cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
יחסי ארמניה–טורקיה
סכסוך נגורנו קרבאך
בשנת 1993 טורקיה חסמה באופן חד צדדי את הגבול הארמני-טורקי, והניעה אותו באופן רשמי עם כיבוש אזורים אזרבייג'ן על ידי חיילים ארמנים. ממשלת טורקיה מבטיחה לפתוח את הגבול, בתנאי שארמניה תפסיק לחפש הכרה בינלאומית ברצח העם הארמני ותסיג חיילים מאזור הסכסוך בנגורנו-קרבאך.
בעיית ההכרה ברצח העם הארמני
טורקיה מכחישה מכל וכל את קיומה של עובדה היסטורית של רצח העם הארמני. לפי הרשויות בטורקיה, גירוש התרחש במהלך מלחמת העולם הראשונה. טורקיה מכירה במותם ההמוני של ארמנים, אך מצביעה על כך שגם מאות אלפי מוסלמים נהרגו. רק נציגים מסוימים של האינטליגנציה הטורקית מדברים על הצורך להכיר ברצח העם הארמני. ההיסטוריון הארמני טאנר אקאם וזוכה פרס נובל אורהאן פאמוק מכירים ברצח העם הארמני.
ב-15 בדצמבר 2008 הושק אתר האינטרנט diliyorum özür ("אני מצטער") של הקמפיין "ארמנים, סלחו לנו". במשך יומיים נחתמה על ידי כ-11 אלף איש על עצומה שפורסמה באתר עם אותו שם. עם זאת, המילה "רצח עם" אינה משמשת בטקסט ההתנצלות, אך משתמשים במונח "קטסטרופה גדולה". החל מ-1 בפברואר 2010 היו לאתר 30 אלף חתימות. עד מהרה, הפרקליטות הכללית של אנקרה פתחה בחקירה במסגרת סעיף 301 לחוק העונשין הטורקי. משרד התובע קרא למארגני הקמפיין להעיד על מנת לחקור את האתר שיצרו. עם זאת, בתחילת ינואר 2010 בית המשפט הפלילי המחוזי באנקרה החליט שלא לפתוח בהליכים פליליים כנגד ארבעה נציגי האינטליגנציה הטורקית, יוזמי המערכה "ארמנים, סלחו לנו" - בסקין אורן, אחמד אינסל, צ'נגיז אקטאר ועלי ביירמוגלו.
הגבול הארמני-טורקי וארמניה המערבית
ארמניה, על פי שרת החוץ שלה ב-2009, מכירה בגבול הקיים עם טורקיה, אך אין פירוש הדבר הכרה בהסכם קארס שעל בסיסו הוא עובר. בשטחים שיצאו לטורקיה בשנת 1921, נמצא אחד הסמלים המפורסמים ביותר של ארמניה - הר אררט. מאז שנת 1918, דמותו של הר זה קיימת על מעיל הנשק של ארמניה, שבגללו טורקיה טענה בעבר. טורקיה חוששת שארמניה עשויה להעלות טענות טריטוריאליות. טורקיה ביקשה מארמניה להכיר רשמית בגבול המשותף הקיים שנקבע על ידי הסכם אלכסנדרופול בשנים 1920–1921, אולם ירוואן סירבה ואמרה כי יש לפתור סוגיה זו רק לאחר כינון יחסים דיפלומטיים. בארמניה עצמה ישנם תומכים רבים של עדכון הגבול כנגד ההכרה בגבולותיה המודרניים של טורקיה, בפרט, הפדרציה המהפכנית הארמנית.
מכל מים
עיצוב
שחרור של נחושת עקב מים חומציים עשוי להיות במעקב על ידי מגוון של טכנולוגיות, החל ברצועות pH והולך למסכי pH מתוחכמים יותר, מצביעים על pH אשר כאשר הוא חומצי או קאוסטי, חלקם בעלי יכולות תקשורת פלט. עיקר גידול האצות מתרחש ב-pH אופטימלי, בין 8.2 - 8.7. רמת ה-pH שהיא נייטרלית או נמוכה יותר יכולה לעזור להפחית את צמיחת האצות. פוטנציאל אצות, מוצר הלם יעזור לנקות בריכות שחייה או מכלי מים מאצות. בתהליך זה אין צורך להשתמש בשואב אבק להסרת אצות. אין קשר סיבתי בין מכל הפלסטיק להרעלת נחושת, פתרון לבעיה הוא לפקח על מי גשמים מאוחסנים עם מדדי pH ולהוסיף חומרי טיפול מתאימים.
יחסי ארמניה–טורקיה
כנסיות ארמניות בטורקיה
בקיץ 2005 החלה שיקום הכנסייה הארמנית סורב חאץ' (הצלב הקדוש), שנבנתה בראשית המאה ה-10 על ידי האדריכל מנוול, באי אחתמר (בימת ואן שבטורקיה). משרד התרבות והתיירות בטורקיה הקצה לכך 3 מיליון לירות (2 מיליון דולר). עבודות השיקום בכללותו הסתיימו בסתיו 2006. הפתיחה, שתוכננה במקור ל-4 בנובמבר 2000, התקיימה ב-29 במרץ 2007. אירוע זה נתפס על ידי מרבית הארמנים כמעשה פופוליסטי. כל תהליך השבת האתר הדתי של סורב חאץ' והליטורגיה שנצברו בו, כותב העיתונות הארמנית, הועבר למישור הפוליטיקה. יש להזכיר שמתוך אלפי מקדשים ארמנים, כיום נשאר בסך הכל בין 450 ל-500, עם זאת, כולם הרוסים או זקוקים לשיקום. לא שוחזרה בעבר אף לא כנסייה ארמנית אחת בשטחה של טורקיה.
בשל הבידוד הגאוגרפי שלה (באי) הכנסייה שמורה יחסית. יו"ר עמותת להגנה על המונומנטים התרבותיים וההיסטוריים של ארמניה סאמוול קרפטאן, שביקר באי אחטאמר, אמר כי השחזור בוצע ברמה הגבוהה ביותר, "בלי סטייה קלה מן הדפוסים ההיסטוריים", אם כי מספר מומחים אחרים מצביעים על פגמים קלים . ב-19 בספטמבר 2010, לראשונה מזה 95 שנה, נערכה ליטורגיה בכנסייה, ובליל 30 בספטמבר עד 1 באוקטובר הוקם צלב על הכנסייה. עכשיו הכנסייה באחטאמר מתפקדת כמוזיאון.
רצח הראנט דינק
בשל שנאה אתנית נהרג ב-19 בינואר 2007 עיתונאי טורקי ממוצא ארמני, העורך הראשי של העיתון הטורקי-ארמני הראנט דינק. לאחר הרצח בטורקיה, אלפי פעולות התרחשו תחת הסיסמה "כולנו מענקים דינקי". במהלך חקירת הרצח התברר כי המשטרה והז'נדרמריה ידעו על הפיגוע הממשמש ובא, אך לא נקטו באמצעים למניעתו. במקביל, כאשר קרובי משפחתו של דינק הגישו תביעה נגד טורקיה בבית הדין האירופי לזכויות אדם, הממשלה שלחה נאום הגנה לבית המשפט בו הושווה דינק עם הנאצים. נאום זה בוטל, ושר החוץ הטורקי אהמט דבוטאולו הצהיר כי הוא לא תיאם את הנאום הזה. בספטמבר 2010 בית המשפט האירופי לזכויות אדם, ששילב את ההאשמות נגד דינק בגין "העלבת האומה הטורקית" והתביעה שהגישו קרוביו של דינק בגין הפרת זכותו לחיים, הודה כי הרשויות הטורקיות הפרו את סעיפי האמנה 2, 10 ו-13 הנוגעים לזכות לחיים וחופש הדיבור. בית המשפט החליט לשלם לקרובי משפחתו של דינק פיצוי של 133 אלף יורו.
דיפלומטיית כדורגל וניסיונות לכינון יחסים דיפלומטיים
ב-6 בספטמבר 2008 הגיע נשיא טורקיה עבדוללה גול לירוואן בהזמנתו של נשיא ארמניה סרז' סרקזיאן. אירוע רשמי היה משחק הכדורגל של טורניר המוקדמות למונדיאל 2010 בין הנבחרות הלאומיות של ארמניה וטורקיה (טורקיה ניצחה 0–2). הפגנות המוניות נגד ביקורו של נשיא טורקיה נערכו בירוואן. סרקזיאן, בהצעת גול, הגיע לגומלין השני במשחק הארמני-טורקי, שהתקיים באוקטובר 2009 בבורסה. במלון אלמירה בעיר בורסה הטורקית נערכו משא ומתן בין המשלחות הארמניות והטורקיות, ואחריהן ישיבת הנשיאים. ישיבות ומשא ומתן של נשיאים במהלך משחקי כדורגל נקראו "דיפלומטיית כדורגל".
ב-10 באוקטובר 2009 חתמו שרי החוץ של טורקיה וארמניה, אהמט דבוטאולו ואדוארד נלבנדיאן, על פרוטוקול על הקמת יחסים דיפלומטיים ועל פרוטוקול לפיתוח יחסים דו צדדיים בציריך שבשווייץ. המסמכים סיפקו הקמת ועדה משותפת של "היסטוריונים עצמאיים" לחקר נושא רצח העם הארמני משנת 1915. החתימה על הפרוטוקולים התעכבה במשך שלוש שעות בגלל חילוקי דעות לגבי ההצהרות הסופיות: הצד הארמני בנאומו רצה להזכיר בעקיפין את רצח העם ב-1915, ואת הצד הטורקי - הסכסוך בנגורנו-קרבאך. כתוצאה מכך, לא נאמו נאומים סופיים. האופוזיציה הארמנית והן האופוזיציה הטורקית התנגדו לחתימת הפרוטוקולים כפי שהוצע, והביעו אי שביעות רצון, בפרט, עם סעיפי ההכרה ההדדית בגבולות ויושרה טריטוריאלית של מדינות אחרות. ב-11 באוקטובר (זמן מוסקבה) באותה שנה הודיעה מזכירת המדינה האמריקנית הילרי קלינטון כי ממשלת ארצות הברית תעשה ככל שביכולתה כדי לבסס את ההצלחה שהשיגו טורקיה וארמניה. באותו יום, משרד החוץ של אזרבייג'ן מתח ביקורת על טורקיה בגין חתימת הסכמים מבלי לפתור את הסכסוך בקרבאך. תהליך האשרור של הפרוטוקולים על ידי הפרלמנטים של טורקיה וארמניה הוקפא ללא הגבלת זמן.
בפברואר 2015 משך סרז' סרקזיאן את הפרוטוקולים הארמניים-טורקיים מהאספה הלאומית של ארמניה.
בינואר 2022 התקיימו שיחות לנירמול היחסים בין המדינות. בארמניה נאמר שהם רוצים לכונן יחסים עם טורקיה ולפתוח את הגבול בין המדינות.
אורסטיאה
אוֹרֶסְטֵיאָה (ביוונית עתיקה:  Ὀρέστεια) הוא כינוי לטרילוגיה של טרגדיות מאת המחזאי האתונאי אַיסְכִילוֹס אשר מתארת את סוף השתלשלות הקללה על בית אטראוס. הטרגדיות הוצגו בחג הדיוניסיה באתונה בשנת 458 לפנה"ס, וזכו בפרס הראשון. לאחר הטרגדיות הוצג מחזה סאטירים בשם פְּרוֹטֵאוּס, אך הוא לא השתמר. הטרילוגיה נקראת על שם אוֹרֶסְטֵס בנו של אגממנון. נושא מרכזי בטרילוגיה הוא המעבר מנקמת דם אישית לעשיית צדק באמצעות משפט.
אגממנון
המחזה אֲגַמֶמְנוֹן(Ἀγαμέμνων) מתאר את שיבתו הביתה של אגממנון, מלך אַרְגוֹס, ממלחמת טרויה. בביתו ממתינה רעייתו קְלִיטֶמְנֶסְטְרָה, אשר זוממת לרוצחו כנקמה על הקרבת בִּתם אִיפִיגֶנֶיָה בראשית המסע לטרויה, וכן משום שבמהלך השנים לקחה לה כמאהב את אַייגִיסְתוֹס, בן-דודו של אגממנון ונצר אחרון לענף המנושל של שושלת אטראוס, השואף לתפוס את השלטון. אגממנון מגיע לביתו ושם נרצח. קליטמנסטרה מגנה על החלטתה להרוג את אגממנון וקוראת לה החלטה נכונה. אנשי העיר בגילום המקהלה מגנים אותה ואת אייגיסתוס.
נוטות החסד
המחזה נוטות החסד (או "בנות החסד", וביוונית Εὐμενίδες) הוא השלישי בטרילוגיה, ובו האריניות גורמות לאורסטס לאבד את שפיותו. הוא מנסה לברוח מפניהן אבל לבסוף הוא עומד למשפט בפני אתנה ושופטים מבין אזרחי אתונה בגין רצח אמו. הקללה המשפחתית מגיעה לסיום, ובכך בעצם מתהווה הרעיון של צדק.
פרוטאוס
נוסח מחזה הסאטירים פְּרוֹטֵאוּס (ביוונית Πρωτεύς), שחתם את הטרילוגיה, אבד כליל, ורק שני טורי שיר נשתמרו ממנו, אצל אתנאיוס. החוקרים סבורים כי המחזה התבסס על האירוע המוזכר בספר הרביעי של האודיסיאה מאת הומרוס, שם מגיע מנלאוס, אחי אגממנון, במסגרת מסע השיבה שלו ממלחמת טרויה, אל אי לחופי מצרים, ונועץ בדמות בשם פרוטאוס, אשר מגיד לו עתידות. פרוטאוס מספר למנלאוס על רצח אגממנון, כמו גם על גורלם של אַיאַס בן אוֹאִילֵאוּס ("איאס המהיר"), וכן מספק לו הנחיות להמשך מסעו הביתה, לספרטה.
התפתחות חברתית והתגלגלות מושג הצדק
המחזה מתאר את המעבר בין מערכת חברתית העוסקת בנקמה, ברצח, ובקללה של משפחת אטראוס, למערכת חברתית שיפוטית. בסיפורי המיתולוגיה נקמת דם היא הדרך המקובלת לפתור בעיות. במקרה של הקללה לבית אטראוס, נקמת הדם עברה מדור לדור. יצירת מערכת משפט שמה קץ לקללה ומשחררת את אטראוס מגורלו העגום. מדובר בתהליך מקביל לתהליך שאתונה עצמה עברה, מפראיות, לחברה מסודרת. חלק מההתפתחות, נובעת מההבנה של הניגודיות שיש בערכים אתיים. כגון תחרותיות ושאיפה להישגים, לעומת תוקפנות ושחצנות, תכונות הנמצאות על קו רציף (המיוצג על ידי האלה אריס). ההבנה הזאת מונעת מהתהליכים שעוברות הדמויות. אייסכלוס מדגים היטב את העיקרון.
בחירה וגורל
אורסטס נושא נטל קשה במיוחד. כדור חמישי לקללה של בית אטראוס הוא נושא על עצמו את "הזיהום" (מיאסמה) של משפחתו. הוא מכיר את ההיסטוריה המשפחתית שלו. הוא יודע כי אביו אשם בהרג אחותו איפיגניה. הוא יודע מה קרה בטרויה. הוא מודע לכוחות המנוגדים הפועלים עליו, כוחות המגולמים על ידי האלים. הוא אינו רוצה להרוג את אמו ודודו. אך למרות אהבתו הוא נאלץ לפעול. פעולתו כמעט גורמת לאובדן שפיותו. אייסכלוס מתאר את העימות בין אורסטס לאמו, על הרבדים שבו. באודיסאה לעומת זאת, הומרוס מספר כי אייגסתוס הוא זה שהרג את אגממנון. במקרה כזה אין בעיה בנקמת דם (המתרחשת בין גברים, ולא בין הורים לילדים) ואורסטס הוא גיבור, ולא גיבור טרגי. מוטיב הבחירה חוזר בכל שלושת המחזות. בכולם ישנה החלטה של גיבור, שכלוא בין רצונות האלים. יש חוקרים הסוברים כי מעורבות האלים שוללת את אפשרות הבחירה. הסוגיה הזאת חוזרת אל מול כל ההחלטות המוסריות במחזה, היציאה למלחמת טרויה, הריגת איפיגניה, הריגת אגממנון, הריגת קליטמנטרה ולבסוף גורלו של אורסטס. מידת הרצון החופשי של הגיבורים מוטלת בספק. אבל חוקרים רבים מסכימים - לגיבור הטרגי במחזה היווני תמיד יש בחירה. זאת למרות ההשפעות של הכוחות האלוהיים על בחירות אלה.
חטא הגאווה
עקרון הצדק מודגש על ידי השימוש בהיבריס. כל אחד בשושלת פעל בגלל היבריס ועל כן האלים מצדיקים את עונשו. טנטלוס בחן את האלים, ועל כך נענש. פלופס בגד בשבועה שנתן. אטראוס ואחיו שניהם בגדו אחד בשני. אגממנון דורך על השטחים היקרים, קליטנסטרה הורגת את אגממנון ואז מתפארת בכך. רק אורסטס שאינו מואשם בגאווה מסוגל להתעלות על החטא ולצאת זכאי במשפט באתונה.
תרגומים לעברית
עיבודים:
קרטל האבירים הטמפלרים
קרטל האבירים הטמפלרים (בספרדית: Los Caballeros Templarios) היה סינדיקט פשע וקרטל סמים  מקסיקני בינלאומי שהורכב משרידיו של קרטל הפשע "לה פמיליה מיצ'ואקאן", ובסיסו היה במדינת מיצ'ואקאן המקסיקנית.
היסטוריה
לאחר מותו של מנהיג קרטל לה פמיליה מיצ'ואקאן, פרנסיסקו מונטס, ב-9 בדצמבר 2010, התגלעה מחלוקת בין יורשיו של המנהיג.
חוסה דה חסוס מנדז ורגאס השתלט על שרידיו של הארגון הקיים, וקבוצה גדולה המתנגדת אליו פרשה והקימה את קרטל האבירים הטמפלרים. מנהיגי הקרטל החדש היו סרוונדו גומז מרטינז (המכונה "לה טוטה" - המורה), דיוניסיו לויה פלנקרטה, אנריקה פלנקרטה סוליס והאחים פרד ופרנק מונטס. שני הקרטלים החלו באופן מיידי להיאבק על השליטה במיצ'ואקאן, וקרטל האבירים הטמפלרים מיהר להשתלט גם על המדינות גררו, מורלוס ומדינת מקסיקו.
יחד עם קרטל המפרץ וקרטל סינלואה הקימו אנשי קרטל האבירים הטמפלרים כנופיה צבאית חמושה היטב שנקראה "ההתנגדות". אנשי הכנופיה פעלו בעיקר נגד קרטל לוס סטאס, שניסה למלא את החלל שהותיר קרטל לה פמיליה מיצ'ואקאן ופלש לחלקים מהמדינות חליסקו ומיצ'ואקאן.
לאחר מכן לחם הקרטל גם בקרטל הדור החדש של חליסקו ובמיליציות האזרחיות החמושות ששמו להן למטרה לנקות את מקסיקו משלטון הקרטלים.
ב-17 בפברואר 2015, נעצר סרוונדו "לה טוטה" גומז, מנהיג האבירים הטמפלרים, על ידי המשטרה הפדרלית המקסיקנית. מספר מקורביו נעצרו אף הם, ונכסים רבים של הקרטל נתפסו על ידי ממשלת מקסיקו והוקפאו.
ביקור האפיפיור
ב-23 במרץ 2013 ביקר האפיפיור לשעבר בנדיקטוס השישה עשר במדינת גואנחואטו. קודם לביקור, ב-17 במרץ 2013, נתלו שלטים על גבי גשרים בלאון, סן מיגל דה איינדה, איראפואטו, סלמנקה, יוריריה, מורוליאון ואוריאנגאטו, בהם התחייב לכאורה קרטל האבירים הטמפלרים שלא לנקוט בשום מעשה אלים בעת הימצאותו של האפיפיור באזור.
בשלטים נכתב: "קרטל האבירים הטמפלרים לא ישתתף בשום מעשה מלחמתי, איננו רוצחים. ברוך הבא האפיפיור".
באותו אזור פורסמו גם כרזות עם תוכן דומה, כשעליהן חתומים לכאורה חברי קרטל הדור החדש של חליסקו, יריביהם המרכזיים של חברי קרטל האבירים הטמפלרים.
התפרקות הקרטל
הקרטל הוכה קשות בעת מעצרו של סרוונדו "לה טוטה" גומז בפברואר 2015, אך המשיך להתקיים עד ספטמבר 2017, אז נהרגו שני מנהיגיו על ידי שרידי קרטל לה פמיליה מיצ'ואקאן, כשהיו בדרכם לחתום על הסכם שלום עם קרטל הדור החדש של חליסקו.
עם הריגתם, השתלטו קרטל הדור החדש של חליסקו, קרטל לוס ויאגראס וקרטל דל אבואלו על שטחי הקרטל המתפרק.
במאי 2020 השתלבו שרידי הקרטל בקרטלים הגדולים ששלטו באזור.
קוד אתי
הקרטל נוסד והתנהג על פי קוד אתי קפדני, אותו פיתח מנהיגם, סרוונדו "לה טוטה" גומז.
הקוד נכתב בספרון, שכריכתו עטורה באבירים רכובים על סוסים האוחזים ברומחים ובצלבים. הספרון בן 22 העמודים, שנמסר לכל חבר קרטל ואף פורסם בציבור, נקרא "קוד האבירים הטמפלרים של מיצ'ואקאן" ומכיל את החוקים והתקנות של הכנופיה.
הכנופיה ביססה את חוקיה על חוקי האבירים הטמפלרים המקוריים. חבריה היו נשבעים לעזור לעניים וחסרי אונים, להילחם בחומריות, לכבד נשים וילדים, לא להרוג בשביל כסף ולא להשתמש בסמים, כשלעיתים מנהיגי הקרטל אף היו עורכים בדיקת סמים לכל חבריו. הפרת הקוד האתי עלולה לגרור עונש מוות.
הפועל באר יעקב
הפועל באר יעקב הייתה קבוצת כדורגל ישראלית מהעיר באר יעקב.
ג'ורג' מנדלבאום
ג'ורג' (חיים יוסף) מנדלבאום (נולד ב-1941 בפריז) הוא מומחה לכימיה פיזיקלית ומדען מחשבים ישראלי, היה ראש הסנאט של בית הספר הגבוה לטכנולוגיה - מכון לב.
ביוגרפיה
נולד בפריז למשפחה יהודית של פליטי השואה מפולין. מכל משפחותיהם הענפות הם נותרו הנצר היחיד כמעט. בילדותו למד בבית ספר צרפתי מן השורה, ולאחר מכן פנה ללימודים באוניברסיטת סורבון, בה עשה עד גיל שלושים ושלוש שני דוקטורטים, הראשון בכימיה והשני במדעי המחשב.
הפועל באר יעקב
היסטוריה
בעונת 1977/1978 סיימה בליגה ב' מחוז דרום א' במקום ה-12 מתוך 14 קבוצות וניצלה מירידה לליגה ג' בזכות הפרש שערים עדיף על בית"ר מחנה יהודה שירדה לליגה ג'. בתום עונה זו הועברה הקבוצה ממחוז דרום א' באותה ליגה, למחוז דרום ב' באותה ליגה, שם שיחקה במשך 10 עונות רצופות, עד תום עונת 1987/1988, אז סיימה במקום הראשון והעפילה לליגה א' לאחר 11 שנות היעדרות, שם שיחקה שבע עונות, עד שבתום עונת 1994/1995 סיימה הקבוצה במקום הלפני אחרון בליגה א' דרום וירדה לליגה ב' מחוז דרום ב'. היא שיחקה שם ארבע עונות. בתום עונת 1998/1999 התפרקה הקבוצה..
ג'ורג' מנדלבאום
ביוגרפיה
בשנת 67 עוד הרצה לתואר שני בכימיה פיזיקלית, ובשנת 68 ייסד קורס תואר שני על שימוש מחשבים בכימיה והרצה בו באוניברסיטת פייר ומארי קירי. הסבת לימודיו מכימיה למחשבים התרחשה בעקבות מהפכת הסטודנטים הקרויה "מאי 68" ושינוי מצבת התקנים באוניברסיטה, ולאור העובדה שאת כל החישובים הדרושים לתחום הכימיה הפיזיקלית נאלצו לבצע עד אותה עת באופן ידני. בשלב זה עדיין המשיך להרצות גם בכימיה, ואף הנחה כמה דוקטורים לכימיה, בנושאי תכונות ומבנה של חומרים מזרזים מוצקים.
הפועל באר יעקב
היסטוריה
מגרש הכדורגל שבו שיחקה הקבוצה הוקם ב-1954. על שטח המגרש, בכביש המחבר את באר יעקב לנס ציונה, הוקמה בעשור השני של המאה ה-21 שכונת מגורים.
ג'ורג' מנדלבאום
ביוגרפיה
בהיותו בן שלושים וחמש מונה לפרופסור וראש המחלקה למדעי המחשב באוניברסיטת פריז.
שימש כמדען בכיר בצבא הצרפתי, שם שילב את שני המקצועות בהם התמחה. הוא פיתח תוכנות עבור מסכות הגז של החיילים, מה שדרש התמחות הן במחשבים והן בכימיה. פיתוחיו שימשו את הצבא הצרפתי במשך חמש עשרה שנים.
בשנות השלושים לחייו החל להתקרב לשמירת המצוות באמצעות "בית רש"י" שהקים הרב יהודה ליאון אשכנזי, ולאחר מכן עסק בפיתוח הקהילה הדתית במזרח פריז בה כיהן כראש הקהילה בעזרת הרב גרשון ליבמן. היה הראשון לפתוח בפריז בית ספר יהודי להשכלה גבוהה בו משלבים לימודי תורה ומדע. מוסד זה המשיך להתקיים גם לאחר עלייתו ארצה של מנדלבאום וכבר סיים קרוב לשלושים מחזורים, כשציוני בוגריו הם מהגבוהים בפריז.
בשנת 1984 עלה לישראל עם כל משפחתו, והחל לכהן כראש החוג לרובוטיקה במחלקה למדעי המחשב בבית הספר הגבוה לטכנולוגיה בירושלים (מכון לב). לאחר זמן כיהן כראש המחלקה (1994-2000) וייסד את המסלולים להנדסת תוכנה והנדסת תקשורת מחשבים, ותואר שני במערכות תקשוב.
לאחר מכן כיהן כראש סנאט הרבנים והפרופסורים של מכון לב (2001-2006).
מנדלבאום פרסם ששים מאמרים מדעיים בתחומי מחקר מגוונים: שפות פורמליות להגדרה, תכנון וישום מערכות זמן אמת, תקשורת אוטומטית המתארגנת מאליה במערכות מבוזרות, הגדרות של מערכות זמן אמת על ידי כלים גרפים (בשפות ADA, C++, JAVA), הפעלת רובוטים על ידי שפות גרפיות ווויזואליות, מבנה מערכות מקביליות וישומים, תכונות ומבנה של חומרים מזרזים מוצקים, תכונות ספיגת גזים בפחם, ועוד.
אל-מווטא
אל-מוּוָטָא (בערבית: المُوَطّأ) הוא ספר פרי עטו של האימאם מאלכ בן אנס, והוא למעשה אחד מאוספי החדית' הראשונים, ויש האומרים שהוא אף היה האוסף הראשון. הספר מכיל כ-1,942 חדית'ים, המחולקים ל-61 פרקים.
פנגו (שפה)
פנגו (באנגלית: Pengo) היא שפה דראווידית דרומית-מרכזית שבטית. השפה מדוברת באזור אודישה שבהודו וכמעט כל דוברי השפה מדברים גם אורייה באופן שוטף. השפה נכתבת באלפבית אורייה.
נפטון (פירושונים)
{{פירושונים|
ראו גם
}}
ילדי המים (סרט)
ילדי המים (באנגלית: The Water Babies) הוא סרט הנפשה/לייב אקשן בריטי שיצא בשנת 1978, אשר מבוסס על ספר בעל אותו שם מאת צ'ארלס קינגסלי. את הסרט ביים ליונל ג'פריס.
עלילה
טום הוא ילד יתום בן 12 אשר חי ביורק ב. הוא נלקח בידי גריימס, מנקה ארובות זעפן ומרושע, כאשר הוא קטן מדי להיכנס לתוך הארובות. יום אחד הם עוזבים את העיר והולכים אל בית קאנטרי ענקי בכפר. גריימס רכב על חמור - בעוד טום ועוזרו של גריימס, מסטרמן, הלכו לידו.
בבית עצמו טום הלך לאיבוד במבוך הארובות והופיע בחדה של ילדה קטנה בשם אלי. בינתיים גריימס ומסטרמן גנבו כלי כסף. כאשר טום הופלל בגנבה מידי גריימס, ברח טום אל הנהר יחד עם כלבו טובי. שם הם קפצו למים העמוקים אל הנהר המהיר. אולם הילדה הקטנה ידעה שטום לא אשם וידעה שטום קפץ לנהר עם טובי.
הסרט מתחלף לאנימציה כאשר טום מוצא את עצמו בים עם דגים מדברים. בדרך הוא פוגש חברים כמו: ג'וק הלובסטר, טרנס סוסון הים וקלוד דג החרב, ובעזרתם הוא יוצא למסע להציל את ילדי המים מפני הכרישים האכזריים. בעזרתם של הפינגוונים ודובי הקוטב, טום וחבריו מביסים את הכרישים, מצילים את ילדי המים וטום וטובי חוזרים הביתה בשלום.
בבית הקאנטרי טום פוגש בשנית את אלי ובעזרתם של הדודים שלה, טום ואלי חשפו את גריימס ומסטרמן בתור הגנבים האמיתיים, וטום קיבל משפחה חדשה בביתה של אלי. בסוף הסרט טום לוקח את אלי אל הנהר, שם הם מדברים עם החברים של טום ממצולות הים.
פילוטאס
פילוטאס (ביוונית: Φιλώτας; נולד כנראה בסוף העשור 370-360 לפנה"ס - 330 לפנה"ס) היה גנרל בכיר בצבאו של אלכסנדר הגדול. היה בנו של פרמניון, הגנרל ששירת עוד את אביו של אלכסנדר והמשיך עם אלכסנדר בעת כיבוש האימפריה הפרסית. בשיא הקריירה היה היפארכוס של ההטיירוי (המפקד הראשי של חיל הפרשים המוקדוני הכבד). השתתף בכל הקרבות החשובים של אלכסנדר הגדול מעלייתו של האחרון לשלטון בשנת 336 לפנה"ס ועד מותו של פילוטאס.
פילוטאס היה בין המתנגדים הקולניים ביותר מקרב האריסטוקרטיה לנסיונותיו של אלכסנדר לאמץ מנהגים פרסיים וזרים לתרבות היוונית.
פילוטאס נחשד בקשירת קשר נגד אלכסנדר והוצא להורג לאחר משפט ראווה פומבי. נטען שפילוטאס לא היה אשם בקשירת הקשר, אלא העלילו עליו עלילה, כדי לסלק את אחד המתנגדים הבולטים לשלטונו של אלכסנדר בצבא. בעקבות הוצאתו להורג, נרצח אביו פרמניון ללא משפט בהוראתו של אלכסנדר.
קריירה
פילוטאס מוזכר לראשונה בעת המערכה נגד הטריבלים בשנת 335 לפנה"ס. במערכה זו פילוטאס פיקד על יחידת פרשים כבדים ממקודון עלית. בהמשך השתתף גם במערכה באיליריה. באילירה, בעת מצור פליום נשלח על ידי אלכסנדר לאסוף אספקה מהסביבה, אך הסתבך בקרב וניצל על ידי התערבותו הישירה של אלכסנדר.
פילוטאס לא נזכר יותר במקורות עד המערכה בפרס בשנת 334 לפנה"ס ומופיע בה כמפקד על כל חיל הפרשים המוקדוני הכבד. במערכה זו השתתף בקרב גרניקוס, הראשון על הטריטוריה הפרסית. בהמשך נשלח בראש כח פרשים וחיל רגלים גדול להשתלט על מיקלה כדי למנוע מהצי הפרסי להשתמש במעגן זה לאחר שגורש ממילטוס.
כמפקד ההטיירוי התלווה לאלכסנדר ונראה שלקח חלק בכיבוש טרסוס. כמו כן, השתתף בקרבות והתקלויות נוספות באסיה הקטנה. לא ידוע דבר על חלקו בקרב איסוס, אף על פי שעדיין היה מפקד ההיטיירוי. בדמשק אביו, פרמניון, לקח בשבי נערה יווניה שהייתה בשרות הפרסים בשם אנטיגונה. אנטיגונה הפכה עד מהרה למאהבתו של פילוטאס.
המשבר ביחסיו עם אלכסנדר התחיל במצרים. אחרי הביקור באורקל בסיבה התחיל אלכסנדר ליישם מדיניות שלא הייתה חביבה על היוונים. אלכסנדר התחיל לאמץ מנהגים פרסיים ואף התחיל בתהליך האלהתו, שהיוונים הסתייגו ממנו. פילוטאס היה בין מתנגדיו הקולניים ליוזמות חדשות אלה.
בדומה לקרב איסוס, גם בקרב תיאור קרב גאוגמלה המצוי במקורות העתיקים לא משקף את תפקידו, אם כי ידוע שעדיין פיקד על ההיטיירוי. למרות הביקורת שהטיח באלכסנדר, עדיין נהנה מאמונו והוא פיקד על הכח שאיגף את העמדות הפרסיות בקרב השערים הפרסיים.
הקשר נגד אלכסנדר והוצאתו להורג
הקשר שבו נחשד פילוטאס התרחש בסתיו שנת 330 לפנה"ס, כשנה לאחר הניצחון הגדול בקרב גאוגמלה, כיבוש חלקים נרחבים מהאימפריה הפרסית לרבות ערים כמו שושן, בבל ואחרים. בתקופה זו פולחן האישיות של אלכסנדר התחיל להתעצם. פרק זמן קצר לפני התפוצצות הפרשה התחיל אלכסנדר ללבוש בגדי מלכות פרסיים ולאמץ מנהגים פרסיים נוספים. פילוטאס המשיך להשמיע את התנגדותו לכך וזה עמד לו לרועץ בעיניו של אלכסנדר.
הקשר שבו נחשד פילוטאס התחיל בכך שחייל מוקדוני אחד בשם דימנוס זמם להרוג את אלכסנדר. הדבר נודע לפילוטאס, אך הוא לא דיווח על כך לאף אחד. נטען נגדו שאף שלא לקח חלק בקשר, כשל באי מניעת פשע. ייתכן שבמקרה של קצין אחר הדברים היו מגיעים לכדי הדחה בלבד, אך פילוטאס החזיק בתפקיד יוקרתי מאוד - מפקד הפרשים הכבדים ממוקדון, אחד התפקידים הבכירים בצבאו של אלכסנדר. גנרלים רבים אחרים חמדו את התפקיד ושמח להדיח ממנו את פילוטאס. ייתכן אפילו שהקשר נגד אלכסנדר היה למעשה הקשר נגד פילוטאס עצמו כדי להפליל אותו ועל ידי כך לרשת את תפקידיו. יחד עם זאת הטענה לא מקובלת על כל החוקרים.
הגנרלים האחרים ובראשם קרטרוס וקוינוס, שאף שהיה נשוי לאחותו של פילוטאס לא היסס להיות ראש המקטרגים עליו. קרטרוס הוא היה זה שחשף בפני אלכסנדר את מעורבותו של פילוטאס בקשר. לדבריו של קרטרוס, הדבר נודע לו מפיה של פילגשו של פילוטאס, אנטיגונה. על פי דרישת הגנרלים, פילוטאס עונה בצורה אכזרית על ידי הצלפה עד אשר נשבר והודה בפשעים המיוחסים לו. ההמון המשולהב שנאסף במקום דרש את עונש המוות ואלכסנדר לא נקף אצבע כדי להגן על פקודו. בסופו של דבר, הוצא פילוטאס להורג. כדי להימנע מנקמה אפשרית מצדו של אביו, פרמניון, הורה אלכסנדר על רציחתו ללא משפט.
כתוצאה מהפרשה, כדי למנוע מאדם אחד להחזיק במשרה היוקרתית של מפקד ההיטיירוי, חילק אלכסנדר את החיל לשתי חטיבות. בראש אחת מהן העמיד את הפסטיון ואת השנייה תחת פיקודו של קליטוס השחור. גם המקטרגים האחרים - קוינוס וקרטוס יצאו נשכרים מהאירועים. שניהם קיבלו תפקידים בכירים בצבאו של אלכסנדר.
משפחה
פילוטאס היה חלק ממשפחה אריסטוקרטית חשובה במוקדון העתיקה. אביו, פרמניון, היה מהגנרלים החשובים של פיליפוס השני, אביו של אלכסנדר הגדול ובעת שלטונו של אלכסנדר היה סגנו בפיקוד. שני אחיו של פילוטאס שירתו גם הם בצבאו של אלכסנדר: ניקנור שפיקד על ההיפספיסטים, יחידה מובחרת בחיל רגלים, והקטור האח הצעיר, שלא החזיק בתפקיד בכיר בצבא. שני אחיו נהרגו גם כן. הקטור טבע למוות בנילוס ואילו ניקנור נפטר ממחלה זמן קצר לפני הוצאתו של פילוטאס להורג. מלבד שני אחים הייתה לו גם לפחות אחות אחת. לא ידוע על נישואיו, אך ידוע שהייתה לו מאהבת בשם אנטיגונה.
לקריאה נוספת
פילוטאס לא זכה לביוגרפיה מההיסטוריונים העתיקים, אך תולדותיו מופיעים בהרחבה במקורות עתיקים העוסקים באלכסנדר הגדול. המקורות העתיקים העיקריים לתולדות חייו הם:
ברזל (פירושונים)
{{פירושונים|
אישים:
ראו גם
}}
לוליטה מורנה
לוליטה מורנה (באיטלקית: Lolita Morena; נולדה ב-15 באוקטובר 1960) היא דוגמנית, שחקנית ומנחת טלוויזיה שווייצרית.
ביוגרפיה
מורנה נולדה באיטליה ולאחר מכן בגיל 3 עברה לשווייץ עם הוריה.
כשהייתה סטודנטית לאגיפטולוגיה זכתה בתואר "מלכת היופי של שווייץ" 1982 והשתתפה בתחרות מיס עולם 1982 ומיס תבל 1983 ובשתיהן זכתה במקום הרביעי ובפרס על הפוטוגניות (Miss Photogenic).
היא עבדה בטלוויזיה השווייצרית, האיטלקית והגרמנית, הנחתה את אירוויזיון 1989 וגם את הקדם האירוויזיון השווייצרי ב-1991 ולאחר מכן המשיכה לעבוד באגף הצרפתית של רשות השידור השווייצרית כדוברת מספר שפות, עקב היותה דוברת חמש שפות.
ב-1995 הנחתה את הגרסה השווייצרית של "המבצר", בנוסף היא השתתפה כשחקנית בקומדיה לטלוויזיה ובסרט קולנוע.
ב-2004 הביעה ביקורת על כך שלפי דעתה מנחה תחרות מיס שווייץ לא הביע מספיק רגישות כלפי המתמודדות ווגם הביעה את רצונה שאישה תנחה זאת.
ב-2005 ייסדה את החברה "Lux Morgana SA" המתמחה במוצרי קוסמטיקה.
חיים אישיים
ב-1994 היא התחתנה עם הכדורגלן הגרמני לותר מתאוס ויש לה בן משותף איתו. ב-1999 השניים התגרשו.
מרקוס אוואנס
בקולג'
מרקוס אוואנס התחיל את קריירת הקולג'ים שלו בעונת 2018\2019 כשהוא משחק בוירג'יניה ראמס מליגת המכללות. בעונתו הראשונה הוא נבחר לתואר שחקן השבוע בקונפרנס האטלנטי לא פחות מ-10 פעמים עם ממוצעים של: 13.6 נקודות, 3.2 אסיסטים, 3.1 ריבאונדים ו-2.1 חטיפות.
בעונתו השנייה אוואנס העמיד ממוצעים של: 9.8 נקודות, 2.8 אסיסטים, 1.9 ריבאונדים ו-1.6 חטיפות.
בריסטול פליירס
ב-8 ביוני 2021 אוואנס חתם בבריסטול פליירס. שם העמיד ממוצעים של 17.1 נקודות, 5.7 אסיסטים, 3.9 ריבאונדים ו-2.0 חטיפות ב-29.7 דקות תוך כדי שהוא מוהביל את קבוצתו עד לחצי גמר ליגת העל הבריטית. משחק השיא שלו היה נגד בראון שפילד שארקס במשחק שבו רשם: 26 נקודות, 3 אסיסטים ושלושה ריבאונדים.
צ'שייר פיניקס
לפני עונת 2022\2023 אוואנס חתם בצ'שייר פיניקס מליגת העל הבריטית.
ג'וזף וסטפאל
ראשית חייו
ג'וזף וסטפאל נולד בסנטיאגו דה צ'ילה, בירת צ'ילה. הוא סיים את לימודיו לתואר בוגר אוניברסיטה באוניברסיטת אדלפי שבניו יורק ואת לימודיו לתואר דוקטור במדע המדינה מאוניברסיטת מיזורי.
קריירה
בין השנים 1975–1987 שימש וסטפאל כראש המחלקה למדע המדינה של אוניברסיטת המדינה של אוקלהומה וכמרצה שלא מן המניין באוניברסיטת ג'ורג'טאון במקביל לעבודתו במשרד עורכי הדין "פאטון בוגס". בין השנים 1998–2001 הוא כיהן כסגן מזכיר הצבא לעבודות ציבוריות וכמזכיר הצבא בפועל במהלך חודש מאי 2001. הוא גם כיהן כנגיד מערכת האוניברסיטאות של מיין בין השנים 2002–2006 וכפרופסור למדע המדינה באוניברסיטת מיין בין השנים 2002 - 2009. בהמשך הוא שימש כפרובוסט של ניו סקול שבניו יורק.
וסטפאל היה חבר בצוות המעבר של הנשיא ברק אובמה לענייני הגנה ובספטמבר 2009 הוא מנה כתת-מזכיר הצבא. במרץ 2014 הוא מונה כשגריר ארצות הברית בערב הסעודית, תפקיד אותו הוא מילא עד 2017.
וסטפאל הוא חבר בכיר במכון ג'וזף ה. לאודר ללימודים בינלאומיים בבית הספר וורטון של אוניברסיטת פנסילבניה.
מיכל בלר
מיכל בלר (נולדה ב- 26 בינואר 1951) היא נשיאת המרכז האקדמי לוינסקי-וינגייט החל מאפריל 2022, נשיאת מכללת לוינסקי לחינוך החל מ-2015, מנכ"לית מייסדת של הרשות הארצית למדידה והערכה בחינוך, מנהלת מחקר בכירה במחלקת המחקר והפיתוח של מכון המבחנים הגדול בעולם Educational Testing Service בפרינסטון, ניו-ג'רזי. ממקימי ומנהלי מרכז שה"ם (שילוב טכנולוגיות בלמידה).
ביוגרפיה
בלר נולדה בירושלים לד"ר דורית פדן-איזנשטרק ומאיר פדן וסיימה את התיכון ליד האוניברסיטה בשנת 1968. בלר הייתה חברה בתנועת הצופים מכיתה ה' ועד י"ב והדריכה חניכים רבים. בסוף כיתה יא נבחרה למשלחת הצופים בארצות הברית לשם הדרכת ילדים מתנועת יהודה הצעיר בניו המפשייר. היא התגייסה לצה"ל ושירתה כמש"קית חינוך בבסיס צה"ל בסיני, בזמן מלחמת ההתשה. בתפקידה הבא פיקדה כקצינת ח"ן וחינוך בבי"ס לשריון עד לשחרורה בדרגת סגן בשנת 1971.
עם סיום השירות הצבאי, המשיכה בלר ללימודים אקדמיים באוניברסיטה העברית. בשנת 1974 היא סיימה לימודי B.A בפסיכולוגיה וסטטיסטיקה והמשיכה ללימודי הסמכה (M.A) ) בפסיכולוגיה אותם סיימה בשנת 1977 . במקביל ללימודי התואר הראשון החלה בלר בעבודתה ביחידת הבחינות של האוניברסיטה העברית ועמדה בראשה בין השנים 1975–1981 . בהמשך, נסעה לשנת שבתון לכתיבת עבודת הדוקטורט בהדרכת פרופ' עמוס טברסקי מאוניברסיטת סטנפורד ופרופ' יצחק שלזינגר מהאוניברסיטה העברית. בשנת 1983 סיימה את לימודי הדוקטורט בפסיכולוגיה באוניברסיטה העברית (בציון "מעולה").
עם שובה ארצה בשנת 1982, מונתה לתפקיד מנהלת מחלקת מנהל התלמידים באוניברסיטה וזאת למשך 4 שנים. במסגרת תפקיד זה בנתה עם נשיא האוניברסיטה, פרופ' אמנון פזי, את מודל הבונוסים של בחינות הבגרות. במקביל לימדה כמרצה מן החוץ בחוג לפסיכולוגיה באוניברסיטה העברית קורסים בתחום תורת המבחנים ופסיכומטריקה.
בשנת 2001 נענתה בלר להזמנה לכהן כמנהלת מחקר בכירה במחלקת המחקר של ה Educational Testing Service (ETS) בפרינסטון ניו ג'רזי, וזאת עד לחזרתה ארצה בשנת 2005 במטרה להקים את הרשות הארצית למדידה והערכה בחינוך (ראמ"ה), כחלק מיישום המלצות ועדת דוברת.
את ראמ"ה הקימה פרופ' בלר, בשנת 2005 כיחידת סמך מתוגברת במשרד החינוך וחרתה על דגלה את המוטו "מדידה בשירות הלמידה". גייסה לשורות ראמ"ה את טובי המומחים למדידה והערכה חינוכית, פעלה להעלאת תוקף ציוני המיצ"ב וכיולם משנה לשנה, דוחות הערכה על פרויקטים מערכתיים של משרד החינוך (כמו הערכת אופק חדש), בניית מפת ממדים להערכת מורים ומנהלים ועוד. ייצגה את ישראל בוועדות מקצועיות בינלאומיות ובוועדות המנהלות את המחקרים הבינלאומיים: PISA; TIMSS; PIRLS; PIAAC. בלר כיהנה כמנכ"לית ראמ"ה משך שמונה שנים.
בשנת 2015 נבחרה פרופ' בלר לכהן כנשיאת מכללת לוינסקי לחינוך, מכללה ותיקה להכשרת מורים שנוסדה בשנת 1912 והיא משמשת בתפקיד זה עד היום.
תפיסת עולם חינוכית ומקצועית
בלר משלבת בתפקידיה עולמות של "מדידה בשירות הלמידה", שילוב מושכל של טכנולוגיות למידה, הכשרת והעצמת מורים ומנהלים, וניהול אקדמי ומקצועי בכיר. בלר מאמינה במקצוענות ובחדשנות, בבניית אמון ושותפות עם כל בעלי העניין במערכת, כולל ביזור סמכויות למנהלים ולמורים ויותר מכל בשאיפה לשיפור מתמיד ולמיצוי פוטנציאל של כל תלמידה ותלמיד ובפרט לצמצום פערים.
איוואן פדורוב
איוואן סרגייביץ' פדורוב (באוקראינית: Іван Сергійович Федоров; נולד ב-29 באוגוסט 1988) הוא פוליטיקאי אוקראיני. מאז דצמבר 2020 מכהן כראש עיריית מליטופול שבאוקראינה.
ביוגרפיה
פדורוב נבחר למועצת העיר מליטופול בשנת 2014. בשנת 2015, הוא נבחר לסגן במועצת מחוז זפוריז'יה. פדורוב מכהן כראש עיריית מליטופול החל מדצמבר 2020.
ב-6 במרץ 2022, זכה פדורוב באות מממשלת אוקראינה לאור תרומה אישית משמעותית בהגנה על ריבונות המדינה ושלמותה הטריטוריאלית של אוקראינה, אומץ לב ופעולות חסרות אנוכיות שהוצגו במהלך ארגון ההגנה על היישובים במהלך הפלישה הרוסית לאוקראינה. עירו נכבשה על ידי רוסיה ב-1 במרץ 2022 לאחר קרב מליטופול.
ב-11 במרץ 2022, הודיע סגן ראש לשכתו של נשיא אוקראינה וולודימיר זלנסקי כי פדורוב נעצר ונחטף על-ידי כוחות צבא רוסיה, לאחר שהאשימו את פדורוב בטרור. הידיעה על חטיפתו אושרה על-ידי יועץ של נשיא אוקראינה ועל-ידי סרטונים שפורסמו ברשת CNN, המציגים חיילים רוסיים מחוץ לבניין עיריית מליטופול. אוקראינה האשימה את הכוחות הרוסיים בהפרת החוק הבינלאומי בשל הפרת אמנות ז'נבה. בעקבות החטיפה, מצבו של פדורוב הוסף כאחד מהנושאים במשא ומתן הבינלאומי שאליו קרא נשיא אוקראינה. בנוסף, אלפי אזרחים צעדו מול בית העירייה של מליטופול במחאה על מעצרו. ב-16 במרץ, הכוחות הרוסיים שחררו את פדורוב.
אוהד (דמות מקראית)
אֹהַד (בכתיב מלא: אוהד) הוא דמות מקראית, בנו השלישי של שמעון ונכדם של יעקב ושל לאה. לאֹהד היו חמישה אחים: ימואל, ימין, יכין, צחר ושאול.
פסק דין ייטס נגד ארצות הברית
פסק דין ייטס נגד ארצות הברית (באנגלית: Yates v. United States) הוא פסק דין של בית המשפט העליון של ארצות הברית משנת 1957, שקבע כי לא ניתן להעמיד לדין פעילים של המפלגה הקומוניסטית בשל פגיעה בביטחון המדינה.
אוהד (דמות מקראית)
בתורה לא מוזכרת משפחתו של אֹהד, אך ככל הנראה או שלא נולדו לו ילדים או שלא נשאר לו שריד, מפני שכל משפחתו מתה. יש עוד משפחה עם מקרה דומה אך מעט שונה, וזו משפחתו של צחר. משפחתו של צחר מוזכרת רק ברשימה הראשונה של בני שמעון, אך ברשימה השנייה והשלישית הוא לא מופיע. זה כנראה, מפני אותה הסיבה, אך הוא כנראה נכחד יותר מאוחר. במקומו נכתב זרח, שהיה צאצא של שמעון, ככל הנראה משום שהיה משפחה גדולה וחשובה.
פסק דין ייטס נגד ארצות הברית
היה זה בתקופת המלחמה הקרה, עת חשש הממשל בארצות הברית בניסיונות של השלטונות הסובייטים לפגוע בשלטון הדמוקרטי בארצות הברית. בשל כך חוקק בקונגרס בשנת 1940 חוק סמית' הקובע כי ניתן להעמיד לדין אזרחים בגין פעילות של קשירת קשר נגד המדינה. בשל כך הועמדו לדין של 14 חברי המפלגה הקומוניסטית בקליפורניה בשל הפרתו של חוק זה. בעקבות כך עתרה ייטס לבית המשפט העליון בשנת 1956 בערעור בשל העובדה כי פעילות המפלגה הקומוניסטית בארצות הברית עסקה בפעילות פסיבית ביסודה ולא ניהלה שום דיונים בנוגע להפלתה של ממשלת ארצות הברית. בדיון זה חזר בו בית המשפט העליון מהחלטת דניס נגד ארצות הברית וקבע כי מותר להפיץ חומרי תעמולה קומוניסטית, וכי חוק סמית' אינו אמור להיות מוחל באופן ישיר על תעמולה קומוניסטית, אלא במקרים בהם ישנה סכנה ברורה ומיידית לשלמותו של השלטון בארצות הברית.
בפסיקה זו של בית המשפט העליון נפסקה פסיקה בעלת פרשנות מצמצמת לחוק שהרי הפוסקים בראשות ארל וורן השכילו להבין את מהותו של חוק סמית' שנועד למנוע פגיעה ממשית בביטחון המדינה, ומכיוון שבפעילות הפסיבית לטענתה של ייטס במפלגה הקומוניסטית אין בה משום איום ברור ומיידי על השלטונות, אזי שחוק סמית' אינו תקף לגביהם. זהו גם פרשנות פוזיטיביסטית שהרי הפוסקים בעתירה זו לא קפאו על שמריהם ולא חששו מהפכת טענת הפוסקים בפסיקת דניס נגד ארצות הברית.
אוהד (דמות מקראית)
השם אוהד הוא במשקל סגולי, כמו צחר (צוחר), נבח (נובח) וקרח (קורח).
בפירוש שכל טוב מאת ר' מנחם בן שלמה על ספר בראשית, פרק מ"ו פסוק י' מוזכר כי מקור השם הוא "איני הוד".
גאוגרפיה פמיניסטית
גאוגרפיה פמיניסטית היא תת-תחום של הגאוגרפיה האנושית, המקשרת בין התיאוריות, הגישות והביקורות של הפמיניזם לבין חקר המרחב הגאוגרפי. מכאן, הגאוגרפיה הפמיניסטית עוסקת בשאלות המחברות בין המרחב לבין המגדר.
הגאוגרפיה הפמיניסטית החלה בשנות ה-70 של המאה ה-20, והושפעה הן מתנועות מתוך האקדמיה והן מחוצה לה. ביקורות פמיניסטיות בתחום הגאוגרפיה עלו כחלק מהופעתם של זרמים ביקורתיים חדשים בגאוגרפיה, שקמו אל מול שליטתם של זרמים פוזיטיביסטיים בגאוגרפיה, לפיהם ניתן לחקור את הגאוגרפיה בצורה אובייקטיבית על ידי מחקר נייטרלי. זרמיה הביקורתיים והתרבותיים של הגאוגרפיה האנושית, בניהם הגאוגרפיה הפמיניסטית, מציעים לבחון את המרחב באמצעות הבנה וחוויה ישירה של המרחב תוך פרשנות שלו.
גאוגרפיה פמיניסטית מנסה לענות על שאלות שונות, בהן – כיצד המרחב משפיע על נשים וכיצד נשים משפיעות על המרחב, האם ההשפעה של נשים על המרחב שווה להשפעה של גברים על המרחב, ובאיזה אופן אי שוויון בין נשים לגברים מתבטא באי שוויון מרחבי.
תיאוריות מהגאוגרפיה הפמיניסטית
לפי גישות פמיניסטיות, רוב החברות בעולם מאורגנות באופן של יחסים חברתיים לא סימטריים בין גברים לנשים, כאשר לגברים הייתה פריווילגיה לעומת נשים. סדר חברתי זה נכח בכל תוצר תרבותי של החברה האנושית, כולל במרחבים ובערים.
התאוריה של הגאוגרפיה הפמיניסטית מנסה לענות על השאלה כיצד מגדר ומרחב השתנו במהלך האינטראקציה בניהם. קיימות נקודות מבט שונות מהתאוריה של הגאוגרפיה הפמיניסטית, המציגות תאוריות נפרדות זו מזו.
מגדר ותכנון עירוני – אינטרס הציבור
מתן מענה לאינטרס הציבור נתפס כבר שנים רבות כאחד מהעקרונות הבסיסיים בתכנון עירוני. בעבר הייתה תפיסה כי מתכנני ערים הם אובייקטיביים ויודעים מהו "אינטרס הציבור", אותו אינטרס שהוצג כהומוגני, אחיד ומוסכם. אולם, לפי תאוריות ביקורתיות שונות, בהן הגאוגרפיה הפמיניסטית, יש לבחון את הציבור כריבוי ולא כמקשה אחת, ולו אינטרסים מגוונים ושונים. לפיכך, לנשים עשויים להיות צרכים שונים מגברים בהבניית המרחב, ויש לקחת בחשבון שיקולים מגדריים כמו גם שנשים בעצמן ייקחו חלק בהבניית המרחב. מכאן, כדי לתת מענה לאינטרס הנשים במרחב יש למשל לפזר מקומות תעסוקה איכותיים ומסוגים שונים בקרבת מקומות המגורים, ולא במרחק רב מהם.
מגדר ומרחב עירוני
מחקרים רבים מראים את התפקיד הדואלי של ערים – מחד, ערים כמפלות ומדכאות נשים דרך היותן מרחב של ייצוג ושעתוק המבנה החברתי הקיים, ומאידך, ערים כבעלות פוטנציאל לשחרור נשים כמרחב של מגוון, התנגדות וחדשנות.
המרחב כמדכא נשים למשל, יכול להיות מרחב המשמר, באמצעות פרקטיקות של שימור עירוני, את ההיסטוריה הגברית בלבד. כך, הנשים עוברות בעולם ומשאירות אחריהן פחות עקבות פיזיות ותרבותיות. מכאן, במרחב העירוני ניתן לראות מבנים היסטוריים המשמרים את ההיסטוריה הגברית בעיקרה – אנדרטאות/מונומנטים, בתים ומבנים שנעשו על ידי ועבור גברים.
מגדר ויחסי מרחב ציבורי-פרטי
התאוריות של הגאוגרפיה הפמיניסטית עוסקות בחלוקה המסורתית בין המרחב הציבורי למרחב הפרטי. חלוקה זו, העושה הפרדה דיכוטומית בין מרחב ציבורי לפרטי, היא בעלת השפעות מרחיקות לכת על יחסים מגדריים בחברה.
המרחב הציבורי הוא המקום בו באופן מסורתי מתבצע התפקיד החברתי העיקרי של גברים. המרחב הפרטי לעומת זאת, הוא המקום בו מתבצע התפקיד החברתי העיקרי של נשים. המתרחש במרחב הציבורי הוא בעל נראות, זוכה להערכה חברתית, כלכלית ופוליטית ובעל כוח. לעומת זאת, המתרחש בספירה הפרטית הוא בלתי נראה, בלתי מתוגמל הן כלכלית והן פוליטית, ומעמדו החברתי הוא של ה"אחר" החלש.
לפי ביקורות פמיניסטיות, ההגדרה "ציבורי" מול "פרטי" היא פוליטית. נשים ותרומתן החברתית הופכת לבלתי נראית מפני שרובה מתבצעת במה שנחשב מרחב פרטי. החשיבה הפמיניסטית מתנגדת להבחנה הבינארית שבין ציבורי לפרטי, וגורסת כי יש להכיר ביחסי הגומלין בין הציבורי לפרטי, בעובדה שנשים וגברים פועלים בשניהם, ולהבין הפרדה דיכוטומית זו כפוליטית המשרתת אינטרסים. דרך לנסות "לשבור" ולערער על הפרדה דיכוטומית זו בין מרחב ציבורי לפרטי, היא מיקומם של מרכזי שירותים בשכונות עירוניות הנותנים מענה לנשים נפגעות אלימות בביתן. כך למשל, מרכזים אלו מלבד המענה שנותנים לנשים נפגעות האלימות, יכולים לפעול במרחב הציבורי הקהילתי, לפעול לשינוי מדיניות, לפרסם טורי דעה בעיתונות ולפעול לחינוך ציבורי אחר. כך, מיקום במרחב העירוני של מרכזי שירותים לנשים ופעילותיהם במרחב הציבורי חותר תחת ההבחנה הדיכוטומית בין ציבורי לפרטי, ופועל למען ההבנה שנושאים מהמרחב הפרטי צריכים להדאיג ולהעסיק ולבוא לידי ביטוי במרחב הציבורי.
מגדר ויחסי ליבה מול פריפריה
כדי לשנות מצב זה, יש לשנות את הבנת המרחב כבעל חלוקה "טבעית" של ליבה-פריפריה, תוך הבנה כי גבולות היוצרים חלוקה בין ליבה לפריפריה אינם טבעיים אלא מיוצרים לשירות ההגמוניה. כך, הגבול בין ליבה לפריפריה הוא בעל תפקיד בשירות ההגמוניה כאמצעי לארגון ה"אחרות", בין מי שבתוך הקבוצה החברתית השלטת למי שמחוצה לה.
בישראל
לזווית הישראלית נקודות מבט ייחודיות על גאוגרפיה פמיניסטית, דרכן ניתן לראות דפוסי אי שוויון מרחביים-מגדריים בישראל. כאשר בוחנים דפוסים אלו, עולה הצטלבות מיקומי השוליים (הִצְטָלְבִיוּת) במרחב הישראלי. הצטלבות בין מגדר, מיקום גאוגרפי, גזע, אתניות ומעמד חברתי-כלכלי יוצרים הצטלבות של מצבי שוליות שיש לנתח את הקשרים בניהם כדי להבין את מצבי חייהן של נשים ואת הדיכוי אליו חשופות.
נשים בדואיות בנגב
כשהממסד החל בתכנון עיירות הבדואים בנגב, המטרה המוצהרת שלו הייתה לקבע בריכוזים בצפיפות גבוהה את התושבים. זאת, עקב מחסור בקרקע חקלאית, במים להשקיה בנגב, על מנת להקל על מתן שירותים ולחסוך בהוצאה על תשתיות.
תכנון שכזה מסתמך על ידע גלובלי מודרניסטי של תכנון עירוני, הדוגל בין היתר בעקרונות הציפוף. אולם, במקרה של העיירות הבדואיות בנגב, תכנון שכזה הופך מרחבים מתוכננים אלו לשוממים מנשים. בשל מאפייני החברה הבדואית ומנהגים תרבותיים הנוגעים לצניעות האישה, הן אינן רשאיות לנוע בחופשיות במרחב צפוף ולהשתמש בשירותים דוגמת מרכז מסחרי או פארק, ונשארות בספירה הפרטית. כך, מדיניות תכנון שלא מתייחסת לנושאי מגדר, יצרה סביבת חיים המגבילה נשים. אלטרנטיבה לכך יכלה להיות מסגרת תכנונית שתתבסס על ידע מקומי, ושתביא בחשבון ערכים ונורמות של צניעות נשים הנהוגות בחברה הבדואית. לדוגמה, שהשירותים הציבוריים יהיו ברמת השכונה ולא ברמת העיר, ויהיה עירוב של מגורים ותעסוקה שיאפשרו לנשים לעבוד בקרבת הבית. אולם, התנגדות לכך היא שמהלך זה ינציח את נחיתות הנשים ואת הכוחות הפטריארכליים בחברה. מנגד, המעבר לסביבות חיים מודרניות, עוזר למנוע את תופעת ריבוי הנשים, אשר מצוי בחברה הבדואית, וכן מאפשר לאישה הבדואית מפגשים עם נשים ובניית חברת נשים, מה שלא התאפשר בסביבות המגורים המסורתיות.
פתרון לדילמה המוצגת יכול להיות הכרת הממסד בזכותה של הקהילה לבחור בעצמה את אורח חייה ואת אופן ההתיישבות המתאים לה, ושהקהילה עצמה תוכל להגדיר את השינוי שהמבנים החברתיים הפטריארכליים הקיימים בה יכולים לשאת ולשנות. כך למשל, באמצעות פרקטיקת שיתוף הציבור, הקהילה יכולה לבחור בעצמה. העיקרון של שיתוף הציבור בתהליכי קבלת ההחלטות מבוסס על אידיאל של אזרחית מודעת, פעילה ומשפיעה. עקרון שיתוף הציבור מבוסס על הרחבת ההשתתפות של אזרחיות ואזרחים בתהליכים שונים, והוא כולל מנגנונים של השתתפות וסמכות לקבלת החלטות והשפעת השתתפותם של האזרחים על המדיניות, ובכך מהווה ככלי להעצמת האזרחים, ולחיזוק אמון הציבור במוסדות.
נשים פלסטיניות בתחבורה ציבורית בירושלים
הגישה למרחבים ולפעילויות ברחבי העיר היא מרכיב מכריע ברווחה אישית (well being) של האדם ובשוויון בין בני האדם. על מנת להבחין בגישה של קבוצות שונות למוקדים במרחב, יש להבין הן את הפיזור של שירותים ציבוריים במרחב העירוני, והן את היכולת של אנשים וקבוצות שונות להשתמש בהם.
בפני נשים פלסטיניות ממזרח ירושלים קיימים חסמים שונים המונעים מהן את השימוש בתחבורה הציבורית. כך נמצא במחקר כי האקלים החברתי העוין כלפיהן כנשים פלסטיניות, תשתית פיזית לקויה ותחבורה ציבורית ברמה נמוכה, מהווים חסמים לנסיעתן ברחבי ירושלים. חסמים אלו ייחודיים לנשים פלסטיניות, הן עקב המגדר שלהן כנשים בחברה פטריארכלית, והן כפלסטיניות במעמד של מיעוט בעיר. חוסר זה של אפשרויות תחבורה מכלילות, מגביל בצורה משמעותית את גישתן של נשים למקומות עבודה ולרשתות חברתיות במזרח ובמערב ירושלים.
נשים מזרחיות בפריפריה
נשים מזרחיות החיות בפריפריה בישראל, חוות שוליות מרובה (הצטלבות מיקומי שוליים) – מגדרית, עדתית, כלכלית, חברתית ומרחבית. החיים בפריפריה גוררים גישה מוגבלת למשאבים כלכליים בהם מקומות תעסוקה, ומשאבים חברתיים כמו מערכת חינוך נאותה. גישה מוגבלת זו למשאבים כלכליים וחינוכיים פוגעת כפליים בנשים, אשר נאלצות להתמודד עם חסמים הנובעים הן מהיותן נשים, הן מהיותן מזרחיות, והן מהחיים בפריפריה הגאוגרפית. כך למשל, השפעתה המגבילה של מערכת חינוך מקומית מוחלשת משפיעה במיוחד על נשים, מפני שאינה מעניקה לנשים צעירות כישורים ראויים לעתידן, כך שגם אם רוצות לעבוד לאחר לידה למשל, לא מאפשרת משכורת המינימום שהן מקבלות תמריץ כלכלי או רגשי מספק לעבוד מחוץ לבית. לצד זה, כינון הזהות ההגמונית הישראלית של מרכז הארץ, מול ה"אֲחֵרוּת" הפריפריאלית המזרחית משרתת את מנגנוני השליטה והכוח של המרכז.
יצירת מרחבים גמישים
נשים ישראליות-יהודיות-חילוניות נדרשות במרחב הישראלי להיות "קצת גבריות" בהתאם להגדרת הגבריות של הציונות המדינית. בקום המדינה למשל, נתבקשה האישה הציונית לסלול, להפריח, לכבוש ולהשתלט על המרחב הציבורי בדומה לגברים. לצד זה נשים הושתקו והודרו בהתאם להגדרת הנשים בגישות הפטריארכליות המסורתיות – בקום המדינה בהקשר הפרטי, האישי והמשפחתי נתבקשה האישה להישאר בפנים, פורייה, בקרן זווית, נאה ושותקת. תפנית גדולה חלה עם מינויה של ראש ממשלה אישה - גולדה מאיר.
יהודיה-חילונית בת זמננו, נדרשת מצד אחד להתגייס לצה"ל ומצד שני מנסה לשמור על נשיותה. הניסיון לאחוז את החבל משני קצותיו, קרי: החייאת הנשיות האוטונומית, ומנגד ניסיון להידמות לגברים, יוצר דיכוטומיה גם בתפיסת המרחב. השינוי הנדרש צריך להתבטא גם בבניית המרחב הציבורי והפרטי כך שיתחשב בצרכי הנשים ויאפשר להן לשנות העדפותיהן בעתיד.
מכאן, המרחב הישראלי צריך להתאים עצמו לנשים, למשל להבין שנשים אינן מרגישות בנוח במרחב מצומצם מאוד כמו חדרי מדרגות צרים ומקומות סגורים מדי, ולצד זה חללים גדולים ופתוחים מאוד מערערים את ביטחונן של נשים רבות. כך לדוגמה כיתות גדולות באוניברסיטה עלולות להרתיע נשים מלהתבטא. הפתרון המוצע הוא מצד אחד ליצור מרחבים בגודל ביניים שאינם סמויים מן העין, ובו בזמן לתרום לתכנון גמיש ומשתנה ובכך להימנע מתכנון חללים קבועים ומקובעים ארוכי טווח, כדי לאפשר הגמשה במצבן של נשים ובהעדפותיהן.
מיקובקטריום
מטבוליזם ומורפולוגיה
מיקובקטריה הם אירוביים. הם מתגיים בצורתם, לפחות ברוב השלבים אשר משכו תשומת לב אנושית מיקרוביולוגית עד כה; בנויים כמוטות ישרים או מעוקל מעט ברוחב שבין 0.2-0.6μm ואורך שבין 1.0-10μm. הם בדרך כלל חיידקים חסרי תנועה, למעט המינים מיקובקטריום מארינום (Mycobacterium marinum), שהוכח כי הם נעים בתוך מקרופאגים. למיקובקטריה יש קרום חיצוני, הם מכילים קפסולות, ורובם אינם יוצרים נבגים (אנדוספורות). מיקובקטריום מרינום ואולי גם מיקובקטריום בוביס הוצגו כיוצרי נבגים; עם זאת, מחקרים נוספים הביאו למחלוקת על כך. המאפיין הייחודי של כל מיני המיקובקטריום הוא שדופן התא שלהם עבה משל חיידקים רבים אחרים, בהיותו הידרופובי, שעוותי ועשיר בחומצות מיקוליות / מיקולטים. דפן התא מורכב משכבת מיקולטים (mycolates) הידרופובית ושכבת פפטידוגליקנים המוחזקים יחד על ידי רב-סוכר, ערבינוגלקטאן (arabinogalactan). דופן התא תורם משמעותית לקשיות של המיקובקטריה. המסלולים הביו-סינתטיים של רכיבי דפן התא הם מטרות פוטנציאליות עבור תרופות חדשות לשחפת.
אינגריד סיינהייב
ביוגרפיה
ב-1993 הנחתה את תחרות מראה השנה של עלית שנערכת מדי שנה על ידי סוכנות הדוגמנות עלית. ב-2003 הופיעה בסרט צרפתי וב-2007 החלה להנחות את העונה הראשונה של הגרסה הבלגית של הטופ מודל הבאה ובנוסף הייתה בעבר חלק מצוות הערוצים MTV וE!.
היא נשואה ואם לשני בנים.
תפיסה עצמית
תפיסה עצמית היא האופן שבו האדם תופס את יכולותיו, חולשותיו, עמדותיו וערכיו.
התפיסה העצמית מורכבת מסט של אמונות ותפיסות המאורגנות כסכמה קוגניטיבית.
שינויים בתפיסה העצמית
התפיסה העצמית משתנה עם הגיל. בהתאם להתפתחות של האדם לאורך חייו.
כמו כן, התפיסה העצמית יכולה להיות מושפעת מהמשוב שהאדם מקבל, שינויים בסביבה או בסטטוס התעסוקתי ויחסי גומלין עם אנשים אחרים.
היבטים חינוכיים
במהלך שהותם של ילדים בבית הספר הם לא רק רוכשים ידע ומיומנויות, אלא גם מפתחים דימוי עצמי הנוגע לערך, ליכולות ולמסוגלות שלהם.
דייב לאטין
דייוויד לאטין (נולד ב-23 בדצמבר 1943) הוא כדורסלן עבר. הוא היה המרכז ההתחלתי של מכורי טקסס ווסטרן בשנת האליפות שלהם ב- NCAA ב-1966.במהלך קריירת המשחק שלו, הוא היה רשום בגובה מטר 99 ו-225 ק"ג. הכינוי שלו במהלך הקריירה שלו היה " Big Daddy D ".
דייוויד לאטין נולד ב-23 בדצמבר 1943 ביוסטון טקסס, אלסי לאטין, התאלמנה כשאביו של לאטין נפטר ב-1949.לאטין למד בבתי ספר יסודיים ותיכוניים ביוסטון לפני שסיים את לימודיו בתיכון אוון אי וורת'ינג ב-1963.לאטין זכה בתואר ה-All-State וה-All-American בכדורסל גם בשנותיו הצעירות וגם בשנותיו הבוגרות, והיה לשחקן טקסס הראשון שנבחר לנבחרת תיכון All-American.
לאטין עזב את טנסי סטייט טנסי סטייט-1964 בטענה להיעדר תחרות כדורסל. הוא חזר ליוסטון ושיחק ב-AAAU לפני שקיבל מלגה מלאה ללמוד בטקסס ווסטרן קולג' ב-1965, שם שיחק עם הכורים, קבוצת דיוויזיה 1 ב-NCAA תחת הנהגתו של המאמן דון הסקינס, הכורים זכו באליפות הלאומית של 1966 בדיוויזיה 1 NCAA עם חמישה שחקנים שחורים מתחילים. לאטין נקרא All-American בעונות 1966 ו-1967.
ב-1967, לאטין עזב את מכללת טקסס ווסטרן לאחר שנבחר בדראפט כבחירה מספר עשר על ידי סן פרנסיסקו סן פרנסיסקו ווירוס של ה-NBA.קנזס סיטי צ'יפס, מליגת הפוטבול האמריקאית, השתמשו בבחירה האחרונה שלהם בדראפט של 1967 (מקום 443 בסך הכל) על לאטין בתור רחבה פוטנציאלית. הוא המשיך לשחק עם פיניקס פיניקס סאנס, פיטסבורג פיטסבורג קונדורס וממפיס ממפיס טמס, וסיים את הקריירה המקצועית שלו בהארלם גלוב טרוטר בין השנים 1973 ל-1976.כשחזר ללימודים, לאטין סיים את התואר הראשון שלו במנהל עסקים ופתח כמה מיזמים עסקיים מצליחים, כולל Your Maison Housing.
לאטין נכנס להיכל התהילה של הספורט היכל התהילה של הספורט השחור של טקסס ולהיכל התהילה של הכדורסל של נייסמית' ב-2007.באותה שנה, הוא גם כתב את Slam Dunk to Glory.
ללטין יש בן שמו קליפטון, בת שמה לסלי וכמה נכדים.
נכדו, חאדאם למד באוניברסיטת אוקלהומה. הוא פתח בכל משחק בעונת הכדורסל 2016–2017 עבור הסונרס.
הוא הוצג על ידי Schin AS Kerr בסרט של דיסני מ-2006 Glory Road שהופק על ידי ג'רי ברוקהיימר.
התקפת שליחה מחדש
התקפת "שליחה מחדש" (באנגלית: Replay attack) היא התקפת רשת מסוג של התקפת אדם בתווך, שבה מועברים נתונים תקפים חוזרים בזדון. התקפה זאת מתבצעת על ידי תוקף שאוסף את המידע המעובר ברשת בדרכים שונות. ביניהן: ARP spoofing, networktap ועוד.
הסבר
נניח שאליס רוצה להוכיח את זהותה בפני בוב. בוב מבקש מאליס לשלוח סיסמתה כהוכחה לזהותה. אליס בצייתנות רבה, שולחת לבוב את הסיסמה לאחר שהפעילה עליה פונקציית גיבוב קריפטוגרפית. ללא כל ידיעתם של אליס ובוב, איב נמצאת באמצע השיחה ואוספת את הנתונים שחולפים בשיחה בין אליס לבוב. לאחר סיום השיחה, איב מתנהגת כאליס ומתחברת לבוב כאשר היא מתבקשת להוכיח את זהותה, איב שולחת את סיסמתה של אליס אותה היא אספה מהפגישה האחרונה ובוב אינו חושד בדבר ומאשר את הגישה לאיב.
מניעה כללית למתקפת "שליחה מחדש"
ניתן למנוע בקלות רבה את התקפת "שליחה מחדש". יש לבקר אך ורק באתרים שתומכים בפרוטוקול התקשורת HTTPS, המקנה אימות של זהות האתר, ויוצר חיבור בין שרת אינטרנט ללקוח שיוצר עמו קשר כנגד התקפת "אדם בתווך". בנוסף, השימוש מאפשר הצפנה דו-כיוונית של תעבורת המידע בין הלקוח לשרת, דבר אשר מונע האזנת סתר. שנית, לתייג כל מרכיב מוצפן עם Session ID ומספר מרכיב, אשר ישתנו בכל פעם.
שרה לוסיה הוגלנד
שרה לוסיה הוגלנד (באנגלית: Sarah Lucia Hoagland; נולדה ב-4 ביוני 1945 בדנוור, קולורדו) חוקרת עטורת פרס המצוינות ברנרד ברומל, פרופסור אמריטה לפילוסופיה ולימודי נשים באוניברסיטת נורת'איסטרן באילינוי, שיקגו.
ביוגרפיה
הוגלנד היא מחברת הספר "אתיקה לסבית: לקראת ערכים חדשים". היא גם השתתפה בעריכה (עם ג'וליה פנלופה) של הספר "לסביות בלבד", אנתולוגיה של כתבים בנושא בדלנות לסבית, ובעריכה (עם מרילין פריי) של "פרשנות פמיניסטית למרי דאלי".
הוגלנד היא חברה בקולקטיב של המכון ללימודי לסביות בשיקגו, חברת צוות ב-Escuela Popular Norteña, וחברה במחקר של המרכז לפילוסופיה לפרשנות ותרבות באוניברסיטת בינגהמטון בווסטאל, ניו יורק.
בשנת 2000, הוגלנד קיבלה אות הוקרה על עבודתה, מהיכל התהילה הגאה של שיקגו.
חיים אישיים
בשנת 2017, הוגלנד נישאה כחוק לבת זוגה מזה 34 שנים, אן לייטון.
רוז'ה רובוטה
רוז'ה רובוטה (1921 או 1923 – 6 בינואר 1945), הייתה חברת ההתארגנות המחתרתית במחנה ההשמדה אושוויץ שהוצאה להורג בשל חלקה במרד הזונדרקומנדו שפרץ ב-7 באוקטובר 1944.
בלסינג אוקגבארה
בלסינג אוקגבארה (נולדה ב-9 באוקטובר 1988) היא אתלטית ניגרית. היא סגנית אלופת עולם (מוסקבה 2013) ובעלת מדליית ארד אולימפית (בייג'ינג 2008) בקפיצה לרוחק. בפברואר 2022, היא הושעתה ל-10 שנים בגין שימוש בסמים.