cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
קרחון גרגורי (אנטארקטיקה)
מקור השם
הקרחון נקרא על שמו של הולינגוורת' פרנקלין גרגורי (Hollingsworth Franklin Gregory), מהנדס אווירונאוטיקה אמריקאי שהיה חלוץ בפיתוח מסוקים ושימוש בהם.
השרפה במכרה ליסטוויאז'נאיה (2021)
השרפה במכרה ליסטוויאז'נאיה היא שרפה שפרצה בתאונת כרייה שהתרחשה ב-25 בנובמבר 2021 במכרה ליסטוויאז'נאיה במחוז קמרובו, רוסיה. באסון נהרגו 51 איש כולל 5 מחלצים, ו-72 נפצעו.
עשן משרפה בפיר אוורור גרם למוות של יותר מ-40 כורים משאיפת עשן. בזמן התאונה היו במכרה 285 כורים. רוב הכורים הצליחו להימלט, כאשר חלקם אושפזו בבתי חולים. בתחילה נהרגו בתאונה 11 אנשים והיו עוד 35 לכודים. בניסיון כושל לחלץ את הכורים הלכודים נהרגו לפחות שישה מצילים. בהמשך מניין ההרוגים הרשמי עלה ל-52 איש, לאחר שגורמי חירום ברוסיה מסרו שאפסו הסיכויים למצוא ניצולים. זוהי תאונת המכרה הקטלנית ביותר ברוסיה מאז 2010.
רקע
כושר הייצור של המכרה הוא 5.2 מיליון טון פחם בשנה. ההכנסות בשנת 2020 הסתכמו ב-9.4 מיליארד רובל, הרווח הנקי - 836.7 מיליון רובל. המכרה העסיק למעלה מ-1,700 עובדים. סרגיי מחרקוב כיהן כמנהל המכרה מאז פברואר 2019 ועד לאסון. לפני השריפה בנובמבר 2021, היו שני אירועים גדולים במכרה. ב-24 בינואר 1981, התרחש פיצוץ מתאן בסחף מצטבר, שהרג 5 אנשים. ב-28 באוקטובר 2004 אירע פיצוץ של תערובת מתאן-אוויר, 13 בני אדם מתו. לאחר התקרית ב-2004, נידונו תשעה עובדי הנדסה של המכרה למאסרים על תנאי.
מאז 2011, המכרה נמצא בבעלות חברת SDS-Ugol.
מהלך האירועים
השריפה התרחשה בפיר אוורור מס' 823 בשעה 08:30 שעון מקומי. בשעה 09:08 קיבלה המחלקה הסיבירית של השירות הפדרלי לפיקוח אטומי, טכנולוגי ואקולוגי קריאה ראשונה ומידע על אש ועשן במכרה.
עשן התרחש בעומק של כ-250 מטר. דרך האוורור התפשט העשן בכל המכרה. ודווח כי ל־35 כורים כבר אזל החמצן.
בבוקר 26 בנובמבר נודע שאחד המחלצים שכבר נמסרה הודעה על מותו הצליח להיחלץ בשלום.
מבצע חילוץ וחקירת התקרית
יו"ר ועדת החקירות של רוסיה, אלכסנדר בסטריקין, אמר כי נפתחה חקירה. בחקירה התברר כי האסון אירע בשל פיצוץ של תערובת מתאן-אוויר. סגן התובע הכללי של רוסיה דמיטרי דמשין אישש כי ככל הנראה השריפה נבעה מפיצוץ מתאן שנגרם מניצוץ. המנהל, הסגן הראשון, ראש מחלקה בחברה המנהלת את המכרה נעצרו. הם צפויים למאסר של עד שבע שנים.
תגובות
בעקבות מותם של 14 בני אדם בקוזבאס, הוכרזה תקופת אבל של שלושה ימים (מ-26 עד 28 בנובמבר). נשיא רוסיה ולדימיר פוטין הביע את תנחומיו למשפחות ההרוגים במכרה. נשיא סרביה אלכסנדר ווצ'יץ', במהלך פגישה עם פוטין בסוצ'י, הביע גם הוא את תנחומיו על מותם של 14 אנשים במכרה. הנהלת המכרה החליטה לשלם למשפחות הקורבנות 2 מיליון רובל.
נשיא בלארוס אלכסנדר לוקשנקו שלח את תנחומיו לנשיא הרוסי.
בעקבות התקריות הרשויות החליטו על בדיקת כלל המכרות במדינה. זאת במטרה לבטל את הסיכונים הקלים ביותר עבור הכורים ולהשוות את הדיווחים לתנאי העבודה האמיתיים שלהם מתחת לאדמה.
ליאם פיין
ליאם ג'יימס פּיין (באנגלית: Liam James Payne; נולד ב-29 באוגוסט 1993) הוא זמר ושחקן בריטי. ב-2010 נבחן לעונה השביעית של ריאליטי השירה הבריטי "אקס פקטור", ולאחר שהודח, חזר לתחרות בלהקה עם עוד ארבעה חברים שנקראת ואן דיירקשן. לאחר שוואן דיירקשן יצאו להפסקה בשנת 2016, פיין פתח בקריירת סולו.
ביוגרפיה
פיין נולד לקארן וג'ף פיין בוולברהמפטון, מערב המידלנדס, הממלכה המאוחדת. כילד, סבל מהצקות בבית הספר ולכן למד איגרוף מגיל 12. הוא התחרה בריצה באופן מקצועי וגם שיחק כדורסל. הוא היה סטודנט למוזיקה ולטכנולוגיה בוולברהמפטון קולג'.
ב-5 באוקטובר 2018, הוא הוציא, בשיתוף פעולה עם ג'ונאס בלו ולנון סטלה את הסינגל "Polaroid". השיר, בשיאו, הגיע למקום הראשון במדיה פורסט, למקום ה-12 במצעד הסינגלים הבריטי, למקום הראשון במצעד שירי הדאנס קלאב, ולמקום ה-16 במצעד שירי הדאנס קלאב.
ב-18 בספטמבר 2019, הוציא, בשיתוף פעולה עם הראפר האמריקאי, א בוגי ויט דה הודי, את הסינגל "Stack It Up".
ב-30 באוקטובר 2020 הוציא את הסינגל "Naughty List", יחד עם הזמרת דיקסי ד'אמליו. ב-27 באוגוסט 2021 הוציא שיר בשם "Sunshine".
חיים אישיים
ב-2016 החל פיין במערכת יחסים עם הזמרת שריל, ובנם נולד במרץ 2017. ביולי 2018 נפרדו בני הזוג.
בן לויד-יוז
בנדיקט לויד-יוז (באנגלית: Benedict Lloyd-Hughes ; נולד ב-14 באפריל 1988) הוא שחקן קולנוע וטלוויזיה בריטי.
ביוגרפיה
לויד-יוז נולד ב-1988 בלונדון, בנם של לוסי אפלבי וטימותי לויד-יוז. יש לו אח גדול, השחקן הנרי לויד-יוז, ואחות העיתונאית פלו לויד-יוז. שני האחים שחקו ב- Miliband of Brothers, דוקו-דרמה סאטירית שמרכזה את הבחירות להנהגת הלייבור ב-2010. הוא למד בבית הספר סנט פול, לונדון. ב-2011 סיים את לימודיו בבית הספר גילדהול למוזיקה ודרמה בלונדון. פרד מקפרסון, סולן להקת Spector, הוא בן דודו.
קריירה
הוא מגלם את הצאר אלכסנדר בסדרת הטלוויזיה של ה-BBC משנת 2016 "מלחמה ושלום", ואת גרג בסדרה התעשייה של 2020. לויד-יוז לוהק לתפקיד הראשי בדרמה התקופתית סנדיטון (מבוסס על הרומן הבלתי גמור של ג'יין אוסטן ), בתור אלכסנדר קולבורן בעונה השנייה שלה ששודרה ב-2022''. ''
האיש המכני הענק
האיש המכני הענק (באנגלית: The Giant Mechanical Man) הוא סרט דרמה קומית שנכתב ובוים על ידי לי קירק. הקרנת הבכורה הייתה בפסטיבל הסרטים טרייבקה בשנת 2012.
עלילה
טים וג'ניס נאלצים לחפש עבודה ובצירוף מקרים שניהם מגיעים לעבוד בגן החיות המקומי, טים כעובד ניקיון וג'ניס כמוכרת משקאות. עם הזמן נוצרת ביניהם חברות והם מחליטים לצאת לדייט. לאחר הדייט ג'ניס עולה לדירתו של טים, הם מתנשקים והיא מתעוררת איתו במיטה. הוא שואל אותה אם היא יוצאת עם דאג, היא עונה שלא והם קובעים דייט נוסף. ג'יל לוקחת את ג'ניס לדייט כפול עם בעלה ועם דאג. במהלך הדייט חולפים דאג וג'ניס על פני הענק המכני תוך כדי שדאג מחבק ומנשק את ג'ניס. טים פגוע ומנתק ממנה קשר ואף לוקח חופש מהעבודה בגן החיות. ג'ניס אינה יודעת שהענק המכני הוא טים והיא מתפלאת על היעדרו, בפרט מהסרט שקבעו לראות. בחזרתה מהקולנוע, מאוכזבת, היא רואה את הענק המכני ומספרת לו על בעיותיה. הוא חושף בפניה שהוא טים ונותן לה את ידו. קטעים קצרים המשולבים בכתוביות בסוף הסרט מציגים את חייהם המאושרים יחד.
הפקה וביקורות
צילומי הסרט החלו בנובמבר 2010 בדטרויט, מישיגן. חלק מהסצנות צולמו בגן החיות של דטרויט.
נכון למרץ 2017 הסרט קיבל ציון של 73% באתר הביקורות Rotten Tomatoes מה שמעיד על ביקורות טובות באופן כללי.
במגזין וראייטי נכתבה ביקורת חיובית, בין היתר נאמר שהסרט יעמוד בסטנדרטים של רוב הצופים ל"קסום".
מייק מק'גרנגן נתן לסרט 3 נקודות מתוך ארבע וטען: "ג'נה פישר וכריס מסינה עושים פה עבודה יוצאת מהכלל וגורמים לצופים לחבב את דמויותיהם ולהזדהות איתן גם אם מעולם לא היו באותו מקום".
דניס שפובלוב
דניס שפובלוב (באנגלית: Denis Shapovalov; נולד ב-15 באפריל 1999) הוא טניסאי קנדי מקצועני. הישג השיא שלו הוא הגעה לשלב חצי הגמר בטורניר גראנד סלאם (וימבלדון 2021). כנער בן 18 זכה בניצחון על רפאל נדאל (2 בעולם) והיה השחקן הצעיר ביותר שהגיע לחצי גמר טורניר בסבב המאסטרס העולמי 1000 של ה-ATP. דורג במקום עשר בעולם (21 בספטמבר 2020) וכיום (מאי 2022) מדורג במקום 16 בעולם.
ביוגרפיה
דובר רוסית שוטפת. מתגורר באיי בהאמה, אבל ממשיך לייצג בתחרויות את קנדה.
2015
באליפות ארצות הברית הפתוחה שנערכה בספטמבר 2015 זכה שפובלוב ביחד עם פליקס אוז'ה-אליאסים מקנדה בתואר לזוגות נערים ב-2 מערכות (7–5, 7–6) לאחר שניצחו צמד מארצות הברית.
2016
באליפות וימבלדון שנערכה ביולי 2016 זכה שפובלוב בתואר לנוער ליחידים, לאחר ניצחון במשחק הגמר על אלכס דה מנואר מאוסטרליה ב-3 מערכות (4–6, 6–1, 6–3). נוסף לכך, הוא הגיע למשחק הגמר בטורניר לזוגות נערים ביחד עם פליקס אוז'ה-אליאסים מקנדה והפסידו לצמד קנת רייזמה מאסטוניה וסטפנוס ציציפס מיוון.
2017
ב-5 בפברואר 2017 שיחק שפובלוב נגד קייל אדמונד, במשחק החמישי והמכריע בהתמודדותה של נבחרת קנדה בשמינית גמר גביע דייוויס מול בריטניה. במהלך המשחק, כאשר הבריטי הוביל 3–6, 4-6 ו-1–2, שפובלוב ביצע טעות לא מחויבת והביע את תסכולו בחבטת כדור שפגע בעינו השמאלית של השופט הראשי, כתוצאה מכך הוא הפסיד טכנית, ולאחר מכן גם נקנס על ידי ארגון הטניס העולמי ב-7000 דולר. בטורניר קווינס בלונדון על מגרשי דשא שנערך ביוני אותה שנה הוא ניצח בסיבוב הראשון את קייל אדמונד ב-3 מערכות (6–7, 6-4, 4-6) ובסיבוב השני הפסיד לתומאש ברדיך מצ'כיה (14 בעולם) ב-3 מערכות צמודות (7-6, 6-7, 7-5).
ביולי 2017 הגיע שפובלוב לסיבוב הראשון באליפות וימבלדון והודח על ידי ירז'י ינוביץ' מפולין ב-4 מערכות (6-4, 3-6, 6-3, 7-6).
באוגוסט 2017 הוא קיבל כרטיס חופשי לגביע רוג'רס במונטריאול והגיע לשלב חצי הגמר בו הפסיד לאלכסנדר זברב מגרמניה (8 בעולם) ב-2 מערכות (6-4, 7-5). בכך הפך שפובלוב לשחקן הטניס הצעיר ביותר בהיסטוריה שהעפיל לרבע גמר ולחצי גמר סבב המאסטרס העולמי 1000 של ה-ATP. בדרך למשחק חצי הגמר הוא ניצח בסיבוב השני את חואן מרטין דל פוטרו מארגנטינה (31 בעולם) ב-2 מערכות (3–6, 6-7), בסיבוב השלישי הוא ניצח את רפאל נדאל (2 בעולם) ב-3 מערכות (6-3, 4-6, 6-7) ומנע ממנו להתברג במקום הראשון, וברבע הגמר הוא ניצח את אדריאן מנארינו מצרפת (42 בעולם) ב-3 מערכות (6-2, 3-6, 4-6).
2018
באליפות צרפת שנערכה ביוני אותה שנה הוא הגיע לסיבוב השני שבו הפסיד למקסימיליאן מרטרר מגרמניה ב-4 מערכות (5–7, 7-6(7-4), 7-5, 6-4). בסיום הטורניר הוא הגיע לדרוג השיא שלו, 23 בעולם.
באליפות ארצות הברית שנערכה בתחילת ספטמבר הפסיד שפובלוב בסיבוב השלישי לקווין אנדרסון מדרום אפריקה (5 בעולם) ב-5 מערכות (4–6, 6-3, 6-4, 4-6, 6-4).
2021
באליפות וימבלדון שנערכה ביולי אותה שנה הוא הגיע לשלב חצי הגמר לאחר שניצח את קארן חצ'אנוב מרוסיה ב-5 מערכות (4-6, 6-3 ,7-5, 1-6, 4-6), הישג השיא שלו בטורניר גראנד סלאם. בשלב חצי הגמר הוא הפסיד לנובאק ג'וקוביץ' מסרביה (1 בעולם) ב-3 מערכות (6-7 3-7, 5-7, 5-7) שלבסוף זכה בתואר. בסיבוב השלישי הוא ניצח את אנדי מארי מבריטניה ב-3 מערכות (4-6, 2-6, 2-6) ובשלב שמינית הגמר הוא ניצח את רוברטו בוטיסטה אגוט מספרד (8 בעולם) ב-3 מערכות (1-6, 3-6, 5-7).
חומצה פומרית
חומצה פומרית (Fumaric acid) היא חומצה אורגנית בעלת הנוסחה הכימית: HO2CCH=CHCO2H.
בטמפרטורת החדר היא מוצק בעל מראה גבישי לבן וטעם של פירות. החומצה הפומרית היא חומצה דיקרבוקסילית שמלחי האסטר שלה מכונים על שמה "פומרטים".
קטגיהאזה
קטגיהאזה (בהונגרית: Kétegyháza) היא עיר בנפת גיולה שבמחוז בקש בדרום מזרח הונגריה. עד ל הייתה בה קהילה יהודית קטנה.
כמו יישובים רבים באירופה גם מספר התושבים בקטגיהאזה נמצא בירידה. בשנת 1990 חיו בכפר 4,525 תושבים, ובשנת 2021 רק 3,230 תושבים.
כ-30 אחוז מתושביה מזדהים כרומנים. עד שנת 1876 היה הכפר חלק מזראנד (Zaránd) ועד שנת 1950 היה חלק מהעיר בקש.
יהודי קטגיהאזה
יהודים חיו בקטגיהאזה במאה ה-19 וב-1944 נרצחו רבים מהם בשואת יהודי הונגריה. במקום קיים בית קברות יהודי
פיינל רזולושן (2009)
פיינל רזולושן (2009) היה אחד מאירועי השלם וצפה של ארגון ההיאבקות האמריקאי, Total Nonstop Action Wrestling. האירוע נערך ב-20 בדצמבר 2009 באולם האימפקט זון שבאורלנדו, פלורידה. האירוע היה האירוע השישי בסדרת אירועי פיינל רזולושן ואירוע השלם וצפה האחרון שבו היה שימוש בזירה המשושת עד לקיום האירוע דסטיניישן X 2011. באוקטובר 2017, עם השקת רשת ה-Global Wrestling Network, האירוע התווסף לספריית תוכני ה-VOD של הארגון.
שמונה קרבות התנהלו באירוע. בקרב המרכזי, AJ סטיילס ניצח את דניאלס ושמר על אליפות העולם במשקל כבד של TNA. עוד ברשימת הקרבות, קורט אנגל ניצח את דזמונד וולף בקרב שלוש דרגות של כאב, בובי לאשלי ניצח את סקוט סטיינר בקרב מי שעומד אחרון, ובקרב ה-Feast or Fired, שיק עבדול באשיר הוא זה שפוטר, בעוד שקווין נאש, רוב טרי וסמואה ג'ו החזיקו במזוודות אשר העניקו להם קרב בעתיד על אליפות הזוגות של TNA, אליפות ה-X דיוויז'ן של TNA ואליפות העולם במשקל כבד של TNA, בהתאמה.
עלילות
האירוע כלל קרבות שנבעו מעלילות מתוסרטות מתוכניות Impact.
קסיוס וינסטון
קריירת מכללות
וינסטון נולד וגדל בעיר דטרויט שבמישיגן, ובשנת 2016 החל ללמוד באוניברסיטת המדינה של מישיגן. כבר בעונתו השנייה בקבוצת הכדורסל של האוניברסיטה – "מישיגן סטייט ספרטנס" – שימש כשחקן חמישייה קבוע, והפך לאחד השחקנים המובילים של הקבוצה, לצדם של מיילס ברידג'ס וג'ארן ג'קסון. בעונת 2018/2019, לאחר עזיבתם של ברידג'ס וג'קסון ל-NBA, היה הקלעי המוביל של הקבוצה, עם ממוצע של 18.8 נקודות למשחק, וכן הוביל את כל שחקני מחוז "Big Ten" עם ממוצע של 7.5 אסיסטים למשחק. בסיום אותה עונה זכה בתואר השחקן המצטיין של העונה במחוז, ונבחר לחמישייה השנייה של העונה בליגת המכללות (Second-team All-American). במשחק רבע גמר טורניר אליפות המכללות הצטיין וינסטון עם 20 נקודות, 10 אסיסטים ו-4 חטיפות, והוליך את הספרטנס לניצחון מפתיע מול אוניברסיטת דיוק, בה שיחקו זאיון ויליאמסון, אר. ג'יי. בארט וקאם רדיש. במשחק חצי הגמר תרם וינסטון 16 נקודות, אולם קלע באחוזים רעים (25% מהשדה), וחילק 2 אסיסטים בלבד לעומת 4 איבודי כדור, בהפסד קבוצתו מול אוניברסיטת טקסס טק.
בסיום עונתו הרביעית זכה בשנית בתואר שחקן העונה של המחוז, ונבחר שוב לחמישייה השנייה של העונה בליגת המכללות, לאחר שרשם ממוצעים של 18.6 נקודות ו-5.9 אסיסטים למשחק. במהלך אותה עונה שבר את שיא האסיסטים הכולל לשחקן במחוז Big Ten, ואת הקריירה סיים עם 890 אסיסטים בסך הכול – אשר הציבו אותו במקום ה-16 בתולדות ליגת המכללות.
קריירה מקצועית
בדראפט ה-NBA 2020 נבחר וינסטון בבחירה ה-53 על ידי אוקלהומה סיטי ת'אנדר, ומיד הועבר בטרייד לוושינגטון ויזארדס. ב-28 בנובמבר 2020 חתם בקבוצה על "חוזה כפול".
ג'ורג' רוי היל
ג'ורג' רוי היל (20 בדצמבר 1921 – 27 בדצמבר 2002) היה במאי קולנוע אמריקאי זוכה פרס אוסקר לבמאי הטוב ביותר לשנת 1973 על בימוי הסרט "העוקץ". מסרטיו הבולטים ניתן למנות את "קיד וקסידי","הוואי", "מילי המודרנית והמתוקה" ו"העולם על פי גארפ".
קורות חיים
היל נולד במיניאפוליס, מינסוטה לג'ורג' רוי ולהלן פרנסיס היל. גדל במשפחה נוצרית קתולית אמידה שהחזיקה בשליטה בעיתון הגדול במינסוטה "Star Tribune ". היל היה חובב תעופה והוציא רישיון טיס בגיל צעיר מאוד, התחנך ב"אוניברסיטת ייל" שם למד מוזיקה קלאסית תחת המלחין הגרמני פאול הינדמית.
במהלך מלחמת העולם ה-2 התגייס היל לחיל הנחתים של ארצות הברית ושירת כטייס מטען בגזרת האוקיינוס השקט. לאחר מכן היל שירת גם במלחמת קוריאה כטייס לילה קרבי והגיע עד לדרגת מייג'ור.
לאחר שירותו הצבאי עבד היל בתור עיתונאי בטקסס והוציא תואר בספרות מ"אוניברסיטת דבלין". באירלנד נחשף לתיאטרון המקומי והתנסה לראשונה כשחקן ב"תיאטרון גייטי" לצד השחקן סיריל קיוזאק.
קריירת בימוי
היל החל לביים לראשונה בחייו, בתחום התיאטרון והטלוויזיה בשנות ה-50 של המאה ה-20. הוא זכה להכרה לראשונה בתעשייה לאחר שהועמד לפרס טוני על בימוי המחזה זוכה פרס פוליצר "Look Homeward, Angel i" ולפרס אמי על בימוי וכתיבתו בסדרת הטלוויזיה "Kraft Television Theatre". הוא הועמד לפרסי אמי גם על עבודת הבימוי שלו בסדרת הטלוויזיה "Playhouse 90".
הסרט שקיבע את מעמדו של היל כאחד הבמאים הטובים בהוליווד היה "הוואי" בשנת 1966. הדרמה ההיסטורית בכיכובם של ג'ולי אנדרוז, מקס פון סידוב וג'ין הקמן זכתה להצלחה מסחרית וביקורתית שהתבטאה בשבע מועמדויות לפרס האוסקר. היל ביים את אנדרוז גם בשנה שלאחר מכן בקומדיה המוזיקלית "מילי המודרנית והמתוקה", הקומדיה זכתה להצלחה ביקורתית ומסחרית ובפרס אוסקר אחד מתוך 7 מועמדויות.
בשנת 1969 חבר היל אל כוכבי הקולנוע פול ניומן ורוברט רדפורד אותם ליהק למערבון שלו "קיד וקסידי". הסרט היה להצלחה מסחררת, זכה בארבע פרסי אוסקר וגרף למעלה מ-100 מיליון דולרים רווחים ברחבי ארצות הברית. היל זכה על עבודת הבימוי שלו בפרס באפט"א לבמאי הטוב ביותר והיה מועמד לפרס אוסקר לבמאי הטוב ביותר.
את הלהיט המצליח בקריירה שלו, סרט הפשע "העוקץ", ביים היל בשנת 1973. בסרט זה איחד היל בשנית את פול ניומן ורוברט רדפורד שהציגו כימיה מצוינת על סט הסרט. הסרט הופק בתקציב של 5 וחצי מיליון דולר וגרף בקופות כ-159 מיליון. הסרט קטף לא פחות משבעה פסלוני אוסקר, בהם פרס אוסקר לבמאי הטוב ביותר להיל.
מלבד בימוי היל כתב גם תסריטים לסרטיו "ניצני אהבה" בכיכובו של לורנס אוליבייה ו"וולדו פפר הגדול". סרטים נוספים שביים היו "בית מטבחיים חמש" על פי ספרו של קורט וונגוט, "העולם על פי גארפ" - העיבוד הקולנועי המוערך לרומן באותו השם בכיכובו של רובין ויליאמס, דרמת ההוקי קרח הקומית "פול ניומן וחבורתו" והקומדיה "חווה מצחיקה" עם צ'בי צ'ייס.
חיים אישיים
היל היה אב לארבעה ילדים מגרושתו השחקנית לואיסה הורטון היל.
היל נפטר ב-27 בדצמבר 2002 בביתו שבניו יורק ממחלת הפרקינסון בגיל 81.
De diepte
De diepte (בעברית: העומק) הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת ההולנדית S10. הוא ייצג את הולנד באירוויזיון 2022, לאחר שנבחר על ידי ועדה מקצועית שהוקמה על ידי רשות השידור ההולנדית, AVROTROS.
רקע
מילות השיר עוסקות בזיכרונותיה של S10 כילדה דחויה ומוחרמת. לדבריה, "De diepte" הוא מחווה לעצב ולזיכרונות שאדם נושא עמו במשך חייו. "אני מקווה שאותם אנשים ירגישו בודדים פחות כשהם יאזינו לו", סיפרה כשנשאלה על "De diepte".
לפני האירוויזיון
ב-24 במאי 2021 אישרה רשות השידור ההולנדית את השתתפותה באירוויזיון 2022, ופתחה את תקופת הגשת השירים לוועדה המקצועית שלה. היא הסתיימה ב-31 באוגוסט, כשכול אמן היה יכול לשלוח עד שלושה שירים. תהליך בחירת השיר והנציג בוצע בפיקוחו של ראש המשלחת ההולנדית לתחרות, לארס לורנקו.
ב-7 בדצמבר הכריזה AVROTROS כי S10 נבחרה לייצג את המדינה בתחרות. ב-25 בינואר 2022 נחשף צוות הריאייטיב שעבד עמה על השיר; המפקח, ווטר ואן ראנסביק; הבמאי, מרניקס קאארט והנק יאן ואן ביק. ב-3 במרץ "De diepte" יצא לאור.
באירוויזיון
על פי חוקי האירוויזיון, כל האומות למעט המדינה המארחת ו"חמש הגדולות" (צרפת, גרמניה, איטליה, ספרד והממלכה המאוחדת) נדרשות להעפיל מאחד משני חצאי הגמר על מנת להתמודד בגמר ; עשר המדינות המובילות מכל חצי גמר עולות לגמר. איגוד השידור האירופי (EBU) פיצל את המדינות המתחרות לשישה סלים שונים בהתבסס על דפוסי הצבעה מתחרויות קודמות, כאשר מדינות עם דפוס הצבעה דומה הוכנסו לאותו סל. ב-25 בינואר 2022 נערכה הגרלת הקצאה שהכניסה כל מדינה לאחד משני חצאי הגמר, וכן באיזו מחצית מהמופע הם יופיעו. הולנד שובצה למחצית הראשונה של חצי הגמר הראשון, שהתקיים ב-10 במאי 2022.
לאחר שפורסמו כל השירים המתחרים לתחרות 2022, סדר השירים לחצי הגמר הוחלט על ידי מפיקי התוכניות ולא באמצעות הגרלה נוספת, כך ששירים דומים לא הוצבו זה ליד זה. הולנד הופיעה שמינית, לאחר בולגריה ולפני מולדובה. ב-10 במאי 2022 ביצעה S10 את "De dipete" על בימת חצי הגמר הראשון של אירוויזיון 2022. עם הקראת התוצאות של שלב זה היא נמנתה בין האמנים שהעפילו לגמר. ב-13 במאי פורסם סדר ההופעות של הגמר, שנקבע פעם נוספת על ידי מפיקי התחרות. הולנד הופיעה כמדינה ה-11, לפני אוקראינה ואחרי ספרד. ב-14 במאי הופיעה S10 בגמר התחרות. עם תום הקראת התוצאות היא דורגה במקום ה-11 עם 171 נקודות (129 מהשופטים ו-42 מהקהל).
1915 בספורט
בשל אירועי מלחמת העולם הראשונה רוב התחרויות בוטלו.
גביע דייוויס
התחרות לא נערכה
ברזיל
בשל גודלה של ברזיל, אליפויות נערכו על בסיס אזורי.
שחייניות
6 בפברואר בסידני, אוסטרליה - שיא עולם חדש במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 1:16.2 דקות 4 במרץ בסידני, אוסטרליה - שיא עולם ראשון במשחה ל-200 מטר חופשי בתוצאה של 2:56.0 דקות
סובהאז צ'נדרה בוסה
סוֹבְהאָז צָ'נְדְּרָה בּוֹסֶהָ (בהינדי: सुभाष चन्द्र बोस; 23 בינואר 1897 – 18 באוגוסט 1945) היה לאומן הינדי רדיקלי אשר לחם נגד שלטון הראג' הבריטי על תת-היבשת ההודית בעזרת הקמת הלגיון ההודי. בשנות ה-20 ושנות ה-30 היה בוסה למנהיג של הפלג הימני, הדתי והרדיקלי בקונגרס הלאומי ההודי ולבסוף קיבל מתומכיו את התואר נֶטַאָגִ'י ("המנהיג הדגול"). עקב האידאולוגיה הרדיקלית שהנהיג נוצר בין פלגו לפלגו הפוליטי של מהאטמה גנדי קרע שהביא להוצאתו של בוסה מן המפלגה.
בוסה היה תומך של תורת הגזע ויצר קשרים עם האימפריה היפנית וגרמניה הנאצית במהלך מלחמת העולם השנייה כאשר פעל עם כוחותיו של הלגיון ההודי הנשמע לו נגד הבריטים במערכה על בורמה. הצבא הלאומי שהנהיג בוסה נכנע לבסוף במהלך מבצע טיידרייס לידי כוחות האימפריה הבריטית. בעוד זה קרה, בוסה פעל לברוח אל מנצ'וריה אך נהרג כאשר מטוסו התרסק בעיר טאיפיי, דאז בטאיוואן היפנית.
ביוגרפיה
בוסה נולד ב-23 בינואר 1897 בעיר קוטאק אשר נמצאה על חוף מפרץ בנגל בנשיאות בנגל אשר שימשה חלקה מנהלית בתוך כלל הראג' הבריטי (כיום במדינת אודישה) למשפחה עשירה ומלומדת. אביו, ג'נקינט בוסה היה עורך דין מפורסם ומצליח, מפועל אביו היה יכול בוסה לגדול באורח חיים פריווילגי.
הוריו רשמו אותו ללמוד במכללה הנשיאותית של העיר אך בשנת 1916 בוסה גורש מבית ספרו עקב פועלו הלאומני במסגרתו בוסה הביע תמיכה בתנועת העצמאות ההודית ופועלה נגד שלטון הראג' הבריטי. לאחר גירושו נשלח ללמוד במכללת כנסיית סקוטלנד ממנה השכיל בהצלחה בשנת 1919.
בבריטניה
לאחר שהוכשר במכללת כנסיית סקוטלנד בוסה נשלח בידי הוריו אל הממלכה המאוחדת של בריטניה הגדולה ואירלנד למען ילמד באוניברסיטת קיימברידג' שבלונדון דין אזרחי. בפיו של ההיסטוריון לאונרד גורדון על נושא הרשמתו של בוסה ללימוד הדין האזרחי נאמר כי:
בוסה עבר את בחינותיו הראשוניות אך לקראת בחינות ההכשרה האחרונות החל מתח אזרחי בתוך הודו כאשר תחת המושל הכללי פרדריק טסינגר, הוויקונט צ'למספורד הפסידה לאמירות אפגניסטן אשר השיגה עצמאות במסגרת המלחמה האנגלו-אפגנית השלישית ואי נראותה של התערבות ממשלתית שסיפקה את האזרחים בכל הנוגע לאירועי טבח אמריטסר. בוסה עצר את בחינותיו ושב במהרה חזרה להודו.
במפלגת הקונגרס הלאומי
בוסה לא הסכים לגמרי עם מדיניותו של מוהנדס קרמצ'נד גנדי למאבק לא אלים דרך פילוסופיית הסאטיאגרהא אך לבסוף הצטרף אל הקונגרס הלאומי ההודי תחת חסותו של צ'יטרג'אן דאס, נשיא לענייני בנגל. לאורך הקריירה שלו, בוסה נתמך כלכלית בידי אחיו, סאראט צ'נדרה בוסה אשר המשיך בדרך אביהם והפך לעורך דין אזרחי ועשיר אשר גם כן הצטרף אל מפלגת הקונגרס הלאומי ההודי מתוך דעותיו למען עצמאות הודו.
בוסה הוסיף להצטרף גם אל תנועת אי-שיתוף הפעולה של גנדי, בעודו שם הפך למחנך, עורך עיתון ומפקד על יחידות המגויסים של בנגל. בדצמבר 1921 נתפס ונשלח למאסר על ניסיונו ליצור חרם נגד ביקורו של נסיך ויילס אדוארד השמיני, יורש העצר של הממלכה המאוחדת.
בשנת 1924 החל לעבוד בתאגיד העירוני של קולקטה אך עורר את חשדם של רבים עקב פועלו המובהק לעצמאות הודו ועל כן נשלח אל בורמה הבריטית (החלקה המזרחית של הראג' הבריטי אשר נכבשה לגמרי לאחר המלחמה האנגלו-בורמזית השלישית, כיום מיאנמר).
הקרע עם גנדי
עם הזמן גנדי הפך יותר ויותר פופולרי בתוך מפלגת הקונגרס הלאומי ועל כן השיג עמדה יותר ויותר סמכותית בתוכה.
כאשר במהלך שנות ה-30 התפרצה תנועת האי-ציות ברחבי כל הודו, בוסה היה ראש עיריית קולקטה ומקושר ישירות אל יחידות המגויסים של בנגל, פלוגה מהפכנית מיליטנטית אשר נגדה את הדעות האנטי-לוחמניות של גנדי. למעשה, את תפקידו כראש עיר ביצע בוסה מבית סוהר שכן נתפס שוב על מעורבות עם מהפכנים. לאחר ששוחרר ולאחר מכן הועמד לדין מספר פעמים מחדש בשל חשד בביצוע של מעשים אלימים, ולבסוף הורשה בוסה לעבור בנסיעתו לאירופה לאחר שחלה בשחפת ושוחרר ממאסר עקב בריאות לקויה. בגלות כפויה ועדיין חולה, כתב את ספרו המאבק ההודי, 1920–1934 והפציר בעניינה של הודו בפני מנהיגי אירופה וחבר הלאומים. הוא חזר מאירופה בשנת 1936, נלקח שוב למעצר ושוחרר לאחר שנה.
בינתיים, בוסה נעשה יותר ויותר ביקורתי כלפי מדיניותו השמרנית של גנדי, כמו גם על גישתו אשר פחות לוחצת על ממשלת הראג' בנוגע לעניין העצמאות. בשנת 1938 הוא נבחר לנשיא הקונגרס הלאומי ההודי והקים ועדת תכנון לאומית, שגיבשה מדיניות של תיעוש רחב. עם זאת, דעותיו לא תאמו את המחשבה הכלכלית של גנדי ותומכיו, אשר דבקה ברעיון של ענפי תעשיית הקוטג' ונהנו משימוש במשאבים של המדינה עצמה.
הצדקה של בוסה הגיעה בשנת 1939, כאשר הוא ניצח יריב תומך גנדי לבחירה מחודשת לנשיאות. עם זאת, "נשיא המורדים" כמי שנקרא היה מחויב להתפטר בגלל חוסר תמיכתו של גנדי והקואליציה שלו. בוסה ייסד את הגוש קדימה, בתקווה לגייס גורמים קיצוניים ורדיקלים, אך נכלא שוב ביולי 1940. סירובו להישאר בכלא בתקופה קריטית זו בתולדות הודו התבטא בנחישותו לצום למוות, מה שהפחיד את ממשלת בריטניה אשר שחררה אותו.
ב-26 בינואר 1941, אף כי נצפה מקרוב, הוא ברח ממעונו בקולקטה בתחפושת, ונסע דרך קאבול באפגניסטן וצפונה אל מוסקבה שבברית המועצות, ובסופו של דבר הגיע לגרמניה הנאצית באפריל.
קשרים
בוסה ראה נכונות בתורת הגזע ואף קישר את עצמו עם האימפריה היפנית ורעיוניה למרחב השגשוג המשותף של מזרח אסיה רבתי כאשר במהלך שנת 1943 היה למייצגה של הודו החופשית בועידת מזרח אסיה רבתי, ועידה אשר מקורה היה בתעלומה שכן הממשל הצבאי ביפן תחת הידקי טוג'ו ראה בעמו עליון על כל מזרח אסיה.
במלחמה
תחילה הוא קרא לאי ציות אזרחי המוני לאחר החלטת בריטניה להצהיר על הודו במלחמה נגד מדינות הציר מבלי להתייעץ עם העם ההודי. ואז, מתוך האמונה שיש למצוא סיוע זר לתמיכה בתנועת העצמאות ההודית, הוא כאמור ברח מהמדינה בינואר 1941 באמצעות מסע דרך אפגניסטן וברית המועצות.
בברלין המשיך במאבקו למען הודו חופשית; הוא יצר את הלגיון ההודי מתוך 4,500 חיילי חבר העמים ההודי שנלכדו על ידי כוחות גרמנים ואיטלקים בצפון אפריקה, והלגיון היה תחת שרשרת הפיקוד הגרמנית. את סמכותו של בוסה על הלגיון ניתן לראות משבועת הלגיון:
כאשר נודע לבריטים על כוונתו להתאחד עם הגרמנים, הם נבהלו לכדי ניסיון חיסול כושל של בוסה. התוכנית של בוסה לשכנע את מנהיגי גרמניה לתמוך בהודו עצמאית לא נשאה פרי, ובוסה המאוכזב חזר לאסיה דרך צוללות גרמניות ויפניות סביב כף התקווה הטובה. בסינגפור הוא מצא תמיכה מצד היפנים, וניתנה על ידיו שליטת הצבא הלאומי ההודי של 85,000 איש שנלחם תחת דגל הממשלה הזמנית של הודו החופשית.
חלק מכוחותיו לחמו לצד היפנים בקרבות בבורמה ובצפון מזרח הודו, כולל קרבות המצור על קוהימה ואימפל. עם הפסד יפני במערכה להודו, פחת גם חלומו של בוסה להקים דריסת רגל בהודו. בשנת 1945 כאשר יפן נכנעה לבעלות הברית, נכנע גם הצבא הלאומי ההודי.
מותו
ב-18 באוגוסט 1945, זמן קצר לאחר שהמריא המטוס של בוסה משדה התעופה מטסויאמה בטאיוקו (כיום טאיפיי), טייוואן, המטוס התרסק. בתאונה נהרגו הטייס, טייס המשנה וסגן אלוף צונאמאסה שידיי. בוסה ועוזרו חביבור רחמן שרדו את ההתרסקות, אך בוסה ספג כוויות קשות. הוא הובא לטיפול בבית החולים הצבאי ננמון מדרום לעיר, שם טופל על ידי ד"ר טניושי יושימי, ד"ר צורוטה וד"ר ישי. לאחר שהועבר לתרדמת, בוסה נפטר בין השעות 21:00 ל-22:00 בשעון מקומי.
דעת הקהל על בוסה הייתה שונה מאוד. מצד אחד, הוא היה פטריוט שנלחם למען עצמאות עמו, אך עם זאת, הוא גם חיפש שיתוף פעולה עם גרמניה ויפן, שאף אחת מהם לא הראה באמת כבוד כלפי המדינות הכבושות ששיתפו איתם פעולה. לאחר המלחמה, אמר גנדי כי בוסה היה
שלום כהן (רב)
הרב שלום כהן (כונה חכם שלום; י"ב בחשוון ה'תרצ"א, 3 בנובמבר 1930 – כ"ה באב ה'תשפ"ב, 22 באוגוסט 2022) היה ראש ישיבת פורת יוסף בעיר העתיקה ונשיא מועצת חכמי התורה של מפלגת ש"ס.
ביוגרפיה
נולד בירושלים, לתופחא מלכה ולרב אפרים כהן, ראש ישיבת המקובלים 'עוז והדר' ששכנה בישיבת פורת יוסף בעיר העתיקה בירושלים שעלו מעיראק מספר שנים קודם לכן. להוריו נולדו לפניו עשרה אחים, אך שבעה מהם נפטרו.
נקרא על שמו של הרב שלום שרעבי.
נישא ליעל – בתו של הרב מנצור בן שמעון מרבני ישיבת פורת יוסף.
לאחר נישואיו בשנת תשי"ד התמנה לר"מ בישיבת פורת יוסף במשכנה הזמני בשכונת קטמון, בשנת תשל"ב לאחר עזיבת הרב בעדני מונה לעמוד בראשה.
בשנת תשל"ז הקים יחד עם הרב שמעון בעדני סניף נוסף של ישיבת פורת יוסף בעיר העתיקה. בשונה מהישיבה הוותיקה יותר שבשכונת גאולה, הסניף בעיר העתיקה נחשב בעולם הישיבות לנוטה יותר לסגנון עולם הישיבות הליטאי.
באב ה'תשפ"ב (22 באוגוסט 2022), בגיל 91, חלה ואושפז בבית החולים הדסה עין כרם, לאחר שמצבו הידרדר כתוצאה מזיהום.
נפטר ביום שני, כ"ה באב התשפ"ב, 22 באוגוסט 2022. הלווייתו התקיימה ביום פטירתו בירושלים. מסע ההלוויה יצא מישיבת פורת יוסף בשכונת גאולה והשתתפו בו על פי ההערכות כ-100,000 אנשים. נקבר בבית הקברות סנהדריה לצד אשתו.
פעילות ציבורית
לקראת הבחירות לעיריית ירושלים שנערכו באוקטובר 1983, היה הרב הספרדי הראשון שתמך בפומבי במפלגת ש"ס שהוקמה אז כמפלגה מוניציפלית, והופיע בכנסי הבחירות הראשונים שלה. בשנת 1984 הפכה ש"ס לתנועה ארצית והרב כהן צורף למועצת חכמי התורה של המפלגה.
לאורך שנות חברותו במועצת, עמד לצד הרב עובדיה יוסף והביע תמיכה במהלכיו הציבוריים, עודד את בני עדות המזרח להצטרף ולתמוך בתנועת ש"ס וסייע במפעלי החזרה בתשובה של התנועה. עם זאת, פרופסור אשר כהן סבור כי בשונה מהרב עובדיה יוסף, הוא לא נשא את דגל "להחזיר עטרה ליושנה", וקהל היעד שלו לא היה הציבור המסורתי אלא הציבור החרדי.
פטון (סרט)
פטון (באנגלית: Patton) הוא סרט מלחמה ביוגרפי אמריקאי משנת 1970 המגולל את קורותיו של גנרל ג'ורג' פטון במהלך מלחמת העולם השנייה. בסרט מככבים ג'ורג' סי. סקוט, קארל מולדן, מייקל בייטס וקארל מיכאל פוגלר. הסרט בוים בידי פרנקלין ג'יימס שאפנר לפי תסריט שכתבו פרנסיס פורד קופולה ואדמונד הול נורת', שהתבססו על הביוגרפיה "Patton: Ordeal and Triumph" שכתב לדיסלאס פאראגו ועל ספר זיכרונותיו של עומר בראדלי, "A Soldier's Story". הסרט צולם בידי פרד קנקמפ (Fred J. Koenekamp) ומלחין הפסקול הוא ג'רי גולדסמית'.
שלום כהן (רב)
פעילות ציבורית
בשנת 2011, לאחר שרבנים חרדים אשכנזים ובראשם הרב יוסף שלום אלישיב יצאו נגד פסקו של הרב עובדיה יוסף שקבע כי הגיורים הנערכים בצה"ל תקפים לפי ההלכה, תיווך הרב כהן בין הצדדים, עם רבנים נוספים. לבסוף חתם הרב יוסף על מכתבם המבהיר כי התכוון להכשיר רק את מי שקיבלו על עצמם שמירת מצוות.
פטון (סרט)
הסרט זכה בשבעה פרסי אוסקר, בכללם לסרט הטוב ביותר. ב-2003 בחר בסרט ארכיון הסרטים הלאומי של ארצות הברית לשימור בידי ספריית הקונגרס בשל היותו "חשוב תרבותית, היסטורית או אסתטית".
שלום כהן (רב)
פעילות ציבורית
בעקבות פטירת הרב עובדיה יוסף ב-2013, התמנה לנשיא מועצת חכמי התורה, ההכרזה הרשמית התקיימה בחול המועד פסח ה'תשע"ד, באולמי ארמונות חן בבני ברק.
פטון (סרט)
מונולוג הפתיחה, אותו נואם ג'ורג' סי סקוט כגנרל פטון כשמאחוריו מתנוסס דגל אמריקאי ענקי, נותר אייקוני והוא המראה הזכור ביותר מהסרט. הסרט זכה להצלחה ונהפך לקלאסיקה אמריקאית.
שלום כהן (רב)
פעילות ציבורית
יאיר אטינגר ואחרים סבורים שבפטירת הרב יוסף השליטה בש"ס עברה לאריה דרעי, ובשל הצורך בדמות רוחנית הובא הרב כהן לשמש בתפקיד זה. אריה דרעי ענה בתגובה שהמינוי היה על פי החלטתו של הרב שמעון בעדני.
פטון (סרט)
עלילה
בפתיחת הסרט נואם גנרל ג'ורג' פטון (ג'ורג' סי. סקוט) בפני קהל שאינו גלוי, כשדגל אמריקאי ענקי ניצב ברקע. בנאומו הוא מדגיש ערך הניצחון בחברה האמריקאית ומחדיר מוטיבציה בחיילים.
שלום כהן (רב)
פעילות ציבורית
לאורך השנים הרב פעל למען הרמת קרנו של הציבור החרדי-ספרדי ולמען חיזוק קהילות האברכים ומוסדות החינוך לבני האברכים, ובתשרי ה'תשפ"ב הוציא מכתב תמיכה הקורא לתמוך בביסוס והקמת קהילות בני תורה ספרדים.
פטון (סרט)
עלילה
בעקבות התבוסה האמריקנית בקרב מעבר קסרין מתמנה פטון לפיקוד על הגיס האמריקאי השני בצפון אפריקה ומתחיל בהכלת משמעת נוקשה על החיילים. תחת פיקודו מנצחים האמריקאים בקרב על רכס אל-גואטר, אך פטון מתאכזב לגלות שארווין רומל לא פיקד בפועל על הכוחות הגרמניים שלחמו מולו.
שלום כהן (רב)
פעילות ציבורית
עמד בראש ועדת הכשרות של בד"ץ נוה ציון, יחד עם גיסיו הרבנים שלמה ומסעוד בן שמעון.
פטון (סרט)
עלילה
בשלב מסוים במהלך המערכה בצפון אפריקה, לוקח פטון את צוותו לעיקוף דרך האתר שבו התרחש קרב זאמה העתיק. הוא מעלה זיכרונות מהקרב וטוען בפני סגנו שהוא נכח שם. גם באירוע אחר אומר פטון שהוא היה מפקד בצבאו של נפוליאון, ומבטא בכך את אמונתו בגלגול נשמות.
פטון וגנרל מונטגומרי מציעים שניהם תוכניות לפלישה לסיציליה אך גנרל אייזנהאואר בוחר בתוכניתו הזהירה של מונטגומרי, מה שממקם את פטון בכיוון דרום-מזרח וככיסוי לכוחותיו של מונטגומרי. בניגוד לפקודות שנתנו לו מתקדם פטון במירוץ מול מונטגומרי לכיבוש פלרמו ונמל מסינה.
שלום כהן (רב)
פעילות ציבורית
דברי תורתו הובאו מדי שבוע במוסף השבת של העיתון "הדרך". הוא לא חיבר ספרים, אך תלמידיו הוציאו ספרים ומקבצים משיחותיו על מועדי השנה בשם "דובר שלום", "תומיך ואוריך" ו"לב שלום". אחר פטירתו יצא לאור ספר "דברי שלום" ובו פסקים הלכתיים, הנהגות ופנינים.
פטון (סרט)
עלילה
בביקור בבית חולים שדה מבחין פטון בחייל הלום קרב שבוכה. פטון מכנה אותו פחדן, סוטר לו ודורש לפנות אותו מבית החולים ולהחזיר אותו לחזית. בפקודתו של אייזנהאואר פטון מחויב להתנצל בפני החייל וכמו כן לחזור בו מהתנהגותו אל מול כל פקודיו. פטון מועבר לתפקיד שולי במהלך הפלישה לנורמנדי כשהוא מוצב על הפיקוד המפוברק של הארמייה הראשונה של ארצות הברית בדרום-מזרח אנגליה ומשמש כפיתיון, כיוון שהגנרל הגרמני אלפרד יודל (ריכארד מינש) וסרן שטייגר (זיגפריד ראוש) משוכנעים שניהם שפטון יבחר להוביל את המתקפה.
פטון מתחנן בפני הגנרל עומר בראדלי, פיקודו לשעבר, לקבל תפקיד פיקודי ממשי לפני סיום המלחמה. הוא מקבל את הפיקוד על הארמייה השלישית של צבא ארצות הברית ומתבלט בכיבוש מהיר של צרפת ואחר כך בשחרורה של העיר באסטון במהלך הקרב על הבליטה. אז פטון מסתער דרך קו זיגפריד ומוביל לתוך גרמניה בעצמו.
שלום כהן (רב)
משפחתו
דודו הוא נעים זילכה שהיה נשיא בית המשפט המחוזי בבגדאד.
לרב שלום כהן וליעל נולדו שלושה בנים וחמש בנות, בהם:
תלמידיו
בין תלמידיו הבולטים בישיבת פורת יוסף:
פטון (סרט)
עלילה
בסיום הסרט נראה פטון מטייל עם כלבו ברחובות גרמניה, כשקולו מקריין ברקע ומספר על גיבורי רומא העתיקה השבים מהמלחמה במצעדי ניצחון כאשר "עבד עומד מאחורי הכובש, מחזיק כתר מוזהב, ולוחש באוזנו אזהרה שהתהילה חולפת".
התנגדות משפחתו של פטון
תהליך הפקת הסרט החל עוד בשנת 1953 ונמשך יותר מ-15 שנה. המפיקים ניגשו למשפחתו של פטון וביקשו את עזרתם לצורך עשיית הסרט, בקבלת מידע מחברי המשפחה ובהענקת גישה ליומניו של פטון. היום שבו פנו אל המשפחה היה למחרת הלווייתה של ביאטריס אייר פטון, אלמנתו של הגנרל, והמשפחה סירבה להעניק סיוע כלשהו לעושי הסרט.
בסופו של דבר פרנסיס פורד קופולה ואדמונד הול נורת' כתבו את התסריט בהתבסס על שתי ביוגרפיות: Patton: Ordeal and Triumph מאת לדיסלאס פאראגו ו-A Soldier's Story מאת עומר בראדלי. ב-2005 כתב-היד "Button Box" של אשתו של פטון הותר לפרסום סוף-סוף בידי המשפחה, ביחד עם הספר שראה אור לאחר מותה של רות הלן פטון טוטן The Button Box: A Daughter's Loving Memoir of Mrs. George S. Patton.
הפתיחה
הסרט נפתח כשסקוט נואם את נאום המוטיבציה המפורסם בפני חברי הארמייה השלישית, כשמאחוריו הדגל הענקי של ארצות הברית. קופולה ונורת' היו צריכים למתן את מילותיו והתבטאויותיו האמיתיות של פטון בסצנה, כמו גם לאורך הסרט, כדי להבטיח את אישור הצנזורה. במונולוג הפתיחה, המילה "לנאוף" (fornicating) מחליפה את המילה "להזדיין" (fucking) בביקורת על המגזין Saturday Evening Post. בנוסף לכך, קולו הכבד של סקוט הוא למעשה ההפך מקולו של פטון, שהוא צורמני ולפעמים מאונפף.
כשסקוט נוכח לדעת שהנאום יפתח את הסרט הוא סירב לעשות אותו, מכיוון שהוא האמין שהוא יאפיל על יתר הופעתו, אך הבמאי פרנקלין ג'יימס שאפנר הבטיח לו שהוא ייראה בסיום הסרט. הסצנה צולמה באולפן במדריד, והדגל צויר על הקיר.
כל המדליות והעיטורים שנראים על מדיו של פטון במונולוג הם העתקים אותנטיים של אלו שבאמת הוענקו לו. עם זאת, הגנרל מעולם לא ענד את כולם בפומבי. הוא ענד את כולם ביחד רק במקרה אחד בחצר ביתו בווירג'יניה, לבקשת רעייתו שרצתה תצלום עם כל המדליות שלו. המפיקים השתמשו בהעתק מהתצלום כדי לסייע ליצור את המראה בסצנת הפתיחה. רובי השנהב שבהם השתמש סקוט במהלך הצילומים הם אכן של פטון והושאלו ממוזיאון פטון.
סצנת הפתיחה האייקונית שימשה מושא לפרודיה בסרטים, קריקטורות פוליטיות ותוכניות טלוויזיה רבות.
אביזרים אנכרוניסטיים
במהלך הסרט השתמשו במעט מאוד טנקים מתקופת מלחמת העולם השנייה, פרט לקטע מיומן קולנוע. הטנקים שבסרט סופקו בידי הצבא הספרדי, שסייע להפקה. הם כללו טנקים מסוג M46 Patton ,M41 Walker Bulldog, ו-M47 Patton עבור הצד האמריקני, טנקים מסוג M24 Chaffee עבור הצד הבריטי, וטנקים מסוג M48 פטון עבור הגרמנים. מבין אלו, רק ה-Chaffee שירתו במלחמת העולם השנייה, אם כי לא עבור הבריטים. במציאות, גנרל פטון פיקד על תערובת של M4 שרמן, M-5 Stuarts, ובשלב מאוחר מאוד במהלך המלחמה M26 פרשינג. אולם בזמן הצילומים כוחות הצבא היחידים שעדיין השתמשו בטנקי שרמן היו צה"ל (בגרסה משודרגת מאוד, שנעשתה אחרי המלחמה), הצבא היוגוסלבי ומספר אומות של אמריקה הלטינית.
פרט לכך, ניתן לראות ג'יפים M38 משנות החמישים, ומשאיות M35 cargo trucks משנות השישים בהן השתמשו (עבור המשאיות האמריקניות והגרמניות כאחד).
ניתן לראות את מפת אירופה ברקע בסצנה אחת המציגה גבולות לאומיים מהתקופה שאחרי מלחמת העולם השנייה.
פטון נראה מגיע ללונדון בלילה ברכב מסוג Eight Custom Packardblack. משתמשים במכונית מדגם זה אחרי המלחמה, והיא הושקה ב-25 ביולי 1947 עבור הדגם של שנת 1948.
אי-דיוקים
פטון מעולם לא נשא את נאומו המפורסם כגנרל בעל ארבעה כוכבים, כיוון שהוא לא הועלה לדרגת גנרל מלאה עד 14 באפריל 1945, הרבה אחרי שנשא את הנאום בפועל.
ג'ורג' פטון נראה בסצנה אחת עונד דרגה של Lieutenant General, לפני שהדרגה אושרה בידי הסנאט של ארצות הברית. תיק השירות של פטון מצביע על כך שהוא היה יכול להתייחס אל עצמו כאל Lieutenant General רק אחרי שהדרגה אושרה ונחתמה בידי הצבא.
לפני קרב El Guettar, נראה פטון קורא את הספר "The Tank In Attack" שכתב ארווין רומל, והסצנה מתאר את הקרב שבו הוא צועק: "רומל... ממזר שכמוך, אני קורא את הספר שלך!" למעשה, רומל מעולם לא השלים את ספרו, שקיים רק בצורת כתב יד מפוזר ורשימות. רומל פרסם את ספרו "Infantry Attacks" שידוע שפטון אכן קרא אותו.
בסצנה אחת, פטון מצטט בצורה שגויה את פרידריך הגדול כאומר, ""L'audace, l'audace, toujours l'audace!" (נועזות, נועזות - תמיד נועזות!). למעשה, מי שאמר את המשפט היה ז'ורז' דנטון ("De l'audace, encore de l'audace, toujours de l'audace et la France sera sauvée!").
הסרט מתאר את הפגישה בין הגנרלים בוורדן שנועדה לדון בהתקפה הגרמנית בארדנים (הקרב על הבליטה). בסרט גנרל בדל סמיט עומד בראש הישיבה על אף שבמציאות דווייט אייזנהאואר עמד בראשה (אייזנהאואר מעולם לא נכלל בסרט, אבל מתייחסים אליו כנוכח מאחורי הגנרלים האחרים).
הסרט יוצר את הרושם שפטון ועומר בראדלי הם חברים טובים. למעשה, שני הגברים מעולם לא חיבבו במיוחד זה את זה. חברו הטוב ביותר של פטון היה ככל הנראה אייזנהאואר, שאינו מופיע בסרט.
הסרט מתאר תקרית אחת בלבד שבה סטר פטון לחייל. במציאות, היו שתי תקריות. בראשונה היה מעורב הטוראי צ'ארלס קוהל והיא התרחשה ב-3 באוגוסט 1943. השנייה אירעה בדיוק שבוע לאחר מכן, ובה היה מעורב הטוראי פול בנט. התקרית בסרט הוצגה בצורה הדומה לאופן שבו אירעה התקרית השנייה.
במציאות פטון התנצל באופן פרטי בפני החייל שלו סטר (טוראי פול בנט), לאחר שהודה שנהג בו בקשיחות רבה מדי, ובניגוד לחוסר הרצון שהביע בסרט ולסצנת ההתנצלות הפומבית שנערכה. פטון אכן התנצל בפומבי, אבל באירוע אחר.
הסרט מתאר את פטון מעביר את הנאום בנאטספורד (Knutsford), אנגליה, שם הוא טוען שאמריקה ואנגליה ישלטו בעולם אחרי המלחמה, והדבר מתפרש כעלבון כלפי הרוסים. לפי עדי ראייה פטון אכן הזכיר את הרוסים בנאומו, אבל העיתונים הבריטים השמיטו את העובדה ועד שתוקנה הטעות הנזק כבר נעשה.
בסמוך לסיום הסרט, נראה פטון כשהוא מנהל שיחת טלפון מתוחה עם וולטר "בדל" סמית', בה הוא טוען שאמריקה צריכה לצאת למלחמה עם הסובייטים. פטון אכן ניהל שיחה זו עם גנרל ג'וזף טגרט מקנארני, סגנו של אייזנהאואר, ולא עם בדל סמית' כמתואר.
קבלת הסרט
רוג'ר איברט אמר על ג'ורג' סי סקוט: "זוהי אחת מההופעות הנפלאות האלה שבהן אישיותו של השחקן ואישיותה של הדמות מתקיימות זו בזו." מבקר הסרטים המקוון, ג'יימס ברארדינלי, בחר ב"פטון" כסרט האהוב עליו ביותר בכל הזמנים. ו..."עד להיום זהו אחד מסרטי הביוגרפיה המלחמתיים הטובים ביותר של הוליווד." מבקר הסרטים באתר האינטרנט The Nostalgia Critic כלל את הסרט ברשימת 20 הסרטים האהובים עליו בכל הזמנים.
לפי הספר The Final Days של בוב וודוורד וקארל ברנסטין, היה זה גם הסרט האהוב ביותר על ריצ'רד ניקסון, שהקרין אותו פעמים מספר בבית הלבן וגם במהלך השיט על היאכטה הנשיאותית. ראש ממשלת סין, ג'ואו אנלאי, צפה בסרט במיוחד לפני ביקור ניקסון בסין כהכנה למפגש.
פרסים ואותות כבוד
משחקו של סקוט זיכה אותו בפרס האוסקר לשחקן הטוב ביותר ב-1971. הוא סירב לקבל אותו, בציינו את חוסר חיבתו להצבעה ואפילו את הרעיון עצמו של תחרות משחק. הוא היה השחקן הראשון, אם כי לא האחרון, לעשות כן (מרלון ברנדו סירב לקבל את האוסקר שנתיים אחרי כן עבור משחקו בסרט "הסנדק" ב-1973).
הסרט זכה בשישה פרסי אוסקר נוספים, עבור פרס אוסקר לסרט הטוב ביותר, פרס אוסקר לתסריט המקורי הטוב ביותר, הבמאי הטוב ביותר, התסריט המקורי הטוב ביותר, העריכה הטובה ביותר, הפסקול הטוב ביותר, עיצוב התפאורה הטוב ביותר (יורי מקלירי, חיל פארונדו, אנטוניו מטאוס).
הסרט היה מועמד לפרסי אוסקר בקטגוריות הצילום הטוב ביותר, הפעלולים הטובים ביותר והמוזיקה הטובה ביותר של נעימה מקורית.
ב-2006 בחרה גילדת הכותבים של אמריקה בעיבוד התסריט של פרנסיס פורד קופולה ואדמונד נורת' לתסריט ה-94 בטיבו בכל הזמנים.
פרס האוסקר על הסרט הטוב ביותר מוצג במוזיאון ג'ורג' סי. מרשל ב-Virginia Military Institute והוא תרומתו של פרנק מקארתי.
ההכרה של מכון הסרטים האמריקאי:
המשכים
סרט ההמשך שנעשה עבור הטלוויזיה, The Last Days of Patton, הופק ב-1986, וסקוט שב לגלם את הפ\תפקיד הראשי. הסרט היה מבוסס על השבועות האחרונים של פטון אחרי שנפצע באופן אנוש בתאונת מכונית, עם הבזקים לאחור לחייו של פטון.
שיר בבוקר בבוקר
שיר בבוקר בבוקר (ידוע גם בשם "פתאום קם אדם" על פי מילותיו הראשונות) הוא שיר שכתב המשורר אמיר גלבע. את השיר הלחינו גידי קורן ושלמה ארצי, ואת העיבוד חיבר ירון גרשובסקי. הביצוע המפורסם ביותר הוא של שלמה ארצי שביצע את השיר בפסטיבל הזמר והפזמון 1973, והגיע למקום השני.
רקע
השיר נכתב על ידי המשורר אמיר גלבוע, ויצא לאור בספר שיריו השלישי "שירים בבוקר בבוקר" המרכז שירים שכתב בשנים 1950 - 1952. גידי קורן ושלמה ארצי הלחינו אותו, והשיר השתתף בפסטיבל הזמר והפזמון שהתקיים בסימן חצי יובל למדינת ישראל. כשקורן וארצי הלחינו את השיר הם לא ביקשו את רשותו של המשורר גלבוע. עם זאת, גלבע לא הביע הסתייגות מביצוע השיר בפסטיבל הזמר והפזמון. מחברי השירים לתחרות נקראו לכתוב שירים ברוח חצי יובל למדינה, כשבמקום הראשון זכה השיר "את ואני נולדנו בתש"ח", בביצוע עדנה לב.
השיר נכלל באלבום "אומרים ישנה ארץ" של שלמה ארצי. הוא דורג במקום השלישי במצעד הפזמונים העברי השנתי של קול ישראל, ובמקום החמישי במצעד של גלי צה"ל.
"שיר בבוקר בבוקר" נחשב באופן לא רשמי לאחד מהמנוני המחאה החברתית של שנת 2011. שלמה ארצי ביצע את השיר באחת מן ההפגנות הגדולות שהתקיימו במסגרת המחאה.
תוכן השיר
השיר מדבר על תקומת העם היהודי בארצו והתלכדותו כעם, באמצעות הדגמת תהליך העובר על אדם יחיד המתעורר לפתע משנתו ומתחיל ללכת. ההליכה היא סמל לשינוי שחל בעם היהודי.
אליהו נסים
אליהו נסים (1933 – 23 בפברואר 2020) היה פרופסור מן המניין בפקולטה להנדסת אווירונאוטיקה בטכניון. כיהן כנשיאה החמישי של האוניברסיטה הפתוחה.
ביוגרפיה
נסים נולד בישראל. סיים תואר ראשון בהנדסת האווירונאוטיקה בשנת 1957 באוניברסיטת בריסטול ותואר שני בטכניון בשנת 1961. לאחר מכן חזר לאוניברסיטת בריסטול וסיים דוקטורט בשנת 1963. תחומי המחקר של נסים היו אווירואלסטיות, דינמיקה ואווירודינמיקה.
פרופ' נסים היה חבר סגל בפקולטה להנדסת אווירונאוטיקה וחלל בטכניון ונושא הקתדרה להנדסה אווירונאוטית ע"ש סידני גולדסטין. כיהן בתפקידים ניהוליים בטכניון, בהם דיקן הפקולטה להנדסת אווירונאוטיקה (1971–1973, 1978–1980), המשנה לנשיא לעניינים אקדמיים (1984–1986) וממלא מקום המשנה לנשיא הטכניון.
בשנים 1997–2003 כיהן כנשיאה החמישי של האוניברסיטה הפתוחה ופעל רבות לקידומה ולמיצובה בעולם האקדמי בארץ. בשנת 2006 העניקה מועצת האוניברסיטה הפתוחה לפרופ' נסים תואר עמית כבוד.
שלום בן חנן
שלום בן חנן הוא איש מערכת הביטחון הישראלית בדימוס, כיהן כראש האגף לענייני ישראל וזרים וראש אגף הדרכה בשירות הביטחון הכללי.
ביוגרפיה
בן חנן שירת במשך כ-27 שנים בשב"כ. הוא שימש רכז שטח, רכז נפה, ראש שלוחת דסק, ראש מחלקה, ראש חטיבת ירושלים ויהודה, ראש האגף לענייני ישראל וזרים, ראש מטה חטיבות הסיכול וראש אגף הדרכה. לאורך שירותו עוטר בעשרה הוקרות וציונים לשבח.
לאחר פרישתו מכהן כעמית מחקר באוניברסיטת רייכמן.
נפת אחלכלכי
נפת אחלכלכי (בגאורגית: ახალქალაქის მუნიციპალიტეტი, מילולית: אָחַלכָּלַכִּיס מוניציפליטי) היא נפה במחוז סאמצחה-ג'אוואחתי שבדרום גאורגיה. הנפה ממוקמת באזור מחוז ההיסטורי ג'וואחתי. הנפה גובלת מצפון בנפת בורג'ומי, ממערב נפת אספינדזה, מדרום בארמניה וממזרח בנפות נינוצמינדה וצאלקה.
אילוף הגוררת
אילוף הגוררת הוא סרט קולנוע ישראלי מסוגת קומדיה תיעודית שעלה לאקרנים בשנת 2014 בבימויו של ריקי שלח.
שלח בשיתוף תמי ברנשטיין ופולי רשף ראיינו 48 נשים מפורסמות: שחקניות, בדרניות, זמרות, דוגמניות, נשות חברה ונשות עסקים כמו: אסתי זקהיים, אילנית לוי, פנינה רוזנבלום, רמה מסינגר, עדי כהן, מיכל אמדורסקי, ריקי בליך, הדר לוי, ניצה שאול, סיגל שחמון, דנה דבורין, רולנדה שגרן ועוד. הן התבקשו לספר את הבדיחה הכי שוביניסטית שהן מכירות. הדבר הוביל לדיון על מערכות יחסים, נשים, גברים, שוביניזם, פמיניזם ועוד, מאוד מצחיק ורציני.
בין קטעי הבדיחות מופיעים קטעים אילמים בשחור-לבן המתארות מצבי חיזור קומיים של גבר (דני לשמן).
הסרט יצא לאקרנים ב-2014 והיה מועמד לפרס אופיר לסרט התיעודי הטוב ביותר לשנת 2013.
תקציר העלילה
שם הסרט מתייחס למחזה אילוף הסוררת של שקספיר ובתחילה הסרט קוראת רמה מסינגר קטע מהמחזה ובו מדברת הסוררת לחברותיה כי "בעלך הוא אדונך, חייך ושומרך, זה שדואג לך ולמחייתך ושום פרס לא יבקש לבד מאהבה, מבט נעים וצייתנות אמת."
אחת הבדיחות - מה המשותף לאסלה, יום נישואים ונקודת הג'י של האישה? תשובה - את שלושתם הגבר מפספס...
בסוף הסרט מופיעות כל המשתתפות בקליפ "I Will Survive" בביצועה של עדי כהן.
1949 בארצות הברית
1949 בארצות הברית הייתה השנה בה חגגה ארצות הברית 173 שנה מיום היווסדה.
בעקבות האוצר הרומנטי
בעקבות האוצר הרומנטי (באנגלית: Romancing the Stone) הוא סרט הרפתקאות רומנטי אמריקאי משנת 1984 בבימויו של רוברט זמקיס עם קת'לין טרנר מייקל דאגלס (שגם הפיק את הסרט) ודני דה ויטו בתפקידים הראשיים.
העלילה היא על סופרת רומנים רומנטיים שנוסעת לדרום אמריקה לחפש את אחותה שנחטפה בעקבות אוצר של אבן יקרה ולהצילה. לעזרתה חש הרפתקן להשכרה. השניים מנסים לשרוד בג'ונגל המאיים בכל כוחם, ולבסוף מתאהבים.
הסרט זכה להצלחה מסחרית רבה. הצלחת הסרט הביאה להפקת סרט המשך בשם "בעקבות אוצר הנילוס", בשנת 1985, המתבסס על אותם הגיבורים הראשיים שזכה להצלחה פחותה מזו של הסרט הראשון.
תקציר העלילה
ג'ואן ווילדר (קת'לין טרנר) היא סופרת מצליחה ומפורסמת של רומנים רומנטיים. אחותה איילין (מרי אלן טריינר) מתקשרת אליה בדחיפות מקרטחנה בקולומביה ומודיעה לה כי בעלה אדוארד שחקר אוצר של אבן יקרה נרצח וכי היא נחטפה בידי שני אנשים שדורשים לקבל את המפה שהוא שלח אליה. אכן ג'ואן מקבלת מפה מצוירת של מטמון מסוים. ומחליטה לטוס מיד לקולומביה לשחרר את אחותה.
איילין נחטפה בידי שני דודנים, ראלף (דני דה ויטו) ואירה (זק נורמן). אחרי המפה עוקב גם קצין המשטרה הקולומביאני המושחת "זולו" (מנואל אוחדה) שטס לניו יורק והופך את דירתה בחיפוש אחרי המפה. למרות אזהרתה של המולי"ת, גלוריה (הולנד טיילור) היא טסה לקרטחנה לתת את המפה לחוטפים. זולו עוקב אחריה ובשדה התעופה הוא מכוון אותה לאוטובוס אחר. האוטובוס מתנגש בדרך חתחתים בג'יפ, הנוסעים ממשיכים ברגל וזולו מאיים על ג'ואן לתת לו את המפה. ברגע זה צץ ג'ק קולטון (מייקל דאגלס), צייד ציפורים ומדריך מטיילים. הוא יורה לעבר זולו וזה נמלט.
הם נפרדים מחואן וג'ק קורא את המפה ומבין שהוא נמצא קרוב לאוצר. הם נכנסים למערה ובמקום מסוים הם חופרים ומעלים קופסת מתכת ובתוכה אבן ברקת ירוקה ענקית. ג'ק חושב לממש את חלומו ולקנות בכסף שיקבל, סירת מנוע ומפרשים בה יוכל להפליג ברחבי האוקיינוס. לפתע מופיע ראלף ומאיים עליהם ואחריו זולו ואנשיו. הם נכנסים לרכב ופותחים בדהירה מהירה בה הם נסחפים עם הרכב למפל מים ענק.
לבסוף הם מגיעים לקרטחנה ונפרדים. ג'ואן מתקשרת לחוטפים ואירה מתאם אתה שעה להיפגש במבצר בקרטחנה שבו יש בריכת תנינים. היא מוסרת לו את המפה והוא משחרר את אחותה אבל בינתיים מגיע לשם זולו ואנשיו וכן ג'ק. זולו דורש מג'ק לתת לו את הברקת. ג'ק זורק את האבן באוויר וזולו תופס אותה בכף ידו אך באותה שנייה קופץ תמסח ואכול לו את כף היד עם האבן. כעת מגיעים אנשיהם של ראלף ואירה ומתנהל קרב אש ביניהם לאנשיו של זולו. זולו הפצוע מתנפל על ג'ואן במטרה לרצחה אבל היא מתנהגת כמו בספריה, גוברת עליו והוא נופל לבריכת התנינים שמחסלים אותו.
ג'ק נפרד מג'ואן וקופץ מחומת המבצר ליד כדי ללכוד את התמסח שבלע את הברקת.
כעבור זמן ג'ואן מפרסמת ספר חדש המבוסס על הרפתקאותיה והמולי"ת שלה נלהבת. היא יוצאת לרחוב ורואה סירת מפרש על משאית ועליה ג'ק נעול במגפיים מעור התנין שהרג והם מתחבקים.
1916 בספורט
בשל אירועי מלחמת העולם הראשונה רוב התחרויות בוטלו.
גביע דייוויס
התחרות לא נערכה
ברזיל
בשל גודלה של ברזיל, אליפויות נערכו על בסיס אזורי.
שחיינים
24 בנובמבר בסן פרנסיסקו, ארצות הברית - שיא עולם חדש במשחה ל-200 מטר חופשי בתוצאה של 2:21.6 דקות
מנחם גרילק
מנחם ישראל גרילק (1946 – אוגוסט 2015) היה עיתונאי ואידאולוג חרדי, חוקר ההיסטוריה של הציונות וממבקרי הנהגתה ופעיל בתנועת התשובה בישראל.
ביוגרפיה
מנחם ישראל גרילק נולד בארץ ישראל לאליהו וטאביל חיה גרילק. מוצאה של משפחתו מפולין, ובשנות ה-30 עברה להתגורר באנטוורפן שבבלגיה. במלחמת העולם השנייה נמלטה המשפחה לצרפת, בשנת 1945 עלתה לישראל ושנה לאחר מכן נולד. למד בת"ת מרכז ובישיבות רמת השרון, סלבודקה ומיר. לקח חלק בפעילות מחתרת "קשת" (את זכרונותיו מאותה תקופה פרסם בכתבות בעיתון בקהילה), שירת ברבנות הצבאית והשתחרר בדרגת סרן. היה מעורכי ביטאון הרבנות הצבאית "מחניים", ובתקופת מלחמת יום הכיפורים ערך את "ערכון" לחייל הדתי. ייסד יחד עם פיני איזק את המרכז לסיוע לחייל הדתי.
בסוף שנות ה-70 יסד וניהל את ארגון "נעשה ונשמע" שעסק בהפצת שיעורי תורה והחזרה בתשובה בתל אביב. בין תלמידיו מאותה תקופה היה אורי זוהר. פרסם את הספר "השאלה והתשובה", על תופעת החזרה בתשובה בישראל בשנות ה-60 וה-70.
גרילק חקר את ההיסטוריה של התנועה הציונית וראשיה והיה מבקר ופולמוסן חריף שלה. הוא פרסם את הספר "רצח בירושלים" על רצח ד"ר ישראל יעקב דה האן ובו האשים את ההנהגה הציונית בארץ ישראל באחריות למעשה. כמו כן פרסם את הספר "אות קין" שביקר את התנהלותם של ראשי התנועה הציונית בתקופת השואה. בין השאר הוא עוסק בדמותו של יצחק גרינבוים ובנו אליעזר גרינבוים שנחשד כקאפו. ערך עבור ארגון שופר סרט המבקר את ראשי התנועה הציונית ובראשם הרצל.
גרילק הוציא את הספר "סוגר חשבון" המבוסס ברובו על טורים שפרסם בעיתונות ובהם פיליטונים ביקורתיים על ההנהגה הפוליטית בישראל ועל אובדן הערכים של החברה הישראלית. כתב בעיתון מקור ראשון טור העוסק בפרשת השבוע. הגיש ברדיו קול חי בראשיתו תוכנית שבועית על הפרשה.
גרילק ערך את הספר "זאת הארץ" ובו מאמרים אידאולוגיים על היחס לארץ ישראל לאור ההשקפה החרדית. הוא ערך את הביטאון "עת לחשוב" היוצא לאור על ידי ישיבת נתיבות עולם.
אחיו הבכור הוא הסופר והעיתונאי משה גרילק.
בליל כ"ו אב התשע"ה נפטר בבני ברק.
פיינל רזולושן (2011)
פיינל רזולושן (2011) היה אחד מאירועי השלם וצפה של ארגון ההיאבקות האמריקאי, Total Nonstop Action Wrestling. האירוע נערך ב-11 בדצמבר 2011 באולם האימפקט זון שבאורלנדו, פלורידה. האירוע היה האירוע השמיני בסדרת אירועי פיינל רזולושן. באוקטובר 2017, עם השקת רשת ה-Global Wrestling Network, האירוע התווסף לספריית תוכני ה-VOD של הארגון.
שמונה קרבות התנהלו באירוע. הקרב המרכזי, שהיה קרב איירון מן 30 דקות על אליפות העולם במשקל כבד של TNA בין אלוף העולם, בובי רוד ל-AJ סטיילס הסתיים בתיקו 3–3. עוד ברשימת הקרבות, ג'ף הארדי ניצח את ג'ף ג'ארט בקרב כלוב, ואוסטין אריס ניצח את קיד קאש ושמר על אליפות ה-X דיוויז'ן של TNA.
עלילות
האירוע כלל קרבות שנבעו מעלילות מתוסרטות מתוכניות Impact.