לליגה הרביעית (מחוז שלזוויג הולשטיין) ובשנת 1998 העפילה בחזרה לליגה השלישית. ארגונים מחדש של הכדורגל הגרמני גרמו למועדון להתנדנד בין הליגה השלישית לרביעית בהיררכיית הליגות בגרמניה.
בשנת 2006 הייתה קרובה הקבוצה להעפיל לבונדסליגה השנייה, אך כשלה. כעבור עונה נשרה הקבוצה לליגה הרביעית. בשנת 2009 העפילה הקבוצה לליגה הגרמנית השלישית, שהפכה לליגה כל-גרמנית באותה עונה, אך נשרה לליגות האזוריות כעבור עונה אחת. בשנת 2013 חזרה הולשטיין קיל לליגה השלישית, שם נשארה במשך ארבע עונות. בשנת 2017 העפילה הקבוצה לבונדסליגה השנייה לאחר שסיימה במקום השני בליגה השלישית. בעונת הבכורה של הולשטיין קיל בבונדסליגה השנייה, 2017/18, סיימה הקבוצה במקום השלישי ושיחקה במבחני העלייה לבונדסליגה מול וולפסבורג. הולשטיין קיל הפסידה בשני המשחקים בתוצאות 1–3 ו־1-0 ונשארה בבונדסליגה השנייה לעונה נוספת.
בעונת 2018/19 רשמה הקבוצה את הישג השיא שלה עד אז, בו העפילה לשלב 16 האחרונות בהגביע הגרמני, כאשר הדיחה את פרייבורג מהבונדסליגה הראשונה.
בעונת 2020/21 שחזרה הקבוצה את ההישג כשהדיחה מהגביע את מחזיקת הטרבל באיירן מינכן, על אף הבדלי הליגות ביניהן, לאחר תיקו 2-2 במהלך 90 דקות, בו השוותה הקבוצה 4 דקות בתוך תוספת הזמן וניצחון 5–6 בבעיטות הכרעה, בהמשך רשמה הישג שיא חדש כאשר העפילה לרבע הגמר של טורניר הגביע לאחר ניצחון בפנדלים (6–7) על דרמשטאדט 98 בשלב 32 האחרונות.
סגל הקבוצה
(קפטן)
Mariah en Español
Mariah en Español (בעברית: מריה קארי בספרדית) הוא אלבום אוסף ומיני-אלבום השני של הזמרת-יוצרת האמריקאית מריה קארי. המיני-אלבום יצא לאור ב-4 בספטמבר 2020, על ידי חברת התקליטים קולומביה רקורדס. המיני-אלבום יצא במסגרת 30 שנה לקריירה של קארי.
איתי ליבוביץ
איתי ליבוביץ הוא אלוף ישראל בלחימת ג'יו ג'יטסו ברזילאי ובשאי-הון.
Mariah en Español
רקע
את המיני-אלבום הקליטה קארי משנת 1993 עד שנת 1997. כלומר, נכללו בו אוסף של שירי בספרדית שלקוחים מתוך אלבומי האולפן שלה Music Box, Daydream, ו-Butterfly. בסמוך לצאתו, עלה המיני-אלבום לרשת הזרמת המדיה אייטונס, תוך שהיה זמין לרכישה מוקדמת שם.
במיני-אלבום נכללת גרסה בשפה הספרדית ללהיט של קארי "Hero", תוך שישנן גרסאות שונות של שאר שיריה הלקוחים מאותם האלבומים שצוינו לעיל.
איתי ליבוביץ
ביוגרפיה
בגיל 18 קיבל ליבוביץ' את החגורה השחורה (דאן 1). לאחר מכן השתתף באליפות הארץ בשאי-הון וזכה במקום הראשון.
בשנת 2006 חזר לישראל ובשנת 2007 החל להתחרות בקרבות MMA ולהתאמן בג'יו ג'יטסו ברזילאי תחת משה קיץ.
בשנת 2009 השתתף בכל תחרויות הג'יו ג'יטסו הברזילאי שנערכו בישראל וזכה בכולן במקום הראשון וכן עבר את המבחן לדאן 3 בשיטת שאי הון.
בסוף שנת 2009 השתתף בקורס מדריכי הג'יו ג'יטסו הברזילאי הראשון שנערך תחת מכללת וינגייט.
בשנת 2016 קיבל ליבוביץ' את החגורה השחורה
רולנדו
{{פירושונים|
ראו גם
}}
רונלד
ראו גם
}}
ליים פרסי
ליים פרסי (שם מדעי: Citrus × latifolia), "לימו" (ליים בפרסית), ידוע גם כטהיטי ליים (Tahiti lime) וכבארס ליים (Bearss lime), הוא פרי הדר הקשור לליים הרגיל. יש לו ריח מיוחד וארומה מיוחדת. הפרי הוא בקוטר של 6 ס"מ, עם פיטם קצר, ובדרך כלל נמכר כאשר צבעו ירוק. השם של הפרי נבחר להיקרא ליים פרסי, מכיוון שהוא גדל לראשונה בפרס ובעיראק.