cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
קווטרניונים וסיבובים מרחביים
שימוש בקווטרניונים כדי לממש סיבובים תלת-ממדיים
במרחב תלת-ממדי, לפי משפט הסיבובים של אוילר, כל סיבוב או סדרת סיבובים של גוף קשיח או מערכת קואורדינטות דרך נקודה קבועה, שקול לסיבוב יחיד בזווית \theta ביחס לציר סיבוב כלשהו (המכונה "ציר אוילר"). ציר אוילר מיוצג על ידי וקטור יחידה \vec{u}. לפיכך, כל סיבוב תלת-ממדי ניתן לייצוג באמצעות צירוף של וקטור \vec{u} וסקלר \theta. הקווטרניונים מספקים דרך נוחה לקודד את הצגת הציר-זווית הזאת ברביעיית מספרים, ומאפשרים לממש את הסיבוב המתאים על וקטור מיקום התחלתי נתון (המייצג נקודה ב-R^3).
וקטור אוקלידי כמו (2,3,4) או ניתן לכתיבה כ- או  כאשר i,j,k מייצגים הן וקטורי יחידה במערכת קואורדינטות קרטזית והן קווטרניונים. סיבוב בזווית \theta מסביב לציר המוגדר על ידי וקטור היחידה
ניתן לייצוג כקווטרניון. הצגה כזו ניתנת להגדרה על ידי הרחבה של נוסחת אוילר באנליזה מרוכבת:
ניתן להראות שניתן להפעיל את הסיבוב הרצוי על וקטור נתון במרחב תלת-ממדי, שאליו מתייחסים כאל קווטרניון אוריינטציה "טהור" עם חלק ממשי אפס, על ידי הצמדה של p על ידי q
באמצעות מכפלת המילטון, כאשר הוא וקטור המיקום החדש של הנקודה לאחר הסיבוב. במימוש תוכניתי, ניתן להפעיל סיבוב רצוי על וקטור נתון באמצעות הגדרת קווטרניון שחלקו הווקטורי הוא p וחלקו הממשי הוא אפס ואז הכפלת הקווטרניונים. החלק הווקטורי של קווטרניון התוצאה מייצג את כיוון הווקטור החדש p′.
מתמטית, פעולה זאת מעתיקה את אוסף כל הקווטרניונים ה"טהורים" p (אלו שעם חלק ממשי אפס) - אשר מרכיבים מרחב תלת-ממדי בין הקווטרניונים- אל עצמו, באמצעות הסיבוב הרצוי מסביב לציר u, בזווית θ.
באופן כללי יותר, פעולת ההרכבה של שני סיבובים לכדי סיבוב יחיד והפעלתו על וקטור נתון מתקבלת על ידי הצמדת הווקטור במכפלה של הקווטרניונים המייצגים את שני הסיבובים, וניתן להראות שפעולה זאת שקולה להצמדת הווקטור בקווטרניון הראשון ולאחר מכן בקווטרניון השני:
הרכיב הסקלרי (ממשי) של התוצאה הוא בהכרח אפס.
הקווטרניון ההופכי של סיבוב נתון הוא קווטרניון המייצג את הסיבוב הנגדי, מכיוון ש-. העלאה בריבוע של קווטרניון נתון מייצגת סיבוב בזווית כפולה ביחס לאותו ציר.
דוגמה חישובית
נתייחס לסיבוב f מסביב לציר, עם זווית סיבוב של 120°, או 2\pi/3 רדיאנים:
האורך של \vec{v} הוא \sqrt{3}, וחצי זווית הסיבוב היא 60°. לפיכך אנו עוסקים בהצמדה על ידי קווטרניון היחידה:
אם f היא פונקציית הסיבוב, אז
ניתן להוכיח בקלות שההופכי של קווטרניון יחידה מתקבל מהפיכת הסימן של החלקים המדומים שלו. כתוצאה,
ו-
את ביטוי זה ניתן לפשט באמצעות הכללים הרגילים לאריתמטיקה של קווטרניונים ל-:
כצפוי, הסיבוב מייצג קובייה המקובעת בנקודה אחת ושמסתובבת ב-120° ביחס לאלכסון הראשי העובר דרך הנקודה הנתונה (שים לב כיצד שלושת הצירים i,j,k עוברים תמורה מעגלית).
מטריצת הסיבוב הנגזרת מן הקווטרניונים
ניתן להמיר את פעולת הסיבוב המיוצגת על ידי הצמדה בקווטרניון סיבוב (כאשר ) למטריצת סיבוב תלת-ממדית המקיימת, כאשר \mathbf{R} היא מטריצה בעלת הצורה:
כאן, כך שאילו q הוא קווטרניון יחידה אז.
ניתן להגיע אל המטריצה הזאת בעזרת חשבון וקטורי ואלגברה ליניארית אם מבטאים את \mathbf p ו-\mathbf q באמצעות החלק הסקלרי והווקטורי שלהם ואז עושים שימוש בתהליך המתאר את פעולת קווטרניון הסיבוב \mathbf q על קווטרניון האוריינטציה p, שניתן בנוסחה:. אם נכתוב את \mathbf p כ-, את \mathbf p' כ- ואת \mathbf q כ-, כאשר, אז משוואת ההצמדה הופכת ל-:. באמצעות שימוש בנוסחה המתארת כפל קווטרניונים שמיוצגים בעזרת החלק הסקלרי והווקטורי שלהם,
(כאשר \cdot היא מכפלה סקלרית ו-\times היא מכפלה וקטורית), מקבלים שמשוואה זו ניתנת לכתיבה מחדש כ-:
כאשר \otimes היא סוג של מכפלה בין וקטורים הנקראת מכפלת החיצון, \mathbf{I} היא מטריצת היחידה ו- היא המטריצה המייצגת של הטרנספורמציה אשר הפעלתה על הווקטור \mathbf u נותנת את תוצאת המכפלה הווקטורית.
מכיוון ש-, ניתן לזהות את \mathbf{R} כביטוי, אשר תחת פיתוח מניב את התוצאה הרשומה בצורה מטריציונית לעיל.
קווטרניונים וגאומטריה כדורית
תכונה מועילה של פורמליזם הקווטרניונים היא שבעזרתו ניתן לזהות בקלות את הסיבוב השקול הנגזר מהרכבת שני סיבובים מרחביים המיוצגים על ידי קווטרניוני סיבוב RB ו-RA, זאת שכן לאחר הכפלת הקווטרניונים ניתן לזהות מיידית את ציר הסיבוב השקול ואת זווית הסיבוב השקולה (מתקיים RC = RBRA).
והרכבת הסיבוב RB עם RA היא הסיבוב RC = RBRA עם ציר סיבוב וזווית המוגדרת על ידי מכפלת הקווטרניונים
שהיא
ואם נפתח מכפלה זאת נקבל
נוסחה זאת מתארת את ציר הסיבוב השקול, שנתון בחלק הווקטורי של מכפלת הקווטרניונים, ואת זווית הסיבוב השקולה, שנתונה בחלק הממשי של מכפלת הקווטרניונים. השוויון בין החלקים הממשיים של שני אגפי המשוואה האחרונה, , מבטא את הקשר הידוע כמשפט הקוסינוסים בגאומטריה כדורית.
הקשר למשולשים כדוריים
קיים קשר אלגנטי בין פעולת חבורת הסיבובים התלת-ממדיים על ספירת היחידה לבין המשולש הכדורי הנוצר על ידי הרכבת שני סיבובים מרחביים; אם נסמן ב-P,P' את נקודת החיתוך של שני צירי סיבוב עם ספירת היחידה וב- את זוויות הסיבוב המתאימות, בעוד שאת נקודת החיתוך של ציר הסיבוב השקול להרכבת שני הסיבובים עם ספירת היחידה נסמן ב-P ואת זווית הסיבוב השקולה ב-\lambda, אז הזוויות של המשולש הכדורי המוגדר על ידי שלושת הנקודות P,P',P'' הן בדיוק.
הייגרסטאון
הייגרסטאון (באנגלית: Hagerstown) היא עיר במחוז וושינגטון, מרילנד, ארצות הברית. נכון לשנת 2021, אוכלוסיית העיר מונה 43,527 תושבים.
הייגרסטאון היא העיר השישית בגודלה במרילנד והיא מפורסמת בשל מבניה העשויים מאבן גיר סטונהנג' שאותה חוצבים מרכסי האבן הנמצאים בקרבת העיר. בשל התפתחות תעשיית הלבנים והבטון, רוב הבתים כבר אינם בנויים מאבני גיר, אך עדיין ניתן למצוא אותן במבנים העתיקים יותר.
אף על פי שהעיר עצמה אינה גדולה כל כך, במטרופולין של העיר, המשתרע אל תוך מערב וירג'יניה, מתגוררים 269,140 בני אדם. המטרופולין של הייגרסטאון הוא המטרופולין בעל קצב הגידול הגדול ביותר בארצות הברית. למרות הסגנון הכפרי שלה העיר משמשת כמרכז תחבורה ומסחר לכל האזור. נמל התעופה האזורי של העיר ותחנות הרכבת שלה מהווים רשת תחבורה נרחבת עבור העיר.
באק ג'ונס
באק ג'ונס (באנגלית: Buck Jones; 12 בדצמבר 1891 - 30 בנובמבר 1942) היה שחקן קולנוע אמריקאי. התפרסם בהופעותיו במערבונים זולים (בי מובי) בשנות ה-20 וה-30. בישראל היה מוכר בשם בּוּק ג'ונס.
ביוגרפיה
נולד בשם צ'ארלס פרדריק גבהרט (Gebhart), וגדל בחווה באוקלהומה שם רכש מיומנות ברכיבה על סוסים ובשימוש באקדח, דבר שעזר לו בתפקידיו במערבונים. בגיל 16 התגייס לצבא ארצות הברית ונשלח לפיליפינים שם נפצע בקרב עם מורדים מוסלמים.
במלחמת העולם הראשונה שימש כמאמן סוסים לצבא. לאחר שחרורו עבד כבוקר. הוא החל לעבוד כפעלולן במערבונים אילמים ובמהרה החל לקבל תפקידים ראשיים. הוא הרוויח אז כ-3,500 דולר לשבוע. ג'ונס הקים חברת הפקות משלו שהתמוטטה במשבר הכלכלי של 1929.
ב-1930 חזר לשחק במערבונים דלי תקציב בשכר של כ-300 דולר לשבוע.
הוא צלח בהצלחה את המעבר מהסרט האילם לסרט מדבר. קול הבריטון המחוספס שלו התאים לתפקידיו במערבונים רבים בהפקת סרטי קולומביה וסרטי יוניברסל. סוגת הסרטים הזאת הייתה פופולרית בארצות הברית, באק ג'ונס התפרסם ושכרו הועלה. ב-1937 הרוויח 137,000 דולר, סכום נכבד לאותה תקופה. הוא נקרא בהתחלה Charles Jones, אחר כך Charles "Buck" Jones ולבסוף Buck Jones.
ב-28 בנובמבר 1942 הוזמן להופעה במועדון הלילה Coconut Grove בבוסטון. אש שפרצה במקום גרמה למותם של כ-500 איש במה שנחשב עד היום לאחד מהאסונות הגדולים בארצות הברית. ג'ונס נכווה קשות, הוחש לבית החולים ומת כעבור יומיים.
בוק ג'ונס בישראל
בארץ ישראל ביטאו את שמו בטעות כ-בוק ג'ונס וכך הוא נשאר עד ימינו. דמותו כגיבור מסוקס המגיע לכל מקום על סוסו "סילבר", נלחם בהצלחה נגד הרעים בעזרת אקדחיו ואגרופיו, קסמה לצעירים שראו את סרטיו ורצו להידמות לו.
ממטבעות הלשון דאז: "אל תהיה לי בוק ג'ונס" כלומר - אל תהיה גיבור.
חיים חפר הזכיר אותו בשיר "החופש תם" שכתב לצ'יזבטרון: "...החופש בא פלמחני"ק וחיילת/זוכרים את אקדחיך, הו בוק ג'ונס...".
מאיה חנוך
מאיה חנוך (נולדה ב-1 בינואר 1970) היא סופרת, במאית ומעצבת ישראלית.
ביוגרפיה
חנוך עוסקת ביצירה לטלוויזיה, כתיבה לילדים, ובתפקידי עיצוב שונים בתחומי הבמה בישראל. היא מעצבת אמנותית ומעצבת תפאורה בתוכניות טלוויזיה רבות, בין היתר בתוכנית המציאות הישראלית הכוכב הבא, בתוכניות הראיונות גלית ואילנית, אופירה וברקוביץ' ועוד.
בשנים 2000–2001 יצרה ביחד עם שירה גפן ואתי אנטה-שגב את תוכנית הטלוויזיה לילדים "הנימנומים", המציגה שלוש בובות כוכב חיות בשמיים בין העננים, ועוסקות בשאלה המגיעה מחדרו של ילד שגר בכדור הארץ. חנוך גם עיצבה את התפאורה והבובות ושימשה המנהלת האמנותית בסדרה. בשנת 1999 עיצבה חנוך את התפאורה בתחרות האירוויזיון ששודר בישראל.
חיים אישיים
חנוך הייתה נשואה לדרור קרן, ולשניים שני בנים. בנה עמרי קרן הוא מוזיקאי.
Prayer in C
Prayer in C הוא שיר של צמד הפופ העממי הצרפתי לילי ווד אנד דה פריק, שיצא במקור באלבומו, Invincible Friends, בשנת 2010.
בשנת 2014, הדיג'יי ומפיק התקליטים הגרמני רובין שולץ יצר רמיקס המחדש את השיר, והוא יצא מחדש ביוני 2014. הוא השתמש בשיר המקורי, ופרסם לראשונה את הרמיקס שלו להורדה בחינם, למורת רוחם של בעלי זכויות היוצרים, וואגרם מיוזיק. הרמיקס של שולץ עמד בראש המצעדים באוסטריה, גרמניה, שווייץ, לוקסמבורג, צרפת, הולנד, בלגיה (הן בפלנדריה דוברת ההולנדית והן בוולוניה דוברת הצרפתית), יוון, איטליה, הונגריה, צ'כיה, סלובקיה, פולין, דנמרק פינלנד, מקסיקו, נורווגיה, שוודיה, פורטוגל, ספרד, אירלנד ובריטניה. השיר הגיע גם לעשירייה המובילה באוסטרליה ובניו זילנד והגיע לטופ 40 במצעדים בקנדה ובארצות הברית. בספטמבר 2014 ביצע קייזה גרסת כיסוי לשיר בלייב לאונג' של רדיו BBC 1.
רקע כללי
השיר נכתב בקצב של 120 פעימות לדקה. אף על פי שמו, "C" (דו), השיר מוקלט למעשה במפתח של Am, סולם המינור המקביל ל-C. הועלתה ההשערה ש-"C" מרמז על ישו, מפני שזוהי האות הראשונה בכינוי Christ, ומפני שהשיר עוסק בתפילה.
לאסרו מרטינס
לאסרו מרטינס (בספרדית: Lázaro Martínez; נולד ב-3 בנובמבר 1997) הוא אתלט קובני, אלוף העולם באולם (בלגרד 2022) בקפיצה משולשת.
ביוגרפיה
מרטינס זכה במדליית זהב בקפיצה משולשת באליפות העולם לנוער באתלטיקה ביולי 2013 בשיא אליפות של 16.63 מטר. חודש לאחר מכן זכה במדליית זהב במשחקים הפאן-אמריקאיים לנוער. ב-2014 זכה במדליית זהב בקפיצה משולשת אליפות העולם באתלטיקה עד גיל 20 שהתקיימה ביוג'ין בשיא אליפות של 17.13 מטר. באותה שנה קבע את התוצאה הטובה ביותר בעולם עד גיל 18 כשקפץ למרחק של 17.24 מטר בתחרות בהוואנה. ב-2016 זכה הגן על תוארו וזכה במדליית זהב באליפות העולם עד גיל 20 שהתקיימה בבידגושץ', בתוצאה של 17.06 מטר.
2016
באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016) סיים שמיני בקפיצה משולשת בתוצאה של 16.68 מטר.
2017
באליפות העולם באתלטיקה 2017 סיים במקום 12 בקפיצה משולשת בתוצאה של 16.25 מטר.
2018
בפברואר 2018 קבע בקפיצה משולשת שיא אישי חדש של 17.28 מטר.
אלוף עולם באולם
באליפות העולם באולם שנערכה בבלגרד, סרביה במרץ 2022 הוא זכה במדליית זהב בקפיצה משולשת בתוצאת השנה בעולם של 17.64 מטר, לפני האלוף האולימפי המכהן פדרו פאבלו פיצ'רדו מפורטוגל (17.46 מטר) ודונלד סקוט מארצות הברית (17.21 מטר).
באוגוסט קבע שיא אישי של 17.50 מטר במהלך תחרות ליגת היהלום בלוזאן.
תומאס ונדל
'''תומאס ס. ונדל (באנגלית: Thomas S. Vandal''') הוא קצין בדימוס בדרגת לוטננט גנרל. בתפקידו האחרון שירת כמפקד הארמייה השמינית של צבא ארצות הברית וראש מטה הפיקוד המשולב ארצות הברית-קוריאה הדרומית.
ביוגרפיה
ונדל נולד ברוד איילנד. ב-1982 סיים לימודיו באקדמיה הצבאית של ארצות הברית והתגייס לצבא ארצות הברית.
עבר קורס קציני ארטילריה בסיסי ושירת כקצין תותחנים במרכז אש סוללתי, סגן מפקד סוללה וקצין במרכז אש גדודי של הגדוד הראשון ברגימנט הארטילריה 17 בפורט סיל שבאוקלהומה. לאחר קורס קציני ארטילריה מתקדם הוצב בגרמניה המערבית ושירת כקצין תכנון ומפקד סוללה בגדוד הרביעי של רגימנט הארטילריה ה-29 בדיוויזיית החי"ר השמינית. סיים לימודים במכללה לפיקוד ומטה של הצבא והוצב בדיוויזיית הפרשים הראשונה. שירת כקצין אג"ם במטה בגדוד השני של רגימנט הארטילריה ה-81, וכסגן מפקד וקצין אג"ם במפקדת הארטילריה של הדיוויזיה.
פיקד על הגדוד הראשון ברגימנט הארטילריה ה-37 של דיוויזיית החי"ר השנייה בפורט לואיס שבוושינגטון. בשנים 2004–2005 פיקד על בריגדת הארטילריה 75 ולחם עמה במלחמת עיראק בתמיכה לכוחות דיוויזיית הפרשים הראשונה. לאחר מכן שירת במשך שלוש שנים במרכז האימונים הרב-לאומי בהוהנפלס שבגרמניה. בשנים 2008–2010 שירת כסגן מפקד דיוויזיית החי"ר השלישית ובמסגרת זו השתתף במבצע שחר חדש בעיראק. באוקטובר 2011 מונה לראש ענף מבצעים, גיוס וכוננות במחלקת הצבא של ארצות הברית.
ביוני 2013 מונה למפקד דיוויזיית הח"יר השנייה המוצבת בקוריאה הדרומית. בפברואר 2015 מונה לעוזר ראש מטה וקצין אג"ם פיקוד כוחות האו"ם וארצות הברית בקוריאה הדרומית. בפברואר 2016 מונה למפקד הארמייה השמינית בפיקוד כוחות ארצות הברית בקוריאה, המרכזת את כוחות צבא ארצות הברית בקוריאה הדרומית. מילא תפקיד זה עד ינואר 2018 ופרש מהצבא.
המרכז הלאומי להשתלות
המרכז הלאומי להשתלות הוא יחידה במשרד הבריאות בישראל המרכזת את תחום תרומת איברים והשתלת איברים בישראל.
היסטוריה ומטרות המרכז
המרכז הוקם בשנת 1993, כגוף ממלכתי ונייטרלי שינהל את המערך הארצי לתרומות איברים והשתלות, הכולל רשימת ממתינים ארצית, חלוקת איברים להשתלה על פי קריטריונים מקצועיים, ופעולות נוספות לקידום תרומות והשתלות.
"חוק השתלת האיברים" מגדיר ומסדיר את פעולות המרכז להשתלות.
מבנה המרכז הלאומי להשתלות
בראש המרכז עומד פרופ' רפאל ביאר, מנהל המרכז הרפואי רמב"ם בחיפה. בוועדת ההיגוי של המרכז פועלים רופאים משתילים, אנשי אתיקה רפואית, משפט, פסיכולוגיה ודת, וכן אנשי ציבור.
ועדות המרכז
המרכז הלאומי להשתלות בנוי ממספר ועדות המרכזות כל אחת את תחומה.
מערכים
המרכז בנוי מחמישה מערכים:
מערך רישום חולים והקצאת איברים
המרכז הלאומי להשתלות מנהל את רישום המועמדים להשתלה באופן בלעדי. צוות יחידת ההשתלות בבית החולים בו תתבצע ההשתלה (נבחר על ידי הממתין) יבצע את רישום המועמד במרכז. רשימת הממתינים להשתלה מנוהלת באופן ממוחשב על סמך קריטריונים אשר גובשו על ידי וועדת ההיגוי ולפיהם נקבע מיקומו של החולה ברשימה הארצית. הקריטריונים כוללים דחיפות רפואית, התאמת רקמות בין התורם לחולה, זמן המתנה להשתלה וקריטריונים רפואיים נוספים. הניקוד של מטופל ברשימה עשוי להשתנות בכל עת בהתאם לשינויים בנתונים הרפואיים של החולים הנמצאים ברשימה ואשר מתעדכנים באופן רצוף. כאשר מתאמות ההשתלה מקבלות הסכמה לתרומת איברים מועברים נתוני התורם למרכז הלאומי להשתלות ומוזנים למערכת ממוחשבת. המערכת מצליבה את נתוני התורם עם הנתונים של הממתינים ברשימה ומאתרת את הממתינים המתאימים. מאפריל 2012 ממתינים שחתמו על כרטיס אדי בתנאים שהוגדרו זוכים בתוספת ניקוד בתור להשתלה. קדימות זו בתור להשתלה מקורה בחוק השתלת איברים התשס"ח 2008.
מערך תרומות איברים מתורמים נפטרים
בבתי החולים הכלליים פועלת אחות מתאמת השתלה מטעם המרכז הלאומי להשתלות. מתאמת ההשתלה מאתרת את המטופלים שהועלה חשד כי הם במוות מוחי נשימתי, ולאחר הליך קביעת המוות פונה למשפחה ביחד עם הרופא נאמן ההשתלות להציע להם לתרום איברים. מתאמת השתלה אחראית גם על הדרכת הצוותים הרפואיים בקיום פרוטוקולים רפואיים הנדרשים לשימור האיברים. מתאמות ההשתלה והרופא נאמן ההשתלות אינם בקשר עם הממתינים להשתלה.
במרכז הלאומי להשתלות פועלת מתאמת השתלות ארצית, האחראית לליווי התהליכים המתקיימים בבתי החולים. לאחר קבלת הסכמת משפחה לתרום איברים, מודיעה המתאמת הארצית לרופאים המשתילים מי יושתל מבין הממתינים, ומתאמת את שעת ניתוח נטילת האיברים בהתחשב בשיקולי המרכז התורם, המרכזים השותלים, שיקולי המשפחה התורמת ומועד הלוויה, ושיקולים קליניים של מצב שימור האיברים. מתאמות ההשתלה ונאמני ההשתלה פועלים לפי הנחיות מקצועיות של המרכז הלאומי להשתלות.
מערך להשתלות מתורמים חיים
המרכז הלאומי להשתלות מרכז גם את תחום השתלת האיברים מתורמים חיים כגון השתלת כליה, אונת כבד או אונת ריאה, ביצוע כל השתלה מתורם חי בישראל מותנה באישורי ועדות מקומיות או מרכזיות ואישור המרכז להשתלות ומשרד הבריאות כמוגדר בחוק השתלת איברים התשס"ח 2008. המרכז להשתלות מטפל בפיצוי תורמים חיים ומסדיר לכל תורם את ההחזרים המגיעים לו על פי החוק והתקנות. המרכז להשתלות עוסק בפיתוח תוכניות חדשות לעידוד השתלות מתורמים חיים ובוחן שיתופי פעולה עם מדינות אחרות.
מערך הדרכה והסברה
המרכז הלאומי להשתלות מקיים פעילויות הדרכה והסברה על מנת להעלות את המודעות לתרומות איברים. הפעילויות כוללות קמפיינים תקשורתיים לעידוד חתימה על כרטיס תורם אדי, והגדלת הנגישות לחתימה. הדרכה לצוותים רפואיים, מובילי דעה מהדתות השונות, הרצאות לקהלים שונים כמו לבתי ספר לחיילים ועוד, וכן סדנאות וקורסים אקדמאיים. המרכז מנהל את מאגר החותמים על כרטיס תורם אדי. ניתן לראות את הגידול המשמעותי ברשימת החותמים על כרטיס אדי בזכות פעילותו של מערך הסברה זה.
המערך לתמיכה במשפחות תורמי האיברים והרקמות
המרכז להשתלות מקיים קשר עם המשפחות שתרמו איברים שנים ארוכות לאחר האובדן. מציע אפשרות להנצחת היקיר שאיננו באתר הנצחה הממוקם באתר משרד הבריאות, מזמין להשתתף בקבוצות תמיכה המתקיימות בצפון במרכז ובדרום, מקיים אירוע הדלקת נרות בחנוכה בהשתתפות נציגי מושתלים, מתאם מפגש בחסות נשיא המדינה לקבלת הוקרה אחת למספר שנים. מתאם קשר או מפגש שבין משפחות תורמות לבין נתרמים כאשר שני הצדדים בוחרים בכך.
היבטים מוסריים של הפלות מלאכותיות
סקירה כללית
בעת העתיקה, סוגיית ההפלות – לצד רצח-יילודים – נידונה בהקשרים של תכנון המשפחה, ברירת מגדר, פיקוח ילודה וזכויות הקניין של הפטריארך. רק לעיתים רחוקות הובאו בחשבון זכויותיה של האם המיועדת, ועוד פחות מכך של הילד העתיד להיוולד. הפלות, אמצעי מניעה והפקרת יילודים (כצורה של רצח יילודים), הגם שבאופן כללי היו חוקיים, היו לפעמים נושאם של דיונים מוסריים. כמו בימינו, דיונים אלה נגעו לעיתים קרובות לשאלות יסוד כמו טבע האדם, קיומה של נשמה, והשאלה מתי מתחילים חייו של אדם ובאיזה רגע הוא נחשב כאדם.
במדינות מפותחות רצח יילודים (כשיטה לתכנון משפחה) נעלם במידה רבה, אבל אמצעי מניעה והפלות עדיין נפוצים בשימוש, והדיון סביב החוקיות והמוסריות שלהם עדיין מתנהל. חלק מן הטיעונים הישנים ממשיכים אמנם להישמע, אבל המונחים הישנים לבשו לעיתים קרובות משמעויות חדשות.
טיעונים פילוסופיים
במישור הפילוסופי, טיעונים בפולמוס ההפלות נוטים על פי רוב להיות דאונטולוגיים או מבוססי-זכויות. ההשקפה המתנגדת להפלות, וטוענת שכל (או כמעט כל) ההפלות צריכות להיות מחוץ לחוק מתבססת באופן כללי על הטענות הבאות:
ההשקפה התומכת בזכות להפיל, ושקוראת להתיר בחוק הפלה ברוב המקרים, מסתמכת באופן כללי על טענה מרכזית: הגם ששני הצדדים לעיתים קרובות רואים בטיעונים מבוססי-הזכויות את ליבת הנושא, יש גם טיעונים נפוצים העוסקים בסוגיה מהיבטים תוצאתניים או תועלתניים. לדוגמה, קבוצות שתדלנות המתנגדות להפלות טוענות לפעמים כי יש סיכונים פסיכולוגיים ורפואיים להפלות, כגון "תסמונת פוסט-הפלה" או קשר בין הפלה וסרטן השד. מנגד, קבוצות התומכות בזכות להפיל טוענות כי הפללה של הפלות מלאכותיות תביא למותן של נשים בשל הפלות מחתרתיות המבוצעות ללא פיקוח; שילדים לא-רצויים משפיעים על החברה באופן שלילי (או שהפלות מפחיתות את שיעור הפשיעה, "היפותזת דונוהיו-לוויט"); ושזכות האישה לשליטה בהליכים גינקולוגיים (reproductive rights) היא הכרחית כדי להגיע להשתתפות שווה ומלאה של נשים בכוח העבודה ובחברה בכלל. טיעונים תוצאתניים משני צדי המתרס הם על פי רוב שנויים מאוד במחלוקת, אם כי בדרך כלל אין בהם דיון מעמיק בספרות הפילוסופית. את הטיעונים הפילוסופיים בנוגע למוסריותן של הפלות בזמננו אפשר לחלק לשני סוגים. משפחת טיעונים אחת מתייחסת למעמדו המוסרי של העובר – השאלה אם יש לו זכות לחיים, האם הוא ישות מן הסוג שאסור להרוג, ובמילים אחרות האם הוא "אדם" או "איש" במובן המוסרי. תשובה חיובית תומכת מן הסתם בטענה 1 של מתנגדי ההפלות; תשובה שלילית תומכת מן הסתם בטענה 2 של מחנה "פרו-צ'ויס". משפחה שנייה של טיעונים מתייחסת לזכויות גופניות – השאלה אם זכויותיה הגופניות של האישה מצדיקות הפלה אפילו אם יש לעובר זכות לחיים. תשובה שלילית תומכת בטענה 2 של מתנגדי ההפלות ותשובה חיובית תומכת בטענה 2 של תומכי הזכות להפיל. טיעונים העוסקים בשאלת האיש-וּת של העובר.
מאחר שהביצית המופרית זהה מבחינה גנטית לעובר בשלבי התהוותו השונים, ובסופו של דבר גם לתינוק, שאלת האיש-ות של העובר עשויה להוביל ל"פרדוקס הערימה", המצביע על קוצר ידה של הלשון להביע הגדרות כמותיות מדויקות. מרי-אן וורן, במאמר הדוגל בהתרת הפלות, סבורה שההתנגדות המוסרית להפלות מושתתת על הטיעון הבא:
וורן מצידה סבורה שהמונח "בן אדם" (human being) משמש בשני מובנים שונים בסעיף 1 ובסעיף 2. בסעיף 1 המונח "בן אדם" משמש בהוראה מוסרית של "איש", "פרסונה", "חבר מלא בקהילה המוסרית". בסעיף 2 המונח משמש בהוראת "יצור אנושי מבחינה ביולוגית". אין עוררין על כך שהעובר הוא חיה או אורגניזם השייך למין האנושי, טוענת וורן. אבל מכך לא נובע שהעובר הוא פרסונה או איש; ואנשים הם אלו שמגיעות להם זכויות, כגון הזכות לחיים. כדי לסייע להבחין בין "איש" לבין "אנושי מבחינה ביולוגית", וורן מציינת שעלינו לכבד את ערך החיים של חייזרים בעלי אינטליגנציה גבוהה, אפילו אם אין הם בני אנוש מהבחינה הביולוגית. היא סבורה שיש אשכול של תכונות המאפיינות אנשים: ה"איש" אינו חייב להיות ניחן בכל אלה; אבל אם דבר מסוים ניחן בכל חמשת המאפיינים, הריהו ללא ספק איש במובן המוסרי, בין שהוא אנושי ובין שלא. ואילו אם אין לו אף אחד מהם, או אולי רק אחד, אין הוא איש – שוב, בין שהוא אנושי ובין שלא. לעובר יש לכל היותר מאפיין אחד, ההכרה (וזאת רק לאחר שהוא מתחיל להיות רגיש לכאב – שלב שתזמונו אינו ידוע בוודאות), ולכן איננו איש.
כתגובה לטענות אלו טוענים מבקריה כי כל חמשת המאפיינים אותה היא מזהה, הם בעצם נגזרת של ההכרה העצמית, ואילו מה שקיים אצל עובר הוא אותו מאפיין מרכזי שבו תלויים שאר המאפיינים - ההכרה, ואין שום הצדקה לכך שבאם קיים אצלו רק מאפיין אחד הוא אינו איש, בפרט שהמאפיין הזה - ההכרה- הוא המאפיין המרכזי.
עוד הם טוענים כי מאפיין ההכרה, הוא בעיקרו רק מאפיין חיצוני, המבטא את התודעה שהיא בעצם מהות החיים, תודעה זו מהווה לדעתם את כח החיים האנושי והיא דבר מקודש בזכות עצמו ולא רק בזכות כישוריו או תרומתו לחברה כמו גם היותו מהווה עליה נטל. תודעה זו בעיניהם שונה מהותית מתודעתם של בעלי חיים לא רק בזכות כישוריה המפותחים, אלא מעצם מהותה, וכישוריה שירכשו בהמשך הם רק ביטוי לזה. בנוסף לזה קיומה של התודעה אינו תלוי בהכרח בהכרה כלפי המרחב החיצון שזהו רק ביטוי והתממשות מסוימת של קיומה, והתודעה לעיתים קיימת בגוף גם בהיעדר הכרה.
הוגים אחרים ניסחו קריטריונים דומים והגיעו למסקנה שאין לעובר זכות לחיים משום שאין לו הכרה-עצמית, או רציונליות והכרה-עצמית, או "כשרים פסיכולוגיים גבוהים מסוימים", כולל "אוטונומיה", כשהנוסח האחרון מגדיר את ערך החיים כערך בזכות כישוריו אליהם הספיק להגיע אחרים מגיעים למסקנה שהאישיות צריכה להתבסס על מושג של "לידה מוחית", שהיא ביסודה היפוך המושג "מוות מוחי", המשמש כהגדרה לקביעת המוות מבחינה רפואית. על פי ההצעה הזו, נוכחותם של גלי מוח די בה כדי להקנות איש-ות, גם אם מאפיינים אחרים עדיין חסרים. מבחינים כאן בשני מושגים של "לידה מוחית", התלויים בשאלה אם גלי מוח בגזע המוח מגדירים איש-ות, או רק בקליפת המוח: אין הסכמה בשאלה איזו משתי הנקודות הללו מקנה את הזכות לחיים, אבל כל הדוגלים בהבחנה הזו מסכימים שמדובר במאפיינים פסיכולוגיים ופיזיולוגיים מפותחים שאינם מצויים בעובר בשלבי התפתחותו הראשוניים. לטיעוניה של וורן קמו שתי התנגדויות עיקריות. "התנגדות החולה מחוסר ההכרה" טוענת כי מאחר שחולים במצב הפיך של אובדן הכרה אינם עונים לקריטריונים של וורן (כולם או חלקם) – אין להם הכרה, הם לא מתקשרים וכן הלאה – הרי על פי ההשקפה שלה אין להם זכות לחיים. התנגדות זאת מבקרת את גישתה באמצעות הבאת מקרה המשקף את הגדרתה לחיים בצורה שונה. תשובה אחת לכך היא ש"אף על פי שהחולים השרויים בחוסר-הכרה הפיך אינם ניחנים במצבי נפש מודעים, בכל זאת הם שומרים על כל מצבי הנפש הלא-מודעים, מאחר שכל התצורות הנוירולוגיות המתאימות נשמרו במוחם". על ידי כך אפשר שהם מקיימים כמה מהקריטריונים של וורן. תשובה זאת מגדירה לקיחת חיים כבעיה רק מעצם כישוריהם וזכויותיהם שקנו בחברה, ולא מעצם היותם יצורים חיים, ובשל כך רק מצב בו התודעה "נשמרת" ויכולה לבא לידי ביטוי לאחר מכן, אינו מצדיק הרג. עוד לטענתם, לאנשים מחוסרי הכרה יש עדיין פעילות מוחית (גלי מוח), ולכן ההתנגדות הזו אינה חלה על תאוריות של "לידת מוח". ולבסוף, יש מקרים נדירים של בני אדם שאינם מסוגלים לחוש כאב בגלל מומים שונים, ולפיכך אין הם עונים על כל הקריטריונים של וורן.
"התנגדות רצח התינוקות" באופן כללי מצביעה על כך שתינוקות (בערך עד גיל שנה, שבו הם מתחילים "לעקוף" את הכישורים והכשרים של בעלי חיים אחרים) עומדים רק בקריטריון אחד של וורן – ההכרה – ולפיכך על פי ההשקפה שלה הם לא-אנשים. מדובר בתפיסה הרוצה לראות את האדם ככזה שאינו נעלה מעל שאר היצורים אלא בזכות כישוריו, וערך חיי אדם אינו מקודש מעצם היותו, ומשכך כל עוד אינו הגיע לכישורים בפועל, אין כל בעיה מוסרית בלקיחת חייו. השקפה זו מתירה לא רק הפלה אלא גם רצח תינוקות. וורן טוענת שתינוקות הם לא-אנשים (ולכן הריגה שלהם, אם מדקדקים בדבר לשיטתה, אינה רצח), אבל שוללת את המסקנה לפיה רצח-תינוקות באופן כללי הוא מותר, לא מההיבט המוסרי של לקיחת חיי אדם, אלא משיקולים ענייניים שונים. מרגע שאדם נולד, אומרת וורן, כבר אין התנגשות בינו ובין זכויותיה של האישה, משום שאת היילוד אפשר למסור לאימוץ. אסור להרוג אדם כזה לא משום שהוא "איש" אלא משום שהדבר עומד בניגוד לרצונם של אנשים המעוניינים לאמץ את התינוק או לשלם כדי להחזיק אותו בחיים, כלומר כל זכות הקיום של העובר תלויה באי רצונם או ברצונם של אנשים אחרים בקיומו, ולא מצד הישות החיה שלו כבן אדם, שאינה ערך בפני עצמו כל עוד הוא תלוי בסביבתו. (אם כי ההבהרה הזו בעייתית מסיבות אחרות, משום שיש אנשים המוכנים לשלם כדי להחזיק בחיים חיות המגודלות למאכל, כגון תרנגולות ופרות, ולכן אפשר לטעון שהשקפתה של וורן קובעת שאסור לגדל בעלי חיים למאכל).
כך או כך, וורן מודה שמן הטיעון שלה נובע שרצח תינוקות עשוי להיות קביל מבחינה מוסרית בנסיבות מסוימות, למשל על אי בודד. הפילוסוף פיטר סינגר מגיע גם הוא למסקנה שרצח תינוקות, ובמיוחד תינוקות בעלי נכות קשה, מוצדק בתנאים מסוימים. גישתו משקפת השקפה לפיה זכותו של האדם לחיות תלויה במידת מה בתרומתו או בהיותו נטל על סביבתו, ואין לו זכות בסיסית לחיים רק מתוקף היותו בן אדם. ג'ף מק-מהן מודה שבנסיבות מסוימות ומוגבלות מותר להרוג תינוק אחד כדי להציל כמה תינוקות אחרים. מתנגדיהם של ההוגים הללו יכולים לראות בהודאות הללו הוכחה ל"מדרון החלקלק" שהתרת ההפלות עלולה להביא אליו; תומכיהם ימשכו בכתפיהם ויאמרו שאלו בסך הכול דוגמאות לכך שבנסיבות קיצוניות אנשים נדרשים למעשים לא נעימים. מאחר שגלי מוח מופיעים כבר אצל עוברים, "התנגדות רצח-התינוקות" אינה תקפה לתאוריות המבוססות על מושג "הלידה המוחית".
השקפת היכולות הטבעיות
כמה ממתנגדי השקפתה של וורן סבורים כי מה שחשוב מבחינה מוסרית הוא לא קיומן של תכונות מנטליות מורכבות מן הסוג שהיא מזהה, המופגנות בפועל, אלא קיומן של נטייה גנטית או יכולת טבעית לפתח תכונות כאלו. במילים אחרות, הגורם המכריע הוא יכולתם של ישות או של עצם להתפתח באופן פעיל, בהינתן התנאים הנכונים, עד למצב שבו הם מפגינים את התכונות שמנתה וורן, גם אם ברגע נתון כלשהו הם אינם מפגינים את התכונות האלה משום שעדיין לא פיתחו אותן (עובר, תינוק) או משום שאיבדו אותן (אלצהיימר בשלב מתקדם). משום שלבני אנוש ישנה היכולת הטבעית הזו – ויתרה מזו, היא חלק מהותי שלהם – יש להם (על פי השקפה זו) זכות מהותית לחיים: בשום מקרה אין הם יכולים לאבד את הזכות הזו לחיים. יתרה מזו, מאחר שהאמבריולוגיה המודרנית מגלה לנו כי העובר מתחיל להתקיים ברגע ההפריה, ויש לו יכולת טבעית לפתח תכונות מנטליות מורכבות, הרי שהזכות לחיים מתחילה ברגע ההפריה. לעיגון של הזכות לחיים ביכולות טבעיות מהותיות ולא ביכולות מפותחות בפועל יש, כך נטען, כמה יתרונות. יכולות שהתפתחו בפועל מצויות על רצף, והן נוכחות בשיעורים גבוהים או נמוכים – למשל, יש אנשים רציונליים או בעלי הכרה-עצמית יותר מאשר אחרים – ולפיכך כמה מהדוגלים בטיעונים בסגנון וורן מודים כי הבעיות האלה טרם באו על פתרונן, אבל מצביעים על כך שהשקפת "היכולות הטבעיות" היא בעייתית באותה המידה. לדוגמה, נטען כי כפי שקיימים בני אדם עם הבדלים גדולים ביכולתם הקוגניטיבית הטבעית (חלקם אינטליגנטים יותר מעצם טבעם), אפשר לדמיין סדרה או ספקטרום של מינים בעלי יכולות טבעיות ההולכות ומתמעטות בהדרגה (למשל, סדרה המתחילה בבני אדם ומסתיימת באמבות, כאשר בין כל שלב ושלב יש רק הבדל זעיר ביכולות הטבעיות); לפיכך, בעיות של שרירותיות ושל אי-שוויון יחולו גם בהשקפת "היכולות הטבעיות". במילים אחרות, ישנו רצף לא רק של יכולות שהתפתחו בפועל, אלא גם של יכולות טבעיות, ולכן השקפת היכולות הטבעיות תיתקל באותן בעיות. יש מבקרים הדוחים את השקפת "היכולות הטבעיות" משום שהיא רואה בעצם ההשתייכות למין או בפוטנציאל הגנטי בסיס ליחס מכבד (כלומר, האשמה בסוגנות), או משום שעולה ממנה כי לתינוקות שנולדו ללא מוח או לחולים חסרי הכרה באופן בלתי הפיך ("צמחים") יש זכות מלאה לחיים. נוסף לכך, כמו ההשגה על טיעונו של דון מרקוויס (להלן), כמה תאוריות של הזהות האישית תומכות בהשקפה לפיה העובר עצמו לעולם לא יפתח תכונות נפשיות מורכבות (אלא הוא פשוט יביא להיווצרותו של עצם או ישות מובחנת אשר לה יהיו התכונות האלה), ובמקרה זה השקפת "היכולות הטבעיות" אינה תקפה.
ערך החיים
ישנם המתנגדים להפלות משום שהם רואים את החיים כערך מקודש בפני עצמו. לטענתם כל כישורי האדם, הם בעצם נגזרת של ההכרה העצמית, ואילו מה שקיים אצל עובר הוא אותו מאפיין מרכזי שבו תלויים כישורי האדם - ההכרה.
מאפיין ההכרה, הוא בעיקרו רק מאפיין חיצוני, המבטא את התודעה שהיא בעצם מהות החיים, תודעה זו מהווה לדעתם את כח החיים האנושי והיא דבר מקודש בזכות עצמו ולא רק בזכות כישוריו או תרומתו לחברה כמו גם היותו מהווה עליה נטל. התודעה האנושית לשיטתם, שונה מהותית מתודעתם של בעלי חיים לא רק בזכות כישוריה המפותחים, אלא מעצם מהותה. כישוריה שירכשו בהמשך הם רק ביטוי לזה. בנוסף לזה קיומה של התודעה אינו תלוי בהכרח בהכרה כלפי המרחב החיצון שזהו רק ביטוי והתממשות מסוימת של קיומה, והתודעה לעיתים קיימת בגוף גם בהיעדר הכרה, ולכן אין זה מצדיק את לקיחתה.
לפי זה לקיחת החיים אינה בעיה רק מעצם כישוריהם וזכויותיהם שקנו בחברה אותם היצורים, אלא מעצם היותם יצורים חיים, ובשל כך השיקול העיקרי הוא, האם אותה תודעה קיימת בפועל בגוף העובר.
הם אף מתנגדים לגישה לפיה זכותו של האדם לחיות תלויה במידת מה בתרומתו או בהיותו נטל על סביבתו, ואין לו זכות בסיסית לחיים רק מתוקף היותו בן אדם.
לשיטתם השיקולים היחידים שאמורים להנחות אם לבצע הפלה, הם: בחינת הזמן ממנו נמצאת תודעת החיים בעובר. מקרים בהם העובר מהווה סכנה לחייה של אמו.
טיעוני הזכויות הגופניות
במאמרה הידוע "להגנת ההפלות", ג'ודית ג'רביס תומסון טוענת כי בנסיבות מסוימות הפלה מותרת אפילו אם העובר הוא אדם ויש לו זכות לחיים, משום שזכותו של העובר לחיים נופלת מזכותה של האישה לשליטה בגופה ובפונקציות מקיימות-החיים שבו. הטיעון המרכזי שלה כולל ניסוי מחשבתי. נתאר לעצמנו, אומרת תומסון, שאנו מתעוררים במיטתנו יום אחד לצד כנר מפורסם. הוא מחוסר הכרה וסובל ממחלת כליות קטלנית; ומפני שרק לנו יש את סוג הדם המתאים כדי להציל אותו, אגודת שוחרי המוזיקה חטפה אותנו וחיברה בצינורות את מערכת הדם שלנו לזו שלו, כדי שהכליות שלנו יוכלו לסנן את הרעלים מן הדם שלו. אם יתנתק מאיתנו עכשיו – הוא ימות; אבל תוך תשעה חודשים הוא יחלים ואז אפשר יהיה לנתק אותו מאיתנו בבטחה. תומסון סבורה שבמקרה כזה מותר יהיה להתנתק מן הכנר, אף על פי שהדבר יביא למותו. הזכות לחיים, טוענת תומסון, אינה כוללת את הזכות להשתמש בגופו של אחר; לכן, בכך שמנתקים את הכנר מגופנו איננו מפירים את זכותו לחיים, אלא רק שוללים ממנו דבר מה – השימוש בגופנו – אשר אין לו שום זכות אליו. בדומה לכך, אפילו אם לעובר יש זכות לחיים, אין לו הזכות להשתמש בגופה של האישה ההרה ובפונקציות תומכות-החיים שבו נגד רצונה של האישה; ולכן סיום מוקדם של ההיריון יכול להיות מותר לפחות בנסיבות מסוימות. על כל פנים, תומסון מציינת שזכותה של האישה להפלה אינה כוללת את הזכות לפעול במפורש למותו הל הילד במקרה שהוא בר-חיות, כלומר מסוגל לשרוד מחוץ לרחם. מבקרי הטיעון הזה מסכימים בדרך כלל שמותר לאדם לנתק את הכנר מגופו, אבל טוענים שיש הבדלים בעלי רלוונטיות מוסרית בין התרחיש של הכנר לבין מקרים טיפוסיים של הפלה. ההתנגדות הנפוצה ביותר היא שהתרחיש של תומסון, הכרוך בחטיפה, דומה רק להפלה בעקבות אונס. ברוב מקרי ההפלה, לעומת זאת, האישה לא נאנסה אלא קיימה יחסים מרצון, ולכן היא הסכימה במשתמע להתיר לעובר להיכנס לגופה (התנגדות ההסכמה במשתמע), או לחלופין, יש לה חובה לקיים את העובר משום שהיא עצמה גרמה לו להזדקק לגופה (התנגדות האחריות). התנגדויות נפוצות אחרות מסתמכות על כך שהעובר הוא הילד של האישה ההרה, ואילו הכנר הוא אדם זר (התנגדות הצאצא לעומת הזר); שהפלה הורגת את העובר ואילו ניתוקו של הכנר רק מניח לו למות (התנגדות ההריגה לעומת ההנחה למות); או בניסוח קרוב, שהפלה גורמת בכוונה למותו של העובר ואילו ניתוקו של הכנר מביאה למותו רק כתוצאת לוואי צפויה אך לא מכוונת (התנגדות ההתכוונות לעומת הצפייה). מגיני הטיעון של תומסון – במיוחד דייוויד בונין – משיבים שההבדלים הללו הם חסרי משמעות מוסרית, או שיש להם משמעות מוסרית אבל אין הם חלים על הפלות. תרחישים חלופיים הוצעו כייצוגים מדויקים וריאליסטיים יותר של הסוגיות המוסריות הכרוכות בהפלה. ג'ון נונאן מציע תרחיש של משפחה האחראית לאובדן אצבעותיו של אורח, שהם סירבו להניח לו להישאר ללון בביתם, על אף שבחוץ שורר קור עז שעלול לגרום למכת-קור, והאורח נראה חולה. נטען שכפי שאסור לסרב להלין אורח באופן זמני כדי לשמור עליו מפני נזק גופני, כך אסור לסרב להעניק לעובר מחסה זמני.
מבקרים אחרים טוענים שיש להבחין בין אמצעים מלאכותיים וחריגים של שימור – כגון טיפול רפואי, דיאליזה ועירויי דם – לבין אמצעים טבעיים ונורמליים של שימור, כגון היריון, לידה והנקה. הם טוענים שאם תינוק נולד אל תוך סביבה שבה אין שום תחליף זמין לחלב-אם, ולכן התינוק חייב לינוק או לגווע ברעב, האם חייבת לאפשר לתינוק לינוק. אבל האם אינה מוכרחה בשום מקרה להעניק לתינוק עירוי דם, ולא חשוב מהן הנסיבות. ההבדל בתרחיש הזה בין הנקה ועירוי-דם הוא ההבדל בין היריון ולידה מחד גיסא לבין השימוש בגופו של אדם כמכונת דיאליזה.
אורן יעקובי
אורן יעקובי (נולד ב-27 ביוני 1974) הוא מחזאי ותסריטאי ישראלי.
ביוגרפיה
יעקובי נולד בנתניה, למד בתיכון "שרת" במגמת תיאטרון-פסיכולוגיה-סוציולוגיה. בצבא שירת בנח"ל (בט"ר חורון) כמ"כ, סמל מחלקה ומשק צפ"ה (צוות פיתוח הדרכה). לאחר שירותו הצבאי למד ב"בית צבי" וסיים במחזור ל"ז (1999).
תיאטרון
מחזהו הראשון, "דצמבר", עלה בשנת 2002 במסגרת פסטיבל "פותחים במה" של תיאטרון בית ליסין וזכה במקום הראשון. בהצגה, שהמשיכה לרוץ במסגרת הרפרטואר של התיאטרון, שיחקו מיכל ינאי ויובל סגל, והיא בוימה על ידי קארין סיגל. ב-2005 עלה מחזהו השני בבית ליסין, "יומנים" גם הוא בוים על ידי סיגל. באותה שנה כתב את המחזמר "GA GA FM" בהפקה פרטית, אותו ביים אמיר פיי-גוטמן. מחזהו הרביעי, שעלה באותו תיאטרון ב-2012, נקרא "קיר זכוכית" בבימויו של גילי אמיתי. על מחזהו זה היה מועמד לפרס מחזאי השנה בטקס פרסי התיאטרון. "קיר זכוכית" תורגם למספר שפות ועלה בין השאר גם בגרמניה (DIE GLÄSERNE WAND בתיאטרון ULM). בהמשך שיתף פעולה עם הבמאי יוני אילת וכתב ליידישפיל את המחזה המוזיקלי "נשמה צוענית" (2015) ואת הטקסטים להצגה "א יידישע מאמע" (2017).
בשנת 2018 כתב יחד עם גיורא יהלום את המחזמר המוזיקלי אודות נעמי שמר "סימני דרך" שעלה בהצלחה בתיאטרון הבימה בבימוי משה קפטן. ב-2019 יצר עבור תיאטרון בית ליסין עיבוד בימתי לסרטה של טליה לביא "אפס ביחסי אנוש". ההצגה המוזיקלית בוימה על ידי עידו רוזנברג, הלחנים לשירים המקוריים נכתבו על ידי עילי בוטנר כאשר את מילות השירים כתבו יעקובי ובוטנר.
ב-2021 עיבד את מחזהו של אפרים קישון "סאלח שבתי" להפקה חדשה בכיכובו של איציק כהן, בבימוי של צדי צרפתי בהפקת תיאטרון ארצי. ההצגה זכתה בפרס"בחירת הקהל" בטקס פרסי הבמה לילדים ולנוער 2022.
ב-2022 עלה בתיאטרון בית ליסין המחזמר פרי עטו "לעבור את הקיר" בבימויו של עידו רוזנברג, השירים נכתבו על ידי יעקובי ועילי בוטנר, את העיבודים יצר אמיר לקנר והכוריאוגרפיה היא של עוז מורג. המחזמר מבוסס על סרטה של רמה בורשטין "לעבור את הקיר". באותה שנה, עלה לבמה בתיאטרון ארצי המחזמר "הלהקה", שכתבו אבי נשר ושרון הראל. על הבימוי הופקד צדי צרפתי, כוריאוגרפיה מיכל שי ועיבודים מוזיקליים טל בלכרוביץ
את מופע היחיד המוזיקלי "לא מתחתנת" כתב יעקובי עבור אשתו, השחקנית טלי אורן. על הבימוי הופקד יותם קושניר, עיבודים מוזיקליים אמיר לקנר. המופע הופק על ידי תיאטרון ארצי ומציג ברחבי הארץ.
תיאטרון לילדים ולנוער
בשנת 2009 יצר יעקובי עיבוד לבמה לספר "ציפור הנפש" של מיכל סנונית. ההצגה עלתה בתיאטרון מדיטק בשיתוף פסטיבל ישראל ובוימה על ידי משה קפטן. ב-2013 כתב את המופע "מותק הילדות התחברו 2" לציפי שביט וחני נחמיאס (במאי אמיר פיי גוטמן.
ב-2017 כתב את המחזה "דני דין וספינת המעפילים" בהשראת גיבור ספריו של און שריג (שרגא גפני). ההצגה עלתה בתיאטרון גושן בבימויו של אורי אומנותי. באותה שנה כתב את המחזה לבני נוער "אקסטרה לארג'" שעלה בתיאטרון באר שבע בבימוי של כפיר אזולאי. ההצגה הייתה מועמדת לפרס מחזה השנה בטקס פרסי התיאטרון להצגות ילדים ונוער וזוהר מידן זכתה בפרס שחקנית השנה על תפקידה בהצגה.
ב-2018 כתב את המחזה "האף של ואן גוך" לתיאטרון גושן, על פי ספרו של ישי רון, אותו ביימה דנה דבורין. שירן הוברמן זכתה על תפקידה בהצגה בפרס שחקנית השנה בטקס פרסי התיאטרון להצגות ילדים ונוער ב-2019.
ב-2018 עלה המחזה "דונה גרציה" בבימוי של אורי אומנותי. ב-2019 כתב לתיאטרון הקיבוץ את המחזה המוזיקלי "שיר לשירה" על פי שיריו של יהונתן גפן. גם את הצגה זו ביים אורי אומנותי.
ב-2021, השתתפה ההצגה "האריה הרעמתן והג'ירפה גם", אשר כתב יעקובי על פי ספרו של דב אלבוים בפסטיבל חיפה להצגות ילדים וזכתה בשלושה פרסים. ההצגה גם זכתה בתואר הצגת השנה בפרס הבמה לילדים ולנוער (של ארגון אסיטז' העולמי) בקטגוריית הצגה לגיל הרך 2022.
בשנת 2022, כתב את המחזה: "פרויקט הרשימה" בתיאטרון הנפש, בבימוי עידן עמית. המחזה בהשראת ספרו של יובל אברמוביץ'.
שני מחזות חדשים של יעקובי עלו לבמה במסגרת "פסטיבל חיפה להצגות ילדים ב-2023. "חבר שלי, פו הדב" ההצגה הפותחת של הפסטיבל בבימויו של אורי אומנותי ובהפקה משותפת של תיאטרון חיפה ותיאטרון הקיבוץ, ו"הגשר" (בהשראת ספרו של הינץ יניש) בבימויו של עידן עמית ובהפקה בינלאומית משותפת לתיאטרון הקיבוץ ול comedia theater מגרמניה.
במאי 2023, עלה על הבמה בהפקה משותפת של תיאטרון ארצי ותיאטרון גושן עיבוד חדש ומקורי לספר שמלת השבת של חנה'לה (מאת יצחק דמיאל) בכיכובה של חני נחמיאס (המגלמת את הילדה חנה'לה כשהיא כבר סבתא בעצמה) ובבימוי של אבישי בן גל (שירים מקוריים שחיברו אהוד מנור ו רפי בן משה, בעיבודים חדשים של טל בלכרוביץ').
טלוויזיה
בשנת 2008 יצר יחד עם התסריטאי גיורא יהלום את הסדרה "רביעיית רן" שעלתה לשידור ביס. הסדרה מנתה שתי עונות ובסך הכל 29 פרקים. הסדרה הייתה מועמדת לפרס האקדמיה הישראלית לקולנוע ולטלוויזיה במספר קטגוריות, כולל קטגורית התסריט, כמו גם לפרס הבינלאומי "ורד הזהב" (Rose d'Or). בשנת 2010, נמכרו זכויות ההפקה של הסדרה לרשת האמריקאית CBS.
ב-2009 כתב את התסריטים לעלילת "ים יבשה" בעונה השנייה ביס של הסדרה "מסכים".
ב-2012 חבר ליוצרת והתסריטאית שחר סגל וביחד יצרו מספר פרויקטים לטלוויזיה: הם חתומים כיוצרי הסיפור המקורי של הסדרה בסדרה "נויורק" ביס ויצרו, יחד עם אביעד קיסוס את הסדרה "פלאשבק" בערוץ הילדים. אחת העלילות המרכזיות בסדרה נחשבה פורצת דרך, כשלראשונה בסדרת נוער ישראלית אחד הגיבורים יצא מהארון. הסדרה הייתה מועמדת לפרס האקדמיה וזכתה בפרס "סדרת השנה" בטקס נבחרי הילדים של אותה השנה.
באותה שנה שחר סגל ויעקובי יצרו וכתבו את סדרת הנוער "התחנה". הסדרה, המספרת אודות חבורת מתנדבים צעירים בתחנת מד"א, עלתה בערוץ קידז וכללה שלוש עונות.
ב-2020 עלתה הסדרה "זיגי" בערוץ ניקלודיאון בהוט. את הסדרה כתב יעקובי עם שחר סגל. בנוסף, כתבו השניים את התסריט לפסטיגל 2020 - MY פסטיגל, שבשל הקורונה נערך במתכונת שונה של שני סרטים מוזיקליים ופעילות אינטראקטיבית בהשתתפות עשרות אומנים.
ב-2021 פורסם כי סדרה חדשה בשם "הפנאטום" בהשראת חייו של זיו שילון תופק בצרפת על פי רעיון ותסריט של יעקובי וסגל בשיתוף עם היוצרת הצרפתייה ניגר דאווידי.
באוקטובר באותה שנה, הופקה ושודרה הסדרה "מאנקיז", שיעקובי וסגל יצרו וכתבו.
בתיאטרון באר שבע
2017 - אקסטרא לארג': תיאטרון באר שבע לילדים ולנוער. במאי: כפיר אזולאי
בתיאטרון הנפש
2022 -פרויקט הרשימה: (ע"פ "הרשימה" ו"קסם הרשימה" מאת יובל אברמוביץ') במאי: עידן עמית.
חיים אישיים
ב-6 בדצמבר 2016 פורסם שיעקובי נפרד מהשחקנית טלי אורן, לה היה נשוי במשך 13 שנים, במהלכן נולדו לזוג שני ילדים. אך בשנת 2017 השניים חזרו והם מתגוררים יחד בתל אביב.
אינטרגרף
אינטרגרף פועלת באמצעות שתי חטיבות  Process, Power & Marine) PP&M) ו- Security, Government & Infrastructure) SG&I)
אודות החברה
החטיבה אשר אחראית על מרכז הפיתוח בישראל, (Process, Power and Marine) אחראית על פיתוח תוכנות למהנדסים וטכנאים שמתכננים ומתחזקים אתרים ומפעלים בתעשיות כגון: כימיה, זיקוק, תרופות ופרפומריה, מזון, יצור חשמל, בניית אניות ועוד. החטיבה מחלקת את עצמה לשלוש תתי-מחלקות: תלת מימד (3D), דו מימד (2D) וניהול מידע (Information management). הראשונה והשנייה עוסקות במודל תלת/דו־ממדי של המפעל, השלישית עוסקת בניהול המידע של המפעל, כולל העברת מידע בין האפליקציות השונות. כל מוצרי החטיבה משתייכים למשפחת מוצרי SmartPlant. הנהלת החטיבה ממוקמת בארצות הברית, בעיר האנטסוויל באלבמה. לחברה כ-70 סניפים בעולם.
חטיבת Security, Government & Infrastructure מספקת פתרונות מבוססי גאוגרפיה עבור גופי ממשל, צבא ומודיעין, ביטחון פנים ואבטחה, תשתיות רשת (תקשורת, חשמל, גז ותשתיות רטובות). הפורטפוליו כולל מוצרי מדף לתחום ה-GIS, חישה מרחוק ופוטוגרמטריה, מוצרי שרת, מוצרים שולחניים ופתרונות ניידים עבור טאבלטים וטלפונים חכמים.
מוצרי החברה
SmartPlant Electrical- חברות ההנדסה משתמשות בתוכנה לצורך תכנון רשת החשמל במפעל, החל מנקודת האספקה הראשית של המפעל ועד לצרכני החשמל כגון מנועים חשמליים, מחממים, ותאורה. לאחר גמר התכנון, מערכת המידע החשמלית שתוכננה באמצעות התכנה ונשמרה בבסיסי נתונים, נמסרת לקבלנים לצורך הקמת החשמל במפעל ולאחר מכן נמסרת למפעלים להמשך תחזוקה ועדכונים.
SmartPlant P&ID-הוא כלי המשמש ליצירת תזרימי תהליך "אינטליגנטיים" על ידי הזנת בסיסי המידע בנתוני המתקן. תזרים התהליך מרכז את המידע החיוני על המתקן ומבוסס על כללי תכנון וקווים מנחים, על ידי כך מסייע בשיפור איכות התכנון, עקביות המידע וציות לסטנדרטים. בעזרת העבודה בתוכנה מתקצר זמן התכנון על ידי ריכוזיות של המידע, ציות לכללי תכנון, ובדיקות אוטומטיות אונליין. SmartPlant Instrumentation- היא תוכנה שנועדה לסייע למשתמש בתכנון ותחזוקה של כל שלב במחזור החיים של הנדסת מערכות מפעל כגון בנייה אחזקה ומודרניזציה בהתמקדות על המכשור והחיווט החשמלי מהשדה וחדר הבקרה וחזרה. SPI הוא הכלי המוביל בשוק לפתרונות מיכשור המסייע במניעת כשלים במפעל על ידי ניהול ושמירת מידע בנושאי מכשור ובקרה.
SmartPlant Explorer- הוא פתרון לתצוגת דוחות וחיפוש מידע.בנוסף, הוא מאפשר ניהול הרשאות לצפייה בנתונים. המוצר מאפשר ניתוח והצגת מידע בזמן אמיתי ובצורה קלה ומהירה ומאפשר ניווט בין התוכנות השונות.
נייתן פיליון
נייתן פיליון (באנגלית: Nathan Fillion; נולד ב-27 במרץ 1971) הוא שחקן ומדבב קנדי-אמריקאי. ידוע בעיקר בשל כיכובו בסדרה "קאסל" בתור ריצ'רד קאסל ובכיכובו בסדרה "טירון" בתור ג'ון נולן.
ביוגרפיה
פיליון נולד באדמונטון, אלברטה שבקנדה. שני הוריו עסקו בעברם כמורים לספרות. יש לו אח גדול בשם ג'ף. לאחר סיום לימודיו התיכוניים למד פיליון באוניברסיטת אלברטה. לדברי פיליון הוא צאצא של רב-אלוף ג'ובל ארלי מצבא הקונפדרציה.
מאז 1997 יש לו גם אזרחות אמריקאית, בנוסף לאזרחות הקנדית שלו מלידה.
קריירה
בתחילת שנות התשעים השתתף פיליון במספר הפקות בתיאטרון עד שהחליט לעבור להתגורר בניו יורק בשנת 1994. לאחר מכן החל לשחק באופרת הסבון "לחיות את החיים" ובשנת 1996 היה מועמד לפרס אמי על משחקו. ב-1997 עזב את הסדרה כדי להשיג תפקידים אחרים.
לאחר מעברו ללוס אנג'לס החל לשחק בסדרה "שניים ועוד אחת" בתפקיד ראשי לצדו של השחקן ראיין ריינולדס. ב-1998 לוהק לסרט "להציל את טוראי ריאן". ב-2001 השתתף בתוכנית "המלך היל". בשנת 2002 שיחק בתפקיד ראשי בסדרה "פיירפליי" למרות ביטול הסדרה לאחר עונה אחת בלבד היא עובדה לסרט קולנוע בשם "סרניטי" שיצא בשנת 2005. בשנת 2003 הופיע בתפקיד אורח בעונה האחרונה של הסדרה "באפי ציידת הערפדים". הוא הופיע בפרק אחד של סדרת הטלוויזיה "ברוקלין תשע-תשע".
בסוף שנת 2006 חתם פיליון על חוזה עם חברת פוקס וקיבל תפקיד בסדרה "דרייב". בשנת 2007 חזר בהופעת אורח לתפקידו באופרת הסבון "לחיות את החיים" לכבוד הפרק ה-10,000. באותה שנה החל לשחק בסדרה "עקרות בית נואשות".
ב-2008 שיחק בפרויקט אינטרנטי "בלוג השירה בציבור של ד"ר הוריבל" (מיני-סדרה קומית מוזיקלית), פיליון גילם את קפטן האמר.
במרץ 2009 החל פיליון לשחק בתור ריצ'רד קאסל בסדרה "קאסל" של רשת ABC. חודשיים לאחר מכן אושרה עונה שנייה לסדרה. פיליון היה מועמד לפרס סטלייט על משחקו בסדרה. הסדרה הסתיימה בשנת 2016.
מאז 2011, מדבב ברוב סרטי האנימציה של DC קומיקס את גרין לנטרן/האל ג'ורדן: "Green Lantern: Emerald Knights", "Justice League: Doom", "Justice League: The Flashpoint Paradox", "Justice League: Throne of Atlantis", "The Death of Superman", "Reign of the Supermen".
אתר האינטרנט BuddyTV הכתיר אותו במקום העשירי ברשימת הגברים הסקסיים ביותר בטלוויזיה לשנת 2009. בשנת 2010 הגיע למקום ה-19 שנה לאחר מכן ירד למיקום ה-20. ובשנת 2012 דורג במקום ה-39. ב-2013 נשאר במקום ה-39 ברשימה. בשנת 2014 ירד בדירוג למקום ה-74 ושנה לאחר מכן למקום ה-90.
החל מ-2018, פיליון מככב בסדרת הטלוויזיה מבית ABC "טירון" בתור ג'ון נולן.
In the Garden of Venus
In the Garden of Venus (בעברית: בגן נוגה) הוא אלבום האולפן השישי של הצמד הגרמני מודרן טוקינג, שיצא לאור ב-30 בנובמבר 1987, בהוצאת הנסה רקורדס. בשל חוסר קידום, האלבום לא הצליח לשחזר את ההצלחה המסחרית של האלבומים הקודמים של הצמד. In the Garden of Venus הוא גם האלבום האחרון של הצמד לפני הפירוק הרשמי הראשון של מודרן טוקינג ב-1987. עם זאת, הצמד התאחד ב-1998 והוציא את אלבום הקאמבק, Back for Good.
הסינגל היחיד מהאלבום, "", הגיע למקום ה-30 במצעד הסינגלים הגרמני.
כלי אבידוס
כלי אבידוס (באנגלית: Abydos Ware) היא קבוצת כלי קרמיקה ייחודית מתחילת האלף ה-3 לפנה"ס. הקבוצה כוללת בעיקר פכים, פכיות ומיעוט קנקנים מטיפוס מסוים. כלים מקבוצה זו נמצאו באתרים בארץ ישראל בשכבות ארכאולוגיות מתקופת הברונזה הקדומה ב' וג' במצרים באתרים מהשושלת הראשונה, כלים ממשפחה זו נמצאו גם באתרי סוריה. מקור שמה של קבוצת הכלים נלקח מהאתר הארכאולוגי בו נמצאו לראשונה, אבידוס במצרים העליונה. הכלים משמשים מאובן מנחה לתקופה זו באתרים הארכאולוגים בארץ ישראל. משפחת הכלים אינה קיימת בתקופה אחרת, ומציאתה באתר ארכאולוגי מהווה אינדיקציה לשייכות השכבה בה נמצאו כלים ממשפחה זו לתקופה זו.
הכלים התגלו לראשונה בתוך קברים של מלכים ושרים מהשושלת הראשונה. החופרים באתר זיהו כבר בעת החפירות שמשפחת הכלים מקורה לא במצרים, במחקר עלה שהכלים שימשו כמיכלים למשלוח תוצרת נוזלית כגון, תמרוקים, שמנים ריחניים או רפואה. מוצרים אלה שימשו את המעמד השליט במצרים והם הונחו בתוך קברי השליטים כדי שישמשו אותם אחר המוות.
הכלים החלו להופיע במכלולי קרמיקה בתקופת מלכותו של המלך המצרי ג'ר, המלך השלישי בשושלת הראשונה (2900/2950 לפנה"ס). השערת החוקרים לגבי ארץ המוצא של הכלים היא שהם יוצרו בארץ ישראל. בדיקות כימיות של הרכב הטין מהם יוצרו כלי המשפחה שנמצאו במצרים ובארץ ישראל מצביעות על זהות כמעט מוחלטת.
מאפייני משפחת הכלים
המשפחה כוללת את טיפוסי הכלים: פכים, פכיות וקנקנים מטיפוס מסוים. הכלים בעלי עצוב אלגנטי ונאה, שהוכנו מטין שהוכן היטב. חלקם עשויים באובניים וחלקם עבודת יד, הכלים עברו צריפה באיכות מעולה. רוב הכלים מחופים בחיפוי אדום ממורק, מיעוטם מעוטרים בחלקו העליון של הכלי בדגמים של נקודות, קשתות משולשים וחצאי עיגולים שנעשו בעזרת צבע אדום כששגוף הכלי עצמו בהיר.
אחד הכלים הנפוצים במשפחה זו הוא פך אבידוס, כלי קטן גובהו בין 32-24 ס"מ, רוחב בטן 16-10 ס"מ, מראה אלגנטי, בעל בסיס שטוח, עם דופן עגולה עם קער בתחתית לפני התחלת הבטן, בעל צוואר צר מאוד באורך 4-3 ס"מ, לרוב בעל ידית אוזן אחת המחוברת משפת הכלי לכתף הכלי (דופן העליונה של גוף הכלי), לעיתים בעל שתי ידיות. לפעמים בנוסף לידית האוזן הגדולה יש גם שתי ידיות אוזן קטנות על בטן הכלי.
תפוצת המשפחה
כלים ממשפחה זו נמצאו בארץ ישראל באתרים שונים בהם תל ערד שהוא אתר חשוב בחקר משפחת הכלים הזאת. כלים אלה נעדרו לחלוטין משכבה IV (תקופת הברונזה הקדומה א) בערד שהיא השכבה הקדומה להקמת העיר, ואילו בשכבה III השייכת לתקופת הברונזה הקדומה ב', התקופה בה ערד הופכת לעיר, נמצאו כלים רבים ממשפחה זו. בנוסף נמצאו הכלים בתל לכיש, תל גזר, תל אל-פארעה (צפון), תל מגידו תל בית ירח, תל בית שאן, תל יריחו, העי, תל א-נצבה, בית סחור. במצרים נמצאו כלים ממשפחה זו באבידוס שבמצרים העליונה, לאהון, סקארה, טרח'אן, אבו סיר כולם במצרים התחתונה. בנוסף מצאו כלים אלה בבאב א-דראע שבעבר הירדן, גבל בסוריה ואתרים נוספים.
עמדת ירי
עמדת ירי היא על פי רוב מחפורת או חלק ממערכת חפירות בגודל המתאים לפחות ללוחם אחד על כלי נשקו, אשר נועדה לספק ללוחם הגנה משופרת ושדה אש יעיל. עמדות ירי מבודדות נקראות גם "שוחת שועל" (foxhole). עמדות ירי מבודדות נבנות בעיקר כאשר יש צורך בבניה מהירה של מערך הגנה בשטח פתוח אשר עני במכשולים טבעיים. השימוש הנרחב הראשון בהיסטוריה בעמדות ירי כאלו נעשה במערכה בצפון אפריקה במלחמת העולם השנייה.
העמדה, החפורה ברובה מתחת לפני הקרקע או מוגבהת מעט מעליה מעניקה הגנה ללוחמים הנמצאים בתוכה מפני רסיסים ומקטינה את חשיפת הלוחמים לאש נגדית. שדה האש המשופר נגזר מבחירת מיקום העמדה, ובדרך כלל מבנה העמדה יוצר תנאים נוחים להפעלת הנשק, כגון מיקום נסתר לחצובה, משטח נוח להשענת רובה או כל נשק אחר, מקום מסודר ונגיש לתחמושת נוספת.
עמדת ירי ניתנת להכנה על ידי חיילים לא מיומנים בתנאי שטח: ההתחפרות בקרקע מתבצעת על ידי את חפירה, והגבהת העמדה מתבצעת במקרים רבים על ידי שקי חול, מיגון הזמין גם בתנאי שטח וללא צורך בשימוש בציוד מכני הנדסי.
הורשיו סימור
הורשיו סימור (באנגלית: Horatio Seymour; 31 במאי 1810 - 12 בפברואר 1886) היה פוליטיקאי אמריקני. הוא היה מושל ניו יורק ה-18 בין השנים 1853 ו-1854, ושוב בין השנים 1863 ו-1864. הוא היה מועמדה של המפלגה הדמוקרטית לנשיאות במהלך הבחירות של שנת 1868, אולם הפסיד בבחירות למועמד הרפובליקני, הגנרל לשעבר יוליסס ס. גרנט.
עמדת ירי
בשימוש בציוד הנדסי, נבנות עמדות ירי שיכולות לשמש גם לנשק כבד יותר כגון תותח ללא רתע, ואף לטנקים.