cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
אלג'הויוק
ארכאולוגיה והמחקר הארכאולוגי
האתר התגלה בשנת 1836 על ידי הגאולוג והחוקר האנגלי ויליאם ג'ון המילטון. בשנת 1861 ביקר באתר הארכאולוג הצרפתי ז'ורז' פרו וזיהה תוכנית של מגדל מרובע ליד השער והאורטוסטטים. הוא היה הראשון שהעלה את הרעין שהאתר שייך לתקופה החתית. בהמשך הגיעו לאתר חוקרים נוספים שבדקו אלמנטים שונים באתר. ב-1906 הגיע לאתר הארכאולוג הגרמני הוגו וינקלר, שחפר בחתושש וגם ביצע בדיקה של האתר. ב-1907 נחקר האתר על ידי הארכאולוג העות'מאני תאודור מקרידי, שחפר באתר במשך שבועיים. בעשור השני של המאה ה-20, חפרה באתר משלחת גרמנית שגילתה את קברי המלכים שתוארכו לאלף השלישי לפנה"ס ועיר חתית מהאלף השני לפנה"ס. הכניסה לאתר מוקפת על ידי פסלי ספינקסים גדולים. העיר הייתה מבוצרת ומוקפת חומה ומגדלים, כדי להגן על תושבי העיר שהיו מוקפים בשבטי הכשכש, שחיו על ההרים מצפון לעיר. בשנת 1935 חודשה החפירה באתר על ידי צוות טורקי של המכון ההיסטורי הטורקי, שכלל את הארכאולוגים רמזי אריק (Remzi Oğuz Arık) והמיט קושאי (Hamit Koşay). החפירה בוצעה בהנחייתו האישית של מוסטפא כמאל אטאטורק, שמימן את החפירה. החפירה נמשכה עד 1983. הממצאים גילו יישוב של קהילה עשירה, שהתקיימה עוד לפני התקופה החתית. הממצאים כללו כלי מתכת, תכשיטים, כלי נשק וכן אוסף של ממצאים בעלי צורות מופשטות שפורשו כסמלי שמש. בשנת 1997 חודשה החפירה באתר על ידי אוניברסיטת אנקרה תחת הנהלתו של הארכאולוג הטורקי Aykut Çınaroğlu. מאז 2009 נבחנים הממצאים המתכתיים מהקברים שנמצאים במוזיאון לתרבויות אנטוליה, על ידי צוות של מוזיאון הכרייה הגרמני (German Mining Museum). חלק ממצאי האתר מוצגים גם במוזיאון מקומי באתר שהוקם בשנת 1940 והוא חלק מהיחידה המנהלית של מוזיאון צ'ורום.
החפירות באתר העלו קיומן של 15 שכבות ארכאולוגיות, כששכבה 1 היא העליונה ביותר, ושכבה 15 היא הנמוכה ביותר:
מוזיאון מורשת בתי המשפט
במוזיאון תערוכת קבע המציגה את תולדות מערכת המשפט בישראל ואת התפתחותה החל מתקופת השלטון העות'מאני. המוזיאון מציג את ערכי הדמוקרטיה באמצעות המשפט וכן את הקשר בין ההתפתחויות חברתיות מהותיות לבין התפתחות מקבילה בעולם המשפט והשפעתה על זכויות האדם במדינה.
המוזיאון מחולק לשני אזורים. באחד מוצגת ההיסטוריה של בתי המשפט באמצעות פריטים ומסמכים, ובשני מערכת מולטימדיה אינטראקטיבית חווייתית שבה משולבים פסקי דין בעלי חשיבות חברתית מהקמת מדינת ישראל. על מסכי טלוויזיה מוצגים פסקי הדין, כשהם מומחזים על ידי שחקנים. פסקי-הדין עוסקים בארבעה נושאים: זכויות אדם, בית המשפט ושלטון החוק, בית המשפט בין הסכמה למחלוקת ועניינים שבין אדם לחברו.
במקביל מקיים המוזיאון פעילות מגוונת: תערוכות מתחלפות בבית המשפט העליון ובבתי משפט ברחבי הארץ, הוצאה לאור של ביטאון "מה במשפט" עבור מורים בבתי ספר תיכון וימי עיון במגוון נושאים.
הקמת המוזיאון
המוזיאון הוקם בחלל ייעודי במבנה בית המשפט העליון, שעוצב על ידי האחים האדריכלים, חתני פרס ישראל, עדה כרמי-מלמד ורם כרמי והוקם בשנת 1992. את חלל המוזיאון עיצב האדריכל אורי שטרן-שביב שמתמחה בעצוב חללי מוזיאון היסטוריים. בין עבודותיו, המוזיאון במכון ז'בוטינסקי ומרכז מורשת מנחם בגין.
מוצגי המוזיאון
הדיונים המתרחשים באולמות בית המשפט מקבלים ביטוי בתצוגה שבמוזיאון. המוצגים במוזיאון מחולקים לשלושה אגפים המציגים שלוש תקופות משפט שונות בסדר כרונולוגי: תקופת השלטון העות'מאני, שלטון המנדט הבריטי ומאז הקמת מדינת ישראל. לצד הדיון בהיסטורית המשפט בארץ מוצגת נקודת מבט עכשווית של עשיית החוק כהיסטוריה בהתהוות. המוצגים המרכזיים הם פסקי דין המהווים אבני דרך במשפט הישראלי ומונגשים לצופה בתצוגת מולטימדיה אינטראקטיבית. כל אחת מהתקופות מוצגת באמצעות פסקי דין והחלטות משפטיות יחד עם קטעי מדיה המהווים חומר רקע לתקופה. חלל המוזיאון מאפשר את קיומן של הדרכות אינטראקטיביות המועברות על ידי המחלקה ללימודי אזרחות ודמוקרטיה של משרד החינוך והמחלקה לקשרי חוץ של בית המשפט העליון.
ביטאון "מה במשפט"
משנת 2000 יוצא לאור ביטאון "מה במשפט", המיועד לאנשי חינוך ונשלח לכל בתי הספר התיכוניים ברחבי הארץ ומונגש בצורה מקוונת לציבור הרחב. הביטאון עוסק בנושאים משפטיים ערכיים ואקטואליים המשלבים בין משפט, תרבות וחברה.
It's Only a Paper Moon (מסע בין כוכבים: חלל עמוק 9)
"It's Only a Paper Moon" (בתרגום חופשי: "זה רק ירח נייר") הוא הפרק ה-160 של סדרת הטלוויזיה מסע בין כוכבים: חלל עמוק 9 והפרק העשירי של העונה השביעית. הפרק בבימויו של אנסון ויליאמס, נכתב על ידי רונלד ד. מור ומבוסס על סיפור מאת דייוויד מאק וג'ון ג'יי אורדובר, שכתבו בעבר את הפרק "Starship Down" מעונה 4.
הסדרה מתרחשת במאה ה-24, ועוקבת אחר הרפתקאותיו של הצוות של תחנת החלל חלל עמוק 9. העונות המאוחרות של הסדרה עוקבות אחר מלחמה בין פדרציית הכוכבים המאוחדת לבין אימפריה הידועה בשם הדומיניון. פרק זה מתרכז בהולודק, טכנולוגיה בדיונית המשתמשת בהולוגרמות כדי ליצור הדמיות של סביבות. בפרק זה, נוג הצעיר, הסובל מהפרעת דחק פוסט־טראומטית ומכאבי פנטום בעקבות אובדן רגלו בפרק הקודם "The Siege of AR-558", מתמודד על ידי נסיגה מהעולם כדי לחיות בסימולציית הולודק המדמה בר- מסעדה בלאס וגאס של שנות ה-60.
עלילה
לאחר שרגלו נקטעת ומוחלפת לאחר פציעה בקרב שמתואר בפרק "the Siege of AR-558", ולאחר שבועות של שיקום, נוג חוזר לחלל עמוק 9. הוא סובל מפלשבקים מהקרב וחש כאב ברגלו החדשה. הוא מתבודד במגוריו, ישן רוב היום ומאזין שוב ושוב להקלטה של "I'll Be Seeing You" בביצועו של הזמר ההולוגרפי ויק פונטיין, שהושמעה כדי לשמור על מורל הצוות במוצב AR-558. נוג מרגיש צורך להשתמש במקל הליכה אף על פי שרופאיו לא מוצאים כל סיבה לכך, והדבר גורם לו עצב רב.
כשלג'ייק, שותפו לדירה של נוג, נמאס מההתנהגותו, נוג מבקר את ויק בהולודק. לאחר ששמע את ויק מבצע את השיר בכל עיבוד שהוא מכיר, נוג מבקש מויק לאפשר לו לשהות בסוויטת המלון (המדומה) שלו למשך הלילה. נוג מחליט להישאר לטווח ארוך בסימולציה של לאס וגאס ב-1962, ואף על פי שמשפחתו של נוג לא תומכת בדרך התמודדות זו, יועצת התחנה אזרי דקס מסכימה לרעיון ורוצה לראות לאן הוא מוביל.
ויק ונוג מתחברים במהירות, אך חיבור זה בא על חשבון יחסיו של נוג עם חבריו ועם משפחתו. הוא נקלע לריב עם ג'ייק, והפגישה עם אביו רום ועם אימו החורגת ליטה היא קצרה ומביכה. העובדה שהתוכנית שלו פועלת במשך כל היום פירושה שוויק, בפעם הראשונה, צריך "לחיות" חיים מלאים - הוא ישן, אוכל, מתרועע עם חברים ומנהל את העסק שלו. נוג, בהיותו פרנגי שמכיר היטב את תחום העסקים והכלכלה, עוזר לוויק לנהל את חשבונותיו ואף ממליץ לו להרחיב את עסקיו. השניים מתכננים לבנות קזינו חדש, וככל שנוג נעשה יותר בטוח בעצמו, הוא מסתמך פחות ופחות על מקל ההליכה שלו.
דקס, שמתרשמת מההשתפרות במצבו של נוג, מזכיר לו שהוא יצטרך לעזוב את ההולודק בקרוב. ויק ונוג נהנו כל כך עד ששכחו שנוג נמצא שם רק לשם שיקום. ויק דוחף את נוג לעזוב את ההולודק, וכשהוא מסרב ויק מכבה את התוכנית שלו, ומאלץ את נוג לחזור לעולם האמיתי. נוג מנסה להפעיל מחדש את ההולודק, אבל ראש אגף המבצעים של התחנה, מיילס אובריאן, אומר לנוג שוויק הוא הולוגרמה חכמה שיכולה לנעול את תוכניתה ולא לפתוח אותה ומזכיר לנוג שכולם מתגעגעים אליו. ויק מופיע, ונוג מודה לבסוף בטראומה הרגשית שגרמה פציעתו ובפחד שלו ממוות. ויק טוען שאם הוא יישאר בסוויטה, הוא עדיין ימות, "לא בבת אחת, אלא לאט לאט". נוג חוזר לתפקיד מוגבל בתחנה אך מארגן שהתוכנית של ויק תישאר פועלת כל הזמן, כדי להחזיר טובה ולתת לוויק הזדמנות לחיות חיים "אמיתיים".
הפקה
מקור שמו של הפרק הוא בשיר בעל אותו השם משנת 1933.
הפרק נכתב בתחילה על ידי דייוויד מאק וג'ון ג'יי אורדובר. בתחילה הם הציגו את הפרק בשם "Everybody Comes to Quark's" ומכרו אותו לצד מה שיהפוך מאוחר יותר לפרק "Starship Down" מעונה 4. הפרק המקורי התרחש כולו בבר של קווארק, ועקב אחר שלושה קווי עלילה נפרדים. העלילה "קפצה קצת בחדר הכתיבה במשך כמה שנים", לפני שהוחלט שהיא תעקוב אחרי אובדן רגלו של נוג בתוך תוכנית ההולודק של ויק. מאק ואורדובר נשכרו כדי לשכתב את הסיפור וכדי לתת את הדעת על השינויים הללו, ורונלד ד' מור השלים את השכתוב. מור הסיר את קווי הסיפור השני והשלישי כיוון שהוא חש שהם מפריעים להשפעה הדרמטית של עלילתו של נוג. קית' דקנדידו, חבר קרוב של מאק ושל אורדובר, ציין בצפייה החוזרת שלו בפרק זה ב-2016 שהוא היה מאוכזב קלות מכך שנשאר כל כך מעט מהעלילה המקורית, וכתב ש"יש במקור כמה פנינים שהעולם פספס".
ההעדפה של ויק ונוג בפרק לראות את הסרט "המחפשים" על פני הסרט "שיין" היא בדיחה קטנה, שכן בסרט "המחפשים" שיחק ג'פרי האנטר, שגילם את קפטן כריסטופר פייק בפרק הפיילוט הראשון של הסדרה "מסע בין כוכבים: הסדרה המקורית", "The Cage".
ויק מבצע ארבעה שירים בפרק זה: "I'll Be Seeing You" (שהופיע גם ב"The Siege of AR-558"), "Just in Time", "I've Got the World on a String", ו"It's Only a Paper Moon".
קבלה
ארון אייזנברג, שגילם את נוג, תיאר את הפרק הזה כפרק החביב עליו. הוא ציין במספר ראיונות כי לאחר שידור הפרק, לוחמים שנפצעו בקרב וארגוני תמיכה בחיילים יצרו קשר איתו ושיבחו אותו על המשחק האמין שלו בהצגת הטראומה הפסיכולוגית של פציעה קשה בקרב ושל אובדן איבר כתוצאה מכך, טראומה שלעיתים קרובות נמשכת זמן רב יותר מהפגיעה הפיזית עצמה.
בשנת 2012, "Den of Geek" דירג את הפרק כשלישי הטוב ביותר של מסע בין כוכבים: חלל עמוק 9.
קית' דקנדידו, מהאתר Tor.com, הגדיר את הפרק כמעולה, וכתב שהוא "הוכחה לכוח של אנסמבל הדמויות בחלל עמוק 9, כך שאפילו פרק שמככבות בו שתי דמויות משניות יכול להפוך לאחד הפרקים המרתקים ביותר של התוכנית". הוא נתן לפרק דירוג של 9 מתוך 10, והוריד נקודה בשל חוסר העזרה של אזרי דקס כיועצת, ובגלל כמות החומר שהורד מהעלילה המקורית. לעומת זאת, זאק הנדלן מאתר "The A.V. Club" לא אהב את ההשלכות של התודעה של ויק שלא נחקרו כראוי, במיוחד כשהפרק הציג אותו באופן משמעותי יותר מפרקים קודמים. הוא גם ציין שלא אהב שהפרעת הדחק הפוסט-טראומטית של נוג נפתרה בפרק אחד. הנדלן ציין כיצד להפרעת הדחק הפוסט-טראומטית של נוג "יש כמה קצוות אמיתיים, וכמה היבטים שצריכים להיות מוכרים לכל מי שסבל מתקופת דיכאון קשה". הוא שיבח את משחקו של ארון אייזנברג והתייחס לייעוץ של אזרי כ"לא נורא". אמנם הוא ייחל לכך שהכותבים לא "ייקחו את הדרך הקלה, בסופו של דבר, של תוכנת המחשב הקסומה שיודעת הכל", אבל הוא מצא את הסוף (בו נוג משאיר את התוכנית של ויק פועלת כל הזמן) "מתוק".
מדריך צפיית בינג' לשנת 2015 של מסע בין כוכבים: חלל עמוק 9, מאת הירחון "WIRED" המליץ לא לדלג על הפרק החיוני הזה.
בשנת 2016, אתר "SyFy" דירג פרק זה כפרק ההולודק הרביעי הטוב ביותר בזיכיון של מסע בין כוכבים.
בשנת 2016, הHollywood Reporter דירג את הפרק הזה בתור ה-14 הטוב ביותר של מסע בין כוכבים: חלל עמוק 9. הם דירגו את הפרק בתור הפרק ה-56 הטוב ביותר מבין כל פרקי מסע בין כוכבים עד לזמן הדירוג.
בשנת 2019, אתר "CBR" דירג את הפרק כ-8 הטוב ביותר בנושא ההולודק בכל פרקי הזיכיון של מסע בין כוכבים עד לאותה תקופה.
בשנת 2019, אתר "Comicbook.com" דירג את "It's Only a Paper Moon" כפרק השישי הטוב ביותר של מסע בין כוכבים: חלל עמוק 9.
עם מותו של השחקן ארון אייזנברג ב-2019, אתר "Screen Rant" דירג את "It's Only a Paper Moon" כפרק הטוב ביותר בהשתתפות דמותו של נוג. המבקרת סטפני מרסו כתבה, "לראות את נוג מתמודד עם רגשותיו ועם הטראומה מהמלחמה ומצי הכוכבים הייתה עוצמתית ומעוררת השראה" ומצאה שהנרטיב "מכבד" את אובדנה של הדמות.
דנדרובטיס חקיין
דנדרובטיס חקיין (שם מדעי: Ranitomeya imitator) הוא מין של צפרדע ממשפחת הדנדרובטיים החי ביערות של מזרח פרו. צפרדע זו נפוצה יחסית, אם כי לעיתים נפגעת מבירוא יערות ומסחר לחיות מחמד.
תיאור
זוהי צפרדע קטנה יחסית באורך של 20 מ"מ והיא בעלת רגליים כחולות וגוף צהוב עז בעל פסים או כתמים שחורים עבים לאורך הגוף. הצפרדע רעילה מאוד, כנראה עקב אכילת מספר אקריות רעילות בעצמם או מחיפושיות מהסוג Choresine.
הצפרדע קיבלה את שמה עקב החקיינות של כמה ממופעיה (ישנם 4 מופעים שונים שלה) לכמה מיני צפרדעים מסוגה: R. variabilis ,R. fantastica ו-R. summersi. החקיינות עוזרת לצפרדע להתאים את הצבעי האזהרה המשותפים לה ולצפרדעים אחרות, כדי להגדיל את יכולת ההרתעה. בעבר מופעים אלה נחשבו לתת-מינים שונים, אך הדבר לא אושר לאחר בדיקות מולקולריות ונראה שמספר צפרדעים מחקות ביעילות יותר צפרדעים הנפוצות יותר בסביבתם.
צפרדעים אלה חיות ביערות גשם טרופיים עד לגובה 1,000 מטר מפני הים והם מתרבות לרוב סביב עלי ברומליים לחים, בהם הם מגדלים את ראשניהם. הזכר שומר על צאצאיו מטורפים או יריבים ולהאכלת הראשן הוא מקרקר לנקבה, המגיעה כדי להטיל ביצים לא מופרות למאכל הראשנים. עקב דאגתם לצעירים הצפרדעים יכולות לגדל בין 1 ל-4 צעירים לעונת רבייה, כאשר כל אחד מוטל בעלה אחר.
כלכלה עירונית
כלכלה עירונית היא תחום מחקר כלכלי, המהווה גם תת-תחום של תכנון ערים, החוקר את ההתפתחות הכלכלית של ערים. הכלכלה העירונית מתמקדת במציאת קשרים שיטתיים בין התפתחות המרחב העירוני לבין גורמים הפועלים בתחומו, כגון חברות מסחריות ואמצעי תחבורה. הכלכלה העירונית גורסת כי ניתן לחזות התפתחות של ערים באמצעות בחינה של ייעודי קרקע קיימים ולימוד יחסי הגומלין בין אזורים עירוניים, בעלי אפיונים שונים כמו אזורים מסחריים, אזורי מגורים ועורקי תחבורה ראשיים.
תחום הכלכלה העירונית מתבסס על מודל שנקרא עיר חד צירית (או חד מוקדית) שנוסח ב-1964 על ידי ויליאם אלונסו ומתאר מציאות בה עיר אמורה להתפתח באופן שבסיסה הוא מרכז עסקים ראשי- מע"ר (באנגלית Central Business District או CBD), שמסביבו אזורי מגורים. המודל מנסה לחקות מציאות קיימת במספר מטרופולינים בעולם. מודל זה מתעלם מהשפעה של הקשרים גאוגרפיים או היסטוריים, שגורמים לעיתים להיווצרות מרכזי עסקים בשולי העיר או בקרבת נהרות, איים או חופים. המודל מתעלם גם מהמגמה המקובלת של הוצאה מושכלת של פעילות עסקית מתוך מרכזי הערים, כדי לאפשר התפתחות כלכלית של מפעלים וחברות, תוך הפרעות מינימליות. בעידן האינטרנט, בו ניתן לספק מידע ושירותים שונים במהירות וללא הפרעה, יכול להחשב מודל זה כמיושן ולכן נוסחו מודלים נוספים כמו מודל העיר הרב-מוקדית של מקמילן ומקדונלד.
הכלכלה העירונית גם חוקרת תחומים נוספים המשפיעים על הכלכלה העירונית כגון מדיניות ממשלתית ומיסוי, דיור ציבורי ועוד.
פרדריק מאן
'''פרדריק ר. מאן (באנגלית: Frederic R. Mann'''; 13 בספטמבר 1903 – 26 בפברואר 1987) היה איש עסקים, תעשיין, פוליטיקאי, דיפלומט ופילנתרופ יהודי-אמריקאי. מרכז האמנויות בפילדלפיה, פנסילבניה קרוי על שמו. היכל התרבות בתל אביב נקרא על שמו עד לשנת 2012.
חייו
פרדריק ר. מאן נולד בהומל שברוסיה לאוסקר מאן ופאני (פראדקין) מאן. הוא היגר לארצות הברית והתאזרח בה.
מאן היה תעשיין, יצרן קופסאות קרטון, פעיל במפלגה הדמוקרטית. בשנת 1948 היה ציר מדינת פנסילבניה לוועידה הדמוקרטית הארצית. בשנים 1967–1969 היה שגריר ארצות הברית בברבדוס.
ייסד את "מסדר העולם החופשי" (Free World Order).
פרדריק מאן הוא מחבר הספר The Economic Rape of America, What You Can Do About It, שיצא בשנת 1992 בהוצאת מכון "אמריקה החופשית".
מפרץ אלסקה
המפרץ מורכב ממפרצים קטנים רבים, בעיקר בגבולו המזרחי. באחד מהם, מפרץ ליטויה, התפרץ בשנת 1958 הצונאמי המתועד הגדול ביותר אי פעם. כל קו החוף של המפרץ משופע ביערות, הרים וקרחונים.
אקולוגיה
על פי נתוני החיישן "SeaWiFS", נחשבת המערכת האקולוגית במפרץ אלסקה ליצרנית במיוחד - היא מייצרת ממוצע שנתי של למעלה מ-300 גרם פחמן למ"ר. ברחבי מפרץ אלסקה קיימים אלמוגים רבים, ואחד הנדירים שבהם, פרימנואה פסיפיקה, תרם לתיוגו של האזור כ"בית גידול בהשגחה מיוחדת".
מטאורולוגיה
במפרץ אלסקה מתחוללות סערות רבות, בהן יורדות כמויות גבוהות של שלג וקרח בדרום אלסקה, וכתוצאה מכך מצטברים ריכוזים גדולים של משקעים גם דרומית לחוג הארקטי. סערות רבות המתחוללות באזור זה נעות דרומה לעבר קולומביה הבריטית, מדינת וושינגטון ואורגון, ולעיתים מגיעות עד דרום קליפורניה, בעיקר בתקופת אל ניניו. חלק ניכר מהגשמים והשלגים העונתיים באזור הפסיפיק נורת' ווסט ובדרום-מערב ארצות הברית מגיעים ממפרץ אלסקה.
גבולות
על פי ארגון ההידרוגרפיה הבינלאומי, הגבול הצפוני של מפרץ אלסקה הוא חופה הדרומי של אלסקה, והגבול הדרומי הוא קו משורטט מקייפ ספנסר (שבפארק הלאומי גליישר ביי) במזרח, דרך המים הטריטוריאליים הצפוניים של דרום אלסקה וקולומביה הבריטית, ועד הנקודה הדרומית ביותר בים ברינג, כך שכל האיים הסמוכים כלולים במפרץ אלסקה.
הסקר הגאולוגי של ארצות הברית מגדיר את גבולו הדרומי של המפרץ כקו העובר מדרום האי קודאק במערב עד מעבר דיקסון במזרח.
סלובקיה באירוויזיון לרוקדים צעירים
סלובקיה נטלה חלק באירוויזיון לרוקדים צעירים פעמיים בלבד, ב-1997 וב-2015.
דונל תומאס
ביוגרפיה
תומאס נולד בטקסס, ארצות הברית לאב רופא. הוא למד כימיה והנדסה כימית באוניברסיטת טקסס באוסטין ובשנת 1941 קיבל תואר ראשון, וב-1943 קיבל תואר שני. בהיותו סטודנט לתואר ראשון, הכיר את אשתו, דורותי מרטין, שלמדה להיות עיתונאית באותה עת. לזוג נולדו שלושה ילדים. לאחר קבלת התואר השני, החל תומאס ללמוד בבית הספר לרפואה של אוניברסיטת הרווארד, ובשנת 1946 קיבל תואר דוקטור לרפואה.
בשנת 1990, אותה שנה בה זכה בפרס נובל לפיזיולוגיה או לרפואה, זכה תומאס גם במדליה הלאומית למדעים.
נפטר מדום לב בסיאטל שבוושינגטון, בגיל 92.
רגליים לדבר
רגליים לדבר הוא ביטוי שנתנו חז"ל בהלכה לאומדנא המתבססת על צירוף שני מקרים שנראה כי יש קשר ביניהם ועשויים להורות על מעשה מסוים או על תופעה מסוימת.
דוגמאות
בעצם, חשש זה אינו מובן, שהרי לו היה נמצא אותו מת עצמו לבדו, בשדה אחר, לא היה עלינו לבצע בדיקת עשרים אמה. אלא שאת ההסבר לכך, שבמקרה שהמת נמצא באותה שדה בו נמצא מת אחר, קובעים חז"ל שרגליים לדבר; כלומר, 1. כאשר אנו מוצאים מערת קבורה במקום מסוים, ייתכן מאוד שיש בשדה זה מערות קבורה נוספות. 2. צירוף העובדה, שכבר נמצא עוד מת, הרי שקיים חשש יותר מסביר, שקיימת בשדה זו מערת קבורה נוספת, ולכן עלינו לבצע בדיקת עשרים אמה נוספת, עד שימצאו עשרים אמה ריקות מקבר.
אוזריניצ'י
אוזריניצ'י (בסרבית:Озринићи או Ozrinići ) (במובן הצר יותר - בני האזור קצ'בו או צ'בו (Kčevo, Čevo) - נקראים "צ'בליאני") (Čevljani ) הם שבט מונטנגרי שחי בעבר בנאחיה קטון של הווילאיט מנונטנגרו (קארא דאג) ושל נסיכות מונטנגרו. הם נמנו עם השבטים המונטנגרים הישנים. אזר קטון הוא אחד מחבלי הארץ ההיסטוריים של מונטנגרו הישנה.
היסטוריה
אוזריניצ'י מוזכרים במקורות כתובים בקוטור עוד בשנת 1335. לצידם חיו באזור קטון השבטים צוצה, בייליצה, צ'קליצ'י, צטיניה, נייגושי, פיישיבצי, זאגרצ'י וקומאני. אגדות מקומיות משופות לסרבים ולאלבנים סיפרו על חמישה אחים - ואסו, קראסו, אוזרו, פיפו ואוטו שהיו אבות לחמישה שבטים באזור שבגבול בין מונטנגרו והמרחב האלבני:שלושה שבטים סרבים - ואסוייביצ'י, קרסנצ'י ואוזריניצ'י, ושניים אלבנים: פיפרי ואוטי. לפי אחת האגדות האחים באו מהרצגובינה ואחד מהם, אוזרו, שהיה פיסח, לא נסע הלאה מזרחה, והעדיף להישאר במקום שנקרא קצ'בו.
שמם של אוזריניצ'י תועד לראשונה בצ'רטר של איוואן צרנוייביץ' משנת 1489, אחר כך ב"דפתר" (פנקס מיסים) של דוקאגין בשנים 1570–1571. בשנת 1597 חמש משפחות של בני אוזריניצ'י הקימו את היישוב בעל אותו השם, אוזריניצ'י, בסביבת העיר ניקשיץ'. בני אוזריניצ'י היו השבט הגדול ביותר בנאחיה קטון, שהייתה אחת מתוך ארבע היחידות המנהליות של מונטנגרו הישנה. בשנת 1829 פרץ סכסוך מזוין בין השבטים אוזריניצ'י וצוצה מחד וביילציה מאידך. השליט-מיטרופוליט פטר הראשון פטרוביץ'-נייגוש שלח את סימה מילוטינוביץ' סראיליה ואת מואיסיה כדי לתווך בין שני הצדדים.
בני אוזריניצ'י התפרסמו כשבט שומר הגבול נמצא במאבק מתמיד בטורקים העות'מאנים. הם היו השבט היחיד שאותו הילל נייגוש בחרוזים מיוחדים ("Čevo ravno, gnijezdo junačko") ("צ'בו הישר, קן גבורים") בשירתו האפית "זר ההרים" (""Gorski vijenac) שבההמספר הגדול ביותר של גבורים ראשיים היו בני שבט זה (סרדאר ווקוטה, קנז יאנקו, ווק מיצ'ונוביץ', ווק מנדושיץ', ווייבודה דרשקו, ווקוטה מרוולייביץ', ווק רסלפצ'ביץ'). פרשני יצירותיו של נייגוש מחשיבים גם את דמות אב המנזר (האיגומן) סטפאן כגבור ספרותי המבוסס אל אישיותו של סטבאן פרקוב ווקוטיץ', סנטור מונטנגרי מבני השבט אוזריניצ'י ויועצו של נייגוש. מפורסם היה גם הוויבוד פקו פבלוביץ' ניקוליץ'.
באספת פודגוריצה בשנת 1904 לחלק מפלגת "הירוקים" (להבדיל מה"לבנים") על אף היותם סרבים מוצהרים, התנגדו שבטי האזור קאטון, להתאחדות עם סרביה.
יישובים
מרכז השבט היה ביישוב צ'בו הכולל מספר כפרים: וויניצ'י, זליוצ'ה, מישקה, קוטה וכו'. יישובים חשובים אחרים של השבט הם אוז'גוריצ'י ולסטובו, מרקובינה, פולוצ'ה, בריאמוביצה, אוז'גוביצה, לסטבה, זאגרדה, ביילה פוליאנה, מאקליין, אובלי. לצד צטיניה צ'בו (ק'צבו) הוא המרכז המנהלי החושב של נפת קטון. בני אוזריניצ'י מדברים יחד עם בני ברוצ'נאץ תת-ניב מונטנגרי ייחודי
מושלי מונטנגרו
הודות לחשיבות השבט אוזריניצ'י מקרבו התמנו מושלי מונטנגרו בימי חסות הרפובליקה הוונציאנית. המושלים התחלקו בשלטון עם המיטרופוליט-ולדיקה של מונטנגרו עד אמצע המאה ה-18, כשמכרו את התואר לשושלת נייגוש. הם התפטרו מהתפקיד בגלל המרחק שהפריד אותם מקוטור, בירת המושלים, ובגלל סירובם לשהות זמן רב מדי מחוץ לשטח השבט.
קטרפילר די-7
D7E מודל 2009
בשנת 2009 הציגה חברת קטרפילר לראשונה דחפור דיזל-חשמלי. הדחפור הוא CAT D7E (ה-E בשם הדגם הוא תחילת המילה "Electric") ובו מנוע הדיזל מפעיל גנרטור המפעיל מנועים חשמליים אשר בתורם מניעים את הזחלים ואת המערכת ההידראולית של הדחפור (בדומה לאופן פעולתם של כל קטרי הדיזל בעולם). בניגוד למכונית היברידית טורית, שבה יש מצבר ביניים שהגנרטור טוען, והמנוע החשמלי מוזן ממנו, ב-CAT D7E, גנרטור הדיזל, מספק את החשמל ישירות למנוע החשמלי, ללא צורך במצבר ביניים, כך שהדחפור הוא למעשה דחפור חשמלי הנושא עמו את תחנת הכוח שלו. בנוסף, ב-D7E מנוע הדיזל עובד ללא הפסקה כל עת שהדחפור פעיל, בניגוד למכונית היברידית טורית, שבה מנוע הבעירה הפנימית כבה חלק מזמן הנסיעה. למרות זאת, עקב פרסומו של הדחפור על ידי יבואן קטרפילר בישראל, זוקו שילובים, כהיברידי, וכן עקב הרגלה של החברה הישראלית לקרוא לכל כלי רכב עם שני מנועים מסוגים שונים (במיוחד אם אחד מהם הוא מנוע בעירה פנימית והשני הוא חשמלי) "היברידי". כלי התקשורת הישראלית כמו גם בתחום הציוד המכני ההנדסי בישראל, הכירו את הדחפור כהיברידי ולא כדיזל חשמלי, אף שהוא אינו מוכר ככזה בחו"ל. עם זאת, לטענת קטרפילר מנוע הדיזל חסכוני בדלק בשל גודלו וכן העובדה שהוא עובד במהירות סיבוב קבועה ומשפר את התפוקה בכ-10%. כמו כן, הדחפור כולל כ-60% פחות חלקים מדחפור D7 לא חשמלי, וקל יותר לתחזוקה. שינויים נוספים היו החלפת שתי הבוכנות המגביהות את הכף בבוכנה יחידה באמצע הכף, וכן חזרה לתצורת מזקו"ם של "Low Drive" בה גלגל ההינע נמצא בגובה גלגלי המרכוב.
אלכסנדר זברב
חיים אישיים
זברב נולד בהמבורג שבגרמניה, הוא בנם של טניסאיי העבר הרוסים אלכסנדר זברב ואירנה זברבה, ואחיו הצעיר של הטניסאי מישה זברב.
קטרפילר די-7
שימושים צבאיים
בעבר הפעיל חיל ההנדסה הקרבית של צה"ל דחפורי D7 בחזית ובעורף, לצד דחפורי ה-D9 הכבדים יותר, כאשר רוב דחפורי ה-D7 לא היו ממוגנים. בשנות ה-80 של המאה ה-20 הוחלפו דחפורי ה-D7 לטובת דחפורי D9 משוריינים. כיום צה"ל משתמש במספר מועט של דחפורי D7 רק לעבודות הנדסיות בעורף.
אלכסנדר זברב
תחילת הקריירה
זברב היה מדורג ראשון בגילאי הנוער, הוא סיים שני באליפות צרפת הפתוחה 2013 לנוער, הגיע באותה שנה לחצי גמר אליפות ארצות הברית הפתוחה בטניס לנוער, וב-2014 זכה באליפות אוסטרליה הפתוחה לנוער.
קטרפילר די-7
שימושים צבאיים
הכוחות המזוינים של ארצות הברית השתמשו בדחפורי D7G ו-D7H לא ממוגנים לניקוי שדות מוקשים ועבודות עפר. מאוחר יותר פיתחה תע"ש ערכת מיגון, שהותקן על הדחפורים. המיגון כלל בעיקר לוחות פלדה, וחלונות תא המפעיל הוחלפו בחלונות קטנים וחרכי ירי שפגעו בראות. ב-1998 פיתח צבא ארצות הברית את ה-D7G MCAP, דחפור די-7 בלתי-מאויש בשלט רחוק שנועד לפינוי מוקשים וטיפול במטעני חבלה.
אלכסנדר זברב
קריירה מקצועית
כמקצוען, זכה לראשונה בטורניר מסבב הצ'לנג'רס, כשניצח ביולי 2014, בטורניר ספרקאסן בבראונשווייג שבגרמניה., בהמשך אותו חודש, הגיע עד לחצי הגמר באליפות גרמניה הפתוחה בטניס. במאי 2015, זכה בתואר השני שלו בסבב הצ'לנג'רס, כשניצח בטורניר היילברון בגרמניה. בעקבות הניצחון, נכנס לראשונה לרשימת 100 הגברים המדורגים ראשונים בסבב ה-ATP. ביוני 2015 נכנס לראשונה להגרלה הראשית בטורניר גראנד סלאם, והפסיד בסיבוב השני באליפות וימבלדון 2015.
קטרפילר די-7
שימושים צבאיים
ב-2003 החלו צבא ארצות הברית וחיל הנחתים האמריקאי להצטייד בדחפורי קטרפילר D9R עם ערכות מיגון שרכשו מישראל. דחפורי ה-D9 הממוגנים גדולים וחזקים יותר מדחפורי הדי-7 ונמצאו מתאימים ויעילים יותר לעבודות עפר ובנייה/הריסה בתנאי עבודה קשים, כגון אלה של המדבריות בעיראק. למרות זאת, יש עדיין שימוש נרחב בדחפורי ה-D7 לעבודות עפר, סלילת כבישים ופינוי מוקשים.
אלכסנדר זברב
קריירה מקצועית
ב-2016 דורג לראשונה בין ה-25 הראשונים בעולם. הוא סיים שני בטורניר ניס, לאחר הפסד בגמר לדומיניק תים, סיים שני בטורניר האלה, לאחר ניצחון בחצי הגמר על רוג'ר פדרר והפסד בגמר לפלוריאן מאייר. בספטמבר 2016, זכה בטורניר סנקט פטרבורג, לאחר שגבר בגמר על המדורג שלישי בעולם סטאן ואוורינקה.
קטרפילר די-7
שימושים צבאיים
בשנים האחרונות משווקת קטרפילר דחפור D7R משוריין לשימושי הנדסה קרבית. ה-D7R המשוריין נרכש על ידי צבא ארצות הברית ועל ידי צבא עיראק המחודש, שם הוא משמש לניקוי שדות מוקשים ולחימה בדאעש.
אלכסנדר זברב
קריירה מקצועית
זברב חבר בנבחרת גביע דייוויס של גרמניה, השתתף לראשונה במשחקי הנבחרת במרץ 2016, והפסיד פעמיים במפגש מול נבחרת צ'כיה. ב-2018, סייע לנבחרת להעפיל לשלב רבע הגמר. הוא ייצג את גרמניה בגביע הופמן מ-2017. בטורנירים ב-2018 וב-2019 שיתף פעולה עם אנג'ליק קרבר, והשניים הפסידו פעמיים רצופות בגמר לנבחרת שווייץ (פדרר ובלינדה בנצ'יץ').
במאי 2017, זכה בטורניר מינכן מסבב המאסטרס 500. בהמשך החודש זכה בתואר המאסטרס 1000 הראשון שלו, אחרי ניצחון בגמר טורניר רומא על המדורג שני בעולם נובאק ג'וקוביץ'. בעקבות הזכייה העפיל למקום העשירי בעולם. באוגוסט 2017, זכה בטורניר וושינגטון, בהמשך החודש זכה בטורניר המאסטרס 1000 השני שלו אליפות קנדה הפתוחה במונטריאול, והתואר השישי שלו, עם ניצחון על רוג'ר פדרר בגמר 6–3, 6–4. בעקבות הישגיו טיפס למקום השלישי בעולם.
במאי 2018, הגן על תוארו וזכה שוב בטורניר מינכן, לאחר ניצחון בגמר על נובאק ג'וקוביץ' מסרביה (1 בעולם), ובחצי הגמר על רוג'ר פדרר משווייץ (3 בעולם). באותו החודש זכה גם בטורניר מדריד מסבב המאסטרס 1000. באוגוסט, זכה בפעם השנייה בטורניר וושינגטון. באליפות צרפת הפתוחה 2018 הודח ברבע הגמר על ידי דומיניק תים.
בגמר ה-ATP זכה במקום הראשון, לאחר שניצח את המדורג שלישי בעולם רוג'ר פדרר בחצי הגמר, וגבר בגמר על המדורג ראשון נובאק ג'וקוביץ'.
ב-2019, הודח פעם נוספת ברבע גמר אליפות צרפת הפתוחה, כשהפסיד לנובאק ג'וקוביץ', ובאליפות ארצות הברית הפסיד בשמינית הגמר לדייגו שוורצמן. בטורניר שאנגחאי מאסטרס, הפסיד בגמר לדנייל מדבדב, לאחר שברבע הגמר גבר על רוג'ר פדרר. בטורניר גמר ה-ATP, השיג ניצחונות בשלב הבתים על דנייל מדבדב ועל רפאל נדאל, ובחצי הגמר הפסיד לדומיניק תים.
בשנת 2020, הגיע לראשונה בקריירה, לגמר טורניר גראנד סלאם באליפות ארצות הברית הפתוחה, והפסיד לדומיניק תים בחמש מערכות. באליפות אוסטרליה הפתוחה 2020 הגיע לחצי הגמר, הישג השיא שלו בטורנירי גראד סלאם, בטרם הודח בידי דומיניק תים.
ב-2021 זכה באליפות מדריד הפתוחה לאחר שגבר בדרך על רפאל נדאל, דומיניק תים ומתאו ברטיני. ביוני 2021, העפיל לראשונה לחצי גמר אליפות צרפת הפתוחה 2021.
ביולי 2021, זכה במדליית זהב בטורניר הטניס באולימפיאדת טוקיו 2020, כשניצח את קארן חצ'אנוב הרוסי (25) בשתי מערכות 3:6, 1:6. בדרך לתואר, הוא הדיח את המדורג ראשון נובאק ג'וקוביץ', בחצי הגמר. זברב הפך לטניסאי הראשון בגרמניה שזוכה בזהב, שנים אחרי ששטפי גראף עשתה זאת באולימפיאדת סיאול 1988.
באוגוסט 2021 זכה בטורניר סינסינטי.
ב 21 בנובמבר 2021 זכה בגמר סבב ה Atp במאסטרס טורינו שבאיטליה. גבר בחצי הגמר על נובאק ג'וקוביץ' ובגמר ניצח את דנייל מדבדב.
ב 3 ביוני 2022 הגיע לחצי גמר אליפות צרפת הפתוחה, אולם נפצע במהלך המערכה השנייה במשחק חצי הגמר מול רפאל נדאל ונאלץ לפרוש מהתחרות.
נמל התעופה רמון
הפרויקט
הנמל ממוקם 18 קילומטרים צפונית לאילת, סמוך לפארק תמנע על שטח של כ־14,000 דונם, ומשמש כנמל תעופה בינלאומי נוסף של מדינת ישראל לטיסות פנים ולטיסות בינלאומיות וכן שדה חירום חלופי במקום שדה התעופה עובדה. מסלולי ההמראה והנחיתה נסללו באורך של 3,600 מטר ורוחב של 60 מטר, ומאפשרים למטוסי סילון גדולים מסוג בואינג 777, איירבוס A380 ואיירבוס A350 להמריא מהנמל לטיסות פנים ארציות וליעדים באירופה, ארצות הברית, מרכז אסיה, והמזרח הרחוק.
מטרתו של הנמל היא לספק חלופה לנמל התעופה אילת אשר אינו מסוגל לקלוט מטוסי סילון גדולים, ולנמל עובדה שאינו ערוך לטפל בנוסעים רבים. הנמל כולל מגדל פיקוח בגובה 47 מטר, בהתאם לסטנדרטים מתקדמים, אזורי תפעול, טרמינל נוסעים מרווח הכולל חנויות דיוטי פרי (מהן ייהנו גם הטסים בטיסות פנים בשל הפטור ממע"מ לאילת) בשטח של כ־34 אלף מטר רבוע, שייתן תחילה מענה לכ־1.8 מיליון נוסעים בשנה ויותר ברמת שירות גבוהה (ועד 4 מיליון נוסעים, אם יורחב), מערך כבישים חדש ומגרשי חניה. תחילה תוכננו בשדה שבע עמדות חנייה למטוסים רחבי גוף ובינוניים, תשע רחבות חנייה למטוסי טורבו־פרופ. אך לאור ההחלטה להשתמש בו גם כנמל תעופה לעיתות חירום, הוכשרו בו כ־60 עמדות חנייה למטוסים בגדלים שונים, שאמור לאפשר לכל צי המטוסים של חברות התעופה בישראל לחנות בו זמנית בשדה אם נתב"ג ייסגר.
עלות בניית השדה נאמדת ב־1.7 מיליארד שקל והיא מומנה בחלקים שווים על ידי רשות שדות התעופה, על בסיס מכירת הקרקע עליה שוכן נמל התעופה באילת וכן ממקורות חיצוניים.
היסטוריה
במאי 2005, הופקדה תוכנית המתאר המקומית של השדה בוועדה המחוזית לתכנון ובנייה, על ידי האגף לתכנון והנדסה של רשות שדות התעופה. התוכנית כללה מסלול באורך של 3,600 מטר, וטרמינל נוסעים לתנועה שנתית של 500 אלף נוסעים בינלאומיים ו־1.75 מיליון נוסעים בתעופה הפנים ארצית. רשות שדות התעופה הודיע שהיציאה למכרז תכנון וביצוע, בעלות של 200 מיליון דולר, תיעשה בתחילת 2006, אך הפרויקט לא החל כמתוכנן. בפברואר 2009, אישרה הממשלה הצעת החלטה של שר התחבורה, שאול מופז, לקדם את הקמת שדה התעופה ולתאם עם מערכת הביטחון מגבלות ביטחוניות הקשורות להקמת השדה.
ביולי 2010 אישרה הממשלה את הקמתו של שדה התעופה ואת קריאת שמו על שם אילן ואסף רמון. תהליך התכנון המפורט של השדה אמור היה להימשך כשנה, ובניית שדה התעופה הייתה אמורה להימשך כשלוש שנים עד סוף 2014. אך רק ב־2 ביולי 2012 פרסמה רשות שדות התעופה מכרז לבחירת חברת תכנון, הקמה וניהול של הנמל. הזוכה במכרז הייתה שותפות של משרדי האדריכלים "אמיר מן־עמי שנער אדריכלים" ו"משה צור אדריכלים". לראש צוות התכנון מונה אדריכל אמיר מן, שריכז יותר מ־30 חברות ויועצים בתחומי תכנון שונים.
כחלק מתוכניות הפיתוח הוחלט לתכנן את השדה עם תפיסות ירוקות. כך למשל הוחלט להכשיר במתחם שדה סולארי, 80 דונם בהם יותקנו תאים פוטו־וולטאים שיספקו חלק מהחשמל לתפעול הטרמינל, חלונות עם בידוד כפול, "בריכה ביולוגית" לצורכי נוי בלב הטרמינל במעין פטיו, מערכות קירור שיאפשרו צבירת מים שיתעבו מהאוויר המקורר ופיתוח הנוף הסביבתי יתבסס על צמחייה מדברית מקומית שאינה דורשת השקיה מרובה.
באפריל 2013 נבחרו במכרז פומבי, יורם גדיש חברה להנדסה בע"מ וברן הקמת פרויקטים בע"מ לנהל, לתאם ולפקח על התכנון והביצוע של פרויקט שדה התעופה החדש. ב־9 במאי 2013 התקיים טקס הנחת אבן פינה במעמד שר התחבורה, ישראל כץ, ראש עיריית אילת, מאיר יצחק־הלוי, ראש מועצה אזורית חבל אילות, אהוד עמיאל גת, מנהלי רשות שדות התעופה ורונה רמון, ועבודות העפר החלו בסוף מאי 2013.
בספטמבר 2014 כלקחי מבצע צוק איתן הוחלט להאריך את מסלולי הנחיתה וההמראה ולהפוך את שדה התעופה רמון לשדה בינלאומי, כך שבעיתות חירום סגירת נתב"ג לא תנתק את ישראל מהעולם.
באוקטובר 2013 הודיעו בכירים ירדנים לרבות שרת התחבורה לינה שביב כי הם מתנגדים להקמת שדה התעופה בתמנע בטענה שהשדה נבנה קרוב מדי לשדה התעופה המלך חוסיין שבעקבה, זאת אף על פי שהשדה החדש רחוק יותר מנמל התעופה באילת. וביולי 2015 הגישה ירדן תלונה רשמית לארגון הבינלאומי לתעופה אזרחית בגין בניית נמל התעופה.
במהלך ינואר 2014 פרסמה רשות שדות התעופה מכרז פומבי לעבודות הסלילה והנחת התשתיות לשדה. לפי התוכנית, נדחתה הפעלת שדה התעופה לסוף 2017 ואחר כך לתחילת 2018. לאחר דחיות נוספות, נמסרה הודעה כי פתיחתו צפויה להתבצע לקראת סוף המחצית הראשונה של 2018. לבסוף פורסם כי השדה ייפתח בהדרגה לטיסות הפנים החל מ-22 בינואר 2019 ולטיסות החוץ מספר חודשים מאוחר יותר.
ב-5 בספטמבר 2017 נחת בשדה מטוס של חברת ארקיע, במסגרת טיסת בדיקת המסלול ותהליך קבלת אישורי התעופה למסלול. זוהי הנחיתה הראשונה של מטוס אזרחי בשדה.
ב־17 בינואר 2018 הודיע שר התחבורה ישראל כץ, כי נמל התעופה צפוי להיפתח ולהפעיל טיסות פנים בספטמבר 2018, וטיסות בינלאומיות יחלו חודש לאחר מכן (באיחור של 4 שנים לעומת התוכנית המקורית מ־2010).
ב-16 ביולי 2018 נערך במקום, טקס בהשתתפות שר התחבורה ובני משפחת רמון, במהלכו הוסר הלוט מעל שלט ועליו שמו הרשמי של נמל התעופה. מיד לאחר הטקס נחת במקום המטוס הראשון שביצע זאת באמצעות המערכות המבצעיות של נמל התעופה.
ב-21 בינואר 2019 החל שדה התעופה לפעול. נחיתה מסחרית ראשונה ברמון התקיימה ב-4 בפברואר 2019 כשמטוס ATR-72 של חברת ישראייר, המריא משדה דב כשעליו 72 נוסעים. נחיתה בינלאומית ראשונה התקיימה ב-4 במרץ 2019 במטוס בואינג 737-800 של חברת ריינאייר בטיסה מפוזנן.
נתוני תנועה
תנועת הנוסעים בטיסות פנימיות נותרת יציבה למשך כל השנה בטווח של בין 95 ל-134 אלף נוסעים לחודש. בטיסות הבין-לאומיות כמעט אין פעילות בחודשי הקיץ (מאי עד אוגוסט), כאשר דווקא חודשי החורף הם הפעילים ביותר (ינואר, פברואר, מרץ ונובמבר).
חמשת היעדים הבינלאומיים עם תנועת הנוסעים הכי גבוהה ביותר בשנת 2019 היו מוסקבה (27,868 נוסעים), בודפשט (25,380 נוסעים), ורשה (18,046 נוסעים), וינה (11,528 נוסעים) וקרקוב (11,292 נוסעים).
דרכי גישה
הגישה לכלי רכב מאילת אל נמל התעופה מתאפשרת באמצעות כביש 90 (כביש הערבה), בנסיעה שאורכה כרבע שעה.
השפעות
בניית נמל התעופה מחוץ לאילת והריסת שדה התעופה הקיים, אפשרה חיבור בין אזור המלונות לאזור המגורים בעיר. מנגד, חלו הגבלות בנייה חדשות על היישוב באר אורה.
אבטחה
בשל קרבת נמל התעופה לגבול ישראל–ירדן, הוחלט להקים "חומה" של יותר מארבעה קילומטר בינו לגבול שתסתיר את הפעילות בו למשקיפים מעבר לגבול. בנוסף אושרה הקמת גדר המתוכננת בגבול ישראל ירדן בדומה לגדר החכמה שהוקמה בגבול ישראל מצרים שתגן על אילת, שדה התעופה והיישובים הקרובים להם. הגדר המתוכננת בגבול עם ירדן תהיה בשלב ראשון באורך של כ־34 קילומטר ובגובה של כ־6 מטרים שמתחילה ממפרץ אילת ותגיע עד לאזור חולות סמר מצפון לשדה התעופה. בנוסף המתחם כולו יוקף גדרות ביטחון באורך של כ־14 קילומטר. כמו כן הוקמה מצידו של השדה הפונה לגבול ירדן רשת פלדה המיועדת להגנה מחדירת טילים שגובהה 26 מטרים ואורכה 4.5 ק"מ, ואילו הגדר הנמוכה יותר חופתה גם בלוחות פלדה להגנה מפצצות מרגמה, בנוסף לאמצעי בטיחות נוספים. כמו כן הוקמו 3 תרני תקשורת בגובה 64 מטרים שיכללו מערך מכ"מים ומצלמות הסורקות את הגבול. בין העבודות להקמת גדרות הביטחון נכללו פינוי מוקשים מרצועת שטח שאורכה כ־17.5 ק"מ, והתקנת מעברי מים בתחתית הגדרות כדי למנוע הצפה בשיטפונות בעונת החורף. עלות הקמת גדרות הביטחון לאבטחת נמל התעופה הגיעה ל־288 מיליון שקלים.
בבניין הטרמינל עצמו הוחלט להימנע מההפרדה המקובלת לרוב בין הנוסעים בטיסות הפנים לנוסעים בטיסות הבינלאומיות והם חולקים חללי המתנה משותפים, בין השאר גם בשל העובדה שאף הטסים בטיסות הפנים זכאים לפטור ממכס כמו באילת וכן בשל החמרת בידוק הנוסעים וחפציהם גם בטיסות הפנים.
בתרבות הכללית
נמל התעופה מופיע בשמו בסרט Jarhead: Law of Return (2019)
קיושי איטו
קיושי איטו (ביפנית: 伊藤 清; 7 בספטמבר 1915 – 10 בנובמבר 2008) היה מתמטיקאי יפני.
ביוגרפיה
קיושו איטו למד מתמטיקה באוניברסיטת טוקיו שם קיבל דוקטורט ב-1945. הוא נמשך לתורת ההסתברות בעיקר לעבודתם של אנדריי קולמוגורוב ופול לוי ופרסם ב-1940 את המאמר On the probability distribution on a compact group. ובמשך העשור הבא פיתח ופרסם את התאוריה שלו על אינטגרציה של תהליך סטוכסטי מה שידוע כאינטגרל איטו ובתאוריה כללית יותר כלמה של איטו.
הוא זכה בפרסים רבים בהם פרס וולף במתמטיקה ב-1987, פרס קיוטו ב-1998 ובפרס קרל פרידריך גאוס על מפעל חיים ב-2006. את פרס גאוס הוא לא הגיע לקבל בגלל גילו המתקדם, את הפרס קיבלה בשמו ביתו ג'ימקו איטו פרופסור לבלשנות. באוקטובר 2008 הוענק לו אות מסדר התרבות של יפן.
קיושו איטו נפטר בנובמבר 2008, בן 93 במותו.
Something in the Way You Move
"Something in the Way You Move" הוא סינגל של הזמרת הבריטית, אלי גולדינג. השיר יצא לראשונה כסינגל שיווקי ב-9 באוקטובר 2015. מאוחר יותר, ב-19 בינואר 2016, השיר יצא כסינגל על ידי חברות התקליטים צ'ריטרי רקורדס ואינטרסקופ רקורדס. השיר הוא הסינגל השלישי של אלבום האולפן השלישי שלה, Delirium. השיר נכתב על ידי אלי גולדינג בשיתוף פעולה עם גרג קורסטין, שגם הפיק את השיר.
נכון ליולי 2023, השיר הושמע למעלה מ-136 מיליון פעמים בספוטיפיי, ולמעלה מ-29 מיליון פעמים ביוטיוב.
פעמת
פַּעֶמֶת (בלועזית: פַּלְפִּיטַצְיוֹת, palpitations) היא תסמין של תחושת הלמות הדופק בבית החזה. תחושת זו של הלמות הדופק יכולה להיות קבועה או לפרקים, סדירה או בלתי סדירה וקשורה בתנוחה. בלשון הדיבור מכונה תסמין זה דפיקות לב, אם כי לעיתים מדווחים אנשים החווים פעמת על תחושת החסרת פעימה. פעמים רבות דפיקות הלב מודגשות בעת מנוחה, כאשר ישנם מעט גירויים חיצוניים.
פעמת יכולה לנבוע מסיבות רבות, ובכלל זה מחלות לב וכלי דם וסיבות נפשיות. פעימות מוקדמות, בין אם ממקור עלייתי או חדרי, הן סיבה שכיחה לתחושה של החסרת פעימה, וברוב הגדול של המקרים מדובר בממצא שפיר ללא חשיבות קלינית. עם זאת, פעמת יכולה להיות ביטוי להפרעת קצב, בפרט הפרעת קצב מהירה, לבעיות מבניות בלב או למחלות של שריר הלב. צריכה של תרופות וחומרים מסוימים יכולה אף היא להשרות פעמת.
סיבות
לפי מחקר משנת 1996, הסיבה השכיחה ביותר לפעמת, 43% מהמקרים, היא סיבה לבבית. 31% נוספים נובעים מסיבות פסיכיאטריות שונות. בשאר המקרים הסיבות הן שונות, או שלא נמצאה סיבה ברורה.
מחלות לב וכלי דם
סיבה שכיחה לפעמת המופיעה לסירוגין היא פעימות מוקדמות, בין אם עלייתיות או חדריות. ככלל, מדובר בממצא שפיר בפעימות הלב, אשר מודגש כהחסרת פעימה או כפעימה מוגברת וחזקה בפעימה העוקבת. פעמת סדירה וממושכת נובעת מהפרעות קצב מהירות, לרבות טכיקרדיה על-חדרית וטכיקרדיה חדרית. אם הפעמת אינה סדירה וממושכת, הסיבה יכולה להיות פרפור עליות. למרות האמור לעיל, רוב הפרעות קצב אינן מתבטאות בפעמת.
התכווצות בחוזקה, המכונה גם היפרדינמית, של הלב היא מנגנון נוסף להופעת פעמת. התכווצות מסוג זה יכולה להתרחש באופן פיזיולוגי בשל עודף בקטכולאמינים, כמו בפעילות גופנית או מצבי דחק, ואין זה נדיר שספורטאים חווים פעמת, ללא קשר למצב חולי. מנגד, פעמת היא תסמין גם של מחלות הגורמות להפרשה מוגברת של קטכולאמינים, כמו פאוכרומוציטומה. אי-ספיקת מסתם אבי העורקים היא סיבה לבבית נוספת לפעמת במנגנון של התכווצות בחוזקה של החדרים, וזאת בשל הנפח הגדול אשר הלב מזרים לפנים על רקע התחזרת בזמן הדיאסטולה.
הפרעות נפשיות
מגוון הפרעות נפשיות, בפרט מקבוצת הפרעות החרדה והסומטיזציה, באות לידי ביטוי בפעמת, כאשר החווים אותה מדווחים על משך זמן ארוך יותר – למעלה מ-15 דקות – ועל תסמינים נוספים נלווים.
מחלות ומצבים אחרים
ביתר פעילות של בלוטת התריס, מסטוציטוזיס, וכאמור, בפאוכרומוציטומה עלולים אנשים לחוות פעמת כתסמין. גם התכווצויות ספונטניות של שרירי בית החזה עלולות להיחוות כפעמת.
תרופות וחומרים
חומרים רבים, בהם תרופות מסוימות, עשויים להשרות התכווצות בחוזקה של חדרי הלב: טבק, קפאין, אמינופילין, אטרופין, קוקאין ואמפטמינים. גם אלכוהול עשוי להשרות פעמת.
גישה אבחנתית
הבירור האטיולוגי מתמקד בראש ובראשונה באיתור הפרעת קצב מסכנת חיים כסיבה להופעת פעמת. על כן, הריאיון הרפואי כולל שאלות על משך הפעמת וסדירותה, וכן על קיומם של מחלת לב כלילית או גורמי סיכון למחלת לב כלילית, שכן אנשים עם מחלת לב כלילית נמצאים בסיכון גבוה יותר להפרעות קצב חדריות. תסמינים נלווים כגון עילפון או תחושת ריחוף מרמזים על פגיעה באספקת הדם מהלב למוח כביטוי להפרעה חדרית. הדרישה המוגברת לחמצן בזמן פעילות מוגברת של שריר הלב, בין אם בהתכווצות בחוזקה או בטכיקרדיה, בעיקר באנשים עם מחלת לב כלילית, יכולה להתבטא בליווי של כאב בחזה. בנוסף, באנשים עם אי-ספיקת לב, או מחלות שהביטוי שלהן הוא כשל אי-ספיקת לב, פעמת נלווית גם לקוצר נשימה.
הדגש בבדיקה הגופנית הוא על הסימנים החיוניים ובדיקת מערכות הלב והריאה.
בדיקת דם לתפקודי בלוטת התריס, ובכלל זה תירוקסין, תריודוטירונין ותירוטרופין, עשויה לאבחן פעילות יתר של בלוטת התריס.
טיפול
כאשר אין מחלת רקע לבבית, ובהיעדר הפרעת קצב מסכנת חיים או מחלה אחרת בת טיפול, ניתן להפחית את תחושת הפעמת הנובעת מפעימות מוקדמות באמצעות חוסמי בטא.
פעמת הנובעת משימוש בחומרים ותרופות ניתנת לטיפול על ידי הימנעות מאותם חומרים ושינוי התרופות האמורות, במידת האפשר.
יגאל בריטמן
יגאל בריטמן (Brightman; 11 ביוני 1945 - 1 באוגוסט 2013) היה רואה חשבון ישראלי, יושב ראש ומנהל עסקים ראשי של חברת רואי החשבון Deloitte בריטמן אלמגור זהר.
ביוגרפיה
בריטמן נולד ב-1945 בארץ ישראל. היה בוגר תיכון עירוני ד' בתל אביב, ולאחר מכן שירת בצה"ל בחטיבת הצנחנים. בעל תואר ראשון בחשבונאות וכלכלה מאוניברסיטת תל אביב.
ב-1972 ייסד את משרד רואי החשבון יגאל בריטמן ושות', שבמהלך השנים התמזג עם משרדים נוספים. ב-1994 חבר המשרד לרשת Deloitte, ובכך היה למשרד רואי החשבון הראשון בישראל שחבר לרשת עולמית. בשנת 2000 התמזג המשרד עם משרד רו"ח אלמגור והפך ל"בריטמן אלמגור ושות'", וכן עבר למשכנו הנוכחי במגדלי עזריאלי. ב-2008 התמזג המשרד עם משרד "זהר את זהר" וקיבל את שמו הנוכחי, "Deloitte בריטמן אלמגור זהר". נכון להיום (2013) מונה המשרד כ-80 שותפים ודירקטורים ויותר מ-1,000 עובדים הפרוסים על פני שישה סניפים, והוא אחד מחמשת המשרדים הגדולים בישראל למתן שירותי חשבונאות וביקורת, מיסים וייעוץ עסקי. עד למותו עמד בריטמן בראש המשרד, ושימש כיושב ראש ומנהל העסקים הראשי שלו. כמו כן, היה הישראלי היחיד בתפקידי מפתח ברשת Deloitte העולמית, הן כחבר בדירקטוריון העולמי במשך שמונה שנים והן כשותף מנהל ויו"ר מגזר הטכנולוגיה, המדיה והתקשורת העולמי במשך תשע שנים.
לצד הקריירה המקצועית שלו עסק בריטמן בפעילות ציבורית רחבה: הוא כיהן כיו"ר הפורום הישראלי, כחבר בחבר הנאמנים של מוזיאון תל אביב לאמנות, כיו"ר ועדת ביקורת וכיו"ר מועדון החברות במוזיאון. ב-2002 קיבל תואר עמית כבוד של המוזיאון בגין תרומתו הרבה לפעילותו. כמו כן, היה חבר בחבר הנאמנים של אוניברסיטת בן-גוריון בנגב, חבר בוועדה המייעצת של בית הספר למנהל עסקים ע"ש ליאון רקנאטי באוניברסיטת תל אביב, יו"ר הוועד המנהל והמועצה הציבורית של יד יצחק בן-צבי ודירקטור בפורום הישראלי.
בריטמן החזיק ברישיון טיס במשך למעלה מ-20 שנים, ונהג להטיס בעצמו את מטוסו הפרטי לעיתים קרובות. ב-1 באוגוסט 2013 יצא עם מטוסו מלווה בשניים מחבריו משדה התעופה הרצליה. בתאונה שאירעה סמוך לשדה התעופה אילת המטוס התרסק, בריטמן נהרג ושני חבריו שהיו עמו נפצעו. בריטמן, שהיה בן 68 במותו, הותיר אחריו אישה, קלוד בריטמן, ושלושה ילדים, שבעה נכדים. התגורר בתל אביב ובקיסריה.
איגוד מבקרי הקולנוע של לוס אנג'לס
איגוד מבקרי הקולנוע של לוס אנג'לס (LAFCA) הוא ארגון מבקרי קולנוע אמריקאי שנוסד בשנת 1975. חבריה כוללים מבקרי קולנוע מגופי תקשורת מודפסים ואלקטרוניים המבוססים בלוס אנג'לס. בדצמבר של כל שנה, הארגון מעניק את פרסי איגוד מבקרי הקולנוע של לוס אנג'לס, ומכבד את חברי תעשיית הקולנוע שהצטיינו בתחומם במהלך השנה החולפת. פרסים אלה מוענקים בכל חודש ינואר.
יחסי ברזיל–תאילנד
יחסי ברזיל–תאילנד הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים בין הרפובליקה הפדרלית של ברזיל לבין ממלכת תאילנד.
סקירה כללית
שתי המדינות כוננו יחסים דיפלומטיים ב-17 באפריל 1959. באותה שנה נפתחה שגרירות ברזיל בבנגקוק, ואילו שגרירות תאילנד בברזיליה נפתחה בשנת 1964. בשנת 2019 נחגגו 60 שנות יחסים דיפלומטיים בין המדינות.
יחסים כלכליים
בשנת 2018 הפכה ברזיל לשותפת הסחר המובילה של תאילנד באמריקה הלטינית, ותאילנד דורגה במקום השביעי בין השותפות של ברזיל באסיה. הסחר הדו-צדדי עלה על 3.5 מיליארד דולר, כאשר ברזיל ייצאה כ-2 מיליארד דולר וייבאה כ-1.4 מיליארד דולר - עודף של 600 מיליון דולר מצד ברזיל.
מעורבותן של חברות תאילנדיות במלונות ובאלקטרוניקה בברזיל נמצאת במגמת עלייה. הקבוצה התאילנדית מינור אינטרנשיונל השקיעה רבות במלונות יוקרה כמו Tivoli Mofarrej, בסאו פאולו, Tivoli Ecoresort, בסלבדור, ו-NH Hotel, בקוריטיבה. פרויקט תאילנדי גדול הוא אתר הנופש אננטרה מארו באהיה.
תיירות
בשנת 2019 כ-66,000 תיירים ברזילאים ביקרו בתאילנד.
עבד אל-אילה בן כיראן
עבד אל-אילה בן כיראן (בערבית: عبد الإله ابن كيران; נולד ב-1954) הוא פוליטיקאי מרוקאי שכיהן כראש ממשלת מרוקו בשנים 2011–2017, וכמנהיג מפלגת הצדק והפיתוח המרוקאית.
ביוגרפיה
בן כיראן נולד ב-1954 בעיר רבאט שבמרוקו. מוצא משפחתו מן העיר פאס. בן כיראן היה בגיל 16 כשמת אביו.
בשנות ה-70 של המאה ה-20 היה בן כיראן פעיל שמאל. ב-14 בנובמבר 1997 נבחר לפרלמנט המרוקאי כנציג העיר סלא. ביולי 2008 נבחר למנהיג מפלגת הצדק והפיתוח, מפלגת אסלאם מתון, במקומו של סעד א-דין אל-עות'מאני. בבחירות לפרלמנט המרוקאי שנערכו בנובמבר 2011, זכתה מפלגתו של בן כיראן למספר המושבים הרב ביותר בפרלמנט, וב-29 בנובמבר 2011 מונה לראש ממשלת מרוקו, לאחר שהרכיב קואליציה ביחד עם שלוש מפלגות נוספות בפרלמנט.
בן כיראן מגלה הן עמדות דמוקרטיות-ליברליות, והן עמדות אסלאמיסטיות. בראיון ב-2011 אמר: "אם אכנס לממשלה, לא יהיה זה כדי שאוכל לומר לנשים צעירות בכמה סנטימטרים של חצאית עליהן לכסות את רגליהן. זה לא ענייני. אף אדם אינו יכול, ממילא, לקרוא תיגר על חירויות הפרט במרוקו". ואולם, בעבר תיאר את החילוניות כ"תפיסה מסוכנת עבור מרוקו", וב-2010 פעל, ללא הצלחה, לאסור הופעה של הזמר הבריטי אלטון ג'ון ברבאט, עקב היותה "מקדמת הומוסקסואליות".
בן כיראן נשוי לנבילה, פעילה במפלגתו, ואב לשישה. חובב שחמט ומוזיקה.
מערב אוקראינה
מערב אוקראינה (באוקראינית: Західна Україна) הוא אזור נרחב במערב אוקראינה. זהו האזור היחיד של אוקראינה אשר היה לאורך ההיסטוריה תחת שליטת מדינות אירופאיות שונות מלבד רוסיה (פולין, ליטא, הונגריה, רומניה, צ'כוסלובקיה וטורקיה) ומכאן תחת השפעה ניכרת של תרבות מרכז אירופה.
אזור מערב אוקראינה, בדומה למרבית שטחה של אוקראינה שלאחר מלחמת העולם השנייה, התפתח ממה שהיה במקור הישות הפוליטית רוס של קייב. לאחר ההיחלשות של רוס של קייב, ובעקבות ההתקפות מצד הממלכה המונגולית אורדת הזהב, המרכז התרבותי והפוליטי עבר מקייב מערבה ובשנת 1199 הוקמה מדינה מערבית אוקראינית חדשה - נסיכות האליץ'-וולין. החל משנת 1349 גם רוס של קייב וגם נסיכות האליץ'-וולין איבדו את עצמאותן, ושטחה של אוקראינה נכבש על ידי המדינות השכנות. בתחילה שולבה אוקראינה באיחוד הפולני-ליטאי, ומאוחר יותר חולקה אוקראינה בין מדינות האיחוד הפולני-ליטאי (מערב אוקראינה וחלק ממרכזה) והאימפריה הרוסית (מזרח אוקראינה ויתרת מרכז אוקראינה). לאחר חלוקת פולין, הייתה מערב אוקראינה לחלק מההאימפריה האוסטרו-הונגרית, בעוד שמרכז ומזרח אוקראינה נותרו תחת שליטה רוסית. בשנת 1918, לאחר מלחמת העולם הראשונה, האוקראינים שהיו תחת שליטה רוסית הכריזו על עצמאות, ונוסדה הרפובליקה העממית של אוקראינה, בעוד שהשטחים של מערב אוקראינה שהיו חלק מהאימפריה האוסטרו-הונגרית הכריזו על עצמאותם, והפכו בעקבות כך לרפובליקה העממית של מערב אוקראינה. ב-22 בינואר 1919 שתי המדינות חתמו על חוק איחוד. עם זאת, בסופו של דבר המדינה האוקראינית העצמאית חולקה שוב בין פולין וברית המועצות. החלק הסובייטי של אוקראינה, שכונה "הרפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית האוקראינית" הפך באופן רשמי לאזור אוטונומי. מאוחר יותר, כתוצאה מהסכם ריבנטרופ–מולוטוב, ברית המועצות שילבה את מערב אוקראינה ברבפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית האוקראינית. רק ב-1991 במסגרת הכרזת העצמאות של אוקראינה זכתה אוקראינה בעצמאותה, והתפרקות ברית המועצות התרחשה זמן קצר לאחר מכן.
אזור מערב אוקראינה כולל מספר אזורים היסטוריים כמו טרנסקרפטיה, הליכינה כולל פוקוטיה (החלק המזרחי של גליציה המזרחית), מרבית אזור ווהלין, צפון בוקובינה ומערב פודוליה. ההשפעה התרבותית הרוסית במערב אוקראינה היא זניחה. מוסקבה השיגה את השליטה על אזור מערב אוקראינה רק במהלך המאה ה-20, כלומר, במהלך מלחמת העולם השנייה כאשר האזור סופח לברית המועצות לאחר חלוקת פולין. העיר לבוב היא המרכז התרבותי העיקרי של אזור מערב אוקראינה ולבוב הייתה גם הבירה ההיסטורית של נסיכות האליץ'-וולין. ערים חשובות נוספות הן בוצ'אץ', צ'רנוביץ, דרוהוביץ', האליץ', איוואנו-פרנקיבסק, חוטין, לוצק, מוקצ'בו, רובנו, טרנופול, אוז'הורוד ועוד.
דמוגרפיה
על פי סקר שבוצע במהלך שנת 2016 על ידי מרכז רזומקוב נמצא כי כ-93% מאוכלוסיית אזור מערב אוקראינה הצהירו שהם מאמינים בדת כולשהי, בעוד 0.9% הצהירו שהם לא מאמינים בשום דת, ו-0.2% הצהירו שהם אתאיסטים.
מכלל אוכלוסיית אזור מערב אוקראינה, 97.7% הצהירו שהם נוצרים (57.0% משתייכים לכנסייה האורתודוקסית המזרחית, 30.9% הם חברי הכנסייה היוונית-קתולית האוקראינית, 4.3% הם רק "נוצרים", 3.9% הם חברים בכנסיות פרוטסטנטיות שונות, ו-1.6% הם קתולים). 0.2% ציינו כי הם יהודים. כל יתר האנשים היוו כ-2.1% מאוכלוסיי מערב אוקראינה.
כלל בית צ'טהאם
כלל בית צ'טהאם (או כלל צ'טהאם האוס, באנגלית: Chatham House Rule) הוא שיטה לקיום חבר דיונים, פגישות ושיחות על נושאים השנויים במחלוקת. הכלל נקרא על שמו של מטה המכון המלכותי ליחסים בינלאומיים הממוקם בבית צ'טהאם (צ'טהאם האוס) בלונדון. הכלל נוצר ביוני 1927.
כלל צ'טהאם נועד להגדיל את פתיחותם של דיונים על ידי כך שבפגישה הנערכת תחת כלל זה, כל מי שנכח בפגישה חופשי להשתמש במידע מן הדיון שהתקיים בה ולציין הערות שעלו בה, אך אינו יכול לחשוף את זהות הדוברים.
הכלל
הכלל נוצר בשנת 1927, עודכן ב-1992 ומאז העדכון האחרון בשנת 2002, הכלל קובע:
או בתרגום חופשי: לפעמים ישנה התייחסות לכללי בית צ'טהאם (ברבים). עם זאת, כלל בית צ'טהאם הוא כלל בודד ויש להשתמש בלשון יחיד.
הכלל תורגם לשפות ערבית, סינית, צרפתית, גרמנית, פורטוגזית, ספרדית וגם רוסית.
מטרה
הכלל נועד להבטיח אנונימיות לדוברים וכך להגביר את הפתיחות ולעודד דיון חופשי בסוגיות של מדיניות ציבורית ונושאים אקטואליים נוספים ומאפשר למשתתפים להביע דעות וטיעונים שנויים במחלקות ולאתגר את דעותיהם של משתתפים אחרים ועם הפרדה ברורה בין דעתם לבין עמדת ארגונם וזאת מבלי לסכן את הקריירה או את המוניטין שלהם. הכלל נועד גם להפחית את מה שמתואר כחשיבת קבוצתית ולאפשר לתת מקום לדעות חדשות שעשויות להיות בתחילה לא פופולריות וכך לנתח סוגיות ביחסים בינלאומיים בצורה טובה יותר.
לרוב, התחייבות לכבד את הכלל מהווה תנאי מקדים להשתתפות באירוע. הצלחתו של הכלל תלויה בכך שהוא מחייב מוסרית, במיוחד במקרים שבהן אי ציות לו אינו מלווה בסנקציות.
NGC 2608
NGC 2608 (הידועה גם בשם Arp 12) היא גלקסיית מוט ספירלית המצאת במרחק של 93 מיליון שנות אור מכדור הארץ בקבוצת הכוכבים סרטן. הגלקסיה בעלת קוטר של 63,000 שנות אור, 60% מקוטר גלקסיית שביל החלב.
האבן מיר א ניגונדל
בשנת 1967 הוחלט כי אלבום הבכורה של אלברשטיין, האבן מיר א ניגונדל, יוקלט ביידיש. בסמוך להפצת האלבום בארץ, הופצה גרסה של האלבום בארגנטינה. בהמשך לכך, הופץ האלבום גם בארצות הברית. כל אותן הגרסאות הופצו עם עטיפות שונות. עם זאת, בכולן ניתן לראות את אלברשטיין מביטה מתוך החלון.
גרנד נשיונל
הגרנד נשיונל הוא שמו של מרוץ סוסים לאומי בבריטניה המתנהל מאז שנת 1839 במסלול המרוצים איינטרי שבליברפול.
הגרנד נשיונל הוא מרוץ מכשולים (steeplechase) מסוג "ציד" (National Hunt racing) הכולל מכשולי קפיצה מעל גדרות, תעלות מים ומכשולים נוספים. הסוסים המתחרים נושאים על גבם משקלים שונים (handicap race) בהתאם לקביעת מתאם המירוץ, המתחשב בכושרם וביכולותיהם הגופניות, וזאת במטרה ליצור השוואה מקסימלית ותחרותיות מושלמת. המירוץ נמשך לאורך 6,907 מטרים וכולל 30 מכשולים המסודרים בשני מסלולי הקפה.
מרוץ הגרנד נשיונל יוצר עניין רב גם בקרב אלה אשר אינם מקורבים לענף או מתעניינים בו בדרך כלל וזאת בעיקר בשל המסורת ארוכת השנים בהם הוא מתקיים. מכשולי הקפיצה הייחודיים למירוץ ביחד עם אורכו הקיצוני יצרו לו שם של מרוץ הסוסים האולטימטיבי, הקשה והחשוב בעולם, הן עבור הסוסים והן עבור הרוכבים.