cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
דיג'ימון
סאגת התגים והסמלים
לאחר הניצחון על דווימון, הילדים לומדים על תגים מיוחדים ובתוכם סמלים המייצגים תכונות אנושיות שבזכותם הדיג'ימונים יכולים לגדול אף יותר. סאגה זו מתרכזת סביב מציאת התג והסמל של כל ילד, כאשר האויב הראשי בסאגה זו הוא דיג'ימון דמוי קוף בשם אטמון. בקרב האחרון, גריימון של טאי מתפתח לגריימון מתכתי ומצליח להביס את אטמון. לאחר הקרב, טאי משוגר בחזרה לעולם האמיתי ביחד עם קורומון (שחזר לצורת התינוק שלו לאחר הקרב) בזמן ששאר הילדים נשארים בעולם הדיגיטלי. בעולם האמיתי, טאי מציג את קורומון לאחותו הקטנה, קארי שמשום מה מזהה אותו כמעט באופן מידי. טאי מקבל שדר מאיזי ולומד ששאר החבורה צריכה את עזרתו ולכן הוא חוזר לעולם הדיגיטלי ביחד עם קורומון. מתברר שדיג'יכלי נוסף נשאר בעולם האמיתי וקיומו מרמז על דיגי'גורל (השם שניתן לילדים שהגיעו לעולם הדיגיטלי) נוסף.
במקביל, החבורה שנשארה בעולם הדיגיטלי מתפצלת וכל אחד מהם מקבל את התג והסמל שלו. הסאגה מסתיימת כאשר הדיג'יגורלים מכירים דמות בשם ג'נאי שמספר להם שדיג'ימון מרושע בשם מיוטיסמון מתכנן לפלוש לעולם האמיתי במטרה ללכוד את הדיג'יגורל השמיני.
סאגת הדיג'יגורל השמיני
הילדים מצליחים לחזור לעולם האמיתי ביחד עם הדיג'ימונים שלהם ומנסים לגלות את זהותו של הדיג'יגורל השמיני לפני שמיוטיסמון ימצא אותו. החבורה נזכרת באירוע שהתרחש בטוקיו לפני שנים רבות ובו שני דיג'ימונים נלחמו בעולם האמיתי וזרעו הרס בעיר (אירועי הסרט הראשון). מתברר לצופים שהילדים בעונה זו נבחרו להיות דיג'יגורלים כיוון שהם צפו בקרב בין גריימון לפארוטמון. לבסוף, מתברר שקארי, אחותו של טאי היא הדיג'יגורלית השמינית והשותפה שלה היא דיג'ימונית בדרגת אלוף בשם גאטומון.
מיוטיסמון מגיע לעולם האמיתי ומתחיל לזרוע הרס בטוקיו ולחטוף ילדים עד אשר הוא ימצא את הנבחר השמיני. כדי להביסו, טאי ומאט מוצאים את הכוח לגרום לדיג'ימונים שלהם, אגומון וגאבומון בהתאמה לגדול לצורת המגה שלהם (גריימון מלחמתי וגארורומון מתכתי). לאחר שהביסו את מיוטיסמון, השער לעולם הדיגיטלי נפתח מחדש והילדים לומדים שארבעה דיג'ימונים בשם "שליטי האופל" מאיימים להרוס את העולם הדיגיטלי. הילדים (ביחד עם קארי שמצטרפת אליהם) נפרדים ממשפחותיהם וחוזרים בחזרה לעולם הדיגיטלי.
סאגת שליטי האופל
הילדים חוזרים בחזרה לעולם הדיגיטלי ונאלצים להתעמת עם ארבעת שליטי האופל: סידרמון מתכתי, פאפטמון, משינדרמון ופיידמון. בסאגה זו, מתברר לילדים שהם אינם הדיג'יגורלים הראשונים שהגיעו לעולם הדיגיטלי וקבוצת ילדים נוספת הגיעה לפניהם והצליחה לכלוא את האופל שאיים על העולם הדיגיטלי. לאחר שהביסו את ארבעת שליטי האופל, הילדים נאלצים להתעמת עם מנהיגם, דיג'ימון אכזרי בשם אפוקליפמון שמאיים להשמיד את שתי העולמות. בסופו של דבר, החבורה מנצחת והילדים נפרדים מהדיג'ימונים שלהם וחוזרים לעולם האמיתי.
משחקי המלחמה שלנו - חלק 1
מספר שנים לאחר סיום העונה, איזי מגלה שוירוס מחשב מאיים להשמיד את העולם באמצעות האינטרנט. איזי יוצר קשר עם טאי, עם ג'נאיי והדיג'ימונים של החבורה במטרה לעצור את הוירוס. הוירוס מתגלה להיות דיג'ימון בשם דיאבורומון שמנסה להשתלט על נשק גרעיני בעולם האמיתי במטרה להשמיד אותו. טאי ומאט מצליחים להיכנס דרך המחשב הישר אל רשת האינטרנט ולהילחם בדיאבורומון ביחד עם גריימון מלחמתי וגארורומון מתכתי. בדיוק כשהכל נראה אבוד, הכוח של טאי ומאט גורם לגריימון מלחמתי ולגארורומון מתכתי להתמזג לדיג'ימון בשם אומנימון. לאחר קרב קשה, טאי ומאט מנצחים את דיאבורומון ומצילים את העולם מהשמדה.
הסדרה השנייה - מפלצות דיגיטליות 2
שלוש שנים עברו מאז העונה הראשונה והדיג'יגורלים לומדים בבית ספר תיכון. טי.קיי וקארי לומדים כעת בחטיבת הביניים (באותו הגיל שבו היו הדיג'יגורלים בעונה הראשונה). לעונה זו מצטרפים דיג'יגורלים חדשים: דיוויס, יולי, קודי וקן. עונה זו מתרחשת במקביל גם בעולם האמיתי וגם בעולם הדיגיטלי, כאשר הילדים מסוגלים לעבור בחופשיות בין שני העולמות דרך מחשב שנמצא בבית הספר. למרות שהדיג'יגורלים הקודמים הם לא הפוקוס בעונה זו, הם מופיעים מידיי פעם ומסייעים לדיג'יגורלים החדשים. איזי הוא יוצא דופן כיוון שהוא משמש כיועץ טכני עבור החבורה. כמו כן, מתברר בעונה זו שהדיג'יגורלים נבחרו מכיוון שחלקם נלכדו על ידי מיוטיסמון בעונה הקודמת או צפו בקרב של טאי ומאט נגד דיאבורומון ברשת האינטרנט.
סאגת שליט דיג'ימון
העונה נפתחת כאשר העולם הדיגיטלי מוצג במצב מחפיר ודיג'ימונים הפכו לעבדים תחת הנהגתו של שליט דיג'ימון, דיקטטור חסר רחמים.
טאי מקבל הודעה מאגומון שצריך את עזרתו וטאי מבקש את עזרתם של טי.קיי וקארי. בבואם להשתגר לעולם הדיגיטלי דרך מסך המחשב, טי.קיי וקארי מגלים ששלושה ילדים נוספים בשם דיוויס, יולי וקודי השתגרו ביחד איתם. בעולם הדיגיטלי, החבורה מגלה שהדיג'ימונים לא מסוגלים יותר לגדול לצורת האלוף שלהם מכיוון ששליט דיג'ימון הקים מגדלים אפלים ברחבי העולם הדיגיטלי שמונעים מהדיג'ימונים להתפתח. שלושת הילדים החדשים מקבלים דיג'יגלים משלהם ומצתוותים גם הם לדיג'ימון שותף. בגלל המגדלים האפלים שמונעים מהדיג'ימון להתפתח, הילדים מוצאים דיג'יביצים שמייצגות תכונות אנושיות בעזרתן הדיג'ימונים שלהם מסוגלים להתפתח לצורות "שריון" (Armor Digivolution). סאגה זו מתרכזת במאמציהם של הדיג'יגורלים החדשים (ביחד עם טי.קיי וקארי) לנצח את שליט דיג'ימון ולשחרר את הדיג'ימונים המשועבדים.
בסופו של דבר, מתברר ששליט דיג'ימון הוא ילד אנושי בשם קן, הלומד בבית הספר ביחד עם החבורה ונחשב לילד פלא. קן, שהאמין שהדיג'ימונים הם רק תוכנות מחשב ותו לא, חווה התמוטטות נפשית לאחר שהבין שהוא התעלל ושיעבד יצורים בשר ודם. הסאגה מסתיימת כאשר קן חוזר אל העולם האמיתי ונכנס למצב של תרדמת, כשבידו סמל טוב הלב.
משחקי המלחמה שלנו - חלק 2
חלק זה מתרחש מיד לאחר סאגת "שליט דיג'ימון" בעונה השניה. טי.קיי וקארי מטיילים יחדיו בקולורדו ופוגשים בילד בשם וויליס, שיחד עם הדיג'ימון שלו טריירמון בורח מדיג'ימון מרושע בשם קוקומון. טי.קיי וקארי קוראים לדיוויס, יולי וקודי ואלו מגיעים לקולורדו ומסייעים לוויליס לנצח את קוקומון.
סאגת ארוקנימון ומומימון
הדיג'יגורלים חוזרים לעולם הדיגיטלי ומתחילים בשיקומו. במקביל, קן שהתעורר מהתרדמת גם הוא מגיע אל העולם הדיגיטלי ומסייע לדיג'יגורלים בהשמדת המגדלים האפלים. הדיג'יגורלים מגלים שמאחורי הקלעים עמדו צמד דיג'ימונים בשם ארוקנימון ומומימון שהם אלו שהשתלטו על נפשו של קן והפכו אותו לשליט דיג'ימון, וכעת הם הופכים את המגדלים האפלים שנותרו לדיג'ימונים מסוכנים שמנסים להרוג את הדיג'יגורלים.
במקביל, קן, עדיין כואב ממעשיו מחפש כפרה ולאט לאט זוכה באמון החבורה ובאמון הדיג'ימונים בעולם הדיגיטלי. ארוקנימון מייצרת דיג'ימון בשם גריימון מלחמתי שחור, שבמקום לזרוע הרס, מנסה לחפש אחר הסיבות ללידתו ולקיומו בעולם. בזמן הקרב נגד גריימון מלחמתי שחור, הילדים לומדים על התפתחות מיוחדת לפיה שני דיג'ימונים בדרגת אלוף מסוגלים להתמזג לדיג'ימון אחד. דיוויס וקן מצליחים למזג את הדיג'ימונים שלהם, אקס-וימון וסטינגמון לדיג'ימון אחד בשם פאילדרמון ולנצח את גריימון מלחמתי שחור. בסוף הסאגה, החבורה פוגשת בדיג'ימון חזק בשם אזולונגמון, שמזהיר אותם מפני האחד שאחראי ליצירתם של ארוקנימון ומומימון.
סאגת יוקיהו
בחג המולד, מגדלים אפלים מופיעים לפתע ברחבי העולם האמיתי והדיג'יגורלים (ביחד עם דיג'יגורלים נוספים מארצות אחרות) משתפים פעולה במטרה להרוס את המגדלים. במקביל, ארוקנימון מתחילה לחטוף ילדים ולהשחית את נפשם תחת פקודתו של יוקיהו, אדם שמנסה נואשות לפתוח פתח לעולם הדיגיטלי ולהגיע אליו. בסוף הסאגה מתברר שדיג'ימון בשם מיוטיסמון (אותו מיוטיסמון מהעונה הקודמת) שלט על מעשיו של יוקיהו והוא גורר את הדיג'יגורלים לעולם החלומות, שם כל אחד מהם מצליח לנצח את חלום הבלהות שלו ולחזור בחזרה לעולם האמיתי. לאחר שהביסו את מיוטיסמון, יוקיהו מקריב את עצמו במטרה להציל את העולם הדיגיטלי.
הסדרה מסתיימת באפילוג שמתרחש 25 שנה לאחר מכן, הילדים גדלו לאנשים בוגרים וילדיהם כעת מטיילים בעולם הדיגיטלי עם דיג'ימונים משלהם.
הסדרה השלישית - טיימרס
העונה השלישית מציגה מציאות אלטרנטיבית בה "דיג'ימון" היא סדרת טלוויזיה ומשחק קלפים פופולרי ביפן. העונה עוקבת אחר שלושה ילדים, שבעונה זאת נקראים "מאלפים" (טיימרס - מלשון אילוף) ולא "דיג'יגורלים" בשם טאקאטו, הנרי וריקה. עונה זו גם היא מחולקת לשתי סאגות.
סאגת היפנוס
העונה נפתחת כאשר ילד בשם טאקאטו מצייר דיג'ימון דמוי דינוזאור אדום פרי דמיונו וקורא לו גילמון. ערב אחד, גילמון מתגשם למציאות באופן מסתורי וטאקאטו מקבל את הדיג'יכלי שלו. הנרי וונג, נער שמשפחתו היגרה מסין ליפן מקבל את הדיג'ימון שלו, דיג'ימון דמוי ארנב בשם טריירמון לאחר שהאחרון התגשם למציאות מתוך משחק וידאו. ריקה, שנחשבה לאלופת טורניר משחק הקלפים, הופכת לשותפה של ריינמון, דיג'ימונית דמוית שועל לאחר שהאחרונה מזהה את הפוטנציאל של ריקה בתור מאמנת ורוצה להתחזק. עלילת הסאגה עוקבת אחר דיג'ימונים שמצליחים לפלוש לעולם האמיתי מהעולם הדיגיטלי ובמאמצי המאמנים להביסם לפני שיזרעו כאוס בעיר. בסופו של דבר, החבורה נחשפת לסוכנות ממשלתית בשם "היפנוס" שתפקידה הוא לאתר דיג'ימונים בעולם האמיתי ולהשיבם לעולם הדיגיטלי. בסוף הסאגה, המאמנים מתחילים לעבוד ביחד עם היפנוס.
סאגת הדי - ריפר
קאלומון, דיג'ימון מיוחד שנשלח לעולם האמיתי בתחילת הסדרה מחזיק בתוכו את הכוח לגרום לדיג'ימונים של המאמנים להתפתח. סאגה זו עוסקת בקבוצת דיג'ימונים מרושעת הרוצה למצוא את אותו "הזרז" (קאלומון) ולהשיבו לעולם הדיגיטלי. לאחר שקאלומון נחטף, המאמנים, ביחד עם חבריהם שמים פעמיהם לעולם הדיגיטלי במטרה לחלץ אותו. במהרה, החבורה מגלה שכוח מרושע בשם "הדי-ריפר", שהוא מעין תכנת מחשב זדונית מאיים לפלוש לעולם האמיתי. הדי-ריפר משתלט על גופה של ג'רי, חברתו של טאקאטו ופולש לעולם האמיתי. המאמנים חוזרים בעקבותיו לעולם האמיתי. בסופו של דבר, המאמנים מקבלים את הכוח להתמזג עם הדיג'ימונים שלהם במטרה להגיע לצורת "מגה" ובכוחות משולבים הם מצליחים להביס את הדי-ריפר ולשחרר את ג'רי.
בסוף העונה, הילדים לומדים שהיפנוס מתכננים לסגור את השער בין שני העולמות לתמיד והם נאלצים להיפרד מהדיג'ימונים שלהם.
הסדרה הרביעית - פרונטיר
העונה הרביעית מתמקדת בחמישה ילדים שמגיעים לעולם הדיגיטלי בעזרת רכבת מיוחדת. בעונה זו, הילדים לא מצוותים לדיג'ימון שותף, אלא מסוגלים להתפתח לדיג'ימון בעצמם דרך טכניקה שנקראת "התפתחות נשמה". סדרה זו גם היא מחולקת לסאגות.
סאגת עשרת הלוחמים האגדיים
הסדרה מתמקדת בחמישה ילדים בשם טאקויה, קוז'י, זואי, טומי וג'יי.פי שביום בהיר אחד, מקבלים הודעת טקסט ממקור לא יודע ובה נכתב שעליהם לעלות על רכבת מסוימת. הילדים עולים על הרכבת, המתבררת להיות דיג'ימון בשם טריילמון ודרכו מגיעים לעולם הדיגיטלי. בהגיעם, הדיג'יגורלים פוגשים שני דיג'ימונים בשם בוקומון ונימון שמשמשים להם כמורי דרך. במהלך שיטותם בעולם הדיגיטלי וחיפושם אחר הדרך הביתה, הילדים מצליחים להצתוות עם "נשמות" - מעין גלגול רוחני של עשרת הלוחמים האגדיים שהצילו את העולם הדיגיטלי בעבר. כאשר כל ילד מתחבר עם נשמה משלו, הוא מסוגל לבצע "התפתחות נשמה" ולהפוך לדיג'ימון בעצמו.
לאחר שעשו זאת, הדיג'יגורלים נאלצים להתעמת מול יישות בשם צ'רובימון, שהוא האחד שהחזיר את חמשת הלוחמים לחיים והפך אותם למרושעים. במהלך הקרב, מתברר שילד שישי הגיע לעולם הדיגיטלי, אך הושחת על ידי צ'רובימון והפך למרושע. הדיג'יגורלים משחררים את אותו הילד, שנקרא קואיצ'י משליטתו של צ'רובימון וזה מתברר להיות אחיו התאום של קוג'י, שמחזיק בנשמות האדם והחיה של האפלה ומצטרף לחבורה.
סאגת לוסמון
לאחר שהילדים הביסו את צ'רובימון, הם מגלים שהוא היה רק חיל בשירותו של לוסמון. במקביל, קואיצ'י לומד שגופו הגשמי נשאר במצב של צמח בעולם האמיתי, אך רוחו הגיעה לעולם הדיגיטלי. למרות הגילוי, הוא אינו מתוודה על כך בפני החבורה. הילדים פוגשים שני אבירים מלכותיים בשם דיינסמון וקרוסיידרמון שתפקידם הוא לאסוף מספיק נתונים על מנת לשחרר את לוסמון מכלאו. במהלך הסאגה, הילדים מנסים להגן על הדיג'ימונים בעולם הדיגיטלי מפני האבירים המלכותיים, אך ללא הועיל. לבסוף, כאשר צבר מספיק נתונים, לוסמון משתחרר מכלאו והורג את האבירים המלכותיים במטרה לשאוב את הנתונים שלהם ולגדול לצורה חזקה יותר. מבינים שלוסמון מתכוון לפלוש לעולם האמיתי ולהשמיד את שני העולמות, הדיג'יגורלים מצליחים להתאחד ולהתפתח לדיג'ימון בשם "סוסנומון" ולהביס את לוסמון.
הסדרה החמישית - יחידה דיגיטלית
ב-2 באפריל 2006, הוציאה החברה היפנית לאור את העונה החמישית של דיג'ימון (הנקראת גם "Digimon Savers"),
עונה זו מתמקדת בכוח שיטור מיוחד בשם "היחידה הדיגיטלית" שתפקידה הוא להחזיר דיג'ימונים שהגיעו לעולם האמיתי חזרה לעולם הדיגיטלי. חברי היחידה המיוחדת הם מרקוס, מתאבק רחוב והשותף של אגומון, תומאס, ילד עשיר והשותף של גאומון ויושי שהיא השותפה של ללמון.
בחלק השני של העונה, החבורה מגיעה לעולם הדיגיטלי כדי להילחם בדיג'ימון בשם מרוקימון שמסיק שבני האדם הם מרושעים ורוצה לתקוף את העולם האמיתי. בנוסף, החבורה מגלה בעולם הדיגיטלי ילד אנושי בשם קינן, שהוריו היו חלק ממשלחת לעולם הדיגיטלי, אך הם מצאו את מותם והוא אומץ בתור דיג'ימון בעולם הדיגיטלי.
העונה החמישית סיימה את שידוריה ביפן בסוף מרץ 2007, ושודרה בארצות הברית בדיבוב אנגלי בסתיו של אותה השנה בשם "דיג'ימון - יחידה דיגיטלית" (באנגלית: Digimon Data Squad).
הסדרה משודרת בישראל בזום החל מ-16 בפברואר 2014.
הסדרה השישית - פיוז'ן
ב-6 ביולי 2010, הוציאה חברת BANDAI לאור את העונה השישית של דיג'ימון הנקראת "Digimon Xros Wars", בעונה זו מופיעים שישה דיג'יגורלים (הנקראים בעונה הזו "גנרלים"): מייקי 'טאיקי' קודו הגיבור של הסדרה, אנג'י 'אקארי' הינוטו, ג'רמי 'זנג'ירו' טסורוגי, ננה אמאנו, יואן 'יו' אמאנו (המוכר גם כאחיה הקטן של ננה) וכריסטופר 'קיריהא' אאונומה.
לסדרה קיימים 79 פרקים הבנויים משלושה חלקים. לחלק הראשון ישנם 30 פרקים, לחלק השני 24 פרקים ולחלק השלישי 25 פרקים.
שני החלקים הראשונים של הסדרה נרכשו על ידי חיים סבן, ולפי הדיבוב האמריקאי נקראת Digimon Fusion.
בארצות הברית הסדרה שודרה בערוץ ניקלודיאון האמריקאי החל מ-7 בספטמבר 2013. הסדרה החלה את שידוריה בישראל מאז 13 בנובמבר 2014 בערוץ זום (ZOOM) ושמה בעברית הוא "דיג'ימון פיוז'ן" (תעתוק של השם האמריקאי).
בעונה זו הדיג'יגורלים הם בעלי מטעני איחודים ומשתמשים בצירוף "דיג'-איחוד" על מנת לאחד את הדיג'ימונים שברצונם לאחד.
הסדרה השביעית - מפלצות היישומון
ב-1 באוקטובר 2016 עלתה לאוויר ברשת היפנית TXN העונה השביעית של דיג'ימון. העונה מתרחשת בעתיד בשנת 2045. שבמרשתת, בגלל ההתקדמות הטכנולוגית, דיג'ימונים מיוחדים בשם "אפמונים" או "מפלצות היישומון" אשר נולדים כיישומונים בטלפונים ניידים.
הסדרה השמינית - הרפתקאות דיג'ימון 2020
במרץ 2020 הוציאו אולפני Toei מהדורה מחודשת של העונה הראשונה של דיג'ימון, במקביל ליציאת הסרט באורך מלא "דיג'ימון - ההרפתקה האחרונה" המספר מה קרה לילדים מהעונה הראשונה כאשר התבגרו ואולצו להיפרד מהדיג'ימונים שלהם לנצח. מטרת המהדורה, שכונתה "reboot" (אתחול מחדש), הייתה לחזור ולהתמקד בדמויות ובסיפור של עונה זו שהייתה המצליחה ביותר והפעם לספר אותה אחרת, כך שגם מעריצי דיג'ימון הוותיקים שהתבגרו יוכלו להתעניין בה וגם מעריצים חדשים שלא ראו את המקורית. בעונה זו מופיעים כל הגיבורים מהעונה המקורית וגם הסיפור הראשי זהה: חבורת ילדים שמגיעים לעולם דיגיטלי. אך קיימים שינויי עלילה רבים ומהותיים, כולל התאמות לעידן הנוכחי (לילדים יש כעת טלפונים חכמים, המחשב הנייד של איזי יותר קטן וחדיש, ועוד).
סרטים
לסדרה יצאו כמה ספיישלים ביפן וכן 11 סרטי קולנוע - 2 לכל אחת משלוש העונות הראשונות, אחד לעונות הרביעית והחמישית, נספח ושני סרטים קצרים בתלת-מימד. שלושת הסרטים הראשונים אוחדו לסרט אחד שהוקרן בבתי הקולנוע בארצות הברית ואף גם הגיע לישראל (אך שודר רק בטלוויזיה ולא בקולנוע), הסרט קיבל ביקורות מעורבות אבל זכה לאהדה רבה של מעריצים. שמם של הסרטים שהוצגו בישראל - "הרפתקאת דיג'ימון", "משחקי המלחמה שלנו" ו"התפתחות עילאית".
הסרטים שלא שודרו בישראל הם: "דיאבולומון מכה שנית", "מלחמה של הרפתקנים", "ברח מהר לוקומון", "אי הדיג'ימונים האבודים", "מפלצות דיגיטליות-התפתחות X", "דיג'ימון השומרים - הפעל מצב שרפה", "דיג'ימון השומרים - העולם הדיגיטלי בסכנה 3D", ו"דיג'ימון הרפתקאות - המירוץ הגדול 3D".
סדרת סרטים - הרפתקאות 3
סדרה זו יצאה ב-21 בנובמבר 2015, ובסדרה זו מתאחדים 8 הדיג'יגורלים מהעונה הראשונה והמקורית בתור בני נוער.
ב-6 במאי נחשף כי עונה זו לא תהיה סדרת טלוויזיה, אלא תיהפך לסדרת סרטי קולנוע בת 6 חלקים (וכל חלק בנוי משישה פרקים).
משחקי וידאו
לאורך השנים ובעקבות הצלחת סדרות האנימה והמאנגה, משחקי וידאו שונים פורסמו לקונסולות השונות:
Digimon World DS הוא משחק תפקידים ממוחשב שנוצר בהשראת העונה החמישית: "דיג'ימון: יחידה דיגיטלית" עבור קונסולת הנינטנדו DS.
Digimon Story: Cyber Sleuth הוא משחק תפקידים ממוחשב שנוצר עבור קונסולות הפלייסטיישן ויטה והפלייסטיישן 4 שעלילתו לא קשורה לשום סדרה והסיפור בו מקורי לחלוטין.
Digimon Survive הוא משחק בסגנון הנובלה הויזואלית המשלב בתוכו אלמנטים של משחקי תפקידים. המשחק גם הוא לא קשור לשום סדרת טלויזיה, אלא מציג עלילה חדשה ואפלה המתאימה לקהל בוגר יותר. המשחק שוחרר עבור הקונסולות נינטנדו סוויץ', המחשב האישי, פלייסטיישן 4 ו-Xbox One בשנת 2022.
דיג'ימון בישראל
הסדרה זכתה לפופולריות רבה בישראל, בעיקר כאשר שודרה לראשונה העונה הראשונה של הסדרה בסוף שנות התשעים בערוץ הראשון ואחר כך בג'טיקס עד לעונה הרביעית. ההצלחה הובילה למכירת מוצרים נלווים רבים כגון: צעצועים, קלטות וידאו בדיבוב לעברית, משחקי מחשב ואפילו הצגה לילדים שהוצגה בתיאטרון ירושלים ב-2001.
ב-25 באוגוסט היקום הראשון בסדרת דיג'ימון (עונות 1–2) החל להיות משודר בערוץ זום וכמו שהובטח לצופים גם העונות החדשות שלא שודרו בישראל - העונות החמישית (יחידה דיגיטלית) וחלק מהשישית (פיוז'ן). החל מ-23 במרץ 2015 משודרת העונה השלישית (טיימרס) גם בערוץ זום. ב-19 בנובמבר סיימה את שידורי הראשונים העונה הרביעית (פרונטיר) גם בערוץ זום.
לעונה השישית בגרסה היפנית ישנם 79 פרקים, הבנויים משלושה חלקים שונים. בגרסה האמריקאית (ששודרה בישראל) דיבבו רק 54 פרקים - ולכן גם בישראל שודרו רק 54 פרקים, שהם שני החלקים הראשונים של הסדרה.
טענת קים לי
טענת קִים לי היא טענת הגנה במסגרת המשפט העברי אותה יכול לטעון נתבע במקרה שבו קיימת מחלוקת הלכתית הנוגעת לדין בענייני ממון בו הוא מעורב. הניב "קים לי" (ק' חרוקה) הוא הצורה הארמית של "מוחזק בידי", או בתרגום מילולי "עומד לי (הטיעון כי)". הנתבע מסתמך על צד במחלוקת התומך בעמדתו, על מנת להמשיך ולהחזיק בממון שבידו.
לפי הלכת 'קים לי' על הדיין לקבל את עמדת הנתבע גם הוא מסתמך על דעת מיעוט או על דעה העומדת בניגוד לדעתו של הדיין. כאמור, טענת קים לי עומדת לזכות הנתבע. התובע אינו יכול להשתמש בטענה זו מצידה ההפוך על מנת לחייב את הנתבע, בשל הכלל 'המוציא מחברו עליו הראיה'. על התובע מוטל נטל ההוכחה שהדין הוא כדעת הפוסק המחייב את הנתבע, ומאחר שאינו יכול להוכיח זאת, הנתבע פטור וזכאי להמשיך ולהחזיק בממון.
טענת 'קים לי' נוגעת לענייני ממונות בלבד, ובמרוצת הדורות הוערמו עליה סייגים שצמצמו את תחולת הכלל.
קיימים קווי דמיון בין טענה זו לבין הגנת "אמת דיברתי" בלשון הרע.
מקור הדין
טענת 'קים לי' אינה נזכרת בתלמוד, ואף ייתכן מקור תלמודי הסותר אותה. כך בהלכה התלמודית הקובעת שפסיקה על פי חכם אחד, בניגוד לרוב הפוסקים, בטלה ונחשבת כטעות בשיקול דעת.
הרציונל המשפטי של טענת 'קים לי'
טענת 'קים לי' מעוררת על פניה קושי משפטי, שכן היא מערערת את הוודאות המשפטית בהיותה מאפשרת לנתבע להישען על דעת מיעוט. לכן יש לבחון את הרציונל העומד מאחוריה, ובהתאם לכך את ההתנגדויות והסייגים שהוצבו לה. על פי חנינה בן מנחם, טענת 'קים לי' נסמכת על שני מודלים:
לכל אחד מהמודלים האמורים יש השפעות על מידת האימוץ של הכלל על ידי פוסקים, ועל מעמדו ככלל מחייב, כפי שנראה להלן.
הקשיים שבטענת 'קים לי'
כאמור, טענת 'קים לי' מערערת את הוודאות המשפטית ומעוררת מספר בעיות בהליך הפסיקה:
על בסיס קשיים אלו, היו מי שהתנגדו נחרצות להפעלת הכלל. כך כתב רבי יהונתן אייבשיץ:
היו שטענו, כי התנגדות חכמים לטענת 'קים לי' הגיעה עד כדי הטלת חרם על דיין הפוסק על פי טענה זו. כך הזכיר ר' יעקב פראג'י כי שמע על חרם חמור שהוטל על ידי חכמי צפת, ובראשם ר' יוסף קארו כנגד דיינים שפוסקים לפי טענת קים לי:
'ובאותן הימים נתברר לנו מפי מגידי אמת, שבשנים קדמוניות שבעיר צפת תוב"ב הסכימו כל הרבנים שהיו בתוכה והחרימו חרם חמור שלא ידין שום דיין על פי קים לי אלא הדין יפסק על פי התורה אחרי רבים או על פי מרי דאתרא...אמר לי החכם הזה אני ראיתי בצפת הסכמה כתובה מימי רבינו יוסף קארו זלה"ה בהסכמת כל הרבנים שהיו שם וכולם חתומים בה שאין שום דיין ידין בקים לי והחרימו על זה חרם חמור, אלא הדיין יפסוק הדין על פי מרי דאתרא ובמקום שאין להם רב יפסוק הדין על פי גזרת התורת אחרי רבים להטות".
סייגים
בשל הקשיים האמורים, הציבו הפוסקים כמה סייגים המצמצמים את תחולתה של טענת קים לי. אלו הם, למשל, סייגים שמציע ר' דוד בן זמרה (רדב"ז):
החובה לקבל טענת 'קים לי'
בין הפוסקים נחלקו הדעות בשאלה האם הדיין חייב לקבל את טענת 'קים לי' ולפסוק על פיה, או שמא היא רק מרחיבה את אפשרויות הפסיקה שלו, אך אינה מחייבת אותו. ספרות הפוסקים מציגה שלוש אפשריות כמענה לשאלה זו:
1.משהועלתה טענת 'קים לי' על ידי הנתבע חייב הדיין לפסוק על פיה. עם זאת, התעלמות מן הטענה אינה מבטלת את הפסק.
2. משהועלתה טענת 'קים לי' חייב הדיין לפסוק על פיה ומשהתעלם ממנה הפסק בטל.
3. משהועלתה טענת 'קים לי' רשאי הדיין לפסוק על פיה אך איננו מחויב לכך.
מי שרואים ב'קים לי' כלל הכרעה בספקות (על פי המודל הראשון כאמור), מניחים שלכל שאלה משפטית תשובה אחת נכונה בלבד, ומכאן שמצומצם כוחו של הדיין לשקול ולהכריע, והוא מחויב לקבל את טענת 'קים לי' של הנתבע. לעומת זאת, הסבורים ש'קים לי' מבוססת על ההנחה שיש שאלות משפטיות שלגביהן תיתכן יותר מתשובה אחת נכונה, ייטו לצמצם פחות את שיקול דעתו והכרעתו של הדיין, שכן גם התשובה שהוא יגיע אליה היא נכונה כמו העמדה המקבילה, ומטעם זה אין לבטל פסק שניתן ללא התחשבות בדעה הנוגדת.
חובת הדיין להעלות טענת 'קים לי'
פוסקים נחלקו בשאלה האם הדיין צריך ליידע את הנתבע על דעה חולקת שתסייע לעמדתו. ר' יאיר חיים בכרך, סובר שכאשר בעל הדין אינו מכיר את השיטות החולקות, ואינו יודע לומר 'קים לי' כשיטה פלונית, על הדיינים לטעון' קים לי' בשבילו.
לעומתו, החתם סופר סבור שלא ניתן לומר 'קים לי' כאשר בעלי הדין אינם טוענים זאת בעצמם: "ועוד הרי היורשים אינם טוענים קים לי, וכי יש לדיין רשות לעורר ולומר קים לי, לא תהיה כזאת בישראל".
טענת קים לי כנגד פסק השולחן ערוך
תפוצתו הנרחבת של השולחן ערוך והתקבלותו, הובילו לצמצום טענת 'קים לי'. רבים מן האחרונים פסקו כי בכל הלכה שהוכרעה על ידי השולחן ערוך, כבר לא ניתן לטעון 'קים לי' כדעה סותרת.
זאת ועוד: עצם יצירת השולחן ערוך שולל את טענת 'קים לי', שהרי אם הטענה הייתה תקפה לפי השו"ע, הוא לא היה יכול לפסוק הלכה כלל ועיקר בדיני חושן משפט. השו"ע פסק לפי רוב הפוסקים, ומכאן משמע שהוא לא חשש לטענת 'קים לי' שבמהותה היא טענת מיעוט.
פוסקי זמננו
הרב יצחק אייזיק הלוי הרצוג, רבה הראשי הראשון של מדינת ישראל, ביקש ללכד את כל הזרמים התורניים תחת הלכה אחת, וראה בשימוש הרב שרווח עד אז בבתי דין בטענת 'קים לי' משום פגיעה ביכולת הפסיקה.
הדעה הרווחת באותה ימים לשיטת הספרדים בארץ הייתה שאין לומר 'קים לי' בניגוד לשולחן ערוך. הרב הרצוג ניסה להוביל לכך שגם האשכנזים בארץ יתקנו הוראה דומה לפיה אין לקבל 'קים לי' גם כנגד הרמ"א. הוא הציע לקיים כנס רבנים מכל העדות, בו יקבלו על עצמם לא לדון "קים לי" כנגד השו"ע ולא כנגד הרמ"א. הרב הרצוג לא הציע לבטל כליל את טענת 'קים לי', בהתאם לעמדתו העקרונית שאין מקום לערוך שינויים רדיקליים בהלכה. עם זאת, הוא חתר לכך שבתי הדין יכריעו בהסכמה או ברוב דעות גם בבעיות ששנויות במחלוקת בין פוסקים.
דוגמה לטענת קים לי
מקרה שבו אדם נישא בפעם השנייה, ומנישואיו הראשונים היו לו ילדים. לאחר כמה שנים נפטר האיש, והאלמנה פנתה לבית הדין לקבל מזונות מנכסיו של בעלה המנוח. בעת הדיון הציגו הילדים צוואה מאושרת על ידי בית הדין הרבני, שנכתבה עוד טרם נישואיו בה נרשם שכל רכושו של הבעל ניתן במתנה לילדיו ולכן אין כל רכוש ממנו ניתן יהיה לשלם לאלמנה מזונות. בצוואה זאת אכן היה סעיף המאפשר לבעל לשנות את הצוואה.
האלמנה טענה שהיא זכאית למזונות מדין אומדנא, מכך שהבעל השאיר לעצמו זכות לשנות את הצוואה, יש אומדנא שהוא חשב על האפשרות, שביום מן הימים ישא אישה וירצה להתחייב לה, וחפץ הוא שיישארו בידיו נכסים על מנת לשעבדם לצורך התחייבויות אלו. במצב זה יכולים היורשים לטעון "קים לן" (כלומר: קיים לנו) כשיטת המהרי"ק (יוסף קולון) והרמב"ן, שעל פי אומדנא לא ניתן להוציא ממון מחזקתו.
מקרה זה נידון בבית הדין הרבני הגדול בירושלים, ונפסק כי האלמנה אינה זכאית למזונות.
גילי חיימוביץ'
גילי חיימוביץ' (נולד ב-24 בפברואר 1993) הוא לוחם טאקוונדו ישראלי, המתחרה בקטגוריית המשקל של עד 58 ק"ג. הוא נולד ברעננה וגר בגדרה.
ביוגרפיה
חיימוביץ' החל באימוני הטאקוונדו במקרה, לאחר שחוג ההגנה העצמית בו השתתף בוטל עקב מיעוט משתתפים. בגיל 15 החל להשתתף בתחרויות בינלאומיות. הוא הגיע להישג ראשון בשנת 2007 בה זכה במדליית הארד באליפות קרואטיה הפתוחה בקטגוריית המשקל עד 41 ק"ג. שנה לאחר מכן זכה במדליית הזהב באותה אליפות בקטגוריית המשקל עד 45 ק"ג. בשנת 2009 זכה במדליית הזהב בקטגוריית המשקל של עד 45 ק"ג באליפות אירופה לנוער שנערכה בטרלבורג שבשוודיה. אולם, באותה שנה הוא הפסיד ברבע הגמר באליפות אירופה לצעירים שנערכה בוויגו שבספרד.
בשנת 2010 נחל חיימוביץ הפסדים באליפות העולם בטאקוונדו לנוער. אולם, זכה במדליית ארד באליפות אוסטריה הפתוחה. באולימפיאדת הנוער שנערכה בסינגפור בקטגוריית המשקל של עד 48 ק"ג, זכה חיימוביץ' במדליית הזהב לאחר שהיריב האיראני שהיה אמור להתמודד מולו בקרב הגמר לא התייצב.
בשנת 2011 התגייס חיימוביץ' לצבא הגנה לישראל ושירת כספורטאי מצטיין. החל משנת 2012 מתמודד חיימוביץ' בקטגוריית הבוגרים. באליפות אירופה בטאקוונדו שנערכה באותה שנה במנצ'סטר שבאנגליה הפסיד חיימוביץ' בסיבוב הראשון בקטגוריית המשקל עד 63 ק"ג. אולם, באליפות קרואטיה הפתוחה זכה במדליית ארד. בשנת 2013 זכה במדליית זהב באליפות פולין הפתוחה ובאליפות ישראל הפתוחה. במהלך שנת 2014 הפסיד חיימוביץ' בסיבוב הראשון באליפות אירופה בטאקוונדו. אך, זכה במדליית ארד באליפות בלגיה הפתוחה ושמר על מקומו הראשון באליפות ישראל הפתוחה.
שנת 2015 החלה ברגל ימין כאשר חיימוביץ' זכה במדליית ארד באליפות יוון הפתוחה ובמדליית כסף באליפות בוסניה הפתוחה. אולם בהמשך השנה הפסיד בסיבוב השני באליפות העולם בטאקוונדו. במשחקים האירופיים שנערכו בבאקו בירת אזרבייג'ן הוא התחרה בקטגוריית משקל עד 58 ק"ג והפסיד בשמינית הגמר. שנת 2016 נפתחה בהפסד בשמינית הגמר באליפות אורפה בטאקוונדו. אולם, לאחר מכן זכה חיימוביץ' במדליית ארד באליפות אוסטריה הפתוחה ובאליפות לוקסמבורג הפתוחה. באליפות ישראל הפתוחה התחרה חיימוביץ בקטגוריית המשקל עד 58 ק"ג וזכה במדליית זהב.
בגר
{{פירושונים|
ראו גם
}}
לרוי אנדרסון
לֶרוֹי אנדרסון (באנגלית: Leroy Anderson; 29 ביוני 1908 - 18 במאי 1975) היה מנצח ומלחין אמריקאי של יצירות קצרות וקלילות של מוזיקה קונצרטנטית, שרבות מהן הושמעו בתזמורת הטיילת של בוסטון בניצוחו של ארתור פידלר. ג'ון ויליאמס תיאר אותו כ"אחד מגדולי האמנים של אמריקה בתחום המוזיקה התזמורתית הקלה."
ביוגרפיה
לרוי אנדרסון נולד בקיימברידג' מסצ'וסטס. את שיעורי הפסנתר הראשונים שלו קיבל מאמו, שהייתה נגנית עוגב. הוא המשיך בלימודי פסנתר אצל הנרי גדעון בקונסרבטוריון למוזיקה של ניו אינגלנד ונוסף לכך למד נגינה בקונטרבס בבוסטון. בשנת 1926 התחיל אנדרסון בלימודיו באוניברסיטת הרווארד, שם למד תאוריה אצל ולטר ספולדינג, קונטרפונקט אצל אדוארד באלאנטיין, הרמוניה אצל ג'ורג'ה אנסקו וקומפוזיציה אצל וולטר פיסטון. הוא סיים את לימודי התואר הראשון בשנת 1929 ואת הלימודים לתואר שני במוזיקה בשנת 1930.
אנדרסון המשיך ללמוד בהרווארד - לדוקטורט בשפות גרמניות וסקנדינביות, ובמקביל עבד כנגן עוגב באוניברסיטה, ניצח על המקהלה ועל תזמורת אוניברסיטת הרווארד וכן ניצח על תזמורות ריקודים בסביבות בוסטון, שבשבילן גם הכין עיבודים שונים. עבודתו זו הגיעה לידיעתו של ארתור פידלר, ששכר בשנת 1936 את אנדרסון לעבד מוזיקה מסורתית ופופולרית בשביל תזמורת הטיילת של בוסטון וגם לחבר לה יצירות מקוריות. פידלר הזמין מאנדרסון את "ג'אז פיציקטו" בשנת 1938 ואת "ג'אז לגאטו" בשנת 1939.
אנדרסון שלט במספר שפות (בנוסף לאנגלית וכל השפות הסקנדינביות, גם איטלקית, צרפתית, גרמנית ופורטוגזית) ובשנת 1942 התגייס לצבא ארצות הברית כמתרגם וקצין מודיעין ועבד בפנטגון על נושאי מודיעין סקנדינביים בשנות מלחמת העולם השנייה. חובותיו אלה לא מנעו ממנו לעסוק בהלחנה, ובשנת 1946 כתב את הלהיט הראשון שלו, "השעון הסינקופי", שזיכה אותו בתקליט זהב ובמקום ה-11 במצעדי הלהיטים. לאחר המלחמה הוצע לו תפקיד כנספח צבאי לשוודיה אך הוא ויתר על ההצעה ובחר להתרכז בקריירה מוזיקלית.
הקטעים שחיבר וההקלטות שעשה בשנות החמישים בניצוח על תזמורת אולפן נחלו הצלחה מסחרית עצומה. בין להיטיו המפורסמים ביותר: "טנגו כחול", "נסיעה במזחלת שלג" ו"מכונת הכתיבה" (המשמש עד היום כאות הזמן ליומן החדשות של קול ישראל בשבת בבוקר - כשניסו לפני שנים אחדות להחליף אותו, קמה מחאה ציבורית כללית והרעיון נגנז).
סגנונו המוזיקלי של אנדרסון, המושפע מאוד מג'ורג' גרשווין וממוזיקה עממית של ארצות שונות, עושה שימוש באפקטים אינסטרומנטליים יצירתיים ומדי פעם בפריטים שאינם מקובלים בשימוש ככלי נגינה, כגון מכונת כתיבה ונייר זכוכית (גם קשישטוף פנדרצקי משתמש במכונת כתיבה במוזיקה התזמורתית שלו, ב"פלואורוסצנטים", אבל ללא האפקט ההומוריסטי).
אנדרסון כתב קונצ'רטו לפסנתר בדו מז'ור בשנת 1953, אבל גנז אותו בגלל נקודות התורפה שהיו בו, להרגשתו.
בשנת 1957 תזמר אנדרסון את "76 טרומבונים" של מרדית וילסון, שהיה לשיר הנושא של המחזה המוזיקלי הקלאסי "איש המוזיקה". עבודה זו גם נתנה לו השראה לכתיבת מחזה מוזיקלי משלו בשנה שלאחר מכן, "Goldilocks" (זהבה ושלושת הדובים), שזיכה אותו בפרס טוני, אבל הצלחתו המסחרית לא הייתה גדולה. אנדרסון לא כתב עוד מחזות מוזיקליים והמשיך תחת זאת בכתיבת מיניאטורות תזמורתיות, שרבות מהן ממשיכות לתפוס מקום של כבוד ברפרטואר של תזמורות קלות ברחבי ארצות הברית ובעולם כולו.
המועצה לשידורי כבלים ולשידורי לוויין
המועצה לשידורי כבלים ולשידורי לוויין היא מועצה ציבורית האחראית על שידורי החברות "הוט" ו"יס", ומקבילה לרשות השנייה לטלוויזיה ולרדיו, בנוסף, אחראית המועצה על בחירתו במכרז של הגורם המשדר בערוץ הכנסת, על קביעתם של תנאי הרישיונות ועל הכללים בדבר תוכן השידורים ובדבר הפיקוח השוטף על הערוץ. עד לחודש מרץ 2018, המועצה הייתה אחראית על הערוצים הייעודיים לשעבר: ערוץ 20, ערוץ 24, ערוץ 9 וערוץ הלא TV, שבעקבות חקיקה הועברו לאחריותה של הרשות השנייה.
היסטוריה
המועצה הוקמה בשנת 1987, תחילה בשם "המועצה לפיקוח על השידורים בכבלים", במטרה לנהל את המכרזים לזיכיונות להקמת רשתות לשידורי טלוויזיה בכבלים בישראל ב-25 אזורי זיכיון. לצורך הבטחת פריסת הכבלים גם באזורי פריפריה, בהם הכדאיות הכלכלית הייתה נמוכה יותר, חולקו אזורי הזיכיון כך שיכללו עיר או אזור מרכזי, עם יישובים או אזורים בפריפריה. כך לדוגמה, המכרז לערים תל אביב וגבעתיים כלל גם את אזור עמק יזרעאל וקריית מלאכי. תחילה כללה התוכנית חלוקה של כמה זיכיונות באותן ערים, אך תוכנית זו בוטלה אחר כך. ראש המועצה הראשון היה אברהם פורז. המכרזים הראשונים פורסמו בדצמבר 1987. באוגוסט 1988 הוכרזו שני הזוכים הראשונים במכרזים: קבוצת "ערוצי זהב" שותפות שכללה את החברות "תדיראן", קבוצת ״ידיעות אחרונות" וקבוצת "עורק" של מוריס קהאן, וקבוצת "מת"ב - מערכת תקשורת בכבלים" שותפות שכללה את החברות "דנקנר השקעות", "מעריב החזקות", קרן ההשקעות "שמרוק" האמריקאית, ואיש העסקים חנניה גיבשטיין. בנובמבר 1988 ניתן הזיכיון לאזור שכלל את תל אביב לחברת "תבל". בינואר 1989 ניתן הזיכיון שכלל את העיר חיפה לחברת "כייבל-נט". שני זכיניים נוספים, "עידן" ו"גוונים", קיבלו זכיינות במהלך אותה שנה. במקביל נאלצה המועצה להתמודד עם סגירת תחנות הכבלים הפיראטיות שפעלו אז בישראל והופעלו על ידי גורמי פשע מאורגן. בנוסף הייתה המועצה אמורה להיות אחראית על הקמת ערוץ 2. אך בהמשך הוקמה הרשות השנייה לטלוויזיה ולרדיו.
במאי 1988 הודיעה המועצה כי תוציא מכרז לשידורי טלוויזיה בלוויין, כפי שנקבע בחוק הכבלים שעבר בכנסת ביולי 1986. ביולי 1989 פורסם מכרז להקמת טלוויזיה בלוויין בישראל. אך מכרז זה בוטל אחר כך, בלחץ חברות הכבלים שכבר הוקמו, שחששו מתחרות. מכרז לשידורי לוויין פורסם שוב ב-1998. שבעקבותיו הוקמה חברת yes הטלוויזיה בלוויין.
כבר עם הקמתה התמודדה המועצה עם לחצים מצד הזכיינים לקבל הקלות בתנאי המכרז. הוויתור הראשון היה אישור להקמת חברה בבעלות משותפת של הזכיינים (ICP), לצורך רכישה משותפת של התכנים המשודרים, כולל הקמת ערוצים להפקת מקור (ערוץ המשפחה, ערוץ הילדים ערוץ הספורט וכו'). כבר במאי 1989 אנשי החברה נסעו לרכשו במשותף תוכן ביריד הטלוויזיה MIPTV בצרפת. הוויתור השני היה אישור של מספר זכיינים להתמזג. המיזוג הראשון היה בין חברת "כייבל-נט" וחברת "מת"ב" ב-1990. ב-1998 אושרה רכישת "גוונים" בידי "תבל", ורכישת "עידן" בידי "ערוצי זהב". באפריל 2002 אושר מיזוג כל חברות הכבלים ליצירת חברת HOT. וויתור שלישי היה חובת פריסת הכבלים בפריפריה. באוגוסט 2016 החליט מנכ"ל משרד התקשורת, שלמה פילבר, לדחות את חובת פרישת תשתיות ליישובי פריפריה בשלוש שנים. נכון לשנת 2021 חברת HOT לא השלימה את הפריסה בפריפריה (מעל לשלושים שנה אחרי תחילת שידורי הכבלים).
בשנת 1997 קיבלה המועצה אחריות גם על הערוצים הייעודיים, בעקבות דו"ח ועדת יוסי פלד, שהוקמה במטרה לבחון הצעה להרחבת מערך שידורי הטלוויזיה והרדיו לציבור וארגונו מחדש. הדו"ח המליץ לאמץ מדיניות חדשה ליצירת שוק חופשי של תקשורת אלקטרונית, אשר תושתת על העיקרון של "שמיים פתוחים" לכל. הוועדה המליצה על בי השאר על הקמת חמישה או שישה ערוצים ייעודיים – בשפה הערבית, לדוברי רוסית ואמהרית, למורשת ישראל, ערוץ של מוזיקה ישראלית, ערוץ חדשות ומידע, שימומנו כולם מפרסומת מסחרית.
בשנת 1998 פרסם משרד התקשורת, באמצעות המועצה לשידורי כבלים ולשידורי לוויין, את המכרז למיון מוקדם להקמת חמישה ערוצים ייעודיים שמימונם מפרסומות ומטרתם לפנות לפלחי אוכלוסייה מסוימים ולא לכלל האוכלוסייה כמו בערוצי הברודקאסט. ההחלטה כללה הקמה של ערוץ בערבית (הלא TV), ערוץ חדשות, ערוץ ברוסית, ערוץ מוזיקה (ערוץ 24) וערוץ מורשת. אך לאחר פרסום המכרז למיון המוקדם, פרסום מכרז פרטני לערוץ התעכב במשך מספר שנים. בתחילת שנות ה-2000 החלו לפעול שני ערוצים ייעודיים ערוץ 24 וערוץ 9. המכרזים לערוץ חדשות, ערוץ מורשת וערוץ בערבית נכשלו, לאחר שהזוכים במכרזים פרשו עקב חוסר כדאיות כלכלית. הערוץ בערבית ("הלא TV") ההחל לשדר לבסוף ב-2012, וערוץ המורשת ("ערוץ 20") עלה לשידור ב-2014.
במאי 2000 קבע בית הדין להגבלים עסקיים כי חברת ICP המשותפת לחברות הכבלים, המאפשרת להפיק ולשדר במשותף את התוכניות בערוצים 3, 4, 5, 6 ו- 8 היא הסדר כובל ותפורק מיד. בפועל החלטה זו לא בוצעה מאחר שכל חברות הכבלים התאחדו כשנה וחצי אחר כך.
בדצמבר 2017 התכנסה מועצת הכבלים במטרה לאשר לערוץ 20 לשדר חדשות. בעקבות בקשות חזרות ונישנות של הערוץ להתנער מהמחויבות המקורית שלו ל"שידורי מורשת". המועצה היה אמורה להעניק לערוץ רישיון זמני לשידורי חדשות למשך שנה בלבד, בהתאם לחוות הדעת של המשנה ליועץ המשפטי לממשלה. אולם האישור לא התקבל והממשלה החליטה, במסגרת חוק ההסדרים, לקדם הצעת חוק שבמסגרתה ארבעת הערוצים הייעודיים ייהפכו לערוצים מסחריים לכל דבר, ויעברו מאחריותה של המועצה לשידורי כבלים ולוויין לידיה של הרשות השנייה. החוק אושר בפברואר 2018.
מבנה
המועצה לשידורי כבלים ולוויין היא מועצה ציבורית, המתכנסת אחת לשבוע. חבריה מכהנים במועצה ללא שכר, ב"שליחות למען הציבור", ולכל אחד מהם עיסוקים אחרים. האדם היחיד המקבל שכר, שעיסוקו העיקרי הוא בתפקיד זה, הוא היו"ר.
המועצה לשידורי כבלים ולוויין מורכבת משלושה עשר נציגים מלבד היו"ר:
יושב ראש
בין השנים 1991–1993 כיהן בתפקיד אברהם בקשי דורון שהיה מנכ"ל משרד התקשורת. בשנים 1993–1997 כיהנה בתפקיד היו"ר מיכל רפאלי-כדורי, אחריה כיהן עו"ד צבי האוזר לימים מזכיר הממשלה, בשנים 2000–2003 כהנה בתפקיד דורית ענבר. בינואר 2004 מונה ליו"ר המועצה עו"ד יורם מוקדי. מוקדי פרש בסוף 2006. באפריל 2008, חודשיים לאחר עזיבתו של יגאל לוי, סמנכ"ל משרד התקשורת אשר שימש כממלא מקום היו"ר, בחרה ועדת איתור של משרד התקשורת את איש התקשורת ניצן חן.
באוקטובר 2012 נבחר אריאל משעל לתפקיד על ידי ועדת איתור, אך המינוי הוקפא בגלל הבחירות לכנסת התשע עשרה. משעל עתר לבית המשפט הגבוה לצדק בבקשה להשלים את מינויו, ובמקביל התלונן חיים גרון על כך שלא זכה בתפקיד. לאחר הבחירות, החליט השר הנכנס, להרחיב את ועדת האיתור כדי לשקף שינויים במדיניות. בג"ץ התיר לשר לעשות זאת, ובסופו של יום נבחרה לתפקיד ד"ר יפעת בן חי שגב.
ביוני 2021 אושר מינויו של ניר שוויקי לתפקיד יו"ר מועצת הכבלים והלוויין, לאחר שהתפקיד לא אויש באופן קבוע במשך יותר משנתיים.
הצעות לרפורמה
באפריל 2005, החליטה שרת התקשורת דליה איציק להקים את מה שכונה "ברית המועצות" (או בשם הרשמי, "הרשות הלאומית לתקשורת") כאיחוד בין המועצה לשידורי הכבלים והלוויין לרשות השנייה לטלוויזיה ולרדיו. ההצעה הובאה לדיון בממשלה בספטמבר 2005, אולם האיחוד לא יצא אל הפועל לאור התנגדות משרד המשפטים והתנגדות ראש הממשלה ושר האוצר אהוד אולמרט. בתחילת 2008 שר התקשורת אריאל אטיאס שוב ניסה לקדם את רעיון האיחוד. ב-2013 האיחוד היה אמור לעלות במגרת חוק ההסדרים וב-2016 ביקש איתן כבל לקדם את המהלך שלא יצא לפועל.
בפברואר 2018 הגישה חברת הכנסת שרן השכל הצעת חוק לפיה תבוטל המועצה, ופעילותה תמוזג אל תוך הרשות השנייה. בסופו של דבר ההצעה נהפכה לחוק שהעביר את האחריות לערוצים הייעודיים מהמועצה לרשות השנייה לטלוויזיה ולרדיו.
החלטות המועצה
המועצה השפיעה על שוק הכבלים והלוויין בישראל דרך החלטות שהתקבלו בנושאים שונים: ב-2002, תיקנה המועצה את הכללים הנוגעים לשידור ערוצים זרים בישראל, המשדרים פרסומות ישראליות. המועצה קבעה בהחלטתה, כי איסור שידור הפרסומת הקבוע בחוק התקשורת, והאוסר שידור פרסומות בכבלים ובלוויין (למעט בערוצים ייעודיים ובערוץ 2 ו-10), חל גם על "שידורים המיועדים בעיקרם לישראל" המשודרים בערוצים זרים. ככלל, מנעה המועצה שידור תוכני פרסומת בערוצים זרים המיועדים ללקוחות ישראליים, שאינם נושאים בכל אותן מחויבויות רגולטריות המוטלות על ערוצים ישראליים המבקשים לשדר תוכני פרסומת. המועצה ניסחה מאפיינים הקובעים מה הם "שידורים המיועדים בעיקרם לציבור בישראל או לחלק ממנו", עליהם החילה את האיסור הנ"ל. בין המאפיינים: מחצית מן השידורים הם בעברית ושידורים אשר מיועדים בתכניהם לקהל הישראלי. ב-2009, החליטה המועצה כי החברות הוט ויס יתנו למנויים זכות יציאה מן החוזה למשך 30 ימים, ללא קנס, כל עת שתנאיי החוזה הראשוניים הופרו, כגון הורדת ערוץ מחבילת התוכן. מהלך זה נולד בעקבות הסרת ערוצי טלוויזיה מחבילות התוכן על ידי הוט ויס כמהלך חד צדדי וללא פיצוי נאות למנויים, שנאלצו לקבל את השינוי כמו שהוא.
V (אלבום של מארון 5)
V הוא אלבום האולפן החמישי של להקת הפופ רוק האמריקאית מארון 5. האלבום יצא לאור ב-28 באוגוסט 2014 דרך חברות התקליטים אינטרסקופ רקורדס ו-222. בהקלטת אלבום זה השתתף קלידן הלהקה, ג'סי קרמייקל, שיצא להפסקה בשנת 2012 ולא השתתף בהקלטת האלבום הקודם של הלהקה, Overexposed.
סינגלים
הסינגל הראשון מהאלבום, Maps, יצא לאור ב-16 ביוני, כשלושה חודשים לפני הוצאת האלבום, והגיע למקום השישי במצעד הסינגלים של ארצות הברית, בילבורד הוט 100. האלבום פורסם לרכישה מוקדמת בחנות ה-iTunes ב-28 ביולי 2014, יחד עם הוצאתו של הסינגל השיווקי הראשון מהאלבום, it was always you
ב-22 באוגוסט יצא לאור הסינגל השני מהאלבום, Animals. וב-14 בינואר יצא הסינגל השלישי, Sugar.
דיאנדרה אייטון
דיאנדרה אייטון (באנגלית: Deandre Ayton; נולד ב-23 ביולי 1998) הוא כדורסלן בהאמי, המשחק בקבוצת פיניקס סאנס מליגת ה-NBA. גובהו 2.11 מטרים והוא משחק בעמדת הסנטר.
נעורים וקריירת תיכונים
אייטון נולד בנסאו שבאיי הבהמה, ובצעירותו עברה משפחתו להתגורר בסן דייגו שבקליפורניה, ארצות הברית. בשנת 2015 עבר ללמוד ב'אקדמיית הילקרסט פרפ' שבפיניקס, אריזונה, לקראת שתי שנותיו האחרונות בתיכון. בעונתו הראשונה בקבוצת הכדורסל של בית ספרו שיתף פעולה עם מרווין באגלי לתקופה של מספר חודשים, ורשם ממוצעים של 29.2 נקודות, 16.7 ריבאונדים ו-3.8 חסימות למשחק. בעונתו האחרונה בתיכון, בה שמר על ממוצעים דומים, נבחר להשתתף במשחקי המקדונלד'ס אול-אמריקן ונייקי הופ סאמיט, המציגים את שחקני התיכונים המצטיינים בארצות הברית.
קריירת מכללות
בסיום לימודיו התיכוניים דורג אייטון ראשון ברשימת שחקני התיכונים המבוקשים ביותר במכללות, ובחר ללמוד באוניברסיטת אריזונה. במהלך עונת המכללות דווח כי בשנת 2016 התנהל משא ומתן בין מאמן קבוצת אריזונה, שון מילר, לבין סוכן השחקנים כריסטיאן דוקינס, לגבי תשלום של 100,000 דולר לאייטון על מנת להבטיח את הצטרפותו לאריזונה. אחד מעוזרי המאמן בקבוצה, עמנואל ריצ'רדסון, שוחרר מהקבוצה עקב מעורבותו בפרשת השחיתות, אך הקבוצה הודיעה כי מילר יישאר בתפקיד המאמן לפחות עד סיום העונה, כמו גם אייטון אשר לא נמצא אשם.
לאורך עונתו היחידה באוניברסיטת אריזונה הציג אייטון יכולת טובה והעמיד ממוצעים מרשימים של 20.1 נקודות ו-11.6 ריבאונדים למשחק, אך קבוצתו הודחה במפתיע כבר בסיבוב הראשון של טורניר אליפות המכללות, על ידי אוניברסיטת באפלו הצנועה. בסיום העונה נבחר אייטון לחמישיית העונה של ליגת המכללות ולשחקן העונה של מחוז Pac-12.
לאחר הדחת קבוצתו הודיע אייטון על כוונתו לוותר על שלוש שנות לימודיו הנותרות באוניברסיטה, ולהעמיד את עצמו לבחירה בדראפט ה-NBA.
קריירת NBA
בדראפט ה-NBA 2018 נבחר אייטון במקום הראשון על ידי פיניקס סאנס. לאורך עונת הרוקי שלו קלע אייטון 16.3 נקודות ואסף 10.3 ריבאונדים בממוצע למשחק, ב-71 המשחקים בהם שותף. בסיום העונה נבחר לחמישיית הרוקיז של העונה. בתחילת עונת הושעה על ידי ליגת ה-NBA ל-25 משחקים בגין שימוש בחומרים אסורים.
ברוקנר
ברוקנר (בגרמנית: Bruckner או Brückner) הוא שם משפחה ממקור גרמני, שפירושו "בונה גשרים".
יחיא אלשיך
הרב יחיא אלשיך הלוי (י"ג בתמוז תרע"ה, 25 ביוני 1915 - כ"א בחשוון תשנ"ז, 3 בנובמבר 1996) היה רב תימני שהתפרסם בבקיאותו הרבה וזכה בחידון התנ"ך העולמי.
קורות חייו
נולד בצנעא, בירת תימן, בחודש תמוז שנת תרע"ה. משפחת אלשיך הייתה ידועה כמשפחת רבנים, בהם הרב נתנאל, אביו של הרב יחיא. בגיל 6 התייתם יחיא מאביו וגדל אצל סבו, רבי יחיא עוזרי.
בגיל צעיר הוכר כבעל זיכרון נדיר וידע בעל פה את פרשיות השבוע עם תרגום אונקלוס. רבו המובהק היה רבי סעיד עוזרי, ראש ישיבת בית אלאוסטא. למד בלילות במשך שנים אצל הרב חיים כסאר, שהיה אז ראש ישיבת בית אלשיך, ולמד שם תורה גם מהרב ישראל עוזרי והרב חיים חובארה. הוא למד בנערותו את התלמוד, את המדרשים ואת כתבי הרמב"ם.
הרב אלשיך היה מראשי ישיבת בית אלשיך בצנעא. כשעלה לישראל בשנת תש"ט (1949) נלקחו ממנו מאות ספרים וכתבי יד עתיקים, שקיבל כירושה מאבותיו. דבר זה ציער אותו ואף השפיע על מצבו הבריאותי. לאחר שעלה לירושלים למד בישיבת מרכז הרב.
הרב אלשיך נהג לנאום במחנות העולים של יהודי תימן כדי לחזק בקרבם את שמירת המסורת. הוא בלט בקריאה ליהודי תימן להצביע לרשימת הפועל המזרחי ובעקבות כך הוכה לעיתים בידי אנשי מפא"י.
הרב אלשיך ביקש להתגורר בירושלים ועל כן סירב לקבל משרות רבניות בנגב ובהרצליה והתפרנס בדוחק רב. למרות בקיאותו הגדולה סירב אלשיך לקבל משרת רבנות רשמית ועבד לפרנסתו כמגיה ספרי תורה במשרד הדתות.
רבים היו מגיעים אליו כדי שיברך אותם וכדי להתייעץ איתו. הוא גם היה בקיא ברפואה עממית ועזר לחולים להירפא בעזרת צמחי מרפא ומרקחות שהיה מכין בביתו. בסוף ימיו הקים הרב אלשיך בירושלים את ישיבת בית אלשיך מחדש. הרב אלשיך נפטר בגיל 82 בכ"א בחשוון תשנ"ז, ונקבר בהר המנוחות.
היה נשוי עד לפטירתו ליונה (חממה), בתו של הרב סלימאן קארה. אלמנתו נפטרה בו' בתמוז ה'תשפ"ג.
חידון התנ"ך
בשנת 1958 השתתף בחידון התנ"ך המחוזי בירושלים וביחד עם עמוס חכם ייצג את מחוז ירושלים בחידון הארצי. בחידון עצמו הגיע למקום השלישי, לאחר חכם ויצחק שלו. בשנת 1961 התמודד הרב אלשיך שוב, זכה בחידון הארצי והעפיל לחידון העולמי. בתום החידון הגיעו הרב אלשיך ויריבתו העיקרית, המתמודדת מברזיל, הפרוטסטנטית יולנדה דה סילבה, למספר המקסימלי של הנקודות. לאחר התייעצות של השופטים הוחלט לשאול את שני המתמודדים שאלה נוספת, שעליה קיבל הרב אלשיך מספר נקודות רב יותר וזכה בחידון. הוא ענה על השאלות תוך שליטה מוחלטת בתנ"ך וציטוט קטעים שלמים בעל פה. ביומנו הוא תיאר את שמחת הקהל שנכח באולם:
דמותו היוותה השראה למערכון על חידון התנ"ך, בה גילם אותו אריק איינשטיין.
סנדו דוד
קורות חיים
סנדו דוד נולד בשם דודזון בעיר טרגובישטה ברומניה בן לצ'רנה ומנשה דודזון. בתקופת שואת יהודי רומניה הוגלה למחנה ריכוז בטרנסניסטריה (מחנה ואפניארקה, Vapniarka). מואפניארקה הועבר למחנה טריחטי.
בשנת 1944 עלה לארץ ישראל ו מ-1950 היה לחבר במושב עדנים. הוא פעל במסגרת תנועת המושבים ומרכז מפא"י, בתפקיד מנהל המחלקה להתיישבות. בין השנים 1957–1960 ראש המועצה האזורית הירקון.
שימש כיו"ר התאחדות אגודות הסופרים בישראל, סגן יו"ר אגודת הסופרים העבריים ובוועדת הביקורת של אקו"ם.
משיריו של סנדו דוד (בעברית) הוצאו לאור שבעה ספרים. שיריו תורגמו ל-14 שפות.
נפטר ב-30 ביוני 2003.
ארכיונו האישי שמור בארכיון גנזים - אגודת הסופרים.
ארבה רובוטיקס
ארבה רובוטיקס בע"מ היא חברת הזנק ישראלית, העוסקת בפיתוח מכ"ם למכוניות אוטונומיות.
היסטוריה
ארבה רובוטיקס הוקמה בנובמבר 2015 על ידי קובי מרנקו (מנכ"ל החברה), ד"ר נועם ארקינד (CTO) ועוז פיקסמן (מנהל תפעול ראשי). תחילה עסקה בפיתוח מכ"ם לרחפנים, שנועד למנוע התנגשויות ביניהם. בשנת 2017 עברה החברה לתחום המכ"ם לרכב אוטונומי, והתאימה לכך את המכ"ם שפיתחה. באותה שנה גייסה החברה 10 מיליון דולר, בהמשך ל-13 מיליון דולר שגייסה קודם לכן. בתחילת 2019 הציגה החברה גרסת בטא של המכ"ם שפותח, שהוא מערכת על שבב, המציג תמונה תלת-ממדית של סביבת הרכב ומידע על מהירות העצמים בסביבה זו, ומתאפיין ברזולוציה גבוהה שתורמת לאמינות התמונה שהוא מספק.
במרץ 2021 פורסם שהחברה תתמזג עם חברת ספאק הנסחרת בנאסד"ק, לפי שווי של 723 מיליון דולר. החברה החלה להיסחר בנאסד"ק ב-8 באוקטובר 2021.
באפריל 2021 הודיעה החברה על חוזה למכירה, במהלך חמש שנים, של 400 אלף יחידות של המכ"ם שפיתחה, לחברת AutoX הסינית, המפתחת מונית אוטונומית.
ז'אן שטרן
לאון אנטואן ז'אן שטרן (בצרפתית: Léon Antoine Jean Stern; ) היה סייף יהודי-צרפתי, אלוף אולימפי בדקר.
ביוגרפיה
שטרן נולד בפריז, בן של בנקאי, לואיס שטרן (1900-1844) ונכדו של אנטואן ג'קוב שטרן. בשנת 1904 נישא לקלוד למבר בתם של הברון לאון למבר והברונית זואי לוסי בטי דה רוטשילד.
אלוף אולימפי
באולימפיאדת לונדון (1908) זכה שטרן במדליית זהב בתחרות בדקר קבוצתי, לפני בריטניה ובלגיה, לאחר שהשתתף בשלב המוקדמות עם קבוצתו נגד דנמרק. בשורות הנבחרות הזוכות במדליות סייפו שלושה סייפים יהודים: בנבחרת צרפת אלכסנדר ליפמן, בנבחרת בריטניה אדגר זליגמן ובנבחרת בלגיה פאול אנספך. בתחרות בדקר אישי הוא סיים במקום תשיעי.
תיקו
תֵּיקוּ (מארמית: תֵּקוּ – תַּעֲמֹד) הוא מצב של אי-הכרעה.
בתלמוד ובהלכה
תיקו הוא מונח תלמודי המורה על סיום דיון באי־הכרעה בין אמוראים או תנאים כאשר לא ניתן לענות תשובה על השאלה באופן מוחלט (לעומת "קשיא" שמסמל שאין כל תירוץ לַקּוּשְׁיָא). מקור הביטוי אינו ידוע אך ההשערה היא שהמילה "תיקו" היא נוסח קצר למילה הארמית "תיקום", שמשמעותה "תעמוד", כלומר: תעמוד השאלה ולא תוכרע. במידה מסוימת, מקביל המונח תיקו למונח אפוכה בפילוסופיה היוונית, ובייחוד לסופם של הרבה מהדיאלוגים האפלטוניים.
בנוסף, המילה נדרשת כראשי תיבות של: "תשבי יתרץ קושיות ובעיות". שמשמעותן: השאלה תעמוד ותישאר עד לעתיד לבוא שאז יבוא תשבי (אליהו הנביא), והוא יתרץ את הקושיא. (גם המקור לראשי תיבות אלו אינו ידוע).
סוגיה הלכתית שהוכרעה בתיקו מוכרעת לפי דיני ספיקות, כלומר במקום שמדובר על דין דרבנן ההכרעה היא כדברי הַמֵּקֵל כיוון שספק דרבנן לקולא, ואילו במקרה שבו מובא תיקו בדין דאורייתא ההכרעה היא כדברי המחמיר כיוון שספק דאורייתא לחומרא. בדיני ממונות אין מחייבים את הנתבע ומעמידים ממון בחזקת בעליו מדין המוציא מחברו עליו הראיה.
משמעות נוספת ל"תיקו": הביטוי תיקו נכתב על ידי "עורך הגמרא" כדי ללמדנו שבהכרח אין פתרון אחר. לעומת הביטוי "קשיא" שמלמדנו שניתן לפתור את ה"קשיא" בכל דור (על פי ה"ים של שלמה").
המושג מובא בתלמוד יותר מ-300 פעמים.
בעברית המודרנית
תיקו במשחקים תחרותיים הוא מצב שבו משחק מסתיים בשוויון או ללא הכרעה לאחד הצדדים.
במשחקי הליגות הישראליות בכדורגל (כמו גם במדינות רבות ברחבי העולם) ניתנת נקודה אחת לכל קבוצה עבור תיקו, לעומת 3 נקודות למנצחת ו-0 למפסידה. בעבר ניתנו 2 נקודות לניצחון, ושיטת ניקוד זו עדיין נהוגה בכדוריד ובהוקי קרח.
בשחמט ניתנת עבור תיקו חצי נקודה לשני השחקנים, בעוד שניצחון מקנה לרוב נקודה, ואילו הפסד – 0 נקודות.
בכדורסל אין מצב של תיקו. במקרה של שוויון בתום הזמן הרגיל, משחקים עוד 5 דקות של הארכה, ואם עדיין יש שוויון – משחקים עוד הארכות עד שמושגת הכרעה. במספר מקרים מצומצם מאוד קרה שבכל זאת משחק כדורסל הסתיים בשוויון.
בהימורי הטוטו והווינר מיוצג תיקו באות X.
בקרבות גלדיאטורים לא היה נהוג מצב של תיקו, אך בקרב בין ורוס ופריסקוס הכריז טיטוס באופן חריג על תיקו.
קאפו
קאפו (בלעז: Kapo) הוא אסיר בתקופת השלטון הנאצי שהיה ממונה מטעם הנאצים לפקח על אסירים אחרים במחנה ריכוז.
מאפייני הקאפואים
את הקאפואים מינו אנשי האס אס כדי לדאוג שהאסירים ימלאו את פקודותיהם. הם היו אחראים על ביצוע העבודות ועל המשמעת, הסדר והניקיון בקרב האסירים, לעיתים תוך כדי השפלה ופגיעה בהם, כחלק ממשטר האימה שהטילו הנאצים במחנות.
הכינוי הגיע ככל הנראה מהמילה האיטלקית Capo, שפירושה "ראש" (או "העומד בראש"), או מראשי התיבות של המילה הגרמנית "Kameradenpolizei", שפירושה "משטרת עמיתים", וכוון לראשי יחידות העבודה במחנות. לאחר מכן הפך לכינוי נפוץ לאסירים, יהודים ולא-יהודים, שהיו ממונים מטעם הנאצים על תחומי אחריות נוספים כמו השגחה על אסירים אחרים, על צריפי המגורים או על המטבחים. המונח משמש רבים בישראל לציון משתפי פעולה יהודים עם הנאצים, למרות שחלק גדול מהקאפואים במחנות הריכוז לא היו יהודים. חוקרי השואה מציינים שיש להבדיל בין הקאפואים: היו כאלה שניסו לעזור ככל יכולתם לשוכני המחנות ואף להצילם ממוות, אך אחרים היו אדישים לסבל האסירים והיו אף כאלה שירדו לשפל המדרגה ונודעו באכזריותם. היו אף מקרים ספורים שהאסירים רצחו קאפואים אכזריים במיוחד.
חלק מהקאפואים נבחרו בניגוד לרצונם, וחלקם התנדבו לתפקיד, כשראו הזדמנות לשפר את תנאיהם בצורה מקסימלית ואולי גם להציל את חייהם. בתמורה למשימתם ניתנו להם תנאים משופרים בהרבה משאר האסירים, כולל מנות מוגדלות של מזון, מגורים נפרדים, וביגוד חם. היתרון הגדול ביותר מבחינת הקאפואים היהודים היה אי-שילוחם להשמדה באקציות הגדולות במחנות, אולם עם סיומן רובם נשלחו אל מותם.
משפטי הקאפואים במדינת ישראל
עם השנים התפתחו דיונים ומחלוקות רבות על תפקידי הקאפואים, בעיקר סביב שאלת גבולות המוסר וההתנהגות האפשריים בעת המאבק על החיים. לאחר הקמת מדינת ישראל הועמדו בה לדין מספר קאפואים יהודים שעלו לארץ (ההיסטוריונית חנה יבלונקה מעריכה את מספרם בארבעים) על-פי החוק לעשיית דין בנאצים ובעוזריהם, אך מרביתם שוחררו או נידונו לעונשים קלים. יוצא מכלל זה היה מקרה, בשנת 1952, בו נידון קאפו בשם יחזקאל אינגסטר, שהיה אחראי על אסירים בשני מחנות-משנה של מחנה גרוס-רוזן לעונש מוות. העונש ניתן גם עם קביעת השופטים כי אינגסטר, למרות מעשיו הנוראים במחנה, היה נרדף וחי בתנאים לא-אנושיים ממש כקורבנותיו. לבסוף הומתק עונשו למאסר של שנתיים. אינגסטר מת זמן קצר לאחר שחרורו. המשפטים סוקרו בצורה מצומצמת בעיתונות באותה תקופה, ומרבית המשתתפים בדיונים היו ניצולי השואה.
שימוש במושג בזמנים המודרניים
לאחר 1945 המושג נפוץ והיה בשימוש במספר ספרים, בהם "הזהו אדם" של פרימו לוי, ו"האדם מחפש משמעות" של ויקטור פראנקל. האחרון עוסק בנושא מנקודת מבטו של פסיכיאטר. המושג מוזכר גם באוטוביוגרפיה "לילה" של אלי ויזל, בנובלה הגרפית "מאוס" של ארט ספיגלמן, ובסרט "קאפו" של גילו פונטקורבו.
כדורגלן השנה באפריקה
תואר "כדורגלן השנה באפריקה" מוענק מדי שנה מאז 1970 לשחקן הכדורגל האפריקאי הטוב ביותר. מאז 1992 קונפדרציית הכדורגל של אפריקה (CAF) בוחרת את השחקן ולא המגזין הצרפתי "פראנס פוטבול" שבחר את השחקן עד שנה זו. בשנת 2001 החלה הקונפדרציה להעניק פרס גם לכדורגלנית האפריקאית הטובה ביותר.