cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
חוסה קלמנטה אורוסקו
בחזרה למקסיקו
בשובו למולדת ב-1935 קיבל אורוסקו הזמנות רשמיות רבות. לפי הזמנת הממשלה יצר את הפאנל המלבני הגדול הקרוי "קתרסיס" הנמצא בהיכל האמנויות במקסיקו סיטי, ממול לפאנל של ריברה "El hombre en la encrucijada" - "האדם בצומת". התמונה של אורוסקו מציגה את סכסוך האלים בין האדם המודרני לעולם הכאוטי הממוכן המקיף ומדכא אותו. בשנים 1936–1939 בגוודלחארה צייר אורוסקו שלוש יצירות מוראליות גדולות: אחת מהן הוא הציור ההיסטורי "העם ומנהיגיו" - הנמצא בארמון המושל של מדינת חליסקו. אחרת, באוניברסיטה (1936), כוללת ציורים המקשטים את כיפת הבניין ואת הקירות של החלק השטוח של האמפיתיאטרון בכיפה רואים אלגוריה על האדם, על הישגיו בחינוך ובמדע. נוצר טריפטיך מוקדש למאבק לשחרור מקסיקו, שבו בולטת דמותו של מיגל אידלגו בציור ענק. היצירה השלישית ממוקמת בבניין העתיר של אוספיסיו קבאניאס (1939-1937) והיא נחשבת לאחת מיצירות המופת של אורוסקו. היא מעין סינתזה של ההשקפה ההומניסטית של האמן, ודנה במקורות אמריקה והתפתחותם שלה ושל העולם. יצירה מונומנטלית זו כוללת 40 פרסקואים המכסים חלקים אדריכליים שונים של מכלול הקפלה מן המאה ה-19, שנבנתה לפי תוכניותיו של מנואל טולסה: בכיפה, טימפאן תומך, פנדנטיבות, על שמונה קמרונים ו-14 פאנלים, ובנוסף עוד קטעים מינוריים. הציור "האיש שנבלע בלהבות" מסכם את הנושאים ומהווה מעין שיא בעיבוד הנושא פרומתאוס. ב-1940 הוא עבד על ציורים חדשים בספריית "גבינו אורטיס" בחיקילפאן במדינת מיצ'ואקאן ועל עוד אחד שהביא אותו למוזיאון לאמנות מודרנית בניו יורק במסגרת התערוכה "עשרים מאות שנה של אמנות מקסיקנית": הציור Dive Bomber המתאר את הסכנה המאיימת על האנושות: רוח המלחמה.
בית המשפט לצדק של האומה
בשנת 1941 יצר אורוסקו פאנלים (tableros) שנועדו לבניין בית המשפט לצדק של האומה במקסיקו סיטי. מדובר בארבעה פאנלים המוקדשים לשלושה נושאים ראשיים: בשני פאנלים - נושא הצדק, נושא יישום המשפט, הנתקף מתוך גישה סאטירית, לגבי מעשי העוול והשגיאות התכופות שבו, הוקעת הדמגוגים, השלרטנים והפוליטיקאים המדברים גבוהה על חירות ודמוקרטיה אך פועלים הפוך ממה שאומרים. פאנל אחר הוא הד לנכסי הארץ ותפוקתה. תוכן ציוריו של אורוסקו גרם למחאה של ראשי בית המשפט שדרשו להחליף את הציורים.
יצירותיו האחרונות
בשנים 1941–1944 עסק אורוסקו בציורי שוואלט ועבד על ציור קיר המקשט את הקמרון ואת הקירות של בית המקהלה של הכנסייה העתיקה "ישו הנוצרי" (Iglesia de Jesús Nazareno) שליד בית החולים בעל אותו השם, כשהנושא המרכזי ביצירה הוא האפוקליפסה. ב-1943 היה אורוסקו חבר מייסד בקולגיום הלאומי. ב-1946 התמנה לצידם של סיקיירוס ושל ריברה, לחבר בוועדה לציורי קיר של המכון הלאומי לאמנויות. ב-1947 הציג יצירותיו בארמון האמנויות. באותה שנה עבד בקפלה של הפארק צ'פולטמוק במקסיקו סיטי. שוב בגוודלחארה צייר ב-1948–1949 את תקרת בית הנבחרים. הדמות המרכזית בציורים אלה הוא מיגל אידיאלגו, משחרר העבדים, שנראה יותר שלו ומהורהר מן הדמות בבית המדרגות של הארמון. המשיך לעלות על סולמות וצייר קירות על אף החמרה במחלת הלב וקוצר נשימה שליווה מדי פעם העלייה על מדרגות. אחת היצירותיו האחרונות שלו הייתה תמונת הענק "חוארס נולד מחדש" משנת 1948. בשלהי חייו אורוסקו יצר רישומים וליתוגרפיות פחות ופחות פיגורטיביים, בהשראת מסורות מקסיקניות, על המוות ועל התקופה הפרה-קולומביאנית. ב-1947 הוא אייר את ספרו של ג'ון סטיינבק "הפנינה".
חייו הפרטיים
אורוסקו היה נשוי משנת 1923 למרגריטה ואיאדארס. נולדו להם שלושה ילדים:קלמנטה, אלפרדו (נפטר ב-2006) ולוקרסיה.
סגנונו
לצד ריברה וסיקיירוס היה אורוסקו חלק מקבוצת יוצרי ציורי קיר מקסיקנים מונומנטליים, בעלי צביון אקפרסיוניסטי. הם בישרו את המגמות ה"נאו-איקוניות" או "נאו-ייצוגיות" שפעלו במקסיקו עד שנת 1960. סגנונו של אורוסקו מתאפיין במעין ריאליזם אקספרסיוניסטי, המתכתב עם המסורות האמנותיות העתיקות המקסיקניות, לרבות אמנות האצטקית, בעל היקף רחב ומונע על ידי דינמיזם עוצמתי. להבדיל מריוורה ומסיקיירוס, התייחס אורוסקו למצב קיום האדם מתוך נקודת מבט אפוליטית. הוא התעניין בערכים האוניברסליים ושם פחות דגש על הערכים הלאומיים. תמונותיו האופייניות יותר משדרות מסר על יכולתו של האדם לשלוט בגורלו וחירותו מול הגורמים ההיסטוריים, הדתיים והטכנולוגיים. שאיפתו להעניק לציוריו יכולת לריגוש משמעותי, גרמה לו לעצב אותן בעזרת קווים וצבעים פשוטים, שימוש בסמלים של המיתולוגיה העתיקה האינדיאנית, כמו גיבורים הלובשים מסיכות טקסיות, גרוטסקיות וקודרות, המזכירות את שימושם של ארנסט לודוויג קירכנר במסיכות אפריקניות ושל נולדה במסיכות מאוקיאניה ותוך אומץ בפירושם של המוטיבים בני תקופתו ושל הערכים החברתיים. היו ביצירותיו גם זיקה מסוימת אל הפיקטוגרמות הדתיות האצטקיות וגם אל אמנות הבארוק הספרדי ואמנותו של ואן גוך.
מורשתו
אמנותו, ובעיקר סגנונו האקספרסיוניסטי, ריתקה בזמנו אמנים צעירים אמריקאים, ביניהם ג'קסון פולוק, איסאמו נוגוצ'י, בן שאן, פיליפ גסטון וג'ייקוב לורנס והשפיע על שלבים מדרכם האמנותית. בשנים 1960–1970 יצירתו של אורוסקו שימשה השראה לדור חדש של ציירי קיר אמריקאים ומקסיקנים בתחום האמנות הציבורית
---קרלוס פואנטס---
קישורים חיצוניים
Jim Tuck Tragedy and triumph the drama of Jose Clemente Orozco site Mexconnect 2000 Jose Clemente Orozco - Man of Fire Jacquelynn Bass
טרומפ-לויל
טְרוׂמְפּ-לוֹיל (Trompe-l'œil במקור מהביטוי בצרפתית: [tʁɔ̃p lœj] שפירושו "להונות את העין") היא טכניקת אמנות המשתמשת בדימויים מציאותיים ליצירת אשליה אופטית המדמה כאילו האובייקט המתואר קיים בשלושה ממדים. שיטת אמנות זו קיימת גם באדריכלות ונקראת "הפרספקטיבה הכפויה".
היסטוריה
מקורה של אמנות זו היא בתקופת ה"בארוק", אולם טכניקה זו של "אשליה פרספקטיבית" קדומה אף יותר. ממצאים ארכאולוגיים מראים שימוש בטכניקה זו בציורי קיר כבר ברומא העתיקה, ופומפיי.
גרסה של סיפור יווני עתיק מספרת על תחרות בין שני ציירים נודעים: זאוקסיס (נולד בסביבות 464 לפנה"ס) צייר אשכול ענבים שנראה כה טבעי עד כי ציפורים החלו קרבות ומנקרות בבד הציור, על כך ענה לו פראסיוס בכך שצייר וילון. מאחר שזאוקסיס היה כל כך מרוצה מבחירתן של הציפורים בענבים דרש כי יסירו את הווילון. משגילו לו כי מדובר בציור של וילון ויתר על הפרס משום שהוא היתל בציפורים אך פראסיוס היתל בו, האומן.
בתקופת הרנסאנס
בתקופת הרנסאנס ציירים איטלקיים כגון אנדראה מנטניה (1431–1506), ומלוזו דה פורלי (1438–1494) ערכו ניסיונות בפרספקטיבה, בעיקר בציורי תקרה בפרסקו בין השאר באמצעות הנמכת האופק כדי להגביר את תחושת המונומנטליות.
אמנים נוספים התנסו בפרספקטיבת "טרומפ-לויל" בתקופת הרנסאנס, ביניהם אנטוניו דה קורג'ו (1489–1534), ויטורה קרפצ'ו (1465–1526), וכן ז'אקופו דה ברברי שבכל ציוריו ניתן לראות פרטים המצוירים בפרספקטיבת "טרומפ-לויל", ביניהם זבוב על מסגרת הציור, וילון המסתיר את הציור חלקית, פיסת נייר שנראית כמחוברת לגוף הציור, וכן גוף אדם שנראה ממש כמטפס ויוצא מגוף הציור עצמו, הכל בשיטת הציירים זאוקסיס ופראסיוס.
בסמינר בשנת 1964 הבחין הפסיכואנליטיקאי הצרפתי ז'אק לאקאן (1901–1981) כי המיתוס של שני הציירים חושף היבט מעניין של הקוגניציה האנושית, בעוד שבעלי חיים מעדיפים דברים שיטחיים בני אדם תמיד יחפשו את הדבר המוסתר שמעבר.
בארכיטקטורה
במאה ה-17 שילבו ציירים רבים פרספקטיבות "טרומפ-לויל" ואשליות אמנות למיניהם בארכיטקטורה, כשהם "מגדילים" בעזרתם חדרים על ידי "פתיחת" החלל בקיר או בתקרה.
בין הדוגמאות הבולטות ניתן למצוא את "האלגוריה של ההשגחה האלוקית" בארמון ברבריני של האמן פייטרו דה קורטונה, ואת "Apotheosis of St Ignatius" על תקרת הכנסייה הרומית של סנט איגנציו מאת האמן אנדריאה פזו.
רגימנט הרובאים (בריטניה)
היסטוריה
הרגימנט הוקם כאמור בשנת 2007 לאחר איחוד וסיפוח של הרגימנטים מהדיוויזיה הקלה, גם זאת לאחר שורה של איחודים ושינויים מבניים לאורך ההיסטוריה של יחידות הרגימנט. לגדודים השונים ברגימנט מורשת ייחודית ומאחוריהם היסטוריה ארוכה ומפוארת, כל אחד בנפרד. המונח רובאי (Rifleman) הוא מונח אשר התייחס בראשית הדרך לחיילים שחומשו ברובה מחורץ ולא רובה בעל קנה חלק כמו המוסקט. בין המאה ה־18 לבין אמצע המאה ה־19, צבאות עשו שימוש נרחב בכוחות חיל רגלים חמושים במוסקטים, כאשר כוחם התבטא יותר בכמות ורציפות אש של שורת חיילים אל מול האויב ופחות בדיוק האש. לקראת סוף המאה ה־18 החלו להופיע רובים בעלי קנה מחורץ אשר העניקו דיוק רב יותר, אך דרש גם זמן רב יותר לטעינה. לכן, כדי לעשות שימוש בנשק החדש היה צורך בבניה של יחידות מיוחדות אשר להם תהיה טקטיקה ייעודית לירי מדויק יותר בשדה הקרב.
בבריטניה בשנים הראשונות של המאה ה־19 הוקמו הרגימנטים הראשונים שעשו שימוש ברובים המחורצים, הם פעלו בתפקיד חיל רגלים קל ולכן לא פעלו בשורות הצבא הרגילות אלה לפני ההתקדמות כאשר הם נלחמים קרבות קטנים ומפוזרים יותר אל מול חיל הרגלים הקל של האויב. שלא כמו שאר הצבא הבריטי (שלבש ברובו מעילים אדומים), לבשו הרובאים מדים ירוקים כהים אשר העניקו להם יותר הסוואה בלחימה מפוזרת, בנוסף שיטת הלחימה בשנים הראשונות הייתה של לחימה בזוגות משום הזמן הרב שלקח לטעון את הנשק, כך כל חייל חיפה על חברו. ניתן לומר שהופעת הקלעים בשדה הקרב היוותה מהפכה אמיתית, כשהם מוסווים יותר ופועלים בדיוק וחשיבה רבה יותר, כך יכלו לצלוף מרחוק בקצינים ומטרות 'איכותיות' ובכך לתרום תרומה עצומה בשדה הקרב.
באמצע המאה ה־19, הופיעו הרובים הבריחים והטכנולוגיה הפכה את כלי הנשק למדויקים יותר ומהירים לטעינה, כך דעך מקומם הייחודי של הרובאים בשדה הקרב. עם זאת, השם 'רובאי' ממשיך להתקיים עד ימינו, יחידות רובאים בצבא הבריטי נשתמרו כחיל רגלים קל. בשנים האחרונות, בעיקר החל משנות ה־60 של המאה ה־20, הצבא הבריטי נמצא בתהליך של צמצום ואיחוד מספר רב של יחידות. יחידות הרובאים ההיסטוריות אשר שירתו בצבא הבריטי במהלך כ־200 שנים, אוחדו גם הם לכדי 'רגימנט הרובאים' אשר כיום משמר את מסורת הרובאים בצורת כובעים וכומתות ירוקות כהות, צבעי הרגימנט (ירוק אדם ושחור) וסמל הקרן של הרובאים.
הגדוד הראשון
הגדוד הראשון הורכב על ידי איחוד וסיפוח של הגדוד ה־1 של 'רגימנט חי"ר קל דבונשייר ודורסט' והגדוד ה־1 של 'רגימנט החי"ר הקל גלוסטרשייר, ברקשייר ווילטשייר המלכותי'.
הגדוד השני והרביעי
שני הגדודים, השני והרביעי, מהווים סיפוח של שני הגדודים של 'רגימנט המעילים הירוקים המלכותי' (Royal Green Jackets). הגדוד הראשון הפך לגדוד השני והגדוד השני הפך לגדוד הרביעי ב'רגימנט הרובאים'. רגימנט המעילים הירוקים נוסד בשנת 1966 על ידי איחוד שלושה רגימנטים, כל אחד לכדי גדוד ברגימנט החדש. עד לשנה זאת שלושת הרגימנטים היו; 'רגימנט החי"ר הקל אוֹקספוֹרדשַייר ובַּקינגהַמשַייר', 'קורפוס הרובאים של המלך' ו'חטיבת הרובאים (של הנסיך)'.
הגדוד השלישי והחמישי
שני הגדודים הורכבו משני מהגדודים ה־1 וה־2 של 'רגימנט הרגלים הקל' (The Light Infantry) אשר פורק עם הקמת הרגימנט החדש. רגימנט החי"ר הקל נוסד גם הוא על ידי סיפוח ואיחוד מספר רגימנטים בשנת 1968, רגימנטים אלו היו; 'החי"ר הקל סומרסט וקורנוול', 'החי"ר הקל יורקשייר של המלך', 'החי"ר הקל שרופשייר של המלך' ו'החי"ר הקל דורהם'. רגימנט החי"ר הקל איחד ארבעה רגימנטים קלים, לכן לא היה רגימנט קלעים.
הגדוד השישי, השביעי והשמיני
הגדוד השישי היה סיפוח של 'רגימנט הרובאים המתנדבים' (Rifle Volunteers), הגדוד השביעי הורכב מסיפוח של 'רגימנט הרובאים המתנדבים המלכותי' (Royal Rifle Volunteers) הנוסף לפלוגות מ'רגימנט המעילים הירוקים המלכותי' אשר שירתו עד אז ברגימנט לונדון. גדוד המילואים השמיני הוקם בנובמבר 2017 והוצב תחת פיקוד החטיבה ה־38, הגדוד איגד את פלוגות המילואים E, D ו־Y.
דרגון בול Z: ברולי: הסופר סאיין האגדי
דרגון בול Z: ברולי: הסופר סאייה האגדי (באנגלית: Dragon Ball Z: Broly – The Legendary Super Saiyan, ביפנית: ドラゴンボールZ 燃えつきろ!!熱戦・烈戦・超激戦) הוא סרט קולנוע יפני מסוגת האנימה. את הסרט ביים שיגיאסו ימאוצ'י. היה זה הסרט השמיני המבוסס על הסדרה "דרגון בול Z".
ברוך הורוויץ
הרב ברוך הורוויץ (נולד בשנת תר"צ, 1930) הוא מייסד וראש ישיבת דבר ירושלים לחוזרים בתשובה בירושלים.
קורות חייו
נולד בפרנקפורט, גרמניה בשנת תר"ץ. שם שימש סבו הרב דר. מרדכי הלוי הורוויץ כרב ראשי. נינו של הרב יעקב אטלינגר בעל "ערוך לנר". בצעירותו היגרה משפחתו לאנגליה. כנער למד בישיבת "שערי ציון" שלצד קהילת הרב מונק בלונדון לאחר מכן למד בישיבת גייטסהד, משם עבר לישראל כדי ללמוד בישיבת חברון בירושלים. כשחזר ללונדון הוסמך לרבנות על ידי הרב שמואל יוסף רבינוב ונבחר לכהן כרב הקהילה המרכזית "סנטרל שול" במנצ'סטר. שם ייסד כולל אברכים, סמינר לבנות, שיעורי תורה לבעלי בתים, ועד לשחיטה כשרה וועד לשמירת שבת. כיהן כחבר בית הדין במנצ'סטר שבראשות הרב יצחק יעקב וייס. שימש כרב הסטודנטים באוניברסיטאות מנצ'סטר, ובמסגרת תפקידיו היה פעיל בהפצת יהדות בקרב סטודנטים וצעירים יהודים באנגליה. ארגן שבתות אירוח לנוער חילוני בישיבת גייטסהד.
בשנת 1971 עלה לישראל והתיישב בירושלים. עם בואו ייסד את ישיבת דבר ירושלים לחוזרים בתשובה לצעירים ממדינות אנגלוסקסיות.
יחד עם בנו הרב יהודה אהרן הורוויץ עומד בראש "מכון הערוך לנר" העוסק בההדרת כתבי הרב אטלינגר. בניו האחרים: הרב ישעיה הורוויץ מארגון ערכים, והעיתונאי יצחק הורוויץ. אחד מחתניו הוא נכדו של הרב אברהם פרבשטיין, ראש ישיבת חברון.
דרגון בול Z: ברולי: הסופר סאיין האגדי
עלילה
באותו הזמן, שאר חבורת לוחמי ה-Z נמצאת בפיקניק בפארק, כשלפתע נוחתת באמצע הפארק חללית מסתורית ומתוכה יוצא סאיאני העונה לשם פאראגוס, שמזמין את וג'יטה לכוכב בשם "כוכב וג'יטה החדש" כדי שיהיה מלכם. וג'יטה מסרב, אך לאחר שפאראגוס מספר לו על אגדת הסופר סאיין האגדי שזורע הרס ברחבי היקום, וג'יטה נענה בחיוב לאחר שהובטח לו כי יזכה להילחם ולעצור אותו. וג'יטה מחליט לטוס יחד עם פאראגוס לכוכב המרוחק. כשהם חושדים בכוונותיו של פאראגוס, מצטרפים למסע טראנקס מהעתיד, גוהאן, קרירין, מאסטר רושי (השיכור) ואולונג.
פאראגוס וחלליתו מגיעים לכוכב שם הוא מכיר לחבורה את בנו, ברולי, ויחד הוא ווג'יטה הולכים לחפש אחרי אותו הסופר סאיין האגדי. שאר החבורה מטיילת בכוכב העוין שם הם פוגשים את השאמוסיאנים, גזע של חייזרים נמוכי קומה, שמועסקים בעבודות פרך. השאמוסיאנים טוענים שפאראגוס הביא אותם לשם בכוח מכוכב הבית שלהם כדי שיהיו עבדיו, באיום כי אם לא יעשו כן הוא ישמיד את כוכב הבית שלהם. החבורה נלחמת כנגד חבורה של נוגשי עבדים שמתעללים בשאמוסיאנים, כשלפתע מגיע גוקו באמצעות טכניקת ההשתגרות המהירה שלו - גלי האנרגיה שהוא עקב אחריהן מהכוכב של המלך קאיו הובילו אותו לכאן.
עד מהרה לוג'יטה נמאס מכל הסיפור והוא פונה ללכת חזרה לכדור הארץ. באותו זמן שאר החבורה מגיעים לפאראגוס ומעמתים אותו עם האמת על הניצול וההתעללות בעבדים השאמוסיאניים בכוכב. העימות נקטע ברגע שברולי, ששוב קלט את גוקו, נכנס להתקף זעם ומאבד שליטה לחלוטין, ובהתקף הזעם שלו הוא מצליח להשתחרר משליטת אביו בכך שהוא גורם למכשיר השליטה להישבר. פרץ הזעם האדיר והבלתי נשלט גורמים לברולי להשתנות לצורה האולטימטיבית שלו: הסופר סאיין האגדי. בעזרת הכוח הברוטלי שלו, ברולי פונה להתנפל על גוקו ולהכות אותו קשות. שאר לוחמי הZ מנסים לעזור לגוקו, אבל אף אחד לא יכול לעמוד כנגד כוח אדיר שכזה. רק וג'יטה ההמום נשאר בצד.
פאראגוס מגלה לווג'יטה כי ברולי הוא בעצמו הסופר סאיין האגדי. הוא מספר לוג'יטה שברולי נולד עם רמת כוח של 10,000. הוא גילה לו שהמלך וג'יטה ציווה על עבדיו להרוג אותו ואת התינוק, אך באותו זמן פריזה פוצץ את כוכב וג'יטה וכל מי שהיה על הכוכב נהרג חוץ מפאראגוס ובנו התינוק שהצליח לייצר בלא מודע מגן סביבו. עם הזמן ברולי גדל והפך לילד פרא חסר שליטה ובעל כוח אדיר שמפוצץ כוכבי לכת בשביל הכיף, ועיוור את אביו בעין אחת בזמן שהאחרון ניסה להשתלט על התקפי הזעם שלו. בעזרת מדענים חייזריים הוא הצליח להרכיב מכשיר לשליטה מוחית, ובעזרתו התחיל לאמן את ברולי למטרה אחת ויחידה: נקמה במלך וג'יטה ובבנו שניסו לחסל אותם. הוא מגלה לוג'יטה שכל הסיפור שבגינו הוא הביא אותו לכוכב היה תרמית ובקרוב יגיע כוכב שביט שישמיד את הכוכב יחד עם כל מי שנמצא עליו חוץ מברולי הבלתי מנוצח.
הקרב ממשיך להשתולל וגוקו, גוהאן וטראנקס מהעתיד מוכים קשות על ידי ברולי, ולא יכולים אפילו לגעת בו. ברולי משמיד בקלות תוך כדי זה את כוכב הבית של השאמוסיאנים, שרחוק מאוד מהכוכב שבו הם נמצאים. העזרה מגיעה מפיקורו, שנותן לכל לוחמי הZ הפצועים שעועיות קסם שמחזירים להם את כוחותיהם, ומדרבן את וג'יטה לצאת ולהילחם, אבל גם וג'יטה ופיקורו מובסים בקלות על ידי ברולי. פאראגוס שמאס בבנו שיצא מכלל שליטה מנסה להימלט מהכוכב עם חללית, אבל ברולי מגיע ומועך את החללית ובכך מוחץ את אביו למוות ומשליך את החללית לכוכב השביט המתקרב.
גוקו מאתגר את ברולי שוב פעם, אבל שוב מוכה קשות פעם אחר פעם. השביט ממשיך להתקרב לכוכב. למרות זאת לגוקו יש תוכנית, הוא מבקש מכל הלוחמים שנמצאים בזירה להעביר לו את האנרגיה כדי שיוכל לא רק לשרוד את מתקפותיו של ברולי אלא גם להביס אותו. כולם מעבירים את האנרגיה לגוקו פרט לוג'יטה שלא עושה זאת בגלל הגאווה הסאיאנית שלו. ברולי פונה לחסל את גוקו, ובאותו הרגע וג'יטה משתכנע ומעביר לגוקו את האנרגיה שלו. גוקו לא רק שמצליח לעצור את המכה הניצחת שברולי עמד להנחית עליו, אלא גם מצליח להביס את ברולי ולפוצץ אותו לחלקים למראית עין.
לאחר תבוסתו של ברולי, השביט עומד להתנגש בכוכב, ורגע לפני שהוא מתנגש גוקו מצליח לשגר את כולם לחללית של תאגיד קפסולה. גוקו והחבורה חוזרים לכדור הארץ... לידיה של צ'י צ'י שעדיין נזעמת מהיעלמותו המוזרה של בעלה.
הפקה
היות שהסרט הופק כמעט במלואו על ידי אולפני טואי, הוא איננו מבוסס על המאנגה "דרגון בול" שכתב אקירה טוריאמה. על כן הוא לא נחשב כחלק מהקאנון העלילתי של יקום דרגון בול, ולכן קשה למקם את אירועי הסרט על ציר הזמן הרשמי של הזיכיון. עם זאת, הרעיון לדמותו של ברולי הגיע מאקירה טוריאמה עצמו, שאף עיצב בעצמו את הדמות לצורך הסרטים.
על פי המגזין Daizenshuu עלילת הסרט מתרחשת בזמן סאגת משחקי סל, בימים שחלפו מאז שגוקו יצא מחדר הזמן והנשמה עד לתחילת הטורניר של סל.
דמותו של ברולי זכתה להצלחה ולפופולריות רבה שאף הביאו את טואי ליצור שני סרטי המשך, ברולי מכה שנית וביו-ברולי, שגם הם לא נחשבים חלק מהקאנון העלילתי של יקום דרגון בול. למרות הכל דמותו של ברולי עדיין מוערצת על ידי מעריצים רבים שחיכו במשך זמן רב להכנסת דמותו של הסאיאני בעל הכוח האדיר לקאנון של יקום דרגון בול, דבר שאכן קרה לאחר ההכרזה על הסרט דרגון בול סופר: ברולי כחלק מהעלילה של דרגון בול סופר, סרט שהתבסס על מאנגה של אקירה טוריאמה והופק על ידי טואי בשיתוף פעולה מלא עם טוריאמה.
לאחר יציאתו, הסרט נכלל במארזי הDVD של טואי, וביניהם "The Dragon Box" המארז שכלל את 13 סרטי דרגון בול Z. גם Funimation, הסטודיו האמריקני שהפיק את הדיבוב באנגלית, כלל את הסרט במארזי DVD, כשהמארז הנפוץ ביותר היה המארז שכלל את שלושת סרטי ברולי ("הסופר סאיין האגדי", "מכה שנית" ו"ביו ברולי") ביחד. הסרט אף זכה למספר רימסטרים לאורך השנים.
מוזיקה
הפסקול עבור המקור היפני הולחן על ידי שונסוקה קיקוצ'י, שהלחין את המוזיקה גם עבור שאר האנימה. הפסקול של קיקוצ'י נשאר כמו שהוא גם בדיבוב העברי.
בדיבוב האנגלי של הסטודיו האמריקני Funimation, הפסקול של קיקוצ'י הוחלף בפסקול משלהם שהולחן על ידי המלחין מארק מאנזה, שהלחין גם את המוזיקה עבור הדיבוב האנגלי של דרגון בול GT. בפסקול שולבו גם שירי רוק ומטאל של להקות מוכרות, וקטעים אינסטרומנטליים שונים, שנקנו על ידיהם ברישיון והותאמו במיוחד לקטעים שבסרט. דבר דומה נעשה על ידי Funimation גם בסרטים שקדמו לו, לורד סלאג ונקמתו של קולר וגם בסרט המאוחר יותר ברולי מכה שנית. בהוצאות הDVD המאוחרות יותר שפאנימיישן הוציאה, ניתן לבחור האם לנגן את הסרט עם הפסקול המקורי היפני, או עם הפסקול האמריקני.
השירים שהופיעו בפסקול האמריקני: (מסודרים לפי סדר הופעתם)
NXT TakeOver: San Antonio
NXT TakeOver: San Antonio היה אחד מאירועי השלם וצפה של ארגון ההיאבקות האמריקאי, ה-WWE, השייך לארגון הפיתוח שלהם, NXT. כמו כן, האירוע שודר בערוץ של ה-WWE Network. האירוע נערך ב-28 בינואר 2017, באולם פרימן קולוסיאום שבסן אנטוניו, טקסס וכלל קרבות בין המתאבקים של המותג NXT עקב העלילות, שנבעו ביניהן במהלך התקופה עד לקיום האירוע. האירוע היה האירוע ה-13 בסדרת אירועי NXT TakeOver.
עלילות
האירוע כלל קרבות שנבעו מעלילות מתוסרטות שהתקיימו במהלך התוכנית של NXT. סדרת אירועי NXT TakeOver החלה ב-29 במאי 2014, כחלק מאירועי השלם וצפה של NXT, המשמשת כליגת הפיתוח של ה-WWE, כשערכה את האירוע השני שלה שהועבר בערוץ ה-WWE Network תחת השם NXT TakeOver. בחודשים שלאחר מכן, הביטוי "TakeOver" הפך למותג המייצג את כל אירועי השלם וצפה של NXT. האירוע היה אירוע השלם וצפה הראשון של NXT בשנת 2017.
באירוע NXT TakeOver: Toronto, שנערך ב-19 בנובמבר 2016, DIY (ג'וני גרגאנו ותומאסו צ'אמפה) ניצחו את הריבייבל (דאש ויילדר וסקוט דוסון) בקרב שתיים מתוך שלוש הכרעות וזכו באליפות הזוגות של NXT. כמו כן, באותו הערב, The Authors of Pain (אקאם ורזאר) גברו על TM-61 וזכו בטורניר הזוגות לזכר דאסטי רודס. קרב אליפות נקבע בין שני הזוגות המנצחים לאירוע בסן אנטוניו.
ב-11 בינואר 2017 בפרק של התוכנית NXT, בילי קיי ופייטון רויס תקפו את אסקה בתחילת התוכנית. לאחר שקיי ורויס ניצחו בקרב זוגות את שרה ברידג'ס ומייסי אוואנס, אסקה יצא אל הזירה ותקפה את קיי ורויס. לעומת זאת, קיי ורויס הצליחו לגבור עליה. ניקי קרוס יצאה גם היא לזירה במה שנראה ככוח עזרה לאסקה, אך לאחר שהצליחה להרחיק את קיי ורויס, גם קרוס החלה לתקוף את אסקה. שבוע לאחר מכן, קרב מרובע נקבע ביניהן על אליפות הנשים של NXT לאירוע בסן אנטוניו.
קרבות מקדימים
האירוע נפתח עם הקרב של אריק יאנג מקבוצת SAnitY נגד טיי דילינג'ר. יאנג ביצע את מהלך היאנגבלוד על דילינג'ר ולאחר מכן הצמיד אותו לניצחון.
בקרב השני, רודריק סטרונג התחרה נגד אנדרדה "סיין" אלמאס. סטרונג ביצע את מהלך ה-Sick Kick על אלמאס וניצח בקרב.
לאחר מכן, DIY (ג'וני גרגאנו ותומאסו צ'אמפה) הגנו על אליפות הזוגות של NXT נגד The Authors of Pain (אקאם ורזאר). אקאם ורזאר ביצעו את מהלך הסיום המשותף שלהם, "הפרק האחרון" על צ'אמפה ובכך ניצחו את DIY וזכו באליפות הזוגות.
בקרב הלפני אחרון, אסקה הגנה על אליפות הנשים של NXT בקרב מרובע נגד בילי קיי, פייטון רויס וניקי קרוס. קיי ורויס ביצעו סופלקס משותף על קרוס על שולחן שהיה קרוב לשולחן השדרנים. אסקה ביצעה בעיטות מסובבות, האחד על קיי והאחר על רויס. לאחר מכן, אסקה הצמידה את רויס לניצחון שהקנה לה שמירה על התואר.
סת' רולינס ערך הופעה מפתיעה באירוע כאשר הוא קרא החוצה לטריפל H כדי להתעמת איתו. טריפל H יצא כדי להורות לאבטחה להוציא את רולינס מהאולם. רולינס תקף חלק מצוות האבטחה, אך בסופו של דבר נלקח מחוץ לאולם על ידם.
הקרב המרכזי
בקרב המרכזי של הערב, שינסקה נקאמורה הגן על אליפות ה-NXT נגד בובי רוד. רוד שם לעצמו למטרה להשבית את רגלו של נקאמורה. נקאמורה ביצע על רוד את מהלך הסיום שלו, "קינשאסה", אך רוד הצליח לצאת מההצמדה ברגע האחרון. נקאמורה שוב ביצע שוב את הקינשאסה, אך הוא לא הצליח להצמיד אותו. לאחר מכן, רוד ביצע את מהלך הסיום שלו, הגלוריוס DDT, אך לא הצליח להצמיד אותו לספירת שלוש. רוד ביצע את מהלך זה פעם נוספת כאשר הפעם הוא הצליח להצמיד את נקאמורה לניצחון ובכך זכה באליפות.
אוטמר קומנדה
אוטמר קומנדה (בגרמנית: Othmar Commenda; נולד ב-29 במאי 1954) הוא גנרל אוסטרי בדימוס אשר שימש כראש המטה הכללי של צבא אוסטריה בין השנים 2013–2018.
ביוגרפיה
קומנדה נולד בוולס ב-29 במאי 1954. הוא למד באקדמיה הצבאית התרזיאנית, וב-1975 סיים את לימודיו והצטרף לכוחות הפאנצר של הצבא. ב-1979 מונה למפקד מחלקה ברגימנט הפאנצר ה-14 בעיר הולדתו. בהמשך הועבר לפקד על פלוגה של אונדו"ף. ב-1988 הוא סיים את לימודיו באקדמיה להגנה לאומית, ולאחר מכן החל ללמד טקטיקה באקדמיה להגנה לאומית בווינה עד 1991. ב-1992 מונה למפקד גדוד סיור במיטלסבאך. ב-1994 מונה לסגן מפקד בריגדת הפאנצרגרנדיר ה-3 במאוטרן על דנובה. ב-1996 למד שנה אחת במכללת המלחמה של צבא ארצות הברית, וב-1999 לקח גם קורס בניהול באקדמיית הבונדסוור בהמבורג. לאחר מכן החל למלא תפקידי ניהול ומטה בכירים. ב-2001 הועלה לדרגת בריגדיר וב-2003 הועלה לדרגת גנרל-מיור. ב-2008 מונה לסגנו של הרמטכ"ל אדמונד אנטאכר בידי שר ההגנה נורברט דראבוש.
ב-1 בינואר 2011 פיטר דראבוש את אנטאכר בשל מחלוקת על גיוס החובה לצבא אוסטריה, ומינה את קומנדה כמחליפו. הפיטורין נתפסו באוסטריה כצעד שרירותי וכוחני של דראבוש. גם נשיא אוסטריה היינץ פישר, אשר מתוקף חוקת אוסטריה משמש כמפקד העליון של הצבא האוסטרי, התנגד למהלך של דראבוש, והביע תמיכה באנטאכר. ב-7 בנובמבר פסלה ועדת המינויים הפדרלית את החלטתו של דראבוש, ואנטאכר חזר לתפקידו. ב-23 במרץ 2013 סיים אנטאכר את תפקידו וקומנדה הוחזר לתפקיד. ב-27 ביולי 2018 סיים קומנדה את תפקידו והוחלף בידי רוברט בריגר.
חומצה איקוסנואית-11
חומצה איקוסנואית-11 היא חומצת שומן חד-בלתי רוויה מסוג אומגה 9, והיא חומצה איקוסנואית.
היא הופקה לראשונה בשנת 1934 משמן נתב גדול-סנפיר, על ידי קבוצת מדענים יפנים.
זוהי תרכובת מוצקה בטמפרטורות נמוכות ונמסה ב-23–24 מעלות צלזיוס. היא אינה מסיסה במים.
התנוחה המיסיונרית
התנוחה המיסיונרית היא תנוחת מין שבה, בדרך כלל, האישה שוכבת על גבה והגבר שוכב עליה בזמן שהם מקיימים יחסי מין וגינלים. התנוחה עשויה לשמש גם לפעילות מינית אחרת, כגון מין אנאלי. התנוחה המיסיונרית בדרך כלל מיוחסת לפעילות מינית הטרוסקסואלית, למרות שהיא נפוצה גם בעת קיום יחסי מין בין זוגות חד מיניים.
התנוחה המיסיונרית היא תנוחת המין הנפוצה ביותר. במחקר אמריקאי משנת 1953 שנערך על ידי אלפרד קינסי, 91% מהנשים דיווחו כי הן משתמשות בתנוחה זו יותר מכל תנוחה אחרת. גם חז"ל ראו תנוחה זו כמועדפת, בציינם "הוא מלמעלה והיא מלמטה זהו דרכן של בני אדם".
התנוחה המיסיונרית מועדפת לרוב על ידי זוגות שנהנים מההיבטים הרומנטיים של מגע עור בעור והזדמנויות להסתכל זה בעיני זה ולנשק וללטף זה את זה. העמדה נחשבת גם כעמדה טובה לרבייה. עם זאת, בתנוחה זו יש לאישה פחות שליטה על קצב ועומק החדירה, יחסית לתנוחות אחרות, למשל זו שבה האישה יושבת על הגבר.
גביע ווינר בכדורסל 2023/2024
גביע ווינר בכדורסל לעונת 2023/2024 היא התחרות ה־18 להיווסדו של מפעל גביע ווינר סל. כל קבוצת ליגת העל ייקחו חלק בטורניר מלבד עירוני נס ציונה שתשתתף באותם הימים במוקדמות ליגת האלופות בכדורסל.
הסיבוב הראשון
8 קבוצות ישתתפו בסיבוב הראשון ו-4 קבוצות נוספות שסיימו בעונה שעברה במקומות 1–4 יצטרפו בשלב רבע הגמר, משחקי הסיבוב הראשון יתקיימו באולמות של הקבוצות שסיימו במיקום גבוה יותר בעונה שעברה.
רבע הגמר
בשלב רבע הגמר יפגשו 4 המנצחות מהסיבוב הראשון יחד עם 4 הקבוצות שהצטרפו בשלב זה, החל מרבע הגמר כלל המשחקים יערכו בהיכל קבוצת שלמה בתל אביב.
גמר
בשלב הגמר יפגשו שתי מנצחות חצי הגמר. משחק הגמר יתקיים ב־1 באוקטובר 2023 בעיר תל אביב-יפו.
אדר קטן-עלים
אֶדֶר קְטַן-עָלִים או אֶדֶר חרמוני (שם מדעי: Acer monspessulanum) הוא מין בסוג עץ האדר. זהו עץ נמוך ונשיר, הגדל באזורים ים תיכוניים, ממרוקו ופורטוגל ועד ישראל, טורקיה, סוריה ולבנון, אך גדל צפונה ומגיע עד הרי היורה בצרפת והרי אייפל בגרמניה.
עצים אלה יכולים להגיע לגובה של 10 - 15 מטרים (ולעיתים נדירות 20 מטרים). קוטרו של הגזע יכול להגיע ל-75 ס"מ. בעצים צעירים קליפת הגזע חלקה, וצבעה אפור כהה, ובהדרגה הופכת לבעלת חריצים דקים בעצים זקנים.
עלי העץ נגדיים, ושסועים לשלוש אונות. העלים מאדימים לקראת השלכת.
אדר קטן-עלים בישראל
העץ מוכרז כצמח מוגן בישראל.
האדר קטן העלים גדל בבתי גידול טבעיים בלבד. בארץ ישראל העץ גדל לגובה נמוך, ונראה כשיח. הוא גדל על מורדות החרמון בלבד, בעיקר בקרבת תחנת הרכבל התחתון.
הסרת עודפי עור
הסרת עודפי עור הוא תהליך ניתוחי, המתבצע על ידי רופאים מומחים בכירורגיה פלסטית. את הניתוח עוברים הן נשים והן גברים בהצלחה רבה, כאשר במסגרת הניתוח הרופא מסיר את העור המיותר מגופו של המטופל.
במרבית המקרים לאחר דיאטה קיצונית וירידה דרסטית במשקל, יישארו עודפי עור לאחר הרזיה שנוצרים בעקבות עודפי עור ורקמות שומן שנותרו תלויים ומדולדלים על הגוף ולא התכווצו בהתאמה למשקל הגוף החדש.
עודפי העור המיותרים אינם רק פגיעה במראה האסתטי של הגוף, אלא גם מהווים סבל באופן יום יומי. הסובלים מתופעת עור עודף מעידים על תופעות לוואי כגון: ריח עז וחריף מהגוף, פטרת כרונית, כיבים ופצעים כרוניים והזעת יתר.
היסטוריה
ניתוחי הסרת עור עודף בוצעו במשך מאות שנים, וישנם תיעודים לכך מהתקופה ההודית והפרעונית במאות ה-18 וה-19 על ביצוע ניתוחים אלו. עם סיום מלחמת העולם הראשונה ופציעתם של מאות חיילים, וכך חלק מהפציעות היו חמורות מאוד, המצריכים ניתוחים פלסטיים, על מנת לשחזר את האיברים, שנפגעו על מנת לחזור לחיים תקינים. תחום הכירורגיה הפלסטית כתחום ברפואה, החל רק בשנות ה-60 של המאה ה-20.
מידע על העור האנושי
לעור האנושי יש שלוש שכבות:
לעור ישנם תפקידים רבים, מכיוון שהוא נמצא על שטח הגדול ביותר בגוף האדם. תפקידים אלו כוללים:
יש לעור תכונה מיוחדת העור מסוגל להימתח ללא הגבלה, כל עוד מופעל עליו לחץ מתון. מצב זה קורה, בעיקר בשעת ההיריון, העור מתמתח בהתאם לגודל הרחם ללא כל בעיה, כמו כן, במצבים של השמנה ניתן לראות, שהעור נמתח בהתאם לעודפי השומן הנוספים בגוף. אולם, לעומת היכולת המדהימה של הגוף להימתח בהתאם לצורך, ההתכווצות למצב הקודם מוגבלת, והיא תלויה במגוון גורמים שונים, המשפיעים על אופן ההתכווצות בחזרה.
בין גורמים אלו ניתן למנות את הגנטיקה לה תפקיד חשוב בעניין הזה, כהי עור נוטים פחות להתקמט כי הם בעלי שכבת דרמיס עבה, כמו כן לגברים יש אפידרמיס עבה יותר מנשים, ולגיל יש השפעה רבה על יכולת התכווצות העור.
עם השנים האפידרמיס הופך להיות דק, וכן תופעה זו גורמת לכך, שייצור המלנין בעור משתבש והופך להיות לא אחיד, וכך נוצרים כתמים על העור. תופעה המכונה על ידי הרפואה כ"פיגמנטציה".
השנים אינן פוסחות גם על השכבה השנייה, וכך הדרמיס מאבד מחוזקו, בגלל סיבי הקולגן שנעלמים במשך השנים, וכן מאבד מתכונתו האלסטין, האחראי על גמישות העור.
החומצה היאלורונית, שהיא חומר נוסף האחראי על גמישות העור נעלמת אף היא, דבר הגורם לכך שיש היעלמות של שומן תת-עורי בלחיים סביב העניים, ברקות, ועוד.
דלדול האפידרמיס ודיקוק השומן התת-עורי תורם להופעת קמטים אופייניים באזור, שבין האף לזוויות הפה, וכן הצוואר מאבד מהשומן התת-עורי, דבר הגורם לו להיות נפול, השומן והעור זולגים למטה, ובבטן מופעים קמטים קטנים שונים, ויש עודפי עור שזולגים החוצה.
עודפי עור לאחר הרזיה משמעותית, הריונות ולידות
ניתן לראות כי הסיבות לעור עודף הן רבות וכך אנשים הסובלים מתופעה זו באופן קיצוני במיוחד, הם אנשים אשר עברו ניתוח קיצור קיבה ונותרו עם עודפי עור לאחר הרזיה וירידה משמעותית במשקל גופם, ונשים שעברו הריונות ולידות.
ניתן למצוא את האזורים הבאים כמועדים לפורענות, מבחינת עודפי עור לאחר הרזיה. לא כל האנשים יסבלו מעור עודף, אך אלו אשר סובלים מדווחים על עודפי שומן בכמות גבוהה במרכז הגוף, בעיקר בדגש לבטן, צידי האגן, ירכיים, וישבן, כמו כן, גם החזה מעורב בכך ויראה כמרוקן וצונח. איברים נוספים הסובלים מעודפי שומן הם: הזרועות, פנים, וצוואר.
עודפי העור גורמים לכך, שישנו עיוות בצורת האיבר, היקף האיבר נותר גדול, וכך הוא מפריע בהתאמת ביגוד, וכן תורם למגבלות פיזיות רבות ושונות. הטיפול בהסרת השומן נעשה, על ידי אבחון של רופא מומחה בלבד.
סוגי ניתוחים
עודפי עור נוצרים במקומות שונים בגוף האדם, ולכן ניתוח להסרת העור העודף יתקיים בניתוחים מסוגים שונים כגון:
שיטות מקובלות
קיימים מספר שיטות להסרת עודפי העור בניתוח:
זמן החלמה
הניתוח להסרת עור עודף מתבצע בהרדמה מלאה, לאחר שהמטופל מתעורר מההרדמה, הוא לא יחוש כלום, אבל רק לאחר שתפוג ההרדמה, הוא יתחיל להרגיש אי נוחות וייתכן שגם כאב סביר המופיע לאחר כל ניתוח כירורגי.
סיבוכים והשלכות
ניתוח הסרת עודפי עור הוא ניתוח כירורגי לכל דבר, הכולל סיבוכים והשלכות רפואיות שונות:
ריקי נקאיה
קריירה
נקאיה התחרה באולימפיאדת לונדון 2012 וזכה במדליית הכסף בקטגוריית המשקל עד 73 ק"ג. בקרב הראשון הוא ניצח באיפון את קייל מקסוול מהברבדוס לאחר תרגיל קוזורה-קמי-שיהו-גטאמה. בשמינית הגמר הוא ניצח באיפון את סוסו פללשווילי הישראלי לאחר תרגיל טטה-שיהו-גטאמה וברבע הגמר הוא ניצח בזכות עונשים את ראסול בוקייב הטג'יקיסטני. בחצי הגמר נקאיה גבר על דקס אלמונט ההולנדי ובגמר הוא התמודד מול מנסור איזייב הרוסי והפסיד בניקוד יוקו.
נקאיה מחזיק בשלוש מדליות מאליפויות העולם, שתי מדליות זהב (2011 ו-2014) ומדליית כסף (2015). באליפות אסיה הוא זכה במדליית כסף (2011).
STS-78
STS-78 הייתה המשימה ה-20 של מעבורת החלל קולומביה. המטרה העיקרית הייתה המשך חקר חוסר כבידה, מדעי החיים והכנות לפרויקט תחנת החלל הבין-לאומית.
נתוני משימה
השיגור בוצע ב-20 ביוני 1996 מכן שיגור 39B במרכז החלל קנדי.
בהגעה למסלול הצוות החל בהכנות לביצוע ניסויים בעזרת מערכת ספייסלאב. התוכנית כללה 40 ניסויים. הניסויים כללו מחקרים מ-10 מדינות שונות ו-5 סוכנויות חלל. הניסויים היו בתחום חוסר כבידה, ביולוגיה ותורת החומרים. בנוסף לכך הצוות ערך ניסוי לביצוע פעולות תחזוקה של טלסקופ החלל האבל. השיטה שפותחה נוצלה בהמשך במהלך טיסה STS-82.
המשימה נמשכה 16 ימים, הטיסה הארוכה ביותר של המעבורת.
המעבורת נחתה במסלול נחיתה מס' 33 במרכז החלל קנדי ב-7 ביולי 1996.
לי שייניין
לי שִׂיֵינִּיֵין (במנדרינית: 李先念, נולד ב-23 ביוני 1909 ונפטר ב-21 ביוני 1992) היה פוליטיקאי סיני ששימש כנשיא הרפובליקה העממית של סין בשנים 1983–1988. לי נחשב לדמות משפיעה מאוד ברחבי הרפובליקה, לאחר שכיהן בפוליטביורו של המפלגה הקומוניסטית של סין מאז שנת 1956. הוא עלה לגדולה בשנת 1976 יחד עם חואה גוופנג. בשיא הקריירה שלו שהתרחש בשנות ה-80 נחשב לי לאחד האדריכלים המשפיעים ביותר על המדיניות הכלכלית בסין לאחר המהפכה התרבותית.
ביוגרפיה
לי הצטרף למפלגה בשנת 1927 ושימש כקפטן צבאי וקומיסר פוליטי עבור הצבא הסיני הקומוניסטי במהלך "המצעד הארוך". לאחר ניצחון הקומוניסטים במלחמת האזרחים הסינית בשנת 1949, מונה לי לאחד המפקדים של הכוחות הקומוניסטיים במחוז חוביי. בשנת 1950 נבחר לי לראש הממשלה של המחוז ובהמשך גם למפקד הכוחות הצבאיים בכל האזור.
בשנת 1954 התמנה לשר האוצר של סין ובאותה השנה נבחר גם לראש ממשלה, תפקיד שהחזיק עד שנת 1980. במהלך המהפכה התרבותית איבד את תפקידו כשר אוצר. בשנת 1976 מילא לי תפקיד מרכזי בחיסול כנופיית הארבעה. עם עלייתו לשלטון של חואה גוופנג, הפך לי ליועצו הכלכלי הראשי והפך לאחד הפקידים החזקים בסין. תקופה זו התאפיינה במתיחות על זהותו של המנהיג העליון- לי או דנג שיאופינג. בשלב מסוים לי אף עזר לדנג לעלות לשלטון. לי האמין בנחרצות בתכנון מרוכז, ולכן לא אהב את הרפורמות הכלכליות של דנג. הוא אף ניסה ליצור תוכנית כלכלית שנויה המחלוקת הדומה לזו של ברית המועצות, המבוססת על פיתוח של התעשייה הכבדה.
בשנת 1983 אומצה חוקה חדשה, ולי מונה לנשיא בגיל 74, לאחר שהתפקיד לא היה מאויש במשך 8 שנים. לפי החוקה, תפקידו של הנשיא היה סמלי, אך מעניק כבוד אל מול חברי המפלגה. לי ביקר בארצות הברית ביולי 1985, והיה ראש המדינה הסיני הראשון שמבקר כך בארצות הברית. בסוף העשור, לי שהתנגד לסגנון חיים מקובע, החליט לפרוש מהנשיאות ולשכנע את שאר מנהיגי השלטון המבוגרים לעשות כמוהו. במהלך אירועי כיכר טיין-אן-מן שאירעו בשנת 1989, תמך לי בשימוש אלים מאוד כנגד המפגינים. הוא המשיך לשרת בממשלה עד מותו בשנת 1992.
ללי היו 3 בנות ובן. הוא נפטר ב-21 ביוני 1992, כמה ימים לפני יום הולדתו ה-83. הלווייתו התקיימה כשבוע לאחר מכן.
ליאור שטרנברג
ליאור שטרנברג (נולד ב-1967) הוא משורר, מתרגם ומורה לספרות.
חייו
שטרנברג נולד וגדל בפתח תקווה ועם לימודיו באוניברסיטה העברית עבר לירושלים והשתקע בה. הוא בוגר החוגים לספרות אנגלית ולספרות כללית והשוואתית, ומאז 1993 מלמד ספרות בתיכון ליד האוניברסיטה שבירושלים. הוא נשוי ואב לשתי בנות.
שטרנברג הוא בוגר כיתת השירה של הליקון לשנת 1995 והיה חבר בקבוצת כתובת מאז הקמתה בשנת 2002 ועד פירוקה בשנת 2012. יחד עם חבריו לקבוצה, השתתף בהקמת פרויקט "מקום לשירה" בירושלים ובעריכת כתב העת "כתובת" ופסטיבל "מטר על מטר".
שטרנברג פרסם עד כה שבעה ספרי שירה, עליהם זכה בין היתר בפרס היצירה לסופרים ומשוררים ופרס נתן יונתן לשירה עברית. בנוסף עוסק שטרנברג בתרגום של שירה ופרוזה, ומתרכז במיוחד בשירה האירית המודרנית.
Salute (שיר)
Salute (בעברית: הַצדָעָה או לְהַצְדִיעַ) הוא סינגל שהוקלט על ידי להקת הפופ הבריטית ליטל מיקס. השיר יצא לאור ב-2 במאי 2014, כסינגל מתוך אלבומה השני של הלהקה בעל אותו השם Salute, על ידי חברות התקליטים סייקו מיוזיק וקולומביה רקורדס.
השיר הגיע למקום השישי במצעד הסינגלים הבריטי.
רקע וכתיבה
השיר נכתב על ידי תומאס בארנס, פיטר קלהר, בן קון, מייגן קוטון, פרי אדוארדס, ג'סי נלסון, לי-אן פינוק וג'ייד ת'ירלוול והופק על ידי TMS. איגוד תעשיית ההקלטות הבריטי העניק לשיר את תואר הזהב, על מכירות של למעלה מ-476,000 עותקים במדינה, מה שהופך אותו לאחד מהשירים הנמכרים ביותר של הלהקה.
בסמוך לצאתו, עלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי, תוך שהצליח לצבור שם למעלה מ-100 מיליון השמעות.
וידאו קליפ
את הווידאו קליפ של השיר ביים קולין טילי. הופעת הבכורה שלו הייתה ביוטיוב ב-2 במאי 2014. הוא מציג את הלהקה רוקדת במחסן תת-קרקעי עם פמליה של רקדנים גברים. כפי שצוין על ידי קדין גריפיתס מ-Bustle, חברי הלהקה נלסון ואדוארדס "אפילו צועדות יחד עם הגברים בשלב מסוים בקליפ".
נכון לאוקטובר 2020, מונה הצפיות של הקליפ עומד על למעלה מ-170 מיליון צפיות.
רות נגה
רות נגה (באנגלית: Ruth Negga; נולדה ב-7 בינואר 1982) היא שחקנית קולנוע, טלוויזיה ותיאטרון אירית. נגה זכתה להכרה כשחקנית בזכות תפקידיה בסדרות "סוכני " ו"עברייני על" ובסרטים "וורקראפט: ההתחלה" ו"לאבינג". על משחקה בסרט "לאבינג" הייתה נגה מועמדת לפרס אוסקר לשחקנית הטובה ביותר ולפרס גלובוס הזהב לשחקנית הטובה ביותר.
ביוגרפיה
נגה נולדה באדיס אבבה, אתיופיה, בתם היחידה של נורה, אחות אירית, ושל ד"ר נגה, רופא אתיופי. בגיל חמש עברה עם משפחתה לאירלנד וגדלה בעיר לימריק שבמערב המדינה. היא איבדה את אביה כשהייתה בת שבע בעקבות תאונת דרכים.
בשנת 2004 סיימה נגה לימודי תואר ראשון בחוג לדרמה של טריניטי קולג'.
קריירה
נגה התפרסמה בבריטניה בשנת 2005 בזכות הופעות במספר סרטים בין היתר, "ארוחת בוקר על פלוטו" של ניל ג'ורדן.
היא ביססה את מעמדה כשחקנית טלוויזיה מוערכת ביותר בזכות תפקידים מוצלחים בסדרות "עברייני על", "אהבה/שנאה", "מדינה חשאית" ובזכות גילום דמותה של הזמרת שירלי באסי בסרט המבוסס על חייה.
בשנת 2013 נגה החלה להתפרסם לאחר ששיחקה בתפקיד המדענית ריינה בסדרת גיבורי העל "סוכני ", כמו כן השתתפה שובר הקופות "מלחמת העולם Z" בתפקיד רופאה.
ב-2016 הופיעה בדרמה ההיסטורית "לאבינג" בתפקיד מילדרד אשתו האפרו אמריקאית של ריצ'רד לאבינג (ג'ואל אדגרטון). על משחקה המשכנע בסרט הועמדה נגה לפרס אוסקר לשחקנית הטובה ביותר. באותה שנה השתתפה בפנטזיה "וורקראפט: ההתחלה" בתפקיד טאריה, מלכת רוח הסערה.
בשנת 2021 שיחקה את התפקיד הראשי בסרט "חוצָה את הקו", בתפקיד אישה ממוצא אפריקאי בעלת עור בהיר, אשר מבצעת "מעבר", ומצליחה להזדהות כאדם לבן, בארצות הברית הגזענית של תחילת המאה ה-20. הסרט היה מועמד לפרס באפט"א לסרט הבריטי הטוב ביותר.
בשנת 2022 שיחקה נגה בברודוויי במחזה "מקבת'" מאת ויליאם שייקספיר; ועל תפקידה קיבלה מועמדות לפרס טוני לשחקנית הטובה ביותר.
חיים אישיים
בשנת 2006, נגה הייתה מאורסת לשחקן האירי טייג מרפי, איתו הייתה בזוגיות מאז האוניברסיטה.
נגה הייתה במערכת יחסים עם השחקן דומיניק קופר החל משנת 2010. הם הכירו לראשונה בשנת 2009 בזמן ששיחקו יחד בעיבוד הבימתי של "פדרה". השניים חיו יחד בגבעת פרימרוז, לונדון. בני הזוג היו במערכת יחסים במשך שש שנים; עם זאת, נגה ציינה כי נדרשו שנים לעיתונות עד שנודע להם על הפרידה, שעליה דווח לראשונה באפריל 2018. נגה שיחקה בהמשך עם קופר בסדרה "פריצ'ר" של רשת AMC, שם גילמו זוג מאהבים, ואמרה שהם "החברים הכי טובים".
בשנת 2006 עברה להתגורר בלונדון, אנגליה, ובשנת 2020 עברה ללוס אנג'לס, קליפורניה.
ישו ההולך על המים
ישו ההולך על המים הוא אחד הנסים של ישו המתואר ב. אירוע זה מסופר בבשורות מתי, מרקוס ויוחנן אך הוא אינו נכלל בבשורה על פי לוקס. הנס הזה מופיע לאחר נס הלחם והדגים ומסופר בו כיצד ישו שלח את תלמידיו בספינה חזרה ל"עבר השני" של הכנרת (לצדה המערבי) בעוד שהוא נשאר לבד ומאחור, על מנת להתפלל. הלילה ירד, הים החל לגעוש והספינה נקלעה לסערה עזה. לאחר שהתלמידים חתרו נגד כיוון הרוח במשך רוב שעות-הלילה ועייפו מאוד, הם ראו את ישו הולך על פני המים. הם נבהלו וחשבו שהם רואים רוח רפאים, אך כאשר ישו אמר להם שלא לפחד, הם נרגעו. ולאחר שהוא עצמו נכנס לספינה, הסערה נרגעה ופסקה, והם הגיעו לחוף.
סיפור הנס על-פי הברית החדשה
בשורת מתי מוסיפה כי פטרוס אמר לישו, "אם זה אכן אתה, צווה שאבוא אלך על המים". ישנה פרשנות הטוענת שהשימוש במילה "אם" לא נועדה לרמוז על ספק מצדו של שמעון פטרוס. לאחר ששמעו פטרוס ירד מהספינה והלך על המים כברת דרך לכיוון ישו, הוא נבהל מתהגברות הסערה והחל לשקוע. הוא קרא לישו לעזרה. ישו אחז בידו אותו ונזף בו על חולשת אמונתו, והוביל אותו חזרה לספינה, בהגיעם ועליתם לספינה הסערה נעצרה. בבשורת מתי מצוין גם שהתלמידים אמרו לישו "אבל בן האלוהים אתה" לאמור שהוא ללא ספק המשיח, לאור הנס המיוחד הזה. יש פרשנויות המייחסות את העובדה היא שגם בבשורת יוחנן פרט זה חסר, עולה כי תיאור זה של "טביעתו של שמעון פטרוס" הוא תוספת בעריכה בבשורת מתי.
פרשנויות
פרשנים נוצריים שונים ייחסו חשיבות גדולה לסיפור נס ההליכה של ישו על המים, בכך שנס מדגיש את שליטתו של ישו מעל חוקי הטבע וליכולתו לבצע נסים שאף אחד אחר לפניו ואחריו לא היה מסוגל לבצע. הנס נועד בין השאר על מנת לחזק את אמונתם של תלמידיו ושליחיו של ישו בעצם שליחותו של ישו כמשיח, בן אלוהים, ושהוא יועד לתפקיד זה על ידי אלוהים. פרשנים אחרים נטו לייחס את הביטוי "קטן אמונה" בעיקר לבשורת מתי.
פרשנים אחרים עומדים על ציון המרחק של הספינה קילומטרים אחדים מן החוף, כמדד לכך שישו הלך מרחק גדול זה על הים
לדעת אוריגנס, הספינה מייצגת את חיינו ביחס מול המערבולות, הסופות והגלים (המשברים) הסוערים שהרוע מטיל אל תוך חיינו. למרות כל העליות והירידות המתרחשות, ישו רוצה שבני האדם יתמידו במהלך חייהם באמונה איתנה; שכאשר הם שבורים, עייפים, ולא רואים את החוף, (או האור בקצה המנהרה). ישו בא להציל אותם בכך שהביא להם שני סמלים: אמונה ואור. זו התקווה לאותם תלמידים האלה שחתרו בקושי רב בים, בחשכת הלילה. שמעון פטרוס מוצג באירוע הנס הזה, כמי שעתיד להנהיג את התלמידים לאחר שישו יעלה לשמים וייפרד מהם, דווקא באמונתו החזקה מחד אך מאידך באותה מידה בחולשת אמונתו.
פרשן אחר מציין כי הנס הזה מסמל את הבעיות של קהילות המאמינים והקשיים שעליהם לעבור, כאשר ישו תמיד נמצא שם כדי, לעזור, לעודד, להושיע ולחזק. ישו אינו חושש ללכת בסערות חיינו, להיות מגדלור לאנושות. החזה של הכליה על המים הוא גם סמל לתקומתו מן המתים, להיות אור וישועה לכל המאמין בו.
יחסי ג'מייקה–האיטי
יחסי ג'מייקה-האיטי הם היחסים הדיפלומטיים בין ג'מייקה לבין רפובליקת האיטי. ג'מייקה מחזיקה קונסוליה בפורט או פרנס והאיטי מחזיקה קונסוליה בקינגסטון.
בינואר 2007 ביקר נשיא האיטי רנה פרבאל בג'מייקה לצורכי עבודה. במסיבת עיתונאים הודיעה ראש ממשלת ג'מייקה פורשיה סימפסון-מילר כי פסגה משותפת להאיטי ולג'מייקה תתקיים מאוחר יותר באותה השנה.
שתי המדינות חולקות גבול ימי.
חוף החזירים
חוף החזירים (ידוע גם בשם "אי החזירים" או "הקי הגדול") הוא קי השוכן באי אקזומה, שהוא חלק מאיי בהאמה. פרסומו של האי נובע מאוכלוסיית החזירים השוחים שבו.
סברות באשר למוצאם של חזירי האי
מוצאם של חזירי האי אינו ידוע בוודאות, אך ישנן מספר סברות באשר לאופן הגעתם אל האי.
החזירים מהווים אטרקציה תיירותית חשובה באי. כיום מאכילים את החזירים הן המקומיים והן תיירים.
דמוגרפיה ובעלי חיים אחרים על האי
האי אינו מיושב בבני אדם, ופרט לכעשרים חזירים, ישנם על האי מספר חתולים ועזים.
אדריאן סקוט סטוקס
צ'ארלס אדריאן סקוט סטוקס(באנגלית: Charles Adrian Scott Stokes; 23 בדצמבר 1854 – 30 בנובמבר 1935) היה צייר נוף אנגלי. יליד סאות'פורט, לנקשייר. הוא הפך לסוחר כותנה בליברפול, שם הבחין בכישרונו האמנותי ג'ון הרברט, שהמליץ לו להגיש את רישומיו לאקדמיה המלכותית. הוא נכנס לבתי הספר האקדמיים המלכותיים בשנת 1872 והציג באקדמיה החל משנת 1876.
ביוגרפיה
משנת 1876, היה בנסיעות לפונטיינבלו ולברביזון, והיה נתון להשפעתם של ציירי נופים צרפתיים כולל ז'ול בסטיאן-ליפג'. הוא גם צייר עבודות ז'אנר ודיוקנאות שהושפעו מפרדריק לייטון, ג'ון אוורט מילאיס ואחרים.
בשנת 1884 התחתן עם האמנית האוסטרית מריאן פרינדלסברגר (1855–1927). היא הפכה לאמנית ידועה תחת שם נישואיה מריאן סטוקס. בני הזוג בילו את הקיץ של 1885 ו-1886 בסקיין בצפון הרחוק של דנמרק שם הייתה מושבת אמנים שנודעה כ"ציירי סקיין". שם הם יצרו חברות קרובה עם מייקל ואנה אנצ'ר.
לאחר שהות ממושכת בצרפת, בני הזוג חזרו לבריטניה שם הם התיישבו בקורנוול במפרץ קרביס והצטרפו למושבת האמנים בסנט איבס בשנת 1886. בני הזוג נסעו לעיתים קרובות לטירול ובשנת 1905 לסלובקיה. בשנת 1905, בני הזוג ערכו את ביקורם הראשון בהונגריה, וחזרו בשנת 1907 ו-1908.
אדריאן סטוקס היה צייר נוף, שעסק בעיקר באפקטים של השמיים, ובהמשך בנופים דקורטיביים. הוא הפך לעמית באקדמיה המלכותית בשנת 1909 ולחבר מלא בשנת 1919, זכה במדליות בתערוכת פריז וביריד העולמי של שיקגו (1889).
מריאן סטוקס נפטרה במהלך שנת 1927. אדריאן סטוקס נפטר במהלך שנת 1935.
שניהם נקברו בבית העלמין הקתולי הרומי-קתולי, לונדון.
הספד על אדריאן סטוקס התפרסם בעיתון "טיימס" ביום שני, 2 בדצמבר 1935.
אהל מצוי
אָהָל מָצוּי (שם מדעי: Mesembryanthemum nodiflorum) הוא צמח חד-שנתי בסוג אהל ממשפחת החיעדיים.
מאפיינים
האהל המצוי הוא צמח בשרני נמוך, הגדל בסביבה מדברית ובמלחות. הצמח אופייני לדרומה של אפריקה, אך פלש גם לאוסטרליה, למערב ארצות הברית ולמקסיקו.
לפרח עשרות של עלי כותרת חוטיים. עלים אלה מתפתחים מאבקנים מנוונים.
הצמח גדל בצפיפות ויוצר מרבדים פרחוניים. הצמח פורח בחודשים פברואר, מרץ, אפריל, מאי ויוני. צבעי עלי הכותרת לבן, והפרחים דו מיניים.
עלי הצמח נגדיים, שני עלים גדלים בכל מפרק. צורת העלים דמוית גליל. אורך העלים - עד 2 ס"מ. צבע העלים ירוק או אדום.
מזוהה עם "אהלות" שנזכר בתנ"ך כצמח בשמים.
היינריך פליישר
היינריך לברכט פליישר (21 בפברואר 1801, שאנדאו על האלבה, גרמניה – 10 בפברואר 1888, לייפציג) היה בלשן, מחלוצי חוקרי השפה הערבית המודרנית, ומגדולי המזרחנים בסוף המאה ה-19.
ביוגרפיה
פליישר החל את לימודיו הגבוהים בגיל 18. בין השנים 1819–1824 למד תאולוגיה ושפות שמיות מזרחיות באוניברסיטת לייפציג. בהמשך, באוניברסיטת פריז תחת הבלשן הצרפתי סילבסטר דה סאסי, למד ערבית, טורקית ופרסית. משנת 1831 לימד תלמידים בבית ספר תיכון בדרזדן, ובשנת 1836 התמנה לפרופסור לשפות שמיות באוניברסיטת לייפציג. בתפקיד זה כיהן עד מותו בשנת 1888. בזכותו של פליישר הפכה לייפציג למרכז תוסס ללימודים אוריינטליים. בנוסף לשלל מאמרים שכתב פליישר, הוא חיבר את קטלוג כתבי היד האוריינטליים בספרייה המלכותית של דרדזן, וכתב תיאור של כתבי-היד הערביים, הטורקיים והפרסיים, שהיו שמורים בספרייה העירונית של לייפציג.
היה ממייסדי המכון ללימודי אסיה והמזרח - DMG.
האישה האחרת
האישה האחרת (באנגלית: The Other Woman) הוא סרט קומדיה אמריקאי משנת 2014 בבימויו של ניק קסאווטס, שנכתב על ידי מליסה סטאק, ובכיכובם של קמרון דיאז, לסלי מאן, קייט אפטון, ניקולאי קוסטר-ולדאו, ניקי מינאז', טיילור קיני ו דון ג'ונסון. הסרט עוקב אחר שלוש נשים קרלי (דיאז), קייט (מאן) ואמבר (אפטון)  שכולן קשורות רומנטית עם אותו גבר (קוסטר-ולדאו). לאחר שגילו אחת על השנייה, השלישייה נוקמת בו.
עלילה
קרלי וויטן (קמרון דיאז), עורכת דין מניו יורק, התחילה מערכת יחסים עם מארק קינג (ניקולאי קוסטר-ולדאו), איש עסקים נאה וכריזמטי, איתו היא מקיימת יחסי מין כבר חודשיים. קרלי, שמתכננת להכיר למארק את אביה פרנק (דון ג'ונסון), כועסת על כך שהוא נאלץ לצאת מהעיר בגלל "שיטפון" בביתו בקונטיקט, ופספס את ארוחת הערב שלהם. אביה מעודד אותה ללכת לביתו בכל מקרה.
אז, קרלי מתלבשת בתלבושת אינסטלטור סקסית ונוסעת לביתו של מארק כדי לפתות אותו. שם היא נחרדת לפגוש ליד הדלת את אשתו של מארק, קייט (לזלי מאן), שהיא הניחה שהיא עוזרת הבית של מארק. לפני שקרלי נכנסת היא שוברת בטעות את אחד מכדי הגינה שלה. ממציאה תירוץ חלש למה היא שם ומתנודדת משם, נבוכה ובהלם.
קרלי וקייט עוקבות אחרי מארק להמפטונס, שם הן שוהות בביתו של אחיה של קייט, פיל (טיילור קיני), שנמשך מיד לקרלי. הצמד מרגל אחר מארק ומוצא אותו עם המאהבת שלו אמבר (קייט אפטון), דוגמנית-על יפהפייה של בגדי ים, על החוף. כאשר מארק עוזב לחדר הכושר, הן מודיעות לאמבר שמארק בוגד בכולן.
כל שלוש הנשים מחליטות לנקום בו ביחד. קייט שמה בשייקים שלו כדורי אסטרוגן כדי לנפח את פטמותיו, נותנת לכלב שלהם ללקק את מברשת השיניים שלו לפני שהיא מכניסה את זה בשירותים שלהם, ומוסיפה קרם להסרת שיער לשמפו שלו. קרלי שמה במימיו בחומר משלשל כדי לגרום לו לעשות את צרכיו שלשולים כבדים. אמבר משתמשת בשותף מיני מכוער של מלכת דראג נגדו.
בזמן שהם מבצעים את התעלולים השונים, הם מגלים שמארק מעילה כסף מחברות סטארטאפ שונות שמקום העבודה שלו עוזר לפתח. בינתיים, קארלי מתחילה להתחבר באופן רומנטי ולהרגיש קשר עם פיל. האחווה של הנשים מתחילה להתפרק כשקייט מוצאת את עצמה עדיין מאוהבת במארק לאחר שהשתתפה וקיימה איתו יחסי מין. קרלי חושפת את ההונאה של מארק לפני שהיא שולחת לו הודעה, מה שמרגיז את קייט ואמבר.
מאוחר יותר, מארק נוסע לאיי בהאמה לנסיעת עסקים כביכול וקייט מחליטה לעקוב אחריו ולחשוף אותו. כשהיא מגיעה היא מופתעת לגלות את קרלי ואמבר מחכות לה. הם מסבירים שמארק הקים את קייט כבעלים של החברות שהוא הונה, מה שאם יתגלה ההונאה שלו תוביל לכך שקייט תיכנס לכלא ולא הוא. היא גם מגלה שהוא ראה עוד אישה, מישהי שפגש בטיול הזה. זה, והאפשרות שהיא תעמוד בכלא, מניע אותה לפעול, בעזרת המומחיות המשפטית של קרלי. אמבר מוסיפה לקרלי שהיא פוגשת גם מישהו אחר.
כאשר מארק חוזר מהטיול, הוא מבקר את קרלי במשרדה. הוא ננעל בחדר ישיבות על ידי העוזרת והחברה שלה לידיה (ניקי מינאז') ונדהם לראות את אשתו, חברתו והקיץ שלו זורקים יושבים שם ביחד. הם ממשיכים לעמת אותו עם הבגידות והמעילות שלו. עם קארלי כעורכת הדין שלה, קייט מציגה מסמכי גירושין ורשימת נכסיה. היא חושפת כיצד היא, שמונתה למנכ"לית על ידי מארק, החזירה את כל כספי המעילה לחברות מהן הוא גנב אותם. אז, בעוד שתיהן ניצלו ממאסר, מארק נותר לפשוט רגל, לזעזוע ולזעמו ההיסטרי שלו. שותפו העסקי לשעבר של מארק, ניק (דייוויד תורנטון) מגיע ואז מודה בעבודתה של קייט תוך כדי פיטוריו.
זמן מה לאחר מכן, קרלי, קייט ואמבר מרימות כוסות בשמחה לידידותן, והבטיחו לעולם לא לשכב עם אותו בחור לעולם.
ליהוק
בנובמבר 2012, קמרון דיאז הייתה במגעים לתפקיד הראשי. נציגה של דיאז גם חשף כי השחקנית קריסטן וויג הייתה בבחינה לתפקיד האישה. במרץ 2013, לסלי מאן וניקולאי קוסטר-ולדאו ניהלו מגעים להצטרף לסרט, ודיאז אושרה לתפקידה. בחודש שלאחר מכן, קייט אפטון, טיילור קיני וניקי מינאז', בהופעת הבכורה שלה בסרט העלילתי, הצטרפו לסרט. דון ג'ונסון לוהק ביוני בתור אביה של דמותה של דיאז.
La Carcacha
La Carcacha (בעברית: המסיבה) הוא שיר של הזמרת המקסיקנית-אמריקאית סלינה, אשר יצא כסינגל השני מתוך אלבומה השלישי ב-25 בפברואר 1992 על ידי EMI לטין. הקליפ לשיר צולם במונטריי שבמקסיקו כחודש לאחר צאת השיר וזו היא הייתה הפעם הראשונה בה הזמרת צילמה קליפ. שיר זה זיכה אותה בפרס ה-BMI הלטיני הראשון שלה.
הצלחה מסחרית
בזמן יציאתו השיר לא זכה להצלחה אך בממהלך השנים 2011–2015 השיר הופיע במצעדי המכירות הלטינים הדיגיטליים של ארצות הברית ובמצעד מכירות (דיגיטליות) השירים המקסיקניים האזוריים ואף הגיע למעמד פלטינה לטינית משולשת בארצות הברית.
החלטה 235 של מועצת הביטחון של האו"ם
החלטה 235 של מועצת הביטחון של האומות המאוחדות, שאומצה ב-9 ביוני 1967, לאחר הבחנה כי שתי הממשלות הישראלית והסורית, קיבלו את דרישת המועצה להפסקת אש. המועצה דרשה את הפסקת המלחמה לאלתר. בנוסף, נדרש מזכ"ל האו"ם ליצור קשר מידי עם ישראל וסוריה כדי לאפשר את מילוי הדרישות להפסקת האש ולדווח על כך למועצת הביטחון תוך שעתיים מעת קבלת ההחלטה.
1992 בארצות הברית
בשנת 1992 ציינה ארצות הברית 216 שנה להיווסדה.