cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
דודי סלע
2014
ההישג הגדול של סלע בשנת זו הוא ההעפלה לגמר טורניר ATP באטלנטה, בו הפסיד בגמר לג'ון איסנר בשתי מערכות. בנוסף, הגיע שלוש פעמים לרבע הגמר בתחרויות בסבב ה-ATP (בצ'נאי, זגרב, וניופורט). באליפות ארצות הברית הגיע לסיבוב השני וביתר הגרנד סלאמים הפסיד בסיבוב הראשון. כמו כן העפיל לגמר צ'לנג'ר בהלסינקי.
2015
את שנת 2015 פתח סלע בהגעה לסיבוב השלישי באליפות אוסטרליה הפתוחה. בסיבוב השלישי הודח על ידי רפאל נדאל בשלוש מערכות. באפרילזכה בטורניר הצ'לנג'ר בטורקיה.
באליפות צרפת הפתוחה הגיע לסיבוב השני, בו הפסיד לצונגה. בטורניר ווימבלדון הפסיד בסיבוב הראשון לדומיניק טים.
בטורניר אטלנה, בו הגיע לגמר בשנה הקודמת, הגיע לרבע הגמר. באוגוסט זכה סלע בצ'לנג'ר בוונקובר. באליפות ארצות הברית הפתוחה הפסיד בסיבוב הראשון לפבלו קוובס.
סלע סיים את השנה עם ניצחון בצ'אלנג'ר בסין וסיים את השנה במקום ה-100 בעולם.
2016
באליפות אוסטרליה הפתוחה העפיל שוב לסיבוב השלישי, שבו הפסיד לאנדרי קוזניצוב מרוסיה בארבע מערכות. בהמשך השנה זכה בצ'לנג'ר שנזן ושלוש פעמים נוספות הפסיד בגמר תחרות צ'לנג'ר. כמו כן הגיע לחצי הגמר בצ'לנג'ר רעננה.
באליפות צרפת הפתוחה דודי סלע הפסיד בסיבוב הראשון לדאסטין בראון בחמש מערכות. בעונת הדשא הגיע לרבע גמר בתחרויות בנוטינגהאם ובניופורט, אך הודח בסיבוב הראשון ווימבלדון לאחר שהפסיד בשלוש מערכות לדויד פרר, שהיה מדורג במקום ה-14 בעולם.
באליפות ארצות הברית הפתוחה הודח סלע בסיבוב הראשון על ידי המדורג 18 בטורניר, פאבלו קואבס, לאחר משחק מותח בן חמש מערכות.
2017
את עונת 2017 פתח סלע עם העפלה לחצי גמר טורניר ATP בצ׳נאי, אך פספס העפלה שלישית בקריירה לגמר ATP לאחר שאיבד נקודת משחק. בהמשך ינואר זכה בטורניר הצ'לנגר בקנברה ובתוארו ה-21 בסבב זה.
באליפות אוסטרליה הפתוחה העפיל סלע לסיבוב השני לאחר ניצחון על הספרדי מרסל גראנויירס (דורג 37 בעולם בזמן הטורניר), אך הודח על ידי הסלובקי לוקאש לאצקו (דורג 122 בעולם בזמן הטורניר).
ביוני זכה בטורניר הצ'לנגר בנוטינגהאם, אחר שניצח בגמר 6:4, 4:6, 3:6 את תומאס פביאנו מאיטליה.
בווימבלדון העפיל סלע לסיבוב השלישי, לאחר שני ניצחונות בחמש מערכות, כולל ניצחון על ג'ון איזנר (21 בעולם). בסיבוב השלישי נוצח על ידי גריגור דימיטרוב, לאחר שהפסיד את שתי המערכות הראשונות ופרש מהמשחק עקב פציעה.
באליפות ארצות הברית הגיע לסיבוב השני. בערב יום כיפור תשע"ח שיחק סלע ברבע הגמר של טורניר שנז'ן בסין, אולם הודיע על פרישתו בתחילת המערכה השלישית בשל כניסת יום הכיפורים. סלע זכה לתשואות ולמחיאות כפיים מהקהל הסיני. באוקטובר הגיע לרבע הגמר בטורניר מוסקבה.
2018
בתחילת 2018 לא הצליח להגן על הנקודות בהן זכה בתחילת 2017 וירד לסביבות המקום ה-100 בעולם. בטורניר אידיאן וולס הפסיד במוקדמות אך נכנס לתחרות כמפסיד בר מזל (Lucky Loser) והגיע לסיבוב השלישי, כולל ניצחון על קייל אדמונד (24 בעולם). בשלושת הגרנד סלאמים הראשונים הפסיד בסיבוב הראשון, ולאחר ווימבלדון יצא מחוץ ל-150 הראשונים בעולם. ביולי הגיע לרבע הגמר בטורניר ניופורט, ואחריו נפצע בכף היד. כתוצאה מהפציעה החמיץ את שארית העונה ועד סופה דורג במקום 256 בעולם.
2019
בשנה זו ניסה סלע לשפר את דירוגו דרך סבב הצ'לנג'רים. בתחרות הצ'לנג'ר הראשונה שלו (טורניר בורני באוסטרליה) הגיע לסיבוב השני. בטורניר הזוגות זכה סלע במקום הראשון ביחד עם עמיתו מדרום אפריקה. בטורניר השני שלו, הגיע לחצי גמר בתחרות באוסטרליה, ובתחרות השלישית שלו בשנה הגיע לגמר הצ'לנג'ר בבנגקוק. בטורניר הזוגות הפסיד ביחד עם יוני ארליך בסיבוב הראשון. שבוע לאחר מכן, בטורניר נוסף שנערך בבנגקוק הפסיד סלע בחצי הגמר, אך נכנס בפעם הראשונה בשנת 2019 ל-200 הראשונים בעולם. שבוע לאחר מכן, בטורניר יוקוהמה הפסיד סלע ברבע הגמר ליריב מקומי.
בתחילת מרץ השתתף בטורניר ג'והאי בסין אך הפסיד בסיבוב השני. שבוע לאחר מכן, בטורניר שנג'ן, הפסיד סלע בסיבוב הראשון ליריב מקומי. במאי השתתף סלע בשני טורנירים בדרום קוריאה. בראשון, שהיה טורניר 125, הפסיד בסיבוב השני ליריב שמדורג מעל 100 מקומות מעליו. בטורניר השני, שהיה טורניר 80, הגיע לגמר. שבוע לאחר מכן השתתף סלע בטורניר ירושלים (80) אך הפסיד כבר בסיבוב הראשון.
ביוני זכה בצ'לנג'ר בארקנסו (טורניר 90), הזכייה הראשונה שלו ב-2019 וה-23 בקריירה. בטורניר הזוגות הודח ברבע הגמר ביחד עם עמיתו הסיני. שבוע לאחר מכן, כשהוא מדורג במקום ה-164 בעולם, השתתף בטורניר 80 בקולומבוס, שם הפסיד בחצי הגמר אך התקדם למקום 154. ביולי השתתף סלע במוקדמות ווימבלדון אך הפסיד בסיבוב הראשון. שבוע לאחר מכן הודח סלע כבר בסיבוב הראשון בטורניר 80 בקנדה, ובשבוע הבא הודח בסיבוב השני בטורניר 80 נוסף בקנדה. בסוף יולי השתתף סלע בטורניר 80 שנערך בבינגהמטון אך הודח ברבע הגמר. בסוף יולי השתתף סלע בטורניר מיורקה (80) אך הוא הודח ליריב המדורג 430 בעולם. בטורניר הזוגות הודח בסיבוב הראשון ביחד עם עמיתו הספרדי.
במוקדמות אליפות ארצות הברית הפתוחה הודח בסיבוב הראשון. לאחר מכן הגיע לגמר צ'לנג'ר נוסף בטורניר 80 בצרפת. שבוע לאחר מכן השתתף בגביע דייוויס נגד שוודיה אך הפסיד ליריבו. בספטמבר השתתף לראשונה בשנה זו בתחרות מסבב ה-ATP 250 בסנט-פטרסבורג, והפסיד בסיבוב הראשון. לאחר מכן סבל שוב מפציעה בכף היד ונאלץ לוותר על סוף השנה. במהלך השנה התקדם כמאה מקומות בדירוג, וסיים את השנה מדורג 142 בעולם.
2020
בינואר השתתף סלע בטורניר קנברה של צ'אלנג'ר 125 אך הפסיד כבר בסיבוב הראשון למדורג 188 בעולם. בסוף ינואר השתתף במוקדמות אליפות אוסטרליה הפתוחה אך הפסיד בסיבוב הראשון. בפברואר השתתף במוקדמות אליפות ניו יורק הפתוחה (טורניר 250), אך הפסיד בשלב הראשון. שבוע לאחר מכן השתתף בטורניר קוארנבקה (טורניר 80) והפסיד ליריב המדורג במקום ה-442 בעולם. בסוף פברואר השתתף בטורניר קולומבוס (טורניר 80) אך הודח בסיבוב הראשון ליריב המדורג במקום ה-326 בעולם. במרץ השתתף סלע בטורניר אינדיאן וולס מאסטרס והודח בסיבוב הראשון. במרץ הופסקה עונת הטניס בשל מגפת הקורונה, וגם לאחריה לא חזר סלע לשחק באותה שנה.
2021
לאחר 16 חודשים בהם לא התחרה, השתתף סלע במוקדמות אליפות וימבלדון, ניצח בסיבוב המוקדמות הראשון אך הפסיד בשני.
אליס מרי הייגן
אליס מרי הייגן, באנגלית: Alice Mary Hagen ( 1872–1972) הייתה אמנית קרמיקה קנדית מהליפקס, נובה סקוטיה. היא הוכשרה בציור קרמיקה, והתפרנסה ממכירת כלי חרסינה מצוירים והוראה. היא זכתה למוניטין גבוה בזכות איכות עבודתה, עליה זכתה בפרסים שונים. היא נישאה ונולדו לה שתי בנות. היא המשיכה לצייר בזמן שגידלה את משפחתה בקנדה ובג'מייקה. כשהייתה בת שישים לערך ובעלה פרש לפנסיה היא למדה קדרות בסטודיו שלה בנובה סקוטיה, והייתה חלוצה בקדרות באזור. היא המשיכה לייצר ולמכור כלי חרס מצוירים עד גיל 93. אמני קרמיקה רבים הכירו בחובם לאליס האגן כמורה וכדוגמה.
שנים מוקדמות
אליס מרי איגן נולדה בהליפקס, נובה סקוטיה, בשנת 1872. הוריה היו לוטננט-קולונל תומאס ג'יי איגן ומרגרט קלי. אביה היה בעל חנות נשק ומוצרי ספורט במרכז הליפקס, ובתחילת המאה ה-20 הציעה גם שירותי פחלוץ. הוא היה חבר בולט בקהילה האירית הקתולית של העיר, חבר מייסד של יחידת המיליציה של רובאי הליפקס ומחבר ההיסטוריה של גדוד המתנדבים של הליפקס וחברות מתנדבים 1859–1887. היו לה שתי אחיות ואח אחד.
ציור קרמיקה
בסביבות 1892 אמנית בשם בסי בראון לימדה את אליס איגן טכניקות ציור בסיסיות בחרס. הציור בחרס היה מדיום פופולרי באותה תקופה עבור אמניות מקצועיות. זה היה אחד מאמצעי הביטוי המכובדים הבודדים לאמניות, אולי בשל האסוציאציות שלו לעיצוב הבית. היא המשיכה ללמוד ציור חרס אצל אדלייד אלסופ רובינו בניו יורק ב-1896. אליס איגן שכרה סטודיו בהליפקס בבניין רוי המסחרי. היא ציידה אותו בכבשן, רכשה מהרווחים מהמכירות המוקדמות שלה, והשתמשה בסטודיו כדי לצייר וללמד. מתצלומים עולה כי היא דאגה להעניק לחדר תחושה נשית וביתית למרות ייעודו המסחרי.
בשנת 1896 החליטה האגודה לאמנות הנשים של קנדה להזמין סט לארוחת ערב שיצויר על חרסינה על ידי חברי האגודה. מרי דיגנם פיקחה על עבודתה של אליס איגן ושנים-עשר אמנים נוספים באונטריו וקוויבק. אלה כללו את לילי אוסמן אדמס (1865–1945) ופיבי אמליה ווטסון (1858–1947). סט ארוחת הערב לשמונה מנות עם 24 מקומות היה לציון יום השנה ה-400 בשנת 1897 לגילוי קנדה של ג'ון קאבוט. אליס איגן נבחרה לצייר שתים עשרה כלים. אביה היה צייד, והיא השתמשה בספרי Audubon שלו כמדריכים לאיורים שלה.[6] כל אחת מהצלחות הללו מצוירת עם ציפור קנדית אחרת. בשנת 1898 "סט ארוחת הערב ההיסטורי הקנדי" נרכש על ידי מנויים פרטיים מחברי הסנאט ובית הנבחרים של קנדה, וב-13 ביוני 1898 הוצג רשמית לליידי אברדין על ידי הסנאט של קנדה לאחר תום כהונת בעל כמושל כללי.
אליס איגן לימדה ציור חרס בסטודיו שלה בשנים 1898–1899. היא הייתה מדריכה לציור בבית הספר לאמנות ועיצוב ויקטוריה בשנים 1899–1900. היא השתמשה בתמונות ועיצובים שפורסמו כמוטיבים בעבודתה, ולעיתים שאבה רעיונות מהטבע. התמונות היו במגוון רחב של סגנונות, כולל פיגורטיבי, אסייתי וארט נובו.
בשנת 1901 נישאה אליס עם ג'ון הייגן מחברת הכבלים הליפקס וברמודה. נולדו להם שתי בנות, רייצ'ל, ילידת 1902, וקתלין, ילידת 1905. ב-1910 הועבר ג'ון הייגן לג'מייקה. אליס הייגן עבדה ולימדה בג'מייקה, ועבודותיה הוצגו בתערוכות נרחבות באיים הקריביים. היא מכרה את עבודתה ותרמה את ההכנסות לצלב האדום. היא הייתה האישה הראשונה שזכתה במדליית ברונזה על תרומתה לאמנות.
קדרות
בשנת 1930 פרש ג'ון הייגן מחברת הכבלים הליפקס וברמודה. הם יצאו לסיבוב באירופה, ואליס ביקרה במפעלי קרמיקה מובילים באנגליה, צרפת ואיטליה. בלונדון ראתה סחורות מהמזרח הקרוב בתערוכת אמנות פרסית. בצרפת החלה להתעניין בייצור כלי חרס, כאשר ביקרה במפעלים המאוישים על ידי ותיקי מלחמה וראתה עד כמה הם שקועים בעבודתם. בפנסיה, ג'ון הייגן תמך מאוד באשתו, והיה עושה את עבודות הבית כדי לתת לה זמן ליצירתה.
לאחר שחזרה ב-1931 אליס למדה קדרות אצל צ'ארלס פרסקוט, שהיה בבעלותו מפעל לכלי חרס תעשייתי קטן בפיירוויו, נובה סקוטיה. היא השיגה כבשן ובנתה סטודיו בביתה. כאשר אליס הייגן החלה לעבוד בחימר ב-1931, תחיית המלאכה הזאת כבר החלה במקומות אחרים, אבל בנובה סקוטיה היא הייתה חלוצה של יצירת כלי חרס בסטודיו בשנת 1932 עברו בני הזוג למפרץ מאהון, נובה סקוטיה. אליס הייגן יצאה לקריירה חדשה כקדרית. היא הציגה את עבודותיה וזכתה בפרסים שונים. היא גם לימדה בבית ספר קיץ עבור מחלקת החינוך עד 1950 בערך.
כאמנית חלוצה, היא התנסתה עם חימר וזיגוג מקומי, ועם חימר מאזורים אחרים של קנדה. היא פיתחה צורה של כלים באמצעות חימר מוכתם בירוק, לבן וכחול, שאותו כינתה "החלוק הסקוטי". היא ממשיכה להתנסות עד שהייתה בת 93.
ג'ון הייגן מת ב-1964. אליס מרי הייגן מתה בינואר 1972. ממשלת נובה סקוטיה קיבלה ארבעים ושמונה חלקים של כלי חרסינה, זכוכית וכלי חרס שצוירו ביד, המוצגים במוזיאון המצודה בהליפקס. בשנת 1966 היא נתנה לאקדמיה של מאונט סנט וינסנט רבות מיצירותיה של כלי חרס וחרסינה צבועה. עבודתה מוחזקת על ידי מוזיאון נובה סקוטיה, גלריית האמנות של נובה סקוטיה, מוזיאון מפרץ מאהון ורידו הול, אוטווה.
ג'ון ביסקו
ג'ון ביסקו (באנגלית: John Biscoe; 28 ביוני 1794–1843) היה מגלה ארצות וימאי בריטי ששרטט לראשונה את קו החוף של יבשת אנטארקטיקה. אף על פי שהגיע לחצי האי האנטארקטי עשר שנים לאחר האדמירל הרוסי פביאן גוטליב פון בלינגסהאוזן, היה הראשון שרשם את תגליתו בבריטניה תחת השם "ארץ גרהאם". כן גילה את איי ביסקו הקרויים על שמו (-65.43333°N, -65.5°W) ואיים נוספים.
תולדות חייו
נולד בעיר אנפילד, מידלסקס, אנגליה. בגיל 17 הצטרף לצי המלכותי הבריטי ולחם במלחמת 1812 נגד ארצות הברית. לאחר 1815 שימש כקצין ראשון בצי הסוחר.
ב-1830 התמנה על ידי חברת ציד הליוותנים Samuel Enderby & Sons לרב חובל על ספינת הבריג "טולה" (Tula) וראש משלחת שנועדה למצוא שטחי ציד לווייתנים חדשים באוקיינוס הדרומי. בדצמבר הגיעה ה"טולה" יחד עם ספינת הליווי "לייבלי" (Lively) לאיי שטלנד הדרומיים. ב-22 בינואר 1831 חצו הספינות את חוג הקוטב הדרומי. ב-24 בפברואר התגלה רכס הרים, שזוהה על ידי ביסקו בצדק כחלק מהיבשה. הוא קרא ליבשה זו בשם "ארץ אנדרבי" (-67.5°N, 53°W) על שם חברת האחים אנדרבי לה הייתה שייכת הספינה ששימשה את משלחתו. ב-28 בפברואר גילה מפרץ מצוקי לו קרא "קייפ אן", לימים ייקרא ההר שבראש הצוק "הר ביסקו" (-66.16667°N, 51.36667°W). כל אותה עת שרטט ביסקו את קו החוף אותו גילה. לאחר כחודש חשו רבים מחברי הצוות ברע, ולאחר ששניים מהם מתו מצפדינה, הפליגו הספינות לטסמניה לשם הצטיידות.
בראשית 1832 יצאה שוב המשלחת לדרכה. ב-15 בפברואר התגלה האי אדלייד (-67.25°N, -68.5°W) וב-17 בחודש התגלו איי ביסקו. ב-21 בפברואר הבחין ביסקו שקו החוף לאורכו הם שטים הוא קו חוף יבשתי (למעשה, חצי האי האנטארקטי) וקרא למקום "ארץ גרהאם" על שם ג'יימס גראהם שהיה הלורד הראשון של הימייה. עד ה-23 באפריל השלים הקפה מלאה של אנטארקטיקה, תוך שהוא מקפיד על שרטוט קו החוף. כך היה לאדם השלישי בהיסטוריה שהקיף את היבשת (לאחר ג'יימס קוק ופביאן גוטליב פון בלינגסהאוזן). בסיום ההקפה הודיע ללונדון שהוא משוכנע שמדובר ביבשת. בראשית 1833 חזרה ה"טולה" לבריטניה, לאחר שה"לייבלי" התרסקה ליד חופי איי פוקלנד בדרכם חזרה.
בהמשך סירב להצעות לנהל מסעות נוספים באזור הקוטב והעדיף מסעות לאיי הודו המערבית. ב-1843, בעת מסע במסגרתו הביא את משפחתו מטסמניה לבריטניה, מת בים והוא בן 48.
בנוסף למקומות הגאוגרפיים שנקראו על שמו הונצח שמו בשתי ספינות של הצי הבריטי: (RRS John Biscoe (1944 ו-(RRS John Biscoe (1956.
קרל, נסיך הסן
קרל, נסיך הסן (בגרמנית: Karl von Hessen und bei Rhein; 23 באפריל 1809 – 20 במרץ 1877) היה בנו של לודוויג השני, הדוכס הגדול של הסן ואביו של לודוויג הרביעי, הדוכס הגדול של הסן.
ביוגרפיה
ב-22 באוקטובר 1836 התחתן קרל עם אליזבת, נסיכת פרוסיה, בתם של וילהלם, נסיך פרוסיה ומריה אנה, נסיכת הסן-הומבורג, ממנה היו לו 4 ילדים.
ב-20 במרץ 1877 מת קרל בדרמשטאדט, ושלושה חודשים מאוחר יותר מת אחיו לודוויג השלישי, הדוכס הגדול של הסן ללא ילדים, ובנו לודוויג הרביעי, הדוכס הגדול של הסן עלה לשלטון במקומו.
בל קנטו
בל קנטו (באיטלקית: Bel Canto; בתרגום חופשי: "שירה יפה") היא טכניקת שירה שהתפתחה באיטליה בביצוע והלחנת מוזיקת אופרה.
המשמעות היא ביצוע השיר או האריה בקול מלא ובפה פתוח, תוך כדי שימוש בתהודת החזה והראש על מנת להפיק צליל חזק ורב-גוני. בטכניקה זו יש דגש רב על הלגטו, והכוונה לזרימה והמשכיות של הצליל ללא הפסקות ועצירות.
ג'ואקינו רוסיני, גאטנו דוניצטי ווינצ'נצו בליני (במחצית הראשונה של המאה ה-19) נחשבים למלחיני הבל קנטו המובהקים ביותר, ביצירותיהם הבל-קנטו הגיע לשיאו, אך עקרונות הבל קנטו ניכרים בכל האופרות האיטלקיות של המאה ה-19 גם אחרי 1840.
הסיבה להתפתחות טכניקה זו בעיקר באיטליה, קשורה גם לשפה האיטלקית, שבה התנועות והעיצורים קשורים יחדיו, וכך השפה זורמת בחופשיות על הלשון, וכשהיא נהגית נכון נוצר הדהוד בחללי הפנים.
מקרא שאין לו הכרע
מקרא שאין לו הכרע הוא כינוי בלשון חז"ל לפסוקים במקרא, שלא ניתן לקבוע בהם את הפיסוק, וממילא גם את הפירוש המדויק.
בתלמוד הבבלי מובאת דעתו של איסי בן יהודה, כי חמש מקראות בתורה אין להן הכרע, אך לשיטות אחרות יש יותר. לדעת הריטב"א, לאחר שנקבעו טעמי המקרא, ניתן לקבוע על פיהם את הפיסוק, והספק היה רק לפני קביעת הטעמים. לעומתו הרב יוסף קארו סבור כי אין להכריע את הספק על פי הטעמים, כיוון שגם בהם מצאנו מחלוקות בין בן אשר לבן נפתלי.
הפסוקים לפי איסי בן יהודה
לפי איסי בן יהודה, הפסוקים שאין להם הכרע הם: שאת, ארור, מחר, משוקדים, וקם.
פסוקים נוספים
בספרות חז"ל מובאים פסוקים נוספים שעליהם יש נידון היכן הפיסוק:
פרשנות כפולה
לדברי התוספות, נמנו כ"מקראות שאין להן הכרע" רק פסוקים שבהם לא ניתן לפרש כי שתי אפשרויות הקריאה נכונות. מנגד, הרבה מהפרשנים נקטו כי גם בפסוקים אלו, המילה שאין לה הכרע "עולה לכאן ולכאן" ושתי אפשרויות הפירוש קיימות. לדבריהם, בפסוקים שצוינו, אחת מאפשרויות הקריאה תשאיר את הפסוק ללא תחביר תקני, ולפיכך פירשו שאין הספק שולל את הפירוש הפשוט של הפסוק, אלא בא להציע אפשרות קריאה והבנה בנוסף להבנה הפשוטה.
הילדה (סדרת טלוויזיה)
הילדה (באנגלית: Hilda) היא סדרת טלוויזיה מונפשת מסוגת הדרמה ופנטזיה עירונית, המבוססת על סדרת ספרים בעלי שם זהה מאת לוק פירסון. הסדרה הופקה על ידי Silvergate Media ו-Atomic Cartoons. הסדרה עוקבת אחר הרפתקאותיה של הילדה, ילדה אשר גדלה במרחבי יערות הפרא, העוברת יחד עם אמה וצבי-השועל שלה לעיר טרולברג. שם היא מתיידדת עם מפלצות מסוכנות, יצורים מוזרים, רוחות, גמדים ומכשפות.
הסדרה עלתה לשידור ב-21 בספטמבר 2018 בשירות ההזרמה נטפליקס. הסדרה זכתה לשבחים רבים מצד הקהל והמבקרים. הבכורה העולמית של שני הפרקים הראשונים התקיימה בפסטיבל סרטי הילדים הבינלאומי בניו יורק ב-25 בפברואר 2018.
ב-8 באוקטובר 2018 הוכרזה עונתה שנייה לסדרה, אשר הייתה אמורה לעלות לשידור בשנת 2019, אך לבסוף שודרה ב-14 בדצמבר 2020.
ב-9 במאי 2022 התפרסם שנטפליקס חידשה את הסדרה לעונה שלישית אחרונה.
מכון קרנגי למדע
מכון קרנגי למדע (באנגלית: Carnegie Institution for Science, מכונה לעיתים גם "מכון קרנגי הוושינגטוני" (Carnegie Institution of Washington) הוא ארגון אמריקאי, עצמאי, ללא מטרות רווח, לעידוד המחקר המדעי שנוסד על ידי אנדרו קרנגי בשנת 1902. כוונתו הייתה שהמוסד יהיה בית לאנשים יוצאי דופן - גברים ונשים בעלי דמיון ומסירות יוצאת דופן המסוגלים לעבוד בחוד החנית של תחומיהם. כיום, מדעני קרנגי עובדים בשש מחלקות מדעיות בחוף המערבי והמזרחי ומטה הארגון נמצא בוושינגטון. בשנת 2007 המכון אימץ את השם מכון קרנגי למדע.
הילדה (סדרת טלוויזיה)
תקציר
הילדה היא ילדה צעירה הגדלה עם אמה בבקתה בקצה היער. במהלך הסדרה, הילדה, טוויג צבי-השועל שלה, גמד קטן בשם אלפור, וחבריה לכיתה דייוויד ופרידה, יוצאים למספר הרפתקאות על מנת לחקור את החיות והרוחות שחיות בעיר טרולברג וסביבתה.
מכון קרנגי למדע
תמיכה משמעותית מגיעה ממענקים פדרליים ותרומות פרטיות. מועצת נאמנים, המורכבת ממנהיגים בתחום העסקים, המדעים, החינוך והשירות הציבורי, מפקחת על פעילותה של קרנגי. לכל אחת משש המחלקות מנהל מדעי משלה המנהל את הפעולות היומיומיות, הנעזר על ידי צוות התמיכה. קרנגי מעורבת גם בחינוך ברמות הנמוכות.
הילדה (סדרת טלוויזיה)
תקציר
בעונה השנייה, אריק אלברג, ראש סיירת הבטיחות של טרולברג מתכנן להרחיק את מגוון היצורים בטרולברג על ידי השמעת רעשים חזקים המבלבלים את היצורים השונים. הילדה וחבריה מנסים לעצור אותו.
מכון קרנגי למדע
כיום המכון עוסק בשישה תחומי המחקר הבאים המאורגנים בשש מחלקות מחקר:
הילדה (סדרת טלוויזיה)
סרט
ב-30 בדצמבר 2021, יצא פרק-סרט באורך 84 דקות. שם הסרט הוא "הילדה ומלך ההר" (באנגלית: Hilda and the Mountain King) והוא ממשיך את קו העלילה של עונה 2.
רקע
לוק פירסון, יוצר הסדרה, עבד בעבר בתעשיית האנימציה, שם שימש כאמן סטוריבורד במספר פרקים של הרפתקאות פין וג'ייק. כבר בתחילת כתיבת הסדרה, הוא לא שקל ברצינות עיבוד אנימציה לספרים, אם כי היו לו כמה מחשבות כיצד הדמות יכולה להתאים לאנימציה עוד לפני שעבד על הקומיקס הראשון.
לפני שסילברגייט פנו אליו, היו מספר חברות אנימציה שהתעניינו בעיבוד הסדרה לאנימציה, אם כי מעולם לא הוסכם בין אותן חברות לפירסון שום דבר. פירסון הרגיש כאילו אותן הצעות אחרות שינו את התפישה שלו לאיך הסדרה אמורה להראות באנימציה, וכי הן מרגישות לא נכונות.
בשנת 2014, מפיק סילברגייט, קורט מולר, מצא את הילדפולק, הספר הראשון בסדרת הילדה, בחנות ספרים עצמאית בברוקלין, ניו יורק. המפיקים בסילברגייט אהבו את הספר והתעניינו להביא אותו לטלוויזיה כסדרת אנימציה. פירסון הסכים עקרונית להצעה ועד מהרה החלה העבודה על הסדרה.
כאשר פירסון וסילברגייט החלו לעבוד יחד על התכנון הראשוני, הם רצו לבנות את העלילה על בסיס הספרים המקוריים תוך שמירה על התחושה המיוחדת שיש לסדרה. פירסון דאג במיוחד לוודא שהתוכנית לא מרגישה "טלוויזיונית ורשמית מדי".
הכרזה
פיתוח הסדרה הוזכר לראשונה בקצרה ב־15 ביוני 2016, בניו יורקר, וקבע כי נטפליקס מתכננת "סדרת אנימציה בת 13 פרקים, המבוססת על ארבעת הספרים הראשונים, שתצא בתחילת 2018". ב־21 ביוני 2016, לוק פירסון וסם ארתור (מייסד שותף של חברת נוברו פרס) הודיעו בבלוג הרשמי של נוברו פרס כי סילברגייט מדיה תשתתף גם בהפקת הסדרה, כדברי פירסון:
אנימציה
Mercury Filmworks, אולפן אנימציה אחר, הידוע בעיקר בעבודה על סדרות אנימציה שונות של דיסני, נכנס גם הוא למיזם בשלב מוקדם בפיתוח. נוצר מבחן אנימציה של דקה וחצי כדי להבין כיצד התוכנית תראה. היו ניסויים שונים בעיצוב ובסגנון הציור של הסדרה כדי לראות מה יעבוד בצורה הטובה ביותר בשלב הסופי. אנימציה נוספת סופקה על ידי Atomic Cartoons, שעזרו להנפיש 8 פרקים.
עיצוב
בכל הנוגע לעיצוב דמויות רקע לסדרה, פירסון היה בדרך כלל יוצר רישומים ראשוניים לדמות, ואז הם היו מתורגמים לעיצוב מוגמר על ידי Mercury Filmworks. כמה דמויות קיבלו עיניים מיוחדות, דייוויד לדוגמה, על מנת לעזור להם להשתלב טוב יותר בסגנון האירועים.
היצורים בסדרה, כמו גם בסדרת הספרים, מבוססים במידה רבה על פולקלור סקנדינבי. אחת ההשראות הגדולות ששימשו להכנת הסדרה הייתה הפולקלור הסקנדינבי: איורים לאמונות המסורתיות של העמים הצפוניים, שנכתב על ידי ויליאם אלכסנדר קרייגי. יצורים רבים בתוכנית נלקחו ישירות מהסיפורים הללו.
סיום הסדרה
ב-22 בדצמבר 2021 לוק פירסון אישר שתופק עונה שלישית אחרונה שעלילתה תתקדם מעבר לאירועי הסרט "הילדה ומלך ההר". ב-9 במאי 2022 פורסם שנטפליקס חידשה את הסדרה לעונה שלישית אחרונה.
הפצה
שני הפרקים הראשונים של עונה 1 הוקרנו בבכורה בפסטיבל סרטי הילדים הבינלאומי בניו יורק ב־25 בפברואר 2018. הפרק הראשון והשלישי של העונה השנייה הוקרנו בפסטיבל בבכורה ב־22 בפברואר 2020.
העונה הראשונה שוחררה כבלעדית לנטפליקס, ב־21 בספטמבר 2018. העונה השנייה שוחררה ב־14 בדצמבר 2020.
ביקורות
הילדה זכתה לשבחים מצד המבקרים והמעריצים על הכתיבה, הדמויות, האנימציה והפסקול שלה. אמילי אשבי מ- Common Sense Media העניקה לסדרה ארבעה מתוך חמישה כוכבים, וקבעה כי:
אליסון קיין מקוליידר העניק לסדרה ארבעה מתוך חמישה כוכבים, באומרו: העונה הראשונה של הילדה מחזיקה בציון של 100% בRotten Tomatoes. אחרים התמקדו בדמות המכונה "הספרנית", וטענו כי דמותה היא "בין תיאורי תרבות הפופ החיוביים ביותר של ספרנים", מלבד ספריות בקלאופטרה בחלל ושי-רה ונסיכות הכוח. אותו סוקר קובע כי תשע הדקות בעונה הראשונה בתוך ספרייה יוצרות "רושם עז", כולל פרק המציג חדר אוספים מיוחד, וטוען כי הסדרה מבהירה את "חשיבותם של ספרנים וספריות במשך השנים שיבואו."
משחק מובייל
יצא משחק מובייל שהתבסס על הסדרה בשם Hilda Creatures ושוחרר עבור מכשירי iOS בApp Store ב־18 באוקטובר 2018. המשחק פותח על ידי חברת הפיתוח הבריטית BIGUMAKU. גרסת אנדרואיד פורסמה ב־6 בדצמבר 2018.
ספרי הרחבה
רומן המבוסס על שני הפרקים הראשונים של הסדרה בשם הילדה והאנשים הנסתרים, יצא לקהל הרחב ב־4 בספטמבר 2018. הספר חובר על ידי סטיבן דייוויס ואויר על ידי סירה מילר. שני ספרים נוספים שהתבססו על העונה הראשונה יצאו לאור בשם הילדה והמצעד הגדול והילדה והמרחב לשום מקום. הם שוחררו בהתאמה ב־22 בינואר 2019 וב־21 במאי 2019. שניהם נכתבו גם על ידי דייוויס ומילר.
רסלמניה 21
רסלמניה 21 היה אחד מאירועי השלם וצפה של ארגון ההיאבקות האמריקאי ה-WWE. האירוע כלל את שני המותגים (Raw וסמאקדאון) ונערך ב-3 באפריל 2005, באצטדיון סטייפלס סנטר שבלוס אנג'לס, קליפורניה. האירוע היה האירוע ה-21 בסדרת אירועי רסלמניה.
קרבות
באירוע נערכו 8 קרבות וביניהם קרב "כסף בבנק" הראשון בהיסטוריה. בקרב השתתפו אדג', כריס בנואה, כריס ג'ריקו, כריסטיאן, קיין והאלוף הבין יבשתי, שלטון בנג'מין. בסיום הקרב, אדג' חבט בגבו של בנואה עם כיסא, שהיה קרוב להסיר את המזוודה מוו התלייה ולנצח בקרב. אדג' טיפס על הסולם, הסיר את המזוודה וזכה באפשרות לקרוא תיגר על אחד האלופים בכל עת שיחפוץ.
בקרב נוסף ניצח אנדרטייקר, שהיה אז בלתי מנוצח באירוע רסלמניה, את "מחסל האגדות" רנדי אורטון.
קרב נוסף שהתקיים היה בין קורט אנגל לבין שון מייקלס שבסיומו, אנגל הכניע את מייקלס וניצח. הקרב נחשב לאחד מהקרבות הטובים בהיסטוריה של אירועי רסלמניה.
קרב נוסף שהתקיים באירוע בין אלוף ה-WWE, ג'ון "בראדשו" לייפילד, לבין ג'ון סינה על אליפות ה-WWE. סינה ביצע את מהלך הסיום שלו וזכה לראשונה באליפות ה-WWE.
הקרב המרכזי של האירוע התקיים בין אלוף העולם במשקל כבד, טריפל H, לבין זוכה הרויאל ראמבל לשנת 2005, דייב בטיסטה, בקרב על אליפות העולם במשקל כבד, בו בטיסטה ניצח את טריפל אייץ' וזכה לראשונה בתואר.
ארתור (כדורגלן יליד 2003)
ארתור אוגוסטו דה מאטוס סוארס (בפורטוגזית: Arthur Augusto de Matos; נולד ב-17 במרץ 2003 בבלו הוריזונטה שבברזיל) הוא כדורגלן ברזילאי המשחק בעמדת המגן הימני בקבוצת אמריקה מיניירו מליגת העל הברזילאית.
קריירת מועדונים
ארתור גדל במחלקות הנוער של אמריקה מיניירו ופלמנגו. בשנת 2022 החל לשחק בקבוצה הבוגרת של אמריקה מיניירו במסגרת ליגת העל הברזילאית.
קריירה בינלאומית
נכלל בסגל נבחרת ברזיל עד גיל 20 לטורניר אליפות אמריקה הדרומית עד גיל 20 בשנת. נבחרת ברזיל זכתה בטורניר, בו ערך ארתור שמונה הופעות.
עקרון ההחלפה של ליסקוב
החלפה הוא עקרון תכנות מונחה עצמים לפיו, בתוכנת מחשב, אם S הוא תת-טיפוס של T, אז אובייקטים מטיפוס T עשויים להיות מוחלפים עם אובייקטים מטיפוס S מבלי לשנות את ההתנהגות של T (נכונות, ביצוע משימות, ועוד). עקרון ההחלפה של ליסקוב הוא הגדרה מסוימת של קשר בין טיפוסים לתת-טיפוסים שנקרא strong) behavioral subtyping) שהוצג לראשונה ב-1987 על ידי ברברה ליסקוב, וב-1994 יחד עם ג'נט ווינג היא ניסחה את העיקרון בתמציתיות על דף נייר כדלקמן: תהי (f(x תכונה שניתן להוכיח את נכונותה עבור אובייקטים x מטיפוס T, ויהי S תת-טיפוס של T, אזי (f(y צריכה להיות נכונה עבור אובייקטים y מסוג S.
עקרון
הרעיון של ברברה ליסקוב לגבי טיפוסיות מגדיר את הרעיון של החלפה עבור אובייקטים; כלומר, אם S הוא תת-טיפוס של T, אזי אובייקטים מטיפוס T בתוכנית עשויים להיות מוחלפים עם אובייקטים מטיפוס S מבלי לשנות את התנהגות התוכנית.
רוברט מרטין ניסח את העיקרון בצורה פשוטה יותר: תוכנית שעושה שימוש ביכולת של אובייקט מטיפוס מחלקת-אב חייבת להיות מסוגלת להשתמש באובייקט מטיפוס תת-מחלקה של מחלקת האב, מבלי לדעת שהיא עושה זאת.
דוגמה
הדוגמה הקלאסית בה משתמשים בשביל להדגים את העיקרון, היא מחלקה של מלבן, ותת-מחלקה של ריבוע שיורשת ממנה. עבור מחלקת המלבן, המתודות setWidth ו-setHeight טריוויאליות. לעומת זאת, עבור מחלקת ריבוע, לא נוכל לאפשר רוחב ואורך שונים. כעת, משתמש נעזר במחלקות אלו, ואין הוא מודע כלל לכך שאם הוא יעביר אובייקט מטיפוס ריבוע לפונקציה שלו, מאחורי הקלעים מחלקת ריבוע תשנה לו את האורך או הרוחב וההנחה שהוא מניח לגבי שטח הצורה כלל איננה נכונה! הבעייתיות במקרה זה נגרמת מכיוון שלא נשמר עקרון ההחלפה של ליסקוב, במחלקה היורשת שינינו את התנהגות הפונקציה כך שכבר לא ניתן להשתמש בה בפונקציות המוגדרות עבור מחלקת האב. לפי עיקרון זה, מחלקת ריבוע לא צריכה לרשת ממחלקת מלבן כיוון שההתנהגות של ריבוע שונה מהתנהגות של מלבן ולא ניתן לקיים אותם כמחלקה ותת-מחלקה.
טאורגה
טאורגה (בליטאית Tauragė; ביידיש טאווריג; בגרמנית Tauroggen, בפולנית Taurogi) היא עיר קטנה במערב ליטא בסמוך לגבול עם מחוז קלינינגרד, על נהר היורה. בירת מחוז טאורגה. אוכלוסייתה נאמדה בשנת 2008 ב-27,816 תושבים.
היסטוריה
טאורגה מוזכרת לראשונה במסמך משנת 1507 המדווח על בניית כנסייה במקום. היא גם מופיעה במפה משנת 1539. החל משנת 1567 הייתה בטאורגה תחנת מכס. החל מ-1655 הייתה בבעלות משפחת רדזיוויל וככזו הפכה למרכז לותרניזם.
אחרי נישואיו של הנסיך לודוויג מפרוסיה עם הנסיכה לודויגה קרולינה רדזיוויל השתייכה בין השנים 1691 ל-1795 טאורגה לפרוסיה. עם חלוקת פולין בשנת 1795 עברה העיר לאימפריה הרוסית, תחת שלטונה הייתה עד תום מלחמת העולם הראשונה. ב-21 ביוני 1807 חתם הצאר אלכסנדר הראשון על הסכם שביתת נשק עם נפוליאון בטאורגה. ב-30 בדצמבר 1812, במהלך פלישת נפוליאון לרוסיה, נחתמה בה אמנת טאורוגן (כשמה הגרמני של העיר) שבה התחייבה פרוסיה לנייטרליות כלפי רוסיה, ובכך נסוגה מהברית שאולצה לחתום עם צרפת. בשנת 1846 העניק הצאר ניקולאי את טאורגה כמתנה לנסיך וסילחיקוב.
במהלך המאה ה-19 התבססה כלכלת טאורגה על תעשיית עץ בהתבסס על היערות שמסביבה ועל מסחר הודות למיקומה על הדרך הראשית בין קניגסברג וסנט פטרבורג. טאורגה גם הייתה עיר מסחר עבור כפרי הסביבה והיו בה פעמיים בשבוע ימי שוק.
במהלך מלחמת העולם הראשונה, בשנת 1915, נחרב חלק נכבד מהעיר בידי כוחות הכיבוש הגרמניים.
יהודים
במפקד של 1847 מצוין שהיו בטאורגה 410 יהודים, אך מספר זה נראה כטעות וההערכה היא שהיו בעיר כ-2,000-1,000 יהודים. במפקד של 1897 נמנו בעיר 3,634 יהודים מתוך אוכלוסייה כוללת של 6,655 איש. זו עיר הולדתו של ד"ר אבא לפין ובתחילת המאה ה-20 כיהן כרב בעיירה הרב אברהם אהרון בורשטיין שנודע כ"הגאון מטבריג".
טרם פרוץ מלחמת העולם השנייה חיו בעיר כ-2,000 יהודים, כחמישית מאוכלוסייתה, ופעלה בה גימנסיה עברית. עם סיפוח ליטא לברית המועצות בשנת 1940 נסגרו המוסדות היהודיים בעיר.
ביום הראשון למבצע ברברוסה, 22 ביוני 1941, נכנסו הגרמנים לעיר, וכעבור מספר ימים רצחו בה כ-300 גברים יהודים שעצרה המשטרה הליטאית. 122 גברים יהודים נוספים מהעיר נרצחו בתחילת יולי.
בתחילת ספטמבר 1941 רוכזו יהודי העיר באתר של מספר סככות, ששימש כגטו, וגודר בגדר תיל. יהודי הגטו הועסקו בעבודות כפייה, ובשל איסור על הכנסת מזון לשטחו, שררו בו רעב כבד ותנאי תברואה קשים.
ב-16 בספטמבר 1941 נלקחו יהודי הגטו במשאיות ליערות ויז'בוטאי וטווריג, ושם נרצחו באכזריות בידי שוטרים ליטאים. בקברי האחים באתרים אלו גילו הסובייטים לאחר המלחמה כ-3,900 גופות.
ערים תאומות
לטאורגה חמש ערים תאומות:
אמריקה הנכה
הספר ראה לאור לראשונה בנובמבר 2015, על ידי הוצאת הספרים האמריקאית "סיימון ושוסטר".
בספר פורש טראמפ את משנתו הפוליטית, בדומה לספריו הקודמים: "אמריקה שמגיעה לנו" (פורסם לקראת הבחירות לנשיאות שנערכו ב-2000) וכן "זמן להקשיח" (פורסם לקראת הבחירות לנשיאות שנערכו ב-2012). הספר הגיע למקום החמישי ברשימת רבי המכר של הניו יורק טיימס. לצד הגרסה האנגלית המקורית, תורגם הספר לדנית, צרפתית, גרמנית, יפנית, קוריאנית, פולנית ווייטנאמית.
הספר יצא גם כספר אלקטרוני וכספר שמע.
סיכום תוכן הספר
באמריקה הנכה, מתאר טראמפ את השקפותיו בענייני פנים וחוץ של ארצות הברית בעשרים השנים האחרונות, שהובילו למצב בה נמצאה בשנת 2015. טראמפ מתאר פוליטיקאים, לוביסטים וארגונים שונים כאשמים ב"דעיכתה של המדינה". טראמפ מבקר את הנשיא המכהן ברק אובמה ומותח ביקורת רבה על התדמית שיצרה לו התקשורת. לדבריו, כותבים עליו דברים שגויים וממוצאים בתגובה לעלייתו המפתיעה בסקרים במהלך השלבים המוקדמים של הבחירות לנשיאות שנערכו ב-2016. סיבה נוספת ליחסה המנוכר של התקשורת כלפיו היא עקב היותו "כישרוני, שנוטה לעיתים להגזים בדבריו".
בספרו מתייחס טראמפ למדיניות הפנים של ארצות הברית בפרקים העוסקים בהגירה לארצות הברית, מערכת בריאות האמריקאית, הכלכלה בארצות הברית ומערכות החינוך והאנרגיה. בין הנושאים הבולטים שהעלה טראמפ (ואף קידם בפועל לאחר שנבחר לנשיאות):
לצדהנושאים הפוליטיים שבספר, מספר טראמפ גם על חייו האישים. הוא מאשים את עצמו בכישלון נישואיו עם אשתו הראשונה, איוונה טראמפ, וכן עם אשתו השנייה, מרלה מייפלס. כמו כן, סוקר טראמפ את השקעותיו בענף הנדל"ן, ומשתף בחוויות מפעילותו במגזר הפרטי.
הרכב ופרסום
לקראת השקת הספר, ערך טראמפ מסיבת עיתונאים במגדל טראמפ שבניו יורק. הוא אזכר את הספר במספר עצרות בחירות, וצייץ אודותיו בטוויטר כ-31 פעמים.
מיכיקו קקוטאני, כתב הניו יורק טיימס, מתח ביקורת על כך שהספר מפאר את מיזמיו העסקיים של הכותב, ומציג את המציאות בארצות הברית כ"דיסטופית". לדבריו קקוטאני, "הספר מעניק תמונה מדאיגה של ערכיו, דרכי פעולתו ותפיסתו האפלה והנקמנית של טראמפ". בעיתון השמרני, הוושינגטון טיימס, ניתנה ביקורת אוהדת, לפיה "אין בספר שום דבר מבשר רעות", וכן כי לטראמפ אין איבה כלפי העיתונות.
מסטיסלב רוסטרופוביץ'
מסטיסלב רוסטרופוביץ (ברוסית: Мстисла́в Леопо́льдович Ростропо́вич; 27 במרץ 1927 – 27 באפריל 2007) היה צ'לן ומנצח רוסי בעל אזרחות אמריקאית, הנחשב בין טובי הצ'לנים בכל הזמנים.
רוסטרופוביץ' נולד בבאקו, אזרבייג'ן (אז חלק מברית המועצות). בין 1943 ל-1948 למד בקונסרבטוריון מוסקבה, שם התמנה לפרופסור לצ'לו בשנת 1956. בשנת 1955 התחתן עם גלינה וישנבסקאיה, לה היה נשוי עד יום מותו.
רוסטרופוביץ' הלך לעולמו בגיל 80, לאחר מאבק במחלה קשה ב-27 באפריל 2007.
ילדות ונעורים
בגיל 4, למד נגינה בפסנתר אצל אמו, שהייתה פסנתרנית מוכשרת. לנגן בצ'לו החל בגיל 10 עם אביו, שלמד אצל פבלו קזאלס, וגם הוא עצמו היה בן לצ'לן.
בשנת 1943, בן 16, נכנס לקונסרבטוריון של מוסקבה, שם למד פסנתר וצ'לו, לצד ניצוח וקומפוזיציה. בין מוריו היו דמיטרי שוסטקוביץ' וסרגיי פרוקופייב.
קונצרטים ראשונים
רוסטרופוביץ' הופיע לראשונה כצ'לן בשנת 1942. הוא זכה בפרס ראשון בתחרויות פראג ובודפשט בשנים 1947, 1949 ו-1950. בשנת 1950, בגיל 23, זכנה במה שנחשב אז לאות ההצטיינות הגבוה ביותר בברית המועצות, פרס סטלין. אותו זמן כבר התפרסם רוסטרופוביץ' בארצו ובד בבד עם טיפוח הקריירה שלו כסולן, גם לימד בקונסרבטוריון של לנינגרד (כיום סנקט פטרבורג וקוסרבטוריון מוסקבה. בשנת 1955 נשא לאשה את גלינה וישנבסקאיה, זמרת סופרן בתיאטרון בולשוי.
הקריירה הבינלאומית שלו התחילה בשנת 1964 במה שהיה אז גרמניה המערבית. מאז יצא לכמה מסעות קונצרטים באירופה המערבית ופגש כמה מלחינים, ביניהם בנג'מין בריטן. בשנת 1967 ניצח על האופרה יבגני אונייגין של צ'ייקובסקי בבולשוי, ובכך נתן ביטוי למשיכה שלו הן לניצוח והן לאופרה.
המשך הקריירה
כישרונו הניב יצירות מכמה וכמה מלחינים, כמו שוסטקוביץ', פרוקופייב, בריטן, אנרי דיטייה, ליאונרד ברנשטיין וקשישטוף פנדרצקי. יחד עם המלחין הסובייטי דמיטרי קבלבסקי השלים את הקונצ'רטינו לצ'לו של פרוקופייב אחרי מות המלחין, ורוסטרופוביץ' ניגן בהשמעת בכורה את שני הקונצרטים לצ'לו של שוסטקוביץ'. הוא הביא את הקונצרט הראשון של שוסטקוביץ ללונדון והחל בקשר עם בנג'מין בריטן, שכתב את הסונטה לצ'לו, 3 סוויטות לצ'לו סולו וסימפוניה לצ'לו מתוך מחשבה עליו.
בליל ה-21 באוגוסט 1968 ניגן רוסטרופוביץ' בפסטיבל המוזיקה הפרומס בלונדון את הקונצ'רטו לצ'לו מאת המלחין הצ'כי דבוז'אק. באותו יום פלשה ברית המועצות לפראג ומחוץ לאולם התקיימו הפגנות. בנגינתו ובתומה הביע רוסטרופוביץ' סולידריות עם העם הצ'כי על הסיום האלים של האביב של פראג. כהדרן ניגן סרבנד מאת באך, באומרו שיצירה זו הוא מקדיש לאנשים בשעת עצב.
הופעתו הלא-מתוכננת בזמן נפילת חומת ברלין תוך כדי ההתרחשויות זיכתה אותו בתהילה בינלאומית ושודרה בטלוויזיה בכל העולם.
אזרחותו הרוסית הושבה לו בשנת 1990, אם כי הוא ומשפחתו היו כבר לאזרחי ארצות הברית.
רוסטרופוביץ' זכה בפרסים בינלאומיים רבים, ביניהם אות לגיון הכבוד הצרפתי, ותוארי דוקטור לשם כבוד מרוב האוניברסיטאות היוקרתיות בעולם. הוא היה פעיל במאבק לחופש הביטוי באמנות ובפוליטיקה. בתפקידו כשגריר אונסק"ו תמך במפעלי חינוך ותרבות רבים. רוסטרופוביץ' ואשתו, גלינה וישנייבסקאיה, יזמו קרן, שמטרתה לקדם מיזמים ופעילויות בתחום החברתי. מוזיאון הבית של רוסטרופוביץ' נפתח ב-4 במרץ 2002 בבאקו, אזרבייג'ן.
רוסטרופוביץ' ניגן בצ'לו סטרדיוואריוס.
סרגיי קמנייב
סרגיי קמנייב (ברוסית: Сергей Сергеевич Каменев (4 באפריל 1881 - 25 באוגוסט 1936) קצין בצבא האימפריה הרוסית, מראשי הצבא האדום במהלך מלחמת האזרחים ברוסיה ואחריה.
סרגיי קמנייב נולד למשפחת מהנדס צבאי בקייב. בשנת 1898 הוא סיים פנימייה צבאית בקייב ועבר להמשך לימודים בבית הספר לקצינים במוסקבה. בשנת 1900 הוא הועבר לשירות בצבא. בשנת 1907 קמנייב סיים את הלימודים באקדמיה של המטה הכללי. לאחר הלימודים הוא חזר להמשך שרות ליחידתו. לקראת תחילת מלחמת העולם הראשונה, קמנייב שירת במטה של פיקוד צבאי ווילנה. במהלך המלחמה הוא שירת בתפקידי מטה שונים וקודם לדרגת קולונל. בהתאם לעדותו, בשנת 1917 הוא קרא ספר של ולדימיר לנין וגרגורי זינובייב ושינה את השקפת עולמו. ב-4 באפריל 1917 הוא נבחר למפקד גדוד בחיל רגלים. במהלך משבר יולי הוא נעצר ביחד עם לאון טרוצקי. לאחר שחרור, קמנייב חזר לצבא.
מלחמת האזרחים ברוסיה
קמיינב הצטרף לצבא האדום באפריל 1918. בתמיכת לאון טרוצקי הוא מונה למספר תפקידי מפתח ובאוגוסט 1918 מונה למפקד החזית המזרחית. הוא כיהן בתפקיד זה עד ליולי 1919 ופיקד על הלחימה נגד אלכסנדר קולצ'ק. ב-8 ביולי 1919 קמיינב מונה למפקד העליון של הצבא האדום וכיהן בתפקיד זה עד לשנת 1924. בהיותו בתפקיד הוא פיקד על מבצעי הצבא בפולין, חצי האי קרים ודיכוי מרד האיכרים ברחבי רוסיה. הוא עיבד תוכנית פעולה של המלחמה הפולנית-סובייטית שלא יצאה לפועל עקב התנגדות של אלכסנדר יגורוב ויוסיף סטלין.
לאחר מלחמת האזרחים
במרץ 1934 בעקבות ארגון מחדש של משרד הביטחון, תפקיד שכיהן בו קמנייב בוטל. בעקבות כך הוא מונה למנהל מנהלת חיל נגד מטוסים שמעשית היה הורדה בתפקיד. בשנת 1935 קמניב קיבל דרגת קומנדארם מדרגה ראשונה, וזאת לעומת 5 קצינים ששירתו תחתיו במהלך מלחמת האזרחים וקיבלו דרגת מרשל ברית המועצות.
קמנייב עסק בחקר הארקטיקה ותמך במשלחות מדעיות לאזור. הוא גם כתב מספר ספרים על מהלך מלחמת האזרחים
ב-25 באוגוסט 1936 קמנייב נפטר מהתקף לב. הוא הוטמן בבית העלמין של חומת הקרמלין.
במהלך הטיהורים הגדולים, קמנייב שכבר לא היה בחיים הואשם בפעילות נגד השלטון, ספריו הוצאו מהספריות ושמו נמחק מכל ספרי ההיסטוריה. בשנות ה-50 שמו טוהר מכל אשמה.
דוקטורסקיה
דוקטורסקיה (ברוסית: Докторская колбаса), "הנקניק של הדוקטור" - הוא נקניק מבושל דל קלוריות המיוצר ממספר סוגי בשר. המתכון עובד בשנת 1936 תוך תיאום עם משרד הבריאות הסובייטי ולכן נקרא בשם זה. המתכון לא השתנה במשך עשרות שנים ורק בשנות ה-80 לאור מצוקת הכלכלה הסובייטית הותר להחליף חלק מהמרכיבים בתחליפים זולים יותר.
שמואל שילה (משפטן)
שמואל שילה (שימל; 1936 - 15 באפריל 2016) היה פרופסור במחלקה למשפטים באוניברסיטה העברית, לשעבר ראש מכללת יעקב הרצוג.
ביוגרפיה
שילה נולד ב-1936 בברוקלין, למד ספרות אנגלית והיסטוריה בישיבה יוניברסיטי בראשות הרב יוסף דב סולובייצ'יק. ב-1955 הגיע לישראל לביקור במסגרת תוכנית שיזמו הסוכנות היהודית וגופים נוספים להבאת סטודנטים מחו"ל לישיבות ישראליות. הוא שב לארצות הברית, ובגיל 21 לאחר סיום לימודי התואר הראשון עלה לישראל, למד בישיבת מרכז הרב והוסמך לרבנות על ידי הרב יצחק אייזיק הלוי הרצוג.
בהמשך למד משפטים באוניברסיטה העברית, והתמחה במשפט העברי. נושא הדוקטורט שלו היה "דינא דמלכותא דינא" והוא נעשה תחת הנחייתו של פרופ' מנחם אלון. תחום נוסף בו עסק שילה הוא דיני ירושה, ואף חיבר בנושא זה שלושה ספרים.
בשנת 1973 זכה שילה ב"פרס בן מאיר למחקר המשפט העברי".
במשך שנים רבות עסק במחקר ובהוראה בפקולטה למשפטים באוניברסיטה העברית, שימש כראש המכון לחקר המשפט העברי וערך את שנתון המשפט העברי. בין השנים 2010-2008 כיהן כראש מכללת יעקב הרצוג, באלון שבות. בראיון עמו אמר כי שני התחומים, חינוך ומשפט, הם הבסיס לכל חברה. "בלי חוק ובלי חינוך אין חברה".
משפחה
שילה היה נשוי להיסטוריונית פרופ' מרגלית שילה, ואב לחמישה ילדים, ביניהם נפתלי שילה, שופט בבית המשפט המחוזי תל אביב וד"ר אלחנן שילה, מרצה לפילוסופיה.
שילה התגורר בשכונת קטמון בירושלים.
קישורים חיצוניים
ממאמריו
קולין סקסטון
קריירת מכללות
סקסטון נולד בעיר מריאטה שבג'ורג'יה, ולמד בתיכון במבלטון הסמוכה. בין השנים 2017–2018 למד באוניברסיטת אלבמה, ושיחק בקבוצת הכדורסל שלה תחת המאמן אייברי ג'ונסון. ב-25 בנובמבר 2017 קלע סקסטון 40 נקודות בהפסד קבוצתו לאוניברסיטת מינסוטה. במשחק הפתיחה של טורניר ה-NCAA הוביל סקסטון את קבוצתו לניצחון על אוניברסיטת וירג'ניה טק עם 25 נקודות, אך במשחק השני הודחה אלבמה על ידי האלופה שבדרך, אוניברסיטת וילנובה. בסיום העונה זכה סקסטון בתואר "פרשמן העונה" של המחוז הדרום-מזרחי (SEC), וכן נבחר לחמישייה השנייה של העונה במחוז לאחר שהעמיד ממוצעים של 19.2 נקודות, 3.8 ריבאונדים ו-3.6 אסיסטים למשחק.
לאחר הדחת קבוצתו הודיע ​​סקסטון על כוונתו לוותר על שלוש שנות לימודיו הנותרות באוניברסיטה, והכריז על מועמדותו לבחירה בדראפט ה-NBA.
קריירת ה-NBA
סקסטון נבחר בבחירה השמינית של דראפט ה-NBA‏ 2018 על ידי קליבלנד קאבלירס. בליגת הקיץ 2018 קלע סקסטון 19.6 נקודות בממוצע למשחק, ונבחר לחמישיית הטורניר. לאורך עונת הרוקי שלו קלע סקסטון 16.7 נקודות בממוצע למשחק, ובסיומה נבחר לחמישיית הרוקיז השנייה של העונה. בעונת הוביל את קלעי קבוצתו, עם ממוצע של 20.8 נקודות למשחק, אולם הקאבלירס סיימו עם המאזן הנמוך ביותר באזור המזרחי; 19–46.
נבחרת ארצות הברית
בשנת 2016 זכה סקסטון במדליית זהב באליפות העולם בכדורסל עד גיל 17, כשחקן נבחרת ארצות הברית, וזכה בפרס ה-MVP של הטורניר לאחר שרשם ממוצעים של 17.0 נקודות ו-4.2 אסיסטים למשחק.
ז'אן-אריק ורן
ז'אן-אריק ורן (בצרפתית: Jean-Éric Vergne, נולד ב-25 באפריל 1990) הוא נהג מרוצים צרפתי המתחרה עבור קבוצת Techeetah באליפות הפורמולה אי והזוכה באליפות בעונתה הרביעית ובעונתה החמישית. בשנת 2010 זכה באליפות פורמולה 3 הבריטית. בין השנים 2012 - 2014 שימש כנהגה של קבוצת טורו רוסו בפורמולה 1. במשך השנתיים לאחר מכן שימש כנהג מבחן בקבוצת פרארי.
קריירה
ורן החל לנהוג בקארטינג בגיל 4 במסלול המרוצים של אביו ליד פריז. בגיל 10 החל להשתתף בתחרויות ארציות ושנה לאחר מכן זכה באליפות צרפת בקטגוריית המינימי. בשנת 2005 סיים במקום השני באליפות אירופה בקטגוריית ICA (KF2). שנה לאחר מכן סיים במקום השביעי באליפות העולם בקטגוריית KF1.
בשנת 2007 עבר להתחרות במרוצי מכוניות חד-מושביות והתחרה באליפות הפורמולה רנו הצרפתית. הוא זכה באליפות בעונתו הראשונה לאחר שהגיע לפודיום עשרה מתוך שלוש עשרה המרוצים בעונה. בעקבות ההישגים צורף לתוכנית הפיתוח של קבוצת רד בול ולתוכנית לפיתוח נהגים של התאחדות הספורט המוטורי הצרפתית (FFSA). שנה לאחר מכן התחרה במקביל באליפות אירופה בפורמולה רנו 2.0 ובאליפות מערב אירופה בקטגוריה. את האליפויות סיים במקום השישי והרביעי, בהתאמה. בעונתו השנייה סיים את שתי האליפויות במקום השני.
שנת 2010 הייתה שנה מלאת פעילות. הוא התחרה באליפות בריטניה בפורמולה 3, ניצח 12 מתוך 24 המרוצים הראשונים בעונה והבטיח את הזכייה באליפות כשנותרו עוד שישה מרוצים לסיום העונה. במהלך העונה השתתף גם במרוץ המאסטרס של הפורמולה 3 שהתקיים בזנדוורט (מקום רביעי) ובגרנד פרי של מקאו (מקום שביעי). בנוסף, לקח חלק בשני מרוצים באליפות ה-GP3.
ורן היה אמור לקחת חלק גם באליפות הפורמולה רנו 3.5, אך השתתפותו בוטלה שבוע לפני פתיחת העונה על מנת לאפשר לו להתרכז בתחרויות הפורמולה 3. ביולי צורף לשלושת האירועים האחרונים של העונה בקבוצת טק1 (Tech1) כמחליפו של ברנדון הארטלי ששוחרר מהקבוצה. בששת המרוצים בהם לקח חלק סיים ארבע פעמים בפודיום, כולל ניצחון במרוץ שהתקיים בסילברסטון. את העונה סיים במקום השמיני בדירוג הנהגים. בשנת 2011 עבר לקבוצת קרלין (Carlin) והשתתף בעונה מלאה של האליפות. אל המרוץ האחרון בעונה הגיע בפיגור של 2 נקודות מאחורי רוברט וויקנס, שהוביל את האליפות. בהקפה הראשונה של המרוץ התנגשו השניים וויקנס נאלץ לפרוש. ורן המשיך להתחרות, אך התנגשות בינו ובין פיירוז פאוזי, בהמשך המרוץ אילצה אותו לפרוש ולסיים את העונה במקום השני.
פורמולה 1
נסיעת הבכורה במכונית פורמולה 1 התקיימה ביולי 2010 במהלך פסטיבל גודווד בו נהג במכונית של קבוצת רד בול. במהלך חודש נובמבר לקח חלק במבחנים לנהגים צעירים שהתקיימו במסלול יאס מרינה לאחר סיום העונה. במבחנים נהג במכונית של קבוצת טורו רוסו. הוא השתתף במספר מקצי אימון לקראת סוף עונת 2011 ובנובמבר לקח שוב חלק במבחנים לנהגים צעירים במסלול באבו דאבי. בדצמבר הוחתם כנהגה של קבוצת טורו רוסו לצידו של דניאל ריקארדו.
במרוץ פתיחת העונה זינק מהמקום ה-11 וסיים באותו המקום. בגרנד פרי מלזיה צבר את הנקודות הראשונות בקריירה, כשסיים במקום השמיני. בגרנד פרי האירופאי התנגש בעוצמה ברכבו של הייקי קובלינן. בעקבות התאונה נענש בהפחתת 10 מקומות בזינוק לגרנד פרי בריטניה ובקנס כספי של 25,000 אירו. את העונה סיים במקום ה-17, מקום אחד לפני ריקארדו.
בעונתו השנייה צבר רק 13 נקודות, אך שיפר את מיקומו הכללי ודורג במקום ה-15. בסיום העונה עזב ריקארדו את הקבוצה לטובת קבוצת רד בול ואת המקום הנוסף תפס דניאיל קוויט. בעיות מכניות מנעו ממנו לסיים חמישה מתוך שמונת המרוצים הראשונים בעונה. בארבע ההקפות האחרונות של גרנד פרי סינגפור הצליח לעקוף את ניקו הולקנברג, קימי רייקונן וולטרי בוטאס וסיים במקום השישי, שווה להישגו הטוב בקריירה. הוא צבר נקודות ביפן ובארצות הברית וסיים את העונה במקום ה-13.
במהלך חודש אוגוסט הודיעה קבוצת טורו רוסו על החתמתו של מקס ורסטאפן לצידו של קוויט. ההחתמה השאירה את ורן ללא קבוצה לקראת עונת 2015. לאחר שסבסטיאן פטל הודיע על עזיבת רד בול הוחלט כי קוויט יהיה המחליף. הדבר פתח אפשרות לורן לעונה נוספת בקבוצה, אך במהלך חודש נובמבר הודיע על עזיבה. את המקום שהתפנה תפס קרלוס סאינס. כשלושה שבועות לאחר מכן הוחתם כנהג מבחן בקבוצת פרארי, תפקיד אותו מילא עד פברואר 2017.
פורמולה אי
לאחר שעזב את קבוצת טורו רוסו הצטרף לעונת הבכורה של אליפות הפורמולה אי וחתם בקבוצת אנדרטי ספורט. את הבכורה ערך בגרנד פרי אורוגוואי, המרוץ השלישי בעונה. הוא זינק למרות מהפול פוזישן, לקח את ההובלה במהלך המרוץ אך בסיומו דורג במקום ה-14, לאחר שנאלץ לפרוש 2 הקפות לסיום המרוץ. בגרנד פרי של לונג ביץ' סיים במקום השני והשיג את הפודיום הראשון בעונה. במרוץ הראשון שתקיים בלונדון סיים במקום השלישי. את עונת הבכורה סיים במקום השביעי.
לקראת עונת 2015/16 עבר לקבוצת די.אס וירג'ין לצידו של סאם בירד. גם בעונה זאת הגיע פעמיים לפודיום, אך סיים רק במקום התשיעי לאחר שהתקשה לצבור נקודות במחצית הראשונה של העונה. לקראת עונת 2016/17 עבר שוב קבוצה, הפעם לקבוצת Techeetah הסינית. במהלך העונה סיים ארבע פעמים במקום השני. בגרנד פרי השני של מונטריאול, מרוץ סיום העונה, זינק מהמקום השלישי. במהלך המרוץ הצליח לעקוף את פליקס רוזנקוויסט ואת סאם בירד ולהשיג ניצחון אישי ראשון באליפות.
בעונה הרביעית השיג ארבעה ניצחונות. הניצחון הראשון הושג ב סנטיאגו, צילה במרוץ הרביעי של העונה. בעקבות הניצחון עלה לראש טבלת הנהגים. בוא שמר על ההובלה לאורך שארית העונה והבטיח זכייה באליפות כשנותר עוד מרוץ אחד לסיום העונה. בשמונת המרוצים הראשונים של העונה הבאה ניצחו שמונה נהגים שונים. ורן ניצח את המרוץ בסין. במרוץ במונקו, התשיעי בעונה, היה לראשון שניצח שני מרוצים ועלה לראשונה בעונה לראש הטבלה. פודיום בברלין וניצחון בברן סייעו לו להגדיל את הפער, אך האליפות השנייה הובטחה רק בתום המרוץ האחרון של העונה
אליזבת פ. ניופלד
אליזבת פונדל ניופלד (באנגלית: Elizabeth Fondal Neufeld, נולדה ב-27 בספטמבר 1928) היא גנטיקאית יהודיה אמריקאית אשר מחקרה התמקד בגנטיקה של מחלות מטבוליות אצל בני אדם.
קורות חיים
ניופלד נולדה למשפחה יהודייה רוסית, אשר היגרה לארצות הברית מפריז ב-1940. הם עזבו את אירופה כנמלטים מהמשטר הנאצי. משפחתה התיישבה בניו יורק, שם היא הצטרפה לתיכון "האנטר", המשיכה לקווינס קולג', וסיימה ב-1948 עם תואר אקדמי במדע. היא החלה לעבוד כעוזרת מחקר במעבדת "ג'קסון" בבר הארבור שבמיין, וחקרה בעיקר בעיות ומחלות דם אצל עכברים. לאחר מכן, היא עברה ללמוד באוניברסיטת קליפורניה בברקלי, וקיבלה תואר דוקטור ב-1956 בזכות העבודה שלה על נוקלאוטידים ופחמימות.
ניופלד זכתה בפרס וולף, בפרס לסקר למחקר רפואי קליני וכן זכתה במדליה הלאומית למדעים ב-1994 בזכות תרומתה להבנה של מחלות אגירה ליזוזומליות.
פאביו וולו
פאביו וולו (באיטלקית: Fabio Volo; נולד ב-23 ביוני 1972) שם עט של פאביו בונטי, הוא סופר, שחקן, מדובב, שדרן רדיו וטלוויזיה ותסריטאי איטלקי.
קריירה
פאביו בונטי נולד בעיירה קלסינטה בצפון איטליה. לאחר סיום לימודיו בבית הספר התיכון הוא עבד בכמה עבודות מזדמנות, ובשנת 1996 הוא הפך לאחת מהדמויות המובילות ב"רדיו קפיטל", תחנת רדיו איטלקית. החל משנת 1998, הוא כיכב בשלוש מהדורות של תוכנית הטלוויזיה האיטלקית Le Iene.
בשנת 2002 וולו הופיע לראשונה כשחקן בקומדיה הרומנטית "Casomai" והיה מועמד לפרס David di Donatello כשחקן הטוב ביותר על תפקידו בסרט זה. . בשנים 2006 ו 2008 השתתף פאביו וולו בתוכניות: "Italo Spagnolo" ו "Italo Americano" בערוץ MTV ובשנת 2011 וולו שיחק בתפקיד ראשי בסרט שנעשה על פי ספר שלו, ונקרא באיטלקית "Il giorno in più".
בשנת 2012 הוא חזר לטלוויזיה עם התוכנית "Volo in diretta".
ספר הביכורים של וולו מכר מעל 300,000 עותקים. ספרו השני (2003) היה הספר הנמכר ביותר באיטליה באותה שנה. בשנת 2010 זכה וולו בפרס הספרותי: "Premio Letterario la Tore Isola d'Elba", עבור יצירתיות ומצוינות. (הוא הזוכה השישי בפרס הזה).
וולו שיחק ב 12 סרטים (הראשון בשנת 2002 היה הקומדיה הרומנטית Casomai) וגם דיבב את הסרט "קונג פו פנדה" בגרסה האיטלקית שלו.
ספריו
הרומנים שכתב נמכרו במלמעלה מחמישה מיליון עותקים באיטליה. עד היום הוא כתב שמונה ספרים
Unsere Besten
Unsere Besten (מגרמנית: הטובים ביותר שלנו) הייתה תוכנית טלוויזיה ששודרה בערוץ ZDF הגרמני, בדומה לתוכנית 100 הבריטים הגדולים של הBBC, ניסתה לדרג את מאה הגרמנים הדגולים ביותר בהיסטוריה. הזוכים נבחרו לפי רשימה של יותר מ-300 מועמדים על ידי הקהל, באינטרנט או ב-SMS. הרשימה לא כללה דמויות מעוררות מחלוקת כמו אדולף היטלר או אריך הונקר. הכללתו של ניקולאוס קופרניקוס, אשר דיבר גרמנית אך חי ופעל בפולין, עוררה חוסר נחת בפולין, אשר רואה בו גיבור לאומי שלה.
רשימת הזוכים
1. קונראד אדנאואר - פוליטיקאי גרמני, שימש כקנצלר הראשון של גרמניה הפדרלית 2. מרטין לותר - נזיר, כומר, ממפיציה העיקריים של הנצרות הפרוטסטנטית 3. קרל מרקס - פילוסוף, כלכלן וסוציולוג. ממייסדי המרקסיזם 4. סופי שול, הנס שול והוורד הלבן - מתנגדי שלטון לנאצים 5. וילי ברנדט - קנצלר מערב גרמניה, זוכה פרס נובל לשלום על מדיניות האוסטפוליטיק 6. יוהאן סבסטיאן באך - מלחין מתקופת הבארוק 7. יוהאן וולפגנג פון גתה - סופר ומשורר 8. יוהאן גוטנברג - ממציא גרמני, אביה של מהפכת הדפוס 9. אוטו פון ביסמרק - מדינאי פרוסי שכיהן כקנצלר פרוסיה וכקנצלר האימפריה הגרמנית, אשר הוא נחשב לבין מייסדיה 10. אלברט איינשטיין - פיזיקאי, זוכה פרס נובל 11. אדולף קולפינג - כומר 12. לודוויג ואן בטהובן - מלחין 13. הלמוט קוהל - פוליטיקאי גרמני, קנצלר גרמניה המערבית וגרמניה המאוחדת הראשון 14. רוברט בוש - מהנדס וממציא, מייסד חברת בוש 15. דניאל קובלבוק - זמר 16. קונראד צוזה - מהנדס, מחלוצי המחשב המודרני 17. ג'וזף קנטניש - כומר 18. אלברט שווייצר - תאולוג, מוזיקאי, פילוסוף ורופא 19. קארלהיינץ בוהם - שחקן ופעיל חברתי 20. וולפגנג אמדאוס מוצרט - מלחין 21. הלמוט שמידט - קנצלר גרמניה 22. רגינה הילדברנדט - פוליטיקאית 23. אליס שוורץ - פעילה פמיניסטית 24. תומאס גוטשאלק - מנחה טלוויזיה 25. הרברט גרונמייר - מוזיקאי 26. מיכאל שומאכר - נהג פורמולה 1 27. לודוויג ארהארד - קנצלר מערב גרמניה 28. וילהלם רנטגן - פיזיקאי זוכה פרס נובל 29. גינתר יאוך - כוכב טלוויזיה ועיתונאי 30. דיטר בוהלן - זמר ומפיק, חלק מהצמד מודרן טוקינג 31. יאן אולריך - רוכב אופניים מקצועי 32. שטפי גראף - טניסאית 33. סמואל האנמן - רופא, מייסד של תורת ההומאופתיה 34. דיטריך בונהופר - תאולוג, מראשי המתנגדים למשטר המפלגה הנאצית 35. בוריס בקר - טניסאי 36. פרנץ בקנבאואר - שחקן כדורגל 37. אוסקר שינדלר - תעשיין וחסיד אומות העולם 38. ננה - זמרת 39. הנס-דיטריך גנשר - פוליטיקאי גרמני, שר חוץ ופנים 40. היינץ רוהמן - שחקן גרמני 41. הרלד שמידט - קומיקאי 42. פרידריך השני - מלך פרוסיה 43. עמנואל קאנט - פילוסוף 44. פטריק לינדנר - זמר 45. פור - להקה 46. הילדגרד מבינגן - נזירה, מלחינה, משוררת 47. היינו (Heino) - זמר 48. ריכרד פון וייצזקר - פוליטיקאי ונשיא גרמניה 49. קלאוס שנק פון שטאופנברג - קצין בוורמאכט, מראש קשר העשרים ביולי נגד היטלר 50. מרלן דיטריך - שחקנית וזמרת 51. רוברט קוך - רופא גרמני, מהאבות המייסדים של מדע הבקטריולוגיה, זוכה פרס נובל 52. יושקה פישר - פוליטיקאי גרמני, שר חוץ וסגן קנצלר 53. קרל מאי - סופר 54. ויקו פון בולוב (ידוע בכינוי לוריוט) - קריקטוריסט 55. אלברטוס מגנוס - נזיר וכומר דומיניקני, פילוסוף ותאולוג 56. רודי פלר - שחקן כדורגל 57. היינץ ארהרדט - קומיקאי 58. רוי בלאק - זמר 59. היינץ-הראלד פרנטזן - נהג מרוצים 60. וולפגאנג אפל - פעיל למען זכויות בעלי חיים
עגלה ופר שחור
עגלה ופר שחור (בהולנדית: Kar met zwarte os) הוא ציור בצבעי שמן של הצייר ההולנדי וינסנט ואן גוך, שנוצר בשנת 1884. הציור נחשב כאחת מהיצירות המוקדמות החשובות ביותר של הצייר.
היצירה נוצרה בנונן לפני המעבר של ואן גוך לדרום צרפת. בציור נעשה שימוש בצבעים כהים המעוררים תחושת אי שקט. כמו כן, הפר והעגלה נראים 'תשושים', מה שמוסיף לאלמנט הקודר ביצירה. מומחים טענו כי ביצירה זו מומחשות הטכניקות של ואן גוך כצייר וייחודיותו האמנותית. היצירה הייתה שייכת למשפחה שרכשה אותה ב-1950. ב-2007 היא נתרמה על ידם למוזיאון האמנות בפורטלנד, והיא נחשבת כאחת התרומות בעלות השווי הגבוה ביותר למוזיאון.
בשנת 2010, הציור עבר בדיקות טומוגרפיה ממוחשבת וסקירת קרני רנטגן כדי ללמוד על שיטות הציור של ואן גוך. בבדיקות התגלתה ציפור מתעופפת שנמחקה בשלב מסוים. ואן גוך צייר יצירה דומה הנקראת "עגלה ופר אדום-לבן", והיא כיום מוצגת במוזיאון קרולר-מילר שבהולנד.