cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
WWE
התחרות עם WCW
מקמהן הגיב על ידי יצירת כוכבים חדשים - ביניהם "סטון קולד" סטיב אוסטין, הרוק ומיק פולי - כדי להחזיר לעצמו את השליטה באהדת הקהל, ובאותו זמן הידק את החוזים עם מתאבקי ה-WWF על מנת שיהיה קשה יותר ל-WCW לקנות את כישרונותיו. למרות מהלכים אלה, ה-WWF המשיכה להפסיד לנייטרו ברייטינג. לצד השני היה מומנטום רב, ולקח הרבה זמן עד שמטוטלת הניצחון תחזור לצד השני.
בינתיים, אף על פי שעדיין לא ניצחו את נייטרו, הרייטינג של רו היה בעלייה וכך גם מכירות האביזרים ואירועי השלם וצפה החודשיים של ה-WWF.
לקראת סוף 2014, יצאה תוכנית המשודרת ב-WWE Network, המספרת על התחרות בין שתי החברות. לתוכנית קוראים The Monday Night Wars.
"הדפיקה במונטריאול"
בשנת 1996, ה-WCW הציעו לברט הארט לעבור אליהם. מקמהן הציע להארט חוזה עם משכורת נמוכה יותר, אך משך החוזה היה 20 שנה והארט החליט להישאר. אף על פי שהארט נענה לעסקה, מקמהן התחרט על העסקה והציע להארט לחתום ב-WCW. יותר מאוחר טען מקמהן כי הוא לא יכול היה לעמוד בחוזה מבחינה כלכלית ורצה שהארט יישאר, אך כאשר הוא נשאל על קווי העלילה העתידיים של הארט, ענה שהארט לא נכלל בתוכניות ארוכות הטווח שלו. הארט בחר לחתום אצל ה-WCW.
מקמהן החל לחשוש מהאפשרות שהארט יעזוב בעודו מחזיק בתואר האליפות בו זכה בקיץ של אותה שנה. הדאגה התבססה על ניסיון מר, שכן כשנה וחצי קודם לכן אלופת הנשים של ה-WWF, אלונדרה בלייז, עברה ל-WCW בזמן שהאליפות הייתה בידה וזרקה אותה לפח באחד מפרקי WCW Monday Nitro. החשש היה שהארט יופיע ב-WCW כשהוא מחזיק את אליפות ה-WWF. אף על פי שהארט הבטיח שדבר כזה לא יקרה, מקמהן נשאר מודאג ועל כן הוחלט שבקרב האחרון שלו ב-WWF יפסיד הארט את האליפות.
הקרב האחרון של הארט נערך בסדרת ההישרדות 1997 במונטריאול, קנדה נגד שון מייקלס. הארט הקנדי אמר שהוא מוכן להפסיד את האליפות אבל לא למייקלס, שהיה יריבו באותו זמן, ולא במונטריאול, מכיוון שהיה קנדי וזה היה אירוע חד פעמי מחוץ לארצות הברית. הארט הציע להעביר את האליפות למתאבק אחר או למייקלס מחוץ לקנדה, אך מקמהן קבע כי התואר יועבר דווקא באותו ערב וללא אחר מלמייקלס. הוחלט שהקרב יסתיים בפסילה כפולה בעקבות התערבויות חיצוניות, אך ללא ידיעתו של הארט ובשיתוף פעולה עם מייקלס ושופט הקרב שונה הסיום. מייקלס ביצע על הארט את מהלך ההכנעה "שארפשוטר", המזוהה עם הארט, ולפי הוראתו של מקמהן נתן השופט ארל הבנר את האות לסיום הקרב בכניעה וזכייתו של מייקלס באליפות. לאחר הקרב הארט ההמום ירק על מקמהן והשליך מספר מוניטורים בזעם. מאוחר יותר באותו לילה מקמהן נכנס לחדר ההלבשה של ברט הארט, שאמר לו לצאת מהחדר לפני שהוא מסיים להתארגן. כשמקמהן החליט להישאר ולאחר שסיים להתארגן, הארט נתן למקמהן אגרוף שגרם לו לאבד את ההכרה והותיר על פניו חבורה בולטת שנותרה ברורה לעין גם שבועות לאחר מכן. לטענתו של מקמהן, הוא נכנס לחדר כדי לאפשר לברט להוציא עליו את תסכולו.
עידן האטיטיוד
עידן ה"אטיטיוד" (Attitude, "גישה") היה מבוסס בעיקר על הפופולריות של "סטון קולד" סטיב אוסטין (כינוי שמקורו בסרט תיעודי בו צפה המתאבק, שעסק ברוצח הסדרתי ריצ'רד קקלינסקי), שהיה אהוב על המעריצים מאז זכייתו בתחרות "מלך הזירה" ב-1996, אז שיחק כחלק מהמתאבקים ה"רעים". בעזרת הגישה הקשוחה והאנטי-ממסדית שאומצה לדמותו זכה אוסטין באהדתם של המעריצים, ומנהלי ה-WWF החליטו לעשות לו שינוי תדמית שיהפוך אותו לאחד מה"טובים" ב"רסלמניה 13". במובן הזה אוסטין היה פורץ דרך - "טוב" שהתנהג במידה רבה כמו "רע" - פרוע, אלכוהוליסט וחסר כבוד - ובכל זאת זכה לאהדת הקהל. הגישה שלו כמתאבק סללה את הדרך לתקופה שלמה באותה הרוח, ולאימוצה על ידי כל מתאבקי החברה.
במשך שנת 1997 פיתח אוסטין את ה"סטאנר" (מהלך הסיום האופייני שלו). בתחילה נעשה המהלך רק כתפיסה בצוואר, אך לאחר עצה של אחד ממתאבקי העבר העובדים בחברה הוסיף אוסטין בעיטה מקדימה לבטן וכך נולד אחד ממהלכי הסיום האיקוניים ביותר בהיאבקות. אוסטין ביצע את המהלך על השדרן ג’ים רוס, על מתאבק העבר "סרג’נט סלוטר", ובסופו של דבר גם על בעלי ה-WWF בעצמו, וינס מקמהן, בתו, סטפני, בנו שיין, ואשתו, לינדה מקמהן. בנוסף, פוזרו הצהרות ואמירות מבין גורמים ב-WWF שיצרו את הרושם שישנו ריב אישי בין מקמהן לאוסטין.
עידן ה"אטיטיוד" התחיל רשמית באירוע המרכזי של "רסלמניה 14", בו סטיב אוסטין זכה באליפות ה-WWF. באותו אירוע (מרץ 1998) נלחם אוסטין נגד שון מייקלס על אליפות ה-WWF, כאשר המתאגרף מייק טייסון שימש כשופט מיוחד. שיאו של הקרב תוכנן להיות הוויכוח המילולי בין אוסטין לטייסון, כאשר בסופו אוסטין הניף "אצבע משולשת" לעבר טייסון. המטרה הייתה להדהים את המעריצים שרכשו את האירוע במסגרת שידורי "שלם וצפה" ממה שהם ראו, לשנות את התדמית הילדותית לה הם ציפו מה-WWF.
במשך שנת 1998 החלו לפרוץ מתאבקים פופולריים אחרים ב-WWF (כמו דה-רוֹק). הרייטינג והפופולריות של ה-WWF עלו בהתמדה והביאו לארגון חשיפה תקשורתית גדולה יותר.
עידן ה"אטיטיוד" הסתיים ב"רסלמניה 17", כאשר התסריט הציג את אוסטין כמוכר את נשמתו ל"שטן" (וינס מקמהן) כדי לזכות באליפות ה-WWF מידי "הרוק". זאת הייתה רמאות בשביל לעשות היל טרן לאוסטין וכך שונתה שוב התדמית של סטיב אוסטין - הפעם לרעה.
מותו של אואן הארט
ב-23 במאי 1999 בקנזס סיטי, מיזורי, המתאבק אואן הארט (אחיו של ברט הארט), בדמות ה“בּלוּ בלֵייזר", נתבקש לעשות כניסה מרשימה, שבה הוא היה אמור “לעוף” לתוך הזירה ע”י השתלשלות מגג האולם באמצעות כבל. באמצע הפעלול הרתמה של הארט ניתקה בפתאומיות והוא צנח מגובה 17 מטר לתוך הזירה. הוא הובהל לבית החולים הקרוב, אך נפטר מפצעיו.
השדרן ג'ים רוס הודיע על הטרגדיה הנוראית הזאת לקהל באירוע ברגע שהחדשות על מותו של הארט החלו להגיע, אך כמו כן הכריז שלמרות האסון, המופע יימשך. ההחלטה להמשיך את האירוע שנויה במחלוקת, שכן הטשטוש בין האלימות המתוסרטת והמזויפת שעל הבמה למציאות גרם למותו של הארט להראות כעוד פיתול בעלילה.
סמאקדאון
ב-23 באפריל 1999 WWF הציגה סדרה חדשה שנקראה "סמאקדאון" (Smackdown, "הטחה לרצפה" בתרגום חופשי). ב-24 באוגוסט הפכה "סמאקדאון" לתוכנית שבועית ומאז נשארה התוכנית המצליחה ברשת השידור הארצית UPN. "סמאקדאון" צולמה ושודרה במקביל לתוכנית המקורית של ה-WWF, Monday Night Raw.
בתוכנית מופיעים מדי שבוע מתאבקים בקרבות מבוימים, על פי רוב במסגרת עלילת מסגרת כלשהי אל מול קהל של אלפים באצטדיון בו הם מופיעים, ומיליוני צופים בטלוויזיה. לעיתים שכיחות התסריט מדמה קרבות על תארים ואליפויות, המיוצגות על ידי חגורות אליפות.
XFL
בשנת 2000 הכריזה ה-WWF, יחד עם רשת הטלוויזיה NBC, על הקמת ה-XFL, ליגת פוטבול מקצוענית חדשה שבה ישחקו 'אנשים רגילים', כלומר בעלי מקצוע מהשורה שאינם שחקני פוטבול במקצועם. הליגה נכשלה כישלון חרוץ ורשת NBC הורידה את שידורי הליגה מהמסכים בעונתה הראשונה.
רכישת WCW
בעקבות ההצלחה הגדולה של עידן ה"אטיטיוד" הרייטינג של ה-WWF החל לעלות ו-WCW, מתחרתה העיקרית, התקשתה להשיב מלחמה והחלה לדעוך. מצבה הכספי של ה-WCW היה גרוע ובעליה החדשים, החברה AOL טיים וורנר, חיפשו דרך לצמצם את ההפסדים. לאחר חילופי מנהלים וכשלונות רבים - יצירתית ומסחרית - בשנת 2001 קנתה ה-WWF את WCW ב-10 מיליון דולר בלבד.
בעקבות זאת, הוחלט להציג 'פלישה' של WCW ל-WWF, אך בשל אילוצים חוזיים ופציעות הוקדמה הפלישה, לא כללה את מיטב כוכביה של WCW ורוב המעריצים רואים בה כיום פספוס גדול.
מספר חודשים לאחר הרכישה מקמהן ומנהל ה-WCW, אריק בישוף, דיברו והשלימו. ב-2002 בישוף הוחתם ב-WWE, שמה החדש של ה-WWF, כשחקן שיגלם את דמות המנהל של התוכנית Raw.
World Wrestling Entertainment
בעקבות התביעה המשפטית של הקרן העולמית לשימור חיות הבר, הידועה גם כ-WWF, פדרציית ההיאבקות שינתה את שמה ל-World Wrestling Entertainment, או בקיצור WWE. ההפסד המשפטי של פדרציית ההיאבקות נבע מהפרת החוזה שלה עם הקרן לגבי שימוש בשם WWF בבריטניה בלבד. ברגע שהפדרציה החלה להיות חברה בינלאומית, היא הפרה את ההסכם ועל כן פנו הצדדים להכרעת בית המשפט, אשר הכריע לטובת הקרן.
לדוגמה, לסמאקדאון יש את אליפות הWWE המאוחדת בעוד של-Raw יש את אליפות העולם במשקל כבד. מדי פעם ״מערבבים״ את הסגלים מחדש על מנת ליצור גיוון ועניין בקרבות (״ערבוב״ זה נקרא Draft. השינוי הגביר את ההצלחה והעלה את הרייטינג של שתי התוכניות).
אבולוציה
בשנים האחרונות עלתה קרנו של המתאבק האנטר הרסט הלמסלי, שידוע יותר בראשי התיבות שלו "טריפל H" (בתרגום חופשי: H משולש, שכן ראשי התיבות של שמו הם HHH). דמותו של טריפל H זכתה ב-13 תוארי "אליפות העולם" תוך שהיא מאגדת חבורה של כישרונות ששימשו כשומרי ראשו, ואף סייעו לו "לנצח" בקרבות. לסטייבל (קבוצה) זה הוא קרא "אבולוציה" (Evolution) ועל פי קו העלילה, מטרת הסטייבל הייתה לשלוט בענף ולזכות בכל התארים. הסטייבל המקורי כלל את טריפל H, את "נער הטבע" ריק פלייר (שדמותו, בעלת 16 תוארי אליפות, נחשב למתאבק המלוכלך ביותר בענף), "מחסל האגדות" רנדי אורטון ובטיסטה. מולם עמדו כריס בנואה, שלטון בנג'מין ואדג'.
בשנת 2004 החל הסטייבל להתפרק כאשר רנדי אורטון זכה בתואר האליפות מכריס בנואה וכתוצאה מכך תקף אותו טריפל H הזועם. שבועיים אחר כך הפסיד אורטון את התואר לטריפל H. בעקבות התקפה זו פרש אורטון מהסטייבל ויחד עם כריס בנואה וכריס ג'ריקו החלו להטריד את חבריה שנותרו. חרף ניסיונותיהם הרבים לזכות בתואר האליפות של טריפל H הם נכשלו ו"אבולוציה" רק התחזקה.
המפנה הגדול התרחש בעקבות ה"רויאל ראמבל" של 2005. דייב בטיסטה מ"אבולוציה", שדמותו נחשבה למתאבק החזק ביותר ב-Raw, זכה בקרב הרויאל ראמבל המסורתי של 30 איש כדי לקבל זכות להתמודד על אחד משני תוארי האליפות, אשר באחד מהם החזיק טריפל H. באותה שנה, ב"רסלמניה 21", הביס בטיסטה את טריפל H וזכה בתואר. גם בקרבות החוזרים מול בטיסטה לא הצליח טריפל H לזכות בחזרה בתואר, שבינתיים עבר ל"סמאקדאון" במסגרת ערבוב מחדש של סגלי המתאבקים.
עד סוף השנה הסתיים קו העלילה הזה ו"אבולוציה" התפרקה לחלוטין, כאשר בטיסטה ואורטון עברו ל"סמאקדאון" (אחרי שכל אחד מהם הסתכסך עוד קודם לכן עם טריפל H) ואילו טריפל אייץ' וריק פלייר הסתכסכו ביניהם והפכו לאויבים מרים.
ב-2014, "אבולוציה" קמה מחדש ובאירוע חוקי אקסטרים הם נלחמו מול המגן (The Shield) אבל הפסידו. לאחר חודש באירוע פייבאק הפסידו שוב לשלישיית המגן.
עידן ה-PG
עידן ה-PG הוא עידן שבו תוכניות ה-WWE הם לכל המשפחה ("Parental Guidance"). עידן ה-PG נכנס לפעולה בשנת 2008 כאשר הארגון חתם על חוזה עם חברת הצעצועים המוכרת ביותר בארצות הברית - מטאל. החוזה אומר כי ה-WWE חייב להיות מוצר לכל המשפחה. עידן ה-PG נגמר ב-2013 כאשר רנדי אורטון הוכתר כ-"אלוף האלופים". לאחר מכן עם צאת WWE Network התחיל העידן החדש שהוכרז על ידי טריפל H, עידן הריאליטי (Reality Era). כיום ה-WWE משודר ב-PG, אך טריפל H מכנה את העידן הנוכחי בתור עידן האוטוריטה (The Authority Era) מאז שובם לתפקיד בסוף 2014.
בנוסף לכך, בעידן ה-PG התרחש אחד הקרבות הגדולים מבחינת רייטינג אשר נערך ברסלמניה 28 - הרוק נגד ג'ון סינה. ברסלמניה 28 הפסיד ג'ון סינה לדה רוק וחלק מן המעריצים ראו זאת בסיומה של תקופה והתחלה של עידן חדש שבו מתאבקים צעירים כגון שיימוס, וייד בארט, קודי רודס, דניאל בריאן, זאק ריידר, אלברטו דל ריו, סין קארה ודולף זיגלר יהפכו לכוכבים הראשיים של הארגון, אך לעומת זאת, סינה נשאר במרכז העניינים וככוכב הראשי בארגון.
מותו של אדי גאררו
בסוף שנת 2005 נפטר המתאבק אדי גאררו בשל התקף לב שנגרם כנראה כתוצאה משימוש לא מבוקר בתרופות והיסטוריה של שימוש סמים, שגרמה בעבר להשעייתו מחברת ההיאבקות מספר פעמים. גאררו הופיע במופעי ההיאבקות בסמאקדאון ודמותו נעשתה פופולרית מאוד. ה-WWE הקדישה תוכנית מיוחדת לזכרו של גאררו, אך הוסיף והנציח את דמותו בזו של ריי מיסטריו. דמותו של מיסטריו הייתה דמות פופולרית עוד קודם לכן ואף שולבה בעלילות עם זו של גאררו, לעיתים כיריבים. עם זאת, זמן מה לאחר מותו החלו לשלב בדמותו של מיסטריו מאפיינים מובהקים של גאררו. בתקופה זו גדלה הפופולריות של מיסטריו והתסריט ניווט אותו לניצחון בקרב הרויאל ראמבל של אותה שנה, מה שהוביל אותו לקרב על אליפות העולם במשקל כבד ברסלמניה 22 ולבסוף לזכייה בתואר.
ECW
Extreme Championship Wrestling הייתה ליגת היאבקות מקצועית שפעלה בארצות הברית בין השנים 1992–2001. הליגה הפיקה תוכניות טלוויזיה ששודרו בתחנות טלוויזיה ארציות, וכן אירועים אשר שודרו בשיטת "שלם וצפה" וזכו לפופולריות רבה.
באפריל 2001 הכריז הבעלים, פול היימן, על פשיטת רגל, משבצת השידור שלה בוטלה והיא לא הפיקה עוד אירועים. וינס מקמהן, נשיא ה-WWE, רכש את הליגה וצירף אותה לתאגיד הבידור שלו. כתוצאה מכך חלק מהמתאבקים אשר כיכבו בעלילות של ECW עברו ל-WWE.
ביוני 2005, התקיים אירוע איחוד של הארגון ECW אשר כלל מתאבקי בעלי עבר בארגון. אירוע זה נקרא ECW One Night Stand.
מנגד, גם המותג עצמו נותר קיים, כאשר ב-2006 הודיעה ה-WWE על החזרת ליגת ה-ECW למתכונת פעילה החל מ-13 ביוני של אותה השנה, ושידורה בתחנת טלוויזיה ארצית. בכך הצטרפו מופעי ה-ECW ל"סמאקדאון" ו-"Raw".
החל מ-16 בפברואר 2010 הופסק שידורה של ECW.
WWE NXT
המנצח בעונה הראשונה הוא וייד בארט.המנצח בעונה השנייה הוא קוואל (Kaval).המנצחת בעונה השלישית (עונת הדיוות) היא קייטלין.המנצח בעונה הרביעית הוא ג'וני קרטיס (כיום מופיע תחת השם "פאנדנגו").העונה החמישית נקראה "NXT Redemption", שבה התחרו מתאבקים מעונות קודמות ואף אחד לא ניצח. העונה השישית שודרה באתר Hulu Plus.
NXT Wrestling
התוכנית עוסקת בכוכבים חדשים הרוצים להשיג מקום ברוסטר הנוכחי של WWE. העונה הראשונה שודרה ב-2010. כיום משודרת התוכנית ב-WWE Network, מדי יום רביעי.
ב-1 ביולי 2012 הציגו בפעם הראשונה את אליפות ה-NXT. המתאבק הראשון שזכה באליפות היה סת' רולינס. האלוף הנוכחי הוא ברון ברייקר.
ב-23 בינואר 2013 הציגו בפעם הראשונה את אליפות הזוגות של NXT. הצמד הראשון שזכה בתואר הם הברטיש אמבישן (אדריאן נוויל ואוליבר גריי). האלופים הנוכחיים הם פריטי דדלי (אלטון פרינס וקיט וילסון).
ב-5 באפריל 2013 הציגו בפעם הראשונה את אליפות הנשים של NXT. המתאבקת הראשונה שזכתה באליפות היא פייג'. האלופה הנוכחית היא מנדי רוז.
חילופי תפקידים בצמרת הארגון
ב-8 ביולי 2011, נשיא ה-WWE וינס מקמהן פוטר מתפקידו כיושב ראש הארגון ולתפקידו נכנס חתנו, טריפל H. וינס מקמהן פינה את תפקידו כחלק מהעלילה, אך במציאות המשיך להיות נשיא החברה ובעל רוב המניות, בעוד טריפל H משמש בפועל כמנכ"ל ה-WWE. טריפל H, בנוסף להיותו מנכ"ל החברה, שימש כמנג'ר הראשי של תוכנית Raw!, עד שהוחלף בתפקיד זה על ידי ג'ון לורינייטיס, אחראי הכישרונות של ה-WWE, והוא נהיה גם למנהל התוכנית סמאקדאון, לאחר שהקבוצה של טדי לונג (מנהל סמאקדאון לשעבר) הפסידה לקבוצה של לורינייטיס ברסלמניה 28, ובכך נהיה המנהל של שתי התוכניות. באירוע No Way Out ניצח ג'ון סינה את ביג שואו. בעקבות כך, וינס מקמהן פיטר את ג'ון לורינייטיס, כפי שהובטח לסינה אם ינצח.
לאחר שטדי לונג, המנהל הסודי ווויקי גאררו היו המנהלים של Raw ליום אחד, הוחלט כי הכי ראויה לתפקיד היא המתאבקת AJ לי, ובתפקיד המנהל של סמאקדאון ימונה בוקר טי.
ב-22 באוקטובר 2012, AJ לי פוטרה מתפקיד המנהלת של Raw, בגלל ראיות שמראות שהיא ניהלה רומן עם ג'ון סינה, ווויקי גאררו מונתה למנהלת התוכנית Raw.
ב-7 ביולי 2013, בתוכנית Raw, ג'רי לולר אמר לוויקי גאררו שמשפחת מקמהן ערכה הצבעה שתקבע אם וויקי גאררו תמשיך להיות המנהלת הממונה על Raw. בסוף התוכנית, חשפו את תוצאות ההצבעה וסטפני מקמהן פיטרה את גאררו מתפקיד מנהלת Raw ומה-WWE בכלל, ובמקומה, וינס מקמהן מינה את העוזר שלה, בראד מאדוקס, למנהל הכללי של Raw.
ב-19 ביולי 2013, בתוכנית סמאקדאון, וינס מקמהן החזיר את וויקי גאררו ל-WWE ומינה אותה למנהלת הכללית של התוכנית סמאקדאון.
ב-26 במאי 2014, בתוכנית Raw, סטפני מקמהן פיטרה את בראד מאדוקס.
ב-23 ביוני 2014, סטפני מקמהן פיטרה את וויקי גאררו.
ב-23 בנובמבר 2014 בסדרת ההישרדות, קבוצתם של טריפל H וסטפני מקמהן הפסידה לקבוצתו של ג'ון סינה, לאחר התערבותו של סטינג וכפי שנקבע, סטפני וטריפל H איבדו את השליטה על ה-WWE.
ב-29 בדצמבר 2014 ב-Raw, הסכים ג'ון סינה להחזיר לסטפני מקמהן וטריפל H את שליטתם על ה-WWE, לאחר שסת' רולינס איים לפגוע באדג', שהיה המנהל האורח יחד עם כריסטיאן באותו לילה.
Saturday Morning Slam
ב-25 באוגוסט 2012, וינס מקמהן פתח תוכנית חדשה שמשודרת ביום שבת בבוקר שנקראת "Saturday Morning Slam". התוכנית מיועדת לילדים והיא מציגה פרופילי כוכבים, שידורים מאחורי הקלעים, קרב בלעדי, כמו כן גם הדגשת היוזמות הקהילתיות של WWE כמו "Be A Star" (קמפיין נגד בריונות בקרב בני נוער). ב-11 במאי 2013, הופסקו שידורי התוכנית והיו צפויים להתחדש בסתיו 2013, אבל לבסוף הוחלט להפסיקם לצמיתות.
Total Divas
ב-28 ביולי 2013, החלה תוכנית מציאות שנקראת "Total Divas". התוכנית מתרכזת בחיים האישיים של הדיוות ב-WWE. בשונה משאר התוכניות של הארגון, בתוכנית זאת הדיוות משתמשות בשמן האמיתי ולא בשם הבמה שלהן. בעונה הראשונה הדיוות שהשתתפו בתוכנית היו ברי בלה, ניקי בלה, קמרון, נעמי, נטליה, ושתי דיוות חדשות, איווה מרי וג'וג'ו. ב-16 במרץ 2014, החלה העונה השנייה, והדיווה סאמר ריי החליפה את ג'וג'ו. ב-7 בספטמבר 2014 החלה העונה השלישית ובה הצטרפה רוזה מנדז אל שאר הדיוות האחרות. לאחר הפסקה קצרה, Total Divas המשיכה העונה השלישית מינואר 2015, כשפייג' החליפה את נעמי. בעונה הרביעית המשתתפות הן: פייג', אלישיה פוקס, ניקי בלה, ברי בלה, נטליה, נעמי, איווה מארי, קמרון וג'וג'ו.
אליפות ה-WWE העולמית במשקל כבד
בדצמבר 2013, הנהלת ה-WWE החליטה לאחד את האליפויות המרכזיות של הארגון - אליפות ה-WWE ואליפות העולם במשקל כבד לאליפות אחת שתיקרא אליפות ה-WWE העולמית במשקל כבד. מועד איחוד התארים נקבע ל-17 בדצמבר, באירוע TLC, בקרב שבו אלוף העולם במשקל כבד ג'ון סינה נלחם נגד אלוף ה-WWE, רנדי אורטון. בקרב ניצח אורטון והפך לאלוף ה-WWE העולמי במשקל כבד השני בהיסטוריה. הראשון היה כריס ג'ריקו כאשר החזיק באליפות ה-WCW ואליפות ה-WWE.
ב-2016 קוצר שמה לאליפות ה-WWE העולמית.
WWE Network
ב-8 בינואר 2014, הוכרז על מוצר חדש בשם "WWE Network" שהחל את דרכו ב-24 בפברואר 2014 בארצות הברית, ובשאר העולם בסוף שנת 2014 או תחילת 2015. המוצר הוא ערוץ שמשדר תוכני WWE שונים, וביניהם משודרים תכנים ישנים משנת 1985 ועד היום, פרקים מלאים של תוכניות של WWE, תוכניות של WCW, תוכניות ECW, תוכניות WCCW וכל אירועי אירועי שלם וצפה שהיו באותן שנים. התכנים לא מצונזרים וכן מלאים וכוללים תכנים שמוגדרים כ-TV-14 ו-TV-MA, וליגת הפיתוח של הארגון, WWE NXT. בנוסף, משודרות תוכניות חדשות של WWE, כגון "Wrestlemania Rewind" שמציג רגעים זכורים מרסלמניה, "The Monday Night War" שעוסק בתחרות הרייטינג בין WWE ל-WCW באותן שנים ו-"WWE Legends' House" שהיא תוכנית מציאות חדשה שישתתפו בה אגדות מהארגון. בתאריך 15 באוגוסט 2014 ארגון ה-WWE שינה את הלוגו שלו ללוגו של WWE Network. ה-WWE Network זמין ב-170 מדינות שונות כולל ישראל מ-12 באוגוסט 2014 וב-1 באוקטובר 2014 נקבע שה-WWE Network יהיה זמין בבריטניה, אך תאריך הוצאתו של המוצר בבריטניה נדחה ל-1 בנובמבר 2014. באירועים המצולמים בבריטניה, בד ה-WWE Network שמקיף את הזירה, יוחלף עם WWE Live. ב-4 בינואר 2015 ה-WWE הודיעו שה-WWE Network יוצא לבריטניה ולאירלנד ביחד, ביום שני ב-19 בינואר 2015. כיום מספר הרשומים ל-WWE Network הוא כ-2 מיליון.
טורניר בריטניה
בינואר 2017 החליט הארגון לגייס מתאבקים מרחבי הממלכה המאוחדת והכריז על טורניר שנערך כ-2 פרקים בתאריכים 14 ו-15 בינואר. המתאבק שזכה בטורניר אליפות בריטניה הראשון היה טיילר בייט, שבנוסף הפך לאלוף בריטניה הראשון.
האירועים המרכזיים
במהלך השנה ערכה ה-WWE שלוש תוכניות מרכזיות, בהן מוצגים מופעי קרבות על תארים, קרבות התמודדות על אחד התארים באירועים המרכזיים וקרבות מיוחדים. התוכניות הללו לפעמים ארוכות יותר. ביניהן, הדראפט של ה-WWE שמתקיים כל שנה, טקס פרסי הסלאמי של הארגון, שתי תוכניות שבועיות משודרות בערוץ הטלוויזיה של אמריקה (ערוץ USA), ביניהן התוכנית Raw משודרת בישראל בערוץ ספורט 1 HD, והתוכנית סמאקדאון משודרת כיום בישראל בערוץ 5LIVE. במשך זמן רב, לכל מותג של ה-WWE היו תוכניות משלו. בין התוכניות היו סמאקדאון!, Raw ו-ECW. ב-16 בפברואר 2010, ECW סיים את שידוריו ובמקומו החלה תוכנית חדשה שנקראת "WWE NXT" שהתחילה את שידוריה ב-23 בפברואר 2010, וכיום היא בלעדית ל- WWE Network. ב-25 באוגוסט 2012 החלה תוכנית חדשה שנקראת "Saturday Morning Slam". ב-11 במאי 2013 הופסקה התוכנית וירדה משידור. ב-3 באוקטובר 2012 החלה תוכנית חדשה שנקראת "WWE Main Event". ב-29 בנובמבר 2016 החלה תוכנית חדשה, שנקראת 205 לייב, שנותנת במה למתאבקי "משקל קל", בנוסף להופעתם בתוכנית Raw. התוכנית משודרת בימי שישי, מיד בתום השידור של התוכנית סמאקדאון, בשידור ישיר, ובלעדית רק ל- WWE Network.
אירועי שלם וצפה
במהלך השנה עורך ה-WWE מספר אירועים מרכזיים, בהם מוצגים מופעי קרבות על תארים וקרבות מיוחדים. האירועים הללו ארוכים יותר ומשודרים במסגרת שלם וצפה במקום בכבלים. במשך זמן רב, לכל ברנד של ה-WWE היו אירועים משלו, ורק מעטים שילבו בין "סמאקדאון!", Raw ו-ECW. עם זאת, בשנת 2007 הוחלט שכל האירועים יהיו משותפים לשלושתם. ב-16 בפברואר 2010, ECW סיים את שידוריו ובכך מתאבקי ה-ECW הפסיקו להשתתף באירועים הלו. האירועים יהיו משותפים בין סמאקדאון ו-Raw. מיד לאחר הפיצול המחודש של הרוסטר, בחודש יולי 2016, הוחלט שוב שלכל בראנד יהיה אירועים מרכזיים ובלעדיים, למעט האירועים המסורתיים והבולטים: רויאל ראמבל, רסלמניה, סאמרסלאם וסדרת ההישרדות. בנוסף לאירועי ה-WWE, מתרחשים גם אירועי PPV של NXT, הנקראים אירועי NXT TakeOver.
טבלת האירועים המרכזיים, נכון לשנת 2022:
לא בלי בתי
"לא בלי בתי" (באנגלית: Not Without My Daughter) הוא ספר שנכתב על ידי הסופרת בטי מחמודי. הסופרת מתארת בספר את חייה שלה כאישה אמריקאית אשר מתאהבת באזרח אמריקאי-איראני ונקלעת למציאות דתית וחברתית קיצונית באיראן בראשית תקופת שלטונו של רוחאללה ח'ומייני. הספר תורגם מאנגלית על ידי המשורר והמתרגם עמשי לוין ויצא לאור בהוצאת כנרת.
עלילה
בטי, אמריקאית גרושה ואם לשני בנים, הכירה את מודי (קיצור שמו -סייד בוזורג מחמודי) בבית חולים. הקשר ביניהם התהדק, מודי טיפל וסעד אותה ולאחר מכן הם נישאו. בטי ומודי ניהלו חיי נישואים שגרתיים ונולדה להם בת. לאחר שמודי מפציר בבטי, היא מסכימה שיבקרו למשך שבועיים בלבד במולדתו איראן כדי להכיר אותה ואת בתם מהתוב למשפחתו. בתום שבועיים באיראן, מודי מודיע לבטי כי הם יישארו באיראן לתמיד.
התקופה הייתה תחילת שלטונו של ח'ומייני, שהתאפיינה במעבר מהיר מהחוק האזרחי לחוק האסלאמי הקיצוני. בתקופה זו המשטרה החשאית החלה לעצור אזרחים שנהגו שלא על פי חוקי האסלאם ובעיקר נשים שלא לבשו צ'אדור (גלימה ארוכה שחורה שמכסה את הגוף כולו, בדומה לבורקה). על פי החוקים החדשים הנשים והילדים הפכו לרכושו של הגבר שהיה רשאי לצוות עליהם את רצונו ואף לנקוט כלפיהם באלימות.
בטי מחמודי לאחר הבריחה
מחמודי חזרה למשפחתה וכתבה את ספרה על החיים באיראן. היא השתתפה בהרצאות על ילדים חטופים והשתתפה בהכנת סרט שנעשה על פי סיפור חייה בשנת 1990. הסרט צולם בישראל (בתל אביב ביפו העתיקה ובעכו בחאן אל-עומדאן) במשך שבעה שבועות. כוכבת הסרט, שגילמה את בטי מחמודי, הייתה סאלי פילד.
לאחר מכן הוציאה מחמודי ספר נוסף בשם "למען אהבת ילדי" שהוא סיפור ההמשך של "לא בלי בתי". הספר מספר על המאורעות אחרי שחזרה למשפחתה בארצות הברית, על הפחד שמודי יחזור, על מסעותיה בעולם לקידום הספר, ועל האנשים שפגשה במהלכם.
קונסטנטין ויגודציקוב
קונסטנטין ויגודציקוב (ברוסית: Константин Алексеевич Выгодчиков; 1892–1941) היה שחמטאי יהודי-בלארוסי. אלוף בלארוס לשחמט בשנים 1926 ו-1928.
קריירה
ויגודציקוב ניצח באליפות השחמט השלישית של בלארוס בשנת 1926 (לאחר שסולומון רוזנטל ניצח באליפות הראשונה והשנייה), וחלק מקום ראשון עם אברהם מודל וולדיסלב סיליץ באליפות השחמט הרביעית של בלארוס בשנת 1928.
בשנת 1908/1909 הפסיד ויגודציקוב משחק שחמט בהתכתבות לאלכסנדר אלכין. הוא חלק מקום ראשון עם קליאצקי באליפות ברית המועצות בשנת 1920, דרג ב'. בדו-קרב קצר ביניהם ניצח ויגודציקוב את קליאצקי 2:0. באליפות ברית המועצות השנייה חלק מקום 11–13 (ניצח: פטר רומנובסקי).
ויגודציקוב חלק מקום 5–6 בתחרות מוסקבה 1928, באליפות ברית המועצות השלישית (ניצח: איזמאילוב). הוא חי בסמולנסק שם לימד את אחיינו סרגיי בלוונץ' ואת מיכאל יודוביץ.
ויגודציקוב זכה לתואר אמן שחמט בשנת 1929 לאחר שהשיג תוצאה זהה למיכאל בוטביניק במוקדמות אליפות ברית המועצות לשנת 1929. הוא הגיע למקום הרביעי בתחרות אודסה 1929, שלב חצי הגמר באליפות ברית המועצות. בשנת 1934 הגיע למקום השישי בתחרות מוסקבה 1934 (האליפות הרביעית של רוסיה, ניצח: סרגיי בלהונץ') וחלק מקום 11–12 בתחרות לנינגרד בשנת 1936 (אליפות האיגודים, ניצח: בודו).
פסו ארגנטינאי
פסו (ספרדית: Peso) הוא המטבע הרשמי בארגנטינה. על פי תקן ISO 4217 סימונו הוא ARS. הארגנטינאים משתמשים בסמל $ לציון המטבע וכדי להבדיל אותו מהדולר האמריקני הם מוסיפים קו נוסף לדולר.
במהלך שנות השמונים השתוללה בארגנטינה היפר-אינפלציה. בשנת 1991 הופעלה בארגנטינה תוכנית ייצוב (לפי המודל של תוכנית הייצוב הישראלית מ-1985) שהחזירה את הכלכלה לשליטה. אחד המרכיבים העיקריים של התוכנית היה ייצוב הפסו לשער של 1:1 מול הדולר האמריקאי.
בשנת 2001 המשבר העולמי (לרבות אירועי 11 בספטמבר) גרם לארצות הברית לנקוט במדיניות פיסקלית מרחיבה במיוחד, דבר שפגע עוד יותר במאזן התשלומים של ארגנטינה והפך מיתון קל למשבר פיננסי חריף. בעקבות המשבר החריף בוטלה הצמדת הפסו בשנת 2002.
בתוך חודשים ספורים המריא שער החליפין דולר-פסו והגיע לרמה של 3.5 פסו לדולר אחד. השער התייצב לבסוף על רמה של 3 פסו לדולר ברבע הראשון של שנת 2003.
בדצמבר 2015 הסירה ארגנטינה את הפיקוח על שער הפסו, ובעקבות זאת איבד המטבע 30% מערכו, כששערו ירד מ-9.8 פסו לדולר ל-14 פסו לדולר.
נכון לסוף שנת 2021 ערכו היציג של הפסו הוא 100 פסו לדולר. עקב קריסת המטבע ואי יציבותו התפתח שוק שחור של המרת דולרים אשר נקרא "דולר בלו" בו ניתן לקבל שער כפול (200 פסו לדולר) מהשער היציג.
מבט שני
מבט שני הייתה תוכנית תחקירים עיתונאיים ששודרה החל משנת 1976 עד 2017 בערוץ הראשון. רוב התחקירים של תוכנית זו עסקו בחברה הישראלית. אות התכנית (החל מ-1979) היה "סטאנטמן" מאת המלחין הגרמני אדגר פרוזה, חבר להקת טנג'רין דרים.
התוכנית הפסיקה להיות משודרת בעקבות הודעת כונס הנכסים הרשמי של רשות השידור, דוד האן, על סגירת חטיבת החדשות של הערוץ הראשון, ב-9 במאי 2017, חמישה ימים לפני סגירת הרשות בכלל והערוץ בפרט.
היסטוריה
החל מתחילת שידורי התוכנית ועד 1986 ערך והגיש את התוכנית מיכאל קרפין. בין השנים 1986–1990 הגיש את התוכנית ירין קימור.
בין השנים 2003–2004 הגישה את התוכנית אורית לביא-נשיאל.
ב-2008 החלה להגיש את התוכנית קרן נויבך והעורך והמפיק הוא איתי לנדסברג המשמש גם כראש מחלקת התעודה בערוץ. ב-8 בנובמבר 2011 הודחה נויבך מהגשת התוכנית בטענה ש"היא אינה 'עוברת מסך' והצבתה בזמנו בשידור נכפתה על הערוץ על ידי המנכ"ל הקודם", וכי "נויבך התייצבה לשידור סמוך לשעת השידור ולא גילתה מעורבות והתעניינות בתכנים המשודרים בתוכנית". לאחר קרן נויבך הגישה את תוכנית התחקירים עיתונאית הערוץ הראשון נועה ברק-וושלר ולמעשה הגישה אותה במשך ארבע עונות - עד לסוף עונת 2014 (שהסתיימה בקיץ 2015).
מנובמבר 2015 עד סיום התוכנית ב-2017 הגיש אותה העיתונאי יגאל רביד.
במאי 1989 השתמש חיל האוויר בשם התוכנית כשם קוד לטיסה בה עלו לישראל 205 מיהודי אתיופיה, במסגרת מבצע אחים ג'.
האנדרטה לנשות מלחמת העולם השנייה
האנדרטה לנשות מלחמת העולם השנייה (באנגלית: The National Monument to the Women of World War II) ממוקמת בווייטהול, ברובע וסטמינסטר של העיר לונדון, צפונית לסנוטאף. האנדרטה, מעשה ידיו של הפסל ג'ון וו. מילס, נחנכה ב-11 ביולי 2005 על ידי המלכה אליזבת השנייה.
האנדרטה מנציחה את עבודתן של הנשים במלחמת העולם השנייה, אשר נטלו על עצמן עבודות אשר נחשבו קודם לכן כ"גבריות" ו"שאינן מתאימות לנשים", ובכך אפשרו את המשך תפקודה של כלכלת הממלכה המאוחדת בימי המלחמה.
גובהה של האנדרטה 6.7 מטרים, אורכה 4.8 מטרים, ורוחבה 1.8 מטרים. האנדרטה נראית כקיר, ומכל צדדיה תלויים 11 סוגי בגדים (ובהם מדי מקצועות - כגון מדי אחיות, ומדי צבא) עשויים מתכת, המסמלים את העבודות השונות. עלויות הקמת האנדרטה הגיעו לכמיליון ליש"ט.
ניקולס גולדשמידט
חייו
גולדשמידט נולד במוראביה, האימפריה האוסטרו-הונגרית. בשנת 1937 היגר גולדשמידט לארצות הברית, שם כיהן כבמאי אופרה בקונסרבטוריון של סן פרנסיסקו ואוניברסיטת סטנפורד מ-1938 עד 1942. הוא ניהל את מחלקת האופרה באוניברסיטת קולומביה בשנים 1942–1944. לאחר זאת עבר לקנדה, שם כיהן כמנהל המוזיקלי הראשון של בית הספר לאופרה של הקונסרבטוריון המלכותי באוניברסיטת טורונטו בשנים 1946 עד 1957. בשנת 1950 עזרו גולדשמידט, ארנולד וולטר והרמן גייגר-טורל לייסד את להקת האופרה של הקונסרבטוריון המלכותי, שהייתה בהמשך ללהקת האופרה הקנדית. מ-1949 עד 1957 היה גולדשמידט המנהל המוזיקלי הראשון CBC אופרה.
גולדשמידט נשא לאישה את שלה פרייזר ב-26 ביוני 1948.
Scar Tissue
Scar Tissue ("רקמת צלקת") הוא אחד משיריה המצליחים ביותר של להקת הרד הוט צ'ילי פפרז. השיר שיצא בשנת 1999 כסינגל הראשון מאלבומה השביעי, Californication, הגיע למקום התשיעי בבילבורד הוט 100 האמריקאי, זכה בפרס גראמי ודורג במקום ה-53 ברשימת "100 קטעי סולו הגיטרה הטובים אי פעם" על ידי מגזין גיטר וורלד.
מילות השיר מדברות על התמכרותו לסמים של סולן הלהקה, אנתוני קידיס. בשנת 2004 הוציא קידס בשיתוף עם לארי סלומן ספר אוטוביוגרפי שנשא את שם השיר ותיאר בהרחבה את התמודדות זו.
אלסקה
אלסקה (באנגלית: Alaska ) היא המדינה הגדולה ביותר והצפונית ביותר מבין מדינות ארצות הברית. היא נמצאת בקצה הצפון-מערבי של יבשת אמריקה, צפונית-מערבית לקנדה.
בירת אלסקה היא העיר ג'ונו. באלסקה נמצא הר דנאלי, אשר כונה בעבר "הר מקינלי". הר זה הוא הגבוה בהרי אמריקה הצפונית (6,194 מטרים מעל פני הים).
השם "אלסקה" נגזר כפי הנראה מהמילה האלאוטית ל"ארץ גדולה" או "יבשת".
אלסקה ידועה בדלילות האוכלוסין הקיצונית שלה – 0.4 איש לקמ"ר. לשם המחשה: אם באי מנהטן שבעיר ניו יורק הייתה את אותה צפיפות האוכלוסין של אלסקה (במקום 27,812.2 לקמ"ר היום) – היו בו 25 תושבים בלבד (לעומת כמיליון וחצי היום).
גאוגרפיה
אלסקה היא אחת ממדינות ארצות הברית, אך אינה גובלת בשאר המדינות של ארצות הברית, אלא מהווה מובלעת המופרדת מארצות הברית על ידי קנדה.
בירתה ג'ונו ממוקמת בארכיפלג אלכסנדר, והיא נגישה רק דרך הים או בעזרת כלי טיס. המדינה גובלת במחוזות: יוקון וקולומביה הבריטית הקנדיים ממזרח; במפרץ אלסקה ובאוקיינוס השקט מדרום; בים ברינג, במצר ברינג, ובים צ'וקצ'י ממערב; ובים בופור ובאוקיינוס הקרח הצפוני מצפון.
אלסקה היא המדינה הגדולה בשטחה בארצות הברית, 1,717,855 קמ"ר — יותר מכפול משטחה של טקסס, השנייה בגודלה, 696,240 קמ"ר. גודלה העצום שווה בקירוב למחצית שטחה של מערב אירופה.
שימושי קרקע
כ-65% משטחה של אלסקה הם יערות לאומיים, פארקים לאומיים או שמורות טבע. הפארק הלאומי דנאלי (Denali National Park) הוא אחד מהגדולים ביותר בכל ארצות הברית, ושטחו כ-24,500 קמ"ר (כ-11% יותר משטחה של מדינת ישראל).
באלסקה מרבצים רבים של מתכות ומינרלים, רובם בכמויות גדולות מאוד. עופרת, נחושת ונפט מצויים בעתודות מוכחות ל-25 שנה לפחות. עם זאת, מדיניות הממשל הפדרלי היא שלא לנצל את המשאבים הרבים הקיימים באלסקה, מתוך מחשבה לעתיד, בו יידלדלו הכמויות במכרות ובשדות הנפט ביתר חלקי העולם. לכן, תפוקת המכרות ושדות הנפט באלסקה נמוכה יחסית.
אלסקה היא המדינה הכי פחות צפופה מבין מדינות ארצות הברית. מרבית האוכלוסייה מרוכזת בחלקה הדרומי של המדינה, ובאי קודיאק. היתר מפוזר לאורך ה"אלסקן הייווי", ומעט תושבים פזורים בנקודות שאינן מחוברות כלל למערכת הכבישים או המעבורות.
אליפות אירופה בכדורסל 1973
אליפות אירופה בכדורסל 1973 הידועה גם בשם יורובאסקט 1973 היא האליפות ה-18 שנערכה על ידי פיב"א אירופה.
אלסקה
אקולוגיה
אלסקה נחשבת למקום בו השפעת האדם על הסביבה היא מועטת ביותר, בשל האוכלוסייה הדלילה. לפיכך, ערכי טבע ונוף רבים הם מוגנים. באלסקה שוכן הפארק הלאומי דנאלי – הגדול בין הפארקים הלאומיים של ארצות-הברית. בגלל העושר והכמות הגדולה של בעלי חיים וצמחים החיים באלסקה כמעט ללא הפרעה, נחשב אסון הנפט של אקסון ואלדז לאסון אקולוגי עצום, אף על פי שכמות הנפט שדלפה בו אינה הגדולה ביותר שדלפה אי פעם.
אליפות אירופה בכדורסל 1973
הטורניר נערך בברצלונה (בית א' ומשחקי הגמר) ובדאלונה (בית ב') ספרד.
אלסקה
פעילות געשית
באלסקה מספר הרי געש פעילים. הר הגעש אוקמוק התפרץ ללא התרעה מוקדמת, ב-12 ביולי 2008. הר הגעש אוגוסטין התפרץ בתחילת 2006 והתפרצות קלה ב-2007.
אליפות אירופה בכדורסל 1973
באליפות זו הסתיים רצף של שמונה זכיות באליפות של נבחרת ברית המועצות. בפעם הראשונה בתולדותיה יוגוסלביה זכתה באליפות.
אלסקה
פעילות געשית
הר הגעש רדאוט, שגובהו 2,700 מעל הסובב אותו וקוטרו בבסיס הוא כ-6 ק"מ, הוא הר געש שכבתי, כלומר מרובד משכבות וולקניות של התפרצויות קודמות. ההר התפרץ ב-1778, 1881, במאה ה-20 ב-1902, 1922, 1966, 1989 ופעם נוספת ב-2009.
ההתפרצות האחרונה ברדאוט הייתה בשנת 2009, כאשר כבר ב-30 בינואר הזהיר המכון הגעשי של אלסקה כי צפויה התפרצות, ב-31 בינואר הייתה רעידת אדמה געשית ונפער חור גדול בדופן הקרחון שצמוד להר הגעש. ב-15 במרץ, כחודש וחצי לאחר מכן, נרשמה פעילות סייסמית חזקה והובחנו קיטור ואפר הבוקעים מההר. ב-22 במרץ התחילה התפרצות געשית שהגיעה לשיאה ב-26–28 לחודש. ב-4 באפריל אובחנו 26 פעילויות געשיות. בתחילת מאי דווח כי הנזק המשני לתעשיית הנפט באזור מוערך ב-1.5 מיליון דולר.
אליפות אירופה בכדורסל 1973
סגל הנבחרת
מאמן - אברהם חמו
אלסקה
רעידות אדמה
אחת מרעידות האדמה החמורות של המאה ה-20, התחוללה ב-1964 וזכתה לכינוי רעידת האדמה של יום שישי הטוב (1964).
הסיבה לרעידות האדמה ולפעילות הגעשית היא טקטוניקת הלוחות שבין הלוח הצפון-אמריקאי לבין הלוח הפסיפי. הלוח הפסיפי שקע מתחת ללוח הצפון אמריקאי, גרם לשבר ענק לאורכו יש תזוזה של היבשת ולרעידות האדמה.
היסטוריה
המגע המתועד הראשון בין תושבי אירופה לאלסקה היה בשנת 1741, כשוויטוס ברינג הוביל משלחת עבור הצי הרוסי הקיסרי וגילה את האפשרויות הכלכליות של אלסקה. משלחות מחקר נוספות באו לאחר מכן, ביניהן משלחת המחקר שבה השתתף חוקר הארצות הרוסי הנודע פיודור ליטקה.
ב-1784 התיישבו באזור לראשונה ציידים וסוחרים רוסים, החברה הרוסית-אמריקאית החלה להרחיב את תוכנית ההתיישבות בתחילת המאה ה-19. חרף מאמצים אלה, האימפריה הרוסית מעולם לא מימשה את תוכנית אכלוס אלסקה במלואה, והמושבה שהגישה אליה הייתה קשה, שימשה רק כמקור לפרוות. הצאר הרוסי אלכסנדר השני ראה בה מטרד בלבד לאור החובות בהם שקעה רוסיה לאחר מלחמת קרים.
על רקע זה, ב-1867 קנתה ארצות הברית את אלסקה בסכום הפעוט יחסית של 7.2 מיליון דולר (כ-110 מיליון דולר בהתאמה לתחילת המאה ה-21). סכום זה קטן משמעותית מערכה הכלכלי האמיתי של אלסקה. את המהלך יזם ויליאם סיוארד, מזכיר המדינה של ארצות הברית דאז, כמשקל נגד להתגבשות קנדה. המהלך לא זכה בזמנו לתמיכת הציבור האמריקאי, וסיוארד הואשם בבזבוז כספי הציבור. ברבות הימים, לאחר שהתגלו באלסקה מרבצי זהב, פחם, גז טבעי ונפט, התברר כי העסקה הייתה אחת המוצלחות בהיסטוריה. ב-30 במרץ 1867 נחתמה האמנה בין הצדדים, וב-18 באוקטובר 1867 הונף לראשונה דגל ארצות הברית באלסקה. יום השני האחרון בחודש מרץ נחגג באלסקה כיום סיוארד ו-18 באוקטובר מכונה יום אלסקה.
בקיץ 1897 נמצאו מרבצי זהב בנהר קלונדייק, ליד דוסון סיטי שבטריטוריית יוקון השכנה, והחלה הבהלה לזהב בקלונדייק. הגילוי עורר גם את אלסקה ובמקביל החלו לכרות זהב גם בה. רוב המחפשים שעברו לקנדה עברו דרך העיר סקגוויי וכך ניתנה תנופה לכלכלת דרום אלסקה.
כחלק מהמערכה באוקיינוס השקט במלחמת העולם השנייה התנהל הקרב על האיים האלאוטיים שהיה עימות צבאי שהתחולל באיים האלאוטיים שבאלסקה, בין יוני 1942 לאוגוסט 1943. כוח יפני קטן כבש את האיים קיסקה ואטו, אך ריחוקם הגאוגרפי ותנאי מזג האוויר והשטח הקשים ששררו בהם הביאו לכך שנדרשה לארצות הברית כמעט שנה לכבוש את האיים בחזרה.
בתקופת מלחמת העולם השנייה ובמידה פחותה בתקופת המלחמה הקרה הוקמו באלסקה בסיסי צבא רבים שהביאו לגידול אוכלוסייה, זינוק כלכלי והגדלת ההתמכרות לאלכוהול אצל התושבים המקוריים.
ב-3 בינואר 1959 הצטרפה אלסקה לארצות הברית כמדינה ה-49.
ב-1964 התרחשה באלסקה אחת מרעידות האדמה החזקות בהיסטוריה, שזכתה לשם רעידת האדמה של יום שישי הטוב; הרעידה הרגה 131 אנשים והרסה כפרים רבים.
ב-24 בפברואר 2015 נכנס לתוקפו החוק המתיר לתושבי אלסקה מעל גיל 21 להחזיק ולצרוך מריחואנה. בכך הצטרפה אלסקה למדינות וושינגטון וקולורדו והיא המדינה השלישית בארצות הברית המתירה שימוש במריחואנה לצרכים אישיים.
דמוגרפיה
בשנת 1950 היו באלסקה רק 128,643 איש ובשנת 1960 אלסקה מנתה 226,167 איש. גידול זה של 75.8% באוכלוסייתה הוא הגידול החד ביותר בעשור כלשהו. בשנת 2009 מנתה אוכלוסיית אלסקה כ-698,473 איש. רוב האוכלוסייה שוכנת בעמקי הנהרות ולאורך החופים הדרומיים והמערביים. פחות מ-50,000 נפש מתגוררים במרכז ובצפון המדינה.
לפי סקר משנת 2000, הערים בעלות האוכלוסייה הרבה ביותר הן אנקוראג' עם 289,803 תושבים, פיירבנקס עם 133,524, הבירה ג'ונו עם 31,263, ואסילה עם 11,473 ופאלמר עם 9,307 תושבים.
תחבורה
ההצעה לבניית דרכים ראשיות באלסקה הועלתה כבר בשנת 1930 אולם כדי שהרעיון יהיה בר ביצוע נדרשה הסכמת ממשלת קנדה. לממשלת קנדה לא היה עניין רב להשקיע בפרויקט מסוג זה כי הגבול היחיד שלה עם אלסקה הוא באזור פרובינציית יוקון – פרובינציה מעוטת תושבים, בתחילה הועלה הרעיון לבנות מסלול דרך הרי הרוקי הקנדיים אך צורכי ארצות הברית במלחמת העולם השנייה קבעו את הנתיב הסופי. האמריקאים הם גם אלו שבנו ומימנו את מרבית הדרך. כביש זה נקרא אלסקן היי-וואי. למרות שמו, מדובר בכביש דו-סטרי צר ברוב חלקיו, המתרחב מנתיב אחד לשני נתיבים רק בקרבת ערים ראשיות. בכל שנה בחודשי הקיץ נערכים בכביש שיפוצים רבים על מנת לתקן את נזקי מזג האוויר הסוער של אלסקה ויוקון.
אלסקה מחוברת לקנדה בכבישים בודדים שהעיקרי בהם הוא אלסקן הייווי. כדי להגיע מגוש המדינות המרכזי של ארצות הברית לאלסקה דרך היבשה, יש לעבור דרך טריטוריית יוקון ופרובינציית קולומביה הבריטית, שתיהן שייכות לקנדה.
כלכלה
בסוף שנת 2005 היה תוצר המדינה 39.9 מיליארד דולר. בצפון אלסקה יש מרבצי נפט גדולים, אולם הקדיחה וההובלה של הנפט עלולים לגרום לפגיעה בסביבה ויש גורמים המתנגדים להרחבת הקידוחים לאזורים נוספים בצפון אלסקה. בשנת 1989 עלתה על שרטון מכלית הנפט אקסון ואלדז, והנפט שהיה בה נשפך לים וגרם לאסון הסביבתי מהכבדים בתולדות ארצות הברית.
ממשל ופוליטיקה
אלסקה היא רפובליקה ובה שלוש רשויות שלטון: רשות מבצעת המנוהלת על ידי מושל אלסקה. מושל המדינה הנוכחי הוא מייק דאנליבי, חבר המפלגה הרפובליקנית; רשות מחוקקת שמנוהלת על ידי שני בתים, בית נבחרים וסנאט; ורשות שופטת שמורכבת מבית המשפט העליון של אלסקה. באלסקה מועסקים 16,000 עובדי מדינה.
בית המחוקקים באלסקה מורכב מ-40 חברי בית הנבחרים שמכהנים כשנתיים, ו-20 חברי סנאט שמכהנים לתקופה של ארבע שנים.
בבחירות הארציות, עד לשנות ה-70 נבחרו בדרך כלל מושלים דמוקרטיים. בשנות ה-70 חל שינוי במדינה ומאז היא נוטה לבחור במועמדים הרפובליקניים. במדינה יש תנועת עצמאות התומכת בפרישה מארצות הברית.
ב-24 בפברואר 2015 אלסקה יחד עם וושינגטון וקולורדו הצביעו בעד שימוש חוקי במריחואנה. החוק אומר שאנשים בני 21 ומעלה יכולים לרכוש כמות קטנה של מריחואנה. חנות המריחואנה הראשונה באלסקה נפתחה באוקטובר 2016 בעיר וואלדז.
בבחירות הפדרליות תומכת אלסקה בקביעות במועמד הרפובליקני ומאז 1972 אפילו בפער גדול וחד משמעי. לדוגמה, בשנת 2008 ניצח ג'ון מקיין הרפובליקני שגרף 59.49% את הדמוקרטי ברק אובמה שקיבל 37.83% בלבד. ב-2012 גרף אובמה 40% מהקולות מה שהפך אותו לדמוקרט הראשון שעשה זאת מאז 1968.
בגלל מיעוט האוכלוסייה במדינה לאלסקה יש רק חבר אחד בבית הנבחרים ו-3 אלקטורים. מאז 2022 מרי פלטולה הדמוקרטית מייצגת את אלסקה בבית הנבחרים.
הסנאטורים המייצגים את המדינה הם ליסה מרקאוסקי ודן סאליבן הרפובליקנים.
חולית (קיבוץ)
חוֹלִית הוא קיבוץ במועצה אזורית אשכול שהוקם תחילה בחצי האי סיני והועתק לפתחת שלום. שם הקיבוץ, "חולית" ניתן על שם אופייה החולי של הקרקע בה הוקם בסיני.
היסטוריה
הקיבוץ התמודד עם אתגרים ובשנת 2005 במסגרת תוכנית ההתנתקות, עלה הרעיון לפנות את הקיבוץ ליישב במקום מפונים מגוש קטיף. רעיון זה לא יצא אל הפועל, ובמקום זאת הוחלט שהמקום יהווה מרכז הכשרה של השומר הצעיר עבור יהודים מרחבי העולם המגיעים לשנת שרות של השומר הצעיר. בשנת 2010 היו בקיבוץ 25 חברים והחטיבה להתיישבות לחצה להופכו למושב כדי לגייס לו חברים נוספים.
בשנים שלאחר מכן, בעקבות עבודה משולבת של הקיבוץ והגופים המיישבים נקלטו בקיבוץ משפחות צעירות חדשות ואויישו הבתים הפנויים בקיבוץ. בשנת 2021 הסתיימה בניית שכונה חדשה של 12 בתים.
קבוצות ותוכניות נוספות בקיבוץ
בקיבוץ מתגוררות היום מספר קבוצות אשר שותפות להתפתחותו והצלחתו:
צעדת המלח
סאטיאגרהאת המלח הייתה פעולת מרי אזרחי לא אלים נגד שלטון האימפריה הבריטית בהודו, שהתמקד במס המלח שהטיל ממשל זה. המרי החל בצעדת המלח לדאנדי ב-12 במרץ 1930. זו הייתה פעולת ההתנגדות הראשונה נגד השלטון הבריטי לאחר פונרה סווארג', הכרזת העצמאות על ידי מפלגת הקונגרס הלאומי ההודי. מהאטמה גנדהי הוביל את צעדת דאנדי מהאשראם שלו באזור עיר אהמדאבאד אל הכפר דאנדי בחוף הים (היום במדינת גוג'ראט), כדי להפיק מלח מהים הערבי. הודים במספרים גדלים והולכים הצטרפו אליו במהלך הדרך. בסופו של המסע בן 400 הקילומטרים, ב-6 באפריל 1930 הפר גנדהי את חוק המלח שאסר על הפקה של מלח מתחרה במונופול הבריטי. דבר זה הצית פעולות נרחבות של מרי אזרחי נגד הראג' הבריטי בהן השתתפו מיליוני הודים.
רקע
הבריטים לא הגיבו. ב-31 בדצמבר 1929 נפרס דגלה של הודו בלאהור. ב-26 בינואר 1930 חגגה מפלגת הקונגרס שהתכנסה בלאהור את יום העצמאות ההודי. יום זה צוין כמעט על ידי כל ארגון הודי אחר וממשיך להיות יום העצמאות ההודי עד היום.
צעדת המלח
בהתאם להבטחתו, פתח גנדהי בסאטיאגרהא חדשה נגד מס המלח במרץ 1930. ששיאה היה צעדת המלח המפורסמת לדאנדי מ-12 במרץ ועד ל-6 באפריל 1930. גנדהי צעד 400 קילומטרים מאהמדאבאד (בירת גוג'ראט) לדאנדי (כפר חוף קטן במדינה זו), כדי להפיק מלח בעצמו. אלפי הודים וכתבי עיתונות מרחבי העולם התלוו אליו במסעו אל הים.
גנדהי נעצר ב-5 במאי 1930, מספר ימים לפני ביצוע של פשיטה מתוכננת על מפעלי המלח בדהראסאנה (Dharasana) בגוג'ראט. מצעד דנאדי והמאבק העוקב בדהראסאנה משכו את תשומת לבה של התקשורת העולמית אל תנועת העצמאות ההודית, וזו העניקה לנושא כיסוי נרחב בעיתונים וביומני קולנוע.
הסאטיאגרהא נגד מס המלח נמשכה במשך שנה כמעט, ונגמרה כאשר שוחרר גנדהי מכלאו, והחלו הדיונים עם המשנה למלך לורד אירווין בוועידת השולחן העגול ההודית השנייה.
יותר מ-80,000 הודים נעצרו כחלק מסאטיאגרהאת המלח. למאבק הייתה השפעה משמעותית בשינוי הגישה של בריטניה והעולם כלפי השאלה של עצמאות הודו, והוא גרם להודים רבים להצטרף לראשונה למאבק, אם כי נכשל בהשגת ויתורים מדיניים משמעותיים מצד הבריטים. המאבק נחשב לאחד הקמפיינים המוצלחים ביותר של גנדהי, ובצד הפרסום של המאבק, הוא הקנה פרסום בינלאומי רב גם לגנדהי עצמו. בין היתר נבחר גנדהי ב-1930 לאיש השנה של השבועון טיים.
בורה ברוך
בורה ברוך (בסרבית: Бора Барух; 19 בנובמבר 1911, בלגרד, ממלכת סרביה – 7 ביולי 1942, מחנה הריכוז באנייצה, ממלכת יוגוסלביה הכבושה) היה צייר ופרטיזן יהודי-יוגוסלבי, חבר במפלגה הקומוניסטית של יוגוסלביה.
קורות חייו
יצירותיו הוצגו בתערוכות בפריז, בלונדון, בהאג, בבלגרד ובזאגרב. בתקופת שהותו בפריז הצטרף למפלגה הקומוניסטית של יוגוסלביה ופעל לגיוס מתנדבים לבריגדות הבינלאומיות שלחמו במלחמת האזרחים בספרד. על רקע זה גורש מצרפת. בורה ברוך אשר סגנון ציורו היה פוסט-אימפרסיוניסטי, צייר לאורך הקריירה כ-200 ציורים ומספר דומה של רישומים. ציוריו ורישומיו שילבו דיוקנאות לצד ציורי נופי רחובות פריז ובלגרד.
לאחר כיבוש יוגוסלביה על ידי גרמניה הנאצית הצטרף בורה ברוך לכוחות הפרטיזנים של טיטו. ב-18 באוגוסט 1941 נהרג אחיו של ברוך איזידור בקרב מול הצבא הגרמני. בורה ברוך הוצב בגדוד האבטחה של הפיקוד העליון אשר באוקטובר 1941 חילץ את חברי המטה הכללי של הפרטיזנים בעת המתקפה הגרמנית באזור אוז'יצה. בקרבות נהרג אחיו יוסף ברוך. ב-1942 נלכד בורה ברוך על ידי צ'טניקים והוסגר לגרמנים. הוא הועבר למחנה הריכוז באנייצה וביולי 1942 הוצא להורג באתר יאיינצי.
אחיותיו ברטה ורחל נלכדו אף הן בידי הגרמנים והוצאו להורג במחנה הריכוז באנייצה. לאחר המלחמה נקרא רחוב בבלגרד על שם "האחים ברוך". ב-1964 הוקם בבלגרד בית ספר יסודי על שם "האחים ברוך". ב-2011, במלאת 100 שנים להולדתו, הונצח בורה ברוך על גבי בול דואר סרבי. מקצת מציוריו הוצגו במשכן לאמנות על שם חיים אתר בעין חרוד.
ראס א-טירה
ראס א-טירה (בשמו המלא: ח'ירבת ראס א-טירה, בערבית: خربة رأس الطيرة) הוא כפר פלסטיני בנפת קלקיליה, דרומית לאלפי מנשה ומזרחית לחבלה. בשנת 2006 התגוררו בו כ-400 תושבים.
ערב של שושנים
ערב של שושנים הוא פזמון ישראלי שנכתב על ידי המשורר משה דור (מילים) ויוסף הדר (לחן). השיר התפרסם בישראל ב-1957 ומאוחר יותר בוצע על ידי מספר אמנים בינלאומיים מפורסמים והתפרסם גם ברחבי העולם. לחן השיר משמש לעיתים כמנגינה המלווה את הכלה בדרכה אל החופה בטקסי חתונה בקהילות יהודיות בעולם. כמו כן, הוא משמש כלחן לשירים של אוהדי קבוצות ספורט מסוימות. השיר משמש כאחד ממזמורי יום שישי בחלק מבתי הכנסת בארצות הברית ובאירופה. גם הכנסייה הלותרנית בפינלנד ובמדינות סקנדינביות נוספות אימצה אותו כמזמור דתי. שימוש נוסף בלחן מבוצע בסדרה הקוראנית "שישה דרקונים מעופפים".
בשנת 1967 כתב הכומר הפיני יוהאני פורסברג (Juhani Forsberg) מילים חדשות למנגינה תחת השם "Tiellä ken vaeltaa" ('בדרך מי מהלך'); למילים החדשות יש תוכן נוצרי ואין להן שום קשר למילותיו המקוריות של משה דור. בשנת 1986 צורף השיר בנוסחו החדש לספר המזמורים של הכנסייה הלותרנית בפינלנד בתור מזמור 15 (בספר יש 856 מזמורים).
פטר קלאסן
פטר (דוד בן אברהם) קלאסן (בגרמנית: Peter Klassen; נולד ב-1809, נפטר ב-10 ביולי 1865) היה גר ממוצא גרמני אשר פעל באמצע המאה ה-19 בארץ ישראל לקידום החקלאות היהודית.
ערב של שושנים
המבצעות הראשונות של השיר היו מרים אביגל ויפה ירקוני (כל אחת לחוד), אך גרסתם של הדודאים היא זו שזכתה להצלחה גדולה בישראל. הצלחתו של השיר, שהיה להיטם הראשון של הדודאים, תרמה רבות לפרסום הצמד. הדודאים ביצעו את השיר בהופעותיהם מחוץ לישראל והשיר התפרסם בעולם לאחר שבוצע על ידי ננה מושקורי ואמנים נוספים. בישראל זכה השיר לגרסאות ולביצועים רבים.
פטר קלאסן
שנותיו הראשונות כנוצרי בא"י
פטר קלאסן נולד בכפר טיגנהוף, דנציג, פרוסיה כנוצרי השייך לעדת המנוניטים למשפחה מבוססת כלכלית שעסקה בחקלאות. בגיל 40 עלה לארץ בעקבות אחותו אגנטה קלאסן, יחד עם משפחתו: אשתו שרה, בנו הבכור, גאורג פטר פרדיננד ובתו אנה בת הארבע. אליהם הצטרף גם אחיו איזק. המטרה לעליה לארץ הייתה משיחית, להכין את הארץ ויושביה לקראת התגלותו המחודשת של ישו.
ערב של שושנים
אריק איינשטיין הקליט גרסה של השיר עם להקה בשם "אריק והאיינשטיינים" ובעיבוד שונה. בביצוע זה יש בית נוסף שבו מעין התנצלות על השינוי בשיר, במילים: "ערב של שושנים סילחו לי הדודאים אם שיניתי כמה צלילים אנחנו עוד חברים".
בשנת 2016 סומפל קטע מהשיר בסינגל "Save Me" של ההרכב המוזיקלי הצרפתי דה פאראקיט (The Parakit). בהקלטה בוצע השיר העברי על ידי הזמרת אלדן ז'קוב (Alden Jacob). השיר זכה להצלחה רבה בישראל ולהשמעות רבות ברדיו, ודורג במצעדים במספר מדינות בעולם, בהן רוסיה וצרפת. במצעד הפזמונים הבינלאומי השנתי של תחנת הרדיו הפופולרית גלגלצ לשנה זו, הגיע השיר למקום ה-19. בהקלטה אקוסטית של השיר שביצע הצמד באולפני גלגלצ בישראל, בוצע השיר העברי על ידי ליאורה יצחק.
פטר קלאסן
שנותיו הראשונות כנוצרי בא"י
בשנת 1850 משפחת קלאסן הגיעה לירושלים והתחברה למומר ג'ון (יוחנן) משולם שהקים בחסות הקונסול ואיש המיסיון הפרוטסטנטי ג'יימס פין התיישבות חקלאית בכפר הערבי ארטאס. לקבוצה הצטרפה גם קבוצת מתיישבים אמריקאים בראשותה של קלורינדה מיינור. בירושלים נפטר אחיו של פטר, איזק וכן אשתו שרה.
ערב של שושנים
ב-19 באפריל 2020, הוציא הדי-ג'יי והמפיק המוזיקלי KSHMR סימפול של הנעימה בגרסת האוס.
ההפגנות במונגוליה (2022)
ההפגנות במונגוליה היו הפגנות המוניות והתפרעויות אשר החלו בבירת מונגוליה, אולן בטור, ב-4 בדצמבר 2022. הסיבה למחאה הייתה שערוריית שחיתות שכללה גניבה של פחם בשווי 12.9 מיליארד דולר.
הרשויות במונגוליה נפגשו עם המפגינים והבטיחו לחקור את הפרשה. ועדת חקירה הוכרזה על ידי הפרלמנט ומספר קצינים החשודים בגניבת הפחם נעצרו. שימוע ציבורי צפוי להתקיים ב-21 בדצמבר 2022. הרשויות במונגוליה גם הכריזו על תוכניות לרפורמה בחברת הכרייה ארדנס טאבאלטוגול על מנת להילחם בשחיתות.
רקע
כלי תקשורת מקומיים דיווחו כי הסיבה לאי שביעות הרצון של האזרחים הייתה מעורבותם של פוליטיקאים רבים בגניבת פחם לייצוא. לפי נתונים לא רשמיים, נגנבו לכאורה ממונגוליה כ-6.5 מיליון טון פחם. כמו כן, מצוין כי בסין הוצאו להורג המעורבים בגניבת פחם ממונגוליה, והרשויות בסין שלחו רשימה עם שמות הפקידים המונגוליים המעורבים בפרשה זו. המפגינים דרשו לפרסם את שמם. קישגיגין ניאמבאטר, שר המשפטים והפנים של מונגוליה, אמר כי הממשלה פנתה לערוצים דיפלומטיים ולרשויות בייג'ינג בבקשה לשתף פעולה עם משרד התובע הסיני שחקר את מקרה גניבת הפחם.
ערב של שושנים
עם מבצעי הפזמון בישראל נמנים יפה ירקוני, הדודאים, הפרברים, אריק איינשטיין, שושנה דמארי, דקלון, ישי לוי, הילה רוח וג'יין בורדו בביצוע משותף עם ישראל גוריון. עם מבצעי הפזמון בעולם נמנים ננה מושקורי, הארי בלפונטה, מרים מקבה, דליה לביא, חנה אהרוני, ריקה זראי, ויקטור חרה וקילאפאיון.
פטר קלאסן
ההתגיירות וההתיישבות ביפו
השותפות החקלאית בארטאס התפרקה בשל סכסוכים פוליטיים וב-1851 הקבוצה האמריקאית, יחד עם משפחת סבו של ג'ון סטיינבק, החליטה להתיישב ביפו וחכרה מידיו של קלאסן שטח של 30 דונם אדמה בהר התקווה (MOUNT HOPE) אותו נטשו ב-11 בינואר 1858 עקב התקפה רצחנית מצד הערבים (רועה הצאן במשק של קלסן, ערבי בשם עבדאללה, נזכר בעדות שמסרו בני משפחת סטיינבק בדבר הרצח).
ההפגנות במונגוליה (2022)
רקע
מונגוליה מייצאת עד 86% מהסחורות שלה לסין, כאשר יותר ממחצית מהסחורות הן פחם. ערך יצוא הפחם ממונגוליה זינק ל-4.5 מיליארד דולר בתשעת החודשים הראשונים של 2022.
ישנם פערי מחירים משמעותיים בין פחם מחומם שנמכר במונגוליה (~70$ לטון), סין (~140$ לטון) והשוק הבינלאומי (~300$ לטון), וזאת הסיבה העיקרית להתפרצות המחאות.
פטר קלאסן
פעילות ציבורית לעידוד ההתיישבות החקלאית היהודית ביפו
בביארה של קלאסן התיישב גם פועל בשם יונה בן חרסון, בעל בית מלאכה לסיד ולבנים. בן חרסון כתב על קלאסן:, ובהקשר למצב הביטחון ביפו הוסיף. ולבסוף ציין כי. בפרדס ביפו הקים קלאסן בית תפילה קטן עבור פועליו שחששו לביטחונם בשל המרחק מיפו.
ב-17 במאי 1857 ביקר מונטיפיורי בפרדס ומצא שהוא צובר הפסדים רבים. קלאסן חזר לעבוד בפרדסו ופנה לעזרה לקבלת כספי החלוקה.
בשנת 1861 נולדה בתו רחל קלאסן (לימים גרין) ביפו.
קלאסן פעל לעידוד הקמת יישובים יהודיים המבוססים על ידיים חקלאיות יהודיות במיוחד לאור החשש של היהודים לבוא ולהתיישב בא"י בשל הסכנה הביטחונית. הוא כתב לרב צבי הירש קלישר ב-12 בינואר: "בנוגע לשאלתך בדבר היחס כאן יכול אני להבטיחך, שהסדר והחופש כאן בהרבה מקומות ובפרט כאן ביפו כמעט אותו כמו בפרוסיה".
פטירה
קלאסן נפטר ככל הנראה מפריצתה של מחלת הכולרה. שבועיים לפני מותו מכר את פרדסו ליהודי מעולי בבל והפקיד את כספו בקונסוליה הפרוסית מחשש למאבקי ירושה בין ילדיו. הוא קבור בהר הזיתים בירושלים לצד אשתו מירקה ובסמוך לבתו רחל גרין. פנחס גראייבסקי ציין את נוסח מצבתו "דוד בן אברהם קלאסין פ"נ הגר צדק שנכנס תחת כנפי השכינה איש תם וישר וירא דוד בן אברהם קלאסין נפטר בשם טוב ביום ב ט"ז תמוז ש תרכ"ה לפ"ק תנצבה".
אדווין די לאון
אדווין די ליאון (באנגלית: Edwin de Leon; 4 במאי 1818 - 30 בנובמבר 1891) היה סופר, עיתונאי ומדינאי. דיפלומט בשירות קונפדרציית המדינות של אמריקה.
ביוגרפיה
נולד בקולומביה, קרוליינה הדרומית לרבקה לופס ומרדכי הנדריקס די לאון, רופא וראש עיריית קולומביה. אחיו היו הסופר תומאס קופר די לאון ורופא דוד קמדן די לאון. הוא סיים לימודי משפטים במכללת קרוליינה הדרומית, אך עיקר עיסוקו היה בספרות ובפוליטיקה. עם מעברו לגור בסוואנה התמנה כעורך העיתון המקומי סוואנה רפובליקן והפך אותו לבמה מרכזית לפעילות פוליטית. מאוחר יותר התמנה כעורך היומון טלגרף בעיר הולדתו קולומביה.
בסביבות 1850 עקר לוושינגטון די. סי. והוציא לאור עיתון בשם "The Southern Press". הוא סייע לסנטור פרנקלין פירס במרוץ לנשיאות ארצות הברית ב-1852 שבו נבחר פירס לכהן כנשיא ארצות הברית ה-14. לאחר הבחירות מינה אותו פירס לקונסול כללי במצרים. במהלך מלחמת קרים נתן הסולטן העות'מאני אבדילמג'יט הראשון הוראה לגרש את נתיני יוון מכל תחומי האימפריה העות'מאנית ודי לאון העניק ליוונים תושבי מצרים חסות של הקונסוליה שמנעה את גירושם. אותון, מלך יוון, ביקש להעניק לו מדליית כבוד על פעילותו זו אך הוא סירב כנציג ארצות הברית לקבל אות הוקרה מגורם שלטוני זר, יהא אשר יהא.
עם פרוץ מלחמת האזרחים האמריקנית התפטר די לאון ממשרתו וחזר למדינתו להצטרף לאנשי הקונפדרציה, אליהם נטה. ג'פרסון דייוויס, נשיאה הראשון והיחיד של הקונפדרציה, שלח אותו כדיפלומט מטעם מדינות הדרום לאירופה כדי לגייס תמיכה והכרה רשמית בעצמאות הדרום, הוא נפגש עם לורד פלמרסטון באנגליה ועם נפוליאון בצרפת, וסירב לקבל תשלום על עבודתו או על הוצאות המסע.
לאחר המלחמה חזר לארצות הברית והתמקד ביצירתו הספרותית. הוא חיבר כמה ספרים וספרו המוכר ביותר הוא ספרו האוטוביוגרפי "Thirty Years of My Life on Three Continents" (שלושים שנה מחיי בשלוש יבשות).