cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
גרטרוד שרף גולדהבר
קריירה
מתחילת שנות ה-50 ואילך, טרודה כיוונה את המחקר המדעי שלה לעירור, תהליך של עלייה של חלק במערכת ממצב היסוד (כלומר מצב האנרגיה המינימלית האפשרית) למצב מְעוֹרָר (כלומר מצב בעל אנרגיה גבוהה יותר).
מורשת
המעבדה הלאומית של ברוקהייבן יצרה לכבודה ולכבוד מוריס תוכנית מלגות.
הארכיון שלה נתרם למכון ליאו בק, ומי שרצה לעיין במסמכיה היה יכול לעשות זאת במרכז להיסטוריה יהודית במנהטן. המסמכים היו האוסף הגדול ביותר של המרכז השייך למדענית.
עצרו את מוזיקת הרצח
עצרו את מוזיקת הרצח (באנגלית: Stop Murder Music) היה קמפיין ומחאה, בסוף המאה ה-20 ובתחילת המאה ה-21, נגד השמעת מוזיקאים קריביים שלכאורה מהללים רצח של גברים הומוסקסואלים. הקמפיין היה בעיקר נגד מוזיקאי דאנסהול ורגאיי ג'מייקנים.
הקמפיין האשים את האמנים הללו בקידום אלימות נגד להט"ב באמצעות שיריהם. הקמפיין נוהל במשותף על ידי, קבוצת הייעוץ לגברים הומוסקסואלים שחורים ו-J-FLAG . המונח נטבע על ידי פעיל זכויות הלהט"ב הבריטי, פיטר טאצ'ל, ב-1992.
הקמפיין הצליח באופן חלקי לבצע שינויים. מוזיקאים, כגון קייפלטון וסיזלה, הודיעו ב-2007, כי לא יוסיפו ביטויים הומופוביים לשיריהם. לעומתם, מוזיקאים, כגון Elephant Man ו-, סירבו להסיר ביטויים הומופוביים משיריהם.
אנדריס ואנינס
אנדריס ואנינס (בלטבית: Andris Vaņins; נולד ב-30 באפריל 1981) הוא כדורגלן עבר לטבי ששיחק בעמדת השוער. כיום משמש כמאמן של נבחרת לטביה עד גיל 19.
קריירה
ואנינס התחיל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של ונטספילס ובגיל 17 הצטרף לקבוצה הבוגרת.
בשנת ואנינס חתם בפ.צ. מוסקבה והצטרף לקבוצת המילואים שלה. בשנת חזר ללטביה וחתם בוונטה, בה שיחק רק משחק אחד. במחצית השנייה של העונה, המועדון פורק וכל שחקנים שוחררו וואנינס חזר לקדנציה שנייה בוונטספילס.
בעונות, ו- נבחר לשוער העונה בלטביה. ב-2009, הוא התחיל לחפש מועדון בחו"ל, אך בסופו של דבר הוא נאלץ לפתוח את בעונה הבאה עם FK Ventspils, בגלל משא ומתן לא מוצלח. בפברואר 2009 הוא יצא למשפט עם מועדון ליגת העל הרוסי רובין קאזאן.
בקיץ חתם בפ.צ. סיון מליגת העל השווייצרית. ב-19 באוגוסט 2009 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בהפסד 0–2 לפנרבחצ'ה.
ב-17 ביוני 2016, ואנינס חתם בפ.צ. ציריך לשלוש שנים. ב-25 ביולי 2016 ואנינס ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בניצחון 0–2 נגד וינטרטור. בשנת סיים את חוזהו במועדון, וחזר לפ.צ. סיון כמאמן שוערים.
Live Era '87–'93
Live Era '87–'93 הוא אלבום הופעה כפול שהוציאה לאור להקת ההארד רוק האמריקאית Guns N' Roses ב-23 בנובמבר 1999, שש שנים לאחר אלבומה הקודם,.
רקע
בהערות האלבום לא מצוינים מיקומי ותאריכי ההופעות של הלהקה, בהם הוקלטו השירים לאלבום. מקור מרבית השירים בסיבוב ההופעות של הלהקה שנערך בין השנים 1991–1993, Use Your Illusion Tour.
סולן הלהקה אקסל רוז, נעזר בחברי הלהקה לשעבר (דאז) סלאש ודאף מק'אגן לבחירת השירים לאלבום, אך לא נפגש איתם "פנים מול פנים" - אלא תיקשר איתם דרך מתווכים. חברי הלהקה לשעבר מאט סורום וגילבי קלארק מצוינים בקרדיטים של האלבום כ-"מוזיקאים נוספים" בלבד (למרות שהשתתפו בחלק גדול משירי האלבום), בזמן שחברי הלהקה המקוריים סטיבן אדלר ואיזי סטראדלין מצוינים כ-"חברי להקה ראשיים", אף-על פי שהשתתפו בשירים מעטים מן האלבום.
"Live and Let Die" ו-"Civil War", אשר נוגנו רבות בסיבוב ההופעות Use Your Illusion Tour, לא נכללים באלבום, ואילו "Pretty Tied Up" ו-"Move to the City" הנחשבים לשירים שוליים יותר נכללו במקום.
בונוס
(כלול בגרסאות של האלבום: בתקליט ובהוצאת האלבום ביפן בלבד)
אבולוציה של פוטוסינתזה
האבולוציה של הפוטוסינתזה מתייחסת למקור ולהתפתחות של תהליך הפוטוסינתזה, התהליך שבו אנרגיית האור משמשת להרכבת סוכרים מפחמן דו-חמצני ומים, תוך שחרור חמצן כתוצר פסולת. תהליך הפוטוסינתזה התגלה על ידי יאן אינינגהוש, רופא ומדען בריטי יליד הולנד, שפרסם את מחקרו אודות תהליך הפוטוסינתזה לראשונה בשנת 1779.
מוצא
היכולת הביוכימית להשתמש במים כמקור לאלקטרונים בתהליך הפוטוסינתזה התפתחה באב קדמון משותף של כחוליות קיימות. התיעוד הגאולוגי מצביע על כך ששינוי זה התרחש בשלב מוקדם בהיסטוריה של כדור הארץ, לפחות לפני 2.45-2.32 למיל"ש, ולפי ההשערות זמן רב קודם לכן. ממצאים ממחקרים גיאו-ביולוגיים של סלעי משקע ארכאיים מצביעים על כך שהחיים התפתחו לפחות ב-3.5 מיליארדי השנים האחרונות, אך לשאלה מתי התפתחה פוטוסינתזה המערבת חמצן עדיין לא ניתנה תשובה חד-משמעית.
ממצאים פלאונטולוגים לאבולוציה של כחוליות מצביעים על תחילת התהליך לפני 2 מיליארד שנה. כחוליות נותרו יצרניות ראשוניות עיקריות כיצורים אוטוטרופים, לאורך תקופת הפרוטרוזואיקון (2500-542 למ"ש), בין השאר משום שמבנה חמצון-חיזור של האוקיינוסים 'העדיף' פוטואוטוטרופים המסוגלים לקיבוע חנקן.
מחקרים שפורסמו בשנת 2018, מצביעים על האפשרות שתהליך הפוטוסינתזה החל לפני כ-3.4 מיליארד שנים.
===ציר הזמן של תהליך הפוטוסינתזה על פני כדור הארץ===
סימביוזה ומקור הכלורופלסטים
מספר קבוצות של בעלי חיים יצרו קשרים סימביוטיים עם אצות פוטוסינתטיות. קשרים אלה נפוצים ביותר באלמוגים, ספוגים ושושנות ים. ההנחה היא שהדבר נובע ממבנם הפשוט ושטחי הפנים הגדולים של בעלי חיים אלה בהשוואה לנפחיהם. בנוסף, כמה רכיכות ימיות מקיימות קשר סימביוטי עם כלורופלסטים שהן לוכדות מהאצות שבתזונתן ואז מאחסנות בגופן. הליך זה מאפשר לרכיכות לשרוד אך ורק על ידי פוטוסינתזה במשך מספר חודשים בכל פעם.
צורה קרובה עוד יותר של סימביוזה עשויה להסביר את מקור הכלורופלסטים. לכלורופלסטים יש קווי דמיון רבים עם כחוליות (חיידקים אמיתיים פוטוסינתטיים), כולל כרומוזום עגול, ריבוזומים פרוקריוטיים וחלבונים דומים המשתתפים באופן בולט בתהליך הפוטוסינתטי. התיאוריה האנדוסימיוטית מציעה שחיידקים פוטוסינתטיים נקלטו (על ידי תהליך אנדוציטוזי) על ידי תאים איקריוטיים קדמונים ובכך יצרו את הצמחים הראשונים. לכן, כלורופלסטים עשויים למעשה להיות חיידקים פוטוסינתטיים שהסתגלו לחיים בתוך תאי הצמח.
כמו המיטוכונדריון, לכלורופלסט עדיין יש DNA משלו, נפרד מה- DNA הגרעיני (של גרעין התא) של תאי הצמח הסימביוטי שלו. DNA בכלורופלסטים מקודד לחלבון המשתתף בתהליך חמצון-חיזור כפי שקיים בלב התהליך הפוטוסינתטי.
ריכוז פחמן
קיבוע פחמן במסלול C4 הוא חידוש אבולוציוני רב ערך שנוצר בצמחים, הכולל קבוצה מורכבת של שינויים שהובילו להסתגלות לפיזיולוגיה ודפוסי התבטאות גנים. כ-7,600 מיני צמחים משתמשים במסלול פוטוסינתטי זה, המייצג כ-3% מכלל מיני הצמחים היבשתיים. כל 7,600 המינים הללו הם בעלי פרחים.
מטבוליזם של חומצת הטבוריתיים התפתח בתהליך של אבולוציה מתכנסת פעמים רבות. המנגנון הפוטוסינתטי הזה מופיע ב-16,000 מינים (כ-7% מהצמחים), השייכים ליותר מ-300 סוגי צמחים וכ-40 משפחות צמחים.
שיא אבולוציוני
שני מסלולים אלה, קיבוע פחמן במסלול C4 ומטבוליזם של חומצת הטבוריתיים התפתחו מספר פעמים באופן עצמאי במהלך האבולוציה של תהליך הפוטוסינתזה.
נראה שמספר 'התאמות מוקדמות' סללו את הדרך לקיבוע פחמן במסלול C4, והובילו להתפתחותו בצמחים מסוימים. לפי המחקר, התאמות או מאפיינים לא פוטוסינתטים מסוימים מספקים לעיתים קרובות אבני קפיצה אבולוציונית לתהליכים פוטוסינתטיים שונים.
קיבוע פחמן במסלול C4 משמש בעיקר על ידי תת-קבוצה של דשאים, בעוד שמטבוליזם של חומצת הטבוריתיים מתרחש בצמחים בשרניים וקקטוסים צבריים רבים. נראה שהבדל זה הופיע במהלך האוליגוקן, בסביבות 25–32 למ"ש עם זאת, הבדלים אלו לא הפכו למשמעותיים מבחינה אקולוגית עד המיוקן, 6–7 למ"ש.
תומר אזולאי
תומר אזולאי (נולד ב-28 בנובמבר 1974) הוא כדורגלן עבר ישראלי ששיחק בעמדת הבלם.
קריירה
בעונת הושאל להפועל ירושלים. בסיום העונה חזר לבית"ר, בה שיחק עד שנת.
בהמשך הקריירה, שיחק גם בהפועל אשקלון, הפועל טירה והפועל רמת גן.
אסתר המלכה העברייה
אסתר המלכה העברייה הייתה תחרות יופי שנערכה ביישוב בתקופת המנדט.
היסטוריה
בשנת 1926, בעקבות ההצלחה של נשפי הקרנבל הפרטיים והנשפים העממיים (של ברוך אגדתי) בתל אביב, הוחלט לערוך במסגרת חגיגות פורים תחרות יופי בשם "אסתר המלכה העברייה", המייצגת את היופי העברי הטיפוסי, והזוכה הייתה מובילה את עדלאידע, תחרות זו עוררה התנגדות מצד גורמים דתיים.
בית הילדים בשאמוני
בית הילדים בשאמוני שבצרפת שימש כבית מקלט לילדים יהודים בתקופת השואה. משנת 1942 ועד 1944 שהו בו עשרות ילדים, שנותרו בחיים בסיום המלחמה. הבית פעל בעיירה שאמוני במחוז סבואה עילית במזרח צרפת.
בית הילדים הוקם על ידי מרינט גי (Marinette Guy) וז'ולייט וידאל (Juliette Vidal) מהעיר סנט אטיין. בימי המלחמה ניהלו השתיים בעיר מרפאת סיוע לאמהות וילדים. הן הפכו את המרפאה למרכז סיוע לארגון אוז"ה ולארגון הצלה של הצופים היהודים בצרפת - "השישית" (La Sixieme), כדי ליטול חלק בהצלת יהודים.
ממחצית 1942 הפעילו השתיים בשאמוני קייטנה לילדים, נוצרים ויהודים כאחד. הוא הוסב לבית ילדים לאחר שנודע לגי ולוידאל שילדים רבים איבדו את הוריהם, אשר גורשו למחנות ההשמדה. בית הילדים עבר מצריף בשאמוני אל מלון "השלום" המקומי (כיום סופרמרקט ברחוב Joseph Vallot [ אנ']). סיפור הכיסוי שלו היה ששימש כבית חופש לילדים מאזורים מסוכנים.
באוקטובר 1943 נמצאו בבית הילדים 42 ילדים, מהם 37 יהודים. הילדים היו בגילאי שלוש עד 14. מרביתם הגיעו מהעיר סנט אטיין. כדי להגן עליהם הם קיבלו שמות צרפתיים והוכנו עבורם מסמכים מזויפים. חלקם למדו בבית הספר המקומי תחת שמות בדויים. בבית הילדים הוכנו גם מסמכים מזויפים שונים עבור אנשי המחתרת הצרפתית. אנשי הצוות של בית המקלט, מרביתם יהודים, טיפלו בילדים במסירות. בין השאר למדו הילדים להחליק על השלג במקום.
בין אנשי צוות הבית הייתה הגרמנייה הנוצרייה קלר ברוויצקי, אשר פעילותה סייעה רבות לקיום ביטחונו של המעון ולאי חשיפתו.
גי ווידאל דאגו לכך שהילדים ישמרו על זהותם היהודית ואת ליל שבת ציינו כיהודים, בנפרד מחבריהם הנוצרים. הם גם חגגו את החגים היהודים במידת האפשר ובחנוכה הדליקו נרות בחנוכייה מאולתרת. הילדים לא ביקרו בכנסייה ולא עסקו בפעילות הנוצרית בבית הספר, כשלמקומיים נמסר שהוריהם הם אתאיסטים.
ב-27 באוגוסט 1944 שוחררה שאמוני על ידי ארגון המאקי. כבר באביב של אותה שנה הועברו עשרה ילדים מבית הילדים לספרד ומשם עלו לארץ ישראל. לאחר השחרור הוסעו הילדים בחזרה לסנט אטיין כדי להתאחד עם הוריהם, אך רק מעטים מאלו שרדו.
בית הילדים בשאמוני פעל עד אוקטובר 1947. חמישים ילדים חיו בו. רבים מהם עלו לארץ ישראל והיתר נותרו לחיות בצרפת.
מרינט גי וז'ולייט וידאל וכן קלר ברוויצקי הוכרו - ב-1969 וב-1991 בהתאמה - כחסידות אומות העולם.
סם קלמט
סם קלמט (באנגלית: Sam Clemmett; נולד ב-1 באוקטובר 1993) הוא שחקן תיאטרון, קולנוע וטלוויזיה בריטי. הוא ידוע בתפקידו בתור אלבוס פוטר במחזה "הארי פוטר והילד המקולל".
ביוגרפיה
סם קלמט נולד ב-1 באוקטובר 1993 בברונדל, נורפוק, אנגליה. אמו הייתה רקדנית בלט כשהייתה צעירה וכיום עובדת בחברת עורכי דין העוסקת בתחום הרפואה. אביו מנהל מכירות. הוא האמצעי בין שלושה ילדים.
קריירה
קלמט החל את דרכו בתיאטרון בגיל 10. הוא השתתף בחוג למשחק בתיאטרון ושם עודדו אותו להתמקד במשחק. הוא התקבל לתיאטרון הלאומי לנוער. תפקידו הראשון בתיאטרון היה במחזה "בעל זבוב", שהוצג באוויר הפתוח בתחומי ריג'נטס פארק. יותר מאוחר שיחק בתפקיד ראשי במחזה המבוסס על הספר "הארי פוטר והילד המקולל". במחזה הוא גילם את אלבוס סוורוס פוטר. המחזה הוצג בתיאטראות וסט אנד וברודוויי.
תפקידו הראשון בטלוויזיה היה בשנת 2013 כששיחק בסדרת הטלוויזיה הבריטית "מלחמתו של פויל". באותה שנה השתתף בסדרות הטלוויזיה "רופאים" ו-"Burn the Clock". שנה לאחר מכן שיחק בתפקיד אורח בסדרת הטלוויזיה "הולבי סיטי" ובמיני-סדרה "Our World War".
בשנת 2016 שיחק בתפקיד ראשי בדוקו-דרמה של ה-BBC "Murder Games: The Life and Death of Breck Bednar". הדוקו-דרמה מספרת את סיפורו של ברק, נער בן 14 מסארי ששוכנע על ידי נער בן 18 (אותו מגלם קלמט) להתאבד.
בשנת 2021 שיחק בסרט הקולנוע "צ'רי". במרץ 2022 פורסם כי קלמט לוהק לתפקיד בסדרת הספין אוף, "ברידג'רטון: סיפורה של המלכה שרלוט" לסדרת הטלוויזיה "ברידג'רטון". בסדרה גילם קלמט את ברימסלי, משרתה הנאמן של המלכה בצעירותו.
For You (שיר)
For You (בעברית: בשבילך) הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמר הבריטי ליאם פיין, ביחד עם הזמרת-יוצרת הבריטית ריטה אורה, מתוך פסקול הסרט "חמישים גוונים של שחרור". השיר יצא לאור ב-5 בינואר 2018, כסינגל הראשון מתוך הפסקול.
עם יציאתו נכנס השיר אל המקום הראשון במצעד שבגרמניה, הראשון במצעד שבלבנון, והשמיני במצעד הסינגלים הבריטי.
רקע וכתיבה
השיר נכתב והופק על ידי עלי פייאמי, אלי טמפוסי, אנדרו וואט ופטר קרלסון. השיר הוא שיר בסגנון האלקטרופופ והסינת'פופ. עם השיר הופיעו ליאם פיין וריטה אורה ב-31 בינואר 2018, בתוכנית הטלוויזיה האמריקאית "טונייט שואו עם ג'ימי פאלון".
בנוסף לכך, נכלל השיר באלבומה השני של אורה Phoenix, כרצועה השמינית.
וידאו קליפ
הווידאו קליפ המלא שיצא עבור השיר הועלה ליוטיוב ב-26 בינואר 2018. הקליפ בוים על ידי האנה לוקס דייוויס וצולם בטירה השוכנת בלונג איילנד. בתחילת הקליפ ניתן לראות מזרקה, ומיד לאחר מכן, את ריטה אורה לבושה בשמלה אדומה.
פרח הקקטוס
פרח הקקטוס (באנגלית: Cactus Flower) הוא סרט קומדיה אמריקאי משנת 1969 בהשתתפות אינגריד ברגמן, גולדי הון ווולטר מתאו בתפקידים הראשיים. התסריט מבוסס על מחזה בשם זה שהועלה בהצלחה בברודוויי ב-1968 בהשתתפות לורן באקאל וברנדה ואקרו. מחזה זה מבוסס על מחזה צרפתי בשם Fleur de cactus.
ב-2011 הופק הסרט לזרום עם זה המבוסס על אותו מחזה, עם אדם סנדלר וג'ניפר אניסטון בתפקידים הראשיים.
המחזה "פרח הקקטוס" הועלה בישראל בתיאטרון זווית ב-1968 בבימויו של פיטר פריי עם עדנה פלידל ושמואל עצמון בתפקידים הראשיים.
זה היה תפקידה הגדול הראשון של גולדי הון ועליו הוענק לה פרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר לשנת 1969. היא זכתה על תפקידה בסרט גם ב-פרס גלובוס הזהב לשחקנית המשנה הטובה ביותר - סרט קולנוע.
אינגריד ברגמן הייתה מועמדת על משחקה בסרט לפרס גלובוס הזהב לשחקנית הטובה ביותר - סרט קומדיה או מוזיקלי לשנת 1969.
תקציר העלילה
ד"ר ג'וליאן וינסטון (וולטר מתאו) הוא רופא שיניים מצליח בניו יורק. חלק מהצלחתו נזקף לזכותה של מזכירתו סטפאני דיקינסון (אינגריד ברגמן), רווקה מבוגרת המנהלת את המרפאה וסדר יומו של הרופא.
ג'וליאן הוא רווק מבוגר מבוקש ונשים רבות, צעירות ומבוגרות נמשכות אליו אבל הוא רוצה להישאר חופשי ולא להתחייב לנישואין. סטפאני מאוהבת בחשאי בדוקטור אבל אינה מסוגלת לבטא זאת. הוא מצדו אינו רואה אותה כאובייקט מיני אלא כמזכירה יעילה אבל מבחינת אישה היא יבשה לדעתו כמו הקקטוס היבש והקוצני הנמצא על שולחנה במרפאה והיא מקפידה להשקותו מדי יום. הם אינם פונים אחד לשנייה בשמותיהם הפרטיים.
בת זוגו הנוכחית של הדוקטור היא צעירה חיננית בת עשרים ואחת בשם טוני סימונס (גולדי הון). היא רוצה למסד את הקשר ביניהם על ידי נישואין אבל הוא אומר לה שהוא נשוי ויש לו שלושה ילדים.
טוני מחליטה להתאבד בשאיפת גז אך שכן צעיר בשם איגור סאליבן (ריק לנץ) מציל אותה. ג'וליאן מרגיש אשמה ומבטיח לטוני שייתגרש מאשתו ויישא אותה. טוני מבקשת ממנו לפגוש את אשתו כדי לשוחח אתה ולהבהיר שאינה כזאת שמפרקת משפחות.
ג'וליאן מחליט לבקש ממזכירתו שתתחזה לאשתו. הוא מזמין אותה למסעדה והיא נענית לו ברצון ומתחילה לספר לו שם על עצמה וכי שמה הפרטי הוא סטפאני. כשג'וליאן מבקש ממנה שתתחזה לאשתו היא נעלבת ובורחת מהמסעדה.
לאחר זמן מה היא מחליטה בכל זאת לשתף פעולה. ג'וליאן "משדך" לה אחד מחוליו ושני הזוגות נפגשים "במקרה" במועדון לילה. סטפאני מחליטה לזרז את ההתחזות הזו. בפעם השנייה היא מגיעה עם שמלה מהודרת ולאחר שתיית מספר כוסות היא נלהבת ורוקדת ביחד עם טוני כשג'וליאן מביט בהם וספק מתחיל לכרסם בו. במקום המזכירה הקקטוסית היבשה הוא רואה אישה יפה ומושכת.
כשסטפאני חוזרת למרפאה לקחת את חפציה הוא ממתין לה ומגלה את רגשותיו. הם מתחבקים ואז שמים לב שהקקטוס היבש הפריח פרח יפהפה בדיוק כמו שסטפאני "הקקטוס" פורחת, זה שם הסרט.
פובליוס קורנליוס סקיפיו אסינה
פובליוס קורנליוס סקיפיו אסינה (בלטינית: Publius Cornelius Scipio Asina; המאה ה-2 לפנה"ס) היה מגיסטראט רומאי. שימש כקונסול בשנת 221 לפנה"ס וכאינטררקס בשנת 217 לפנה"ס.
ביוגרפיה
הוא היה בנו של גנאיוס קורנליוס סקיפיו אסינה, בן למשפחת סקיפיו שהייתה אחת המשפחות החזקות ביותר ברומא. נבחר לקונסול בשנת 221 לפנה"ס יחד עם מרקוס מינוקיוס רופוס. בשנת 217 לפנה"ס מונה לאינטררקס שתפקידו היה לארגן את הקונסולאט במקרה שאחד הקונסולים נהרג ועמיתו אינו נמצא. הוא נזכר לאחרונה בשנת 211 לפנה"ס כאשר נודע שחניבעל מתקרב אל רומא במטרה לתקוף אותה (למעשה הייתה זו פעולת הסחה) הוא הציע להעביר אל סביבות רומא את כל הלגיונות באיטליה. הצעתו נפסלה. לאחר מכן לא ידוע עליו דבר
מקרוביוס כותב כי הכינוי "אָסִינָה", שפירושו בלטינית "אָתוֹן", הודבק לאחד מאבות משפחת הקורנליים בעקבות מעשה יוצא דופן, וכנהוג ברומא עבר בירושה לצאצאיו. איש זה נתבקש, על פי המסופר, להמציא עֲרֵבִים לנדוניה עבור בתו או לרכישת נחלת קרקע, וכדי להוכיח את המטילים ספק באמינותו על טעותם, הוביל לתוך הפורום אתון נושאת ככרות כסף.
ויליאם ראני
ויליאם טיילי ראני (באנגלית: William Ranney; 9 במאי 1813 – 18 בנובמבר 1857) היה צייר אמריקאי מהמאה ה-19, שנודע בתיאוריו את חיי המערב, נושאים היסטוריים ודיוקנאות. במהלך 20 שנות הקריירה שלו יצר 150 ציורים ו-80 רישומים, ונחשב לצייר הז'אנר הגדול הראשון שעבד בניו ג'רזי, ואחד הציירים האמריקאים החשובים ביותר לפני מלחמת האזרחים האמריקנית.
קורות חייו
ויליאם טיילי ראני נולד במידלטאון, קונטיקט ב-9 במאי 1813, בנם של ויליאם ראני, רב חובל, וקלריסה ראני. בשנת 1826, בגיל 13, הוא עבר לפייטוויל, צפון קרוליינה, והתגורר אצל דודו מצד אמו, הסוחר ויליאם נוט, והיה חניך אצל פחח.
בגיל 20 עבר ראני לברוקלין בשנת 1833 כדי ללמוד ציור. ב־12 במרץ 1836, שישה ימים לאחר קרב אלמו, הוא התנדב לצבא טקסס להילחם במלחמת העצמאות של טקסס בפיקודו של הגנרל סם יוסטון. התנסותו בתקופה זו הייתה בעלת השפעה משמעותית על נושאי עבודותיו העתידיות. השירות הצבאי של רנני הסתיים אחרי תשעה חודשים בצבא טקסס ב־23 בנובמבר 1836. הוא נשאר במערב קולומביה, טקסס עד שחזר לברוקלין בשנת 1837.
קריירה
ראני חידש את העשייה האמנותית שלו בברוקלין, והפך לצייר צבעי שמן אוטודידקט, שמעולם לא קיבל הכשרה רשמית. בשנת 1838 הציג בפומבי את ציוריו בפעם הראשונה באקדמיה הלאומית לעיצוב בניו יורק. הוא קיבל פרס על ציור הז'אנר הראשון שלו "סצנת חיזור", שהוצג ביריד מכון המכניקה בניו יורק. הוא נסע הלוך ושוב בין קרוליינה הצפונית לניו יורק בשנים 1839 ו-1842. בשנת 1843 הוא פתח סטודיו בניו יורק, שם התפרסם כצייר פורטרטים. מעט מהיצירות שלו מתקופה זו שרדו.
בשנת 1847 עבר לוויקהוקן, והתחתן עם מרגרט אגנס או'סאליבן בשנה שלאחר מכן.
בשנת 1853 הם חזרו לניו ג'רזי, והתיישבו לצמיתות עם שני בניהם בבית משק בן 14 חדרים בקהילת האמנים בווסט הובוקן, ניו ג'רזי, שהיא החלק הדרומי של יוניון סיטי. הבית, היה ממוקם ברחוב שתים עשרה, השקיף על קו הרקיע של מנהטן. הבית כלל סטודיו דו-קומתי עם זכוכית ואורווה לסוסים. ראני שהיה רוכב סוסים מושבע, צייר אותם ברבות מיצירותיו. הנרי טוקרמן, בספר האמנים שלו, תיאר כך את הסטודיו של ראני:
הוא נבנה שאפשר להכניס אליו חיות בית. רובים, אקדחים ומשקפי ראייה נתלו על הקירות. בנוסף היו בסטודיו אוכפים וציוד רכיבה, שעשויים לגרום למבקר לדמיין שהוא נכנס לבקתה של חלוץ או לבקתת מפקד בתחנת גבול. אולם התחושה נעלמת במבט בציורים וברישומים שמילאו את הסטודיו שהבהירו כי אתה נמצא בבית של אמן.
ראני היה תורם קבוע וחברה שותף באקדמיה הלאומית לעיצוב ובאיחוד האמנות האמריקני, שניהם היו בניו יורק. הוא גם צייר סצנות היסטוריות, כמו אלה של המהפכה האמריקאית. הוא תיאר בעיקר את חיי היומיום של האוכלוסייה באותם ימים, ולא את סצנות הקרב ההרואיות.
ראני נהנה מציד ברווזים, מה שבא לידי ביטוי בכמה מציוריו בנושא זה. עבודתו הפופולרית והמבוקשת ביותר היא ציורו "על כנף" משנת 1850, המתאר צייד עם ציד מת לרגליו, שעומד לפגוע במטרתו הבאה. ראני הפיק לפחות ארבע גרסאות שונות של הדפס זה, שהמוכרת שבהן נמצאת במכון באטלר לאמנות אמריקאית. היא התפרסמה בשנת 1856 וב־1857.
מכיוון שראני היה שחקן קריקט מושבע, הוא היה ממייסדי מועדון הקריקט בניו יורק, ואחד השחקנים הטובים שלו.
מותו ומורשתו
בשנה שלאחר מכן הציגה קרן ראני תערוכה ומכירה בניו יורק במטרה לגייס כסף עבור מרגרט ראני ושני בניה. כמה מעבודותיו של ראני הוצגו באקדמיה הלאומית לעיצוב, ורבים מחבריו האמנים של ראני, בהם ג'ורג' איננס, ג'ספר פרנסיס קרופסי ואשר בראון דוראנד, תרמו ציורים למאמץ זה ועזרו לגייס מעל 7,000 דולר. חלק מהכסף שימש לתשלום השעבוד שהיה על ביתו של ראני.
ראני נחשב לאחד הציירים האמריקאים החשובים ביותר לפני מלחמת האזרחים, וציוריו זוכים להערכה רבה על ידי אספני אמנות. שישים אחוז מציוריו נמצאים במוזיאונים.
ב־18 בספטמבר 2010 הקדישה העיר יוניון סיטי, ניו ג'רזי סמן היסטורי המזהה את אתר האחוזה לשעבר של ראני בשדרת פליזייד 1215.
WeWork
WeWork היא חברה ציבורית אמריקאית, שבשליטת סופטבנק, המספקת שירותים של משרדים וחללי עבודה גמישים ליזמים, לסטארטאפים ולעסקים בכל גודל וכל סוג, כולל חברות אנטרפרייז ותאגידים, אשר מהוות מעל 50 אחוז מלקוחות WeWork. החברה נוסדה בשנת 2010 ומשרדיה ממוקמים בניו יורק שבארצות הברית. נכון ל-2021 לחברה ישנם 774 מתחמים להשכרה ב-38 מדינות. ישנם 13 מתחמים ברחבי ישראל בערים: תל אביב, רמת גן, פתח תקווה, חיפה, ירושלים, באר שבע והרצליה.
היסטוריה
במאי 2008, אדם נוימן ומיגל מקלבי הקימו את GreenDesk, "שטח עבודה שיתופי ירוק" בברוקלין. בשנת 2010, נוימן ומקלבי מכרו את העסק והקימו את הסניף הראשון של WeWork בשכונת סוהו שבניו יורק. רבקה נוימן בת זוגו של אדם נוימן, שימשה כמנהלת מותג ומנהלת האימפקט הראשית של החברה. רבקה נוימן פיקחה על תוכנית החינוך "WeGrow", שהקימה החברה. עם המשקיעים בחברה נמנים ג'יי פי מורגן צ'ייס, גולדמן זקס ועוד.
ב-9 במרץ 2016 הכריזה החברה על גיוס 430 מיליון דולר, עם הערכת שווי של כ-16 מיליארד דולר.
בפברואר 2017 נודע כי תאגיד ההשקעות סופטבנק משקיע בחברה 4 מיליארד דולר, לפי שווי מוערך של כ-20 מיליארד דולר.
ביולי 2017 גייסה החברה 500 מיליון דולר בהובלת האני-קפיטל וסופטבנק למטרות התרחבות הפעילות בסין.
בשנת 2019 נקלעה החברה למשבר. שווי ההנפקה המוערך של החברה עמד בינואר 2019 על 47 מיליארד דולר, ובסמוך למועד ההנפקה המתוכנן, שווי ההנפקה ירד לטווח של 20–30 מיליארד דולר. עקב כך, ההנפקה שתוכננה לספטמבר 2019 נדחתה לזמן בלתי ידוע. יומיים לאחר כישלון ההנפקה, נוימן הודיע על פרישתו מתפקיד המנכ"ל. מהלך זה מגיע לאחר טענות על התנהלותו הבלתי-הולמת וניהול כושל של החברה, ובעקבות פרסום תחקיר בוול סטריט ג'ורנל לפיו נוימן השכיר לחברה נכסים שבבעלותו. את תפקיד המנכ"ל מילאו באופן זמני סבסטיאן גאנינגהם (המשנה ליו"ר) וארטי מינסון (סמנכ"ל כספים). בפברואר 2020 מונה סנדיפ מתראני למנכ"ל החברה.
במרץ 2021 הודיעה החברה שבכוונתה להפוך לחברה ציבורית דרך מיזוג עם חברת רכישה למטרות מיוחדות (SPAC), לפי שווי של 9 מיליארד דולר. ב-21 באוקטובר החל המסחר במניות החברה בבורסה לניירות ערך בניו יורק.
חיי אהבה (ספר)
חיי אהבה הוא רומן מאת צרויה שלו, שיצא לאור בשנת 1997 בהוצאת כתר. זהו ספר הפרוזה השני וספרה השלישי של שלו. הספר זכה לשבחי המבקרים והיה לרב מכר, ותורגם לשפות רבות, וכן עובד לסרט "חיי אהבה" בהפקה ישראלית-גרמנית. שלו השתתפה בכתיבת התסריט ואף שיחקה בסרט. הספר זכה בפרס "נוצת הזהב" מטעם אקו"ם, 1997.
עלילה
גיבורת הספר היא יערה קורמן, אישה נשואה וסטודנטית למדעי היהדות. בביקור בבית הוריה מופיע גבר מבוגר בשם אריה אבן שמוצג בפניה כ"ידיד ותיק" של המשפחה. פגישה ראשונה זו גורמת ליערה לפתח רגשות שליליים כלפי אבן, אך בפעם השנייה, בה היא נתקלת בו במקרה כאשר הוא בחברת אישה צעירה בחנות בגדים, היא מתחילה לרצות בקרבתו ולחפש אותה, מה שמוביל לקשר רומנטי ביניהם. במהלך קשר זה מפתחת יערה תלות באבן והיא נאלצת לשכב גם עם ידידו שמשמש כשופט, להתחבא בדירתו בזמן מסיבה ואף לשמוע סיפורים על אשתו ולהשלים עם קיומן של מאהבות נוספות בחייו.
אן דודק
אן לואיז דודק (באנגלית: Anne Louise Dudek; נולדה ב-22 במרץ 1975) היא שחקנית אמריקאית. מוכרת בעיקר בשל השתתפותה בסדרות הטלוויזיה "האוס", "מד מן", "אהבה גדולה" ו"פרשיות סמויות".
ביוגרפיה
דודק נולדה בעיר בוסטון, מסצ'וסטס שבארצות הברית, למשפחה נוצרית. היא גדלה בניוטון, מסצ'טוסטס. אביה היה ארכיטקט ממוצא פולני. דודק למדה בתיכון "ניוטון היי סקול", וקיבלה תואר אקדמי באוניברסיטת נורת'ווסטרן.
החל מאמצע שנות התשעים, כשהייתה תלמידה בנורת'ווסטרן, ועד לשנת 2001, השתתפה דודק במספר הפקות תיאטרון בברודוויי. הפריצה הגדולה שלה בתיאטרון הגיעה בעקבות הופעתה בהצגה "Wrong Mountain" בשנת 2000. באותה שנה כיכבה בהצגה "ביבר הזכוכית".
לאחר הצלחתה בברודוויי עברה דודק למסכי הטלוויזיה, כשקיבלה תפקיד ראשי בדרמה הקומית הבריטית "מועדון הספר". מאז ביצעה הופעות אורח במגוון סדרות טלוויזיה, בין היתר ב"עקרות בית נואשות" (כבת זוגו של קארל מאייר, עונה 1), ב"איך פגשתי את אמא" (כמאמנת הקרב מגע וחברתו לשעבר של טד), ב"חברים" (כבת זוגו של מייק הניגן), ב"מכושפות", ב"עצמות" (כעורכת הדין ובת זוגו של סילי בות'), ב"מחשבות פליליות" בעונה 8 פרק 5 בתור רוצחת סדרתית, ב"מספ7ים" וב"עמוק באדמה". בנוסף, גילמה את לוסינדה ברי בפרק הבכורה של הסדרה "בניחוש חוקר", ומורה בעלת קשר מיני עם אחד מתלמידיה בסדרה "חוק וסדר: כוונה פלילית".
בשנת 2003 גילמה את בתו של קולמו סילק (אנתוני הופקינס) בסרט "הכתם האנושי".בשנת 2004 גילמה את טיפני וילסון בקומדיה "לבנבנות" בכיכובו של מרלון ויינס, ובשנת 2006 שיחקה בדרמה הרומנטית "עד 10 פריטים" לצידו של מורגן פרימן.
ב-2007 החלה לגלם את אמבר ווקאליס בעונה הרביעית של הסדרה "האוס". דמותה, שכונתה על ידי דמותו של האוס "כלבה רצחנית", המשיכה להופיע בקביעות עד לסוף העונה, אך "נהרגה" בפרקה האחרון. ב-2007 קיבלה תפקיד בסדרה "מד מן" כשכנה של בטי ודון דרייפר, פרנסין הנסון. בנוסף גילמה את לורה גרנט בסדרה "אהבה גדולה".
בשנת 2010 החלה לככב בסדרת הדרמה של USA Network "פרשיות סמויות" בתפקיד דניאל ברוקס, אחותה של הדמות הראשית. דודק שבה לתפקידה שנה לאחר מכן בעונה השנייה, ובעונה השלישית דמותה קיבלה פחות זמן מסך, ולעונה הרביעית היא כבר לא שבה.
בשנת 2014 כיכבה בסדרת הדרמת פשע "מחשבות רצחניות" בדמותה של בנדיקט שפר, אשתו של תומאס (ג'יימס ד'ארסי). הסדרה שודרה ברשת הטלוויזיה A&E, ובוטלה לאחר עונה אחת. בנוסף, התארחה בסדרות "גרים" ו"האנטומיה של גריי".
בשנת 2016 גילמה את אליס בסרט המתח "השכן הטוב" לצד ג'יימס קאן. בנוסף, התארחה בסדרות הטלוויזיה "לונגמייר", "הקוסמים" ו-"מינדי".
חיים אישיים
נישאה לאמן מת'יו הלר בשנת 2008. לשניים בן (נולד ב-14 בדצמבר 2008) ובת (נולדה בפברואר 2012). הם התגרשו ב-2016.
גורגופון
גורגופון (ביוונית: Γοργοφόνη) היא דמות מהמיתולוגיה היוונית, נחשבת לאישה הראשונה שנישאה פעמיים.
גורגופון הייתה בתם של פרסאוס ואנדרומדה. משמעות שמה הוא "קוטלת הגורגונות", כמחווה לאביה שהרג את מדוזה הגורגונה.
היא נישאה לפריארס מבית המלוכה של ספרטה ונולדו להם לאוקיפוס ואפראוס.
לאחר מותו של פריארס נישאה לאויבלוס מלך ספרטה ובכך הפכה לאישה הראשונה שנישאה פעמיים. להם נולדו טינדראוס, אביהם של קסטור ופולוקס והלנה; היפוקון, שנרצח בידי הרקולס; ואיקריוס, אביה של פנלופה, אשתו של אודיסאוס.
ישנה דמות שולית נוספת במיתולוגיה היוונית בשם גורגופון, אישה שנישאה לפרוטאוס, בנו של אגיפטוס.
ריצ'רד לורנס מילינגטון סינג'
ריצ'רד לורנס מילינגטון סינג' (אנגלית: Richard Laurence Millington Synge; 28 באוקטובר 1914 - 18 באוגוסט 1994) היה ביוכימאי בריטי, חתן פרס נובל לכימיה לשנת 1952 (במשותף עם ארצ'ר ג'ון פורטר מרטין), "על המצאת שיטת הכרומטוגרפיה למקוטעין."
חייו
בשנת 1952 זכה בפרס נובל לכימיה, יחד עם ארצ'ר ג'ון פורטר מרטין, איתו החל לעבוד בזמן לימודיו בלידס, על המצאת שיטת הכרומטוגרפיה למקוטעין.
בשנים 1968–1984 שימש סינג' כפרופסור למדעי הביולוגיה באוניברסיטת מזרח אנגליה. ב-1977 העניקה לו אוניברסיטת מזרח אנגליה תואר דוקטור לשם כבוד בתחום המדע.
נפטר בנוריץ' ב-18 באוגוסט 1994.
עונת 1991/1992 בליגה הלאומית בכדורסל
עונת 1991/1992 בליגה הלאומית בכדורסל  הייתה העונה ה-38 של הליגה. הליגה כללה 12 קבוצות. מתכונת התחרות עם פורמט פלייאוף לא השתנה מהעונה הקודמת. ארבע הראשונות התמודדו זו מול זו בסדרות של הטוב מחמישה משחקים, כשלקבוצה בעלת המיקום הגבוה יותר יתרון ביתיות. מנצחות סדרות חצי הגמר התמודדו בסדרת גמר של טוב מ-5 כאשר המנצחת בסדרת הגמר זוכה באליפות.
על ניצחון במשחק הוענקו שתי נקודות ונקודה בודדת הוענקה על ההפסד במשחק. לליגה העליונה עלו הפועל אילת ומכבי חדרה.
העונה הסדירה החלה ב-1 באוקטובר 1991 הסתיימה ב-23 במרץ 1992. לאחר הפלייאוף, העונה הסתיימה בניצחון של מכבי תל אביב בפעם ה-23 ברציפות.
בהתאם לתוצאות העונה הפועל רמת השרון ובית"ר תל אביב ירדו ליגה.
הארגון הבינלאומי של עורכי דין ומשפטנים יהודים
הארגון הבינלאומי של עורכי דין ומשפטנים יהודים (באנגלית: The International Association of Jewish Lawyers and Jurists, ובקיצור: IJL) הוא ארגון לא ממשלתי שנוסד בשנת 1969, במטרה לקדם זכויות אדם ברחבי העולם.
היסטוריה ופעילות
בין מייסדי הארגון ניתן למנות את שופט בית המשפט העליון הישראלי, חיים כהן, שופט בית המשפט העליון האמריקאי, ארתור גולדברג ורנה קאסן, חתן פרס נובל לשלום. חברי הארגון כיום כוללים, בין השאר, עורכי דין, שופטים ואקדמאים, מלמעלה מ-50 מדינות.
מטרת הארגון
קידום זכויות אדם בכל מקום, לרבות באמצעות מניעה של פשעי מלחמה, ענישה של פושעי מלחמה ואיסור על נשק להשמדה המונית וכן קידום שיתוף פעולה בינלאומי שמבוסס על שלטון החוק ויישום הוגן של אמנות והסכמים בינלאומיים. הארגון מחויב במיוחד לנושאים שבסדר היום של העם היהודי, ופועל במטרה למנוע גזענות, אנטישמיות, שנאת זרים ושלילת קיומה של מדינת ישראל.
הארגון הבינלאומי של עורכי דין ומשפטנים יהודים הוא ארגון לא ממשלתי בעל סטטוס יועץ מיוחד למועצה הכלכלית-חברתית של האו”ם (ECOSOC). סטטוס זה מאפשר לנציגי הארגון להביע עמדה ולהשתתף בדיונים של המועצה לזכויות אדם בז'נבה ובגופים נוספים של האו“ם. הארגון משתתף באופן עקבי במושבי המועצה ונושא נאומים העוסקים באנטישמיות, הכחשת שואה, הפרות זכויות אדם והיחס הבלתי-הוגן של המועצה לישראל.
Justice
מעל 25 שנה, הארגון מפרסם כתב עת בשם "Justice", אשר בוחן סוגיות משפטיות מהותיות שרלוונטיות לפעילות הארגון. קישור.
נשיא הארגון הוא עו"ד מאיר לינזן.
נשיאי הארגון
הדסה בן עתו
השופטת הדסה בן עתו הייתה שופטת ישראלית, סגנית נשיא בית המשפט המחוזי בתל אביב ושופטת במינוי זמני בבית המשפט העליון. ב-1988 היא מונתה לנשיאת הארגון הבינלאומי של עורכי דין ומשפטנים יהודים (IJL). בן עתו כיהנה בתפקיד זה עד לשנת 2004. כנשיאת הארגון, בן עתו פעלה, בין השאר, לחשיפה וגינוי של גילויי אנטישמיות ברחבי העולם ולהובלת מהלכים משפטיים נגד מכחישי שואה.
בן-עתו הייתה חברה פעמיים במשלחת ישראל לאו"ם (1965 ו-1975), ופעמיים חברה במשלחת ישראל לוועידת אונסקו לזכויות האדם. ב-1991, לאחר 31 שנים בהן כיהנה כשופטת בדרגות שונות בבתי משפט בישראל, פרשה בן-עתו מתפקידיה במערכת המשפט. מאז פרישתה מכס השיפוט עסקה בן-עתו במאבק נגד האנטישמיות, ובמסגרתו כתבה את הספר "השקר שמסרב למות" (1998), העוסק בפרוטוקולים של זקני ציון (מסמך אנטישמי נפוץ ששימש כצידוק לתומכי הנאציזם) ומתאר את מקורם. כמשפטנית ומומחית לנוהלי האו"ם, חקרה בן-עתו את טיבם של הפרוטוקולים וכן את הטענות שהטקסט זויף או נגנב. ספרה "השקר מסרב למות" תורגם לתשע שפות והתפרסם ברחבי העולם.
עירית קאהן
ב-2011 נבחרה להיות הנשיאה של הארגון הבינלאומי של עורכי דין ומשפטנים יהודים לאחר שכיהנה כסגנית נשיא הארגון מ-2004. היא כיהנה בתפקיד זה עד לשנת 2017.
בשנים 1995–2005 כיהנה כמנהלת המחלקה לעניינים בינלאומיים בפרקליטות המדינה. במסגרת תפקידה כמנהלת המחלקה הנ"ל הייתה אחראית על התדיינות במישור הבינלאומי הפלילי בייצוג מדינת ישראל בנושאי הסגרה, עזרה משפטית, העברת אסירים בין מדינות וחטיפת ילדים.
כנשיאת הארגון, קאהן ניהלה פעולות משפטיות רבות נגד אנטישמיות, פגיעה בזכויות אדם ודה לגיטימציה של מדינת ישראל. באחת ההופעות שלה במועצה לזכויות האדם של האו“ם, כהן נלחמה בטענות לפיהן ישראל גנבה איברים מגופות של פלסטינים, במהלך מלחמת לבנון השנייה (2006). במהלך כהונתה, קאהן פעלה רבות על מנת להבטיח שהארגון ימשיך במאמציו למניעת הפרות חמורות של זכויות אדם, לא רק נגד יהודים, אלא גם נגד מיעוטים אחרים. בנוסף, היא ארגנה כנסים בינלאומיים רבים של ארגון IJL, בהשתתפות מאות עורכי דין ומשפטנים יהודים מכל העולם.
מכרסם קרח עירום חמום מוח
מכרסם קרח עירום חמום מוח (באנגלית: Hotheaded Naked Ice Borer) הוא חיה בדיונית. בעל החיים אוזכר במאמר מ-1995 שנכתב במגזין "דיסקבר", כמתיחת אחד באפריל. המאמר שעסק בחיה נכתב על ידי טים פולגר, אחד מעורכי המגזין. הלה כתב בשנים אחרות מתיחות נוספות לעיתון, כגון על גילויו של חלקיק גדול בשם "ביגון", ועל גילוים של כלי נגינה ששימשו, לכאורה, את האדם הניאנדרטלי.
המתיחה
על פי המאמר, החיה נתגלתה לאחרונה באנטארקטיקה. במאמר הוצג צילום מפוברק של חפרפרת דמוית חולדה, בעלת גידול היוצא מראשה, שם ניתן לראות כלי דם רבים. התמונה נוצרה למעשה באמצעות עיבוד דיגיטלי של תמונת חולד עירום. נתווספו לו ניבים וראש גדול. לטענת המאמר המזויף, כדי להשיג מזון נוהגים מכרסמים אלה להתאחד בקבוצות במחילה מתחת לקרח ולהשתמש בראשיהם הגדולים כדי להמיס את הקרח למים. כשחיה אחרת, כגון פינגווין, נופלת לתוך מאגר המים שנוצר על ידי המכרסמים, אלה מתנפלים עליה וטורפים אותה. המאמר אף העלה השערה כי החוקר הצרפתי פיליפ פואסון, שב-1837 אבדו עקבותיו באנטארקטיקה, נטרף על ידי המכרסמים בדרך זו. רמז שניתן במאמר לכך שהוא למעשה מתיחה מצוי בשמו של הביולוג האיטלקי שגילה לכאורה את המכרסם, ושמו אפרילה פאצו.
סיקור תקשורתי
המתיחה זכתה לאזכורים רבים, בין השאר בנשיונל ג'אוגרפיק, שהעלה טור במטרה להתייחס למבול המכתבים שהתקבלו במערכת המגזין לאחר הפרסום. דירוגים רבים מתייחסים למתיחה כאל אחת הטובות והבולטות בהיסטוריה של מתיחות האחד באפריל.
סלאוקוס השישי
סֵלָאוֹקוּס הֲשִׂישִׂי אַפִּיפַנֵס (יוונית עתיקה: Σέλευκος Ἐπιφανής Νικάτωρ) היה מלך הממלכה הסלאוקית בסוריה בין השנים 96 ו-94 לפנה"ס. היה בנו של אנטיוכוס השמיני ונכדו של תלמי החמישי (מצד אמו). לפי כתביו של אפיאנוס, סלאוקוס היה שליט אכזר אשר הטיל מס יתר לתמיכה במלחמותיו, דבר אשר הביא למרידות בשנה השנייה לשלטונו אשר עלו לו בחייו.
ביוגרפיה
בתקופת שלטון אביו של סלאוקוס, אנטיוכוס השמיני, מרד אחיו של האחרון, אנטיוכוס התשיעי (אאוסבס), אשר התחזק הודות למלחמת אזרחים אשר קדמה בין אחיו השליט והמלכה השותפה (אך לא אשתו) קלאופטרה תאה, מלכת הממלכה הסלאוקית נגד אלכסנדר זבינס; שני הצדדים הצליחו לשמור על אדמתם אך לא הצליחו להתגבר אחד על השני.
בתחילת שנת 95 לפנה"ס פגש סלאוקוס את דודו בקרב. הוא ניצח את אנטיוכוס התשיעי וצבאו, אך הממלכה הסלאוקית לא התאחדה מחדש, שכן בנו של אנטיוכוס התשיעי, אנטיוכוס הקסוס אֵוּסֶבֵּס פִילוֹפָּטוֹר, הפך למנהיג הענף הדרומי והמשיך במאבק כאנטיוכוס העשירי.
עם הזמן, לאחר מיסוי יתר של כל השטחים בשליטתו, אזל הכסף, וכאשר הורה סלאוקוס להלחים מטבעות חדשים גרם לאינפלציה שהביאה לקריסת ערך המטבע המדיני ולמשבר כלכלי. בשנת 94 לפנה"ס הטיל אנטיוכוס העשירי מצור על סלאוקוס השישי וכוחותיו במופסטיה אשר בקיליקיה. הוא הבעיר באש את מבצרו של סלאוקוס והאחרון נהרג בשריפה.
WGS
WGS (ראשי תיבות באנגלית של: World Geodetic System, תרגום: מערכת גאודטית עולמית) הוא תקן המשמש בקרטוגרפיה, גאודזיה וניווט, כולל GPS ומערכות GNSS אחרות. היא כוללת סטנדרט של מערכת קואורדינטות המתייחסות לכדור הארץ, משטח ייחוס ספרואידי התייחסות לפני השטח (דאטום או "אליפסואיד ייחוס") עבור נתוני גובה גולמיים, משטח שווה פוטנציאל כבידה ("גאואיד") המגדיר את פני הים הנומינליים.
הגרסה האחרונה היא WGS84 (הידועה גם בשם WGS 1984, EPSG:4326), פורסמה בשנת 1984 ועודכנה לאחרונה ב-2004. ערכות קודמות כוללות את WGS 72, WGS 66, WGS 60. כאשר WGS 84 היא נמצאת בשימוש מערכת GPS האמריקאית.
ראשית הצירים של המערכת היא מרכז המסה של כדור הארץ עם שגיאה מוערכת של כ-2 סנטימטרים בלבד.
את WGS 84 מרידיאן קו אורך אפס הוא מרידיאן הייחוס IERS, 5.3 שניות קשת או 102 מטרים ממזרח לקו גריניץ' בקו הרוחב של מצפה הכוכבים המלכותי.
מתן עדין
מתן עדין הוא טייס וקצין צה"ל בדרגת תת-אלוף. שבתפקידו האחרון כיהן כראש להק השתתפות ומסוקים בחיל האוויר הישראלי.
ביוגרפיה
עדין גדל ביישוב בערבה. הוא התגייס לצה"ל ב-1997, שירת כטייס מסוקי אפאצ'י AH-64 בחיל אוויר. פיקד על טייסת 190 ועל טייסת 113. ב-2018 מונה למפקד בסיס עובדה. ב-2020 מונה לראש מחלקת הסגל בלהק כוח האדם. במרץ 2021 מונה לראש להק השתתפות ומסוקים. במאי 2022 מונה בנוסף לממלא מקום ראש להק האוויר, עד לתחילת כהונתו של תומר דגני בספטמבר באותה שנה.. באוגוסט 2023 סיים את תפקידו כראש להק השתתפות ומסוקים ובהתאם פורש מצה״ל לאחר 26 שנות שירות.
היום הלאומי של שווייץ
היום הלאומי של שווייץ (בגרמנית: Schweizer Bundesfeier, בצרפתית: Fête nationale Suisse, באיטלקית: Festa nazionale svizzera, ברומאנש: Fiasta naziunala Svizra), שחל מדי שנה ב-1 באוגוסט, הוא יום העצמאות של שווייץ.
היום מצוין ב-1 באוגוסט בו נחתמה בשנת 1291 האמנה הפדרלית של 1291, מסמך חוזי שקבע את יחסי הגומלין בין שלושת הקנטונים הראשונים (אורי, שוויץ ואונטרוולדן, שאליהם הצטרף במהרה קנטון אובוולד), וסימן את תחילתה של שווייץ כיחידה פוליטית נפרדת ב"ברית הנצחית". מאז 1899 הוכרז רשמית 1 באוגוסט כחג לאומי שווייצרי, אך רק מאז 1994 מדובר בחג ציבורי באופן חוקי, בעקבות משאל עם שהושק בשנת 1991 לרגל 700 שנה לקונפדרציה.
בערים הגדולות נחגג היום בהופעות זמר ומופעי זיקוקים, ובעיירות קטנות רבות נערכים מצעדים בהם לבושים הצועדים בבגדים מסורתיים.
גלריה
גלריית תמונות מתהלוכת 1 באוגוסט בשנת 2011 בעיירה וילאר-סור-אולון
שישו ושמחו (סדרת טלוויזיה)
שישו ושמחו היא סדרת טלוויזיה קומית-דרמטית מוזיקלית, שבמרכזה מקהלת הרבנות הצבאית. משודרת בכאן 11 החל מ-16 במאי 2022. היא צולמה בארמון בניצנים ובסביבתו.
הסדרה חודשה לעונה שנייה.
עלילה
מקהלת הרבנות הצבאית בסדרה היא להקה כושלת, שכבר אינה מוזמנת להופעות. אפילו לחידון התנ"ך בו הייתה מופיעה בקביעות כבר אינה מוזמנת. הלהקה מופיעה מדי פעם רק בזכות ביטולים של להקות צבאיות אחרות.
נחומי (נוה צור) הוא חבר ותיק במקהלה, שר בקול שני, וחולם על היום שיהפוך לסולן. מנצח המקהלה מנדי פאר (נתן דטנר) מעדיף להביא כסולן את דודי (אסף הרץ), זמר חרדי כוכב יוטיוב. למקהלה מובא גם גידי (עילי צ'פמן), חילוני עריק מצה"ל וגיטריסט מוכשר, שעושה כל מה שאפשר כדי להפסיק את שירותו בצה"ל.
בעקבות פטירתו הפתאומית של הרב הצבאי הראשי אלוף הרב אשריאל ברדוגו (אלברט אילוז), ממנה ראש אכ"א את אלחנן ויזנר (אקי אבני) לתפקיד הרב הצבאי הראשי. ויזנר הוא קצין קרבי מוערך מחטיבת גולני, קטוע שתי כפות ידיו לאחר שקפץ על רימון. משתמש בתותבות ביוניות משוכללות המופעלות בכוח המחשבה.
חברים על הכוונת: להפחיד את הדוב
חברים על הכוונת: להפחיד את הדוב (באנגלית: Open Season: Scared Silly) הוא סרט הנפשה ממוחשבת של חברת סרטי סוני הנפשה. הסרט הופץ ישירות ל-DVD בשנת 2015. בסרט זה לא מופיעות הדמויות מתוך שני סרטי ההמשך הקודמים, "חברים על הכוונת 2" ו"חברים על הכוונת 3".
שישו ושמחו (סדרת טלוויזיה)
עלילה
פנינית (תמוז לוי) היא חברתו של נחומי. היא דתיה לאומית ושומרת נגיעה מנחומי, אולם בתפקידה כמש"קית ת"ש ביחידת מגלן איננה שומרת נגיעה מלוחמי היחידה. נחומי מתוסכל שלא קיבל את תפקיד הסולן, ובניסיון להרשים את חברתו הוא מבקש העברה ליחידה קרבית, אף על פי שהוא שמן ובעל כושר קרבי נמוך. נחומי מתאמץ מאוד אבל נכשל בבוחן בר-אור ומסיים במעצר.
חברים על הכוונת: להפחיד את הדוב
תקציר העלילה
אליוט מספר את האגדה המספרת על איש-זאב שחי ביער. אולם דוב הגריזלי בוג מבוהל מהרעיון ומסרב לצאת למחנה הקיץ המסורתי יחד עם חבריו עד שיידע בוודאות כי האיש-זאב אינו שם. אליוט וחבריו מנסים לעזור לבוג להתמודד עם פחדיו, כדי שיוכלו להמשיך ליהנות ביחד. באותו זמן הצייד שו (מהסרט הראשון) חוזר ופתח בשנית את עונת הצייד, כשהחיות בשמורה בסכנה, בוג, אליוט ומר נקניק יצאו כדי לחקור את התעלומה על איש הזאב, והובילו לסגירת עונת הצייד.
שישו ושמחו (סדרת טלוויזיה)
עלילה
הזדמנות להופעה של מקהלת הרבנות לפני חיילי צה"ל ולפני הרב הצבאי הראשי החדש ויזנר – מתאפשרת רק כלהקה מחליפה של להקת פיקוד הדרום, אשר נאלצת לבטל את הופעתה עקב שלשולים פתאומיים לכל חבריה. זה קרה לאחר החדרת חומר משלשל למזון הצבאי שלהם על ידי הקברנים ומטהרי המתים של הרבנות (אלי גורנשטיין ובן יוסיפוביץ').
בסיום ההופעה שלף גידי את השופר המקורי של הרב הצבאי הראשון - הרב שלמה גורן (שופר היסטורי ששימש את הרב גורן בעת שחרור המקומות הקדושים, שהרב ויזנר שמר לתצוגה בלבד בחדרו) ותקע בו לפני כולם. כעונש הוא הצטרף לנחומי בחדר המעצר.
נחומי העצור מקשיב לקטעי חזנות בנגן מוזיקה, ואז נשמעת הקלטה של חברתו פנינית, אשר מודיעה לו שהיא נפרדת ממנו ומבקשת שלא יתקשר אליה יותר. בסוף ההקלטה נשמע מזמור החזנות של הרב שלמה קרליבך "גם כי אלך בגיא צלמוות" בצר לו, נחומי שר ברגש ובקול רם את המזמור.
הרב ויזנר שומע את שירתו של נחומי ומתרשם מאד. הוא מבקש לסייע לו ואף מתקשר אל פנינית (שלא מוכנה יותר לחזור אל נחומי). הרב ויזנר מבקש לשמוע שוב את מזמור החזנות האיכותי של נחומי, מתוך מטרה לשלב אותו בהופעת מקהלת הרבנות. נחומי מנסה שוב ושוב בלי הצלחה לשחזר את הצליל המיוחד של שירתו הראשונה. בסוף מוצא הרב ויזנר רעיון איך ליצור לנחומי אווירה של "": אנשי הרבנות מטהרים את נחומי, מלבישים אותו בתכריכים ומניחים אותו בארון מתים - בעודו בחיים. החזן מנעים בקולו את "אל מלא רחמים". נחומי קם, פורץ ויוצא מתוך ארון המתים, וגוער בחזן על זילות קטע התפילה. בשלב זה מושמעת ההקלטה של פנינית בכריזה ובסופה השיר. רק אז נחומי מצליח סוף-סוף לשיר באיכות גבוהה, אשר מרשימה את כולם.
הרב ויזנר מגיע לפגישה בביתה של חמוטל (לירון בן-שלוש), לאחר שהיו חברים במשך 14 שנים. אפי (יעל טל) שותפתה לדירה של חמוטל, היא רווקה ובהריון מתקדם מתרומת זרע. לפתע יורדים לה המים, והרב ויזנר מסיע אותה בדחיפות לכיוון בית החולים שערי צדק. במהלך הנסיעה הילוד מתחיל לצאת, והרב ויזנר עוצר בצד הדרך ומיילד את אפי. לאחר שאמבולנס מסיע את היולדת ואת הילוד אל בית החולים, נותרים הרב ויזנר וחמוטל לבדם, ואז הוא מציע לה נישואין. מאוחר יותר חמוטל מתקשרת אל הרב ויזנר, ומודיעה לו שהיא איננה מעוניינת יותר בקשר איתו. מש"ק הדת אליעזר (לנגי) לנגנטל (דניאל מורשת) התעורר בבעתה מחלום אירוטי-הומוסקסואלי שבו נראה הרב ויזנר ללא בגדים. הוא הולך לעוסק בטיפולי המרה (אוהד קנולר) שנותן לו שוקר חשמלי לטיפול עצמי. המחשבות הטורדניות לא נותנות לו מנוחה, והוא מרבה לתת לעצמו מכות חשמל ולאמר לעצמו משפטים כפייתיים. בביקור חוזר, המטפל נותן ללנגי משימה לביצוע: לנגוע בשדיים של אישה. לנגי אוזר אומץ, מגיע לחדרה של שירה (יסמין עיון) הרל"שית, ומתחיל לדבר בצורה מרומזת על קשר בינו לבינה. שירה מטיחה בו מיד, שהיא כבר שמה לב שהוא הומו, ושהוא חושק בעצם ברב ויזנר. הוא מבקש בכל זאת להניח את ידיו על חולצתה מעל שדיה, והיא מסכימה לכך לשניות ספורות.שירה עוסקת באימון עצמי בשטח הבסיס, ובזמן תפילת שחרית עיני כל החיילים פונות החוצה אל כיוון החלון ומביטות בה מבצעת כפיפות מתח, במקום להתרכז בתפילה. ויזנר מתרגז ומעיר לשירה על כך בצורה לא נעימה. היא עונה לו, שלהבא היא תקום לאימונים בלילות. באחד הלילות בעת ריצת אימון, שירה מוצאת את נחומי ששומר בבסיס. היא מבחינה במצב רוחו העגום, ומחבקת אותו כדי לעודד את רוחו. נחומי ההמום קופא במקום ולא עושה כלום. דודי שבמקרה היה ער, מבחין בנעשה ומדווח לרב ויזנר. הרב ויזנר מחליט להדיח מיד את שירה מתפקידה. בכל זאת הוא מבקש לכתוב לה מכתב עם המלצה חיובית, אך היא נעלבת קשות ומסרבת.
דודי, שאיבד את תפקידו המרכזי במקהלה, מקליט שיר חדש לאוהדיו ביוטיוב. חברי המקהלה לועגים לו על השיר, ונחומי אף משפיל אותו לפני כולם. מצד שני אחיו ואמרגנו ינקי (עידו מוסרי), כועס עליו מאד על השיר החובבני. בצר לו דודי מביים התאבדות בתלייה בחדרו בשיחת וידאו עם אחיו. בינתיים נחומי נשלח לחפש אחריו, פורץ לחדרו ואז דוד מאבד את שיווי המשקל ונחנק באמת מחבל התליה המאולתר. נחומי קופץ עליו, עד לשבירת התקרה שאליה היה מחובר החבל. כאשר שניהם שרועים על הרצפה, נחומי מודה שלא שם את ליבו למצוקתו של דודי, ושניהם משלימים.
לנגי שם ידו על משלוח שהגיע ללשכת הרב ובו בובות מין מתנפחות בעלות פני גברים, שהוזמנו כדי לשמש לתרגול בקורסים בטיהור מתים ובקבורה. הוא ניפח את הבובות בחדרו, ואיפר אחת מהן כך שתידמה לרב ויזנר. לנגי נכנס לפנטזיה מינית בה הוא מדמה את הבובות רוקדות ולועגות לו.
פנינית מגיעה לבסיס הרבנות הצבאית, ונפגשת עם נחומי. היא מראה לו מצגת תמונות מאירועים בהם השתתפו בארבע שנות חברותם. כדי שהכל מושלם, היא רוצה כנות מלאה ביניהם, ולכן היא מספרת לו על אירוע שבו היא נשקה לגידי על שפתיו. נחומי מוצא את גידי במקלחת, וחובט בו. גידי בורח מהמקלחת עירום וחולף לפני פנינית המופתעת.
הרב ויזנר מקבל הזמנה לחתונה של חמוטל שהייתה חברתו 14 שנים והחליטה לעזוב אותו. בעזרת הרל"ש נודע לו שהחתן המיועד אורי בצלאל, מתגייס לשירות מילואים במוצב נחל עוז קרוב לגבול רצועת עזה. הרב מגיע למוצב יחד עם כל המקהלה, שמבצעים שירים לפני שלושה חיילים בלבד. אך מתברר שהחתן המיועד לא שובץ למוצב זה. הרב ויזנר רוצה לעזוב, ואז מתחילה מתקפת בלוני נפץ מרצועת עזה. אנשי המקהלה רצים למחסה פתוח שמוקף סוללת עפר. לנגי נופל ומתקשה להגיע. הרב ויזנר מרים אותו ושם אותו במהירות במחסה. לנגי בפנטזיה מינית נושק לפיו של הרב ויזנר המופתע. בלון אחד מתקרב לנחומי, ומרוב פחד הוא מדמיין שזאת פנינית. הוא מחבק את הבלון, אבל הפצצה לא מתפוצצת.
הרב ויזנר לוקח את נחומי איתו לחתונתם של חמוטל ואורי. הם מתגנבים לחדר הייחוד הריק, ולמרות מחאותיו של נחומי, הרב ויזנר (לבוש בחגור צבאי) זורק רימון עשן לתוך אולם החתונה, ממש לפני שהחתן אורי (רובי מוסקוביץ') עונד את הטבעת על אצבעה של חמוטל. פורצת מהומה וכולם בורחים. רק הכלה חמוטל נותרה קפואה במקומה עם אצבע מורמת ומחכה לטבעת. ויזנר מוציא אותה מהקפאון, ומנסה לשכנע אותה שתבטל את החתונה. הוא מספר לה שכאשר הסתער על רימון והציל את חייליו הוא חשב רק עליה. חמוטל לא מתרשמת, ושוב מסרבת לוויזנר. היא מסבירה לו שהיא אוהבת אותו, אבל רוצה חיים פשוטים. כעבור זמן, האורחים חוזרים אבל לא הרב. מחפשים רב אחר לסיום הטקס, ונחומי מאיץ בוויזנר להיות הרב בהמשך הטקס. ויזנר מתגבר על רגשותיו, ומשלים את טקס הנישואים.
באותו לילה נחומי מארגן את חברי המקהלה שמגיעים לפני בניין מגוריה של פנינית. הוא שר את הנני כאן בקול רם, בליווי חיילי המקהלה. פנינית יוצאת מהמרפסת, ואז נחומי מציע לה נישואין והיא מסכימה.
שירה, שתכננה טיול להודו, עולה על מונית בדרך לנתב"ג. לפתע היא מתבשרת בטלפון, שהתקבלה לקורס רבנים צבאיים. היא עוצרת את המונית ומבטלת את הטיול.
פרק הסיום מתרחש ביום הזיכרון לחללי מערכות ישראל וביום העצמאות שלאחריו. ויזנר שולח את המקהלה לשיר בבית עלמין צבאי ביום הזיכרון, ומתכנן להם סדרה של הופעות באזכרות לחללי צה"ל. מאוחר יותר, כאשר חברי הלהקה מתחילים לצאת לחופשת החג, מגיעה שירה במדי צוערת השלמה חילית אל מגורי המקהלה מתוך רצון ליצור קשר עם נחומי. מיד אחריה מופיעה פנינית כדי לקחת את נחומי לטקס האירוסים שמתוכנן בביתה באותו ערב, לאכזבתה הרבה של שירה.
גידי והקברנים מגיעים בערב יום העצמאות לתיאטרון ירושלים, שבו יתקיים חידון התנ"ך. הם שמים חומר שגורם הקאה בשתייה של זמר (שי גבסו) המתכונן לאירוע של מחר. במשאית המיועדת להלוויות צבאיות הם אוספים מבתיהם את חיילי המקהלה כולל את המנצח מנדי פאר. כל הלילה הם עושים חזרות והכנות לרגע הגדול. מנחה החידון (דודו ארז) קורא לבמה את מקהלת הרבנות הצבאית ואת המנצח מנדי פאר, והם מבצעים את השיר "רחם נא" לפי הלחן של מנדי פאר, כאשר דודו הוא הסולן. נחומי עושה שלום לארוסתו פנינית שיושבת בקהל, ואז עיניו ננעצות בשירה. לפתע נכנס בו כוח מיוחד והוא ממשיך לשיר את השיר בקול רם כסולן - בהצלחה רבה, לתשואות הקהל ולשמחת הרב הצבאי הראשי.
נחומי הסולן ממשיך לנעוץ את עיניו בשירה, ונראה שהם מאוהבים זה בזו. פנינית מבחינה בכך, ועוזבת בכעס את האולם.
מחוות
בפרק הראשון שתי מחוות למחזמר כנר על הגג, אשר ארבעה משחקני הסדרה שיחקו בו בעבר: נתן דטנר, אלי גורנשטיין, דודו פישר ועידו מוסרי.
באופן טבעי יש לא מעט קווים דומים לסרט הלהקה, שעיקרם חוויות של חיילים צעירים בלהקה צבאית: חזרות, נסיעות והופעות, ריבים על הסולו ועוד. בסדרה שתי מחוות לסצנות מהסרט:
בפרק השמיני ביצוע פרודי לשיר "מה קרה" מתוך הסרט קזבלן.
בפרק 4 שירה טוענת שהגופות שמיועדות לקורס מזהי חללים מתעכבות בגלל צנזורה "מאז שאשתו של אפרים קציר שלחה חוברות פורנו לחיילים בכיפור". משפט זה מתכתב עם ההופעה של להקת "כריזמה" מ-1996 בה סולן הלהקה מאיר אריאל תיאר את התקופה שבה חיבר את יצירתו לילה שקט עבר על כוחותינו בסואץ שבה בין השאר החיילים היו: "מזינים את עיניהם מתמונות אמצע שנתלשו מתוך חוברות ששלחה אשת הנשיא דאז לכוחותינו בחזית, מה שנקרא תמונות חזית".
קבלה וביקורות
הרבנות הצבאית ביקשה להבהיר שלא היה לה כל חלק בעיצוב הסדרה ובתכניה, ושאינה משקפת את הרבנות הצבאית ואת ערכיה, באמרה כי.
אבישי סלע הצביע ב־Time Out על הרפרנס לסרט "הלהקה" של אבי נשר, שבו המוזיקה מתפקדת ככלי עבור הדמויות, למוביליות אישית וחברתית מול סביבתם. הוא כתב כי הסדרה מדברת בשפתם של הצופים, ומתוך נקודת המבט האירונית.
באתר סרוגים כתב אביב עגיב, שהסדרה היא פשוטה ומבדרת, והרחיב על הדמיון בינה לבין המפקדת, תאג"ד, והאחיות המוצלחות שלי, שמספרות על הפרט כחלק מהכלל במערכת צבאית, לעיתים תוך העברת ביקורת סמויה.
מנגד, במאקו כתב רועי אבן שיש צורך בגרסה ”אנטי־מוזיקלית“ לסדרה, בין השאר בשל שילוב קטעים מוזיקליים באופן שאינו מציאותי עלילתית, כגון שיר ה"מסורת" הפארודי.
בסוף יוני 2022, הוקרנה הסדרה בפסטיבל הסרטים הבין־לאומי בברלין.
הדיירת מאחוזת ויילדפיל
הדיירת מאחוזת ויילדפיל הוא הרומן השני והאחרון של הסופרת אן ברונטה. הוא פורסם לראשונה בשנת 1848 תחת שם העט "אקטון בל". רומן זה זכה להצלחה רבה מיד לאחר הוצאתו לאור, אך אחרי מותה של אן, אחותה שרלוט מנעה את הוצאתו המחודשת.
הרומן מתואר כאוסף מכתבים מגילברט מארקהאם לחברו וגיסו, בהם הוא מתאר את האירועים שהובילו לפגישתו עם אשתו.
אל אחוזת ויילדפיל, אחוזה אליזבתנית אשר עמדה ריקה במשך שנים רבות, מגיעה אלמנה צעירה ומסתורית, יחד עם בנה הצעיר ומשרת. היא מתגוררת שם בשם הבדוי הלן גרהאם תוך שמירה קפדנית על פרטיותה, אך מהר מאוד נופלת קורבן להשמצות מקומיות. חוואי צעיר בשם גילברט מארקהאם, מסרב להאמין לדברי הדיבה ששמע אודותיה ומגלה את סודותיה האפלים. ביומנה, הלן מספרת על הידרדרותו הפיזית והמוסרית של בעלה, אשר נבעה מאלכוהול, ועל עולם הפריצות והאכזריות שממנו ברחה. רומן זה, אשר עוסק בבגידה בנישואים, נתון בתוך מסגרת מוסרית המתבססת על אמונתה האופטימית של אן בישועה עולמית.
"הדיירת מאחוזת ויילדפיל" נחשב לאחד מהרומנים הפמיניסטיים הראשונים.
מאי סינקלייר, בשנת 1913, אמרה כי טריקת דלת חדר השינה של הלן כנגד בעלה הדהדה בכל רחבי אנגליה הוויקטוריאנית. בריחתה של הלן מבעלה אינו רק ניפוץ של מוסכמות חברתיות, אלא מהווה גם הפרת החוק האנגלי.
נבחרת אזרבייג'ן בכדורגל עד גיל 21
נבחרת אזרבייג'ן בכדורגל עד גיל 21 היא נבחרת הכדורגל המייצגת את אזרבייג'ן במסגרות בינלאומיות לשחקנים שטרם עברו את גיל 21 ומנוהלת על ידי ההתאחדות לכדורגל האזרית. הנבחרת מעולם לא השתתפה באליפות אירופה עד גיל 21.
מחושתן מקושט
מחושתן מקושט (שם מדעי: Panulirus ornatus) הוא מין של דמוי-לובסטר מהמשפחה לובסטרים קוצניים.
מאפיינים
למין זה שריון קדמי (carapace) כחול-ירוק, ועל גופו יש תבניות של פסים ונקודות בצבעים שונים. לו קרניים קדמיות גדולות. הם יכולים להגיע עד לגודל של 50 ס"מ, אך לרוב מגיעים לגודל של 35 ס"מ.