cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
דיוויזיית הפאנצר ה-12 (ורמאכט)
היסטוריה
הדיוויזיה הוקמה ב-10 בינואר 1941 על בסיס הדיוויזיה הממונעת ה-2, והועמדה תחת פיקוד יוזף הרפה. במהלך מבצע ברברוסה לחמה הדיוויזיה כחלק מהקורפוס הממונע ה-57 במסגרת ארמיית הפאנצר השלישית, ולאחר מכן פעלה כחלק מהקורפוס הממונע ה-39. בספטמבר הועברה הדיוויזיה יחד עם הקורפוס הממונע ה-39 לארמייה ה-16 במסגרת קבוצת ארמיות צפון, בתחילת נובמבר כבשה את העיר טיכווין. הדיוויזיה להילחם בקרבות סביב לנינגרד, כחלק מהארמיות ה-16 וה-18, ולזמן קצר אף כחלק מהארמייה ה-11. בנובמבר 1942 הועברה הדיוויזיה לזירה המרכזית, שם לחמה כחלק מהארמיות התשיעית והשנייה, וארמיות הפאנצר השלישית והשנייה לסירוגין, ואף השתתפה בקרב קורסק. בסתיו 1944 הוחזרה הדיוויזיה לזירה הצפונית, שם לחמה עד סוף המלחמה.
יעל לוינשטיין
יעל לוינשטיין (בעבר כתבה את שם משפחתה כלוונשטיין; נולדה בשנת תשל"ב, 1972) היא במאית, מפיקה ויוצרת חרדית ישראלית; המפיקה של להקת פזמון חוזר.
ביוגרפיה
עבודתה הראשונה של לוינשטיין הייתה כמפיקה ובמאית של להקת פזמון חוזר, להקת בנות שהופיעה בכל הארץ והופעותיה שילבו שירה, מחזמר ומחזות. אלו הוסרטו והוקרנו כסרטי קולנוע לנשים חרדיות וכן תועדו על גבי אלבומי מוזיקה שראו אור על גבי קלטות אודיו ודיסקים לשמיעה. הבולטים ממופעים אלו כוללים את "הנסיכה זו אני" (בבימויה של טובי ברון), "לורה", "רק את" ו"פזמון חוזר זה"ב".
נשואה לרב אברהם ישעיהו לוונשטיין, העומד בראש רשת כוללי אברכים שיח יצחק, נכדו של חבר הכנסת לשעבר מאיר דוד לוונשטיין. הזוג מתגורר בבני ברק.
בג"ץ ירוס-חקק נגד מנכ"ל משרד הבריאות
בג"ץ 998/96 טל ירוס-חקק נגד מנכ"ל משרד הבריאות הוא פסק דין בהסכמה שנתן בית המשפט הגבוה לצדק (בג"ץ) בפברואר 1997, ובו הוחלט כי נשים לא נשואות יוכלו לקבל תרומת זרע ללא בדיקה פסיכיאטרית והערכה של עובד סוציאלי.
קודם לעתירה, חויבו נשים לא נשואות לעבור בדיקה פסיכיאטרית והערכה של עובד סוציאלי, כתנאי לקבלת תרומת זרע. כלל זה לא היה תקף לגבי נשים נשואות. האגודה לזכויות האזרח בישראל עתרה בשנת 1996 לבית המשפט הגבוה לצדק, בדרישה לבטל את החיוב ולהשוות את תנאיהן ואת חובת הבדיקה של נשים לא נשואות, לתנאיהן של נשים נשואות.
כמו כן נטען שהכלל מהווה אפליה על רקע נטייה מינית, כיוון שנשים שהן בנות זוג אינן יכולות להינשא במדינת ישראל, וכן מכיוון שזוגיות בין שתי נשים אינה מוכרת ככזו לצורך קבלת תרומת זרע. בנוסף נטען כי חוות הדעת המקצועית עלולה לקבוע כי האשה אינה כשירה להורות בשל נטייתה המינית. לבסוף, נטען כי הכלל פוגע בזכות לכבוד ולצנעת הפרט.
פרנץ ניקלאוס קניג
פרנץ ניקלאוס קניג (בגרמנית שווייצרית: Franz Niklaus König; ) היה אמן וצייר דיוקנאות שווייצרי.
היסטוריה
לאחר שלמד כשוליה אצל האמנים טיבריוס ומרקארד וכר, זיגמונד פרוידנברגר ובלתזאר אנטון דנקר, הוא עשה לעצמו שם באמצעות פרסום ציורי לבוש, ציורי כפרים ונופים. הוא זכה להצלחה באמנות ויטראז'. יצירות רבות שלו פורסמו והוצגו בשווייץ, גרמניה וצרפת, וראו אותן האמנים המפורסמים יוהאן היינריך מאייר וגתה. בשנת 1797 עבר הוא ומשפחתו לרמה הברנית ובשנת 1798, בגיל 33, התגייס לצבא הקונפדרציה השווייצרית כקפטן ארטילריה בקרב נגד הפלישה הצרפתית לשווייץ. הוא אף השתתף בחגיגות פסטיבל אונספוננפסט המפורסם של 1805 ו- 1808.
שלמה כובש
שלמה מַאטֵה כובש (נולד כמַאטֵה כובש ב-18 במאי 1979) הוא מנהיג תנועת איגוד קהילות שומרי תורה בהונגריה (EMIH) וממייסדיה, יוזם הקרן לפעולה והגנה ומשמש כרבו הראשי של צבא הונגריה.
הרב כובש הוא ד"ר להיסטוריה, סופר סת"ם ומוהל במקצועו.
ביוגרפיה
כובש נולד בבודפשט למשפחה יהודית חילונית. מצד אמו היו מספר רבנים ידועים, כגון הרב שלמה זילברשטיין מבוֹניְהַאד (בהונגרית Bonyhád) והרב ישעיה זילברשטיין מוַאצ (בהונגרית Vác). סבתו של הרב כובש, רוֹזַה כובש (Köves Rózsa) הייתה עיתונאית מוערכת בכתב העת ההונגרי "מַגַ'אר נֵמזֵת" (Magyar Nemzet = "אומה הונגרית").
בילדותו לא קיבל חינוך יהודי. בגיל 11 הכיר את הרב ברוך אוֹבֵרלַנדֵר, שליח חב"ד להונגריה, ובהשפעתו החליט בגיל 13 לעזוב את ביתו לטובת לימודים בישיבה התיכונית Yeshiva High School שבפיטסבורג, פנסילבניה. לאחר לימודיו בפיטסבורג למד במספר ישיבות של חסידות חב"ד בישראל, צרפת וארצות הברית.
לאחר שובו להונגריה ב-2001, למד באוניברסיטת דברצן, שם סיים את הדוקטורט שלו בהיסטוריה. התזה שלו, Zsidó szakadás ("פילוג יהודי"), יצאה לאור כספר בשנת 2009. התזה עסקה בסכסוכי הרבנים של המבורג (1818–1821) ונַאגְ'מִיהַיְ (עיר בהונגריה הגדולה, כיום בסלובקיה) (1865) וכיצד אלה השפיעו על יהודי הונגריה ואירופה.
הרב כובש החל גם ללמד לתקופה מסוימת באוניברסיטת Eötvös Loránd בבודפשט, בפקולטה למשפט עברי. הוא גם לימד תלמוד במכון הרבנים הנאולוגי.
ב-7 בינואר 2003, בהשתתפות נשיא הונגריה, פרנץ מאדל, הוסמך כובש לרב, ובכך הפך לרב האורתודוקסי הראשון שהוסמך בהונגריה מאז השואה. באירוע נכחו הרב מרדכי אליהו, הרב הראשי לישראל, הרב יצחק יהודא ירוסלבסקי והרב ברוך אוברלנדר רב קהילת חב"ד בהונגריה.
פעילות
הרב כובש פועל רבות בתחומי חינוך יהודי בהונגריה. הקים את בית הספר היסודי הדו-לשוני העברי-הונגרי בית מנחם, בית הספר התיכון רמב"ם (Maimonidész), האוניברסיטה הפתוחה ללימודי יהדות ואת אשכנזיום , החוג למדעי היהדות באוניברסיטת מילטון פרידמן.
הרב כובש מעביר מדי יום את שיעור דף היומי בתלמוד הראשון בשפה ההונגרית, שאותו משדר בלייב באינטרנט.
תנועת איגוד קהילות שומרי תורה בהונגריה (EMIH) בהנהגת הרב כובש פועלת לשימור המורשת היהודית בהונגריה באמצעות פתיחה מחדש של בתי כנסת ואתרים יהודיים היסטוריים רבים ברחבי הונגריה. אלה כוללים את פתיחת בית הכנסת קרן אור ב-2005, בית הכנסת Budavár בגבעת הטירה בבודפשט בשנת 2018, שנבנה במאה ה-14 ולא היה בשימוש מאז פוגרום ב-1686 , בית הכנסת ב-סנטנדרה (Szentendre) והמרכז היהודי ZSILIP הממוקם על גדת נהר הדנובה בבודפשט, לתוכו נורו אלפי יהודים בשנים 1944 ו-1945. בית הכנסת של אויבודה (Újbuda) נפתח מחדש רשמית בשנת 2021 לאחר שמונים שנה.
ב-2 במאי 2012 מונה על ידי שר ההגנה ההונגרי, צַ'אבַא הֵנְדֵה, לרב הראשי של הכוחות המוזינים של הונגריה.
ב-2015 הושלם בית האירוח בשם "בית הרב" (RabbiHáz) בעיירה מַאד (Mád). העיירה היא נקודת ההתחלה של "דרך הרבנים פועלי הפלאות", אשר אורך כ-150 קילומטרים ועובר דרך 10 עיירות עשירות בהיסטוריה יהודית, באזור טוקאי-הֵג'אַלְיַה (Tokaj Hegyalja) בהונגריה. תנועת איגוד קהילות שומרי תורה בהונגריה (EMIH) בהנהגת הרב כובש הייתה פעילה מרכזית בהחייאת היהדות באזור זה, שבו הקהילות היהודיות נכחדו לאחר השואה.
בשנת 2014 עזר הרב כובש במציאת כ-103 ספרי תורה הונגריים אבודים ברוסיה; שככל הנראה נגנבו מיהודי הונגריה, שרובם גורשו לאושוויץ 70 שנה קודם לכן.
בשנת 2017, פרסמו הרב כובש והרב ברוך אוברלנדר שני ספרים הכוללים 19 חלקים מהתלמוד בתרגום להונגרית, התרגום המקיף הראשון אי פעם לשפה זו. בתקופה זו פתחה איגוד קהילות שומרי תורה בהונגריה (EMIH) בהנהגת הרב כובש גם את מפעל האווזים והעוף הכשר הראשון בהונגריה, ומהגדולים באירופה. המפעל ממוקם בעיירה צֵ'נגֵלֵה (Csengele) ומספקת כבד אווז כשר לשוק בישראל ולמדינות ברחבי העולם.
איגוד קהילות שומרי תורה בהונגריה (EMIH) פעילה במיזמי צדקה וחסד באמצעות רשת בתי האבות Olajág ותנועת הצדקה "צדק" (Cedek), המספקת 1,500 ארוחות חמות מדי יום לנזקקים.
דעות ומחלוקות
הרב כובש טוען לעדיפות זהות יהודית חיובית המבוססת על מורשת יהודית דתית על פני מה שהוא מכנה "זהות השואה". הרב כובש הואשם לא אחת על ידי הקהילה היהודית הליברלית הניאולוגית (הרפורמית) מאַזִ'יהִיס (Mazsihisz), על כך שאינו רגיש מספיק לשואה ונוהג ב-"רלטיביזם מוסרי".
כשממשלת אורבן חשפה אנדרטה לזכר קורבנות מלחמת העולם השנייה בכיכר החירות בבודפשט, חלק מיהודי הונגריה זעמו וקראו להחרים את אירועי הזיכרון המתוכננים של ממשלת הונגריה לשואה עקב מה שהם ראו כהלבנה וטיוח של תפקידה של הונגריה בהרג וגירוש יהודים בשואה. אולם הרב כובש לא תמך בחרם; במקום זאת, הוא התייחס לאנדרטה כ"סימן לזהות לאומית מבולבלת ולנרטיב לאומי מבולבל", לא כמשהו שהוא ישירות אנטישמי.
EMIH והרב כובש לקחו חלק פעיל במלחמה באנטישמיות בחברה ההונגרית, כולל בפוליטיקה, כגון העימות התקשורתי עם מפלגת הימין הקיצוני Jobbik, שבו סירב לקבל הרב כובש את מכתב הברכה לרגל חג החנוכה של מנהיג המפלגה, וונה גאבור, והתייחס אליו כ-"מכתב ציני ובלתי יאמן, אשר מגיעה ממנהיג מפלגה שעדיין לא שינתה את דעותיה האנטישמיות, ואף אמרה בעבר "אם נעלה לשלטון, נסיים את העבודה שקודמינו הפסיקו" כרמז עבה ליריית עשרות אלפי יהודים למוות על גדות נהר הדנובה".
הרב כובש יזם את הקמת את הקרן לפעולה והגנה (Tett és Védelem Alapítvány או TEV) כדי להילחם באנטישמיות בצורה מתקדמת, המבוססת על רפורמות משפטיות, חקיקה בפועל והעלאת מודעות. המרכז עוקב ומתעד את אנטישמיות הן בהונגריה והן ברחבי אירופה באמצעות דוחות חודשיים, ואף מפעילה קו חם טלפוני לדיווח על מקרי אנטישמיות. הארגון אף מארח כנסים לדיון ב"עתיד היהודים באירופה".
אחת הפעולות בעלות הפרופיל גבוהה של TEV היה המאמץ לחסום את אתר האינטרנט של הימין הקיצוני kuruc.info. אותו כינה ראש הממשלה ויקטור אורבן "המרכז של האנטישמיות בהונגריה". האתר, לעומת זאת, לא השתמש בשרת הונגרי אלא בשרת אמריקאי והוקם על ידי אזרח הונגרי ופעיל נאו-נאצי לכאורה המתגורר שם, Bála Varga (בַאלה וַרְגַה). TEV הגישה תביעות משפטיות נגד וארגה, אשר הטריד ואיים עליה עקב מאמצי הארגון להשבית את אתרו, ואף נפתחה חקירה של ה-FBI, אשר ביקשה להבין מי בהונגריה תומך במאמץ. בסופו של דבר הוצא צו מעצר נגדו, אך וארגה כבר נמלט לקנדה. בשותפות עם הליגה נגד השמצה, TEV אכן הצליחה להסיר את עמוד הפייסבוק של Kuruc. לאחר מכן וארגה פתח עמוד פייסבוק נוסף אך נוספו לה רק חלק קטן מהעוקבים המקוריים שלה.
יש הסבורים כי ארגון TEV אינו ביקורתי מספיק לגבי מספר נושאים רגישים מבחינה פוליטית. לדוגמה, במהלך הקמפיין נגד ג'ורג' סורוס אשר פרסמה בשנת 2017 ממשלת הונגריה המנוהלת על ידי פידס, בשל תמיכת המיליארדר בקליטת הפליטים מסוריה, קרא הרב כובש ליהודי הונגריה לא להתערב במחלוקת סביב סורוס. בעוד מאַזִ'יהִיס (Mazsihisz) סברה שהכרזות שעליהן נכתב "אל תתנו לסורוס לצחוק אחרון" הם אנטישמיות בוטה. לעומת זאת EMIH סברה שאין לערבב בין פעילותו הפוליטית של סורוס עם זהותו היהודית. משרד החוץ הישראלי עצמו פרסם הודעה שבה הודה כי "ממשלת ישראל לעיתים קרובות מסוכסכת עם סורוס" אשר "ללא הרף מנסה לערער את הממשלות שנבחרו באופן דמוקטרי בישראל".
ובכל זאת, הרב כובש מתח ביקורת חריפה כנגד ראש ממשלת הונגריה ויקטור אורבן על כך שקבע בקיץ 2018 שמיקלוש הורטי, שליט הונגריה בזמן השואה, היה לדבריו "פטריוט". עם זאת, הוא נתקל במחלוקת נוספת בנוגע לנושא זה כאשר אמר כי חבר הפרלמנט של סיעת KDNP, אישטבן הוליק, סייע בחידוש החיים היהודיים בהונגריה. ההערה גררה תגובת נגד שכן הוליק דיבר בחום על הורטי וכובש אפילו הופיע בעלון קמפיין הבחירות של הוליק. כובש הגיב באומרו כי הוא מחפש לעבוד עם כל מי שפתוח לקהילה יהודית חזקה יותר בהונגריה וכי הוא "שומר על יחסים טובים גם עם חברי פרלמנט רבים מהאופוזיציה". הוא גם העיר כי הוא "מתחרט" אם הוליק אכן כינה את הורטי פטריוט וחזר על גינוייו הקודמים למילותיו הדומות של אורבן באותו קיץ: "בשום אופן אני לא רואה שזה מקובל שהורטי יוצג כמודל לחיקוי".
ובכל זאת, המראה של השתתפותו בקמפיין למען פוליטיקאי מסוים יצר בלבול, שכן הרב כובש הוא חבר בקהילה היהודית שלדבריה אינה מחויבת לשום מפלגה פוליטית. מבחינה היסטורית, יהודים נהגו להזדהות עם השמאל הפוליטי בהונגריה, דרך אשר הקהילה היהודית הליברלית הניאולוגית (הרפורמית) מאַזִ'יהִיס (Mazsihisz) המשיכה לדבוק בה. הרב כובש לעומת זאת, טען שהקהילה היהודית צריכה להיות עצמאית יותר מבחינה פוליטית. כאשר הופיע העלון של הוליק, כובש טען תחילה שזו הייתה טעות, אבל לאחר מכן חזר בו ואמר לדבריו: "בעצם טוב שפוליטיקאי ימני נוצרי מנהל קמפיין עם תמונה של רב אורתודוקסי; בהתחשב בהיסטוריה של אנשי הימין בהיותם אנטישמיים, זו הייתה הזדמנות מושלמת להילחם נגד מגמה זו".
קהילת מאז'יהיס מתחה ביקורת נוספת על EMIH על הפגנת נוכחותה היהודית הנראית לעין בהונגריה, וטענה כי הדלקת החנוכייה הפומבית של הקהילה ברחבת ניוגטי "Nyugati Tér", ותוכנית ההחלקה על הקרח בשילוב הדלקת חנוכייה הפתוחה בחינם לציבור הרחב, וכן הקמת אוהל בפסטיבל המוזיקה הבינלאומי,'פסטיבל סיגט' (Sziget Fesztivál) יתדלקו את האנטישמיות בהונגריה. הרב כובש לעומת זאת טען, ש"למרבה הצער, דעה זו נובעת מבורות וכי פעילויות אלו עוזרות לטפח את ההבנה של היהדות עבור יהודים ולא-יהודים כאחד, ולפנות לאותם יהודים שאולי מבקשים לגלות וללמוד יותר על המורשת שלהם".
היהדות האורתודוקסית ויחסה למודרנה היא זירה בולטת נוספת עבור הרב כובש, בה הוא טוען שיש להשתמש בכל הכלים של המודרניות, בין אם זה הופעת רוק או פסטיבל יהודי מסורתי, כדי לעזור לקהילה הסובבת להבין טוב יותר מה מייצגת היהדות. הרב כובש טוען שיש להשתמש בכל הדרכים הקיימות כדי להפיץ את המסורת והערכים היהודיים ולקדם השקפה חיובית יותר על יהודים. גישה זו מבוססת על הפילוסופיה החב"דית בה הוא נוקט, המדגישה את שמחת החיים ואת הסיבות העומדות מאחורי החגיגה הדתית.
הרב כובש עלה לכותרות כאשר פוליטיקאי מהימין הקיצוני וסגן נשיא מפלגת יוביק לשעבר, צ'ונאד סגדי, ביקש פגישה עם הרב כדי לדון בגילוי שורשיו היהודיים. סגדי אמר שהוא התנצל בפני סבתו היהודייה - ניצולת שואה - על היותו אחד הכוחות מאחורי מפלגת יוביק האנטישמית ביותר ואחד הקולות החזקים והבולטים ביותר של מסעות השנאה הרבים שלה, אך "הרגיש שזה לא מספיק". באשר להחלטתו של הרב כובש לפגוש את סגדי, הרב אמר ש"לא באמת הייתה לו ברירה" ולקח על עצמו את המשימה להדריך את סגדי ב"חשבון נפש רציני" כדבריו, מה שהוביל את הפוליטיקאי לשעבר של יוביק להפוך, כדברי ה"טיימס אוף ישראל", "מנודה במפלגתו". המפלגה הכריחה את מנהיגה לשעבר לפרוש, בטענה שזה לא בגלל זהותו היהודית אלא מפני שהציע שוחד כדי לשמור על זהותו היהודית בסוד.
קהילת מַזִ'יהִיס הנאולוגית (רפורמית) מתחה ביקורת חריפה על הרב כובש, גם בגלל קבלת צ'ונאג סגדי וגם לאחר מכן בגלל חשדנותו באשר ל"מעבר" של מפלגת יוביק להיות "מפלגת מרכז" (לאחר שסגדי עזב את המפלגה).
הרב כובש טוען כי עברה של מפלגת יוביק הפך אותה לסמל של גזענות ואנטישמיות ושהיא תצטרך לעשות הרבה יותר מאשר פשוט לומר שהיא השתנתה. הייתה מחלוקת נוספת כאשר כובש דחה למעשה את ברכת החנוכה של מנהיג המפלגה, גאבור וונה בשנת 2016. באומרו "זהו מכתב ציני ובלתי יאמן, אשר מגיע ממנהיג מפלגה שעדיין לא שינתה את דעותיה האנטישמיות, ואף אמרה בעבר "אם נעלה לשלטון, נסיים את העבודה שקודמינו הפסיקו" כרמז עבה ליריית עשרות אלפי יהודים למוות על גדות נהר הדנובה. מר וונה כנראה נאיבי או אולי אף אופטימית מדי, אם הוא חושב שברכת חנוכה אחת תמחק איכשהו שנים של אנטישמיות."
בית הגורלות
פרויקט מוזיאון "בית הגורלות" שיזמה במקור ממשלת הונגריה ב-2013 נועדה ליצור חוויה בלתי נשכחת ומעוררת מחשבה, אשר מעבירה ערך מוסף, באמצעות אמצעים טכנולוגיים מתקדמים, עבור אנשים המעוניינים ללמוד עוד על השואה.
אף על פי שבניית בניין המוזיאון (כ-9,200 מטר רבוע) הושלם כבר ב-2015, הפרויקט נעצר בגלל מחלוקת סביב האוצרת המובילה של הפרויקט, מאריה שמידט, שלדברי קהילת מַאז'יהיס הייתה מעורבת מדי פוליטית ואולי אף התכוונה לטייח את תפקידה של הונגריה בשואה ובגירוש יהודי הונגריה.
לאחר שנים רבות של עיכוב, קיבל לידיו הרב כובש את הפרויקט על פי בקשת ממשלת הונגריה. ובכל זאת, היו שטענו שהוא רק מחפה על שמידט ועל הכוונות הפוליטיות הנסתרות והזדוניות של הממשלה.
הרב כובש מצדו הדף את הטענות הללו, וקבע כי אלו המסעירים את הרוחות "מבקרים תוכן שכלל לא קיים עדיין", וביקש מהמבקרים, במיוחד מנשיא קהילת מַאז'יהיס הנאולוגית, אנדראש הייזלר, "לשים בצד את האג'נדות הפוליטיות, את הפוליטיקה הקהילתית ואת האינטרסים האישיים שלו".
ה"דיילי ביסט" הרחיק לכת וכינה את שמידט "מנהיגת התנועה לשכתוב את השואה" ואת המוזיאון עצמו "מוזיאון שואה רוויזיוניסטי". פרשנות נוספת של היסטוריון מיד ושם ב"טיימס אוף ישראל" כינתה את מה שנראה כניסיונות לגרום להונגרים להיראות "חסרי אשמה" כ"זיוף חמור של ההיסטוריה".
לאור המחלוקת המתמשכת והסחת הדעת מהעבודה החשובה שעל כף המאזניים, סילק הרב כובש את שמידט מעבודה על הפרויקט, ומינה את יצחק מאיס, היסטוריון שואה ידוע ומומחה מוזיאונים מוערך, שעמד בראש מוזיאון יד ושם בין 1983 ל-1995. ושכר גם את Gallagher & Associates מוושינגטון עבור עיצוב ויצירת חלקו הפרקטי של הפרויקט;
כחלק מהפרויקט התייעצו עם מוזיאולוגים רבים המובילים בתחום השואה, ורואיינו כמעט 150 ניצולים ומצילים.
"אני רוצה שהמבקרים במוזיאון יכירו יהודים לא רק כקורבנות אומללים, אלא גם כשורדים של אלפי שנות ערכים, כדמויות בולטות במודרניזציה של אירופה והונגריה". לדבריו "התערוכה נבנית סביב חמישה עקרונות: הֵקשר היסטורי, מעורבות רגשית של הצופה, הזמנה להתחבר אישית לנושא, נקודת המבט היהודית, והצגת התוכן שפה מודרנית."
תפקידים
מאז 2010: רב בית הכנסת העתיק באובודה
מאז 2012: הרב הראשי של הכוחות המזוינים של הונגריה
מאז 2018: מנהיג פרויקט מוזיאון "בית הגורלות"
חיים אישיים
הרב כובש נשוי לדבורה לאה אוירכמן, הם גרים בבודפשט מאז 2002 ויש להם חמישה ילדים.
מודיעין טכנולוגי
מודיעין טכנולוגי (באנגלית: "TECHINT", ראשי תיבות של "Technical Intelligence") הוא תחום במחקר המודיעין הצבאי העוסק בגילוי, הבנה וניתוח השפעתן הפוטנציאלית של מערכות נשק הנמצאות בידי האויב או שידוע כי הוא שואף להשיגן (לפתחן או לרוכשן).
במסגרת זו מתבצע גם ניתוח אודות טכנולוגיות, יכולות ותשתיות מו"פ וייצור של מדינות זרות. כמו כן, סדרי העדיפויות בין הפרויקטים הטכנולוגים של המדינה ויכולתה הכלכלית לתמוך בהם; זאת במטרה להתריע על התפתחויות מדעיות וטכנולוגיות העשויות להוות בסיס לאמצעי לחימה חדשניים, למנוע "הפתעה טכנולוגית" ולאפשר פיתוח כלים יעילים כנגדם.
מודיעין מדעי - תחום העוסק בגילויים מדעיים של היריב בתחום מדעי הטבע והמדעים מדויקים כמו פיזיקה, כימיה, מתמטיקה ומדעי כדור הארץ. על אף שנבדל ממנו, העוסקים בו יפעלו לעיתים תחת מסגרת "המודיעין הטכנולוגי".
זאת ועוד, המודיעין מאפשר אימוץ טכנולוגיות שפותחו בידי מדינה זרה. אין לבלבל בין מודיעין טכנולוגי למודיעין שהתקבל באמצעים טכניים (בדומה לסיגינט וויזינט).
מבצעים בהיסטוריה
לאורך ההיסטוריה יצאו לפועל מספר רב של מבצעים במטרה לאסוף מודיעין טכנולוגי אודות יכולות היריב. מבצעים שפורסמו בגלוי:
הפתעה טכנולוגית
"הפתעה טכנולוגית" הוא ביטוי להופעתו או חשיפתו של אמצעי לחימה או תו"ל לחימה חדש בידי יריב, שעלול להגדיל באופן משמעותית את הפער במאזן הכוחות בין הצדדים ולגרימת אבדות רבות. הפתעה טכנולוגית יכולה לנבוע מכך ש:
חשיפת אמצעי הלחימה אינה חייבת להתקיים בשדה הקרב על מנת להגדיל את מספר האבדות, אלא יכולה דווקא להתקיים טרם פרוץ המלחמה ליצירת לחץ פסיכולוגי על היריב לסגת מהרצון לבצע תקיפה.
ישראל
בישראל הגוף האמון על מחקר זה הוא "זירת מודיעין טכנולוגי" תחת חטיבת המחקר באגף המודיעין של צה"ל.
ארצות הברית
בארצות הברית ישנם מספר גוף האמונים על מודיעין טכנולוגי:
רוסיה
עד 2003 פעל ברוסיה גוף מרכזי אחד למודיעין טכנולוגי: הסוכנות הפדרלית למידע ולתקשורת ממשלתית. במרץ 2003 נערכה רפורמה פדרלית בגופי הרשות המבצעת ומאז ישנם מספר גופים במדינה האמונים על מודיעין טכנולוגי: לגופים אלה נוספה גם היחידה למבצעי מידע הכפופה למשרד ההגנה של רוסיה.
קרחון פארה
קרחון פארה או קרחון פרה (באנגלית: Paré Glacier) הוא קרחון בצידו הצפון מזרחי של האי בראבנט בארכיפלג פאלמר שבאנטארקטיקה.
אורכו של הקרחון 13 קילומטרים ורוחבו 1.9 קילומטרים.
גילוי ומיפוי הקרחון
הקרחון מופיע במפה ממשלתית ארגנטינאית משנת 1953. במפה זו לקרחון אין שם.
הקרחון צולם על ידי האנטיג אירוסרוויירס בע"מ בסקר צילומי אוויר שערכה החברה בשנים 1956–1957. הקרחון מופה על בסיס צילומים אלה בשנת 1959.
מקור השם
שמו של הקרחון ניתן לו על ידי הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים של בריטניה, והוא נקרא על שמו של אמברואז פארה, מנתח צרפתי שלימד לראשונה את החשיבות של חבישות פצעים נקיים, ושיפר טכניקות ניתוח וטיפול בשברים.
ריקודה פוטש
רִיקוּדָה פּוֹטַש (נכתב גם פוטאש; בכתיב יידי פּאָטאַש; 1906, סְקַאלה, גליציה – 15 במאי 1965, ירושלים) הייתה משוררת וסופרת יידית.
ביוגרפיה
נולדה בשנת 1906 ליקותיאל פוטאש ולחנה בת מרדכי בורנשטיין, משפחה אמידה ומשכילה מצ'נסטוחוב, שעברה ב-1904 לסְקַאלה שבגליציה המזרחית. אביה, שהיה כתב בעיתון היידי "אונזער לייבען" ("חיינו"), היה צאצא למשפחה חסידית. על אף שגדלה באווירה מסורתית, הושפעה מן התרבות והספרות הפולנית. בשנת 1922 הופיע פרסום הבכורה שלה, "צוועי לידער" ("שני שירים"), ביומון הלודז'אי "לודז'ער פאלקסבלאט". היא כתבה ופרסמה שירים ביידיש וכן סיפורים קצרים וסיפורי ילדים בבמות יידישאיות שונות, ובהן ב"לודז'ער טאגבלאט". כמו כן תרגמה ליידיש מן הספרות הפולנית.
עוד בהיותה בפולין החלה בכתיבת דרמה בשם "סקאלעס" ("שלבים"), שהופקה כעבור שנים בארץ ישראל. כמו כן כתבה קומדיה, "דורך דער וואנט" (דרך הקיר").
בשנות ה-20 התחברה לחבורת משוררים יהודים בלודז'. באמצע שנות ה-20 נישאה למשורר חיים לייב פוקס (1897–1984) וממנו נולדה בתה היחידה אביבית. כעבור זמן התגרשו השניים, ובשנת 1934 עלתה פוטש עם בתה לארץ ישראל והתיישבה בירושלים, שם התגורר אחיה מרדכי נרקיס, שניהל את בית הנכות בצלאל. זמן קצר לאחר מכן מינה אותה נרקיס למנהלת הספרייה של בית הנכות ששכנה בקומה השנייה בבניין. בשנת 1944 נפטרה אמה בירושלים.
בשלושים שנות חייה בארץ ישראל הרבתה פוטש לכתוב על החיים בארץ ישראל וליוותה בשירה ובפרוזה את השינויים והתמורות בחיי העם היהודי באירופה והיישוב היהודי בארץ. כמו כן כתבה על מוטיבים מהתנ"ך ותיאורי טבע. חלק ניכר מכתיבתה היה על ירושלים, נופיה ואנשיה. בשנת 1952 יצא אוסף משיריה, "פון קידרון טאל" ("מעמק קדרון"), ובו התייחסה לשואה ולמלחמת העצמאות.
את כתיבתה בשנותיה האחרונות הקדישה בעיקר לסיפורים קצרים על הווי החיים בירושלים, ובהם תיארה בססגוניות את שכונות ירושלים ואת אורחותיהם של בני העדות השונות. כמו כן הציגה את הקונפליקט הבין-דורי של הורים שמרנים ומסורתיים ובני הדור הצעיר בישראל החדשה. שיריה, סיפוריה ורשימותיה פורסמו בקביעות בעיתונות היידית. בשנת 1968, שלוש שנים לאחר מותה, יצא לאור קובץ הסיפורים בשם "אין געסלעך פון ירושלים" ("בסמטאות ירושלים").
נפטרה בירושלים בשנת 1965, בגיל 59.
1997 בארצות הברית
1997 בארצות הברית הייתה השנה בה חגגה ארצות הברית 221 שנה מיום היווסדה.
מבצע אתגר כפול
אתגר כפול הוא מבצע צבאי של צה"ל, שנערך בשטחי רצועת עזה ב-5 בנובמבר 2008.
רקע למבצע
בתאריך 19 ביוני 2008 החלה תקופה נוספת של רגיעה בין ישראל לבין רצועת עזה, והפעם רצועת עזה שנמצאת תחת שליטת החמאס. רגיעה זו הושגה לאחר משא ומתן בן מספר חודשים בתיווך עומאר סולימאן שר המודיעין המצרי. ההסכם כולל פתיחת המעברים והתקדמות בהשגת הסכם לשחרור החייל החטוף גלעד שליט. כחודש לפני המבצע התקבל מידע מודיעיני על מנהרת חדירה שחפר החמאס, שלוש מאות מטרים מעבר לגדר הגבול עם רצועת עזה, שאמורה הייתה לשמש לפעילות טרור. אלוף פיקוד הדרום, יואב גלנט, יזם מבצע לסיכול המנהרה, והוא אושר על ידי הרמטכ"ל גבי אשכנזי ושר הביטחון, אהוד ברק.
המשימה הוטלה על גדוד הסיור של הצנחנים (שרף), עליו פיקד סא"ל ירון פינקלמן. על כוח סיירת צנחנים, עליה פיקד רב-סרן נמרוד לוטן הוטל לתקוף את המבנה שבתוכו היה מצוי פתח המנהרה בצד העזתי, ואילו על כוחות הפלנ"ט, עליה פיקד יניב בארוט, והפלחה"ן, עליה פיקד אלעד פרץ, הוטל לשמש ככוחות אבטחה במהלך הפשיטה, שיבודדו את הזירה מתגבורות ויסייעו במידת הצורך לכוח הסיירת. לכוח צורף גם כוח שריון וכוח מיחידת יהל"ם, שעליו הוטל להרוס את המנהרה.
מהלך המבצע
ב-4 בנובמבר 2008 פשט כוח מגדוד הסיור של הצנחנים (שרף), בפיקוד סא"ל ירון פינקלמן והשמיד בית ממולכד ומנהרה שחפר החמאס שלוש מאות מטרים מעבר לגדר הגבול עם רצועת עזה. במהלך הפשיטה הרגו הצנחנים שישה מחבלים. במהלך הלחימה, נתקל כוח הצנחנים באזרחים פלסטינים ששהו במרחב, ופינה אותם משטח הלחימה. בעת הלחימה ירו פעילי חמאס אש מרגמות לעבר הכוח, ממנה נפצעו 4 חיילים. לאחר שכוח מיחידת יהל"ם הרס את המנהרה באמצעות מטעני חבלה הכוח השלים את משימתו ונסוג חזרה לשטח ישראל.
בנוסף ירה החמאס עשרות רקטות קסאם על עוטף עזה ובירי רקטות על אשקלון. ירי הרקטות נמשך גם אחרי שישראל נצרה את האש, ובתגובה סגרה ישראל את המעברים לרצועה. ב-12 בנובמבר הרג כוח צנחנים 4 מחבלים שהניחו מטען חבלה סמוך לכיסופים. בתגובה פתחו ארגוני הטרור, לרבות חמאס, בירי רקטות על שדרות, אשקלון ועוטף עזה. הירי נמשך לכל אורך חודש נובמבר ובתגובה שר הביטחון אהוד ברק הורה על סגירת המעברים עד שהירי יפסק. ב-18 בדצמבר 2008, עם תום תקופת ההודנא, החל ארגון החמאס במתקפה ארטילרית מתמשכת כנגד שדרות, אשקלון ויישובי עוטף עזה. מהלך זה הוביל, לאחר מספר ימים, לתחילתו של מבצע עופרת יצוקה.
Djesse Vol. 1
Djesse Vol. 1 הוא האלבום הראשון בסדרת האלבומים Djesse של המוזיקאי האנגלי ג'ייקוב קולייר. באלבום משתתפת גם תזמורת מטרופול. האלבום יצא לאור ב-7 בדצמבר 2018, על ידי חברות התקליטים הג'נגה רקורדס, דקה וגפן רקורדס. Djesse הוא אוסף מתוכנן של ארבעה חלקים אשר הוכרז ב-29 באוקטובר 2018. כל אלבום באוסף מייצג חלק אחר של היום, כאשר האלבום הראשון מתאר את השחר.
האלבום הגיע למקום הראשון במצעד אלבומי הג'אז העכשוויים של הבילבורד. הרצועה "All Night Long" זכתה בפרס גראמי, בקטגוריית "העיבוד, האינסטרומנטל והקולות הטובים ביותר" בטקס פרסי גראמי ה-62.
עכסן קטן
עכסן קטן (שם מדעי: Sistrurus) הוא סוג בעל 2 מינים של נחשים ארסיים ממשפחת הצפעיים החיים באמריקה הצפונית בדרום-מזרח ומזרח קנדה, מרכז ומזרח ארצות הברית וצפון מקסיקו. משמעות השם המדעי שלהם מיוונית: "Σείστρουρος" - "זנב מקשקש" והוא מזכיר גם את כלי הנגינה הקדום - סיסטרום.
לעומת הסוג עכסן, סוג זה בעל גוף קטן יותר אבל בעל קשקשים נוקשים יותר, בעיקר על הזנב. דבר זה בנוסף לגודל העכס הקטן יותר גורם להם להשמיע רעשים צורמים יותר המבהירים יותר את האזהרה לאויבים על ארסיותם. כמו מרבית הצפעיים הם בעלי ניבים קדמיים חלולים היכולים להיפער קדימה כדי להכות ולהזריק ארס.
עכסנים אלה מזריקים פחות ארס מאשר העכסנים המצויים אך עדיין יכולים לגרום למצבים שונים הדורשים עזרה רפואית. עם זאת הארס משמש אותם בעיקר להרוג טרף של יונקים קטנים וזוחלים אחרים למאכל.
מינים
בסוג זה ישנם 2 מינים, כאשר חלק מהמיונים משייכים גם את המין עכסן קטן מקסיקני (Crotalus ravus) לסוג זה:
ג'ופלין
ג'ופלין (באנגלית: Joplin) היא עיר במחוזות ג'ספר וניוטון במדינת מיזורי בארצות הברית. בעיר, הנמצאת בדרום-מערב מיזורי, מתגוררים 50,150 תושבים (נכון ל-2010), ובמטרופולין שלה מתגוררים 175,518 תושבים (נכון ל-2010).
היסטוריה
בשנים שלפני מלחמת האזרחים האמריקנית התגלו באזור עמק ערוץ ג'ופלין מצבורי עופרת ובשנים שלאחר המלחמה נוסדו מספר מחנות כרייה באזור. ב-1871 תושב אחד המחנות הללו, ג'ון קוקס, הקים את ג'ופלין סיטי בצד המזרחי של העמק על שם הערוץ שנקרא על שמו של הכומר האריס ג'ופלין, התיישב באזור ב-1840.
בערך באותו זמן תושב העיר קרת'ג' (Carthage) הקרובה פטריק מרפי הקים עיר בצדו המערבי של העמק בשם מרפיסבורג. כעבור זמן קצר הערים אוחדו לעיר אחת בשם יוניון סיטי (מילולית: "עיר האיחוד") אך התגלה שהאיחוד לא היה חוקי והוא בוטל. מרפי הציע לאחר מכן להתאחד מחדש, באופן חוקי, כשהעיר החדשה תיקרא ג'ופלין. האיחוד התבצע ב-23 במרץ 1873.
אף על פי שהמתיישבים הראשונים באזור הגיעו כדי לכרות עופרת, כלכלת העיר החדשה נשענה בהמשך בעיקר על כריית אבץ. כעבור כמה זמן נבנו מסילות שקישרו את ג'ופלין לערים אחרות במיזורי והיא החלה לגדול באופן משמעותי.
לאחר מלחמת העולם השנייה מרבית המכרות נסגרו וגדילת האוכלוסייה התייצבה.
ב-22 במאי 2011 הכה בג'ופלין טורנדו שהחריב את בית החולים המקומי וגרם למותם של כ-160 אנשים ולפציעתם של כ-1,000 תושבים נוספים.
תחבורה
את העיר משרת נמל התעופה האזורי ג'ופלין שנמצא במרחק של כ-8 קילומטרים צפונית לעיר.
ג'ופלין נמצאת על מסלול כביש בין-מדינתי 44, המקשר בין העיר סנט לואיס במזרח מיזורי ובין מדינת אוקלהומה עד ויצ'יטה פולס בצפון טקסס.
Stefania
Stefania (בעברית: סטפניה) הוא סינגל שהוקלט על ידי להקת הראפ האוקראינית קאלוש אורקסטרה והשיר הזוכה באירוויזיון 2022. הוא יצא לאור ב-7 בפברואר 2022, בהוצאת חברת התקליטים סוני מיוזיק. הוא נבחר לייצג את אוקראינה באירוויזיון 2022, לאחר שאלינה פאש פרשה. זו הפעם השלישית ברצף בה אוקראינה שולחת שיר בשפה האוקראינית לאירוויזיון.
רקע
"Stefania" הוא שיר שמוקיר תודה לאימו של סולן הלהקה, אולה פסיוק. במהלך השיר הוא מעלה מספר זיכרונות טובים מתקופתו כילד. מסופר על תהליך הזקנה ועל תלאותיה שעברה בחייה. השיר "סטפניה" נכתב על אמו של סולן "קלוש אורקסטרה" אולה פסיוק עוד לפני המלחמה, אבל במהלך המלחמה הוא הפך למעין המנון המוקדש לאימהות אוקראינה. שורות אחדות בו, בהן השורה "תמיד אמצא את הדרך הביתה, גם אם כל הדרכים ייהרסו", קיבלו אחרי הפלישה הרוסית משמעות חדשה. אוקראינים רבים שרו את השיר עוד לפני הזכייה באירוויזיון ולאחר הזכייה החשיבות הלאומית האוקראינית של השיר עלתה אפילו יותר.
לפני האירוויזיון
בחירת האמנים שהשתתפו בקדם הארצי נעשתה בשלושה שלבים. בשלב הראשון, אמנים וכותבי שירים הגישו את מועמדותם להשתתפות באירוע באמצעות טופס מקוון. ב-17 בינואר 2022 הכריזה רשות השידור האוקראינית על 27 האמנים שעברו לשלב הבא. בשלב זה הם זומנו לאודישן מול מפיקי הקדם. לבסוף נבחרו שמונה שהעפילו לשלב הבא. השלב השלישי היה גמר הקדם, שנערך ב-12 בפברואר. הזוכה נבחר באמצעות שילוב של הצבעות הקהל והצבעות השופטים ביחס שווה של 50/50.
לכותבים ומלחינים הייתה הזדמנות להגיש את שירים בין 14 בדצמבר 2021 ל-10 בינואר 2022. רק מוזיקאים שלא הופיעו ברוסיה במשך שמונה שנים, ונכנסו לשטחי חצי האי קרים יכלו להשתתף באירוע. ועדת שופטים מיוחדת הכוללת את המפיקים המוזיקליים של "Vidbir 2022", מיקאילו קושבי ואולקסי הונצ'רנקו, סקרו את 284 השירים שנשלחו, וצמצמו אותם לעשרים ושבעה. ב-24 בינואר 2022 נחשפו שמונת האמנים שיתחרו בקדם האוקראיני. הוא נערך ב-12 בפברואר, ובסופו ניצחה אלינה פאש עם השיר "Shadows of Forgotten Ancestors". ב-16 בפברואר פרסמה פאש פוסט בעמוד האינסטגרם שלה בו היא מכריזה על פרישתה מייצוג המדינה באירוויזיון, לאחר שנטען כי היא חצתה את הגבול הרוסי ונכנסה לחצי האי קרים – דבר שנוגד את חוקי התחרות. זמן קצר אחר כך הצהירה כי היא פורשת מתפקידה כנציגת אוקראינה לאירוויזיון. ב-22 בפברואר הכריזה רשות השידור האוקראינית כי קאלוש נבחרה במקומה של פאש.
באירוויזיון
על פי חוקי האירוויזיון, כל האומות למעט המדינה המארחת ו"חמש הגדולות" (צרפת, גרמניה, איטליה, ספרד והממלכה המאוחדת) נדרשות להעפיל מאחד משני חצאי הגמר על מנת להתמודד בגמר ; עשר המדינות המובילות מכל חצי גמר עולות לגמר. איגוד השידור האירופי (EBU) פיצל את המדינות המתחרות לשישה סלים שונים בהתבסס על דפוסי הצבעה מתחרויות קודמות, כאשר מדינות עם דפוס הצבעה דומה הוכנסו לאותו סל. ב-25 בינואר 2022 נערכה הגרלת הקצאה שהכניסה כל מדינה לאחד משני חצאי הגמר, וכן באיזו מחצית מהמופע הם יופיעו. אוקראינה שובצה למחצית הראשונה של חצי הגמר הראשון, שיתקיים ב-10 במאי 2022.
לאחר שפורסמו כל השירים המתחרים לתחרות 2022, סדר השירים לחצי הגמר הוחלט על ידי מפיקי התוכניות ולא באמצעות הגרלה נוספת, כך ששירים דומים לא הוצבו זה ליד זה. אוקראינה הופיעה שישית, לאחר סלובניה ולפני בולגריה. ב-10 במאי 2022 ביצעה קאלוש אורקסטרה את "Stefania" על בימת חצי הגמר הראשון של אירוויזיון 2022. עם הקראת התוצאות של שלב זה היא נמנתה בין האמנים שהעפילו לגמר. ב-13 במאי פורסם סדר ההופעות של הגמר, שנקבע פעם נוספת על ידי מפיקי התחרות. אוקראינה הופיעה כמדינה ה-12, לפני גרמניה ואחרי הולנד. ב-14 במאי ביצעה הלהקה פעם נוספת את שירם. היא זכתה במקום הראשון עם 631 נקודות (192 מהשופטים ו-439 מהקהל).
הדיוויזיה השנייה (ורמאכט)
הדיוויזיה השנייה (בגרמנית: 2. Infanterie-Division) הייתה דיוויזיית חיל רגלים של הורמאכט שלחמה במלחמת העולם השנייה.
שלושה מארשים צבאיים (שוברט)
שלושה מארשים צבאיים, אופוס 51, מספר 733 ברשימת דויטש ליצירות שוברט, הן שלוש יצירות מסוגת מארש שנכתבו על ידי המלחין האוסטרי פרנץ שוברט לפסנתר ארבע ידיים. המארש הראשון הוא המפורסם מבין השלושה. זו אחת מיצירותיו המפורסמות ביותר של שוברט ושמה הנפוץ הוא "Schubert's Marche Militaire".
המארשים
שלושת המארשים בנויים בצורה טרנארית (צורת שיר).
מארש מספר 2 בסול מז'ור
מפעם המארש: Allegro molto moderato
מארש מספר 3 במי במול מז'ור
מפעם המארש: Allegro moderato
קים אלכסיס
ביוגרפיה
אלכסיס נולדה בלוקפורט, ניו יורק וגדלה בפרבר של באפלו, היא החלה ללמוד שחייה בגיל שש והתחרתה בתחרויות כשחיינית במהלך לימודיה בתיכון, היא למדה תקופה באוניברסיטת רוד איילנד, ב-1983 היא נבחרה לשמש כדוגמנית הבית של רבלון ובכך החליפה את לורן הוטון והיא הופיעה שש פעמים בגיליון בגדי הים של ספורטס אילוסטרייטד.
אלכסיס נחשבה לאחת מדוגמניות העל המובילות של שנות השמונים, היא השתתפה כשחקנית בפרק האחרון של הסדרה "חופשי על הבר" ובסרט "הקדוש מכולם", ב-1993 לקחה חלק בהנחיית תחרות מיס עולם לצד פירס ברוסנן.
היא הנחתה בין היתר את התוכנית "היפה בנשים" בה מתחרות המתמודדות על התואר דוגמנית העל הבאה של אמריקה מעל גיל 35, בתחילת שנות התשעים הנחתה גם בערוץ המשפחה את התוכנית "ילדים בריאים", ב-2005 השתתפה בתוכנית "אבל הם יכולים לשיר" בה בפורמט דומה של "אמריקן איידול" סלבריטאים מתחרים ביניהם על יכולות השירה.
היא הייתה נשואה לשחקן ההוקי קרח רון דוגאיי ממנו יש לה בן, בנוסף יש לה שני בנים מבעלה הנוכחי.
קופקבנה
קוֹפָּקָבָּנָה (בפורטוגזית: Copacabana) היא שכונה באזור הדרומי של העיר ריו דה ז'ניירו, ברזיל. קופקבנה ידועה בעיקר בזכות חופהּ, הנושא את אותו השם, שהוא בין המפורסמים שבעולם.
היסטוריה
תחילה נקרא המקום, בשפת הטופי, "סקופנפה" (Sacopenapã). באמצע המאה ה-18 בנו סוחרים ספרדים כנסייה במקום לכבוד הקדושה המגנה של בוליביה, גבירתנו מקופקבנה. גם השם "קופקבנה" נובע משפה אינדיאנית והוא, ככל הנראה, עיוות של הביטוי "kota kahuana" בשפת האיימרה שפירושו "נוף האגם". השם ניתן במקור לעיר על שפת אגם טיטיקקה בבוליביה, בה התגלתה, על פי אגדה מקומית, מרים הבתולה בפני דייג, אשר פיסל את דמותה. דמות הבתולה מקופקבנה אומצה על ידי מלחי בוליביה, ואלה הפיצו אותה למקומות שונים בעולם, וכך הגיעה לחוף ריו דה ז'ניירו.
עד סוף המאה ה-19 הייתה הגישה לקופקבנה מהעיר ריו דה ז'ניירו קשה ומשום כך לא התגוררו באזור תושבים רבים, להוציא את כנסיית גבירתנו מקופקבנה (Nossa Senhora de Copacabana), המבצר הצבאי "לֶמֶה" (Forte do Leme) ומספר בתים בודדים. ב-6 ביוני 1892 נפתחה מנהרת "אלאור פרטה" (Túnel Alaor Prata), הידועה כ"מנהרה הישנה" (Túnel Velho), אשר חיברה את האזור לעיר ריו המתפתחת. הרחבת קווי הרכבת הקלה עד למבצר לֶמֶה ולכנסייה וסלילת "שדרת אטלנטיקה" (Avenida Atlântica) ב-1906 תרמו לעיבוי האוכלוסייה בתחילת המאה ה-20.
בעשורים הראשונים של המאה ה-20 גדלה אוכלוסיית קופקבנה, כחלק מתהליך נדידה דרומה של המעמד הסוציו-אקונומי הגבוה שהתרחש במהלך כל המאה (וממשיך עד ימינו). התרחבות זאת הביאה לקופקבנה רמת חיים גבוהה וכן חיי תרבות ואמנות. המלון קופקבנה פאלאס (Copacabana Palace) נפתח ב-1923 ושומר עד היום על הדרו.
במהלך שנות ה-70 הורחב באופן מלאכותי שטח החוף באמצעות אוניות מחפר ברזילאיות והולנדיות על מנת להוסיף נתיבים לשדרת אטלנטיקה, להרחיק את הישברות הגלים מהבתים שלאורך החוף וכן לאפשר העברת צינור השפכים המרכזי לכיוון איפנמה.
עם המשך נדידת השכבות העשירות דרומה (לכוון איפנמה ולבלון בשנות ה-70 וה-80, ולכיוון סאו קונרדו וברה דה טיז'וקה בשנות ה-90 וה-2000), איבדה קופקבנה מעט מזוהרה ומעגל תושביה החל משנים אלו, השתנה וכולל תושבים מכל רחבי הקשת הסוציו-אקונומית. אף על פי כן ממשיכה קופקבנה להיות אחד המקומות המתויירים ביותר בעיר.
גאוגרפיה ודמוגרפיה
בדומה לרוב השכונות שבאזור הדרומי של ריו, קופקבנה היא רצועה דקה בצורת קשת, הדחוסה בין הים (האוקיינוס האטלנטי) וההר (רכס הטיז'וקה). חוף הים הוא החלק הפנימי של הקשת ואורכו כארבעה קילומטר. הוא נתחם בשני צדדיו (קצוות הקשת) בבסיסים צבאיים - "פורטה קופקבנה" (Forte Copacabana) בו עמדה עד 1919 כנסית גבירתנו מקופקבנה, ו"פורטה דו למה". השכונה גובלת בשכונות בוטפוגו, איפנמה, לגואה ולֶמֶה.
קופקבנה מחולקת לאורכה לחמישה אזורים כמעט זהים, הנקראים פוסטוס (postos) וממוספרים מ"פוסטו 2" עד "פוסטו 6". "פוסטו" היא "עמדה", והמילה מתייחסת למגדלי ההצלה המוצבים לאורך החוף הממוספרים מצפון לדרום לאורך חופי האזור הדרומי. אזור פוסטו מסוים מתייחס לחלק השכונה הקרוב ביותר לאותו מגדל הצלה. "פוסטו 1" הוא בעצם שכונת לֶמֶה והעמדות 7 עד 12 נמצאות בשכונות איפנמה ולבלון.
החל משנות ה-60 גברה צפיפות האוכלוסין בשכונה היוקרתית וכתוצאה מכך החלה בניה צפופה ולגובה (12 קומות לבניין בממוצע, בקירוב). נכון ל-2010, קופקבנה היא השכונה בעלת צפיפות האוכלוסין הגבוהה בעיר, עם כ-160 אלף תושבים בשטח של 7.84 קמ"ר. זו גם השכונה עם המספר הרב ביותר של קשישים בריו, עם 16.7% מהתושבים מעל הגיל 60.
כמו שכונות רבות בריו, לקופקבנה פבלות, שלוש במספר (Morro dos Cabritos, Pavão-Pavãozinho, Chapéu Mangueira).
חוף ותיירות
חוף קופקבנה מתהדר בחול לבן ועדין. בסופי השבוע מתמלאת רצועת החוף בתושבי העיר וכן בתיירים ברזילאים וזרים. בין רצועת החוף לשדרת אטלנטיקה נמתחת טיילת המשמשת מתעמלים ועוברי אורח. אדריכל הנופים הברזילאי הנודע בורלה מקס עיצב את ריצוף הטיילת הגלי בצבעי שחור ולבן שהושלם ב-1970 ואשר מזוהה עם השכונה בברזיל ומחוצה לה. לצד הטיילת מסלול אופניים לאורך החוף.
בקופקבנה למעלה מ-60 בתי מלון, ומספר רב של מסעדות, פאבים, מועדוני לילה ובנייני מגורים. בכל שנה פוקדים מיליוני תיירים ומקומיים את אזור החוף על מנת לצפות באירועי הסילבסטר, הכוללים יותר מ-20 דקות של זיקוקים במופע מרהיב ביופיו.
חוף קופקבנה משמש גם כבמה להופעות ואירועים ספורטיביים, חברתיים ופוליטיים. שם הופיעו, למשל, רוד סטיוארט ב-1994, האבנים המתגלגלות ב-2006, וכן מגוון אמנים במופע Live Earth ב-2007. לעיתים קרובות מארחת קופקבנה את גמר אליפות העולם בכדורגל חופים. חלק מהמשחקים הפאן-אמריקניים 2007 (משחקים בסגנון אולימפיים ליבשות האמריקה) התקיימו שם.
אולימפיאדת 2016
ב-2009, 100 אלף איש חגגו על חולות קופקבנה את זכייתה של ריו כמארחת המשחקים האולימפיים ב-2016. לקראת טורניר הכדורעף חופים שיארח החוף באולימפיאדה ב-2016, הוקם בו אצטדיון זמני שיקיף זירה חולית ויכיל כ-12,000 מקומות ישיבה. באזור אחר של החוף, חוף "פורטה קופקבנה" (Forte Copacabana) שנמצא בקצהו הדרומי, צפוי לקום יציע זמני של 5,000 מקומות שישקיף לתחרויות השחייה במים הפתוחים והטריאתלון האולימפי.
בתרבות ובאמנות
בין שנות ה-30 ושנות ה-50 של המאה ה-20, התפרסמה קופקבנה ברחבי העולם בזכות מספר שירים וסרטים שנכתבו עליה, כגון הסרט "קופקבנה" בכיכובם של גרושו מרקס וכרמן מירנדה מ-1947. בשלהי שנות ה-50, הובילו מפגשים של אמנים בדירות בשכונה להתפתחות הסגנון המוזיקלי בוסה נובה (Bossa Nova).
בשנת 1978 הנציח הזמר בארי מנילו את שם המקום בלהיטו "קופקבנה". ב-1995 השיר תורגם לעברית על ידי אהוד מנור כ"היי קרמבה" ובוצע על ידי שרון חזיז בפסטיגל של אותה שנה.
לידיה ליטביאק
לידיה ליטביאק (ברוסית: Лидия Владимировна Литвяк, לידיה ולדימירובנה ליטביאק, 18 באוגוסט 1921 – 1 באוגוסט 1943) הייתה טייסת קרב סובייטית, גיבורת ברית המועצות, שהייתה האישה-הטייסת הראשונה אי פעם שהפילה מטוס אויב בקרב אוויר, ואחת משתי נשים-טייסות בלבד שזכו בתואר "אלוף הפלות" - Ace. הפילה במלחמת העולם השנייה לפחות 12 מטוסי אויב של הלופטוואפה, יותר מכל אישה טייסת עד היום.
בישראל רווחת ההתייחסות אליה כאל יהודייה, אבל טרם נמצא לכך תיעוד רוסי מובהק.
ביוגרפיה
לידיה (ליליה) ליטביאק נולדה בשנת 1921 במוסקבה כבת לוולדימיר לאונטייביץ' ליטביאק (1937-1892) ולאשתו, אנה וסילייבנה. אביה עבד כפועל, נהג קטר ופקיד ברשות מסילות הברזל, האם עבדה כמוכרת בחנות.
סיימה בית ספר יסודי בלבד ואז החלה ללמוד תעופה במועדון התעופה קלינינסקי ובבית הספר לטיסה חרסונסקויה. את טיסת הסולו הראשונה שלה ביצעה כבר בגיל 15.
ב-1937 הוכרז אביה ולדימיר ליטביאק כ"אויב המדינה" ונעלם במערכת הגולאגים של סטלין, כשהוא מותיר מאחוריו את האם לגדל לבדה את ליטביאק הצעירה ואת אחיה יורי. עד רגעיה האחרונים של ליטביאק, הסיוט הגדול ביותר שלה היה שמא תיעלם אף היא ללא עקבות כמו אביה, דבר שאכן אירע, גם אם גופתה נעלמה למשך 36 שנה ולא לעולמים, כמו אביה (ראו הרחבה להלן).
מלחמת העולם השנייה
באוקטובר 1941 הוקמה יחידה חדשה של חיל האוויר הסובייטי, שהורכבה כולה מנשים בלבד ונקראה "קבוצה 122". ליטביאק צורפה אליה.
הנשים התאמנו במשך כשלושה חודשים בטיסה קרבית. ליטביאק התאמנה על מטוס ה-יאק-1, שלאחר מכן שימש אותה במרבית הקרבות האוויריים שניהלה. בסיום האימונים חולקו הנשים-הטייסות לשלוש יחידות אוויר נפרדות.
בינואר 1942 צורפה ליטביאק ליחידה 586 החדשה של חיל ההגנה האווירית, שהייתה על טהרת הנשים. היא עתידה הייתה לשרת שם כשמונה חודשים. במסגרת זו עדיין הוקצו לה טיסות הגנתיות בלבד, ובמשך כל שמונת החודשים שלה ביחידה זו לא התגלה עדיין במלואו כשרונה האמיתי.
עם זאת, ככל הנראה כישורי הטיסה הייחודיים שלה ניכרו חלקית גם באותן משימות הגנתיות, משום שב-10 בספטמבר 1942 היא הועברה יחד עם עוד מספר קטן של נשים ליחידה אחרת של חיל האוויר הסובייטי, יחידה 437, שהייתה יחידה קרבית "רגילה", דהיינו, גברית לחלוטין עד אותו יום. את היחידה הזו הקצו הסובייטים לקרבות על סטלינגרד.
אלופת ההפלות - Ace
ליטביאק הפילה את מטוס הקרב הגרמני הראשון שלה, האישה הטייסת הראשונה בהיסטוריה שהפילה מטוס אויב בקרב אוויר, ב-13 בספטמבר 1942, שלושה ימים בלבד לאחר הגיעה ליחידתה החדשה. היא הפילה תחילה מפציץ גרמני, יונקרס Ju 88 (לפי מרבית המקורות) או היינקל He 111 (לפי אחד המקורות) ומיד אחריו, בהפרש של פחות מעשרים דקות, הפילה בדו-קרב מטוס קרב גרמני מסרשמיט Bf 109, שהיה בליווי של קבוצת המפציצים. הפלה זו הצילה את מפקדת המבנה, שאותו מטוס קרב היה על זנב מטוסה ועמד להפילה. טייס המסרשמיט היה אלוף הפלות גרמני מפורסם בשם ארווין מאייר, שעמדו לזכותו 11 הפלות של מטוסים סובייטים עד אותו יום ואשר זכה עד אז בעיטור צלב הברזל הגרמני לא פחות משלוש פעמים. לכך יש להוסיף גם כי המסרשמיט 109 הגרמני נחשב בדרך כלל כעדיף טכנית בקרבות אוויר על פני היאק-1 הסובייטי, כך שהיה על ליטביאק להתגבר גם על נחיתות טכנית מסוימת זו כדי לנצח.
ליטביאק המשיכה להפגין כישורי טיסה ויכולות דו-קרב עילאיות שכאלה במשך כמעט שנה לאחר מכן, כשהיא עוברת במהלך השנה מספר יחידות אוויר שונות, שתחילה התרכזו בקרבות סביב סטלינגרד, ולאחר הניצחון הסובייטי שם, נעו צפונה ומערבה עם החזית המתקדמת. בנוסף ל-12 הפלות ודאיות שלה, היא הפילה ככל הנראה גם כמה מטוסי קרב גרמניים נוספים, אשר מסיבות שונות לא נכללו במניין ה-12. בין השאר, למשל, ב-14 בספטמבר, יום אחד בלבד לאחר הפלת שני המטוסים הראשונים שלה, היא הפילה ככל הנראה מטוס נוסף, אולם היות שלאחר המלחמה לא נמצאו דיווחים גרמניים שהתאימו מבחינת דגם המטוס המופל, תאריך ומקום נפילתו, לתיאור האירוע גם מהצד השני, לא הוכנס מטוס זה למניין המטוסים שהפילה. כך גם לא הוכנסו למניין לפחות ארבעה מטוסים נוספים אשר הופלו במשותף על ידה ועל ידי טייס סובייטי אחר, ועוד.
ב-23 בפברואר 1943, לאחר שהושלם הניצחון הסובייטי בסטלינגרד, קיבלה ליטביאק את העיטור הראשון שלה, עיטור הכוכב האדום, והועלתה לדרגת סגן משנה. חודש אחר כך נפגע מטוסה באחד הקרבות שליוו את הצבא הסובייטי המתקדם מערבה, והיא נפצעה, אך הצליחה להנחית את מטוסה בשלום ולהינצל.
בחודשים הבודדים שנותרו לאחר מכן היא הספיקה להיפצע שוב ושוב, ובאחד מהקרבות אף נאלצה לנטוש את מטוסה. סיפור הצלתה במקרה האחרון היה ייחודי: היא צנחה בלב אזור אויב. הנאצים סגרו עליה וכבר עמדו לשבות אותה. טייס עמית הנחית את מטוסו לידה, ותחת אש אויב היא הצליחה לקפוץ למטוס, שאפילו לא עצר עצירה של ממש, והשניים המריאו חזרה וניצלו.
בינתיים הספיקו לקדם את ליטביאק גם לדרגת סגן, וישנה אף טענה כי בסביבות אפריל-מאי 1943 היא התארסה לאחד ממפקדיה, קפטן אלכסיי פרולוביץ' סולומטין, שהיה אלוף הפלות בעצמו. הטענה האחרונה הזו ככל הנראה איננה נכונה, אך לפי אחד ממכתביה האחרונים לאמהּ, היה ברור שהיא אכן התאהבה בו, גם אם לא התארסו רשמית. מכל מקום, סולומטין נהרג ב-21 במאי 1943 בתאונת אימונים, וקצת יותר מחודשיים אחריו, ב-1 באוגוסט 1943, הופל מטוסה של ליטביאק וגם היא נהרגה.
בנוסף לעיטור הכוכב האדום קיבלה ליטביאק בחייה גם את עיטור לנין, את עיטור הדגל האדום, ופעמיים את עיטור המלחמה הפטריוטית הגדולה. את עיטור גיבור ברית המועצות היא קיבלה רק שנים לאחר מותה (ראו להלן).
נפילתה
ב-1 באוגוסט 1943, לפי התקדמות הכוחות הסובייטים מערבה, היה בסיסה של ליטביאק במזרח אוקראינה, סמוך לעיר קרסני לוץ' (Красный Луч). היא יצאה כבר באותו יום לשלוש גיחות, והייתה זו גיחתה הרביעית לאותו יום, ממנה לא שבה. חבריה ראו כיצד שני מטוסי מסרשמיט 109 מתקיפים אותה, והיא נעלמת בתוך ענן. העדות האחרונה הייתה של טייס חבר שראה לא פחות משמונה מטוסי מסרשמיט דולקים אחריה, כאשר מטוסה מעלה עשן ונמצא בבריחה מהירה. לא נראה פיצוץ באוויר ולא נמצאו סמוך לאחר מכן שרידי מטוסה או גופתה. האזור שבו נעלמה היה מעל הכפר האוקראיני דמיטרייבקה (Dmitryevka), בדרום-מזרח אוקראינה.
"השושנה הלבנה של סטלינגרד"
ליטביאק נהגה לטוס תמיד כשבתא הטייס שלה זר פרחים טרי. בנוסף, נהגה לצייר על צדי מטוסה חבצלת לבנה, לכבוד כל אחד ואחד ממטוסי האויב שהפילה. גם הכינוי שלה, עוד מילדותה, היה "לילי" או "ליליה". מהר מאוד החלו לפיכך בצבא הסובייטי לכנותה "החבצלת (Lily) הלבנה של סטלינגרד". האויב הגרמני והמערב כולו טעו בזיהוי הפרח והחלו לכנותה "השושנה הלבנה של סטלינגרד", ושם זה דבק בה.
ישנה טענה שהשושנה או החבצלת הללו הם שהיו הגורם למותה. שמה יצא למרחוק והגרמנים היו נחושים בדעתם להפילה. יותר ויותר הם החלו להתמקד בקרבות האוויר במטוס שעליו צוירו הפרחים, ברגע שהיו מזהים אותו. לפי הטענה, מותה ב-1 באוגוסט 1943 היה פרי מארב גרמני מתוכנן. ברגע שבו זיהו את מטוסה של ליטביאק, הם נטשו את כל המטוסים הסובייטים האחרים והתמקדו כולם בה ובניסיון להפילה. מכאן גם עדותו של הטייס הסובייטי האחרון שראה אותה, ואשר תיאר שמונה מטוסי מסרשמיט 109 רודפים אחריה.
לאחר מותה
ליטביאק הייתה מועמדת לקבלת עיטור גיבור ברית המועצות מיד לאחר מותה, אולם משתי סיבות נמנע הדבר באותה עת: ראשית, העובדה שגופתה לא נמצאה, כך ששרר חשש תאורטי כי אולי נפלה בשבי, חטא בל יכופר בתקופת סטלין; שנית, ההכרזה על אביה בשעתו כ"אויב המדינה", בעת הטיהורים הגדולים של סטלין.
המכשול הראשון הוסר ב-1979, עם גילוי גופתה ושרידי מטוסה ליד הכפר האוקראיני שמעליו נעלמה 36 שנה קודם לכן. עם זאת, הסרתו הסופית של מכשול זה התעכבה עד ל-1986, שנה לאחר עלייתו של מיכאיל גורבצ'וב לשלטון בברית המועצות ופתיחתה היחסית של המדינה - הגלאסנוסט. לאחר בדיקות רבות הכריזו הסובייטים רשמית על מותה והוציאוה מרשימות הנעדרים שלהם. גם הסרתו של המכשול השני קשורה ככל הנראה לעלייתו של גורבצ'וב לשלטון. ב-6 במאי 1990, כארבע שנים לאחר שנקבע רשמית מותה של ליטביאק בקרב, וכשנה לפני התפרקותה הסופית של ברית המועצות, היא הוכרה רשמית, ואחיה יורי קיבל עבורה בפועל את התואר "גיבורת ברית המועצות", 47 שנים לאחר מותה.
בעיר שבה שכן בסיסה האחרון של ליטביאק, קרסני לוץ', הוקם מוזיאון לידיה ליטביאק, המוקדש כולו לה ולחבריה הטייסים והטייסות של חיל האוויר הסובייטי במלחמת העולם השנייה. לידו אף מוצב פסל שלה. בנוסף, נכתבו עליה ספרים ועוד יותר מכך, נכתבו ספרים שקיבלו את השראתם מסיפורה. בפסטיבל אדינבורו של 1985 הוצג מחזה המבוסס על דמותה, בכיכובם של קן סטוט וטילדה סווינטון.
בשנת 2019 החלה הפקת סרט קולנוע בשם "ליטביאק", המבוסס על קורות חייה, בהפקת אולפני "28 אנשי פאנפילוב" בבימויו של קים דרוז'ינין, שמתכוון להפיק בתקציב של 300 מיליון רובלים ובסיוע קרן הקולנוע הרוסי. הצילומים תוכננו להתחיל בפברואר 2020 כשהקרנת הבכורה יועדה לסוף 2020 או תחילת 2021, אך בפועל הצילומים יצאו לדרך במאי 2021.
בניין טקומה (שיקגו)
בניין טקומה (באנגלית: Tacoma Building) היה גורד שחקים בשיקגו, אילינוי, ארצות הברית. הוא תוכנן בסגנון אסכולת שיקגו על ידי משרד האדריכלים הולאבירד ורוט (Holabird & Root) ובנייתו הושלמה בשנת 1889.
הבניין נחשב לפורץ דרך בזכות השימוש במסמרות, שחיברו את רכיבי שלד הברזל והפלדה שלו. יציבותו וחוזקו הושגו בזכות שימוש בקירות נושאים פנימיים. שלד הפלדה איפשר לשתי החזיתות הפונות לרחובות לסייל ומדיסון להיות קירות מסך מלאים. עם זאת, בניין ביטוח הבית של ויליאם לה ברון ג'ני נחשב למתקדם יותר מבחינה טכנולוגית.
אנטנס אולפיס
אנטנס אולפיס (בליטאית: Antanas Ulpis; 27 בפברואר 1904, ריגה – 21 באוגוסט 1981, וילנה) היה מנהל היכל הספר של ליטא, ביבליוגרף וחוקר תרבות ליטאי, שבתקופת המשטר הקומוניסטי בליטא הציל מהשמדה אוצרות תרבות יהודיים ששרדו את המשטר הנאצי.
ביוגרפיה
בין השנים 1923–1940 היה אולפיס רואה חשבון של חברת Kultūros בשיאוליאי, מנהל בית העם, ומנהל בנייה של התיאטרון העירוני. ב-1929 הקים מועדון טניס עם שני מגרשים בשיאוליאי. בין השנים 1937–1938 היה חבר הנהלת החברה לחינוך תרבותי בעיר. הוא השתתף בפעילות ארגון סיוע ליטאי.
איידן ווייטאק-היסונג
איידן ווייטאק-היסונג (באנגלית: Aidan Wojtak-Hissong; נולד ב-2007) הוא שחקן אמריקאי-קנדי.
ביוגרפיה
איידן ווייטאק-היסונג נולד בקנדה. יש לו שני אחים, פינלי, שחקן גם כן, וקולבי.
אנטנס אולפיס
ביוגרפיה
לאחר המלחמה, מ-1946 עד 1980 היה אולפיס מנהל לשכת הספרים של הרפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית הליטאית. הוא פעל לאיסוף ספרים עתיקים שעמדו בסכנת הכחדה והעבירם לכנסיית סנט גאורגיוס. בין היתר הציל מהשמדה ספרים יהודיים ששרדו (בזכות אנשי "בריגדת הנייר") את השמדת התרבות היהודית על ידי אנשי "מבצע רוזנברג" בתקופת הכיבוש הנאצי, וזאת על אף שהדבר לא היה במסגרת תפקידו. ב-1948 אסף הקג"ב ספרים יהודיים והורה על השמדתם, אך אולפיס לא ציית לפקודה, הציל את הספרים ואף קטלג אותם. את דבר פעולתו זו שמר בסוד במשך עשרות שנים, מחשש לגורלם של הספרים ולגורלו-שלו.
איידן ווייטאק-היסונג
ביוגרפיה
בשנת 2014 החלה דרכו בטלוויזיה, כאשר השתתף בעונה השנייה של סדרת הטלוויזיה הקנדית "The Stanley Dynamic" בה גילם את דמותו של לארי בצעירותו.
אנטנס אולפיס
ביוגרפיה
בשנת 1953 הכין את "קטלוג הספרים של הרפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית הליטאית", ברוסית, ובשנת 1970 פרסם ביבליוגרפיה של כתבי לנין בליטאית. עוד פרסם לקט של עיתונות המפלגה הקומוניסטית הליטאית בין השנים 1917–1940.
איידן ווייטאק-היסונג
ביוגרפיה
בשנת 2015, לאחר שהופיע בתפקיד קטן בסרט האימה "נעלמים" בבימויו של אולי אדל, הוא הופיע בסרט הטלוויזיה "Charming Christmas" בבימויו של קרייג פרייס, בתפקיד טיילר. כמו כן, באותה שנה השתתף בדיבוב סדרת האנימציה "Playdate", בה דיבב את דמותו של ג'ייקוב.
בשנת 2020 הופיע בסדרה המקורית של נטפליקס "זה מה שחסר לי עכשיו", המבוססת על רומן גרפי באותו השם מאת. בסדרה גילם את דמותו של ליאם נובאק, אחיה הצעיר של הדמות הראשית סידני (סופיה ליליס).
בשנת 2023 עתיד לעלות לאקרנים הסרט "אלוהים, אתה שם? זאת אני, מרגרט" בבימויו של קלי פרמון קרייג, בו מגלם ווייטאק-היסונג את דמותו של מוס פריד.
החברה האנטומולוגית בישראל
החברה האנטומולוגית בישראל (ISE) היא חברה ישראל לאנטומולוגיה אשר נוסדה ב-20 בפברואר 1962, לאחר יותר מ-20 שנה של מפגשי אד-הוק ודיונים בנושאים אנטומולוגיים שונים בין חובבי אנטומולוגיה ואנטומולוגים. 80 חברים ייסדו את החברה, כשהבולטים שבהם היו יחזקאל ריבנאי, חנן ביטינסקי-זלץ, רחל גלון, יצחק הרפז, מאיר פנר ושושנה יתום. החברה פעילה בקידום דיסציפלינות שונות של חקר פרוקי רגליים, החל מטקסונומיה ועד לביולוגיה מולקולרית, ארגון מפגשים והענקת פרסים. חברי החברה האנטומולוגית בישראל נפגשים מדי שנה בכנס, שבו דנים בהישגים האחרונים הן במחקר בסיסי והן במחקר יישומי. בנוסף, במהלך השנה מארגנת החברה מפגשים בנושאים מיוחדים. משרד האגודה ממוקם בבית דגן ובראשה עומדת (2023) נטע דורצ'ין.
חברות
חברות בחברה האנטומולוגית בישראל ניתנת לאנטומולוגים מקצועיים וחובבים בהמלצת שני חברים במעמד תקין ולאחר תשלום דמי חבר שנתיים.
פרסומים
החברה האנטומולוגית בישראל מוציאה משנת 1966 את כתב העת הישראלי לאנטומולוגיה.
תעלול קטלני 2
תעלול קטלני 2 (במקור: F/X2) הוא סרט מתח פעולה אמריקאי משנת 1991 בבימויו של ריצ'רד פרנקלין ובכיכובם של בריאן בראון ובריאן דנהי. זהו סרט המשך לסרט "תעלול קטלני" משנת 1986.
תקציר העלילה
רולי טיילר (בריאן בראון) מתבקש על ידי שוטר שהוא בעלה לשעבר של חברתו, לעזור למשטרה לתפוס רוצח סדרתי, תוך שימוש במומחיות שלו כאמן אפקטים מיוחדים. עם זאת, כאשר הדברים משתבשים והשוטר נהרג, רולי חושד כי גורם מושחת בתוך המשטרה טמן לו פח. הוא קורא לעזרתו של חברו הוותיק ליאו מקארת'י (בריאן דנהי) שיחקור את המוות. יחד, השניים מגלים רמזים המובילים אותם אל תיק חקירה ישן, העוסק במדליוני זהב גנובים שהיו חסרים במשך עשרות שנים. בינתיים, הרוצח המסתורי מנסה להרוג את רולי ואת משפחתו, בניסיון להשמיד כל ראיות לרצח השוטר.