cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
מריה, נסיכת באדן (1782–1808)
ביוגרפיה
מריה נולדה ב-7 בספטמבר 1782 בקרלסרוהה, לקרל לודוויג, נסיך הכתר של באדן ולאמליה, נסיכת הסן-דרמשטדט, בתו של לודוויג התשיעי, רוזן הסן-דרמשטדט. ב-1 בנובמבר 1802 התחתנה מריה עם פרידריך וילהלם, נסיך הכתר של בראונשווייג-וולפנביטל, ממנו היו לה 3 ילדים. בשנת 1806 נהרג חמיה קרל וילהלם פרדיננד, דוכס בראונשווייג-וולפנביטל, ובעקבות כך ברחה מריה יחד עם חמותה - אוגוסטה, נסיכת בריטניה. חמותה ברחה לשלזוויג-הולשטיין, ואילו מריה פנתה לשוודיה, שם התגורר גיסה גוסטב הרביעי אדולף, מלך שוודיה. אחיה קרל, נסיך הכתר של באדן שהיה נשוי לסטפני דה בוהארנה, דיבר עם נפוליאון בעד מריה ובעלה, אולם נפוליאון סירב לפגוש את בעלה, אולם רצה לפגוש אותה. מריה יצאה מיד לעבר ברלין, אולם באמצע הדרך החזיר אותה בעלה, משום שחשש שנפוליאון רוצה להשיאה לאחיו ז'רום בונפרטה. בשנת 1807 ביקש ממנה בעלה לחבור אליו בגרמניה, וב-20 באפריל 1808 מתה מריה לאחר שילדה בת מתה.
משפחתה
ב-1 בנובמבר 1802 התחתנה מריה עם פרידריך וילהלם, דוכס בראונשווייג-וולפנביטל, ממנו נולדה לו 3 ילדים:
תסמונת פיריפורמיס
מניעה
האטיולוגיה הנפוצה ביותר לתסמונת פיריפורמיס היא זו הנובעת מפגיעה נקודתית קודמת הנובעת מטראומה, בין אם מדובר על טראומות משמעותיות באזור העכוז או על מיקרו-טראומות הנובעות מהתפרצויות קטנות חוזרות ונשנות של לחץ על שריר הפיריפורמיס עצמו. אם התופעה נובעת מטראומה כלשהי ולא כתוצאה מנוירופתיה, סיבות משניות אלו נחשבות כניתנות למניעה, במיוחד כאשר מדובר על פעילויות יומיומיות. לפי תאוריה זו, תקופות של ישיבה ממושכת, ובפרט על משטחים קשיחים, מייצרת לחצים קלים על השריר והעצב. על לחצים אלו ניתן להקל באמצעות עמידה. סביבתו של האדם, הכוללת גורמי אורח חיים ופעילות גופנית, קובעת את הרגישות לטראומה מכל סוג שהוא. על אף שממצאי מחקרים אמפיריים בנושא מעולם לא פורסמו, רבים מאמינים כי נקיטת אמצעי זהירות במהלך פעילות ספורטיבית בעצימות גבוהה או במהלך עבודה בתנאים גופניים תובעניים עשויה להפחית את הסיכוי ללקות בתסמונת, אם על ידי מניעת הפציעה לשריר עצמו או מניעת הפגיעה בשורש העצב. לשיטתיות זו, יש להקפיד על לבישת ציוד מגן ומרפד במהלך ביצוע פעילות גופנית העלולה לגרום לטראומה. במקום העבודה, יש לעודד למודעות גבוהה לביצוע הערכות שוטפות של הסביבה ולזהות גורמים בה שעלולים לגרום לטראומות ולמיקרו-טראומות. חשוב לזכור כי אין מחקר המבסס את יעילותה של שיטה זו בהפחתה של הסיכוי ללקות בתסמונת.
הצעות נוספות מפיזיותרפיסטים ומחוקרים כוללות אסטרטגיות מניעה שונות, ביניהן ביצוע חימום שרירים טרם התחלת העיסוק בפעילות גופנית, תרגול נכון של הפעילות הגופנית, הקפדה על מתיחות וביצוע אימוני כוח. הצעות אלו מוצעות פעמים רבות כטיפול או מניעה לפציעות גופניות רבות, ואינן ספציפיות לתסמונת פיריפורמיס. כמו בכל סוג של פעילות גופנית, משערים שמתיחות מפחיתות את הסיכוי לפציעה ובפרט במהלך כפיפה או סיבוב של הירך. מתיחות מגדילות את טווח התנועה, בעוד אימוני כוח מחזקים את שרירי הירך האחראיים על קירוב והרחקה, מה שמאפשר באופן תאורטי לשריר הפיריפורמיס לסבול טראומה ביתר-קלות. עם זאת, אם מקור הכאבים הסיאטיים מחוט השדרה, חימום של שרירי ירך לא ישפיע על מניעת פריצת דיסק או כאב עוקב במסלול עצב השת.
טיפול
טיפול מיידי אך זמני להקלת התסמינים של תסמונת פיריפורמיס יהיה לרוב הזרקת חומר מאלחש אל שריר הפיריפורמיס. הקלה בתסמינים של כאבי שרירים ועצבים יכולים להיות מושגים על ידי שימוש בתרופות אנטי-דלקתיות שאינן מכילות סטרואידים או במרפי שרירים. עם זאת, שימוש בהם ואף בתרופות מרשם חזקות יותר להקלת הכאב הסיאטי נחשבות ללא יעילות בהפחתת הכאבים בקרב נוטלים תרופות אלו. טיפול שמרני מתחיל בדרך כלל בתרגילי מתיחות, עיסוי ושחרור השרירים וכן הימנעות מפעילויות ספורטיביות שיכולות להגביר את הכאבים כגון ריצה, רכיבה על אופניים, חתירה, הרמת משקלים כבדים וכו׳. יש קלינקאים הממליצים על טיפולי פיזיותרפיה הכוללים הזזה של רקמות באזור ושל מפרק הירך, לימוד טכניקות מתיחה וחיזוק השריר הדו ראשי הירכי ושרירי העכוז (gluteus maximus ו-gluteus medius) כדי להפחית את המתח על שריר הפיריפורמיס. טיפולים מתקדמים יותר כוללים חיזוקים ומתיחות איזומטריים של שרירים באזור האגן והירך, גירוי חשמלי של העצבים (TENS) ועיסוי פיזיותרפי באזור שריר הפיריפורמיס. מחקר שכלל 14 אנשים שלקו ככל הנראה בתסמונת הראה שתוכניות שיקום הכוללת טיפולים גופניים ושימוש נמוך במשככי כאבי ומרפי שרירים היו יעילים בהקלת רוב כאבי השרירים והעצבים הנגרמו לטענת המחקר מתסמונת זאת. עם זאת, המחקר כלל מספר משתתפים מועט ולא כלל קבוצת ביקורת שלא קיבלה טיפול, ולכן אינו מספק הוכחה חותכת לכך שהכאב הוקל בזכות הטיפול או שפשוט חלף ללא קשר אליו, ואף מסקנותיו של המחקר עלולות להטעות.
טיפול מקומי בשריר
כישלון בטיפולים שמרניים כגון מתיחה וחיזוק של השריר הפיריפורמיס, או כאבים עזים במיוחד יכולים לגרור טיפולים שונים כגון הזרקה של חומרי הרדמה מקומיים דוגמת לידוקאין, תרופות אנטי-דלקתיות או סטרואידים, רעלן הבוטולינום או שילוב של השלושה. כל אלה תועדו כיעילים בהקלת כאבי השרירים. עם זאת, מכיוון ששריר הפיריפורמיס עמוק מאוד, יש קושי רב להזריק לתוכו. רדיולוג יכול לסייע באמצעות הזרקת מנה קטנה של תרופה משתקת כגון רעלן הבוטולינום בעזרת אולטרסאונד בתדר גבוה או CT. פעולה זאת ״משביתה״ את פעילות השריר למשך 3–6 חודשים אך לא גוררת תפקוד לקוי או החלשה של הרגל. אף על פי ששריר הפיריפורמיס ״משותק״, השרירים המקיפים אותו לוקחים את תפקידו במהירות ללא כל שינוי משמעותי בחוזק או בתפקוד. טיפולים אלה עשויים להיות יעילים יותר או פחות בהעלמת הבעיה לצמיתות ולחלופין טווח הזמן של יעילותם מוגבל.
ניתוח
במקרים נדירים של כאב כרוני בלתי פוסק, ניתוח עשוי להוות פתרון מומלץ. שחרור שריר הפיריפורמיס על ידי ניתוח נחשב ליעיל לעיתים קרובות. ניתוחים מתקדמים יותר המשתמשים בגישה מינימלית לאיברים באמצעות טכנולוגיות מתקדמות הוכחו כמוצלחים בקנה מידה גדול, כפי שפורסם בשנת 2005. בדומה לזריקות, כריתת השריר לא משפיעה על תנועת הרגל מכיוון ששאר השרירים באזור האגן מפצים על היעדרו בצורה מלאה.
כישלון בטיפול בתסמונת פיריפורמיס עלול להעיד על פציעה פנימית בשריר הסותם הפנימי, המוכר גם כשריר האובטורטור.
וילהלם, דוכס בראונשווייג
ביוגרפיה
וילהלם נולד בבראונשווייג ב-25 באפריל 1806, לפרידריך וילהלם, נסיך הכתר של בראונשווייג-וולפנביטל ולמריה, נסיכת באדן, בתם של קרל לודוויג, נסיך הכתר של באדן ואמליה, נסיכת הסן-דרמשטדט. בשנת 1815 נהרג אביו במהלך קרב קאטר ברה, ואחיו קרל השני, דוכס בראונשווייג עלה לשלטון במקומו. שלטונו של קרל השני היה אבסולוטי, ובעקבות כך פרצו מהפכות בדוכסות בשנת 1830. קרל נמלט מהמדינה, ווילהלם עלה לשלטון במקומו. בתחילה פעל וילהלם רק כעוצר, אולם שנה לאחר מכן הכריז על עצמו כדוכס. קרל שברח מהדוכסות ניסה לחזור בכוח הדיפלומטיה לשלטון, אולם לא הצליח להשיג תמיכה מהמעצמות.
בשנת 1866 הצטרפה הדוכסות בראשות וילהלם לפרוסיה במלחמת אוסטריה–פרוסיה, ובשנת 1867 הצטרפה לקונפדרציה הצפון-גרמנית. בשנת 1870 לחמו כוחות הדוכסות לצד פרוסיה במלחמת צרפת–פרוסיה, ובשנת 1871 הצטרפה הדוכסות לאימפריה הגרמנית.
ארנסט אוגוסט, נסיך הכתר של הנובר היה הראשון בתור לרשת את תואר דוכס בראונשווייג לאחר וילהלם. בשנת 1879, כאשר התברר כי וילהלם ילך לעולמו מבלי להותיר אחריו צאצאים, הקים הפרלמנט של בראונשווייג מועצת עוצרים שתנהל את הדוכסות עם מותו של וילהלם. המועצה הייתה אמורה למנות עוצר במקרה בו ארנסט אוגוסט, נסיך הכתר של הנובר לא יהיה מסוגל לקבל על עצמו את תואר הדוכס. לאחר מותו של וילהלם ב-18 באוקטובר 1884, הכריז ארנסט אוגוסט, נסיך הכתר של הנובר, על עצמו כדוכס בראונשווייג. יחד עם זאת, מאחר שהוא המשיך לטעון לכתר ממלכת הנובר, הכריז הרייכסראט (Reichsrat) הגרמני שהכתרתו של ארנסט אוגוסט, נסיך הכתר של הנובר כדוכס בראונשווייג תפגע בשלום האימפריה. עקב לחץ פרוסי, התעלמה מועצת העוצרים של הדוכסות מטענתו של ארנסט אוגוסט ומינתה את הנסיך אלברכט מפרוסיה כעוצר הדוכסות.
המשא ומתן בין ארנסט אוגוסט, נסיך הכתר של הנובר, לבין ממשלת גרמניה המשיך כמעט שלושה עשורים ולא הניב תוצאות. במהלך תקופה זו מת הנסיך אלברכט ובמקומו מונה כעוצר הדוכס יוהאן אלברכט ממקלנבורג.
בשנת 1912 ביקר ארנסט אוגוסט השני, נסיך הנובר בברלין, ובמהלך ביקורו הוצעה פשרה, ולפיה ארנסט אוגוסט יהפוך לשליט דוכסות בראונשווייג במקום הנובר. הפשרה מצאה חן בעיני הקיסר ויורש העצר ששאפו לסיים את הקרע בין שני הבתים.
אדווין אנקרנסיון
אדווין אנקרנסיון (באנגלית: Edwin Elpidio Encarnación; נולד ב-7 בינואר 1983 בלה רומנה, הרפובליקה הדומיניקנית) הוא שחקן בייסבול בקבוצת ניו יורק יאנקיז מהמייג'ור ליג בייסבול. הוא חובט וזורק ביד ימין.
סינסינטי רדס - 2005-2009
אנקרנסיון נבחר בסיבוב התשיעי בדראפט החובבים של שנת 2000 על ידי הטקסס ריינג'רס וחתם עימם. ב-15 ביוני נסחר לסינסינטי רדס יחד עם רובן מטאו בתמורה למגיש רוב בל. את משחקו הראשון במייג'ור ליג שיחק ב-24 ביוני 2005 והמשיך לשחק ב-69 משחקים בעונה. את העונה סיים עם ממוצע חבטות של .232 ותשע הום ראנס.
את עונת 2007 החל אנקרנסיון באופן איטי, כאשר מתקשה לחבוט מעל .200. המצב הוביל להושבתו של אנקרנסיון כדי לתת לכוכב הקבוצה ריאן פריל יותר זמן משחק, בסופו של דבר יותר התחלות לג'וש המילטון בשדה המרכזי לאחר שזה ניסה לתקן את התדמית הרעה שלו באותה התקופה. בסופו של דבר החליט בעלי הקבוצה להושיב את אנקרנסיון לאחר שלא תפס כדור מהאוויר. לאחר המקרה הורד אנקרנסיון למיינור ליג, בו היה למשך 12 ימים עד שהוחזר למייג'ור ליג ב-22 במאי אותה השנה. הוא סיים את העונה חובט .289. בעונת 2008 ביצע אנקרנסיון 23 טעויות ב-143 משחקים, אך למרות זאת חבט שיא אישי של 26 הום ראנס.
בעונת 2009 הסביר אנקרנסיון כי אינו רוצה להיות חובט שמנסה לחבוט הום ראן כל פעם שמגיע לחבטה, תדמית שדבקה בו באותן השנים. אך ב-1 במאי אותה עונה היה לאנקרנסיון את ממוצע החבטות הנמוך ביותר בליגה, .127. למשך חודש לא שיחק אנקרנסיון עקב יד שבורה, אך כאשר חזר ראה הצלחה רבה. תוך 12 משחקים עלה ממוצעו ל-.228.
טורונטו בלו ג'ייז - 2009-היום
ב-31 ביולי נסחר אנקרסיון לטורונטו בלו ג'ייז יחד עם שני שחקנים נוספים תמורת סקוט רולן. אנקרנסיון סבל ממספר כוויות במצחו לאחר שחזיז פגע והתפוצץ ליד פיו. לאחר שנוקה ורופא בביתו ברפובליקה הדומיניקנית נשלח לבית חולים במיאמי, ושוחרר כעבור יומיים.
אנקרנסיון פיספס 30 משחקים בעונת 2010, לאחר פציעה בידו הימנית. בחבטה הראשונה שלו לאחר הפציעה, ב-18 במאי חבט אנקרנסיון הום ראן נגד המינסוטה טווינס. ב-21 במאי חבט שלוש הום ראנס נגד האריזונה דיאמונדבקס בשלוש חבטות ברצף. ב-20 ביוני לאחר הפסד לסן פרנסיסקו ג'איינטס הורד למיינור ליג לאס וגאס, ובמהלך מפתיע הושם בשאלה (השמה בשאלה היא מצב בו השחקן עדיין חלק ממועדון כלשהו, אך לא חלק משום קבוצה פעילה בו). הוא לבסוף נרשם בלאס וגאס, אך הוחזר ב-3 ביולי לאחר הופעה מאכזבת ממחליפו. ביום האחרון של העונה, חבט את ההום ראן המאה של הקריירה שלו, נגד המינסוטה טווינס, והפך לשחקן השביעי בבלו ג'ייז לחבוט 20 הום ראנס, יחד עם חוזה באוטיסטה ואחרים.
לאחר סוף העונה נגמר חוזהו של אנקרנסיון והוא הפך לשחקן חופשי. האוקלנד אתלטיקס חתמו עמו חוזה ב-12 בנובמבר, אך החוזה לא שרד חודש ואנקרנסיון שוחרר מחדש ב-2 בדצמבר. ב-16 בדצמבר חתם מחדש עם הבלו ג'ייז לחוזה של שנה אחת בשווי 2.5 מיליון דולר עם אופציה של 3.5 מיליון דולר ל-2012. את העונה החל בבסיס שלישי שכן חוזה באוטיסטה עבר לשדה הימני, וסבל מבעיות רבות בהגנה, עד שהושם לראשונה בעמדת החובט הייעודי, בה מצא את עושרו. במשחק נגד הבוסטון רד סוקס קבע שיא אישי חדש לדאבלים בעונה, עם 34. ב-22 בספטמבר חבט אנקרנסיון ווק-אוף הום ראן מהלוס אנג'לס איינג'לס מאנהיים שפגע בשלט פרסומת. בעונה גם קבע שיא חדש בבסיסים גנובים, עם 8.
את עונת 2012 התחיל אנקרנסיון ברגל ימין, בעודו עובר את חוזה באוטיסטה במספר ההום ראנס. במשחק נגד הסיאטל מארינרס חבט את הגרנד סלאם הרביעי בקריירה שלו, מוביל את הבלו ג'ייז לניצחון 7-0. ב-30 באפריל חבט את הום ראן נוסף, את הראשון מהמגיש היפני יו דארוויש של הטקסס ריינג'רס. במשחק נגד המילווקי ברוארס היה אנקרנסיון האחרון לחבוט הום בסט שלושת ההום ראנס ברצף, לאחר חוזה באוטיסטה וקולבי רסמוס, הפעם השישית בהיסטוריה של המועדון. ב-12 ביולי חתם על המשכת חוזהו לשלוש שנים בשווי 27 מיליון דולר. בסוף החודש חבט את ההום ראן 29 שלו, הופך להיות השלישי בליגה עם שיאו האישי החדש. ב-13 בספטמבר חבט את ההום ראן ה-40 שלו מפליקס הרננדז של הסיאטל מארינרס כחלק מניצחון 12-3, אך לאחר מכן ירד ממוצע החבטות שלו עד אשר נפצע וסיים את העונה עם 42 הום ראנס ו-110 RBI, יחד עם 13 בסיסים גנובים וממוצע של .280.
בארי סטיוארט שטרנליכט
שטרנליכט יושב בדירקטוריון של בתי הזמנה, חברות אסתי לאודר. קריסטל בקרט, קרן רובין הוד, תיאטרון קהילתי חלומות, התוכנית הלאומית למנהיגות למנהיגות של הקרן לחקר סוכרת נעורים, ועדת אומנויות לעסקים.
בעבר כיהן בדירקטוריון איגוד הנדל"ן הפנסיוני, ובשולחן העגול הנדל"ן. הוא נאמן עבר של אלמא מאטר שלו, אוניברסיטת בראון.
סגנונו של שטרנליכט תואר כ"אינטנסיבי ומייאש".
ראשית חיים וחינוך
שטרנליכט נולד בעיר ניו יורק בשנת 1960 וגדל בסטמפורד, קונטיקט. אביו, מוריס שטרנליכט, היה מנהל מפעל וניצול השואה מפולין. אמו, הרייט, הייתה מניו יורק ועבדה כמורה לביולוגיה וסוכן מניות. בשנת 1982 סיים את לימודיו בהצטיינות מאוניברסיטת בראון. לאחר מכן עבד כסוחר ארביטראז בוול סטריט. בשנת 1986 קיבל תואר שני במנהל עסקים מבית הספר למינהל עסקים בהרווארד.
קריירה
לאחר סיום הלימודים נסע לעבוד אצל JMB Realty, חברת השקעות נדל"ן בשיקגו. בשנת 1989, עם תחילת משבר החיסכון והלוואות ותקופת המיתון של שנות התשעים, הוא פוטר.
בשנת 1991, בגיל 31, עם בוב פיית, שטרנליכט יוצר את סטארווד קפיטל גרופ לרכישת בנייני דירות שנמכרו על ידי רזולוסיון טרוסט קורפורסיון, שנוצר על ידי הממשלה הפדרלית כדי להחזיק ולחסל את הנדל"ן בבעלות בנקים כושלים לאחר משבר החיסכון וההלוואות. שטרנליכט גייס 20 מיליון דולר ממשפחות של ויליאם ברנרד זיף ג'וניור וקרטר בורדן מניו יורק למימון רכישות אלה.
בשנת 1993 תרם שטרנליכט את תיק הדירות לתושבי המניות של סם צל בתמורה ל 20% מהחברה.
בשנת 1994, בגיל 36, בשיתוף עם גולדמן זקס, רכשה חברת שטרנליכט את ווסטין מלונות & ריזורטס בעסקה של 561 מיליון דולר. החידושים של שטרנליכט כללו את מלונות W ואת המיטה השמימית ווסטין. המיטה עוצבה על פי המיטה בבית שטרנליכט.
בינואר 1995 רכש שטרנליכט את Hotel Investors Trust, נאמנות השקעות נדל"ן כמעט בפשיטת רגל. ונכנס לתפקיד מנכ"ל.
בשנת 1997 רכשה החברה של שטרנליכט את שרתון מלונות ונופש בעסקה של 13.3 מיליארד דולר, ועליה הצעת מחיר של הילטון העולמית.
פרסים
בשנת 2005 הוחדר שטרנליכט להיכל התהילה של מגזין עיצוב הפנים.
בשנת 2010, מנהלת הנכסים המסחריים הגדירה את שטרנליכט "מנהלת השנה" ו"משקיע השנה".
חיים אישים
בארי שטרנליכט היה נשוי למימי רייכרט, אותה הכיר באוניברסיטת בראון, אבל הם נפרדו בשנת 2016. יש להם 3 ילדים משותפים.
פילנתרופיה
בשנת 2007, שטרנליכט מימן מענק של מיליון דולר למכון לתאי גזע הרווארד לתמיכה במחקר לטיפול תרופתי לסוכרת.
תרומות פוליטיות
שטרנליכט הוא רפובליקני. הוא חבר ושותף גולף של דונלד טראמפ אך התאכזב ממנו כנשיא ארצות הברית. בשנת 2008, שטרנליכט תרם תחילה לקמפיין הראשי לנשיאות הילרי קלינטון ואחר כך לקמפיין הנשיאותי של ברק אובמה. בשנת 2012 שטרנליכט תרם 70,800 דולר לקמפיין הנשיאותי של מיט רומני. בשנת 2016 שטרנליכט תרם 125,000 דולר ל-Right to Rise, ועדת הפעולה הפוליטית שנוסדה לתמוך בקמפיין הנשיאותי של ג'ב בוש. שטרנליכט תרם 1,000 דולר גם כדי להתנגד להצעה 8 בקליפורניה משנת 2008, שהייתה אוסרת נישואים חד מיניים בקליפורניה.
אבצס תת-אראולרי
אבצס תת-אראולי (באנגלית: Subareolar abscess), הנקרא גם מחלת זוסקה, או אבצס בשד, הוא מורסה תת-עורית ברקמת השד, מתחת העטרה של הפטמה. אבצס תת-אראולרי מתפתח בדרך כלל במהלך ההנקה. הנקה לא תקינה, או הפסקת הנקה, עלולים לצור חלב שנתקע בשד (סטזיס) וסביבו מתפתחת דלקת, העלולה להפוך לאבצס (כיס של מוגלה). האבצס לעיתים מתרחב למעלה ולמטה באמצעות כיסים זעירים של מוגלה הנקראים פיסטולות. לרוב מדובר בדלקת באזור המטפלזיה הקשקשית של צינור החלב. הפתולוגיה כוללת אבצס באזורים המרכזיים של השד, ולא כאלה שמתפתחים באזורים הפריפריילים.
שכיחות התופעה
אבצס בשד עלול להופיע אצל נשים בגילאי 18 עד 50 אולם נדיר שנשים שאינן מניקות או מייצרות חלב יסבלו מהתופעה. בזמן ההנקה עלולה להתפתח דלקת בשד בעקבות חדירת חיידקים לרקמת השד או בעקבות חסימה של צינורית החלב. דלקת בשד שאינה מטופלת עלולה לגרום להיווצרות מורסה בשד. 1-3% מהנשים המניקות עלולות לסבול מדלקת בשד. מחקר שנערך בנושא העלה כי 3% מהנשים שסבלו מדלקת בשד וטופלו באמצעות אנטיביוטיקה פיתחו מורסה בשד. עם היווצרות של המורסה הטיפול האנטיביוטי נהיה פחות יעיל בגלל שהמורסה חוסמת את הגישה לרקמות המודלקות.
פתו-פיזיולוגיה
90% מהלוקות באבצס הן מעשנות, אולם רק חלק קטן מאוד של המעשנות פיתחו נגע כזה. יש משערים כי ההשפעה הרעילה של העישון והשינויים ההורמונליים שהוא גורם, יכולים לגרום בסופו של דבר לאבצס. אין מידע מבוסס דיו שאכן הפסקת העישון גורם לנגע לסגת. אבצס המתפתח בקדמת השד קשור לעיתים קרובות עם יתר פרולקטין בדם או עם בעיות בבלוטת התריס. כמו כן, סוכרת עלולה להיות גורם תורם להתפתחות האבצס בשד.
טיפול
טיפול אנטיביוטי ניתן במקרים של דלקת חריפה. עם זאת, טיפול זה אינו יעיל ברוב המקרים כטיפול יחיד. הטיפול העדיף הוא שילוב, ניתוחי- חותכים ומנקזים את האבצס, ולאחר מכן נותנים טיפול אנטיביוטי. עם זאת, בניגוד לאבצס באזורים הפריפריילים של השד, שלעיתים קרובות מתרפאים אחרי תהליך זה, לאבצס תת-אראולי יש נטייה לחזור על עצמו. במקרים רבים, בעיקר בחולים עם אבצס תת-אראולי חוזר, מומלץ לכרות את צינוריות החלב הפגועות, יחד עם הוצאה של האבצס והפיסטולה הקשורה. ניתוח מעין זה מומלץ בעיקר כאשר יש כיסי מוגלה זעירים (פיסטולות) אשר מונעים את ריפוי הדלקת. כיוון שכיסי המוגלה קטנים, אי אפשר לנקז אותם באמצעות שאיבה עם מחט, ולכן אין מנוס מפעולה ניתוחית.
אין הסכמה כללית על מה צריך להיות הדרך הסטנדרטית של טיפול במצב. במאמר סקירה אחרון, טיפול אנטיביוטי, הערכת אולטרסאונד, ובמקרה שיש נוזל באבצס, גם שאיבה באמצעות מחט, הוצעו כקוי טיפול ראשוניים. עוד נאמר, שטיפול כנראה לא יעבוד אלא אם כן הוא יטפל בצינורות החלב עצמם.
הטיפול עלול להיות בעייתי אלא אם כן הגורמים האנדוקרינלוגיים, מאובחנים ומטופלים בהצלחה. מחקר שנערך על ידי זוג חוקרים, גיאופל ופנק, סיפק אינדיקציות כי הדלקת צריכה להיות מטופלת באמצעות ברומוקריפטין אנ', גם בהיעדר יתר פרולקטין בדם.
סיבוכים
אבצס בשד עלול לגרום למספר סיבוכים ארוכי טווח. כעשירית מהנשים שסבלו ממורסה בשד לא יוכלו עוד להניק. במקרים של אבצס גדול במיוחד עלול להיווצר צורך בניתוח נרחב ולעיתים אף בהסרת חלק מרקמת השד. ניתוח נרחב זה עלול לפגוע בצורת השד.
הנקה
נשים הסובלות מהתופעה תוך כדי הנקה, רצוי שימשיכו להניק על אף הכאב ואי הנוחות. ריקון השד מהחלב לעיתים תכופות עוזר בהחלמתו. ניתן להשתמש במשאבת חלב על מנת לרוקן את השד הנגוע, ולהמשיך להניק כרגיל מהשד הבריא.
טרם נטילת אנטיביוטיקה, יש ליידע את הרופא כי את מניקה. כמויות מזעריות של האנטיביוטיקה עלולות לחדור אל החלב ולהשפיע על התינוק. מדובר בתופעות זמניות בלבד שאינן מסכנות את התינוק ויחלפו עם סיום הטיפול האנטיביוטי. עם זאת הוא עלול להיות עצבני וחסר מנוחה וצואתו עלולה להיות נוזלית ותכופה יותר.
אירוויזיון למוזיקאים צעירים 1994
האירוויזיון למוזיקאים צעירים 1994 הייתה המהדורה השביעית של האירוויזיון למוזיקאים צעירים, שהתקיימה בפילהרמונית הלאומית בורשה, פולין, לאחר התחרות בשנה שעברה. מה-9 ל-14 ביוני 1994 מאורגן על ידי איגוד השידור האירופי (EBU) ורשת השידור המארחת Telewizja Polska (TVP), מוזיקאים משמונה מדינות השתתפו בגמר המשודר בטלוויזיה. בסך הכל השתתפו בתחרות 24 מדינות, לכן נערך חצי גמר באותו מקום ב-9 וב-10 ביוני 1994. מתוך 24 המדינות, 16 לא העפילו לגמר, כולל המדינה המארחת פולין. כל המשתתפים ביצעו יצירה קלאסית לבחירתם בליווי התזמורת הסימפונית של ורשה בניצוחו של קז'ימייז' קורד.
תשע מדינות עשו את הופעת הבכורה שלהן, בעוד שחמש מדינות חזרו ויוגוסלביה פרשה מהתחרות עקב התפרקותה. זו, עד היום, התחרות עם הכי הרבה מתמודדים והכי קרובה להשוות את מספר המשתתפים באירוויזיון באותה שנה, עם 24 ל-25 בתחרות השירים. כמו כן הייתה לה הכי הרבה חפיפה בכל שנה, כמו לכל אחת מהן.
המדינות שלא העפילו היו אוסטריה, בלגיה, קרואטיה, קפריסין, צרפת, גרמניה, יוון, אירלנד, ליטא, מקדוניה, נורווגיה, פולין, פורטוגל, רוסיה, סלובניה וספרד. בפעם השלישית, המדינה המארחת לא העפילה לגמר. נטלי קלין מהממלכה המאוחדת זכתה בתחרות, כאשר לטביה ושוודיה ממוקמות במקום השני והשלישי בהתאמה.
מיקום
הפילהרמונית הלאומית בורשה, ורשה, פולין, היה המקום המארח למהדורת 1994 של האירוויזיון למוזיקאים צעירים. הבניין נבנה בין השנים 1900 ל-1901, בניהולו של קרול קוזלובסקי, כדי לשחזר ב-1955 על ידי יוגניוש שפארקובסקי. מנהל המוסד הוא וויצ'ך נובק. זהו המקום המרכזי של התזמורת הפילהרמונית הלאומית של ורשה.
חצאי גמר
בסך הכל השתתפו 24 מדינות השתתפו בחצאי הגמר בתחרות של 1994, מתוכן שמונה העפילו לגמר הגדול המשודר בטלוויזיה. המדינות הבאות, בסדר אלפביתי, לא הצליחו להעפיל.
הגמר הגדול
פרסים הוענקו לשלוש המדינות המובילות. הטבלה שלהלן מדגישה את אלה באמצעות זהב למקום הראשון, כסף לשני וברונזה לשלישי. תוצאות המיקום של המשתתפים הנותרים אינן ידועות ומעולם לא פורסמו על ידי איגוד השידור האירופי.
חברי חבר השופטים
חברי חבר השופטים הבאים מסודרים בסדר אלפביתי:
שידור
גופי השידור הבאים שידרו את הגמר הגדול:
האלבום הרשמי
תחרות האירוויזיון ה-7 למוזיקאים צעירים היה אלבום האוסף הרשמי של תחרות 1994, שהוקם על ידי איגוד השידור האירופי ויצא על ידי השדרן המארחת TVP זמן קצר לאחר התחרות ביוני 1994. האלבום כלל הקלטות חיות של כל 24 המשתתפים כולל אלה השתתפה בסבב חצי הגמר, מחולק ל-2 תקליטורים נפרדים.
חדשות השבת
חדשות השבת היא מהדורת החדשות של כאן 11 המשודרת מדי שבת בשעה 19:55. בהגשת טלי מורנו. בעבר הגישו את המהדורה מיכל רבינוביץ' ודב גיל-הר.
מבנה המהדורה
מהדורת החדשות נפתחת בכותרות, המציגות את הסיפורים המרכזיים שיוצגו בה. בראשית השידור מובאות החדשות העיקריות של היום, ובהמשך עוברים לחדשות מתחומים נוספים ובהם ענייני תרבות ופנאי. את הכתבות מקדימים המגישים בדברי קריינות. לעיתים, קודם לשידורה של כתבה או לאחריה, ניתן דיווח מפיו של פרשן או כתב. לעיתים רחוקות יחסית מתקיים ראיון במהדורה המרכזית. במסגרת המהדורה משודרים מספר מקבצי פרסומות וקדימונים. את המהדורה חותמת תחזית מזג האוויר. כמו כן משודרים סרטונים שמפיקה חטיבת הדיגיטל של התאגיד, דוגמת סדרת הרשת "עולם בעלי מלאכה".
לעיתים, בעת התרחשותם של אירועי חדשות משמעותיים משתנה אורכה של מהדורת החדשות.
ג'וזף סקולינג
ג'וזף אייזק סקולינג (Joseph Isaac Schooling; נולד ב-16 ביוני 1995) הוא שחיין סינגפורי, האלוף האולימפי במשחה ל-100 מטר פרפר (ריו דה ז'ניירו 2016), בעל מדליית ארד מאליפות העולם (קאזאן 2015) במשחה ל-100 מטר פרפר ו הנוכחי (2017) במשחים ל-50 מטר פרפר ול-100 מטר פרפר.
ביוגרפיה
סקולינג נולד בסינגפור, אך בעקבות הישגיו בשחייה עבר להתאמן בארצות הברית כבר כנער. בתחילה למד בבית ספר פרטי בג'קסונוויל, וכיום (2015) הוא לומד ומתאמן באוניברסיטת טקסס באוסטין, בהדרכתו של אדי ריס.
2011–2012
סקולינג רשם הישגים ראשונים בזירה הבינלאומית כשהיה בן 16, במשחקי דרום מזרח אסיה שנערכו בפלמבנג, אז זכה במדליות זהב במשחים ל-50 ו-200 מטר פרפר, ובמדליית ארד במשחה ל-100 מטר פרפר. בעקבות הישגיו במשחקים אלו, השיג את הקריטריון האולימפי לאולימפיאדת לונדון (2012). במשחקים האולימפיים לא הצליח לעבור את שלב המוקדמות, וסיים במקום 26 במשחה ל-200 מטר פרפר ובמקום 35 במשחה ל-100 מטר פרפר.
2014
בשנת 2014 היה סקולינג לשחיין הסינגפורי הראשון בהיסטוריה שזכה במדליה במשחקי חבר העמים, מדליית כסף במשחה ל-100 מטר פרפר. בנוסף, סיים במקום השביעי במשחה ל-50 מטר פרפר (בשלב המוקדמות קבע שיא לאומי חדש, 23.43 שניות) ובמקום השמיני במשחה ל-200 מטר פרפר ובמשחי השליחים ל-100X4 ו-200X4 מטר חופשי. בהמשך השנה השתתף במשחקי אסיה שנערכו באינצ'ון. במשחקים אלה זכה במדליית זהב במשחה ל-100 מטר פרפר, במדליית כסף במשחה ל-50 מטר פרפר ובמדליית ארד במשחה ל-200 מטר פרפר.
2015
במשחקי דרום מזרח אסיה שנערכו בסינגפור זכה סקולינג במדליות זהב בכל תשעת המשחים בהם השתתף: שלושת משחי הפרפר, במשחי החופשי ל-50 ו-100 מטר, המשחה ל-200 מטר מעורב אישי, ומשחי השליחים ל-100X4 ו-200X4 מטר חופשי ו-100X4 מטר מעורב.
באליפות העולם שנערכה בקאזאן באותה שנה זכה במדליית ארד במשחה ל-100 מטר פרפר, בשיא אסיה חדש של 50.96 שניות. גם במשחה ל-50 מטר פרפר העפיל לשלב הגמר, בו סיים במקום שביעי, וקבע שיא אסיה חדש של 23.25 שניות. במשחה ל-200 מטר פרפר העפיל לשלב חצי הגמר, וסיים במקום עשירי בתוצאה של 1:56.11 דקות.
אלוף אולימפי
באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016) זכה סקולינג במדליית זהב במשחה ל-100 מטר פרפר בשיא אולימפי חדש של 50.39 שניות, לפני מייקל פלפס מארצות הברית, צ'אד לה קלו מדרום אפריקה ולאסלו צ'ה מהונגריה שקבעו תוצאה זהה של 51.14 שניות. נוסף לכך, הוא סיים במקום 16 במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 48.70 שניות. בשלב המוקדמות הוא קבע שיא לאומי חדש של 48.27 שניות.
2017
באליפות העולם שנערכה בבודפשט בהונגריה ביולי 2017 זכה סקולינג במדליית ארד, במשחה ל-100 מטר פרפר ביחד עם ג'יימס גאי מהממלכה המאוחדת בתוצאה של 50.83 שניות, אחרי קיילב דרסל מארצות הברית (49.86 שניות) וכרישטוף מילאק מהונגריה (50.62 שניות). בשלב חצי הגמר הוא קבע תוצאה של 50.78 שניות. נוסף לכך, הוא סיים במקום חמישי במשחה ל-50 מטר פרפר בתוצאה של 22.95 שניות, בשלב חצי הגמר הוא קבע שיא אסיה חדש של 22.93 שניות ובמקום 17 במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 48.86 שניות.
SlideShare
SlideShare הוא אתר אינטרנט המשמש כמאגר ידע שיתופי עבור מצגות. זהו אוסף מקוון של נתונים מובנים המורכבים ממקורות מידע רבים הכוללים מידע מתוך אתרי אינטרנט אחרים ומתוך מצגות המועלות על גבי האתר. מטרתו של האתר היא ליצור מאגר ידע עולמי שמאפשר לאנשים לגשת למידע משותף בצורה יעילה, לעיתים גם על ידי קבצים.
האתר עלה לאוויר בתאריך 4 באוקטובר 2006 בתור אתר לשיתוף והעלאת מצגות עבור כל משתמש רשום. האתר נרכש על ידי חברת LinkedIn ב-3 במאי 2012 תמורת 118.75 מיליון דולר ונרכשה על ידי scribd ב-2020. ובמהלך השנים נוספו אליו גם מצגות של מוסדות אקדמיים ומסחריים. בנוסף, נוספו לו גם קטעי וידאו ושיעורי הרצאות מקוונות בשידור חי ואפשרויות נוספות כגון הוספת הודעות טוקבקים אישיות.
נכון ל-2020 לאתר 70 מיליון משתמשים.
אמנות רומנסקית
אמנות רומנסקית מתייחסת לאמנות ימי ביניימית באירופה שבין סוף המאה ה-10 עד לעליית הסגנון הגותי במאה ה-13. המושג רומנסק הומצא במאה ה-19 על ידי היסטוריונים של האמנות, בתחילה עבור הסגנון הארכיטקטוני ששימר הרבה מאפיינים רומים בסיסיים, כמו: קשתות חצי עגולות, מנהרה בעלת תקרה כיפתית, אכסדרה בצורת קשת וקישוטים בדמות עלי קוציץ. מדענים בתחומי אמנות נוספים כמו ציור ופיסול, החלו גם הם להשתמש בשם זה וכיום המושג רומנסק מיועד באופן רחב להיסטוריה והתרבות של מערב אירופה בתקופה שבין השנים 1050 עד 1200. האמנות רומנסקית הושפעה מאוד גם מההאמנות הביזנטית, בעיקר בציור, וגם על ידי העיטורים האנטי קלאסיים של האמנות האינסולרית שמקורה באיים הבריטיים. בשילוב עם ההשפעות החיצוניות, פיתח סגנון זה גם הרבה מאפיינים משל עצמו שהשתנו בין אזור אחד למשנהו באירופה.
רקע היסטורי
בתקופה המוקדמת של ימי הביניים, מרכז החיים היה האחוזה של השליט הפיאודלי. הווסאלים שלו נשבעו שבועת הומגיום (שבועת נאמנות לסניור), שרתו בצבאו ויצאו להגנתו בכל עת שנדרשו. בתמורה ניתנה להם האפשרות לעבד את אדמתו של האדון ולקבל חלק מהיבול. בתקופה הרומנסקית החלה עליה חדה במסחר שהביאה לצמיחתן של ערים, מה שהביא לצמצום בהשפעתם של הפיאודלים על מערכות השלטון הפוליטיקה, החברה והכלכלה. תושבי הערים זכו בעצמאות, חכרו את שטחי מגוריהם ועסקיהם. השליטים העניקו להם חסינות וזכויות יתר ופטורים מעבר לאלו שקבלו הואסלים, עובדה שהביאה לידי עליה חדה במספר התושבים בערים ובכוח השפעתם. חלק מהערים החדשות היה ממוקם ליד נהרות, שאפשרו תעבורה נוחה. ערים אלה הפכו למרכז של רשת דרכים ימית ויבשתית, כוחן התעצם ואתו הרצון להתפאר בהצלחה.
השינויים הכלכליים האלה אפשרו גם בנייה של כנסיות רבות יותר, או הרחבת מידתן של הקיימות על מנת להכיל את קהל המאמינים ההולך וגדל. החוזרים ממסעי הצלב הביאו אל הכנסיות באירופה שרידי קדושים, וקהל המאמינים עלה לרגל לאותם מקומות על מנת לזכות לראותם ולהעריצם.
התפתחו מסדרי נזירים שדגלו בהתפשטות והפצת הנצרות דוגמת המסדר ציסטראציאני, מסדר קלוני והמסדר הקרתוזיאני. כנסיות רבות בערים, בייחוד אלו על נתיבי העלייה לרגל, העסיקו אומנים והביקוש להם הלך וגבר. חלה גם הכרה בערכם וחלק מאותם אומנים ידועים עד היום בשמם כמו: ניקולס מורדן, ומאסטר הוגו כנסיות נבנו גם בערים הקטנות ובכפרים, ולעיתים קרובות הן אלו שנשמרו עד היום ומספקות לנו מידע על התקופה. גורמים שעודדו אף הם את ההתפתחות, היו רגשות ההקלה והוקרה שבאו עם סיומו של האלף הראשון לספירה. החשש מפני סוף העולם, שהיה נחלת חלק גדול מהאנשים נתבדה, ובנייה של הכנסיות וקישוטן הנרחב נהפכו לסממן התקופה.
מאפיינים
לראשונה מאז נפילת האימפריה הרומית הוחייתה אמנות הפיסול. בחזית הכנסייה, על שעריה, בכותרות העמודים, על אגני הטבילה ודוכני ההטפה, החלו להופיע פסלים ותגליפים. כיפות הכנסייה וקירותיה עוטרו בציורי פרסקו מתוך היסטוריה התנכית ומאורעות מחיי הקדושים בהתאם למסורת והאמונה הנוצרית. כלי קודש בכנסייה קושטו בשפע רב של דמויות ומאורעות. תיבות לשמירת שרידי קדושים ופמוטים עוצבו במתכת, אמיל ושנהב באירועים וצורות גאומטריות שהגיעו לדרגת אומנות גבוהה. במנזרים, מאגרי הידע של התקופה, התרבו עותקים של ספרי הפילוסופיים היווניים, תרגומים של ספרי מתמטיקה ורפואה מהשפה הערבית וכמובן ספרות דתית. כל אלו עוטרו בשלל צורות ותוכנן הוסבר בעזרת ציורים.
האמנות הרומנסקית, הושפעה מהאמנויות הרומית והביזנטית, מהאמנות האינסולרית של צפון אירופה וממסורת העיצוב הגרמני הזוויתי. צלבי העץ הגדולים החלו להופיע בגרמניה באותה תקופה והתפשטו לכל אירופה. אחד הראשונים שבהם הוא קרוסיפיקס שנקרא צלב גרו. מאפיין נוסף מאותו מקור הם פסלים העומדים בחלל. ההשפעה האינסולרית הביאה לשזירה של רצועות סרט עם צורות בעלי חיים. סרטי השזירה מופיעים במחזוריות קבועה ומודגשים על ידי צבעים חזקים. ההשפעה ביזנטית החזירה כמה מאפיינים הלניסטיים כמו מבנה הגוף האנושי מתחת לבגדים ומחוות והבעות רגשיות.
בתקופה זו העיטור בזכוכית צבעונית וכן גילוף תבליטים החלו תופסים תאוצה. הצבעים, שכיום נתן לראותן רק בויטראז'ים ובאיורים של כתבי יד, היו חזקים ביותר והאמנים השתמשו בצבעי יסוד בלבד. פיתוח נוסף הוא הפיסול המונומנטלי בטימפנון, על שערי הכנסייה וכותרות העמודים. על הטימפנון הופיעו לרוב סצנות ידועות כמו יום הדין או ישו השמיים, אולם הטיפול האמנותי בהן נעשה מקורי יותר כיוון שלא היה לכך בסיס אמנותי קודם. העיטורים של כותרות העמודים, כללו לעיתים תיאורי אירועים עם מספר דמויות. חידוש מקורי נוסף הוא העיטורים רבי הדמיון של האותיות הראשיות בתחילת העמוד בכתבי ביד. הציורים חיקו את סגנון הפיסול. עיטור כתבי יד בעיבוד של האות הראשונית בפסקה וכן עיטור שולי הדף, גם הם הולכים בעקבות המגמה הפיסולית. לעבר הסגנון החד־ממדי. הציור היה חסר עומק וצורותיו נדרשו להיות גמישות כדי לדחוק עצמן לתוך המתאר של האותיות הראשיות שאותן קישטו, או כיפות וגומחות בכותלי הכנסייה. המתח שבין המסגרת הנוקשה ליצירה שבתוכה, שלעיתים אף חרגה מתוך המסגרת, הוא נושא נשנה באמנות הרומנסקית. הדמויות לרוב שונות בגודלן בהתאם לחשיבותן ולא למיקומן במרחב, והנוף באותם המקרים שהוא קיים קרוב יותר לקישוט מופשט מאשר לנוף אמיתי. הפשטה זו אפשר לראות גם בדמויות האנושיות הארוכות שלעיתים קרובות עוקמו כדי להתאימן למקום פיסולן ולעיתים הן נראות כצפות בחלל. תיאור הדמויות האנושיות נטה להתמקד בפרטים חד־ממדים כמו קפלי הבגדים והשיער.
פיסול ארכיטקטוני
הפיסול הרומנסקי הוא בעיקרו פיסול תבליטי וכפוף למסגרת הארכיטקטונית שהגדירה את גבול טבעי שלו. החללים שמעל ומצדי השערים, הכניסות של הקלויסטרים וכותרות העמודים הם אלה שעוטרו. הדמויות שתופסות את חלל מוגבלות ומותאמת בצורתן לחלל זה, שהיה קנה המידה היחיד לעיצוב היצירה. הגלימות של הדמויות היו אמצעי קישוטי שטוח שאינם מנסים לחקות את טיב הבד ואופן נפילת הבגדים כפי שהם נראים במציאות. אחת הדוגמאות היפות של פיסול זה, היא של הנביא ירמיהו על עמוד בשער הכניסה של מנזר פייר הקדוש במואיסק שבצרפת הפיסול הרומנסקי הוא סמלי ואלגורי, מבטא את התוכן הדתי של היצירה ולא את קרבתה למציאות. הדמויות רחוקות מצורתן הטבעית. הן מוארכות כדי להדגיש את אופיים הרוחני וליצור הרגשה שמימית ונעלה. שטוחות וסימטריות עם דגש על המבט החזיתי. מאפיינות אותן, רצינות נוקשות, וחוסר תנועה. אין עקרונות של התאמה וגם לא של שיווי משקל בין מסה למשקל. זירת הנוף היא באותו מישור של הדמויות, שעומדות כל אחת לעצמה ואינן יוצרות קבוצות. פסלים וגילופים אלה, עיטרו את האולמות של הכנסיות שקלטו אליהן את המון עולי הרגל. לא לשם קישוט, נעשתה היצירה אלא להזהיר לחנך ולהחזיר בתשובה את קהל המאמינים. תחת חסותו של מסדר קלוני קמו כנסיות גדולות בעלות אולמות נרחבים שבהם הקירות, החזיתות והעמודים המעוטרים קדמו את פניהם של הבאים הרשימו והעצימו את הלהט הדתי והאמונה באל.
מקורות וסגנונות
הפיסול הושפע רבות, מעיטורים בכתבי יד וגילופים קטני מידה על כלי קודש. מקור אחר ניתן למצוא, באפריזים של הכנסיות הארמניות והסוריות בפיסול הרומנסקי מופיעים גם יסודות של האמנויות הביזנטית והפרסית כמו גם קישוטים שמקורם מוסלמי.
אחד הצורות שמופיעות ביצירות רבות היא צורת הסליל. מקורה כנראה הוא הסדר האיוני. גפן משורגת כסליל הופיעה הן בתקופה הרומאית והן בביזנטית כמו למשל דוגמאות הפסיפס במאוזוליאום של סנטה קונסטנצה ברומא. גם בכתבי יד וגילופים ארכיטקטוניים מהמאה ה-12 מופיע מוטיב דומה של גפנים משתרגות. דוגמאות מהתקופה הרומנסקית אפשר למצוא בבזיליקה של כנסית סנט סרנין בטולוז וכן על דלתות כנסיית Sant Giusto בלוקה.
מקור אחר למבנה הספירלי נמצא בכתבי יד איריים של האמנות האינסולרית מהמאות ה-7 עד ה-9. אמנות זו התפשטה, מהאיים הבריטיים לרחבי אירופה בהשפעת המיסיון ההיברנו-סקוטי. באיורים אלה הספירלה איננה ממקור צמחי אלא, הושפעה מרעיונות קלטים ששם היא מסמלת את ההתגלות הקוסמית הגדולה של היקום, ומהווה למעשה דגם של צורה מתמטית מופשטת.
צורות אלו המשכו להופיע גם באמנות קרולינגית ושם ניתנה להם משמעות בוטנית יותר. ברומנסק הצורה הספירלית מופיעה, הן בפיסול והן בויטראזים, באופן עיצוב הבגדים שלובשות הדמויות. מכל הדוגמאות הרבות של שערי הכניסה הרומנסקיים, אחד המרשימים ביותר הוא בכנסיית וזלה.
מוטיב קישוטי נוסף הוא השזירה, מערכת חוטים וסרטים העוברים אחת מעל ומתחת לשני ויוצרים כעין רשת. הסרטים והחוטים עשויים להסתיים בעיטור מסוגנן של עלים. מוטיב זה ששימש באמנות האינסולרית הגיע כנראה מהאמונות הקלטית והויקינגית
בשזירה הרומנסקית שולבו גם דמויות אדם, שדים ומפלצות ביחד עם חיות וצמחים. כל אלה משתלבים אחד עם השני, על גבי הקשתות, כותרות העמודים או לעיתים הדמויות מגולפות על פני העמוד עצמו. העיטור בסרטים וחוטים נדחק לשולי היצירות.
השפעה נוספת, היא העתקה והגדלה של הדמויות המופיעות בעבודות העיצוב במתכת. התאמה כזו לפסלי אבן גדולים, אפשר למצוא על "דלת ראש המנזר" בגילוף זה מופיעה דמותו של ישו שמלווה בארבעה השליחים, (מרקוס המבשר, לוקאס, מתי ויוחנן כותב הבשורה). אפשר לזהות ביצירה זו את ההשפעה הישירה של הכריכות מצופות הזהב של ספרי הבשורות, כפי שהיו נפוצים בימי הביניים. סגנון זה הופיע בהרבה כנסיות עד לתקופה הגותית, כולן כנסיות השייכות למנזרי קלוני. כיום ניתן לראותו בקתדרלת אילי שבמחוז קיימברידג'שייר ובדרום מערב צרפת, שם נותרו שרידים מפוארים במואיסאק וסויאק שבמחוז לוט. יצירה אחרת היא יום הדין בקתדרלת אוטן שבה, באופן נדיר, מופיעה חתימת האמן ז"יסלברטוס (Giselbertus). האמנות הרומנסקית נוצרה מהיתוך של כל היסודות הללו, לכלל סגנון ייחודי ששלט ברחבי אירופה במאות ה-11 וה-12, אולם הדוגמאות היפות ביותר ששרדו עד היום נמצאות בדרום מערב צרפת, צפון איטליה וספרד.
מאפייני הפיסול
לקראת סוף התקופה מתחיל הפיסול להציג מבנה שיטתי, תמציתי ומסודר. נוצרת סימטריה בין הטימפנון והקשתות הצדדיות, יש דגש רב יותר על הבעות פנים והחומרים מתוארים בצורה מדויקת ואמיתית יותר. בזיליקת סן-דני מהווה נקודת ציון בתקופת מעבר זו. המבנה הגותי של סן דני החל להיבנות בשנת 1136, על ידי אב המנזר סוגריוס: עד 1140 נבנתו החזית המערבית והנרתקס. האפסיס שנבנה בקצה המזרחי של הכנסייה נחשב למבנה הראשון בעל מאפיינים אדריכליים גותיים.
קתדרלת שארטר, נבנתה מחדש בשנת 1020 לאחר שרפה שאירעה בה. תהליך הבנייה היה תחת פיקוחו של הבישוף פולברט משארטר, והיא שוקמה כבזיליקה בסגנון הרומנסק עם קריפטה מסיבית.
הנושאים
רוב הפסלים הרומנסקיים כוללים תיאורים של נושאים תנ"כיים במגוון רחב של מוטיבים. מיקומם, על כותרות העמודים, הטימפנון, הקשתות ועוד. הפסלים מתארים מגוון נושאים: בריאת העולם, אדם וחוה ומבחר חזיונות מהברית הישנה, שלפי האמונה הנוצרית מנבאים את ישו ופעולותיו. בין הנושאים הנפוצים, יונה הנביא והלוויתן ודניאל בגוב האריות. בתיאורים של לידת ישו אחד מהנושאים המרכזיים הוא הערצת שלושת האמגושים. מבחר מסצינות אלה אפשר למצוא בקלויסטר של כנסיית Santo Domingo de Silos בצפון ספרד
סממן של כמה כנסיות רומנסקיות הוא סצנת פיסול רחבה המכסה את השטח הסובב את השער או במקרים אחדים את כל החזית. בקתדרלת פטרוס הקדוש של אנגולם ישנם שבעים פסלים המכסים את החזית המקומרת ומתארים את יום הדין, עליית ישו לשמיים וכן דמויות של קדושים, אבירים ותיאורים מחיי יום יום כמו עבודות חקלאיות מסעות ציד.
כיוון שמטרת הסצנות היא דידקטית דתית, לעיתים קרובות הפסלים הם מאיימים בצורתם ובנושאיהם, ומכילים שדים, אורובורוס ודמויות מיתיות אחרות בעלות מובן מעורפל, הדמויות מופיעות בזוגות או כספירלה והם בעלות משמעות מיוחדת במסורות שבעל פה. מעל פתח הכניסה של קתדרלת לינקולן אפשר לראות שבע דמויות אנושיות המסמלות את שבעת החטאים, שטן ושדים אחרים נראים נלחמים על נשמתם של חוטאים אלה.
ספר חיות גם הוא נושא שכיח ובו מתוארות חיות אמתיות ודמיוניות. על פי האמונה הנוצרית בימי הביניים יצר אלוהים את אופי החיות לשמש דוגמה להתנהגות נכונה. הדוכיפת למשל מהווה סמל לטיפול בהורים זקנים. שבעת החטאים הוא נושא שמשמש בנצרות כמעט מתחילת ימיה. הכנסייה הקדישה מאמצים רבים לטבוע אותם בנפש המאמינים ופסלים רבים שמטרתם להורות ולפקח על התנהגות המאמינים, מזהירים בפני החטאים הללו. דוגמה לכך הם פסלי אדם האוחזים בזקן כסמל ל או כראשי אדם בקישוט הקשתות כשהם מסמלים גרגרנות ותשוקות אחרות
ציור
הציור היה מעין כתיבה בציורים, ושימש באופן עיקרי להמחשת עקרי האמונה. באמצעות הציורים לימדה הכנסייה את המאמינים שלא היו ברשותם ספרים ולא ידעו קרוא וכתוב. נושאי הציור היו תחת שליטתם של הכמרים, כמה מהאמנים היו כמרים בעצמם ואלה שלא כאלה, היו תחת מרותה של הכנסייה ומודעים לנושאים הדתיים. אפיפיורים, בישופים ואבות מנזרים היו הפטרונים העיקריים של אמנות והם שקבעו את נושאי הציור. התמונות שימשו לקישוט הכנסייה ומבנים אחרים של המסדר הדתי. הצורך בציור התפתח, למלא בתוכן את הקירות החלקים של פנים הכנסייה; לכן הוא היה למעשה משועבד לארכיטקטורה וצורתו הייתה מותאמת לחללים אלה. מקור השפעה נוסף הייתה חצר המלוכה, מלכים ואצילים הזמינו ומימנו ציורים ולרוב עשו זאת במטרה לקשט כנסיות, קפלות ומקומות תפילה. הציור לשימושם האישי של האצילים והמלוכה עדיין לא היה קיים.
בתקופה זו החל להתרחב במידה מסוימת, ציור על לוחות בטמפרה, בתחילה לוחות מצוירים אלו הוצבו לפני המזבח במקום שלפנים היו שם ווילונות. מאוחר יותר עבר מקומם מעל למזבח או בחלקים נוספים בכנסייה. אולם כיוון שהכנסיות הרומנסקיות היו מאוד חשוכות, לא משכו אליהם ציורים אלה תשומת לב רבה.
נושאי הציור נסובו סביב ישו, מרים, אבות הכנסייה והקדושים וכן סיפורי הברית הישנה. הדמויות בציור נעשו לאמצעי תקשורת עם הצופה והעבירו לו מסרים שונים. החשיבות ביצירת אווירת דבקות דתית לצופה הנכנס, עשתה את הציור לבעל ערך.
מקורות ההשפעה של הציורים משתנים בין מדינות אירופה, אולם בכל המקומות קיימת מידה רבה של השפעה ביזנטית שמקורה בפסיפסים ואיורי הספרים. העדר פרספקטיבה, צבעים פשוטים, הרכב סימטרי, נוקשות של הדמויות, חוסר הבעה בפנים ועיניים שתמיד פונות קדימה, כל אלה מקורם בהשפעה הביזנטית. באמצע המאה ה-11 הובאו אמנים יוונים לאיטליה על ידי האפיפיור ויקטור השלישי, במטרה לקשט מספר כנסיות ומקומות קדושים בדרום איטליה, ייתכן שזהו אחד ממקורות ההשפעה הנוספים של הציור הרומנסקי האירופי. ציורי הנוף של הכנסיות האיטלקיות, כבר מראים קשר נכון יותר ונאמנות למראה הטבעי. את ציורי הקיר בצרפת אפשר לחלק לכמה קבוצות על פי הצבעים שבתמונות וברקע. ציורי הכנסיות בצרפת מושפעים גם מהאומנות הקרולינגית. ציורי התקרות והקירות מאופיינים יותר בדימויים מופשטים ונמרצים. בספרד אפשר למצוא השפעה של האמנות מוזרעבית שמאופיינית במיזוג שבין אומנות ספרדית ואסלאמית ובדמויות מאוד צבעוניות וארוכות. דוגמה מרשימה הן הכנסיות הקטָלָניות שבהן השתמשו בצבעים זוהרים ומשמעות מופשטת של הנושאים.
מהציור הרומנסקי נשארו לנו מספר מועט של קטעי פרסקו, כמות זו נובע פחות משחיקה ובלאי ויותר מהעובדה שאמנות זו לא הייתה לה הזדמנות ותמריץ להתפתח בכנסיות, שחלקן הפנימי היה חשוך ביותר. ציורי הקיר החשובים שנשארו נמצאים בכנסיית סבין הקדוש (Saint Savin) באזור פואטו-שראנט. ובכנסיית ג'ורג' הקדוש באי Reichenau באגם קונסטנץ בגרמניה. הם מראים קשר הדוק לאמנות הקרולינגית והשפעה ישירה של המודלים שבאומנות הביזנטית. אולם במידה הולכת וגוברת מורגשת גם ההשפעה של צפון אירופה בנטייה לטבעיות נמרצת וספונטניות. דמויות המדונה באחד מציורי הקיר של סבין הקדוש, היא רעננה ומקורית בצורה בלתי רגילה הן בגישתה והן בהבעת פניה
ויטראז' – זכוכית צבעונין (חַלּוֹנוֹת מַסְכִּית)
כבר באימפריה הסאסאנית מוצאים ציורי זכוכית, שהמשיכו להופיע גם באומנות האיסלמית. מתחילת ימי הביניים המוקדמים שימשה הזכוכית בארכיטקטורה של מבנים דתיים וכנסיתיים, כמו גם הציור והפיסול, כאמצעי לחיזוק ההטפה הדתית דרך תיאור מאורעות מתוך התנ"ך וחיי הקדושים. כיוון שהחלונות היו מקור האור היחיד כמעט בכנסיות החשוכות, היו ציורים אלה כלי עזר חשוב ביותר. חלונות הזכוכית השלימו את הקישוט של הכנסייה שלא הופרע על ידי החלונות הפתוחים.
מה שנקרא ציור על זכוכית בימי הביניים הוא למעשה ענף של אמנות המוזאיקה כיוון שהדמויות היו מתוכננות בתחילה בשלמותן על נייר או קלף ורק אחר כך הן חוברו לשלם מכל החלקים הקטנים של זכוכיות צבעוניות ולוחות זכוכית. החיבור נעשה על ידי מסגרת עופרת, שיצרה בו בזמן קו מתאר חיצוני לדמויות. הפרטים המסובכים של הציור נוספו אחר כך, בתערובת שהכילה זכוכית ועופרת והתמזגה עם לוחות הזכוכית בזמן שרפה.
שיטה אחרת של עיטור הזכוכית נעשית על ידי שרטוט ישיר. בעזרת תחמוצת כסף, האומן צייר את הדמויות, עם חימום זכוכית, נוצרת תגובה בינה לבין תרכובת הכסף ופני הזכוכית במקום הציור הפכו צהבהבים. אפשר להשתמש בבניית חלון צבעוני במגוון של זכוכיות צבעוניות ליצירת תמונה שלמה. אולם בדרך כלל ליצירת מגוון צבעים, השתמשו, בחומרי צבע (vitrifiable pigments) המתמזגים עם הזכוכית לאחר חימום.
בלימוז'הייתה מושבה של אמנים ונציאנים, במאה ה-10 חלה שם התפתחות חשובה עם גילוי האפשרות לכלול בציור פיגמנטים מתכתיים שיכולים להתמזג עם הזכוכית. הצבע שנוצר בצורה כזאת לא דהה ונשאר כל זמן קיומה של הזכוכית. אחד מהראשונים שהכיר בערך ההמצאה והשתמש בקנה מידה גדול, היה אב מנזר סן-דני בשם סוגריוס. בהוראתו שופצה כנסיית סן-דני בפריז ונעשו בה החלונות בעלי מאפיינים רומנסקיים. ציור חלונות הפך מהר מאוד לסיפור הצלחה ונהפך מכאן ואילך מרכיב הכרחי בכל בנין כנסייתי.
הדמויות בחלונות הוצגו בתוך מדליונים וצוירו על חתיכות קטנות של זכוכית ששובצו בגבול רחב ומעוטר. הרבה מדליונים כאלה חוברו יחדיו ליצירה בחלון אחד וכל יחידה הייתה מחוזקת למקומה על ידי חיזוקי ברזל. המדליונים היו קשורים אחד לשני על ידי מפתח הצבעים משלהם ותיארו אירועים שונים של היסטורית הכנסייה, כמה מעיקרי התאולוגיה הנוצרית או אילן ישי, שבו הגיניאולוגיה של ישו צוירה בדרך כלל על ענפי גפן יין. צורה זו של חלון שהותאמה לאור ממקור יחיד המשיכה את הנוהג מהמאה ה-12 עד להופעה של תחרת חלונות בתקופה הגותית. ציור-החלונות העתיק ביותר ששרד בשלמותו הוא זה המתאר את העלייה השמיימה בקתדרלת לה-מאן שמתוארך על ידי מומחי עתיקות לסוף המאה ה-11 הפצתם של ציורי הזכוכית לרחבי אירופה שנויה במחלוקת. חוקרים אחדים משערים, ששארטר שהייתה מרכז לציורי הזכוכית בימי הביניים היא המקור, ומשם הגיעה אמנות זו לגרמניה ואנגליה אולם שמרה גם במקומות אלה על אופי צרפתי בעיקרו. החלקים העתיקים הידועים מתוך ציורי הזכוכית של ימי הביניים מתוארכים למאה ה-10. הדמויות המוקדמות שלא נפגעו הן של חמישה נביאים בחלונות של אאוגסבורג המתוארכים למאה ה-11. אולם, אמנות הזכוכית הרומנסקית התפתחה לאט יותר מאשר הארכיטקטורה וחלק גדול מציורי הזכוכית לפחות מתחילת המאה ה-13 עדיין נחשבים רומנסקיים במהותם.
הציורים נוקשים ופורמליים בהתאם לקודים הביזנטיים, אולם ניכרת בהם מומחיות בשימוש בזכוכית הן בעיצוב והן בציור. בקתדרלת קנטרברי מצוירות דמות אדם ובנו שת. דמותו של אדם קרובה למראה הטבעי בעוד שדמותו של שת עטופה בגלימות ובעלת אפקטים קישוטיים, הדומים לאלה שגולפו בפסלים של התקופה. יפות במיוחד הן הדמויות מקתדרלת שטרסבורג (חלק מהן הועברו למוזיאון) ויצירות בערך משנת 1220 מקלן בכנסיית Kunibert. חלונות הצליבה בכנסיית פואטייה שמתוארכים למאה ה-12, הם יצירה מרהיבה המתרוממת לגובה של שלוש קומות, בחלק מהדמויות כמו ישו הצלוב אפשר לזהות כבר סימני אמנות גותיים.
רקמה
המפורסם שבהם הוא, שטיח באייה, אורכו כ-70 מטרים ורוחבו כחצי מטר. מתוארות בו 58 תמונות המפרטות את המלחמות של ויליאם הכובש בצירוף הסברים ותיאורים בלטינית. זו עלילה מאווירת של המאורעות המכריעים בהיסטוריה האנגלית והיא נעשתה זמן קצר לאחר שהתרחשו. אופן התיאור, מזכיר את הדרך שבה סופרו המאורעות ברומא העתיקה. השטיח הושווה פעמים רבות לעמוד טראיאנוס שגם בו הסיפור מתואר מנקודת מבטו של הכובש, וגם בו התיאור אינו מוגבל רק להצלחה בקרב, אלא כולל כרוניקה שלמה של כל המאורעות כולל ההכנה לקרבות כמו: כריתת עצים לצורך בניית הספינות, בישול והגשת אוכל ועוד. יש חוקרים החושבים שהרקמה נעשתה על ידי נשים מחצר המלוכה הנורמנית. אולם היסטוריונים אחרים סוברים שהוא נעשה על ידי אמנים אנגליים מקנט שעשו זאת לא ברקמה, אלא ידי הכלבת חוטים באריג.
שריד נוסף הוא, השטיח של גירונה המכונה "שטיח הבריאה". זמן יצורו כנראה במאה ה-11 והוא נחשב לאחד האוצרות הייחודיים של האמנות הרומנסקית בקטלניה. מידותיו כיום הן: 3.65 על 4.70 מטרים, אולם מומחים עדיין לא יודעים מה היו מידותיו המקוריות או מה היה שימושו. לאחר תהליך רסטורציה שארך מספר חודשים הושב השטיח לקתדרלת ג'ירונה באפריל 2012, ושם הוא מוצג במוזיאון הקתדרלה. צורת השטיח היא כעין רצועה והוא רקום בחוטי צמר ופשתן על מצע של אריג וצבעוני מאוד. כפי הנראה שנעשה באזור ג'ירונה. החלק ששרד מכיל שלושה מעגלים המתארים את: בריאת העולם, יסודות קוסמיים וסיפורים של הצלב הקדוש. בקתדרלת סטפנוס הקדוש בהלברשטאדט נמצאים השטיחים שנחשבים לעתיקים ביותר בצפון אירופה ומתוארכים לאמצע המאה ה-12. רוחבם למעלה מעשרה מטרים, אולם הם לא נשמרו לכל אורכם. מתוארים בהם דמויות של אברהם ויצחק בעיצוב שנחשב לאופייני לסקסוניה התחתונה בתקופת הרומנסק. השטיח השני הוא בערך משנת 1170 ודומה בסגננו לראשון, בו מתואר ישו כשהוא מוקף בשליחים.
עבודות מתכת, אמייל ושנהבים
עיצוב עבודות המתכת בתקופה הרומנסקית המוקדמת היה מושפע בעיקר מהאמנות הביזנטית. האומנים הקפידו על גימור מושלם ותשומת לב רבה הוקדשה להתאמת הדמויות לצורת הכלי עצמו. רוב יצירות בתקופה זו נעשו בזהב וכסף. מאמצע התקופה הרומנסקית חלה תפנית בעיצוב. הזהב והכסף הוחלפו בחומרים חדשים: נחושת, ברונזה, פליז ותערובותיהן. נוספו שיטות פיסול בעזרת אזמל וסכין שמקורם בגרמניה ושיטות עבודה של אומנים קלטיים שהוסיפו לכלים, דמויות מזהבות ומסמרי קישוט, זיגוג מילפיורי, ענבר וריקועי מתכת. על המתכות החלו לעשות זיגוג של אמייל והעבודות נעשו הדורות, מסובכות ושופעות קישוטים, יחד עם זאת ייצורן נהיה זול יותר. אבנים יקרות ויקרות למחצה לעיתים גם זכוכית חתוכה, שובצו בתוך המתכות. הכנסייה השתמשה ביצירות אלו לטקסים דתיים ולשמירת שרידים קדושים. עבודות מתכת ושנהב כמו תיבות מראה, תכשיטים ואבזמים, נעשו גם עבור בעלי הון, אצילים ואנשי שלטון.
מבחר מהיצירות החשובות ביותר כולל: מקדש שלושת האמגושים יצירה שנעשתה על ידי האומן ניקולס מוורדן ואחרים. הטריפטיכון של סטווילוט (Stavelot ) שנמצא כיום בספריית ומוזיאון מורגן בניו יורק. הוא מזבח נייד בנוי מזהב ואמייל שבתוכו נשמרו פיסות מהצלב האמיתי. טריפטיכון זה נוצר בסביבות שנת 1156 על ידי אמן בלתי ידוע מהאסכולה של אמני עמק נהר המז במנזר סטוולוט בבלגיה. התיבה של מאורוס הקדוש (St. Maurus) עשויה עץ מצופה בלוחות כסף-מוזהבים ומעוטרת בהרבה מאוד פסלונים, קישוט פיליגרין ואבנים יקרות. אגן הטבילה של כנסית ברתולומי הקדוש בלייז' עשוי פליז או ברונזה ונוצר בין השנים 1107–1108 על ידי האומן Rainer of Huy. גם יצירה זו נעשתה בסגנון אסכולת המז.
דלתות הברונזה של קתדרלת מריה הקדושה בהילדסהיים מתוארכות לשנת 1015, גובהן 4.72 מטר וייחודן בכך ששני חלקי הדלת נוצקו כחתיכה אחת. הלוחות על הדלתות מתארות שמונה תמונות מהברית הישנה.
Aquamanile זהו מיכל בעל זרבובית, המכיל מים ששימש הן למטרות דתיות והן בבתי העשירים לנטילת ידיים, הכלי הופיע באירופה בערך במאה ה-11. לרוב הוא עשוי מפליז ועליו עיטורים בצורות זואומורפיות.
מבין העבודות העשויות שנהב הידועות ביותר הן צלב שעשוי משיני ניבתן שנעשה עבור כנסיית Edmunds Bury Saint ונמצא כיום במוזיאון המטרופוליטן לאמנות אורכו 57.3 ס"מ ורוחבו 36.2 ס"מ. גילוף הדמויות מפורט ועשיר ביותר, אולם יש שרואים בהן נימה אנטי יהודית חריפה, המתארת את היהודים כמקריבים ילדים נוצריים, דעה שהייתה שכיחה במאה ה-12 באנגליה. הצלב מיוחס לאומן הוגו.
עיטור כתבי יד
הציורים המשובחים ביותר של התקופה הרומנסקית נמצאים בכתבי היד. המאיירים לא היו כבולים למיקום ולחומרים כמו ציירי הפרסקו, והם יכלו לצייר דמויות ותמונות עד לפרטי הפרטים. היות שהספר היה קרוב לעינו של הצופה אפשר היה ליהנות ולהבין את סיפורי המעשה שסופרו בתמונות, לכך הייתה חשיבות רבה ביותר מאחר שחלק גדול מהאוכלוסייה לא ידע קרוא וכתוב ותיאור הדמויות תרם להעברת המסרים. רוב האיורים היו בעל אופי דתי: הברית הישנה, החדשה וסיפורי קדושים.
הספרים נכתבו ביד והציור נוסף להם, הקישוט של הטקסט בצבעי זהב וכסף גרם לכך שהדף עצמו זהר. הדמויות בעלות פרספקטיבה מעוותת, הרגליים פונות לצדדים אולם הגוף שטוח לגמרי בדומה לציור ההירוגליפים המצרי. התמונות צוירו בצבעים עזים ועטפו את הטקסט כולו או רק את האות הראשונה הפותחת. במספר ספרים הופיע ציור יחיד על עמוד שלם, או כמה תמונות בתוך תאים מוגדרים על אותו הדף. ציורים אלו על כל העמוד נעשו במטרה להקל על כיוון הקריאה בספר, ולשמש כעין חוצצים בין פרקי הספר או קטעיו, שכן הספרים לא כללו מספרי עמודים.
ספרי התנ"ך היו גדולים באופן מיוחד ונכרכו במספר כרכים. מספר דוגמאות הן: התנ"ך של: פסלטר של אלבני,, הפסלטר של Hunterian. התנ"ך של קתדרלת וינצ'סטר שהוא התנ"ך האנגלי הגדול ביותר (מידותיו 583X396 מילימטר). אולם פרט לספרות הדתית, נעתקו בספריות הכנסייה גם טקסטים קלאסיים וחילוניים, שעוטרו גם הם באיורים מסבירים. ללא המנזרים האחראים להעתקת הספרים, רוב מורשת הספרות העתיקה של יון ורומא הייתה הולכות לאיבוד.
בתחילת ימי הביניים כמעט על כתבי היד נכתבו על ידי נזירים. צוותי הכתיבה כללו מחבר, לבלר ואומן. רוב הספרים נוצרו בצוותים ולא על ידי אמן בודד. ייצור הספרים היה תהליך מאוד יקר ורק הכנסיות יכלו להרשות זאת לעצמן. בסוף התקופה הרומנסקית החל להיווצר מערך של בתי מלאכה שעבדו בהן אומנים ומעתיקים, הספרים נעשו נפוצים יותר בתודעה של הציבור כולו ומספרם גדל.
אחת הדוגמאות היפות ביותר היא האפוקליפסה של סילוס שנכתבה בסביבות שנת 776 על ידי נזיר בשם ביאטוס מליאבנה שכתב 12 ספרים של פרשנות עלחזון יוחנן והחזיונות של ספר דניאל. לספר זה נעשו עותקים רבים אחד מהם שנשתמר באופן יוצא מהכלל הוא עותק בסגנון רומנסקי מהמאה ה-12 שנכתב בספריה של כנסיית סנטו דומינגו דה סילוס בעיר בורגוס בספרד. הוא מכיל 106 מיניאטורות. בספר ישנו מידע על המעתיקים והמאיירים של הספר כמו על זמן הוצאתו.
אושייק (פודקרפאטי)
אושייק ישלסקי (בפולנית: Osiek Jasielski), או בקיצור אושייק, היא עיירה במחוז יאסלו שבפרובינציית פּוֹדְקַרְפָּאטִי בפולין, בה שכנה עד השואה קהילה יהודית.
העיירה ממוקמת על גבעה ברום 270 מטר, לאורך נהר ויסלוקה.