cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
יו-גי-הו! GX
עונה 1: רוכבי הצללים
ג'ודאי וחבורתו לוחמים בעונה הזו כנגד חבורה של שבעה דואליסטים המכנים עצמם "רוכבי הצללים" (בדיבוב. במקור הם נקראים Seven Stars Assassins セブンスターズ刺客). רוכבי הצללים הם דואליסטים המתמחים ב"קרבות צללים", בהם המפסיד מת (נשלח לממלכת הצל בדיבוב), ומטרתם היא למצוא את שלושת קלפי "החיות המקודשות". "החיות המקודשות" הם שלושה שדים רבי עוצמה שכוחם העוצמתי עלול להשמיד עולם ומלואו, ולכן הם נקברו במעמקי האדמה, סמוך למקום עליו נבנתה אקדמיית הדו-קרב. ג'ודאי, יחד עם מנג'ומה, אסוקה, דאיצ'י, קרונוס, "קייזר" ריו, וראש בית סלייפר פרופסור דאיטוקוג'י (פרופסור לימאן באנר) נצטוו לשמור על המפתחות השומרים על הכניסה למקום בו קלפי החיות קבורים. ג'ודאי נלחם ברוכב הצללים הראשון, רק כדי לגלות שמדובר באחיה של אסוקה, ושהוא נשלט על ידי ישות בשם "האפלה" או "Darkness" (בדיבוב: Nightshroud). ג'ודאי מצליח להביס את פובוקי אבל השפעתה של "האפלה" עדיין ניכרת עליו. קרונוס וקייזר מפסידים את המפתחות שלהם לערפדית קאמולה אך היא מובסת בידי ג'ודאי. במהלך הקרב נגד רוכב צללים אחר, אמנאל, שכביכול חטף את פרופסור דאיטוקוג'י, מתגלה כי דאיטוקוג'י מת מזמן ואמנאל הוא בעצמו פרופ' דאיטוקוג'י. המפתחות נופלים בסופו של דבר לידיו של ראש רוכבי הצללים, קאגמארו, שהיה בעברו בכיר ובעל השפעה באקדמיית הדו-קרב. קאגמארו מצליח לשחרר את קלפי החיות המקודשות, ועושה לג'ודאי חיים קשים כשהוא מצליח לזמן את כולם בו זמנית בשלב מסוים, אך לאחר קרב קשה ג'ודאי מצליח להביסו. עם תבוסתו מתגלה כי קאגמארו הזקן בסך הכל רצה להשתמש בכוחן של החיות כדי לקבל נעורי נצח, ובזכות ג'ודאי הוא לומד להעריך את עצמו מחדש.
השנה מסתיימת ומגיעים קרבות הסיום. האיאטו מקבל הצעת עבודה כמעצב קלפים עבור חברת "אשליות תעשייתיות" (החברה של פגסוס) אך לצורך כך הוא חייב להילחם נגד פרופסור קרונוס. אף על פי שהוא מפסיד, קרונוס מרשה לו לעזוב את האקדמיה לטובת הקריירה. "קייזר" ריו, שמסיים את לימודיו כתלמיד המצטיין של האקדמיה, נדרש לבחור דואליסט אחד נגדו יתמודד בקרב הבגרות שלו. הוא בוחר בג'ודאי, ולאחר קרב צמוד מאוד שנגמר בתיקו הוא נפרד מג'ודאי ומעביר לו מסר שבסוף הוא יתפוס את מקומו כדואליסט המצטיין של האקדמיה.
עונה 2: התאחדות האור
(פרקים 53 - 104)
בשנתו השנייה של ג'ודאי הוא פוגש בחבר חדש, טייראנו קנזאן (טייראנו הסלברי), שנכנס ליריבות עם שו על "מי החבר הטוב ביותר של ג'ודאי". מתגלה כי "קייזר" ריו הפך לדואליסט מקצועי אך בקרב הראשון שלו הוא הפסיד לדואליסט בשם אדו (אסטר) פיניקס, שמגיע גם לאקדמיית הדו-קרב ומנחיל תבוסה צורבת לג'ודאי. פיניקס נשלח לאקדמיה על ידי אדונו, סאיו טאקומה (סרטוריוס), שמנהיג כת בשם "התאחדות האור", ומאמין שאדו פיניקס הוא "הנבחר" שנועד להראות לעולם את "האור". בעקבות התבוסה, ג'ודאי מאבד את היכולת לראות את קלפיו ומחליט לפרוש מהאקדמיה.
לאחר עזיבתו, ג'ודאי מוצא את עצמו מגיע למימד בשם "נאו-חלל" ובו שוכנים יצורים בשם "נאו-חלליים", שמספרים לו על איום חדש בשם "אור החורבן", ועל האמת מאחורי הכת שעומדת מאחורי אדו פיניקס ואדונה, סאיו. ג'ודאי משיג בסוף המסע את קלפי הנאו-חלליים ואת גיבור היסודות "נאוס", חוזר לאקדמיה, והפעם מצליח להביס את אדו פיניקס.
בינתיים, סאיו צובר כוח והשפעה בתוך האקדמיה, ומצליח לגרור בעורמה אל תוך הכת שלו את מרבית תלמידי "אובליסק כחול" ו"רע צהוב", כולל את מאנג'ומה ואסוקה. בינתיים, "קייזר" ריו, שהושפע קשות מהתבוסה שלו בידי פיניקס, הופך לדואליסט אכזר וחסר רחמים ומניח את ידיו על חפיסת הסייבר האפלה, ובכך זונח את חפיסת הסייבר הרגילה שלו, והופך ל"הל קייזר" (Hell Kaiser. שמו לא משתנה בדיבוב האנגלי).
הנשיא של אקדמיית הדו-קרב, סאניג'ימה (שפרד) מארגן, בהשפעת סאיו, טורניר קרבות שנקרא "GeneX Tournament". לצורך הטורניר הם מגייסים דואליסטים מקצועיים דוגמת ריו, פיניקס, הנסיך אוג'ין שבבעלותו לוויין משוכלל, וסאיו עצמו. המטרה של סאיו היא להשתלט על הלוויין מידי אוג'ין ולהשתמש בו כדי להשמיד (בדיבוב: לשעבד) את האנושות בכוחו של "אור החורבן". פיניקס מגלה את האמת מאחורי רצח אביו, בוגד ב"התאחדות האור" ומצטרף לג'ודאי כדי להפיל אותם. פיניקס מאתר את רוצח אביו, שנשלט על ידי "אור החורבן", ולאחר שהוא מביס אותו, מופיעה לפניו רוחו של אביו שאומרת לו שגם סאיו עצמו הוא שטוף מוח של "אור החורבן".
פיניקס יוצא ללחום בסאיו אך מובס, וג'ודאי תופס את מקומו ומאתגר את סאיו. במהלך הקרב ביניהם סאיו משיג בעורמה את המפתחות של הלוויין ומכוון אותו לעבר כדור הארץ כדי לממש את מטרתו של "אור החורבן", אך ג'ודאי מביס אותו, משחרר אותו משליטתו של "אור החורבן" ובעזרת "נאוס" מצליח להשמיד את הלוויין בזמן.
עונה 3: עולם הממדים
(פרקים 105 - 154)
השנה השלישית של ג'ודאי באקדמיה מתחילה ואל האקדמיה מגיעים תלמידים מאקדמיות אחרות ברחבי העולם במסגרת תוכנית חילופי סטודנטים. אל האקדמיה מגיעים ג'ים "קרוקודייל" קוק מהאקדמיה הדרומית, אמון גאראם (אדריאן גקו) מהאקדמיה המזרחית, יוהאן (ג'סי) אנדרסון מהאקדמיה הצפונית, ואובריאן אוסטין (אקסל ברודי) מהאקדמיה המערבית, יחד עם מורו, פרופסור קוברה (פרופסור וייפר). יוהאן וג'ודאי נלחמים בקרב ראווה, בו מספר יוהאן לג'ודאי על אגדת "דרקון הקשת בענן" מימי יוליוס קיסר, ומיד לאחר מכן מתיידדים ורואים האחד בשני את תאומו.
לאחר קרב הראווה הזה, מכריז פרופסור קוברה על "קרבות הישרדות", שבמסגרתם על כל הסטודנטים להילחם ב"קרבות חובה" מדי יום, ואנרגיית הדו-קרב שלהם תישאב ותימדד על ידי צמידים שילוו את הסטודנט לכל אורך היממה. במהלך קרבות ההישרדות האלו, ג'ודאי מתמודד מול אובריאן ומתיידד איתו לאחר מכן, ובין אמון למאנג'ומה, ששניהם נערים עשירים ממשפחות מיוחסות, מתגלעת יריבות מרה שמסתיימת בדו-קרב בו אמון משפיל את מאנג'ומה בפומבי.
לאחר סדרה של התעלפויות ובעיות בריאותיות בקרב הסטודנטים, מחליטים ג'ודאי וחבורתו לחקור את העניין ולגלות האם יש קשר בין קרבות ההישרדות והצמידים לבין התופעה המדאיגה. החששות מסתברים כמוצדקים לאחר שאובריאן מגלה בפניהם את המחבוא של פרופסור קוברה, ושם מתגלה כי הוא אוסף את האנרגיה בתוך מיכל למטרה לא ידועה. החבורה מתעמתת עם פרופסור קוברה ולאחר שג'ודאי מאתגר את קוברה לקרב, מגלה האחרון להם כי הוא מעוניין להשתמש באנרגיה כדי להחיות את בנו שנהרג בגיל צעיר. במהלך הקרב, אמון חודר גם הוא למעבדה של קוברה, ובתוך המיכל הוא פוגש בנשמת דו-קרב זדונית שמציעה לו כוח אם יקבל את הצעתה. אמון מסכים לכך ומתחיל למלא את בקשותיה של הרוח הזדונית.
ג'ודאי מצליח להביס את קוברה וכתוצאה מהאנרגיה הרבה שהושקעה במהלך הדו-קרב, היצור הזדוני משתחרר מתוך המיכל, מופיע בפני קוברה בצורת בנו, אבל משליך אותו מראש המגדל עליו נלחם ובכך גורם למותו. היצור הזדוני משחרר גל אנרגיה עצום שמעביר את האקדמיה כולה לעולם מדברי מסתורי בו מפלצות דו-קרב הופכות לאמיתיות ומזיקות פיזית לדואליסטים. תלמידי האקדמיה הופכים לאט לאט לזומבים, בעוד שהיצור משתלט על נער בשם מרטין קאנו (מרסל בונפרטה) ומתחיל לחפש אחרי החיות המקודשות. בעזרת החיות המקודשות מרסל מאתגר את ג'ודאי לדו-קרב אבל מצטרף אליו עד מהרה יוהאן שהשיג סוף סוף את "דרקון הקשת בענן" ומתכוון להשתמש באנרגיית הדו-קרב כדי להחזיר את כולם לעולם האמיתי. התוכנית מצליחה, אבל היצור מצליח לחטוף את יוהאן למימד אחר, לא לפני שהוא חושף בפני ג'ודאי את זהותו וצורתו האמיתית, יוּבֶּל, נשמת דו-קרב שג'ודאי שיחק איתה כקלף כשהיה ילד אך לאחר שגילה שהשימוש בקלף פוגע פיזית ביריביו, שלח אותו לחלל בחללית של "קאיבה קורפ" במטרה להשמיד אותו.
ג'ודאי מחליט לחזור יחד עם כמה מחבריו למימד האחר, כדי לחפש את יוהאן. במהלך המסע הוא נתקל ביצורי העולם האפל שמכריחים אותו להקריב את חבריו, והזעם על כך מצית אצל ג'ודאי רוע נסתר, והופך את ג'ודאי למלך רשע שנקרא "המלך הנעלה". "המלך הנעלה" הוא שליט אכזר ועריץ בעולם הנשמות, שלוקח נשמות של שחקני דו-קרב, ובסופו של דבר מובס בידי אובריאן שמחזיר חזרה את ג'ודאי האמיתי. ג'ודאי, מזועזע ממה שעשה, לא מצליח במשך זמן רב לחזור לעצמו. בינתיים, אמון, שגילה את כוחה של אקסודיה, מקריב את היקרים לליבו כדי לשלוט באקסודיה ולהיעזר בה להפוך למלך על כל הממדים.
בסופו של דבר הם מוצאים את יוהאן, רק כדי לגלות שהוא נשלט על ידי יובל, והשחית את חפיסת הקריסטל שלו בכך שהפך אותן למפלצות אפלות ומרושעות. הראשון שמתמודד מולו הוא "קייזר" ריו, אך הוא מתמוטט כתוצאה מבעיות לב שפיתח לאורך הזמן. לאחר מכן יוהאן האפל מתמודד מול אמון, ולאחר קרב קשה מביס אותו לאחר שמגלה את האפלה שבליבו. ג'ודאי לבסוף נאלץ להילחם ביוהאן האפל, ומצליח לשחרר אותו מהשפעת יובל בכך שמאחד את דרקון הקשת בענן, שהושחת על ידי כוחות האופל, יחד עם נאוס, ויוצר את "נאוס הקשת בענן". יובל, עכשיו בגופה המקורי, גוברת על השניים בעורמה ומצליחה לקחת מג'ודאי את הקלף "סופר-מיזוג" שהיה בבעלותו.
ג'ודאי נלחם ביובל, ובמהלך הקרב הוא מגלה כי הוא גלגול של נסיך מממלכה עתיקת יומין, ושיובל היה במקורו נער צעיר שהפך למפלצת דמוית דרקון כדי להיות השומר הנצחי של הנסיך. ג'ודאי מגיע להחלטה שהוא חייב לשחרר את יובל מהשפעת הרוע, וכשיובל מתכננת להשתמש סוף סוף בקלף ה"סופר-מיזוג" כדי למזג ולהשמיד את כל שנים עשר הממדים, ג'ודאי משתמש במלכודת מחוכמת כדי להחליף את מרכיבי המיזוג, כך שהנשמה שלו והנשמה של יובל יתאחדו.
בכך ג'ודאי לא הביס ולא הובס על ידי יובל, אלא התאחד איתה, והצליח "לטהר" אותה מהאפלה ששכנה בה כל השנים האלו. ג'ודאי מצליח לקבל גם את הצד האפל שבתוכו, הצד של "המלך הנעלה", ומקבל עליו שליטה.
עונה 4: האפלה
(פרקים 155 - 180)
עונה זו לא דובבה לאנגלית, ולא שודרה מחוץ ליפן. זוהי העונה הקצרה ביותר של האנימה, ובה 35 פרקים.
לאחר החזרה לעולם האמיתי, ג'ודאי הופך להיות קר, מסוגר, וכבר אינו מצליח ליהנות מדו-קרב כבעבר, בגלל האירועים שחווה במהלך מסעו בין הממדים.
לאקדמיה מגיע תלמיד חדש ומסתורי בשם יוסקה פוג'יווארה. פוג'יווארה פוגש בסטודנטים שונים ובאופן מסתורי כל מי שפגש בו מזהה אותו, לכאורה, כחבר ותיק, אך כאשר הוא פוגש בג'ודאי, הכוחות שלו לא משפיעים עליו בגלל הכוחות של יוּבֶּל שנמצאים בתוך ג'ודאי. לפני שג'ודאי מכריח את פוג'יווארה לחשוף את זהותו האמיתית, מופיע אדם מסתורי בשם "טרומאן" (Trueman) ומאתגר את ג'ודאי, אך מובס על ידו. באותו זמן, מגיעים דיווחים מכל העולם שדיסקי הדו-קרב של דואליסטים אינם עובדים כלל.
ג'ודאי פוגש בקאגמארו ובסאיו, שמזהירים אותו מפני "האויב האולטימטיבי", שעומד מאחורי יצירתן של החיות המקודשות, פלישת "אור החורבן" לכדור הארץ, והשחתת נשמתה של יובל שהובילה לאירועים בעולם הממדים: "האפלה". לאחר המפגש הזה מגיע שוב טרומאן, שהפעם מזדהה בשמו ובתפקידו כשליח האפלה, ומובס שוב. ג'ודאי מחליט לברר את האמת מאחורי "האפלה", ולשם כך הוא נלחם במי שהיה בעבר תחת שליטת "האפלה", פובוקי טנג'וין (אטיקוס רודס). במהלך הקרב מתגלה האמת מאחורי "התקרית במעונות הנטושים": הוא השתייך לחבורה של דואליסטים מצטיינים, שמנתה גם את "קייזר" ריו, ואת יוסקה פוג'יווארה, שתואר כאחד שהתעלה בכישוריו על כולם. פוג'יווארה, בחיפושיו אחרי הכוח האולטימטיבי, הקריב את עצמו בטקס אפל, כשהוא מותיר אחריו רק מסכה, שריד של האפלה, אותה מסר לפובוקי. מיד לאחר הקרב מופיע פוג'יווארה, שלמעשה היה רק תחפושת לנשמת הדו-קרב "Honest", שהייתה שייכת לפוג'יווארה האמיתי. Honest בהתחלה לא תומכת במעשיהם אך לאחר שטרומאן מופיע בשלישית, היא עוזרת לג'ודאי להביס את טרומאן, הפעם לתמיד.
טרומאן לאחר מכן נודד ברחבי דומינו סיטי, מחפש אחרי דואליסטים שפיתחו רגשות שליליים לקלפים שלהם, ומשתלט עליהם (בדומה לסוכן סמית' מסדרת מטריקס). טרומאן מצליח בכך להשתלט על כל דומינו סיטי, פרט לסטו קאיבה.
קרבות הסיום מתחילים באקדמיה, ובמהלכם ג'ודאי מביס סטודנט בשם דאיגו סוראנו. טרומאן, שמנצל את עצבותו של סוראנו, משתלט עליו, ותוך כדי שימוש בגופו של סוראנו, משתלט לאט לאט על כל האקדמיה, פרט לג'ודאי וליוהאן אנדרסון. בדיוק לפני שצבא הטרומאנים גובר עליהם, מופיע יוסקה פוג'יווארה בעצמו, נשלט על ידי האפלה. הוא מאתגר את יוהאן וג'ודאי לקרב "כולם על כולם". ג'ודאי לבסוף מצליח לנצח על ידי Honest, "דרקון הקשת בענן" של יוהאן ו"נאוס", ומצליח לשחרר את פוג'יווארה. "האפלה" מופיע בעצמו, בצורתו האמיתית: דמות שלדית המזכירה את מלאך המוות. במהלך הדו-קרב ביניהם, נוקט "האפלה" בשיטות של לוחמה פסיכולוגית, בכך שמראה לו הדמיה של "עולם האפלה" שלו, שבו כל תושבי העולם לכודים, ואף מנסה להשתמש בנשמת הדו-קרב של ג'ודאי, "יובל", כנגדו. ג'ודאי מצליח להחזיר לשליטתו את יובל, ובעזרתה, בעזרת נאוס, והכוח המאוחד של מפלצות "גיבורי היסודות" וה"נאו חלליים" מצליח להביס את "האפלה" אחת ולתמיד, ולשחרר את כל מי שהיה כלוא בתוך עולם החושך.
הפקה
הסדרה הופקה על ידי חברת ההפקה Nihon Ad Systems, בבימויו של האטסוקי טסוג'י, ונוצרה על ידי Studio Gallop, בדומה לאנימה הקודמת. לצורך כתיבת תסריט הסדרה, השתמשה חברת ההפקה בתסריטאים שונים מאלו שיצרו את התסריט עבור האנימה הקודמת.
השם "GX" הוא למעשה ראשי תיבות של "Generation neXt", וצוות ההפקה של הסדרה התייחס אליה תחת שם הקוד "GENEX" בשלבים מוקדמים של ההפקה. מאוחר יותר, הפך שם הקוד לבסיס לטורניר "Genex" שהיווה חלק מרכזי מהעלילה של העונה השנייה.
כמו הסדרה הקודמת, הדיבוב האנגלי שהופק על ידי הסטודיו האמריקני 4Kids Entertainment והופץ ליתר מדינות המערב (כולל לגרסה העברית, ששודרה בערוץ הילדים), נערך וצונזר בצורה כבדה לפני ששוחרר, מסיבות של "אמריקניזציה" והתאמה לקהל יעד צעיר יותר מאשר קהל היעד המקורי ביפן. לדוגמה, שמות הדמויות השתנו כמעט לחלוטין ברוב המקרים, האפקטים הוויזואליים של הקלפים השתנו, תצוגת נקודות החיים/התקפה/הגנה של מפלצות השתנתה, וכך גם אלמנטים אחרים דוגמת מראה חיצוני ולבוש של דמויות שונות, ומוזיקת הרקע. בנוסף לכך, נושאים שנחשבו "כבדים" דוגמת מוות, עינויים, רצח, סאדיזם ונושאים בעלי אופי דתי או אוקולטיסטי "עודנו" מעט כך שיהיו מותאמים יותר לילדים. על כך, הגרסה ה"מערבית" זכתה לביקורות קשות מצד מעריצים.
ניתן למצוא את שלוש העונות המדובבות לאנגלית בערוץ היוטיוב הרשמי של יו-גי-הו!, שעד 2011 נוהל על ידי 4Kids. תביעה שהוגשה נגד 4Kids על ידי TV Tokyo ו Nihon Ad Systems במרץ 2011 הביאה להפסקת הסכם הרישיון בין שתי החברות, ולחסימת הערוץ (והסרטונים). הערוץ כיום מנוהל על ידי חברת 4K Media, חברת בת של קונאמי. אתר הצפייה הישירה קראנצ'ירול מספק את הגרסה המקורית, מתורגמת, וגם את הדיבוב האנגלי, באופן חוקי בחינם.
עיבוד למדיות אחרות
האנימה עובדה בשלב יותר מאוחר גם לסדרת מאנגה, שהופצה במגזין V-Jump בין דצמבר 2005 לנובמבר 2006 תחת פיקוחו של יוצר הזיכיון המקורי, קאזוקי טאקאהאשי. אף על פי שמרבית הדמויות מהאנימה מופיעות אף הן במאנגה, עלילת המאנגה שונה לחלוטין מעלילת האנימה, ומהווה מעין המשך ישיר למאנגה ולאנימה של "יו-גי-הו! דו-קרב מפלצות", עם התייחסות רבה לאלמנטים שאפיינו אותן דוגמת המיתולוגיה המצרית ופריטי המילניום.
בנוסף לכך, יצאו גם מספר משחקי וידאו תחת המותג "יו-גי-הו! GX", בעיקר לקונסולות הגיימבוי אדוונס ונינטנדו DS. שלושת המשחקים הראשונים בסדרת המשחקים Tag Force שיצאה לקונסולת ה-PSP אף הם יצאו לאור בהתבסס על האנימה, בעוד שהמשחקים הבאים שיצאו לאחר מכן התבססו על יו-גי-הו! המימד החמישי ועל יו-גי-הו! ארק פייב.
בוגדאן סטליה
קריירת מועדונים
בוגדאן סטליה החל לשחק כדורגל בדינמו בוקרשט בשנת 1986, כשוער מחליף, ואחרי שנתיים בקבוצה הפך להיות השוער הראשון של המועדון, אחרי ששיחק כמושאל בקבוצת פוליטכניקה יאשי בשנת 1987.
בשנת 1992, אחרי שהיה שותף לזכייה באליפות ליגת העל הרומנית עבר לשחק בספרד, במדי ריאל מיורקה ששילמה תמורת כרטיס השחקן שלו 650,000 דולר. אחרי שתי עונות בספרד, הוא עבר לשחק בבלגיה במדי סטנדרד ליאז'. בבלגיה, יצא לסטליה לשחק רק שלושה משחקים לפני ששב למולדתו, בה הצטרף לראפיד בוקרשט ב-1994.
כעבור שנה עבר בוגדאן לשחק בטורקיה, בקבוצת סמסונספור, בה שיחק עונה אחת בלבד, 1994–1995 ושב לרומניה לשחק בסטיאווה בוקרשט. בתקופה בה שיחק בסטיאווה, זכתה הקבוצה פעמיים באליפות רומניה, והוא גם זכה להשתתף עם הקבוצה פעמיים בליגת האלופות.
בשנת 1997, בוגדאן סטליה חזר לשחק בספרד, במדי סלמנקה, בה שיחק במהלך שבע עונות לא רצופות, בין 1997–2002, ו-2002–2004, אחרי שבשנת 2002, הוא עשה גיחה קצרה חזרה למולדת, כאשר שיחק עוד עונה בראפיד בוקרשט.
אחרי התקופה בסלמנקה, חזר בוגדאן לשחק כמה משחקים נוספים במדי דינמו בוקרשט בשנת 2005, משם המשיך לסוף עונת 2004/2005, הפעם ביוון, במדי אקרטיטוס. בשנת 2006, סטליה חתם בקבוצת אוצלול גאלאץ, אולם עקב פציעה לא שיחק בקבוצה זו.
בסוף שנת 2006, חתם סטלאה בקבוצה הרומנית אוניריה אורזיצ'ן בהמלצת מאמנו החדש, וחברו לשעבר לנבחרת רומניה, דן פטרסקו. בעונת 2007/2008, הוא נחשב לאחד השוערים הטובים ביותר של העונה בליגה הרומנית, כאשר הוא היה בן 40. לקראת עונת 2008/2009, חתם סטלאה במועדון נוסף ברומניה, בראשוב ושיחק עונה אחת.
קריירה בינלאומית
סטלאה ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת הרומנית כבר בשנת 1988, ומאז ועד שנת 2005, הוא ייצג את מולדתו במדים הלאומים ב-91 משחקים, כאשר האחרון היה נגד סלובקיה. סטלאה היה חלק מסגל הנבחרת הרומנית, מונדיאל 1990, מונדיאל 1994, יורו 1996, מונדיאל 1998 ויורו 2000.
קריירת אימון
משנת 2009 ועד שנת 2011 היה עוזר מאמן נבחרת רומניה בכדורגל. בשנת 2012 אימן את קבוצת אסטרה ג'יורג'יו. משנת 2013 עד שנת 2014 אימן את נבחרת רומניה עד גיל 21. בשנת 2014 מונה למאמן קבוצת ויטורול.
מוקי
דני ניב (נולד ב-2 במרץ 1975 בראשון לציון), הידוע בשם הבמה מוקי, הוא זמר, מגיש ושחקן ישראלי. חבר לשעבר בלהקת ההיפ הופ הישראלית "שב"ק ס'", זמר השנה לשנים 2002 ו־2014.
קריירה
בשנת 1992, בגיל 17, הקים ביחד עם חבריו את ההרכב "שב"ק ס'". לאחר ההצלחה בתקופת פעילותו בשב"ק ס' פתח בקריירת סולו, יחד עם חברו ללהקה פילוני (דני קרק). האלבום הראשון של הצמד היה "שמע ישראל" שיצא בשנת 2001. אלבום זה זכה להצלחה רבה, נמכרו ממנו כ-25 אלף עותקים והוא הגיע למעמד של אלבום זהב תוך זמן קצר. באלבום השתתפו גם יובל בנאי, קוואמי, פישי הגדול, ומקהלת בית ספר יסודי ביבנה. השיר המרכזי והמצליח ביותר בו היה "מדברים על שלום", שתפס תאוצה בתחנות הרדיו כשדיבר על שלום בימי האינתיפאדה השנייה. פרט לו בלטו גם "ילדה סוכר" והדואט עם בנאי "האדמה בוכה". בעקבות האלבום זכה מוקי בתואר זמר השנה במצעד הפזמונים העברי השנתי של גלגלצ לשנת תשס"ב, וכן בתואר "תגלית השנה" במצעד השנתי של רשת ג' לשנה זו. בהמשך השנה, זכה בפרסי אקו"ם לאלבום השנה ושיר השנה.
בשנת 2002 שיחק בסרט "כנפיים שבורות" בתפקיד משני. ב-2003 הופיע למשך עונה אחת בסדרת הטלוויזיה "שבתות וחגים", וב-2004 הופיע בסרטו של איל חלפון "תיאום כוונות". במרץ 2005 הוציא את אלבומו השני, "עוקף מלמעלה". גם אלבום זה נעשה בשיתוף פעולה מלא עם פילוני, שהלחין, הפיק ועיבד את השירים. אלבום זה הכיל מגוון גדול של שירים, אחד הבולטים שבהם שיר הנושא "עוקף מלמעלה". לדבריו, השיר והאלבום כולו היו הפתעה גדולה לאחר שהטילו ספק אם הוא ימצא חן בעיני הציבור, כיוון שהשירים בו אינם קלים לרדיו. בין שאר שירי האלבום היו "אלוהים", "שבק מיוזיק", " שיר מלחמה" ו"זה לא נגמר". אלבום זה הופק בלייבל שהקימו מוקי ופילוני - "שבק מיוזיק". האלבום זכה בפרס אקו"ם עבור תמלילן השנה.
בשנים 2006 ו-2007 הופיע במחזמר "הלהקה" בתיאטרון הבימה בתפקיד דטנר, שאותו מילא גידי גוב בסרט הקולנוע שעליו בוסס המחזמר.
בשנת 2006 השתתף באלבומם של פורטיסחרוף "על המשמרת", בשיר "מעצבי דעת הקהל". בשנת 2007 שר דואט עם יזהר אשדות בשיר "מטעי הדובדבן של אוקראינה" מתוך אלבום האוסף של אשדות "הלילות שלנו", וכן עם שלמה ארצי בשיר "החיים", מתוך אלבומו "שפויים".
במרץ של אותה שנה, הקליט את השיר "מרכבות המוות". השיר נכתב על ידי המשורר והעיתונאי חיים חפר, הולחן על ידי שלומי שבן והופק על ידי חברו של מוקי ל"שב"ק ס'" והמעבד והמפיק המוזיקלי של שני אלבומיו הראשונים, פילוני, עוסק בתאונות דרכים קטלניות ובמחיר שהן גובות. השיר היה גולת הכותרת בפרויקט של תחנת הרדיו גלגלצ ושל "אור ירוק", כחלק מהמאמץ להילחם בתאונות הדרכים.
באפריל 2008 הוציא את אלבומו השלישי, "באמת ומקרוב", שהורכב כמעט כולו מגרסאות כיסוי אקוסטיות לשיריו מאלבומיו הראשונים ובעקבותיו יצא לסיבוב הופעות אקוסטיות מיוחדות תחת החסות של זאפה. באלבום מופיע גם הדואט "לומדת לעוף" עם דנה ברגר ששרה את השיר במקור, ושיר חדש אחד בשם "באמת ומקרוב".
בשנת 2009 הקליט אלבום עם להקת הפאנק רוק הישראלית יוסלס איי.די, מתוכו יצאו להיטים כגון "מה לך נפשי" ו"הנה עיר", שהוקלט בשיתוף עם קרן פלס, המשמש כשיר הפתיחה של הסדרה "TLV - עושים את תל אביב" וגם הפתיח של רמזור "לא רוצה להתבגר", שנחשב לשיר המצליח ביותר באלבום. בעוד הלהקה הלחינה וניגנה את כל המוזיקה, מוקי היה אחראי למילים. האלבום משלב פאנק רוק עם ראפ ורגאיי, שילוב הסגנונות של שני האמנים. הופעת ההשקה של האלבום התקיימה ב-28 בינואר 2010 במועדון הבארבי.
באוגוסט 2009 השתתף מוקי במסגרת פרויקט של להקת סקאזי והוציא איתה את השיר "אחר ממך/בדיוק כמוך". בנוסף, השתתף בסדרה "פעם בחיים", ששודרה בערוץ יס ישראלי, במסגרתה נסע עם שי אביבי לישיבת התפוצות בירושלים וחי במשך שבוע עם משפחתו של רב חרדי. ב-2009 השתתף כחבר פאנל בתוכנית התרבות "תרבות רעה" ב-Yes.
בשנת 2010 יצא אלבום משותף עם יוסלס איי.די Muki & Useless ID. בשנת 2019 שיר "לא רוצה להתגבר" ביוזמת גלגלצ זכה לעיבוד משותף עם אבא פגום.
בשנת 2010 השתתף בצילומי סרטו של דני מנקין "ז'אטם איי לאב יו טרמינל", בו כיכב בתפקיד הראשי. הסרט זכה לשבחים למרות תקציבו הדל. כמו כן הופיע כחבר פאנל בתוכנית "נדבר על זה בבית" במסגרת "שידורי קשת" (ערוץ 2), בהנחיית עמנואל רוזן. בנוסף הצטלם לסדרה בת שישה פרקים, "יחפים", שעלתה לשידור בסוף 2011.
בנובמבר 2013 הצטרף אל שולחן השופטים של "הכוכב הבא" כמחליפו של אייל גולן. כמו כן שיחק את התפקיד הגברי הראשי בסדרת הדרמה "מקימי" שכתבה נועה ירון לצד יעל פוליאקוב.
בינואר 2014 פרש מוקי מ"שב"ק ס'" ובפברואר אותה שנה יצא אלבומו של מוקי "לב חופשי". שני הסינגלים שקדמו ליציאת האלבום הם "לב חופשי", שהלחין דודו טסה, ו"ילד של אבא", שהלחין יאיא כהן אהרונוב. שני השירים זכו להצלחה רבה, והגיעו לראש מצעדי הפזמונים השונים. את האלבום הפיק המוזיקאי אורי אבני. כמו כן, המשיך להוביל את שולחן השופטים של "הכוכב הבא" לעונה שנייה.
בספטמבר 2014, במצעד השנתי העברי של גלגלצ לסיכום שנת תשע"ד, נבחר מוקי לאיש השנה ושיריו נבחרו בשני המקומות הראשונים כש"לב חופשי" מקום שני ו"ילד של אבא" במקום הראשון. "ילד של אבא" נבחר לשיר השנה של פרס אקו"ם לשנת 2015.
במהלך שנת 2014 הופיע מוקי בלמעלה מ-200 הופעות בכל רחבי הארץ, קיבל אלבום זהב על אלבומו "לב חופשי", והוא זכה בתארים איש השנה במוזיקה (גלגלצ, וואלה!), שיר השנה - "ילד של אבא" (גלגלצ, וואלה!, ערוץ 24, MAKO, רדיו תל אביב, רדיו חיפה, רדיו 99.5, רדיו דרום, רדיו אמצע הדרך, רדיו קול רגע, ערוץ הילדים). זמר השנה (רשת ג', רדיו אמצע הדרך, רדיו קול רגע), השיר המושמע ביותר בתחנות הרדיו בישראל בשנת 2014 על פי נתוני אקו"ם והשיר המבוקש ביותר במצעד הזמנות הקריוקי לשנת 2014.
זכה בפרס אקו"ם ע"ש משה וילנסקי לשיר השנה "ילד של אבא". נימוקי השופטים:
בינואר 2015 הוציא מוקי את "ילד של אבא" - אלבום המנציח את סיבוב הופעות קיץ 2014 ומציין 15 שנות קריירה מוזיקלית. האלבום כולל 17 שירים מתוך הרפרטואר של מוקי לאורך השנים שהוקלטו וצולמו בהופעה חיה.
במהלך 2015 הוביל את קמפיין "וואווי" בישראל לצד גל גדות.
החל מנובמבר 2015 ועד ינואר 2016 השתתף בהיי סקול פסטיגל בתור עצמו, בוגר "תיכון גל".
בשנת 2016 שיתף פעולה פעם נוספת עם אדיר מילר, וכתב את השיר "צומת", המשמש כפתיח של הסדרה צומת מילר. לאחר שהוביל את שולחן השופטים של "הכוכב הבא" לעונה שלישית, הודיע על פרישה מהתוכנית. בשנת 2016, הפיק במסגרת פסטיבל "אמריקן אקספרס" את ה"בלוק פארטי", ערב היפ-הופ חד פעמי שאיגד את השמות המובילים בסצנה הישראלית למופע ענק באמפי רעננה.
בשנים 2016–2019 כיכב בתפקיד הגברי הראשי בעונה הראשונה, השנייה והשלישית של סדרת הטלוויזיה "מטומטמת" לצידה של בת-חן סבג.
בשנת 2017 הוציא את אלבומו השביעי "הולך על מים" והופיע בקליפ של פלד "פלאטו". לקראת יום הזיכרון הוציא מוקי את השיר "אחרי הסוף", השיר נכתב והוקדש לאמיר ואלעד הירשנזון במסגרת פרויקט "יצירת חיי" של ידיעות אחרונות.
במרץ 2018 הוציא את הסינגל "יותר מדי", שכתב והלחין מוקי והפיק ג'וני גולדשטיין.
בחורף 2018 נמנה עם שופטי הריאליטי המוזיקלי של רשת 13, "The Four".
באוקטובר 2018 יצא השיר "מהצוואר שלך", שיתוף פעולה עם המלחין והמפיק המוזיקלי סתיו בגר. זוהי הפעם הראשונה שמוקי משחרר שיר שהוא לא אמון על כתיבתו.
בנובמבר 2018 חבר מוקי לדיג'יי איתי גלו למופע קונספט חדשני, המבוסס על להיטיו של מוקי בעיבודים אלקטרוניים חדשים.
במרץ 2019 מוקי שיתף פעולה עם מאור אדרי בשיר "כותב שירים" שהפיקו מוזיקלית יחד עם מיכאל פרוסט למילים והלחן של גילי זכאי.
בדצמבר 2022 יצא אלבומו השמיני, "חזק עם הלב וקרוב עם הגוף", הכולל את הסינגלים שהוציא במהלך 2018–2022.
חיים אישיים
ב-2006 נישא מוקי לאמנית והצלמת נבל גלאון-ניב (ילידת 1977), אותה הכיר ב-1997. הוא אב לשלושה ילדים.
ונסן ד'אנדי
ונסן ד'אנדי (בצרפתית: Vincent d'Indy; 27 במרץ 1851 – 2 בדצמבר 1931) היה מלחין צרפתי.
קורות חייו
בגיל צעיר החל ד'אנדי ללמוד נגינה בפסנתר. כדי לרצות את משפחתו החל ללמוד משפטים, אך עד מהרה פנה ללימודי מוזיקה בקונסרבטואר של פריז כתלמיד נלהב של סזר פרנק. בין מוריו היה גם אנטואן מרמונטל.
בשנת 1894 היה בין מייסדי בית ספר גבוה למוזיקה בפריז בשם סקולה קנטורום, וניהל אותו עד למותו. בין תלמידיו היו: ארתור הונגר, אריק סאטי, אלבר רוסל, בוהוסלב מרטינו, דריוס מיו, איסק אלבניס, ז'וסף קנטלוב (שכתב את הביוגרפיה שלו) ועוד. בית הספר הזה קיים עד היום ומתחרה בקונסרבטוריון המפורסם.
ד'אנדי הושפע מהמוזיקה הגרמנית והיה מעריץ נלהב של ואגנר. הוא כתב גם ספרים על קומפוזיציה ועל המוזיקה של פרנק ובטהובן.
ד'אנדי כתב יצירות תזמרתיות, יצירות קאמריות, מספר אופרות, יצירות לפסנתר ושירים. מכל יצירותיו, מבוצעות היום שתיים: עשתר ו-סימפוניה על שיר הר צרפתי.
הפואמה הסימפונית אישתאר (1896)
עשתר היא הדמות הראשית באגדה הבבלית. היא הולכת לחפש את אהובה הנמצא במשכן עם שבעה שערים. כל שער מופיע כוריאציה על נושא אחד. לבסוף, עם פגישת האוהבים, מופיע הנושא באופן ברור ומושלם.
סימפוניה על שיר הר צרפתי, אופוס 25 (1886)
זו היצירה המפורסמת ביותר של ד'אנדי. היצירה כתובה לפסנתר ותזמורת אבל אין זה קונצ'רטו, אלא הפסנתר משתתף עם התזמורת כחלק אינטגרלי ממנה. היצירה בנויה מנושא המנוגן לראשונה על ידי קרן אנגלית. זו מנגינה עממית ששמע ד'אינדי בהרי סוון (Cevennes) ולכן נקראת היצירה גם Symphonie Cévenole.
הנושא מופיע בשש וריאציות לאורך שלושת פרקי היצירה.
עוף בתפוזים
עוף בתפוזים (בסינית מסורתית: 橙子雞; בסינית מפושטת: 橙子鸡; בפין-יין: chéngzǐ jī; ביוטפנג: caang zi gai) הנקרא גם בשם הסיני צ'ן פי ג'י הוא מאכל סיני אמריקאי.
היסטוריה
מנת בשר עוף בתפוזים נפוצה בעיקר במסעדות סיניות באמריקה הצפונית ומורכב מחלקי בשר עוף חתוכים, טבולים בבלילה, מטוגנים ומצופים לאחר הטיגון ברוטב צ'ילי מתוק בטעם תפוז, שמתעבה או מתקרמל לזיגוג. בעוד המנה פופולרית מאוד בארצות הברית, היא נמצאת לרוב כווריאציה של המנה עוף גנרל צו בצפון אמריקה, ולא כמנה סינית מסורתית. השף אנדי קאו טוען שפיתח את מתכון העוף בתפוזים הסיני-אמריקאי המקורי באחד מסניפי רשת פנדה אקספרס, רשת מזון סיני-אמריקאי נפוצה בארצות הברית, בהוואי בשנת 1987. מכיוון שפנדה אקספרס מזוהה רבות עם מנה זאת, פנדה אקספרס משתמשת בעוף בתפוזים ככלי פרסומי על ידי הפעלת משאיות אוכל ייעודיות ברחבי ארצות הברית ומחלק טעימות חינמיות של עוף בתפוזים.
עוף בתפוזים מכונה אוכל סיני בצפון אמריקה, אף על פי שזו מנה נדירה במסעדות סיניות בסין. אנדרו צ'רנג, הבעלים והמייסד של פנדה אקספרס, אמר שעוף בתפוזים הוא וריאציה של עוף גנרל טסו, מנה נוספת שכמעט ולא מוכרת בסין. העיתונאית ג'ניפר לי אמרה כי "עוף גנרל טסו וגם עוף בתפוזים הם מוטציות אמריקאיות של מנות מתוקות וחמוצות שנמצאות בסין". עוף בתפוזים הפך גם לנפוץ בארצות הברית בהגשה בקפיטריות בבתי ספר, בחדרי אוכל בבסיסים צבאיים ואזור הארוחות הקפואות בסופרמרקטים.
ג'ימי וואנג, מנהל חדשנות קולינרית בפנדה אקספרס, טוען שעוף בתפוזים הוא אחת המנות היצירתיות ביותר בשלושים השנים האחרונות. ברוב המדינות בחצי הכדור המערבי, השמות "עוף בתפוזים", "עוף בקליפת תפוז", "עוף בטעם תפוז" ו-"עוף בטנז'רינה " משמשים בדרך כלל כשמות נרדפים למנה זו.
ייתכן שהמנה הזו הגיעה במקור מתבשיל "עוף בטנז'רינה" ממחוז הונאן, סין. בסינית, המנה הזו ידועה בשם "陳皮雞", שמשמעותו המילולית היא "עוף מקליפת הדרים מיובשת", הכוונה לקליפת תפוז או קלמנטינה מיובשת (המכונה בסינית צ'נפי). עם זאת, הטעם והמתכונים של המנה הזו משתנים בהתאם לגורמים תרבותיים וגאוגרפיים. במסעדות סיניות אמריקאיות שונה השימוש בטנז'רינה לשימוש בקליפת תפוז טרי או ללא תפוז כלל. טנז'רינה משמשת רבות ברפואה סינית מסורתית וגם בבישול. עוף בטנז'רינה בעל טעם חריף ומרענן לעומת לעוף בתפוזים שבעל טעם חמוץ ומתוק. עוף בתפוזים מבושל לאחר הטיגון, כאשר הוא פריך, ברוטב תפוזים מתוק ומעט חריף. המתיקות במנה הוכנסה כדי לתת מענה לחך האמריקאי, המורגל לטעם מתוק.
פופולריות
עוף בתפוזים היא מנת הדגל של רשת המזון המהיר האמריקאית פנדה אקספרס, שמוכרת ממנו למעלה מ-45 מיליון קילוגרם מדי שנה. בסדרת הטלוויזיה המפץ הגדול, האוכל הסיני האהוב על הדמות שלדון הוא עוף בתפוזים.
פרומגנטיות
כל המגנטים הקבועים הם פרומגנטים או פרימגנטים. בעבר שימש המונח פרומגנט לתיאור כל חומר שיכול להראות מגנטיזציה ספונטנית, כלומר מומנט מגנטי נטו בהיעדר שדה מגנטי חיצוני. הגדרה כללית זו עדיין נמצאת בשימוש, אך בשנים האחרונות זוהו סוגים שונים של מגנטיזציה ספונטנית כאשר יש יותר מיון מגנטי אחד בתא היחידה של החומר, דבר שהוביל להגדרה יותר קשיחה של "פרומגנטיות" המשמשת כאבחנה לעומת פרימגנטיות.
חומר מוגדר כ"פרומגנטי" במובן המצומצם של המושג רק אם כל היונים המגנטיים שלו מוסיפים תרומה חיובית למגנטיזציה נטו. אם חלק מהיונים המגנטיים מפחיתים מהמגנטיזציה נטו (אם הם נמצאים במצב של אנטי-סידור), אז החומר הוא "פרימגנטי". אם כל היונים מסודרים נגדית כך שהמגנטיזציה נטו היא אפס, למרות הסידור המגנטי, אז מדובר באנטי פרומגנט. כל מערכי הסידור הללו מתרחשים רק בטמפרטורות שמתחת לרמה קריטית מסוימת, הנקראת טמפרטורת קירי (עבור פרומגנטים ופרימגנטים) או טמפרטורת ניל (עבור אנטי פרומגנטים).
חומרים פרומגנטיים
ישנם מספר חומרים גבישיים המראים תכונות פרומגנטיות (או פרימגנטיות). הטבלה שלמעלה מראה כמה מהם, יחד עם טמפרטורת קירי שלהם, הטמפרטורה שמעליה הם מפסיקים להראות מגנטיזציה ספונטנית.
סגסוגות מתכת פרומגנטיות שמרכיביהן אינם פרומגנטיים בצורתם הטהורה נקראות סגסוגות האוזלר, על שם פריץ האוזלר (Fritz Heusler).
ניתן להכין סגסוגות מתכת פרומגנטיות אמורפיות (לא גבישיות) על ידי קירור מהיר מאוד של סגסוגת נוזלית. לסגסוגות אלו יש את היתרון שתכונותיהן הן כמעט איזוטרופיות (לא מסודרות לאורך ציר של הגביש); דבר זה מסתיים בכפיינות נמוכה, איבוד חשל איטי, חדירות מגנטית גבוהה, והתנגדות חשמלית גבוהה. חומר טיפוסי כזה הוא סגסוגת מתכת-מטלואיד, המכילה כ-80% מתכת מעבר (בדרך כלל ברזל, קובלט או ניקל) והשאר מטלואיד (בור, פחמן, צורן, זרחן או אלומיניום) אשר מוריד את טמפרטורת ההתכה.
הסבר פיזיקלי לתופעת הפרומגנטיות
הפרומגנטיות נובעת משני אפקטים קוונטים: ספין ועקרון האיסור של פאולי.
הספין של האלקטרון, בשילוב עם התנע הזוויתי האורביטלי שלו, גורם למומנט דיפול מגנטי ויוצר שדה מגנטי. בחומרים רבים (בייחוד באלה עם קליפת ערכיות מלאה), המומנט המגנטי הכולל של כל האלקטרונים הוא אפס, כלומר הספינים נמצאים בזוגות של מעלה/מטה. רק אטומים עם קליפות מלאות באופן חלקי (ספינים לא מזווגים) יכולים להיות בעלי מומנט מגנטי נטו בהיעדר שדה מגנטי חיצוני. לחומר פרומגנטי יש אלקטרונים רבים בעלי מאפיינים כאלה, ואם הם מסודרים בסדר מסוים הם יוצרים שדה מקרוסקופי מדיד.
דיפולים קבועים אלה, המכונים גם "ספינים" למרות שבדרך כלל הם כוללים את התנע הזוויתי האורביטלי, נוטים להסתדר במקביל לשדה המגנטי החיצוני, תופעה הנקראת פאראמגנטיות. אולם, פרומגנטיות כוללת תופעה נוספת: הדיפולים נוטים להסתדר באופן ספונטני, ללא כל שדה מופעל.
לפי האלקטרומגנטיות הקלאסית, שני דיפולים מגנטיים סמוכים יטו להסתדר בכיוונים מנוגדים (מה שייצור חומר אנטי פרומגנטי). לעומת זאת, ניתוח קוונטי מראה כי הדיפולים יטו להסתדר באותו כיוון. הדבר נובע מעקרון האיסור של פאולי או ליתר דיוק ממשפט הספין סטטיסטיקה - אלקטרונים הם פרמיונים ולכן פונקציית הגל הכוללת שלהם צריכה להיות אנטי סימטרית להחלפה ביניהם. כאשר הספינים באותו כיוון (מצב סימטרי), פונקציית הגל המרחבית צריכה להיות אנטי סימטרית. במקרה זה האלקטרונים יהיו רחוקים יותר זה מזה (יחסית למקרה בו הם עם ספינים בכיוונים הפוכים ופונקציית גל מרחבית סימטרית) ולכן הדחייה האלקטרוסטטית ביניהם קטנה יותר במצב זה.
במרחקים ארוכים מסדר גודל של אטומים רבים יתרון חילוף האנרגיה מתבטל על ידי הנטייה הקלאסית של דיפולים להסתדר בצורה מנוגדת. זו הסיבה שהדיפולים בחומר פרומגנטי לא ממוגנט אינם מסודרים. במקום זאת, הם מתארגנים לאזורים מגנטיים, הידועים גם כאזורי וייס, שמסודרים (ממוגנטים) בטווח קצר, אבל בטווח ארוך אזורים סמוכים מסודרים זה כנגד זה. המעבר בין שני אזורים, בו המגנטיזציה משתנה בהדרגה מכיוון אחד לאחר, נקרא קיר האֵזור והוא דק מאוד בקנה מידה אטומי (מכסה מרחק של בערך 300 אטומים עבור ברזל).
טמפרטורת קירי עצמה היא נקודה קריטית, שבה באופן תאורטי הסוספטיביליות המגנטית היא אינסופית, ולמרות שאין מגנטיזציה נטו, קיימים אזורים פרומגנטיים בגדלים שונים המתהפכים באופן אקראי.
פרומגנטיות חריגה
בשנת 2004 דווח כי אלוטרופ מסוים של פחמן, ננו-קצף פחמני, הראה פרומגנטיות. האפקט דועך לאחר מספר שעות בטמפרטורת החדר, אבל נשאר יותר זמן בטמפרטורות נמוכות. החומר הוא גם מוליך למחצה. ישנה דעה כי חומרים אחרים בעלי צורה דומה, כגון תרכובות איזו-אלקטרונית של בורון ניטריד, עשויות להיות פרומגנטיות. הסגסוגת ZnZr2 היא גם פרומגנטית מתחת לטמפרטורה של 28.5K.
מסע הצלב השני
כישלונו המוחלט של מסע הצלב השני עורר גל ביקורת בקרב אנשי דת ואצילים באירופה, הכאה על חטא, הטפת מוסר ולראשונה – ספקות לגבי צדקת הקיום של ממלכת ירושלים.
מסע הצלב השני, אירוע מכונן בהיסטוריה האירופאית כלל - כתקדים היסטורי - מערכות צבאיות כנגד שבטים פגניים בצפון מזרח גרמניה ומערכה כנגד שליטים המוסלמיים של פורטוגל במהלכה נכבשה ליסבון, מערכות נפרדות אלו הוכרו על ידי האפיפיור כחלק ממסע הצלב ולמשתתפים הוענקו הזכויות של הצלבנים שלחמו בארץ הקודש. פיצול זה היה ציון דרך בהיסטוריה של מסעי הצלב ואירופה כולה - ירושלים וארץ הקודש עומדים על אותו מישור עם מטרות אחרות שהכס הקדוש מכיר כ"צלבניות".
רקע
כיבוש רוזנות אדסה, הוא אחד האירועים שזעזעו עמוקות את אירופה הנוצרית. זעזועים דומים יתרחשו רק לאחר קרב קרני חיטין וכיבוש ירושלים על ידי צלאח א-דין ובשלב מאוחר יותר בהיסטוריה, לאחר מכן כיבוש קונסטנטינופול על ידי הטורקים בשנת 1453.
ההלם והזעזוע על נפילת המדינה הצלבנית הם שהולידו את מסע הצלב השני. הממלכות הנוצריות התלכדו מחדש תחת כנפי האמונה הנוצרית וצבאותיהם התגייסו לצבא צלבני היוצא להשיב את הגלגל לאחור. תהליכים אלו הטביעו חותם גם על ההיסטוריה האירופאית ולא רק על המדינות הצלבניות.
כיבוש נסיכות אדסה
הרוזנות הייתה למבצר צלבני שהגן על גבולן הצפוני של מדינות הצלבנים. אך היא הייתה מבודדת ומוקפת באמירויות מוסלמיות. בהיותה "עמדה קדמית" מבודדת סבלה הנסיכות מזעם ההתקפות המוסלמיות, עובדות אלו הביאו להרס חיי הכלכלה ולהגירת אוכלוסייה.
בנובמבר 1144 יצא ז'וסלין נסיך אדסה בראש צבא הרוזנות למבצר השני בחשיבותו - תל באשר הידוע גם בשם "טילבסאר". הסיבה למהלך זה איננה ברורה אך ככל הנראה ניסה ז'וסלין להפתיע את זנגי השליט המוסלמי של ממלכות חלב ומוסול ולנתק את קשריו על אמירות חלב. הימור זה נכשל משהופיע זנגי בראשות צבאו מול חומות אדסה שנותרה ללא חיילים צלבניים וללא מנהיג, וצר על העיר.
ביום 29 בדצמבר פרץ צבאו של זנגי אל תוך העיר ויומיים לאחר מכן נכנעה המצודה. כך נפלה בידי האסלאם הבירה של הנסיכות הראשונה שייסדו הצלבנים.
קול קורא של האפיפיור
במהלך שנת 1145 הופיעה בחצרו של האפיפיור אאוגניוס השלישי משלחת של אצילים צלבניים בראשם הוגו בישוף מנסיכות אנטיוכיה – המדינה הצלבנית שעמדה עתה חשופה לאיום המוסלמי. משלחות אחרות נשלחו לצרפת בה ראו הצלבנים מדינה – אם או אפילו מולדת שנייה. במקביל הגיעו לחצר האפיפיור משלחת של אנשי דת ארמנים שהביאו לפניו את מצוקת בני עמם שהיו האוכלוסייה הנוצרית העיקרית ברוזנות האבודה.
בשנת 1145 הוציא האפיפיור קול קורא למסע צלב. קול קורא זה עורר – בסיכומו של דבר - את תושבי אירופה לצאת במסע מחודש לכוון מזרח אך השפעותיו התאולוגיות והחוקיות מרחיקות לכת הרבה מעבר לכך.
בדבריו פורש האפיפיור את חסותו על הצלבנים בדרכם אל ארץ הקודש. הם משפחתם ורכושם נהנים מהגנת הכנסייה, הריבית על חובותיהם נשמטת וחובותיהם מוקפאים. בנוסף על זכויות אלו הכריז האפיפיור כי ההשתתפות במסע הצלב היא – הלכה למעשה - סקרמנט האינדולגנציה (בלטינית: Indulgentia) - כתב מחילה.
בכך יצר האפיפיור את התקדים והקביעה כי לכנסייה הקתולית הסמכות מישו והקדושים לנהל את "אוצר הסליחות" על פני אדמות.
נאום ברנאר מקלרבו
בוועידה שנערכה בפסחא של שנת 1146 בעיר ויזלי שבדוכסות בורגונדי הופיע מי שנחשב כאיש המרכזי בעולם הקתולי, מורה ויועץ למלכי צרפת ובר סמכא רוחני – ברנר מקלרבו.
נאומו בפני הוועידה לא נשמר בכתובים אך אין ספק כי הותיר רושם בל ימחה - המלך לואי השביעי ומלכתו אלינור מאקוויטניה הרימו את הצלב (מעשה שביטא הסכמה לצאת למסע). נאום זה היה צעד ראשון במסע של הטפות בצרפת וגרמניה לגייס לוחמים למסע הצלב, בנוסף לכך איגרות חתומות נשלחו לקהילות וערים.
הטפות בגרמניה וצרפת
מסע התעמולה החל במשלוח איגרות מאת ברנאר מקלרבו למנזרים מרכזים דתיים במערב אירופה ולאחר מכן יצאו שליחים לשדל, להטיף ולאפשר התגייסות של נושאי הצלב. ברנאר מקלרבו עצמו יצא ממנזרו ועשה לבבות למסע הצלב בערי צרפת ומשם חצה את נהר הריין והמשיך את הטפותיו בגרמניה, תוך שהוא משכך את עוצמת הפרעות שנערכו ביהודי גרמניה – טקס שהפך מאז מסע הצלב הראשון למסורת.
בסוף חודש נובמבר 1146 פגש ברנאר מקלרבו את המלך קונרד השלישי בעיר פרנקפורט, באותו רגע היה המלך רחוק מרעיון מסע הצלב, מתחים ועימותים פנימיים בקיסרות מחד והתנגדות מפורשת של האפיפיור להשתתפות המלך במסע הם שקבעו את עמדתו הראשונית. על פי המסופר, ביום 27 בדצמבר 1146 במהלך כנס המונים בעיר שפייר בגרמניה פונה ברנאר מקלרבו ישירות אל המלך תוך שהוא מצטט מתוך ספר ישעיהו:. לשמע דברים אלו כורע המלך על ברכיו ואומר.
על פי הגרסה הרווחת במחקר ההיסטורי בן זמננו סצנה זו ספק אם אכן אירעה כמתואר והלכה למעשה פעל ברנאר מקלרבו לאחר פגישתו הראשונה עם המלך להשכין שלום עם משפחות אצולה גרמניות ואף שכנע את יריבי המלך לקחת על עצמם את שבועת הצלבן. בכך הסיר את המכשול מבית להשתתפות במסע הצלב והלה אכן נתן את תשובתו ונשא שבועת צלבן בקתדרלה של העיר שפייר.
באיגרת אל האפיפיור מחודש מרץ 1147 כתב קונרד השלישי לאפיפיור:
מחוזות גרמניים שהעדיפו שלא לצאת אל המזרח התחייבו בפני האפיפיור והמלך לארגן מסע צלב נפרד נגד שיופנה נגד השבטים עובדי האלילים בצפון מזרח גרמניה. האפשרות למסע צלב שיופנה כנגד מטרות שאינן מוסלמיות ומטרתן איננה ארץ הקודש אף היא מסמנת את השינוי ברעיון ובביצוע של קונספציית מסעי הצלב, מעתה ארץ ישראל וממלכת ירושלים יעמדו בפני תחרות על משאבים וכוח אדם מול מטרות אחרות שיוכרו כ"צלבניות".
בשנת 1142 היה לואי השביעי, מלך צרפת מעורב במלחמה נגד תיבו השני, רוזן שמפן. מלחמה זו הסתיימה בשנת 1144 עם כיבושה של שמפן בידי הצבא המלכותי, ועם מותם בשריפה של יותר מאלף בני אדם שחיפשו מקלט בכנסייה של העיר ויטרי. מאז מאורע זה סבל המלך מרגשי אשמה, ובחג המולד של 1145 הציג בפני אציליו את תוכניתו לצאת למסע צלב כדי לבוא לעזרת ממלכת ירושלים והמדיניות הצלבניות בסוריה, ובכך לכפר על חטאיו. הוא התייעץ עם ברנאר מקלרבו שהציע להתייעץ עם האפיפיור אאוגניוס השלישי. האפיפיור נתן את הסכמתו, וב-31 במרץ 1146 בבזיליקה של וזליי (שבחבל בורגון), ברנאר נשא דרשה כשהמלך לצידו והכריז על מסע הצלב השני לארץ ישראל.
קהילות היהודים
גזירות ופרעות בקהילות יהודי אירופה היו תופעת לוואי מוכרת של מסעי הצלב. בשנת 1146 הופיע בגרמניה מטיף בשם רודולף הציסטרציני שבמסגרת התעמולה לגיוס צלבנים התמקד בהסתה ארסית כנגד הקהילות היהודיות. ומספר רבי אפרים ב"ר יעקב מבונא בספרו "ספר הזכירה":
הפרעות החלו בצרפת בערים האם שבמחוז הסום, סולי ורמרו, היהודים הועמדו בפני הברירה – להמיר את דתם או למות. עיקר הפרעות התרכז בגרמניה, קהילות וורמס, מיינץ, שטרסבורג ואחרות נפגעו קשות מעלילות דם, מהמרה לנצרות בכוח ומעשי רצח. בערים אחדות, בעיקר בגרמניה נמלטו היהודים אל תוך מצודות העיר לקבל את הגנת שליטי הערים שהיהודים היו בני חסות שלהם. כך נצלה רוב קהילת קלן. ראשי הערים פעלו הן מנימוקים כלכליים אך גם מחשש כי מהומות יצאו מכלל שליטה ויופנו נגד השלטונות עצמם. כך נשלחו איגרות לראשי הכנסייה ולברנאר מקלרבו. שהמטיף רודולף היה חבר במסדרו. ומספר רבי אפרים ב"ר יעקב מבונא ב"ספר הזכירה":
ואכן באיגרתו לתושבי גרמניה כתב ברנאר מקלרבו:
מכתביו של וברנאר מקלרבו פעלו את פעולתם ורודולף המסית חדל מליבוי הפרעות. גל הפרעות שכך במהלך חודש יולי 1147.
קהילות היהודים באנגליה כמעט שלא נפגעו מגל הפרעות ונהנו מחסות המלך. בצרפת שילמו הקהילות היהודיות מס לכס המלוכה – שנוצל למימון חלק ממסע הצלב וכן שילמו שוחד לאצילים מקומיים על מנת לקנות את חסותם.
מסע הצלב הוונדי
בעוד הצבא הגרמני, מורכב ברובו מחיילים מדרום גרמניה, מתכונן לצאת אל ארץ הקודש פנו מנהיגי הסקסונים לאפיפיור בבקשה להפנות את מאמציהם, כמשתתפי מסע הצלב לכוון הים הבלטי - כנגד השבטים הסלאבים עובדי האלילים שהיו ידועים בשם ונדים. תהליך ההתנצרות של השבטים הוונדים החל עוד בתחילת המאה ה-12 בעיקר על ידי הטפות של אנשי דת נוצרים ובדרכי שלום אך שינתה את אופייה בעקבות ההטפות לארגון מסע הצלב מחד וסדרת תקיפות ופשיטות שערכו השבטים הפגניים בראשות מנהיגם ניקלוט במהלך חודש יוני 1147.
ביום 13 באפריל 1147 הוציא האפיפיור בולה המאשרת כי מסעי צלב ופריבילגיות התלויות בהן אינן קשורות לארץ הקודש. המטיף הגדול ברנאר מקלרבו אף הוא תמך בפיצול מסע הצלב מאחר שעל פי השקפתו לא המטרה הסופית היא השכר אלא הדרך והאספקט הרוחני - דתי של המסע. הצבא הצלבני ככל הנראה כעשרת אלפים חיילים רגלים ופרשים שנאספו מדנים, סקסונים ולוחמים פולנים מלווים בכוחות נוספים מקרב מתנדבים גרמנים בפיקודו של שליח האפיפיור אנסלם מהאוולברג ולצידו אצילים סקסוניים - מבית וטין ובית שאואנבורג תחת פיקודו של היינריך הארי, דוכס סקסוניה ובוואריה.
מסעי צלב בחצי האי האיברי
החלטת האפיפיור לאפשר מסעי צלב כחלק מהמאבק בכופרים הכניסה את המלחמה במורים - הרקונקיסטה למעגל הלחימה. בראש המערכה בחצי האי האיברי עמד המלך אלפונסו השביעי, מלך קסטיליה שעוד בשנת 1139 כבש את העיר המבוצרת טולדו ובשנת 1144 הגיע לקורדובה. בעזרת כוחות פיזאנים, גנואזים שחברו לצבא של קסטיליה כצלבנים הצליחו הספרדים לכבוש את עיר הנמל אלמריה השוכנת על חוף הים התיכון בחודש אוקטובר 1147 ובדצמבר 1148 לאחר מסע מלחמה נגד איחוד האמירויות המוסלמיות נכבשה טורטוסה בתום מצור בן 5 חודשים. בשנת 1149 כבשו הספרדים תחת פיקודו של רמון ברנגר הרביעי בסיוע הצלבנים האיטלקים את העיר ליידה ותפסו את השליטה בנפת טרגונה ומחוז קטלוניה שבצפון ספרד.
כיבוש ליסבון
במהלך אביב 1147 נאסף בנמל דרטמות שבדבון צי שגודלו לא פחות מ-150 אוניות ועליו כעשרת אלפים חיילים מכל רחבי אנגליה וסקוטלנד אך גם מארצות השפלה, פלנדריה, נורמנדי ואף מאזור הריינלנד. אנגליה של מסע הצלב השני הייתה בעיצומה של מלחמת אזרחים הידועה בשם האנרכיה, וסטפן, מלך אנגליה לא נטל חלק במאמץ הכל-נוצרי והפיקוד על הגייס האנגלי ניתן למספר אצילים ובהם הקונסטבלים של דובר ולונדון, הפיקוד על הגייס הקונטיננטלי היה בידי ארנולד מארשהוט אחיינו של גוטפריד מבויון עובדה שקשרה את הצלבנים לממלכת ירושלים בעבותות מיוחדים.
בניגוד לסיפור הנפוץ על היסחפות הצי הצלבני לחוף הפורטוגזי מצביע המחקר ההיסטורי העדכני על קשרים בין מנהיגים של הצי לבית המלוכה הפורטוגזי שהחלו במצור כושל על ליסבון בשנת 1142, ומאמץ מרוכז של אפונסו הראשון, מלך פורטוגל ושליחים מטעמו שהביאו להסטת הצי ממטרתו הראשונה - ארץ הקודש. חמש ספינות הגיעו לפורטוגל במסע מזורז בן חמישה ימים. שאר הצלבנים יצאו ביום ה-19 במאי 1147 ונחתו על החוף הפורטוגזי, ביום 16 ביוני.
המצור על ליסבון נמשך מיום 1 ביולי עד ליום 25 באוקטובר במהלכו התגונן חיל המצב המוסלמי בגבורה מול ההתקפות המשולבות של הצלבנים שכללו הפעלת מכונות מצור ומגדלי מצור, תקיפות מהים וחפירת מנהרות מתחת לחומה אך התקשו להתמודד עם הרעב והמחלות שהשתוללו בתוך העיר הנצורה ועם עריקות מצד אזרחי העיר שהיו מוכנים לקבל את עול הנצרות על מנת להציל את נפשותיהם - הצלבנים כרתו את ידיהם ושלחו אותם חזרה אל חומות העיר ושם מצאו העריקים את מותם.
בשלבים האחרונים של המצור מול התמוטטות מערך המגינים והדלדלות מספרם הלכו התקפות הצלבנים והתגברו, הצבא האנגלי בנה טרבושות - מכונות מצור שהפגיזו את חומות העיר וביצוריה בקצב של שמונה סלעים בדקה ובמהלך חודש ספטמבר כרו הגרמנים מנהרה חדשה מתחת לחומה המזרחית וביום ה-16 באוקטובר נפערה פרצה ענקית בחומה ומגדל מצור חדש הוסע אליה. בלילה של ה-19 באוקטובר נערך טקס דתי בו בורכו מכונות המצור על ידי כמרים והצלבנים ניסו לפרוץ אל תוך העיר. במהלך היומיים הבאים השתוללו קרבות עקובים מדם סביב הפרצה ומגדל המצור במהלכם הוברר למגינים כי אבדה כל תקווה והם פתחו בשיחות על תנאי כניעה.
הצלבנים שחששו כי הזכות לטבוח את חיל המצב ולבזוז את אוצרות העיר שהייתה שמורה לחיילים בעת כיבוש העיר בכוח הזרוע תאבד להם, התפרעו בניסיון למנוע כניעה מסודרת של העיר. ביום 24 באוקטובר נחתם הסכם הכניעה והצלבנים נכנסו לתוך העיר, מיד לאחר שמצודת העיר נמסרה לידי הצלבנים החלו חמישה ימים רצופים של ביזה במהלכם נאנסו נשות העיר וגברים נרצחו, החרב לא פסחה על האוכלוסייה הנוצרית המקומית שחיה בשיתוף פעולה עם השליטים המוסלמים של ליסבון.
בעוד חלק מהצלבנים מתיישבים בליסבון, גדודים נוספים חברו לצבא הצלבני במצור המוצלח על טורטוסה. מיעוטם יצאו בחודש פברואר אל ארץ הקודש להשלים את חלקם במסע הצלב - כפי שתכננו מלכתחילה, והגיעו בדיוק בזמן להשתתף במצור הכושל על דמשק.
ביזנטיון
על פי התוכנית אמורים היו צבאות מסע הצלב השני ללכת בעקבות צבאות מסע הצלב הראשון ולהתכנס בקונסטנטינופול, משם להמשיך באסיה הקטנה אל הנסיכויות הצפוניות של ממלכת הצלבנים – אנטיוכיה וטריפולי.
משנתקבלו בארמון הקיסר הביזנטי מנואל הראשון הידיעות ולאחר מכן איגרות מאת האפיפיור אאוגניוס השלישי ומלך צרפת לואי השביעי נתעוררו בביזנטיון זיכרונות של אירועי מסע הצלב הראשון שכללו עימותים עם צבא הצלבנים שהיה בעיקרו אספסוף, אירועים של פגיעה באוכלוסייה האזרחית ואי נכונות של הצלבנים לקבל עליהם את מרות ביזנטיון.
על מנת לנסות להבטיח את ביטחון ביזנטיון ובניסיון לשמר אינטרסים ביזנטיים באסיה הקטנה שלח הקיסר הביזנטי משלחת לחצר מלך צרפת בהצעה לקחת את המסע בשטחי ביזנטיון תחת חסותו – לספק מורי דרך אספקה וגישה לשווקים לצבא ולדאוג לשערי חליפין הוגנים תמורת הבטחה כי הצבא מהצלבני יקבל מרות וחסות ביזנטית ומעל לכל יבטיח את שלום האימפריה ותושביה.
התמונה הגאו-פוליטית באסיה הקטנה
באופן כללי היה מצבה של האימפריה הביזנטית איתן יותר בתקופת מסע הצלב השני מאשר בתקופת מסע הצלב הראשון. האמירות של זנגי – שליט חלב לא איימה כלל על ביזנטיון וגם לנפילת אדסה לא הייתה כל השפעה ישירה על ביזנטיון.
בשנת 1141 השתנה מאזן הכוחות באסיה הקטנה, מדינת השבט הטורקמני דנשמנד – אויבה הראשי של ביזנטיון – התפרקה וצבא האימפריה ניהל עתה עימותים צבאיים מוגבלים עם השׂוּלטנות הסלג'וקית של קוניה. במהלך 1146 צר צבא ביזנטיון על בירת השׂוּלטנות אך בסמוך לכניסת צבא הצלבנים לאסיה הקטנה כרת הקיסר מנואל ברית עם השׂולטן מסעוד מקוניה, להסכם שלום זה הייתה השפעה מכרעת על כישלון המשא ומתן בכך שנתן יד חופשית לצבא שׂוּלטנות קוניה להיכנס לעימות עם הצבאות האירופאיים.
המחנה הגרמני
המחנה הגרמני יצא לכיוון ארץ הקודש באפריל 1147, הכוחות הגרמניים שכללו אבירים וחיילים רגלים אך גם מספר גדול של עולי רגל ואזרחים. בפיקודו של קונרד השלישי, מלווה במי שעתיד להיות צלבן במסע הצלב השלישי פרידריך הראשון, קיסר האימפריה הרומית הקדושה. המחנה התרכז בבמברג ומשם המשיך דרומה דרך נירנברג ונכנס לתחום הונגריה בחודש יוני. על גבול הונגריה עם האימפריה הביזנטית פגש קונרד את שליחיו של עמנואל קומנינוס, בדרך לכוון קונסטנטינופול החלה משמעת המחנה להתרופף ומעשי שוד וביזה כנגד האוכלוסייה האזרחית נעשו שכיחים ובספטמבר 1147 הגיע המחנה לחוף מול הבירה הביזנטית ובאמצע החודש עברו הגרמנים את המיצרים אל החוף האסיאתי. כה גדול היה המחנה שמלווי המחנה הביזנטיים נכשלו בספירת אנשיו.
המחנה הצרפתי
ביוני 1147 התרכז המחנה הצרפתי במץ, תחת פיקודו של לואי השביעי, מלך צרפת ועשה את דרכו דרך וירצבורג ורגנסבורג. ומשם בעקבות הצבא הגרמני אל כיוון ביזנטיון, על הדרך נראו סימנים המעידים על מעבר הצבא הגרמני קודם לכן – ערים ויישובים הסוגרים את שעריהם ומחירים מופקעים של סחורות. באוקטובר 1147 הגיע הצבא הצרפתי בקונסטנטינופול, כאן ניהל המלך הצרפתי משא ומתן עם הקיסר הביזנטי שדרש מלואי השביעי שבועת אמונים ווסלית, שאכן ניתנה למרות התנגדות חלק מהאצילים הצרפתיים שהביאו רגשות אנטי ביזנטיים עזים.
המחנה הגרמני
לאחר שהיה של כחודש מחוץ לחומות קונסטנטינופול יצא הצבא הגרמני בדרכו אל הכיוון הכללי של הממלכה הצלבנית, תוך שהוא בוחר את הנתיב של לוחמי מסע הצלב הראשון ומבלי לחכות לבואו של הצבא הצרפתי, בליווי של מדריכים ביזנטיים שעזרתם התגלתה כמוגבלת ובעלת תועלת מועטה וללא הכנה טקטית וצבאית שתכין את הצבא למפגש עם לחימה טורקית - מוסלמית. ביום ה-15 באוקטובר הגיע המחנה לניקאה ושם התפצל לשני מחנות נפרדים, מחנה אחד בפיקוד המלך קונרד יצא בעקבות מסע הצלב הראשון לכוון דורילאום בעוד המחנה השני בראשות אחיו למחצה של המלך – אוטו מפריציג יצא לאורך דרך החוף אל העיר אדליה – אנטליה של ימינו. המסע ללא כמות מספקת של צידה ובשטח ללא מים ומקורות מזון הביא את הצבא הגרמני לאפיסת כוחות.
קרב דורילאום
ביום 25 באוקטובר הגיעו הגרמנים לעיר דורילאום, בעודם מתכוננים לחניה התנפל עליהם בהפתעה צבא סלג'וקי, חיל הפרשים הגרמני התקשה לעלות לסוסים ולאחר מכן נמשך למלכודת טורקית קלאסית של נסיגה מדומה וחשף את חיל הרגלים להתקפה של פרשים טורקים שגבו ממנו קורבנות כבדים. לאחר תבוסה זו החליט קונרד לסגת לניקאה לצורך התארגנות. הנסיגה תוך לחימה עם גדודים של קשתים רכובים טורקים וללא מזון או מים הפכה לבריחה משהושמד חיל המאסף. בתחילת נובמבר הגיעו שרידי הצבא הגרמני לניקאה ובראשם המלך קונרד – פצוע מפגיעת חץ בראשו. כאן התפורר הצבא לחלוטין, רוב הניצולים המשיכו בבריחה לכיוון גרמניה בעוד רבים אחרים מתים מתשישות, תת-תזונה ומחלות.
גורלו של המחנה הגרמני השני לא היה טוב יותר, המחנה שכלל מספר גדול של עולי רגל לא חמושים נע במסלול המוביל אל דרך החוף, ליד העיר לאודקיה נפל למארב סלג'וקי שם נהרגו רוב הגרמנים, מעטים שרדו את המסע אל העיר הביזנטית אדליה שם חברו אל המחנה הצרפתי.
המחנה הצרפתי
ביום 17 באוקטובר חצו הצבאות הצרפתיים בפיקודו של המלך לואי השביעי את המיצרים אל אסיה הקטנה ולאחר עיכוב קצר בו נערכו סידורים ותיאומים לוגיסטיים עם הקיסר עמנואל ופקידיו יצא הצבא הצרפתי בעקבות הצבא הגרמני. ביום ה-26 באוקטובר נפגשו הצרפתים עם שרידי המחנה הגרמני. פגישת המלכים האירופאים הייתה תיאטרלית והם התחבקו לעיני הלוחמים. מכאן המשיך המסע לאורך דרך החוף לכוון אדליה. בהגיעם לעיר אפסוס ניאות קונרד השלישי להזמנתו של עמנואל קומנינוס לחזור לקונסטנטינופול לקבל טיפול בפצעיו.
מאפסוס פנה הצבא הצרפתי אל לאודקיה – מקום תבוסתו הקודמת של המחנה הצרפתי. בדרך נערכו שני קרבות עם כוחות סלג'וקים, ראשונה מחוץ לאפסוס בערב חג המולד וקרב שני גדול יותר על גדות הנהר מיאנדר - בהם ניצחו הצרפתים. הצבא הצרפתי – עתה תחת התקפות בלתי פוסקות של פרשים סלג'וקים המשיך אל כוון אדליה. מסע זה נוהל על ידי הטמפלרים שהחזיקו את המחנה מלהתפורר תחת הלחץ. בקרב במעבר בהרי קדמוס הצליח הצבא הצרפתי לשמור על חיל הרגלים ועל הלא חמושים במחיר חייהם של האבירים שומרי ראשו, לואי העביר את הפיקוד על הצבא לידי הטמפלרים וב-20 בינואר 1148 הגיע הצבא אל המישור למרגלות חומות העיר אדליה כשהוא סובל מרעב, מחסור בסוסים ובמזון. בחודש מרץ 1148 נטש לואי, יחד אצילי ממלכתו אבירים צרפתיים ולוחמי המסדרים הצבאיים, את שאר המחנה הצרפתי – חיילי חיל הרגלים ועולי הרגל הלא חמושים, עלה על ספינות ביזנטיות והפליג אל חופי סוריה הצלבניים. הצלבנים הנותרים באדליה נטבחו על ידי הטורקים או מתו ברעב.