cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
קהילת המודיעין של קוריאה הצפונית
מודיעין פוליטי אזרחי
ההתאחדות הכללית של המתיישבים הקוריאנים ביפן הוא השגרירות, הלכה למעשה, של קוריאה הצפונית בטוקיו. הארגון הוקם במאי 1955, וכיום חברים בארגון 200,000 איש וזהו הארגון היחיד שמייצג את האינטרסים הדיפלומטיים של קוריאה הצפונית ביפן, אף שהשלטונות היפניים לא מנהלים כל שיח עם נציגי ארגון זה, מאחר שלדעת שירותי הביטחון היפניים, הארגון משמש כחסות לפעילויות ביון במדינה.
מודיעין צבאי
לשכת המודיעין של המטה הכללי של הכוחות המזוינים העממיים של קוריאה הצפונית, הוא הזרוע העיקרית המופקדת על איסוף מודיעין צבאי וטקטי עבור משרד הכוחות המזוינים של צפון קוריאה. למעלה ממאה אלף איש משרתים בארגון ועד שנות ה-90, פעל תוך תמיכה לוגיסטית רבה מהגר"ו הסובייטי. בשנות ה-90, ניתקו שירותי הביון הרוסיים כל קשר עם סוכנויות הביון של קוריאה הצפונית.
מודיעין פנים
בעבר המשרד לביטחון הציבור אף כונה סוכנות הביטחון ובטיחות הציבור, והסוכנות לביטחון העם עד שב-1998 קיבל את השם המשרד לביטחון העם. על פי הערכות פועלים 50,000 סוכני חרש בתוככי המדינה.
אשרי
{{פירושונים| אישים:
דגם העיר האנכית
דגם העיר האנכית הוא רעיון להקמת עיר הפרושה על פני רחוב ראשי אחד וממנו היא צומחת. לפי רעיון של האדריכל הספרדי ארתורו סוריה שהגה את הרעיון בשנת 1882 וממנו צמחה תנועת העיר האנכית שהיה רעיון משופר של דגם הערים הקדום של רחובות שתי וערב שהקדימה את רעיון עיר הגנים הבנויה בצורה מעגלית. הרעיון ליצור עיר הפרושה לרוחב נוצר לפני שנוצרו הדגמים המקובלים כיום שנוצרו בתחילת המאה ה-20 שנועדו ליצור עיר בצורה מעגלית או קוטבית. הרעיון היה ליצור רצועה של תעשייה ומפעלים בצידו האחד של רחוב ראשי החוצה את כל העיר לעומת צידו השני שיהיה מוקדש למגורים. ככל שהעיר תתרחב יותר כך הרחוב הראשי או הרחובות המקבילים יתארכו יותר מבלי להתרחב לצדדים וכך לא תהיה בעיה של צפיפות וזיהום אוויר.
העקרונות לפיהם העיר צריכה לפעול:
רעיון העיר האנכית בוצע ושוכלל לראשונה על ידי מתכנן הערים הרוסי ניקולאי אלכסנדרוביץ' מיליוטין במהלך שנות ה-20 של המאה ה-20 לאחר שתכנן דגם דומה בפרנקפורט, גרמניה ולאחר שהאדריכל הגרמני ארנסט מאי תכנן דגם דומה בעיר מגניטוגורסק בברית המועצות שהוקמה בתור עיר תעשייתית עבור כורי הפחם שגרו בעיר ועבדו במפעלי התעשייה בה.
מרכז עסקים ראשי אנכי
ישנן ערים בהן מרכז העסקים הראשי בנוי לפי דגם של עיר אנכית שבה ישנו רק רחוב ראשי אחד שבו מצויים כל המוסדות החשובים של העיר וכל מרכזי המסחר והעסקים. לדוגמה העיר ברזיליה בירת ברזיל שבה ישנה שדרה מסחרית אחת ארוכה שבה מצויים כל מוסדות השלטון והתרבות בעיר. כיום משתמשים ברעיון זה עבור אזורי תעשייה המוקמים לצד מסילת רכבת או כביש מהיר.
סטיבי ניקס
שניים ממאפייניה כזמרת ומוזיקאית כוללים את קולה הייחודי שנע בין הסגנונות קאנטרי ורוק והסגנון המסתורי שלה שבא לידי ביטוי באישיותה על הבמה, בשיריה ובהופעתה, כאשר היא מושפעת בעיקר מהסגנון הגותי והמיסטי.
תחילת חייה וקריירה מוקדמת
נולדה בשם סטפני לין ניקס (Stephanie Lynn Nicks) ב-26 במאי 1948 בפיניקס, אריזונה להוריה ג'ס וברברה ניקס. סבה, שהיה זמר קאנטרי שהתקשה להצליח במוזיקה הוא זה שלימד אותה לשיר כבר כילדה. יום לפני יום הולדתה השש עשרה קיבלה ניקס גיטרה בתור מתנה, וכתבה את שירה הראשון שנקרא: "I've Loved and I've Lost, and I'm Sad But Not Blue". כבר בהיותה תלמידת תיכון היא הצטרפה ללהקה שנקראה "The Changing Times".
לינדסי בקינגהאם ולהקת "פריץ"
בשנתה האחרונה בתיכון, פגשה ניקס את מי שבעתיד יהיה שותפה המוזיקלי וכן שותפה לחיים, לינדסי בקינגהאם: במהלך מסיבה, ניקס ראתה את בקינגהאם מנגן את השיר "" והצטרפה לשירה. כמה ימים לאחר מכן, בקינגהאם הזמין את ניקס להיות חלק מהלהקה שניגן בה באותה התקופה "פריץ".
הלהקה הפכה למצליחה בין השנים 1968–1972 והייתה המופע הפותח למוזיקאים המפורסמים ג'ניס ג'ופלין וג'ימי הנדריקס, כאשר שני המוזיקאים היוו השראה לניקס להמשך חייה כמוזיקאית. במהלך היותם חברים בלהקה פיתחו ניקס ובקינגהאם מערכת יחסים רומנטית, שהתפרקותה ב-1977 תוביל בין היתר לאחד האלבומים המצליחים ביותר בהיסטוריה של המוזיקה.
כאשר "פריץ" התפרקה ב-1972 המשיכו ניקס ובקינגהאם ליצור מוזיקה כזוג מוזיקלי שנקרא "Buckingham Nicks".
הקלטות ששלחו לחברת התקליטים "Polydor Records" שכנעו את חברת התקליטים להפיק להם אלבום, שנקרא גם הוא "Buckingham Nicks". האלבום כשל מבחינה מסחרית וחברת התקליטים פיטרה אותם.
על מנת לתמוך כלכלית בה ובבקינגהאם שחלה באותה העת במונונוקלאוזיס זיהומי ניקס עבדה במספר עבודות, שאחת מהן הייתה לנקות את ביתו של המפיק, שאף אפשר לבני הזוג לגור שם במשך תקופה מסוימת.
במשך תקופה קצרה הזוג עבר לאספן, קולורדו. בקינגהאם ניגן עם הלהקה "Everly Brothers", בעוד ניקס נשארה מאחור. במהלך אותה תקופה ניקס כתבה את השיר שמאוחר יותר ייהפך ללהיט כסינגל של להקת פליטווד מק "Rhiannon", וכן שיר נוסף, "Landslide", שנכתב בעת בה הבינה שאולי יהיה עליה לוותר על החלום להיות מוזיקאית ולחזור לבית הוריה, שאמרו לה שהם מוכנים לממן מה שתרצה ללמוד כמקצוע. היא גם לא הייתה בטוחה לגבי מערכת היחסים עם לינדסי בקינגהאם. את כל תחושות הבלבול וההתפרקות הרגשית הכניסה ניקס לשיר הזה, שבבוא היום יזכה להערכה גדולה בקרב מעריצי "פליטווד מק".
הפריצה הגדולה למוזיקה – "פליטווד מק"
ב-1 בינואר 1975 מיק פליטווד, מנהיג להקת "פליטווד מק" התקשר לביתם של בקינגהאם וניקס לאחר שהמפיק קייט אולסן השמיע לו את שירם "Frozen Love". בהתחלה פליטווד רצה לצרף רק את בקינגהאם ללהקה, אבל הבין שגם ניקס תצטרף בתור "עסקת חבילה".
האלבום הראשון של ההרכב הזה של הלהקה יצא באותה שנה ונקרא "Fleetwood Mac". האלבום זכה להצלחה עצומה בארצות הברית והשיר "Rhiannon" הפך ללהיט הגדול של האלבום וסימל את הפריצה של סטיבי ניקס למיינסטרים.
בשנת 1977 נגמר הרומן הארוך בין בקינגהאם וניקס. בערך באותה התקופה התגרשו חברי הלהקה ג'ון וכריסטין מקווי. מתוך תחושות הכעס והעצב שחשו חברי הלהקה באותה תקופה צמח האלבום "Rumours", שהיה לאלבום המצליח ביותר בתולדות הלהקה והיה לאחד האלבומים הנמכרים בהיסטוריה (בסוף הסבנטיז הוא היה הנמכר ביותר אי פעם, אבל מאז יצאו מספר מועט של אלבומים שהצליחו לעבור אותו במכירותיהם). כל הסינגלים שהשתחררו מהאלבום היו ללהיטים כאשר "Dreams" של ניקס הופך להיות הסינגל המצליח ביותר של הלהקה וללהיט המקום הראשון היחיד של פליטווד מק בבילבורד הוט 100 עד היום.
האלבום הבא של הלהקה, "Tusk", היה פחות מצליח מזה שקדם לו. למרות ההצלחה המעטה יחסית של האלבום, השיר שכתבה ניקס ושהשתחרר כסינגל מהאלבום "Sara" זכה להצלחה גדולה בארצות הברית כשהפך ללהיט top 10 במצעד הבילבורד.
קריירת סולו והמשך הדרך עם "פליטווד מק" ("Bella Donna", "Mirage")
בשנת 1981 הוציאה ניקס את אלבום הסולו הראשון שלה, "Bella Donna". האלבום הפך לאלבום פלטינה תוך זמן קצר וכיום מכירותיו שוות לפלטינה מרובעת. שני הסינגלים הבולטים מאלבום זה כוללים את שיתוף הפעולה של ניקס עם טום פטי "Stop Draggin' MyHeart Around" שהיה ללהיט הגדול ביותר מהאלבום וכן את אחד מהשירים הבולטים בקריירה של ניקס "Edge Of Seventeen". כמו כן האלבום כולל את הדואט עם חבר להקת האיגלס דון הנלי "Leather and Lace", שהפך גם הוא ללהיט.
בשנת 1982 הוציאה ניקס יחד עם "פליטווד מק" את אלבומם הבא "Mirage". השיר שכתבה ויצא כסינגל – "Gypsy" זכה להצלחה ונכנס ל-top20 במצעד הבילבורד. הקליפ שהופק עבור השיר היה בעל התקציב הגבוה ביותר לקליפ באותה התקופה.
1983 – 1987 ("The Wild Heart", "Rock A Little" ו-"Tango In The Night")
ב-1983 יצא אלבום הסולו השני של ניקס, "The Wild Heart". אף על פי שלא זכה להצלחה שזכה לה "Bella Donna", האלבום כן הצליח להפוך לפלטינה כפולה בארצות הברית ולאלבום כסף בבריטניה. הלהיט הגדול מתוכו היה השיר "Stand Back" שבהפקתו סייע הזמר והמפיק פרינס. האלבום הבא שהוציאה "Rock A Little" (שיצא ב-1985) זכה להצלחה גם כן, והשתחררו ממנו הלהיטים "I Can't Wait" ו-"Talk To Me".
השיר שכתבה יחד עם חברתה סנדי סטיוארט והפך לסינגל מהאלבום "Seven Wonders" זכה להצלחה אבל לא להצלחה גדולה כמו רוב הסינגלים מהאלבום.
בעקבות ריב שהיה בין ניקס ומיק לבקינגהאם בעקבות היותם משתמשי קוקאין כבדים, וכן בשל עימות מכוער בין לינדסי וניקס בתקופה של יצירת האלבום בקינגהאם אמר שלאחר אלבום זה הוא יתפטר מהלהקה, וכך היה. טרם יציאת האלבום הייתה לקוקאין השפעה חזקה ושלילית על חייה של ניקס ובשלב כלשהו זה איים על חייה, ועל כן היא הלכה לגמילה טרם כניסתה לאולפן ההקלטות, ומאוחר יותר התחילה לקחת כדורי קלונופין על מנת להישאר נקייה מסמים.
1988 – 1994 ("Timespace", "Behind The Mask", "The Other Side of the Mirror", "Greatest Hits" ו־"Street Angel")
ב-1988 אלבום הלהיטים הגדולים של ההרכב המחודש של "פליטווד מק" יצא וזכה להצלחה עצומה.
ב-1990 יצא האלבום הבא של "פליטווד מק", הפעם בלי לינדסי בקינגהאם ונקרא "Behind The Mask". האלבום זכה להצלחה חלקית בלבד בארצות הברית, אבל זכה להצלחה גדולה בבריטניה כשנכנס למקום הראשון במצעד האלבומים והגיע למעמד פלטינה.
ב-1991 יצא אלבום הלהיטים של ניקס כאמנית סולו, ובנוסף לשיריה שכבר זכו להצלחה, נכללו באלבום שלושה שירים חדשים. באותה השנה הוציאה "פליטווד מק" את אלבום האוסף המרובע "25Years:The Chain" שכלל לראשונה על אלבום את שירה של ניקס שנכתב במקור לאלבום "Rumours", השיר "Silver Springs". הסכסוך על זכויות השימוש בו הוביל לפרישתה מן הלהקה בין השנים 1991–1997, למעט הופעה חד-פעמית באירוע ההכתרה של הנשיא ביל קלינטון.
באותן השנים ניקס (בצורה אירונית) התמכרה לכדורים שנועדו לעזור לה לא להתמכר מחדש לקוקאין. התמכרות זו הובילה לעלייה גדולה במשקל ולבעיות בתפקוד שלה. לאחר שמעדה ופצעה את עצמה באירוע שבו נכחה כתוצאה מהקלונופין הבינה שעליה להירשם לגמילה. האלבום הבא שלה, "Street Angel" שיצא ב-1994 היה אכזבה מסחרית בהשוואה לאלבומיה הקודמים, שכן רוב הפקת האלבום הייתה סביב תקופת שהותה בגמילה. האלבום קיבל ביקורות שליליות וניקס הכוללות ביקורת בשל עלייתה במשקל, והיא נשבעה לא לדרוך יותר על במה עד שתרד במשקלה.
1997–1998 ("The Dance" ו-"Enchanted")
לאחר שאיבדה ממשקלה היא הצטרפה מחדש ללהקת פליטווד מק לסיבוב ההופעות "The Dance", שזכה להצלחה גדולה. אלבום הופעה מסיבוב ההופעות בעל אותו שם זכה להצלחה גדולה גם כן והחזיר את סטיבי ניקס ושאר חברי "פליטווד מק" לעיני הציבור.
בשנת 1998 הוציאה את האלבום המשולש "Enchanted" שמתאר את כל התקופות בקריירה שלה בתוספת הקלטות שלא ראו אור קודם לכן.
2001 – היום
בשנת 2001 הוציאה ניקס את אלבום הסולו הראשון שלה מזה שבע שנים, "Trouble in Shangri-La". האלבום קיבל ביקורות טובות וזכה להצלחה.
ב-2003 יצא גם האלבום הבא של פליטווד מק Say You Will. כריסטין מקווי עזבה את הלהקה ובקינגהאם חזר, ועל כן היו בהרכב זה ארבעה חברים. האלבום זכה להצלחה אך קיבל ביקורות מעורבות. באותו הרכב יצאה הלהקה לשלושה סיבובי הופעות עולמיים, והוציאה אלבום ו-DVD מהופעה חיה בבוסטון (2004) ואת המיני-אלבום "Extended Play", שיצא ב־2013.
בשנת 2011 הוציאה את אלבום האולפן "In Your Dreams". האלבום זכה לביקורות מצוינות מרוב מבקרי המוזיקה. באותה השנה שודר פרק בסדרה הפופולרית "Glee" שהופיעו בו שישה מהשירים של "פליטווד מק" מאלבומם המצליח ביותר "Rumours" (כולל את "Dreams" של ניקס).
ב-2014 ניקס הופיעה בתוכנית "American Horror Story", שם ביצעה שלושה משיריה: "Rhiannon", "Seven wonders" ו-""
באותה השנה כל ההרכב של פליטווד מק מתקופת האלבום "Rumours" התאחדה לסיבוב הופעות ברחבי צפון אמריקה. שבוע לאחר פתיחתו הוציאה ניקס את אלבום האולפן החדש שלה "Karat Gold - Songs From The Vault 24" שבמרכזו שירים אותם כתבה בין השנים 1969 – 1995, אך לא הקליטה מעולם. האלבום הוגדר על ידי רוב המבקרים כאחד הטובים בקריירה שלה, ונכנס עם צאתו לעשרת הגדולים במצעד הבילבורד בארצות הברית. במקביל, החלה ניקס לשמש כמנטורית בתוכנית המוזיקלית "The Voice".
השתתפה בסדרה סיפור אימה אמריקאי בתפקיד אורח בעונות השלישית והשמינית, בהן גילמה את עצמה.
באבל
{{פירושונים|;אישים ששם משפחתם באבל:
ראו גם
}}
קורנליה פרנסס
קורנליה פרנסס (באנגלית: Cornelia Frances; 7 באפריל 1941 – 29 במאי 2018) הייתה שחקנית קולנוע וטלוויזיה אנגלייה שהתגוררה באוסטרליה.
ביוגרפיה
פרנסס נולדה בליברפול ולמדה בבית ספר גילדהול למוזיקה ודרמה בלונדון. בראשית שנות ה-60 גילמה תפקידים קטנים בשני סרטי קולנוע שביים דודה, מייקל פאוול, וב-1965 עקרה לאוסטרליה. היא שבה לבריטניה לזמן קצר במהלכו נישאה למייקל איסטלנד, וב-1970 השתקעו השניים באוסטרליה באופן סופי.
באוסטרליה הפכה קריירת המשחק שלה למשמעותית יותר. במהלך שנות ה-70 השתתפה במספר סדרות טלוויזיה, בהן "איים אבודים", בתפקיד אליזבת קווין. ב-1975 קיבלה את התפקיד הראשי הראשון שלה, בסדרה "The Box", סאטירה העוסקת בנעשה בתחנת משטרה. בין 1976 ל-1978 גילמה את דמותה של האחות הקשוחה גרייס סקוט באופרת הסבון "The Young Doctors".
ב-1978 החל בעלה לעבוד במלבורן, והשניים עברו להתגורר בעיר זו. במשך זמן קצר שימשה ככתבת בתחנת טלוויזיה מקומית, אך עד מהרה שבה למשחק. תפקידה המשמעותי הבא היה באופרת הסבון "Sons and Daughters", בה גילמה את דמותה של ברברה ארמסטרונג בין השנים 1982 ל-1986. מאז 1988 היא מגלמת, לסירוגין, את דמותה של עורכת הדין העוקצנית מוראג בלינגהאם באופרת הסבון "קרוב רחוק". במקביל להופעותיה בסדרות אלה, השתתפה במספר סרטי קולנוע וטלוויזיה, וכן גילמה תפקידי אורח בסדרות נוספות. בין 2001 ל-2002 הנחתה את הגרסה האוסטרלית לשעשועון הטלוויזיה "החוליה החלשה".
פרנסס הייתה גרושה ואם לבן, והתגוררה בסידני. בשנת 2003 פרסמה אוטוביוגרפיה בשם "?And what have you done lately".
סולנואיד
סוֹלֵנוֹאִיד (אנגלית: solenoid) הוא התקן אלקטרומכני המשמש כמפעיל במכונות ומערכות בקרה. הוא בנוי מסליל בעל ליבה פרומגנטית שמיקומה אינו במרכז הסליל. הולכת זרם חשמלי בסליל משרה בו שדה מגנטי, שדה זה מפעיל כוח על הליבה הפרומגנטית המושך אותה אל מרכז הסליל, באופן שמגדיל את ההשראות של הסליל והליבה. הליבה יכולה להיות מחוברת להתקן אחר ולהעביר את הכוח אליו. הכוח המופעל פרופורציוני לזרם המוזרם בסליל. לרוב הסולנואיד כולל גם קפיץ המחזיר את הליבה למקומה המקורי כאשר הזרם מופסק.
הסולנואיד משמש כאלקטרומגנט, וככזה משמש בכל מקום בו נדרשת הפיכת אנרגיה חשמלית לתנועה קווית. השימושים העיקריים של הסולנואיד הם כמתגים המופעלים בעזרת אות חשמלי קטן יחסית ומפעילים רכיבים אחרים, לעיתים גדולים יותר. לדוגמה, פתיחת ברז או שסתום במערכת פנאומטית, סגירת מפסק המעביר זרם חזק, או שחרור מעצור המאפשר למנגנון מכני להתחיל לנוע.
אחד המקומות המוכרים בהם משתמשים בסולנואיד הוא בהתנעת כלי רכב. הסולנואיד מופעל בזרם חלש יחסית העובר במתג ההתנעה הנשלט על ידי הנהג (סיבוב מפתח או לחיצה על כפתור), וממתג מפסק בו עובר זרם חזק המסובב את מנוע ההתנעה ("סטרטר").
טבן
טבן (שם מדעי: Tabanus) הוא סוג מסדרת הזבובאים
גלילי בוץ
זחלים של טבנים מסוימים נוהגים להתפתח במקווי מים המועדים להתיבשות בעונות החמות. כאשר מקווה המים מתחיל להתייבש חופר לעצמו זחל הטבן מחילה באדמה ומתגלם שם עד העונה הרטובה הבאה. אחת הבעיות הנצבות בפני הזחלים היא כיצד להתגונן מסדקי ההתיבשות של הבוץ. כאשר האדמה מתחממת היא נסדקת ובמידה והסדק נפער בדיוק במקום בו נמצא הגולם הוא יתייבש בחום ויהיה חשוף לאויבים. כמה מיני טבן אפריקאים Tabanus biguttatus, T.conspicus, T.fraternusו- T.taeniola הצליחו לפתח שיטה ייחודית להימנע מהסדקים. ראשית הם חופרים בבוץ מחילה לוליינית בצורת קפיץ, אחר כך הם יוצאים וחופרים שוב מחילה ישרה ואנכית בדיוק באמצע הגליל הלוליני. כאשר הבוץ מתייבש ומתחילים להיווצר סדקים, האדמה נשברת לאורך המחילה החיצונית ואיננה פוגעת במחילה הפנימית בה הגולם נמצא.
מוקומנטריה
מוקומנטריה (באנגלית: Mockumentary – הלחם של Mock - "ללעוג", ו-Documentary - "תיעודי"; בעברית: סֶרֶט דְּמוּי תִּעוּדִי) היא סוגה טלוויזיוניות, קולנועית וספרותית. היא מוצגת כדוקומנטריה, לרוב קומית, אך למעשה היא פיקטיבית ברובה, על אף שהיא נשענת לעיתים על המציאות.
המוקומנטריה משמשת לרוב כאמצעי פארודי וסאטירי ובצורתה הקומית נקראת גם "דוקו-קומדיה". עם זאת, מוקומנטריה יכולה לשמש כמרכיב דרמטי.
מוקומנטריות מוצגות לרוב כדוקומנטריות היסטוריות עם צילומי ראש ודיונים בנושא, או כקטעי צילום המלווים את הדמויות במהלך האירועים. לעיתים ניתנת לשחקנים בסרט מוקומנטרי הרשות לאלתר.
המושג "מוקומנטריה" – הלחם בין "ללעוג" (to mock) ו"דוקומנטריה" (documentary) – נטבע על ידי הבמאי רוב ריינר באמצע שנות ה-80 בתיאור סרטו "ספיינל טאפ". המושג "תיעודיון" הוא הלחם בין "תעודה" ו"בדיון".
מבשרי הז'אנר
דוגמאות מוקדמות כוללות את הסרטים: The Connection" (1961)", "לילה של יום מפרך" (1964, סרט המתיימר לתאר ימים אחדים בחייהם של הביטלס, שיהיה לסרט המוקומנטרי הראשון באורך מלא), "היומן של דייוויד הולצמן" (1967), "פאט פולסון לנשיאות" (1968, עם הנרי פונדה), "קח את הכסף וברח" (1969, סרטו הראשון של וודי אלן, שחזר לסגנון זה בסרטיו "זליג" מ-1983 ו"מתוק ומרושע" מ-1999), "הליצנים" (סרטו של פדריקו פליני מ-1970, שילוב של סרט תיעודי ובדיוני, 'דוקו-פיקציה'), "כל מה שאתה צריך זה מזומן" ("All You Need is Cash", משנת 1978, פארודיה ייחודית על הביטלס, תיעוד לכאורה של מסע הופעות של להקת רוק בריטית בדיונית, בשם The Rutles, עם אריק איידל מחבורת "מונטי פייתון". לסרט הופקו שני סרטי המשך קצרים). "חיים אמיתיים" (1979, סרטו של אלברט ברוקס, פארודיה על סרט תיעודי של הטלוויזיה הציבורית).
שימוש מוקדם בתבנית המוקומנטרית בטלוויזיה ניתן לראות בכמה מערכונים מתוך "הקרקס המעופף של מונטי פייתון" (1969-1974), כגון "סבתות הגיהנום", "האחים פיראנה", "הבדיחה המצחיקה ביותר בעולם" ועוד רבים.
בקולנוע
מאז תחילת שנות ה-80, הפורמט המוקומנטרי זכה לתשומת לב רבה בקולנוע.
"הקפה האטומי" (1982) - סרט מוקומנטרי על עידן המלחמה הקרה, שעשה שימוש בחומר ארכיוני של הממשלה משנות ה-50.
"רוג'ר ואני" (1989), סרטו הראשון של מייקל מור, כולל כמה מאפיינים של הז'אנר. מעניין לציין שמי שהקנה למור את הניסיון הקולנועי המעשי הבסיסי היה הצלם קווין ראפרטי (שהוא באופן אירוני בן דוד מדרגה ראשונה של הנשיא ג'ורג' ווקר בוש, מטרה מרכזית לביקורתו הנחרצת של מור, כמוצג בסרטו משנת 2004, "פרנהייט 9/11"). ראפרטי היה בין יוצרי הסרט "הקפה האטומי" (1982), והשפעתו על מור ניכרת בשימוש הסאטירי שעשה בקטעי ארכיון שנלקחו מסרטי "סוג ב'" ישנים, פרסומות טלוויזיה ישנות, ויומני חדשות, דבר שהיה לסימן ההיכר של עבודתו. מתוך שאר סרטיו בולט "לאן נפלוש עכשיו?", (2015) העוסק במדיניות הרווחה באירופה.
כריסטופר גסט, שהשתתף בכתיבת "ספיינל טאפ" וגם כיכב בו, כתב (יחד עם יוג'ין לוי) וביים עוד כמה סרטים מוקומנטריים (בהם הוא גם מופיע), ביניהם "מחכים לגופמן" (1997), "הכי טוב בשלג" (2000), "משב רוח מוזיקלי" (2003).
ב-1995, יצרו פיטר ג'קסון וקוסטה בוטיס את הסרט "כסף נשכח" (Forgotten Silver), מוקומנטרי המספר על "הבמאי" קולין מקנזי, חלוץ ניו זילנדי בתחום הקולנוע. הסרט הוקרן לראשונה בטלוויזיה הניו זילנדית במשבצת שידור של מיני סדרות ומחזות, והוצג כסרט דוקומנטרי אמיתי. צופים רבים הולכו שולל עד שהבמאים הודו במתיחה. מאז הוקרן הסרט בכמה פסטיבלי קולנוע ברחבי העולם.
"אדם נושך כלב" (2002), קומדיית פשע מוקומנטרית שחורה מבלגיה.
בשנת 1998, הבמאי הקנדי מייק קלטנברג כתב וביים סרט קצר בשחור-לבן בשם "One Last Shot", העוקב אחר מעלליהם של שני פושעים צעירים. ב-1999 יצא סרט המשך בשם "טריילר פארק בויז" ("זבל לבן"), גם הוא בשחור-לבן. שני הסרטים משמשים הקדמון (פריקוול) לסדרת טלוויזיה מצליחה.
"FUBAR" - סרט קנדי של מייקל דוס מ-2002, המבוסס על חייהם של שני חברי ילדות חובבי מוזיקת מטאל המבלים את חייהם בהד-באנגינג ושתיית בירות ללא הרף.
"המלך של בוליווד" (2004) - למעשה הסרט ההודי הראשון בז'אנר המוקומנטרי, מספר על ניסיונות הקאמבק המגוחכים של כוכב בוליוודי מזדקן.
"סי.אס. איי - מדינות הקונפדרציה של אמריקה" (2004) מציג היסטוריה אלטרנטיבית שבה הקונפדרציה זכתה במלחמת האזרחים האמריקאית.
"ראשון על הירח" (2005) - סרט רוסי על נחיתה דמיונית של הסובייטים על הירח כבר ב-1930.
הקומיקאי היהודי סאשה ברון כהן יצר את הקומדיות המוקומנטריות הסאטיריות "בוראט" (2006) ו"ברונו" (2009), על פי דמויות שגילם בתוכנית הטלוויזיה "המופע של עלי ג'י".
"תפוס ת'גלים" (2007) - סרט האנימציה השני שהפיצו Sony Pictures, היה הראשון מסוגו לשלב את הסגנון המוקומנטרי יחד עם אנימציה.
"REC" - סרט אימה ספרדי מ-2007 המשתמש בסגנון עיתונאי כדי לתאר את הזוועות המתרחשות בבניין אמיתי בברצלונה. ב-2008 נעשה לסרט רימייק אמריקאי בשם "הסגר". הסרט הספרדי זכה לשלושה סרטי המשך: "REC 2" בשנת 2009, "REC 3: Genesis" בשנת 2012, ו-"REC 4" בשנת 2014, האחרון בזיכיון.
"על החבלים" (2011) - קומדיה מוקומנטרית שכתב וביים מארק נויס, העוקב אחר מדריך אמנויות לחימה ויריבותו עם זירת איגרוף מקומית.
"The Dirties" - קומדיה מוקומנטרית מ-2013 שכתב וביים מאט ג'ונסון, שביים גם את הסרט "מבצע מפולת" (2016), על נחיתה מזויפת העל הירח.
"מה שאנחנו עושים בצללים" (2014) - קומדיית אימה מוקומנטרית מניו זילנד שכתבו וביימו טאיקה וואטיטי וג'מיין קלמנט, על שלושה ערפדים, שותפים לדירה בוולינגטון, הנאבקים כדי להשתלב בחברה המודרנית. בשנת 2019 החלה הקרנת סדרת טלוויזיה המבוססת על הסרט.
"פופסטאר: אל תפסיקו לא להפסיק" - קומדיה מוקומנטרית מוזיקלית מ-2016 בכיכובו של אנדי סמברג, פארודיה מוגזמת על כוכב פופ מסחרי. הוא צולם בסגנון של סרט תיעודי טיפוסי, כסרטים "ג'סטין ביבר - הסרט" (2011) ו"קייטי פרי: חלק ממני" (2012).
"אוכלוסייה אפס" (2016) - מותחן פשע מוקומנטרי בכיכובו של יוצר הסרט ג'וליאן טי. פיינדר, המתאר מקרה היפותטי של רצח כפול ב"אזור המוות" הידוע לשמצה שבפארק הלאומי ילוסטון.
"אנחנו עושים סרטים" (2017) - קומדיה מוקומנטרית בסגנון 'מאחורי הקלעים' העוקבת אחר סטודנט קולנוע אגואיסטי, האוסף את חבריו כדי לעזור לו ליצור סרט עבור פסטיבל הסרטים המתרחש בעירם.
בטלוויזיה
חבורת הקומיקאים הבריטית "קומיק סטריפ" יצרה ב-1983 את הסרט "Bad News Tour" פארודיה רוקומנטרית על להקת מטאל בריטית, שהקדימה את "ספיינל טאפ" בשנה, אך לא ידועה השפעתו על הסרט האמריקני. הסרט הוביל להקלטת שני אלבומים, והלהקה יצאה באמת לסיבוב הופעות, וב-1987 יצא סרט ההמשך "עוד חדשות רעות".
"רחוב סטלה" - סדרה מוקומנטרית ששודרה ב-BBC בין השנים 1997 ל-2001. היא נכתבה על ידי פיל קורנוול, ג'ון סשנס, ופיטר ריצ'רדסון, כששני הראשונים משחקים ומציגים את כל הדמויות בסדרה. הסדרה צולמה במצלמות וידאו ניידות.
"מבצע בחורים טובים" - עוד סיטקום בתקציב נמוך ששודר ב-BBC שלוש סדרות החל בשנת 1997.
"The Games" - סדרה אוסטרלית ששודרה בשנים 1998–2000.
הסדרה הקנדית "זבל לבן" ("טריילר פארק בויז") - המשך לסרטים הנזכרים לעיל.
הסדרה הבריטית "מריון וג'ף" (2000).
"2012 (עשרים שתים-עשרה)" (2011-2012) - סדרה בריטית העוקבת אחר ועדת בדיקות אולימפית בדיונית לקראת אולימפיאדת 2012 בלונדון, ו-"W1A" העוקבת אחרי הדמויות הראשיות של "2012" בתחילת עבודתם ב-BBC.
"המשרד" (2001) - סדרה בריטית מצליחה, שזכתה לגרסה אמריקאית, גרמנית, צרפתית ואף ישראלית.
"בוא טוס איתי" (2010) - סדרה בריטית העוקבת אחר הפעילות בשדה תעופה בדיוני על מגוון עובדיו ונוסעיו.
צמד הקומיקאיות הבריטיות ג'ניפר סונדרס ודון פרנץ' הציגו לעיתים קרובות מערכונים מוקומנטריים בתוכנית הטלוויזיה שלהן "פרנץ' וסונדרס" (1987-2007).
ערוץ דיסקברי פתח את 'שבוע הכריש' השנתי שלו ב-4 באוגוסט 2013 עם הסרט הדוקומנטרי "Megalodon: The Monster Shark Lives", על הישרדותו של המגלודון, כריש קדמון מסוג עמלץ הידוע בעיקר ממאובנים.
הסדרה "תיעודי עכשיו!" ("Documentary Now!") (2015-היום), שנוצרה על ידי כמה בוגרי "סאטרדיי נייט לייב", ומשודרת ברשת הטלוויזיה האמריקאית העצמאית IFC, מציגה פארודיות על סרטים דוקומנטריים ידועים, המחקות את הסגנון ואת הנושא של כל אחד מהם.
בשנת 2015 שידרה רשת HBO את "7 ימים בגיהנום", קומדיה מוקומנטרית של ג'ייק סוימנסקי ומוריי מילר, בכיכובו של אנדי סמברג, שנוצרה בהשראת מרתון הטניס אייזנר-מאוטה באליפות וימבלדון 2010. בשנת 2017 יצרו השניים את "Tour de Pharmacy", סרט העוסק בנושא סמים בספורט, על רקע מרוץ טור דה פראנס היוקרתי. משתתפים בסרט אורלנדו בלום, סמברג, ועוד כמה כוכבים הוליוודים גדולים בהופעות אורח. רוכב האופניים לאנס ארמסטרונג, שהודה שהשתמש בסמים בכל שבע זכיותיו בטור דה פראנס, עושה בסרט פארודיה של עצמו כ'מקור אנונימי'.
"מה שאנחנו עושים בצללים" (2019) - קומדיית אימה ערפדית המבוססת על הסרט הנזכר לעיל.
קרייג הייט, בערך "מוקומנטריה" ב"אנציקלופדיה של לימודי ההומור", טוען כי הטלוויזיה היא מדיום טבעי עבור מוקומנטריה, כי היא מספקת "מקורות עשירים להפליא של נכסים ומשמעויות" ("appropriation and commentary").
ברדיו
תוכנית הטלוויזיה והרדיו הבריטית "אנשים כמונו" הופקה על ידי ה-BBC עבור הרדיו כבר ב-1995, שנים אחדות לפני שהגרסה הטלוויזיונית יצאה לפועל, ב-1999.
מוקומנטריה בישראל
בישראל, המוקומנטריה הייתה די מצומצמת, אך המגמה משתנה בשנים האחרונות, כנראה בעקבות טכנולוגיות הפקה זמינות יותר מבעבר, וישנה עלייה בהפקת תוכן מוקומנטרי בקולנוע ובטלוויזיה, וכן ברשת ובסרטי סטודנטים. להלן אחדים ממייצגי הז'אנר בישראל:
בספרות
הספרות, ובעיקר בתחום הקומיקס, משמשת כר נרחב ליצירה מוקומנטרית. מבין שלל היצירות בתחום בולט "הגולם", ספר משנת 2003 שבעקבותיו פורסמה סדרת קומיקס אותה הגו אלי אשד ואורי פינק.
לאטינים
הלאטינים ("תושבי הארץ הנרחבת") היו שבטים איטלקיים קדומים, שישבו במרכז איטליה באזור לאטיום בתקופת העת העתיקה. בין הלאטינים נכללו גם הרומאים.
מוצא הלאטינים אינו ברור, אולם התאוריה הרווחת היא שהשבטים הידועים בתור לאטינים בתחילת תקופת ההיסטוריה הכתובה היו מיזוג של האוכלוסייה שהייתה קיימת בלאטיום בתקופת האבן ובתקופת הברונזה, עם מהגרים הודו אירופיים שחדרו למרכז איטליה במהלך תקופת הברזל. המהגרים החדשים השליטו את לשונם על האוכלוסייה המקומית, לשון שהייתה שונה מניבים איטלקים אחרים ולימים הניב הרומי שלה התפתח לשפה הלטינית.
כבר בתקופה מוקדמת בהיסטוריה גילו הלאטינים התנהגות של חברה שבטית מלוכדת. בין השאר הם דיברו באותה לשון, קיימו מנהגים דומים, שמרו על קשרים הדוקים ואפשרו מעבר חופשי ברחבי לאטיום לכל בני הקהילות הלאטיניות.
מדריך ארץ ישראל
מדריך ארץ ישראל של זאב וילנאי הוא מדריך לטיולים בארץ ישראל ובארצות שכנות לה. מהדורות של המדריך הודפסו בשנים: 1941, 1943, 1950. הוצאת אריאל הדפיסה מהדורה נוספת של אחדים מחלקי המדריך, כמו מדריך ירושלים ומדריך חיפה והצפון - כולל השלמות בסוף המדריך.
לאטינים
החברה הלאטינית הקדומה הורכבה ממספר רב של כפרי רועים ואיכרים שהיו פזורים על רחבי לאטיום. לפי דיוניסיוס ופליניוס הזקן מספר הכפרים האלה הגיע לכ-70 קהילות. כנראה היה ללאטינים פולחן דתי משותף שמרכזיו היו מקדש דיאנה באריקיה, מרכזי דת של יופיטר לאטיאריס בהר אלבה ומרכזי פולחן של ונוס בלאווינים וארדאה.
מדריך ארץ ישראל
חלקי המדריך
המדריך כולל שבעה חלקים:
לאטינים
במהלך המחצית השנייה של המאה ה-6 לפנה"ס החלה להתגבש, בצל האיום האטרוסקי מהצפון, ברית מדינית צבאית של היישובים הלאטינים, הברית הלטינית. ברית זו הייתה משותפת על הבריתות הדתיות הישנות ונועדה לגבש את הלאטינים במאבקם בכובש האטרוסקי. באותה תקופה החלו להיעלם חלק מהיישובים הלאטינים הקטנים, כאשר חלקם נעלמים וחלקם מתפתחים לערי מדינה. ערי המדינה הישנות והחדשות הפכו לחזקות ובולטות יותר, כאשר הראשונה בהם הייתה רומא.
מדריך ארץ ישראל
מבנה
הכרכים המתארים את חבלי הארץ, בנויים פרקים-פרקים. כל פרק מתאר את אזור מתוך חבלי הארץ. לאחר תיאור כללי של האזור מובאים מסלולי הסיור באותו אזור. אם המסלול ממשיך מעבר לאזור, יש הפניה לעמוד המצוי בפרק של אזור היעד.
דוגמה: הפרק: חיפה. סקירה כללית א. חיפה התיכונה: הנמל - העיר העתיקה -הדר-הכרמל. ב. חיפה המזרחית: הרובע הערבי - תחנת החשמל. ג. גשר רושמיה - תל-עמל - נוה שאנן = וסביבתה. ד. חיפה המערבית: המושבה הגרמנית - בת גלים. ה. מערת אליהו הנביא - תל שקמונה - מרחצאות הים.
לאטינים
לפי ההסכם, הלאטינים קיבלו מעמד של בני ברית שווים לרומא, החולקים איתה שלל ועוזרים לה במלחמותיה. במקביל קיבלו הלאטינים זכויות מסחר וחיתון שעלו מעל הזכויות הרגילות של בני הברית של רומא. במהלך המאה החמישית והרביעית לפנה"ס היו הלאטינים שותפים ובני ברית לרומא במאבקיה במרכז איטליה, ואף נהנו מכיבושיה בכך שהקימו מושבות מחוץ לשטחי לאטיום. עם זאת, התרחש תהליך הדרגתי של התחזקות רומא בלאטיום על חשבון הלאטינים עצמם. תהליך זה הוביל לחיכוכים רבים ולבסוף לפריצת מרד לטיני נגד הרומאים במחצית השנייה של המאה ה-4 לפנה"ס. המרד נכשל ודוכא סופית ב-338 לפנה"ס, הברית הלטינית פורקה, מעמדם המדיני עצמאי של הלאטינים נשחק ונעלם וחלק גדול מהקהילות הלטיניות נבלעו באזרחות הרומית.
מדריך ארץ ישראל
מבנה
הסקירה של האזור מתחילה בתיאור כללי. בחיפה: היותה בירת הצפון, הנמל הגדול, מפעלי התעשייה (השלישית בארץ) ועל הגידול המהיר באוכלוסייה המאפיין אותה. נתונים גאוגרפיים על האקלים ועל המשקעים, היכן היא מוזכרת במקורות יהודיים ושרותי התחבורה, תוך הפנייה לכרך השביעי.
לאטינים
המושג לאטינים החל לשנות את משמעותו ממושג אתני למושג משפטי במאה השלישית לפנה"ס. מושג חדש, זכויות הלאטינים ("Ius latii") החל להשתרש ברחבי תחום שליטתה של הרפובליקה הרומית. ערים ואנשים יחידים שהחזיקו בזכויות אלה נהנו, בנוסף לזכויות החיתון והמסחר שהוזכרו קודם, גם בזכות הגירה לרומא וקבלת אזרחות מלאה.
לאחר מלחמת האיטלקים ברומא בשנים 91 לפנה"ס - 88 לפנה"ס קיבלו רוב הקהילות באיטליה זכויות אזרח רומיות מלאות, והמושג לאטינים כעם איבד כל חשיבות, הלאטינים התמזגו כמעט לחלוטין עם הרומאים, וזכויות הלאטינים היו קיימות רק בפרובינציות הרומיות.
מדריך ארץ ישראל
מבנה
לאחר מכן סקירה מפורטת של תולדות העיר: אינה מוזכרת בתנ"ך, שמות קודמים חיפה או "חיפא", ותל שקמונה, בהערות מובאים ששת שמות העיר בלועזית, עד לתיאור התפתחות העיר אחרי הכיבוש הבריטי בשנת 1918.
אחרי סקירה מוצג לוח תאריכים בתולדות העיר. לראשונה חיפה מוזכרת בתלמוד - בקרוב בשנת 250. האירוע האחרון בלוח הוא: "התקפת האוויר הראשונה על ארץ ישראל בחיפה במלחמת העולם - 15 יולי 1940".
ולבסוף תרשים של חיפה כולה, על שכונותיה.
במדריך יש תרשימים של מפות, צילומים של עתיקות שנמצאו באתרים והערות הכוללות את המקורות לדברים המובאים בכתובים.
דיוניסיוס הראשון (טיראן סירקוסאי)
דיוניסיוס הראשון או דיוניסיוס הזקן (432 לערך – 367 לפנה"ס; ביוונית Διονύσιος, בלטינית Dionysius) היה טיראן סירקוסאי (סירקוזה), כבש ערים אחדות בסיציליה ודרום איטליה, לחם נגד התרחבות השפעתה של קרתגו בסיציליה, והפך את סירקוסאי לחזקה ולמשגשגת ביותר מבין הקולוניות היווניות במערב. הוא נחשב בעיני הקדמונים כדוגמה לרודן מן הסוג הגרוע ביותר – אכזר, חשדן ונקמן.
קורות חייו
בצעירותו עבד דיוניסיוס כפקיד במשרד ציבורי. לאור הישגיו במלחמת קרתגו, שהחלה בשנת 409 לפנה"ס, הוא נבחר בשנת 406 לפנה"ס למפקד העליון של הצבא. תוך זמן קצר הוא הפך לטיראן. בין השנים 397-392 לפנה"ס הוא פתח במלחמות הסיציליאניות כנגד קרתגו, בהצלחה מעורבת. הוא פתח גם במבצע צבעי נגד רג'יו די קלבריה, וכנגד שותפותיה ביוון הגדולה.
לפי מקורות שונים, הוא הורעל למוות על ידי רופאו, בעצת בנו, דיוניסיוס השני.
אג'ריה
אג'ריה או אצ'ארה (בגאורגית: ) או הרפובליקה האוטונומית של אג'ריה (בגאורגית: აჭარის ავტონომიური რესპუბლიკა, בתעתיק עברי: אצ'אריס אבטוֹנוֹמיוּרי רֶספּוּבליקה) היא רפובליקה אוטונומית בדרום-מערב גאורגיה, ומחוז בגאורגיה. זוהי הרפובליקה האוטונומית היחידה בגאורגיה לאחר הכרזת העצמאות של אבחזיה. הרפובליקה האוטונומית גובלת בטורקיה ובים השחור. משנת 1921, ובתקופת גאורגיה הסובייטית הייתה אג'ריה רפובליקה אוטונומית סובייטית סוציאליסטית שנקראה הרפובליקה האוטונומית הסובייטית הסוציאליסטית של אג'ריה. הרפובליקה האוטונומית הוקמה מסיבה פוליטית בעיקרה, למנוע מגאורגיה שליטה מלאה בנמל בתומי.
גאוגרפיה
אג'ריה נמצאת באזור הקווקז וגובלת בתוך גאורגיה מצפון בגוריה, בצפון-מערב בסאמצחה-ג'אוואחתי בטורקיה וגם מדרום בטורקיה, וממערב בים השחור. בשל אקלימה, המאפשר גידולים סובטרופיים, תפסה אג'ריה מקום נכבד במשק של ברית המועצות. מטעי פרי ההדר סיפקו כ-70% מכלל גידולי ההדר בברית המועצות. כמו כן מטעי התה של אג'ריה היו היחידים בכל רחבי ברית המועצות כאשר בשנת 1938 הגיעה תפוקת התה ל-6400 טון. גידולים נוספים: טבק ועצי תות. בעמק נהר צ'ורוחי נמצא נחושת בכמות רבה.
שלטון מקומי
אג'ריה מחולקת לשש נפות והן: <ol style="display:table;"> </ol>
בקטע קצר לחופי הים השחור שורר ברפובליקה אקלים סובטרופי ובשאר הרפובליקה, בהרים, אקלים הררי.
ממשל
מושל המחוז:
דמוגרפיה
רוב תושבי אג'ריה הם אג'רים הדוברים גאורגית בניב הייחודי להם. תושבי החבל התנצרו במאה ה-4. תחת השלטון העות'מאני הם אולצו במאות ה-17 וה-19 להתאסלם אומנם נישארו מוטיבים נוצריים בהם. כאשר נשלט האזור על ידי הסובייטים ובעת החזרת השלטון לידיים גאורגיות עברו רוב תושבי הרפובליקה בחזרה לנצרות אולם רבים נשארו מוסלמים סונים. מיעוטים אתנים באג'ריה הם: ארמנים, יהודים, רוסים ואבחזים.
היסטוריה
לאחר כיבוש זמני על ידי יחידות טורקים והבריטים ב- 1918–1920, אג'ריה חזרה להיות חלק מהרפובליקה הדמוקרטית של גאורגיה ב-1920. לאחר קונפליקט צבאי קצר במרץ 1921, ממשלת אנקרה העבירה את השטח לגאורגיה בהתאם לסעיף 6 של הסכם קארס, על בסיס של אוטונומיה שתתמוך באוכלוסייה המוסלמית. בהסכם זה קיבלו הטורקים בתמורה את נפות ארדהאן וארטווין. ברית המועצות ייסדה באג'ריה רפובליקה אוטונומית סובייטית סוציאליסטית שנקראה הרפובליקה האוטונומית הסובייטית הסוציאליסטית של אג'ריה. כך אג'ריה הייתה מרכיב של גאורגיה, אבל עם אוטונומיה מקומית ניכרת. האוכלוסייה המוסלמית שלה דוכאה על ידי סטלין.
לאחר התמוטטות ברית המועצות בשנת 1991, אג'ריה הפכה לחלק מהרפובליקה העצמאית החדשה של גאורגיה המחולקת פוליטית. היא נמנעה מלפול לכאוס ולמלחמת אזרחים שייסרה את יתר חלקי המדינה בשנים 1991–1993, שנבע בחלקה הגדול משלטון אוטוריטטי של מנהיגה, אסלן אבשידזה. אף על פי שהוא שמר על סדר באג'ריה בצורה מוצלחת, והפך אותה לאחד המחוזות המשגשגים במדינה, הוא נאשם במעורבות בפשע המאורגן. במיוחד בהברחות שמימנו את ממשלתו, והעשירו אותו באופן אישי. כמו כן הוא נאשם בהפרת זכויות אדם. בזמן נשיאותו של אדוארד שוורדנדזה נראה כי לממשל נוח לעצום עיניים למתרחש באג'ריה.
זה השתנה בעקבות מהפכת הוורדים בשנת 2003, כאשר שוורדנדזה הודח על ידי האופוזיציונר הרפורמיסט מיכאיל סאקשווילי, שהבטיח לנקוט באמצעים חמורים כנגד בדלנות בתוך גאורגיה. בקיץ 2004, התפרץ משבר חמור באג'ריה, כאשר השלטון המרכזי נדרש לכפות את סמכותו על המחוז. הגשר על נהר הצ'לוכי, שנמצא על הדרך הראשית המחברת בין אג'ריה לבין יתר גאורגיה, פוצץ ב-2 במאי 2004 בהוראת המנהיגות של אג'ריה בראשות אסלן אבשידזה, כאשר הוא קורא להחלטה להפציץ את הגשר שנמצא בנפת כובולתי "אמצעי מניעה כנגד פעולות צבאיות אפשריות של ההנהגה המרכזית הגאורגית". זה איים להתפתח לעימות מזוין. מכל מקום, האולטימטום של סאקשווילי והמחאות הרבות כנגד שלטונו האוטוקרטי של אבשידזה, אילץ את המנהיג האג'רי להתפטר במאי 2004, ובעקבות זה גלה מארצו לרוסיה. לאחר סילוק אבשידזה, חוקק חוק חדש המגדיר מחדש את תנאי האוטונומיה של אג'ריה. על כך נמתחה ביקורת שהחוק החדש ביטל את רוב סממני הכוח של האוטונומיה.
רוסיה שימרה את הבסיס הצבאי ה-12 (לשעבר יחידת הרובאים הממוכנת ה-145) בבתומי. הבטחה רוסית שניתנה בוועידה של הארגון לביטחון ולשיתוף פעולה באירופה (OSCE) באיסטנבול לגבי נסיגת הכוחות הרוסיים מ"וזיאני" (ליד טביליסי), וגודאותה, לא מולאה. זה היה מקור למתח רב עם גאורגיה, שמאיימים לחסום את הגישה לבסיסים. בשיחות שהתקיימו במרץ 2005, הציעה ממשלת רוסיה להתחיל להניע נסיגה מאוחר יותר באותה שנה. בסוף יולי הכלים הכבדים שבבסיסים הרוסיים החלו לעזוב את הבסיס בבתומי, וב-17 בנובמבר 2007 הוחזר הבסיס לממשלת גאורגיה.
האשם מחאמיד
האשם מחאמיד (בערבית: هاشم محاميد; 18 בפברואר 1945 – 3 באפריל 2018) היה חבר הכנסת וראש עיריית אום אל-פחם.
ביוגרפיה
בשנת 1984 נבחר לראש המועצה המקומית אום אל-פחם, וכיהן בתפקיד זה עד 1989. במהלך כהונתו, בנובמבר 1985, הוכרזה אום אל-פחם לעיר.
מחאמיד היה חבר מפלגת חד"ש, שימש יו"ר מועצת המפלגה וכיהן כחבר הכנסת מטעמה (החל מ-10 בינואר 1990) בכנסת ה-12 וה-13, בכנסת ה-14 נבחר מטעם סיעת חד"ש-בל"ד, במהלך כהונתו התגלו חילוקי דעות בינו לבין מפלגתו, חד"ש ובעקבות כך פרש יחד עם עזמי בשארה מהסיעה המאוחדת והשניים הקימו את סיעת בל"ד בכנסת. בכנסת ה-15 כיהן כחבר הכנסת מטעם סיעת רע"מ, ממנה פרש בדצמבר 2002 והקים את סיעת היחיד "אחדות לאומית - הברית הלאומית המתקדמת". במערכת הבחירות לכנסת השש עשרה התמודד ברשימה עצמאית, זכה רק בכ-21,000 קולות ולא עבר את אחוז החסימה.
בין תפקידיו הרבים בוועדות הכנסת השונות, היה יושב-ראש ועדת המשנה למלחמה בנגע הסמים והאלכוהול במגזר הערבי וכן היה החבר הערבי הראשון בוועדת החוץ והביטחון.
במסגרת פעילותו הציבורית היה ראש עיריית אום אל-פחם, וחבר ועדת המעקב העליונה של הציבור הערבי בישראל.
עמדותיו המדיניות
במהלך מלחמת המפרץ הראשונה הביע מחאמיד את הערכתו לסדאם חוסיין ואמר כי בפלישה לכווית החזיר חוסיין לאומה הערבית את תפארת המסורת המוסלמית.
בהופעה לפני סטודנטים בחיפה ב-1999 הזדהה מחאמיד עם פעולות החזבאללה אותה כינה "תנועת שחרור לאומית מן המדרגה העליונה", ואת אנשיה "לוחמי חופש". לדבריו, "לבנון הפכה לבית קברות גדול של חיילי הכיבוש".
בראיון עמו בשנת 1993 אמר מחאמיד כי "הוא מוכן להציל כל נפש מכל צד שלא תמות", וכי אינו מבדיל בין דם לדם, "גיניתי ואגנה כל רצח, כל הרג של אנשים חפים מפשע". עם זאת בראיון אחר תיאר את תגובתו לרצח של משתף פעולה עם ישראל באום-אל-פאחם בשנת 1989: "באתי וראיתי אדם מת על הרצפה. שאלתי: מה קרה? אמרו לי: זה משת"פ. אני אומר לך באופן גלוי - לא הרגשתי כלפיו כלום. הדם שלו לא שווה... ישבתי ושתיתי קפה... אם מישהו אחר היה נהרג, יכול להיות שהייתי צם יום שלם, כי אני לא יכול לאכול כשהאדם מת. אבל זה פשוט לא הזיז לי. אלה אנשים שפעלו נגד האינטרסים של העם שלהם".
בנאום שנשא ב-1992 בעזה בעת ביקור משלחת של ערביי ישראל, קרא מחאמיד לעם הפלסטיני "לנקוט בכל האמצעים כדי להיאבק בדיכוי ובכיבוש - לא די באבן, לא די באינתיפאדה". בריאיון עיתונאי הסביר מחאמיד מדוע לא יתקומם כנגד פגיעה באוטובוס של מתנחלים, גם אם יש בו ילדים. לדבריו, "אם ילד יושב בתוך אוטובוס של מתנחלים, או חיילים חמושים של הכיבוש, אז אתה רוצה שלא יילחמו בהם בגלל ילד אחד שאולי יושב שם ואולי ייפגע?".
תקן חשבונאות מספר 4
תקן חשבונאות מספר 4 הוא תקן חשבונאי ישראלי העוסק בטיפול החשבונאי בעבודות על פי חוזה ביצוע. תקן זה, אשר נכתב על ידי המוסד הישראלי לתקינה בחשבונאות, יצא לאור בשנת 1999 והחליף את גילוי דעת 6 של לשכת רואי חשבון בישראל. התקן מתייחס לעסקאות בנייה או ייצור אשר מתחילות בשנה מסוימת ומסתיימות בשנה העוקבת או באחת מן השנים שלאחר מכן. התקן מנחה ארגונים ורואי חשבון כיצד להכיר בהכנסות בעסקאות אלו.
שיעור השלמה
באופן כללי, התקן מגדיר מהו "שיעור השלמה", ועל פיו מחושבות ההכנסות. קיימות שתי שיטות עיקריות לחישוב שיעור ההשלמה: שיעור השלמה לפי עלות ושיעור השלמה הנדסי.
בשיעור השלמה הנדסי, מהנדס הבניין קובע איזה אחוז מן העבודה בוצעה בפועל עד סוף שנת הדיווח. בשיעור השלמה לפי עלות, מחושב שיעור ההשלמה לפי היחס שבין העלות בפועל לסך כל עלות הפרויקט הצפויה.
שיטה נוספת, נפוצה פחות, היא חישוב על בסיס אספקה של יחידות. התקן מגדיר מתי ניתן להשתמש בכל אחת מהשיטות.
הכרה בהכנסה
התקן מגדיר מתי ניתן להתחיל להכיר בהכנסות, וזאת על בסיס שיעור ההשלמה. יש לעמוד במספר קריטריונים על מנת להתחיל להכיר בהכנסות: כל עוד התנאים הנ"ל אינן מתקיימים, יש להכיר בהכנסות רק בגובה העלויות שהוצאו (אם השבתן צפויה, סעיף 3 לעיל).
אם ניתן להכיר בהכנסות, יש תחילה לחשב את סך הרווח מהפרויקט: סך ההכנסות בניכוי סך ההוצאות (הוצאות בפועל והוצאות צפויות). בשלב השני יש לחשב את הרווח המצטבר עד סוף השנה המדווחת על ידי הכפלת סך הרווח מהפרויקט בשיעור ההשלמה. בשלב השלישי יש לחשב את הרווח לתקופה: רווח מצטבר עד סוף השנה המדווחת בניכוי רווח מצטבר עד סוף השנה הקודמת.
לאחר חישוב הרווח לתקופה, ניתן לחשב את ההכנסות: רווח לתקופה ועוד הוצאות בפועל באותה שנה.
התקן מאפשר לבצע חישוב שונה כאשר שיעור ההשלמה חושב על בסיס הנדסי או על בסיס יחידות, אך החישוב החלופי בדרך כלל אינו נלמד במסגרת לימודי חשבונאות או הנהלת חשבונות, ולכן אינו נפוץ.
התייחסויות נוספות
התקן מתייחס גם לעלויות טרום-חוזה, להפרשה להפסדים חזויים (כאשר העלות הצפויה עולה על ההכנסה הצפויה), ולדרך ההצגה ולגילויים בדוחות הכספיים.
דוגמה להמחשה
לדוגמה, קבלן חתם על חוזה לבניית בניין בתוך שלוש שנים תמורת 1.1 מיליון ש"ח, החל משנת 2012. העלויות בפועל בשנת 2012, 2013 ו-2014 היו 300 אלפי ש"ח, 300 אלפי ש"ח ו-400 אלפי ש"ח בהתאמה. העלויות הצפויות נכון לסוף כל שנה, בשנים 2012, ו-2013, היו 600 אלפי ש"ח ו-350 אלפי ש"ח. הקבלן מחשב שיעור השלמה לפי עלות. החברה קיבלה מהלקוח מחצית מהתקבולים בסוף 2013 ומחצית בסוף שנת 2014.
תחילה יש לחשב שיעור השלמה (לפי עלות בדוגמה זו):
שיעור ההשלמה גבוה מ-25% ולפיכך יש להכיר בהכנסה כבר בשנת 2012. לפיכך יש לחשב את סך הרווח מהפרויקט (סך ההכנסות בניכוי סך ההוצאות):
ולאחר מכן את הרווח המצטבר עד סוף 2012:
ומכאן את הרווח לשנת 2012 בלבד (בשנים קודמות לא נרשמו רווחים):
כעת ניתן לחשב את ההכנסות שיוכרו בשנת 2012:
קרי, בשנת 2012, בדוח רווח והפסד יירשם: עד כאן הטיפול בשנת 2012. בשנת 2013, יש לחשב מחדש שיעור השלמה:
סך הרווח מהפרויקט:
הרווח המצטבר עד סוף 2013:
הרווח לשנת 2013 בלבד:
קרי, בשנת 2012, בדוח רווח והפסד יירשם: עד כאן הטיפול בשנת 2013. בשנת 2014, אין צורך לחשב שיעור השלמה, מפני שהפרויקט הושלם (ושיעור ההשלמה הוא למעשה 100%).
הרווח המצטבר עד סוף 2014:
הרווח לשנת 2014 בלבד:
כעת ניתן לחשב את ההכנסות שיוכרו בשנת 2014:
קרי, בשנת 2014, בדוח רווח והפסד יירשם: וכך למעשה התקן מטפל בהכרה בהכנסות כאשר מדובר בחוזה המתפרס על פני מספר שנים. יש לציין כי אין קשר בין מועד ההכרה בהכנסה לבין מועד קבלת הכסף מהלקוח, כפי שניתן לראות לעיל אין התייחסות לנתון זה. מועד קבלת הכסף מהלקוח מקבל ביטוי במאזן של החברה, בהתאם להוראות ההצגה של התקן.
רוברט ריטר פון גריים
רוברט ריטר פון גריים (בגרמנית: Robert Ritter von Greim; 22 ביוני 1892 – 24 במאי 1945) היה גנרל-פלדמרשל גרמני, טייס ומפקדו האחרון של הלופטוואפה (חיל האוויר הגרמני) בזמן מלחמת העולם השנייה.
ביוגרפיה
פון גריים נולד ב-22 ביוני 1892 בביירוית שבבוואריה. במלחמת העולם הראשונה שירת כקצין תותחנים וב-1915 הועבר לחיל האוויר. בשנות המלחמה הפיל 28 מטוסים וזכה בעיטור פור לה מריט ובעיטור הבווארי הצבאי של מסדר מקס יוזף שהקנה לו תואר אבירות (Ritter) ורשות לשאת את התואר "von". כך הפך שמו מרוברט גריים לרוברט ריטר פון גריים.
לאחר המלחמה למד משפטים, ולאחר מכן התבקש על ידי ממשלת צ'יאנג קאי שק לבוא לסין ולעזור לבניית חיל האוויר הסיני. לאחר מספר שנים חזר לגרמניה וב-1933 נתבקש על ידי הרמן גרינג לעזור לבניית חיל האוויר הגרמני. בשנת 1934 נתמנה למפקד בית הספר לטיסה לאחר שעד אז התאמנו הטייסים הגרמנים בברית המועצות בחשאי היות שהסכם ורסאי אסר על גרמניה לבנות כוח אווירי.
במלחמת העולם השנייה פיקד תחילה על קורפוס האוויר ה-5, ומאז מאי 1943, לקראת קרב קורסק, פיקד על צי האוויר השישי של הלופטוואפה.
בסוף 1942 הופל בתוניס מטוסו של בנו הוברט שהיה טייס כמוהו בלופטוואפה. הוא נלקח בשבי ושהה במעצר כשבוי מלחמה בארצות הברית עד לסיום המלחמה.
בקרב קורסק הצטיין בהפעלת הכח האווירי וזכה בעיטור צלב האבירים עם עלי אלון וחרבות.
ב-26 באפריל 1945, כשחלק גדול מברלין נכבש על ידי הצבא האדום התבקש פון גריים להגיע בדחיפות לבונקר של היטלר. הוא טס לברלין במטוס קטן דו - מושבי מסוג פיזלר ביחד עם ידידתו, הטייסת הנאצית הידועה האנה רייטש. בעת הנחיתה במסלול נחיתה מאולתר בטירגרטן נפגע המטוס מאש הרוסים ופון גריים נפגע ברגלו. רייטש השתלטה על הגה המטוס והצליחה להנחיתו.
ב-8 במאי 1945 הסגיר עצמו פון גריים לחיילים אמריקנים. הוא היה אמור להיות מוסגר לרוסים וכתוצאה מפחד מפני עינויים והוצאה להורג, הוא התאבד בבליעת כמוסת ציאניד בתא המעצר בזלצבורג ב-24 במאי 1945. מילותיו האחרונות היו: "אני מפקד הלופטוואפה בלי לופטוואפה".
קובי רפואה
קובי רפואה (נולד ב-3 בספטמבר 1974) הוא כדורגלן עבר ישראלי ששיחק בעמדת החלוץ, וכיום מאמן.
קריירה
רפואה גדל במחלקת הנוער של מכבי תל אביב, ולאחר מכן שיחק בהפועל אשדוד ובהפועל כפר סבא. בשנת 1996 עבר רפואה לקבוצת בני יהודה תל אביב, במדיה שיחק ארבע שנים ולאחר מכן חזר למכבי תל אביב. לאחר עונה אחת חזר לבני יהודה לתקופה קצרה, ובארבע השנים האחרונות בקריירה שיחק במכבי פתח תקווה, במדיה היה מלך השערים של ליגת העל בעונת 2001/2002 עם 18 שערים, וכן זכה עם הקבוצה בגביע הטוטו בעונת 2003/2004. בשנת 2005 פרש ממשחק פעיל.
בקיץ 2015 מונה למאמן קבוצת הנוער של עירוני קריית שמונה, ובפברואר 2016 מונה למאמן קבוצת מכבי שעריים מליגה א'. ב-31 במאי 2016 חזר למכבי פתח תקווה, ומונה למאמן הראשי. ב-7 בפברואר 2017 האריך את חוזהו במועדון בשנתיים, ואת העונה סיימה הקבוצה במקום הרביעי בטבלה. הוא החל עם הקבוצה את העונה שלאחר מכן, וב-17 בספטמבר 2017 התפטר מתפקידו.
ב-29 באוקטובר מונה למאמן הפועל תל אביב בליגה הלאומית, לאחר פיטוריו של מוטי איוניר. בתום עונת 2017/2018 הוביל את הקבוצה לליגת העל, לאחר שסיימה במקום הראשון בטבלה, וחתם על חוזה לעונה נוספת. בתחילת עונת 2018/2019 התקשתה הקבוצה לכבוש שערים, ולאחר עשרה מחזורים בהם כבשה חמישה שערים בלבד, השיגה ניצחון אחד וצברה תשע נקודות, פוטר מתפקידו ב-25 בנובמבר 2018, ובמקומו מונה אופיר חיים לתפקיד. הקבוצה המשיכה להציג יכולת חלשה, וב-6 בינואר 2019 פוטר חיים מתפקידו, ורפואה שב לאמן את הקבוצה. את העונה סיימה הקבוצה במקום השמיני, וב-14 במאי 2019 הודיעה על סיום תפקידו של רפואה בקבוצה בעקבות מחלוקות בינו לבין הנהלת המועדון.
ב-20 באוקטובר 2019 מונה למאמן עירוני קריית שמונה, במקומו של מסאי דגו שפוטר לאחר שהקבוצה ירדה מתחת לקו האדום. עם סיום עונת 2019/2020, לאחר שקריית שמונה הצליחה להישאר בליגה, הוארך חוזהו בקבוצה בעונה נוספת. בסיום עונת 2020/2021 עזב את קריית שמונה לאחר שהוביל אותה לפלייאוף העליון.
המכביטס
המכביטס (באנגלית: The Maccabeats) הוא הרכב א-קפלה של תלמידי קולג' יהודים מהישיבה יוניברסיטי, שהתפרסם בעקבות שירם לחג החנוכה, "Candlelight".
הקבוצה קיימת משלהי 2007. אלבומה הראשון, "קולות מהגבהים" ("Voices from the Heights"), הופיע במרץ 2010. אלבומה השני, "מחוץ לקופסה" ("Out of the box"), יצא במרץ 2012. נכון לאוגוסט 2018 הקליפ לשיר "Candlelight" של ההרכב צבר למעלה מ-13 מיליון צפיות באתר יוטיוב.
היסטוריה
בנובמבר 2010 הוציא ההרכב את השיר "Candlelight", המבוסס על השיר "Dynamite" של טאיו קרוז, שיר חנוכה שזכה להצלחה ונהפך ללהיט ב-YouTube עם כ-15 מיליון צפיות.
ב-8 במרץ 2011 פרסם ההרכב את הקליפ "Purim Song". לכבוד חודש המורשת היהודית-אמריקאית הופיע ההרכב בבית הלבן ב-17 במאי 2011 לפני הנשיא ברק אובמה.
ב-22 בספטמבר, לקראת ראש השנה ה'תשע"ב, פרסם ההרכב את הקליפ "Book of Good Life". בין היתר, הקליפ צולם באחד מבתי הכנסת המרכזיים (ריברדייל) בניו יורק. ב-8 בדצמבר 2011, פרסם ההרכב קליפ לחנוכה בשם "Miracles" שהתבסס על שיר של מתיסיהו.
להקת המכביטס הופיעה בישראל פעמיים.
במרץ 2012 הקבוצה הוציאה את אלבומה השני, "מחוץ לקופסה" ("Out of the box"). האלבום כולל את השירים: "ראו בנים" של יעקב שוואקי, "יבוא" של פרחי מיאמי, "הבט של אש", "Come Back" של להקת המושב, "Never Say Never" של ג'סטין ביבר ועוד.
בשנת 2014 הוציאו את האלבום השלישי, "רק עוד יום אחד" ("one day more"). באלבום קיימות 12 רצועות, ביניהן השירים "Brave, Burn" ו-"One Day".
ב-7 בדצמבר 2020 הוציא ההרכב את השיר "Candlelight 2020", קאבר לשיר "Dynamite" של BTS.
ב-2022 הוציא ההרכב את השיר "An Encanto Purim", קאבר לשירים ו-"We Don't Talk About Bruno" מסרט ההנפשה "אנקאנטו".
גיליון הרשעות קודמות
גיליון הרשעות קודמות הוא רישום כלל ההרשעות והעונשים שהוטלו על אדם כלשהו בערכאות משפטיות בישראל. מאגר ההרשעות הקודמות של כל אדם מנוהל על ידי משטרת ישראל במסגרת המרשם הפלילי כפי שהוסדר בסעיף 1 לחוק המרשם הפלילי ותקנת השבים, שכותרתו "ניהול המרשם":
ביולי 2022 הוחלף חוק זה בחוק המידע הפלילי ותקנת השבים, שבו מוסדר המרשם הפלילי בפרק ג'.
גיליון הרשעות קודמות משמש את המשטרה בחקירותיה, כדי ללמוד ממנו על עברו של חשוד או עד באירוע פלילי. הגיליון מוצג בהליכים משפטיים, לאחר שהנאשם הורשע או שנקבע כי ביצע את העבירה ולאחר שניתן לו לעיין בו, וכל זאת כדי להציג את עברו הפלילי לשופטים הדנים בעונש שיוטל עליו, וזאת מכוח סעיף 188 לחוק סדר הדין הפלילי (נוסח משולב), ה'תשמ"ב (1982) שכותרתו "דרכי הוכחה":
על פי מספר הלכות משפטיות ובהתקיים תנאים מסוימים, עשוי להיחשף גיליון ההרשעות הקודמות גם של עדים במשפט פלילי ולא רק של נאשמים. גיליון הרשעותיו הקודמות של הנאשם עשוי להיחשף בבית המשפט גם בשלב מוקדם יותר, כראיה לסתור את טענותיו בדבר אופיו הטוב.
השפעות רישום פלילי
לרישום פלילי מגוון השפעות שונות על האדם, ורבים מעוניינים למחוק את הרישום הפלילי בגינן.
השפעה אישית - כשאדם מבצע עבירה מסוימת, אפילו עבירת תעבורה ולא עבירה על סדר הדין הפלילי, השופט רשאי בהליך לבקש לבחון את גיליון ההרשעות של אותו אדם. אם ביצע עבירות נוספות, באותו תחום או בתחומים אחרים, יכול הדבר להיחשב לרעתו ולהוביל לגזירת עונש חמור יותר כדי להרתיע אותו מביצוע עבירות נוספות.
השפעה על הקריירה - אדם בעל רישום פלילי שמבקש להתקבל לעבודה בתחום הביטחון או במשרד ממשלתי כנראה ינופה בשלבים ההתחלתיים של המיון לתפקיד, משום שתפקידים רבים בתחומים אלה דורשים עבר פלילי נקי וגיליון הרשעות ללא רבב.
רישיון נשק - אדם שמחזיק ברישיון נשק ומבצע עבירה שבגינה הוא מורשע, יכול לאבד את רישיונו לנשק.
אדם בעל רישום פלילי לא יכול להיות מועסק כסוכן מכס, מתווך מקרקעין, קבלן, אדריכל רישוי, סוכן ביטוח, נהג אוטובוס, כבאי, פסיכולוג ומקצועות רבים נוספים. כמו כן, ארצות הברית ורוב מדינות אירופה אינן מאשרות בדרך כלל קבלת אשרת כניסה למדינה לבעלי רישום פלילי.
התיישנות ומחיקה של רישום פלילי
בהתאם לחוק המרשם הפלילי ותקנת השבים וחוק המידע הפלילי ותקנת השבים שהחליפו, כחלוף שנים אחדות ממועד מתן פסק הדין המרשיע חלה התיישנות על ההרשעה, וכחלוף עוד שנים אחדות חלה מחיקה על ההרשעה. צעדים אלה, שמצמצמים מאוד את מספר הגורמים שזכאים לקבל מידע על ההרשעה, נועדה לאפשר למי שפשע, נענש וסר מדרכו הרעה לשוב ולהשתלב בחברה, בלי שפשעו יפריע לכך.
מנזר הוסיוס לוקאס
מנזר הוסיוס לוקאס (יוונית Μονή Οσίου Λουκά) הוא מנזר היסטורי מוקף חומה שנמצא ליד העיר דיסטומו שבמרכז יוון. המנזר הוא אחד מהשרידים החשובים ביותר של האדריכלות והאמנות הביזנטית, והוא נכלל ברשימת אתרי המורשת העולמית של אונסק"ו, ביחד עם מנזר נאה מוני בכיוס ומנזר דפני.
היסטוריה
מנזר הוסיוס לוקאס ממוקם על מורדות הר הליקון. הוא נוסד בראשית המאה ה-10 על ידי הנזיר לוקאס הקדוש, ששרידי גופתו נשמרים במנזר מאז. הנזיר (נפטר ב-7 בפברואר 953) התפרסם לאחר שניבא את כיבוש כרתים על ידי הקיסר הביזנטי רומנוס. לא ברור האם התכוון לרומנוס הראשון, שהיה הקיסר באותה תקופה. אולם, האי נכבש למעשה על ידי ניקפורוס השני בתקופת שלטונו של רומנוס השני. הדעה היא שבמהלך תקופת שלטונו של רומנוס השני (959 – 963) נבנתה כנסיית תאוטוקוס.