cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
התיכון היהודי בטימישוארה
בין שתי מלחמות עולם
כבית ספר קהילתי-דתי בלבד, הדיפלומות שהוצאו על ידי התיכון החדש לא היו מוכרות על ידי השלטון. זו הייתה זכות בלעדית של בתי הספר הממלכתיים. בנסיבות אלה נעשו מאמצים להשיג את הפיכתבית הספר לממלכתי. בהתאם לחוקי החינוך רומניה נדרש ויתור על כיתות מעורבות של בנים ובנות, שפת ההוראה הייתה צריכה להיות הרומנית, בעוד שפות אחרות כמו עברית, הונגרית, גרמנית וצרפתית היו צריכות היו אמורות להתלמד כשפות זרות, המורים היו צריכים להיות בעלי אזרחות רומנית, המורים לרומנית היו צריכים להיות מורים מוסמכים מוכרים על ידי המדינה, נדרשה הוראה בהתאם לתוכנית הלימודים הממלכתיים והתקנונים בתוקף, לפי ספרי לימוד מאושרים, השכר וזכויות הפנסיה של המורים הלא מוסמכים על ידי המדינה היו צריכים להיות מבוטחים, והמוסד נדרש לבניין משלו. אישורים מס.52,51 ו-53 של משרד החינוך הלאומי הכירו איפשרו לתיכון לפעול כתיכון ממלכתי.
הסוגיה המסובכת ביותר הייתה זו של שפת ההוראה. באותה תקופה של התחלת השלטון הרומני בעיר התלמידים היהודים, שהיו לרוב דוברי הונגרית, לא שלטו מספיק בשפה הרומנית כדי ללמוד בה את כל המקצועות. הם לא שלטו מספיק למטרה זו אף בשפה העברית. עם זאת השפה הרומנית נחשבה שימושית למען עתידם בממלכה הרומנית והעברית לצורך שמירת הקשר עם היהדות ועם יהודי העולם. אושר בסופו של דבר השימוש בשפה ההונגרית בהוראה כ"שפת מעבר" בלבד. החל משנת הלימודים 1926–1927 השפה והספרות הרומנית, ההיסטוריה של רומניה והגאוגרפיה של רומניה היו אמורות להתלמד ברומנית. השפה העברית, הספרות וההיסטוריה של היהודים ולימודי הדת היו אמורים להתלמד בעברית.
במטרת השגת בניין עצמאי נתקבל אישור מעיריית טימישוארה לרכישת מגרש בשטח 8000 מ"ר, באזור שבין הרחובות הנקראים בימינו שדרות דיאקונוביץ' לוגה, 20 בדצמבר 1989, שדרות מיכאי אמינסקו והרחוב פטריארך מירון קריסטיה.. בצד הצפוני, לכיוון רחוב אמינסקו, נבנה התיכון, עצמו, כשמימון הבנייה נעשתה בעזרת התרמות ותרומות מהקהילה היהודית. האדריכל היה גדעון נויבאואר.(נפטר בישראל ב-1960)
הבניין המשופץ
הבניין שהיה בעל קומת קרקע בלבד, נחנך בשנת 1923. הוא כלל 16 כיתות, אולם התעמלות, כיתת ציור, מעבדה לפיזיקה וכימיה, ספרייה בת 1600 ספרים, חדר מורים ומשרד המנהל. בשנת 1928 נוספה קומה. באגף שפנה לרח כרמן סילבה (בימינו רח' אמינסקו) בקומת קרקע משמאל פעלה הגימנסיה לבנות ומימין התיכון העיוני לבנים. באותה שנה, 1928, בצד שדרות ק.ד.לוגה, הוקם בניין התיכון המסחרי לבנים והפנימייה, לפי תוכנית האדריכל לאסלו סייקיי שתכנן רבים מבנייניה של טימישוארה המודרנית. סגנון בניין זה היה אקלקטי, עם יסודות מן הזצסיון הווינאי והאדריכלות הקלאסית. הפנימייה הייתה אמורה לארח 60 תלמידים.
ימי הרדיפות נגד היהודים והשואה
בנסיבות אלה התיכון היהודי המשיך לפעול גם בימי משטר הפרו-נאצי של אנטונסקו וקלט תלמידים יהודים שגורשו מבתי ספר אחרים.אולם בסתיו 1940 בניין התיכון הופקע על ידי השלטונות. בשנת 1941 בקומה נפתח בית חולים צבאי גרמני. בשנת 1942 פוו כל בניין התיכון והפנימייה כדי לאכסן את מפקדת המשטרה של טימישוארה. הלימודים של הבנים המשיכו בבניין בית הספר היהודי היסודי ברובע פבריק (בימינו רח' קאראג'אלה 1) ובתוך מתחם בית הכנסת בשכונת פבריק, שיעורי התיכון למסחר לבנים - במתחם בית הכנסת בפבריק, ושיעורי הגימנסיה לבנות - בבניין הקהילה היהודית ברחוב גאורגה לאזר 5 ובבתים פרטיים.
אחרי 23 באוגוסט 1944. השלטון הקומוניסטי
אחרי נפילת המשטר הרודני הצבאי-פאשיסטי הוחזרה החוקה הדמוקרטית. התיכון קיבל בחזרה את בנייניו ואת ההכרה הממשלתית לתעודותיו. בשנת 1948 בעקבות הרפורמה בתחום החינוך שהונהגה על ידי השלטון הקומוניסטי, נסגרו על בתי הספר הפרטיים ושל העדות הדתיות, כולל התיכון היהודי בטימישוארה. החל מ־2 באוגוסט 1948 בבניין התיכון היהודי לשעבר פעל התיכון לספורט והתיכון לאמנויות פלסטיות. תחת המשטר הקומוניסטי ברומניה התקבלו תלמידים יהודים בכל מוסדות החינוך הממלכתיים. כמו במקרה התלמידים הרומנים וממוצאים אתניים אחרים הונהגו בשנות ה-1950 עד התחלת שנות ה-1960 מחסומים והגבלות לגבי קבלתם לבתי ספר תיכון ואוניברסיטאות עבור תלמידים שהוגדרו כבעלי "מוצא לא בריא" מבחינה פוליטית (בני מעמדות "נצלניים", בני פעילים במפלגות בורגניות או אנטיקומוניסטיות לשעבר, בני אסירים פוליטיים וכו')
אחרי מהפכת 1989
בעת תהליך הדמוקרטיזציה שהתחיל ברומניה בעקבות מהפכת 1989, בהתאם להחלטה 116 מ-5.11.2003 של הוועדה המיוחדת להחזרת נדל"ן שהשתייך בעבר לעדות הדתיות, בנייני התיכון היהודי לשעבר הוחזר לקרן "קריטאטיה" שנועד לנהל את המורשת התרבותית והרוחנית של יהדות רומניה. עד שנת 2008 פעל במקום התיכון לאמנויות פלסטיות בתנאי שכירות. עקב העלאה ניכרת בדמי השכירות, בשנת 2011 החליטה עיריית טימישוארה להעביר משם את התיכון לאמנויות. באופן זמני פועל כעת בבניין המנהל לפיקוח החינוך של מחוז טימיש.
בשנת 2010 הודיעה קרן "קריטאטיה" על כוונתה למכור את הנכס. כל הלקוחות הפוטנציאליים היו מעוניינים רק בשטח ולא בבניינים אותם ביקשו להרוס. מכיוון שהוא נמצא באזור היסטורי הנועד לשימור, בשנת 2014 העירייה נתבקשה על ידי "קריטאטיה" להסיר את הסיווג הזה של הבניינים. בשנת 2014 מכר הקרן "קריטאטיה" את בניינים ומגרשים סמוכים לבעלים פרטיים תמורת 5 מיליון אירו. המקום נועד להריסה לצורך הרחבות עורקי תנועה ובניית בניין גבוה. קמו מחאות מצד האיגוד התרבותי "הצילו את מורשת טימישוארה" וחברי השלוחה המחוזית של איגוד האדריכלים של רומניה.
ז'אן-קלוד בריאלי
ז'אן-קלוד בריאלי (בצרפתית: Jean-Claude Brialy; 30 במרץ 1933 – 30 במאי 2007) היה שחקן קולנוע ובמאי קולנוע צרפתי.
ביוגרפיה
בריאלי נולד בשנת 1933 באלג'יריה הצרפתית, שם שירת אביו קולונל בצבא צרפת. ב-1942 עבר עם משפחתו לצרפת, תחילה למארסיי ואחר כך לאנז'ר. הוא בוגר בית הספר הצבאי Prytanée national militaire שבעיר לה פלש. בגיל 21 עבר לפריז כדי לעבוד כשחקן.
ב-1956 שיחק בתפקידו הראשון בסרט הקצר Le coup du berger בבימויו של ז'אק ריווט. באותה שנה הופיע לראשונה בסרט עלילתי ארוך, "אלנה והגברים", בכיכובה של אינגריד ברגמן ובבימוי ז'אן רנואר.
בסוף שנות ה-50 הוא הפך לאחד השחקנים הפוריים ביותר בגל החדש הצרפתי. הוא הופיע בסרטים של במאי הגל החדש קלוד שברול (Le Beau Serge, 1958; Les Cousins, 1959), לואי מאל (Ascenseur pour l'échafaud, 1958; Les Amants, 1958), פרנסואה טריפו (400 המלקות, 1959), ז'אן-לוק גודאר, (Une femme est une femme, 1961), אריק רוהמר (Le Genou de Claire, 1970), וכן בסרטים של במאים צרפתים אחרים כמו ז'אן רנואר (Elena et les hommes 1958), רוז'ה ואדים (La ronde, 1964), פיליפ דה ברוקה (Le Roi de cœur, 1966) וקלוד ללוש (Robert et Robert, 1978), ובמאים שאינם צרפתים כאנטול ליטבק ("האם את אוהבת את ברהאמס?", 1961), קוסטה גברס ("גבר אחד יותר מדי" ב-1966), לואיס בוניואל ("רוח החופש", 1974), אטורה סקולה ("הלילה של וארן", 1982) ורוברטו בניני ("המופרע", 1994).
בריאלי ביים מספר סרטים, כולל Églantine ב-1971, אשר קיבל השראה רופפת מזיכרונותיו שלו מילדות מאושרת בילה בשבלה עם סבו וסבתו, ו-Les volets clos (תריסים סגורים) ב-1972.
הוא היה הבעלים של מסעדת L'Orangerie, באיל סן לואי. עבד גם כמנחה טלוויזיה, זמר ומנחה רדיו.
ב-1987 זכה בפרס סזאר לשחקן המשנה הטוב ביותר, על הופעתו בסרט "התמימים" של הבמאי אנדרה טשינה.
גודאר תיאר את בריאלי כ"קרי גרנט הצרפתי", בעוד שבריאלי תיאר את המודלים החיים שלו, כשחקן סשה גיטרי והבמאי ז'אן קוקטו. במהלך הצגת אחד מספריו, בריאלי תיאר את עצמו כך: "אני ילד שהתמזל מזלו לעשות את מה שאני אוהב בחיים".
חיים אישיים
בשנת 1959 רכש בריאלי שאטו בקומונה מונטיון, ליד פריז. שם אירח חברים רבים מהקולנוע ומהתיאטרון, כמו ז'אן מארה, פייר ארדיטי ורומי שניידר, שאותה פגש במהלך הפקת הסרט "כריסטין" ב-1958. שניידר, לאחר התאונה הקטלנית של בנה דייוויד ב-1981, מצאה "מפלט מהפפראצי" בביתו של בריאלי. הזמרת הצרפתייה ברברה שרה לעיתים קרובות ליד הפסנתר בביתו. הבמאי ז'אן-פייר מלוויל צילם בשאטו את הסצינות האחרונות של סרט הפשע שלו מ-1970 "המעגל האדום", שם אלן דלון ואיב מונטן נהרגים בידי המשטרה.
בספרו האוטוביוגרפי Le Ruisseau des singes (2000) וספר הזיכרונות J'ai oublié de vous dire (שכחתי לספר לך) (2004), חשף בריאלי שהוא ביסקסואלי.
בריאלי נפטר ב-30 במאי 2007, בביתו במונטיון, לאחר תקופה ארוכה של סרטן. הוא הוריש את אחוזתו לקומונה של מו, ליד מונטיון, עם הצוואה שרשויות מיו יממנו את אחזקת האחוזה כל עוד שותפו, ברונו פינק, יתגורר בה. בקיץ 2020 עזב פינק את האחוזה ומסיבות בריאותיות עבר לדרום צרפת, ואז קיבלה הקומונה של מו את הבעלות המלאה על האחוזה.
סדום במלחמת העצמאות
סדום, ובה חלקם הדרומי של מפעלי ים המלח, הייתה מבודדת במשך כל מלחמת העצמאות, והייתה מנותקת למעשה מיתר חלקי היישוב במשך חלק גדול מאותה מלחמה: מאפריל עד נובמבר 1948. לקראת סוף המלחמה, בנובמבר 1948, נוצר קשר יבשתי, עת כוחותיה הקדמיים של חטיבת הנגב של הפלמ"ח יצרו מגע עם המנותקים בסדום.
חודשי המלחמה הראשונים
מפעלי ים המלח פעלו הן בצפון ים המלח והן בדרומו. בחודשי המלחמה הראשונים סיפקו הבריטים ליווי לשיירות שעשו דרכן לצפון ים המלח ובחזרה. הגישה לסדום וממנה הייתה בדרך הים מצפון, או אל צפון, ים המלח. היחסים עם שלטונות עבר הירדן היו בדרך כלל תקינים עד סוף תקופת המנדט, למרות מספר תקריות מקומיות. אספקת המים לסדום, אשר מקורה היה מעבר לגבול, סבלה לעיתים מחבלות של ערביי הסביבה. פרט לחבלה באספקת המים היה מספר רב של תקריות ירי, גנבות וכיוצא באלה.
הניתוק
החל מן ה-10 באפריל 1948 פסק הצבא הבריטי לאבטח שיירות שיצאו מהמפעל בקליה שבצפון ים המלח, ומכאן ואילך הקשר היחיד עם אזור ים המלח היה בדרך האוויר. עובדי מפעלי ים המלח קבלו מכתבי פיטורים לאמצע מאי. ב-13 במאי הושג בשיחה של נציגי המפעלים, שהיו רשומים כבריטיים, עם נציגים עבר-ירדניים, הסדר מקומי ולפיו יובטח שלומם של המפעלים ועובדיהם תחת חסות הלגיון הירדני. במקביל, החליט אמנון זעיר ('רודי'), נציג ההגנה, כי אין סיכוי להגן על צפון ים המלח, והוחלט להרוס ולפנות את בית הערבה והמפעל הסמוך. לעומת זאת, הוחלט להגן על סדום. לפיכך, חברי קיבוץ בית הערבה, עובדי המפעל הצפוני וכן מחלקת פלמ"ח מהגדוד השישי בחטיבת הראל, אשר הייתה ממוקמת בבית הערבה, פונו מצפון ים המלח לסדום, והפינוי הסתיים עד ה-20 לחודש. למן הכרזת המדינה קיבלו על עצמם ההגנה ומסוף מאי - צה"ל, את האחריות על המקום, שהייתה קודם לכן בידי חברת האשלג. ב-9 ביולי החליף 'רודי' את גואל לויצקי, אשר היה עד מועד זה מפקד סדום.
האוכלוסייה הבלתי-לוחמת פונתה מסדום, בדומה לאוכלוסיית הנשים והילדים מצפון ים המלח, באמצעות מטוסים קלים, ובהמשך סייע בפינוי מטוס-ים של היהודי ההולנדי ברנרד ואן ליר (Van Leer). הכוח במקום היה גדול יחסית, כגדוד, והיה מצויד היטב, כולל נשק אישי לכל לוחם. המנותקים בסדום נהנו משליטה בים המלח, באמצעות הדוברות והסירות של מפעל האשלג. כן עמדו לרשותם בתי המלאכה, הציוד והחומרים של חברת האשלג.
אף על פי שחבל סדום היה תלוי לחלוטין בקשר אווירי, הרי שעד אוגוסט חיל האוויר לא הצליח לספק את כל צרכיו. כושר הנשיאה המוגבל של המטוסים הקלים אשר הוקצו לכך הצטרף לכך שהמטוסים נאלצו לפעול בלילה, ובקיץ הלילות היו קצרים יותר ובאופן טבעי מספר הסבבים קטן. ב-18 ביולי נחת מטוס אירוואן של טייסת 1, אשר יצא מסדום, נחיתת אונס באזור פלמחים של ימינו. חמישה מן הנוסעים נרצחו על ידי כנופיה ערבית שעברה במקום. תקרית רצח נוסעי האירוואן אף היא המחישה את הבעייתיות שבקשר האווירי עם סדום. רק מאוגוסט ואילך השתפר המצב. מסלול המראה חדש, שאנשי חבל סדום סללו, היה מוכן באמצע ספטמבר, ותרם אף הוא לשיפור מצב האספקה. למעשה, עם גידול מספר האנשים המטפלים בהיבטיה השונים של האספקה האווירית, הלך ונוצר בחבל סדום בסיס אוויר קטן.
הפעילות הקרבית במהלך הניתוק
בא-צאפי שמעבר לגבול היה מעיין, עין חוחאן, שסיפק מים לסדום על-פי תנאי הזיכיון לחברת האשלג ולרודי נראה היה הכרחי לכבוש את א-צאפי ולהחזיק בה בהקדם, כדי להבטיח את המשך אספקת המים, שפסקה ב–19 במאי. ב-31 במאי יצאה פלוגה מסדום לניסיון התקפה על משטרת א-צאפי שנמצאת כמה ק"מ מזרחה לסדום, בתחום ממלכת עבר הירדן. ההתקפה בוטלה בבוקר המחרת בשל טעות ניווט. בשחר ה-2 ביוני תקפו אנשי סדום (מפוני בית הערבה, מחלקת הפלמ"ח ועובדים מהמפעל) את משטרת א-צאפי ואחר-כך נסוגו כאשר נגרמו להם שני הרוגים וששה פצועים. כוח אחר תקף וכבש באותו זמן את הכפר א-צאפי, ובדיעבד עולה כי היה זה הכיבוש היחיד של צה"ל בתחומי עבר הירדן במלחמת העצמאות. גם הכפר פונה לאחר זמן קצר, והירדנים הזעיקו תגבורות. ואחר-כך, קרוב לוודאי בתגובה על התקיפה, הופצצה סדום מן האוויר ב-4 ביוני - ככל הנראה באמצעות מטוסים מצריים, שכן לירדנים לא היה חיל אוויר - והפצצות פגעו בסמוך למפעל. ב-5 ביוני לפנות בוקר נורתה על אנשי סדום אש מנשק קל ואלה השיבו אש. למחרת הופגזה סדום על ידי מספר תותחים ירדניים, ונגרמו מספר אבדות. כן פסקה אספקת החשמל ונגרמו נזקים למפעל ולמגורים. ב-7 לחודש ניכרו ריכוזי כוחות עבר-ירדניים, אך פרט להטרדות של אש רובים, לא נערכה התקפה. ב-10 לחודש חובל קו המים מעין ערוס (באזור נאות הכיכר של ימינו), אך בסופו של דבר הצליחו אנשי סדום להבטיח לעצמם אספקת מים קבועה לאחר שתפסו את הגבעות בעין-ערוס ללא קרב, ביום המחרת, ותקנו את קו המים המתוקים-למחצה. אלה נמהלו במים מתוקים אשר הובאו בחשאי, בדרך הים, ממעיינות שבשליטה ערבית.
סוף הניתוק
ב-4 בנובמבר חודש לראשונה הקשר היבשתי עם סדום, עת נפגשה יחידה של אנשי סדום שיצאה לראס זווירה (היום ראש זוהר), עם סיור של הגדוד השביעי מחטיבת הנגב שיצא מבאר שבע. בהמשך, ב–22 לחודש יצא צה"ל למבצע לוט, שמטרתו, שאכן הושגה, הרחבת הגבולות הדרומיים של ישראל עד לקו באר שבע-כורנוב–סדום, ופתיחת דרך באר שבע–סדום.
תעלות מרצפות
תעלות מרצפות (באנגלית: Nanopore sequencing) היא שיטת ריצוף ביופולימרים מהדור השלישי ומשמשת בעיקר לריצוף DNA או RNA.
השיטה מבוססת על העברת הגדיל שאותו מעוניינים לרצף דרך חֲרִיר בקוטר של ננומטרים בודדים (תעלה יונית) בממברנה טבעית או מלאכותית, הנמצאת בתוך תמיסה פיזיולוגית. שינויים חשמליים בתמיסות בין שני צדדי הממברנה או בחריר עצמו תלויים בסוג הבסיס שנמצא באותו רגע בחריר, ומדידת השינויים מאפשרת את זיהוי הבסיס. באופן זה ניתן לרצף את הגדיל השלם.
היסטוריה
הרעיון של ריצוף DNA בשיטת תעלות מרצפות הוצע בתחילת שנות ה-90 של המאה ה-20 בידי שתי קבוצות שעבדו באופן עצמאי: האחת בראשות Mark Akeson והשנייה בראשות Jens Gundlach. שתי הקבוצות גילו שניתן להעביר מולקולת DNA יחידה דרך תעלה חלבונית ביולוגית וכי זרם יונים שנמדד מהתעלה המרצפת בעת מעבר המולקולה דרך התעלה נותן מידע על רצף הנוקלאוטידים של המולקולה.
שיטת תעלות מרצפות
עיקרון הריצוף בעזרת תעלות, מבוסס על כך ש-DNA חד-גדילי עובר דרך תעלה, והזרם היוני הנמדד, מעיד על סוג הנוקלאוטיד (אדנין (A), ציטוזין (C), גואנין (G) או תימין (T)) העובר בתעלה ברגע זה.
ישנם שלושה עקרונות חשובים לביצוע מדידות אלקטרופזיולוגיות באמצעות תעלה:
מעבר היונים בתוך התעלה מהיר יותר מהמעבר של המולקולה הנמדדת. בכל 1μs (מיקרו-שנייה) של מעבר נוקלאוטיד ממולקולת ה-DNA בתוך התעלה מתקבל זרם של 20pA (פיקו-אמפר), שהוא שווה ערך למעבר של 124 יונים. כאשר מופיע זרם בתוך הממברנה שמכילה את התעלה, מתרחשות באלקטרודות שתי תגובות אלקטרוכימיות הפיכות:
בממברנה, היונים משתתפים גם ביצירת האות החשמלי הנמדד מהתעלה וגם ביצירת סיגנל הרעש. המדידה בתעלה מתקבלת בעקבות היונים שעוברים בתוך התעלה ומשלימים את המעגל האלקטרוכימי. לכל אחד מהנוקלאוטידים ישנה תגובה אופיינית לו, כלומר נמדד זרם שונה מהתעלה. כאשר נוקלאוטידים מסוג פורין עוברים בתוך התעלה מתקבל סיגנל עמוק יותר מאשר כשעוברים נוקלאוטידים מסוג פרמידנים בתוך התעלה.
סוגים של תעלות מרצפות
הסוגים העיקריים של ריצוף בעזרת תעלות הם תעלות ביולוגיות (Biological nanopores) ותעלות במצב מוצק (Solid-state nanopores).
תעלות במצב מוצק
תעלות במצב מוצק (Solid-state nanopores) עשויות לרוב מסיליקון, כאשר הסיליקון הנפוץ ביותר הוא סיליקון ניטריד. התעלות מיוצרות בשיטות שונות, כגון פיסול בעזרת קרן יונים ואלומות אלקטרונים. תעלות מסוג זה יוצרו לראשונה ב-2001, והפכו לאלטרנטיבה זולה ויעילה לתעלות הביולוגיות. היתרונות בשיטה הזו הם:
יתרונות השיטה
ריצוף בעזרת תעלות מרצפות מאפשר לרצף מקטעי DNA ארוכים. יתרון זה יאפשר בעתיד לרצף מולקולת DNA גנומית בזמן קצר ובאופן יעיל תוך כדי קבלת מידע על שינויים שחלו ברצף הגנטי כמו מקטעים שהוספו, מקטעים שהוסרו וכו'. למעשה, ריצוף בשיטה זו אינו מוגבל באורך ה-DNA. לשיטה זאת יתרון נוסף: ניתן להשתמש בתעלה אחת לסוגים רבים של מולקולות DNA, כלומר השיטה אינה ספציפית אלא גנרית ולכן אינה דורשת הכנות מוקדמות, הגברה של המקטע וכדומה. יתרונותיה העיקריים של השיטה הם מהירות הריצוף ועלותו הנמוכה, הואיל והשיטה אינה דורשת שימוש באנזימים, כגון DNA פולמראז או בנוקלאוטידים מסומנים פלואורסצנטית, אך חסרונה העיקרי הוא אחוז שגיאה גבוה.
ייעול עתידי של המערכת
מעבר מונחה מתח של פולינוקליאוטיד בתוך התעלה הוא מאוד פשוט, עדיין התנאים המיקרוסקופיים של המעבר של הגדיל בתוך התעלה לא נשלטים באופן מלא בגלל מגבלות פנימיות של תהליך ההעברה בתוך התעלה. לדוגמה, תהליך הדיפוזיה הטבעית לתוך התעלה עדיין לא נחקר באופן משמעותי מספיק בשביל להגיע למסקנות לגבי תהליך זה. בנוסף, תהליך המעבר של המולקולה הוא מהיר מאוד וכמעט בלתי ניתן למדידה. הפחתת המתח של המעבר מגדיל את זמני המעבר הממוצעים, אך תהליך הדיפוזיה (שמגביר את הרעש של המערכת) הופך לאיטי יותר אך גם לתהליך פחות מבוקר ומסודר. תוצאה זאת משאירה את החוקרים עם מידע בלתי מספק לקביעת רצף גדיל ה-DNA מסיבות שאינן בשליטתם.
בשביל לנסות ולפתור את בעיית המעבר ניסו להשתמש בדופלקס של DNA לא מזווג. הקינטיקה של התהליך צריכה להיות יותר מבוקרת בעזרת בחירת מתח התעלה וגודל הדופלקס. למרות זאת, DNA לא מזווג לא ייכנס לתוך התעלה בסיס אחר בסיס בשל המבנה של הדופלקס שהוא מבנה יציב יותר הבנוי מכמה נוקלאוטידים שלא מאפשרים מעבר בתעלה באופן של בסיס אחר בסיס. המסקנה הנ"ל מצריכה את החוקרים להרחיב את החומצות האמינו הפנימיות וכתוצאה מכך זמן הריצוף מתארך. משימה זאת יכולה להיות מאתגרת מאוד בעיקר מהסיבה שיש את הצורך להגדיל את הפוטנציאל של התעלה המרצפת לקרוא מקטעים ארוכים יותר ולאורך זמן ארוך יותר.
שיטת "צעד מוטורי תלוי אנזים" היא דרך נוספת לוויסות המעבר בתוך התעלה. בשיטה זאת משתמשים באנזים DNA פולימראז כדי להניע את גדיל ה-DNA הבודד להיכנס לתוך התעלה בסיס אחד בכל פעם, כך שגדיל ה-DNA נמשך לתוך התעלה בעזרת כוחות חשמליים. למעשה התהליך הוא סימולטני – בזמן שהאנזים DNA פולימראז מפלמר את גדיל ה-DNA מנוקלאוטידים שבתמיסה, הגדיל עצמו "משתחל" דרך התעלה המרצפת, ובכל פעם שהאנזים משלב נוקליאוטיד לשרשרת, נוקליאוטיד אחד נדחף לתוך התעלה. ניתן לבקר את היעילות של האנזים בעזרת שינוי הריכוז של הנוקלאוטידים בתמיסה, שינוי המתח או בחירה של אנזים פולימראז שונה ויותר יעיל למדידה. היתרון של "צעד מוטורי תלוי אנזים" יכול להוות התקדמות גדולה בתחום ולהוות פתרון יעיל לריצוף מולקולת DNA ארוכה במעט זמן ובכמה שפחות משאבים.
דדפול (סרט)
דדפול (באנגלית: Deadpool) הוא סרט גיבורי-על אמריקאי בלייב אקשן מבית פוקס ומארוול קומיקס משנת 2016. הסרט בוים על ידי טים מילר, ונכתב על ידי פול ורניק ורט ריז. הסרט מבוסס על הקומיקס "דדפול" ומהווה חלק מסדרת סרטי "אקס-מן". דדפול עצמו מגולם על ידי ראיין ריינולדס. לצד ריינולדס מככבים בתפקידים הראשיים מורנה בקארין, אד סקריין וג'ינה קראנו וטי. ג'יי. מילר. עלילת הסרט מביאה את סיפורו של ווייד וילסון שעובר ניסויים שמעניקים לו יכולות חדשות, ויוצא לרדוף אחר האיש שכמעט הרס את חייו.
הסרט הוא השמיני בסדרת סרטי אקס-מן, כשאולפני פוקס שקלו סרט ספין אוף על שכיר החרב דדפול כבר בשלבי ההפקה המוקדמים של הסרט אקס-מן המקור: וולברין - שם גילם את דמותו ראיין ריינולדס. אולם, המפיקה לורן דונר ציינה כי היא מעוניינת שגרסה זו תתעלם מהדמות שנראתה ב"אקס-מן המקור: וולברין" ותאתחל מחדש את הדמות. עוד היא ציינה שהדמות תכלול אלמנטים מוכרים מהקומיקס, כולל שבירת הקיר הרביעי. בקיץ 2014 דלף לרשת סרטון מבחן באנימציה ממוחשבת בו נראתה דמותו של דדפול בגילומו של ריינולדס. בדצמבר 2014, יצאה הודעה רשמית כי הסרט אכן יופק ויצא לאקרנים בישראל ב-11 בפברואר 2016, ובארצות הברית ב-12 בפברואר 2016.
הסרט דורג בדירוג R לבני 16 ומעלה בלבד בישראל ו18 ומעלה בלבד בארצות הברית, על אלימות, מין רב, שפה גסה ועירום. כיומיים לפני הפצת הסרט לאקרנים, הוכרז כי יצא לסרט זה סרט המשך, בו תופיע דמותו של קייבל. הסרט יצא לאקרנים ב-8 בפברואר 2016 בצרפת, וב-12 בפברואר 2016 בהפצה עולמית.
הסרט הכניס 260 מיליון דולר בסוף השבוע הראשון להקרנתו והיה לסרט עם הפתיחה הטובה ביותר לחודש פברואר והסרט עם הפתיחה הטובה ביותר של אולפני פוקס המאה ה-20.
עלילת הסרט
וייד וילסון הוא חייל הכוחות המיוחדים לשעבר שעובד כשכיר חרב בניו יורק. הוא פוגש את נערת הליווי ונסה קרלייל בבר מקומי וביניהם מפתח קשר רומנטי. שנה לאחר מכן, ווייד מציע לה נישואים והיא מסכימה, אך הוא מתמוטט בפתאומיות. ווייד מאובחן עם סרטן סופני ולמרות זאת ונסה נשארת לצידו, אך הוא לא מעוניין שהיא תהיה עדה לגסיסתו ומותו.
מגייס מתוכנית סודית ניגש לוילסון, ומציע לו תרופה ניסיונית לסרטן שלו. אף על פי שווילסון מסרב תחילה, הוא מחליט לעזוב את ונסה ולעבור את התהליך. במעבדה, מנהל התוכנית, אייאקס והעוזרת שלו אנג'ל דאסט, מזריקים לוילסון סרום אשר נועד לעורר גנים מוטנטיים סמויים, ומותירים אותו לעבור עינויים במשך מספר ימים כדי ללחוץ על הגנים לעבור מוטציה, אך ללא הצלחה. וילסון מגלה את שמו האמיתי של אייאקס, פרנסיס פרימן, ולועג לו על כך. בתגובה, הוא קושר את וילסון לתוך תא אטום ומוריד את רמת החמצן בתוכו על סף חנק במהלך סוף השבוע, אך לא לפני שהוא מגלה לוילסון את המטרה האמיתית שלהם: ליצור "עבדי-על" ולמכור אותם ללקוחות עתירי הון. בזמן השהות שלו בתוך התא, וילסון מפתח יכולת ריפוי עצמי ומרפא את הסרטן שלו, אבל גופו מצולק קשות מהתהליך. הוא נמלט מהתא ותוקף את אייאקס, אך כאשר הוא אמר לו כי המראה שלו ניתן לריפוי, אייאקס תוקע את וילסון על ריצפת המעבדה הבוערת עם מוט ברזל ומותיר אותו למות.
וילסון שורד את החוויה הקשה ומנסה לחזור לונסה, אבל הוא חושד מכך שהיא לא תרצה לחזור אליו בשל המראה שלו, והוא מתרחק ממנה. לאחר התייעצות עם ג'ק האמר, חברו הטוב, וילסון מחליט לצוד את אייאקס ולהכריח אותו לרפא אותו. הוא הופך לפורע חוק רעול פנים, מאמץ את הכינוי דדפול, ועובר לגור עם אישה עיוורת וקשישה בשם אל. לאחר מספר רב של חודשים בהם הוא חיסל את כל האנשים הקשורים אל אייאקס, וילסון מאתר את אייאקס בשיירה של מכוניות על כביש מהיר. הוא הורג את כל השומרים שלו, לוכד את אייאקס ודורש תרופה לעיוות שלו. העימות נקטע על ידי שני חברי אקס-מן, קולוסוס ונערה נגאסונית נפיצה, אשר כבר תקופה מנסים לגייס את וילסון להצטרף לאקס-מן. אייקס מנצל את הסחת הדעת, ובורח. קולוסוס אוזק את וילסון בפרק ידו ומתחיל לגרור אותו משם, בכוונה לקחת אותו לפרופסור אקס אל אחוזת האקס-מן, אך דדפול חותך את ידו ונמלט. ידו מתחדשת בהמשך הלילה.
אייאקס הולך לבר של האמר ולומד על ונסה. האמר קורא לוילסון ואומר לו שוונסה נמצאת בסכנה. וילסון הולך למועדון חשפנות שבו היא עובדת, אבל מהסס ולא מצליח לפנות אליה. כנקמה על וילסון, אייאקס חוטף את וונסה. הוא ושותפתו, אנג'ל דאסט, אומרים לוילסון לפגוש אותם על נושאת מטוסים, שיצאה משימוש במגרש גרוטאות.
צוות השחקנים הראשי
קאראן סוני גילם את דמותו של דופינדר, נהג מונית, והפעלולן רוב הייטר גילם בהופעת קמע את דמותו של בוב. ג'ד ריס מגלם את דמותו של האדם המגייס את וייד וילסון לתוכנית נשק אקס. סטן לי מופיע בהופעת קמע כמנהל מועדון חשפנות וכותב הקומיקס רוב ליפילד מופיע גם הוא בהופעת קמע.
פיתוח
בשנת 2009 יצא לאקרנים הסרט 'אקס-מן המקור: וולברין', ובו הופעתו הקולנועית הראשונה של דדפול. עם יציאת הסרט כבר דובר על ספין-אוף עבור הדמות. הפקת הסרט הופקדה בידי לורן דונר, שאמרה כי היא מעוניינת לעשות ריבוט לדמות, ולהציג אותה בצורה נאמנה לקומיקס.
בקיץ 2014 הודלף לרשת סרטון אנימציה ממוחשבת באיכות ירודה, ובו סצנת אקשן בכיכובו של דדפול, אשר נראה אכן כמו בקומיקס ולא כמו בסרט 'וולברין'. הסרטון הוא קטע הדגמה שצולם במיוחד בשנת 2011 על-מנת להמחיש עבור מנהלי פוקס את עיצוב ואווירת הסרט, אם וכאשר יופק. הוא בוים על ידי טים מילר, וראיין ריינולדס מגלם בו את דדפול באמצעות לכידת-תנועה. חרף ניסיונות אולפני פוקס למנוע את הפצת הסרטון הוא צבר פופולריות במהירות, וגרר תגובות נלהבות הן על עיצוב הדמות והן על האופי המשלב אקשן וקומדיה בדומה לקומיקס. לבסוף חדלו פוקס מנסיונותיהם להוריד את הסרטון מהרשת ואישרו לאולפני Blur שיצרו אותו להעלות גרסה שלו באיכות גבוהה.
ההתלהבות מהסרטון גברה ומעריצים רבים ברחבי האינטרנט קראו להפקת סרט באורך מלא, עד שלבסוף הכריזו אולפני פוקס שסרט על דמותו של דדפול ייצא לאקרנים ב-12 בפברואר 2016. בהמשך נודע כי ראיין ריינולדס ישחק את דדפול, טים מילר יביים ואת התסריט יכתבו פול ורניק ורט ריז, ושהסרט יהיה חלק מסדרת סרטי אקס-מן. מפיקי הסרט הודו כי גם בסרט ייעשה שימוש בטכניקת שבירת הקיר הרביעי.
ליהוק
בפברואר 2015 פורסם כי ג'ינה קראנו לוהקה לתפקיד אנג'ל דאסט וטי ג'יי. מילר לוהק לתפקידו של ג'ק האמר/סמור. כחודש לאחר מכן, מורנה בקארין לוהקה לתפקיד ונסה קרלייל/קופיקאט.
צילומים
צילומי הסרט החלו ב-23 במרץ 2015 בוונקובר, קולומביה הבריטית, קנדה והושלמו במאי אותה שנה.
ביקורות
הסרט זכה לביקורות חיוביות ברובו, אשר שיבחו בעיקר את נאמנותו לקומיקס עליו הוא מבוסס.
באתר הביקורות Rotten Tomatoes הסרט קיבל ציון של 84% על סמך 250 ביקורות.
באתר metacritic הסרט זכה לציון 65 מתוך 100 על סמך 49 ביקורות.
הכנסות
בסוף-השבוע הראשון שלו, הסרט הוקרן ב-3557 בתי קולנוע ו-374 אולמות IMAX בארצות הברית, וגרף הכנסות בסך כ-135 מיליון דולר. זוהי הפתיחה הטובה ביותר אי-פעם של סרט מדורג R, וכן של סרט שיוצא בחודש פברואר.
הכנסותיו עומדות על 328 מיליון דולר בארצות הברית, ובסך-הכל $760,700,994 ברחבי העולם, נכון ל-29 באפריל 2016.
סרט המשך
בספטמבר 2015 המפיק סיימון קינברג הודה כי קיימת אפשרות שיופק סרט המשך. לאחר יציאת הסרט לאקרנים אולפני פוקס המאה ה-20 אישרו הפקת סרט המשך עם פול ורניק ורט ריז שחוזרים כתסריטאים כשטים מילר צפוי לשוב לכיסא הבימוי. באוקטובר 2016 דווח כי טים מילר עזב את סרט ההמשך, עקב חילוקי דעות עם כוכב הסרט, ראיין ריינולדס. את מילר יחליף הבמאי דייוויד לאיץ'.
אולפני פוקס אישרו שדמותו של קייבל תשתתף בסרט ההמשך, עובדה אותה מציין דדפול עצמו בקטע הסיום שאחרי הכתוביות של הסרט הראשון. לתפקיד זה, לוהק השחקן ג'וש ברולין.
דדפול 2 יצא לאקרנים בישראל ב-16 במאי 2018.
קישורים חיצוניים
מידע וכתבות:
שמות רבה
שמות רבה ידוע גם כמדרש ואלה שמות רבה הוא מדרש אגדה לספר שמות האוגד שני חיבורים נפרדים. איגוד החיבורים מתוארך כחיבור אחד למאה ה-11 או ה-12 ומקום כתיבתו אינו ידוע. הכינוי רבה הוצמד לספר ככל הנראה על ידי מקבצים מאוחרים אשר צירפוהו יחד עם בראשית רבה וויקרא רבה.
שני החלקים
החיבור מורכב משני חלקים שונים אשר סודרו על ידי עורכים שונים. החלק הראשון (פרשות א -יד) דורש את פרקים א -י של ספר שמות, והוא מכונה במחקר שמות רבה א, החלק השני (פרשות טו -נב) ראשיתו בדרשות על ספר שמות פרק י"ב והוא מכונה במחקר שמות רבה ב'.
מאפייני חלק א
חלק זה כולל דרשות על סדר הפסוקים באופן דומה לבראשית רבה, כדרכו של מדרש פרשני. לפי החוקר יום-טוב ליפמן צונץ, מסדר המדרשים כנראה כיוון להמשיך את בראשית רבה עד פרשת החודש הזה לכם שבה מתחילה המכילתא. לצורך זה הוא השתמש במהדורת תנחומא שאין בידינו כבסיס ושאב דרשות שלמות מן התלמוד הבבלי תוך תרגום השפה ללשון מדרשי ארץ ישראל. יחד עם שני מקורות אלו ליקט המסדר דרשות מכמה מדרשים נוספים כמו הפסיקתא רבתי ותנא דבי אליהו. כיוון שבסיסו של החיבור היה התנחומא, שמות רבא א' מחולק לפרשיות לפי סדר הקריאה הארץ ישראלי בניגוד לסדר שנהוג בבראשית רבה.
מאפייני חלק ב
סגנונו הוא מדרש דרשני מסוג התנחומא, מדרש שבנוי סביב נושאים שונים שקשורים לפסוקים הפותחים את סדרי הקריאה בתורה. חלק זה קדום לחלק הראשון ואין בו שימוש בסוגיות שלמות מן הבבלי כמו בחלק הראשון.
תארוך
ר' עזריאל בעל 'פירוש האגדות' ציטט את שני חלקי החיבור כספר אחד לראשונה במאה ה-13 ולאחריו הרמב"ן ואחרים. ולכן מניחים שצירוף שני החלקים השונים לכדי חיבור אחד נוצר לא יאוחר מן המאה ה-12. כיוון שהחלק הראשון מסתמך על כתבי מדרש תנחומא תיארוכו תלוי בהכרח בסוגיית התארוך של התנחומא, סוגיה שעדיין לא נפתרה.
אביגדור שנאן תיארכו למאה העשירית, ואילו ברֶגמן מתארך למאה ה-12.
ג'ון דקר
ג'ון דקר (באנגלית: John Decker; 8 בנובמבר 1895 – 8 ביוני 1947) היה צייר, מעצב תפאורה וקריקטוריסט בהוליווד בשנות השלושים והארבעים.
רקע משפחתי
סבו של דקר, גרף ג'ורג' פון דר דקן, היה חבר ברייכסטאג הגרמני. כמו נכדו, ג'ורג' היה אמן ויצר ציורי שמן ענקיים של הטירה שלו, ציורים עבור הכנסייה הסמוכה ופסלי עץ מגולפים.
אמו של דקר, מריה אנה אבנריוס (1865–1918) הייתה זמרת אופרה, שביצעה אופרות של וגנר בברלין. אביה, פרדיננד אבנריוס, היה שחקן. אביו של דקר, גרף ארנסט אוגוסט פון דר דקן (1867–1934), גדל בטירה רינגלהיים בגרמניה והפך לכתב בעיתונים בריטיים וגרמנים.
סטיבן פוסטר
סטיבן קולינס פוסטר (באנגלית: Stephen Collins Foster; 4 ביולי 1826 – 13 בינואר 1864) היה כותב ומלחין שירים אמריקאי. נודע כ"אבי המוזיקה האמריקאית".
ג'ון דקר
ביוגרפיה
כנער, דקר התגורר בלונדון וצייר תפאורות בתיאטראות. עבודתו הופרעה עם פרוץ של מלחמת העולם הראשונה, כאשר נעצר כנתין אויב ונכלא באי מאן.
סטיבן פוסטר
פוסטר הלחין למעלה מ-200 שירים. בין שיריו "Oh! Susanna", "Camptown Races", "Old Folks at Home", "My Old Kentucky Home", "Jeanie with the Light Brown Hair", "Old Black Joe", ו-"Beautiful Dreamer". שיריו עדיין נפוצים ומבוצעים עד היום ולחלקם קיימות גם גרסאות עבריות.
ג'ון דקר
ביוגרפיה
בשנת 1921, הוא שינה את שמו לג'ון דקר והיגר לאמריקה, שם עבד כקריקטוריסט של מגזין בניו יורק עד 1928, כאשר עבר להוליווד. כוכבי קולנוע רבים, בהם אנתוני קווין, ארול פלין, צ'ארלי צ'פלין, גרטה גרבו והאחים מרקס, הזמינו את דקר לצייר את דיוקנותיהם,
רבים מיצירותיו שימשו בסרטים: ציוריו של האמן המתוסכל. הגיבור בסרטו של פריץ לאנג משנת 1945, רחוב הארגמן, היו למעשה ציורים של דקר. אחד הדיוקנאות המפורסמים ביותר שלו, מתאר את חברו ובן זוגו לשתייה ו. פילדס בדמות מלכה ויקטוריה, נתלה שנים רבות במסעדת צ'אסן במערב הוליווד, קליפורניה.
ציור שמן של ג'ון וויין, שווין הזמין את דקר לצייר בשנת 1945, נמכר תמורת 71,700 דולר במכירה פומבית שנערכה ב־6 באוקטובר 2011.
בדומה לחבריו פילדס וג'ון ברימור, השנים של שתייה אינסופית של אלכוהול, הזיקו לגופו, והביא למותו בטרם עת.
תעלומת ערך C
תעלומת ערך C (באנגלית: C-value enigma) היא התעלומה העוסקת במגוון הנרחב בגודל הגנום של יצורים איקריוטים. לב התעלומה הוא הממצא שגודל הגנום לא נמצא במתאם סטטיסטי עם המורכבות של האורגניזם. לדוגמה, ישנם פרוטיסטים חד-תאיים שהגנום שלהם גדול יותר מזה של האדם.
קיימת אחידות בכמות ה-DNA הגרעיני של כל התאים בכל הפרטים הנמנים עם אותו מין של בעל חיים, ובסדרת ניסויים הוכח כי הגנים שב-DNA הם אלו שקובעים בראש ובראשונה את תכונות הפרט. המונח "ערך C" משקף את הקביעות (Constancy) הזאת בכמות ה-DNA. לאחר מכן נמצא כי ערך C (גודל הגנום) משתנה במידה רבה בין יצורים ממינים שונים, וכי אין מתאם בינו לבין מספר הגנים המשוער של היצור (דבר המייצג את מורכבותו). לדוגמה, במינים אחדים של סלמנדרות יש כמות DNA הגדולה פי 40 מזו של האדם. כיוון שערכי C נחשבו לקבועים לאור העובדה ש-DNA הוא החומר שממנו מורכבים הגנים, ועדיין אין כל קשר למספרם, הדבר נחשב לתעלומה וכונה לראשונה "פרדוקס ערך C" בשנת 1971.
בשני מאמרים שפורסמו ב-1980 טענו חוקרי אבולוציה כי חלקים מסוימים בגנום הם למעשה סוג של "טפיל", המתרבה בגנום תוך שמירה על האינטרסים שלו על חשבון חלקים אחרים בגנום. ההשפעה של החלקים הטפיליים יכולה להיות מועילה (הכפלת גן שהתוצר שלו נחוץ בכמויות גדולות), מזיקה (הפעלת אונקוגן לדוגמה) או נייטרלית. בשתי האפשרויות הראשונות יש כיוונים מנוגדים בברירה הטבעית ברמת הרצף וברמת הפנוטיפ של הפרט, ורק באפשרות השלישית הברירה הטבעית תפעל אך ורק לטובת הרצף. החוקרים התבססו על פרדוקס ערך C, כפי שהוא כונה באותה עת.
התגלית כי ישנם אזורים ב-DNA שאינם מקודדים לחלבונים פתרה את השאלה המרכזית של הפרדוקס: גודל הגנום לא משקף את מספר הגנים ביצורים איקריוטים, כיוון שרוב ה-DNA שלהם כלל לא מקודד לתוצר כלשהו ולפיכך לא משמש כגן. לדוגמה, רק כ-2% מהגנום האנושי מקודדים לחלבונים, ושאר הגנום מורכב מ-DNA לא מקודד כגון טרנספוזונים ורצפים חוזרים ונשנים.
המונח תעלומת ערך C ייצג את העדכון במונח פרדוקס ערך C שהפך לבלתי מדויק לאור התגליות הנוגעות למבנה ה-DNA, וכיום הוא מתייחס למגוון בכמות ה-DNA הלא מקודד שנמצא בגנומים של איקריוטים שונים. תעלומת ערך C, בניגוד למונח הישן "פרדוקס ערך C", מוגדרת כסדרת שאלות נפרדות אך בעלות חשיבות כל אחת, ובהן:
ישנן השערות רבות המספקות מענה לשאלות אלה. אוהנו טוען כי הכפלת גנים מאפשרת שינויים בתפקודים של העותקים החדשים בלי לפגוע בתפקוד העותקים המקוריים, ובכך להגביר את המורכבות וטווח התגובה של האורגניזם. ישנם שני סוגים של גנים מוכפלים: גנים פרלוגיים הם גנים הומולוגיים בלוקוסים שונים באותו פרט, שמקורם באירוע הכפלה בגנום עצמו, וגנים אורתולוגיים הם גנים הומולוגיים במינים שונים שמקורם באירוע ספציאציה.
לא כל ההכפלות כרוכות בהתגוונות של העותקים שנוצרו. דוגמה לכך היא המתאם בין גודל הגנום לבין הגנים המקודדים ל-RNA. הדמיון הגדול בין הגנים הללו לא ניתן להסבר באמצעות ברירה טבעית חלשה. מנגנונים העשויים להסביר זאת הם שחלוף אקסונים וטרנספוזיציה מכפילה, משמרת או טרנספוזיציית RNA. אפשרות נוספת היא תהליך של אבולוציה מתואמת, המתרחש ברצפים נשנים מאותה משפחת גנים, ובו ההומולוגיה בין רצפים פרלוגיים גדולה יותר מההומולוגיה בין רצפים אורתולוגיים. היא גורמת להתפשטות עותק מסוים של גן בגנום ובאוכלוסייה. מנגנונים אפשריים לתהליך זה הם תהליך טרנספוזיציה שבו הטרנספוזון מאבד את יכולתו לנדוד ממקום למקום בגנום, שחלוף לא-מושווה המשנה את כמות הגנים במשפחה כלשהי, והמרה גנית שבו מוחלף עותק של גן בעותק אחר.
לייקרס: קבוצה מנצחת (סדרת טלוויזיה)
לייקרס: קבוצה מנצחת (באנגלית: Winning Time: The Rise of the Lakers Dynasty) היא סדרת טלוויזיה אמריקאית מסוגת הדרמת ספורט שעלתה לשידור ברשת HBO ב-6 במרץ 2022. היא נוצרה על ידי ג'ים הכט ומקס בורנשטיין בהתבסס על הספר הרב מכר מאת ג'ף פרלמן "שואוטיים: מג'יק, כרים, ריילי ושושלת הלייקרס של שנות השמונים" (באנגלית: "Showtime: Magic, Kareem, Riley, and the Los Angeles Lakers Dynasty of the 1980s"). הסדרה, שבנויה מתמהיל של דמויות ואירועים אמיתיים ובדיוניים, מתמקדת בתקופה שבה הלוס אנג'לס לייקרס הפך למועדון כדורסל בולט בליגת ה-NBA.
בישראל הסדרה זמינה ב-yes.
באפריל 2022 הסדרה חודשה לעונה שנייה.
תקציר העלילה
בשנת 1979, טייקון הנדל"ן ג'רי באס רוכש בעשרות מיליוני דולרים את מועדון הלוס אנג'לס לייקרס כשהוא חדור באמונה שהוא יכול לעזור לקבוצת הכדורסל שלה, שספגה מפלות רבות, להפוך לאלופת ליגת ה-NBA ובמסגרת זאת הוא פועל לגיוסו ושילובו של שחקן כישרוני צעיר, ארווין "מג'יק" ג'ונסון הבן.
ארון מקאנגק
ארון מקאנגק (בדנית: Aron fra Kangeq, בגרינלנדית: Aalut Kangermiu; 9 באפריל 1822 – 12 במרץ 1869) היה צייד, צייר והיסטוריון אוראלי אינואיטי גרינלנדי.
לייקרס: קבוצה מנצחת (סדרת טלוויזיה)
הפקה
בשנת 2014, התסריטאי ג'ים הכט טס 3,000 מיל בשביל להגיע אל ביתו של הסופר ג'ף פרלמן בתקווה לקבל ממנו את הזכות לעבד את ספרו "שואוטיים" לסדרת טלוויזיה מבלי שיכל להציע לו תמורה כספית משמעותית; פרלמן, שבעבר קיבל הצעות דומות שלא הולידו דבר, הסכים. אחרי שנים של ניסיונות לגייס התעניינות בפרויקט, אדם מקיי הסכים להצטרף כמפיק ובמאי, דבר שעזר להכט להוציא לפועל את העיבוד.
ארון מקאנגק
ביוגרפיה
ארון מקאנגק נולד בקאנגק, גרינלנד. הוא היה צייד וב-1850 לאחר שחלה בשחפת החל לצייר ולכתוב.
ארון מקאנגק צייר ציורים בצבעי מים, בעיפרון ותחריטים, בעיקר בנושאי התרבות האינואיטית, ההיסטוריה שלהם והמפגשים האלימים שלהם עם הכובשים מדנמרק.
לייקרס: קבוצה מנצחת (סדרת טלוויזיה)
הפקה
באפריל 2019, רשת HBO הזמינה הפקת פיילוט של הסדרה. בדצמבר 2019, HBO הזמינה את הפקת העונה הראשונה.
ארון מקאנגק
ביוגרפיה
סיפוריו הפכו לקלסיקה אצל ילדי גרינלנד.
לייקרס: קבוצה מנצחת (סדרת טלוויזיה)
הפקה
באפריל 2022, HBO חידשה את הסדרה לעונה שנייה.
ארון מקאנגק
ביוגרפיה
נכתב על יצירותיו כי הן "מתארות בצורה מפורטת מקומות ואירועים בגרינלנד, ומהוות עדות היסטורית להבנת העבר".
לייקרס: קבוצה מנצחת (סדרת טלוויזיה)
תגובות ומחלוקות
מאז עלייתה לשידור הסדרה עוררה חוסר שביעות רצון בקרב אנשים שדמותם מוצגת בה ובליגת ה-NBA.
ארון מקאנגק
ביוגרפיה
89 מ-400 הציורים שלו מוצגים במוזיאון האתנוגרפי באוסלו. אוסף זה צונזר מתוך האוסף הגדול הנמצא בנוק. הציורים בעלי אופי דתי, פוליטי ומיני, ועשירים בדימויים שלהם.
לייקרס: קבוצה מנצחת (סדרת טלוויזיה)
תגובות ומחלוקות
באפריל 2022, שחקן העבר "מג'יק" ג'ונסון הכריז כי ; הוא מסרב לצפות בסדרה שיוצריה לא ביקשו ממנו ומחבריו לקבוצה להיות מעורבים בהפקתה.. שחקן העבר כרים עבדול-ג'באר הכריז לגבי הדמויות המופיעות בסדרה כי. שחקן ומאמן העבר ג'רי וסט דרש באמצעות עורכי דינו שרשת HBO תפרסם כי היא חוזרת בה מהאופן שבה הוא הוצג בסדרה; במסגרת הדרישה נכתב כי הסדרה. בתגובה לביקורת, רשת השידור הכריזה כי.
אדימאנטוס מקורינתוס
אדימאנטוס (ביוונית: Ἀδείμαντος; המאה ה-5 לפנה"ס) היה מפקד הכוחות הקורינתיים שלחמו בקרב ארטמיסיון וקרב סלמיס.
ביוגרפיה
אדימאנטוס היה מפקד השייטת הקורינתית שהצטרפה לצי היווני המאוחד שלחם בפרסים. יחד עמו פיקדו על הצי תמיסטוקלס האתונאי, ואוריביאדס הספרטני. הצי עגן בארטמיסיון ליד אובויה, אולם כאשר ראו הספרטנים והקורינתים את מספרן העצום של הספינות הפרסיות רצו לסגת. אנשי אובויה המבוהלים שיחדו את תמיסטוקלס בחמישים כיכרות כסף כדי שיישאר ויעכב את הפרסים לפחות עד שיספיקו להימלט. תמיסטוקלס העניק חמש כיכרות לאוריביאדס ושלושה לאדימאנטוס וכך שכנע אותם להישאר. קרב ארטמיסיון הסתיים ללא הכרעה והיוונים נאלצו לסגת לסלמיס. הפרסים מצדם תקפו את אטיקה והעלו באש את אתונה.
הרודוטוס מספר שכאשר תמיסטוקלס הרצה בפני הקצינים את תוכניתו, אדימאנטוס התפרץ לדבריו ודרש ממנו שיגיד את שם עירו, מכיוון שאתונה חרבה ולתמיסטוקלס אין עיר ומולדת. תמיסטוקלס השיב לו שאמנם אין לו עיר אולם אתונה הביאה 200 ספינות בעוד קורינתוס הביאה מספר קטן יחסית. פלוטרכוס מצטט את אותם דברים אם כי בשם אוריביאדס.
הרודוטוס מספר שכאשר התחיל קרב סלמיס אדימאנטוס וספינותיו נמלטו משדה הקרב, וספינה אתונאית הצליחה להדביק אותם רק כאשר הקרב עמד בפני סיום. האנשים בספינה בישרו לאדימאנטוס על הניצחון והוא מיהר לחזור לשדה הקרב שם הקרב כבר הסתיים בניצחון יווני. אם כי הרודוטוס מוסיף שזו הגרסה האתונאית לסיפור והקורינתים גורסים אחרת שכאשר התחיל הקרב אדימאנטוס ואנשיו היו הראשונים להסתער.
ככל הנראה המצביא אריסטאס היה בנו.
אליסה סלוטקין
אליסה בלייר סלוטקין (באנגלית: Elissa Blair Slotkin; נולדה ב-10 ביולי 1976) היא פוליטיקאית יהודייה-אמריקאית חברת המפלגה הדמוקרטית המכהנת כנציגת המחוז ה-8 של מישיגן בבית הנבחרים של ארצות הברית. מחוז הבחירה שלה מצוי בדרום ודרום מזרח מישיגן, ובסיסו בלאנסינג הבירה, וכולל כמעט את כולה, וממשיך לפרברים הצפוניים והמערביים החיצוניים של דטרויט.
ביוגרפיה
סלוטקין נולדה וגדלה בחווה בהולי שבמחוז אוקלנד במישיגן. היא בת למשפחה יהודית, העוסקת בחקלאות, עיבוד בשר ובייצור נקניקיות.
ב-1998 סיימה תואר ראשון בפקולטה לחקלאות של אוניברסיטת קורנל. ב-2001 למדה ערבית באוניברסיטה האמריקאית בקהיר. בשנת 2003 סיימה תואר שני ביחסים בינלאומיים מאוניברסיטת קולומביה. ב-2003 החלה לעבוד ב-CIA, במהלך שירותה נשלחה שלוש פעמים לעיראק כמומחית צבאית המתלווה לכוחות האמריקאים בשטח. בשנים 2005–2006 עבדה במשרדו של ראש המודיעין הלאומי ולאחר מכן חזרה לשירות ב-CIA. היא עבדה במטה המועצה לביטחון לאומי, בשנים 2009–2011 שימשה יועצת בכירה לענייני עיראק במחלקת המדינה ולאחר מכן מילאה מגוון תפקידים במחלקת ההגנה, עד 2017.
בנובמבר 2018 נבחרה לנציגת המחוז ה-8 של מישיגן בבית הנבחרים של ארצות הברית לאחר שגברה על חבר הקונגרס המכהן מהמפלגה הרפובליקנית, והושבעה לתפקידה בינואר 2019. היא מכהנת בוועדת ביטחון הפנים ובוועדת הכוחות המזוינים.
ב-27 בפברואר 2023 הכריזה סלוטקין על התמודדותה לסנאט של ארצות הברית בבחירות 2024 במישיגן, זאת לאחר שהסנאטורית הדמוקרטית המכהנת דבי סטייבנו הודיעה על פרישתה מהחיים הפוליטיים.
יחסה לישראל
סלוטקין נחשבת לדמוקרטית שמאלית-מתונה, אוהדת ישראל, והתבטאה בנושא מספר פעמים. תמכה פומבית והצביעה בעד הסיוע הביטחוני לישראל בשנת 2021.
גינתה את דו"ח אמנסטי אינטרנשיונל, ואמרה כי "ביקורת על היחס של ממשלת ישראל לפלסטינים היא לגיטימית. אבל לכתוב דו"ח שמשתמש בחופשיות במונחים "אפרטהייד", "פשעי מלחמה" ו"טיהור אתני" מבלי להכיר מדוע מדינת ישראל נוסדה כמדינה יהודית, איך החוויה של השואה היהודית עיצבה את המדיניות, או במיוחד את האלימות חסרת ההבחנה שבה השתמשו חמאס וקבוצות טרור אחרות...קשה לקרוא את זה כדו"ח אובייקטיבי. אם מחברי הדו"ח הזה רוצים להתקדם לפתרון הסכסוך הזה, הם צריכים לפחות להכיר בכמה מהיסודות שמעצבים אותו."
התנגדה לסיפוח כמהלך חד צדדי ושיבחה את ישראל על שהסכימה להימנע מכך במסגרת הסכמי אברהם לנורמליזציה עם מדינות ערב.
חיים אישיים
סלוטקין נשואה לדייב מור ששירת כטייס מסוקי אפאצ'י וכקולונל בצבא ארצות הברית והיא אם מאמצת לשתי בנותיו, האחת קצינה בצבא והשנייה רופאה. הם נפגשו בבגדד במהלך מלחמת עיראק ומתגוררים בהולי.
הוקאן אריקסון
הוקאן גאורג אריקסון (בשוודית: Håkan Georg Ericson; נולד ב-29 במאי 1960) הוא כדורגלן עבר שוודי ומאמנה של נבחרת איי פארו.
הוא בנו של מאמן העבר גאורג אריקסון, שאימן במשך שמונה שנים את נורשפין וכן אימן את נבחרת שוודיה במונדיאל 1974 ובמונדיאל 1978.
קריירה
אריקסון נולד בנורשפין שבשוודיה, ושיחק כדורגל במועדונים קטנים מקומיים.
הוא החל את קריירת האימון שלו בשנת 1983, ואימן מועדונים קטנים מקומיים מהליגות הנמוכות בשוודיה.
באוקטובר 2001 החל לראשונה לאמן קבוצה בליגת העל השוודית, כשמונה כעוזר מאמן בנורשפין, וזמן קצר לאחר מכן הפך למאמן הראשי. בתום עונתו הראשונה כמאמן הבכיר ירדה הקבוצה לליגת המשנה, אך הוא המשיך לאמן אותה עונה נוספת.
ב-2011 החל לאמן את נבחרת שוודיה הצעירה, ובשנת 2015 זכה עמה באליפות אירופה בכדורגל עד גיל 21.
בשנת 2019 הפך למאמנהּ הראשי של נבחרת איי פארו.
פטריק הויזינגר
ביוגרפיה
הויזינגר נולד וגדל בג'קסונוויל, פלורידה, שם למד בבית הספר לאמנויות ע"ש דאגלס אנדרסון . הוא בוגר ג'וליארד.
קריירה
הויזינגר ערך את הופעת הבכורה שלו בסרט הדרמה התקופתית העצמאית "הארץ המתוקה" מ-2005, בתור לארס הצעיר, ולאחר מכן הופיע בסרטים, "יומני האומנת" וברבור שחור.
בטלוויזיה, ידוע הויזינגר בעיקר בזכות התפקידים של לורד מרקוס בדרמת הנעורים אחת שיודעת, בה הופיע בארבעה פרקים ב-2008, ואדם בסדרת הטלוויזיה רופא להשכיר של רשת USA ב-2010 וב-2011. הוא גם שיחק בתפקיד חוזר בתור מקס מקארתי בסדרת הטלוויזיה המקורית הראשונה של ערוץ בראבו "מדריך החברות לגירושין". בנוסף שיחק גם בסדרות טלוויזיה רוק 30, האישה הטובה, וחוק וסדר: מדור מיוחד.
הויזינגר גילם את האביר לנסלוט בסיבוב ההופעות הלאומי של ספאמלוט מ-2006 עד 2008. בשנת 2010, הוא שיחק במחזות "הסתיו הבא"ו-"המלאכים העירומים". קרדיטים נוספים בתיאטרון כוללים את ההפקה באוף ברודוויי של "הסתיו הבא" וכנר על הגג.
בשנת 2009 הופיע הויזינגר בסדרת האינטרנט הקומית "Jack in a Box". ב-2010–2011, הוא הופיע בסדרת האינטרנט הקומית "Submissions Only". ב-2013, שיחק בתפקיד אורח בסדרת הדרמה של NBC, מהפכה בתור צייד ראשים אדם.
If the World Was Ending
If the World Was Ending הוא סינגל של הזמר הקנדי ג'ייפי סאקס בשיתוף של הזמרת-יוצרת האמריקאית ג'וליה מייקלס. השיר יצא לראשונה, על ידי אריסטה רקורדס וסוני מיוזיק אנטרטיינמנט, ב-17 באוקטובר 2019. השיר נכתב על ידי ג'ייפי סאקס וג'וליה מייקלס, והופק על ידי פיניאס או'קונל.
השיר הושמע למעלה מ-681 מיליון פעמים בספוטיפיי.
צביעה של סרטי קולנוע
צביעה של סרטי קולנוע היא שם לכל תהליך של הוספת צבע לתמונות נעות בצבע שחור לבן. הדבר נעשה על מנת להוסיף לסרט אפקטים מיוחדים, לערוך לסרט מודרניזציה או להציג מראה אותנטי של הישויות שצולמו בו. צביעת סרטי קולנוע הפכה לנפוצה ולקלה יותר בעידן המחשב, כשהאופציה להתחקות אחר הצבעים המקוריים הפכה לקלה יותר. בעידן ה-DVD, וכן התפתחות האמצעים הטכנולוגיים, הצביעה צוברת פופולריות מחודשת.
טכניקות צביעה
בטכניקת הצביעה ביד, שהייתה אחת הטכניקות הראשוניות והפרימיטיביות לצביעת סרטים, כל עותק של סרט הודפס בנפרד, ולפיכך היה על הטכנאים לעבור בדקדקנות על כל פריים, כדי להציג צביעה מקצועית ועשירה. לעיתים נעשה שימוש בשבלונה על מנת להקל על הטכנאים. הצביעה במחשב החלה בשנות השבעים ופותחה על ידי וילסון מרקל. בצביעה זו, הטכנאי מצייר רק חלק מהתמונה, כשהמחשב משלים את שאר התמונה במדויק לפי הכיוון שהתווה הטכנאי. במקור הצביעה במחשב נחשבה לירודה וזולה, אך השתפרה מאז 1980.
עם השנים פותחו טכנולוגיות צביעה ממוחשבת רבות, כאשר כל טכנולוגיה מציגה יתרונות וחסרונות.
בשנת 2005, הזמין מרטין סקורסזה צביעה של קטעים מסרטים הוליוודיים מסוימים עבור הצגת צביעתם בסרטו "הטייס".
מחלוקות
באמצע שנות השמונים, לאחר צביעת סרט הקומדיה "טופר", החלה תופעת הצביעה לעורר מחלוקות. התומכים בתופעה טענו שכך קהלים חדשים ייחשפו לסרטים הישנים. הטענה העיקרית של המתנגדים לה, שאינה רלוונטית כיום, הייתה שהצביעה נעשית באופן מגושם, חסר יעילות ולא לוקחת בחשבון טכניקות תאורה מסוימות שיועדו במקור לשחור לבן. בין התומכים בדבר היה קרי גרנט. בין המתנגדים לדבר היו רוג'ר איברט, פרנק קפרה ג'יימס סטיוארט, ג'ון יוסטון, ג'ורג' לוקאס ווודי אלן.
איל התקשורת טד טרנר, שנודע בציבור כחסיד של צביעת סרטים, ניצל את תדמיתו זו לצורך מסירת הודעה הומוריסטית לעיתונות כי ישקול לצבוע את "האזרח קיין". אורסון ולס, שלקח הצהרה זו ברצינות, ביקש שבועיים לפני מותו ב-1985 ש"לא יתנו לטד טרנר להשחית את הסרט שלי עם הצבעים שלו".
הנדנדה
ראו גם
}}
אשר דיקשטיין
אשר דיקשטיין (עין דור) (21 בינואר 1943 – 18 ביוני 2021) היה צייר, מאייר וחלוץ קומיקס ישראלי.
ביוגרפיה
דיקשטיין גדל בשכונת נווה צדק בתל אביב, אביו עבד כסנדלר. בילדותו למד בישיבה. בשנות ה-60 היה דיקשטיין חלוץ בתחום הקומיקס וערך סדרת חוברות קומיקס בשם "בוקי" שיצאה לאור בשנים 1967–1970. כן אייר קומיקס בעיתוני הילדים "הארץ שלנו" ו"דבר לילדים", שם פרסם סדרות קומיקס, לרבות סדרות קומיקס על פי סיפוריו של פנחס שדה. כן פרסם קומיקס בעיתוני ילדים כ"אצבעוני", "במבי" ו"הרפתקאות לנוער".
כמאייר אייר ועיצב עטיפות של ספרים רבים עבור הוצאת רמדור לרבות ספרי "פטריק קים" וחסמבה. כן אייר עבור "הוצאת נרקיס" שהוציאה ספרי מערבונים כ"רינגו" וספרי "טרזן" בפורמט של חוברות בכריכה רכה. עבד כגרפיקאי ומאייר בשבועון הבידור "להיטון", ואף יצר את הלוגו שלו.
דיקשטיין חזר בתשובה, הפך לחסיד חב"ד ועבר להתגורר בצפת. הוא המשיך לעסוק בקומיקס, בציור ובעיצוב, וניסה לקדם את התחום בחברה החרדית.
נפטר ביום שישי ח' בתמוז תשפ"א לאחר מחלה קשה ונקבר בבית העלמין החדש בצפת.
אלי יופה
ביוגרפיה
יופה נולד בשאנגחאי למשפחה יהודית וחי בה עד עלייתו לישראל בסוף שנות ה-40, כשהיה בן 15. למד לתואר ראשון באוניברסיטה העברית בירושלים. את לימודיו לתואר השני סיים באוניברסיטת הונג קונג, שם שהה בסוף שנות ה-50, ואת הדוקטורט השלים באוניברסיטת הרווארד בארצות הברית, בהנחייתו של ההיסטוריון והסינולוג ג'ון ק. פיירבנק.
יופה היה נשוי למיכל, ואב לשתי בנות. הוא התגורר בשכונת קריית שמואל בירושלים.
נפטר בשנת 2010, והובא למנוחות בבית העלמין בקיבוץ חורשים.
מחקריו
מחקריו של יופה התמקדו בצבא סין. את ראשית צעדיו בתחום עשה בעבודת דוקטורט פורצת דרך אשר התמקדה ביחסי צבא-מפלגה בסין. העבודה, שהתפרסמה כספר "Party and army: professionalism and political control in the Chinese officer corps, 1949–1964", הפכה לקלאסיקה בכל הקשור להתפתחות צבא סין וקשריו עם הדרג הפוליטי. מאז כתב יופה מאמרים רבים על הקשר בין הצבא והמפלגה הקומוניסטית.
פרח השכונות (שיר)
פרח השכונות הוא פזמון שכתב והלחין קובי אוז וביצעו להקת טיפקס ועלמה זק. השיר יצא לאור בשנת 2006.
רקע
השיר נכלל באלבום "רדיו/מוסיקה/עברית" שיצא לאור בשנת 2006, ועסק בביקורת על תעשיית המוזיקה.
השיר נכתב בהשפעת השיר "Don't You Want Me" של להקת The Human League. הוא עוסק באמרגן, המגולם על ידי קובי אוז, המגלה מלצרית תמימה שאינה מצויה בעולם הבידור (עלמה זק). האמרגן מבטיח לעשות אותה לזמרת כוכבת, ומחתים אותה על חוזה. הזמרת הופכת לכוכבת, אך לאחר שהגיעה למעמד זה זונחת את האמרגן שהחתים אותה.
בסוף המקורי של השיר, האמרגן מחפש זמרת חדשה, ואומר לה "יש לך לוק אה... טרנסג'נדרי כזה", אך לכבוד חודש הגאווה ב-2021 וכדי להימנע מהומופוביה, אוז שינה את המילים ל"אינטרקונטיננטלי כזה".
ב-2012 הועלה המחזמר "פרח השכונות" שכתב קובי אוז, ועוסק במתרחש בעיר בדרום ישראל. שם המחזמר נלקח מן השיר "פרח השכונות".
במצעד הפזמונים העברי השנתי של גלגלצ לשנת תשס"ו (2006) הגיע השיר למקום ה-20, ובמצעד רשת ג' דורג השיר במקום ה-27.
טכנולוגיה דו-שימושית
טכנולוגיה דו-שימושית כוללת מוצרים וטכנולוגיות המשמשים בדרך כלל למטרות אזרחיות אך ניתנים להסבה לשימוש צבאי, או לשימוש צבאי בנוסף לשימוש האזרחי. המונח נמצא בשימוש בפוליטיקה, דיפלומטיה ובנושאי פיקוח נשק.
אנרגיה גרעינית
טכנולוגיית אנרגיה גרעינית אזרחית יכולה לשמש גם למטרות צבאיות. חלק מהחומרים הנדרשים למחזור דלק גרעיני יכולים לשמש גם לפיתוח מוסווה של פצצת אטום. בתוכנית הגרעין האיראנית קיים חשש לתרחיש כזה.
כדי למנוע הפצת נשק גרעיני, מוסדות בינלאומיים ממליצים לאפשר פיתוח אנרגיה גרעינית רק במדינות בהן קיים "", בעל מספר מאפיינים ובהם דרגת שחיתות נמוכה, רמה גבוהה של יציבות פוליטית, מנגנון ממשלתי יעיל ויכולת רגולטורית גבוהה.
בינה מלאכותית
יישומים מתקדמים של בינה מלאכותית יכולים לשמש למגוון מטרות אזרחיות, אך ניתן להסב אותם בקלות יחסית לשימושים אחרים, שנויים במחלוקת. אחת הדוגמאות היא תוכנית המעקב ההמוני של ממשלת סין אחר תושבי המדינה, במהלכה השתמשה הממשלה בבינה מלאכותית על מנת לזהות אזרחים בעלי "נטייה מרדנית".
חומרים ביולוגיים
חומרים ביולוגיים מסוכנים זמינים בקלות יחסית במעבדות מחקר. חשדות לרשלנות בנוגע לאחזקת חומרים ביולוגיים אפשרו בעבר שימוש פלילי בחומרים אלה, בין השאר במתקפת האנתרקס על ארצות הברית בשנת 2001.
אמנת הנשק הביולוגי מונה צעדים שנועדו למנוע שימוש לרעה בחומרים ביולוגיים, אולם בדיקות גילו שחשיבותם של צעדים אלה לא חלחלה למרבית העוסקים במחקר. במספר מדינות הוסיפו נושאי לימוד המכונים "תרבות של אחריות" לסילבוס האקדמי במדעי החיים.
חומרים כימיים
אמנת הנשק הכימי מונה רשימת חומרים מסוכנים העלולים לשמש כנשק כימי ("חומרים מסוג 3"). חומרים אלה זמינים כתוצרי לוואי של תהליכים כימיים תעשייתיים רבים, לכן לכל מדינה עם תעשייה כימית יש פוטנציאל לייצור נשק כימי.
רקטות
רקטות משמשות לשיגור לוויינים, המשמשים למגוון שימושים אזרחיים. אולם טכנולוגיה זו יכולה לשמש גם לירי של טילים בליסטיים בין-יבשתיים.
HoloLens 2
בתחילת 2019 הכריזה חברת מיקרוסופט על מוצר בשם "HoloLens 2", המשלב משקפיים עם מסך ומאפשר חוויית מציאות רבודה בעולם האמיתי. במקביל נחשף כי מיקרוסופט חתמה על הסכם בסך 479 מיליון דולר עם ממשלת ארצות הברית לאספקת גרסה נפרדת של המשקפיים החכמים, הנקראת "מערכת חזותית משולבת" (IVAS) גרסה זו תשמש להכשרת חיילים וחובשים קרביים בסביבה וירטואלית.
טכנולוגיות נוספות
במוצרים רבים קיימים רכיבים שניתן לנצלם בתהליך ייצור כלי נשק. לדוגמה, יצרניות של צעצועים ושעונים בגרמניה בתקופת מלחמת העולם הראשונה והשנייה סיפקו רכיבים ומנגנונים מכניים ששימשו לייצור פתילי השהיה בפגזים ופצצות.
כאשר קונסולת המשחקים פלייסטיישן 2 יצאה לשוק, בשנת 2000, היא נחשבה לטכנולוגיה דו-שימושית ונדרש עבורה רישיון ייבוא מיוחד, מפני שבקונסולה ובכרטיס הזיכרון הכלול בה נכללו טכנולוגיות מתקדמות לעיבוד תמונה. בטכנולוגיות מסוג זה משתמשים גם לפיתוח נשק מונחה.
בקרה
ברוב המדינות קיים פיקוח על ייצוא טכנולוגיה דו-שימושית, ונדרש עבורו אישור של גורם ממשלתי.
בשנת 2018 הורחבו הצווים כך שיכללו גם מוצרי סייבר.
כמו כן קיימות מספר אמנות בינלאומיות המסדירות חילופי טכנולוגיה דו-שימושית בין מדינות. הסדר ואסנאר מגדיר נהלים מסוג זה, ו-42 מדינות חתומות עליו. ישראל אינה חתומה על אמנה זו.
מחלקת ההגנה של ארצות הברית פרסמה בשנת 2020 רשימת חברות טכנולוגיה דו-שימושית המשמשות את הצבא הסיני והטילה עליהן מגבלות שיווקיות ועסקיות. הרשימה מתעדכנת מעת לעת, וכוללת, בין היתר, את וואווי ו-DJI.
קארל פון אוסייצקי
Carl von Ossietzky