cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
יחס יהודים לחג המולד
"שיח חנוכה"
שיח חנוכה (באנגלית: Hanukkah bush) הוא שם יופמיסטי ומשועשע למחצה לעץ מקושט, זהה או דומה לעץ חג המולד, אשר חלק מיהדות ארצות הברית (וארצות אחרות בקרב יהדות המערב) מציגה בבית בתקופת חג המולד וחנוכה. העץ מבטא ניסיון לסינקרטיזם של חנוכה וחג המולד, וניסיון של חלקים בקהילה היהודית האמריקאית להשתלב בתרבות ארצות הברית תוך שימוש בסממנים החיצוניים של חג המולד, אותם הם לא רואים כמתנגשים עם ערכי היהדות. העובדה כי חג המולד מצוין בארצות הברית בצורה אינטנסיבית וללא קשר לתכניו הדתיים (הולדת ישו) משפיעה גם היא על התחושה כי אין מדובר ב"עבודה זרה". לעיתים, "שיח חנוכה" הוא למעשה עץ חג מולד; ולעיתים נתלים עליו קישוטים ייחודיים ליהודים. המנהג קיים לפחות משנות ה-50. ב-1959, למשל, הופיעה השחקנית גרטרוד ברג בתוכנית של אד סליבן וסיפרה כי אביה הביא הביתה "שיח חנוכה" כתחליף לעץ חג מולד. לא ידוע אם השימוש של ברג היה הראשון שבו נקרא המנהג "שיח חנוכה".
יהודים אמריקאים רבים מביעים התנגדות למנהג. הסופרת אניטה דיאמנט, למשל, אמרה כי "יהודי שרואה עץ חג מולד חש אלפיים שנות רדיפה". לעומתה, כתב הרב הקונסרבטיבי רון אייזקס בתשובה לשאילתה שהופנתה אליו, כי: "נראה כאילו העץ אינו מסמל כיום סממנים דתיים, כגון לידתו של ישו. ההחלטה לשים "שיח חנוכה" נתונה כיום בידי כל משפחה וישנן משפחות יהודיות שמרגישות שהעץ אינו מבטא התחייבות לערכים נוצריים כלשהם".
ספר הילדים "There's No Such Thing as a Chanukah Bush, Sandy Goldstein" (אין דבר כזה "שיח חנוכה", סנדי גולדשטיין) מבטא את הדילמה. הספר מתאר שתי חברות יהודיות. ילדה אחת מבקרת עם סבה במסיבת חג המולד של מקום העבודה שלו, ובסופו של הספר (שהוסרט לסרט טלוויזיה זוכה פרס אמי) מגיעה למסקנה כי הרצון ל"שיח חנוכה" מתעורר אם אין עם מי לחלוק את החג.
בישראל
בישראל חג המולד אינו מצוין רשמית, ורשויות השלטון אינן נוהגות להציב קישוטים ואת סמלי החג במקומות ציבוריים. יוצאים מכלל זה ריכוזים מובהקים של אוכלוסייה נוצרית, כגון הרובע הנוצרי בירושלים, המושבה הגרמנית בחיפה והערים נצרת ורמלה, אשר מתקשטים בעצי אשוח ובתאורה צבעונית לקראת החג.
הרבנות הראשית לישראל אוסרת על בתי עסק המחזיקים בתעודת כשרות להתקשט בסמלי חג המולד ולהציב עצי אשוח בתחומם. האיסור חל גם על בתי מלון המארחים נוצרים, ובכלל זה צליינים המגיעים במיוחד כדי לחגוג את חג המולד בארץ הקודש. בתי המלון מוזהרים כי הצבת עצי האשוח תגרור פסילה של תעודת הכשרות.
התערוכה העולמית של ניו יורק (1939)
התערוכה העולמית של ניו יורק (או היריד העולמי; New York World's Fair) הייתה תערוכה עולמית שהתקיימה בניו יורק בשתי עונות אביב-קיץ (אפריל - אוקטובר) של 1939 ושל 1940. הייתה זו התערוכה הגדולה ביותר עד אז, היא השתרעה על פני 4,920 דונמים בפארק פלאשינג מדוז ובשתי עונותיה ביקרו בה 44 מיליון מבקרים. סיסמת התערוכה הייתה "שחר של יום חדש" והיא התמקדה בחזונות טכנולוגיים, תרבותיים, כלכליים ואדריכליים לעתיד. הייתה זו התערוכה העולמית האחרונה לפני מלחמת העולם השנייה, התערוכה הבאה, התערוכה העולמית של בריסל (1958) התקיימה רק 18 שנים מאוחר יותר.
לקראת התערוכה
כבר בשנת 1935, בעיצומו של השפל הגדול, החלה קבוצת פוליטיקאים מקומיים בניו יורק לגבש את רעיון הקמת תערוכה עולמית בעיר כצעד שיוביל הן ליצירת מקומות תעסוקה ולהזרמת הון לצורך הנעה מחדש של כלכלת העיר והן כצעד נותן תקווה. בראש הקבוצה, שנקראה תאגיד היריד העולמי של ניו יורק (New York World's Fair Corporation או NYWFC) ניצב ראש העיר פיורלו לה גוארדיה והיא שכרה משרד במיקום סמלי – קומתו העליונה של האמפייר סטייט בילדינג. במאי 1937 אישרה הלשכה לתערוכות בינלאומיות בפריז את כינון התערוכה בני יורק.
כצעד ראשון פונה שטח המזבלה העירונית של ניו יורק והוכשר שטח להקמת המבנים. ראשי התאגיד נחלקו בין התומכים ביריד פופולרי שיתמקד במוצרי צריכה ובין יריד שידגיש את הפן המדעי של עולם המחר. בצד המדעי צידדו מדענים זוכי פרס נובל כאלברט איינשטיין והרולד יורי, אך מקומו של המדע נדחק באופן יחסי.
טקס הפתיחה
טקס הפתיחה נערך ב-30 באפריל לעיני 206,000 צופים. למרות שחלק ניכר מהמבנים טרם הושלמו, נקבע התאריך לציון יובל 150 שנה להשבעתו של ג'ורג' וושינגטון לנשיאה הראשון של ארצות הברית. את הטקס פתח בדברי ברכה הנשיא פרנקלין דלאנו רוזוולט ומיד אחריו נאם אלברט איינשטיין, אשר הדליק את אורות היריד בסיום נאומו. פול ויטמן ניצח על נגינת המנון התערוכה, השיר "שחר של יום חדש" שנכתב על ידי איירה וג'ורג' גרשווין, טרם מותו של האחרון. נאומי הפתיחה הועברו לראשונה בשידור טלוויזיה על ידי NBC לכ-200 בעלי מקלטי טלוויזיה בעיר ניו יורק.
אטרקציות
היריד הציג לראשונה צילום בצבע, נורה פלואורסצנטית, ניילון, מיזוג אוויר, את מכשיר הויו-מאסטר ואולם קולנוע שבו, במקביל להקרנה ניתן להריח את המוצג על המסך (Smell-O-Vision). במסגרת היריד נערכה גם הוועידה הראשונה למדע בדיוני.
מבחינה ארכיטקטונית ועיצובית חגג היריד את קו הסטרים ליין עיצוב זה שלט ביריד הן מעיצובם של מוצרי צריכה כמצנמים ומחדדים ועד לעיצוב מסעדת דיינר חדשנית-לזמנה שהוצגה לראשונה, קטרי רכבת, מכונית עתידנית של ג'נרל מוטורס ומקלטי טלוויזיה.
ב-4 ביולי נערך, לכבוד יום העצמאות של ארצות הברית "יום סופרמן". במסגרת יום זה נבחרו "סופר-ילד" ו"סופר-ילדה", דמותו של גיבור-העל גולמה על ידי השחקן ריי מידלטון.
אזור התחבורה
בביתן קרייזלר הורכבה מכונית על גבי סרט נע לעיני המבקרים במשך חצי שעה.
ביתני מדינות
הביתן ההולנדי הציג את הציור "מוזגת החלב" של יוהנס ורמיר, שהובא במיוחד מן הרייקסמוזיאום. הביתן הבריטי הציג עותק מקורי של המגנה כרטה (העותק של קתדרלת לינקולן), העותק יקר-המציאות הושאר בארצות הברית עד לאחר מלחמת העולם, משום שהיה בטוח יותר שם מאשר בבריטניה.
הביתן הארץ-ישראלי
היישוב היהודי בארץ ישראל הציג ביריד את הביתן שנקרא באנגלית The Jewish Palestine Pavilion, הביתן, רביעי בפופולריות שלו לאחר ביתני ג'נרל מוטורס, ברית המועצות וצרפת, הציג לראשונה בפני קהל רחב את רעיון הבית הלאומי היהודי ואת מפעלי היישוב בארץ ישראל, את ההתיישבות, העלייה וההגנה. לראשונה נמנה ביתן של היישוב לצד ביתני האומות כביתן של מדינה ריבונית. מנהל הביתן היה מאיר וייסגל, האדריכל שתכנן אותו בתבנית חומה ומגדל היה אריה אלחנני והאמן מוריס אשקלון עיצב את תבליט הנחושת בכניסה הראשית שהציג את "עובד האדמה, העמל והמלומד".
בתוך הביתן הוצגו תצוגות הקושרות את עברה התנ"כי-חקלאי של הארץ עם עתידה כמדינה יהודית המבוססת על חלוציות - פסל ענק עשוי אבן של האמן משה ציפר ושמו "החלוץ האלמוני". בין היתר הוצגו תרומתן של העליות השונות, צורות ההתיישבות (הקיבוץ, המושב, המושבה והעיר תל אביב), תרומת נשות הדסה, מן הארגונים החשובים שמימנו את הקמת הביתן, לבריאות הציבור בארץ ישראל.
אחד המוצגים החשובים בתערוכה היה דגם בית המקדש הראשון, אשר נבנה בידי האדריכל יעקב יהודה, והיה זר ברוחו לרוח הציונית-סוציאליסטית, אך הוצג בתערוכה על פי בקשת הרב הראשי יצחק אייזיק הלוי הרצוג ולואי ברנדייס והיה לאחד ממוקדי המשיכה המרכזיים של הביתן.
פתיחת הביתן במקביל לפרסום הספר הלבן של 1939, שימשה להפגנה כנגד גזרותיה של בריטניה בפרט וכנגד מדיניותה של ממשלת נוויל צ'מברלין בכלל. בפתיחה השתתפו למעלה מ-50,000 איש כולל אלברט איינשטיין שנשא דברים. ארגון ציוני אמריקה ונציגי היישוב טרחו לשוות לביתן סממנים לאומיים כלכל ביתן של מדינה ריבונית, כך מוקם הביתן בשטח ביתני המדינות, חלוצים וחלוצות צעדו ב"מצעד האומות" שפתח את התערוכה והונף הדגל הכחול לבן.
ביתנים נוספים
אחד הביתנים המרכזיים היה "מקדש הדתות", בית תפילה והתכנסות משותף בו נערכו טקסים דתיים שונים, של אמונות שונות, בדגש על אחוות עמים, פתיחות ושיתוף. כל זאת בצל החרדה הכבדה מן המתחולל באירופה.
חברת וסטינגהאוס יצרה קפסולת זמן, שאורכה 2.3 מטר, קוטרה הפנימי 16 סנטימטר ומשקלה 360 קילוגרם. הקפסולה תוכננה במטרה להיות אטומה ולשמור על התכולה לאורך שנים ארוכות ולהחזיק מעמד 5,000 שנה. בקפסולה הוכנסו מספר פריטים זעירים מחיי היומיום, דוגמאות של מוצרי יסוד כמו מזון אורגני וזרעים, מידע טכני על הקפסולה וכן קטעי חדשות ממוזערים במיקרופילם וקטעי טקסט.
אזור תקשורת ועסקים
לצד ביתני העסקים, עמדו 35 גלריות לאמנות, עם יצירות של האמנים הגדולים ביותר מימי הביניים ועד המאה ה-19, כולל לאונרדו דה וינצ'י, מיכלאנג'לו, קרוואג'ו ובליני.
אזור האוכל
אזור האוכל הציג טכנולוגיות חדשות לגידול חיות למאכל, ואיפשר השתתפות אינטראקטיבית של הקהל. הייתה גם תערוכת אפייה, שכללה את כל התהליך מגידול החיטה ועד קישוט המוצרים המוגמרים.
אזור השעשועים
אזור השעשועים היה האזור הפופולרי ביותר בתערוכה, וכלל פארק שעשועים עם רכבת הרים ומתקן צניחה, הופעות קרניבליות, חיות אקזוטיות, וכן תערוכות אמנותיות. בנוסף, היו באזור זה מופעי בידור, מוזיקה ותיאטרון. בין הפופולריים ביותר היו ה-Aquacade, אמפיתיאטרון מימי שהציע מופעי שחייה צורנית בליווי תזמורת אורקסטרלית מלאה, בפני קהל של עד 10,000 צופים; וכן מופעי ברודוויי, כמו הלהיט של אותה השנה, The Hot Mikado, בכיכובו של ביל רובינסון. האחרון היה כל כך פופולרי, שיום ה-25 באוגוסט 1939 הוכרז כ"יום ביל רובינסון".
עונת 1940 ונעילת התערוכה
עונת אביב-קיץ 1940 נפתחה באווירה שונה ומתוחה. כותרת התערוכה השתנתה ל"שלום וחירות לאירופה" וביתני פולין, צרפת וצ'כוסלובקיה לא נפתחו מחדש במתכונתם הקודמת כיוון שמדינות אלה היו תחת הכיבוש הנאצי. ביתני מדינות אלה הביעו בעונת 1940 גאווה לאומית ותחינה לסולידריות. ברית המועצות סירבה להשתתף בתערוכה בעונתה השנייה ובמקום ביתנה הענק נותר חלל ריק.
התערוכה ננעלה ב-27 באוקטובר 1940. עם תום התערוכה לא יכלו חלק מהנציגים האירופאים לשוב לארצותיהם ונותרו בארצות הברית, דבר שהציל חלק מהם. הביתן הפולני על תכולתו נמסר לרשות הממשלה הפולנית הגולה בלונדון, ששיכנה אותו באופן זמני במוזיאון הפולני בשיקגו. רק פסלו של ולדיסלב יאגלו, מלך פולין-ליטא נותר בניו יורק לבקשת ראש העיר לה גוארדיה והוא ניצב עד היום בסנטרל פארק.
הירושי וואקסוגי
הירושי וואקסוגי (ביפנית: 若杉 弘; 31 במאי 1935 – 21 ביולי 2009) היה מנצח יפני. ניצח ביפן על הצגות בכורה רבות של אופרות מערביות וזכה בפרסים ואותות כבוד רבים על הישגיו.
ביוגרפיה
וואקסוגי נולד בטוקיו ולמד מוזיקה אצל הידאו סאייטו ונורברט קאנקו באוניברסיטה הלאומית לאמנויות ולמוזיקה בטוקיו. לאחר סיום לימודיו, התמנה למנצח בתזמורת הסימפונית NHK (יפן). משנת 1965 ניהל ופיתח את תזמורת יומיורי בטוקיו, אחת התזמורות המובילות ביפן. בשנת 1968 זכה הירושי בפרס הפסטיבל הלאומי לאמנויות מן הסוכנות לענייני תרבות, על ביצוע הבכורה של "הפאסיון לפי לוקאס" מאת קשישטוף פנדרצקי. הוא ייסד את תיאטרון האופרה הקאמרית של טוקיו בשנת 1969 והיה מנהלו האמנותי.
הירושי וואקסוגי היה מנצח ראשי של התזמורת הסימפונית של קלן משנת 1977 עד 1983 ומנהל מוזיקלי כללי של האופרה הגרמנית בדיסלדורף משנת 1981 עד 1986. הוא היה מנהל אמנותי ומנצח ראשי של תזמורת טונהאלה בציריך משנת 1987 עד 1991. בין השנים 1982 ל-1991 היה גם מנצח קבוע של האופרה הממלכתית של דרזדן ושל התזמורת הסקסונית הממלכתית של דרזדן.
הירושי וואקסוגי היה פרופסור באוניברסיטה הלאומית לאמנויות של טוקיו ובבית הספר למוזיקה שם וחבר באקדמיה לאמנות של יפן.
נחל שיח
נַחַל שִׂיחַ (בערבית: وادي السياح (ואדי עין-א-סיאח או ואדי סיאח); בתרגום לעברית: "נחל המטיילים") הוא נחל אכזב בצפון מערב הכרמל. ראשיתו בתוככי העיר חיפה ברחוב לוטוס שבשכונת כרמליה והוא זורם מערבה לים התיכון. הנחל זורם בין שכונת כבאביר המשמשת כמרכז למוסלמים האחמדים בישראל ובין שכונת כרמליה. בהמשך עובר הנחל דרך כפר סמיר.
הנחל
בתחילתו הצמחייה היא סבך צפוף של עצים ושיחים, ובהמשך נפתח הנחל. לאורך הנחל יש שני מעיינות:
בחלקו התחתון של הנחל ניצב בוסתן כיאט - בוסתן נטוש שהיה שייך למשפחת כיאט, אחת המשפחות הערביות העשירות בחיפה שלפני קום המדינה. עצי הבוסתן מושקים ממי עין שיח באמצעות מערכת תעלות. קיימות כיום תוכניות לשקם את הבוסתן כאתר תיירותי.
בחלקו התחתון של הנחל, ליד בית הקברות כפר סמיר, גדלה אוכלוסייה של שיחי חלבלוב השיח. זוהי האוכלוסייה היחידה של מין זה בישראל, והיא מרוחקת מרחק רב משאר אוכלוסיות המין, המפוזרות לאורך חופי הים התיכון, ולכן היא חשובה מאוד לשימור. האוכלוסייה הצטמצמה עם השנים עקב הרחבת בית הקברות במעלה ההר, וקיימים לחצי פיתוח נוספים, כמו תוכניות להרחבת שכונת כבאביר ולסלילת כביש גישה תחתי אליה, העלולים לגרום להכחדת חלבלוב השיח בישראל.
הצומח הטבעי בנחל, במיוחד בחלקו העליון, הולך ונדחק בעקבות התפשטותם של מספר מינים פלשניים של צמחים: חמציץ נטוי, כובע הנזיר, אילנתה בלוטית, ופרקינסוניה שיכנית.
במוצא הנחל אל מישור החוף שוכן האתר הארכאולוגי נווה דוד. באתר התגלו שרידים פרהיסטוריים מהתקופה האפיפלאוליתית.
מנזר סנט ברוקארדוס
באפיק הנחל ישנם שרידי מנזר כרמליתי וכן מערה (מול עין משוטטים) ששימשה את הנזירים, המכונה "מערת קומתיים". לפי המסורת הנוצרית אליהו הנביא עצמו התגורר במערה. זו מערה טבעית שהורחבה על ידי הנזירים לצורכיהם פתח המערה חסום בדלת מתכת. הנזירים התגוררו במערות החל מהתקופה הצלבנית והשתמשו במי המעיינות לגידולים חקלאיים. הם נעזרו גם בתרומות שקיבלו מצליינים. בתחילת המאה ה-13 חברו הנזירים והקימו את המסדר הכרמליתי. הם בנו את הכנסייה שהייתה בעלת שתי קומות ובעלת חומה כפולה לכיוון מערב. ההתיישבות במקום פסקה בעקבות התפוררות הממלכה הצלבנית. בסמוך לשרידי הכנסייה נבנתה קאפלה קטנה שבקירותיה שובצו אבנים מהכנסייה. הקאפלה נבנתה על ידי הכרמליתים לאחר חזרתם לאזור הכרמל.
לורנס אוליפנט בספרו חיפה, מספר על הנחל ועל השרידים של ההתיישבות הכרמליתית. הוא קורא למקום עמק הקדושים והמעונים. המסורת הכרמליתית מספרת שהנזירים שישבו במקום נטבחו בידי הכובשים המוסלמים.
בשנת 1870, ביקר הארכאולוג והגאוגרף הצרפתי ויקטור גרן במקום, וכתב:.
אלחנן הלפרן
אלחנן הלפרן (19 בנובמבר 1914 – 6 באפריל 1995) היה צייר ומורה לציור ישראלי. פעיל הלח"י וברית הבריונים בצעירותו. יו"ר אגודת הציירים והפסלים בישראל בשנים 1967-1963.
קורות חיים
הלפרן נולד בעיירה גוֹניוֹנְדְז (Goniądz) שבפולין ב-1914, ועלה לארץ ישראל, לתל אביב, עם משפחתו, בשנת 1921. למד בבית ספר יסודי "תחכמוני" ואחר כך ב"תיכון אליאנס", שניהם בתל אביב. כבר בתקופה זו החל לצייר כאוטודידקט. בשנת 1932 החל ללמוד בסמינר בית הכרם בירושלים, שם השתתף בכיתת ציור של אהרן שאול שור.
בשנת 1933, בן 19 הצטרף הלפרן ל"ברית הבריונים" ובהמשך היה לאחד מלוחמי הלח"י. כחבר הלח"י הוא אף נכלא במחנה המעצר בלטרון ואחר כך בכלא עכו.
ספר עמוס
ספר עמוס, הוא השלישי בקובץ ספרי תרי עשר, והוא קרוי כשם הנביא עמוס המוזכר בפתיחתו. על פי כותרת הספר, עמוס ניבא
אלחנן הלפרן
קורות חיים
בשנת 1950 החל לעבוד ב, שם המשיך במשך כעשרים וחמש שנים, עם הפסקות קצרות כאשר שימש כשליח מטעם הסוכנות היהודית בתוניס וכשנסע לפריז, צרפת, ב-1953, להשתלם בציור. כשחזר מפריז היה ממקימי "קבוצת העשרה", שניסתה דרך אלטרנטיבית לציור המקומי, מול קבוצת אופקים חדשים, שדגלה בציור אוניברסלי ומופשט.
ספר עמוס
מקומו בין ספרי תרי עשר
ספר עמוס כולל תשעה פרקים ומאה ארבעים ושישה פסוקים. נראה כי הצבתו של ספר עמוס בין ספר יואל לספר עובדיה באה בגלל הדמיון בניסוח בשני הספרים, ספר יואל וספר עמוס. בתרגום השבעים מופיע ספר עמוס בין ספר הושע לספר מיכה.
אלחנן הלפרן
קורות חיים
ב-1960 זכה בפרס דיזנגוף.
ספר עמוס
מבנה ותוכן
הספר בנוי מאוסף קבצים אשר סודרו לפי תבניות וסגנונות ספרותיים שונים. הספר נפתח במשפט המשמש כמבוא לספר. גם לדעת אברבנאל, משמש כמבוא: "שזה הפסוק הוא הקדמה לדברי עמוס שיבואו בספר". שש הנבואות הבאות מסודרות באופן אחיד, הן נבואות זעם על הגויים. נבואות אלה קשורות אחת לשנייה ומאחדות כל נבואה לזו הקודמת לה. שני הפרקים הראשונים מאופיינים בדרישת האל. לאחר נבואות אלה מופיעה נבואת זעם על ממלכת יהודה. קובץ זה נחתם בנבואה על ממלכת ישראל. קובץ הנבואות הבא מופיע ב, וב. קובץ זה מורכב משלוש נבואות שעיקרן תוכחת עשירי העיר שומרון. השימוש בשאלות הרטוריות בקובץ זה מדגישות את הציווי האלוהי בתחומים שונים כמו מוסר ומטרתן אחת להצדיק את שליחותו של הנביא. הקובץ השלישי כולל בתוכו שלוש קינות. בקובץ הרביעי מופיעים חמישה חזיונות, נבואות קצרות, ומעט פרטים ביוגרפיים: אחרי אחד החזיונות עמוס מתנבא שבית ירבעם מלך ישראל יוכה בחרב. אֲמַצְיָה כהן בֵּית אֵל מספר זאת למלך וקורא לעמוס לעזוב את ישראל ליהודה ולהתנבא שם. עמוס עונה שלא היה נביא אלא בוקר ובוֹלֵס שִׁקְמִים וה' הוא ששלח אותו להתנבא לישראל. הספר חותם בנבואת זעם על ישראל ובנבואת נחמה, בה מתאר הנביא עתיד בהיר וטוב לישראל.
אלחנן הלפרן
קורות חיים
בין השנים 1967-1962 כיהן כיו"ר אגודת הציירים והפסלים בישראל ובין השנים 1967-1963 היה חבר נבחר בוועד הציירים הבינלאומי שעל יד אונסק"ו.
ספר עמוס
מבנה ותוכן
מסדר עריכת הקבצים יש המשערים, שספר עמוס סודר ביד מכוונת על ידי המחבר המקראי, ולא לפי סדר הופעתם בפי עמוס הנביא, זאת כי בפתיחת ספר עמוס עומד פסוק זה כיחידה עצמאית: . פסוק זה מכוון את הקורא לעיקר נבואות עמוס, להזהיר את עם ישראל מפני הפורענות הקרבה. הספר חותם כאמור בנבואת נחמה כדרך ספרות הנבואה במקרא.
אלחנן הלפרן
קורות חיים
ב-1975 פרש מעבודתו במרכז החקלאי והתמסר לציור.
ספר עמוס
מבנה ותוכן
מבנהו של ספר עמוס כאוסף קבצים או יחידות אינו ברור. קיים אי סדר בנושאים המובאים בקבצים אלו, מעבר מהיר בין עניינים שונים, וביטויים הנראים לעיתים לא מתאימים למקומם. מקושי זה שיערו חוקרים הרואים בספר עמוס ברובו כאוסף של פסוקים ויחידות עצמאיות, שנכתבו בזה אחר זה כתוצאה מהקשרים שונים, תוך שמחברים אלו מוסיפים מילות קישור בטקסט כדי ליצור רצף הגיוני. עקב כך סברו חוקרים אלו כי הספר כפי שהוא נכתב הוא תוצאה ישירה של מספר עריכות שקובצו, בין ימי עמוס לימי גלות בבל, שלכל אחת מיחידות אלו נוספו פסוקים ויש הסוברים ששונו סדר הפסוקים, לא בהכרח באופן מובנה ומסודר. עקב כך ישנם חוקרים המחלקים באופן אחר את הספר.
אלחנן הלפרן
קורות חיים
הוא לימד ציור במדרשה לאמנות ברמת השרון ובמכון אבני. עבד בטכניקות האקוורל והשמן וצייר בעיקר ציורי נוף של ארץ ישראל.
ספר עמוס
אמצעים ספרותיים
עולם הדימויים בספר עמוס שאוב מעיסוקו כרועה צאן: לאורך הספר קיימים מספר משחקי לשון לדוגמה:  לעיתים משלב עמוס בנבואותיו אירוניה: ; סרקזם:  כמו כן רב השימוש בספר בשאלות רטוריות, שימוש במילים מנחות ומבנים מצטלבים.
כותרת הספר
השם עמוס מופיע בספר חמש פעמים בלבד. שם אביו אינו ידוע לפי כותרת הספר כמו בספרי נבואה אחרים. לדעת מאיר וייס שמו של אביו לא היה ידוע לבעל ספר עמוס ועמוס בלבד היה ידוע בזמנו. גם הכותרת "דִּבְרֵי עָמוֹס" אינה קיימת בספרי נבואה אחרים אלא רק בספר ירמיה. תבנית זו באה לכוון את הקורא כי דברים אלו נאמרים מפי ה' והנביא הוא זה שמעביר את דברי ה' לקהל המאזינים. חז"ל אף הם הבחינו כי התבנית בפתיחה: "דִּבְרֵי עָמוֹס" היא יוצאת דופן: "שלושה נביאין שהיה נבואתן דברי קנתרין נתלת נבואתן בעצמן, ואלו הן: דברי קוהלת, דברי עמוס ודברי ירמיה". פרשנים כדוגמת רד"ק מפרשים את התבנית "דִּבְרֵי עָמוֹס" במשמעות קורות. בניגוד לרד"ק, שד"ל בהערה על פירושו של רד"ק מפרש את הכותרת כחיזיון מאת ה': "הוא מתיישב יפה בירמיה ואינו מתיישב יפה בעמוס". מתבניות דומות במקרא ניתן לשער כי הכותרות בספרות הנביאים קיבלו את התבנית "דִּבְרֵי" בתוספת שם הנביא או תבנית נרדפת. אלו הסוברים כך לא ראו סתירה בין הכותרת "דִּבְרֵי עָמוֹס" לבין הפסוקים הבאים המובנים כדבר ה'. התגשמות הנבואה, בצורת הרעש העתיד לבוא, מוכיחה אף ביתר שאת כי לפני הקורא ניצב נביא אמת.
המשכה של הכותרת ערוכה בצורה שירית קצרה כתקבולת נרדפת:
דברי הסיום של הספר
ספר עמוס מסיים בשאיפה לחזרת בית דוד לשלטון: בכתוב זה משתקפת נבואת נתן הנביא. הפעלים "אקים" ו"בניתיה" והתבנית "עולם" מופיעים גם הם ב. המילה "סוכה" המופיעה בעמוס ט' רומזת לביטחון אשר העם יחוש מהמלכת מלכו. מילה זו משווה למלכות פשטות וצניעות. המילים "כימי עולם" מתייחסות אל "תור הזהב" שבתקופת דוד. במילה המופיעה בדברי הסיום של ספר עמוס, משתקפת תחילת שושלת דוד בדמותו של פרץ אשר דוד הוא צאצא שלו.
Get You
אירוויזיון 2011
השיר יצג את רוסיה באירוויזיון 2011, שם סיים במקום ה-9 בחצי גמר ובמקום ה-16 בגמר.
יחסי בנין–גרמניה
יחסי בנין–גרמניה הם יחסי החוץ בין בנין וגרמניה.
סקירה כללית
הרפובליקה הפדרלית של גרמניה כוננה יחסים דיפלומטיים עם בנין בשנת 1962, כשהדגש הוא על שיתוף פעולה בפיתוח.
שיתוף פעולה דו-צדדי מתבצע בהתאם לתוכנית הפיתוח הלאומית שאומצה בשנת 2018. שלוש העדיפויות העיקריות הן ביזור ופיתוח מקומי; מי שתייה, ניהול מים, תברואה וניהול פסולת מוצקה; וביטחון תזונתי וחקלאות. לפיתוח החקלאי יש חשיבות רבה בהפחתת העוני. מומחים גרמנים מייעצים לממשלה ליישום האסטרטגיה החקלאית הלאומית, במטרה לתמוך בביטחון המזון. במקביל, רשתות הערך המוסף של מוצרים חקלאיים (כותנה, שיאה, אגוזי קשיו, אורז וכו') נתמכות ברחבי בנין.
יחסים כלכליים
היקף הסחר בין גרמניה לבנין הוא צנוע. הסחר הדו-צדדי עם גרמניה עלה שוב מעט בשנת 2018. גרמניה ייצאה סחורות בשווי 39.598 מיליון אירו לבנין וייבאה סחורות בשווי 793,000 אירו; בנין דורגה אז במקום ה-154 כשותף ליצוא ובמקום ה-188 כשותף לייבוא עבור גרמניה.
למגזר הפרטי בגרמניה אחזקה ברובם בחברה המקומית CIMBENIN באמצעות חברת בת נורווגית של היידלברגמנט. DHL פועלת שם גם מאז 1984.
ניאב ניקרי
ניאב ניקרי (הולנדית: Nieuw Nickerie) היא עיר במערב סורינאם ובירת מחוז ניקרי. בשנת 2012 מנתה אוכלוסיית העיר 12,818 איש.
העיר נקראת על שם נהר ניקרי שהעיר נמצאת במוצאו לאוקיינוס האטלנטי. העיר נמצאת גם בקצה שפך נהר קורנטין (Corentyne) מול העיר קוריברטון (Corriverton) שבגיאנה.
תעשיית העיר סובבת סביב בננות ואורז. ליד העיר נמצא שדה התעופה מאג'ור הנרי פרנאנדז (Majoor Henry Fernandes). המשמש בעיקר לטיסות אל נמל התעופה זורג א אוף (Zorg en Hoop Airport) שליד הבירה פרמריבו.
הודו הצרפתית
היסטוריה
צרפת הייתה האחרונה לחדור להודו מבין המעצמות הימיות האירופיות במאה ה-17. מספר כלי שיט צרפתיים יצאו למסע להודו במהלך המחצית הראשונה של המאה, ורובם לא שבו. חברת הודו המזרחית הצרפתית שלחה ב-1667 משלחת סחר, אשר הקימה בשנה שלאחר מכן בסוראט את תחנת הסחר הצרפתית הראשונה בהודו.
ב-1673 נוסדה המושבה הצרפתית בפונדיצ'רי. לפרנסואה מרטין, המושל הראשון שלה, היו תוכניות שאפתניות לפיתוח מסחרי של המקום. תוכניות אלו הביאו לעימותים בין צרפת לבין אנגליה והולנד. ב-1693 השתלטו ההולנדים על פונדיצ'רי, אך הצרפתים זכו בה מחדש ב-1699 במסגרת הסכם השלום של רייסוויק.
עד 1741 תפסו הצרפתים ללא מלחמה את המושבות ביאנאם, מאהה וקאריקאל. במקביל התרחבה פונדיצ'רי מאוד ועושרה גדל. ב-1741 הגיע להודו המושל הידוע ביותר של הודו הצרפתית, ז'וזף פרנסואה דופלה (Joseph François Dupleix). שאיפתו להרחיב את האחיזה הצרפתית בהודו עלתה על זו של הממונים עליו בצרפת, שלא היו מעוניינים בעימות עם בריטניה, והביאה להתנגשות עם האינטרסים הבריטיים בהודו. צבאו השתלט על שטח נרחב בדרום-מזרח הודו, אך סולק משם בהמשך על ידי הבריטים בהנהגתו של רוברט קלייב. ב-1754 סולק דופלה ממשרתו והוחזר לצרפת.
למרות הסכם בין בריטניה לבין צרפת אודות אי התערבות הדדית של המעצמות בענייניה של כל אחת מהן בהודו נמשכו החיכוכים ביניהן שם. צרפת הרחיבה את פעילות הסחר שלה בבנגל והגדילה את השפעתה בחצרו של סיראג' אוד-דאולה (Siraj ud-Daulah), הנאוואב (השליט המקומי) של בנגל. ב-1756 התקיף צבאו בעידודה של צרפת את מושבת פורט ויליאם הבריטית בכלכותה. ב-1757 התחולל קרב פלסי, שבו הביסו הבריטים את הנאוואב והצרפתים המסייעים לו. בעקבות הקרב התפשטה ההשפעה הבריטית על פני בנגל כולה.
לאחר התבוסה שיגרה צרפת להודו ב-1758 את תומאס ארתור בניסיון לגרש את הבריטים מהודו. למרות הצלחות מסוימות שנחל הביאו טעויות אסטרטגיות מצידו לתבוסה ולאובדנה ב-1761 של המושבה בפונדיצ'רי, שהוחרבה על ידי הבריטים. היא עמדה בחורבנה במשך ארבע שנים עד שהוחזרה לידי הצרפתים מכוח הסכם שלום, והחלה להיבנות מחדש.
ב-1769 קרסה חברת הודו המזרחית הצרפתית מבחינה כלכלית, והמלוכה הצרפתית נטלה את השלטון על מאחזיה בהודו. בחמישים השנים הבאות נמשכו העימותים שם בין צרפת לבין בריטניה ומושבת פונדיצ'רי החליפה ידיים ביניהם מספר פעמים נוספות. ב-1816, לאחר תום המלחמות הנפוליאוניות, הוחזרו פונדיצ'רי ומושבות צרפתיות נוספות לשעבר בהודו לידי צרפת. במהלך המאה ה-19 ניסתה צרפת לכונן מערכת ממשל מקומי במושבותיה בהודו, לרבות פרלמנט נבחר ובתי משפט.
קבלת עצמאותה של הודו בשנת 1947 הובילה לשילובן ההדרגתי של המושבות הצרפתיות בהודו הבריטית לשעבר. מספר מושבות נמסרו להודו באוקטובר 1947. על פי הסכם בין צרפת להודו נדרשו תושבי מושבות אחרות לבחור בעתיד הפוליטי הרצוי להם. בשנים הבאות נמשך מיזוגן של מושבות עם הודו העצמאית. בנובמבר 1954 הפכו המושבות בפונדיצ'רי, ינאון, מאהה וקאריקאל דה פקטו לטריטוריית האיחוד של פונדיצ'רי. שילובן בהודו דה יורה הסתיים ב-1962, כאשר הפרלמנט הצרפתי אשרר את האמנה שנעשתה עם הודו לעניין זה.
מועצה אזורית הרי יהודה
מועצה אזורית הרי יהודה הייתה מועצה אזורית במחוז ירושלים בישראל. ב-1964 אוחדה המועצה עם כמה משכנותיה למועצה אזורית מטה יהודה.
היסטוריה
המועצה הוקמה בשנת 1949. בעת הקמתה היא כללה 11 יישובים, במרחב שבין מוצא לצרעה. בשטחי המועצה הוקמו יישובי עולים רבים וכבר ב-1952 נכללו בה כ-35 יישובים. ב-1958 התגוררו בה כ-9500 נפש.
משרדי המועצה שכנו בירושלים.
ב-1963 עלתה הצעה לאחד את ארבע המועצות האזוריות באזור ירושלים (הרי יהודה, גיזו, אבן העזר והאלה) למועצה אחת גדולה. הוקמה ועדה שדנה בכך, וראשי ארבע המועצות תמכו במהלך.. במאי 1964 הוחלט על איחוד ארבע המועצות למועצה אחת: מועצה אזורית מטה יהודה.
ראשי המועצה
בראשות המועצה עמדו:
קותימן
אופיר קוּתיאל (נולד ב-21 באפריל 1982), הידוע גם בשם הבמה קותי וקותימן, הוא רב-נגן (מולטי-אינסטרומנטליסט), מוזיקאי ומפיק ישראלי, שיוצר מוזיקה המשלבת בין סגנונות הרגאיי, פאנק, אפרוביט למוזיקה אלקטרונית פסיכדלית.
ביוגרפיה
קותיאל נולד בירושלים וגדל בזכרון יעקב. אביו, חיים קותיאל, הוא קלימטולוג, פרופסור אמריטוס לגאוגרפיה באוניברסיטת חיפה‎, ואימו, פועה בר, היא אקולוגית, פרופסור באוניברסיטת בן-גוריון בנגב. הוא החל לנגן בפסנתר בגיל 6, ובתופים וגיטרה בגיל 14.
תחילת הדרך
קותימן עזב את לימודיו בתיכון לטובת המוזיקה. הוא למד בבית ספר רימון והיה חבר בלהקת "אניקוקו", שניגנה מוזיקה אפריקנית ורגאיי. שם הוא פגש את רונן סאבו, וביחד תחת השם "סאבו וקותי" הם כתבו והפיקו כמה להיטי קיץ כמו "אל תשחק איתי" של נועה פארן (ב-2005) ו-"Do You Remember" – בו הם הקליטו את האמן הג'מייקאני, Jah Rightful, שר את הלהיט של זוהר ארגוב "נכון להיום" במילים בתרגום לאנגלית ששלושתם כתבו (ב-2007). סאבו חשף אותו למוזיקת פאנק ואפרוביט, והכיר בינו לבין המפיק המוזיקלי חיים לרוז, ממנו הוא למד את רזי ההפקה המוזיקלית.
בהמלצת לרוז נסעו השניים ב-2003 לג'מאיקה, שם שהו כתשעה חודשים, השתלבו בתעשיית המוזיקה המקומית ועבדו גם עם שניים מבניו של בוב מרלי. עם חזרתם שקע קותי בתקופה של הסתגרות שנמשכה כמה חודשים. בתקופה זו האזין רבות למוזיקאים כמו ג'יימס בראון, אבי מוזיקת הפאנק, קינג קרימזון והמוזיקאי (והפעיל הפוליטי) הניגרי פלה קוטי, מייסד ז'אנר האפרוביט.
בעקבות כך החל להקליט סקיצות שהיוו את הבסיס לאלבום "Kutiman". אחרי הקלטת הסקיצות צירף אליו אמנים כמו קרולינה מהבנות נחמה, אלרן דקל מפאנקנשטיין ושלומי אלון מהדג נחש, ששרו וניגנו בכלי נשיפה בשירים שונים. בתום ההקלטות הוא פתח עמוד אמן במייספייס. מנהל הלייבל הגרמני, "Melting Pot Music", ששמע את הקטעים יצר עם קותי קשר, וצירף את הקטע "No Groove Where I Come From" לאלבום אוסף של הלייבל, והחתים את קותי בלייבל, במסגרתו יצא בסוף 2007 אלבומו הראשון, "Kutiman". הסינגל הבולט מהאלבום היה "Music Is Ruling My World" בהשתתפות קרולינה.
Thru You
ב-2009 הוציא קותימן את "Thru YOU", פרויקט מקוון המשלב מוזיקה ווידאו, במסגרתו דגם קטעים מעשרות סרטונים מוזיקליים חובבנים ביוטיוב והפך אותם לשבעה סרטונים מוזיקליים חדשים שהעלה לאתר יוטיוב, וששולבו באתר הפרויקט יחד עם קישורים לסרטונים המקוריים מהם הקטעים נדגמו. חלק משבעת הסרטונים בנויים סביב שיר אחד ששאר הקטעים הדגומים שימשו ליצור לו ליווי, ושאר הקטעים הדגומים הפכו כולם ליצירה חדשה לגמרי.
Thru You Too
ב-12 בספטמבר 2014 יצא הקליפ "Give It Up", הראשון בפרויקט ההמשך "Thru You Too", שהגיע ליותר ממיליון צפיות תוך ימים ספורים. ב-23 בספטמבר יצא הקליפ השני, "No One In This World", ולאחר כשבוע פורסמו שאר הקליפים מהפרויקט בעמוד היוטיוב של קותימן ובאתר ייעודי.
הפרויקט זכה לכיסוי נרחב בתקשורת הבינלאומית, במגזינים בולטים כמו סלייט, טיים מגזין, בילבורד והניו יורק טיימס.
ב-2015 יצאה לאלבום גרסת רמיקס מקוונת בהשתתפות מפיקים בינלאומיים מפורסמים, כאשר כל אחד מהם מייצג מדינה וסגנון מוזיקה ייחודיים.
Thru The City
ביוני 2011 זכה קותימן בתואר "אמן העונה" עבור הקליפ "Thru Jerusalem". בהפקה זו - בשונה מהקודמות - קותימן פנה וצילם בעצמו אמנים מקומיים מנגנים כראות עיניהם, ועיבד את הצילומים ליצירה משולבת. בהמשך ערך הפקות דומות עבור ערים נוספות (תל אביב, קרקוב, טוקיו, איסטנבול ועוד), בהן שילב קטעי נגינה של אמנים מקומיים לקליפי נושא עבור כל עיר.
Inner Galactic Lovers
ב-2015 יצא השיר "Inner Galactic Lovers", שקותימן כתב והלחין, תוך שיתוף פעולה עם Fiverr וקבוצה של 24 מוזיקאים ממדינות שונות. הקליפ של השיר מורכב מקטעי וידאו בהם שר או מנגן כל אחד ממוזיקאים.
6AM
ב-2016 הוציא קותימן את האלבום, "6AM". באלבום זה משתף קותימן פעולה עם חלק מהנגנים והזמרים שעובדים איתו גם בהרכב האורקסטרה שלו, בהם אדם שפלן, ששר בשניים מהשירים באלבום, "Dangerous" ו- "Shine Again". בין שמונת הקטעים באלבום גם שלושה קטעים אינסטרומנטליים: קטע הפתיחה, "Jaffa Beach", הקטע הרביעי, "Zeelim", והקטע הסוגר את האלבום, "6AM".
Wachaga
ב-2020 הוציא קותימן את אלבום האולפן החמישי שלו, "Wachaga". את האלבום, הכולל 9 רצועות מוזיקליות, ערך והפיק קותימן מקטעים ווקאליים, צלילים ומנגינות שאסף והקליט במהלך מסע שעשה לטנזניה שבאפריקה (בהזמנת ספארי קומפני) בשנת 2014. באלבום, עליו הוא עבד במהלך חמש שנים באולפנו הפרטי שבקיבוץ צאלים, שילב קותימן קטעים אותנטיים שהקליט מבני השבטים המקומיים עם סינת׳ים פסיכדליים, כלי נשיפה ותופים.
Open
ב-2022 הוציא קותימן את אלבום האולפן השישי שלו, "Open". באלבום ממשיך קותימן את שיתוף הפעולה הצמוד שלו עם אלרן דקל, סולנה של ההרכב פאנקנשטיין (דקל משתתף בחמישה שירים באלבום) ועם שלושה נגני כלי נשיפה: שלומי אלון בסקסופון, ספי ציזלינג בחצוצרה ויאיר סלוצקי בטרומבון. באלבום זה משלב קותימן בין סגנונות הפאנק והפסיכדליה עם מוזיקת נשמה והאר אנ בי, ועד למוזיקת עולם מאפריקה ומהמזרח התיכון.
שיתופי פעולה ופעילות מוזיקלית נוספת
ב-2011 הוציא קותימן יחד עם סאבו את "Better Days". זהו אלבומם הראשון של השניים, אשר מתמקד במוזיקת רגאיי. האלבום הוא פרי תשעה חודשים שסאבו וקותי העבירו בג'מייקה, שהייה אשר השפיעה על תהליך יצירת והפקת האלבום.
ב-2012 הפיק בשיתוף עם אורי כנרות את "זוהר", אלבום הסולו השני של קרולינה.
ב-2014 השתתף באלבום האולפן השני של אלן מון, "Children of the Call".
ב-2015 השתתף בסרט התעודה "פרינסס שואו" (באנגלית: "Presenting Princess Shaw"), המתאר את הדרך להצלחה של זמרת חובבת מניו אורלינס, סמנתה מונטגומרי, ואת המפגש המוזיקלי בינה לבין קותימן, שנתקל ביוטיוב באחד משיריה המקוריים והכין לו גרסת רמיקס. ב-2016 הסרט זכה בפרס אופיר לסרט התעודה הטוב ביותר ובפרס פורום היוצרים הדוקומנטריים.
באירוויזיון 2019, שודרו, בשני חצאי-הגמר והגמר, שני סרטונים, שערך קותימן, המורכבים מקולאז' סיכום 60 שנות אירוויזיון ובהם קטעים משירים אשר זכו בתחרות.
פרסים והוקרה
2010 - זכה יחד עם סאבו בפרס אקו"ם על שם מרדכי זעירא למעבדי השנה על הפקת האלבום "מה אעשה עכשיו" של קרולינה.
2013 - זכה בפרס אקו"ם על שם אהרון גפן לתמיכה בהפקת אלבום.
קים היונה
היא גם הייתה חברה בלהקת הבנות Wonder Girls, אך היא עזבה ב-2007. היא מוכרת בעיקר בזכות הלהקה 4Minute וגם בזכות הופעה בשיר של סיי – Gangnam Style, ומאוחר יותר הופיע בגרסה הנשית של השיר – "Oppa Is Just My Style".
ביוגרפיה
קים נולדה ב-6 ביוני 1992 בסיאול, קוריאה הדרומית. היא למדה בבית הספר התיכון "Choongam" ובבית הספר למוזיקה ואומנות הקוריאני ונכון ל-2013 היא לומדת באוניברסיטת "קנקוק" בהתמחות בתרבות אמנות.
2007–2008: בכורה
ב-2007 קים הופיעה פעם ראשונה, עם להקת הבנות Wonder Girls, אשר מנוהלת על ידי JYP Entertainment עם הסינגל Irony כאשר היא בתפקיד הראפרית הראשית של הלהקה. היא עזבה את הלהקה ביולי, כשהיא הוסרה על ידי הוריה בשל חששם מהבריאות שלה – במערכת עיכול בפרט, כרונית והתעלפויות.
כשהיא הייתה עוד בלהקה, היא הייתה חלק מסדרות הטלוויזיה של הלהקה – MTV Wonder Girls (עונה ראשונה ושנייה). מ-12 במאי 2007 היא הייתה משותפת לארח יחד עם Wonder Girls' Sohee ו Brian Joo בתוכנית הטלוויזיה הקוריאנית "Show! Music Core" עד 30 ביוני 2007 שזה התאריך שבו היא עזבה את הלהקה.
ב-2008 היא הועברה לידי Cube Entertainment. אחרי ההצטרפות ל Cube Entertainment היא הצטרפה ללהקת הבנות 4Minute. כפי שהוכרז במאי 2009, הלהקה הופיעה לראשונה עם הסינגל שלה, "Hot Issue" ב-15 ביוני.
2009: שיתופי פעולה
קים שיתפה פעולה עם Lee Gi Kwang לשיר "2009" מאלבום הבכורה שלו First Episode: A New Hero, והיא גם השתתפה בווידאו קליפ של הסינגל הראשון שלו – "Dancing Shoes" אשר יצא ב-30 במרץ 2009. ב-13 באוגוסט 2009 היא שרה ראפ לשיר של Navi שהוא "Wasteful Tears", והיא גם הופיעה בווידאו הקליפ של השיר. קים גם הופיעה בווידאו הקליפ של השיר "Love Class" (שיר של Mighty Mouth) עם Uee מלהקת After School.
ב-18 באוגוסט 2009 קים השתתפה בשביל Brave Brothers ביחד עם Mabus, Red Roc, Basick & M בשביל השיר שלו "Bittersweet".
היא הפכה לחלק מ "Dream Team Girl Group" בשביל Samsung's Anycall שנקרא "4 Tomorrow". הסינגל הדיגיטלי הראשון שלהם, "Tomorrow", הוצא לאור ב-6 באוקטובר 2009, והווידאו קליפ הרשמי הוצא לאור ב-12 באוקטובר בכיכובו של Lee Dong Gun, שגם כיכב בגרסת הדרמה האישית של כל חבר בקליפ. הגרסה של קים הוצאה לאור ב-27 באוקטובר 2009. "The Dream Team" היה מורכב מקים (4Minute).
קים גם הייתה חלק מ Invincible Youth, תוכנית מגוון דרום קוריאנית. עם זאת, היא עזבה את התוכנית בגלל כמה התנגשויות תזמון עם הקידום בחו"ל של קבוצתה ב-10 ביוני 2010.
2010: בכורה ומחלוקת
ב-4 בינואר 2010, קים הוציאה את הסינגל "Change" אשר לראשונה דורג במקומות הראשונים במצעדים שונים באינטרנט גם בעת הפיכת מונח חיפוש עליון. קים החל לבצע קידומים עבור "Change". השיר הגיע למקום 14 ב Gaon 2010 עם 2,469,354 עותקים שנמכרו.
ב-14 בינואר 2010, הקליפ של השיר "Change" סומן עם דירוג של 19+ בשל הריקודים הפרווקטיביים של קים, בטענה שהם יהיו בלתי הולם לקטינים. Cube Entertainment אמרו שהקליפ יערך מחדש ותשלח בקשה לאישור. עם זאת, תחנת השידור SBS, הכריזה שהקליפ ידורג כ +15 במקום, וMBC הודיעו ​​כי היא עדיין תהיה ניתנת לצפייה לכל הקהלים.
ב-10 בפברואר, קים הוציאה את הסינגל הדיגיטלי שלה "Love Parade", הכולל את חבר הלהקה T-max, והוא Park Yun Hwa.
ב-6 באפריל, קים הוציאה עוד סינגל דיגיטלי שלה "Outlaw in the Wild (בקוריאנית: 황야의 무법자)", הכולל את Nassun והופק על ידי E-Tribe.
ב-14 באוקטובר 2010, קים שיחקה בתפקיד אורח בסרט המותחן Midnight FM יחד עם חבר להקת העמית Ji Hyun.
היא גם שרה דואט עם G.NA שנקרא "Say You Love Me", שבו היא כתבה/הלחינה את המילים של שיר הראפ והפך לנושא חם באתרי פורטל קוריאניים. הדואט שוחרר ב-10 בנובמבר 2010.
2011: Bubble Pop! ו-Trouble Maker
מנכ"ל החברה Cube Entertainment, Hong Seungsong הכריז שקים תבצע קאמבק עם המיני-אלבום הראשון שלה במאי 2011. הוא ציין כי, "להיונה יהיה שיר הסולו השני שלה, אשר צפוי להתפרסם בחודש מאי. אף על פי שהפעם, אוהדים צריכים לצפות לשינוי רדיקלי בתפיסתה."
קים הופיעה בשיר הנושא של חבר הלהקה SS501, Heo Young Saeng בשיר "Let It Go" ממיני אלבום הסולו הראשון שלו, Let It Go שיצא לאור ב-12 במאי 2011.
קים הופיעה בגרסה הקוריאנית של התוכנית רוקדים עם כוכבים. התוכנית החלה לשדר ב-10 ביוני.
לאחר כמה טיזרים, קים הוציאה לאור את המיני האלבום הראשון שלה שנקרא Bubble Pop! ובו מופיעים חמישה שירים חדשים, עם שיר הנושא "Bubble Pop!". הטיזר של הקליפ של "Bubble Pop!" יצא ב-30 ביוני 2011 והקליפ עצמו יצא לאור ב-5 ביולי. בקליפ מופיע גם חבר הלהקה MBLAQ, Lee Joon. באוגוסט, קוריאה תקשורת תקני ועדה באופן חלקי אסרה שידורי טלוויזיה של וידאו עבור תוכן מפר לכאורה עסיסי.
ב-28 בספטמבר 2011, קים דורגה במקום ה-17 בקטגוריה '21 מתחת ל 21' בבילבורד, ראוות המרים העליון של צוות לכוכבי הקטינות החמים ביותר בעולם.
ב-24 בנובמבר 2011, Cube חשפה שהיא תהיה בתת-יחידת השיתוף שנקראת Trouble Maker עם הזמר Hyunseung מלהקת הבנים הדרום קוריאנית, BEAST.
המיני האלבום הראשון של Trouble Maker, Trouble Maker, מסלול מורכב מריקוד כמו גם בלדה מרגשת, שיר סולו לקים, וגם שיר סולו ל-Hyunseung. היחידה החלה לחשוף את תמונות הטיזר שלהם ב-25 בנובמבר דרך ערוץ היוטיוב הרשמי "troublemakerofficial", והוציאה לאור את האלבום שלה ב-1 בדצמבר.
השיר של קים, Bubble Pop, הגיע למקומות 9 ו-3 במגזין ספין בקטגוריית "השירים הטובים ביותר של 2011" ו-"שירי פופ 2011 המעודפים על ספין".
2012: Ice Cream
בתאריך 17 בנובמבר 2012 קים עשתה קאמבק עם השיר "Ice Cream" מתוך המיני אלבום השני "Melting", איתו זכתה במקום הראשון ב-"Gaun chart". בקליפ שהוציאה סיי מתארח בשניות הראשונות, מחווה להשתתפותה בקליפ שלו "גאנגנאם סטייל".
המתקפה על שגרירות יפן בכווית (1974)
ב-6 בפברואר 1974, השתלטו מחבלים פלסטינים על שגרירות יפן בעיר כווית, בירת כווית, ולקחו את השגריר ועשרה עובדים כבני ערובה. המניע של המחבלים היה לתמוך באנשי הצבא האדום היפני ובמחבלים פלסטינים, שהחזיקו בני ערובה במעבורת סינגפורית בתקרית לאג'ו. בני הערובה שוחררו, והמחבלים הורשו לטוס לעדן, בירת תימן.
החטיפה
לפני הצהריים ב-6 בפברואר 1974, מספר לא ידוע של מחבלים פלסטינים שהזדהו כחברי החזית העממית לשחרור פלסטין כבשו את שגרירות יפן בכווית. הם לקחו את שגריר יפן בכווית וכמה מחברי הצוות שלו כבני ערובה. המניע של החמושים היה לתמוך באנשי הצבא האדום היפני ומחבלים פלסטינים אחרים שהחזיקו בני ערובה במעבורת סינגפורית בתקרית לאג'ו. בשיתוף עם קבוצה שלישית המכונה "בני השטחים הערביים הכבושים", קבוצות אלו לקחו אחריות לתקרית לג'ו ודרשו מממשלת יפן לשלוח מטוס לסינגפור. לאחר מכן, המטוס היה אמור לאסוף את האנשים האחראים לתקרית לג'ו, שגם החזיקו בני ערובה במעבורת שנחטפה, לכווית. ממשלת יפן פנתה למחרת ביום חמישי, 7 בפברואר, לממשלת כווית כדי שיוכלו להנחית מטוס מיוחד עם המחבלים מלאג'ו. ממשלת כווית סירבה. זו הייתה הפעם הראשונה שמחבלים פלסטינים תקפו בכווית, אף על פי שמשפחת המלוכה הכוויתית, בראשות השייח סבח אלסלים אל-סבח, מימנה את תנועת ההתנגדות הפלסטינית. כווית שימשה בעבר נקודת קצה קבועה לחטיפת מטוסים פלסטיניים.
למחרת, ביום חמישי 7 בפברואר, ממשלת יפן נכנעה לדרישות המחבלים וסיפקה מטוס למבצעי תקרית לג'ו. המחבלים שחררו את בני הערובה ללא פגע והוטסו לתימן יחד עם מבצעי תקרית לאג'ו.
Hard coding
בתכנות, hard coding (הארד קודינג; בתרגום מילולי: "תכנות נוקשה") היא הכללה ישירה בקוד המקור או בקובץ ההרצה של התוכנית, של מה שעשוי להחשב (אולי רק בדיעבד), כמה שנכון יותר שיתקבל בצורה של נתוני קלט או דרך קובץ קונפיגורציה; או השימוש בנתונים קבועים מראש, במקום לקבל את הנתונים ממקורות חיצוניים.
Hard coding נחשב ל-anti-pattern - שיטת עבודה הנחשבת כלא יעילה או לא פרודוקטיבית (בניגוד ל-design pattern). שימוש ב-hard coding דורש לשנות את קוד המקור בכל פעם שרוצים לשנות את נתוני הקלט, בעוד שלמשתמש הקצה כנראה יהיה נוח יותר לשנות פרטים מסוג כזה בדרך שונה, מחוץ לתוכנית עצמה.
לעיתים נדרש שימוש ב-hard coding. ייתכן שמתכנת יידרש לשחרר גרסת תוכנה עוד לפני שהספיק לפתח ממשק משתמש דינמי, ואז הוא יוציא גרסת תוכנה שכוללת hard coding. בדרך כלל זהו פתרון זמני לטווח קצר, אבל הוא מאפשר לספק קוד בתנאיי לחץ זמן. מאוחר יותר יבוצע soft-coding, מה שיאפשר למשתמש הקצה להעביר לתוכנה פרמטרים ובכך להשפיע על תוצאות הריצה שלה.
דוגמאות
לדוגמה, במקרה והתוכנית עושה שימוש במחרוזת המציינת את המיקום של קובץ שהתוכנית עושה בו שימוש, ניתן להימנע מ-hard coding של נתיב לקובץ מסוים, על ידי יצירת משתנה בשם, ולאפשר למשתמש לקבוע את הערך שלו על ידי שימוש בחלון "עיון..." (browse for file), המאפשר לו לבחור את הקובץ.
במקרים רבים, ערך hard-coded יחיד, כמו גודל של מערך, עשוי להופיע כמה פעמים בקוד המקור של התוכנית. ערך כזה מכונה "מספר קסם". לעיתים קרובות זה יכול לגרום לבאגים בתוכנה במידה ומשנים חלק מהמופעים של הערך הזה, אבל לא את כולם. באג כזה קשה לאיתור והוא עשוי להישאר בתוכנית לאורך זמן. בעיה דומה יכולה להגרם אם אותו ערך hard-coded משמש כערך עבור יותר מפרמטר אחד. לדוגמה, הגדרה של מערך בגודל 6, ואורך מינימלי של מחרוזת של 6 תוים. מתכנת עשוי בטעות לשנות את כל המופעים של הערך (לעיתים קרובות על ידי שימוש באפשרות "חפש-והחלף" של עורך הטקסט), מבלי לבדוק בקוד כדי לראות מה השימוש שנעשה בכל אחד מהמופעים של הערך. ניתן להימנע משתי השגיאות על ידי שימוש בקבועים (constants), המשייכים שמות לערכים, ואז להשתמש בשמות של הקבועים בכל פעם שעושים שימוש באותו ערך בקוד.
כתוביות מובנות בסרט גם נקרא hardcoded subs.
המשל בספרות חז"ל
המשל אינו ייחודי לספרות חז"ל, אלא קיים בכל תרבויות העולם. ואולם, עיון ממוקד בסוגה זו בספרות חז"ל, מעלה מספר מאפיינים ייחודיים, שהבולט ביניהם הוא נוכחותם של הפסוקים המקראיים במשל, והשימוש בו ככלי פרשני להבנת הכתוב. על אף הקשרו לפסוקים המקראיים, המשל עומד באופן עצמאי ביחס לטקסט המקראי אותו הוא מבקש לפרש.
בנוסף, בעוד שברוב ספרות העולם קיימת ספרות משלים שלמה ועצמאית, אצל חז"ל המשלים משוקעים בתוך ספרות האגדה והמדרש ומובאים בליווי נמשליהם. חוקריו המרכזיים של המשל בספרות חז"ל הם פרופ' דוד שטרן ופרופ' יונה פרנקל.
המשל המדרשי ממלא חלל בסיפור המקראי, פעמים חלל הקיים בטקסט ופעמים חלל שהמדרש יצר בעצמו, על ידי יצירת מצב אנלוגי דומה, השאול מההקשר התרבותי של הדרשן.
מרבית משלי חז"ל הם משלים פרשניים, כאשר כל נמשל רלוונטי למקרה מסוים, נקודתי ופרטי ואין בכוונתו להעביר מסר אוניברסלי ועל-זמני. משלי חז"ל לרוב יספקו רק את המידע ההכרחי לצורך מטרתו של הממשל, ללא קישוטים סגנוניים.
הדגם הרווח ביותר בספרות חז"ל מתקופת האמוראים הוא של משלי מלכים, בו הגיבור של הסיפור הוא מלך המסמל את אלוהים. סמל זה מקורו במסורות של המזרח הקרוב, והוא מופיע כבר בתנ"ך. ואף על פי כן יש לשים לב כי יש הבדל ניכר בין השימוש במשלי מלכים במסורת המקראית ובמסורת הבתר-מקראית. משלי מלכים בספרות חז"ל רוויים בתיאורים ופרטים השאולים מהלטינית והיוונית.
מבנה
במישור המבני ניתן לראות כי רוב המשלים בספרות חז"ל הם בעלי דגם קבוע: כמעט כל המשלים בנויים משני חלקים: גוף המשל והנמשל, אשר שניהם נפתחים בנוסחאות קבועות. המשל נפתח בנוסחה 'אמשול לך משל למה הדבר דומה', או נוסחאות מקוצרות לכך (כמו 'למה הדבר דומה' או שימוש במילית 'ל' בלבד), והנמשל נפתח בנוסחה 'כך'.
תפקיד המשל
ישנם הסברים שונים במחקר לייעודו, למטרותיו או לשימושיו של המשל בספרות חז"ל.
המשל בספרות חז"ל על פי יונה פרנקל
שיטה אחת מבוססת על משנתו של יונה פרנקל ומוצגת בספרו 'דרכי האגדה והמדרש'. אליבא דפרנקל משלי חז"ל הם משלים הרמנויטיים, כלומר משלים המשמשים ככלי לחשיפת הבנה חדשה לגבי הנמשל ולגבי המציאות האנושית-הדתית של קהל נמעניו. לדידו, המשל נוצר מתוך מטרה ברורה לפרש מחדש את הנמשל. פרנקל הציע שיטה בת ארבעה שלבים לפירוש המשל ומשמעותו.
דוגמה לניתוח המשל על פי שיטתו של פרנקל
סעיף זה מביא דוגמה, ליישום שיטתו של פרנקל על משל מ:
"משל לאחד שנכנס לגינה וליקט תותין ואכל, והיה בעל הגינה רץ אחריו.אמר לו: מה בידך?אמר לו: אין בידי כלום!אמר לו: והרי ידיך מלוכלכות.כך אמר לו קין להקב"ה: השומר אחי אנכי! אמר לו הקדוש ברוך הוא: הא רשע! קול דמי אחיך צועקים וגו'."
המשל בספרות חז"ל על-פי דוד שטרן
שיטה נוספת, מבוססת על דבריו של פרופ' דוד שטרן, המוצגים בספרו 'המשל והמדרש'. לדידו של שטרן ניתן לחלק את משלי חז"ל לשלושה דגמים:
א. הדגם הראשון הוא 'המשל כהמחשה', ועל פיו המשל משמש כ"אמצעי מחוכם להמחשתם של רעיונות או אמונות מופשטים על ידי דוגמאות סיפוריות שהן קוהרנטיות, מוכרות, ובשל כך מובנות ביתר קלות". השימוש במשל בתפקיד זה הפך נפוץ יותר בספרות שאחרי תקופת חז"ל, ועל אף שישנם מספר משלים בספרות חז"ל התואמים דגם זה, אין הדבר נכון למרביתם.
ב. הדגם השני הוא 'המשל כצופן', ועל פיו המשל הוא "צורת תקשורת אזוטרית בהחלט", כלומר המשל סגור בפני הציבור הרחב, ורק מעטים יכולים להבינו. לאור זאת הפך המשל לכלי להעברת מסרים חתרניים או ביקורתיים. ואולם, לפי שטרן, במסורת חז"ל הדגם התקשורתי פתוח כלפי הכלל, ועל אף היותו פעמים מסובך להבנה, קשה ומתוחכם, כל אדם בעל דעת יכול להבין את המסר שהמשל מנסה להעביר.
ג. הדגם השלישי הוא המשל כסיפור רטורי ובדיוני, וזהו הדגם ההולם לפי שטרן את רוב המשלים בספרות חז"ל. על פי דגם זה, המשל משמש ככלי לשוני לשכנוע והשפעה.
דוגמה למשל המשמש כתכסיס רטורי
ב מובא המשל הבא: "כתיב: (תהלים ע"ט) מזמור לאסף אלהים באו גוים בנחלתך. לא הוה קרא צריך למימר, אלא בכי לאסף, נהי לאסף, קינה לאסף. ומה אומר מזמור לאסף?
אלא משל למלך שעשה בית חופה לבנו וסיידה וכיידה וציירה, ויצא בנו לתרבות רעה. מיד עלה המלך לחופה וקרע את הוילאות ושיבר את הקנים. ונטל פדגוג שלו איבוב של קנים והיה מזמר. אמרו לו: המלך הפך חופתו של בנו ואת יושב ומזמר? אמר להם: מזמר אני שהפך חופתו של בנו ולא שפך חמתו על בנו.
כך אמרו לאסף הקדוש ברוך הוא החריב היכל ומקדש ואתה יושב ומזמר? אמר להם: מזמר אני ששפך הקדוש ברוך הוא חמתו על העצים ועל האבנים, ולא שפך חמתו על ישראל. הדא הוא דכתיב: ויצת אש בציון ותאכל יסודותיה."
משל זה הנאמר מפיו של רבי אלעזר, מבקש לשבח את ה' על שהחריב את בית המקדש השני, כיוון שבכך הוא למעשה ריחם על ישראל, ויכול היה להיות גרוע הרבה יותר. כלומר, המטרה העומדת מאחורי המשל הזה היא להצדיק את הדין וכן לתת הסבר שכלתני לחורבן בית המקדש. אם כך, משל זה הוא דוגמה לניסיון לשכנע את הציבור בנוגע למסר זה, אך שלא באופן מפורש.
המשל בספרות חז"ל על פי גלית חזן-רוקם
חזן-רוקם ביקשה להדגיש את הקשר הקיים בין סוגת המשל, שהיא לטענתה סוגה בעלת אופי מתוחכם ולמדני, לבין הסיפורת העממית, אשר נשענת על מקורות שאינם למדניים. חזן-רוקם מתייחסת אל סוגה זו כחלק מספרה 'רקמת חיים :היצירה העממית בספרות חז"ל' בו דנה במדרש האגדה הארץ-ישראלי, איכה רבה. עיסוקה במשל בפרט נובע מכך שזו סוגה מרכזית באיכה רבה לאור מיקום המשלים בראשית הפרשות המקנה להם רושם בולט ומרכזי וכן לאור אחדותם הסגנונית של המשלים.
תנאי שירות (צה"ל)
תחום הת"ש בצה"ל
תחום תנאי השירות הנמצא באחריות אגף כוח האדם (אכ"א), ועבודת המטה בנושא מרוכזת על ידי מחלקת הפרט שבאכ"א ועל ידי חטיבת תכנון ומנהל כוח האדם (חתומכ"א). האחריות הישירה לתחום זה נתונה בידי מש"קיות ת"ש המוכשרות לתפקידן על ידי חיל משאבי האנוש ופועלות ביחידות השונות ובמפקדות הממונות. המש"קיות כפופות לקצינות ת"ש, ולעיתים משרתים תחתיהן חיילים בתפקיד פעילי ת"ש. מדיוניות הסיוע הכלכלי והרווחה נקבעות בידי חטיבת הפרט באכ"א, בתיאום עם היועץ הכספי לרמטכ"ל.
רוב בעלי התפקיד 'מש"ק ת"ש' הן חיילות, אך משרתים גם מש"קי ת"ש בנים ביחידות למסגרות חרדיות כמו נצח יהודה, לשכות הגיוס ומספר רחב של יחידות צבאיות בהן משרתים חרדים כחלק מהיחידה. קיימים מש"קי ת"ש בנים גם ביחידות ללא חרדים. אוכלוסיית מש"קי הת"ש הבנים מורכבת בדרך כלל מחיילים מישיבות ההסדר.
מועמד לשירות ביטחון יכול לפגוש נציג ת"ש בתחילת תהליך הגיוס במקרה שיידרשו הקלות במהלך שירותו, למשל חייל בודד, או בעל מצב ייחודי כגון טבעונות.
הכשרה לתפקיד
תהליך ההכשרה לתפקיד נעשה לאחר תהליך מיון של המועמדות לשירות ביטחון. המועמדים שהתקבלו עוברים קורס הכשרה ייעודי, והאות שניתן בתום הקורס הוא שרוך בצבע סגול. ההכשרה כוללת מעבר טירונות 02 כלל צה"לית וקורס בן 4 ל-6 שבועות שנערך בבה"ד 11.
הקלות ת"ש וסיוע כלכלי
הקלות תנאי השירות הניתנות הן כלכליות (כתשלום ישיר לחייל או משפחתו, מתן אישור עבודה) או הקלות קבועות ("הת"ש") המחייבות לינת בית או שיבוץ קרוב לבית החייל ("קל"ב"). גורמי הת"ש רשאים לאשר גם חופשות מיוחדות.
עיקר הסיוע הניתן הוא כלכלי, לרוב באחת מ-3 דרכים: תשלומים למשפחות החיילים (המכונים תשמ"ש - תשלומי משפחה), הטבות לחיילים בודדים וסיוע בתוך היחידות לחיילים בעלי קשיים כלכליים. סיוע זה כולל מענקים, הלוואות ותווי קנייה.
קבלת אישור עבודה מותנה בהצגת אישורים לאישוש מצבו הכלכלי. ההקלה מאפשרת עבודה רק בשעות בהן החיילים לא נמצאים בבסיס. חייל המשרת כטבח צבאי, יגיע לבסיס לסירוגין ("שבוע-שבוע") ולרוב יעבוד במהלך השבוע בו הוא נמצא בביתו.
הקלות בתנאי שירות
הקלות בתנאי שירות ("הת"ש") הן הקלות קבועות הניתנות על ידי גורמי הת"ש ביחידה לחיילים בעלי מצב סוציו-אקונומי קשה, בעיקר בשל מצב בריאותי של הורי החייל, או של קרוב משפחה מדרגה ראשונה. את ההקלות ניתן לקבל באמצעות משק"ית הת"ש ביחידה או מקצין בריאות הנפש. אישור בקשה זו דורך הצגת אישורים מצד החייל ובהם אישורים רפואיים, נפשיים, כלכליים (תדפיסי חשבון בנק, תלוש משכורת), והערכת גורמי מקצוע (עובדת סוציאלית, פסיכיאטר וכו').
ישנם 6 סוגי הקלות:
קיימת הקלה נוספת בשם "הת"ש 99" המיועדת לקראים ואוכלוסיות לא יהודיות ובהן השומרונים והעבריים מדימונה המאפשרת יציאה הביתה בשבתות ובחגי העדה.
ישנן קבוצות חיילים בהן מוכרת אוטומטית הזכאות להקלה ובהן: בנים למשפחה שכולה (הת"ש 3), בנים או אחים לנכי צה"ל, בני העדה השומרונית (הת"ש 99) או קהילת בית אל (הת"ש 7), בנים זכרים יחידים בני העדה הדרוזית (הת"ש 1), או במקרה של פטירת קרוב משפחה מדרגה ראשונה בטווח של שנה.
למרות האמור, אין חובה שההקלה הניתנת תהיה במהלך סוף השבוע. גם כאשר ניתנת הקלה ללינת בית במרבית ימי השבוע, החייל יוכל לבצע בתורנות בשבת בבסיס. ההקלה אינה פוטרת מתורנויות שוטפות במהלך היום, וביחידות מסוימות אף יציאה לאבטחת יישובים (אבט"ש) שעשוי להיות מרוחק. מתן ההקלות דורש שיתוף פעולה מצד מפקדי החייל ובמצבים מסוימים הם רשאים לדרוש שינוי בדרגת ההקלה או ביטולה. במקרי חירום (כגון מלחמה), קצין בדרגת אלוף-משנה יכול לבטל את ההקלות באופן זמני.
לאחר אישור הקלת הת"ש, יידונו גורמי הפיקוד והת"ש על אופי השירות בהתאם להטבה שניתנה. במקרה שהתפקיד הקיים לא תואם להגבלה, יועבר החייל לתפקיד אחר או ייפלט מהיחידה.
הקלות נוספות
מלבד ימי החופשה השנתית הרגילים, יכולים גורמי הת"ש לאשר חופשה מיוחדת שאורכה עד 45 ימי חופש נוספים. חופשה זו מיועדת למצב זמני כגון יציאה לעבודה עקב מצב כלכלי קשה, לימודים לפסיכומטרי, השלמת בגרויות, מעבר דירה וכו'. במקרה של פטירת קרוב משפחה מדרגה ראשונה או שנייה או אשפוז קרוב מדרגה ראשונה, ניתן לקבל עד 56 ימי חופש נוספים. קבלת חופשה זו מותנית בהצגת אישורים מתאימים, כפופה לאישור מפקדי החייל ובהתאם לאיוש כוח האדם ביחידה.
במקרה שלחייל אין אפשרות לשוב הביתה ללון, יוכל להירשם ללינה בבית החייל הקרוב לבסיסו או לבקש לינה קבועה בתוך הבסיס. ישנה אפשרות ללינה בתשלום סמלי בבית החייל.
הקלות לטבעונים כוללות קבלת תעודה המאפשרת אוכל טבעוני בחדר האוכל, כומתה שאינה מצמר (פליס) ונעלי צבא שאינן עשויות מעור.
גרניט (רכב תצפית)
גרניט הוא כלי רכב תצפית לאיסוף מודיעיני שמפותח על ידי חברת אלתא מערכות.
מפרט טכני
הגרניט מבוסס על קרקל שהוא רכב שטח ממוגן שתוכנן על ידי חברת פלסן סאסא הישראלית. הגרניט מיועד להיות רכב התצפית העיקרי של גדודי האיסוף בחיל האיסוף הקרבי של צה"ל שנכנס לשירות מבצעי בתחילת 2012.
בגרניט מותקן מכ"ם "בוהה" מסוג "רוזן",שהוא מתקדם יותר ממכ"ם ה"עפרוני" שמותקן ב"רקון" (שבו הסריקה מתבצעת מקטע אחר מקטע). בנוסף מותקנת בו מצלמה מסוג "ספיידר" (SPIDER) של חברת קונטרופ, שמשמשת את בלוני האיסוף של מודיעין שדה וכלי טיס בלתי מאוישים מסוימים, ונחשבת למצלמת ביטחון השוטף הטובה ביותר בצה"ל.