cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
מאחק
על פי האגדה חטף גואיוטה את אל השמש והאור מאחק וכלא אותו בהר טיידה, ועקב כך חשך כל העולם. הגואנצ'ים פנו בבקשת עזרה לאל העליון אצ'מן. אצ'מן נלחם בגואיוטה, שחרר את מאגק מכלאו בהר, כלא במקומו את גואיוטה וחסם את הפתח העליון של אצ'יידה בחרוט סוכר. מאז לכוד גואיוטה בטיידה. כשהיו הגואנצ'ים עולים על טיידה בזמן התפרצות געשית הם נהגו להדליק מדורות על מנת להבהיל את גואיוטה.
ביאנקה (זמרת)
אנה בוריסובנה קורסון (ברוסית: Татьяна Эдуардовна Липницкая; נולדה ב-17 בספטמבר 1985), הידועה בשם הבמה ביאנקה (Бьянка), היא זמרת-יוצרת, מפיקה מוזיקלית, שחקנית ומלחינה בלארוסית-רוסית.
תסמונת טראומה בעקבות אונס
תסמונת טראומה בעקבות אונס (באנגלית: Rape trauma syndrome, בקיצור: RTS) היא טראומה נפשית, שחווים נפגעי אונס. בעקבות התסמונת יכולים להתרחש שינויים בהתנהגות הפיזית, הרגשית והקוגניטיבית של הקרבנות. התסמונת תוארה לראשונה בשנת 1974 על ידי האחות אן וולברט ברג'ס (Ann Wolbert Burgess, והסוציולוגית לינדה ליטלה הולמסטרום (Lynda Lytle Holmstrom), בעקבות עבודתן עם נפגעות ונפגעי תקיפה מינית במרכז ייעוץ שהקימו בבית החולים העירוני של בוסטון. התסמונת כוללת מקבץ תסמינים ותגובות התנהגותיות, פיזיות ונפשיות המשותפים לרוב קורבנות האונס מיד לאחר האונס, אך עלולים להופיע גם חודשים או שנים לאחר מכן. על אף שמרבית המחקרים בנושא פוסט טראומה בעקבות אונס עוסקים בנשים נפגעות, גם גברים שנאנסו עלולים להראות סימני טראומה בעקבות הפגיעה.
התסמונת שהציעו ברג'ס והולמסטרום לא נכנסה בסופו של דבר כאבחנה פסיכיאטרית למדריכים הפסיכיאטריים החשובים בתחום (DSM-5, ארגון הבריאות העולמי, ICD-10). במהלך שנות ה-70 של המאה ה-20, בעיקר בעקבות מחקרים שבוצעו בארצות הברית על גברים שחזרו ממלחמת וייטנאם, הוצעה והתפתחה האבחנה של הפרעת דחק פוסט-טראומטית (באנגלית: Post-Traumatic Stress Disorder, בקיצור: PTSD), ובסופו של דבר בשנת 1980 נכנסה אבחנה זו למדריך ה-DSM השלישי, בעוד תסמונת טראומה בעקבות אונס נותרה מחוץ לספרים. עם זאת, האבחנה שהציעו ברג'ס והולמסטרום לא נשכחה, והניחה את הבסיס להמשך מחקר על ההשפעות הנפשיות של אלימות מינית, מחקר שבין היתר הוביל בשנות התשעים לניסוח האבחנה של פוסט-טראומה מורכבת.
שלבים נפוצים
במאמר המקורי שבו הציגו ברג'ס והולמסטרום את התסמונת, הן תיארו שני שלבים עיקריים בתגובה הנפשית של הנפגע/ת לאונס: השלב האקוטי, ושלב הארגון־מחדש. בחלק מהמאמרים והמחקרים המאוחרים יותר מתואר השלב השני כשלב ההסתגלות למראית עין, ומוגדר אחריו שלב נוסף: שלב החזרה לנורמליות.
שלב 1: השלב האקוטי
השלב האקוטי, החריף, מתרחש בימים או בשבועות שלאחר האונס. התסמינים המידיים של שלב זה עשויים להימשך מספר ימים עד מספר שבועות. על פי סקארס, אין תגובה אופיינית בקרב קורבנות האונס. עם זאת, בארגון RAINN, הארגון הגדול ביותר בארצות הברית למאבק באלימות מינית ("הרשת הלאומית למקרי אונס, התעללות וגילוי עריות") טוענים כי ברוב המקרים השלב האקוטי שחווה קורבן האונס מתבטא באחת משלוש תגובות:
לא כל קורבנות האונס מראים את רגשותיהם כלפי חוץ. חלקם עשויים להיראות רגועים ולא מושפעים מהתקיפה. קיימות התנהגויות רבות נוספות שניתן למצוא בשלב האקוטי:
שלב 2: שלב הארגון־מחדש
על פי ברג'ס והולמסטרום, שלב זה מתאר את ההשפעות ארוכות הטווח של אונס.
בשלב זה ניתן לראות מעברי דירה תכופים, שינוי מספר טלפון והיעזרות בבני משפחה. לרוב, מופיעים בשלב זה סיוטים. בנוסף לכך, ישנן פוביות הנלוות לטראומה בעקבות התקיפה המינית: פחד ממקומות סגורים או פתוחים (כתלות במקום בו התרחש האונס), פחד מלהיות לבד, פחד ממקומות הומים, פחד מאנשים העומדים מאחור ופחדים הקשורים למיניות.
בחלק מהמקרים, המשפחה או הסביבה הקרובה אינן תומכות בקרבנות לאחר התקיפה, ואף מאשימות אותם בהתרחשות האונס ובהטלת בושה על המשפחה. כאשר האשמת הקורבן מגיעה מצד המשפחה או הסביבה, עלול הדבר להחמיר את התסמינים ולהקשות על תהליך הטיפול.
שלב ההסתגלות למראית עין
חוקרים אחרים מתארים את השלב השני כשלב ההסתגלות, של הנפגע או הנפגע, או כשלב ה"פסאודו-הסתגלות". בשלב זה, המתרחש בחודשים שלאחר האונס, נעשה ניסיון לחזור לחיים רגילים לכאורה. למרות הנראה לעין, מנגנוני התמודדות לא תקינים יכולים להוביל לבעיות בעיבוד הרגשי של האירוע הטראומטי. שלב זה לא תואר במודל המקורי, עם זאת, במחקר המשך שביצעו ברג'ס הולמסטורם עם אותן נסייניות מהמחקר הראשון, כולן חוץ מאחת השתמשו במנגנוני הגנה כמו הכחשה, צמצום חשיבות המעשה וביצוע רציונליזציה לאונס שחוו. במחקר תוארו בנוסף התנהגויות כמו: הדחקה, התנהגות דרמטית ובריחה, שיכולה להתבטא במעבר דירה (בדומה לשלב הארגון־מחדש) או בשינוי דרסטי של המראה החיצוני.
שלב 3: שלב החזרה לנורמליות
בשלב זה מתחילים הקרבנות להבחין ולזהות את המצב הרגשי, במנגנוני ההתמודדות שאומצו, ואת הנזק המשני שהיה יכול להיגרם מהם (למשל, שימוש בסמים). במהלך שלב זה מתוארת יכולת לשלב את התרחשות האונס במהלך החיים, ולהמשיך לחיות למרות זאת. הקרבנות אמורים להתגבר על תחושות אשמה ובושה שהתפתחו בעקבות המאורע. במקרים רבים אין הדבר כך, ולא מעט נפגעי ונפגעות תקיפה מינית מתארים רגשות אשם בקשר למה שחוו גם שנים לאחר המקרה. לפי לסי ורוברט, נפגעי תקיפה מינית גברים מקבלים טיפול פסיכולוגי רק לאחר זמן: פחות ממחצית הגברים שעברו תקיפה מינית מגיעים לטיפול תוך שישה חודשים מיום הפגיעה והזמן הממוצע שעובר בין הפגיעה המינית והטיפול בה הוא 2.5 שנים. חוקרים אחרים מצאו פערי זמן גבוהים בהרבה בין הפגיעה לפנייה לטיפול: בקרב 115 גברים שפנו לטיפול בעקבות פגיעה מינית, ממוצע הזמן בין הפגיעה והטיפול עמד על 16.4 שנים.
ביקורת
במהלך השנים הופנתה כלפי התסמונת ביקורת, וההגדרה המוצעת בה לא אומצה על ידי הקהילה המדעית והארגונים הרלוונטיים (כמו האגודה האמריקנית לפסיכיאטריה) וגם לא נכנסה למדריכי האבחון הפסיכיאטריים המרכזיים. למרות תשומת הלב הרבה שמשך, יש שטענו שהמחקר המקורי של ברג'ס והולמסטורם אינו מהימן. לטענת המבקרים, המאמר אינו מגדיר בבהירות את התסמונת ואת מאפייניה, ונעשה בו שימוש במונחים לא מבוססים מדעית. בכל הנוגע לתוצאות, הן אינן נחשבות מהימנות על ידי חלק מהחוקרים וניתן למצוא בהן הטיית נאמנות. בנוסף להסתייגויות האקדמיות, ישנה מחלוקת לגבי קבילות תוצאות המחקר מבחינה משפטית: פעמים רבות, בהליך משפטי יבחרו להשתמש ב"הפרעת דחק פוסט טראומטית" על פני "תסמונת לאחר אונס", כיוון שהראשונה קיימת ב-DSM, השימוש בה נפוץ יותר, והיא לא יוצאת מנקודת הנחה ודאית שאונס אכן התרחש (מה שלא תמיד קביל בבית המשפט).
מאידך, ישנם גם הטוענים שדווקא האבחנה של הפרעת דחק פוסט-טראומטית היא מוטה, שכן היא התבססה בעיקר על מחקרים בקרב גברים שחזרו ממלחמת וייטנאם – ולכן היא מפספסת את השונות בחוויה של נשים וגברים שעברו פגיעות מיניות, במיוחד לאור העובדה שמרבית מקרי האונס והפגיעות המיניות מתבצעים בידי אדם קרוב, ולקורבן האונס יש מערכת יחסים מתמשכת אתו לפני ואחרי הפגיעות, בשונה מאוד מפגיעה בידי חייל זר בעת מלחמה.
תקיפת בסיס האימונים של חזבאללה בעין דרדרה
תקיפת בסיס האימונים של חזבאללה בעין דרדרה הוא מבצע צבאי בלבנון, שביצע חיל האוויר ב-2 ביוני 1994.
מהלך המבצע
ארבעה מטוסי F-16D דו מושבי מטייסת 101 תקפו בלילה בהפתעה בסיס אימונים של חזבאללה סמוך לעין דרדרה, שבו התקיים טקס סיום של מחזור קצונה בארגון. מוביל המבנה, מפקד הטייסת רם שמואלי ועמו הנווט עומר רגב. תקיפה זו הייתה פריצת דרך היסטורית ביכולות של חיל האוויר הישראלי עת תוקפים באמצע הלילה בחושך מוחלט, בעזרת מערכות ראיית לילה חדשות.
בעת שביקשו כוחות חילוץ של חזבאללה לחלץ את הנפגעים, תקף את היעד מבנה של מסוקי קרב מסוג פתן. בין החניכים שנכחו בטקס ונפגעו היו גם בנים רבים של בכירים בחזבאללה. כ-40 מצוערי חזבאללה נהרגו בתקיפה.
בעקבות תקיפה זו ומבצע עוקץ ארסי, במהלכו נחטף מוסטפא דיראני מביתו בלבנון בידי סיירת מטכ"ל, ביצע חזבאללה ב-18 ביולי אותה שנה את הפיגוע בבניין הקהילה היהודית בארגנטינה.
פלינטשייר
מחוז פלינטשייר (באנגלית: County of Flintshire, בוולשית: Sir y Fflint) הוא מחוז בצפון-מזרח ויילס, הממלכה המאוחדת. המחוז נוצר בשנת 1996 בעיקר על בסיס נפת אלין ודי סייד (Alyn and Deeside) ונפת דלין (Delyn) של מחוז קלוויד' (Clwyd). פלינטשייר, מחוז רקסהאם ודנבישייר הם שלושת המחוזות שנוצרו בשנת 1996 עם פיצול מחוז קלוויד', הם מהווים את הפינה הצפון-מזרחית של ויילס.
במחוז מתגוררים כ-152,500 תושבים כשבירתו היא העיר מולד (Mold).
גאוגרפיה
מחוז פלינטשייר גובל בצידו המזרחי עם אנגליה (מחוז צ'שייר). מכיוון מערב המחוז גובל עם מחוז דנבישייר ומדרום הוא גובל עם מחוז מחוז רקסהאם.
מלבד עיר הבירה מולד שמנתה ב-2001 9,568 תושבים, הערים והעיירות העיקריות הן קונאס קווי (Connah's Quay) עם 17,500 תושבים, באקלי (Buckley) עם 14,568 תושבים, פלינט (Flint) עם 12,804 תושבים, קרוויס (Caerwys) עם 10,315 תושבים והוליוול (Holywell) עם 5,794 תושבים. בנוסף לאלו, באזור שפך נהר הדי במזרח המחוז, ישנו אזור המאחד מספר עיירות יחד ונקרא "הדי סייד" (Dee Side; לצד נהר הדי) באזור זה ישנם כ-50,000 תושבים בעיירות השונות (באזור זה נכללת גם קונאס קווי).
רוז מת'
רוז גרונאפפל מת' (באנגלית: Rose Grunapfel Meth; 10 בנובמבר 1925 – 12 באוקטובר 2013) נולדה בשם רוז'יה גרונאפפל, וידועה גם בשם רייזל גרונאפפל מת', הייתה ניצולת מחנה ההשמדה אושוויץ ואחת ממשתתפות מרד הזונדרקומנדו במחנה שהתחולל ב-7 באוקטובר 1944.
מרד אושוויץ
רוז גרונאפפל נולדה בזאטור, פולין. היא נשלחה לאושוויץ באוגוסט 1943, שם נאלצה לעבוד במפעל Weichsel-Union-Metalwerke, מפעל לחימוש באזור תעשייה בין אושוויץ I לאושוויץ II.
שניים מחברי המחתרת, ישראל גוטמן ויהודה לאופר, קיבלו הוראה להביא מהמקום בו עבדו חומר נפץ לקראת ההתקוממות במחנה. הם התקשו לעשות זאת, מפני שהתנועה בתוך בית חרושת זה הייתה אסורה, ובמקום בו עסקו בחומרי הנפץ עבדו אסירות יהודיות. באמצעות אחת החברות במחתרת יצרו האסירים קשר עם הנשים שעבדו שם. אחד החברים נשלח לבירקנאו כדי לגייס למשימה את רוז'ה רובוטה, אסירה שעבדה במיון פרטי הלבוש בבירקנאו, כדי שהיא תשכנע את הנשים לתת את הסכמתן להוציא חומר נפץ מבית החרושת ולמסור אותו לידי המחתרת. רוז, יחד עם מספר אסירות שעבדו במפעל התחמושת, כולל אסתר וייסבלום, אנה היילמן, רגינה ספירשטיין, אלה גרטנר הדסה זלוטניצקה, מרתה בינדיגר, גניה פישר, אינגה פרנק ואילזה ואנטיצ'קה פעלו יחדיו כדי להגניב אבק השריפה החוצה במטפחות לכיסיהן או לחיקן. כשהיה נערך חיפוש הן היו זורקות את אבק השריפה על האדמה ומשפשפות את האדמה ברגליהן. את אבק השריפה אספה רובוטה, והעבירה אותו לידי הזונדרקומנדו, יחידות לטיפול בקורבנות ההשמדה בתאי הגזים, שעמן נמנו אסירים יהודים, שפעלו במחנות השמדה ועסקו בהוצאת הגופות מתוך תאי הגזים ושריפתן במשרפות (זו המשמעות הידועה ביותר של מושג זה). לאחר חודשי פעילות אחדים הוצאו להורג גם אנשי הזונדרקומנדו, וגופותיהם פונו על ידי היחידה הבאה בתור.
בזמן כליאתה במחנה, היא החליפה לחם בנייר כדי שתוכל לכתוב על פתקים את קורותיה בעת שהותה באושוויץ, כדי להעיד מאוחר יותר, תוך שהיא שומעת לאזהרת אביה להיזכר במה שקרה. חלק מהפתקים ששרדו נמצאים בארכיון ביד ושם.
לאחר מלחמת העולם השנייה
גרונאפפל הגיעה לארצות הברית בשנת 1946 על סיפון הספינה הראשונה שהובילה אזרחים מאירופה לארצות הברית. היא התיישבה בבנסונהרסט, ברוקלין, ניו יורק, נישאה לאירווינג מת' וגידלה שלושה בנים. בעשר השנים האחרונות לחייה התגוררה בקיו גרדנס הילס, ניו יורק.
תל ברום
תל ברום הוא אתר ארכאולוגי בעמק החולה, בין קריית שמונה למטולה. האתר נמצא על גבעת בזלת השולטת על העמק מסביבה. על הגבעה התקיימו יישובים קטנים, בגלל הריחוק ממקורות מים והקושי לחפור בורות ומתקני אגירה.
היסטוריה
באתר התקיימו חפירות הצלה לפני בניית מגדל מים בשנת 1966, בהנהלת מיכה לבנה וב-1998 בהנהלת עמנואל דמתי לקראת הנחת קו חשמל תת-קרקעי.
היישוב בתל ברום הוקם בתקופת השלטון בית סלאוקוס, במאה ה-2 לפנה"ס. היישוב התקיים באופן רצוף עד המאה ה-2 לספירה, בתקופה הרומית, אז הוא ניטש. כ-200 שנה לאחר מכן, בראשית התקופה הביזנטית, הוקם מחדש על הגבעה יישוב עשיר ומבוסס. מקימי היישוב ביצעו עבודות פילוס נרחבות ובנו בתים בצורה מאורגנת עם סימטאות ובית בד גדול, המעיד על פעילות חקלאית רחבה. נמצאו באתר מעט ממצאים מהתקופה המוסלמית המוקדמת ונראה כי בתקופה זאת ניטש היישוב בשנית. היישוב האחרון שהתקיים באתר הוקם בתקופה הממלוכית והיה ליישוב דל. מאחר שלא היה שימוש חוזר במתקני החקלאות מהתקופה הביזנטית, נראה כי תושבי היישוב בתקופה הזאת היו רועי צאן. היישוב חדל להתקיים לקראת סוף המאה ה-14 לספירה.
אוולין טצ'ופ
אוולין טצ'ופ (בגרמנית: Evelyne Tschopp; נולדה ב-19 ביוני 1991) היא ג'ודוקא שווייצרית אשר מתחרה בקטגוריית המשקל עד 52 ק"ג.
באוקטובר 2015 היא זכתה במדליה הראשונה שלה בתחרות מהסבב העולמי הבכיר, כאשר זכתה במדליית כסף בגראנד סלאם פריז.
טצ'ופ התחרתה באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו 2016 והודחה בשלב שמינית הגמר לאחר ניצחון על פריסיליה ג'נטו הצרפתייה והפסד למאילינדה קלמנדי מקוסובו.
באליפות אירופה 2017 אשר נערכה בוורשה, זכתה טצ'ופ במדליית הארד בקטגוריית המשקל עד 52 ק"ג. היא הגיעה עד שלב רבע הגמר בו הפסידה למאילינדה קלמנדי מקוסובו ונשרה לקרבות בית הניחומים. לאחר ניצחון על לריסה פלוריאן הרומנית היא עלתה לקרב על מדליית הארד בו גברה בניקוד ווזארי על אודט ג'ופרידה האיטלקייה. באליפות אירופה 2018 שנערכה בתל אביב היא שוב זכתה במדליית הארד. היא הגיעה עד שלב חצי הגמר בו הפסידה לנטליה קוזיוטינה הרוסייה ונשרה לקרב על מדליית הארד בו ניצחה באיפון תוך 22 שניות מהפתיחה את ריקה פופ ההונגרייה.
מוזיאון בית היוצר
מוזיאון בית היוצר הוא מבנה שתוכנן על ידי האדריכל שמואל מסטצ'קין ושימש כמרכז חינוכי שהציג את סיפור התעשייה בחבל ים המלח. נכון לשנת 2022, המבנה נטוש ומוזנח, ולא מתוכנן לו שיקום וחידוש.
תולדות המבנה
המוזיאון הוקם בשנות ה-60 במסגרת תוכנית שיזם ראש המועצה האזורית תמר יהודה אלמוג להקמתם של שלושה מרכזי למידה לאורך ים המלח. לבד ממנו תוכננו מרכז לימוד וחינוך למרגלות מצדה ומרכז לימוד וחינוך בעין גדי, ללימוד הטבע בחבל ים-המלח (לא הוקם). הקמת המבנה נתקלה תחילה בקשיים, אך לבסוף הודות לתמיכה שהתקבלה על ידי מרדכי מקלף, מנכ"ל מפעלי ים המלח באותה עת, הושלם הפרויקט.
האתר שנבחר להקמת הפרויקט היה בצמוד לכביש 90 ובסמוך לעין בוקק. לתכנונו הוזמן האדריכל בוגר בית הספר באוהאוס - שמואל מסטצ'קין שתכנן בין השאר את בית התרבות וחדר האוכל בקיבוץ עין גדי. מסטצ'קין תכנן למעשה את כל המבנים באזור נווה זוהר ולבד ממתחם המוזיאון והאכסניה גם שכונת מגורים, חוף רחצה ומרכזיית טלפונים. בכל המבנים בלט השימוש בחומרים מקומיים וזמינים כמו אבן מקומית ובטון חשוף.
האתר מורכב מרחבה פתוחה ומרוצפת ולצידה מבנה שבקומת הקרקע משמש כמוזיאון ובקומה העליונה מרפסת תצפית ובמרכזה מודל תלת-ממדי של ים המלח וסביבתו. בהמשך אכלס המוזיאון גם את סירתו של תומאס הווארד מולינה. התצוגה במוזיאון נועדה להמחיש למבקר תהליך מיצוי של המינרלים מים-המלח ושימושם. בסמוך למבנה המוזיאון הוקמה אכסניה שתוכננה כחלק מהמתחם.
עידו לוי
עידו לוי (נולד ב-31 ביולי 1990) הוא כדורגלן ישראלי המשחק בעמדת הבלם בהפועל חדרה.
קריירה
לוי התחיל לשחק כדורגל במחלקת הנוער של מכבי נתניה, ואת הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של המועדון ערך ב-12 בנובמבר 2008, כשנכנס כמחליף בניצחון 2–0 על בית"ר ירושלים במסגרת גביע הטוטו. לוי המשיך לשחק בקבוצת הנוער של מכבי נתניה עד קיץ, עת הושאל להפועל הרצליה מהליגה הלאומית. ב-6 בדצמבר 2010 הבקיע את שער הבכורה שלו בקריירה, בניצחון 2–1 על הכח עמידר רמת גן.
לקראת עונת 2011/2012 חזר למכבי נתניה, וב-24 בספטמבר 2012 ערך את הופעת הבכורה שלו בליגת העל, בניצחון 2–1 על הפועל עכו. ב-26 ביולי 2012 ערך את הופעת הבכורה שלו במסגרת אירופית, בניצחון 1–0 על קופס במסגרת מוקדמות הליגה האירופית, שבסיומו הודחה נתניה לאחר שהפסידה 1–2 במשחק הראשון שנערך בביתה. לאחר פיטוריו של מאמן הקבוצה טל בנין, ירד לספסל ולא זכה לדקות משחק תחת הדרכתו של ראובן עטר, ובסיום העונה ירדה נתניה לליגה הלאומית. ב-7 בפברואר 2014 הבקיע את שער הבכורה שלו במועדון, בניצחון 2–1 על מכבי הרצליה, ובסיום העונה העפיל עם הקבוצה בחזרה לליגת העל, וכן העפיל עמה לגמר גביע המדינה, שם נוצחה 0–1 בהארכה על ידי עירוני קריית שמונה.
ב-8 בספטמבר 2015 חתם לשלוש שנים בהפועל רעננה. לוי ערך 31 הופעות ליגה בעונת 2015/2016, בסיומה העפילה הקבוצה לפלייאוף העליון לראשונה בתולדותיה. בעונת 2016/2017 ערך 32 הופעות וכבש שער אחד במשחק מול בני סכנין שהסתיים בתיקו 1–1. בתחילת עונת 2017/2018 נפצע ונעדר כארבעה חודשים מהמגרשים, ובסך הכל ערך 14 הופעות עד תום העונה.
ב-3 באוגוסט 2020 חתם לעונה בהפועל חיפה. ב-16 בינואר 2021 חתם עד לסוף העונה בהפועל חדרה
לזכותו של לוי 12 הופעות במדי הנבחרת הצעירה של ישראל, עמה גם השתתף באליפות אירופה לנבחרות צעירות שנערכה בישראל ביוני 2013.
פאלקסצייטונג
בין השנים 1923 - 1926 העיתון הופיע תחת השמות די "נייע צייט" (זמנים חדשים), "אונזער צייט" (הזמן שלנו), "אונזער פאלקסצייטונג" (עיתון העם שלנו), "נייע פאלקסצייטונג" (עיתון העם החדש) ולאחר מכן "פאלקסצייטונד" (עיתון העם).
העיתון מומן מכספי הבונד בתוספת תרומות שהגיעו באופן לא סדיר מארצות הברית ובמידה מועטה מפרסומות.
בשנתו הראשונה, "פאלקסצייטונד" יצא לאור כשבועון ובין השנים 1922 - 1939 כעיתון יומי.
העיתון שיקף את הדעות האנטי קומוניסטיות והאנטי ציוניות של הבונד וקידם את האידאולוגיה הסוציאליסטית החילונית שלו בקרב הפועלים דוברי היידיש. הוא דיווח על מדיניותה של פולין ועל הדיונים שהתקיימו בהסֵיְים, הבית התחתון של הפרלמנט הפולני, אך גם על נושאים שנגעו ישירות לקהילה היהודית בפולין.
בשנת 1936 התפרסמו בו מאמרים שביקרו נחרצות את תוכנית האווקואציה של זאב ז'בוטינסקי.
העיתון "פאלקסצייטונד" חידש את פעילותו בשנת 1946, כאשר יצא לאור פעם בשלושה עד ארבעה שבועות. כתבו בו בין היתר על התחדשות החיים היהודיים בפולין, על המצב בפלשטינה, ופרסמו זיכרונות של שורדי שואה לצד שירה ופרוזה של סופרי יידיש וסופרים אחרים וביניהם יוסף אופטושו, משה קוּלבַּק, מלך ראַוויטש, לב טולסטוי, אפטון ביל סינקליי.
העיתון הפסיק להופיע בשנת 1949 לאחר פירוק הבונד בלחץ המפלגה הקומוניסטית הפולנית.
עותקים של העיתון שהופיעו בפולין בין השנים 1946 – 1949 נשמרים בספרייה הלאומית של פולין ומהווים בסיס למחקרים רבים על חיי היהודים בפולין בתקופה הזאת.
הוקר איירקראפט
הוקר איירקראפט (באנגלית: Hawker Aircraft Limited) היא יצרנית מטוסים בריטית, שפיתחה כמה מהמטוסים המפורסמים ביותר בתולדות התעופה הבריטית.
היסטוריה
בעקבות מלחמת העולם הראשונה, חברת התעופה סופווית פשטה את הרגל. טייס הניסוי של סופווית, הארי הוקר ושלושה אחרים, כולל תומאס סופווית, רכשו את נכסי סופווית והקימו ב-1920 את HG הוקר הנדסה.
ב-1933 שונה שמה של החברה להוקר מטוסים בע"מ, החברה ניצלה את השפל הגדול ואת מעמדה הכספי החזק לרכישת חברת המטוסים גלוסטר ב-1934. שנה לאחר מכן התמזגה עם חברת המנועים והרכב ארמסטרונג סידלי וחברת הבת שלה, מטוסי ארמסטרונג ויטנוורת', והקימה את מטוסי הוקר סידלי. קבוצה זו כללה גם את AV Roe and Company (Avro).
הוקר המשיכה לייצר מטוסים בשמה כחלק ממטוסי הוקר סידלי, החל מ־1955 כחטיבה של קבוצת הוקר סידלי. שם המותג "הוקר" הושמט, יחד עם אלה של החברות האחיות, הוקר P.1127 היה המטוס האחרון שנשא את המותג ב-1963.
מורשת הוק נשמרה על ידי חברת Raytheon האמריקאית שייצרה מטוסי עסקים (כולל כאלה שמקורם ב־ 125, בעיצוב מקורי עוד מימי דה הבילנד) בשם "הוק". כתוצאה של רכישת קו המוצרים של בריטיש אירוספייס בשנת 1993. השם שימש גם את הוקר ביצ'קראפט לאחר שענייני המטוס העסקי של ריית'און (הוקר וביצ'קראפט) נרכשו על ידי משקיעים והתמזגו.
מוצרים
התכנון הראשון של הוקר היה הוק הגיבן (לא נבנה בסופו של דבר) בדצמבר 1920. עד מהרה פותח הוקר דויקר, אב-הטיפוס הראשון, טס ביולי 1923. בין המלחמות, ייצרה החברה מפציצים מוצלחים ומטוסי קרב לחיל האוויר המלכותי. תוצרתם של סידני קאם (לימים סר סידני) וצוותו. כללו את הוקר היינד והוקר הארט, שהפך למטוס הבריטי המיוצר ביותר בשנים שקדמו למלחמת העולם השנייה.
במהלך מלחמת העולם השנייה, הוקר סידלי הייתה אחת מקונצרני התעופה החשובים בבריטניה, וייצרה מספר רב של מטוסים, ביניהם מטוס הקרב המפורסם הוקר הוריקן, שיחד עם הספיטפייר, הכריעו את הניצחון בקרב על בריטניה. במהלך הקרב, היו יותר הוריקנים מכל המטוסים האחרים יחד. והם היו אחראים להפלת % 55 ממטוסי האויב שהופלו.
פרויקטים
מקור: האנה (1982)
גביע פלסטין
גביע פלסטין (בערבית: كأس فلسطين لكرة القدم) הוא המפעל השני בחשיבותו בכדורגל הפלסטיני אחרי ליגת העל הפלסטינית. התחרות מנוהלת על ידי התאחדות הכדורגל הפלסטינית.
השיטה
משחקי המפעל משוחקים בשיטת נוקאאוט, כאשר המנצחת עולה לשלב הבא והמפסידה מודחת מהמפעל. במפעל יכולות להשתתף כל קבוצות הכדורגל הרשומות בהתאחדות הכדורגל הפלסטינית. במפעל 6 סיבובים בשני אזורים: הגדה המערבית ורצועת עזה. החל משנת 2015 נערך משחק גמר בין הזוכות בשני המחוזות, בשיטת בית וחוץ.
היסטוריה
גביע פלסטין הראשון שוחק בשנת 1978, בשנתו הראשונה השתתפו בו רק קבוצות הגדה המערבית והוא נקרא אז בשם "גביע הגדה המערבית".
כאשר הוקמה התאחדות הכדורגל הפלסטינית על ידי הרשות הפלסטינית בשנת 1998, הוסדרה תחרות גביע פלסטין על פי תקנון פיפ"א בגדה המערבית וברצועת עזה.
בשנות האינתיפאדה השנייה מפעלי הכדורגל ברשות הפלסטינית, ברצועת עזה ובגדה המערבית, הופסקו פעמים רבות. הדבר נבע ממספר רב של סיבות לרבות הגבלת יכולת תנועה, סגר וכתר, ופגיעה במתקני ספורט עקב הסכסוך הישראלי-פלסטיני, כך למשל משחק גמר הגביע בשנת 2003 בין מרכז שבאב אל-אמערי למרכז שבאב בלאטה, בוטל לאחר שחיילי צה"ל עצרו את האוטובוס של שחקני בלאטה במחסום חווארה, ומנעו את נסיעתו בגלל סגר של הצבא לגברים בגילאי 16–35 במחסום עקב המצב הביטחוני הרעוע והתראות ביטחוניות לטענתו. רק בעונת 2008/2009 חזרה הליגה לתפקד במתכונת מלאה ואיתה חזר מפעל הגביע.
גמר גביע פלסטין
החל מ-2015 התקיים צמד משחקי גמר (בשיטת בית-חוץ) בין מחזיקת הגביע ברצועת עזה לבין מחזיקת הגביע בגדה המערבית.
מחנה הריכוז אורניינבורג
מחנה הריכוז אורניינבורג (בגרמנית: Konzentrationslager Oranienburg) היה מחנה ריכוז נאצי בעיר אורניינבורג שבקרבת ברלין, אחד ממתקני המעצר הראשונים שהוקמו על ידי הנאצים בגרמניה עם עלייתם לשלטון בשנת 1933. נכלאו בו יריבים פוליטיים של הנאצים מאזור ברלין, מרביתם חברי המפלגה הקומוניסטית של גרמניה וסוציאל-דמוקרטים, כמו גם הומוסקסואלים.
היסטוריה
המחנה הוקם במרץ 1933 במרכז העיר אורניינבורג, שבועות אחדים לאחר עליית המפלגה הנאצית לשלטון בגרמניה על ידי כוחות אס אה שהשתלטו על מפעל נטוש. העצירים הושמו ב"מעצר מגן" בלי מעורבות של מערכת המשפט, ולרוב אף בלי שיוחסה להם עבירה מסוימת. מרבית העצורים שוחררו לאחר מספר שבועות, אחרים הועברו למחנות ריכוז אחרים.
ב-16 במאי 1933 אושר המחנה כמחנה ממשלתי, ותוקצב ככזה.
אורניינבורג שימש כמחנה בעיקר עבור אסירים מברלין ומברנדנבורג. האסירים הראשונים שהגיעו אליו היו 40 צעירים יהודים בגילאי 13- 20, שהגיעו מפנימיית וולציג (Wolzig) והואשמו בהסתה קומוניסטית.
החל מ-27 במרץ 1933 ניתנו מספרים לאסירים. המספר האחרון שתועד במסמכי המחנה היה 2874. מספרים של אסירים ששוחררו לא ניתנו לאסירים אחרים.
בכל תקופת המחנה נרשמו רק שתי בריחות מוצלחות ממנו. אחת מהן הייתה של גרהרט סיגר (Gerhart Seger), שהצליח להימלט לפראג וכתב על המתרחש במחנה; היינריך מאן הוסיף הקדמה לדבריו. היה זה אחד המסמכים הראשונים שתיארו את פעולותיהם של הנאצים במחנות הריכוז.
המחנה מילא תפקיד חשוב במסע הטרור של המשטר הנאצי כנגד האופוזיציה בתקופה הראשונה להתבססותו בברלין. מתנגדים פוליטיים שהצליחו להימלט מגרמניה הפיצו ידיעות על הזוועות המתחוללות במחנה אורניינבורג, ומכונת התעמולה הנאצית גויסה להזמתם. לאחר חיסולו המעשי של האס אה בליל הסכינים הארוכות, עבר מחנה אורניינבורג לידי האס אס, שהחליט על סגירתו ב-13 ביולי 1934 והחליפו במחנה הריכוז זקסנהאוזן.
בעת פירוקו של המחנה ביולי, הוחזקו בו למעלה מ-3,000 אסירים, מתוכם מתו לפחות ששה עשר, בהם המשורר והאנרכיסט אריך מיזם. בנוסף הוחזקו בו גם פרידריך אברט הבן וקורט הילר.
קרייתיים
קִרְיָתַיִם היא עיר מקראית בנחלת שבט ראובן, באזור מידבא שבעבר הירדן המזרחי. שמה מופיע ב בתחומי נחלת שבט ראובן.
קרייתיים שכנה באזור מידבא. אוסביוס מזהה אותה עם הכפר קריתה ממערב למידבא, ומזרחה לעיר נמצאים חמי קלירוהי. שמה של קרייתיים נשמר בשמה של חירבת אל קריה השוכנת מערבית למידבא. יש הסוברים כי ניתן לזהות את העיר עם קריות המוזכרת ב ומזוהה עם ג'לול הממוקמת מזרחית למידבא. סקר ארכאולוגי שנערך באזור מלמד כי האזור בסביבות קרייתיים היה חשוב בתקופת הברונזה התיכונה והמאוחרת.
מבנים תחביריים
מבנה תחבירי הוא תיאור וניתוח האופן בו משפט דבור מורכב מקישור של צירופים לשוניים אחד לשני באופן שלכל צירוף לשוני יש תפקיד המשלים את הפעולה שהיא במרכז המשפט, ובכך יוצר רצף לכיד וקוהרנטי, בעל משמעות ומובן.
מבנה השטח הוא בעיקר תוצאה של נוהלי דיבור מוסכמים והכרחיים לצורך הדיבור הטבעי המתואם בין בני אדם, וכן מהרגלי דיבור שהדובר רכש במהלך חייו בהשפעת הסביבה או כאימוץ עצמי. מבנה השטח כולל לעיתים גם טעויות דיבור ושגיאות לשון, ומבעי קישור שאינם שייכים ישירות לנושא השיחה.
מתוך אוסף נרחב של מבני שטח שהופקו בשיח של דוברים רבים, ניתן להצביע על תבניות ומהן לחקור ולזהות את מבנה העומק המופשט העומד בבסיסם.
מונחים אלו פותחו בשנות החמישים בידי הבלשן בן ימינו נעם חומסקי ואחרים בעקבות מורו של חומסקי הבלשן היהודי אמריקאי זליג הריס יליד באלטה וסברותיו בתחום הדקדוק היצרני (הגנרטיבי).
ניתוח המשפטים והצגת המבנה התחבירי שלהם נעשה על ידי עץ של צירופים לשוניים המתחברים לרכיבים משפטיים, וכולם יחד למשפט מורחב הכולל את נימת המשפט כשאלה או אמירה. לפי המתברר מניתוח המבנים הבסיסיים המתקבלים ממבני השטח, מתברר שבכלל השפות שבעולם ישנו מבנה אחיד של רצף על פי כמה כללים פשוטים אשר סטיה מהם משאיר את המשפט בלתי תקין באוזני השומע או בעיני הקורא.
דמי ניהול
דמי ניהול הם עמלה אותה גובה גוף בעבור ניהול חשבון, כגון: חשבון בנק, תיק השקעות, קופת גמל, אשראי, קרן פנסיה וביטוח מנהלים. העמלה נגבית לעיתים באופן אחיד מכלל הלקוחות, או באופן סגמנטי מלקוחות על פי החלטת הגוף המנהל. במדינות מסוימות החוק מגביל את גובה דמי הניהול המקסימליים באמצעות חוק.
כיצד נגבים דמי הניהול
החל משנת 2005 הקופות הפנסיוניות רשאיות לגבות שני סוגים של דמי ניהול:
גובה דמי הניהול שגובים הגופים הפנסיוניים משתנה לפי סוג הגוף הפנסיוני. המדינה קבעה בחקיקה ובתקנות את הסכומים המרביים המותרים. גובה דמי הניהול המרביים בקרנות פנסיה, ביטוחי המנהלים וקופות גמל קבוע בתקנות מס הכנסה (כללים לאישור ולניהול קופות גמל), תשכ"ד-1964 דמי הניהול המרביים המותרים (נכון לשנת 2014):
דמי הניהול משפיעים על החיסכון הצבור לפי הנוסחה של ריבית דריבית, ולכן יש להם השפעה גדולה על החיסכון הפנסיוני. רבע עד שליש מהתשואה הולך לדמי ניהול ולמעשה כל שקל שיוצא מהחיסכון הפנסיוני כדמי ניהול הוא שקל שיחסר בחיסכון בריבית דריבית ביציאה לפנסיה. בהתאם לכך, גובה דמי הניהול הוא אחד הפרמטרים בהחלטה על בחירת קופת גמל.
דמי הניהול המרביים בכל קופה מוצגים באתר של רשות שוק ההון ביטוח וחיסכון.
שינויים בדמי הניהול של ביטוח המנהלים משנת 2004
החל משנת 2004 הופסק שיווק מוצרי פוליסות מסוג משתתף ברווחים. בפוליסות אלו היה נהוג לגבות דמי ניהול מהחיסכון הצבור ובנוסף העמיתים השתתפו ברווחים יחד עם חברת הביטוח אשר גבתה 15% מהרווחים הריאליים של התיק. בנוסף לדמי ניהול אלו היה מרכיב נוסף בדמי הניהול שכונה פוליסה. הוחל בשיווק פוליסות חדשות, בהן קיימת הפרדה ברורה בין חיסכון, כיסויים ביטוחיים ודמי ניהול. כל הפקדה חודשית לפוליסות אלה מחולקת באופן ברור בין החלק המיועד לחיסכון, החלק המיועד לרכישת כיסויים ביטוחיים ודמי הניהול הנגבים מתוך ההפקדה ומועברים לחברת הביטוח. מבנה דמי הניהול שונה בהתאם לטבלת דמי הניהול המקסימליים (ראו טבלה לעיל),וגורם הפוליסה בפוליסות מנהלים ועצמאים בוטל.
שינויים בדמי הניהול בביטוחי המנהלים ובקופות הגמל משנת 2013
בעקבות מאבק ציבורי שהובילו חברי הכנסת חיים כץ, שלי יחימוביץ', אילן גילאון ואמנון כהן, עמותת פורום החוסכים לפנסיה בישראל וכלי תקשורת כלכלית, אישרה ועדת הכספים של הכנסת ב-27 בפברואר 2012 תקנות המורות על הפחתת תקרת דמי הניהול בקופות הגמל ובביטוחי המנהלים החל מינואר 2013: 4% מההפקדות ו-1.1% מהצבירה בשנת 2013, ו-1.05% מהצבירה לשנה החל משנת 2014. כמו כן, חשבונות רדומים ישלמו 0.3% לשנה, וגמלאים עד 0.6% לשנה. התקנות לא חלות על קרנות ההשתלמות.
דמי ניהול בניהול השקעות
גופים העוסקים בניהול השקעות גובים דמי ניהול תמורת השירות שהם נותנים למשקיעים. דוגמאות לכך:
ב.מ.וו סדרה 7 (G70)
ב.מ.וו סדרה 7 G70 (באנגלית: BMW 7 Series G70) היא מכונית סלון יוקרתית במרכב סדאן, בעלת חמישה מקומות ישיבה, שמיוצרת על ידי ב.מ.וו משנת 2022. היא נחשפה ב-20 באפריל 2022. היא הדור השביעי של ב.מ.וו סדרה 7. בדור זה הוצגה יחד איתה גרסה חשמלית מלאה הנקראת ב.מ.וו i7.
== עיצוב == העיצוב החיצוני של סדרה 7 החדשה הוא יוקרתי ואגרסיבי במיוחד עם פגושים ענקיים, אך ב.מ.וו לא מספקת פרטים נוספים מעבר לכך לגבי העיצוב החיצוני.
לעומת העיצוב החיצוני, תא הנוסעים של סדרה 7 החדשה הוא סטיילינג שונה, שילובי חומרים עשירים וגימור מוקפד עד הפרטים הקטנים ביותר, כיאה לרכב פאר, וכל זה לצד טכנולוגיה מתקדמת וממשקי שליטה ייחודיים, כמו מסכי 5.5 אינץ' בידיות הדלתות מאחור המאפשרים שליטה על כל מערכות הנוחות. לאורך הדשבורד נמצא אלמנט עיצוב קריסטלי שהוא למעשה תאורת אווירה ייחודית המאפשרת שילוב של צבעים ולא רק צבע אחד, הפס הזה מסתיר בנוסף את פתחי האוורור הקדמיים שהשליטה עליהם מתבצעת כעת דרך המסך המרכזי או פס מגע עליו מחליקים את האצבע לפתיחה או סגירה של פתחי האוורור. בנוסף התקינה ב.מ.וו את מערכת iDrive8 המתקדמת עם מסך אחד המשלב שני מסכים (12.3 אינץ' ו-14.9 אינץ'), המערכת כוללת קישוריות 5G המאפשרת, בזמן שהרכב עומד, לצפות במגוון שירותי הזרמת מדיה כולל יוטיוב ועוד. בין המושבים הקדמיים נמצא מחזיקי כוסות עם חימום/קירור, את ממשק השליטה המרכזי על המולטימדיה וההילוכים, משטח טעינה אלחוטי ועוד. את הדלתות בדגם ניתן לפתוח/לסגור באופן חשמלי גם באפשרות מפתח דיגיטלי המאפשר שימוש במכשיר הסלולרי כמפתח של הרכב עם אפשרות לשתף את המפתח עם אחרים ועוד. במושב האחורי יש שפע מקום לרגליים, מושבים נפרדים מתכווננים חשמלית עם אוורור/חימום ועיסוי. בנוסף התקינה ב.מ.וו בחלק האחורי מסך ענק בקוטר 31 אינץ' שהופך את החלל מאחור לסוג של בית קולנוע פרטי באיכות 4K הפועל על מערכת Amazon Fire TV.
מפרט טכני
ב.מ.וו סדרה 7 החדשה תשווק עם מספר יחידות הנעה חדשות כאשר בשוק האירופי הדגם ישווק ללא דגמי בנזין אלא רק עם הנעה היברידית פלאג-אין, דגם דיזל אחד ובדגם i7 החשמלי. שלושת דגמי הבנזין ישווקו החל מנובמבר 2022, אך דגם הדיזל ודגמי הפלאג-אין ישווקו החל מאביב 2023. טעינה של דגמי הפלאג-אין מעמדת טעינה ביתית דורשת המתנה של פחות מ-3 שעות.
אהרון פרקש (שופט)
אהרן פרקש (נולד ב-12 בספטמבר 1953) הוא שופט, שכיהן כנשיא בית המשפט המחוזי בירושלים מינואר 2016 ועד ינואר 2023.
ביוגרפיה
פרקש נולד ביום ג' בתשרי תשי"ד, 1953 ברומניה. בשנת 1958 עלה לישראל. בנעוריו למד בישיבה תיכונית-מקצועית "יד בנימין". בשנת 1971 התגייס לצה"ל ושירת עד לשנת 1977. במהלך שירותו נפצע והפך למשותק בפלג גופו התחתון.
בשנת 1984 סיים לימודי משפטים באוניברסיטה העברית. בין השנים 1983–1985 התמחה בבית המשפט העליון אצל השופטת שושנה נתניהו ובפרקליטות המדינה, אצל מנהלת המחלקה האזרחית עו"ד פליאה אלבק, בשנת 1985 הוסמך כעורך דין. בין השנים 1997-1985 עבד כעו"ד עצמאי ושימש כיועץ משפטי בהתנדבות של ארגון נכי צה"ל בירושלים, זאת בנוסף להיותו יושב-ראש הוועדה לדרכי גישה של ארגון הגג של ארגוני הנכים בירושלים ויועץ חיצוני לעיריית ירושלים לנושא נגישות בנייני ציבור לנכים בירושלים.
במרץ 1997 מונה לכהונת שופט בבית משפט השלום בירושלים. בספטמבר 2004 מונה לכהונת שופט בית המשפט המחוזי בירושלים ובאפריל 2012 מונה לסגן נשיא בית המשפט המחוזי ירושלים. בינואר 2016 מונה לנשיא בפועל של בית המשפט המחוזי בירושלים, ובנובמבר 2016 מונה לנשיא קבוע. בינואר 2023, לאחר שבע שנים, הסתיימה כהונתו כנשיא.
פרקש מתגורר בירושלים ונשוי לקלרה. לזוג שני ילדים.
גרלנד
גרלנד (באנגלית: Garland) הוא שם משפחה
רפואת להט"ב
רפואת להט"ב הוא תת-מקצוע בעולם הרפואה המוקדש לטיפול בקהילה הגאה. תחום זה כולל נושאים שונים הנוגעים במיוחד לקהילת הלהט"ב: לסביות, גייז, ביסקסואלים וטרנסג'נדרים.
רקע
על פי איגוד הרפואה הגאה בארצות הברית (GLMA), מלבד HIV ואיידס שיוחסו באופן היסטורי לרפואה בקהילה הלהט"בית, יש מגוון נושאים נוספים הקשורים לבריאות להט"ב, שאוכלוסיות אלו מועדות אליהם יותר: סרטן השד, סרטן צוואר הרחם, דלקות כבד, בריאות הנפש, הפרעות כתוצאה מהתמכרויות ושימוש בחומרים ממכרים, התמכרויות לשתיית משקאות חריפים, עישון, דיכאון קליני, טיפול ייעודי בטרנסג'נדרים, סוגיות הנוגעות להכרה בנישואים של זוגות מאותו המין ובמשפחות בהרכבים שונים, טיפולי המרה, עידוד חקיקה בתחום ופעילות בתחום קידום הבריאות בקרב אנשי מקצוע למניעת אפליה ועוד.
להט"בים עלולים להתמודד עם מחסומים שונים בגישה לשירותי בריאות על בסיס הנטייה המינית או הזהות המגדרית שלהם. רבים דיווחו על כך שהם נמנעים או דוחים טיפולים רפואיים שונים כדי לא להיתקל ביחס שלילי הנובע מהומופוביה, טרנספוביה או אפליה מצד ספקי שירותי בריאות ומוסדות רפואיים; כמו כן ממחקרים עולה כי חוויות שליליות שנצברו במהלך חייהם של להט"בים לעיתים קרובות מביאות להימנעות מטיפול רפואי על מנת שלא לחוות יחס גרוע ומשפיל.
לעיתים קרובות מציינים שהסיבה לכך שלהט"בים נמנעים או דוחים פנייה לטיפול רפואי היא הטרוסקסיזם הן בטיפול הרפואי עצמו והן במחקר: "'הטרוסקסיזם יכול להיות תכליתי (מימון ותמיכה נמוכים או לא קיימים בפרויקטים המתמקדים בנטייה מינית) או לא-מודע (שאלות דמוגרפיות בטפסים שונים המבקשות מהמשיבים לסווג את עצמם מבחינת מצב משפחתי). צורות אפליה אלו מגבילות את המחקר הרפואי ומשפיעות לרעה על הטיפול הבריאותי של אנשים מקהילת הלהט'ב. הפער הזה קיצוני במיוחד עבור לסביות (בהשוואה לגברים הומוסקסואלים) מכיוון שיש להן מעמד של מיעוט כפול, והן חוות לעיתים דיכוי גם בשל המגדר (נקבה) וגם בשל הנטייה (הומוסקסואליות).'"לסביות עלולות להיות מופלות לרעה בכמה דרכים:
מחקר של החברה הישראלית לרפואת להט"ב שבדק 600 אנשי רפואה, מצא כי 75% מעובדי צוותים רפואיים נחשפו במידה מועטה או בינונית בלבד לרפואת להט"ב, וכי רובם היו רוצים לדעת על כך יותר.
בעיות המשפיעות על להט"בים באופן כללי
ממחקר שנערך בבריטניה עולה כי קשה להסיק מסקנות כלליות לגבי בריאות לסביות, הומואים, ביסקסואלים וטרנסג'נדרים מכיוון שמחקרים אפידמיולוגיים רבים כלל לא כוללים את משתנה המיניות בשלב איסוף הנתונים. מסקירה של מחקרים שנעשו נראה כי אין הבדלים במונחים של בעיות בריאות משמעותיות בין להט"בים לאוכלוסייה הכללית, אם כי נראה שלהט"בים בדרך כלל חווים בריאות ירודה יותר. בתחום בריאות הנפש שיעורי התחלואה גבוהים יותר בקרב להט"בים מאשר בקרב האוכלוסייה הכללית: שיעורי הדיכאון, החרדה והמחשבות האובדניות גבוהים פי 2–3 בערך בהשוואה לאוכלוסייה הכללית. בכ-30% מכלל ההתאבדויות בקרב המשתייכים לקהילה נמצא קשר למשבר זהות מינית. גם הפרעות אכילה וניסיונות לפגיעה עצמית נמדדו בשיעורים גבוהים יותר בהשוואה לאוכלוסייה הכללית. חוסר בפעילות גופנית, עישון ושימוש בסמים גם כן גבוהים יותר, בעוד שצריכת אלכוהול דומה לאוכלוסייה הכללית. תסמונת השחלות הפוליציסטיות ובעיות פוריות זוהו כשכיחות יותר בקרב נשים לסביות בהשוואה לנשים הטרוסקסואליות. המחקר מצביע על מחסומים ניכרים בין מטופלים מהקהילה לבין אנשי מקצוע בתחומי הבריאות. סיבות אפשריות לכך הן הומופוביה, חוסר ידע, אי הבנה וזהירות יתר; זוהו גם חסמים מוסדיים, עקב הפניות לא מתאימות, היעדר סודיות המטופל, חוסר רציפות בטיפול, היעדר טיפול רפואי ספציפי המותאם ללהט"בים והיעדר הכשרה פסיכו-מינית רלוונטית לצוותים רפואיים. תלמידים מקהילת הלהט"ב מדווחים על סבירות גבוהה פי חמישה להיעדרות מהלימודים, משום שהם מרגישים לא בטוחים לאחר שהציקו להם בשל נטייתם המינית.
מחקרים מצביעים על כך שבעיות שלהט"בים מתמודדים איתן מגיל צעיר, כמו בריונות, תקיפה ואפליה, עלולים לגרום לדיכאון, התאבדות ובעיות נפשיות אחרות בבגרות. מחקר בתחום מדעי החברה הצביע על כך שלהט"בים חווים פרקטיקות מפלות בגישה לשירותי בריאות.
אחת הדרכים בהן ניסו להט"בים להתמודד עם אפליה במתן שירותי בריאות היא באמצעות חיפוש אחר ספקי שירותי בריאות "ידידותיים לקווירים".
גורמים לפערים ברפואת להט"ב
בעשור השני של המאה ה-21 התנועה החברתית הלהט"בית בארצות הברית ותנועות אחרות ברחבי העולם תרמו למגמה הגוברת של הכרה ציבורית בקהילת הלהט"ב. גורמים מהאקדמיה הלאומית לרפואה, המכונים הלאומיים לבריאות וארגונים אחרים ללא מטרות רווח, קראו להתייחס לבעיה ולטפל בפערים הקיימים בתחום הבריאות על ידי הכשרה של גורמים מקצועיים בתחום. ממחקרים אחרונים בתחום עולה כי להט"בים מתמודדים עם פערים לרעה בהשוואה לעמיתיהם ההטרוסקסואלים והסיסג'נדרים בנוגע לגישה למתקני בריאות, איכויות ותוצאות טיפולים רפואיים. בין הגורמים האפשריים לכך: אפליה נתפסת או אמיתית, אי שוויון במקומות העבודה ובתוכניות ביטוחי הבריאות והיעדר מטפלים בתחום בעקבות הזנחת הכשרה ייעודית לטיפול באוכלוסיית הלהט"ב בבתי הספר לרפואה. בסקר מקוון שנערך בקרב צוותים רפואיים נמצא כי 65% מהרופאים נתקלו באמירות בעלות גוון שלילי שכוונו למטופלים להט"בים שלהם, ו 35% היו עדים לאפליה כלפי אנשים במקום העבודה.
נושא אחר שעלה הוא מחסור בנתונים רשמיים לגבי זהות מגדרית בהם יכולים קובעי מדיניות בתחום הבריאות להשתמש בהם כדי לתכנן וליישם תוכניות בריאות לשיפור בתחום בריאות אוכלוסיית הטרנסג'נדרים. פרויקט בשם "מה שאנחנו יודעים" (What We Know) סקר אלפי מחקרים ומצא קשר חזק בין אפליה ופגיעה בבריאותם של להט"בים. הממצאים הראו כי האפליה הקיימת, הסטיגמות והדעות הקדומות לגבי חלקים מסוימים באוכלוסייה יוצרים אקלים חברתי עוין שמגביר את הסיכון לליקויים בבריאות הפיזית והנפשית, גם עבור מי שלא חשוף לכאורה ישירות לאפליה. אלו יכולים ליצור מצב של "מתח הקשור להיותך מיעוט", שיוצר דימוי עצמי נמוך, פחד מאפליה וסטיגמה מופנמת - שכולם תורמים לפערים בריאותיים.
רשתות תמיכה חברתיות לבריאות להט"ב
מצבם הבריאותי של רבים מקהילת הלהט"ב מושפע גם מרשתות התמיכה החברתיות שלהם: עמיתים ומשפחה. מספר ארגונים פועלים בתחום זה במטרה לשפר את האקלים החברתי של צעירים להט"בים בבתי ספר. ארגונים אלו שמו לעצמם כמטרה לפעול בתחום חינוך התלמידים והצוותים החינוכיים לגבי סוגיות עימם מתמודדים להט"בים. מסקרים שנערכו עלה כי חברי קהילה שבבית הספר בו התחנכו הייתה פעילות של ארגון כזה, דיווחו על תחושת שייכות גבוהה יותר, הפחתה בתחושת הקורבנות, פחות בריונות כלפיהם, נטייה נמוכה יותר לשימוש בסמים ובאלכוהול ועוד. רובם המכריע של בתי הספר בהם הייתה פעילות של ארגונים כאלו ממוקמים באזורים גאוגרפיים שנוטים להיות בטוחים ומקבלים יותר כלפי להט"בים באופן כללי.
מתוצאות מחקר שנערך כחמש וחצי שנים ובדק 248 נערות ונערים עולה כי אלו שהייתה להם רשת תמיכה נרחבת יחסית מהסביבה הקרובה שלהם (חברים ומשפחה גרעינית), דיווחו על פחות מצוקה בהשוואה לאלו שלא הייתה להם תמיכה כזו. כמו כן מסתבר שלאורך השנים נראתה עלייה בתמיכת המשפחה הקרובה אצל אלו שדיווחו בנעוריהם על היעדר תמיכה מהמשפחה הקרובה אך תמיכה גבוהה מהסביבה החברתית הקרובה שלהם.
כמו כן מתוצאות מחקר שבדק 232 צעירים וצעירות להט"בים בגילאי 16 עד 20 עולה כי אלו שדיווחו על מחסור בתמיכה משפחתית וחברתית דיווחו גם על שיעורים גבוהים יותר של מדדי יאוש, בדידות, דיכאון, חרדה, סומטיזציה, נטיות אובדניות, תסמיני דיכאון קליני ועוד. בקרב נחקרים שכן דיווחו על תמיכה מהסביבה הקרובה אבל ולא מהמשפחה, רוב המדדים האלו נצפו בשיעורים גבוהים יותר.
ישנם מספר מחקרים שהשוו בין מדדי בריאות נפשית אצל אנשים עם נטייה ביסקסואלית בהשוואה לגברים הומוסקסואלים ונשים לסביות, אשר יוחסו במידה מסוימת לחוסר הקבלה של קהילת הביסקסואלים בתוך הקהילה הלהט"בית ומחוצה לה. ברמת המבנה החברתי, אנשים עם נטייה ביסקסואלית ציינו שהם התבקשו לעיתים קרובות להסביר ולתרץ את הנטייה הדו-מינית וחוו בעקבות כך ביפוביה מהסביבה כמו גם ממשפחה, מכאלו המשתייכים לקהילה הלהט"בית ומחוצה לה. רבים ציינו שהם קיבלו יחס משפיל בנוגע לנטייה שלהם והנחה כי הם מופקרים והיפר-מיניים.
ביסקסואלים רבים מדווחים על כך שברמה האישית הם חויים קשיים הנובעים מהתמודדות עם קבלה עצמית שמושפעת מהעמדות והאמונות השליליות של כלל הציבור לגבי ביסקסואליות. חלקם שיתפו שבתהליך הקבלה העצמית וקידום בריאות רגשית עזרו להם בין היתר פרקטיקות של תרגול רוחני, פעילות גופנית ועוד.
חינוך לבריאות
ארגונים שונים פועלים לקידום של הוראה ייעודית בנושאי להט"ב עבור סטודנטים ואנשי מקצוע בתחום הבריאות כולל ארגון הבריאות העולמי ואיגוד המכללות הרפואיות בארצות הברית. דו"ח משנת 2017 מתאר שתוכנית הכשרה ייעודית בתחום אכן תרמה לשיפור הידע והגישה של אנשי צוותים רפואיים, אך בפרקטיקה הייתה מעורבות נמוכה של אנשים שהגדירו את עצמם להט"בים.
מסקר אינטרנטי שנערך בקרב רופאים מתמחים במיילדות ובגינקולוגיה באילינוי בנושא מטופלות מקהילת הלהט"ב דיווחו רוב המתמחים (60%) שאין להם כלל היכרות עם חברות הקהילה הגאה מוץ למסגרת העבודה. במסגרת העבודה, רובם ציינו כי הם לא מרגישים שיש להם את ההכשרה המספקת ואת המוכנות לטפל בנשים לסביות, דו מיניות או טרנסג'נדריות. כ-63% מהנחקרים ציינו כי אף על פי שבתוכנית הרפואית אליה השתייכו הם אמורים היו לקבל כשנה עד 5 שנים של הכשרה ייעודית בתחום, הם לא קיבלו כלל הכשרה בתחום זה בשנה האחרונה. כ־90% מהמתמחים דיווחו שיש להם רצון עז ללמוד יותר כיצד לספק שירותי בריאות לקהילה הגאה אך מסיבות שונות הקשורות לעומס בתוכניות הלימודים, היו מחסומים להשגת מטרה זו.
מספר ארגונים במימון ממשלתי השיקו יוזמות המערבות להט"בים:
"אנשים בריאים 2020: בריאות לסביות, הומואים, ביסקסואלים וטרנסג'נדרים" היא יוזמה במימון ממשלתי בחסות המשרד למניעת מחלות וקידום בריאות, שמטרתה לשפר את בריאות המדינה בדרכים שניתן למדוד.
"בריאות של לסביות, הומואים, ביסקסואלים וטרנסג'נדרים: יצירת בסיס להבנה טובה יותר" היא יוזמה של האקדמיה הלאומית לרפואה מבוססת מחקר שממומן על ידי המכונים הלאומים לבריאות. יוזמה זו מדגישה את חשיבות איסוף נתוני דמוגרפיה של אוכלוסיות להט"ביות, שיפור שיטות לאיסוף נתונים אלו והגברת השתתפותם של להט"בים במחקרים.
בנוסף, קיימות יוזמות של ארגונים ללא מטרות רווח שמטרתן לסייע בחיבור בין מטופלים מהקהילה הלהט"בית לבין נותני שירות המשתייכים לצוותים רפואיים שעברו הכשרה ייעודית בתחום רפואת להט"ב. בארצות הברית יש גם ארגונים הפועלים בתחום שמציעים פרטי קשר של אנשי מקצוע מתחום הרפואה שיש להם נגיעה לתחום והכשרה מקצועית בתחום רפואת להט"ב.
בשנת 2019 חברת WAXOH בשיתוף עם אתר ההיכרויות DatingPositives וארגונים נוספים, יצאו בקמפיין שהסלוגן שלו היה #WeNeedAButton, ומטרתו לעודד אתרי אינטרנט שונים בהם מוצגים רופאים ומטפלים רפואיים המציעים שירותים שיכולים להתאים לקהילה הלהט"בית, להוסיף כפתור או פילטר כך שצרכנים הנכנסים לאתר יכולים בקלות לאתר רופאים ונותני שירותים רפואיים אחרים שהם ידידותיים ללהט"בים ("להט"ב-פרנדלי").
קייזר פרמננטה, חברת ביטוח הבריאות הגדולה בארצות הברית, הוכרה על ידי הקמפיין לזכויות אדם על מחויבותה לקהילת הלהט"ב במדד השוויון בבריאות לשנת 2018. נקבע כי הארגון הוא "מנהיג שוויון בתחום הבריאות".
רפואת להט"ב בישראל
הארגון הוותיק ביותר העוסק ברפואת להט"ב בישראל הוא הוועד למלחמה באיידס, הפועל מאז שנת 1985. מרפאה ייחודית לרפואת להט"ב נוסדה לראשונה בשנת 2009 כאשר ד"ר רותי גופן וד"ר גל וגנר קולסקו פתחו את המרפאה הגאה של שירותי בריאות כללית בגן מאיר. בשנת 2017 הקימו ד"ר גופן עם ד"ר ליה עשת את מרפאת כיכר הבימה, המרפאה הגאה של מכבי שירותי בריאות, ובספטמבר 2021 התמנה ד"ר רועי צוקר לראש תחום רפואת להט"ב במרכז הרפואי איכילוב, במטרה לספק שירותים גם בתחומי גריאטריה להט"בית, רפואת מתבגרים להט"בית, התמכרויות בקהילה הגאה, ליווי משפחות גאות, מחקר ועוד. המרפאות הגאות מספקות שירותים נוספים בתחום, בין היתר קהילה ייעודית בניהול אנשי מקצוע וצוותים רפואיים, מרפאה וירטואלית לחברי הקהילה הגאה המאפשרת ייעוץ וקבלת מרשם לטיפול PrEP המונע הדבקה ב-HIV ועוד.
שמעון שריד
שמעון שריד (נולד ב-1953) הוא קצין צה"ל במיל' בדרגת תת-אלוף, כיהן כראש להק הציוד בחיל האוויר. שריד הוא חתן פרס ביטחון ישראל.
ביוגרפיה
שריד נולד בנתניה. למד הנדסת אווירונאוטיקה בטכניון במסגרת העתודה האקדמית. שירת כמהנדס במחלקת פיתוח של ענף תיכון אווירונאוטי בחיל אוויר. הוא שהה במשך כשנתיים וחצי בארצות הברית כקצין פרויקט בחברת גראמן שפיתחה חומרים מרוכבים למטוס הלביא. לאחר ביטול פרויקט הלביא מונה לראש תחום אווירונאוטיקה במחלקת פיתוח, ובתפקידו הבא שימש ראש תחום מטוסים בטייסת תחזוקה בבסיס חצרים. ב-1991 מונה לראש ענף הנעה בלהק ציוד, שהיה במשבר לאחר חשיפת פרשת רמי דותן. בתום התפקיד השלים תואר שני בניהול בתוכנית משולבת של אוניברסיטת בוסטון ואוניברסיטת בן-גוריון בנגב. ב-1995 מונה לראש מחלקת מטוסים. הוא שימש המרכז הטכני של ועדת החקירה לבדיקת אסון המסוקים. ב-1998 הוענק לשריד פרס ביטחון ישראל על תרומתו האישית לפיתוח מערכת פורצת דרך בתחום המטוסים הבלתי מאוישים.
קייט מארה
קייט רוּני מארה (באנגלית: Kate Rooney Mara; נולדה ב-27 בפברואר 1983) היא שחקנית אמריקאית, אחותה הגדולה של השחקנית רוּני מארה.
שמעון שריד
ביוגרפיה
לאחר שחרורו מונה למנכ"ל חברת חץ הכסף, חברה בת של אלביט מערכות, העוסקת בפיתוח כלי טיס בלתי מאוישים. במסגרת זו הוביל את פרויקט הכטב"ם הרמס 900. כיום מכהן כסמנכ"ל תפעול ראשי באלביט, חטיבת מל"ט.
קייט מארה
נודעת בזכות תפקידידה בטלוויזיה, כשגילמה את הכתבת זואי בארנס בדרמה הפוליטית של נטפליקס "בית הקלפים" (2013–2014; 2016), את אנליסטית המחשבים שרי רוטנברג בסדרת המותחן של פוקס "24" (2006) , את היידן מקליין בסדרה של ראיין מרפי "אימה אמריקאית: בית הרצח" (2011), את פאטי באוורס בעונה הראשונה של סדרת הדרמה "פוזה" (2018) ובתור מורה שמקיימת מערכת יחסים אסורה עם תלמיד במיני-סדרה "המורה" (2020) ; עבור האחרון, היא הייתה מועמדת לפרס אינדפנדנט ספיריט לסדרת החדשה הטובה ביותר כמפיקה בפועל.
מארה עשתה את הופעת הבכורה שלה בסרט "אהבה מקרית" (1999). מאז היא הופיעה בסרטים "הר ברוקבק" (2005), "על הכוונת" (2007), "127 שעות" (2010), "התעלות" (2014), "ארבעה מופלאים" (2015) ו"להציל את מארק וואטני" (2015).
שמעון שריד
ביוגרפיה
בפברואר 2020 מונה שריד למנכ"ל עמותת "SpaceIL". בתפקיד זה, הוא מוביל את מיזם "בראשית 2" שמטרתו, בין היתר, להנחית חללית ישראלית בלתי-מאוישת על פני הירח.
קייט מארה
ביוגרפיה
קייט רוּני מארה נולדה בעיירה בדפורד, במחוז וסטצ'סטר במדינת ניו יורק שבארצות הברית, למשפחה נוצרית ממוצא אירי-בריטי, גרמני, איטלקי וצרפתי-קנדי. אביה, טימות'י כריסטופר מארה, הוא סקאוט NFL וסגן נשיא ניו יורק ג'איינטס, ואמה קת'לין מק'נולטי (לבית רוּני). היא השנייה מבין ארבעה ילדים, עם אח אחד גדול, דניאל; אחות צעירה אחת, השחקנית רוּני מארה; ואח צעיר אחד, קונור. אביה הוא אחד מ-11 ילדים, שדרכם יש לה 20 דודות ודודים, ו-40 בני דודים.
היא נינתם של מייסד ניו יורק ג'איינטס טים מארה ושל מייסד פיטסבורג סטילרס ארט רוני האב. הצד של אמה במשפחה מחזיקה בבעלות בקבוצת הפוטבול פיטסבורג סטילרס של ה-NFL מאז הקמתה ב-1933, וצד אביה במשפחה מחזיק בבעלות בקבוצת הפוטבול ניו יורק ג'איינטס מאז הקמתה ב-1925. סבה וסבתה מצד אביה היו וולינגטון מארה ואן מארה. וולינגטון היה בבעלות משותפת של הג'איינטס מ-1959 ועד מותו ב-2005, וירש אותו בנו (דודה של קייט מארה), ג'ון מארה, שכיום הוא נשיא, מנכ"ל ובעלים משותף של הקבוצה. סבה מצד אמה של קייט מארה, טימותי ג'יימס "טים" רוני, הוא הבעלים של מסלול מרוצים ביונקרס, ניו יורק מאז 1972. אח של סביה, דניאל מילטון רוני , יו"ר הסטילרס, היה לשעבר שגריר ארצות הברית באירלנד והמייסד השותף של ארגון הצדקה The Ireland Funds. בן דודה הראשון, ארט רוני ג'וניור, הוא הנשיא הנוכחי והבעלים המשותף של סטילרס.
מארה החלה לשחק בגיל תשע במחזמר בבית ספר. היא למדה במספר בתי ספר לתיאטרון ואמנויות והופיעה בתיאטרון קהילתי ובהצגות בית ספריות. בראיון למגזין Esquire, היא אומרת שהיא הייתה "ביישנית עד כאב" כשגדלה, והוסיפה שיש לה רק חבר אחד.
האודישן הראשון שלה היה לדרמת המשטרה "רצח מאדום לשחור", אך היא לא קיבלה את התפקיד, אבל ידעה שמכאן ואילך היא רוצה לשחק. מארה סיימה את לימודיה בתיכון פוקס ליין, והתקבלה לבית הספר טיש לאמנויות באוניברסיטת ניו יורק כדי ללמוד תיאטרון מוזיקלי, אך דחתה את לימודיה כדי לעבוד כשחקנית.
תיאטרון
בשנת 2003, ביצעה מארה את הופעת הבכורה שלה על במה בפסטיבל התיאטרון ויליאמסטון במחזה "Landscape of the Body" שנכתב על ידי ג'ון גואר בשנת 1977. היא כיכבה גם ב-the alice complex, מחזה מאת פיטר באר ניקוביץ'. בדיקסון בניו יורק בשנת 2005 ובתיאטרון בלאנק בלוס אנג'לס בשנת 2006. מאוחר יותר אמרה בתחנת הרדיו WFAN שעבודת התיאטרון בשבילה זה חלום כי זה מה שבאמת רצתה לעשות בתור ילדה.
קולנוע וטלוויזיה
בשנת 2005, שיחקה בסרטים: "אגדה עירונית 3" ו"הר ברוקבק" בתפקיד משני כבתו של דמותו של הית' לדג'ר. תפקיד זה הביא לפרסומה. באותה שנה התארחה בפרק בסדרה "ג'ק ובובי". מארה חתמה עם סוכנות ויליאם מוריס ונכללה ברשימת "עשרת השחקנים הצעירים שיש להם הזדמנות לעשות את זה בגדול" של ניו יורק דיילי ניוז בתחילת 2006.
ב-2006 כיכבה בדרמת הספורט "כולנו מארשל" של ג'וזף מק'גינטי ניקול. והופיעה בחמישה פרקים בסדרה "24" בדמותה של אנליסטית לחוצה ומבוהלת ביחידה ללוחמה בטרור.
ב-2007, היא הופיעה לצד מארק וולברג בסרט "על הכוונת".
ב-2008 שיחקה בסרט המתח "טראנס סיביריאן" בכיכובו של וודי הרלסון.
ב-2009, הופיעה בארבעה פרקים בסדרה "הפמליה" מבית רשת HBO
ב-2010 היא שיחקה בסרטים: "איירון מן 2", "עולם מציצני" ו"127 שעות" בבימויו של דני בויל. הסרט מבוסס על סיפור אמיתי בו מטפס הרים נלכד במהלך טיול.
ב-2011, הופיעה בסרטים "10 שנים" ו"המבצר האחרון".
ב-2012 שיחקה בסרט הפשע "המלכודת" לצידם של אריק באנה וצ'ארלי האנם.
ב-2013, היא הצטרפה לסדרת הדרמה הפוליטית "בית הקלפים" המבוססת על רומן מאת מייקל דובס. היא שיחקה כזואי בארנס, כתבת בוושינגטון. על תפקידה בסדרה הייתה מועמדת לפרס אמי לשחקנית אורחת בדרמה לשנת 2014.
בשנת 2014 שיחקה בסרט "התעלות".
בשנת 2015, שיחקה בסרט האתחול "ארבעה מופלאים" שביים ג'וש טראנק, בו גילמה מארה את דמותה של סוזן סטורם / האישה הבלתי-נראית, ובהמשך שיחקה בבסרט המדע בדיוני של רידלי סקוט "להציל את מארק וואטני", המבוסס על הספר "לבד על מאדים" מאת אנדי ויר שפורסם ב-2011.
בשנת 2017 שיחקה בתפקיד הראשי בסרט "מייגן לוי". בהמשך השנה, שיחקה ושימשה גם כמפיקה בסרט הדרמה "מרסי" לצד השחקן אליוט פייג'.
חיים אישיים
בשנים 2010–2014 הייתה בזוגיות עם השחקן הבריטי מקס מינגלה.
ב-2015 החלה במערכת יחסים עם השחקן האנגלי ג'יימי בל. בי-17 ביולי 2017 הזוג התחתן. במאי 2019 נולדה בתם הבכורה. ב-17 בנובמבר 2022, מארה פרסמה באינסטגרם שהיא ילדה בן שבוע קודם לכן. היא מתגוררת לסירוגין בלוס אנג'לס ובמנהטן.
מארה הפכה לצמחונית בילדותה. בבגרותה החליטה אף לעבור לטבעונות, בעקבות ספר שקראה בנושא.
אף אחת
אף אחת הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת-יוצרת הישראלית מירי מסיקה, מתוך אלבום הבכורה שלה, מירי מסיקה. השיר יצא לאור ביולי 2005, כסינגל הרביעי מתוך האלבום. משנת 2011 השיר זמין לשמיעה ביוטיוב. ב-19 ביולי 2021 הופץ דואט של השיר בביצועם של מסיקה ורן דנקר לכבוד ט"ו באב.
השיר הגיע למקום השני במצעד של רשת ג', שם שהה במשך חמישה עשר שבועות.
רקע וכתיבה
השיר נכתב על ידי צרויה להב, הולחן על ידי שמוליק נויפלד והופק על ידי אורי זך, נויפלד וגיל פלדמן. ביולי 2021 הוציאה מסיקה בהפתעה את השיר מחדש, בהשתתפות עם הזמר הישראלי רן דנקר, לכבוד ט"ו באב. את השיר ביצעה ביוני באותה השנה ביחד עם הזמר עברי לידר. בנוסף, בוצע השיר לצד "בית משוגעים" של דנקר.
כמה שנים לאחר צאתו המקורית, עלה השיר ביחד עם האלבום בו הוא נכלל לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי.
משמעות
המשפט "נשים כמוני פעם היו שורפים על המוקד" עוסק בציד מכשפות; רדיפה של בני אדם שנחשדו כעוסקים בכישוף, בדרך כלל נשים, אך בארצות מסוימות גברים הם שהיוו את רוב הנאשמים, ובמקרים שונים גם ילדים עמדו למשפט באשמת כישוף ואף הוצאו להורג. ציד מכשפות הוא גם כינוי בהשאלה לרדיפה אחרי בני אדם, בהאשמות שאינן מבוססות.
בריאיון ל-ynet דיברה מסיקה על מילות השיר ואמרה:
וידאו קליפ
הווידאו קליפ המלא שיצא עבור השיר הועלה לערוץ היוטיוב של מירי מסיקה ב-20 ביולי 2011. הקליפ צולם בשחור-לבן ובתחילתו ניתן לראות את מסיקה, כשהיא לובשת מעיל פרווה, תוך שהיא שרה את מילות השיר ומביטה אל המצלמה. ב-19 ביולי 2021 הועלה לערוץ היוטיוב הרשמי של מסיקה הקליפ של הדואט עם רן דנקר, שיצא לכבוד ט"ו באב.
נכון ל-2020, מונה הצפיות של האודיו ושל הקליפ חצו את רף מיליון הצפיות.