cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
רומן אטווד
רשת בגדים
בשנת 2013 אטווד הקים חברת ביגוד בשם "Smile More". החברה נוהלה מביתו הישן אך כאשר עבר לביתו החדש הוא בנה מחסן גדול, שמשם הוא וזוגתו, בריטני, מנהלים את החנות. החנות היא חנות דיגיטלית המוכרת חולצות, קפוצ'ונים, עטים, מברשות שיניים ועוד, הכוללים כולם את הסלוגן "חייכו יותר" (Smile More).
פרסים ומועמדויות
ב-17 בספטמבר 2014, רומן היה מועמד לתואר "מותחן השנה", אך לא זכה, באירוע ה-"Streamy Award" ה-4.
ב-17 בספטמבר 2015, רומן זכה בתואר "מתיחת השנה" על מתיחת בריכת כדורי הפלסטיק שעשה, באירוע ה-"Streamy Award" ה-5.
ב-11 באפריל 2016, רומן זכה בתואר "הקומיקאי של יוטיוב" באירוע ה-"Shorty Award" ה-8.
מדע הדתות
מדע הדתות (לפי הגרמנית: Religionswissenschaft), לימודי דתות או דת השוואתית הוא דיסציפלינה (תחום דעת) במדעי הרוח ומדעי החברה בעל אופי רב תחומי, החוקר את הדת כתופעה אנושית, חברתית ותרבותית, ללא קשר לדת מסוימת. התחום חוקר את האמונות, הטקסים, ההצדקות הרציונליות, הרגשיות והרוחניות של האמונה הדתית, הקהילה והמאמין הבודד ומנסה למצוא רכיבים משותפים כלליים, לתאר אותם, להסביר ולפרש אותם או להשוות את התופעה הנחקרת בהתבטאויותיה בדתות השונות על ציר היסטורי, גאוגרפי, אתני או אחר. בניגוד לתאולוגיה העוסקת בדת מסוימת "מבפנים", מדע הדתות חוקר את התופעה הדתית "מבחוץ" תוך שימוש בכלים מתחומי הפילוסופיה של הדת, הפילוסופיה של הלשון, ההיסטוריה של הדתות, הפסיכולוגיה, האנתרופולוגיה, חקר הפולקלור ועוד.
ההיסטוריה של התחום והוגים מרכזיים
התחום החל לצמוח במאה ה-19 עת התוודעו מלומדים באירופה לדתות דרום-מזרח אסיה בעקבות תרגומים של הספרות הדתית הבודהיסטית וההינדואיסטית לשפות המחקר המערביות (בעיקר גרמנית, צרפתית ואנגלית) ובעקבות התפתחות ביקורת המקרא, שחקרה לראשונה את דתות המערב (בעיקר נצרות ויהדות) מנקודת מבט חילונית ונייטרלית.
במאה ה-19 התפתח חקר הדתות עם המעבר שלו באוניברסיטאות. לכך תרם, בין השאר, מדע חקר המקרא. במפנה המאות 18–19 נחשפו החוקרים לשפת הסנסקריט. ויליאם ג'ונס מגלה שדקדוק הסנסקריט דומה לדקדוק השפות האירופאיות. פרידריך שלגל מפרסם ספר על השפה והספרות של ההודים וחקר התחום מתפתח בגרמניה ובצרפת. כך הורחבו גבולות המחקר האירופי של השוואת הדתות גם לדתות המזרח הרחוק ולא רק לשלוש הדתות המונותאיסטיות.
ביקורת
הביקורת העיקרית המובעת לגבי התחום היא שהוא, כמבוסס על הרציונליזם המודרני, מתייחס אל הדת כמבנה חברתי-תרבותי אנושי ואינו פתוח לפרשנות שמבוססת על האפשרות שמקורה של הדת בהתגלות אלוהית. נושא הדגל העיקרי לביקורת זו היה הפילוסוף ליאו שטראוס.
בישוושוואר פרסאד קויראלה
בישוושוואר פרסאד קויראלה (8 בספטמבר 1914–21 ביולי 1982) היה פוליטיקאי וסופר נפאלי. כיהן כראש ממשלת נפאל מ-1959 ועד 1960, ועמד בראש המפלגה הסיצואלית דמוקרטית, "קונגרס נפאלי". קויראלה נבחר כראש ממשלתה ה-22 של נפאל, וכיהן למשך 18 חודשים, עד שהודח ונשלח למאסר, על פי הוראת מהנדרה, מלך נפאל. את שארית חייו בילה בכלא או בגלות ומצבו הבריאותי הידרדר. קוראילה, שנחשב לאחד האישים הבולטים בפוליטיקה הנפאלית, היה תומך נלהב בדמוקרטיה. הוא טען כי סוציאליזם דמוקרטי הוא הפתרון האידיאלי למצבה הירוד של נפאל ברמת ההתפתחות.
בעיני נפאלים רבים נחשב קויראלה למנהיג נועז וכריזמטי ששינה את תדמיתה הפוליטי של נפאל.
ראשית חייו
קויראלה נולד לקרישנה פרסאד קויראלה, חסידו של מהאטמה גנדי, וגדל בוורנאסי, הודו. עד גיל 14 למד בבית ספר שייסד אביו. את כתיבתו החל כבר בכיתה ט'.
בשנת 1930, הואשם על ידי הראג' הבריטי, יחד עם אחיו, בקשירת קשר עם טרוריסטים. הם נאסרו אך שוחררו כעבור שלושה חודשים. בעקבות המעצר, ובהוראת אביו, החל ללמוד במכללת הכנסייה הסקוטית בכולכתה. בשלהי 1930 עזב את התיכון בו למד ושב לוורנאסי. ב-1932 השלים את לימודיו לבקשת אביו, וחזר ללמוד במכללת הכנסייה הסקוטית, אך עזב כעבור זמן מה. ב-1934 סיים לימודי תואר ראשון בכלכלה ופוליטיקה באוניברסיטת באנאראס הינדו. כמו כן סיים שם לימודי תואר במשפטים, בשנת 1937, והתמחה במשך כמה שנים בדרג'ילינג.
בעודו סטודנט היה מעורב בתנועת העצמאות ההודית. ב-1934 הצטרף לקונגרס הלאומי ההודי. במהלך מלחמת העולם השנייה, משנת 1942 ועד 1944, נכלא על ידי הבריטים למשך שנתיים בדהנבאד.
קריירה פוליטית
עם שחרורו מהמאסר, ובערוב ימיה של הודו הבריטית, החל לחשוב כיצד יוכל להוביל לשינוי בנפאל. בשנת 1947 ייסד בהודו את הקונגרס הלאומי של נפאל הסוציאליסטית, אשר הפך למפלגת הקונגרס הנפאלית ב-1950. ב-9 במרץ 1947 חצה את הגבול לנפאל כדי לסייע לאחיו להחיל את שביתת היוטה בבירטנגר. בעקבות זאת הוא נאסר יחד עם אחיו ועוד ארבעה מנהיגים נוספים מהקונגרס הלאומי, והובל איתם לקטמנדו, בהליכה איטית מפרכת דרך ההרים, שארכה 21 ימים. קויראלה וחבריו נאסרו בבונגלו בקטמנדו, אך שוחררו לאחר 27 ימי שביתת רעב וגל מחאות בהיקף נרחב, ולאור בקשתו של מהאטמה גאנדי לשחררם. לאחר מכן חזר להודו.
בשנת 1951 שב לנפאל והוביל מהפכה נגד שלטון שושלת ראנה ששטלה בבית המלוכה הנפאלי למשך 104 שנים, והביא להפלתה. ראש ממשלתה האחרון של שושלת ראנה הודח באוקטובר 1951, עם פירוק הקבינט הקואליציוני של קונגרס-ראנה.
ב-1959, בבחירות שנערכו במדינה, ניצחה מפלגת הקונגרס הנפאלי בראשותו של קויראלה, ומונה כראש ממשלת נפאל. שנה לאחר היבחרו, נטל מהנדרה מלך נפאל את סמכות הרשות המבצעת לידיו, השעה את חוקת נפאל, ואסר את קויראלה בעוון המרדה וניסיון הפיכה חמושה, יחד עם עוד כמה מחברי מפלגתו. רבים מחברי מפלגתו שוחחרו בהקדם, אך קויראלה, על אף שחלה בסרטן הוושט, נותר כלוא עד 1968, אז שוחרר והוגלה להודו.
ב-1976 שב לנפאל אך נעצר בשנית. על אף מאסרו - הודות ללחצים בינלאומיים שהופעלו - הותר לו לטוס לארצות הברית לקבלת טיפולים רפואיים, וב-1978 זוכה מההאשמות בהן הורשע.
בימי שלטונו כוננו ההיחסים הדיפלומטיים בין ישראל לנפאל. הוא ערך שני ביקורים בישראל, ובמסגרתם חיזק את קשרי הידידות בין שתי המדינות.
הוא מת ב-21 ביולי 1982. מוערך כי במסע הלווייתו השתתפו כחצי מיליון איש.
ספרות
מלבד היותו פוליטיקאי ומנהיג, עסק קויראלה בספרות ונחשב על ידי רבים לאחד הסופרים הדגולים ביותר של נפאל. במהלך חייו כתב מזמורים, סיפורים קצרים, רומנים וספרי הגות פוליטיים.
להלן כמה מספריו הנבחרים:
יצחק טברסקי (סקווירא)
רבי יִצְחָק טְבֶרְסְקִי (תקע"ב, 1812 - י"ז בניסן תרמ"ה, 1885). בנו של רבי מרדכי טברסקי מחסידות צ'רנוביל ומייסד חסידות סקווירא.
ביוגרפיה
נולד בשנת תקע"ב (1812) לרבי מרדכי טברסקי ולפייגא בתו של רבי דוד לייקס. נישא בזיווג ראשון לבתו של רבי דן יונגרלייב מראדוויל, ובזיווג שני לחיה מלכה בת רבי ישראל מרוז'ין ובשלישית נישא לחנה סימא בת רבי נפתלי צבי רבה של סקווירא ועבר להתגורר לידו.
לאחר פטירת אביו בתקצ"ז (1897 בערך) החלו אחיו לשמש באדמו"רות, אך רבי יצחק נמנע מכך עד פטירת חמיו בשנת תר"ח, אז מונה למלא את מקומו כרב העיירה ורק אז החל לשמש באדמו"רות.
בניגוד לאביו, היה רבי יצחק אדם שתקן ונמנע ממתן דרשות ציבוריות. לעומת זאת, בניגוד לנוהג החסידי, עסק רבי יצחק בלימוד פילוסופיה יהודית.
נפטר בי"ז בניסן תרמ"ה (1885). שלושה מבניו מילאו את מקומו באדמו"רות בסקווירא.
צאצאיו
מזיווג ראשון: מזיווג שלישי:
הר באוורס (אנטארקטיקה)
הר באוורס (באנגלית: Mount Bowers) הוא פסגה בחוף שקלטון, שבאנטארקטיקה.
גובהה של הפסגה 2,430 מטרים מעל פני הים.
ההר ממוקם 4 קילומטרים דרומית - דרומית-מזרחית להר באקלי, בראשו של קרחון בירדמור.
מקור השם
שמו של ההר ניתן לו על ידי אנשי משלחת טרה נובה (אל הקוטב הדרומי, בין השנים 1910–1913).
היינריך הימלר
היינריך לויטפולד הימלר (גרמנית: Heinrich Luitpold Himmler, ; 7 באוקטובר 1900 – 23 במאי 1945) היה פושע מלחמה גרמני-נאצי. מהדמויות הבולטות והנאמנות בשלטון גרמניה הנאצית. הוא כיהן בין היתר כראש האס אס, ראש הגסטפו, ושר הפנים של הרייך הגרמני. הימלר היה למעשה המוציא לפועל של תוכניות "הפתרון הסופי" אשר, לצד תוכניות השמדה וגירוש אחרות של השלטון הנאצי, שלחו מיליוני בני אדם למותם במחנות ההשמדה (רובם המכריע יהודים) ולסבלם של מיליונים רבים נוספים בקרב אוכלוסיות אירופה.
הימלר מעולם לא נשפט על התנהלותו ופשעיו במהלך המלחמה. הוא נפל בשבי הצבא הבריטי והתאבד מספר ימים לאחר מכן, ב-23 במאי 1945.
מנעוריו עד עליית הנאצים לשלטון
הימלר נולד בלאנדסהוט, עיירה ליד מינכן בירת בוואריה, למשפחה מן המעמד הבינוני. אביו, גבהארד הימלר, היה מנהל בית ספר, והימלר השלים את לימודיו התיכוניים. בתום לימודיו התגייס לרגימנט הבווארי ה-11 במלחמת העולם הראשונה, אך לא הספיק להשתתף בלחימה עקב כניעת גרמניה.
לאחר המלחמה היה לפעיל בפרייקור - מיליציות ימניות קיצוניות שהשתתפו בקרבות המשתוללים בגרמניה, בין תומכי הימין והשמאל באותה התקופה. המיליציות הללו היו מורכבות ברובן מיוצאי צבא, הממורמרים על תבוסת גרמניה במערכה, והמתנגדים לסוציאליזם ולקומוניזם. בוואריה של אותה תקופה הייתה כר נרחב לפעילות כזו. במקביל קיבל הימלר תואר באגרונומיה מבית הספר הטכני הגבוה של מינכן.
בשנת 1923 הצטרף למפלגה הנאצית, בשעה שזו עמדה על סף ניסיון המרידה נגד השלטון המרכזי בגרמניה, "הפוטש בבית הבירה". מרידה זו דוכאה בכוח על ידי ממשלתה החוקית של מדינת בוואריה, וראשי המרד, ובהם אדולף היטלר, נשלחו אל הכלא. תמונה מפורסמת מאירוע הפוטש מראה את הימלר במדי אס אה צועד כשהוא אוחז במוט ועליו סמל הצבא הגרמני הקיסרי. לאחר כישלון המרד, בשנת 1924, החליט הימלר לעזוב את הפוליטיקה ולהתמסר למקצועו – גידול תרנגולות בכפר קטן בשם ואלדטרודרינג.
עם חזרתו לפוליטיקה, התמנה הימלר כמזכירו של פעיל נאצי בשם גרגור שטראסר, שפעל בצפון גרמניה, והיווה במשך תקופה קצרה - באמצע שנות ה-20 של המאה ה-20 - תחרות מסוימת להיטלר (ומשום כך, מאוחר יותר בשנת 1934, בליל הסכינים הארוכות, היטלר הורה להימלר לרצוח אותו).
לאחר שהשתחרר היטלר מן הכלא, הוא יזם הקמת גוף של משמר פרטי למטרות מיוחדות שיכונה "אס אס". בתחילתו כלל גוף זה כמה עשרות פעילים, והיה תחת פיקודם של מפקדים שונים עד שנת 1929, עת פנה היטלר אל הימלר וביקש ממנו ליטול לידיו את הפיקוד. בתחילה היה הימלר כפוף לארנסט רהם, מבחינה טכנית מפקד האס־אה והאס־אס גם יחד. כעבור ארבע שנים כבר מנה האס־אס 52,000 איש.
מעליית הנאצים לשלטון ועד למלחמת העולם השנייה
ב-1 באפריל 1934 מינה גרינג את הימלר לראש הגסטפו, המשטרה החשאית הגרמנית בפרוסיה. מינוי זה איפשר להימלר ליצור לעצמו מוקד כוח מטיל אימה, והוא הפך את הגסטפו לכוח אכזרי שבהמשך הטיל את חיתתו על אירופה כולה. העולם כולו נחשף לאכזריות חסרת המעצורים של הימלר, כאשר ב-30 ביוני 1934 היה בין המובילים של "ליל הסכינים הארוכות", במסגרתו נרצחו מאות חברי האס־אה ומתנגדים פוליטיים אחרים. עם סילוקו של רהם, היה הימלר ליורש הטבעי לעמדת הכוח שהתפנתה.
בנובמבר 1935, ביום האיכרים הלאומי (Reichsbauerntag) בגוסלר, תיאר הימלר את הסכנה הנשקפת מהיהודים: "אנחנו מכירים אותו, את היהודי; העם הזה מורכב מפסולת כל העמים והאומות של כדור הלכת הזה, שבהם הוא הטביע את תכונות דמו היהודי, העם שמטרתו שליטה על העולם, שנשימתו הרס, שרצונו השמדה, שדתו אתאיזם, שתורתו בולשביזם".
ב-16 ביוני 1936 הורה היטלר על איחוד המשטרות השונות ברחבי גרמניה (שהייתה להלכה איחוד פדרטיבי המחולק למדינות, כל אחת בעלת כוח משטרה משלה) ובראש המשטרה המאוחדת העמיד את היינריך הימלר. היה זה צעד גורלי בדרך להפיכת הרייך השלישי למדינת משטרה.
עם סילוקו של רהם, נותר רק הצבא בדרכו של הימלר אל השליטה המוחלטת בכוחות הלוחמים. בראשותו של הגנרל פלדמרשל ורנר פון בלומברג היה הצבא הגרמני מוקד כוח עצמאי, בעל סדר יום שונה לחלוטין מזה שראה הימלר בחזונו. נישואיו של בלומברג למזכירתו, בשנת 1937, הביאו להימלר את ההזדמנות שייחל לה: לאחר הנישואין, בהם נכחו כל גדולי המפלגה הנאצית, הימלר חשף מסמכים ובהם הוכחות לכך שאשת הרמטכ"ל עסקה בזנות. בלומברג, איש האצולה הוותיקה, ובעל גינוני הנימוס והאצולה הפרוסיים, נאלץ לפרוש. במקומו מונה גנרל אוברסט ורנר פון פריטש.
שבועות ספורים לאחר מינויו של פון פריטש זומן זה ללשכתו של היטלר, ושם הימלר הציג בפניו זונה ממין זכר בשם היינץ שמידט, שטען כי סחט את פריטש על רקע הומוסקסואלי זה שנים. על אף שפריטש דחה האשמות אלו, פוטר מיד מתפקידו, והיטלר הכריז על עצמו כ"מפקד העליון של הכוחות המזוינים", תפקיד בו נשא עד מותו.
ב-10 באוקטובר בשנת 1936, הקים הימלר על ידי צו מיוחד את המשרד המרכזי של הרייך למאבק בהומוסקסואליות ובהפלות. משימתו העיקרית של המשרד הייתה איסוף נתונים על הומוסקסואלים ברחבי גרמניה הנאצית ורדיפתם.
ב-8 בנובמבר, למחרת ההתנקשות של הרשל גרינשפן בארנסט פום ראט ויום לפני ליל הבדולח, נאם הימלר בפני צמרת יחידת העילית של הס"ס, ס"ס־שטנדרטה דויטשלנד. הימלר לא הזכיר את ההתנקשות, אבל השמיע אזהרות חמורות. הוא דיבר על התנגשות השקפות העולם, בה היהודים עומדים מאחורי כל כוחות האויב ומייצגים את "החומר הראשוני של כל השלילי" והם יודעים ש"אם גרמניה ואיטליה לא יושמדו, הם עצמם יושמדו". הימלר הוסיף גם הבטחה: "בגרמניה לא יוכל היהודי לקיים את עצמו; זה רק עניין של שנים... נדחוף אותם החוצה באכזריות שאין דומה לה".
במהלך כל תקופת שלטון המפלגה הנאצית הוסיף הימלר לצבור כוח ועצמה. באוגוסט 1943 מונה לשר הפנים, תפקיד רב עצמה שהעניק לו באופן רשמי, סמכויות נרחבות בתחומי הפיקוח על השירות הציבורי ועל המערכת המשפטית.
חזונו של הימלר למדינת האס־אס
הימלר החזיק באידאולוגיה הנאצית בצורתה הגזענית, הקנאית והרצחנית ביותר. פרט להיטלר לא היה קנאי ממנו לעליונות הגזע הארי (על אף שמבחינה חיצונית היה רחוק מאידיאל האדם הנורדי הבלונדיני, החסון והמוצק), וחזה את "השבחת" הגזע הארי והשתלטותו על המרחב שבין האוקיינוס האטלנטי והרי אורל. בנוסף, נהה הימלר אחר תורות מיסטיות כולל עיסוק בהיפנוזה, צמחי מרפא והומאופתיה.
הימלר, יחד עם אחרים במפלגה הנאצית, אימץ השקפת עולם פגאנית אלילית. בדמיונו חזר לתקופות עתיקות של העמים הנורדים, ובפועל קידם את עבודת האלילים העתיקים אודין ותור, וביסוס המנהגים השבטיים העתיקים בכל רחבי הרייך. בשם אלילות זו, בנוסף לרדיפת היהודים, רדף את הנצרות, כלא ורצח כמרים ותקף כנסיות. חזונו כלל השתלטות של האס אס על מרחבי ברית המועצות תוך שעבודם והשמדתם של העמים הסלאבים היושבים שם, ויישובו של הספר החדש באנשי אס־אס טהורי גזע. עוד לפני פרוץ המלחמה תיקן תקנות נישואין מחמירות לאנשי אס־אס וייעד אותם לתפקיד אדוני העולם החדשים. את הילדים הטהורים מבחינה גזעית גידל מגיל בית הספר היסודי ועד לגיוס ב"טירות מסדר" - מעין מנזרים, שם הוכשרו לתפקידם: מלחמה תוקפנית ורצח עם.
הימלר עודד הולדת "טהורי גזע" באמצעות ארגון הלבנסבורן בהן זיווג אנשי האס אס עם נערות "טהורות גזע" רווקות, ודאג לגידול הילדים שנולדו מזיווג זה. כן דרש לאפשר לאנשי אס. אס. לשאת אישה שנייה, ולהורות לכל אישה עד גיל 35 בגרמניה ללדת ארבעה ילדים "טהורי גזע", ואחת היא אם אביהם נשוי או רווק. דרישה זו הפכה לפקודה, שניתנה ב 28 באוקטובר 1939, וקבעה שמשימתן העליונה של "טהורות הגזע" היא ללדת את ילדי הלוחמים היוצאים אל המלחמה.
במסגרת תפקידו כ"נציב הרייך לביסוס הגזעיות הגרמנית", תפקיד אותו קיבל בצו סודי של היטלר ב 7 באוקטובר 1939, החל בהכנות מעשיות לכיבוש ושיעבוד האדמות הנרחבות במזרח, תוך "ביעור ביולוגי" של היושבים בהן. הסלאבים ישועבדו ויורדו לרמה תרבותית שלפני גילוי הקריאה והכתיבה, צוענים ויהודים יושמדו. התוצאה במסגרת חזון זה הייתה אמורה להיות אזור נרחב זרוע בכפרים קטנים וירוקים שבהם יחיו האדונים הגרמנים טהורי הגזע תוך שהם חוגגים את יום ההיפוך הקיצי ושאר חגי הטבע הנורדים, ונאבקים את מאבק הקיום המתמיד כנגד המוני "תת האדם" הסלאביים, שייהדפו לאזורי הספר הרחבים שמעבר להרי אוראל, שעל פי התוכנית הנאצית להרי אורל היו אמורים לשמש כגבול המזרחי של הרייך.
רעיון זה חייב את הקמתו של מנגנון נרחב לשעבוד והשמדה, והימלר הועמד בראשו. למעשה היה זה מנגנון המשך, שכן כבר בשנת 1932 הקים את שירות הביון של האס־אס, ה"זיכרהייטדינסט" או האס דה. בראשו הציב את ריינהרד היידריך איש אלים ואכזר. לאחר ליל הסכינים הארוכות, היטלר מסר את הפיקוד על מחנות הריכוז - מחנות מעצר גדולים, והידוע שבהם דכאו, שהיו נתונים עד אז בידי רהם, להימלר. לצורך איוש התפקידים במחנות הריכוז הוקמה יחידת אס־אס בשם "יחידות גולגולת המת" (טוטנקופפברבנדה), אליה גויסו האלימים ביותר מהמצטרפים לאס־אס, אנשים שנמשכו מטבעם לפעולות מסוג זה. שני מנגנונים אלה (ומנגנון שלישי, קטן בהרבה, מנגנון ה"אותנסיה" – אנשים שהיו אחראים על "תוכנית T4 - אותנסיה" שבוצעה בגרמניה עד לשנת 1941 וכללה בעיקרה השמדתם ועיקורם של חולי רוח וחולים כרוניים) – היוו את הבסיס לרשת הנרחבת של כוחות הרצח: מחנות ריכוז, כיתות "איינזצגרופן" - יחידות שדה שעסקו בהפחדה ורצח במקומות היישוב הכבושים, ומאוחר יותר מחנות השמדה, שהחלו עד מהרה לפעול ברחבי אירופה תחת פיקודו של הימלר.
הימלר עצמו לא גילה את קור הרוח אותו דרש מאנשיו, וכאשר נכח, באוגוסט 1942, בהוצאה להורג המונית של יהודים ליד בור הריגה בבלארוס – לא עמד במחזה והתעלף.
הימלר היה אחד משותפי הסוד שקיבלו באופן אישי מהיטלר את הפקודה להשמדת היהודים בשואה, והיה אחד מהמבצעים הראשיים של הפקודה בפועל. בנאום שנשא בכנס מפלגתי באוקטובר 1943 בעיר פוזן (כיום פוזנן בפולין) חשף הימלר בפני שומעיו את סוד "הפתרון הסופי", בנאום אשר ארך כ-3 שעות ודיבר על אנשי האס־אס המבצעים את פקודות השמדת העם שקיבלו, תוך שהם שומרים על "מצפונם" ואינם נוגעים ברכוש היהודים המושמדים, ובלשונו:
מלחמת העולם השנייה
עם פרוץ מלחמת העולם השנייה היה הימלר ראש מנגנון ענק, שבמהרה עבר שינוי והוסב בחלקו ליחידות לוחמות שכונו ואפן אס אס. בתחילה מנה האס־אס כמאה וחמישים אלף איש (בשנת 1940). עם סיום המלחמה מנה האס־אס כולו, כשחלקו הגדול הוא הוואפן אס־אס, כ-800 אלף איש. הוואפן אס.אס. שהחל את דרכו עם שלוש דיוויזיות, מנה בסיום המלחמה 35 דיוויזיות. חלק מהן דיוויזיות שהיו מורכבות מתושבי הארצות הכבושות, וארצות האוהדות את המטרה הנאצית.
בזמן המלחמה הקים הימלר את מנגנון ההשמדה הנאצי ועמד בראשו. הוא היה אחראי באופן אישי לכל פעולות ההשמדה שביצע האס־אס ולפעולות רצח עם נוספות כלפי עמים רבים באירופה – הסלאבים והצוענים.
מתחילת המלחמה הייתה יריבות בין מנגנון האס-דה, שירות הביון של האס־אס ובין האבווהר, זרוע הביון של הוורמאכט. בראש האבווהר עמדו דמויות אנטי נאציות כמו וילהלם קנריס והנס אוסטר, ולמעשה עסק באופן אינטנסיבי בפעולות שמטרתן הפיכת המשטר ברייך השלישי. לאחר קשר העשרים ביולי ב-1944 הסתיימה יריבות זו במעצרם של ראשי האבווהר בידי האס־אס ורציחתם. בשלב זה היה כוחו של הימלר בלתי מוגבל בכל מקום בו שלט הרייך השלישי. ה"רייכספיהרר", כפי שכינה עצמו ("המנהיג הלאומי"), היה האיש החזק ברייך, שני בכוחו אך להיטלר עצמו.
בשנת 1944 היטלר החליט להעביר בהדרגתיות את הפיקוד מהצבא לאס אס. הימלר מונה למפקד קבוצת הצבאות "אובר ריין" אשר נלחמה מול כוחות הברית באזור אלזס - בניסיון לכבשו בחזרה על פי פקודת היטלר, למרות מיעוט הכוחות הגרמניים שם. יש הטוענים כי תפקידו היה בעיקר ייצוגי, אם כי באזור זה הגרמנים עסקו במדיניות "אדמה חרוכה" בהבעירם ובהשמידם חלקים ניכרים מהכפרים והעיירות באזור.
מגעיו של הימלר עם בעלות הברית
החל מינואר 1943, נפגש שליח של הימלר, אגון פון הוהלואה, עם ראש המודיעין האמריקאי אלן דאלס בברן, כדי לדון בהצעת שלום.
באוקטובר 1943 נפגש קרסטן, שליחו של הימלר עם היואיט, איש מודיעין אמריקאי, ומסר לו שהימלר מעוניין בשלום עם בריטניה וארצות הברית. מספר ימים אחר כך, היואיט נפגש גם עם ראש האס-דה ולטר שלנברג, באותו נושא.
באוקטובר 1943, הרוסים הגישו הצעת שלום לגרמנים. היטלר והימלר התנגדו להצעה, אך גבלס וריבנטרופ היו מעוניינים בה.
בשנת 1944 הימלר עמד מאחורי המשא והמתן שכונה סחורה תמורת דם, אותו ניהל אדולף אייכמן באמצעות הקולונל קורט בכר, תוך שימוש בישראל קסטנר, ביואל ברנד, בבנדי גרוס (יהודי מומר שהיה כנראה סוכן כפול בין ארצות שונות), ובמידה מסוימת גם ברב מיכאל דב ויסמנדל, על שחרור חלק מיהודי הונגריה שעמדו בפני השמדה, תמורת משאיות, תשלום כסף, ועדות לטובתם במשפט לאחר המלחמה. למעשה היה זה ניסיון למשא ומתן ישיר עם נציגי מעצמות המערב לגבי כניעה מסודרת, או הצטרפות למאבק נגד ברית המועצות, בהסוואה של משא ומתן לשחרור יהודים.
במגעים אלו יצר קשר עם הדיפלומט השוודי פולקה ברנדוט וניסה לדון איתו על כניעה נפרדת לכוחות הברית, או על מתן חסינות אישית, תוך שהוא מחזיק בחיי מיליוני האסירים במחנות הריכוז כקלף מיקוח אישי. בתחילה המגעים היו בהתכתבות באמצעות העוזר והמיסטיקן שלו, פליקס קרשטן שעבר לגור בשוודיה. בהמשך היו גם ארבע פגישות שאורגנו באביב 1945 כשנראה בוודאות הפסדה של גרמניה. מטרה נוספת לפגישות הייתה הבטחת חנינה אישית וכוללת להימלר ואנשיו, ו"לקבור את הגרזן" כלשונו. אך מסיבות שונות לא הגיעו לידי מיצוי. פגישתם האחרונה התקיימה בעיר ליבק שעל חוף הים הבלטי, באפריל 1945. הימלר הגיע לפגישה כיורשו בפועל של היטלר, שעדיין היה חי, אך נצור בבונקר בברלין (ממנו נמלט הימלר עצמו ברגע האחרון). הוא ביקש מברנדוט להודיע לגנרל אייזנהאואר על כניעת הכוחות הגרמנים במערב, ואף חתם על מסמך שניסח ברנדוט. לפעולות אלו לא הייתה כל משמעות מעשית.
שעות בודדות לפני שהתאבד בבונקר שלו בברלין, היטלר למד על פגישתו של הימלר עם ברנדוט ממבזק של סוכנות הידיעות "רויטרס". בהתקף זעם, ציווה לאסור את הימלר כבוגד. הוא שלח את האנה רייטש ואת רוברט ריטר פון גריים אל קרל דניץ, להורות לו להעניש את הימלר. בנוסף, הורה להוציא להורג באשמת בגידה את הרמן פגליין, איש הקשר שלו עם האס.אס, שנתפס כמה שעות לפני כן, כשהוא לבוש בבגדים אזרחיים, כנראה בניסיון להימלט מברלין. פגליין זה היה נשוי לאחותה של אווה בראון עמה עמד היטלר להתחתן כמה שעות לאחר מכן.
.
לאחר מלחמת העולם השנייה
לאחר מותו של היטלר מונה גרוס-אדמירל קרל דניץ ליורשו והקים ממשלה בעיר פלנסבורג. הימלר מונה בתחילה לממשלה זו, אך פוטר ממנה כמה ימים לאחר מינויו, ב-6 במאי 1945, כפי הנראה כצעד מצד הממשל החדש בניסיון לקבלת לגיטימציה מבעלות הברית (צעד זה לא הועיל, שכן כמה ימים לאחר מכן פוזרה "הממשלה" וכל חבריה נאסרו). כמה ימים הוסיף לשוטט ולנסות להפעיל את כוחותיו, אך גילה שעל אף מעמדו הרם בעבר, עתה הוא בבחינת פושע נמלט.
משהבין את מעמדו החדש גילח את שפמו, שם רטייה שחורה על עינו ולבש מדי חייל ז'נדרמריה צרפתי. ב-22 במאי נעצר בעיר ברמן על ידי יחידת צבא בריטית כשהוא מעמיד פנים בשם "היינריך היצינגר" (אדם שהוצא על ידיו להורג כסובל מ"תבוסתנות"). בחקירה (שבה השתתף בין השאר חיים הרצוג - קצין מודיעין בצבא הבריטי, ולימים נשיא מדינת ישראל) גילה את זהותו האמיתית, טען שבא מרצונו החופשי, ואף דרש להיפגש עם צ'רציל או מונטגומרי, ולייעץ להם ולשתף עימם פעולה במאבק נגד הרוסים והבולשביזם. בתשובה לשאלה על מחנות המוות, ניסה הימלר לציירם כמתקנים לכליאת שבויים בלבד, וכאשר הונחה לפניו ערימת כתבי עת מרחבי העולם שגוללו בפרוטרוט את הזוועות, טען שלא ידע דבר על כך, וכי אחרים עשו זאת באופן לא רשמי והוא לא היה האחראי. הוא העמיד פני מזועזע כשהראו לו בחקירה סרטים מזוועות המחנות.
כעבור יום, בעת שנערכה בדיקה מקיפה בניצוחו של קצין הרפואה הראשי במחנה, התאבד הימלר בנשיכת גלולת ציאניד, שהייתה חבויה בתוך שן טוחנת בה נקדח חור מבעוד מועד. המאמצים להחיותו כשלו, והוא מת תוך זמן קצר.
הימלר נקבר בקבר לא מסומן ליד העיר לינבורג שבצפון גרמניה. מקומו המדויק של הקבר איננו ידוע עד היום.
משפחתו
להימלר הייתה בת יחידה מאשתו מרגה (מרגרטה הימלר) (1893- 1967): גודרון בורוויץ (2018-1929). הימלר גם ניהל רומן עם מזכירתו ונולדו לו שני ילדים: בנו הלגה פוטהסט (1942) ובתו נאנט דורותיאה פוטהסט (1944). להימלר היה גם בן מאומץ בשם גרהרד פון אהה, שהיה אצל הימלר במשפחת אומנה.
בשנת 2005 פורסם כי גודרון בורוויץ, בתו של היינריך המתגוררת בפרבר במינכן, מסייעת לארגון שטילה הילפה ("עזרה שקטה", המממן הגנה משפטית ועוזר לפושעי מלחמה נאצים מאז 1946), ואף סיפקה לפושע נאצי מגורים מכספי הארגון.
בשנת 2005 פרסמה קטרין הימלר, (ילידת 1967), נכדת אחיו של היינריך הימלר, את ספרה "האחים הימלר" המתאר את קורות המשפחה, המוצגת כמשפחה הומניסטית ומשכילה, ולה שלושה בנים: גבהארדט, ארנסט (אחים של היינריך) והיינריך, שכולם שיתפו פעולה עם המנגנון הנאצי. היא מתגוררת בברלין עם בנה וביקרה כמה פעמים בישראל. בעלה לשעבר הוא ישראלי, בן לניצולי השואה.
כתביו
בינואר 2014 פורסם כי כ-700 מכתבים אישיים, רשימות ותמונות מהאוסף הפרטי שלו שמורים בכספת בנק בתל אביב, וחלקם החלו להתפרסם בסדרת כתבות של היומון הגרמני "די ולט".
מוסרנות
מוסרנות היא ביקורת מוסרית כללית ורחבה לגבי ערכים ואתיקה בעולם, בשונה ממוסר, שמתייחס לתחומים יותר ספציפיים במציאות היומיומית. הקונוטציה של הביטוי היא לרוב שלילית. מונח דומה המבטא יחס שלילי לאדם המתנהג במוסרנות מוגזמת או מעוותת הוא ״יפה נפש״.
יש הטוענים כי המוסרנות היא בעצם צביעות, כאשר אדם נותן ביקורת מוסרית אוניברסלית בעוד הוא עצמו אינו עומד בסטנדרטים שהציב, או מנסה להתבדל מתופעה או אירוע ובמקום זאת מנסה ליצור בו שינוי באמצעות הטפה מוסרנית.
לעיתים השימוש במונח זה נעשה בביטול כלפי רעיונות הקוראים לשינוי קיצוני באורחות חיים מקובלות, בטענה כי זוהי מוסריות מרחיקת לכת ולא מציאותית.
צ'זאר בוליאק
צ'זאר בוליאק (ברומנית: Cezar Bolliac או Boliak; 23 במרץ 1813 - 25 בפברואר 1881), היה מהפכן ולאכי, נבחר ציבור, ארכאולוג חובב, פובליציסט, עורך עיתונים ומשורר רומני.
ביוגרפיה
צ'זאר בוליאק נולד בבוקרשט, נסיכות ולאכיה, בנם של דוקטור אנטון בוגליאקו (Anton Bogliako), ממוצא איטלקי-יווני ושל היווניה זינקה קאלאמוגדרטיס (Zinca Kalamogdartis). זמן קצר לאחר לידתו של צ'זאר בוליאק נפרדו הוריו ואביו שב לפירנצה וניתק את הקשרים. אימו נישאה מחדש לסטולניק פטרקה פרץ (Petrache Peretz), שדאג לחינוכו וטיפוחו של צ'זאר. תחילה רכש ידע בביתו בעזרת המלמד היווני נאופיט דוקה (Neofit Duca) ובהמשך, ב-1830, התגייס כקאדט למיליציה המקומית, אך לאחר תקופה קצרה עזב והמשיך את לימודיו בבית הספר המרכזי של בוקרשט ובקולג'יו סאבה הקדוש.
ב-1833 הצטרף לחברה הפילהרמונית, שמטרתה המוצהרת הייתה עידוד המחזאות והתרבות הרומנית, אך היא היוותה גם מסווה להתארגנות למען איחוד הנסיכויות הרומניות וקידום זכות בחירה אוניברסלית, קביעת עקרון השוויון בפני החוק, שחרור הצוענים בארצות הרומניות ועוד. ב-1838 התחיל לעבוד במזכירות המדינה כ-pomojnic (דרגה מקביל לממונה על נפה). פעילותו הפוליטית עימתה אותו עם השלטונות, ב-1840 נעצר ונחקר על בגלל קשר נגד השלטונות. במרץ 1841 הוא הוגלה למנזר Poiana Mărului, אך שוחרר ביוני אותה שנה. ב-1842 מונה לתובע באחד מבתי המשפט של בוקרשט.
ב-1843 הצטרף לחברה החשאית אחווה, שדגלה באותן מטרות והיה לאחד מחברי ועד ההנהלה. ב-1844 קודם לדרגת סרדר וב-24 בנובמבר 1846 נשא לאישה את אריסטיטה איזבורנו, בתו של פאחארניק (שר משקאות) ובאמצעות הנדוניה שלה קיבל את אחוזת "גלינה".
בוליאק היה מראשי מהפכת 1848 (ולאכיה), היה חבר בוועד המהפכני ותמך בהכרזת איסלאז. הוא מונה לתפקיד מזכיר הממשלה הזמנית ובהמשך קיבל תואר של וורניק עיר הבירה. אחרי דיכוי המהפכה נעצר יחד עם מנהיגים מהפכנים אחרים ונשלח באוניה טורקית, אך באורשובה הצליח להימלט וברח לטרנסילבניה וב-1850 התיישב בפריז.
ב-1857 חזר לבוקרשט והתמנה לתפקיד מנהל ביטאון האספה הזמנית (שכונסה לבחירת שליט חדש) ותמך באיחוד הנסיכויות הרומניות בתחבולה, שהוצעה על ידו, של בחירת אותו שליט בנסיכות מולדובה ובנסיכות ולאכיה.
בוליאק ערך והנהיג את כתבי העת Curiosul (הסקרן), Poporul suveran (העם הריבון), Expatriatul (הגולה), Buciumul (הבוצ'יום) והמשכו, Trompeta Carpaţilor (חצוצרת הקרפטים). הוא השתתף בכתיבתם של Convorbiri literare (שיחות ספרותיות), Curierul Românesc, Foaie pentru minte, inimă şi literatură, Steaua Dunării, Vestitorul Românesc ועוד.
בוליאק התנגד למתן אזרחות ליהודי רומניה והפעיל לשם כך את אמצעי התקשורת שלו, כתב העת Buciumul וממשיכו, Trompeta Carpaţilor, הנהיג חוג של מתנגדים, שהתרכז סביב כתב העת ואף כינה את היהודים בשם "פרזיטים". בנובמבר 1966 נבחר לראשונה לפרלמנט הרומני ובהמשך חודשה בחירתו כמה פעמים.
הוא היה ממייסדי תחום הארכאולוגיה ברומניה, ערך נסיעות מיוחדות ברחבי רומניה ותרם למוזאון הלאומי חפצים וכתבי יד. ביוני 1869 התמנה ליישוב ראש הוועד הארכאולוגי של בוקרשט ומפקח על המוזאונים של רומניה. ב-1876, לאחר שלא הצליח להיבחר שוב לפרלמנט, פרש מהחיים הפוליטיים וב-1877 לאחר התקף, שגרם לו לשיתוק ולאבדן יכולת הדיבור, פרש מכל תפקידיו. הפרלמנט הרומני קבע לו קצבה חודשית של 400 לאי עד למותו.
Hi5
hi5 היא רשת חברתית שבסיסה בסן פרנסיסקו, שבקליפורניה. היא נוסדה בשנת 2004, ובשנת 2007 דווח כי היא הרשת החברתית השנייה בגודלה אחרי Myspace. הרשת החברתית (if(we, שכונתה בעבר Tagged, רכשה את hi5 בדצמבר 2011, בסכום לא ידוע ומפעילה אותו נכון ל-2014.
היסטוריה
החברה הוקמה בשנת 2003 על ידי ראמו ילאמנצ'י, והפכה לרשת החברתית השמינית בגודלה באמצע 2006.
לפני שנת 2004 גייסה החברה סכום של 250 אלף דולר בסבב השקעות, וניצלה את הכסף כדי לעבור לרווחיות. בשנת 2007 גייסה החברה סכום של 20 מיליון דולר בקרנות הון סיכון מסדרה A מ-Mohr Davidow Ventures, וכן 15 מיליון דולר בחוב סיכון. החברה צברה נתח שוק משמעותי באירופה, אמריקה הלטינית ואסיה.
ביל גוסמן מונה למנכ"ל החברה באפריל 2009, ובאותה עת hi5 מיקדה את עצמה מחדש כפלטפורמת רשת גיימינג חברתית ופתחה את עצמה למפתחי משחקים חדשים. בתחילת 2010 רכשה hi5 את חברת המשחקים החברתיים ביג סיקס. בשנת 2010, והודיעה כי גייסה 3 מיליון דולר.
ביולי 2010 גייסה החברה 14 מיליון דולר מקרוסלינק קפיטל.
בינואר 2011 הצטרף אלכס סנט ג'ון לחברה כנשיא וכ-CTO. ב-Quantcast דווח כי ל-hi5 יש 2.7 מיליון מבקרים בארצות הברית בחודש ו-46.1 מיליון מבקרים ברחבי העולם.
בדצמבר 2011 נרכשו נכסי החברה על ידי Tagged.
ב-2017 נרכשו Tagged ו-Hi5 על ידי The Meet Group בסכום של 60 מיליון דולר.
תכונות
ל-hi5 הרבה תכונות הדומות לרשתות חברתיות אחרות, כמו רשתות חברים, שיתוף תמונות, קבוצות משתמשים ועדכוני סטטוס. בעיצוב מחדש של 2009, hi5 הוסיפה מספר תכונות המיועדות למשחקים ובידור. האתר הציג למעלה מ-200 משחקים במגוון ז'אנרים והוסיף משחקים בקצב של 2–3 מדי שבוע.
ב-hi5 יכולים המשתמשים ליצור פרופיל מקוון על מנת להציג מידע כמו תחומי עניין, גיל ומקום לידה. משתמשים יכולים גם להעלות תמונות וליצור אלבומי תמונות אישיים שבהם משתמשים אחרים יכולים לפרסם תגובות. משתמשים יכולים גם לשלוח בקשות לחברים באמצעות דואר אלקטרוני למשתמשים אחרים. כאשר אדם מקבל בקשת חבר, הוא יכול לקבל, לדחות אותה, או לחסום את המשתמש לחלוטין. אם המשתמש מקבל משתמש אחר כחבר, השניים יחוברו ישירות. לאחר מכן המשתמש יופיע ברשימת החברים של האדם ולהפך.
חלק מהמשתמשים בוחרים להפוך את הפרופילים שלהם לזמינים לצפייה עבור כולם ב-hi5. משתמשים אחרים מממשים את האפשרות להפוך את הפרופיל שלהם לצפייה רק בפני אותם אנשים שנמצאים ברשת שלהם.
בתחילת 2009 החלה hi5 להתפתח מרשת חברתית לרשת משחקים. כדי להצטרף ל-hi5, חלה חובה כיום להיות בן 18 ומעלה.
עם הרכישה של hi5, פלטפורמת המשחקים שלהם השתנתה ממשחקים שפותחו על ידי צד שלישי למשחקים שפותחו על ידי צוותים פנימיים. ב-Tagged ציינו בקשר לכך כי המשחקים של hi5 לא "תוססים" כמו שהם יכולים להיות. וכי נראו תוצאות טובות יותר במשחקים שלהם.
נתח שוק
בשל מעבר המיקוד של hi5 למשחקים חברתיים, comScore סיווגה מחדש את hi5 כאתר משחקים מקוון בתחילת 2011.
אף על פי שמרכז האתר בארצות הברית, הוא פופולרי גם במדינות אחרות, בייחוד באמריקה הלטינית. בשנת 2010 הוא דורג במקום ה-37 בעולם בקרב מדגם אלכסה, אך רק 84 בארצות הברית. באפריל 2015, הדירוג הגלובלי של האתר היה 2,069.
טכנולוגיות
בשנת 2010, hi5 החלה להציג כלים מפתחים חדשים לחיזוק אימוץ המשחקים החברתיים באתר. באוקטובר הודיעה hi5 על Sociopath, מערכת כלים שנועדה להקל על המפתחים להביא את המשחק שלהם לפלטפורמת hi5. חלק מרכזי בתוכנית היה יישום ממשקי API תואמים של פייסבוק, שפישטו את תהליך הבאת המשחקים שכבר פותחו עבור פייסבוק ל- hi5.
Magi.com
לאחר המכירה ל-Tag, הקים צוות ההנהלה של hi5 את Magi.com כאתר משחקים טהור הפתוח למפתחי משחקים אחרים. Magi.com הושבת ביוני 2012.
מזכירת המדינה (סדרת טלוויזיה)
מזכירת המדינה (באנגלית: Madam Secretary) היא סדרת דרמה אמריקאית מ-2014, בהפקתה של ברברה הול ובכיכובם של טיאה ליאוני וטים דיילי. ליאוני מגלמת את אליזבת מקורד, אנליסטית לשעבר ב-CIA שעובדת כמרצה באוניברסיטה, ומתמנה לתפקיד מזכירת המדינה לאחר מותו של קודמה בנסיבות חשודות. גם בעלה, הפרופסור הנרי מקורד עבד איתה ב-CIA שנים קודם לכן, יחד עם הנשיא שהיה אז ראש הארגון, ואף הוא נסחף חזרה לתוך החיים הפוליטיים. הסדרה מתמקדת בו זמנית בחיי המשפחה של השניים ושלושת ילדיהם, וכן בסוגיות דיפלומטיות ופוליטיות בינלאומיות וכאלה שמתרחשות בין היכלי הממשל האמריקאי.
בתפקידי משנה משחקים ביבי ניווירת' בתור ראש הסגל של אליזבת מקורד, קית' קאראדין בתפקיד נשיא ארצות הברית, זליקו איבנק בתפקיד ראסל ג'קסון ראש סגל הבית הלבן.
העונה הראשונה עלתה לשידור ב-21 בספטמבר 2014, ב-23 במרץ 2017 CBS חידשה את הסדרה לעונה רביעית וב-18 באפריל 2018 הסדרה חודשה לעונה חמישית שעלתה לשידור באוקטובר 2018.
הסדרה נגמרת בחתונתה של סטיבי מקורד, ביתה של אליזבת עם דימיטרי פטרוב (חייל רוסי לשעבר שהיה מופעל על ידי הנרי כמרגל לטובת ארצות הברית) ובאיחוד כל הדמויות מכל העונות.
יוהאן אוטו הוך
יוהאן אוטו הוך (1855– 23 בפברואר 1906) הוא הכינוי האחרון והמפורסם ביותר של רוצח סדרתי וביגמיסט, יליד גרמניה, ג'ון שמידט. הוא נמצא אשם ברצח של אישה אחת, אך על פי החשד הוא הרג יותר, אולי עד 50 קורבנות במהלך חייו. הוא הוצא להורג בתלייה בעקבות הרצח.
הוך נולד כג'ון שמידט בשנת 1855 בהורוויילר, בהדוכסות הגדולה של הסן (היום ריינלנד-פפאלץ, גרמניה). הוא היגר לארצות הברית בשנות ה-90 של המאה ה-19 ושינה את שמו לטובת שמות בדויים שונים. כאשר הגיע לארצות הברית החל להתחתן עם שורה של נשים, ולעיתים קרובות היה לוקח את שם המשפחה של הקורבן האחרון שלו. הוך השתמש במודעת שידוכים שהיו פופולריים באותה עת כדי למצוא קורבנות. הוך היה גונב ומרמה את הקורבנות מכל כספם, נוטש אותם, או מרעיל אותם עם ארסן לפני שהיה מתחיל את הדפוס שלו מחדש. לאחר שהיה רוצח אותן, היה מוכר את כל רכושם לטובת רווח אישי.
ביוגרפיה
הוך נולד בגרמניה בשנת 1855. אביו ושתי אחיו היו כמרים. הוא חונך בבית הספר לכמורה, אך בשלב מסוים נטש את הרעיון והיגר לארצות הברית.
משטרת שיקגו של אותה תקופה כינתה אותו "רוצח ההמונים הגדול ביותר באמריקה", אבל הסטטיסטיקה נותרה מעורפלת במקרה התמוה הזה. זה ידוע כי הוך התחתן לפחות עם 55 נשים בין השנים 1890 ל-1905, רימה אותן מכל כספם והרג רבות, אבל המספר הסופי של קורבנות אינו ידוע והוא בגדר השערה. משטרת שיקגו של אותה תקופה הייתה בטוחה רק ב-15 רציחות, אך בסופו של דבר הוך נשפט ונתלה רק בעקבות רצח אחד.
אשתו החוקית הראשונה והיחידה של הוך הייתה כריסטין רמב, שילדה לו שלושה ילדים לפני שנטש אותה ב-1887.
ישי יפה
ישי יפה (נולד ב-18 בספטמבר 1962), הוא כלכלן ופרופ' למימון בבית הספר למנהל עסקים של האוניברסיטה העברית. בין השנים 2010–2012 כיהן כסגן דיקן בית הספר למנהל עסקים ובין השנים 2012 ל-2016 כיהן כדיקן בית הספר.
יוהאן אוטו הוך
ציר זמן של הונאה/רציחות
קיימים דיווחים ספקולטיביים רבים על פעילותו והקורבנות הרבים שלו, למעט היכן שצוין אחרת:
1881, אוסטריה – הוך מתחתן עם אנני הוק {לכאורה}
ישי יפה
ביוגרפיה
יפה מרצה בקורסים: נושאים בכלכלה פיננסית ובסדנה למשפט מימון והרגולציה של שוק ההון.
יוהאן אוטו הוך
ציר זמן של הונאה/רציחות
1883, ניו יורק – הוך מגיע עם אנני לניו יורק, שמתה מספר שנים לאחר מכן. {לכאורה}
1888, ניו יורק – לאחר שהגיע מווירטמברג, הוך אמר כי נישא למשרתת מהגרת ש"מתה" לפני שחלפו בקושי חודשיים מהנישואין שלהם. בזמן מעצרו בניו יורק ב-1905, נטען גם כי הוך התחתן ונטש או הרג נשים בווינה, אוסטריה; לונדון, אנגליה, פריז וצרפת.
ישי יפה
ספרים
Yafeh, Y., Mauro, P. & Sussman, N. (2006), "Emerging Markets and Financial Globalization: Sovereign Bond Spreads in 1870-1913 and Today", Oxford University Press
יוהאן אוטו הוך
ציר זמן של הונאה/רציחות
1892 שיקגו – גברת הויל הוך מתה {לכאורה}
1892, שיקגו – חודש מאי: הוך שוכר דירה תחת השם "C.A מאייר" ומתחתן פעם נוספת.
1892, שיקגו – חודש יוני: הוך שוכר דירה תחת השם "ה. אייריק" ומתחתן פעם נוספת.
1893, מילווקי – הוך משתמש בשם הבדוי "ד"ר ג'יימס" ומתחתן עם לנה שמיץ – שמתה זמן קצר לאחר מכן {לכאורה}
1893 מילווקי – על פי הדיווחים, באותו היום של מותה של לנה שמיץ, הוך מציע לאחותה קלרה להתחתן איתו. קלרה מסכימה, והיא מתה זמן קצר לאחר מכן.
1894 שיקגו –הוך משתמש בזהות בדויה חדשה ומשכיר דירה עם אשתו החדשה {שמתה חודשיים לאחר מכן}
1895 אפריל – הוך משתמש בזהות הבדויה "ג'ייקוב הוף", מתחתן עם קרוליין מילר, אישה אלמנה. היא מתה ב-15 ביוני 1895. הוך מזייף את מותו, לוקח את שם משפחתה, ונוסע לשיקגו.
1895, 5 ביולי: הוך חוזר לשיקגו
1895, 15 ביולי: הוך קונה סלון בשיקגו
1895, נובמבר: הוך מתחתן עם מרי רנקין משיקגו; הוך נעלם עם כל כספה ביום למחרת {כמו כן נטען שבשנת 1895 הוך חזר לגרמניה אך ברח מצו שטען שהוא לא רק פושט רגל בעקבות עסקיו הכושלים בגרמניה, אלא גם חייב 3,000 מארק למדינה}
1896, אפריל: הוך משתמש בזהות הבדויה "ג'ייקוב ארדורף" ומתחתן עם מריה הרצפילד משיקגו; הוך נעלם עם 600 דולר מכספה לאחר ארבעה חודשים.
1896, 22 בספטמבר: הוך משתמש בזהות בדויה "שמיט" ומתחתן עם האלמנה ברברה ברוסט מסן פרנסיסקו. "שמיט" נעלם יומיים לאחר מכן עם 1,465 דולר מכספה; ברברה סובלת רבות מההפסדים והיא מתה זמן קצר לאחר מכן.
1896: הוך מציע נישואין לבעלת הבית גברת ה. טנרט מסן פרנסיסקו, שמסרבת לו.
1896, חודש נובמבר: הוך מתחתן עם קלרה ברטל מסינסיסטי אוהיו; היא מתה שלושה חודשים לאחר מכן
1896: גברת הנרי ברטל בבוליטמור מתה (ברטל הייתה זהות בדויה נוספת של הוך). כמו כן, הוך התחתן פעמים נוספות בבולטימור בזמן שהיה נשוי לה: עם גברת אנני שולץ; עם הנרייטה-ברוקס-שולץ, אישה אלמונית מבוסטון שהייתה נשואה ל"צ'ארלס ברטלס".
1897, חודש ינואר: מתחתן עם ג'וליה דוס מהמילטון אוהיו; הוך נעלם באותו היום עם 700 דולר מכספה.
1897, 20 ביולי – הוך משתמש בזהות הבדויה "הנרי פ. הרטמן" ומתחתן בסינסיסטי {לכאורה}
1897, 6 בדמנבר – הוך מתחתן עם אישה בניו יורק ונעלם עם 200 דולר מכספה {לכאורה}
1898, 16 בינואר – הוך, הידוע גם בשם "ויליאם פרדריק" מתחתן עם גברת ויני וסטפאל ונעלם עם 900 דולר מכספה {לכאורה}
1898, ניו יורק – גברת ולהלמניה הוך מתה {לכאורה}
1898, יוני – שיקגו: משטרת שיקגו עוצרת את הוך על מכירת רהיטים ממושכנים; הוך נשלח לשנה לכלא.
1899, מילווקי: הוך מתחתן עם גברת J.H שוורץ; היא מתה זמן קצר לאחר מכן והוך נעלם עם 1,200 דולר מכספה {לכאורה}
1900 – הוך טוען שהוא התחתן עם מרי הנדריקסון
דרו בריז
דרו בריז (באנגלית: Drew Brees; נולד ב-15 בינואר 1979) הוא שחקן פוטבול אמריקאי ששיחק בעמדת הקוורטרבק בליגת ה-NFL. נבחר בסיבוב השני (בחירה 32) בדראפט ה-NFL בשנת 2001 מאוניברסיטת פרדו על ידי סן דייגו צ'רג'רס ומשנת 2006 עד פרישתו שיחק בניו אורלינס סיינטס.
יוהאן אוטו הוך
ציר זמן של הונאה/רציחות
1900: בזמן שהוא לכאורה נשוי, הוך או "אלברט בושברג" מתחתן עם מרי שולץ מאינדיאנה; הוך נעלם עם 2,000 דולר מכספה, וחוטף את ביתה בת ה-15.
דרו בריז
בריז הוביל את ניו אורלינס לזכייה בסופרבול XLIV ב-2010 ונבחר ל-MVP של המשחק. הוא נבחר פעמיים לשחקן ההתקפה של העונה ב-NFL ו-12 פעמים למשחק הפרו בול. בריז היה שיאן ה-NFL ביארדים ומסירות וטאצ'דאונים במסירה, שיאים שנשברו על ידי טום בריידי.
יוהאן אוטו הוך
ציר זמן של הונאה/רציחות
1900, "ג'ייקוב הוך" מתחתן עם אנס שפריס משיקגו
דרו בריז
ביוגרפיה
בריז נולד באוסטין שבטקסס, אביו היה כדורסלן בעת לימודיו באוניברסיטת טקסס A&M ואמו הייתה ספורטאית מצטיינת בתקופת לימודייה בתיכון. סבו של בריז מצד אמו היה מאמן פוטבול מפורסם בטקסס ודודו שחקן פוטבול מצטיין. בתיכון הוביל בריז ב-1996 את קבוצת בית ספרו לאליפות טקסס בפוטבול.
יוהאן אוטו הוך
ציר זמן של הונאה/רציחות
1900, 12 בדצמבר – הוך, המכונה "ג'ון היילי" מתחתן עם אמילה הון משיקגו; הוא נוטש אותה לאחר שהוא מקבל ממנה 100 דולר
דרו בריז
קריירת מכללות
בריז למד ושיחק פוטבול באוניברסיטת פרדו באינדיאנה. בשנת 2000 הוביל את פרדו לאליפות ליגת הביג-10 ולמשחק הרוז-בול בו הפסידה לאוניברסיטת וושינגטון. בסיום קריירת המכללות שלו הוביל את פרדו בכל הזמנים במספר היארדים במסירה, במספר המסירות לטאצ'דאון, במספר היארדים בהתקפה, ניסיונות והשלמת מסירה.
קריירה ב-NFL
בדראפט ה-NFL של שנת 2001 נבחר בריז בסיבוב השני במקום ה-32 על ידי סן דייגו צ'רג'רס. בעונתו הראשונה בקבוצה שותף במשחק אחד בלבד, בהפסד 20–25 לקנזס סיטי צ'יפס. בריז נכנס כמחליף מסר ל-221 יארד וטאצ'דאון אחד. בעונת 2002 היה לקוורטרבק הפותח של הקבוצה שסיימה במאזן 8–8. במהלך העונה רשם 3,284 יארד במסירה, 17 טאצ'דאונים ו-16 אינטרספשנים. לאחר פתיחה במאזן גרוע של 1–7 במהלך עונת 2003 איבד את מקומו בהרכב הראשון, ושב אליו לשלושה המחזורים האחרונים של העונה. בעונת 2004 הוביל את הצ'רג'רס למאזן 12–4, הוא מסר ל-3,159 יארד ו-27 טאצ'דאונים ונחטף 7 פעמים בלבד. בפליאוף הפסידה הקבוצה לניו יורק ג'טס 17–20 במשחק בו מסר בריז ל-319 יארד, שני טאצ'דאונים ואינטרספשן אחד. בתום העונה נבחר בפעם הראשונה למשחק הפרו בול וכן לקאמבק של העונה. בעונת 2005 סיימה הקבוצה במאזן 9–7 כשבריז מוסר ל-3,576 יארד ו-24 טאצ'דונים. במשחק האחרון של העונה נפצע, סבל מקרע בלברום בכתף ונאלץ לעבור ניתוח.
יוהאן אוטו הוך
ציר זמן של הונאה/רציחות
1901, ינואר: הוך משתמש בזהות הבדויה "קרל שמידט", מתחתן בקולמבוס, אוהיו עם אישה נוספת, נוטש אותה ונעלם עם 400 דולר מכספה
דרו בריז
קריירה ב-NFL
בעונת 2006 עבר בריז לניו אורלינס סיינטס וחתם על חוזה לשש שנים תמורת 60 מיליון דולר. בעונתו הראשונה בקבוצה הוביל את הליגה ביארדים במסירה עם 4,418 מסר ל-26 טאצ'דאונים ו-11 חטיפות. הקבוצה סיימה במאזן 10–6, בפלייאוף גברה על פילדלפיה איגלס, העפילה לראשונה בתולדותיה לגמר ה-NFC בו הפסידה 14–30 לשיקגו ברס, משחק בו בריז מסר ל-354 יארד, שני טאצדאונים ואינטרספשן אחד. בעונת 2007 הוביל את הליגה בניסיונות והשלמת מסירה וחזר על הישג זה בעונת 2008, בה גם מסר ל-5,069 יארד, שני בהיסטוריית ה-NFL רק לדן מרינו. בשתי עונות אלו לא הצליחה ניו אורלינס להעפיל לפלייאוף.
בעונת 2009 הוביל את הקבוצה למאזן הטוב בחטיבת ה-NFC של 13–3, הוא מסר ל-4,388 יארד והוביל את הליגה עם 38 מסירות לטאצ'דאון ו-70.6% השלמת מסירות. בפלייאוף העפילה ניו אורלינס לראשונה בתולדותיה לסופרבול לאחר שהביסה את אריזונה קרדינלס 45–14 וגברה על מינסוטה ויקינגס 31–28, בכל אחד המשחקים מסר בריז 3 טאצ'דאונים ללא חטיפות. בסופרבול XLIV גברה ניו אורלינס על אינדיאנפוליס קולטס 35–17, בריז השיג במשחק זה 288 יארד, שני טאצ'דאונים ללא חטיפות, 82.05% השלמת מסירה ומדד יעילות של 114.5. הוא נבחר ל-MVP של משחק הסופרבול ולספורטאי השנה של ספורטס אילוסטרייטד.
בעונת 2010 סיימה ניו אורלינס במאזן 11–5, והודחה בסיבוב הראשון בפלייאוף, באותה עונה הוביל בריז את הליגה באחוז השלמת מסירות. עונת 2011 הייתה עונת שיא מבחינה אישית של בריז, הוא הוביל את הליגה בהשלמות מסירה, באחוז השלמות מסירה, וכן במספר הטאצ'דאונים (46) והיארדים במסירה (5,476) וקבע בכך שיא NFL חדש. העונה הסדירה הסתיימה במאזן 13–3, בפלייאוף גברו הסיינטס על דטרויט ליונס 45–28 במשחק בו מסר בריז ל-466 יארד ו-3 טאצ'דאונים, בסיבוב השני הפסידו לסן פרנסיסקו 49' 32–36, בריז רשם במשחק זה 462 יארד במסירה, 4 טאצ'דאונים ושתי חטיפות. לפני עונת 2011 חתם בריז על חוזה חדש בשווי 100 מיליון דולר לחמש עונות נוספות בניו אורלינס, מתוכם 60 מיליון דולר מובטחים, סכום שיא לשחקן בליגה. בריז הוביל פעם נוספת את הליגה ביארדים במסירה (5,177) ובטאצ'דאונים (43) אך גם באינטרספשנים (19). העונה הסיימה במאזן שלילי של 7–9 ואי העפלה לפלייאוף. בעונת 2012 רשם בריז בפעם השלישית ברציפות עונה עם מעל 5,000 יארד במסירה עם 5,162 יארד, שני רק לפייטון מאנינג, ניו אורלינס סיימה במאזן 11–5 והודחה בסיבוב השני בפלייאוף. בעונות 2014 ו-2015 הוביל בריז את הליגה ביארדים במסירה אך הקבוצה לא הצליחה להעפיל לפלייאוף. ב-1 בנובמבר 2015 השווה את שיא ה-NFL עם 7 טאצ'דאונים במסירה בניצחון 52–49 על ניו יורק ג'איינטס. בעונת 2016 סיים בפעם החמישית בקריירה עם מעל 5,000 יארד במסירה ובפעם השביעית כמוביל הליגה ביארדים במסירה. בעונת 2017 סיים עם 4334 יארד ו-23 טאצ'דאונים, הוא הוביל את הליגה בשיעור השלמות המסירה. בפלייאוף הודחה ניו אורלינס בסיבוב הראשון. לאחר העונה חתם על חוזה חדש בסך 60 מיליון דולר לשנתיים.
בעונת 2018 חלף על פני ברט פארב ופייטון מאנינג והיה לשיאן הליגה ביארדים במסירה. את העונה סיימה ניו אורלינס במאזן הטוב בליגה של 13–3. בריז מסר ל-3992 יארד ו-32 טאצ'דאונים ב-15 משחקים בהם פתח. הוא הוביל את הליגה עם שיעור השלמת מסירות של 74.4% וקוורטרבק רייטינג של 115.7. הוא סיים שני בבחירה ל-MVP של העונה. בפלייאוף הודחה ניו אורלינס בגמר ה-NFC.
בעונת 2019 נאלץ להחמיץ חמישה משחקים בשל פציעה בידו במהלך המחזור השני. הוא שבר במהלך העונה את שיאו של פייטון מאנינג לכמות טאצ'דאונים במסירה לאורך הקריירה.
במרץ 2021 הודיעו על פרישתו ממשחק. בעת פרישתו היה מדורג ראשון בכל הזמנים ביארדים במסירה (80,358) ושני במסירות לטאצ'דאונים.
לאחר הקריירה כשחקן
בריז שימש במשך שנה לאחר פרישתו כפרשן ברשת NBC Sports למשחקי ה-NFL וכן למשחקי אוניברסיטת נוטרדאם בליגת המכללות.
חייו האישיים
בריז נשוי לבריטני, אב לשלושה בנים ולבת אחת. סימן ההיכר שלו הוא כתם לידה גדול על לחיו הימנית. לאחר שחתם על חוזה בניו אורלינס סיינטס, עבר עם משפחתו להתגורר בעיר שסבלה באותה עת מאסון הוריקן קתרינה. הוא הפך לאחד מסמלי העיר בזכות הצטיינותו בסיינטס, החיבור לקהילה ומעורבות בפעילות צדקה. ב-2006 זכה בפרס וולטר פייטון לאיש השנה ב-NFL בתחום הפעילות למען הקהילה.
יוהאן אוטו הוך
ציר זמן של הונאה/רציחות
1901: הוך מתחתן עם גברת "לוקן הוך" בסן פרנסיסקו; לטענתו היא "מתה בפתאומיות".
1901, נובמבר: הוך מתחתן עם אנה גוהרקה; הוא נוטש אותה.
1902, 8 באפריל – הוך מתחתן עם גברת מרי בקר מסנט לואיס; היא מתה בשנת 1903.
1902, חודש מאי – הוך, המכנה את עצמו "הרוזן אוטו ואן קורן" מתחתן עם גברת הולדה נגל; הוך משכנע אותה למכור את הנדל"ן שבבעלותה; בזמן שאשתו עשתה קניות, תא המטען שהכיל 3,000 דולר נשדד על תכולתו והוך נוטש את אשתו.
1903, 18 ביוני – הוך, הידוע גם בשם "ד"ר G.L הארט" נמלט לאחר שניסה להרעיל את מייבל לייכמן.
1904, דצמבר – הוך משכנע את מארי וולקר למכור את חנות הממתקים שלה. היא מתה בינואר, 1905. באותו היום, הוך מציע לאחותה של מארי וולקר להתחתן איתו. הוא נעלם עם כל כספה זמן קצר לאחר מכן. החשד של אחותה של מארי גובר, והיא מבקשת להוציא את הגופה של אחותה מהקבר כדי לבדוק אם הורעלה.
מפקח המשטרה ג'ורג שיפי חשד שהוך מעורב בביגמיה וברציחות. הכומר האס ממערב וירג'יניה שהיה בעקבותיו של הוך במשך זמן רב שלח מכתב אל מפקח המשטרה והפציר בו לחקור את הוך, בנוסף הכומר האס שלח את התמונות של הוך לכל העיתונים במדינה. המפקח החל לחפור ברקע של הוך ומצא עשרות נשים נעדרות מסן פרנסיסקו לניו יורק, אך ראיות מוצקות נותרו חמקמקות. באילינוי, הגברת קרוליין הוך הוצאה מהקבר בחיפוש אחר עקבות ארסן, אך המנתחים מצאו כי מישהו בזז את הגופה, וכל האיברים החיוניים שלה היו חסרים. כאשר נעצר בעקבות החשדות, טען הוך שמפלילים אותו ו"האמת" לגביו הוצגה בצורה מניפולטיבית ושגויה. בחדרו התגלו 625 דולר, כמה טבעות נישואין עם הקדשות, אקדח טעון ועט נובע שהכיל בתוכו 58 גרם של ארסן. הוך טען כי הוא תכנן להתאבד עם הרעל. עד מהרה הוא היה בדרכו חזרה לשיקגו. המפקח ג'ורג שיפי חיכה לו שהגיעה הרכבת לתחנה.
משפט והוצאה להורג
לאחר שנתפס הוא הועבר לחקירה משטרתית מסביב לשעון. הוא הכחיש בתוקף את היותו יוהאן אוטו הוך, הרוצח המבוקש, וטען כי מדובר בטעות בזיהוי. הוא התעקש ששמו הוא הנרי ברטלס. העמדת הפנים הזאת נמשכה עד שעיתונאית בשיקגו הביאה את אחת מהקורבנות שלו, הגברת הנדריקס שמידט לניו יורק כדי לזהות אותו. זה היה יותר מדי אפילו עבור הוך. הוא הודה בזהותו ואמר על עצמו אמירה יוצאת דופן שתועדה בעיתונים: "אני הוך", אמר האיש שהתחתן עם כ-50 נשים ורצח לפחות שליש מהן, "ואני אדם שעבר התעללות רבה".
העיתונאים בשיקגו כינוי את הוך "הרוצח כחול-הזקן", תוך שהם משמיעים את הפרטים של הקריירה פלילית הארוכה שלו. במהלך משפטו הוך שרק, זמזם וסובב את אגודליו לאורך כל הצהרות התביעה, ככל הנראה מרוצה מאוד ממעמדו באור הזרקורים. הוא הורשע ברצח גברת מארי וולקר הוך ב-19 באפריל 1905, בדיוק חודש לאחר תחילת המשפט. הוך מעולם לא לקח אחריות על מעשיו וטען שהוא חף מפשע עד יומו האחרון. כשעלה על הגרדום ב-23 בפברואר 1906, המשיך הוך לטעון לחפותו והכריז: "גמרתי עם העולם הזה. סיימתי עם כולם". לפני שנתלה, אחד העיתונאים שאל: "כן, מר הוך, אבל נותרת השאלה: מה עשית עם כולם?"
חלק מהתשובה נחשפה בשנת 1955, כאשר עצמות אדם נמצאו בתוך קיר של קוטג' בשיקגו שהיה בבעלותו של הוך. השמות ומספרן של נשותיו שנרצחו, הלכו עם הוך לקבר.
המכתב לשיקגו סאן
באופן מוזר, הוך היה גבר בגיל העמידה, הוא היה מקריח, בעל עיינים בצבע כחול בהיר, ושפם כידון. לא היה בו שום דבר מושך, אך נשים רבות הסכימו להינשא לו תוך ימים של היכרות. להוך הייתה "מערכת חוקים" שהוא חי לפיהם כדי לגרום לנשים להתאהב בו. הוא העביר אותם לעיתון "שיקגו סאן" זמן קצר לפני שהוצא להורג:
שיקגו סאן תיאר את הוך כאדם כריזמטי שלא היה ניתן לעמוד בפניו ושלא רק נשים הרגישו כך. במהלך משפטו הוא תואר על ידי התביעה כאדם בעל מוח מרושע, אדיש, וחסר רגש.
פלור ינסן
פלור ינסן (Floor Jansen; 21 בפברואר 1981) היא זמרת-יוצרת הולנדית. זמרת להקת המטאל הסימפוני Nightwish ובעבר סולנית להקת הפרוג מטאל ReVamp ולהקת המטאל הסימפוני After Forever.
נעוריה
ינסן נולדה בעיר גואירלה (Goirle) שבהולנד ב-1981. בגיל 15, החלה ללמוד בבית ספר למוזיקה. שיריה הראשונים נכתבו באותה התקופה. לאחר סיום בית ספר תיכון פנתה ללמוד באקדמיית רוק (Rock Academy) ב-1999.
תחילת הקריירה, Star One ו-After Forever
בשנת 1997, בגיל 16 הצטרפה להרכב מוזיקלי בשם "אפוקליפס" (Apocalypse), ששינה את שמו ל-After Forever לאחר מכן. השתתפה בהרכב זה במקביל ללימודיה. אלבומם הראשון, Prison of Desire ראה אור ב-2000 והשני, Decipher יצא ב-2001.
יחד עם אריין לוקנסן השתתפה בפרויקט בשם Star One והוציאה אלבום נוסף בשם Space Metal ב-2002. בעקבות כך, ההרכב יצא לסיבוב הופעות ב-2003 שבהלכו הוקלט DVD בשם Live on earth. במקביל, After Forever הוציאו מיני אלבום בשם Exordium.
לאחר סיום אקדמיית רוק ב-2004, הוציאה אלבום סולו המבוסס על הופעה חיה, בסמוך להוצאת אלבום רביעי של After Forever בשם Invisible Circles. בשנת 2005 ההרכב הוציא עוד אלבום, בשם Remagine וב-2007 את אלבומם האחרון בשם After Forever. בעקבות מחלתו של גיטריסט הלהקה, היא הפסיקה את פעילותה לשנת 2008. ינסן ניצלה את הפגרה בשביל להתחיל אלבום סולו נוסף, בשיתוף עם גיטריסט להקת Pagan’s Mind, יורן ויגו לופסטד. פרויקט זה קיבל את השם Sinh. השתתפה כזמרת אורחת באלבום בשם 01011001 של אריין לוקנסן.
הרכב After Forever לא חזר לפעילות לאחר הפגרה.