cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
ברכת קדושת השם
שינויי נוסח
בנוסח פרובאנס אמרו בין בלחש ובין בחזרת הש"ץ איזהו נוסח של אתה קדוש או לדור ודור, ויש שינויי נוסחאות בין הסידורים.
לפי נוסח קטלוניה, אמרו בין בלחש ובין בקול:
בכל נוסחאות אלה משנים בעשרת ימי תשובה את חתימת הברכה ל"המלך הקדוש". בנוסח התפילה הארץ-ישראלי הקדום נשנה "האל הקדוש" גם בימי הדין.
כהן@מושון
כהן@מושון (הגייה: כהן את מושון) היה הרכב היפ הופ ישראלי בו חברים שני הראפרים מיכאל כהן ומיכאל מושונוב, וכן די ג'יי מש (מופיע עם ההרכב ומפיק). הראפרים מכנים את עצמם בשמות הבמה "כהן" ו"מושון" בהתייחס לשמות המשפחה שלהם, היות שלשניהם אותו שם פרטי, "מיכאל".
סגנונם המוזיקלי מושפע בעיקר מההיפ הופ העולמי. בניגוד לחלק מאמני הראפ, ששרים שירי מחאה, ההרכב עוסק בעיקר בשירים המתארים הנאה מהחיים, ומתמקדים במשחקי מילים ובחריזה.
ביוגרפיה
ב-2008 הוציאו את אלבום הבכורה שלהם, "כושר גופני", דרך חברת התקליטים הד ארצי. האלבום קיבל ביקורות אוהדות. לאחר הוצאת האלבום, הנחו כהן ומושונוב בערוץ 24 יום שהוקדש להיפ הופ בפתיחת האולפן השקוף של הערוץ. הם השתתפו במוקדמות פרסי המוזיקה של MTV אירופה. חברי ההרכב שיתפו פעולה עם מספר אמנים, בהם ג'וני הקטן ופלד ואורטגה.
ב-2016 הוציאו את אלבומם שלישי, "ימים ארוכים", אשר מושפע מוזיקלית מהזמר אריק איינשטיין וכולל דגימות רבות של שיריו. השיר "אין שום בעיה" מתוך האלבום הופק על ידי המפיק האמריקאי דה אלכימיסט.
יום לציון אסון צ'רנוביל
האסון
אסון צ'רנוביל הוא אחת התאונות הגרעיניות החמורות ביותר בהיסטוריה, שבה בבלוק הרביעי של הכור הגרעיני בפריפיאט התבצע ניסוי, שמטרתו הייתה לבדוק את מצב הכור במקרה של ניתוק מאספקת החשמל. מפעילי הכור הפעילו את סוללות הגיבוי ובגלל תכנון שגוי ואי הבנה של המצב על ידיהם, הטמפרטורה בכור עלתה באופן פתאומי והכור יצר כמות אנרגיה פי 10 מהמצב הרגיל שלו, כתוצאה מכך הותכו מוטות הדלק הגרעיני ולחץ הקיטור הרב גרם לפיצוץ ששבר את כיפת הכור ואת גג המבנה. בגלל הפיצוץ ליבת הכור נחשפה אל האוויר, מה שגרם לשריפה. השריפה פיזרה את החומרים הרדיואקטיביים מהכור אל הסביבה (עקב חוסר תקציב לא נבנתה שכבת ביטחון בין הכור לגג המבנה קודם לכן).
באירוע זה לא התרחש פיצוץ גרעיני, אך על פי הערכות הנשורת הרדיואקטיבית הייתה גדולה פי 300 מפצצה גרעינית רגילה (עוצמה של 13–16 קילוטון TNT), הנשורת התפזרה עם הרוח לאזורים אחרים, בעיקר אוקראינה, רוסיה ובלארוס. בסך הכל זוהם באופן חמור אזור של שבו גרו כ-200,000 תושבים שחויבו להתפנות.
לאחר האסון
השלטון הסובייטי ניסה להסתיר את האסון, ואפילו הוציא את התושבים בעיירות הנגועות למצעד חג הפועלים (1 במאי). האסון נודע לעולם הרחב רק לאחר שרוח נשאה חומר רדיואקטיבי מאוקראינה לשווייץ, שם שמו לב לכך.
3 ימים לאחר האסון פורסמה כתבה בעיתון "איזווסטיה", שבה היה כתוב: "תאונה אירעה בתחנת הכוח צ'רנוביל ואחד הכורים הגרעיניים ניזוק. צעדים ננקטים על מנת למזער את השלכות התאונה. אלו שנפגעו ממנה מקבלים עזרה. ועדה ממשלתית הוקמה".
דאדרה ונאגר האוולי
דאדרה ונאגר האוולי (בג'וגראטית: દાદરા અને નગર હવેલી, במהארטי: दादरा आणि नगर हवेली) הייתה טריטוריית איחוד במערב הודו עד 2020, עת מוזגה עם דאמאן ודיו לטריטוריית איחוד חדשה דאדרה ונאגר האוולי ודאמאן ודיו והפכה למחוז בתוכה.
דאדרה היא מובלעת בתוך מדינת גוג'ראט ונאגר הבלי נמצאת בין המדינות גוג'ראט ומהאראשטרה. שתיהן שוכנות בשפך הנהר דמאן גנגה.
הטריטוריה הייתה בשלטון פורטוגזי מלא מ-1779 עד 1954 והועברה להודו ב-1961.
ג'וליאן אסקודה
ג'וליאן אסקודה (צרפתית: Julien Escudé; נולד ב-17 באוגוסט 1979) הוא כדורגלן עבר צרפתי ששיחק בעמדת הבלם.
קריירה
אסקודה החל את קריירת המשחק שלו ב-1998 במדי קבוצת קאן. אסקודה הפגין יכולת משחק טובה ובעקבות זאת החליט מאמנה של סטאד רן, פול לה גן, להחתים אותו על חוזה. אסקודה הגיע לראן ב-1999, ושיחק בה ארבע עונות.
בשנת 2003 עבר לשחק באייאקס אמסטרדם, שם הבקיע שישה שערים. בינואר 2006 עבר לשחק בסביליה, ובאותה שנה זכה עם הקבוצה בגביע אופ"א, לאחר ניצחון 4-0 על מידלסברו במשחק הגמר, וכן זומן לסגל נבחרת צרפת.
אחיו של ג'וליאן אסקודה הוא הטניסאי ניקולה אסקודה.
ארביטראז'
ארביטראז' (מצרפתית, Arbitrage) הוא ניצול של פער במחיריו של נכס מסוים בשני שווקים או יותר, למטרת רווח. פעולת ארביטראז' פשוטה עשויה לכלול רכישת נכס בשוק שבו מחירו זול ומכירתו בשוק אחר במחיר גבוה יותר. פעולות ארביטראז' מורכבות יותר עשויות לכלול פעולות קנייה ומכירה של נכסים אחדים במספר רב של שווקים, המתקזזות האחת עם השנייה ומותירות רווח ביד מבצען.
ההגדרה האקדמית המקובלת של ארביטראז' מחייבת שהפעולה תהיה רווחית בכל אחד מהתרחישים האפשריים.
קיומו של פער ארביטראז' בין שווקים מצביע על אי-יעילות שלהם. אולם העובדה שפערים לא גדולים קיימים בכל זאת בשוקי ההון המודרניים, נובעת לא רק מאי-יעילות, אלא גם מעלויות עסקה גבוהות, כגון עמלות המרה ומסחר, המקטינות את כדאיות עסקאות הארביטראז'. מצד שני, עצם פעולת ניצול ארביטראז', גורמת לסגירתו של הפער והפיכת השוק ליעיל. לדוגמה, אם בשני שוקי מטבע, נסחר מטבע מסוים בשערים שונים, הרי שסוחרי הארביטראז' יזרימו ביקושים לשוק עם המחיר הזול, ויציעו את המטבע בשוק בו המחיר היקר. בכך ייתכן שיעלו את המחיר בשוק בו המחיר הזול ויורידו את המחיר בשוק בו המחיר היקר, עד להשוואת המחירים.
בתי המשפט לערעורים של ארצות הברית
בתי המשפט לערעורים של ארצות הברית הם ערכאת הביניים במערכת המשפט הפדרלית של ארצות הברית. בתי המשפט פועלים ב-13 אזורים גאוגרפיים שונים המכסים את כל שטחה של ארצות הברית, וכל אחד מהם דן בערעורים על החלטות בתי המשפט המחוזיים בתוך גבולות אותו אזור, ובמקרים מסוימים מבתי משפט פדרליים אחרים ורשויות מנהליות. ערכאת הערעור על החלטות בתי המשפט הפדרליים לערעורים היא בית המשפט העליון של ארצות הברית. סמכותם של בתי המשפט הפדרליים המחוזיים, בתי המשפט הפדרליים לערעורים ובית המשפט העליון של ארצות הברית קבועה בסעיף 3 של חוקת ארצות הברית.
ארביטראז'
בשווקים המודרניים פעולות איתור הארביטראז'ים מתבצעת פעמים רבות על ידי מחשבים ותוכנות, והפערים נסגרים במהירות גבוהה מאוד. התחרות בין הסוחרים גורמת אף לכך, שהפועלים בתחום משתדלים לשבת בקרבה גאוגרפית מקסימלית למוקד המסחר, על מנת שזמן התקשורת יהיה מזערי.
דוגמה מספרית
נניח שברגע מסוים נסחרת אונקיה של זהב במחיר של 500 דולר בשיקגו ובמחיר של 400 אירו בפרנקפורט. אם שער החליפין בין המטבעות עומד על דולר ו-30 סנט לאירו, ניתן לרכוש את אונקיית הזהב ב-500 דולר בשוק האמריקאי, למכור אותה באירופה ולהמיר את מחירה ל-520 דולר. כך נוצר רווח של 20 דולר. רווח זה נקרא בשפת הסוחרים "כסף על הרצפה", שכן זהו רווח בטוח נטול סיכון. היותו רווח נטול סיכון הוא גם הגורם לבסוף לסגירת מרווח הארביטראז' על בסיס עקרון ״היצע וביקוש״. אם נחזור לדוגמה, הרי שכל סוחר מעוניין להרוויח רווח נטול סיכון. לכן יהיו עוד ועוד סוחרים שירצו לקנות זהב ב-500 דולר בשיקגו, ולמכור אותו ב-400 אירו בפרנקפורט. הביקושים יגרמו לעליית מחיר הקניה בשיקגו, (מאחר שההיצע מוגבל) ולעומתם ההיצעים יגרמו לירידת המחיר בפרנקפורט. במקרה זה ילך רווח הארביטראז' ויצטמצם. תהליך זה ימשיך עד שהרווח ייסגר (או שיגיע לגודל שהופך את כל התהליך לבלתי כדאי).
בתי המשפט לערעורים של ארצות הברית
בתי המשפט הפדרליים לערעורים בארצות הברית נחשבים בין בתי המשפט החזקים והמשפיעים ביותר בארצות הברית אחרי בית המשפט העליון. כוחם נובע מיכולתם ליצור תקדים משפטי באזורים בהם חיים מיליוני אזרחים אמריקאים. בתי המשפט לערעורים בארצות הברית נודעים בהשפעתם הרבה על החקיקה בארצות הברית. יתרה מכך, כיוון שבית המשפט העליון בוחר לדון בפחות מ-2% מתוך 7,000 עד 8,000 בקשות ערעור המוגשות אליו מדי שנה, בתי המשפט לערעורים בארצות הברית משמשים הלכה למעשה הערכאה העליונה ברוב התיקים הפדרליים. מבין בתי המשפט הפדרליים לערעורים בארצות הברית, בית המשפט הפדרלי לערעורים במחוז קולומביה בולט בהשפעתו כיוון שסמכות השיפוט המקומית שלו היא וושינגטון די.סי., בה שוכנת הרשות המחוקקת האמריקנית וסוכנויות ממשלתיות רבות בארצות הברית המרכיבות את הרשות המבצעת. בית המשפט הפדרלי התשיעי לערעורים של ארצות הברית, אשר סמכות השיפוט המקומית שלו היא כל החוף המערבי של ארצות הברית, שם נמצאים 20% מהאוכלוסייה האמריקאית, אף הוא בולט בהשפעתו.
ארביטראז'
סיכונים
אף על פי שלהלכה ארביטראז' אמורה להיות פעולה חסרת סיכון, הרי שלמעשה כרוכים בעסקאות ארביטראז' מספר סיכונים משמעותיים להפסד:
בתי המשפט לערעורים של ארצות הברית
בבתי המשפט הפדרליים לערעורים ישנן 179 משרות שיפוט אשר אושרו בחקיקת הקונגרס מכוח סעיף 3 בחוקה האמריקאית. בדומה לשופטים פדרליים אחרים, מועמדותם מוגשת על ידי נשיא ארצות הברית לסנאט של ארצות הברית ובאישורו הם מתמנים למשרתם לכל חייהם. שכרם השנתי של השופטים הפדרליים (נכון לשנת 2021) הוא 231,800 דולר. מספר השופטים הפדרליים המשרתים בפועל משתנה, הן בגלל משרות פנויות והן מכיוון ששופטים בגיל זקנה יכולים לקבל מעמד של "שופט בכיר" המאפשר פרישה-למחצה, תקופה בה הם ממשיכים לדון במספר קטן יותר של תיקים ואינם נמנים עם מספר משרות השיפוט.
ארביטראז'
סיכונים
כל אחד מסיכונים אלה יכול להיות מועצם עשרות מונים בשילוב עם מנוף פיננסי גדול, כלומר כאשר הכסף המשמש לביצוע העסקה מקורו בחלקו בהלוואה. טבעו של מינוף שהוא מגדיל את ההפסד במקרה של עסקה כושלת, ממש כפי שהוא מגדיל את הרווח במקרה של ביצוע מוצלח.
בתי המשפט לערעורים של ארצות הברית
בתי המשפט
סמכות השיפוט המקומית של 11 בתי המשפט הפדרליים לערעורים, הממוספרים בסדר עולה ובית המשפט הפדרלי לערעורים של הבירה, מוגדרים גאוגרפית על ידי גבולות סמכות השיפוט המקומי של בתי המשפט הפדרליים המחוזיים של ארצות הברית מעליהם נפרשת סמכותם. כל בתי המשפט הפדרליים לערעורים דנים גם בערעורים על חלק מהחלטות הסוכנויות מנהליות וחקיקת תקנות, כאשר החלק הארי של מקרים אלה בבית המשפט הפדרלי לערעורים בוושינגטון די.סי..
ארביטראז'
סיכונים
קריסתה של קרן הגידור Long-Term Capital Management בשנת 1998 מדגימה את סכנות הארביטראז'. הקרן, שבהנהלתה היו מעורבים שני זוכי פרס נובל לכלכלה, ביקשה לנצל פערים בין מחירי איגרות חוב של ממשלת ארצות הברית לאלה של ממשלות זרות, בהנחה שהפער ביניהן ייסגר בטווח הארוך. המשבר הפיננסי שפרץ כשממשלת רוסיה חדלה לשלם את חובותיה באותה שנה, גרם להתרחבות בפערים בין אותן התשואות ש-LTCM ציפתה להתכנסותם. מה שהחמיר את מצבה של LTCM, היה שעל מנת להרוויח מפערים קטנים בין תשואות אג"ח, היא נקטה באסטרטגיה אגרסיבית של מינוף בשיעור גדול בהרבה מהונה העצמי. הפסדי LTCM הגיעו ל-4.6 מיליארד דולר והיא התמוטטה.
בתי המשפט לערעורים של ארצות הברית
בתי המשפט
החלטות של בתי המשפט לערעורים בארצות הברית פורסמו מאז היווסדם על ידי החברה הפרטית להוצאה לאור, West Publishing בכרכים הנושאים את הכותרת Federal Reporter. בכרכים נכללות רק החלטות שבתי המשפט מייעדים לפרסום. החלטות אותן בית המשפט בחר שלא לפרסם (מכל בתי המשפט הפדרליים לערעורים זולת החמישי והאחד-עשר ) מתפרסמות בנפרד תחת הכותרת Federal Appendix של אותה הוצאה לאור. ההחלטת גם זמינות במאגרי מידע מקוונים כמו LexisNexis, או Westlaw. לאחרונה, החלטות בית המשפט פורסמו אף באתרים רשמיים של בתי המשפט. עם זאת, ישנן גם כמה החלטות של בית משפט פדרלי בהליכים הנערכים בדלתיים סגורות ופרסומן נאסר מטעמי ביטחון לאומי.
בבית המשפט הפדרלי הראשון לערעורים יושב המספר הקטן ביותר של שופטי ערעור ואילו המספר הגדול ביותר של שופטי ערעור יושב בבית המשפט הפדרלי התשיעי לערעורים. מספר השופטים בכל אחד מבתי המשפט לערעורים נקבע בחקיקה של הקונגרס האמריקני.
ג'קי מייקה
ג'קי מייקה (מלכה) (נולד בשנת 1955) הוא זמר, פזמונאי ומלחין ישראלי.
ביוגרפיה
מייקה נולד בעיר קזבלנקה במרוקו ב-1955 ועלה עם משפחתו לישראל בהיותו בן שנה. הוא גדל והתחנך בשכונת קטמונים בירושלים. אחיו, סם ויוסי מלכה היו מראשי ארגון הפשע "הכנופיה הירושלמית". בצעירותו שיחק בקבוצת הנוער של מועדון הכדורגל בית"ר ירושלים לצד אורי מלמיליאן ודני נוימן, וזכה עמה באליפות ישראל בכדורגל לנוער.
בסוף שנות השבעים, הקים ביחד עם כמה מחבריו את הלהקה "זמר קטמונים". בהמשך, פנה לאמרגן בני ברזילי, אמרגנו של שימי תבורי, שהתרשם ממנו, והוחתם אצלו על חוזה הקלטות של חמש שנים. באותה התקופה, החל מייקה להופיע בשורה של מועדונים ברחבי ירושלים, ביניהם "קרוואן", "נובמבר" ו"יופיטר" וביצע את המעבר מעולם הכדורגל לעולם המוזיקה.
ב-1979 יצא אלבומו הראשון "ימי נעוריי" בעיבודים וניהול מוזיקלי של נחום פרפרקוביץ'. מתוך האלבום שמכר מעל ל-150 אלף עותקים בלט במיוחד השיר "לא חשוב לי לאן" שנחל הצלחה רבה והפך למפורסם ביותר של מייקה. לאחר יציאת אלבומו הראשון יצא לסיבוב הופעות בכל חלקי הארץ, בחלק מהופעותיו הופיע יחד עם הבדרן אבנר דן.
ב-1982 יצא אלבומו השלישי "שירו ביחד" עם עיבודים של ננסי ברנדס ונגינה של חברי להקת "ברוש". בין שירי האלבום בלטו שיר הנושא, הדואט "לשיר בשני קולות" עם ריקי מנור (מלהקת "איזולירבנד") והחידוש ל"עופרה", שביצע במקור מוטי פליישר.
ב-1983 יצא בחברת התקליטים "פונוקול" אלבומו הרביעי "חיזרי אליי אהובה" בעיבודים של אלי קניאל ואבי אדריאן. עוד באותה שנה יצא גם אלבומו החמישי "מכתב החייל" עם נגינה בהקלטות של חברי להקת "ברוש".
ב-1986 הוציא את האלבום "בואי ונשירה" שכלל שירים מקוריים לצד 2 חידושים ל"ברצלונה" ול"לילה בחוף אכזיב". את שירי האלבום עיבדו יגאל חרד, ואהרון מנחם.
בשנת 1987, בה בית"ר ירושלים זכתה באליפות המדינה בכדורגל לראשונה בתולדותיה הוציא את השיר "אני אוהב אותך בית"ר", שהפך במהרה לשיר האליפות של הקבוצה ולאחד השירים המזוהים עימו ביותר עד היום.
באוגוסט 1994 יצא בחברת התקליטים של "האחים ראובני" האלבום "לא חשוב לי לאן - להיטי זהב", שכלל עיבודים חדשים ללהיטים שלו עצמו, וכן חידושים ללהיטים של ג'ו עמר, גבי שושן ומשה הילל.
בפברואר 1995 הוציא את אלבום האוסף "להיטי זהב" - חלק ב', שכלל את מיטב להיטיו וכן שיר אחד חדש "אני חולם על אנטונלה".
ב-1999 הוציא את האלבום "גבר מאוהב", בו נכלל הדואט "גולי עלאש" עם זוגתו קרן לוי, וגרסה מחודשת ל"לאן חשוב לי לאן" עם סילברדון בקטעי רגאיי.
בספטמבר 2014 הוציא את האלבום" קלאסיקה ישראלית", שכשמו כלל חידושים ללהיטים של צביקה פיק, גבי שושן, אושיק לוי ועוד. את שירי האלבום עיבד תומר עג'ם.
ב-2015 הוציא את האלבום "קולות מתוך הלב". האלבום כלל את "נלחמים על המולדת", שנכתב בהשפעת מלחמות ישראל, והשאיפה להגיע לשלם
ב-2018 יצא אלבומו "השירים שגדלנו עליהם" שכולל את מיטב שיריו (ביניהם "לא חשוב לי לאן", "לעוף איתך" לצד קאברים לשירים של זמרים אחרים דוגמת ""שושנת פלאים")
לאורך כ-40 שנות פעילות הוציא מייקה 28 אלבומי אולפן.
מודל שפה
מודל שפה הוא סטטיסטיקה של רצפים של מילים. המודל מקבל טקסט ומחזיר את ההסתברות של טקסט זה על פי כל המילים במילון של המודל.
הדוגמאות המוכרות ביותר של שימוש במודלי שפה הן "השלמה אוטומטית" המציעה את המילה או המילים הכי סבירות ביחס לטקסט שהוקלד עד כה, וכן כלי בינה מלאכותית טקסטואליים דוגמת ChatGPT.
מודלי שפה משמשים עבור מגוון בעיות בבלשנות חישובית; זיהוי דיבור והפיכתו לטקסט, כדי להבטיח שרצפי מילים בסבירות נמוכה לא יופיעו, ועד לשימוש רחב יותר בתרגום מכונה, יצירת טקסט ממוכן דמוי אדם, זיהוי חלקי דיבור, זיהוי תווים אופטי, זיהוי ממוחשב של כתב יד, ויישומים נוספים.
Unigram
ניתן להתייחס למודל Unigram כשילוב של כמה אוטומטים סופיים של מצב אחד. המודל מניח שההסתברויות של אסימונים ברצף אינן תלויות, למשל:
במודל זה, ההסתברות של כל מילה תלויה רק בהסתברות של אותה מילה במסמך, כך שיש לנו רק אוטומטים סופיים של מצב אחד כיחידות. לאוטומט עצמו יש התפלגות הסתברות על כל אוצר המילים של המודל, המסתכמת ל-1. להלן איור של דגם Unigram של מסמך.
ההסתברות שנוצרת עבור שאילתה ספציפית מחושבת כ
למסמכים שונים יש מודלי Unigram, עם הסתברויות פגיעה שונות של מילים. התפלגויות ההסתברות ממסמכים שונים משמשות ליצירת הסתברויות פגיעה עבור כל שאילתה. ניתן לדרג מסמכים עבור שאילתה לפי ההסתברויות. דוגמה למודלי Unigram של שני מסמכים: בהקשרים של אחזור מידע, מודלי Unigram מופשטים לעיתים קרובות כדי למנוע מקרים שבהם P (מונח)=0. גישה נפוצה היא ליצור מודל סבירות מקסימלית עבור כל האוסף ואינטרפולציה ליניארית של מודל האוסף עם מודל סבירות מקסימלית עבור כל מסמך כדי לפשט את המודל.
n-gram
במודל n-gram, ההסתברות של התבוננות במשפט  משוער כ
ההנחה היא שההסתברות להתקלות במילה ה- i w i בהיסטוריית ההקשר של ה- i הקודם - ניתן להעריך 1 מילים לפי ההסתברות להתבונן בה בהיסטוריית ההקשר המקוצרת של ה- n הקודמת - 1 מילים ( נכס מרקוב מסדר n ). כדי להבהיר, עבור n=3 ו- i=2 יש לנו
מודלי bigram וtrigram מציינים מודלי n-gram עם n=2 ו- n=3, בהתאמה.
בדרך כלל, הסתברויות מודל n-gram אינן נגזרות ישירות מספירת תדרים, מכיוון שבמודלים שנגזרו כך צפות בעיות כאשר הם מתמודדים עם n-gram כלשהם שלא נראו במפורש קודם לכן.
במקום זאת, נחוצה צורה כלשהי של "החלקה", הקצאת חלק ממסת ההסתברות הכוללת למילים בלתי נראות או ל-n-gram. נעשה שימוש בשיטות שונות, החל מהחלקה פשוטה של "הוספה אחת" (הקצאת ספירה של 1 ל-n- גרם בלתי נראה, כקודם לא אינפורמטיבי) ועד למודלים מתוחכמים יותר, כגון הנחות של Good-Turing או back-off models.
דו-כיווני
ייצוגים דו-כיווניים מתנים הן לפני והן לאחר ההקשר (למשל, מילים) בכל השכבות.
דוגמה
במודל שפה bigram (נ=2), ההסתברות של המשפט שראיתי את הבית האדום משוערת כמו
שימו לב שההקשר של ה-n הראשונה–1 n -גרם מלא בסמנים של תחילת המשפט, המסומנים בדרך כלל על ידי.
אקספוננציאלי
מודלים של שפת אנטרופיה מקסימלית מקודדים את הקשר בין מילה להיסטוריה של n-gram באמצעות פונקציות תכונה. המשוואה היא
המודל הלוג-ביליניארי הוא דוגמה נוספת למודל שפה אקספוננציאלי.
רשת נוירונים
ככל שמודלי שפה מאומנים על טקסטים גדולים יותר ויותר, אוצר המילים של המודל גדל. וכך גם מספר הרצפים האפשריים של מילים גדל באופן אקספוננציאלי. דבר זה גורם לבעיה של "דלילות נתונים" בגלל הרצפים הרבים האפשריים. לפיכך, יש צורך בסטטיסטיקה כדי להעריך נכון את הסתברות הופעת המילה. רשתות נוירונים נמנעות מבעיה זו על ידי ייצוג מילים בצורה מבוזרת, כצירופים לא ליניאריים של משקלים ב"רשת נוירונים".
בדרך כלל, מודלים של שפת רשת נוירונים בנויים ומאומנים כמסווגים הסתברותיים הלומדים לחזות התפלגות הסתברות
כלומר, הרשת מאומנת לחזות את התפלגות ההסתברות על פני אוצר המילים, בהתחשב להקשר לשוני כלשהו. זה נעשה באמצעות אלגוריתמים סטנדרטיים לאימון רשת נוירונים כגון "ירידה בשיפוע סטוכסטי" עם "התפשטות לאחור". ההקשר עשוי להיות חלון בגודל קבוע של מילים קודמות, כך שהרשת מנבאת
מ"וקטור תכונה" המייצג את k המילים הקודמות. אפשרות נוספת היא להשתמש במילים "עתידיות" כמו גם במילים מה"עבר" כתכונות, כך שההסתברות המשוערת היא
זה נקרא מודל "שק של מילים" (bag-of-words). כאשר וקטורי התכונה של המילים בהקשר משולבים על ידי פעולה רציפה, המודל הזה מכונה ארכיטקטורת שקית המילים הרציפה (CBOW).
אפשרות שלישית שמתאמנת לאט יותר מה-CBOW אבל מתפקדת מעט יותר טוב היא להפוך את הבעיה הקודמת ולגרום לרשת נוירונים ללמוד את ההקשר בהינתן מילה. או בצורה מדויקת יותר, בהינתן רצף של מילות אימון, אחד מגדיל את ההסתברות הממוצעת לlog
כאשר k, גודל ההקשר האימון, יכול להיות פונקציה של המילה המרכזית w_t. זה נקרא מודל שפת דילוג על גרם (skip-gram). מודלים של שקית מילים ודילוג על גרם הם הבסיס לתוכנית word2vec.
מודלי שפה בולטים
Hugging Face מארח קבוצה של דגמי שפה זמינים לציבור עבור מפתחים לבניית יישומים באמצעות למידת מכונה.
הערכת איכות של מודלים
הערכת האיכות של מודלי שפה נעשית בעיקר על ידי השוואה לאמות מידה מדגמיות שנוצרו על ידי אדם במשימות אופייניות למטרה הנמדדת.
מבחני איכות נוספים בודקים את האופי הפנימי של מודל שפה או משווים שני מודלים אחד לשני. מכיוון שמודלי שפה נועדו בדרך כלל להיות דינמיים וללמוד מנתונים שהם רואים, כמה מודלים מוצעים חוקרים את קצב הלמידה, למשל באמצעות בדיקה של עקומות הלמידה של המודלים.
מערכי נתונים שונים פותחו לשימוש כדי להעריך מערכות עיבוד שפה:
גן החיות של ברלין
גן החיות של ברלין (גרמנית: Zoologischer Garten Berlin) הוא אחד מגני החיות הגדולים בגרמניה ובאירופה ומהעתיקים בעולם. הוא נוסד בחודש אוגוסט 1844 בברלין, בירת הממלכה הפרוסית והיה גן החיות הראשון שנבנה בגרמניה. החיות הראשונות נרכשו עבור הגן על ידי פרידריך וילהלם הרביעי, מלך פרוסיה.
פעילות
גן החיות בברלין נחשב כגדול בעולם מבחינת מספר המינים החיים בו: מעל 1,500 מינים ומעל 14,000 בעלי חיים.
גן החיות, המתפרש על פני 350 דונם, נמצא בקצהו של הפארק העירוני הגדול טירגארטן (שם שפירושו המילולי גן חיות, אף שכלל אינו כזה, ושמו בא לו כי היה אזור ציד של בית המלוכה). בקצה השני של הפארק ניצב בניין הרייכסטאג, בניין הפרלמנט הגרמני. זהו אחד מגני החיות המתוירים בעולם, עם כשלושה מיליון מבקרים בשנה.
במלחמת העולם השנייה נהרס רובו בהפצצות מהאוויר ושרדו בו רק 91 בעלי חיים. לאחר סיום המלחמה, בעוד בניין הרייכסטאג נותר צמוד לחומת ברלין, ונותר בשממונו וחורבנו עד איחוד גרמניה, שופץ גן החיות, ששכן בחלקה המערבי של העיר, ושוקם במלואו.
בתחילת שנת 2007 התפרסם גן החיות בברלין גם בזכות הדיון הציבורי בעניינו של דוב הקוטב קנוט, אשר נולד בשבי בגן בחודש דצמבר 2006. בחודשים שלאחר לידתו הפך קנוט למושא לפרסום עולמי מצד אחד, ולסוגיה שנויה במחלוקת בדבר הזכות להחזיק חיות בר בשבי ולהחתימן באופן מלאכותי על ידי אדם, מצד שני.
בסמוך לגן החיות ממוקמת תחנת תחנת הרכבת "ברלין גן החיות", אשר אליה צמוד מסוף אוטובוסים גדול, והיא מוכרת בשמה הגרמני המקוצר "Bahnhof Zoo" (קרי: בנהוף צו).
קטיפנית שחורה
קטיפנית שחורה או קטיפנית אמריקאית (שם מדעי: Melanitta americana) הוא ברווז ים גדול, אורכו 43 עד 49 ס"מ. שם המין הוא מלטינית ופירושו "אמריקאי". המין מוגדר כ-"קרוב לסיכון" (Near Threatened) על ידי IUCN.
הקטיפנית השחורה והקטיפנית המצויה מהוות את תת-הסוג oidemia.
תיאור
ברווז זה מאופיין במקורו הגדול והרחב. צבעו של הזכר שחור ומקורו צהוב ובולט בגודלו. הנקבה היא חומה ולחייה בהירות, בדומה לנקבת הקטיפנית המצויה. משקלה הממוצע של נקבה בוגרת הוא 980 גרם ואורכה 45 ס"מ. משקלו הממוצע של הזכר הוא 1,100 גרם ואורכו 49 ס"מ.
מין זה נבדל מקטיפניות אחרות, מלבד מקטיפנית מצויה, בהיעדר נוצות לבנות על זכר הברווז, ובאזורים בהירים נרחבים יותר על הנקבה.
עע"ם 9135/03 המועצה להשכלה גבוהה נ' הוצאת עיתון הארץ
עע"מ 9135/03 המועצה להשכלה גבוהה נ' הוצאת עיתון הארץ הוא ערעור מסוג עתירה מנהלית, המאחד שני ערעורים אשר העלו שאלה משותפת באשר להיקף החובה למסור מידע, המוטלת על המועצה להשכלה גבוהה מכוח חוק חופש המידע, תשנ"ח-1998, ובאשר לפירושו של הסייג הקבוע בהקשר זה ב לחוק. לפי סעיף זה, רשות ציבורית אינה חייבת למסור "מידע בדבר דיונים פנימיים, תרשומות של התייעצויות פנימיות בין עובדי רשויות ציבוריות, חבריהן או יועציהן, או של דברים שנאמרו במסגרת תחקיר פנימי, וכן חוות דעת, טיוטה, עצה או המלצה, שניתנו לצורך קבלת החלטה, למעט התייעצויות הקבועות בדין"; שני הערעורים אוחדו במסגרת הערעור, ועניינם סירובה של המועצה להשכלה גבוהה לחשוף מסמכים פנימיים ופרוטוקולים מישיבותיה ומישיבות ועדות המשנה שלה. המועצה להשכלה גבוהה היא תאגיד שהוקם בחוק ולכן עונה להגדרת המונח "רשות ציבורית" שבסעיף 2 לחוק חופש המידע.
קטיפנית שחורה
תיאור
הקן נבנה על האדמה קרוב לימים, אגמים או נהרות, ביערות או בטונדרות. 7–8 ביצים מוטלות בכל פעם. הנקבה דוגרת על הביצה כ-27–33 ימים. הגוזלים עפים לראשונה בדרך כלל 6–7 שבועות לאחר הבקיעה.
עע"ם 9135/03 המועצה להשכלה גבוהה נ' הוצאת עיתון הארץ
הערעור נדון בהרכב של שבעה שופטים: אסתר חיות, אהרן ברק, דורית ביניש, אליעזר ריבלין, מרים נאור, סלים ג'ובראן ומישאל חשין. החלטה פורסמה בשנת 2006.
קטיפנית שחורה
תפוצה ומרחב מחיה
עוף זה נודד הרבה ופעמים רבות חולף מרחקים גדולים מאוד בעת הנדידה. הקטיפנית השחורה נפוצה באמריקה הצפונית בניופאונדלנד ולברדור ועד דרום-מזרח מפרץ הדסון. הוא מקנן גם בצד הסיבירי של מצר ברינג, מזרחה מנהר יאנה. בחורף הוא נודד דרומה לאזורי אקלים ממוזגים, על חופי ארצות הברית הצפונית וקנדה, לחופי האוקיינוס השקט דרומית ממחוז המפרץ של סן פרנסיסקו ולחופי מפרץ מקסיקו והאוקיינוס האטלנטי, באסיה הוא מגיע עד לסין.
עע"ם 9135/03 המועצה להשכלה גבוהה נ' הוצאת עיתון הארץ
בית המשפט העליון דחה את הערעור של המועצה להשכלה גבוהה בקובעו שעל הרשות לחשוף את הפרוטוקולים מישיבותיה, שכן לא שקלה את מכלול השיקולים שהיה עליה לשקול טרם סירבה למסור את המידע שנתבקש, וכן לא הוכחה "פגיעה בפועל" בתפקוד המועצה.
קטיפנית שחורה
תפוצה ומרחב מחיה
חלק מהעופות עשויים להעביר את החורף בימות הגדולות. מין זה תועה לעיתים נדירות למערב אירופה.
עע"ם 9135/03 המועצה להשכלה גבוהה נ' הוצאת עיתון הארץ
בעניין "הארץ"
במהלך שנת 2002 ביקשו העיתונאים רן רזניק ושמואל רוזנר לעיין בפרוטוקולים ובהחלטות של המועצה להשכלה גבוהה ושל הוועדה לתכנון ולתקצוב לצורך סיקור עיתונאי של השתיים. יעל עטיה, הממונָה על העמדת מידע לרשות הציבור במועצה להשכלה גבוהה, הסכימה להעביר לידי העיתונאים את ההחלטות שהתקבלו בישיבות המועצה ובישיבות הוועדה לתכנון ולתקצוב, אך סירבה למסור לידיהם את הפרוטוקולים שנתבקשו. את סירובה ביססה על סעיף 9(ב)(4) לחוק חופש המידע שלפיו:
קטיפנית שחורה
אקולוגיה
מין זה ניזון מסרטנאים ורכיכות על ידי צלילה, בהיותו נודד או מעביר את החורף בחופי ים, וכאשר הוא מקנן במים מתוקים ניזון מחרקים ומזחליהם, במיוחד משעירי כנף, ביצי דגים, ולעיתים רחוקות יותר, צמחייה כגון עדשת המים. בחורף הוא עשוי לנוע בעדרים גדולים וצפופים בחופים מסוימים. בעונת הרבייה הם פחות חברתיים. קיימת סברה שהמין מעדיף אזורי מפרץ ואזורים שבהם עומקי מים שונים.
עע"ם 9135/03 המועצה להשכלה גבוהה נ' הוצאת עיתון הארץ
בעניין "הארץ"
בעקבות הסירוב עתרו רוזנר ורזניק לבית המשפט המחוזי בירושלים כדי שיורה על מסירת הפרוטוקולים. בספטמבר 2003 קבע בית המשפט המחוזי, בשבתו כבית משפט לעניינים מינהליים, שיש לגלות את המסמכים. המועצה להשכלה גבוהה ערערה על החלטה זו בטענה שמימושה יפגע בתהליך קבלת ההחלטות שלה.
קטיפנית שחורה
מצב שימור
מצב השימור של הקטיפנית השחורה לפי הרשימה האדומה של IUCN הוא NT (קרוב לסיכון). מספר הפריטים המשוער הוא בין 530,000 ל-830,000, ובין 350,000 ל-560,000 מהם כנראה בוגרים, על בסיס ההשערה שהם מהווים כשני שלישים מהאוכלוסייה.
עע"ם 9135/03 המועצה להשכלה גבוהה נ' הוצאת עיתון הארץ
בעניין עמותת שחר
עמותת שחר היא עמותה לקידום החינוך בישראל. בשנת 2003 ביקשה עמותת שחר מהמועצה להשכלה גבוהה רישיון לקיים באשקלון מוסד ללימודים קדם קליניים בחסות אוניברסיטת גדנסק שבפולין. ועדת המשנה של המועצה לענייני שלוחות המליצה להעניק לעמותה רישיון זמני בכפוף לתנאים שונים. למרות זאת, בדצמבר 2003 דחתה המועצה את הבקשה ברוב דעות לאחר ששמעה את עמדת הדיקנים של בתי הספר לרפואה בישראל ואת עמדת נציגי עמותת שחר.
קטיפנית שחורה
מצב שימור
הסכנות העיקריות למין הזה מתרחשות בתקופת החורף ובעת נשירת הנוצות שלו כאשר הוא חשוף מאוד לפגיעה של שפכי נפט, זיהום נפט ממושך, הפרעות בני אדם וצמצום במקורות המזון עקב התפשטות זיהום הנפט. מין זה סובל גם מהפרעתן של מעבורות השטות במהירות גבוהה. המין חשוד גם בנשיאת וירוס שפעת העופות.
עע"ם 9135/03 המועצה להשכלה גבוהה נ' הוצאת עיתון הארץ
בעניין עמותת שחר
עמותת שחר פנתה לבית המשפט המחוזי בירושלים בשבתו כבית משפט לעניינים מינהליים ועתרה לביטולה של ההחלטה. בעתירתה טענה, בין היתר, כי חלק מחברי המועצה שהשתתפו בקבלת ההחלטה נגועים בניגוד עניינים בשל היותם נציגי אוניברסיטאות שקיימות בהן פקולטות לרפואה המבקשות לחסום תחרות בתחום זה. כסעד ביניים ביקשה עמותת שחר להורות למועצה להשכלה גבוהה להעביר אליה את כל הפרוטוקולים מהדיונים שנערכו בעניינה ואת דוח יחידת הרישוי הנוגע אליה שהוגש לוועדת השלוחות.
טענות המועצה להשכלה גבוהה
בשני הערעורים כאחד המועצה להשכלה גבוהה מלינה על הפירוש שניתן בפסקי הדין בעניין "הארץ" ובעניין שחר, לסייג הקבוע בסעיף 9(ב)(4) לחוק חופש המידע. לטענת המועצה, די בכך שתראה כי המסמכים שנתבקשו הם פרוטוקולים מדיונים פנימיים כדי שתוכל לעשות שימוש בסעיף 9(ב)(4) לחוק חופש המידע, ולא למסור אותם. לטענת המועצה, חשיפת מידע מדיונים פנימיים עלולה לגרום לפגיעה בהליך קבלת ההחלטות, משום שחברי הרשות ונציגיה יירתעו מהבעת דעות באופן גלוי. הדבר עשוי לגרום לכך שרשויות ימנעו מלערוך פרוטוקולים מילוליים לשיקוף הדיון. הדבר בעצם פוגע באינטרס הציבורי העומד ביסוד הסייג בסעיף 9(ב)(4) לחוק. לחלופין טענה המועצה כי גם בהנחה שעליה למסור את המידע המבוקש, היא תהיה רשאית להשמיט את שמות הדוברים מהפרוטוקולים.
הזכות לקבל מידע מרשויות ציבוריות
בית המשפט העליון הדגיש את חשיבותה של הזכות לקבלת מידע, ועמד על כך שקבלת מידע על פעילותן של רשויות ציבוריות היא מאבני היסוד של חברה חופשית, נוגעת לעצם קיומו של המשטר הדמוקרטי, מזינה את חירות הביטוי וניזונה ממנה, והיא משקפת את התפיסה המשפטית שלפיה הרשות כנאמן הציבור מחויבת לדאוג לציבור ולא לעצמה במילוי תפקידיה.
בית המשפט מדגיש כי סעיף 1 לחוק חופש המידע קובע כי "לכל אזרח ישראלי או תושב הזכות לקבל מידע מרשות ציבורית בהתאם להוראות חוק זה". שקיפות פעולותיהן של רשויות השלטון מאפשרת לאזרחים להתחקות על פעולות אלה ועל השיקולים שעמדו בבסיסן ולבקרן, והיא תורמת תרומה מכרעת לשיפור האיכות של פעולת הרשות שיודעת כי פעולותיה ותהליך קבלת החלטותיה חשופים ושקופים לעין הציבור. נגישותו של הפרט למידע, להבדיל מחיסוי המידע ושמירתו בסוד, מקרבת בין הפרט לרשות ומגבירה את אמונו בהחלטות השלטוניות".
הסייגים בחוק חופש המידע
סעיף 9(א) לחוק מונה סוגים של מידע שהרשות מנועה מלמסור. מדובר במידע שגילויו מקים חשש לפגיעה ביחסי החוץ של המדינה או בביטחון המדינה, ביטחון הציבור או בשלומו של אדם, וכן במידע שגילויו מהווה פגיעה בפרטיות או שגילויו אסור לפי כל דין. סעיף 9(ב) לחוק חופש המידע מונה רשימה נוספת של פרטי מידע, שהרשות אינה חייבת למסור. על כן מתחם שיקול הדעת שעל הרשות להפעיל בטרם תסרב למסור מידע מן הסוגים המפורטים בסעיף 9(ב) לחוק רחב יותר. בסוגי המידע הללו נכללים, בין היתר, מידע שגילויו עלול לשבש את התפקוד התקין של הרשות הציבורית או את יכולתה לבצע את תפקידיה (סעיף 9(ב)(1)), מידע העוסק במדיניות הנמצאת בשלבי עיצוב (סעיף 9(ב)(2)) ו"מידע בדבר דיונים פנימיים, תרשומות של התייעצויות פנימיות בין עובדי רשויות ציבוריות, חבריהן או יועציהן, או של דברים שנאמרו במסגרת תחקיר פנימי" (סעיף 9(ב)(4) לחוק).
לסעיפים אלו מתווסף סעיף 10 לחוק הקובע כי כאשר הרשות שוקלת סירוב למסור מידע מכוח סעיפים 8 ו-9, עליה להתייחס בין היתר לעניינו של המבקש במידע, אם ציין זאת בבקשתו, וכן לעניין הציבורי שבגילוי המידע מטעמים של שמירה על בריאות הציבור או בטיחותו, או שמירה על איכות הסביבה. כמו כן, סעיף 11 לחוק מוסיף כי מידע הבא בגדר סעיף 9, שניתן לגלותו ללא הקצאת משאבים בלתי סבירה או הכבדה ניכרת על פעולתה של הרשות, בהשמטת פרטים, בעריכת שינויים או בהתניית תנאים בדבר דרך קבלת המידע והשימוש בו – על הרשות למוסרו בהתאם.
סעיף 17(ד) לחוק קובע כי על אף הוראות סעיף 9 בית המשפט רשאי להורות על מתן מידע מבוקש, כולו או חלקו ובתנאים שיקבע, אם לדעתו העניין הציבורי בגילוי המידע עדיף וגובר על הטעם לדחיית הבקשה, ובלבד שגילוי המידע אינו אסור על פי דין.
הסייג שבסעיף 9(ב)(4) לחוק חופש המידע
סעיף 9(ב)(4) קובע: "...רשות ציבורית אינה חייבת למסור מידע שהוא אחד מאלה: מידע בדבר דיונים פנימיים, תרשומות של התייעצויות פנימיות בין עובדי רשויות ציבוריות, חבריהן או יועציהן, או של דברים שנאמרו במסגרת תחקיר פנימי, וכן חוות דעת, טיוטה, עצה או המלצה, שניתנו לצורך קבלת החלטה, למעט התייעצויות הקבועות בדין". בפסק הדין (הערעור), המועצה סומכת את טיעוניה על הסייג שבסעיף 9(ב)(4) לחוק חופש המידע וטוענת כי אין למסור למשיבים את המידע שנתבקש בהיותו "מידע בדבר דיונים פנימיים". דיונים פנימיים הם התייעצויות פנימיות בין עובדי רשויות ציבוריות, חבריהן, יועציהן וכיוצא בכך. לפי בית המשפט, הטעם המרכזי להצדקת הסייג למסירת מידע מדיונים פנימיים בסעיף 9(ב)(4) לחוק נעוץ בחשש מן "האפקט המצנן" (Chilling effect), המתבטא ברתיעתם של חברי הרשות הציבורית ועובדיה לקיים דיונים כנים מקום שלא מובטח בו חיסיון מסוים לדעות המוחלפות בתהליך קבלת ההחלטות. המטרה היא להגן על איכות החלטותיהן של רשויות הציבור ועל האפקטיביות של תהליך קבלתן, וזוהי התכלית המרכזית שביסוד הסייג.
משפט משווה
במטרה למנוע אפקט מצנן כאמור, הכירו מדינות רבות בעולם, במסגרת החקיקה המבטיחה את חופש המידע, בצורך לחסות מידע הנוגע להתייעצויות, לחוות דעת ולדיונים פנימיים שהם חלק מתהליך קבלת ההחלטות של רשויות ציבוריות. בארצות הברית- דיונים פנימיים של רשויות ציבוריות חשופים לעיני הציבור על פי Open Meetings Act, 5 U.S.C. §552b (OMA) ככל הנראה בהשראת דבריו של השופט ברנדייס כי "אור השמש הוא המחטא הטוב ביותר".
באנגליה - חוק חופש המידע האנגלי, Freedom of Information Act 2000, נכנס לתוקפו בינואר 2005. סעיף 1 לחוק, בדומה לחוק חופש המידע הישראלי, קובע את זכות הגישה למידע המוחזק בידי רשויות הציבור, ובסעיפיו האחרים של החוק מפורטים סייגים ספציפיים, ובהם הסייג הנוגע למידע בדבר גיבוש מדיניות ממשלתית, הקבוע בסעיף 35 לחוק, והסייגים הכלליים הקבועים בסעיף 36 לחוק למסירת מידע באותם עניינים ובאשר לאותן הרשויות שעליהם לא חל סעיף 35.
באוסטרליה - סעיף 36 לחוק חופש המידע האוסטרלי, Freedom of Information Act משנת 1982, קובע כי אין על הרשות חובה למסור מידע הנוגע לדעה, לעצה, להמלצה או להתייעצות לקראת קבלת החלטה אם מסירת המידע נוגדת את האינטרס הציבורי.
בפסק הדין עורכת השופטת חיות סקירה השוואתית, אשר עולה ממנה כי הרציונל שביסוד הסייגים דוגמת זה הקבוע בסעיף 9(ב)(4) לחוק חופש המידע, נעוץ בהכרה המשותפת לישראל ולארצות העולם כי "חשיפת מידע בדבר דיונים פנימיים ובדבר תרשומות של התייעצויות פנימיות וחוות דעת שניתנו לצורך קבלת החלטות, עלולה לפגוע בתהליך קבלת ההחלטות של הרשות ולגרוע מאיכותן. אולם הצורך להגן על תהליך קבלת ההחלטות ועל איכותן אינו הדבר היחיד שיש להתייחס אליו".
בשל האינטרס הציבורי הכללי הרשות אמנם רשאית לסרב למסור מידע הנוגע לדיונים פנימיים, אך עד שתעשה כן עליה לבחון את מכלול השיקולים הצריכים לעניין, ועליה למצוא בנסיבות הספציפיות של כל מקרה נתון את נקודת האיזון בין האינטרס הציבורי שבחיסוי המידע ובין האינטרס הציבורי והפרטי, ככל שהוא קיים, בחשיפתו של המידע.
למעשה, לפי בית המשפט העליון, הרשות אינה יכולה לסרב למסירת המידע שנתבקש תוך הישענות בלעדית על האינטרס הציבורי הכללי הקיים בשמירה על כנות הדיונים ועל האפקטיביות שלהם. סירוב כזה הופך בפועל את הסייגים דוגמת הסייג שבסעיף 9(ב)(4) לחוק חופש המידע לסייגים מוחלטים שאינם מאפשרים הפעלת שיקול דעת בכל מקרה נתון, והדבר אינו מתיישב עם לשונם של ההסדרים הסטטוטוריים. כמו כן, הדבר אינו מתיישב עם התכלית הכללית שביסוד ההסדרים הללו החותרים להגשים את עקרון חופש המידע בכל הנוגע לפעילותן של רשויות ציבוריות. לפי בית המשפט יש עניין בנוסחת איזון גמישה שיש לבנות וליישם בהתחשב בנתוניו ובנסיבותיו של כל מקרה ומקרה.
שאלת הנטלים
בית המשפט המחוזי, וכך גם הצדדים בטיעוניהם, התייחסו לשאלה של נטלים. הוצאת הארץ ועמותת שחר ביקשו לאמץ את קביעתו של בית המשפט המחוזי שלפיה מוטל על הרשות הנטל להראות טעם מיוחד לסירוב, ואילו המועצה טענה כי בהינתן הסייג הקבוע בחוק, על המבקש להראות טעם מיוחד מדוע עליה למסור את המידע למרות הסייג.
בית המשפט העליון סבר כי השימוש בטרמינולוגיה של נטלים השאולה מדיני הראיות אין לו מקום בהקשר זה. רשות ציבורית המתבקשת למסור מידע באחד העניינים שבנוגע אליהם חל אחד מן הסייגים שבסעיפים 8 או 9 לחוק חופש המידע, צריכה לטפל בבקשה זו על פי כללי המשפט המינהלי שבהם היא מחויבת בכל פעולותיה. אחד הכללים החשובים בהקשר זה קובע כי על רשות ציבורית להפעיל את שיקול הדעת המסור לה בסבירות. כדי שהחלטה לסרב למסירת מידע מכוח סעיפים 8 ו-9 לחוק תעמוד במבחן הסבירות, על הרשות לאתר ולבחון את מכלול השיקולים הצריכים לעניין ולאזן ביניהם, בין היתר בהסתייעות בכלי העזר שהועמדו לרשותה לצורך כך בסעיפים 10 ו-11 לחוק חופש המידע.
חובת הרשות לנמק
בית המשפט מדגיש כי רשות ציבורית אינה רשאית להסתפק בסירוב לקוני לבקשה למסירת מידע ועליה לפרט את הטעמים לכך כדי לאפשר למבקש המידע לעמוד על טעמים אלה ולשקול את מהלכיו. פירוט הטעמים לסירוב מאפשר לבית המשפט לעמוד על השיקולים ששקלה הרשות. כמו כן, חובת ההנמקה מקטינה את החשש מפני החלטות שרירותיות או שגויות והיא תורמת לבניית האמון במערכת היחסים שבין הרשות לאזרח במדינה דמוקרטית.
הכרעת הדין
המועצה להשכלה גבוהה לא שקלה בשני המקרים את מכלול השיקולים שהיה עליה לשקול טרם שסירבה למסור את המידע שנתבקש, וממילא לא קבעה את נקודת האיזון הראויה בכל אחד ואחד מהם. המועצה להשכלה גבוהה ביקשה להישען באופן מוחלט על הסייג שבסעיף 9(ב)(4) לחוק, ועל כן לא הביאה בחשבון את מעמדה הממלכתי המרכזי בכל הנוגע לחינוך הגבוה בישראל, את העוצמה התקציבית שהיא מרכזת בידיה, את החשיבות הציבורית שיש לדיוניה ולהחלטותיה ברמה הכללית ואת מידת החשיבות הספציפית של הדיונים שבעניינם נתבקש המידע. כמו כן לא נשקלה על ידי המועצה הפגיעה שתיגרם לאינטרס הפרטי של עמותת שחר אם לא ייחשף המידע שנתבקש על ידיה והפגיעה שתיגרם לאינטרס הציבורי מחיסוי המידע שנתבקש על ידי המשיבים בערעור בעניין הארץ, בהיותם נציגי התקשורת המשמשת כלי חשוב ואפקטיבי למימוש זכותו של הציבור לדעת.
החלטותיה של המועצה לסרב לבקשות למסירת מידע בשני המקרים אינן עומדות במבחן הסבירות המינהלית ועל כן אין הן יכולות לעמוד. ביהמ"ש העליון מפי השופטת חיות דחה את הערעורים וחייב את המועצה בתשלום שכר טרחת עורך דין בסך 20,000 ש"ח למשיבה בערעור בעניין שחר וסך נוסף של 20,000 ש"ח למשיבים בערעור בעניין "הארץ".
בעקבות פסק הדין
בשנת 2015 הונחה על שולחן הכנסת הצעת חוק לפיה ועדה ציבורית תחויב לתעד את דיוניה על ידי תיעוד בכתב, בצילום או בקול. בנוסף, ועדה ציבורית המחויבת בתיעוד כאמור, תפרסם באתר האינטרנט שלה פרוטוקולים של דיוניה באופן מלא, הכולל, בין היתר, את שמות הדוברים ודבריהם. הרציונל מאחורי הצעות החוק לעיל הוא שרישום מסודר ומהימן של פרוטוקולים הוא אבן יסוד במימוש זכות הציבור לדעת. הניסיון מוכיח שרשויות ציבוריות רבות נמנעות מרישום פרוטוקולים במכוון, כדי להימנע ממתן דין וחשבון על שהתרחש במסגרת תהליך קבלת ההחלטות. למרות זאת, גם היום ישנם מקרים בהם רשויות לא מפרסמות פרוטוקולים, או שמפרסמות פרוטוקולים ללא שמות הדוברים (עניין ועדת גרמן בג"ץ 5222/13).
כאמור, בחוק הישראלי אין חובה לרישום פרוטוקולים אך בתי המשפט קבעו במספר מקרים כי רישום מסודר של פרוטוקולים והעמדתם לרשות הפרטים הנוגעים בדבר הוא עיקרון יסוד של המשפט המינהלי. לדוגמה, בבג"ץ 95,ז4/97 כהן נ' ראש לשכת עורכי הדין פ"ד נב(3), 486 נקבע כי: "רישומו של פרוטוקול מלא מאפשר ביקורת על תהליך קבלת ההחלטות, והרי הוועד המרכזי הוא גוף המקבל החלטות והעומד לביקורת על החלטותיו. חשיבותו של הרישום, המלא מתעצמת בזוכרנו כי הוועד המרכזי קנה סמכות להחליט החלטות המשפיעות על זכויותיהם, על חירויותיהם ועל מעמדם של עורכי-הדין."
בבג"ץ 3751/03 אילן נ' עיריית תל אביב, פ"ד נט(3), 817 נקבע כי: "כסדרי המינהל התקינים, חייבת ועדה לרשום פרוטוקול אשר ישקף את עיקרי המידע שהובא לפניה ואת ההחלטות שנתקבלו בעקבות אותו מידע… זכותו של הציבור וזכותם של המועמדים לדעת כיצד ועל יסוד איזה מידע נתקבלו החלטות שנתקבלו; זכותם של חברי הוועדה היא כי הציבור והמועמדים ידעו כיצד ניהגו את דרכיהם וכיצד מילאו הם את חובתם; זכותם של אלה ושל אלה לגילוי האמת, גילוי שיאפשר ביקורת ציבורית ומשפטית. ועל כל אלה: הצורך הדוחק לחשיפת האמת ולהבטחה כי המכרז אכן מילא את ייעודו והעניק שוויון הזדמנויות מלא למתחרים בו."
יורי צ'ייקה
יורי יאקובלביץ' צ'ייקה (ברוסית: Юрий Яковлевич Чайка; נולד ב-21 במאי 1951) הוא מדינאי ומשפטן רוסי. כיהן בתפקיד התובע הכללי של רוסיה (בשנים 2006–2020) וכשר המשפטים הרוסי (בשנים 1999–2006).
בינואר 2020 מונה לנציג הנשיאותי במחוז הפדרלי של צפון קווקז.
ביוגרפיה
יורי צ'ייקה נולד במחוז חברובסק, בעיר ניקולאייבסק על אמור.
מ-1976 צ'ייקה עבד באזור אוּסט-אוּדין, במחוז אירקוטסק במשרד התובע הכללי האזורי וכיהן גם כסגן התובע הכללי של אזור טולון במחוז אירקוטסק.
בשנים 1979–1984 היה פרקליט לענייני תנועה והיה ראש מחלקת החקירות של הפרקליטות לענייני תחבורה במזרח סיביר. לאחר מכך הוא מונה לתפקידים שונים במערכת המשפטית במחוז.
עם נפילת ברית המועצות מונה ב-1992 לתפקיד התובע הכללי המחוזי באירקוטסק עד 1995.
בשנת 1995 הועבר למוסקבה ומונה לסגן התובע הכללי של הפדרציה הרוסית. הוא מונה לתפקיד זה על ידי יורי סקורטוב שלמד איתו במכון המשפטים ושהיה התובע הכללי. לאחר פיטוריו של סקורטוב, מאפריל עד אוגוסט 1999 היה ממלא מקום התובע הכללי הרוסי.
מאוגוסט 1999 עד יוני 2006 היה שר המשפטים הרוסי, בממשלת פוטין הראשונה ובתקופת כהונתו כנשיא.
מאז יוני 2006 הוא מכהן בתפקיד התובע הכללי של רוסיה, ומתוקף תפקידו זה הוא חבר במועצת הביטחון של רוסיה. ב-22 ביוני 2011 הוא מונה לכהונה שנייה של 5 שנים וב-15 ביוני 2016 מונה לכהונה שלישית נוספת.
בינואר 2020 מונה על ידי נשיא רוסיה ולדימיר פוטין לנציג הנשיאותי במחוז הפדרלי של צפון קווקז.
חייו האישיים
הוענקו לו עיטורי ההצטיינות למען המולדת מדרגה השלישית והרביעית בשנת 2006 ובשנת 2011 בהתאמה.
אריאנה וושינגטון
אריאנה וושינגטון (באנגלית: Ariana Washington; נולדה ב-27 באוגוסט 1996) היא אתלטית אמריקאית, הייתה חברה בקבוצה האמריקאית שזכתה באליפות העולם בריצת שליחות 100X4 מטר ב-2017.
ביוגרפיה
אריאנה וושינגטון נולדה בסיגנל חיל שבקליפורניה. היא התחילה להתאמן בגיל צעיר. בהיותה סטודנטית באוניברסיטת אורגון היא זכתה בתחרויות ריצה ל-100 ו-200 מ' של NCAA.
בשנת 2014 אריאנה וושינגטון ביחד עם קיילין ויטני הייתה חלק מקבוצת שליחות 4*100 שזכתה באליפות העולם לנוער. באליפות העולם באתלטיקה 2017 היא זכתה במדליית זהב בריצת שליחות של 4*100 מ' (השתתפה בריצות מוקדמות אך לא בגמר). היא נכללה במשלחת של ארצות הברית לאולימפיאדת ריו דה ז'ניירו אך בסופו של דבר לא שובצה לריצה.
יום הבריאות הבין-לאומי
יום הבריאות הבין-לאומי הוא מועד בין-לאומי שמצוין מדי שנה ב-7 באפריל, לאחר שהוכר על ידי האו"ם וארגון הבריאות העולמי. בשנת 1950 יזם ארגון הבריאות העולמי את יום הבריאות העולמי במהלך האספה הכללית. התאריך 7 באפריל נבחר כדי לציין את הקמת ארגון הבריאות העולמי. מאותו היום בכל שנה מקדישים יום זה לפעילויות בנושא העלאת המודעות לבריאות.
כל שנה פעולות שונות לדוגמה:
יום הבריאות העולמי נחגג בכינוס אירועים אזוריים, מקומיים ובין-לאומיים שקשורים לנושא הנבחר.
ההסכמה הלבבית
ההסכמה הלבבית (בצרפתית: Entente Cordiale) הוא הכינוי להסכם שנחתם בלונדון בין צרפת לבריטניה ב-8 באפריל 1904. ההסכם עצמו דן בפתרון סכסוכים בין שתי המדינות בנוגע למספר מושבות קולוניאליות באפריקה, באסיה, ובאמריקה. אולם חשיבותה של "ההסכמה הלבבית" התבטאה בהתקרבות בין שתי המדינות, ושיפור ניכר ביחסים ביניהן, אחרי מאות שנים של איבה. התקרבות זו והתגברות האיום הגרמני הובילה לשיתוף פעולה ביניהן נגד גרמניה, שהגיע לשיא במלחמת העולם הראשונה.
הדוחף העיקרי להסכם היה תאופיל דֵלְקַסֵה, שמונה לשר החוץ של צרפת ביוני 1898. עד מהרה נאלץ להתמודד עם "תקרית פשודה" בה היה מאבק בין הקולוניאליזם הצרפתי והבריטי על השליטה בסודאן, ויצירת רצף קולוניאלי באפריקה. דלקסה הוביל בצרפת את הקו שקרא לנסיגה ולוויתור לבריטים. סיבה אחת לעמדתו זו הייתה הכרתו בעליונות הצי הבריטי. אולם סיבה נוספת הייתה רצונו, דווקא בנקודת שפל זו ביחסים בין המדינות, לחזק בעתיד את הקשרים עם בריטניה כמשקל נגד לאיום הגרמני. קו זה אכן הכריע את הכף והביא לסיום העימות ללא שימוש בכוח.
ניצחונה היקר של בריטניה במלחמת הבורים השנייה (1899–1902) שכנע את ההנהגה הבריטית כי אין ביכולתם לשמר את האימפריה שלהם ללא בעלות ברית. הייתה זו חריגה ממדיניות הבדידות המזהירה שאפיינה את מדיניות החוץ הבריטית במחצית השנייה של המאה ה-19. לכן, ב-1902 חתמה בריטניה על הסכם הגנה עם יפן. בין השנים 1898–1902 ניסה הקבינט הבריטי, ובייחוד שר המושבות ג'וזף צ'מברלין, לקדם ברית עם האימפריה הגרמנית. אולם הגרמנים רצו שבריטניה תצטרף לברית שלה עם הקיסרות האוסטרו-הונגרית ואיטליה (הברית המשולשת), דבר שבריטניה לא רצתה להסכים לו בשל רצונה להימנע ממעורבות עמוקה באירופה. עם נפילת רעיון הברית הבריטית-גרמנית, ורצונם של הצרפתים להגיע להסכם, פנו המדינאים הבריטים למשא ומתן רציני עם צרפת על נקודות המחלוקת הקולוניאליות.
במהלך מגעים אלו, במאי 1903 ערך המלך אדוארד השביעי ביקור ממלכתי בצרפת. בתחילה הוא התקבל בקרירות על ידי הציבור, וכאשר הוא והנשיא אמיל לובה נסעו בשדרות האליזה, נשמעו קריאות "יחי הבורים" בקהל. אולם עד מהרה כבש אדוארד את לב הפריזאים, בין השאר בעזרת הצרפתית המעולה שבפיו. הוא יצא מגדרו על מנת להראות את ידידותו לצרפתים. עם תום הביקור, ב-4 במאי, כבר זכתה שיירתו לתרועות הקהל. שינוי זה בדעת הקהל הצרפתית הזריק מרץ חדש במגעים בין המדינות.
ביוני הגיע הנשיא לובה, מלווה בשר החוץ דלקסה, לביקור גומלין בבריטניה. שני ביקורים אלה הכשירו את דעת הקהל לקראת הברית בין המדינות. במקביל ניהלו שרי החוץ, דלקסה והלורד לנדסדון, משא ומתן על ההסכם, שנחתם בלונדון על ידי שר החוץ הבריטי הלורד לנדסדון, והשגריר הצרפתי בבריטניה ויד ימינו של דלקסה, פול קמבון (Paul Cambon).
ההסכם עצמו דן ביישוב סכסוכים בקולוניות של שתי המדינות. במרכזו עמדו הכרה צרפתית בדומיננטיות הבריטית במצרים והכרה בריטית בדומיננטיות צרפתית במרוקו. כמו כן יושבו סכסוכי גבולות בין הקולוניות באפריקה השחורה, הוסכם על תחומי השפעה בדרום מזרח אסיה (הודו-סין), ואפילו יושב סכסוך על זכויות דיג בניו פאונדלנד, שמקורו במאה ה-18.
אף על פי שההסכם יישב רק סכסוכים קולוניאליים, הוא פתח את הדלת בפני יצירת ברית בין שתי המדינות, ברית שעיצבה את פני מערך הכוחות באירופה עצמה. ב-1907 חתמה בריטניה על הסכמה עם רוסיה, בנוגע לתחומי השליטה בפרס ובאפגניסטן. רוסיה הייתה בעלת בריתה של צרפת עוד מ-1892, וכך נוצרה "ההסכמה המשולשת", כמשקל נגד לברית המשולשת של גרמניה, אוסטרו-הונגריה ואיטליה. החלוקה בין שתי בריתות אלו היוותה את הבסיס למערך הכוחות במלחמת העולם הראשונה.
טוץ'
טוץ' (ברומנית: Tocini) הוא סוג של לביבות העשויות מתפוחי אדמה מגורדים וביצים. לביבות אלה הן מאכל מסורתי בצפון רומניה המקובל גם בקרב יהודי בוקובינה וגליציה.
הטוץ' נעשה במספר גרסאות. הגרסה הפשוטה דומה ללטקעס, ומטוגנת ביחידות או בלביבה אחת גדולה, והגרסה החגיגית המכילה את אותם המרכיבים אך גם מכילה שמרים וקמח, ומטוגנת למעין פשטידה (קיגל).
את הטוץ' ניתן להכין בטיגון על מחבת, סיר או סיר פלא, וגם באפייה בתנור.
המאכל לעיתים משמש כמאכל חג בחנוכה בשל המנהג לאכול מאכלים מטוגנים וכן כמאכל בפסח, בשל היעדרו של חמץ בין מרכיביו.
טרואגרו
טרואגרו (צרפתית: Troisgros) היא משפחת שפים צרפתים ושמה של מסעדה בבעלותם.
ז'אן-בפטיסט טרואגרו
ז'אן-בפטיסט טרואגרו היה ביחד עם אשתו, מארי, בעליו של ביסטרו בשאלון-סיר-סון (Chalon-sur-Saone) שבבורגון וב-1930 היגרו לרואן (Roanne), עיר קטנה שבעמק הרון, שכלכלתה מבוססת על טקסטיל. הם הקימו את מסעדתם במה שהיה "קפה דה לה גאר" (בית הקפה של תחנת הרכבת), והם קראו לו "הוטל מודרן". מארי בישלה ובעלה הגיש את האוכל והופקד על מרתף היין.
האחים ז'אן ופייר טרואגרו
ז'אן נולד בשנת 1926 בשאלון-סור-סאון ונפטר בשנת 1983 ברואן. פייר נולד בשנת 1928 בשאלון-סור-סאון. היו בניו של ז'אן-בפטיסט טרואגרו שהיה. האחים יצאו להתלמד בבישול ב-1942, הם התלמדו בלוקה קארטון, במקסים ובמלון קריון שבפריז ובאלכסנדר דימן שבסולייה, ולאחר מכן במסעדת לה פיראמיד אצל פרנאן פואן בויין. ב-1954 אביהם קרא להם לחזור והם שבו לפונדק המשפחתי ולקחו את המושכות, הם לוו בחשש רב כסף מבנק מקומי לצורך שיפוץ מטבחם. במסעדה עבדו יחדיו. ז'אן היה אחראי על מצלה הבשרים והרטבים ואילו פייר על האוכל הקר. הם יצרו מתכונים במשותף. ב-1955 קיבלו כוכב במדריך מישלן, ב-1965 קיבלו שני כוכבים וב-15 במרץ 1968 קיבלו שלושה כוכבים במדריך מישלן - התואר הרם ביותר בעולם הגסטרונומיה בצרפת (בזמן ההוא עדיין היה בר במסעדה אליו באו מקומיים לשתות פסטיס, במסעדה עבדו אז עשרה בני משפחת טרואגרו ובנוסף להם עוד שבעה שוליות טבחים), המסעדה שומרת עד היום (2011) על ניקוד זה, זמן ארוך יותר מכל מסעדה אחרת כיום, פרט לפול בוקיז ולאוברז' דה ל'איל. בסמוך למסעדה הם בנו מלון בוטיק ששייך לרשת הרלה א שאטו. אביהם ז'אן בפטיסט מת באופן פואטי בשנת 1974, התמוטט מעל שולחן ארוחת הערב בהחזיקו כוס יין בידו. ז'אן טרואגרו מת בפתאומיות ב-1983 על מגרש הטניס.
נחשבים בין שלושת האבות של הנובל קוויזין, ביחד עם אלן סנדרנס ומישל גראר.
בין תלמידיהם הבולטים רבים מגדולי השפים של צרפת: גי סאבואה, ברנאר לואזו (התאבד ב-2003), ז'אן מישל לורן - שלושתם בעלי שלושה כוכבים במישלן, רולאן מאזר - שני כוכבים במישלן, ז'אן ראמה, ברנאר שירנה וקלוד פרואדין.
מישל טרואגרו
כיום ירש אותם מישל טרואגרו בנו של פייר, שמבשל ומנהל את המסעדה ביחד עם אשתו מארי-פייר. מישל נולד ב-2 באפריל 1958 ברואן. למד בבית ספר למלונאות בגרנובל בין השנים 1974 ל-1982, שם הוא הכיר את אשתו מארי-פייר בגיל שש עשרה. התלמד אצל אלן שאפל במיונה, אצל רוז'ה ורז'ה במולן דה מוז'ן, אצל פרדי ז'ירארדה בקריסייה ליד לוזאן, במסעדת טיוואן שבפריז, בקום שה סואה אצל פייר וינאנט, במלון קונאט בלונדון ואצל מישל גראר באז'ני לה בן, שהשפיע עליו יותר מכל. הוא גם עבד ביפן, תאילנד, ברזיל, לונדון וירושלים, לפני ששב למטבח המשפחתי. הוא שב לרואן ב-1982 ועבד עם אביו ודודו. נשוי למארי-פייר. מאז 1995 הוא היוצר במטבח, כשאביו מסייע לו. מופקד על מרתף היין ומבשל במקומות שונים בעולם. מישל השאיר בתפריט את המתכונים הקלאסיים והוסיף מתכונים מודרניים משלו, עם השפעות מכל העולם.
אחיו של מישל, קלוד מבוגר, ממנו בשנתיים. קלוד שב לרואן ב-1976 ויצא למסע עבודה מסביב לעולם, כשעבד בריו דה ז'ניירו פגש בחורה ברזילאית אותה נשא לאישה ופתח שם את מסעדת טרואגרו. בשנות התשעים חזר לרואן, עבד שנה עם מישל במסעדת טרואגרו, ואז שב עם אשתו לריו.
מטבחו של מישל מושפע מהבישול היפני, שם בישל אביו במסעדת מקסים בטוקיו ומסבתו מצד אימו האיטלקייה, הוא התחנך אצל אליס ווטרס בעלת שה פניס בקליפורניה והושפע מהמטבח הצרפתי אמריקאי. מטבחו מתאפיין בבישול פיוז'ן, תבשיל ההיכר שהוא פיתח הוא דג בס שלוק עם אורז קושיקארי והוא עיצב את מסעדתו בלאקה יפנית ובחפצי אומנות מודרנית. הוא מפקח על מטבח בן עשרים ושניים טבחים. מישל מרבה לבלות עם אומנים, ציירים, פסלים וארכיטקטים וללמוד מהם. ב-2001 פתח מסעדה במוסקבה וכן חנך מסעדה בטוקיו שביפן ומייעץ לטייבל דו לנקסטר בפריז. הוא פתח מסעדה כפרית, לה קולין די קולומביה, ביחד עם אשתו מארי-פייר באיגראנד.
בין תלמידיו הבולטים אנדרה צ'אנג ממסעדת ג'אן פאר אנדרה בסינגפור.
מרתף היין מבוסס בעיקר על יינות בורגוניה (הביא הסבא ב-1930). בו גם יינות משאר אזורי צרפת וגם מרחבי תבל. הוא זכה לפרס מהויין ספקטייטור. במסעדה גם ארון סיגרים גדול.
ב-2003 נבחר מישל כשף השנה של מדריך הגומיו. המסעדה מחזיקה כיום (2010) בניקוד המקסימלי של תשע עשרה נקודות במדריך הגו מיו ונכללת במדריך ה"השולחנות הגדולים בעולם" כאחת מבין מאה ארבעים וארבע המסעדות הטובות בעולם.
היא מדורגת כיום (2011) במקום ה-44 מבין 50 המסעדות הטובות בעולם בסקר השנתי של המגזין רסטורנט.
דורגה בשנת 2010 במקום ה-44,
בשנת 2008 דורגה במקום ה-25.
בשנת 2007 דורגה גם כן במקום ה-25.
בשנת 2006 דורגה במקום ה-24.
בשנת 2004 דורגה במקום ה-39.
מקורות
Michael Steinberger, Au Revoir to All That: The Rise and Fall of French Cuisine, Bloomsbury Publishing PLC, 2010; pp. 13, 25, 27, 31, 34, 38, 68. Michael Steinberger, Au Revoir to All That: The Rise and Fall of French Cuisine, Bloomsbury Publishing PLC, 2010; pp. 38, 65, 184, 200, 201. Larousse Gastronomique. Head Gastronomic Comitee Joel Robuchon. New York, Clarkson Potter, Random House, 2001, p. 1231.
Chelminski, Rudolph. The Perfectionist: Life an Death in Haute Cuisine. New York. Gotham Books, Penguin Group, 2005.
הערות שוליים
Pierre Troisgros Pierre Troisgros
נאגפור
נאגפור (מראטהית: नागपूर) היא העיר הגדולה ביותר במרכז הודו, והשלישית בגודלה במדינת מהאראשטרה (אחרי מומבאי ופונה) אוכלוסייתה מונה כ-2.4 מיליון בני אדם.