cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
המחתרת באסיזי
הסתרת היהודים
הנזירים הקימו מערכת שלמה של כיתות, שבה לימדו את ילדי הפליטים על פי תוכנית הלימודים הממלכתית. הצלחת מפעל החינוך הייתה רבה, ובתום המלחמה התלמידים התקבלו לכיתות המתאימות בבתי הספר הרגילים. במקביל, הופעל בית ספר נוסף שנועד ללמד את הפליטים להתנהג כנוצרים מבלי לעורר חשד. הדבר סייע להם בתנועה חופשית ברחובות. ההשתלמות כללה גם סמינר על עיקרי הדת הנוצרית.
הנזירים נתנו ליהודים רבים מסמכים מזויפים כדי להסוות את יהדותם, וזאת עשו גם ביישובים אחרים בסביבת העיר. חברי הרשת סייעו ליהודים לשמור על מאפייני דתם ולא השתמשו בעובדה שהיהודים היו במנזרים כדי להשפיע עליהם להמיר את דתם. היו משפחות נוספות מחוץ למעגל הכמורה שסייעו ליהודים במסגרת רשת אסיזי.
לאחר שהכיבוש הגרמני התבסס באיטליה וממשלת הרפובליקה הסוציאלית האיטלקית התארגנה ומונה מפקח נמרץ למימוש הפיקוח על היהודים, נסגרו דרכי המילוט שהיו קיימות לג'נובה ולשווייץ. הפתרון היחידי להוצאת יהודים מתחום הסכנה היה דרך החזית הדרומית - מרחק של 200 ק"מ בקירוב. המושל הגרמני הסכים לספק כלי רכב ל"קבוצת צליינים" שנתקעה באסיזי בתנאי שהאב ניקאצ'י ילווה אותם, ושיירה אחת יצאה לדרום ברכב של הצבא הגרמני ואף הצליחה להגיע ליעדה. בדרך חזרה מהדרום הביא ניקאצ'י אספקה לפליטים מצבאות בעלות הברית. מבצע זה היה חד-פעמי ומוגבל בהיקפו ובעיות הסתרת הפליטים היהודים וחילוצם נותרו בעינן.
אל האזור המשיכו להגיע פליטים יהודים ולא-יהודיים. בתי תושבי העיר התמלאו באורחים. מפעם לפעם הגיעו לעיר גם טייסים של בעלות הברית ממטוסים שהופלו בסביבה. צעירי הסביבה החלו להתארגן כפרטיזנים והחלו בפעולות חבלה נגד הצבא הגרמני. הגרמנים החלו להגיב לפעולות הפרטיזנים, ועשו זאת, בדרך כלל, מחוץ לעיר אסיזי עצמה. כאשר נתפסו אחדים מהפליטים התגלו אחדים ממקומות המחבוא. בדרך כלל היה מקבל ניקאצ'י מידע מראש על תחילתן של סריקות במנזרים אחרי יהודים, וכך מולטו הפליטים בדרכי סתר ליערות ומשם למערות בהרים. אף על פי שהנזירות העלו באש את מה שנותר בחדרי הפליטים, בכל זאת התגלו במנזרים ממצאים מחשידים. הנזירות טענו שאלו שייכים לפליטים לא-יהודיים. המושל הקתולי של העיר ניסה לסייע אך הסביר כי הוא קובע רק בתחום העיר עצמה וכל מה שקורה בערים שכנות הוא בתחום השליטה של מושלים אחרים. ואכן בערי הסביבה נתפסו פליטים אך לא כן באסיזי.
שירותו של אלוף הרוכבים
ג'ינו ברטלי, אחד מגדולי רוכבי האופניים באיטליה ודמות נערצת באותה עת, שימש כשליח של המחתרת באזור פירנצה (מקום מגוריו). במסגרת אימוניו רכב ברטלי על אופניו והגיע לכל מקום מבלי לעורר חשד. הוא ניצל את המוניטין שיצאו לו וסמך על כך שהמשטרה המקומית לא תעז לעצור אותו.
ברטלי אף מסר מידע על הערכות המשמרות הגרמנים לאורך דרך המילוט היחידה שנותרה לדרום. אך בסופו של דבר, המבריחים דרכה נתפסו והדרך נסגרה. בעקבות דיווחיו החליטה המחתרת להפסיק את ניסיונות משלוח הפליטים לדרום המדינה.
מעשיו אלה של ברטלי פורסמו רק ב-2003, שלוש שנים לאחר מותו. ב-2008 ערכו מספר רוכבי אופניים איטלקים, בהם פאולו בטיני, מאוריציו פונדריסט וכדורגלן העבר פבריציו רבאנלי, מסע אופניים מפירנצה לאסיזי - הדרך אותה עשה ברטולי על אופניו בזמן המלחמה, לציון פעולתו האמיצה להצלת פליטים.
מעצרים
אחרי מעצרים של אחדים מהפליטים בעיר פרוג'ה, הובילו העקבות לאסיזי. בחקירות התבררו הזהויות המזויפות של הפליטים שנתפסו, ובעקבות זאת הגיעה המשטרה החשאית האיטלקית למעבדה להכנת התעודות. בעלי המעבדה עוד הספיקו להשמיד את המיכשור שהיה ברשותם. אחדים מהנלכדים לא עמדו בייסורים, נשפטו והוצאו להורג. ניקאצ'י נעצר והופעל עליו לחץ על מנת שיגלה את מקומות המחבוא.
ידידתו האיטלקית של השופט הגרמני הראשי, גנרל בובה, הביאה לכך שניקאצ'י ישוחרר מבית הכלא. המשטרה האיטלקית לא הייתה מוכנה להמשיך להחזיק אותו במאסר ללא משפט. הגנרל המשיך במשפטים ושיחרר את רוב החשודים לאחר שהחליט כי המסמכים שבידם אינם מזויפים. העצירים שנותרו בכלא שוחררו ב-20 אפריל, יום ההולדת של היטלר.
השחרור
ב-4 ביוני 1944 החלה הנסיגה הגרמנית. בעלות הברית נכנסו לעיר והחליטו לנצל את המתקנים המוכנים של חיל הרפואה הגרמני. הם עשו אותם למתקני חיל הרפואי של בעלות הברית ואסיזי הפכה למרכז החלמה לחיילים הבריטיים. הפליטים היהודים והלא-יהודים יצאו ממקומות המחבוא במנזרים ומההרים ובכך הסתיימו עבורם תלאות המלחמה.
לאחר המלחמה אמר ברונצ'י על פעולותיו: "ההשגחה העליונה הפקידה בידינו 200 יהודים, ובעזרת האל ובהתערבות פרנציסקוס הקדוש לא נפל איש מהם בידי רודפיהם".
הנצחה
לאחר כיבושה של אסיזי הגיע אליה אלכסנדר רמתי עם המחנה השמיני הבריטי, ככתב צבאי. לאחר שנודע לו הסיפור על המחתרת, פגש את גיבוריה והבטיח כי יעלה את סיפורם על הכתב. חלפו כשלושים שנה עד שהדבר עלה בידו.
ספרו The Assisi Underground: The Priests Who Rescued Jews ("מחתרת אסיזי: הכמרים שהצילו יהודים") הוא רומן היסטורי, שיצא לאור בארצות הברית בשנת 1978, ומתאר מפיו של "פדרה גוארדיאנו", כינויו של רופינו ניקאצ'י, את סיפורם של הפליטים היהודים והמחתרת שפעלה להצלתם. הרומן מקיף את התקופה מהיום בו רומא נכבשה בידי הגרמנים - 10 בספטמבר 1943 ועד 17 ביוני 1944, היום בו שוחררה העיר על ידי בעלות הברית.
בשנת 1980 יצא לאור תרגום לעברית בשם המחתרת באסיזי, בהוצאת "מסדה".
לקריאה נוספת
אלכסנדר רמתי, המחתרת באסיזי, מסדה, 1980.
כריסטינה רומר
'''כריסטינה ד. רומר (באנגלית: Christina D. Romer''', לבית דאקוורת'; נולדה ב-25 בדצמבר 1958) היא פרופסור לכלכלה באוניברסיטת קליפורניה בברקלי. רומר כיהנה כיו"ר מועצת היועצים הכלכליים בממשלו של נשיא ארצות הברית ברק אובמה. היא התפטרה מתפקידה זה ב-3 בספטמבר 2010.
לאחר ההודעה על מועמדותה לתפקיד יו"ר מועצת היועצים הכלכליים, ובטרם נכנסה לתפקיד, עבדה רומר בשיתוף פעולה עם הכלכלן ג'ארד ברנסטיין על חיבור משותף של תוכנית הממשל להתאוששות מהמשבר הכלכלי של 2008. במצגת וידאו מ-2009, דנה רומר בפרטי תוכנית יצירת מקומות העבודה שהגיש ממשל אובמה לקונגרס של ארצות הברית.
שנותיה הראשונות
רומר נולדה באלטון, אילינוי. ביוני 1977 סיימה רומר את בית הספר התיכון Glen Oak בקנטון, אוהיו. ב-1981 סיימה תואר ראשון בכלכלה בקולג' ויליאם ומארי (College of William & Mary) ואת הדוקטורט שלה השיגה מהמכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס ב-1985. עם סיום הדוקטורט שלה החלה לעבוד כ-Assistant professor באוניברסיטת פרינסטון. ב-1988 עברה רומר לאוניברסיטת קליפורניה בברקלי ב-1993 התקדמה למשרת full professor.
מחקרה
עבודתה המוקדמת של רומר התמקדה בהשוואה של התנודתיות המקרו-כלכלית לפני ואחרי מלחמת העולם השנייה. רומר הראתה כי הרבה ממה שנראה כירידה בתנודתיות, נובע למעשה מאיסוף נתונים כלכליים טוב יותר, אף על פי שהמיתון הפך פחות תכוף לאורך השנים.
רומר חקרה גם את הסיבות לשפל הגדול בארצות הברית, וכיצד התאוששה ארצות הברית מההאטה ארוכת הטווח בפעילות הכלכלית. עבודתה הראתה כי השפל הגדול התרחש בצורה חמורה יותר בארצות הברית מאשר באירופה, והיו לו סיבות שונות במקצת מאשר השפל הגדול באירופה. רומר הראתה שהמדיניות הפיסקלית שיחקה תפקיד קטן יחסית בהחלמה של ארצות הברית מההאטה בפעילות הכלכלית, משום שמסים הועלו בארצות הברית כמעט באותה מהירות בה גדלו תקציבי הממשל הפדרלי של ארצות הברית במהלך הניו דיל. עם זאת, מדיניות מוניטרית מקרית שיחקה תפקיד גדול בהתאוששות ארצות הברית מהמיתון. מדיניות מוניטרית זו באה קודם כל מהפיחות של הדולר במונחים של זהב בשנים 1933–1934, ומאוחר יותר מבריחת ההון האירופי לארצות הברית היציבה יחסית כשמלחמה באירופה הפכה סבירה יותר.
רומר ביצעה עבודה נרחבת אודות מדיניות פיסקלית ומוניטרית מאז ימי השפל הגדול עד ימינו תוך שימוש בהערות מהישיבות של ועדת השוק הפתוחה הפדרלית (Federal Open Market Committee - FOMC) ובחומרים שהוכנו על ידי צוות הבנק הפדרלי על מנת ללמוד כיצד מקבל הבנק הפדרלי את החלטותיו. עבודתה מצביעה על כך שחלק מהאשראי לצמיחה כלכלית יציבה יחסית בשנות ה-50 של המאה ה-20 באה בד בבד עם מדיניות טובה שבוצעה על ידי הבנק הפדרלי וכי חברי ועדת השוק הפתוחה הפדרלית יכלו לעיתים לקבל החלטות טובות יותר תוך הסתמכות הדוקה יותר על תחזיות שנעשו על ידי הצוות המקצועי של הבנק הפדרלי.
עבודתה האחרונה של רומר (בשיתוף עם דייוויד רומר) התמקדה בבחינת השפעתה של מדיניות המיסוי על הממשל ועל הצמיחה הכלכלית הכללית. עבודה זו בוחנת את הרשומות ההיסטוריות של שינויי מס אמריקאיים בשנים 1945–2007, למעט שינויי מס "אנדוגניים" שנעשו כדי להיאבק במיתון או כדי לקזז את העלות של הוצאות ממשל חדשות. רומר מצאה כי העלאות מס "אקסוגניות" כאלו, שנעשו למשל על מנת להקטין גירעונות תקציביים שהממשל ירש מהממשל שקדם לו, פוגעים בצמיחה הכלכלית (אם כי במידה קטנה יותר בשנים שלאחר 1980, מבשנים שלפני כן). רומר ורומר גם מצאו כי "אין תמיכה להשערה שקיצוצי מס מרסנים את ההוצאה הממשלתית; אכן... קיצוצי מס עשויים להגדיל את ההוצאות. התוצאות גם מצביעות על כך שההשפעה העיקרית של קיצוצי מס על תקציב הממשל היא גרימת עליית מס אשר נחקקה לאחר מכן. עם זאת, רומר מציינת ש"המפרט הבסיסי שלנו מצביע על כך שהעלאת מס אקסוגנית בת אחוז אחד מהתוצר המקומי הגולמי מורידה את התוצר הריאלי בכשלושה אחוזים".
קריירה
רומר כיהנה בעברה כסגנית נשיא האגודה האמריקנית לכלכלה. היא זכתה במלגת גוגנהיים והיא עמיתה באקדמיה האמריקאית לאמנויות ולמדעים. בנוסף, זכתה רומר ב-Berkeley Distinguished Teaching Award. רומר היא מנהלת משותפת בתוכנית לכלכלה מוניטרית ב-National Bureau of Economic Research (הלשכה הלאומית למחקר כלכלי), והייתה חברה בלשכת הכרות מחזור העסקים של ה-National Bureau of Economic Research, עד שהתפטרה מתפקידה זה ב-25 בנובמבר 2008.
במאי 2008 נקבע שרומר, שהייתה אז פרופסור לכלכלה באוניברסיטת קליפורניה בברקלי, תצטרף לסגל אוניברסיטת הרווארד. לבעלה הוצעה באותה התקופה משרה בבית הספר קנדי לממשל בהרווארד. רומר לא קיבלה קביעות בהרווארד, אף על פי שזכתה לתמיכה מצד חברי המחלקה לכלכלה של הרווארד, עקב וטו שהטילה על קבלתה לסגל נשיאת הרווארד דאז, דרו גילפין פאוסט. בגלל טבעו החשאי של התהליך, שכולל פאנל המורכב ממומחים חיצוניים וחברי סגל פנימיים מהפקולטה מחוץ למחלקה, סירבה פאוסט לשוחח עם עיתונאים בנוגע לנושא הקביעות של רומר. הספקולציות סביב אי מינויה של רומר לתפקיד נעו סביב היותה נאו-קיינסיאנית, מה שגרר התנגדות כלפי מינויה בקרב כלכלנים מזרם הכלכלה הקלאסית, או הסתייגות למינוי איש סגל שהוכשר במכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס, בהרווארד.
משפחתה
כריסטינה רומר נשואה לדייוויד רומר, חברה לכיתה מהמכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס ועמיתה במחלקה לכלכלה באוניברסיטת קליפורניה בברקלי. משרדיהם במחלקה סמוכים, והם משתפים פעולה ברבים ממחקריהם. לזוג שלושה ילדים משותפים.
סמל גבון
סמל גבון משמש כסמלה הרשמי של המדינה מאז ה-15 ביולי 1963. הסמל עוצב על ידי מעצב הסמלים השווייצרי לואי מילמן (Louis Mühlemann) אשר עיצב גם את סמל הרפובליקה של קונגו.
המינהל המרכזי של המשטרה המשפטית
המינהל המרכזי של המשטרה המשפטית, בקיצור DCPJ, (בצרפתית: Direction centrale de la Police judiciaire; בתעתיק מצרפתית: דירקסיון סנטרל פוליס ז'ודיסייר) הוא גוף אכיפת חוק של המשטרה הלאומית הצרפתית האחראית למלחמה בפשיעה החמורה בצרפת בפריסה ארצית וחוקר פשע חמור לרבות גנבות, פשע מאורגן, סחר בסמים, סחר בבני אדם, שוד יצירות אמנות, זיוף שטרות, טרור, פשיעה בסייבר, נעדרים, סחר בנשק, זנות, הונאה בינלאוימית, פשעי צווארון לבן, והלבנת הון.
הגוף הוקם בשנת 1907 ביוזמת מפקד משטרת פריז סלסטין אניון ושר הפנים וראש ממשלת צרפת דאז ז'ורז' קלמנסו על מנת להקים גוף שיטור שיסייע לרשות השופטת במניעת פשעים.
בראש הארגון עומד המנהל המרכזי שמסתייע בסגן.
סמל גבון
תיאור הסמל
הסמל יוצא דופן בכך שיש בתחתיתו שתי רצועות קלף עם מוטו המדינה בשתי שפות - ברצועה מתחת למגן רשום המוטו בצרפתית: UNION, TRAVAIL, JUSTICE (איחוד, עבודה, צדק).
קלף נוסף מצוי תחת עץ האוקומה ועליו המוטו בלטינית: UNITI PROGREDIEMUR (ננוע קדימה מאוחדים).
הסמל מופיע גם כחלק מדגל נשיא גבון.
מיינדרט דה יונג
מיינְדֶרְט דה יוֹנְג (Meindert DeJong; 4 במרץ 1906 – 16 ביולי 1991) היה סופר ילדים אמריקאי יליד הולנד. כתיבתו של דה יונג זיכתה אותו במספר פרסים חשובים בתחום ספרות הילדים, בהם פרס אנדרסן.
ביוגרפיה
דה יונג נולד בשנת 1906 בכפר ויירום (Wierum) שבמחוז פריסלנד בהולנד. בשנת 1914, בהיותו בן 8, היגרה משפחתו לארצות הברית והתיישבה בגרנד רפידס שבמישיגן. דה יונל סיים את לימודיו בבית ספר קלוויניסטי, ולמד זמן מה באוניברסיטת שיקגו אך עזב את הלימודים מבלי לקבל תואר. בתקופת השפל הגדול עבד בעבודות דחק שונות, ובין היתר כפועל בחווה חקלאית. ספרן מקומי הציע כי יכתוב ספר לילדים על התנסויותיו בחווה, וכך יצא לאור בשנת 1938 ספרו הראשון: "האווז הגדול והברווז הלבן הקטן" (The Big Goose and the Little White Duck).
לאחר המלחמה הצליח דה יונג לשוב למעמד של סופר ילדים מוביל בארצות הברית. זמן מה חי במקסיקו וניסה להתיישב בצפון קרוליינה, אך בסופו של דבר שב למישיגן ושם המשיך בכתיבה. שישה מספריו אוירו על ידי הסופר והמאייר מוריס סנדק. בשנת 1986 הוציא לאור את ספרו האחרון, ובשנת 1991 נפטר. ספריו של דה יונג שאבו השראה מילדותו בכפר ההולנדי הקטן בפריסלנד. ספרו "בית ששים האבות" שאוב מניסיונו בימי מלחמת העולם השנייה בסין.
פרסים
כתיבתו של דה יונג לילדים זכתה לשבחים ולהערכה, ודה יונג זכה במספר רב של פרסים חשובים בתחום ספרות הילדים.
ספריו שיצאו לאור בעברית
‫
קרל בהם
חייו
קרל בהם נולד בגראץ שבאוסטריה. לאחר שלמד משפטים וזכה לדוקטורט בתחום, למד מוזיקה בקונסרבטוריון של גראץ. לפי המלצתו של קרל מוק, קיבל אותו ברונו ולטר לעבודה באופרה העירונית של מינכן בשנת 1921. בשנת 1927 עבר לעבוד בדרמשטאדט וב-1931 בהמבורג. בהמשך היה ממשיכו של פריץ בוש כראש בית האופרה של דרזדן, משנת 1934. הוא עבר לאופרה של וינה בשנת 1943, והיה המנהל המוזיקלי של בית האופרה המשוקם בווינה לזמן קצר לאחר מלחמת העולם השנייה.
אף כי מעולם לא היה חבר במפלגה הנאצית, היה בהם תומך נלהב שלה. לפי הכתוב ב-Hitler and the Power of Aesthetics של פרדריק ספוטס, נודע בהם לשמצה במועל היד ההיטלרי שלו לפני קונצרט בניצוחו לאחר האנשלוס (למרבה האירוניה, דווקא במעשה זה הפר את חוקי הנאצים, המגדירים את המקומות, בהם ניתן להצדיע במועל יד).
בהם היה עמית ומקורב לריכרד שטראוס, שהקדיש לו את דפנה שלו. הוא ניצח על רבות מיצירותיו של שטראוס בביצועי הבכורה שלהן. עוד נודע בפרשנות שלו לאופרות של ריכרד וגנר ושל וולפגנג אמדיאוס מוצרט. קצת לפני מותו הוא ניצח גם על התזמורת הפילהרמונית של וינה ועשה לו שם כמפרש יצירותיהם של יוהנס ברהמס ושל מוצרט בתקופת עבודתו עם התזמורת.
קרל בהם נפטר בשנת 1981 בזלצבורג. בנו הוא השחקן קרלהיינץ בהם.
וסלי ליבלר
וסלי ליבלר נולד בארצות הברית ולמד באוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס (UCLA). ליבלר פעל כעורך דין בניו יורק ובשנת 1965 הצטרף לסגל ההוראה של הפקולטה למשפטים באוניברסיטת קליפורניה ובמשך שלושים שנה היה מרצה בנושא החוק נגד ההגבלים העסקיים (Antitrust Law).
בשנת 1964 צורף לצוות החוקרים שמונו על ידי ועדת וורן לחקירת רצח קנדי, שתפקידם היה לסייע לחברי הוועדה בריכוז חומר החקירה ובתשאול העדים. ליבלר חקר מספר עדי מפתח, ובהם אם סילביה אודיו, אמריקנית ממוצא היספני שהעידה כי חודשים אחדים לפני הרצח הופיעו בביתה מספר גולים קובנים ובתוכם אדם שלאחר הרצח זוהה על ידה כלי הארווי אוסוואלד, שלדבריה הציג עצמו כ"לאון אוסוואלד". בתוקף התפקיד שמילא ליבלר בוועדה הוא נחשב כמומחה לעניין חקירת רצח קנדי.
כאשר תאוריה זו החלה להתגבש אצל ליפטון, והוא החל את מחקרו לביסוס תאוריה זו, כארבע עשרה שנים לפני פרסום מסקנותיו בספרו, הוא יצר קשרים עם וסלי ליבלר, כפרופסור למשפטים וכמי שנודע כאחד החוקרים עליהם הוטלו תפקידי חקירה מטעם ועדת וורן. שניהם הקדישו שעות רבות לניתוח הסתירות שנתגלו בממצאים הרפואיים, ובעיקר בדו"ח על נתיחת הגופה שבוצעה במוצאי ליל הרצח בבית החולים בית חסדא, בה לא נמצאו סימני כניסה של קליעים בחזית הגופה, בעוד שרופאי בית החולים פארקלנד ממוריאל בדאלאס, אליו הוחש הנשיא לאחר שנפגע ובו הוכרז כמת, סבורים היו כי הנשיא נורה מלפנים. ליפטון העלה את הסברה שרופאי בית חסדא שיקרו, בעוד שליבלר הגן על עמדתם ומסקנותיהם ואמר לליפטון (שליפטון עצמו מצטט בספרו): "אינני חושב שמישהו לעולם יאמין במה שאתה אומר". בין כה וכה והנה נגלתה לליפטון תגלית שהוא ראה אותה כמדהימה, הוא מצא דו"ח שנכתב על ידי שני אנשי האף בי אי סיברט (Sibert) ואו'ניל (O`Neill), שנוכחו בנתיחה שנערכה בבית החולים בית חסדא, בו כתבו כי נראה היה בעליל כי בגופתו של הנשיא נעשה ניתוח של אזור הראש קודם שהגופה הובאה לנתיחה בבית חסדא. ליפטון העלה את התגלית בפני ליבלר, שנדהם ומיהר לכתוב עליה ב-23 באוקטובר 1966 מזכר לשופט ארל וורן, ליתר חברי ועדת וורן, לתובע הכללי ואחיו של הנשיא רוברט קנדי ולנשיא לינדון ג'ונסון ובו קרא לפתוח מחדש בחקירה בעניין זה, אך קריאתו לא נענתה.
לימים יאמר ליפטון על ליבלר כי ליבלר "הגן בפומבי בעוז על ועדת וורן, אך באורח פרטי היה פתוח לביקורת. הוא לא היה מן המגינים שנהגו כעבדים".
פרופסור ליבלר שהיה בעל רישיון טיס, התאמן בטיסה במטוס דו כנפי, ב-29 בספטמבר 2002, כשהמטוס התרסק לתוך אגם במדינת ניו המפשייר וליבלר נהרג. גם מדריך הטיסה שהיה לצידו נהרג. בן 71 שנים היה ליבלר במותו.
תהליך גבול כאוס
תהליכי גבול כאוס (Edge of Chaos Processes) הוא שם כללי לקבוצה גדולה ומגוונת של תהליכים דינמיים שהתנהגותם מושפעת משילוב של גורמים אקראיים וכאוטיים. כתוצאה ממאפיין זה, תהליכי גבול כאוס הם בלתי אפשריים לחיזוי או לשליטה באופן מדויק. מצד שני, ישנם תהליכים רבים שבהם התוצאה הטובה ביותר מתקבלת כאשר הם נמצאים במצב של גבול כאוס. השאלה המענינת את המדענים העוסקים בתהליכים כאלה, היא כיצד ניתן להישאר על גבול הכאוס אף על פי שפרוש הדבר הוא המצאות במצב בלתי צפוי ובלתי ניתן לשליטה מלאה. תהליכי גבול כאוס נחקרים בתחומים שונים שלהם הם אופייניים, כמו פיזיקה, ביולוגיה וכלכלה.
גבול הכאוס וכוס הקפה
השאלה, אם כן, היא כיצד מצליח בריסטה מיומן להכין בעקביות כוסות מוצלחות של אספרסו? את התשובה ניתן למצוא באמירה האיטלקית כי קפה מוצלח תלוי בארבע m'ים (באיטלקית): miscela (תערובת), macinazione (טחינה), macchina (מכונה), ו-mano (יד). הרעיון כאן, שניתן להקיש ממנו למקרה הכללי, הוא שבכל אחד מהגורמים ישנם פרמטרים אחדים שאנו יכולים לשלוט בהם בעוד שאיננו יכולים לשלוט באותם הפרמטרים במסגרת הגורמים האחרים. באופן כזה, שילוב של כל הגורמים מביא לצמצום הדדי של חוסר הנשלטות של התהליך. אנחנו יכולים למשל לבחור תערובת שאנחנו יודעים שטחינתה לגודל גרגר מסוים תצמצם את חלון הטמפרטורה הנדרשת לתהליך הבישול מ-12 ל-5 מעלות בלבד, דבר שיאפשר למפעיל המכונה לשלוט טוב יותר בזמן ההכנה. באופן אלגורי ניתן לומר כי אנו מנסים להשיג מצב של "הרמוניה" בין גורמי התהליך. צריך לזכור ש-"הרמוניה" כזו אינה הופכת את התהליך ליציב אלא רק מאפשרת לנו מידה מספקת של שליטה כדי להישאר על גבול הכאוס שבו הוא מניב את התוצאה הטובה ביותר.
שיווי משקל דינמי
דרך מקובלת לתאר את תהליך ההשארות בגבול הכאוס היא על ידי שימוש בביטוי "שיווי משקל דינמי". דוגמה טובה למצב כזה היא כאשר מכונית מרוץ נעה במהירות דרך פנייה במסלול. מה שמחזיק את המכונית במסלול הסיבוב הוא החיכוך בין גלגליה לבין הכביש, ויכולת האחיזה של הצמיגים בכביש קובעת בעצם את המהירות המקסימלית שבה יכולה המכונית לנוע במסלול נתון, לא רק מפני שבמהירות גבוהה מאוד היא "תעוף החוצה" אלא מפני שברגע שהיא תתחיל להחליק, מהירותה תקטן. התנועה של מכונית המרוץ בסיבוב היא למעשה תהליך גבול כאוס, מכיוון שלא מדובר בסיבוב בעל רדיוס קבוע על משטח אחיד, אלא בתנועה תזזיתית למדי על משטח בלתי צפוי. גם גורמים משפיעים אחרים כמו משקל המכונית וחום הצמיגים משתנים כל הזמן. לכן, כדי להשיג את המהירות האופטימלית בסיבוב, מכניסים נהגי המירוץ את המכונית למצב שמכונה "החלקה מוכלת" (contained slide) שבו המכונית מחליקה מעט אבל המהירות והאחיזה שלה נמצאים במצב שבו הם משתנים ביחד ושומרים על שיווי משקל דינמי.
דוגמה נוספת לאותו עיקרון הוא המבנה הבלתי יציב של מטוסי קרב מודרניים. המבנה של מטוסים אלו הוא בלתי יציב מבחינה אווירודינמית, כלומר אילו היינו מנסים להטיס אותם ללא התערבות בלתי פוסקת של מערכות ההנע וההיגוי שלהם במהירות וכיוון הטיסה, הם לא היו מסוגלים לטוס. מה שמאפשר למטוסים אלו לטוס בכל זאת היא פעילותם של מערכת מחשבים מתוחכמת המתרגמת את הוראות הטייס לסדרה של פקודות להגאים ולמנועים שיוצרת למעשה שיווי משקל דינמי. גישה משונה לכאורה זו, משפרת במידה רבה מאוד את ביצועיהם של כלי הטיס.
גולן גוט
גולן גוט (נולד ב-7 בנובמבר 1994) הוא כדורסלן ישראלי המשחק בעמדות הקלע והסמול פורוורד בהפועל גלבוע גליל.
קריירה
בעונת הצטרף להפועל תל אביב מליגת העל. בראשית העונה כמעט לא שותף במשחקי הקבוצה, אך ככל שהתקדמה העונה זכה לדקות משחק רבות יותר. במהלך העונה שיחק 7.9 דקות וקלע 1.3 נקודות בממוצע למשחק.
בעונתו השנייה בהפועל,, שיחק גוט 5.7 דקות וקלע נקודה בממוצע למשחק.
בקיץ 2016, חתם על חוזה לשנתיים בעירוני נס ציונה, היורדת הטרייה לליגה הלאומית. בעונת שיפר גוט משמעותית את אחוזי הקליעה שלו, עם 12 נקודות למשחק. הוא היה חלק משמעותי בחזרתה של נס ציונה לליגת העל לאחר ניצחון 3:0 על הפועל באר שבע בסדרת הגמר. גוט שיחק בקבוצה עד סיום עונת.
בעונת חזר גוט לראשון לציון, ובעונה שלאחריה עבר שוב לנס ציונה.
באמצע עונת עבר גוט ב"טרייד" מנס ציונה להפועל גלבוע גליל, תמורת צוף בן משה.
חייו האישיים
גוט הוא בנו של כדורסלן העבר והמאמן דני גוט ושל כדורסלנית העבר פנינה גוט. הוא אחיינו של המאמן דייוויד בלאט ובן דודו של השחקן תמיר בלאט.
אחותו ירדן, גם היא כדורסלנית, משחקת בהפועל פתח תקווה ושיחקה בנבחרת הנערות.
אחיו הצעיר גלעד גם הוא כדורסלן.
Real Life
Real Life (בעברית: החיים האמיתיים) הוא אלבום האולפן השלישי של הזמרת-היוצרת הבריטית אמילי סאנדיי. האלבום יצא לאור ב-13 בספטמבר 2019, על ידי חברות התקליטים וירג'ין EMI.
סאנדיי כתבה את כל רצועות האלבום, האלבום הופק על ידי טרוי מילר. זה כולל את הסינגלים "Sparrow", "Extraordinary Being" ו-"Shine".
סוד הגן הנעלם (סרט, 1993)
סוד הגן הנעלם הוא סרט קולנוע המבוסס על ספר הילדים סוד הגן הנעלם של פרנסס הודג'סון ברנט. הסרט יצא ב-20 בינואר 1994 בבריטניה וב-11 במרץ 1994 בישראל. סרט נוסף על אודות הספר יצא בחודש אפריל בשנת 2020 (ראו סוד הגן הנעלם סרט משנת 2020).
עלילה
מרי לנוקס מתייתמת מהוריה ועוברת מביתה בהודו לבית דודהּ באנגליה. מרי, מפונקת אך מוזנחת על ידי הוריה, משתעממת בביתה החדש. היא מוצאת את המפתח ואת הדלת לגן של דודתה שנפטרה 10 שנים קודם ובעזרתו של דיקון, אחיה של עוזרת הבית מרתה, מטפחת את הגינה המוזנחת ומחזירה אותה לחיים.
אל בן דודה של מרי, קולין, תמיד התייחסו כאל יצור חולה ושברירי. בסביבתו לבשו כולם מסכות רפואיות על מנת למנוע העברת מחלות. ההגזמה הזאת גרמה להתפתחותו של קולין לילד תובעני, מפונק וחסר ישע. למרות הניסיונות של מנהלת הבית למנוע זאת, מרי מגלה את קולין ומנסה לתקשר איתו למרות אישיותו המפונקת. משום שמרי הייתה גם היא ילדה מפונקת, גישתה, שהייתה שונה מאוד מגישתם של שאר עובדי הבית, השפיעה הרבה יותר על קולין. בזכותה של מרי, קולין יוצא מחדרו ונחשף לאוויר שבחוץ. לאט לאט הוא לומד ללכת ומרי, דיקון וקולין מבלים הרבה זמן בגן הסודי. קולין משתוקק לכך שאביו יראה אותו במצבו הנוכחי והשלישייה מבצעת "קסם".
אביו מקצר את מסעו וחוזר לביתו. תחושת בטן שולחת אותו לגן של אשתו ושם לתדהמתו הוא פוגש את בנו, הולך על שתי רגליו.
נעלי קולנוע
בספר "נעלי קולנוע" מאת נואל סטריטפילד מתוארת ילדה בשם ג'יין המשחקת בגרסה הקולנועית לספר סוד הגן הנעלם בתפקיד מרי.
Ө
אוֹוּ (אות גדולה: Ө, אות קטנה: ө) היא אות באלפבית הקירילי המשמשת כיום בבשקירית, בוריאטית, קלמיקית, קזחית, חנטית, קירגיזית, טטרית, טובאנית, מונגולית ויקוטית. האות מייצגת /œ/ או /ø/ למעט במונגולית בה היא מייצגת /ɵ/ או /oː/. אות זו שונה מהאות הקירילית הארכאית "פיטא" (Ѳ), הנקראת f, ומהאות היוונית "תטא" (Θ), הנקראת th.
מוהיקן (תסרוקת)
מוהיקן או מוהוק (באנגלית: Mohawk) הוא סוג של תספורת, המאופיינת על ידי ראש מגולח ברובו, פרט לקווצת שיער בצורת "פס" המשתרעת מאמצע המצח עד אמצע העורף. באזור השיער הלא-מגולח מקובל ליצור "קוצים" גדולים ומוארכים בעזרת תכשירים לשיער. לעיתים בעלי המוהיקן צובעים את שיערם בצבעים בולטים, שכן האינדיאנים נהגו לצבוע את קצוות ה"קוצים" בעזרת צבעים אורגניים (מים, אדמה וחומרים דומים שנמצאו בסביבתם) בצבע כתום כדי לסמל שקיעה. בסוף שנות ה-70 אימצו רבים מחובבי הפּאנק את התסרוקת כחלק מהתרבות שהתפתחה סביב המוזיקה, והיא הפכה לאחד מסמליהם הבולטים של ה"פאנקיסטים".
שם התספורת, מוהוק, מקורו בשמו של שבט המוהוק האינדיאני. השם מוהיקן מקורו בספר "המוהיקני האחרון", שאימץ אותו ככל הנראה על שם אחד משני שבטים אינדיאניים: המוהיקן, או המוהיגן.
על פי ההלכה היהודית, תספורת זו אסורה לגברים שכן אסור להם לגלח למשעי את צידי הראש (אך אם לא מגלחים אזורים אלו לחלוטין, ייתכן שהתספורת תהיה מותרת).
גזה רווס
גֵזָה רֵוֵוס (במקור רוטהאוזר, בהונגרית: Révész Géza; שיופוק, 9 בדצמבר 1878 – אמסטרדם, 19 באוגוסט 1955) היה פסיכולוג בתחום המוזיקה הונגרי-יהודי ופיזיולוג של השמיעה והקול, פרופסור באוניברסיטה, נציג הפסיכולוגיה הניסויית ההונגרית, הפרופסור הראשון לפסיכולוגיה באוניברסיטת בודפשט. בשנת 1918 היה מייסד המעבדה הפסיכולוגית הראשונה, ומשנת 1921 מנהל המכון לפסיכולוגיה ניסיונית באמסטרדם.
ביוגרפיה
רווס נולד במשפחה יהודית כבנם של אדולף רווס וינקה רוטהאוזר. אביו היה מגדל יין עשיר בעיר שיופוק שעל שפת האגם בלטון. בשנת 1896 בבודפשט סיים רווס את בחינות הבגרות בגימנסיה ברחוב מרקו ולאחר מכן למד משפטים באוניברסיטה. בשנת 1902 קיבל תואר דוקטור למשפטים עם תיזה בפסיכולוגיה פלילית. לאחר סיום לימודיו נסע לגטינגן, שם למד פסיכולוגיה אצל גאורג אליאס מילר. חבריו מאותה תקופה היו דייוויד כ"ץ (1953-1884), גוסטב קפקא ואדגר רובין שתרמו לימים משמעותית לבסיס הפסיכולוגיה הניסיונית המודרנית. הוא ביקר באוניברסיטה בחריצות ובהתמדה בהרצאותיהם של אדמונד הוסרל בתחום הפילוסופיה ושל מקס ורוורן בתחום הפיזיולוגיה. בהמשך עבד שנה בברלין לצד קארל שטומפף, החוקר הנודע ביותר בפסיכולוגיה של השמיעה. בתקופה זו הפנה את התעניינותו לפסיכולוגיה של המוזיקה והשמיעה. הוא המשיך במחקר במכון דובואה-ריימונד ובשנת 1906 קיבל את הדוקטורט גם בפילוסופיה עם התיזה "האם האור הלבן מחליש את האפקטיביות של גירויי אור צבעוניים" (Über die vom Weiß ausgehende Schwächung der Wirksamkeit farbiger Lichtreize ). בעבודת המחקר שלו לאחר מכן עסק בבעיות של ראיית צבעים. מאוחר יותר ביצע מחקרים גדולים בתחום הפסיכולוגיה השמיעתית ובא בקשר הדוק עם פסיכולוג מובהק אחר בן זמנו, פרנץ ברנטנו.
לאחר שחזר להונגריה עבד תחילה במעבדה של פרנץ טנגל, (פשט, 6 בינואר 1866 - בודפשט, 19 בדצמבר 1917 פיזיולוג, רופא וגם וטרינר, פרופסור, חבר האקדמיה ההונגרית למדעים). הוא הסתובב בחוגיו של ברנאט אלכסנדר, בחוג יום ראשון וחוגי כתב העת "המאה העשרים". בשנת 1908 מונה על ידי האוניברסיטה כמרצה חוץ והיה הראשון שהופקד רשמית בהוראת פסיכולוגיה. ב־25 ביוני 1910 נשא לאישה את מגדולנה, בתו של אלכסנדר ברנט בבודפשט. בשנים 1909–1915 הוא למד על ילדי הפלא המוזיקליים ארווין נירג'האזי ואישטוואן פארטוש. ביתו של אלכסנדר בבודפשט ולאחר מכן ביתו של רווס באמסטרדם הפכו למקום שהיה אהוב על אמנים ומלומדים. המלחינים ההונגרים המפורסמים בלה ברטוק, זולטאן קודאי ואפילו המשורר אנדרה אדי היו מבאי הבית. בשנת 1919 מינתה אותו ממשלת הרפובליקה הסובייטית ההונגרית כפרופסור לפסיכולוגיה באוניברסיטת בודפשט. באותה השנה הוא ייסד בהונגריה את המעבדה הפסיכולוגית הראשונה. תלמידיו כללו את הפסיכולוגיות אנה גליימן, אדית לנארט ואת הפסיכואנליטיקאי היהודי גם הוא אימרה הרמן.
לאחר נפילת הרפובליקה, הוא התיישב לצמיתות בהולנד בשנת 1920, לאחר שהייה קצרה במינכן כדי לחקור את המגמות הפסיכולוגיות המוקדמות שלו ואחר כך בהיידלברג. גם באותה תקופה הוא לא שכח את חבריו או את תלמידיו; באופן קבוע חזר לביקורים בבודפשט. בשנת 1921 התמנה למנהל המכון לפסיכולוגיה ניסיונית באמסטרדם. מטרתו העיקרית הייתה פיתוח המעבדה שלו למכון הגדול ביותר באירופה. בשנת 1931 מונה לפרופסור באוניברסיטת אמסטרדם. במהלך שהותו האחרונה בהונגריה, בשנת 1947, על פי הצעתו, מונו אז החברים למחלקה לפסיכולוגיה באוניברסיטת בודפשט. הוא נפטר בהולנד ב -19 באוגוסט 1955.
דאנקן ארמסטרונג
ביוגרפיה
ארמסטרונג נולד ברוקהמפטון, קווינסלנד. התאמן בהדרכתו של לורי לורנס.
במשחקי חבר העמים הבריטי שנערכו באדינבורו, סקוטלנד בשנת 1986 זכה ארמסטרונג בשתי מדליות זהב, במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 3:52.25 דקות ובמשחה שליחים 4x200 מטר חופשי בתוצאה של 7:23.49 דקות.
אלוף אולימפי ושיאן עולם
באולימפיאדת סיאול (1988) זכה ארמסטרונג בשתי מדליות, זהב וכסף. מדליית זהב במשחה ל-200 מטר חופשי בשיא עולם חדש של 1:47.25 דקות, לפני אנדרס הולמרץ משוודיה (1:47.89 דקות) וכוכב המשחקים מאט ביונדי מארצות הברית (1:47.99 דקות). שיפור לשיא בן ה-4 שנים של מיכאל גרוס ממערב גרמניה (1:47.44 דקות). שיא זה החזיק מעמד שנה ונשבר על ידי ג'ורג'ו למברטי מאיטליה (1:46.69 דקות). מדליית כסף במשחה ל-400 מטר חופשי בשיא אישי חדש של 3:47.15 דקות, תוצאה הטובה משיא העולם (3:47.38 דקות) ואחרי אווה דסלר ממזרח גרמניה שקבע שיא עולם חדש של 3:46.95 דקות ולפני שיאן העולם היוצא ארתור וודג'ט מפולין (3:47.34 דקות). נוסף לכך, הוא סיים במקום רביעי במשחה שליחים 4x200 מטר חופשי בתוצאה של 7:15.23 דקות, כשחיין אחרון הוא שחה ב"זינוק שליחים" בתוצאה של 1:47.24 דקות.
לאחר המשחקים האולימפיים למד ארמסטרונג באוניברסיטת פלורידה שבגיינסוויל בהדרכתו של רנדי ריס. עקב מחלת הנשיקה הוא נאלץ להימחק מתחרויות השחייה במשחקי חבר העמים שנערכו באוקלנד בשנת 1990.
באולימפיאדת ברצלונה (1992) השתתף ארמסטרונג במשחה שליחים 4x200 מטר חופשי וסיים במקום שמיני לאחר שהרביעייה האוסטרלית פסלה בשלב הגמר. לאחר משחקים אלו פרש משחייה תחרותית.
משחק כפול
משחק כפול (באנגלית: Duplicity) הוא סרט קולנוע מסוגת קומדיה ומתח, בבימויו של טוני גילרוי. הסרט יצא לאקרנים ב-20 במרץ 2009. הדמויות הראשיות בסרט הן ריי קובאל (מגולם על ידי קלייב אוון), סוכן SIS, וקלייר סטנוויק (מגולמת על ידי ג'וליה רוברטס), סוכנת CIA. לאחר שהם מנהלים רומן חטוף הם מחליטים להונות את סוכנויותיהם ולגנוב פריט יקר, ובנוסף כל אחד מהם מנסה להקדים את השני בגנבת החפץ. רוברטס הייתה מועמדת לפרס גלובוס הזהב בקטגוריית שחקנית הקומדיה הטובה ביותר על תפקידה בסרט.
עלילה
4 ביולי 2003. ריי קובל, סוכן MI6, פוגש את קלייר סטנוויק, סוכנת CIA, במסיבה לרגל יום העצמאות האמריקאי בקונסוליה האמריקאית בדובאי. הוא לא מודע לזהותה ומנסה לפתות אותה. קלייר מסממת אותו וגונבת ממנו מסמכים מסווגים.
שלוש שנים אחר כך ברומא. ריי וקלייר נפגשים לראשונה מאז דובאי ומבלים כמה ימים יחד במלון מפואר. הם מתכננים לעזוב את עבודתם הממשלתית לעבודה בתחום תחרותי מאוד במגזר הפרטי. הם שוקלים להשתמש בכישוריהם במודיעין כדי להעשיר את עצמם. לאחר שבחנו אפשרויות לאורך מספר חודשים, כולל חברות המתמודדות עם השוק בפיצה עם קרם כפול, הם מסתפקים בקוסמטיקה והיגיינה אישית. איך הם יפנו את עמדותיהם לטובתם לא ברור אפילו להם, אך הם יהיו מוכנים כאשר ההזדמנות תציג את עצמה.
קלייר מקבלת עבודה במודיעין נגדי בחברת בורקט ורנדל (Burkett & Randle). לאחר יותר משנה, ריי נכנס לתפקיד מודיעיני בחברת Equikrom, שם הוא ישמש כמגייס וקלייר כאחת מסוכניו.
מודע לכך שהמעביד החדש של ריי ירגל אחריו כדי להעריך את נאמנותו, הוא וקלייר מתרגלים תחילה כיצד הם יעמידו פנים שהם נפגשים בניו יורק לראשונה מאז דובאי ומדחיקים חלק ניכר מהדיאלוג של המפגש שלהם בפועל ברומא. הם לא מודעים לכך שמעסיקיה של קלייר בבורקט ורנדל מרגלים אחריה ושומעים את החזרה הזו, שמפילה את הכיסוי שלה. מנכ"ל בורקט ורנדל, האוורד טולי מחליט להשאיר את קלייר בתפקידה ולתפעל אותה בתחרות שלו עם החברה המתחרה, Equikrom.
קלייר וריי, העובדים כחפרפרת ומגייס, משחזרים שוב את הדיאלוג וכפי שצפו, המעסיק של ריי מקשיב ומשוכנע כי ריי נאמן.
לאורך השבועות שלאחר מכן, קלייר וריי נזהרים זה מזה. שניהם מנוסים בריגול כפול ולמרות הקשר הרומנטי שלהם ותוכניות לברוח עם זהויות חדשות לאחר סיום המבצע, איש מהם אינו חופשי לחלוטין מחשדו של האחר.
טולי נואם בפני צוות המודיעין שלו, כולל קלייר, כשהוא מצייר את החברה שלו כחדשנית המגנה על עצמה מפני ריגול וגניבה. הוא מדגיש כיצד המוצר החדש שלא הוכרז עדיין, הופך את הערנות לדחופה עוד יותר. הוא ואחרים בארגון שלו שותלים מידע שהם מכירים שהיא וצוות המודיעין בחברת Equikrom יגנבו כשינסו להבין מהו אותו "פיתוח גדול".
קולונוסקופיה
קוֹלוֹנוֹסְקוֹפְּיָה (Colonoscopy, על פי האקדמיה ללשון העברית: שקיפת המעי הגס) היא בדיקה רפואית פולשנית ממשפחת הבדיקות האנדוסקופיות, שבה נבדקת מערכת העיכול התחתונה (ובפרט המעי הגס) באמצעות צינור פלסטי גמיש שבקצהו מצלמת וידאו זעירה והמכיל סיב אופטי לצורך תאורה המוחדר דרך פי הטבעת. באמצעות בדיקה זו ניתן לראות את הדופן הפנימית של המעי הגס ולהגיע אף עד לתוספתן ולאיליאום הטרמינלי.
משחק כפול
עלילה
קלייר מספקת עותק של הנאום הזה למנכ"ל Equikrom דיק גרסיק, אשר מתכנן לגנוב את כל מה שפיתחה חברת בורקט ורנדל. צוותו, כולל ריי, מתמסרים לגניבת מידע ממשרדי בורקט ורנדל, שבמהלכם ריי מפתה את אחת מעובדות משרד הנסיעות של החברה והוא ועוד כמה אחרים מבקרים בקזינו באיי הבהאמה.
קולונוסקופיה
החל מראשית העשור השני של המאה ה-21, מוצעת גם בדיקה באמצעות טומוגרפיה ממוחשבת (המכונה גם קולונוסקופיה וירטואלית), שההכנות לה זהות לאלה של קולונוסקופיה רגילה, אך היא אינה פולשנית. בנוסף ניתן לבדוק את המעי בעזרת מצלמה זעירה דמוית גלולה, פרי פיתוחה של חברת "גיוון אימג'ינג". הנבדק בולע את הקפסולה האנדוסקופית, וזו עוברת לאורך המעי ומשדרת את המראות לרופאים הבודקים, החסרון בבדיקת המעי באמצעים אלו שבמידה ונמצא פוליפ במעי יש לחזור ולבצע קולונוסקופיה כדי להסירו לבדיקה.
משחק כפול
עלילה
הודות למידע של ריי, קלייר מצליחה להראות גיבורה בפני מעסיקיה, ולתפוס את פעילות הריגול של Equikrom לאחר מעשה או למנוע אותם במידה מסוימת בבהאמה. טולי בבורקט ורנדל מתיימר להתרשם, מודה לקלייר שהגנה בהצלחה על המוצר החדש של החברה והוא מגלה לה שמדובר בתרופה להתקרחות. היא מודיעה לגארסיק בחברת Equikrom, שעוזב לישיבת בעלי מניות בלאס וגאס בציפייה שתשיג את הנוסחה הכימית והוא יודיע על ההתפתחות החדשה לבעלי מניותיו לפני שבורקט ורנדל יפרסמו את המידע.
ההתרגשות נבנית בצוות של Equikrom, המשתמש בקלייר כמקור העיקרי במשרדי יריבתם ומצליחים להשיג עותק של הנוסחה. קלייר וריי מגיעים לשדה התעופה של ציריך, כל אחד מהם עם עותק של הנוסחה שהם מתכננים למכור לחברה שווייצרית תמורת 35 מיליון דולר. במקביל, גרסיק אומר לבעלי מניותיו שהם נמצאים בשלבי בדיקה אחר מוצר שמרפא התקרחות. הנוסחה, מכריזים השווייצרים בפני ריי וקלייר, היא לא מה שהם חושבים, אלא רק קרם לא מזיק. הם בתורם מאוכזבים, אך מתרשמים מהאופן המושלם שעברו עליהם מניפולציות של החברות המתחרות. כעת יש להם רק אחד את השני ובקבוק שמפניה שנשלח כתודה מטולי.
פריץ בוש
פריץ בוש (בגרמנית: Fritz Busch; 13 במרץ 1890 – 14 בספטמבר 1951) היה מנצח גרמני.
ביוגרפיה
פריץ בוש נולד בזיגן שבחבל וסטפאליה, מערב גרמניה. הוא כיהן כמנצח בבתי האופרה באאכן, שטוטגרט ודרזדן. בשנת 1933 פוטר ממשרתו בדרזדן בגלל התנגדותו לממשלה בראשות המפלגה הנאצית, שעלתה לשלטון בגרמניה. הוא עבר לעבוד בדרום אמריקה ובסקנדינביה לפני שהתמנה למנהל המוזיקלי של פסטיבל הקיץ בגליינדבורן, אנגליה. הוא נשאר בגלינדבורן עד פרוץ מלחמת העולם השנייה. מכאן ואילך התמקד בעבודה בדרום אמריקה ובמטרופוליטן אופרה בניו יורק.
פריץ בוש מת בלונדון. הוא היה אחיו של הכנר אדולף בוש.
יחסי סין–סינגפור
יחסי סין–סינגפור הם היחסים הדו-צדדיים בין הרפובליקה העממית של סין לרפובליקה של סינגפור.
היסטוריה
היחסים בין סין וסינגפור החלו באופן רשמי ב-3 באוקטובר 1990. המשלחות הדיפלומטיות הוקמו בתחילת שנות ה-90 על בסיס התחממות היחסים של מדינות אחרות מ-ASEAN עם סין היבשתית.
סינגפור וסין שומרות על מערכת יחסים קרובה ארוכת שנים, בין השאר בשל ההשפעה של סין הגוברת באזור אסיה פסיפיק. בנוסף, סינגפור מיצבה את עצמה כתומכת איתנה במעורבותה הבונה של סין באזור. המדינה שיתפה פעולה עם חברות ASEAN אחרות וסין כדי לחזק את הביטחון האזורי והמלחמה בטרור, תוך שהיא משתתפת בתרגיל הימי הראשון של הארגון עם סין.
אף על פי שהיחסים בין שתי המדינות נותרו חזקים, היו כמה חילוקי דעות במהלך השנים, כולל עמדתה של סינגפור נגד סין ביחס לסכסוכים טריטוריאליים בים סין הדרומי, והתמיכה של סינגפור במערכת הנוכחות והברית הצבאית של ארצות הברית. למרות המחלוקות, סינגפור ובייג'ינג מאשרות בעקביות את קשרי היחסים הדו-צדדיים הקרובים שלהם, העמקת שיתוף פעולה בתחומים שונים, ובכלל זה הגנה, כלכלה, תרבות וחינוך, כמו גם חגורה אחת, דרך אחת. סינגפור התחייבה גם לתמוך באופן מלא ולקדם את מעמדה של סין ב-ASEAN, תוך ניהול ההבדלים בין המדינה הסינית לארגון.
יחסי סחר
הסחר הדו-צדדי בין סין לסינגפור התפתח במהירות בשנים האחרונות וסינגפור שמרה על המיקום הבכיר בקרב מדינות ASEAN ביחסיהן עם סין. הפיכתה של סין לכוח כלכלי עיקרי במהלך המאה ה-21 הביאה לעלייה של השקעות זרות ב-Bamboo network, רשת של חברות סיניות בחו"ל הפועלות בשווקים של מזרח אסיה ויוצרות קשרים תרבותיים משותפות.
בשנת 1998, נפח המסחר הסתכם ב-8.154 מיליארד דולר. בשנת 1999 עלה סך הסחר ל-8.56 מיליארד דולר. בשנת 2000 הסכום עלה ל-10.821 מיליארד דולר. בשנת 2009 היקף העסקות הכולל היה 58.4 מיליארד דולר. סינגפור היא שותפת הסחר התשיעית בגודלה בסין, בעוד סין היא שותפת הסחר השלישית בגודלה בסינגפור, והיא כללה 10.1% מסך סחר החוץ של סינגפור בשנת 2019. היצוא של סין לסינגפור הוא טקסטיל, ביגוד, מוצרים חקלאיים, פטרוכימיה, מתכות, ציוד אלקטרומכני, מזון לבעלי חיים, פחם מתכות, משלוחים, ספק מכונות, ציוד תקשורת ורכיבים אלקטרוניים.
חברות כמו CapitaLand ו-Breadtalk ניסו לפלס את דרכן לתוך המשק המקומי של סין, בעוד חברות אחרות, כמו טמסק אחזקות וסינגפור איירליינס, השקיעו בצ'יינה איסטרן איירליינס.
פרדוקס האחים
פרדוקס האחים מתייחס לקבוצה של שאלות (או חידות) בתורת ההסתברות. בעיות אלה ידועות גם בשמות "פרדוקס בן או בת", "בעיית שני הילדים", ושמות נוספים. לא ידוע מי המנסח המקורי של החידה, אם כי היא בדרך כלל מיוחסת למרטין גרדנר, שפרסם את החידה בשנת 1954 בכתב העת Scientific American תחת הכותרת "בעיית שני הילדים". שתי השאלות ששאל גרדנר היו: החידה השנייה מכונה "פרדוקס" כיוון שהתשובה לשאלה נוגדת את האינטואיציה של רוב האנשים. בנוסף לכך, התשובה לשאלה השנייה אינה חד משמעית. גרדנר ציין במאמרו המקורי כי התשובה לשאלה הראשונה היא 1/2 והתשובה לשאלה השנייה היא 1/3, אך מאוחר יותר הודה כי ניסוח השאלה השנייה אינו חד משמעי, וכי התשובה לשאלה השנייה יכולה להיות גם היא 1/2 בתנאים מסוימים.
מאוחר יותר הופיעו גרסאות נוספות של החידה, ובהן ניסוחים אחרים ו/או הוספת אינפורמציה, שגרמו לשינוי בתשובה לשאלה.
הנחות
הפתרונות שיוצגו בהמשך מתבססים על ההנחות הבאות: ניתן לטעון כי אחת או יותר מן ההנחות אינן תקפות. החלפת אחת ההנחות (או יותר) בהנחה אחרת תוביל בהכרח לשינוי בתשובה הסופית. ההנחות שהונחו מגדירות מודל, כלומר תיאור של המציאות, שייתכן שאינו מדויק לגמרי, אבל הוא מספיק טוב כדי לתת תשובה אמינה לשאלה שנשאלה.
מהנחות המודל נובע כי יש ארבעה סוגים אפשריים של משפחות בנות שני ילדים, ולכל האפשרויות יש הסתברות שווה - 1/4. ארבעת סוגי המשפחות הן:
פתרון השאלה הראשונה
בשאלה הראשונה נאמר לנו כי הילד הבכור הוא בן, ולכן ברור כי מבנה המשפחה הוא אחד משני הסוגים הראשונים של המשפחות:   בן-בן   או   בן-בת  . מאחר שלכל אחד ממבני המשפחות האלה הסתברות שווה, רק אחת האפשרויות נכונה, ולכן התשובה היא 1/2.
פתרון השאלה השנייה
בשאלה השנייה שהציג גרדנר נאמר כי אחד מהילדים הוא בן, אך לא נאמר אם זהו הבכור מבין שני הילדים או הצעיר מביניהם. ברור כי מבנה המשפחה המתוארת אינו בת-בת. מבנה המשפחה הוא בהכרח אחד משלוש האפשרויות: ' 'בן-בן  ,   בן-בת  , או   בת-בן  ''. לשלוש האפשרויות אותה הסתברות, אך רק באחת מהן יש שני בנים במשפחה, לכן התשובה היא 1/3.
אולם ניתן לטעון כי לא ידוע לנו כיצד נבחר הילד עליו נאמר לנו כי הוא בן. ניתן לחשוב על התהליך הבא: אם אכן זה היה תהליך בחירת המשפחה, מרחב המדגם, שהוא רשימת כל המשפחות האפשריות, משתנה, כיוון שעליו לכלול גם את המידע שאומר איזה ילד נבחר מבין שני הילדים, לתהליך הזה יש 8 תוצאות אפשריות, וכולן שוות הסתברות: יש בסך הכל 4 אפשרויות שבהן יש לפחות בן אחד ומינו דווח (אפשרויות מספר 1, 2, 3 ו-6). מתוכן רק בשתי אפשרויות יש שני בנים (אפשרויות 1 ו-2). לכן ההסתברות היא 2/4, כלומר 1/2.
וריאציות
קיימות וריאציות רבות של החידה. וריאציה נפוצה היא כאשר מדווחת אינפורמציה נוספת אודות הילד (או הילדה). אינפורמציה כזו יכולה להיות, למשל, אזכור כי הבן נולד ביום שלישי, או ציון שמו של הבן, כאשר בדרך כלל מדובר בשם נדיר יחסית, כמו עזריאל. מסתבר כי כאשר נוספת אינפורמציה, מרחב המדגם משתנה, כמו גם ההסתברויות של המאורעות במרחב המדגם.
נדון לדוגמה בשאלה בה ידוע לנו כי אחד הילדים הוא בן, וכי הוא נולד ביום שלישי. במקרה זה יש במרחב המדגם 9 מאורעות אפשריים. להלן המאורעות והסתברויותיהם, כאשר ההסתברות כי ילד נולד ביום שלישי מסומנת באות היוונית ε:
המאורעות שבהם שני בנים שלפחות אחד מהם נולד ביום שלישי הם 1, 2, ו-4. המאורעות שבהם יש לפחות בן אחד שנולד ביום שלישי הם מספר 1, 2, 3, 4, ו-7 ברשימה. מכאן שההסתברות כי במשפחה יש שני בנים היא:
ואם נציב נקבל כי ההסתברות היא 13/27.
איפה גר החבר שלי (סרט)
איפה גר החבר שלי? (בפרסית: خانه دوست کجاست؟) הוא סרט דרמה איראני משנת 1987 שביים וכתב עבאס קיארוסטמי. שם הסרט נגזר משיר של המשורר האיראני סוהראב ספהרי.
הסרט מציג מסע מתמשך של תלמיד הרוצה להחזיר לחברו מספסל הלימודים את המחברת שלו, אותה לקח בטעות - אם לא יחזירה, התלמיד נטול המחברת יושעה מבית הספר.
הסרט נתפס כמטאפורה עבור תחושת החובה האזרחית והנאמנות אצל בני האדם.
הסרט נכלל ברשימת 50 הסרטים שצריך לראות לפני גיל 14 של מכון הסרטים הבריטי.
עלילת הסרט
אחמד ומוחמד הם שני חברים לספסל הלימודים בכיתה ג' בכפר קוקר שבאיראן. יום אחד, אחמד חוזר לביתו מבית הספר ומגלה שהכניס בטעות לתיקו את המחברת של מוחמד.
אחמד יודע שללא המחברת חברו לא יוכל לעשות שיעורי בית ובכך יסכן אותו בהשעיה מבית הספר. בשל כך, אחמד יוצא למסע שבו הוא מחפש את מוחמד בניסיון להחזיר לו את המחברת. העלילה של הסרט סובבת סביב כל המאמץ המתסכל והדרך המייסרת שעובר אחמד כדי למצוא את מוחמד, היא מציגה את חוסר הרגישות ואת הבדלי תפיסות העולם בין מבוגרים לבין ילדים.
אחמד אינו מוצא את ביתו של מוחמד ואינו מצליח להחזיר לו את המחברת, כשהוא חוזר לביתו מיואש ועייף השעה כבר מאוד מאוחרת, עם זאת, הוא בוחר להכין למוחמד את השיעורים. ביום למחרת, כאשר המורה בודק את המחברות והשיעורים שנתן הוא נותן להם ציון מצוין.
מורשת
היכן הוא ביתו של החבר? הוא סרטו הראשון של קיארוסטמי שזכה לתשומת לב בין-לאומית.
מבקר הקולנוע ג'ונתן רוזנבאום כינה את קיארוסטמי כבמאי החי הטוב ביותר וכינה את הסרט (ביחד עם שאר הסרטים בטרילוגיית קוקר - מעבר לעצי הזית ו-Life And Nothing More) כ"מדיטציות מתמשכות במקום קבוע והדרך בה אנשים רגילים חיים בו... ... פואמות קומיות-קוסמיות על התמודדות עם אסונות אישיים ולא אישיים כאחד הם [הסרטים] על יצירה של תגליות והוקרה על העולם--כולל דברים שאנחנו לא יכולים להבין".
הבמאי ורנר הרצוג קורא לתלמידיו לצפות בסרט כחלק מתהליך הלמידה.
ראייתיות
ראייתיות (או: אבידנציאליות) היא תחום מחקר בבלשנות, העוסק בעדויות הניתנות למבעים שפתיים, כלומר בהיעדר או בקיום סימוכין שפתי, ובסוגים שונים של סימוכין כזה. אבידנציאל הוא רכיב תחבירי (סופית, תחילית או מוספית אחרת) שמעידה על סימוכין (אבידנציאליות, evidentiality, בלועזית).
הקדמה
כל שפה אנושית כוללת אמצעים להביע את מקור המידע ורמת הוודאות למבעים. שפות אירופאיות (דוגמת שפות גרמאניות ושפות רומאניות) ושפות שמיות מציעות את האמצעים:
ישנן שפות המכילות רכיב דקדוקי ייעודי לראייתות. רכיב זה נדרש למימוש בכל מבע משפטי, בדומה למין דקדוקי במרבית המשפטים בשפה העברית. הרכיבים המוצעים מעלה הם אופציונליים, ולרוב אינם מביעים ראייתות בתור תפקידם העיקרי. לפיכך, הם אינם מתפקדים בתור קטגוריה תחבירית.
ניתן לתרגם את הרכיב התחבירי לעברית בהתאמה באמצעות: אני רואה ש..., אני שומע/ת ש..., אני חושב/ת ש..., כפי שאני שומע/ת, כפי אני רואה, למיטב הבנתי, אומרים ש..., נאמר ש..., נראה ש..., נשמע לי ש..., מתברר ש..., ברור ש... וכדומה.
שפות רבות שכוללות אבידנציאל דקדוקי מסמנות זאת בנפרד מסימוני זמן ואספקט, וכן בנפרד ממודאליות אפיסטמית (אופן הערכת המידע בידי השומע, היינו האם המידע וודאי, אמין, סביר וכו').
ראייתות דקדוקית ניתנת לביטוי בשפות שונות באמצעים מורפולוגיים שונים. לדוגמה, ביפנית קיימים אבידנציאל יסיק (inferential evidential) ואבידנציאל מדווח (reportative evidential). שני האבידנציאלים ממומשים בשפה בתור סופיות על פעלים פרדיקטיביים, וכן בתור שמות עצם שעברו תהליך הידקדקות.
דוגמה נוספת מגיעה מהשפה פומו המזרחית. בשפה זו ישנם ארבעה אבידנציאלים שממומשים כסופיות לפעלים: לשימוש בראייתיות יש השלכות פרגמטיות בשפות שלא מסמנות אותה בשונה ממודאליות אפיסטמית. לדוגמה, ייתכן כי סביבת אדם שהוגה אימרה שגויה תקטלג אותו כשוגה, אך אם אותו אדם יהגה את אותה האימרה בצירוף עדות ראייה (לדוגמה בשימוש אבידנציאל של ידע ישיר), הסביבה עשויה לקטלג אותו כשקרן.
ישנן שפות בהן סמנים אבידנציאלים משמשים למטרות נוספות דוגמת דעת הדובר כלפי אמרה, או רמת האמונה שלו בה. לרוב, אבידנציאל המעיד על ידע ישיר עשוי להעיד גם על כך שהדובר בטוח בנוגע לדבריו. שימוש באבידנציאל עקיף, דוגמת אבידנציאל המעיד על שמועה או על הסקה, עשוי להעיד על כך שהדובר אינו בטוח בנוגע לאימרה, או שאיננו לוקח אחריות על אמיתותם של הדברים. לפיכך, אבידנציאל המעיד על שמועה עשוי לתת נימה של "כך אומרים, אני לא אחראי לנכונות הדברים".
אבידנציאלים יכולים גם לשמש ל"הסטת אשמה" מאימרה. בעבודת הדוקטורט שלו על נאנטי, שפה אמזונית פרואנית, לב מיכאל מתייחס לדוגמה בה נערה צעירה נכווית בטעות, וחבר קהילה שואל את אם הנערה על נסיבות האירוע. האמא משתמשת באבידנציאל 'ka', שמתרגם לעברית ל'סביר ש', כדי להסיט את האשמה על טעות הנערה.
ישנן שפות בהן קיימים שימושים הגובלים באבידנציאליות. לדוגמה, בצרפתית ניתן להשתמש בצורות נטייה מסוימות של הפועל להבעת סוגים של ראייתיות. השימוש במודוס תנאי לאחד משלוש המטרות: תנאים, עתיד-מהעבר, ושמועות, צרפתית עיתונאית לעיתים תכופות מבדילה בין Il a reconnu sa culpabilité ובין Il aurait reconnu sa culpabilité. שני הביטויים מתרגמים ל "הוא הודה באשמה", אך עם השלכה של ודאות עבור הביטוי הראשון, ועם השלכה של "כך נאמר" עבור השני. תופעה דומה מתרחשת בספרדית: Él ha reconocido su culpa לעומת Él habría reconocido su culpa ובפורטוגזית: Ele reconheceu sua culpa לעומת Ele teria reconhecido sua culpa.
סוגי ראייתיות לפי אייכנבלד
אייכנבלד (2004 ) מתארת טיפולוגיה שמבחינה בין שני סוגים כלליים של סמנים אבידנציאליים:
הסוג הראשון (העקיף) מעיד האם קיים סימוכין למבע כלשהו, אך אינו מציין את סוג הסימוכין. הסוג השני מציין את סוג הסימוכין (לדוגמה: האם הסימוכין הוא על בסיס מידע ראייתי, על בסיס שמועות, או על בסיס הסקה)
סמן עקיף ("type I")
מערכות עקיפות (באנגלית: Indirectivity systems או inferentiality systems) נפוצות בשפות אורליות ובשפות טורקיות. שפות אלו מעידות האם הסימוכין קיים עבור מקור מידע כלשהו, ובכך מנגידות בין מידע ישיר (מידע שמובע בפני הנמען ממקור סמכות ראשוני) לבין מידע עקיף (מידע שמובע בפני הנמען ממקור שני). בשונה ממערכות בעלות סמן ראייתי, סמן עקיף לא מעיד על מקור המידע. בין אם המידע הגיע משמועות, ממידע ויזואלי או מהסקה, הדבר לא מתבטא בתחביר. עם זאת, מספר שפות טורקיות מבחינות בין סמנים עקיפים מדווחים לבין סמנים עקיפים בלתי-מדווחים. לדוגמה, בפעלים בטורקית: במילה הטורקית geldi, הסופית הבלתי מסומננת di- מעידה על השימוש בזמן עבר. חוסר-מסומננות המורפמה מתבטא בחוסר ביטוי של קיום או היעדר סימוכין לטענה.
במילה gelmiş, הסופית miş- גם כן מעידה על שימוש בזמן עבר, אך באופן עקיף. ניתן לתרגם את משמעות סופית זו לעברית באמצעות הביטויים: בוודאי, ככל הנראה או למיטב הבנתי.
סמן ראייתי (type II")
מערכות ראייתיות מגדירות את טיב הסימוכין שתומכים את המבע. סוגי הסימוכין בשפה נתונה יכולים להתחלק לקטגוריות כגון:
מערכות עם חמישה סמנים תחביריים (D)
אלו שפות המציעות סמן תחבירי שונה לכל אחד מהבאים: סימוכין ראייתי, סימוכין חושי שאיננו ראייתי, סימוכין מוסק, סימוכין מוערך וסימוכין מדווח. (לדוגמה: לוז'באן).
סמנים אבידנציאלים וקטגוריות נוספות
מערכות אבידנציאליות בשפות רבות לעיתים מסמנות בו זמנית גם קטגוריות בלשניות נוספות. לפי אייכנבלד, שפה מסוימת עשויה להשתמש באותו סמן תחבירי כדי לציין אבידנציאליות וכן מירטיביות (כלומר הפתעה, חוסר ידיעתו מבעוד מועד של הדובר על המידע). לדוגמה, אייכנבלד טוענת כי באפאצ'י מערבית (אחד מניבי שפות האפאצ'י), בה לאחר פעלים יכולה לבוא הסופית lą̄ą̄- שמשמשת כסמן מירטיבי אך יש לסופית זו גם תפקיד משני בתור אבידנציאל מוסק. תופעה זו של ריבוי תפקידים של סמנים אבידנציאלים ככל הנראה נפוצה למדי. התופעות הבאות של עירוב תפקידים דווחו בעבר במחקר הבלשני:
יתרה על אלו, השימוש באבידנציאלים בשפות מסוימות עשוי להיות תלוי בסוג הפסוקית, מבנה השיח או בסוגה הבלשנית.
אבידנציאליות בשילוב מודאליות אפיסטמית
אבידנציאל לעיתים נחשב כתת-סוג של מודאליות אפיסטמית, אם כי העניין נדון בספרות הבלשנית ועדיין יש חלוקה בנושא. המחשה להבדל בין השניים בעברית היא:
- אני רואה שהוא מגיע (קריאה אבידנציאלית)
- אני יודע שהוא מגיע (קריאה אפיסטמית)
דה האן (1999 ,2001 ,2005 ) מציין שהאבידנציאל תובע את הסימוכין, בעוד מודאליות אפיסטמית מעריכה את הסימוכין, וכן כי ראייתיות דומה יותר לקטגוריה דאיקטיט בסימונו את מערכת היחסים בין דוברים ומאורעות / פעולות. אייכנבלד (2004) רואה באבידנציאלים ככלי של דוברים להביע את עמדתם על וולידיות של טענה, אם כי היא מבהיכרה כי זו איננה תכונה הכרחית לאבידנציאלים.
המחשבה על סמנים אבידנציאלים כסוג של מודאליים אפיסטמיים עשויה הייתה לנבוע מניתוח של שפות לא אירופאיות במונחים של מערכות מודאליות הנפוצות בשפות אירופאיות. לדוגמה, פעלים מודליים בשפות גרמאניות משמשים להביע הן אבידנציאליות והן מודאליות אפיסטמית (ועל כן עמומים במשמעותם בתוך קונטקסט). שפות אחרות (שאינן אירופאיות) מסמנים את שתי הקטגוריות בצורות שונות. דה האן (2001) מצא כי תופעת השימוש בפעלים מודליים כדי להביע ראייתיות נדירה באופן יחסי (על בסיס מדגם של 200 שפות).
ראייתיות ועברית
ראייתיות איננה נחשבת לקטגוריה תחבירית בעברית משום שהיא איננה מבוטת בדרכים מורפולוגיות שונות, והיא כמעט תמיד אופציונלית. בשפות אחרות (דוגמת קצ'ואה) הדובר נדרש לסמן את הפועל הראשי או את המשפט בכללותו עם סמן ראייתי כלשהו.
נתבונן במשפטים הבאים בעברית:
- אני רעב.
- דני רעב.
הסבירות להגייה של המשפט השני נמוכה, אלא אם כן מישהו אמר לנו שדני עצמו רעב (וייתכן כי דני עצמו עשה זאת). אף שייתכן כי דני אינו מסוגל להעיד על הרעב שלו עצמו, לדוגמה אם הוא תינוק או חיית מחמד, בהנחה כי דני הוא מבוגר עצמאי, הרי שמשפט כזה פחות סביר להאמר. אם אנו מניחים כי דני הוא רעב בגלל האופן בו הוא מתנהג או נראה, אנו סבירים יותר לומר את אחד המשפטים הבאים:
- דני נראה רעב.
- נדמה כי דני רעב.
- נשמע לי שדני רעב.
- דני בטח רעב.
כאן, העובדה שאנו מתבססים על עדות חושית (במקום על ניסיון מיד ראשונה) מתבטא בשימוש שלנו בביטויים "נראה" ו-"נשמע".
היסטוריית המחקר של ראייתיות במערב
התפיסה של ראייתיות כסמן תחבירי הכרי עלה לראשונה ב-1911 על ידי פרנץ בועז בהקדמה שלו לספר The Handbook of American Indian Language. הביטוי אבידנציאל נטבע לראשונה על ידי רומן יאקובסון ביחס לשפות סלאביות של הבלקן.
ווט טיילר
וולטר טיילר (מאנגלית: Walter Tyler), המכונה ווֹט טיילר (Wat Tyler; 4 בינואר 1341 – 15 ביוני 1381) היה מנהיג מרד האיכרים באנגליה בשנת 1381.
קורות חיים
פרטים מועטים ידועים על חייו של טיילר קודם למרד האיכרים. ההיסטוריונים סבורים כי טיילר נולד באסקס, אולם בעת תחילת מרד האיכרים התגורר בקנט. לא ידועה סיבת מעברו מאסקס לקנט.
מרד האיכרים
השמועות בדבר מרידה בקרב המעמדות הנמוכים בצרפת ובפלנדריה עוררו את איכרי אנגליה למרוד בעצמם. ג'ון בול וג'ק סטרו החלו להטיף כנגד הפאודליזם, מתוך השקפה אגליטרית (דרישה לשוויון זכויות מעמדי).
המורדים לא יצאו כנגד המלך עצמו (באשר גם הם הכירו בזכותו האלוהית לשלוט) אלא כנגד הדוכסים, אשר לטענת המורדים, בגדו במלך ופגעו בסמכותו.
בעקבות הטלת מס הדרכים, יצא טיילר בראש קבוצת איכרים ותפס את השלטון בקנטרברי. בעקבות ניצחון זה התקדם לעבר העיר לונדון ונכנס אל העיר בראש צבא איכרים המונה כ-50,000 לוחמים.
טיילר חצה את גשר לונדון בלא התנגדות, נכנס אל מצודת לונדון, כלא את סיימון סדברי, ארכיבישוף קנטרברי הלא פופולרי, וכרת את ראשו. המורדים המשיכו לארמון סאבוי, העלו אותו באש והרגו את דודו של המלך.