cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
אנדרטת החלוצים
אולם הגיבורים
הכניסה הראשית של האנדרטה מובילה אל האולם המרכזי, "אולם הגיבורים" (Hall of Heroes), אולם מרובע שאורך כל אחת מצלעותיו הוא 25 מטר, וגובהו עומד על 41 מטר. האולם המרשים בנוי מארבעה קירות אבן גבוהים, כל אחד מהם בנוי כשער ענק המהווה בעצם חלון זכוכית גדול. מעל ארבעת שערי הענק מתנשאת כיפת המבנה, ובמרכזה פתח אוורור קטן. בתחתית כל אחד מהשערים נמתח לכל אורך קירות המבנה אפריז עשוי שיש איטלקי המקיף את האנשים העומדים במרכז האולם מכל עבריהם. אורכו של האפריז, אשר נחשב לגדול מסוגו בעולם, הוא 97 מטר, עוביו הוא 2.3 מטר ומשקלו עומד על 200 טון. האפריז, אשר מהווה יצירה אחת פרי עבודתם של ארבעה אומנים שונים, כולל 27 תבליטים המתארים את סיפורו ההיסטורי של הטרק הגדול תוך התייחסות לחיי היומיום, עבודותיהם והאמונות הדתיות של החלוצים. האפריז מתחיל בתיאור יציאת משלחת הטרק הראשונה ב-1835 ומסיים בחתימת אמנת נהר החול ב-1852 אשר סיימה את הטרק הגדול והחלה ביישוב הקשרים בין האפריקאנרים לבריטים. במרכז רצפת האולם, העשויה בדומה לאפריז משיש גם כן, משתרע פתח מעגלי גדול דרכו ניתן לצפות במצבה בקומה שמתחת. רצפת השיש עצמה מעוצבת בתבנית המזכירה אדוות מים הנובעים מתוך הפתח ויוצאים כלפי חוץ במעגלים הולכים ומתרחבים. לפי יוצרי האנדרטה הגלים מסמלים את המסע לחירות אשר החל בטרק הגדול עם עמידתם של החלוצים כנגד הבריטים.
אולם המצבה
מתחת לאולם הגיבורים שוכן "אולם המצבה" (The Cenotaph Hall), המהווה קריפטה עבור האנדרטה כולה. בלב אולם המצבה, אולם מרובע שאורך כל אחת מצלעותיו הוא 34.5 מטר, שוכנת מצבת גרניט מלבנית לזכרם של החלוצים שמתו במהלך הטרק הגדול. על המצבה חקוק המשפט "אנו בשבילך, דרום אפריקה" ("Ons vir Jou, Suid-Afrika", באפריקאנס במקור). אחת לשנה, ב-16 בדצמבר, מאירה השמש את המשפט במדויק כאשר קרניה פוגעות במשפט דרך החור שבמרכז תקרת אולם הגיבורים והפתח המעגלי שבתקרת אולם המצבה. קרני שמש אמורים לייצג את ברכת האל על חלוצי הטרק הגדול, ש-16 בדצמבר הוא יום הניצחון של בקרב נהר הדם ב-1838, אשר היה אחד המועדים החשובים בטרק הגדול.
סביב המצבה, במרחק ממנה ומהפתח המעגלי שבתקרה, מוצבים 12 עמודים רחבים המחזיקים את התקרה. את העמודים מעטרים 16 דגלים של כמה מהרפובליקות והמדינות אותם הקימו האפריקאנרים במהלך הטרק הגדול ולאחריו. חלקים מהקירות המזרחי והמערבי של האולם מכוסים בשטיחי קיר גדולים המתארים מאורעות מהטרק הגדול. השטיחים, הכוללים 3.3 מיליון תפרים, נרקמו על דידי תשע נשים אשר עבודתן נמשכה שמונה שנים. בפינות שונות באולם מוצגים פריטים מקוריים מהטרק הגדול ולוחות תצוגה המתארים את סיפורו. הפריטים נאספו בשנות הקמת האנדרטה במטרה להקים לצידה את "מוזיאון החלוצים" (Voortrekker Museum), אך לבסוף נפרסה התערוכה בתחומי אולם המצבה. בגומחה באמצע הקיר הצפוני, דולקת אש תמיד בעששית, אשר הלהבה שלה נשמרת דולקת מאז שנת 1938, עת הניחו את אבן הפינה במקום.
אתרים במתחם האנדרטה
בשנים שלאחר הקמת האנדרטה הורחב המתחם הסובב אותה מספר פעמים וכיום אפשר למצוא בו מגוון רחב של אנדרטאות, גנים, קפלה ומתחמי אירוח. בנוסף במתחם נמצאים כמה אתרים ראויים לציון:
מונטניארדים
המוֹנְטַניַארְדִים (צרפתית: Montagnards, מלשון Montagne, "ההר") היו סיעה פוליטית בימי המהפכה הצרפתית, שהייתה פעילה מטרם כינוס הקונבנט ב-20 בספטמבר 1792 ועד להתקוממות ה-1 בפְּרֵרִיאָל ב-20 במאי 1795. הם היו הכח הדומיננטי בוועידה מאז תחילת פעילותם, ובמיוחד לאחר שטיהרו את הוועידה מיריביהם הז'ירונדינים בהפיכת ה-2 ביוני 1793, ועד לנפילת רובספייר ב-28 ביולי 1794. תקופה זו נודעה כ"קונבנט המונטניארדי". לאחר מכן הוחלשו, ולבסוף מוגרו במהלך ריאקציית תרמידור. המונטניארדים היו מזוהים עם השמאל הרדיקלי, ותבעו את ריכוז כל הכח הממשלתי בידי שלטון חזק וסמכותני, שינווט את המדינה ויפעל נחרצות נגד אויבי המהפכה מבית ומחוץ. הם הנהיגו את צרפת בשלב הסוער ביותר של המהפכה, החל בהפלת המלך, עבור בשלטון הטרור, וכלה בתרמידור.
עלייה
כמו כל הכוחות הפוליטיים במהפכה הצרפתית, המונטניארדים לא היו מפלגה ממוסדת או סיעה מגובשת אלא גוש הצבעה רופף שצירים נעו אליו וממנו. הם מנו בין 135 איש בחולשתם ועד ל-270 בשיאם, ובדרך כלל היו להם סביב המאתיים. הם תמיד היוו מיעוט מבין כלל הצירים, 749 במספר, אך היו גוש חזק יותר מהז'ירונדינים עם 160 איש ומ"המישור", השם הכולל לצירים הלא-משויכים והעצמאיים. עקב כך, היוו את הכח הדומיננטי בקונבנט. רבים מהמונטניארדים שהשתייכו לרדיקלים הפריזאים היו חברים במועדונים כמו זה של הקורדליירים, וכמעט או כלל לא היו קשורים למועדון היעקוביני הגדול והמשפיע. בהמשך הצטרפו רובם של אלו, כמו דנטון וקאמי דמולן, לדיונים בו ונוצרה חפיפה ניכרת בין היעקובינים למונטניארדים. עם זאת היו חריגים בולטים, דוגמת לזאר קרנו ורובר לנדה, שהעדיפו את הוועידה על האווירה הפתוחה במועדון ולא היו חברים בו.
שלטון
הקואליציה המונטניארדית הנהיגה את צרפת, כשאנשיה תופסים את מירב העמדות המשפיעות, במהלך המשבר הצבאי של קיץ וסתיו 1792, עד להדיפת בעלות-הברית הפולשות בקרב ואלמי. לאחר מכן הם היו אלה שדחפו לשפוט ולהוציא להורג את לואי השישה עשר. במשך ההליך תבעו הז'ירונדינים משאל עם אודות גורלו ובאופן כללי ביזור סמכויות מהממשל המרכזי לפרובינציה; המונטניארדים הסמכותנים נרעשו והאשימו אותם ב"פדרליזם", רצון לערער על אחדות הרפובליקה הצעירה באמצעות בידול בין הבירה למחוזות. אף על פי שסימנו את הקצה השמאלי בתוך המבנה השלטוני הרשמי, הם לא היססו מלפעול נגד ה"נזעמים" הפופוליסטים שייצגו את עניי פריז, הגם שאימצו נקודות רבות ממדיניות הרווחה שאלה הציעו והנהיגו פיקוח מחירים נוקשה. לאחר מכן, כשהקיטוב הפנימי והאיום החיצוני גברו באמצע 1793, צפו מנהיגיהם באי-נחת בעלייתם של ה"אֶבֵּרטיסטים", סיעת שמאל קיצונית שקראה לחסל את הז'ירונדינים וכל מי שנחשד בבגידה. מעמדו של דנטון נפגע עקב האשמות בשחיתות וקרבה לגנרל דומורייה שבגד וערק לאוסטרים. הז'ירונדינים עצמם הגיבו בתביעות לפזר את האברטיסטים ולרסן את הסנקילוטים; בדיוק באותה עת, הרוב המונטניארדי בוועידה נחלש עקב שליחת רבים מהם לפרובינציה כ"נציגים בתפקיד" הממונים על המאמץ המלחמתי. סיעת בריסו ניצחה בכמה הצבעות. רובספייר חשש שהקיטוב בתוך הוועידה ישתק את הממשל בעיצומו של משבר. למרות הסתייגותו, החליט להעביר את משקלו לצד האברטיסטים ולתמוך בהפיכת ה-2 ביוני. הוועידה טוהרה ממנהיגי הז'ירונדינים ואלה נעצרו.
ב-24 ביוני התקבלה חוקת 1793, שהבטיחה זכות בחירה כמעט אוניברסלית, מה שפופוליסטים דרשו מאז ראשית המהפכה. היא הושעתה מיד לטובת חוקי חירום שהעניקו סמכויות חסרות-תקדים לממשל. "הוועד לשלום הציבור" היה הגוף המבצע העיקרי. ז'אן-פול מארה נרצח ב-13 ביולי ומותו הצית גל היסטריה. מונטניארדים קנאים שהיו מקורבים לאברטיסטים, כמו ביו-וארן וקולו ד'ארבואה, מונו לוועד עתה כשהמפה הפוליטית נטתה שמאלה. דנטון, שעל אף מעמדו הצונח היה גורם מרסן חשוב, פרש לכפר ב-12 באוקטובר. שלטון הטרור החל. אף שרובספייר ניסה לבלמו וקרא למתינות, הקרובים לאברטיסטים תפסו את הבכורה בחודשים הבאים. 40,000 איש מתו ברחבי צרפת, ולפחות עוד 100,000 הושמדו בחבל ונדה המתקומם. הכנסייה הנוצרית נרדפה באכזריות ובמקומות רבים הונהגו פולחנים אתאיסטיים ודאיסטיים. דנטון שב ב-19 בנובמבר, והוא ורובספייר החלו בתהליך איטי של השבת השלטון המרכזי וריסון הטרור. רק לקראת אביב 1794 נרגעו הרוחות בפרובינציה.
אבל רובספייר החשדן, שראה מזימות בכל מקום, השתכנע שגם דנטון זומם נגד הרפובליקה. הברית ביניהם הסתיימה כמעט מיד. עתה היו המונטניארדים חלוקים בין הקרובים לאברטיסטים בשמאל; ה"סלחנים" (אינדולגנטים) המתונים כמו דנטון, בימין; ואנשי רובספייר, דוגמת לואי אנטואן דה סן-ז'וסט, במרכז. "התנגשות הסיעות" (lutte des factions) החלה כבר בדצמבר. בתחילה התנגדו קולו ד'ארבואה, ביו-וארן ודומיהם להחלשת הטרור והפילו הצעה של רובספייר להקמת ועדת חקירה ב-26 בחודש. אבל הם מיהרו להתרחק מהאברטיסטים (שנשענו לא על המונטניארדים בקונבנט, אלא על מועדון הקורדליירים והרחוב הפריזאי האלים) כשקיצוניותם התגלתה בסדרה של קריאות להפיכה נוספת בראשית מרץ. עתה, השמאל המונטניארדי הצטרף למרכז ולימין בפעולה משותפת. ב-14 במרץ התאחד הוועד לשלום הציבור והורה על מעצר ראשי האברטיסטים, שהוצאו להורג במהרה. אך על אף שווארן וד'ארבואה התנתקו מאלו, הם עוד חששו לא פחות מהאינדולגנטים של דנטון ודמולן ומכך שייחקרו על אירועי הטרור. רובספייר היה מעוניין הן בריצוי השמאל מפחד קיטוב פוליטי והן בחיסול יריביו מימין. ב-30 במרץ הושג רוב בוועד לחתימה על צווי מעצר נגד ה"סלחנים". פחות מחודש לאחר עריפת יריביהם האברטיסטים מתו גם דנטון ובעלי-בריתו. ההצרה החדה של טווח ההשקפה הלגיטימי למרכז – רובספייר ונאמניו, שהיו הכח החזק, האשימו את שני האגפים שנפרעו מהם בהיותם סוכנים זרים וסוטים אידאולוגיים – ערערה את הקואליציה המונטניארדית כמעט כמו היקף ההוצאות להורג. אך משנותר לבדו כאיש החזק, הפחד ממנו איחד את כולם נגד רובספייר. לאחר תקופת טרור חדשה שהחלה בשלהי מאי, הוא צבר די אויבים מכל העברים. ב-27 ביולי התאחדו ד'ארבואה ווארן משמאל עם שרידי המתונים ועם צירים אופורטוניסטים כמו ז'וזף פושה והדיחו אותו. הוא ושמונים מנאמניו הוצאו להורג למחרת.
הקץ
סופה של "הפסגה" הגיע ב-20 במאי 95', בהתקוממות פרריאל. המון זועם של סנקילוטים פריזאים התנפל על בניין הקונבנט, במהלך שהזכיר את ימי השליטה של המונטניארדים, ותבע את השבת פיקוח המחירים שהוסר על ידי התרמידוריאנים, שחרור אסירים שמאלנים וחיסול כל מי שנחשד בבגידה וסיוע לאויבי המהפכה. אחד-עשר צירים מ"הפסגה" נפנו לסייע להמון והחלו להעביר הצעות שקיבלו את דרישותיו. כמה היסטוריונים שיערו שהרוב בקונבנט הניח להם כדי שיפלילו את עצמם. עם דיכויה של המרידה – שהייתה מעין היפוך קוטבי לנפילת הבסטיליה ב-1789, שהעלתה ככח חשוב את ההמון הפריזאי עליו נשענו המונטניארדים; עתה גונה כאספסוף רצחני בעיתונות, וזו הייתה פעולתו האחרונה – נעצרו האחד-עשר במהירות. שישה מהם נידונו למוות, כשחמישה מתוכם מתאבדים בטרם גזר הדין. היה זה קצם של המונטניארדים ככח פוליטי.
שמם אומץ על ידי הדמוקרטים הסוציאליסטים בהנהגת אלכסנדר לדרו-רולן ברפובליקה הצרפתית השנייה.
קוקה (1987)
חורחה אנדוחאר מורנו, הידוע בכינויו: קוקה (בספרדית: Jorge Andújar Moreno, או Coke; נולד ב-26 באפריל 1987) הוא כדורגלן ספרדי המשחק בעמדת המגן בלבאנטה.
ראיו ואיקאנו
קוקה נולד במדריד שבספרד, והחל לשחק כדורגל בקבוצת הנוער של ראיו ואיקאנו. כבר בעונת 2005/2006, בגיל 18 בלבד, ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת, ששיחקה בליגה השלישית בספרד. בעונת 2007/2008, עונתו השלישית במועדון, עזר לקבוצה לעלות לליגה השנייה מהמקום הראשון. בעונת 2008/2009 שיחק 33 משחקים, וסייע לקבוצתו לסיים במקום החמישי בליגה, כשהוא כובש שלושה שערים. בעונות 2009/2010 ו-2010/2011 הפסיד רק 11 משחקי ליגה מתוך 84, כשהוא כובש 12 שערים ומסייע לקבוצתו לסיים את עונת 2010/2011 במקום השני בליגה, שהעלה אותה ללה ליגה.
NGC 4395
NGC 4395 היא גלקסיה ספירלית, בקבוצת הכוכבים כלבי ציד, הנמצאת במרחק של כ-13.8 מיליון שנות אור ממערכת השמש ושייכת לקבוצת M94.
היסטוריה
לגלקסיה בהירות מדרגה סביב 10.1 והיא התגלתה ב-2 בינואר 1786 על ידי האסטרונום ויליאם הרשל, שהכניס אותה לרשימת הערפיליות שפרסם בשנת 1789 תחת הציון V.29, ותיאר אותה כעמומה ביותר, גדולה מאוד ועם מרכז עמום בהרבה משוליה. בנו, ג'ון הרשל, צפה בה גם כן והכניס אותה לקטלוג הערפיליות שפרסם בשנת 1833 תחת הציון 1252 כשהיא מתוארת כזוג ערפיליות צמודות, עמומות ביותר וגדולות מאוד כאשר המזרחית מעט בהירה יותר מהמערבית. בתצפית מאוחרת יותר שיער ג'ון הרשל שייתכן ומדובר בערפילית אחת עם גרעין כפול ומרכז עמום מאוד, והוא גם הוסיף שרטוט שלה. בקטלוג הכללי של ערפיליות וצבירי כוכבים שפרסם בשנת 1864 הוא פיצל את הערפילית לשתי ערפיליות שונות תחת הציונים GC 2958 ו-GC 2962 וציין שתי ערפיליות נוספות, GC 2959 ו-GC 2960 שנמצאות בסמוך ויוצרות צורה של טרפז עם השתיים הראשונות. בשנת 1888 ג'ון דרייר הכניס את כל ארבע הערפיליות לקטלוג הכללי החדש, תחת הציונים NGC 4395, NGC 4399, NGC 4400 ו-NGC 4401 כאשר כולן מתוארות כעמומות ביותר, והשתיים שיוחסו לוויליאם הרשל תוארו גם כגדולות מאוד, עם מרכז עמום יותר מהשוליים וצוין גם שהן חלק מערפילית כפולה. כיום הציון NGC 4395 מציין את הגלקסיה עצמה, בעוד ש-NGC 4399, NGC 4400 ו-NGC 4401 נחשבים לחלקים של NGC 4395.
קוקה (1987)
סביליה
ביולי 2011 חתם חוזה לארבע שנים בקבוצת סביליה. ב-28 באוגוסט 2011 ערך את הופעת הבכורה שלו בליגה כשעלה כמחליף במחצית בניצחון קבוצתו בבית 2–1 על מאלגה, ועד לסוף עונת 2011/2012 ערך 32 הופעות בכל המסגרות.
NGC 4395
תצפית
הגלקסיה נמצאת כ-5.2 מעלות מצפון לכוכב γ בשערות ברניקי וכ-7.75 מעלות מדרום-מערב לכוכב קור קרולי. כ-3.5 מעלות מצפון-מערב לה נמצאת NGC 4214 וכ-4.5 מעלות מצפון-צפון-מערב לה נמצאת NGC 4244, שתיהן שייכות גם כן לקבוצת M94.
קוקה (1987)
סביליה
קוקה הבקיע את שער הבכורה שלו בקבוצה ב-17 במרץ 2013 בניצחון הביתי 4–0 על ריאל סרגוסה. הוא שיחק 120 דקות בגמר הליגה האירופית 2014, והבקיע את הפנדל השלישי של קבוצתו בניצחון 4–2 בפנדלים על בנפיקה ליסבון, לאחר תיקו מאופס בהארכה. עקב עזיבתו של איוון רקיטיץ', היה קוקה קפטן הקבוצה בסופר קאפ האירופי, בו הפסידה 0–2 לריאל מדריד.
בעונת 2014/2015 מיעט קוקה לשחק, בשל החתמתו של אלייש וידאל כמגן ימני, אך בגמר הליגה האירופית 2015 שותף ב-32 דקות בניצחון קבוצתו 3–2 על דניפרו.
NGC 4395
תכונות
אורכה הזוויתי של NGC 4395 הוא כ-13 דקות קשת, מעט פחות מחצי קוטרו של הירח המלא, שממרחקה שקול לקוטר של כ-53,000 שנות אור, כחצי מהקוטר של שביל החלב. מסתה מוערכת בכ- מסות שמש, כ-2.5% ממסת שביל החלב, כאשר רק כ- מסות שמש או כ-5.5% ממנה היא מסת הכוכבים שבגלקסיה, ומסת גז המימן החופשי בגלקסיה היא בערך פי 3 מכך, או כ- מסות שמש, ומהווה כ-16% מהמסה הכוללת. שאר המסה של הגלקסיה, קרוב ל-80%, היא של חומר אפל שטיבו אינו ידוע. בשנת 1989 התגלה שלגלקסיה יש גרעין גלקטי פעיל והיא סווגה כגלקסיית סייפרט מסוג I. זאת הגלקסיה הקטנה ביותר ועם הגרעין העמום ביותר (באופן מוחלט) שמוגדרת כגלקסיית סייפרט. במרכז הגרעין של הגלקסיה נמצא חור שחור, אך גם מסתו קטנה יחסית לחורים שחורים שיוצרים גרעין גלקטי פעיל ומסתו מוערכת בפחות מחצי מיליון מסות שמש. למרות שחלק משמעותי ממסת הגלקסיה היא גז מימן חופשי, קצב היצירה של כוכבים חדשים בגלקסיה הוא נמוך מאוד ונע בין אלפית מסת שמש בשנה במרכז הגלקסיה ובין שתי מאיות של מסת שמש בשנה בחלקיה החיצוניים.
קוקה (1987)
סביליה
ב-14 במאי 2016, במשחק הליגה האחרון של העונה, בו הפסידה סביליה 1–3 לאתלטיק בילבאו, ספג קוקה כרטיס אדום עקב מחאות וקריאות לכיוון השופט, למרות שישב על הספסל.
בגמר הליגה האירופית 2016 פתח בהרכב כקשר התקפי במקום מיכאל קרון דהלי הפצוע. סביליה ניצחה 3–1 את ליברפול, כשקוקה כובש צמד שערים (את השני והשלישי) לטובתה של סביליה, לאחר שלא כבש במשך 24 משחקים במסגרות האירופיות. בסוף המשחק הוא נבחר ל"שחקן המצטיין של המשחק".
שאלקה 04
ב-31 ביולי 2019 חתם קוקה בקבוצת שאלקה 04 תמורת 5 מיליון אירו ל-3 שנים. בשבוע שלאחר מכן ערך הופעת בכורה במשחק ידידות נגד בולוניה 1909. במהלך המשחק חווה קוקה פציעה חמורה ברצועה הצולבת ברגלו הימנית, והושבת ל-9 חודשים.
לבאנטה
לאחר שכמעט לא שיחק במדי שאלקה, הושאל קוקה ב-13 בדצמבר 2017 ללבאנטה הספרדית עד ליוני 2018. בסוף עונת 2017/2018 מכרה שאלקה את קוקה ללבאנטה בצורה סופית.
קריירת נבחרות
בשנת 2002 הופיע קוקה פעם אחת במדי נבחרת ספרד עד גיל 16.
מארק ואלס
מארק ואלס גונסאלס (בקטלאנית-ספרדית: Marc Vales González; נולד ב-4 באפריל 1990) הוא כדורגלן אנדורי המשחק בריאל אוניון מהליגה הספרדית השלישית בעמדת הבלם וכקשר אחורי לסירוגין.
קריירה
ואלס התחיל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של סנטה ג'וליה. בהמשך ואלס שיחק בפ.צ. אנדורה, סבאדל ב', איביזה ב', בינפאר ואתלטיקו מונסון.
ב-5 באוגוסט 2016 חתם בסיינאיוהאן מליגת העל הפינית. כעבור 3 חודשים האריך את חוזהו בשנתיים נוספות. בסיום עונת זכה עם הקבוצה בגביע הפיני.
ב-24 ביולי 2018 ואלס חתם בסנדפיורד מליגת העל הנורווגית.
בינואר עזב את אירופה וחתם בקדה דארול אמאן מליגת העל המלזית.
ב-26 במרץ 2008 ואלס ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת אנדורה בהפסד 3-0 נגד.
המרכז להנצחת חיילי אנז"ק בבאר שבע
המרכז להנצחת חיילי אנז"ק בבאר שבע הוא מוזיאון בעיר העתיקה שבבאר שבע, סמוך לבית הקברות הצבאי הבריטי בבאר שבע. המוזיאון נחנך במסגרת חגיגות 100 שנים לכיבוש באר שבע על ידי אנזא"ק ב-31 באוקטובר 2017, במעמד ראש ממשלת ישראל, המושלת הכללית של ניו זילנד וראש ממשלת אוסטרליה. המוזיאון כולל מוצגים מקוריים של חיילי אנזא"ק, תמונות וסרטים המתעדים את פעילותם, ואולם הקרנה המעוצב כמוצב מהתקופה, בו מוצג סרט קצר המבוסס ברובו על קטעים מהסרט "The Lighthorsemen" ("הפרשים הקלים", אוסטרליה, 1987) הממחיש את קורותיהם של חיילי אנזא"ק במערכה.
התפיסה האדריכלית של המוזיאון
אדריכל המבנה הוא אודי כסיף. זהו מבנה יצוק בטון-לבן וחשוף, המזכיר מצד אחד אבן מדברית ומצד שני את הביצורים במלחמות. צורתו של המבנה, ראש של סוס, נוצרה באזכור לפרשים המסתערים, שאפיינו את הקרב על באר שבע. המבקרים נכנסים ישר אל החלל המרכזי וזוכים למידע על המסע לארץ ישראל, הקרבות בעזה ועד לכיבוש באר שבע. משם מופנים המבקרים אל אולם ייחודי המשלב סרט ומופע חוויתי, אשר בסופו צופים המבקרים ממרפסת המוזיאון אל נוף בית העלמין ובו ניצבות מצבות חיילי האנז"ק והצבא הבריטי.
פעילות אנזא"ק בארץ ישראל
כ-520,000 מתנדבים מאוסטרליה וניו זילנד התגייסו למערכה במלחמת העולם הראשונה. רובם הגדול של הלוחמים פעל במערכות בגליפולי ובחזית המערבית באירופה אולם חלקם נשלח גם למערכה על סיני וארץ ישראל וזאת במסגרת שתי דיוויזיות שהוקמו בזירה זו (דיוויזיית הרגלים הרכובים אנזא"ק ודיוויזיית הרגלים הרכובים האוסטרלית). חיילי אנזא"ק פעלו במהלך המלחמה כפרשים וכרגלים רכובים והיו מעורבים במערכה זו החל מהקמת היחידה הראשונה במרץ 1916 והשתתפותה במערכה על תעלת סואץ ועד לאחר כיבוש דמשק באוקטובר 1918 וסיום המלחמה.
גמרסלש
גֶמֶרסֶלֶש (בהונגרית: Gömörszőlős) הוא כפר זעיר במחוז בורשוד-אבאוי-זמפלן שבצפון מזרח הונגריה. כמו יישובים רבים באירופה, גם אוכלוסיית גמרסלש קטנה משמעותית בשנים האחרונות, מ-119 תושבים בשנת 1990 עד 82 תושבים בשנת 2018 (ירידה של כ-31%).
בגמרסלש חיו מעט יהודים.
המטרה מקדשת את האמצעים
"המטרה מקדשת את האמצעים" הוא ביטוי שמשמעותו הגשמת היעד בכל דרך שהיא. כלומר, יש לנקוט בכל האמצעים האפשריים להשגת מטרה – גם באמצעים הנחשבים לרוב פסולים ובלתי-מוסריים.
מקור המונח באנגלית תיכונה: "By hook or by crook", ותועד לראשונה ב"מסכתות שנויות במחלוקת" (Controversial Tracts) של ג'ון ויקליף משנת 1380.
הניסוח 'המטרה מקדשת את האמצעים' מיוחס תדיר לניקולו מקיאוולי. ספרו הנסיך, במיוחד בפרקים 18-15, מבטא אמנם תפיסה הקרובה לרוח האמרה, אך היא לא נאמרה שם בלשון זו.
מיכאי טראיסטאריו
מיכאי טראיסטאריו (ברומנית: Mihai Trăistariu; נולד ב-16 בדצמבר 1979) הוא זמר רומני.
ביוגרפיה
טראיסטאריו נולד בפיאטרה ניאמץ למשפחת אמנים, הוא למד לנגן בפסנתר מספר שנים והוא בוגר תואר במתמטיקה מאוניברסיטת יאשי, לאחר מכן הוא גם למד בבית ספר לתיאטרון בקונסטנצה.
ב-2004 הוציא את הסינגל הסולו הראשון שלו וב-2005 הוציא את אלבומו הראשון, הוא השתתף מספר פעמים בתחרות סלקציה נציונלה הבוחרת את נציג רומניה לאירוויזיון וב-2006 הוא זכה בה במקום הראשון עם השיר "Tornerò" (אני אחזור), בתחרות האירוויזיון השיר הגיע למקום הרביעי. לאחר האירוויזיון הוא נהיה לזמר מפורסם ברחבי אירופה וזכה במספר פרסים, הוא מכר מעל 1,500,000 אלבומים ברחבי העולם.
ב-2006 הוא קיבל אות אזרח כבוד מטעם עיר הולדתו.
בשנת 2021 החל להשתתף בתוכנית המציאות הזמר במסכה רומניה בתור הכוכב והיה למודח השמיני.
הסן (פירושונים)
{{פירושונים|
ראו גם
}}
ילידי נאוואחו וכריית אורניום
לאחר מלחמת העולם השנייה עודדה ארצות הברית כריית אורניום, יסוד מתכתי רעיל ורדיואקטיבי המשמש לייצור כלי נשק גרעיניים. ב-1948 הכריזה הוועדה לאנרגיה אטומית של ארצות הברית שתרכוש את כל האורניום הנכרה ברחבי ארצות הברית, כדי שהיא תוכל לחדול מהתלות באורניום מיובא. הכרזה זו גררה את הקמתם של אלפי מכרות אורניום, בבעלות חברות כרייה פרטיות, 92% מהם ברמת קולורדו.
מרבצי אורניום נרחבים נתגלו בשטחי "אומת נאוואחו" בדרום מערב ארצות הברית. שמורת בני הנאוואחו מקיפה חלקים מאריזונה, ניו מקסיקו ויוטה, ובכך השמורה שלהם מהווה אזור מפתח לכריית אורניום. חברות פרטיות רבות שכרו את ילידי נאוואחו לעבוד במכרות כשכירים. מכיוון שהזמנים היו קשים לילידי הנאוואחו והאבטלה בסמיכות לשמורה גאתה אנשי "נאוואחו" רבים היו אסירי תודה על כך שהעסיקו אותם במכרות. הם לעיתים היו הולכים קילומטרים רבים כדי לעבוד במכרות, ולעיתים לקחו עימם את משפחותיהם. במקרים רבים זה היה השכר הראשון שהם הרוויחו, הילידים שסוף סוף הייתה להם פרנסה רציפה היו בטוחים שמזלם שפר עליהם. הילידים במקרים מסוימים אף עברו עם משפחותיהם למחנות מגורים ליד אתר הכרייה. זו הייתה העבודה הכמעט יחידה שהייתה זמינה בשבילם. בשביל משפחות ילידיות רבות כריית אורניום הייתה המגע הראשון שלהן עם הכלכלה האמריקנית.
מנהלי העבודה היו כמעט תמיד לבנים והם לא נכחו הרבה זמן במכרות כמו עובדיהם. בנוסף, לעובדים הילידים ולעובדים הלבנים היו תנאי עבודה שונים, את הילידים הכריחו להיכנס למכרה מיד אחרי הפיצוץ, כשעוד היה מלא באבק ועשן, בזמן שהעובדים הלבנים יכלו להישאר מרחוק. הילידים קיבלו שכר נמוך יותר מאשר העובדים שמחוץ לשמורה, הרבה מתחת לשכר מינימום (תלושי שכר שלהם שנמצאו העידו על שכר שעתי של דולר או 81 סנט). בנוסף עד 1967 (חקיקת חוקי בטיחות) בעת עבודתם לא ניתן להם ציוד בטיחות ובאזור המכרה לא היה אוורור ראוי, מה שחשף את העובדים לגז ראדון (גז ראדון הוא תוצר הדעיכה של היסוד אורניום, ותוצרי ההתפרקות שלו, שנקראים "בנות הראדון" מצטברים בריאות ומשחררים כמויות גדולות של קרינה לרקמות שמסביב). עובדי כריית האורניום ובני משפחותיהם סבלו מאחוזים גבוהים של תחלואה בשל הזיהום הסביבתי.
בין השנים 1944-1989 3.9 מיליון טונות של אורניום נכרו מהמחצבות, בשנת 1950 איגוד הבריאות האמריקאי ערך מחקר גדול שפורסם ב-1962 על בריאות כורי האורניום, מה שהוביל לפרסום סטטיסטיקות של קורלציה חיובית בין סרטן וכריית אורניום. הממשלה האמריקנית לא עשתה דבר למנוע סיכון וחשיפת ראדון לעובדים, אף שיש פתרון קל ופשוט והוא אוורור המכרות.
כאשר החלו להישנות מקרים ראשונים של סרטן ריאות בקרב עובדי הנאוואחו בתחילת שנות ה-60, לאחר עשר שנות כרייה, האוכלוסייה הנאוואחואית החלה לתור אחר הסיבה של המחלה שעד כה הייתה כמעט לא קיימת, והחל תהליך של למידה והגנה על עצמם. הכורים ומשפחותיהם נאלצו לגלות על הסכנות של האורניום לבדם, מתוך התנסות אישית.
זה החל בהתכנסויות של אלמנות הכורים שהתכנסו לדון על הסיבות שגרמו למות בעליהן, והגיע לפסגה במפגש של ה-The Radiation Exposure Compensation Act) RECA) שלושים שנים לאחר מכן. היה זה מסע לא פשוט לאנשי הנאוואחו אשר לא דברו אנגלית, לא היה בבעלותם טלפון, לא היו מעורים בנפתולי הפוליטיקה והביורוקרטיה של ארצות הברית ולמעטים מהם הייתה השכלה פורמלית, ולכן לא הייתה להם גישה למידע לגבי קרינה רדיואקטיבית וסכנותיה ואף בשפתם לא הייתה מילה שייצגה את המילה "קרינה".
כשהייתה הפוגה בכרייה בשנות ה-70, חברות הכרייה עזבו את המכרות מבלי לאטום את הפתחים, או להסיר את ערימות האורניום הרדיואקטיבי. מעל אלף מכרות כאלו עדיין נמצאים בשמורת נאוואחו היום, כאשר המשפחות מתגוררות בסמיכות ורועות צאן לידם. אפשר למצוא היום שאריות של אורניום בגני משחקים של ילדים. לבסוף הממשלה האמריקנית הסדירה את הכמות הסטנדרטית של ראדון במכרות, וקבעה את הרמה על 3 WL (Working Level) יחידת מידה של ראדון - (בהשוואה ל-30 עד 150 WL שהעובדים היו חשופים להם). אך התקנות הסביבתיות לא יכלו למנוע את הנזקים שכבר התרחשו לכורים. כורי אורניום לקו בסרטן ריאות בהיקף גדול יותר משאר האוכלוסייה, ואף סבלו מהיקפים גבוהים של מחלות ריאה שנגרמו מהנשימה של הגז ראדון. לא רק העובדים ניזוקו מהקרינה כי אם בנוסף הקהילות הסמוכות למכרות היו חשופות לכמות כזו או אחרת של קרינה ובכך גדלו סיכוייהם ללקות במחלות. עצם העובדה שהילידים הצליחו להפיק שינוי ברמה של הממשלה זו עדות להתעקשותם ולצדק של הבעיה שלהם.
כריית אורניום החלה ב-1948, הגיעה לשיאה ב-1955-56 והגיעה לסיומה ב-1967
פלוריאן תובאן
פלוריאן תובאן (בצרפתית: Florian Thauvin; נולד ב-26 בינואר 1993) הוא כדורגלן צרפתי המשחק באודינזה בעמדת הקיצוני.
קריירת מועדונים
תובאן התחיל את הקריירה שלו בקבוצות ילדים ונוער מקומיות בעיר הולדתו אורליאן כגון: אינגרה, סנט-ז'אן-דה-לה-רולה ואורליאן. בגיל 15 הצטרף לקבוצת הנוער של גרנובל. ב-11 במרץ 2011 תובאן ערך את הופעת הבכורה בקבוצה הבוגרת בתיקו 1-1 נגד ואן.
ב-19 ביולי 2011 תובאן חתם בבסטיה והיה שותף לחזרה של המועדון לליגת העל הצרפתית בסיום העונה. ב-28 באוקטובר 2012 תובאן הבקיע את שער הבכורה שלו עבור בסטיה בניצחון 1–3 נגד בורדו. ב-29 בינואר 2013 תובאן חתם בליל תמורת 3.5 מיליון אירו, אך נשאר בבסטיה כשחקן מושאל עד לסיום העונה. בסיום העונה נבחר לשחקן הצעיר של העונה בליגה הצרפתית.
ב-3 בספטמבר 2013 תובאן עזב את ליל וחתם במרסיי תמורת 15 מיליון אירו.
ב-19 באוגוסט 2015 תובאן חתם בניוקאסל יונייטד תמורת 15 מיליון פאונד ובנוסף רמי קבאלה עשה את הדרך ההפוכה כשחקן מושאל עם אופציה לרכישה. ת'אווין הושיט לו את חולצת 20 הקאבלה היוצאת. תובאן ערך את הופעת הבכורה שלו בניוקאסל במשחק הליגה נגד מנצ'סטר יונייטד באולד טראפורד כאשר נכנס כמחליף בדקה ה-69 במקומו של גבריאל אוברטן.
ב-31 בינואר 2016 תובאן הושאל למרסיי עד לסיום העונה. ב-20 באפריל 2016 הבקיע את השער היחיד בחצי גמר הקופה דה פרנס נגד סושו. בנוסף הבקיע גם את השער הראשון של מרסיי במשחק הגמר נגד פריז סן-ז'רמן שנגמר בהפסד של מרסיי 2–4. ב-4 באוגוסט 2016 תובאן האריך את תקופת השאלתו במרסיי בעונה נוספת. בנובמבר פורסם כי מרסיי תרכוש בקיץ את כרטיס השחקן של תובאן תמורת 11 מיליון אירו. ב-30 באפריל 2017 הבקיע את השלושער הראשון שלו בקריירה בניצחון 1–5 נגד אנז'ה.
ב-7 במאי 2021 חתם בטיגרס מליגת העל המקסיקנית, והצטרף לקבוצה בתום החוזה שלו במרסיי ביוני 2021.
ב-31 בינואר 2023 חתם לשלוש וחצי שנים באודינזה.
קריירה בינלאומית
תובאן שיחק בצעירותו בכל הנבחרות הצעירות של צרפת והיה שותף לזכייה של נבחרת הנוער בגביע העולם בכדורגל עד גיל 20 בשנת.
במרץ תובאן זומן לראשונה לסגל נבחרת צרפת לקראת המשחקים נגד  ו. ב-2 ביוני 2017 תובאן ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת בניצחון 0–5 נגד.
תובאן היה שותף לזכיית צרפת במונדיאל 2018.
ב-11 ביוני 2019, בניצחון 0–4 על אנדורה במסגרת מוקדמות יורו 2020, הבקיע תובאן את שער הבכורה שלו בבעיטת מספרת בדקה ה46.
מחלף שמריהו מזרח
המחלף נפתח לתנועה באפריל 2017, ואיפשר התחברות מאיילון צפון לכביש 531 לכיוון מזרח ומכביש 531 לכיוון מערב לאיילון צפון המוביל לכביש 20. ב־8 באוגוסט 2018 נחנכה ההתחברות מכביש 531 לכיוון מערב לאיילון דרום לכיוון תל אביב. ב־14 בדצמבר 2018 נפתח המחלף במלואו, והוא מאפשר את החיבור של איילון דרום דרכו. פתיחה זו סיימה את פרויקט כביש 531.
מחלף זה הוא אחד המחלפים הייחודיים בארץ: סוג המחלף הוא מחלף T, והוא מחבר גם תשתיות של כבישים (בצבע כחול בתמונה) וגם תשתית מסילתית של רכבת ישראל (באפור). המחלף מחבר את מסילת השרון למסילת החוף באופן מלא כאשר הוא מאפשר לרכבות המגיעות מכל כיוון להמשיך לכל כיוון. במחלף נבנתה תחנת שאיבה מהגדולות בארץ עם אוגר המכיל כ־30,000 מ"ק, למניעת הצפות של האזור.
אום ריתוך
אומי הריתוך מיועדים לאפשר הרכבה של חלקים על מערכות גדולות ממדים. שימוש נפוץ באומים אלה מבוצע בתעשיית הרכב. אומים רבים מרותכים על פלטות המרכב של הרכב כדי חבר אליהן חלקים אחרים בעזרת ברגים. פתרון זה מונע את הצורך לביצוע התבריג ישירות על מרכב הרכב.
אומים עגולי בסיס
לאומים אלה צילינדר הברגה ארוך עם בסיס עגול גדול כדי להקל על הריתוך. יש להם חיזוקים כדי למנוע מהאום להתפתל בזמן הריתוך בזרם גבוה.
אומי בסיס לוח
אלה דומים מאוד לאומי הבסיס העגולים, אך עם בסיס אחורי בצורת משטח. אומים אלה משמשים בתעלות, בצינורות או בזוגות חלקים.
אומי בסיס לשונית
באומי בסיס, הלשוניות מיועדות לריתוך נקודתי על גבי חלקים עם בסיס שטוח. יש להם תוספת המאפשרת למקם אותו בקדח המיקום.
אומים מרובעים ומשושים
אומים אלה דומים מאוד לאומים סטנדרטיים, אך יש להם בוס -שרוול. הבוסים מיועדים למנוע כניסת רסיסי ריתוך להברגה.
מייצב אומי ריתוך
אומי ריתוך מסייעים, המכונים גם אומי ריתוך גשר, מכילים אום צף בתוך המגן כדי לפצות על דיוק המיקום. המחזיק מרותך לחלק המעובד ומאפשר לאום להיות צפה.
אומי קצה צינור
אומי קצה הצינור בגודל כך שיתאימו למידה של קוטר קצה צינורות בגודל סטנדרטי, וכך יוצרים צינור הברגה על ידי שימוש בצינור סטנדרטי, מהמלאי הרגיל.
זוג אומי פיילוט
זוג אומים המורכבים על בסיס מיועדים לשימוש במקומות בהם יש צורך בקדחים עם הברגה אשר קרובים מאד..
סוג החומר
פעולות גימור כמו גלוון משמשות לציפוי אומי ריתוך מפלדה דלת פחמן, ומעניקות לפריט עמידות בפני קורוזיה, בעלויות נמוכות מהשימוש האלטרנטיבי באומי נירוסטה.
תורגם ממאמר מקורי
Content in this edit is translated from the existing Wikipedia article at en:weld nuts; see its history for attribution.
לאמין סאנה
לודוביק לאמין סאנה (בצרפתית: Ludovic Lamine Sané, נולד ב-22 במרץ 1987 בוילנב-סור-לו שבצרפת) הוא כדורגלן סנגלי המשחק בעמדות הבלם והקשר האחורי באוטרכט. לזכותו 35 הופעות במדי בנבחרת סנגל.
לאמין סאנה הוא אחיו הגדול של הכדורגלן סאליף סאנה.
קריירת מועדונים
סאנה החל את קריירת הבוגרים במועדון הצרפתי אגדה, ואחר כך שיחק במועדון לורמון מהליגה השישית בצרפת. בקיץ 2008 קפץ סאנה חמש ליגות כאשר חתם בבורדו מליגת העל הצרפתית.
סאנה החל לשחק בקבוצת המילואים של בורדו, והרשים מאוד את מאמן הקבוצה הבכירה דאז, לורן בלאן. רק בעונת 2009/10 החל לתפוס את מקומו בקבוצה הבכירה, כאשר ערך 17 הופעות בעונה זו, והצטיין בניצחון 3-1 על אתלטיק בילבאו לפני תחילת העונה, במשחק בו נכנס כמחליף. גם בליגת האלופות ערך סאנה הופעות, כאשר נכנס כמחליף בניצחונה של בורדו 2-0 על באיירן מינכן בשלב הבתים. בניצחון 1-0 על מכבי חיפה פתח לראשונה בהרכב. לאחר שבעונה זו בעיקר שימש מחליף לאלו דיארה, תפס סאנה מקום קבוע בהרכב בורדו החל מעונת 2010/11, והנהיג את חוליית הקישור מאחור. בינואר 2010 האריך סאנה את חוזהו בבורדו עד לשנת 2014. באותה שנה הבקיע סאנה את שער הבכורה שלו בקבוצה, בהפסד 3-1 לאולימפיק מרסיי בגמר גביע הליגה הצרפתית. בעונת 2012/13 זכה סאנה עם בורדו בגביע הצרפתי, לאחר ניצחון 3-2 בגמר על אוויאן, בו שיחק 90 דקות.
קריירה בינלאומית
סאנה משחק בנבחרת סנגל החל משנת 2010. בשנת 2012 השתתף סאנה עם נבחרת סנגל בגביע אפריקה לאומות 2012, ופתח בהרכב בהפסדים לנבחרת זמביה ולנבחרת גינאה המשוונית, ולא שיחק בהפסד לנבחרת לוב. סנגל סיימה טורניר זה עם אפס נקודות. בשנת 2015 השתתף סאנה עם נבחרת סנגל בגביע אפריקה לאומות 2015, ביחד עם אחיו סאליף סאנה. סנגל פתחה טורניר זה היטב בניצחון 2-1 על נבחרת גאנה, במשחק בו לאמין סאנה שיחק 90 דקות, אך בהמשך סיימה בתיקו 1-1 מול נבחרת דרום אפריקה, והפסידה 2-0 לנבחרת אלג'יריה, וסיימה את דרכה בטורניר בשלב הבתים. גם במשחקים אלה, סאנה שיחק את מלוא הדקות.
הט
הט (בהונגרית: Hét) הוא כפר קטן במחוז בורשוד-אבאוי-זמפלן שבצפון מזרח הונגריה. כמו יישובים רבים באירופה, גם אוכלוסיית הט קטנה משמעותית בשנים האחרונות, מ-592 תושבים בשנת 1990 עד 439 תושבים בשנת 2018 (ירידה של כ-25%).
בהט חיו מעט יהודים.
פוליקרפוב I-16
פוליקרפוב I-16 (ברוסית: истребитель шестнадцатый; באנגלית: Polikarpov I-16) היה מטוס קרב תוצרת ברית המועצות ששירת את חיל האוויר הסובייטי בראשית מלחמת העולם השנייה.
ה-I-16 היה בעל עיצוב חדשני כאשר פותח בראשית שנות ה-30, הוא נקלט בחיל האוויר הסובייטי החל משנת 1934 והיווה את עמוד השדרה של מטוסי הקרב הסובייטים בשנות המלחמה הראשונות. בנוסף, לחמו מטוסי I-16 במלחמת סין–יפן השנייה, במלחמת האזרחים בספרד ובקרב חלקין גול. ה-I-16, בעל הממדים הצנועים, כונה על ידי הטייסים הרוסים "אישאק" או "אישאצ'וק" (Ishak/Ishachok; חמור/חמורון), בספרד הוא זכה לכינוי "ראטה" (Rata; עכברוש) על ידי הלאומנים ולכינוי "מוסקה" (Mosca; זבוב) על ידי הרפובליקנים.
People You Know
People You Know (בעברית: אנשים שאת\ה מכיר\ה) הוא שיר שהוקלט על ידי הזמרת-יוצרת האמריקאית סלינה גומז, מתוך אלבום האולפן השלישי שלה, Rare. השיר יצא לאור ב-10 בינואר 2020, על ידי חברת התקליטים אינטרסקופ רקורדס, ביחד עם שאר שירי האלבום.
Rainbow (שיר של קייסי מאסגרייבס)
Rainbow (בעברית: קשת) הוא סינגל של קייסי מאסגרייבס, מתוך אלבומה Golden Hour.
People You Know
השיר הגיע למקום ה-143 במצעד השירים של פורטוגל.
Rainbow (שיר של קייסי מאסגרייבס)
השיר היה מועמד לשיר השנה וזכה בווידאו קליפ של השנה בפרסי איגוד מוזיקת הקאנטרי ה-53 במספר. בנוסף לכך, הועמד השיר לפרס בחירת הנוער בקטגוריית "בחירת מוזיקה – שיר קאנטרי", אך הפסיד ל-"Speechless" של הצמד דן + שי.
People You Know
רקע וכתיבה
בסמוך לצאתו, עלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי, תוך שהצליח לצבור שם למעלה מ-20 מיליון השמעות.
משמעות
השיר ברובו, מדבר על מערכת יחסים שהסתיימה ועל כך שגומז חשה שהיא בזבזה את זמנה על אותו האחד שהיא "הכירה" והייתה עמו ועל העובדה שעכשיו הוא מישהו "שמישהו אחר מכיר במקומה", כביכול. בתחילת השיר, משתמשת גומז במטפורה בכך שהיא אומרת שהבחור איתו היא הייתה, "נכנס אליה כמו מים וכשעזב, הותיר את הרגשות שלה יבשים".
בקדם-הפזמון מתחילה גומז לשיר "כל כך הרבה לילות מבוזבזים איתך", תוך שהיא מתחרטת על הרגעים שהיא בילתה עם בן זוגה לשעבר ועל הלילות שהייתה עמו. בנוסף, היא מייחלת לכך שהייתה לה האפשרות להחזיר את הזמן שבזבזה עליו. בפזמון של השיר, היא מבצעת משחק מילים ואומרת "פעם היינו קרובים, אבל אנשים יכולים להפוך מאנשים שאתה מכיר לאנשים שאתה לא מכיר; והכי כואב זה שאנשים יכולים להפוך מאנשים שאתה מכיר לאנשים שאתה לא מכיר".
בהמשך השיר, היא מדברת על הצד החיובי שהיה במערכת היחסים שלהם, תוך שהיא אומרת "כשהיה לנו טוב, זה היה להיות כמו באש; עכשיו אני נושמת אפר ואבק". היא מסיימת את השיר בכך שהיא שרה את קדם-הפזמון והפזמון שוב, תוך שהשורה האחרונה שהיא שרה היא "מאנשים שאתה מכיר לאנשים שאתה לא מכיר".
ביקורת
כלפי השיר הופנו שבחים וביקורות מעורבות מטעם מבקרי המוזיקה. קווין מורלנד מפיצ'פורק כתב כי "בשיר, סלינה גומז נמנעת מלהתעמת עם תחושת החרטה שנותרה אצלה לאחר פרידה ממישהו, תוך שהיא עושה זאת באמצעות קולות של מקהלה". במגזין Slant הופנתה כלפי השיר ביקורת מעורבת, בטענה שגומז מנסה להציג באמצעותו אותנטיות, אך מחמיצה זאת בגלל "שימוש באוטו-טיון וכמה דברים נוספים". ב-NME נכתב כי "השיר נעים להאזנה, אך לא בולט במיוחד ביחס לשאר שירי האלבום". באתר Scmp הופנתה כלפי השיר ביקורת חיובית, בה תואר כשיר מסוגת הסינת'פופ.
ב-Consequence of Sound הופנתה כלפי השיר ביקורת חיובית מאוד, תוך שהוא כונה "שיר חיוני שעל כל אחד לשמוע". כמו כן, נכתב שם כי "השיר כולל בתוכו שימוש נכון בקולות של מקהלה". סמי בועז מ-North by Northwestern אמר כי "העריכה הקולית בשיר מעט מעיקה, אבל המסר שלו הופך את זה לנסבל עבורי". בהרווארד קרימסון סקרו את השיר ביחד עם "Look at Her Now". כלפי "Look at Her Now" הופנתה ביקורת שלילית, תוך שעל "People You Know" נאמר "למרבה המזל, בשונה מהשיר "Look at Her Now", בשיר הזה יש משמעות למילים, אך היות שגומז חוזרת על המילה "People", היא מאבדת ממשמעותה".
עלי ח'ראג' ממגזין הבילבורד סקר את השיר באופן מקיף, תוך שכתב עליו כי "סינתוזים מימיים וגיטרות מהדהדות מעניקים לשיר הזה מרקם יפה, והקצב דמוי החריזה של הפזמון הוא יצירה מהממת, אך למרבה הצער, זה אחד מהשירים היחידים באלבום שניתן להגדירו כבסיסי". הוא הוסיף ואמר כי "מבחינה לירית, פשטות השורות "היינו קרובים, אבל אנשים יכולים ללכת / מאנשים שאתה מכיר לאנשים שאינך מכיר", הופכות את השיר ליותר עמוק ומדגישות באיזו קלות האנשים שהקפת את עצמך בהם יכולים להשאיר אותך הרוס וכאוב".
היעלמות (אסלאם)
היעלמות (בערבית: غَيْبَة. היעדרות, היעלמות) באסלאם השיעי המונח מתייחס לאמונה שהמהדי, צאצא הנביא מוחמד, נולד ונעלם ויום אחד יחזור וימלא את העולם בצדק ושלום.
הקבוצות שמאמינות בכך נבדלות זו מזו בעמדתן באשר להמשכיות של האימאמות, ולכן בעמדתן לגבי איזה אינדיבידואל הוא המהדי הנעלם, כאשר הזרם השיעי הגדול ביותר מאמין כי הוא חוג'ט-אללה מוחמד אבן אל-חסן אל-מהדי, האמאם השנים עשר. האמאם הנעלם עדיין נחשב ל"אימאם של העידן", המחזיק בסמכות על הקהילה, ואמור להדריך את המאמינים ואת קהילת השיעים, ולהגן עליהם.
התריסריים
השיעה התריסרי, הזרם השיעי הגדול ביותר, מאמין כי האמאם השנים עשר, מוחמד אל-מהדי, החל ב"היעלמות הקטנה" בשנת 874, במהלכה הוא תקשר עם הקהילה השיעית דרך ארבעת הנציגים.
ההיעלמות הקטנה
ההיעלמות הקטנה (בערבית: ٱلْغَيْبَة ٱلصُّغْرَىٰ) מתייחסת לתקופה שבמהלכה, לפי השיעה התריסרית, שמר האימאם הנעלם על קשר עם חסידיו באמצעות ארבעה נציגים (בערבית: ٱلنُّوَّاب ٱلْأَرْبَعَة). במהלך תקופה זו, שנמשכה בין 874 ל-941, הנציגים שימשו כמתווכים בינו לבין חסידיו.
השיעים מאמינים כי בשנת 873 הוסתר האמאם ה-12 מרשויות הח'ליפות העבאסית כאמצעי זהירות לאחר מות אביו, האמאם האחד עשר, חסן אל-עסכרי. מקום הימצאו נחשף רק למעטים בודדים: ארבעה מקורבים לאביו, המכונים ארבעת הנציגים.
כאשר המאמינים התמודדו עם קושי הם היו כותבים את חששותיהם ושולחים אותם לנציגי האימאם הנעלם. הנציג היה מקבל את החלטת האימאם, תומך בה בחותמתו ובחתימתו, ומחזיר אותה לגורמים הנוגעים בדבר. הנציגים אספו גם צדקות זכאה וחומס בשמו. עבור השיעה, הרעיון להתייעץ עם אימאם נעלם לא היה משהו חדש, מכיוון ששני האימאמים הקודמים לעיתים נפגשו עם חסידיהם מאחורי וילון.
מערכת הנציגים
נציגים בשיעה לא החלו רק לאחר היעלמות האימאם ה-12. לטענת התריסריים, במצב הקשה שנגרם על ידי העבאסים במאה ה-8, ג'עפר א-צאדק היה הראשון לבסס את מערכת התקשורת באמצעות נציגים בקהילה השיעית. עד לזמנו של מוחמד א-תקי במאה ה-9, השיעים נקטו בגישה של תקייה כדי לקחת חלק בממשל. מימי עלי א-רידא, האימאמים היו תחת פיקוח ישיר של הרשויות, והקשר הישיר בין האימאם לקהילה נותק. המצב הביא לגדילה בקיום התפקיד של נציגים. הנציגים קיבלו על עצמם משימות של אימאמים כדי לשחררם מלחץ העבאסים.
לאחר היעלמות האימאם ה-12, המסורת השיעית גורסת כי פעלו ארבעה נציגים בזה אחר זה:
בשנת 941 הודיע הנציג הרביעי, אל-סאמרי, על מידע מהאימאם כי הוא ימות בקרוב ובכך הנציגות תסתיים, ותחל "ההיעלמות הגדולה".
הוא נפטר שישה ימים לאחר מכן, ומאז התריסריים ממשיכים לחכות להופעתו המחודשת של המהדי. באותה שנה מתו גם רבים מלומדי השיעים הבולטים כמו עלי אבן באבאווי קומי ומוחמד בן יעקוב אל-קלייני.
ההיעלמות הגדולה
מציינת את החלק השני והארוך יותר של ההיעלמות, שנמשך עד ימינו. השיעיה מאמינה, בהתבסס על הודעתו על ערש דווי של הנציג הרביעי, כי האמאם הנעלם החליט שלא למנות נציג נוסף. לפיכך, מותו של אל-סאמרי סימן את תחילת ההיעלמות הגדולה. על פי המכתב האחרון של חוג'ג'ט-אללה אל-מהדי לעלי בן מוחמד אל-סאמרי: "מיום מותך [הנציג האחרון] תתחיל תקופת הנסתרות העיקרית שלי. מעתה, אף אחד לא יראה אותי, אלא עד שאללה יראה אותי. ההופעה החוזרת שלי תתרחש לאחר תקופה ארוכה מאוד שבה אנשים יימאסו לחכות ואלה שחלשים באמונתם יאמרו: מה! האם הוא עדיין חי?'" בנוגע להדרכת חסידיו בזמן היעדרותו, דווח כי הוא אמר: "התייחס למוסרים של אמירותינו, מפני שהם הם 'החוג'ה' שלי (הוכחה) עבורכם! ואני החוג'ה של אללה אליהם."
השביעיים
לפני עליית הח'ליפות הפאטימית, קבוצה קטנה של איסמעילים, הקרמטים, האמינו שמוחמד בן איסמאעיל נעלם ועל כן כונו "השביעיים" כסימן לאמונתם בשבעה אימאמים בלבד, כאשר אביו של מוחמד איסמאעיל הוא האחרון מביניהם עד חזרתו. הקרמטים קיבלו אסיר פרסי בשם אבו פדל אל-איספהאני, שטען כי הוא צאצאם של קיסרים, בתור מוחמד בן איסמאעיל החוזר וגם בתור המהדי. הקרמטים השתוללו באלימות בכל רחבי המזרח התיכון במאה ה-10, כאשר שיא מסע הדמים שלהם היה גניבת האבן השחורה מן הכעבה במכה ב-930. לאחר בואו של המהדי הם שינו את הקיבלה שלהם מהכעבה אל אשף בהשפעת הזורואסטרים. לאחר החזרתה של האבן השחורה בשנת 951 ותבוסתם על ידי העבאסים בשנת 976 הם אט אט נעלמו וכבר אין להם חסידים.
הניזרים
באיסמאעיליזם הניזרי מאמינים כי אין היעלמות כלל, מפני שה, הנסיך שאה כרים אל-חוסייני, הוא האימאם ה-49 של התקופה. הם מאמינים כי סמכותו של האימאם המודרני אינה שונה מסמכותו של עלי, האימאם הראשון; כיום הוא מספק הדרכה לניזארים בנושאים גשמיים ורוחניים.
הבחנות מדעיות
כמה חוקרים, ביניהם ברנרד לואיס, מציינים כי הרעיון של אימאם נעלם לא היה חדש בשנת 873, אלא שהוא היה מאפיין חוזר בהיסטוריה של השיעית. דוגמאות לכך כוללות מקרים של מוחמד אבן אל-חנפיה (על פי הקייסים), מוחמד אל-נאפס אל-זכייה, מוסא אל-כאט'ם (על פי השיעה הוואקיפית), מוחמד בן קאסים (אל-עלוי), יחיא בן אומאר ומוחמד בן עלי אל-חדי.
הדרוזים
הדרוזים מאמינים כי האמאם אל-חכים באמר אללה, ח'ליף של השושלת הפאטמית במצרים, נעלם בשנת 1021 והמשיכו אותו ארבעת הדעי, המייסדים של הכת הדרוזית אשר השאירו את המנהיגות למנהיג שנקרא בהא אלדין. הדרוזים סירבו להכיר ביורשו של אל-חכים כאימאם, אך קיבלו אותו כחליף. האמונה הדרוזית התפצלה עוד יותר מאיסמעיליזם כאשר פיתחה תורות ייחודיות שלעיתים קרובות מסווגות אותה כנפרדת מהאיסמאעליזם וגם מהאסלאם, וביניהן האמונה שאל-חכים באמר אללה היה האל בהתגלמותו.
הבהאיים
באמונה הבהאית, הרואה את הבאב כממלא את הנבואה האסלאמית של אל-מהדי, בהאא' אללה ועבד אל-בהאא' ראו בסיפור ההיעלמות של האמאם השנים עשר באמונה התריסרי כבדייה שהגו כמה מהשיעים המובילים כדי לשמור על האחידות וההמשכיות של התנועות השיעיות לאחר מותו של האמאם ה-11, חסן אל-אסקרי. הבהאים מאמינים כי סייד עלי מוחמד שיראזי, המכונה הבאב, הוא האמאם השנים עשר המובטח, המהדי, שכבר ביצע את הופעתו והגשים את כל הנבואות.
שמורת הרי אילת
שמורת הרי אילת או שמורת מסיב אילת היא שמורת טבע מוכרזת בדרום הנגב באזור הרי אילת ובקעת עובדה, שהוכרזה ב-10 באוגוסט 1986, ועברה הרחבה מאז. שטח השמורה הוא כ-415,039.5 דונם.
בשמורה עוברים שבילי טיול רבים ובהם גם שביל ישראל, הנגמר בהר צפחות ובבית ספר שדה אילת, מול שמורת חוף האלמוגים באילת, ומקומות נוספים כגון הקניון האדום, באר מלחן, מקדש הנמרים, עין נטפים ועוד.
בנוסף להרי אילת, השמורה כוללת גם חלקים ממצוק ההעתקים ואזור בקעת עובדה חוץ מנמל התעופה עובדה והיישוב שחרות.
ההר הגבוה באזור הוא הר חזקיהו, המתנשא לגובה של 838 מטר מעל פני הים והשמורה כוללת גם את שאר הרי אילת, השמורה משתרעת מאזור בקעת עובדה ועד גדר הגבול עם מצרים.
בשמורה עוברים מספר נחלים כגון נחל רחם ונחל עתק.
יונקים
בין היונקים החיים בשמורה נמנים: שועל, קרקל, זאב ערבי, צבוע מפוספס, יעל נובי, צבי הנגב, שפן סלע וקוצן זהוב.
זוחלים
עם הזוחלים בשמורה נמנים: זעמן יפהפה, מניפנית מצויה, חרדון סיני, חרדון צב מצוי וחרדון צב הדור.
מחנה 88
מחנה 88 הוא הכינוי שהוענק לקבוצה של כתריסר מבנים דו משפחתיים הניצבים בלב שטח החולות הגדול שבדרום חולון. הבתים הוקמו בתקופת המנדט הבריטי וננטשו. בתקופת מלחמת העצמאות ישבו במקום אנשי חטיבת גבעתי שאבטחו את דרך הביטחון, ותוכנן להקים בבתים אלו שכונת מגורים ל-88 משפחות משרתי קבע של צה"ל (מכאן השם "מחנה 88"). לאחר קום המדינה התיישבו במקום תושבים מאנשי חולון, אולם מעמדה של השכונה לא סוכם, ונכון לשנת 2019 בכוונת עיריית חולון להרוס את המבנים.
הקמת המבנים
בשנת 1934 הוקמה בלב אזור החולות שמדרום לעיר יפו שכונת מגורים שנקראה בשם "שכונת מולדת". בערך באותה תקופה, במחצית שנות השלושים, הוקמה בחלקה המערבי של שכונת מולדת קבוצה של כעשרה בתים קטנים, חד קומתיים. המבנים הוקמו על ראש דיונת חול גבוהה השולטת במבט על כל מרחב החולות שבין חולון בצפון ועד ראשון לציון בדרום. התיעוד והמידע אודות נסיבות הקמת המבנים והשימוש בהם בתקופת המנדט הבריטי דלים ביותר. יש המספרים כי הבתים הוקמו על ידי נתין בריטי כרכוש פרטי, וכאשר במהלך הבנייה נהרג בנו של היזם הוא נטש את המבנים וחזר לבריטניה. יש הטוענים כי הבתים הנטושים שימשו את הצבא הבריטי בתקופת המרד הערבי הגדול, ויש הטוענים כי הבריטים הושיבו במקום בתקופת המרד הערבי הגדול פליטים ערבים שפונו מיפו.
בשנים לאחר מלחמת העולם השנייה עמדו בתי השכונה הקטנה כשהם נטושים, והאזור כולו היה שומם כמעט לחלוטין. ארגון ההגנה השתמש באזור החולות הרחב שבין חוסמסה ושכונת מולדת כשטח אימונים שניתן היה לקיים בו, בזכות ריחוקו מעיני הבריטים, גם תרגול רועש שכלל ירי והפעלת חומר נפץ ורימונים.
בתקופת מלחמת העצמאות
עם פרוץ מלחמת העצמאות החלו ערביי הכפר יאזור לתקוף את התחבורה היהודית שנסעה דרך הכפר מתל אביב לראשון לציון. התקפות אלו, שגבו קורבנות בנפש, חייבו את ההגנה לסלול את דרך הביטחון שעקפה את הכביש הראשי ואיפשרה לכלי הרכב לנוע במסלול חלופי. לאחר המתקפה בה מצאו את מותם שבעת הנוטרים עברה התחבורה היהודית אך ורק בדרך הביטחון. הדרך שיצאה מתל אביב דרך שכונת עזרא המשיכה בתוך מקוה ישראל לחולון עברה דרך מחנה 88, ומשם דרך חוסמסה ושכונת מולדת לנחלת יהודה.
הערבים המשיכו לתקוף את התחבורה היהודית והטמינו מוקשים לאורך דרך הביטחון. לצורך השמירה על הביטחון בדרך הקצתה ההגנה כוחות רבים. תחילה הוטלה המשימה על לוחמי הפלמ"ח, שהוחלפו במחצית חודש פברואר 1948 בחיילים מגדוד 51 של חטיבת גבעתי. כוחות גבעתי ישבו בשכונת מולדת ובסביבתה, ועסקו בפעילות מתמדת לאבטחת הדרך. בלילה נערכו מארבים וביום בוצעו סיורים לגילוי מוקשים. המכוניות הורשו לעבור רק לאחר בדיקת הדרך. לאורך הדרך היו מזקפי הגנה נייחים שאוישו כל שעות היום.
חיילי פלוגה ג' מגדוד 51 של חטיבת גבעתי ישבו בעשרת הבתים הבריטיים הנטושים של "מחנה 88", עליהם נוספו צריפים ואוהלים. בנוסף התגוררו במחנה התצפיתניות אשר איישו את עמדת התצפית שהוקמה במרומי מגדל המים של שכונת מולדת
לאחר כיבוש הכפר יאזור ושחרור הדרך הראשית ליישובי הדרום לא היה עוד צורך בדרך הביטחון, וחיילי חטיבת גבעתי הועברו לגזרות לחימה אחרות. בשלב מסוים תכנן צה"ל ליישב בבתים הנטושים קבוצה של 88 משפחות אנשי קבע אשר יהוו יישוב קבע. תוכנית זו היא שהעניקה למתי השכונה את הכינוי "מחנה 88".
מעמד השכונה בתקופת מדינת ישראל
לאחר שעזבו חיילי צה"ל את בתי השכונה, התיישבו במקום אזרחים מתושבי חולון. קבוצת הבתים המבודדת נקראה לאורך השנים בשמות שונים, כולל "מולדת החדשה", "גבעת חולון" או "מחנה 88". הבתים עברו לבני הדור השני והשלישי של המתיישבים מראשית ימי המדינה, אולם עיריית חולון לא הכירה בשכונה הזו והמקום המבודד נותר מוזנח ללא כל תוכניות פיתוח.
עם השנים, ככל שהעיר חולון התפשטה דרומה והתקרבה אל בתי "מחנה 88", התעוררה מחדש שאלת עתידו של המקום. בשנת 2006 הזמינה מנהלת התעשייה והמסחר של עיריית חולון ביצוע סקר פיזי ותיעוד ראשוני של האתרים שלאורך דרך הביטחון. הסקר בוצע על ידי אדריכלית הנוף טל קציר, אשר הגישה על בסיס הסקר הצעה לתוכנית אב לשימור דרך הביטחון. בדוח נקבע כי ל"מחנה 88" אין חשיבות ארכיטקטונית, אולם "בשל חשיבותו ההיסטורית יש לשמור על המרקם שיוצר, כולל שילוט בסמוך אליו. ה"אזור המיידי לשימור", כולל את חלק גבעת חולון, הפונה אל מקבץ הבתים הקיים.".
בשנת 2012 הוטל על קבוצה של סטודנטים מבית הספר לאדריכלות באוניברסיטת תל אביב, בהנחייתה של אדריכלית הנוף חוי ליבנה, להכין הצעות לפיתוח שטח החולות שבדרום חולון. עדי קרינסקי, הסטודנטית שהגישה את ההצעה המובילה, הציעה לשלב בין טבע לעיר, ולנצל את המרכיבים ההיסטוריים הקיימים בשטח תוך שהיא מעניקה להם פרשנות עכשווית. על פי הצעה זו הפך "מחנה 88" למתחם של סדנאות טבע ואמנות לשירות המבקרים בפרק הציבורי. את הכנת ההצעות ליוו מתכננים ממינהל ההנדסה של עיריית חולון, אולם לא מדובר בתוכנית רשמית של העירייה.
נכון לשנת 2019 מתכננת עיריית חולון להרוס את בתי השכונה.
מיכאל סימון
מיכאל (פריץ) סימון (19 בספטמבר 1901 - 29 באוקטובר 1976) היה ראש הטקס הראשון במדינת ישראל ומראשוני משרד החוץ הישראלי בין השנים 1948–1968.
משנת 1957 כיהן סימון כקונסול כללי בקנדה, ושגריר בפרו, אוסטריה ובוליביה.
גרמניה
סימון נולד בברלין בירת הקיסרות הגרמנית לאפרים גוטהולד סימון וססיליה לבית ליפמן, דור חמישי לרבי עקיבא איגר (הראשון) מהלברשטאדט. הוא גדל כבן למשפחה יהודית מתבוללת וכפטריוט גרמני. אחיו היו עקיבא ארנסט סימון, לימים חתן פרס ישראל בחינוך, והנס סימון. סימון היה פעיל ציוני בגרמניה.
בשנת 1918 סיים את לימודיו התיכוניים בגימנסיה, ולמד באוניברסיטת הומבולדט של ברלין ואוניברסיטת גתה בפרנקפורט וקיבל תואר דוקטור לפילוסופיה מאוניברסיטת טיבינגן על מחקרו בנושא "החינוך הגופני כגורם בחינוך הלאומי". בתקופת לימודיו באוניברסיטה נחשף לתנועה הציונית, הצטרף לאיגוד הסטודנטים הציונים בגרמניה, ונכלל בין חברי הנשיאות של האיגוד.
תפקידיו לפני קום המדינה
סימון עלה לארץ ישראל ב-1924. בתחילה שימש כמורה בבית הספר הריאלי בחיפה. בהמשך עבר לירושלים ועבד כמזכיר לגרמנית בהנהלה הציונית. כיהן במספר תפקידים בסוכנות היהודית, בהם מזכירו של דוד בן-גוריון, מזכירו של משה שרתוק, ונציג הסוכנות במצרים.
סימון היה פעיל בארגון ההגנה מ-1929 בהיותו ממגיני רחביה. במהומות בין השנים 1936–1939 היה מפקד המקום.
בין השנים 1928–1934 עבד סימון בהוצאה לאור של "העיתון הרשמי של ממשלת פלשתינה (א"י)" שהוציאה לאור ממשלת המנדט.
שירותו בחיל הים
עם הקמת צבא ההגנה לישראל שובץ סימון, יחד עם יתר עובדי משרד החוץ, למילואים במודיעין אולם על אף גילו (48) ביקש סימון להשתלב בשירות פעיל יותר והוא התנדב, חודש לפני שמלאו לו 49, (הגיל בו ניתן פטור מן הצבא)למילואים בחיל הים וטיפס מדרגת טוראי ועד לדרגת רב-סרן עת שוחרר בגיל 56 ויציאתו לשליחותו בחו"ל. במסגרת שירותו בחיל הים, היה שותף סימון בהנחת היסודות לטקס הימי, עיצוב הדגלים ומדי חיל הים. באביב 1954, השתתף סימון ב"מבצע נדיב" שבמסגרתו הועלו עצמות הברון אדמונד דה רוטשילד לארץ ונקבר, ביחד עם רעייתו, באחוזת הקבר ב"יד הנדיב" בזיכרון יעקב. ארונותיהם של הברון רוטשילד ורעייתו הועלו בנמל מרסיי בצרפת על גבי אח"י מבטח בנמל מארסיי, להפלגה הצטרף סימון שהיה אחראי על כל סידורי הטקס בנמל מארסיי וכן על סידורי טקס הקבורה הממלכתית שנערך לברון רוטשילד בארץ. בצד תרומתו של סימון לגיבוש כללי הטקס בחיל הים, הוא השתלב בישרות המילואים כימאי מן הורה ובין השנים 1950-1956 הצטרף לכמה הפלגות עם אוניית חיל הים אח"י משגב. באפריל 1955 הצטרף סימון למסעה של אח"י משגב במערב אפריקה במסגרת "מבצע משווה" בין ה-15 בפברואר עד 2 ביוני 1955 הפליגה אח"י משגב במסגרת השלב האחרון של קורס חובלים, לאורך חופי מערב אפריקה ועד נמל חיפה. סימון הצטרף לחלק האחרון של המסע כאשר האנייה עגנה בליבריה. לביקור בליבריה הייתה חשיבות מדינית רבה.
משפחתו
סימון היה נשוי לחרמונה, בתו של האגרונום חיים מרגליות קלווריסקי. לזוג נולדו 2 ילדים. מיכאל סימון הוא אחיו השני של עקיבא ארנסט סימון, ודודו של אוריאל סימון.
סימון נפטר ב-29 באוקטובר 1976.
בינת אל פאנק
בינת אל פאנק (תרגום: בת הפֿאנק) הוא הרכב מוזיקת עולם ישראלי, המבוסס על שילוב ז'אנר הפאנק (Funk) עם מוזיקה תימנית מסורתית, עם השפעות מוזיקליות מן הסול, ממוזיקה טורקית ומאפרוביט.
פעילות
ההרכב הוקם בשנת 2012 על ידי שירן קרני, סולנית הלהקה, בזמן לימודיה באקדמיה למוסיקה ולמחול בירושלים. ההרכב החל את דרכו עם שישה חברים בלבד, ובהמשך התווספה אליו חטיבת כלי נשיפה.
אימולה (הונגריה)
באימולה חיו מעט יהודים לתקופת זמן מוגבלת במפנה המאה העשרים.
סטו אונגר
סטיוארט ("סטו") ארול אונגר (באנגלית: Stuart ("Stu") Errol Ungar; 8 בספטמבר 1953 – 22 בנובמבר 1998) היה שחקן פוקר מקצועני אמריקאי יהודי שנחשב לאחר משחקני הפוקר הטובים בכל הזמנים. אונגר אחד משני שחקני הפוקר היחידים בהיסטוריה שזכו שלוש פעמים באירוע המרכזי של אליפות העולם בפוקר יחד עם ג'וני מוס; ואחד מארבעת שחקני הפוקר היחידים שזכו באירוע המרכזי של אליפות העולם בפוקר פעמיים ברצף, יחד עם ג'וני מוס, דויל ברונסון וג'וני צ'אן.
בינת אל פאנק
פעילות
באוקטובר 2013 העלתה הלהקה סינגל ראשון, "מן זאמאן", ליוטיוב. בשלב זה החלה הלהקה לקבל הכרה בקרב מדורים המסקרים אמני אינדי, וסוקרה בעניין סביב שילוב הסגנונות הייחודי שבא לידי ביטוי בלהקה. בשנים אלו הופיעה הלהקה במועדונים ופסטיבלים ברחבי הארץ, ביניהם אינדינגב, פסטיבל יערות מנשה, אינדי סיטי, גרובסטוק, זורבה ועוד.
סטו אונגר
ראשית חייו
אונגר נולד בשנת 1953 למשפחת יהודית במנהטן ניו יורק, לאביו איזידור (1967-1907) ואמו פיי (1979-1916). כבר בגיל צעיר נחשף אונגר להימורים, וזאת כתוצאה מעיסוקו של אביו כמפעיל מועדוני הימורים.
חרף ניסיונותיו של אביו להרחיק את בנו הצעיר מעולם ההימורים, החל אונגר לשחק ג'ין רמי ובמהרה בלט ביכולתו. אונגר נחשב לתלמיד מחונן בבית ספרו, ואף הוקפץ כיתה שהיה בן 12, עם זאת, כשהיה בן 16, עזב את הלימודים.
בינת אל פאנק
פעילות
באוגוסט 2018 יצא הסינגל ״שאבדע״, סינגל ראשון מתוך האלבום השני, "!The Great & Glorious Yemenite Funky Thing". במהלך שנה זו החל ההרכב לצאת לראשונה לסיבובי הופעות בחו״ל. ההרכב הופיע ב״מילניום הול״ (״millennium hall״) באתיופיה, בפסטיבל ״זירו״ בהודו, ובמועדונים נוספים בהודו, אתיופיה, ארצות הברית וקנדה.
בשנת 2020 השתתפה הלהקה בפסטיבל "סימנים חיוניים" אשר התקיים במשך שמונה ימים במאי 2020, ביוזמת עיריית תל אביב וקרן יהושע רבינוביץ לאמנויות תל אביב במסגרתה עלו בשידור חי אמנים ישראלים מוכרים, עם הופעות בסגנונות אינדי-פולק-רוק, אלקטרוני, ג'אז ואקספרימנטלי.