cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
ניר טויב
ביוגרפיה
הסרט האחרון בו עסק טויב הוא תיעוד חושפני ביותר, במהלך ארבע שנים, של התמודדותו עם מחלת סרטן הריאות בה לקה, לאחר שהרופאים קבעו כי נותרו לו לחיות שלושה חדשים בלבד. השם שניר בחר לסרטו היה "ובחרת בחיים". לאחר מותו של טויב, השלמת מלאכת הבימוי ועריכת הסרט בוצעו על ידי חברו, גיל איזקוב, אלמנתו גלית, והמפיקה מוריה מויאל. הסרט הוקרן בפסטיבל חיפה 2014 ובינואר 2015, בערוץ yes דוקו.
פרס דייוויד כהן
משנת 2005, כולל פרס דייוויד כהן גם את פרס קלריסה לוארד. מדי שנה, בוחר הזוכה בפרס דייוויד כהן את מקבלת פרס קלריסה לוארד, בשווי 12,500 ליש"ט (במימון מועצת האמנויות באנגליה), וניתן לסופר מתחת לגיל 35, או לארגון התומך בסופרים צעירים, לבחירת הזוכה. בשנת 2017 חנכה מועצת האמנויות באנגליה את פרס קלריסה לוארד למו"לות עצמאית, בניהול ארגון, כדי לציין ולחגוג את "ההרפתקנות, הרוח החדשנית, והיצירתיות" של הוצאה לאור ספרותית עצמאית בבריטניה ובאירלנד.
זוכי הפרס
להלן רשימת הזוכים בפרס:
חודש המודעות לאנדומטריוזיס
חודש המודעות לאנדומטריוזיס חל בחודש מרץ. בחודש זה נהוג בכל המדינות בעולם לפעול נמרצות למען העלאת מודעות למחלה על מנת לתרום לאבחון מוקדם של אנדומטריוזיס בקרב נשים שסובלות מהמחלה ועדיין לא אובחנו, להשיג זכויות במוסדות ממשלתיים וגופים ציבוריים כגון ביטוח לאומי, קופות החולים, ושיפור תנאים במוסדות כמו צבא ומוסדות השכלה.
אחד המנהגים הנפוצים בחודש זה הוא הצעדה לאנדומטריוזיס. הצעדה הבינלאומית הראשונה התקיימה ב-13 במרץ 2014 ב-43 מדינות שונות בעולם, ואורגנה על ידי ה-WorldWide EndoMarc-יוזמה של אקטיביסטיות החוות באנדומטריוזיס ושל ד"ר קאמראן נזהאט, מומחה בעל שם עולמי . הצעדה השנייה התקיימה ב-28 במרץ 2015 ומאז הצעדה השנייה, 28 במרץ הוא התאריך הקבוע לצעדה זו בכל רחבי העולם.
עונת 1994/1995 בליגה האירופית של פיב"א
עונת 1994/1995 בליגה האירופית של פיב"א הייתה העונה ה-38 של תחרות אירופית לקבוצות כדורסל והיא אורגנה על ידי פיב"א אירופה. זו הייתה התחרות הרביעית במתכונת של ליגה.
המשחק הראשון התקיים ב-8 בספטמבר 1994 ותחרות הסתיימה ב-13 באפריל 1995. בתחרות השתתפו 41 קבוצות.
העונה הסתיימה בניצחון של ריאל מדריד, בפעם השביעית בתולדות המועדון.
ארווידאס סאבוניס (ליטא) מריאל מדריד נבחר לכדורסלן המצטיין של הפיינל.
פרדראג דנילוביץ' (סרביה) מבקלד בולוניה זכה בפרס אלפונסו פורד.
מתכונת התחרות
מנצחות רבע הגמר נפגשו בפביליון פרינסיפה פיליפה סרגוסה למשחקי פיינל פור.
מהלך התחרות
בשלבים המוקדמים נקבעו 12 עולות לבית הגמר.
הפועל תל אביב
הפועל תל אביב בשלב הראשון של המקודמות ניצחה את מולנדורף טרנסקירכן האוסטרית 86:75, 92:58. בשלב השני היא הפסידה לפאוק בראבו 82:70 ו-66:82
מכבי תל אביב
מכבי תל אביב העפילה ישירות לשלב השני של המוקדמות. בשלב זה היא נפגשה עם פידנזינאנץ בלינזונה השווייצרית וניצחה אותה 55:49 ו-62–89. את בית הגמר היא סיימה במקום החמישי ולא עלתה לפיינל פור.
1919 בספורט
בשל אירועי מלחמת העולם הראשונה חלק התחרויות לא נערכו.
גביע דייוויס
נבחרת אוסטרליה ניצחה את נבחרת בריטניה עם התוצאה 4:1
ברזיל
בשל גודלה של ברזיל, אליפויות נערכו על בסיס אזורי.
שחייניות
16 באוגוסט בניו יורק, ארצות הברית - שיא עולם ראשון במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 6:30.2 דקות 17 באוגוסט באינדיאנפוליס, ארצות הברית - שיא עולם ראשון במשחה ל-800 מטר חופשי בתוצאה של 13:19.0 דקות
שחיינים
9 באוקטובר בלוס אנג'לס, ארצות הברית - שיא עולם חדש במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 5:14.6 דקות
המכון הישראלי לקולנוע
המכון הישראלי לקולנוע היה עמותה ציבורית שפעלה לעידוד הקולנוע הישראלי.
המכון הוקם ב-1973 ביוזמת המועצה הציבורית לתרבות ולאמנות, פעל בתקצוב משרד החינוך והתרבות ונסגר ב-1998. בין פעילויות המכון:
ישראל בספיישל אולימפיקס לוס אנג'לס (2015)
ספיישל אולימפיקס (באנגלית: Special Olympics - האולימפיאדה המיוחדת) הוא ארגון בינלאומי שמקדם את העיסוק בספורט של אוכלוסיית האנשים עם לקויות אינטלקטואליות (נקרא בעבר פיגור שכלי). הארגון הוקם בסוף שנות ה-60 בארצות הברית וכיום (2015) חברות בו 190 מדינות, בהן מדינת ישראל, ומאוגדים בו כשני מיליון ושלוש מאות אלף ספורטאים.
בשנות ה-70 הצטרפה ישראל לארגון תחת דגל אקים. ישראל החלה לצאת לתחרויות בחו"ל ולקיים מסגרות פעילות בענפי השחייה, כדורגל וכדורסל. כיום ארגון הספיישל אולימפיקס ישראל פועל כעמותה עצמאית, שמתקיימת מכספי תרומות ההתאחדות לספורט, משרד החינוך, הטוטו ועוד.
ישראל באולימפיאדת הספיישל אולימפיקס בלוס אנג'לס 2015
המשחקים החלו ב-25 ביולי 2015 וניגמרו ב 3 באוגוסט. משלחת ישראל מונה 40 ספורטאים.
הישגים
שחייה אופנים כדורסל
אתלטיקה
באולינג בוצ'ה
קיאקים
טניס
הביוגרפיה הגרמנית החדשה
הביוגרפיה הגרמנית החדשה (בגרמנית: Neue Deutsche Biographie; בראשי תיבות: NDB) היא אנציקלופדיה ביוגרפית המפורסמת מאז 1953 בידי הוועדה ההיסטורית של האקדמיה למדעים של בוואריה.
הביוגרפיה הגרמנית החדשה נחשבת לאחד המקורות (סימוכין) הביוגרפיים הגרמנים החשובים ביותר, היא כוללת נכון לאפריל 2015, 25 כרכים ולמעלה מ-21,800 ערכי אישים. ה-NDB היא יורשתה של ה-ADB, הביוגרפיה הגרמנית הכללית ("Allgemeine Deutsche Biographie"), והמהדורה המודפסת שלה מתוכננת להסתיים ב-2020, אז תכלול לפי התוכנית 28 כרכים.
הביוגרפיות שבביוגרפיה החדשה, לצד אלו שבביוגרפיה הכללית הועלו לרשת האינטרנט וניתן לחפש בהם באתר "ביוגרפיה גרמנית".
מבוך הקריסטל
מבוך הקריסטל (באנגלית: The Crystal Maze) הוא שעשועון שהופק על ידי Chatsworth Television עבור ערוץ 4 הבריטי בין 15 בפברואר 1990 ל-10 באוגוסט 1995. השעשועון מתרחש בתוך "מבוך הקריסטל", אשר כולל ארבעה אזורי משחק נפרדים, השונים זה מזה בכך שהם מאופיינים בתקופות שונות של זמן/מרחב. בכל תוכנית משתתף צוות של שישה מתמודדים, ועליהם לקחת חלק במשימות שונות, כדי לזכות ב"קריסטלים של זמן". כל קריסטל מעניק לצוות חמש שניות של זמן בתוך "כיפת הקריסטל", שנמצאת במרכזו של המבוך, שם ישתתפו המתמודדים באתגר הסופי שלהם על מנת לזכות בפרס כספי.
ב-10 ביוני 2015, כמעט 20 שנים אחרי הפרק האחרון ששודר, הוכרז כי "מבוך הקריסטל" יעשה קאמבק בתור "מתקן שעשועים" חי בלונדון, החל ממרץ 2016.
פיתוח
בתחילה, חברות הפקות הטלוויזיה הבריטית Chatsworth Television התכוונה ליצור גרסה בריטית לשעשועון הטלוויזיה הצרפתי המבצר. תוכנית הפיילוט אף צולמה, בהנחיית ריצ'רד אובריין, ועל פיה ערוץ 4 אף הזמין עונה שלמה, המיועדת לשידור בשעות הפריים טיים של ליל יום חמישי. עם זאת, באותה תקופה הסתבר כי הלוקיישן לא יהיה זמין לצילומים בזמן. על כן, התקיימה התייעצות עם היוצר של המבצר ז'אק אנטואן, על מנת לפתח פורמט חלופי שאותו אפשר יהיה לצלם במקום אחר, ובתוך יומיים הגו המפיקים קונספט אחר. "מבוך הקריסטל" היה דומה רעיונית ל-"המבצר", אך שונה ממנו בצורה ובסגנון. הפורמט המחודש שם דגש על שימוש באזורי משחק נפרדים, כל אחד בנושא אחר, כאמצעי לרענון המראה הוויזואלי של ההפקה.
או'בריאן חשף כי הרעיון המקורי של המפיקים לתוכנית היה "סוג של מבוכים ודרקונים, במידה מסוימת". לכן, כאשר הגיעה העת ללהק את המנחה של התוכנית, המפיקים חשבו לעצמם: "מה שאנחנו צריכים זה שליט המבוך", ושמו של או'בריאן עלה. הוא ציין כי גם הוא חשב ש"מבוך הקריסטל" היא תוכנית טובה יותר מאשר "המבצר".
בהמשך, ערוץ 5 רכשו את הזכויות להפקת "המבצר", והפיקו גרסה משלהם, שצולמה בסט הצילומים המקורי. התוכנית שודרה בשנים 1998–2001.
פורמט
בתחילה, מטרתם של השחקנים היא לצבור כמה שיותר "קריסטלי זמן" (קריסטלי זכוכית בגודל כדורי גולף), על ידי ביצוע משימות שונות בהצלחה, בכל אחד מאזורי המשחק. הצלחה בכל משימה מעניקה לקבוצה "קריסטל זמן", שהוא שווה ערך לחמש שניות בשלב הגמר של השעשועון, שמתקיים בתוך "כיפת הקריסטל". כאשר צוות השחקנים מגיע אל תוך "כיפת הקריסטל", עליהם לאסוף שטרות מוזהבים רבים ככל שאפשר, על מנת לזכות בפרס. משך הזמן שהצוות שוהה בתוך "כיפת הקריסטל" הוא חמש שניות על כל "קריסטל זמן" שצברו במהלך השלבים הקודמים של המשחק.
המבוך
סט הצילומים חולק לארבעה אזורים המאופיינים באמצעות תקופות שונות של זמן ומרחב. בשלוש העונות הראשונות, כמו גם בעונה של הסדרה המחודשת ובמתקן השעשועים, ארבעת האזורים היו: האזור האצטקי (כפר עתיק בין הריסות), האזור העתידני (סביבה המדמה תחנת החלל), אזור ימי הביניים (טירה שבה המארח מתגורר, כביכול), והאזור התעשייתי (מפעל כימי של ימינו). החל מהעונה הרביעית, האזור התעשייתי הוחלף באזור ימי (סיפונה של הספינה הטרופה S.S. Atlantis). המבוך עצמו לא היה ממש מבוך, אלא ארבעה אזורים המחוברים זה לזה, עם "כיפת הקריסטל" במרכז. הכיפה הייתה קריסטל גאומטרי ענק עשוי זכוכית אקרילית, שבו התבצעה המשימה האחרונה של המשחק.
על מנת שתתאפשר לשחקנים הכניסה אל האזורים השונים, היה עליהם לבצע אחת מתך מגוון של מטלות, ביניהן לחתור בסירת משוטים (באזור האצטקי), לפתוח שער מבצר כבד (באזור ימי הביניים), לענות על שאלות של מחשב חכם (באזור העתידני) או לטפס על סולם חבלים (באזור הימי).
הצוותים
צוות המתמודדים מתחילים את המשחק באחד מארבעת אזורי הזמן, ועוברים דרך כל ארבעת האזורים עם כיוון השעון או נגד כיוון השעון. בכל אחד מהאזורים בהם הם מבקרים, השחקנים מבצעים 3–4 משימות מסוגים שונים. לאחר ששיחקו בכל ארבעת האזורים, הצוותים נכנסים אל "כיפת הקריסטל".
משנת 2016 ואילך הפורמט שונה מעט, וכל קבוצה מורכבת מחמישה חברים, ולא שישה, וחברי הקבוצה כבר מכירים זה את זה מראש, ואינם זרים שצוות ההפקה ציוות יחדיו. כמו כן, המנחה הוא זה שבוחר את קטגוריית המשחק של כל משימה, ולא הקפטן.
המשימות
בכל משימה משתתף מתחרה אחד, הנכנס לחדר נעול לבצע את המשימה בעצמו, ובמידה ויסיימה בהצלחה - יתוגמל בקריסטל אחד. לפני הכניסה לחדר, המנחה מסביר לשחקן מהי מגבלת הזמן לביצוע המשימה או חוקי משחק מיוחדים (אם יש כאלו באותו חדר). לאחר שהמתחרה נכנס לחדר, נסגרת הדלת מאחוריו וננעלת על ידי המנחה, ושעון-עצר מתחיל לפעול.
ישנן ארבע קטגוריות של סוגי משחק:
חלק מהמשחקים עוצבו בהשראת משחקי ילדים מוכרים, כגון פאזלים, חידות חיתוך והרכבה או משחקים הנפוצים בירידים. ככל שהתקדמו עונות הסדרה, המשחקים הפכו למשוכללים יותר ויותר. בעונות 1–4, המספר הכולל של משחקים שכל צוות הספיק לשחק בארבעת אזורי המבוך נע בין 14 ל-16. כתוצאה מכך, ריצ'רד אובריין נהג פעמים רבות לעודד את הצוותים להזדרז. בעונות 5–6 מספר המשחקים לכל פרק הופחת לכ-13.
נעילות
אחת מהסכנות העומדות בפני המתמודדים בתוכנית היא להינעל בתוך חדר המשחק. ישנן שתי דרכים בהן מתחרה עלול למצוא עצמו נעול:
למברטה GP/DL
למברטה GP/DL (באיטלקית: Lambretta GP/DL) היא סדרה רחבה של קטנועים קלאסיים מתוצרת יצרנית הקטנועים האיטלקית Innocenti Lambretta (בשפה עממית: Lambretta) חברת בת של אינוצ'נטי אשר יוצרו בין ינואר 1969 – אפריל 1971.
מבוך הקריסטל
נעילות
כל מתמודד שננעל בחדר לא היה מורשה להמשיך ולהשתתף במשחק, עד אשר קפטן הקבוצה בחר לקנות את החופש שלו במחיר של אחד מהקריסטלים שבהם הקבוצה זכתה קודם לכן. פדיון המתחרה הנעול היה יכול להיעשות בכל עת, על ידי השארת קריסטל בחדר המשחק בו ננעל המתחרה.
משחקים יוצאי דופן
חלק מהמשחקים בתוכנית הם יוצאי דופן, מהבחינה שהם שברו את התבנית של המשחקים שהצופים התרגלו להניח שהם המשחקים "הרגילים" של התוכנית. בין משחקים יוצאי דופן אלו ניתן למנות את המשחקים הבאים:
כיפת הקריסטל
לאחר שביקרו בכל ארבעת אזורי המבוך, המנחה מוביל את המתחרים, למעט אלו שעדיין נעולים בחדרי משימה, אל "כיפת הקריסטל" - העתק ענק בגובה של כ-5 מ' של אחד מקריסטלי הזמן של המשחק, המוקף בחפיר מעגלי מלא מים באורך של כ-3.5 מ'. אחת מהדפנות המשולשות של כיפת הקריסטל משמשת כדלת, הנפתחת ונסגרת על מנת לאפשר לצוות המתמודדים להיכנס פנימה (או לצאת). לאחר שהצוות נכנס פנימה והדלת נסגרת מאחוריו, המנחה צועק בקול רם: "Will you start the fans, please!" (הפעילו את המאווררים, בבקשה!), ולאחר מכן שישה מאווררים הממוקמים בתחתית כיפת הקריסטל מופעלים, ובכך גורמים לשטרות בצבעי זהב וכסף להתעופף ולהתערבל בתוך כיפת הקריסטל. לאחר מכן, המנחה נושף במשרוקית על מנת להתחיל שעון עצר. מטרת הקבוצה היא לתפוס בידיהם את השטרות המוזהבים, ולהכניס אותם, דרך חריץ, אל תוך מיכל פלסטיק שנמצא על אחת מהדפנות החיצוניות של כיפת הקריסטל.
הפרסים
על המתמודדים לאסוף לפחות 100 שטרות מוזהבים על מנת לנצח במשחק ולזכות בפרס, אולם מספר השטרות הכסופים הנצברים מקוזז ממספר השטרות המוזהבים. בעונה הראשונה, צבירה של בין 50 ל-99 שטרות מוזהבים זיכתה את המתמודדים בפרס משני, אך לא כך בעונות שלאחר מכן. בתוכנית מיוחדת לחג המולד, בהשתתפות ילדים, הקבוצה זכתה בפרס ללא קשר לביצועים בכיפת הקריסטל. במקור, כל אחד מהזוכים קיבל פרס באופן אינדיבידואלי, אולם מעונה 4 ואילך המתמודדים בחרו פרס אחד משותף לכל חברי הצוות. לעיתים קרובות, המנחה ריצ'רד או'בריאן לעג על הפרסים בתוכנית בדברי הפתיחה שלו לכל פרק, והתייחס אליהם כאל "חסרי משמעות" או "מוחצים". בין אם זכו בפרס ובין אם לאו, כל אחד מהמתמודדים בשעשועון זכה לגביע עליו כתוב "I Cracked the Crystal Maze" ("פיצחתי את מבוך הקריסטל"). גביע זה היה פרס ניחומים עבור הרוב המכריע של הקבוצות שלא זכו בפרס הגדול: רק 22% מקבוצות (19 מתוך 84) הצליחו לזכות בפרס הגדול. במהדורת הסלבריטאים של שנת 2016, ששיחקה בקמפיין למען מאבק במחלת הסרטן "Stand Up to Cancer", הקבוצה שיחקה על מנת לזכות בפרס כספי של 15,000 ליש"ט, שנועד לתרומה.
מנחים ודמויות
המנחה הוא מי שמוביל צוות השחקנים בין אזורי המשחק השונים, והוא משמש כשופט לכל משחק (לרוב, באמצעות נעילות המתמודדים החורגים מהגבלות הזמן). הוא גם מספק סיוע ספציפי לקבוצה במהלך המשחק, בדרך כלל לאחר שחבר הצוות המבצע משימה משקיע זמן רב מדי ולא מצליח להשלים את המשימה. בזמן ביצוע המשימות השונות, בעוד יתר חברי הצוות מתקבצים מסביב לחדר המשימה ומביטים דרך חלונות החדר או באמצעות צגים, המנחה משוטט לאיטו ומספק מונולוגים כשהוא מביט ישירות אל המצלמה. אביזרים שונים מפוזרים ברחבי המבוך, ומאפשרים למנחה למצוא אותם, לדבר עליהם או לעשות בהם שימוש. כמו כן, המנחה נוהג לספר סיפורים בדיוניים אודות אזורי המבוך השונים והדמויות ש"מתגוררות" בו. על פי מקורות מתוך ההפקה, מנהג של המנחה החל כאשר או'בריאן החל להתלוצץ עם הצלם, במהלך הצילומים. לאחר שמפיקי התוכנית צפו בצילומים והבינו כי יכולותיו של או'בריאן לתרום לתוכנית, "הם ביקשו ממנו לעשות את זה כל הזמן". על פי או'בראיין, כשהוא מסתכל היישר אל תוך המצלמה, הדבר הופך, בלא יודעין, את הקהל בבית ל"שותפיו".
ריצ'רד או'בריאן
ריצ'רד או'בריאן הביא עמו סגנון מיוחד וייחודי. זה התחיל עם המראה החיצוני שלו: הוא תמיד לבש מעיל פרווה ארוך (מנומר בעונות 1–2, שחור-לבן בעונות 3–4), חולצה בצבע בהיר, מכנסיים צמודים ומגפי עור ארוכים.
או'בראיין תמיד היה מסביר פנים כלפי המתמודדים, עודד אותם ובירך אותם על הצלחותיהם. כמורה הדרך שלהם במבוך, הוא הפגין התנהגות שתוארה כ-"מדבקת ... מתלהבת ואנרגטית", לעיתים קרובות אף צעק על המתמודדים על מנת שידביקו את הקצב שלו. החל מעונה 2, הוא עודד את המתמודדים להשתמש בכל שנייה מזמנם ביעילות, ולעיתים קרובות הוא נזף בחריפות בכל מתחרה שראה שהוא מתלבט או מהסס במהלך ביצוע משימה. מדי פעם הוא היה מפגין בצורה גלויה את תסכולו מביצועים נמוכים של מתמודדים בביצוע משימות; עם זאת, או'בריאן גם "נראה לעיתים קרובות כמנותק מההליכים". רבות מן ההערות שלו היו קומיות וקלילות. לעיתים, הוא אף סיפר בדיחות מתוחכמות הקשורות לתוכנית עצמה ולהפקתה. על פי האנציקלופדיה המקווננת H2g2, "בדיחות מאולתרות ועקיצות קלות על הטיפשות של המתמודדים היו מספיקות כדי לשמור על הקצב ... הוא ניהל אותו בצורה נפלאה והכניס כמות מסוימת של קאמפיות לתוך התוכנית".
באחת או שניים מהתוכניות הרבות בהן הופיע, או'בריאן שלף מפוחית מכיסו במהלך משחק, וניגן מנגינה קצרה החוזרת על עצמה, אותה הוא כינה "מוזיקת התרגשות" ("excitement music"). בפעמים אחרות, הוא היה "מוצא" כלי נגינה אחרים במבוך, בהם עשה שימוש להפגין את כישרונו המוזיקלי, ובהזדמנויות נדירות אף פרץ לרגע בשיר.
מאמזי / מאדאם סנדרה / דודה סברינה
"מאזי" היא דמות מגדת עתידות חביבה אותה מגלמת השחקנית סנדרה קארון, שהוצגה בפשטות על ידי או'בראיין בתחילת העונה הראשונה כ-"מגדת עתידות", מבלי לציין את שמה. כאשר מתמודד נכנס לחדרה, היא מציגה את עצמה כ-"מאדאם סנדרה". היא הופיעה רק באזור המשחק של ימי הביניים, שנחשב ל-"ביתו" של או'בריאן, בחדר משימת "משחק חשיבה", בו חדה חידות. אף על פי שאו'בריאן הזכיר לעיתים קרובות את השם "מאמזי", היה זה רק באמצע העונה הראשונה שהוחלט למזג לאחת את הדמויות של "מאמזי" ו-"מאדאם סנדרה". בעונה השלישית נאמר כי מאמזי לא נמצאת, ואת מקומה מחליפה "דודה סברינה", גם היא בגילומה של סנדרה קארון. דמותה של מאמזי חזרה בעונה הרביעית, והיא עזבה את המבוך יחד עם או'בריאן, בקטע הפתיחה של עונה 5. מאמזי חזרה שוב לפרק ספיישל לגיוס כספים למלחמת במחלת הסרטן, אך הפעם גולמה על ידי הקומיקאית מורין ליפמן. המנחה סטיבן מרצ'נט ציין כי הוא מצא אותה "מאחור, מחטטת בפחי זבל".
בראיון משנת 2013 או'בראיין אישר כי הוא "המציא את מומזי" בעצמו. מגדת עתידות שחדה חידות היה קונספט עבור אחד מחדרי המשחק הרגילים שפותחו על ידי צוות ההפקה של העונה הראשונה, אולם או'בריאן הוא זה ש-"בנה את הדימוי" של הדמות מנקודה זו ואילך, ומאמזי הפכה לדמות קבועה בתוכנית, במהלך 4 השנים בהם הוא היה המנחה של השעשועון. או'בריאן אמר שחש שהדבר "מוסיף רוח שטות" לתוכנית.
עזיבתו של או'בריאן
או'בריאן הודיע על פרישתו מהתוכנית לאחר תום העונה הרביעית. בשנת 1993, בתוכנית מיוחדת לחג המולד שקדמה לעליית העונה החמישית, או'בריאן הופיע בפעם האחרונה: בקטע שקדם לנעימת הפתיחה של התוכנית הוא נראה עוזב את המבוך, יחד עם מאמזי, לטובת חיים חדשים באמריקה.
בראיונות שהעניק מאוחר יותר, או'בריאן אמר כי בתקופה שבה הנחה את השעשועון היה "הרבה כיף". בריאיון ל-BBC ב-1998 הוא אמר כי "מעולם לא העליתי על דעתי שאני אעבור בדרך המסוימת הזאת", וזה היה רק "סוג של הסחה". הוא הסביר שאחרי ארבע שנים כמנחה השעשועון הוא חושב ש"אם אשאר כאן עוד הרבה זמן אני לא אוכל לעשות שום דבר אחר", ורמז כי עבודותיו בתחום הקולנוע באותה השנה לא היו יוצאים אל הפועל אילו היה נשאר ב-"מבוך הקריסטל". או'בראיין אמר שהוא "לא רצה להגיע לנקודה שבה הם נפרדים ממני לפני כן", הוא הוסיף, "זה נמשך עוד שנתיים או שלוש שנים וזה התחיל לשקוע, והאמינות שלי הייתה יורדת "אז עזבתי." "אני עשיתי ארבעה סרטים זמן קצר לאחר מכן, ואני לא חושב שהייתי יכול לעשות אותם אם הייתי נשאר כמנחה השעשועון, אז זו הייתה ההחלטה הנכונה עבורי".
אדוארד טיודור-פול
לאחר עזיבתו של או'בראיין, אדוארד טיודור-פול, מנהיג הלהקה האייטיזית טנפול טיודור, החליפו כמנחה השעשועון.
מראהו של טודור-פול תוכר כ-"ג'ורג'יאני" וכלל מעיל וכותונת משוכללים, שרוולים ומכנסיים לבנים, ומכנסיים שחורים ארוכים הדומים לאלה של או'בראיין. סגנון ההנחיה שלו היה אנרגטי בדומה לאו'בריין, אם כי קצת פחות מרוחק ויותר אוהד כלפי המתחרים מאשר או'בראיין. בהנחייתו, טודור-פול התייחס אל המעבר בין אזורי הזמן כאל מסע בזמן. על פי H2g2, מראהו היה "חיוור וקצת כחוש" דבר שהפך את "מבוך הקריסטל" ל-"אפל ומפחיד".
מאז שעזב את התוכנית, טודור-פול לא הביע התלהבות לשוחח על התקופה שבה עבד על התוכנית. בתשובה לשאלות על השעשועון במהלך ראיון בשנת 2009 עבור DemonFM, הוא השיב: "אתה חייב לזכור שעשיתי את זה במשך חמישה שבועות בערך לפני שתים עשרה שנה", וגילה כי הוא צפה ב-"תוכנית וחצי" בלבד מבין כל הפרקים, והוסיף: "אז אני לא מומחה של זה". מיד לאחר מכן הוא העביר את נושא השיחה לקריירה המוזיקלית שלו, והעיר: "בכנות, לא נשלחתי לעולם הזה כדי להנחות שעשועונים". בתוכנית הספיישל משנת 2016 ניתן לראות תמונה של טיודור-פול תלויה באזור התעשייתי.
ריצ'רד איואדי
בינואר 2017 פורסם כי ריצ'רד איואדי יהיה המנחה החדש של השעשועון. אופן התנהלותו כמנחה תוארה כ-"גרסה שכלתנית יותר ואינטנסיבית יותר מאשר מוריס מוס" (דמות שגילם בסדרת הטלוויזיה הבריטית "The IT Crowd"). כשהוא לבוש בחליפה ומרכיב את המשקפיים האיקוניים שלו, איואדי מתבדח לעיתים קרובות ומספק פרשנות לאורך כל התוכנית, חלק מהבדיחות שלו הן על חשבון המשתתפים במשחק.
במהלך התוכנית, איואדי תמיד נושא עמו את "היד" (The Hand) - בובה מוזהבת של כף יד על קצה של מקל. הוא מורה למתמודדים "לקחת את היד" כאשר הוא מוביל אותם למשחק שלהם. הוא גם מחמיא ולוחץ ידיים עם המתמודדים עם "היד". המפיק של התוכנית אומר שאלמנט זה נכנס לתוכנית על מנת ליצור ריחוק בין דמותו של איואדי כמנחה לבין המתחרים.
באופן אירוני, איואדי הזכיר פעם את השעשועון ב-"ביצת פסחא" של סדרת הטלוויזיה הבריטית "Garth Marenghi's Darkplace", כאשר אמר (בדמותו של דיקן לירנר) ש-"מבוך הקריסטל בא והלך. לא נראה שוב תוכניות כאלו. בדרכנו שלנו, אני מקווה שאנחנו תורמים לקאנון הזה". קטע זה צולם בשנת 2006, כ-9 שנים לפני שהתוכנית חזרה עם איואדי בתפקיד המנחה.
סט הצילומים
"מבוך הקריסטל" צולם על סט גדול מאוד, במקור בבמה H שבאולפני שפרטון שבשפרטון, סארי, אבל אחרי העונה הראשונה, הצילומים הועברו להאנגר מטוסים שעבר הסבה לאולפן צילומים, שהופעל על ידי אולפני Aces High, באסקס.
גודלו של המבוך הוא כשל שני מגרשי כדורגל, ועלות הבנייה שלו הייתה רבע מיליון ליש"ט. בשיאה, התוכנית הייתה בעל הרייטינג הגבוה ביותר בערוץ 4, עם 4–6 מיליון צופים קבועים. בשנת 2006 ושוב בשנת 2010, השעשועון נבחר ל-"שעשועון הבריטי הגדול ביותר של כל הזמנים" על ידי קוראי אתר האינטרנט UKGameshows. על פי אתר זה, השעשועון הוא "שאפתני מאוד, בסיכון גבוה מאוד, אך משתלם יפה".
צילומים
צילומי כל פרק נמשכו יומיים, שלושה פרקים צולמו במהלך שבוע אחד, וצילומי עונה שלמה נמשכו כחמישה שבועות; תקציבו של כל פרק עמד על כ-125 אלף ליש"ט. ביום הצילומים הראשון, בעודם מצולמים במספר מצלמות, צוות המתמודדים היה מבצע את כל המשימות ובכך "קובע את גורלו" במשחק. ביום הצילומים השני, שבו חברי הצוות למשימות שכבר ביצעו, וכשכבר היה ידוע להם באילו הצליחו ובאילו נכשלו, מצלמה אחת צילמה תצלומי קלוז אפ שונים של המשימות, וכן את השחקנים בתוך "כיפת הקריסטל", מנסים לתפוס שטרות מוזהבים. צילומי כל עונה נמשכים כחמישה שבועות, כאשר שלושה פרקים מצולמים מדי שבוע. בכל אחת מהעונות היו סדרות שונות של משחקים: עבור העונה הראשונה פותחו 37 משחקים שונים, ובין 41 ל-49 משחקים לכל אחת מהעונות שלאחר מכן.
נעימת הנושא
את נעימת הנושא עבור "מבוך הקריסטל" הלחין זאק לורנס. במנגינה זו נעשה שימוש לאורך כל שש עונות הסדרה. אורכה המקורי של המנגינה הוא דקה אחת וחמש שניות, אולם היא קוצרה לצורך התאמת אורכה למשך הזמן של כתוביות הפתיחה וכותרות הסיום. רמיקס על פי נעימה זו, המשמש כמוזיקת רקע לשעשועון עצמו, גם כן הולחן על ידי לורנס.
תגובות
התוכנית הייתה באופן קבוע אחת התוכניות הנצפות ביותר של ערוץ 4. בשיא הפופולריות שלה, צפו בתוכנית באופן קבוע למעלה מ-4 מיליון צופים. מספר הצופים הגיע לשיא של 5.9 מיליון עם תוכנית הספיישל לחג המולד בשנת 1992.
40% מהצופים היו ילדים בני 16 ומטה. או'בראיין אמר שזו הייתה הפתעה גדולה עבורו, אבל ברגע שהבין את זה, הוא שינה את אופן ההופעה שלו בהתאם.
התוכנית הייתה מועמדת שלוש פעמים לפרס האקדמיה הבריטית לאמנויות הקולנוע והטלוויזיה. המועמדות הראשונה הייתה בשנת 1992 עבור גרפיקה. מועמדויות נוספות היו ב-1993 ושוב ב-1994 עבור תוכנית הילדים הטובה ביותר (סדרה עלילתית או תוכנית בידור), בין השאר בזכות תוכנית הספיישל של חג המולד. כמו כן, התוכנית הייתה מועמדת גם לפרס Royal Television Society, עבור עונתה החמישית.
על פי פרשנות עכשווית, הופעתו של או'בריאן הייתה גורם המשיכה הגדול ביותר עבור צופים רבים. בשנת 2012, בלוג הטלוויזיה והרדיו של הגרדיאן דירג את או'בריאן כאחד מששת מנחי שעשועוני הטלוויזיה האהובים ביותר, ותיאר אותו כ-"בחירה לא קונבנציונלית עבור תוכנית לא קונבנציונלית ... [או'בריאן] נראה יותר כמו עלמה גנדרנית מאשר כמו מנחה שעשועון טלוויזיה". בלוגר של "אינדפנדנט" התייחס ב-2012 ל-"כריזמה הליצנית" של או'בריאן בתוכנית. על פי אתר התרבות הפופולרי "Popshifter", הוא "הצליח להפוך רעיון טוב למשהו אחר, הוא היה המדריך הנלהב שלך, הרפתקן חסר פחד עם קריצה וחיוך וסכין מילולית בגבם של המתמודדים המסכנים. הסגנון והשנינות שלו היו גם, אך לא רק, לגלגניים, חדים אך מעולם לא מרירים". על פי פרשנות זו, אף על פי שהופעתו של טיודור-פול כמנחה חלופי נחשבה לטובה, הייתה לו משימה כמעט בלתי אפשרית למלא את נעליו של או'בריאן, שהיה כה פופולרי. הגרדיאן טען כי "זה לא היה מפתיע שהתוכנית ירדה אחרי עזיבתו [של או'בריאן]".
לתוכנית "מבוך הקריסטל" הייתה השפעה מתמשכת על הטלוויזיה הבריטית, והיא תוארה לא פעם כתוכנית פולחנית קלאסית, בין השאר עקב שידורים חוזרים רבים. יוצרי תוכנית הילדים הבריטית "Jungle Run" מודים בגלוי כי הושפעו מ-"מבוך הקריסטל", בפרט המנחה האחרון של שעשועון זה, מייקל אנדרווד, שאף השתתף בעצמו כמתמודד ב-"מבוך הקריסטל" בתוכנית הספיישל הראשונה לחג המולד. התנהגותם של המתמודדים בתוכנית, שנתפסו לא פעם כמטומטמים, הפכה לנושא חוזר בתוכניות סאטירה בריטיות שונות, מגמה שנמשכה עד אמצע שנות האלפיים.
חוויות אינטראקטיביות
מתקני שעשועים בהשראת "מבוך הקריסטל" בשם "The Cyberdrome Crystal Maze" הוקמו ברחבי הממלכה המאוחדת, בדרך כלל בסמוך לאולמות באולינג גדולים ובמשחקיות וידאו. המתקן איפשר למעריצי השעשועון "לשחק" בעצמם במבוך הקריסטל, בגרסה ממוחשבת. במשחק היו מספר הבדלים לעומת גרסת הטלוויזיה, כגון: לא ניתן לבחור את קטגוריית המשחק שמשחקים, ואין חשש מנעילות בתוך חדרי משחק. פרט לחמישה מתקנים שהוצבו בממלכה המאוחדת (בבלקפול, פמברוקשייר, סאות'המפטון, קובנטרי, מיידנהד), מתקן שישי נוסף נפתח ביפן. כל המתקנים כבר אינם פעילים כיום, האחרון שבהם (פמברוקשייר) הפסיק לפעול ביוני 2010.
ביוני 2015, הודיעה "Little Lion Entertainment", חברת הפקות תיאטרון אינטראקטיבי, על מתקן שעשועים בהשראת "מבוך הקריסטל" אשר צפוי להיפתח בסוף 2015, במימון המונים באמצעות אתר האינטרנט אינדיגוגו. המבוך החדש, הממוקם ברחוב White Lion שבמרכז לונדון, מאפשר למבקריו לרכוש כרטיסי כניסה ולשחק בשעשועון הטלוויזיה בעצמם. ארבע קבוצות, כל אחת מלווה במדריך משלה, נכנסות בו-זמנית אל המבוך, קבוצה אחת בכל אזור, והן מבקרות בו-זמנית בכל אחד מארבעת אזורי המשחק, ולבסוף מתחרות זו מול זו בכיפת הקריסטל. בחלק מחדרי המשימות ישנן מצלמות, המאפשרות לקהל שמחוץ למבוך לצפות בקבוצות המתמודדות. בסוף שנת 2015 עברה הקבוצה לאזור Kings Cross, והמבוך נפתח למבקרים ב-15 במרץ 2016.
בנובמבר 2016 פורסם כי מתקן נוסף יפתח לקהל, באולפני Granada Studios שבמנצ'סטר. גרסה זו, שנפתחה לקהל מבקרים באפריל 2017, גדולה פי שניים מגרסת לונדון; המבוך מחולק לשני אזורי זמן בלבד, והצוותים נעים במבוך אחד אחרי השני. כמו במבוך הלונדוני, הקבוצות מתחרות זו מול זו על הניקוד הגבוה ביותר בכיפת הקריסטל, על ידי איסוף שטרות מוזהבים רבים ככל האפשר. אך בניגוד למתקן שבלונדון, כאן הקבוצות אינן פוגשות זו את זו.
משחקי מחשב
משחק מחשב המבוסס על "מבוך הקריסטל" פותח על ידי Digital Jellyfish Design והופץ בשנת 1993 על ידי Sherston Software עבור מערכת ההפעלה RISC OS של מחשבים אישי מתוצרת Acorn Archimedes ו-PC. משחק מחשב עבור טלפונים סלולריים הופץ בשנת 2008, ובשנת 2010 הופץ משחק המיועד ל-iOS. המשחקים פותחו על ידי Dynamo Games והם כוללים בתוכם חלק מהמשחקים שהופצו בגרסת 1993 של משחק הווידאו.
מכונות מזל
חברת הטלוויזיה הבריטית Chatsworth Television הפיצה מספר מכונות מזל המבוססות על שעשועון הטלוויזיה הפופולרי, כגון Claw crane. בשנת 2009, חברת Cool Games יצרה גרסת תלת־ממד לאחד ממשחקי הווידאו, להפצה בממלכה המאוחדת. המשחק החדש, המבוסס על המשחק המקורי, תוך שימוש בטכנולוגיית מסך מגע, זכה לחדירה מוצלחת לשוק הבריטי והפך לאחד מהמשחק הפופולריים ביותר שהושקו בקטגוריה זו.
משחק לוח
בשנת 1991 השיקה MB Games משחק לוח המבוסס באופן רופף על שעשועון הטלוויזיה. ההבדל המשמעותי ביותר בין השניים: במשחק הלוח השחקנים מתחרים זה בזה, בניגוד לשעשועון הטלוויזיה, בו השחקנים משתפים פעולה זה עם זה.
קלטות VHS
בשנת 1994, קלטת הווידאו "המיטב של מבוך הקריסטל" ("The Best of The Crystal Maze") הופצה למכירה לצפייה ביתית על ידי Wienerworld Presentation. הקלטת כללה שלושה פרקים: תוכניות הספיישל של חג המולד של השנים 1992 ו-1993, ופרק אחד מהעונה הרביעית. כמו כן, הקלטת כללה את הסרטון של או'בריאן ומאמזי עוזבים את מבוך הקריסטל.
תוכניות ספיישל
במהלך תקופת השידורים של הסדרה המקורית, מדי מוצאי חג המולד הוקנה "תוכנית ספיישל", בה צוות המתמודדים הורכב כולו מילדים, במקום ממבוגרים. רוב המשימות אותן ביצעו הילדים הופיעו גם כחלק מהעונות הרשמיות של הסדרה ושוחקו על ידי מתמודדים מבוגרים, אולם מספר קטן של משימות הוחלף במשימות מיוחדות, קלות יותר או ייחודיות לחג המולד.
תוכנית ספיישל
בשנת 2016 שודרה תוכנית ספיישל חד-פעמית של השעשועון, כחלק מקמפיין למען מאבק במחלת הסרטן "Stand Up to Cancer". כל הזכיות שנאספו בתוכנית זו, בה המתמודדים היו כולם סלבריטאים, נתרמו לצורך מחקר של מחלת הסרטן בממלכה המאוחדת. את התוכנית הנחה סטיבן מרצ'נט והמתמודדים בה היו ריו פרדיננד (קפטן הקבוצה), מישל קיגן, ג'וני פיקוק, שרה קוקס וג'וש וידיקומבה. התוכנית כללה הופעת קמאו של ריצ'רד או'בריאן.
קלאומנס השני
קלאומנס השני (ביוונית: Κλεομένης; המאה ה-4 לפנה"ס) היה מלך ספרטה מהשושלת האגידית.
מעט מאוד ידוע על חייו. הוא היה בנו של קלאומברוטוס הראשון ואחיו של אגסיפוליס השני ששלטו לפניו. הוא שלט בין השנים 369 לפנה"ס-309 לפנה"ס, תקופת שלטונו התאפיינה בשקט יחסי, אם כי החלה הידרדרות במצבה החברתי והכלכלי של ספרטה.
היו לו שני בנים מאשה לא ידועה, אקרוטאטוס הראשון, וקלאונימוס. אקרוטאטוס מת עוד לפני מותו של קלאומנס, ובנו של אקרוטאטוס אראוס הראשון עלה לשלטון אחריו.
פנגנזה
פנגנזה (באנגלית: Pangenesis) היא תאוריית תורשה שפרסם צ'ארלס דרווין בספרו מגוון בעלי חיים וצמחים בתנאי ביות בשנת 1868. התאוריה מניחה את קיומן של "גמולות", חלקיקים קטנים שנמצאים בכל איבר בגוף, אשר קובעים את תכונותיו ומעבירים תכונות בתורשה. התאוריה מעולם לא נתקבלה על ידי הקהילה המדעית והוכחה סופית כלא נכונה עם קבלת חוקי מנדל בשנת 1900. דווקא בשל כך, יש לה חשיבות רבה בשיח האקדמי בנושאים הקשורים להיסטוריה של המדע.
הצורך של דרווין בתאוריית תורשה, ההתיעצות והפרסום
הצורך של דרווין בהצגת תאוריית תורשה נבע מכך שהיה צריך להציג מנגנון שיסביר הופעות של וריאציות שונות של תכונות כחלק מהתיאורית האבולוציה שלו.
טיעון זה היה קושי מדעי מרכזי בתאוריה הדרווינית, כיוון שהוא הצביע על פער גדול בתאוריה: יצירתן של וריאציות היה מרכיב בסיסי בה, אך חסר היה מנגנון שיסביר את פשר הופעת הווריאציות ואת המשך קיומן. על מנת להשיב לטיעון זה ולמלא את הפער בתאוריה שלו, היה צריך דרווין תאוריית תורשה שתתמודד עם סוגיית התורשה הממזגת ותציג מודל בו תכונה חדשה יכולה להישמר.
דרווין הבין את הצורך להציג תאוריית תורשה שתעמוד ביעדים הללו, ובשנת 1865 שלח טיוטה של תאוריית הפנגנזה לעמיתו וחברו הקרוב תומאס הנרי האקסלי. הסתייגותו של האקסלי כמעט וגרמה לדרווין לוותר על פרסום התאוריה, אך האקסלי התעקש שאין לגנוז את התאוריה אלא רק לנסח אותה לא בצורת מסקנה אלא בצורה השערה. דרווין השתכנע ותאוריית הפנגנזה פורסמה בשנת 1868 בתור פרק 27 בספר מגוון בעלי חיים וצמחים בתנאי ביות.
פירוט התאוריה
על פי תאוריית הפנגנזה, בכל אחד מאיברי הגוף קיימים חלקיקים קטנים רבים הנקראים "גמולות". הגמולות הן קטנות ביותר, אך רבות מאוד בכמותן ונוצרות כחלק מתהליך ההתחלקות של תאי הגוף, ומתחלקות ומתרבות בעצמן בתהליך דומה. בכל גמולה מוגדרת תכונה מסוימת לאיבר בה היא נמצאת, אך בכל איבר כמות גמולות גדולה, כאשר לגמולות שונות עשויות להיות מוגדרות תכונות שונות. תכונתו בפועל של האיבר תיקבע בסופו של דבר בהתאם לכמות הגמולות אשר בהן מוגדרות התכונה, כאשר רוב גמולות קובע.
במהלך חייו של האורגניזם, יחסי הכוחות בין הגמולות בכל איבר עשויים להשתנות בהתאם לאורח חייו של האורגניזם, אופן השימוש באיבר, טיפוח תכונות וכדומה. אחת הדוגמאות שדרווין נותן לכך, היא מצב בו זנבו של ראשן נחתך, ובהדרגה הגמולות שביתר הזנב יאחדו את הזנב מחדש. לעומת זאת, מציין דרווין, גמולות בצפרדע בוגרת כבר לא יוכלו ליצור את איחוד הזנב, כך שהזנב יישאר קטוע והגמולות יישארו בעלות תכונות של זנב קטוע. דוגמה מסוג שונה היא פיתוח של שריר על ידי עבודה גופנית, שעשויה ליצור עוד גמולות המוגדרות על ידי תכונה של שריר חזק וגדול, מה שבהדרגה אכן יגדיל ויחזק את השריר.
תהליך התורשה אם כן, על פי הפנגנזה, הוא תהליך בו גמולות מכל איברי הגוף נשלחות לאיברי המין של ההורים ומתחברות ביחד במהלך יחסי המין לכדי צאצא אחד עם תכונות שהורכבו מהגמולות של שני הוריו. הגמולות המגיעות מהאיברים השונים לאיברי המין לא מגיעות בצורה פרופורציונלית לכמות שלהן באיברים, וכיוון שישנן כמות גדולה של גמולות הדבר מותיר מרווח לאקראיות ביצירת התכונות החדשות של הצאצא.
.
יתרונות התאוריה
יתרונותיה הגדולים של התאוריה הם יתרונות תאורטיים הבאים לידי ביטוי בכוח ההסברי המאחד שלה; היא נותנת הסבר למספר רב של תופעות באופן בהיר, קוהרנטי ומתקבל על הדעת:
חסרונות התאוריה
לצד יתרונותיה התאורטיים, חסרונותיה קשורים להישארותה של הפנגנזה בתחום התאוריה בלבד:
הצעתו של גלטון
דוגמה לחיסרון האחרון שנמנה, היא התאוריה החלופית שהציע פרנסיס גלטון. במאמר שפרסם ואף שלח בדואר לדרווין, ניתח גלטון מספר נקודות הנחה בסיסיות של הפנגנזה, בהן שלכל יחידה בגוף נבטים נושאי תכונות משל עצמה (לפי דרווין - "גמולות"), ושהאורגניזם כולו בשל כך תלוי בכל יחידה לחוד בכל הקשור לתהליך התורשה. הנחות יסוד אלו נראו לגלטון מרחיקות לכת מדי, מה שהוביל אותו להציג מנגנון חלופי, לפיו תהליך התורשה מתקיים על ידי "כוח מעצב כללי". משמעות הדבר היא שכוח זה רלוונטי לכל התכונות, שאינן "עצמאיות" כמו במודל של הפנגנזה, ושתכונות אינן עוברות ישירות מהורים לצאצאים, אלא עוברות לבני כל הדורות על ידי מנגנון משותף. במידה רבה, גילוי מבנה ה-DNA קרוב ל-100 שנים מאוחר יותר, תאם לנקודה מהותית זו בתאוריה של גלטון וסתר את תאוריית הפנגנזה של דרווין.
קיבעונו של דרווין
תגובתו של דרווין לרעיונותיו של גלטון הייתה מנומסת, והוא ניסה לייחס זאת לערפול מחשבתי שלו עצמו, אך בשורה התחתונה קבע שאינו רואה בדבריו של גלטון חשיבות או חידוש. דרווין כתב לגלטון כי אינו רואה במה הצעתו מחדשת לעומת רעיון הפנגנזה:
כפי שבא לידי ביטוי בין היתר בהצגת רעיון הפנגנזה במגוון בעלי חיים וצמחים בתנאי ביות, כמו גם במכתביו לעמיתיו, לחבריו ולגלטון עצמו, דרווין ראה בפנגנזה הסבר יחידאי שמוכרח הדבר שכל הסבר עתידי לסוגיית התורשה יהיה מבוסס עליו. נראה היה כי דרווין התקבע על הרעיון של הפנגנזה, ולא היה מסוגל לשקול או להבין רעיונות חלופיים.
חשיבות העניין לשיח ההיסטורי
נקודה זו משמעותית לדיון ההיסטורי בנושא הריאליזם המדעי. ריאליזם מדעי היא גישה רווחת בהיסטוריה של המדע, המניחה התקדמות של המדע כך שהתאוריות שבידנו קרובות יותר לאמת משהיו בעבר וצפויות להמשיך להתקרב לאמת.
קייל סטנפורד, פילוסוף והיסטוריון של המדע, מציג את התעלמותו של דרווין מרעיונותיו של גלטון ואת קיבעונו בעניין הפנגנזה כהפרכה לתפיסת הריאליזם המדעי. על פי סטנפורד, מדובר בדוגמה לעיקרון לפיו יכולות להתקיים חלופות מוצלחות לא פחות לתאוריות מוצעות, אשר לא יעלו על דעתם של מדעני התקופה. יתרה מכך, אם מדען דגול כמו דרווין, אפילו כשהציגו לו את התאוריה האלטרנטיבית שלא עלתה על דעתו, יכול היה להגיע למצב שבו הוא לא היה מסוגל לקבל את קיומן של אפשרויות אחרות, כנראה שנפוצה בהיסטוריה של המדע תופעה של תאוריות לא נכונות שהתקבלו עקב כך שתאוריות חלופיות ונכונות יותר פשוט לא נהגו.
התקפת לח"י בשרונה
רקע היסטורי
לאחר שגורשו המתיישבים הטמפלרים בסיום מלחמת העולם השנייה הפכו הבריטים את שרונה למתחם צבאי מבוצר. במקום רוכזו כוחות של הדיוויזיה השישית המוטסת ("הכלניות") וכוחות המשטרה הניידת (PMF – Police Mobile Force). המקום הוקף בגדר תיל מגדלי שמירה מצוידים בזרקורים וכן פטרולים רגליים וממונעים בכל שעות היממה.
במסגרת ליל המשטרות תקף כוח גדול של פלמ"ח וחי"ש את שרונה ב-22 בפברואר 1946. הבריטים היו מוכנים להתקפה. כוח קטן הצליח בכל זאת לחדור למחנה ולגרום לנזק מסוים אך ארבעה לוחמים נהרגו. לאחר זאת הגבירו הבריטים את הביצורים במקום והחמירו בנוהלי האבטחה.
תכנון ההתקפה
לח"י הייתה מחתרת קטנה ודלת אמצעים. ברור היה שאין לתכנן התקפה חזיתית על שרונה אלא להחדיר מכונית תופת למחנה בצורה מתוחכמת ללא צורך להיכנס לקרב שהיה אבוד מראש לנוכח הכוחות הרבים שהיו במחנה.
ההתקפה
הנהג החנה את המכונית במרכז המחנה סמוך למרכזת הקשר, מעונות הקצינים והנשקייה (כיום בפינת הרובות קפלן ודוד אלעזר). מחוץ למחנה מול שדרות יהודית היה עמוד טלפון ועליו חיבורים לכל קצווי הארץ. השומרים בשער הורגלו שהטכנאים יוצאים לשם עם סולם, עולים על העמוד ומתקנים. הוברמן ואלבלק יצאו לשם עם סולם. בשער הבסיס "הבחין" הוברמן שהנהג שכח להביא את שפופרות הבדיקה. הוא פתח עליו בצעקות. אלבלק חזר למכונית, הפעיל את מנגנון ההשהייה שחובר לחומר נפץ ורץ לשער עם השפופרות. הם צעדו לעבר עמוד הטלפון אך לפני זה נכנסו לקיוסק לשתות גזוז ונעלמו מטווח ראייתם של השומרים. מונית מילטה אותם במהירות ותוך מספר דקות הם שמעו את הפיצוץ האדיר שנפץ שמשות בשכונת מונטיפיורי וברחובות סמוכים.
ויקלי סטנדרד
ויקלי סטנדרד (באנגלית: The Weekly Standard) הוא שבועון פוליטי-חברתי-כלכלי אמריקאי, שנוסד ב-1995 על ידי ויליאם קריסטול. קריסטול מכהן עד היום כעורכו הראשי, והוא ומרבית בעלי הטור הכותבים בשבועון נוטים בדרך כלל לכיוון ימין-מרכז, והם בדרך כלל נאו-קונסרבטיבים.
התקפת לח"י בשרונה
תוצאות ההתקפה
מהפיצוץ נהרסו מרכזיית הקשר של המחנה, הנשקייה ומעונות הקצינים. קצין, שלושה שוטרים בריטים ושוטר ערבי נהרגו ורבים נפצעו.
הפעולה נחשבת לאחת הנועזות והמוצלחות של לח"י בגלל:
ויקלי סטנדרד
היסטוריה
המו"ל ראשון של השבועון היה תאגיד התקשורת הענק של רופרט מרדוק, "ניוז קורפ." (.News Corp), שהשקיע בו מדי שנה, מאז היווסדו, בין מיליון ל-3 מיליון דולר. ביוני 2009 מכר אותו מרדוק לקבוצת התקשורת "קלריטי", שבבעלות המיליארדר האמריקאי, הנוצרי אוונגליסטי שמרן, פיליפ אנשוץ, תמורת מיליון דולר. הקונה החדש לא שינה את אופיו הבסיסי של השבועון ואף לא החליף את העורך הראשי ויליאם קריסטול, אולם הצליח לשפר במידה ניכרת, באמצעים טכניים שונים את התפוצה והמכירות, בעיקר למנויים.
התקפת לח"י בשרונה
הנצחה
ליד מקום הפיצוץ, ברחוב קפלן 37, יש לוחית זיכרון להתקפת לח"י בשרונה ועליה כתוב:
ויקלי סטנדרד
אופיים של השבועון וכותביו
השבועון החדש, יחד עם רשת "פוקס ניוז" ומכון המחקר AEI יצרו בארצות הברית, החל מהמחצית השנייה של שנות התשעים, מעין משולש נאו-קונסרבטיבי בעל השפעה פוליטית-חברתית-כלכלית מסוימת. ה"ויקלי סטנדרד" שמר על העמדה הימנית-מרכזית ולמשל התנגד נחרצות לפט ביוקנן, השמרן מדי לטעמו. מאידך, הוא תמך בפלישה לעיראק והדחת סדאם חוסיין, עוד בנובמבר 1997, למעלה מחמש שנים לפני פרוץ מלחמת עיראק, הביע עמדות ניציות אחרות בענייני חוץ, ככל שהיו רלוונטיות בשנים שלאחר נפילת הקומוניזם, ותמך תמיכה נלהבת ביותר במדינת ישראל. בהקשר אחרון זה יש אולי לראות גם את התנגדותו של השבועון לפאט ביוקנן. עוד ידוע ומוכר בהקשר זה מאמרו של צ'ארלס קראוטהאמר, ממאי 1998, "At Last Zion", שהוא מאמר המביע תמיכה, כמעט אהבה שאין חזקה ממנה, למדינת ישראל.
התקפת לח"י בשרונה
הנצחה
ב-2015 הוחלפה לוחית הזיכרון המטושטשת בלוחית חדשה ובו תיאור ההתקפה וציון שמותיהם של יששכר הוברמן ורחמים אלבלק בעברית ובאנגלית.
ויקלי סטנדרד
אופיים של השבועון וכותביו
במקביל לשבועון המודפס מקיים ה"ויקלי סטנדרד" גם עיתון אינטרנטי - "דיילי סטנדרד", המתעדכן מדי יום.
נכון ל-2012 מוכר ה"ויקלי סטנדרד", מדי שבוע קצת מעל 100,000 עותקים, אולם השפעתו מגיעה הרבה מעבר לתפוצתו והוא נחשב בעיני רבים ל"תנ"ך של השמרנים" ובעיקר הנאו-קונסרבטיבים.
הביוגרפיה הגרמנית הכללית
הביוגרפיה הגרמנית הכללית (בגרמנית: Allgemeine Deutsche Biographie; בראשי תיבות: ADB) היא אנציקלופדיה ביוגרפית שיצאה לאור בגרמניה בין השנים 1875–1912 (ובהדפסה חוזרת בין 1967–1971) על ידי הוועדה ההיסטורית של האקדמיה המלכותית למדעים של בוואריה, בעריכת רוכוס פון ליליינקרון.
הביוגרפיה משתרעת על פני 56 כרכים והיא כוללת סימוכין לביוגרפיות של כ-26,500 אנשים שמתו לפני 1900. היא הודפסה בלייפציג בהוצאת Duncker & Humblot.
פרויקט עוקב של הביוגרפיה, היא הביוגרפיה הגרמנית החדשה הלא-גמורה, שרואה אור החל משנות ה-50 של המאה ה-20.
הביוגרפיות שבביוגרפיה הגרמנית הכללית (בטקסט מלא), לצד אלו שבביוגרפיה החדשה (אינדקס בלבד) הועלו לרשת האינטרנט וניתן לחפש בהם באתר "ביוגרפיה גרמנית".
פלופס (מלך ספרטה)
פלופס (ביוונית: Κλεομένης; המאה ה-3 לפנה"ס) היה מלך ספרטה האחרון.
פלופס היה בנו של ליקורגוס. בתקופת מלוכתו של אביו כבר בוטלה המלוכה הכפולה המסורתית בספרטה והוחלפה במלוכת יחיד. הוא נולד בשנת 210 לפנה"ס, אם כי ממש באותה שנה מת אביו. כעוצר עבורו שימש מאחאנידס, ולאחר שזה נהרג בקרב נגד הליגה האכאית, מונה לעוצר קרוב משפחה רחוק שלו נאביס. אולם בהמשך רצח נאביס את פלופס וכן קרובי משפחה אחרים שלו, והפך לטיראן של ספרטה.
אניקה קרהאן
אניקה קרהאן (בגרמנית: Annike Krahn נולדה ב-1 ביולי 1985 בבוכום) היא כדורגלנית עבר גרמניה.
קריירת מועדונים
אניקה קרהאן התחילה לשחק כדורגל בגיל 4. היא שיחקה 8 עונות בדיסבורג 2001 ובמהלכם כבשה 8 גולים ב-146 משחקים. קרהאן הגיעה עם המועדון חמש פעמים למקום השני בבונדסליגה לנשים, כולל ארבע עונות ברציפות בין השנים 2005–2008. היא זכתה בגביע הגרמני פעמיים עם המועדון ובגביע ליגת האלופות לנשים של אופ"א בעונת 2008–2009.
במהלך טורניר המוקדמות לאליפות נשים של אופ"א נגד גלאזגו סיטי באוגוסט 2010, קרעה קרהאן את הרצועה הצולבת הקדמית בברך שמאל. היא החמיצה את כל העונה 2010–2011 בבונדסליגה ובשנת 2012 לאחר שמונה שנים עם דיסבורג 2001 עזבה את הקבוצה לטובת פריז סן-ז'רמן בה שיחקה 3 עונות, כבשה 2 שערים ב-52 משחקים והגיעה עם הקבוצה לגמר ליגת האלופות.
ב-2015 חתמה קרהאן על חוזה עם באייר לברקוזן בה שיחקה עד פרישתה ממשחק פעיל בשנת 2017.
נבחרת גרמניה
את הופעת הבכורה שלה בנבחרת גרמניה בכדורגל נשים עשתה במשחק נגד אוסטרליה ב-2005. הטורניר הגדול הראשון שלה היה גביע העולם בכדורגל נשים ב-2007 בו הבקיעה את גול הבכורה שלה במשחק נגד קוריאה הצפונית.
היא זכתה עם הנבחרת הגרמנית במדליית ארד בכדורגל באולימפיאדת בייג'ינג ב-2008 ובמקום השביעי באליפות אירופה בכדורגל נשים 2009. היא שיחקה בנבחרת הגרמנית בגביע העולם בכדורגל נשים 2011. היא זכתה במדליית זהב עם הנבחרת הגרמנית בכדורגל באולימפיאדת ברזיל ב-2016.
באוגוסט 2016 פרשה מהשתתפות בנבחרת גרמניה.
מנגנון ארבעה מוטות
מנגנון ארבעה מוטות הוא מערכת מכנית המורכבת מארבעה אלמנטים קשיחים, המקושרים זה לזה באופן שיוצר מסלול סגור. הקישור בין מוט אחד למשנהו הוא לרוב באמצעות חוליה מסתובבת, מיסב או ציר. בתצורה הפשוטה ביותר האלמנטים הם מוטות המחוברים בקצותיהם, והם נעים במישורים מקבילים זה לזה. בדרך כלל אחד המוטות הוא שלד המכונה. המנגנון מאפשר להמיר תנועה סיבובית, או קווית לתנועה סיבובית, קווית או אחרת.
דוגמאות נפוצות בהן נעשה שימוש במנגנון ארבעה מוטות הן מגבי רכב, פנטוגרף ומערכת בוכנה-טלטל-גל ארכובה.
מירב קירשנר
מירב קירשנר (נולדה ב-12 ביולי 1968) היא קצינה במילואים בדרגת תת-אלוף בצה"ל. שירתה כפרויקטורית להובלת נושאי משאבי אנוש בתוכנית הרב שנתית ״תנופה״, בכפיפות לסגן הרמטכ״ל, ולפני כן קודם כראש מטה אגף כוח האדם וכראש חטיבת תכנון ומנהל כח האדם.
ביוגרפיה
מירב קירשנר התגייסה לצה"ל ב-1986 ושירתה כקצינה בחיל השלישות. ביצעה מגוון תפקידי פיקוד באגף כוח אדם, בהם קצינת השלישות של עוצבת אדום, ראש מחלקת מילואים, קצינת השלישות של פיקוד הדרום וראש מחלקת מערכות מידע, תכנון ובקרה. ביולי 2014 מונתה לראש חטיבת תכנון ומנהל כוח האדם. באוגוסט 2016 מונתה לראש חטיבת הפרט וראש מטה אגף כוח האדם. בדצמבר 2016, לאחר התפטרותו של ראש האגף, אלוף חגי טופולנסקי, מונתה קירשנר לממלאת מקומו, עד למינויו של מוטי אלמוז לראש האגף. בספטמבר 2019 מונתה לפרויקטורית להובלת נושאי משאבי אנוש בתוכנית הרב שנתית ״תנופה״, בכפיפות לסגן הרמטכ״ל. ב-20 ביולי 2020 הודיעה על פרישתה מצה"ל, זאת לאחר שהרמטכ"ל החליט שלא למנותה לתפקיד ראש אכ"א.
השכלה וחיים אישיים
בעלת תואר ראשון מאוניברסיטת בן-גוריון בנגב בתעשייה וניהול משאבי אנוש, תואר שני מאוניברסיטת בן-גוריון במנהל עסקים ותואר שני נוסף במדע המדינה באוניברסיטת חיפה והמכללה לביטחון לאומי. בוגרת קורס דירקטורים ותוכנית המנהיגות של קרן וקסנר.
אלמנה ואם לשני ילדים. מתגוררת במושב עדנים.
אורקון קקצ'י
אורקון קקצ'י (בטורקית: Orkun Kökçü; נולד ב-29 בדצמבר 2000) הוא כדורגלן טורקי הולנדי, המשחק בקבוצת בנפיקה ליסבון ובנבחרת טורקיה.
קריירה
קקצ'י שיחק במחלקת הנוער של חרונינגן, אליה הגיע לאחר ששיחק במועדונים מקומיים מעיר הולדתו הארלם, עד שעזב לטובת פיינורד ב-2014.
הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בליגה ההולנדית נגד אמן ב-9 בדצמבר 2018, ותרם שער ובישול לאחר שנכנס כמחליף.
קריירת נבחרות
קקצ'י שישחק בנבחרות הלאומיות הצעירות של הולנד. ביולי 2019 הכריז על כוונתו לייצג את נבחרת טורקיה. הוא ייצג את נבחרת טורקיה עד גיל 21, וערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת טורקיה הבוגרת ב-6 בספטמבר 2020 במשחק במסגרת ליגת האומות נגד סרביה שהסתיים בתוצאה 0-0.
חיים אישיים
קקצ'י נולד בהולנד, להורים ממוצא טורקי ואזרי. הוא אחיו הצעיר של הכדורגלן אוזן קקצ'י המשחק בטלסטאר ספורטקלאב.
תארים
פיינורד
בנפיקה
מרדכי שפיגלר
מרדכי (מוטל'ה) שפיגלר (נולד ב-19 באוגוסט 1944) הוא כדורגלן עבר ישראלי, גדול שחקני מכבי נתניה ואחד מגדולי הכדורגלנים הישראלים בכל הזמנים. שפיגלר שיחק בעמדת החלוץ והוא סגן מלך השערים של נבחרת ישראל בכל הזמנים עם 32 שערים ב-83 הופעות. הוא הכדורגלן הישראלי היחיד שכבש שער בגביע העולם, במדי נבחרת ישראל במונדיאל 1970 במקסיקו.
קריירה
שפיגלר נולד באסבסט שברוסיה (אז בברית המועצות) כבן הזקונים מבין חמישה ילדים לאלכסנדר והניה שפיגלר. אביו היה סנדלר ואמו תופרת. ב-1 במרץ 1949, כשהיה בן 4 וחצי עלתה המשפחה לישראל באוניה שהפליגה ממרסיי. את ילדותו עשה בעיר נתניה, בה החל לשחק כדורגל, למורת רוחה של משפחתו שומרת המסורת.
שפיגלר החל לשחק בקבוצה הבוגרת של מכבי נתניה בעונת 1960/1961, בגיל 16, תחת המאמן יצחק שניאור, לצד החלוץ ויקטור סרוסי בן ה-16 שגם כן החל לשחק בבוגרים באותה עונה. שפיגלר כבש את שער הבכורה שלו בקריירה במחזור השביעי של עונה זו, במשחק מול בית"ר תל אביב, ואת העונה כולה סיים עם חמישה שערים. הקבוצה ניצלה מירידה רק מחזור אחד לפני סיום הליגה.
בעונת 1962/1963 שיחקו שפיגלר ומכבי נתניה בליגת המשנה, תחת הדרכתו של המאמן יצחק כספי. במחזור הרביעי הבקיע שפיגלר שלושער בניצחון 6–1 על הפועל חולון, ובמחזור שלאחריו הבקיע רביעייה בניצחון 8–0 על הפועל צפת. במחזור השביעי כבש שפיגלר שער ובישל שלושה לוויקטור סרוסי, בניצחון 5–0 על הפועל מחנה יהודה, ובמחזור ה-12 כבש שלושער בניצחון 9–0 על הפועל רמלה. שפיגלר סיים את העונה עם 21 שערים במאזנו, והקבוצה סיימה במקום הרביעי בטבלה.
בעונת 1963/1964 נטל את שרביט האימון המאמן מילאן באציץ'. הקבוצה המשיכה לשחק עם שפיגלר, סרוסי והיינה בשלישייה הקדמית ובמחזור התשיעי ניפצה את שיא הכיבושים של מכבי נתניה למשחק, בניצחון 12–2 על הפועל גבעת חיים, כששפיגלר כובש רביעייה. הקבוצה סיימה את הליגה עם 86 שערי זכות ו-17 שערי חובה בלבד, עם המקום הראשון בליגה א' צפון, ויחד עם בית"ר תל אביב שזכתה במקום הראשון בליגה א' דרום, עלו שתיהן לליגה הבכירה.
בשורות מכבי נתניה זכה שפיגלר שלוש שנים ברצף בתואר מלך השערים של הליגה: בעונת 1965/1966 ביחד עם משה רומנו עם 17 שערים, בעונת 1966/1968 (עונה כפולה בה שיחקו 60 משחקים) זכה לבד בתואר עם 38 שערים, ובעונת 1968/1969 זכה בתואר עם 25 שערים.
בעונת 1970/1971 הוביל שפיגלר את מכבי נתניה לאליפות הראשונה בתולדותיה.
ב-1972 עבר לשחק במדי פריז ששיחקה בליגה הצרפתית הראשונה. הוא שיחק בקבוצה במשך שנה ואז עבר לפריז סן-ז'רמן וגם בה שיחק במשך עונה אחת. לאחר מכן חזר לעונה אחת לנתניה, ובשנת 1975 עבר לקבוצת ניו יורק קוסמוס, שם שיתף פעולה עם הכדורגלן הברזילאי פלה.
לאחר שחזר לישראל שיחק שוב בנתניה, וזכה עמה בדאבל בשנת 1978. לאחר מכן שיחק גם בהפועל חיפה ובסוף שנות ה-70 פרש ממשחק פעיל, אך בעונת 1981/1982 חזר לשחק כאשר שימש כמאמן-שחקן בבית"ר תל אביב. בסך הכול הופיע ב-365 משחקים בליגה הבכירה בישראל וכבש 168 שערים, מתוכם רשם 337 הופעות במכבי נתניה, בהן כבש 164 שערים.
בנבחרת ישראל
שפיגלר פתח בהרכב בטורניר הכדורגל באולימפיאדת מקסיקו (1968), שם הצליחה הנבחרת להעפיל עד לרבע הגמר והודחה על ידי נבחרת בולגריה בהגרלה, לאחר שגם לאחר ההארכה נותרה התוצאה 1–1.
בשנת 1968, במשחק ידידות מול נבחרת ארצות הברית, קבע שפיגלר שיא והיה לשחקן היחיד שהבקיע ארבעה שערים במשחק במדי נבחרת ישראל.
שני שערים שהבקיע זכו להיכנס להיסטוריה של הכדורגל הישראלי. הראשון, ב-1969 בסידני, כאשר כבש את שער היתרון לנבחרת ישראל במשחק המכריע מול נבחרת אוסטרליה, במשחק אשר הסתיים בתיקו 1–1 וקבע את עלייתה של נבחרת ישראל למונדיאל. השער השני הובקע בטולוקה במונדיאל 1970, בבעיטה חזקה מ-25 מטר לשערה של נבחרת שוודיה. שער זה הוא היחיד שנבחרתה של ישראל הבקיעה במסגרת זו.
שפיגלר הרבה לשתף פעולה במשחקי הנבחרת עם חברו גיורא שפיגל ושניהם זכו מהעיתונות הישראלית לכינוי "צמד השינים".
מאמן כדורגל
בתום הקריירה שלו ככדורגלן פעיל עבר לאימון. קריירת האימון שלו נחשבת לפחות מוצלחת. בתחילת עונת 1979/1980 החל את דרכו כמאמן מכבי חיפה במסגרת הליגה הארצית לאחר שהעונה נפתחה עם שלושה הפסדים רצופים התפטר מתפקידו ועבר החל מהמחזור ה-3 באותה עונה לתפקיד המנג'ר ביריבה העירונית הפועל חיפה במקומו של שמואל פרלמן שסיים את תפקידו בתום שלושה מחזורים.
בתחילת עונת 1981/1980 התמנה למאמן קבוצת בית"ר תל אביב במסגרת הליגה הארצית ובתום העונה עלה עם הקבוצה לליגה הראשונה (הליגה הלאומית) המשיך לאמן את הקבוצה גם במסגרת הליגה הלאומית ובתום עונת 1982/1981 ירד עם הקבוצה חזרה לליגה השנייה הליגה הארצית ונפרד מהקבוצה לאחר שנתיים.
בעונת 1982/1983, חזר בתור מאמן לקבוצת נעוריו מכבי נתניה, בעונה זו זכתה הקבוצה באליפות בפער ניכר ואז טבע שפיגלר את המשפט "זאת קבוצת הכדורגל הטובה ביותר בארץ ויש עוד 15 קבוצות". שפיגלר המשיך לאמן את מכבי נתניה גם בעונת 1984/1983 אך לא הצליח לשחזר את ההצלחה מהעונה הקודמת ועזב את הקבוצה בהמשך העונה.
בקיץ 1984 מונה למאמן הפועל תל אביב, אך פתח את העונה בצורה לא טובה ופוטר לאחר 8 מחזורים.
בתחילת עונת 1988/1987 מונה למאמן בית"ר ירושלים שזכתה בעונה שקדמה לה באליפות הראשונה שלה, אך עקב חוסר שביעות רצון מצד הנהלת הקבוצה ותוצאות לא טובות שהגיעו לשיא בתבוסה 0–4 לבית"ר תל אביב עזב שפיגלר את תפקידו לאחר המחזור ה-14.
במהלך עונת 1990/1989 חזר שפיגלר כמאמן לקדנציה נוספת בקבוצת נעוריו מכבי נתניה כאשר בתור עוזר מאמן מונה שחקן העבר של מכבי תל אביב אבי כהן. שיתוף הפעולה על הקווים של שפיגלר עם אבי כהן כעוזר מאמן במכבי נתניה נמשך עד סיום עונת 1992/1991 בסופה עזבו שניהם את הקבוצה.
במהלך עונת 1995/1994 מונה שפיגלר למאמן קבוצת הפועל צפרירים חולון, המשיך לאמן את הפועל צפרירים חולון גם בעונת 1996/1995 אך לאחר הפסד למכבי יפו במחזור ה-17 עזב את תפקידו כמאמן הקבוצה. הפועל צפרירים חולון הייתה הקבוצה האחרונה בקריירת האימון של שפיגלר ומאז לא חזר למשרת האימון.
פרשן כדורגל
לאורך השנים שפיגלר שימש כפרשן כדורגל, בין היתר עבור הערוץ הראשון, ערוץ הספורט וצ'רלטון.
בשנת 2002 שפיגלר השתתף בסרט בית"ר פרובנס בתפקיד עצמו, כפרשן המשחק בין הקבוצה הפיקטיבית בית"ר גבעת צורים לבין מכבי תל אביב.
חיים אישיים
שפיגלר אב לשלושה ילדים, אחד מהם עמיחי שפיגלר, הוא שדרן ליגת העל בכדורגל בערוץ הספורט ושדרן משחקי נבחרת ישראל בליגת האומות של אופ"א בערוץ הספורט.
מרדכי מייזל
מרדכי (מישקה מארק) מייזל (בצ'כית:  Miška Marek Meisel (Majzel); ה'רפ"ח, 1528 - ט' באדר ב' ה'שס"א, 13 במרץ 1601) היה יזם, מצנט ופילנתרופ יהודי תושב פראג, כיהן כראש הקהל של קהילת יהודי פראג, בנה את מוסדותיה ועיצב את דמותה במאה ה-16. בשל מעשי החסד והצדקה שלו, זכה לשבחים רבים מאישים מרכזיים בקהילה.
קורות חיים
נולד לשמואל מייזל ברובע היהודי של פראג. בשנת ה' רפ"ח. בצעירותו נרדפו יהודי פראג בידי פרדיננד הראשון, קיסר האימפריה הרומית הקדושה על רקע קנאות דתית-נוצרית, והוא ומשפחתו יחד עם שאר יהודי פראג נאלצו לעזוב פעמיים את העיר באופן זמני. מקור עושרו הרב שאפשר לו מאוחר יותר להיות פטרונה הכלכלי של יהדות פראג ולסייע לקיסרי האימפריה הרומית הקדושה במיוחד ב"מלחמות העות'מאניות", אינו ידוע.