cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
קוריינטס (פרובינציה)
היסטוריה
בהמשך המאה ה-19, ולמעשה גם עד ימינו, שלטה בפוליטיקה המקומית משפחת רומרו-פֶריס, שבבעלותה מטעי טבק גדולים בפרובינציה.
דמוגרפיה
בשנת 2001 התגוררו בקוריינטס כ-930 אלף נפש. מבחינה מינהלית, מחולקת הפרובינציה ל-25 דפרטמנטוס. הערים הגדולות בקוריינטס הן:
כלכלה
בדומה לפרובינציות אחרות בצפון ארגנטינה, כלכלתה של קוריינטס אינה מפותחת במיוחד. ב-2006 עמד התמ"ג בפרובינציה על 4.2 מיליארד דולרים, שהם כ-4,540 דולר לנפש, כמחצית מהשיעור הממוצע בארגנטינה.
חקלאות מהווה כ-15% מהתוצר. עיקר הגידולים כוללים הדרים, טבק, אורז, תה, כותנה וז'רבה מאטה (העלים המשמשים את משקה המאטה). 1,400 קמ"ר של יערות אורן ואקליפטוס משמשים את תעשיית השעם. התעשייה המובילה בפרובינציה היא תעשיית הטבק, שמספקת כ-45% מההכנסות בפרובינציה, ואחריה תעשיות המזון (30%) והטקסטיל (16%).
בפרובינציה נמצא גם סכר ז'אסירטה (Yacyretá) שעל נהר הפרנה, המספק חשמל הן לארגנטינה והן לפגרוואי, באמצעות אנרגיה הידרואלקטרית.
קוריינטס אינה מהיעדים התיירותיים הבולטים במדינה, אך הביצות באסטרוס דל איברה מושכות מספר הולך וגדל של מבקרים, בעיקר לשם תיירות אקולוגית וצפרות.
Pixel Buds
Pixel Buds הן אוזניות אלחוטיות שפותחו ומשווקות על ידי גוגל. הן הושקו ב־4 באוקטובר 2017 באירוע ההשקה של "Made By Google" וניתן היה להזמין אותן מראש מחנות Google באותו היום. מובנית בהן ה־Google Assistant, הסייעת הווירטואלית של גוגל, והן בעלות תמיכה ב־גוגל תרגום.
מאפיינים
המאפיין המיוחד של Pixel Buds הוא הכללתם של Google Assistant, העוזרת הקולית של גוגל. זה מאפשר להן לתרגם שיחות בזמן אמת, בין תכונות סטנדרטיות אחרות כמו חיפוש באינטרנט וקישוריות מדיה. הן תומכות בתרגום של 40 שפות שונות, אך כיום לא בעברית.
ביקורת
קבלת ה־Pixel Buds הייתה לרוב שלילית, כאשר חלק גדול מהביקורת כיוון לעיצוב הנרתיק הגרוע לכאורה. ב-2018 הודיע צוות התמיכה של Pixel Buds כי Google Translate זמין בכל האוזניות המותאמות לאוזניות וטלפונים אנדרואיד, והרי אין זה מאפיין המיוחד ל־Pixel Buds של גוגל.
אלעזר לעוו
רבי אלעזר לעוו (ה'תקי"ח, 1758 – כ"ז בשבט ה'תקצ"ז, 2 בפברואר 1837) היה רב במוראביה ובוהמיה ובסוף ימיו בהונגריה. מחבר ספרים פורה, נודע בספר השו"ת שלו, שמן רוקח.
ביוגרפיה
נולד בוודיסלב ללאה רייצא בת הרב שמואל כ"ץ מלאסק ולרב אריה לייב לעוו בנו של רבי פנחס זליג לעוו רבה של לאסק ומחבר ספר "עטרת פז". הוא נקרא על שם סבו הרב אלעזר מוכיח, שנקרא כך על שם סבו רבי אלעזר מזלוטשוב אביו של רבי יחיאל מיכל מנמירוב.
נשא בגיל צעיר מאוד את יטלה יוטה בת הרב יואל שהיה חתנו של רבי יהודה אריה לייב קאליש אב"ד אמסטרדם ומחבר "גור אריה", ולאחר נישואיו נסע ללאסק לשימוש חכמים אצל סבו, הרב פנחס זליג שהיה הרב המקומי. בהיותו בן 17 בלבד נבחר לכהן כרבה של עיר הולדתו ודיסלב וכראש בית הדין המקומי. שלוש שנים לאחר מכן (ה'תקל"ח, 1778) נבחר לכהן כרבה של העיר פילץ הסמוכה לקרקוב וכיהן בתפקידו זה כעשרים שנה. בשנת 1792 נפטרה אשתו הראשונה ושנה לאחר פטירתה נישא בשנית לרבקה אסתר בתו של הרב יצחק אברהם כ"ץ (ר' אבא'לה רקובר) רבה של פינטשוב ומחבר "כתר כהונה". גיסו ומחותנו היה הרב חיים מאיר זאב זלנפריינד, רבה של סעליש.
בתקופת כהונתו בפילץ התרחשה חלוקת פולין, ואזור קרקוב שהיה מתחילה מסופח לוורשה עבר לשליטה אוסטרית. מסיבה זו, את ספרו הראשון "סמא דחיי" הדפיס בוורשה ואילו את יתר ספריו הדפיס בווינה בירת אוסטריה.
הרב מרדכי בנט מניקלשבורג המליץ עליו לכהונת רבה של טריטש במוראביה לאחר שמינויו של החתם סופר לרב העיר נכשל בשל התנגדות אנשי עירו מטרסדורף לעזיבתו. כחלק מתנאי העסקתו ברבנות טריטש, החזיקה הקהילה המקומית ישיבה עבורו והוא התפנה לכתיבת ספריו. שנים מאוחר יותר נשא בנו של הרב בנט, הרב ישעיה בנט את בתו של הרב לעוו לאשה.
ב-1813, ה'תקע"ג, עבר לרנשבורג שבבוהמיה והתמנה כרבן של שלוש הערים: רנשבורג, פלזן וגלטוי . מתחילה פעל החתם סופר למנות במקומו בטריטש את חותנו רבי עקיבא איגר, אז רבה של מרקיש-פרידלנד, אך לאחר שנבחר האחרון לכהן כרבה של פוזנן החלו ראשי הקהילה בטריטש ללחוץ על רבם לשעבר לחזור לכהונתו ואף הבטיחו להחזיק את ישיבתו כלכלית. הוא שב לטריטש בסוף 1815, חנוכה ה'תקע"ו.
ב-1819, ה'תקע"ט, כילתה שרפה גדולה חלקים גדולים מהעיר, ביתו נשרף ובו ספרייתו שהכילה 1,200 כותרים. הוא יצא לדרך נדודים ובשנת 1821 היה לרבה של מיקולוש בהונגריה. ב-1830 עזב את מיקולוש לטובת רבנות העיר סנטוב.
בחורף 1833, ה'תקצ"ג, התעוור ומני אז למד את כל לימודיו על פה מהזיכרון. הוא נפטר בכ"ז בשבט ה'תקצ"ז, 2 בפברואר 1837, ונקבר בסנטוב.
בנו היה הרב בנימין זאב לעוו מווערבוי, ונכדו הוא הרב ירמיה לעוו מחשובי רבני הונגריה במאה ה-19 ומהבולטים ברבני קהילות הסטטוס קוו אנטה.
תיקון הכללי
התיקון הכללי הוא כינוי לקובץ של עשרה פרקי תהילים אשר נבחרו על ידי רבי נחמן מברסלב, כתיקון לפגם הברית. לדעת רבי נחמן, התיקון הכללי מהווה תמצות של ספר תהילים עקב היותו דוגם את כל לשונות השירה שבתהילים (אשרי, ברכה, משכיל, שיר, ניצוח/למנצח, ניגון, תפילה, הודאה, מזמור, הללויה).
עשרת המזמורים הם: ט"ז, ל"ב, מ״א, מ״ב, נ״ט, ע״ז,צ’, ק״ה, קל"ז וק"נ.
התגלות, פרסום, והדפסות התיקון
במספר מקומות מתאר ר' נתן את גילוי התיקון הכללי ופרטיו. (ראו שיחות הר"ן ס' קמא,  לקוטי מוהר"ן רה מהדורת אוסטרהא תקס"ח. וכן  לקוטי מוהר"ן תנינא צב). ה"תיקון הכללי" נדפס לראשונה כספר נפרד בשנת תק"פ – תקפ"א, בהדפסה בביתו של ר' נתן ביד בנו ר' שכנא.
רקע
ביהדות, איסורי עריות נחשבים כחטאים מרכזיים ביותר, בין שלושת האיסורים היחידים שנאמר עליהם "יהרג ואל יעבור". מתוך הסתכלות זו, ראו חז"ל בחומרה גם מקרים של הוצאת זרע לבטלה שלא במתכוון, כגון אוננות, מקרה לילה ובמקרים מסוימים אף שפיכה מוקדמת, כחטאים הראויים לתיקון. לדברי הגמרא, הרעיון הטמון בכך הוא כי אין הוצאת זרע לבטלה הבאה לגמרי במקרה:
ומסביר רש"י, כי קביעה זו לגבי משמעות הדין של "ונשמרת מכל דבר רע", נובעת מהסמיכות לפסוק הבא אחריו (שם, ) :. הסבר על הדברים הביא רבי יהודה החסיד:
איסור זה של הרהור עבירה העלולים לגרום לקרי לילה, נחשב על ידי רוב הראשונים כאיסור מדאורייתא. על פי פוסקים רבים, מקרה הלילה אינו רחוק בחומרתו מאוננות. ספר הזוהר אף מחמיר בהסתכלותו על הוצאת זרע לבטלה ורואה בה כעבירה שאין עליה כפרה. על מנת למנוע מקרי לילה הובאו בהלכה הנחיות לסוגי המאכלים הראויים להאכל בלילה על מנת שלא יגרמו לריבוי שפיכה.
כשהגיע רבי נחמן מברסלב, וזכה לגלות דעת של רחמנות, אמר : "הייתי כדאי לרדת לעולם רק כדי לגלות תיקון זה" הכלול מאמירת עשרה מזמורי תהלים - שזכו לשם "התיקון הכללי".
התיקון הכללי בחסידות ברסלב
מאז פרסומו על ידי רבי נחמן מברסלב, השתדלו חסידי ברסלב לומר רבות את התיקון ויש מהם שהקפידו לאומרו על בסיס יומי. הם הדפיסו אותו במהדורות שונות, וצירפו אותו לרוב המהדורות של ספרי החסידות. אמנים הלחינו והקליטו את התיקון הכללי, כשהגרסה המפורסמת ביותר היא האלבום שהלחין, עיבד והפיק אודי דמארי בביצועו של ארז יחיאל. גרסה זו חולקה חינם וללא מטרות רווח אישי בידי חסידי ברסלב והופצה ברחבי הארץ במספר רב של עותקים.
בשנים האחרונות רבנים שונים תמכו בקריאת התיקון הכללי, בהם:
לך אלי תשוקתי
לְךָ אֵלִי תְּשׁוּקָתִי הוא פיוט אשר חיבורו מיוחס לרבי אברהם אבן עזרא בן המאה ה-12. במהלך הדורות יוחס הפיוט גם לרבי יהודה הלוי אולם לפי דעת המחקר מחברו של הפיוט הוא ר' אברהם אבן עזרא..
פיוט זה נאמר ביום כיפור על ידי כל הקהל כאיש אחד, על ידי החזן וקהל המתפללים לסירוגין או על ידי החזן בלבד. נהוג לומר את הפיוט בישיבה (אף על פי שהוא ממלא את מקומו של הווידוי, ועל פי ההלכה יש לעמוד בשעת אמירת הווידוי, ואכן יש שהצריכו מטעם זה לומר את הפיוט בעמידה).
זמני אמירת הפיוט
פיוט זה נוהגים לומר מרבית הספרדים ויהודי תימן בפתיחת סדר תפילת ערבית של יום הכיפורים, וזאת משום שבנוסף להיותו מעורר את נפש האדם לכמיהה וערגה אל אלוהיו וזכירת יום המיתה, הוא מכיל בתוכו התוודות על חטאי האדם, אותם הפיוט מונה על פי סדר האלפבית, כדרך שעושים בוידוי. על ידי כך יוצאים המתפללים ידי חובת הפוסקים הסוברים שצריך להתוודות אחר האכילה בתום הסעודה מפסקת (בני עדות אשכנז יוצאים ידי חובתם על ידי אמירת "תפילה זכה"). העמדה המובעת בפיוט, של וידוי הנובע מאהבת ה', השתוקקות וערגה, חריגה בין פיוטי הווידוי.
ישנם שאמרו פיוט זה בדקות האחרונות לחייהם, כחלק מהווידוי הנאמר אז, ויש הנוהגים לאומרו בשעת לווית המת.
יש מקפידים שלא לומר את החרוז "ואנסך דמעי לך" אם אין עיניהם זולגות דמעות בעת האמירה.
הפיוט במוזיקה המודרנית
מלבד הלחנים המסורתיים לפיוט זה, ישנם לחנים מודרניים המושרים על ידי יוצרים בני-זמננו, כמו מאיר בנאי, יוני גנוט, יאיר גדסי, ישי ריבו, ואודי דוידי.
לשיר חובר ריקוד עם בידי הכוריאוגרף שלמה ממן ומבוצעת על ידי הזמר סגיב כהן.
ספר הפרשיות של שרלוק הולמס
ספר הפרשיות של שרלוק הולמס (באנגלית: The Case-Book of Sherlock Holmes) הוא אוסף הסיפורים הבלשיים האחרון שנכתב על ידי ארתור קונאן דויל. הוא פורסם לראשונה ב-1927, ומכיל סיפורים שפורסמו בין 1921 ל-1927.
שם האוסף
המהדורה הבריטית הראשונה והמהדורה האמריקנית הראשונה של האוסף פורסמו ביוני 1927. אולם, השמות שלהן היו שונים. השם של המהדורה הבריטית הכיל מקף בין שתי המילים הראשונות ואילו זה של האמריקנית לא הכיל.
בלבול נוסף באשר לשם הספר נגרם כאשר במהדורות מאוחרות יותר הוא נקרא The Casebook of Sherlock Holmes (כאשר Casebook היא מילה אחת).
רשימת הסיפורים
במהדורה הכרונולוגית הראשונה סדר הסיפורים היה כך:
ליגת העל האיראנית
ליגת העל האיראנית (בפרסית: لیگ برتر فوتبال ایران) היא ליגת הכדורגל הבכירה באיראן. זו ליגה אחת מתוך כמה גילגולים בהיסטוריה של הליגה האיראנית. בנוסף קיימות באיראן גם ליגות נמוכות יותר כמו הליגה האיראנית הראשונה, והליגה האיראנית השנייה.
לפני שנות השבעים לא הייתה באיראן ליגת כדורגל רשמית אלא רק אליפויות ערים. אסתקלאל טהראן ופרספוליס היו שתי הקבוצות האהובות בשנות השישים ושמרו על הפופולריות שלהם גם בהמשך. שהאין, אסתקלאל טהראן ופאס טהראן זכו בכל אליפויות טהראן באותן שנים.
ב-1972 נוסד גביע ג'אמשיד. הגביע איחד בין כל הקבוצות במדינה אבל קבוצות מטהראן, במיוחד פרספוליס ואסתקלאל טהראן השתלטו על הליגה. ב-1978 בגלל המהפכה האיראנית הופסקה פעילות הליגה.
לפני 1970
בשנים אלו לאיראן לא הייתה ליגה לאומית רשמית מטעם ההתאחדות. רוב המועדונים התחרו באליפויות מקומיות של האזור או המחוז שלהם. לכן אלופת ליגת העל של טהראן, בה שיחקו רוב הקבוצות החזקות במדינה, נחשבה גם לאלופת איראן. לאחר שהצליחו בליגת העל הטהראנית, שהאין טהראן וטאג' (שידועה כיום בשם "אסתקלאל"), היו הקבוצות הפופולריות ביותר במדינה, לצד דראיי ופאס טהראן.
הליגה המקומית
בשנת 1970, נוצרה "הליגה המקומית". בפעם הראשונה הליגה כללה מועדונים משלל מחוזות ואזורים באיראן וכלל את: ספאהאן מאספהאן, והקבוצה הפופולרית ממזרח אזרבייג'ן, טרקטור. האלופה הרשמית הראשונה באליפות המדינה האיראנית תחת ההתאחדות היא טאג', שניצחה 1-2 את פאס טהראן בגמר וזכתה באליפות בעונת 1970/1971. האירועים שהתרחשו בחצי הגמר בעונה זו בין טאג' לפרספוליס, החלו את היריבות בין הקבוצות (שקיימת עד היום). בגרסה השנייה של אליפות הליגה המקומית זכתה פרספוליס את פאס טהראן.
גביע ג'אמשיד
לאחר שנתיים בהם הליגה המקומית צברה תאוצה, החליטה פדרציית הכדורגל האיראנית לייסד גביע חדש שיהיה הוא גביע האליפות האיראני, בדומה למה שהחל להתרחש באירופה. שם הגביע היה טאקהט ג'משיד, על שם העיר המקראית של הממלכה האחמנית "תאחתה ג'משיד", מקור העיר שכיום שמה הוא פרספוליס.
גביע זה כלל 12 קבוצות בעונתו הראשונה, 1973/1974. קבוצת פרספוליס הייתה הראשונה שזכתה בגביע זה, שסיימה 2 נקודות מעל הסגנית טאג'. לפני תחילת עונת 1974/1975 הליגה הוגדלה ל-16 קבוצות. קבוצת טאג' (כיום אסתקלאל), זכתה בגביע זה לראשונה בעונה זו, לאחר שהקדימה את פרספוליס. בעונת 1975/1976 זכתה פרספוליס שוב באופן מרשים, לאחר הופעות מרשימות של עלי פרבין, שנחשב ל"אגדת כדורגל" באיראן, והקדימה את הומא. בשתי העונות הבאות זכתה פאס טהראן תחת המאמן חסאן חביבי, כשהיא מקדימה פעמיים את פרספוליס החזקה. בתקופה זו הפך גביע ג'אמשיד לאחד התחרויות הפופולריות והחזקות באסיה, כאשר הצלחתה של הנבחרת האיראנית מעידה על כך שהיא זוכה 3 פעמים ברצף בגביע אסיה בכדורגל בשנים 1968, 1972 ו-1976. העונה האחרונה של גביע זה הייתה עונת 1978/1979, שהופסקה בעקבות המהפכה האיראנית שהתרחשה בתחילת 1979, כאשר שחבאז מובילה את הטבלה אחרי 12 מחזורים, ומקדימה את פרספוליס וטאג'.
תקופת המהפכה האיראנית בשנות ה-80
עקב המהפכה האיראנית, ולאחר מכן מלחמת איראן–עיראק גביע ג'אמשיד הפסיק את פעילותו לאלתר, וגם הליגות הנמוכות תחתיו הופסקו באופן רשמי, אם כי התרחשו מדי פעם באופן לא מאורגן. לכן אלופת מחוז טהראן, שוב, נחשבה בעיני רבים ל"אלופת איראן" של תקופה זו, אולם ההתאחדות האיראנית עד היום מסרבת להכיר באליפויות מקומיות אלו, כאליפויות מדינה רשמיות.
ליגת קודס וליגת אזאדגאן
בשנת 1989, חזר הכדורגל הלאומי הרשמי האיראני לפעילות אחרי כעשור, והתקיימה תחרות חד-עונתית חדשה בשם "ליגת קודס", בה זכתה קבוצת אסתקלאל (שבעבר נקראה "טאג' "), שהקדימה את פרספוליס הבולטת, לאחר שבפעם הראשונה מזה עשור שהליגה הושלמה.
ב-1991 נוסדה תחרות חדשה בשם "ליגת אזאדגאן" כליגה העליונה במערכת הכדורגל האיראנית. שם הליגה "אזדגאן" משמעותו בפרסית "משוחרר", ושם זה ניתן על מנת לכבד את שבויי המלחמה ששוחררו לאחר סיום המלחמות באזור.
עונת 1991/1992 הייתה הראשונה של ליגת אזדגאן בה זכתה פאס טהראן. מספר הקבוצות בליגה גדל משנה לשנה, כאשר פאס טהראן וסאיפא שולטות בליגה בארבע השנים הראשונות. פאס טהראן ואסתקלאל טהראן השתתפו באליפות אסיה לקבוצות בתחילת שנות התשעים. מ-1995 עד 2001 שלטו שני מועדונים בליגה: אסתקלאל טהראן ופרספוליס, לשני המועדונים היו את השחקנים הטובים ביותר באיראן, נבחרת איראן, שהורכבה מעיקר משחקני שני המועדונים שהיו בעלי מחלקות נוער טובות, זכתה גם היא להצלחה באסיה.
ליגת העל האיראנית
בתחילת שנות האלפיים פדרציית הכדורגל האיראנית החליטה ליצור ליגת כדורגל מקצוענית חדשה. בשנת 2001 נוסדה ליגת העל האיראנית שנקראה "ליגת הפרו של המפרץ הפרסי" שהחליפה את ליגת אזאדגאן שהייתה עד אז הליגה הבכירה באיראן. עם הקמתה של הליגה הכדורגל באיראן התחיל להיות ברמה של כדורגל מקצועני: נבנו אצטדיונים גדולים יותר, השחקנים קיבלו משכורות, וקבוצות מחוץ לטהראן, כגון, פולאד וספאהאן הפכו למועדונים הטובים במדינה. לאחר הקמת הליגה ליגת אזאדגאן הפכה להיות הליגה השנייה בחשיבותה במערכת הליגות באיראן. הליגה כללה 14 קבוצות בשתי העונות הראשונות אך לאחר מכן המספר גדל ל-16 ול-18. המועדון הראשון שזכה בליגה היה פרספוליס שהובילו רק בנקודה אחת על אסתקלאל טהראן בסיום המחזור האחרון, לאחר 25 מחזורים אסתקלאל הובילו אבל במחזור האחרון המועדון הפסיד 1-0 למאלבן ופרספוליס ניצחו באותה תוצאה את פאג'ר ספאסי במשחק ביתי.
קבוצות הליגה
קבוצות הליגה לעונת 2022/2023:
מלכי השערים בכל הזמנים
נכון ל-25 באוגוסט 2022
ספר הפרשיות של שרלוק הולמס
מידע נוסף
ספר זה מכיל שלושה סיפורים שאינם כתובים מנקודת מבטו של דוקטור ווטסון, כפי שנכתבו רוב סיפורי הולמס האחרים. "פרשת אבן המזארין" מסופר בגוף שלישי, כיוון שהוא היה עיבוד של מחזה שבו לווטסון היה תפקיד קטן מאוד. "פרשת החייל הלבן" ו"התעלומה של רעמת האריה" מסופרים מנקודת מבטו של הולמס, כאשר האחרון מתרחש לאחר פרישתו של הולמס.
ישנם חובבי הולמס המתייחסים לסיפורים הללו כאל הסיפורים הפחות טובים בקאנון. הסיפורים הללו נכתבו בתקופה שבה דויל היה שקוע באהבתו החדשה לספיריטואליזם וסיאנסים, והוא התעניין פחות בהמשך הכתיבה של סיפורי הולמס ואף התייחס אליהם כאל מטרד. הספר פורסם 40 שנה לאחר צאתו לאור של הספר חקירה בשני (הספר הראשון שכתב דויל), ותשומת לבו של דויל כבר לא הייתה מרוכזת בהולמס.
סחר בנשים בישראל
סחר בנשים בישראל מתקיים במטרה להעסיקן בזנות. על פי רוב מתבצע הסחר בנשים שאינן אזרחיות ישראל, ושהובאו בהונאה לישראל. סחר הנשים בישראל הוא חלק ממגמה עולמית רחבה יותר של סחר למטרות זנות, שבו נשים מגויסות, לרוב במרמה ובמקרים רבים תוך אלימות קשה, לעבודה בזנות.
בישראל קיים מטה המאבק בסחר בנשים.
סחר בנשים דרך גבול מצרים
הסחר בנשים בישראל במתכונת של הסתננות דרך גבול ישראל-מצרים התקיים מראשית שנות ה-90 של המאה ה-20. תופעת הסחר בנשים החלה להיות נפוצה עקב תהליכים גלובליים, כגון התפרקות ברית המועצות, שהובילו לתוצאות כלכליות וחברתיות שהשפיעו על הביטחון הסוציאלי של מיליונים, עד לכדי איום על פרנסתם וקיומם. נוסף על כך, התמוטטו רשתות התמיכה החברתיות בארצות הגוש הקומוניסטי לשעבר, יחד עם חקיקה ואכיפה מועטות כנגד סחר בבני אדם בארצות רבות, ובהן ישראל. לפיכך, הגירה נובעת בעיקר ממצוקה כלכלית ומרצון לשרוד. אדישות רשויות האכיפה והציבור בארצות אלה מאפשרות את שגשוג הסחר בנשים למטרת זנות.
נכון ל-2009, מרבית הנשים שנסחרו הועברו לישראל דרך גבול ישראל-מצרים. לרוב הועברו מארץ מוצאן למוסקבה ומשם למצרים. הן הוברחו אל גבול ישראל-מצרים ברכב או ברגל, לעיתים במסעות מפרכים. דווח כי לעיתים הן נאנסו והוכו בדרך על ידי הבדואים המופקדים על ההברחה. עם כניסתן לישראל הן נמכרו לסרסורים; חלקן במכירה פומבית, חלקן במכירה פרטית יותר, וחלקן נכנסו כבר כשהן תחת בעלותו של סרסור אשר מימן את הבאתן.
בישראל עמד המחיר לאישה על סך של בין 4,000 ל-10,000 דולר, המחיר מותנה במראה ובאיכות התיעוד שברשות האישה, בגילהּ, בפגמי עור, בלידות ובניסיון עבר בזנות. ישנם סרסורים שמחוסר תקציב, התחלקו בבעלות על האשה עם סרסור נוסף, כשהרווחים מעבודתה מתחלקים ביניהם. לאחר מכירתן מגיע שלב העסקתן, שבו הדרכונים שלהן כבר לא ברשותן, מה שמהווה מכשול לבריחה אפשרית.
חלק ניכר מהנשים העוסקו בתנאים קשים של התנכרות, צפיפות והרעבה; הן עבדו במשך שבועות רצופים, וניתן להן יום חופש אחד בחודש במקרה הטוב. הן עבדו גם בתקופת הווסת, ובממוצע עבדו 13 שעות ביום. ענף הזנות מגלגל סכומי עתק, שמהם קיבלו הנשים עצמן שכר זעום. חלק מהנשים דיווחו כי סוחרים גבו מלקוח 100 עד 600 ש"ח, כשמתוכן הן זכו ל-20 ש"ח בלבד. אחוז לא מבוטל של נשים לא קיבלו את שכרן כלל. סוחרים וסרסורים נקטו לא פעם בצעדים של הטלת קנסות על הנשים כשהן ביצעו "עבירה" (שעלולה להיות גם לעיסת מסטיק) בסכום מופרז של אלפי דולרים, כשעיקר מטרתם הייתה להימנע מתשלום לנשים או לצמצם אותו.
סחר בנשים החל משנת 2012
משנת 2006 הצטמצם במידה ניכרת מספרן של הנשים הנסחרות שהובאו לישראל. בשנת 2012 דו"ח מחלקת המדינה האמריקאית בנושא ציין את ישראל לחיוב. עם זאת, בשלב זה החל הסחר להופיע שוב, אם כי באופן פחות אלים מאשר בעבר. נכון לשנת 2016, הנשים שעסקו בזנות והובאו מחו"ל היו מבוגרות יותר, הובאו לכאן לפרקי זמן קצרים, האלימות כלפיהן היא נמוכה יותר, הן יכולות להסתובב באופן חופשי ולהרוויח סכומי כסף מסוימים.
בשנת 2018 נמסרה הערכה של המטה למאבק בסחר בנשים ובזנות לפיה אלפי נשים מחבר המדינות ומזרח אירופה נכנסות מדי שנה לישראל כתיירות במטרה לעסוק בזנות. במהלך השנה סורבה כניסתן של 288 נשים ממדינות מזרח אירופה לישראל, לאחר שנחשדו כי בכוונתן לעסוק בזנות - עלייה של 87% לעומת השנה הקודמת. המשטרה חשפה רשת סחר בנשים שהובאו במרמה מבלארוס וציינה שזו אחת הפעולות למאבק בתופעה. תעשיית הזנות בדירות פרטיות בישראל מגלגלת כ-220 מיליון שקלים בשנה.
התמודדות עם תופעת הסחר בנשים בישראל
עד שנת 2000 מדינת ישראל התעלמה כמעט לחלוטין מתופעת הסחר בנשים. במהלך חודש מאי 2000 נחקק בראשונה תיקון לחוק העונשין, שלפיו קיים איסור מפורש על סחר בנשים למטרות זנות. צעד זה נעשה בעקבות דו"ח שפרסם ארגון אמנסטי אינטרנשיונל על אודות הפרת זכויות אדם של הקורבנות. ביולי 2001 פורסם דו"ח של משרד החוץ האמריקני, שבו סווגה ישראל ב"רשימה השחורה" – רשימת מדינות שאינן עומדות במדדים הבסיסיים של החוק האמריקני למאבק בסחר בבני אדם ושאינן פועלות למיגור הסחר בנשים. איומהּ של ארצות הברית לבטל את הסיוע הכלכלי למדינות מרשימה זו הוביל לשינוי במדיניותהּ של ישראל בנוגע לתופעה. כחלק מהשינוי במדיניות החקיקה בישראל עלתה ישראל בדו"ח זה לשנת 2002 מרמה 3 לרמה 2, המעידה על מדיניות טובה יותר, אך עדיין טעונה שיפור.
צעד המשמעותי לתכלול כל הגורמים הממשלתיים להתמודד עם התופעה, נעשה בשנת 2000, על ידי היועץ המשפטי לממשלה, אליקים רובינשטיין, שיזם פנייה לרשויות הנוגעות לעניין וביקש להקים צוות בין משרדי, בראשות נציג משטרת ישראל, שיבחון את ההתמודדות של המדינה עם התופעה, וישמש כצוות מעקב. בין המלצות הצוות, שאומצו על ידי הממשלה, הייתה ההמלצה להקים מקלט לקורבנות הסחר, במסגרת משרד העבודה והרווחה. מקלט זה החל לפעול ב-15 בפברואר 2004, ובמהלך שלוש השנים הראשונות לקיומו הופנו אליו כ-240 נשים.
הכנסת החליטה על הקמת ועדת חקירה פרלמנטרית בראשותה של ח"כ זהבה גלאון. בהיבט הכלכלי-הגלובלי, נקטה הוועדה בשני מהלכים מרכזיים: אפשרות לתביעת פיצויים של אישה הנסחרת לזנות מן הסרסורים, וביקורת על הפחתת הפיקוח של מדינת ישראל.
לפי הערכה של משטרת ישראל, בשנת 2000 היו בישראל כ-3,000 קורבנות סחר למטרות זנות, ואילו בשנת 2009 היו בישראל רק עשרות בודדות של קורבנות, וזאת גם בזכות האכיפה המשטרתית בתחום. בדו"ח של מרכז המחקר והמידע של הכנסת נאמר על שינוי זה: "האכיפה בתחום, שהובילה למספר רב של מעצרים וכתבי-אישום לעומת העבר, הובילה גם לשינוי באופי הסחר בנשים, והוא נעשה גלוי פחות. כתוצאה מכך, גם המאבק בסוחרי נשים למטרות זנות מצריך שינויים. את הירידה במספר הקורבנות שנמצאו אפשר, לפיכך, להסביר בכמה סיבות: צמצום ממדי התופעה; שינויים בדפוס הסחר בנשים, שלא זוהו; ירידה בפעילות האכיפה."
בשנת 2012 עלתה ישראל לדרגה הראשונה בדו"ח משרד החוץ האמריקאי בנושא סחר בבני אדם, המעידה על כך שהיא עומדת בקריטריונים למאבק בסחר בבני-אדם ופועלת למיגור התופעה. עם זאת, הדו"ח מותח ביקורת על קולת הענישה הנהוגה בישראל כלפי סרסורים.
בדצמבר 2018 נחקק חוק איסור צריכת זנות, שעשוי לתרום למאבק בסחר נשים בישראל.
תוכנית לאומית למאבק בסחר בבני אדם 2019 - 2024
ב־13 בינואר 2019, קיבלה ממשלת ישראל את החלטה 4463, שעניינה "תוכנית לאומית למאבק בסחר בבני אדם 2019-2024". התוכנית התייחסה לכל סוגי הסחר בבני אדם, לרבות סחר לזנות, לעבדות ולעבודת כפייה, סחר לנטילת איברים מן הגוף, סחר למטרת הולדת ילד ונטילתו, סחר לביצוע עבירת מין ועוד. מטרת ההחלטה הייתה לגבש דרך פעולה למאבק בתופעת הסחר בבני אדם והעבדות המודרנית.
התוכנית כוללת ארבעה מישורי פעולה – מניעה, הגנה על קורבנות, אכיפה ושיתוף פעולה, והוחלט שבכל אחד מהמישורים תהיה התמקדות בהגנה על קטינים ועל נפגעי העבירה כעקרון ראשון במעלה.
נכון לאוגוסט שנת 2020, לפי "דו"ח מעקב - תוכנית לאומית למאבק בסחר בבני אדם 2019-2024 ותיקון להחלטת ממשלה" מרבית סעיפי ההחלטה לא יושמו כלל.
Tree of Life Web Project
Tree of Life Web Project ("פרויקט עץ החיים") הוא מיזם אינטרנטי רחב היקף הנועד לספק מידע טקסונומי על מגוון החיים על פני כדור הארץ.
שרתי המיזם שוכנים באוניברסיטת אריזונה ובפיתוחו משתתפים אלפי ביולוגים מכל העולם. כל מאמר או מיון באתר עובר ביקורת עמיתים. האתר דוגל במיון פילוגנטי מלא ואיננו משתמש במיון על פי רמות (מערכה, מחלקה, סדרה וכו'), אלא רק בקבוצות טקסונומיות מונופילטיות, אבות משותפים, קלדיסטים וקבוצות אשר נכחדו בעבר.
האתר בנוי כעץ של ממש, אשר ענפיו מייצגים את הקבוצות השונות בעולם החיים. לחיצה על קבוצה טקסונומית מסוימת, תחשוף את תת-הענפים שלה אשר בה ישנם תת-הקבוצות הטקסונמיות של אותה קבוצה. כך ניתן להמשיך ולהעמיק בתוך הקבוצה עד לרמת המין.
רמקול
רמקול (הלחם של המילים "רם" ו"קול") הוא מתמר המשמש להפיכת אותות חשמליים לצלילים שניתן לשמוע.
מבנה
רמקול בסיסי מורכב ממגנט קבוע ומסליל של מוליך חשמלי החופשי לנוע בתוך השדה המגנטי הקבוע של המגנט. אל הסליל מחוברת דיאפרגמה - (ממברנה דקה, צפידה למחצה) בצורה המזכירה חרוט רחב בסיס. שולי הממברנה מחוברים אל מסגרת מתכתית בחיבור גמיש שאיננו מונע את תנועתה. המגנט הקבוע מחובר אל המסגרת המתכתית בחיבור קשיח. כאשר זרם חשמלי עובר בסליל מושרה מתוך הסליל שדה אלקטרומגנטי שעוצמתו וכיוונו יחסיים לעוצמת הזרם החשמלי ולכיוונו. שדה אלקטרומגנטי זה גורם לתנועה של הסליל ביחס למגנט הקבוע הנגרמת מהכוחות הפועלים בין השדה המגנטי הקבוע והשדה האלקטרומגנטי המושרה מתוך הסליל. תנועת הסליל גורמת לתנועה של הממברנה המחוברת אליו, וזו דוחפת את האוויר שמסביבה בכיוון ובעוצמה יחסיים לכיוונו ולעוצמתו של הזרם החשמלי העובר בסליל. מכאן שכאשר הזרם החשמלי העובר בסליל מתנודד, הוא יגרום לתנודה של הממברנה בקצב ובעוצמה התואמים לקצב ועוצמת תנודות הזרם, ולהרעדת האוויר סביב הממברנה. תנודות האוויר המופקות באופן זה הן, בעצם, גלי קול או צלילים.
קיימים גם רמקולים אשר פעולתם מבוססת על פיאזואלקטריות, ולכן אינם זקוקים לסליל או למגנט. רמקולים אלו נפוצים מאוד במכשירים אלקטרוניים זעירים או בהתקנים המיועדים להפקת תדרים גבוהים.
בדרך כלל הרמקול נתון בתיבת תהודה שאליה מקובעת המסגרת המתכתית שלו. לתיבה חשיבות פונקציונלית לפעולת הרמקול - תנועת הממברנה יוצרת גלי קול ישירים קדימה וגלי קול עקיפים בצידה השני שהם בעלי מופע הפוך ובתחום תדרים מסוים מבטלים את הגלים הישירים. נוצר הצורך אם כך בבידוד של הגלים העקיפים או הפיכת המופע והחזרה קדימה (שיטת "בס רפלקס") וכאן נכנסת לפעולה תיבת הרמקול. בנוסף, תיבת הרמקול יוצרת עומס על הממברנה שמתנהג כמו קפיץ התורם לריסונה ומונע תהודה בלתי רצויה של הממברנה. לנפח התיבה ולצורתה, כמו גם לחומר ממנו היא עשויה, חשיבות רבה - תיבות איכותיות לרוב בנויות משבבי עץ דחוסים המקנים בידוד אקוסטי טוב. בנוסף, התיבה מגנה על הרמקול מפני פגיעות ומסתירה אותו ובכך משפרת את המראה העיצובי החיצוני שלו.
נהוג לחלק את הרמקולים לשני סוגים:
סוגים
עם הזמן התפתחו אמצעי השמע ונוצרו מספר שיפורים. אחד השיפורים הוא להפריד את תחומי התדרים השונים לרמקולים ייעודיים שכן קשה לתכנן רמקול בודד שיחולל את כל תחום התדרים באיכות גבוהה. לצלילים הנמוכים (תדירות נמוכה) יש אורך גל גדול, ולכן נדרשת הזרמה גדולה של אוויר שאיננה אפשרית ברמקול קטן. לשם כך נבנה הוופר (woofer) - רמקול גדול יחסית המסוגל להזרים הרבה אוויר. עבור צלילים בתדרים גבוהים (מאוד מהירים) יש צורך להניע את הממברנה במהירות גבוהה, בעיה קשה עבור רמקול רגיל. לשם כך המציאו את הטוויטר (tweeter) - רמקול קטן יחסית אשר מסוגל לנוע בתדירויות גבוהות ולהשמיע צלילים גבוהים באיכות טובה.
וופר
הוופר הוא אלמנט המשמש לשמיעת הצלילים הנמוכים, בדרך כלל בין 400-300 הרץ לבין כמה קילו-הרץ בודדים. סאב-וופר הוא אלמנט המשמיע צלילים אף יותר נמוכים מהוופר הרגיל, אך שמו נטמע בתור האלמנט היחיד האחראי לתדרים נמוכים. מקורו של השם הוא מאנגלית - Woofer - כמו כלב המשמיע קולות נמוכים של נביחות (Woof). מבנה הוופר מורכב כך שבמרכזו יש שדה מגנטי חזק, ובתוכו סליל. כאשר מזרימים לסליל זרם בתדירות מסוימת, הסליל זז בהתאם לשדה המגנטי ויוצר תנועה בקונוס האלמנט כך שמתקבל צליל בתדירות המתאימה. קיימים וופרים שונים המסוגלים להשמיע טווחי תדרים שונים, התלויים בשיטה שבה מונעים מגע של הסליל עם המגנט עצמו, ובמשתנים כגון גודל הקונוס, חוזק ומשקל המגנט וחופש התנועה שניתן לקונוס.
טוויטר
הטוויטר הוא אלמנט לשמיעת הצלילים הגבוהים, בדרך כלל בין 2 קילו-הרץ לבין 20 קילו-הרץ. בעבר היו נוהגים לייצר טוויטרים כוופרים מוקטנים, אבל עם הזמן התברר שההתנגדות גדולה מדי ומגבילה את הטוויטר, שאמור לבצע רעידות קטנות באוויר כדי ליצור קול בתדרים גבוהים, ולכן כיום טוויטרים בנויים בצורת כיפה, ופועלים באופן דומה לוופר אך נתקלים בפחות התנגדות. סוג נוסף של טוויטר נפוץ היום הוא מסוג רצועה. טוויטר זה פועל בשיטה שונה מהטוויטרים המפורטים למעלה אך עקרון הפעולה שלו מתבסס על שדה מגנטי על מנת ליצור תנודה.
מיד-ריינג'
המיד ריינג' (mid-range) מיועד להשמיע את טווח התדרים בין הוופר לטוויטר, בדרך כלל בין 500 הרץ ל-5 קילו-הרץ. יש שני סוגים של מיד ריינג':, האחד הוא מסוג הקונוס הפועל באופן דומה לוופר, השני הוא מסוג הכיפה שהוזכר אצל הטוויטר ופועל באופן זהה. אלמנט המיד ריינג' נמצא רק במערכות שמע שבהן שלושה אלמנטים או יותר, מפני שכאשר משתמשים רק בשני רמקולים רוצים לכסות את תחום התדרים המרבי ולכן ישתמשו בוופר ובטוויטר.
פול-ריינג'
הפול ריינג' הוא אלמנט המשמש למערכות בעלות אלמנט אחד בלבד לכל יחידה. הפול-ריינג' מיועד להשמיע את טווח התדרים המרבי שאלמנט יחיד יכול להפיק ולכן התדרים הקיצוניים סובלים מחוסר יעילות בהשמעתם.
מאיר פוזנר
רבי מאיר פוזנר (ה'תפ"ה, 1725 - כ"ה בשבט ה'תקס"ז, 3 בפברואר 1807), מחבר ספר בית מאיר ואב"ד קניגסברג ושוטלנד שבעיר דנציג שבפולין.
תולדותיו
נולד בסביבות שנת תפ"ה (1725), לרב יהודה ליב. בגיל שלש עשרה נשא אישה מקהילת פוזנן והיה סמוך על שלחן חותנו בפוזנן כשבע שנים. אז נפטרה אשתו הראשונה. על שם עיר זו התווסף לשמו הכינוי "פוזנר". אחר כשנתיים נשא אישה מהעיר ליסא (כיום לשנו (Leszno)), ועבר להתגורר שם במשך כארבע עשרה שנה. ולאחר מכן, בהיותו כבן שלשים ושש התמנה לרב במעזריטש בה כיהן גם סבו רבי צבי הירש כרב. במעזריטש כיהן כארבע שנים, ולאחר מכן כיהן כרב בקניגסברג במשך שבע עשרה שנה, ובשנת תקמ"ב (1782) התקבל כרב בקהילת שוטלנד שבגדנסק, לאחר פטירת הרב אלחנן אשכנזי, שם ישב כעשרים וחמש שנה עד פטירתו בשנת ה'תקס"ז (1807).
משפחתו
לאחר פטירת בנו הגדול, לקח רבי מאיר את בנו השני, חיים, מבית הספר, ולימדו תורה עד שהביאו לדרגת "תלמיד חבר" שיכול היה לדון עמו בעומקה של הלכה. (כלשונו בהקדמתו לספרו). בנו זה, מילא את מקומו אחריו ברבנות שוטלנד, אך לא זכה להעמיד צאצאים אחריו.
חתנו: בתו פרידל נשאה לרבי יהודה ליב נומברג, שהיה אב"ד של ראוויטש.
מעמדו כפוסק בדורו
רבי מאיר היה מגדולי המשיבים בדורו, בין שואליו אפשר למצוא את רבי עקיבא איגר (שהיה צעיר ממנו בכשלשים שנה) שפונה אליו בהערכה והערצה.
ספרו "בית מאיר" התקבל גם לאחר פטירתו כספר פסיקה מוסמך. עדות לכך ניתן למצוא בהסכמתו הנלהבת של הגאון מלבוב רבי יוסף שאול נתנזון, למהדורת לבוב תרכ"א (1860), שכתב עליו את הדברים הבאים –
ספריו
כמו כן השאיר ביד בנו יחידו רבי חיים, שמילא מקומו ברבנות שוטלנד, מחברות בכתב ידו ובהם חידושים על הש"ס ושו"ת. בנו זה נפטר ולא השאיר אחריו צאצאים. כתבי היד של רבי מאיר פוזנר עברו אחר כך לידי בן חתנו, רבי יחזקאל נומברג אב בית הדין בלודז', וחלקם יצאו לאור מאוחר יותר על ידי בן נכדו רבי אפרים פישל.
הסכמותיו לספרים אחרים
רבי מאיר פוזנר לא היה מן המרבים לתת הסכמות לספרים. ידועה הסכמתו לספר גינת ורדים (לרבי יוסף תאומים מחבר ספר "פרי מגדים") מסוף תקופת כהונתו כרב במעזריטש. (ראש חודש כסלו תקכ"ז, 1766).
עקרון האי-החזרה
עקרון האי-החזרה (באנגלית: Non-refoulement) נועד להבטיח כי אדם הנמלט מרודפיו בארץ מוצאו, לא יוחזר בעל כורחו לידיהם. חשיבותו המעשית של העיקרון אינה מוגבלת רק לאיסור על גירוש אקטיבי מתחום המדינה למקום סכנה, ונגזרות ממנו תוצאות משפטיות נוספות. בין היתר נובעים ממנו האיסור לדחות פליטים המגיעים לגבולה של מדינה, והחובה לבחון כיאות את הבקשות למקלט, כולל קיום של הליכים נאותים לבחינת בקשות אלו. זאת, תוך אפשרות לשהות במדינה עד לסיום הבירור לגבי בקשת המקלט.
היסטוריה
המקור הקדום ביותר לעקרון האי-החזרה נמצא בתורה. בספר דברים נאמר: "לֹא תַסְגִּיר עֶבֶד אֶל אֲדֹנָיו אֲשֶׁר יִנָּצֵל אֵלֶיךָ מֵעִם אֲדֹנָיו".
איסור הגירוש או ההחזרה קיבל הכרה רק בשנת 1951, לאחר מלחמת העולם השנייה והשואה. בתקופה זו נוצרה בעיית פליטים בהיקף חסר תקדים. מצב זה, והאחריות שחשו המדינות בעקבות אירועי השואה, יצרו את הבסיס התפיסתי להבנת תפקידה של הקהילה הבינלאומית כלפי פליטים. ההכרה בעקרון האי-החזרה היא אבן הפינה להגנה על פליטים בקהילה הבינלאומית. עיקרון זה מעוגן בסעיף 33 לאמנה בדבר מעמדם של פליטים והפך ברבות הימים לעיקרון מחייב של המשפט הבינלאומי הפומבי המנהגי. משמעות הדבר כי גם מדינות שאינן צד לאמנה חייבות לכבד את העיקרון.
תוכן העיקרון
עקרון האי-החזרה קובע כי אסור להחזיר אדם למקום בו הוא צפוי לסבול מרדיפה. סעיף 33 לאמנה בדבר מעמדם של פליטים קובע כדלקמן:
איסור ההחזרה אינו מוגבל רק להחזרה למדינת המוצא, אלא חל גם במקרה שאדם מגורש למדינה שלישית. מפאת חשיבותו של העיקרון, קיימים במשפט הבינלאומי סטנדרטים מחייבים החלים כאשר מדינה מבקשת להעביר אנשים הזכאים להגנה בינלאומית למדינה שאינה מדינת המוצא. בעבר, דן בית המשפט העליון בפרשה שעניינה היה העברת אנשים מישראל אל מדינה שלישית. בפסיקתו נקבע שלא ניתן לערוך הסכמים כאלה אלא בהתאם "לסטנדרטים המקובלים במשפט הבינלאומי ותוך מתן ערובות מתאימות שיבטיחו במידת ודאות גבוהה את שלומם של המוחזרים".
על פי המשפט הבינלאומי, בעת שמדינה אחת מעבירה אנשים הזכאים לכאורה להגנה בינלאומית - מעבר לאמנת הפליטים - למדינה אחרת, עליה להבטיח:
על-מנת להבטיח את כל אלה, נקבעו סטנדרטים בינלאומיים להסכמי העברה המחייבים בראש ובראשונה קבלת בטוחות ממדינת היעד ויצירת מנגנון פיקוח על קיומן ביד המדינה השולחת. תנאי הכרחי נוסף הוא שקיפות ההסכם, כך שמי שכפוף לו יוכל לדעת את הצפוי לו במדינת היעד, להשיג על גירושו, ולהביא את הכוונה לגרשו בפני ביקורת שיפוטית. בנוסף לכך נועד התנאי הקובע שקיפות להבטיח ביקורת ציבורית על ההסכם ופיקוח של גורמים בינלאומיים, והוא מהווה כשלעצמו מעין בטוחה לקיום חובות מדינת היעד.
לא רק המדינה מחויבת לכבד את קיום העיקרון אלא כל שלוחיה הפועלים מטעמה חייבים לכבדו. החובה מוטלת על המדינה בכל מקום בו היא פועלת. כך כאשר חייליה או שוטריה פועלים בגבול, או כאשר בקרי הגבולות פועלים בתחנות הגבול והכניסה לישראל, ואפילו אם יפעלו מחוץ לגבולות המדינה. כך גם בשטחים הנתונים לשליטתה האפקטיבית, או כלפי אנשים שבשליטתה האפקטיבית.
הבסיס המשפטי
העיגון המשפטי הישיר והמובהק ביותר לכלל של איסור ההחזרה, מצוי בסעיף 33 לאמנת הפליטים שפורט לעיל. עם זאת, קיימות הוראות משפטיות נוספות, המרחיבות את תחולתו ביחס לכל אדם, גם מי שאינו פליט או זכאי למעמד פליט. הוראות אלה אינן מתמקדות בפליטים דווקא, אלא אוסרות הרחקה או גירוש או הסגרה של כל אדם, למקום בו הוא יהיה חשוף לעינויים או ליחס ולעונשים בלתי אנושיים או משפילים. ההוראה המרכזית לעניין זה מצויה בסעיף 3 לאמנה נגד עינויים ונגד יחס ועונשים אכזריים, בלתי אנושיים או משפילים, אשר גם בה חברה ישראל.
הסעיף קובע כי:
הוראת סעיף זה אינה מסויגת. מכך נובע כי חל איסור מוחלט להחזיר אדם למקום בו קיים חשש כי ייחשף לעינויים. הוראה נוספת היא סעיף 6 באמנה הבינלאומית בדבר זכויות אזרחיות ומדיניות, האוסר על שלילת חיים באופן שרירותי.
חשיבותו של העיקרון חרגה זה מכבר מן המשפט שמבוסס על הסכמת המדינות וכיום מקובל כי העיקרון הוא חלק מן המשפט הבינלאומי המנהגי. יש לכך מספר סימנים: המספר הרב של אמנות בינלאומיות בנושאי זכויות אדם המעגנות את העיקרון, למעלה מ-169 מדינות חתומות על אמנות המעגנות בנוסח זה או אחר את העיקרון, כ-80 מדינות הכניסו את העיקרון אל תוך מערכת המשפט הפנימית ומפרשנות נציבות האו"ם לפליטים ומהחלטות שאושרו שוב ושוב במליאת מועצת האומות המאוחדות לזכויות אדם.
יישום העיקרון במדינת ישראל
עקרון איסור הגירוש חל ומחייב בישראל הן מכוח הצטרפותה לאמנה בדבר מעמדם של פליטים והאמנה נגד עינויים שנזכרו לעיל, הן מכוח המשפט הבינלאומי המנהגי, והן מכוח זכות היסוד לחיים, המעוגנת בחוק יסוד: כבוד האדם וחירותו. בבג"ץ אל טאיי, שעסק במעצרם בישראל של אזרחי עיראק מכוח החוק למניעת הסתננות, קבע בג"ץ בראשות הנשיא דאז אהרון ברק שעקרון האי-החזרה הוא "עיקרון כללי, שאינו מוגבל אך לפליטים והוא חל על כל סמכות שלטונית שעניינה גירוש אדם מישראל". על פי ברק, זהו עיקרון בסיסי של אי-ההחזרה, לפיו אין לגרש אדם למקום שבו יועמדו חייו או חירותו בסכנה. הוא מהווה חלק מהחקיקה הפנימית של מדינות רבות, הקולטות את הוראות האמנה, או המסדירות את הדבר בנפרד.
ברקודה (כטב"ם)
ברקודה הוא כלי טיס בלתי מאויש (כטב"ם) שפותח על ידי חברת EADS לשימוש כמדגים טכנולוגיה. המיזם הוא פרי שיתוף פעולה בין גרמניה וספרד.
הברקודה המריא לטיסת בכורה מבסיס חיל האוויר הספרדי סן חוויאר שבדרום ספרד ב-2 באפריל 2006. הטיסה, שאותה ביצע הברקודה באופן אוטונומי, ארכה כ-20 דקות והוכתרה כהצלחה. במאי אותה שנה נחשף הברקודה רשמית בסלון האווירי בברלין. ב-23 בספטמבר 2006, בעת שביצע גישה לנחיתה בבסיס סן חוויאר בתום טיסת ניסוי, התרסק הברקודה בים.
דקו
אנדרסון לואיס דה סוזה (בפורטוגזית: Anderson Luis de Souza; נולד ב-27 באוגוסט 1977 בסאו ברנרדו דו קאמפו, מדינת סאו פאולו, ברזיל) המוכר בשמו הפורטוגזי דקו (Deco), הוא כדורגלן עבר ברזילאי-פורטגלי, ששיחק בעמדת הקשר ההתקפי. לזכותו של דקו 75 הופעות במדי נבחרת פורטוגל.
קריירה
דקו שיחק בפורטו בשנים 1999–2004, שבמהלכן הבקיע 32 שערים והפך לשחקן המפתח בקבוצתו. בעונת 2002/2003 הבקיע 10 שערים ב-30 משחקים, ובנוסף זכתה פורטו בגביע אופ"א לאחר ניצחון 3-2 על סלטיק במשחק הגמר. בעונת 2003/2004 הוביל את קבוצתו לזכייה בליגת האלופות לאחר ניצחון 3-0 על מונקו, וכבש את השער השני בדקה ה-71 של המשחק. בזכות הצלחתו בטורניר נבחר דקו לשחקן המצטיין לאותה עונה.
בשנת 2004 עזב את פורטו וחתם בברצלונה ב-26 ביוני עבור חוזה על סך 21 מיליון אירו. במהלך 2005 הודחה ברצלונה מליגת האלופות לאחר הפסד לצ'לסי 5-4 בסיכום שני המשחקים. בשנת 2006 פגשה שוב את צ'לסי בשמינית גמר ליגת האלופות אך הפעם ניצחה 3-2. בגמר פגשה את ארסנל וניצחה אותה 2-1 משערים של סמואל אטו ובלטי וזכתה בפעם השנייה בתולדותיה בליגת האלופות. בשנים 2005 ו-2006 זכה עמה באליפות הליגה הספרדית. בעונת 2006/2007 בארסה סיימה במקום השני והפסידה את האליפות לריאל מדריד בשל הסיכום הכללי בין 2 הקבוצות (בית חוץ).
העונה שלאחר מכן התאפיינה במספר רב של פציעות, ודקו שותף ב-18 משחקי ליגה והבקיע שער בודד. בסיום העונה הרביעית שלו עם המועדון, שהסתיימה באיבוד אליפות נוסף, הודיע דקו על עזיבתו את ברצלונה. ב-30 ביוני 2008 חתם דקו בצ'לסי.
את שערו הראשון בצ'לסי הבקיע דקו במחזור הפתיחה של הפרמייר ליג, ב-17 באוגוסט 2008.
לפני מונדיאל 2010 דקו הודיע שיפרוש מכדורגל מקצועני אחרי המונדיאל, אך הצטרף לפלומיננסה הברזילאית באוגוסט 2010.
ב-26 באוגוסט 2013 הודיע על פרישה מכדורגל.
פלאונזם
פְּלֶאוֹנָזֶם, פלאונאזם (מיוונית: πλεονασμός, פלאונזמוס, נגזר מ-πλέον, פלאון, שמשמעו "המון, יותר מדי"), הוא יתירות סמנטית, כלומר שימוש ביותר מילים או חלקי מילים מהדרוש לביטוי נהיר וחד-משמעי. חזרתיות כזו נחשבת מבחינה רטורית לטאוטולוגיה.
ישנם מספר סוגים של פלאונזמים, למשל פלאונזם תחבירי או מורפולוגי, המצביע על קיומם של מורפמות או צירופים שאינם מעבירים מידע לשוני מחדש על יתר המשפט. דוגמה טובה לכך היא השלילה הכפולה בצרפתית, השייכות הכפולה באנגלית, והמושא הישיר הכפול ברומנית.
לרוב, בפי לא-בלשנים, המונח מתייחס לפלאונזם הסמנטי, שמהותו משימוש בשני פריטים לקסיקליים בעלי משמעויות חופפות או זהות, זה לצד זה. בחלק מהמקרים השימוש בפלאונזם סמנטי הוא לצורך הדגשה, למשל "תעלה למעלה", "סרטן ממאיר", או "מתנה חינם", ובאחרים הוא נובע משחיקה במשמעות של מילה או ביטוי בשפה, למשל "שוב פעם", "חוט תיל" או "לצרף ביחד".
לעיתים דוברים משתמשים בפלאונזם מסוג זה במודע ובכוונה הומוריסטית, למשל בביטויים כמו "יותר עדיף" "רחוב המלך קינג ג'ורג'" או "ארה"ב הברית".
פראגנאננדה ראמשבאבו
פראגנאננדה ("פראג") ראמשבאבו (Rameshbabu Praggnanandhaa; נולד ב-10 באוגוסט 2005) הוא שחמטאי הודי בדרגת רב-אמן. ביולי 2018 קיבל דרגת רב-אמן.
נכון לאוקטובר 2022, נמצא בשיא מד כושרו ומדורג במקום ה-שביעי בעולם עד גיל 20, ובמקום השישי בהודו.
ביוגרפיה
פראגנאננדה נולד בצ'נאי, בטאמיל נאדו, שבהודו, שם הוא מתגורר עד היום (2019). אחותו הבוגרת, וישאלי (ילידת 2001) היא רב-אמן לנשים.
אחמד נזיף
ד"ר אחמד נזיף (בערבית: أحمد نظيف; נולד ב-8 ביולי 1952) הוא פוליטיקאי מצרי, שכיהן כראש ממשלת מצרים מ-14 ביולי 2004 ועד 28 בינואר 2011. הוא סיים את תפקידו כראש ממשלה לאור מחאות המונים ברחבי מצרים נגד משטרו של הנשיא חוסני מובארכ.
הנשיא חוסני מובארכ הזמין אותו להקים ממשלה ב-9 ביולי 2004. ראש הממשלה נזיף נשבע אמונים לתפקידו עם 14 שרי הקבינט ב-14 ביולי 2004. הוא קיבל מיד תמיכה פרלמנטרית בהצבעת אמון. הוא ראש הממשלה הצעיר ביותר מאז ייסוד הרפובליקה, וראש הממשלה השני הכי צעיר בכל ההיסטוריה של מצרים המודרנית. הקבינט שלו ידוע בזה שרוב חבריו הם טכנוקרטים. נזיף התפטר ב-27 בספטמבר 2005, ובבחירות הכלליות שהתקיימו שלושה חודשים מאוחר יותר, נבחרה ממשלתו לכהונה נוספת.
הוא הגיע לשלטון אחרי ממשלתו של עאטף עובייד, שהתפטר לאחר ישיבת חירום ממשלתית. ד"ר נזיף שירת כשר התקשורת וטכנולוגיית המידע בממשלתו של עובייד.
לנזיף מוניטין של אדם ישר ומודרני.
נזקפת לזכותו הבאת האינטרנט למצרים בעת כהונתו כשר התקשורת וטכנולוגיית המידע. הוא הסדיר שמחשבים ואינטרנט יימכרו בזול על ידי חברת התקשורת המצרית. נזיף מחזיק בתואר דוקטור להנדסת מחשבים מאוניברסיטת מקגיל, קנדה.
בינואר 2005 תמך באופן מעורר מחלוקת במועמדותו של גמאל מובארכ לנשיאות מצרים. הבחירות תוכננו לספטמבר 2005.
תמר הרמן
ביוגרפיה
את התואר הראשון (מדע המדינה והיסטוריה), סיימה (בהצטיינות) באוניברסיטת תל אביב, שם גם כתבה את עבודת הדוקטור שלה (מסלול ישיר לתואר), שכותרתה: 'מברית שלום לשלום עכשיו – הפציפיזם הפרגמטי של מחנה השלום בישראל' (1990). לאחר קבלת התואר זכתה במלגת קרן מקארתור למחקרי שלום וביטחון לפוסט-דוקטורט באוניברסיטת פרינסטון. במהלך השנים הייתה מרצה וחוקרת אורחת במוסדות אקדמיים שונים בישראל (אוניברסיטת תל אביב, האוניברסיטה העברית בירושלים והמרכז הבינתחומי הרצליה), בארצות הברית (אוניברסיטת פרינסטון ואוניברסיטת ג'ורג' מייסון) ובאירופה (אוניברסיטת קווינס בבלפסט, צפון אירלנד ובמכון WZB בברלין).
בשנים 1994–2006 הייתה מנהלת מרכז תמי שטינמץ למחקרי שלום באוניברסיטת תל אביב, ובשנים 2006–2009 כיהנה כדיקאן הלימודים האקדמיים של האוניברסיטה הפתוחה.
משנת 1994, עומדת פרופ' הרמן יחד עם פרופסור אפרים יער, בראש פרויקט מדד השלום, המורכב מסקרי דעת קהל חודשיים, העוקבים אחר התמורות בדעת הקהל בישראל בנוגע לסכסוך הישראלי-ערבי והסכסוך הישראלי-פלסטיני, ואחר השינויים בתפיסות הרווחות בעניין הדרכים והסיכויים לפתרונו. טורי מדד השלום התפרסמו בעבר בעיתון "הארץ", ב"ידיעות אחרונות", באתר "ynet" ובאתר "וואלה!".
בשנת 2009 פרסמה ספר על תנועת השלום הישראלית, בהוצאת אוניברסיטת קיימברידג'.
בשנים 2010–2011 כיהנה כסגנית הנשיאה לעניינים אקדמיים של האוניברסיטה הפתוחה, וכיום היא מופקדת על ניהול הקשרים האקדמיים הבינלאומיים של האוניברסיטה. במסגרת המכון הישראלי לדמוקרטיה, הרמן היא המנהלת האקדמית של "מרכז ויטרבי לחקר דעת קהל ומדיניות".
בשנת 2017 זכתה בפרס בהט, על מחקר שבחן היבטים חברתיים, פוליטיים, כלכליים ותרבותיים של שביל ישראל. המחקר התפרסם כספר בשם "שביל באמצע - ההליכה בשביל ישראל והישראליות החדשה-ישנה", בהוצאת פרדס.
שארלוט הופ
שארלוט הופ (באנגלית: Charlotte Hope; נולדה ב-15 באוקטובר 1990) היא שחקנית אנגלייה. הופ ידועה בעיקר מהופעותיה בתפקיד מירנדה בסדרת הדרמה "משחקי הכס" של HBO, בתפקיד קתרין מאראגון בדרמה ההיסטורית של ערוץ Starz "הנסיכה הספרדייה", פיליפה הוקינג בסרט הביוגרפי על סטיבן הוקינג "התאוריה של הכול", ובתפקיד האחות ויקטוריה בסרט האימה העל-טבעי "הנזירה".
ביוגרפיה
הופ נולדה בסולסברי שבווילטשייר. היא למדה צרפתית וספרדית באוניברסיטת אוקספורד. במהלך הלימודים מצאה סוכן, והחלה לשחק באופן מקצועי. תפקידה הראשון בקולנוע היה בסרט המוזיקלי "עלובי החיים" בתפקיד אישה בבית חרושת.
ב-2013 החלה הופ לגלם את דמותה של מירנדה, אהובתו הסדיסטית של רמזי בולטון, בסדרת הפנטזיה של HBO "משחקי הכס". היא המשיכה לשחק בתפקיד זה עד שהדמות מתה במהלך העונה החמישית, וגופתה התגלתה בתחילת העונה השישית. ב-2014 כיכבה בתפקיד אורח בעונה השנייה של הסדרה "המוסקטרים", וגילמה את שארלוט מלנדורף. באותה שנה הופיעה בסרט "התאוריה של הכול" בתפקיד פיליפה הוקינג, אחותו הצעירה של סטיבן הוקינג. ב-2015 שיחקה בתפקיד ראשי בסרט הפשע "North v South" בתפקיד וילו קלארק. עוד באותה שנה, הופיעה הופ בווידאו קליפ של השיר "Beautiful to Me" של אולי מארס.
בתיאטרון הופיעה הופ במחזות כגון "Buried Child" משנת 2016. ב-2017 שיחקה בתפקיד זארה במחזה "אלביון" שהועלה בתיאטרון אלמיידה. ב-2018 גילמה את אימו של ד"ר מייקלס במחזה "Good for Otto" עם להקת התיאטרון The New Group.
במרץ 2018 לוהקה הופ לתפקיד הראשי בסדרת הדרמה של ערוץ Starz "הנסיכה הספרדייה", לגלם את קתרין מאראגון. הסדרה היא סדרת המשך של "מלכה לבנה" ו"נסיכה לבנה".
בינואר 2020 הופיעה הופ בתפקיד אנאבל קונורס בעונה השנייה של הסדרה "בנקרופט" לצדה של שרה פאריש.
אבי אשכנזי (מאמן כדורסל)
קריירה
בתחילת דרכו כמאמן, ב-1992, אימן אשכנזי במחלקות הנוער של מכבי חיפה ובעונת התמנה לראשונה למאמן הקבוצה הבוגרת שאז שיחקה בליגה הארצית וכבר בעונתו הראשונה בה, העלה אותה לליגה הלאומית. בעונתו השנייה העלה את הקבוצה לליגת העל ובעונה שלאחר מכן סיים עימה במקום השביעי בליגה עם 10 ניצחונות ו-12 הפסדים. במהלך עונת, מאחר שחיפה הייתה במאזן של 3 ניצחונות לעומת 7 הפסדים, הוחלף אשכנזי על ידי יריב ורשיצקי. עוד באותה העונה התמנה אשכנזי (במקומו של אלי קנטי) למאמן מכבי קריית מוצקין, אך קבוצתו ירדה לליגה הלאומית בסיום העונה.
לאחר עונת עזב אשכנזי את נהריה. בעונה שלאחר מכן לא אימן אף קבוצה ושימש כפרשן בערוץ 1.
בעונת שב אשכנזי לאמן את מכבי חיפה ששיחקה אז בליגה הלאומית. עם חיפה זכה באליפות הליגה ועלה לליגת העל. עונת הייתה הטובה בקריירת האימון של אשכנזי, נבחר למאמן העונה וקבוצתו הגיעה לגמר גביע המדינה ולגמר הפיינל פור, אך הפסידה בשניהם. בעונה שלאחר מכן, לא הצליח לשחזר את ההצלחה מהשנתיים הקודמת והוביל את חיפה למקום הרביעי בלבד בסיום העונה הסדירה ולהדחה כבר בשלב רבע גמר הפלייאוף, לאחר הפסד 1–3 בסדרה נגד ברק נתניה. בעקבות זאת, החליטו ראשי חיפה לשחרר את אשכנזי מתפקיד המאמן ולמנות במקומו את עוזרו אלעד חסין.
בנובמבר 2010 מונה למאמן מועדון כדורסל הבקעה מהליגה הלאומית, והוביל אותו לעלייה לליגת העל.
בנוסף לעיסוקו כמאמן כדורסל, אשכנזי משמש המנהל הלוגיסטי של חברת "יוניליוור ישראל".
כל המורה הלכה בפני רבו חייב מיתה
כל המורה הלכה בפני רבו חייב מיתה הוא כלל הלכתי האומר כי אסור לתלמיד להורות הלכה כאשר רבו נמצא באזור, משום שבכך הוא מראה שהוא שווה לרבו בחכמתו. כלל זה אינו תקף כלפי תלמיד חבר, ומותר לו להורות במקום רבו אך אסור לו להורות בפני רבו ממש.
במשנה ובתלמוד
על גדולי האמוראים מסופרת זהירותם הרבה שלא להורות הלכה בפני רבם. רב חסדא שימש כדוגמה לתלמיד שכיבד את רבו וסירב להורות הלכה במקומו, שלא לפגוע בסמכותו. לפי דברי רב יוסף לאביי, בדיון על האיסור להורות הלכה במקום רבו, "אפילו ביעתא בכותחא בעו מיניה מרב חסדא כל שני דרב הונא, ולא אורי", אפילו על אכילת ביצה בכותח - דבר שברור שמותר הלכתית - שאלו את רב חסדא, בימיו של רב הונא, ולא הורה. בסורא, עירו של רב הונא, סירב רב חסדא להורות הלכה. אבל בעירו של רב חסדא, כפרי, נחשב רב חסדא למורה ההלכה.
על פי המובא בתלמוד, נדב ואביהוא נענשו בעונש מוות כאשר נכנסו לקודש הקדשים להקטיר קטורת, רק מכיוון שהורו הלכה בפני רבן - משה רבינו. אודות עונשו של תלמיד שהורה בפני רבו, מובא גם במסכת עירובין:
בראשונים
השקפתם של חכמי איוורא על עצמאות התלמיד ביחס לרבו משתקפת במקור הבא:
היחס לפסקי הלכה של גדול הדור
בהתייחס לדברי התלמוד, ששמואל הנביא עבר על איסור מורה הוראה בפני רבו, הקשו התוספות מדוע שמואל נחשב מורה הלכה בפני רבו? הרי שמואל באותו יום פגש את עלי לראשונה, והם תרצו: "גדול הדור היה, ובא ללמוד לפניו". המהרי"ק כתב שמדברי תוספות אלו לומדים שהאיסור להורות הלכה בפני רבו חל גם על גדול הדור שאינו רבו, אם הוא בא ללמוד בפניו, ורבי ישראל איסרלן כותב שהאיסור חל לגבי גדול הדור אפילו לא בא ללמוד בפניו וכן נפסק בשולחן ערוך.
דיון הלכתי
בהתחשב בסגנון הלמידה הישיבתי, המבוסס על לימוד בחברותא ומתאפיין בוויכוח ומחלוקות כחלק בלתי נפרד מחוויית הלימוד, טבעו חז"ל את הביטוי: "מלחמתה של תורה", כמושג חיובי לוויכוח בעל אופי בונה, המוביל בסופו של דבר להסקת מסקנות ופסיקת ההלכה והתירו לדון בכך אפילו בפני הרב. לשם הבהרת הדברים דרשו חז"ל בתלמוד בבלי את הפסוק, על מנת להסביר את מהותה של המלחמה התורנית בין הלומדים:
הסביר זאת רש"י בפירושו:.
כך גם נפסק להלכה בספרי הפוסקים:
לואי ג'ין בולס
לואי ג'ין בולס (באנגלית: Louis Jean Bols; 23 בנובמבר 1867 – 13 בספטמבר 1930) היה גנרל בריטי, ראש המטה של הגנרל אדמונד אלנבי במלחמת העולם הראשונה בחזיתות אירופה וארץ ישראל ואיש הממשל הצבאי הבריטי בארץ ישראל עד כינון המנדט הבריטי.
ביוגרפיה
לואי ג'ין (ז'אן) בולס נולד לדיפלומט בלגי. בפרוץ מלחמת העולם הראשונה בשנת 1914 שירת בולס כמפקד גדוד ונשלח להילחם בחזית המערבית. בנובמבר אותה שנה הוא נפצע ונלקח בשבי על ידי הגרמנים. תוך זמן קצר הצליח בולס להימלט מן השבי ומונה לראש המטה של הגנרל אלנבי.
בשנת 1917 נכשלה הארמייה השלישית בפיקודו של אלנבי בהתקפה על העיר אראס בצרפת. בעקבות הכישלון בקרב אראס הועבר אלנבי מתפקידו בחזית אירופה ונשלח לחזית המזרח התיכון, בה זכה לניצחונות ולתהילה. עם עזיבת אלנבי נתמנה בולס כמפקד אוגדה תחת פיקודו של פילדמרשל הרברט פלומר, לימים הנציב העליון השני של ארץ ישראל בתקופת המנדט הבריטי. בולס ואוגדתו נטלו חלק בהתקפה המוצלחת של פלומר על העיר מסינס שבבלגיה ביוני 1917.
זמן לא רב לאחר מכן הוצב בולס לשרת תחת פיקודו של אלנבי, כראש מטהו ונלווה אליו בניצחונותיו הגדולים ובכיבוש ארץ ישראל וירושלים מידי הכוחות של האימפריה העות'מאנית.
מכיבוש הארץ על ידי הבריטים בדצמבר-1917 ועד כינון המנדט הבריטי בשנת 1920 שימש בולס כאיש הממשל הצבאי הבריטי בארץ ישראל תחת מנהלת שטחי האויב הכבושים. מדצמבר 1919 ועד יולי 1920 שימש בולס כקצין המנהלה הראשי (Chief Administrator of Palestine) - המושל הצבאי של מנהלת שטחי האויב הכבושים - דרום, לימים פלשתינה-א"י הכפוף למפקד העליון בקהיר, אלנבי ואז הגיע לארץ הנציב העליון (High Commissioner of Palestine) הראשון הרברט סמואל, הממשל הצבאי הוחלף בשלטון האזרחי של המנדט הבריטי ובולס סיים את תפקידו.
בתולדות ארץ ישראל ייזכר בולס כמי שהחתים את הנציב העליון הראשון הרברט סמואל, בהכנסו לתפקידו, על קבלה בה נכתב באנגלית:
ובתרגום לעברית: "נתקבלה מאת הגנרל סיר לואי בולס (ראשי תבות תואריו באנגלית), "פלשתינה שלמה"
הנציב העליון הוסיף ליד חתימתו על הקבלה את ראשי התבות E&O.E, שמשמעותן Errors and Omissions Expected, בדומה לאימרה העברית "טעות - לעולם חוזר".
בנו של בולס היה הגנרל אריק לואי בולס, מי שבין השנים 1945 ל-1947 עמד בראש דיוויזיית הצנחנים, שחייליה כונו על ידי אנשי היישוב "הכלניות", שהופעלה נגד היישוב בתקופת המאבק להקמת מדינת ישראל.
אליפות אירופה בכדורסל 1961
אליפות אירופה בכדורסל 1961 הידועה גם בשם יורובאסקט 1961 היא האליפות ה-12 שנערכה על ידי פיב"א אירופה.
באליפות זו זכתה נבחרת ברית המועצות בתואר, בפעם השישית בתולדותיה (שלישית ברציפות).
שיטת המשחקים
19 הנבחרות הוגרלו לשישה בתים בני 3–4 נבחרות כל אחד. שתי הראשונות מכל בית העפילו לבתי חצי הגמר שנערך בשיטת ליגה. ארבע הנבחרות שסיימו בשני המקומות הראשונים מכל בית התחרו ביניהן בשיטת פלייאוף.
אריה גליקר
אריה לאון גליקר (16 ביוני 1897 – 11 ביולי 1971) היה רדיולוג והרופא הראשון שהפעיל בישראל מכשיר לטיפול בחולי סרטן באמצעות קובלט.
קורות חיים
גליקר נולד בזברז' שבפולין, בנם של פרימה ואלימלך, אח צעיר לשלושה בנים ובת. במלחמת העולם הראשונה גויס לצבא פולין, ואף על פי שסיים רק 3 שנות לימודי רפואה, שירת כרופא צבאי ולאחר מכן כמנהל בית חולים שדה.
למד רפואה בלבוב ובווינה, ולאחר הכשרה והשתלמות ברנטגן, פתח מרפאה פרטית מתקדמת. בשנת 1933 עלה לארץ ישראל. באותה שנה עבד בסלילת כבישים, משום שלא היו תקני עבודה כרופא, לאחר מכן, עבד כרדיולוג הראשי בבית החולים "כרמל" בחיפה. הוא ביקש מהנהלת בית החולים לרכוש מכשיר הקרנות קובלט. לאחר שסירבו, פתח וניהל את מחלקת הרנטגן בבית החולים האיטלקי בחיפה בשנת 1959, ושם רכש, בשותפות עם בית החולים, את מכשיר הקובלט הראשון בישראל.
משפחתו
התחתן בחיפה עם אוה מרים, לבית הריניאק ב-16 ביולי 1935, נולדו להם 2 ילדים, בת - עדנה ובן - דניאל. נפטר ביולי 1971 ונקבר בבית הקברות חוף הכרמל. אשתו אוה נפטרה ב-1988.
שנים מאחיו היו יצחק גליקר וצבי הירש גליקר, רופאים גם הם.
דיינה רורבאקר
דֵיינַה רוֹרַבְּאַקר (באנגלית: Dana Rohrabacher; נולד ב-21 ביוני 1947) הוא פוליטיקאי אמריקאי חבר המפלגה הרפובליקנית. כיהן כנציג מחוז 48 של קליפורניה בבית הנבחרים של ארצות הברית. מוקדם בקריירתו, הוא עבד בתור כותב נואמים לנשיא ה–40, רונלד רייגן.