cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
ממשלת הרפובליקה האוטונומית של אבחזיה
ממשלת הרפובליקה האוטונומית של אבחזיה (בגאורגית: აფხაზეთის ავტონომიური რესპუბლიკის მთავრობა; באבחזית: Ари' е'иҕьуп Аҧснытәи Автономтәи Республика) הוא הגוף היחיד המוכר באופן בינלאומי כסמכות החוקית לשלוט באבחזיה, רפובליקה אוטונומית של גאורגיה, אשר מגדירה את עצמה מחוץ לשליטה הגאורגית מאז הסכסוך הגאורגי-אבחזי שהתרחש בתחילת שנות ה-90.
בתקופת התקדמות המבצע המשטרתי של גאורגיה בעמק קודורי, אשר במהלכה פורקה מנישקה, בחלקה הגדול, המיליציה המקומית בהנהגת אמזר קוויציאני, הוחזר הסדר והחוק לאזור, והנשיא סאקשווילי הכריז ב-27 ביולי 2006, הכריז על הקמת ממשלה אבחזית גולה, שבסיסה בטביליסי בעמק קודורי, שבאבחזיה עילית. ממשל זה מייצג 17% משטח אבחזיה ו-1% מאוכלוסייתה.
יוז'ף היווש
יוז'ף היווש בוטפאי (תואר אצולה), (במקור עד 1882 הירשל, (נג'קניז'ה, 5 באוגוסט 1848 – בודפשט, 18 בדצמבר 1914)  היה עורך דין יהודי-הונגרי, מומחה תחבורה ותעבורה, בעל תואר אצולה, נשיא החברה ויושב ראש הדירקטוריון של חברת החשמליות של בודפשט, אביו של הסופר קורנל היווש, של המלחין איבאן היווש ושל הפסל לאסלו היווש.
קורות חייו
בשנת 1880, קנה ממשפחת ארדדי את אחוזת בוטפה ואת הטירה השייכת לאחוזה (היום בתחום העיר זאלאגרסג.
קברו נמצא בבית הקברות היהודי ברחוב קוזמה, מצבתו תוכננה על ידי האדריכל אלפרד וליש.
משפחתו
אשתו הייתה מריה הלר (1848–1918), לה נישא ב-22 בספטמבר 1872 בפשט.
ילדיוהם
מגליקטיס
מגליקטיס (שם מדעי: Megalictis; מילולית: "סמור ענק") הוא סוג נכחד של יונק טורף ממשפחת הסמוריים אשר חי במהלך המיוקן באמריקה הצפונית בטווח אפשרי של 24.8-20.6 מיליון שנה. המאובנים שלו התגלו בידי החוקר ויליאם דילר מתיו ב-1907. במשך השנים התגלו עוד שני מינים בדרום דקוטה, נברסקה וויומינג. מספר חוקרים סברו שההבדלים בין המינים שגויים ומבוססים על דו-צורתיות זוויגית קיצונית אך הטענה נשללה.
טורף גדול זה דמה במראהו לגרגרן מעט אך היה גדול בהרבה והתקרב לממדים של דוב שחור באורך ובמשקל של 20–60 ק"ג, גדול מכל סמור חי. היו לו מבנה שיניים חזקות מאוד, רגליים קצרות ובעלות טפרים שאינם נשלפים, בדומה לברדלס. מבדיקה של מבנה מפרקיו נראה שיכל לרוץ רק לפרצים קצרים, כך שהוא צד בעיקר ממארב מוסווה היטב.
סוג נכחד זה השתייך לתת-משפחה קרובה מעט לגרגרנים, Oligobuninae, בה גם הזודיולסטיס. כמה חוקרים סוברים שהוא קרוב לגירית הדבש.
מיד
{{פירושונים| אישים:
ראו גם
}}
מוזיאון יעקב אגם
אודות המוזיאון
המוזיאון הוא יוזמה משותפת של עיריית ראשון לציון ואגם (המוכר בעולם כאבי התנועה הקינטית).
בתוך המוזיאון מוצגות יצירות משישה עשורים של עשייתו הבינלאומית, אשר הוצגו בעבר במוזיאונים ובאוספים נחשבים.
בימי שבת ומועדים מיוחדים נערכים במוזיאון סיורים מודרכים.
ברסטו
מדי שנה עוברים בברסטו מטיילים רבים מאזור לוס אנג'לס ודרום קליפורניה הנעים מזרחה לכיוון לאס וגאס והלאה. על כן העיר מלאה במוזיאונים ומרכזי מבקרים כגון: המרכז לחקר המדבר, מוזיאון עמק נהר מוהאבי, מוזיאון הרכבות של מערב אמריקה ומוזיאון הרכבים של כביש 66. דבר נוסף המאפיין את העיר היא כמות רבה של ציורי קיר המספרים את ההיסטוריה של האזור בעיקר ברחוב המרכזי של ברסטו. מדי יום יוצאים מספר סיורים מודרכים ברחוב הראשי בהם מספרים את ההיסטוריה של כל ציור קיר.
בקרבת העיר ישנם מספר אתרים של נאס"א וביניהם מרכז גולדסטון לתקשורת חלל עמוק.
היסטוריה
ברסטו הוכרזה רשמית כעיר ב-30 בספטמבר 1947, אך ההתיישבות במקום החלה כבר בשנות ה-40 של המאה ה-19 על ידי מתיישבים מורמונים ומחפשים אחר זהב במכרות באזור. בשנות ה-60 של המאה ה-19 התגלה כסף רב במכרות מה שגרם לעוד אנשים להגיע ולנסות את מזלם במקום. באותו הזמן בערך החלה להיבנות מסילת רכבת על מנת להעביר את התפוקה לכל רחבי ארצות הברית. על בשנת 1883 בנתה חברת סאות'רן פסיפיק מסילת רכבת מהעיירה מוהאבי בקליפורניה לנידלס השוכנת במזרח המדינה, על גדותיו של נהר הקולורדו. השם ניתן לעיר על שמו של אחד ממתכנני מסילות הרכבות באזור שהיה הבעלים של מסילת סנטה פה. עד היום אחוז גבוה מהכלכלה מבוסס על התחבורה.
אקלים
האקלים בברסטו הוא חם בקיץ וקריר בחורף. הטמפרטורות הממוצעות בקיץ הן 38 מעלות צלזיוס, ובחורף 1- מעלות צלזיוס, כאשר הבקרים מאוד קרים ביחס לדרום קליפורניה.
חינוך
ישנם שני מוסדות להשכלה גבוה בברסטו: האוניברסיטה הקהילתית של ברסטו וקמפוס של אוניברסיטת פארק, אוניברסיטה פרטית שהקמפוס הראשי שלה ממוקם במדינת מיזורי.
אנהידריודון
לוטרה זו הייתה קרניבורית מובהקת בעלת ניבים מחודדים וגולגולת באורך 27 ס"מ. האנהידריודון הייתה יונק אמפיבי וצדה הן במים והן על היבשה. היא חיה באפריקה בנהרות ובביצות רדודות בהם היו מיני תניניים, דגים שונים והיפופוטמיים שונים; וגם באזורים של סוואנה לחה. ייתכן שחיה לצד סמוריים נוספים, מולם התחרתה על מזון.
טוני אלן (כדורסלן)
בוסטון סלטיקס
אלן, בוגר אוניברסיטת המדינה של אוקלהומה, נבחר על ידי בוסטון סלטיקס במקום ה-25 בדראפט ה-NBA לשנת 2004. כבר בעונת הרוקי שלו, תופקד אלן כשחקן השישי של הסלטיקס ופתח בחמישייה ב-34 מתוך 77 המשחקים בהם שותף. את העונה הסדירה סיים עם ממוצעים סבירים של 6.4 נקודות, 3 כדורים חוזרים וחטיפה אחת למשחק. גם בעונה שלאחר מכן שמר על יכולת סבירה ושיפר במעט את ממוצעיו ל-7.2 נקודות, 2.2 כדורים חוזרים, 1.3 אסיסטים וחטיפה אחת למשחק.
את עונת, התחיל אלן בצורה מצוינת וב-33 משחקיה של בוסטון שבר את כל שיאי הקריירה שלו עם 11.5 נקודות, 3.8 כדורים חוזרים, 1.7 אסיסטים ו-1.5 חטיפות בממוצע למשחק. ב-10 בינואר 2007, בשניות האחרונות של המשחק נגד אינדיאנה פייסרס, נפצע בברכו הימנית ונעדר עד לסיום העונה. אלן חזר למגרשים ב-2 בנובמבר, אך התקשה לשחזר את יכולתו מהעונה הקודמת וממוצעיו הידרדרו ל-6.6 נקודות, 2.2 כדורים חוזרים ו-1.5 אסיסטים למשחק. עם זאת, בהובלתם של שחקנים בכירים כמו קווין גארנט, פול פירס וריי אלן, זכו הסלטיקס באליפות ה-NBA. לאחר עונת האליפות, הפך אלן לשחקן ספסל ושותף רק ב-46 משחקים במהלך העונה הסדירה, אותה סיים עם ממוצעים של 7.8 נקודות, 2.6 כדורים חוזרים ו-1.3 אסיסטים למשחק.
ממפיס גריזליס
ביולי 2010 אלן חתם על חוזה לשלוש עונות בממפיס גריזליס, וב-2013 חתם על הארכת חוזה ל-4 עונות נוספות. ב-6 מתוך 7 עונותיו בממפיס נבחר לאחת מחמישיות ההגנה של העונה. באוקטובר 2017 הודיעה הנהלת ממפיס גריזליס שגופייתו של אלן, שמספרה '9', תופרש לאחר שיפרוש ממשחק מקצועני.
ניו אורלינס פליקנס
בקיץ 2017 חתם על חוזה בניו אורלינס פליקנס. בפברואר 2018, לאחר 22 משחקים בניו אורלינס, הועבר עם עומר אשיק וג'מיר נלסון בטרייד לשיקגו בולס, תמורת ניקולה מירוטיץ'. כשבוע לאחר מכן שוחרר מהבולס, ולמעשה פרש ממשחק, בגיל 36.
מכיירודוס
מכיירודוס (שם מדעי: Machairodus) הוא סוג נכחד של חתול מקבוצת השנחרבים אשר חי באירואסיה, אפריקה ואמריקה הצפונית במהלך סוף המיוקן עד לאמצע הפליסטוקן.
מאפיינים
המכיירודוס סווג לראשונה ב-1832 בידי החוקר הגרמני יוהאן יקוב קאופ. המאובנים אותם סיווג היו ידועים כבר לז'ורז' קיווייה אך סווגו תחילה כמין של דוב ללא ייחוד. במשך הזמן החלו להתקבץ מאובנים רבים שלו אך עד לסוף המאה ה-19 החליטו לשייך כמה מהמאובנים לסוגי שנחרבים נפרדים כמו המגנתריאון וכן האמפימכיירודוס וההומותריום, אשר קיבל את שמו מהדמיון בינו לסוג זה.
המכיירודוס היה אחד הגדולים שבחתוליים. הוא הגיע לגובה מטר ולמשקל 100–240 ק"ג, דומה לאריה. המין Machairodus horribilis מסין היה דומה במשקלו לטיגריס, באזור 405 ק"ג ודמה מעט לסמילודון העצום מאמריקה. בדומה לסמילודון היו לו ניבים קדמיים ארוכים שבלטו החוצה מהגולגולת. אורך הגולגולת הגיע ל-40 ס"מ, מה שהופך אותה לארוכה שבכל החתוליים. עם זאת שאר השיניים היו דקות וחרוטיות יחסית ונועדו לדקירה ולא לשיסוף וחיתוך בשר.
ככל הנראה הוא היה טורף-על גדול שצד בחורשים ויערות וארב לטרף גדול כמו פילים, סוסיים, פריים וקרנפיים שונים שרעו בתחומי תפוצתו.
אוניברסיטת קליפורניה בסן דייגו
אוניברסיטת קליפורניה בסן דייגו (באנגלית: University of California, San Diego; בקיצור: UC San diego; בראשי תיבות: UCSD) היא אוניברסיטה ציבורית בסן דייגו שבקליפורניה. היא נחשבת אחת מהאוניברסיטאות הציבוריות הטובות בארצות הברית ובמקום ה-15 בעולם כולו על ידי הדירוג אקדמי של אוניברסיטאות בעולם. האוניברסיטה חברה בהתאגדות אוניברסיטאות האוקיינוס השקט וחברה באיגוד אוניברסיטאות המחקר.
כמה מן המחקרים באוניברסיטה התפרסמו, כגון פיתוח ה-Network News Transfer Protocol, ביסוס העובדה כי אכן מתקיימת תופעה של התחממות עולמית, וגילוי ה-GFP.
יקנת הכף
יקנת הכף (שם מדעי: Microparra capensis) היא מין של עוף יחיד בסוגו במשפחת היקניים החי בדרום אפריקה ובמזרח אפריקה.
היקנה הזו מתלהקת בלהקות קטנות הנעות באזורי הביצות. המין מונוגומי והזכר עוזר לנקבה, החומה יותר, לשמור על הביצים ולגדל צאצאים.
מצב השימור של יקנה זו הוא ללא חשש.
תהילה (סדרת טלוויזיה)
תהילה (באנגלית: Fame) היא סדרת טלוויזיה אמריקאית, ששודרה בין השנים 1982–1987 ברשת NBC. הסדרה התבססה על סרט קולנוע בעל שם זהה אשר הוקרן בשנת 1980 ומתאר את קורותיהם של תלמידים ומורים ב"תיכון לאומנויות הבמה" בניו יורק של שנות השבעים. הסדרה זכתה בשלושה "פרסי גלובוס הזהב" ובתשעה "פרסי אמי".
עלילה
הסדרה הופקה על ידי חברת ההפקה "MGM Television" (מיסודה של MGM), ושודרה לראשונה ברשת הטלוויזיה NBC בארצות הברית, בערוץ BBC בבריטניה ובערוץ 7 באוסטרליה. למרות הביקורות האוהדות, הסדרה זכתה לאחוזי צפייה נמוכים ושידורה ב-NBC הופסק לאחר שתי עונות. אך בזכות הסדר עם חברת ההפקות "LBS Communications", התוכנית המשיכה ל-4 עונות נוספות.
לאחר ביטול הסדרה, בשידורים החוזרים, שודרו פרקי הסדרה בשתי גרסאות שונות: הראשונה כללה את הפרקים המקוריים שנמשכו כשעה והתמקדו בעלילה עיקרית, עלילה משנית ושני קטעים מוזיקליים או יותר; הגרסה השנייה נמשכה כחצי שעה וכללה רק את קו העלילה העיקרי, ללא עלילה משנית או קטעים מוזיקליים.
שיר הפתיחה של התוכנית היה להיט פופ שהתפרסם בביצועה של הזמרת איירין קארה, ששרה אותו עבור פסקול הסרט עליו התבססה הסדרה. עבור הסדרה הוקלטה גרסה מחודשת של השיר בביצועה של אריקה גימפל, שגילמה בסדרה את דמותה של קוקו הרננדז. אף על פי שגימפל עזבה את הסדרה בעונה השלישית (1983), שיר הפתיחה בביצועה המשיך ללוות את הסדרה לשתי עונות נוספות. גרסה מעודכנת של השיר, בסגנון רוק כבד, שודרה בסתיו 1985 ובוצעה על ידי שחקנית חדשה בסדרה באותה תקופה, לורטה צ'נדלר (דאסטי). גרסה זו שודרה בשתי העונות האחרונות של הסדרה.
השיר "I Still Believe In Me" מתוך פרק מתוך הסדרה שכותרתו "Passing Grade", היה מועמד לפרס אמי לשיר המקורי הטוב ביותר. השיר בוצע על ידי אריקה גימפל ודבי אלן ואחד מכותביו היה גארי פורטנוי (שכתב בהמשך את שיר הנושא של הסיטקום "חופשי על הבר"). שני סינגלים מתוך הסדרה, "Hi-Fidelity" ו-"Starmaker", נכנסו לצמרת מצעד הפזמונים בבריטניה.
חברת סוני, שהחזיקה בזכויות ההפצה של כל סדרות הטלוויזיה של MGM משנת 1985 עד 2006, הפיצה את העונה הראשונה של "תהילה" בגרסת DVD ב-1 בנובמבר 2005. הפצות עתידיות של עונות נוספות של הסדרה הועברו לידי חברת "פוקס המאה ה-20", בעסקה שנערכה על ידי MGM.
הסדרה זכתה בפרס גלובוס הזהב לסדרת הקומדיה או לסדרה המוזיקלית הטובה ביותר בשנים 1982 ו-1983. דבי אלן, שגילמה את המורה למחול לידיה גרנט, זכתה בפרס "גלובוס הזהב" כשחקנית הטובה ביותר לשנת 1982. בנוסף הייתה הסדרה בעלת עשרות מועמדויות לפרס אמי ואף זכתה תשע פעמים.
כנף (תעופה)
כנף היא משטח אווירודינמי עיקרי בכלי טיס המייצר את מרבית העילוי המחזיק אותו באוויר. בגלל הגודל האופייני לכנפיים הן לרוב כוללות משטחי היגוי שונים, את מרבית הדלק ולעיתים גם את בתי המנועים של כלי הטיס.
תצורת כנף
כנפיים הן אחד הגורמים המרכזיים בביצועי כלי טיס וביציבות כלי טיס. שיקולים הנדסיים כגון כמות כנפיים, אזור התקנה, גובה בגוף, הטיה וזווית משיכה משפיעים משמעותית על מעטפת הטיסה האפשרית לכלי הטיס.
מרובי כנפיים
בשנים המוקדמות של התעופה המנועים הקנו ביצועים מאוד צנועים ולכן דרשו עיצוב בעל עומס כנף נמוך מה שדורש הגדלת שטח הכנפיים, בניית כנף ארוכה במיוחד הייתה דורשת חיזוק משמעותי ועם החומרים שהיו זמינים – בעיקר עץ ובד – זה היה הופך את הכנפיים למורכבות וכבדות מדי. במקום זאת הפתרון שהועדף הוא התקנת מספר כנפיים, אחת מעל לשנייה עם מבנה תומך של סמוכות וכבלים.
תצורת הכנפיים שהועדפה לרוב בתקופה זאת הייתה דו־כנפית, מספר מטוסי קרב תלת־כנפיים יוצרו במהלך מלחמת העולם הראשונה, אבל אף מטוס עם מספר כנפיים גדול מזה לא עבר את שלבי הניסוי.
חד כנפיים
עם התקדמות הטכנולוגיה, שיפור בביצועי המנועים ופיתוח סגסוגות פח קלות של פלדה ואלומיניום, חסרונות המטוסים הדו־כנפיים עלו על יתרונותיהם. שני משטחי כנף יוצרים גרר גבוה בגלל שטח הפנים הגדול של הכנפיים והתמיכה שלהם. ולכן לקראת אמצע שנות ה־30 של המאה ה־20 המטוסים עברו לעבר מבנה של כנף אחת עם מבנה מחוזק שמאפשר תמיכה פנימית בכנף, מה שנקרא כנף שלוחה.
כנף משוכה
נכון להיום מרבית מטוסי הנוסעים ומטוסי הקרב הם משוכי כנף ויחד עם מנועי סילון מאפשרים שיוט בגובה ובמהירות גבוהים יחסית.
כנף דלתא
כנף דלתא מצטיינת בפשטות יחסית של מבנה, קיבולת דלק גדולה יחסית ומאפשרת טיסה במהירויות גבוהות משמעותית מעל למהירות הקול. מרבית המטוסים המיועדים לטיסה ממושכת במהירות על־קולית הם בעלי כנף דלתא.
כנף בעלת גאומטריה משתנה
אחד החסרונות הבולטים של מטוסי כנף משוכה הם הדרישה למהירות נחיתה והמראה גבוהים יותר, מה שדורש מסלולים ארוכים יותר. בשביל לפצות על כך עיצוב הכנף היה צריך לכלול פשרות בשביל לשפר ביצועים בשלבי המראה ונחיתה. כנף בעלת גאומטריה משתנה, ובעיקר כנף משיכה משתנה תוכננו לפצות על הבעיות הללו על ידי שינוי זווית המשיכה במהלך הטיסה, עם זווית מתונה במהירויות נמוכות ולזווית גדולה יותר ויותר עם עליית המהירות ללא ביצוע פשרות מבחינת עיצוב אווירודינמי.
החסרונות העיקריים של עיצוב כנף זה הם תיבת כנף, הכוללת מכלול מכני המסובב את הכנף, גדולה ומורכבת מאוד לייצור ואחזקה, אי יכולת התקנת מכלי דלק בכנף וגידול במורכבות בהתקנת מנשאים על גבי הכנפיים הסובבות. כלומר, כלל מכלול הכנף יהיה כבד, גדול מורכב וידרוש התקנת כל מכלי הדלק בגוף המטוס.
כנף סופר־קריטית
כנף סופר־קריטית היא כנף משוכה בעלת פרופיל שפותח במיוחד לטיסה בטווח העבר־קולי. הכנף מקטינה את גלי ההלם הנוצרים במהירות זאת ועל ידי כך מורידה משמעותית את הגרר ודוחה מאך קריטי. בגלל כל היתרונות הללו, מרבית מטוסי הנוסעים המודרניים כוללים כנפיים מסוג זה.
שורש כנף
שורש כנף הוא בעצם אזור המבנה ממנו נמשכת הכנף והוא כולל אמצעים להתקנה על גבי תיבת הכנף, ואמצעי חיבור לרכיבים המותקנים על הכנף. לעיתים שורש הכנף דורש כיסוי או משלים צורה אווירודינמי בשביל לשפר את הזרימה באזור זה להקטין זרימה מערבולתית באזור זה.
שפת התקפה
שפת ההתקפה היא המרכיב הראשון בכנף הפוגש זרימת אוויר ולכן צורתה ושלמותה קריטיים לביצועים ובטיחות הטיסה. לרוב שפת התקפה כוללת מעטה חיצוני שאמור לפזר את הלחץ הנגרם מזרימת האוויר על פני שטח הפנים שלה לעיתים קרובות זה מבוצע על ידי מבנה כוורת שמקנה חוזק מבני רב יחסית למשקל. עם זאת במקרים בהם יש שימוש במדפי שפת התקפה, או אמצעים נוגדי קרח, משתמשים בחומרים וסוגי מבנה אחרים.
כאמור, צורת שפת ההתקפה היא קריטית לביצועי כנף ולכן כל דבר המסוגל לשנות אותה מהווה סכנה מיידית. בין הגורמים העיקריים הם התקרחות המסוגלת להצטבר על שפת ההתקפה, לפגוע בזרימת האוויר ולהכניס את המטוס להזדקרות. בשל כך מרבית אמצעי נוגדי התקרחות משולבים במבנה שפת ההתקפה של הכנף.
תאי דלק
בחלק גדול מכלי הטיס הכנפיים נושאות את מרבית הדלק של המטוס. זה משחרר הרבה שטח בתוך גוף המטוס, שמאפשר להשתמש בו לצורכי משא, נוסעים וכדומה. לעיתים הכנפיים כוללות נאדים או מכלים קשיחים המותקנים בין צלעות הכנפיים, אופייני לרוב למטוסים קלים. במצבים אחרים מבנה הכנפיים עצמן, כולל המעטה החיצוני משמשים כתאי דלק, מה שמכונה תאי דלק אינטגרליים. כנף הכוללת תאי דלק אינטגרליים מכונה כנף רטובה. במצב זה יש שימוש רב באמצעי איטום כימיים.
תיבת כנף
תיבת כנף היא המבנה במטוס התומך בכנף. מפני שהכנף היא המשטח האווירודינמי העיקרי הנושא את משקל המטוס והעומס בטיסה, תיבת הכנף היא לרוב המבנה המשמעותי והקשיח במטוס. מבנה תיבת הכנף מושפע מסוג הכנף, נקודות החיבור ואופן ההתקנה על גבי הגוף. לדוגמה, במטוס בו הכנפיים מותקנות בתחתית הגוף, הגוף למעשה מונח על גבי תיבת הכנף, מה שמפשט את התיבה, שכן לא נדרש ממנה חיזוק ותמיכה. במצב שהכנפיים מותקנות גבוהה בגוף כלל הגוף תלוי למעשה מתחת לתיבת הכנף ולכן נדרש חיזוק ותמיכה גדולה יותר בגוף המטוס וכן תיבה מחוזקת. בהתקנה אמצעית של כנפיים כל היקף הגוף הופך לתיבת כנף בשביל לתמוך בכנפיים.
חומרים
מבנה כנף דורש חומרים קלים וחזקים בשביל לשאת את משקל המטוס. בשל מגבלות אלו, מרבית כלי הטיס המוקדמים כללו עץ ובד כחומרי מבנה ראשיים. עם תחילת מלחמת העולם השנייה החומר הפופולרי במבנה הפך לאלומיניום, החומר הוא קל, בעל תכונות חוזק וגמישות טובים, קל לעיבוד ולעבודה.
חומרים מרוכבים משמשים לרוב במרכיבי כנף משניים כגון קצוות כנפיים, חלקים מהמעטה החיצוני וכדומה, אם כי ישנה מגמה גוברת של יצירת כנפיים שלמות מחומרים מרוכבים. זהו תהליך ארוך ויקר, אך הוא נוטה ליצור כנף חזקה וגמישה יחסית ובעלת סיבולת גבוהה להתעייפות החומר. משום שלא משתמשים בפח, במסמרות או ברגים בכנפיים מרוכבות הן לרוב מאוד חלקות ואווירודינמיות, אם כי יותר בעייתיות לתיקון ואחזקה.
גמישות כנף
אף על פי שגמישות גורמת להתנהגות לא מיטבית של כנף מכיוון שזה משנה את זווית ההתקפה של הכנף לאורכה, היא רצויה ברמה מסוימת. במיוחד בכנפיים בעלות מנת-ממדים גדולה בדומה לאלה של מטוסי נוסעים, הגמישות מקנה שיכוך מסוים לכוחות הפועלים על הכנף, החל ממשקל המטוס, תנועת המטוס במרחב והאינרציה הכללית על הגורמים בכנף וכן היא מאפשרת שימוש בחומרים קלים יותר מאלה הנדרשים בשביל לשמור על כנף קשיחה.
משטחי היגוי ועזר
כנפיים, בנוסף לגודלן ותפקידן המרכזי בטיסה כוללות מספר משטחי היגוי אופייניים המשמשים לשליטה על התנהגות המטוס במרחב ועל ביצועי הכנף.
מאזנות – שליטה בגלגול
גלגול הוא הציר איתו בפועל מבצעים פניות, ולכן המטוס דורש משטח שליטה לציר זה. מכיוון שהנקודה הרחוקה ביותר ממרכז המסה בציר האופקי הוא קצה הכנף, משטח ההיגוי המשמש לניהוג בגלגול מותקן לקראתו ועל גבי שפת הזרימה והוא נקרא מאזנת. על ידי העלאה או הורדת המשטח בזרימת האוויר, המשטח מפעיל מומנט סיבובי על הגוף. בשביל ליצור תגובה רצוייה שתי המאזנות נעות בצורה הפרשית – אחת נגד השנייה, כלומר כשאחת עולה, השנייה יורדת.
ספוילרים – שליטה על עילוי
מטוסים מסוימים מתקשים להזדקר לקראת נחיתה, בין אם זה מכיוון שמוסיפים מעט מהירות בשביל הבטיחות, או בגלל יעילות הכנף. במצב זה מוסיפים מחבלים המותקנים על השפה העליונה של הכנף. משטחים אלה "מחבלים" בזרימת האוויר ומקטינים את העילוי הפועל על פרופיל הכנף. משמש בעיקר בנחיתה ובפרט לאחר נגיעה על הקרקע. לעיתים מחבלים מסייעים בניהוג בגלגול.
מעצור אוויר – שליטה על תאוצה
משטח מעצור אוויר לא אופייני לכנפיים אבל עדיין מופיע על גביהם במספר כלי טיס. בדומה למדפי שפת זרימה, מעצור האוויר יוצר גרר, מונע האצה במהלך הנמכה, ומגדיל את ההאטה לאחר נגיעה בקרקע. אך בניגוד למדפים, הוא לא יוצר עילוי ולא יוצר מומנט השואף לשנות את זווית העלרוד של המטוס. כל התכונות הללו של מעצור האוויר מתבטאות בהגדלת קצב ההנמכה ללא שינוי במצב האף, הקיזוז ומהירות האוויר.
כנפון טיל
בטילים ישנם כנפונים לשני צרכים עיקריים: ניהוג וייצוב.
בעוד במטוס, השימוש העיקרי בכנפיים הוא יצירת עילוי למטוס על מנת לאפשר את שהייתו באוויר. הטיל, השוהה זמן קצר יחסית באוויר, משתמש במנוע הרקטי או סילוני לקבלת דחף מספק לתאוצה, ואילו הצורך בעילוי זניח.
עקב מהירותו הגבוהה וצורתו של הטיל, בעת תעופתו הוא מסתחרר. לשם כך לרוב מציבים כנפוני ייצוב בחלק האחורי של הטיל כך ששקול המומנטים יימצא מאחורי מרכז המסה של הטיל (כמו סנפירי רשת (grid fins)).
כנפונים בעלי ציר תנועה לצורך ניהוג יהיו לרוב בחלקו הקדמי של הטיל (כנפונים אלה מכונים "קנארדים"). תנועתם מתבצעת באמצעות מנוע (חשמלי, פניאומטי או אחר). להבדיל מכנפי מטוס, הם אינם חלולים.
לרוב, ישנם בסך הכול 8 משטחי כנף בטיל (4 מאחור, בבסיס המנוע, המיועדים לייצוב, ו־4 מקדימה, לפני מקטע הרש"ק). בטילים מתקדמים כדוגמת הפיתון 5 ישנם יותר מ־12 משטחים שונים.
מוטת כנפיים
מוטת כנפיים הוא הרוחב הכולל של הכנפיים, מקצה אל קצה, ולמעשה מודד את הרוחב המקסימלי של כלי הטיס, ומשמש לחישובים של ביצועים בסיסיים כגון עומס כנף, יחס־ממדים, גובה אפקט הקרקע וכדומה.
כך למשל, ל־F-15 מוטת כנפיים של 13 מטר, ואילו לטיל AIM-120 אמראם מוטת כנפונים של 52.5 ס"מ.
מאזדה 626
מאזדה 626 (באנגלית: Mazda 626) היא מכונית משפחתית, אשר יוצרה בין השנים 2005–1970 על ידי יצרנית הרכב היפנית מאזדה. היא יוצרה בשלושה דגמים – קופה, סטיישן והאצ'בק.
דור ראשון (1970–1978)
הדור הראשון של ה-626 הוצג בשנת 1970 בדגמי קופה וסדאן ויוצר עד שנת 1978. הוא קרוי גם: "מאזדה RX-2","מאזדה 616", "מאזדה 618" הוא יוצר ביפן, דרום אפריקה ואינדונזיה הוא כולל מנוע קדמי-אורכי, הנעה אחורית.
מתיחת פנים (1974–1978)
בשנת 1974 עברה ה-626 דור ראשון מתיחת פנים, אשר כללה בעיקר מנוע חדש ושינויים חיצוניים לא משמעותיים.
דור שני (1978–1982)
הוצג בדגמי סדאן, קופה, האצ'בק.
דגם מאזדה 626 יוצא לאוסטרליה. באוסטרליה הושקה סדרת CB בדצמבר 1978. הדגם היה זמין כמכונית סדאן. המנוע היה מנוע בנפח שני ליטרים המפיק 84 כוחות סוס. דגם הדה לוקס הוסיף מושבים שהוחדרו בבד, רדיו לחצני כפתור, הוספות גומי פגוש, פיתוחי הגנת צד לגוף, מגבים לסירוגין, טבעות גלגל כרום, אורות קריאה במפה וכיסי מפות גב. דגם הסופר דה לוקס הוסיף פנסי הלוגן, גוון חלון כהה, רדיו FM, מכסי פגוש ופאנל בדיקת בטיחות אלקטרוני. מקדם גרר 0.38. הדור השני של ה-626 הוצג בשנת 1978 בתוצרת סדאן/קופה ויוצר עד שנת 1982. ה-626 דור שני עברה מתיחת פנים משמעותית הכוללת: שלדה, פנסים, מנוע, מושבים וכדומה. היא כללה מנוע I4 בנפח 1,970 סמ"ק שסיפק כ-66 כוחות סוס.
דור שלישי (1982–1987)
הדור השלישי הוצג בשנת 1982 בדגמי: קופה, סדאן והאצ'בק. הרכב כלל מנוע 4 צילינדרים בנפח 1.6 ליטרים המפיק 59 כוחות סוס.
מתיחת פנים (1985–1987)
בשנת 1985 קיבלה ה-626 דור שלישי מתיחת פנים אשר כללה: לוח מחוונים חדש, מנוע עם הספק גבוה יותר, שינויים חיצוניים ופנימיים משמעותיים. המנוע הוא 4 צילינדרים בנפח שני ליטרים המפיק 89 כוחות סוס.
דור רביעי (1987–1992)
הדור הרביעי של ה-626 הוצג בשנת 1987 בדגמי סדאן, קופה, סטיישן והאצ'בק. הרכב כלל מנוע 4 צילינדרים בנפח 2.2 ליטרים המפיק 140 כוחות סוס.
מתיחת פנים (1988–1992)
בשנת 1988 עברה ה-626 דור רביעי מתיחת פנים משמעותית אשר כללה: חלונות חשמליים, ריפוד חדש, שינויים חיצוניים ופנימיים משמעותיים, מנוע טורבו חדש. אשר הגיע בתצורות: קופה, סטיישן והאצ'בק. הוא כלל מנוע 4 צילינדרים, מגדש טורבו בנפח 2.2 ליטרים המפיק 145 כוחות סוס.
דור חמישי (1991–1997)
הדור החמישי של ה-626 הוצג בשנת 1991 אך יצא לשוק בשנת 1992, הרכב הוצג בדגמי: האצ'בק וסדאן. הרכב כלל מנוע 4 צילינדרים בנפח 1840 סמ"ק המפיק 104 כוחות סוס.
מתיחת פנים (1994–1997)
בשנת 1994 עברה ה-626 מתיחת פנים חיצונית ומעט פנימית כולל מנוע חדש. המנוע החדש הוא מנוע V6 בנפח 2497 סמ"ק המפיק 166 כוחות סוס.
קונספט
בשנת 2000 הוצגה ה-626 כמכונית קונספט בדגם סדאן אשר כללה מנוע V6 טווין טורבו בנפח 2,496 סמ"ק המפיק 150 כוחות סוס. מכונית הקונספט מעולם לא הייתה דור חדש ל-626. מאזדה 6 היא המחליפה של המאזדה 626.
גאורג סל
גאורג סל (בהונגרית: Széll György; באנגלית: George Szell; 7 ביוני 1897 – 30 ביולי 1970) היה מנצח ומלחין אמריקאי, יליד הונגריה. הוא זכור כיום בעיקר בתקופת כהונתו הארוכה כמנצחה של תזמורת קליבלנד, משנת 1946 עד 1970 ובהקלטות של הרפרטואר הקלאסי המקובל, שעשה עם תזמורת קליבלנד ועם תזמורות אחרות. נאמר על גאורג סל, שמכל המנצחים היה לו "השרביט המחודד ביותר", משום שהתזמורות שלו התבלטו בדיוק של נגינתן.
קורות חיים
סל נולד בבודפשט, אבל גדל בווינה. הוא למד בווינה ובלייפציג אצל אזביוס מנדיצ'בסקי (וכן, לתקופה קצרה, אצל מקס רגר). ריכרד שטראוס מינה אותו לעוזרו באופרה המלכותית של ברלין, משם המשיך למספר כהונות ניצוח ברחבי אירופה: בברלין, שטרסבורג (שם החליף את אוטו קלמפרר בתיאטרון העירוני), פראג, דרמשטאדט, דיסלדורף וגלאזגו, לפני שנעשה מנצח ראשי, בשנת 1924, של האופרה הממלכתית של ברלין (שהחליפה בינתיים את האופרה המלכותית). בשנת 1930 ניצח סל לראשונה בארצות הברית, על תזמורת סנט לואיס.
סל היה בארצות הברית כאשר פרצה מלחמת העולם השנייה, והוא נשאר והשתקע שם. משנת 1942 עד 1946 היה מנצח קבוע במטרופוליטן אופרה בניו יורק. בשנת 1946 התאזרח בארצות הברית וקיבל את משרת המנצח הראשי (מנהל מוזיקלי) של תזמורת קליבלנד. הוא החזיק במשרה זו עד מותו, בשנת 1970. מייחסים לו את העלאת קרנה של תזמורת קליבלנד, שהייתה תזמורת אזורית ברמה סבירה, לרמה בינלאומית. מסוף שנות החמישים עד מותו של סל נחשבה התזמורת לאחת המשובחות בעולם. לא זו בלבד שסל לקח את התזמורת למסעות שנתיים אל קרנגי הול ולחוף המזרחי, הוא אף הוביל אותה למסעותיה הבינלאומיים הראשונים באירופה, בברית המועצות, באוסטרליה וביפן.
סל יצר קשרים טובים עם תזמורת הקונצרטחבאו באמסטרדם, שם היה מנצח אורח תדיר, וכן הרבה להופיע בפסטיבל זלצבורג. בשנות חייו האחרונות שימש גם כיועץ מוזיקלי לפילהרמונית של ניו יורק.
עבודתו של סל כמלחין ידועה פחות. נוסף לכתיבת יצירות מקוריות, עיבד את רביעיית המיתרים מס' 1 של סמטנה, "מתוך חיי", לתזמורת.
אבקת כביסה
אבקת כביסה היא חומר ניקוי אבקתי דטרגנטי (דומה לסבון), שמוסיפים במהלך הכביסה כדי לנקות את הבדים המתכבסים. בתהליך הכיבוס, אבקת הכביסה מפעילה חיכוך והמסה על כתמים שומניים ואחרים, ומסירה אותם מסיבי הבדים. ביחס לסבון הידיים או סבון הכלים, אבקת הכביסה פחות מושפעת ממים קשים, באופן משמעותי. מכאן יתרונה עליהם בהליך הכביסה.
נזקים סביבתיים
המשרד להגנת הסביבה וגורמים נוספים ציינו כי אחת הבעיות שנוצרו בעקבות השימוש הרב באבקות כביסה הן חלחול של כמות רבה של מלחים, בעיקר נתרן ובורון ומלח בישול המגיעים לשפכים ורעילים לצמחייה ופוגעים במבנה הקרקע ומזהמים את מי התהום. כתוצאה מכך נוצרו עם הזמן גם אבקות הדלות במלחים ונחשבות לידידותיות לסביבה. יש הטוענים ששימוש בכדור כביסה יכול לנקות כביסה ללא זיהום.
סינסמיליה
סינסמיליה (בצרפתית: Sinsemilia) היא להקת רגאיי וסקא צרפתית שהוקמה בשנת 1990 בעיר גרנובל.
ההופעה הראשונה של הלהקה הייתה בשנת 1991 במהלך חג המוזיקה. האלבום הראשון של הלהקה יצאה לאור בשנת 1996. בשנת 2005 אלבום של הלהקה נמכר ב-350 אלף העתקים וזכה במקום השמיני בצרפת באותה שנה.
פרשת האונס הקבוצתי בדלהי
האונס הקבוצתי בדלהי התרחש ב-16 בדצמבר 2012. ג'יוטי סינג פנדיי, סטודנטית לפיזיותרפיה וידידהּ שעלו לאוטובוס בעיר הבירה של הודו הותקפו והוכו על ידי חמשת הנוסעים האחרים באוטובוס ובסטודנטית בוצע אונס קבוצתי ומעשה סדום אכזרי בעזרת מוט ברזל משונן. תוך כדי התקיפה המשיך האוטובוס בדרכו ברחובות דלהי. בתום התקיפה נזרקו השניים מהאוטובוס בדרום דלהי.
המקרה עורר זעם רב בקרב תושבי הודו על יחסן של הרשויות לאלימות נגד נשים במדינה. הפגנות רבות פרצו ברחבי הודו, וגרמו לחסימת צירי תנועה ראשיים וסגירת תחנות רכבת. במהלך המהומות נהרגו שוטר ועיתונאי.
כתוצאה מהתקיפה סבלה הנאנסת מפגיעות פנימיות ומפגיעת מוח. היא עברה ניתוחים אחדים בבית חולים מקומי, והועברה להמשך טיפול בבית חולים בסינגפור, שבו נפטרה ב-29 בדצמבר, 13 ימים לאחר התקיפה.
בימים הראשונים שלאחר האונס, וגם לאחר מותה של הנאנסת, לא פורסם שמה, בהתאם לחוק בהודו האוסר זאת. באמצעי התקשורת בהודו היא כונתה נירבהאיה ("חסרת פחד"), להבה, אוצר או בשמות של דמויות קולנוע הודיות. בריאיון עם אביה, שפורסם בשבועון בריטי ב-6 בינואר 2013, ציין האב את שמה, ג'יוטי סינג פנדיי, ואמר: "הבת שלי לא עשתה שום דבר רע, היא מתה תוך הגנה על עצמה. אני גאה בה. חשיפת שמה תעניק אומץ לנשים אחרות ששרדו תקיפות כאלה, שישאבו כוח מבתי". משפחתה של סינג קבלה בשמה את אות האומץ הנשי הבינלאומי לשנת 2013.
המשטרה עצרה את חמשת הנוסעים ואת נהג האוטובוס כחשודים בתקיפה ובאונס, ובעקבות מותה של הנאנסת הם הועמדו לדין באשמת רצח. ב-11 במרץ 2013 התאבד בתליה נהג האוטובוס, שהיה הנאשם העיקרי בפרשה. ארבעה מהנוסעים הורשעו באונס ורצח, ונדונו למוות. נוסע נוסף, קטין, נדון לשלוש שנות מאסר. ב-20 במרץ 2020 פורסם שהארבעה הוצאו להורג בתליה בניו דלהי.
במהלך הדיון הציבור על הפרשה התרחש אונס קבוצתי של סוזט ג'ורדן שחשפה את זהותה.
הפרוטקטורט של הסאר
הפרוטקטורט של הסאר (בגרמנית: Saarprotektorat; בצרפתית: Protectorat de la Sarre), באופן רשמי זארלנד (בצרפתית: Sarre), הייתה מדינת חסות צרפתית וטריטוריה שנויה במחלוקת שהופרדה מגרמניה. עם הצטרפותה לרפובליקה הפדרלית של גרמניה ב-1957, היא הפכה ל"מדינה הפדרלית" הקטנה ביותר (Bundesland), חבל הסאר, בלי לספור את של ברלין, המבורג וברמן. האזור נקרא על שם נהר הסאר.
האזור סביב נחל הסאר ועמקי היובלים שלו הוא אזור מקופל גאולוגית, עשיר במינרלים, גרמני אתני, בעל חשיבות כלכלית ומתועש מאוד. יש לו תשתית תחבורה מפותחת, והוא היה אחד ממרכזי המהפכה התעשייתית בגרמניה. בסביבות 1900, האזור היווה את האזור השלישי בגודלו של תעשיית הפחם, הברזל והפלדה בגרמניה (אחרי חבל הרוהר ואגן הפחם שלזיה העילית). מ-1920 עד 1935, כתוצאה ממלחמת העולם הראשונה, האזור היה בשליטת חבר הלאומים כטריטוריית אגן הסאר. ב-1935 קבעה גרמניה הנאצית את ריבונותה המלאה על השטח.
מבחינה גאוגרפית, מדינת החסות שלאחר מלחמת העולם השנייה תואמת את מדינת זארלנד הגרמנית הנוכחית (הוקמה לאחר שילובה במערב גרמניה כמדינה ב-1 בינואר 1957). מדיניות של פירוק תעשייתי ופיזור עובדי תעשייה ננקטה רשמית על ידי בעלות הברית לאחר המלחמה עד 1951. האזור הפך למדינת חסות מאזור הכיבוש הצבאי הצרפתי בגרמניה בשליטה צרפתית ב-1946. ב-1947 פרסמה זארלנד חוקה נפרדת. לחצים של המלחמה הקרה למען גרמניה חזקה יותר אפשרו תיעוש מחודש, והצרפתים החזירו את השליטה באזור לממשלת מערב גרמניה המושתתת על אזורי הכיבוש של ארצות הברית-בריטניה-צרפת. מבחינה היסטורית; היא הייתה טריטוריה שנויה במחלוקת של גרמניה המערבית שכן תמיד התנגדה לה ברית המועצות, חברה במועצת השליטה של בעלות הברית (ACC), כלומר "ארבע המעצמות" השולטות בגרמניה כולה.
היסטוריה
האזור סופח בעבר לצרפת (, 1685) ונכבשה במהלך מלחמות המהפכה הצרפתית (1790–1798) והמלחמות הנפוליאוניות, כאשר היא נכללה באימפריה הצרפתית הראשונה כמחוז סאר בין 1798 ל-1814.
לאחר מלחמת העולם הראשונה
על פי חוזה ורסאי, אזור הסאר נכבש בתחילה על ידי יחידות קרביות מבריטניה וצרפת. בשנת 1920, בריטניה וצרפת הקימו ממשלת כיבוש עצמאית באופן נומינלי עבור מנדט חבר הלאומים את טריטוריית אגן הסאר: חלקו הגדול של האזור שבשליטתה נלקח מפרובינציית הריין הפרוסית והתווספו לו שני מחוזות בווארים (הומבורג וסנט אינגברט) אשר נלקח מפפאלץ הריינית. זה אושר על ידי מנדט בן 15 שנים של חבר הלאומים שהציב חיילים של חבר הלאומים מאיטליה, שוודיה ובריטניה בסער עד 1935. תעשיית הפחם של הסאר, התעשייה השלטת באזור באותה תקופה, הולאמה ונוהלה ישירות על ידי צרפת, כפיצוי על הרס המכרות הצרפתיים על ידי הגרמנים הנסוגים ב-1918.
קולו-קולו
מידע
אצטדיון הקבוצה נקרא אצטדיון מונומנטל דוד ארייאנו, על שם שחקן הקבוצה (ואחד ממייסדיה), שנפטר בעקבות תיקול במשחק ידידות בשנת 1927 בספרד. האצטדיון הוקם בשנת 1975 והוא מכיל 47,000 מקומות ישיבה. האצטדיון אירח את גומלין גמר גביע ליברטדורס בשנת 1991, בו ניצחה קולו-קולו את קבוצת אולימפיה הפרגוואית 3-0 וזכתה בגביע. קולו-קולו היא הקבוצה הצ'יליאנית היחידה שזכתה בגביע ליברטדורס.
סמל המועדון ומקור שמו הוא על צ'יף בן שבט המפוצ'ה בשם קולוקולו, אשר חי בתקופת מלחמת האראוקו ונחשב לסמל של אומץ וחוכמה. הפס השחור מעל סמל המועדון נועד להנציח את דוד ארייאנו. אולטראס המועדון מכונים הגארה בלנקה (Garra Blanca, "הכוח הלבן") ומקורם בתנועת נוער שהתנגדה לשלטון הרודן אוגוסטו פינושה ששלט בצ'ילה.
הפרוטקטורט של הסאר
לאחר מלחמת העולם השנייה
ביולי 1945, חודשיים לאחר סיום מלחמת העולם השנייה באירופה, כוחות בעלות הברית התפרסו מחדש מהאזורים שכבשו לאזורי הכיבוש שלהם. ב-10 ביולי 1945 עזבו כוחות ארצות הברית את הסאר וכוחות צרפתים הקימו את ממשל הכיבוש שלהם. ב-16 בפברואר 1946, צרפת הפרידה את הסאר מאזורי הכיבוש של בעלות הברית והקימה את הפרוטקטורט של הסאר הנפרד, שבפועל לא היה עוד בסמכות השיפוט המשותפת של בעלות הברית על ידי מועצת השליטה של בעלות הברית עבור גרמניה.
פקידים צרפתים גירשו בסך הכל 1,820 אנשים מהסאר בשנים 1946 ו-1947, שרובם הורשו בסופו של דבר לחזור. עם זאת, צרפת לא הסכימה לגירושים שאושרו (ללא תשומה מצרפת) בהסכם פוטסדאם על ידי בעלות הברית, ולכן צרפת סירבה לקבל פליטי מלחמה או מגורשים מהשטחים המסופחים המזרחיים בחבל הסאר או באזור צרפת. עם זאת, ילידי הסאר שחזרו מהרחקות שהוטלו על ידי הנאצים (למשל פליטים פוליטיים ויהודים) ומהעברות הקשורות למלחמה (למשל פינוי מהתקפות אוויריות) הורשו לחזור לאזורים שבשליטת צרפת. צרפת שמה לה למטרה לכבוש את אוכלוסיית הסאר לסיפוח עתידי.
החל מה-20 ביולי 1946 נוספו לפרוטקטורט של הסאר 109 רשויות של פרובינציית הריין הפרוסית בתוך האזור הצרפתי. עד 18 בדצמבר 1946 הוקמו פיקוח מכס בין הסאר לבין גרמניה הכבושה של בעלות הברית. על ידי פריסה טריטוריאלית נוספת בין הפרוטקטורט של הסאר, שהוקם בתחילת 1947, לבין ריינלנד-פפאלץ השכנה (מדינה חדשה שהוקמה ב-30 באוגוסט 1946 באזור הכיבוש הצרפתי), חזרו 61 עיריות לגרמניה, בעוד ש-13 עיריות אחרות נמסרו לפרוטקטורט של הסאר.
בנאום "Restatement of Policy on Germany", שנמסר בשטוטגרט ב-6 בספטמבר 1946, שר החוץ של ארצות הברית, ג'יימס פרנסיס ברנס, הסביר את המניע של ארצות הברית בניתוק הסאר מגרמניה כ"ארצות הברית לא מרגישה שהיא יכולה לדחות את תביעת צרפת, שגרמניה פלשה אליה שלוש פעמים ב-70 שנה, לשטח הסאר". ב-16 ביולי 1947 המארק של הסאר החליף את הרייכסמארק כהילך חוקי בפרוטקטורט של הסאר, ולאחר מכן השתלב חבל הסאר באזור המטבע הצרפתי ב-15 בנובמבר באותה שנה. בעוד שרק שטרות פרנק צרפתי הופצו מ-1954 ואילך, הונפקו גם מטבעות פרנק של סאר, שעוצבו בדומה למטבעות צרפתיים. ב-15 בדצמבר 1947 הוקם חבל הסאר על פי חוקתו כארץ סער, עם ממשלה נבחרת בשליטתו של הנציב העליון הצרפתי ז'ילבר גראנדוואל. בדצמבר 1947 היו שיטפונות קשים לאורך נחל הסאר, מים גבוהים יותר מאשר ב-150 השנים האחרונות, עם מאמצי סיוע נרחבים. ב-23 במרץ 1948 אושר איחוד המכס עם צרפת, שנכנס לתוקף ב-1 באפריל.
בתחילה, נוהלה בגרמניה מדיניות של פירוק נשק תעשייתי על ידי מעצמות הברית. במסגרת מדיניות זו הוטלו מגבלות על רמות הייצור המותרות, ותעשיות בסאר פורקו כפי שהיו ברוהר, אם כי בעיקר בתקופה שלפני הניתוק (ראה גם המכתב מ-1949 מאת שר החוץ הבריטי ארנסט בווין אל שר החוץ הצרפתי רובר שומאן, שקורא לשקול מחדש את מדיניות הפירוק). מדיניות זו התהפכה במהירות באמצע 1946 או בתחילת 1947.
ניסיונותיה של צרפת לבינאום של חבל הרוהר נזנחו ב-1950, כאשר לנוכח לחצי המלחמה הקרה באירופה, נקטה ממשלת צרפת בצעד היסטורי בהחלטה שהמודל הפוליטי היחיד בר-קיימא לעתיד הוא אינטגרציה אירופית. זה הביא להצהרת שומאן, תוכנית שנוסחה ברובה על ידי ז'אן מונה. התוכנית הציגה התקרבות בין צרפת, גרמניה ומדינות אחרות באירופה שרוצות להשתתף באיחוד. כצעד ראשון, צרפת וגרמניה היו אמורות להסכים לאגד את שוקי הפחם והפלדה שלהן, לאחר הקמת קהילת הפחם והפלדה האירופית (ECSC). עם השתתפותה של מערב גרמניה ב-ECSC, הסכם על סיום הרשות הבינלאומית עבור הרוהר נכנס לתוקף ב-25 ביוני 1952. עם זאת, צרפת עיכבה את החזרת הסאר.
משאל עם והפיכה למדינת מערב גרמניה
האמנה גם קבעה שהאיחוד הכלכלי עם מערב גרמניה אמור להסתיים עד 1960, כאשר התאריך המדויק של החלפת הפרנק של הסאר והפרנק הצרפתי במארק גרמני יישמר בסוד בשם "יום X". למרות שחבל הסאר הפך למדינה של מערב גרמניה ב-1 בינואר 1957, הפרנק נשאר הילך חוקי בזארלנד עד ל-6 ביולי 1959. באותו תאריך ה הושלם, לאחר יותר 13 שנות פרידה.
כהערת שוליים להקמת האיחוד האירופי, הסכסוך הטריטוריאלי על השליטה בחבל הסאר היה מהאחרונים בין המדינות החברות והוביל לכך שהדגל האירופי קיבל טבעת נייטרלית מבחינה פוליטית של 12 כוכבים במקום 15 (אחד מתוכם היה אמור לייצג את חבל הסאר עצמאי באופן נומינלי כחבר במועצת אירופה).
הפארק הלאומי אברדרה
הפארק הלאומי אברדרה (באנגלית: Aberdeen National Park) היא שמורת טבע עצומה במדינת קניה, במרכז מזרח המדינה. הפארק, כמו שמורות טבע נוספות בקניה, ידוע בשל בעלי החיים הייחודיים שנמצאים בו: מבקרים רבים מגיעים כדי לצפות בפילים, אריות, זברות, ג'ירפות ועוד חיות בר רבות הנמצאות כיום בסכנת הכחדה. הפארק גם מכיל את רכס הרי אברדייר, שפסגתו הגבוהה ביותר מגיעה לגובה של כמעט 4,000 מטר.
טבע וגאוגרפיה
באזור הפארק מתגוררים בעלי חיים רבים. חיות הבר הקיימות באזור המוגן כוללות אריות, נמרים, פיל, כלבי בר מזרח אפריקנים, חזירי יער ענקיים, באפלו, זברות, בבונים ומיני קופים. תצפיות נדירות יותר כוללות את חתולי הזהב האפריקאים והבונגו. הפארק הלאומי אברדרה מארח גם אוכלוסיית קרנפים שחורים שהובאו לשם מארצות המזרח ומעל 250 מיני ציפורים הכוללים את הציפור הייחודית לפארק, סיסטולת אברדרה, שנמצאת בסכנת הכחדה. מלבד חיות, הפארק מורכב מכמה סוגים של שטח: חלק מהפארק, כמו רוב מדינת קניה, הוא מישורי והצמחייה בו דלילה ולא מגוונת, כמו בסוואנה, ומתאפיין בעשבים גבוהים ועצים אחדים המזדקרים ממנו. רוב הפארק הוא מיוער (חלק זה מכיל מינים רבים של קופים) והעצים בו סבוכים בדומה לג'ונגלים במזרח אסיה. אזור היערות הוא גבוה יותר מהסוואנה והרבה יותר גבוה מהחלק המדברי. החלק המדברי של הפארק, והוא גם הנמוך ביותר בו, נמצא במרכזו והוא דומה במראהו ובאקלימו למדבר הנגב הישראלי, אם כי הוא חם יותר והטמפרטורות בו, כמו ברוב חלקי קניה, מסוגלות לטפס בקיץ עד לכארבעים מעלות צלזיוס. החלק הגבוה והקר ביותר בפארק הוא הר אברדייר שנמצא בתוך תחומי השמורה.ההר, שפסגתו הגבוהה ביותר מגיעה לכ-4,000 מטר, נמצא בשטחו הדרום מרכזי של הפארק, ומתגוררים בו אזרחים קניינים. על ההר משתלבת הטמפרטורה החמה של קניה יחד עם הגובה העצום של ההר ונוצר מזג אוויר ממוזג, לכן ניתן לקיים בו חיים נוחים.
מתקנים
המבקרים בפארק יכולים למצוא סוגים שונים של מגורים אפשריים, החל מבקתאות על צמרות העצים, ועד לארון קודש מאולתר - שנבנה בצורת תיבת נוח. בשמורה שלושה אתרי צימרים לשהייה ממושכת, שמונה מתחמי 'קמפינג' מיוחדים ומתחם מחנאות ציבורי באזור האגם. ישנם גם חמישה אתרי פיקניק. כל מתחמי השהייה מספקים צפייה לילית בבעלי החיים שמסתובבים באופן חופשי ברחבי השמורה. בעלי החיים שנראו כוללים פילים, תאו וקרנף, שנצפו נכנסים לאזור המחנאות ושותים ממקורות המים. הפארק כולל גם שני שדות תעופה בשוליו ביישובים מוויגה ובנייר.
כניסה לפארק ותשלום
הפארק פתוח מדי יום משעה 6:00 בבוקר עד 19:00 בערב. הכניסה ברגל אסורה בעקבות סכנה מפגיעה בידיי בעלי חיים, והמבקרים מפונים מהאזורים הלא-בטוחים לאחר השעה 18:15. הכניסה לפארק היא באמצעות כרטיס חכם בלבד, טכניקה שנכנסה לשימוש בפארק ב-2011, וניתן לרכוש ולהטעין כרטיס כזה בשער הראשי של הפארק. להל"ן תשלומים עבור שהייה בפארק:
איזופרופנול
2-פרופנול (2-propanol) הנקרא גם איזופרופנול (isopropanol),  איזופרופיל אלכוהול או בראשי תיבות IPA הוא תרכובת כימית דליקה, חסרת צבע ובעלת ריח חזק. הנוסחה הכימית C3H7OH והוא הכוהל השניוני (כהל בו קשור הפחמן הכהלי לשני פחמנים אחרים) הפשוט ביותר. שימושו העיקרי הוא כחומר ניקוי.
הפקה
איזופרופנול מתקבל בתגובה של מים עם פרופן (CH3-CH=CH2) ישירות או באמצעות תגובה עם חומצה גופרתית. התגובה נותנת בעיקר 2-פרופנול ולא את הכהל הראשוני 1-פרופנול בהתאם לכלל מרקובניקוב הקובע כי בספיחה על קשר כפול יסופח המימן לפחמן המותמר פחות.
שימושים
2-פרופנול משמש בעיקר כנוזל ניקוי בשל יכולתו להמיס שמנים, רעילותו הנמוכה והתנדפותו המהירה. כך למשל הוא משמש לניקוי מכשירים אלקטרונים, עדשות לייזר ב-DVD, מסכי זכוכית ו-LCD. החומר הוא מרכיב עיקרי בתכשירים ביתיים לניקוי זגוגיות. משתמשים ב־2-פרופנול להסרת כתמים מבדים ומעץ.
פדים לחיטוי מכילים תמיסה של 60-70% 2-פרופנול במים ובריכוזים של 90-99% משמש החומר במקום פורמלדהיד לשימור דוגמאות ביולוגיות.
2-פרופנול משמש גם כתוסף לדלק. החומר גורם למים להתמוסס בבנזין ובכך מונע הפרדות של מים מהדלק וקפיאתם בצנרת.
כימיה
בניגוד לכהלים כמתנול או אתנול ניתן להפריד בין 2-פרופנול למים על ידי הוספת מלח כדוגמת NaCl. הוספת המלח גורמת להיווצרות פאזה נפרדת של 2-פרופנול מרוכז בתהליך הקרוי באופן כללי "Salting out". ניתן לחמצן איזופרופנול לאצטון על ידי חומצה כרומית H2CrO4 או בחימום בקטליזה של נחושת. כרוב הכהלים, 2-פרופנול יגיב עם מתכות לקבלת אלקוקסידים כדוגמת אלומיניום - איזופרופוקסיד.
בטיחות ורעילות
2-פרופנול כבד מהאוויר והוא דליק מאוד, יש לאחסנו הרחק ממקורות חום או להבה. החומר מתחמצן בכבד לאצטון על ידי האנזים אלכוהול דהידרוגנז. סימני הרעלה כוללים כאבי ראש, סחרחורת, דיכוי מערכת העצבים המרכזית, בחילה, הקאה, ערפול הכרה ואבוד הכרה. יש לעבוד עם 2-פרופנול רק במקום מאוורר היטב ובכפפות. הרעלה אפשרית בבליעה, שאיפת אדים או ספיחה. 2-פרופנול והמטבוליט שלו, אצטון הם מדכאי מערכת העצבים המרכזית. ללא טיפול, 15 גרם של החומר רעילים לאדם שמשקלו 70 ק"ג. החומר רעיל פחות ממתנול או אתילן גליקול.
מיתוך
מיתוך (באנגלית: Metallizing) הוא טכנולוגיה לבניית שכבת ציפוי מתכת על פני החלק המצופה, בלי חדירת הציפוי לפני השטח. ציפויים מתכתיים משמשים לשימושים דקורטיביים. לצורכי הגנה בפני קורוזיה או לשימושים פונקציונליים כמו ציפוי מראות.
כללי
תהליך כזה פותח בשנת 1835 לייצור מראות על ידי יוסטוס פון ליביג. הוא השתמש בתהליך לשם ציפוי משטח זכוכית בכסף מתכתי, לקבלת ראי איכותי.
ציפוי מתכתי בריק
תהליך זה מבוסס על חימום של מתכת הציפוי עד לסף טמפרטורת הרתיחה בתוך תא ריק, ואז בתהליך של עיבוי מצפה המתכת את פני השטח של החלק המצופה. אידוי מתכת הציפוי מבוצע על ידי תהליכים כמו חימום בהתנגדות, חימום בעזרת קרן אלקטרונים או חימום בפלזמה. ציפוי מתכתי בריק משמש לבניית שכבת אלומיניום על מראות זכוכית. שימוש מיוחד בציפוי זה מבוצע במראות הזכוכית של טלסקופים.
תהליכי ריסוס תרמיים
מוגדרים כסוג של ציפוי מתכתי. מתכות שעוברות תהליך ריסוס תרמי מקבלות הגנה מפני קורוזיה לפלדה במשך עשרות שנים יותר מאשר צבע בלבד. אבץ ואלומיניום הם החומרים הנפוצים ביותר להתזה תרמית על מבני פלדה.
ציפוי חומרים לא מתכתיים
שימוש מקובל בתהליך ציפוי זה בוצע על חלקי פלסטיק כדי להפוך אותם למוליכים כמו ציפוי פלסטיק ABS.
התהליך הוא צריבת פני השטח עם חומצה ולאחר מכן ציפוי מוקדם עם נחושת או ניקל בתהליך ציפוי לא אלקטרוליטי ולאחר מכן ציפוי שכבה נוספת של החומר הסופי כמו כסף. הציפוי המוקדם עם נחושת או ניקל מיועד לשיפור תכונת ההידבקות על המתכת.
משתה בלשאצר
משתה בלשאצר מתואר בספר דניאל. במהלכו מופיעה כתובת על הקיר, ודניאל מפרש אותה כנבואת חורבן לבבל.
הסיפור בספר דניאל
במשתה, הגביעים הקדושים שנשדדו מבית המקדש מחוללים על ידי בלשאצר, בשמשם ככלי שתייה עבורו ועבור שריו, נשותיו ופילגשיו.
פרק זה נכתב כולו בארמית, השפה בה נכתבו חלקים נכבדים בספר דניאל, והוא ממשיך ומתאר כיצד יוצאות אצבעות של יד אדם (אֶצְבְּעָן דִּי יַד-אֱנָשׁ) וכותבות על הטיח מול הנברשת (לָקֳבֵל נֶבְרַשְׁתָּא), בקיר (עַל גִּירָא) שבהיכלו של המלך (דִּי-כְתַל הֵיכְלָא דִּי מַלְכָּא) את הכתובת: "מְנֵא מְנֵא תְקֵל וּפַרְסִין". כשבלשאצר מבחין בכך הוא מחוויר, נבהל וקורא מיד להביא לפניו את החכמים והקוסמים, באומרו להם שמי שיקרא את הכתובת ויגלה את פשרה יקבל בגד ארגמן, כמו זה שנהגו ללבוש אנשי מלוכה. כמו כן יקבל ענק זהב, ענק אותו היה רשאי לענוד רק מי שקיבלו מידי המלך. פרס נוסף שהציע בלשאצר לפותר החידה הוא להיות שליט שלישי בממלכה; פרס זה שיקף את המצב שבו נבונאיד שלט כשליט ראשון, ובלשאצר כשליט שני.
ואולם, איש מן החכמים והקוסמים לא יכול היה לפרש את הכתובת שעל הקיר. כאשר נקרא אל המלך דניאל, החכם העברי, והתבקש לפרש את הכתובת - הוא פירש אותה כנבואת חורבן על בבל.
אלוהים, כך אמר דניאל, (מְנֵא--מְנָה-אֱלָהָא) מנה את ימי שלטונה של בבל, (תְּקֵל תְּקִילְתָּ בְמֹאזַנְיָא), כלומר שקל במאזניים את ערך מלכותה ומצא (וְהִשְׁתְּכַחַתְּ חַסִּיר) אותו בחוסר, ולכן בבל תיפול בידי "פַרְסִין", כלומר הפרסים. ואכן - בבל חולקה בין פרס ומדי. בלשאצר, כך מסופר בהמשך, נהרג עוד באותו לילה (בֵּהּ, בְּלֵילְיָא, קְטִיל, בֵּלְאשַׁצַּר מַלְכָּא), והפרסים כבשו את בבל.
במדרש
על הכתובת שהופיעה על הקיר נאמר: (דניאל ה' ח') דהיינו, שהבבלים לא היו מסוגלים להבין את הכתוב. לדעת התנא רבי יוסי הכתובת נכתבה בכתב אשורי שלא היה ידוע עד אז. האמורא רב מסביר מדוע לא יכלו לקרוא זאת: "בגימטריא איכתיב להון: ", כלומר - את המילים הללו כתב המלאך בצופן אתב"ש.
לדעת אמוראים אחרים, נכתבו ארבע המילים בצופן אחר:
רמברנדט, בציורו המפורסם של משתה בלשאצר (להלן "באמנות"), נצמד לפרשנותו של האמורא שמואל.
באמנות
סיפור זה הונצח בציור המפורסם "משתה בלשאצר" של הצייר ההולנדי רמברנדט, באורטוריה "בלשאצר" של הנדל וכן באורטוריה "משתה בלשאצר", מאת ויליאם וולטון. המשורר ביירון הקדיש שני שירים לבלשאצר ומשתהו, במסגרת אסופת השירים שלו המכונה מנגינות עבריות.
הכתובת על הקיר
הסיפור המקראי הזה הוא המקור לביטוי הידוע: "הכתובת על הקיר", שמשמעותו "משהו נורא עתיד לקרות, והתרחשותו העתידית כל כך ברורה, שרק טיפש לא יבחין בה".
137
אירועים
ללא תאריך מדויק:
נולדו
ללא תאריך מדויק:
נפטרו
ללא תאריך מדויק:
סיאמוגל
סיאמוגל (שם מדעי: Siamogale) הוא סוג נכחד של לוטרה ענקית מסוף המיוקן לפני 11-5.333 מיליון שנה. לוטרה זו התגלה באסיה וסווגה ב-1983. היו בה 2 מינים, אשר אחד מהם התגלה בתאילנד ב-1983 ואחד בסין בשנת 2017.
לוטרה זו הייתה גדולה יותר ממרבית הלוטרות, יותר מהלוטרה הענקית ומלוטרת הים והגיעה לאורך של 1.9 מטר ולמשקל של לפחות 50 ק"ג. במראה היא הייתה בעלת גולגולת רחבה כמו של גירית אך גם של לוטרה בעלת חוטם קצר ולסת נמוכה עם ניבים ארוכים וטוחנות רחבות שיועדו לפיצוח טרף קשיח כמו צדפות. היו לה רגליים קצרות והיא הייתה יונק אמפיבי שחי בדומה ללוטרות הקיימות כנראה אך צד טרף גדול יותר, בעיקר צדפות, דגים, וסרטנים אותם פיצחה עם לסתותיה החזקות. היא נכחדה בסוף המיוקן.
STS-45
STS-45 הייתה המשימה ה-11 של האטלנטיס וה-46 בתוכנית מעבורות החלל של נאס"א. שוגרה ב-24 באפריל 1992 ונמשכה קרוב לתשעה ימים.
המשימה
STS-45 הייתה משימה מדעית, שערכה 12 ניסויים שונים מטעם מספר מדינות: ארצות הברית, צרפת, גרמניה, בלגיה, שווייץ, הולנד ויפן. זו הייתה המשימה הראשונה שנשאה את המעבדה האטמוספירית ליישומים ומדע (ר"ת באנגלית: ATLAS-1), שהורכבה בתא המטען של המעבורת, ובה תשתית לביצוע 12 ניסויים בתחומי כימיה אטמוספירית, קרינת השמש, פיזיקה של פלזמה בחלל, ואסטרונומיה בתחום העל-סגול.
השיגור תוכנן במקור ל־23 במרץ, אך נדחה ביום עקב דליפת מימן נוזלי וחמצן נוזלי בחלקה האחורי של המעבורת בזמן התדלוק. לאחר בחינה הנדסית, השיגור אושר ביום שלמחרת.
המשימה הוארכה ביום אחד לעומת התכנון המקורי, כדי להשלים ניסויים מדעיים.
במשימה זו טס האסטרונאוט הבלגי הראשון.
המעבורת נחתה בשלום במרכז החלל קנדי בפלורידה, ב-2 באפריל.
לאחר הנחיתה, התגלה נזק בפנל מספר 10 במגן החום של שפת הכנף הימנית, ככל הנראה כתוצאה מפגיעת אשפת חלל.
פוליארכיה
פוליארכיה (מיוונית – שלטון הריבוי) הוא מושג שמשמעותו המדויקת נקבעה בשנת 1953 על ידי רוברט דאל, ומתאר סוג של דמוקרטיה בו קבוצות אליטה מתחרות ביניהן.
בעבר שימש המושג לתיאור כל צורת משטר שהיא ההפך ממונרכיה. במונרכיה שולט היחיד, ובפוליארכיה, הריבוי. עם זאת, שימוש זה במושג הוא ארכאי.
המונח דמוקרטיה נטען במאה ה-20 במשמעות חיובית, כצורת ממשל אידיאלית (במיוחד בנוסח הדמוקרטיה הליברלית). הדמוקרטיה נקשרה עם כל מה שחיובי בממשל, עד כדי כך שגם דיקטטורות מובהקות, כמשטרים הקומוניסטים במזרח אירופה כינו עצמם "דמוקרטיות עממיות". עם כל זאת המתח הקיים בדמוקרטיה, ובמיוחד בדמוקרטיה הליברלית, המבוססת על דמוקרטיה ייצוגית, הוא בין רעיון ביטוי הרצון הכללי של העם, באמצעות ההליך הדמוקרטי, כפי שהגה ז'אן-ז'אק רוסו, ובין העובדה כי בפועל קיימת חציצה משמעותית (הפרדת רשויות, בלמים ואיזונים, בחירת נציגים, שמירה חוקתית על זכויות הפרט) בין רצון זה בצורתו הגולמית, ובין ביטויו באמצעות הממשל הדמוקרטי.
בעקבותיו של שומפטר הלך מדען המדינה רוברט דאל, פרופסור באוניברסיטת ייל כאשר תיאר, לראשונה בשנת 1971, את הפוליארכיה כמבנה פוליטי שיושם לראשונה בארצות הברית ולאחר מכן במקומות רבים נוספים, ובמיוחד במערב אירופה – מבנה שבו ישנן מספר קבוצות המתחרות על הכוח הפוליטי, וההכרעה ביניהן ניתנת לחלק גדול מהאוכלוסייה, ומעניקה לקבוצה הזוכה את הכוח לשלוט לתקופה מסוימת.
בספרו משנת 1989, "הדמוקרטיה ומבקריה", נותן דאל את המאפיינים הבאים לפוליארכיה:
רעיון הפוליארכיה מצמצם את הרעיון הדמוקרטי להליך, ומעקר ממנו חלק ניכר מהמשמעות החיובית שנטענה בו, ובמיוחד מנתק את הדמוקרטיה מרעיונות של שוויון וחירות, שנקשרו בה מאז המהפכה הצרפתית. רעיון זה מנוגד לרעיונות של רוסו ושל הוגים אחרים, התומכים בצורות רדיקליות של דמוקרטיה כדמוקרטיה ישירה או דמוקרטיה השתתפותית, מתוך תפיסה שחברה פוליטית בריאה תלויה במעורבות הפעילה של האזרחים בכל תחומי הממשל. עם כל זאת, רוב הדמוקרטיות הליברליות כיום דומות יותר במבנה משטרן לפוליארכיה מאשר לקהילות העממיות של רוסו.
מריה תרסה רפאלה מספרד
מריה תרסה רפאלה מספרד (בספרדית: María Teresa Antonia Rafaela de Borbón y Farnesio; 11 ביוני 1726 - 22 ביולי 1746), הייתה בתו של פליפה החמישי, מלך ספרד ואשתו של לואי פרדיננד, דופן צרפת.
ביוגרפיה
מריה תרסה רפאלה נולדה במדריד ב-11 ביוני 1726, לפליפה החמישי, מלך ספרד ואשתו השנייה אליזבטה פארנזה (הנצר האחרון למשפחת פארנזה) מפארמה. בשנת 1721 נערך הסכם נישואיה של אחותה מריאנה ויקטוריה מספרד עם לואי החמישה עשר, מלך צרפת, והיא נשלחה לצרפת, אולם בשנת 1725 הוחלט לשלוח את מריאנה ויקטוריה בחזרה לספרד והסכם הנישואים בוטל. בעקבות כך נוצר קרע בין ממלכת צרפת לממלכת ספרד, וספרד כרתה ברית עם אוסטריה בהסכם וינה נגד צרפת.
בניסיון לשקם את יחסי ספרד-צרפת התחתנה מריה תרסה רפאלה ב-18 בדצמבר 1744 על ידי שליח עם לואי פרדיננד, דופן צרפת, בנו של לואי החמישה עשר, מלך צרפת, וב-21 בפברואר 1745 נערך טקס הנישואין הרשמי בארמון ורסאי. 3 ימים לאחר מכן נערך טקס לכבוד הזוג הצעיר, בהשתתפות המלך, המלכה, מאדאם הנרייט, מאדאם אדלייד, דוכסית שארטר, נסיכת קונטי האלמנה, דוכסית מודנה יחד עם נסיכים אחרים בכירים מבית המלוכה.
בתחילה התביישה מריה תרסה רפאלה מבעלה, אולם עד מהרה התחברה אליו, והשניים נעשו קרובים מאוד זה לזה. ב-9 ביולי 1746 מת אביה, ב-19 ביולי היא ילדה בת מתה בלידה שקטה, וב-22 ביולי מתה אף היא בארמון ורסאי, מה שהשפיע קשות על בעלה. לאחר מותה הציע אחיה פרננדו השישי, מלך ספרד ללואי פרדיננד שיתחתן בשנית עם אחותה מריה אנטוניה פרננדה, נסיכת ספרד, אולם הוא סירב והתחתן לבסוף עם מריה יוזפה, נסיכת סקסוניה.
קרן מרגלית
קרן מרגלית (נולדה ב-5 בספטמבר 1971) היא במאית ותסריטאית טלוויזיה ישראלית.
ביוגרפיה
בשנת 2002 ביימה את סרט הדרמה לטלוויזיה "כל מה שיש לי", ששודר בבזכיינית ערוץ 2 טלעד, במסגרת פרויקט "מראות אשה", וזכה בפרס התסריט הטוב ביותר בפסטיבל פיפא-ביאריץ בצרפת.
בשנת 2007 מרגלית הצטרפה אל צוות תסריטאי העונה השנייה של הסדרה "בטיפול" וכתבה את פרקי יום רביעי. ב-2008 זכתה עם שישה כותבים נוספים בפרס האקדמיה לטלוויזיה על כתיבת הסדרה.
בסוף 2010 עלתה לשידור בערוץ 2 הסדרה "פלפלים צהובים" שמרגלית יצרה וכתבה. מרגלית גם ביימה את הסדרה, לצד אמנון קוטלר. באפריל 2011, הוקרנו שני פרקים של הסדרה באו"ם, לציון יום המודעות לאוטיזםבאפריל 2012 נרכשו הזכויות לסדרה להפקה בארצות הברית. בנובמבר 2014 רשות השידור הבריטית BBC רכשה את הזכויות לסדרה, והפיקה גרסה באנגלית של העונה הראשונה. באוגוסט 2016 רכשה את הזכויות לעונה השנייה. בנוסף הופקה גרסה שלה ביוון והיא נמכרה לשידור בשירות אמזון פריים וידאו.
בפברואר 2018 עלתה לשידור בקשת 12 הסדרה "להעיר את הדב" שמרגלית יצרה וכתבה, וזכתה לשבחי הביקורת. מרגלית גם ביימה את הסדרה. הסדרה הוקרנה במסגרת פסטיבל הסרטים הבין-לאומי בברלין.
חיים אישיים
מרגלית נשואה לסופר יורם עבר הדני.
מיילדת (סדרת טלוויזיה)
מיילדת (באנגלית: Call the Midwife, מילולית: "קראו למיילדת") היא סדרה דרמה תקופתית בריטית של ה-BBC העוסקת בעבודתן של מיילדות באיסט אנד בלונדון בסוף שנות החמישים ותחילת שנות השישים של המאה העשרים. בסדרה מככבים ג'סיקה ריין, מירנדה הארט, הלן ג'ורג', בריוני האנה, לורה מיין, ג'ני אגאטר, פם פריס, קליף פריסי, סטיבן מקגאן, בן קפלן, אמרלד פנל, ויקטוריה ייטס, לינדה באסט ושארלוט ריצ'י. חברת Neal Street Productions הפיקה את הסדרה, זוהי חברת הפקה שהקים הבמאי והמפיק של הסדרה סם מנדס יחד עם המפיקה בפועל פיפה האריס ועם קארו ניולינג. העונה הראשונה מתרחשת ב-1957 ושודרה בבריטניה ב-15 בינואר 2012.