cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
פמיניזם דתי (יהדות)
היסטוריה והתפתחות
הארגון הפמיניסטי-אורתודוקסי הראשון, המועצה לשיפור המעמד המשפטי של האישה היהודייה, הוקם באנגליה על ידי ליזי הנדס (Lizzie Hands) ב-20 ביולי 1922 לנוכח בעיית הנשים העגונות ומסורבות הגט. לדבריה, עשרים אלף נשים נותרו עגונות לאחר שבעליהם נעלמו ברחבי העולם במהלך מלחמת העולם הראשונה, והתופעה הובילה לחילון ולהגירה. הארגון פעל למען נשים המקבלות על עצמן את ההלכה. יעדן הראשון היה לפרסם את העגינות בכל רחבי העולם ולהעלות מודעות לקשיים העומדים בפני העגונות כדי לגייס אנשים לסייע לפתרונם. במסגרת פעילותה בארגון, הציעה לנדס הוספת תנאי לכתובה או הפקדת גט על תנאי כפתרון לבעיית העגינות וסירוב הגט, וכן תנאים למיגור תופעות החליצה והפוליגמיה. 5 שנים לאחר מכן כבר נפרסה רשת הארגון בערים ברחבי אירופה, צפון אמריקה ואוסטרליה. הדים לפעילות הגיעו גם לפולין, יוגוסלביה ולדרום אפריקה. מחד, הנדס לא תבעה בריש גלי שוויון זכויות גורף לנשים יהודיות, מאידך, הדגישה את מה שראתה כמעמדן הנחות על פי ההלכה.
ישעיהו ליבוביץ טען כי נושא 'האישה ביהדות' הוא עניין חיוני ליהדות בעולם המודרני, יותר מכל הבעיות המדיניות של העם ומדינתו.
מבין הזרמים היהודיים-אמריקניים הליברליים, התנועה הרפורמית הייתה החלוצה להסמיך אישה לרבנות, בשנת 1972. ב-1983 הוכרע כי גם בתנועה הקונסרבטיבית יכולות נשים להיות מוסמכות לרבנות. בתקופה זו התעצמו המתחים גם בזרם האורתודוקסי ונשים מהענף המודרני בו החלו לקדם את הגברת השוויון הדתי בין המינים.
פמיניזם אורתודוקסי-שמרני
חלוצת מלמדות התורה בארץ בזרם האורתודוקסי הייתה פר' נחמה לייבוביץ' את דרכה התחילה בגרמניה, שם למדה במשך שנתיים בבית המדרש הגבוה ללימודי יהדות שבברלין, ולימדה בבתי הספר עברית ותנ"ך. בשנת 1930 עלתה לארץ ישראל והחלה ללמד בסמינר המזרחי למורות. בשנים הראשונות החלה ללמד ספרות, מקרא והיסטוריה של עם ישראל. לאחר מכן התרכזה בהוראת מתודיקה, לימוד תנ"ך ובהכשרת מורים. ב-1956 נתמנתה מרצה לתנ"ך ולדידקטיקה של ספרות וחיבור באוניברסיטת בר-אילן ולימדה שם כחמש שנים לערך. ובהמשך עברה לאוניברסיטת תל אביב. בשנת 1942 החלה במנהגה המפורסם להפיץ דפי סטנסיל של שאלות על פרשת השבוע (שנקראו בפי העם "דפים" או "גליונות"). נחמה ליבוביץ שימשה במשך שנים רבות כפרשנית תנ"ך בשידורי הרדיו של "קול ישראל", על פועלה בחקר התנ"ך והפצתו ברבים זכתה בפרס ישראל לחינוך ב-1956. דור שלם של תלמידות חכמים קם בעקבותיה, אף שהיא לא ראתה בעצמה סמל נשי, והעדיפה את התואר "מורה".
הגל השני
בגל השני של הפמיניזם האורתודוקסי קמו ארגונים התומכים בשמירה על מקומה המסורתי של האישה מתוך בחירה, כאם, כרעיה, וכאישה. בגל זה קמו מספר ארגונים ועמותות המחזיקים בתפיסות עולם שמרניות ובערכי משפחה: שוברות שויון, אבות למען צדק, בוחרים במשפחה, פורום קפה שפירא, העמותה לשוויון בהורות, המכון הישראלי למשפחה, חותם, מרכז ליב"ה ועוד. הגל קם כתגובת נגד לשיח של הגל הראשון, שניסה לקדם את התפיסה ש"אישה שווה איש", תוך התעלמות מההבדלים הפיזיולוגיים והפסיכולוגיים, וזאת תוך דחיקת מוסד האימהות, הנשיות והמשפחה. כך למשל הצהירו חברות "שוברות שוויון" כי "איננו חפצות להיות גברים, אנו שונות במהותנו ומברכות על שינוי זה".
פמיניזם דתי-ליברלי
את ניצני הפמיניזם הדתי-פלורליסטי בישראל ניתן לראות בפעולתן של פנינה פלאי, שהקימה לראשונה בישראל מנייני נשים שאף קראו בתורה, ושל פרופ' אליס שלוי, לשעבר יו"ר שדולת הנשים בישראל. שלוי הייתה מנהלת של בית הספר התיכון הדתי לבנות פלך בירושלים בין השנים 1975–1990, וחינכה את תלמידותיה להגשמה אישית באופן שוויוני הזהה לגברים. בשלהי שנות ה-90 הובילה תאוריית הפמיניזם ההצטלבותי, המדגישה ייחודיות על בסיס זהויות, קבוצות נשים דתיות לדרישה בהכרתן כתת-קבוצה מיוחדת. בשנת 1997 הוקם ארגון "קולך" על ידי חנה קהת, אשר קורא לשוויון מלא, בעיקר בתחומי הדת ופועל לתיקוני חקיקה לטובת מסורבות גט ועגונות ועוד. בעקבות פעילות הארגון גבר העניין הציבורי בטענות ובדרישות הפמיניסטיות בקרב הציבור הדתי. על פי משנתן, הצורך בחידוש התורה ותיקוני ההלכה הן משימות המוטלות על נשים וגברים כאחד. ב-2012 הוקמה קבוצת הפדלחו"שיות ("פמיניסטיות דתיות ללא חוש הומור") בפייסבוק. הקבוצה קיימה כנסים ארציים ושימשה מוקד לביקורת ודיון עד לסגירתה. ב-2016 הפכה כרמית פיינטוך לאישה הראשונה שזכתה לתואר "מנהיגה קהילתית" בבית כנסת בישראל, בית כנסת הרמב"ן.
פמיניזם באורתודוקסיה החרדית
חלוקה מקובלת בקרב יהדות ארצות הברית היא בין האורתודוקסיה המודרנית והאורתודוקסיה החרדית אשר צמחה מתוך הישיבות הליטאיות וחצרות החסידות מתוך חוויה הישרדותית ובמטרה להחיות מחדש את שהושמד בשואה, תוך ניתוק מהמגוון וההטרוגניות של מציאותם החדשה.
על פי אחת הגישות בחברת הלומדים, האישה מתקיימת ביחס לגבר ולמענו - עזר כנגדו שנועד לתמוך בשליחותו הרוחנית בעוד היא דואגת לניהול הסביבה הגשמית. מאז שנות התשעים חלו תמורות בחברה החרדית, אשר הובילו לשינויים בהגדרת תפקידי האישה ולהופעת אידאולוגיות פמיניסטיות המתכתבות עם האידיאלים החרדיים ועם מבנה החברה החרדית. גידול דמוגרפי הוביל להתפשטות ההתיישבות החרדית לאזורים בהם נוצר מגע קרוב יותר עם הסביבה החילונית. קרבה זו כללה מפגש עם עולם הערכים החילוני-מודרני, ובכללם פמיניזם. כמו כן, תמורות כלכליות יצרו צורך בהכנסה נוספת. במובן מסוים, התפקיד המסורתי של תמיכה בבעל ללימוד התורה הוא זה שהוביל לכניסתן של נשים למעגל העבודה, על מנת שיוכלו לדאוג לרווחה כלכלית שתאפשר לבעל ללמוד ולילדים להתקיים ברווחה. היציאה למעגל העבודה יצרה צורך בהשכלה רחבה יותר בחלק מהמקרים, אתגר שיצר צורך בלמידת מקצועות שאינם בהכרח מזוהים עם תפקידים נשיים מסורתיים של טיפול בילדים והוראה. רכישת השכלה גבוהה ו/או מקצועית העמיקה את המפגש של נשים חרדיות עם העולם החיצוני. תמורות אלה יצרו חשיפה לערכים פמיניסטיים ומודעות לאפשרויות הפתוחות בפני נשים.
כיום יש זרמים פמיניסטיים חרדיים בעלי דגשים שונים שאין ביניהם הסכמה גורפת באשר לאופי וכיוון אחד. הזרמים מתמקדים בהשוואת מעמד האישה בתחומי האוריינות, קידום מעמד האישה בזירה הפולחנית של קיום המצוות וקריאה בתורה, שותפות וייצוג במוקדי הכוח הציבוריים, והשוואת המעמד במשפט - כמו למשל במתן גט. בתנועה הפמיניסטית יש המנסים להוביל לשינוי במבנה החברה הגברית החרדית ויש השואפים להקמת מערך חברתי אלטרנטיבי עבור נשים, בו יוכלו לפעול ולהגיע לעמדות כוח לצד המערך הגברי. בבחירות לכנסת העשרים בשנת 2015 התמודדה מפלגת 'ובזכותן', הראשונה המשלבת נשים וגברים חרדים ברשימתה לכנסת.
פמיניזם בזרמים יהודיים לא אורתודוקסיים
ככל הנראה, הפמיניזם לא היה גורם מרכזי בהחלטות להסמיך את הרבות הראשונות בעולם. עד שלב מאוחר יחסית במאה העשרים נמנעו מוסדות רפורמיים ברחבי העולם מההחלטה להסמיך נשים לרבנות. בשנת 1972 הייתה סאלי פריסנד האישה הראשונה בארצות הברית שהוסמכה לרבה מטעם ההיברו יוניון קולג'. מכללת מכון ליאו בק בלונדון, המכשירה רבנים הן לתנועה הליברלית והן לתנועה הרפורמית, הסמיכה בשנת 1975 את ג'קלין טאביק לרבה הראשונה באירופה לאחר השואה. הנשים בתנועה הרפורמית, ששאבו את השראתן מרעיונות פמיניסטיים, הן שהובילו את המאבק להכרה רחבה יותר של נשים כמנהיגות לא מוסמכות. כפי שציינה קרלה גולדמן (Karla Goldman), נוכחותן הקבועה של הדמויות המרכזיות בפדרציה הלאומית של ארגוני נשים בבתי הכנסת בארצות הברית, וכן פעילויותיהן בשם קהילותיהן ובשם התנועה כולה, הקנו משנה תוקף לדרישתן לאפשר לנשים להשתתף בהנהגה הרוחנית.
השפעת הפמיניזם על היהדות הרפורמית ניכרה בבירור רק משנתקבלה ההחלטה להסמיך אישה לרבנות. בשלהי שנות השישים ובשנות השבעים של המאה העשרים ניצבו בפני התנועה הרפורמית אתגרים חדשים. תנועות יהודיות ליברליות תמכו ברעיון של שוויון מגדרי, אך בפועל רק פעילות פמיניסטיות נאבקו, כאמור, ביעילות ובמרץ למען מינוי נשים לתפקידי רבות וחזניות ולעמדות מפתח בבתי הכנסת. המסר של הפמיניסטיות היהודיות - כלומר, הפמיניסטיות שבחרו לפנות אל הקהילה היהודית - התקבל באהדה בקרב החברים בבתי הכנסת הרפורמיים. אנשי התנועה הרפורמית התייחסו למסר זה כאל קריאה לצדק. בהתאם לכך, לטענת מובילות הזרם בתנועה הרפורמית, תובנות פמיניסטיות אינן מיטיבות עם נשים בלבד, אלא משרתות את הקהילה היהודית כולה.
השאיפה להשגת גישה שווה לנשים למשרות במרחב הציבורי היהודי לא הוגשמה במלואה. עם זאת, נוכחותן של מאות רבות של נשים, שמרביתן הוסמכו על ידי מוסדות רפורמיים, ליברליים וקונסטרוקטיביים, וכן נוכחותן של חזניות למן שנת 1975, שינו את פני הזרמים הללו ביהדות ברחבי העולם, וערערו את בלעדיותם של גברים ברבנות, חזנות ובתפקיד שליח ציבור.
כחלק מהפמיניזם הלא-אורתודוקסי התגבשה ליטורגיה המתחשבת במגדר, תוך פרשנות חדשה של טקסטים מסורתיים, יצירת מדרש נשים וטקסים חדשים לציון רגעים חשובים. הרבה הרפורמית אליז גולדשטיין (Elyse Goldstein) ערכה ופרסמה כתבים העוסקים בקריאה פמיניסטית של התורה ובפרשנות ההפטרות; בתפילה הרפורמית מוזכרות שמותיהן של גיבורות מקראיות כמו מרים, רות, דבורה, בנות צלפחד, ארבע האימהות, אביגיל ואסתר המלכה, וכך מתוקן חוסר האיזון המגדרי ביהדות המסורתית; כן חוברה כתובה שוויונית, בנוסף לטקס חתונה לא-אורתודוקסי (החסר תוקף משפטי בישראל). הסידורים הקונסרבטיביים של מוריס סילברמן (Morris Silverman) והרב מיכאל גרץ שינו את המילים המסורתיות בברכות השחר מ'שלא עשני אישה', ל'איש/אשה, ישראל וחופשי'. לטענת התומכות במשנה הפוסט־מגדרית, בראשן רחל אדלר, יהודית פלסקו (Judith Plaskow) ומרתה אקלסברג (Martha Ackelsberg), עצם החינוך למוסד הנישואין המסורתי של איש ואישה הוא תופעה דכאנית־פטריארכלית שיש לחדול ממנה.
לימוד תורה
לימוד תורה נחשב כמצווה החשובה ביותר, שבמשך דורות הייתה מוגבלת, ולעיתים אף חסומה, בפני נשים. הכוונת נשים ללימוד תורה, שהיה באופן מסורתי נחלתם של גברים – ופתיחת מדרשות תורניות לנשים כדוגמת מדרשת הרובע, לינדנבאום, נשמת, מתן ומגדל עֹז, משנים את הנורמות המסורתיות. נשים לומדות ומלמדות תורה, באקדמיה ובמוסדות נוספים. בשנת 2020 נפתחה בגוש עציון ישיבה גבוהה לנשים - דרישה.
תפילה
במגזר הדתי-ליברלי והקונסרבטיבי התפתחו עם השנים קבוצות תפילה נפרדות לנשים. בייחוד בולט הדבר בהתכנסות לצורך קריאת מגילת אסתר. ישנן קבוצות שבהן נשים קוראות בתורה מדי שבת. כמו כן, נפתחו "מניינים שיתופיים" ובהם נשים לוקחות חלק משמעותי בתפילה, כדוגמת קהילת שירה חדשה בירושלים.
תפקידים בציבור הדתי
נשים השתלבו גם במועצות דתיות, לאחר המאבק הממושך שניהלה לאה שקדיאל באמצעות האגודה לזכויות האזרח. בסוף 2004 מונתה עורכת הדין סמדר גרוס לעמוד בראשות המועצה הדתית כפר סבא מטעם המפד"ל. המהלך נתקל בהתנגדות מצד אישי ציבור ורבנים, שחלקם הוציאו פסקי הלכה נגד מינויה. אחת ההתנגדויות הבולטות נבעה מכך שגברת גרוס אינה חובשת כיסוי ראש, דבר העומד בסתירה להלכה האורתודוקסית.
עגינות
כיום, מועלות הצעות שונות לפתרון בעיית העגונות ומסורבות הגט. לעיתים בעלים מוכנים לתת גט רק בתנאי שיקבלו תשלום נכבד מצד האישה, ואילו הדיינים נמנעים מלחייב את הבעלים לגט מחשש לגט מעושה. האורתודוקסיה המודרנית באמריקה שמה דגש מיוחד על עניין זה. ישנה קואליציה של 12 ארגונים שונים העוסקים בבעיית העגונות ומסורבות הגט לעומת אפס ארגונים העוסקים בבעיית הגברים העגונים ומסורבי הגט.
נקודות ציון במאבקים משפטיים
השיח המשפטי בנושא זה מרוכז במאבקו של הזרם הדתי-ליברלי בזרם השמרני-אורתודוקסי על שוויון ייצוגי ומעשי (בניגוד לשוויון מעמדי) של נשים בפרקטיקות הדתיות השונות. בעקבות עתירה לבג"ץ של ליאת בר ורבקה לוביץ', פסק בית המשפט העליון ב-2006 כי לחברה קדישא אסור לכפות הפרדה בין המינים בבתי עלמין, וחובתה לאפשר לנשים להספיד. עם זאת, פסיקת בית המשפט לא נתמכה על ידי משרד הדתות עד לשנת 2012, כאשר מועצת הרבנים הראשית של ישראל קבעה כי נשים יכולות להספיד בלוויות, אך על רב הקהילה להחליט על כל מקרה לגופו. בשנת 2013 הבטיחה הרבנות הראשית לישראל להסיר את המכשולים המונעים מנשים לעבוד כמפקחות במערכת הכשרות הממשלתית, וארגון "אמונה" הכריז על קורס הסמכה ראשון לפיקוח לנשים בישראל. במאי 2013, בעקבות מאבק של קבוצת נשות הכותל, פסק שופט כי פסיקת בית המשפט העליון משנת 2003, האוסרת על נשים לקרוא בתורה או להתעטף בטליתות ברחבת הכותל המערבי, פורשה שלא כהלכה וכי אין איסור חוקי על תפילה שכזו. ב-2016 בג"ץ פסל את הדרישה שמנהל בתי הדין הרבניים יהיה מוכשר לדיינות או לרבנות עיר, והעניק למשרד המשפטים 30 יום לגיבוש תקנות שיאפשרו לנשים להתחרות על התפקיד באופן שווה לגברים. באוגוסט 2018 מונתה אישה ראשונה כיועצת משפטית לבית דין רבני. פורום תקנה הוא פורום של אישי ציבור מהמגזר האורתודוקסי העוסק במתן עזרה, סיוע וליווי לנשים שהוטרדו מינית במוסדות חינוך ובמוסדות ציבור, גיבוש והחדרת קוד אתי למניעת הטרדות מיניות במוסדות דתיים, בעקבות תלונות על הטרדות מיניות בידי אישי ציבור ורבנים, ובהתאם לדרישת החוק למניעת הטרדה מינית במדינת ישראל. גם "אמונה" ו"קולך" הם ארגוני נשים דתיות העוסקים בכך.
יחס ההנהגה הדתית
הפמיניזם הדתי נתקל בתחילתו בהתנגדות של הממסד הדתי בישראל. עם השנים, התפזר הפמיניזם הדתי לתת זרמים רבים, חלקם ליברלים וחלקם שמרניים. כך למשל טענה ד"ר תמר אלאור, כי "הרדיקלי הפך נורמלי", ומעשים שנחשבו ל"פמיניזם קיצוני" נראים היום נורמטיביים בקרב חלק מן הציבור הדתי-ליברלי. מנגד בזרמים השמרניים, מתעקשים לעגן את ההלכה, ולמצוא מקום לפמיניזם בתוך גבולותיה, כפי שאומר הרב שלמה אבינר: "הכל תלוי בגישה. אם אשה מאמינה שמשה אמת ותורתו אמת, כל תורה שבכתב וכל תורה שבעל פה, עד הסעיף האחרון, מאמינה שד' פטר אותה ממצווה מסוימת בחכמתו, אך השאיר לה פתח לעשות אם רצונה בכך - הרי יש לה שכר. אבל אם היא חושבת שהזמנים השתנו, ויש לה תרעומת נגד התורה שכבר אינה מתאימה ולכן יש צורך לשדרג אותה – הרי זו כפירה". ולכן, "קדושה כן. נבואה – כן. שייכות לתורה ומצוות – כן. כבוד הדדי – כן. שינויים במנהגי ישראל הקדושים – לא".
הטריה
ברפואה, הַטְרָיָה היא הליך הכולל סילוק חומרים זרים, רקמה ניזוקה או נמקית מפצע, במטרה לשפר את יכולת ההחלמה של הפצע.
הטריה יכולה להעשות באמצעים מכניים או לא-מכניים. באופן מכני ניתן לבצע הטריה בעזרת חיתוך ניתוחי, חבישות מיוחדות שמסירים אותן יחד עם רקמה הדבוקה אליהן ובעלי חיים (כגון רימות) הניזונים מרקמה נמקית. אמצעים לא-מכניים כוללים שימוש באנזימים על ידי הוספתם לפצע או על ידי עידוד וזירוז פעולת אלו של הגוף, חומרים סופחי מים וגורמים כימיים אחרים.
במקרה של פצעים כרוניים, אין בנמצא מחקרים רנדומליים מבוקרים היכולים להראות תועלת בביצוע הטריה או להוכיח יתרון משמעותי בשימוש באחת מטכניקות ההטריה הקיימות.
היסטוריה
בשלהי המאה ה-18 השתמשו בהטריית פצעים על ידי גזירת העור והפסציה עמוקה על מנת לשחרר את ההתנפחות שנוצרה עם הפגיעה על ידי כדור רובה, אם כי פצעי ירי בגפיים בדרך כלל טופלו ללא ניתוח או על ידי כריתת הגפה ("אמפוטציה"). בימי מלחמת העולם הראשונה נעשתה הערכה מחדש של נושא ההטריה. היא כללה הפעם הסרה על ידי חתך (excision) של כל הרקמות הנמקות ושל הגופים הזרים. בעידן המודרני העריכו כי הפצעים כוללים אזור של רקמה פגועה שאיננה נמקה באופן מובהק בהטריה הראשונה. אותה הטריה המשמרת רקמה זו נקראה "הטריה שולית" (marginal debridement). לפצעים שנוצרים בקרבת פיצוצים יש אזור ניזוק נרחב. שימור הרקמה הנחבלת עשוי להיות מועיל להצלת הגפה או שחזורה. מורכבותם וזיהומם של פצעים אלה וגם פגיעותם הפיזיולוגית אינם מאפשרים הטריה שלמה בהתערבות אחת. אם תוך הטריה משאירים רקמה פגועה - הפצע ניתן להערכה מחדש כעבור כ-48 שעות על מנת להפחית בסיכון הזיהום.
קישורים חיצוניים
לפי ;Gale Encyclopedia of Medicine. Copyright 2008 The Gale Grop, Inc Mosby's Medical Dictionary, 8th edition. © 2009, Elsevier
קובאן קרסנודאר (כדורגל, 1928)
קובאן קרסנודאר (ברוסית: Кубань Краснодар) היא קבוצת כדורגל רוסית מהעיר קרסנודאר. הקבוצה הגיעה לפשיטת רגל בשנת 2018 והוקמה מחדש בליגה החובבנית, הרביעית בחשיבותה. בשיאה הקבוצה התמודדה מספר שנים בליגת העל הרוסית בכדורגל והעפילה לגמר הגביע הרוסי בכדורגל 2014/2015.
משנת הקמתה ועד 2018 קבוצת הכדורגל נמצאה בבעלות ממשלת מחוז קרסנודאר. בשנת 2018 המועדון הוקם מחדש על ידי המועדון המאוחד של אוהדי הכדורגל של "קובאן" (КРОО «Объединенный клуб футбольных болельщиков «Кубань») המהווה לארגון הגג של אוהדי הקבוצה בעיר קרסנודאר והוא המנהל את קבוצת הכדורגל המחודשת ובכך הפך קובאן למעשה למועדון הכדורגל הראשון ברוסיה הנמצא בבעלות אוהדיו.
היסטוריה
הקבוצה הוקמה בשנת 1928 כ"דינמו קרסנודאר", אך שם הקבוצה שונה ל"נפטיאניק" בשנת 1954, ל"קובאן" בשנת 1958 ו"ספרטק" בשנת 1960. בשנת 1963 השם שונה בחזרה ל"קובאן", כפי שהוא כיום.
הקבוצה שיחקה ברוב שנותיה בליגות הנמוכות של ברית המועצות מלבד 3 עונות בליגה הסובייטית הבכירה (בין העונות 1980 ו-1982) כאשר דירוג השיא שלה היה המקום ה-13 בעונת 1981.
בעונת 2012/13 סיימה במקום החמישי והעפילה לראשונה בהיסטוריה שלה למפעל אירופי וכבר בעונת הבכורה שלה - 2013/14 - בליגה האירופית גברה על פיינורד ומאת'רוול והעפילה לשלב הבתים. בשלב הבתים הקבוצה הוגרלה לבית הכולל את הקבוצות ולנסיה, סוונסי סיטי וסנט גאלן. הקבוצה סיימה את שלב הבתים במקום השלישי בבית והודחה מהטורניר. בעונת 2014/15 העפילה לראשונה בהיסטוריה שלה לגמר הגביע הרוסי בכדורגל והודחה לאחר שלוקומוטיב מוסקבה גברה עליה בתוצאה 3-1.
בעונת 2015/16 נשרה לליגת המשנה הרוסית, בה שיחקה במשך שנתיים. במאי 2018 הכריזה על פשיטת רגל. ביולי 2018 הקבוצה הוקמה מחדש כקבוצת ספורט בבעלות האוהדים ומתמודדת באליפות מחוז קרסנודאר בכדורגל. במאי 2019 הקבוצה שברה שיא צופים לקבוצה חובבנית כשצפו בה קהל של 6,125 איש, שנחשב לשיא צופים למשחק בליגה חובבנית ברוסיה. את עונת 2019, הקבוצה סיימה במקום הרביעי באליפות הכדורגל של מחוז קרסנודאר.
בעונת 2020 הקבוצה הושבתה מפעילות ובעונת 2021 חזרה להתמודד במסגרות החובבניות, בעיקר בגביע מושל המחוז ובאליפות מחוז קרסנודאר. באוגוסט 2021 נרכש סמל המועדון על ידי האוהדים, לקראת הכנות לרישום המועדון בליגה המקצוענית מעונת 2022/2023.
בעלות וניהול
משנת הקמתה ועד 2018 קבוצת הכדורגל נמצאה בבעלות ממשלת מחוז קרסנודאר. בשנת 2018 המועדון הוקם מחדש על ידי המועדון המאוחד של אוהדי הכדורגל של "קובאן" (КРОО «Объединенный клуб футбольных болельщиков «Кубань») המהווה לארגון הגג של אוהדי הקבוצה בעיר קרסנודאר והוא המנהל את קבוצת הכדורגל המחודשת ובכך הפך קובאן למעשה למועדון הכדורגל הראשון ברוסיה הנמצא בבעלות אוהדיו.
אצטדיון
הקבוצה מארחת את משחקיה באצטדיון קובאן שהוקם ב-1960 ומכיל 35,200 מקומות. האצטדיון מכיל ארבעה יציעים ובעבר אירח כמה משחקים מגביע אופ"א. האצטדיון ממוקם ברחוב מסילות הברזל, 49 בעיר קרסנודאר.
לאחר שהוקמה מחדש ביולי 2018 עברה לארח את משחקיה במסגרת אליפות המחוז באצטדיון טרוד, המכיל 3,000 מושבים, בו אירחה עד שנת 2020 כשחזרה לארח באצטדיון קובאן.
סופרמן חוזר
סופרמן חוזר (באנגלית: Superman Returns) הוא סרט גיבורי על שיצא בקיץ 2006, אשר מבוסס על אחת הדמויות המצליחות בעולם DC קומיקס, סופרמן. הסרט בוים על ידי בריאן סינגר (אקס-מן וX-מן 2) ומככבים בו ברנדון ראות', קייט בוסוורת' וקווין ספייסי. התסריט נכתב על ידי מייקל דוהרטי ודן האריס, לפי הסיפור אותו כתבו יחד עם סינגר.
ההפקה החלה בפברואר 2005, והסרט יצא למסכי הקולנוע בארצות הברית ב-28 ביוני 2006, אחרי 16 חודשים של הפקה וצילום. סופרמן חוזר הוא הסרט באורך מלא הראשון זה 19 שנים מאז הסרט סופרמן 4: השאיפה לשלום שיצא ב-1987. הסרט קיבל ביקורות חיוביות, ונכון ל-2 בנובמבר 2006 הוא גרף כ-391 מיליון דולר ברחבי העולם.
בריאן סינגר אמר שאפיון דמותו של לות'ר בסרט זה דומה לזו שהייתה בסרטיו של כריסטופר ריב. דמותו של השחקן מרלון ברנדו, בתור אביו הביולוגי של סופרמן ג'ור-אל, נוספה בעזרת CGI מתוך צילומים מהסרטים הקודמים בסדרה. פניו של ברנדו מופיעות בתור דמות וירטואלית במבצר הבדידות של סופרמן.
הסרט זכה בחמישה מתוך עשרה פרסי סאטורן בקטגוריות השחקן הראשי, הבימוי, המוזיקה, הכתיבה וסרט הפנטזיה הטוב ביותר. בנוסף, היה מועמד לפרס אוסקר ופרס באפט"א על האפקטים הוויזואליים, אולם הפסיד את שניהם לטובת שודדי הקאריביים: תיבה של איש מת.
תקציר העלילה
במקביל מגיח לקס לות'ר ודורש נקמה בסופרמן על כי שלח אותו לכלא. הוא מתכנן דרך חדשה לחסל את סופרמן ולהשתלט על העולם. לאחר שהוא פורץ ל"מבצר הבדידות", לות'ר גונב את הקריסטלים שמשמשים את סופרמן ומשתמש בהם כנשק, בצירוף עם קריפטונייט שאותו גנב ממוזיאון. הוא יוצר הפסקת חשמל בעיר מטרופוליס ומתכנן להקים יבשת חדשה שתוקם מתוך האוקיינוס ותציף את יבשת אמריקה.
הפקה
ההפקה של "סופרמן חוזר" החלה בפברואר 2005 באוסטרליה, במיקום שכולל חווה מחוץ לעיירה גונהאדה בצפון מערב ניו סאות' ויילס, ובסידני. סצינות אחרות צולמו בארצות הברית. הסרט כולו צולם בטכנולוגיית HDTV, כאשר יש שימוש רב במצלמות פנוויז'ן ג'נסיס.
מוזיקה
את המוזיקה לסרט הלחין וכתב ג'ון אוטמן, אשר הלחין את המוזיקה לסרט X-מן 2 והלחין מוזיקה לסרטיו הקודמים והרבים של בריאן סינגר ובנוסף ערך את הסרט.
סופרמן חוזר: מוזיקה מתוך הסרט
ביקורות
לצד ביקורות חיוביות, שהיללו את עדכונה של מיתולוגיית סופרמן אל תוך שנות ה-2000 בעזרת אפקטים ממוחשבים, היו אלה שלא אהבו את הסגנון הקודר והתסריט המאולץ.
מייקל שור
חיים מוקדמים
מייקל שור נולד באן ארבור, מישיגן להוריו וורן שור ואן הרברט, וגדל בווסט הרטפורד, קונטיקט. מייקל שור התעניין לראשונה בקומדיה כשהיה בן 11, כשקרא אוסף של מאמרים הומוריסטיים מ-1975 מאת וודי אלן. שור אמר שמצא את הספר על מדף הספרים של אביו ונשאר לקרוא אותו עד לארבע בבוקר.
שור סיים את לימודיו באוניברסיטת הרווארד ב-1997.
קריירה
החל מ-1998, שור היה תסריטאי בתוכנית "סאטרדיי נייט לייב", והפך למפיק של סדרת הבת שלה, "עדכון סוף שבוע" ב-2001. שור עזב את "סאטרדיי נייט לייב" בשנת 2004. זמן קצר לאחר מכן, הוא הפך למפיק ותסריטאי עבור "המשרד" ב-NBC, שעבורה הוא כתב עשרה פרקים, ושור אף הופיע בסדרה במספר פרקים, בתור בן דודו של דווייט, מוז. בשנת 2005, שימש שור בתור מפיק ותסריטאי של "הקאמבק" בכיכוב ליסה קודרו של רשת HBO וכתב שני פרקים עבורה.
בחודש אפריל 2008, שור וגרג דניאלס החלו לעבוד על פיילוט עבור "מחלקת גנים ונוף" שדאז תוכנן כספין אוף של "המשרד". במשך הזמן, שור הבין כי "מחלקת גנים ונוף" תעבוד טוב יותר אם הם עושים את זה נפרד מן "המשרד". בעוד "מחלקת גנים נוף" קיבלה ביקורות שליליות בעונה הראשונה שלה, היא זכתה לשבחים רבים בעונתה השנייה, בדומה ל"המשרד". "מחלקת גנים נוף" הסתיימה לאחר 7 עונות ו-125 פרקים ב-2015, שנתיים לאחר סיום "המשרד".
ביחד עם דן גור, שור יצר עבור רשת Fox את הקומדיה "ברוקלין תשע-תשע", אשר שודרה לראשונה בסתיו 2013, ולה כעת 7 עונות. ב-2016 עלתה ב-NBC "המקום הטוב", אותו יצר לבדו. ביוני 2019 הודיע ש"המקום הטוב" תיגמר לאחר עונתה הרביעית. באותה שנה כתב את התסריט של אחד מהפרקים באנתולוגיה "מראה שחורה", אותה כתב ביחד עם ראשידה ג'ונס, שחקנית שהייתה חלק מצוות השחקנים הראשי של "מחלקת גנים ונוף" ו״המשרד״. החל מ-2019, שור הוא גם המפיק בפועל של הסדרות "אבי'ס" ו"סאניסייד".
חיים אישיים
מאז 2005 שור נשוי לג'ניפר פילבין, שהייתה בעבר תסריטאית של ".The O.C" ולהם שני ילדים, ויליאם חאווייר שור ואיבי אליזבת' שור.
יצחק לוי (לויצה)
יצחק לוי (לויצה) (1906 – 20 בינואר 1994) היה מפקד מחוז ירושלים בצה"ל, מנהל מרכז ההסברה ומייסד המפעל לתרגומי מדע, שלימים הפך להוצאת כתר.
ביוגרפיה
יצחק לוי נולד ברוסיה בשנת 1906. בשנת 1926, לאחר שריצה תקופת גלות בסיביר בשל פעילותו הציונית, עלה לארץ ישראל והתגייס להגנה. הוא ארגן את הגנת היישוב היהודי בצפת לאחר מאורעות תרפ"ט, ושימש בין היתר כמפקד גושי היישובים בסביבות ירושלים במאורעות תרצ"ו-תרצ"ט.
באוקטובר 1941 התגייס לצבא הבריטי ונלחם בשורותיו במדבר המערבי, במלטה ובאיטליה. בשנת 1946 שב ארצה והתמנה כראש שירות הידיעות (הש"י) של "ההגנה" בירושלים. במאי 1948 הועבר לתפקידי פיקוד שונים בעיר, בהם מפקד גדוד 67, ומפקד מרחב הצפון בעיר. בסוף מלחמת השחרור מונה למפקד מחוז ירושלים ומפקד חטיבה חדשה בירושלים (חטיבה 16) אשר פעלה במקביל לעציוני הוותיקה/חטיבה 6, בפיקוד משה דיין.
לאחר שחרורו מצה"ל שימש בתפקיד סגן המנהל הכללי במשרד ראש הממשלה, מנהל מרכז ההסברה וכן מייסד ומנהל כללי של המפעל לתרגומי מדע, לימים הוצאת "כתר".
קינג (אי, טסמניה)
האי מהווה חלק ממדינת טסמניה, האוסטרלית במצר בס, מצפון-מערב לטסמניה ובמחצית הדרך בין טסמניה למדינת ויקטוריה שבדרום יבשת אוסטרליה. הנקודה הדרומית ביותר באי היא סטוקס פוינט והנקודה הצפונית ביותר של האי היא קייפ ויקהאם. במרחק קצר מחופי האי בקצה הצפון מערבי נמצאים שני איים קטנים: אי השנה החדשה ואי חג המולד וממזרח לאי מול חוף פילי הים נמצא אי קטן יותר, נוסף, הכפוף מנהלית למועצת האי קינג.
האירופאים הראשונים שביקרו באי קינג הגיעו בסוף המאה ה-18. האי נקרא על שמו של פיליפ גידלי קינג, המושל הקולוניאלי של ניו סאות' ויילס. שטח האי קינג באותה תקופה נכלל בכל טסמניה. ציידי כלבי ים שהגיעו לאי קינג מדי פעם הקימו בו יישובים ארעיים בתחילת המאה ה-19, אך רק בשנות ה-80 באותה מאה, הוקמו יישובי הקבע. היישוב הגדול שבהם היא העיירה קורי, הממוקמת על החוף המערבי של האי. כלכלת האי מבוססת במידה רבה על חקלאות ותיירות. בעיירה קורי נמצאת חוות טחנות הרוח האקסלי היל לייצור חשמל.
היסטוריה
האי קינג היה במקור חלק מגשר יבשתי שקשר את טסמניה עם היבשת האוסטרלית. הגשר היבשתי שקע לפני כ-12,000 שנה כתוצאה מעליית פני הים. שלד אנושי התגלה במערה שבאי בשנת 1989, השלד תוארך לתקופה שלפני כ-14,000 שנה. עם זאת, בדיקות ארכאולוגיות לא גילו אשפת אדם כגון, ערימות קונכיות, עצמות, פחם או שרידים אחרים שעשויים להעיד על התיישבות של אבוריג'ינים במקום. דבר שמצביע על כך שהאזור לא היה מיושב באופן קבוע. בזמן שהאירופים הגיעו לאי בסוף המאה ה-18, הוא לא היה מיושב.
קפטן ריד Reed, היה האירופאי הראשון הידוע, שגילה את האי קינג בשנת 1799 בזמן שהוא עסק בציד כלבי ים. המפה הראשונה של מתיו פלינדרס של "ארץ ואן דימן" ו"מיצרי באס", שנשלחה לאנגליה (לפני שפלנדרס עזב את האזור) פורסמה ביוני 1800 והאי קינג לא היה מסומן בה. עם זאת, לפני שפלנדרס עזב את סידני חזרה לאנגליה בשנת 1800, קפטן בלק הודיע לפלנדרס על קיומו של האי. במפה השנייה של פלינדרס המציינת את ארץ ואן דימן ומצר באס, התפורסמו מספר תצפיות שלו משנת 1801 הרומזות על קיום האי.
מגדלור קיפ ויקהאם שגובהו 48 מטרים עשוי מסלעי גרניט, הוא המגדלור הגבוה ביותר באוסטרליה ובחצי הכדור הדרומי. לאחר שהסתיימה בנייתו התאורה שלו הודלקה לראשונה ב-1 בנובמבר 1861, מאידך הוא נפתח רשמית רק בנובמבר 2011 במסגרת חגיגות 150 שנה לקהילה המקומית ולהפעלת התאורה במגדלור.
קפטן ג'ון בלאק גם ביקר באי ממש אחרי קפטן ריד וקרא לו האי קינג על שם המושל פיליפ גידלי קינג. קפטן ג'ון בלאק הפליג על הספינה Harbinger, שעל שמה נקראים הסלעים המסוכנים Harbinger הנמצאים מול החוף הצפון מערבי של האי. אזור זה שופע גם בדובי ים וגם בפילי ים דרומיים שניצודו ועד מהרה הוכחדו מהאזור.
כשנודע למושל האי קינג, שהנווט ומגלה הארצות הצרפתי ניקולא באודין עומד להגיע לאי, לאחר שעזב את פורט ג'קסון (שבמפרץ סידני) בשנת 1800, הוא הצהיר שהאי קינג והאיים הסמוכים אליו שייכים באופן רשמי לבריטניה. במקביל הניף את דגלי בריטניה בראשי התרנים. באודין שהגיע נחת באי, הקיף ומיפה אותו בשנת 1802, ונתן שמות צרפתיים לכמה יישובים שהוא מצא על האי הוא גם נתן את השם "מפרץ פוקס" למפרץ שבצד הצפון-מערבי של האי.
ציידי כלבי ים המשיכו לצוד על האי לסירוגין עד אמצע שנות ה-20 של המאה ה-19, לאחר מכן נשארו באופן קבע מספר ציידי כלבי ים ונשותיהם האבוריג'יניות שצדו בעיקר וולבי (סוג קנגורו קטן) לתעשיית העורות. אחרון מתיישבי הקבע מאותה תקופה עזב את האי בשנת 1854 ובמשך שנים רבות ביקרו בו מדי פעם ציידים ולעיתים קרובות נקברו בו נפטרים מספינות טרופות.
כבל התקשורת התת ימי הראשון שחצה את מיצר בס הונח שנת 1859 הוא יצא מקיפ אוטוויי, שבדרום מדינת ויקטוריה ביבשת האוסטרלית, הגיע עד לאי קינג, משם המשיך למושבה סטנלי הד שבטסמניה, ולאחר מכן הגיע לעיירה לג'ורג' טאון. מספר שבועות מסיום הנחת הכבל החלו התקלות ובשנת 1861 הכבל הפסיק לפעול. בין השנים מ-1936 עד 1963 פעל כבל טלפון וטלגרף חליפי שהונח מאוחר יותר במיצר בס, עבר דרך האי קינג וממנו לטסמניה.
בשנות ה-80 של המאה ה-19 הוכשרה קרקע למרעה ליד העיירה קורי. העיירה התפתחה וסניף הדואר הראשון באי, נפתח בה ב-1 ביוני 1892. בהמשך נפתחו סניפי דאר רשמיים בכל היישובים שבאי.
ספינות טרופות
האי קינג הממוקם בצד המערבי של מצר באס, היווה נקודת ציון בה טבעו למעלה מ-60 ספינות, יחד אתן אבדו למעלה מ-2,000 בני אדם. רבים מתושבי האי קינג הם צאצאים של ניצולים מכ-16 ספינות טרופות גדולות מסוגי שונים כגון, ספינות ציידי לווייתנים, ספינות מאסר, ספינות מפרשים וספינות סוחר בנפחים שנעו בין 134–1868 טון, שטבעות בסמוך לאי בין השנים 1920-1801.
הכפר גרסי
הכפר גרסי, על החוף המזרחי של האי, נמצא כ-32 ק"מ דרומית מזרחית לקורי. זו הייתה עיירת כורים משגשגת שבה כרו את הגבישים הנדירים והצבעונים מסוג סצ'ילייט ממכרה פתוח עד שנת 1974. לאחר סגירת המכרה ב-1990, שוקם אתר המכרה, מגורי הכורים נמכרו וניתן אישור להציף את המכרה הפתוח. על פי מפקד האוכלוסין לשנת 2016 בכפר גרו 139 תושבים. שיא מספר התושבים שנמדד במקום היה בשנת 1971. באותה שנה גרו במקום 767 תושבים. החל משנות האלפיים, אוכלוסיית גרסי גדלה שוב והיא מורכבת ממשפחות מקומיות ותיקות, שומרי חופים וים מזיהום, מורים ואנשי מדע במכללה המקומית, תיירים ואנשי שירותים. גרסי ידועה גם בשל הפינגווינים הקטנים הנצפים ליד הנמל והיונק המיוחד למקום מסוג ברווזן המצוי ליד סכר של גרסי. מהנמל המקומי יוצאות מעבורות המשרתות את האי בקווים שבועיים למדינת ויקטוריה שבדרום יבשת אוסטרליה.
בגרסי מתוכנן פרויקט שנקרא Uniwave 200 בעלות של 12.3 מיליון דולר להדגמת אנרגיית גלים. מערכות הפרויקט שקועות בחלקן על קרקעית הים. הפרויקט ידגים שימוש בטכנולוגיית עמוד מים המתנדנד כדי לדחוף אוויר לתוך תא המצויד בטורבינה לייצור חשמל.
נארקוופה
הכפר נארקוופה ממוקם על החוף המזרחי כ-20 קילומטרים מהעיירה קורי. הכפר ידוע בחוף הים שלו, במזח הדייגים, מקומות לינה לחופשה ומסעדות. בחוף ישנן פינות מנגל מוגנות ושירותים ציבוריים.
בנרקוופה נמצא מאגר הדלקים העיקרי של האי, לידו נמצא מרבץ חולות מינרליים שממנו הופקו רוטיל, זירקון ואילמניט בין השנים 1968 ועד 1977. האטרקציות של Naracoopa הם מזח Naracoopa בן 100 השנים חוף הים הנקי מזג האוויר הנוח.
כלכלה ותרבות
האי ידוע בייצוא של גבינות, לובסטרים, מי גשמים בבקבוקים, אצות ובשר בקר. בספטמבר 2012, תעשיית הבקר באי נפגעה קשות מסגירת בית המטבחיים היחיד שהיה באי. בית המטבחיים היה בבעלות החברה הארגנטינאית JS Swift. נמלי האי משמשים נמלים בטוחים ליאכטות החולפות במצר בס. אתר חוות טחנות הרוח האקסלי היל מופעל על ידי חברת הידרו טסמניה. הצעה להפוך את האי לחוות הרוח הגדולה ביותר באוסטרליה. פיצלה את הקהילה המקומית לאלו שבעדה ואלו שנגדה, בסוף ההצעה התבררה כבלתי כלכלית לבנייה וההצעה נגנזה בסוף 2014.
מכרה דולפינים, הממוקם בצד הדרום מזרחי של האי ליד גרסי, הוא מכרה פתוח המהווה אחד ממאגרי המתכת טונגסטן הגדולים באוסטרליה.
ציפורים
האמו של האי קינג היה עוף אנדמי באי. אף על פי שנמצאו מספר רב של עצמות העוף, העורות היחידים שנשתמרו ממנו נאספו על ידי ניקולס באודין בשנת 1802, בשעה שהוא סייר באי ומפה אותו, זמן קצר לפני שהמין נכחד, כנראה כתוצאה מציד של ציידי כלבי ים שצדו את העוף למאכל ולתעשיית העורות.
שטח של 193 קילומטרים רבועים מהאי, בצד הצפון-מזרחי, זוהה על ידי ארגון BirdLife International כאזור לשימור עופות חשוב (IBA). המאפיין העיקרי שהופך אותו ל-IBA הוא שהוא תומך באוכלוסייה הקטנה של תוכים כתומים בטן ( Neophema chrysogaster ) הנמצאים בסכנת הכחדה חמורה. הפרויקט לניהול המגוון הביולוגי של האי קינג 2012–2022 זיהה גם את אגם פלניגן כחשוב בהקשר זה.
אקלים
האקלים באי קינג הוא אקלים ים תיכוני (Csb)/ימי (Cfb) עם קיץ מתון וחורף רטוב.
EXPTIME
בתורת הסיבוכיות, מחלקת הסיבוכיות EXPTIME (נקראת גם EXP או DEXPTIME) היא קבוצת כל בעיות ההכרעה הניתנות לפתרון באמצעות מכונת טיורינג דטרמיניסטית בזמן O(2^{p(n)}) כאשר O הוא סימון אסימפטוטי וp(n) הוא פולינום.
ניתן גם להגדיר את EXPTIME בצורה הבאה:
מבחינת היררכיית מחלקות הסיבוכיות בזמן ובמקום, ידוע כי מתקיים:
וכמו כן, ידוע ממשפט ההיררכיה בזמן וממשפט ההיררכיה במקום כי:
P \subsetneq EXPTIME  and   NP \subsetneq NEXPTIME   and   PSPACE \subsetneq EXPSPACE
כך שלפחות אחת משלוש ההכלות הראשונות ואחת משלוש ההכלות האחרונות צריכה להיות הכלה של ממש, אך לא ידוע על אחת כזו. רוב המומחים מאמינים שכל ההכלות הן הכלות של ממש. כמו כן, אם P=NP, אזי EXPTIME=NEXPTIME, מחלקת הסיבוכיות של הבעיות שפתירות בזמן אקספוננציאלי על ידי מכונת טיורינג לא דטרמיניסטית.. ליתר דיוק, EXPTIME \neq NEXPTIME אם"ם קיימת שפה דלילה הנמצאת ב-NP ולא ב-P.
EXPTIME שלמות
בעיית הכרעה תיקרא EXPTIME-שלמה אם היא נמצאת ב-EXPTIME ומכל בעיה ב-EXPTIME קיימת רדוקציה פולינומית אליה. במילים אחרות, קיימים אלגוריתמים הרץ בזמן פולינומי שמשנה את הקלט של בעיות ב-EXPTIME לקלט לבעיה EXPTIME-שלמה עם אותה התשובה. בעיות EXPTIME-שלמות נחשבות כבעיות הקשות ביותר ב-EXPTIME. בעיות אלו בוודאות לא שייכות ל-P, וזוהי מסקנה הנובעת ממשפט ההיררכיה בזמן.
אחת הבעיות הלא כריעות החשובות בתורת הסיבוכיות היא בעיית העצירה. גרסה יותר בסיסית של בעיה זו היא האם מכונת טיורינג דטרמיניסטית עוצרת על מילת קלט תוך לכל היותר k צעדים. בעיה זו שייכת ל-EXPTIME כיוון שהרצה טריוויאלית של המכונה דורשת זמן ריצה של O(k), כאשר k מקודד בlog(k) ביטים. היא EXPTIME-שלמה כיוון שניתן להשתמש בה כדי להכריע האם מכונת טיורינג שפותרת בעיה ב-EXPTIME מקבלת את הקלט שלה בכמות אקספוננציאלית של צעדים. בעיה זו כשנכתבת בבסיס אונרי היא P-שלמה.
דוגמאות
דוגמאות נוספות לבעיות EXPTIME-שלמות ניתן למצוא במשחקים מוכללים, כגון:
קל לראות כי משחקים אלה הם ב-EXPTIME, היות שניסיון נאיבי לפתור אותם ייקח מספר אקספוננציאלי של צעדים. למרות זאת, ישנם משחקים מוכללים שיכולים להימשך מספר פולינומי של צעדים בגודל הלוח, והם לרוב PSPACE-שלמים.
דוגמה נוספת לבעיות EXPTIME-שלמות הן מעגלים תמציתיים. מעגלים תמציתיים הם מכונות פשוטות שמשמשות לתיאור של גרפים במקום קטן מאקספוננציאלי. הם מקבלים 2 מספרים של קודקודים בגרף כקלט, ופולטים האם יש צלע ביניהם בגרף. בעבור הרבה בעיות גרפים P-שלמות בהן הגרף מיוצג באמצעות מטריצת שכנות, פתרון אותה הבעיה עם מעגל תמציתי זו בעיה EXPTIME-שלמה, היות שהקלט קטן אקספוננציאלית.
דב זכין
קורות חיים
זכין נולד בברנוביץ' שבפולין ועלה לארץ ישראל בשנת 1937. בסיום לימודיו בכפר הנוער בן שמן, שהה תקופת מה בקיבוץ מרחביה. בשנת 1940 נמנה עם מייסדי קבוצת להבות, שעברה הכשרה בכרכור, ובשנת 1945 הקימה את קיבוץ להבות הבשן. זכין ניסח את מגילת היסוד של הקיבוץ ותקופה מסוימת היה מזכיר הקיבוץ.
כיהן כמזכיר תנועת השלום בין השנים 1959–1961, והיה חבר מזכירות מפ"ם ודובר מפ"ם במשך שנים רבות. בשנת 1965 ארגן הפגנת מחאה נגד בואו לישראל של שגריר גרמניה, רולף פאולס. בשנת 1968 נבחר למזכיר המדיני של מפ"ם. זכין נמנה עם המחנה של מאיר יערי ויעקב חזן במפ"ם והיה מהדוחפים להשתתפות במערך עם מפלגת העבודה.
בשנים 1969–1977 כיהן בכנסת השביעית והשמינית מטעם מפ"ם במסגרת המערך. בין השאר דרש להגביר את המאמץ לגבות מס אמת. בשנת 1979 היה ראש המחלקה לקשרי חוץ במפ"ם ובשנים 1981–1984 חזר לכנסת העשירית. לאחר מכן היה חבר הנהלת הסוכנות.
בוגר לימודי מדע המדינה וכלכלה באוניברסיטת תל אביב.
תמותת תינוקות
תמותת תינוקות היא מוות של תינוקות שטרם הגיעו לגיל שנה. שיעור תמותת התינוקות, כלומר מספר התינוקות המתים לאלף לידות הוא מדד מקובל לרמת הבריאות הציבורית באוכלוסייה.
משך אלפי שנים תינוקות מתו עקב מגוון גדול של מחלות זיהומיות. עד לשנים האחרונות גורם מרכזי לתמותת תינוקות היה התייבשות כתוצאה משלשול, אך שורת צעדים שננקטה לפתרון בעיה זו הביא לצמצום התמותה מסיבה זו. כתוצאה מכך, גורם התמותה העיקרי כיום הוא דלקת ריאות. גורמים נוספים הם תת-תזונה, מלריה, מומים מולדים, זיהום ותסמונת מוות בעריסה.
עד שהתקבלה התאוריה המדעית לפיה חיידקים ווירוסים גורמים למחלות בשלהי המאה ה-19, תמותת תינוקות הייתה גבוה בהרבה לעומת היום המצב. באמצע המאה ה-19 שיעור תמותת התינוקות בארצות הברית עמד על 217 לאלף לידות בקרב הלבנים ו-340 לאלף לידות בקרב השחורים. במשך השנים שחלפו מאז חל שיפור ניכר בתחום זה, בזכות מחקרים רבים במיקרוביולוגיה קלינית, שיפור ברמת הרפואה ובתחומים נוספים כמו בריאות הציבור ותשתיות. עד 1955 שיעור תמותת התינוקות ירד ל-30 לאלף לידות, ועד 2010 שיעור התמותה ירד ל-7 לאלף לידות. ירידה של 97% לעומת נתוני הלבנים באמצע המאה ה-19.
בעולם כולו ירדה תמותת התינוקות מ-126 בשנת 1960 ל-57 בשנת 2001.
קיים פער גדול בין תמותת התינוקות הנמוכה במדינות עשירות, לתמותת התינוקות הגבוהה במדינות עניות. הטבלה הבאה מציגה אומדן לשנת 2012 של המדינות שבשני הקצוות:
נכון לשנת 2010, היו 51 מדינות, בהן שיעור תמותת התינוקות ל-1000 לידות הוא פחות מ-10, כלומר שיעור תמותה פחות מ-1% מהלידות. ברשימה זו נמצאות בעיקר מדינות מערביות בעלות דמוקרטיה מבוססת וכלכלה מפותחת. גם בתוך מדינות אלה קיימים הבדלים - המדינות המובילות כמו יפן או שוודיה הן בעלות שיעור של 3 מקרי מוות בעוד הנתון בארצות הברית עומד על 7. יש מספר מדינות כמו יוון, צ'כיה או פורטוגל שהן בעלות תמותת תינוקות נמוכה מארצות הברית, למרות שמדינות אלה הן בעלות תוצר מקומי גולמי לנפש נמוך בהרבה.
לתמותת התינוקות השפעה מהותית על תוחלת החיים: הצלחה בצמצום תמותת תינוקות היא גורם עיקרי לעלייה בתוחלת החיים הממוצעת.
תמותת תינוקות בעולם לאורך זמן
הנתונים בטבלה נאספו ופורסמו על ידי האו"ם.. המספרים מבטאים את מספר התינוקות שנפטרו לפני שמלאה להם שנה, מתוך אלף לידות.
יוהאן שטאדן
ביוגרפיה
יוהאן היה בנם של הנס ואליזבת שטאדן. התאריך המדויק של לידתו איננו ידוע; סבורים, שנולד בנירנברג ב-1581 (התאריך על תמונת הדיוקן היחידה ששרדה) והרשומות מלמדות, שאדם בשם יוהנס שטארן הוטבל ביולי 1581. בגיל 18 כבר זכה שטאדן לפרסום ניכר וכיהן כנגן עוגב באחת הכנסיות בעיר; בשנת 1604 שירת כנגן החצר בביירוית; באותה שנה גם נשא אישה. בשנת 1605 עברה החצר לקולמבאך, שם נשאר שטאדן עד 1610, הוציא לאור שני קבצים של שירים חילוניים, "שירים גרמניים חדשים" (Neue teutsche Lieder) משנת 1606 ו"שירי כמורה גרמנים חדשים" Neue teutsche geistliche Gesäng משנת 1609. ייתכן שביקר שוב בביירוית בשנת 1610 וחזר לנירנברג ב-1611, השנה שבא הוטבלה בתו בעיר זו.
ביוני 1612 יצא שוב מנירנברג להחליף את הנס ליאו האסלר בתפקיד נגן העוגב בחצר של דרזדן. שם נשאר עד סביבות 1614-15 וב-20 ביוני 1616 התמנה לנגן העוגב בשפיטאקירכה בנירנברג. בהמשך אותה שנה עבר ללורנצקירכה כמחליפו של קספר האסלר. לבסוף, בשנת 1618, קיבל את המשרה המוזיקלית היוקרתית ביותר בנירנברג: נגן עוגב בכנסיית זיבאלד הקדוש (Sebalduskirche). במשרה זו נשאר עד מותו בשנת 1634.
יצירות והשפעה
שטאדן נחשב למורה מעולה; הייתה לו יד ביצירת המסורת של נירנברג ותלמידו החשוב ביותר, יוהאן ארסמוס קינדרמן, ימשיך מסורת זו ויעבירה דרך גיאורג קספר וקר והיינריך שוומר אל האחים קריגר ובסופו של דבר ליוהאן פכלבל, שהיה תלמידם של וקר ושוומר. בין תלמידיו של שטאדן היו שלושה מבניו (יוהאן, אדם וזיגמונד תאופיל ועוד כמה מלחינים פחותים בחשיבותם מנירנברג. פרט לייסוד של אסכולת נירנברג כביכול על ידי הכשרת מוזיקאים צעירים, כללו עיסוקיו של שטאדן בנירנברג בשנות ה-20' וה-30' של המאה ה-17 הערכת מוזיקה חדשה שהוקדשה לעיר (בין השאר, Geistliche Concerten של סמואל שיידט מ-1634.)
יוסף רוזן
יוסף (יוסי) רוזן (נולד ב-1958) הוא פרופסור בבית הספר להנדסת חשמל ומחשבים באוניברסיטת בן-גוריון בנגב ומחזיק הקתדרה על שם בנימין ה. סוויג.
מחקריו של רוזן עוסקים באופטיקה, הולוגרפיה, אופטיקה דיגיטלית וממוחשבת. הוא עמית Optica ועמית SPIE - האגודה הבינלאומית לאופטיקה ופוטוניקה.
ביוגרפיה
יוסף רוזן נולד בחיפה. הוא למד בפקולטה להנדסת חשמל בטכניון וקיבל תואר ראשון (בהצטיינות) בשנת 1984, ותואר שני ב-1987. הוא המשיך את לימודיו בטכניון וקיבל תואר שלישי ב-1992 על עבודת הדוקטורט שלו, Interferometric Electro-Optical Signal Processing, בהנחיית פרופ' יוסף שמיר.
רוזן היה עמית מחקר במעבדת רומא בבסיס חיל האוויר האמריקני הנסקום שבמסצ'וסטס בשנים 1992–1993. לאחר מכן הצטרף למחלקה לפיזיקה יישומית במכון הטכנולוגי של קליפורניה (Caltech) כעמית מחקר. בשנת 1996 התמנה רוזן למרצה בכיר בפקולטה להנדסת חשמל ומחשבים באוניברסיטת בן-גוריון. הוא קודם לדרגת פרופסור חבר בשנת 2000 ולפרופסור מן המניין בשנת 2007.
במהלך השנים היה רוזן חוקר אורח במוסדות אקדמיים שונים, ביניהם: אוניברסיטת ג'ונס הופקינס, מכון אלפרד קרופ למחקרים מתקדמים בגרמניה, האוניברסיטה לתקשורת אלקטרונית בטוקיו, אוניברסיטת קונטיקט ומכון סטלנבוש למחקרים מתקדמים שבדרום-אפריקה.
רוזן הנחה יותר מ-20 תלמידים ללימודים מתקדמים ובתר דוקטורנטים.
רוזן נשוי לרונה ולהם שני ילדים: אוריין ועומר.
מחקריו
מחקריו של פרופ' רוזן עוסקים באופטיקה דיגיטלית ודימות ממוחשב, הולוגרפיה ודימות. רוזן התפרסם בעקבות תרומותיו לטכנולוגיה של הולוגרפיה דיגיטלית לא קוהרנטית. בשנת 2007 היה רוזן אחד הממציאים של (Fresnel Incoherent Correlation Holography (FINCH, טכנולוגיה להקלטת הולוגרמות דיגיטליות של מטרות המוארות על ידי אור לבן. בשנת 2017 המציא רוזן, בשיתוף עם חוקר נוסף, את ה-(Coded Aperture Correlation Holography (COACH, שיטה חדשה להקלטת הולוגרמות ללא התאבכות דו-גליות. FINCH ו-COACH משמשות לדימות תלת-ממדי של אובייקטים תלת-ממדיים כפי שנקלטו בצילום בודד מנקודה אחת.
בשנת 2019 הציגו רוזן והדוקטורנטית אנג'יקה בולבול שיטה לשימוש בחלק משטח עדשה המאפשרת קבלת תמונה ברזולוציה שדומה לשימוש במיפתח מלא. שיטה זו מאפשרת חיסכון של זמן, כסף וחומרים בטלסקופים המיועדים לחלל.
פרופ' רוזן כתב יותר מ-250 מאמרים אקדמיים, ופרסם שני ספרים ו-15 פטנטים.
פעילות מקצועית
רוזן היה יועץ לחברת Concealogram הישראלית, המפתחת טכנולוגיה להצפנת מידע בתמונות ולחברת CellOptic האמריקנית המפתחת טכנולוגיות להולוגרמות עבור מחקרים בענפי הביו-טכנולוגיה והתעשייה.
פרסים והוקרות
בשנת 2005 נבחר רוזן לעמית של Optica (לשעבר החברה האופטית של אמריקה) על "היותו חלוץ המחקר של קורלציות אופטיות בחלל תלת-ממדי ועל הכנסת הולוגרפיה ממוחשבת לבקרת העקיפה וההתפשטות של אלומות אופטיות".
משנת 2011 רוזן הוא מחזיק הקתדרה לאופטו-אלקטרוניקה על שם בנימין ה. סוויג באוניברסיטת בן-גוריון.
הבחירות לנשיאות ישראל (2014)
הבחירות השש־עשרה לנשיאות ישראל נערכו ב-10 ביוני 2014, י"ב בסיוון ה'תשע"ד, ובהן בחרה הכנסת בראובן ריבלין לנשיא העשירי של מדינת ישראל.
יוסף רוזן
פרסים והוקרות
רוזן הוא גם עמית SPIE - האגודה הבינלאומית לאופטיקה ופוטוניקה משנת 2012 על "הישגיו בהולוגרפיה דיגיטלית ואופטיקה קוהרנטית".
הבחירות לנשיאות ישראל (2014)
דיני הבחירות
ב־24 ביולי 2014 היה צפוי הנשיא שמעון פרס לסיים את כהונתו בת שבע השנים, ועל פי חוק יסוד: נשיא המדינה לא יכול היה לשוב ולהתמודד על התפקיד לכהונה נוספת. מועד הבחירות נקבע על ידי נשיאות הכנסת ל-10 ביוני, בו נדרשה מליאת הכנסת להתכנס ולבחור בהצבעה חשאית את הנשיא העשירי.
יוזמות שונות לשינויי חקיקה, שאושרו בכנסת במהלך החודשים שקדמו לבחירות, נגעו לנושאים הטכניים באשר לאופן בחירת הנשיא. אחד התיקונים שעבר במסגרת חקיקה זו הביא לשינוי סעיף 8 בחוק יסוד: נשיא המדינה והוריד את מספר סבבי ההצבעה הנערכים בעת בחירת הנשיא לשניים בלבד, בניגוד לנוסח הקודם שאפשר סבבי הצבעה מרובים. התיקון גם הוביל לביטול הצורך להגיע לרוב מוחלט של קולות חברי הכנסת בסיבוב השני כדי להיבחר לתפקיד, אף שרוב כזה עדיין נדרש כדי לנצח בסיבוב אחד. התיקון המצמצם את מספר סבבי ההצבעה לשניים הוצע לאחר שמבקר המדינה יוסף שפירא, שבחירתו נעשתה בשנת 2012 בשיטת בחירה זהה, נבחר לתפקידו רק בתום שלושה סבבי הצבעה ארוכים.
ב־13 בנובמבר 2013 החליט היועץ המשפטי לממשלה, יהודה וינשטיין, להותיר על כנו את האיסור על מועמדים לנשיאות לגייס כספים. ב־8 בינואר 2014 פרסם היועץ המשפטי לכנסת, איל ינון, את סדרי הבחירות.
על רקע המרוץ לנשיאות, נשמעו גם קולות הקוראים לבטל את מוסד הנשיאות בטענה שהוא אינו נחוץ, וח"כ זבולון כלפה מסיעת הבית היהודי אף הגיש הצעת חוק המציעה לבטל את תפקיד הנשיא. הוא טען כי תפקיד זה הוא "קישוטי, מיותר ובזבזני".
ההיערכות לבחירות
מערכת הבחירות לנשיאות החלה בצורה לא רשמית לאחר הבחירות לכנסת התשע עשרה ב-22 בינואר 2013, הרכבת הממשלה החדשה ב-18 במרץ ובחירתו של יולי אדלשטיין ליושב ראש הכנסת תוך הדחתו למעשה של ראובן ריבלין באותו יום, בחירות ומינויים שבעקבותיהם התבהרה המפה הפוליטית ונקבעה זהותם של 120 הח"כים המהווים את הגוף הבוחר לנשיאות. בין השמות שהוזכרו בשלב זה היו ריבלין, דוד לוי, בנימין בן אליעזר ודליה איציק. הוזכר גם שמו של הנשיא המכהן שמעון פרס, שמועמדותו הייתה יכולה להיות אפשרית רק עם תיקון החוק המונע בחירה לכהונה שנייה לתפקיד.
במהלך ההיערכות לבחירות צפו כותרות צורמות לגבי המועמדים:
זמן קצר לפני סיום הגשת המועמדות לנשיאות המדינה פנה ראש הממשלה, בנימין נתניהו, לסופר היהודי-אמריקאי אלי ויזל, בהצעה שיציג מועמדותו לתפקיד, אף שלוויזל אין אזרחות ישראלית, אך הצעה זו לא התממשה למועמדות. לאחר סיום הגשת המועמדות הודיעו נתניהו ושר הכלכלה, נפתלי בנט, על תמיכתם בריבלין.
המועמדים
מועמדים שפרשו:
ההצבעה
חבר הכנסת היחיד שלא הצביע הוא מאיר פרוש. אחד מהקולות שנפסלו היו של חבר הכנסת ריבלין שמאחורי הפרגוד הצביע לעצמו בשני פתקים והקול שלו נפסל.
שכחו אותי בבית 4
שכחו אותי בבית 4 (באנגלית: Home Alone 4) הוא סרט משפחה-קומדיה אמריקאי בבימויו של דניאל רוד, שיצא לרגל חג המולד לטלוויזיה ברשת ABC ב-3 בנובמבר 2002.
תקציר עלילה
העלילה עוסקת במשפחת מקאליסטר: קייט האמא, פיטר האבא, באז הילד הבכור, מייגן האמצעית וקווין הקטן. עברו 8 חודשים, מאז שקייט (קלרה קרי) ופיטר (ג'ייסון בייג'ה) התגרשו, ופיטר עמד להתחתן עם אשה בשם נטלי (ג'ואנה גוינג).
פיטר רצה שילדיו יכירו קצת יותר את נטלי (אשר עומדת להיות אמם החורגת), ולכן כאשר הגיע חג המולד, הוא הזמין אותם לבוא אליו בחגים, אך ילדיו סירבו להצעה. עבר יום וקווין (מייק ווינברג) התאכזב ממשפחתו אשר לא נענית לבקשותיו, והוא נזכר שיש לו הזמנה פתוחה אל אביו. קווין הגיע לביתה של נטלי, שמפנקת אותו עד מאוד. שם הוא פגש את מר פרסקוט המשרת (אריק אברי), ואת מלי המנקה (ברברה בבקוק). אחרי כמה ימים קווין פגש את מארב הגנב (פראנץ' סטיוארט) שאותו הוא כבר מכיר ואת אשתו וירה ואמו מלי. לבסוף הוא מנצח וכולם חוגגים את חג המולד.
ברית האוניברסיטאות האסיאתיות
ברית האוניברסיטאות האסיאתיות (באנגלית: The Asian Universities Alliance; בראשי תיבות: AUA) היא ברית אוניברסיטאית המונה 15 מוסדות חברים ברחבי אסיה שנוסד בבייג'ינג ב-29 באפריל 2017. המשימה של הברית היא לטפל במשותף באתגרים אזוריים וגלובליים, הקשורים במיוחד להשכלה גבוהה ופיתוח כלכלי, מדעי וטכנולוגי, על ידי חיזוק שיתוף הפעולה בין המוסדות החברים. הסטודנטים מהמוסדות של שותפי הברית משתתפים בפעילויות חוצי גבולות הכוללות, ספורט ואמנויות, תוכניות לימוד ותוכניות מיוחדות. הברית הוקמה עם ליבה של 15 חברים מייסדים, מתוך כוונה להרחבה הדרגתית בהתאם לנוהל קבלת החברות. מוסדות מועמדים לחברות בברית חייבים לעמוד בקריטריונים מסוימים. ליישום מטרות הברית, היא מקדמת זהות וערכים משותפים:
הוועד הוא הגוף המנהל של הברית והוא מורכב כיום מ-15 מנהלים ראשיים מהמוסדות החברים. מוסד הנשיאות נבחר על ידי הוועד המכהן לתקופה של שלוש שנים, המתחדש לתקופת כהונה אחת נוספת. המזכירות אחראית לארח את ועידת הברית, ליישם החלטות דירקטוריון, להקל על פעילויות הברית, לתכנן את התקציב ולגייס כספים.
חברות
רשימת האוניברסיטאות החברות נכון לשנת 2022:
ביטי
{{פירושונים|
טירונש דיבאבה
טירונש דיבאבה קננה (באמהרית: ጥሩነሽ ዲባባ ቀነኒ; נולדה ב-1 ביוני 1985) היא אתלטית אתיופית, אלופה אולימפית בריצת 5000 מטר (בייג'ינג 2008) ופעמיים ברציפות בריצת 10000 מטר (בייג'ינג 2008 ולונדון 2012), אלופת העולם בעלת 5 מדליות זהב ושיאנית עולם (2008–2020) בריצת 5000 מטר.
ביוגרפיה
דיבאבה נולדה בבקוג'י, מחוז ארסי במרכזה של אתיופיה.
אלופת עולם
באליפות העולם באתלטיקה שנערכה בפריז, צרפת בשנת 2003 זכתה דיבאבה במדליית זהב בריצת 5000 מטר בתוצאה של 14:51.72 דקות, לפני מרטה דומינגז מספרד (14:52.26 דקות) ואדית מאסאי מקניה (14:52.30 דקות).
באולימפיאדת אתונה (2004) זכתה דיבאבה במדליית ארד בריצת 5000 מטר בתוצאה 14:51.83 דקות, אחרי בת ארצה מסרט דפאר (14:45.65 דקות) ואיזבלה אוצ'יצ'י מקניה (14:48.19 דקות).
באליפות העולם באתלטיקה שנערכה בהלסינקי, פינלנד בשנת 2005 זכתה דיבאבה בשתי מדליות זהב, בריצת 5000 מטר בשיא תחרות חדש של 14:38.59 דקות, לפני דפאר (14:39.54 דקות) ואחותה אג'גייהו דיבאבה (14:42.47 דקות) ובכך הגנה על תוארה ובריצת 10000 מטר בתוצאה של 30:24.02 דקות, לפני ברהן אדרה (30:25.41 דקות) ואג'גייהו (30:26.00 דקות). בשתי ריצות אלו, כל המדליות היו של אתיופיה. הסיומת שלה, בריצת 10000 מטר הייתה מדהימה והיא סגרה את ה-400 מטר האחרונים בזמן של 58.33 שניות.
בשנת 2006 ניצחה דיבאבה ב-5 תחרויות מתוך 6 תחרויות של ליגת הזהב ובשישית סיימה במקום השני ולכן זכתה ב-83,333 $.
באליפות העולם באתלטיקה שנערכה באוסקה, יפן בשנת 2007 למרות נפילתה של דיבאבה במחצית הדרך בריצת 10000 מטר, היא התגברה וזכתה במדליית זהב בפעם השנייה ברציפות בתוצאה 31:55.41 דקות, לפני אלוואן אביילגסה מטורקיה שהייתה אחת משתי רצות שעצרו, ולבשו נעל שנפלה להן במהלך הריצה (31:59.40 דקות) וקארה גושר מארצות הברית ( 32:02.05 דקות).
שיאנית עולם
בתחרות ליגת הזהב שנערכה באוסלו, נורווגיה ביוני 2008 קבעה דיבאבה בריצת 5000 מטר שיא עולם חדש של 14:11.15 דקות, שיפור לשיא העולם של בת ארצה מסרט דפאר (14:16.63 דקות).
אלופה אולימפית
באולימפיאדת בייג'ינג (2008) זכתה דיבאבה בשתי מדליות זהב בריצת 5000 מטר בתוצאה של 15:41.40 דקות, לפני אביילגסה (15:42.74 דקות) ודפאר (15:44.12 דקות) ובריצת 10000 מטר בשיא אולימפי חדש של 29:54.66 דקות, לפני אביילגסה (29:56.34 דקות) ושלן פלנגן מארצות הברית (30:22.22 דקות).
באולימפיאדת לונדון (2012) זכתה דיבאבה בשתי מדליות, זהב וארד. מדליית זהב, בריצת 10000 מטר בפעם השנייה ברציפות בתוצאה של 30:20.75 דקות, לפני הקנייתיות סאלי קיפייגו (30:26.37 דקות) וויויאן צ'רויוט (30:30.44 דקות). מדליית ארד בריצת 5000 מטר בתוצאה של 15:05.15 דקות, אחרי מסרט דפאר (15:04.25 דקות) וויויאן צ'רויוט (15:04.73 דקות ) ולא הצליחה להגן בריצה זו על תוארה.
באליפות העולם שנערכת במוסקבה שברוסיה באוגוסט 2013 זכתה דיבאבה במדליית זהב, בריצת 10000 מטר בתוצאה של 30:43.34 שניות, לפני גלאדיס צ'רונו מקניה (30:45.17 דקות) ובת ארצה בלאיינש אוליירה (30:46.98 דקות).
באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016) זכתה דיבאבה במדליית ארד בריצת ה-10000 מטר בשיא אישי חדש של 29:42:56 דקות, אחרי אלמז איינה שקבעה שיא עולם חדש של 29:17.45 דקות וויויאן צ'רויוט שקבעה שיא קניה חדש של 29:32.53 דקות ולא הצליחה להגן על תוארה הכפול.
קרב קסדה
קרב קֵסֶדַה (טורקית Kösedağ Muharebesi) היה קרב שהתרחש בין סולטנות רום לבין המונגולים ב-26 ביוני 1243 סמוך לקסדה (Köse Dağ - הר קסה), מזרחית לעיר סיוואס בטורקיה של ימינו.
הגעת המונגולים לאסיה הקטנה וכיבוש ארזורום סימנה את תחילת מאבקם עם סולטנות רום. הסולטאן גייסין קייהיסרב השני קרא לשכניו להקים צבא מאוחד לקדם את פני האיום, ומספר אצילים גאורגים שנמלטו מארצם לאחר הכיבוש המונגולי, וכן האימפריה של טרפזונטס, שלחו כוחות לעזרתו. יש סברה שהסולטאן עזב את שדה הקרב כשראה כי הכוח הניצב מולו כמעט כפול משלו, דבר שהביא גם לבריחה של חלק מחייליו. המונגולים הנחילו תבוסה מוחצת לקואליציית הכוחות שניצבה מולם, וכבשו את סיווס וקייסרי שבמזרח קפדוקיה.
הסולטאן נמלט לאנטליה ואולץ בסופו של דבר לחתום על הסכם עם בייג'ו, מנהיג המונגולים, ולפיו חויב להעלות לו מס. בכך הייתה רום לווסאלית של המונגולים. כעבור שלוש שנים, ב-1246, התפצלה הסולטנות בין שלושה יורשים ושניים מהם שמרו על עצמאות יחסית, אך מקץ עשר שנים שוב הביסו המונגולים את הסלג'וקים בקרב ליד אקסראי בקפדוקיה, ואנטוליה כולה נכבשה בידי המונגולים. קרב קסדה סימן את קיצה של הסולטנות ואת התפרקותה לנסיכויות עצמאיות.
משכן הכנסת
משכן הכנסת הוא הבניין המהווה מושבה ומקום פעילותה הקבוע של הכנסת - בית המחוקקים של מדינת ישראל. המבנה שוכן בקריית הממשלה שבגבעת רם בירושלים. בנייתו החלה ב-1958 והסתיימה ב-1966, ועלותה הסתכמה ב-22 מיליון לירות ישראליות. המבנה הראשי תוכנן על-ידי האדריכל יוסף קלארווין, ועיצוב הפנים נעשה על-ידי המעצבת דורה גד.
הבניין הוא בן 6 קומות וכולל בתוכו את אולם מליאת הכנסת, אולמותיהן של ועדות הכנסת, לשכותיהם של חברי הכנסת ועובדיה ואת משרדי מחלקות הכנסת, כמו גם חדרים נוספים כמו ספריית הכנסת וטרקלין שאגאל. קומפלקס המשכן הורחב פעמיים במשך השנים, ונוספו לו שני אגפים: נגבה, בדרום המשכן; וקדמה, במזרחו.