cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
אבולוציה של לווייתנאים
אבולוציה של השלד
לפקיצטוס הייתה עצם אגן הדומה לזו של יונקים יבשתיים. במינים מאוחרים יותר, כמו בסילוזאורוס, עצם האגן, שכבר לא מחוברת לחוליות, הצטמצמה. הסברה במחקר שגנים מסוימים אחראים לשינויים שהתרחשו במבנה האגן של הלווייתנאים, כגון PBX1, PBX2, PRRX1  ו-PRRX2. בעבר הייתה סברה שחגורת האגן אצל הלווייתנאים המודרניים היא מבנה שרידי שלא שירת מטרה מסוימת. חגורת האגן אצל לווייתנאים זכרים שונה בגודלה בהשוואה לנקבות, מקובל במחקר שהגודל הוא תוצאה של דו-צורתיות זוויגית. עצמות האגן של הלווייתנאים הזכרים המודרניים מסיביות יותר, ארוכות וגדולות יותר מאלו של הנקבות. בשל דו-צורתיות זוויגית, הם היו ככל הנראה מעורבים בתמיכה באיברי המין הזכריים שנותרו מוסתרים מאחורי דפנות הבטן עד להתרחשות רבייה מינית.
ללווייתנים קדומים כמו פקיצטוס, פתחי האף היו ממוקמים בקצה החוטם, אך במינים מאוחרים יותר כמו רודהוצטוס, הפתחים שינו מיקום לחלק העליון של הגולגולת. פתחי האף של הלווייתנאים המודרניים הפכו לפתחי נשיפה המאפשרים להם לעלות אל פני השטח, לשאוף אוויר ולצלול חזרה אל עומק הים. האוזניים שינו מיקום, ובמקרה של בסילוזאורוס, האוזניים התיכוניות הושפעו ממבנה הלסת התחתונה.
לואיש מפורטוגל, דוכס בז'ה
האינפנטה לואיש מפורטוגל, דוכס בז'ה (3 במרץ 1506 – 27 בנובמבר 1555) היה בנו של מנואל הראשון, מלך פורטוגל ואביו של אנטוניו, אב המנזר של קראטו. הוא השתתף בכיבוש תוניס.
ביוגרפיה
לואיש נולד ב-3 במרץ 1506 באברנטש, והיה בנם השני של מנואל הראשון, מלך פורטוגל ואשתו השנייה מריה מאראגון (בתם השלישית של המלכים הקתוליים). הוא ירש את אביו כדוכס בז'ה וגם מונה לקונסטבל הממלכה (בפורטוגזית: Condestável do Reino) ולראש המסדר של מסדר יוחנן הקדוש מירושלים, עם המפקדה הפורטוגלית שלו בעיירה קראטו.
בכיבוש תוניס (1535) פיקד לואיש, גיסו של קרל החמישי, על הצבא הפורטוגזי. הגליאון הפורטוגזי São João Baptista, הידוע גם בשם Botafogo התבקש במיוחד על ידי קרל החמישי, וזו הייתה הספינה החזקה ביותר בעולם באותה תקופה, עם 366 תותחי ברונזה. איל ניגוח ימי בוטפוגו הוא ששבר את השלשלאות בלה גולט, שהגן על פתח הנמל של תוניס, ואיפשר לצי בעלות הברית הנוצריות להגיע ולכבוש את העיר. לואיש מת במרווילה, ליסבון ב-27 בנובמבר 1555.
משפחתו
לואיש לא התחתן. הוא נחשב כבן זוג פוטנציאלי של אחייניתו מריה מנואלה, נסיכת פורטוגל בתקופה שבה בריאותו של בנו של ז'ואאו השלישי ז'ואאו מנואל הייתה שברירית. למרות שכאשר הוצע למלך, הוא סירב לאפשרות זו ומריה מנואלה נישאה במקומו לבן דודה פליפה, מלך ספרד ופורטוגל לעתיד.
נולד לו בן טבעי מאת ויולטה גומס, פליקנה (שקנאי), נוצרית חדשה, שנאמר כי מתה כנזירה באלמוסטר, סנטרה, ב-16 ביולי 1568, בתו של פדרו גומס, מאבורה. יש אומרים שהם בסופו של דבר התחתנו אולי באבורה, ובכך העניקו לגיטימציה לילדים שלהם לכל מטרה.
בנם אנטוניו, אב המנזר של קראטו, יהיה אחד הטוענים לכס המלכות לאחר מותו של סבשטיאו, מלך פורטוגל בקרב אל-קסר אל-כביר מוכה האסון ובמשבר השושלתי שבא בעקבותיו, ולפי כמה היסטוריונים, היה מלך פורטוגל במשך כחודש בשנת 1580.
Diamonds & Rust (שיר)
בשיר, באאז מספרת על שיחת טלפון ממאהב ישן, אשר מחזיר אותה אחורה עשור, למלון גריניץ' וילג' בשנת 1964 או 1965; היא נזכרת שנתנה לו זוג חפתים, ומסכמת שהזיכרונות מעלים "יהלומים וחלודה". באאז אמרה שהשיר מתייחס ליחסיה עם בוב דילן.
גרסאות
עבור אלבום ההופעה שלה משנת 1995, Ring Them Bells, באאז ביצעה את השיר כדואט עם מרי צ'ייפין קרפנטר. בהופעה זו, היא שינתה את שורות הסיום: "And if you're / offering me diamonds and rust / I've already paid" ל-: "And if you ... well I'll take the diamonds." והשורה"I bought you some cuff links, you brought me something" שונתה ל- "I bought you some cuff links, you brought troubles." ב-25 בפברואר 2009, באוסטין, היא שרה, "And if you ... well I'll take the Grammy." ב-2010 היא הקליטה את השיר כדואט עם ג'ודי קולינס עבור אלבומה של קולינס Paradise. בשנת 2018, במהלך סיבוב ההופעות "Fare Thee Well Tour", היא שינתה את השורה "Ten years ago / I bought you some cufflinks" ל-"Fifty years ago / I bought you some cufflinks".
בוב דילן
השיר מתייחס למערכת היחסים בין באאז לבוב דילן 10 שנים קודם לכתיבתו. דילן לא מוזכר בשמו בשיר, אך בפרק השלישי בספר זיכרונותיה, And a Voice to Sing With (1987), באאז משתמשת בביטויים מתוך השיר בתיאור מערכת היחסים שלה עם דילן, ובהזדמנויות אחרות גם אמרה באופן מפורש שמשם ההשראה לשיר. היא מספרת איך היא במקור אמרה לדילן שהשיר היה על בעלה לשעבר, דייוויד האריס, אשר באופן ברור לא היה נכון. מילות השיר כוללות,, למשל, את השורות, "Well, you burst on the scene already a legend / the unwashed phenomenon, the original vagabond...", אשר מתאר את דילן אבל לא את האריס.
גרסאות כיסוי פופולריות
השיר בוצע בגרסאות כיסוי רבות במהלך השנים. אחת הגרסאות המוכרות היא של ג'ודס פריסט, אשר יצא באלבומם Sin After Sin. גרסתם המקורית הייתה בביצוע רוק, אך אחר שהפך השיר לחלק קבוע מהופעותיהם, הם התחילו לבצע אותו בגרסה אקוסטית שיותר דומה למקור.
השיר נדגם עבור מספר שירי היפ-הופ פופולריים, ביניהם, "Happiness" של Busdriver ו-"Upgrade Call" של Andre Nickatina.
הנה תמו יום קרב וערבו
פרסום השיר וכתיבתו
השיר נדפס לראשונה בכתב העת "תו שין דלת: שנתון 'דבר' לדברי ספרות, עיון וסקירה" ב-1945. והוא נדפס שוב בספר "עיר היונה" ב־1957.
ביצועים שונים של השיר
הביצוע הנודע ביותר של השירה הוא ביצועה של הזמרת שושנה דמארי בשנת 1960. ביצועים נוספים של השיר הם ביצועו של יהורם גאון בשנת 1973; ביצועה של מקהלת הגלבוע בשנת 2002; וביצועה של להקת חבורת שהם בשנת 2003
ההקשר המקראי של השיר
השיר מתקשר במגוון צורות לסיפור התנ"כי אשר עליו הוא מבוסס. השיר עוסק בהפסדו המר של שאול בקרב על הגלבוע המוביל להתאבדותו: "וְהַמֶּלֶךְ נָפַל עַל חַרְבּו" (ביטוי החוזר חמש פעמים בשיר). עובדה זו מתקשרת לסיפור התנ"כי כפי שמופיע בספר שמואל א: "וַיִּקַּח שָׁאוּל אֶת-הַחֶרֶב וַיִּפֹּל עָלֶיהָ" (לא, ד). בשיר גם נדונה המנוסה של אנשי גלבוע מן האזור לאחר הפסד הקרב: "הַמָּלֵא זַעֲקַת מְנוּסָה", וכך מתואר גם בעלילה המקראית: "כִּי-נָסוּ אַנְשֵׁי יִשְׂרָאֵל, וְכִי-מֵתוּ שָׁאוּל וּבָנָיו; וַיַּעַזְבוּ אֶת-הֶעָרִים וַיָּנֻסוּ וַיָּבֹאוּ פְלִשְׁתִּים וַיֵּשְׁבוּ בָּהֶן" (שמואל א לא, ז).
הפלוגה התשיעית
הפלוגה התשיעית (ברוסית: 9 рота) הוא סרט מלחמה רוסי משנת 2005 בבימויו של פיודור בונדרצ'וק המגולל את קורותיהם של מגויסים חדשים לצבא ברית המועצות בסוף שנות ה-80, הנוסעים מקרסנויארסק לאפגניסטן בתקופת מלחמת אפגניסטן.
צילומי הסרט נערכו מה-25 במאי עד ה-12 באוקטובר 2004 בחצי האי קרים, באוזבקיסטן ובמוסקבה. הסרט יצא לאקרנים ב-29 בספטמבר 2005 בבלארוס, קזחסטן, רוסיה ואוקראינה. למעלה מ-2 מיליון איש צפו בשבוע הראשון להקרנתו של הסרט שהפך לשובר קופות והרוויח 25,555,809 דולר לעומת תקציב של 6,700,000 מיליון דולר וזכה בפרס נשר הזהב בקטגוריית הסרט הטוב ביותר ובפרס ניקה בקטגוריית הסרט הטוב ביותר לשנת 2005.
הסרט היה לסרט הרוסי המכניס ביותר לשנת 2005.
תקציר עלילת הסרט
השנה היא 1988 בתחנת הגיוס של הצבא האדום בקרסנויארסק. מגויסים חדשים הידועים בכינויים, צ'וגון, ליוטי, וורוביי, ז'וקונדה, סטאס, ריאבה ואחרים מגיעים למחנה טירונות לקראת שליחתם לאפגניסטן, בה הצבא האדום מנהל מלחמה. הם מעבירים את מחנה הטירונות בפרגנה שבאוזבקיסטן הסובייטית, שם מצטרף למגויסים חייל המכונה פינוצ'ה. הם מתוודעים למפקדם, הקצין דיגאלו, לוחם מצולק מהמלחמה שחזר לאחר מספר סבבים באפגניסטן.
לאחר כמה חודשי טירונות כולם (למעט פינוצ'ה וריאבה) נשלחים להצטרף לפלוגה התשיעית של המשמר העצמאי של הרגימנט המוטס ה-345 באפגניסטן, היכן שמשרתים גם הקצין חוחול והסרג'נט הבכיר קובאשי. קבוצת הצנחנים מקבלים משימה להגן על גבעה מבודדת בכל מחיר.
הצנחנים נאחזים בגבעה בכל כוחם ונלחמים בלוחמי מוג'הידין המנסים לכבוש מהם את הגבעה. לאחר קרב יריות ממושך, הלוחמים סופגים אש מירי מרגמות לעברם, היחידה מצליחה להיאחז בגבעה אך במחיר מותם של רבים מאנשיה, למעשה רק ליוטי נשאר בחיים לספר אודות גבורת חבריו ליחידה.
ביקורות
הסרט זכה לביקורות מעורבות, אך נשיא רוסיה ולדימיר פוטין שצפה בסרט נהנה ממנו מאוד ושיבח אותו כסרט ריאליסטי מאוד.
השוואת האירועים בסרט לאירועים במציאות
בסרט מתואר שרק חייל אחד מהפלוגה הצליח לשרוד ונאמר כי הוא נשכח על ידי הפיקוד בשל הנסיגה הסובייטית מאפגניסטן. במציאות, הפלוגה התשיעית, שהיא למעשה המשמר העצמאי של הרגימנט המוטס ה-345 נקלעה לקרב יריות עקוב מדם על גבעה 3234 בין ה-7 ל-8 בינואר 1988. חיילי המשמר הצליחו להרוג בין מאתיים למאתיים וחמישים מחבלי מוג'הידין והיחידה איבדה 6 מאנשיה. 28 אחרים מתוך 39 החיילים הצליחו להינצל אף שנפצעו קשה. ארבעה מהחיילים ההרוגים עוטרו בעיטורי גיבור ברית המועצות לאחר מותם. היחידה הצליחה ליצור קשר עם הפיקוד ובאמצעות הנחיית מפקדהּ, קולונל ולרי ווסטרוטין, הצליחה לחלץ את הפצועים במסוק.
ליאור שמיר
ליאור שמיר (נולד ב-20 במרץ 1972) הוא פרופסור משנה (assistant professor) למדעי המחשב באוניברסיטת לורנס טק במישיגן ארצות הברית.
שמיר נולד ברמת גן וגדל בקריית אונו. למד בתיכון "בן צבי" שבקרית אונו, שירת בצה"ל כלוחם וקצין ביחידה מובחרת. למד לתואר ראשון במדעי המחשב באוניברסיטת תל אביב ולתואר שני במדעי המחשב באוניברסיטה הפתוחה. עשה את לימודי הדוקטורט באוניברסיטת M.T.U שבמישיגן. נושא הדוקטורט הוא "לוגיקה עמומה וחישובים רכים לניתוח זרמי מידע אסטרונומיים". מספר פרסומים שלו קשורים לתקופה זו וחשיבותם מרובה בקרב אסטרופיזיקאים בעולם.
כיום מרצה למדעי המחשב באוניברסיטת לורנס טק במישיגן. המחקר שלו עוסק בעיקר באסטרונומיה אבל גם בביורפואה, בינה מלאכותית, מתמטיקה, עיבוד תמונה ואמנות. עוסק גם בכתיבת מאמרי מדע פופולרי.
ספרו, Astronomical Image Processing, יצא לאור בשנת 2008.
שמיר נשוי ואב לשתי בנות.
שימון סבאלה
שימון סבאלה (בפולנית: Szymon Sawala; נולד ב-25 בספטמבר 1982) הוא כדורגלן עבר פולני, ששיחק בעמדת הקשר.
קריירה
סבאלה התחיל את הקריירה שלו בקבוצת הכדורגל של אמיקה וורונקי. ב-24 בנובמבר 2002, ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה דיסקובוליה גרודזיסק וילקופולסקי.
בקיץ, סבאלה חתם בהפועל נצרת עילית מליגת העל. ב-18 בספטמבר 2004, סבאלה ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בתיקו 0-0 נגד הפועל חיפה. ב-20 בנובמבר, הורחק בניצחון 3–4 נגד בית"ר ירושלים.
בקיץ, סבאלה חתם בדרווצה נואוה מיאסטו לובאווסקי, ממנה עבר לויזאס ואולימפיאקוס וולו.
בהמשך הקריירה, סבאלה שיחק בגורז'וב וילקופולסקי, פולוניה ביטום, בלחטוב, זבקוויה זבקי וורטה מיידזיקוד.
מרכז אמיר
מרכז אמיר (ידוע גם בכינוי "בניין השופרסל") הוא בית מגורים בפינת הרחובות המלך ג'ורג' ואגרון בירושלים, מול כיכר צרפת.
תכנון ובנייה
את המגרש שעליו הוקם הבניין רכשה חברת הכשרת הישוב בשנת 1944. המגרש היה חלק מהשכונה הערבית-נוצרית אל אמירה (הנסיכה) ושם הבניין מרמז על שמה המקורי של השכונה.
הבניין תוכנן בידי האדריכל דוד רזניק ב-1958, כחלק מקומפלקס של שלושה בניינים בני 9 קומות לאורך רחוב המלך ג'ורג', שמתחתם מרכז מסחרי ואודיטוריום. הוועדה לתכנון ובנייה לא אישרה את בניית הבניינים לגובה של 9 קומות עקב התנגדות הרבנות הראשית להקמת בניינים גבוהים יותר מהיכל שלמה, שמעברו השני של רחוב המלך ג'ורג', והבניין נבנה עם 7 קומות בלבד. עם הבניין נבנה המרכז המסחרי שכלל את הסופרמרקט הראשון של ירושלים, שהשתייך לרשת שופרסל, ועל כן הבניין כולו מכונה גם "בניין השופרסל".
הבנייה הושלמה ב-1961. עוד קודם לכן, בספטמבר 1960 נחנך הסופרמרקט. לאחר בניית הבניין נגנזה התוכנית לבנות שני בניינים נוספים, וחברת אמיר שקלה להקים במקום בית מלון. רוב שטח המגרש המקורי נמכר לעיריית ירושלים, שבקשה לבנות במקום בניין למשרדי העירייה. בסופו של דבר הוקם על המגרש מלון פלאזה, כיום מלון לאונרדו פלאזה ירושלים.
הבניין נבנה על ידי "חברת אמיר", שותפות של שיכון עובדים וחברת "פרץ ובן גיאת חברה להנדסה ובניין בע"מ" בהליך מהיר שארך שבעה חודשים בלבד, הודות לשימוש בטכנולוגיה חדישה לאותה תקופה, של שילוב חלקי בניין טרומיים בבנייה רגילה, כך שהיה ניתן להעמיד קומה ביום אחד. לצורך הבנייה הובא עגורן מיוחד משוודיה. בשנת 1963 הוענק לקבלנים שיזמו את הקמתו פרס קפלן בשל החידושים הטכנולוגיים שבו.
הדירות בבניין נחשבו אז לדירות פאר. שטח הדירות היה כ-150 מ"ר, עם מטבח של 12 מ"ר, שני בתי שימוש, 3-4 חדרים וסלון של כ-40 מ"ר.
אופי הבניין
לדברי האוצרת צופיה דקל-כספי, קומת הקרקע המפולשת מזכירה את יחידת המגורים של לה קורבוזיה, ואילו הקונסטרוקציה של הבניין היא מחווה ל"אדריכלות השלדית" של בניין סיגראם בניו יורק בתכנון מיס ון דר רוהה.
במהלך השנים
בשנת 2011 עלתה יוזמה להרוס את המבנה במסגרת תוכנית פינוי בינוי. היוזמה אושרה בידי וועדת השימור העירונית בשנת 2022. נכון למאי 2022 מתוכנן לקום במקום מגדל מגורים של 30 קומות, כאשר החזית הפונה לכיוון רחוב המלך ג'ורג' תשמש כאזור מסחרי ותכיל חנויות שונות.
פול קרוצן
פול יוזף קרוצן (בהולנדית: Paul Josef Crutzen; 3 בדצמבר 1933 – 28 בינואר 2021) היה קלימטולוג וכימאי הולנדי, זוכה פרס נובל לכימיה לשנת 1995. היה מוכר בשל מחקריו בנושא שינוי האקלים, ובשל הפצת המונח אנתרופוקן, המעיד על השפעתו הנרחבת של האדם על כדור הארץ, ובראשה הכחדת מינים המונית.
ראשית חייו
קרוצן נולד בהולנד. בשנת 1940 החל את לימודיו בבית ספר יסודי. במהלך לימודיו בתיכון הוא הגיע לשליטה גבוהה בצרפתית, אנגלית וגרמנית. בנוסף, התמקד בלימודיו גם במדעי הטבע. בהמשך למד הנדסה אזרחית, אך לימודיו אלה נקטעו בשל גיוס לשירות חובה בצבא הולנד - שם שירת במשך כשנתיים.
קריירה ומחקר
מחקריו של קרוצן התמקדו בכימיה אטמוספירית, והוא היה ידוע בעיקר בזכות מחקריו בנושא הידלדלות שכבת האוזון. בשנת 1970 הצביע על כך שפעילות האדם עלולה להגדיל את כמות החנקן החמצני בסטרטוספירה - תוצאה של תגובת שרשרת הנגרמת בשל השימוש הגובר בדשנים.
אנתרופוקן
אף שקמו לה מתנגדים, קיבלה התפיסה של קרוצן תמיכה רחבה מגאולוגים רבים. בשנת 2008 פורסם מאמר רב מחברים, התומך בגישת האנתרופוקן. עם זאת, אין עדיין הגדרה רשמית לתחילת האנתרופוקן, והמונח נתון במחלוקת עזה.
התחממות עולמית
בינואר 2008 פרסם קרוצן ממצאים המראים שפליטות תחמוצת החנקן (N2O) במהלך ייצור דלקים ביולוגיים תורמות יותר להתחממות כדור הארץ מאשר הדלקים המאובנים שהם מחליפים.
חיים אישיים
קרוצן נישא בשנת 1958 לטרטו סויניין. לזוג נולדו שתי בנות, אילונה וסילביה.
נפטר ב-28 בינואר 2021.
הקשת הגעשית של האנטילים הקטנים
הקשת הגעשית של האנטילים הקטנים היא קשת איים המהווה את הגבול המזרחי של הלוח הקריבי, לוח טקטוני השוכן מתחת לים הקריבי. הקשת היא תוצר טיפוסי של אזור הפחתה. הקרום האוקייני של הלוח הדרום-אמריקאי נע מערבה ועובר הפחתה בקצב של 2 ס"מ בשנה מתחת ללוח הקריבי. ההפחתה יצרה את קשת האיים של האנטילים הקטנים - שרשרת מתפתלת של איים געשיים שאורכה כ-850 קילומטרים, בין פוארטו ריקו לוונצואלה. רדיוס הקשת מוערך ב-450 קילומטרים. בחלקה הדרומי של הקשת, בין מרטיניק לגרנדה, כוללת קשת האיים שני טורים מקבילים קרובים של הרי געש, כשהטור המזרחי נבנה בתקופת האאוקן. ממרטיניק צפונה מתפצלים שני טורים של הרי געש. השלוחה המזרחית היא של הרי געש רדומים שנבנו מהאאוקן ועד אמצע אוליגוקן והיא עוברת דרך האי מארי גאלאנט ועד לאי סומבררו. השלוחה המערבית שעליה נמצא גם האי מונטסראט ממשיכה דרך הרי מצולה עד כ-100 קילומטרים צפונית מערבית לאי סאבא.
הקרום הימי העובר הפחתה מתחת ללוח הקריבי מחולק לשלושה חלקים עיקריים הנבדלים בכיוונם ובנטייתם. מונטסראט למשל שוכן מעל החלק הצפוני. עובי הלוח הקריבי באזור זה הוא כ-30 קילומטרים ועובי הלוח המופחת הוא כ-130 קילומטרים. המגע ביניהם יוצר אזור בניוף בזווית נטייה שבין 50° ל-60°. האי מונטסראט הוא קצה עליון של מבנה געשי שקוטרו בבסיס בין 25 ל-30 קילומטרים והוא משתרע מעומק של 900-700 מטרים מתחת לפני הים ועד כקילומטר מעל פני הים (פסגת סופרייר הילס). משערים כי הר הגעש החל להיבנות במיוקן, כאשר הציר המרכזי של קשת האיים נדד מערבה, אם כי הסלעים העתיקים ביותר המצויים על פני השטח הם מהפליוקן (לפני כ-2.6 מיליון שנים), ורובם צעירים יותר, מתקופת הפליסטוקן.
פולינוירופתיה עמילואידית משפחתית
פולינוירופתיה עמילואידית משפחתית (באנגלית: Familial amyloid polyneuropathy, בראשי תיבות: FAP) היא מחלה גנטית אוטוזומלית דומיננטית נוירודגרנרטיבית. המחלה היא סוג של עמילואידוזיס וזוהתה ותוארה לראשונה על ידי הנוירולוג הפורטוגזי מריו קורינו דה קוסטה אנדרדה בשנת 1952. FAP נבדלת מעמילואידוזיס סיסטמי סנילי (SSA), מחלה שאינה תורשתית ונגרמת גם כן מהצטברות העמילואיד טרנסתירטין. המחלה נגרמת על ידי מוטציה בגן TTR, הנמצא על כרומוזום 18. המוטציה הנפוצה ביותר היא החלפה של חומצת האמינו ואלין במתיונין במיקום 30 (TTR V30M). החלבון טרנסתירטין הוא טטרמר וכשהוא מתפרק למונומרים בצורה לא טובה הוא נאגר למגוון מבנים כולל סיבי עמילואיד. מכיוון שרוב המטופלים הם הטרוזיגוטים, יש להם גם טרנסתירטין תקין וגם טרנסתירטין מוטנטי.
בדרך כלל המחלה באה לידי ביטוי בגיל 20 עד 40 ומאופיינת בכאב, נמלול, חולשת שרירים ותפקוד אוטונומי לקוי ובמצב הסופי של המחלה מושפעים גם הכליות והלב. FAP מאופיין בהצטברות מערכתית של גרסאות עמילואידוגניות של חלבון הטרנסתירטין ובמיוחד במערכת העצבים ההיקפית, מה שגורם לפולינוירופתיה חושית ומוטורית מתקדמת. החשד הקליני ל-FAP מבוסס על בסיס היסטוריה משפחתית של נוירופתיה ובדיקה גופנית המראה סימנים של נוירופתיה. ניתן לבצע אבחון באמצעות בדיקות גנטיות לזיהוי מוטציות בגן ה-TTR. בדיקות הולכה עצבית מראות בדרך כלל סימני פולינוירופתיה אקסונלית עם מעורבות חושית גדולה יותר ממוטורית. אלקטרומיוגרפיה (EMG) עשויה להראות עדויות לדה-נרבציה ורה-אינרבציה. בדיקה אוטונומית, כולל בדיקת כמות זיעה, יכולה לחשוף מעורבות של מערכת העצבים האוטונומית. לעיתים, ניתן לבצע ביופסיה של עור, של העצב או של השריר, שיכולה להראות סימני דה-נרוציה והצטברות עמילואיד בתגובה לנוגדנים ל-TTR. בבדיקת המטופל חשוב לבצע בדיקות נוספות לזיהוי מעורבות של הלב או הכליות.
התרופה טאפאמידיס אושרה לטיפול בפולינוירופתיה עמילואידית משפחתית באירופה ומחקרים מצאו שכשמתחילים מוקדם את לקיחת התרופה היא מעכבת את התפתחות הבעיות הנוירולוגיות. מנגד, מנהל המזון והתרופות האמריקאי דחה את התרופה בנימוק שאין מספיק ראיות התומכות ביעילות התרופה, וביקשה ניסויים קליניים נוספים. בנוסף, ניתן להקל על FAP באמצעות השתלת כבד. בהיעדר השתלת כבד, FAP תמיד קטלנית ובדרך כלל בתוך עשור מהאבחון. מנגד, במהלך הניתוח להשתלת כבד הוא שכ-10% מהנבדקים מתים מהפרוצדורה או מסיבוכים כתוצאה מההליך. יתר על כן, חולים מושתלים חייבים ליטול תרופות מדכאות חיסון לשארית חייהם, מה שעלול להוביל לסיבוכים נוספים.
אצטדיון תאזוס מרקוס
אצטדיון תאזוס מרקוס (ביוונית: Στάδιο Τάσος Μάρκου) הוא אצטדיון כדורגל בעיר פאראלימני שבקפריסין. האצטדיון מארח את משחקיה הביתיים של אנוסיס נאון פראלימני מליגת העל הקפריסאית. האצטדיון מכיל כ-5,800 מקומות ישיבה.
כריסטיאן הראשון, רוזן פפאלץ-בירקנפלד-בישוויילר
כריסטיאן הראשון, רוזן פפאלץ-בירקנפלד-בישוויילר (גרמנית: Christian I. von Pfalz-Birkenfeld-Bischweiler; 3 בספטמבר 1598 – 6 בספטמבר 1654) היה רוזן פפאלץ-בירקנפלד-בישוויילר בשנים 1600–1654.
ביוגרפיה
כריסטיאן נולד ב-3 בספטמבר 1598 בבירקנפלד, לקרל הראשון, רוזן פפאלץ-צווייבריקן-בירקנפלד ולדורותיאה מבראונשווייג-לינבורג, בתם של וילהלם השישי, דוכס בראונשווייג-לינבורג ודורותיאה מדנמרק, דוכסית בראונשווייג-לינבורג.
בשנת 1600 מת אביו קרל הראשון, רוזן פפאלץ-צווייבריקן-בירקנפלד, וכריסטיאן בן השנתיים בלבד ירש את האזור סביב בישוויילר באלזס שהפך לרוזנות פפאלץ-בירקנפלד-בישוויילר. מכיוון שהיה קטין שלט כעוצר דודו פיליפ לודוויג, רוזן פפאלץ-נויבורג עד לבגרותו, ודודתו מריה אליזבת מפפאלץ-צווייבריקן-נויבורג הופקדה על חינוכו.
כריסטיאן שירת בצבא השוודי, ואף הגיע לדרגת גנרל חיל הפרשים. במהלך מלחמת שלושים השנים לחם כריסטיאן יחד עם הצבא השוודי, ופיקד על צבא שגייס בבאדן-דורלאך. לאחר קרב נורדלינגן בשנת 1634 עזב כריסטיאן את הצבא השוודי, ואף השלים עם פרדיננד השני, קיסר האימפריה הרומית הקדושה.
בשנת 1640 בנה כריסטיאן טירה בבישוויילר, ובשנת 1644 שלח את ילדיו לחצרו של לואי הארבעה עשר, מלך צרפת.
כריסטיאן הקים את הענף של פפאלץ-בירקנפלד-בישוויילר שהיה חסר חשיבות, אולם ממנו יצאו לבסוף מלכי בוואריה. ב-6 בספטמבר 1654 מת כריסטיאן, ובניו חילקו את נחלותיו: כריסטיאן קיבל את פפאלץ-בירקנפלד-בישוויילר, ואילו יוהאן קרל קיבל את פפאלץ-בירקנפלד-גלנהאוזן.
משפחתו
ב-14 בנובמבר 1630 התחתן כריסטיאן עם מגדלנה קתרינה, רוזנת פפאלץ-צווייבריקן, בתם של יוהאן השני, רוזן פפאלץ-צווייבריקן וקתרין דה רואן, ממנה נולדו לו תשעה ילדים:
ב-28 באוקטובר 1648 התחתן כריסטיאן עם מריה יוהנה מהלפנשטיין, בתו של רודולף החמישי, רוזן הלפנשטיין, ממנה נולד לו בן אחד:
דורדרכט
דורדרכט (בהולנדית: Dordrecht;, בגרמנית: ) הידועה בשמה ההיסטורי באנגלית Dordt או דורט, היא עיר הולנדית שבמחוז דרום הולנד. זוהי העיר החמישית בגודלה במחוז אחרי רוטרדם, האג, זוטרמר וליידן, עם אוכלוסייה של 118,654 (2019). העיר משתרעת על כל האי דורדרכט, המכונה לעיתים קרובות גם "Het Eiland van Dordt" ("האי דורט"), וגובלת במספר נהרות. דורדרכט היא העיר העתיקה ביותר במחוז דרום הולנד והיא בעלת היסטוריה ותרבות עשירה.
בקונסנטלאסלו
בקונסנטלאסלו (בהונגרית: Bakonyszentlászló) הוא כפר במחוז גיור-מושון-שופרון, שבצפון-מערב הונגריה. כמו כפרים רבים באירופה גם בבקונסנטלאסלו מספר התושבים נמצא בירידה. כך, בשנת 1990 חיו בכפר 1,950 תושבים, ובשנת 2021 רק 1,663 תושבים.
דורדרכט
היסטוריה
דורדרכט נוצרה לאורך נחל ת'ורה (Thure), שהיה אפיק של נהר הדובל (Dubbel), באזור של ביצות. בסביבות שנת 1120 התייחסו לדורדרכט לראשונה בכתבים, לפיה נכתב כי הרוזן דירק הרביעי מהולנד נרצח בשנת 1049 ליד "תורדרך".
בקונסנטלאסלו
יהודי בקונסנטלאסלו
במאה ה-19 ובמאה ה-20 חיה בבקונסנטלאסלו קהילת יהודים קטנה. בשנת 1944 נרצחו רבים מהקהילה בשואת יהודי הונגריה.
דורדרכט
היסטוריה
בשנת 1220, דורדרכט קיבלה את זכויותיה כעיר על ידי ויליאם הראשון, רוזן הולנד, מה שהפך אותה לעיר העתיקה ביותר באזור מחוז דרום הולנד. למעשה, גרטרוידנברג הייתה העיר הראשונה במחוז ההולנדי ההיסטורי שקיבלה זכויות עיר, אך עיר זו היא כיום חלק מאזור צפון בראבנט ולא מדרום הולנד.
במאה ה-12 וה-13 התפתחה דורדרכט לעיר שוק חשובה בגלל מיקומה האסטרטגי. התפתחותה התבטאה בעיקר בסחר ביין, עץ ודגנים.
בשנת 1253 הוקם בית ספר לטיני בדורדרכט. הוא קיים עד היום כגימנסיה של יוהאן דה ויט, והיא הגימנסיה העתיקה ביותר בהולנד. בין 1600 ל-1615 גרהרד יוהאן, היה רקטור המקום.
ב-18–19 בנובמבר 1421 הציף שיטפון סנט אליזבט חלקים נרחבים בדרום הולנד, שטיפון שהפך את דורדרכט לאי. מסופר כי למעלה מ-10,000 איש מתו בשיטפון, אולם מחקרים שנעשו לאחרונה מצביעים על כך שככל הנראה מתו פחות מ-200 איש.
בשנים 1780–1787 הייתה דורדרכט בית לסיעת הפטריוטים אשר התכוונה למרוד ולהפסיק את שושלת עמדת הסטאדהאודר שהוחזקה על ידי בית אוראניה-נסאו. זמן קצר לאחר מכן, ערים נוספות נעשו בית לפטריוטים והמרד התעצם, מה שגרם לוילם החמישי, נסיך אורנז' להימלט מהולנד. גיסו, פרידריך וילהלם השני, מלך פרוסיה, הגיע לעזרתו של ויליאם החמישי, וב-18 בספטמבר 1787, הציב בעיר כוחות פרוסיים. הפטריוטים הובסו במלחמה ווילם החמישי הוחזר לתפקידו כסטאדהאודר.
בשנת 1970 אוחדה דורדרכט עם הכפר דובלדאם שמנה כ-10,000 תושבים ועם חלקה הדרומי של העיירה סלידרכט.
דמוגרפיה
על פי המשרד הגאוגרפי הסוציאלי של דורדרכט, האוכלוסייה כללה את הקבוצות האתניות הבאות בשנת 2008:
תרבות
בגלל תפקידה הארוך והחשוב בהיסטוריה ההולנדית, לדורדרכט תרבות עשירה. במרכז העיר נמצאים מימי הביניים מעל 950 אנדרטאות. בעיר גם 7 כנסיות היסטוריות ו-6 מוזיאונים באזור קטן יחסית והעיר מארחת פסטיבלים ואירועים רבים מדי שנה. העיר זכתה בתואר "עיר האירועים הטובה ביותר" בשנת 2003, והייתה מועמדת לאותה תואר בשנת 2004 וב-2005.
דורדרכט מארחת את שוק הספרים השני בגודלו ואת שוק חג המולד הגדול בהולנד. Wantijfestival, הוא פסטיבל מוזיקה המתקיים מדי שנה בשבוע השני של יוני מאז 1995. הוא מתקיים בפארק Wantij ומושך אליו כ-35,000 איש בכל שנה. פארק Wantij מארח גם את ה-Wantijconcerten (קונצרטים של Wantij), המתקיימים בכל יום שני בערב ביולי ובאוגוסט. פסטיבלי מוזיקה פופולריים אחרים הנערכים בעיר הם: ימי הג'אז העולמי, הנערכים מדי שנה באוגוסט או ספטמבר, ה- Dancetour או Boulevard of Dance, המתקיים בפסטיבל קינגסדיי, פסטיבל ביג ריברס, סרט קולנוע, מוזיקה, שירה ותיאטרון, שנערך ביוני, ופסטיבל צ'לו, המתקיים כל ארבע שנים בסוף השבוע של חג העלייה.
ספורט
GN Bouw Stadion הוא אצטדיון כדורגל בעיר, והוא מגרשה הביתי של הקבוצה המקומית פ.צ. דורדרכט, אשר משחקת כיום בליגה השנייה.
מוף גדעון
מוף גדעון (באנגלית: Moff Gideon) הוא דמות בדיונית בזיכיון מלחמת הכוכבים שהופיעה לראשונה בסדרת הטלוויזיה "המנדלוריאן" מבית דיסני+ והוא האנטגוניסט הראשי, מנהיג שרידי האימפריה הגלקטית. במהלך שתי העונות הראשונות, הוא מנסה ללכוד את הילד הצעיר הרגש לכוח, גרוגו, שמוגן על ידי הדמות הראשית של הסדרה, המנדאלוריאן, דין דג'ארין.
גדעון מגולם על ידי ג'אנקרלו אספוזיטו. הוא לוהק על ידי יוצר הסדרה ג'ון פאברו, שעבד בעבר עם אספוזיטו בכמה פרויקטים. גדעון מצטייר כאיש מסוכן ועז אשר, "נראה שהוא יודע הכל על כולם" ואינו מהסס להרוג מישהו כדי להשיג את מבוקשו, כולל אנשיו שלו.
דמותו של מוף גדעון התקבלה בחיוב על ידי סוקרים ואוהדים. אספוזיטו היה מועמד לפרס אמי בקטגוריית שחקן אורח מצטיין בסדרת דרמה על הופעתו כגדעון.
סיפור רקע
מוף גדעון הוא האנטגוניסט הראשי בסדרה "המנדלוריאן". פרטים מעטים על סיפור הרקע שלו טרם נחשפו. בעבר היה פעיל בלשכת הביטחון האימפריאלית, זרוע מודיעין סמויה ומשטרה חשאית של האימפריה הגלקטית. לפני אירועי "המנדלוריאן" מילא גדעון תפקיד ב"טיהור הגדול", מבצע לחימה לדיכוי תרבות המנדלוריאנית, שהביא לכך שרבים מהם נהרגו והניצולים התפזרו ברחבי הגלקסיה. גדעון יודע מידע על הדמות הראשית של התוכנית, המכונה גם "המנדלורי", כולל זהותו, בשל תפקידו ב"טיהור". המונח "מוף" הוא תואר לפקיד בכיר באימפריה שכיהן כמושל מגזר ספציפי של שטח עבור האימפריה. השימוש הראשון בו מתוארך לסרט "מלחמת הכוכבים" המקורי (1977), בעיקר עם הדמות גרנד מוף טרקין, אף על פי שהמילה "מוף" לא משמשת באותו סרט והדמות רק מזוהה בתואר זו בכותרות הסיום.
חייו של גדעון השתנו בצורה דרסטית לאחר נפילת האימפריה והוא הפך לאדון מלחמה שהוביל את שריד האימפריה שלו. כפי שהדמות קארה דיונה מצהירה, האמונה הרווחת היא שמוף גדעון הוצא להורג בגין פשעי מלחמה לפני תחילת הסדרה. במהלך הסדרה מנסה גדעון ללכוד את גרוגו, היצור הידוע גם בכינוי "הילד", אם כי הסיבה שהוא רוצה אותו טרם נחשפה למעט העובדה שהיא קשורה לניצול דמו. רגע לפני הופעתו של גדעון בסדרה, הוא שיגר את כוחותיו לחיסול שבט המנדלורים בכוכב נווארו לאחר שגילה את נוכחותם שם במהלך הפרק השלישי בעונה הראשונה.
עונה 1
גדעון הופיע לראשונה בפרק 7, הפרק הלפני אחרון של העונה הראשונה של המנדלוריאן. הוא מופיע כשהוא יוצר קשר עם "הלקוח", פעיל מסתורי של האימפריה הפועל להשגת גרוגו עבור גדעון. הלקוח נפגש עם צייד הראשים גריף קארגה ועמיתתו קארה דיונה בקנטינה על כוכב הלכת נווארו. הוא מתרשם שגריף הביא אליו את גרוגו, יחד עם המנדלוריאן הכלוא, שניסה להגן על גרוגו מפני האימפריה. בפועל, גרוגו לא נמצא איתם והמפגש הוא מלכודת שמסודר על ידי המנדלוריאן ובני בריתו כדי להרוג את הלקוח ואת חיילי הסער שלו. כאשר גדעון יוצר קשר עם הלקוח במהלך הפגישה, הלקוח מבטיח לו שגרוגו בחזקתו. מוף גדעון מציע שזה לא המקרה ואז מורה לטייסת חיילי הסער שלו לפתוח באש לעבר הקנטינה ולהרוג את הלקוח ואת חייליו. לאחר מכן, הקנטינה מוקפת בצבא ומוף גדעון מנחית את מפציץ ה-TIE המתוקן שלו מחוץ לבניין ומודיע ​​למנדלוריאן, קארה וגריף שהוא רוצה את גרוגו.
עונה 2
בפרק 11 (שהוא הפרק השלישי בעונה השנייה), גדעון יוצר קשר עם קפטן ספינת תובלה קיסרית על הירח טראסק, שהיה במצור של המנדלוריאן וקבוצת הלוחמים מנדלורים אחרים בראשותה של בו-קטאן קריז, שמעוניינת בנשק על הספינה על מנת לשחרר את מנדאלור ולהחזיר לעצמה הדארקסייבר שבידי גדעון. גדעון מורה לקפטן לרסק אותה על סיפונה. המנדלוריאנים מצליחים למנוע את ריסוק הספינה שניות לפני פגיעתה במים ובו- קטאן זוכה לאישוש מהקפטן לכך שהמוף גדעון מחזיק בדארקסייבר.
הסבר אפשרי לתוכניותיו של גדעון עם גרוגו ניתן בפרק 12, שם, תוך כדי חקירת הבסיס האימפריאלי האחרון על נווארו לפני השמדתו, מאנדו, גריף, קארה ובן לווייתם מיתרול עדים לניסויי שיבוט שבוצעו על ידי מדענים בשירות האימפריה, בראשות דוקטור פרשינג (שהופיעה לראשונה בעונה 1). הניסויים קשורים בדמו של גרוגו, שלו כמות המידיכלוריאנים הגדולה ביותר בנמצא (לדברי ד"ר פרשינג) וכמו כן במתנדבים שעליהם נערך הניסוי שנכשל. גדעון מופיע בסוף הפרק, כשהוא עומד בחדר מלא בדרואידים הקרויים "חיילי אופל" (Dark Troopers) על סיפון הספינה שלו, כאשר נודע שהמנדלוריאן עדיין מחזיק ברשותו את גרוגו וכי הוצב מתקן ביות על הספינה, כמתוכנן. בפרק 14, גדעון עוקב אחר המנדלוריאן על כוכב הלכת טיית'ון (Tython) ושולח שתי ספינות צבאיות לתפוס את גרוגו. בעוד שמאנדו, בובה פט ופנק שאנד שאיחדו כוחות נאבקים בהם, הם אינם מצליחים למנוע מארבעה מחייליו האפלים של גדעון לחטוף את גרוגו. עם גרוגו בתאו, מוף גדעון מגיע אליו וצופה כיצד הילד משתמש בכוחותיו שלו על מנת להשליך ולחנוק שני שני שני חיילי סער שהופקדו לשמור עליו. גדעון נראה מרוצה מיכולותיו המרשימות של גרוגו ומכך ששימוש בכוח מתיש אותו. הוא מורה להמם אותו ומתכונן לקחת אותו לד"ר פרשינג כדי להשלים את עירוי הדם.
בפרק 15, מוף גדעון מקבל הודעה מוקלטת מדין דג'ארין, בה הוא חוזר על דברי האיום של גדעון עצמו מהעונה הראשונה. המוף צופה בה באי- נוחות בציפייה לקרב.
בפרק 16 (פרק הסיום של העונה השנייה), מאנדו, לצד בו- קטאן, קוסקה ופנק שאנד נוחתים על ספינתו של גדעון, אשר מזהה את התוקפים ויודע כי מטרתו של המנדאלוריאני היא החזרת הילד לחיקו בעוד שהוא עצמו מטרה לבו- קטאן, המעוניינת להורגו, לרשת את חרב האופל ולשלוט על מנדאלור. גדעון מקדים תרופה למכה, חומק מגשר הפיקוד לתסכולה של בו- קטאן ומתגלה על ידי מאנדו בתאו של גרוגו כשחרבו מונפת מעליו. לאחר חילופי דברים, גדעון, באישיתיו בערמומית, מעמיד פנים כי אין לו עוד צורך לילד וכי הוא "רואה את הקשר" בינו שלבין מאנדו וגורם לו להאמין כי הוא מוכן לשחררו. מיד לאחר מכן מוף גדעון תוקף את מאנדו עם חרב האופל אך שריון הבסקאר של מאנדו מגן עליו. לאחר קרב קצר, מאנדו גובר על גדעון באמצעות חנית הבסקאר שלו. גדעון המובס מובל אל גשר הפיקוד, שם הוא מתגרה הן במאנדו, שהוא כעת בעליו החוקיים של חרב האופל ובעל הזכות לשלוט במנדאלור והן בבו- קטאן שעליה כעת להילחם במאנדו ולזכות בחרב על מנת לשלוט. חיילי האופל תוקפים את גשר הפיקוד כשאר כוונתם להרוג את כולם למעט גדעון וגרוגו אך כאשר נראה כי הכל אבוד, לוק סייווקר מגיע לספינה ומשמיד את כל חיילי האופל. גדעון, המבחין במתרחש על צגי המחשבים, נתקף חרדה ומחליט להרוג את הילד. משהוא נכשל ומאויים על ידי שוביו, כשהוא יודע כי בחוץ מפלס את דרכו לגשר הפיקוד הג'די אשר (למיטב ידיעתו של גדעון) אחראי למותם של ויידר ושל הקיסר, הוא מחליט להתאבד. קארה דיון הודפת מידיו את נשקו ומעלפת אותו. גורלו של גדעון לאחר אירועים אלו אינו ידוע.
אפיון
מוף גדעון הוא אדם מסוכן ועז שלא מהסס לפגוע או להרוג מישהו כדי להשיג את מבוקשו. אף על פי שהוא מוביל שריד מהאימפריה הגלקטית, גדעון מודה בחופשיות שהוא פועל מתוך האינטרס האישי שלו ובגמר העונה הראשונה של "המנדלוריאן" הוא מצהיר במפורש בפני המנדלוריאנים ובעלי בריתו שהם אינם יכולים לסמוך עליו וכי הוא יהרוג את כולם בשמחה. גדעון אינו מהסס להרוג את אנשיו כאשר הם נכשלים בו או אפילו בגלל מטרדים בלבד, כמו כאשר הם מפריעים לו. ערמומי, מאיים ולא סלחני, גדעון נחוש ביותר להשיג את יעדיו והוא מוכן להקריב את חיי אנשיו כדי להשיג את גרוגו. המוטיבציה שלו להשיג את גרוגו נראית אישית, שכן הוא אומר למנדלוריאן: "זה בעל משמעות עבורי יותר ממה שאי פעם תדע".
גדעון הוא אסטרטג צבאי חזק ולמרות נפילת האימפריה עדיין מפעיל את השלטון, מפקד על מספר ניכר של כוחות האימפריה, כולל אנשים, ציוד וספינות חלל. סטפני דוב דווילסון מ-Heavy.com ציינה כי בעוד שרבים מחיילי הסער שנותרו במהלך העונה הראשונה עטו שריון מלוכלך, אך הכוחות שבפיקודו של גדעון היו בעלי שריון חדש, המשקף את השפעתו של גדעון. דרך הקשר שלו בעבר עם הלשכה לביטחון אימפריאלי, היה לגדעון גישה למידע רב של מודיעין מסווג, וכתוצאה מכך הוא בקיא ביותר בנושאים שלא היו ידועים לרוב הדמויות האחרות בסדרה. ג'אנקרלו אספוזיטו אמר כי הדמות "כאילו יודעת הכל על כולם", כפי שמוצג בגמר העונה הראשונה, כשהוא מגלה שהוא מכיר את שמותיהם ופרטיהם הביוגרפיים של המנדלוריאן, קארה דיונה וגריף קארגה ורמז כי לדמות יש מקור מידע מהימן. בנוסף, בפרק הסיום של העונה השנייה הוא אומר למנדו: "עצה חברותית, תצא מנקודת הנחה שאני יודע הכל."
אספוזיטו דחה סיווגים פשוטים של גדעון כדמות "טובה" או "רעה", וציין כי הוא מנסה להחזיר את היציבות לגלקסיה בעקבות נפילת האימפריה. אספוזיטו הרגיש שגדעון הופך ל"מעין שומר העם" לאחר שקיעתה של האימפריה, בניסיון להשליט סדר בזמן חסר חוק, ניתן היה לראות בדמות "מושיע". אספוזיטו אמר על מוף גדעון: "האם הוא טוב? האם הוא רע? אנחנו לא יודעים. אנו כן יודעים שהעולם זקוק למישהו שיחבר אותו מחדש." הוא הרגיש שהעמימות המוסרית הזו חלה במיוחד על העולם האמיתי בזמן שפורסמה הסדרה באומרו: "מנהיגים המפגינים סוג של כוח פגום מכיוון שיש להם עדיין רעיונות שהם רוצים להביע בעצמם; אנחנו בעולם הזה עכשיו." לגדעון יש חזון לעתיד ותחושת סדר אישית חזקה, אחד העקרונות המניעים של האימפריה, הייתה בגישה מיליטריסטית לשיטור הגלקסיה שגדעון גם מאמץ.
כמה מבקרים הציעו כי גדעון עשוי לנסות באופן פעיל לחקות את דארת' ויידר, אחת הדמויות המרכזיות בזיכיון שהיה סוכן מיוחד של האימפריה. אישיותו והתנהגותו של גדעון נושאים דמיון גם לוויידר, כולל נטייתו להוציא להורג אנשים המאכזבים אותו. קווין מלרוז מאתר Comic Book Resources ציין גם כי התרסקות קרבית ה-TIE של גדעון לקראת סיום גמר העונה הראשונה דומה לסצנת הסיום של ויידר בסרט מלחמת הכוכבים המקורי, כאשר חללית הקרב TIE המתקדמת שלו מיורטת ונשלחת לשייט בחלל.
כל הפחדים כולם
כל הפחדים כולם (באנגלית: The Sum of All Fears) הוא ספר מאת הסופר האמריקאי טום קלנסי. הספר הוא החמישי בסדרת הספרים על אודות ג'ק ראיין, איש חיל הנחתים ומנתח מודיעין של ה-CIA. הספר ממשיך ומתאר את קורותיו של ראיין לאחר האירועים בספר הקודם בסדרה, סכנה ברורה ומיידית, אשר הובילו למינויו של ראיין כסגן ראש ה-CIA. במהלך הספר נאלץ ראיין להתמודד מחד למול חוסר נכונותם של אישים רמי דרג בממשל ארצות הברית, לרבות הנשיא רוברט פאולר, לשתף עמו פעולה ולהכיר בסמכותו, ומאידך למול פעולתם של טרוריסטים פלסטינים, העלולה להוביל למלחמה בין ארצות הברית לברית המועצות, וכתוצאה מכך לחורף גרעיני.
עלילה
עלילת הספר נפתחת כשג'ק ראיין, אשר עודנו מתרגל לתפקידו החדש כסגן ראש ה-CIA, ולמותו של מורו וידידו הקרוב האדמירל גריר, מעלה יוזמה חדשה להשגת שלום בין מדינת ישראל לבין העולם הערבי והעם הפלסטיני, וזאת בעקבות פרובוקציה מצד שוטר ישראלי, המובילה לחיכוך בין עדתי ברחבת הר הבית. בעקבות זאת נשלח ראיין לישראל ונפגש עם מקבילו הישראלי האלוף במילואים אבי בן יעקב, איש חטיבת הצנחנים בעברו המשמש כסגן ראש המוסד. אף כי יוזמת השלום מאומצת באופן רשמי על ידי ממשל ארצות הברית, המטיל את כל כובד משקלו לשם הגשמתה, ראיין אינו מקבל כל הכרה על תפקידו ביוזמה, וזאת במידה רבה כתוצאה מסכסוך אישי בינו לבין חברת הקבינט של ארצות הברית, דבר המוביל אותו לתסכול רב ולתחושת מיאוס מתפקידו.
בד בבד, קבוצה של טרוריסטים פלסטינים, היושבים בסוריה, עולים במקרה על עקבותיה של פצצה גרעינית, אשר מקורה במטוס קרב ישראלי אשר התרסק ברמת הגולן במהלך מלחמת יום הכיפורים. הטרוריסטים, מתוסכלים עמוקות מהשלכותיה של תוכנית השלום האמריקנית ומהצלחתה בעידוד היציבות האזורית בין הצדדים, מחליטים להביע את זעמם כנגד ארצות הברית, יוזמת ההסכם, ובכך להוביל למלחמת עולם בינה לבין יריבתה ברית המועצות, מלחמה אשר תשרת את מטרתם הסופית, הריסתה של מדינת ישראל. בסופו של דבר הטרוריסטים מפוצצים את הפצצה הגרעינית על אדמה אמריקנית, במהלך משחק כדורגל בעיר דנוור, ואלפים נרצחים.
בעקבות הטלת הפצצה, גורמים בממשל האמריקאי מטילים באופן מיידי את האחריות לפיצוץ על ברית המועצות, ומתחילים בשרשרת אירועים אשר עשויה להוביל, חרף אי-רצונם של שני הצדדים בכך, למלחמה גרעינית בהיקף מלא. בשלב זה, ראיין, חרף אי-האמון בו מצד הנשיא ואנשי צוותו הקרובים, חייב למצוא דרך להוכיח כי ידה של ברית המועצות לא הייתה במתקפה הגרעינית, ולמצוא את האשם האמיתי במעשה, תוך ניסיון למנוע את פריצתה של מלחמת העולם השלישית.
עיבוד לקולנוע
הספר הוסרט לסרט קולנוע באותו שם שיצא לאקרנים ב-31 במאי 2002. את ג'ק ראיין גילם בן אפלק, את ג'ון קלארק שיחק ליב שרייבר ואת מנהל ה-CIA מרקוס קאבוט, ששמו הפרטי השתנה בסרט לוויליאם, שיחק מורגן פרימן. מאחר שהסרט יצא זמן קצר לאחר פיגועי 11 בספטמבר, אשר הובילו לכעס רב בקרב הציבור האמריקאי כנגד אמריקאים ממוצא מזרח תיכוני, הוחלט לשנות את זהותם של הטרוריסטים מפלסטינים לנאצים.
כמו כן, קיימים הבדלים רבים בין עלילת הספר לעלילת הסרט, בין היתר בתפקידו של ראיין ב-CIA, וביחסו עם הממונה הישיר אליו. קלנסי עצמו שימש כמפיק בכיר בסרט, ולגבי השינויים מספרו, הציג את עצמו בהומור במסלול הפרשנויות במהדורת ה-DVD. כ"מחבר הספר שהוא [הבמאי פיל אלדן רובינסון, שנכח עם קלנסי] התעלם ממנו". עם זאת, הוא התלונן על אי דיוקים טכניים לאורך כל הסרט בפרשנות.
הסרט זכה לביקורות מעורבות מבחינת איכותו, אך חרף זאת נחשב לשובר קופות מבחינת מכירותיו, והכניס סך של 193 מיליון דולר. עוד דווח כי 59% מהמבקרים נתנו לסרט ביקורות חיוביות וכי הדירוג הממוצע היה 6/10 בהתבסס על 171 ביקורות שנספרו.
רוברטו חוארוס
רוברטו חוארוס (ספרדית: Roberto Juarroz; 5 באוקטובר 1925 - 31 במרץ 1995) הוא משורר ארגנטינאי.
רוברטו חוארוס נולד בעיירה בסביבת בואנוס איירס למשפחת עובד במערכת הרכבות. הוא למד פילוסופיה וספרות באוניברסיטת בואנוס איירס והמשיך את לימודיו בסורבון. בשנים 1958–1965 רוברטו חוארוס עבד במשרדי אונסק"ו וארגון מדינות אמריקה. בהמשך הוא עבד באוניברסיטה בה למד בה התקדם לתואר פרופסור. בין תלמידיו היה פבלו אורבני.
רוברטו חוארוס פרסם סדרה של ספרי שירה בשם "Poesía vertical" שמוספרו מ-1 עד 14. הספר הראשון פורסם בשנת 1958 והאחרון בשנת 1997 לאחר מות המשורר. בהמשך יצאה לאור גם כרך ה-15 שערכה אשתו.
היצירות שלו תורגמו למספר שפות. ב-1977 יצא לאור ספר דו-לשוני אנגלי-ספרדי.
על יצירותיו רוברטו חוארוס זכה במספר פרסים ספרותיים בארגנטינה ובעולם. הוא נבחר לחבר באקדמיה ארגנטינאית לספרות.
תל א-רימאח
תל א-רימאח הוא אתר ארכאולוגי במחוז נינוה בעיראק, כ-80 ק"מ ממערב לנינוה, באזור העיר סינג'אר. זיהויה של העיר העתיקה ששכנה באתר אינו ודאי; החוקרים הציעו את קטרה או קראנה.
היסטורית התיישבות
האתר היה מיושב כנראה כבר באלף השלישי לפנה"ס. לשיא גדולתו הוא הגיע באלף השני לפנה"ס בתקופה הבבלית הקדומה, ובתקופת ממלכת מיתני. תקופת פריחה נוספת הייתה בתקופה האשורית החדשה. שתי הערים העתיקות קטרה וקראנה, מהאלף השני לפנה"ס, שכנו באזור התל העתיק, הממצאים לא העלו זיהוי ודאי של התל.
המחקר הארכאולוגי
האזור נסקר בשנת 1938 על ידי הארכאולוג הבריטי סיטון לויד. האתר של תל א-רימאח נחפר בין השנים 1964–1971 על ידי משלחת של המכון הבריטי ללימודי עיראק, בראשות דייוויד אוטס. בין הממצאים שנחפרו באתר היו מקדש וארמון מתחילת האלף השני לפנה"ס. הארמון והחצר שלו היו מעוטרים ב-50 עמודים שעוצבו כמו עמודי עץ דקל. קוטר העמודים היה 60 ס"מ בדומה לגזע דקל בטבע. עיצוב עמודים דומה נמצא גם בארמון בתל ליילאן. מבנה מהתקופה הנאו-אשורית הממצאים כללו גם מספר לוחות בכתב יתדות המתוארכות לתקופתו של זמרי-לים מלך מארי, שמלך במאה ה-18 לפנה"ס. רוב הלוחות היו מהארכיון הפרטי של אילתאני אשתו של מושל קראנה.
מצבת אדד־ניררי
הממצא המפורסם ביותר מהאתר הוא מצבת אדד־ניררי השלישי המציינת את שמו של המלך יואש מלך ישראל כמעלה מס למלך אשור. לאחר הקדשה לאל אדד פותח אדד־ניררי הגוף הכתובת: לאחר מכן, בקטע מקוטע, מספר אדד־ניררי שציווה על נרגל־ארש, מושל כמה אזורים (ביניהם סוחֿי, ענת ורַצַפַה ), להקים כפרים רבים, בפירוט מספריהם בכל מחוז; וקללה בשם האלים הגדולים לכל מי שימחק שם אחד מהשמות על המצבה.
פרס פון קארמן
פרס פון קארמן (אנגלית: Von Karman Award) מוענק מאז 1982 מדי שנה לדמות בתחום המדע או הטכנולוגיה, שהפגינה הישגים יוצאי דופן כמפעל חיים, לקידום תחום האסטרונאוטיקה וחקר החלל. זהו הפרס הראשון במעלה המוענק על ידי האקדמיה הבינלאומית לאסטרונאוטיקה, הזרוע המדעית של הפדרציה הבינלאומית לאסטרונאוטיקה.
לו גיש
לו גיש (באנגלית: Lou Gish; 27 במאי 1967 - 20 בפברואר 2006) הייתה שחקנית תיאטרון, קולנוע וטלוויזיה אנגלייה.
קריירה
גיש משכה את תשומת לבו של סוכן שחקנים כשהופיעה בתפקיד במחזה בתיאטרון שוליים בפדינגטון. דבר זה שכנע אותה לפנות לקריירה על הבמה בעקבות בני משפחתה. היא שיחקה בתיאטרון, בסדרות טלוויזיה ובסרטי קולנוע. ב-2005 הופיעה גיש עם אחותה קיי קוראם במחזה "המלך ליר" בתיאטרון פסטיבל צ'יצ'סטר.
חיים אישיים
גיש הייתה בת זוגו של השחקן ניקולס רואו עד מותה ב-2006.
היא נפטרה ממחלת הסרטן בגיל 38. היא מתה פחות משנה אחרי מות אמה במרץ 2005 שאף היא נפטרה מסרטן. האם והבת נקברו בבית הקברות הייגייט.
ג'יימס גארנר
ג'יימס גארנר (באנגלית: James Garner; 7 באפריל 1928 – 19 ביולי 2014), היה שחקן קולנוע וטלוויזיה אמריקאי, זוכה ארבעה פרסי גלובוס הזהב ושני פרסי אמי. היה מועמד לפרס אוסקר לשחקן הטוב ביותר בשנת 1985 על תפקידו בסרט "הרומן של מרפי".
ביוגרפיה
גארנר הצעיר מבין שלושה אחים צ'ארלי וג'ק, נולד בעיר נורמן שבאוקלהומה, בנם של מילדרד ווולדן וורן בומגארנר. אמו של גארנר שהייתה הלכה לעולמה כשהיה בן ארבע ושני אחיו נשלחו לגדול אצל קרובי משפחתה.
גארנר גדל במצוקה בחסות אמו החורגת, היא הרבתה להכותו כמו את שאר אחיו. בגיל ארבע עשרה אזר מספיק אומץ והצליח לגרום לאם המכה לעזוב את הבית. גארנר הודה שאולץ על ידייה ללבוש שמלה בפומבי ונכנס למספר עימותים פיזיים עימה על מנת להגן על עצמו. התקרית סיימה את נישואיה לאביו של גארנר. לאחר מכן נסע אביו להתגורר בלוס אנג'לס בעוד שהוא ושני אחיו נשארו לעבוד בנורמן במספר עבודות מזדמנות. בגיל 16 הצטרף לצי סוחרי הים של ארצות הברית שם הצליח להשתלב בעבודה, אך נאלץ לעזוב עקב מחלת נסיעה. בגיל 17 הצטרף לאביו בלוס אנג'לס ולמד ב"תיכון הוליווד" שם קיבל הצעה ממורה הספורט של התיכון לדגמן חליפות ספורט. למרות השכר המכובד שקיבל הצהיר גארנר שהוא אינו אוהב לדגמן וחזר לביתו שבנורמן כדי לשחק כדורסל, פוטבול וגולף בקבוצות הספורט של התיכון המקומי.
לאחר שסיים את לימודיו התגייס למשמר הלאומי ושירת שבעה חודשים בארצות הברית, לפני שנשלח כחייל רגלים בצבא ארצות הברית לקוריאה להילחם במשך 14 חודשים עם "אוגדת חייל הרגלים 24" בשיאה של מלחמת קוריאה. במהלך שירותו בקוריאה נפצע גארנר בפניו ובידו מרסיסי מרגמה ובישבנו מאש ידידותית של חייל אמריקאי. על שתי פציעותיו קיבל גארנר את עיטור לב הארגמן, אולם את העיטורים קיבל בשנת 1983, 32 שנה לאחר שירותו הצבאי. שירותו הצבאי תרם לגארנר רבות בתחילת דרכו בתור שחקן קולנוע מכיוון שקיבל מספר רב של תפקידים בדרמות מלחמה, בין היתר גם על המערכה בקוריאה שכה נגעה לו.
כשהשתחרר מהצבא שוכנע גארנר על ידי חברו לתיכון הוליווד להשתתף במחזה בברודוויי שם ניסה ללמוד מהכוכב ההוליוודי הנרי פונדה. השתתף בפרסומות שקידמו אותו לתפקידי טלוויזיה, סרטו הראשון בתור שחקן קולנוע היה ב-1956 "אל עבר הלא ידוע". שינה את שם משפחתו מבומגרנר לגארנר לאחר שהמפיצים איתם עבד הציגו אותו בתור "ג'יימס גארנר".
קריירת משחק
פרץ בסוף שנות ה-50 בזכות תפקיד בתור המהמר ברט מווריק בסדרה "מווריק" עליו הועמד לפרס אמי, גארנר גילם את הדמות כ-30 שנה לאחר מכן בסדרה המבוססת על דמותו של ברט מאבריק בלבד, קיבל על הופעותיו מועמדויות לפרס גלובוס הזהב ולפרס אמי. התפרסם לראשונה בסרט קולנוע בתפקיד משני לצידו של מרלון ברנדו בדרמת המלחמה הקלאסית "סיונרה" בתור קפטן מייק ביילי. ב-1958 זכה בפרס גלובוס הזהב בקטגוריית השחקן המבטיח ביותר, את הפרס חלק עם ג'ון סקסון ופטריק ווין.
שיחק ב-1961 ב"שעת הילדים" של ויליאם ויילר, אחד הסרטים הראשונים שעסקו בתופעת הלסביות. בסרט גילם את ד"ק ג'ו קארדין ארוסה של מנהלת בית הספר לבנות קארן רייט (אודרי הפבורן). ב-1963 התפרסם בדרמת המלחמה "הבריחה הגדולה" בתור שבוי המלחמה, הטייס בוב הנדלי, המנסה לברוח ממחנה שבויים בגרמניה.
באותה שנה גם קיבל מועמדות לפרס גלובוס הזהב לשחקן הטוב ביותר בתפקיד קומי על הופעתו בקומדיה "מגלגל העיסקות".
ב-1964 גילם בדרמת המלחמה "אמילי הופכת לאמריקאית" רס"ן בצי האמריקאי אשר נשלח בעת מלחמת העולם השנייה לאנגליה ומתאהב בבת המקום אמילי ברהם (ג'ולי אנדרוז), במהלך הסרט נפצע בעת משימה על חוף אומהה ומוכרז לשווא כחלל. ב-1966 התפרסם בתפקיד הראשיים בדרמת המרוצים המצליחה "הפרס הגדול" בתור נהג המרוצים פיט ארון ובדרמה של דלברט מאן "מר בודווינג".
ב-1974 קיבל את התפקיד הראשי של החוקר הפרטי ג'ים סקוט רוקפורד בסדרה בהפקתו של סטיבן ג'יי קאנל "תיקי רוקפורד", גילם את הדמות במשך שש עונות שבמהלכן זכה בפרס אמי לשחקן הדרמטי בתפקיד ראשי ורשם בנוסף שתי מועמדויות לפרס גלובוס הזהב. חזר לקדמת הבמה הקולנועית לאחר היעדרות קצרה בקומדיה המוזיקלית של בלייק אדוארדס "ויקטור ויקטוריה" בה גילם את הגנגסטר קינג מרשנד המתאהב בזמרת ויקטוריה גרנט (ג'ולי אנדרוז).
ב-1984 הועמד לפרס גלובוס הזהב ולפרס אמי על תפקידו בסרט הטלוויזיה האוטוביוגרפי "פעימות לב". היה מועמד בפעם היחידה לפרס האוסקר לתפקיד הראשי על הופעתו בקומדיה של מרטין ריט "הרומן של מרפי" בתור הרוקח המזדקן מרפי ג'ונס המנהל רומן עם גרושה בשם אמה מוריאטי (סאלי פילד). על הופעתו גם היה מועמד לפרס גלובוס הזהב.
שיתף פעולה עם השחקן ג'יימס וודס וזכה איתו ב-1987 בפרס גלובוס הזהב ובפרס אמי על משחקו בהפקת הטלוויזיה "הבטחה" שבמסגרת הסדרה הביוגרפית "היכל התהילה של הולמארק". שיחק עם וודס גם בהפקה "הטיפה המרה" והיה מועמד לפרסי האמי וגלובוס הזהב.
ב-1988 שיחק לצידו של ברוס ויליס את איש החוק ואייט ארפ בקומדיית המערבונים של בלייק אדוארדס "שקיעה". גארנר הוסיף למאזנו שני פרסי גלובוס זהב ומועמדויות אמי נוספות בתחילת שנות ה-90 על תפקידיו הראשיים בדרמות הטלוויזיה המצליחות "יום הקישוט" בתור אלברט סידני פינץ', "ברברים בשער" בתור איש העסקים הקנדי רוס ג'ונסון ו"שעורי נשימה" שם שיחק לצידה של ג'ואן וודוורד אשתו של פול ניומן שהיה חבר קרוב של גארנר. ב-1994 שיחק בגרסתו הקולנועית של ריצ'רד דונר לסדרה המפורסמת "מווריק" בה כיכב גארנר בתפקיד הראשי לפני כ-40 שנה. את תפקידו של ברט מווריק קיבל מל גיבסון, בעוד שגארנר הסתפק בתפקיד מארשל זיין קופר שמתגלה במהלך הסרט כאביו של ברט מווריק.
שיחק ב-1996 לצידם של דן אקרויד וג'ק למון בקומדיה הפוליטית "נשיאים בצרות" בתור נשיא ארצות הברית לשעבר מאט דאגלס. בשנת 2000 השתתף בדרמה של קלינט איסטווד "ספייס קאובויס" לצידם של כוכבי הקולנוע טומי לי ג'ונס, דונלד סאת'רלנד ואיסטווד בעצמו וגילם את הנווט בגמלאות קפטן טאנק סאליבן. לאחר מכן דיבב בסרט האנימציה "אטלנטיס: האימפריה האבודה" והתפרסם בדרמות "סודות של יה-יה" בתור רועה הצאן ג'יימס ווקר ו"היומן" בתור דמותו המבוגרת של נוח קולהון.
חיים אישיים
גארנר הוא גולפאי חובב הכיר את אשתו לואיס קלארק בקמפיין של עדלי סטיבנסון לנשיאות ארצות הברית שנערך ב-1956, קלארק וגארנר התחתנו שבועיים בלבד לאחר שהכירו. הזוג גידל ביחד שתי בנות: קימברלי מנישואיה הראשונים של קלארק וגרטה אותה הוא אימץ כאשר זו הייתה בת תשע.
נכנס להיכל התהילה של מדינת אוקלהומה בשנת 1986. פסל של גארנר בדמותו ברט מווריק הוצב בשנת 2006 בעיר הולדתו נורמן, אוקלהומה כשגארנר בכבודו ובעצמו חונך אותו.
גארנר סבל ממספר בעיות רפואיות שגררו ניתוח מעקפים ב-1988 בעקבות בעיות לב וניתוח להחלפת שתי ברכיו בשנת 2000. ב-2008 עבר שבץ מוחי שבעקבותיו אושפז ונותח. ב-2014 מת בגיל 86.
לילה (שיר)
לילה הוא שיר שנכתב על ידי שלום חנוך בסביבות שנת 1962. השיר מתאר את החוויות של חנוך כילד בקיבוץ 'משמרות' ומתמקד בעיקר בחוויית הלינה המשותפת של הילדים בבית הילדים. השיר נכתב בערב אחד, יחד עם מילים ולחן, מנקודת מבטו וחוויותיו של שלום חנוך בן ה-16, בוגר בית הילדים בקיבוץ.
רקע השיר
כששלום חנוך היה צעיר, הייתה נהוגה בקיבוץ לינה משותפת שלא הייתה קלה לילדים. טובה חסין, חברתו לבית הילדים, סיפרה שלעיתים קרובות שלום היה מתעורר בבהלה ומעיר אותה; הוא היה מספר לה סיפורים וממציא מנגינות שהרגיעו את שניהם.
בשיר מופיעה השורה: "הֵחֵלָּה רוּחַ שׁוֹרֶקֶת אֶלֶף מַנְגִּינוֹת חָצֵר פָּנֶיהָ מְלִיטָה, עוֹצֶרֶת אֶת נְשִׁימָתָהּ כִּי בָּא אוֹרֵחַ." - המילה "אורח" בשורה זו מתייחסת לביקוריו של אבא של חנוך, חיים חנוך, שהיה נוסע מחוץ לישראל בענייני המשק, וכאשר היה חוזר משדה התעופה היה מבקר את שלום חנוך בבית הילדים, מעיר אותו ונותן לו מתנות.
ניתוח השיר
מעט מאוד שירים על הקיבוץ חוברו על ידי נערים, והשיר "לילה" הוא המוכר שבהם. גיבור השיר של חנוך הוא השם של השיר עצמו, הלילה. הלילה מציג את עצמו ככל יכול, וכך תופשים אותו גם הילדים בבית הילדים - אבל מתברר כי אינו כזה, מפני שבשורה: "בְּבִיתָנֵי הַתִּינוֹקוֹת מְיַלְּלִים בְּהַפְסָקוֹת" מובן כי הלילה לא מצליח להרגיע אותם, ולו היה כל יכול כפי שהציג את עצמו, היה מצליח להרגיע את התינוקות, ולא להבהיל אותם. בשיר, הלילה עומד בפני משימת הרגעת הילדים שמתגעגעים להוריהם, והוא מנסה לעודד אותם בעזרת סיפורים, אבל לבסוף הוא נכשל. השורות: "הוּא מְעַוֵּר, הוּא מְכַוֵּן", "הוּא מְסַפֵּר מַעֲשִׂיּוֹת", מבטאות את הניסיונות של הלילה לעודד את הילדים. לקראת סוף השיר, הלילה נכנע לבסוף, וקורא לאמא "הֵי אִמָּא, עוּרִי!" ושוכב בתחושת אשמה, על כך שלא הצליח להרגיע את התינוקות, ועל התדמית הרעה שיצאה לו בשירים שאמורים לעזור לילדים להירדם.
חידושים נוספים לשיר
יהודית רביץ הקליטה גרסת כיסוי לשיר.
נינט טייב ואושרי כהן ביצעו את השיר במסגרת הדרמה המוזיקלית היומית השיר שלנו בשנת 2005.
רינת גבאי הקליטה גרסה עבור האלבום "לילה טוב עם רינת".
בשנת 2020 אניה בוקשטיין חידשה את השיר עבור הדרמה המוזיקלית PPS.
קישורים חיצוניים
חן מלול,שלום חנוך בן ה16 חוזר לשעת הלילה בבית הילדים,בבלוג הספרנים של הספרייה הלאומית 19.3.2018
בדיקות סקר גנטיות
בדיקות סקר גנטיות הן בדיקות סקר שתכליתן גילוי זוגות בסיכון להולדת ילדים הלוקים במחלות גנטיות (תורשתיות). בדיקות אלו מתבצעות באמצעות בדיקת דם במטרה לאתר נשאות סמויה (רצסיבית) למחלות גנטיות, זאת על מנת למזער את הסיכוי להולדת צאצא הסובל מפגם גנטי או ממחלה קשה שאין לה תרופה ואשר שכיחותה באוכלוסייה גבוהה יחסית למחלות גנטיות.
ג'ירוטוניק
שיטת האימון המורחב ג'ירוטוניק (GYROTONIC EXPANSION SYSTEM Method) כוללת את שיטות ההתעמלות ג'ירוטוניק וג'ירוקינסיס (Gyrokinesis). שיטת הג'ירוקינסיס שנקראה במקור "יוגה לרקדנים" (Yoga for Dancers) מתורגלת על מזרן וכיסא, בעוד ששיטת הג'ירוטוניק משתמשת בציוד מיוחד המאפשר למתאמן לנוע תוך מתן תמיכה והפעלת התנגדות. שיעורי הג'ירוטוניק והג'ירוקינסיס מיועדים להגדיל את היכולת התפקודית של האורגניזם בשלמותו בדרך הרמונית, בעלת תיאום. שתי השיטות כוללות בתוכן רכיבים עיקריים של אימון, המוכרים מספורט השחייה, עולם הריקוד, אימוני היוגה, הטאי צ'י וההתעמלות. בנוסף לכך, שתי השיטות שמות דגש על זרימת תנועה רציפה, תוך שילוב דפוסי נשימה מתאימים המסונכרנים עם התנועה.
בדיקות סקר גנטיות
בניגוד לבדיקות סקר בהיריון, בדיקות אלו יכולות להתבצע עוד קודם לנישואים ולפני כניסה להיריון. משרד הבריאות הישראלי ואיגוד הגנטיקאים הישראלי ממליצים לזוגות לשקול בחיוב עריכת בדיקות גנטיות לגילוי נשאות למחלות גנטיות חמורות הפוגעות באיכות חיים.
רקע
על פי רוב, פגם גנטי גלוי בצאצא יכול להיווצר רק כאשר שני הוריו מורישים לו גן פגום, אותו הם נושאים באופן נסתר (נשאות רצסיבית). גם כאשר שני בני הזוג הם נשאים רצסיביים, הסיכוי לפגם גנטי אצל הצאצא אינו עולה על 25%, על פי חוקי התורשה. ייתכן גם כי מחלה גנטית תופיע ברמות חומרה שונות, על אף קיום גן פגום זהה (במקרה ואחד מבני הזוג סובל מפגם גנטי באופן גלוי והשני באופן סמוי, סבירות ההורשה עולה עד לכ־75%). קבוצת סיכון למחלות גנטיות הן צאצאי משפחות בהם נולדו צאצאים עם פגם גנטי, ומקומות בהם שכיחים נישואי קרובים (בנישואי קרובים ישנו סיכון להתפרצות מחלות גנטיות נדירות מאוד, לדוגמה שכיחות המופיליה בקרב בתי מלוכה באירופה עקב נישואי קרובים). עם זאת, במקרים רבים נולדו צאצאים עם פגם גנטי במשפחות בהן לא הייתה כל הופעה קודמת של פגם זה בגלוי.
ג'ירוטוניק
שיעורי ג'ירוטוניק וג'ירוקינסיס מועברים לרוב במסגרת שיעור פרטי בן שעה או לחלופין במסגרת שיעור קבוצתי, בסטודיו ייעודי לשיטה או באולם כושר.