cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
רוס של קייב
היסטוריה מוקדמת
אנשי רוס היו כנראה הכוח הדומיננטי באזור צפון-מערב רוסיה של היום החל מהמאה ה-8. בתחילת המאה ה-9 החל להיווצר ארגון רופף שלהם תחת השם "רוס קאגאנט" (רוסיה הקדומה). ניתן להתייחס למושג הזה כאל גוף מדיני שקדם לרוס של קייב. לפי הכתוב בכרוניקה הרוסית הראשונה, ורנג בשם רוריק התיישב בנובגורוד, הממוקמת בשטח רוסיה כיום, כשליט (אחרי שנבחר על ידי כמה שבטים סלאביים ופינו-אוגריים) בסביבות שנת 860. מאוחר יותר העמיק את שליטתו עד לקייב, בירתה של אוקראינה כיום. הכרוניקה מתייחסת אליו כאל אבי שושלת רוריק.
הוורנגים התיישבו לראשונה בכפר לדוגה והתפשטו דרומה לנובגורוד, והגיעו בסופו של דבר עד קייב – מה שהפסיק את השפעתה של ממלכת הכוזרים באזור, אשר התבטאה בגביית מס מתושבי קייב. מייסדה של רוס של קייב היה הנסיך אולג (יש משערים שהוא "הלגו מלך רוסיא" המוזכר במכתב שכטר אולם כנראה הכוונה לאיגור ואשתו אולגה). אולג הקים את הממלכה בשנת 880 לערך. בשלושים וחמש השנים שלאחר מכן הכניעו אולג ולוחמיו את השבטים המזרח-סלאביים והפינים שהיו באזור. בשנת 907 הוביל אולג מתקפה על קונסטנטינופול, ובשנת 911 חתם על הסכם מסחר עם האימפריה הביזנטית (חוזה רוס-ביזנטיון), כשותף שווה. המדינה החדשה שבירתה קייב שגשגה בזכות אספקה סדירה של פרוות, דונג ודבש בכמות אשר הספיקה לייצוא. כמו כן, סייעה לשגשוג שליטתה בשלושה נתיבי תנועה מרכזיים במזרח אירופה: מסלול המסחר על נהר הוולגה, מן הים הבלטי ועד למזרח הרחוק, מסלול המסחר על הדניפר, מן הים הבלטי ועד לים השחור, ומסלול המסחר מממלכת הכוזרים לגרמאנים.
ההיסטוריה של רוס של קייב כתובה בנטייה פרו-סקנדינבית ברורה, מה שהביא מספר היסטוריונים סלאביים לדון בשאלה: מה היה חלקם של הוורנגים בהקמת קייב של רוס. עד לימי שלטונו של סוויאטוסלב הראשון, נסיך קייב (945–972) כבר אימצו שליטים מקומיים את המיתולוגיה הסלאבית ואת השמות הסלאביים. למרות זאת, בהיסטוריה הכתובה מאותם ימים יש משמעות רבה דווקא לסקנדינבים. כיבושיו והצלחתו הצבאית של סוויאטוסלב היו מדהימות; הוא הכה ללא רחם את שכניו החזקים ביותר – ממלכת הכוזרים והאימפריה הבולגרית, ואלה התמוטטו זמן קצר לאחר פלישותיו.
תור הזהב
המחוז בו שכנה קייב המשיך להיות הדומיננטי ביותר ברוס של קייב למשך שתי מאות. הנסיך הגדול של קייב שלט על השטחים מסביב לעיר וקרוביו שהיו לנתינים באופן תאורטי שלטו בערים אחרות ושילמו לו מס. שיאי פריחתה של המדינה היו תחת השלטון של ולדימיר הראשון (980–1015) ובין 1019–1054 תחת ירוסלאב הראשון. שניהם המשיכו את ההתפשטות המתונה של המדינה כפי שהתחיל הנסיך אולג.
ולדימיר עלה לשלטון עם מותו של אביו, סביאטוסלב, בשנת 972, וביסס אותו לאחר שהביס את אחיו למחצה יארופולק, נסיך קייב בשנת 980. נקודת הציון הגדולה ביותר בשלטונו הייתה התנצרות של חלק גדול מאוד מהאוכלוסייה, תהליך שהחל בשנת 988. הכתבים של רוס של קייב מציינים שכשוולדימיר בחר לזנוח את האמונה הפגאנית הסלאבית, הוא שלח את יועציו הקרובים יחד עם לוחמים לחלקים שונים באירופה. לאחר שביקרו אצל הנוצרים הקתולים, היהודים והמוסלמים הם הגיעו לבסוף לקונסטנטינופול. שם הם נדהמו מיופייה של קתדרלת איה סופיה ומהטקס שנערך בה, והחליטו בו במקום שזוהי האמונה אותה יאמצו. כששבו לביתם המירו את דתו של ולדימיר לזו שהייתה נהוגה בעיר היוונית לאחר שהודיעו לו שזוהי הדת הטובה ביותר. בעקבות זאת נסע ולדימיר בעצמו לקונסטנטינופול ונשא לאישה את הנסיכה אנה, אחותו של הקיסר הביזנטי, בסיליוס השני בולגרוקטונוס. ירוסלאב הראשון היה צריך להאבק עם אחיו לפני שהתבסס בשלטון בקייב. כמו אביו הוא דאג ליחסים טובים עם האימפריה הביזנטית אך גם עם מדינות נוספות במערב אירופה, וחיתן את בנותיו עם מלכי פולין, הונגריה, צרפת ונורווגיה. בתקופתו פורסם קודקס החוקים הידוע בשם "האמת הרוסית" ("רוסקייה פרבדה"). לפי פקודתו החלה הקמתה של קתדרלת סופיה הקדושה.
דעיכה
שיטת העברת השלטון בהתאם לחוקי הירושה הנהוגים ברוס של קייב הייתה בעייתית ולקראת המאה ה-11 החלה החלשות של השלטון המרכזי. כתוצאה מכך החלו מלחמות פנימיות בין הנסיכים.
בעקבות מסעי הצלב השתנו דרכי המסחר. נפילת קונסטנטינופול במהלך מסע הצלב הרביעי בשנת 1204 הקטינה מאוד את החשיבות של נהר הדנייפר כדרך מסחר.
כתוצאה מכך החלו להתפתח מרכזי כוח נוספים בצפון - רפובליקת נובגורוד ונסיכות ולדימיר. נסיכי ולדימיר, בעלי כוח וכריזמה, החלו במאבקים נגד נסיכי קייב ולמעשה קיבלו עצמאות מלאה. נסיך ולדימיר אנדרי בוגולובסקי אף כבש את קייב אך החליט לא למשול בה, סממן ברור לירידת חשיבותה של קייב כמרכז הנסיכויות הרוסיות.
בדרום התחזקה נסיכות גאליץ'-וולין שנסיכיה כבשו את קייב ובהמשך צירפו אותה לנסיכות.
במהלך פלישת האימפריה המונגולית במחצית המאה ה-13, השליטה של נסיכי קייב אבדה סופית. המונגולים הכירו בנסיך ולדימיר כנסיך הראשי של הנסיכויות הרוסיות ואף ראש הכנסייה הרוסית עבר מקייב לוולדימיר.
לדברי אנרי פירן, הפעילות המסחרית של רוסיה נמשכה כל זמן שהדרכים לקונסטנטינופוליס ולבגדאד היו פתוחות, אך במאה ה-11 פקד אותה משבר שהמיטו עליה הפצ'נגים, שהופיעו על חופי הים הכספי והים השחור, וקטעו את סחר החוץ של רוסיה: המסחר ברוסיה נפסק, הערים נתרוקנו מתושביהן, ואת כלכלת המסחר החליפה כלכלה חקלאית. קייב ירדה מגדולתה ומרכז המדינה הרוסית הוסט צפונה למוסקבה. ברוסיה עלתה אצולת קרקעות ונוצרה מערכת סניוריאלית, שבה הצטמצם הצורך בייצור לכדי סיפוק צורכי המחיה של האדון ושל איכריו בלבד.
זיקה מסוימת לזיכרון ההיסטורי של רוס, ועמה השם והזהות הקשורים אליה, הוסיפה להתקיים בישויות הפוליטיות הסלאביות-מזרחיות שהגיחו לאחר מפלתה. האליטות החילוניות והדתיות בנסיכויות האליץ'-וולין, פולוצק, מוסקוביה, ולדימיר ועוד, הוסיפו לראות בה מקור ללגיטימציה שושלתית. התנועות הלאומיות ברוסיה, אוקראינה ובלארוס, האסכולות ההיסטוריוגרפיות שלהן והמדינות עצמן, מציבות את רוס הקייבית במקום בולט בתולדותיהן, ומתחרות זו בזו על ניכוס מורשתה.
ארבע הפינות
בין ארבע המדינות מפרידים קווים ישרים: בין יוטה וקולורדו לשכנותיהן מדרום מפריד קו הרוחב 37 צפון, ובין יוטה ואריזונה לשכנותיהן ממזרח מפריד קו האורך 109 מערב. בנקודה, הממוקמת ברמת קולורדו, נמצא מונומנט ארבע הפינות הכולל גם מרכז מבקרים, והגובה דמי כניסה תמורת הזכות לראות את הנקודה המדויקת, בה נמצאת דיסקת ארד המציינת את הגבולות. המונומנט מנוהל בידי בני שבט נאוואחו החיים באזור. בקרבת מקום עובר הכביש המהיר US-160.
אזור ארבע הפינות הוא מקום משכנם של שבטי הנאוואחו, המרוכזים בשמורת האינדיאנים אומת נאוואחו, בעיקר בפינה הצפון-מזרחית של אריזונה, אך גם ביוטה ובניו-מקסיקו (אך לא בקולורדו). הנקודה נמצאת גם בארבעת המחוזות סן חואן (יוטה), אפאצ'י (אריזונה), סן חואן (ניו מקסיקו) ומונטזומה (קולורדו). אף על פי שמדובר באזור נידח שאינו מיושב בצפיפות, הרי שמספר המטיילים באזור רב יחסית, שכן במרחק נסיעה מהמקום נמצאים מספר פארקים לאומיים, ובהם:
באחד מפרקי סדרת הטלוויזיה "משפחת סימפסון" נוסעת המשפחה לביקור באתר "חמש הפינות", גרסה פרודית על ארבע הפינות. בפרק מסדרת הדרמה שובר שורות, נוסעת גברת וייט לאתר. בקנדה קיימת נקודה בשם זהה (60 צפון, 102 מערב) ובה מתלכדים גבולותיהם של מניטובה, ססקצ'ואן, הטריטוריות הצפון מערביות, וטריטוריית נונאווט.
מחלת ארבע הפינות
מחלה בלתי מזוהה שפרצה באזור ב-1993 כונתה "מחלת ארבע הפינות" על שם האזור בו התגלתה. המחלה לוותה בשיעורי תמותה גבוהים (75% מהחולים - רובם צעירים ובריאים - מתו).
תוספת שבת
תוספת שבת בהלכה היהודית היא פרק זמן קודם לשבת ולאחריה, שבה נוהגים דיני השבת והלכותיה, כבעיקר השבת. באופן דומה לתוספת שבת, ישנן גם תוספת יום טוב ותוספת יום כיפור.
כיום נהוגה בארץ ישראל תוספת שבת בכניסת השבת בשיעור זמן של כ־20 דקות (בחיפה נהוגה תוספת 30 דקות ובירושלים ופתח תקווה נהוגה תוספת 40 דקות, זמנים אלו מכונים 'זמן הדלקת נרות'), ותוספת שבת בצאת השבת בשיעור של כ־10-15 דקות.
מקור ההלכה
מקור לחיוב תוספת יום כיפור מובא בברייתא בגמרא:
מקור נוסף לתוספת שבת מוזכר במכילתא:
הרמב"ם במשנה תורה הביא את ההלכה לגבי חיוב תוספת יום כיפור בהקשר של תוספת לתענית, אך השמיט אזכור דומה לגבי תוספת שבת ותוספת יום טוב (לעניין איסור מלאכה), ובדרך זו הלך גם הטור (אך הרחיב את דין תוספת יום כיפור גם לאיסור מלאכה). לעומת זאת, ראשונים אחרים פסקו להלכה חיוב לתוספת שבת ויום טוב, בנוסף לדין תוספת יום כיפור.
השולחן ערוך הביא את דעת הראשונים הסוברים חובת תוספת שבת ויום טוב בלשון 'יש אומרים', אך היות שהשולחן ערוך פוסק כשיטת רבנו תם בבין השמשות לפיה גם לאחר שקיעת החמה הנראית נמשך היום למשך כ־50 דקות, תוספת שבת לשיטתו היא בזמן זה, זמן שלפי שיטת הגאונים בבין השמשות המקובלת כיום הוא חלק מעיקר השבת.
טעם ההוספה
ישנם הסבורים כי הסיבה לתוספת זו היא כדי להתרחק מהאיסור, על מנת שלא יבואו לעשות מלאכה ביום הקדוש. אחרים סוברים שהפרישה ממלאכה היא מחמת הספק, שמא זמן זה הוא כבר אחרי שקיעת החמה. שיטה שלישית גורסת שעניינה של תוספת שבת הוא כדי להוסיף בקדושה, גם בלי חששות הלכתיים.
שיעור התוספת
סוף יום מבחינה הלכתית הוא עם שקיעת החמה. לאחר שקיעת החמה מתחיל פרק זמן מסופק המכונה בין השמשות (נמשך כ־20 דקות), ולאחריו חל צאת הכוכבים, שהוא תחילת הלילה והיום הבא. מסיבה זו, השבת חלה החל משקיעת החמה בסוף יום שישי ועד צאת הכוכבים בסוף יום שבת. לכן, זמני תוספת שבת הם בפרק הזמן שלפני שקיעת החמה ביום שישי ובפרק הזמן שאחרי צאת הכוכבים בשבת.
פרשני התלמוד והפוסקים התחבטו במידת הזמן הנדרשת לתוספת שבת. הגישה המקובלת גורסת שאין לתוספת שבת שיעור מוגדר, ודי בתוספת בשיעור זמן מינימלי לקיום חובה זו. עם זאת, יש פוסקים שהסתפקו בשיעור הזמן של תוספת זו. כתוצאה משיטות שונות אלו קיים הבדל בזמני כניסת ויציאת השבת (וזמן הדלקת נרות) במקומות שונים.
בכניסת השבת
ברוב המקומות נהגו על פי המשנה ברורה לקבל שבת 20 דקות לפני השקיעה. בלוחות השנה הנפוצים מודפס זמן הדלקת הנרות ברוב אזורי הארץ 22 דקות לפני השקיעה, משך זמן הכולל גם 2 דקות בהן יוכלו להדליק את נרות השבת לפני שיפסיקו כליל לעסוק במלאכות האסורות בשבת. ברוב המקומות בחו"ל, זמן הדלקת נרות מודפס ב-18 דקות לפני השקיעה.
בירושלים זמן הדלקת הנרות הוא כ-40 דקות לפני השקיעה. אחת הסיבות למנהג ירושלים הוא מיקומה בין ההרים והעובדה שבתקופות מסוימות השמש מוסתרת על ידי ההרים, או נראית יותר זמן, אך הסיבה העיקרית היא שמחמירים גם את שיטת היראים שלדעתו השקיעה היא ג' רבעי מיל לפני שקיעת גלגל החמה, וגם את הדעה שזמן תוספת שבת הוא עד שיעור מהלך ג' רבעי מיל, וגם נוקטים כהדעה המחמירה ששיעור מהלך מיל הוא 24 דקות, שזה יוצא 36 דקות לפני השקיעה. וכך אם ידליקו את הנרות 40 דקות לפני השקיעה, יוכלו לפרוש ממלאכה 36 דקות לפני השקיעה.
לא כולם מקפידים על תוספת הזמן הרשמית המפורסמת בעירם, מאחר שמעיקר הדין גם קבלת שבת דקה או שתיים לפני השקיעה יכולה להיחשב כ"תוספת שבת".
הרב משה פיינשטיין סבר שצריך להוסיף 2 דקות ולא יותר מכך. לעומתו, הרב צבי שכטר סבור (על פי לשון רבינו פרץ) שחייבים להוסיף לפחות חצי שעה לפני השקיעה. בנוסף לכך, לפי דעת היראים, השקיעה ההלכתית (לא רק לעניין כניסת שבת) היא כשיעור מהלך ג' רבעי מיל קודם שקיעת גלגל השמש, ולדעת הרב שכטר תוספת שבת צריכה להתווסף לשיעור זה. לכן כתב המשנה ברורה "ומי שמחמיר על עצמו ופורש עצמו ממלאכה חצי שעה או עכ"פ שליש שעה קודם שקיעה אשרי לו דהוא יוצא בזה ידי שיטת כל הראשונים".
לדעת רוב הפוסקים, הזמן המוקדם ביותר לקבלת תוספת שבת הוא פלג המנחה, אך לפני כן לא ניתן לקבל את השבת.
דרך קבלת תוספת שבת
מעיקר הדין, ברגע שאדם פורש ממלאכה ומקבל את השבת, היא חלה עליו על כל דיניה.
מנהג הנשים בעדות אשכנז לקבל את תוספת שבת בשעת הדלקת נרות שבת, אלא אם כן התנתה במפורש שאינה מקבלת את השבת בהדלקת הנרות, שאז לרוב הפוסקים מותר לה לעשות מלאכה אחר כך. לפיכך נוהגות לברך לאחר הדלקת הנרות בפועל, מכיוון שבברכה כבר מקבלות את השבת עם איסור הדלקת אש.
הגברים היו נוהגים בזמן הראשונים לקבל את השבת בתחילת תפילת ערבית באמירת ברכו. וכיום נוהגים לקבל את השבת באמירת "בואי כלה" (בפיוט לכה דודי) ו"מזמור שיר ליום השבת". אך ברוב בתי הכנסת מילים אלה נאמרות לאחר שקיעת החמה, ועל כן יש המקפידים לקבל על עצמם את תוספת השבת לפני השקיעה, באמירת "בואי כלה שבת המלכה", או "הנני מקבל על עצמי קדושת שבת".
גדר הקבלה
האחרונים מסתפקים האם על ידי קבלת שבת נחשב הזמן כשבת ממש, או שרק נוהגים בו הלכות שבת (קידוש ואיסור מלאכה). פועל יוצא של הספק הוא, לגבי דינים הקשורים ליום השבוע ולא דווקא לשבת, כמו נער שנעשה בר מצווה בשבת, וכן הפסק טהרה לאחר קבלת שבת. כמו כן, בספק זה נידונים עניינים הקשורים לשבת או לחג, כמו מצוות שמחת הרגלים, האם הם נהוגים גם בזמן התוספת. וכן מסתפקים הפוסקים אם יוצאים ידי חובת סעודת שבת בזמן תוספת שבת, או שצריכים לאכול כזית פת אחרי צאת הכוכבים.
גל הדף
במכניקת הזורמים, גל הדף הוא גל לחץ בזורם (בדרך כלל, נוזל או גז) הנוצר כתוצאה מפליטת אנרגיה רבה מנפח מרוכז וקטן יחסית. הגל מאופיין במידה רבה כרתע, ולכן מחושב בקירוב כמו גל הלם של החומר הנתון.
היסטוריה
במהלך מלחמת העולם השנייה, הגו הפיזיקאים ג'ון פון נוימן וג'פרי אינגראם טיילור פתרון מתמטי להתפשטות הדף פיצוץ, שזכה לשם "פתרון הזהות". לאחר המלחמה, פרסמו שלושה מדענים פתרון דומה, באופן בלתי תלוי: לאוניד י. סדוב, ריצ'רד לאטר וג'ים לוקווד-טיילור.
פצצות
כאשר C הוא קבוע חסר ממדים המורכב מהיחס בין טמפ' האוויר בלחץ קבוע לבין טמפ' האוויר בנפח קבוע.
ב-1950, טיילור פרסם שני מאמרים בהם תיאר אומדן לאנרגיה שנפלטה בניסוי האטומי ובכך עורר הדים בקרב הקהילה המדעית.
הפתרון בקווים כלליים
בעוד הצורה הכללית של הפתרון נתונה, נותר לחשב את ערך הקבוע חסר הממדים C, וזוהי המשימה הקשה ביותר. מתחילים את החישוב תוך כתיבת משוואות רנקין-הוגוניו על שפת הכדור, מהן ניתן לחלץ תנאי שפה על שפת הכדור. משוואות רנקין הוגוניו מאפשרות להסיק שצפיפות האוויר בחזית גל ההלם היא 6 פעמים צפיפות האוויר באטמוספירה ומהירות התקדמות החזית היא. הפונקציות הנעלמות כעת הן פרופיל המהירות (מהירות זרימת האוויר) לפי הרדיוס ופרופיל הלחץ לפי הרדיוס. למעשה, פרופיל הצפיפות בתוך הכדור תלוי בפרופיל הלחץ שכן מותר להניח שבתוך מעטפת הפיצוץ, בניגוד לעל שפת הפיצוץ, דחיסת האוויר היא אדיאבטית, וכך ניתן לקשור בין הצפיפות ללחץ האוויר בתוך הכדור. בהינתן שתי הפונקציות שהוזכרו קודם ניתן לקבוע את ערך הקבוע C באמצעות נרמול, שכן האנרגיה הכוללת של האוויר בתוך הכדור (תרמית + קינטית) שווה E, או מתמטית:, כאשר. משוואות אוילר מאפשרות לדמות את ההתפתחות בזמן של שדה הזרימה, ולבצע מעיין סימולציה נומרית של האבולוציה של משתני הזרימה בתוך גל ההדף הכדורי. כיוון שמשוואות אוילר מתארות את ההתפתחות בזמן של הזרימה (כל משוואה מכילה נגזרת זמנית אחת), ואינן מניבות מידע על המצב הזמני של שדה זרימה, נחוצה משוואה נוספת כדי "לסגור מעגל". משוואה זו מסופקת על ידי הנחת הזהות - ההנחה שההתפלגות המרחבית של משתני הזרימה זהה בכל זמן ונבדלת רק בקנה מידה. הנחה זו מאפשרת לגזור זהות הקושרת נגזרות זמניות של משתני הזרימה עם נגזרות מרחביות שלהם, ובכך משלימה את משוואות אוילר. מכלול הקשרים המתמטיים מוביל למערכת של משוואות דיפרנציאליות מצומדות.
לאחר שהשיג תיאור מתמטי מלא של הבעיה, טיילור פתר את המשוואות הדיפרנציאליות באמצעים נומריים. התוצאה לקבוע חסר הממדים C הייתה 1.033.
אסטרונומיה
הצעת "סדוב-טיילור" למודלים של פיצוץ אומצה עד מהרה בענף האסטרופיזיקה לשם חישובים כמותיים של תוצרי סופרנובות, שזהים במידה רבה לפיצוצי האטום. הנוסחה, שידועה גם כמופע של גל הדף, היא תיאור של תהליך אדיאבטי במחזורי חייו של פיצוץ סופרנובה. אמנם טמפרטורת מעטפת הפיצוץ קטנה עם הזמן, אבל האנרגיה הפנימית נשארת תמיד 72% מהאנרגיה הראשונית (E0). אסטרופיזיקאים רבים מצאו נוסחה זו מועילה לחישוב התנהגויות של שיירי סופרנובות.
הרדיוס R של גל ההדף נתון לפי, כאשר:
טמפרטורת מעטפת הפיצוץ, נתונה אפוא לפי:
T = 1.0×1010(E0/n) R−3 K
אמיל, או על החינוך
אֵמִיל, או על החינוך (בצרפתית: Émile, ou De l'éducation) הוא רומן חניכה מאת ז'אן-ז'אק רוסו שיצא לאור לראשונה בשנת 1762, וכנראה הראשון מסוגה זו. לפי דבריו של רוסו בספרו "הווידויים", זהו הספר החשוב ביותר שכתב.
עם צאתו, נאסר הספר לפרסום, הוכרזה שריפת כל עותקיו ורוסו היה לאדם נרדף. עם זאת, לאחר הנסיבות שיצרה המהפכה הצרפתית הפך הספר לרב-מכר ולספר בעל השפעה ניכרת הן על החינוך והן על פילוסופיה מדינית וחברתית.
תיאור כללי
הספר דן בחינוכו הנאות של האדם החל מגיל הילדות על מנת שיהפוך לאזרח בחברה האנושית. הספר אינו רק "מדריך להורים" אלא נובלה הדנה גם בנושאים פילוסופיים ופוליטיים בקשר שבין האינדיבידואל לחברה. הספר מבוסס על רעיונותיו של רוסו בדבר החיים הבריאים והחופשיים.
השאלה המרכזית בה דן החיבור היא כיצד יוכל האדם לשמר את הגרעין הטוב שבו, הפרא האציל, במהלך חייו בחברה המושחתת ולא יאבד את חוסנו המוסרי ואת צלם האלוהים שבו. הספר נפתח במשפט מפורסם: "הכול יוצא טוב מתחת ידיו של בורא עולם, הכול מתנוון בין ידיו של האדם" החינוך הטוב מנסה לא לקלקל את מה שניתן לילד מידי האל, דרך החינוך נעצר תהליך הניוון ונפתחת דרך לאדם לשמר את טבעו האמיתי, עצמיותו האותנטית. אם כל בני האדם יתחנכו באופן שממליץ רוסו, תיווצר בסופו של דבר חברה חדשה, שתשרור בה הרמוניה בין הפרט לכלל, בין "האדם" (האותנטי) לבין "האזרח" (כחלק מהחברה). שיטות החינוך של רוסו אינן מיועדות ליישום כפי שהן אלא הן מהוות משל פילוסופי מעיקרו. דרך החינוך שהוא מציע איננה התוויה של תוכנית לימודים אלא מסע חווייתי לתיקון הנפש והעולם.
גיבורי הנובלה הם המחנך (כלומר רוסו עצמו) הילד אמיל ובשלב מאוחר יותר מופיעה גם מי שתהיה לבת זוגו, סופי. הילד מלווה במחנכו כל העת והקשר הנוצר בין הילד למחנך הוא רגשי ועמוק, דבר הבא לידי ביטוי בכתיבתו הספרותית של רוסו.
תמצית השיטה החינוכית
רוסו חילק את ציר הזמן של מסכת חיי האדם לארבעה קטעים:
חינוכו של אמיל אינו נייטרלי מבחינת מגדר: החינוך שהוא מציע לסופי, הנערה שלה מיועד אמיל להינשא, שונה בהרבה מזה של אמיל. סופי, המייצגת את האידיאל הנשי, מחונכת להיות צייתנית לבעלה, בעוד שאמיל, המייצג את האידיאל הגברי, מחונך להיות אדם עצמאי.
בנוגע לחינוך גופני כתב רוסו:
הוא ביקש לחשוף את הנער המתבגר לסיפורי מופת ובראשם רובינזון קרוזו, שיצא לאור כ-50 שנים לפני כן, ועליו הוא כותב:
השפעות
מיד עם יציאתו לאור הוחרם הספר על ידי הממסד בפריז ובז'נבה ועותקיו נשרפו. עם זאת (ואולי גם בשל זאת) הוא היה ספר ראשון במעלה לקהל האינטלקטואלי. במהלך המהפכה הצרפתית נעשה ניסיון לאמץ את שיטות החינוך של רוסו ככתבן וכלשונן.
רעיונותיו של רוסו על החינוך, שעיקרם החינוך באמצעות התנסות ישירה, מעבר ללימוד באמצעות הספרים, והתייחסות לחינוך רגשות הילד מעבר לפנייה להגיונו, השפיעו על התאוריה החינוכית המודרנית.
ניסיונו המעשי של המחבר בחינוך
כהורה, רוסו מסר את חמשת ילדיו לבית יתומים וכך נמנע מכל קשר לחינוכם. מאוחר יותר הביע רוסו חרטה על כך.
קיימת הערכה לפיה הספר נכתב מתוך ייסורי מצפון של רוסו על כשליו אלו.
נפאלם דת'
נפאלם דת' (באנגלית: Napalm Death, מבוטא נייפם דת') היא להקת גריינדקור ודת'גריינד מברמינגהאם, אנגליה, שנחשבת לחלוצה בסגנון הגריינדקור. חברי נפאלם דת' דחפו את המטאל למקומות קיצוניים יותר, שבהם לא היה קודם, בכך שדחו כל מלודיה אפשרית לניגון.
הלהקה נוסדה בשנת 1982. במהלך שנותיה הראשונות, ניגנה נפאלם דת' מטאל שלא היה קיצוני במיוחד. בהמשך, הם שילבו אלמנטים של הארדקור פאנק וקראסט פאנק בשיריהם. התוצאה הייתה פיתוח סוג חדש של מטאל, אשר נקרא סגנון ה"גריינדקור". שירם "You Suffer" זכה להיכנס לספר השיאים של גינס כשיר הקצר ביותר שהוקלט אי פעם (1.316 שניות).
יחסי קוריאה הצפונית–רואנדה
יחסי קוריאה הצפונית–רואנדה הם היחסים שבין הרפובליקה הדמוקרטית העממית של קוריאה לרפובליקת רואנדה.
היסטוריה
במהלך המלחמה הקרה, מרבית הממשלות ברואנדה היו אנטי-קומוניסטיות, אך למרות זאת ממשלת קוריאה הצפונית שמרה על יחסי ידידות עם רואנדה וסיפקה לה סיוע התפתחותי. אחת הדוגמאות לכך היא פריסת צוות צפון קוריאני בשנת 1978 ו-1979, כדי לסייע בהקמת בריכות דגים לגידול קרפיון אסייתי ברואנדה.
בשנות ה-80, חלק מחברי החזית הפטריוטית של רואנדה אומנו על ידי חיילים צפון-קוריאנים בעת שהתאמנו יחד עם צבא אוגנדה.
כשניצח פול קגאמה בבחירות לנשיאות רואנדה בשנת 2010, פרסמה ממשלת קוריאה הצפונית הודעת ברכה על ניצחונו.
במוזיאון הידידות הבינלאומית שבקוריאה הצפונית מוצגות לראווה מספר גדול של חרבות וחניתות עתיקות מרואנדה, שהובאו לשליטי קוריאה הצפונית במהלך השנים.
איירופה
איירופה (ביוונית: Αερόπη), בתו של קטראוס מלך כרתים ונכדתו של מינוס, אחותם של אלתיימנס, אפמוסינה וקלימנה, ואימם של אגממנון, מנלאוס ואנאקסיביה.
דמותה
קטראוס שמע נבואה שעל פיה מותו יבוא מידי אחד מילדיו. לאחר הנבואה אלתיימנס ואפמוסינה עזבו את כרתים מרצונם, אך קלימנה ואיירופה נמסרו למכירה לנאופליוס. נאופליוס נשא בעצמו את קלימנה ומכר את איירופה לאטראוס (או לפליסתנס, תלוי בגרסה). איירופה התאהבה בתיאסטס וכשבעלה נתן לה את גיזת הזהב כדי שתטמין אותה במקום מבטחים, ללא ידעיתו, היא מסרה אותה לאהובה, תיאסטס. תיאסטס ואטראוס התחרו על המלוכה במיקנה. תיאסטס אמר לאטראוס שרק מי שיוכל להשיג את גיזת הזהב יהיה ראוי למלוך ואטראוס, שחשב שהגיזה ברשותו, הסכים לכך. תיאסטס הציג את גיזת הזהב וזכה בכס המלוכה. מאוחר יותר הביא אטראוס אישור מהרמס לכך שהוא זכאי למלוכה ועל כך השיב לו אחיו, שיחזיר לו את המלוכה, כשהשמש תנוע אחורה על מסילתה בשמים. זאוס עשה זאת ואטראוס זכה במלוכה.
בהזדמנות זו נודע לאטראוס על בגידת אשתו עם אחיו והוא תכנן את נקמתו. אטראוס הזמין את תיאסטס למשתה התפיסות. אטראוס הרג את בניו של תיאסטס ובישל את בשרם, פרט לידיהם ורגליהם. בארוחה הגיש אטראוס לאחיו את בשר ילדיו (רעיון שאינו חדש במשפחה זו, ראו מה עשה טנטלוס לפלופס) בעזרת ידיהם ורגליהם. תיאסטס ברח, אך חיפש דרך לנקום באחיו. אורקל ניבא לתיאסטס שאם יביא לעולם בן מבתו, פלופיה, בן זה יהרוג את אטראוס. תיאסטס עיבר את בתו ונולד להם בן בשם אייגיסתוס. פלופיה הפקירה את בנה, אך רועה צאן מצא אותו והביא אותו אל אטראוס. אטראוס גידל את אייגיסתוס והתייחס אליו כאל בנו.
כשאייגיסתוס בגר, הגיע תיאסטס, סיפר לאייגיסתוס שהוא אביו וסבו והסית אותו נגד אטראוס. אייגיסתוס הרג את אטראוס ויחד עם אביו-סבו תיאסטס מלך במיקנה והגלה את בניו של אטראוס, אגממנון ומנלאוס, אל ספרטה.
חלק ממך
חלק ממך (או Now That You're Gone בגרסה האנגלית) הוא סינגל של הזמרת שירי מימון, איתו הופיעה על בימת MTV במסגרת טקס פרסי המוזיקה של MTV אירופה לשנת 2008. שתי הגרסאות שוחררו יחד ב-4 בנובמבר 2008 אל תחנות הרדיו, וזכו להצלחה רבה. השיר היה לאחד מהשירים המושמעים ביותר בחודשים נובמבר ודצמבר 2008, ואף הגיע למקום ה-3 במצעד השבועי של גלגלצ ורשת ג'. בסוף שנת תשע"ט הגיע למקומות 29 ו-30 במצעדים השנתיים של גלגלצ ורשת ג' בהתאמה. את הגרסה העברית חיברו שירי מימון עצמה יחד עם דור דניאל (אשר כתב והלחין למימון בעבר את אהבה קטנה), שגם הלחין את השיר. מיכל בכר עיבדה את הטקסט. את המילים לגרסה האנגלית חיברו איתן בן חורין (שהלחין למימון בעבר את ורציתי שתדעי) וג'וש סניידר (שכתב את הגרסה האנגלית לשיר יותר טוב לסלוח של מימון).
היסטוריה
בתחילת 2008 הוציאה מימון את אלבומה השני רגע לפני ש..., והייתה מועמדת לאמן הישראלי הטוב של השנה במסגרת MTV ישראל שרק החל את דרכו (Best Israeli Act). מימון זכתה בתואר, וזכתה להתמודד בתואר "האמן האירופאי של השנה" ("Favorite Act") במסגרת תחרות EMA של MTV. כחודש לפני הטקס עצמו, התוודעה מימון שעלתה לחמישייה הסופית בקטגוריה זו וכן שתזכה להופיע על בימת הטקס.
לכבוד הטקס הוחלט להפיק שיר חדש בשפה האנגלית, ואתו להופיע, וכן לשחרר לו גם גרסה בעברית לקהל בישראל. מימון עצמה הופיעה בסוף הטקס רגע לפני פרסום הזוכה בקטגוריה. לבסוף, מימון דורגה במקום השלישי, לאחר שעקפה את ליאונה לואיס ודימה בילאן, זוכה האירוויזיון 2008 של אותה שנה. מימון זכתה להצטלם על השטיח האדום, להתראיין לכתבים זרים וכן לפגוש אמנים מחו"ל כדוגמת קייטי פרי ופינק.
בשנת 2011 נכלל השיר בעברית בגרסה אקוסטית לאלבום הופעה חיה של שירי מימון ושמעון בוסקילה. מימון היא האמנית הישראלית היחידה שהופיעה בטקס זה ויחד עם עפרה חזה היא האמנית הישראלית היחידה שהופיעה ב-MTV.
יחסי אנגולה–הודו
יחסי אנגולה–הודו הם היחסים הדיפלומטיים שבין רפובליקת אנגולה לבין הרפובליקה של הודו. שתי המדינות הן חברות מלאות בארגון המדינות הבלתי-מזדהות.
סקירה כללית
הודו החלה ליצור קשרים עם אנגולה עוד לפני שאנגולה הכריזה על עצמאותה, הודו תמכה במאבק החופש האנגולי כנגד השלטון הקולוניאלי הפורטוגזי. לאחר שאנגולה הכריזה על עצמאותה בשנת 1975, הודו תמכה בתנועה העממית לשחרור אנגולה. מנהיגיה של אנגולה מעריכים את תמיכתה העקבית של הודו בעבר, וכן הממשל האנגולי מקווה שהמדינות יפתחו את קשריהן בתחומי החקלאות, התעשייה והטכנולוגיה.
בעבר, הקהילה ההודית באנגולה הייתה מוערכת בכ-3,000 בני אדם, שרובם היו עוסקים בקייטרינג, סופרמרקטים, מסחר ושירותים אחרים. לעומת זאת, נכון ל-2016, הקהילה ההודית באנגולה מוערכת בכ-500 בני אדם. שרובם עוסקים בתחום הנפט הימי.
Limits
Limits (בעברית: גבולות) הוא שיר באנגלית שנכתב והולחן על ידי פאנדה וגם בוצע על ידיה. השיר ייצג את אוסטריה באירוויזיון 2019 בתל אביב, ישראל.
גדעון דוקוב
ביוגרפיה
נולד לרוברטו שמואל ויונה דוקוב, עולים מאורוגוואי שבדרום אמריקה. גדל בפתח תקווה והתחנך בבית הספר היסודי ובישיבה התיכונית בעיר. בכיתה י"ב שירת בשל"פ בתיכון בבית שאן. למד בישיבת ההסדר ירוחם, למד כשנתיים בישיבת עתניאל ולאחר מכן בישיבת שיח יצחק. שירת בחיל התותחנים במסגרת ישיבות ההסדר. במילואים שירת בפיקוד העורף.
בשנת 2004 החל לימודי פסיכולוגיה באוניברסיטת בר-אילן, אך לאחר שנה הפסיק את התואר. בשנים מאוחרות יותר השלים תואר ראשון במכללה האקדמית הרצוג.
במשך קרוב לחמש שנים היה מקורב מאוד לאורי אליצור. בין השאר אחראי דוקוב לחשיפת "וילהלם רוט", שהתברר כמשה חרותי – צעיר מגבעתיים שהפך עצמו לבן אצולה אוסטרי והיתל בתקשורת, בפעילי הסברה ובשר בממשלת ישראל.
בשנים 2007–2008 כתב טור באתר כיפה הנקרא 'המעלעל' ובו ביקורת שבועית על עלוני ועיתוני השבת של המגזר הדתי לאומי. בשנת 2015 הגיש תקופה קצרה ברדיו גלי ישראל את התוכנית "פעמיים הפוך" עם העיתונאי צחי כהן.
מפברואר 2017 - פברואר 2019 שימש כעורך אקטואליה ומדורים בעיתון בשבע, ומאז ועד לפרישתו באפריל 2020 כיהן כסגן העורך. ולאחר מכן עבר לעבוד בגלובס, עד לחודש יוני 2021.
בעבר כתב מדי פעם טורי דעה באתר mako והתארח לעיתים ברדיו כאן מורשת, בערוץ הכנסת ובתוכנית הפטריוטים בערוץ 20.
באוגוסט 2021 חזר למקור ראשון, ושימש כחבר הדסק המשפטי בעיתון וככתב המשפטי. החל מספטמבר 2022 משמש כעורך אתר מקור ראשון.
הערות שוליים
]
קודי לינלי
קודי מרטין לינלי (באנגלית: Cody Martin Linley; נולד ב 20 בנובמבר 1989) הוא שחקן וזמר אמריקאי. מוכר בעיקר בזכות תפקידו בסדרה הטלוויזיה "האנה מונטנה" בתפקיד ג'ייק ריאן ובשל השתתפותו בעונה השביעית של תוכנית המציאות האמריקאית "רוקדים עם כוכבים".
ביוגרפיה
לינדי נולד בלואיסוויל, טקסס, בנם של לי לינלי וקתרין סאליבן, מאמנת שחקנים. אחיו הגדול של קודי, צ'אד, נפטר ב-4 באוגוסט 2011 שהיה בן 29.
קריירה
לינלי ביצע את הבכורה שלו ב-1998 בסרט הטלוויזיה של CBS, "Still Holding On: The Legend of Cadillac Jack". כמו כן, הופיע במספר תפקידי משנה בשנת 2000 בסרטים: "איזה מין שוטרת", "מפתח הלב" ובסדרה "ווקר".
בשנת 2016 שיחק בסרט הטלוויזיה "שארקנדו 4: ההתעוררות הרביעית", הסרט הרביעי בסדרת הסרטים "שארקנדו" המיועדת לטלוויזיה. בשנת 2017 שיחק בסרט ההמשך, החמישי בסדרה.
תסביב אשך
תסביב אשך (באנגלית: Testicular torsion) מצב בו האשך מסתובב סביב עצמו, בעקבות בעיה רפואית מולדת כלשהי או כתוצאה מחבלה ישירה, תנועה חדה, מאמץ וכדומה. הסיבוב מכווץ את כלי הדם המזרימים את הדם לאשך, דבר שעלול לגרום למוות של רקמות האשך ואף להוביל לנמק.
תסביב אשך הוא מצב חירום כירורגי המצריך התערבות כירורגית מידית כיוון שהתסביב עלול לגרום לנמק. יש להגיע לאבחון רפואי בהקדם האפשרי ובמקרה של תסביב הטיפול הרפואי הוא ניתוח.
אבחון
התופעה מתבטאת בכאב חריף, חד ופתאומי באשך או באזור הבטן התחתונה. האשך יהיה נוקשה ורגיש למגע באזור שק האשכים ותיתכן גם במקרים מסוימים בחילה, הקאה ועלייה של חום הגוף. כמו כן, התופעה מאופיינת בהיעדר רפלקס כרמסטרי (רפלקס של שריר הכרימסטר שמושך את האשכים למעלה, אל תוך הגוף, בתגובה לגירויים שונים או שינויי טמפרטורה). צינור הזרע עשוי להראות מעובה. בלוטת יותרת האשך בדרך כלל משנה את מיקומה.
בעזרת בדיקת אולטרה סאונד ניתן לראות את מצב זרימת הדם לאשך (אם קיימת או לא קיימת זרימה).
טיפול
תסביב אשך הוא מצב חירום כירורגי המצריך התערבות כירורגית מידית כיוון שהתסביב עלול לגרום לנמק. יש להגיע לאבחון רפואי בהקדם האפשרי ובמקרה של תסביב הטיפול הרפואי יהיה ניתוח שבמסגרתו מבצעים החזרה של האשך למצבו התקין ובכך מאפשרים הזרמת דם תקינה. לאחר מכן, מבצעים "קיבוע אשך" (orchiopexy) - מקבעים (תופרים) את האשך לרקמת האשך על מנת שהתופעה לא תחזור. לרוב מקבעים גם את האשך השני כדי למנוע אפשרות של תסביב באשך השני בעתיד.
הניתוח אפקטיבי רק אם יבוצע במהלך 4-6 שעות הראשונות מתחילת הופעת הסימפטומים. תוך 12 שעות - שיעור ההצלחה יורד ל-70%, בתוך 24 שעות יורד ל-20% הצלחה, לאחר 24 שעות יש 0 אחוז הצלחה לניתוח (כיוון שהאשך נפגע בצורה קשה הגורמת לחוסר תפקוד ודורש הסרה).
במקרה של חשד גבוה או ספק לגבי האבחון, הרופאים ינתחו את האשך על מנת לשלול אפשרות של תסביב; גם אם יתברר כי האשך תקין, יבוצע "קיבוע אשכים" כמניעה למקרה עתידי. ישנם מקרים נדירים אשר האשך מסתובב חזרה באופן טבעי - תהליך זה נקרא "Torsion detorsion".
סיבוכים
תסביב האשך עלול לגרום לסיבוכים הבאים:
בן-חצב סתווני
בן-חצב סתווני (שם מדעי: Scilla autmnalis) הוא גאופיט ממשפחת האספרגיים, אשר פורח בסתיו פעמיים באותה השנה: פעם אחת לפני בוא הגשם ופעם שנייה לאחר ירידתו.
מאפיינים
בבסיס הצמח ישנה שושנת עלים, כשרוחב כל עלה קטן מ 5 מ"מ ואורכו 5–7 ס"מ. הבצל קטן (15–25 מ"מ), חדירתו בקרקע 2–5 ס"מ, בעל קליפות יבשות - הקליפות החיצוניות חומות והקליפות הפנימיות לבנבנות מנומרות בנקודות לבנות בהירות. הקליפות מכילות חומרים דביקים. הבצל מוגן מפני בעלי חיים על ידי רעלנים המצויים בתוך הקליפות, ביניהם הגליקוזידים שמשפיעים על הלב וכן חומרים הגורמים לגירוד. חומרים אלו, בתוספת גבישי אוקסלט-הסידן (הנקודות הלבנות הבהירות שעל הקליפות הפנימיות), הפוצעים את המעי של בעל החיים האוכל ומגבירים את חדירת הרעל לגוף, מגנים על הבצל ומרחיקים את בעלי החיים.
תפוצתו של בן-החצב הסתווני היא באזור הים תיכוני. בישראל המין גדל בחבל הים-תיכוני והוא חודר גם לאזור החרמון, ספר המדבר והר הנגב (האזור האירנו-טורני). בית הגידול הוא סדקים וכיסי קרקע על סלעי גיר קשים ובסמוך להם. אפשר למוצאו גם בשולי דשאים ובמקומות ישוב.
יחסי פינלנד–קניה
יחסי פינלנד–קניה הם היחסים שבין רפובליקת פינלנד לרפובליקת קניה.
היסטוריה
פינלנד הכירה בקניה ב-13 בדצמבר 1963. שתי המדינות כוננו יחסים דיפלומטיים ב-14 ביוני 1965.
היקף הסחר
בשנת 2014 סך הסיוע בפיתוח שהשקיעה פינלנד בקניה עמד על 13.9 מיליון אירו.
בשנת 2013 היקף הסחר בין פינלנד לקניה עמד על 35 מיליון אירו. קניה ייצאה סחורות בשווי 17 מיליון אירו לפינלנד ופינלנד ייצאה סחורות בשווי 18 מיליון אירו לקניה. קניה ייצאה בעיקר מוצרי גננות, תה וקפה, ופינלנד ייצאה בעיקר טכנולוגיות תקשורת מידע וציוד תחנות כוח.
בשנת 2013 ביקרו בקניה כ-2,000 פינים, בעוד שהקהילה הקנייתית בפינלנד מונה כ-700 קנייתים.
ייצוג דיפלומטי
לפינלנד יש שגרירות בניירובי וקונסוליית כבוד במומבסה.
קניה מיוצגת בפינלנד על ידי השגריר המוצב בסטוקהולם שבשוודיה.
שירטוקו
חצי האי שירטוקו (ביפנית 知床半島 - "שירטוקוהאנטו") הוא חצי אי בים אוחוצק בצידו הצפון-מזרחי של האי הוקאידו ביפן המשתרע על שטח של כ-450 קמ"ר. רובו של חצי האי מהווה את הפארק הלאומי שירטוקו ששטחו 386.33 קמ"ר וזה מוכרז כאתר מורשת עולמית מאז שנת 2005. משמעות שמו של חצי האי בשפת האיינו היא "סוף העולם".
גאוגרפיה
משני צדדיו של חצי האי שוכנים שני היישובים העיקריים באזור - אוטורו בחוף המערבי וראוסו (羅臼) בחוף המזרחי. מצפון לאוטורו משתרעים צוקים שגובהם 60 עד 120 מטר, וצפונית להם שוכנים חמישה אגמים קטנים הידועים כ"חמשת אגמי שירטוקו". בשל הפעילות הגעשית באזור מצויים בו מספר מעיינות חמים.
החי
הדגה בחופיו של שירטוקו כוללת 223 מיני דגים, מהם עשרה מיני סלמונאים (Salmonidae). שבעה מיני לווייתנאים מאכלסים את חופי חצי האי, וביניהם לווייתן מינקי, ראשתן גדול-ראש, ופוקנת דאל (Phocoenoides dalli). נפוצים פחות הם הלווייתן הצפוני ולווייתני מקור קטנים.
על אוכלוסיית היונקים היבשתיים נימנים 28 מינים ובכלל זה אריה ים שטלר (Eumetopias jubatus) ודוב החום המאכלס את חצי האי בצפיפות גבוהה יחסית של עד 35 פרטים לכל 100 קמ"ר. שטח המחיה של כל פרט הוא כ-15 קמ"ר בממוצע, ושטח זה נחשב למצומצם במיוחד בקנה מידה עולמי.
264 מיני עופות מצויים בשירטוקו שהבולטים שבהם הם ינשוף הדגים בלקיסטון (שם מדעי Bubo blakistoni), עיטם לבן-זנב ועיטם שטלר (שם מדעי Haliaeetus pelagicus). המין האחרון מונה כ-5,000 פרטים בכל העולם וכמעט מחצית מהם חורפים בשירטוקו.
הצומח
חצי האי מיוער עד לגובה של 800 מטר שלאורכו משתרע קו גבול העצים, והצמחייה ערוכה בשלוש רצועות בהתאם לגובה הטופוגרפי. ברצועה התחתונה צמחייה האופיינית לאקלים ממוזג קר והיא כוללת עצי אלון, אדר וטיליה יפנית (Tilia japonica). ברצועה העלית נמצאת צמחייה סובארקטית שבה עצי אשוח, ועצים אורניים. הרצועה השלישית היא רצועת מעבר הכוללת מינים משתי הרצועות הנ"ל.
לסקובאץ
לסקובאץ (בסרבית קירילית: Лесковац) היא עיר ורשות מקומית בדרום סרביה, בירת מחוז יאבלניצה. אוכלוסיית העיר מונה כ-60 אלף תושבים, מתוך כ-144 אלף ברשות המקומית.
היסטוריה
בגבעת היסאר (Брдо Хисар) בקרבת העיר נמצאו עדויות של התיישבות דאקו-תראקית (Brnjica culture) מהמאה ה-8 לפנה"ס. התיישבות מאוחרת יותר מתקופת הברזל התקיימה בגבעה מהמאה ה-6 על למאה ה-4 לפנה"ס. לצד סיכות (פִיבּוּלָה, Fibula) וכלי חרס יוונים, קברים טריבאלים (שבט תראקי, Triballi) נמצאו ב-2005. הממצאים הארכאולוגיים מעידים ששבטים טריבאלים וסקורדיסקים (שבט קלטי, Scordisci) יישבו את האזור לפני הכיבוש הרומי במאה ה-1 לפנה"ס. בכפר "מלה קופשניצה" (Mala Kopašnica) הקרוב לעיר נמצא נקרופוליס רומי. בקרבת העיר הוקמה העיר הביזנטית יוסטיניאנה פרימה (Justiniana Prima). הסלאבים הגיעו לאזור במאה ה-6.
קרב לסקובאץ התרחש ב-24 בספטמבר 1454 בין דספוט סרביה לפולשים האימפריה העות'מאנית והסתיים בניצחון סרבי. מאוחר יותר, לאחר שהעות'מאנים גברו על הסרבים וכבשו את הארץ, לסקובאץ נקראה לסקופצ'ה (Leskofça) והייתה חלק מהסנג'ק של ניש.
לסקובאץ הפכה לחלק מסרביה לאחר קונגרס ברלין. העצמאות מהאימפריה העות'מאנית פגעה תחילה במסחר, אך לאחר מכן העיר שגשגה כלכלית והפכה למוקד של מלאכות שונות. העיר היוותה מרכז חשוב של תעשיית הטקסטיל עד נפילת הגוש הקומוניסטי.
במהלך מלחמת העולם השנייה העיר הופצצה על ידי בעלות הברית ונהרגו בה כמה אלפי אנשים. ב-6 בספטמבר 1944 מרבית מרכזה של העיר נחרב, תאריך זה מצוין מדי שנה בעיר. במלחמת קוסובו, במהלך מבצע כוח מאוחד, גשר בקרבת העיירה (Grdelička klisura) ועליו רכבת נוסעים הופצץ והוחרב.
במאה ה-21 העיר סובלת מבעיות כלכליות ומהגירה שלילית של אנשים בגיל העבודה.
תחבורה
לסקובאץ היא צומת תחבורה. רכבות בינלאומיות שנוסעות מאירופה לסקופיה, סלוניקי ואתונה עוברות דרכה. 19 רכבות עוצרות בעיר מדי יום. מסילת הרכבת נבנתה ב-1886, וכיום בעיר נמצאת אחת מתחנות הרכבת החדישות בסרביה.
העיר מפותחת גם מבחינת כבישים ותחבורה ציבורית בתוך העיר ומחוצה לה. הכביש המרכזי הוא "הדרך האירופית E75" שמחבר בין הגבולות של הונגריה ומקדוניה הצפונית. ישנם כבישים אזוריים שמובילים מהעיר לפרישטינה, פירוט ובוסילגרד. המרחק בין לסקובאץ לניש הוא 45, לבלגרד 280 ולסופיה 155 קילומטרים.
בעיר פועל נמל תעופה אזורי, המשמש בעיקר לטיסות ספורט וחקלאות. בימות הקיץ נמל התעופה משמש גם לפעילות של מוניות אוויר. 45 קילומטרים מצפון לעיר נמצא נמל תעופה בינלאומי, נמל התעופה ניש קונסטנטין הגדול.
הקהילה היהודית
קהילה יהודית ספרדית מתועדת בלסקובאץ החל מהמאה ה-19. ב-1863 הוקם בית הכנסת הקהילתי ולצידו מֶלְדָארִי. בית הכנסת היה בן שתי קומות ובקומה השנייה שכנה עזרת הנשים. ב-1850 התגוררו בלסקובאץ 10 משפחות יהודיות וב-1900 מנתה הקהילה 112 נפשות. לאחר מלחמת העולם הראשונה החלה בקהילה פעילות ציונית והוקם קן של תנועת השומר הצעיר. ראש הקהילה היה בכור קונפינו, לאחריו הרופא והסופר ד"ר ז'אק קונפינו ובשלהי שנות ה-30 כיהן בכור מאנדיל. עוד נודע מקרב בני הקהילה, מנהל שירותי הבריאות בעיר ד"ר עוזיאל (וליזאר) פיאדה (1943-1887), אחיו של משה פיאדה. ב-1931 התגוררו בלסקובאץ 93 יהודים. ב-1941 היו בלסקובץ 59 יהודים בני הקהילה ועוד כמה עשרות פליטים שהגיעו לעיר מגרמניה הנאצית ומאוסטריה. באפריל 1941 נכבשה יוגוסלביה על ידי גרמניה הנאצית והוחל ברדיפות יהודים. מקצת מבני הקהילה הצטרפו לכוחות הפרטיזנים של טיטו ומהם נודעה הפרטיזנית ולריה קאריו שנהרגה בקרבות והייתה רעייתו של פאבלה פאפ שנפל אף הוא בקרבות ועוטר בהמשך בעיטור גיבור יוגוסלביה. באוקטובר 1941 נערכה אקציה בלסקובאץ. גברי הקהילה נעצרו, הועברו למחנה הריכוז צרווני קרסט הסמוך לניש ושם נרצחו. הנשים והילדים גורשו למחנה ההשמדה סיימישטה ושם נרצחו באמצעות משאיות גז.
בית העלמין היהודי נותר על תילו, ממוקם על מדרון תלול בפאתי העיר ולאורך השנים נגרמו בו נזקים כבדים בשל עבודות פיתוח כבישים שבוצעו בסביבתו ובשל מפולות עפר. ב-2010 בוצעו במקום עבודות שימור והצלה של מצבות ובמקום הוקמה אנדרטה לזכר הנרצחים בשואה. ב-2002 עדיין עמד על תילו מבנה בית הכנסת בעיר.
אפסילון בארידנוס
ε (אפסילון) בארידנוס (הידוע גם בשמו רן) הוא כוכב בקבוצת הכוכבים ארידנוס, שנמצא במרחק של כ-10.5 שנות אור מהשמש, כך שמבין הכוכבים הנראים לעין הוא השלישי בקרבתו אל מערכת השמש (אחרי מערכת אלפא קנטאורי וסיריוס). אפסילון באריאדנוס הוא כוכב־התקן למחלקה הספקטרלית K2V. זהו גם אחד מהכוכבים הקרובים ביותר שידוע שיש להם כוכב לכת המקיף אותו.
בשל קרבתו, דמיונו לשמש וקיומו של כוכב הלכת, מהווה הכוכב מוקד מחקר של מערכות כוכבי לכת מחוץ למערכת השמש. בשל גילו הצעיר יחסית של הכוכב המוערך בכ-800 מיליוני שנים (בהשוואה 4.5 מיליארד שנים של השמש) הסבירות למצוא חיים על כוכב לכת המקיף אותו היא נמוכה. למרות עובדה זו, היה הכוכב בין הראשונים אליהם כוון רדיו-טלסקופ בניסיון לקלוט שידורים המעידים על קיום חיים אינטליגנטיים, אך כצפוי, לא נקלטו שידורים כאלו.
סורגוטנפטגז
סורגוטנפטגז (ברוסית: ОАО Сургутнефтегаз) היא חברת הגז והנפט מהגדולות ברוסיה, לפי דירוג פורבס – החמישית בגודלה ברוסיה (2013).
אפסילון בארידנוס
מאפייני הכוכב
ε בארידנוס הוא כוכב הסדרה הראשית מסוג ספקטרלי K2. הבהירות הנראית שלו היא 3.73, כך שניתן לראותו בקלות ממקום חשוך. רדיוסו ומסתו קטנים מאלו של השמש בכ-15%, הטמפרטורה על פניו היא כ-5,075 קלווין, מעט פחות מטמפרטורת השמש, ועוצמת ההארה שלו היא כ-28% מעוצמת השמש. בשל כך כוכב לכת המאפשר קיום של חיים צריך להיות במרחק של בין חצי יחידה אסטרונומית ל-0.9 יחידה אסטרונומית, סביב מרחקו של נוגה מהשמש.
סורגוטנפטגז
היסטוריה
החברה הוקמה בשנת 1993 על ידי הוצאתם מתאגיד ממשלתי של מספר גופים שעסקו בקידוחי נפט וגז, מפעל בית זיקוק בסביבת סנקט פטרבורג ורשת למכירת מוצרי נפט וגז. תוך זמן קצר החברה הופרטה, אך עד היום מבנה הבעלות אינו ברור. משערים שהשליטה בחברה בידי מנהליה. המנכ"ל ולדימיר בוגדנוב מכהן בתפקיד זה משנת 1993; כבר בשנת 1984 הוא היה בראש תעשיית הנפט באזור סורגוט.
אפסילון בארידנוס
מאפייני הכוכב
גילו של ε בארידנוס מוערך בין חצי מיליארד למיליארד שנים, צעיר בהרבה מהשמש, כך שגם אם קיים כוכב לכת המאפשר קיומם של חיים לא סביר שהספיקו להתפתח בו חיים רב תאיים. שכיחות היסודות הכבדים מהליום על פניו נמוכה משל השמש מה שמפחית את הסיכוי לקיומו של כוכב לכת סלעי. הכוכב מסתובב סביב עצמו במהירות של כ-3.86 ק"מ בשנייה והוא משלים סיבוב על צירו בכ-11 ימים. מהירות סיבוב זו (כמעט פי שניים ממהירות הסיבוב של השמש) יוצרת שדות מגנטים חזקים היוצרים פעילות מגנטית ערה על פני הכוכב. פעילות זו באה לידי ביטוי בכתמים דמויי כתמי שמש רבים ובשינויים גדולים יחסית לכוכבי הסדרה הראשית בטמפרטורת הפוטוספירה ובספקטרום הנפלט מהכוכב. לכוכב תנועה עצמית גדולה יחסית של כשניית קשת בשנה.
כוכבי לכת
בשנת 2000 התגלה כוכב לכת דמוי צדק שמקיף את ε בארידנוס במרחק ממוצע של 3.4 יחידות אסטרונומיות שקיבל את השם ε בארידנוס b. כוכב הלכת, בעל מסה של 1 - 1.5 מסות צדק נע במסלול אליפטי כך שמרחקו מ-ε בארידנוס משתנה בין 1.1 יחידות אסטרונומיות ל-5.8 יחידות אסטרונומיות (מעט יותר ממרחקו של צדק מהשמש). זמן ההקפה הוא מעט פחות מ-7 שנים. בשנת 2010, כוכב הלכת הגיע לאפהליון מה שאיפשר תצפית ישירה בכוכב הלכת. נראה שמסלולו של כוכב הלכת משתנה מעט, ייתכן בשל השפעה של כוכב לכת נוסף שעדיין לא נמצא.
סורגוטנפטגז
היסטוריה
בשנת 2004 קיבלה החברה רישיון להפקת נפט משדה נפט שהיה קודם לכך בבעלות יוקוס.
אפסילון בארידנוס
כוכבי לכת
חוץ מכוכב הלכת, נראה שקיימות שלוש חגורות אסטרואידים המקיפות את הכוכב. הפנימית ביותר נמצאת בתוך המסלול של ε בארידנוס b ומורכבת בעיקר מסיליקטים. חגורה זו מקבילה לחגורת האסטרואידים של מערכת השמש. החגורה השנייה נמצאת מעבר למסלול של ε בארידנוס b ועד למרחק של כ-20 יחידות אסטרונומיות ומורכבת מאבק ומקרח. מעבר לה, החל ממרחק של כ-35 יחידות אסטרונומיות משתרעת דיסקת אבק וקרח המקבילה לחגורת קויפר של מערכת השמש. מבנה מורכב זה עשוי להצביע גם כן על קיומו של כוכב לכת נוסף, רחוק יותר מ-ε בארידנוס b.
סורגוטנפטגז
היסטוריה
בשנת 2009 רכשה החברה 21 אחוז מחברת אנרגיה הונגרית, אך בעקבות התנגדות ממשלת הונגריה למהלך, בשנת 2011 נאלצה החברה למכור את מניותיה לממשלת הונגריה.
בשנת 2012 קיבלה החברה זיכיון לפיתוח אזור חדש לקידוחי נפט, תוך התמודדות מול רוסנפט וגזפרום.
תפוקת הנפט של החברה די יציבה, ונמצאת ברמה של כ-60 מיליון טון בשנה, מהם כ-10 מיליון טון משדה הנפט "פיודורובסקי".
בבעלות החברה נמצאים 24 אחוז ממניותיה של "חברת מדיה לאומית".
אלכסיי נבלני, שהוא בעל מניות מיעוט בחברה, ציין בהודעות לתקשורות שחלק משמעותי מתפוקת הנפט של החברה נמכר דרך חברה שבבעלות חברו הקרוב של ולדימיר פוטין. ניסיונותיו לקבל הסברים על הנושא ממנהלי החברה לא זכו לכל מענה.
Stand Up (אלבום)
Stand Up (בעברית: עמוד זקוף) הוא האלבום השני של להקת ג'ת'רו טאל הבריטית שיצא בשנת 1969. זהו אלבום ייחודי ופורץ דרך שכן הוא כולל שילוב של רוק מתקדם ופרוגרסיב רוק עם שלל סגנונות. האלבום היה מצליח מאוד ומכיל להיטים שמושמעים עד היום ברדיו ובסטרימרי המוזיקה כמו השיר "Bouree" שהוא גרסת כיסוי של המוזיקאי יוהאן סבסטיאן באך ומשלבת מוזיקה קלאסית ורוק אנד רול, או השיר "Nothing Is Easy" שהיה ללהיט ויצא גם כסינגל.
הקלטות
הלהקה החלה להקליט את האלבום ב־17 באפריל 1969, החל מהשיר "יום חדש אתמול" (New Day Yeastarday). הם הקליטו את השירים "בחזרה למשפחה" (back to the family) ו"איש שמן" (Fat Man) ב 21 באפריל; השיר "ג'פרי הולך לכיכר לסטר" (Jeffrey Goes to Leicester Square) הוקלט ב-22 באפריל; השירים "שום דבר לא קל" (Nothing Is Easy) ו-"בּוּרֶה" (Bourée) הוקלטו ב 23 באפריל; השיר "מוקדם בבוקר" (Early in the Morning) ב־24 באפריל; השיר "סיבות להמתנה" (Reasons for Waiting) הוקלט ב־26 באפריל, השירים "לאלף אמהות" (For a Thousand Mothers), "פעם ידענו" (We Used to Know) ו-"שחק בזמן" (Play in Time) הוקלטו ב -1 במאי ולבסוף, לאחר חודש של עבודת הקלטה מסיבית, הוקלט השיר "התבונן בשמש" (Look Into The Sun) ב 21 במאי. כל השירים הוקלטו באולפני מורגן בצפון לונדון, אך "Bourée" הוקלט באולפני אולימפיק בדרום לונדון מכיוון שאולפני מורגן כבר הוזמנו ל־24 באפריל.
השגרה הכללית הייתה שהלהקה הגיעה לאולפן בשעה 9 בבוקר, כדי לעבוד על שיר אחד או שניים וסיימה בשעה ארבע או חמש אחר הצהריים. מהנדס ההקלטות אנדי ג'ונס ניסה כמה טכניקות חדשות; למשל ב-"יום חדש אתמול" הוא השיג אפקט גיטרה מתערבל שבא לידי ביטוי בשינוי בסטריאו, על ידי סיבוב מיקרופון 'Neumann U67' על הכבל שלו במעגלים רחבים סביב האולפן. השיר "Bourée" התברר כשיר שבו התגלו הקשיים הרבים ביותר. אנדרסון והלהקה לא היו מרוצים מאף אחת מההקלטות של הקטע האינסטרומנטלי. הגרסה הסופית נערכה מאוחר יותר עם כמה ניסיונות, כולל ערוצים נוספים שנוספו על ידי אנדרסון. ניתן אף לשמוע כי בשיר "בורה" התופים נשמעים שונה מבשאר האלבום; הסיבה הייתה שמערכת התופים הייתה מכוונת באולפני אולימפיק באופן שונה מבאולפני מורגן.
מוזיקה באלבום
המוזיקה באלבום היא פורצת דרך בתחומה. הלהקה, שהיה זה רק אלבומה השני, הספיקה להתפתח לכיוונים שונים משאר להקות הרוק באותה תקופה. סגנון הנגינה הייחודי של האלבום היה יוצא דופן בסצנה המוזיקלית הבריטית בפרט והעולמית בכלל.
גם תפקיד התופים (שאותו מבצע קלייב בנקר) מתואם עם רוח המתופפים של התקופה: בשנות השישים והשבעים החלו תפקידי התופים בלהקות רוק ובלוז להיות דומיננטיים, מהלך שהתחיל במתופף להקת קרים ג'ינג'ר בייקר והמשיך במתופפים כמו ג'ון בונהם מלהקת לד זפלין או מתופף להקת דיפ פרפל, איאן פייס. המהלך גרם למתופפים רבים לפרוץ את גבולות המקצבים הפשוטים ולהפוך להיות חלק קריטי ביצירה המלאה, וכמוהם גם התופים באלבום (ובכלל בכל שירי הלהקה) חיוניים ומשתנים תוך שימוש מרבי במקצבים ססגוניים והקשה על תופי ה"טאם טאם".
בראיון משנת 2009 אמר אנדרסון כי הוא סבור שהשיר של להקת האיגלס, "Hotel California", הושפע מהשיר "נועדנו לדעת", אשר מורכב ברובו מסולו גיטרה ממושך. לטענתו האקורדים נלקחו באופן בלתי מודע, וכי הוא שמח ומוחמא. בהמשך הצהיר אנדרסון כי השימוש של האיגלס באקורדים יצר שיר "טוב בהרבה", והוא אינו רואה בו גנבה ספרותית.
עטיפת האלבום
עיצוב עטיפת האלבום החל בביקור בניו הייבן בקונטיקט במהלך סיבוב הופעות של הלהקה בסוף פברואר 1969. בניהולו של המפיק טרי אליס, הכירה הלהקה אמן עץ בשם ג'יימס גרשו שהציע לבצע חיתוך עץ של חברי הלהקה בתור תמונת עטיפה לאלבום. לאחר שגרשו הציע כמה סקיצות, אחד מציוריו נבחר. כריכת האלבום הייתה חיתוך עץ שעיצב גרשו, ונפתחה במקור כמו ספר פופ-אפ לילדים כך שחיתוך העץ של חברי הלהקה בלט החוצה, והעלה את שם האלבום. האלבום אף זכה ב'פרס ניו מיוזיקל אקספרס' על עטיפת האלבום הטובה ביותר בשנת 1969. מסיבות חוסר תקציב, האיור הקופץ לא הועבר להוצאת האלבום משנת 1973 והכריכה נשארה ציור בלבד.
נושא האלבום
אף על פי שלא מדובר באלבום קונספט, המילים מתייחסות ליחסיו של אנדרסון עם הוריו, במיוחד בשיר "בחזרה למשפחה" ו"לאלף אמהות". אפשר למצוא באלבום אף שירה תצפיתית, כמו ב"איש שמן" ו-"ג'פרי הולך לכיכר לסטר". החיים הקשים שלפני הצלחת הלהקה תוארו בשיר "נועדנו לדעת" - בזכרם את החיים הקשים שהיו לאנדרסון והבסיסט גלן קורניק אשר נמצאים בראש הקבוצה. גם שיר זה מתאר קשיים כלכליים ופיזים שחוו וקשורים במידה מסוימת ליחסם עם המשפחה. השיר "חוזר למשפחה", על אף שהוא במחצה שיר בדיחה, מספר על אנדרסון, מוטרד מחיי היום יום המתישים, מתכנן חופשה בפרוורים אצל משפחתו כדי לברוח מהעיסוק הבלתי פוסק של חיי העיר. אך כשהוא מגיע לבית משפחתו הוריו לא נחמדים אליו ואחותו צוחקת על שערו ומבישה אותו. ניתן לראות שיר זה, על אף מנגינתו השמחה, כשיר תלונה של אנדרסון להתנהגות משפחתו.
ביקורות ודירוגים
האלבום קיבל לביקורות מעורבות עם יציאתו, אך ביקורות מאוחרות יותר שיבחו את האלבום בכללותו, ואת ההפקה והמוזיקליות.
הסקירה על הרולינג סטון משנת 1969 הייתה חיובית למדי, וקבעה כי באלבום "יש כמות קטנה יחסית של ראנץ', אמיתית לצורה, אבל הוא די נפלא", וגם כי "האלבום לא ממש פאנקי, אלא יצירה מעוצבת בקפידה. [אין שום סטריליות משתמעת] שראוי להאזנה מדוקדקת. בתקופה שרבים מהכוכבים הוותיקים מקרטעים, זה תענוג מיוחד לשמוע קול חדש וחשוב."
בסקירה עכשווית של הרולינג סטונס האלבום קיבל ביקורות חיוביות פחות: המבקר ראה בעטיפה היקרה את החלק "המרשים ביותר" של האלבום וג'תרו טאל כלהקה חיה טובה אך עדיין לא מסוגלת להפיק מהדורה "מעניינת מוזיקלית".
בסקירת וויליג' וויס, המבקר האמריקני רוברט כריסטגאו חזר על חוסר אהבתו ללהקה, אך שפט את האלבום כ"נאות" בלבד.
סקירת AllMusic הרטרוספקטיבית הייתה חיובית, והמבקר ברוס אדר כתב כי הלהקה "גיבשה את הצליל שלה" עם האלבום, והביאה השפעה של "מוזיקה עממית לאנגלית" במספר שירים, על בסיס בלוז-רוק כולל. שון מרפי מעיתון פופ-מאטרס כתב באופן נחרץ יותר שהאלבום היה "מסמך משמעותי ממה שהתברר כרגע חלק חשוב מאוד בהיסטוריה של הרוק ... מסמך שנוצר בחלון אמנותי שנסגר במהירות, בלוז קדם פרוג אבל פוסט-בריטי ו רוק פסיכדלי". הוא שיבח את המוזיקליות של הנגנים והעיר את הדוגמאות הראשונות ל"הליריקן מהמעלה הראשונה" שאנדרסון ייהפך במהרה. "גיוס הגיטריסט מרטין באר" אמר "יצר חבורה רעננה של יצירות מגוונות אך חזקות באופן אחיד".
האלבום נבחר למקום 513 ברשימת 1000 האלבומים הגדולים של כל הזמנים שחיבר קולין לארקין במהדורה השלישית (2000).
שבעים הזקנים
שִׁבְעִים הַזְּקֵנִים הוא כינוי לשתי קבוצות, האחת של משה רבנו והשנייה של תלמידי יהושע בן נון. לא ברור מהם היחסים בין שתי הקבוצות, והאם הן מהוות המשך זו לזו. בנוסף לשתי קבוצות אלה, מופיעים במסורת היהודית מספרים קרובים מאוד של "זקנים": שבעים ושניים זקנים בעניין תרגום השבעים, וכן חברי הסנהדרין, שעל פי ההלכה מנו שבעים ואחד תלמידי חכמים.
זקני משה
על זקנים אלה לא ידוע הרבה. בחטא המתאווים, משה טוען שאינו יכול לשאת את משא עם ישראל לבדו, ועל כן ה' מצווה אותו:. ה' האציל מרוח הנבואה של משה על שבעים הזקנים והם התנבאו:, אם כי כנראה באופן זמני חד-פעמי.
מטרת שבעים איש אלה לסייע היית לסייע למשה בהנהגת עם ישראל. על פי חז"ל, זקנים אלה למדו את התורה מפיהם של משה ואהרון, ואחר כך לימדו אותה לבני ישראל.
במדרש אספה מפורטים שמותיהם של שבעים הזקנים, בהם בצלאל בן אורי וחלק מנשיאי השבטים. לפי חז"ל, שבעים הזקנים הללו נבחרו מכל שבטי ישראל: כל שבט שלח שישה מועמדים, ומתוך 72 המועמדים נבחרו 70 בהגרלה: . זו דוגמה לתהליך הנקרא סורטיציה.
זקני יהושע
הזקנים הללו מוזכרים בפסוק ובפסוק במשנה נאמר על הזקנים הללו:
על פי המשנה, יהושע לאחר מותו מסר את התורה לאותם הזקנים, והם היוו חוליה בשרשרת מסירת התורה לדורות הבאים. מהראשונים שבהם היה עתניאל בן קנז ומהאחרונים שבהם היה עלי הכהן.
זקני שיבת ציון
המלבי"ם, בפירושו לספר נחמיה, מנמק כי נחמיה בן חכליה הציב שבעים איש לסנהדרין גדולה ושמותיהם מוזכרים בתוך השמונים ושלשה שמות -ונחמיה בכללם ובראשם.
אירן ז'וליו-קירי
אירן ז'וליו-קירי (12 בספטמבר 1897 – 17 במרץ 1956) הייתה כימאית צרפתייה, כלת פרס נובל לכימיה לשנת 1935 (במשותף עם בעלה, פרדריק ז'וליו-קירי), "על יצירת יסודות רדיואקטיביים חדשים", כלומר - גילוי הרדיואקטיביות המלאכותית. אירן ז'וליו-קירי הייתה בתם של הכימאים מארי ופייר קירי וזכייה זו הפכה את בני משפחת קירי למשפחה העשירה ביותר בזוכי פרס נובל עד כה. שני ילדיהם של הזוג ז'וליו-קירי, הלנה קירי ופייר קירי, גם הם מדענים ידועים.
ילדות וחינוך
אירן נולדה בפריז, ב-1897. לאחר שנה של חינוך רגיל, שהחל כאשר הייתה בת 6, הוריה גילו את כשרונה המתמטי הרב, והחליטו שהיא זקוקה לסביבה מאתגרת יותר. מארי עשתה יד אחת עם מספר מלומדים צרפתים בולטים, ביניהם הפיזיקאי פול לנז'בן, ויצרו את "הקו-אופרטיב". כל חבר בקו-אופרטיב תרם לחינוכם של ילדי האחר בבתיהם. תוכנית הלימודים הייתה מגוונת, וכללה לא רק את עקרונות המדע והמחקר המדעי, אלא גם נושאים כמו סינית ופיסול, כמו כן הושם דגש רב על הבעה עצמית ומשחק.
סידור זה המשיך להתקיים כשנתיים לאחר שאירן עצמה חזרה לסביבה לימודית שמרנית יותר, בקולג' סווין במרכז פריז, בין 1912 ו-1914, ולאחר מכן בפקולטה למדעים בסורבון, לסיום תואר הבוגר שלה.
לימודיה בפקולטה למדעים הופסקו בפתאומיות עקב מלחמת העולם הראשונה.
מלחמת העולם הראשונה, ואחריה
לאחר המלחמה שבה אירן לפריז ולמדה במכון הרדיום שייסדו הוריה. המכון הושלם ב-1914, אך נותר ריק במהלך המלחמה. תזת הדוקטורט שלה עסקה בקרינת האלפא של הפולוניום, היסוד השני שגילו הוריה, ונקרא על שם מולדתה של מארי, פולין. אירן נעשתה דוקטור למדעים ב-1925.
נישואין, ילדים, ומחקר משותף
לקראת סוף הדוקטורט שלה, התבקשה אירן ללמד מהנדס כימיה צעיר בשם פרדריק ז'וליו את הטכניקה המעבדתית הדרושה למחקר רדיוכימי. ב-1926 הם נישאו, וכל אחד מהם לקח את שמו של השני. 11 חודשים לאחר מכן נולדה בתם הלנה, וחמש שנים אחר כך, ב-1932, נולד בנם, פייר.
החל מ-1928 אירן ופרדריק שילבו את תחומי ההתעניינות המחקרית שלהם לחקר גרעינים אטומיים. אף על פי שניסוייהם גילו את הפוזיטרון ואת הנייטרון, הם לא פירשו נכונה את חשיבות התוצאות; מאוחר יותר נזקפו התגליות לזכות קארל דייוויד אנדרסון וג'יימס צ'דוויק, בהתאמה. תגליות אלה היו מבטיחות להם תהילת עולם, כיוון שיחד עם גילוי האלקטרון על ידי ג'יי ג'יי תומסון (ב-1897) הן החליפו את התאוריה של דלטון, לפיה האטומים הם חלקיקים כדוריים מוצקים.