cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
לירה (כלי נגינה)
לירה דה גאמבה
לירת שוק (באיטלקית: lira da gamba). קרויה גם לירונה (באיטלקית: lirone). זהו כלי באס גדול הנתמך מתחת לצוואר המנגן ומונח בין ברכיו. הכלי הוא בעל תשעה עד חמישה עשר מיתרים ושני מיתרי בורדון.
מונחים שנקראים על שם הלירה
מכיוון שהלירה ליוותה שירה נוגה במחזות, נקראות על שמה השירה הלירית והמוזיקה הלירית. המונח אף התגלגל למונח הכללי הלועזי למילים של שיר, ומשמש גם בשם סגנון האומנות החזותית מופשט לירי.
קונסטנטין פאבלוביץ', הנסיך הגדול של רוסיה
קונסטנטין פאבלוביץ', הנסיך הגדול של רוסיה (ברוסית: Константин Павлович Романов; 8 במאי 1779 - 14 ביוני 1831), היה בנו השני של פאבל הראשון, קיסר רוסיה.
בצעירותו
קונסטנטין נולד ב-8 במאי 1779 בצארסקויה סלו, לפאבל הראשון, קיסר רוסיה ולסופיה דורותיאה, נסיכת וירטמברג, בתם של פרידריך השני אויגן, דוכס וירטמברג ופרדריקה דורותיאה מברנדנבורג-שוודט. השם קונסטנטין הוענק לילד על ידי יקטרינה הגדולה, שביקשה להעלות אותו בעתיד לכס השלטון בקונסטנטינופול. בשנת 1796 התחתן קונסטנטין פאבלוביץ' עם יוליאנה, נסיכת סקסוניה-קובורג-זאלפלד. בשנת 1799 העניק לו אביו הקיסר את התואר יורש העצר, למרות שבאופן רשמי אחיו הבכור היה היורש.
יורש העצר ופרשת 1825
בשנת 1801, לאחר מות אביו, ועליית אחיו הבכור אלכסנדר לשלטון, היה קונסטנטין ליורש הכתר. יחד עם זאת קונסטנטין חזר ואמר כי אינו מעוניין בתפקיד הקיסר, בין היתר מחשש לחייו. בשנת 1823 הוא ויתר במסמך רשמי על האפשרות לרשת את השלטון, ואחיו ניקולאי הפך ליורש העצר במקומו. אף שפרסום המסמך נדחה, ניקולאי היה מודע לקיומו. אחרי פטירתו של הקיסר, ב-1 בדצמבר 1825, פורסם המסמך. לאחר דיון קצר, החליטו המועצה המדינית וניקולאי שלא ניתן לקיים את ההסכם בין האחים. המועצה המדינית והצבא נשבעו אמונים לקונסטנטין. זה האחרון שהה בוורשה ודרש לקיים את ההסכם ואף כתב פעמיים כי אינו מעוניין בתואר הקיסר. בעקבות זאת, ב-25 בדצמבר 1825, הכריז ניקולאי על עצמו כקיסר באופן רשמי. שלטונו החל לאחר כשבועיים.
לאחר תחילת מרד 1830 בורשה, עזבו קונסטנטין ואשתו את העיר. קונסטנטין נפטר מכולרה ב-14 ביוני 1831 בויטבסק.
היו לו שני בנים שנולדו מקשריו מחוץ לנישואין. הילדים הוכרו על ידי משפחת המלוכה הרוסית כצאצאיו של קונסטנטין. שניהם עשו קריירה צבאית מוצלחת.
נישואיו
ב-26 בפברואר 1796 התחתן קונסטנטין עם יוליאנה, נסיכת סקסוניה-קובורג-זאלפלד בת ה-14 בלבד, אולם הנישואין לא היו מוצלחים והוא אף התנהג אליה באלימות. בשנת 1799 עזבה יוליאנה את רוסיה ושבה אל משפחתה לצורך טיפול רפואי, ולאחר מכן סירבה לשוב אל בעלה, אולם לאחר לחץ כבד שבה לרוסיה. בשנת 1801 שוב ברחה יוליאנה מרוסיה, ולא חזרה אליה שוב. לאחר בריחתה ניסתה יוליאנה להתגרש מבעלה, אולם הנישואין בוטלו רק בשנת 1820.
לזוג לא היו ילדים.
בית מלאכה
בתי מלאכה היו המקומות היחידים לייצור עד הופעת התיעוש ופיתוח מפעלים גדולים יותר. במאות ה-20 וה-21 בתים רבים בעולם המערבי מכילים בתי מלאכה במוסך, במרתף או בסככה חיצונית. בתי מלאכה ביתיים מכילים בדרך כלל שולחן עבודה, כלי עבודה ידניים וחשמליים. יחד עם הכלים הפרקטיים שלהם לתיקון מוצרים או ביצוע עבודות ייצור קטנות, בתי מלאכה משמשים לביצוע עבודות מתכת ופחחות.
בתי המלאכה עשויים להשתנות במיקוד התעשייתי. לדוגמה, חלק מהן עשויים להתמקד בתיקון כלי רכב. עיבוד עץ הוא אחד המוקדים הנפוצים ביותר, אך ניתן לבצע עבודות מתכת, וסוגים שונים של עבודות אלקטרוניקה.
בחלק מתעשיות התיקון, כגון קטרים וכלי טיס, בתי המלאכה לביצוע עבודות התיקון נקראות חנויות גב או סדנאות רכבת. מרבית התיקונים מתבצעים בבתי מלאכה קטנים, למעט מקום בו יש צורך בשירות תעשייתי.
ישנם אמנים שקוראים למקום היצירה שלהם בית מלאכה, סטודיו או אטלייה. האקדמיה לאמנות בצלאל החזיקה מהיווסדה בתי מלאכה לשימוש התלמידים לאמנויות השונות.
בית מלאכה כנושא תרבותי
בתי המלאכה מופיעים גם כנושא בספרות, באמנות ובסרטים.
המשוררת אפרת מור מילמן כתבה שיר 'בית מלאכה לגעגוע'.
האמנית אליסיה שחף, הציגה בשנת 2020 בתערוכה 'בית מלאכתה' צילומים של אמניות בבתי המלאכה -הסדנאות הפרטיות שלהן. בגלריה ויטרינה שבמכון הטכנולוגי בחולון.
Twelve Carat Toothache
Twelve Carat Toothache הוא אלבום האולפן הרביעי של הראפר האמריקאי פוסט מאלון. האלבום יצא לאור ב-3 ביוני 2022, על ידי חברות התקליטים ריפבליק ומרקורי רקורדס.
רשימות סיכום שנה
האלבום נכלל במספר רשימות שפרסמו גופי תקשורת שונים לסיכום האלבומים הטובים ביותר לשנת 2022.
איוואן מיצ'ורין
איוואן ולדימירוביץ' מיצ'ורין (ברוסית: Иван Владимирович Мичурин; 15 באוקטובר 1855 - 7 ביוני 1935) היה בוטנאי רוסי וסובייטי שפיתח זנים רבים של עצי פרי וגידולים חקלאים אחרים. על פעילות זו הוענק לו עיטור אנה מדרגה ה-3 בתקופת האימפריה הרוסית ועיטור לנין ועיטור הדגל האדום של העמל בתקופת ברית המועצות.
חייו
איוואן מיצ'ורין נולד באחוזה משפחתית במחוז טמבוב. אביו התעניין בבוטניקה והיה לו גן גדול. כבר בגיל 8 הוא ידע לטפל בעצים. בשנות העשרה הוא התייתם מאמו ואביו שהתאלמן ואיבד שישה מתוך שבעת ילדיו נשלח לאשפוז בבית חולים לחולי נפש. מיצ'ורין נשלח ללמוד בגימנסיה של ריאזן, אך לאחר פחות משנה הורחק מהלימודים והחל לעבוד כפקיד רכבת בעיירה במחוז טמבוב. לאחר שהראה חוש טכני קודם להיות טכנאי מערכות איתות. לפרנסתו, עסק גם בתיקון שעונים בביתו.
ב-1875 שכר מיצ'ורין שטח אדמה בגודל כ-500 מטר רבוע, והחל לאסוף זנים של עצי פרי וגידולים חקלאיים שונים. תוך זמן קצר צבר אוסף של כ-600 זנים. ב-1879 שכר שטח נוסף ובו פיתח את הזנים החדשים הראשונים שלו. בשנת 1888 עזב את עבודתו ברכבת ובתיקון שעונים, ובכסף שלווה רכש שטח גדול במרחק כ-7 קילומטרים מהעיר והקים חממה לגידול זנים. לאחר מספר שנות ניסיון שהסתיימו בכישלון, זנח את השיטה המקובלת של הרכבת זנים דרומיים על כנות מהאזורים הצפוניים הקרים ועבר לניסיונות בהכלאה. בשנת 1914 הוא שיווק מאות זנים שהוא פיתח בשיטות ההכלאה שלו. בנובמבר 1905 החל מיצ'ורין לנסות להתקבל למשרת מנהל תחנת ניסיונות ממשלתית, דבר שהביא אותו לעימות עם אנשי מדע הגנטיקה ששללו את שיטותיו. אנשי משרד החקלאות סירבו לבקשתו שהם יתמכו בחממה שלו כתחנת ניסיונות ממשלתית, אך הסכימו לתת לו סובסידיה חד פעמית, לה סירב מיצ'ורין.
מיצ'ורין התגאה בעיטור אנה מדרגה השלישית שקיבל בשנת 1912, אולם זה היה לא יותר מפרס ניחומים. כן התגאה בהצעה שקיבל ב-1913 ממשרד החקלאות האמריקאי למכור צמחים לארצות הברית. הוא שקל את ההצעה, אך הנושא ירד מן הפרק עם תחילת מלחמת העולם הראשונה.
ב-1915 שרר באזור מזג אוויר קשה, והנהר הסמוך עלה על גדותיו. נזק רב נגרם לבית הגידול של מיצ'ורין, וגידולים רבים אבדו.
לאחר מהפכת אוקטובר התייצב מיצ'ורין במשרדי הממשל החדש, והודיע שהוא מעוניין לשתף פעולה עם השלטונות. ב-22 בנובמבר 1918 השטח והצמחים עברו לבעלות המדינה, ומיצ'ורין קיבל תמיכה קלה מהממשלה. בשנת 1923 הצליח מיצ'ורין להביא לפרסום כתבה אוהדת באיזבסטיה, תחת הכותרת: "קוזלוב או וושינגטון?", בו נשאל האם נעשה מספיק כדי למנוע את המעבר של מיצ'ורין עם כל הידע שלו לארצות הברית. חודש לאחר מכן הוגדל התקציב ושטח המוסד של מיצ'ורין באופן משמעותי. גן הירק שלו השתרע על שטח של 8,000 הקטר. הוא המשיך להכשיר חקלאים בפיתוח זנים חדשים ובטיפוח זנים קיימים.
השלטון הסובייטי תמך במוסד של מיצ'ורין. ב-1923 ביקר במקום מיכאיל קלינין, ונתן הערכה חיובית מאוד למחקרים ולפיתוחים שנעשו בו. ב-1927 צולם סרט תיעודי על פעילותו של מיצ'ורין. הסרט הוקרן גם מחוץ לברית המועצות - בארצות הברית, גרמניה, איטליה ומדינות נוספות.
ב-1932, העיירה שבה התגורר מיצ'ורין נקראה על שמו - "מיצ'ורינסק" וביתו בעיירה היה למוזיאון. החל משנת 1949 מחולקת מדליית זהב על שם מיצ'ורין על עיבוד ופיתוח בתחום הביולוגיה של הצמחים.
באוגוסט 1948 הציג טרופים ליסנקו את תורתו האנטי מדעית, כנובעת מאסכולת מיצ'ורין, על סמך סיסמאות שיוחסו למיצ'ורין: "האדם יכול ומחובתו הוא ליצור צורות חדשות של צמחים, העולות על אלה של הטבע" ו"אין אנו יכולים לחכות לחסדי הטבע; לקחתם ממנו - זה תפקידנו". בהתאם לכך, במשך מספר שנים, הוצגה תורתו של ליסנקו, על האפשרות לשנות את התורשה בעזרת שינויים סביבתיים, כהמשך תורתו של מיצ'ורין. גם בשנת 1956 עת ירדה קרנו של ליסנקו, עדיין יוחסה תורתו של ליסנקו למיצ'ורין.
תפסיר א-טברי
תפסיר א-טברי (בערבית: تفسير الطبري) הוא תפסיר שנכתב על ידי האימאם מוחמד אבן ג'ריר א-טברי. א-טברי הסתמך בפרשנות שלו על חדית'ים של נביא האסלאם מוחמד, וכלל גם נרטיבים והערות של הצחאבה וא-תאבעון במידת הצורך. תפסיר א-טברי נחשב על ידי רבים לחשוב מבין כל הפרשנויות לקוראן.
כרטיס ללונה פארק
כרטיס ללונה פארק הוא האלבום ה-18 של הזמר והמוזיקאי הישראלי שלמה ארצי שיצא במאי 1990.
לואי להב הפיק מוזיקלית את האלבום "כרטיס ללונה פארק" והעיבודים נעשו בידי עדי רנרט. ארצי כתב והלחין את כל השירים באלבום (למעט "סיטואציה" שהלחין עדי רנרט), ובהם "נכנסת לחיי", "רוקר חיי", "מעבר לנהר" (המוקדש גם הוא למירון גרנות) ו"אגדת עשרים ואחת".
האלבום כולל שירים קודרים יחסית העוסקים בנושאים ריאליסטים. למרות שנוצר בתקופת השיא בקריירה של ארצי, בין האלבום חום יולי אוגוסט לאלבום ירח, נחשב האלבום להצלחה מינורית (אף שהגיע למעמד אלבום זהב) ולא הותיר להיטים רבים, אם כי לא עצר את ימי הזוהר של ארצי.
רחלה פרארי
רָחֶלָה פֶרָארִי (בסרבית קירילית: Рахела Ферари; 27 באוגוסט 1911, זמון, האימפריה האוסטרו-הונגרית – 12 בפברואר 1994, בלגרד, הרפובליקה הפדרלית של יוגוסלביה) הייתה שחקנית קולנוע ותיאטרון יהודייה יוגוסלבית אשר הופיעה ב-92 סרטי קולנוע.
קורות חייה
רחלה פרארי נולדה ב-1911 בזמון בשם בֶּלָה רוֹחֶל פְרָיְנְד למשפחה יהודית מהמעמד הנמוך. ב-1930 החלה בקריירת המשחק בתיאטרון הסרבי הלאומי בנובי סאד. ב-1940 עברה לשחק בתיאטרון לאמנויות בבלגרד. במהלך מלחמת העולם השנייה, לאחר כיבוש יוגוסלביה על ידי גרמניה הנאצית הפסיקה רחלה לשחק ובהמשך נמלטה מאנשי הגסטאפו תוך שהיא מסתתרת במרתפי בניינים של חברים ומכרים, לעיתים תמורת תשלום.
לאחר המלחמה שבה לנובי-סאד ומ-1947 שיחקה בתיאטרון הדרמה של יוגוסלביה. היא נישאה לשחקן היוגוסלבי אלכסנדר סטויקוביץ' ולאחר מותו ב-1972, אימצה את שם הבמה רחלה פרארי. היא שיחקה במגוון רב של תפקידים בתיאטרון וכן ב-92 סרטים מסוגת הדרמה, הקומדיה והמלודרמה. היא הלכה לעולמה בבלגרד ב-1994 והיא בת 82 שנים, ונקברה בבית העלמין החדש שבעיר.
שמלת אוהל
שמלת אוהל היא שמלה שגזרתה הולכת ומתרחבת מן הכתפיים כלפי מטה, אין לה קו מותניים והיא עשוייה לרוב מבדים טבעיים ורכים. היא נלבשת ללא חגורה. המעצב בלנסיאגה היה זה שהציג אותה לראשונה בתצוגות אופנה בשנות החמישים של המאה העשרים, והיא הייתה לאחד הפריטים המזוהים עם סגנון הלבוש של שנות השישים. שמלת האוהל הייתה אחד הטרנדים בשנת 2007.
ארגון משפחות נרצחים ונרצחות
ארגון משפחות נרצחים ונרצחות הוא עמותה ישראלית שמטרתה קידום זכויות למשפחות נרצחים ונרצחות.
הרקע להקמת הארגון
ארגון משפחות נרצחים ונרצחות הוקם ב-1998 ביוזמתה של אורה ברז אשר בתה, תמר ברז, נרצחה ב-17 בספטמבר 1997. הארגון מורכב מבני משפחה שאיבדו את יקיריהם כתוצאה מרצח: הורים, אחים, בני זוג וילדים. בראש הארגון עומדת לרה צינמן, שבתה נרצחה בשנת 1996.
בעשרים וחמש השנים האחרונות חלה עליה במקרי הרצח במדינת ישראל. על פי הנתונים של המשטרה ושל הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה המספר הממוצע של עשר שנים האחרונות הוא כ-160 מקרי רצח בשנה.
עד לשנת 2011 לא היו קיימים גופים או שירותים לליווי משפחות נרצחים ולא הוצע טיפול נפשי שהותאם לטראומה אחרי הרצח. על פי החלטת הממשלה מ-22 בנובמבר 2009 הוקמו מרכזי סיוע והתחילו בפעילותם במחצית השנייה של 2011. הם כוללים: ליווי משפטי, סיוע נפשי פרטני וקבוצתי.
פעילות הארגון
הארגון נוסד כקבוצה לעזרה עצמית, באמצעות מפגשים של הורים ששכלו בנים ובנות בעקבות מקרי רצח, וכל חבריו הם בני משפחותיהם של נפגעי עבירות רצח או הריגה מרחבי ישראל.
הארגון מעניק לעשרות המשפחות שאיבדו את יקיריהן במעשי המתה ליווי, תמיכה ומידע חיוני בעקבות האובדן הארגון פעל להקמת מרכזי הסיוע (תוכנית סנ״ה מטעם משרד הרווחה ומשרד המשפטים), שפועלים, בין היתר, לעריכת ימי זיכרון ולמפגשים אישיים. זה שנים נהוג בארגון שבכל מקרה רצח, מתנדב של הארגון - בעצמו בן למשפחה שכולה - יוצא לפגוש את המשפחה שזה מקרוב איבדה את יקירה ומסייע לה מניסיונו. הפעילות הזאת מסייעת למתנדב לנתב את כאבו, בעקבות האסון האישי שלו, לאפיק של סיוע למשפחה אחרת, שנמצאת במצב דומה ועדיין אינה מעכלת את גודל האסון. הארגון, שהחל את דרכו במסגרת של שיחות ומפגשים ספונטניים בין הורים, אלמנות, ילדים ואחים שכולים כדי לחלוק את כאבם ולשוחח עליו, הרחיב את פעילותו כבר בראשית דרכו ובחר לפעול לא רק לרווחת המשפחות אלא גם למיגור תופעות של סכינאות ואלימות - במיוחד בקרב בני נוער. הפעילים בארגון רואים בהתנדבותם שליחות חשובה, שנועדה להעלות את המודעות לכך שמדינת ישראל תעמוד בסטנדרטים בינלאומיים ואוניברסליים בכל הקשור למעמדם של נפגעי עבירה בכלל, ובמרכזם משפחות נפגעי עבירות המתה. פעילותם הנמרצת תרמה לחקיקת חוק זכויות נפגעי עבירה.
פעולות נוספות:
ביוני 2015 הוענק לעמותה אות הנשיא למתנדב על פעילות למניעת אלימות ולסיוע מקיף למשפחות הנרצחים.
בפברואר 2016 הוענק לעמותה פרס קרן יושב ראש הכנסת לאיכות חיים לשנת 2015 בתחום פעילות למניעת אלימות בחברה למען הצלת נפשות.
אנדי קים
'''אנדרו נ. קים (באנגלית: Andrew Kim'''; נולד ב-12 ביולי 1982) הוא פוליטיקאי אמריקאי, המכהן כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מחוז הקונגרס השלישי של מדינת ניו ג'רזי. המחוז פרוש מפרווריה המזרחיים של פילדלפיה עד לרצועת החוף של ניו ג'רזי.
ביוגרפיה
קים נולד בבוסטון שבמסצ'וסטס, בנם של זוג מהגרים קוריאנים. הוא גדל בעיירה שרי היל שבצפון מדינת ניו ג'רזי, וסיים את לימודיו בבית הספר התיכון איסט שבעיר. את ראשית השכלתו הגבוהה רכש במכללת דיפ ספרינגס שבקליפורניה, זאת לפני שעבר ללמוד באוניברסיטת שיקגו, שם סיים את לימודיו ב-2004 עם תואר ראשון במדע המדינה. במהלך לימודיו הגבוהים, קים היה מתמחה בסוכנות האמריקנית לפיתוח בינלאומי. בהמשך זכה קים במלגת רודס ובמלגת הארי ס. טרומן ללמידת יחסים בינלאומיים במכללת מאודלין שבאוניברסיטת אוקספורד.
קים עבד במחלקת המדינה של ארצות הברית. הוא שירת באפגניסטן כיועץ אזרחי לגנרלים דייוויד פטראוס וג'ון אלן, ואחר כך עבד כיועץ לענייני ביטחון לאומי בבית הלבן תחת הנשיא ברק אובמה. במהלך נשיאותו של אובמה היה פקיד במועצה לביטחון לאומי של ארצות הברית.
קים, תושב בורדנטאון שבניו ג'רזי, התמודד אל בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מחוז הקונגרס השלישי של ניו ג'רזי בבחירות 2018, לאחר שזכה במועמדות המפלגה הדמוקרטית בבחירות מקדימות. קים ניצב בפני חבר בית הנבחרים המכהן, טום מקארתור מהמפלגה הרפובליקנית, שייצג מזה ארבע שנים את המחוז בו זכה דונלד טראמפ בבחירות לנשיאות 2016. בין האישים שהביעו את תמיכתם בו נמנים הנשיא לשעבר ברק אובמה, סגן הנשיא לשעבר ג'ו ביידן, מושל ניו ג'רזי פיל מרפי והשחקנית פייפר פראבו. קים אמר כי קיבל השראה להתמודד לבית הנבחרים כתגובה למאמציו של מקארתור לבטל את חוק הגנת החולה וטיפול בר השגה.
במהלך מסע הבחירות, מקארתור ניסה לצייר את קים כאליטיסט וכאאוטסיידר. בתעמולה שממונה בידי המפלגה הרפובליקנית בניו ג'רזי, קים תואר כ"חסר חיים אמיתי" ("Real Fishy") בגופן וונטון על רקע תמונה של דגים מתים. על תעמולת בחירות זו נמתחה ביקורת בשל הסגנון הגזעני שלה.
המירוץ נחשב צמוד מדי מכדי להכריז על מנצח ביום הבחירות. עם זאת, בלילה שלאחר מכן, גל של הצבעה במעטפות כפולות בחלק ממחוז ברלינגטון השוכן בתחומי מחוז הקונגרס השלישי — ביתם של מרבית מהמצביעים במחוז — העניק לקים יתרון בן 2,500 קולות, מה שהוביל אותו להכריז על ניצחון. מקארתור הודה בהפסד שמונה ימים לאחר מכן. עם ניצחונו של קים בפער זעום בן פחות מ-4,000 קולות, או מעט יותר מאחוז בודד מקולות הבוחרים, היה מרוץ זה לקונגרס של ארצות הברית הצמוד ביותר במדינת ניו ג'רזי במחזור הבחירות ל-2018.
הפעולה הרשמית הראשונה של קים במהלך כהונתו הייתה הצבעה בעד היבחרהּ של ננסי פלוסי ליושבת ראש בית הנבחרים של ארצות הברית, אף שהצביע נגד מועמדותה במהלך ישיבת הסיעה הדמוקרטית בנובמבר 2018. קים ציין את הצורך בפתיחת הממשלה מחדש על רקע השבת ממשל מתמשכת כגורם לתמיכתו במועמדותה של פלוסי. במאי 2019, החוק לחיזוק שירותי בריאות והורדת עלויות תרופת מרשם (SAVE Act) שהגה קים התקבל במליאת בית הנבחרים ברוב של 234–183. הצעת החוק נועדה להוזיל את עלויות התרופות הדורשות מרשם רפואי, כולל הוראה שאסרה על מותגי תרופות לעצור גרסאות של תרופות סוגניות מלהימכר בשוק.
בשלהי 2019 הצביע בעד שני סעיפי ההדחה של דונלד טראמפ. בקונגרס ה-116 של ארצות הברית, שהתכנס בינואר 2019, מכהן קים כחבר בוועדת העסקים הקטנים ובוועדת הכוחות המזוינים. כמו כן, הוא חבר בוועדת המשנה המיוחדת למשבר הקורונה. ב-4 במרץ 2020 הביע את תמיכתו במועמדותו של ג'ו ביידן לנשיאות ארצות הברית, בעוד שקודם לנסיקתו של ביידן בסופר טיוזדיי תמך קים בקורי בוקר ואז בפיט בוטיג'ג'.
השתתף במשלחת האמריקאית למזרח אסיה, בראשות ננסי פלוסי, יושבת ראש בית הנבחרים, ששהתה שם בחודש אוגוסט 2022. בין 2 באוגוסט ל-3 באוגוסט המשלחת שהתה גם בטאיוואן.
דברים (פירושונים)
{{פירושונים|
ראו גם
}}
פייטון פלייס (סרט)
פייטון פלייס (באנגלית: Peyton Place) הוא סרט קולנוע אמריקאי משנת 1957 המבוסס על רב-מכר בשם זה מאת הסופרת האמריקאית גרייס מטאליוס משנת 1956. הסרט הוסרט בשיטת הסינמסקופ והופץ על ידי חברת פוקס המאה ה-20. המפיק ג'רי ואלד רכש את הזכויות ממטאליוס פחות מחודש לאחר פרסום הספר תמורת 250.000 דולר. היא לא הייתה מרוצה מהתסריט שרוכך כדי לעמוד בהוראות של קוד הייז.
לשחקנים לי פיליפס ודיאן וארסי זו הייתה הופעת הבכורה בסרטים אבל הם לא הצליחו למנף את הקריירה שלהם לאחר מכן. הסרט מתאר את העיירה הדמיונית פייטון פלייס אי שם בניו המפשיר בשנת 1941 שבה הצטרפה ארצות הברית למלחמת העולם השנייה. עיירה שמסתירה תחת החזות השלווה, רצח, גילוי עריות, התאבדות, רכילות, שקרים וצביעות מוסרית.
בתחילה הסרט דשדש בקופות, אך טרגדיה שקרתה ללנה טרנר הדומה במקצת למה שמתואר בסרט, גרמה להצלחתו. ב-4 באפריל 1958 דקרה למוות בתה בת ה-14 של טרנר, שריל קריין, את בן זוגה של אמה, ג'וני סטומפאנאטו, שתקף את טרנר. הוחלט שזה היה רצח מוצדק והיא לא הועמדה לדין. הפרשה והסיקור התקשורתי שלה העלתה את מכירת הכרטיסים לסרט בעשרות אחוזים והסרט הפך לשובר קופות.
הסרט היה מועמד לתשעה פרסי אוסקר אך לא זכה באף אחד מהם.
ב-1961 הופק סרט המשך בשם "בחזרה לפייטון פלייס" עם קרול לינלי בתפקיד הראשי, גם הוא לפי הרומן של גרייס מטאליוס "בחזרה לפייטון פלייס" (1959) שהצליח פחות.
תקציר העלילה
קונסטנס "קוני" מקנזי (לנה טרנר) היא אם חד הורית המגדלת את בתה היחידה אליסון (דיאן וארסי) ובעלת חנות בגדים מצליחה במרכז העיירה. היא מספרת לאליסון שאביה נפטר כשהייתה בת שנתיים. אליסון מנשקת את תמונתו בכל פעם שהיא יוצאת מהבית.
מכל תלמידי הכיתה מתחברת אליסון לנורמן פייג' (ראס טמבלין), ביישן וחסר ביטחון שאמו היחידנית שולטת בחייו.
זוג נוסף הם בטי אנדרסון (טרי מור) ורודני הרינגטון, בנו של לסלי הרינגטון, מנהל המפעל והאיש החזק בעיירה. לסלי הרינגטון מתנגד לקשריו של בנו עם בטי שנראית לו מופקרת ובמעמד נמוך ומאיים עליו בהפסקת התמיכה בו. רודני נכנע בתחילה אך לאחר זמן מתחרט ונישא לבטי.
משפחת קרוס היא ממעמד נמוך יותר. האם - נלי קרוס (בטי פילד), עובדת כמנקה בבית מקנזי. בעלה השני הוא לוקאס קרוס (ארתור קנדי) העובד כשרת בבית הספר התיכון, אדם שתיין ואלים. בתו החורגת, סלינה, (הופ לאנג) היא חברתה ללימודים של אליסון. לאחר שהיא חוזרת לביתה מנשף הסיום, הוא מתנפל עליה ואונס אותה. סלינה נכנסת להריון והולכת לבדיקה אצל רופא העיירה ד"ר סווין (לויד נולאן) ולאחר לחץ שלו היא מודה שהאב הוא אביה החורג. ד"ר סווין הולך לביתם, מכריח את לוקאס לחתום כי הוא אבי העובר ומצווה עליו לעזוב את העיירה אחרת יפיץ את קלונו. לוקאס חותם בלית ברירה בעוד שאשתו נלי מאזינה לכל מאחורי הדלת.
כשסלינה חוזרת הביתה נתקף לוקאס בחמת זעם היא בורחת ליער והוא אחריה. בשלב מסוים היא נעלמת מעיניו אך נופלת ונפצעת. היא מובאת למרפאתו של ד"ר סווין המבצע הפלה ודואג לרישום של כריתת תוספתן כדי שהפרשה לא תתגלה. את האחות שמסרבת תחילה לעשות זאת הוא סוחט בכך שיפרסם את היחסים שלה עם אחד העובדים.
לאחר הפיקניק ביום העבודה מחליטים אליסון ונורמן לרכב על אופניהם לשחייה באגם. הם נצפים על ידי רכילאית העיירה מריון פרטרידג' ובעלה. בהגיעם לאגם חווים שני הבתוליים נשיקה ראשונה ונכנסים לשחייה באגם בבגדי ים. באותו זמן מתרחצים באגם בטי ורודני בעירום. מר פרטרידג' צופה במשקפת בזוג צעירים רוחצים באגם ושתו מחליטה מיד שהמדובר אליסון ונורמן והיא מודיעה זאת לשתי האימהות. אליסון מכחישה שהתרחצה בעירום אבל אמה לא מאמינה לה. מתפתח ריב קשה בו סוטרת קוני לאליסון ומודיעה לה שהאב אותו היא מעריצה, היה אדם נשוי. אליסון בורחת לחדרה, מגלה שם את העוזרת נלי קרוס תלויה ומתמוטטת. בעזרת ד"ר סווין היא מתאוששת ועוברת לניו יורק שם היא מועסקת באחד העיתונים.
עם הצטרפות ארצות הברית למלחמת העולם השנייה בדצמבר 1941 מתגייסים גברי העיירה וחלקם לא חוזרים ביניהם רודני. אביו מבטיח לבטי שידאג לה.
קוני נשארת לבד בביתה. לאחר שדחתה את חיזוריו של מייקל רוסי שהציע לה נישואים ושומעת שהוא שוקל לעזוב את פייטון פלייס, היא נענית לו.
סלינה משפצת את ביתה וגרה בו עם אחיה הקטן ג'ואי. היא עובדת כמוכרת בחנותה של קונסטנס מקנזי. כעבור מספר חודשים מגיע לוקאס לבוש במדי חיל הים. ומתחיל כעבור זמן קצר לתקוף שוב את סלינה. היא מתגוננת ומכה אותו במערוך עד שהוא מת. היא קוברת אותו ליד הבית. כעבור זמן מגיעים נציגי חיל הים המחפשים את לוקאס ושואלים את סלינה אם ראתה אותו. היא משיבה בשלילה אבל לאחר שהם עוזבים היא מתמוטטת ומתוודה בפני קונסטנס כי רצחה אותו והטמינה את גופתו. היא נעצרת ומובאית למשפט. לפני כן היא נפגשת עם ד"ר סווין ומבקשת ממנו שלא יסגיר את סודה בקשר לאונס.
אליסון ונורמן מגיעים לפייטון פלייס למשפטה של סלינה. אליסון נפגשת עם אמה אבל מסרבת לשוחח אתה. רק לאחר ששמעה את עדותה הנוגעת ללב של אמה שהודתה שקשה להיות אם חד הורית וכי לא הבינה את בתה, היא סולחת לה בליבה.
הלב הנמהר
הלב הנמהר הוא סרט קולנוע קופרודוקציה ברטית-אמריקאית משנת 1949, בבימויו של וינסנט שרמן, עם ריצ'רד טוד, פטרישיה ניל ורונלד ריגן בתפקידים הראשיים.
התסריט מבוסס על המחזה "הלב הנמהר" של ג'ון פטריק משנת 1945.
ריצ'רד טוד היה מועמד לפרס אוסקר לשחקן הטוב ביותר. הוא היה מועמד לפרס גלובוס הזהב לשחקן הטוב ביותר - סרט דרמה וזכה בפרס גלובוס הזהב לשחקן חדש ומבטיח.
תקציר העלילה
החמישה הם-"יאנק" האמריקאי (רונלד ריגן); "בלוסום", אפריקאי מ שבט בסוטו שאינו דובר אנגלית (אורלנדו מאטיס); "דיגר" האוסטרלי (ג'ון שרמן); "טומי" הבריטי (הווארד מריאן קרופורד); ו"קיווי" מניו זילנד (ראלף מייקל). הממונה עליהם היא האחות מרגרט פארקר (פטרישיה ניל).
היא מודיעה להם בשם מפקד לוטננט קולונל דאן (אנתוני ניקולס) כי עומד להצטרף אליהם קורפורל סקוטי בשם לאקי מקלאקן (ריצ'רד טוד) שנפצע קשה בקרב וכליתו הוסרה אך הכליה הנותרת כמעט אינה מתפקדת ולכן ימיו ספורים (אז לא היה טיפול בדיאליזה). היא מבקשת כי יתייחסו אליו בידידות וסלחנות.
בתחילה מבודד עצמו לאקי מחבריו. הוא כועס שאין משחררים אותו כי ברצונו לחזור מהר לסקוטלנד ולעבד את האדמה שרכש שם.
ליום ההולדת ה-24 שלו מחליטים האחות והמאושפזים לקנות לו קילט ומתלוצצים אתו כל הזמן על "מה יש לסקוטי מתחת לחצאית הזאת".
כאשר לוטננט קולונל דאן מסביר ללאקי על מצבו הוא נשבר. הוא מאמין שמרגרט והגברים האחרים היו נחמדים אליו רק בגלל שהוא גוסס ומחליט לחזור לסקוטלנד כדי לחיות את שארית חייו לבד.
הוא מחזיר את המדים והחצאית ומצווה על הגברים להתרחק ממנו. רגע לפני שהוא עוזב, בלוסום מציע לו שרשרת לצוואר שיצר למענו ולאקי דוחה אותה בקור רוח. יאנק כועס עליו ומסביר לו שבלוסום לא דובר אנגלית ולכן לא יכול היה לדעת שלאקי עומד למות ועשה זאת רק מתוך חיבה אליו.
לנוכח העדות הזו לאכפתיות אמיתית, לאקי נשבר. הוא מודה שהוא לא רוצה למות לבד ומתחנן שיאפשרו לו להישאר ולבלות אתם את ימיו האחרונים. הוא לובש שוב את הקילט, מצטרף לחבורה והאחות פארקר מצלמת אותם תוך שטומי מנסה לברר מה יש מתחת לקילט...
המשמר הנשיאותי הפלסטיני
המשמר הנשיאותי הפלסטיני (בערבית: الحرس الرئاسي الفلسطيني) הוא גוף של מנגנוני הביטחון הפלסטינים תחת שליטה ישירה של נשיא הרשות הפלסטינית. התפקיד העיקרי שלו הוא הגנה על הנשיא ובכירים אחרים ברשות הפלסטינית, כמו גם לבצע פעולות טקסיות. הכוח אחראי גם על פעולות לחימה מיוחדות.
נכון לשנת 2017, עומד בראש המנגנון מוניר א-זועבי.
הכוח היום
המשמר מונה ארבעה גדודים ונכון לשנת 2006, ההערכה היא כי משרתים בו כ-3,500 לוחמים, אך הוא תוכנן לגדול משמעותית. בית הספר של המשמר יושב ביריחו ובסיס האימונים והמטווחים נמצאים בנועיימה.
באפריל 2014 הצטרפו לראשונה 22 לוחמות קומנדו למשמר הנשיאותי.
סרגיי סליאנוב
סרגיי מיכאילוביץ' סליאנוב (ברוסית: Серге́й Миха́йлович Селья́нов; נולד ב-, אולונץ, הרפובליקה הקרלו-פינית, ברית המועצות) הוא במאי קולנוע סובייטי-רוסי, תסריטאי ומפיק. ראש חברת הסרטים CTB, מייסד שותף של אולפן האנימציה מלניצה.
ביוגרפיה
נולד ב-21 באוגוסט 1955 באולונץ (שברפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית הקרלו-פינית).
בשנים 1972—1975 למד במכון הפוליטכני של העיר טולה שהפך בהמשך לאוניברסיטת טולה, שם צילם סרטים באולפן קולנוע חובבני. בשנת 1980 סיים את לימודיו במחלקה לתסריטאות של המכון לקולנוע על שם גרסימוב, בשנת 1989 למד בימוי אצל רולאן ביקוב.
הוא צילם את סרט הבכורה שלו "יום המלאך" עם ניקולאי מקרוב ב-1980 (הסרט יצא לאקרנים ב-1988). בשנת 1992 יזם את הקמת חברת הסרטים CTB, שהפיקה יותר מ-40 סרטים עלילתיים ותיעודיים שהוקרנו בפסטיבלי קולנוע רוסיים ובינלאומיים. הוא הפיק תוכניות טלוויזיה לרשת ORT בתחום הקולנוע. זכה במספר פרסי קולנוע. בפברואר 2003, המגזין הכלכלי "אקספרט" כינה את סרגיי סליאנוב "המפיק הרוסי היחיד ששמו הפך למותג בתחום הפקת הסרטים".
במרץ 2013, מגזין "פורבס" התבטא בחריפות נגד הצעות חוק של הדומה, לפיהן תוכנן לבטל את הפטורים ממע"מ על הכנסות מהפצת סרטים זרים בבתי הקולנוע הרוסיים ולקבוע מכסות של 20% להפצת סרטים מתוצרת רוסיה. לדברי סליאנוב, חוקים אלו, אם יתקבלו, "יובילו לבידוד תרבותי של המדינה, לעלייה במחירי הכרטיסים ולסגירת בתי קולנוע".
מפת עיר
מפת עיר היא מפה נושאית בקנה מידה גדול של עיר (או חלק מעיר) שנוצרת במטרה לאפשר למשתמשים בה התמצאות מהירה במרחב עירוני. הייצוג הגרפי של אובייקטים רבים במפת עיר בדרך כלל מפושטים מאוד, ולעיתים רבות מוצג רק ציור מופשט קטן לכל אתר בולט במפה.
בהתאם לקבוצת היעד שהולכת להשתמש במפה, מפת העיר תכלול לא רק מידע על רשת התחבורה הציבורית של העיר, אלא גם מידע חשוב אחר, כגון אתרים בולטים בעיר או מוסדות ציבור.
תוכן ועיצוב
קנה המידה של מפת עיר הוא בדרך כלל בין 1:10,000 ל-1:25,000. אזורים צפופים במרכז העיר יצוירו בחלקם בקנה מידה גדול יותר, על מפת נפרדת עם פירוט רב יותר.
בנוסף למפות ליניאריות בקנה המידה הנכון, ישנן גם מפות בקנה מידה משתנה, למשל מפות בהן קנה המידה גדל בהדרגה כאשר מתקרבים למרכז העיר (צילום אווירי ושיטות פוטוגרמטריה).
אחד מסוגי המידע שנהוג לספק במפות עיר הוא מידע על רשת הרחובות, כולל שמות הרחובות (לעיתים קרובות מוצגים גם חלק ממספרי הבתים), וכמו גם מבנים, פארקים ונתיבי מים. מפות העיר בדרך כלל מכילות גם מקרא לסוגי המידע שמופיעים במפה. לעיתים רבות נהוג לשלב במפות עיר מידע על מקומות חשובים כגון מבני מינהל, מוסדות תרבות, אטרקציות תיירות וכו' בעזרת פיקטוגרמות. ישנן גם מפות עיר המכילות מידע על מתקני תחבורה ציבורית.
שנים עשר ענבי המזל
שנים עשר ענבי המזל (בספרדית: Las doce uvas de la suerte) הוא שמו של מנהג ספרדי לערב השנה החדשה, 31 בדצמבר. לפיו אוכלים ענב אחד לאחר כל צלצול פעמון של שעון המבשר על תחילתה של השנה החדשה. על פי המסורת מביא מעשה זה לשנה של שגשוג. בחלק מן המקומות מאמינים גם שמנהג זה דוחה רוע ומבריח מכשפות.
ראשיתו של המנהג היא לכל הפחות בשנת 1895, אך הוא התקבע בשנת 1909. בסוף אותה שנה עודדו אותו מגדלי ענבים מאליקנטה, אשר ביקשו להביא למכירה מוגברת של ענבים מבציר טוב במיוחד.
המנהג מקושר גם למגדל הפעמונים בכיכר פוארטה דל סול במדריד, שצליליו מסמנים בספרד את בוא השנה החדשה.
המנהג אומץ גם במקסיקו, בארצות אחרות באמריקה הלטינית, בפיליפינים (שהיו בעבר תחת שלטון ספרדי) ובקהילות היספניות בארצות הברית.
מיניונים
מיניונים (באנגלית: Minions, בדיבוב העברי של הסרט הראשון נקראו משרתיונים) הם יצורים צהובים בדיוניים, שמופיעים בזיכיון "גנוב על הירח", אשר מאופיינים בהתנהגותם הילדותית ובשפתם הייחודית, שהיא כמעט מובנת לעיתים. הם גם מהווים את הקמע הרשמי של חברת סרטי האנימציה אילומיניישן הפקות של סרטי יוניברסל המפיקה את הסרטים שבזיכיון.
קווין, סטיוארט ובוב הם שלושת המיניונים המוכרים ביותר בזיכיון. הם מככבים בסרט "המיניונים" (2015). קווין גבוה ובוב נמוך יחסית, ולסטיוארט יש עין אחת. מיניונים רבים אחרים מוזכרים בשמותיהם בסרטים שבזיכיון.
תיאור
המיניונים הם יצורים צהובים וקטנים אשר לובשים בדרך כלל סרבלי ג'ינס כחולים, כפפות גומי שחורות, וחובשים משקפי מגן. הם בערך בשליש עד חצי מהגובה של בני אדם. יש להם עין אחת או שתיים, והקשתית שלהם כמעט תמיד חומה (חוץ מבוב אשר לו יש עין אחת עם קשתית ירוקה ועין אחת עם קשתית חומה). אין להם אפים נראים לעין אך הם מסוגלים להריח. אין להם גם אוזניים נראות לעין אך הם שומעים. רוב המיניונים קירחים או עם קומץ קווצות שיער שחורות על ראשיהם.
בסרטון הקצר "Banana" משנת 2010 נחשף לראשונה שהמיניונים משתוקקים כמעט באופן בלתי ניתן לשליטה לבננות.
שפה
המיניונים מדברים בשפה ייחודית משלהם, שהיא תערובת לא ברורה של אינדונזית, צרפתית, איטלקית, ספרדית והינדית. מילים שנשמעות כמו אנגלית שונו במיוחד במדינות השונות בהן הוקרן הסרט על מנת שהצופים בכל אזור בעולם יהיו מסוגלים לזהות אותן יותר בקלות.
לדיבוב של המיניונים אחראים כריס רנו ופייר קופין - יוצרי הזיכיון.
השמות של המיניונים
למיניונים יש שמות פופולריים במדינות דוברות אנגלית, כגון קווין, סטיוארט, בוב, מל, דייב, ג'רי, קארל, פיל, פול, ג'ורג', טים, דוני, מארק, לאנס, מייק, טום, ג'ון, סטיב, נורברט, טוני, כריס, אריק, הנרי ואוטו.
רוברט וולברג
רוברט "בוב" וולברג (באנגלית: Robert "Bob" Wahlberg; נולד ב-18 בדצמבר 1967) הוא שחקן אמריקאי. שיחק בסרטים "מיסטיק ריבר" ו"השתולים".
ביוגרפיה
נולד בשכונת דורצ'סטר שבבוסטון לדונלד אדמונד וולברג ולאלמה איליין. לוולברג שמונה אחים ואחיות ביניהם שני שחקני קולנוע דוני וולברג ומועמד פרס האוסקר מארק וולברג. אחיינו הוא השחקן ג'פרי וולברג.
הופיע לראשונה ב-1998 לצד אחיו דוני בסרט האקשן "סאוטי" ולאחר מכן בסרט אקשן נוסף "חוש הפשע". השתתף בדרמה "מייל לאור ירח" בתפקיד פינקי.
התפרסם בתפקיד משנה בדרמה של קלינט איסטווד "מיסטיק ריבר" בתור קווין סאבג' חברו של ג'ימי מרקוס (שון פן). ב-2006 שיחק בסרט הפשע של מרטין סקורסזה "השתולים" בתור סוכן הFBI פרנק לאציו, בסרט הופיע לצידו של אחיו מארק וולברג.
וולברג נשוי לג'ינה סאנטנג'לו, לזוג שני ילדים.
צ'אנינג פריי
צ'אנינג תומאס פריי (באנגלית: Channing Thomas Frye; נולד ב-17 במאי 1983 בווייט פליינס, ניו יורק) הוא כדורסלן עבר אמריקאי, ששיחק בעמדות הפאוור פורוורד והסנטר בליגת ה-NBA. בשנת 2006 נבחר פריי לחמישיית הרוקיז של העונה ב-NBA. בן דודו של הכדורסלן טוביאס האריס.
ניו יורק ניקס
פריי שיחק כדורסל באוניברסיטת אריזונה. לאחר שסיים את לימודיו באוניברסיטה נבחר במקום השמיני בדראפט ה-NBA 2005, בידי ניו יורק ניקס. פריי העמיד את שיא הקריירה שלו על 30 נקודות, כשבמשחק הזה הוא שמר על בחירת הדראפט הראשונה מהדראפט הזה, אנדרו בוגוט. ב-6 בינואר 2006 השווה פריי את שיא הנקודות שלו במשחק נגד וושינגטון ויזארדס. במשך כל העונה הוא היה נחשב לאחד שחקני השנה הראשונה הטובים ביותר מהדראפט הזה, והוא תמיד היה מדורג בין הראשונים בדירוג הרוקיז. ב-21 במרץ 2006 שבר פריי את ברכו השמאלית במהלך משחק מול טורונטו ראפטורס. במשחק, גארד הראפטורס אנדרה בארנט איבד את שיווי המשקל שלו ונפל עם כתפו על ברכו של פריי. פריי הושבת למשך שאר העונה, כשהוא שיחק רק 65 משחקים. בזמן ששיחק פריי השיג שיאי קריירה של 12.3 נקודות עם 5.8 ריבאונדים בממוצע למשחק. אף על פי שלא שיחק ב-17 משחקים במהלך עונתו הראשונה בעקבות פציעה נבחר פריי להיות בחמישיית הרוקיז של העונה ב-NBA.
ברוב עונת פתח פריי בחמישייה למרות יכולתו העדיפה של סנטר הקבוצה דייוויד לי. למרות זאת אחרי 59 משחקים בהם פתח בחמישייה הגיעו 13 משחקים בהם סופסל פריי ולא פתח בחמישייה, ובמקומו פתח ג'רום ג'ונס, שקלע רק 2.7 נקודות בממוצע למשחק. את העונה פריי סיים עם ממוצעים של 9.5 נקודות עם 5.5 ריבאונדים בממוצע למשחק.
פורטלנד טרייל בלייזרס
ב-28 ביוני 2007, ערב דראפט 2007 הועבר פריי לפורטלנד טרייל בלייזרס. במסגרת הטרייד סטיב פרנסיס עבר ביחד עם פריי לפורטלנד, והניקס קבלו את זאק רנדולף, פרד ג'ונס ודן דיקאו. בעונת הוא שיחק 78 משחקים בבלייזרס, מהם פתח בחמישייה ב-20 בלבד וממוצעיו צנחו ל-6.8 נקודות עם 4.5 ריבאונדים בממוצע למשחק. למרות זאת הוא קלע באחוזי שיא מהשדה, 488% בממוצע למשחק. בתחילת עונת ערך פריי ניתוח בקרסולו השמאלי, כדי להוציא משם שברי עצמות. בעונה זו ממוצעיו הידרדרו לשיאי שפל, כשקלע 4.5 נקודות עם 2.2 ריבאונדים בממוצע למשחק. הוא פתח בחמישייה רק במשחק אחד מתוך כל העונה.
פיניקס סאנס
ב-14 ביולי 2009 חתם פריי על חוזה בפיניקס סאנס ששוויו 3.8 מיליון דולר. בפברואר 2010, במהלך עונת נבחר פריי להשתתף בתחרות השלשות שבסוף שבוע האולסטאר ב-NBA. בכך הוא הפך לסנטר הראשון מאז סם פרקינס ב-1997 שמשתתף בתחרות השלשות. את עונת 2009/2010 סיים פריי עם ממוצע נקודות הגבוה מ-10 לראשונה מאז שנת 2006. בעונה זו הוא קלע 11.2 נקודות עם 5.3 ריבאונדים, והוסיף שיאי קריירה של 1.4 אסיסטים, 0.9 חסימות, 0.8 חטיפות, 27.0 דקות ו-43.9% מקו השלוש בממוצע למשחק.
ב-1 ביולי 2010 חתם פריי על הארכת חוזה בסאנס למשך 5 השנים הבאות, בהן הוא יקבל 30 מיליון דולר.
אורלנדו מג'יק
ביולי 2014, עם סיום חוזהו בפיניקס, חתם פריי על חוזה באורלנדו מג'יק.
קליבלנד קאבלירס
לאחר כעונה וחצי באורלנדו, ב-19 בפברואר 2016, נשלח בטרייד לקליבלנד קאבלירס. בקליבלנד הוא זכה באליפות ב-2016 והגיע לגמר בשנה שלאחריה, תוך שהוא מצטיין בקליעת שלשות.
לוס אנג'לס לייקרס
ב-8 בפברואר 2018 עבר בטרייד ביחד עם אייזיאה תומאס ובחירת סיבוב ראשון בדראפט ללוס אנג'לס לייקרס, תמורת לארי נאנס ג'וניור וג'ורדן קלארקסון.
החזרה לקליבלנד
לקראת עונת חזר לקאבלירס כשחתם בקבוצה על חוזה לעונה אחת.
נו וייב
נו וייב (באנגלית: No wave) הוא זרם מוזיקלי ואומנותי אשר התפתח בשנות ה-70 המאוחרות. על אף שרוב הלהקות שהנהיגו את הזרם התפרקו תוך שנים אחדות בלבד, הזרם נחשב למשפיע ביותר על סגנונות ולהקות רבות.
מאפיינים אמנותיים
הנו-וייב משלב השפעות של נויז-רוק, מוזיקת אוונגארד, פאנק (Punk), אמנות פרפורמנס ואלתור חופשי. לעיתים קרובות הוא מאופיין על ידי א-טונאליות, דיסוננטיות ושימוש ניסיוני ברעש והרמוניה.
הליריקה האופיינית לז׳אנר לרוב מתכתבת עם פוסטמודרניזם ואנטי-פואטיקה.
היסטוריה
השם "נו וייב" (No wave) מייצג את הניגודיות של הסצנה ביחס לסגנון הגל החדש (New wave) הפופולרי והמסחרי, ואת האופי הלעומתי והאוונגרדי שלה. <Br /> סצנת הנו-וייב, שבמסגרתה פעלו להקות, אמנים ויזואליים ויוצרי קולנוע, אופיינה בפילוסופיה ניהליסטית, באסתטיקה חתרנית ואירוטית ובגישה אקספרימנטלית.
ראובן הכהן
הרב ראובן הכהן (כ"ה באדר ה'תרע"ז, 19 במרץ 1917 - י"ד באלול ה'תשס"ג, 11 בספטמבר 2003) היה רב העדה התימנית בחדרה.
תולדות חייו
נולד בכ"ה באדר תרע"ז בכפר אלנד'ארי שבתימן לסעידה ולרב עודד (עוואץ'), אב"ד במחוז בעדאן בתימן (תלמידו הוא הרב ישעיהו משורר, אב"ד בפתח תקווה וחבר בית הדין הרבני הגדול בירושלים). מגיל צעיר גילה בקיאות בתורה ובגיל 14 החל לעסוק בשחיטה. בגיל 16 נישא לאסתר בת אברהם וסלאמה מנצור. שנה לאחר מכן הוסמך לסדר חופה וקידושין ואף השתתף בבית הדין בסידור גיטין. בגיל 18, לאחר מות אביו, הסמיכו אותו רבני צנעא לרבנות.
במוצאי ל"ג בעומר ה'תש"ו יצא מכפרו במטרה לעלות לארץ ישראל והגיע למחנה חאשד (מחנה גאולה), שם שימש רב הקהילה ממנה עלה וחבר בבית הדין של המחנה. לישראל הגיע בי"ט באדר ה'תש"ט.
בשנותיו הראשונות בישראל התיישב הרב הכהן בזכרון יעקב, שם עסק בעבודה ביקב ובהמשך גם בהוראה בבנימינה. באלול תש"ט אישרו הרב ראובן כ"ץ והרב עובדיה הדאיה, חברי בית הדין בפתח תקווה, את סמיכתו. סירב לעבור לבאר שבע, שם הוצעה לו משרת דיינות, מפני שרצה לגור לצד קהילתו. בל' בשבט ה'תשי"ב נבחר לרבנות עדת התימנים בחדרה ובהמשך קיבל הכשר לרב עיר מידי הרבנים הראשיים לישראל, הרב עובדיה יוסף והרב שלמה גורן.
בי"ד באלול ה'תשס"ג (11 בספטמבר 2003) נפטר הרב ראובן הכהן כשהוא בן 86. הותיר אחריו חמש בנות ושני בנים.
יד לבנים (פתח תקווה)
בית יָד לַבָּנִים פתח תקווה הוא מבנה ציבור הנמצא בפארק יד לבנים שבפתח תקווה, ומשמש כסניף ארגון יד לבנים בעיר. סניף זה הוא בין היכלי ההנצחה הראשונים בישראל שהוקדשו מראשיתם לתכלית הנצחת זכר הלוחמות והלוחמים של מלחמת העצמאות.
סניף זה הוא חלק מקריית המוזיאונים של פתח תקווה לצד מוזיאונים אחרים. בנוסף, פארק יד לבנים השוכן בצמוד למבנה, נקרא על שמו של המבנה.
היסטוריה
בין השאר פעלו בו אולם הרצאות וכנסים, חדר עיון וספריית אמנות ומדעים לשימוש הציבור. עוד התקיימו בו מפגשים של תנועות ומועדוני נוער, סדרות חינוך לחיילים ולחניכי קורס קצינים של צה"ל, וליווי צמוד של המשפחות השכולות, הנצחת שמות הנופלות והנופלים, ואיסוף ותיעוד של סיפורי חייהם. במקביל הרחיב אורן את הבית והקים בו אולמות להצגת אוסף אמנות, ותערוכות של אמניות ואמנים ישראלים.
שילוב ייחודי זה היווה מודל לבתי יד לבנים הרבים שנבנו מאז ברחבי הארץ, וב-1980 זכה בית יד לבנים זה ומנהלו בפרס ישראל.
ולדמאר, מלך שוודיה
ולדמאר בירגרסון (בשוודית: Valdemar Birgersson; 1239 – 26 בדצמבר 1302) היה מלך שוודיה בין השנים 1250 – 1275.
חייו
ולדמאר היה בנם של בירגר יארל מבית ביילבו ושל הנסיכה השוודית אינגבורג, בתו של אריק העשירי, מלך שוודיה. במשך 16 השנים הראשונות למלכותו היה זה בירגר יארל שהיה השליט למעשה של שוודיה. בירגר יארל היה למעשה השליט דה פקטו של שוודיה כבר משנת 1248, עוד לפני עלייתו לכס המלכות של ולדמאר, בעת תקופת מלכותו של אריק האחד עשר.
כאשר מת אריק האחד עשר ב-1250 נבחר ולדמאר להיות המלך. גם לאחר הגיעו לגיל בגרות ב-1257, החזיק בירגר יארל בשליטה על הארץ. לאחר מותו של בירגר יארל ב-1266 נכנס ולדמאר לעימות עם אחיו הצעיר, מגנוס, דוכס סדרמנלנד, שחפץ לקבל את כתר המלכות לעצמו.
ב-1260 נשא ולדמאר לאישה את סופיה, בתם הבכורה של אריק הרביעי, מלך דנמרק ושל יוטה מסקסוניה. לוולדמאר הייתה גם מערכת יחסים עם גיסתו, אחות אשתו, יוטה. ב-1272 ביקרה יוטה בשוודיה והייתה לפילגשו של ולדמאר. מרומן זה נולד ב-1273 ילד. בשנה שלאחר מכן הושמה יוטה במנזר, וולדמאר אולץ לעלות לרגל לרומא כדי לבקש את מחילתו של האפיפיור.
לאחר קרב הובה שהתנהל בטיווידין ב-14 ביוני 1275 הודח ולדמאר מכסאו על יד אחיו הצעיר מגנוס. מגנוס זכה לתמיכתם של אחיו אריק ושל אריק החמישי, מלך דנמרק, ששלח לטובת המאבק חיילים דנים. מגנוס הוכתר כמגנוס השלישי.
ב-1277 נפרדה סופיה מוולדמאר ושבה לדנמרק. באותה שנה עלה בידו של ולדמאר להשיג את השליטה על מחוזות ביטאלנד שבחלק הדרומי של שוודיה והוא נקרא דוכס יטאלנד. עם זאת, ב-1278 החזיר מגנוס את השליטה על מחוזות אלו לעצמו. ב-1288 נכלא ולדמאר על ידי המלך מגנוס בטירת נישופינג וחי בנוחות עם פילגשיו בכלאו הנוח.
בני נכטיילר
הרב בנימין (בני) נכטיילר (נולד ב-1963) הוא איש חינוך, שימש מנכ"ל מרכז ישיבות בני עקיבא בשנים 2013–2015, ומזכ"ל תנועת הנוער בני עקיבא בשנים 2006–2011. כיום משמש כמפקח ומרכז על הפנימיות הדתיות במשרד החינוך וחבר בהנהלת המינהל לחינוך ההתיישבותי במשרד החינוך ועמד בראשות עמותת בת עמי. עד מאי 2022
קורות חייו
בנימין נכטיילר נולד בשנת 1963 וגדל בפתח תקווה. הרב נכטיילר נשוי להילה ואב לעשרה. ומתגורר בפדואל. למד בישיבת בני עקיבא נחלים, ולאחר מכן בישיבת ההסדר בחיספין. את שירותו הצבאי עשה במסגרת ההסדר בחטיבת גולני. את דרכו התחיל כר"מ בישיבה התיכונית בחיספין ולאחר מכן כיהן כראש ישיבת בני עקיבא פרחי אהרון בקריית שמואל. בשנת 2000 (שנת הלימודים תשס"א) מונה לראש ישיבת בני עקיבא ברעננה ובשנת 2006 מונה להיות מזכ"ל תנועת בני עקיבא וכעבור 5 שנים עם סיום תפקידו מונה כמנהל מחוז מרכז וסגן ראש מינהל החינוך במרכז ישיבות ואולפנות בני עקיבא. ביולי 2013 מונה למנכ"ל הרשת, במקומו של אלחנן גלט שמונה למנכ"ל משרד הדתות, תפקיד שביצע עד לסוף קיץ 2015. בינואר 2018 מונה לעמוד בראש עמותת בת עמי.
בני עקיבא
בנערותו היה חבר בסניף "מלאבס" של בני עקיבא בפתח תקווה, בוגר שבט אריאל. הצטרף למליאה של בני עקיבא. בשנת 2006 מונה להיות מזכ"ל התנועה, ובשנת 2011 סיים כהונה של 5 שנים.
החבר דב
החבר דב הוא סרט תעודי ישראלי משנת 2019 של הבמאי ברק הימן אודות חה"כ לשעבר והפעיל הפוליטי והחברתי ד"ר דב חנין. הקרנת הבכורה הייתה בפסטיבל דוקאביב. הסרט הופק עבור ערוץ Yes דוקו ושודר בו לראשונה ב-2019.
סקירה
הסרט סוקר את פעילותו הפוליטית של דב חנין, על פני תקופה של 13 שנים, החל בכניסתו לתפקיד חבר בכנסת מטעם מפלגת חד"ש ועד לפרישתו. בין הסיטואציות המתועדות בסרט: פינוי של תושבי גבעת עמל, תיעוד העימותים בוועדת הכספים בכנסת, חיקוק חוק שכר מינימום ביוזמתו, תמיכה במפעל לייצור מגבות בערד והאירועים האלימים באום אל-חיראן בהם נפצע חה"כ איימן עודה. בסרט מופיעים אלו המגנים אותו משני קצוות המפה הפוליטית הישראלית; אלו הרואים בו "בוגד" ו"עוכר ישראל", ומנגד מוצגת ביקורת פנים-שמאלית של אלו הרואים בו "אשכנזי-פריבילג".
ביקורת
הסרט זכה לביקורות מעורבות. אורון שמיר העניק לסרט ביקורת חיובית ברובה. "מה שיותר קריטי בעיניי לסרט מאשר הצגת פועלו של האיש, כבודו במקומו מונח עם מעל למאה חוקים חברתיים לזכותו ותואר אביר איכות השלטון, הוא הצגתו במגוון רחב מצבים. חנין של הסרט לרוב רגוע ושקול, אבל יש לפחות סצנה אחת תומכת מכל סוג של רגש קיצוני – כשהוא מתרגש, זועם, מתלהב, מתלהם ואפילו נחנק מבכי. החלקים הללו קריטיים לא רק בשביל האיזון, אלא גם כדי לקלף לרגע את שכבת ההגנה הפרלמנטרית, שעטופה בשכבה נוספת של מודעות עצמית שמביאה איתה המצלמה. הסרט מצליח לכמה שברירי רגעים לחדור אל לב העניין, כשם שמושאו מסוגל לדבר אל ליבם של אנשים אותם הוא פוגש בדרכו לנסות לעזור גם למי שאינם מסכימים איתו".
אבנר שביט כתב על עבודת הבימוי כי "הימן הוותיק והפורה מוכיח שוב עד כמה הוא במאי מיומן, שיודע לקחת סיפור עם כמות אינסופית של חומרי גלם, ולרקוח ממנו יצירה קצבית ומתקתקת", וטען שאף על פי שהוא נוצר מתוך "הערצה" לא מדובר ב"פולחן אישיות". שביט העניק לסרט ציון של 3.5 כוכבים. שמוליק דובדבני העניק לסרט 3 כוכבים וטען כי "קשה לומר שהוא מחדש משהו למי שעקבו אחרי פעילותו [של חנין] במשך השנים".
הפוך מהיקום
הפוך מהיקום הוא אלבומו ה-22 של הזמר אייל גולן, אשר יצא לאור ב-14 באפריל 2019. כמו אלבומו לא פשוט להיות פשוט, גם אלבום זה הוא אלבום כפול. האלבום כולל 20 שירים בביצוע אייל גולן, כאשר בחלקו הראשון עשרה סינגלים שהוציא בשנתיים שקדמו ליציאת האלבום, ביניהם הדואטים שהוציא עם הזמר משה פרץ ושיר הנושא, ובחלקו השני עשרה שירים שיצאו ביחד עם האלבום עצמו, מלבד השיר 'ממה את מפחדת' שיצא שלושה ימים קודם. חלק מהשירים הם דואטים ושיתופי פעולה.
סולאר
סולאר (באנגלית: Solar) הוא רומן מאת הסופר הבריטי איאן מקיואן. פורסם לראשונה ב-18 במרץ 2010 בהוצאת רנדום האוס. זהו רומן סאטירי על מייקל בירד, פיזיקאי זוכה פרס נובל, כישלונותיו בחייו האישיים, ונסיונותיו השאפתניים והציניים להתמודד מול בעיות שינוי האקלים ויצירת אנרגיה סולארית.
הספר תורגם לעברית על ידי מיכל אלפון ויצא לאור בספטמבר 2011 בסדרת "ספריה לעם" של הוצאת עם עובד.
ב-2010 זכה הספר בפרס "בולינגר אברימן וודהאוס" (Bollinger Everyman Wodehouse Prize), פרס ספרותי בריטי בתחום הספרות הקומית.
תקציר עלילה
מייקל בירד הוא פיזיקאי חתן פרס נובל, ידוע בזכות הגילוי הגדול שלו "מזיגת בירד-איינשטיין". חייו האישיים מסובכים וכאוטיים. הספר עובר בשלוש תחנות בחייו של בירד ב-2000, 2005 ו-2009 בשילוב זכרונות מימיו כסטודנט באוקספורד.
2000
בירד עומד בראש מרכז מחקר בעיר רדינג, לחקר חלופות ליצירת אנרגיה זמינה ובלתי מתכלה. אין לו אמונה רבה בפרויקטים הנחקרים, ומשרתו היא בעיקרה מינוי פוליטי. הוא בוגד באשתו החמישית, פטריס, כפי שבגד בנשותיו הקודמות. בניגוד לנשים הקודמות, פטריס אינה מאשימה ומאיימת לעזוב אותו, אלא מנהלת רומן משלה עם השיפוצניק שלהם, רודני טרפין. כאשר בירד רואה שהוא מאבד את אשתו הוא חש שהיא האישה המושלמת בשבילו ושוקע בדיכאון. הוא יוצא למסע אל הקוטב הצפוני על מנת לחקור את שינויי האקלים במשלחת שבה הוא המדען היחיד בקרב קבוצה של אמנים. כשהוא שב לביתו, הוא מגלה שלאשתו יש רומן נוסף עם פוסט דוקטורנט שלו, טום אולדוס. בהתנגשות ביניהם טום נהרג בתאונה משונה ומחרידה. בירד מפליל את החבר של פטריס, טרפין, שמואשם ברצח ונדון ל-16 שנות מאסר. בירד יורש את המחקר הסודי של אולדוס ליצירת אנרגיה על ידי פוטוסינתזה מלאכותית.
2005
בירד זוכה לסיקור תקשורתי משפיל. בכל זאת הוא מצליח לבנות לעצמו מוניטין של מי "שמציל את העולם" על ידי שימוש באנרגיית השמש. הוא רושם על שמו פטנטים המבוססים על תגליותיו של טום אולדוס. הוא מפוטר ממשרתו במכון המחקר ברדינג, אך עובד על תוכניות ליצירת אנרגיה בעזרת פוטוסינתזה מלאכותית. בירד ממשיך לפטם את עצמו, והנאותיו הגסטרונומיות מתוארות בפירוט רב. יש לו בת-זוג חדשה ומסורה, מליסה, שמשתוקקת לילד משלה. בניגוד לרצונו היא נכנסת להריון ממנו.
2009
כעת בירד הוא בן 62 ואב לילדה, בתה של מליסה. בריאותו לקויה והוא מודאג מכתם חשוד שיש לו על כף היד. הוא עסוק בשלבים אחרונים של בניית תחנת כוח סולרית בתכנונו בעיירה לורדסברג שבניו מקסיקו. שם יש לו חברה נוספת, מלצרית בשם דרלין. דרלין רוצה להתחתן אתו, אך לו נוח להישאר במצבו הנוכחי, עם מליסה וקטריונה, בתו בת השלוש.
כל בעיותיו מגיעות לשיאן בערב טקס הפתיחה של תחנת הכוח. טרפין שוחרר מהכלא, ומגיע אליו בבקשת עבודה. מליסה והבת טסות מלונדון להתעמת איתו ועם דרלין. עורך דין העוסק בפטנטים מאשים אותו שהוא גנב את רעיונותיו מטום אולדוס, ומאיים בתביעה. הרופא מאשר שהנגע בידו הוא ממאיר. שותפו לעסקים נוטש אותו עם חובות של מיליוני דולרים. אז גם נודע לו שמישהו חיבל בקולטי השמש. בסצנת הסיום יש בו תחושה לא מוכרת של דבר-מה גואה, הוא מפרש את זה כאהבה לבתו, אך בהחלט יכול להיות שהוא חש בסימנים ראשונים של התקף לב.
רקע
הספר הוא בראש וראשונה יצירה בדיונית אך מבוססת על המדע וההיסטוריה מודרנית.
מסעו של מייקל בירד לאזור הקוטב הצפוני מבוסס על מסע של מקיואן עצמו לשם ב-2005, עם קבוצה של מדענים ואמנים שנועדה לצפות מקרוב בשינויי האקלים.
גביע הזהב של CONCACAF לנשים 2010
גביע הזהב של CONCACAF לנשים 2010, הוא גביע הזהב לנשים השמיני שארגנה CONCACAF. הטורניר נערך בקנקון, מקסיקו והתקיים מ-28 באוקטובר עד ה-8 בנובמבר 2010. הגביע שימש כטורניר המוקדמות לגביע העולם 2011, שנערך שנה לאחר מכן בגרמניה.
בחצי הגמר ניצחה מקסיקו את ארצות הברית, ובכך הנחילה לה את ההפסד הראשון אי פעם במשחק מוקדמות גביע העולם. בנוסף, זו הייתה הפעם הראשונה והיחידה עד היום שארצות הברית לא הצליחה להעפיל לגמר גביע הזהב שבו השתתפה. במשחק הגמר פגשה מקסיקו את קנדה, במה שהיה לשחזור גמר גביע הזהב 1998. במשחק עצמו, שנערך מול 16,005 צופים, ניצחה קנדה 0-1 וזכתה בגביע בפעם השנייה בתולדותיה. היא סיימה את הטורניר ללא אף ספיגה, בדיוק כמו בגביע הזהב ב-1998.
רולנד ברגר ייעוץ אסטרטגי
רולנד ברגר ייעוץ אסטרטגי (באנגלית: Roland Berger Strategy Consultants) היא חברה בינלאומית לייעוץ אסטרטגי שמשרדה הראשי ממוקם במינכן שבגרמניה. רולנד ברגר נוסדה ב-1967, היא אחת מחברות הייעוץ הגדולות בעולם. החברה מעסיקה למעלה מ-2,000 יועצים ב-39 סניפים ב-27 מדינות ברחבי העולם (ינואר 2011). ב-2009 הסתכם מחזור הפעילות שלה בכ-616 מיליון אירו. החברה פועלת בכל תחומי הייעוץ האסטרטגי והכלכלי, ובולטת בפרויקטים בינלאומיים שביצעה בתחומי האנרגיה, תעשיית הרכב, התחבורה ועוד.
החברה דורגה על ידי Vault במקום השלישי מבין כל חברות הייעוץ הפועלות באירופה ובמקום החמישי בעולם מבחינת היוקרה המקצועית. בתחום הייעוץ במשק האנרגיה החברה מדורגת במקום השישי בעולם, ובתחומי הייעוץ העסקי, הבריאות ותעשיית התרופות במקום השמיני.
מוות על הנילוס (סרט, 2022)
במרכז העלילה, אשר מתרחשת בקהיר שבמצרים ובעיקר באזור נהר הנילוס, נמצא פוארו, שנוסע לשיט תענוגות על הנילוס במצרים וחוקר את הרצח של לינט רידג'וויי דויל, יורשת עשירה שנרצחה במהלך ירח הדבש שלה, על רקע משולש אהבה.
פיתוח הסרט החל בנובמבר 2017, כשמייקל גרין נשכר לכתוב את התסריט.
מועד עלייתו לאקרנים של הסרט נקבע בתחילה ל-20 בדצמבר 2019, אך בשל מגפת הקורונה נדחתה הפצת הסרט מספר פעמים. בסופו של דבר, הקרנת הבכורה של הסרט התקיימה בפברואר 2022.
עלילה
במהלך מלחמת העולם הראשונה, הרקול פוארו הצעיר מתכנן תמרון אסטרטגי כדי לקדם את הקו של פלוגת הרגלים הבלגית שלו, התמרון מצליח, אבל מטען חבלה הורג את מפקדו ופוצע את הרקול בפניו. בבית החולים ארוסתו קתרין לא נרתעת מהפציעה ומציעה לו לגדל שפם כדי להסתיר את הפציעה.
מספר שנים לאחר מכן, בשנת 1937, במועדון לונדוני, פוארו צופה בהופעה של זמרת הבלוז סלומה אוטרבורן ורואה את ג'קלין "ג'קי" דה בלפורט רוקדת בלהט עם ארוסה, סיימון דויל. חברת ילדות של ג'קי, לינט רידג'ווי, נכנסת ופוגשת את סיימון. ג'קי מבקשת מלינט לשכור את סיימון כסוכן עבור האחוזה החדשה שלה, לינט מסכימה.
שישה שבועות לאחר מכן, במצרים, פוארו נתקל בחברו בוק ואמו האמנית, יופימיה. באק מזמין את פוארו להצטרף אליהם למלון ולאחר מכן לטיול ירח דבש של זוג מפתיע - לינט וסיימון. לטיול מצטרפים גם המשרתת של לינט לואיז בורז'ה;  סאלומה ואחייניתה/מנהלתה רוזלי, חברתה של לינט לבית הספר;  הסנדקית של לינט, מארי ואן סקיילר, המלווה באחותה גברת באוורס;  בן דודה של לינט אנדרו קצ'דוריאן, שמנהל את חשבונותיה;  וד"ר לינוס ווינדלשם.
ג'קי רודפת אחרי הזוג למצרים ולינט מבקשת מפוארו שיגן עליהם ומתוודה בפניו שהיא לא סומכת על האורחים שלה. פוארו מנסה לדבר עם ג'קי אך היא מסרבת להרפות מתקוותיה לקשר עם סיימון ואף מראה לפוארו אקדח שהיא נושאת עימה.
כדי לברוח מג'קי, הקבוצה עולה על ספינת התענוגות Karnak במטרה לסייר לאורך נהר הנילוס. במהלך עצירה באבו סימבל, בוק מתוודה שהוא יוצא עם רוזלי, למרות אי הסכמתה של אמו. פוארו מתעניין בסאלומה. העצירה מסתיימת אחרי שסלע ענק כמעט ומוחץ את לינט וסיימון. האורחים חוזרים לספינה ומגלים שג'קי נמצאת שם.
האורחים חוגגים במסיבה בספינה. פוארו, שהוכרע על ידי שמפניה מתוודה בפני ג'קי שהוא ויתר על רומנטיקה לאחר שקתרין ארוסתו נהרגה מפצצת מרגמה לפני שהשתחרר מבית החולים. לינט הולכת לישון וסיימון מתעמת עם ג'קי, שיורה בו ברגלו ומנסה לירות בעצמה. רוזלי ובוק מתערבים ועוצרים אותה לפני שהיא מצליחה לפגוע בעצמה. ג'קי נלקחת לחדרה וגברת באוורס משגיחה עליה כל הלילה. בוק הולך להביא את ד"ר ווינדלשאם, שמגיע ומטפל בסיימון.  למחרת בבוקר, לואיז מגלה שלינט נורתה בראשה, והמחרוזת היקרה שלה נגנבה.
פוארו, בסיוע סיימון ובוק, חוקר את האורחים, שכל אחד מהם נוטר טינה ללינט או עשוי להרוויח ממותה:
האקדח של ג'קי נמצא לבסוף בנילוס, כשהוא עטוף בצעיפה של ואן סקיילר ובמטפחת מוכתמת בדם. פוארו מתוודה בפני בוק, יופימיה, רוזלי וסאלומה שיופימיה שכרה אותו כדי לבדוק את רוזלי. הוא מסכם ליופימיה שהגיע למסקנה שרוזלי ראויה לחיבתו של בנה. רוזלי, כועסת על עצם הבדיקה, בורחת החוצה ומגלה את גופתה של לואיז. היא נמצאת כשגרונה חתוך ויש ברשותה כסף. פוארו חושד שהיא הייתה עדה לרצח של לינט וסחטה את הרוצח שרצח גם אותה. הוא מסיק מקווי המתאר של נתזי הדם שאחד מהנוסעים היה עד לרצח. הוא מתחקר את בוק יחד עם סיימון ומסיק שבוק מצא את לינט מתה, נבהל וגנב את הענק. כשהוא חוקר את בוק עם סיימון, פוארו מסיק שבוק מצא את לינט מתה וגנב את השרשרת שלה כדי לזכות בחופש כלכלי מאמו, אבל נבהל והכניס אותה לחפצים של אמו. בוק היה עד לרצח של לואיז, אבל לפני שהוא מספיק לחשוף את שם הרוצח, הוא נורה למוות; פוארו רודף אחרי הרוצח, אבל מוצא רק את האקדח הנטוש.