cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
הגנים הקלאסיים של סוג'ואו
חווילה הררית אפופת יופי
ההיסטוריה של הגן מתחילה בתקופת שושלת ג'ין (420-265), כאשר האחים וָאנְג שׂ'וּ'ן (王旬) ווָאנְג מִין (王珉) תרמו את ביתם לשם הקמת מקדש גִ'ינְגדֶה (景德寺). מאוחר יותר, בתקופת חמש השושלות ועשר הממלכות, שונה שם המקום ל"גן גִ'ינְגוּ" (金谷园) והוא השתייך לצְ'ייֵן יְוֵּ'אנְלְיָאוֹ (钱元璙), בנו של קיסר ווּיְוֵּ'ה, צְ'ייֵן לְיוֹ. בתקופת שושלת סונג היה זה הגן הפרמקולוגי של המלומד ג'וּ צָ'אנְגוֶן. במאות השנים שבאו אחר כך נבנה הגן מחדש פעמים רבות. בתקופת שלטונו של הקיסר גְ'יָאגִ'ינְג משושלת מינג הפך המקום לאקדמית שׂוֵּ'אדָאו לספרות קלאסית (学道书院), ומאוחר יותר מקום מושבו של המפקח על האספקה. בתקופת שלטונו של הקיסר ואן-לי היה זה משכנו של המלומד הדגול, שֶׁנְג שְׁאשִׂינְג (申时行). בשלהי תקופת שושלת מינג ובתחילת שושלת צ'ינג הקים במקום צאצאו, שֶׁנְג גִ'יקְווֵי (申继揆), את "גן צ'וּ'" (蘧园). בתקופת הקיסר צְ'ייֵנְלוֹנְג משושלת צ'ינג התגורר במקום מנהל מחלקת המשפט, גְ'יָאנְג גִ'י (蒋楫). גְ'יָאנְג בנה את "מגדל צְ'יוֹדְזְה" (求自楼), וערם אבנים על מנת ליצור את המסלעה שמאחוריו. הוא חפר באדמה לעומק של מטר על מנת לחשוף מעיין שיצר בריכה שכונתה "שלג מעופף" (飞雪). בתים וביתנים אחרים נוספו לגן. בהמשך היה הגן בבעלות השר בִּי יְוֵּ'אן (毕沅) והמלומד סוּן שְׁאיִי (孙士毅). כל צאצאיו של סון אהבו לעסוק בגינון, ובשנה ה-12 לשלטונו של הקיסר גְ'יָאצִ'ינְג (1807) הם ביקשו מאמן המסלעות גֶה יוּ'לְיָאנְג (戈裕良 1830-1764) לבנות את הגן מחדש. גֶה בנה מסלעה בשדה שגודלו כחצי מוּ (כ-800 מ"ר), אבל האפקט היה מהמם, כאילו השדה נמשך לאורך קילומטרים רבים. הגן התפרסם מאז בשל מסלעה זו.
פרט בולט נוסף בגן הוא הר מאבן גיר שגם על בנייתו אחראי אמן המסלעות גֶה יוּ'לְיָאנְג. בבניית ההר, המשתרע על שטח קטן מ-500 מ"ר, הייתה הקפדה על כל פרט שיראה טבעי. בהר יש פסגות המתנשאות לגובה 7 מטר, עמקים, מדרונות תלולים, מערות וצוקים. במקומות אסטרטגיים הותקנו משטחי צפייה. בראש ההר יש ביתן המתכנה "משכן ההר עם בריכה מלאה למחצה בסתיו" ושני ביתנים נוספים צמודים למרגלותיו.
הגן משתרע על 2,180 מ"ר. בסה"כ יש בגן 8 מבנים ו-22 אסטלות אבן.
מידע נוסף מצוי באתר הגנים של סוג'ואו.
ביתן הגל הכחול
ביתן הגל הכחול (沧浪亭 – צָאנְגלָאנְג טִינְג, באנגלית Canglang Pavilion או גם Blue Wave Pavilion 31.29703°N, 120.62114°W) הוא בין הגנים העתיקים ביותר בסוג'ואו. את הגן בנה המשורר והפקיד הממשלתי סוּ סוּנְצִ'ין לאחר שפוטר מממשל שושלת סונג הצפונית (906 – 1127) ועקר לסוג'ואו. בתחילת המאה ה-11 רכש סוּ גן מוזנח בסמוך למים, בחלקה הדרומי של סוג'ואו בקרבה למקדש קונפוציוס, ובנה גן חדש. בצוק הנשקף אל המים הוא בנה את המבנה אותו כינה "ביתן הגל הכחול", וזה גם הפך לשם הגן. במהלך שושלות יואן ומינג (1644-1279) הפך המקום ל"מקדש המסתור המיסטי". במהלך השנים מאז ועד ימינו שופץ הגן שוב ושוב.
גן "ביתן הגל הכחול" משתרע על שטח של 11,740 מ"ר. הכניסה לגן היא דרך גשר אבן מפותל, שבסיומו נראים הפרטים הבולטים בגן - גבעות מלאכותיות שעל מדרונותיהן נשתלו עצים ושיחי חזרן. הביתן שעל שמו קרוי הגן בנוי על ראש אחת הגבעות, ועל קורות העץ שלו חקוקים כתובות וציורים. לאורך חלקו הצפוני נבנה מסדרון שבקירותיו קרועים מעל למאה חלונות שבכה, המשקיפים מצד אחד אל המים ומצד שני אל נוף הגבעות. בסך הכול יש בגן כעשרים מבנים, רובם מתקופת צ'ינג, המקושרים באמצעות שביל מקורה.
גן פרדס האריה
הגן, ששימש בתחילה כמרכז פופולרי למשכילים קונפוציאניים ובודהיסטים, התדרדר לאחר מותו של טְייֵנְז'וּ ולאחר שחסידיו התפזרו. ב-1589 (תקופת שושלת מינג) הקים הנזיר מִינְגשִׂינְג מחדש את הגן והמקדש בעזרת תרומות. בתקופת הקיסר קָאנְגשִׂי משושלת צ'ינג הופרדו המנזר והגן. הגן נרכש על ידי מושל הֶנְגג'וֹאוּ, חְוָאנְג שינגדו. בנו, חְוָאנְג שִׂי, שיפץ את הגן ב-1771 וקרא לו "גן חמשת האורנים". הגן הוזנח שוב וב-1918 נרכש על ידי תעשיין ממשפחת בֵּיי שתרמה אותו למדינה לאחר ניצחון הקומוניסטים ב-1949.
מידע נוסף מצוי באתר Travel China Guide
גן הטיפוח
גן הטיפוח (艺圃园 - יִיפּוּ, באנגלית Garden of Cultivation 31.31525°N, 120.60472°W) - את גן הטיפוח תכנן איש האקדמיה המלכותית, וֶן גֶ'נְמֶנְג, שהתפרסם בהיותו בעל הציונים הגבוהים ביותר בבחינות הקיסריות. הגן הוקם בתקופת שלטונו של הקיסר טְייֵנְצִ'י (1627-1605) משושלת מינג והיה קרוי אז " יָאופּוּ". בתחילת שלטון שושלת צ'ינג שונה שם הגן ל"גן הטיפוח". הגן היה מכונה גם "הקוטג' ההררי גִ'ינְגטִינְג", "היכל דְזְוֵי יִינְג" ו"גן עשבי התיבול".
גן הטיפוח שוכן על שטח של 3,800 מ"ר בצפון מערבה של סוג'ואו. מבנה הגן טיפוסי לגן הסיני הקלאסי מתקופת שושלת מינג באזור שמדרום לנהר יאנגצה. רבע משטח הגן תופס האגם המרכזי, שצורתו ריבועית, כשמדרומו יש נוף הררי ולצפונו קבוצה של בניינים. המבנה המשקיף אל האגם מכונה "ביתן המים של אריכות החיים" ומצפון לו מבנה המכונה "אולם ההשכלה והאלגנטיות". חלקי הגן שמדרום ומצפון לאגם מקושרים ממזרח וממערב על ידי שבילים מקורים. ההרים הם בעצם גבעות מלאכותיות, שנבנו מאדמה ואבני גיר ועל מדרונותיהן שתולים עצי אורן ועצי מחט אחרים עתיקים ופה ושם מצויים ביתנים קטנים. למרגלות "ההרים", בפינה הדרום מזרחית ובפינה הדרום מערבית, יש מפרצים קטנים באגם אותם חוצים גשרים נמוכים. בפינה הדרום מזרחית של האגם נמצא "ביתן הראשן", המתוארך לתקופת מינג. בפינה הדרומית מערבית של האגם יש גן קטן, אליו מגיעים דרך שער הירח, הקרוע בחומה המפרידה בין האגם ל"הרים". בסך הכול יש בגן 13 בניינים ושמונה אסטלות אבן.
מידע נוסף מצוי באתר Wisteme, ובאתר הגנים של סוג'ואו
מפלט גן הזוג
מפלט גן הזוג (耦园 - אוֹאוּיְוֵּ'אן, באנגלית Couple's Garden Retreat 31.31831°N, 120.63453°W) הוקם ביוזמת לוּ גִ'ין, מושל נפת בָּאוֹנִינְג בתקופת שלטונו של הקיסר יוּ'נְגְצְ'ייֵן (1795-1723) משושלת צ'ינג. לוּ פנה לשם כך לצייר גוּ יוּ'ן בבקשה שיתכנן מכלול של בית וגנים. גוּ מיקם את הבית במרכז הגן, בניגוד למבנה הגן הסיני הקלאסי שבו בית המגורים חיצוני לגן. הגן היה קרוי אז שֶׁאיְוֵּ'אן. ב-1874 רכש את הגן שֶׁן בִּינְגצֶ'נְג, פקיד ממשלתי רם דרג לשעבר. הוא הרחיב את שטח הגן, חילק אותו לאזורים מזרחי ומערבי ושינה את שמו ל"מפלט גן הזוג". הזוג המופיע בשם הם שני חלקי הגן. החלק המזרחי של הגן שופץ ונפתח לציבור ב-1965 והמבנים והחלק המערבי של הגן שופצו החל מ-1990 ונפתחו לקהל ב-1994.
מפלט גן הזוג משתרע על שטח של 7,890 מ"ר ושוכן בנתיב שְׂיָאו שִׂין צְ'יָאו, סמוך לחומת העיר בחלקה הצפוני מזרחי. הגן, שצורתו ריבועית, מוקף בתעלות משלושה צדדים, כאשר קרוב לשער הקדמי ולשער האחורי יש מזחים. מבנה המגורים שבאמצע הגן הוא מכלול של ארבעה בניינים. במרכז הגן המזרחי יש אגם קטן (בריכה) ומצדדיו מתנשאים "הרים" מלאכותיים בנויים מאבן צהבהבה. משערים כי הרים אלו הוקמו בשלהי תקופת שושלת מינג על ידי האמן גָ'אנְג נָאנְיָאנְג. מסביב לבריכה פזורים בניינים בסגנון שושלת מינג. הגן המערבי מאופק יותר ובו הרי אבן גיר מלאכותיים, כאשר המשעולים חוצים את ההרים במערות ומנהרות. חומות העוברות על הרכסים מחלקות את הגן לגני משנה קטנים. בסך הכול יש בגן 24 בניינים.
מידע נוסף מצוי בספר הגנים של סוג'ואו, ובאתר הגנים של סוג'ואו
גן הנסיגה וההגות
גן הנסיגה וההגות (退思园 - טְווֵיסְה יְוֵּ'אן, באנגלית The Retreat & Reflection Garden 31.15986°N, 120.71539°W) הוקם ביוזמת זֶ'ן לָאנְשֶׁנְג, מפקד בכיר בצבא הקיסר גוָאנְגשׂוּ' משושלת צ'ינג, שפוטר ממשרתו. עבור זֶ'ן סימל הגן את המקום בו יכפר על מעשיו, ובמילותיו: "להתקדם, להקדיש את נאמנותי לשירות ארצי, לסגת, על מנת להגות כיצד לשפר את דרכי". מחלקו השני של משפט זה נלקח גם שם הגן. את הגן תכנן המשורר, הסופר והצייר יְוֵּ'אן לונְג, והוא נבנה בין 1885 ל-1887.
גן הנסיגה וההגות שוכן על שטח של 4,210 מ"ר בטונְגלִי (同里), עיירה השוכנת 20 קילומטר דרומית מזרחית לסוג'ואו, והידועה במערכת התעלות המסועפת בה בדומה לוונציה. הגן מאורגן לאורך הציר מערב-מזרח. במערב הגן מצויים מכלול מבני המגורים המסתיימים במבנה דמוי ספינה, האופייני לעיר התעלות טונגלי. מבנה זה שימש משכן לאורחיו של בעל הבית. בהמשך מצויה חצר גדולה המסתיימת בגן עצמו. הגן מתאפיין בנופים משתנים. במרכז הגן מצוי אגם קטן המוקף בניינים שחלקם בנויים ממש על קו המים ונועדו לתת את התחושה כאילו הבניינים צפים על פני המים. המבנה העיקרי מכונה "ביתן המפלט וההגות" ובמרפסתו, המכונה "תצפית הירח", היו האורחים נוהגים לקרוא שירה לאור הירח. צמוד לאגם מבנה יוצא דופן לאזור זה של סין - גשר הבנוי בשתי קומות, המכונה "הגשר השמיימי". בתוך הגן מפוזרות פינות חמד ובניינים נוספים. בסך הכול יש בגן 24 בניינים.
מידע נוסף מצוי בספר הגנים של סוג'ואו, ובאתר הגנים של סוג'ואו
רועי קליין
רועי קליין (10 ביולי 1975 – 26 ביולי 2006, ב' באב ה'תשל"ה – א' באב ה'תשס"ו) היה קצין צה"ל שנהרג בקרב בינת ג'בייל במלחמת לבנון השנייה, לאחר שזינק על רימון יד כדי להציל את חיי חייליו. שירת באותה עת כסגן מפקד גדוד 51 של חטיבת גולני. על מעשה זה הוענק לו לאחר מותו עיטור העוז.
ביוגרפיה
רועי קליין גדל ברעננה ולמד בבית הספר היסודי יבנה, בחטיבת הביניים של ישיבת בני עקיבא ובבית הספר התיכון אמי"ת גוש דן, ולאחר מכן במכינה הקדם צבאית "בני דוד" שבעלי. למד לתואר ראשון בהנדסת תעשייה וניהול במרכז האוניברסיטאי אריאל בשומרון וסיים בהצטיינות.
בשנת 1994 התגייס לצה"ל, התנדב לצנחנים והתקבל לפלוגת העורב החטיבתית. בצנחנים עבר מסלול הכשרה כלוחם וקורס מ"כים חי"ר. במהלך המסלול הוקמה יחידת אגוז והצוות בו שירת הועבר אליה והשלים בה את מסלול הלוחם. בהמשך השלים קורס קציני חי"ר ושימש כמפקד צוות ביחידה. קליין השתחרר מצה"ל ופנה ללימודים בבית המדרש לבוגרי צבא בעלי והמשיך בלימודים אקדמיים באריאל. בהמשך שב לשירות קבע ושימש כמפקד פלוגה ביחידת אגוז. בשנת 2001 קיבל ציון לשבח מאלוף פיקוד המרכז על תפקודו במארב ליד שכם שבו הרג הכוח שבפיקודו חמישה מחבלים פלסטינים. לאחר מכן מונה לסמג"ד של גדוד 51 מחטיבת גולני.
בתפקיד זה לחם קליין במלחמת לבנון השנייה. במהלך הקרב בבינת ג'בייל נזרק רימון יד לעבר הכוח שעליו פיקד. קליין זינק על הרימון, עצר בגופו את הפיצוץ ונהרג. במעשהו הציל את חיי יתר החיילים ששהו בסמוך. חייליו סיפרו כי בעודו גוסס מפצעיו, דיווח בקשר על מותו, זעק "שמע ישראל" ומסר לסרן איתמר כץ, אשר לקח את הפיקוד על הכוח, את מכשיר הקשר המוצפן ("ורד הרים") שברשותו. בעקבות מעשיו הוענק לו עיטור העוז. העיטור הוענק ב-2 בספטמבר 2007 בטקס בהיכל התרבות בתל אביב. את האות קיבלו בשמו אביו ואלמנתו של קליין.
חיים אישיים
נישא לשרה, ולזוג נולדו שני ילדים, גלעד ויואב. גר עם משפחתו בשכונת היובל שבעלי.
באפריל 2016 נישאה אלמנתו, שרה, לרב יגאל לוינשטיין, שהיה רבו של רועי קליין.
הסדרת ביתו בעלי
בשנת 2005 הגישה תנועת שלום עכשיו עתירה לבג"ץ, תחילה בטענה ששכונה היובל, שבה התגורר קליין, איננה מוגדרת במסגרת תוכנית בינוי ערים ולאחר מכן בטענה לאי-חוקיותם של חלק מהבתים בשכונה על פי תצלומים שמוכיחים כי השטח שעליו ביתו נבנה עובד קודם עבודות הבנייה, ולכן קיימת אפשרות שיימצא מי שיוכל להוכיח את בעלותו עליהם, וייתכן שמדובר בערבים תושבי הכפר הסמוכים. בשנת 2009 הורה בג"ץ למנהל האזרחי לבחון מחדש את מעמדם החוקי של 12 בתים בשכונה, בהם ביתו של קליין. בעקבות פסיקת בג"ץ ערך משרד הביטחון סקר קרקעות על בתי שכונת היובל בעלי שבו התגלה שמתוך 12 הבתים 8 בתים ובהם ביתה של אלמנתו של קליין נמצאים על אדמות מדינה ולכן הוא הוסדר ולא היה צורך לפנותו.
הנצחה
אגף השיקום במשרד הביטחון סירב לממן הקמת אנדרטה וחדר הנצחה על שמו ביישוב עלי, שבו התגורר, כיוון שחוק גנים לאומיים, שמורות טבע, אתרים לאומיים ואתרי הנצחה לא חל בשטחי יהודה ושומרון.
לקראת יום הזיכרון לחללי מערכות ישראל ה'תשס"ח, במסגרת המיזם "עוד מעט נהפוך לשיר", הקליט והלחין הזמר עמיר בניון שיר בשם "גבורה", המבוסס על טקסט שנמצא בעזבונו של קליין.
ביולי 2014 הקליט הזמר יהורם גאון גרסה מחודשת לשיר "ארץ צבי", לאחר שהמחברת תלמה אליגון-רוז הוסיפה בית נוסף לשיר והקדישה אותו לזכרו של קליין.
בעיר חולון פועל מעו"ז (סניף) של תנועת הנוער בית"ר שקרוי על שמו של קליין, החניכים במעו"ז עוברים פעולות על קליין עצמו.
שחרן יהודה
שחרן יהודה (שם מדעי: Hottentotta judaicus, בעבר: Buthotus judaicus) הוא עקרב נפוץ יחסית, שגודלו עד שמונה סנטימטרים, וצבעו שחור. קצות צבתותיו ופיסות רגליו בצבע חום.
מקומות חיות ותפוצה
שחרן יהודה נפוץ בישראל, ירדן, לבנון, סוריה וטורקיה.
תפוצתו של שחרן יהודה משתרעת במרכז הארץ וצפונה, באזורים עתירי צמחייה בדרך כלל, למעט אזורי חולות. בנדודיהם מרבים עקרבים אלו לחדור לבתי מגורים ולקומות קרקע. בטבע שוכן תחת אבנים בינוניות עד גדולות ותחת קליפות עצים (בין הקליפה לעץ).
עקיצה
עקרב זה אינו קטלני לאדם. לעקרב מזג רע יחסית, תנועתו מהירה, וכך גם עקיצתו, והוא נוטה לעקוץ בקלות. כאבי עקיצתו עזים ביותר ומתפשטים מכיוון העקיצה אל הלב עם מחזור הדם. הכאבים עוברים לאחר זמן ממושך, והופכים לקראת הסוף לעקצוצים קלים. עקרב זה מרבה לחדור למגורי אדם, ובעל יכולת טיפוס מעולה - הוא מסוגל להגיע לקומות מעל לקומות הקרקע.
הפרדה גבוהה
הפרדה גבוהה (נקרא גם הבחנה גבוהה, באנגלית: High Definition או בקיצור: HD), הוא תקן תצוגת וידאו ברזולוציה הגבוהה מרזולוזציית ההפרדה הסטנדרטית (SD). ההגדרה מתייחסת באופן כללי לאיכות תצוגה הגבוהה מ־480 קווים אופקיים (לפי תקן אמריקאי) הנהוגה במקלטי הטלוויזיה האנלוגיים. טלוויזיה בתקן HDTV בעלת 720 קווים נחשבת למינימום העונה להגדרה זו. כמו כן ניתן להתייחס לווידאו שהוקלט באמצעות עדשה מהירה (מעל 60 תמוניות לשנייה) כסוג של הפרדה גבוהה. בשל סיבות היסטוריות מקובל למדוד את איכות התצוגה על ידי מספר הקווים האופקיים המרכיבים את מסך התצוגה. ישנו הבדל קל בין התקן האירופאי לאמריקאי.
היות שתמונות בהפרדה גבוהה משודרות באופן דיגיטלי, מסכי התצוגה בהפרדה גבוהה כוללים ממיר דיגיטלי שתפקידו להמיר את האות הדיגיטלי לתמונה. התמונה במסכים אלו חדה וברורה הרבה יותר בשל היכולת להציג כמות גדולה יותר של פרטים. כמו כן קצב הרענון מהיר יותר.
HDTV
בהפרדה גבוהה התמונה המתקבלת היא יכולה בגודל 1080×1920 פיקסל והיא ביחס רוחב-גובה של 16:9. HDTV יכול להגיע בשתי רמות:
קיימים מספר סוגים של מקרני הפרדה גבוהה:
Ultra HDTV
הפרדה גבוהה בתקן Ultra HDTV קיצור של טלוויזיית אולטרה הפרדה גבוהה הוא תקן יפני חדש המציע שני פורמטים, 4K UHD ביחס תמונה של 16:9 בהפרדה של 2160×3840 פיקסלים (8 מגה־פיקסל), ופורמט 8K UHD ביחס תמונה של 16:9 בהפרדה של 4320×7680 פיקסלים (33 מגה־פיקסל). התקן אושר על ידי איגוד הטלקומוניקציה הבינלאומי ובאוקטובר 2012 התקבל על ידי ארגון התקינה CEA האמריקאי. התקן יתמוך בטווח צבעים רחב לפי תקן חדש ומהירות רענון של 120 תמוניות בשנייה.
בצליל: מערכת שמע התומכת ב־HD אמורה להוציא צליל נקי מאוד וחד ביותר עם רמת ערוצים גבוהה ופיצול הקול השואף למציאות. איכות צליל HD (באנגלית HD Audio) הוגדרה על ידי חברת אינטל בשנת 2004 באמצעות אחד מהמפרטים הטכניים הבאים:
עכבישנים ימיים
עכבישנים ימיים (שם מדעי: Pycnogonida) היא מחלקה של פרוקי-רגליים המצויים ברחבי העולם, בעיקר בים התיכון, בקריביים ובאוקיינוסי הקרח - הצפוני והדרומי.
גודלם של העכבישנים הימיים משתנה, ונע מ-1–10 מ"מ ועד ללמעלה מ-90 ס"מ. רובם של 1,000 הסוגים הידועים הם קטנים. לא קיים קשר בינם לבין עכבישנים, ובכלל, הגדרתם הטקסונומית של בעלי חיים אלו שנויה במחלוקת.
העכבישנים הימיים חסרי ארס בניגוד לעכבישנים, ורוב איברי גופם נמצאים בתוך רגליהם (למשל מערכת העיכול והלב).
אזורי המחיה שלהם משתנים. לעיתים הם נמצאים בחוף רדוד במקום שאליו מגיעה הגאות. לעיתים אפשר למצוא אותם בעומק של 7 ק"מ מתחת לפני הים.
צדפונאים
צדפונאים (קרוי גם צדפוניות; שם מדעי: Ostracoda), הם מחלקה בתת-המערכה סרטנאים. המחלקה כוללת כ-65,000 מינים, מהם 13,000 מינים החיים כיום.
הצדפונאים הם סרטנאים קטנים, וגודלם עשוי לנוע בין 0.2 מ"מ ל-30 מ"מ (Gigantocypris), כשהגודל הטיפוסי שלהם הוא כ-1 מ"מ. גופם שטוח מצד אל צד ומוגן על ידי מעטפת דמוית צדפה.
ארתור ויילי
ארתור ויילי (באנגלית: Arthur Waley; 19 באוגוסט 1889 – 27 ביוני 1966) היה חוקר מזרח אסיה אנגלי וסינולוג נודע ממוצא יהודי. בעל תואר כבוד של מסדר חבר העמים הבריטי.
חייו
ארתור ויילי נולד בטאנברידג' ווילס, קנט שבאנגליה בשם ארתור דייוויד שלוס, כבן לכלכלן דייוויד פרדריק שלוס. הוא היה ממוצא יהודי ושינה את שם משפחתו לשמה לפני הנישואים של סבתו מצד אביו, ויילי, ב-1914. ויילי התחנך בבית הספר רוגבי והחל ללמוד בקינג'ס קולג' שבאוניברסיטת קיימברידג' בשנת 1907, שם הוא למד לימודים קלאסיים וקיבל תואר ראשון ב-1910.
ויילי קיבל עבודה כעוזר גנז של כתבי יד ותדפיסים במוזיאון הבריטי ב-1913. במהלך שהותו שם הוא למד בעצמו סינית ויפנית, באופן חלקי בשביל לסייע לקטלג את הציורים שבאוסף המוזיאון. הוא עזב ב-1929 על מנת להקדיש עצמו באופן מלא לתחומים הספרותיים והתרבותיים שמשכו את ליבו, אולם המשיך להורות בבית הספר ללימודי המזרח ואפריקה שבאוניברסיטת לונדון. ב-1918 הוא פגש את בריל דה זואט, מבקרת מחול וסופרת; והם חיו יחדיו עד למותה ב-1962. ב-1966 נשא ארתור ויילי את אליסון רובינסון, בה הוא פגש לראשונה ב-1929. הם חיו בהייגייט בלונדון, היא נהפכה להיות דמות מוכרת בשנים לאחר מכן והאריכה ימים מעבר לגיל מאה.
ויילי חי ברובע בלומסברי שבלונדון והתרועע עם מספר חברים מקבוצת בלומסברי, אל רבים מהם הוא התוודע בתקופת לימודיו לתואר הראשון. הוא היה אחד מהראשונים שזיהו את רונאלד פירבאנק כסופר מוכשר, וביחד עם אוסברט סיטוול כתב את המבוא למהדורה הראשונה של אסופת הסיפורים של פירבאנק.
המשורר האמריקאי עזרא פאונד סייע בהבאתו לדפוס של תרגומו הראשון של ויילי בכתב העת הספרותי The Little Review. אף על פי שהוא היה חלוק בדעתו על טיבה של עבודתו הראשונה של ויילי. כפי שהוא כתב למרגרט אנדרסון, עורכת כתב העת, במכתב ב-2 ביולי 1917, "ברשותנו סוף סוף תרגומיו של ויילי ל-Po chu I כמה מהשירים הם נפלאים. כמעט כל התרגומים נפגמו בשל האנגלית החלשה שלו והמקצב הפגום. אני אסייע בידו לשפר את עבודתו הקלוקלת (האם הוא עקשן כפרד או מלומד?)". אם כי במבוא לספר הדרך והסגולה מסביר ויילי, מסביר שהוא מקפיד לתת משקל כבד יותר למשמעות על פני הסגנון בתרגומו, מכיוון שלדעת הקורא המערבי בן ימינו המשמעות חשובה יותר.
ויילי נבחר כעמית של כבוד בקינגס קולג' שבאוניברסיטת קיימברידג' ב-1945 וקיבל את התואר "מפקד מסדר האימפריה הבריטית" (CBE) ב-1952, את מדליית המלכה לשירה ב-1953, ואת האות "CH" (Order of the Companions of Honour) ב-1956. הוא נפטר בלונדון ונטמן בבית הקברות המפורסם הייגייט (Highgate Cemetery).
מחקריו ועבודותיו
תרגומיו של ויילי נחשבים כשירים בפני עצמם, והם נכללים באנתולוגיות רבות כמו Oxford Book of Modern Verse 1892-1935, Oxford Book of Twentieth Century English Verse, ו-Penguin poetry anthologies, תחת שמו של ויילי.
חרף העובדה שוויילי תרגם טקסטים קלאסיים רבים מסינית ויפנית לאנגלית, בכללם ספרי שירה רבים ומספר ספרי פילוסופיה, הוא מעולם לא נסע למזרח הרחוק. במבואו ל-The Secret History of the Mongols, הוא כותב שהוא לא שלט בשפות רבות, אלא התיימר לדעת סינית ויפנית היטב, בצורה טובה את שפת איינו ומונגולית ומעט עברית וסורית.
אליפות ישראל בשחמט 1990
אליפות ישראל בשחמט 1990 הייתה האליפות ה-20 של ישראל בשחמט, היא אורגנה על ידי האיגוד הישראלי לשחמט והשתתפו בה 34 שחמטאים.
לראשונה האליפות התקיימה בשיטת השווייצרית וכללה 11 סיבובים.
בתחרות זכה יהודה גרינפלד, שצבר 9 נקודות מ-11 אפשריות.
כוכב וסהר
כוכב וסהר (בתו מחשב: ☪) הוא שילוב של שני סמלים נפוצים, הנפוץ בעיקר באזור המזרח התיכון, פרס ומרכז אסיה.
הכוכב והסהר היו הסמלים בדגל האימפריה העות'מאנית, ובדגלי מדינות שונות שבאו בעקבותיה: טורקיה, לוב (בין השנים 1951–1969 והחל מ-2011), תוניסיה (החל מ-1956) ואלג'יריה (החל מ-1958). גם בדגלי אזרבייג'ן, פקיסטן, מלזיה ומאוריטניה מופיע הסמל. גרסאות שונות של הסמל מופיע גם בדגל אוזבקיסטן ובדגל קומורו, כמו גם בסמל סהרה המערבית, קשמיר ואחרים.
בעולם המערבי, קיבל הסמל החל משנות השבעים של המאה ה-20, משמעות של סמל האסלאם. הסמל אומץ בידי ארגוני הלאומיות הערבית, כמו גם בידי תנועת אומת האסלאם וארגונים אחרים המטיפים לאסלאמיזם.
שימוש היסטורי בסמל
בעבר הרחוק, הסמל שימש עבור המואבים והשומרים, כשהסמל מופיע על בולות עם שמות מואביים. הפרשנות המקובלת היא שהסהר מייצג את אל הירח סין ואת עשתר המיוצגת בדמות הכוכב נוגה.
השימוש בשילוב הסמלים באזור נמשך, ושימש את מיתרידטס השישי, מלך פונטוס כחותמו, כשהסהר מייצג אלת ירח מקומית והכוכב את אהורה מזדא (או זאוס היווני). במהלך תקופת האימפריה הסאסאנית נטבעו מטבעות עם שילוב הסמלים.
בימי הביניים השימוש בסמל לא היה משויך לאסלאם ומופיע גם בסמלים נוצריים. תחילת השיוך לאסלאם קשורה עם מסעי הצלב, כשלעיתים צוירו הצבאות המוסלמים כשעל דגליהם הכוכב והסהר.
שאה ג'האן, מלך האימפריה המוגולית, נודע בשימושו בסהר ובכוכב בסמליו, אך הסהר בגרסתו מופנה כלפי מעלה ולא לצידו של הכוכב. כך למשל בקצה הטאג' מהאל מופיע הסמל בצורה זו, כשמקורו מהאימפריה המוגולית.
שימוש בסמלים דומים
במדינות שונות נעשה שימוש בסמלים דומים, אך ללא קשר ולרוב עם דמיון רופף בלבד לסמל. כך למשל דגל איי קוקוס נושא סהר וחמשת כוכבי הצלב הדרומי, גם דגל סינגפור נושא סהר וחמשה כוכבים, אך אף הוא ללא קשר לכוכב ולסהר המזרח-תיכוני או לדגל איי קוקוס.
בשלטי אצולה פולניים נעשה שימוש בצורה דומה של הכוכב והסהר, אך כאשר הסהר נמצא מתחת לכוכב ולא לצידו - בדומה לשימוש שנעשה באימפריה המוגולית. אולם אין לכך קשר לשימוש הנעשה בסמל במזרח התיכון.
חדר חושך (מין)
חדר חושך הוא חדר חשוך המצוי לפעמים במועדוני לילה, סאונות ומועדוני מין הומוסקסואלים ומיועד לקיום פעילויות מיניות. כאשר החדר ממוקם בברים הוא ידוע גם כמאחורי הקלעים.
צ'ופקברה
צ'ופקברה (Chupacabra; בספרדית: Chupacabras; הלחם המילים chupar - למצוץ ו-cabras - עיזים) הוא שמו של יצור מפלצתי אגדי מאמריקה הלטינית, ובעיקר בפוארטו ריקו, הניזון כביכול מטריפת חיות בית וצאן, בעיקר עזים.
חדר חושך (מין)
חדרי חושך היו נפוצים בברים ובמועדוני להט"בים באמריקה הצפונית במהלך שנות ה-60 ושנות ה-70 של המאה הקודמת, וניתן למצוא אותם גם כיום בברים ומועדוני להט"ב. החדרים יכולים להיות בעלי רמות חשכה בגדלים משתנים בהתאם למקום, ולכלול בהם אלמנטים שונים ואביזרי מין.
צ'ופקברה
היצור מתואר כיצור כבד, בגודלו של דוב קטן, עם שורה של קוצים מהצוואר עד הזנב. נע במהירות, ומוצץ בלשון דמוית צינור את דמן של חיות משק קטנות.
הדיווח הראשון על היצור היה בפוארטו ריקו במרץ 1995, שם נמצאו שמונה עיזים מתות ומיובשות מדם, עם פצעים באזור החזה.
קטלן דו-גוני
קטלן דו גוני (שם מדעי: Androctonus bicolor) הוא עקרב הנחשב לקטלני, בניגוד לדעה הרווחת שרק עקרב צהוב מסוכן. ארסו מסוכן כמעט כמו זה של קטלן עב-זנב. הקטלן הדו גוני נפוץ במרכז ישראל ודרומה. שמו בא לו מאחר שלעקרבים הצעירים במין זה צבע שונה במקצת מהבוגרים.
מאפיינים
גודלו של הקטלן הדו-גוני מגיע לכדי שמונה סנטימטרים, וצבעו נע בין גוני השחור, וצבע הצעירים אפור. אצבעות הצבתות ופיסות הרגליים חומות. ההבדל בינו לבין הקטלן עב הזנב הוא בעיקר אורך ועובי הצבתות - לקטלן עב-צבתות צבתות עבות וקצרות יותר, בעוד שאצל הקטלן הדו גוני הן ארוכות ודקות יותר. אפשר להשוות את עובי צבתותיו כעובי הצבתות שבין עובי העקצן הצהוב לבין העובי של קטלן עב-זנב.
הקטלן הדו גוני מתגורר בעיקר מתחת לסלעים כבדים ואבנים גדולות - בכל סוגי הקרקע, לרבות חול. כמו כן הוא נמצא לעיתים במחילותיהם של מכרסמים (המתעלמים לגמרי מנוכחותו). ניתן למוצאו משוטט גם באזורי דיונות, וחולות נודדים. לעיתים גם בחולות שפת הים.
עקרב זה דומה לשחרן יהודה שאינו מסוכן. הקטלן ניתן לזיהוי וודאי על ידי הסתכלות בזנבו - הזנב עבה מאוד ביחס לעקרבים אחרים, וישנן מגרעות בצורת קילוף בשניים מפרקי זנבו (השני והשלישי, מכיוון העוקץ), מאפיין שלא קיים בשחרן יהודה, שגם קטן ממנו, וגם זנבו אינו עבה. בניגוד לשחרן, הקטלן לא יימצא על עצים (בין הקליפה לעץ), אלא בעיקר מתחת לאבנים גדולות וסלעים, או משוטט בחולות. הקטלן הדו גוני בעל פוטנציאל לגרום למוות, בעוד שעקיצת השחרן כואבת מאוד (כצריבה מברזל מלובן), אך איננה מסכנת חיים.
מור קליין
הרב מור קליין (בהונגרית: Klein Mór; מישקולץ, 7 ביולי 1842 – זרניאנין, 29 במרץ 1915) היה רב, תאולוג הונגרי.
ביוגרפיה
מור קליין למד במישקולץ ואחר כך בפראג. הוא קיבל דוקטורט במדעי הרוח בפראג בשנת 1863, שם גם קיבל סמיכה לרבנות. משנת 1865 עבד כרב במישקולץ, מאוחר יותר באוז'הורוד, ומשנת 1876 בפאפה. משנת 1880 הוא היה הרב הראשי לנג'בצ'קרק. הוא היה מטפח בולט של מדעי היהדות. בין השנים 1880 עד 1915 היה חבר בוועדת ההיגוי של בית המדרש לרבנים בבודפשט. הוא תרגם להונגרית מכתבי הרמב"ם את מורה נבוכים שפורסם בתמיכת בית המדרש. הוא פרסם מאמרים ומחקרים רבים בכתבי עת יהודיים בהונגריה. על הישגיו הוענק לו עיטור מסדר פרנץ יוזף. בניו היו ארנולד קיש, הרב הראשי של בודה והסופר והעורך לאיוש בורשודי שניספה בשואה.
מרינה סולודקין
מרינה סוֹלוֹדקין (31 במאי 1952 ז' בסיון ה'תשי"ב – 16 במרץ 2013 ה' בניסן, ה'תשע"ג) הייתה פוליטיקאית ישראלית שכיהנה כחברת הכנסת מטעם המפלגות ישראל בעליה, הליכוד וקדימה. בתפקידיה הציבוריים כיהנה בין היתר כיו"ר הוועדה לקידום מעמד האישה וכסגנית השר לקליטת העלייה.
ביוגרפיה
סולודקין נולדה במוסקבה בירת ברית המועצות. הייתה בעלת תואר שלישי בתולדות הכלכלה והחברה ובעלת תואר שני בגאוגרפיה פוליטית וכלכלית, מאוניברסיטת מוסקבה. בשנת 1991 עלתה לישראל. סולודקין כיהנה כחברת הכנסת בכנסת ה-14 ובכנסת ה-15 מטעם סיעת ישראל בעליה. בבחירות לכנסת ה-16 זכתה ישראל בעליה בשני מנדטים בלבד, וסולודקין, שהייתה ממוקמת במקום השלישי ברשימת המפלגה, נכנסה לכנסת לאחר שפרש ממנה נתן שרנסקי, עם מינויו לשר בממשלת ישראל ה-30. זמן קצר לאחר מכן התמזגה ישראל בעליה עם סיעת הליכוד. זמן קצר לאחר הקמת מפלגת קדימה הצטרפה אליה, ונבחרה מטעמה לכנסת ה-17 וגם לכנסת ה-18.
בכנסת ה-14 כיהנה כיו"ר הוועדה לקידום מעמד האישה. בשנים 1999–2000 כיהנה כסגנית השר לקליטת עלייה, ושבה לכהן בתפקיד בחודש מרץ 2005, כאשר ראש הממשלה, אריאל שרון מינה שרים וסגני שרים כאות תודה על תמיכתם בתוכנית ההתנתקות. במהלך הבחירות לכנסת ה-17, כחלק ממאמציה של קדימה למשוך מצביעים מהמגזר דובר השפה הרוסית, שימשה כראש מטה עולי חבר העמים במפלגה ומוקמה במקום השישי ברשימתה לכנסת.
סולודקין ותומכיה במפלגה קיוו שיינתן לה תיק הקליטה בממשלה ה-31 בראשותו של אהוד אולמרט, אך היא לא מונתה לבסוף. סולודקין טענה שמדובר במעשה מרמה כלפי בוחריה יוצאי ברית המועצות של קדימה, סירבה לקבל את החלטתו של אולמרט, והודיעה שאינה רואה עצמה מחויבת לתמוך בעמדות הקואליציה. הדבר התבטא בהיעדרות מהצבעות חשובות, הימנעות, ואף התנגדות בהצבעות לעמדות הקואליציה.
ב-16 במרץ 2013 נמצאה סולודקין ללא רוח חיים בחדר המלון בו שהתה בעיר ריגה בירת לטביה במסגרת כנס נגד הפאשיזם. הייתה בת 60 במותה. הותירה אחריה בעל ושני ילדים.
חוקים שיזמה
בין החוקים שיזמה במהלך כהונתה בכנסת:
טנק מרכבה סימן 3
טנק מרכבה סימן 3 הוא הדור השלישי של טנק המרכבה. נכנס לשירות ב-1990. ב-1995 נכנס לשירות דגם משופר מרכבה סימן 3ב ב"ז שבו השיפור העיקרי הוא מערכת בקרת אש דיגיטלית משוכללת ברק זוהר (ב"ז) תוצרת אלביט מערכות. נכון לינואר 2020 הטנק יצא משירות בחטיבות השריון הסדירות, ונותר בשימוש בעוצבות המילואים.
המרכבה סימן 3 כבד מקודמו, הוא חמוש בתותח טנק חלק-קדח בקליבר 120 מ"מ ומצויד בחטיבת כוח המפיקה 1,200 כוחות סוס.
התותח חלק הקדח - מדגם MG251 - פותח ומיוצר על ידי תע"ש ודומה לתותח 120 מ"מ L44 של ריינמטאל הגרמנית. התותח הוא בקליבר 120 מ"מ. התותח מיועד לירות פגזי 120 מ"מ שפותחו על ידי ישראל אך יכול גם לירות פגזי 120 מ"מ שמשמשים את מדינות ברית נאט"ו.
גם תכנון הצריח שונה, וה"אוזניים" העגולות שהיו בסימני 1 ו-2 הוסרו. מאוחר יותר, נוסף לצריח מיגון מודולרי משופע (שריון משופע) בצידי הצריח, מיגון זה נקרא קס"ג על שם הקו הסגול.
למרכבה סימן 3 עבירות גבוהה ביותר והוא נועד לעמוד בתנאי השטח הקשים של רמת הגולן. בהשוואה לטנקים מתקדמים אחרים במאה ה-21, יתרונותיו היחסיים של הסימן 3 הם:
חסרונות יחסיים:
בעקבות האינתיפאדה השנייה, הוסבו מספר טנקי מרכבה סימן 3 ללוחמה בשטח בנוי. השיפורים העיקריים היו הוספת מקלע כבד M2 בראונינג 0.5 מעל קנה התותח שמתופעל כולו מתוך הצריח, מצלמות וידאו לניווט יותר טוב, עמדת צלף במסדרון האחורי ורשתות הגנה כנגד רימונים. הדגם נקרא מרכבה סימן 3 LIC. כמו כן, במבצע קשת בענן ברפיח ובמלחמת לבנון השנייה הוסבו מספר טנקי מרכבה לאמבולנסים ויכלו לפנות חיילים פצועים תחת אש.
בסוף 2018 ותחילת 2021 החל צה"ל, באמצעות החט"ל ומש"א, בהסבת טנקי מרכבה סימן 2 וסימן 3 שיצאו משירות לנגמ"שים כבדים לתומכי לחימה (כגון חפ"ק, חימוש (טנ"א) ורפואה צבאית), בדגמי אופק ופר"ג.
יצוא
נכון ליולי 2023 מתקיים משא ומתן עם מספר מדינות ליצוא טנקים אלה שהיו קודם בשימוש צה״ל.
בשנת 2023 הוכרזה עסקת מכירת 200 טנקי מרכבה סימן 3 למרוקו. שווי העסקה מוערך ב-1.2 מיליארד דולר.
מהנדס
בשונה מהחוקר המדעי, המהנדס מתבסס לא רק על ידע מתמטי ומדעי, אלא גם על ידע אמפירי בתחומו, על כללי אצבע ועל פרקטיקות מקובלות, כדי למצוא פתרון שהוא נכון וגם כלכלי. מלבד נכונות הפתרון לבעיה, המהנדס עשוי להתחשב במאפיינים שונים של הפתרון, כגון עלויות ייצור ואחזקה. כך למשל, אם הכימאי ינסה למצוא נוסחה לחומר שייתן תכונות מסוימות, ויסנתז אותו במיליגרמים במעבדה, מהנדס כימיה עשוי לנסות למצוא דרך לייצר כמות גדולה של אותו החומר בצורה כלכלית במפעל.
הכשרת מהנדסים בישראל
במדינת ישראל, מהנדס הוא אדם שלמד במוסד אקדמי לתואר ארבע שנתי בהנדסה (BSc), והוסמך כבוגר למדעי ההנדסה באחת הדיסציפלינות המדעיות. בתחומים מסוימים כמו קונסטרוקציה ומעליות, יש גם צורך בבחינות מיוחדות ורישום בפנקס המהנדסים כדי לעבוד בתחום מבחינה חוקית.
המוסד העיקרי, ובמשך שנים רבות היחיד, להכשרת מהנדסים בישראל הוא הטכניון. אליו נוספו, ברבות השנים, פקולטות להנדסה באוניברסיטת תל אביב, האוניברסיטה הפתוחה, אוניברסיטת בן-גוריון בנגב, אוניברסיטת בר-אילן (במקצועות הנדסת חשמל ומחשבים בלבד), האוניברסיטה העברית בירושלים (במקצוע הנדסת מחשבים בלבד), אוניברסיטת אריאל וכן במכללות אקדמיות להנדסה כגון מכללת עזריאלי בירושלים (במקצועות הנדסת תעשייה וניהול, הנדסת חשמל ואלקטרוניקה, הנדסת תוכנה, הנדסת חומרים מתקדמים, הנדסה פרמצבטית, הנדסת מכונות והנדסה אזרחית), אורט בראודה בכרמיאל, אפקה - המכללה האקדמית להנדסה בתל אביב (במקצועות הנדסת תוכנה, חשמל, הנדסת מכנית, תעשייה וניהול, הנדסה רפואית), המכללה האקדמית להנדסה סמי שמעון (במקצועות הנדסת תעשייה וניהול, הנדסת מכונות, הנדסה כימית, הנדסת חשמל, הנדסת בניין והנדסת תוכנה), המרכז האקדמי לב, המכון הטכנולוגי חולון ובשנקר.
סטברופול (חבל מנהלי)
החבל המנהלי סטברופול (ברוסית: Ставропольский край) הוא סובייקט בפדרציה הרוסית באזור הרי קווקז. החבל שייך מנהלית למחוז הכלכלי הצפון-קווקזי, שהוא חלק מהמחוז הפדרלי של צפון קווקז. מרכזו האדמיניסטרטיבי של המחוז הוא העיר סטברופול. הוא גובל בצפון בקלמיקיה ובמחוז רוסטוב, במערב במחוז קרסנודר, בדרום ברפובליקות קאראצ'אי-צ'רקסיה, קברדינו-בלקריה, צפון אוסטיה, אינגושטיה, וצ'צ'ניה ובמזרח בדאגסטן.
היסטוריה
המחוז שינה את שמו מספר פעמים במהלך ההיסטוריה של ברית המועצות. בתור ישות נוסד לראשונה ב-13 בפברואר 1924 ונקרא המחוז הדרום-מזרחי, ב-16 באוקטובר באותה שנה שונה למחוז הצפון-קווקזי, ב-17 במרץ 1937 שונה למחוז אורג'ניקידזה, וב-12 בינואר 1943 שונה לשמו הנוכחי. בשנה זו גורשו בני עם הקרצ'אי מאדמתם לקזחסטן, ומחוזם האוטונומי צורף ברובו למחוז סטברופול. ב-1957 הורשו הקרצ'אים לחזור, והמחוז האוטונומי הוקם בשבילם שוב כחלק ממחוז סטברופול. ב-1990 הוכרז המחוז האוטונומי כרפובליקה אוטונומית ונפרד ממחוז סטברופול.
דמוגרפיה
כ-60% מאוכלוסיית החבל מתגוררת בערים. הרוסים מהווים כ-80% מאוכלוסיית החבל, והארמנים כ-5.8%.
אנה בולנה
אנה בולנה (באיטלקית: Anna Bolena) היא אופרה טראגית בשתי מערכות מאת דוניצטי. הליברית, המגוללת את פרשת הימים האחרונים של נישואי אן בולין להנרי השמיני, מלך אנגליה, נכתבה על ידי פליצ'ה רומאני והתבססה על ספרו של איפוליטו פינדמונטה "הנרי השמיני ואן בולין" וספרו של אלסנדרו פפולי "אן בולין". הצגת הבכורה של האופרה התקיימה ב-26 בדצמבר 1830 במילאנו. הדואט בין אן בולין לג'יין סימור בסוף התמונה הראשונה של המערכה השנייה, "המעמסה על ראשו של אלוהים" ("Sul suo capo aggravi un Dio"), נחשב לאחד המשובחים ברפרטואר האופראי. הייתה זו האופרה ה-33 שחיבר דוניצטי וזו שהביאה לו את פרסומו הבינלאומי הראשון.
תקציר העלילה
השנה: 1536 המקום: לונדון וטירת וינדזור
תמונה ראשונה
לילה. דירתה של אן בולין בטירת וינדזור.
המשרתים ואנשי החצר מתלחשים שכוכבה של בולין דועך, כי המלך מאוהב באחרת.
נכנסים ג'יין סימור (בת לווייתה של אן), אן בולין וסמיטון המוזיקאי, שמתבקש לשמח את לב האנשים. אן מפסיקה את שירו העליז ואומרת בינה לבין עצמה שאינה מאושרת עוד. הכל עוזבים פרט לג'יין.
נכנס הנרי השמיני ולאחר הפצרותיה שישא אותה לאשה, מבטיח לג'יין שקרוב היום בו תהיה למלכה. צעד שפירושו מציאת דרך להפטר מאן.
תמונה שנייה
יום. ליד טירת וינדזור.
לורד רושפור, אחיה של אן מופתע למצוא את לורד פרסי, אהובה הראשון של אן, שחזר מגלות. מסתבר שהנרי חנן אותו כחלק ממזימה להפטר מאן, על מנת שישוב ויפיל את אן בפח. פרסי שואל את רושפור האם זה נכון שיחסו של המלך השתנה ביחס לאן ונענה שהאהבה לעולם אינה דבר קבוע.
נכנסים ציידים היוצאים למסע ציד מלכותי ופרסי נרגש מהאפשרות לראות שוב את אן. כאשר נכנסים הנרי ואן, למרות גילויי האהבה של פרסי, אן אינה מרשה לו לגשת אליה ולנשק את ידה. הנרי מורה לקצין הארווי לרגל אחר יחסיהם של פרסי ואן.
תמונה שלישית
טירת וינדזור, ליד דירת המלכה.
סמיטון המוזיקאי נכנס על מנת להחזיר משכית ובה תמונתה של אן, שלקח בלי רשות. בשמעו רחשים, הוא מסתתר מאחורי וילון. נכנסים אן ורושפור, שמפציר בה לשמוע את מה שיש לפרסי לומר לה. רושפור יוצא ופרסי נכנס, סמיטון אינו יכול להימלט. פרסי טוען שהוא עדיין מאוהב בה, אן משיבה שעל אף שהמלך שונא אותה כעת היא איננה יכולה לדבר על אהבה ומפצירה בפרסי שלא יאהב אותה ומסרבת לבקשתו לראות אותה פעם נוספת. פרסי שולף את חרבו במטרה להתאבד ואן צורחת. במחשבה מוטעית שפרסי מתכוון לתקוף את אן יוצא סמיטון ממחבואו ונאבק בפרסי. אן מתעלפת. רושפור, הנרי וחיילי משמר נכנסים בחרבות שלופות. הנרי קובע שהנוכחים תכננו בגידה ומצווה לשלוח אותם לצינוק. סמיטון מפיל את המשכית עם תמונתה של אן לרגלי המלך, דבר המהווה ראיה כביכול לניאוף של אן עם המוזיקאי.
תמונה ראשונה
לונדון. פרוזדור בדירת המלכה.
השומרים מתלחשים שאפילו ג'יין סימור מתרחקת מאן. אן נכנסת עם בנות לוויה ששרות לה לשים את מבטחה באל. הנרי נכנס ומודיע שהמועצה המלכותית דורשת את בואן של בנות הלוויה, שיוצאות איתו. ג'יין נכנסת ומנסה לשכנע את אן להודות בפשעה ולהנצל ממוות. בתגובה עונה אן שאיננה מתכוונת לקנות את חייה במחיר קלון. היא מוסיפה שהיא מתפללת שיורשתה במיטתו של הנרי תחבוש בעצמה כתר קוצים. ג'יין מתוודה שהיא-היא יורשתה. אן מבקשת ממנה שתעזוב אך אומרת גם שרק הנרי הוא האשם. ג'יין יוצאת נסערת.
תמונה שנייה
פרוזדור המוביל למקום מפגשה של המועצה המלכותית.
הארווי מודיע לאנשי החצר שאן אבודה, כיוון שסמיטון דיבר וסיפר הכל אודות ניאופם. הנרי מסביר להארווי שעליו למשוך את סמיטון לתוך מלכודת, כך שיחשוב שהוא למעשה מציל את חייה של אן. אן ופרסי מוכנסים פנימה והנרי מטיח באן שסמיטון נשבר בעינויים והודה שהיא תינתה אהבים עמו ושיש עדים. בתגובה מתכחשת אן לאהבים עם המוזיקאי והיא ופרסי מתוודים על אהבתם. הנרי מורה שאן ופרסי יוצאו להורג ופרסי משיב שכתוב בשמיים שהם יינשאו זה לזה. אן מכריזה שהיא מוכנה לקבל את עונש המוות כעונש משמיים על כך שהעדיפה את הנרי ואת הכתר על חיי אהבה עם פרסי אך מתקוממת נגד האישום בניאוף. אן ופרסי מוצאים ביד השומרים.
ג'יין נכנסת ואומרת להנרי שאינה רוצה להיות הגורם למותה של אן, הנרי משיב שגזר הדין נחתם ושהיא לא תציל את אן ממוות. הארווי נכנס ומודיע שהמועצה המלכותית החליטה לגזור את דינם של אן ופרסי למוות. אנשי החצר וג'יין מתחננים לרחמי המלך, אך ללא הועיל.
תמונה שלישית
מצודת לונדון
פרסי ורושפור בתא הנידונים למוות. הארווי נכנס ומודיע שהמלך החליט לחון אותם. הם שואלים לגבי אן, משהם מבינים כי היא תוצא להורג, הם מבקשים שיוציאו אותם להורג יחד עמה.
בתאה של אן מבכה קבוצת נשים את טירופה וצערה. אן נכנסת, מדמיינת שזהו יום חתונתה עם המלך. בדמיונה היא רואה את פרסי ומבקשת ממנו שיסלח לה ושייקח אותה חזרה לבית ילדותה. פרסי, רושפור וסמיטון מוכנסים פנימה וסמיטון נופל על ברכיו לפני אן ומתנצל שהפליל אותה בעודו מדמה כי הוא מציל את חייה. אן ההוזה שואלת אותו מדוע אינו מנגן. קול תותח נשמע. אן שבה למציאות ומבינה שמוכרז על נישואי הנרי לג'יין ומצהירה שאיננה שומרת טינה או נקם לזוג המלכותי כיוון שברצונה למות וסליחה על שפתיה. היא מתעלפת ומובלת אל הגרדום בשעה שפרסי, רושפור וסמיטון מכריזים שהקורבן הוקרב.
היסטוריית הפקות
האופרה הוצגה לראשונה בלונדון ב-8 ביולי 1831 ולראשונה בארצות הברית בניו אורלינס ב-12 בנובמבר 1839. מאז הועלתה באופן לא קבוע והפכה לאופרה נשכחת כמעט.
באפריל 1957 קיבלה האופרה מעמד מחודש ברפרטואר לאחר שהועלתה על בימת לה סקאלה במילאנו עם מריה קאלאס, שהייתה אז בשיאה, בתפקיד הראשי. כיום האופרה מקובלת ברפרטואר ומועלית במספר הפקות מקבילות כמעט מדי שנה.
רזא כורש עלי פהלווי
רזא כורש עלי פהלווי (בפרסית: رضا پهلوی, תעתיק: רֶזא פהלַוַי; נולד ב-31 באוקטובר 1960) הוא בנו של מוחמד רזא פהלווי, השאה האיראני האחרון, ונכדו של רזא ח'אן, מייסד שושלת פהלווי.
שנותיו הראשונות
רזא נולד בטהראן לשאה מוחמד רזא פהלווי ולרעייתו, הנסיכה פארה דיבה. הוא למד בבית ספר פרטי מלכותי, ובעודו בן 11 החל להתאמן לתעופת סולו בלימודים שמומנו בידי חיל האוויר האיראני עד אשר הפך טייס מורשה של T-38 טאלון. ב-1979, בעקבות המהפכה האיראנית, יצא רזא לגלות בארצות הברית יחד עם הוריו כשהוא בן 19. יומיים לאחר שאביו נפטר בשנת 1980 ממחלת הסרטן, הומלך בגיל 20 בדיוק, בקרב תומכיו בגלותו בקהיר ב-31 באוקטובר 1980.
לאחר מכן למד לשנה בוויליאמס קולג' ומשם עבר אל האוניברסיטה האמריקאית בקהיר. בשנת 1985 קיבל תואר ראשון במדעים מאוניברסיטת דרום קליפורניה.
שאה גולה
שנה לאחר שהחלה מלחמת איראן–עיראק, הציע רזא להצטרף לכוחות חיל האוויר ולהילחם בעיראקים, הצעתו נדחתה על ידי הגנרל ולי-אללה פלאחי (בפרסית: ولی‌الله فلاحی), מפקד הכוחות המזוינים של הרפובליקה האסלאמית. הוא ניסה לחזור לשלטון לאחר שהתחייב בפני המנהיג העליון אייתוללה רוחאללה ח'ומייני כי רוב הסמכויות יהיו בידי זה האחרון, אך גם הצעה זו נדחתה.
רזא החל בפעולה פוליטית עוד עם עלייתו למלוכה. ראשית פעל בשימוש השפעתו הפוליטית לתמיכה במשטר דמוקרטי וכמו כן ביקר קשות את מצב זכויות האדם באיראן.
לפי תומכיו רזא פועל למען הפרדת הדת מהמדינה אך באותו הזמן שומר על נייטרליות ונמנע מאסלאמופוביה. כאשר נשאל בראיון על דתו נענה כי: "זה עניין פרטי; אבל אם אתה חייב לדעת, אני, כמובן, על פי השכלתי ועל פי אמונתי, מוסלמי שיעי. אני איש אמונה אדוק".
מספר ניסיונות הפיכה, בסיוע תומכיו בצבא איראן וכן בתמיכתם של המשטר הסעודי והממשלה הישראלית כשלו. בשל כך, הוא הקים בשנת 2013 את הממשלה האיראנית הגולה וכיום עומד בראשה. בשנת 2014 ייסד את ערוץ הרדיו והטלוויזיה "افق ایران" (באנגלית: OfoghIran). עלי ממשיך גם כיום להתגורר בארצות הברית, שם נישא לאישה ממוצא איראני בשם יסמין, ולהם שלוש בנות: נור, אימאן ופארה.
בפברואר 2021 התראיין פהלווי לתקשורת הישראלית ופרס את עמדתו באשר למשטר האייתוללות, הסכמי אברהם, בחירתו של ג'ו ביידן לתפקיד נשיא ארצות הברית ויחסו למדינת ישראל.
באפריל 2023 פהלווי הגיע לביקור בישראל כדי להשתתף בטקס יום הזיכרון לשואה ביד ושם, ערך פגישות עם שרי ממשלה וביקור בכותל. הוא הגיע גם לשיחת תנחומים בבית משפחת די השכולה באפרת, לאחר מותם של האחיות מאיה ורינה ואמם לוסי בפיגוע ירי קטלני שהתרחש במהלך חג הפסח.
יחס בין-לאומי
רזא אכן נהנה מתמיכה גבוהה של איראנים גולים. לפי דיווח של "הניו יורק טיימס", בלוס אנג'לס ישנם כ-600,000 איראנים גולים, והעיר משמשת למרכז השפעה מלוכנית. המשטר האיראני אכן חושד ברזא כגורם מתמשך לתסיסה אזרחית ובמסגרתה המחאות ההולכות וגוברות באיראן.
בשנת 2004 שימש רזא כסנדק הלא-רשמי של לואיז, נסיכת בלגיה, בתו של לורן, נסיך בלגיה.
מאדאם סי ג'יי ווקר
מאדאם סי ג'יי ווקר (באנגלית: Madam C. J. Walker; 23 בדצמבר 1867 – 25 במאי 1919) הייתה אשת עסקים ופילנתרופית אפרו-אמריקאית.
ביוגרפיה
שרה ברידלאב (Sarah Breedlove), נולדה בסמוך לכפר דלתא, לואיזיאנה לזוג עבדים משוחררים. היו לה אחות וארבעה אחים. היא הייתה הראשונה במשפחה שנולדה אחרי הצהרת האמנציפציה. היא התייתמה מהוריה כאשר הייתה בת שבע. בגיל 10, עברה לויקסבורג, מיסיסיפי להתגורר אצל אחותה ובעלה, ג'סי פאוול. כילדה, עבדה כמשרתת. היא למדה בחינוך הפורמלי שלושה חודשים בלבד, בימי ראשון בכנסייה. ב-1882, בגיל 14 נישאה למוזס מק'וילאימס כדי לברוח מהתעללות של גיסה ג'סי פאוול. בגיל 16, ילדה את בתה לילה. ב-1887, נפטר מוזס. בשנת 1894, נישאה בשנית לג'ון דייוויס ועזבה אותו ב-1903. ב-1906, נישאה לצ'ארלס ג'וזף ווקר. הזוג התגרש ב-1912. צ'ארלס נפטר ב-1926.
קריירה
ב-1888, עברה עם בתה לסנט לואיס, שם התגוררו שלושה מאחיה. היא מצאה עבודה בתור כובסת ובקטיף כותנה עבור פחות מדולר וחצי ליום. היא התגוררה בקהילה שבה התפתח סגנון המוזיקה רגטיים והייתה שרה במקהלה של הכנסייה. שרה החלה לסבול מקשקשת ואיבוד שיער שנגרמו מקשיי החיים, תנאי היגיינה ירודים ואוכל לא מזין (תופעה רווחת בתקופה זו). היא ניסתה רבות למצוא פתרון לבעיה. תחילה, שרה למדה מאחיה שהיו ספרים. לאחר מכן, עבדה עם אנני מאלון היזמית המצליחה ששיווקה למענה קרם מצמיח שיער ודברי קוסמטיקה שונים. בזמן שעבדה עבורה, ניסתה שרה לפתח בעצמה קו מוצרים. ביולי 1907, היא עברה עם בתה לדנבר, קולורדו והמשיכה למכור את מוצריה של מאלון. מאלון האשימה את שרה בגניבת הנוסחה למוצרים ובכך נפרדו דרכיהן. שרה המשיכה בניסיונות בעצמה וגילתה ששילוב של גופרית ווזלין מצמיח שיער. ב-1906, לאחר נישואיה לצ'ארלס ווקר היא הציגה עצמה כמאדאם סי ג'יי ווקר וכך גם מיתגה את מוצריה. היא פתחה עסק עצמאי לייצור דברי קוסמטיקה וטיפוח שיער. תחילה, היא מכרה את מוצריה מדלת לדלת ולימדה נשים שחורות כיצד לסדר את שיערן. לאחר מכן, בתה החלה לשמש כאחראית על ההזמנות. ב-1908, עברה המשפחה לפיטסבורג, פנסילבניה ופתחו סלון יופי והקימו את מכללה ללימודי עיצוב שיער. ב-1910, עברה המשפחה לאינדיאנפוליס ושם הקימו את עסקיהם מחדש.
בשיא הקריירה, בין השנים 1911–1919, העסיקה ווקר מאות נשים לעבודת השיווק והייצור, וכן קיימה כנסים והקימה בית ספר ללימוד והעשרת ידע לסוכנות שלה. הסוכנות שלה הרוויחו הרבה מעל המקובל באותה תקופה בשוק. היא הפכה לפילנתרופית גדולה ופעלה לקידומן של נשים אפרו אמריקאיות. היא סייעה בגיוס כספים להקמה של סניף ימק"א באינדיאנפוליס ותרמה כספים רבים למען הקהילה האפרו-אמריקאית.
ב-25 במאי 1919, נפטרה מאי-ספיקת כליות ויתר לחץ דם. באותה עת, הונה הוערך בין חצי מיליון למיליון דולר. ספר השיאים של גינס הגדיר אותה כאישה הראשונה בעולם שהפכה למיליונרית.
מיני סדרה בהשראת חייה בשם "בזכות עצמה" החלה להיות משודרת בנטפליקס ב-2020.
מאט הארדינג
מתיו "מאט" הארדינג (באנגלית: Matt Harding; נולד ב-27 בספטמבר 1976) הוא מתכנן משחקי מחשב אמריקאי וידוען אינטרנטי הידוע כמאט המרקד (Dancing Matt) בזכות סרטוניו הוויראליים ("?Where the Hell is Matt" – "היכן לעזאזל נמצא מאט?") המציגים אותו רוקד בציוני דרך, רחובות ומיקומים מפורסמים שונים ברחבי העולם, במהלכם הוא ביקר גם בישראל.
הארדינג במקור מווסטפורד שבקונטיקט. הוא נכנס לתעשיית משחקי המחשב כשהחל לעבוד בחנות המתמחה בנושא הנקראת "Cutting Edge Entertainment". מאוחר יותר הוא עבד כעורך במגזין המשחקים "GameWeek" בווילטון, ולאחר מכן כמפתח תוכנה בחברת המשחקים Activision בסנטה מוניקה, קליפורניה, ולאחר מכן בבריזביין שבאוסטרליה.
?Where the hell is Matt
הארדינג היה ידוע בפני חבריו כרקדן יוצא דופן. במהלך טיול עם חבריו בווייטנאם כשהם הסריטו אחד את השני במצלמת וידאו, הם הציעו לו להוסיף את הריקוד לקטע הווידאו. קטעים אלו הועלו לאתר האינטרנט של הארדינג במטרה להציגם לחבריו ובני משפחתו. מאוחר יותר, הקליט הארדינג 15 קטעי וידאו בהם הוא רוקד בליווי השיר "Sweet Lullaby" של להקת דיפ פורסט. הווידאו הועבר באמצעות דואר אלקטרוני שבסופו של דבר הפך לוויראלי, עם כ-20,000 כניסות לאתר האינטרנט של הארדינג ביום. הארדינג יצר גרסה נוספת של הווידאו ב-2006 עם סצינות ריקוד נוספות ממסעותיו שלאחר מכן, הנקרא "Dancing 2006". באותו הזמן הארדינג נענה בחיוב להצעת חסות מאת מותג המסטיקים האמריקאי "Stride", המעניק כיסוי חלקי למסעותיו.
הארדינג פרסם את מקבץ הווידאו השלישי שלו ב-20 ביוני 2008 שמורכב ממסעו שארך כ-14 חודשים ב-42 מדינות שונות. קטע זה זכה בלמעלה מ-30 מיליון צפיות באתר YouTube כשהערוץ האישי שלו ממוקם במקום ה-83 מבחינת מספר המנויים באתר, נכון ל-31 במרץ 2009.
שמחה גדולה בשמים
שמחה גדולה בשמים הוא רומן שנכתב בידי אמונה אלון, ויצא לאור בהוצאת כתר בשנת 2004. הרומן מתאר את סיפור אהבתה הגדולה של שלומציון, צעירה דתית רדיקלית וחולמת חלומות, ליאיר, תלמיד שקדן ועילוי בישיבת מרכז הרב בתקופת התחלת ההתנחלויות לאחר מלחמת יום הכיפורים. הספר תורגם לאנגלית על ידי דוד חזוני תחת השם If You Awaken Love והיה מועמד לפרס הספר היהודי הלאומי בשנת 2007.
עלילה
בירושלים של סוף שנות השישים נרקם סיפור אהבה בין שלומציון, בתו של חוקר מקרא מפורסם, לבין יאיר, בחור ישיבה צעיר בישיבה הגדולה. לאחר שהתברר כי ראש הישיבה הכריזמטי מתנגד לשידוך זה, בשל סיבה שאינה ברורה, שלומציון עוזבת את הדת ויורדת לסיני. יאיר, שמשלים עם גזרתו של ראש ישיבתו הנערץ, מתחתן עם לאה'לה - בתו של אחד מסגניו של ראש הישיבה, והולך לגור בהתנחלות תרצה צפונית לירושלים. שלומציון נישאת למרדכי רוזנברג, אחד ממפקדיו של יאיר, שלאחר מלחמת יום הכיפורים עבר להתגורר בסיני, ויולדת את מיה. שנים לאחר מכן, שלומציון הגרושה מבוססת בקהילה התל אביבית השמאלנית ועובדת כמעצבת על. בתה מיה חוזרת בתשובה לאחר שירותה הצבאי, מתאהבת בבנו של יאיר, אריאל, ומחזירה את אמה למערבולת רגשית גדולה.
הסיפור מסתיים ב-4 בנובמבר 1995, בסיומה של עצרת השלום בכיכר מלכי ישראל, רגע לפני רצח יצחק רבין.
על הספר
רומן זה הוא כנראה הרומן הראשון המתייחס לקהילת מרכז הרב וגרעין מייסדי ההתנחלויות, מתוך מבט פנימי ואישי. בספר זה מובעת ביקורת עזה ונוקבת על ישיבת מרכז הרב ואנשיה בהיבטים שונים, מהיוהרה המשיחית של גאולת העם והעולם, דרך חינוך לצייתנות עיוורת, ועד העדפת התפיסה ההלכתית הטכנית על פני רומנטיקה ואהבה גדולה. אף כי כתוב בתחילת הספר כי הדמויות הן פרי דמיונה של המחברת, יש הרואים בו רומן מפתח ומזהים את הנפשות הפועלות (ראש הישיבה, למשל, מזוהה עם הרב צבי יהודה קוק). אנשי מרכז הרב קיבלו ספר זה בתרעומת ובעלבון, אם כי בסיומו של הספר מובעת דווקא החזרה, למרות הכל, לאותה קהילה והשתחררות מהנטל הנפשי ביחס אליה.
מיכל גרא מרגליות
ביוגרפיה
גרא מרגליות נולדה וגדלה בירושלים בבית דתי מזרם הציונות הדתית, הרביעית מתוך חמישה ילדים. אמה מורה ואביה רופא. לאחר סיום לימודיה בתיכון פלך שבירושלים התגייסה לחיל האוויר ושירתה כעובדת חדר בקרה בחיל האוויר. בתום שירותה הצבאי פנתה ללימודיים אקדמיים ולמדה בתוכנית המשולבת: פילוסופיה, כלכלה ומדע המדינה באוניברסיטה העברית. בגיל 24 החלה ללמוד תואר ראשון נוסף במשפטים באוניברסיטה העברית, ולאחר מכן המשיכה לתואר שני במשפטים עם התמחות בלימודי מגדר, שאותו סיימה בהצטיינות.
משפחתה
בשנת 2011 נישאה לדניאלה, ולהן שני ילדים.
גרא מרגליות היא נכדתו של פרופסור יהושע בלאו, וגיסתו של המשורר אליעז כהן.
פעילות ציבורית
עם כניסתה לתפקיד, הובילה שינוי ארגוני בשדולה ומיקדה מחדש את עיסוק השדולה בשינוי מדיניות בדגש על קידום שוק תעסוקה פמיניסטי והדרת נשים. בסוף שנת 2017, גרא מרגליות ושדולת הנשים היו חלק ממחאת Me Too בישראל, וגרא מרגליות ייצגה את הנושא במקום הראשון ברשימת עשרת הפעילים הנבחרים לשנת 2017 בידיעות אחרונות. במסגרת תפקידה, גרא מרגליות פרסמה סרטון במאקו שמסביר שניתן לתבוע על הטרדה ופגיעה מינית גם באופן אזרחי, ותבעה שינוי במבנה שוק העבודה, ובהפיכתו ליותר הוגן, שוויוני ומוגן. תביעה זאת הושמעה ביתר שאת במלאת שנה למחאת Me Too, תחת הסלוגן "לא התלוננתי", בדרישה שהמערכות הציבוריות יפנימו את הדרישה לטיפול מקיף בתופעות הפגיעות המיניות. בדצמבר 2018 לקחו גרא מרגליות ושדולת הנשים חלק מרכזי במחאת הנשים נגד אלימות נגד נשים בישראל. בזמן המחאה שדולת הנשים הוציאה "זכותון לשובתת" ופתחה את הקו החם לייעוץ משפטי למי שבוחרת לשבות. גרא מרגליות הייתה בין הפעילות הפמיניסטיות שנאמו בהפגנה בכיכר רבין. בפברואר 2020 נבחרה לנבחרת הניהול הגאה של מגזין דה מרקר ו-LGBTECH‏. הנושאים המרכזיים בהם עוסקת השדולה בהובלתה: ייצוג נשים בכנסת ובמוקדי קבלת החלטות, הדרת נשים בצבא ובמרחב הציבורי, שוק תעסוקה שוויוני וקידום ספורט נשים.
פרסומים
גרא מרגליות מרבה לפרסם מאמרי דעה בבמות מרכזיות בעיתונות המודפסת והאלקטרונית בנושאים המרכזיים שבהם עוסקת שדולת הנשים.
ייצוג נשים בכנסת ובמוקדי קבלת ההחלטות:
שוק תעסוקה שוויוני:
חינוך מגדרי וספורט נשים:
הדרת נשים בצבא ובמרחב הציבורי:
גיבורי טלמרק
גיבורי טלמרק (באנגלית: The Heroes of Telemark) הוא סרט מלחמה בריטי משנת 1965 בבימויו של אנתוני מאן עם קירק דגלאס, ריצ'רד האריס ומייקל רדגרייב בתפקידים הראשיים.
התסריט מבוסס על הרומן "מגלשים נגד האטום" של קנוט הוקליד, מלוחמי המחתרת הנורווגית במלחמת העולם השנייה, שהשתתף בפעולות חבלה בתעשיית המים הכבדים בנורווגיה, שהיו נחוצים לפרויקט הגרעין של גרמניה הנאצית. בסרט הוא מופיע בשם קנוט סטראוד.
חברת Norsk Hydro בנתה בשנת 1934 בית חרושת להפקת מימן בעיירה Rjukan במחוז טלמרק. במקור הוקם המפעל למטרות דישון, והפיק מים כבדים כתוצר לוואי בתהליך. מסיבה זו נתפס המפעל בידי הנאצים בשנת 1941.
הממונה על המפעל היה יוזף טרבובן, גרמני נאצי והקומיסר הנאצי של נורווגיה.
תקציר העלילה
יוזף טרבובן, הרייכסקומיסר של נורווגיה (אריק פורטר), מגיע למפעל המייצר מים כבדים במחוז טלמרק ומודיע למהנדס הראשי נילסן כי עליו להגביר במהירות את ייצור המים הכבדים עבור גרמניה וכי כל חבלה בייצור תגרום להוצאות להורג. הוא מוסר לנילסן את תוכניות המפעל שהוכנו בגרמניה.
המהנדס מצלם את התוכניות ומעביר את המיקרופילם דרך אנשי המחתרת לקנוט סטראוד (ריצ'רד האריס). סטראוד מגיע לאוניברסיטת אוסלו ומוסר את התוכניות לפיזיקאי ד"ר רולף פידרסן (קירק דאגלאס). פידרסן מזהה מיד את משמעות החומר שקיבל ובעזרת סטראוד וחברי מחתרת נוספים, הם משתלטים על ספינת נוסעים נורווגית ומאלצים את הקברניט לשנות את מסלולו ולהפליג ללונדון.
הם מתקבלים על ידי מפקדי הצבא הבריטי שמעבירים להם את החלטתו של צ'רצ'יל שיש להרוס את המפעל וכי עליהם לחזור מיד לנורווגיה בהצנחה ממטוס ולארגן את המחתרת הנורווגית לקראת המבצע ביחד עם אנשי קומנדו בריטים שיוצנחו.
לאחר שהם צונחים בנורווגיה הם מגיעים לבקתה של אנשי המחתרת בה גרים אנה, גרושתו של פידרסן (אולה יקובסון) ודודה (מייקל רדגרייב).
הלוחמים הבריטים נהרגים בהצנחה והמבצע יוצא לפעולה רק על ידי הנורווגים. הם חודרים למפעל ומטמינים בו חומר נפץ. הפיצוץ גורם לנזק גדול אבל הגרמנים מצליחים להתגבר על כך במהירות. הבריטים מפציצים את המפעל והגרמנים מחליטים להפסיק את הייצור ולהעביר את כל מטען המים הכבדים לגרמניה.
המחתרת מקבלת ידיעה שהמשלוח של המים הכבדים יועבר בחביות למעבורת אזרחית. פידרסון חודר למעבורת ומניח שם חומר נפץ מופעל בשעון. הוא נכנס למעבורת ומורה לנוסעים לעבור לירכתיים וללבוש חגורות הצלה לשם אימון. בכך הוא מציל חלק מהם ממות כאשר הפיצוץ משקיע את המעבורת ומטענה היקר. הניצולים נאספים בסירות של תושבי המקום.
סרטנים עילאיים
סרטנים עילאיים (שם מדעי: Malacostraca) היא מחלקה גדולה בתת-המערכה סרטנאים, הכוללת את המינים הגדולים ביותר בה, כמו הלובסטרים וסרטן הקוקוס.
המחלקה מחולקת לשלושה תת-מחלקות: Phyllocarida, בה מצויה כיום רק הסדרה לפטוסטראכה, Hoplocarida בה מצויה כיום רק הסדרה חסילוני גמל שלמה ו-Eumalacostraca, הכוללת את שאר הסדרות.
מאפיינים
מרבית המינים חיים על קרקעית הים ונעים על רגליהם הרבות, בעוד מספר מינים פיתחו ריאות פרימיטיביות המאפשרות להם לחיות על היבשה או במים מתוקים. מרביתם הם מסננים או אוכלי נבלות, אך ישנם גם כמה מינים טפילים או אף טורפים כמו חסילוני גמל שלמה.
אוניברסיטת הונג קונג
אוניברסיטת הונג קונג (באנגלית: University of Hong Kong) היא המוסד להשכלה גבוהה הוותיק ביותר בהונג קונג. שפת ההוראה הרשמית במוסד היא אנגלית.