cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
ACT (מבחן)
מטרת הבחינה
המכללות משתמשות במבחני ה-ACT וה-SAT מכיוון שיש הבדלים מהותיים במימון, בתוכניות לימודים, בדירוג ובקושי של בתי הספר התיכוניים השונים בארצות הברית, הנובעים מההפדרליזם האמריקני, מבנה השלטון מקומי, שכיחותם הגבוהה של תלמידים הלומדים בחינוך ביתי וכן מהיעדר מבחני כניסה אחידים להשכלה הגבוהה הדומים לאלה המשמשים במדינות אחרות. ציוני ה-ACT משמשים כהשלמה לנתוני בתי הספר העל יסודים ועוזרים לאחראי הקבלה במוסדות השונים להציב את הנתונים מקומיים - כגון ציוני בית הספר - בהקשר לאומי.
למרבית המכללות אין העדפה מיוחדת למבחני ה-SAT או ה-ACT וניתן לייחס להם ערך דומה. על פי "Uni in the USA", מדריך מכללות בארצות הברית, מוסדות הדורשים ממועמדים להיבחן במבחני נושא המתקיימים על ידי SAT עושים זאת ללא קשר למבחן הקבלה הראשוני שעשה המועמד; יותר מכך, חלק מהמוסדות מוכנים לקבל את ה-ACT במקום מבחני הנושא של SAT וחלקם מכירים בחיבור האופציונלי ב-ACT כתחליף למבחן נושא ב-SAT. עבור מרבית המכללות ציון ה-ACT מהווה רכיב אחד מתוך מספר רכיבים במערך הרכיבים הנדרשים לצורך קבלה.
חלק מהמדינות והמחוזות בארצות הברית משתמשות בציוני ה-ACT כדי להעריך את הלמידה של התלמידים וכן את הביצועים של בתי הספר, ומחייבים את כל תלמידי התיכון לגשת למבחני ה-ACT, ללא קשר לשאלה אם הם מעוניינים ללמוד במכללה. ב-2001 קולורדו ואילינוי היו למדינות הראשונות ששילבו את ה-ACT כחלק מתוכנית בחינות החובה שלהן. בשנים שלאחר מכן מדינות נוספות אימצו גם הן את המבחן ככלי להערכת מערכת החינוך. במהלך שנת הלימודים 2018–2019, 13 מדינות דרשו מכלל תלמידי כיתות י"א לגשת למבחן ושש מדינות נוספות אפשרו למחוזות בתחומן לחייב את התלמידים לגשת למבחן.
מבנה המבחן
חלק החובה במבחן ה-ACT מחולק לארבעה פרקים של שאלות רב-ברירה: אנגלית, מתמטיקה, קריאה והסקה מדעית. סולם הציונים של כל אחד מהפרקים נע בין 1 ל-36. כל הציונים הן מספרים שלמים. לפרקים באנגלית, במתמטיקה ובקריאה יש גם ציוני משנה שנעים בין 1 ל-18 (ציון הפרק אינו סכום ציוני המשנה). בנוסף, מועמדים יכולים לבחור להיבחן במטלת כתיבה שסולם הציונים עליה נע בין 2 ל-12. הציון של מטלת הכתיבה אינו משפיע על הציון המשולב. עד ספטמבר 2015 חושב עבור כל נבחן שביצע את מטלת הכתיבה ציון משולב המתבסס על פרק האנגלית ועל מטלת הכתיבה אולם החל מתאריך זה מחושבים רק שני ציונים משולבים: ELA (ממוצע ציוני האנגלית, קריאה וכתיבה) ו-STEM (ממוצע הציונים במתמטיקה והסקה מדעית).
בפרקי המבחן כל תשובה נכונה שווה נקודה גולמית אחת, ואין ענישה על תשובות שגויות. מועמדים יכולים לגשת למבחן מספר פעמים על מנת לשפר את ציוניהם. 55% מהנבחנים הניגשים שוב ל-ACT משפרים את ציוניהם, 22% מקבלים ציונים זהים ו-23% מקבלים ציון נמוך יותר מבמבחן החוזר.
אנגלית
הפרק הראשון במבחן הוא פרק באנגלית, הזמן המוקצב לו הוא 45 דקות. השאלות בפרק בוחנות שימוש, מבנה משפט וכישורים רטוריים. הפרק מורכב מ-75 השאלות המחולקות לחמישה קטעים. בכל קטע חלקים שונים מודגשים בצד אחד של הדף ואפשרויות שונות לתיקון החלקים המודגשים בצד השני של הדף. באופן ספציפי, השאלות מתמקדות בשימוש, מכניקה, כישורים רטוריים, מבנה משפט ותקינה דקדוקית.
מתמטיקה
הפרק השני במבחן הוא פרק במתמטיקה, הזמן המוקצב לו הוא 60 דקות. הפרק מורכב מ-60 שאלות רב ברירה במתמטיקה, כאשר בדרך כלל כ-14 שאלות עוסקות בנושאים של פעולות חשבון, 10 שאלות עוסקות באלגברה אלמנטרית, 9 שאלות עוסקות באלגברה מתקדמת וגאומטריה של המישור, 9 שאלות עוסקות בגאומטריה אנליטית ו-4 שאלות עוסקות בטריגונומטריה בסיסית. עם זאת, התפלגות הנושאים בין השאלה משתנה במקצת בין ממועד למועד. הפרק בנוי בדרך כלל בדגרת קושי עולה ולהבדיל מפרקים אחרים במבחן מותר להשתמש מחשבונים בפרק זה. להבדיל מפרקים אחרים בחלק זה לכל שאלה חמש אפשרויות תשובה במקום ארבע.
קריאה
הפרק השלישי במבחן הוא פרק הקריאה, הזמן המוקצב לו הוא 35 דקות. הפרק מורכב מארבעה קטעים ו-40 שאלות. שלושה מהקטעים כוללים קטע פרוזה ארוך והקטע השלישי המכיל שני קטעי פרוזה קצרים יותר. רמת הידע הנדרשת לצורך מענה על הפרק מייצגת את הרמה המקובלת וסוגי הטקסט הנפוצים בתוכנית הלימודים במכללות בשנה הראשונה. מבחן קריאה זה מעריך מיומנויות בשלוש קטגוריות כלליות: רעיונות ופרטים מרכזיים, מבנה ושילוב ידע ורעיונות. השאלות במבחן בדרך כלל יבקשו מהנבחנים להפיק משמעות ישירה מטקסטים או למצוא משמעויות מרומזות. באופן ספציפי, השאלות יבקשו להשתמש בכישורי הפניה והנמקה כדי לקבוע רעיונות עיקריים; לאתר ולפרש פרטים משמעותיים; להבין רצפי אירועים; לערוך השוואה; להבין מערכות יחסים בין גורמים; לקבוע את המשמעות של מילים, ביטויים והצהרות תלויי הקשר; לציין הכללות; ולנתח את קולו ושיטתו של הסופר או המספר.
הסקה מדעית
הפרק הרביעי הוא פרק ההסקה המדעית, הזמן המוקצב לו הוא 35 דקות. הפרק מורכב שישה קטעים, לאחר כל אחד מהקטעים מופיעות חמש עד שבע שאלות (סה"כ 40 שאלות). לקטעים שלושה מבנים שונים: ייצוג נתונים, סיכום מחקרים ונקודות מבט סותרות. כמות הקטעים בכל אחד מהמבנים משתנה מנוסח מבחן אחד לשני אולם מעולם לא הוצג יותר מקטע אחד שעסק בנקודות מבט סותרות. פרק זה עבר שינויים במהלך שנת המבחנים של 2019–2020 וההתייחסות היחידה אליהם עד כה היא במבחן התרגול שפורסם באתר ACT.
מטלת כתיבה
מטלת הכתיבה היא רשות, ומתקיימת בסוף המבחן. הזמן המוקצב לכתיבת המטלה הוא 40 דקות. במהלך מטלת הכתיבה הנבחנים מתבקשים לכתוב חיבור בנושא המופיע בגריין. הנושאים של החיבור הם בדרך כלל נושאים חברתיים. הנבחנים צריכים לנתח שלוש נקודות מבט שונות הניתנות בגריין ולהראות כיצד עמדתם מתכתבת עם נקודות מבט אלו. הציון על מטלת הכתיבה אינו משפיע על הציון הכולל או על הציון הנפרד של פרק האנגלית אולם כאמור הוא מהווה רכיב בציון ה-ELA. מטלת הכתיבה נבדקת על ידי שני מעריכים הבוחנים את המטלה לפי ארבעה פרמטרים: רעיונות וניתוח, פיתוח ותמיכה, ארגון, שימוש בשפה ומוסכמות. לכל אחד מהקטגוריות ניתן ציון בין 1 ל-6. חיבורים ריקים, כאלו שאינם נוגעים לנושא המופיע בגריין, כאלו שאינם כתובים באנגלית, כאלו שלא נכתבו בעיפרון או שאינם קריאים מקבלים ציון 0. הציון הסופי עבור כל פרמטר הוא חיבור ציוני שני המעריכים והוא נע בין 2 ל-12 (או 0). אם קיים פער של יותר מנקודה בין ציוני שני המעריכים בכל אחד מהפרמטרים המטלה מוערכת על ידי מעריך בכיר הקובע את הציון הסופי באותו פרמטר. ציוני ארבעת הפרמטרים משולבים בתהליך שלא פורסם ויוצרים ציון סופי על סולם בין 1 ל-36.
אף על פי שמטלת הכתיבה אינה נדרשת לשם קבלת ציון במבחן ה-ACT מכללות רבות דורשות ציון גם עבור מטלת הכתיבה עבור מועמדים המעוניינים ללמוד אצלם.
ממוצעים
עם פיתוח מבחן ה-ACT נקבע כי הציון הממוצע יהיה 18 וסטיית התקן 6. מטבע הדברים הממוצע וסטיית התקן הם דינמיים ומשתנים מדי שנה בהתאם ליכולת של הנבחנים.
התרשים שלהלן מציג הממוצע של כל אחד מהפרקים במבחן בשנת 2018.
מספר בעלי הציון המושלם ושיעורם
הטבלה שלהלן מציגה את מספר הנבחנים שקיבלו ציון מושלם (36) במבחן ה-ACT בין השנים 1997–2008.
קבלה למכללות
ממוצעי הציונים הנדרשים לצורך קבלה למכללות ואוניסיטאות התפרסמו בדו"ח באתר ACT.org. מחברי הדוח מסתייגים ומציינים כי מדיניות הקבלה שונה בכל מוסד וכי המוסדות מתבססים על פרמטרים נוספים מלבד ציוני ה-ACT ולכן יש לקחת את הממוצעים המוצגים בדוח בערבון מוגבל.
זמינות של מבחנים
מבחן ה-ACT נערך שבע פעמים בשנה בארצות הברית ובטריטוריות וכן בפוארטו ריקו ובקנדה: בספטמבר, אוקטובר, דצמבר, פברואר, אפריל, יוני ויולי (במדינת ניו יורק המבחן לא מוצע ביולי). במדינות אחרות המבחן נערך חמש פעמים בשנה: בספטמבר, אוקטובר, דצמבר, אפריל ויוני. באופן רגיל המבחן מתקיים בשבתות אולם מועמדים שאינם מעוניינים להיבחן בשבת מסיבות דתיות יכולים, בתיאום מראש, להיבחן בימים אחרים.
מועמדים בעלי צרכים מיוחדים הניתנים לאימות ובכללם מוגבלות פיזית וקשיי למידה, זכאים עם התאמות. גיליון הציונים של מועמדים שנבחנו בתנאים מיוחדים לא מכיל התייחסות לתנאים אלו כדי למנוע אפליה בקבלה למכללות.
תוצאות המבחן נשלחות למועמדים, לבתי ספר התיכונים בהם הם לומדים ולעד ארבע מכללות לפי בחירת המועמד (לא חובה).
התפלגות הציונים והשוואה עם SAT
כ-2.03 מיליון שהם כשישים אחוזים מתלמידי י"ב ניגשו לבחינת ה-ACT בשנת 2017 וקיבלו ציון ממוצע של 21.0. מבין הנבחנים הללו 46% היו גברים ו-52% נשים, כאשר היתר לא דיווחו על מגדר. 2,760 מתוך קבוצה זאת קיבלו 36, הציון הגבוה ביותר שניתן לקבל במבחן. הלוח שלהלן מציג, את התפלגות ציונים באחוזונים בטווח ש11 ל-36 ואת הציון או טווח הציונים המקביל במבחן ה-SAT.
ישיבת נר זרח
ישיבת נר זרח היא ישיבה גדולה במושב עוצם המשתייכת לזרם החרדי-ליטאי. הישיבה נוסדה על ידי הרב יששכר מאיר ב-2006. שם הישיבה "נר זרח" הוא על שם הרב זרח פלוק. בישיבה לומדים נכון לאלול תשפ"א כ-200 בחורים.
היסטוריה
הישיבה הוקמה על ידי הרב יששכר מאיר בשנת תשס"ו שהעמיד בראשה את תלמידיו הרב אליהו אליעזר ברוורמן, הרב ישראל לנדא והרב מנחם שפירא. משגיח הישיבה היה הרב אליהו אליעזר יעקובזון רבה של תפרח.
ראשיתה של הישיבה היה במושב זרועה שם הוקמה במתכונת של ישיבת קיבוץ כחלק מחזונו של הרב יששכר מאיר לחזק את התורה והיהדות בנגב, לאחר התנגדות והתנכלויות לישיבה מצד תושבים מעטים, עברה הישיבה באלול תשע"ד ליישוב עוצם בחבל לכיש, שם גם הכניסה הישיבה בשנת תשע"ו את השיעור א' הראשון שלה.
לאחר פטירת הרב יששכר מאיר בתשע"א מונה הרב ישראל לנדא לראש הישיבה, בתפקיד זה שימש עד למינויו לר"מ בישיבת עטרת ישראל בשנת תשע"ג, ולאחר מכן כראש ישיבה בישיבת היכל יצחק (לנדא).
בשלב מסוים נקלעה הישיבה למצב כלכלי קשה, וכדי לנסות לייצבה לקח הרב ברוך ויסבקר ראש ישיבת בית מתתיהו את הישיבה תחת חסותו ואף היה מגיע למסור שיעורים באופן קבוע בישיבה, אך הניסיון לא עלה יפה ולאחר תקופה קצרה פורק. בשלהי שנת תשע"ג בהוראתו של הגראי"ל שטיינמן הכניס הרב יעקב וירז'בינסקי את הישיבה תחת רשת מוסדות ארחות תורה, כחלק מהשינויים בישיבה מונה הרב יצחק זאב פיינשטיין לראש הישיבה ונכנסו רמי"ם חדשים.
נכון לאלול תשפ"ג לומדים בישיבה כמאתיים בחורים בשמונה ועדים. הוועדים בישיבה קטנים מבישיבות אחרות, זאת על פי הוראותיו של הגראי"ל שטיינמן.
צוות הישיבה
ראש הישיבה הוא הרב יצחק זאב פיינשטיין ומנהלה הרוחני של הישיבה הוא הרב אברהם קוזוקין.
ראש הקיבוץ הוא הרב ישעיהו שיינברגר והרמי"ם הם הרב שמואל אנסבכר והרב בנימין בראך.
המשיבים בישיבה הם הרב שמעון דייטש הרב שטרנפלד והרב שפירא בסדר א', הרב יעקב מושקט, הרב צבי הרבסט והרב אליהו אליעזר ברוורמן בסדר שני, והרב יחזקאל פרבשטיין והרב מאיר אינגבר בסדר שלישי.
יחסי ארצות הברית–צ'כיה
היחסים שבין ארצות הברית של אמריקה לבין הרפובליקה הצ'כית כוננו בשנת 1993 לאחר קריסת ברית המועצות וחלוקת צ'כוסלובקיה, וכיום שתי המדינות חברות בנאט"ו, ומתקיימים יחסים דיפלומטיים מלאים ביניהם. על פי דו"ח המנהיגות העולמית של ארצות הברית לשנת 2012, 39% מהצ'כים מרוצים מההנהגה האמריקנית, כאשר 26% אינם מסכימים ו-35% אינם בטוחים.
צ'כוסלובקיה
נשיא ארצות הברית וודרו וילסון תרם רבות להקמת צ'כוסלובקיה, ו-14 הנקודות של הנשיא וילסון, כולל הזכות של קבוצות אתניות להקים מדינות משלהם, היו בסיס האיחוד של הצ'כים והסלובקים. טומאש מסריק, נשיא צ'כוסלובקיה הראשון, ביקר בארצות הברית במהלך מלחמת העולם הראשונה, ועבד עם פקידים אמריקנים בפיתוח הבסיס של המדינה החדשה, ואף השתמש בחוקה האמריקנית כמודל לחוקה הצ'כוסלובקית הראשונה.
לאחר מלחמת העולם השנייה חזרה הממשלה הצ'כוסלובקית הגולה לצ'כוסלובקיה, והיחסים התקינים בין המדינות נמשכו עד לשנת 1948, כאשר הקומוניסטים תפסו את השלטון והקשרים התקררו במהירות. הפלישה הסובייטית לצ'כוסלובקיה באוגוסט 1968 סיבכה עוד יותר את היחסים בין ארצות הברית לצ'כוסלובקיה. ארצות הברית הפנתה את העניין למועצת הביטחון של האו"ם כהפרה של אמנת האו"ם, אך לא נקטה כל פעולה נגד הסובייטים.
לאחר מהפכת הקטיפה של 1989, היחסים הדו-צדדיים השתפרו מאוד, ודיסידנטים שפעלו בעבר בעידוד ארצות הברית ופעלו לשיפור זכויות האדם הגיעו לדרגות בכירות בממשלה. הנשיא ואצלב האוול בביקורו הרשמי הראשון כנשיא צ'כוסלובקיה, נאם בפני הקונגרס האמריקני ונקטע 21 פעמים על ידי תשואות הנוכחים. בשנת 1990, ביום השנה הראשון למהפכה, הבטיח הנשיא ג'ורג' בוש, בנוכחות קהל נלהב בכיכר ואצלב בפראג, תמיכה אמריקנית בבניית צ'כוסלובקיה דמוקרטית, וממשלת ארצות הברית אף עודדה באופן פעיל את השינוי הפוליטי והכלכלי.
ממשלת ארצות הברית התנגדה במקור לחלוקת צ'כוסלובקיה לשתי מדינות נפרדות, בשל החשש כי פיצול עלול להחמיר את המתחים הפוליטיים האזוריים הקיימים. עם זאת, ארצות הברית הכירה הן בצ'כיה והן בסלובקיה ב-1 בינואר 1993, ומאז, היחסים בין ארצות הברית לצ'כיה נותרו חזקים מבחינה כלכלית, פוליטית ותרבותית.
צ'כיה
בשנת 2003 ממשלת צ'כיה שלחה נציגות קטנה של מומחים לנשק כימי לכווית, על מנת לתמוך בפלישה האמריקנית לעיראק.
למרות התמיכה הממשלתית במלחמה, רוב מכריע של הצ'כים התנגדו לפלישה האמריקנית לעיראק, וסקר דעת קהל שנערך במרץ 2003 מצא כי למעלה מ-70% מהאוכלוסייה התנגדו למלחמה גם עם מנדט של האו"ם, ו-83% מהצ'כים התנגדו למלחמה בעיראק ללא מנדט. יתר על כן, באותו סקר עלה כי 82% מהצ'כים מאמינים כי ארצות הברית מבססת את מדיניות החוץ שלה "על פי כוחה והאינטרסים הכלכליים שלה", אולם ההתנגדות הצ'כית למלחמה לא הגיעה לרמה של הפגנות רחוב מסיביות, כמו אלה שנראו בערים אחרות בעולם, ב-15 בפברואר 2003 השתתפו 1,500 איש בעצרת נגד המלחמה בכיכר ואצלב בפראג.
ארצות הברית תכננה להציב מערכת הגנה מפני טילים בצ'כיה ובפולין, אולם רוסיה התנגדה לכך בכל תוקף, ובעקבות הלחץ הרוסי ביטל נשיא ארצות הברית ברק אובמה בשנת 2009 את התוכניות.
ביוני 2011 אמר שר ההגנה הצ'כי, אלכסנדר וונדרה כי ארצו נסוגה מהמערכת האירופית להגנה מפני טילים, וציין כי "נבקש הזדמנויות נוספות לצ'כיה להשתתף במערכת ההגנה בעתיד, אך זה לא משנה דבר על התמיכה שלנו בנאט"ו".
בינואר 2014 אישרה ממשלת צ'כיה מכירת 28 מטוסים צבאיים מסוג L-159 בעסקה בשווי של עד 25.8 מיליון דולר לארצות הברית.
בפברואר 2012 בעקבות מלחמת האזרחים בסוריה שהתעצמה, נסגרה שגרירות ארצות הברית בסוריה, ולאחר שגם שגרירות פולין נסגרה, החלה שגרירות צ'כיה בסוריה לטפל באזרחים האמריקניים.
יחסים דיפלומטיים
ארצות הברית מחזיקה בצ'כיה שגרירות בפראג. מאידך, צ'כיה מחזיקה בארצות הברית שגרירות בוושינגטון די. סי. ו-25 קונסוליות באנקורג', אטלנטה, בוסטון, בולדר, בוזמן, באפלו, שארלוט, שיקגו, הונולולו, קנזס סיטי, לאס וגאס, ליטל רוק, לוס אנג'לס, ניו אורלינס, ניו יורק, אורלנדו, פילדלפיה, פיניקס, פיטסבורג, פורטלנד, סולט לייק סיטי, סן פרנסיסקו, סיאטל, סיינט פול וטמפל.
קייקו אגנה
כריסטין קייקו אגנה (באנגלית: Christine Keiko Agena; נולדה ב-3 באוקטובר 1973) היא שחקנית אמריקאית. היא ידועה בעיקר בזכות דמותה של ליין קים בסדרה "בנות גילמור" וד"ר אדריסה טנאקה בדרמת הפשע של FOX "הבן האובד". זוכת פרס השחקנית הצעירה הטובה ביותר בטקס פרסי בחירת הנוער 2003 ופרס אמי לשחקנים אסיאתיים ב-2013.
ביוגרפיה
אגנה נולדה ב-1973 בהונולולו, בירת הוואי למשפחה ממוצא יפני. היא החלה לשחק בגיל 10. היא למדה במכינה של מכון Mid-Pacific באואהו, ובויטמן קולג' במשך שנה אחת במגמת דרמה.
קריירה
ב-2000 אגנה הופיעה בשלושה פרקים של פליסיטי בתור ליילה פוסטר, בחורה העוזרת לדמות הראשית (קרי ראסל) לקבל סיוע ברכישת גלולת הבוקר שאחרי ומשתתפת במחאה כאשר נשללת ממנה התרופה.
אגנה ידועה בעיקר בזכות תפקידה בבנות גילמור, בין השנים 2000 ל-2007, שם גילמה את ליין קים, נערה אמריקאית ממוצא קוריאני, שהיא החברה הכי טובה של רורי גילמור (אלקסיס בלדל). אגנה התקבלה לסדרה בהיותה בת 27 ושיחקה שם דמות של נערה בת 16, מה שהפך אותה למבוגרת משמעותית מהדמות שלה. בנוסף, היה פער גילאים בינה לבין בלדל שהייתה בת 19 בתחילת הסדרה. ב-2003 זכתה בפרס השחקנית הצעירה על משחקה בסדרה.
ב-2003 היא שיחקה את קולו של יורי בסדרה המצוירת של דיסני "קים פוסיבול" בעונות 2, 3 ו-4 של התוכנית.
ב-2004 גילמה את יוני ני בסרט Hair" Show" בכיכובה של מוניק.
היא התארחה במספר סדרות כגון: "ללא עקבות", "מרפאה פרטית", "קאסל", ובפרק 12 של העונה האחרונה של "ER". מאוחר יותר היא הופיעה בפרק של "האוס" בתור ד"ר צ'נג.
ב-2008 היא הופיעה בסרט "ולנטיין פרטי: בלונדינית ומסוכנת" לצד ג'סיקה סימפסון כטוראית בצבא.
ב-2011 אגנה שיחקה את התפקיד של העוזרת של מירינג (פרנסס מקדורמנד), בסרט "רובוטריקים: אפלת העולם".
ב-2013 היא זכתה בפרס השחקנית הטובה ביותר בפרסי אמי, המכבדים את ההישגים האסייתים והאסיאתיים-אמריקאים בקולנוע או בטלוויזיה על משחקה בסרט הקצר כתב ליל טוקיו.
בספטמבר 2015, אגנה השיקה פודקאסט בשם "מונק השיכור" עם קומיקאי האלתור וויל ס. צ'וי, שבו הם צופים בכל פרק של סדרת הטלוויזיה, "מונק", תוך כדי צריכת אלכוהול.
היא הופיעה בפרסומות של וריזון ב־2015 ו-UnitedHealth Group ב-2016.
ב-2016 חזרה לגלם את דמותה של ליין קים ב"בנות גילמור: שנה בחייהן".
ב-2017 היא גילמה מורה בתיכון בסדרה של נטפליקס "13 סיבות".
ב-2019–2022 שיחקה את ויולה גוטו, עוזרת משפטית במשרד של קים וקסלר, במשך מספר פרקים בסדרה "סמוך על סול".
בשנים 2019–2021 שיחקה בתפקיד ראשי בסדרה "הבן האובד" בתור ד"ר אדריסה טנאקה, בוחנת רפואית של משטרת ניו יורק.
חיים אישיים
אג'נה נישאה לשין קוואסאקי במסוק מעל לאס וגאס, נבדה ב-19 בדצמבר 2005.
פאטי ג'נקינס
ביוגרפיה
ג'נקינס נולדה בבסיס חיל האוויר בויקטורוויל שבמחוז סן ברנרדינו בקליפורניה. אמה אמילי רות' הייתה מדענית סביבה ואביה ויליאם ג'נקינס, יליד אנגליה, היה טייס בחיל האוויר של ארצות הברית שעוטר בכוכב הכסף על פועלו במלחמת וייטנאם. בעקבות שירותו של האב נדדה המשפחה בין מדינות שונות בעולם ובארצות הברית כולל גרמניה, תאילנד וקמבודיה. בתיכון למדה בלורנס שבקנזס.
ג'ניקס ביימה פרק בסדרה "משפחה בהפרעה", שני פרקים של סדרת הטלוויזיה "הפמליה", ושני פרקים של הסדרה "ההריגה". ב-2011 הייתה מועמדת לפרס אמי על בימוי פרק הפתיחה של "ההריגה" וזכתה בפרס גילדת הבמאים. ב-2013 הפיקה וביימה את פרק הפתיחה של הסדרה "בגידה", ב-2015 הפיקה וביימה את סרט הטלוויזיה "Exposed", ב-2019 הפיקה וביימה את המיני-סדרה "I Am the Night" שכתב בעלה סם שרידן.
ב-2015 נבחרה לביים את סרט הקולנוע "וונדר וומן". הסרט יצא לאקרנים ביוני 2017, קיבל ביקורות חיוביות ורשם שיא הכנסות בסוף השבוע הראשון להקרנתו לסרט שבוים על ידי אישה.
ג'נקינס נישאה ב-2007 לסם שרידן והם הורים לבן.
ז'רום פנוליו
ז'רום פנוליו (נולד ב-2 ביוני 1966) הוא עיתונאי צרפתי המכהן החל ממאי 2014 כעורך הראשי של העיתון הצרפתי "לה מונד".
פנוליו החל לעבוד בעיתון בשנת 1991, ככתב ספורט. בשנת 2005 החל לכתוב במדור המדע, ובשנת 2007 מונה לשמש כעורך של המוסף Monde 2. בספטמבר 2009 קודם לדרגת "כתב בכיר" בעיתון, ובשנת 2011 מונה לשמש כעורך הראשי של אתר האינטרנט של העיתון, Monde.fr. במאי 2014 מונה לעורך הראשי של העיתון, והחליף בתפקיד את נטלי נוגאירד, שמונתה במרץ 2013.
סבסטיאן שטייגר
סבסטיאן שטייגר (בגרמנית: Sebastian Steiger; 1918, אוטלינגן - 2012, בזל) היה מורה וחסיד אומות העולם משווייץ.
קורות חיים
סבסטיאן שטייגר היה בנו של כומר קלוויניסטי. הוא למד בסמינר למורים בשירס. בין השנים 1940–1943 למד בסמינר למורים בציריך.
פעילותו למען יהודים בתקופת השלטון הנאצי
בתחילת 1943 נשלח שטייגר משווייץ לעבוד בבית היתומים בטירה שאטו דה לה היל (Château-de-la-Hille) בארייז'. בית היתומים נוהל על ידי הארגון "סיוע שווייצרי לילדים" (Secours Suisse aux Enfants) אותו הקים מוריס דובואה. ארגון זה היווה סניף של הצלב האדום השווייצרי. בין שוכני בית היתומים היו 120 ילדים יהודים שנמלטו מגרמניה לבלגיה אחרי ליל הבדולח. שטייגר לימד מתמטיקה וצרפתית את הילדים בגיל בית הספר היסודי. בנוסף לכך לקח את הילדים לטיולים בסביבה, לימד אותם שירים וסיפר להם סיפורים. בסוף 1943 נתן את דרכונו השווייצרי ליהודי, לאחר שהחליף את תמונת הדרכון כדי להציל את היהודי מגירוש. יהודי זה, ולטר קמלט (Walter Kamlet), הצליח להימלט לשווייץ בעזרת דרכונו של שטייגר. שטייגר המשיך להתגורר בצרפת ללא הדרכון. כשביקש לחזור לשווייץ, נעצר על ידי המשטרה השווייצרית עד שהצליח להוכיח את זהותו.
לאחר המלחמה
בשנת 1982 פרסם שטייגר ספר על חוויותיו כמורה בשאטו דה לה היל ("Die Kinder von Schloss La Hille"). בשנת 1985 ביקר שטייגר בלהבות הבשן ונפגש עם הילדים שחינך בשאטו דה לה היל.
הכרה
בשנת 1993 הכיר יד ושם בסבסטיאן שטייגר בתור חסיד אומות העולם.
חוק למניעת אלימות במוסדות למתן טיפול
חוק למניעת אלימות במוסדות למתן טיפול, התשע"א-2011 נועד להפחית את מקרי האלימות במוסדות רפואיים. החוק חוקק עקב מקרי אלימות רבים כלפי הצוות הרפואי. החוק אושר בכנסת השמונה עשרה ב-25 ביולי 2011. החוק נותן סמכות למנהל מוסד רפואי, למחלקה לשירותים חברתיים או מקום המספק שירותי רווחה, למנוע כניסה למוסד מאדם שנקט באלימות מילולית או פיזית כלפי עובד במוסד הרפואי, או שהשחית את רכוש המוסד.
החוק הוא פרי יוזמתו של אלכס מילר יחד עם חברי הכנסת אנסטסיה מיכאלי ודוד רותם.
הרקע לחוק
החוק חוקק בשל אלימות כלפי עובדי מערכת הבריאות וכלפי צוותים רפואיים ומנהליים המתרחשת בתדירות גבוהה בבתי חולים, במרפאות ובמוקדים לרפואה הקהילתית, כמו גם מול צוותי הצלה וחירום. מדי שנה, מתועדים ומדווחים למשרד הבריאות יותר מ-3000 מקרי אלימות נגד צוותים רפואיים. הנזק הנגרם כתוצאה מאלימות זו מוביל לעלויות גבוהות לארגון ולנזקים מערכות בריאות בארץ ובעולם, פגיעות נפשיות ופיזיות לנתקף עד לפציעות ולמוות. מקרי אלימות רבים אלו הובילו לרצון לשפר את המצב הנוכחי ולחקיקת החוק. למרות שורה של פעולות שננקטו לאורך השנים, בהן תוכניות מניעה ממשלתיות, אלימות כלפי עובדי מערכת הבריאות ממשיכה. בניסיון להתמודד עם תופעה חמורה זו, הפוגעת בצוותים ובמטופלים הוקמה הוועדה "למיגור ולהתמודדות עם אלימות במערכת הבריאות" אשר עסקה בגיבוש תוכנית פעולה והמלצות למיגור והתמודדות עם תופעת האלימות במערכת הבריאות.
נתונים
מספר אירועי האלימות כנגד צוותים רפואיים הולך וגדל ומדובר בתופעה מדאיגה ורחבת היקף. על פי נתוני משרד הבריאות וההסתדרות הרפואית בכל שנה מדווחים כ 3500 אירועי אלימות במערכת הבריאות מתוכם 700 מוגדרים אירועי אלימות פיזיים. על פי מחקר של מכון ברוקדייל, 75% מהעובדים במרפאות ראשוניות בקהילה חוו אלימות מילולית לפחות פעם אחת במהלך השנה ושליש מהעובדים חוו אלימות פיזית לפחות פעם אחת במהלך הקריירה שלהם.
השפעתה הכלכלית של התופעה על המשק
לתופעת האלימות כנגד צוותים רפואיים השפעה משמעותית על המשק ועל התוצר. בעולם נהוג להתייחס לעובד שחווה אירוע אלימות כנפגע עבודה ובארצות הברית 13% מהיעדרויות של עובדי בריאות מהעבודה הן בעקבות אירועי אלימות ועובד שחווה אירוע אלימות מנצל בממוצע 112.8 שעות של חופשת מחלה. להיעדרות מהעבודה בעקבות אירוע אלימות השלכות שליליות על העובד ועל מקום העבודה המובילים להתרופפות ולירידה בתפוקת הארגון. בישראל עובד במגזר הציבורי הנעדר מעבודתו זכאי לדמי מחלה החל מהיום הראשון להיעדרותו ולצורך קבלת מושג על פוטנציאל הנזק נכפיל 3500 מקרים ב-112.8 שעות ונקבל כ 50000 ימי מחלה שערכם כ 20 מיליון₪ לשנה. תוצאה ישירה של תופעת האלימות היא תחלופת צוות גבוהה בעיקר בקרב אחיות. ארגון ITA GROUP מעריך כי בית חולים ממוצע מפסיד בכל שנה כ 300,000$ בשל התופעה. בישראל 26 בתי חולים כך שהנזק מוערך ב 25 מיליון ₪ לשנה. תוספת 26 תקני כ"א למשטרה להצבת שוטרים בבתי החולים עלותם כ 10 מיליון ₪ לשנה. תקציב משרד הבריאות לפרויקט מניעת אלימות עומד על 2,448,000 ₪ לשנה. מורגשת עליה חדה בגירעון התפעולי של בתי החולים שהסתכם בשנת 2015 ב 2 מיליארד ₪ הנובעת מעליה בשכר והוצאות על בינוי שמירה, אבטחה וניקיון. ישראל מוציאה ב 2019 על ביטחון של מערכת הבריאות בשנה כ 87.5 מיליון ₪ שהם יותר מ 2% מהתקציב השנתי של מערכת הבריאות 41 מיליארד ₪. ניתן להעריך שהפגיעה הכלכלית של תופעת האלימות כנגד צוותים רפואיים במשק מוערכת ביותר מ 150 מיליון ₪ בשנה.
הגורמים לאלימות
הממסד: מחקרים מראים שזמני המתנה ארוכים, עומס, רמת אוכל נמוכה, מחסור בכוח אדם ובמיטות, בירוקרטיה, תהליכים ארוכים, תנאים פיזיים לא נוחים וחוסר מחויבות ניהולית, יכולים לתרום להיווצרות אלימות.
התנהגות הצוות: נמצא כי התנהגות הצוות יכולה לתרום אף היא להיווצרות אלימות. כך לדוגמה, "התנהגות אחראית" יכולה לעכב היווצרות אלימות - למשל הצגת שם ותפקיד, תיאום ציפיות, הדרכה ומתן מידע. גם חמלה, אמפתיה וכבוד מסייעים בצמצום מספר מקרי האלימות. לעומת זאת, ישנה התנהגות שמקדמת היווצרות אלימות, למשל, טון דיבור שאיננו מכבד, תגובה קיצונית, זלזול והתנשאות עלולים לתרום לתוקפנות מצד מטופלים.
התמודדות עם התופעה
מערכת הבריאות מתמודדת עם התופעה כבר מספר עשורים אך את השינוי בהתייחסות המדינה לנושא ניתן לראות מאז 2011 עם חקיקתו של החוק למניעת אלימות במוסדות רפואיים ובהמשך ב 2013 עם קבלת החלטת ממשלה 697 לצמצום האלימות כנגד סגלים רפואיים ולהצבת שוטרים בבתי החולים. וועדת מור יוסף שעסקה במיגור האלימות במערכת הבריאות הגישה את המלצותיה לשר הבריאות הרב ליצמן בדצמבר 2017. ביוני 2018 הוקם צוות בהשתתפות משרד הבריאות, המשרד לביטחון פנים ומשטרת ישראל שתפקידו ליישם את המלצות הוועדה. הוועדה המליצה במספר תחומי ניהול ותפעול וכן בחיזוק הקשר בין משרדי הממשלה השונים והמשטרה. בנוסף המליצה הוועדה על החמרת הענישה ועל הכללת נושא האלימות בכל תוכניות הלימוד בבתי הספר לרפואה, סיעוד ומקצועות הבריאות. במסגרת יישום החלטות הוועדה, החל פיילוט של הצבת שוטרים ב 6 בתי חולים, שהורחב מאוחר יותר ל 15 בתי חולים בהתאם לתוצאות מחקר שערך המשרד לביטחון פנים ולפיו דיווחו בתי החולים לאחר הפעלת התכנית על עליה בתחושת הביטחון של הצוותים.
עיקרי החוק
אזהרה על ידי מנהל מוסד
אם נקט אדם במתכוון במעשה אלימות כלפי איש צוות במוסד רפואי או כלפי איש צוות במקום המספק שירותי רווחה, או השחית במתכוון רכוש של מוסד, רשאי מנהל המוסד להזהירו בכתב כי אם בתקופה של 12 חודשים יחזור וינקוט מעשה אלימות או ישחית את רכוש המוסד, יהיה המנהל רשאי להורות על מניעת כניסתו למוסד.
הוראה בדבר מניעת כניסה למוסד
אם הוזהר אדם, והוא חזר ונקט במתכוון במעשה אלימות כלפי איש צוות במוסד רפואי או כלפי איש צוות במקום המספק שירותי רווחה, או השחית במתכוון רכוש של מוסד, בתקופת האזהרה, רשאי מנהל המוסד להורות כי לא יהיה רשאי להיכנס לאותו מוסד או לחלק ממנו, למעט לשם קבלת טיפול רפואי שהוא זקוק לו, או לשם מתן שירותי רווחה, אם השתכנע מנהל המוסד כי עלולה להיגרם פגיעה בצרכיו החיוניים אם לא יקבל שירותי רווחה. מניעת כניסה תתבצע במקרים הבאים: אם נקט בתקופת האזהרה אלימות פיזית, אז ההרחקה תהיה בתקופה שלא תעלה על שישה חודשים; אם נקט בתקופת האזהרה, אלימות מילולית או השחית רכוש, יורחק לתקופה שלא תעלה על שלושה חודשים. לא יימנע מתן שירותי רווחה לבן משפחתו של אדם שנמנעה ממנו כניסה למוסד.
דרישת הזדהות
לשם ביצוע הוראות רשאי מנהל מוסד לדרוש מאדם שהתקיימה לגביו אזהרה או הרחקה למסור לו את שמו ומענו ולהציג לו תעודת זהות או תעודה רשמית אחרת המעידה על זהותו.
ביצוע
שר הבריאות ושר הרווחה והשירותים החברתיים ממונים על ביצוע חוק זה.
קובריטי
קובריטי (באנגלית: Coverity) הוא כלי ניתוח קוד סטטי המפותח על ידי סינופסיס. מוצר זה מאפשר למהנדסים ולצוותי האבטחה למצוא ולתקן פגמים בתוכנה.
לפני רכישתה על ידי סינופסיס, קובריטי היה ארגון שנוסד במעבדות מערכות המחשב של אוניברסיטת סטנפורד בפאלו אלטו, עם מטה בסן פרנסיסקו. ביוני 2008, קובריטי רכשה את סולידוור טכנולוגיות. בפברואר 2014, הודיעה קובריטי על הסכם רכישה עם סינופסיס, חברת אוטומציה של תכנון אלקטרוני, תמורת 350 מיליון דולר במזומן.
מוצרים
המוצר קובריטי הוא כלי ניתוח קוד סטטי התומך בשפות: C, C++, C#, Java, JavaScript, PHP, Python, .NET Core., ASP.NET,Objective-C, go, JSP, Ruby, סוויפט, פורטרן, סקאלה, VB.NET, ioS, ו - Typescript. הוא גם תומך ביותר מ-70 שלדי תוכנה שונים עבור C#, Java, JavaScript ושפות אחרות.
קובריטי סקאן - כלי חינמי לניתוח סטטי מבוסס ענן עבור קהילות קוד פתוח.
Assassin's Creed Valhalla
Assassin's Creed Valhalla (בתרגום חופשי לעברית: אמונת המתנקש: ולהאלה) הוא משחק תפקידים מסוגת משחק הרפתקאות-פעולה שפותח על ידי "יוביסופט מונטריאול" ומופץ על ידי חברת יוביסופט. משחק זה הוא השנים עשר בסדרה בעלת אותו השם ונחשב להמשכו של המשחק הקודם בסדרה - "Assassin's Creed Odyssey". המשחק מתרחש באנגליה, במאה ה-9 לספירה, ועוסק במיתולוגיה הנורדית ובתרבות הוויקינגים. השחקן נכנס לנעליו של אייבור, פושט ויקינגי שחי בתקופה הוויקינגית ונקלע אל הסכסוך בין אחוות המתנקשים למסדר הטמפלרים.
המשחק יצא לשוק ב-10 בנובמבר 2020 לקונסולות הדור הנוכחי - המחשב האישי, פלייסטיישן 4, Xbox One ו-Google Stadia ואף לקונסלת הדור הבא של Xbox Series X; ואילו לקונסולת הדור הבא של פלייסטיישן 5, המשחק יצא לשוק ב-12 בנובמבר 2020 בצפון אמריקה ואוסטרליה וב-19 בנובמבר 2020 באירופה.
משחקיות
מאפיין חדש ומרכזי במשחק הוא מאחזי ההתיישבות, שהשחקן, כאייבור, יסייע לבנייתם וינהיג במהלך המשחק. הבמאי הקריאייטיבי, אשרף איסמעיל, תיאר את חשיבות מאחזי ההתיישבות כמשהו ש"הרבה ממה שאתה עושה בעולם המשחק הוא, בסופו של יום, להאכיל את המאחז כך שהוא יוכל לצמוח, הוא יוכל לפרוח." השחקן יוכל לנהל בנייה של סוגים מסוימים של בניינים אשר בתורם יספקו יתרונות למשחקיות. במטרה לבנות מבנים אלה, השחקן יצטרך להוביל את הוויקינגים לפשיטות ולאיסוף משאבים. מכניקות ההתגנבות והקרבות הימיים ישובו למשחק, אם כי כלי השייט ישמשו בעיקר כאמצעי נסיעה מהירים יותר לצורך ביצוע פשיטות ובריחה לאחר לחימה יבשתית, ולא לצורך התקשרות עם כלי שיט ימיים אחרים.
על אף שהמשחק מיועד לשחקן יחיד, הוא עתיד לכלול אופציות מקוונות במטרה לעודד שחקנים לחלוק את ההתקדמות והיצירתיות שלהם.
רקע
בשנת 873 לספירה, אייבור, פושט ויקינגי ומתנקש, מנהיג את בני עמו הוויקינגים מנורווגיה להתנחלות באנגליה כחלק מפלישת הוויקינגים לבריטניה. פלישה זו מביאה אותם למלחמה נגד המלך אלפרד הגדול וארבע הממלכות האנגלו-סקסיות של ימי הביניים באנגליה - ממלכת וסקס, ממלכת נורת'מבריה, ממלכת מזרח אנגליה וממלכת מרסיה. בד בבד, אייבור מתוודע אל הנחבאים, ומצטרף למאבקם נגד מסדר הקדמונים. בנוסף, המשחק ימשיך להציג את העלילה המתרחשת בעידן המודרני, העוסקת בחוקרת לשעבר של תעשיות אבסטרגו, ליילה חסן, שהופיעה הן ב-"Origins" והן ב-"Odyssey", וכן ימשיך לעסוק במלחמתם ארוכת השנים של המתנקשים נגד הטמפלרים לאורך ההיסטוריה.
עלילת המשחק
כילד צעיר, היה אייבור עד למות הוריו בידי שר המלחמה הוויקינגי קיוטבה האכזר לפני שניצל וחולץ על ידי סיגורד, בנו של המלך המקומי. שמונה עשרה שנים מאוחר יותר, אייבור המבוגר ממשיך במרדפו אחר נקמה בקיוטבה. בעוד ניסיונו האחרון נכשל, אייבור מצליח להשיג את הגרזן שאביו נשא. כשהוא נוגע בגרזן, אייבור חווה חיזיון העוסק באודין. סקרן לגבי החיזיון, אייבור מתייעץ עם רואה הנסתרות המקומית, ואלקה. אצל ואלקה, אייבור חוזה בחיזיון נוסף המראה את סיגורד, כיום אחיו המאמץ, לפני שזאב ענק תוקף את שניהם. ואלקה מפרשת את החיזיון כנבואה שבסופו של דבר, אייבור יבגוד בסיגורד. המלך סטירביורן משבט העורב, אביו המאמץ של אייבור, ממריץ אותו להמשיך לצוד אחר קיוטבה, מה שמסכן את השבט שלהם במלחמה בה אין לה שום סיכוי לנצח בכוחות עצמה. בדיוק אז, סיגורד חוזר ממסע פשיטה בן שנתיים, ומביא עושר וצמד זרים מסתוריים, באסים והיית'ם, המשתייכים למסדר הנחבאים.
סיגורד מגיש לאייבור מתנה שקיבל מבאסים והיית'ם, להב נסתר. לאחר מכן, האחים מתחילים במסע להפיל את קיוטבה אחת ולתמיד. לאחר שכבשו כפר מכוחותיו של קיוטבה, אייבור וסיגורד פוגשים את המלך הרלד, המציע את תמיכתו בחיסול קיוטבה. בתגבורו של הרלד, סיגורד מוביל תקיפה במעוזו של קיוטבה. באסים והיית'ם מגלים לאייבור שהם עקבו אחר סיגורד לנורווגיה במטרה להרוג את קיוטבה בעצמם, אך מסכימים לתת לאייבור לעשות את המעשה. אייבור הורג את קיוטבה בדו-קרב. לאור ניצחונם, אייבור, סיגורד וסטירביורן נוסעים לממלכתו של הרלד במסגרת כינוס של מספר שבטים – שם מכריז הרלד על כוונתו לאחד את כל השבטים של נורווגיה לממלכה אחת תחת שלטונו. סטירביורן נכנע לפקודתו של הרלד, מעשה אשר מקומם את סיגורד, שציפה לרשת את כתר אביו. הוא ואייבור לוקחים את אנשי השבט הנאמנים להם בשבט ומתכוננים לפשיטה על בריטניה, שם הם יוכלו להקים ממלכה משלהם החופשייה משלטונו של הרלד.
אייבור, סיגורד ושבט העורב מתיישבים במחנה ויקינגי נטוש בממלכת מרסיה ומכנים אותו רייבנת'רופ. על מנת להבטיח את התיישבותם, הם מחליטים לכרות ברית עם השבטים הוויקינגים המקומיים וממלכות סקסון. באסים והיית'ם מגלים גם כי מסדר הקדמונים – אויביהם מקדמת דנא של הנחבאים – קיים בבריטניה, ומגייסים את עזרתו של אייבור בחיסול סוכני המסדר. אייבור נשלח על ידי השבט לאזורים שונים באנגליה על מנת לכרות בריתות אסטרטגיות עם מלכים אנגלים ופולשים נורדיים נוספים, ועוזר להם בצורכיהם. באחת מהמשימות הללו, אייבור פוגש בסיגורד ובאסים שיצאו למסע משלהם, והשלושה משחררים ונעזרים בלוחמת קדושה בשם פולקה על מנת להתנגד למלך אלפרד, מלך ווסקס שמאיים על האזור. כשסיגורד ואלפרד משוחחים, פולקה מתגלה כבת בריתו של אלפרד וכחברה במסדר הקדמונים, והיא אוסרת את סיגורד בשמו של אלפרד וחוטפת אותו.
במקביל, אייבור גם חווה חזיונות עזים המציגים את ניסיונותיו של אודין למנוע את מותו ברגנארוק, ולשם כך, יחד עם שאר אלי האסיר – תור, פריה, טיר ולוקי – הוא שתה מיד קסום שיבטיח כי נשמתו תתגלגל מחדש כבן תמותה אחרי ראגנארוק.
אייבור ובאסים עוקבים אחר פולקה אל הבסיס שלה, פושטים עליו יחד עם בני בריתם והורגים אותה, אך לא לפני שהיא מענה את סיגורד, ומשאירה אותו עם הפרעת דחק פוסט-טראומתית וקוטעת את זרועו הימנית. במהלך העינויים, פולקה (שמשוכנעת שסיגורד הוא צאצא שלך האיסו) גרמה לו לחשוב שהוא אל בין בני תמותה.
סיגורד, שעדיין משוכנע שהוא אל, מחליט לחזור לנורווגיה עם אייבור. בנורווגיה, סיגורד חושף מקדש איסו נסתר עם מערכת טכנולוגית מתקדמת. גם אייבור וגם סיגורד מחברים את עצמם אל המערכת ומועברים לוולהאלה, שם הם יכולים ליהנות משהות אינסופית בגן עדן. עם זאת, אייבור מבין במהירות כי הוולהאלה בה הם נמצאים היא רק סימולציה וירטואלית ובורח ממנה יחד עם סיגורד. לאחר מכן, השניים ניצבים מול באסים, שמגלה כי אייבור, סיגורד, והוא עצמו הם גלגולי נשמות של איסו אודין, טיר ולוקי, בהתאמה. לוקי רוצה לנקום על התעללותו של אודין בבנו פנריר, ולכן באסים תוקף את שניהם. בעבודה משותפת, איבור וסיגורד מצליחים ללכוד את באסים במציאות המדומה של המקדש. כשהוא מבין את האיוולת שבמעשיו, סיגורד מוותר על הנהגת שבט העורב לאייבור. בהתאם לבחירותיו של אייבור במהלך המשחק, סיגורד מחליט להישאר מאחור בנורווגיה או לחזור עם אייבור בחזרה לבריטניה, שם אייבור מתקבל כגיבור על ידי שבט העורב.
לאחר שאייבור חוזר לנורווגיה, הוא מגלה שבני בריתו מתכוונים לתקוף את הטריטוריה האחרונה שנשארה תחת שליטתו של אלפרד, האמונת'שאייר. אייבור מצטרף לפולשים הנורדים ולמלכים הבריטיים בתקיפה, והפלישה הוויקינגית לאנגליה נגמרת בניצחונם של הנורדים. לאחר שאייבור חוזר לרייבנת'רופ, הוא מקבל מכתב מסתורי ובו מיקום. אייבור מגיע למיקום ומוצא שם את אלפרד, שחושף בפניו שהוא המנהיג של מסדר הקדמונים. אלפרד מספר לאייבור שהוא קיבל את התפקיד בירושה מאביו, שגם הנהיג את המסדר, אך הוא מעולם לא רצה בכך ולמעשה נעזר באייבור על מנת לחסל את סוכני המסדר מבפנים. אייבור ואלפרד נפרדים לשלום, מבלי שאייבור הורג את אלפרד. כאשר אייבור מספר זאת להיית'ם, הוא נדהם אך מניח לעניין.
בהווה, ליילה חסן, שון הייסטינגס ורבקה קריין מאתרים את גופתו של אייבור בצפון אמריקה, במטרה למצוא תשובות אודות השדה המגנטי של כדור הארץ, שהתחזק בצורה מסתורית ומתחיל לשבש את תקשורת הלוויין העולמית, דבר המסכן את כדור הארץ בהפיכה לכוכב לכת בלתי ראוי למגורים. בעודם צופים בזיכרונותיו של אייבור, הקבוצה מסיקה כי התחזקותו של השדה המגנטי נוצר בעקבות מעשיו של דזמונד מיילס בשנת 2012. על מנת להחזיר את השדה לעוצמתו הראויה, ליילה נוסעת למקדש בו נלחמו אייבור ובאסים, אך נאלצת להביא את מטה הרמס להגן על עצמה מפני כמויות הקרינה הקטלניות שהמקדש מייצר. כשהיא נכנסת פנימה, היא מתחברת למערכת הטכנולוגית של המקדש, שם היא פוגשת את באסים שהיה כלוא למעלה מאלף שנים. באסים מראה לה כיצד למדר את השדה המגנטי במטרה להבטיח את ניטרולו, ומגלה שהוא זה שיידע אותם על מקום קבורתו של אייבור, אך גונב את מטה הרמס ונמלט מהמקדש, בדיוק כפי שהוא ואהובתו, אלתיה, תכננו. בעודה כלואה במקדש, ליילה נתקלת בישות הנקראת "הקורא" (שבדיעבד משתמע שהוא דזמונד מיילס) ומסכימה לעבוד איתו במציאת דרך למנוע את הכחדתו הבלתי נמנעת של האנושות. בינתיים, באסים מבקר את שון ורבקה ומבקש לקבוע פגישה עם ויליאם מיילס. בעוד שון ורבקה עוזבים במטרה ליצור קשר עם ויליאם, באסים נכנס לאנימוס במטרה ללמוד את כל סודותיו של אייבור ולגלות להיכן נעלמו ילדיו.
זעם הדרואידים (Wrath of the Druids)
חבילת ההרחבה הראשונה שיצאה למשחק, שלוקחת את השחקן לאזור חדש לגמרי - האי אירלנד. במהלך חבילת ההרחבה על השחקן להלחם בכת מסתורית שמאיימת על השלווה באירלנד, וכן לעזור למלכים המקומיים לבסס את השליטה באזור.
מפגש גורלי (A Fated Encounter)
חבילת ההרחבה השניה המפגישה את איבור עם קסנדרה, גיבורת המשחק הקודם שנשארה בחיים בעקבות בעלותה על המטה של הרמס. השניים מסכימים לשתף פעולה במטרה למצוא את "התפוח של עדן" - פיסת עדן מסתורית מתקופת האיסו.
יחסי אוסטריה–הוותיקן
יחסי אוסטריה–הוותיקן הם יחסי החוץ המתקיימים בין רפובליקת אוסטריה לכס הקדוש. מבחינה היסטורית הוותיקן קיים יחסי חוץ דרך נונציוס, והחזיק נונציו אפוסטולי לאוסטריה, עוד מתקופת ממלכת הבסבורג.
היסטוריה
ב-18 באוגוסט 1855, פרנץ יוזף הראשון, קיסר אוסטריה כינס קונקורדט עם האפיפיור פיוס התשיעי. אוסטריה החזיקה בזכות הטלת וטו על בחירת האפיפיור, אולם זכות זו בוטלה על ידי פיוס העשירי בשנת 1903, לאחר שאוסטריה הטילה וטו על בחירתו של מריאנו רמפולה כאפיפיור.
ב-5 ביוני 1933, חתמה הממשלה הפדרלית תחת הקנצלר אנגלברט דולפוס עם האפיפיור פיוס האחד עשר על קונקורדט חדש, אשר חיזק שוב את כוחה של הכנסייה הקתולית באוסטריה ואף קיבל מעמד חוקתי חלקי במהלך האשרור הרשמי בשנת 1934. המשך קיומו לאחר 1945 היה שנוי במחלוקת בתחילה, אך בשנת 1957 הוכר על ידי הממשלה הפדרלית, כך שהוא באופן רשמי עדיין בתוקף כיום. עם זאת הקונקורדטים הבאים (1960 ו-1962) תיקנו הוראות חשובות ביחס לנישואין אזרחיים והלאמת הקרן הדתית.
מכיוון שבאוסטריה הפרדה קפדנית בענייני דת ומדינה, כמו גם חופש אמונה והגדרה עצמית מלאה בענייני אמונה (אם הם נשארים בגבולות החוק) קיימים הסכמים עם כנסיות וחברות דתיות - פרט לפיקוח העקרוני של משרד התרבות והכלכלה - רק בענייני משפט ציבורי כמו חינוך דתי, סובסידיות לצדקה, ייצוג בתקשורת לשירותים ציבוריים וכדומה.
הקונקורדט של שנת 1933 לא הוביל בטווח הארוך לחזוק כוחה של הקתוליות, אלא לסובלנות ביחסי הרפובליקה של אוסטריה כלפי הדתות והזרמים השונים, על ידי השפעה מודאלית.
Assassin's Creed Valhalla
זעם הדרואידים (Wrath of the Druids)
חבילת ההרחבה השלישית המתמקדת כולה בתקופת האיסו שלפני התחלת הרגנרוק. בהרחבה זו, אודין מתחיל ליישם את המהלכים שיעזרו לו לשרוד את הרגנרוק בעזרת לידה בגוף חדש (איבור).
הפרק האחרון (The Last Chapter)
חבילת ההרחבה הרביעית והאחרונה במשחק. בהרחבה זו, איבור מחליט לעזוב את שבט העורב (לאחר שפיקד עליו שנים ארוכות) ומחליט לטייל בעולם במטרה להבין את הקשר שלו לאודין. בהווה, ויליאם מיילס נפגש עם באסים ומצהיר שבמידה והשניים יעבדו ביחד, על באסים להעניק למתנקשים חלק מהחומר הגנטי שלו על מנת שהאחרונים יוכלו להכניסו לאנימוס, מה שמוביל לאירועי המשחק הבא בסדרה.
פיתוח
המשחק "Valhalla" היה בפיתוח למעלה משנתיים וחצי, כשהפיתוח העיקרי הובל על ידי צוות הפיתוח של "Assassin's Creed Origins" ביוביסופט מונטריאול ונתמך על ידי 14 אולפני יוביסופט אחרים ברחבי העולם. אשרף איסמעיל משמש כבמאי הקריאייטיבי של המשחק, לאחר שבעבר עבד על "Assassin's Creed Origins" ו-"Assassin's Creed IV: Black Flag", ואילו במאי העלילתי של המשחק הוא דארבי מקדוויט, שהיה התסריטאי הראשי של "Assassin's Creed: Revelations" ו-"Black Flag", ותסריטאי שותף של "Assassin's Creed: Unity". הכתב מייק ויליאמס מהאתר "USGamer" תיאר את ההיקף והמאמץ הגדול העומד מאחורי "Assassin's Creed Valhalla" כשווה ערך ל"תאוריה המאוחדת הגדולה" של הסדרה, לשילוב כל עבודות העיצוב והפיתוח בעבר לחזון יחיד מבלי בהכרח להמציא מחדש את כל הקונספטים שפותחו בעבר.
מקדוויט אמר שהם הכירו בכך שיהיו קווי דמיון למשחקי "God of War", אך הרגישו כי סדרת המשחקים ההיא למעשה עוסקת יותר במיתולוגיה, ואילו ב-"Valhalla", הם רצו שהשחקן יעבור חוויה "מבוססת היסטורית". לצד עובדות היסטוריות, יופיעו בעלילה אלמנטים מהמיתולוגיה הנורדית. לדברי אשרף איסמעיל, הדבר יתבסס על הדרכים שבה אייבור והוויקינגים מפרשים אירועים לא שכיחים כסימנים למעורבות של אליהם ולא לתפקיד הגלוי יותר שמילאה המיתולוגיה המצרית והיוונית. על היכולת לבחור את מינו של אייבור, ת'יירי נואל, יועץ המשחק, הצהיר כי אף על פי שעדיין מתקיים דיון היסטורי עד כמה גדולה הייתה השתתפות נשים כלוחמות בתוך העם הוויקינגי, יוביסופט האמינה כי נשים מופיעות באופן בולט הן במיתולוגיה הנורדית והן בחברה הנורדית, ולכן ביקשה לשקף את הרעיון הוויקינגי ש"נשים וגברים הם אימתניים באותה המידה בשדה הקרב".
"Valhalla" עתידה לצאת לשוק בסוף שנת 2020 עבור מחשבים אישיים, פלייסטיישן 4, Xbox One ו-Google Stadia. המשחק יהיה גם המשחק הראשון בסדרת "Assassin's Creed" שישווק עבור הקונסולות של הדור הבא, פלייסטיישן 5 ו-Xbox Series X. איסמעיל אמר כי "Valhalla" מייצגת את משחק הדגל של חברת יוביסופט עבור הדור הבא, ושהוא פותח בצורה חדשנית שתנצל את יתרון זמני הטעינה המהירים יותר ששתי הקונסולות החדשות מציעות. בגרסאות ה-Xbox, המשחק יתמוך בתכונת "המסירה החכמה" של מיקרוסופט, שתאפשר לשחקן לרכוש עותק אחד בלבד של המשחק שיעבוד הן על ה-Xbox One והן על ה-Xbox Series X.
במהלך אפריל 2019, דווח לראשונה כי המשחק הבא בסדרת "Assassin's Creed" ייקרא "Assassin's Creed Kingdom". עוד דווח בדיווח אחר כי המשחק ייקרא "Assassin's Creed Ragnarök". חברת יוביסופט רמזה על מיקום עלילת המשחק עם ביצת פסחא שהוסתרה במשחק אחר שלה, "Tom Clancy's The Division 2".
הכישלון הקריטי והמסחרי של "Tom Clancy's Ghost Recon Breakpoint" - משחק נוסף שנמצא בבעלות יוביסופט שהופץ בשנת 2019 - הניע את החברה לבחון מחדש את תהליך פיתוח המשחקים העתידיים שלה, שכללו בין היתר את "Assassin's Creed Valhalla".
שיווק
התפרצות מגפת הקורונה הובילה לביטול תערוכת E3 2020, אשר באופן מסורתי היוותה פלטפורמה מרכזית עבור המפתחים להודיע על הפצת משחקים עתידיים. בעקבות כך, יוביסופט החליטה לחשוף את משחקיה העתידיים, ביניהם "Assassin's Creed Valhalla", באמצעות פלטפורמה דיגיטלית.
ב-29 באפריל 2020, יוביסופט על נושא המשחק ועל שמו הרשמי במהלך שידור חי בן 8 שעות של עיצוב כרזת הקונספט הרשמית מאת האמן "BossLogic". ב-30 באפריל 2020, הטריילר הסינמטי הרשמי עבור המשחק הופץ בשידור חי.
ונתנה תוקף
וּנְתַנֶּה תֹּקֶף הוא פיוט מסוג סילוק הנאמר בתפילת מוסף בשני ימי ראש השנה, ובהרבה מקומות ביום הכיפורים. בקהילות אשכנז ואיטליה נאמר הפיוט בחזרת שליח הציבור על תפילת העמידה, כמבוא לאמירת הקדושה. בקהילות ספרדיות בודדות נהוג לאומרו לפני תפילת העמידה של תפילת מוסף, בתוך תפילת מוסף או לאחר סיומה. ברוב הקהילות הספרדיות לא נהוג לומר את הפיוט כלל.
הפיוט "ונתנה תוקף" נחשב לאחד הפיוטים הידועים והפופולריים ביותר בימים הנוראים ובתפילה היהודית בכלל. הוא מתאר את החרדה הגדולה מאימת דינו של אלוהי ישראל ואת אפסות האדם מולו. מסורת מהמאה ה-12 מייחסת אותו לדמות מהמאה ה-11, רבי אמנון ממגנצא (מיינץ).
הפיוט זכה ללחנים רבים, ובדורות האחרונים חדר גם למחזורים ספרדיים. לצד הלחנים המסורתיים ידוע במיוחד לחנו של יאיר רוזנבלום (1990), שנכתב כמחווה לחברי קיבוץ בית השיטה על רקע אבלם על נפילת חבריהם במלחמת יום הכיפורים, והתפרסם בביצועו של חנוך אלבלק.
מקור הפיוט
לעיתים קרובות מתרחש ביצירות קדושות מציאות בה המסורת מייחסתן למקור עתיק, ואילו החוקרים מאחרים את זמנן; במקרה של "ונתנה תוקף" אירע דבר הפוך: הפיוט "ונתנה תוקף" נמצא בקטעי גניזה כסילוק לקדושתא, ובמחזורים ישנים – אך מסורת מהמאה ה-12 ייחסה אותו לדמות מתחילת המאה ה-11, רבי אמנון ממגנצא (מיינץ). הסיפור מופיע בספר "אור זרוע" מן המאה ה-13, שהעתיק אותו מכתביו של רבי אפרים בן יעקב מבון (שנולד בשנת 1133). בחלק מהמחזורים מופיע הסיפור בסמוך לפיוט.
אגדת רבי אמנון ממגנצא
האגדה מתארת כיצד דרש ההגמון של מגנצא מרבי אמנון, שהיה גדול הדור, להמיר את דתו. כדי שיפסיקו להטרידו ובשביל לדחותם, אמר רבי אמנון שהוא צריך שלושה ימים כדי לשקול בדבר. אחר כך התחרט על שלא דחה את ההגמון לאלתר, ובכך רמז לו כביכול שהמרת הדת באה בכלל בחשבון מבחינתו. ביום השלישי, משלא הגיע לארמון, הביאוהו אל ההגמון בכוח. רבי אמנון הציע להגמון לכרות את לשונו, שכשלה כאשר לא דחתה את ההצעה מיד, על מנת לקדש את שם ה' ולהראות שהוא לא מוכן בשום פנים ואופן להתנצר. אך ההגמון חפץ להעניש דווקא את רגליו, שלא הביאו אותו לארמון. הוא עונה בייסורים איומים, ואנשי ההגמון כרתו את פרקי אצבעות ידיו ורגליו אחת אחת והמליחו את הפצעים במלח. היה זה בסמוך לראש השנה, ומשהחזירוהו לביתו והגיע החג, ביקש שיביאוהו לבית הכנסת. שם, לפני אמירת קדושה, פתח את פיו ואמר את פיוט "ונתנה תוקף"; משסיים אותו נפטר. ביום השלישי לפטירתו נגלה רבי אמנון בחלום לרבנו קלונימוס בן משולם (בן למשפחה איטלקית שהיגרה לאשכנז), השלים את הפיוט וציווה אותו להפיצו בכל הקהילות, וכך נעשה.
חוקרים מודרניים חלוקים בשאלה האם רבי אמנון הוא דמות היסטורית או אגדית. השם "אמנון" לא היה בשימוש בקרב יהודי גרמניה בתקופה זו, ואכן חלק מנוסחי הסיפור מדגישים את סמליות השם והקשר שלו למילה "אמונה". עם זאת, השם היה בשימוש מסוים בקרב יהודי איטליה, כך שאם היה אמנון דמות היסטורית, סביר שהיה איטלקי או בן לאחת המשפחות שהיגרו מאיטליה לאשכנז הקדומה (כמו משפחת קלונימוס). במקור הסיפור, שבספר "אור זרוע", לא מופיע כי רבי אמנון חיבר את הפיוט הזה, אלא רק שאמרו ושציווה לאחר מכן בחלום להפיץ אותו, כך שייתכן כי הפיוט היה מוכר באיטליה אך לא במגנצא, ורבי אמנון היה זה שהפיץ את הפיוט אצל האשכנזים עד שקנה את מקומו המכובד במחזורים.
יש המדגישים את הדמיון של הסיפור לסיפורים אחרים בני אותה תקופה העוסקים בקידוש השם, וגם לסיפורים נוצריים. המאחרים את הסיפור, מנסים ללמוד ממנו על האווירה הדתית והתרבותית בקרב יהודי אירופה במאה ה-12, בעיקר בעקבות פרעות תתנ"ו. יש הטוענים שהסיפור חובר כדי להגביר את יוקרתו של הפיוט ולחזק את מעמדו, אולם אין לטענה זו סימוכין.
במחקר
לאחר שנוסח הפיוט נמצא בכתבי יד עתיקים שנשתמרו גניזת קהיר, חל מפנה במחקר. על סמך לשון הפיוט ועל סמך מספר פיוטים קדומים אחרים שעושים שימוש בתכניו ובניביו, החוקרים מייחסים אותו לפייטן ארץ-ישראלי קדום, ככל הנראה בן התקופה הביזנטית ומוקדם לימיו של אלעזר בירבי קליר. ייתכן שמחבר הפיוט הוא יניי, אך יש הטוענים שהפיוט קדום עוד יותר. מוסכם שלא ניתן לאחר את התיארוך יותר מהמאה ה-10.
בגניזת קהיר מופיע "ונתנה תוקף" כסילוק החותם קרובת קדושתא לתפילת המוסף ביום הראשון של ראש השנה, אשר ממנו שרד בנוסחים המקובלים כיום רק הפיוט הזה.
יהודי איטליה היו הראשונים שאימצו את הפיוט, ופייטניהם הקדומים מושפעים ממנו. מאיטליה הוא עבר לקהילות אשכנז (גרמניה) ולאחר מכן לצרפת. בשל הפופולריות שלו החלו לומר אותו גם ביום ב' של ראש השנה, שעד אז לא נאמר בו סילוק כלל, ומאוחר יותר במנהג אשכנז המזרחי החלו לומר אותו גם בתפילת המוסף של יום הכיפורים, במקום הסילוק המקורי של יום זה. הפיוט נאמר גם על ידי יהודי תימן אשר מתפללים בנוסח השאמי.
בקהילת רומא, אומרים אותו גם בהושענא רבה.
הלחן האשכנזי המסורתי
המנגינה האשכנזית המסורתית מורכבת משלושה חלקים:
המנגינה המסורתית כפי שמושמעת ברוב בתי הכנסת האשכנזים (ליטאים, חסידים וציוניים-דתיים) הוקלטה על ידי החזן יוסלה רוזנבלט, והוא צירף אליה את לחנו המקורי למילים "כבקרת רועה עדרו" (חלקו המוכר של לחן זה מתחיל מאמצע ההקלטה).
הפיוט "בראש השנה יכתבון וביום צום כיפור יחתמון" מושר לרוב במנגינה נוספת. גם לחלק זה לחנים רבים ידועים, רובם וריאנטים השומרים על מסגרת הבסיס של לחן הסליחות.
הלחן הספרדי-ירושלמי
המנגינה הספרדית מבוססת על הניגון הספרדי של תפילות הימים הנוראים אם כי נהוג שהחזן אשר משורר את התפילה בקול מאלתר מעט בקטע "וּבְשׁוֹפָר גָּדוֹל יִתָּקַע וכו'" על מנת לרגש את הקהל ו"לזעזע" אותם.
לחנים מודרניים
בשנת 1990 חיבר יאיר רוזנבלום לחן מודרני לפיוט, כמחווה לחברי קיבוץ בית השיטה. נפילת 11 מחברי הקיבוץ במלחמת יום הכיפורים שינתה את יחסם של רבים מחברי הקיבוץ ליום זה, שהפך ליום זיכרון המחובר ליום הדין של כלל העם היהודי. הלחן החדש משלב מוטיבים מתפילות אשכנז וספרד וממקורות אחרים. הוא כונה "מרגש" ו"מצמרר", וזכה למחמאות על האופן שבו הוא מעצים מילות הפיוט. יתר על כן, בשל הרקע ליצירת הלחן החדש וזהות יוצרו, הוא נתפס כסמל לאפשרות חדשה של שילוב המסורת היהודית בתרבות הישראלית. הפיוט בלחן זה הושר לראשונה על ידי חבר קיבוץ בית השיטה וסולן להקת הגבעטרון חנוך אלבלק בטקס יום הכיפורים בקיבוץ. בגרסה זו מושמע השיר תדירות בתחנות רדיו בישראל בתקופת ראש השנה ויום כיפור, והלחן אף אומץ על ידי חזנים בבתי כנסת רבים.
באלול תשס"ט ביצע אברהם פריד בהיכל התרבות את השיר, בהגייה אשכנזית. הביצוע הוקלט ויצא בתקליט שדרים, והפך ללהיט בתחנות הרדיו הדתיות. ביצוע נוסף הוא של הזמר אודי אולמן, בדואט עם אביו החזן דוד אולמן, המופיע באלבומו של אודי אולמן "דברי שיר". בקיץ תשס"ב הקליטו החזנים האחים משה וזאב מולר את הקטע בעיבודו של מנחם בריסטובסקי. (לשמיעה לחצו כאן)
ב-1993 הוציא חיים בנט לחן לפיוט בביצוע של שלמה כהן ומקהלת רננו חסידים באלבום אוהבי ה'.
ב-2011 נוסף לפיוט לחן חדש על ידי המלחין יובל מסנר, כחלק מההצגה "המלבוש", על פי סיפורו של ש"י עגנון, שעיבד וביים הבמאי אודי בן סעדיה, יחד עם השחקן ישי מאיר. הטקסט של הפיוט אינו מופיע בטקסט המקורי של עגנון, אבל היות שכל הסיפור רווי באווירה המיוחדת של יום כיפור, חשבו היוצרים שהחיבור בין שתי היצירות, יכול להוסיף רובד נוסף לדרך בה הסיפור נקרא.
הפיוט כהשראה
הפיוט, ובייחוד השורות העשויות במתכונת "מי... ומי...", זכה לארמזים ואזכורים רבים בשירה העברית והיהודית המודרנית. על יסודן בנוי הבית השני ב"שיר של מנוחות" ביצירתו של נתן אלתרמן "שמחת עניים": "והרהרנו דומם: מי באש ייצרף / ומי יישקט, בת, ומי ייטרף, / ומי יישאר לבדד, ואולי / לא תקום בו גם רוח לומר אללי". מילותיו המיוחדות של הפיוט היוו השראה גם לשירו המפורסם של לאונרד כהן "Who by Fire" (מי באש), שנכתב ב-1974 בעקבות חוויותיו של כהן בסיבוב הופעות מול חיילי צה"ל בחזית מלחמת יום כיפור. בשבוע הראשון של האינתיפאדה השנייה, השבוע שלאחר ראש השנה, אחד השירים בטורו השירי השבועי של צור ארליך ב"מקור ראשון" נשא את הכותרת "ימים נוראים" והיה עשוי במתכונת "מי... ומי..." (מקור ראשון, ז' בתשרי תשס"א, 6.10.2000). הפיוט היווה השראה גם לשיר "פיוט לימים הנוראים" של המשורר ערן צלגוב, שפורסם באנתולוגיה "לצאת!", שיצאה לאור בעקבות תחילת מבצע עופרת יצוקה.
קישורים חיצוניים
גרסאות אודיו:
קשר גורדי (ספר)
עלילה
הספר עוסק בסיפורן של שתי תקופות. בהווה, דוד אליעד חקלאי קפדן ממושב 'יציבים' מתמודד עם חינוך שני בניו, ועם איומים מסתוריים שנשלחים אליו, שבסופו של דבר הופכים לאיום ביטחוני חמור על מדינת ישראל. בעבר, הסיפור מתמקד בסיפורו של ילד פלא חסידי בן למשפחת חזנים, שהופך לחזן וזמר אופרה בעל קול יוצא דופן. הספר נותן הצצה לעולם החזנות העשיר בתקופה זאת של אירופה טרם מלחמת העולם השנייה ולעולם החסידי. החזן שהתרחק מעולם החסידות, נסחט ועונה בשואה על ידי מוזיקאי גרמני מלומד בשם רומן שפיגל, הדומה לו חיצונית, ששימש כמנצח בבתי האופרה הגדולים של וינה.
דונלד מ. פיין
דונלד מילפורד פיין (באנגלית: Donald Milford Payne; 16 ביולי 1934 – 6 במרץ 2012) היה פוליטיקאי אמריקאי, שבמשך 23 שנה כיהן כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מחוז הקונגרס העשירי של מדינת ניו ג'רזי. פיין היה חבר המפלגה הדמוקרטית, וייצג מחוז בחירה בו שוכנות הערים אליזבת, ניוארק וג'רזי סיטי לצד אזורים פרווריים של מחוזות ניו ג'רזי יוניון ואסקס.