cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
נורת'האמפטון טאון
ההתנדנדות (1970-היום)
בעונת 1969/1970 באומן שב לקדנציה שנייה כמאמן המועדון. באותה שנה הקבוצה הגיעה לסיבוב החמישי של הגביע האנגלי (שיאה בטורניר), והוגרלה לשחק נגד מנצ'סטר יונייטד מהליגה הראשונה. המשחק הסתיים בתוצאה 2–8 כאשר חלוץ יונייטד, ג'ורג' בסט כובש שישה מן השערים לזכות קבוצתו. 1971/1972 הקבוצה סיימה במקום ה-23 מתוך 24, אך נשארה בליגה הרביעית בזכות העובדה שבאותם הימים לא היו יחסי קידום וירידה עם הליגות שמחוץ לפוטבול ליג, וכך נשארה הקבוצה בליגה הרביעית. בסוף העונה רון פלוורס מונה למאמן הקבוצה. בעונת 1975/1976 תחת המאמן ושחקן העבר, ביל דודג'ין הקבוצה קודמה לליגה השלישית לאחר שסיימה כסגנית ללינקולן סיטי. במהלך עונה זו, נורת'האמפטון לא הפסידה באף משחק בית, וכל שחקני ההרכב שלה, כולל השוער הבקיעו לפחות שער אחד. הקבוצה בילתה בליגה השלישית עונה אחת בלבד, בטרם ירדה שוב מהמקום ה-22 בעקבות זאת דודג'ין פוטר מהמועדון. לאחר עשר עונות בליגה הרביעית, הקבוצה זכתה באליפות הליגה ובקידום בסוף עונת 1987/1988. בסוף עונת 1989/1990 שבה הקבוצה לליגה הרביעית מהמקום ה-22. בשנת 1992, כאשר נוסדה הפרמייר ליג, נורת'האמפטון עברה לשחק בליגה השלישית, שהפכה לדרג הרביעי בעקבות היווצרות הליגה החדשה. בשנה שלאחר מכן מונה ג'ון בארנוול למאמן הקבוצה לעונה אחת. בעונת 1996/1997 הקבוצה סיימה במקום הרביעי, ולאחר שזכתה במשחקי הפלייאוף על הקידום, עברה לשחק בליגה השנייה. בעונה הבאה סיימה במקום הרביעי גם כן, אך הפעם כשלה בפלייאוף ולא העפילה לצ'מפיונשיפ. בעונת 1998/1999 הקבוצה סיימה במקום ה-22 וירדה לליגה השלישית, אך שבה לליגה השנייה לאחר שסיימה במקום השלישי. בעונת 2002/2003 הקבוצה חזרה לעונה האחרונה של הליגה השלישית, שבסיומה הועברו קבוצותיה, וביניהן נורת'האמפטון, לליגה החדשה: הפוטבול ליג השנייה. בעונה זו סיימה במקום השישי והפסידה בפלייאוף הקידום. בעונתה הראשונה בפוטבול ליג השנייה, סיימה נורת'האמפטון במקום השביעי, וגם הפעם הפסידה בפלייאוף. בעונת 2005/2006 הקבוצה סיימה במקום השני והעפילה לראשונה בתולדותיה אל הפוטבול ליג הראשונה, בה שרדה שלוש עונות עד אשר ירדה לפוטבול ליג השנייה בסוף עונת 2008/2009. בסוף עונת 2015/2016 זכתה הקבוצה באליפות הפוטבול ליג הראשונה שלה ובכך העפילה לפוטבול ליג הראשונה, בה היא שיחקה שנתיים עד שבסיום עונת 2017–2018 נשרה חזרה לליגת הפוטבול ליג השנייה. שנתיים מאוחר יותר חזרה הקבוצה לפוטבול ליג הראשונה אחרי ניצחון על אקסטר סיטי בגמר הפלייאוף על העלייה לפוטבול ליג הראשונה.
אצטדיון
מאז הקמתו של המועדון, בשנת 1897, ובמשך 97 השנים הבאות, עד 1994, הקבוצה שיחקה באצטדיון "קאונטי קריקט גראונד" (באנגלית: "County Cricket Ground"; תרגום חופשי: "מגרש הקריקט המחוזי"), בצוותא עם מועדון הקריקט של העיר: נורת'האמפטונשייר קאונטי קריקט קלאב. באצטדיון היה יציע אחד מקורה עם מקומות ישיבה מאחור, ויציעי עמידה בחזית. היציע המקורה נהרס בשנת 1985 לאחר שנמצא כלא בטוח בעקבות אסון ברדפורד סיטי. כמות הצופים הגבוהה ביותר שנכחה באצטדיון הייתה ב-23 באפריל 1966, כאשר נורת'האמפטון טאון פגשה את פולהאם במסגרת משחק ליגה בליגה הראשונה כאשר צפו במשחק 24,523 צופים. כמות הצופים הנמוכה ביותר שנמדדה באצטדיון הייתה בעונת 1984/1985 כשהקבוצה פגשה את צ'סטר סיטי במשחק בליגה הרביעית. המשחק האחרון של קבוצת הכדורגל באצטדיון היה בהפסד הליגה למנספילד טאון ביום שלישי, 12 באוקטובר 1994. האצטדיון מכיל 6,500 מקומות.
בשנת 1994, המועדון עבר לשחק באצטדיון סיקספילדס (באנגלית: "Sixfields Stadium"; תרגום חופשי: "אצטדיון שישה שדות"), הוא משחק כיום. האצטדיון מכיל 7,724 מקומות ישיבה. זהו אצטדיון כלל-מושבי מודרני עם גישה לנכים. היציע המערבי מכיל 4,000 מקומות ישיבה בעוד היציע המזרחי מכיל 3,000. היציע הצפוני ידוע בשם "דייב בואן" על שם המאמן שהעלה את הקבוצה לליגה הראשונה מהליגה הרביעית.
וישניצר
וישניצר הוא שם משפחה.
נשיא הוועד האולימפי הבין-לאומי
נשיא הוועד האולימפי הבין-לאומי (בצרפתית: Président du Comité international olympique) הוא נשיא מועצת המנהלים האחראית על ניהול הוועד האולימפי הבין-לאומי (IOC) וענייניו. מועצת המנהלים של ה-IOC מורכבת מהנשיא, ארבעה סגני נשיאים ועשרה חברים נוספים בוועד האולימפי. כל חברי הדירקטוריון נבחרים על ידי מושב הוועד האולימפי, בהצבעה חשאית.
הוועד האולימפי הבין-לאומי מארגן את המשחקים האולימפיים המודרניים, הנערכים מדי שנתיים, לסירוגין משחקי קיץ וחורף (כל אחד פעם בארבע שנים). נשיא הוועד האולימפי מכהן בתפקידו לשתי קדנציות של ארבע שנים, שניתן להאריך פעם אחת בלבד לכהונה נוספת בת ארבע שנים, ולכן הוא מצופה להוביל את הארגון של לפחות שני משחקי קיץ אולימפיים ושני משחקי חורף אולימפיים. אם ייבחר מחדש, הנשיא צפוי להוביל שלוש אולימפיאדות בכל עונה.
היסטוריה
הרעיון המקורי של הוועד האולימפי היה שהמדינה שמארחת את המשחקים תקבל גם את תפקיד הנשיא. עם זאת, רעיון זה נזנח במהירות.
דמטריוס ויקאלאס (1894–1896)
הברון פייר דה קוברטן רצה לשחזר את המשחקים האולימפיים ביוון העתיקה, אך אף אחד מהניסיונות שלו, למשל משחקי זאפאס, לא צלחו. דה קוברטן פנה לאחד הנציגים הבולטים ביותר של הקהילה היוונית בפריז - דמטריוס ויקאלאס - והזמין אותו לקחת חלק בקונגרס אותו ארגן. אתונה נבחרה לארח את המשחקים האולימפיים של 1896, ודמטריוס ויקאלאס נבחר כדין לנשיא הראשון של הוועד האולימפי הבין-לאומי.
פייר, הברון דה קוברטן (1896–1925)
פייר, הברון דה קוברטן, נבחר לנשיאות הוועד האולימפי הבין-לאומי, כאשר דמטריוס ויקאלאס פרש מתפקידו לאחר האולימפיאדה שנערכה בארצו. למרות הצלחתה הראשונית, התנועה האולימפית התמודדה עם זמנים קשים, שכן משחקי 1900 (בפריז של דה קוברטן עצמו) ומשחקי 1904 בסנט לואיס הועמדו שניהם בצילם של הירידים העולמיים - ה-Exposition Universelle ב-1900 ותערוכת הרכישה של לואיזיאנה ב-1904 - וזכו לתשומת לב מועטה.
המשחקים המשולבים של 1906 באתונה השיבו לתנועה את המומנטום, והמשחקים האולימפיים הפכו לאירוע הספורט החשוב ביותר. דה קוברטן יצר את קרב החמש המודרני לאולימפיאדת 1912 בסטקהולם. הוא פרש מנשיאות ה-IOC לאחר אולימפיאדת הקיץ 1924, שהייתה מוצלחת הרבה יותר מהניסיון הראשון בפריז ב-1900. דה קוברטן הוחלף בתפקידו ב-1925 על ידי אנרי דה באייה-לאטור הבלגי.
אנרי, הרוזן דה באייה-לאטור (1925–1942)
אנרי, הרוזן דה באייה-לאטור נבחר לנשיא הוועד האולימפי ב-1925, לאחר שמייסד התנועה האולימפית המודרנית, הברון דה קוברטן, פרש מתפקידו. הרוזן הבלגי הנהיג את הוועד האולימפי עד מותו ב-1942, אז ירש אותו סגנו זיגפריד אדסטרם.
זיגפריד אדסטרם (1942–1952)
כשנשיא הוועד האולימפי הבין-לאומי, אנרי דה באייה-לאטור, נפטר ב-1942, סגנו, התעשיין השוודי זיגפריד אדסטרם, נכנס לתפקיד הנשיא בפועל עד סוף מלחמת העולם השנייה, אז נבחר רשמית לנשיא ה-IOC. הוא מילא תפקיד חשוב בהחייאת התנועה האולימפית לאחר המלחמה.
בשנת 1931, אדסטרם היה מעורב בהחלטה השנויה במחלוקת לאסור על האצן הפיני פאבו נורמי להתחרות באולימפיאדת לוס אנג'לס 1932, שכן ה-IOC החשיב את נורמי כספורטאי מקצועי. החלטה זו השפיעה לרעה על מערכת היחסים של פינלנד עם שוודיה, שכן נורמי היה גיבור לאומי בארצו.
אדסטרום פרש מנשיאות ה-IOC ב-1952 וירש אותו אוורי ברנדג'.
אוורי ברנדג' (1952–1972)
אוורי ברנדג' הפך לסגן נשיא הוועד האולימפי הבין-לאומי ב-1945 ולאחר מכן נבחר לנשיא ב-1952, במושב ה-47 של ה-IOC בהלסינקי. בזמן שכיהן כנשיא, ברנדג' הוליד שני בנים עם אישה שלא היה נשוי לה. כדי למנוע שערורייה פוליטית, הוא ביקש להוריד את שמו מתעודות הלידה של הילדים.
במהלך כהונתו כנשיא ה-IOC, ברנדג' התנגד בתוקף לכל צורה של מקצוענות במשחקים האולימפיים. בהדרגה, דעה זו הפכה פחות מקובלת על ידי עולם הספורט וחברי IOC אחרים, אך דעותיו הובילו לכמה תקריות מביכות, כמו הרחקת גולש הסקי האוסטרי קרל שרנץ מאולימפיאדת החורף 1972 בסאפורו. כמו כן, הוא התנגד להחזרת המדליות האולימפיות לאתלט האינדיאני ג'ים ת'ורפ, שהמדליות נשללו ממנו כאשר התגלה ששיחק בייסבול חצי מקצועני לפני שהשתתף באולימפיאדת הקיץ של 1912 (שם ניצח את ברנדג' בפנטאתלון ובקרב עשר). למרות זאת, ברנדג' קיבל את ה"שמטוניות" ממדינות הגוש המזרחי, שבהן חברי הצוות היו סטודנטים, חיילים או אזרחים העובדים במקצוע שאינו ספורט, אך למעשה קיבלו תשלום ממדינותיהם כדי להתאמן במשרה מלאה, וטען שזוהי "דרך החיים שלהם". מעמד החובב של ת'ורפ הוחזר לו על ידי איגוד האתלטים החובבים ב-1973, לאחר פרישתו של ברנדג'. ה-IOC חנן רשמית את ת'ורפ ב-1982 והורה להעניק את המדליות שלו לאחר מותו למשפחתו.
ברנדג' גם התנגד לכל מה שהוא ראה כספורט פוליטי. באולימפיאדת הקיץ 1968 במקסיקו סיטי, האצנים האמריקאים טומי סמית' וג'ון קרלוס הרימו את אגרופים כדי להפגין תמיכה בתנועת הכוח השחור במהלך טקס חלוקת המדליות. ברנדג' הורה ל-USOC, הוועד האולימפי של ארצות הברית, לגרש את שני האפרו-אמריקאים מהכפר האולימפי ומהנבחרת האולימפית. כאשר ה-USOC סירב, איים ברנדג' להחרים את כל הנבחרת האולימפית של ארצות הברית. עם זאת, ברנדג' לא הביע התנגדות להצדעות נאציות במהלך אולימפיאדת ברלין ב-1936, שנערכה בגרמניה הנאצית.
לורד קילנין (1972–1980)
מייקל מוריס, הברון השלישי של קילנין, נבחר לנשיא המועצה האולימפית של אירלנד (OCI) ב-1950, והפך לנציג האירי בוועד האולימפי הבין-לאומי ב-1952. הוא הפך לסגן נשיא ה-IOC ב-1968, וירש את אוורי ברנדג' בנשיאות ב-23 באוגוסט 1972, לאחר שנבחר במושב ה-73 של ה-IOC במינכן, לפני אולימפיאדת הקיץ של 1972 שהתרחשה בעיר.
התנועה האולימפית חוותה תקופה קשה בזמן כהונתו של קילנין, שהיא נאלצה להתמודד עם תוצאות הטרגדיה במשחקי מינכן 1972 והכישלון הכלכלי של משחקי מונטריאול 1976. בשל התעניינות מצומצת ביותר של ערים באירוח האולימפיאדות, הערים לייק פלאסיד, ניו יורק ולוס אנג'לס, קליפורניה נבחרו לארח את משחקי החורף של 1980 ומשחקי הקיץ של 1984, בהתאמה, בהיעדר ערים מתחרות כלשהן.
קילנין התפטר לפני אולימפיאדת הקיץ 1980 במוסקבה, לאחר החרם הפוליטי המאסיבי של הגוש המערבי על המשחקים במחאה על הפלישה הסובייטית לאפגניסטן, אך המשיך בתפקידו עד סיום המשחקים.
חואן אנטוניו סמראנש (1980–2001)
שגריר ספרד בברית המועצות ומונגוליה, חואן אנטוניו סמראנש, נבחר לנשיאות הוועד האולימפי הבין-לאומי ב-16 ביולי 1980 במושב ה-83 של הוועד האולימפי במוסקבה. במהלך כהונתו, סמראנש הצליח להפוך את התנועה האולימפית לבריאה כלכלית, עם עסקאות טלוויזיה וחסויות גדולות. אף על פי שמדינות הגוש המזרחי החרימו את אולימפיאדת לוס אנג'לס 1984, מספר שיא של ספורטאים השתתפו באותם משחקים, ומספר המדינות החברות ב-IOC והשתתפו גדל בכל אולימפיאדה בתקופת נשיאותו. בעקבות חזונו של סמראנש שהספורטאים הטובים ביותר יתחרו באולימפיאדה, החלה קבלה הדרגתית של ספורטאים מקצוענים לתחרויות.
אחד ההישגים של סמראנש היה חילוץ הוועד האולימפי מהמשבר הכלכלי בו היה מצוי בשנות ה-70. המשחקים עצמם היוו נטל כבד על הערים המארחות, עד שנראה כי לא תימצא מארחת לאולימפיאדות עתידיות. תחת שמראנש, ה-IOC שיפר את הסדרי החסות שלו, ובחר ללכת עם ספונסרים גלובליים במקום לאפשר לכל וועד לאומי לקחת ספונסרים מקומיים,. שמראנש גם חתם עסקאות שידור חדשות שהכניסו כסף רב לוועד.
ביקורת
גם בתקופת כהונתו כנשיא ה-IOC, סמרנץ' התעקש שיפנו אליו בתואר "הוד מעלתו" (His Excellency), תואר המשמש ראשי מדינות וממשלות. בנוסף, כשהוא נסע לעסקים אולימפיים, הוא היה מתעקש על לימוזינה עם נהג וכן סוויטה נשיאותית במלון המשובח בכל עיר שבה ביקר. ה-IOC שילם שכירות שנתית של 500,000 דולר אמריקאי לשנה בסוויטה נשיאותית עבור שהותו בלוזאן, שווייץ, שבה ממוקם מטה ה-IOC.
מלבד דרישות הפאר שלו, הוא ספג ביקורת על שערוריות השיפוט, הסימום והשחיתות המשתוללת שהתרחשו תחת משמרתו. חקירה בדלתיים סגורות הדיחה מאוחר יותר כמה מחברי הוועד האולימפי בגין קבלת שוחד, אך ניקתה את סמראנש מהאישומים נגדו. סמראנש הכריז שהמשבר החמור ביותר של ה-IOC הסתיים, אך קבוצה של ספורטאים אולימפיים לשעבר, בראשות מארק טוקסברי, המשיכה לדחוף להדחתו.
כאשר נשא את נאום הנשיא בתום כל אולימפיאדת קיץ, סמראנש עשה לעצמו למנהג לשבח את המארגנים בכל אולימפיאדה על כך שהציגו את המשחקים "הטובים ביותר אי פעם".
ז'אק רוג (2001–2013)
שייט הפין ונשיא הוועדים האולימפיים האירופיים הבלגי, ז'אק רוג (לימים רוזן רוג הראשון), נבחר לנשיא ה-IOC השמיני ב-16 ביולי 2001 במושב ה-112 של הוועד האולימפי במוסקבה כיורשו של חואן אנטוניו סמראנש, שהוביל את הוועד האולימפי הבין-לאומי מאז 1980.
תחת הנהגתו, הוועד האולימפי שאף ליצור אפשרויות נוספות עבור מדינות מתפתחות לארח את המשחקים האולימפיים. רוג האמין שניתן להשיג את החזון הזה בעתיד הלא רחוק באמצעות גיבוי ממשלתי ומדיניות חדשה של הוועד האולימפי המגבילה את הגודל, המורכבות והעלות הדרושה לאירוח האולימפיאדה.
באולימפיאדת החורף סולט לייק סיטי 2002, רוג הפך לנשיא ה-IOC הראשון שנשאר בכפר האולימפי, כדי ליצור מגע קרוב יותר עם הספורטאים.
במהלך טקסי הפתיחה של אולימפיאדת החורף ונקובר 2010, נשא רוג הנצחה של גולש הלוז' הגאורגי נודר קומאריטאשווילי, לאחר תאונת האימונים הקטלנית שלו ב-12 בפברואר 2010.
רוג פרש בתום המושב ה-125. הוא נפטר ב-29 באוגוסט 2021 בגיל 79.
רוג דחה את הקריאות לקיום דקת דומייה לציון יום השנה ה-40 לטבח הספורטאים באולימפיאדת מינכן במהלך טקסי הפתיחה של אולימפיאדת לונדון 2012, למרות הבקשה של משפחות י"א החללים שנחטפו ונרצחו על ידי ארגון הטרור הפלסטיני ספטמבר השחור. קריאה זו הגיעה גם מארגונים יהודיים ברחבי העולם ופוליטיקאים מארצות הברית, ישראל, קנדה, איטליה, אוסטרליה וגרמניה. הוא והוועד האולימפי בחרו במקום זאת בטקס קטן יותר בלונדון שהתקיים ב-6 באוגוסט, ואחד נוסף בבסיס חיל האוויר פירסטנפלדברוק ביום השנה ה-40 למתקפה, 5 בספטמבר.
תומאס באך (2013-הווה)
הסייף הגרמני תומאס באך נבחר לנשיא הוועד האולימפי הבין-לאומי ב-10 בספטמבר 2013, כמחליפו של ז'אק רוג, במושב ה-125 של ה-IOC בבואנוס איירס. אירוע הבכורה שלו היה אולימפיאדת החורף 2014 בסוצ'י, רוסיה, והוא היה אחד מנשיאי ה-IOC שלקחו חלק באירועי ספורט אחרים שהתקיימו.
בתקופת כהונתו של באך הוזכרו לראשונה י"א חללי מינכן, 11 הספורטאים הישראלים שנרצחו באולימפיאדת מינכן 1972 על ידי מחבלים מארגון ספטמבר השחור, בטקס הפתיחה של אולימפיאדת טוקיו 2020, 49 שנים אחרי הטבח.
מדליות באולימפיאדת לונדון (2012)
באולימפיאדת לונדון (2012) שנערכה בלונדון בירת הממלכה המאוחדת בין ה-27 ביולי 2012 ו-12 באוגוסט 2012, השתתפו כ-10,500 ספורטאים מ-204 מדינות החברות בוועד האולימפי הבינלאומי ב-302 תחרויות ב-26 ענפי ספורט. 85 מדינות זכו במדליה אולימפית אחת לפחות, מהן 55 מדינות זכו במדליית זהב אחת לפחות. 7 מדינות זכו במדליה ראשונה במשחקים האולימפיים כשגרנדה זכתה במדליית זהב.
ארצות הברית זכתה במספר המדליות הרב ביותר (104), במספר מדליות הזהב הרב ביותר (46) ובמספר מדליות הכסף הרב ביותר (29). רוסיה זכתה במספר מדליות הארד הרב ביותר (32).
טבלת המדליות
מעודכן ל-2 במאי 2017
אוסטין אריס
דן סולוולד (באנגלית: .Daniel Healy Solwold Jr; נולד ב-15 באפריל 1978 בוויסקונסין), הידוע יותר בשם הבמה שלו, אוסטין אריס הוא מתאבק אמריקאי.
תחילת קריירת ההיאבקות
אוסטין אריס החל להתאמן תחת השגחתם של אדי שארקי וטרי פוקס בשנת 2000 וערך לראשונה את הופעת הבכורה שלו ב-11 בנובמבר 2000, מול ה"שריף" ג'וני אמרלד. הוא התאבק במערב התיכון של ארצות הברית במשך כמה שנים ולאחר מכן החל להתאבק במזרח החוף של ארצות הברית, ובשנת 2004 הוא השתתף בטורניר Super 8 של הארגון ECWA, טורניר אשר הכיל 8 מתאבקים של הארגון, שם הוא התקדם לעבר הגמר ונוצח על ידי כריסטופר דניאלס.
ROH (2004–2007)
אריס הצטרף לארגון ההיאבקות Ring of Honor, וב-24 באפריל 2004 הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בעיר אילינוי, אולם אריס לא הצליח לנצח בקרב 4 פינות הישרדות אשר כלל את המתאבקים ג'ימי רייב, רוקי רומרו ואת המנצח בקרב נייג'ל מקגינס. ב-26 בדצמבר 2004 אריס זכה באליפות העולם של ROH באירוע "קרב סופי" בפילדלפיה, פנסילבניה, כאשר הוא ניצח את האלוף המכהן הארוך ביותר, סמואה ג'ו. ב-16 ביוני 2005, ROH מינו את אריס למאמן הראשי החדש בבית הספר ROH להיאבקות, כאשר המאמן הקודם היה CM פאנק שחתם חוזה עם ארגון ה-WWE. לאחר חצי שנה של הגנות על התואר, אריס הפסיד את החגורה ל-CM פאנק ב-18 ביוני 2005. ב-17 בדצמבר 2005 אריס ושותפו רודריק סטרונג זכו באליפות הזוגות, וב-16 בספטמבר 2006 הפסידו את החגורות לכריס הירו וקלאודיו קסטניולי. אריס וסטרונג המשיכו להיות צוות לשאר השנה. ב-27 באפריל 2007 אריס איתגר את המתאבק היפני טאקאשי מורישימה לקרב על אליפות העולם של ROH, אך הוא לא הצליח לזכות בתואר.
TNA (2005–2007)
ביולי 2005, TNA ערכה סקר באינטרנט כדי לבחור את היריב לאלוף ה-X דיוויז'ן כריסטופר דניאלס לאירוע "הקרבה" ב-14 באוגוסט 2005. אפשרויות הסקר היו אוסטין אריס, רודריק סטרונג, ג'יי ליטל ומאט סיידל (כאשר שלוש האפשרויות האחרונות לא היו אפילו תחת חוזה או הופיעו על בסיס קבוע בעבר עם החברה). אריס ניצח בסקר ופגש את דניאלס בקרב לא על התואר, שבו אריס הפסיד. בעקבות האירוע, היו שמועות ש-TNA התרשמו מהופעתו של אריס והשמועות נהפכו לנכונות כאשר אריס פגש את שותפו בעבר, רודריק סטרונג באירוע "בלתי ניתן לשבירה" שנערך ב-11 בספטמבר. ב-22 בספטמבר 2005 אריס הודיע באתר שלו שהוא קיבל חוזה מ-TNA והוא חתם עליו. אריס הפך לחבר סגל קבוע ב-TNA ויצר צוות ביחד עם רודריק סטרונג ואלכס שלי. בפברואר 2006 אריס וסטרונג הושעו לחודשיים מהחברה, מכיוון שהם הגיעו 4 שעות מאוחר יותר לאירוע "כנגד כל הסיכויים" 2006, זה קרה בגלל ההחלטה של אריס וסטרונג להישאר בלונג איילנד למופע של הארגון ROH, אף על פי ש-TNA ביקשו ברגע האחרון לנסוע לפלורידה בגלל הפוטנציאל של סופת גשמים. אריס חזר מאוחר יותר תחת השם "אוסטין סטאר" וסיסמת הפרומואים ששודרו עקב חזרתו הייתה "כוכב נולד", בהמשך אריס הפך להיות חבר צוות של קווין נאש. ב-18 באפריל 2007 אריס הושעה לשלושה חודשים, בהמשך אריס ביקש את שיחרורו מהחברה, וחזר ל-ROH.
ROH (2007–2010)
חודש לאחר שיחרורו מ-TNA הוא חתם על חוזה עם ROH. ב-6 ביוני 2007 אריס שיתף פעולה עם דניאל בריאן בטורניר להכתרת אלופי הזוגות החדשים, כאשר הם הביסו בשלב הראשון את רודריק סטרונג ודייבי ריצ'רדס, אך מיותר יותר הפסידו לג'ימי ג'ייקובס וסת' רולינס, בהמשך הם קיבלו קרב על האליפות נגד ג'ייקובס ורולינס, אך הפסידו שוב. לאחר מכן, אריס פיתח פיוד ארוך עם ג'ימי ג'ייקובס. בתחילת שנת 2009, אריס עשה שינוי במראה הדמות שלו, כאשר הוא הסתפר, לבש צבעים ורודים-שחורים והגיע לזירה בג'קט פרוותי ורוד, דבר ששבר את הגישה האפלה של דמותו.
ה-X דיוויז'ן (2011–2012)
לאחר טורניר X דיוויז'ן שנערך בארגון, אריס העפיל לקרב באירוע "דסטיניישן X" וניצח בקרב מרובע את ג'ק אוואנס, לו-קי וזימה יון כדי להשיג חוזה בחברה. בקרב הראשון שלו בארגון, התחרה נגד שנון מור, ניצח אותו ברמאות והפך לדמות ה"רעה" בחזרה. לאחר קרבות ומאמצים רבים להשגת חגורת ה-X דיוויז'ן, אריס זכה בחגורה באירוע נו סרנדר, כאשר ניצח את בריאן קנדריק. אריס המשיך להחזיק בחגורה זמן ארוך ובמשך הזמן הפך לדמות ה"טובה" והאהודה בעיני הקהל.
הציוות עם בובי רוד ופיודים נוספים
אריס ובובי רוד נחשבו לשתיים מהדמויות ה"רעות" המובילות בתוכנית, כשלשניהם ניצבה אינטרסים דומים ומטרה משותפת - לזכות בכל האליפויות האפשריות בארגון. בתחילת פברואר במנצ'סטר, אנגליה, השניים נלחמו כנגד אלופי הזוגות של הארגון דאז, צ'אבו גאררו והרננדז, כאשר הם מצליחים לזכות בתואר ולהפוך לאלופי הזוגות החדשים. לאחר כמה הגנות מוצלחות על התארים, השניים הפסידו בחזרה את האליפויות לצ'אבו והרננדז בקרב 2 מתוך 3 הכרעות. השניים היו אלופים במשך 76 ימים.
בסוף חודש יוני, אריס הסתווה בדמותו של "סואסייד", דמות בעלת מסכה, כאשר מטרתו העיקרית של אריס הייתה לזכות באליפות ה-X דיוויז'ן בחזרה, דבר שהוא הצליח להשיג באותו קרב, כאשר הוא מביס את האלוף המכהן כריס סייבן וקני קינג. האלק הוגאן, מנהל התוכנית, דרש מהדמות המסתורית של "סואסייד" לחשוף את עצמה עד סוף התוכנית, האלק גילה את מטרתו של אריס בהסוואה לדמות, כאשר הוא רצה לפדות את אליפות ה-X דיווז'ן כדי להשיג קרב על התואר הראשי של הארגון, דבר שאריס בעצמו אפשר לקרות שנה קודם לכן. אריס הוכרח להגן על האליפות שלו כנגד כריס סייבן והדמות האמיתית שעמדה מאחורי "סואסייד", כאשר הוא מפסיד את האליפות לאלוף הקודם, כריס סייבן. ב-1 באוגוסט אריס הפך לדמות טובה לאחר ששיבח את איי ג'יי סטיילס, ולפני שנקטע על ידי בובי רוד, שזכה איתו באליפות הזוגות. אריס השתתף בסדרת הקרבות לכבוד האירוע "Bound For Glory", אך הפסיד לאותו סטיילס ב-12 בספטמבר ולמעשה הודח מהתחרות.
ב-20 באוקטובר באירוע הדגל של החברה, Bound For Glory, אריס התחרה בקרב אולטימייט X עבור אליפות ה-X דיוויז'ן, אך מי שניצח באותו קרב היה כריס סייבן. ב-12 בדצמבר אריס ניצח את אותו סייבן כדי להפוך לאלוף ה-X דיוויז'ן בפעם השלישית. בתחילת ינואר 2014 אריס ויתר על האליפות והחזיר אותה לאלוף הקודם, סייבן. שלושה שבועות מאוחר יותר באירוע מיוחד של החברה בשם "בראשית" (באנגלית: Genesis) התחרה אריס מול סייבן וניצח אותו ושוב זכה בפעם הרביעית באליפות ה-X דיוויז'ן. ב-6 בפברואר אריס הגן על החגורה בהצלחה מול זימה יון, שפדה את המזוודה שלו שאיפשרה לו קרב חופשי בכל זמן שיבחר על אליפות ה-X דיווז'ן.
ב-27 בפברואר שימש אריס כשופט מיוחד בקרב של בובי רוד נגד MVP, אריס תקף את MVP, מה שאיפשר לרוד לנצח בקרב, ועבר שוב לדמות הרעה בתוכנית. ב-2 במרץ הפסיד אריס את האליפות לסנאדה היפני באירוע שנערך בטוקיו, יפן. ב-22 במאי אריס בא לעזרת אריק יאנג נגד MVP, לאשלי וקני קינג, אך הותקף על ידי השלושה גם הוא, מה שהחזיר את דמותו לדמות הטובה. ב-15 ביוני באירוע "Slammiversary", אריס התחרה מול קני קינג בקרב שקבע מי יהיה הטוען לכתר לאליפות העולם במשקל כבד של TNA של אריק יאנג בהמשך הערב. אריס ניצח את קני קינג, אך הפסיד בקרב על התואר לאריק יאנג.
ב-20 ביוני אריס זכה באליפות ה-X דיווז'ן בפעם החמישית כאשר הוא מנצח את סנאדה בקרב החוזר על התואר. חמישה ימים בלבד לאחר מכן אריס החליט להשתמש ב"אופציה C" המאפשרת לו לוותר על אליפות ה-X דיוויז'ן בשביל קרב על האליפות במשקל כבד. אותו קרב על התואר במשקל כבד נערך באירוע "דסטיניישן X" ב-26 ביוני נגד לאשלי, אך אריס הפסיד בקרב זה. ב-7 בינואר 2015 זכה אריס שוב באליפות ה-X דיוויז'ן כאשר הוא מנצח את לו-קי. אותו לו-קי הצליח לזכות בחזרה באליפות תשעה ימים לאחר מכן כשהוא מנצח בקרב החוזר את אריס על התואר לאחר הסחת דעת מצידם של הביט דאון קלאן. שבוע לאחר מכן אריס ניצח בקרב המזוודות והשיג את המזוודה שמקנה לו קרב על האליפות במשקל כבד. אריס שיתף פעולה עם בובי רוד לסדרת קרבות הטובה מחמש על אליפות הזוגות נגד "הזאבים" (אדי אדוארדס ודייבי ריצ'רדס) כשהזאבים מנצחים בשני הקרבות הראשונים ואת הקרב השלישי מנצחים אריס ורוד. באירוע "דסטיניישן X" אריס פדה את המזוודה נגד קורט אנגל, אך לא הצליח לזכות באליפות במשקל כבד. בקרב הרביעי בסדרה אריס ורוד ניצחו. לפני הקרב החמישי נערך קרב בין אריס לדייבי באירוע "Slammiversary XIII" כשהמנצח הוא זכה שבוחר את סוג הקרב לקרב החמישי והמסכם, קרב שבו אריס ניצח. אריס ורוד קבעו שהקרב החמישי יהיה קרב איש הברזל, את אותו קרב אריס ורוד הפסידו ולמעשה הפסידו בסדרת הקרבות על אליפות הזוגות. ב-28 ביוני 2015 אריס עזב את החברה כשהחוזה שלו נגמר.
החזרה המחודשת ל-ROH
ב-6 ביולי 2015 ארגון ההיאבקות Ring of Honor הכריז על שובו של אריס. הוא שימש כמחליף של רודריק סטרונג בסדרת קרבות של שלוש על שלוש ב-17 ביולי ביחד עם מוס ואלוף הטלוויזיה של הארגון, ג'יי ליטל.
NXT (2016–2017)
ב-22 בינואר 2016, ארגון ה-WWE הודיע על החתמתו של אוסטין אריס. ב-2 במרץ בפרק של NXT, מנהל התוכנית, ויליאם ריגל, הציג את אריס שנחשב לאהוב האוהדים, אך בעת הליכתו לזירה הותקף על ידי ברון קורבין. קרב ביניהם נקבע לאירוע NXT TakeOver: Dallas, שבו אריס יוצא עם ידו על העליונה. חודשיים לאחר מכן באירוע NXT TakeOver: The End אריס נוצח על ידי שינסקה נקאמורה היפני. בפרק של NXT ב-22 ביוני אריס יצא לזירה כדי להודות למתאבק נו ויי חוסה על כך שהזכיר לו שהיאבקות היא בשביל לעשות כיף, אך זמן קצר לאחר מכן תקף אותו תוך כדי מסיבת ריקודים אל מול שולחן השדרנים, מה שהפך אותו לדמות הרעה בתוכנית. אריס ניצח כתוצאה מהכנעה בקרב שנקבע ביניהם לאירוע NXT TakeOver: Brooklyn II. אריס הודיע על שותף סודי שיכנס איתו לטורניר הזוגות לזכר דאסטי רודס, אותו שותף היה רודריק סטרונג שיחדיו העפילו לסיבוב השני, אך נאלצו לפרוש מהטורניר עקב פציעה מחרידה בעין של אריס.
ב-27 באקוטובר אריס ספג פגיעה בעין בקרב נגד שינסקה נקאמורה, מה שגרם לו להיות מחוץ לזירה עד תחילת שנת 2017.
דיוויזיית משקל קל (2016–2017)
ב-18 בדצמבר באירוע Roadblock: End of the Line אריס ערך את הופעת הבכורה שלו כפרשן לצד מייקל קול וקורי גרייבס בקרב המשולש בין ריץ' סוואן, TJ פרקינס ובריאן קנדריק. לילה לאחר מכן פירשן קרב משקל קל אחר. כאשר התוכנית המיועדת למתאבקי משקל הקל, 205 לייב, נפתחה, אריס שימש כפרשן לצד מארו רנאלו וקורי גרייבס.
ב-6 במרץ 2017 בפרק של Raw, אריס תקף את אליפות ה-WWE במשקל קל, נוויל, תוך כדי שהוא מראיין אותו. לילה לאחר מכן ערך את ההופעה המחודשת שלו בזירה כשהוא מנצח את טוני ניס. ב-13 במרץ אריס ניצח את ארייה דבארי האירני בהופעת הבכורה שלו בזירה במסגרת תוכנית הדגל Raw. לילה לאחר מכן ב-205 לייב אריס ניצח את TJ פרקינס, אקירה טוזאווה, בריאן קנדריק וטוני ניס בקרב הדחות מחומש שהכריע מי יהיה הטוען לכתר לאליפות משקל קל באירוע רסלמניה 33, אך אריס הפסיד לאלוף נוויל בקרב שפתח את האירוע. אריס קיבל הזדמנות חוזרת לזכות באליפות לאחר שניצח בקרב טוען לכתר נגד TJ פרקינס וכתוצאה מכך נקבע קרב באירוע פייבאק על האליפות נוויל לאריס, בקרב אריס ניצח כתוצאה מפסילה לאחר שאריס ביצע את תרגיל ההכנעה שלו על נוויל ונוויל התכונן להיכנע אבל נוויל העיף את השופט, מה שלמעשה גרם לפסול את הקרב וכך נוויל נשאר האלוף. קרב נוסף בין השניים על התואר נערך חודש לאחר מכן באירוע "חוקי אקסטרים", סוג הקרב היה קרב הכנעות, שבו נוויל הצליח לשמור על האליפות.
ב-7 ביולי 2017 אריס פוטר מהחוזה שלו ב-WWE לפי בקשתו. אריס לא היה מרוצה מהדמות שלו ומהעובדה שהוא היה "תקוע" בדיוויזיית משקל קל בתוכנית 205 Live.
חיים אישיים
סולוולד מאורס למתאבקת אשר ידועה יותר בשם הזירה שלהː רוזיטה, השניים היו באותה תקופה ב-TNA. כמו כן, סולוולד הוא טבעוני משנת 2011, וגם אוהד של קבוצת הפוטבול האמריקאית גרין ביי פאקרס שמושבה בעיר לידתו של סולוולד - ויסקונסין. לסולוולד יש קעקוע בסינית בידו השמאלית, קעקוע זה הוא ביטוי למזל טלה וגם מסמל את שם הזירה שלוː "אריס".
ונוס מלוסל
ונוס מלוסל (Laussel) הוא השם שניתן לתבליט פרהיסטורי מסוג צלמיות ונוס שהתגלה בשנת 1911 במערת לוסל שבדרום מערב צרפת. התבליט מתאר דמות של אשה שופעת הנושאת בידה מעין קרן. גודלו של התבליט הוא כמטר וחצי ונמצאו עליו שאריות צבע אוכרה.
התבליט משויך לתרבות הגראווטית (Gravettian), של התקופה הפלאוליתית העליונה, כ-25,000 שנה לפני זמננו.
עשה שבתך חול ואל תצטרך לבריות
מקור הכלל
כלל זה מופיע מספר פעמים בתלמוד הבבלי בשם רבי עקיבא:
ונוס מלוסל
התבליט התגלה על ידי רופא פסיכיאטר בשם לפלן (Jean-Gaston Lalanne), במערת גיר באזור דורדון שבדרום מערב צרפת.
עשה שבתך חול ואל תצטרך לבריות
מקור הכלל
כמו כן רבי יוחנן מוסר את הכלל הזה בשם אנשי ירושלים.
ונוס מלוסל
התבליט מוצג לציבור במוזאון להיסטוריה בבורדו שבצרפת (Musée d'Aquitaine).
עשה שבתך חול ואל תצטרך לבריות
מקור הכלל
בגמרא מעמידים את דברי המשנה במסכת פאה לפיהם מי שיש לו מזון ארבע עשרה סעודות לא יטול מכספי הצדקה כשיטת רבי עקיבא.
כלל זה נפסק להלכה, כגון בדברי הרמב"ם: הטור:
ההלכה במצבים כלכליים שונים
בבואה לקבוע את חובת האכילה והשתייה בשבת, מבחינה ההלכה בין מצבים כלכליים שונים:
במצוות אחרות
למרות הכלל לפיו אין ליטול כספי צדקה לצורך מצוות עונג שבת, מצאנו כמה מצוות בהן ההדרכה היא ליטול צדקה כדי לקיימן:
טקס פרסי אופיר לשנת 2015
טקס פרסי האקדמיה לקולנוע ה-26 על שם השחקן ואיש הקולנוע הישראלי שייקה אופיר, המכונה גם "האוסקר הישראלי", התקיים ב-21 בספטמבר 2015 באשדוד. הפרסים מוענקים מטעם האקדמיה הישראלית לקולנוע וטלוויזיה. הזוכה בפרס אופיר בקטגוריה הסרט הטוב ביותר יישלח כנציג ישראל בתחרות על פרס אוסקר לסרט הזר הטוב ביותר.
את רשימת המועמדים הוביל הסרט "המילים הטובות" עם 12 מועמדויות (שלא זכה לבסוף באף קטגוריה), אחריו הסרט "ארץ פצועה" עם 11 מועמדויות.
פרס על מפעל חיים הוענק לאלון גרבוז, המנהל היוצא של סינמטק תל אביב.
זכיות מרובות
להלן הסרטים אשר זכו בשני פרסים או יותר:
יצחק חילו
שבילי ירושלים
בשנת 1847 פרסם אליקים כרמולי בספרו "Itinéraires de la Terre Sainte" תרגום לצרפתית של האיגרת הנ"ל בשם "שבילי דירושלים". מאוחר יותר תורגם החיבור לעברית על ידי ישראל זאב הורוביץ, ופורסם במאסף "ירושלים" של אברהם משה לונץ. החיבור נכתב בצורה של מכתב המופנה לאביו ולקרוביו של המחבר, ובו הוא מתאר את חיי היהודים ומשלח ידם בירושלים ובערים בקצה כל שבעת השבילים היוצאים מירושלים ומתפרסים בכל רחבי ארץ ישראל.
חוקרים שונים טענו כי אמנם אגרת כזאת אכן הייתה קיימת בספרייה בפריז, אך התוכן שפרסם כרמולי הוא מזויף. בתוך הדברים יש לכאורה חומר בעל-חשיבות לתולדות הקבלה. החוקר גרשם שלום ראה בו זיוף. לדעת פרופסור מיכאל ארליך מהמחלקה ללימודי מזרח התיכון באוניברסיטת בר-אילן, רוב החיבור הוא מקורי וחובר על ידי נוסע בן המאה ה-14 (מן הסתם יצחק חילו), ורק מיעוטו הינו תוספות מזויפות של כרמולי.
הספר נכלל גם בקובץ של יהודה דוד אייזנשטיין "אוצר מסעות", אשר ראה אור בשנת 1927.
הסכם הסחר בשירותים
הסכם הסחר בשירותים (TiSA) הוא נוסח להסכם סחר בינלאומי בין 23 צדדים, בכללם מדינות האיחוד האירופי וארצות הברית. ההסכם נועד להפרטת הסחר העולמי בשירותים כגון בנקאות, בריאות ותחבורה. ביקורת על סודיותו של ההסכם עלתה לאחר שטיוטה חשאית של נספח השירותים הפיננסיים של ההסכם, המתוארכת מחודש אפריל 2013, הודלפה על ידי ויקיליקס ביוני 2014. הדלפה נוספת פורסמה ב-25 במאי 2016.
מקור
התהליך הוצע בפגישה אשר התקיימה בז'נבה של קבוצת ה RGF - תת-קבוצה של ארגון הסחר העולמי אשר קמה בשנת 2012 על-מנת להפריט שירותים ביניהן. המשא ומתן לגבי ההסכם מתקיים אף הוא בז'נבה. האיחוד האירופי וארצות הברית הם התומכים העיקריים של ההסכם, והיוזמים של רוב השינויים המשותפים. המדינות המשתתפות התחילו לעצב את הצעת ההסכם בפברואר 2012 והציגו טיוטות ראשוניות בסוף 2013.
ההסכם המוצע
ההסכם מכסה כ-70% מכלכלת השירותים העולמית. יש הטוענים כי מטרת ההסכם היא הפרטת הסחר בשירותים ברחבי העולם בתחומים כגון: בנקאות, בריאות ותחבורה. שירותים מהווים 75% של התפוקה הכלכלית האמריקאית; באיחוד האירופי קרוב ל 75% מהתעסוקה והתוצר המקומי הגולמי.
לגבי אותן התחייבויות שהנציבות האירופית מכנה "הטיפול הלאומי" (קרי, על יחס שווה לספקים זרים ומקומיים)", למעט התחייבויות בנוגע גישה לשוק, חל הכלל הבא: ברגע שמחסום סחר הוסר באופן חד צדדי באזור שבו יש למדינה יש מחויבות, האחרון לא יכול להיות מוצע מחדש. הצעה זו ידועה בשם "סעיף המחגר" (ראצ'ט).
האיחוד האירופי
גישה לשוק עבור שירותים במימון ציבורי - בריאות, שירותי רווחה, חינוך, שירותי מים, סרט או טלוויזיה -  לא תילקח. לכן, "סעיף המחגר" לא יחול על אלו באיחוד האירופי.
הצדדים המעורבים
בתחילתו כלל ההסכם 16 חברות, ומאז הורחב ל- 23 חברות. היות שהאיחוד האירופי מייצג 28 מדינות, ישנן 50 מדינות מיוצגות. מספר המדינות המיוצגות בכל יבשת הן: 32 באירופה, 7 באסיה, 5 בצפון אמריקה, 3 ב דרום אמריקה, 2 באוקיאניה, ואחת ב אפריקה. להלן 23 החברות מסודרות לפי קטגוריות ההכנסה שלהן:
מחלוקת
ישנה ביקורת לגבי חוסר השקיפות בה מתנהל גיבוש ההסכם. עמוד השער של מסמך המשא ומתן שהודלף על ידי ויקיליקס מבהיר: "חשיפה (של ההסכם): חמש שנים מיום כניסתו לתוקף של הסכם או, אם אין ההסכם נכנס לתוקף, חמש שנים מסיום המשא ומתן". בגלל זאת, בפועל לא ניתן לדווח על עיקרי ההפרטה שהמדינות המשתתפות מציעות בהסכם העתידי. שווייץ היא החברה היחידה שבה יש ניסיון לפרסם באינטרנט את כל ההצעות שהוגשו לשני הצדדים מאז יוני 2012. האיחוד האירופי פרסם את "הצעתו" להסכם רק ביולי 2014, לאחר הגילוי בוויקיליקס.
כמו כן, תומכי זכויות דיגיטליות הפנו את תשומת הלב לעובדה כי ההסכם מקשה באופן משמעותי להגן על מידע ממנו במדינות החברות. בפרט, לטענתם, ההסכם יפרק הגנות קיימות אשר מטרתן לשמור על מידע חסוי או כזה הניתן לזיהוי בתוך גבולות מדינה, או אשר אוסרות על העברתו למדינות אחרות עם מדיניות אחרת בנוגע להגנה על מידע.
איסור על מנדטים של ממשלות לגישה לקוד מקור של תוכנות
ההסכם אוסר על מנדטים של ממשלות לדרוש גישה לתוכנת "קוד מקור", באומרו "אין צד רשאי לדרוש את העברה או גישה לקוד המקור של תוכנה בבעלות אדם צד אחר, כתנאי למתן שירותים הקשורים לתוכנה כזו בשטחה." סעיף זה עשוי לשנות העדפות עבור תוכנות קוד פתוח כגון מעבדי תמלילים כמו LibreOffice אשר כבר פרוסים על ידי ממשלות מקומיות רבות בכל רחבי האיחוד האירופי.
ביקורת
אחת ההשלכות העיקריות של ההסכם היא שבמידה ומדינה לא תהיה מעוניינת לחתום על הסכם סחר, היא תהיה חשופה לתביעה של תאגיד כלפי אותה מדינה במסגרת ה- ISDS (לחץ לקישור).
ניתוח ראשוני של נספח השירותים פיננסיים על ידי מבקר הסחר החופשי, פרופסור ג'יין קלסי, הפקולטה למשפטים, באוניברסיטה של אוקלנד, ניו זילנד פורסם עם שחרור ויקיליקס.
ארגון השירותים הציבוריים הבינלאומי (PSI) תיאר את ההסכם כדלקמן: הסכם זה ימשיך ויפריט סחר, השקעות בשירותים, וירחיב "תחומי רגולציה" על כל השירותים המגזרים, כולל שירותים ציבוריים. "תחומים" אלו, או עקרונות ההסכם, יספקו לכל ספק זר גישה לשווקים המקומיים בתנאים לא פחות טובים, ויגביל את יכולתן של הממשלות לווסת, לרכוש ולספק שירותים. מהלך זה ישנה את מהות הרגולציה של רבים מהשירותים הציבוריים והמופרטים - משירות הציבור, לשירות האינטרסים של תאגידים פרטיים זרים. דאגה אחת היא הוראות בדבר החזקה של רשומות עסקיות. דייוויד קיי ג'ונסטון טען, "קשה לטעון שעלות החזקתן של רשומות במדינה אחרת הוא עול." הוא ציין, כי דרישות רישומי עסקים חשובות מספיק, שהם היו מעוגנות בחוק עוד לפני הקוד של חמורבי.
ההשפעות של החוק עשויות לכלול "האם אנשים יכולים לקבל הלוואות או לקנות ביטוח ובאיזה מחירים, כמו גם אילו עבודתם עשויות להיות זמינות."
ד"ר פטרישיה Ranald, עמיתת מחקר באוניברסיטה של סידני, אמרה: "תיקונים" להסכם של ארצות הברית מבקשים לסיים בפומבי אספקת שירותים ציבוריים כגון קרנות פנסיה, אשר מכונים 'מונופולים', ולהגביל את הרגולציה של השירותים הפיננסיים ... הם רוצים להקפיא את כספי רגולציה ברמות הקיימות, כשהמשמעות היא כי ממשלות לא תוכלנה להגיב על התפתחויות חדשות כמו משבר פיננסי עולמי נוסף." לגבי הסודיות של הטיוטה, פרופסור קלסי הגיב: "הסודיות של מסמכי המשא ומתן עולה אפילו על זו של ה הסכם השותפות הטרנס-פסיפית (TPP) וחותרת תחת מהלכים בארגון הסחר העולמי אשר מקדמים שקיפות." ג'ונסטון מוסיף, "זה בלתי אפשרי לציית לחוק או לדעת כיצד זה משפיע עליך כאשר החוק הוא סוד."
סטפ אפ 5
סטפ אפ 5: הכל הולך (באנגלית: Step Up All In) הוא סרט אמריקאי שבוים על ידי Trish Sie. זהו הסרט החמישי והאחרון מבין סדרת הסרטים "סטפ אפ". הסרט ממשיך במקום שנגמר הסרט 4.
עלילה
שון וחבורתו נמצאים בלוס אנג'לס אחרי שקיבלו מנייקי חוזה לרקוד בשבילם. לאחר שנגמר להם החוזה החבורה ממשיכה ללכת לאודישנים בלי סוף עד שאנדי והחבורה מציעה לחזור למיאמי ושון אינו מוותר ונשאר בלוס אנג'לס עד שהוא מוצא דרך לחזור למסך בתוכנית ששמה "המערבולת" שמתקיימת בלס וגאס שון צריך לאחד קבוצה לכן יוצר קשר עם "מוס" שביחד הם מביאים את כול הרקדנים שהיו בכול הסרטים הקודמים בשם אלמנטריקס. במערבולת שון מגלה שדה מוב מתחרים גם הם התחרות אשר יוצרת סוג של לחץ ומתח ביניהם. בתחרות שתי הקבוצות מעפילות לחצי הגמר עד שהם נלחמות אחד מול השני לבסוף אלמנטריקס מנצחים למרות הרמאות שלפני הגמר מגלה הקבוצה שהתוכנית מכורה לקבוצה אחרת "דה כגריים נייט" אשר תכננה מהתחלה להיות המנצחת. אחרי השמועה שהרעידה את כולם שון מאחד את שתי הקבוצות. לקבוצה אחת גדולה שנלחמות ביחד בגמר הגדול.
הילד הצהוב
הילד הצהוב (באנגלית: The Yellow Kid) היא רצועת קומיקס אמריקאית אשר התחילה כסיפורי קומיקס קצרים המתארים את חייהם של ילדים עניים בשלהי המאה ה-19. הוא נחשב לקומיקס הראשון בהיסטוריה כפי שאנו מכירים אותו (המבנה הקלאסי של ריבועי הקומיקס) והוא השפיע רבות על תרבות הקומיקס העולמית בהרחבה ועל תרבות הקומיקס האמריקאית בפרט. ה"ילד הצהוב" הוא סיפורי קומדיה שמוצגים בצורת רצועת קומיקס, שמשמעותו היא קומיקסים של עד עשרה ריבועים המוצגים בשורה אחת או שתיים. בדרך כלל הריבוע האחרון הוא ה"פאנץ' ליין" ושאר הריבועים מובילים אליו. הקומיקס של "הילד הצהוב" פורסם בשני עיתונים שונים ולבסוף יצאו כספר בהוצאת "New York World".
היסטוריה
את הקומיקס החל לצייר ריצ'רד פ. אווטקלט כאשר היה מורה במנהטן בסוף המאה ה-19. הוא לא רצה לפרסם את סיפוריו הקצרים, וכתב אותם רק בשביל להצחיק את תלמידיו. לאחר שהתלמידים דחקו בו לפרסם את הקומיקס, החלו שני עיתונים שונים באזור 'לרדוף' אחרי אווטקלט כדי שיפרסם דווקא אצלם את הקומיקס החדשני שלו, שעד אז כבר הספיק להיות פופולרי - העיתון " Joseph Pulitzer's New York World" והעיתון " William Randolph Hearst's New York Journal". לבסוף שני העיתונים פרסמו את הקומיקס, תחילה 'עולם ניו יורק' ולאחר מכן 'כתב עט ניו יורק'. בשנת 1896 דרש אווטקלט משכורת גבוהה מאוד מ"כתב עט ניו יורק" (גבוהה משמעותית מהמשכורת שלו בעיתון "עולם ניו יורק") שם הוא צייר את הילד הצהוב ברצועת צבע חדשה עם עמוד מלא שהייתה אלימה ואף וולגרית בהשוואה לפאנלים הראשונים שלו למגזין "Truth".
אמנם הילד הצהוב נחשב לקומיקס הראשון, אך הוא קיבל השראה מסיפורים קודמים שהיו דומים מאוד לקומיקס שאנו מכירים היום. לדוגמה, על אף שלא כולם מחשיבים אותו לקומיקס, הסיפור "ההיסטוריה של רוסיה הקדושה" משנת 1854 הוא סיפור שמצויר על גבי קווים של תווי נגינה והוא אינו בנוי לגמרי בצורה של ריבועים כפי שאנו רגילים, אך הוא שימש מקור השראה מאוד גדול לכתיבתו של הילד הצהוב.
אמנות
את הקומיקס כולו כתב ואייר רצ'רד פ. אווטקלט בסגנון הייחודי לו, שמשלב בין ציורים בסגנון ימי הביניים וסגנון הומיריסטי וסאטירי. פרצופיהם של הדמויות מזדהים עם הסגנון הסאטירי כאשר הם מוגזמים למדי בכל הקשור לאברי הפנים - אפים גדולים, עיניים קטנות, אוזניים קטנות, פה גדול ובדרך כלל גם ראש גדול. אמנם הדמות הראשית היא בוגרת יחסית, אבל פרצופה נראה עדיין כפרצוף של תינוק שובב - קריח, מחייך חיוך סתמי, ואפו ועיניו קטנים מאוד. הקומיקס לא משתמש בבועות דיבור רגילות כמו שאנו רגילים לראות בקומיקס היום, אלא כל המילים שאומר הילד הצהוב מופיעות על הטוניקה שלו. בקומיקסים הראשונים לא השתמש אווטקלט בצבע, ופרסם בעיקר קומיקס ילדותי בשחור לבן (דבר אירוני כי הילד הצהוב הופיע בשחור לבן).
צביעה בקומיקס
רק בשנת 1896, שנתיים לאחר ההופעה הראשונה של הקומיקס, החל לפרסם ב'כתב עט ניו יורק' את הקומיקס שלו בצבע, וכך זכו הקוראים לראשונה לראות את גיבור הקומיקס באמת צבוע בצהוב בתוך הקומיקס. בקומיקס הצבעוני הרשה לעצמו אווטקלט לצייר את הקומיקס בצורה יותר נועזת, הוסיף צבעים והצללות, אלימות, וולגריות וגם כתיבה יותר בועטת נגד ההתנהלות של הממשל באותן שנים. בעת הצביעה הוא השתמש בצבעי מים ועפרונות, כלים שהיו ייחודיים לציור של אותה תקופה, ואפשר להבחין בדקויות של הצביעה. צבעי המים נותנים צבע אחיד שיכול לצבוע שטחים גדולים על הדף, כמו חולצתו של הילד הצהוב, ואילו העפרונות משאירים קווים קלים ואפשר להשתמש בהם להצללה בהדרגתיות, כך שרוב ההצללה בקומיקס ובכלל בציורי הצבע של תקופה זו נעשית בעיפרונות צבעוניים. מכיוון שצבע היה (ועודנו) דבר יקר, ואמנים אינם מרוויחים הרבה בשביל לצבוע, גם כשהייתה אפשרות של צביעה הם לא יכלו לצבוע את כל הקומיקס אלא רק חלקים קטנים ממנו, ולכן חלקים גדולים מאוד מדפי הקומיקס נשארו בצבע הדף שעליו הודפסו. זה גרם לחידוד הצביעה באזורים שכן נצבעו, והבליט אותם. כתוצאה מכך, שערי העיתונים נצבעו תמיד בצבעים עזים ובולטים, עשירים באיורים גדולים, כדי למשוך את הקהל, בעוד שרוב העיתון היה צבוע רק בחלקו באופן שולי. הקומיקס של הילד הצהוב היה חייב למשוך אליו קוראים בלי לבזבז הרבה כסף על צבע, ולכן אווטקלט השתמש בצבעים חמים לקומיקס שלו כמו צהוב, חום, אדום ועוד.
מיקי דאגן (הילד הצהוב)
מיקי דאגן, ידוע בעיקר בשמו הילד הצהוב, היה ילד יחף וקירח שלבש טוניקה צהובה גדולה והסתובב בסמטאות שכונות העוני האופיינית לניו יורק של המאה ה-19. הסמטה של דאגן הייתה מלאה ילדים עניים משונים אחרים. בגיחוך אווילי דיבר הילד בדרך כלל בסלנג, שהודפס על חולצתו. הוא וחבריו היו מעוללים כל מיני מעשיות הומוריסטיות וסאטיריות שקשורות לחברה האמריקאית ובפרט לעוני בניו יורק. ראשו של הילד הצהוב היה מגולח לגמרי כאילו נוקה לאחרונה מכינים, מחזה נפוץ בקרב ילדים בגטאות הדיור בניו יורק באותה תקופה. הטוניקה שלו, שנתפרה על ידי אחות מבוגרת, הייתה בצבע לבן או תכלת ברצועות הצבעוניות הראשונות, ורק לאחר מכן הוחלף בצבע צהוב. הילד הצהוב למעשה היה מבוסס על ילד אמיתי שאווטקלט היה פוגש כשהיה מסתובב בשכונות העוני בניו יורק. הוא הוקסם מן הילד והחליט להתחיל לאייר סיפורים קצרים אודות אותו ילד.
השפעות תרבותיות
ישנן השפעות תרבותיות רבות לילד הצהוב, מכיוון שהוא נחשב לקומיקס הראשון, והן:
קומיקס בעיתונות
מאז פרסומו של הילד הצהוב בעיתונים שונים, עיתונים רבים ברחבי העולם ובעיקר באמריקה החלו להילחם זה בזה כדי לפרסם קומיקס שבועי או יומי. זה התחיל מפני שכשהילד הצהוב פורסם בעיתון היה זה דבר מהפכני ועד מהרה הקומיקס הפך לפופולרי והקפיץ את מכירות העיתונים שפרסמו אותו. עיתונים מתחרים הבינו שיש פוטנציאל בקומיקס והחלו גם הם לפרסם קומיקסים של אמנים מקומיים והקשר בין העיתונות לקומיקס התעצם והפך לקשר הדוק מאוד. מאז ועד היום הרבה מאוד עיתונים מפרסמים את הקומיקס, והוא הפך לאחד מסמלי תרבות הפופ.
אזכורים
הקומיקס של הילד הצהוב מוזכר במקומות רבים כמו בספר "1001 קומיקס" שם הוא קיבל עמוד שלם שכולל את תמונת השער המקורית של הספר ותקציר של חצי עמוד על אודות הספר. עוד מקום בו מוזכר הילד הצהוב הוא בסדרת הקומיקס של אורי פינק "תולדות העיפרון" שפורסמה בעיתון "זבנג" לאורך שנת 2018 וקצת ב-2019. בפרק אחד של הסדרה אורי פינק וחברו העיפרון חוזרים בזמן אל ניו יורק של המאה ה-19 ושם הם פוגשים את הילד הצהוב ואת אווטקלט. אווטקלט מסביר לפינק ולעיפרון כי העיתונים דוחקים בו לפרסם את סיפוריו וכל אחד מהם מנסה לשכנע אותו לפרסם את זה אצלו. פינק גם פוגש את הילד הצהוב עצמו שמסביר לו על עצמו ועל איך שהמילים לא מופיעות אצלו בבועת דיבור אלא מופיעות על חולצתו. פרק זה נועד להסביר על הילד הצהוב ועל השפעתו על הקומיקס.
החל משנת 1970 עד שנת 2005, עם הפסקה של שנה בשנת 1993, חולק באיטליה פרס קומיקס על שם הרצועה, "פרס הילד הצהוב".
שילינג (פירושונים)
{{פירושונים| אישים:
ראו גם
}}
לואיז לומברד
לואיז מריה פרקינס (באנגלית: Louise Maria Perkins; נולדה ב-13 בספטמבר 1970) הידועה בשם המקצועי לואיז לומברד (באנגלית: Louise Lombard) היא שחקנית אנגלייה. היא מוכרת מהופעותיה בתפקיד אוונג'לין אליוט בסדרת הדרמה של ה-BBC "בית אליוט" (מ-1991 עד 1994), ובתפקיד סופיה קרטיס בדרמה "CSI: זירת הפשע" של רשת CBS (מ-2004 עד 2011).
ביוגרפיה
כשהייתה בת שמונה החלה ללמוד משחק. היא למדה בבית הספר הקתולי "Trinity Catholic High School" ועברה שם את מבחני O Level. אחר כך למדה ספרות אנגלית באוניברסיטת קיימברידג'.
קריירה
תפקידה הידוע ביותר של לומברד הוא אוונג'לין אליוט בסדרת הדרמה "בית אליוט" משנות התשעים של המאה העשרים. הפריצה הגדולה שלה הייתה בסדרה "צ'אנסר" בכיכובו של קלייב אוון. אחר כך כיכבה בסדרה "Bodyguards", בסרט הטלוויזיה "מטרופוליס", ובסרטי קולנוע בהם "Gold in the Streets", סרט הפשע "My Kingdom" והסרט "אחרי הגשם".
ב-1998 כיכבה לומברד בסרט הפולחן "אגדת המומיה", וב-1999 שיחקה בסרט "אסתר" יחד עם פ. מארי אברהם. עוד באותה שנה כיכבה בסרט "After the Rain" יחד עם אריון באקארי, פול בטאני ופיטר קרומאק.
חיים אישיים
ב-1998 התחתנה לומברד עם ג'ון סטיבן ממנו התגרשה. לבני הזוג נולדו שני ילדים אלחנדרו ורפאלה. היא נשואה לאלחנדרו סול.
אדריאן צ'יופלנקה
אדריאן מיכאי צ'יופלנקה (ברומנית: Adrian Mihai Cioflâncă, נולד ב-31 באוגוסט 1974, בפיאטרה ניאמץ) הוא היסטוריון רומני, מנהל המרכז לחקר היסטוריה של יהודי רומניה.
לימודיו
צ'יופלנקה נטה ללימודי היסטוריה החל מכיתה ח', אך בהמשך נמשך גם לספורט ולפילוסופיה. באוניברסיטה יאשי הוא למד היסטוריה בשנים 1993 - 1997 וסיים עם עבודה בשם Construcția simbolică a autorității. Începutul domniei lui Mihail Sturdza (1834-1837) (הבנייה סמלית של הסמכות. תחילת שלטונו של מיכאיל סטורדזה 1834 - 1837). הוא המשיך ללימודי מאסטר בתחום היחסים הבינלאומיים באותה אוניברסיטה בשנים 1997 - 1998.
מ-2011 הוא דוקטורנט באוניברסיטת יאשי, בפקולטה למדעי המדינה בנושא Antisemitism și violență colectivă. Pogromul de la Iași (iunie 1941) (אנטישמיות ואלימות קבוצתית. פרעות יאשי ביוני 1941).
עבודתו
ב-2003, בהמלצתו של פרופסור מיכאל שפיר, התקבל להיות החבר הצעיר ביותר בוועדת ההיסטוריונים, שכינס נשיא רומניה לבירור סוגיית שואת יהודי רומניה. צ'יופלנקה פעל במסגרת הוועדה עד נובמבר 2004, כולל השתתפות בכינוסים בוושינגטון, בירושלים ובבוקרשט. מינואר 2005 סומן על ידי משרד החוץ הרומני כמומחה הרומני בארגון Task Force for International Cooperation on Holocaust Education, Remembrance and Research, ארגון הנושא כעת את השם International Holocaust  Remembrance  Alliance. במסגרת פעילות זו השתתף בכינוסים בוורשה, בבודפשט, בפראג, בלינץ, בווינה, בטרונדהיים, בירושלים, בסטוקהולם, בפריז, בחיפה, באמסטרדם, במכלן, בלייז', בטורונטו, בלונדון, במנצ'סטר ובדברצן.
בור היהודונים
שמועות וסיפורים על רצח יהודים בסביבה הכפרית הקרובה ליאשי נפוצו מזה זמן רב, אך לא נבדקו כלל. באביב 2010 הטיל מכון אלי ויזל על אדריאן צ'יופלנקה את המשימה לבדוק שמועות אלה ולנסות לאסוף עדויות. צ'יופלנקה הגיע לאזור פופריקאן (Popricani) וכאן שמע מכפריים זקנים עדויות על כך שבקיץ 1941 ראו קבוצות וטורים רבים המובלים תחת משמר לתוך יער וולטורי (Vulturi), שמעו יריות והחיילים חזרו לבדם. חלק מהעדים זיהו בין המובלים יהודים, שהכירו מכפרים סמוכים או מיאשי. הכפריים סיפרו שהצבא הטיל על איש אחד בשם שטפאן קלים (Ştefan Clim) למכור את בגדי הנרצחים והוא נראה מוביל בגדים בעגלתו.
ביער וולטורי יש שקע המכונה "בור היהודונים" ומבדיקת ארכאולוג נראה שחפרו בו. הכפריים סיפרו על עד לרציחת היהודים שם ולאחר שהעד זיהה את המקום, צ'יופלנקה ואנשיו חפרו במקום ומצאו שרידי שלדים. מבדיקות המעבדה של שרידי השלדים נקבע שהיו שם 36 שלדים, 12 שלדי ילדים, 15 שלדי גברים ו-9 שלדי נשים. הילד הצעיר ביותר במותו היה כבן שלוש והגבר הזקן ביותר היה כבן 80. שרידי הגופות הועברו לבית העלמין היהודי ביאשי, שם נטמנו בקבר משותף ומעליו מצבה המספרת את תולדותיו.
קואורדינטות גליליות פרבוליות
במתמטיקה, קואורדינטות גליליות פרבוליות היא מערכת קואורדינטות תלת־ממדית אשר מאפיינת כל נקודה על ידי מפגש שתי פרבולות ומישור המגדיר את ערך הגובה. הקואורדינטות הללו הם בעצם הכללה של קואורדינטות פרבוליות עבור המרחב האוקלידי מרחב תלת-ממדי.
הגדרה בסיסית
מערכת הקואורדינטות הגליליות פרבוליות (σ, τ, z) מוגדרת על פי מערכת צירים הקרטזית (x, y, z) על ידי:
כאשר z הוא כמו במערכת צירים קרטזית, σ מגדיר את המקדם של הפרבולה הראשונה: ו-τ מגדיר את הפרבולה השנייה:
מכאן אפשר להגדיר את המרחק מראשית הצירים כמו במערכת צירים קרטזית: במרחק הזה משתמשים לפתרון משוואת המילטון-יעקובי עבור כוח מרכזי בקואורדינטות גליליות פרבוליות.
ניתן גם להגדיר את הקואורדינטות על פי קואורדינטות גליליות, (ρ, φ, z), בדרך הבאה:
וקטורי יחידה בקואורדינטות גליליות פרבוליות
וקטורי היחידה של קואורדינטות גליליות פרבוליות, מיוצגים על ידי וקטורי יחידה של מערכת צירים קרטזית בדרך הבאה:
פרידריך הראשון, דוכס אנהלט
ביוגרפיה
פרידריך נולד ב-29 באפריל 1831 בדסאו, ללאופולד הרביעי, דוכס אנהלט-דסאו ופרדריקה וילהלמינה, נסיכת פרוסיה, בתם של לודוויג קרל, נסיך פרוסיה ופרדריקה, דוכסית מקלנבורג-שטרליץ. בשנת 1851 התגייס פרידריך לצבא הפרוסי, והצטרף לרגימנט המשמר ה-1. במהלך מלחמת שלזוויג השנייה לחם פרידריך תחת פיקודו של גיסו פרידריך קרל, נסיך פרוסיה, ובמלחמת צרפת–פרוסיה השתתף פרידריך בדרגת גנרל מיור, ולחם בקרבות טול וסדאן. לאחר מכן השתתף פרידריך בטקס ההכרזה על הקמת הקיסרות הגרמנית בארמון ורסאי, כשליח מטעם אביו.
משפחתו
ב-22 באפריל 1854 התחתן פרידריך עם אנטוינטה, נסיכת סקסוניה-אלטנבורג, בתם של אדוארד, נסיך סקסוניה-אלטנבורג ואמליה, נסיכת הוהנצולרן-זיגמרינגן, ונולדו לו ממנה 6 ילדים:
עידן הקרודים
עידן הקרודים (באנגלית: Dawn of the Croods) היא סדרת הנפשה אמריקאית מסוגת קומדיה והרפתקאות, המבוססת על הסרט "הקרודים" שהופק על ידי דרימוורקס הנפשה. עלילת הסדרה מתרחשת לפני עלילת הסרט, והיא עוסקת במשפחת הקרודים, משפחה קדמונית שבכל יום עוברת הרפתקאות חדשות ומצחיקות.
לסדרה הופקו ארבע עונות בעלות 52 פרקים באורך 23 דקות. הסדרה הופצה לראשונה בנטפליקס ארצות הברית החל מה-24 בדצמבר 2015 עד ה-7 ביולי 2017. בישראל הסדרה שודרה בדיבוב עברי בערוץ הילדים, כאשר שתי העונות הראשונות הופצו לראשונה כעונה אחת ב-13 בנובמבר 2016, ושתי העונות האחרונות הופצו לראשונה גם כעונה אחת ב-5 בנובמבר 2017.
הסדרה הייתה מועמדת בשנת 2016 לשני פרסי אנני, אך הפסידה בהתאמה לסדרות "המופע של מר פיבודי ושרמן" ו"ההמבורגרים של בוב".
תקציר העלילה
עלילת הסדרה מתרחשת לפני הסרט "הקרודים", והיא עוסקת במשפחת הקרודים, משפחה קדמונית המתגוררת בעמק "אההה!", בו בכל יום היא פוגשת חברים חדשים, עוברת הרפתקאות מצחיקות ומגלה את "הפעמים הראשונות" שהעולם עוד לא ראה.
דמויות ומדבבים
במאי הדיבוב בעברית היה תומר שביט, ומפיקת הדיבוב הייתה ענבר שטגר עזרא.
הפקה
בשונה מהסרט שבהנפשה ממוחשבת, הסדרה היא בהנפשה מסורתית. הסדרה הונפשה בהתחלה ב-Toon Boom Animation, ולאחר מכן הונפשה על ידי אולפנים בדרום קוראה.
דיפר פיינס
מייסון "דיפר" פיינס (באנגלית: Mason "Dipper" Pines; נולד ב-31 באוגוסט 1999) הוא דמות בדיונית מסדרת הטלוויזיה המצוירת "גרוויטי פולס", שנוצרה על ידי אלכס הירש.
דיפר הוא אחת משתי הדמויות הראשיות בסדרה שהופיעו בכל פרקי הסדרה. הדמות דובבה במקור על ידי ג'ייסון ריטר, ובעברית על ידי דניאל מגון.
היסטוריה
דיפר נולד ב-31 באוגוסט 1999 בפידמונט, קליפורניה, לצד אחותו התאומה מייבל פיינס.
על פי עלילת הסדרה, דיפר עבר בקיץ באופן זמני ל"בקתת המסתורין" לגור אצל דודו של אביו בגרוויטי פולס, אורגון, יחד עם אחותו. בסיום הסדרה הוא חוזר לפידמונט.
אישיותו
דיפר מאופיין בסקרנות רבה, פחדנות, ביישנות לעיתים, ורבות באומץ. בתחילת הסדרה הוצג כפרנואיד כשחשד בדברים המוזרים שקורים בעיר. דיפר בעל כתם לידה משונה, הדומה בדיוק לצירוף הכוכבים של קבוצת הכוכבים "הדובה הגדולה" (הדיפר הגדול – big dipper), ומשום כך כוּנה דיפר. לדיפר יש אישיות מורכבת ובעייתית, דבר המתבטא בהיותו מאוהב בוונדי על אף שהיא מבוגרת ממנו בשנתיים. הוא מנגן בסוזאפון ואוהב לחבוש כובע שמעליו עץ אשוח. עץ אשוח היה הסימן שלו כשעמד בגלגל המזלות כדי לנצח את ביל.
עונה ראשונה
בעונה הראשונה דיפר נשלח לבלות חופשת קיץ ביחד עם אחותו מייבל ב"גרוויטי פולס", עיירה קטנה באורגון, בה שוכן דודו סטאנלי פיינס (הדוד סטאן), המנהל חנות מזכרות בשם "בקתת המסתורין". כאשר דיפר נשלח על ידי דודו לתלות ביער שלטים כדי שיבקרו ב"בקתת המסתורין", הוא מגלה עץ עשוי ברזל, בתוכו נמצאת מכונת הזזה מאובקת, דיפר הזיז אותה וגילה פתח באדמה בו היה ספר מאובק וישן שמוחתמת על כריכתו יד עם שש אצבעות, ועליו רשום המספר שלוש. דיפר גילה שבספר זה כתובים כל הסודות של גרוויטי פולס, ומתחיל לחקור אותם, ביחד עם עובד התחזוקה סוס, אחותו מייבל והקופאית ב"בקתת המסתורין" בת ה-15, וונדי. בפרק השמיני הם מגלים שמשפחת צפון מערב רימתה את כולם שנתנאל צפון מערב ייסד את העיירה. בשני הפרקים האחרונים לעונה גדעון זימן את ביל בדרישה שייכנס לראשו של סטאן וייקח ממנו את הסיסמה לכספת של שטר הבעלות, ודיפר, מייבל וסוס מנסים לעצור את ביל, ללא הצלחה. לבסוף בפרק האחרון סטאן מגלה לכולם שבסיכות של גדעון מושתלת מצלמה, ובכך גדעון יודע מה קורה לכל אחד, וגדעון מובל למעצר.