cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
גלי קרקע
גלי קרקע הם סוג של גלים משטחיים המתפשטים לאורכו של תווך בתוך מדיום שונה, כמו גלי כובד בין שני נוזלים בעלי צפיפות שונה. גלים מכניים עשויים להיות אלסטיים או סייסמיים, כמו גלי ריילי, או גלים אלקטרומגנטיים המתקדמים במוליך גלים בעל אינדקס שבירה משתנה בצורה הדרגתית. בשידורי רדיו, גלי קרקע הם גלים משטחיים המתפשטים בקרבת פני כדור הארץ.
גלים אלקטרומגנטיים
גלי קרקע מתפשטים במקביל ובסמוך לפני כדור הארץ, ועוקבים אחר העקמומיות של כדור הארץ. גלים המתקדמים ביעילות בצורה זו הם בעלי תדירויות נמוכות מ-3MHz. זאת משום שהם מצליחים לבצע עקיפה מוצלחת יותר סביב מכשולים בדרכם, בשל אורך הגל הגבוה שלהם. לפני כדור הארץ מקדם שבירה השונה מזה של האטמוספירה, ובתחום התדירויות הנמוכות מאוד (VLF- very low frequencies) זה מוביל ליצירתו של מוליך גלים התומך בהתקדמותם של גלי הקרקע בקיטוב אנכי.
מוליכותה של הקרקע משפיעה על התפשטותם של גלי הקרקע. כאשר פני הקרקע מוליכים יותר, כמו מי ים, הדבר תורם להתפשטות בעלת איבודים פחותים יותר. באופן כללי, הקרקע אינה מוליך מושלם, ובעלת אינדקס שבירה משתנה באזורים שונים שלה. לכן, עם התקדמותם, הגלים לעיתים נוטים כלפי הקרקע ונבלעים בה, ולכן חלק מהסיגנל דועך אקספוננציאלית עם התקדמותו. גלי קרקע גם רגישים להפרעות אלקטרומגנטיות צמודות קרקע, כגון עמודי חשמל, או סערות ברקים. הגדלה של הספק השידור תאפשר שידור לטווח גדול יותר.
מרבית שידורי ה-LF (בתחום 30-300kHz) הם כתוצאה מהתפשטותם של גלי קרקע. תדרי הביניים (בין 300kHz ו- 3MHz), כולל שידורי AM, מתקדמים כגלי קרקע, ואם היעד רחוק מאוד, אזי בשידור של גלי רקיע. ככל שיורדים בתדירות, כך ההפסדים בשידור גלי הקרקע קטן. כמו כן, בשידורים תת-ימיים, תדרים נמוכים ידועים מתקדמים טוב יותר במי הים. לכן שידורי VLF ו- LF שימושיים לרוב לשידורים צבאיים של ספינות וצוללות. גלי קרקע משמשים רדארי Over the Orizon (מעבר לאופק), שיכולים לאתר מטרות במרחקים גדולים מאוד, מעבר לאופק שיכול הרדאר לאתר בטווח ישיר, וזאת לרוב בתדרים של בין 2 עד 20MHz, וזאת בעזרת התקדמות על פני ימים ואוקיינוסים. כמו כן, לגלי הקרקע חשיבות עליונה בהתפתחותו של הרדיו, כאשר שידורי רדיו מקצועיים הסתמכו מאוד על גלי קרקע בתדרים נמוכים. תחנות שידור חובבניות הוגבלו אז לשידור בתדרים הגבוהים, בתחום HF, על מנת למנוע התאבכות וחסימה של שידורים של תחנות שונות המשדרות באותם תדרים.
טאסילאק
טאסילאק (בגרינלנדית: Tasiilaq, בעבר נקראה אמסליךּ (Ammassalik) או אנגמגסליךּ (Angmagssalik)) היא עיר במזרח מחוז סרמרסוק שבגרינלנד. טאסילאק היא העיר השביעית בגודלה באי, בשנת 2013 התגוררו בעיר 2,017 תושבים.
היסטוריה
את האזור בו שוכנת העיר, יישבו לראשונה אנשי תרבות סאקאק (Saqqaq), שהגיעו מחצי האי פירי לנד (Peary Land) ומפיורד אינדפנדנט (Independence Fjord) שבצפון האי. אחריהם הגיעו אנשי תרבות דורסט. ובמאה ה-15 התגוררו במקום בני עם ה (אינואיטים), שהיו בדרכם לחופים הדרומיים של גרינלנד.
בימי הביניים, העדיפו המהגרים לגרינלנד להתיישב במערב האי, שהיה מאוכלס בצפיפות יחסית. עקב כך, דרום-מזרח האי נותר שומם כמאתיים שנה, עד לסוף המאה ה-18.
גאוגרפיה
טאסילאק ממוקמת כ-106 קילומטרים דרומית לחוג הארקטי, לחוף מעגן טבעי הנמצא בקצה פיורד טאסילאק, בקצה הדרום-מזרחי של האי אמסליךּ. פיורד טאסילאק מתחבר לפיורד אמאסאליק, הנשפך לאוקיינוס האטלנטי מזרחית לעיר.
תחבורה
בעיר מנחת מסוקים שאורכו 30 מטרים, ורוחבו 20 מטרים. קוד היאט"א שלו הוא AGM, וקוד ICAO הוא BGAM. חברת התעופה הלאומית; אייר גרינלנד, מפעילה שירות מסוקים לעיר הסמוכה כּולוסוךּ (Kulusuk) שבה יש שדה תעופה עם מסלול.
חברת הספנות רויאל ארקטיק ליין מפעילה קווי מטען בקיץ בלבד, המהווים תחלופה לטיסות.
אקלים
האקלים בעיר הוא טונדרה ארקטית, החורף ארוך, והקיץ קצר וקר. העיר סובלת מפיטראק, רוח קטבטית המצויה בחוף המזרחי של גרינלנד, ומקורה בקוטב הצפוני. ב-6 בפברואר 1970, תועדה הפגיעה הקטלנית ביותר של רוח כזו בטאסילאק, שגרמה לנזקים כבדים.
ערים תאומות
לטאסילאק הסכם ערים תאומות עם:
הכיבוש המוסלמי של ספרד
כיבוש ספרד התרחש תחת החסות האומיית, בין השנים 711–718, מידי הממלכה הוויזיגותית ששלטה בחצי האי האיברי החל מתחילת המאה ה-6. הכיבוש החל בפלישה צבאית של כוח המורכב ברובו מבני השבטים הברברים שמוצאם מצפון מערב אפריקה תחת פיקודו של המצביא המוסלמי טאריק בן זיאד. הכוח חצה את מצר גיברלטר ועשה את דרכו צפונה. לאחר הניצחון המוסלמי המכריע על צבאו של המלך הוויזיגותי רודריק בקרב גואדאלטה, הממלכה הוזיגותית התפרקה ועריה נכנעו לחסות המוסלמית בזו אחר זו. המקומות היחידים שנשארו עצמאיים ואף לחמו בפולש המוסלמי היו המחוזות ההרריים בצפון מערב והחבלים הבסקים בצפון. ברוב שטחי חצי האי האיברי הוקמה ממלכה מוסלמית בשם אל-אנדלוס שנכללה מבחינה פוליטית תחת החסות של האימפריה האומיית.
המוסלמים התקדמו צפונה אל מעבר לפירנאים ופלשו לעומק צרפת. הם הגיעו להישגים מסוימים בדרום צרפת וגרמו לשליט המקומי אודו הגדול לפנות בבקשת עזרה ליריבו משכבר הימים שארל מרטל מאנז'ו. הכוחות הפרנקיים המאוחדים הביסו את המוסלמים בקרב טור (פואטייה) בשנת 732, ולמעשה בכך הם בלמו סופית את ההתפשטות המוסלמית באירופה. השטחים שנכבשו מצפון לפירנאים נעזבו והכוחות המוסלמיים חזרו לספרד.
הנוצרים ייחסו חשיבות גדולה לניצחון של פלאיו מאסטוריאס (מהאזור הצפון מערבי שלא נכבש) בקרב קובדונגה ב-722. נהוג לראות בקרב הזה את ראשית הריקונקיסטה (הכיבוש מחדש) הנוצרית, על אף שהשלטון המוסלמי נמשך עוד שנים רבות לאחר מכן. הקהילות הנוצריות והיהודיות המשיכו לחיות בשלווה תחת השלטון המוסלמי, וזאת כתוצאה מיחסם של המוסלמים אל קהילות אלה כאהל אלד'ימה, כלומר בני חסות.
רקע
לגבי המאורעות המדויקים שהתרחשו בחצי האי האיברי בראשית המאה ה-8 רב הנסתר על הנגלה. יש בידינו מקור נוצרי אחד בן התקופה, "הכרוניקה של 754" (השנה בה היא נגמרת), שנחשב לאמין אך לעיתים קרובות הוא מעורפל, ומנגד אין כל מקור מוסלמי בן התקופה. המקורות המוסלמיים הם הרבה יותר מאוחרים ולכן הם בדרך כלל צובעים את הדיווחים על פי אמות המידה שלהם ועל פי מה שנראה להם שהיה ראוי להתרחש.
ישנו שפע של מסורות שיכולות להיחשב בעיקר כאגדות. הדרך שבה הגיע המלך רודריק לשלטון אינה ברורה. קיימים דיווחים על מלחמות ירושה בין רודריק לבין משפחת קודמו, המלך ויטיזה, וכן על כך שמשפחת ויטיזה ברחה לטנג'יר (בצפון מערב מרוקו) וביקשה עזרה מיושבי המקום המוסלמים. בנוסף, ממטבעות התקופה עולה שהיה פילוג פוליטי בממלכה הויזיגוטית. מקורות יותר אגדיים מוסרים על כך שרודריק אנס את בתו או אשתו של חוליאן, דוכס סאוטה, שביקש גם הוא נקמה במלך. ככל הנראה המוסלמים הסתייעו באופן פעיל בפילוגים הפנימיים שניבעו בצמרת הפוליטית הוויזיגותית.
לגבי האופי הראשוני והיעדים של המסע המוסלמי לספרד יש במחקר ההיסטורי ארבע דעות:
1. הכוח נשלח כדי לסייע לאחד הצדדים במלחמת אחים פנים ויזיגוטית בתקווה לזכות בשלל ולכונן ברית חזקה לעתיד.
4. כוח פשיטה גדול יחסית ללא יעדים אסטרטגיים מוגדרים.
הפלישה
לפי מסורות אסלאמיות, צבא המונה בסביבות 10,000-15,000 לוחמים בפיקודו של טארק בן זיאד חצה את מצר גיברלטר ונחת בדרום ספרד. אבן עבד אל-חאכם מדווח, מאה חמישים שנה מאוחר יותר, ש"אנשי אנדלוסיה לא הבחינו בפלישה, הם חשבו שמדובר בספינות סוחר". הפולשים הביסו את הצבא הוויזיגותי של המלך רודריק בקרב גוואדלאטה בשנת 711. לאחר הניצחון, הכוח המוסלמי תוגבר על ידי מוסא אבן נסייר, המושל המוסלמי של צפון אפריקה, והמשיך בכיבוש חצי האי הספרדי.
במהלך שלטונו של המושל המוסלמי השני של ספרד, עבד אל-עזיז אבן מוסא (714-716), האזורים העירוניים המרכזיים בקטלוניה נכנעו לפני המוסלמים. אזורים רבים נכנעו ללא קרב במסגרת הסכם שאפשר לחיי המקומיים להמשיך במסלולם, ובתמורה הם נדרשו להעלות מיסים ולהכיר באופן פורמלי בכפיפותם הפוליטית למוסלמים. העובדה שהמוסלמים כבשו את חצי האיברי כולו, מגיברלטר ועד הפירנאים, בתקופה של שלוש שנים, ובהתחשב ביכולות התקשורת והתחבורה של התקופה, מלמדת על כך שעמדה בפניהם התנגדות צבאית מועטה בלבד.
הכרוניקה של 754 מציינת שכל הצבא הוויזיגותי, שהיה מפולג ביריבויות פוליטיות ולא היה נאמן לחלוטין למלך, נמלט לאחר תבוסתו למוסלמים. זה הדיווח האותנטי היחידי שיש בידינו, והוא לא מספק פרטים רבים. המחסור במידע מהימן מחד והחשיבות שנודעה בדיעבד לקרב הזה מאידך, הביאה היסטוריונים מוסלמים מאוחרים רבים להמציא פרטים משלהם. המיקום של הקרב לא ברור לחלוטין, אבל קרוב לוודאי שהוא התרחש על יד נהר גוואדלאטה.
המלך רודריק נהרג ככל הנראה בקרב הזה, והוויזיגותים הלא מאורגנים וחסרי ההנהגה, נחלו תבוסה מוחצת. בהקשר זה ראוי לציין שהאליטה הוויזיגותית מנתה על פי ההערכות בין 1%-2% מתוך האוכלוסייה הכללית, מה שעשוי להסביר את הקריסה המוחלטת והמהירה של הממלכה הוויזיגותית כולה. הוואקום המדיני שנוצר, שככל הנראה תפס את טארק בהפתעה מוחלטת, תרם לכיבוש המוסלמי המהיר.
הצבא הכובש היה מורכב ברובו מברברים שבעצמם היו מתאסלמים חדשים. יש הסוברים שהפלישה הברברית הייתה המשכו של דפוס פעולה קדום, עוד מהתקופה הקדם אסלאמית, של פשיטות שוד וביזה, ואם אכן כך הרי שהכיבוש לא היה מתוכנן. גם הכרוניקה של 754 וגם מקורות מוסלמיים מאוחרים יותר מדברים על פשיטות שהתבצעו בשנים שקדמו לפלישה. עוד נטען שהאפשרות כי הכוח הברברי הפולש היה חלק ממסורת פשיטות קדומה נתמך על ידי העובדה שבראש הכוח עמד ברברי, ואילו הדמות המוסלמית הבכירה, מוסא אבן נוסייר, שהיה מושל צפון אפריקה מטעם האומיים, הצטרף למערכה רק לאחר ההצלחה המפתיעה בקרב גוואדלטה. הכרוניקה של 754 מציינת כי הרבה עירוניים העדיפו לברוח להרים מאשר להגן על עריהם, ייתכן שהם נהגו כך משום שהיו סבורים שמדובר בפשיטה ברברית שגרתית ולא בכיבוש מתמשך.
השלכות
הכיבוש הוביל לתקופה של כמה מאות שנים שבהן כמעט כל חצי האי האיברי היה נתון תחת ממלכת אל-אנדלוס שמנהיגיה היו מוסלמים, ורק קומץ של ממלכות נוצריות זעירות התקיימו באזורים ההרריים בצפון. ב-756 הגיע לאל-אנדלוס עבד א-רחמן הראשון, הנצר האחרון לשושלת האומיית שהודחה במהפכה העבאסית ב-750. עבד אל-רחמן הצליח, תוך מאבקים קשים, לבסס את שלטונו באל-אנדלוס ולכונן ממלכה ריכוזית ועצמאית שבירתה קורדובה. ב-929 אחד מבני השושלת האומיית, עבד אל רחמן השלישי, הכריז על עצמו כח'ליף. באמצע המאה ה-11 הח'ליפות התפרקה לנסיכויות מוסלמיות קטנות (טאיפה) שהלכו ונכנעו ללחץ הנוצרי מצפון. המחקר ההיסטורי מסווג את התקופה שבין התפרקות הח'ליפות ועד השלמת הרקונקיסטה בסוף המאה ה-15 לשלוש תקופות טאיפה, כשביניהם היו שתי אפיזודות קצרות של שושלות ברבריות ריכוזיות – המוראביטון והמוואחידון. הממלכה המוסלמית האחרונה, ממלכת גרנדה, נפלה לידי הנוצרים ב-1492, החל משנה זו פסקה ספרד המוסלמית להתקיים.
כרונולוגיה
כמו שצוין לעיל, רוב החומר ההיסטורי המסורתי הוא בחזקת אגדה. כמה מהנקודות המרכזיות והסיפורים שסביבם מובאים להלן:
אברוס (יחידה אזורית)
אברוס (ביוונית: Έβρου) היא יחידה אזורית של יוון הממוקמת בצפון יוון במחוז מזרח מקדוניה ותראקיה. שמו של אזור מנהלתי זה נגזר מנהר האברוס, הגובל אותו במזרחו. אברוס היא היחידה האזורית הצפונית ביותר ביוון. היא גובלת בטורקיה במזרח, בים האגאי בדרום, ביחידה אזורית רודופי במערב, ובבולגריה בצפון ובצפון מערב. אברוס היא בין היחידות האזוריות הגדולות ביותר בשטחן ביוון, כאשר השטח השיפוטי שלה עומד על 4,242 קמ"ר. אכלוסיית אברוס מונה, נכון ל-2011, 147,530 נפשות.
אברוס מחולקת לחמש רשויות מוניצפיאליות: אלכסנדרופולי המשמשת כבירת אברוס, בדרום, דידימוטיכו ואורסטיאס במרכז, סופלי) בצפון, והאי סמוטרקי בצפון הים האגאי.
מבחינה גאוגרפית, אברוס (למעט האי סמוטתרקי, ששייך לאיים האגאיים) היא חלק ממערב תראקיה. אורכה של אברוס, למעט סמוטתרקי, הוא כ-150 ק"מ מצפון לדרום, ורוחבה נע בין 70 ל-100 ק"מ ממזרח למערב. החלק המערבי של אברוס נשלט על ידי החלק המזרחי של הרי רודופי, רכס הרים אלפיני ממוצע גובה, המהווה חלק מהמסיב רילו-רודופ. שני הנהרות המרכזיים באזור הם האבורס, ונהר ארדה. האקלים באזור החוף סביב אלכסנדרופולי הוא בעיקרו אקלים ים-תיכוני, בעוד בצפון ובמערב שורר אקלים קר יותר.
מגדל חוואגוו-יואן 2
מגדל חְוַואגְווׁ-יוּאֶן 2 הוא גורד שחקים אשר נמצא בעיר גווייאנג, בירת מחוז גוויג'ואו שבסין. המגדל מתנשא לגובה של 335 מטר (1,099.1 רגל) וכולל 74 קומות. בניית המגדל החלה בשנת 2012 והסתיימה בשנת 2020. ליד המגדל נבנה מגדל חוואגוו-יואן 1 אשר זהה לו כמעט לחלוטין.
מגדל טיינג'ין R&F גואנגדונג
מגדל טיינג'ין R&F גואנגדונג הוא גורד שחקים הכולל 91 קומות ומתנשא לגובה של 468 מטר (1,535 רגל), אשר נמצא תחת בנייה ברחוב Xiangluowan CBD שבעיר טיינג'ין שבסין. תכנון הבניין החל בשנת 2008, בנייתו החלה כעבור 3 שנים בשנת 2011 והיא עתידה להסתיים בשנת 2024. כאשר המגדל יושלם הוא יהפוך למבנה הגבוה ביותר בסין ולאחד הגבוהים בעולם ויכלול 55 דירות, 400 חדרי מלון ו-55 מעליות.
לואי פרימה
לואי פרימה (בכתיב צרפתי-אמריקאי: Louis Prima; 7 בדצמבר 1910 ניו אורלינס, לואיזיאנה – 24 באוגוסט 1978 ניו אורלינס) היה זמר, זמר יוצר, חצוצרן ואמריקאי של מוזיקת ג'אז, סווינג וג'אמפ בלוז. נודע כבעל אישיות מוזיקלית שופעת חיים וכונה "מלך הסווינגרס". כשחקן ומדבב השתתף פרימה בסרטים של וולט דיסני (קולו של לואי, מלך הקופים). במהלך השנים סיגל לעצמו את האופנות המשתנות במוזיקה הקלה האמריקאית, בשנות ה-1920 השתלב בהרכב של מוזיקת דיקסילנד ג'אז ("ג'אז של ניו אורלינס") בן שבעה מוזיקאים בעיר הולדתו, אחר כך בשנות ה-1930 בהרכב "קומבו סווינג", בהמשך היה חבר בביג בנד משנות ה-1940, בשנות ה-1950 במוזיקת לאונג' בלאס וגאס. משנות ה-1950 ועד העשור השביעי של המאה ה-20 הרפרטואר שלו כלל גם מוזיקת ריתם אנד בלוז, רוק אנד רול, בוגי-ווגי ואף שירים וריקודים איטלקיים כמו טרנטלה. הצטיין באישיותו המוזיקלית שופעת החיים. עם להיטיו נמנו "Sing Sing Sing" שנודע גם בביצועו הכלי של בני גודמן, "רק ג'יגולו" ( של ליונלו קזו'צי Just a gigolo) Angelina, Buena Sera
ילדות וצעירות
לואי פרימה נולד בשנת 1910 ברובע הצרפתי של ניו אורלינס כבן למשפחת מוזיקאים איטלקים ממוצא סיציליאני שהיגרו לארצות הברית אחרי שהות קצרה בארגנטינה. אחיו הבכור לאון פרימה נודע כמנצח. בילדות למד פרימה כינור וזכה בפרס ראשון בתחרות לכנרים חובבים. בגיל 12 התחיל להתמחות בנגינה בחצוצרה.
הארי מאד
הארקורט פנטון מאד (באנגלית: Harcourt Fenton Mudd), או בקיצור הארי מאד, הוא דמות בדיונית ביקום הבדיוני של זיכיון "מסע בין כוכבים". הוא מגולם על ידי השחקן רוג'ר סי. כרמל בשני פרקים בסדרה המקורית, וכן בפרק אחד בסדרת האנימציה (דיבוב בלבד), ועל ידי השחקן ריין וילסון בשני פרקים בסדרה דיסקברי ובפרק אחד בסדרה מסעות קצרים (וילסון גם ביים את הפרק).
ראשית חייו
מאד טען שהחיים "דפקו אותו מהרגע שבו נולד", והצדיק בכך את הונאותיו הרבות. על פי סצנה שהופיעה בתסריט לפרק "Mudd's Women", אך לא בפרק עצמו הוא נולד על הכוכב אנטרס פיי IV. על פי מידע נוסף בתסריט, בזמן התרחשות הפרק הוא היה בן 47, כלומר יליד 2219.
מאד טען ששדד בנק בטאזדי על ידי שינון בעל פה של הקודים הנדרשים. בהמשך נטען כי על מנת לעשות כן היה עליו להשיג גביש זמן כמו זה שבו השתמש נגד צוות הדיסקברי.
על פי מאד עצמו, הוא התאהב בסטלה, האישה היחידה שאהב. משפחתה לא קיבלה אותו, ולכן הרגיש שאין לו ברירה אלא לזכות בכבוד מצד אביה. לצורך כך לווה סכום גדול ממלווים לא-מסורתיים, וקנה לה ירח. ההונאה עבדה, אך הוא לא הצליח לעמוד בתשלומים לנושיו, ואלה החלו לרדוף אחריו. המרדף התנהל בין השאר בטריטוריה קלינגונית, שם נתפס והוכנס לכלא הקלינגוני.
כשצי הכוכבים חקר את מאד, התבררה גרסה מעט שונה של האירועים. התברר שמטרתו האמיתית הייתה סטלה עצמה, לאחר שהשיג את הנדוניה שחמד מאביה. התאוריה הייתה שבריחתו לטריטוריה הקלינגונית לא נועדה לברוח מנושיו, אלא מאביה של סטלה שהציע פרס על ראשו.
בשבי הקלינגוני
מאד חלק את תא הכלא עם לוטננט אש טיילר במשך זמן מה. במטרה למנוע היווצרות חברויות בין האסירים, איפשרו השומרים הקלינגונים בכלא לאחד האסירים לבחור מי מחבריו לתא יוכה במקומו. מאד השתמש תמיד במפלט זה. בכלא החזיק מאד בחיית מחמד, חרק שאותו כינה סטיוארט, אותו אילף לגנוב חפצים קטנים כמו אוכל, לעיתים מהאסירים האחרים.
בחודש דצמבר 2256 הצטרף לתאם של מאד וטיילר קפטן גבריאל לורקה. לאחר שלורקה נחקר על ידי ל'רל התברר שמאד מרגל אחר חבריו לתא בעבור הקלינגונים, ומעביר מידע שסיפרו לו אסירים שסמכו עליו. לורקה וטיילר הצליחו להימלט מהכלא, תוך שהם משאירים מאחוריהם את מאד.
הבריחה והאיחוד מחדש עם סטלה
מאד הצליח לברוח מהכלא בעזרתו של סטיוארט ואיתר את קפטן לורקה על סיפונה של הדיסקברי, הצליח לחמוק לתוכה בתוך גורמגנדר (סוג של לוויתן חלל) כשהוא מצויד במכשיר שאיפשר לו לעוות את הזמן, וניסה לגנוב את הדיסקברי במטרה לשלם כך את חובו לנושיו הקלינגונים.
לרוע מזלו של מאד, לוטננט פול סטאמטס חש בעיוות הזמן שיצר מאד, בזכות תופעת לוואי כתוצאה מהחיבור שלו להינע הנבגים של הדיסקברי והשינוי שנוצר בו בעקבותיו.
בעזרת סטאמטס הצליחו צוות הדיסקברי להתגבר על ההונאה של מאד ואיחדו אותו מחדש עם סטלה ואביה. אף על פי שמאד התבטא לגבי אהבתו אליה בלשון עבר, סטלה הייתה נחושה בדעתה לסלוח לו ולהינשא לו, כשהיא טוענת שידעה מראש באיזה אדם מדובר. אביה תמך בנישואין באומרו שיעשה הכל למען בתו. לפני שעזבו, הבטיח אביה של סטלה שישמור את הזוג יחד, ואת מאד עצמו רחוק מצי הכוכבים.
השחקן ריין וילסון הציע תאוריה לפיה הקלינגונים לא ראו במאד נכס בעל ערך, אך הבינו את כישורי ההונאה שלו ולכן שחררו אותו בתנאי שיאתר את לורקה ואת הדיסקברי, ואף ציידו אותו בגורמגנדר.
נטישת סטלה והחזרה לחיי ההונאה
מעלליו הבין-כוכביים של מאד החלו לאחר שנטש את סטלה פעם נוספת, והפך לרמאי נודד ששוטט בגלקסיה והיה מעורב במעשי הונאה ומרמה, לא תמיד בהצלחה. בנקודה מסוימת לאחר שפגש בדיסקברי האשימה אותו הפדרציה בשלושים סעיפים של הברחה, עשרים סעיפים של ניסיון לרצח, ניסיון אחד לרג'יסייד ו"חדירה ללוויתן" (הגורמגנדר שהוזכר), והציעה פרס של 100,000 קרדיטים למי שיביאו למשפט. מאד ניצל את הדבר לטובתו כהרגלו, ויצר או רכש העתקים אנדרואידים של עצמו. בעודו מתחזה לציידת ראשים חייזרית ממין נקבה מכר את האנדרואידים לציידי ראשים אחרים שקיוו לקבל את הפרס עבור הארי מאד, וגילו באיחור ששילמו עבור העתק אנדרואידי.
הסדרה המקורית וסדרת האנימציה
עד שנת 2266 הורשע מאד בהברחה (וקיבל מאסר על תנאי), שינוע סחורת גנובות ורכישת רכב חלל באמצעות כסף מזויף. בגין שני האחרונים נגזר על מאד לעבור טיפול פסיכיאטרי שיעילותו הופרכה רשמית. הוא החזיק ברישיון שאיפשר לו להטיס ספינת חלל, אך הרישיון נשלל ממנו בתאריך חלל 1116.4 מאחר שהשתמש בו כדי להטיס ספינה גנובה מלאה בסחורה לא חוקית.
המפגש הראשון עם האנטרפרייז
מאד פגש לראשונה את צוותה של ספינת החלל אנטרפרייז בשנת 2266. מאד השתמש בסם לא חוקי מנוגה וניסה למכור שלוש נשים לקבוצה של כורי ליתיום על ריגל XII. הסם גרם למי שהתבונן בנשים לחשוב שהן יפהפיות, אף על פי שבפועל לא היו כאלה. הכורים נישאו לנשים למרות הכל, מאחר שהיו מעוניינים יותר בחברתן וביתרונות שבשותפות עם שלוש נשים מעשיות ואינטליגנטיות. הנשים שמחו לברוח מבדידותן. לפני שעזב את ריגל XII ביקש מאד מקפטן קירק להישאר על כוכב הלכת, באומרו שמדובר בעונש מספק. קירק סירב. מאד הורשע בסופו של דבר וריצה זמן מה בכלא.
בטיוטה האחרונה של הפרק "Mudd's Women" הייתה התרחשות הפוכה לפיה מאד ביקש מקירק לרצות את עונשו בכלא, ולא להישאר על הכוכב שאותו כינה "חור נשכח".
מים חמים על דנב V
מאד הצליח להימלט בדרך לא ידועה, והחל מיד למכור טכנולוגיות חייזריות למספר עולמות מבלי לשלם תמלוגים לבעלי הפטנט. מעלליו אלה של מאד הסתיימו כשניסה למכור מסנתז דלק וולקני לתושבי דנב V. היוזמה לא הסתייעה מאחר שהדנביאנים יצרו קשר עם הוולקנים במטרה לוודא שלמאד יש רישיון לשווק את הטכנולוגיה, רישיון שלא היה לו.
המפגש השני עם האנטרפרייז
על מאד נגזר עונש מוות בגין ההונאה על דנב V, אך הוא הצליח "להשאיל" ספינת חלל לפני ביצוע גזר הדין. הוא נמלט לכוכב לא מוכר, שהיה מאוכלס כולו על ידי אנדרואידים שתוכנתו להשמיש את אדמת הכוכב והחליטו ללמוד את אישיותו של מאד כמייצג את האנושות. בפועל התבטא הדבר בכך שהאנדרואידים טיפלו במאד ודאגו להגשים את כל מאוויו. מאד אף הוכתר על ידם לשליט הכוכב ששמו אף שונה ל"מאד" על שמו. מאד לא הורשה לעזוב את הכוכב.
מאד גיבש עם האנדרואידים עסקה לפיה הוא יספק להם בני אדם אחרים ללמוד, וכך, ב-2268, שיווק מאד את האנטרפרייז לאנדרואידים כספינה שמכילה דוגמאות מעולות של בני אדם. מאד לא היה מודע לכך שמטרתם האמיתית של האנדרואידים הייתה להשתלט על הגלקסיה, להפוך את הגזעים האורגניים לתלויים בהם וכך לבסוף לשעבד אותם. לבסוף התחזה אנדרואיד בשם נורמן לאיש צוות באנטרפרייז, השתלט על הספינה והוביל אותה לכוכב מאד. צוות האנטרפרייז זיהה שנורמן הוא שליטם של כל האנדרואידים, בלבל אותו בהתנהגות לא הגיונית ששרפה את מעגליו ואפשרה להם להימלט. לאחר שהאנדרואידים תוכנתו מחדש ננטש מאד על הכוכב כדוגמה לכישלון אנושי, יחד עם חמש מאות העתקים אנדרואידים של אשתו הצווחנית, סטלה.
המפגש השלישי עם האנטרפרייז
בשנת 2269 הצליח מאד לגנוב ספינה נוספת ונמלט מכוכב האנדרואידים. הוא טס לכוכב אילירה VI ו"מכר" את אקדמיית צי החלל לתושבי הכוכב. בעזרת רווחיו טס הארי לסיריוס IX שם גילה גביש ממנו ניתן להכין שיקוי אהבה אותו מכר ללמעלה מאלף מתושבי הכוכב. השיקוי עורר תגובה אלרגית במשתמשים, ומאד ברח לכוכב הכורים "מאד'רלואוד". גם על מאד'רלואוד ניסה מאד למכור את השיקוי, אך נתפס על ידי קירק וספוק.
מאד נכלא בתא הכלא בספינה, ונתן את שיקוי האהבה לאחות קריסטין צ'אפל כמתנה. צ'אפל השתמשה בשיקוי על ספוק, אך השיקוי לא עבד מיד מאחר שספוק הוא וולקני. בהמשך החלה השפעת השיקוי וספוק התאהב באחות צ'אפל. השפעת השיקוי הייתה זמנית בלבד. לאחר ניסיון הימלטות נוסף נלכד מאד ונגזרה עליו תקופה בלתי מוגבלת של שיקום.
דוכיפת 2
דוכיפת-2 הוא ננו-לוויין ישראלי בתקן קיובסאט הנבנה כפרויקט משותף של סוכנות החלל הישראלית ועיריית הרצליה, במעבדת החלל הממוקמת במרכז המדעים הרצליה על ידי תלמידי תיכון.
דוכיפת-2 הוא הלוויין השני בסדרת לווייני "דוכיפת" הישראליים, ומהווה חלק מתוכנית QB50 - פרויקט בינלאומי של 15 ארגונים חברים במסגרתו עוצבו, נבנו וישוגרו עשרות לווייני קיובסאט על ידי אוניברסיטאות ומכוני מחקר מרחבי העולם, לצורכי מחקר מדעי.
צוות פיתוח הלוויין מורכב מחמישה צוותי משנה - צוות הרצליה, צוות אופקים, צוות ירוחם, צוות עפרה וצוות חוּרה. הפרויקט נתמך ומלווה על ידי מומחים בתחום החלל מהתעשייה האווירית.. הלוויין שוגר במאי 2017 ודעך חזרה לאטמוספירה ב-22 בדצמבר 2018.
מהלך הפרויקט
התלמידים תכננו את כלל היבטי הלוויין: המאזן האנרגטי, התכן התרמי, התכן המכני, צפיית המסלול, מאזן הערוץ, הכנת תחנת התקשורת, ותכן מערך קרקעי. שילוב הלוויין והפעלתו נעשו באופן מלא על ידי תלמידים מכיתות ט' - י"ב.
ריצ'רד בר
ריצ'רד בר (באנגלית: Richard Burr; נולד ב-30 בנובמבר 1955) הוא פוליטיקאי אמריקאי חבר המפלגה הרפובליקנית. בשנים 2023-2005 שירת כחבר הסנאט של ארצות הברית מטעם מדינת קרוליינה הצפונית.
דוכיפת 2
מהלך הפרויקט
הלוויין עבר בדיקות תנאי סביבה במפעל מבת של התעשייה האווירית. הלוויין שוגר ב-18 באפריל 2017 ממרכז החלל קנדי אל תחנת החלל הבינלאומית וב-18 במאי 2017 שוגר ממנה למסלולו.
ריצ'רד בר
ביוגרפיה
בר נולד בשרלוטסוויל שבוירג'יניה. אביו היה כומר ובגיל צעיר עברה משפחתו לווינסטון סיילם שבקרוליינה הצפונית. ב-1974 סיים לימודי תיכון בווינסטון-סיילם. ב-1978 סיים תואר ראשון בתקשורת מאוניברסיטת וייק פורסט. לאחר הלימודים עבד כמנהל מכירות בחברת הפצה של מכסחות דשא ומוצרים נוספים עד היבחרו לקונגרס.
דוכיפת 2
מטרות הלוויין
פרויקט דוכיפת-2 נועד כפלטפורמה חינוכית לתלמידים צעירים בתחום ההנדסה, כדי להוות להם בסיס והשראה להמשך לימודיהם בתחומי המדעים, הטכנולוגיה, ההנדסה והמתמטיקה, בפרט בתעשיית החלל.
ריצ'רד בר
ביוגרפיה
ב-1992 התמודד לבית הנבחרים של ארצות הברית אך לא נבחר. ב-1994 התמודד שוב ונבחר לנציג המחוז החמישי של קרוליינה הצפונית בבית הנבחרים. הוא נבחר מאז עוד ארבע פעמים לתפקיד וכיהן עד ינואר 2005. החליפה אותו וירג'יניה פוקס.
דוכיפת 2
מטרות הלוויין
המשימה המדעית של דוכיפת 2 היא חקירת צפיפות הפלזמה בשכבות האטמוספירה הנמוכות - ביונוספירה התחתונה. כיוון שביונוספירה יש לחץ חלקיקי אוויר גבוה יחסית לשכבות אטמוספירה בהם נמצאים רוב הלוויינים במסלול לווייני נמוך, הלוויין יחווה יותר גרר, וירד מהר יותר בגובה (אין ללוויין מערכות הנעה לשמור על גובהו). הלוויין יושמד מחום החיכוך באטמוספירה בתום משימתו.
משך המשימה
ב-16 באפריל יצאו 12 תלמידים מצוות הפרויקט למשלחת צפייה בשיגור. הלוויין שוגר על גבי משימת OA-7 של חברת United Launch Alliance, ב-18 באפריל 2017. בעת השיגור התקיים אירוע חגיגי במרכז המדעים הרצליה. השיגור התבצע בהצלחה והלוויין הגיע אל תחנת החלל הבינלאומית כעבור כמה ימים.
ריצ'רד בר
ביוגרפיה
ב-2004 החליט להתמודד לסנאט, על מנת לרשת את מושבו של הסנאטור הפורש ג'ון אדוארדס, שהשיק את מסע הבחירות שלו לנשיאות. בבחירות הכלליות התמודד מול הדמוקרטי ארסקין בוולס, וזכה ברוב של 52%. הוא נבחר פעם נוספת לתפקיד בנובמבר 2010 ברוב של 55% ולכהונה שלישית ב-2016. בשנים 2015–2020 כיהן כיו"ר ועדת המודיעין. הוא חבר בוועדת הבריאות, חינוך, עבודה ופנסיה וכחבר בוועדת הכספים.
הוא מכהן במועצת הביקורת של ווסט פוינט ובמועצת המנהלים של בית החולים לילדים ברנר. בשנת 2016 הכריז בר כי אין בכוונתו להתמודד לתקופת כהונה רביעית בבחירות 2022.
דוכיפת 2
משך המשימה
ב-18 במאי 2017 שוגר הלוויין באמצעות משגר נאנו-לוויינים המחובר לתחנת החלל (של חברת Nano Racks) ושוחרר למסלולו בהצלחה.
ריצ'רד בר
ביוגרפיה
בר נשוי ואב לשני בנים.
דוכיפת 2
משך המשימה
לאחר ששוגר מתחנת החלל בשעה 11:30, נקלט בשעה 23:00 הלוויין על ידי תלמידי צוותו. נקלטה טלמטריה, אשר כללו את אות הזיהוי שלו ומידע על מערכותיו. למחרת בבוקר ביצעו התלמידים עוד קשר עם הלוויין, אשר נוהל בהצלחה. הצוותים החלו בתפעול השוטף וביצוע המשימה המדעית.
ריצ'רד בר
חשד לסחר במידע פנים
בראשית פברואר 2020 מכר בר בין מניות בשווי שנאמד בין 628 אלף ל-1.72 מיליון דולר אמריקני ב-33 עסקאות. זאת במהלך תקופה בה עבר תדריכים יומיים ביחס לאיומי בריאות פוטנציאלים בעקבות התפרצות נגיף הקורונה בארצות הברית, במסגרת תפקידו כיו"ר ועדת המודיעין. המניות שנמכרו כללו מספר עסקים שנחשבו לפגיעים בעקבות התפרצות הנגיף, למשל רשתות בתי מלון. בר נמנה בין שלושה סנאטורים שהתנגדו ל"חוק STOCK" (ראשי תיבות של "Stop Trading on Congressional Knowledge" — "הפסיקו לסחור במידע הקונגרס") משנת 2012, האוסר על חברי הקונגרס ואנשי הסגל שלהם להשתמש במידע שאינו ציבורי ככלי במסחר בניירות ערך.
דוכיפת 2
משך המשימה
ב-22 בדצמבר 2018 הלוויין דעך בחזרה באטמוספירה.
ריצ'רד בר
חשד לסחר במידע פנים
כשהתבקש בחודש מרץ להגיב על מכירת המניות של בר, הדובר של הסנאטור השיב לראשונה "חחח" ואז אמר כי "ככל שהמצב מתפתח מדי יום, בר מודאג עמוקות מהמחיר המוגזם והפתאומי שמגפה זו מסיבה לכלכלתנו". התנהלותו של בר ספגה ביקורת מצד מועצת העורכים של העיתון "The News & Observer", הגדול ביותר בקרוליינה הצפונית, והיו מי שקראו לבר להתפטר מתפקידו, בהם טאקר קרלסון, פרשן בפוקס ניוז.
מוחמד שוכרי
בשנות ה-60 בטנג'יר הקוסמופוליטית הוא נפגש עם פול בולס, ז'אן ז'נה וטנסי ויליאמס. היצירה הראשונה שלו, הסיפור "אלימות על החוף" (אל-ענף עלא אלשאטי), פורסמה בשנת 1966 בירחון הלבנוני "הספרות" (אל-אדב). הצלחתו הבינלאומית הגיעה עם תרגום ספרן, "רק לחם", על ידי הסופר האמריקאי פול בולס בשנת 1973.
השנים המוקדמות
מוחמד שוכרי נולד בכפר בני שיכר שנמצא במחוז אלנדור (אנ') בצפון מרוקו. הסופר נולד בתקופת רעב למשפחה מרובת ילדים, ענייה מאוד עם אב אלים. שפת אמו היא ניב אמזירי הקרוי תאריפית. בשל העוני, היגרה משפחתו לתטואן ואז לטנג'יר, שם למד שוכרי ספרדית. עוד כילד האשים את אביו האלים ברצח אחיו הצעיר קאדר, עזב את משפחתו בגיל 11, והפך לילד חסר בית בשכונות העניות של טנג'יר. מוקף בעוני, זנות, אלימות וסמים. בגיל 20, הוא פגש אדם, אותו הוא מתאר בספר, כאדם ששינה את חייו. הוא עזר למוחמד ללמוד לקרוא ולכתוב ערבית ספרותית, שפה מוזרה עבורו, השונה מהערבית-מרוקאית והתאריפית אותה דיבר. הוא החליט לעזוב את טנג'יר ב־1956 (שנת עצמאותה של מרוקו), ועבר ללראצ'ה, עיר חוף בצפון מרוקו, שם החל, בגיל 21, ללמוד בבית ספר יסודי. לאחר מכן התקבל לבית ספר גבוה להכשרת מורים והפך למורה.
ספרו "רק לחם"
הספר הוא אוטוביוגרפיה שנכתב בערבית בשנת 1972, תורגם לאנגלית על ידי פול בולס ב-1973, ולצרפתית טאהר בן ג'לון בשנת 1980. הספר יצא לאור בערבית רק ב-1982.
זהו סיפור על ילד מרוקאי בן למשפחה ענייה מאזור השוליים הגאוגרפיים והחברתיים של מרוקו בתקופת הקולוניאליזם הצרפתי, ילד עני, לא יודע קרוא וכתוב, שהתגלגל בילדותו ממקום למקום, אחיו וחבריו מתים זה אחר זה. שוכרי מספר בגוף ראשון את סיפור חייו הקשה לנוכח חוסר היכולת שלו להתמודד עם אב מכה, עם רעב והעדר מקורות פרנסה. כאשר הכל חסום בפניו הוא מוצא מפלט בסמים, מין מזדמן ומעשי שוד.
הספר הפך להצלחה בינלאומית כאשר פורסם באנגלית, אך גרם לסערה בעולם הערבי. שר הפנים המרוקאי החליט לצנזר את פרסום הספר במרוקו על פי עצת השלטונות הדתיים בגלל התיאורים המופיעים בו על חוויות מיניות ושימוש בסמים. הצנזורה הסתיימה בשנת 2000.
סרטים
סרטו של נביל עיוש שיצא בשנת 2000 "Ali Zaoua prince de la rue", "עלי זאואה, נסיך הרחוב", המספר את סיפורו של ילד חסר בית, הוא עיבוד של "רק לחם" אם כי באווירה פחות מזעזעת. עלילת הסרט מספרת על עלי, המכונה "זאואה", קוויטה, עומר ובובקר השייכים לחבורה של דיב. ביום שהם מחליטים להתנתק ממנו, עלי נהרג מפגיעת אבן בראשו על ידי אחד הילדים של דיב. הסרט כולו עוסק במסע ההלוויה המפרך.
"רק לחם" עובד בשנת 2004 לסרט קולנוע על ידי ראשיד בנחדג, בהפקה משותפת איטלקית-צרפתית-אלג'יראית. הקרנת בכורה לסרט הייתה בפסטיבל קזבלנקה בשנת 2005.
יצירותיו הספרותיות
יצירות נוספות שלא תורגמו לעברית:
Drugs & the Internet
Drugs & the Internet (בעברית: סמים והאינטרנט) הוא סינגל של הזמר-יוצר האמריקאי, לאוב, שיצא, על ידי חברת התקליטים AWAL, ב-25 באפריל 2019, ונכלל באלבום האולפן הראשון שלו, How I'm Feeling.
נכון לדצמבר 2021, השיר הושמע למעלה מ-90 מיליון פעמים בספוטיפיי.
וידאו קליפ
הווידאו קליפ, שבוים על ידי ג'נה מארש והופק על ידי הופק על ידי Operator Media and Meaning Production, והועלה לחשבון היוטיוב של לאוב ב-29 באפריל 2019, מציג את הזמר הנשאב לרשתות החברתיות, והוא הושווה לסדרת הטלוויזיה הבריטית Black Mirror. נכון לדצמבר 2021, הווידאו קליפ נצפה למעלה מ-7 מיליון פעמים.
למבורגיני הורקאן טקניקה
למבורגיני הורקאן טקניקה (באיטלקית: Lamborghini Huracán Tecnica) היא מכונית-על במרכב קופה, בעלת שתי מקומות ישיבה, שמיוצרת על ידי למבורגיני משנת 2022. היא הוצגה בתערוכת הרכב הבינלאומית של ניו יורק ב-12 באפריל 2022.
היא מהווה כגרסה משודגרת של הלמבורגיני הורקאן ומבוססת בעיקרה על הלמבורגיני הורקאן STO.
שירת סרטני הנהר (סרט)
שירת סרטני הנהר (באנגלית: Where the Crawdads Sing) הוא סרט דרמה אמריקאי המבוסס על ספר באותו השם מאת דליה אוונס. את הסרט ביימה אוליביה ניומן על פי תסריט מאת לוסי אליבר, והפיקה ריס וית'רספון. בסרט מככבים דייזי אדגר-ג'ונס, טיילור ג'ון סמית', האריס דיקינסון, מייקל הייאט, סטרלינג מייקר ג'וניור ודייוויד סטראתיירן.
הסרט עלה לאקרנים בארצות הברית ב-15 ביולי 2022, תחת הפצתה של "Sony Pictures Releasing".
עלילה
קאיה היא נערה צעירה בעלת תושייה אינסופית שגדלה באזור הביצות בקרוליינה הצפונית.
קאיה ננטשת על ידי הוריה ואחיה הגדולים בתחילת שנות ה-50, ולומדת לשרוד בכוחות עצמה. היא לומדת לקרוא ולכתוב בזכות חבר, טייט ווקר, ומתאהבת בו, אך נותרת מאחור שוב כשהוא הולך ללמוד בקולג'.
צ'ייס אנדרוז הוא קוורטרבק שמבטיח לקאיה הבטחות לנישואין שלעולם לא מתממשות. לאחר שהיא מסיימת את מערכת היחסים ביניהם, הוא תוקף אותה והיא בורחת בקושי. ואז, בזמן שהיא נעדרת, צ'ייס נמצא מת וקאיה נקלעת למשפט רצח, כשהראיות נגדה מצטברות.
הפקה
ב-25 בינואר 2021, הוכרז שטיילור ג'ון סמית' והאריס דיקינסון יצטרפו לדייזי אדגר-ג'ונס בעיבוד קולנועי שהופק על ידי Hello Sunshine ו-3000 Pictures עבור חברת Sony Pictures, המבוסס על רב המכר של דליה אוונס, שירת סרטני הנהר. את הסרט תביים אוליביה ניומן ואת התסריט כתבה לוסי אליבר. ב-17 במרץ 2021, דייוויד סטרטאירן לוהק לתפקיד בסרט. ב-30 במרץ 2021, ג'ייסון וורנר סמית' לוהק לתפקיד הסגן ג'ו פרדו. באפריל 2021, לוהקו גארט דילהאנט, מייקל הייאט, אהנה אוריילי, סטרלינג מייקר ג'וניור וג'וג'ו רגינה לתפקידים בסרט. ביוני 2021, אריק לדין לוהק לתפקיד בסרט.
שלב הצילומים התקיים מ-30 במרץ עד 28 ביוני 2021, בניו אורלינס ובהומה, לואיזיאנה.
מוזיקה
פסקול הסרט כולל שיר מקורי בשם "Carolina" (הגייה: "קרוליינה") שכתבה ומבצעת טיילור סוויפט, והפיק ארון דסנר. השיר הופץ, בהתאם להודעה מוקדמת של סוויפט, בחצות ליל 23–24 ביוני לפי שעון החוף המזרחי של ארצות הברית. לערוץ היוטיוב שלה עלו שתי גרסאות: וידאו קליפ רשמי עם גרסה ארוכה, וגרסה מקוצרת על רקע קטעים מהסרט, עם מילות השיר.
הפצה
הסרט יצא לבתי הקולנוע בארצות הברית ב-15 ביולי 2022. על פי התכנון המוקדם, הוא היה אמור לצאת ב-24 ביוני באותה שנה, המועד נדחה ל-22 ביולי 2022, ולבסוף הוקדם בשבוע, ל-15 ביולי.
בישראל יצא הסרט לאקרנים ב-18 באוגוסט 2022.
דולפין אטלנטי לבן-צד
דולפין אטלנטי לבן-צד (שם מדעי: Lagenorhynchus acutus) הוא מין לווייתן שיניים ממשפחת הדולפיניים החי בצפון האוקיינוס האטלנטי.
מאפיינים
זהו דולפין גדול במקצת לסוגו. אורכו הממוצע 2.8-2.5 מטר ומשקלו 200–230 ק"ג. תוחלת החיים של הזכרים היא עד 22 שנה ו-27 שנה אצל הנקבות.
אלו דולפינים חברתיים שנעים בלהקות של 50–60 פרטים ולעיתים קצת פחות, ומדי פעם הם מזנקים לגובה. הלהקות ניזונות מדגים כמו הרינג ומקרל ומדיונונים.
הדולפינים נמצאים באזור צפון האוקיינוס האטלנטי בין השאר בניופאונדלנד, קייפ קוד והאזור המשולש של בריטניה, איסלנד וגרינלנד ובים הצפוני.
הדולפינים ניצודים בכמה אזורים, אך מצב שימורם הכללי הוא "ללא חשש".
דולפין לבן-גב
דולפין לבן-גב (שם מדעי: Lagenorhynchus albirostris) הוא מין לווייתן שיניים ממשפחת הדולפיניים החי בצפון האוקיינוס האטלנטי.
זהו דולפין חזק בעל לסת קצרה יחסית אבל עבה. אורכו הממוצע 2.3–3.1 מטר ומשקלו 180–354 ק"ג. בשונה מרוב בני הסוג דולפין בקבוקי השחורים-לבנים, צבע הגוף בכללי שחור, אך לאורך סנפיר הגב הוא לבן-קרם (ומכאן שמו).
לא ידוע עליו הרבה אבל מוערך שהוא איננו בסכנה ושהוא נפוץ בעיקר בצפון האוקיינוס האטלנטי וקצת יותר במזרחו. הוא נפוץ בקייפ קוד, בשפך הנהר סנט לורנס ובקצה הדרומי של גרינלנד במערב, באיסלנד במרכז ועד לסבאלברד וחופי צפון צרפת במזרח. לעיתים מתבלבלים בינו לבין דולפין אטלנטי לבן-צד, אך הוא שחור ברוב גופו וללא פסים צהובים והוא גם גדול יותר.
מפלצת הכסף
מפלצת הכסף (באנגלית: Money Monster) הוא סרט קולנוע אמריקאי מ-2016 בבימויה של ג'ודי פוסטר. בסרט מככבים ג'ורג' קלוני, ג'ק אוקונל, ג'וליה רוברטס, דומיניק וסט, קטרינה בלף וג'יאנקרלו אספוזיטו.
עלילה
במהלך שידור חי של תוכנית הטלוויזיה "מפלצת הכסף" בהנחייתו של גורו ההשקעות לי גייטס (ג'ורג' קלוני) פורץ לאולפן צעיר חמוש (ג'ק אוקונל) ולוקח כבן ערובה את המנחה. הצעיר טוען כי איבד את כל כספו בעקבות השקעה כושלת במניית חברת IBIS, חברה בתחום מסחר אלגוריתמי עליה המליץ גייטס בשידור. פאטי, מפיקת התוכנית (ג'וליה רוברטס) מנסה להשתלט על המצב כשבמקביל מתבהרת קונספירציה סביב מניית החברה המדוברת.
הפקה
צילומי הסרט החלו בפברואר 2015 בניו יורק וכללו בין השאר צילומים באתרים שונים במנהטן, בפרט ברובע הפיננסי. הקרנת הבכורה של הסרט התבצעה בפסטיבל הקולנוע בקאן ב-12 במאי 2016 ויום למחרת הופץ הסרט בארצות הברית.
LP 71-82
LP 71-82 הוא ננס אדום, הנמצא בקבוצת הכוכבים דרקון כ-7.1 פארסק (23.2 שנות אור) מכדור הארץ.
נועם פנחסוב
נועם פנחסוב (נולד ב-11 ביוני 1986) הוא זמר-יוצר, מוזיקאי, מלחין, פזמונאי, ומפיק מוזיקלי ישראלי. התפרסם לראשונה כחבר להקת 'זנגוולי החצר', ואחריה פיתח קריירת סולו משלו.
ביוגרפיה
את דרכו המוזיקלית החל במושב חניאל, בעמק חפר, שם הקים את הלהקה הראשונה שלו 'זנגוולי החצר' (הזנגווילים) בה תפקד כסולן. הלהקה הייתה פעילה והופיעה בכל הארץ ובפסטיבלים.
חיים אישיים
נועם פנחסוב הוא אח של הזמרת נעמה פנחסוב.
לינדה פייגן
לינדה פייגן (באנגלית: Linda L. Fagan; נולדה ב-1 ביולי 1963) היא קצינה אמריקאית בדרגת אדמירל המכהנת כמפקדת משמר החופים של ארצות הברית.
ביוגרפיה
פייגן נולדה בקולומבוס שבאוהיו. ב-1985 סיימה לימודי תואר ראשון באוקיינוגרפיה מאקדמיית משמר החופים. בתפקידה הראשון שירתה כקצינה בשוברת הקרח פולאר סטאר של משמר החופים. היא הוכשרה כקצינת בטיחות והמשיכה בתפקידי פיקוד ומטה בעיקר בהצבות שונות בארצות הברית, באנטארקטיקה (תחנת מקמרדו באי רוס), אפריקה, אירופה וטוקיו. ביוני 2010 מונתה למפקדת פעילות משמר החופים בניו יורק. ביוני 2012 מונתה לסגנית קצין אג"ם פיקוד צפון של ארצות הברית. ביוני 2014 מונתה למפקדת מרחב 1 בפיקוד האטלנטי של משמר החופים. ביוני 2016 מונתה לקצינת אג"ם במטה משמר החופים.
ב-2018 מונתה למפקדת אזור האוקיינוס השקט של משמר החופים וביוני 2021 מונתה לסגנית מפקד משמר החופים. היא קצינת הבטיחות הוותיקה ביותר המשרתת במשמר החופים. באפריל 2022 נבחרה על ידי נשיא ארצות הברית ג'ו ביידן למפקדת הבאה של משמר החופים ונכנסה לתפקיד בתחילת חודש יוני. היא האישה הראשונה למלא תפקיד זה והאישה הראשונה המפקדת על אחת מזרועות הכוחות המזוינים של ארצות הברית.
פייגן בעלת תואר שני מבית הספר למדעי הימים של אוניברסיטת וושינגטון ותואר שני באסטרטגיית משאבים לאומיים מהאוניברסיטה לביטחון לאומי.
פולינוירופתיה של מחלה קריטית
פולינוירופתיה של מחלה קריטית (באנגלית: CIP ,Critical Illness Polyneuropathy) וגם מיופתיה של מחלה קריטית (CIM ,Critical Illness Myipathy) הם סינדרומים חופפים של חולשת שרירים מפושטת וליקויים נוירולוגים, אשר יכולים להתפתח בקרב חולים קריטיים בטיפול נמרץ.
קורטיקוסטרואידים וחסמים נוירומסקולרים אשר ניתנים בטיפול נמרץ לעיתים קרובות, יכולים לתרום להתפתחות הסינדרומים, כמו גם עליה ברמת הסוכר בדם שגם כן מופיע בקרב חולים קריטיים.
בית דונדיקוב
בית דונדיקוב הוא הבית השלישי שנבנה בעיר רחובות, נמצא בפינת הרחובות יעקב ודונדיקוב. הוקם במושבה בשנת 1891 על ידי אברהם יהושע דונדיקוב, ממייסדי המושבה וחבר הוועד הראשון שלה. בית דונדיקוב היה בית המגורים השלישי במושבה, אחרי בית יוספזון ובית קנטרוביץ. כיום נמצא בבניין מוזיאון העיר רחובות.
הקמה
ב-27 בפברואר 1890 קנה יהושע חנקין מידי הערבי הנוצרי אנטון רוק מיפו את אדמות המושבה רחובות, שטח של אלפי דונמים שהיה קרוי ״חירבת דוראן״. חנקין, שסבר כי יהודים רבים יקנו ממנו חלקות מהשטח, התחייב לכסף שלא יכול היה לשלם, ועל כן היה חשש שהקנייה תתבטל והאדמה תאבד. אהרן אייזנברג שיכנע את שמואל גורודיסקי ויעקב קרלינסקי לרכוש חלקות והם פנו לאברהם יהושע דונדיקוב, יהודי מאנשי העלייה הראשונה שהתגורר בנווה צדק. דונדיקוב נענה לקריאה וקנה 1000 דונמים ב-10,000 פרנקים, רכישה יוצאת דופן משום שהיה מדובר בשטח חריג בגודלו ליהודי באותה תקופה.
דונדיקוב דרש בתמורה לרכישה הגדולה את הזכות לבחור את חלקת האדמה הטובה ביותר עבור עצמו, וכך בחר את החלקה בראש הגבעה בחירבת דוראן, עליה הקים את בית דונדיקוב בשנת 1891. בדומה לאחוזות שהכיר מאוקראינה, בצמוד לבית הקים אורווה ומחסן לאחסון תבן בעליית הגג וחיבור בין האורווה ובית המגורים. עליית הגג הייתה למגוריהם של ראשוני הפועלים שעבדו ברחובות. מסביב לבית נשתלה חצר המוקפת חומת אבני כורכר, שנשתלו בה עצי אקליפטוס (שניטעו על ידי אברהם דונדיקוב) ודקל וושינגטוניה. דונדיקוב נפטר כשנה לאחר הקמת הבית, ב-2 במאי 1892.
פעמון המושבה
בסמוך לבית הוקמו מבני משק רבים, ביניהם ״פעמון המושבה״ שהותקן ב-1891, שם היה ב-40 שנותיה הראשונות של המושבה. משום כך נקראה הגבעה ״גבעת הפעמון״ ובית דונדיקוב ״הבית בראש גבעת הפעמון״. תפקיד הפעמון, שככל הנראה היה פעמון כנסייה משומש, היה לתפקד כשעון בכך שצלצל בשעות קבועות במהלך היום, להתריע על אירועים חריגים כגון מתקפות או לכנס אספת המושבה. לכל מאורע היה צלצול ייחודי שהיה מוכר לתושבי המושבה. בתקופת מלחמת השחרור הועבר הפעמון לגבעה אחרת במושבה. אחרי פירוקו הוצב באנדרטה בעיר, ונאבד בשנת 2000. שחזור הפעמון הוחזר לבית דונדיקוב ב-2002, שם הוא עומד כיום.
תקופת היישוב
אחרי מותו של אברהם דונדיקוב התגוררו בבית אשתו ובנותיו. ביתו הבכורה, אסתר, התחתנה והתגרשה בצעירותה, עד שהתחתנה ב-1934 עם משה סמילנסקי, ממנהיגי היישוב העברי, שעבר להתגורר בבית המשפחה, בו חי בעשרים שנות חייו האחרונות. בבית דונדיקוב עסק בניהול ענייני התאחדות האיכרים, קיים פגישות בענייני היישוב, ענייני ה"הגנה", תוכניות לגאולת הקרקע וכתיבה. הבית הפך בתקופה זו לאחד הבתים המרכזיים ביישוב העברי. הבית הפך בנוסף בתקופה הזו למרכז תרבותי, והיו נערכים בו אירועים ציבוריים מוזיקליים. באחד מאירועים אלו פגש הקצין הבריטי יוליוס ג'ייקובס בנחמה דונדיקוב, אחותה הצעירה של אסתר ואשתו לעתיד של ג׳ייקובס.
ב-6 בפברואר 1938 התקיים בחצר הבית הקונצרט הראשון של אגודת חובבי המוזיקה בישראל בביצוע הפסנתרנית נדיה אטינגון-רייכרט.
שיפוץ והקמת מוזיאון
ב-1978 שופץ הבית על ידי עיריית רחובות, שהפכה אותו למוזיאון, בחזיתו נבנתה רחבה גדולה המשמשת לאירועים ציבוריים. במבנה נבנה מוזיאון לעיר רחובות, מייסדיה וההיסטוריה שלה, בין היתר מוצגים בו מקטעים מחומת העיר. בנוסף נמצאת בבית מחלקת התיירות של העיר וגלריית אומנות.
חפירות ארכאולוגיות
חפירות ארכאולוגיות שנערכו בבית ובסביבתו לאורך השנים גילו כי יושבי השטח היו עובדי אדמה וכורמים. למרגלות הבית נמצאו 3 אבני בד גדולות ו-2 נוספות נמצאו בחצר הבית.
קתרין פלון
קתרין פלון (בצרפתית: Catherine Flon) (?-1803≈), הייתה חייטת האיטית, פטריוטית וגיבורה לאומית. היא נחשבת לאחד מסמלי המהפכה האיטית ועצמאותה. היא נודעת לרוב על היותה תופרת דגל האיטי הראשון בשנת 1803. מאז היא מקבלת מקום חשוב בזיכרון המהפכה ההאיטית עד היום.
חייה
קתרין פלון נולדה בתאריך לא ידוע בארצ'יי בסנט דומינג. הוריה סחרו בטקסטיל מצרפת. בבגרותה, היא נהייתה לתופרת עם בית מלאכה משלה, והיו לה כמה חניכות. היא הייתה בת הטיפוחים של ז'אן ז'אק דסאלין, קיסר האיטי.
יצירת הדגל
היסטוריונים שחקרו נושא זה ציינו מגבלות מסוימות בגרסה הזו של יצירת הדגל. למשל, מקורות ראשוניים מהמהפכה הוכיחו כי המורדים השתמשו בדגלים כחולים-אדומים לפני ועידת ארקאהיי. כמו כן, ההאיטים הראשונים שהשתמשו בדגל הצבע הדו-צבעי פירשו וכיוונו לכך שהוא ייצג הרחבה של ערכי המהפכה הצרפתית, ולא דחייה שלהם; מהפכנים מוקדמים נלחמו לשמר את חוק האמנציפציה משנת 1794 במקום להשיג עצמאות.
בתרבות
קתרין פלון נחשבת לאחת משלוש הגיבורות הסמליות ביותר של העצמאות האיטית, לצד ססיליה פטימן ודדי בזיל. מקום הולדתה של ארקאהיי מכונה היום "עיירת דגלים" והתאריך שבו נאמר שהכינה את הדגל הראשון, 18 במאי, הפך לחג לאומי. מלבד ששימשה כסמל המהפכה, פלון הפכה גם לדמות הערצה בקרב נשות האיטי. אירועים חברתיים ותנועות אקטיביסטיות בהנהגת נשים נקראו על שם הגיבורה המהפכנית. בפסטיבלים ובחגים לאומיים נשים צעירות מתלבשות בסגנון לבושה של פלון ומהפכניות אחרות, ומפנות את תשומת לבן לתפקידן של הנשים במהפכה ובתולדות האיטי כולה.
תמונתה הוצגה בשטר האיטי בן 10 גורדים שהונפק בשנת 2000.
מאטר פניר
מאטר פניר (בהינדי: मटर पनीर) הוא מאכל צפון הודי ופאנג'בי צמחוני המכיל אפונה ופניר ברוטב על בסיס עגבניות, מתובל בגאראם מסאלה.
המנה מוגשת לעיתים קרובות עם אורז וסוג של לחם הודי (נאן, פראטה, פורי או רוטי בהתאם לאזור). לעיתים קרובות מוסיפים מרכיבים שונים אחרים, כגון תפוח אדמה (אלו), תירס, יוגורט או שמנת.
ארמון א-סלאם
ארמון א-סּלאם (בערבית: قصر السلام, ארמון השלום), היה ביתו של נשיא עיראק לשעבר סדאם חוסיין, וכיום הוא בסיס של צבא עיראק.
היסטוריה
הארמון נכבש על ידי הקואליציה במהלך הפלישה בעיראק ב-2003, ונפגע קשות במהלך המבצע "הלם ומורא" במרץ 2003, לאחר שספג כמה התקפות מהאוויר.
בכוחות הקואליציה המקום היה ידוע כ"בסיס השגשוג" ו"הבסיס המשגשג והפורח".
מבנה הארמון
הארמון מוקף כולו ברצפות הנושאות את ראשי התיבות של סדאם חוסיין בערבית. אותיות אלו נראות בבירור מהחלק העליון של הארמון. עיראקים מדווחים שבכיפת הארמון יש פסל בגובה טבעי של סדאם חוסיין.
הקמינים, אשר ממוקמים מסביב לאגם, סיפקו אוויר צח. הבונקרים עכשיו לא ניתנים לגישה, מכיוון שכוחות הקואליציה הציפו ואטמו אותם.
במרתף הארמון יש פתח לאחת מהמנהרות התת-קרקעיות הרבות שיש מתחת לעיר בגדאד.
שימוש כעת
כרגע המקום בשליטת ממשלת עיראק, ומשמש לצבא עיראק.
ג'ואל קינמן
צ'ארלס ג'ואל נורדסטרום קינמן (בשוודית: Charles Joel Nordström Kinnaman; נולד ב-25 בנובמבר 1979) הוא שחקן ודוגמן שוודי-אמריקאי-יהודי.
קינמן ידוע בעיקר בגילום התפקיד הראשי בטרילוגיית הסרטים השוודית "כסף מהיר" המבוססת על ספרו של ינס לפידוס, "כסף קל", תפקיד שהעניק לו גם את הזכייה בקטגוריית השחקן הטוב ביותר בפרס חיפושית הזהב.ובאותן שנים התפרסם בסדרת הסרטים השוודית "Johan Falk".
ביוגרפיה
קינמן נולד וגדל בסטוקהולם שבשוודיה. אמו, ביטה, היא תרפיסטית והיא ממשפחה יהודית. אביו, סטיב קינמן (במקור: דייוויד קינמן) הוא אמריקאי שערק מהצבא במהלך מלחמת וייטנאם. יש לו חמש אחיות, ואחת מהן היא השחקנית מלינדה קינמן (אחותו-למחצה).
קריירה
קינמן החל את הקריירה שלו כשחקן-ילד בשנת 1990 באופרת סבון שוודית בשם "Storstad". אחותו הגדולה יצאה עם אחד מבמאי הסדרה והוא ניסה את מזלו כשחקן. לאחר שגילם את דמותו של פליקס לונדסטרום במשך 33 פרקים הוא פרש לזמן-מה ממשחק.
הוא חזר לשחק בשנת 2002 כשלקח חלק במותחן "הבלתי נראה" (Den osynlige) ולאחר מכן למד באקדמיה השוודית לדרמה במאלמה עד שנת 2007 ולאחר מכן משך את תשומת לבה של התקשורת השוודית כשגילם תפקיד בהצגת התיאטרון "החטא ועונשו".
קינמן היה מועמד מוביל לגלם את התפקידים הראשיים בסרטים "תור" ו"מקס הזועם: כביש הזעם". לבסוף הוא לא יכול היה להשתתף באודישנים לתור בשל התנגשות בלוח הזמנים בצילומי סרט ההמשך ל"כסף מהיר". התפקיד ב"מקס הזועם" ניתן לבסוף לטום הארדי.
קינמן שב לשתף פעולה עם הבמאי דניאל אספינוסה בסרט הקולנוע "טעון הגנה". במרץ 2012 לוהק לגלם את תפקיד הרובוקופ בסרט האתחול "רובוקופ" שיצא לאקרנים בשנת 2014. לאחר מכן נטל חלק בהפקות מותחן שונות כדוגמת "מרדף לילי" ו"ילד 44". הוא הצטלם גם לסרטו של טרנס מאליק אביר הגביעים, משנת 2015. בערך באותו הזמן הוא גילם תפקיד משני בעונה הרביעית של סדרת הטלוויזיה "בית הקלפים".
תפקידו המשמעותי ביותר לאחר מכן היה גילום דמותו של ריק פלאג, בסרט השלישי בסרטי היקום הקולנועי של DC, "יחידת המתאבדים" בבימויו של דייוויד אייר.
בשנת 2016 קינמן כיכב במותחן העצמאי "קצה החורף", בו גילם את אליוט בייקר, אב הלוקח את ילדיו למסע ירי שמשתבש קשות. הסרט הופץ לאקרנים בקיץ 2016.
בפברואר 2018 החל לשחק בתפקיד ראשי בסדרת המדע הבדיוני "פחמן משודרג" את דמותו של טקאשי קובאץ', שעלתה בנטפליקס.
חיים אישיים
בשנים 2015–2018 היה נשוי לאמנית הקעקועים השוודית קלאו ואטנסטרום. מאז 2019 הוא בזוגיות עם הדוגמנית השוודית-אוסטרלית קלי גייל, ובינואר 2021 הם התארסו.
יש לקינמן אזרחות כפולה, אמריקאית בשל מוצא אביו, ושוודית מלידה.
מגיל צעיר אוהד את האמרבי, אחת מקבוצות הכדורגל השוודי שמייצגות את עיר הולדתו.
קינמן סיפר שבשל מוצאם הזר של שני הוריו (יהודייה ואמריקאי) הוא תמיד הרגיש כמו אאוטסיידר בשוודיה למרות שאף פעם לא חש אפליה.
באוגוסט 2021 הוציא קינמן באמצעות בית המשפט צו הרחקה נגד הדוגמנית השוודית בלה דייוויס שאיימה עליו. לאחר מכן היא התלוננה שאנס אותה, קינמן הכחיש את המעשים המיוחסים לו וטען כי היא מנסה לסחוט אותו, מה שכעת נמצא בתהליכי חקירה בשוודיה.
אגודת האקלוט
אגודת האקלוט (באנגלית: Hakluyt Society) היא הוצאה לאור בריטית, מוסד ללא כוונת רווח, המתמחה בהפקת מהדורות מדעיות של כתבי נוסעים ותיאורי תגליות גאוגרפיות ממקורות ראשוניים. מלבד עיסוקהּ בהוצאה לאור האגודה מקיימת ימי עיון בנושאי ההיסטוריה של המחקר הגאוגרפי, מפרסמת מאמרים בכתב העת המקוון שלה ודואגת למענקי מחקר.
תולדות האגודה ומפעליה
האגודה נוסדה ב-1846 בלונדון והיא נקראת על שמו של ריצ'רד האקלוט (1552–1616), אספן ועורך של תיאורי מסעות היסטוריים מעבר לים ותעודות המתייחסות אליהם.
האגודה התגבשה בהנהגתו של הגאולוג רודריק מורצ'יסון מתוך ביקורת על החברה הגאוגרפית המלכותית שהסתמכה – לדעת מקימי האגודה – על חומרים בני הזמן לפתרון שאלות גאוגרפיות והתעלמה מתרומת מקורות היסטוריים. תחילה הוצע לקרוא לה "אגודת קולומבוס", אבל בחנוכתה הוסכם על שמו של ריצ'רד האקלוט (1552–1616), מי שעסק בתיעוד מסעות אך לא היה בעצמו מגלה ארצות, ובכך זוהה עם מטרות האגודה.
בראשיתה של האגודה הוחלט על הפקת ספרי מסעות וחיבורים גאוגרפיים שקדמו לוויליאם דמפייר, כלומר לסוף המאה ה-17, ובעיקר מעידן התגליות, אך מאז 1908, בתום כהונתו של מורצ'יסון כנשיא החברה, הוחל בפרסום מקורות מהמאות הבאות. עד 2020 ראו אור בהפקת האגודה למעלה מ-200 פרסומים ב-350 כרכים, רובם תרגומים משפות זרות וכולם באנגלית. בשנתיים הראשונות להיווסדה קלטה האגודה 220 חברים. מספר חבריה גדל כשהצטרפו אליה מנויים מוסדיים ואלה מנו ב-1911 כמחצית ממספר חברי האגודה. תפוצת התדפיסים הראשונים הייתה מצומצמת, שכן הם נועדו רק לחברי האגודה תמורת דמי מנוי שנתיים.
בין הכְּתבים שראו אור בהפקת האגודה נמנים אלה של המגלים קוסמס אינדיקופלאוסטס, ג'ובאני מפיין קרפיני, ויליאם מרוברוק, רשיד א-דין המדאני, פרנצ'סקו בלדוצ'י פרגולטי, אבן בטוטה, ג'ובאני דה מריניולי, מא הואן , ג'ון קבוט, כריסטופר קולומבוס, אפונסו דה אלבוקרקי, ואסקו דה גאמה, טומה פירס, ליאו אפריקנוס, פרנציסקו אלברש , הרנאן קורטס, פרנסיס דרייק, אינקה גרסילאסו דה לה וגה, אולאוס מגנוס, יאן הויגן ואן לינשוטן , ינס מונק , בנטו דה גויס, אלברו דה מנדניה, הנרי הדסון, ויליאם באפין, וולטר ראלי, פדרו סרמיינטו דה גמבואה, פרנסואה פיראר דה לאוואל , פייטרו דלה ואלה, רוי גונזלס דה קליבחו, זיגמונד פון הרברשטיין , סמיון דז'ניוב , ברתלמי קארה , ג'ורג' ונקובר, ג'יימס קוק, ז'אן-פרנסואה לה פרוז, לואי אנטואן דה בוגנוויל, פביאן גוטליב פון בלינגסהאוזן, לודוויג לייכהרדט, ארתור יפסן ואחרים.
ב-2006 נוסד כתב העת של אגודת האקלוט (Journal of the Hakluyt Society) במתכונת מקוונת זמינה לכול. ידיעות שוטפות מופיעות בדף הפייסבוק של האגודה.
לאגודת האקלוט הבריטית יש אגודת ידידים בארצות הברית שנוסדה ב-1996 בחסות אוניברסיטת בראון. מטרותיה דומות לאלה של אגודת האֵם, אך היא מתרכזת בנושאים הנוגעים לאמריקות.
נובוסיבירסק (כדורגל)
נובוסיבירסק (ברוסית: Футбольный клуб «Новосибирск») היא קבוצת כדורגל רוסית מהעיר נובוסיבירסק שבמחוז נובוסיבירסק בסיביר המתמודדת בליגה המקצוענית החל מעונת 2019/2020.
קבוצת הנוער של הקבוצה "נובוסיבירסק-M" מתמודדת באליפות סיביר והיא למעשה קבוצת הנוער של סיביר נובוסיבירסק שהועברה להנהלת הקבוצה החדשה, בעקבות פירוקה של קבוצת "סיביר".
היסטוריה
הקבוצה הוקמה ב-10 ביוני 2019 ביוזמת ממשלת מחוז נובוסיבירסק, על בסיס משאבי קבוצת סיביר נובוסיבירסק שפורקה בתום עונת 2018/2019.
ההחלטה על הקמת קבוצת כדורגל התקבלה בישיבה של ממשלת מחוז נובוסיבירסק שנערכה ב-10 ביוני 2019 ובה הוחלט על הקמת ארגון לא מסחרי אוטונומי בשם "מועדון הכדורגל נובוסיבירסק", בתמיכת המחוז ובמימון משרד הספורט של המחוז. על פי היוזמה הקבוצה החדשה תתמודד באליפות המזרח של ליגת הכדורגל המקצוענית. לדברי סגן מושל המחוז, אנדריי ז'וקוב, ההחלטה נובעת מחוסר היעילות של תפקוד הנהלת מועדון הכדורגל סיביר נובוסיבירסק שעל משאביו נשענת הקבוצה החדשה. בממשלת המחוז סבורים שההתנהלות החובבנית של הנהלת "סיביר" הביאה לכך שלראשונה משנת 2005 המחוז לא יהיה מיוצג בליגות הבכירות בכדורגל. מטרת הקבוצה החדשה הוא לנהל בחוכמה את יחסי הקבוצה מול אוהדיה ולפתח בצורה נבונה את בתי הספר לכדורגל של המחוז.
את עונת הבכורה שלה (2019/2020), הקבוצה החלה בהתמודדות בליגה הכדורגל המקצוענית, השלישית בחשיבותה במדינה. למאמן מונה איגור צ'וגאיינוב, לשעבר מאמן סיביר נובוסיבירסק. ברם, בתחילת 2020 הוחלף המאמן ובעקבות התפרצות נגיף הקורונה ברוסיה טורניר הליגה המקצוענית נעצר והוחלט לקבוע את המיקומים בהתאם למצבם ביום הקפאת הליגה והקבוצה סיימה במקום השלישי באליפות המזרח של הליגה המקצוענית. במאי 2020 הנהלת הקבוצה הודיעה על תוכניות להקמת אקדמיה, 2 קבוצות-בת וקבוצת כדורגל נשים.
אצטדיון הקבוצה
השיפוץ המקיף הראשון באצטדיון נעשה שנתיים לאחר חניכת האצטדיון ב-1927. ב-1952 נסגר שוב לשיפוצים ובשנת 2004 הוחלף הדשא הטבעי בדשא מלאכותי ובהתקני שמע מודרניים. ב-2010 הוענק לאצטדיון דירוג של רמה 2 בדירוג האצטדיונים של אופ"א, שמאפשרים לאצטדיון לארח את משחקי הסיבוב הראשון והשני של מוקדמות ליגת האלופות והליגה האירופית. ב-2011 הותקן לוח תוצאות מודרני.
במאי 2020 הנהלת הקבוצה הודיעה על כוונתה לבנות אצטדיון חדש בעיר, על פי עיצוב דומה לגזפרום ארנה בסנקט פטרבורג שיכיל עד 20,000 מושבים.
אדנקו סבחת-חיימוביץ'
סבחת-חיימוביץ' היא אחת משתי השופטות הראשונות מיוצאי אתיופיה בישראל (יחד עם אסתר טפטה-גרדי).