cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
ג'מבורי
ג'מבורי הצופים העולמי
בטקס הפתיחה התקיימה העברת הדגל מבריטניה לשוודיה, אשר כללה הופעה של בר גרילס, ראש צופי בריטניה, שעשה סנפלינג מגג הבמה. בטקס הסיום השתתפה להקת Europe עם מיטב להיטיה כולל השיר "The Final Countdown" עם הזמרת הבלגית קייט ראיין תוך כדי סופת גשם חזקה. כל הצופים שהשתתפו במחנה ביצעו את ההבטחה הצופית, ביחד עם מלך שוודיה.
המשלחת הישראלית לג'מבורי הזה כללה כ־140 משתתפים ובראשה עמדו יהודה פישר, יו"ר ההתאחדות, ודני רוזנפלד.
ג'מבורי הצופים העולמי ה-23 התקיים ב Kiara-hama, מחוז ימאגוצ'י ביפן בקיץ 2015. נושא המחנה הוא 和 Wa: A Spirit of Unity.
צופי ישראל בחרו להשתתף במשלחת לאירוע "קדם-ג'מבורי" שהתקיים ביפן שנתיים קודם לכן, בשנת 2013, ולא לקחו חלק באירוע הג'מבורי העולמי בגלל עלויות גבוהות מדי.
ג'מבורי הצופים העולמי ה-24 התקיים בקיץ 2019 בווירג'יניה המערבית, ארצות הברית ויהיה באירוח משותף ביחד עם קנדה ומקסיקו.
ג'מבורי הצופים העולמי ה-25 יתקיים בקיץ 2023 ב Saemangeum, דרום קוריאה.
ג'מבורי הצופים העולמי ה-26 יתקיים בקיץ 2027 בגדנסק, פולין.
ג'מבורי ארצי של צופי ישראל
צופי ישראל קיימו 11 מחנות ג'מבורי לאומיים מאז הקמת תנועת הצופים בישראל. הג'מבורי הראשון של הצופים בארץ ישראל נקרא ה"צופיה" ונערך בסמוך ל"מכביה" הראשונה בשנת 1932.
רשימת הג'מבורים בישראל:
הג'מבורי הישראלי האחרון
הג'מבורי ה-11 של צופי ישראל התקיים בקיץ 1973, בסימן 25 שנים למדינת ישראל. לקראת קיומו עלה ויכוח פנים תנועתי האם יש לקיים אירוע שכזה והתקיים מושב מיוחד של מועצת התנועה הל"ז שנקראה להכריע בעניין. בין היתר, עלו ספקות לקראת המחנה בנוגע להרגשת החניך הבודד ההולך לאיבוד בתוך המחנה הגדול, האם בעת משבר כלכלי לאומי יש לצאת למפעל תנועתי ראוותני, האם לכלול את חניכי קורס ההדרכה (כיתות ט') בין קהל היעד של הג'מבורי, שהיה מיועד עד אותה שנה אך ורק לשכבות הגיל הבוגרות, ועוד.
המצדדים בקיום המחנה ראו בו המשך למסורת, ראו בשנת ההכנה לג'מבורי שנת צמיחה ומנוף לפעילות בתוך התנועה ומחוצה לה (הקמת שבטים חדשים, קליטת נוער עולה, טיפוח מבני התנועה) והג'מבורי הוא מקום למפגש עם הצופים הערבים בישראל ועם אורחים מצופי העולם, יהודים כלא יהודים.
פלוגת סיור
בצה"ל, פלוגת סיור (בראשי תיבות: פלס"ר) היא פלוגה המתמחה בסיור, ניווט, תצפית, ניתוב והכוונה, וכן בגילוי ואיתור חומרי לחימה כימיים. מטרתה המקורית לתת שירותים בתחומים אלו ברמת החטיבה, לספק מודיעין טקטי, ולהוביל כוחות לוחמים, דרגים ולוגיסטיקה מנקודה לנקודה. הפלוגה כפופה לגדוד הסיור אך לפעמים מקבלת פקודות ישירות ממפקדת החטיבה. בחי"ר הסדיר לאחר ארגון מחדש, היחידה כפופה לגדוד הסיור החטיבתי. בחה"ן, קיימות בכל גדוד מחלקות סיור (מחס"ר) כמקבילות לפלוגות הסיור בצה"ל.
ג'מבורי
ג'מבורי באוויר
חובבי רדיו מכל רחבי העולם משתתפים באירוע ביחד עם 500,000 צופים וצופות במטרה ללמוד אודות גלי רדיו ולתקשר עם צופים ממדינות שונות באמצעות מכשירי רדיו ומאז שנת 2004, גם באמצעות Echolink מבוסס VOIP.
פלוגת סיור
היסטוריה
לכל חטיבה בחיל הרגלים קיימת פלוגה כזו. פלוגת הסיור מהווה את הכוח הלוחם האיכותי ביותר של החטיבה ומתמחה במשימות ממוקדות שבהן קיים סיכוי גבוה למפגש עם האויב. כלי הרכב של הסיור מורכב בסדיר בדרך כלל מהאמרים, ואילו במילואים בדרך כלל מרכבי שטח המיועדים לסיור. יחידות הסיור מצוידות גם באמצעי תצפית שונים, ויש להן יכולת הסוואה בשטח. כלי הרכב פתוחים כדי לאפשר יכולת תצפית על השטח, כדי להקטין את בולטותו של הרכב בשטח, וכדי לאפשר תפעול כלי נשק באופן גמיש.
ג'מבורי
ג'מבורי באוויר
צופים וצופות נוהגים לשלוח אישורים אלקטרוניים או מנייר הידועים בתור "QSL cards" (או "eQSL" כאשר הם נשלחים אלקטרונית) כדי לספק יותר מידע אודות צופים במדינות שונות מסביב לעולם.
האירוע מאורגן מדי שנה על ידי ארגון הצופים העולמי.
פלוגת סיור
היסטוריה
פלוגות סיור קיימות בחי"ר במסגרת גדוד סיור חטיבתי, המורכב גם מפלוגת נ"ט (פלנ"ט), ופלוגת הנדסה וחבלה (פלחה"ן).
ג'מבורי
כינוסים נוספים של תנועת הצופים
עם לידתו של מושג הג'מבורי, החלו להתקיים מפגשים גדולים אחרים המאורגנים גם הם על ידי ארגוני צופים לאומיים או בינלאומיים, המיועדים לקבוצה מסוימת של צופים. דוגמאות למפגשים גדולים אלה כוללות:
פלוגת סיור
היסטוריה
מסיבה זו, מסלול ההכשרה הוא ארוך ומפרך יותר מיחידות רגילות, ומכיל ניווטים, קורס טרור, קורסי סיור, אימוני לחימה מסורתיים ומורכבים ועוד. בשנות הלחימה האחרונות עוסקים חיילי הפלס"ר במלחמה בטרור. יש בצה"ל הקובלים על כך שפלס"רי החי"ר נשאבו לפעילות מיוחדת ואיכותית, ואיבדו את מטרתם המקורית לתת שירותי סיור, ניווט ומודיעין לחטיבה כולה.
השירות בפלס"ר הוא התנדבותי. לפלס"ר המכונה גם סיירת בצירוף שם החטיבה, מתקבלים דרך גיבוש יחידות חטיבתיות, הנערך סמוך לגיוס.
הגוף האחראי על הכשרה מקצועית ליחידות הסיור הצה"ליות, הוא בבית הספר לאיסוף קרבי (בעבר מו"ס), שם היחידות עוברות קורסים ורענונים בתחומי המודיעין והסיור.
מכיוון שפלוגת הסיור מסיירת סביב החטיבה ואף נמצאת קדימה לה, רמת החיכוך שלה עם האויב גבוהה יותר מהכוחות הלוחמים, מה שמגדיל את הסיכויים של אנשיה להפגע. כך, לדוגמה, במלחמת יום הכיפורים חלק גדול מפלס"ר חטיבה 7 וקציניה נפגע, מה שהביא לפירוקה בהמשך.
זאק וודס
זאק וודס (באנגלית: Zach Woods; נולד ב-25 בספטמבר 1984) הוא שחקן וקומיקאי אמריקאי-יהודי. התפרסם מתפקידו בקומדיה המוקומנטרית "המשרד".
ביוגרפיה
לוין נולד בטרנטון, ניו ג'רזי שבארצות הברית למשפחה יהודית בעיקרה, אם כי סבו מצד אימו היה נוצרי-לותרני. אביו פסיכיאטר מוסמך ועובד רווחה שמתמחה בטיפול קליני, ואימו היא אחות. לו אח גדול ואחות קטנה. הוא גדל ביארדלי, פנסילבניה.
בוגר אוניברסיטת ניו יורק (NYU).
החל את דרכו המקצועית בהופעות אלתורים בגיל 16 עם קבוצה שנקראה "הסנדקים" וכללה בין השאר גם את בובי מויניהן.
בשנת 2022 לוהק לעונה השנייה של הסדרה הקומית "אפטר פארטי" של אפל TV פלוס.
מכונה
מכונה היא התקן המְבַצֵע עבודות לאדם. באופן מדויק יותר, מכונה היא התקן מורכב שצורך, מעביר או משנה אנרגיה על מנת לבצע משימה או עבודה מסוימת. בדרך כלל זקוקות המכונות למקור אנרגיה חיצוני על מנת לבצע עבודה.
במובן הקלאסי מכונה היא מערכת מוחשית, כלומר, מורכבת מחומר וניתן לגעת בה אשר מקבלת קלט, מעבדת אותו לפי המבנה שלה, ומחזירה בהתאם לכך פלט, אך ניתן לשוח גם על תוכנה מורכבת כ"מכונה וירטואלית" (אם כי למונח זה שימושים שונים).
מאפיינים
בני האדם השתמשו במכונות משחר ההיסטוריה על מנת להגביר את יכולותיהם. למעשה, ניתן לראות בכלי העבודה ובכלי הנשק הפשוטים סוג של מכונות פרימיטיביות. כיום מקובל להגדיר מכונה כהתקן מורכב, שבנוי ממספר חלקים, כך שכלי עבודה פשוטים אינם נחשבים בגדר מכונות. המכונות הראשונות עוצבו על מנת לתעל בצורה טובה את כוחו של האדם. מכונות מתקדמות יותר השתמשו בחוקים פיזיקליים פשוטים של המכניקה כדי להפחית את הכוח הדרוש כדי לבצע פעולה מסוימת. מכונות מסוג אלה כוללת את המנוף - המשתמש בעקרון שימור המומנט (מומנט = כוח כפול אורך זרוע ההנפה), הגלגלת, הגלגל וגלגלי השיניים ועוד. מכונות אחרות התבססו על אגירה אטית של אנרגיה (בדרך כלל אנרגיה אלסטית) ושחרורה בפתאומיות. זהו עקרון הפעולה של הקשת, אחד מכלי הנשק המורכבים ("מכונות") הקדומים בהיסטוריה האנושית.
גם היום זהו אחד המאפיינים של המכונה: שימוש בחוקי הפיזיקה (ובפרט המכניקה, ההידרודינמיקה או האלקטרומגנטיות) כדי לאפשר ביצוע עבודה הדורשת כוח רב, למשך פרקי זמן ממושכים. למשל: המנופים הומצאו כדי להרים משאות כבדים שאדם רגיל (ואפילו תריסר) אינם יכולים להרים. יתרה מזו, מנוף יכול להחזיק משא באוויר לפרקי זמן כמעט בלתי מוגבלים, בעוד שהאדם מתעייף על נקלה ונאלץ לשמוט את המשא.
היתרון המכני (Mechanical Advantage) של מכונה פשוטה הוא היחס בין הכוח שהמכונה מפעילה על המטרה לבין הכוח שמפעיל הספק על המכונה כדי לבצע את הפעולה. לדוגמה: במנוף פשוט, אם ידית ההנפה הארוכה היא באורך A וידית ההנפה הקצרה היא באורך B אזי היתרון המכני הוא A/B. נתון זה אינו מתאר באופן מלא את הביצועים והתפוקה של המכונה, שכן נדרש כוח נוסף כדי להתגבר על החיכוך. היעילות המכנית (Mechanical Efficiency) של מכונה הוא היחס בין היתרון המכני בפועל (AMA) ליתרון המכני האידיאלי (IMA). במכונות פיזיקליות בעולמנו יחס זה תמיד קטן מ-1 (כלומר: היעילות תמיד קטנה מ-100%). הסיבה לכך היא החוק השני של התרמודינמיקה.
שכלולים הנדסיים
בעת העתיקה ובימי הביניים נבנו מכונות מורכבות וגדולות, שהורכבו בעיקר ממנופים, גלגלות, חבלים ומערכי גלגלים. הללו הונעו או בכוח אנשים רבים (למשל: טרבושה, סוג של מרגמה עתיקה, הייתה מעין מנוף שיידה אבנים גדולות, והפעילו אותו כתריסר איש שמשכו בכל כוחם בחבל המחובר לידית ההנפה. כלי מצור רבים הם דוגמה מצוינת למכונות כאלה) או בכוח בעלי חיים (למשל: גלגל אבן רחיים). מכונות אחרות, בעיקר כאלה המבוססות על טורבינות וגלגלי כפות הונעו על ידי הזרם בנהרות או על ידי אנרגיית הרוח. אלו היו מקורות האנרגיה הנפוצים שהניעו טחנות רוח.
בימי הביניים המאוחרים וימי הרנסאנס החל להיות רווח השימוש במכונות המופעלות על ידי קפיץ. למעשה, מדובר במכונות שאוגרות אנרגיה מכנית על ידי מתיחת הקפיץ ואז משחררות אותה באיטיות כדי ליצור תנועה לפרק זמן מסוים. מכונות אלה היה צריך למתוח מחדש מדי זמן מה. דוגמה למכונות כאלה הם השעונים שהופעלו על ידי מערכות של גלגלי שיניים והותקנו לרוב בראש מגדל בכיכר המרכזית.
השערת התעודות
השערת התעודות (או תורת התעודות, תורת המקורות, וכן השערת גרף-ולהאוזן) היא התאוריה שלפיה חמשת חומשי תורה נוצרו על ידי צירוף של מספר תעודות, שכל אחת מהן היתה נרטיב עצמאי ושלם העומד בפני עצמו. התעודות הללו שיש ביניהן הקבלה מסוימת, נבדלות, לפי ההשערה, בסגנונן ובתכניהן.
מכונה
שכלולים הנדסיים
האמן האיטלקי לאונרדו דה וינצ'י היה מגדולי המהנדסים של תקופתו, ותכנון עשרות מכונות מתקדמות שהקדימו את זמנן, אך רובן הונעו בידי בני אדם, בעלי חיים או מערכות של גלגלים וקפיצים.
השערת התעודות
ההשערה פותחה במאות ה-18 וה-19, בניסיון להבין את הסתירות בתורה. לרוב מקובל לזהות ארבע תעודות, אך לב ההשערה איננו המספר המדויק של התעודות, אלא ההנחה שכל אחת מהן היתה מסמך שלם. השערת התעודות מכונה גם "השערת גרף-ולהאוזן" על שם מנסחיה העיקריים, יוליוס ולהאוזן וקרל היינריך גרף, אך עצם ההבחנה בין המקורות השונים נעשתה בידי חוקרים שקדמו להם. ההשערה שייכת לענף "הביקורת הגבוהה", חקר התפתחות ומקור הטקסטים, בתחום ביקורת המקרא.
ארבעת המקורות המשוערים כפי שהם מתוארכים לפי הצעתו של ולהאוזן, שהציע זאת לראשונה:
מכונה
המצאת המנוע
ההתפתחות המשמעותית בתחום המכונות הייתה המצאת המכונה הממונעת, כלומר: מכונה שמונעת על ידי מנוע ולא על ידי בעלי חיים, בני אדם או איתני הטבע (רוח, מפל מים וכו'). מנוע (Engine) הוא התקן הממיר חום לאנרגיה מכנית, כלומר: התקן המפיק מאנרגיה עבודה מכנית (תנועה של בוכנה, סיבוב של גלגל וכו'). ישנן מכונות שכל תפקידן הוא לחמם או לקרר, אלה נקראות "מנועי חום" או "מקררים". התאוריה הפיזיקלית של המנועים נחקרה במסגרת התרמודינמיקה. מדע זה פותח באופן אמפירי עד המאה ה-19, אז הציעו לודוויג בולצמן, אלברט איינשטיין ווילארד גיבס מודל אטומיסטי ותאוריה המסבירים את תופעות התרמודינמיקה.
השערת התעודות
השערת התעודות הייתה ההשערה הדומיננטית לגבי חיבור התורה משלהי המאה ה-19 ועד לשלהי המאה ה-20. מאז שנות ה-80 ירדה קרנה, אם כי לא התגבשה לה חלופה מוסכמת. עם זאת, לגרסאות מתוקנות של השערת גרף-ולהאוזן יש תומכים בולטים במחקר בן זמננו.
מכונה
המצאת המנוע
המנועים הראשונים היו מנועי קיטור. היכולת לרתום את אנרגיית הקיטור אפשרה לבצע עבודות בקנה מידה שלא נראה עוד בעבר וחוללה את המהפכה התעשייתית. המצאה זו שינתה את ההיסטוריה מאחר שהיא הולידה את כלי התחבורה היבשתי הראשון שאפשר ניידות ומהירות הגעה למרחקים ארוכים - הרכבת. המצאת הרכבת שינתה את פני אירופה והייתה אחד הגורמים המשמעותיים בפיתוח המהיר שלה ושל אמריקה במאה ה-19. בתקופה זו פותחו גם ספינות הקיטור.
השערת התעודות
ז'אן אסטרוק ושני שמותיו של האל
כבר במאה ה-17 חלק תומאס הובס על כך שהתורה חוברה בימי משה, וסטה מכך מהאמונה המקובלת. התאולוג הקתולי איזאק לה פיירר ביקר אף הוא את ספר בראשית במסגרת מאמציו להוכיח שנבראו גזעים אחרים לפני אדם הראשון, וברוך שפינוזה עלה על שניהם בקביעתו שכל כתבי הקודש חוברו בידי בני אנוש ללא השראה אלוהית. הכומר הצרפתי רישאר סימון פרסם ב-1678 חיבור שלפיו התורה לא הייתה טקסט אחדותי שנמסר במדויק, אלא עברה התפתחות ושכתוב ניכרים. ספרי סימון נאסרו על ידי הצנזורה הקתולית, אך הופצו באנגליה. אם בסוף המאה ה-17 כבר היה מי שפקפק בהנחה שהתורה הועלתה על הכתב בימי משה, הרי שעם התפתחות ביקורת הטקסט המודרנית במאה ה-18 החלו מלומדים לערער גם על עצם אחדותו של החיבור.
בשנת 1753 פרסם הרופא הצרפתי ז'אן אסטרוק ספר בשם "השערות בדבר התעודות שבהן השתמש משה כדי לחבר את ספר בראשית". אסטרוק, שביקש להוכיח את קדמותו של ספר בראשית ולהפריך את טענותיהם של שפינוזה והובס, היה הראשון שהפעיל על התורה את הכלים המתודיים שפותחו באותה עת בתחום הפילולוגיה הקלאסית.
מכונה
המצאת המנוע
בתחילת המאה ה-20 חלה התפתחות נוספת: המצאת מנוע בעירה פנימית שאפשרה את המצאת המכונית (Automobile) - כלי רכב שנע על גבי גלגלים עם צמיגי גומי ופתח עידן חדש של ניידות יבשתית. עד מהרה הפכה המכונית לכלי תחבורה ועבודה מרכזי בחיי היום יום. לצד המכונית התפתח הטרקטור - כלי רכב שנע על גבי זחלים ושימש לעבודות עפר ועבודות חקלאיות. השילוב של הטרקטור יחד עם ההנדסה ההידראולית הוליד את הדחפור ומגוון כלים של ציוד מכני הנדסי שאפשרו בנייה ועבודות עפר בהיקף וקצב שעוד לא נראה כמותו. יחד עם בנייה של עגורנים ומנופי ענק החלה בנייה חסרת תקדים, שאפשרה עוד התקדמות טכנולוגית.
השערת התעודות
ז'אן אסטרוק ושני שמותיו של האל
אסרטוק העלה את הרעיון שהמקור להבדל טמון בכך שספר בראשית מורכב משני מקורות ספרותיים עצמאיים, שחוברו על ידי עורך לרצף סיפורי אחד. כדי לשחזר את המקורות הללו, הפריד אסטרוק את הסיפורים המשתמשים בשם אלהים מן הסיפורים המשתמשים בשם יהוה. נוסף לכך איתר אסטרוק כמה קטעים קצרים, שלטענתו, אינם משתייכים לאחד משני המקורות העיקריים אלא שולבו בטקסט בנפרד. לטענתו, משה עצמו כתב את התעודות ובחיבורו המקורי העמיד אותן כל אחת כשלעצמה זו לצד זו, וסופרים מאוחרים הם ששזרו אותן זו בזו לכדי מסמך אחד.
כשני עשורים לאחר מכן, ערך יוהאן גוטפריד אייכהורן חלוקה דומה, וטבע לראשונה את המונחים "מקור אלוהיסטי" (ובקיצור E) ו"מקור יהוויסטי" (ובקיצור J). בשלב הראשון החזיק גם אייכהורן בסברה שמשה הוא שערך את התורה, אך מאוחר יותר חזר בו מקביעתו זו. זו הייתה החלוקה הראשונה של התורה לשני מקורות שונים, אם כי היא שייכה את יצירת המקורות לשלב מוקדם בהרבה מהנהוג כיום.
מכונה
אוטומטיזציה של המכונה
בסוף המאה ה-19 התפתח המיכון האוטומטי והמצאת הסרט הנע. בתי החרושת כללו מכונות ענק שביצעו באופן אוטומטי ומחזורי פעולות מוגדרות, כאשר המוצר בשלביו השונים נע לאורך מסוע בין המכונות השונות. מגמה זו גברה במאה ה-20 בתקופת מלחמת העולם הראשונה (ואחר כך בתקופת מלחמת העולם השנייה) כאשר המעצמות הלוחמות נזקקו לכמויות עצומות של אמצעי לחימה, תחמושת, כלי רכב ואספקה. מיכון זה של פס הייצור והחלפת מאות פועלים במכונות ענק העושות את עבודתם גרם לאבטלה רבה עד שהמשק והחברה הסתגלו לשינויים אלה.
השערת התעודות
מקורותיהם השונים של חוקי התורה
מחקריהם של אסטרוק ואייכהורן התבססו על ניתוח התכנים הסיפוריים בספר בראשית. אך באותה תקופה עסקו מלומדים אחרים בבחינה ביקורתית של חוקי התורה וזיהו את מה שראו ככפילויות וסתירות גם בחלקים החוקתיים. כך לדוגמה, לפי כתוב אחד את זבח הפסח יש לקחת מן הצאן בלבד ולאכלו צלוי באש, אך במקום אחר נכתב שזבח פסח יילקח מן הצאן ומן הבקר וכי יש לבשלו. בשני מקומות נאמר שעבד עברי ישוחרר לאחר שש שנות עבודה, אך כתוב שלישי תובע את עבודתו עד שנת היובל (, לדוגמאות נוספות, ראו בהמשך). מתחים אלה, שמדרשי ההלכה עסקו רבות ביישובם, הובילו את מבקרי המקרא למסקנה שגם חוקי התורה מורכבים למעשה מכמה קובצי-חוק עצמאיים. קבצים אלה נתחברו, לטענתם, בתקופות שונות, ולפיכך, הם מייצגים לעיתים עקרונות משפטיים והלכתיים שונים.
בשנת 1805 פרסם החוקר הגרמני וילהלם מרטין לברכט דה וטה מחקר על ספר דברים, והצביע על אופייה המיוחד של סדרת החוקים המופיעה בו. לטענתו, המאפיין המרכזי של אוסף החוקים המופיע ב- הוא הדרישה לריכוז הפולחן במקום אחד וביעור כל מקומות הפולחן האחרים. דרישה חוזרת ונשנית זאת קושרת את חוקת ספר דברים לרפורמה של יאשיהו, המתוארת ב-. על פי הדיווח במקרא, בשנה ה-18 למלכות יאשיהו ביהודה, מצא חלקיה הכהן במקדש ספר המכונה "ספר התורה", והעבירו לשפן הסופר שהביאו והקריאו בפני יאשיהו. בעקבות הגילוי הודה יאשיהו שהוא ואבותיו סטו מדבר האל, וערך רפורמה מרחיקת לכת, שלדברי דה וטה עיקרה ריכוז הפולחן וביעור הבמות והמזבחות האחרים. המושג "ספר התורה" מוזכר בתורה ארבע פעמים בלבד, כולן בספר דברים. דה וטה הגיע אפוא למסקנה שהספר עליו מסופר במלכים ב אינו אלא ספר דברים. יתר על כן, הוא טען שהספר הועלה על הכתב בימי יאשיהו, על מנת להצדיק את הרפורמה שערך. חוקרים אחרים טענו, בעקבות העובדה שספר דברים מחזק את מעמד בית המקדש והכהנים, שהוא נכתב על ידי הכהנים בתקופת יאשיהו כדי להטות את הכף לכיוונם. סדרת החוקים השנייה שעוררה את תשומת לב החוקרים היא זו המרוכזת ב-כז וב-י. חוקים אלה מתמקדים בפולחן, בדיני טומאה וטהרה, בשבתות ומועדים ובתפקידי הכהנים והלוויים. לדברי החוקרים, גם החוקים העוסקים בתחום האזרחי בחטיבה זו מתאפיינים בנקודת מבט פולחנית ומדגישים את עיקרון הטומאה ואת עבודת הקרבנות. מסגרת ההתייחסות הפולחנית של חוקים אלה והמעמד המרכזי שהם מעניקים לכהנים העלתה את הסברה שחטיבת החוק הזו מקורה בחוג כהני, ושהיא נבדלת הן מחוקת ספר דברים הן מאוספי החוקים של ספר שמות.
מכונה
אוטומטיזציה של המכונה
במאה ה-20 עברו רוב המכונות תהליך של אוטומטיזציה והפכו לנפוצות יותר ויותר, גם בקרב משקים פרטיים (לדוגמה: מכונת כביסה, מדיח כלים, פקס, מכשירי אלקטרוניקה). בשנים אלה חדרו המכונות גם לתחום החקלאות ואפשרו הגברה נכרת בתפוקת המזון שייצרו חקלאי מדינות המערב. למעשה, המכונות ייעלו כל כך את העבודה החקלאית, כך שכיום (2005) למרות שרק 1% מכוח העבודה בארצות הברית עוסק בחקלאות, ארצות הברית מצליחה לספק את כל צורכי המזון של אוכלוסייתה ואף לייצר עודפי מזון.
ההתקדמות המשמעותית בתחום האוטומציה באה בעקבות מלחמת העולם השנייה, אז פותחו המחשבים הראשונים. המצאת המחשב הייתה הפתח לבניית מכונות הניתנות לתכנות, או רובוטים, דבר המשפר את יעילות המכונה ואת מגוון היכולות שלה. התפתחות חשובה נוספת הייתה המצאת הטרנזיסטור, שאפשרה מזעור ניכר באלקטרוניקה והתרחבות התחום של מכונות ממוחשבות ורובוטים (בולטת בתחום זה היא יפן). בעקבות המצאות אלה ושכלולן, חדרו המכונות ליותר ויותר תעשיות ונהפכו אף למוצרים נוספים במשקי הבית הפרטיים. מכשירי חשמל ואלקטרוניקה נמכרו לקהל הרחב במחירים שווים לכל נפש, והפכו את העולם המערבי למלא במכונות עם אלקטרוניקה כמעט בכל מקום. מגמה זו גברה עוד יותר בשנות ה-90 של המאה ה-20 עם ההתפתחות הגדולה במחשבים הביתיים והגידול העצום בכמות המחשבים המחוברים לאינטרנט.
השערת התעודות
מקורותיהם השונים של חוקי התורה
ב-1853 העלה הרמן הוּפְּפֵלְד את הסברה שהמקור האלוהיסטי שזיהה אסטרוק מורכב למעשה משני מקורות נפרדים, שאותם כינה E1 ו-E2. כאשר שולבו האבחנות בדבר החלקים העלילתיים של התורה עם מסקנות הניתוח של חטיבות החוק, עמדו החוקרים על הקשר בין E1 לבין קובץ החוקים הכהניים של ספר ויקרא, ושתי היחידות שויכו למקור אחד, שכונה המקור הכהני (P). משעה שהוגדרו ארבעה מקורות נפרדים D, J, E ו-P, הגיעה השערת התעודות לכדי בשלות. שלב זה נקשר יותר מכל בשמו של יוליוס ולהאוזן.
מכונה
אוטומטיזציה של המכונה
במאה ה-21 החלה מגמה לשלב בכל מכונה או מכשיר חשמלי שבב מחשב/מעבד על מנת לשפר את ביצועיה, יעילותה ואת מגוון היכולות שהיא יכולה לעשות. כעת מתכננים מכשירים שיוכלו להתממשק עם מחשבי כף יד או טלפון סלולרי שימצאו ברשות המשתמש הביתי וכך יקלו על הפעלת המכונות, העברת מידע ביניהן והתקשורת.
כיום, רוב העבודות היצרניות בעולם נעשות באמצעות מכונות. חלקן נעשות באופן אוטומטי וחלקן נעשות על ידי בני אדם שנעזרים במכונות. כתוצאה מהשימוש ההולך וגובר במכונות, עלה וגבר הביקוש לדלק, בייחוד נפט. השימוש בשריפת דלק להפקת אנרגיה גרם לזיהום סביבתי שהגיע לשיאו בשנות ה-80 של המאה ה-20. בשנות ה-90 התפתחה מודעות לכך והחלו מאמצים בהקטנת הזיהום שמייצרת התעשייה ומציאת אלטרנטיבות ירוקות להפקת האנרגיה והמכונות של היום (למשל: מכונית ירוקה). למרות מאמצים אלו, ארגוני איכות הסביבה הביעו חשש שהמיכון הגובר יביא לדילול משאבי כדור הארץ ופגיעה בלתי הפיכה בסביבה, שתיצור נזק בלתי הפיך לדורות הבאים.
השערת התעודות
עיקרי התאוריה
בספרו "אקדמות לדברי ימי ישראל" הלך ולהאוזן בדרכם של קודמיו והצביע על ריבוי הכפילויות בסיפורי המקרא: סיפורים מקבילים, שמתארים את אותו אירוע ונראים "תפורים" זה לזה באופן מלאכותי, באים בזה אחר זה ולעיתים אף עשויים להיראות כסותרים זה את זה בפרטיהם. אך בניגוד לאסטרוק, שהשתמש בקריטריון אחד להפרדת המקורות המשוערים, הסתמך ולהאוזן על אמות מידה נוספות, סגנוניות ותאולוגיות, והגיע למסקנה כי חומשי התורה (וספר יהושע) מורכבים מארבעה מקורות ספרותיים עצמאיים. לשיטתו, אם יופרדו המקורות זה מזה, תתקבלנה ארבע יחידות בעלות רצף סגנוני ונרטיבי אחיד, שכל אחת מהן חופשית מסתירות ויכולה לעמוד בפני עצמה כטקסט עצמאי. כל אחת מן היחידות כוללת חטיבה סיפורית וחטיבה חוקית, בעלת מאפיינים מובחנים. את מלאכת העריכה הייחודית הזאת, ששזרה זה בזה מקורות ספרותיים שונים מבלי להשמיט, לשנות או להתערב באופן משמעותי בתכנם ובלשונם, תלה ולהאוזן בקדושה שייחס העורך למקורותיו.
מכונה
מכונות מכניות בסיסיות
שש המכונות הפשוטות:
השערת התעודות
החלוקה למקורות לפי אסכולת ולהאוזן
תלמידיו, עמיתיו ורבותיו של ולהאוזן, כגון גונקל, אטקה, דה-וטה וגראף, זכו לכינוי "אסכולת ולהאוזן" של ביקורת המקרא. המטרה שהציבו לעצמם הייתה לשוב ולחלק את הטקסט המקראי (ובייחוד את חמשת חומשי התורה) לתעודות השונות שמהן, להערכתם, הוא הורכב. בין חברי האסכולה שררה הסכמה כי לפחות ארבעה מקורות בסיסיים שימשו כאבני הבניין של התורה. מקורות אלה סומנו באותיות J, E, P ו-D.
מכונה
מכונות מכניות בסיסיות
מכונות בסיסיות נוספות:
שעונים
שעון היא המכונה המשמשת למדוד את הזמן.
הר ג'ונס (רכסי פורד)
גובהו של ההר 1,260 מטרים מעל פני הים.
השערת התעודות
החלוקה למקורות לפי אסכולת ולהאוזן
ולהאוזן ואנשי חוגו נשענו בהערכותיהם על תפיסה הגליאנית של התפתחות של הדת העברית. לשיטתם, ארבעת המקורות משקפים שלושה שלבים נפרדים בהתפתחות הדתית של עם ישראל. J ו-E משקפים את השלב הקדום ביותר, שלב שבו היה המונותאיזם בחיתוליו, והחגים והפולחן נקשרו עדיין לטבע ולעבודת האדמה (ר', למשל, ). מקור D, שהתחבר לשיטתם בתקופת המלוכה המאוחרת, מייצג שלב ממלכתי וממוסד יותר, ומכאן נובעת נטייתו להפוך את החגים לסמלים לאומיים היסטוריים ולרכז את הפולחן תחת מרכז שלטוני אחד. P, לעומת זאת, משקף את ההתפתחות התאולוגית המאוחרת ביותר. כיוון שנתחבר לאחר חורבן הבית, הוא משקף אידאולוגיה של קדושה שמנתקת את הפולחן והחגים הן מן הטבע והן מן השלטון הארצי.
הר ג'ונס (רכסי פורד)
גילוי ומיפוי ההר
ההר התגלה בשנת 1940 בטיסות תצפית שיצאו מבסיס וסט (West Base) של השירות האנטארקטי של ארצות הברית.
השערת התעודות
החלוקה למקורות לפי אסכולת ולהאוזן
נוסף לזיהוי המקורות שבבסיס התורה, בחנו המחזיקים בהשערת התעודות את זיקתם של מקורות אלה לספרי המקרא האחרים. לשיטת ולהאוזן, ספר יהושע הוא חלק בלתי נפרד מן התורה, שבמקור כללה גם אותו. ספרי שופטים, שמואל ומלכים נכתבו לשיטתו כבר בסביבות המאה ה-8 לפנה"ס (בתקופת התחברותו של E), אך עברו עריכה משמעותית על ידי העורך הדברימי בתקופת המלכות המאוחרת, ולפיכך משקפים את המגמות התאולוגיות שלו. נביאים ראשונים מקיימים אף הם זיקה לאידאולוגיה הדברימית, ואילו יחזקאל ודברי הימים מגלמים את השקפת העולם של P.
הר ג'ונס (רכסי פורד)
מקור השם
ההר נקרא על שמו של קלרנס פ. ג'ונס (Clarence F. Jones), פרופסור לגאוגרפיה באוניברסיטת קלארק בווסטר במדינת מסצ'וסטס שבארצות הברית.
השערת התעודות
מלאכת העריכה
ככל שהתפתחה ושוכללה התאוריה, הציעו חוקרים שונים לחדד את האבחנות וזיהו שכבות נוספות בארבע התעודות שצוינו לעיל. יתר על כן, מלאכת עריכת המקורות ושזירתם זה בזה תוארה כתהליך הדרגתי, שנמשך לאורך דורות והיו מעורבים בו עורכים שונים.
הר ג'ונס (רכסי פורד)
לקריאה נוספת
• M. Cataldo et al., Interactive comment on “Mineral dust variability in central West Antarctica associated with ozone depletion”, Atmos. Chem. Phys. Discuss., 12, C6550–C6562, 2012 www.atmos-chem-phys-discuss.net/12/C6550/2012/
השערת התעודות
מלאכת העריכה
לדעת רוב החוקרים, התעודות J ו-E מוזגו בשלב מוקדם יחסית לחיבור אחד (JE) על ידי עורך יהודאי שפעל לאחר נפילת ממלכת ישראל. בהמשך, אם בתקופת מלכות יאשיהו אם בשלב מאוחר יותר, צורף JE ל-D, וכך התקבל חיבור המורכב משלושה מקורות (JED). רק בשלב האחרון, בתקופת הגלות או בימי בית שני, צורפה לחיבור גם התעודה הכהנית (P), ונוצרה התורה במתכונתה הנוכחית.
חוקרים שונים זיהו רובדי עריכה נוספים בכל אחת מן התעודות גופה. כך למשל, מעריכים רבים כי המקור הדברימי (D) מורכב אף הוא מכמה שכבות. לפי סברה זו, בשלב הראשון (Dtn) כלל המקור את קובץ החוקים לבדו (-כו); בשלב השני (Dtr1), המתוארך לתקופת הרפורמה של יאשיהו, נערך הקובץ מחדש ונוספו לו ההקדמה הקושרת אותו לנאומי הפרידה של משה (-יא), ורשימת הברכות והקללות המובאת בסופו (-ל). בתקופת גלות בבל נערך החיבור שוב (Dtr2), ונכללו בו קטעים נוספים, חלקם מבוססים על מקורות קדומים (למשל, שירת האזינו) וחלקם תוספות מאוחרות. חוקרים אחרים ניסו להפריד בין שכבות עריכה שונות גם בתעודה היהוויסטית, והיה אף מי שהציע שהיא עצמה נשזרה משני מקורות עצמאיים. החלוקות החוזרות ונשנות הללו והמחלוקות בין החוקרים היו לאחד ממוקדי הביקורת של מתנגדי השיטה.
גישות מתחרות
עם התפתחות השערת התעודות, ובייחוד במרוצת המאה ה-20, קמו לה כמה וכמה גישות מתחרות. הרוב המכריע של חוקרי המקרא קיבלו את ההנחה העקרונית בדבר אי-אחידותה של התורה, אך הציעו הסברים שונים ודרכים אחרות לגשת לבעיה.
שיטת הקטעים
גישה זו הועלתה לראשונה כבר במחצית השנייה של המאה ה-18 על ידי התאולוג הסקוטי אלכסנדר גדס (1737–1802), ובעקבותיו, על ידי התאולוג והבלשן הגרמני, יוהאן סברין פאטר (1771–1826). לשיטתם, התורה אינה מורכבת מארבע תעודות, אלא ממספר רב של מקטעים באורכים משתנים, שחוברו יחד בשלבים שונים. החלקים הקדומים ביותר בתורה, לשיטת המחזיקים בגישה זו, הם קובצי החוק.
שיטת הרבדים
גישה זו מציעה שהתורה התבססה ברובה על מקור אחד, שהוא שהעניק לה את המבנה התמאטי הבסיסי שלה. במרוצת הדורות נוספו למקור זה חומרים רבים ממקורות שונים, והוא עבר עריכות חוזרות ונשנות. התוספות ומעשי העריכה הרבים הם האחראיים לריבוי הכפילויות והמתחים בטקסט, כמו גם למגוון הלשוני-סגנוני שלו.
חקר המסורות
חקר המסורות התפתח מתוך חקר הסוגות. חקר הסוגות יוסד על ידי תלמידו של ולהאוזן, החוקר הגרמני הרמן גונקל (1862–1932). גונקל קיבל את הנחות היסוד של השערת התעודות והציע את גישתו כנדבך נוסף בשיטת מורהו. הוא גרס כי אין די בחלוקה לארבעת המקורות הספרותיים, וכי על מנת להבינם טוב יותר יש לתת את הדעת על היחידות המצומצמות יותר המרכיבות כל אחד מהם, אך נבדלות זו מזו מבחינת סוגתן: יחידות סיפוריות, יחידות פואטיות, יחידות חוק וכו'. לטענת גונקל, כל יחידה כזו התפתחה באופן עצמאי ונמסרה בעל פה לאורך דורות לפני שהועלתה על הכתב. ניתוח היחידות לסוגותיהן השונות יאפשר, לשיטתו, לעמוד על הרקע ההיסטורי והחברתי שעמד ביסוד היווצרותן. גישתו של גונקל אומצה על ידי הוגו גרסמן (1877–1927), שבחן את הסיפורים העוסקים במשה, ועל ידי אלברכט אלט (1883–1956), שבחן את יחידות החוק ופיתח את האבחנה בין החוקים הקזואיסטיים לחוקים האפודיקטיים בתורה.
שיטה זאת היתה המסד שמתוכו צמח חקר המסורות, אך עם התפתחותו, נזנחה למעשה החלוקה המקורית של התורה לתעודות עצמאיות. גישת חקר הסוגות פותחה על ידי גרהרד פון ראד (1901–1971) ועל ידי ממשיך דרכו, מרטין נות (1902–1968). השניים הניחו שהחומר העלילתי בתורה מורכב ממסורות בעל־פה שונות, ומיינו אותו לגושים סיפוריים על פי עקרונות תמטיים: סיפורי יציאת מצרים, סיפורי הכניסה לכנען, סיפורי ההבטחה לאבות וכן הלאה. כל אחד מן הגושים הסיפוריים התפתח, לשיטתם, באופן עצמאי לחלוטין באזורים גאוגרפיים שונים, ורק לאחר מכן, הם חוברו יחד לכלל נרטיב אחד. כך, לדוגמה, לשיטת נות, סיפורי יעקב נולדו באזור שכם ובית אל, סיפורי אברהם באזור חברון וסיפורי יצחק בבאר שבע. שלוש המסורות העצמאיות הללו חוברו יחד עוד בשלב האוראלי באמצעות סכמה גנאלוגית, שקשרה זה לזה את שלושת הגיבורים בקשר משפחתי. מטרת הניתוח הביקורתי בגישה זו היא לאתר את הגרעין הבסיסי ביותר של כל אחד מגושי הסיפורים, כדי לעמוד על הרקע ההיסטורי שבתוכו הוא נוצר ועל ההתפתחות שעבר בתהליכי המסירה. מי שהמשיכו בקו זה, תוך ביקורת רבה על נות, היו רולף רנדטורף ובייחוד תלמידו, ארהרד בלום. הם פירקו את הטקסט לגרעיני מסורות נפרדים, שיצרו להשערת בלום שכבה כהנית ושכבה דויטרונימיסטית שאוחדו באופן מגושם אי-שם בתקופה הפרסית. מחקריו של האחרון בשנות ה-80 היו אחד הגורמים המכריעים בהוצאתה של השערת התעודות מן הקונצנזוס המחקרי, במיוחד באירופה.
גרסאות מתוקנות להשערה
עשרות שנים לאחר שירדה קרנה של השערת התעודות, בדור האחרון ישנה חזרה מסוימת במחקר, במיוחד בצפון אמריקה ובישראל, לגרסאות "מתוקנת" שלה. אחד החוקרים הבולטים האוחזים בגישה מעין זאת הוא ריצ'רד אליוט פרידמן, הסבור כקויפמן שהמקור הכהני קדם לספר יחזקאל ולמקור המשנה-תורתי, וחובר בחצר המלך חזקיה.
אסכולה מחקרית נוספת, המכונה "השערת התעודות המחודשת", מזוהה עם החוקר הישראלי ברוך יעקב שורץ ותלמידיו. לשיטה זאת, מעשה העריכה לא היה פעולה הדרגתית שנמשכה לאורך דורות, אלא אירוע חד-פעמי. ארבע התעודות התקיימו כולן כמסמכים כתובים רצופים ונפרדים, עד שנשזרו זו בזו בימי שיבת ציון, שבהם עלה הצורך לאחד את הגולים השבים לירושלים סביב תורה אחת בעלת מעמד סמכותי. לפי שיטה זו, הסתירות, הכפילויות, השברים ברצף העלילה והפערים הסגנוניים המצויים בתורה לכל אורכה אינם תולדה של עריכה רשלנית, אלא נובעים מרצונו המודע של המחבר לשמר ככל הניתן את מילותיהן של התעודות המקוריות, שאותן ראה כקדושות. לפיכך, מתוך העדפת השימור על הקוהרנטיות, הותיר מחבר התורה את הקשיים הטקסטואליים על כנם באופן מכוון מבלי לנסות להכריע ביניהם.
בריאת העולם והאדם
חומש בראשית נפתח בשני סיפורי בריאה, הנבדלים זה מזה באופן בולט הן בסגנונם והן בתוכנם. סגנונית, פרק א' הוא תיאורי, קצוב ומדויק; האירועים מתרחשים באופן מסודר כשביניהם מוטיבים חוזרים, כגון: "ויהי ערב ויהי בוקר יום אחד", או "ויהי כן". לעומתו, פרק ב' כתוב בפרוזה. כפי שניתן לראות, גם שמות האל שונים בשני הפרקים: בפרק א נעשה שימוש בשם "אלהים", ובפרק ב בשם "ה' אלהים". תוכנית, פרק א' הוא סיפור בריאה קוסמולוגי, שבני האדם נבראים בו דו-מיניים והמינים מוצגים בו באופן סימטרי. לעומתו, בפרק ב' סיפור הבריאה מצומצם יותר וסובב סביב גן עדן, אינו מחולק לימים, וחוה נבראת רק בדיעבד, מצלעו של אדם וכעזר לנגדו.לדעת מבקרי המקרא, הסיבה להבדלים בין הסיפורים היא שכל אחד מהם נובע ממקור אחר: פרק א' מהמקור הכהני (P), ופרק ב' מהמקור היהוויסטי (J).
<blockquote style="border: 1px solid black; padding: 2em;">
ספר בראשית פרק א - P המקור הכהני
ספר בראשית פרק ב - J המקור היהוויסטי
המבול
סיפור המבול רצוף כפילויות, סתירות, שברים ברצף העלילה והבדלים במינוח ובסגנון.
כאשר מפרידים פסוקי הסיפור לפי הקריטריונים הללו, ומצרפים אותם מחדש בהתאמה לפי סדר העניינים המתואר בהם ולפי לשונם, מתקבלים שני סיפורים נפרדים, רצופים ועקיבים:
את הסיפור הראשון ניתן לשייך לס"י, בין היתר לפי השימוש בשם ה', וההתייחסות האנתרופופתית לה' אשר ניחם ומתעצב אל לבו (ו ו–ז). כמו כן, ישנה לסיפור זה רציפות עלילתית עם סיפור הבריאה של ס"י, למשל בכך שהחיות שנבראו לכתחילה בעבור האדם תלויות בו ומוכחדות בשל חטאיו. את הסיפור השני ניתן לשייך לס"כ, בין היתר לפי השימוש בשם אלהים, התיאורים הטכניים המפורטים, השימוש בתאריכים מדויקים וההמנעות מתיאורים של הקרבת קרבנות בטרם בניית המשכן. גם כאן, לסיפור זה ישנה רציפות עלילתית עם סיפור הבריאה של ס"כ, בין היתר בתמונת העולם של קיומם של מים מתחת ומעל לשמים, שהופרדו בבריאה וכעת העולם מוכחד באמצעות התאחדותם המחודשת.
ברכות השבטים
ישנן שתי מערכות של ברכות לשבטים, האחת של יעקב לבניו והשנייה של משה בסוף ימיו. לקורא הרגיל נראה שאין סתירה בין השתיים, והן מקבילות.
אמנם לדבריו של אברהם בר-יוסף ביחס לברכות לשמעון ולוי, בדברי יעקב לשמעון יש ביקורת בוטה ומפורשת: 'ארור אפם כי עז', ובדברי משה "נעלם" כביכול שבט שמעון, וקללת הפיזור של שבט לוי הופכת לברכה - "ברך ה' חילו". מה הרקע לשינוי הגדול הזה שביניהם? היכן נעלם שבט שמעון במדבר?
הפתרון המוצע להבדלים הוא הרקע ההיסטורי שבו נאמרו הברכות:
קטע מדבריו בעניין:
וכך הוא מציע לראות את כל השינויים בברכות השונות כתלויות בהקשר ההיסטורי שלהם.
התמודדות דתית
השערת התעודות, יחד עם חלקים גדולים מגוף מחקר המקרא הביקורתי בכלל, נתקלה בהתנגדות עזה בקרב שומרי המצוות. מרבית המפרשים האורתודוקסיים התנגדו להשערה זו או התעלמו ממנה לחלוטין.
ר' דוד צבי הופמן התנצח באופן ישיר עם תורת התעודות (בפירושו לספר ויקרא שיצא בימיו, וכן בפירושיו על בראשית, שמות ודברים שיצאו אחרי מותו, בתקופות שונות) ועם שיטתו של ולהאוזן בפרט (בספר "ראיות מכריעות כנגד וולהאוזן"). אף הרב הרפורמי ומבקר המקרא בנו יעקב התנגד נחרצות לאסכולת גרף-ולהאוזן ואחז בגישה שמרנית יותר לאופן התפתחות הטקסט.
לעומתם, בניגוד לדעה האורתודוקסית המקובלת, הרב מרדכי ברויאר קיבל חלקים מטענות הביקורת, אך ראה הן את חיבור המקורות השונים והן את פעולת העריכה שצירפה אותם כמעשים שנעשו בידי ה' לפני בריאת העולם. שיטה זאת, הרואה כל אחד מהמקורות כמבטא בחינה אחרת שבה אלהים פועל בעולם, מכונה "שיטת הבחינות".
לצד פרשנים שדחו את השערת התעודות, ישנם חוקרי מקרא אורתודוקסים האוחזים בה ושהתייחסו למשמעותה מבחינה דתית. ברוך יעקב שורץ, אבי אסכולת "השערת התעודות המחודשת", מצביע על כך שחקר המקרא מלמד שהאמונה בה' וקיום מצוותיו בידי עם ישראל קדמו מבחינה היסטורית לחיבור התורה. לפיכך, הוא גורס שהתורה שבכתב מלכתחילה לא היתה הסיבה שממנה נולדה עבודת ה', ומכאן שהשערת התעודות איננה מעלה או מורידה לגבי תוקפן של האמונה או המחויבות ההלכתית. השקפה קונסרבטיבית המאמצת את השערת התעודות הביע בנימין זומר, שלדעתו ההבנה שהתורה מורכבת מתעודות מצביעה על כך שהתורה עצמה היא אוסף פרשנויות אנושיות לציווי האלהי שניתן בסיני, פרשנות שהולכת ומתפתחת לאורך הדורות.
ביקורות מחקריות
מראשית חקר המקרא הישראלי (בתחילתו באוניברסיטה העברית, לאחר מכן בתל אביב ולבסוף בבר-אילן), קמו חוקרים ישראלים שחלקו על המסקנה המחקרית שיש לחלק את התורה למקורות.
משה דוד קאסוטו מהאוניברסיטה העברית יצא באופן נחרץ נגד תורת ולהאוזן. קאסוטו שאף למוטטה מיסודה, ואף הציג שיטה חלופית, שלא מצריכה הזדקקות לתעודות נפרדות. למשל, הוא טען כי חילופי שמות האל אינם עדות למקורות שונים, אלא משרתים מטרות שונות. קאסוטו טען כי מצדדי השערת התעודות מנתחים את הטקסט המקראי כפי שמנתחים ספרות מודרנית, מבלי להתחשב בכך שספרות המזרח הקדום שונה בתכלית ושופעת חזרות והקשרים. את שיטתו ביסס קאסוטו בין היתר בחיבורו "ספר בראשית ומבנהו", בפירושיו על בראשית ושמות, וכן במאמרים ובערכים שכתב באנציקלופדיה המקראית.
במקביל לקאסוטו, גם משה צבי סגל מהאוניברסיטה העברית התנגד להשערת התעודות. את מאמריו בהם ביסס את טענותיו נגד הגישה כינס בספרו "מסורת וביקורת". במאמרים אלו חולק סגל על אבני יסוד בתורת המקורות, וטוען להרמוניה בפרשיות שלפי החוקרים האוחזים בהשערת התעודות מורכבות ממקורות שונים.
מבקר חריף נוסף לאסכולה זו הוא יהושע מאיר גרינץ, ממייסדי המחלקה לתנ"ך באוניברסיטת תל אביב ותלמידו של קאסוטו. גרינץ במחקריו ניסה לערער על יסודות משמעותיים של ההשערה. לדוגמה, גרינץ טען כי חלוקת סיפור המבול לשני מקורות היא מוטעית, על סמך השוואת הסיפור לעלילות גילגמש. את עיקרי מחקריו פרסם גרינץ בספריו "מוצאי דורות", "יחודו וקדמותו של ספר בראשית", "מבואי מקרא" ובמאמרים נוספים, וכן בערכים שכתב באנציקלופדיה העברית (למשל הערך "ספר דברים").
קבוצת חוקרים נוספת המתנגדת להשערת התעודות היא קבוצת מחברי סדרת דעת מקרא, פירוש מודרני לתנ"ך השואף להציג פירוש מדעי המתבסס הן על הפרשנות המסורתית והן על המחקר העכשווי. אחת ממטרות מחברי הפירושים בסדרה זו היא ליישב את הסתירות שהעלתה הביקורת, בדרך כלל רק אגב פירוש הפסוק, ומבלי להתייחס למבקרי המקרא באופן ישיר. בסדרה זו השתתפו חוקרים חשובים כדוגמת יהודה אליצור, יהודה קיל, משה זיידל ועוד. יהודה אליצור הרבה להתפלמס עם הביקורת במאמרים שונים, וטען כי הביקורת מתאפיינת בחוסר ידע ומיומנות בתנ"ך, ובהנחות יסוד מוטעות.
בשנות ה-70 וה-80 פרסמה קבוצת חוקרים, בהם יהודה רדאי וחיים שור, מספר מחקרים הבודקים על ידי ניתוחי מחשב כיצד ומכמה מחברים מורכבים ספרי המקרא. בנוגע לספר ישעיהו החוקרים הגיעו למסקנות חוקרי המקרא, אולם בנוגע לספר בראשית המחקר העלה כי לא ניתן להצביע על הבדלים סגנוניים בין קטעים המיוחסים למקור J לבין קטעים המיוחסים למקור E. אמנם נמצאו הבדלים בין הקטעים המיוחסים ל-J ו-E לבין כמה מן הקטעים המיוחסים ל-P, אך החוקרים טענו כי ההבדלים נובעים מסגנונם הפורמלי של קטעים אלה, שאינם מתארים את המאורעות בצורה סיפורית-שירית, אלא בצורה פורמלית-רשימתית, ולפיכך שהבדלתם כמקור נפרד שנכתב על ידי מחבר אחר אינה אלא הנחת המבוקש. בסיכום המאמר נכתב: "ספר בראשית נכתב בידי אדם אחד, בהתאם למסורת היהודית, ולא על ידי מספר אנשים, כפי שגורסת האסכולה הביקורתית".
אישוש לקיומו של מקור כהני נפרד נמצא במחקר שעשה שימוש באלגוריתם המיועד לפרק טקסט נתון לשני מקורות על סמך מדדים לשוניים אוביקטיביים (בניגוד למדדים תוכניים או סיגנוניים). האלגוריתם הופעל על ארבעת החומשים הראשונים, בראשית-במדבר. תוצאת הפירוק היתה דומה ביותר לחלוקה המקובלת במחקר בין המקור הכהני (P) לבין מקור לא כהני.
עם כל זאת, על אף שהחלוקה הקלאסית של השערת התעודות נדחתה על ידי חוקרי מקרא רבים כבלתי מבוססת, גם כיום הרוב המכריע של החוקרים מקבלים את מסקנותיה היסודיות שהתורה אינה אחידה מבחינה ספרותית, שהיא פרי עטם של מחברים שונים בני תקופות שונות וממקומות שונים, וששזורות בה תפישות דתיות שונות זו מזו.
מרוץ אופניים חד-יומי
מרוץ חד-יומי הוא אחד מסוגי מרוצי האופניים. המרוץ נערך במשך מספר שעות ובו, בניגוד למרוץ קטעים, המנצח הוא הרוכב שחוצה ראשון את קו הסיום. אורכם של המרוצים החד-יומיים משתנה בהתאם לאופי המרוץ ולרמת הקושי שלו, ונע לרוב ממרחק של כמה עשרות קילומטרים ועד מרוצים בני 260 קילומטר ואף למעלה מכך, בסבב הוורלד טור ובאליפות העולם באופני כביש.
חלק מהמרוצים החד-יומיים נקראים מרוצים קלאסיים או קלאסיקות. ההגדרה למרוצים קלאסיים איננה חד משמעית. בדרך כלל, נהוג לכנות מרוצים כקלאסיים אם הם גם בעלי היסטוריה ארוכה ובעלי חשיבות מיוחדת. כלומר, מרכזים אליהם תשומת לב תקשורתית רבה וטובי הרוכבים נוטלים בהם חלק.
בדרך כלל, הביטוי מרוץ חד-יומי משייך את המרוץ לעולם אופני הכביש וזאת למרות שרוב מרוצי אופני ההרים הם חד-יומיים. באופני הרים כמעט ולא מתקיימים מרוצי קטעים ולכן אין צורך להבדילם כחד-יומיים.
היסטוריה
מרוץ חד-יומי הוא הדיסציפלינה הוותיקה ביותר של כל מרוצי האופניים. המרוצים הראשונים נערכו בסוף שנות ה-60 של המאה ה-19, אולם רק ב-1891 החלו להתקיים מרוצים שחזרו על עצמם מדי שנה. היו אלו המרוצים פריז–ברסט–פריז (1,200 ק"מ אותם רכבו ברציפות, היום המרוץ מתקיים כברווט – מרוץ אתגר לחובבים), בורדו–פריז (600 ק"מ, 1891, התקיים עד 1988), לייז'–בסטון–לייז' (1892) ופריז–בריסל (400 ק"מ, 1893, מתקיים עד היום כמרוץ חד-יומי במסלול בן 220 ק"מ).
בשנים 1958–1988 נכללו המרוצים החד-יומיים הנחשבים ביותר בסבב סופר פרסטיז' פרנו אינטרנסיונל יחד עם מרוצי הקטעים החשובים ביותר. מ-1989 ועד 2004 התקיים סבב הגביע העולמי באופני כביש שכלל את עשרת המרוצים החד-יומיים החשובים ביותר. החל מ-2005 נכללים המרוצים החשובים בסבב הפרו-טור שכולל גם מרוצי קטעים.
סוגי מרוצים
קיימים שלושה סוגים בסיסיים של מרוץ חד-יומי
ישנם גם מרוצים שהם שילוב של שני הסוגים הראשונים כשבדרך כלל, המרוץ נפתח בקטע ארוך מנקודה לנקודה ובסיום יש מספר סיבובים של מסלול מעגלי.
מקבצי מרוצים לאורך העונה
מרוצים חד יומיים מתקיימים לאורך כל העונה במדינות השונות. בלוח המרוצים המקצועני השנתי קיימים מספר מקבצים של מרוצים חד-יומיים שזוכים להתייחסות מיוחדת. קיים מקבץ גדול של מרוצים המכונים "מרוצי האביב" ומתקיימים בחודשים מרץ ואפריל. נהוג לחלק את מרוצי האביב לשתי קבוצות משנה: הקלאסיקות הצפוניות ומרוצי הארדנים. מקבצי המרוצים מאפשרים לרוכבים המתמחים בסוגי המרוצים השונים, לכוון את הכנותיהם, כך שיגיעו לשיא כושרם במשך השבועות בהם מתקיימים מרוצי היעד שלהם.
קיימים מרוצים מפורסמים שאינם שייכים לשום מקבץ. המפורסם שבהם הוא מרוץ מילאנו - סן רמו, שנערך באמצע מרץ בריביירה האיטלקית.
הקלאסיקות הצפוניות
החל מתחילת מרץ ועד סוף אפריל נערכים מספר מרוצים חשובים. רובם נערכים בבלגיה הנחשבת כמדינה בה נושא המרוצים החד יומיים הוא המפותח והאהוד ביותר. שני המרוצים הבולטים ביותר במקבץ זה הם הרונדה ון פלנדרן ופריז - רובא שנערך בצרפת ונחשב כ"מלכת הקלאסיקות". ברוב הקלאסיקות של הצפון עוברים הרוכבים על פני קטעים קצרים (500 עד 3,000 מטר) הסלולים באבני מרצפות (בצרפתית Pavè). קטעים אלו יוצרים קושי מיוחד לרוכבים (במיוחד בתנאי מזג אוויר קשים) ונדרשת מומחיות כדי לעבור קטעים אלו בשלום. גם תנאי מזג האוויר מקשים לרוב על הרוכבים כיוון שבחודשים אלו הקור והגשם שוררים עדיין בצפון אירופה. בחלק מהמרוצים משולבות עליות קצרות אך תלולות. הבולטים במרוצים אלו הם (מסודרים לפי תאריך המרוץ):
מרוצי הארדנים
במחצית השנייה של חודש אפריל נערכים שלושה מרוצים חשובים באזור הארדנים. מרוצים אלו מתאפיינים בעליות ארוכות יותר (יחסית לקלאסיקות הצפוניות) ומתאימים גם לרוכבים המתמחים יותר במרוצי קטעים. שלושה מרוצים אלו נערכים תוך שמונה ימים ושלושתם מסתיימים בעליה אל קו הסיום (עד 2002 הסתיים מרוץ אמסטל גולד בתוואי מישורי). ב-2004 הצליח הרוכב האיטלקי, דווידה רבלין, להשיג הישג יוצא דופן כשניצח בשלושת המרוצים ברצף. פיליפ ז'ילבר חזר על הישג זה ב-2011.
האליפויות הלאומיות
כמעט בכל המדינות שבחצי הכדור הצפוני, מתקיימת האליפות הלאומית במרוץ הכביש, בשבוע האחרון של חודש יוני. מרוצי האליפות יוקרתיים מאוד, לא רק לרוכבים אלא גם לקבוצות. המנצח באליפות הלאומית לובש במרוצי השנה העוקבת חולצה בצבעי הדגל הלאומי.
מרוצי סוף העונה באיטליה
בחודשים אוגוסט, ספטמבר ותחילת אוקטובר נערכים באיטליה מרוצים חד יומיים רבים, בייחוד בצפון איטליה. המרוץ החשוב ביותר מבין מרוצים אלו הוא גם האחרון שבהם, הג'ירו די לומברדיה. בדרך כלל במחציתם הראשונה של מסלולי מרוצים אלו יש קטע ארוך מנקודה לנקודה ומחציתם השנייה כוללת מספר סיבובים של מסלול מעגלי הכולל גם עליה אחת או שתיים. המרוצים הבולטים הם:
אליפות העולם
בתחילת אוקטובר נערכת אליפות העולם ובה נערכים גם שלושה מרוצי כביש (בנוסף למרוצים נגד השעון). אליפות העולם לרוכבים עד גיל 23, אליפות העולם לנשים ואליפות העולם לגברים. פעם בארבע שנים נערך מרוץ חד-יומי במשחקים האולימפיים.
טקטיקה
בהכללה, הטקטיקה במרוצים חד-יומיים מתבססת על אותם עקרונות הקיימים גם במרוצי קטעים. בשני סוגי המרוצים יש לדבוקה ולבריחות תפקיד חשוב במרוץ ובשני סוגי המרוצים יש לכל קבוצה את המובילים שלה ששאר רוכבי הקבוצה רוכבים עבורם. אולם, ישנם בכל זאת, הבדלים לא מעטים בשני סוגי המרוצים. במרוץ החד-יומי על הרוכבים לקבל החלטות מכריעות בשבריר של שנייה. איחור בהצטרפות לניסיון בריחה, או כניסה פזיזה לבריחה שדינה להכשל עשויים להכריע את גורל המרוץ. כל תקלה כגון תקר, או נפילה (אף ללא נזק גופני), עלולה להביא את הרוכב לפיגור שממנו יתקשה להתאושש. מקובל לחשוב שרוכבים המתמחים במרוצים חד-יומיים יודעים טוב יותר "לקרוא" את המרוץ מאשר רוכבים המתמחים במרוצי קטעים.
במרוץ הקטעים יש לקבוצות מטרות שונות. חלקן מעוניינות בדרוג הכללי ומגלות אדישות לניצחונות בקטעים. חלקן מעוניינות רק בניצחונות בקטעים ומגלות אדישות בכל הקשור לקטעים בהם אין להם סיכוי לניצחון שכזה. חלקן מעוניינות בחולצות הקטגוריות השונות (הרים, מיאוצים). במרוץ חד-יומי יש מטרה אחת: ניצחון במרוץ. מטרה זו גורמת בדרך כלל לקצב מהיר יותר ולכך שמרוצים רבים מסתיימים בדרך של התשה ובירור (סלקציה). במרוצים המתפתחים בדרך זו רק הרוכבים החזקים ביותר מסוגלים להמשיך בקצב המאפשר להם להוות גורם כלשהו במרוץ. לעיתים מזומנות, במרוצים הקשים ביותר, פחות ממחצית המזנקים מסיימים את המרוץ.
בחלק גדול מהקבוצות המקצועניות יש למרוצים החד-יומיים מנהלים ספורטיביים נפרדים. בדרך כלל מדובר ברוכבי עבר שהתמחו במרוצים חד-יומיים וצברו ניסיון רב. אחד המנהלים הספורטיביים המצליחים ביותר בשנים האחרונות, יוהאן ברוינל, שהתמחה במרוצי קטעים ובמיוחד בטור דה פראנס, הודה בספרו "We Might as Well Win" כי הוא מתקשה בניהול מרוצים חד-יומיים וכי זו הסיבה שהביא את דירק דמול לקבוצתו כמנהל הספורטיבי של המרוצים הקלאסיים.
הערות שוליים
Klasyk (kolarstwo)
חנות קטנה ומטריפה (סרט, 1960)
חנות קטנה ומטריפה (באנגלית: The Little Shop of Horrors) היא קומדיית אימה אמריקאית משנת 1960 בבימויו של רוג'ר קורמן. התסריט, אשר נכתב על ידי צ'ארלס ב' גריפית, הוא פארסה על עובד לא-יוצלח בחנות פרחים כושלת, שמגדל צמח הניזון מבשר ודם אנושיים. יש הרואים בסרט כמבוסס על הסיפור "Green Thoughts" משנת 1932 מאת ג'ון קולייר, אודות צמח אוכל אדם. עם זאת, דניס מקדוגל, בביוגרפיה של ג'ק ניקולסון, רומז כי עולה כי צ'ארלס ב' גריפית הושפע מסיפור מדע בדיוני קצר מאת ארתור סי. קלארק, בשם "The Reluctant Orchid". בסרט מככבים ג'ונתן הייז, ג'קי ג'וזף, מל וולס ודיק מילר, כולם עבדו בעבר עם קורמן בסרטים קודמים. הסרט, אשר הופק תחת השם הזמני "The Passionate People Eater", כולל סגנון מקורי של הומור, המשלב קומדיה שחורה עם פארסה ומשלב הומור ואלמנטים של פרודיה על הומור יהודי. הסרט צולם במשך יומיים, עם תקציב של כ-30 אלף דולר, תוך ניצול סטים של תפאורה שהושארו עומדים מהפקה קודמת שכבר הסתיימה, בשם "A Bucket of Blood".
מפה לאוזן, הסרט זכה באיטיות למעמד של סרט פולחן בעת שהוקרן לראשונה בתור ה-בי מובי של מתכונת "שני כרטיסים במחיר אחד", לאחר הסרט "Black Sunday" של מריו בבא ולבסוף - לאחר "Last Woman on Earth". הפופולריות של הסרט עלתה עם שידורי טלוויזיה מקומיים, כמו גם הופעתו בסרט של ג'ק ניקולסון הצעיר, אשר תפקידו הקטן בסרט זכה להבלטה משמעותית כאשר יצא הסרט בגרסת VHS לצפייה ביתית. הסרט היה הבסיס למחזמר שהועלה באוף ברודוויי, "חנות קטנה ומטריפה", אשר לבסוף עובד לסרט קולנוע באורך מלא בשנת 1986, ולהפקת מחודשת על בימות ברודוויי - כל אלו משכו תשומת לב לסרט המקורי, משנת 1960.
עלילה
בשכונת העוני של לוס אנג'לס, גרביס מושניק (מל וולס) הוא בעליה הקמצן של חנות פרחים כושלת, בה מועסקים אודרי פולקאוד (ג'קי ג'וזף), המתוקה אך תמימה, וסימור קרלבוין (ג'ונתן הייז) הלא-יוצלח. בחנות המוזנחת אין יותר מדי פעילות, אך יחד עם זאת - יש מספר לקוחות חוזרים; למשל, גב' סיידי שיבא (ליאולה וונדורף), מגיעה לחנות מדי יום, על מנת לרכוש סידורי פרחים ללוויות של קרוביה הרבים. לקוח קבוע נוסף הוא בורסון פוקס (דיק מילר), שאוכל את הצמחים שהוא קונה לארוחת צהריים. כאשר סימור מפשל בהכנת סידור פרחים עבור ד"ר פבוס פארב (ג'ון שאנר), רופא שיניים סדיסט, מושניק מפטר אותו. בתקווה שיצליח לשנות את דעתו, סימור מספר לו על יוזמה פרטית שלו - הוא הכליא חמאית עם דיונאה. סימור הנבוך מגלה כי בחר לקרוא לצמח החדש "אודרי ג'וניור", לשמחתה של אודרי, בה הוא מאוהב בסתר.
מדירתו, אותה הוא חולק עם אמו ההיפוכונדרית ויניפרד קרלבוין (מיירטל וייל), סימור מביא בחזרה לחנות צמח מוזר למראה, בעציצים שלו, שלא מרשים את מושניק כלל, שכן הצמח נראה חולני ונפול. עם זאת, כאשר פוקס טוען כי אודרי ג'וניור כה ייחודי, שהוא עשוי למשוך אל החנות אנשים מכל רחבי העולם כדי לראותו אותו, מושניק נותן לסימור שבוע אחד כדי להחיות אותו. סימור מספר כי כבר גילה שסוגים רגילים של מזון לצמחים לא מזינים ההכלאה המוזרה שלו, וכי בכל לילה בשעת שקיעה העלים של הצמח נפתחים. כאשר סימור בטעות דוקר את אצבעו על צמח קוצני, אודרי ג'וניור פותח את פיו רחב יותר, ובסופו של דבר גורם לסימור לגלות שהצמח תאב לדם. לאחר מכן, סימור סועד את הצמח בכל לילה, עם דם מאצבעותיו. למרות שהוא מרגיש חולני יותר ויותר, אודרי ג'וניור מתחיל לגדול ולהגדיל את ההכנסות של החנות, בשל הלקוחות הסקרנים שהתפתו להיכנס פנימה ולראות את הצמח החדש והייחודי.
אודרי ג'וניור (בדיבובו של התסריטאי צ'ארלס ב. גריפית') מפתח יכולת דיבור ודורש מסימור שיאכיל אותו. סימור, שכעת סובל מאנמיה, לא יודע במה להאכיל את הצמח, ויוצא להליכה לאורך מסילת פסי הרכבת. על מנת לפרוק את התסכול שלו, הוא זורק אבן אשר בטעות פוגעת בעובר-אורח, שנופל על הפסים ונדרס למוות על ידי הרכבת. סימור, מוכה אשמה אך בעל תושייה, אוסף את חלקי הגופה ומזין אותם לאודרי ג'וניור. בינתיים, מושניק יוצא לאכול במסעדה, ומגלה שאין לו כסף איתו. הוא חוזר אל החנות על מנת לקחת כסף מזומן, ובחשאי מבחין בסימור מאכיל את הצמח. בתחילה, מושניק מתכוונן ללכת למשטרה, אך הוא מתמהמה לעשות כן ביום שלמחרת, כשהוא רואה שורה ארוכה של אנשים, מחכים בכניסה לחנות שלו.
בהמשך אותו הבוקר סימור מגיע לחנות, כשהוא סובל מכאב שיניים, ומושניק שולח אותו למרפאה של ד"ר פארב, שם רופא השיניים הסדיסט מנסה להסיר כמה משיניו של סימור ללא כל הרדמה, כנקמה על כך שסימור הרס את סידור הפרחים של ד"ר פארב. סימור תופס לידיו כלי חד, נלחם בחזרה בד"ר פארב ובטעות דוקר והורג אותו. אל המרפאה מגיע לקוח נוסף - וילבור פורס המזוכיסט (ג'ק ניקולסון), ועל מנת שלא לעורר חשד - סימור מתחזה לרופא שיניים. סימור, מזועזע שכעת הוא רוצחם של שני אנשים, מאכיל את גופתו של רופא השיניים לאודרי ג'וניור. היעלמותם הבלתי מוסברת של שני הגברים מושכת את תשומת הלב של המשטרה, ומושניק מוצא את עצמו נחקר על ידי שני בלשי משטרה - ג'ו פינק (וולי קרפו) ופרנק סטולי (ג'ק וורפורד) - פרודיה על הדמויות ג'ו פריידי ופרנק סמית', מהסדרה Dragnet. למרות שמושניק מתנהג כפקעת עצבים, פינק וסטולי מסיקים כי הוא אינו יודע דבר. אודרי ג'וניור, שגדל בכמה מטרים, מתחיל ללבלב, וכך גם היחסים בין סימור ואודרי (שסימור מזמין שתצא איתו לפגישה רומנטית).
כאשר נציגה של "החברה של משקיפי הפרחים של דרום קליפורניה" מגיעה לחנות של מושניק, כדי לבחון את הצמח החדש, היא מכריזה שסימור יקבל מהם בקרוב גביע כאות הוקרה על פועלו, וכי היא תשוב לחנות כאשר הניצנים של הצמח ייפתחו. בעוד שסימור יוצא לדייט עם אודרי, מושניק נשאר לבדו בחנות כדי לראות שאודרי ג'וניור לא אוכל אף אחד אחר. זמן קצר לאחר מכן, מושניק מוצא את עצמו נתון לחסדיו של שודד (צ'ארלס ב. גריפית') שפורץ לחנות, הסבור שבשל קהל הלקוחות העצום של החנות - יהיה בה כמות גדולה של כסף. כדי להציל את חייו, מושניק מוליך שולל את השודד, ואומר לו שהכסף נמצא בתוך הצמח. כאשר השודד נכנס אל תוך לועו של אודרי ג'וניור, בחיפוש אחר הכסף, הצמח אוכל אותו. לא רק שהצמח המפלצתי גדל פיזית עם כל ארוחה שלו, מסתבר כי גם כך מתפתחים גם האינטליגנציה והיכולות השונים שלו. גילוי זה מרתיע את מר מושניק, שנראה מבוהל יותר מאי פעם, אבל לא עד כדי כך שהוא יוותר על כל הכסף שהוא מרוויח בזכות הצמח. בהמשך, סימור נאלץ לפגוע במערכת היחסים שלו עם אודרי כדי למנוע ממנה לגלות את סודו האפל של הצמח. בכעסו, הוא מתעמת עם הצמח, וטוען שהוא כבר לא יעשה עוד כמצוותו. בתגובה, הצמח משתמש בהיפנוזה על סימור, ומצווה עליו להביא לו אוכל. סימור יוצא ומשוטט ברחובות ללא מטרה, עד שבלילה הוא פוגש בליאונורה קלייד (מרי וולאס), נערת ליווי אגרסיבית, שמעוניינת בסימור כלקוח שלה. היא מפלרטטת איתו ללא הועיל, עד שהוא בטעות חובט בראשה והיא מאבדת את הכרתה. סימור נושא אותה בחזרה לחנות, כדי להאכיל את אודרי ג'וניור.
עדיין חסרי כל רמזים בכל הקשור להיעלמויותהם המסתוריות של שני הגברים, פינק וסטולי מגיעים לחנות של מושניק בשעת השקיעה, על מנת לצפות בחגיגת הענקת אות ההוקרה לסימור, במועד שבו צפויים להיפתח ניצניו של אודרי ג'וניור. בעוד כל המשתתפים באירוע מביטים בצמח, ארבעה ניצנים נפתחים, ובתוך כל אחד - פרח שמרכזו פניו של אחד מקורבנותיו של הצמח. הקהל מביע הלם ופחד, ושני השוטרים מבינים כי סימור הוא האשם. סימור נמלט מהחנות, כאשר מושניק ושני השוטרים יוצאים בעקבותיו למרדף חם. לאחר שהוא מצליח לחמוק מהם במגרש גרוטאות, סימור שב בסופו של דבר אל החנות של מושניק, בו עדיין נמצא אודרי ג'וניור שדורש לאכול. סימור מאשים את הצמח כי הרס את חייו, תופס לידיו סכין ומטפס אל תוך לועו של אודרי ג'וניור, בניסיון להרוג אותו.
ליהוק
ג'קי ג'וסף לוהקה אחרי שרוג'ר קורמן ראה אותה במופע פופולרי בשם "The Billy Barnes Revue". הוא הציע לה את התפקיד מבלי להיבחן. "שמעתי את רוג'ר אומר מאוחר יותר שהאיכות שהוא רצה באודרי הייתה תמימות כנה," אמרה ג'וזף. "אודרי פשוט האמינה לכל מה שהיה מונח שם לפניה."
פיתוח
"חנות קטנה ומטריפה" פותחה כאשר לבמאי רוג'ר קורמן ניתנה גישה זמנית לאולפן בו נשארו עומדות תפאורות שונות, שהושארו מצילומי סרט אחר. קורמן החליט להשתמש בסטים אלו עבור הסרט שלו, שנעשה ביומיים האחרונים לפני שאלו פורקו ונהרסו.