cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
בטינו קרקסי
ביוגרפיה
קרקסי נחשב לאחד המנהיגים האיטלקים המשפיעים באיטליה לאחר מלחמת העולם השנייה. בשנת 1983 הצליח להרכיב ממשלה בראשות מפלגתו ובשותפות המפלגה הדמוקרטית-נוצרית בראשות ג'וליו אנדראוטי, אשר מאז תום מלחמת העולם השנייה עמדה היא בראש ממשלות איטליה. מטרת הקואליציה הייתה להרחיק את המפלגה הקומוניסטית מהנהגת המדינה באיטליה. המפלגה הסוציאליסטית בראשותו של קרקסי זכתה לפופולריות רבה בקרב קהיליית אנשי העסקים בצפון איטליה, ובמיוחד בעירו מילאנו.
מלווין בוקור
ביוגרפיה
ב-30 במרץ 1912, בבודפשט, נישאה ליוז'ף שאנדור סמטאי (1882–1950), שהיה מבוגר ממנה בשלוש שנים, עורך דין ומרצה במכללה למסחר, בנם של אדולף גולדברגר ושל פאולה טירקל.
רפונזל (דמות בדיונית)
קולה של רפונזל
יוצרי הסרט בחרו שלא לשכור סלבריטאים לדמויות הראשיות של הסרט והמשיכו לעשות אודישנים למאות שחקניות צעירות בתקווה למצוא את קולה של רפונזל, וביניהן גם שחקנית ברודוויי אידינה מנזל, אך אף אחת לא נשמעה ממש מתאימה עד שגילו לבסוף את הזמרת והשחקנית מנדי מור. מור תיארה את ההזדמנות להשמיע דמות של דיסני כ"פנטזיה האולטימטיבית", מור הייתה מעריצה ותיקה של סרטי דיסני.
בטינו קרקסי
ביוגרפיה
במהלך כהונת ממשלת קרקסי, הצליחה הממשלה להיאבק באינפלציה שגאתה במדינה, על ידי עיצוב תוכנית כלכלית אשר גררה בעקבותיה שביתות קשות במדינה. קרקסי הצליח למתן את האינפלציה ובמהלך כהונתו אף הצטרפה איטליה למועדון ה-G7, מועדון המדינות המתועשות בעולם.
רפונזל (דמות בדיונית)
קולה של רפונזל
בתחילה, הידיעה שהתפקיד היה מבוקש מאוד באותה תקופה הרתיעה אותה מללכת לאודישן לטובת הימנעות מאכזבה, אך בסוף החליטה ללכת על התפקיד בכל הכוח, ואף עשתה את האודישן פעמיים. מכיוון שהסרט הוא מחזמר המחייב את צוות השחקנים שלו לספק את קול הדיבור והשיר של הדמויות שלהם, כל המועמדים התבקשו לבצע שיר אחד לבחירתם בסגנון של זמרת-יוצרת. מור, זמרת מקצועית בעצמה, נבחנה עם השיר "Help Me" של ג'וני מיטשל. לדברי הבמאי היירון הווארד, למור "יש את הנשמה הנהדרת הזו לקול שלה" כמו גם "האיכות הפשוטה הזו, של הילדה ליד הבית, שעושה לה כל מה שאפשר לקוות לו בגיבורת דיסני".
הילדה דילייני רוז סטיין לוהקה כגרסה הצעירה של רפונזל.
בטינו קרקסי
ביוגרפיה
ביחסי החוץ של איטליה הוביל קרקסי את מדינתו לחיזוק קשריה עם מדינות ערב, כמו גם לחיזוק הקשר עם מדינות אירופה. קרקסי לא חשש לנהל משבר עם ארצות הברית סביב הסגרת חוטפי האוניה האיטלקית "אקילה לאורו". קרקסי סירב לדרישה האמריקאית להסגיר לידיהם את חוטפי האוניה שאף רצחו נוסע יהודי.
החל משנת 1992 הואשמו ראש הממשלה קרקסי וחברי מפלגתו הבכירים בשחיתות פוליטית. בשנת 1994, במהלך דיונים משפטיים בעניינו, החליט קרקסי לברוח מאיטליה וקבל מקלט מדיני בתוניסיה. עד למותו בשנת 2000, חי קרקסי בתוניס. מערכת המשפט האיטלקית גזרה עליו בהיעדרו 27 שנים בכלא בעוון שחיתות אישית ומפלגתית.
רפונזל (דמות בדיונית)
קולה של רפונזל
מור תיארה את תהליך ההקלטה כמאתגר מכיוון שסופק לה מעט סיוע חזותי, והסבירה, "כל מה שהייתי צריך לעבוד עליו היו כמה סקיצות... אבל זה היה גם כיף כי זה מאפשר לך להיכנס לעומק הדמיון שלך". לאחר צפייה בסרט שהושלם בפעם הראשונה, מור התאכזבה מההופעה שלה כי הרגישה שקולה נשמע "צורמני". לדברי המלחין אלן מנקן, הרקע המוזיקלי של מור גרם לכך ש"תענוג היה לעבוד איתה".
בטינו קרקסי
ביוגרפיה
נפילת ממשלת קרקסי הובילה למעשה לסיום תקופה בפוליטיקה האיטלקית ("תקופת הרפובליקה הראשונה"). תקופה שבסופה התפרקו המפלגות הגדולות באיטליה כמו המפלגה הדמוקרטית נוצרית, המפלגה הסוציאליסטית והמפלגה הקומוניסטית, וזאת בעיקר עקב מעורבות אותן מפלגות בפרשיות שחיתות, בנטילת שוחד אישי מצד הפוליטיקאים הבכירים וביצירת קשרים עם גורמי המאפיה האיטלקית.
יחסי מקסיקו–צ'כיה
יחסי מקסיקו–צ'כיה הם היחסים הדיפלומטיים בין צ'כיה למקסיקו. שתי המדינות חברות בארגון לשיתוף פעולה ולפיתוח כלכלי.
בטינו קרקסי
ביוגרפיה
קרקסי נחשב למנהיג כריזמטי, חסר עכבות ופשרות. אחד מסימני ההיכר שלו כפוליטיקאי היה שלא התנצל מעולם.
רפונזל (דמות בדיונית)
אישיות
המפיק בפועל, ג'ון לאסיטר, הסביר כי "האתגר הוא שאתה רוצה לגרום לרפונזל להראות כמו בן אדם חכם, משכיל, בריא ומהנה" למרות העובדה שהדמות לא יצאה מחוץ למגדל שלה כבר 18 שנים. על פי ה"ניו יורק טיימס", אישיותה של רפונזל גרמה לה לסטייה משמעותית מגיבורות דיסני המסורתיות. מנדי מור מאמינה שרפונזל היא נסיכת דיסני לא טיפוסית מכיוון שהיא דמות עצמאית ש"יכולה לדאוג לעצמה", בנוסף לכך שהיא מתעלמת במידה רבה מהעובדה שהיא נסיכה. מור גם תיארה את רפונזל כ"נסיכת דיסני הבוהמית".
יחסי מקסיקו–צ'כיה
היסטוריה
מקסיקו כוננה יחסים דיפלומטיים עם צ'כוסלובקיה ב-1922; ארבע שנים לאחר שהמדינה הכריזה על עצמאותה מהאימפריה האוסטרו-הונגרית. באותה שנה, שתי המדינות פתחו קונסוליות בבירות זו של זו, בהתאמה. היחסים הדיפלומטיים בין שתי המדינות נותקו באפריל 1939 לאחר כיבוש צ'כוסלובקיה על ידי גרמניה הנאצית, אולם ממשלת צ'כוסלובקיה הגולה בלונדון שמרה על היחסים עם מקסיקו. בשנת 1942 הוחזרו היחסים הדיפלומטיים במלואם בין שתי המדינות ובשנת 1959 הוקמו שגרירויות אחת בבירות זו, בהתאמה.
רפונזל (דמות בדיונית)
מראה חיצוני
האנימטור גלן קין עיצב את רפונזל בהדרכתו של האנימטור הוותיק אולי ג'ונסטון, אחד מתשעת הזקנים של דיסני. ג'ונסטון יעץ לקין לנסות ללכוד את מה שרפונזל חושבת, בניגוד פשוט להנפיש את מה שהדמות עושה. קין השווה את קבלת העצה הזו לקבלת "סטירה שלא שכחתי מעולם, אז כשציירתי על עבודות של אנשים, באמת ניסיתי להיכנס לראש של הדמות". הבמאי ביירון הווארד קיבל השראה מהופעתה של אריאל מהסרט "בת הים הקטנה" של דיסני (1989), דמות שגם היא הונפשה על ידי קין. הווארד פירט כי "אריאל הייתה הדמות הראשונה שאי פעם חשבתי שיש נשמה מאחורי העיניים שלה. קיווינו לעשות את זה עם רפונזל כדי למצוא איזושהי נשמה ועומק שאנשים יוכלו להתייחס אליהם".
יחסי מקסיקו–צ'כיה
היסטוריה
באוגוסט 1990 ערך נשיא צ'כוסלובקיה ואצלב האוול ביקור רשמי במקסיקו. בשנת 1991 ערך נשיא מקסיקו, קרלוס סלינס, ביקור רשמי בצ'כוסלובקיה. בדצמבר 1992 חולקה צ'כוסלובקיה לצ'כיה ולסלובקיה. מקסיקו ביססה את היחסים הדיפלומטיים עם צ'כיה ב-1 בינואר 1993. בשנת 2017 חגגו צ'כיה ומקסיקו 95 שנים להקמת יחסים דיפלומטיים.
רפונזל (דמות בדיונית)
מראה חיצוני
בינתיים, קין הבחין כי אריאל ורפונזל חולקות גם רוחות "בלתי ניתנות להדחקה" תוך שהם נתקלים במחסומים שמונעים מהם להגשים את חלומותיהם. קין שמר על תחושת אסימטריה בזמן שצייר את רפונזל, תוך שהוא משלב בפניה מספר פגמים עדינים, במיוחד את שיניה העקומות. הדמות צוירה גם עם נמשים, מה שהפך אותה לנסיכת דיסני הראשונה המנומשת. קין עיצב את רפונזל עם עיניים גדולות ויחפה, (מור הייתה יחפה בעצמה בזמן שהקליטה את קולה).
יחסי מקסיקו–צ'כיה
ביקורים רמי דרג
ביקורים רמי דרג מצ'כוסלובקיה / צ'כיה במקסיקו
רפונזל (דמות בדיונית)
פלונטר עד עצם היום הזה
בסרט הקצר, רפונזל ויוג'ין מתחתנים ולכבודם ממלכת קורונה במצב רוח חגיגי.
לשבור את הקרח
לרפונזל ויוג'ין יש הופעת אורח ביום ההכתרה של אלזה. רפונזל מוצגת בשער הפתיחה החגיגית כשאנה בורחת החוצה בשירה "לראשונה בנצח".
יחסי מקסיקו–צ'כיה
ביקורים רמי דרג
ביקורים רמי דרג ממקסיקו בצ'כוסלובקיה / צ'כיה
רפונזל (דמות בדיונית)
הנסיכה סופיה הראשונה: קללת הנסיכה אייבי
רפונזל, שנקראה על ידי הקמע של אבלור, מצילה את הנסיכה סופיה והנסיכה אמבר על ידי כך שהיא מאפשרת להן לטפס על שערה הבלונדיני הארוך. בטיסה חזרה על אחד הדרקונים, היא מלמדת את אמבר על ההשלכות של מעשיה כלפי סופיה, בצורה של שיר, "Risk It All" ומתייחסת שם גם ליוג'ין. לאחר מכן היא נותנת לאמבר עצה אחרונה אחת: "אם אתה באמת אוהב את אחותך, תדע מה לעשות בבוא הזמן" ונעלמת.
פלונטר: לפני שהכל התחיל
בסרט, רפונזל מסתגלת לחייה החדשים כנסיכה שישה חודשים לאחר אירועי הסרט "פלונטר". ההכתרה של רפונזל אמורה להתרחש בעוד כמה ימים. אביה מגביל את חירות מאחר שהוא לא מוכן לאבד את בתו פעם נוספת. באמצע כל הלחץ הזה, בליל המשתה המלכותי, יוג'ין מציע נישואים פומבית לרפונזל, אבל היא דוחה אותו, מרגישה שהיא לא בטוחה אם היא מעוניינת להישאר בארמון לאחר הנישואין ושעליה לעשות לעצמה סדר. באותו לילה, היא חומקת החוצה מהממלכה בעזרת העוזרת שלה קסנדרה שמראה לה את המקום בו נמצא פרח הזהב המיסטי שהציל את אמה ואותה. רפונזל נוגעת באחד מקוצי הסלע המיסטיים מה שגרם לשיערה הבלונדיני הארוך לצמוח בחזרה, ולהיות שוב בעל יכולות. הסיפור ממשיך כשהיא מתמודדת עם אויב ידוע של הממלכה ביום ההכתרה שלה, ואסור לה לעזוב את חומות הממלכה ללא הסכמת אביה. בחדרה, רפונזל נחושה למלא את היומן שלה בהרפתקאות, ולפתור את תעלומת החזרה המופלאה של שערה.
דייוויד שטרנברג
דייוויד שטרנברג (ברוסית: Давид Петрович Штеренберг, באנגלית: David Shterenberg : 26 ביולי 1881 – 1 במאי 1948) היה צייר וגרפיקאי יהודי רוסי יליד אוקראינה.
קורות חיים
דוד פטרוביץ' שטרנברג שנולד למשפחה יהודית בז'יטומיר, אוקראינה, למד אמנות באודסה ולאחר מכן בין השנים 1906–1912 התבסס בפריז, שם למד, בין היתר, אצל קיס ואן דונגן, וכן למד באקדמיה ויטי בפריז. הוא הושפע מיצירותיו של פול סזאן ומהקוביזם.
הוא ערך ביקורים חוזרים ברוסיה אך לא השתקע בה עד לאחר המהפכה של 1917, כאשר הוא נתמך על ידי מכר שלו לונכרסקי, שהיה הקומיסר העממי האחראי על התרבות. הוא השתתף בוועידת המחברים, האמנים והבמאים לשיתוף פעולה עם הממשלה הסובייטית בארמון סמולני בסנט פטרסבורג עם נתן אלטמן ואחרים. בשנים 1917 -1918 היה קומיסר לענייני אמנות. בשנת 1918 הציג תערוכה עם הקבוצה היהודית לקידום האמנויות יחד עם ולדימיר ברנוף-רוסין, נתן אלטמן ואל ליסיצקי, במוסקבה. בשנים 1918 עד 1920 היה ראש המחלקה לאמנויות יפות (IZO) של קומיסריאט הנאורות העממי (NARKOMPROS). ב-1918 פרסם את חיבורו "משימות לאמנות עכשווית" בחדשות מועצת פטרוגרד.
בשנת 1920 היה שטרנברג מנהל המחלקה לאמנויות יפות בוועד העממי לחינוך. בתפקיד זה הוא ארגן את המימון של המכון לתרבות אמנותית במוסקבה.
במותו ב-1948 הוא כמעט נשכח. הוא נקבר בבית העלמין Vagankovo במוסקבה.
שטרנברג היה מודע עמוקות לשורשיו היהודיים. הוא כתב לאשתו נאדז'דה: 'יש לי דם מזרחי בעורקי, דם של אבותיי שכתבו את 'שיר השירים', - ואין שירה טובה יותר'.
יצירותיו מוצגות בגלריות ציבוריות במוסקבה (גלריית טרטיאקוב ומוזיאון פושקין), סנט פטרבורג (המוזיאון הרוסי) ויקאטרינבורג. הרבה עדיין מוחזק באוספים פרטיים ברוסיה.
ליגת העל הרוסית בקטרגל נשים
ליגת העל הרוסית בקטרגל נשים (ברוסית: Чемпионат России среди женских команд клубов Высшей лиги) היא הליגה המובילה בתחום קטרגל נשים ברוסיה. הליגה מנוהלת על ידי AMFR (התאחדות הקטרגל הרוסית).
שיטת המשחקים
הליגה נערכת בשני שלבים: עונה סדירה שבה עשר קבוצות הליגה מפוצלות לשתי חטיבות: חטיבת המערב (שבה משתתפות קבוצות קטרגל ממערב רוסיה) וחטיבת המזרח (שבה נוטלות חלק קבוצות ממזרח המדינה) ושלב הכרעה (פלייאוף) החלק משלב רבע הגמר בו נוטלות חלק שמונה הקבוצות הטובות ביותר בליגה (ארבע מכל חטיבה). בשלב הפלייאוף נערכים משחקים בשיטת הטובה מחמש, משלב רבע הגמר ועד לגמר הטורניר.
אנסטסיה פיין
אנסטסיה פיין (נולדה ב-18 ביוני 1990) היא שחקנית תיאטרון, טלוויזיה וקולנוע ישראלית, המשחקת בשפות עברית ורוסית.
ביוגרפיה
פיין נולדה בשם אנסטסיה בוצ'רנקו בגרמניה. אביה היה קצין בצבא הסובייטי ואמה מהנדסת מזון. בשנת 1998, כשהייתה בת 8, עלתה עם משפחתה לישראל והתיישבה בראשון לציון. שירתה בצה"ל כמש"קית קישור. החלה בלימודים אקדמיים באוניברסיטת תל אביב בחוג לתקשורת ופסיכולוגיה, ולאחר שצפתה בהצגה בתיאטרון הבימה בחרה להפסיק את לימודיה ולעבור לבית הספר למשחק בית צבי, שם הצטיינה וזכתה ב"פרס צבי קליר".
בשנת 2020 החלה לשחק במחזה "מחוברים לחיים" בתיאטרון הקאמרי מאת אלי ביז'אווי ובבימויו של אלון אופיר, שמבוסס על הסרט הצרפתי משנת 2011.
פיין מתגוררת בתל אביב.
דג'ינה בריטיץ'
דג'ינה בריטיץ' (בקרואטית: Djina-Gertruda Beritić) הייתה חסידת אומות עולם קרואטית שלקחה על עצמה יחד עם בנה, טיהומיר בריטיץ' (בקרואטית: Tihomil Beritić, בסרבית, אלפבית קירילי: Тихомил Беритич; 24 ביוני 1919 – 6 באפריל 1999), להסתיר ולטפל בתינוקת יהודייה (דינה בוכלר-חן) שנולדה לחברה של דג'ינה מלפני המלחמה, וזאת למרות סכנת החיים שנבעה מאיומי השכן למסור את שמם לנאצים.
קורות חיים
דג'ינה בריטיץ' הייתה עקרת בית שבעלה היה רב-חובל ומתוקף תפקידו כמעט לא היה בבית, והתגוררה עם בנה טיהומיר בריטיץ' שהיה סטודנט לרפואה.
פעילות בתקופת השואה להצלת יהודים
במהלך מלחמת העולם השנייה, דג'ינה אספה אל ביתה תינוקת יהודייה בשם דינה בוכלר, גידלה אותה כבתה שלה עד סוף המלחמה, ובכך הצילה אותה מידי הנאצים.
דינה בוכלר
דינה חן-בוכלר (בקרואטית: ׂDINA CHEN-BUCHLERׂׂׂ) הייתה ילידת 28.4.1940 מזגרב, יוגוסלביה (כיום קרואטיה) שנולדה לד"ר למשפטים ועורך דין עצמאי בשם דרגוטין בוכלר ואם עקרת בית ממשפחת סוחרים אמידה בשם בלנקה בוכלר.
מיד עם פרוץ המלחמה אביה של דינה נשלח מחנה הריכוז יאסנובאץ, שם נרצח באוקטובר. אחריו נשלחו גם שאר הגברים במשפחה (סבא ושני בניו שהיו סטודנטים) ואיש מהם לא שב. הנשים, דינה, אמה, וסבתה, נשלחו ב-1941 דרך המחנות ב-PAG ו-HRUŠČICA ללובורגראד הסמוך לזגרב, שם גם אמה וסבתה נספו.
לאחר כ-6 חודשים, בחורף 1941, הצליחו לחלץ את דינה מלובורגראד באמצעות מאמצים רבים שכללו גם כסף רב ופרוטקציות. אחד מהשומרים במחנה, גרמני-יוגוסלבי מקומי, הבריח את דינה לבית הקהילה המקומי עם פתק קשור לצווארה, המבקש למסור אותה לאחת משתי קרובות משפחה שצוינו בפתק, ובית הקהילה בחר בבלנקה פורסט, (בקרואטית: .Blanka Fürst) בת-דודתה של אמה של דינה שעדיין הייתה בעיר, ומסר לה את דינה. פורסט טיפלה בדינה והחזירה אותה לבריאות תקינה, אבל הצטרפה לפרטיזנים לאחר החבאת הוריה ב-1942 והייתה צריכה למסור את דינה. פורסט ניסתה להחביא את דינה במנזר, אך דינה הייתה קטנה מידי והנזירות ראו בכך סיכון גדול מידי, אך הן המליצו על נוצרייה אדוקה שתוכל לשמור על דינה תמורת שכר הולם. דינה נמסרה לנוצרייה למשמורת, ומצבה שם התדרדר במהירות כתוצאה מהזנחה קיצונית.
פעילותה של משפחת בריטיץ'
הגב' דג'ינה בריטיץ', ידידה של בלנקה פורסט עוד מלפני המלחמה, באה לבקר את דינה אצל הנוצרייה האדוקה ומצאה אותה במצב נורא. התינוקת הייתה בתת-תזונה, מורעבת וללא בגדים (הנוצרייה מכרה אותם), נאסר עליה לצאת מהבית, ואפילו לשתות לא נתנו לה כדי שלא תרטיב. כשראתה את מצבה של דינה, דג'ינה החליטה לפעול - היא העמידה פנים שהיא לוקחת את התינוקת לטיול, ובעצם חטפה אותה מביתה של הנוצרייה.
דג'ינה לקחה את דינה לביתה וטיפלה בה כאילו הייתה בתה שלה, וזאת למרות איומים מפורשים מאחד השכנים להסגיר את המשפחה לנאצים. איומים אלו לא התממשו, מאחר שהפרטיזנים איימו על השכן שיהרגו אותו אם יקרה משהו לדינה.
דג'ינה גידלה את דינה במסירות אך בזהירות - היא הטבילה את דינה, שינתה את שמה למריה, וגידלה אותה כילדה נוצרייה כדי להסתיר את היותה יהודייה. היא אסרה על מריה (מאיה, כפי שבני הבית כינו אותה) לצאת מהבית חוץ מיציאות נדירות לחצר האחורית, לימדה אותה שאסור לה לעולם להתקרב למבנה מעבר לרחוב (שהיה מרכז הנוער הנאצי המקומי), ובכללי מאוד נזהרה על-מנת שמריה לא תיחשף כדינה בוכלר.
מריה גם הייתה ביחסים טובים מאוד עם בנה של דג'ינה, טיהומיר בריטיץ', ובעדותה מתואר כיצד הוא נשא אותה בידיו למקלט בעת ההפצצות על זגרב. דג'ינה גידלה את דינה כבת, אך סיפרה לדינה שיש לה דודה בפרטיזנים שאולי תבוא לאסוף אותה אחרי המלחמה. דג'ינה בריטיץ', ביחד עם בנה טיהומיר, טיפלה בדינה וגידלה אותה כבת מחורף 1943 עד סוף המלחמה.
דינה נשארה בבית משפחת בריטיץ' עד סוף המלחמה.
לאחר המלחמה
בשנת 1943 השלים טיהומיל בריטיץ' את עבודת הדוקטורט שלו ברפואה. לאחר המלחמה היה טיהומיל בריטיץ' חוקר בתחומי ההמטולוגיה והטוקסיקולוגיה. רוב הקריירה שלו עברה עליו במכון למחקר רפואי וחקר הבריאות התעסוקתית בזגרב. הוא היה המייסד של המחלקה למחלות תעסוקתיות ועמד בראשה. במשך שנים רבות ערך כתבי עת מקצועיים בתחומי הרפואה והבריאות התעסוקתית. הוא היה חבר באקדמיה הקרואטית למדעים ולאמנויות ונשיא כבוד של האגודה הקרואטית לטוקסיקולוגיה.
בלנקה פורסט, דודתה מדרגה שנייה של דינה שהייתה בפרטיזנים אכן חזרה לאחר המלחמה לבוא לאסוף את דינה. אז דג'ינה סיפרה למריה שהיא בעצם יהודייה בשם דינה בוכלר, וזה היה זעזוע עמוק לדינה, שלמדה כי היהודים היו אנשים רעים שצלבו את ישו. דינה רצתה להישאר עם דג'ינה, שגידלה אותה כבת, אך גב' בריטיץ' אמרה כי מוטב לה להיות בין בני עמה, ודינה נפרדה ממשפחת בריטיץ' בקושי רב. דינה עלתה לארץ בשנת 1948 עם גב' פורסט, והמשיכה את הקשר עם משפחת בריטיץ' דרך מכתבים. היא זכתה לבקרם פעמיים נוספות בחייה, ב-1961 וב-1968, ויותר לא נזדמן להם להיפגש. דג'ינה בריטיץ' נפטרה ממחלה ממארת, אך בנה טיהומיר השלים את לימודיו ברפואה, נעשה המטולוג ידוע ומומחה למחלות ריאה ורפואה תעשייתית, ונפטר בשנת 1999. דינה וטיהומיר המשיכו לשמור על קשר טלפוני, וראו אחד את השני כאחים, ומאחר שדינה עסקה ברפואה היה להם גם קשר מקצועי.
הכרה והנצחה
הוועדה להכרה בחסידי אומות העולם החליטה להכיר בדג'ינה בריטיץ' ובנה טיהומיר כחסידי אומות עולם ב-12 ביוני 1994, נתנה להם את תעודת הכבוד ב-9 בנובמבר באותה השנה, וחרטה את שמותיהם על קיר ההנצחה ביד ושם.
K-12 Tour
K-12 Tour הוא סיבוב ההופעות השלישי של הזמרת-יוצרת האמריקאית מלאני מרטינז. סיבוב ההופעות החל ב-13 באוקטובר 2019, והיה עתיד להסתיים ב-26 ביוני 2020. אולם, בשל התפשטות נגיף הקורונה סיבוב ההופעות נעצר וחלק מהופעותיו בוטלו או נדחו.
בין היתר, סיבוב ההופעות יצא על מנת לקדם את אלבומה השני של מרטינז באותו השם, K-12.
רשימת שירים
להלן רשימת השירים אותם שרה מלאני מרטינז במהלך סיבוב ההופעות:
גיבורי דוד
גיבורי דוד הם עשרות גיבורי מלחמה ששירתו בצבאו של דוד המלך והיו הגדולים שבלוחמיו וכנראה גם ראשי הצבא וקציניו.
ככל הנראה היו מחבורת הלוחמים שהתגבשה סביב דוד בעת שברח מפני שאול במדבר יהודה בתחילת דרכו. רשימת הגיבורים מופיעה לראשונה בספר שמואל ב פרק כג וחוזרת שוב בספר דברי הימים א פרק יא.
היררכיה בגיבורי דוד
לא כל גיבורי דוד היו באותו מעמד צבאי. הכתוב מציג אותם בכמה רמות, אך החלוקה אינה ברורה כל צורכה. ככל הנראה, כך היא החלוקה הכללית:
הגיבורים ברמות הראשונות זוכים לפירוט מעשי גבורותיהם, בשונה משאר הגיבורים, המוזכרים בשמם בלבד.
מעל כולם היה שר הצבא, יואב בן צרויה. יואב עצמו אינו נזכר ברשימה בספר שמואל ב כג (נזכר רק נושא כליו), אך הוא נזכר במפקד הצבא בספר שמואל ב (ח, טז): וְיוֹאָב בֶּן-צְרוּיָה עַל-הַצָּבָא.
הבדלים בין הרשימות
כאמור, רשימת גיבורי דוד מובאים מובאת פעמיים במקרא, פעם אחת בסוף ספר שמואל ופעם שנייה באמצע ספר דברי הימים. אומנם, ישנם הבדלים רבים, קלים ומשמעותיים יותר, בין שתי הרשימות.
ההבדל הבולט והמשמעותי ביותר הוא מספר הגיבורים. הרשימה בספר שמואל מסתיימת באוריה החיתי, ואילו הרשימה בספר דברי הימים מביאה אחריו עוד כחמישה עשר גיבורים.
מניין הגיבורים
לאחר דברי דוד האחרונים בספר שמואל, נמנים גיבורי דוד ורשימה נוספת קיימת גם בספר דברי הימים א. שתי הרשימות כמעט זהות אך חלק משמות הגיבורים שונים במקצת.
ברשימת הגיבורים בספר שמואל ב כג נזכרים 36 גיבורים אך בסוף הרשימה המחבר מסכם את הרשימה במספר 37: כֹּל שְׁלֹשִׁים וְשִׁבְעָה (שמואל ב כג, לט). הסיבה לכך היא שהסיכום כולל את מפקד הצבא יואב בן צרויה שאינו מופיע ברשימה עצמה.
הזכרת יואב
ברשימות גיבורי דוד מוזכרים ראשי חייליו של דוד כמו אבישי ועשהאל בני צרויה. יואב בן צרויה, שהיה הבכיר מאחיו ומכל צבאו של דוד דווקא אינו מופיע ברשימות. הובאו לכך כמה הסברים, למשל:
אסתי וינשטיין
אסתי וינשטיין (1966 – 21 ביוני 2016) הייתה חסידת גור ישראלית שיצאה בשאלה. היא מוכרת בזכות ספרה "עושה כרצונו", שיצא לאור בישראל לאחר שהתאבדה. בספר היא תארה מסכת חיים אלימה בסביבה שמרנית ודכאנית. הספר עורר עניין רב בקהילה ובנסיבות האישיות של ויינשטיין ובהמשך אף עובד להצגה.
ביוגרפיה
אסתי נולדה למשפחת אירנשטיין בבני ברק בשנת 1966, נישאה בגיל 19 לשלמה וינשטיין. בגיל 42 החליטה לעזוב את העולם החרדי, לאחר שלדבריה עברה חיי זוגיות קשים ומשפילים. שלמה בעלה דחה את הטענות וכתב שכל מה שעשה למען אשתו היו דברים המותרים על פי ההלכה.
ביוני 2016 נעלמו עקבותיה ולאחר שישה ימים נמצאה גופתה ברכבה ליד חוף הירקון במצב ריקבון לאחר ששמה קץ לחייה. בדיון שנערך בבית המשפט בשאלה האם לערוך לה לוויה דתית או חילונית, פסק בית המשפט שייערכו שתי לוויות – אחת דתית והשנייה חילונית. מאות אנשים השתתפו בהלווייתה בבית העלמין ירקון.
במכתב שהניחה אחריה, תיארה את הנסיבות שהביאו אותה להחלטה לשים קץ לחייה. הנתק המוחלט עם שש מתוך שבע בנותיה הביא אותה לתחושות של חוסר מוצא, ייאוש תהומי ועמדה של חולשה.
בעקבות התאבדותה נערך תחקיר בתוכנית המקור על "הסודות השמורים של חסידות גור". בתחקיר הובאו עדויות על חלוקת כדורים לדיכוי היצר המיני, "חקירות שב"כ" פנימיות ועוד . בנוסף, נערכו דיונים על אורח חייהם של חסידי גור.
הספר "עושה כרצונו"
הספר הוא רב מכר, ובעקבותיו נכתבה הצגה. בהצגה דמותה של אסתי מגולמת על ידי השחקנית אסנת פישמן.
על הספר נכתבה ביקורת שטענה כי הספר הוא טקסט מבולבל ולא עקבי שאמינותו בעייתית והוצאה לאור שלו תפגע לא רק בווינשטיין ובמסר שרצתה להעביר, אלא גם בנפגעות תקיפה מינית ובנשים באשר הן.
לספר גרסה מקוצרת הזמינה להורדה ברשת.
גרסת המשפחה
במשפחתה טענו כי הם עברו "לינץ' תקשורתי". לטענתם הם שמעו רק בתקשורת על כך שהם הולכים "לחטוף את הגופה", כשהאמת היא שלא הייתה שום כוונה כזאת. לטענתם בית המשפט הודיע להם על פשרה של שתי לוויות נפרדות, הלוויה חרדית והלוויה חילונית, אף על פי שכלל לא ביקשו הלוויה שונה. הם שמעו על אכזריות מצידם בניתוק הבנות אף על פי שלטענתם "אף אחד לא יידע שהיא זו שבחרה לעזוב והשאירה את הבנות לבכות אל תוך הכרית כמעט בכל לילה".
פטר צירכר
פטר צירכר (בגרמנית: Peter Zürcher; 1914 - 1975), היה איש עסקים שווייצרי, שעוטר בתואר חסיד אומות העולם, לאחר שבמהלך מלחמת העולם השנייה מנע את מותם של אלפי יהודים בהונגריה.
קורות חיים
צירכר נולד בשנת 1914 בציריך שבשווייץ. במהלך חייו היה ד"ר צירכר איש עסקים ובתחילת שנות ה-40 החל להביא את עסקיו להונגריה. ב-1944 הועסק על ידי סגן קונסול שגרירות שווייצריה קארל לוץ, שגם הוא עוטר כחסיד אומות העולם, במחלקה לאינטרסים זרים בשגרירות שווייצריה שבהונגריה והוצב בבודפשט.''
הפעילות בתקופת השואה להצלת יהודים
כשהנאצים כבשו את הונגריה ב-19 במרץ 1944, החלה ההשמדה והגירוש השיטתיים של יהודי הונגריה. ב-21 במרץ נסגרו גבולות הונגריה לכניסה וליציאה והחל מ-15 במאי 1944 החלו לצאת משלוחי יהודים למחנה ההשמדה אושוויץ. כבר כעבור כחודשיים, נשלחו להשמדה כמעט חצי מיליון מיהודי ערי השדה שבהונגריה. בנוסף לכך פעלה בהונגריה התנועה הפרו-נאצית "צלב החץ", תנועה קיצונית ואלימה בעלת ערכים גזעניים ואנטישמיים אשר ביצעה פרעות וטבחה ביהודים וצוענים בהונגריה.
ד"ר פטר צירכר הלך בעקבותיו של קארל לוץ אשר סייע ליהודים רבים לעלות לארץ ישראל ולהינצל בדרך זו מההשמדה הנאצית, באמצעות  כתבי חסות מזויפים וסרטיפיקטים.
לפטר צירכר נזקפת הצלת היהודים בבודפשט כשגילה ב-8 בינואר 1945, כי תנועת צלב החץ מתכוננת לבצע פשיטה על בתים יהודים בבודפשט במטרה לגרש וככל הנראה גם לרצוח את המתגוררים. צירכר פנה באופן מיידי לשר הפנים ההונגרי בדרישות לחדול מכל פעילות של צלב החץ בבתי היהודים, המוגדרים כמוגנים  מטעם השגרירות השווייצרית. לבסוף, ממשלת סלשי וגורמי צלב החץ, נכנעו לו ובכך ניצלו חייהם של עשרות אלפי יהודים.
אחת הניצולות, מריה קורמוס, עבדה כמזכירתו והעידה כי צירכר סיכן את חייו למענה. לדבריה, ברגע שממשלת סלשי תפסה את השלטון ב-15 באוקטובר 1944, החלו השלטונות ההונגרים לסמן ולרכז יהודים בבתיהם, וקורמוס פנתה לצירכר לעזרה. עצתו הייתה לנסות לשחד את השוער של הבית כדי לתת לה להימלט. כשהפקיד דחה אותה, צירכר שלח ארבעה גברים, לבושים במדי צלב החץ, לעצור את קורמוס. הם לקחו אותה לצירכר שחיכה בצירות שווייץ. עד מהרה הבין כי הוא לא היה מסוגל להסתיר אותה שם ולקח אותה לדירה שלו תוך סיכון חייו. היא  נשארה שם במשך שישה שבועות שאפשרו הכנת מסמכים מזויפים על מנת  להעבירה לפנסיון, שם שהתה עד שחרורה. את עדותה סיכמה עם הדברים: "בלעדיו לא הייתי חיה היום."
הכרה והנצחה
פטר צירכר נפטר בשנת 1975. בשנת 1999 הוכר באפן רשמי על ידי מדינת ישראל ויד ושם כחסיד אומות העולם.
זאיה ברוקסייד
זאיה לואיז הנדרסון (באנגלית: Xia Louise Henderson; נולדה ב-16 באוקטובר 1998), הידועה יותר בשם הבמה שלה, זאיה ברוקסייד היא מתאבקת אנגליה, המופיעה בארגון ההיאבקות WWE כחלק ממחלקת בריטניה של התוכנית NXT, ה-NXT UK. הנדרסון אימצה את שם המשפחה שלה "ברוקסייד" מאביה החורג ואגדת ההיאבקות הבריטית, רובי ברוקסייד. היא מוכרת לרוב מהופעותיה בארגונים World Wonder Ring Stardom ו-All Star Wrestling.
ארגונים עצמאיים (2014–2017)
ברוקסייד התאמנה תחת הדרכתו של אביה החורג, רובי ברוקסייד בנוסף להדרכתם של רובי דינמיט ודין אולמארק. את הופעת הבכורה שלה ערכה בשנת 2014 כמלווה לזירה של מתאבקים.
בשנת 2015, ברוקסייד ערכה את הופעת הבכורה שלה כמתאבקת כאשר היא התחרתה לצד אל ליגרו נגד קיי לי ריי וסמי די בארגון All Star Wrestling. בפברואר 2016, זאיה ערכה את הופעת הבכורה שלה בארגון ההיאבקות הסקוטי, Insane Championship Wrestling, בקרב משולש על אליפות הנשים של ICW נגד קיי לי ריי וכרמל ג'ייקוב, קרב שבו לא הצליחה לזכות בתואר. שלושה חודשים לאחר מכן, היא התחרתה בטורניר של הארגון Empress Pro Wrestling, שבו היא גברה על טוני סטורם בחצי הגמר ועל קיי לי ריי בגמר. ב-26 ביוני 2016, ברוקסייד ניצחה שוב את טוני סטורם והפכה לאלופת הנשים של הארגון Pro Wrestling Ulster.
בשנת 2017, ברוקסייד החלה לעבוד בעבור הארגון היפני Stardom. קרב הבכורה שלה היה שלוש נגד שלוש, שבו קבוצתה ניצחה.
NXT UK (2018–היום)
ב-30 ביולי 2018, נודע שברוקסייד תהיה אחת מ-32 המשתתפות במסגרת טורניר הנשים לזכר מאי יאנג לשנת 2018. בקרב ששודר ב-26 בספטמבר, ברוקסייד הודחה כבר בסיבוב הראשון, לאחר שנוצחה על ידי איאו שיראי היפנית. ב-21 בנובמבר, ברוקסייד לקחה חלק בטורניר אשר קבע את אלופת הנשים הראשונה של NXT UK, כשכבר בסיבוב הראשון היא הודחה על ידי ריאה ריפלי. ב-28 בנובמבר, ברוקסייד ומילי מקנזי ניצחו בקרב זוגות את צ'ארלי מורגן וקילר קלי. ב-12 בדצמבר, ברוקסייד נוצחה על ידי ג'יני. ב-9 בינואר 2019, ברוקסייד הפסידה לאיילה דאון. ב-27 במרץ, ברוקסייד נוצחה על ידי ריאה ריפלי. ב-12 ביוני, ברוקסייד ואיילה דאון הפסידו בקרב זוגות לג'יני וג'זי גייברט. ב-26 ביוני, ברוקסייד גברה על קילר קלי. ב-17 ביולי, ברוקסייד נוצחה על ידי ג'יני. ב-24 ביולי, ברוקסייד, פייפר ניבן וטוני סטורם הפסידו בקרב שלושה נגד שלושה לג'זי גאברט, ג'יני וקיי לי ריי. ב-7 באוגוסט, ברוקסייד ופייפר ניבן הפסידו בקרב זוגות לג'זי גאברט וג'יני. ב-17 באוקטובר, ברוקסייד גברה על נינה סמואלס. ב-14 בנובמבר, ברוקסייד הפסידה לאלופת הנשים של NXT UK, קיי לי ריי, בקרב שאינו היה על התואר. ב-1 באוקטובר, ברוקסייד הפסידה לג'יני. ב-12 בנובמבר, ברוקסייד ניצחה את נינה סמואלס. ב-10 בדצמבר, ברוקסייד נחלה הפסדה לאיילה דאון. ב-25 בפברואר 2021, ברוקסייד גברה על נינה סמואלס. ב-5 באוגוסט בפרק של התוכנית NXT UK, ברוקסייד נחלה הפסד לבלייר דבנפורט. ב-30 בספטמבר בפרק של התוכנית NXT UK, ברוקסייד הפסידה לדני לונה. ב-2 בדצמבר, ברוקסייד כשלה בניסיונה לזכות באליפות הנשים לאחר שהפסידה לאלופה, מייקו סאטומורה.
חיים אישיים
זאיה היא הבת החורגת של מתאבק העבר הבריטי והמאמן של NXT, רובי ברוקסייד.
ב-7 ביולי 2019, ברוקסייד הייתה מעורבת בתאונת דרכים ביפן, שבה לא היא ולא אף אחד מהנוסעים עימה נפגעו בצורה חמורה, אלא נוצר רק נזק לרכב.
נמל התעופה הבין-לאומי עדן עדה
נמל התעופה הבין-לאומי עדן עדה (בסומלית: Garoonka Caalamiga Ee Aadan Cadde; בערבית: مطار آدم عدي الدولي) הוא נמל תעופה במוגדישו, בירת סומליה. משנת 2007 נקרא נמל התעופה על שמו של נשיא סומליה הראשון, עדן עבדוללה עוסמאן דאר.
היסטוריה
ב-2011 חשפה הממשלה הטורקית תוכניות לשיפוץ נמל התעופה. ב-2013 החלה החברה הטורקית Favori LLC בבנייה בנמל התעופה. לאחר שנים של סכסוך שוקם שדה התעופה מאז 2010 עם מספר מתקנים חדשים, כולל מרכז הגירה חדש, שנפתח בסיוע תורמים בינלאומיים. שדה התעופה מהווה מוקד לחברות התעופה הסומליות ג'ובבה איירווייס וסוהורה איירווייס. מספר חברות תעופה בינלאומיות חזרו לשירות במוגדישו, כולל טורקיש איירליינס. ב-2015 חנכו נשיא סומליה, חסן שייח' מחמוד, ונשיא טורקיה, רג'יפ טאיפ ארדואן, את הטרמינל החדש שנבנה.
דם האולימפוס
דם האולימפוס (באנגלית: The Blood of Olympus) הוא הספר החמישי והאחרון בסדרת הספרים "גיבורי האולימפוס", סדרה לנוער שנכתבה על ידי ריק ריירדן. הספר יצא לאור באוקטובר 2014 באנגלית, ובינואר 2015 בעברית בהוצאת גרף, בתרגומה של יעל אכמון.
הרפתקת ניקו, ריינה ומאמן הדג'
הספר מתנהל בשני מסלולים. מסלול אחד המסלול של ניקו וריינה והמאמן הדג' שסוחבים איתם את פסל אתנה פרתנוס, בניסיון להגיע איתו למחנה החצויים בזמן כדי למנוע מלחמה. ניקו מעביר אותם במסעות צללים, כשריינה משאילה לו מכוחה (משהו שהיא יכולה לעשות בזכות אמה, בלונה). אחריהם רודף הענק אוריון שהוא צייד ענק שרוצה לנקום בארטמיס. את אוריון מאטות הציידות, והאמזונות שמנסות לסייע לריינה להגיע למחנה. אוריון מצליח להרוג הרבה מהן. במהלך המסע, ניקו משתמש יותר ויותר בכוחו כבן האדס עד כי מסכן את חייו והופך להיות לא ממשי. ריינה משכנעת אותו להזהר יותר בשימוש בקסמים, ועוזרת לו ככל שתוכל. ריינה מגלה את סודו של ניקו על היותו מאוהב בפרסי. היא מגלה אהדה שחודרת בסוף לליבו של ניקו. במהלך מסעם עברה של ריינה נחשף ומתגלה כי היא איידה (ריינה חשבה שהרגה אותו) את אביה לאחר שהשתגע והפך לרוח. כמו ניקו גם היא מאוד סגורה, אך לבסוף דאגתו של ניקו חודרת לליבה. אוקטביאנוס מגייס ללגיון צבאות של מפלצות (שמאיימים על הלגיון, באותה המידה כפי שהם מאיימים על מחנה החצויים) וחצויים חזקים, שסולקו מן הלגיון בעבר בגלל שהיו מרושעים. ניקו משתמש בכוחותיו עד כי מגיע לסף מוות. הדג' מגייס לעזרתם את פגסוס (האל המקורי) ואת ילדיו, והם סוחבים את הפסל ואת השלושה עד למחנה החצויים. ריינה הורגת את אוריון יחד עם אתנה פרתנוס, ואז מוסרת את הפסל חזרה ליוונים. מתנתה של ריינה ליוונים מרפאת את האלים מהפיצול שסבלו ממנו.
הרפתקת השבעה
במסלול השני השבעה עוברים ממקום למקום בניסיון למצוא את הדרך להביס את גאיה. הם מגלים כי ניתן להכין שיקוי שיחזיר לחיים את החצוי שאמור למות במאבק, ומנסים להשיג את כל המרכיבים. הם משחררים את בניו של ארס, דימוס (פחד) ופובוס (אימה), חוטפים את האלה ניקה (אלת הניצחון) ומגיעים לאסקלפיוס שמכין להם את השיקוי. ליאו מבין כי הוא זה שימות במאבק ומתכנן את צעדיו. כל אחד מהשבעה השתנה במהלך הסדרה ובספר החמישי הם מפגינים ביטחון מלא ביכולתם. חששותיהם אל מול המוות קטנים והם פשוט מתקדמים קדימה. באתונה הם נצבים מול הענקים, כשהאלים מצטרפים אליהם לאחר שנרפאו על ידי פסל אתנה פרתנוס. אולם הם לא מצליחים למנוע מגאיה להתעורר. גאיה מתעוררת במחנה החצויים, וצבאות המפלצות תוקפות את שני המחנות. ג'ייסון וליאו מרימים את גאיה לאוויר (מפרידים אותה מהאדמה, שמחזקת אותה). פרנק מקיים את דבריו של אביו בתחילת הסדרה, ומצליח לשכנע את פרסי להניח להם לטפל בגאיה בעצמם. ג'ייסון וליאו נאבקים בה, בעוד שפייפר משתמשת בלשון הקסמה כדי לשכנע אותה לחזור לישון. בינתיים על הקרקע ניקו ניצב מול אוקטביאנוס. אוקטביאנוס לא שם לב לכך שרגליו מסובכות בטיל שרצה לשגר. ניקו לא עוצר מבעדו כשהוא משגר את הטיל, ועף בעקבותיו. גאיה מושמדת באמצעות פיצוץ מאש של ליאו ומהטיל של אוקטביאנוס. לבסוף ליאו נהרג (כפי כשצפה) במאבק אך פסטוס מרפא אותו והוא מוצא את דרכו חזרה לקליפסו מבלי שחבריו יודעים שהוא בסדר.
על הספר
הספר "דם האולימפוס" סוגר את סדרת הספרים "גיבורי האולימפוס". כיוון שהספרים הקודמים השאירו קווי עלילה רבים פתוחים ורמזים אודות הקשיים שעומדים בפני הדמויות, היו דיבורים רבים על מה צפוי בספר האחרון. הספר האחרון סוגר את כל קווי העלילה. בניגוד לספרים הקודמים שם הדמויות חששו, והיססו, בספר האחרון הם נעים קדימה ללא היסוס. השבעה עוברים תהליך התבגרות במהלך המסע. בסופו הם מבינים את העוצמה שקיימת בכל אחד מהם, ואת העוצמה שיש להם כקבוצה.
הנבואה הגדולה השנייה (נבואת השבעה)
הנבואה הגדולה מתגשמת. הפסוק "עולם ומלואו יסער או יבער" מתייחס לג'ייסון וליאו. בזכותו הם הבינו שפרסי לא נועד לעצור את גאיה, והדבר גרם לדאגה רבה. "נדרים לקיים עד כלות הנשמה" יכול להתייחס לליאו שמת וחוזר לקליפסו. כיוון שאפולו נענש על ידי זאוס, האורקל, וילדיו לא מקבלים ממנו נבואות. משום כך, נבואת השבעה היא הנבואה הגדולה האחרונה, לפחות עד להסדרת היחסים בין האלים.
עין צמד
עין צמד הוא מעיין הנמצא בעמק הירדן דרום מזרחית לבית שאן, בסמוך לקיבוץ כפר רופין. ידוע גם בשם "מעיין המסיל" על שם הכפר הערבי מסיל אל ג'יזל שהתקיים בקרבתו עד מבצע גדעון במלחמת העצמאות ב-1948.
גאוגרפיה
מי המעיין נשאבים ומוזרמים בצינור לבריכה קטנה המצויה לצידו, משם הם זורמים ומתחברים לנחל אבוקה הסמוך, ולכן מכונה המעיין לעיתים מתוך טעות גם עין אבוקה.
מעל המעיין נמצא תל צמד, ולא רחוק ממנו מצויים אנדרטת אבוקה ובריכת אבוקה.
המעיין והתל מהווים חלק ממסלול שביל עמק המעיינות.
ישראל בגביע העולם בכדורגל
זהו מאזן התוצאות של נבחרת ישראל בגביע העולם בכדורגל. הנבחרת העפילה לטורניר פעם אחת, ב-1970.
היסטוריה
בשנים 1934 ו-1938 התמודדה נבחרת ארץ ישראל במוקדמות גביע העולם. בשנת 1970 התמודדה נבחרת ישראל לראשונה במונדיאל.
מונדיאל 1970
במונדיאל 1970 השתתפה ישראל לראשונה בגביע העולם בכדורגל. ישראל העפילה בפעם הראשונה למונדיאל ב-1970, יחד עם ו.
אף על פי שדווח לקראת הגרלת הבתים שייעשה שימוש בדירוג לפי מיקום, כפי שהיה בשני גביעי העולם הקודמים, הוועדה המארגנת של פיפ"א הודיעה שלא כך יהיה. במקום זאת חולקו שש עשרה הנבחרות לארבע "קבוצות גאוגרפיות", שלקחו בחשבון גם את החוזקות של הנבחרות ואף שיקולים פוליטיים. המערכת, למשל, דאגה שישראל ומרוקו לא יוגרלו זו מול זו לאחר שמרוקו איימה קודם לכן לפרוש מהטורניר, כפי שעשו מטורניר הכדורגל האולימפי שנתיים קודם לכן.
סיבוב מוקדמות ראשון
במהלך מוקדמות מונדיאל 1970 עברה ישראל את הסיבוב הראשון והעפילה ישירות לסיבוב השני.
סיבוב מוקדמות שני
בסיבוב השני הוגרלה ישראל לבית עם ניו זילנד וקוריאה הצפונית, שהעפילה לרבע הגמר בטורניר הקודם, אך פרשה הפעם מהמוקדמות כדי להימנע ממפגש עם ישראל, בשל סיבות פוליטיות והיעדר יחסים דיפלומטיים בין המדינות.
איטליה נגד ישראל
מאמן: עמנואל שפר
היסטוריית מוקדמות
נכון לסיום מוקדמות מונדיאל 2022, ישראל נכנסה למוקדמות המונדיאל 21 פעמים, כל טורניר מוקדמות למעט הטורניר הראשון ב-1930, אליו לא התקיימו מוקדמות. בשנים 1934 ו-1938 התמודדה הנבחרת כ תחת המנדט הבריטי. לאחר שהוקמה מדינת ישראל ב-1948, החלה הנבחרת להתמודד כ ב-1950. בכל הפעמים, למעט 1970, ישראל לא הצליחה להעפיל למונדיאל.
מוקדמות מונדיאל 1934
במוקדמות מונדיאל 1934, המונדיאל הראשון אליו נערכו מוקדמות, התחרתה נבחרת ארץ ישראל בכדורגל בבית 12. ארץ ישראל סיימה במקום השני והודחה.
נבחרת הכדורגל של ארץ ישראל הורכבה מתשעה כדורגלנים בריטים, שישה יהודים וערבי אחד. פיפ"א מתייחסת לנבחרת ארץ ישראל כקודמתה של נבחרת ישראל, ולא של נבחרת פלסטין. נבחרת ארץ ישראל נחשבת ל"אחת הנבחרות האסיאתיות הראשונות להתחרות במוקדמות המונדיאל".
סגל
מאמנים: אגון פולק, שמעון לאומי
מוקדמות מונדיאל 1938
במוקדמות מונדיאל 1938 התחרתה נבחרת ארץ ישראל בכדורגל בבית 6 האירופי., הנבחרת החזקה ביותר בבית, דורגה לקראת המוקדמות. ארץ ישראל ו שיחקו זו מול זו בשיטת בית-חוץ, והונגריה שיחקה נגד המנצחת בביתה. ישראל הפסידה ליוון, סיימה במקום השלישי והאחרון בבית והודחה.
מונדיאל 1938 היה האחרון אליו ניסתה נבחרת ארץ ישראל להעפיל, שכן בעקבות מלחמת העולם השנייה המונדיאל הבא התקיים רק 12 שנים מאוחר יותר, ב-1950, ועד אז כבר הוקמה מדינת ישראל.
סגל
מאמן: אגון פולק
שחקנים: יוליוס קליין, אברהם בית הלוי, אברהם רזניק, יוסף ליברמן, יוחנן סוקניק, מנחם מרימוביץ', שמואל גינזבורג, שוקה ברשדסקי, פרי נויפלד, גאול מכליס, אברהם נודלמן, ישראל אלסנר, גדליהו פוקס, יונה שטרן, ג'רי בית הלוי, נתן פנץ.
מוקדמות מונדיאל 1950
במוקדמות מונדיאל 1950 התחרתה נבחרת ישראל בכדורגל בבית 3 האירופי. מוקדמות 1950 שוחקו בשיטה דומה למוקדמות הקודמות., הנבחרת החזקה ביותר בבית, דורגה לקראת המוקדמות. ישראל ו שיחקו זו מול זו בשיטת בית-חוץ, והונגריה שיחקה נגד המנצחת בביתה. ישראל הפסידה ליוגוסלביה, סיימה במקום השלישי והאחרון בבית והודחה.
מונדיאל 1938 היה הראשון אליו ניסתה נבחרת ישראל להעפיל, שכן הוא היה הראשון מאז הוקמה מדינת ישראל ב-1948.מקור:
מוקדמות מונדיאל 1954
במוקדמות מונדיאל 1954 התחרתה נבחרת ישראל בכדורגל בבית 10. בבית שובצו שלוש נבחרות -, וישראל. כל הנבחרות שיחקו זו מול זו בשיטת בית וחוץ, ומי שסיימה ראשונה בבית העפילה. ישראל סיימה במקום השלישי והאחרון והודחה.
מוקדמות מונדיאל 1958
במוקדמות מונדיאל 1958 התחרתה נבחרת ישראל במוקדמות אפריקה ואסיה. המוקדמות נערכו בתחילה בשלושה שלבים, אך לבסוף הוסף להם עוד אחד.
בסיבוב ראשון הוגרלה ישראל לבית 2 יחד עם. הטורקים סירבו לשחק מול ישראל וישראל עלתה לסיבוב השני. בסיבוב זה הוגרלה ישראל נגד, אך גם זו פרשה לאחר שסירבה לקבל את הצעת פיפ"א לערוך את המשחק במיקום נייטרלי. ישראל העפילה לסיבוב האחרון, שם הוגרלה נגד , שגם היא סירבה לשחק. מבחינה טכנית ישראל הייתה אמורה להעפיל אוטומטית למונדיאל לראשונה בתולדותיה, אולם לפני תחילת טורניר המוקדמות קבעה פיפ"א שנבחרת לא תוכל להעפיל אם לא שיחקה לכל הפחות משחק אחד (למעט האלופה המכהנת והמארחת), ולפיכך ישראל הייתה צריכה להשתתף במשחק אחד לפחות.
פיפ"א החליטה לקיים פלייאוף מיוחד בין ישראל לאחת מסגניות הבתים של אירופה (אופ"א), בהם שיחקו הנבחרות בשיטת בית-חוץ כשהנבחרת הראשונה מעפילה. בהגרלה שנערכה במשרדי פיפ"א בציריך, שווייץ, עלה שמה של, סגנית בית 4. ישראל הפסידה בשני המשחקים ולא העפילה לגביע העולם.
מוקדמות מונדיאל 1962
במוקדמות מונדיאל 1962 התחרתה ישראל בבית 7 של אירופה. הבית שוחק בשיטת גביע של שני משחקים בסדרת נקודות מצטברות. ישראל סיימה במקום השני והודחה, לאחר שהפסידה ל בגמר.
בסיבוב הראשון שיחקה ישראל נגד, וניצחה אותה 7–2 במצטבר. בסיבוב השני התמודדה ישראל מול, ניצחה אותה 4–2 בסיכום שני המשחקים ועלתה לגמר המוקדמות. בגמר שיחקה ישראל מול איטליה, שלא שיחקה עד אז ולו משחק אחד במוקדמות, הפסידה לה 2–10 בסיכום ונכשלה בניסיון להעפיל לטורניר גמר גביע העולם.
סגל
מאמן: גיולה מאנדי
שחקנים: אהרן אמר, מרדכי בנבנישתי, שייע גלזר, יוסף גולדשטיין, יעקב גרונדמן, יעקב חודורוב, בועז קופמן, שלמה לוי, אמציה לבקוביץ', אברהם מנצ'ל, צבי מויססקו, שלמה נהרי, שלום פטרבורג, זכריה רצאבי, דני רום, נחום סטלמך, צבי טנדלר, גדעון טיש, יעקב ויסוקר, אורי וינברג, רובי יאנג.
מוקדמות מונדיאל 1966
במוקדמות מונדיאל 1966 התחרתה ישראל בבית 1 של אירופה. כל הנבחרות שיחקו זו מול זו בשיטת בית וחוץ, ומי שסיימה ראשונה בבית העפילה. ישראל סיימה במקום השלישי והאחרון והודחה. השופט הישראלי מנחם אשכנזי השתתף בעצמו בגביע העולם, כששפט את משחק בית א' בין ו ואת משחק רבע הגמר בין  ל.
סגל
מאמן: מילובן צ'יריץ'
שחקנים: חיים בכר, מיקו בלו, יצחק אנגלנדר, יחזקאל חזום, בועז קופמן, מוצי ליאון, חיים לוין, אמציה לבקוביץ', יוסף מהלל, יאיר נוסובסקי, חיים נוריאלי, דוד פרימו, משה רומנו, שמואל רוזנטל, דני רום, גיורא שפיגל, נחום סטלמך, רחמים טלבי, רובי יאנג, גדי צלניקר.
מוקדמות מונדיאל 1974
במוקדמות מונדיאל 1974 התחרתה ישראל בבית 2 של אזור א' של מוקדמות אסיה, הפסידה בגמר האזורי ל והודחה. מונדיאל 1974 היה האחרון אליו ניסתה נבחרת ישראל להעפיל דרך אסיה, שכן היא פרשה מאסיה ב-1974.
משחקי דירוג
בעקבות משחקי הדירוג הוקצתה ישראל לבית 2 עם, ו.
בית 2
בבית זה שיחקו כל הקבוצות זו מול זו משחק אחד, ושתי הראשונות העפילו לחצי הגמר האזורי. ישראל סיימה במקום הראשון והעפילה לחצי הגמר יחד עם קוריאה הדרומית.
חצי הגמר
ישראל ניצחה את בחצי הגמר בהארכה משער של משה אוננה והעפילה לגמר האזורי נגד.
גמר אזורי
ישראל הפסידה ל בגמר בהארכה משער של צ'ה בום-קון והודחה מהמוקדמות.
מוקדמות מונדיאל 1978
במוקדמות מונדיאל 1978 התחרתה ישראל בבית 2 של מוקדמות אסיה ואוקיאניה. הנבחרת סיימה במקום השני בבית והודחה.
בנוסף, השופט הישראלי אברהם קליין שפט משחקים בבית א', בית 1 ואת המשחק על המקום השלישי בטורניר הגמר.
מוקדמות מונדיאל 1982
במוקדמות מונדיאל 1982 התחרתה ישראל בבית 6 של מוקדמות אירופה. הנבחרת סיימה במקום החמישי והאחרון בבית והודחה.
ישראל הייתה לפני כן חברה בפדרציית משחקי אסיה עד שזו התפרקה ב-1981. ב-1982 נמנע מישראל להצטרף למועצה האולימפית החדשה של אסיה והיא בחרה להצטרף ל בתחילת שנות ה-90. ב-1982 ישראל עדיין לא הייתה חלק מהארגון, אך בכל זאת הוקצתה אליו במוקדמות המונדיאל.
מוקדמות מונדיאל 1986
במוקדמות מונדיאל 1986 השתתפה ישראל במוקדמות אוקיאניה. הנבחרת סיימה במקום השני בבית והודחה.
ישראל, אף על פי שלא הייתה חברה בקונפדרציית הכדורגל של אוקיאניה, השתתפה במוקדמות ה-OFC מפני שלא הייתה חברה באף גוף יבשתי אחר (AFC או אופ"א).
מוקדמות מונדיאל 1990
במוקדמות מונדיאל 1990 התחרתה ישראל במוקדמות אוקיאניה. הנבחרת סיימה במקום הראשון בסיבוב הגמר והעפילה לפלייאוף הבין-יבשתי דרום אמריקה-אוקיאניה, אך הפסידה בו ל 1–0 בסיכום שני המשחקים והודחה.
ישראל, אף על פי שלא הייתה חברה בקונפדרציית הכדורגל של אוקיאניה, השתתפה במוקדמות ה-OFC מפני שלא הייתה חברה באף גוף יבשתי אחר (AFC או אופ"א). זו הייתה הפעם האחרונה בה ישראל ניסתה להעפיל לגביע העולם ממוקדמות אוקיאניה ולמעשה מכל אזור שאינו אירופה, שכן ב-1994 הצטרף הוועד האולימפי בישראל ל.
סיבוב ראשון
מהסיבוב הראשון העפילה ישראל אוטומטית לסיבוב הגמר. ארבע הנבחרות הנותרות שיחקו בשיטת נוקאאוט של משחקי בית וחוץ (' נגד, ' נגד ) על ההעפלה לסיבוב הגמר.
סיבוב הגמר
בסיבוב הגמר התחרתה ישראל עם ו על ההעפלה לפלייאוף הבין-יבשתי עם דרום אמריקה, בשיטת בית וחוץ.
פלייאוף בין-יבשתי
בפלייאוף הבין-יבשתי שיחקה ישראל מול אלופת בית 2 של דרום אמריקה (זו עם המאזן הכי פחות טוב מבין כל אלופות הבתים),, בשיטת בית וחוץ. הנבחרת הפסידה 0–1 בסיכום שני המשחקים ולא הצליחה להעפיל למונדיאל.
מוקדמות מונדיאל 1994
במוקדמות מונדיאל 1994 התחרתה ישראל בבית 6 של מוקדמות אירופה. הנבחרת סיימה במקום החמישי והאחרון בבית והודחה.
מאז מוקדמות 1994 משתתפת ישראל במוקדמות אירופה, שכן ב-1994 הצטרף הוועד האולימפי בישראל ל. הניצחון של ישראל על 3–2 בפארק דה פראנס שבפריז נחשב לאחד הניצחונות הגדולים בהיסטוריה של נבחרת ישראל בכדורגל, כאשר ראובן עטר כבש את שער הניצחון בדקה ה-90' והשלים מהפך.
מוקדמות מונדיאל 2002
במוקדמות מונדיאל 2002 התחרתה ישראל בבית 7 של מוקדמות אירופה.
מוקדמות מונדיאל 2006
במוקדמות מונדיאל 2006 התחרתה ישראל בבית 4 של מוקדמות אירופה. הנבחרת סיימה במקום השלישי והודחה.מקור:
מוקדמות מונדיאל 2010
במוקדמות מונדיאל 2010 התחרתה ישראל בבית 2 של מוקדמות אירופה. הנבחרת סיימה במקום הרביעי והודחה.
מוקדמות מונדיאל 2014
במוקדמות מונדיאל 2014 התחרתה ישראל בבית 6 של מוקדמות אירופה. הנבחרת סיימה במקום השלישי והודחה.
מוקדמות מונדיאל 2018
במוקדמות מונדיאל 2018 התחרתה ישראל בבית 7 של מוקדמות אירופה. הנבחרת סיימה במקום הרביעי והודחה.
מוקדמות מונדיאל 2022
במוקדמות מונדיאל 2022 התחרתה ישראל בבית 6 של מוקדמות אירופה. הנבחרת סיימה במקום השלישי והודחה. ישראל יכלה להעפיל גם דרך ליגת האומות של אופ"א 2020/21, אך לא הצליחה לסיים במקום הראשונה בבית 2 של ליגה ב'.
כובשי שערים
השער היחיד של נבחרת ישראל במונדיאל הובקיע על ידי הקפטן מרדכי שפיגלר בתיקו 1–1 מול שוודיה ב-7 ביוני 1970.
שילה ראסקין
שילה ראסקין (באנגלית: Sheila Ruskin; נולדה ב-28 במרץ 1946) היא שחקנית אנגלייה.
ביוגרפיה
ראסקין שיחקה בתפקיד ויפסניה אגריפינה בסדרה משנת 1976 של ה-BBC "אני, קלאודיוס". היא זכורה למעריצי הסדרה "דוקטור הו" מתפקידה כקאסיה במיני-סדרה משנת 1981 "The Keeper of Traken". לחובבי הסדרה "Blake's 7" היא מוכרת מהופעתה ב-1979 בפרק "Redemption" בתפקיד אלטה 1.
תפקידים נוספים של ראסקין בטלוויזיה היו בסדרות: "מקנזי", "Special Branch", "משפחת פאליסר", "מה יפית עמק נוי", "The Sweeney", "המקצוענים", "Minder", "ברז'רק", "בון", "טאגארט", "מיס מארפל", "חדר מיון", "רמפול", "אחים וזרים", "The Bill", "דיאל ופסקו", "הולבי סיטי", "רציחות במידסומר" והדוקודרמה "The Lost Boys". בקולנוע הופיעה ראסקין בסרט "האמת על אהבה" משנת 2005.
חיים אישיים
בין השנים 1966 ו-1970 הייתה ראסקין נשואה לשחקן דייוויד ווד.
מר וגברת
מר וגברת (באנגלית: Mr. Men and Little Miss) היא סדרת ספרי ילדים מאת הסופר הבריטי רוג'ר הרגריבס, אשר פורסמה במהלך שנות ה-70 ושנות ה-80.
לאחר מותו של הרגריבס בשנת 1988, יצר בנו, אדם הרגריבס, סיפורים חדשים בסדרה.
היסטוריה
סדרת הספרים החלה באקראי, לאחר שרוג'ר הרגריבס קופירייטר בריטי, נשאל על ידי בנו אדם בן ה-8, איך נראה "דגדוג". הרגריבס החליט לענות לשאלת בנו באיור של דמות וספור נלווה, וכך נולדו הדמות הראשונה והספר הראשון. הרגריבס הוציא לאור את ספריו בעצמו, כי לא מצא מו"ל לרעיונותיו, ותוך כ-3 שנים, כבר מכר מיליון עותקים, התפטר מעבודתו ועסק ביצירת דמויות וספרים חדשים, 43 דמויות גבריות ו-21 דמויות נשיות.
הרגריבס נפטר משבץ, ובנו אדם המשיך להוציא אור את הספרים, התחקה אחר סגנון האיורים, יצר בעצמו 13 דמויות נוספות, הרחיב את נושאי הספרים ומכר מהסדרה לחברה היפנית "סנריו" בעלת המותג "הלו קיטי". מבין הדמויות שאדם יצר : ב-2011, נוצרה דמותה של "גברת נסיכה", בתקופת החתונה המלכותית של הנסיכה קייט והנסיך ויליאם. "גברת סטלה" נוצרה לכבודה של האופנאית הבריטית סטלה מקרטני, בתו של סר פול מקרטני. להקת הספייס גירלז הונצחה בסדרה בשנת 2019, ולכבוד הקורונה, נוצרה דמותו של "מר רגוע".
ב-2021, בשנת ה-50 לסדרה, התבקש הקהל על ידי אדם, לבחור את הדמויות האהובות עליו ביותר, ולקלאסיקה של "מר וגברת" נבחרו "מר רגוע" ו"גברת אמיצה".
לאורך השנים יצאו כמעט 100 ספרים בסדרה. הסיפורים והאיורים הפשוטים ומלאי ההומור הפכו את סדרת הספרים לפופולריים במיוחד, כאשר לאורך השנים נמכרו מעל למאה מיליון עותקים של הספרים ב-28 מדינות שונות, נכון לשנת 2012, וכרבע מיליארד עותקים בעשרות מדינות ברחבי העולם, נכון לשנת 2021.
תוכני הספרים
כל ספר בסדרה מתמקד בהרפתקאותיה ההומוריסטיות של דמות שונה בעלת תכונת אישיות דומיננטית (מר מגושם, מר שמח, גברת שובבה, מר חמדן, מר גאוותן, וכו') המוצגת באופן מוגזם במטרה להעביר שיעור מוסרי פשוט. במהלך הסיפור, הדמות מתמודדת עם התכונה המיוחדת לה, מעדנת אותה ולעיתים משלימה איתה.
הספרים ריבועיים ודקים, ועל עטיפתם מצוירת הדמות עליה מספר הסיפור. הדמויות מאוירות בקו עבה וברור עם צבעים חלקים ועם פנים גדולות. לדעת מומחי ספרי ילדים, הצלחת הספרים היא בזכות הנגשה ישירה ופשוטה של רגשות וצורות התנהגות.
תרגום לעברית
עם מתרגמי הספרים לעברית נמנו: הוצאת "מודן" בתרגומם של יורם טהרלב, אפרים סידון, שמעון ריקלין והוצאת "תכלת" בתרגומה של עטרה אופק.
עיבודים לטלוויזיה
מספר עיבודים לטלוויזיה הופקו לסדרת הספרים, ביניהם "אדון וגברת בשינוי אדרת" ו"המופע של מר שמח" אשר דובבו לעברית.
הוקרה
עם ציון 45 שנים לסדרה, הנפיק שירות הדואר הבריטי ב-2016, בולים עם דמויות הסדרה.
השפעה
יורם טהרלב כתב, בהשראת הסדרה, את הפזמון "מר אפצ'י", שהגיע שבוצע על ידי ציפי שביט בפסטיבל שירי הילדים של שנת 1977 והגיע למקום השני.
הילמן
הילמן הוא שם משפחה יהודי המבוסס על השם הפרטי הילמן שנגזר מן השם העברי חיים. {{פירושונים|
ראו גם
}}
נאוקה (מודול)
מודול המעבדה הרב-תכליתית "נאוקה" הוא מודול המהווה חלק מהמודול הרוסי של תחנת החלל הבינלאומית, מיועד ליישום תוכנית רוסית למחקר מדעי ויישומי וניסויים בתחום החלל. המודול נוצר על ידי מרכז חרוניצ'ב ועל בסיס גיבוי מודול זאריה, בהוראת רוסקוסמוס. הוא מורכב מתא הרמטי ומתאם הרמטי כדורי, המופרדים במחיצה אטומה עם פתח. הנפח הפנימי של המודול הוא 70 m³. זהו המודול הרוסי הראשון בתחנת החלל הבינלאומית מזה 11 שנים.
"נאוקה" תוכל לשרת את תחנת החלל עד סוף שנת 2027, אך במידת הצורך ניתן להאריך את שהותה עד שנת 2030.
השיגור למסלול נערך ב-21 ביולי 2021. העגינה לתחנת החלל הבינלאומית התקיימה ב-29 ביולי 2021, כשמודול נאוקה עגנה בהצלחה לצד מודול זבזדה.
א'ליליה ווקר
אליליה ווקר (באנגלית: A'Lelia Walker, נולדה בשם: ליליה מקוויליאמס; 6 ביוני 1885 – 17 באוגוסט 1931) הייתה אשת עסקים אמריקאית ופטרונית אמנויות. היא הייתה הילדה היחידה שנותרה בחיים של מאדאם סי ג'יי ווקר, שהייתה האישה המיליונרית הראשונה, בזכות עצמה, בארצות הברית ואחת מהמיליונרים האפרו-אמריקאים הראשונים.
ביוגרפיה מוקדמת
ווקר נולדה בויקסבורג, מיסיסיפי, בשנת 1885, בתם של מוזס ושרה (לבית ברידלאב) מקוויליאמס. אביה נפטר כשהייתה בת שנתיים, והיא עברה עם אמה לסנט לואיס, מיזורי כדי לגור שם עם שלושת אחיה של אמה. ב-1894 אימה נישאה בשנית לג'ון דייוויס והתגרשה ממנו ב-1903. בשנת 1906 נישאה אמה לצ'ארלס ג'וזף ווקר, סוכן פרסום בעיתונים, הקימה מספרה עצמאית והפכה לקמעונאית של קרמים קוסמטיים. ווקר גדלה בסנט לואיס, למדה בקולג' נוקסוויל בטנסי. קיבלה את השם ווקר ואז נכנסה לעסק המשפחתי.
קריירה
המכירות של חברת ווקר נפגעו בשנת 1929, עם תחילת השפל הגדול. מטה ומתקני ייצור חדשים במיליון דולר, שנפתחו בסוף 1927 באינדיאנפוליס, גרמו להוצאות נוספות ולחץ כספי על החברה, והיא נאלצה למכור הרבה מאוד אמנות ועתיקות יקרות ערך. לאחר מותה, בתה המאומצת מיי ווקר הפכה לנשיאת החברה מ-1931 ועד מותה ב-1945. בדור רביעי, בתה של מיי, א'ליליה מיי פרי באנדלס (1928 - 1976) ירשה את אימה בראש החברה. כיום הבניין של החברה ידוע כמרכז התיאטרון מאדאם ווקר ומהווה נקודת ציון היסטורית לאומית.
פטרונות
בין חבריה של ווקר נמנו מוזיקאים אפרו-אמריקאים מוכשרים רבים. היא אהבה מוזיקה קלאסית ואופרה, בין השאר משום שמנהלת המקהלה בכנסיית AME שהיא ואמה למדו בה הייתה זמרת אופרה ונגנית עוגב קלאסית. היא גדלה בשכונה שבה התכנסו סקוט ג'ופלין ומוזיקאים בסגנון רגטיים אחרים בבית הקפה רוזבאד ברחוב השוק של סנט לואיס.
במהלך שנות ה-20 היא אירחה מוזיקאים רבים, שחקנים, סופרים, אמנים, דמויות פוליטיות ואנשי חברה בביתה במנהטן. כמעט מרגע הגעתה להארלם ב-1913, מסיבות ארוחת הערב, הריקודים והאירועים שלה כללו דמויות ידועות מהארלם כמו ג'יימס ריס אירופה, ג'יי רוזמנד ג'ונסון, ברט וויליאמס ופלורנס מילס, חברי הרנסאנס של הארלם כמו: לנגסטון יוז, הרוזן קאלן, וקארל ואן וכטן. מוזיקה חיה - מקלאסי ורגטיים ועד ג'אז ובלוז - היו בידור קבוע שסיפקו חבריה המוזיקאים. לפי רשת הרדיו NPR:"היא סיפקה סביבה בטוחה ומסבירת פנים לאנשים קווירים בתקופה שבה היו מעט אפשרויות חברתיות אחרות זמינות. למרות שהיא עצמה לא הייתה ידועה כלסבית או דו מינית, המסיבות של ווקר היו מקומות שבהם כל אחד יכול לבטא את המיניות שלו."
ווקר גם הקימה את מועדון הבכורה של הארלם. היא תמכה בעבודה מיסיונרית מקומית בקרב נשים בפטיסטיות בעיר ניו יורק. היא השתתפה בפעילות בכנסייה בפטיסטית ושירתה בוועדות שונות, מדי פעם הרצתה בימי נשים ואירועים מקצועיים.
ביוגרפיה מאוחרת
ווקר הייתה נשואה שלוש פעמים: לג'ון רובינסון, מלצר בבית מלון, ממנו נפרדה בערך ב-1911 והתגרשה ב-1914; לד"ר ווילי ווילסון ב-1919; ולד"ר ג'יימס ארתור קנדי, ב-1926, ממנו התגרשה חודשים ספורים לפני מותה ב-1931.
בשנות ה-20, ווקר בילתה ארבעה חודשים בנסיעות ברחבי אירופה ובמקומות אחרים, וביקרה בפריז, ניס, מונטה קרלו, נאפולי, רומא, קהיר, ירושלים, ג'יבוטי, אדיס אבבה ולונדון. בפריז היא בילתה עם הרקדנית ג'וזפין בייקר, איש החצר פול פוארט, השחקנית מיסטינגואט והשחקן דולי ווילסון. היא גם ביקרה את זוודיטו, קיסרית אתיופיה בדרכה לאדיס אבבה.
בתה המאמצת פיירי מיי בריאנט, נולדה בנובמבר 1898 ואומצה ב-1912. היא נודעה בשם "מיי ווקר" ונסעה עם ווקר כדוגמנית ועוזרת. בנובמבר 1923, ווקר ארגנה לה "חתונה של מיליון דולר" (למעשה קרובה יותר ל-40,000 דולר) בשל נישואיה של מיי לד"ר גורדון ג'קסון. מיי, בוגרת סמינר ספלמן באטלנטה, התגרשה מג'קסון ב-1926 ונישאה לעו"ד מריון ר. פרי ב-1927. כשווקר מתה ב-1931, מיי השתלטה על החברה עד מותה ב-1945, אז ירשה אותה בתה א'ליליה מיי פרי בנדלס.