cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
מבצע עוז
מבצע עוז היה מבצע צבאי של חיל הים שנערך בליל 2 בינואר 1949 במלחמת העצמאות, מטרת המבצע הייתה לנסות שוב לנתק את אספקת הציוד הצבאי והתחמושת משטח מצרים לחזית הדרום על ידי פיצוץ מסילת הרכבת המחישה את הציוד, לאחר שניסיון קודם שנערך שבוע קודם לכן במסגרת מבצע התחלה לא השיג את מטרתו לאחר שחומר נפץ שהטמינו לוחמי חיל הים מתחת המסילה לא גרם לנזק משמעותי.
ביצוע הפעולה
בשעת ערב הפליגו לכיוון החוף של מצרים אותן ספינות משמר שנטלו חלק בניסיון הקודם של המבצע, סמוך לשעה 21:00 הן הגיעו אל מול נקודת הפעולה. יחידת סיור נשלחה באמצעות סירת משוטים לבדוק את השטח ולוודא כי הוא פנוי, לאחר שהתקבל אישור מיחידת הסיור ירדו צוותי החבלה בסירות גומי ועשו את דרכם אל החוף. הם הגיעו אל החוף והחלו לנוע לעבר היעד ולפתע ללא סיבה פתח אחד מאנשי היחידה באש. הירי חשף את הכוח בפני המצרים והם החלו להמטיר עליהם אש, נוצר בלבול רב ואנשי היחידה ניסו להשתלט על המצב ולהשיב אש, אך מפקד הכוח החליט לסגת מאחר שסבר שאין סיכוי שהמצרים לא יגלו את המטען שהם עמדו להניח. הכוח שב על עקבותיו ובסירות הגומי הגיעו במהירות לספינות שחיכו להם במרחק מה בים ומשם הפליגו חזרה ארצה.
תוצאות הפעולה
הפעולה נכשלה ומסילת הרכבת המצרית המשיכה להעביר ציוד ותחמושת לכוחות הצבא בחזית, אך לכישלון לא היו השלכות מעשיות כיוון שמבצע זה היה רק פעולה בהיקף קטן במסגרת מבצע חורב שמטרתו הכללית הייתה להכניע את צבא מצרים ולגרשו מן הנגב ומטרה זו הושגה במלואה במבצע.
סזר אוזטורק
סזר אוזטורק (בטורקית: Sezer Öztürk; נולד ב-3 בנובמבר 1985 בוולברט שבגרמניה המערבית) הוא כדורגלן עבר טורקי ששיחק בעמדת הקשר ההתקפי.
קריירת מועדונים
אוזטורק נולד בוולברט שבגרמניה המערבית ושיחק במחלקות הנוער של טורקגוצ'ו ולברט, SSVg ולברט, TVD ולברט ורוט-וייס אסן. בשנת 1995 הגיע למחלקת הנוער של באייר לברקוזן מהבונדסליגה, ובין השנים 2004–2005 ערך שבע הופעות ליגה במדי הקבוצה, כולן כמחליף. בעונת הוא הושאל למשך עונה אחת למחזיקת הגביע הבלגי חרמינל בירסחוט על-מנת לצבור דקות משחק. בחודש ינואר 2006 עבר אוזטורק לנירנברג, גם היא מהבונדסליגה.
בסוף עונת עבר אוזטורק למניסהספור מליגת העל הטורקית. לקראת החצי השני של עונת הוא עבר לאסקישהירספור מליגת העל הטורקית, במדיה חתם על חוזה לשתי עונות וחצי.
בחלון ההעברות של קיץ 2011 חתם אוזטורק על חוזה לארבע עונות לאלופת הליגה בעונת פנרבחצ'ה.
בקיץ 2013 עבר אוזטורק לבשיקטש, גם היא מליגת העל הטורקית. באוקטובר 2013 לאחר משחק ידידות הוא היה מעורב בקטטה עם איברהים טוראמן שגרמה לעזיבת טורמאן מהקבוצה. אוזטורק לא זכה לדקות משחק במדי הקבוצה ובעונת הוא הושאל לאיסטנבול בשאקשהיר, ובהמשך הושאל לאסקישהירספור. בשנת 2015 הוא נופה מסגל בשיקטש והתבקש למצוא קבוצה חדשה, ולבסוף פרש מכדורגל.
חשדות ברצח
ב-19 בספטמבר 2021 אוזטורק רצח לכאורה באקדחו אדם אחד ופצע ארבעה בשל ויכוח הנוגע להסדרי תנועה בשילה, איסטנבול, טורקיה. לפי הדיווח, אוזטורק וחברו ניסו לחצות כביש שהיה חסום על-ידי עוברי אורח. במקום התפתח ויכוח, ותוך זמן קצר התפתחה קטטה במהלכה שלף אוזטורק את אקדחו וירה בעוברי האורח, ולבסוף ברח מהזירה. האירוע צולם על-ידי מצלמות של טלפונים ניידים ועל-ידי מצלמות אבטחה, הוא נתפס רק ב-27 בנובמבר בניסיון לעבור את הגבול בצורה לא חוקית.
צולל מצויץ
צולל מצויץ (שם מדעי: Aythya fuligula) הוא מין ברווז הסוג צולל השייך לתת-משפחת הצוללים.
הפרס הבין-לאומי על שם פרידריך ניטשה
הפרס הבין-לאומי על שם פרידריך ניטשה הוא פרס גרמני-שווייצרי, המוענק מדי שנתיים ליוצרה של עבודה פילוסופית מדעית או ספרותית בשפה הגרמנית.
צולל מצויץ
אורכו של הצולל 40-56 ס"מ, מוטת כנפיו 68-89 ס"מ ומשקלו 500-1,400 גרם. הוא בעל ראש שחור וגדול עם ציצה אחורית, עיניים צהובות גדולות, מקור אפור עד לבן וגוף וכנפיים שחורים. הבטן לבנה. הברווז שוחה היטב על פני המים וגם יכול לצלול לעומק בחיפוש מזונו. הברווז הזכר גדול ומקושט יותר מהנקבה החומה שגם לה ציצה אחורית.
הצולל מצוי בארצות הברית, קנדה ובצפון אירואסיה עד לבריטניה. הוא מצוי באגמים, ביצות עשב, בריכות וגם סביב חופים רגועים ולגונות. הברווז צולל במים בחיפוש אחרי רכיכות שונות, תולעים ויצורי מים קטנים. הוא ניזון גם מצמחים.
הפרס הבין-לאומי על שם פרידריך ניטשה
היסטוריה
ראשיתו של הפרס הייתה ב-1995, עת נוסד על ידי ממשלת מדינת סקסוניה-אנהלט שבגרמניה, אשר בה ממוקמת העיר נאומבורג, שבה חי ניטשה חלק ניכר מחייו. גובה הפרס היה 15 אלף אירו והוא הוענק מדי כשנתיים על ידי ראש ממשלת סקסוניה-אנהלט לזוכה שבחר חבר שופטים.
לאחר 2012 נעשה ארגון מחדש של הפרס והוא קיבל את שמו הנוכחי. הוא ניתן כעת על ידי קרן פרידריך ניטשה, אגודת פרידריך ניטשה, קרן אליזבת ג'ני משווייץ, עיריית נאומבורג ועיריית בזל שבשווייץ - שתי הערים שבהן בילה ניטשה את מרבית חייו. סכום הפרס נותר ללא שינוי והוא מוענק מדי שנתיים, בטקס שייערך באחת משתי הערים לסירוגין. הזוכה בפרס נבחר על ידי חבר שופטים ובו נציגים לכל אחד מחמשת הגופים השותפים לפרס.
In Person!
הוא האלבום השביעי של הזמר האמריקאי טוני בנט, יחד עם תזמורת קאונט באסי. את האלבום הוציאה חברת התקליטים קולומביה רקורדס לאור, במרץ 1959, לאחר שהוקלט בחודש דצמבר בשנה הקודמת.
שיקגו FIRE
ב-2020 רשת NBC חידשה את הסדרה לעונה 11.
תחנה 51
תחנת כיבוי אש דמיונית בשיקגו בפיקודו של המפקד וואלאס בודן (איימון ווקר). לתחנה משויכים 5 כלי רכב:
משאית 81 - רכב הצלה שמצויד בסולם. הצוות שלו אחראי על אוורור, חיפוש והצלה. בפיקודו של רשף\קפטן (לשעבר) מאט קייסי (ג'סי ספנסר). בהמשך, לאחר עזיבתו, הפיקוד עובר לרשף סטלה קיד (מירנדה ריי מיו).
כבאית 51 - רכב כיבוי שמצויד במשאבה, מיכל מים וצינורות. הצוות שלו אחראי על כיבוי שריפות. בפיקודו של רשף כריסטופר הרמן (דייוויד אייגנברג) (החל מעונה 7).
יחידת חילוץ 3 - רכב חילוץ שמכיל ציוד לחילוצים מורכבים. הצוות שלו עובר הסמכה מיוחדת ומתמחה בין השאר בחילוץ בגובה, חילוץ במים וחילוצים שמעורבים בהם חומרים כימיים. בפיקודו של רשף קלי סוורייד (טיילור קיני).
אמבולנס 61 - אחראי על מתן טיפול רפואי לפצועים והובלתם לבית החולים. בפיקודה של הפרמדיקית גבריאלה דוסון (מוניקה ריימונד), ולאחר מכן של הפרמדיקית סילבי ברט (קארה קילמר). מעונה 9 הפרמדיקית ויולט מיקמי (הנאקו גרינסמיט).
רכב 25 - הרכב האישי של המפקד וואלאס בודן (איימון ווקר) שמפקח על כל תחנות כיבוי האש בגדוד 25 ואחראי על קבלת ההחלטות בשטח.
דמויות
להב קלי סוורייד (טיילור קיני)(עונה 1-הווה)- הקצין הממונה על יחידת חילוץ 3. לוחם אש מוכשר וכריזמטי שלא מפחד לקחת סיכונים. בעונות הראשונות של הסדרה הוא היה רודף שמלות שהחליף בנות זוג בקצב מהיר וברח ממחויבות. אביו הוא בני סוורייד, מפקד לשעבר במחלקת הכבאות של שיקגו. פעמים רבות מזהים אותו בתור "הבן של בני" ובין השניים יש מערכת יחסים מתוחה של אהבה-שנאה. חברו הטוב ביותר של מאט קייסי (ג'סי ספנסר). היה החבר הטוב ביותר של לזלי שיי (לורן גרמן) עד למותה. חבר ילדות של האחות אפריל. בעונה 2 הוא נמצא במערכת יחסים קצרה עם הבלשית ארין לינדזי (סופיה בוש). בעונה 3 הוא מתחתן בווגאס עם בחורה בשם בריטני אבל הנישואים לא מחזיקים מעמד. בתחילת עונה 4 הוא מורד בדרגה ומאבד את הפיקוד על יחידת החילוץ, אך בהמשך העונה הוא מקבל את הדרגה שלו בחזרה. בסוף עונה 4 הוא מתחיל לצאת עם לוחמת האש סטלה קיד (מירנדה ריי מיו). בעונה 8 הוא עוזב את התחנה לתקופה קצרה ועובד במשרה זמנית כחוקר הצתות במחלקת חקירת שריפות. בעונה 9 הוא מציע לסטלה קיד נישואין, בסוף עונה ה-10 הם מתחתנים.
המפקד וולאס בודן (איימון ווקר) (עונה 1-הווה)- המפקד של תחנה 51 שמפקח על כל תחנות כיבוי האש בגדוד 25. נשוי לדונה ואבא לטרנס. יש לו בן חורג בשם ג'יימס מגרושתו שונדה. בעל ותק של יותר מ-30 שנה במחלקת הכבאות של שיקגו. מנהיג אבהי, ישר ומעורר השראה שמעורב בכל מה שקורה בתחנה ויודע גם להיות קשוח במידת הצורך. גאה מאוד בתחנה שלו ויעשה הכל כדי להגן על לוחמי האש תחת פיקודו. בעונה 2 הוא פוגש את דונה רובינס, מורה בבית ספר יסודי, והם מתחתנים בסוף העונה. בעונה 3 נולד הבן שלהם טרנס. בסוף עונה 6 הוא מחליט להתמודד לתפקיד ניצב מחלקת הכבאות אבל בסוף הוא לא מקבל את המשרה ונשאר בתחנה. בסוף עונה 9 הוא מקבל שוב הצעה לקידום - להפוך לסגן מפקד המחוז.
גבריאלה "גבי" דוסון (מוניקה ריימונד) (עונות 1–6, אורחת בעונות 7–8) - אחותו של הבלש אנטוניו דוסון (ג'ון סדה). מנהלת שותפה של הבר "מולי'ס". מתחילה לצאת עם מאט קייסי (ג'סי ספנסר) בעונה 2. בעונה 2 היא מחליטה להפוך ללוחמת אש ומתחילה לעבור הכשרה באקדמיה לכבאות, היא הופכת ללוחמת אש תחת פיקודו של מאט קייסי, מה שגורם לקשיים במערכת היחסים שלהם. היא עוברת למחלקת הצתות אחרי שהיא נכנסת להריון, אך היא חוזרת לתחנה אחרי שהיא עוברת הפלה טבעית. בעונה 4 היא נקשרת לילד בשם לואי שהיא הצילה משרפה ומחליטה להפוך לאם האומנה שלו, לכן היא חוזרת לעבוד כפרמדיקית, עד שאביו של לואי חוזר. בעונה 5 היא ומאט קייסי מתחתנים, בסוף עונה 6 היא טסה להתנדבות בפוארטו ריקו ומקבלת הצעת עבודה קבועה שם והם נפרדים. הייתה החברה הכי טובה של לזלי שיי (לורן גרמן) לפני שהיא נהרגה.
לזלי אליזבת שיי (לורן גרמן) (עונות 1–2, אורחת בעונה 3) - עבדה כפרמדיקית באמבולנס 61 תחת פיקודה של גבריאלה דוסון (מוניקה ריימונד). החברה הטובה ביותר והשותפה לדירה של קלי סוורייד (טיילור קיני). לסבית מוצהרת. נהרגה בתחילת עונה 3 בעת מילוי תפקידה. לאחר מותה התחנה הנציחה את שמה על אמבולנס 61.
להב כריסטופר הרמן (דייוויד אייגנברג)(עונה 1 עד הווה)- לוחם אש במשאית 81 תחת פיקודו של מאט קייסי (ג'סי ספנסר), ולאחר מכן הקצין הממונה על כבאית 51. אחד מלוחמי האש הוותיקים בתחנה. מנהל שותף בבר "מולי'ס". אוהב לייעץ ולעזור לכולם ומשמש מעין דמות אב לחברי התחנה. חברו הטוב של מאוץ' (כריסטיאן סטולט). נשוי לסינדי ואבא ל-5 ילדים, כאשר הילד החמישי שלו נולד בסיום עונה 1. בעונה 2 הוא עובר את הבחינה לדרגת להב ונכנס לרשימת ההמתנה לקבלת קידום. בעונה 7 הוא מקודם באופן רשמי ומקבל פיקוד על כבאית 51.
ג'ו קרוז (ג'ו מינוס)(עונה 1 - הווה)- התחיל את הסדרה בתור הנהג של משאית 81 תחת פיקודו של מאט קייסי (ג'סי ספנסר). חברו הטוב ביותר של אוטיס (יורי סרדרוב). היה במערכת יחסים קצרה עם סילבי ברט (קארה קילמר) בעונה 3. בסוף עונה 3 הוא עובר הסמכה ליחידת החילוץ ועובר לצוות של יחידה 3 תחת פיקודו של קלי סוורייד (טיילור קיני). בעונה 6 הוא יוצר את ה"סלמיגן" - כלי לכבאים שמשלב פטיש ומוט פריצה שזוכה להצלחה רבה. בעונה 7 הוא מציל משריפה את קלואי אלן והשניים מתחילים לצאת. בעונה 8 הוא מציע לה נישואין והם מתחתנים לקראת סיום העונה. נולד להם ילד בעונה 10. הם מחליטים לקרוא לו בריאן, על שמו של אוטיס. בעונה 10 קרוז מציל את חאווי (ילד בן 10 מהגר מהונדורס ללא בני משפחה) והוא וקלואי מחליטים לאמץ אותו.
רנדל "מאוץ'" מקהולנד (כריסטיאן סטולט)(עונה 1- הווה) - לוחם אש במשאית 81 תחת פיקודו של מאט קייסי (ג'סי ספנסר). אחד מלוחמי האש הוותיקים בתחנה. הכינוי שלו הוא שילוב של המילים איש וספה (man and couch) מכיוון שהוא מבלה את רוב הזמן בתחנה בישיבה על הספה וצפייה בטלוויזיה. חברו הטוב של כריסטופר הרמן(דייוויד אייגנברג). משמש כנציג איגוד הכבאות של חברי התחנה. בסוף עונה 2 הוא פוגש את הסמלת טרודי פלאט ובעונה 4 הם מתחתנים. בעונה 5 הוא שוקל לפרוש ממכבי האש ולצאת לפנסיה בגלל גילו המתקדם. בסוף עונה 5 הוא עובר התקף לב במהלך שרפה וזה מה שגורם לו להבין שהוא רוצה להמשיך לעבוד כלוחם אש. בעונה 8 הוא קונה את החלק של אוטיס (יורי סרדרוב) בבר מולי'ס והופך למנהל שותף ביחד עם כריסטופר הרמן.
סילבי ברט (קארה קילמר) (עונה 3 - הווה) - פרמדיקית באמבולנס 61. מצטרפת לתחנה בתחילת עונה 3 לאחר מותה של לזלי שיי (לורן גרמן) ועובדת תחת פיקודה של גבריאלה דוסון (מוניקה ריימונד). בהמשך היא הופכת לפרמדיקית האחראית של אמבולנס 61. החליפה הרבה שותפים באמבולנס לאורך הסדרה- דוסון, מילס, צ'ילי, בורלי, פוסטר, ג'יאנה ו-ויולט. הייתה במערכת יחסים קצרה עם ג'ו קרוז (ג'ו מינוס) בעונה 3 ועם אנטוניו דוסון (ג'ון סדה) בעונה 5. בעונה 7 היא פוגשת את קייל שפילד, הכומר החדש של מחלקת הכבאות והם מתחילים לצאת. בסוף עונה 7 קייל מקבל הצעת עבודה באינדיאנה והוא מבקש ממנה לעבור לשם ביחד איתו ומציע לה נישואין. בתחילת עונה 8 הם מבטלים את האירוסין והיא חוזרת לשיקגו ולעבודה בתחנה. בתחילת עונה 9 היא ומאט קייסי (ג'סי ספנסר) יוצאים ונהיים זוג. בעונה 10 הם מתחילים קשר בשלט רחוק לאחר שמאט קייסי עוזב את שיקגו, אך היא נפרדת ממנו בעונה 11. היא מאומצת. בתחילת עונה 8 אימה הביולוגית יוצרת איתה קשר, בסוף העונה, אימה הביולוגית מתה תוך כדי הלידה השנייה שלה.
פיטר מילס (צ'ארלי בארנט) (עונות 1–3) - לוחם אש צעיר שמצטרף לתחנה בעונה 1 בתור המועמד החדש של משאית 81 תחת פיקודו של מאט קייסי (ג'סי ספנסר). שואף ללכת בדרכו של אביו, הנרי מילס, שהיה לוחם אש שנהרג בעת מילוי תפקידו. בעונה 1 הוא נמצא במערכת יחסים עם גבריאלה דוסון (מוניקה ריימונד). לקראת סוף עונה 1 הוא מתחיל לעבור הכשרה כדי לעבור ליחידת החילוץ. בעונה 2 הוא עובר ליחידה 3 תחת פיקודו של קלי סוורייד (טיילור קיני). בעונה 3 הוא נאלץ להפסיק להיות לוחם אש בגלל ורטיגו והופך לפרמדיק האחראי על סילבי ברט (קארה קילמר). בהמשך העונה הוא עובר מחדש בדיקה רפואית ומקבל אישור לחזור ליחידה. בסוף עונה 3 הוא עובר עם משפחתו לצפון-קרוליינה ועוזב את התחנה.
להב סטלה קיד (מירנדה ריי מיו) (עונה 4 - הווה) - לוחמת אש במשאית 81 תחת פיקודו של מאט קייסי (ג'סי ספנסר). בעלת הכשרה של פרמדיקית, ומשמשת בעת הצורך כפרמדיקית מחליפה באמבולנס 61. מצטרפת לתחנה בעונה 4 ומקבלת את מקומו של ג'ימי בורלי (סטיבן ר. מקווין) במשאית מפני שיש לה יותר וותק ממנו. יש לה עבר משותף עם לוחם האש קלי סוורייד (טיילור קיני) ובסוף עונה 4 היא מתחילה לצאת איתו. בעונה 6 היא הופכת לנהגת המשאית באופן זמני בזמן שאוטיס (יורי סרדוב) נמצא בשיקום, ולאחר מותו בעונה 8 היא מקבלת את תפקיד הנהגת באופן קבוע. בעונה 8 היא מקימה תוכנית בשם "Girls On Fire" שמטרתה לטפח נערות צעירות לקראת קריירה כלוחמות אש. בעונה 9 המפקד וולאס בודן (איימון ווקר) מעודד אותה לגשת לבחינה לדרגת להב והיא עוברת את הבחינה בהצלחה ונכנסת לרשימת ההמתנה כדי לקבל פיקוד על צוות משלה. בסוף עונה 9 היא וקלי סוורייד מתארסים, בעונה 10 הם מתחתנים. לאחר שמאט קייסי עוזב את התחנה וכך גם מחליפו, היא הופכת לאחראית על משאית 81.
ג'סיקה "צ'ילי" צ'ילטון (דורה מדיסון ברג') (עונות 3–4) - פרמדיקית באמבולנס 61. מאמצת את הכינוי "צ'ילי" כי היא שונאת את השם ג'סיקה. מצטרפת לתחנה בסוף עונה 3 בתור הפרמדיקית האחראית החדשה לאחר עזיבתו של פיטר מילס (צ'ארלי בארנט). בעונה 4 היא הייתה במערכת יחסים קצרה עם ג'ימי בורלי (סטיבן ר. מקווין). בסוף עונה 4 המפקד וולאס בודן (איימון ווקר) מפטר אותה בעקבות התנהגות רשלנית בעבודה והיא עוזבת את התחנה.
ג'ימי בורלי (סטיבן ר. מקווין) (עונות 4–5) - לוחם אש צעיר שמצטרף לתחנה בעונה 4 בתור המועמד החדש של משאית 81 תחת פיקודו של מאט קייסי (ג'סי ספנסר). הוא היה במערכת יחסים קצרה עם צ'ילי (דורה מדיסון ברג') ולאחר העזיבה שלה הוא מחליף אותה בתור פרמדיק באמבולנס 61 מכיוון שהוא נאלץ לעזוב את צוות המשאית כדי לפנות מקום לסטלה קיד (מירנדה ריי מיו). בסוף עונה 4 אחיו דני, לוחם אש בתחנה אחרת, נהרג בעת מילוי תפקידו וג'ימי מאשים את וולאס בודן (איימון ווקר) במותו, כי הוא אפשר לדני לחזור לשרפה למרות שהורה לכולם לצאת החוצה, מה שגורם ליחסים מתוחים בין השניים. בתחילת עונה 5 הוא חוזר למשאית 81 ונפצע באורח אנוש מפיצוץ. הפציעה הקשה מסיימת את הקריירה שלו.
אמילי פוסטר (אנני אילונזה) (עונות 7–8) - פרמדיקית באמבולנס 61. מצטרפת לתחנה בעונה 7 לאחר עזיבתה של גבריאלה דוסון (מוניקה ריימונד) ועובדת תחת פיקודה של סילבי ברט (קארה קילמר). מזדהה כביסקסואלית. הייתה בעברה סטודנטית לרפואה אבל הודחה מהלימודים לאחר שהיא רימתה בבחינות. בסוף עונה 8 היא מחליטה לחזור ללימודי רפואה ועוזבת את התחנה.
בלייק גאלו (אלברטו רוסנדה) (עונה 8 - הווה) - לוחם אש צעיר שמצטרף למשאית 81 בעונה 8 לאחר מותו של אוטיס (יורי סרדרוב). החליט להפוך ללוחם אש אחרי שכל משפחתו נהרגה בשרפה כשהוא היה בן 12. בחור אימפולסיבי שמתקשה להעריך סיכונים ומרבה להתעלם מפקודות, אבל מאט קייסי (ג'סי ספנסר) ראה את הפוטנציאל שלו ולקח אותו תחת חסותו. חברו הטוב של דארן ריטר (דניאל קיירי). בעונה 8 הוא נמצא בקשר רומנטי לא מחייב עם ויולט מיקמי (האנקו גרינסמיט) מתחנה 20. בעונה 9 הוא נמצא בקשר רומנטי קצר עם ג'יאנה מאקי (אדריאן ריי), הפרמדיקית החדשה של אמבולנס 61. אחרי שהיא עוזבת את התחנה, ויולט מיקמי מחליפה אותה והיא וגאלו מחדשים את הקשר בניהם.
ג'יאנה מאקי (אדריאן ריי) (עונה 9) - פרמדיקית באמבולנס 61. מצטרפת לתחנה בעונה 9 אחרי העזיבה של אמילי פוסטר (אנני אילונזה) ועובדת תחת פיקודה של סילבי ברט (קארה קילמר). גדלה באותה שכונה בשיקגו כמו ג'ו קרוז (ג'ו מינוס), והם הכירו מגיל צעיר. נמצאת בקשר רומנטי קצר עם בלייק גאלו (אלברטו רוסנדה). במהלך עונה 9 היא מחליטה לעבור לתחנה אחרת לאחר שהציעו לה שם תפקיד עם אפשרות קידום.
ויולט מיקמי (הנאקו גרינסמיט) (עונות 8 - הווה) - פרמדיקית שעבדה בתחנה 20 והופיעה מספר פעמים במהלך עונה 8 בשל הקשר הרומנטי שלה עם בלייק גאלו (אלברטו רוסנדה). מצטרפת לתחנה 51 בעונה 9 לאחר עזיבתה של ג'יאנה מאקי (אדריאן ריי) ועובדת תחת פיקודה של סילבי ברט (קארה קילמר), והיא ובלייק גאלו מחדשים את הקשר ביניהם. בעונה 10 מיקמי מתחילה לצאת עם המג"ד של הפרמדיקיות אוון הוקינס.
הארולד קאפ (רנדי פלגלר)(עונה 1–8) - לוחם אש ביחידת חילוץ 3 תחת פיקודו של קלי סוורייד (טיילור קיני). בעונה 8 נפגע מחומצה בעיניו תוך כדי העבודה, אך לאחר טיפול רפואי מחלים וחוזר לעבודה.
אנתוני "טוני" פרריס (עצמו)- לוחם אש ביחידת חילוץ 3 תחת פיקודו של קלי סוורייד (טיילור קיני). טוני הוא שמו האמיתי של לוחם האש האמיתי משיקגו שמשחק את עצמו בסדרה ומייעץ לכותבים בסדרה.
להב ג'ייסון פלהאם (ברט דלטון) (עונה 10)- מגיע לתפקיד זמני כמפקד מחליף על משאית 81 לאחר עזיבתו של קפטן קייסי. מקבל את המינוי למפקד קבוע על משאית 81 לאחר שהמפקד בודן חוקר על הסיבות להשעיה שלו ומבין שההשעיה לא נעשתה בצדק. לבסוף עוזב ומחליפה אותו סטלה קיד.
אפעה מערב אפריקאי
אפעה מערב אפריקאי (שם מדעי: Echis ocellatus) הוא מין של נחש ארסי מהסוג אפעה שבמשפחת הצפעיים. הוא מצוי בטבע במערב אפריקה ואחראי ליותר הכשות נחש מכל הנחשים באזור מחייתו. לנחש זה אין תת-מינים.
הנחש מגיע לאורך ממוצע של 30 עד 50 ס"מ ולאורך מרבי של 65 ס"מ. הנחש בעל חוטם קצר ועיניים גדולות והוא פעיל בשעות היום. צבעו אפור-ורדרד עם רצועות מעוינות אדומות כהות עד שחורות ועליהם נקודות לבנות והבטן בהירה יותר. הנקבות מטילות בעונת הרבייה שבין פברואר למרץ, בין 6 ל-10 ביצים.
תפוצת הנחש היא במערב אפריקה, במדינות הבאות: מאוריטניה, סנגל, גינאה, מאלי, חוף השנהב, בורקינה פאסו, גאנה, טוגו, בנין, דרום ניז'ר, וניגריה, וגם בצפון קמרון ובדרום-מערב צ'אד. הוא מסתתר בין צמחייה וסלעים ואורב לטרף הכולל בעיקר מכרסמים שונים, עופות, זוחלים קטנים ודו-חיים, אך יטרוף גם עקרבים או נדלים אם ייתקל בהם.
Playtime
Playtime (נכתב גם Play Time) הוא סרטו הרביעי באורך מלא של הבמאי הצרפתי ז'אק טאטי ונחשב לאחד מסרטיו הנועזים ביותר. הסרט צולם בין השנים 1964–1967 ויצא לאקרנים בשנת 1967. ייחודו של הסרט בא לידי ביטוי בסט העצום שעליו צולם - ז'אק טאטי תכנן אותו במיוחד בשביל הצילומים, אך יותר מכך בשפה הקולנועית המוכרת שבה ז'אק טאטי משתמש, המאופיינת בקומדיה ויזואלית מתוחכמת לצד עריכת סאונד יצירתית הגורמת לדיאלוגים להישמע כרעשי רקע.
עלילה
הסרט מחולק לשישה מקטעים, המקושרים בין שתי דמויות שבאופן עקבי פוגשות אחת בשנייה. ברברה - תיירת אמריקאית צעירה, המטיילת בפריז עם קבוצה המורכבת בעיקר מנשים אמריקאיות בגיל המעבר, וממר הולו, גבר צרפתי חסר אוריינטציה ומבולבל, המתקשה להסתגל למודרניות החדשה של פריז.
מקטע ראשון - שדה התעופה. קבוצת המטיילים האמריקאים מגיעה לשדה התעופה האולטרה-מודרני "אורלי" בפריז.
מקטע שני - המשרדים. מר הולו מגיע לפגישה חשובה באחד מבנייני הזכוכית והפלדה. הוא אובד במבוך החדרים והמשרדים ולבסוף מוצא את עצמו בתערוכת מסחר, שנראית כמו עיצוב משרדי עסקים ומרוהטת בצורה כמעט זהה לצורה של שאר הבניין.
מקטע שלישי - תערוכת המסחר. מר הולו והתיירים האמריקאים נחשפים להמצאות החדשות ביותר, ביניהן דלת הנטרקת בדממה מוחלטת ומטאטא עם פנסי חזית. גדולתה הוויזואלית של פריז מוזכרת רק כדוכן מוכר פרחים והשתקפות אחת של מגדל אייפל באחת מזגוגיות הבתים.
מקטע חמישי - The Royal Garden. אורכו של מקטע זה כמעט כמחצית מהסרט כולו. במועדון-מסעדה מתאחד מר הולו עם כמה מהדמויות שבהן נתקל במהלך היום יחד עם עוד כמה חדשות, ביניהן זמר בלדות נוסטלגי ואיש עסקים אמריקאי פרוע.
מקטע שישי - קרוסלת המכוניות. מר הולו קונה לברברה מתנה קטנה כמזכרת מפריז לפני שהיא עוזבת, ובמרכזו של בלט בין מכוניות במעגל התנועה, האוטובוס של התיירים חוזר לשדה התעופה.
הפקה
הסרט התפרסם גם בזכות הסט הבנוי הייחודי והעצום שלו ובזכות במת הרקע שלו הידועה בשם Tativille, שעלויות בנייתה ותחזוקתה היו גבוהות מאוד. הסט הצריך את העסקתם של 100 פועלי בניין לבנייתו ולבניית תחנת כוח פרטית בשבילו. סערות, משברי תקציב ואסונות אחרים משכו את זמן הצילומים ל-3 שנים ואילצו את טאטי לקחת הלוואות גדולות ולהשתמש בכספו האישי כדי לכסות את הוצאות ההפקה שלא נגמרו.
Playtime היה תלוי ברובו בויזואליות הקומית ובעריכת הסאונד. טאטי בחר לצלם את הסרט ברזולוציה גבוהה, על סרט צילום ברוחב 70 מ"מ ועם מערכת סאונד סטריאופונית מסובכת (יחסית לאותו זמן).
כדי לחסוך כסף, חלק מהבניינים וחלק מאזוריו הפנימיים של שדה התעופה "אורלי" היו בעצם תמונות ענקיות, שהיה להם גם יתרון מאחר שלא החזירו השתקפויות מהתאורה למצלמה. המונומנטים הפריזאים שברברה רואה שהשתקפו בדלת הזכוכית, גם הם תמונות. כמו כן, טאטי השתמש בתמונות אנשים בגודל מלא על מנת לחסוך בהוצאות על ניצבים.
עיצוב וסגנון
דמותו של מר הולו, וקבוצה של תיירים אמריקאיים, מנסים לנווט את דרכם בפריז העתידנית, הבנויה מקווים ישרים, זכוכית מודרנית, גורדי שחקים מפלדה, כבישים מרובי נתיבים וריהוט מלאכותי וקר. סביבה זו מבטאת בעיקר את הנון-קונפורמיזם הבלתי מרוסנת של הטבע האנושי, יחד עם גילויי הערכה מקריים בלבד כלפי הימים הישנים והטובים הנושפים חיים אל תוך ההפך - עולם סטרילי ועירוני. הטכנולוגיה התעשייתית המודרנית מוצגת על ידי טאטי כמכשול לחיים היומיומיים וכגורם מפריע לאינטראקציה הטבעית של האדם.
טאטי רצה שהסרט כולו יהיה בצבע אבל ניכר שהסרט צולם בשחור-לבן. הצבעים השולטים בסרט הם אפור על כל גווניו, כחול, שחור ולבן-אפרפר. השימוש בירוק ובאדום נעשה במקרים אחדים בלבד. נאמר כי טאטי מיקם חפץ אדום בכל השוטים שצילם.
למעט דוכן פרחים בודד, בכל הסרט אין שימוש בצמחים ירוקים אמיתיים או עצים. טאטי תיעב צילומי קלוז-אפ כי חשב שהם גסים, ומכיוון שהוא השתמש בפילם 70 מ"מ, לא רצה שהשחקנים ותנועותיהם יהיו תמיד נראים לעין, גם אם היו ברקע הרחוק של סצנת קבוצה. טאטי העדיף להשתמש בטכניקות סאונד כדי למשוך את תשומת לב הצופה ולא בטכניקות ויזואליות.
מבקר הסרטים, פיליפ קמפ, הגדיר את עלילת הסרט כחקר "כיצד הפנייה החזירה לעצמה את היכולת להמשיך בקו ישר". התקדמות זו מתקיימת במספר דרכים. בתחילת הסרט, אנשים הולכים בקווים ישרים ופונים בזויות ישרות. רק פועלי בניין ממעמד הפועלים (המייצגים את מר הולו ואת "פריז הישנה") ושני מתבגרים אוהבי מוזיקה נעים בצורה מעגלית וטבעית לבני אדם. חלק מההתנהגות "הרובוטית" מתחילה להשתחרר בסצנת המסעדה, לקראת סוף הסרט, כשהמשתתפים זונחים את התפקידים שלהם ולומדים ליהנות אחרי אסונות ליל הפתיחה. על פני כל הסרט, התיירים האמריקאים מסודרים בשורה ונספרים, למרות שברברה בורחת פעם אחר פעם מהקבוצה וחוזרת אליה.
לפני סוף הסרט, ברברה משלימה את סיבובה וממשיכה בקו הישר (בעזרת מתנתו של מר הולו - צעיף מרובע שמתאים לראשה העגול), ובנסיעתה באוטובוס חזרה אל שדה התעופה היא נעלמת במעגל התנועה האינסופי.
חצי האי פסטר
חצי האי רחב - אורכו 9 קילומטרים (בכיוון צפון-דרום), ורוחבו בין 8 ל-13 קילומטרים (בכיוון מזרח-מערב).
בחצי האי מצוי החלק הצפוני של הרי סטריבוג. אל עבר חצי האי מתנקזים הקרחונים אושאנה, פודאייבה, בורבסטניק וליסטר.
גילוי לשון היבשה
חצי האי מופה לראשונה על ידי המשלחת הצרפתית השלישית לאנטארקטיקה, בפיקודו של ז'אן-באטיסט שארקו, אשר חקרה את אנטארקטיקה בין השנים 1903–1905.
מקור השם
חצי האי נקרא על שמו של לואי פסטר, מדען, כימאי ובקטריולוג צרפתי, וחלוץ בתחום הרפואה המונעת (חיסונים).
טופ ת'ריל דראגסטר
טופ ת'ריל דראגסטר (באנגלית: Top Thrill Dragster) היא רכבת הרים בפארק השעשועים סידר פוינט בסנדוסקי, אוהיו, ארצות הברית שנבנתה על ידי חברת אינתמין בשנת 2003. זאת הרכבת השש עשרה במספר שנבנתה בפארק מאז הפס הכחול (Blue Streak) ב-1964. כשנבנתה הטופ ת'ריל דראגסטר הייתה הרכבת הראשונה שעשתה סיבוב מלא מעל 120 מטר (400 רגל), והייתה רכבת ההרים הגבוהה ביותר בעולם, עד בניית הקינגדה קה שב"סיקס פלאגז גרייט אדוונצ'ר" במאי 2005.
התקופה הארכאית באמריקה הצפונית
התקופה הארכאית היא תקופה ארכאולוגית בהיסטוריה של אמריקה הצפונית שזמנה מיד לאחר תקופת הפלאו-אינדיאנים. המונח והגדרתו שנויים במחלוקת. התחלת התקופה היא בדרך כלל סביב שנת 8,000 לפנה"ס במסו-אמריקה ושנת 6,000 לפנה"ס בצפון אמריקה וסופה סביב שנת 2,000 לפנה"ס במסו-אמריקה ומשתנה בין התרבויות של צפון אמריקה, שנת 1,000 לפנה"ס עבור מזרח אמריקה הצפונית, וזמנים שונים, בין 1,500 לפנה"ס לשנת 500 לספירה עבור התרבויות של מערב אמריקה הצפונית. בכמה אזורים דוגמת האגן הגדול בקליפורניה ורמת קולומביה תקופה זו לא הסתיימה עד בואם של האירופאים הראשונים לאזור. בתקופה הארכאית המשיכו התושבים לחיות כציידים-לקטים, עם זאת, גדלה חשיבות של ליקוט צמחי הבר מהציד. הטכנולוגיה הידועה לבני תקופה זו הייתה ייצור כלי אבן וקליעת סלים. במהלך התקופה פיתחו התושבים טכניקות תרבות חדשות כדוגמת חפירת בארות. בסוף התקופה הארכאית מתחילים ניצנים ראשונים של חקלאות, קדרות, והתיישבות קבע.
טופ ת'ריל דראגסטר
"טופ ת'ריל דראגסטר" ו"קינגדה קה" הן שתי רכבות ההרים היחידות מעל 120 מטר שעושות סיבוב מלא. היא הייתה רכבת ההרים המאיצה ההידראולית השנייה שנבנתה בידי חברת אינתמין, אחרי הרכבת "אקסלרייטור" שב"חוות התות של נוט". הסיסמה של הטופ ת'ריל דראגסטר היא "מרוץ אל השמיים".
התקופה הארכאית באמריקה הצפונית
היסטוריה של המונח
מאז שנות ה-90 של המאה ה-20 נוכחו לדעת שהמעבר מחברות של ציידים-לקטים לחברות חקלאיות היה תהליך שונה בתרבויות שונות, והתנהל בקצב איטי בהרבה ממה שחשבו. איסוף צמחי בר שיחק תפקיד חשוב גם בתקופה שהחלו לטפל בצמחים בהשקיה ובנו טרסות. עובדות אלו מעלות את השאלה האם המונח מתאים:
טופ ת'ריל דראגסטר
היסטוריה
עבודות התכנון של הטופ ת'ריל דראגסטר התחילו כבר בשנת 2000 כאשר רכבת ה"מילניום פורס" (רכבת הרים נוספת ב"סידר פוינט") נפתחה. התחתית נוצקה בחורף 2001 וכוסתה באמצע 2002. כדי לבנות את הרכבת, הפארק היה צריך להשתמש במנוף בגובה של 10 מטרים (אחד מתוך ארבעה בארצות הברית). בניה אנכית על ידי חברת "מרטין וולמינקס" התחילה בסתיו 2002, חודשים לפני ההכרזה. באוקטובר 2002 הרכבת הגיעה לגובה של 61 מטר. הרכבת הוכרזה ב - 9 בינואר 2003 והמבנה, שנבנה בידי חברת קבלן המשנה של חברת "אינתמין", חברת "סטקוטרה" הושלם אחרי זמן קצר. הרכבת מקושרת עם המילניום פורס כשתי ההשקעות הכספיות הגדולות ביותר בהיסטוריה של סידר פוינט. ההכרזה גילתה את המטרה של הפארק לבנות את "הרכבת המהירה והגבוהה ביותר על כדור הארץ", כשהרכבת מגיעה לגובה של 130 מטר ומאיצה למהירות של 193 קילומטר בשעה בזמן של 3.8 שניות. ב - 10 במרץ 2003 חברת סדאר פייר קבעה את השם "טופ ת'ריל דראגסטר" כסימן מסחרי.
התקופה הארכאית באמריקה הצפונית
היסטוריה של המונח
עם זאת, המונח עדיין מצוי בשימוש, אבל ההגדרה אבדה מחשיבותה. וההתייחסות לתקופה הארכאית היא אל אורח החיים של התרבויות של הציידים-לקטים בשלהי התקופה.
טופ ת'ריל דראגסטר
היסטוריה
ה"טופ ת'ריל דראגסטר" נפתחה באופן רשמי ב - 4  במאי 2003. הרכבת הפכה לרכבת "המהירה והגבוהה ביותר בעולם" והיא עוקפת בשיאים אלה את הרכבת "סטיל דרגון 2000" שב"נאגאשימה ספא לנד" (שנבנתה 3 שנים לפני ה"טופ ת'ריל דראגסטר).
התקופה הארכאית באמריקה הצפונית
תרבויות
בעוד שהתרבויות של הפלאו-אינדיאנים בכל רחבי אזור התפוצה של תרבויות אלו השתמשו באותם כלים והתזונה שלהם הייתה דומה, אורח החיים בתקופה הארכאית שונה בצורה משמעותית בין האזורים של אמריקה הצפונית ובתי הגידול השונים שבהם.
טופ ת'ריל דראגסטר
היסטוריה
ה"טופ ת'ריל דראגסטר" הפסידה את שני השיאים של הרכבת המהירה בעולם והרכבת הגבוהה בעולם במאי 2005 כאשר רכבת ה"קינגדה קה" שב"סיקס פלאגז גרייט אדוונצ'ר" נפתחה באופן רשמי. מכיוון שחברת אינתמין בנתה ותכננה גם את ה"טופ ת'ריל דראגסטר" וגם את ה"קינגדה קה" לשתי הרכבות יש מתווה ועיצוב דומים, אך ל"קינגדה קה" בניגוד ל"טופ ת'ריל דראגסטר" יש גבעה גדולה לקראת סוף המסלול.
מתווה
אחרי שה"טופ ת'ריל דראגסטר" עוזבת את התחנה, היא מגיעה לאזור השיגור. משמאל לאזור השיגור יש רמזור שיגור, בדומה לרמזורי השיגור שיש במרוצי מכוניות למרחקים קצרים. הודעה קצרה מוצגת לנוסעים ובה כתוב: "שימו את הידיים למטה, את הראש אחורה ותחזיקו חזק". ברגע שהרכבת מוכנה לשיגור, מושמע צליל של התנעת מנוע והבלמים המגנטיים של הרכבת מונמכים ממסלול השיגור. הרכבת משוגרת ומאיצה למהירות של 190 קילומטר בשעה במשך זמן של 3.8 שניות. זמן קצר אחרי שהרכבת מגיעה למהירות המקסימלית שלה, הרכבת עולה בשיפוע של 90 מעלות ויורדת בשיפוע של 90 מעלות לכיוון ההפוך. בזמן הירידה הרכבת מסתובבת על המסילה 270 מעלות לפני שהיא מתיישרת, ובסוף המסלול הרכבת עוצרת על ידי הבלמים המגנטיים.
קונספט
ה"טופ ת'ריל דראגסטר" מבוססת על מרוצי מכוניות למרחקים קצרים, מכוניות של מרוצים אלו שוקלות בערך טון אחד, כאשר כל קרונית  של ה"טופ ת'ריל דראגסטר" שוקל 15 טון, על הרכבות היו הודעות מקושטות ומנועים שהוסרו זמן קצר לאחר הפתיחה, מה שאפשר להוסיף טור נוסף של מקומות ישיבה לרכבות. כאשר ה"טופ ת'ריל דראגסטר" נפתחה היו לרכבות 4 קרוניות וקרון דמה נוסף. במהלך 2003 נוספה הקרונית החמישית לרכבות זמן קצר לפני שקרון הדמה הוסר, והרכבות הגיעו לאורך של 5 קרוניות כיום. השיר "Ready to Go" של להקת "Republica" מתנגן באזור תחנת האיסוף.
החזרות
לפעמים ה"טופ ת'ריל דראגסטר" לא מאיצה מספיק כדי לעבור את העלייה. דבר זה קורה בעיקר במזג אוויר קר או גשום או כשהרכבת נוסעת נגד כיוון הרוח. במצבים כאלה השיגור לא מספק את המהירות הנדרשת לרכבת כדי שתעלה את העלייה, מה שגורם לרכבת לעצור באמצע העלייה לזמן קצר ואחר כך לרדת בחזרה, מכאן המושג החזרה. מסלול השיגור מצויד בבלמים מגנטיים שעולים למעלה כאשר הרכבת לא מצליחה לעבור את העלייה על מנת להאט את הירידה חזרה.
במקרים מאוד נדירים שילוב של חלוקת המשקל, עוצמת השיגור והרוח יכולים לגרום לרכבת לעצור בקצה העלייה. כשזה קורה, מכונאי בפארק עולה במעלית של הרכבת עד לקצה העלייה, ודוחף את הרכבת כדי שתרד במורד העלייה ותמשיך במסלולה המתוכנן.
מקרים של עצירה קרו שלוש פעמים כאשר היו נוסעים ברכבת: ב - 24 ביוני 2005, ב - 25 באוקטובר 2008 וב - 25 במאי 2009.
שיאים
כאשר ה"טופ ת'ריל דראגסטר" נפתחה, הרכבת שברה 4 שיאים:
ה"טופ ת'ריל דראגסטר" הייתה הרכבת הרביעית ששברה את מחסום המהירות של 160 קילומטר בשעה אחרי הרכבות: "מדגל האימים 2" שב"דריםוורלד",סופרמן: הבריחה מקריפטון" שב"סיקס פלאגז מאג'יק מאונטיין" ו"דו-דודונפה" שב"פוג'י קיו היילנד".
הרכבת שהחזיקה בשיא של הרכבת הגבוהה ביותר לפני ה"טופ ת'ריל דראגסטר" הייתה "סופרמן: הבריחה מקריפטון" עם גובה של 120 מטר. שיא הגובה של ה"טופ ת'ריל דראגסטר" נשבר ב - 2005 על ידי  ה"קינגדה קה" שב"סיקס פלאגז גרייט אדוונצ'ר" עם גובה של 139 מטר.
הרכבת שהחזיקה בשיא של הרכבת המהירה ביותר קודם לכן הייתה "דו-דודונפה" עם מהירות של 172 קילומטר בשעה, שיא שנשבר על ידי ה"טופ ת'ריל דראגסטר" עם מהירות של 190 קילומטר בשעה, אך גם שיא זה נשבר על ידי ה"קינגדה קה" עם מהירות של 206 קילומטר בשעה.
פעילות
ה"טופ ת'ריל דראגסטר" מושפעת מתנאי מזג אוויר הן כרכבת בעלת מהירות גבוהה והן כרכבת גבוהה במיוחד. גשם, רוחות חזקות ו/או ברקים עלולים לגרום לסגירת הרכבת. אין הגבלת גיל על נוסעי הרכבת, אבל יש הגבלת גובה:  1.32 מטר לפחות ועד 1.98 מטר לכל היותר. אנשים מעל למשקל מסוים לא יורשו לעלות על הרכבת אם המושב או החגורה לא יכולים להכיל אותם. הנוסעים לא יוכלו להביא איתם חפצים אישיים לרכבת ויחויבו ללבוש חולצות ונעליים. הנוסעים יחויבו להוריד אוזניות לפני הכניסה לרכבת. במקרים מסוימים מומלץ לנוסעים לא לעלות לרכבת: במקרה של ניתוח ראש שהתרחש לאחרונה, בעיות לב, בעיות צוואר, בעיות גב, לחץ דם גבוה, הריון או כל מצב בריאותי שעלול להיות מוחמר בעקבות הנסיעה ברכבת.
פרסים
פרס כרטיס הזהב של ירחון פארקי השעשועים "שעשועים היום" לרכבת ההרים ממתכת הטובה ביותר.
תורה לשמה (ספר)
תורה לשמה הוא ספר שאלות ותשובות, שהעתיק הרב יוסף חיים מבגדד ("בן איש חי"), לדבריו על פי כתב יד עתיק שמצא. רבים סבורים שרבי יוסף חיים אינו רק מעתיק החיבור, אלא גם המחבר, אלא שבחר מסיבות שונות לא לפרסם אותו בשמו. על פי כתב ידו, הודפס הספר במהלך המאה ה-20.
היסטוריה
בשנת ה'תשל"ו נדפס על ידי הרב דוד חיים והרב יוסף כדורי, 'שו"ת תורה לשמה' מכתב יד ה'בן איש חי'. בראש הספר כותב ה'בן איש חי' שהעתיק את הספר מכתב יד ישן נושן משנת התמ"ב של חכם קדמון בשם 'הרב יחזקאל כחלי':
לטענת נכדו של הבן איש חי, הרב דוד חיים שכאמור היה ממדפיסי הספר, מחברו הוא רבי יוסף חיים בעצמו שהעלים שמו כדי שיהיה תורה לשמה כשם הספר, כך העלו רוב האחרונים, ויש שפקפקו בכך.
יש שכתבו שהספר חובר על ידי הבן איש חי בצעירותו.
תוכן הספר
בספר יש תשובות בכל חלקי השולחן ערוך, קבלה, מנהגים, ופרושים שונים.
שו"ת זה מתאפיין בהוכחות ממקרים והלכות (שבמקומות רבים אינם קשורים לנושא כלל) בעיקר מגמרא, וכן מזוהר, מרמב"ם ומהאריז"ל.
המחבר אינו מרבה להביא פוסקים, וברוב המקומות פוסק ישר מהגמרא. ב"הגהות המעתיק" מובאים בדרך כלל שאר הפוסקים בסוגיא.
מקריאת השו"ת נראה שתוך כדי לימודו של המחבר עלה לו הקשר לסוגיא אחרת וכתבה, יש שכתבו שבשל כך אין לפסוק להלכה מספר זה.
בדפוס ראשון נמצאו 525 תשובות מתוך 622 במקור, במהדורות הבאות הוסיפו עוד 74 תשובות. הרבה שאלות בספר מסתיימות במילים "ויורנו המורה ושכמ"ה".
הוכחות לזהות מחבר הספר
הובאו ראיות שונות לכך שמחברו הוא אכן ה'בין איש חי':
הוכחות מתיארוך זמן כתיבת החיבור
בראש החיבור נכתב כך:.
אך מעיון בספר, ישנם עשרות מקומות כותב המחבר על ספרים מצויים, שהם "בכתב יד" [לדוג' סימנים א, ח, יז, יח], בכמה מקומות רומז למהותם של 'כתבי יד' אלה, אשר מהם נראה שזה כינוי בעלמא אף על פי שאינו בכתב יד כלל.
למשל בסימן קיז כותב על שו"ת "בשמים ראש כתיבת יד" על אף שמעולם לא היה קיים בעולם כתב יד שלו מפני שזוייף.
פעמים רבות מביא המחבר דברים בשם ספרים שנדפסו רק לאחר שנת התמ"ב אך ללא ציון כתב יד כגון בסי' קפט מביא בשם חידושי הרמב"ן שנדפס בתקצ"ז וכן בתשובה שנד בשם חידושי הריטב"א, שנדפס בתקס"ו, ובתשובה קצג מביא את פירושו של הפני משה שנדפס בתקצ"ז ועוד.
כמו כן מובאים בספר מנהגים שהונהגו רק לאחר שנת ה'תמ"ב:
בהרבה מקומות כותב על דברי אחרוני האחרונים – שלאחר ה'תמ"ב "הראשונים" וזאת מפני שרוצה להעלים שמם, כך לדוגמה בסימן ל"א על דברי החיד"א, ובסימן ס"ג על דברי הבני יששכר ועוד.
הוכחות האומרים שאינו לרבי יוסף חיים
היו שטענו שלא מסתבר שיכתוב ז"ל על עצמו, על כך ענה הרב מאיר מאזוז שז"ל הם ראשי תיבות של "זכור לטוב".
היו שהציגו סתירות הלכתיות בין ספר זה לבין כתביו האחרים של הבן איש חי, הרב עובדיה יוסף דחה שגם בין ספרים של מחבר אחד ישנם סתירות.
דעות האחרונים
הרב דוד חיים הכריע שמחבר הספר הוא הבן איש חי, כך היא גם דעתם של הרב בן ציון חזן והרב שמעון אגסי בשם ר' יעקב חיים שכן שמע מאביו הגרי"ח, וכך נקטו הרב אפרים כהן, הרב יעקב משה הלל, הרב יעקב חיים סופר, הרב נסים כדורי, הרב מאיר מאזוז, והרב משה שטרנבוך.
הרב עובדיה יוסף כן ציין לכמה סתירות הלכתיות בין ספר 'תורה לשמה' לשאר ספרי ה'בן איש חי' והביא את העדויות הנ"ל וכתב "על כל פנים אם קבלת הרבנים הנ"ל נכונה יש לדחות הספרים הנ"ל כי כהנה וכהנה נמצא בספרים הרבה וברוך היודע אמת". כמו כן בכמה מקומות כתב הרב עובדיה בפשיטות שמחברו הוא רבי יוסף חיים, יש שכתבו בשמו שאת ספר תורה לשמה כתב בצעירותו ולכן ייתכנו סתירות.
הרב יצחק יוסף העמיד את הדבר בספק. בשם הרב יעקב מוצפי הובא שסבור שמחברו אינו ה'בין איש חי',
התמכרות למזון
התמכרות למזון (באנגלית: food addiction) היא מצב פיסי ונפשי שבו חשים תשוקה לאכילת מאכלים מסוימים בעלי פוטנציאל ממכר, אשר גורמים לנו הנאה ותחושת סיפוק רגעית. התמכרות למזון הפכה בעידן השפע לבעיה נפוצה ומוכרת בקרב אוכלוסיית העולם המערבי. בעידן המודרני התמכרות למזון ברוב המקרים נובעת מאכילת מזונות המכילים חומרים מעוררים - סוכר מזוקק ופחמימות. דוגמאות בולטות לכך הם מאכלים כמו שוקולד, אשר גורם להפרשת הורמונים שמספקים תחושת הנאה, או קפאין, שגורם לתחושת עוררות ומרץ בגוף.
בניגוד להתנהגויות רבות הנחשבות להתמכרות, כמו פעולות שאנו חשים אילוץ לעשותן שוב ושוב למרות ההשלכות השליליות שלהן, אין בהתמכרות למזון תלות נפשית של הגוף, אלא תלות פסיכולוגית. אכילה היא צורך ביולוגי בסיסי, לכן קשה להגדיר מהי התמכרות למזון. חוקרים שונים מגדירים בצורות שונות את התופעה. יש חוקרים הטוענים כי ההתמכרות מתחילה כאשר אדם אוכל מעל יכולותיו. לפי גישה אחרת, התמכרות מוגדרת כאשר אדם אוכל ארוחות קטנות במשך היום, אך בתכיפות רבה. גם אכילה שאיננה נובעת מרעב פיזי יכולה להיחשב כהתמכרות למזון.
גורמים
אחד הגורמים העיקריים להתפתחות התמכרות למזון הוא הגורם הפסיכולוגי. ברוב המקרים התמכרות למזון מתפתחת כבר בגיל צעיר. חינוך הלוקה בחסר, הפקרה, ותרנות מופרזת והעדר אהבה לילד עשויים להיות גורם המעודד התפתחות עתידית של התמכרות למזון. בנוסף לכך כאשר הורים מלמדים את ילדיהם שמזון מנחם ופותר מצבים קשים ורגשות שליליים, כגון אכזבה, כעס ועצב, הם מגדילים את סיכויי ילדיהם ללקות בהתמכרות.
גורם נוסף ומשמעותי להתפתחות התמכרות למזון בעשורים האחרונים קשור לשפע. הנגישות והזמינות של מזון והגיוון בסוגי המזון מעודדים את התופעה.
גם פעילות המוח ותגובות המוח לחומרים הנמצאים במזונות מסוימים יכולים להשפיע על התפתחות של התמכרות למזון. כשאדם אוכל, נוצרים בגוף הורמונים מדכאי תיאבון, שמטרתם ליצור את תחושת השובע. מאכלים עתירי שומן וסוכר פוגעים במהלך התקין של מערכת זו. במוח האנושי ישנו חלק הנקרא "אזור העונג", והוא מתעורר כתגובה להנאה. "אזור העונג" מתעורר גם כתגובה לאכילת מאכלים כמו שוקולד, למשל. עם אכילת השוקולד מופרש מוליך עצבי, דופמין, אשר מתחבר עם קולטנים לדופמין הנמצאים "באזור העונג" וגורם לתחושת עונג אשר מציפה את הגוף. בשנות האלפיים הסוכר הפך למוצר הזמין ביותר. באורח החיים בעידן המודרני המוח שלנו נמצא במצב תמידי של עודף דופמין. במקרה זה המוח מצמצם את רמת קולטי הדופמין. אדם שהחל לאכול בקביעות שוקולד, מזון מתועש וסוכרים יזדקק לכמות גדולה יותר מאותו סוג מזון כדי לחוש את אותו העונג. תהליך זה הוא הגורם הישיר להתמכרות.
מאפיינים והשלכות
התמכרות למזון מתאפיינת בתאווה כפייתית ובלתי נשלטת לאוכל בכלל ולסוגי מזון ספציפיים בפרט. קיים קושי להגדיר את התופעה, מכיוון שבניגוד להתמכרויות אחרות, כמו: סמים והימורים, מזון הוא חלק בלתי נפרד מחיי האדם. זו הסיבה שקשה לאפיין את הגבול בין אכילה לשם צורך או הנאה לבין התמכרות למזון. רוב האנשים סבורים שתופעה זו של התמכרות למזון מאפיינת אנשים שמנים, ולכן הם אינם מודעים להרגלי האכילה שלהם.
הבעיה העיקרית הנובעת מהתמכרות למזון היא השמנת-יתר. כמו כן אכילה שאיננה מתוך סיפוק תחושת רעב פיזי לעיתים קרובות מלווה ברגשי אשם, בתסכול ובושה.
התמכרות לסוכרים, לשומנים ולמזונות מתועשים עלולה לפגוע במקרים קיצוניים בפעילות המוח. באמצע שנות ה - 90 נערך ניסוי בחולדות שמטרתו הייתה לבדוק את השפעת המזון וההתמכרות אליו. הניסוי כלל שלוש קבוצות של חולדות, וכל אחת מהקבוצות קיבלה מזון בהרכב אחר: קבוצה אחת קיבלה דגנים, ירקות ופירות. הקבוצה השנייה קיבלה מזון בריא ומדי פעם גם מזון תעשייתי ומזון ממותק, ואילו הקבוצה השלישית קיבלה מזונות ממותקים בלבד. לאחר שהחולדות הואכלו באופן קבוע, החלו לתת להם מכות חשמל תוך כדי אכילה. החולדות שניזונו ממזון ממותק בלבד לא ברחו כתוצאה ממכות החשמל, בעוד שהחלודות שניזונו מאוכל בריא ברחו מיד באופן אינסטינקטיבי. לפי תוצאות הניסוי, מרכיבי מזון מסוימים, כמו מזון ממותק ותעשייתי, שהחולדות התמכרו אליהם, נטרלו אינסטינקטים בסיסיים של המוח.
התמודדות עם ההתמכרות
היות שהתמכרות למזון נובעת מההנאה שבאוכל, בניגוד לסם שהגוף מפתח אליו תלות, קל יחסית להתמודד עם התופעה. פנייה לאיש מקצוע שיבנה לאדם המכור למזון תפריט תזונה מותאם לו אישית תסייע לו. התפריט צריך להיות עשיר במזונות בריאים אשר ימנעו תחושת רעב מוגברת. ליווי אישי על ידי גורם מקצועי עשוי לחזק את האדם מבחינה רגשית.
Hometown, My Town
Hometown, My Town (בעברית: "עיר הולדתי, העיר שלי") הוא האלבום התשיעי של הזמר האמריקאי טוני בנט. את האלבום הוציאה חברת התקליטים קולומביה רקורדס לאור, ביולי 1959, לאחר שהוקלט בחודש נובמבר בשנה הקודמת.
לואיזה (פירושונים)
{{פירושונים| אישים:
ראו גם
}}
פאולה דפה
פאולה דפה (בגרמנית: Paula Deppe; 12 באוקטובר 1886 – 4 באוקטובר 1922) הייתה ציירת וגרפיקאית גרמנית. היא יצרה ציורים, תחריטים, רישומים ואיורים.
משפחה
פאולה דפה הייתה הילדה השנייה מתוך ארבעה אחים. אביה קלמנס דפה (1855–1933) התחתן עם לואיז ברטרם (1862–1943) ב־30 בספטמבר 1884. את רוב חייה בילתה תחת קורת גג אחת עם הוריה ואחיה. במהלך לימודיה היא גרה גם עם אחיה קלמנס, אחותה לואיז ואמה בדירה במינכן-שוואבינג.
משפחת דפה התגוררה ברוקיצ'אני שבבוהמיה עד סוף מלחמת העולם הראשונה. כאשר הועבר מפעל העור הגרמני שניהל קלמנס דפה למדינה הצ'כית, החליטה המשפחה באביב 1918 לעבור להרלאקינג ליד מינכן, ולאחר מכן לעבור לפסאו שבבוואריה התחתונה בשנת 1919. שם קנה האב מנסרה עם משק צמוד. פולה דפה ואחותה הגדולה פרידה עברו להתגורר בבית בשכונת לאופנבאך. פולה דפה בילתה את שלוש השנים האחרונות לחייה עם משפחתה בלופנבאך ובסיסטטן. פאולה דפה הייתה רווקה ובטוחה כלכלית מנכסי משפחתה.
היא נפטרה ב־6 באוקטובר 1922 במרפאת דיידהיימר בפסאו מהרעלת דם.
חינוך
פאולה דפה החלה את הכשרתה בראשית המאה ה-20 באקדמיה לציור בפילזן, שנפתח באוקטובר 1894. האקדמיה הזו הייתה פתוחה רק לנשים וכללה יחידות הוראה שונות. באוקטובר 1907 נסעה פאולה דפה למינכן כדי להתחיל את לימודיה באקדמיה לנשים של התאחדות האמנים במינכן. בעיקרון, השיעורים התבססו על שיעורי האקדמיה לאמנויות. פאולה דפה למדה קורסים אצל היינריך קניר (1862–1944) ופרדיננד גץ (1874–1941). על מנת להעצים את הכשרתה למדה פאולה דפה גם בבית הספר הפרטי לציור של יוליוס זיילר (1873–1955).
יצירה
במינכן פיתחה דפה את סגנונה האישי, והתמידה בו בהמשך בביתה הבווארי בזשטטן ליד פסאו. נושאי עבודותיה על קנבס ונייר היו טבע דומם, נופים, מוטיבים דתיים, דיוקנאות ודיוקנאות עצמיים.
היצירה האמנותית של פאולה דפה מאופיינת בשלבי עבודה אישיים שניתן לראותם בקשר הדוק עם השתתפות בתערוכות או בתחרויות. היא עבדה בטכניקות שונות, הדיוקנאות בשנות האקדמיה המוקדמות הוחלפו בציורי נוף בצבעי מים, גואש, דיו וגיר אדום וכן תחריטים ולימודי קומפוזיציה דתית, שהוחלפו בציורי טבע דומם ונוף מתקופתה בזשטטן.
פאולה דפה הציגה מבחר מעבודותיה כבר בשנת 1914 בתערוכה הבינלאומית לסחר וגרפיקה של ספרים (BUGRA) ובשנים 1919 ו-1921 בתערוכות הזצסיון החדש במינכן.
חברתה הקרובה ביותר של פולה דפה הייתה ציירת טבע הדומם והנוף גרטה שפרינגר (1880–1960). בשנת 1917 היא הקימה את המגעים הראשונים בין פולה דפה לזוג האמנים מריה קספר-פילזר וקרל קספר - מייסדי הזצסיון החדש במינכן. שנתיים לאחר מכן הצליחה פאולה דפה לקחת חלק בתערוכת ארמון הזכוכית יחד עם קבוצה זו.
Black Parade
Black Parade (בעברית: מצעד שחור) הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת-יוצרת האמריקאית ביונסה, כסינגל מתוך האלבום The Lion King: The Gift. השיר יצא לאור ב-19 ביוני 2020, על ידי חברת התקליטים Parkwood Entertainment.
וידאו קליפ
טרם יצא הווידאו קליפ של השיר, העלתה ביונסה לערוץ היוטיוב שלה את האודיו המלא של השיר, ב-19 ביוני 2020.
Twice
Twice (בעברית: פעמיים) היא להקת קיי-פופ קוריאנית, שהוקמה בשנת 2015 והוחתמה לראשונה בחברת התקליטים JYP אנטרטיינמנט. אלבום הבכורה שלה, The Story Begins, יצא לאור בשנת 2015 וזכה להצלחה רבה תוך שכבש את פסגת מצעד האלבומים של קוריאה הדרומית. האלבום נמכר בלמעלה מ-132,598 עותקים ביפן.
בשנת 2018, הוציאה הלהקה את אלבומה השני, BDZ, שזכה להצלחה גם כן, בעיקר ביפן. האלבום נמכר בלמעלה מ-250,000 עותקים ביפן והפך לאחד מהאלבומים הנמכרים ביותר במדינה באותה השנה בה יצא. האלבום נכלל ברשימות סוף השנה של יפן.
קריירה
אלבום הבכורה של הלהקה Twicetagram, יצא לאור בשנת 2017. האלבום הגיע למקום הראשון במצעד האלבומים של קוריאה הדרומית. האלבום נמכר בלמעלה מ-388,902 עותקים במדינה והפך לאחד מהאלבומים הנמכרים ביותר של הלהקה. אלבום האולפן השני שלה BDZ, יצא לאור שנה לאחר מכן, תוך שהצליח להיכנס אל מצעד האלבומים הרשמי של יפן, שם התברג במקום הראשון. אלבום האולפן השלישי שלה , יצא לאור בשנת 2019. בין היתר הוא כלל את השיר "Fake & True". במהלך הקריירה שלה, הוציאה הלהקה שלל מיני-אלבומים מצליחים כמו The Story Begins, Page Two, Twicecoaster: Lane 1, ', Signal, ', Yes or Yes, Fancy You, Feel Special ו-More & More.
בשנת 2019, הוציאה את אלבום האוסף השני שלה, . בין להיטיה של הלהקה ניתן למנות את "Cheer Up", שנמכר בלמעלה מ-2.5 מיליון עותקים בקוריאה הדרומית, את "TT", שנמכר בלמעלה מ-2.5 מיליון עותקים במדינה, את "Knock Knock", שנמכר בלמעלה מ-2.5 מיליון עותקים במדינה, וכולי. בשנת 2017, הוציאה את אחד משיריה המצליחים ביותר "Likey", שדורג במקום הראשון במצעד השירים של קוריאה הדרומית.
ב-1 ביוני 2020, הוציאה הלהקה את המיני-אלבום התשיעי שלה More & More, שכולל את הלהיטים "More & More" ו-"Oxygen". באותו היום הוציאה הלהקה את הווידאו קליפ לשיר הנושא מתוך המיני-אלבום, שזכה להצלחה וצבר למעלה מ-112.6 מיליון צפיות. ב-9 ביולי 2020, צפוי לצאת מיני-אלבום יפני בשם Fanfare.
2013–2015: הרכבת הקבוצה, Sixteen ואלבום הבכורה
ב-19 בדצמבר 2013, הכריזה חברת הבידור JYP Entertainment שהיא תרכיב קבוצת בנות חדשה הצפויה להוציא אלבום בכורה בחצי השנה הראשונה של 2014, שהיא גם קבוצת הבנות הראשונה מאז החשיפה של הקבוצה "Miss A" ב 2010. ב-27 בפברואר 2014, שלוש מתלמדות אחרות של JYP אושרו שייקחו חלק בלהקה המתוכננת של JYP שתחילה נקראה "6mix" ביחד עם נייאון, ג'ונגיון, סאנה וג'יהיו אך הפרויקט הבכורה של הלהקה בוטל ולא יצא לפועל. ב-11 בפברואר 2015, ג'יי ויי פארק (J.Y Park), המייסד של JYP Entertainment הודיע שהולכת להיבנות להקת בנות חדשה המונה שבע בנות דרך תוכנית הישרדותית בשם "Sixteen" בה 16 מתמודדות מתמודדות על המקום שלהן בלהקת הבנות החדשה, והתוכנית תשודר ברשות השידור "Mnet" מאוחר יותר באותה שנה. התוכנית התחילה את שידוריה ב-5 במאי 2015 ונגמרה בכך ש-Twice היא קבוצה המונה שבע בנות שהן נייאון, ג'ונגיון, סאנה, ג'יהיו, מינה, דהיון וצ'ייאונג. ג'יי ויי פארק הודיע כי ככל הנראה יגדיל את הקבוצה וכך תכיל תשע בנות, לבסוף ג'יי ויי הוסיף את ציו, שהייתה "בחירת הקהל" והייתה הכי פופולרית ואהודה בסוף הסדרה, ומומו, אותה הוסיף ג'יי ויי בעצמו לאחר שהרגיש שהקבוצה צריכה מישהי עם כישורי הופעה מרשימים כמו שיש למומו. החלטת הרחבת הקבוצה הייתה שנוייה במחלוקת בעקבות שאישר למומו לקחת חלק בהרכב הבנות למרות שהיא נפסלה בשלבים מתקדמים של התוכנית. שם הקבוצה, Twice, נבחר על ידי ג'יי ויי בעצמו והסביר את בחירתו כך: "הקבוצה תגיע לאנשים ללב פעמיים, פעם אחת דרך האוזניים ופעם שנייה דרך העיניים". המעריצים של Twice מכונים "Once", בעקבות האמירה של חברות הקבוצה ברשתות החברתיות ב-2015 "אם אתם תאהבו אותנו אפילו פעם אחת, נחזיר לכם פעמיים מהאהבה שלנו".
פלייליסט הבכורה המורחב (מיני-אלבום) של Twice בשם "The Story Begins" והסינגל "Like Ooh-Ahh" יצא לאור לראשונה באוקטובר 2015, עם אירועי לייב לקידום של שניהם. הקליפ של "Like Ooh-Ahh" ביוטיוב צבר למעלה מ-50 מיליון צפיות בחמישה החודשים הראשונים מאז שחרורו וקיבל את התואר של אחד מקליפי הבכורה הנצפים ביותר של להקות קיי-פופ. ב-27 בדצמבר של אותה שנה, הופיעו Twice עם גרסת רמיקס לסינגל "Like Ooh-Ahh" ב-"SBS Gayo Deajeon", מה שהיווה את ההופעה הראשונה של הלהקה בטקס מוזיקה.
2016–2017: הפופולריות הגוברת, סיבוב ההופעות הראשון והבכורה היפנית
ב-25 באפריל 2016, הפלייליסט המורחב השני של הלהקה, הנקרא, Page Two, המכיל את הסינגל "Cheer Up", רימייק לשיר מפורסם מ-1998 בשם "Precious Love", שיר אשר היה מזוהה כשיר הפתיחה של Sixteen בשם "I'm Gonna Be A Star" ועוד. ב-5 במאי, הלהקה זכתה לראשונה בטקס פרסי מוזיקה "M Countdown" עם הסינגל "Cheer Up", כשנה בדיוק לאחר שידור הבכורה של Sixteen. לאחר זכייה זו, הלהקה צברה זכיות נוספות בטקסי המוזיקה "Music Bank" ו-"Inkigayo". כבר באוגוסט של אותה שנה, נמכרו יותר 150,000 "Page Two", מה שהביא ללהקה את ההישג של קבוצת הבנות הראשונה אשר מוכרת יותר מ-100,000 עותקים באותה שנה.
כחלק מחגיגות השנה להופעת הבכורה של הלהקה ב-20 באוקטובר, Twice את השיר החדש שלהן "One In A Million" שהוא חלק מהפלייליסט המורחב השלישי שלהן בשם "Twicecoaster: Lane 1" הצפוי לצאת בעתיד, דרך שידור ישיר באפליקציית "V-Live". האלבום "Twicecoaster: Lane 1" והקליפ של השיר "TT" שוחררו דיגיטלית רשמית ב-24 באוקטובר ו-"TT" היה הקליפ הראשון של להקת בנות קוריאנית אשר צבר יותר 200 מיליון צפיות ב-25 במאי 2017.
ב-11 בנובמבר 2016, הקליפ של שיר הבכורה "Like Ooh-Ahh" צבר כ-100 מיליון צפיות ביוטיוב, מה שהפך את Twice ללהקת הקיי-פופ הרביעית שצברה 100 מיליון צפיות ולהקת הקיי-פופ הראשונה להשיג הישג כזה עם שיר הבכורה שלה. בנובמבר של אותה שנה, השיר "Cheer Up" של הלהקה זכה בתואר "שיר השנה" בשני טקסים, בטקס השמיני של פרסי המוזיקה של מלון (8th Melon Music Awards) ובטקס השמונה עשרה של MNET למוזיקה אסייתית (18th Mnet Asian Music Award).
ב-10 בינואר 2016, הצהירו JYP Entertainment ש-Twice יצאו לסיבוב הופעות ראשון כשנה וארבעה חודשים לאחר הופעת הבכורה שלהן באוקטובר 2015. השלוש הופעות אשר כל הכרטיסים אליהן נמכרו, הרכיבו את סיבוב ההופעות הראשון שלהן בשם "Twice 1st Tour: Twiceland – The Opening" בתאריכים 17–19 בפברואר ב-"SK Olympic Handball Gymnasium". לאחר הופעות אלו, הורחב סיבוב ההופעות גם לתאילנד וסינגפור. לאחר סיבוב ההופעות בסיאול, ב-20 בפברואר, הוציאו לאור Twice אלבום מיוחד בשם "Twicecoaster: Lane 2" לצד הסינגל "Knock Knock". האלבום הוא המשך של "Twicecoaster: Lane 1".
Twice השיקו את האתר הרשמי היפני שלהן ועוד חשבונות יפניים של הלהקה במגוון רשתות חברתיות בתחילת פברואר של 2017. ב-24 בפברואר, Twice הכריזו באופן רשמי על צאתו של אלבום בכורה יפני של הלהקה, בשם "Twice#" הצפוי לצאת ב-28 יוני של אותה שנה.
ב-15 במאי 2017, שחררו Twice את הפלייליסט המורחב הקוריאני הרביעי שלהן בשם "Signal" ובו שיר כותרת עם אותו שם אשר הופק על ידי פארק ג'ין-יאנג וזה היה השיתוף פעולה הראשון שלהן איתו. הפלייליסט המורחב מכיל שישה שירים, כולל "Eye Eye Eyes" שנכתב על ידי ג'יהיו וצ'ייאונג "Only You" שנכתב בשיתוף עם חברת הלהקה "Wonder Girls' לשעבר.  ב-14 יוני, שחררו את השיר "Signal (הגרסה היפנית)" וקליפ מקוצר לו אשר מהווים ספירה לאחור ומעין טיזר לאלבום הבכורה היפני של הבנות שיצא בקרוב. שבוע לאחר מכן, הוציאו הבנות את הגרסה המלאה של השיר והקליפ היפניים של השיר "TT".  הבנות הוציאו לאור באופן רשמי את אלבום הבכורה היפני שלהן "Twice#" ב-28 יוני. האלבום מכיל כעשרה שירים המשלבים שירים שלהן בקוריאנית ויפנית. ב-2 יולי, הבנות החלו עם סיבוב הופעות בכורה יפני בשם "Touchdown in Japan" בהגימנסיון של מטרופולין טוקיו אשר נכחו בו כ-15,000 אנשים סך הכל.    "Twice#" הגיע למקום השני בטבלת האלבומים המובילים של אוריקון " Oricon Albums Chart" עם למעלה מ-136,157 מכירות בשבוע הראשון לשחרורו. ב-18 באוקטובר, הלהקה הוציאה לאור את הסינגל היפני הראשון שלהן בשם "One More Time".  הסינגל השיג את הכי הרבה מכירות ביום הראשון לשחרורו והפך לסינגל הנמכר ביותר ביפן ב24 השעות הראשונות לשחרורו של להקה דרום קוריאנית. "Twice#" ו-"One More Time" זכו בתואר אלבום ושיר פלטינה בהתאמה על ידי "Recording Industry Association of Japan". הגרסה היפנית של "TT", הוכנס לפלייליסט הדיגיטלי של שירים המובילים באסיה באותה תקופה של "32nd Japan Gold Disc Award".
Twice הוציאו אלבום קוריאני באורך מלא בשם "Twicetagram" ב-30 באוקטובר 2017 עם השיר המוביל "Likey", הקליפ לשיר, צולם בקנדה בתחילת ספטמבר. האלבום היה מקום ראשון גם במצעד האלבומים העולמי של בילבורד (Billboard's World Albums) וגם בטבלת מכירות האלבומים העולמית (World Digital Song Sales), מה שהפך את Twice ללהקת הקיי-פופ הראשונה אשר מובילה בשתי הטבלות.