cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
ספנסר הוז
קריירה מקצועית
בסוף עונת הועבר הוז עם אנדרס נוצ'יוני בטרייד לפילדלפיה 76', תמורת הסנטר סמואל דלמברט. ב-3 וחצי עונותיו בפילדלפיה קלע 10.0 נקודות ואסף 7.0 ריבאונדים בממוצע למשחק, לרוב כשחקן חמישייה. בעונת סייע לקבוצה להעפיל לסיבוב הפלייאוף השני, לראשונה מזה 9 עונות, ובמהלך אותו הפלייאוף רשם ממוצעים של 9.3 נקודות ו-6.6 ריבאונדים למשחק.
בפברואר 2014 הועבר בטרייד לקליבלנד קאבלירס, בתמורה לארל קלארק, הנרי סימס ושתי בחירות דראפט עתידיות. לאורך אותה עונה קבע שיאי קריירה של 13.2 נקודות, 8.3 ריבאונדים ו-3.0 אסיסטים בממוצע למשחק.
לקראת עונת חתם על חוזה ל-3 עונות בלוס אנג'לס קליפרס, עבור כ-17 מיליון דולר. בעונתו היחידה בקבוצה קלע 5.8 נקודות למשחק, כמחליפו מהספסל של דיאנדרה ג'ורדן.
ביוני 2015 נשלח עם מאט בארנס בטרייד לשארלוט הורנטס, בתמורה ללאנס סטיבנסון.
בפברואר 2017, לאחר כעונה וחצי עם ההורנטס, הועבר עם רוי היברט בטרייד למילווקי באקס, בתמורה למיילס פלאמלי. בסיום עונת שוחרר מהבאקס ומאז לא חזר לשחק ב-NBA.
בעונת 2018/2019 השתתף בתשעה משחקים עם קבוצת סאות' ביץ' לייקרס מליגת הפיתוח של ה-NBA, ולאורך התקופה העמיד ממוצעים של 14.2 נקודות, 7.2 ריבאונדים ו-4.0 אסיסטים למשחק.
דיאוואנדו דיאן
דיאוואנדו דיאן ניאנג (בצרפתית: Diawandou Diagne Niang; נולד ב-8 בנובמבר 1994 בטייה שבסגנל) הוא כדורגלן סנגלי המשחק בעמדת הבלם באל-הילאל מליגת העל הסודאנית.
קריירת מועדונים
דיאן נולד בסנגל וגדל במחלקת נוער מקומית. לקראת עונת חתם אויפן מהליגה הבלגית השלישית. הוא שיחק במועדון במשך שתי עונות, בהן ערך 60 הופעות ליגה.
בחודש יולי 2014 חתם דיאן בברצלונה והחל לשחק בקבוצת המילואים שלה, ברצלונה אתלטיק, מהליגה הספרדית השנייה. הוא ערך 27 הופעות ליגה בעונת.
בחודש יולי 2015 חזר דיאן לאויפן בהשאלה לעונה אחת. הוא ערך 16 הופעות ליגה והבקיע שער אחד בעונת, בה עלתה אויפן לליגה הבלגית השנייה, והשאלתו הוארכה בעונה נוספת.
קריירה בינלאומית
ב-31 במאי 2014 ערך דיאן את הופעת הבכורה שלו בנבחרת סנגל, כששיחק 90 דקות בתיקו 2-2 נגד נבחרת קולומביה במשחק ידידות.
האיש שלנו בהוואנה
האיש שלנו בהוואנה (באנגלית: Our Man in Havana) הוא סרט ריגול קומי בריטי בשחור-לבן משנת 1959 בהפקתו ובבימויו של קרול ריד, עם אלק גינס, נואל קאוורד, ברל אייבס ומורין או'הרה בתפקידים הראשיים.
התסריט נכתב על ידי גרהם גרין והוא מבוסס על ספרו בשם זה משנת 1958. בשנת 1963 נכתבה אופרה על הספר.
בשנת 2007 עובד הספר למחזה על ידי קלייב פרנסיס.
העלילה היא על מרגל של שירות הביון האנגלי שמספק מידע בדוי למפעיליו, בתמורה ליהנות מהכנסה צדדית מכובדת. בתקופת מלחמת העולם השנייה הצטרף גרין לסוכנות הביון הבריטית ומונה בלונדון למחלקה שעסקה בריגול נגדי בחצי האי האיברי. בעת ההיא שמע על מרגלים גרמנים ששהו בפורטוגל ושלחו לגרמניה דוחות בדויים שנועדו להגדיל את הכנסותיהם. בין המרגלים הללו היה גם " גרבו", הסוכן הכפול מספרד שסיפק למעסיקיו הגרמנים מידע בדוי על רשת סוכנים שהוא כביכול מפעיל ברחבי אנגליה. אותו "גרבו" שימש ככל הנראה השראה לגיבור ספרו זה של גרין.
הצילומים נעשו בהוואנה זמן קצר לאחר שהוחלף שם השלטון בהפיכה צבאית. פידל קסטרו אף היה נוכח בצילומי אחת הסצנות בסרט, שעלילתו מתרחשת בתקופת השלטון המושחת של בטיסטה.
תקציר העלילה
הות'ורן (נואל קאוורד) הוא הסוכן הראשי של סוכנות הביון הבריטית באיים הקריביים ומקום מושבו בג'מייקה. הוא מגיע להוואנה כדי לגייס סוכן ראשי באי.
קפטן סיגורה (ארני קוקבקס) הוא קצין בכיר שכולם מפחדים ממנו כשהוא נוסע במכוניתו המהודרת עם פנס מהבהב בחוצות הוואנה. סיגורה מתאהב במילי, נותן לה אפשרות לבקר בקאנטרי השמור לעשירים ועוזר לה ברכישת סוסת רכיבה. הוא מתעתד להתחתן אתה למורת רוחו של ג'ים שרוצה להבריח אותה ללימודים בשווייץ.
הות'ורן מגיע לחנות כמתעניין בקניית שואב אבק אבל תוך זמן קצר מציע לג'ים להיות סוכן תמורת סכום כסף נכבד. ג'ים מקבל את ההצעה מחוסר ברירה כי הוא זקוק לכסף. הוא מתייעץ עם ידידו ד"ר הסלבכר (ברל אייבס) וזה מייעץ לו "לגייס" סוכנים שהם אנשים אמיתיים ולהעביר בשמם ידיעות מודיעיניות בדויות על הנעשה בקובה. ג'ים "מגייס" אנשים שהוא מכיר ואפילו רקדנית במועדון לילה. הוא מצייר שואב אבק ומעביר את הציור כאילו זה מתקן אטומי סודי בהרים.
בלונדון מתרשם מפקד הביון "C" (ראלף ריצ'רדסון) ואנשיו מ"איכות הידיעות" ומכנים את ג'ים "האיש שלנו בהוואנה". הם שולחים אליו את ביאטריס סברן (מורין או'הרה) שתשתמש כמזכירתו וכן את קצין הקשר רודי (טימוטי בטסון) שיעביר את התשדורות. עם הזמן ביאטריס מתאהבת בג'ים ועדיין לא מבחינה שהידיעות כוזבות. הידיעות נקלטות על ידי מעצמה זרה וג'ים והרופא הופכים להיות אנשים מסוכנים שיש לחסלם.
הות'ורן מזמן את ג'ים לג'מייקה ומזהיר אותו כי עומד להיערך בהוואנה כנס סוכני שואבי האבק הובר ושם ינסו לחסלו בשתיית יין מורעל.
בטיסה להוואנה מתידד ג'ים עם קרטר (פול רוג'רס) שמגלה לו שגם הוא סוכן של שואבי אבק ומתעתד להיות בכנס.
סיגורה מגיע ומודיע על כוונתו לשאת את מילי. ג'ים מזמין אותו למשחק דמקה שבו במקום כלים יש בקבוקוני שתייה חריפה. כל כלי שנכבש על המנצח לשתות אותו. סיגורה שותה כמעט את כל הבקבוקונים ושוקע בשינה עמוקה. ג'ים נוטל את אקדחו של סיגורה, מגיע אל קרטר, מזמין אותו למועדון ומחסל אותו.
ביאטריס נחקרת במטה הביון ואומרת כי עד הרגע האחרון לא ידעה שהידיעות בדויות. היא מקבלת עונש להישלח כמזכירה במטה הביון בג'קרטה.
ג'ים בטוח שיקבל כעת מאסר עולם על בגידה. מפקדי הביון לא יודעים מה לעשות. "C" מהסס ללכת לראש הממשלה ולגלות את ה"פאשלה" הגדולה שלהם וגם להתבזות במטה הצי וחיל האוויר. הם מחליטים לשנות את ההחלטה ולהשמיד את כל המסמכים על הבסיס האטומי הסודי "שכבר פורק".
ג'ים נכנס ו"C" מודיע לו שהם החליטו להעניק לו את עיטור מסדר האימפריה הבריטית וכי יישאר בלונדון כמדריך לצוערים איך להקים תחנות ריגול. הם גם מבטלים את ההחלטה לשלוח את ביאטריס לג'קרטה. ג'ים וביאטריס מתחבקים לשמחתה של מילי.
סטיבנטון (אי)
האי סטיבנטון (באנגלית: Steventon Island) הוא אי מכוסה קרח, הממוקם במדף הקרח סולזברגר מול חופי ארץ מארי בירד, שבאנטארקטיקה.
האי ממוקם ממערב לרכס קורט, אורכו 45 קילומטרים ורוחבו 27 קילומטרים. שטחו 780 קילומטרים רבועים, וגובהו המקסימלי מעל פני הים הוא 395 מטרים.
גילוי ומיפוי האי
האי מופה על ידי הסקר הגאולוגי של ארצות הברית, בהתבסס על סקרים על הקרקע ועל תצלומי אוויר שצולמו על ידי צי ארצות הברית בין השנים 1959–1965.
מקור השם
שמו של האי ניתן לו על ידי הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים. האי נקרא על שמו של ריצ'רד פ. סטיבנטון (Richard F. Steventon) שהיה נגד בצי ארצות הברית ושימש כמפקד תחנת אייטס בשנת 1963.
מעלית ברקה
המעלית הנוכחית
פיר המעלית הוקם בחפיר הדרום-מזרחי של העיר, סמוך לחומות העיר מהמאה ה-16. בשנת 2010 ניתן אישור ההקמה ומגדל המעליות נחנך ב-15 בדצמבר 2012 בידי ראש ממשלת מלטה לורנס גונצי. עלות ההקמה בסך 2.5 מילין אירו מומנה בעיקר בידי האיחוד האירופי. בפיר שניצב באופן עצמאי הותקנו שתי מעליות בקיבולת של 21 איש בכל אחת, ובהספק של 800 נוסעים לשעה, וכן גרם מדרגות. המגדל עשוי מבטון מזוין ומוקף במעטפת אלומיניום בגוון דבש, על מנת שישתלב בקיר הביצורים שמשמש לו רקע. המיזם הוזמן על ידי "החברה לחידוש הנמל הגדול בע"מ" (Grand Harbour Regeneration Corporation plc), ותוכנן בידי Architecture Project, AP, כחלק ממתיחת הפנים שעוברת העיר לקראת מינויה של מלטה לנשיאה התורנית של מועצת האיחוד האירופי בשנת 2017, ולקראת הכרזתה כאחת משתי בירות התרבות של אירופה לשנת 2018.
המעלית ההיסטורית
בעבר קישרה מעלית קודמות בין הנמל לעיר. במגדל מעליות זה שהתנשא לגובה של 60 מטרים פעלו שתי מעליות שהגיעו לרום של 52 מטרים מבסיסו, והתחברו לגשר מאוזן באורך של שבעה מטרים, אשר הוביל לגנים. בכל מעלית היה מקום ל-12 איש. המגדל שקל 75 טון ועלות הקמתו הסתכמה ב-5,000 ליש"ט. המגדל הוקם עבור החברה האנגלית אשר הניחה את פסי החשמלית ברחבי מלטה, ונחנך בשנת 1905. למעט בשנים 1917–1919, פעלו המעליות ברציפות עד 2 בפברואר 1973, אך בעשור האחרון לפעולתן הן לא היו כלכליות. באוגוסט 1983 המגדל נהרס.
הקיסרית (קלף טארוט)
הקיסרית הוא קלף מספר 3 בארקנה הגדולה של קלפי הטארוט. ישנן חפיסות בהן הקלף לא נקרא הקיסרית, אלא האישה הירוקה.
הקלף מתאר אישה נאה היושבת על כס המלכות. מקיף אותה טבע שופע המייצג את ארכיטיפ האדמה, ואת אלת הפיריון ונוס. הסמל של ונוס חוזר בצורות רבות בציור, והמוטיב שלה מופיע באופן חזק וברור בקלף.
משמעות הקלף
הקיסרית מייצגת את האם הארצית. החמה, העוטפת, אמא אדמה. היא מסמלת אהבה, פריון, אושר ועושר, הצלחה, שגשוג, שפע, ופרויקטים בהתהוות.
ארתור אדוארד וייט גרס כי קלף הקיסרית מייצג בין היתר פרודקטיביות, עשייה, יוזמה, אור ואמת.
אחרים טוענים כי הקלף מסמל יצירה, אמנות, רומנטיקה, ואף עסקים.
יש האומרים שקלף הקיסרית הוא קלף של מימוש, אהבה ללא תנאי. היכולת לתת ולקבל בצורה מאוזנת. היכולת לחוות את השפע ללא פחד מתוך מודעות והבנה כי השפע נועד לנו, הוא זמין ומחכה שנקבל אותו. הקלף מייצג מיניות כחלק מהיצירתיות של האדם. בנושא זוגיות הקלף מייצג, אהבה נישואין הריון פוריות ואושר. בנושא קריירה, הקלף מייצג הישגים עתידיים. בנושא כספים, הקלף מייצג שפע.
קלף הקיסרית נקשר בקבלה לאות ד' ולכוכב ונוס. ונוס מסמלת אף היא את האדמה, אהבה, קשרים זוגיים ופיריון. האות ד' מסמלת דלת, ובפרט האם כדלת הכניסה של התינוק אל העולם, ונקשרת לספירת חסד, המסמלת אף היא שפע. השחר המוזהב קישר אותה גם לאשת קץ הימים, ממנה השאיל ארתור אדוארד ווייט את כתר הכוכבים.
קרלוס הורסט פולדנר
קרלוס הורסט אלברטו פולדנר ברוינה (בגרמנית: Carlos Horst Alberto Fuldner Bruene; 16 בדצמבר 1910, בואנוס איירס, ארגנטינה – 1992, מדריד, ספרד) היה חייל ארגנטינאי ממוצא גרמני בדרגת האופטשטורמפיהרר באס אס, דמות מפתח בהברחתם מאירופה של פושעי מלחמה נאצים.
ביוגרפיה
הוא נולד למשפחה של גרמנים מהגרים בבואנוס איירס. בשנת 1922, פולדנר חזר לגרמניה. ב־1932 הצטרף לאס.אס. בהוראת מפקד SD, וולטר שלנברג והיינריך הימלר החל ללמוד דרכים אפשריות להברחת הנאצים מגרמניה. מאז 1945, בתמיכת נשיא ארגנטינה חואן פרון, החל להבריח מאירופה פושעי מלחמה נאצים לאמריקה הלטינית, במיוחד נודע בכך שסייע להימלטותו מגרמניה של אדולף אייכמן. ייסד חברה בשם CAPRI (ראשי תיבות בספרדית ל: Compañía Argentina para Proyectos y Realizaciones Industriales – Fuldner y Cía), שעסקה בשיפוץ ובניית תחנות הידרואלקטריות ושימוש במשאבים טבעיים עבור תיעוש המדינה. בארגנטינה ובספרד ברוב המקרים היה ידוע בשם קרלוס פולדנר, בגרמניה נודע בשם הורסט פולדנר.
מיכאל רבין (כנר)
מיכאל רבין (באנגלית: Michael Rabin; 2 במאי 1936 - 19 בינואר 1972) היה כנר יהודי-אמריקאי.
חייו
רבין החל ללמוד נגינה בכינור בגיל שבע. אביו, ג'ורג', כנר בפילהרמונית של ניו יורק, עמד על כישרונו. גם אמו, ז'אן, הייתה פסנתרנית שהשתלמה בג'וליארד. לילד נקבע שיעור אצל יאשה חפץ ורב-האמן יעץ לו ללמוד אצל איוון גלאמיאן.
רבין היה לתלמידו של גלאמיאן בניו יורק, וכן למד בבית הספר למוזיקה מדאואומאונט ובבית הספר למוזיקה ג'וליארד. הוא החל להופיע עם תזמורות שונות בארצות הברית וב-29 בנובמבר 1951, בגיל חמש-עשרה, ניגן לראשונה בקרנגי הול את הקונצ'רטו ברה מז'ור של פגניני, עם הפילהרמונית של ניו יורק בניצוח דימיטרי מיטרופולוס. הופעת הבכורה שלו בלונדון התקיימה ב-13 בדצמבר 1954, בנגינת הקונצ'רטו של צ'ייקובסקי ברה מז'ור ברויאל אלברט הול, עם תזמורת רשות השידור הבריטית.
מיכאל רבין הקליט קונצ'רטי של מנדלסון, גלאזונוב, פגניני (מס' 1 ברה מז'ור, שתי הקלטות), וייניאבסקי (מס' 1 בפה דיאז מינור, מס' 2 ברה מינור) וצ'ייקובסקי, כמו גם את הפנטזיה הסקוטית של ברוך ואת הסונאטות השלישית והרביעית לכינור סולו מאת אז'ן איזאיי וקטעים וירטואוזיים, בהם אלבום עם תזמורת הוליווד בואול.
רבין הרבה בסיורי קונצרטים וניגן בכל כרכי ארצות הברית, אירופה, דרום אמריקה ואוסטרליה. במהלך רסיטל בקרנגי הול איבד לרגע את שיווי משקלו וכשל קדימה, אות ראשון לפגיעה נוירולוגית, שהשפיעה באופן חמור על הקריירה שלו. הוא מת בגיל 35 מפגיעת ראש, שנגרמה בנפילה בדירתו בניו יורק.
רבין ניגן שנים רבות בכינור "קובליק" של גוארנרי דל ג'זו משנת 1735. רב-האמן בבניית כלי קשת, ג'וזפה גוארנרי, שבנה את הכינור הזה, נודע בשם דל ג'זו, משום שהתוויות ששם על כלי הנגינה שבנה נשאו את ראשי התיבות I.H.S. (In Hoc Signo) וצלב נוצרי.
טריטוריה (בעלי חיים)
באתולוגיה המונח טריטוריה (בעברית: נַחֲלָה) מתייחס לכל אזור סוציוגרפי שבעל חיים ממין מסוים מגן עליו בעקביות מפני בני מינו (ובמקרים מסוימים, מפני בעלי חיים ממינים אחרים). בעלי חיים המגנים על הטריטוריה שלהם בצורה הזו נחשבים לטריטוריאליים.
טריטוריות קלסיות
טרום קופים משתמשים בסימונים טריטוריאליים; לדוגמה, למור אדום-בטן (Eulemur rubriventer) יוצר טריטוריות לקבוצות של 2 עד 10 פרטים ביערות הגשם של מזרח מדגסקר באמצעות ריח: זכר ממין מסוים בסוג הסיפאקה (Propithecus diadema) גם מותיר חותם ריח בטריטוריות עליהן הוא מגן באותם אזורים של יערות הגשם. בני האדם בונים גדרות פיזיים ואזהרות ויזואליות כדי לסמן את הטריטוריות. הזכר של לטאה דוקרנית מערבית (Sceloporus occidentalis) מגן על טריטוריה באמצעות ביטוי ראוותני וקרבות, אולם בעצימות פחותה לאחר עונת הרבייה.
חסרי חוליות המפגינים טריטוריאליות כוללים כמה סוגי נמליים, דבורים, ושבלול-ים (Lottia gigantea).
ריסוס
ריסוס (ידוע גם כסימון טריטוריה) משמש בהתנהגות בעלי חיים לצורך זיהויי הטריטוריה שלהם. השכיח ביותר הוא חותם ריח, המבוצע באמצעות חומרים בעלי ריחות חזקים, כגון שתן, במיקומים בולטים בטריטוריה. לרוב הריח מכיל נשאי-חלבונים כדי לבסס ולהאריך את משך הזמן שלו.
הגנה
טריטוריות עשויות להיות מוחזקות על ידי פרטים אינדיבידואלים, זוג, או קבוצה. טריטוריאליות אינה נכס מקובע של מינים: לדוגמה, אדום-החזה מגן על הטריטוריה כזוג במהלך עונת הרבייה וכאינדיבידואלים במהלך החורף, כשחלק מאוכלי הצוף מגנים על טריטוריות רק במשך הבקרים (כשהצמחים עשירים בצוף). במינים שאינם יוצרים קשרי זוג, הטריטוריה של הזכר והנקבה הם לעיתים קרובות עצמאיים, במובן שהזכרים מגנים על הטריטוריה רק מפני זכרים אחרים, והנקבות רק מפני נקבות; במקרים אלו, אם המינים פוליגנים, טריטוריה של זכר אחד קרוב לוודאי שתכיל כמה טריטוריות של נקבות, כשאצל כמה מינים פוליאנדרים כגון יקנה אמריקנית, המקרה הזה הוא הפוך.
לעיתים תכופות מגנים על טריטוריות המניבות משאב יחיד. לדוגמה, השחרור עשוי להגן על טריטוריית התזונה שלו המרוחקת מאתרי הקינון שלו, ובמינים מסוימים היוצרים התגודדות לצורך תחרות רבייה לדוגמה, קובוס שחור-רגל - הזכרים מגנים על אתרי הלק  המשמשים אך ורק לצורך הזדווגות. מינים המפגינים טריטוריאליות הם במיעוט. השכיח יותר הוא אינדיבידואל או קבוצה של בעלי חיים שלהם אזור בו הם משתמשים בשגרה אולם לא בהכרח מגנים עליו; זה נקרא תחום המחיה. חלקים מתחומי המחיה של קבוצות שונות לרוב חופפים, ובאזורים החופפים הקבוצות נוטות להימנע ממפגש מאשר לגרש אחת את השנייה. בטווח תחום המחיה ייתכן ויהיה תחום ליבה שאף קבוצה אחרת לא תשתמש בו, אבל שוב זה תוצאה של הימנעות מאשר הגנה.
אקולוגים התנהגותיים גורסים כי תפוצת המזון תקבע אם המינים יהיו טריטוריאליים או לא. אולם אף על פי שעובדה זו נכונה, מדובר בנקודת מבט צרה על טריטוריאליות. כאמור לעיל, יש כמה סוגים של טריטוריאליות; לדוגמה, ההגנה על אזורי הלק על ידי הקובוס שחור-רגל לא נוגעים כלל למזון. דוגמאות נוספות ורבות על הגנת טריטוריות, הכוללות דגים, עופות או אפילו חסרי חוליות, קשורות לתחרות על האפשרות להזדווג או למאורות המשמשות כמחסה, ולא על מזון. טריטוריאליות תופיע כשתהיה התמקדות במשאב המספק את צורכיהם של קבוצות או אינדיבידואליים, בתוך גבול הקטן דיו כדי להגן עליו מבלי להשקיע מאמץ מיותר.
עופות רבים, במיוחד עופות ימיים, אף על פי שמקננים בקהילות צפופות הם טריטוריאליים בכך שהם מגנים על אזור הקינון שלהם במרחק הנגיש תוך כדי הדגירה והטיפול בגוזלים. זה נחוץ כדי למנוע תקיפת הגוזלים או גנבת חומר הקינון על ידי שכניהם. לרוב התוצאה של דחייה החוצה מעמדת הדגירה בטווח קצר יוצרת מרווחים בין הקנים בצורת משושה. תופעה דומה ומעניינת היא מרווחי משושה דומים הנגרמים כתוצאה מהתנהגות טריטוריאלית של אכילת אצות על ידי סוגי צדפות ימיות (Scutellastra), הם מגנים בנמרצות על שטח אצות מזנים מסוימים, בגודל של כ-1–2 ס"מ מסביב לקונכייה שלהם.
הסבירות לטריטוריאליות פוחתת אצל עופות הניזונים מחרקים במקומות בהם אספקת המזון היא בשפע ומפוזרת בצורה לא סדירה. סיסיים לעיתים נדירות מגנים על אזור הגדול יותר מהקן שלהם. לעומת זאת, עופות אחרים הניזונים מחרקים, כגון מקנן-קרקע קיווית נפחית, עשויים להיות מאוד טריטוריאליים, במיוחד בעונת הרבייה, אשר במהלכה הם לא רק מאוימים או תוקפים מינים רבים של פולשים, אלה בעלי התנהגות סטראוטיפית מופגנת להרתעת בני מינם המאכלסים קנים בשכנות אליהם.
באופן הפוך, קרניבורים גדולים ומתבודדים (או זוגות רבייה), כגון דובים ועופות דורסים גדולים דורשים אזורים מוגנים גדולים יותר כדי להבטיח את אספקת המזון שלהם. טריטוריאליות זו תשבר רק אם יהיה שפע של מזון, לדוגמה דובי גריזלי נמשכים לנדידת הסלמון.
האריוט האנט
האריוט קזיה האנט (באנגלית: Harriot Kezia Hunt) הייתה הרופאה הראשונה בארצות-הברית על אף שלא התקבלה ללימודים אקדמיים בשל היותה אישה. פעילותה הציבורית לבריאות, זכויות אדם ושוויון חברתי סללה את הדרך עבור נשים ברפואה שבאו אחריה. היא פיתחה שיטות רפואיות חדשניות לתקופה שהתבססו על תזונה בריאה, פעילות גופנית, והגיינה פיזית ונפשית. היא נולדה בעיר בוסטון ב־9 בנובמבר שנת 1805 ונפטרה שם ב-2 בינואר 1875.
רקע
האריוט האנט נולדה בבוסטון מסצ'וסטס בשנת 1805 לבני הזוג ג'אוב האנט וקזיה וונטוורת'-הנט שחינכו את בנותיהן בגישה ליברלית. לאחר מות אביהן בשנת 1827 פתחו היא ואחותה שרה בית ספר פרטי בבית הוריהן על מנת להיות עצמאיות כלכלית. על אף שהעיסוק בהוראה הכניס כסף, האנט הרגישה שהיא אינה רוצה להיות מורה. כשאחותה חלתה ולא הצליחה להתאושש בעזרת הטיפול שהציעו הרופאים הקונבנציונליים, הוזמנו ריצ'רד ואליזבת מוט להמשיך את הטיפול עד שהבריאה. במקום להשתמש במתודלוגיות המקובלות באותו הזמן, השתמשו בני הזוג מוט בעשבי ריפוי, מנוחה ומרגוע על מנת להשיב את מטופליהם לבריאות. האנט החלה ללמוד מהם ולאחר שלוש שנים פתחה חדר טיפולים משלה בשנת 1835 ללא תעודה רשמית.
קריירה רפואית ופעילות ציבורית למען זכויות אדם ושוויון חברתי
לאורך שנות עבודתה הרפואית התמודדה האנט עם ביקורת שהוטחה בה מצד אלה שחשבו שהמקצוע אינו מתאים למודל הנשיות שהייתה מקובלת באותה תקופה. לדוגמה, מאמר שהתפרסם בשנת 1858 בניו-יורק טיימס גער שהיא "אחת מתריסר נשים בארצות הברית המתוסכלות מכך שהטבע לא עשה אותם גברים". אך היא מצידה טענה שנשיות מתאימה במיוחד למקצוע הרפואה ובמילותיה: "מה יכול להיות יותר עדין ונשי, נשיות אמיתית יותר מאשר לאחוז ביד אחות, נגועה בגופה ובנפשה, ולהראות לה את הסיבה למחלותיה?". האנט האמינה שהיא חיה בעידן של שינוי שבו אנשים מתחילים לערער על מסורות חברתיות ופעלה למען זכותן של נשים להשכלה מקצועית בכלל ורפואית בפרט. אבל רק בשנת 1945 – 70 שנה לאחר מותה בגיל 70 – נפתחה כיתת הנשים הראשונה ללימודי רפואה בהארוורד כחלק מניסוי למדידת ההצלחה והיכולת היצרנית של נשים בזמן הלימודים ולאחריהן וזאת בגלל מחסור במועמדים מתאימים גברים בעקבות מלחמת העולם השנייה.
את פעילותה הציבורית ריכזה האנט באגודה לפיזיולוגיה של נשים The Ladies) Physiological Society) שהקימה ושבמסגרתה קידמה זכויות נשים, ביטול העבדות, ולימדה נשים מכל שכבות החברה להכיר את גופן וכיצד לשמור על הגיינה. בשנת 1860 חגגה 25 שנות פרקטיקה רפואית במסיבה שמשכה 1500 אורחים וביניהם שלושה דורות של מטופליה. דיווח מהאירוע כולל את הציטוט: "הייתי כל כך שמחה בעבודתי; כל רגע עסוק; כמה אני כמהה ללחוש באוזנה של כל אישה תשושה, 'עשי משהו אם זה ישמח אותך'". את זכרונותיה איגדה באוטוביוגרפיה שפורסמה בשנת 1856 וניתן להורדה מאתר האוספים של המכון הלאומי האמריקאי לבריאות.
מקום קבורה
הארייט האנט קבורה בבית קברות מאונט אובורן (Mount Auburn Cemetery) ליד בוסטון. על מצבתה פסל אלת הבריאות היוונית היגיאה של הפסלת האפרו-אמריקאית אדמוניה לואיס. האנט מוזכרת גם על שביל מורשת הנשים של סיילם בעיירה סיילם שבמדינת הולדתה מסצ'וסטס.
רוברט תמפטנדר
אוסקר רוברט תמפטנדר (בשוודית: Oscar Robert Themptander; 14 בפברואר 1844 – 30 בינואר 1897) היה פוליטיקאי ופקיד ציבור שוודי שכיהן כראש ממשלת שוודיה בין השנים 1884 – 1888 וכמושל מחוז סטוקהולם בין השנים 1888 – 1896. הוא שימש גם כשר האוצר.
תמפטנדר נבחר לתפקידו בגיל 40 שנים ו-92 וימים ולפיכך היה הצעיר מבין כל ראשי ממשלת שוודיה לדורותיהם. מותו בגיל 52 שנים ו-351 ימים הפך אותו לראש הממשלה שמת בגיל צעיר ביותר מבין כל האישים שכיהנו בתפקיד.
חייו
רוברט תמפטנדר נולד בסטוקהולם כבנם של נילס תמפטנדר, שהיה קצין בדרגת לוטננט בצבא שוודיה ושל אדולפינה לאורנט. לאחר שסיים את לימודי המשפטים באוניברסיטת אופסלה ולאחר קריירה מוצלחת כפקיד ממשלתי, הוא נבחר להיות חבר בית הנבחרים (הריקסדאג) ב-1879. מתחילת כהונתו הוא היה חבר במפלגת המרכז, מפלגה שהייתה נאמנה לממשלה שכיהנה אז. בהדרגה הוא החל להעביר את תמיכתו למפלגת האיכרים. ב-1874 הוא נשא לאישה את פרידה דהלברג ואתה הוא הביא לעולם שלושה ילדים. בממשלתו של ארביד פוסה שקמה ב-1880 הוא שימש כשר בלי תיק וב-1881 הוא מונה להיות שר האוצר. הוא כיהן במשרה זו במשך שלוש שנים עד שבגיל 40 הוא נבחר להיות ראש הממשלה.
תוך ניצול קשרים טובים שהוא יצר במהלך כהונתו בפרלמנט הוא הצליח לשבור את המבוי הסתום שנוצר בשאלת ההגנה של שוודיה. הסוגיה באה לידי פתרון ב-1885. במטרתו להגן על מערכת הסחר החופשי שמוסדה על ידי לואיס ירד דה יר ועל ידי שר האוצר שלו, יוהאן אוגוסט גריפנסטדט, במהלך תקופת כהונתם, הוא נחל פחות הצלחה. למדיניות כלכלית זו היו יתרונות רבים שתרמו למודרניזציה של שוודיה. כאשר חלה ירידה במחירי המזון בשווקים העולמיים בשל הגידול ביבוא מצפון אמריקה, עלתה דרישה להעלאת מחירים כדי להגן על האינטרסים של שוודיה.
בסופו של דבר אולץ תמפטנדר לפרוש מתפקידו, אך לא בעקבות התבוסה בבחירות של 1887. המועמדים לפרלמנט היו צריכים להביע את עמדתם אם הם תומכי הסחר החופשי או חסידי הפרוטקציוניזם. חברים לכל החיים של הריקסדאג נבחרו עד אז על בסיס המוניטין האישי שלהם ועל בסיס האמון הציבורי בהם. תומכי מדיניות הסחר החופשי הצליחו להשיג ניצחון במחוז סטוקהולם וזכו ב-22 ממושבי הפרלמנט. אך נראה שאחד מהחברים לא שילם את מסיו ולפיכך כל רשימת המועמדים הוכרזה כלא תקפה. החברים לכל החיים שהיו תומכי מדיניות הסחר החופשי הוחלפו בתומכי הפרוטקציוניזם שהצליחו להשיג רוב בבית הנבחרים.
תמפטנדר ניסה לשכנע את המלך אוסקר השני להכריז על בחירות חדשות אך המלך דחה את הבקשה ובעקבות כך הגיש תמפטנדר את התפטרותו מתפקיד ראש הממשלה. לאחר מכן ועד 1896 הוא כיהן כמושל מחוז סטוקהולם ולאחר מכן כמנהל של חברת הרכבות Trafik AB Grängesberg–Oxelösund.
כריס מרקר
כריסטיאן איפוליט פרנסואה ז'ורז' בוש-וילנב (בצרפתית: Christian Hippolyte François Georges Bouche-Villeneuve; 29 ביולי 1921 – 29 ביולי 2012), הידוע בשם העט כריס מרקר (בצרפתית: Chris Marker) היה סופר, צלם, במאי, אמן מולטימדיה ויוצר תיעודי צרפתי.
נודע בעיקר בזכות סרטיו: מכתב מסיביר (1957), המזח (1962), חיוך בלי חתול (1977), ללא שמש (1983), וסרטו התיעודי AK על הבמאי היפני אקירה קורוסאווה (1985).
קורות חייו
נולד בצרפת ב-29 ביולי 1921. במלחמת העולם השנייה הצטרף למאקי (maquis), קבוצות לוחמי גרילה של תנועת ההתנגדות הצרפתית במלחמה. לאחר המלחמה החל לכתוב ולביים סרטים, בשלהי שנות ה-40. החל את דרכו כמשורר, סופר ומבקר בכתב העת הצרפתי "אספרי". הוא נסע במדינות סוציאליסטיות רבות ותיעד את מה שראה בסרטים וספרים. כמה מסרטיו הראשונים נעשו במשותף עם אלן רנה (ביניהם "גם פסלים מתים", 1950–1953; "לילה וערפל", 1955). על הפקת סרטיו המוקדמים של מרקר, ועוד שנים לאחר מכן, היה אמון אנטול דאומן (Anatole Dauman), אשר הפיק עבורו את "יום ראשון בבייג'ינג" ו"מכתב מסיביר".
רק בשנת 1962 הפך מרקר ידוע בעולם, עבור סרטו הקצר "המזח" (La jetée). הסרט מספר על ניסוי בנסיעה בזמן שנערך לאחר מלחמה גרעינית. באמצעות סדרה של תצלומים שצולמו ופותחו בפוטומונטז' של קצב משתנה, עם קריינות מוגבלת ואפקטים קוליים, יצר מרקר מבע קולנועי חסר תקדים. סרט זה היווה מקור השראה לבמאים רבים, בהם הבמאי מאמורו אושיי (Mamoru Oshii) בסרט הפעולה "המשקפיים האדומים" (1987, The Red Spectacles), וכן השראה לסרטו המוערך של טרי גיליאם, "12 קופים" (1995), בו כריס מרקר בעצמו היה שותף לכתיבת התסריט.
בשנת 1982 השלים מרקר את סרטו "Sans Soleil", אשר מתח את גבולות ז'אנר הסרטים התיעודיים. הסרט הוא מעין מונטאז', ערבוב חלקים של סרט תיעודי עם הערות בדיוניות ופילוסופיות, אשר יצר אווירה של חלום ומדע בדיוני. הנושאים המרכזיים בעלילה הם יפן, אפריקה וזיכרון הנסיעה. בסרט ישנה מחווה לסרט "ורטיגו" של אלפרד היצ'קוק, בסיקוונס באמצע הסרט המתרחש בסן פרנסיסקו.
בשנת 2007 יצאה מהדורה משותפת לסרטים "Jetée La" ו"Sans Soleil", אשר כללה חיבור קצר מאת מרקר בשם "עבודה בתקציב שרוך נעל". בחיבור הודה מרקר כי כל הצילומים בסרט "Sans Soleil" צולמו עם מצלמת פילם, ואת הקלטות השמע הקליט על קלטות סליל פרימיטיביות. מרקר גם ציין כי רק סצנה אחת קצרה ב"המזח" היא של תמונה נעה, זאת מכיוון שמרקר יכול היה לשאול את המצלמה רק לצהריים אחד במהלך צילומי הסרט.
לאורך הקריירה שלו, כריס מרקר כמעט ולא התראיין, וצולם לעיתים נדירות אף יותר. כשביקשו ממרקר תמונה של עצמו הוא נהג להציע תצלום של חתול, שהייתה החיה האהובה עליו.
האנה (אי, אנטארקטיקה)
האי האנה (באנגלית: Hannah Island) הוא אי מכוסה קרח, הממוקם בארכיפלג מרשל, למול חופי ארץ מרי בירד, שבאנטארקטיקה.
האי ממוקם בין האי האצ'ינסון, לבין חצי האי גסט.
גילוי ומיפוי האי
האי מופה על ידי הסקר הגאולוגי של ארצות הברית, בהתבסס על סקרים על הקרקע ועל תצלומי אוויר שצולמו על ידי צי ארצות הברית בין השנים 1959–1965.
מקור השם
שמו של האי ניתן לו על ידי הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים (US-ACAN).
האי נקרא על שמו של ג'יי. פ. האנה (J.P. Hannah), איש התוכנית האנטארקטית של ארצות הברית, שהיה פיזיקאי יונוספרה בתחנת בירד בשנת 1968.
פיירו
פְּיירוֹ (באיטלקית: Pierrot), ״הליצן העצוב״, הוא דמות גברית ארכיטיפית, אשר מקורותיה נטועים בעיקר בפנטומימה ובקומדיה דל'ארטה, ובהרכבים של שחקנים איטלקים שהופיעו ברחובות פריז בסוף המאה ה-17.
דמותו של פיירו היא של ליצן עצוב, פתטי ותמים, המשתוקק יותר מכל לאהבה של אהובתו קולומבינה, אולם היא בסופו של דבר שוברת את ליבו ועוזבת אותו למען ארלקינו.
פיירו הליצן מופיע ללא מסיכה כשפניו צבועות בלבן. הוא לבוש בחולצה לבנה רפויה וכפתורים גדולים. ניתן גם לראותו לובש מעין כיפה שחורה, שנועדה בעיקר לאפיין את התמימות שבו.
הגילום המיוחד של הפנטומימאי הצרפתי ז'אן-גספאר דבורו הפכו את הדמות למפורסמת בכל העולם. פיארו זה אינו רשע, אלא מעורר רחמים, ומתאים לתפקידי מאהבים. הוא תמים ומלנכולי, וכמובן אילם.
בשנת 2008 הופיע פיירו על הבמה בישראל בהצגה "מנוחת הליצנים" בתיאטרון אל-מידאן.
מצוקי קנונבול
מצוקי קנונבול (באנגלית: Cannonball Cliffs; מילולית: מצוקי כדור התותח) הם מצוקים בצידו המזרחי של האי אלכסנדר, שבאנטארקטיקה.
המצוקים ממוקמים מדרום לשפכו של קרחון נפטון.
מיפוי המצוק
המצוק מופה בהתבסס על תצלומי אוויר מסוג טרימטרוגון שצולמו על ידי משלחת החקר האנטארקטית רון, שנערכה בעונת המחקר (הקיץ האנטארקטי) 1947–1948, וכן בהתבסס על סקרים על הקרקע שנערכו על ידי סקר שטחי חסות איי פוקלנד בין השנים 1948–1950.
מקור השם
שמו של המצוק ניתן לו על ידי הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים של בריטניה.
המצוק נקרא על שמם של אבני החול באזור, המכילות מספר רב של קונקרציות חומות, המכונות "כדור תותח" (באנגלית: קנונבול).
הולמס & ווטסון
הולמס & ווטסון (באנגלית: Holmes and Watson) הוא סרט קומי אמריקאי שבוים ונכתב על ידי הישראלי-אמריקאי איתן כהן. בסרט כיכבו וויל פרל, ג'ון סי. ריילי, לורן לפקוס, רוב בריידון, קלי מקדונלד, רבקה הול, רייף פיינס ויו לורי. הסרט יצא לאקרנים ב-21 בדצמבר 2018 והופץ על ידי סרטי קולומביה.
הסרט נכשל בקופות, ספג ביקורות שליליות רבות וזכה בפרס פטל הזהב (פרס ראזי) בקטגוריית הסרט הגרוע ביותר לשנת 2018, בנוסף הוא זכה בקטגוריית הרימייק הגרוע, שחקן המשנה הגרוע לג'ון ס. ריילי והבמאי הגרוע ביותר לאיתן כהן.
ליהוק
ב-17 באוגוסט 2016, דווח כי פארל וג'ון סי. ריילי יככבו בסרטו של איתן כהן. ב-14 בנובמבר 2016, לורן לפקוס לוהקה לסרט לגלם את מילי, מושא אהבתו של שרלוק. ב-17 בנובמבר 2016, רוב בריידון, קלי מקדונלד, רבקה הול הצטרפו לצוות השחקנים. ב-6 בינואר 2017, הצטרפו גם רייף פיינס ויו לורי.
צילומים
הצילומים החלו בתחילת דצמבר 2016 בלונדון באולפני שפרטון. בתחילת פברואר 2017, צוות הצילום התמקם בהמפטון קורט.
יציאה לאקרנים
תחילה הסרט תוכנן לצאת להקרנות מסחריות ב-3 באוגוסט 2018. באוגוסט 2017, התאריך הוזז ל-9 בנובמבר 2018 שמאוחר יותר נדחה ל-21 בדצמבר 2018. במזרח אירופה הסרט שוחרר ב-24 בינואר 2019.
קישורים חיצוניים
ביקורות
גוארני (כדורגל)
המועדון הוקם בשנת 1911 ושיחק באליפות סאו פאולו. במהלך השנים הוא לא זכה אף פעם באליפות סאו פאולו. בשנת 1978 הוא זכה באליפות ברזיל. בעקבות כך, הוא העפיל לגביע ליברטדורס 1979 והגיע לרבע הגמר.
במסגרת הארצית המועדון שיחק שנים רבות בליגה הבכירה.
Provenza
Provenza (בעברית:  פרובאנס) הוא שיר שהוקלט על ידי הזמרת-יוצרת הקולומביאנית קרול ג'י. השיר יצא לאור ב-22 באפריל 2022, על ידי חברת התקליטים יוניברסל מיוזיק לטין אנטרטיינמנט, כסינגל ראשון מתוך האלבום Mañana Será Bonito. הוא נכתב על ידי ג'י, דניאל אחוואריה וקווין קרוז.
השיר הגיע למקום הראשון במצעד השירים הלטיניים.
רקע וכתיבה
השיר נכתב על ידי קרול ג'י, דניאל אחוואריה וקווין קרוז והופק על ידי אווי און דה דראמס שעבד עם קרול ג'י על שירים ולהיטים שונים שהוציאה במהלך הקריירה שלה. קרול ג'י ביצעה את "Provenza" בשידור חי בפסטיבל המוזיקה והאמנויות של עמק קואצ'לה ב-24 באפריל 2022 ובפעם השנייה ב-25 באפריל 2022.
בסמוך לצאתו, עלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי, תוך שהצליח לצבור שם למעלה מ-60 מיליון השמעות.
וידאו קליפ
הווידאו קליפ הרשמי של השיר פורסם ב-22 באפריל 2022 בשידור חי והועלה לערוץ היוטיוב הרשמי של קרול ג'י. הוא בוים על ידי במאי הווידאו הקליפים פדרו ארטולה. לאורכו של הקליפ, קרול ג'י נוסית במכונית צהובה (זו המוצגת בעטיפת הסינגל) ברחבי ארצות הברית.
נכון למאי 2022, מונה הצפיות של הקליפ עומד על למעלה מ-80 מיליון צפיות.
בורדרלנד
עלילה
אריסו, קרובה וצ'וטה הם שלושה חברים תיכוניסטיים אשר מאסו בחיים המשעממים. במהלך מופע זיקוקים, אריסו מבקש משאלה שהוא יוכל לחיות בעולם אחר אשר יהיה "מרגש יותר" ופחות "משעמם". משאלתו מתגשמת והשלושה מועברים לעולם מקביל, פוסט-אפוקליפטי כמעט ריק מאדם לחלוטין. לאחר ששוטטו מעט, הם פוגשים באישה אשר מוסרת להם כי הם כבר נמצאים "בתוך המשחק שלהם", שמתברר כמשחק של חיים ומוות. לאחר שהצליחו לנצח את המשחק, האישה חושפת כי בעולם בו הם נמצאים, בורדרלנד, הם חייבים לשחק במשחקים על מנת לשרוד.
דמויות
ריואה אריסו (有栖 良平) מדובב על ידי יושימסה הוסויאה
יוזוהא אוסגי (宇佐木 柚葉) מדובבת על ידי מינקו קוטובוקי
צ'וטה סגהוואה (勢川 張太) מדובב על ידי טסובסה יונגה
סאורי שיבוקי (紫吹 小織) מדובבת על ידי מאיה סקאמוטו
שונארו צ'ישיאיה (苣屋 駿太郎) מדובב על ידי טאקהירו סקוראיי
היקארי קואינה (水鶏 光)
מאנגה
סדרת המאנגה נכתבה ואויירה בידי הארו אסו ופורסמה בשני מגזינים שבועיים של Shogakukan מ-25 בנובמבר 2010 עד 2 במרץ 2016. הסדרה אוגדה לתוך 18 כרכים, אשר פורסמו בין 18 באפריל 2011 ל-18 באפריל 2016.
סדרת מאנגה נוספת, בשם "בורדרלנד: לנסות שוב", אשר ממשיכה את קו העלילה של הסדרה המקורית, החלה להתפרסם במגזין Shōnen Sunday השבועי של Shogakukan ב-14 באוקטובר 2020 והסתיימה ב-20 בינואר 2021. הכרך הראשון פורסם ב-11 בדצמבר.
בנוסף לכך, נוצרו שני ספין-אופים לסדרה המקורית: "מלך היהלומים" (だいやのきんぐ), שפורסמה בין 15 באוקטובר 2014 ל-4 בפברואר 2015 ו-"בורדררואד" (今際の路のアリス) שנכתבה על ידי הארו אסו, אויירה בידי טאקאיושי קורודה ופורסמה במגזין Sunday Gene-X החודשי של Shogakukan בין 19 באוגוסט 2015 ל-19 בפברואר 2018. הספין-אוף "בורדררואד" אוגד לתוך 8 כרכים שפורסמו בין 18 בינואר 2016 ל-19 במרץ 2017.
סדרת לייב אקשן
סדרת טלוויזיה לייב אקשן המבוססת על המאנגה, הופקה על ידי נטפליקס ובוימה על ידי שינסוקה סאטו, עלתה להזרמה ב-10 בדצמבר 2020 עם 8 פרקים בלמעלה מ-190 מדינות ברחבי העולם, כולל ישראל. בסדרה מככבים קנטו ימזאקי בתור ריואה אריסו וטאו טסוצ'יה בתור יוזוהא אוסגי. ב-24 בדצמבר 2020, הוכרזה העונה השנייה לסדרה.
ביקורת
נכון למרץ 2016, המאנגה מכרה בסך הכל כ-1.3 מיליון עותקים. הכרך ה-11 הגיע למקום ה-48 בדירוג השבועי של אוריקון ונכון ל-22 ביוני 2014, מכר 21,496 עותקים.
יחסי גרמניה–הרשות הפלסטינית
יחסי גרמניה–הרשות הפלסטינית הם היחסים בין הרפובליקה הפדרלית של גרמניה לבין הרשות הפלסטינית. גרמניה לא מכירה במדינה פלסטינית.
סקירה כללית
גרמניה תומכת בהקמת מדינה פלסטינית עתידית כחלק מפתרון שתי המדינות במשא ומתן בין הצדדים לפתרון הסכסוך. שיתוף פעולה פיתוח גרמני-פלסטיני מתמקד בפיתוח כלכלי בר-קיימא כולל קידום תעסוקה בעיקר לצעירים, חינוך והכשרה מקצועית וכן בקידום ממשל מקומי וחברה אזרחית.
גרמניה מעניקה גם סיוע הומניטרי בשטחים הפלסטיניים. הפרויקטים מיושמים על ידי האומות המאוחדות, הצלב האדום הבינלאומי וכן ארגונים לא ממשלתיים. הסיוע ההומניטרי הגרמני מתמקד בבריאות בסיסית, היערכות חירום רפואית, אמצעי הגנה, תמיכה פסיכו-סוציאלית וכן ביטחון תזונתי. הממשלה הפדרלית פועלת יחד עם סוכנות הסעד והעבודות של האו"ם לפליטים פלסטינים במזרח הקרוב (אונר"א) לשיפור תנאי החיים של פליטים פלסטינים באזור המזרח התיכון.
קשרי חינוך
גרמניה מיוצגת ברשות הפלסטינית עם סוכנויות שיתוף פעולה תרבותיות רבות. המכון הצרפתי ומכון גתה מנהלים יחד את מרכז התרבות הצרפתי-גרמני ברמאללה. שירות החליפין האקדמי הגרמני תומך בחילופי סטודנטים וחוקרים באוניברסיטאות פלסטיניות. אוניברסיטאות גרמניות רבות מטפחות יחסים טובים עם האוניברסיטאות בשטחים הפלסטיניים. קרנות ופרויקטים פרטיים פועלים לקידום פעילויות תרבותיות כאמצעי לחיזוק הקשרים בין גרמנים לפלסטינים.
יחסים כלכליים ושיתוף פעולה בפיתוח
בשנת 2016 הייצוא הגרמני לשטחים הפלסטיניים היה 88.1 מיליון אירו ואילו היבוא הסתכם בשמונה מיליון אירו.
שיתוף פעולה בפיתוח מתמקד בפיתוח כלכלי בר-קיימא כולל יצירת מקומות עבודה, חינוך והכשרה מקצועית, קידום שלטון מקומי וחברה אזרחית ושיתוף פעולה לקידום חינוך ותעסוקה לצעירים. הממשלה הפדרלית התחייבה 54.4 מיליון אירו נוספים למטרה זו בשנת 2018.
הרשות הפלסטינית עצמה אינה זוכה לתמיכה כללית בתקציב. התמיכה של גרמניה משמשת לקידום פרויקטים או תוכניות מוחשיים הממומנים על ידי מספר תורמים עם יעדים מוגדרים וניתנים לאימות.
בנוסף, קיים סיוע שוטף להקמת תשתיות בתחומי אספקת המים וניהול מי שפכים. חיזוק ותמיכה בחברה אזרחית תוססת שבמרכזה פתרון סכסוכים הם בראש סדר העדיפויות של שיתוף הפעולה בפיתוח. לאור הצרכים המיוחדים של האוכלוסייה האזרחית, מיושמים גם אמצעי שיתוף פעולה בפיתוח ברצועת עזה. עם זאת, שיתוף הפעולה שם כפוף למגבלות מסוימות עקב התנאים הפוליטיים באזור.
לשיתוף פעולה לפיתוח דו-צדדי משלימים פרויקטים של ארגונים לא ממשלתיים גרמנים המספקים סיוע חירום, צעדים של ארגוני סיוע לכנסיות וסוכנויות ביצוע פרטיות, כמו גם עבודת קרנות פוליטיות ושירות השלום האזרחי.
הממשלה הפדרלית עובדת יחד עם סוכנות הסעד והעבודות של האו"ם לפליטים פלסטינים במזרח הקרוב (UNRWA) כחלק משותפות אסטרטגית במטרה לשפר את תנאי החיים של פליטים פלסטינים באזור המזרח התיכון. גרמניה תומכת באונר"א בתרומה מרצון בהיקף של תשעה מיליון אירו לתקציב התוכנית וכן באמצעות מימון פרויקטים בחמשת אזורי הפעילות שלה, עזה, יהודה ושומרון, סוריה, לבנון וירדן. בשנת 2017 קיבלה אונר"א כספים חדשים בהיקף כולל של 88.5 מיליון אירו מהממשלה הפדרלית.
הפארק הלאומי מרצ'יסון פולס
הפארק הלאומי מרצ'יסון פולס (באנגלית: Murchison Falls National Park) הוא פארק לאומי בצפון-מערב אוגנדה. הוא משתרע על פני כ-3,480 קמ"ר, מזרחית לאגם אלברט, באזור הנילוס הלבן, והוא הפארק הלאומי הגדול באוגנדה. יחד עם שמורת הטבע בוגונגו ושמורת הטבע קארומה, הוא מהווה חלק מאזור השימור מרצ'יסון פולס, ששטחו כ-5,300 קמ"ר.
היסטוריה
הפארק נוסד ב-1926 כשמורת ציד, בעת שאוגנדה הייתה מדינת חסות בריטית. ב-1951 צולמו בשטחו סצינות מהסרט מלכה אפריקאית, בכיכובו של האמפרי בוגארט, וב-1952 שינו הבריטים את מעמדו, והוא היה לפארק לאומי. הפארק נקרא על שם מפלי מרצ'יסון המצויים בתחומו, ושקרויים בעצמם על שם רודריק מרצ'יסון, שהיה נשיא החברה הגאוגרפית המלכותית.
בתקופת שלטונו של אידי אמין, בשנות ה-70, נפגעה קשות אוכלוסיית בעלי החיים בפארק, כתוצאה מציד בלתי-חוקי, וב-1983 נכחדו הקרנפיים. לאחר תום שלטונו של אמין החלו הרשויות לאכוף את איסור הציד, ואוכלוסיית בעלי החיים התאוששה. ב-2005 העבירה קרן הקרנפים של אוגנדה מספר קרנפים רחבי-שפה לחווה באזור הפארק, כדי ליצור עדר שבסופו של דבר ישוחרר בפארק.
בעלי החיים בפארק
בתחומי הפארק חיים 76 מיני יונקים, ובהם פילים, תאואים, אריות, נמרים, היפופוטמים, ג'ירפים, אנטילופות כמו קובוסים שחורי-רגל, בובאלים אייליים, אוריבים וקובוסי מים, חזירי יבלות, ופרימטים כמו בבוני זית, קולובוסים, פרשים אדומים ואף שימפנזים.
הפארק הוא גם משכנם של 451 מיני עופות, בהם מנעלנים, אנפות גוליית, עגורי כתר לבן-לחיים, אנפיות סוף, יקאנות אפריקניות, חרטומנים, קלאואים קרקעיים, טוראקיים, אורגיים, פרפורים עקודים ושלדגים ענקים.
בנוסף, חיים תנינים במימי הנילוס, אגם אלברט והנהרות הנוספים הזורמים בפארק.
הפיגוע במסגד בפשאוור
הפיגוע במסגד בפשאוור התרחש ב-4 במרץ 2022, כאשר מחבל מתאבד של המדינה האסלאמית פוצץ את עצמו במסגד שיעי בעיר פשאוור במחוז ח'ייבר פח'טונח'ווה בצפון פקיסטן. בפיגוע נהרגו לפחות 63 בני אדם ונפצעו עוד 196 והוא אחד מפיגועי הטרור הקטלניים ביותר בהיסטוריה של פקיסטן.
רקע
במהלך סוף המאה ה-20 ותחילת המאה ה-21, בוצעו פיגועים רבים על ידי מוסלמים בפקיסטן ובאפגניסטן בכלל, ובפשאוור בפרט. תדירות הפיגועים גברה מאז החלה המלחמה בצפון-מערב פקיסטן. מאז 2007 בלבד, בוצעו כ-17 פיגועים בפשאוור, שבהם מתו למעלה מ-400 שיעים.
קוצ'ה ריסלדאר היא שכונה שיעית ברובה בעיר העתיקה של פשאוור. המסגד הראשי בשכונה, יעד הפיגוע, ממוקם בקיסה חוואני בזאר, והוא בין המסגדים העתיקים ביותר באזור, שהוקם עוד לפני עצמאותה של פקיסטן.
הפיגוע
ב-4 במרץ 2022 בשעה 12:55 (UTC+5), במהלך תפילת סלאת א-זוהר, אדם לבוש בבגדים שחורים וחמוש באקדח, נהג בריקשה עם שני אנשים אחרים והתקרב למסגד מסג'יד אסנה א-אשרי. לאחר מכן המשיך ללכת לבדו לעבר המסגד. הוא פתח באש לעבר שוטרים מחוץ למסגד, ובכך הרג ופצע 2 מהם.
הפיגוע במסגד בפשאוור היה הפיגוע הקטלני ביותר בפקיסטן מאז פיגוע ההתאבדות במסטונג שהתרחש ב-2018 במסטונג, בלוצ'יסטן.
תוצאה
הקורבנות נלקחו לבית החולים ליידי רידינג כש-10 הגיעו ב-"מצב קריטי מאוד" ו-57 הגיעו מתים. דובר מטעם בית החולים אמר למחרת כי לפחות 37 בני אדם נותרו מאושפזים כשלפחות 4 במצב אנוש ו-6 שמתו במהלך הלילה, מה שהעלה את מניין ההרוגים ל-63.
בערב 4 במרץ 2022 ולמחרת בבוקר, נערכו הלוויות ל-24 מקורבנות הפיגוע. ההלוויות, שבהן השתתפו מאות אנשים, היו תחת אבטחה קפדנית של המשטרה. הקהילה השיעית ארגנה הפגנות ברחבי המדינה לאורך ערב 4 במרץ על מנת לגנות את המתקפה.
ב-5 במרץ 2022, מחוז ח'וראסאן של המדינה האסלאמית של המדינה האסלאמית לקח אחריות על ביצוע הפיגוע באמצעות כלי התקשורת הרשמיים של הארגון, ופרסם את שמו ותמונתו של המחבל המתאבד (ג'וליביב אל-קאבולי). במסיבת עיתונאים למחרת, אמרו גורמי הביטחון כי מדובר באזרח אפגני. גורמים רשמיים הוסיפו כי האזרח היגר לפקיסטן לפני עשרות שנים. הוא דווח כנעדר על ידי הוריו, שחשדו שהוא הצטרף לדאעש.
שר המידע והשידור הפדרלי, פאואד צ'אודרי, אמר כי שלושה צוותי חקירה הוקמו על מנת לחקור את הפיגוע.
פרנץ אנטון בוסטלי
פרנץ אנטון בּוסטֶלי (בגרמנית: Franz Anton Bustelli; 1723, לוקרנו – 1763, נימפנבורג, בוואריה) היה פסל גרמני שיצר דגמי דמויות חרסינה בסגנון הרוקוקו עבור פורצלן נימפנבורג.
בוסטלי הצטרף למפעל פורצלן שהוקם על ידי מקסימיליאן השלישי יוזף, הנסיך הבוחר מבוואריה בשנת 1754, שנה לאחר הקמתו. בשנת 1761 עבר המפעל לשטח ארמון נימפנבורג שם הוא פועל עד היום. המפעל עבד על בסיס הטכניקה שפותחה על ידי יוהאן פרידריך בוטגר עבור פורצלן מייסן. בוסטלי יצר 150 דגמים חדשים. עבודותיו הראשונות היו פסלי אלים קלאסיים ופסלי פוטו, בהמשך יצר פסלים של סוחרי רחוב, וגם פסלים דתיים גדולים יותר על בסיס סגנון פסלי עץ שרווח בתקופתו, בהמשך יצר סדרות של דמויות סיניות וטורקיות, ועם צבירת הניסיון החל ליצור פסלי פורצלן של דמויות קומדיה דל'ארטה והתמקצע בצביעת הדמויות.
TNT אקספרס
TNT אקספרס היא חברת שילוח העוסקת במשלוחי אקספרס בינלאומיים, שילוח בינלאומי, תובלה יבשתית ושירותים לוגיסטיים. מטה החברה נמצא בהופדורפ, הולנד והמרכז הלוגיסטי של החברה נמצא בלייז', בלגיה. לחברה פעילות מלאה ב 61 מדינות בעולם. בחלק ממדינות אירופה, חברת TNT אקספרס משמשת כחברת דואר רשמית. מחזור העסקים של החברה בשנת 2015 הסתכם ב 6.91 מיליארד אירו. המתחרות הגדולות של TNT אקספרס הן DHL וUPS. ב-25 במאי 2016 נרכשה החברה על ידי חברת פדקס.
היסטוריה
Thomas Nationwide Transport הוקמה על ידי קן תומאס האוסטרלי בשנת 1946 כאשר ברשותו משאית אחת בלבד. עם השנים החברה גדלה ובשנת 1967 רכשה את חברת השליחויות ההונגרית 'Alltrans'. החברה גדלה במהירות ובשנות ה-80 של המאה ה-20 כבר עשתה משלוחים לכ 180 מדינות ברחבי העולם. היא נחשבה לחברת שילוח השנייה בגודלה בעולם באותן שנים ועיקר פעילות החברה עבר לאירופה. TNT הייתה חברת השילוח הראשונה לרכוש מטוס משל עצמה. עד אז, הייתה הפרדה בין חברות שילוח לחברות תעופה. הדבר הפך את TNT לחברה הראשונה שיכלה לשלוח משלוחי אקספרס תוך פחות מ 24 שעות בתוך אירופה. החברה נכנסה לפעילות בישראל בשנת 1989. בשנת 1992 TNT הקימה חברת בת, GD Express והחזיקה ב 50% מהמניות בה, כאשר 50% הנותרים התחלקו בין חברת KPN, חברת טלקומוניקציה ודואר הולנדית וחברות דואר ממשלתיות של צרפת, שוודיה, מערב גרמניה וקנדה. בשנת 1994 החברה הונפקה בבורסת אמסטרדם ובשנת 1996 נרכשה על ידי חברת KPN במלואה. בשנת 1998 חברת KPN מיזגה את יחידת הדואר שלה עם חברת TNT והקימה את חברת TNT N.V אשר עסקה במשלוחי דואר, חבילות ולוגיסטיקה ברחבי העולם. בין השנים 2006-2011 היא הייתה חברת הדואר הלאומית של הולנד תחת השם TNT Post. באותה שנה הנהלת החברה החליטה לפצל את חברת TNT N.V לשתי חברות נפרדות: TNT אקספרס שתעסוק בתחום השילוח והלוגיסטיקה וPostNL שתהיה חברת הדואר הממשלתית של הולנד. כמו כן, החברה עסקה בשליחת דואר גם במדינות אירופאיות נוספות כגון בריטניה, גרמניה, איטליה ובלגיה, בחלקן היא אף עקפה את חברות הדואר הממשלתיות.
בשנת 2015 הוכרז שחברת השליחויות האמריקאית פדקס תרכוש את TNT והמכירה יצאה לפועל ב-25 במאי 2016 תמורת 4.4 מיליארד אירו.
אלכסנדר ברזל
אלכסנדר (אלכס) בַּרְזֵל (וַאש) (17 בספטמבר 1921, בודפשט, הונגריה – 29 ביוני 2005, כ"ב בסיוון תשס"ה, כפר החורש) היה פילוסוף ואיש חינוך ישראלי, חוקר מחשבת היהדות, פרופסור אמריטוס באוניברסיטת חיפה וראש המחלקה ללימודים הומניסטיים ואמנויות בטכניון. ממייסדי קיבוץ כפר החורש, בו חי עד מותו.
ביוגרפיה
ברזל נולד בשם אלכסנדר וַאש (בהונגרית: Vas Alexander) בשנת 1921 בבודפשט בירת הונגריה, בנם של אירמה ואוסקר ואש. בסתיו 1926 נולד אחיו הצעיר, טומי (לימים אמנון). ב-1939 הצטרף לתנועת הנוער הציונית "מכבי הצעיר" (מ-1941 "גורדוניה – מכבי הצעיר"), וסייע בקליטתם של חברי התנועה שהגיעו לעיר כפליטים מסלובקיה בעקבות מלחמת העולם השנייה. בחודש אוקטובר 1942 נשלח למחנה עבודה. ביוני 1944 הצליח להימלט, והצטרף לפעילות המחתרתית של תנועתו. בסוף אותו חודש עזב את הונגריה ב"רכבת ההצלה" של ועדת העזרה וההצלה, שבמקום להגיע למדינה נייטרלית, הגיעה למחנה הריכוז בֶּרגֶן-בֶּלזֶן שבצפון גרמניה. באותה שנה נישא לשושנה שטיינֶר, אף היא חברת "מכבי הצעיר" והמחתרת בהונגריה, בתם של רנֶה לבית קוּפְלֶר וליאו שטיינר, סוחר תבואות בן העיירה גלנטה (Galanta). ברזל ואשתו שרדו את השואה, וכך גם הוריו ואחִיו. ובשנת 1945 עלה עם אשתו לארץ ישראל. הוא עִברת את שמו ל"ברזל" (כפירוש שמו ההונגרי). בשנת 1947, לאחר שעברו הכשרה של הגרעין, היו השניים ממקימי קיבוץ צאלים, וב-1948 עלו עם כל הגרעין לשקם את קיבוץ כפר החורש, שננטש בעקבות מצור ממושך במלחמת העצמאות. בקיץ 1949 עלו לישראל אחיו ואשתו, והצטרפו גם הם לכפר החורש. בקיבוץ עבד ברזל בחקלאות, ניהל את בית ההבראה וכיהן פעמיים כגזבר. משנת 1952 ועד 1954 כיהן כמזכיר תנועת הנוער העובד מטעם מפא"י.
בהמשך קיבל תואר שני בפילוסופיה מאוניברסיטת תל אביב, ובשנת 1973 קיבל תואר דוקטור מאוניברסיטת פרנקפורט ב-1973; הדיסרטציה הייתה בנושא "מושג ה'עבודה' בפילוסופיה בת-זמננו" (Der Begriff "Arbeit" in der Philosophie der Gegenwart). משנת 1964 הרצה באוניברסיטאות תל אביב וחיפה ובמכללה האקדמית לחינוך של התנועה הקיבוצית, אורנים. בשנת 1980 התמנה כראש המחלקה ללימודים הומניסטיים ואמנויות בטכניון. בהמשך התמנה כפרופסור באוניברסיטת חיפה.
אלכסנדר ברזל נפטר בקיץ 2005, כחודשיים וחצי לאחר מות אחיו. בן 83 במותו.הוא הובא למנוחות בקיבוצו כפר החורש.
בנו, ד"ר גבי ברזל, הוא מרצה לקולנוע במכללת אורנים. אשתו של גבי, פרופ' נְעימה ברזל, היא חוקרת השואה, זיכרון השואה והוראתה, ומרצה במכללת אורנים.
לקריאה נוספת
ביבליוגרפיה:
קישורים חיצוניים
מפרי עטו:
ליל המסכות (סרט, 1978)
הסרט אומנם לא היה הסרט הראשון מסוגו (סרט סלאשר), אך הצורה שבה נעשה והמוטיבים החוזרים בו הוצגו כמעט בכל סרט סלאשר מאז, ובעיני רבים הסרט הזה היו הוא "שעיצב" את הז'אנר להיות כמו שהוא היום, ולכן הסרט נכנס ב-2006 לספריית הקונגרס תחת הנימוק "חשוב מבחינה תרבותית, היסטורית ואסתטית".
הסרט הופק על ידי מוסטפא אקאד בתקציב נמוך מאוד של כ-325,000 דולר, אך הצליח להרוויח קרוב ל-70 מיליון דולר ברחבי העולם.
הצלחתו האדירה של הסרט הובילה ליצירת זיכיון מדיה המורכב מסדרת סרטים בת 11 סרטי קולנוע נוספים יצאו לאורך שנות ה-80 וה-90. רימייק בעל אותו השם בבימויו של רוב זומבי יצא ב-2007 כולל סרט המשך מ-2009. סרט חדש מ-2018 יצא לאקרנים כהמשך ישיר לסרט המקורי מ-1978 ללא שום קשר להמשכים שנוצרו.
עלילת הסרט
ב־31 באוקטובר 1963 בליל כל הקדושים בעיירה הקטנה הבדיונית הדונפילד, אילינוי, מייקל מאיירס בן השש דוקר למוות את אחותו הגדולה ג'ודית עם סכין מטבח בביתם כשהיא עירומה, והוא נכלא בבית הסניטריום של סמית' גרוב. 15 שנה לאחר מכן, ב-30 באוקטובר 1978, הפסיכיאטר של מייקל, ד"ר סמואל לומיס ועמיתו, מריון צ'יימברס, מגיעים לסניטריום כדי ללוות את מייקל לבית המשפט. מייקל נמלט על ידי גניבת מכוניתם וחוזר להדונפילד, הורג מכונאי עבור סרבליו, וכן גונב מסכה לבנה דמוית פנים עם שיער חום, חבל וסכינים מחנות חומרי בניין מקומית.
למחרת בליל כל הקדושים; תלמידת התיכון לורי סטרודה מפילה מפתח בבית מאיירס שעדיין לא תפוס ורעוע שאביה מנסה למכור. מייקל עוקב אחריה לאורך כל היום והיא שמה לב, אבל חברותיה אנני בראקט ולינדה ואן דר קלוק מבטלות את חששותיה. לומיס מגיע להדונפילד בחיפוש אחר מייקל, ומוצא את מצבתה של ג'ודית חסרה בבית העלמין המקומי. הוא נפגש עם אביה של אנני, השריף ליי ברקט, ושניהם חוקרים את ביתו של מייקל, שם מספר לומיס לשריף ברקט על הסכנה שמייקל מהווה. השריף בראקט ספק בסכנתו של מייקל והולך לסייר ברחובות, ואילו לומיס ממתין בבית ומצפה שמייקל יחזור.
מאוחר יותר באותו לילה, לורי מטפלת בילדים טומי ודויל, ואילו אנני מטפלת בילדותיה אצל לינדזי וואלאס מעבר לרחוב, מבלי לדעת שמייקל עקב אחריהם. מייקל גם הורג את הכלב של וואלאס. כאשר החבר של אנני, פול, קורא לה לבוא לאסוף אותו, היא לוקחת את לינדזי לבית דויל כדי לבלות את הלילה עם לורי וטומי. לפני שאנני יכולה לעזוב, מייקל, שהסתתר במושב האחורי של מכוניתה, חונק אותה וחותך את גרונה.
זמן קצר לאחר מכן, לינדה והחבר שלה, בוב סימס, מגיעים לבית וואלאס. לאחר קיום יחסי מין, בוב יורד למטה לקחת בירה עבור לינדה ומייקל דוקר אותו למוות כאשר הוא נתקל בו. לאחר מכן מייקל מתחזה לבוב בתלבושת רפאים ומתעמת עם לינדה, שמגרה אותו ללא שום השפעה. לינדה מתרגזת, מתקשרת ללורי, אך מייקל חונק אותה למוות באמצעות כבל הטלפון בדיוק כשלורי מרימה. בינתיים לומיס מגלה את המכונית הגנובה ומתחיל לחפש ברחובות.
כשהיא חושדת; לורי ניגשת לבית וואלאס, ומוצאת את גופותיהם של אנני, בוב ולינדה, כמו גם את מצבתה של ג'ודית, בחדר השינה בקומה העליונה. לורי מתכופפת במסדרון, שם מייקל מופיע פתאום ותוקף אותה וגורם לה ליפול לאחור על גרם המדרגות. לורי נמלטת בקושי ונמלטת חזרה לבית דויל, שם היא גורמת לטומי להתעורר ולהכניס אותה. מייקל נכנס ותוקף אותה שוב, אך היא שומרת עליו במפרץ על ידי דקירתו עם מחט סריגה, מתלה למעיל, והסכין שלו, אותו היא דופקת בגופו באופן זמני בכל פעם, ואז שולחת את טומי ולינדסי ללכת לבית השכן בהמשך הרחוב ולבקש מהם להתקשר למשטרה.
לומיס רואה את טומי ואת לינדזי בורחים מהבית והולך לחקור, ומגלה את מייקל ולורי נלחמים בקומה העליונה; במהלך הקרב, לורי מורידה את המסכה של מייקל, גורמת לו להסס ולשים אותה שוב. לומיס יורה שש פעמים במייקל ומפיל אותו מהמרפסת. בהסכמה עם לורי שמייקל הוא "הבוגימן", לומיס הולך למרפסת ומביט מטה לראות שמייקל נעלם. לא מופתע, הוא בוהה אל תוך הלילה כשלורי מתחילה להתייפח. נשימתו של מייקל נשמעת במהלך מונטאז' של מיקומים בהם היה לאחרונה, מה שמעיד שהוא יכול להיות בכל מקום ובזה הסרט מסתיים.
פסקול
פסקול הסרט שובח על ידי הקהל והמבקרים, וקטע הנגינה שמופיע בתחילת הסרט ובפעמים מסוימות במהלכו, הנקרא "Halloween Theme", נחשב בעיני רבים למנגינה הטובה ביותר שהוצגה בסרט אימה עד כה.
הפסקול מכיל 11 שירים שכמה מהם גרסאות שונות של שירים אחרים בפסקול.
מחוות, אזכורים ופרודיות
הסרט אוזכר פעמים רבות בסדרות ובסרטים לאורך השנים, בעיקר בסרט "צעקה".
Medal of Honor: Vanguard
Medal of Honor: Vanguard הוא משחק ירי בגוף ראשון, שפותח על ידי Budcat Creations והופץ על ידי Electronic Arts. המשחק יצא לפלטפורמות ה-Wii והפלייסטיישן 2 בלבד. הוא יצא ב-26 במרץ 2007 (לצפון אמריקה), ב-29 במרץ 2007 (לאוסטרליה), ב-30 במרץ 2007 (לאירופה) וב-24 במאי 2007 (ליפן).
משחקיות
השחקנים במשחק יכולים להתאים אישית את הנשק, כגון הוספת כוונת טלסקופית לרובה M1 גאראנד ומחסנית תוף לרובה M1 תומפסון. שדרוגים אלה זמינים רק בשלבים מסוימים.
Multiplayer
ה-Multiplayer במשחק כבר כלולים חמישה מצבי משחק שהם:
זרוע מגן-קנטאור
זרוע מגן-קנטאור (באנגלית: Scutum–Centaurus Arm), הידועה גם בתור זרוע מגן קרוקס, היא אחת משתי הזרועות הספירליות המרכזיות של גלקסיית שביל החלב (ביחד עם זרוע פרסאוס) וידועה בתור הזרוע הרחוקה והחיצונית ביותר ממרכז הספירלה של שביל החלב. זרוע מגן-קנטאור היא זרוע ארוכה, ספירלית, זרם של כוכבים, גז, אבק שמסתלסלת כלפי חוץ מסוף הגלקסיה למרכזה.
מיקומה של זרוע מגן-קנטאור
הזרוע ממוקמת בין זרוע קשת הקטנה ובין זרוע פרסאוס הגדולה, היא מתחילה ליד הליבה כמו זרוע המגן, ואז בהדרגה הופכת לזרוע קנטאור.
היסטוריה
משנות ה-50 העריכו שיש 4 זרועות ספירליות שאחת מהן היא זרוע מגן קנטאור אבל העדויות לכך אף פעם לא היו אמינות מספיק.
בחודש ינואר 2014, נמצאו עדויות לארבע זרועות ספירליות על ידי מחקר בן 12 שנים על התפלגות וחיי תוחלת החיים של כוכבים מסיביים ועל ידי מחקר על התפלגות מצרפים ואשכולות פתוחים, בזכות עדויות אלו גילו את זרוע מגן קנטאור בשנת 2014.
עננים בזרוע
זרועות ספירליות מכילות ענני גז גדולים המולידים כוכבים חדשים. אסטרונומים בסין האזינו לאותות רדיו מן הגז הזה, הם גילו 48 עננים חדשים בחלק החיצוני של הגלקסיה שעמדו בשורה עם 24 עננים ידועים. העננים מתארים קטע לא ידוע של זרוע ספירלית. קטע זה משתרע על פני 30,000 שנות אור והאסטרונומים מעידים על כך שהקטע עשוי להיות חלק מזרוע ארוכה הנקראת "Scutum-Centaurus", לאחר שתי מערכות כוכבים שהוא עובר, הזרוע מתחילה קרוב יותר למרכז הגלקסיה מאשר לנו.
הזרוע מכדור הארץ
את קבוצת הכוכבים קנטאורוס קשה לראות מארצות הברית, אך את המגן אפשר לראות. כאשר הלילה יורד, הוא נמצא בצד השמאלי העליון של שביל החלב בצורת קשת. תחת שמים כהים, אפשר לראות כי הוא עטוף בצעיף המעורפל של שביל החלב.