cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
דרור ספרדי
טקסונומיה
הדרור הספרדי הוא קרוב משפחה של דרור הבית ושניהם משתייכים לסוג דרור ממשפחת הדרוריים. הטקסונומיה שלהם מורכבת עד מאוד בשל הכלאות הנוצרות בטבע ביניהם, בעיקר באזור אגן הים התיכון. שני מינים אלו נפוצים ברוב אזור זה, אולם בחצי האי האפניני ובקורסיקה שני מינים אלו הוחלפו בדרור האיטלקי, שהוא מין דרור שלא מובן לחלוטין טקסונומית, וככל הנראה מהווה גרסת ביניים של שני המינים. הדרור האיטלקי סווג כהכלאה של דרור הבית, טקסונומית הוא כמעט זהה לדרור הבית ובאותה מידה גם לדרור הספרדי, וכרגע סווג כמין נפרד. הכלאות בין הדרור הספרדי לדרור הבית מתרחשות באופן אקראי בעיקר בצפון אפריקה (צפון-מזרח אלג'ריה, תוניס, וצפון מערב לוב), הכלאה היוצרת אוכלוסיות מגוונות מאוד עם מאפיינים המשתנים עד מאוד משני המינים בצורתם הטהורה. באיי אגן הים התיכון כגון מלטה, גוזו, כרתים, רודוס וקרפאתוס הם בעיקר גרסת ביניים לא ידועה. מחקרים פילוגנטיים מסוימים הראו כי דרור הבית קרוב גנטית לדרור האיטלקי אולם לא לדרור הספרדי.
הדרור הספרדי תואר לראשונה על ידי הזואולוג ההולנדי קונראה ז'קו טמי, כ-Fringilla hispaniolensis מפרטים שנאספו בדרום ספרד. השם דרור ספרדי מתייחס לתיאור הפרטים שנאספו בספרד. שם לועזי נוסף דרור הספרדי הוא דרור עץ-הערבה ומתייחס לסביבת המחיה הלחה של ציפור זו, ולעיתים אלו הרואים בדרור האיטלקי כמין זהה לספרדי משתמשים בשם זה.
מכירים באופן רשמי בשני תת-מינים של הדרור הספרדי, התת-מין המערבי, hispaniolensis והתת-מין המזרחי transcaspicus שתואר על ידי אורניתולוג אוסטרי ב-1920 בטורקמניסטן. מתייחסים בדרך כלל לציפורים באנטוליה ובקפריסין כתת-מין  P. h. transcaspicus.
אזורי מחיה
ברוב אזורי תפוצתו של הדרור הספרדי נמצא גם דרור הבית. באזורים אלו, שני המינים מתרבים באזורי משקים חקלאיים חורשות ושטחים פתוחים, כשהדרור הספרדי יעדיף אזורי מחיה לחים. באזורים מהם נעדר דרור הבית, הדרור הספרדי עשוי לחיות באזורים אורבניים, כמו שהוא עושה באיים הקנריים, מדיירה וכמה איים באגן הים התיכון. בכמה מקומות אורבניים כמו במזרח סרדיניה, מין הדרור העיקרי השוכן בהם הוא דרור הרים (Passer montanus). לפני שהדרור הספרדי הגיע לאיים הקנריים ומדיירה, הדרור בארית הרים (Petronia petronia) היה לדרור המקומי היחיד. באיים הקנריים הדרור הספרדי נמצא ברוב סוגי אזורי המחיה, כאשר הוא דוחק את בארית ההרים מרוב אזורי מחייתה מלבד האזורים היבשים. במדיירה הדרור הספרדי נפוץ באזורים מעובדים, אולם עדיין לא סיגל לעצמו לחלוטין את הרגלי הקינון בבניינים או קינון באזורים היבשים יחסית בצפון האי. הדרור הספרדי אינו נפוץ ברוב איי כף ורדה בשל נוכחותו האנדמית של דרור אחר בשם דרור ורדה או דרור לאגו (Passer iagoensis), ודרור הבית. בפוגו שבאיי ורדה הוא הדרור היחידי, שם הוא נפוץ בכל אזורי המחיה, ומתרבה גם בבתים ובצוקים.
בישראל
הדרור הספרדי נמצא ברוב חלקי הארץ, אך יציב בעיקר בצפונה ומרכזה. אף על פי שדרור זה חובב לחות בשנים האחרונות נרשמו ניסיונות קינון בנגב והערבה. תת-המין המערבי, P.h. hispaniolensis, חולף בישראל וחורף בה. אוכלוסיית תת-המין המזרחי, P.h.transcaspicus, יציבה בישראל ומקייצת. בישראל יעדיף להתרחק מאזורים בנויים בהם שולט דרור הבית, ויעדיף אזורים לחים בקרבת מקורות מים וצמחייה. מחוץ לעונת הרבייה ניתן לראות להקות מעורבות של דרור הבית עם הדרור הספרדי באזורים פתוחים.
התנהגות ואקולוגיה
הדרור הספרדי הוא ציפור מאוד חברותית המתלהקת ומתרבה במושבות. בחורף, לא יקפיד על אזורים קבועים או יבצע נדידה סדירה.
מעט מאוד ידוע על שרידותו של הדרור הספרדי, והגיל המקסימלי שתועד בטבע הוא 11 שנה
תזונה
בדומה לדרורים אחרים, הדרור הספרדי ניזון בעיקר מזרעים, דגנים וחומרים צמחיים אחרים כגון עלים פירות ופרחים. ההורים יאכילו את הגוזלים בעיקר בחרקים בימיהם הראשונים ובהדרגה יאכילו אותם בחומרים צמחיים. מידת החרקים בדיאטת הגוזלים נמדדה בין 70-90%. בציד חרקים הדרור הספרדי הוא אופורטוניסט, הניזון מכל חרק שנפוץ באזורו. במרכז אסיה אלו יהיו זחלים, נמלים וחגבים. כאשר הם נודדים דרך מרכז אסיה באביב תזונת הדרור הספרדי תהיה בעיקר תבואה מאזורים חקלאיים, ובזמן הרבייה התזונה תהייה כאמור בעיקר מחרקים, צמחי בר וזרעים משנים קודמות.
רבייה
הדרור הספרדי מקנן במושבות גדולות ובצפיפות, לעיתים בקנים משותפים. הקנים ממוקמים בעיקר בעצים ובשיחים, בין ענפים ומתחת לקנים של ציפורים גדולות ממנו. מושבות עשויות להיות בנות 10 זוגות ועד מאות ואלפי זוגות.
בישראל הרבייה מתחילה בחודש מרץ. כל זוג יטיל 3–8 ביצים, שיבקעו ביום ה-12. הפרחונים יעזבו את הקן בגיל 14 יום. הזכרים יעסקו בבניית הקן יותר מהנקבות.
מצב שימור
האולוסיה האירופית של הדרור הספרדי מונה בין 3–6 מיליון זוגות מתרבים, ובין 8–18 מיליון פרטים. מלבד אוכלוסייה זו, בשאר העולם האומדן הוא בין 17–74 מיליון פרטים. ישנה הפחתה בכמות האוכלוסייה במקומות מסוימים באירופה, אולם במקומות אחרים בעולם האוכלוסייה גדלה, ואין סכנה לאוכלוסייה העולמית, לכן ארגון ה-IUCN סיווג את המין בקטגוריית ללא חשש.
מכ"ם עננים
מכ"ם עננים הוא מכ"ם אשר מסייע לחיזוי מזג האוויר בטווח הקצר בכך שהוא מזהה עננים.
מכ"ם עננים משדר גל אלקטרומגנטי בתחום תדר KA הגבוה מזה המקובל במכמים אחרים המיועדים לאיתור כלי טיס, כלי שיט או עצמים אחרים וזאת לנוכח ההחזר הנמוך מהעננים בתחומי התדר המקובלים. תדר השידור של מכ"ם עננים הוא בדרך כלל 35 גיגה-הרץ ועל פי עוצמת ההחזר ונתוני האזימוט מחושבת מפת עננים שבה גם נתוני פוטנציאל הורדת גשם מהענן.
שפנדאו
שפנדאו (Spandau) היא אחת מתשע השכונות המרכיבות את רובע שפנדאו בברלין, גרמניה.
היסטוריה
שמה של להקת שפנדאו בלט נבחר בהשראת גרפיטי שנתקלו בו במהלך סיבוב הופעות בשפנדאו.
עולם הדינוזאורים (משחק מחשב)
עולם הדינוזאורים (באנגלית: Dinosaur World) הוא משחק וידאו חינמי למחשב שיצא לאור בידי הוצאת BBC Imagineering ביוני 2001 המבוסס על הפרק השני סדרת הטלוויזיה המצליחה מבית ה-BBC, ללכת עם דינוזאורים ועל הסדרה הדומה, הבלדה של Big Al, אשר חל בתור היורה של אמריקה הצפונית.
המשחק
במשחק זה שחקן בודד צריך למצוא רשימת בעלי חיים וצמחים פרהיסטוריים בידי הסתכלות על מפת עולם ומדריך שדה, ב-6 מקומות שונים, בהם השחקן מוצא אזורים בהם חיו דינוזאורים שונים ומרכיב עדרים שלהם בכל האזורים. ישנם 6 אזורים במשחק: מישור רחב מכוסה טחבים בו משוטטים 3 דיפלודוקוסים, יער גדול בו נמצאת נקבת אלוזאורוס גדולה וגם אורניתולסט, מכתש הר געש בו אין דינוזאורים, נהר יבש בו משוטטים כמה אלוזאורוסים ונראית גם נבלת דיפלודוקוס בבוץ טובעני ומדבר בו 3 דיפלודוקוסים שאחד נטרף בידי אלוזאורוסים, אחד מת כבר בבוץ ואחד גוסס למותו באמצע בוץ טובעני. נראה שם גם האלוזאורוס המכונה "Big Al", אשר מוצג במרדפו האחרון לאחר קבוצת דריוזאורוסים ומעידתו על גזע, מה שמוביל לגסיסתו למוות. בהמשך נראים שם גם 2 סטגוזאורוסים ושני רמפורינכוסים מעופפים, וכן אגם מלח, האזור הגדול ביותר בו מגוון גדול של אלוזאורוסים ודיפלודוקוסיים.
אלדד ציטרין
אלדד ציטרין (נולד ב-20 בנובמבר 1980) הוא מפיק מוזיקלי, פזמונאי, זמר-יוצר, מלחין ומוזיקאי ישראלי.
ביוגרפיה
אלדד ציטרין נולד בתל אביב בשכונת תל ברוך, ישראל לדינה וצבי ציטרין, למד בתיכון לאמנויות תלמה ילין. צעדיו המוזיקליים הראשוניים של ציטרין החלו באשר היותו בן 5 כאשר החל בשיעורי לימוד פסנתר. בשנת 1999, התגייס ציטרין לתזמורת חיל האוויר כנגן סקסופון בניהולו המוזיקלי של אריה וולניץ.
ב-2015 השתתף בהלחנת פסקול סדרת הטלוויזיה "איפה אתה חי?".
ב-2016 הוציא יחד עם הזמרת אירית דקל את האלבום "Last of Songs", הכולל חידוש לשירי בלוז וג'אז אמריקאים מתחילת ומאמצע המאה ה-20.
ב-2017 הוציא ציטרין את אלבומו השני, "אוויר לעוד שנים". האלבום מורכב משני חלקים; החלק ראשון מורכב מ-11 שירים שנכתבו, בוצעו והופקו על ידי ציטרין, ואילו החלק השני כולל 12 נעימות פסנתר אינסטרומנטליות. באותה השנה, הוציא את אלבום נעימות הפסנתר האינסטרומנטלי, "A Train View".
ב-2018 הוציא את המיני-אלבום "Three Old Words".
הפיק 2 שירים לביני לנדאו – "קדם", ו"מסע"
ב-17 באוגוסט 2023 יצא לאור השיר "כתונת הפסים 2023" בו השתתף לצד אמנים ישראלים רבים אחרים.
קרב סרדיס
רקע
המרד האיוני, פרץ בשנת 500 לפנה"ס. על פי האמונה הרווחת, הוא פרץ ביוזמת אריסטגורס ממילטוס שלא יכל לשלם חוב לפרסים, אם כי חוקרים מודרניים סבורים שלמרד היו סיבות עמוקות יותר. כך או כך, אריסטגורס הבין שהמרד חלש מדי והפרסים חזקים מדי. הוא פנה אל מלך ספרטה קלאומנס הראשון בבקשת עזרה, אולם קלאומנס דחה אותו. לאחר מכן פנה אריסטגורס לאתונה, האתונאים היו גם הם איונים במוצאם, והצי שלהם היה גדול וחזק בהרבה משל הספרטנים. לפיכך הסכימה המועצה של אתונה לשגר לעזרתו 20 ספינות. גם ארטריה שבאובויה שלחה 5 ספינות, משום שבניה היו חייבים טובה לבני מילטוס. המרד התפשט גם לקפריסין וקאריה. אריסטגורס מינה את אחיו חרופינוס ומצביא נוסף בשם הרמופנטוס, כמפקדי הכוח האיוני המשותף של כל הערים. הוא הטיל עליהם משימה לכבוש את העיר סרדיס, בירתה העתיקה של לידיה, ובירת הסטראפיה הפרסית ומקום מושבו של הסטראפ ארטפרנס.
הקרב
האתונאים עגנו באפסוס, ולאחר שקיבלו תגבורת מבני העיר נעו אל סרדיס וחברו אל הכוח האיוני. הכוח המשותף תקף את העיר. חיל המצב הפרסי מצא עצמו לא מוכן, והאיונים פרצו בהמוניהם אל העיר. ארטפרנס נסוג עם חיל המצב הפרסי אל המצודה. האיונים מצדם רצו לבזוז את העיר, אולם אש שהוצתה באקראי מנעה מהם לעשות זאת. הרודוטוס מציין שהאש התפשטה במהירות. אנשי חיל המצב הפרסי יחד עם תושבים לודים התרכזו בכיכר השוק, האיונים נבהלו ממספרם הגדול ונאלצו לסגת. ארטפרנס הזעיק את חיל המצב הפרסי שמעבר לנהר הליס. הפרסים הגיעו במהירות, ומשגילו שהאיונים כבר נסוגו מסרדיס רדפו אחריהם, ובשערי אפסוס הדביקו אותם והביסו אותם בקרב, שבו נהרג גם אאוקלידס מפקד החיילים מארטריה.
לכאורה נראה הקרב ככישלון איוני והצלחה לפרסים. אולם חלק מההיסטוריונים מעלים מספר בעיות בנוגע לתיאור הקרב כפי שהוא מופיע אצל הרודוטוס: הרודוטוס מציין שהגיעו ספינות מיוון, אולם לא מציין אם הספינות הביאו עמם גם חיילים, אם לא ככל הנראה היוונים שהשתתפו בהתקפה היו מלחים ותו לא. בעת העתיקה מלחים לרוב לא הצטיינו בלוחמת קרקע, כך שההתקפה הייתה מן הסתם חלשה בהרבה ממה שמתואר. אם כך מדוע הטיל אריסטגורס למערכה חיילים סוג ב', כאשר לארטפרנס מן הסתם היה חיל מצב חזק? לפיכך סוברים חלק מהחוקרים שלמעשה ההתקפה על סרדיס לא הייתה ניסיון לכבוש אותה, אלא התקפת הסחה שנועדה להקל מהלחץ שכבר הופעל על מילטוס, ובתור שכזו הרי שהיא הצליחה מבחינת האיונים.
שאלה נוספת אותה מעלים החוקרים, היא התגבורת שהגיעה מנהר הליס. עלי פי הרודוטוס: "אז נזעקו הפרסים שהיה מקום תחנותם מעבר לנהר הליס, בשמעם מכל הנעשה, ומהרו לעזרת הלודים. וכשלא מצאו עוד את היונים בסרדיס, הלכו בעקבותיהם והדביקו אותם באפסוס". המרחק בין נהר הליס לסרדיס הוא 600 ק"מ ובין סרדיס לאפסוס 150 ק"מ דרך מהירה יותר לא נסללה עד ימינו. אם כך איך יכלו הפרסים להגיע במהירות רבה כל כך מהליס לסרדיס ומסרדיס לאפסוס? את הפרשה כולה מסכם ההיסטוריון משה עמית במילים: "מתקבל הרושם המוזר שהרודוטוס לא הכיר את האזור במידה מספקת, ושהמלומדים המודרניים המקבלים את דבריו לא עיינו במפה... כל הפרשה סתומה תוצאותיה עוד יתר משונות".
השפעות
בעקבות הכישלון נטשו האתונאים והארטראים את המערכה וחזרו ליוון. מכאן ואילך המרד הלך וגווע. על פי הרודוטוס, כאשר מלך פרס דריווש הראשון שמע על הקרב, הוא זעם כל כך עד שזעק: "זאוס תן לי להינקם באתונאים", לאחר מכן הוא הורה לעבדו להזכיר לו שלוש פעמים בכל ארוחה "אדוני זכור את האתונאים". חוקרים מודרניים סבורים שהרודוטוס הגזים, והסיוע היווני לאיונים לא היה רב. הפרסים פשוט חיפשו תירוץ לתקוף את יוון בקרב מרתון 8 שנים לאחר מכן.
כוכב הצפון (סדרת טלוויזיה)
כוכב הצפון היא סדרת נעורים ישראלית ששודרה בערוץ דיסני ישראל למנוי Yes. העונה הראשונה עלתה ב-30 בנובמבר 2014 והעונה השנייה עלתה ב-6 במרץ 2016. הסדרה מספרת את סיפורה של מאיה, נערה תל אביבית במעבר מהעיר הגדולה לצפון, לעזור לאביה בניהול המלון ששייך למשפחתה של אמה המנוחה.
רוב הסדרה צולמה באולפני הרצליה. צילומי החוץ של בית המלון צולמו במלון "חלומות נפתלי" שבמושב שדה אליעזר בגליל העליון.
ב-23 בספטמבר 2016, עלתה בערוץ דיסני הבריטי וב-yesVOD kids, הסדרה "The Lodge" (המלון) המבוססת על כוכב הצפון.
עונה ראשונה
מאיה, נערה תל אביבית פופולרית (אריאל מורטמן), שגרה יחד עם אביה אהוד (אלון נוימן) בתל אביב, נוסעת יחד איתו באי רצון לנהל בית מלון קטן בצפון, השייך למשפחה של אמה שנפטרה מסרטן לפני שנתיים. מאיה, שאוהבת התחלות חדשות, מצליחה מיד להתמקם, ומתאהבת בשון המקובל ממבט ראשון (גיא קלי), ומסתכסכת עקב זאת עם דניאל, חברתו האהודה והסנובית      (איאן פינקוביץ'). בהמשך, מתגלה כי אבא של שון הוא הבוס - שרוצה להשיג פסל אבוד ששווה מיליונים, כדי להציל את מפעלו מחובות גדולים, ולא מצליח משום שאנשים אחרים רוצים למנוע ממנו לקבל את הפסל. מסתבר כי אביו של שון, גיל (אמנון וולף), שכר שני אנשים שיתחזו למורי יוגה רוחניים, וכך יוכלו לחפש בשבילו את הפסל בלי שאף אחד יחשוד; אך אחד מהם רק מתחזה לשותף של הבוס, ולא באמת עוזר לו למצוא את הפסל, וכשהפסל נמצא בידיו הוא מאבד אותו .עם כל עלילת המפעל והפסל, התכנית מספרת גם על חיי החברה של הנערים הגרים ביישוב ועל הקשרים הנרקמים ביניהם, ואט אט שתי העלילות מתחברות ומתגלה קשר הדוק בין שגרת הנערים לבין הדרמה במפעל והחפירות במלון. פרק הסיום של הסדרה נשאר פתוח ואיתו הרבה שאלות שעליהן מגלים תשובה בעונה השנייה.
עונה שנייה
העונה השנייה נפתחת בחיפושים אחר דניאל לאחר שבסוף העונה הקודמת היא ברחה לאחר שהייתה צריכה להעבור לגור עם אביה. במכתב שמאיה, אהוד ויולי מצאו יש הודעה שנשארו דברים של מאיה בבית החולים בו אמה מתה. ילד חדש הגיע ליישוב בשם עומר (יוני גרין). ילדה חדשה בשם רוני (עלמה) מגיעה אל היישוב ולה יש סיפור אחד ארוך (עמית מושקוביץ). בהתחלה היא רק לא רוצה להצטלם, ולאחר מכן מתברר שהיא פרצה לבית של שר בממשלה (השר לפיתוח אזורי). מגיע ראש מועצה חדש ליישוב רם (שהוא גם אבא של עומר) והוא סוגר את ההאנגאאוט. החבר'ה מחליטים להקים זולה אך הם רוצים את ההנגאאאוט בחזרה, הם מחליטים להקים פסטיבל נוער צפון. מתברר שעומר היה גר ביישוב עד לפני שלוש שנים, הוא עזב לאחר שדניאל השפילה אותו, כעת לאחר שחזר, החליט עומר להתנקם בה ולצלם אותה מלכלכת על חברות שלה. תכנן להקרין זאת במסיבת יום ההולדת שלו ושל דניאל, אך לא עשה זאת כי הוא ודניאל השלימו ונהיו חברים. אחרי שעומר החליט לא להקרין את שצילם, בן הקרין את הסרט והפליל את עומר. מאיה גילתה לגבי רוני והחליטה לעזור לה, בעוד רוני התחילה לעבוד גם היא במלון. באותו זמן נועה הייתה מאושרת בעקבות הפרסום לו זכתה בזכות הסדרה "רחוק", ולאחר מכן הצטרפה לתוכנית "הכל בצחוק". לבקשת דריה (אחותה של דניאל), עומר מצא הוכחה שבן הוא האחראי, דניאל כעסה על בן והיא ועומר חזרו. החבורה מצאו הרבה להקות שיופיעו בפסטיבל, והגיעה מסיבת העיתונאים עם השר. הכול נהרס במסיבת העיתונאים, וכתוצאה מכך עידו פוטר. באותו זמן השר שוהה במלון ומגלה שרוני היא זו שפרצה לביתו, וששמה האמיתי הוא למעשה עלמה ירון. אמיר מהמשטרה אמר לעלמה ולאמא שלה שעליהן לעזוב את היישוב ושעלמה תלך למוסד לעבריינים צעירים, אך עלמה מבקשת מאמיר למצוא הוכחות ומצליחה. היא ומאיה מוצאות מעיין בציורים של אמא של מאיה, זה המעיין (מעיין היהלומים). בסוף אחד הפרקים מתגלה כי תמרה שעובדת עם השר היא עוזרת למשטרה. מאיה שואלת את גיל על צילומים של השטח כדי לדעת על המעיין, וגיל מביא לה. שון מגלה על כך ונפרד ממנה. עכברי הכפר לא יכלו להופיע ולכן הם מחפשים זמרת או זמר אחרים ומוצאים את כרמל אזולאי. מתברר שכרמל היא האקסית של עומר, ודניאל לא מרוצה שכרמל כל הזמן מסתובבת לידו. שון מנצח בתחרות השחייה. כרמל רוצה לסכסך בין דניאל ועומר. שון כועס אף יותר על מאיה כשהוא שומע מיולי שהיא יודעת. מאיה שומעת משון שיולי סיפרה לו, ומאיה כועסת על יולי. בינתיים השר מגיע למלון ועומד להחזיר את הגדר. רוני עוקבת אחריו והוא שומע משהו, הולך לבדוק ומגלה אותה והיא טוענת שהיא סתם בהפסקת צהריים. באותו זמן כרמל משקרת לדניאל ושואלת את עומר והוא אומר לה שזה נכון וכשכל אחד מתכוון למשהו אחר. מאיה מגלה את היהלומים, והיא, אמיר, תמרה ורוני מתכננים לתפוס את השר והם אכן תופסים אותו. השר הולך לכלא, שון ואביו משלימים, עידו מופיע על הבמה בפסטיבל עם בלו הארט די, והפסטיבל נגמר. דניאל ועומר משלימים, אהוד מציע נישואים ליולי, שון ומאיה לא חוזרים להיות חברים ובסוף העונה שון רודף אחרי המונית לשדה התעופה אחרי מאיה, אך לרוע המזל מפספס אותה.
יחסי אוזבקיסטן–סין
יחסי סין-אוזבקיסטן (באוזבקית: Xitoy-O'zbekiston munosabatlari) הם היחסים הדיפלומטיים שבין סין לאוזבקיסטן. שתי המדינות חברות בארגון לשיתוף פעולה בשאנגחאי.
היסטוריה
סין הכירה בעצמאותה של אוזבקיסטן ב-27 בדצמבר 1991 ושתי המדינות כוננו יחסים ב-2 בינואר 1992. שתי המדינות חתמו על "אמנת ידידות ושיתוף פעולה סין-אוזבקית" בשנת 2005, במהלך פגישתו של נשיא אוזבקיסטן אסלאם קרימוב עם נשיא סין חו ג'ינטאו בבייג'ינג.
אוזבקיסטן שיתפה פעולה עם סין בהסגרת פעילים אוגוריים נגד סין.
יחסים כלכליים
סין היא כיום השותפה המובילה באוזבקיסטן כמקור היצוא והיבוא הגדול ביותר. סין הגדילה גם את הלוואות הפיתוח שלה לאוזבקיסטן. סין רואה באוזבקיסטן חלק קריטי ביוזמת החגורה והדרך.
עקרון ההתאמה של בוהר
עקרון ההתאמה של בוהר פותח על ידי נילס בוהר בשנת 1923, ולפיו כאשר מערכת קוונטית שואפת אל הגבול הקלאסי, משמע בעבור מספרים קוונטיים גדולים (וחבורת גלים) ההתנהגות של המערכת תתאים לתוצאות הקלאסיות. במילים אחרות, עבור סדרי גודל גדולים, או אנרגיות גבוהות, המשוואות הקוונטיות יתנו את התוצאות הקלאסיות, אותן ניתן לקבל מחוקים כמו חוקי ניוטון ומשוואות מקסוול.
בנוסף ניתן להראות על ידי עקרון ההתאמה כי בגבול של מהירויות נמוכות, תורת היחסות הפרטית מנבאת את התוצאות הקלאסיות.
תיאור הבעיה
עקרון ההתאמה נובע מהשאלה הבסיסית אשר הועלתה על ידי פיזיקאים בעקבות פיתוח מכניקת הקוונטים (המתארת חלקיקים בסדר גודל אטומי) - מתי הערכים והנוסחאות של המכניקה הקלאסית נכונים לשימוש לצורך תיאור התנהגותה של המערכת, ומתי יש להשתמש בכלים הקוונטיים. בעוד שמכניקת הקוונטים מתארת ברמה מדויקת למדי את תוצאות הניסויים ותצפיות בקנה המידה התואם, משמע חלקיקים בעלי מספר קוונטי קטן או בעלי אנרגיה כוללת בסדר גודל של מסת המנוחה של החלקיק, בקנה מידה היומיומי חוקי ניוטון ומשוואות מקסוול מתארים ומנבאים ברמת דיוק גבוהה את התוצאות הנצפות בניסויים. בקנה מידה כזה ניתן להתעלם באופן כללי מההשפעות הנובעות מתופעות קוונטיות, כמו עקרון אי הוודאות של הייזנברג.
משפט ארנפסט
משפט ארנפסט ניתן באופן מסוים לתיאור כפתרון לבעיה הזו. על פי עיקרון זה, הממוצעים של ערכי מדידה קוונטיים מקיימים את משוואות התנועה הקלאסיות. הביטוי המתמטי לעיקרון זה הוא
לצורך דוגמה, נבחר חלקיק חופשי במימד אחד ונבחן את המיקום שלו, ידוע כי יחס החילוף מקיים
כעת נציב במשפט ארנפסט ונקבל , תוצאה התואמת את התוצאה הקלאסית הידועה:.
סופיה שרלוטה, נסיכת בוואריה
סופיה שרלוטה, נסיכת בוואריה (23 בפברואר 1847 - 4 במאי 1897) הייתה נסיכה בווארית מבית ויטלסבאך.
ביוגרפיה
מתילדה נולדה בטירת פוסנהופן שבממלכת בוואריה. אביה היה מקסימיליאן יוזף, דוכס בבוואריה ואמה הייתה לודוביקה, נסיכת בוואריה. סבה מצד האם היה מקסימיליאן הראשון יוזף, מלך בוואריה. ילדותה עברה עליה בטירת פוסנהופן שליד אגם סטרנברג, אשר אותה רכש אביה. אחותה הגדולה הייתה אליזבת "סיסי", אשר נישאה לפרנץ יוזף הראשון, קיסר אוסטריה. אחות אחרת שלה הייתה מריה סופיה אשר נישאה לפרנצ'סקו השני, מלך שתי הסיציליות. בילדותה היא כונתה במשפחתה "סופרל".
ב-22 בינואר 1867 התארסה סופיה שרלוטה עם בן דודה לודוויג השני, מלך בוואריה. לודוויג, שכבר אז החל להתבלט כמלך מטורף, לא התלהב מהרעיון, אולם הסכים בעקבות בקשותיהם של הוריה. לודוויג אכן החל בהכנות לחתונה, אולם דחה אותה שוב ושוב. במהלך תקופה זו סופיה שרלוטה ניהלה רומן עם אדגר האנפשטנגל (אביו של ארנסט האנפשטנגל). האנפשטנגל היה הצלם האישי של לודוויג, אשר ביקש ממנו לצלם את הכלה מספר פעמים. כך הם נפגשו והתאהבו. מספר מכתבי אהבה שכתבה סופיה שרלוטה להאנפשטנגל שרדו. בסופו של דבר באוקטובר, ביטל לודוויג את האירוסין. הוריה המשיכו לחפש שידוך עבורה. בין ההצעות שעלו על שולחנם נמנו לודוויג ויקטור, ארכידוכס אוסטריה, לואיש הראשון, מלך פורטוגל ופיליפ, דוכס וירטמברג. כל ההצעות נדחו, חלקן בידי סופיה שרלוטה וחלקן בידי המוצעים.
משפחתה
סופיה שרלוטה ילדה שני ילדים:
נופריים
נוּפָריים (שם מדעי: Nymphaeaceae) היא משפחה של צמחים דו־פסיגיים רב־שנתיים הנפוצה באזורים חמים או ממוזגים בכל רחבי העולם. זו משפחה של צמחים הגדלים במקווי מים מתוקים או מעט מלוחים, כאשר שורשיהם חבויים בקרקעית. הפרחים בודדים, לרוב גדולים ויפים. עלי הכותרת מעט קשיחים ומותאמים להאבקה על ידי חיפושיות. העלים בעלי פטוטרת ארוכה ולרוב צפים על־פני המים, אך לעיתים נדירות גם מורמים מעליהם או נמצאים מתחת לפני המים.
בארץ ישראל מיוצגת המשפחה על ידי שלושה מינים: נימפאה לבנה, נימפאה תכולה ונופר צהוב. ייבוש נרחב של הביצות בשנות ה-50 ושנות ה-60 של המאה ה-20 צמצם מאוד את בתי הגידול הטבעיים שלהם, וכיום כולם הוכרזו כצמחים מוגנים.
נופריים בתרבות
מיני נופריים רבים משמשים כצמחי נוי באגמים מלאכותיים, וגידולם אינו מסובך במיוחד. כמו כן, רוב המינים ראויים למאכל על כל חלקיהם - שורש, עלים, פרחים וזרעים.
ארנחואס
אָרָנְחוּאֶס (בספרדית: Aranjuez) היא עיר בדרום הקהילה האוטונומית מדריד בספרד, 47 ק"מ מדרום למדריד, על גדות נהר הטחו. העיר נודעה בנופיה ובאקלימה הנוח; המלכים הקתוליים, פרננדו השני מאראגון ואיזבלה הראשונה מקסטיליה, ישבו במקום, ומאז ועד סוף המאה ה-19 העיר שימשה כמושב האביב של מלכי ספרד. פליפה השני בנה בה את הארמון המלכותי של ארנחואס, שמהווה עד היום מוקד משיכה לתיירים.
ב-2005 היו בעיר כ-48,000 תושבים, שהתפרנסו ברובם מתיירות, אך גם מחקלאות ומתעשייה.
שם העיר התפרסם בעיקר בזכות היצירה ה"קונסיירטו דה ארנחואס" של חואקין רודריגו, אחת היצירות המפורסמות ביותר לגיטרה קלאסית.
בשנת 2001 הוכרז הנוף התרבותי בארנחואס כאתר מורשת עולמית על ידי ארגון אונסק"ו.
יחסי סינגפור–צ'ילה
יחסי סינגפור–צ'ילה הם היחסים הבינלאומיים בין צ'ילה לבין סינגפור. שתי המדינות באגן האוקיינוס השקט חברות בארגון הסחר העולמי, בשיתוף הפעולה הכלכלי של אסיה ופסיפיק (APEC) ובהסכם השותפות האסטרטגית הטרנס-פסיפית.
סקירה כללית
צ'ילה וסינגפור מקיימות יחסים מועדפים של שיתוף פעולה דו-צדדי, החל משנות השישים. במהלך פגישת מנהיגי APEC שהתקיימה בשנת 2002 בלוס קאבוס, מקסיקו, ראש ממשלת סינגפור גו צ'וק טונג ונשיא צ'ילה ריקארדו לאגוס יחד עם ראש ממשלת ניו זילנד הלן קלארק החלו במשא ומתן על הקמת "השותפות הכלכלית הכלולה יותר של האוקיינוס השקט" (P3-CEP), הסכם איגוד כלכלי של מדינות אגן האוקיינוס השקט, אליו התווספה מאוחר יותר ברוניי. המשא ומתן על הסכם השותפות האסטרטגית טרנס-פסיפיק (הסכם TPSEP או P4) נכנס לתוקף לבסוף בשנת 2006, והם העמיקו את היחסים המסחריים בין המדינות השותפות, בנוסף לקביעת תזכירים בנושא שיתוף פעולה בעבודה וסביבתית. בקשר להסכם זה, סינגפור העניקה לצ'ילה הקלה מיידית במיסים החל מיום כניסתו לתוקף של 100% מהתוצרת הצ'יליאנית.
בנובמבר 2008 ערך ראש ממשלת סינגפור לי הסיין לונג ביקור רשמי בצ'ילה, שהוחזר על ידי נשיאת צ'ילה מישל בצ'לט בנובמבר 2009, כאשר ביקרה בסינגפור על מנת להשתתף בפסגת APEC. במהלך ביקורה ערכה פגישה דו-צדדית עם ראש הממשלה לי הסיין לונג, ובו לצד סקירת מעמדם החיובי של היחסים הדו-צדדיים, התחזק הרעיון להמשיך לעבוד במסגרת הסכם החינוך שנחתם בסנטיאגו בנובמבר 2008, כמו גם להתקדם בנקודות הממתינות של המשא ומתן להסכם מיסוי כפול.
בין ההסכמים הבילטרליים שנחתמו בין צ'ילה לסינגפור, קיים הסכם שירותי אוויר (1980), הסכם על פטור ממס הכנסה בגין ההכנסות שהשיגו חברות הספנות במדינה האחרת שמקורן בהפעלה בינלאומית של ספינות (1993), מזכר הבנות בנושא שיתוף פעולה נגד סחר בסמים (1998) ואחר לשיתוף פעולה וחילופי חינוך (2008).
יחסים מסחריים
בשנת 2016, המסחר בין שתי המדינות הסתכם ב-154 מיליון דולר. המוצרים העיקריים שיצאה צ'ילה היו יוד, דגים קפואים ועיסת עץ כימית, ואילו המוצרים שיובאו כללו בעיקר תרופות, ממריצי לב ומכשירים אורקוליים.
ברנאר ונדרמרש
ברנאר וַנדֶרמֶרשׁ (Bernard Vandermeersch; 1937 – ) הוא פלאואנתרופולוג ופרהיסטוריון צרפתי המתמחה בחקר האדם הניאנדרטלי.
קורות חייו ופועלו
ונדרמרש נולד בעיר וֶרוויק בחבל נור–פה-דה-קאלה שבצפון צרפת. למד זואולוגיה, גאולוגיה ופלאונטולוגיה בסורבון ואת עבודת הדוקטורט עשה בהנחיית הפלאואנתרופולוג Jean Piveteau. בשנים 1964–1983 חקר ולימד במסגרת המעבדה הפלאונטולוגית של בעלי חוליות באוניברסיטת פייר ומארי קירי. משנת 1983 ועד לפרישתו ב-2001 כיהן כפרופסור מן המניין באוניברסיטת בורדו והקים בה את המעבדה האנתרופולוגית. ונדרמרש יצר את יחידת המחקר "מוצא ואבולוציה של ההומו ספיינס" במרכז הלאומי למחקר מדעי של צרפת.
ברנאר ונדרמרש התמקד בחקר התרבות המוסטרית (התקופה הפלאוליתית התיכונה) בשני אזורים – דרום-מערב צרפת והמזרח הקרוב, ובשתי אוכלוסיות – האדם הניאנדרטלי והאדם המודרני המוקדם, והתעניין ביחסים האפשריים ביניהם (כגון רביית-כלאיים ותירבוּת) וכן בשאלת היכחדותם של הניאנדרטלים.
בישראל לקח חלק בחפירות באתרי מפתח של התקופה הפלאוליתית התיכונה במסגרת תוכנית המחקר שהוביל בשנים 1964–1980 בנושא "התפתחות אוכלוסיות ותרבויות במזרח הקרוב מסוף התקופה הפלאוליתית התחתונה ועד ראשית התקופה הפלאוליתית העליונה". בשנים 1965 עד 1979, בהפסקות, ניהל את החפירות במערת קפזה. בשנים 1982–1990 השתתף בחפירות במערת כבארה בצוות עם עופר בר-יוסף וברוך ארנסבורג וחקר לצדם גם במערת היונים. ברנאר ונדרמרש הדגים במחקריו נוכחות בו-זמנית של בני אדם מודרניים (אנטומית) מוקדמים ושל הניאנדרטלים המאוחרים בתקופה הפלאוליתית התיכונה באזורים הללו.
בצד עבודתו באקדמיה שימש ונדרמרש בשנים 1972–1984 כמנהל העתיקות הפרהיסטוריות בחבל פואטו-שראנט וכן פעל ביחידה להיסטוריה ולפרהיסטוריה של "הוועדה לעבודות היסטוריות ומדעיות", מוסד מחקר הכפוף למיניסטריון החינוך של צרפת ומטרתו, בין היתר, לקדם את עבודתן של אגודות מדעיות. ונדרמרש יסד יחד עם ז'אן פרו את כתב העת Paléorient העוסק בפרהיסטוריה של דרום-מערב אסיה.
רורי קאלקין
רורי יו קאלקין (באנגלית: Rory Hugh Culkin; נולד ב -21 ביולי 1989) הוא שחקן קולנוע וטלוויזיה אמריקאי.
ביוגרפיה
קאלקין נולד בעיר ניו יורק, לפטרישיה ברנטרופ וכריסטופר 'קיט' קאלקין, שחקן תיאטרון לשעבר ששיחק בברודוויי. קאלקין הוא הצעיר מבין שמונה ילדים; יש לו ארבעה אחים: שיין (שנת 1976), מקולי (1980), קיראן (1982) וכריסטיאן (1987) ושלוש אחיות: ג'ניפר (1970–2000), דקוטה (1979–2008) ), וקווין (נולדה 1984). אחותו ג'ניפר נולדה מאם אחרת. קאלקין הוא אחיינה של השחקנית בוני בדליה, שהיא אחות אביו.
קריירה
קאלקין החל לשחק לצד אחיו הגדולים, ביניהם מקולי וקיראן, לעיתים קרובות כגרסאות הצעירות של דמויותיהם. הוא הופיע לראשונה בתצלום כתינוק בסרט הקולנוע "הבן הטוב", אחר כך כ"ריצ'י ריץ" התינוק בסרט ריצ'י ר'יץ (את ריצ'י מגלם אחיו מקולי) ובשנת 2002, שיחק את איגבי בן ה -10 בסרט "איגבי".
תפקיד הפריצה של קאלקין היה בסרט "מישהו לסמוך עליו", לצד לורה ליני, תפקיד עליו זכה לשבחים רבים ובפרס האמן הצעיר. מאז הופיע קאלקין במספר רב של סרטים.
בגיל ההתבגרות החל לשחק בסרטים עצמאיים יותר, כמו "שכונה בהפרעה", "נערה כפרית" ו-"בלב בעמק". הוא שיחק בתפקיד ראשי בסרט משחקי ילדים, סרט עצמאי משנת 2004 העוסק בקבוצת בני נוער המתכננים לנקום בבריון הממרר את חייהם. שחקני הסרט הצעירים זכו בפרס אינדפנדנט ספיריט על משחקם בסרט.
מאז זכייתו בפרס האמן הצעיר עבור "מישהו לסמוך עליו", קאלקין קיבל שלוש מועמדויות נוספות. הוא שיחק בתפקיד אורח בסדרת הדרמה המשטרתית חוק וסדר: מדור מיוחד, ובסדרה אזור הדמדומים לצד פטריק וורברטון. במאי 2010 לוהק קאלקין לסרט הסלאש צעקה 4, שיצא לאקרנים ב־15 באפריל 2011. קאלקין לוהק לתפקיד יורונימוס בסרט הביוגרפי Lords of Chaos המספר את הסיפור על אירועי סצנת מוזיקת הבלאק-מטאל הנורווגית ולהקת מייהם.
חיים אישיים
בשנת 2018 התחתן קאלקין עם אשת הקולנוע שרה סקריבנר בניו אורלינס, לואיזיאנה. את החתונה ערך פול היימן מפיק ופרשן רסלמניה 34.
ג'סי אוונס
ג'יימס קליבלנד "ג'סי" אוונס (באנגלית: James Cleveland "Jesse" Owens; 12 בספטמבר 1913 – 31 במרץ 1980) היה אתלט אמריקאי, מגדולי האתלטים בכל הזמנים.
אוונס השתתף באולימפיאדת ברלין 1936, בה זכה ב-4 מדליות זהב בריצת 100 מטר, 200 מטר, קפיצה לרוחק ובריצת שליחים 4X100. הוא האתלט הראשון בהיסטוריה שזכה ב-4 מדליות זהב באולימפיאדה אחת והקופץ לרוחק הראשון שקפץ למרחק של מעל 8 מטר (8.13 מטר). החזיק בשיא העולמי למשך 25 שנים.
ילדותו
ג'יימס קליבלנד אוונס נולד באוקוויל, אלבמה. בנם השביעי של הנרי קליבלנד אוונס (1873-1942) ומרי אמה פיצ'גראלד אוונס (1876-1941). אביו היה אריס וסבו הנרי (1851-1930) היה עבד. בגיל תשע עבר יחד עם משפחתו לקליבלנד, אוהיו, בניסיון למצוא שם פרנסה. מעבר זה לא שינה את מצבה הכלכלי של המשפחה, ואוונס עבד בעבודות מזדמנות, כמו העמסת ציוד וסחורות ועבודה בסנדלריה.
ביומו הראשון בבית הספר, כשנשאל לשמו הוא ענה J.C. (ראשי תיבות של ג'יימס קליבלנד). מורתו שמעה אותו אומר ג'סי, כנראה בגלל המבטא הדרומי הכבד שלו, ומאז דבק בו הכינוי והוא נקרא ג'סי אוונס.
הוא החל לעבוד עם מאמנו, צ'ארלי ריילי, לאחר שריילי ראה אותו רץ באחד משיעורי הספורט שנערכו בבית ספרו. ריילי אף הסכים לאמן את ג'סי בבקרים, לפני פתיחת הלימודים, כך שאוונס יוכל להמשיך לעבוד אחרי הצהריים, ולתמוך כלכלית במשפחתו.
על אף ההצלחה הספורטיבית באוניברסיטה, חייו של ג'סי שם היו קשים, בעיקר בגלל ההפרדה הגזעית ששררה בה. אוונס האפרו-אמריקני היה חייב לציית למדיניות ההפרדה הגזעית שהייתה נהוגה באותו זמן ברחבי המדינה. כשהיה נוסע לתחרויות יחד עם נבחרת האתלטיקה של האוניברסיטה, הוא היה אוכל ב'מסעדות לשחורים בלבד' ולן ב'אכסניות לשחורים בלבד'. בנוסף, הוא היה מחויב לעזוב את הקמפוס רק יחד עם שאר חברי נבחרת האתלטיקה השחורים של האוניברסיטה.
תחילת הקריירה הספורטיבית
באליפות התיכונים של קליבלנד באתלטיקה ב-1933, פרץ ג'סי לתודעה האמריקנית, כשהשווה את שיא העולם בריצה ל-100 יארד בתוצאה של 9.4 שניות. בנוסף, הוא גם ניצח בתחרות הקפיצה לרוחק וקבע שם שיא עולם לתלמיד תיכון של 7.56 מטר.
תחרות הביג 10 שנערכה ב-25 במאי 1935 הייתה פריצת הדרך בקריירה שלו. בתחרות קבע אוונס 3 שיאי עולם והשווה עוד אחד, בפרק זמן של 45 דקות בלבד, וזאת למרות פציעה בגבו. בתחרות הראשונה, ריצת המאה יארד, הוא השווה פעם נוספת את שיא העולם, בתוצאה של 9.4 שניות. בתחרות הבאה בקפיצה לרוחק, הוא שבר את שיא העולם עם קפיצה של 8.13 מטר, שיא שנשבר רק כעבור 25 שנה. בריצת 200 מטר קבע אוונס את שיאו הבא, 20.7 שניות. כמעט שלוש-עשיריות השנייה מהר יותר מהשיא הקודם. שיאו האחרון נקבע בריצת ה-200 מטר משוכות (ריצה שאינה נהוגה כיום) בתוצאה של 22.6 שניות, ארבע-עשיריות השנייה מהיר יותר מהשיא הקודם. הופעתו של אוונס בתחרות נחשבת לאחת מהגדולות בתולדות האתלטיקה והספורט בכלל.
אולימפיאדת ברלין 1936
למשחקים האולימפיים בברלין 1936 שנערכו בגרמניה הנאצית, יצא אוונס יחד עם נבחרת האתלטיקה האמריקנית שמנתה 66 אתלטים. אוונס זכה בארבע מדליות זהב באולימפיאדה זו.
את מדליית הזהב הראשונה שלו באולימפיאדה הוא השיג ב-3 באוגוסט בריצת 100 מטר, שם ניצח בתוצאה של 10.3 שניות והשווה את השיא העולמי; ב-5 באוגוסט ניצח בריצת 200 מטר עם ריצה של 20.7 שניות, בשיא אולימפי חדש וב-9 באוגוסט ניצח יחד עם הנבחרת האמריקנית בריצת שליחים 4X100 מטר בשיא עולם חדש שהחזיק מעמד 20 שנה - 39.8 שניות.
מדליית הזהב השנייה של אוונס אותה השיג ב-4 באוגוסט בתחרות הקפיצה לרוחק, היא הזכורה מכולן. בגמר התחרות הוא ניצח עם קפיצה של 8.06 מטר. אוונס קפץ 2 קפיצות במוקדמות, ובשתיהן נפסל. הקהל בברלין היה מרוצה מכך, כי אוונס היה שיאן העולם והיחידי שאיים על לוץ לונג, הקופץ לרוחק הגרמני. בטרם נכנס אוונס למסלול ההרצה, לקראת הקפיצה השלישית - קפיצה שאם ייפסל בה יודח מהתחרות, ניגש לוץ לאוונס המתוח, והמליץ לו להתחיל את הקפיצה מנקודה אחרת כדי להימנע מפסילה, אוונס עשה כעצתו, עבר בצורה נקייה את הקפיצה השלישית ועלה לגמר. שם כאמור ניצח את לונג וזכה במדליית הזהב. בטקס חלוקת המדליות התחבקו אוונס ולונג, אולם החברות לא החזיקה מעמד זמן רב, שכן לונג נהרג במלחמת העולם השנייה בשנת 1943. על החברות הקצרה שלהם אמר אוונס: "גם אם תתיכו את כל הגביעים והמדליות בהם זכיתי, הם לא יתקרבו לכדי הידידות בת 24 הקאראט ביני לבינו. היטלר בוודאי השתגע כשראה אותנו מתחבקים ככה. החלק העצוב בסיפור הוא שמאז לא ראיתי אותו יותר, הוא נהרג במלחמת העולם השנייה".
לאחר האולימפיאדה נטען כי היטלר עזב את האצטדיון האולימפי של ברלין כדי לא להעניק לאוונס מדליה וללחוץ את ידו. אמינות טענה זו מוטלת בספק, והוצעה סיבה אחרת לעזיבתו: לאחר שביום התחרות הראשון בירך היטלר את המנצחים הגרמנים בלבד, הוא נדרש על ידי הוועדה האולימפית לברך את כל המתחרים או לא לברך אף אחד מהם. היטלר בחר באפשרות השנייה ועד גמר התחרויות הוא לא העניק מדליות ולא בירך את המנצחים, שביניהם היה אוונס.
לניצחונו של אדם אפרו-אמריקני באולימפיאדה אשר התקיימה בגרמניה בשנות השלושים של המאה ה-20 הייתה משמעות סמלית. אולם לטענתו של אוונס גם היחס שקיבל בארצות הברית לא היה ראוי. הוא התייחס לכך באומרו: "כשחזרתי למולדתי, לאחר כל הסיפורים על היטלר, עדיין לא יכולתי לשבת בקדמת האוטובוס; הייתי חייב ללכת לדלת האחורית. גם לא יכולתי לגור היכן שרציתי. אמנם לא הוזמנתי ללחוץ את ידו של היטלר, אך גם הנשיא בבית הלבן לא הזמין אותי".
לאחר המשחקים האולימפיים
לאחר המשחקים האולימפיים שב אוונס לארצות הברית ונטש את אוניברסיטת המדינה של אוהיו, שנה לפני סיום הלימודים. הוא החל להתחרות בכלבים ובסוסים, מרוצים שאומנם היוו השפלה עבורו, אך עזרו לו לפרנס את משפחתו הענייה. בנוסף לכך, הוא ניהל גם עסק לניקוי יבש ולעיתים עבד גם בתחנות דלק. לבסוף, הוא הגיש בקשה לפשיטת רגל, אך גם אז בעיותיו לא תמו וב-1966 הוא הועמד לדין באשמת העלמות מס. ואז, בשפל המדרגה הוא השתקם והתחיל לעבוד כ'שגריר של רצון טוב'. במסגרת עבודתו נסע אוונס ברחבי ארצות הברית והרצה בפני בני נוער ומבוגרים כאחד. הוא שם דגש על החשיבות של ההתמדה, העבודה הקשה והנאמנות. בנוסף, הוא נתן חסות לתוכניות ספורט רבות לבני נוער, בעיקר כאלו שהופעלו בשכונות עוני בשיקגו, אליה עבר לאחר האולימפיאדה.
אוונס היה מעשן כבד, ונהג לעשן חפיסת סיגריות ביום במשך כ-35 שנה. הוא חלה בסרטן הריאה, ונפטר ב-31 במרץ 1980 בגיל 66. הוא נקבר בשיקגו.
להכרה הרשמית זכה אוונס רק בסוף חייו, כשב-1970 נכנס להיכל התהילה של הספורט באלבמה. בשנת 1976 העניק לו ג'רלד פורד את "מדליית החירות הנשיאותית", וב-28 במרץ 1990, לאחר מותו, קיבל את מדליית הזהב של הקונגרס מידי הנשיא ג'ורג' בוש האב. ב-1984 נקרא רחוב בברלין על שמו. פארק לזכרו הוקם באוקוויל ב-1996, באותה השנה בה עבר הלפיד האולימפי בעיירה, 60 שנה לאחר זכיותיו של אוונס באולימפיאדת ברלין. ב-2001 נחנך אצטדיון האתלטיקה של האוניברסיטה של מדינת אוהיו, הקרוי על שמו, וב-1998 הוציא משרד הדואר של ארצות הברית בול דואר עליו מודפסת תמונתו. באליפות העולם באתלטיקה 2009 שנערכה בברלין, הופיעו כל הספורטאים האמריקאים שעל חולצתם תפורים ראשי התיבות J.O, לזכרו של אוונס. התאחדות האתלטיקה של ארצות הברית מעניקה פרס על שם אוונס לאתלט מצטיין. הפרס מוענק כל שנה החל מ-1981.
בשנת 2016 יצא לאור סרט ביוגרפי המבוסס על סיפורו של אוונס, "המרוץ" (במקור: "Race").
חייו האישיים
ב-1935 נישא אוונס לחברתו מהתיכון רות סולומון, ולזוג נולדו 3 בנות. גלוריה, מארלין ובברלי, בנותיו של אוונס, ייסדו את "אגודת ג'סי אוונס", אגודה הנותנת תמיכה כלכלית לנערים חסרי אמצעים העוסקים בספורט.
קתרין, נסיכת ויילס
קתרין, נסיכת ויילס (באנגלית: Catherine, Princess of Wales; שם מלא: קתרין אליזבת' "קייט" מידלטון; באנגלית: Catherine Elizabeth "Kate" Middleton, הידועה בציבור גם בשם שליווה אותה טרם קיבלה תואר אצולה, "קייט מידלטון"; נולדה ב-9 בינואר 1982) היא אשתו של ויליאם, נסיך ויילס, שהוא הראשון בסדר הירושה לכתר הבריטי, ואמם של הנסיך ג'ורג', השני בסדר הירושה לכתר הבריטי, של הנסיכה שארלוט, השלישית בסדר הירושה, ושל הנסיך לואי, הרביעי בסדר הירושה. תואריה של קתרין הם "נסיכת ויילס" ו"דוכסית קיימברידג' וקורנוול".
נסיכת ויילס עוסקת בעבודות צדקה, בעיקר בתחומים הקשורים לילדים קטנים, התמכרויות ואמנות. התקשורת מכנה את השפעתה יוצאת הדופן על האופנה הבריטית והאמריקאית "אפקט קייט". בשנים 2012 ו-2013 נבחרה על ידי המגזין "טיים" לאחת מ-100 האנשים המשפיעים בעולם.
משפחתה
נולדה למשפחת מידלטון בבית החולים המלכותי במחוז ברקשייר, אנגליה, בעיר רדינג, הבכורה מבין שלושת ילדיהם של קרול (לשעבר גולדסמית'), דיילת אוויר, ומייקל מידלטון, עובד בענף התעופה. ב-1984–1986 התגוררה המשפחה בעמאן בירת ירדן, בעקבות עבודתו של האב בחברת התעופה בריטיש איירווייז, ולאחר מכן שבה למחוז ברקשייר, והתיישבה בכפר באקלברי. ב-1987 הקימה האם קרול עסק באסם הבית, המספק שירות משלוחי דואר של אביזרים למסיבות. האב מייקל הצטרף לעסק ועזב את עבודתו בבריטיש איירווייז שנתיים אחר כך. העסק הפך את המידלטונים למיליונרים כשההורים היו בתחילת שנות ה-40 לחייהם. עם השנים העסק התרחב, כלל אתר אינטרנט והחל למכור גם תחפושות, צעצועים לילדים ועוד. הונה של החברה מוערך כיום בכ-30 מיליון לירות שטרלינג.
לקתרין אחות בשם פיפה (פיליפה שרלוט), מארגנת מסיבות, ואח בשם ג'יימס ויליאם, איש עסקים.
לימודים ועבודה
לאחר סיום לימודי התיכון, למדה קתרין בקולג' מרלבורו. בהמשך למדה לתואר שני בתולדות האמנות באוניברסיטת סנט אנדרוז שבסקוטלנד, אותו סיימה בהצטיינות.
ב-2006 החלה לעבוד כקניינית בחברת האופנה "ג'יגסו". בהמשך הצטרפה לעסק המשפחתי של הוריה ועסקה בעיצוב.
התחלת הקשר עד לאירוסין
קתרין פגשה את הנסיך ויליאם בתחילת תקופת לימודיהם באוניברסיטת סנט אנדרוז, עם הזמן נהפכו ידידים ושכרו יחד עם עוד שותף ושותפה דירה באזור לימודיהם. ב-2001 בתצוגת אופנה שהתקיימה במהלך לימודיהם באוניברסיטה החלה התעניינותו של הנסיך ויליאם בקייט להתגבר, ולאחר שנתיים בהן ניהלו קשר ידידותי, הפכו השניים לזוג. ב-2007 נפרדו קתרין והנסיך ויליאם לתקופה קצרה אך חזרו לקשר הזוגי לאחר שלושה חודשים. לאחר המתנה ארוכה, בנובמבר 2010 הודיע בית המלוכה כי הם התארסו, במהלך חופשה של בני הזוג בקניה.
נישואיה לנסיך ויליאם ולידת ילדיהם
חתונתם של ויליאם וקתרין נערכה ב-29 באפריל 2011 במנזר וסטמינסטר. הטקס הועבר בשידור חי בערוצי טלוויזיה בכל רחבי העולם, ומעריכים כי כ-2 מיליארד אנשים צפו בו.
בעקבות נישואיה, קיבלה את התואר "קתרין, דוכסית קיימברידג'", ולמשפחתה הוענק שלט אצולה.
באוקטובר 2011, מספר חודשים לאחר החתונה, התחייבו חברי הפרלמנט הבריטי לבצע שינויים בחוק הירושה המלכותית כדי לאמץ שוויון מוחלט בין המינים, כלומר הילד הראשון של הדוכס והדוכסית, בין אם יולד זכר או נקבה, יהיה הבא בתור לכס המלוכה אחרי אביהם.
ב-22 ביולי 2013 נולד בנם, הנסיך ג'ורג', והוא השני בסדר הירושה לכתר הבריטי. ב-2 במאי 2015 נולדה לזוג בת, הנסיכה שארלוט אליזבת' דיאנה. ב-23 באפריל 2018 נולד בנם השלישי, הנסיך לואי ארתור צ'ארלס.
תוארה
עם נישואיה קיבלה את התואר "קתרין, דוכסית קיימברידג'".
ב־8 בספטמבר 2022, עם היות בעלה ליורש העצר, קיבלה את התארים דוכסית קורנוול ודוכסית רות'סיי. למחרת קיבלה את התואר "נסיכת ויילס".
התייחסות תקשורתית
קתרין זכתה לרוב ליחס תקשורתי אוהד לאורך שנות הזוגיות עם הנסיך ויליאם. בשל התארכות הרומן עד לנישואים, היא כונתה בתקשורת "Waity Katie" – "קייטי הממתינה" (להצעת הנישואים).
מוצאה מהמעמד הבינוני העניק לה בתחילה את אהדת ההמון הבריטי. מעריכים כי טקס החתונה, שנצפה על ידי כשני מיליארד איש ברחבי העולם, העניק פרסום רב וחיובי לבית המלוכה הבריטי, אשר סבל בשנים האחרונות מירידה ביחסי הציבור בבריטניה.
למרות האהדה הראשונית, בהמשך הדרך החלה התקשורת לסקר בהרחבה סכסוך שהתגלע בין המלכה אליזבת לבין הדוכסית, על רקע תחושתה של המלכה שהדוכסית אינה ממלאה את חובותיה המלכותיות, ואינה מלכותית מספיק. בין השאר דווח כי המלכה מכנה את הדוכסית בכינויי הלעג "קייטי העצלנית" (Lazy Katie) ו"הדוכסית שאינה עושה רבות" (Duchess of Do-Little). במקביל החלה התקשורת, ובעיקר צהובוני בריטניה, לפרסם כי משפחתה של הדוכסית, בדגש על אמה, מתערבים בהיבטים שונים של חיי הזוג והחלה מכנה אותם "המידלטונים המתערבים" (Meddling Middletons).
תדמית וסגנון אופנתי
מידלטון נחשבת "אייקון אופנה" ו"אושיית סטייל". היא נבחרה לאורך השנים לרשימות רבות בסגנון "המתלבשות הטובות ביותר". בשנים 2010, 2011, 2012 ו־2013 היא הוצבה במקום הראשון ברשימת "השמלות היפות ביותר" של המגזין Vanity Fair. היא גם הופיעה על גבי שער המגזין בשנת 2012. בשנת 2014 כבר נחשבה לאייקון תרבות בריטי, כאשר צעירים מחוץ לבריטניה ציינו אותה כאחד האנשים שהכי קשורים בעיניהם לתרבות הבריטית, בדומה ל, המלכה אליזבת השנייה, דייוויד בקהאם, ג'יי קיי רולינג, הביטלס, צ'רלי צ'פלין, אלטון ג'ון ואדל. ביוני 2016 השתתפה בסשן צילומי מגזין לגיליון המאה של ווג והופיעה על השער.
ייחוס שושלת המשפחה
אבותיהם של בני משפחת מידלטון כוללים את סר תומאס לייטון (חי בשנים 1530–1610), שהיה מושל גרנזי בשנים 1570–1609, ואשתו אליזבת קנוליס (1549–1605) שהייתה בת דודה של אליזבת הראשונה, מלכת אנגליה.
אחד מצאצאי המשפחה בתקופה מאוחרת יותר הוא הכומר תומאס דייוויס, שהיה מחבר המזמורים של הכנסייה האנגליקנית; נכדתו, אוליביה כריסטיאנה לופטון, הייתה אחת הסבתות של מייקל מידלטון, אביה של קתרין.
טינדל
{{פירושונים|
ראו גם
}}
הירש לקרט
ביוגרפיה
הירש לקרט נולד בעיירה אנישוק (Onuškis), מחוז טרקאי. היה חבר בתנועת "הבונד" בווילנה, שהוקמה בסוף המאה ה-19 והתחזקה מאוד בראשית המאה ה-20 ברחוב היהודי בעיר, ושמנתה אז שמונים אלף יהודים. האימפריה הרוסית זועזעה אז תכופות ממעשי טרור של כנופיות סוציאליסטיות ואנרכיסטיות שונות, שקראו למהפכה והפלת המונרכיה. השלטון מינה את מושל כללי חדש לגוברניה של פלך וילנה – ויקטור פון ואהל, בן למשפחת אצולה גרמנית-בלטית. פון ואהל קנה את המוניטין שלו בדיכוי מרד ינואר 1863 בפולין הקונגרסאית, וכליברל שקצב מזון במחירי הפסד לעניים במהלך הרעב של 1891.
בהפגנת ענק של האחד במאי 1902 פרצו פרשיו הקוזקים של פון-ואהל אל תוך המפגינים, והצליפו בהמון בשוטים לחים. שמונה עשר איש, ממנהיגי ההפגנה, נעצרו בידי חייליו של פון ואהל ונענשו. העצורים הופשטו עירומים, הונחו על ספסלי עץ והצליפו בהם בשוטים הלחים עד עילפון. "הבונד" החליט לרצוח את פון ואהל בנקמה על ההשפלה. חבורה של בונדאים צעירים מרדו בהנהגה הרשמית, שקראה שלא לנקוט בצעדי טרור, והחליטו להתנקש בו ללא שהות. הירש לקרט, סנדלר פשוט מווילנה, התנדב להיות הרוצח. הוא הצטייד באקדח וארב למושל ביציאתו מהצגת הקרקס, אז ירה בו לקרט שתי יריות. פון ואהל נפצע קשה אך שרד; הוא חי עד 1915.
פטריק פביאן
ביוגרפיה
פטריק פביאן, בנם של טום ומרי לו פביאן, נולד בפיטסבורג וגדל בניו קמברלנד שבפנסילבניה. אביו עבד בסוכנות לסיוע בחינוך גבוה של פנסילבניה (PHEAA). פביאן למד באוניברסיטת המדינה של פנסילבניה, שם השלים לימודי תואר ראשון בהופעה. לאחר מכן עבר לקליפורניה, שם קיבל תואר שני מאוניברסיטת המדינה של קליפורניה בלונג ביץ'.
הירש לקרט
ביוגרפיה
הירש לקרט נתפס על ידי המשטרה, עונה ונחקר, נשפט ונידון למוות. הוא נתלה בפומבי בווילנה. מאותה שעה הפך הירש לקרט הצעיר לאגדה: צעירים יהודים רבים במזרח אירופה העריצו את מעשהו. הוא היה גם לסמל קומוניסטי: ב-1927 הופק לזכרו סרט סובייטי בשם "הוד מעלתו" (Его превосходительство), בכיכוב יולי אונטרשלאק (השחקן שגילם את פון ואהל גילם גם את תפקיד רב העיר, בהדגשת הריאקציונריות המשותפת). משוררים כמו אברהם ליסין כתבו עליו שירים; אחרים, כמו אורי צבי גרינברג, הזכירו אותו כסמל למרד יהודי ("אני שונא את שלום הנכנעים"); מחזאים כמו ה. לייוויק כתבו עליו מחזות ("הירש לקרט: פואמה דרמטית"), והוא הפך לסמל ליהודי המתמרד, שאינו משלים עם גורל ההשפלה המיועד לו. דמותו של הירש לקרט הקרינה עד לפרטיזנים היהודים ביערות ליטא ובלארוס במלחמת העולם השנייה בעת השואה.
פטריק פביאן
ביוגרפיה
אחד מתפקידיו הבולטים והמוקדמים ביותר של פביאן היה גילום דמותו של פרופסור ג'רמיה לסקי ב"הצלצול הגואל: שנות הקולג'", סיקוול של "הצלצול הגואל" ב-NBC. הוא נמנה בצוות השחקנים הראשי של סדרות הטלוויזיה קצרות המועד "Valentine" (2008–2009), "Working Class", (2011) ו"מיוחד" (2019–2021). בנוסף על כך, פביאן גילם מספר דמויות חוזורות בסדרות הטלוויזיה "ג'ואן מארקדיה", "ורוניקה מארס", "Gigantic" ו"אהבה גדולה".
הירש לקרט
ביוגרפיה
מנחם בגין הושפע מפרשת לקרט כשקיבל את ההחלטה בליל ההלקאות לפעול בנחישות נגד השלטונות הבריטיים כדי שיפסיקו להשית עונש משפיל כזה על אנשי אצ"ל. בתל אביב נקרא על שמו רחוב.
פטריק פביאן
ביוגרפיה
במרוצת השנים הופיע פביאן בכעשרים סרטי קולנוע, כשהראשון בהם הוא "מאפיה!" משנת 1998 בבימויו של ג'ים אברהמס. כמו כן הוא רשם הופעות אורח אחדות בתוכניות טלוויזיה מפורסמות כגון "חברים" ו"ויל וגרייס". תפקידו הידוע ביותר הוא של עורך הדין הווארד המלין בסדרת הספין-אוף של שובר שורות, "סמוך על סול".
עבודותיו של פביאן בבימות התיאטרון בניו יורק כוללת את "שרשרת המזון" מאת ניקי סילבר, "המפטי דמפטי" מאת אריק בוגוסיאן, וסיבוב לאומי של המחזה "שש דרגות לקירבה".
אריאל רוזן-צבי
אריאל רוזן-צבי (1944 – 3 ביוני 1996) היה משפטן ישראלי, חוקר בולט בתחום דיני המשפחה, ודיקן הפקולטה למשפטים באוניברסיטת תל אביב בשנים 1991–1996.
ביוגרפיה
נולד בישראל בשם אריאל דב רוזנצוייג. בתחילת שנות ה-70 השתתף בהקמתה של תנועת "עוז לשלום", שהוביל אבי רביצקי. זו הייתה תנועה דתית בעלת השקפה מדינית שמאלנית, ונחשבה כמקדימה לתנועת "מימד". הוא דגל בציונות דתית מושרשת וסובלנית עם חיבור לחברה ולאדם לפני החיבור לארץ ישראל השלמה.
בשנת 1986 פרסם יחד עם פרופ' אוריאל רייכמן וקבוצת פרופסורים למשפטים הצעת חוקה למדינת ישראל, בעקבותיה הוקם "הוועד הציבורי למען חוקה לישראל" ששם לו למטרה להיאבק למען כינון חוקה.
היה חבר בוועדת שמגר, ועדת החקירה הממלכתית שהוקמה בנובמבר 1995, בעקבות רצח יצחק רבין.
פרופ' רוזן-צבי נפטר ממחלת הסרטן בגיל 52. הותיר אחריו אישה וחמישה בנים: חוקר התרבות העברית פרופ' ישי רוזן-צבי; המשפטן פרופ' איסי רוזן-צבי; מנהל המערך הנפרולוגי במרכז הרפואי רבין, פרופ' בניה רוזן-צבי; רכז תושב"ע ומורה לתלמוד במדרשיית הרטמן לבנות, ד"ר אסף רוזן-צבי; והעיתונאי אברי רוזן-צבי.
לאחר מותו נקרא על שמו "המטה המשותף למען חופש דת לישראל ע"ש פרופ' אריאל רוזן-צבי ז"ל". גוף זה פועל למען חקיקתו של חוק יסוד: חופש דת לישראל, ולמען השגת שוויון חובות לאומי ובראשו הגיוס לצה"ל.
בשנת 1998 יצא לאור הספר "רב תרבותיות במדינה יהודית ודמוקרטית - ספר הזיכרון לאריאל רוזן-צבי ז"ל", בעריכת מנחם מאוטנר, אבי שגיא ורונן שמיר.
מחקריו
שנים רבות עסק רוזן-צבי בתחום דיני המשפחה והדין הדתי בישראל, וכתב ספרים ומאמרים רבים. מחקריו וקביעותיו שימשו בסיס לפסקי דין מגוונים. כך למשל טען פרופ' רוזן-צבי כי השוואת נטל מזונות הילדים על שני ההורים פועלת לרעת האשה: "בתוך מערכת קיימת של אפליית האשה. היא מוסיפה נדבך לאפליה ומעמיקה את הפער בין כוח המיקוח העדיף של הבעל לבין זה של האשה. מה שנראה תיקון במבט נקודתי, הוא למעשה קלקול מנקודת המבט הכוללת".
כדי לתקן עיוותים במקרים בהם דיני המזונות המסורתיים אינם נותנים מענה ראוי, הציע רוזן-צבי להחיל את דיני היושר במשפט העברי, שמקורם בהוראת "ועשית הישר והטוב" וכן "תעשה הטוב והישר". במאמרו "על כוח המשפט ועוצמתו מול מגבלותיו וגבולותיו", הסביר רוזן-צבי כי "באמצעות ערך היסוד של 'ועשית הישר והטוב' ניתן, במסגרת המשפט העברי, למלא לקונות במשפט, ניתן לפרש את הכתובים על ידי השלטת ערך היסוד האמור עליהם, וניתן להטיל חובות אינדיבידואליות החורגות משורת הדין, אך הופכות עם הזמן חלק בלתי נפרד ממנו".
הקדיש רבים ממאמריו לסוגיית מעמד האישה במשפחה בדין העברי, ומתח ביקורת נוקבת על המתרחש בתחום הגירושין בישראל. בין היתר כתב כי "בישראל הקושי להשיג גירושין שלא בדרך הסכמה הופך את הליך הגירושין למבחן של כוח עמידה בלחצים ולמאבק כוחות בין בני הזוג. תופעות של סחבת בערכאות השיפוט העוסקות בענייני גירושין פוגעות בצד החלש יותר, הפגיע יותר, הבלתי עמיד יותר, דהיינו באישה. גם תופעות של הימנעות מהכרעה והחזרת הצדדים להתחככות ולהתנגשות ביניהם פוגעות, בדרך כלל, באישה. תופעות כאלה מאריכות את ההליך, משאירות את הצד החלש חשוף יותר ללחצים ולסחטנות, מעניקות יתרון כלכלי ופסיכולוגי לצד החזק, ופוגעות עוד יותר בצד שכוח המיקוח שלו נחות יותר כבר בעמדת הפתיחה. משום כך הליכים פגומים, למרות פגיעתם הרעה לכל המתדיינים, פוגעים יותר באישה".
פעל רבות למציאת פתרון לבעיית העגונות ומסורבות הגט, ואף ניסח הסכם למניעת סרבנות גיטין. הסכם זה מתייחס לשלושה עניינים בעלי חשיבות מכרעת בהליך הגירושין:
פרופ' רוזן-צבי תמך בעמדת בית המשפט העליון, שסירב ליצור מוסד של נישואים אזרחיים, בטענה כי זהו עניינה של הכנסת. רוזן-צבי ראה בהימנעות זו תופעה חיובית, שכן לשיטתו, על בית המשפט להימנע מהכרעה במאבקים אידאולוגים, ולא לפגוע בשלד המרכזי של הדין הדתי שנקבע על ידי המחוקק כהסדר מחייב.
ספריו
חיבר שני ספרים מרכזיים בתחום דיני המשפחה בישראל:
שני ספרים יצאו לזכרו:
טלפוניית IP
טלפוניית IP היא סוג של מערכת טלפוניה הפועלת על גבי רשתות IP. טכנולוגיה זו מאפשרת, בין השאר, העברת שיחות טלפון על-גבי רשת האינטרנט, כתחליף לקווי הטלפון ה"רגילים". השימוש ברשתות מחשבים, ובאינטרנט בפרט, מוביל להוזלה בעלויות ההקמה והתפעול של מערכת הטלפוניה - יתרון שלרוב מגולם במחירים נמוכים יותר ללקוח, ובפרט בשיחות בינלאומיות. החסרונות הנפוצים בשירותים אלו (ביחס לטלפוניה סטנדרטית) הם איכות קול נמוכה יותר, שיהוי / השהייה (Latency) גבוהים יותר, ניתוקים רבים יותר בשיחות, ותלות במערכת תקשורת אחרת, אשר עלולה לא לפעול בהפסקות חשמל (בעיקר הציוד בבית הלקוח, שלרוב אינו מגובה במערכות אל-פסק).
רקע
לעומת זאת, טלפוניית IP אינה פועלת על תשתית תקשורת וקווי תקשורת ייעודיים, אלא פועלת על גבי רשת האינטרנט הקיימת (או על-גבי רשתות IP המקבילות לאינטרנט). במצב זה לא מוחזק מעגל חשמלי ייעודי לטובת קיום שיחת הטלפון. השיחה מתקיימת במקביל לתעבורת נתונים נוספת על-גבי אותו קו אינטרנט. יכולת זו מושגת על ידי שימוש במיתוג מנות: אותות הדיבור ואותות בקרה שונים (חיוג, ניתוק, שיחה ממתינה וכו') מחולקים למנות קטנות, וכל אחת מהמנות נשלחת בנפרד על-גבי הרשת, במקביל ליישומים אחרים ששולחים ומקבלים נתונים מהרשת.
העברת דיבור על רשתות IP
טלפוניית IP מעבירה קולות ודיבור ברשת האינטרנט (וברשתות IP נוספות) באמצעות פרוטוקולי תקשורת ל-VoIP (Voice over IP).
אות השמע שמתקבל מהמיקרופון או מהשפופרת של הטלפון הוא אנלוגי. אות זה מומר לביטים דיגיטליים על ידי מקודד שנקרא ווקודר (Vocoder - Voice Coder). הווקודר מפעיל אלגוריתם מתמטי בעזרתו הוא דוחס את השמע. בטלפוניה רגילה השמע מועבר בקצב של 64Kbps אך על ידי שימוש בווקודר ניתן לדחוס אותו לקצב של 12.2Kbps ואפילו מתחת לכך (בהתאם למידת הקילקול באיכות האות). בצורה זו חוסכים רוחב פס רב.
פעולה נוספת שמבצע הווקודר היא חלוקת השמע, שהוא רציף, למקטעים שמכונים מסגרות. מסגרות זמן אלו הן קטעים באורכים של מספר מילי-שניות (לדוגמה, 20 מילי-שניות). זהו מרכיב חשוב בטכנולוגיית ה-VoIP, מכיוון שלאחר חלוקת השמע למסגרות ניתן לשלוח כל מסגרת בנפרד, ולפיכך להשתמש בפרוטוקול האינטרנט (IP), שהוא פרוטוקול מיתוג המנות הנפוץ בעולם.
פרוטוקול IP משתמש בפרוטוקול TCP או UDP לצורך משלוח נתונים בין מחשבים. ההבדל המשמעותי בין שני הפרוטוקולים עבור שיחות טלפון, הוא שפרוטוקול UDP לא מחכה לאישור שחבילות הנתונים יגיעו לצד השני, אלא ממשיך לשלוח באופן רציף. פעולה זו מאפשרת רציפות בהעברת הקול אל מכשיר הטלפון שבצד השני של השיחה (ללא קיטועים וללא השהיות), אך במצב של שגיאה ואיבוד חבילת נתונים, הצד השני ישמע רעש או צליל משונה למספר רגעים.
יתרונות
השימוש בשיטת מיתוג מנות מאפשרת הוזלה ניכרת של עלות השיחות, על ידי ניצול מרבי של רוחב הסרט, בעיקר בצווארי הבקבוק.
יתרון נוסף שנעוץ בשימוש בפרוטוקול ה-IP להעברת שיחות הטלפון הוא תפוצתו הרחבה של פרוטוקול זה. ה-IP הוא פרוטוקול תקשורת נפוץ ונחקר: חברות רבות ואנשים פרטיים רבים חוקרים אותו ומפתחים עבורו כלים שימושיים לאבטחת מידע, ניהול רשת וכו'. כך חברות טלפון שמספקות שירות מסוג זה, לא צריכות להתעסק בבניית הרשת, אבטחת מידע וכו', אלא יכולות להתמקד ביצירת פרוטוקול טוב ומקודד יעיל.
עוד יתרון הוא שתשתית האינטרנט פרוסה ברוב העולם (או לפחות, ברוב העולם שבו פרוסה תשתית הטלפון), ולפיכך ניתן להגיע איתה בקלות לכל יעד.
מכשירים
לקוחות המבצעים שיחות טלפון מבוססות אינטרנט משתמשים באחד או יותר מהמוצרים הבאים:
שרתים
מרכיב מרכזי בטלפוניית IP הוא שרת המערכת. בתחילת כל שיחת טלפון נוצר קשר עם השרת על מנת לזהות את מנוי הטלפון המחייג, ואת מנוי הטלפון שיקבל את השיחה. כאשר מנוי מסוים מחייג מספר טלפון מתקיימים השלבים הבאים: כמו כן, השרת אחראי על רישום השיחות (למטרות תשלום וגביה, על ידי חברת הטלפון), ועל הפעלת תכונות כגון מענה קולי, משיבון, הפניית שיחות וכו'. מערך השרתים של כל מערכת טלפון יכול להיבנות בצורה שונה, וזאת בהתאם לפרוטוקול שבו המערכת פועלת, לגודל מערכת הטלפון, העומסים שבמערכת, ולמבנה רשת התקשורת שעל גביה פועלת המערכת.