cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
חברים מקשיבים
פעילות
מוקד הווטסאפ של חברים מקשיבים מאפשר להתכתב, לשתף ולהתייעץ באמצעות הווטסאפ, המשמש בני נוער וגם מבוגרים רבים כערוץ תקשורת מועדף ועיקרי. ההתכתבות בווטסאפ היא פרטית ולא גלויה לאחרים.
בניגוד להתייעצות עם בני משפחה, מחנכים וחברים, אפשר לפנות לחברים מקשיבים באופן אנונימי, וכך להימנע ממבוכה ושיפוטיות של הסביבה הקרובה, ולקבל מענה אחראי, שקול ותומך. בכך הפך המוקד לכתובת חשובה בעיקר בנושאים רגישים, שהשיח סביבם אינו מפותח דיו במסגרות הרגילות. עבור בני נוער רבים זו כמעט האפשרות היחידה לשאול בגילוי לב שאלות על אמונה, משפחה, קשיים חברתיים, מיניות, דיכאון ומצבי רוח, ועוד.
דוידובה
{{פירושונים|
ראו גם
}}
קונצ'רטו לפסנתר מס' 2 של שופן
ה'''קונצ'רטו לפסנתר ותזמורת מס 2, בפה מינור, אופ. 21''' נכתב על ידי פרדריק שופן בשנת 1829, בגיל 20, עוד בטרם סיים את לימודיו. למעשה היה זה הראשון מבין שני הקונצ'רטי לפסנתר שכתב שופן, אך הוא פורסם שני ולכן מוכר כקונצ'רטו מספר 2. הקונצ'רטו בוצע לראשונה ב־17 במרץ 1830, בוורשה, עם שופן כפסנתרן הסולן. היצירה מכילה שלושה פרקים, במבנה הטיפוסי לקונצ'רטו לכלי סולו באותה תקופה:
בדומה לקונצ'רטו מס 1, גם בקונצ'רטו זה תפקיד התזמורת משני לתפקיד הפסנתר, הדורש וירטואוזיות יתרה.
כתב היד של היצירה שמור בספרייה הלאומית של פולין.
השפעות קודמות
הברק המאפיין קונצ'רטו זה (כמו גם את מס' 1) משייך אותו למתכונת הקונצ'רטי של הומל, פילד וובר, אך יש בו גם משום חזרה למודל מוצרטי מוקדם. כטענתו מרחיקת הלכת של שומאן: במילים אחרות, הקונצ'רטו מתווך בין הקלאסי לפוסט-קלאסי, בין מוצרט לבין הזוהר שאפיין את הסגנון המאוחר יותר. דבר זה ניכר במבנה הקונצ'רטו בפה מינור. מבחינת היחס בין תפקיד הסולו לליווי, הוא קרוב יותר להומל מאשר למוצרט, ודבר זה נכון גם לגבי הדואליות של היסודות הליריים והצורניים במסגרת כל אחד מן התחומים הטונאליים, המרוחקים כבר במידת מה משיווי המשקל העדין שיצר מוצרט בין היסודות השונים של כתיבתו. עם זאת, כבר בפתיחת הפרק הראשון ניכרת השפעת מוצרט, הן ישירות והן באמצעות הומל. השפעה זו ניכרת גם בפרק האיטי, שגם הוא מהווה גלגול של מוצרט לא פחות מהמשכיות של פילד.
לגינון נודד
לָגִינוּן נוֹדֵד (או לָגִינוּן נַוָּד; שם מדעי: Lagocephalus spadiceus) הוא מין של דג ממשפחת הנפוחיתיים (מכונים בסלנג "אבו נפחא"). הדג נפוץ בים סוף, כמו גם באוקיינוס ההודי, אך ניתן למוצאו גם בים התיכון, לשם הגיע מבית גידולו הטבעי במסגרת התופעה הנקראת הגירה לספסית. הדג הוא מוותיקי המינים הפולשים מהים האדום לים התיכון וזוהה ככזה כבר בשנות ה־30 של המאה העשרים.
מאפיינים
הלגינון מגיע לאורך של 43 סנטימטר. בדומה לדגים אחרים במשפחת הנפוחיתיים, הוא יכול להתנפח בעת סכנה ובכך להקשות על טורפיו. בשל תכונה זו הדג נקרא בסלנג העברי אבו נפחא, שם שמקורו בערבית.
בדומה למינים נוספים במשפחה, אוצר דג הלגינון באיבריו הפנימיים – בכבד, בכיס המרה ובאיברי המין – רעל חזק בשם טטרודוטוקסין שעלול לגרום למוות. הרעל מתחיל להשפיע בין עשרות דקות ועד שעות ספורות ממועד אכילת הדג, וגורם בתחילה לשיתוק השפתיים, אובדן כושר הדיבור והבליעה, הזעה, כאבי ראש, בחילות וסימפטומים נוספים, ובהמשך לשיתוק שרירי הנשימה ולחנק. אין לרעל סותרן (אנטידוט), והטיפול הקיים הוא טיפול סימפטומטי – בעיקר הנשמה מלאכותית.
דווח על מספר מקרים שבהם דייגים ישראלים חובבים העלו את הדג ברשתם, לא ידעו לזהותו, טעמו ממנו ולקו בהרעלת טטרודוטוקסין חריפה, עד כדי חשש לחייהם. דג הפוגו, הנמנה אף הוא על אותה משפחה, נחשב ביפן למעדן יוקרתי, אך הגשתו במסעדות נמצאת תחת רגולציה הדוקה ודורשת התמחות ארוכה ורישיון, לאחר שגבה לא מעט קורבנות.
ג'יימי קראגר
ג'יימס לי דאנקן קראגר (באנגלית: James Lee Duncan Carragher; נולד ב-28 בינואר 1978) הוא כדורגלן עבר אנגלי ששיחק בעמדת הבלם בליברפול ובנבחרת אנגליה.
קראגר העביר את כל שנות הקריירה שלו בליברפול, ושימש כקפטן המשנה של הקבוצה כ-10 שנים. עם 737 משחקים, הוא השני במספר ההופעות במדי ליברפול בכל הזמנים. קראגר מחזיק בשיא ההופעות האירופיות לשחקן ליברפול, שעומד על 150 הופעות.
קראגר גדל כאוהד אברטון, אך החליט לשחק עבור ליברפול, כאשר התקבל לאקדמיית ליברפול בגיל 9. את הופעת הבכורה המקצוענית שלו ערך בעונת 1996/1997, ובעונה העוקבת הפך לשחקן קבוע בהרכב הקבוצה.
בתחילת הקריירה שלו תפקד קראגר בעיקר כמגן, אך עם הגעת המאמן רפאל בניטס ב-2004 הועבר קראגר לעמדת הבלם. עם ליברפול זכה קראגר באנגליה פעמיים בגביע ה-FA, שלוש פעמים בגביע הליגה, פעמיים במגן הקהילה. כמו כן, במפעלים הבינלאומיים רשם קראגר זכיות בליגת האלופות, בגביע אופ"א ופעמיים בסופר קאפ האירופי.
לאחר פרישתו ממשחק פעיל ב-2013 החל לשמש כפרשן למשחקי הפרמייר ליג ברשת סקיי ספורט.
ראשית הקריירה ותארים ראשונים (1998-2004)
קראגר נולד בבוטל, מרזיסייד. למרות אהדתו את אברטון בילדותו, הצטרף ליריבתה העירונית ליברפול בשנת 1988. אביו היה גם כן אוהד אברטון, ושני שמותיו האמצעיים של קראגר, לי דאנקן, הם על שמם של מאמן אברטון גורדון לי ושחקן אברטון דאנקן מקנזי - המאמן לי הדיח את מקנזי מאברטון ביום בו נולד קראגר. הוא בילה שנה בבית הספר לכדורגל של אברטון בגיל 11, אך חזר לאקדמיית ליברפול עם תום לימודיו. עקב גובהו הנמוך בנעוריו, לא הצליח קראגר להרשים בהופעותיו בקבוצות הנוער של ליברפול. רק לאחר העברתו לעמדות הקישור הצליח קראגר להשאיר חותם ועבר לשחק בקבוצת המילואים של ליברפול. את משחקו הראשון בקבוצת המילואים ערך בעונת 1994/1995, מול קבוצת המילואים של בלקברן רוברס, ואף נבחר לאיש המשחק. ב-1996 סייע לליברפול לזכות בגביע ה-FA לנוער, כאשר גברה קבוצתו 1-4 בצמד משחקים מול קבוצת המילואים של וסטהאם יונייטד. בצמד משחקים זה התמודד קראגר מול ריו פרדיננד ופרנק למפארד. במהלך טורניר גביע זה שומש קראגר לראשונה בעמדות ההגנה.
את הופעת הבכורה שלו במדי הקבוצה הבוגרת של ליברפול ערך קראגר תחת המאמן רוי אוונס, ב-8 בינואר 1997, ברבע גמר גביע הליגה האנגלי, כאשר נכנס כמחליף בדקה ה-75, בהפסד 2-1 למידלסברו. שלושה ימים מאוחר יותר ערך את הופעת הפרמייר ליג הראשונה שלו, באצטדיון אנפילד, כאשר נכנס כמחליף בתיקו המאופס מול וסטהאם יונייטד. ב-18 בינואר תפקד כקשר מרכזי, בניצחון הפרמייר ליג 0-3 על אסטון וילה. במשחק זה, שיחק קראגר לצד ג'יימי רדנאפ, וכבש את שער הבכורה שלו בליברפול, בנגיחה.
בעונת 1997/1998 החל קראגר לשחק באופן תדיר בהרכב ליברפול הבוגרת, וסייע לה במאבקי הצמרת מול מנצ'סטר יונייטד וארסנל. באותה עונה שיחק קראגר בעמדות הבלם, מגן וקשר אחורי.
תחת המאמן ז'ראר הוייה למד קראגר להתרחק מאור הזרקורים ולהתמקד בכדורגל, כאשר הוייה הקפיד להתייחס בחומרה לאירועי משמעת. באוטוביוגרפיה שלו, הודה קראגר "תמיד חשתי קרוב לז'ראר", והיה מלא בשבחים למאמן הצרפתי. בעונת 1998/1999 ערך קראגר 44 הופעות בכל המסגרות, ונבחר לשחקן העונה של ליברפול. בראשית עונת 1999/2000 כבש שני שערים עצמיים בהפסד הליגה הביתי למנצ'סטר יונייטד 3-2. לאחר המשחק לא שומש יותר בעמדת הבלם תחת המאמן הוייה, ותפקד בעיקר בעמדת המגן הימני, כאשר בעמדות מרכז ההגנה שיחקו בעיקר סמי הופייה וסטפן הנשוז.
בעונת 2000/2001 שיחק קראגר בעיקר בעמדת המגן השמאלי. בעונה זו זכה עם ליברפול בגביע ה-FA, גביע הליגה, גביע אופ"א, מגן הקהילה והסופר קאפ האירופי בתוך חודשים בודדים.
בינואר 2002, במשחק גביע הליגה מול ארסנל, זרק קראגר ליציע מטבע שנזרק לעברו מצד אוהדי ארסנל, וקיבל על כך כרטיס אדום. לאחר המשחק התנצל פומבית על המעשה, אך קיבל אזהרה רשמית מצד המשטרה על המקרה. בשנים 2002-2004 סבל קראגר משתי פציעות חמורות. הוא החמיץ את מונדיאל 2002 עקב ניתוח שעבר בברכו. בספטמבר 2003 שבר את רגלו כתוצאה מתיקול עם שחקן בלקברן רוברס, לוקאס ניל. בתקופה זו איבד קראגר את מקומו בהרכב ליברפול, והוחלף בעיקר על ידי ג'ון ארנה ריסה וסטיב פינאן. למרות זאת, זכה קראגר עם ליברפול בגביע הליגה בשנת 2003, וזמן קצר לאחר מכן הוגדר כקפטן המשנה של הקבוצה, כאשר הקפטן הראשי היה סטיבן ג'רארד.
ההצלחה בליגת האלופות ובגביע האנגלי (2004-2007)
עונת 2004/2005 הייתה עונת מפנה עבור קראגר. מאמן הקבוצה החדש, רפאל בניטס, העביר את קראגר לעמדת הבלם, בה שיחק 56 משחקים בכל העונה, ושיתף פעולה במרכז ההגנה בעיקר עם סמי הופייה. עקב יכולתו הטובה בעונה זו נודע קראגר כבלם חזק ונבון, והוא המשיך לשחק בעמדה זו בשאר הקריירה שלו. בעונה זו היה קראגר חלק מרכזי מההצלחה של ליברפול בליגת האלופות. בגמר ליגת האלופות הפגין קראגר יכולת מרשימה, בין היתר עקב תפקודו יוצא הדופן בהארכה, תוך שסבל מהתכווצות שרירים וסייע לליברפול לזכות במפעל. הוא נבחר לשחקן העונה של ליברפול, ושימש כקפטן הקבוצה בניצחון 1-3 על צסק"א מוסקבה בסופר קאפ האירופי. קראגר היה מועמד לפרס כדור הזהב לשנת 2005.
במאי 2006 שיחק קראגר בגמר גביע ה-FA, מול וסטהאם יונייטד, שהיה לגמר העשירי שלו בקריירה. על אף שכבש שער עצמי בתחילת המשחק, ניצחה ליברפול בדו-קרב בעיטות עונשין ובכך זכה קראגר בפעם השנייה במפעל. חודשיים מאוחר יותר זכה קראגר במגן הקהילה, לאחר ניצחון 1-2 על צ'לסי.
ב-9 בדצמבר 2006, במשחק מול פולהאם, כבש קראגר את שערו השלישי בפרמייר ליג, שהיה לשערו הראשון מאז ינואר 1999. השער הגיע מבישול של דניאל אגר, והיה לשערו הרביעי של קראגר בקריירה.
שלהי הקריירה (2007-2013)
בעונת 2007/2008 ערך קראגר את הופעתו ה-500 במדי ליברפול. ב-18 במאי 2009, במשחק מול וסט ברומיץ' אלביון, היה מעורב קראגר בעימות עם שחקן קבוצתו אלברו ארבלואה, אשר הופסק עם התערבותם של צ'אבי אלונסו ודניאל אגר. המאמן, רפאל בניטס סירב להתייחס לעניין, בעוד קראגר הסביר את העניין: "שנינו רצינו לשמור על שער נקי, על מנת שפפה יזכה בכפפת הזהב בפעם הרביעית ברציפות".
ב-4 בספטמבר 2010 הוביל קראגר משחק צדקה, שהורכב משילוב בין שחקני ליברפול בעבר ובהווה, מול שחקני אברטון. כלל ההכנסות, מהמשחק שנערך באצטדיון אנפילד, הלכו לארגוני צדקה עמם עובד קראגר. ב-24 באוקטובר, במשחק מול בלקברן רוברס, כבש קראגר את שערו העצמי ה-7 בפרמייר ליג. רק ריצ'רד דאן, שכבש 10 שערים עצמיים, כבש יותר ממנו. מספר שבועות לאחר מכן קראגר פרק את כתפו בהפסד 2-1 לטוטנהאם הוטספר, במשחק שהיה להופעתו ה-450 בפרמייר ליג. הוא הושבת למשך של 3 חודשים עקב הפציעה, ואף נזקק לניתוח.
ב-24 בפברואר 2011 ערך קראגר את הופעתו ה-137 במפעלים אירופיים, במשחק מול ספרטה פראג, ובכך הציב שיא לשחקן הבריטי עם מספר ההופעות האירופיות הרב ביותר. ב-17 באפריל, במהלך משחק מול ארסנל, התנגשו קראגר וג'ון פלאנגן בראשיהם, בעת שעלו לנגיחה. לאחר 6 דקות של טיפולים על המגרש הוחלף קראגר בסוטיריוס קירגיאקוס. מספר ימים מאוחר יותר, התאושש קראגר וערך את הופעתו ה-666 במדי ליברפול, בניצחון 2-5 על פולהאם. בכך הפך קראגר לשחקן השני במספר הופעותיו במדי ליברפול. ב-2012 זכה קראגר בגביע הליגה השלישי שלו.
בראשית עונת 2012/2013, במשחק הבכורה של המאמן ברנדן רוג'רס, ערך קראגר את הופעתו ה-700 במדי ליברפול, בניצחון 0-1 על הומל, במסגרת מוקדמות הליגה האירופית.
פרישה
ב-19 במאי 2013 ערך קראגר את הופעתו ה-737 והאחרונה בקריירה, בניצחון 0-1 על קווינס פארק ריינג'רס. טרם המשחק נערך לכבודו של קראגר מסדר כבוד. במהלך המשחק הוחלף בדקה ה-87, וקיבל מחיאות כפיים מצד כל יושבי האצטדיון והאוהדים.
נבחרת אנגליה
ב-1996 ערך קראגר את הופעת הבכורה שלו בנבחרת אנגליה עד גיל 21. הוא תפקד בעיקר בעמדת הקשר האחורי, ושימש כקפטן הנבחרת. עד שנת 2000, אז הפך לבלתי אפשרי עבורו לשחק בנבחרת הצעירה עקב גילו, ערך קראגר 27 הופעות והיה למלך ההופעות של הנבחרת הצעירה.
ב-28 באפריל 1999 שיחק קראגר לראשונה בנבחרת אנגליה הבוגרת, כאשר נכנס כמחליף מול. ב-2001 פתח לראשונה בהרכב הנבחרת, מול, במשחק שנערך בוויט הארט ליין. בספטמבר אותה שנה שותף בניצחון ההיסטורי 1-5 על, במסגרת מוקדמות מונדיאל 2002, במשחק שהתקיים באצטדיון האולימפי במינכן. קראגר פספס את מונדיאל 2002 עקב פציעה בברכו.
קראגר היה בסגל אנגליה ליורו 2004, אך לא שיחק, כאשר לדלי קינג הועדף על פניו. במונדיאל 2006 לא היה האופציה הראשונה ומיעט לשחק, אך עקב פציעתו של גארי נוויל חזר להרכב. ברבע הגמר, מול, היה קראגר אחד משלושת השחקנים שהחטיאו בדו-קרב בעיטות עונשין, ובכך הודחה אנגליה.
באוגוסט 2007 הודיע קראגר על פרישה מהמדים הלאומיים. באוטוביוגרפיה שלו, מנה קראגר מספר סיבות לפרישה: העדפה מצדו לשחק יותר בליברפול מאשר בנבחרת הלאומית, רצון לבלות זמן רב יותר עם משפחתו, והסיבה העיקרית, שיתוף מועט שלו במשחקי הנבחרת.
במאי 2010 כלל פאביו קאפלו את קראגר בסגל המורחב של אנגליה למונדיאל 2010. קראגר אמר על חזרתו לנבחרת: "ההתאחדות יצרה עמי קשר לפני מספר שבועות ושאלה האם שיניתי את דעתי, עקב ריבוי פציעות של שחקני אנגליה. אמרתי שאני יכול להפוך את עצמי לזמין". ב-24 במאי הופיע לראשונה בנבחרת מזה שלוש שנים, במשחק ידידות מול שהסתיים בניצחון אנגליה 1-3. בטורניר עצמו שיחק קראגר בשני המשחקים הראשונים של אנגליה, וקיבל בשניהם כרטיס צהוב. עקב זאת הורחק למשחק הבא של הנבחרת. הוא לא שיחק בשלב שמינית הגמר מול, כאשר מתיו אפסון הועדף על פניו. בסוף הטורניר פרש באופן סופי מכדורגל נבחרות, כאשר הדגיש כי החזרה הייתה חד פעמית. בסך הכל ערך קראגר 38 הופעות בנבחרת אנגליה.
סגנון משחק
בתחילת דרכו בליברפול שיחק קראגר בעמדת הקשר ההתקפי, ובילדותו אף שיחק כחלוץ, אך בשלב מוקדם עבר לעמדות ההגנה. קראגר היה מסוגל לשחק בכל עמדות ההגנה, תופקד הן בעמדות האגף והן במרכז, כאשר שומש לעיתים אף במרכז הקישור. כאשר שיחק כמגן היה קראגר בעיקר הגנתי, והיה מחוסר יכולות התקפיות, הנדרשות ממגן.
כבלם היה קראגר מוביל את הגנת ליברפול, ונודע כאחד הבלמים הטובים בפרמייר ליג ואחד הבלמים האנגלים הטובים בדורו. חזק, מגוון ועקבי, נחשב כבלם מהדור הישן, אשר נודע בעיקר בכושר העבודה, סיבולת, נאמנות, מנהיגות ומחויבות למשחק. סגנון משחקו נודע בנועזות, בפיזיות ובתיקולים קשים. קראגר היה בעל יכולות ארגוניות איכותיות, אינטליגנטיות משחק, ריכוז ומודעות טקטית, אשר אפשרו לו קריאת משחק רחבה, רדיפת יריביו ויצירת תיקולי 'הרגע האחרון'.
חברו לקבוצה לשעבר, ג'יימי רדנאפ, תיאר אותו כ"אולטרה תחרותי וככל הנראה הכדורגלן הכי ממונע שאני מכיר". דידייה דרוגבה נקב בשמו של קראגר כיריב הקשה ביותר שהתמודד מולו, ותיאר אותו כבלם אגרסיבי אך הוגן.
עזרא רוסינק
עזרא רוסינק (טו באייר תרע"ד, 11 במאי 1914 בליבאו - יא באייר תשנ"א, 25 באפריל 1991 בירושלים) היה ממנהיגי תנועת בית"ר בלטביה בשנות השלושים של המאה העשרים. בשנות השישים היה ממנהיגי התנועה הציונית המחתרתית בריגה ברית המועצות.
ג'יימי קראגר
קריירה תקשורתית
ב-11 במרץ 2018 פרסם הדיילי מירור סרטון בו נראה קראגר יורק לעבר רכב, בו יישובים אב ובתו בת ה-14, אשר הקניטו אותו, יום לאחר ניצחון מנצ'סטר יוניטד על ליברפול 1-2. עם הפצת הסרטון התנצל קראגר פומבית בפני נהג הרכב ובתו, וכינה את המצב כ"רגע של זעם" וכ"טעות החמורה ביותר" בקריירה שלו. הוא הורחק מרשת סקיי עד לסיום העונה.
עזרא רוסינק
חייו
עזרא רוסינק היה הבן הבכור מתוך שלושת ילדיהם של יוסף רוסינק ורחל לבית רייבמן. למד בבית ספר יהודי ועם סיום לימודי התיכון נסע ללימודי שענות בעיר בזאנסון בצרפת. עם חזרתו לליבאו הצטרף לעסק של אביו לייצור ושיווק שעונים. במקביל היה פעיל מאוד בתנועה הציונית ובשנים 1938–1940 שימש כמזכיר הסניף המקומי של בית"ר בעירו. ב-1938 נשא לאשה את רוזה ברון, ילידת ליטא שגדלה כמוהו בליבאו, וב-1940 נולדה בתם הבכורה.
ב-14.6.1941 ערך השלטון הסובייטי מבצע טיהור של האזורים המסופחים לברית המועצות, ורוסינק הוגלה עם משפחתו לסיביר. כך שיחק מזלו והוא ניצל מהנאצים שפלשו באותה עת לברית המועצות. בזמן שהותה של המשפחה בסיביר היו אחותו ובנה בין היהודים שנרצחו על ידי הנאצים בגטו ריגה.
ג'יימי קראגר
חיים אישיים
קראגר נשא את אהובת נעוריו, ניקולה הארט, ולהם נולדו שני ילדים. כמו שחקני עבר נוספים של ליברפול, היה קראגר אוהד נלהב של אברטון בילדותו. בשנת 2008 קיבל קראגר פרס על ארגון הצדקה המקומי אשר הוא עומד בראשו. הוא מבקר דרך קבע בבתי ספר כחלק מעבודות צדקה, ומקדם את חשיבות חיי המשפחה.
קראגר הוא תומך של מפלגת הלייבור הבריטית, ותמך פומבית באנדי בורנהאם בבחירות לראשות המפלגה ב-2010. האוטוביוגרפיה שלו, 'קרא' ('Carra'), ראתה אור לראשונה בשנת 2008. בשנת 2012 קיבל קראגר תואר כבוד מאוניברסיטת ג'ון מורס בליברפול.
עזרא רוסינק
חייו
שמונה שנים מאוחר יותר, ב-1971 קיבלו רוסינק ומשפחתו היתר יציאה ובתחילת אפריל 1971 עזבו את ריגה ברכבת, בדרכם לווינה. עם צאתם, הוא לקה בהתקף לב. הגיע לבסוף לירושלים, אך ההתקף פגע בו קשות וגרם למוגבלות פיזית בהמשך חייו, עד מותו בביתו בירושלים כעבור עשרים שנה.
ג'יימי קראגר
חיים אישיים
באוגוסט 2015 ביקר ב"קראגר'ס" ("Carragher's"), פאב המוקדש לקריירה שלו, במנהטן, ניו יורק.
עזרא רוסינק
פועלו
שנות השישים התאפיינו בצמיחה מהירה של התארגנות יהודית-ציונית. צמיחה זאת וריבוי קבוצות שהתארגנו באופן ספונטני דרשו מסגרת שתנווט את הפעילויות המחתרתיות על-מנת לייעל את השימוש במשאבים הדלים להשגת מירב התוצאות. במספר ערים של ברית המועצות התארגנו "ועדי תיאום" לצורך תיאום פעילות ואף נוצר שיתוף פעולה בין הוועדים של הערים השונות ושיתוף משאבים בהפצת חומר מודפס בהוצאה לאור עצמית ומחתרתית (סמיזדאט). עם שובו לריגה ב-1963 החל רוסינק לפעול בדרכים שונות כדי להפיץ את הציונות בין יהודי המקום. הוא עמד מאחורי תרגומו והפצתו המחתרתית של הספר אקסודוס של ליאון יוריס, שהשפעתו על הקוראים הצעירים בברית המועצות הייתה גדולה.
בנוסף יזם את תרגומם של מאמרים רבים מהעיתונות המערבית ומאמרים בנושאים יהודיים שיצאו לאור ברוסית לפני השלטון הקומוניסטי. בריגה ייצג את הקבוצה של "המבוגרים", בעיקר יוצאי בית"ר שלפני מלחמת העולם השנייה. לאחר ניסיון כושל של חטיפת מטוס ובריחה מברית המועצות שארגנה באוגוסט 1970 קבוצה שהתארגנה באופן עצמאי ("מבצע חתונה") עברה הפעילות המאורגנת של הקבוצות הפעילים להתמקד בהגברת הלחץ על השלטונות. או אז עבר מאבק יהודי ברית המועצות משלב של פניות אישיות לאפשר את יציאתה של משפחה זו או אחרת לשלב של מאבק ציבורי גלוי בעד מימוש זכות היציאה ועלייה לישראל. לחץ זה בא לידי ביטוי גם בשביתות שבת במספר ערים סובייטיות ואף בתוך מבנה הפרלמנט הסובייטי. המאבק זכה לתהודה רבה בעיתונות העולמית והפגנות התארגנו בערים שונות בעולם. פניות קבוצתיות ופומביות נשלחו הן למוסדות בברית המועצות, הן למוסדות בינלאומיים. עזרא רוסינק וחברו בובי צייטלין הובילו את הקבוצה הריגאית בפעילויות אלה, שהובילו בסופו של דבר לפריצת השערים.
1977 בברית המועצות
1977 בברית המועצות הייתה השנה בה נחגגה השנה ה-60 למהפכת אוקטובר.
מיקרופילמנט
מיקרופילמנט, הנקרא גם סיב אקטין, הוא סיב חלבון בציטופלזמה של תאים אאוקריוטיים המהווה חלק משלד התא. קוטר סיב האקטין הוא כ-7 ננומטר והוא בנוי משני גדילים הכרוכים אחד סביב השני. כל אחד משני הגדילים המרכיבים את המיקרופילמנט הם פולימרים של חלבון האקטין, אשר יכולים לעבור  על ידי חלבונים רבים אחרים בתא. המיקרופילמנט לוקח חלק במגוון תהליכים בתא כגון ציטוקינזה, תנועה אמבואידית, שינויים בצורת התא, אנדוציטוזה, אקסוציטוזה, והתכווצות התא. כמו כן, המיקרופילמנט מסייע ליציבות המכנית של התא יחד עם מרכיבי שלד התא האחרים.
מבנה המיקרופילמנטים
מיקרופילמנטים נוצרים על ידי קישור יחידות אקטין. זהו אחד החלבונים התוך תאיים הנפוצים ביותר הנמצאים בתאים אאוקריוטיים. אקטין מופיע בתא באחד משני מבנים עיקריים, כשכל אחד מהם ניתן לחלוקה נוספת. הסוג הראשון הוא פולימר של יחידות אקטין המכונה אקטין סיבי (F – אקטין). מבחינה מבנית, סיבים אלו מופיעים כשני גדילים של תת-יחידות הכרוכות זו בזו בסליל ימני, המסודרות לסירוגין כאשר המרחק בין כל יחידה הוא מחצית האורך של יחידת אקטין או 27.6Å. סיב האקטין מכיל קצה "דוקרני" (Barbed) וקצה "מחודד" (Pointed) שבו נמצאים "חלבון קושר המטרה" ו"שסע קושר נוקלאוטיד" בהתאמה. צורה נוספת בה אקטין מופיע בתא היא אקטין כדורי (G – אקטין), צורה זו נקראת גם אקטין חופשי. מבנה חלבון זה נראה שטוח כאשר הוא מרכיב את סיבי האקטין עקב סיבוב אזור דמוי מספריים במהלך הקישור בסיב. ליחידות האקטין הבודדות ישנו אתר קישור לנוקלאוטיד ATP.
תהליך הרכבת ופירוק המיקרופילמנטים
מיקרופילמנטים נמצאים במצב רציף של הרכבה ופירוק. קישור של יחידות אקטין כדורי לאקטין סיבי מושפע מנוכחות ממס יוני חזק. כלומר, נוכחות של יונים חד ערכיים או דו ערכיים. בדומה למיקרוטובולים, לחוטי אקטין יש כיווניות מבנית מוגדרת. כאשר הרכבה ופירוק של יחידות האקטין מתרחשות בקצה הדוקרני והמחודד של החוט בהתאמה. הרכבת הסיב בסביבת מעבדה (in vitro) מתחילה בהתגרענות (נוקלאציה), הכוללת הרכבה של שלוש יחידות אקטין ליצירת טרימר המתפקד כגרעין הסיב. בסביבה התאית, חלבונים קושרי אקטין (ABP) כגון קומפלקס ARP2/3 ממלאים תפקיד מרכזי בהתגרענות סיב האקטין. התארכות סיב האקטין מתרחשת על ידי הוספת יחידות אקטין הקשורות ל-ATP בקצה הדוקרני של הסיב, אשר לאחר מכן עוברות הידרוליזה ל-ADP. אקטין סיבי הקשור ל-ADP פחות יציב מאקטין חופשי הקשור ל-ADP, לכן יחידות אקטין מתפרקות מהקצה המחודד של הסיב. תהליך הפירוק מואץ על ידי גורם האקטין-דה-פולימריזציה (ADF), ובני משפחת חלבוני הקופילין. אורך סיב האקטין מבוקר על ידי חלבוני מכסה המונעים הוספת יחידות לסיב וגורמים מאיצי פירוק. ריכוז יחידות האקטין החופשי ממלאות תפקיד בקביעת התארכות ופירוק סיב האקטין. במצב יציב, קצב הוספת יחידות האקטין בקצה הדוקרני של החוט שווה לקצב פירוק היחידות מהקצה המחודד. ריכוז היחידות החופשיות הקיים במצב זה נקרא הריכוז הקריטי (Cc). במצב היציב, סיבי האקטין מציגים תנועה המזכירה תנועת הליכון, כלומר הם מוסיפים ומאבדים יחידות משנה מהקצוות הדוקרניים והמחודדים של החוט בהתאמה.
ארגון המיקרופילמנטים בתא
סיבי האקטין בתא מאורגנים במספר צורות שונות, כאגד של סיבים או כרשת סיבית. ארגון הסיבים נקבע על ידי חלבונים המסדרים את הסיבים לצורה הדרושה. חלבונים מצליבים קצרים יובילו ליצירת אגד צפוף של סיבי אקטין. כל הסיבים באגד יהיו בעלי כיווניות זהה. לעומת זאת, חלבונים מצליבים ארוכים וגמישים יובילו ליצירת רשת חופשיה של סיבים המכוונים בצורה בלתי תלויה.
חלבונים קושרי אקטין
משפחת חלבוני הפרופילין: חלבונים המבצעים תפקידים מגוונים בתאים אאוקריוטיים. תפקידם הבולט ביותר הוא לסייע לתהליכים המאריכים את הקצה הדוקרני של סיב האקטין. הם מבצעים תפקיד זה על ידי עיכוב תהליך ההידרוליזה של ATP הקשור לאקטין.
משפחת חלבוני הג'לסולין: משפחת חלבונים מגוונת המבוטאת בכל התאים האאוקריוטים. ישנם שני תפקידים עיקריים אשר משויכים למשפחת חלבונים זו, חיתוך סיב האקטין וסיוע בתהליך ההתגרענות של סיב האקטין.
משפחת חלבוני הטימוזין: טימוזין בטא 4 (Tβ4) הוא חלבון קטן (כחמישה קילו דלטון) אשר שייך למשפחה חלבונית שמורה מאוד. חלבונים מהמשפחה בודדו לראשונה מתאי תימוס. Tβ4 מתחרה עם חלבונים ממשפחת הג'לסולין על קשירה לסיבי האקטין. תפקיד מרכזי נוסף של חלבונים אלו הוא הסרת יחידות אקטין בודדות מהסיב ועיכוב של ההידרוליזה של ATP.
DNase I: גליקו-חלבון אשר מפרק קשר פוספודיאסטרי בDNA דו גדילי. אקטין התגלה בתור מעכב טבעי ל- DNase I וניתן להשתמש ב DNase I בכדי למדוד ריכוז אקטין חופשי בתא. כמו DNase I, Tβ4 עשוי לפעול כמייצב של יחידות אקטין על ידי הסרתם ביעילות ממאגר היחידות הזמינות להרכבה.
קומפלקס Arp2/3 Arp2 ו-Arp3: חלבונים השייכים למשפחה עם דמיון לרצף ולמבנה של האקטין. שני חלבונים דמויי אקטין אלו, המרכיבים את הקומפלקס Arp2/3, שמורים במגוון רחב של אורגניזמים, משמרים ועד יונקים. התפקיד העיקרי של Arp2/3 הוא ליצור נקודות הסתעפות בסיב האקטין על ידי יצירת נקודות התגרענות על גבי סיבים בדרך כלל בסמוך לממברנות, תהליך זה זקוק לריכוזים גבוהים של ATP.
חלבוני "מכסה" Capping: מכיוון שקצב החלפת יחידות האקטין גדול פי 20 בקצה המחודד מאשר בקצה הדוקרני, ישנה סבירות גבוהה ש-ATP שמתווסף לקצה זה יעבור הידרוליזה לפני שתתרחש הוספה נוספת. חלבוני "מכסה" המתחברים בקצוות ה"דוקרניים" של סיב האקטין ישנו את הקינטיקה של החלפת יחידות האקטין בסיב, בהתאם לחוזק הקישור וקצב החילוף שלהם.
חלבוני מיוזין: מיוזין (Myosin) הוא חלבון מוטורי, אשר פעילותו דורשת השקעת אנרגיית ATP ומהווה לצד סיבי האקטין חלק ממערך השלד התא.
תפקידי המיקרופילמנטים
התפקיד העיקרי של חלבון האקטין בתא הוא לייצר שרשראות קוויות של סיבים הנקראות מיקרופילמנטים אשר מבצעות תפקידים מגוונים במבנה התא. תפקידי המיקרופילמנטים כוללים בין היתר שינוע חומרים, תנועה תאית וחלוקת התא. המגוון הרחב של תפקידים אותם מבצעים המיקרופילמנטים תלוי בתכונות השונות של סיב האקטין. ראשית, יצירת סיב האקטין היא הפיכה, ותפקידו בתא לעיתים דורש יצירה ופירוק מהיר של הסיב. שנית, לסיב האקטין ישנה כיווניות מוגדרת. כלומר, שני קצוות הסיב שונים זה מזה ומגדירים את כיוון הסיב. בנוסף לכך סיב האקטין יכול לקשור מגוון רחב של חלבונים שונים אשר מסוגלים לסדר ולהתאים את סיב האקטין למטרות השונות.
כיווץ שרירים תהליך שבו סיבי שריר מתקצרים ומייצרים כוח. תהליך זה הכרחי על מנת לאפשר לגוף לזוז, לשמור על יציבה ולבצע מטלות נוספות. על מנת שכיווץ הסיב יתרחש, תאי השריר משתמשים באינטראקציה בין שני סוגי סיבים הנקראים קורים דקים וקורים עבים. הקורים הדקים מורכבים מסיב דו גדילי של אקטין, והקורים העבים מורכבים בעיקר מחלבון מוארך הנקרא מיוזין.
במהלך כיווץ השריר, סיבי האקטין נמשכים על ידי סיבי המיוזין לכיוון מרכז הסרקומר, תת-יחידה מחזורית של סיבי השריר. פעולה זו מתבצעת על ידי תנועת חלבוני המיוזין על גבי סיב האקטין, על ידי שימוש באנרגיה שמקורה בהידרוליזה של ATP. חלבוני המיוזין "הולכים" על גבי סיב האקטין ובכך מושכים אותם לכיוון מרכז הסרקומר, כך הסרקומר מתקצר ולכן גם סיב השריר כולו מתכווץ.
הנעת התא
סיבי האקטין לוקחים חלק במגוון דרכים בהנעת התא, לרבות תנועת תאים במהלך התפתחות האורגניזם, תנועת השוטון והריסונים, ומעבר תאי מערכת החיסון לכיוון מטרתם. אחת הדרכים המרכזיות בהן מעורב אקטין בהנעת התא היא על ידי יצירת מבנים דמויי בליטות באזור המתקדם של התא הנע הנקראים למליפודיה. למליפודיה הן שלוחות דקות ושטוחות של קרום התא המשמשות לחישת סביבת התא ומסייעות לתא לנוע קדימה.
חלוקת התא
במהלך תהליך חלוקת התא (ציטוקינזה), המיקרופילמנטים ממלאים תפקיד מרכזי בחלוקה הפיזית של תא האם לשני תאי בת חדשים. סיבי האקטין מרכיבים מבנה דמוי טבעת סביב מרכז התא הנקרא טבעת כיווץ אקטומיוזינית (Actomyosin Contractile Ring). טבעת הכיווץ משמשת כמחיצת החלוקה של התא, סיבי האקטין מתכווצים סביב התא ומפרידים את הציטופלזמה בצורה פיזית לשני תאי בת חדשים. כיווץ הטבעת נעשה על ידי חלבוני הנעה אשר מושכים את סיב האקטין וגורמים לו להתכווץ סביב קרום התא.
סילט (עיר)
סילט (בבנגלית: সিলেট), הידועה גם בשם ג'אלאלבאד, היא עיר ומטרופולין בצפון-מזרח בנגלדש. האקלים בעיר הוא סובטרופי. נכון לשנת 2011, מתגוררים בסילט כ-531,000 תושבים. העיר נחשבת למרכז תרבותי ורוחני חשוב ביותר במדינה. מבחינה כלכלית, סילט נחשבת לעיר החשובה ביותר בבנגלדש לאחר דאקה וצ'יטגונג. לעיר יש חשיבות דתית אף בדת האסלאם.
האזור נחשב למרכז ייצור הנפט והגז הטבעי במדינה. מבין המוצרים המרכזיים הנוספים המיוצרים בסילט, ניתן למנות את הגומי, שמן הדקלים, עבקנה, הדרים ואורז. התעשייה המקומית כוללת תחנות כוח, ייצור תרופות, טקסטיל וייצור דשן ומלט.
היסטוריה
הבודהיזם היה נפוץ באזור סילט עד המאה ה-11. בתקופה המוקדמת של ימי הביניים, האזור נשלט על ידי נסיכויות הינדיות. אבן בטוטה ביקר בסילט במהלך המאה ה-14. בתקופה זו החלה הנוכחות האסלאמית בסילט. במאה ה-16 הפכה העיר לחלק מן האימפריה המוגולית ובמאה ה-18 (החל משנת 1765) לחלק מן האימפריה הבריטית תחת שלטון חברת הודו המזרחית הבריטית. מטעי התה המסחריים הראשונים בהודו הבריטית נפתחו בסילט בשנת 1857. המועצה העירונית הוקמה כעשר שנים מאוחר יותר, בשנת 1867. ב-12 ביוני 1897 פגעה בעיר רעידת אדמה שלאחריה נבנו על ההריסות תשתיות ומבנים מתקדמים יותר.
העיר עברה למזרח בנגל, החלק הבנגלי של פקיסטן, לאחר משאל עם שנערך לרגל חלוקת הודו ב-6 ביולי 1947. כ-239,619 אנשים הצביעו בעד הצטרפות למזרח בנגל, לעומת 184,041 איש שתמכו בהישארות בהודו. סילט הפכה למרכז תה אזורי בשנים שלאחר מכן. בשנת 1971 הייתה סילט למרכז עימותים במסגרת מלחמת העצמאות של בנגלדש.
בשנת 2009 הוכרזה סילט כמטרופולין.
דמוגרפיה
לפי מפקד האוכלוסין שנערך בשנת 2011, מתגוררים בסילט כ-531,000 תושבים בכ-55,514 משקי בית. שיעור גידול האוכלוסייה בעיר הוא 1.73% לשנה, בניגוד ל-1.93% בשנת 1991. שיעור האוריינות בשנת 2001 עמד על כ-69.73%.
האסלאם היא הדת הדומיננטית העיר (87.2%) ולאחריה ההינדואיזם (12.6%).
יוסי לוי (קצין)
יוסי לוי (נולד ב-9 באפריל 1948) הוא קצין צה"ל במילואים בדרגת תת-אלוף, כיהן כסגן מפקד חיל הים.
התגייס לצה"ל וסיים ב-1969 קורס חובלים. שירת בשייטת הנחתות ובמלחמת יום הכיפורים פיקד על הנחתת אח"י בת שבע ועל פלגת נחתות הטנקים בזירת ים סוף. בהמשך שירותו הצבאי פיקד על בית הספר לחובלים ושימש מפקד בסיס אשדוד. ב-1987 מונה למפקד שייטת ספינות הטילים, פיקד על השייטת במהלך מבצע הצגת תכלית לחיסולו של אבו ג'יהאד ובמהלך תפיסת ספינת המחבלים "אנג'ל" במהלך אימון השייטת בים האדריאטי. לאחר מכן פיקד על בסיס חיפה וכיהן כסגן מפקד חיל הים בתקופתו של עמי אילון. כמו כן שירת כנספח צה"ל בצ'ילה.
לאחר שחרורו כיהן כמנכ"ל מִנְהֶלֶת שנת 2000 שעסקה בהיערכות לקראת הגברת התיירות שנצפתה לשנת 2000 לספירת הנוצרים. כיהן כסמנכ"ל בכיר למינהל ומשאבי אנוש במינהל מקרקעי ישראל, ב-2004 מונה למנכ"ל עיריית נתניה תפקיד בו כיהן במשך מספר חודשים עד התפטרותו. לאחר מכן שימש סמנכ"ל בכיר בקבוצת אורביט.
לוי בעל תואר ראשון בהיסטוריה באוניברסיטת חיפה, ובוגר מכללת המלחמה של צי ארצות הברית. נשוי ואב לשלושה.
משה חיים אפרים מסדילקוב
תולדות חייו
בנם של רבי יחיאל (מיכל) אשכנזי ואדל, בתו של הבעש"ט.
רבי אפרים נולד במז'יבוז' עיר מגורי סבו. שנת לידתו אינה ידועה וחלוקות הדעות על גילו בעת פטירת סבו הבעל שם טוב (בחג השבועות שנת תק"כ 1760). על פי "ספר החסידות" של אברהם כהנא נולד בשנת תק"ב (דהיינו 1742) ואילו בספר "החסידות והחסידים" של שמואל אבא הורודצקי נולד בשנת תק"ח (דהיינו 1748). חשיבות הוויכוח נוגעת לטיב זכרונותיו מדרשותיו של סבו בילדותו ובנעוריו. יהא גילו אשר יהא, סבו הבעל שם טוב מכנה אותו: "עילוי גדול בתכלית הלימוד", זאת באיגרת לגיסו רבי אברהם גרשון מקיטוב משנת תקי"ג לערך, כלומר כשהיה בן חמש או בן אחת-עשרה.
לאחר פטירת סבו, למד אצל תלמידו רבי דב בער המגיד ממעזריטש ובעיקר אצל רבה של פולנאה מחבר הספר תולדות יעקב יוסף המהווה למעשה את המקור הראשון והמרכזי לתורת הבעש"ט, אולם למרות זאת נחשב רבי אפרים כבן הדור השני לחסידות, כיוון שהוא עצמו קיבל ישירות מתורת סבו ואף מצטט אמירות ישירות שלו בספרו.
"בעל הדגל" כיהן כרב ומגיד מישרים בעיירה סודילקוב, הסמוכה לעיר שפטיבקה ולא רחוקה ממז'יבוז' עיירת הולדתו. בשנת תקמ"ח לערך, שב רבי משה חיים אפרים לעיירת הולדתו מז'יבוז' בה כיהן אחיו רבי ברוך ממז'יבוז' כאדמו"ר. משום כך, פנה הוא להתפלל בבית מדרשו של סבו הבעש"ט ואף הוא כיהן בעיר כאדמו"ר. ידוע שקשר הידידות בין האחים היה הדוק מאוד, אף על פי ששניהם כיהנו בכתר האדמו"רות בעיר אחת.
רבי אפרים לא התבלט רבות בחייו כמנהיג עדה גדולה, כרבו בעל תולדות יעקב יוסף כחו היה גדול בכתיבה יותר מבהנהגת עדה, אף על פי שנודע כדרשן. אחיו לעומתו, הנהיג עדה גדולה ואף הרבה בנסיעות לערי אוקראינה השונות בהן התגוררו חסידיו, ורבים מאדמו"רי הדור הבא של החסידות נמנו עם תלמידיו.
בי"ז באייר, ערב ל"ג בעומר שנת תק"ס (1800) נפטר רבי אפרים ונקבר באוהל סבו במז'יבוז'.
לאחר פטירתו, לא ירשו בניו את תפקידו באדמור"ות. את תפקידו כמגיד מישרים ואדמו"ר בסדילקוב, המשיך חתנו רבי דוד הלוי איש הורוביץ עוד בחייו.
צאצאיו
כיום מכהנים שניים מצאצאיו כאדמו"רי סדילקוב. הקשיש שבהם רבי אריה לייב גלאנץ במונסי שבניו יורק. והרב אריה וואהל מסדילקוב בבית שמש.
"דגל מחנה אפרים"
עשר שנים לאחר פטירתו בשנת ה'תק"ע (1810) הדפיס בנו רבי יעקב יחיאל מקוריץ את כתביו שהשאיר אחריו בהעניקו לספר את השם "דגל מחנה אפרים". ספר זה גדוש בפרשנות קבלית וחסידית ובו מובאות חלק מדרשותיו שנאמרו בשנים בהן כיהן כרבה של סדילקוב. אחת הנקודות הבולטות בספר היא; ציטוטים רבים של דברי תורה ששמע מסבו והופכים אותו בעצם לאחד המקורות הראשוניים והמהימנים של תורת הבעש"ט.
בסוף הספר מופיע נספח - אף הוא מכתב ידו - בו דברים נוספים ששמע מסבו, אך ללא פרשנות אישית משלו וכן תיעוד של חלק מחלומותיו.
בשנת תשע"ג יצא לאור מחדש במהדורת "פאר מקדושים" - מהדורה מוערת מפוסקת ומנוקדת.
היי סקול מיוזיקל
היי סקול מיוזיקל (באנגלית: High School Musical) הוא סרט טלוויזיוני מוזיקלי לנוער של ערוץ דיסני והראשון בזיכיון "היי סקול מיוזיקל". בכיכובם של זאק אפרון, ונסה הדג'נס, אשלי טיסדייל, לוקאס גראביל, קורבין בלו ומוניק קולמן. הסרט זכה בשני פרסי אמי ועקב הצלחתו הרבה זכה למספר סרטי המשך ועיבודים שונים, לרבות מחזות זמר, מופעים וסדרת טלוויזיה.
הסרט הוקרן לראשונה בערוץ דיסני ב-20 בינואר 2006 ושודר בישראל ב-30 באוגוסט 2007 בערוץ ג'טיקס.
עלילה
בערב הסילבסטר נפגשים תלמידי התיכון טרוי בולטון (זאק אפרון) וגבריאלה מונטז (ונסה הדג'נס) במסיבת נוער במהלך חופשת החורף עם משפחתם. השניים נקראים לשיר דואט ביחד בקריוקי ("Start of Something New"). כשהוא חוזר לבית הספר אחרי החופשה, טרוי רואה את גבריאלה בבית ספרו. היא מסבירה שזה עתה עברה לאלבקרקי, ניו מקסיקו. כשטרוי מראה לגבריאלה את בית הספר, נשיאת מועדון הדרמה שארפיי אוונס (אשלי טיסדייל) מניחה שגבריאלה מעוניינת להיבחן למחזמר בית הספר. ברצונה לחסל את התחרות, שארפיי מתמרנת את טיילור מקסי (מוניק קולמן) לבדוק את הישגיה האקדמיים של גבריאלה בעבר כדי לגייס את גבריאלה למועדון המדע הבית ספרי. כתוצאה מכך, טיילור וגבריאלה מתיידדות.
במהלך אימון הכדורסל, טרוי מוסח מהמחשבות של גבריאלה והרעיון שהוא עשוי ליהנות משירה בנוסף לכדורסל ("Get'cha Head in the Game"). גבריאלה וטרוי הולכים לאודישנים המוזיקליים שבהם מופיעים שארפיי ואחיה התאום ריאן אוונס (לוקאס גראביל) ("What I've Been Looking For"). עם זאת, טרוי וגבריאלה מתביישים מכדי להיבחן. כשגבריאלה צוברת את הביטחון להיבחן ברגע שהאודישנים נגמרים, טרוי מציע לשיר איתה. עם זאת, המורה לדרמה גב' דרבוס (אליסון ריד) אומרת להם שהם איחרו ועוזבת. קלסי נילסן (אולסיה רולין), המלחינה של המחזמר, מפילה את המוזיקה שלה בכל רחבי הבמה. טרוי וגבריאלה ממהרים לעזור לה ולשיר ביחד כשקלסי מנגנת על הפסנתר ("What I've Been Looking For"). לאחר ששמעה את הביצועים שלהם, גב' דרבוס נותנת להם אודישן חוזר.
כשרשימת הנבחנים מתפרסמת, שארפיי מגלה שיש לה תחרות על התפקיד הראשי, ואילו קבוצת הכדורסל של טרוי מזועזעת מכך שהוא נבחן. לאחר שגילו שטרוי יכול לעשות פעילויות מחוץ לקבוצה החברתית שלו, תלמידים אחרים מתוודים על יצריהם וכישוריהם הסודיים ("Stick to the Status Quo"). זה מזעיק את חברו הטוב של טרוי, צ'אד דנפורת' (קורבין בלו) לשתף פעולה עם טיילור. טיילור וצ'אד רוקמים תוכנית כדי להפריד בין טרוי וגבריאלה מהשירה במחזמר כדי שיוכלו להתמקד בתחרויות הקרובות.
לאחר ששמעה על החזרות של גבריאלה וטרוי, שארפיי מבקש מגב' דרבוס להעביר את האודישן לזמן של התחרויות של טרוי וגבריאלה. קלסי שומעת את השיחה, וצוותי הכדורסל והמדע עושים יחד תוכנית. ביום התחרויות, טיילור וגבריאלה משתמשות במחשבי בית הספר כדי לעכב את משחק האליפות על ידי התעסקות עם החשמל באולם הספורט וגורמות לתגובה כימית שמאלצת פינוי בתחרות המדע. טרוי וגבריאלה ממהרים לאולם כששרפיי וראיין מסיימים את שיר האודישן שלהם ("Bop to the Top"). אחרי האודישן של גבריאלה וטרוי ("Breaking Free"), הגב' דרבוס נותנת להם את התפקידים הראשיים במחזמר.
שתי הקבוצות מנצחות בתחרויות שלהן, ובית הספר כולו מתכנס באולם הספורט כדי לחגוג ("We're All in This Together"). צ'אד מבקש מטיילור לצאת, ושארפיי משלימה עם גבריאלה.
הפסקול
הפסקול, אשר הוקלט בשישה ימים על ידי אמי, יצא לאור ב-10 בינואר 2006, והפך לאלבום הנמכר ביותר בשנת 2006. כאשר הגיע למקום הראשון במצעד הבילבורד האמריקאי, קיבל האלבום מעמד פלטינה מרובע. בניגוד לדעה הרווחת, זאק אפרון הוא לא היחיד ששר את שיריו של טרוי, אלא קולו מעורב בקולו של הזמר דרו סילי. הסיבה לכך היא שדיסני חשבו שהקול של זאק לא מתאים הם הקליטו מחדש עם דרו סילי.
עיבודים ומיזמי המשך
הצלחתו של הסרט הובילה להפקת סרטי המשך ועיבודים שונים בהתבסס עליו, בארצות הברית ומחוצה לה. כך, לדוגמה, בישראל עלה המחזמר "היי סקול מיוזיקל" בהתבסס על הסרט במהלך חודש אוגוסט 2008. במרץ 2016 הודיעה חברת וולט דיסני כי הם בשלבי קדם הפקה לסרט המשך לטרילוגיה. בשנת 2019 חברת וולט דיסני הודיעה על עיבוד טלוויזיוני המתוכנן לסרטים. הסדרה עלתה בדיסני+, בשם היי סקול מיוזיקל: המחזמר: הסדרה והתמקדה בחבורת נערים המעלים מחזמר "היי סקול מיוזיקל" משלהם במקום הצילומים המקורי של הסרט. הסדרה היא סדרת נוער מסוגת מוקומנטריה. באפריל 2020, צוות שחקני הסרט, ביחד עם שחקני העיבוד הטלוויזיוני עשו ביצוע מחודש לשיר "We're All in This Together" במהלך משדר טלוויזיוני מיוחד של רשת ABC האמריקאית וחברת וולט דיסני בשל מגפת הקורונה.
מנובמבר 2006 ועד ינואר 2007 יצאו כוכבי הסרט, למעט זאק אפרון שצילם באותה עת את הסרט היירספריי, לסיבוב הופעות בארצות הברית, קנדה ודרום אמריקה. השחקן והזמר דרו סילי, שהיה המבצע העיקרי של תפקידי השירה של טרוי, הופיע במקומו של אפרון.
מעבר לעיבודי הקולנוע, הטלוויזיה והתיאטרון השונים, היי סקול מיוזיקל הוא זיכיון המאגד בתוכו פסקולים, משחקי וידאו, ספרים ועוד מוצרים שונים.
חולדה ליברנומה
חוּלְדה לִיבֶּרַנוֹמֶה (Liberanome; נולדה ב-10 במרץ 1930) הייתה כתבת עיתון "הארץ" באיטליה במשך כ-50 שנה.
ביוגרפיה
חולדה בְּרָוֶר נולדה ב-1930 בווינה, בעת ביקור המשפחה בעיר. היא בתו של הגאוגרף וההיסטוריון אברהם יעקב ברור ואחותו הצעירה של הגאוגרף משה בְּרָוֶר.
גדלה בירושלים, למדה בבית הספר "מעלה" ונסעה בשנת 1947 ללונדון ללמוד בבית הספר לכלכלה של לונדון, בו קיבלה תואר ראשון ושני. בשנת 1952 חזרה ארצה ושרתה כקצינה בצה"ל. בשנת 1955 נישאה לפרופ' מנפרדו ליברנומה, מומחה להיסטוריה רומית באוניברסיטת פירנצה. הם היו לחברים פעילים בקהילה היהודית בפירנצה. שנים רבות הייתה חברה בוועד הקהילה היהודית בפירנצה, והיא סגנית ראש הקהילה ועורכת דו-ירחון יהודי בשם Firenze Ebraica ("פירנצה העברית").
ליברנומה כתבה בקביעות בעיתונים ובכתבי עת באיטליה ובארצות דוברות אנגלית. במקביל, עבדה במחלקת יחסי הציבור של משרד המסחר האיטלקי בעיר פירנצה.
מפרסומיה
מאמרים:
רודולף פליוקפלדר
רודולף ולדימירוביץ' פליוקפלדר (ברוסית: Рудольф Владимирович Плюкфельдер; נולד ב-6 בספטמבר 1928) הוא מרים משקולות סובייטי, שהתחרה בקטגוריית המשקל של עד 82.5 ק"ג. פליוקפלדר זכה פעמיים באליפות העולם והיה האלוף האולימפי (טוקיו 1964).
ביוגרפיה
פליוקפלדר נולד באובלסט דונצק (כיום במזרח אוקראינה) למשפחה גרמנית. בעקבות הפלישה הגרמנית לברית המועצות ב-1941, גורשה משפחתו לסיביר, שם הוצאו להורג אביו ואחיו הבכור. יתר המשפחה השתקעה בקיסליובסק, ופליוקפלדר בן ה-14 החל לעבוד במכרה פחם. בזמנו הפנוי, התאמן באתלטיקה ובהיאבקות, ובשנים 1948 ו-1949 היה אלוף סיביר בהיאבקות.
ב-1950 החל פליוקפלדר להתאמן גם בהרמת משקולות. ב-1956 רשם הישג ראשון בזירה הלאומית, כשזכה במדליית ארד בספרטקיאדת העמים של ברית המועצות, אירוע ספורט רב-ענפי שנערך בברית המועצות אחת לארבע שנים. ב-1957 זכה במקום השני באליפות ברית המועצות, וב-1958 הוכתר לאלוף ברית המועצות, עם שיא עולם חדש - 452.5 ק"ג. ב-1959 שיפר את שיאו והעמידו על 455 ק"ג. באותה שנה החל גם להשתתף בתחרויות בינלאומיות. כבר באותה שנה, בפעם הראשונה בה השתתף באליפות העולם, שנערכה בוורשה, זכה במדליית הזהב והוכתר כאלוף העולם, עם שיא עולם חדש - 457.5 ק"ג. באותה שנה זכה גם באליפות אירופה. ב-1960 שמר על תוארו כאלוף אירופה, אך נעדר מאולימפיאדת רומא עקב פציעה. באליפות ברית המועצות שנערכה בדנייפרופטרובסק ב-1961 שיפר שוב את שיא העולם, והעמיד אותו על 462.5 ק"ג, התוצאה הטובה ביותר שהשיג מאז ומעולם. באליפות העולם בווינה ב-1961 שב וזכה באליפות העולם.
אף שכבר היה אלוף עולם פעמיים, המשיך פליוקפלדר לעבוד במכרה הפחם, ורק ב-1962 עזב את עבודתו ועקר לשאחטי שבאובלסט רוסטוב. באליפות העולם שנערכה בסטוקהולם ב-1963 איבד את תוארו להונגרי גיוזו ורש, והסתפק במקום השני. באולימפיאדת טוקיו (1964) זכה בתואר האולימפי, עם שיא אולימפי, שהיה גם התוצאה הטובה ביותר שהשיג בתחרות רשמית - 475 ק"ג.
בשנים 1960, 1964 ו-1971 הוענק לפליוקפלדר עיטור אות הכבוד, ובשנת 1976 הוענק לו עיטור הדגל האדום של העמל.
לאחר פירוק ברית המועצות עבר להתגורר בגרמניה.
דוגמה (סרט)
דוֹגמה (באנגלית: Dogma) הוא סרט קולנוע משנת 1999 בבימויו של קווין סמית' ובכיכובם של לינדה פיורנטינו, אלן ריקמן, מאט דיימון, בן אפלק, ג'ורג' קרלין, סלמה הייק, כריס רוק, ג'ייסון מיוז, וכוכבי קולנוע רבים.
דוגמה הוא סרטו הרביעי של קווין סמית'. הוא סרט פילוסופי במסווה של קומדיה. בניגוד לסרטיו הקודמים של סמית', אשר העלו תהיות הנוגעות באופיים של בני האדם, הסרט הנוכחי מעלה בעיקר תהיות בנושא דת. בסרט מופיעות גם דמויות הקשורות לסרטים אחרים שביים.
פולמוס בעקבות הסרט
לקראת יציאת הסרט מספר נוצרים קתולים יצאו כנגדו, בטענה כי מדובר בחילול הקודש. סמית', נוצרי קתולי בעצמו אשר טען כי לא ביקש להעביר ביקורת על הנצרות בסרטו זה, שם ללעג את הביקורת ויצא להפגין בעצמו תחת שם בדוי, ואף התראיין לערוץ חדשות מקומי בבקרו את הסרט.
טלקסקלה
טלקסקלה (בספרדית: Tlaxcala; רשמית: המדינה החופשית והריבונית של טלקסקלה, בספרדית: Estado Libre y Soberano de Tlaxcala) היא אחת מ-31 המדינות המרכיבות את מקסיקו. טלקסקלה נמצאת במרכז מקסיקו וגובלת בפואבלה בצפון, במזרח ובדרום, מקסיקו במערב ואידלגו בצפון-מערב. בירתה והעיר הגדולה ביותר בה היא טלקסקלה.
זו המדינה הקטנה ביותר בשטחה במקסיקו, וגודל שטחה הוא 3,997 קמ"ר.
היסטוריה
בתקופה הפרה-קולומביאנית, בשטחי מדינת טלקסקלה של ימינו הייתה קיימת מדינה ילידית של אנשי נאהוה, שהוקמה בסביבות המאה ה-14 לספירה והתרכזה סביב העיר טלקסקלה. מאז הקמתה, טלקסקלה הייתה במאבק כמעט רצוף עם אצטקים, שהורכבו גם מבני נאווה אחרים, ולמרות שהם הצליחו להקים את האימפריה הגדולה במסו-אמריקה, הם לא הצליחו לכבוש את טלקסקלה. עם בוא הספרדים במאה ה-16, המדינה הייתה כמעט מוקפת כולה על ידי האצטקים.
אמנם טלקסקלה הפכה בהמשך לחלק מהשטח הספרדי, אך הם זכו ליחס טוב מהספרדים, ששמרו על הברית אתם במשך כל התקופה הקולוניאלית. העיר טלקסקלה, בניגוד לערים ילידיות אחרות, לא הושמדה לאחר הכיבוש, הספרדים הגנו על הטלקסקלנים מפני מרידות של ילידים אחרים, והם קיבלו מידה מסוימת של אוטונומיה. הטלקסקלנים מצדם שמרו על נאמנותם לספרדים ועזרו להם לדכא מרידות שונות.
ב-1824, לאחר מלחמת העצמאות של מקסיקו, טלקסקלה הפכה לטריטוריה פדרלית במדינה החדשה. היא הפכה סופית למדינה ב-1856.
כלכלה
במדינה התפתחה תעשייה קלה, הכוללת בין היתר ייצור ביגוד, מוצרי נייר וטקסטיל.
התיירות היא גם ענף חשוב בטלקסקלה, והיא מתבססת על אתרים ארכאולוגים מהתקופה הפרה-קולומביאנית הנמצאים במדינה.
תאגיד המיחזור אל"ה
תאגיד המיחזור (או: אל"ה - איסוף למען הסביבה) היה גוף שהוקם בשנת 2001 לטובת איסוף ומחזור מיכלי משקה בעקבות חוק הפיקדון. התאגיד פעל ללא מטרות רווח וסיפק ללקוחותיו, ייצרני ויבואני משקאות, שירותים של איסוף ומיחזור מיכלי פיקדון לצורך עמידתם של הלקוחות בחובותיהם לפי חוק הפיקדון. התאגיד סיים את פעילותו בתחום איסוף המכלים ב-31 בדצמבר 2022.
אודות התאגיד
התאגיד הוא חברה בע"מ אשר על פי תקנונה אינה פועלת למטרות רווח ואינה מחלקת רווחים. התאגיד הוקם על ידי ארבעה יצרני המשקאות: החברה המרכזית לייצור משקאות קלים (זכיינית קוקה-קולה בישראל), טמפו משקאות, יפאורה-תבורי ומעיינות עדן. הוא מספק שירותים לבעלי המניות וכן ליצרני ויבואני משקאות נוספים. לפי הוראות הממונה על התחרות, השירותים מסופקים באופן שוויוני לבעלי המניות ולמי שאינם בעלי מניות. חברת יפאורה-תבורי הודיעה על כוונתה לפרוש מהתאגיד בשנת 2021. בשנת 2022 אישרה רשות התחרות את בקשת החברה המרכזית לייצור משקאות קלים (קוקה קולה ישראל) להשתלט על 100% ממניות התאגיד.
יצרני המשקאות בישראל מחויבים לגבות 30 אג' על כל מכל בר-פיקדון שנמכר על ידיהם. כאשר הצרכן רוכש את המשקה, הוא מחויב בדמי פיקדון של 30 אג' בנוסף למחיר המשקה.הצרכנים זכאים להשיב מיכלי פיקדון הריקים ולקבל בחזרה את הפיקדון בכל בית עסק (חנות) אשר מוכרת מיכלי משקה מלאים נושאי פיקדון של היצרן או היבואן של המשקה.
לפי חוק הפיקדון, היצרנים והיבואנים אחראים לאסוף מיכלים ריקים בהיקף מחייב כאחוז מהמיכלים שמכרו בישראל ובפרט לאסוף את המיכלים מבתי העסק ולהשיב להם את הפיקדון, וכן למחזר את מיכלי הפיקדון שאספו. התאגיד מבצע את החובות הללו עבור אותם יצרנים ויבואנים שמקבלים ממנו שירות וזאת בתמורה לדמי שירות שהם משלמים לו. התאגיד מפעיל מערך איסוף ארצי במשאיות מבתי עסק וממקורות איסוף אחרים (אספנים, בתי ספר, מחנות צה"ל ועוד) וכמו כן מפעיל מרכזי איסוף עירוניים לציבור הרחב. לפי נוהלי התאגיד, יש להיות רשום בתאגיד כלקוח כדי להיות זכאי להזמין משאיות לאיסוף המכלים. עבור רוב צרכני המשקאות הפרטיים, האיסוף נעשה למעשה בצורה עקיפה: הצרכן מחזיר את המכל לבית-עסק ובית העסק מחזיר את המכלים לתאגיד.
רקע חוקי:
כאשר הוקם התאגיד, כלל חוק הפיקדון הסדר מיוחד לפעילות "תאגיד מיחזור". יצרן או יבואן משקאות יכל לרכוש שירות מ"תאגיד מיחזור מוכר" (שקיבל לפי החוק הכרה מהמשרד להגנת הסביבה), ואז לא נשא היצרן או היבואן בעצמו באחריות לפי חוק הפיקדון. בשנת 2010 בוטל הסדר "תאגיד המיחזור" בחוק הפיקדון. כיום אין לתאגיד מעמד חוקי כלשהו ויצרן או יבואן משקאות אשר מקבל שירות מהתאגיד ממשיך להיות אחראי בעצמו לעמידה בדרישות חוק הפיקדון (לדוגמה לעניין עמידה ביעדי האיסוף).
הסכם הרשתות
באפריל 2009 תאגיד המיחזור הודיע על הסכם חדש עם בתי העסק ורשתות המזון ברחבי הארץ, במסגרתו יעניק תמורה כספית לבתי העסק עבור קליטת מכלי המשקה והשבת דמי הפיקדון לציבור. עלות המהלך נאמדת בכמה מיליוני שקלים לשנה, והוא ימומן על ידי יצרני המשקאות.
מטרת ההסכם להעניק לבתי העסק אשר יאספו כמויות גדולות של בקבוקים תמריץ לקבל את מכלי המשקה מהציבור הרחב ולהעבירם למיחזור. כדי ליהנות מההטבה יידרשו בתי העסק לאסוף מאות אלפי בקבוקים מדי חודש. מכל צרכן הם יקבלו עד 50 בקבוקים, כדי למנוע כניסתם של גופים מסחריים לתחום וכדי לאפשר לכל אדם להביא מביתו את הבקבוקים שצבר במהלך השבוע.
דמי הטיפול שיוענקו לרשתות המזון ולבתי העסק יאפשרו להם להקצות כוח-אדם מיוחד לטיפול בבקבוקים ולהשבת דמי הפיקדון לצרכן.
ביקורת
התאגיד אסף מאז הקמתו למעלה מ-25 מיליארד מכלים, בניסיון לעמוד ביעדי האיסוף השנתיים שהוגדרו בחוק הפיקדון. יעדי האיסוף מגדירים אחוז מסוים מסך כל המכלים שנמכרו ואשר מיועדים למיחזור. במשך שנות קיומו, לא תמיד הצליח התאגיד לעמוד ביעדים אלה ועקב כך צבר קנסות. עניין זה העיב על עצם קיומו של התאגיד, אשר אף עמד בפני סגירה בעקבות תביעה של הממונה על ההגבלים העסקיים ורשתות השיווק. לטענת התובעים, "תאגיד המיחזור במתכונתו הנוכחית אינו יעיל, בזבזני ואינו משרת את מטרות חוק הפיקדון." בשנת 2005 דחה בית הדין להגבלים עסקיים את התביעה לפירוק התאגיד, והתיר את פעולתו לשלוש שנים נוספות.
טענות נוספות שמועלות כנגד התאגיד, בהקשרים שונים, הן:
מנגד, החוק קובע כי אכיפת חוק הפיקדון אינה באחריות התאגיד אלא באחריות המשרד להגנת הסביבה, ולכן התאגיד טוען כי אין באפשרותו לטפל ברוב הבעיות שצוינו לעיל. כמו כן, טוען התאגיד שבתוך שנים ספורות הצליח להגיע לאחוזי איסוף גבוהים ביחס למדינות אחרות במערב.
בשנת 2012 תבע תאגיד המיחזור את הפעיל הסביבתי דני מורגנשטרן, בסכום של חצי מיליון שקלים, בטענה שהפיץ נגדו שקרים פוגעניים בחמישה פרסומים שונים. בשלב הראשון קיבל בית משפט השלום את התביעה, אך בית המשפט המחוזי בירושלים הפך את ההחלטה, פסק הוצאות לתובעים, וקבע כי אינו יכול להתעלם מהרושם שהתובעת סימנה לה כמטרה להשתיק את מורגנשטרן.
ג'ונבנה רמזי
ג'וֹנְבֵּנֶה פטרישיה רמזי (באנגלית: JonBenét Patricia Ramsey; 6 באוגוסט 1990 – 25 בדצמבר 1996) הייתה ילדה אמריקאית שנרצחה בקולורדו. הרצח זעזע את ארצות הברית ונותר בלתי מפוענח.
ג'ונבנה רמזי נמצאה ללא רוח חיים במרתף שבבית הוריה, בבולדר, קולורדו, כשמונה שעות לאחר שדווחה כנעדרת. המקרה משך את תשומת לב הציבור לאחר שלא נמצאו חשודים בפרשה, והחשדות הופנו כלפי משפחתה על מעורבותם במקרה. הרמזים המבלבלים במקרה הביאו לכתיבתם של מספר ספרים ומאמרים המנסים לפתור את תעלומת הרצח.
ביוגרפיה
ג'ונבנה פאטרישיה רמזי נולדה באטלנטה, ג'ורג'יה, ארצות הברית, ובגיל שנה עברה עם הוריה לקולורדו.
אמה נהגה לרשום אותה לתחרויות יופי לילדות במספר מדינות שונות בארצות הברית. בנוסף היא גם ארגנה חלק מתחרויות היופי שבהן בתה השתתפה.
רמזי זכתה בתחרויות יופי לילדות ובמספר רב של תארים.
ב-26 בדצמבר 1996 נמצאה גופתה על ידי אביה (כך לפי הצהרתו) במרתף של בית המשפחה בן 15 החדרים בבולדר, קולורדו, ארצות הברית.
פרשת הרצח
לפי עדות האם היא גילתה ב-26 בדצמבר 1996, כי בתה נעדרת לאחר שגילתה בבית המשפחה פתק בן שלושה עמודים ובו דרישת כופר על סך 118,000 דולר. למרות הדרישה בפתק שלא לערב את הרשויות או חברים, היא התקשרה למשטרה והזמינה את משפחתה והחברים. המשטרה המקומית ערכה חיפוש בבית אך לא מצאה סימני פריצה ברורים לבית. לפי הפתק, דמי הכופר היו אמורים להיאסף ומיד לאחר מכן ג'ונבנה הקטנה הייתה מוחזרת למשפחתה.
אחר הצהריים של אותו היום הציע חברו של האב לערוך חיפוש יסודי בבית ולמצוא כל דבר אשר יוצא מגדר הרגיל. האב ושני חבריו החלו את חיפושם בבית מהמרתף, ושם במרתף היינות, הוא מצא את גופתה של ג'ונבנה מכוסה בשמיכה לבנה.
תוצאות הנתיחה שלאחר המוות חשפו כי ג'ונבנה נרצחה בחניקה ומפגיעה בראש שגרמה לשבר בגולגולת. על גולגולתה היו סימני פגיעת ראש קשה וככל הנראה הותקפה מינית. סיבת המוות הרשמית הייתה חניקה ופגיעת ראש כתוצאה מטראומה. חלקה השני של מברשת הצבע נמצא מאוחר יותר בחדר האמנות של האם. מומחים טענו שאמצעי החניקה לא דרש מיומנות וידע בקשירת חבלים. הנתיחה שלאחר המוות חשפה שהילדה אכלה אננס לפני מותה, פרט שהאם טענה כי לא ידעה.
רמזים
מחקירת המשטרה בסביבת הבית עלו הרמזים הבאים שחלק מפרשים אותם כסימנים לפריצה:
המכתב
חוקרי ה-FBI קבעו שהנייר והעט ששימשו לכתיבת מכתב דרישת הכופר הם מאותו סוג ובלוק כתיבה אשר נמצאו בבית. כמו כן נמצאה טיוטה של מכתב דרישת הכופר אך לא היה ניתן לקחת ממנה טביעת אצבע. מספר מוזרויות בלטו בדרישת הכופר, כמו העובדה שסכום הכופר הנדרש היה 118 אלף דולר. אולי במקרה ואולי שלא, באותה השנה הרוויח האב, ג'ון רמזי, בונוס שנתי של 118,117 דולר. במהלך החקירה בבית גילו שספר התנ"ך של האב היה פתוח על שולחן עבודתו בספר תהילים מזמור 118. המשטרה העריכה שדרישת הכופר הייתה חשודה משום שהייתה נמוכה ביחס להכנסת האב. ההורים טענו בקביעות שהפשע בוצע על ידי פורץ וקבוצת חוקרים תמכה בטענה זו.
התפתחויות מאוחרות
בדצמבר 2003, חוקרי הזיהוי הפלילי הצליחו לדלות מספיק חומר מדגימת הדם המעורבבת שנמצאה בתחתוניה של ג'ונבנה והצליחו להכין פרופיל DNA. ה-DNA שייך לזכר לא ידוע. ה-DNA הוזן למאגר המידע של ה-FBI, הנקרא CODIS. זהו מאגר מידע המכיל מעל ל 1.6 מיליון פרופילי DNA, בעיקר של עבריינים מורשעים. טרם נמצאה התאמה לדגימה שנלקחה מג'ונבנה במאגר המידע וזאת אף על פי שמחפשים לה התאמות חלקיות במאגר על בסיס שבועי.
אמה של ג'ונבנה נפטרה מסרטן השחלות ב-24 ביוני 2006 בגיל 49, ונקברה ליד בתה. טרם מותה היא הייתה מודעת לעובדה שמשרד התובע המחוזי של מחוז בולדר חוקר חשוד.
המעצר באוגוסט 2006
ב-16 באוגוסט 2006 דיווחה סוכנות הידיעות רויטרס שחשוד בפרשה נעצר בבנגקוק, תאילנד בעוון עבירות מין שאינן קשורות לפרשה. החשוד בן ה-41, ג'ון מארק קאר, מורה בית ספר יסודי לשעבר. הרשויות, כך דווח עלו על עקבותיו באמצעות האינטרנט. קאר טוען שהיה עם ג'ונבנה בזמן שמתה וטען שמותה היה תאונה. כשנשאל אם הוא חף מכל פשע הוא ענה "לא". נראה שקאר פיתח אובססיה כלפי ג'ונבנה וטען שהיה מאוהב בה. קאר טען שזו הייתה חטיפה שהשתבשה, ואמר שהתכוון לדרוש כופר בסכום של 118 אלף דולר. עובדה זו מתיישבת עם המכתב שנמצא בבית המשפחה. קאר הוסגר לארצות הברית להליכי חקירה נוספים. ג'ון רמזי טוען שהמשפחה אינה מכירה את החשוד.
אשתו לשעבר של קאר סיפקה לו אליבי כשטענה כי הייתה עמו באלבמה בזמן הרצח.
ב-28 באוגוסט 2006 פורסם כי דגימת ה-DNA שנלקחה מקאר לא תאמה לדגימת ה-DNA מזירת הרצח לפיכך לא פתחו נגדו הרשויות בהליכים משפטיים באשמת רציחתה של רמזי.
תביעות הדיבה
מספר תביעות דיבה נבעו מרציחתה של ג'ונבנה רמזי. לין ווד, עורך הדין של פאטרישיה וג'ון רמזי תבע לדין מספר חברות חדשות בשם הורי ג'ונבנה. בנתבעים: טיים, ערוץ Fox News, ערוץ בית המשפט האמריקאי, סטאר, New York Post, ועוד מספר חברות תקשורת.