cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
סופי האנה
ספרי הרקול פוארו שלה: "רצח בראשי תיבות" שראה אור ב-2014, ו"ארון סגור"  שראה אור ב-2016, תורגמו לעברית בידי יעל אכמון. הספר השלישי בסדרה זו "The Mystery of Three Quarters" שראה אור ב-2018, והספר הרביעי "The Killings at Kingfisher Hill" שראה אור ב-2020, לא תורגמו לעברית נכון לאוגוסט 2022.
היא מתגוררת עם בעלה ושני ילדיהם בקיימברידג'.
משה קופינס
ד"ר משה (מוריס) קוֹפִינָס (נכתב גם קוֹפִינָאס) (ביוונית: Μαυρίκιος (Μωρίς) Κοφινάς) (1871 – 1924) היה רופא יהודי יווני, ציר סלוניקי בפרלמנט היווני ומטיף ציוני.
קורות חיים
היה ממייסדי וראשי התנועה הציונית ביוון והשתתף כציר בקונגרסים הציוניים.
בשנת 1914 נבחר על ידי יהודי סלוניקי כציר היהודי הראשון בפרלמנט היווני, יחד עם דוד מטלון – שניהם ציונים. לאחר מכן נבחר שוב וכיהן בפרלמנט עד שנת 1920. העלה בפרלמנט היווני את שאלת הבית הלאומי היהודי והשיג את תמיכתו הפומבית של שר החוץ פוליטיס בהצהרת בלפור.
בשנת 1924 נפטר ממחלה, בן 53 במותו. לפי צוואתו, שרידיו הועלו לימים לקבורה בארץ ישראל, ונטמנו בבית הקברות טרומפלדור בתל אביב.
הנצחה
על מצבתו כתוב : "יהודי ואדם באהלו ובצאתו, טוב ומיטיב לכל. הקדיש חייו למפעל גאולת עמו ופה באדמת הקודש משאת נפשו מצא מנוחתו".
קופינס, שביקר בארץ ישראל בלוויית אשתו בשנת 1908, הגה את הרעיון להקים מושבה של יהודי יוון בארץ ישראל, והקדיש מאמצים רבים לקידום מטרה זו. הוא אסף כמעט לבדו 5,000 לירות, ולאחר מותו הצליחה הפדרציה הציונית בסלוניקי להכפיל את הסכום, ומסרה אותו לידי הקק"ל לשם הגשמת החזון. בשנת 1937 חברו יוצאי יוון ליוצאי בולגריה וייסדו באזור היישוב המקראי צורן את המושב צור משה (במקור: כפר קופינס), הקרוי על שמו.
בעיר וולוס ביוון נחנך רחוב הנושא את שמו: "מאוריקיו קופינס"
ניקולא שפיריץ'
חייו
נולד בבוסניה והרצגובינה, אז חלק מהרפובליקה הפדרלית הסוציאליסטית של יוגוסלביה. את השכלתו התיכונית והאקדמית רכש בסרייבו. בשנים 1980–1992 היה מלמד באוניברסיטה המקומית. בשנת 1992 עבר לאוניברסיטה בבאניה לוקה. סיים עבודת תואר שלישי בשנת 1999.
בשנת 1997 נבחר לפרלמנט כנציג של המפלגה הדמוקרטית הסרבית.
ב-4 בינואר 2007 נבחר לעמוד בראשות ממשלת בוסניה והרצגובינה (הושבע לתפקיד ב-11 בינואר). סיים את כהונתו ב-12 בינואר 2012 כאשר הוחלף על ידי ויאקוסלב בוואנדה.
צ'ק איירליינס
צ'ק איירליינס (בצ'כית: ČSA České aerolinie, אנגלית: CSA Czech Airlines), או נתיבי אוויר צ'כיים, היא חברת התעופה הלאומית של צ'כיה ובסיסה בנמל התעופה הבינלאומי פראג - רוזינֵה (Ruzyně). עד לפירוק צ'כוסלובקיה שימשה החברה כחברת התעופה הלאומית של מדינה זו.
תולדות החברה
החברה נוסדה על ידי ממשלת צ'כוסלובקיה ב-6 באוקטובר 1923 בשם ČSA Ceskoslovenské Státní Aerolinie, וקיימה את טיסתה הראשונה 23 ימים לאחר מכן מפראג לברטיסלאבה. החברה הפעילה טיסות פנים בלבד עד 1930, מועד בו קיימה את טיסתה הבינלאומית הראשונה מפראג לברטיסלאבה, ומשם לזגרב, יוגוסלביה. הפיכתה של צ'כוסלובקיה למדינה קומוניסטית ב-1948 הביאה להשעיית חלק מקווי הטיסה ליעדים מערביים ולהחלפת צי המטוסים במטוסים מתוצרת סובייטית. ב-1957 קבלה החברה את מטוס הטופולב TU-104A הראשון שלה, ובכך הייתה החברה לאחת הראשונות שהפעילו מטוסי נוסעים מונעים בכוח הסילון. קו התעופה להוואנה, קובה אשר הופעל בשותפות קוד עם קובאנה דה אוויאסיון הקובנית ב-1962, היה הקו הטרנס-אטלנטי הראשון של החברה, ובשנים שלאחר מכן החלה החברה לטוס גם לניו יורק ולמונטריאול. בשנות התשעים הוחלפו כל מטוסי החברה למטוסים מתוצרת מערבית, וב-1995, לאחר פירוק צ'כוסלובקיה, אמצה החברה את שמה הנוכחי. בשנת 2001 הצטרפה החברה לברית חברות התעופה סקאיי טים.
החל משנת 2017 מחזיקת המניות העיקרית בחברה היא חברת טרוול סרוויס..
צי המטוסים
צי המטוסים של החברה, נכון לנובמבר 2018:
פעילות החברה בישראל
החברה מפעילה בין 2-3 טיסות יומיות בקו בין נמל התעופה פראג רוזינה לנמל התעופה בן-גוריון. הטיסות מבוצעות בידי חברת טרוול סרוויס.
קישורים חיצוניים
מדיה וקבצים בנושא נתיבי אוויר צ'כיים באתר Airliners.net
רכטר
רכטר הוא שם משפחה אשכנזי ממקור גרמני. {{פירושונים|
ארץ הישימון
ארץ הישימון (או "ארץ השממה", באנגלית: The Waste Land) היא פואמה אנגלית (ולא אפוס כפי שחלק מניחים) מאת תומאס סטרנס אליוט, שראתה אור לראשונה, באנגלית, בשנת 1922.
היצירה נתקבלה בתגובות מעורבות; רבים היללו אותה על העוצמה והאמינות שבהצגת הייאוש החובק-כל והמצב האנושי של ראשית המאה העשרים במערב, על כל המכוער והפתטי שבו, וכן על הטכניקה השירית החדשנית והמבריקה שנקט בה המשורר. אחרים, ביניהם פ. ל. לוקאס, סלדו מן היצירה כבר משהופיעה לראשונה, בגיליון אוקטובר של כתב-העת לענייני שירה, "קריטריון" (Criterion).
בחינת כתבי-יד מוקדמים מגלה, שהפואמה הכילה, במקור, כמעט כפליים מכמות הטקסט שהופיעה בגרסה שראתה אור, בסופו של דבר. זאת, בין השאר עקב עריכה מאסיבית של היצירה על ידי עזרא פאונד, בן-זמנו וידידו של אליוט, שהאחרון מסר את כתב-היד לעיונו. גם אליוט עצמו פסל חלקים נרחבים בשלב העריכה, וברבות הימים התפרסם גם מבחר מן הטיוטות, שהעיד יפה על היקף הקיצוץ באורך היצירה.
היצירה מחולקת לחמישה חלקים, והם:
כהקדמה ליצירה, ציטט אליוט מהסטיריקון של פטרוניוס: NAM Sybillam quidem Cumis ego ipse oculis meis vidi in ampulla pendere, et cum illi pueri dicerent: Στβμλλ τί Θέλεις; respondebat illa: άπσΘνειν Θελω
לטקסט נלוו גם, בהמשך לסיום הפואמה, כמה עמודים של הערות לגבי שורות וחלקים מסוימים בטקסט, בהן ניסה אליוט להבהיר מעט כמה מהדימויים, הציטוטים והארמזים הספרותיים (התייחסויות ליצירות ספרות נודעות). כמה מההערות תורמות אמנם להבנת היצירה, אך כמה מהן, יש טוענים, קשות לפיענוח עוד יותר מהמקור, ורבות מאוד הפסקאות הסתומות-משהו שלא זכו להתייחסות בהערות המשורר. את ההערות הוסיף אליוט לבקשת המוציא-לאור שלו, שביקש להאריך את הטקסט עד כמה שניתן, כדי להצדיק את הדפסת "ארץ הישימון" כספר בפני עצמו; לפיכך סבורים מלומדים לא מעטים שההערות המפורסמות נזרעו, במכוון ובזדון, ברמזים סתומים וחסרי כל משמעות, שכל מטרתם לגרום לתסכול בקרב מבקרי השירה חסרי-הישע.
היצירה הופיעה לראשונה בעברית בשנת 1938, בשם "ארץ השממה", בתרגומו של המשורר נח שטרן. בהמשך תרגמו את היצירה לעברית מנחם בן (תחת שמו המקורי, מנחם בראון) בשם "ארץ הישימון", ב-1967, ואסתר כספי בשם "ארץ השממה" ב-2001.
ז'וסלין השלישי, רוזן אדסה
ז'וסלין השלישי (אחרי 1130 — אחרי 1190) היה אציל רם מעלה בממלכת ירושלים, אף שנשא בתואר "רוזן אדסה" לא החזיק מעולם ברוזנות שלו כי היא נפלה בשנת 1144 והניסיונות לחדש בה את האחיזה הפרנקית עלו בתוהו.
כביש 754
כביש 754 - הוא כביש אורך אזורי בצפון ישראל המחבר את כביש 77 והגליל התחתון אל נצרת.
מבנה הכביש
הכביש שאורכו 8.5 קילומטרים הוא כביש בעל נתיב אחד לכל כיוון לכל אורכו אשר מתחיל מצומת בית רימון על כביש 77 מצפון, עולה לכיון דרום דרך כפר כנא כאשר הוא משמש ככביש הראשי של הכפר, ממשיך בכיון דרום-מערב עד לצומת הכניסה למשהד ופונה לכיון דרום עד לצומת הכניסה לריינה כאשר לאחר הצומת הכביש חוזר ופונה לכיון דרום- מערב ומשמש כציר הראשי של ריינה עד לסיומו ברחוב הגליל בנצרת.
הכביש בעיקר במקטע צומת בית רימון - צומת הכבישים 79/6400 עמוס מאוד ויוצר עומסי תנועה כבדים המשפעים על האזור ועל הכניסה ליישובים הסמוכים אליו, על פי תוכניות אמור הכביש להיות מורחב לכביש דו נתיבי בקטע בין כפר כנא לצומת הכבישים 6400/79, בנוסף צפוי להיבנות כביש עוקף כפר כנא ממזרח שיקרא "כביש 6500".
פסגת קינג (קולומביה הבריטית)
פסגת קינג (באנגלית: King Peak) היא הר בהרי הרוקי הקנדיים, בפרובינציית קולומביה הבריטית שבקנדה.
גובהו של ההר הוא 2,848 מטרים מעל פני הים, והוא מתנשא לגובה של 918 מטרים מעל סביבתו (מעל מעבר גריזלי).
ההר נמצא במרחק של 28 קילומטרים מהר נורמנדי.
מוכתר דהרי
דאטו' מוהד מוכתר בן דהרי דס"א (במלאית: Mohd Mokhtar bin Dahari; 13 בנובמבר 1953 - 11 ביולי 1991) היה שחקן כדורגל מלזי מסטאפאק, קואלה לומפור, אשר שיחק בפ.ק.נ.ס. סלגור במשך רוב חייו. הוא נחשב לכדורגלן אגדי בתולדות הכדורגל המלזי, במיוחד עם ה-פ.ק.נ.ס. סלגור. חלוץ פורה, זכה לכינוי סופרמוח בשל כישורי המשחק והכוח שלו.
הוא כבש 89 שערים ב-142 משחקים בינלאומיים מלאים עבור מלזיה, ועזר לקבוצה להגיע לדירוג הגבוה ביותר אי פעם של 61 ב-1977. דהרי הוא מלך השערים של נבחרת מלזיה בכל הזמנים.
ב-29 ביוני 2021, פיפ"א הכירה בדהרי כמלך השערים השלישי בכל הזמנים ברמה הבינלאומית, עם סך של 89 שערים. נכון לספטמבר 2022, מאזנו הבינלאומי מאחורי רק כריסטיאנו רונאלדו, עלי דאי וליונל מסי.
חיים מוקדמים
נולד ב-13 בנובמבר 1953 בסטפאק, סלנגור (כיום בקואלה לומפור). מוכתר הוא בנם הראשון של בני הזוג עמינח שריקן ודהארי אבנג. אביו, דהרי, עבד כנהג משאית אך לא הרוויח הרבה כדי לפרנס את משפחתו. משפחתו עברה לקמפונג פנדן בקואלה לומפור כשמוכתר היה בן 11. עם המעבר, הוא למד בבית ספר תיכון במוסד ויקטוריה בעיר והחל לגלות עניין וכישרון במשחק כדורגל בגיל צעיר. הוא שיחק עבור בית הספר שלו ומאוחר יותר עבור מדינת הולדתו, ה- פ.ק.נ.ס. סלגור.
אירה מלניוק
אִירָה מַלַנְיוּק (אוקראינית: Ірина Маланюк; 29 בינואר 1919 – 25 בפברואר 2009) הייתה זמרת אופרה אוקראינית-אוסטרית בעלת קול קונטרה-אלט, אשר ביצעה תפקידים מגוונים, מיצירות מוצרט עד לרפרטואר עכשווי.
חייה
החל משנת 1952 החלה להופיע בבית האופרה הממלכתית של מינכן ובאופרה הממלכתית של וינה. בין היתר, הופיעה בהפקות של אורפאו מאת גלוק, מקבת' מאת ורדי, וטירתו של כחול הזקן מאת ברטוק.
מלניוק הופיעה במחזור הטבעת של ואגנר בניצוח וילהלם פורטוונגלר ב"לה סקאלה" במילאנו. היא ביצעה תפקידים בהופעות אורח גם ברויאל אופרה האוס בלונדון, באופרה של פריז, באופרה של מונטה קרלו, בפסטיבל זלצבורג, ובפסטיבל ביירוית, בתפקידים כגון מגדלנה באמני השירה מנירנברג מאת ואגנר, פריקה בהוואלקירות מאת ואגנר, ואלטראוטה בדמדומי האלים מאת ואגנר, בראנגאנה בטריסטן ואיזולדה מאת ואגנר, אדליידה באראבלה מאת ריכרד שטראוס, ואת מרינה בבוריס גודונוב מאת מוסורגסקי.
היא זכתה להצלחה גם בתפקידי אופרה איטלקית כגון דורבלה בכך עושות כולן מאת מוצרט, ויטליה בחסדו של טיטוס מאת מוצרט, אזוצ'נה בהטרובדור מאת ורדי, אמנריס באאידה מאת ורדי, ושרה גם באורטוריות ובקונצרטים. היא הרבתה לשיר את תפקידי האלט בסימפוניה התשיעית של בטהובן וברקוויאם של מוצרט.
בשנת 1971 פרשה מלניוק מן הבמה, ולימדה בקונסרבטוריון למוזיקה בגראץ. בשנת 1998 פרסמה בגרמנית אוטוביוגרפיה בשם "קולו של הלב: אוטוביוגרפיה של זמרת".
בגיל 90 הלכה לעולמה בצירל בהרי הטירול האוסטריים.
הפיגוע ברחוב בן-יהודה
רחוב בן-יהודה בירושלים היה זירה למספר אירועי טרור במהלך שנותיו. מתוכם,
עונת רבייה
עונת רבייה היא תקופה מסוימת בשנה בה מתרחשת הזדווגות. בתקופה זו בעלי החיים בתקופת מיוחמים ומוכנים להביא צאצאים לעולם. בדרך כלל, עונת הרבייה היא התקופה בה התנאים בסביבת המחיה נוחים ומתאימים כמו כמות מספקת של מזון ושתייה וטמפרטורה אופטימלית. לבעלי החיים השונים יש עונות רבייה שונות המושפעות ממספר רב של גורמים כמו משך אור יום וגנטיקה.
באדם, בשונה מיונקים רבים, אין עונת רבייה. בנוסף בפרוקריוטים וחד תאים, כגון חיידק אין עונת רבייה מוגדרת, והרבייה מתרחשת כתהליך מחזורי במשך כל ימות השנה.
פיזיולוגיה
הנקבות בתקופה הזאת נכנסות לשלב הייחום, ומפרסמות זאת בכל מיני אמצעים כמו פרומוני ריח, התנהגות, השמעת קולות ואף שינוי במראה. לזכרים של הרבה מיני בעלי חיים יש דו-צורתיות זוויגית, שמופיעה רק לקראת עונת הרבייה לשם החיזור. קרני האייל למשל צומחות לקראת עונת הרבייה כדי שיוכלו לשמש לו להרשמת הנקבות וללחימה בזכרים אחרים. היות שקרניים אלו מכבידות על האייל, הוא משיר את קרניו בסוף העונה.
ארט מאליק
ארט מאליק (באנגלית: Art Malik; נולד ב-13 בנובמבר 1952) הוא שחקן קולנוע וטלוויזיה אנגלי יליד פקיסטן, שהתפרסם בעיקר בזכות סדרת הטלוויזיה "היהלום שבכתר" בה כיכב בתחילת הקריירה שלו, ולאחר מכן ב-"הולבי סיטי" ו-"הומלנד".
ביוגרפיה
מאליק נולד בשם את'אר אול-חאק (Athar Ul-Haque) בבהאוולפור (Bahawalpur) בפנג'אב שבפקיסטן. אביו היה רופא שהיה אמור לקבל הסמכה כמנתח עיניים באנגליה, לכן ב-1956 מאליק וארבעת אחיו הגדולים הובאו להתגורר בלונדון. בגיל 10 נשלח לשנה אחת ללמוד בבית ספר בעיר קווטה (Quetta) במחוז בלוצ'יסטן שבפקיסטן. אחר כך למד בבית הספר "בק גרמר סקול" באפר טוטינג שבלונדון.
מאליק הוא מעט דיסלקטי והתקשה בלימודים אקדמיים. אחר ניסיון לא מוצלח של שנה בלימודי מנהל עסקים וסמסטר אחד של לימודי משחק בתיאטרון קווסטורס (Questors Theatre), קיבל מלגת לימודים בבית ספר גילדהול למוזיקה ודרמה. אחר זמן קצר החל לעבוד בלהקות התיאטרון "אולד ויק" וב"רויאל שייקספיר קומפני" וגילם את התפקיד הראשי במחזה השייקספירי "אותלו".
ב-1985 שיחק בסדרת הטלוויזיה "המגדל השחור", עיבוד לאחד מספרי הבלשים של הסופרת פ.ד. ג'יימס שגיבורו הבלש אדם דלגליש (רוי מרסדן). מאליק שיחק בתפקיד נאריד במחזה "דיו הודית" של טום סטופארד הן בהצגת הבכורה בלונדון, והן בשנת 1999 בהצגת הבכורה של המחזה בארצות הברית, שעלה ב"American Conservatory Theater" בסן פרנסיסקו.
בקולנוע שיחק ב-1992 בסרט "עיר של אושר" בתפקיד בנו של מאפיונר הודי. ב-1994 גילם דמות של פרופסור לאמנות בסרט "ללא כיסוי". כמו כן שיחק בסרט "שקרים אמיתיים" בכיכובו של ארנולד שוורצנגר, כנבל סלים אבו עזיז. עוד השתתף בפרק "אורפיאוס ואורידיקה" מתוך סדרת הטלוויזיה "סיפורי עמים" שביים ג'ים הנסון וגילם את דמותו של אורפיאוס.
ב-1988 עבר לארצות הברית והופיע בסדרת הטלוויזיה "Hothouse" של רשת ABC. היה לו תפקיד חשוב בסרט "007 באזור המסוכן" מסדרת סרטי ג'יימס בונד בו גילם לוחם מוג'הידין בן בריתו של בונד. ב-1997 גילם את דמותו של רמזי יוסף, שהיה ממתכנני הפיגוע במגדלי התאומים בשנת 1993, בסרט הטלוויזיה "הדרך לגן עדן: הסיפור שלא סופר על הפצצת מרכז הסחר העולמי" (Path to Paradise). ב-1998 כיכב במיני סידרה "Colourblind" על פי ספרה של קתרין קוקסון.
בשנת 2000 שיחק בסדרת המתח "Second Sight", בה כיכב קלייב אוון בתפקיד בלש המאבד את הראייה. ב-2001 היה קריין בתוכנית הדוקומנטרית "Hajj: The Journey of a Lifetime" עבור הטלוויזיה הבריטית. בין השנים 2003 ו-2005 שיחק בתפקיד זובין קהאן בסדרה הרפואית של ה-BBC "הולבי סיטי". עוד ב-2005 כיכב בעיבוד טלוויזיוני לרומן "The English Harem" בתפקיד סאם, מוסלמי לונדוני בעל מסעדה. לצידו משחקת מרטין מקוצ'ן, כנערה בת מעמד הפועלים שנישאת לו והופכת להיות אחת משלוש נשותיו.
ב-2010 שיחק בתפקיד משנה בסרט "איש הזאב". הוא השתתף בגרסה המחודשת של "על אדונים ומשרתים" ב-2010 וב-2012, בתפקיד מר אמנג'יט סינג' (Amanjit Singh) כמזכיר של ליידי הולנד. ב-2011 שיחק בסדרה "בורג'ה" כפרנסק גאסט.
בשנת 2014 שיחק בעונה הרביעית של סדרת האקשן "הומלנד", ובשנת 2020 שב לשחק בעונה השמינית והאחרונה.
אברהם ורנר
תולדותיו
נולד בירושלים לרב שמחה בונם ורנר, דיין בעדה החרדית, שהיה בנו של הרב משה מנחם מנדל ורנר, מקים שכונת בתי ורנר בירושלים. אמו הייתה בתו של הרב יהודה לייב קסטלניץ, בן אחותו של האדמו"ר הראשון של חסידות סלונים הרב אברהם וינברג, בעל "יסוד העבודה". למד בישיבת תורת חיים. היה מקורב לרידב"ז והוסמך על ידו. הרידב"ז בחר בו כחתן לנכדתו, נחמה פייגה, בת בנו הרב משה בצלאל.
בשנת תרצ"ד (1934) שב לארץ ישראל והתמנה כרבה של נתניה, שנוסדה חמש שנים לפני כן. באותה שנה שב גם אחיו, הרב אשר זאב, מארצות הברית והתמנה לרב הקהילה החרדית בטבריה.
הרב ורנר כיהן ברבנות עשרות שנים. הוא הקים את התשתית הרוחנית והדתית בנתניה וייסד בה מוסדות דת שכללו בתי ספר, ישיבה, כולל אברכים ורשת שיעורי תורה.
בתחילת שנות ה-50, לאחר שהוקמה מועצה דתית בנתניה, סירב הרב ורנר להיות כפוף למועצה הדתית. לאחר שכל ניסיונות הרבנות הראשית לשכנע את הרב ורנר לפעול תחת המועצה הדתית נכשלו, הם הודיעו ביוני 1957 שהוא אינו מוסמך לרשום נישואין.
בשנת 1960, מונה הרב משה לוין לרב הראשי האשכנזי של נתניה על ידי הרב יצחק נסים. הרב ורנר המשיך להופיע בעיתונות כ"רבה של נתניה" במקביל למתן כינוי זה לרב לוין. עם השנים הוכר הרב לוין כרב העיר האשכנזי והרב ורנר הוזכר בעיתונות בלא תואר.
בשנת תשל"ג נפטרה אשתו, והיא בגיל 80.
הרב ורנר נבחר ל'יקיר נתניה'. לאחר פטירתו (בשנת תשל"ח), נקרא אחד מהרחובות בעיר על שמו.
פרזול סוסים
פִּרְזוּל סוסים היא אומנות הטיפול בטלפי הסוסים ובכלל זאת התאמת ואיזון פרסות (מנעלים) לרגל הסוס. מפרזלים משלבים את אומנותו של הנפח (בשל הטיפול והעיצוב של המתכת) עם ידע בפיזיולוגיה ובאנטומיה של הסוס ובבעיות הבריאותיות השונות שסוסים עלולים לפתח ברגליהם (למשל למיניטיס, דלקת העלעלים). תפקידם של המפרזלים אינו מסתכם בהתאמת הפרסה, אלא הם אחראים גם על טיפול בבעיות בריאות ובפציעות. בעבר, טיפלו מפרזלים גם בחיות משק אחרות, אך כיום עיקר הטיפול הוא בסוסים.
פרזול הוא מקצוע עתיק ביותר. בחפירות ארכאולוגיות שנערכו במצד עטרת נמצאו שלדי סוסים ובהמות רכיבה אחרות מן התקופה הצלבנית, אשר פרסותיהם נלקחו מהם. הממצאים העלו כי סוסים ופרדות פורזלו יותר מחמורים. לפני המהפכה התעשייתית היו מקצועות הנפחות והפרזול מקצוע אחד שכלל גם את הטיפול בפרסות הסוסים וגם בייצור או תיקון כלי ברזל. כיום, קיימת התמקצעות של מקצוע הפרזול והמפרזלים מתמקדים רק בטיפול בפרסות הסוסים. קיימים גם תחומים שהשתייכו בעבר לתחום פעילותם של המפרזלים, אך כיום מטפל בהם וטרינר, כמו הטיפול בשיני הסוס.
עיקר עבודת הפרזול היא בחיטוב הטלפיים והתאמת פרסות. כל טלף צריך להיות מותאם לזווית הנוחה ביותר לסוס לעמידה על הקרקע. לעיתים, אם הסוס עובד רבות במשטחים קשים, או אם הוא עובר שינויים בטלפיו, יש צורך להתאים לו פרסות.
בית הסוהר עופר
בית הסוהר עופר (בעבר; מתקן כליאה 385; בפי הפלסטינים: כלא ביתוניא) הוא מתקן כליאה המשתייך למחוז מרכז של השב"ס. הכלא מיועד לכ-1,200 אסירים ביטחוניים פלסטינים ברמת סיווג ביטחוני גבוהה. בית הסוהר ממוקם מדרום לביתוניא, מצפון לכביש 443, ליד צומת גבעת זאב.
בית הסוהר עופר הוא הכלא היחיד שמנהלת מדינת ישראל בתחומי יהודה ושומרון ובו מוחזק חלק קטן מהפלסטינים הכלואים בידי ישראל.
ארגוני זכויות אדם בעולם ובפרט ארגון מחסום Watch טוענים כי ישראל אוסרת בכלא קטינים, גם משלחת של חברי פרלמנט בריטיים דיווחה לאחר הביקור על הפרת זכויות אדם במקום.
היסטוריה
בית הסוהר עומד על מקומו של בסיס ירדני לשעבר, שלאחר מלחמת ששת הימים הפך לבסיס של צה"ל ונקרא "מחנה עופר", על-שם סא"ל צבי עופר בעל עיטור הגבורה בפשיטה על נוקייב.
במהלך האינתיפאדה הראשונה הוקם בצמוד למחנה הצבאי בית מעצר שכונה על ידי הפלסטינים כלא ביתוניא.
בית המעצר הוסב לכלא צבאי לאסירים ועצירים ביטחוניים לאחר פרוץ האינתיפאדה השנייה, בראשית המאה ה-21. במהלך מבצע חומת מגן נקלטו במתקן המעצר אלפי אסירים והמתקן הורחב במהירות לצורך קליטתם.
ב-3 באוקטובר 2006 עבר מידי צה"ל לרשות שב"ס. בסוף שנת 2007 שהו בכלא כ-900 אסירים. האסירים בכלא שוכנו עד 2009 באוהלים צבאיים. מסביב לכל קבוצת אוהלים ששיכנה מחלקה של אסירים היו שלוש גדרות תיל אשר מנעו את תנועת האסירים מחוץ למתחם המחלקה. בכל אוהל היו בממוצע כ-20 עצירים.
במהלך שנת 2009 יצא מכרז להקמת 4 אגפים של ביתני אשקוביות ואלו החליפו את האוהלים. נוספו אגפים חדשים במהלך שנת 2010 שנבנו באופן חדיש, כמו כן נבנתה חומה חדשה מסביב לבית הסוהר עם גזרות כלבים ומגדלי שמירה, מצב זה שיפר באופן משמעותי את רמת הביטחון בבית הסוהר, ומוגדר בעל רמת ביטחון מרבית.
בשנת 2021 בעקבות החלטת בג"ץ על תנאי מחיה לאסירים, הוחלט להרחיב את בית הסוהר בהוספת מספר אגפים חדשים, ושיפוץ האגפים הקיימים בכלא.
מחנה עופר
במחנה עופר מוצב כיום גדוד איסוף קרבי - גדוד ניצן, הגדול ביותר בצה"ל, בסיס של השב"כ, מג"ב, מרחב הבינוי 562 השייך לפיקוד מרכז ופלוגת קישור וגיוס. כמו כן ממוקמת במחנה "קריית המשפט עופר", הכוללת את התביעה הצבאית באזור יהודה ושומרון היושבת תחת יחידת הפרקליטות הצבאית, בית המשפט הצבאי יהודה, בית משפט של ביקורת שיפוטית על מעצרים מנהליים, ועדות עררים ובית משפט צבאי לערעורים.
רועי דיין
רועי דיין (נולד ב-19 בספטמבר 1984) הוא כדורגלן עבר ישראלי ששיחק בעמדת החלוץ בשמשון תל אביב.
קריירה
דיין החל את הקריירה בקבוצת הנוער של מכבי תל אביב, ובשנת 2003 ערך את הופעת הבכורה במדי הקבוצה הבוגרת. בעונת 2004/2005 הושאל לקבוצת הכח רמת גן מהליגה הלאומית, ולאחר מכן המשיך במכבי תל אביב עד שנת 2007. ביולי 2007 חתם דיין על חוזה בקבוצת סנט מירן הסקוטית לאחר שסיים את חוזהו במכבי תל אביב, אך לאחר שהאחרונים דרשו דמי השבחה של 400 אלף יורו בוטלה העסקה.
בעונת 2007/2008 עבר דיין להפועל תל אביב, אך באותה עונה נקלעה הקבוצה לתחתית הטבלה ודיין שותף במעט משחקים בליגת העל, ברובם עלה כמחליף. בעונה שלאחר מכן עבר להפועל כפר סבא מהליגה הלאומית, ובאמצע העונה עבר להפועל עכו, ועלה עמה לליגת העל. בעונת 2009/2010 כבש 5 שערים וסייע לקבוצה להישאר בליגת העל, ובעונה שלאחר מכן הפך לשחקן מפתח בקבוצה וכבש 14 שערי ליגה. בקיץ 2011 סיים את חוזהו במועדון והפך לשחקן חופשי.
לקראת עונת חתם בקבוצת בירסחוט הבלגית. דיין שיחק שנתיים במדי בירסחוט, עד שבסוף עונת הגיעה הקבוצה לפשיטת רגל, והוא הפך לשחקן חופשי.
ביולי חתם דיין לעונה אחת עם אופציה לעונה נוספת במועדון ספורט אשדוד, לאחר שהקבוצה ירדה לליגה הלאומית ב-10 באוגוסט 2015 כבש את שער הבכורה שלו במועדון, במשחק גביע הטוטו נגד מכבי קריית גת, ובליגה כבש שלושה שערים ב-15 הופעות בעונת 2015/2016 וסייע לקבוצה להעפיל בחזרה לליגת העל.
ב-8 באוגוסט 2016 חותם דיין לעונה אחת במכבי נתניה. לאחר שכבש ארבעה שערי ליגה ב-22 הופעות וסייע לקבוצתו להעפיל בחזרה לליגת העל בתום עונת 2017/2018, שוחרר דיין מהמועדון. ב-21 באוגוסט 2017 חתם דיין בהכח עמידר רמת גן מליגה א'. ב-30 בנובמבר 2017 חתם במ.כ. חולון ירמיהו מליגה א'.
ב-26 בנובמבר 2020 הודיע על פרישה ממשחק פעיל בגיל 36.
לדיין 10 הופעות בנבחרת הנוער של ישראל, במדיה כבש 4 שערים. בנבחרת הצעירה הופיע ב-5 משחקים וכבש שער אחד.
קרב ריון
קרב רִיוֹן הוא קרב ימי שנערך ב-429 לפנה"ס, במהלך המלחמה הפלופונסית, בין שייטת אתונאית לבין צי הקורינתים ובעלי בריתם. הצדדים התנגשו ליד כף רִיוֹן (Ρίων, Rhion), בפתח המפרץ הקורינתי, צפונית לפַּטְרָאי. הקרב הסתיים בניצחון אתונאי, ושבועות ספורים אחר כך התנגשו שוב ציי שני הצדדים, הפעם ליד נָאוּפַּקְטוֹס. קרב ריון הוא אחת הדוגמאות המרהיבות להצטיינותם של האתונאים בלוחמה בים.
רקע היסטורי
קרב ריון התחולל על רקע מאמציהם של הספרטנים ובעלי בריתם לערער את אחיזתה של אתונה במערב יוון. תוכניתם הייתה לכבוש את אקארנאניה ולהשתלט על זקינתוס וקֶפַאלֶנִיָה, שהיו נמלי הביניים הידידותיים לאתונה בנתיב השיט סביב הפלופונסוס אל קרקירה. עיר זו הייתה בעלת בריתה הימית החשובה ביותר, והחזיקה באחד מציי המלחמה הגדולים ביותר ביוון כולה. מטרה נוספת ששמו הספרטנים לעצמם הייתה לכבוש את נָאוּפָּקְטוֹס שבמפרץ הקורינתי. במקום זה ניצבה מאז חורף 430/429 שייטת אתונאית בת עשרים טריארות בפיקודו של פוֹרְמִיוֹן, ומשימתה "להשגיח שלא תצא שום אוניה מקורינתוס ומהמפרץ של קְרִיסָה (המפרץ הקורינתי) ולא תיכנס אליהם." קורינתוס, יריבתה החזקה ביותר של אתונה בזירה הימית, הייתה מרכיב חיוני בהשלכת עוצמתה של ספרטה אל מעבר לגבולות הפלופונסוס; צייה המלחמתי החזק שימש להובלת חילות משלוח לזירות הלחימה השונות ולהתמודדות עם ציי אתונה ובעלות בריתה הימיות.
מסע המלחמה תוכנן כפעולה משולבת של הצבא והצי. קְנֵמוֹס, הנָאוּאַרְכוֹס הספרטני שהועמד בפיקוד כלל הכוחות, חצה את המפרץ מבלי שפורמיון ישגיח בכך ועימו 1000 הופליטים פלופונסים. בהגיעו לאַמְפְּרַקִיָה צירף אליו את חילות אמפרקיה, לֶאוּקַס ואַנַקְטוֹרִיוֹן ושבטים לא-יווניים מן האזור, והחל מתכונן מיד למסע ביבשה. צי הברית, שכלל אוניות מקורינתוס, סִיקִיוֹן, לאוקס, אנקטוריון ואמפרקיה, אמור היה להתכנס בלאוקס, ומשם להפליג ולחבור לכוחותיו של קנמוס. משימת הצי הייתה לתקוף ולרתק את יושבי החוף באקארנאניה, כדי שלא יוכלו להיחלץ לעזרת אחיהם בתוך הארץ, כשאלה יותקפו על ידי צבא קנמוס. מסיבה שאינה ידועה התעכבה יציאת אוניות הקורינתיים והסיקיונים מארצם, ובעוד שאר אוניות הצי ממתינות לבואן בלאוקס, החליט קנמוס לצאת לדרכו בלעדי הצי ולתקוף את סְטרַאטוֹס, הגדולה בערי אקארנאניה.
האקרנאנים, שראו כי צבא גדול פלש לארצם והם עומדים להיות מותקפים גם מכיוון הים, פנו לעזרת פורמיון. הוא סירב להם באומרו, כי אינו יכול לעזוב את נאופקטוס בשעה שעיקר הצי הפלופונסי עושה דרכו מקורינתוס. ואומנם שיקוליו הוכחו כנכונים.
מהלך הקרב
צי המשלוח, שכלל מלבד טריארות גם אוניות משא וכלי שיט קלים, הפליג לאורך חופו הדרומי של המפרץ אל עבר פטראי שבאכאיה, חנייתו הראשונה. משם התכוונו הקורינתים לשנות קורס צפונה, לחצות את פתח המצר ולהמשיך אל אקארנאניה. נוכחות השייטת האתונאית של פורמיון הייתה ידועה להם, אך הם לא שיערו בנפשם כי יעז לתקוף את צי המשלוח באוניותיו המעטות, 20 משלו מול 47 שלהם. תחזיותיהם התבדו, שכן בעודם מפליגים ראו את האוניות האתונאיות עוקבות אחריהם מעברו השני של המצר. כדי להימנע מהתמודדות, יצאו הקורינתים מפטראי בלילה, אך גם ניסיון התחמקות זה לא הועיל. כשעלה השחר והם עוד בלב פתח המפרץ, הבחינו באוניותיו של פורמיון שטות לעברם מכַאלְקִיס, ומיד ניתנה הפקודה להתכונן לקרב.
האוניות הקורינתיות, עמוסות-החיילים וכבדות-התנועה, לא היו שקולות נגד האוניות הקלות והמהירות של האתונאים. על כן נמנעו הקורינתים מקרב סָדוּר, ו"ערכו את אוניותיהם במעגל גדול ככל שיכלו, כדי למנוע מן האויב הזדמנות להתקפות דְיֶיקְפְּלוּס, כשחרטומיהן מבחוץ וירכתיהן פנימה. בתוך המעגל שמו את כלי השיט ששטו עימהם, וגם חמש מהמהירות שבאוניותיהם, שאם יתקיפם האויב בכל מקום שהוא, לא יצטרכו לשוט, כשהן ממהרות לעזרה, אלא מרחק קטן בלבד."
מערך מגנני זה לא היה בבחינת הפתעה לאתונאים, שהרי הם עצמם השתמשו בו בקרב אַרְטֶמִיסְיוֹן (480 לפנה"ס) במלחמתם נגד הצי הפרסי. פורמיון פקד על אוניותיו לשוט בטור סחור-סחור סביב האוניות הקורינתיות, אך לא לנגח בהן מיד, אלא להכריחן להצטופף ולהידחק אחת אל רעותה. את האות להתקפה יתן הוא עצמו ברגע המתאים ביותר. בהכירו היטב את טבע המקום, ציפה פורמיון להתעוררותה של בריזה הנושבת בכל בוקר מן המפרץ, שלא תאפשר לאוניות הצפופות והדחוקות לעמוד על מקומן כחיילים ביבשה, והן יתנגשו זו בזו. ואומנם, "כשבאה הרוח והאוניות כבר עמדו צפופות זו לזו, נכנסה בהן מהומה מעוצמת הרוח ולחץ כלי השיט הקטנים יותר. אוניה התנגשה באוניה והמלחים דחפון זו מעל זו במוטות ארוכים, והצעקות וקולות האזהרה והגידופים של המלחים החרישו את פקודות רבי-המלחים, ומאחר שהחותרים הבלתי-מאומנים לא יכלו להניף את משוטיהם בים הגועש, לא נשמעו האוניות לקברניטיהן."
ברגע זה נתן פורמיון את האות להתקפה, ובמהלומות ניגוח הטביעו אנשיו את אחת מאוניות מפקדי הצי וגרמו נזקים לאחרות. הקורינתים ובעלי בריתם פנו למנוסה אל עבר פטראי ודִימֵה שבאכאיה, אך האתונאים דלקו בעקבותיהם, לכדו שתים-עשרה אוניות ושבו רבים מאנשיהן.
אחרית הקרב
האתונאים הקימו מצבת ניצחון בכף ריון, הקדישו אוניה אחת לפוסידון אל הים, ושבו לנאופקטוס.
כשנודע הדבר בספרטה, עורר הדבר כעס רב. לא זו בלבד שהקרב הימי הראשון בהנהגתם במלחמה זו נסתיים במפלה, אלא גם לא יכלו להשלים עם נוכחותה של שייטת אתונאית, המטילה הסגר ומונעת את תנועת אוניות הברית. צי הקורינתים היה חיוני ביותר למסעי המלחמה העתידיים, ועל כן שלחו אל קנמוס שלושה מטובי מצביאיהם לשמש לו יועצים, וציוו עליהם לעשות את כל ההכנות הדרושות לקרב ים נוסף, מוצלח יותר.
Dry
Dry הוא אלבום הבכורה של המוזיקאית האנגלייה פי ג'יי הארווי, שיצא לשוק ב-30 ביוני 1992.
סמוך למועד יציאת האלבום, הארווי יצרה שערורייה קטנה כאשר הצטלמה ללא חולצה כשגבה מופנה למצלמה, בעודה חושפת בית שחי לא מגולח, לשער של המגזין NME. האלבום התקבל בארצות הברית באותה מידת הערכה בה התקבל בבריטניה, והמגזין רולינג סטון הכריז על הארווי, שבאותו הזמן הייתה בת 22, ככותבת השירים הטובה של השנה והזמרת החדשה הטובה ביותר. למרות התשבחות, "Sheela-Na-Gig" היה הסינגל היחיד שהגיע לטבלאות בארצות הברית, כשבשיאו הגיע למקום ה-9 בטבלת הרוק האלטרנטיבי של בילבורד.
בסקר שנערך בקרב מבקרים בשנת 1993 במגזין NME לגבי 100 האלבומים הטובים של כל הזמנים, האלבום דורג במקום ה-71. בסקר דומה שנערך בשנת 2000 על ידי המגזין Melody Maker, האלבום הגיע למקום ה-86. האלבום הופיע ברשימת 50 האלבומים הגדולים של קורט קוביין.
נכון ל-2005, Dry מכר 175,000 עותקים בארצות הברית.
הארווי על Dry
בריאיון למגזין Filter בשנת 2004, אמרה הארווי על אלבום הבכורה שלה: "העבודה על Dry הייתה ההזדמנות הראשונה שאי פעם הייתה לי לעשות אלבום וחשבתי שהיא תהיה גם האחרונה. לכן, הכנסתי את כל מה שהיה בי לתוכו. זה היה אלבום מאוד קיצוני. זו הייתה הנאה גדולה בשבילי, להיות מסוגלת ליצור אותו. מעולם לא חשבתי שתהיה לי הזדמנות כזאת, אז הרגשתי כאילו עליי להכניס את הכול לשם ולעשות הכול כמיטב יכולתי, כי זאת כנראה ההזדמנות היחידה שלי".
רשימת השירים
כל השירים נכתבו על ידי פי ג'יי הארווי, למעט הרצועות 3, 5, 8 ו-9 שנכתבו על ידי פי ג'יי הארווי ורוב אליס.
מתוך האלבום יצאו שני סינגלים: Dress ו-Sheela-Na-Gig.
הוקוס פוקוס
הוקוס פוקוס הוא צירוף מילים המשמש קוסמים כדי להפעיל, לכאורה, את הקסם.
מקור הצירוף אינו ידוע, אך ניכר דמיון רב בינו לבין רצף המילים הלטיני "Hoc est Corpus Meum" (נקרא: הוק אסט קורפוס מאום, ובעברית: זהו גופי) המשמש את הכומר במהלך טקס ההמרה הנוצרי, בו הופך הכומר, לכאורה, את הלחם והיין לגופו ודמו של ישו. ייתכן שהמאזינים לטקס בימי הביניים, שברובם לא ידעו לטינית, קלטו והשרישו עיוות מסוים של המשפט, וכך נוצר הצירוף "הוקוס פוקוס".
התיעוד הראשון לשימוש במילים "הוקוס פוקוס" במהלך מופע קסמים הוא מהמאה ה-17, אצל קוסם החצר של ג'יימס הראשון, מלך אנגליה, שכינה עצמו "ההוקוס פוקוס המצוין ביותר של הוד מלכותו".
דוכסות קלדקארי
דוכסות קלדקארי (בגאורגית: კლდეკარის საერისთავო, קלדֶקאריס סאאֶריסתאבוֹ) הייתה דוכסות פאודלית שהתקיימה בגאורגיה בימי הביניים. הדוכסות הונהגה על ידי שושלת אצולה גאורגית בעלת עוצמה, בר'וואשי, והתקיימה בין השנים 876–1103, בדרום מחוז כארתלי תחתית. למרות גודלה הקטן, גרמה הדוכסות לבעיות רציניות למלכים הבגרטיוניים, ששאפו לאחד את כל אדמות גאורגיה לממלכה אחת.
היסטוריה
הדוכסות נוסדה בשנת 876 על ידי ליפריט הראשון מבית בר'וואשי, שגורש על ידי המלכים האבחזים מהאחוזה הפאודלית שלו ארגוותי שבאימרתי עילית. ליפרטי מצא מחסה במחוז ההיסטורי תריאלתי, שם הותר לו, על ידי דוד הראשון קורופלאטס (876–881), מענף כארתלי של בגרטידים האיברים, מלך טאו-קלארג'תי, להעפיל למצודה חזקה שנקראה, מצודת קלדקארי, שהפירוש המילולי של שמה הוא "שער מסולע", ולשלוט בדרכים המשמשים קיצור דרך מסולע המחברים את מחוזות מזרח גאורגיה עם המדינות השכנות מדרום והאימפריה הביזנטית. בהיותה בעמדת מפתח, הצליחה משפחת בר'וואשי להגיע למעמד בו היא התמודדה על גבולותיה עם הנסיכויות השכנות. עם היווסדה של הממלכה הגאורגית המאוחדת, על ידי בגרט השלישי, התפרצה היריבות בין שושלת בר'וואשי לשושלת בגרטיוני. במאבק בין המשפחות גבר בגרט על ראטי הראשון, והכריח אותו, בשנת 889, לוותר על השלטון בדוכסות לטובת בנו, ליפריט השני.
האמיר של אמירות טביליסי, ג'עפר (1032–1046), כלא את ליפריט, ולמרות חילוקי הדעות בין בגרט לליפריט, שחרר אותו בגרט. מאוחר יותר, בשנים 1038–1040, הטיל צבא גאורגי משותף, בראשות בגרט וליפריט, מצור על טביליסי, אלא שהמלך נסוג מהמצור עקב חילוקי דעות שנבעו מהאיבה התהומית של הליפריטים לבגרטיונים. כתוצאה מכך הפך ליפריט ליריב מושבע של בגרט.
בשנת 1048, נתפס ליפריט בידי הסלג'וקים במהלך המלחמה הביזנטית-סלג'וקית. בגרט ניצל את המצב והשתלט על העיר אופליסציחה, שבה את משפחתו של ליפריט והשתלט על טביליסי. בשנת 1051, שחררו הסלג'וקים את ליפריט, שחזר לגאורגיה עם כוח ביזנטי חדש והשתלט על מזרח גאורגיה. כשהוא מובס וחושש מהתפוררות ממלכתו, שם בגרט את פעמיו לקונסטנטינופול, וניהל משא ומתן על הסכם שלום. בהיעדרו הפך ליפריט לשליט בפועל על הממלכה בהצהירו על עצמו כעוצר לבנו ויורשו של בגרט הרביעי, גיאורגי. לאחר שלוש שנים של משא ומתן מתיש, הצליח בגרט להבטיח את הנייטרליות של הקיסר הביזנטי וחזר לגאורגיה כדי להחזיר לעצמו את השליטה בממלכתו. בשנת 1058 הכריח בגרט את ליפריט לצאת לגלות. בנו של ליפריט ויורשו, יואנה, הורשה על ידי המלך הגאורגי לרשת את הדוכסות. בשנת 1074, מרד יואנה ביורשו של בגרט, גיאורגי השני, וניסה לקבל את תמיכת הסלג'וקים. למרות זאת, כוח סלג'וקי פלש וכבש באופן זמני את הדוכסות ושבה את השושלת הדוכסית.
דוד הבנאי, יורשו של גיאורגי השני, מהמלכים הגאורגיים המצליחים ביותר, הכריח, בשנת 1093, את משפחת בר'וואשי להגיש את כניעתה למלכות, ובלם את ניסיון המרד שלהם מאוחר יותר. בשנת 1103, ניצל דוד הבנאי את מותו של הדוכס האחרון לבית בר'וואשי, ראטי השלישי, וביטל את הדוכסות כשהוא מעביר את שטח הדוכסות לשליטת לריבונות הממלכה.
צבי גולדשטיין
צבי גולדשטיין (נולד ב-21 בינואר 1947) הוא אמן פלסטי ישראלי, פרופסור בבצלאל.
אודות
ב-2004 יצא לאור הרומן שלו בשפה האנגלית "על נייר", בהוצאת הספרים הגרמנית ולטר קניג. כמו כן הוציא בהוצאה ספר שירים באנגלית, "Room 205#".
ב-2008 זכה בפרס מפעל חיים בתחום האמנות הפלסטית בישראל מטעם משרד המדע, התרבות והספורט. בהחלטת השופטים נאמר, "הענקת הפרס לגולדשטיין מהווה הכרה ציבורית והוקרה לא רק לפועלו הפרטי ולאמירה ערכית רבת משמעות, אלא גם לפועלו בהוראה: 30 שנותיו כמורה משפיע במחלקה לאמנות בבצלאל ביססו את מעמדו של גולדשטיין כ'נוכחות' בשדה האמנות הישראלית".
ב-2013 זכה גולדשטיין בפרס א.מ.ת בתחום ציור ופיסול בקטגוריית תרבות ואמנות. ב-2016 זכה בפרס רפפורט בקטגוריית אמן ישראלי.
אלברט בוגן
אלברט בוגן-בוגאטי (בהונגרית: Albert Bógathy ואימץ את השם Albert Bogen; 8 באפריל 1882 – 14 ביולי 1961) היה סייף יהודי-הונגרי-אוסטרי, בעל מדליית כסף אולימפית בחרב קבוצתי.
ביוגרפיה
באולימפיאדת סטוקהולם (1912) ייצג בוגן את אוסטריה וזכה במדליית כסף בתחרות בחרב קבוצתי אחרי הונגריה ולפני הולנד. בשורות הנבחרות הזוכות במדליות סייפו חמישה סייפים יהודים נוספים: בנבחרת הונגריה דז'ו פולדס, ינה פוקס, אוסקר גרדה ולאיוש ורקנר ובנבחרתו אוסטריה אוטו הרשמן. בתחרות חרב אישי הוא ניצח בשני קרבות בסיבוב הראשון ועלה לשלב רבע הגמר, אך לא השתתף בקרבות הבאים.
במלחמת העולם הראשונה, שימש בוגן כקצין בצבא האימפריה האוסטרו-הונגרית ולאחר המלחמה הוא קיבל אזרחות הונגרית ושינה את שמו לבוגאטי.
משפחתו
ארנה בתו (1906–2002), הייתה אלופת עולם בסיף, בעלת מדליית ארד אולימפית, ייצגה את הונגריה ב-3 אולימפיאדות (אמסטרדם 1928, לוס אנג'לס 1932 וברלין 1936).
Tonight Is the Night
Tonight Is the Night הוא סינגל של הזמר-יוצר האמריקאי, אאוטסייט, שיצא לאור ב-23 בספטמבר 2011, על ידי וורנר רקורדס. השיר הופק על ידי קוק קלאסיקס, ונכתב על ידי אאוטסייט וויליאם ארנסנט לובאן בין. השיר מופיע באלבום הבכורה של אאוטסייט, Nights Like These. השיר הוצג, ב-3 בנובמבר 2011, בעונה הראשונה של The X Factor. אאוטסייט ביצע את השיר גם ב-NHL All-Star Game 2012 שהתקיים באוטווה, קנדה. השיר הגיע למקום ה-38 בבילבורד הוט 100, וקיבל אלבום פלטינה מאיגוד תעשיית ההקלטות האמריקאי. בנוסף, השיר הגיע למקום 18 באוסטרליה, ולמקום 57 בקנדה. לשיר, יצא וידאו קליפ בבימויו של דורי אוסקוביץ', ולו יש יותר מ-14 מיליון צפיות ביוטיוב. לשיר יש יותר מ-32 מיליון השמעות בספוטיפיי.
אצטדיון ז'וזה אלבלדה
אצטדיון ז'וזה אלבלדה (בפורטוגזית: Estádio José Alvalade) הוא אצטדיון כדורגל בליסבון, מגרשה הביתי של ספורטינג ליסבון, אחד המועדונים הגדולים בפורטוגל. האצטדיון נבנה במקום האצטדיון הישן של ספורטינג ליסבון שנפתח ב-1956 ונשא את אותו השם. אופ"א העניקה לאצטדיון דירוג של 5 כוכבים שמאפשרים לו לארח משחקי גמר חשובים.
Tonight Is the Night
שימוש השיר בפרסומות ובמדיה
השיר הופיע בכל הפרסומות לפרמיירה של תוכנית הריאליטי האוסטרלית, The Shire. השיר הופיע גם בפרסומות לטקס פרסי אוסקר ה-84 ב-ABC, והיה שיר הנושא ל-WWE Raw 1000 של ה-WWE, ב-23 ביולי 2012. גם הונדה השתמשה בשיר בשביל פרסומת טלוויזיה לאירוע הקיץ שלהם. השיר הוצג גם בפרסומות של פיצה האט.
אצטדיון ז'וזה אלבלדה
האצטדיון הוא חלק ממתחם גדול בשם Alvalade XXI המכיל גם קניון, בית קולנוע בעל 17 אולמות, מכון כושר, מוזיאון של הקבוצה, מרפאה ובניין משרדים. האצטדיון והמתחם כולו תוכננו בידי האדריכל הפורטוגזי Tomás Taveira.
Tonight Is the Night
שימוש השיר בפרסומות ובמדיה
השיר הוצג גם בקמפיין "Who's Next" של פפסי. במודעה, הוצגה אמן צעיר אנונימי שלוגם מפחית פפסי בזמן שהוא מתכונן למופע שלו. בזמן שמנגנים את השיר "Tonight Is the Night" ברקע, מופיעים ידוענים אמריקאים שונים, וביניהם: מייקל ג'קסון, אלפונסו ריביירו, ריי צ'ארלס, בריטני ספירס, קניה וסט ומריה קארי. לאחר שהידוענים הופיעו, האמן הצעיר האנונימי נראה פעם נוספת בעוד הסיסמה "who's next?" ניתזת על המסך. המודעה מסתיימת במשפט: "איפה שיש פפסי, יש מוזיקה" (באנגלית: "Where there's Pepsi, there's music").
אצטדיון ז'וזה אלבלדה
האצטדיון תוכנן להכיל רק 40,000 מקומות, אך כולל למעשה 50,466 מקומות. הפתיחה הרשמית שלו הייתה ב-6 באוגוסט 2003 במשחק בין ספורטינג למנצ'סטר יונייטד בו ניצחה הקבוצה המקומית 1–3.
האצטדיון אירח מספר משחקים ביורו 2004, ביניהם חצי הגמר שבו ניצחה פורטוגל את הולנד 1-2. אלבלדה אירח גם את גמר גביע אופ"א 2005 בין ספורטינג ליסבון וצסק"א מוסקבה בו ניצחה צסק"א 1–3.
האצטדיון כולל חניון תת-קרקעי עבור אוהדים למשחקים מיוחדים.
פסגת קינגס
{{פירושונים|
ראו גם
}}
פסגת קינגס (קולומביה הבריטית)
פסגת קינגס (באנגלית: Kings Peak) היא הר הממוקם ברכס נהר אלק, על האי ונקובר, בפרובינציית קולומביה הבריטית שבקנדה.
גובהו של ההר 2,065 מטרים מעל פני הים, והוא מתנשא לגובה של 328 מטרים מעל סביבתו. להר כתף נמוכה הידועה בשם פסגת קווינס (מילולית: "פסגת המלכות" - בשל קרבתה ל"פסגת קינגס" - מילולית: "פסגת המלכים").
ההר ממוקם בשטח הפארק הפרובינציאלי סטרתקונה, 25 קילומטרים צפונית לנהר גולד, ו-2 קילומטרים צפונית להר אלקהורן.
פסגת קינה היא ההר הכי מתוייר על האי ונקובר, וזאת בשל קלות ההגעה אל ההר מהעיר ונקובר, וסמיכותו של ההר לכביש המהיר 28.
שם ההר
שם ההר הופיע לראשונה במפה משנת 1919 ואומץ רשמית ב-76 בינואר 1949.
הטיפוס על ההר
העלייה הראשונה לפסגת ההר בוצעה על ידי ו. ר. קנט (W. R. Kent) וו. ו. אורקוהרט (W. W. Urquhart) בשנת 1913.
אליפות ישראל באתלטיקה 2001
אליפות ישראל באתלטיקה ה-65 נערכה בין התאריכים 8 - 9 ביולי 2001 באצטדיון הדר יוסף.
Dd (יוניקס)
dd היא פקודת Unix ומערכת הפעלה דמוית יוניקס, שמטרתה העיקרית היא להמיר ולהעתיק קבצים.
במערכות הפעלה דמויות יוניקס קיים ייצוג של רכיבי חומרה, תוכנה ותהליכים באמצעות קבצים אותם אותם ניתן לקרוא, לשנות ואף לכתוב אליהם. הפקודה dd מאפשרת קריאה וכתיבה של קבצים כאלה תוך הגדרה מדויקת של גודל המידע אותו נרשום וקידודו.
שימוש
גיבוי של הMaster boot record יצירת קובץ המכיל אפסים בגודל 1024k העתקת דיסק לקובץ תמונה העתקת CDROM לתמונת ISO מחיקת דיסק על ידי כתיבת אפסים מחיקת דיסק על ידי כתיבת מידע אקראי העמסת מעבד
מדד המחירים לצרכן בישראל
מדד המחירים לצרכן בישראל מקורו ב"מדד המחירים לצרכן בארץ ישראל", שפורסם בתקופת המנדט הבריטי משנת 1922. הוא מחושב על ידי הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה ומפורסם מדי חודש (עבור החודש הקודם). במהלך הזמן, התפתחה ולוּטשה שיטת חישוב המדד והשימוש בו התרחב מעבר לתחום מדידת האינפלציה גם לתחום יחסי העבודה (תוספת יוקר, עוד מתקופת המנדט והסכמי שכר), הצמדה של התחייבויות כספיות ומיסוי. המדד מתפרסם מדי חודש (עבור החודש הקודם), ביום ה-15 בחודש בשעה 18:30 (אם ה-15 הוא ביום שאינו יום עסקים (כגון שבת, חג דתי או לאומי ותשעה באב) מפורסם המדד ביום עסקים הקודם). בערבי שבת וחג, מפורסם המדד בשעה 14:00.
הגדרת המדד ושימושיו
מדד המחירים לצרכן מודד את אחוז השינוי שחל במשך הזמן בהוצאה הדרושה לקניית "סל קבוע" של מוצרים ושירותים, שמחיריהם ניתנים למדידה סדירה. "סל" זה מייצג את תצרוכתה של אוכלוסיית משקי הבית. המדד משמש בעיקר להצמדות שונות, לקביעת תוספת היוקר, לתעריפי השכר ולניתוח מגמות המחירים במשק.
סל המוצרים והשירותים של מדד המחירים לצרכן מבוסס על ממצאים מסקרי הוצאות משקי הבית. השינוי בערכו של המדד מייצג את השינוי שחל במחירי המוצרים הנכללים בסל מסוים, שנקבע אחת לתקופה. השינוי במדד נאמד על פי שינויי המחירים לצרכן של כ-1,300 מוצרים ושירותים, שמחיריהם נאספים על ידי סוקרים, באמצעות פקידה בשטח, טלפון ואינטרנט, בכ-3,500 חנויות, עסקים ומשקי בית בכ-100 יישובים (לא כולל מדגם שכר דירה).
סל התצרוכת מורכב מ-10 תחומים עיקריים (בהם מזון, דיור, בריאות, הלבשה והנעלה, תחבורה ותקשורת, תרבות ובידור וכדומה), המורכבים מסעיפי משנה ותתי סעיפים רבים. לכל אחד מהמרכיבים יש חלק שונה במדד (המתבטא באחוזים), המבטא את האחוז מההוצאה החודשית של משפחה ממוצעת. לדוגמה אם משקלו של סעיף הדיור הוא 252 נקודות מתוך 1000, אזי משפחה בישראל מוציאה בממוצע כ-.25.2 אחוזים מההוצאה החודשית שלה על דיור.
הואיל והרגלי הצריכה משתנים עם הזמן, הלמ"ס בונה כל שנתיים סל חדש כדי לשקף את השינויים הללו.
חישוב המדד
חישוב מדד המחירים לצרכן בישראל נערך בשלושה שלבים:
מאחר שמדובר במדד מחירים לצרכן, יהיה הסל מורכב ממוצרים ומשירותים הנצרכים על ידי הצרכנים שאליהם מתייחס החישוב. השינוי בנקודות מחושב עבור כל מוצר או שירות לפי מחירו בתקופה נתונה ביחס לתקופת הבסיס, על פי המחירים שנרשמו בעסקים השונים. חישוב המדד הכללי מתקבל כממוצע משוקלל של מדדי המחירים ומשקלם של כל המוצרים והשירותים שמחיריהם נמדדים במדד.
מאחר שמטרת המדד היא למדוד את השינוי ברמת המחירים, אין חשיבות לערכו המוחלט אלא לשינוי היחסי בערך זה. לעליית המדד מרמה של 100 נקודות לרמה של 110 נקודות משמעות זהה לעלייה מ-200 ל-220. לפיכך, קובעים את ערך המדד בנקודת זמן הקרויה "תקופת הבסיס".
עדכון הסל של מדד המחירים לצרכן
החל מינואר 1999, משקלות המדד מתעדכנים מדי שנתיים. זאת בהתאם לתקנות של ארגון העבודה הבינלאומי (International Labour Organization) לעריכת מדד המחירים לצרכן, הממליצות לעדכן את סל המדד לעיתים תכופות, על מנת להקטין הטיות אפשריות במדד הנובעות משינויים בדפוסי הצריכה של האוכלוסייה.
סל התצרוכת שמחיריו נמדדים במדד המחירים לצרכן, מייצג את הרכב ההוצאות לתצרוכת של משקי הבית. נתונים לגבי הרכב ההוצאות לתצרוכת של משקי הבית מתקבלים מסקר הוצאות משק הבית אשר נערך באופן שוטף בכל שנה. אלה מייצגים את ההוצאות לתצרוכת של כ-2.3 מיליון משקי בית באוכלוסייה.
מרישומי ההוצאות על הסעיפים השונים, כפי שנמסרו על ידי משקי הבית שהשתתפו במדגם, חושבה ההוצאה החודשית הממוצעת למשק בית למצרכים ולשירותים שונים.
מדגם המוצרים והשירותים
את השינויים ברמת המחירים של כל סעיף במדדים השונים אומדים על פי השינוי במחירי מדגם של מוצרים ושירותים שונים. בחירת המוצרים במדגם נערכת לפי חשיבותם בהוצאות או בפדיון הנכללים במדד, ולפי יכולתם לייצג מגמות מחירים של קבוצות רחבות של מוצרים דומים.
מכיוון שמטרת המדד היא למדוד את השפעת השינויים במחירים על גודל ההוצאה הדרושה למשקי הבית לקיום רמת תצרוכת נתונה, הסל כולל רק מצרכים ושירותים המיועדים לתצרוכת. מצרכים ושירותים שההוצאה על רכישתם מוגדרת כחיסכון לא נכללים בסל המדד. כל התשלומים שעל משקי הבית להוציא בעת קניית מצרכים ושירותים לתצרוכת, כלולים גם הם בסל המדד. בין המרכיבים הללו ניתן למנות:
ההוצאות של משקי הבית על המרכיבים הבאים, שהן בבחינת חיסכון, אינם כלולים בסל המדד: מבין ההוצאות המיועדות לתצרוכת משקי הבית, ההוצאות על מרכיבים אחדים אינם כלולים בסל המדד, בשל קשיי מדידת מחירם באופן שוטף. בין מרכיבים אלה יצוינו:
יצחק הראל
יצחק (חקי) הראל (נולד ב-14 במאי 1957) הוא מנכ"ל רכבת ישראל לשעבר. הראל שירת בצה"ל כאלוף. בתפקידיו האחרונים בצבא שימש כראש אגף התקשוב וראש אגף התכנון.
ביוגרפיה
הראל נולד כיצחק שוורץ, עד גיל 14 גדל בחיפה ואז עבר עם משפחתו לצפת.
הראל התגייס לחיל ההנדסה בשנת 1975 ולאחר סיום קורס הקצינים עבר לשרת בחיל השריון. בין התפקידים שעשה בחיל:
בשנת 1999 עבר הראל למטכ"ל, ומונה לעוזר ראש אגף התכנון לתכנון. בשנת 2002 הועלה לדרגת אלוף וקיבל את הפיקוד על הגיס הצפוני. במרץ 2003 מונה הראל לעמוד בראש אגף התקשוב, שהיה ממקימיו. בדצמבר אותה שנה החליף את גיורא איילנד בראשות אגף התכנון.
הראל פרש מצה"ל ב-21 באוגוסט 2006, לאחר 32 שנות שירות.
עם שחרורו משירות צבאי, התמנה כיו"ר הדירקטוריון ללא שכר בחברה הלאומית לדרכים בישראל (מע"צ).
ב-25 באוקטובר 2007 בחר בו דירקטוריון רכבת ישראל לתפקיד מנכ"ל החברה. בפברואר 2010 הודיע הראל על כוונתו לסיים את תפקידו במאי, כשנתיים וחצי לאחר שהחל לכהן כמנכ"ל. לאחר שוועדת איתור לא הצליחה להחליט על מועמד ראוי לתפקיד המנכ"ל, שוכנע הראל לשוב לתפקידו, והוא אכן עשה זאת. בשנת 2011 סיים הראל את תפקידו כמנכ"ל הרכבת. ב-2012 מונה לדירקטור חיצוני בחברת שיכון ובינוי.
הראל הוא בוגר המכללה הבין-זרועית לפיקוד ולמטה, ובעל תואר ראשון במדע המדינה מאוניברסיטת חיפה. הוא מתגורר ברעות; נשוי לדפנה (סא"ל במיל') ואב לשניים (בן ובת).
סטפן לנדס
סטפן אלכסנדר לנדס (30 באוקטובר 1946, בוקרשט, רומניה – 6 ביוני 1982 נבטיה, לבנון), היה קרדיולוג בכיר, מראשוני הרופאים במרכז הרפואי ת"א ע"ש סוראסקי, והיה מיוזמי שח"ל – שירות חולי לב, (כיום נט"ן) וממקימיה. מראשוני הנופלים במבצע שלום הגליל.
ביוגרפיה
לנדס, בן יחיד להוריו, אריקה וליביו, נולד בשנת 1946 בבוקרשט שברומניה, שם סיים את חוק לימודיו היסודיים. בשנת 1959, בהיותו כבן 13 עלה עם הוריו לארץ, ולמד בגימנסיה העברית "הרצליה" שבתל אביב. באוגוסט 1965 התגייס לנדס לצה"ל, שירת בפלוגת חיל קשר, ולחם במלחמת ששת הימים. עם שחרורו מצה"ל נסע לאיטליה, שם החל את לימודי הרפואה באוניברסיטת בולוניה, בהמשך חזר לישראל והמשיך את לימודיו בפקולטה לרפואה ע"ש רפפורט של הטכניון בחיפה, ולאחר מכן בפקולטה לרפואה ע"ש סאקלר באוניברסיטת תל אביב. בשנת 1974 סיים את לימודי הרפואה בהצטיינות, למרות שבשנת 1973 החסיר חודשי לימודים רבים, בעקבות שירות מילואים ארוך, במלחמת יום הכיפורים.
עם סיום הלימודים החל את התמחותו בבית חולים איכלוב בתל אביב. לנדס נשאר לעבוד בבית החולים במחלקה לטיפול נמרץ, גם לאחר ההתמחות, תוך שהוא הופך לאחד הקרדיולוגים הבולטים בישראל. לנדס ראה לנגד עיניו את החשיבות שבקידום רפואת החירום בישראל, ועבד גם במגן דוד אדום. שם הגה את הרעיון של ניידות לטיפול נמרץ, והיה ממקימי שירות חולי לב, שנקרא אז שח"ל, ומאוחר יותר שינה את שמו לנט"ן. במסגרת עבודתו זאת, וביחד עם ד"ר ננסי קרוליין, יזם קורסי הכשרה לפרמדיקים (מקצוע שטרם הונהג עד אז בישראל), והמחזור הראשון שהוסמך כתוצאה מיוזמה זאת, היה בשנת 1981.
בינואר 1976 נתמנה סטפן לקצין רפואה בצה"ל, ובשנת 1979 התמנה לתפקיד רופא תעופתי, בטייסת ציפורי המדבר. באפריל 1982, קיבל דרגת סרן.
ב-21 בנובמבר 1978, בסביבות השעה 10:00 בבוקר, פרצה שרפה בפיר, בתוך המבנה הצפוני, של בית הדר דפנה שבשדרות שאול המלך בתל אביב. ד"ר לנדס ביחד עם ד"ר עודד אייזנברג, שניהם רופאי היחידה הניידת לטיפול נמרץ של בית החולים איכלוב, היו בדרכם אל הבנק, כאשר הבחינו בעשן הכבד, ושמעו את הקריאות לעזרה של הלכודים. הם החלו לפלס את דרכם אל גג הבניין, באמצעות מדרגות החירום, וחייל שנלווה אליהם נשא על גבו מכשיר הנשמה. עקב הרוח שיצרו להבי מסוק משטרתי, התחדשה האש בקומה השמינית, ולנדס וחבריו ניסו לכבות אותה, באמצעות הזרנוקים שהיו במקום. לנדס טיפל במספר אנשים, ואף עבר מחלק אחד של הגג אל משנהו באמצעות סולם, כדי לבצע את משימתו.
ב-4 באוגוסט 1981, לקה הסופר יעקב שבתאי בהתקף לב. בניידת טיפול הנמרץ שהוזעקה, היה לנדס, שעלה לביתו של שבתאי ופיקח על העברתו לניידת. במבוא הבית קיבל לנדס החלטה רפואית, ובו במקום ביצע ניתוח חירום, פתח את חזהו של שבתאי, ועיסה את ליבו. שבתאי הובהל לבית החולים, אך לבו לא עמד בכך, והוא נפטר באותו לילה.
בעקבות ניסיון ההתנקשות בחייו של השגריר שלמה ארגוב, בידי אנשיו של אבו נידאל, וההחלטה על מבצע שלום הגליל, גויס לנדס לקו הראשון, כרופא מוטס במסוק. עם פרוץ הקרבות, הוא הצטרף למסוק אנפה, שפטרל בקו מחניים – קריית שמונה, הלוך וחזור. בשלב מסוים קיבל המטוס הנחיה לצאת לפנות שני חיילים שנפצעו באזור נבטייה. עקב טעות טרגית במפת הקוד הופיעו שתי נקודות שונות, שנקראו באותו השם. בעוד שהחיילים הפצועים המתינו לאנפה בנקודה אחת, המסוק חיפש אותם בנקודה השנייה. במטרה למצוא את החיילים הנמיכו הטייסים את המסוק מעל הנקודה השנייה, ונכנסו לטווח הירי של חוליית מחבלים שהסתתרה במקום. המסוק טווח, נפגע, והופל. צוות המסוק ובתוכם, סרן ד"ר סטפן אלכסנדר לנדס, נהרגו במקום.
הנצחה
במרכז הרפואי ת"א ע"ש סוראסקי, בו עבד לנדס כרופא בכיר ביחידה לטיפול נמרץ לב, נחנכה בשנת 2011 רחבה בשם "רחבת סטפן לנדס." הרחבה ממוקמת במפלס מינוס – 1, שבין בניין סוראסקי, לבין בניין עופר, שבמרכז הרפואי. היוזמה להקמת הרחבה, הייתה של הנהלת בית החולים, בשיתוף עם חבריו, ומוקירי זכרו. ברחבה מוצב פסל, של האמן הישראלי, צדוק בן דוד.
ד"ר לנדס, הונצח ביחד עם בני העיר תל אביב, שנפלו במלחמות ישראל, באנדרטה בגן הבנים, שבפארק הירקון, ובאנדרטה שבבית יד לבנים ברחוב פנקס בעיר. עם חללי חיל הרפואה, באתר ההנצחה, שבבית ההחלמה הצבאי ברחוב אצ"ל בחיפה. עם החללים מקרב בוגרי ומורי הגימנסיה העברית "הרצליה", באתר ההנצחה שבתיכון, הנמצא בצפון מרכז תל אביב, ועם חללי אוניברסיטת תל אביב, באנדרטה שבמרכז הקמפוס, ברמת אביב.
ב-15 בדצמבר 1982, נערך בנמל התעופה בן-גוריון, בשיתוף מגן דוד אדום, חיל הרפואה, ושירותי החירום של נמל התעופה, תרגיל חילוץ גדול, המדמה חילוץ, והגשת עזרה רפואית לפצועים ממטוס הנוחת נחיתת אונס. התרגיל קיבל את השם ס"ל, על שמו של סטפן לנדס.
הסדנאות לרפואת חירום, של הפקולטה לרפואה באוניברסיטת תל אביב, נושאות את שמו של ד"ר סטפן לנדס המנוח, שהיה אחד המדריכים הראשונים, בסדנאות אלו.
וילם II
וילם II טילבורך (בהולנדית: Willem II Tilburg) היא קבוצת כדורגל מהעיר טילבורך שבהולנד. המועדון הוקם ב-12 באוגוסט 1896 כ"טילבורכיה" וב-12 בינואר 1898 שונה שם המועדון ל"וילם II" על שמו של המלך וילם השני. המועדון משחק את משחקיו הביתיים באצטדיון המלך וילם השני, שנקרא גם הוא על שמו של המלך. האצטדיון מכיל 14,700 מקומות.
קורנפלד
קורנפלד הוא שם משפחה ממקור גרמני, שמשמעו שדה דגנים.
תחיה כאריוכא
תחיה כאריוכא (בערבית: تحية كاريوكا; תעתיק מדויק: תחיה כּאריוכּא; 22 בפברואר 1915 – 20 בספטמבר 1999) הייתה רקדנית בטן ושחקנית קולנוע וטלוויזיה מצרייה. כאריוכא הופיעה במרבית מדינות ערב וכיכבה בסרטים מפורסמים לצד מוחמד עבד אל-והאב ופריד אל-אטרש.
ביוגרפיה
כאריוכא נולדה באסמאעיליה בשם אבּלה בנת אל מוחמד כרים. היא עזבה את משפחתה לאחר סכסוך עם אביה בגיל 12 ועלתה על הרכבת לקהיר. עד גיל 31 הייתה לאחת מאגדות המחול המזרחי.
כאריוכא למדה בבית בספר למחול של איוונובה בטרם עברה לרחוב מוחמד עלי, הרחוב המקביל לברודוויי. היא נקראה כאריוכא בהקשר לריקוד סמבה ברזילאי, שאותו נהגה לבצע בתחילת הופעותיה בשנות ה-30 כאשר רקדה בקזינו של בדיה מסבני. מוקסמת מהמקצבים הברזילאיים, ביקשה כאריוכא מנגן הדרבוקה לנגן את המקצב הזה עבורה וכפי שהכניס עבד-אל-והאב את הסגנון הלטיני ללחניו הכניסה כאריוכא את הסגנון הלטיני לריקוד.
התחרות בקזינו של מסבני הייתה קשה במיוחד מול סאמיה גמאל, שרקדה שם בתחילת הקריירה שלה. הופעותיה של כאריוכא נמשכו כ-20–25 דקות לכל היותר. את תהילתה קיבלה כאריוכא בשנות ה-30 וה-40 עד כדי, שהמלך פארוק הזמין אותה לרקוד עבורו. הסגנון של כאריוכא היה שונה לחלוטין מזה של המתחרה שלה, סאמיה גמאל. התחרות בין כאריוכא לגאמל התחילה בימי הקולנוע ונמשכה עד לנישואיהן. משפטים כמו "אנחנו נמות אבל הריקוד ימשיך לחיות" "אין דבר פרט לריקוד"... הם משפטים שנשמעים מפיהן של רקדניות מצריות אך למעשה, לכל הרקדניות היה חלום אחר; להיות כוכבת קולנוע. כאריוכא הייתה אחת מהמעטות שהגשימו את החלום. היא כיכבה בסרטים בלתי נשכחים והפכה לאלילה בין הרקדניות של תקופתה ובעקבות כך התפתח "תסביך תחיה כאריוכא" של רקדניות שביקשו להידמות לה.
לאחר התאבדותה של מורתה בדיה מסבני בעקבות כישלון סרטה ואובדן כספה ציפו שגם היא תפתח איזשהו תסביך אבל לכאריוכא הייתה עזרה מצד סולימאן נג'יב, שבאותה העת היה המנהל של בית האופרה בקהיר. כאריוכא למדה בלט, דיברה אנגלית וצרפתית באופן שוטף והייתה מעורבת פוליטית; הייתה ממייסדי H.D.T.O (תנועה דמוקרטית לשחרור לאומי) ובעקבות כך נשלחה לכלא ל-101 ימים. בשלהי שנות ה-40 היא רקדה רק עבור המלוכה ולאחר מספר שנים הפסיקה לרקוד בכלל והתמסרה למשחק.
סרטה הראשון של כאריוכא "La Femme et le Pantin" (האישה והבובה) הזניק את הקריירה הקולנועית שלה בשנת 1935 ולאחר מכן עשתה 120 סרטים. בל נשכח גם את התיאטרון, סדרות הטלוויזיה שהפכו את כאריוכא לידועה מאוד בעולם הערבי.
כאריוכא הייתה אישה מאוד נחושה ותכונה זו סייעה לה בסצנת ריקודי הבטן בקהיר אבל היא הייתה גם רקדנית מצוינת. אף אחת לא התקרבה ליכולת הווירטואוזית שלה מבחינת מחוות ופלרטוט.
כאריוכא נישאה 14 פעמים, מספר כפול מזה של אביה; רשימת הגברים בחייה כוללת את השחקן רושדי עבזה, מוהרם פואד וכמו סאמיה גמאל, היא גם נישאה לאמריקאי שהמיר את דתו לאסלאם ולקח אותה לארצות הברית. נישואים אלה לא החזיקו מעמד; כאריוכא התגעגעה למצרים והבדלי התרבויות עשו את השאר. היא התגרשה ממנו וחזרה למצרים. מאוחר יותר, היא שבה לחיק האסלאם האורתודוקסי, מעשה שעשו רקדניות רבות בגיל מתקדם וכשחיו בשכחה.