cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
התעללות בילדים
מאפייני הזנחה
היעדר השגחה ושמירה על הילד וחשיפתו לסכנות משמעותיות עקב ההזנחה כמו שיטוט ברחובות, הסתבכות עם החוק וביצוע מעשיים פליליים, היקלעות חוזרת ונשנית לתגרות אלימות, מעשי ונדליזם, יצרת קשרים עם מבוגרים זרים, פגיעה מינית או התנהגות מינית פוגענית, יצאה למקומות ואירועים שלא הולמים את הגיל, שימוש באלכוהול וסמים, סחר לא חוקי, פריצה למכוניות, גניבה, השתתפות בהימורים ועוד.
חוסר סיפוק של גירויים הנחוצים להתפתחות חושית וחברתית תקינה, כגון קיום אינטראקציה, מתן תשומת לב וקיום יחסים בין אישיים, זמן משחק, לימוד הסביבה, ותיווך המציאות אל יכולתו הרגשית של הילד.
חסך רגשי שנובע ממיעוט במגע גופני וגילויי אהבה או חוסר בתקשורת מילולית או בלתי-מילולית.
חשיפה פסיבית רחבת היקף של הילד לסביבה אלימה, מאיימת, מנוכרת או ארעית.
התעלמות מצרכיו של הילד והשארתו במצב קבוע של חוסר סדר וחוסר מסגרת ברורה ומוכרת, מה שמביא אותו לתחושת פחד קיומי ובהמשך חוסר אהבה וחוסר ערך.
עידוד הילד על ידי מבוגר למעשים פלילים והרסניים.
סיבות להתעללות ופגיעה בילדים
גורמים ראשוניים לפגיעה:
השפעת הפגיעה על הילדים
לפגיעה בילד יש השלכות מידיות והשלכות לטווח ארוך. יש למה מימד גופני ובריאותי, ומימד נפשי ורגשי. לעיתים, קרבנות התעללות הופכים בבגרותם להורים מתעללים. ההתעללות מותירה בקרבנותיה צלקות רגשיות, אשר אם הן לא מטופלות כראוי ובזמן, הן עלולות לפגוע ביחסיהם האינטימיים של אותם קרבנות בבגרותם. חבלה גופנית בילד, עלולה לפעמים להוביל לפיתוח רגשי אשם קשים אצל הילד, הרואה את עצמו אחראי למעשה.
ילדים שעברו התעללות יהיו שקטים, פאסיביים, צייתנים ונחבאים אל הכלים. יבטאו עצב, דימוי עצמי נמוך, תוקפנות, נעדרי חיוניות ושמחת חיים, פאסיביים וחוסר אונים.
ישנם כמה דפוסי התנהגות אצל ילדים שנפגעו:
אחת התוצאות השכיחות של התעללות היא פוסט טראומה מורכבת. זוהי הפרעה שמתפתחת עקב חשיפה ממושכת, חוזרת ונשנית לאירועים פוגעניים. ככל שהחשיפה לאירועים הללו התרחשה בגיל צעיר וככל שהם נגרמו על ידי דמויות מטפלות או קרובות, כך גדל הסיכון לשיבושים חמורים במערכות החשיבה, החושים והרגש. פוסט-טראומה מורכבת כוללת את כל הסימפטומים של פוסט טראומה וכוללת, בנוסף לכך, גם קשיים בוויסות רגשי וביחסים, פיצול פסיכולוגי, הפרעות אכילה, פגיעות עצמיות, דיכאון, שימוש בחומרים ממכרים, הפרעות חרדה, בעיות בריאותיות, נתקים בזיכרון ושחזורים תכופים של מצבים פוגעניים (רה-טראומטיזציה, וויקטימיזיציה). אחד המאפיינים המרכזיים שמבדילים את הטראומה המורכבת מהטראומה הבודדה הוא איבוד תפיסה קוהרנטית של העצמי.
החוק הישראלי
כדרכן של הגדרות שבחוק, גם זו נזקקה לפרשנותו של בית המשפט כדי להבהיר את משמעותה ביחס לתופעת ההתעללות לסוגיה. בית המשפט העליון (בפסק הדין ע"פ 4598/98) הגדיר התעללות פיזית בילדים כך: "התעללות פיזית יכולה להיווצר כתוצאה ממעשה אקטיבי או מהזנחה שעלולים לגרום נזק, סבל נפשי או פיזי (או שניהם). ומתאפיינים באכזריות, הטלת אימה או השפלה". בית המשפט קבע פרמטרים המלמדים על התעללות פיזית: תדירות המעשה, משך הזמן, סוג המגע או האמצעי שננקטים, מידת הכוח ועוצמתו, ההקשר והנסיבות בהן הופעל הכוח, שיטתיות השימוש בכוח וחריגותה של ההתנהגות בהנורמה החברתית המקובלת.
קו הגבול בין שימוש לגיטימי בסמכות וכוח של ההורה ובין התעללות אינו חד.
רקע כללי
התעללות בילדים היא תופעה שכיחה ילדים מכל קבוצות הגיל חשופים אליה, אולם ילדים בגיל הרך נתונים בסיכון גבוה יותר להתעללות. יתר על כן, התעללות בילדים בגיל הרך מאופיינת – אף יותר מהתעללות בקבוצות גיל אחרות – בפוגעים שהם הדמות המטפלת עבור אותם ילדים, ובפגיעות חמורות ומתמשכות.
בכלי התקשורת מתפרסמים לעיתים עדויות על אלימות קשה שמופעלת כלפי ילדים בגני ילדים בישראל על ידי הצוות המטפל. אלימות זו באה לידי ביטוי, באלימות מילולית (עלבונות, צרחות, צעקות על ילדים) ואלימות פיזית (מכות, סטירות, דחיפות). ילדים בגיל הגן עלולים להיות קורבנות "נוחים" לניצול ולהתעללות מצד מבוגרים. בשל גילם הם תלויים יותר במבוגרים סביבם לסיפוק צורכיהם הראשוניים והבסיסיים. תכופות הם אינם מבינים את פשר ההתנהגות הסוטה או האלימה כלפיהם, והם עלולים לקבלה כתופעה טבעית בחיי היום-יום שלהם. ילדים כאלו לעיתים קרובות אינם יודעים מה לעשות וכיצד ואל מי לפנות בבקשת עזרה. לעיתים הם פוחדים להגיב או להביע את מצוקתם.
נתונים על אלימות כלפי ילדים בגני ילדים בישראל
נתונים של המשטרה בישראל מעידים על ריבוי המקרים של עבירות כלפי ילדים בגיל הרך בגני הילדים בישראל. על פי נתונים שהתקבלו ממשטרת ישראל על תיקי החקירה שנפתחו בשנים (2015–2018 ) בגין אלימות של בגירים כלפי ילדים עד גיל שש, בעת שהותם במסגרות חינוכיות-טיפוליות לילדים בגיל הרך: גני ילדים, מעונות יום, צהרונים ומועדניות. מתברר כי נפתחו על ידי המשטרה 113 תיקים בגין עבירות אלימות של בגירים כלפי ילדים מגיל לידה עד גיל 3 במסגרות חינוכיות-טיפוליות. באותן שנים נפתחו על ידי המשטרה 263 תיקים בגין עבירות אלימות כלפי ילדים בגילאים 3–6 במסגרות חינוכיות-טיפוליות.
מסקרי עמדות של הרשות הארצית למדידה והערכה בחינוך (ראמ"ה) שנערכו בתשע"ו בנוגע לאלימות כלפי הילדים מצד צוות הגן, נמצא כי רוב מוחלט של הורים ציינו שילדם לא חווה אלימות פיזית או אלימות מילולית מצד הצוות. עם זאת, כאשר ההורים דיווחו על אלימות מעטה מצד צוות הגן, נמצא כי אלימות מילולית (כ-4%) שכיחה יותר מאלימות פיזית (כ-1%)
פסקי דין בולטים בבתי המשפט בנושא
על אף ריבוי מקרי האלימות המדווחים, מעטים המקרים המגיעים להכרעה משפטית.
המקרים הבולטים שהגיעו לטיפול בבית המשפט, ונכתבו עליהם פסקי דין, הם:
מדינת ישראל נגד הנאשמות סיגלית מזרחי ורות לוי:
סיגלית מזרחי ורות לוי הורשעו על פי הודאתן בעובדות בביצוע ריבוי עבירות של תקיפה בנסיבות מחמירות של קטינים שהן היו אחראיות עליהם. הנאשמות עבדו כמטפלות ב"גן פריד" בירושלים. מזרחי (46) ולוי (29) תועדו זורקות כדורים לראשם של ילדי הגן כשעשוע, קוראות להם בשמות גנאי, מעליבות ומשפילות אותם. גזר הדין שהוטל עליהן הוא עונש של חודשיים מאסר בפועל, כמו כן, כל אחת מהנאשמות קיבלה מאסר על תנאי למשך שישה חודשים.
ספיר בוקשטיין הורשעה בעונש של 15 חודשי מאסר בפועל ו12 חודשי מאסר על תנאי, ופיצויים בסך 20,000 ש"ח לנפגעי העבירה.בתפקידה היא נדרשה להשגיח על הפעוט, לדאוג לבריאותו ולשלומו, ולספק את צרכיו היומיומיים. הנאשמת הודתה כי התעללה בפעוט, תקפה אותו וגרמה לו חבלות. בין היתר, השליכה צעצוע פלסטיק קשיח על אפו של הפעוט והוא דימם מהאף. היא דחפה בכוח את אצבעותיה לעומק הגרון של הפעוט כמה פעמים; באחת מהן היא גרמה לו חבלה ופצע בקשר הלשון שבגינם נזקק לטיפול רפואי, באחרת היא גרמה לו זוב דם. ספיר הואשמה בעוד מעשים בזמן מילוי תפקידה.
מדינת ישראל נגד הנאשמים טוביאס לאה וטוביאס סמי:
תחקירנית תכנית הטלויזיה "כלבוטק" אספה עשרות שעות של צילומים לכדי כתב אישום מפורט כנגד הזוג. לכל אחד מן הנאשמים מיוחסת שורת מעשים, כלפי ילדים בגן הילדים שהיה בביתם של השניים, המציירים תמונה קשה של אלימות, השפלה והפחדה הן של הילדים המוכים והן של כלל הילדים בגן. הנאשמים תועדו משתמשים בכוח פיזי על ילדים, מכים סוטרים ודוחפים אותם כדי להשליט סדר בגן, תוך כדי צרחות איימים של ילדי הגן. על הנאשמת הוטל מאסר של 6 חדשים לריצוי בפועל, בנוסף ל מאסר 5 חדשים על תנאי. על הנאשם הוטלו תשעה חודשי מאסר בפועל, ועוד 7 חודשי מאסר על תנאי.
נתוני אכיפה
בין השנים 2010-2017 נפתחו ע"י המשטרה 514 תיקים בגין עבירות אלימות של בגירים כלפי ילדים עד גיל 6, במסגרות חינוך ובמסגרות טיפול. סך הכל הצטברו 583 עבירות בתיקים אלה. עבירות אלו כללו עבירות מין, אלימות מילולית ופיזית. בנוסף נפתחו באותן שנים עוד 1,105 תיקים בגין אלימות כלפי ילדים בגילאי 6-12 ובהם 1,232 עבירות מאותן קטגוריות (בתיק אחד עשויות להופיע מספר עבירות).
עד 2017 ניתן לראות גידול במגמת מספר התיקים הנפתחים בגין עבירות כלפי קטינים, את הגידול ניתן להסביר ע"י גידול טבעי של האוכלוסייה וכן בהתגברות מודעות ציבורית לנושא.
לעומת זאת, בשנים האחרונות קיימת ירידה במספר תיקי הפשיעה המדווחת שנפתחו לא רק בעבירות אלימות בגירים כלפי קטינים אלא בעבירות פליליות בכלל האוכלוסייה, בשנת 2020 חלה ירידה של 13% במספר התיקים לעומת שנת 2016. בממוצע, בשנים 2018–2019 ,בכ-24% מתיקי האלימות של בגירים כלפי קטינים הקורבן אינו יהודי – שיעור קרוב לשיעור הקטינים הלא-יהודים ערבים ואחרים באוכלוסייה כ-27%. רוב התיקים כוללים עבירות אלימות נגד גוף, ובהן פציעה או חבלה, התעללות פיזית או נפשית ותקיפה. עבירות אלה הן כ-60% מהעבירות בתיקים שנפתחו בשנים 2018–2016. משנת 2019 ניתן לראות ירידה במספר התיקים שבהם עבירות נגד אדם לרבות עבירות נגד קטינים. נתוני המשטרה על התיקים שנפתחו בשנת 2020 מעידים על ירידה של כ-7% במספר התיקים שנפתחו בהשוואה לשנת 2019 .ייתכן שהדבר נובע מירידה בפועל בהיקף תופעת האלימות של בגירים כלפי קטינים, וזאת בהמשך לירידה במספר התיקים שנצפתה גם בשנים קודמות. ניתן ליחס את הירידה לתקופות הבידוד הממושכות בעקבות הקורונה.
התייחסות בתרבות ובאומנות
בעשורים האחרונים נכתבו שירים רבים כמחאה על התעללות בילדים. בין השירים המפורסמים נמנים "לוקה" של סוזאן וגה על ילד מוכה ועל מאמציו להסתיר זאת משכניו, והשיר "Cleanin' Out My Closet" של אמינם המתאר את יחסיו עם אמו. יצירות עבריות שעוסקות בנושא הזנחת ילדים כוללות את "ילדי הלילה" שכתב וביצע אהוד בנאי ואת "נמס בגשם" שכתב יעקב גלעד ושר יהודה פוליקר.
רשימה מורחבת יותר של שירים באנגלית העוסקים בנושא ניתן למצוא כאן.
הספר האוטוביוגרפי "כלנית בעמק הגרוטאות" של הסופרת רבקה בן דוד, מביא את סיפורה של ילדה מיוחדת שגדלה בצל אלימות משפחתית מתמשכת ואת התמודדותה יוצאת הדופן עם צלקות ילדותה.
לאונרד לכנר
לאונרד לכנר (בגרמנית: Leonhard Lechner; נולד ב-1553 בקירוב – נפטר ב-1606) היה מלחין גרמני משלהי תקופת הרנסאנס וראשית תקופת הבארוק, שעסק בעריכת יצירות מוזיקליות ועבד עם אורלנדו לאסוס, שאותו הכיר כששר בקאפלת החצר במינכן.
ביוגרפיה
לכנר נולד בטירול, אך מקום הולדתו המדויק אינו ידוע. הכינוי שאימץ לו לעיתים, "אתיסינוס", מרמז למוצא מעמק אדיג'ה בדרום טירול.
בשנת 1575 עבר ככל הנראה לנירנברג ופרסם את האוסף הראשון של יצירותיו בשם: Motectae sacrae. בשנים 1576–1579 עבד על אוסף השירה המודפס של בן תקופתו יקוב רגנארט ובבית הספר סנט לורנס בעיר. בתקופה זו נישא לדורותיאה קאסט, אלמנתו של החלילן העירוני.
במותו זכה להלוויה מכובדת ונקבר בחצר כנסית בית החולים בשטוטגרט.
פועלו
לכנר השאיר את חותמו העיקרי בפיתוח השיר הגרמני. בניגוד לרבו, אורלנדו לאסוס, הושפע בעיקר מסגנון השיר האיטלקי הכפרי. כפסגת יצירתו מוכרים שירי החיים והמוות הגרמניים. תרומתו הבולטת הנוספת התבטאה בפיתוח הראשוני של פיוטי התפילה הפרוטסטנטיים, אשר הוו בסיס לאחר מכן למלחינים אחרים.
אבא (שיר של שלומי שבת)
אבא הוא שיר שכתב והלחין דורון מדלי ובוצע על ידי הזמר שלומי שבת ועובד על ידי תומר בירן ושלומי שבת.
תוכן השיר
השיר מורכב מארבעה בתים ופזמון.
הרקע לכתיבת השיר
השיר יצא לאור בשנת 2007 במסגרת המופע המשותף של הזמרים שלומי שבת ופבלו רוזנברג, ונכלל באלבום "אני שר אלייך" של שבת.
על השיר סיפר דורון מדלי: "יש סיפור מעניין מאחורי השיר 'אבא', שיצא אחרי 'אם יש גן עדן' מ-2006 והפזמון שלו הוא בעצם קריאה לאמא שאני – אני רוצה לחזור הביתה, אל ביתי וגו'. השיר ריגש אנשים וחבר שלי, עילי בוטנר, אמר 'איזה מדהים מה שקרה עם אמא, בוא נראה מה יקרה אם תכתוב שיר על אבא?'. החלטתי שזאת משימת כתיבה, התחלתי לכתוב 'אבא, חבר אמר לי לכתוב שיר עליך' והוספתי לזה מסיפורי הילדות שלי ומסיפורי ילדות של חברים" וככה השיר אבא יצא לאור.
אמנת ברצלונה
אמנת ברצלונה היא אמנה בינלאומית שנועדה להגנה על הים התיכון מפני זיהום מים, ונחתמה ב-16 בפברואר 1976. בינואר 1978 אשררה ממשלת ישראל את האמנה. היא חודשה והפכה ביוני 1995 לאמנה לשמירה על הסביבה הימית וחופי הים התיכון.
האמנה מהווה את המסגרת המשפטית והחוקית לביצוע תוכנית הפעולה לים התיכון (The Mediterranean Action Plan - MAP) שאומצה ב-1975 ביוזמת התוכנית הסביבתית של האו"ם, ושעיקרה הוא הגנה על סביבת אגן הים התיכון.
עיקרי האמנה
אמנת ברצלונה נועדה לשמש כאמצעי שיאפשר מעקב ופיקוח שוטפים על מצב הים התיכון, זיהוי בעיות סביבתיות קיימות ומקורן. האמנה מחייבת את המדינות החברות בה לנקוט את כל האמצעים הדרושים על מנת לצמצם את זיהום הים ולהגן על הסביבה הימית.
התחייבויות
המדינות החתומות על האמנה התחייבו לנקוט באמצעים ספציפיים:
המדינות החתומות על האמנה
אלבניה, אלג'יריה, בוסניה והרצגובינה, קרואטיה, קפריסין, האיחוד האירופי, מצרים, צרפת, יוון, ישראל, איטליה, לבנון, לוב, מלטה, מונקו, מרוקו, סלובניה, ספרד, סוריה, תוניסיה וטורקיה.
עם הקמת הרשות הפלסטינית היא קיבלה מעמד של משקיפה בנוגע לאמנה. בדצמבר 2017, בעקבות הכרת דונלד טראמפ בירושלים כבירת ישראל, ביקשה הרשות להצטרף ל-22 אמנות בינלאומיות כאות מחאה, בהם "אמנת ברצלונה".
היסטוריה
בתחילת שנות ה-70 של המאה ה-20 החלו מדענים להזהיר מפני הזיהום ההולך וגובר של הים התיכון, מביוב, פסולת עירונית, זיהומי נפט ושפכים תעשייתיים. זיהום שעלול להביא להכחדה של כל בעלי החיים הימיים בים התיכון. בשנות ה-90 הפך גם הזיהום משקיות ניילון ופלסטיק לבעיה קריטית.
בנובמבר 1971 העלה השר יגאל אלון יוזמה לוועידה בינלאומית למניעת זיהום בים התיכון. בקיץ 1972 התכנסה הוועידה הבין־פרלמנטרית השנייה של האו"ם לענייני איכות הסביבה בווינה, ובתום הוועידה התקבלה החלטה שעלתה ביוזמת נציגי ישראל, חברי הכנסת מרדכי סורקיס ויוסף תמיר, לשיתוף פעולה בינלאומי נגד זיהום הים התיכון. כל נציגי המדינות שהשתתפו בוועידה תמכו בו, כולל מדינות ערב. ב-29 במרץ 1974 התכנסה ברומא ועידה בין־פרלמנטרית של 14 מדינות השכונות לחופי הים התיכון במטרה לדון בדרכים להצלת הים־התיכון.
בפברואר 1977 נערכה ועידה באתונה, בה הוסכם על איסור הזרמת חומרים רעילים לים התיכון.
בינואר 1978 נערכה ועידה במונטה קרלו, בה הוסכם על איסור הזרמת שפכים לא מטוהרים לים התיכון.
בנובמבר 2001 נערכה שוב ועידה במונטה קרלו, בה, מלבד נציגים רשמיים של המדינות השונות, השתתפו בו גם נציגי ארגונים סביבתיים שונים כמו "גרינפיס", וכמה נפגעי הזיהום הסביבתי שפשה בים התיכון. בוועידה הוחלט לנקוט סדרה של פעולות כדי למנוע את זיהום הים. אחת ההחלטות המרכזיות שהתקבלו, היא לקדם תוכנית אסטרטגית למניעת זיהום הים ממקורות יבשתיים. על פי תוכנית זו, עד שנת 2003 תערוך כל מדינה מסביב לים רשימה של גורמים המזהמים את הים, ותציג תוכנית פעולה לטיפול במוקדים אלה. זאת, מתוך כוונה למנוע באופן מוחלט הזרמה של חומרים רעילים אל הים עד שנת 2025.
במאי 2005 נערכה ועידה לציון 30 שנה להשקת "תוכנית הפעולה לים התיכון". בוועידה צוין כי ברוב מדינות הים התיכון עדיין מזרימים כמויות גדולות של שפכים לא מטוהרים אל הים, למעט מדינות האיחוד האירופי וישראל, שמטהרות או מטפלות ברוב השפכים לפני הזרמתם לים. בנובמבר 2005 נערך בעיר החוף הסלובנית פורטורוז' המפגש ה-14 של המדינות החתומות על אמנת ברצלונה. על פי הנתונים שהוצגו בוועידה, מתוך 601 ערי חוף בים התיכון עם אוכלוסייה של יותר מעשרת אלפים תושבים, רק לשני שלישים יש מתקנים לטיהור שפכים.
בתחילת 2011 נכנס לתוקף פרוטוקול להגנת הים מפני זיהום הנוצר על ידי קידוחים לחיפושי גז ונפט, שאושר במסגרת אמנת ברצלונה. עם זאת הקרן העולמית לשימור חיות הבר הזהיר כי קידוחי הגז מול ישראל יפגעו בחי הימי.
בפברואר 2022 פרסם העיתון "גלובס" תחקיר עיתונאי לפיו נוהגים כלי שיט של חיל הים, לפני ההגעה לנמל, לפורק למים מי שיפוליים הכוללים דלקים ושמנים מזהמים, בניגוד למחויבות של ישראל לפי "אמנת ברצלונה" למנוע זיהום מסוג זה.
אליפות וימבלדון 1951
אליפות וימבלדון 1951 הייתה תחרות טניס שנערכה על מגרשי הדשא של אצטדיוני הטניס בווימבלדון. התחרות התחילה ב-25 ביוני והסתיימה ב-6 ביולי. תוכנית התחרות כללה תחרויות גברים, תחרויות נשים ותחרויות זוגות גברים, זוגות נשים וזוגות מעורבים.
כמו בשנים הקודמות, טניסאי ארצות הברית זכו ברוב התארים. דוריס הארט (ארצות הברית) זכתה ב-3 תארים.
תחרות הגברים
בתחרות זו השתתפו 128 טניסאים שחולקו ל-8 בתים. לקראת התחרות המשתתפים החזקים דורגו כדלקמן:
במשחק הגמר, דיק סוויט (ארצות הברית), נפגש עם קן מקגרגור (אוסטרליה) וניצח אותו ב-3 מערכות. באותה שנה הוא ניצח גם באליפות אוסטרליה הפתוחה.
תחרות הנשים
בתחרות הנשים השתתפו 96 טניסאיות שחולקו ל-8 בתים. 8 טניסאיות זכו לדירוג:
במשחק הגמר דוריס הארט (ארצות הברית) ניצחה את שירלי פריי, גם היא מארצות הברית, בשתי מערכות.
תחרות זוגות גברים
בתחרות השתתפו 64 זוגות. מנצחי התחרות בשנת 1950 ג'ון ברומיץ' ואדריאן קויסט (אוסטרליה) לא השתתפו. 4 זוגות דורגו:
במשחק הגמר קו מקגרגור ופרנק סג'מן מאוסטרליה שיחקו נגד ירוסלב דרובני (מצרים) ואריק סטארגס (דרום אפריקה) וניצחו אותם ב-5 מערכות. באותה שנה הזוג ניצח גם באליפות אוסטרליה הפתוחה, באליפות צרפת הפתוחה ובאליפות ארצות הברית הפתוחה ובכך זכו ב-4 תוארי גראנד סלאם בתחרות זוגות הגברים במהלך שנת 1951. מאז אף זוג גברים לא הצליח לחזור על הישג זה. הכי קרובים היו בוב ומייק בריאן שהצליחו לחזור על הישג זה במהלך שנתיים 2012-13.
תחרות זוגות נשים
בתחרות השתתפו 48 זוגות. 4 זוגות שכללו רק טניסאיות מארצות הברית קיבלו דירוג:
במשחק הגמר שירלי פריי ודוריס הארט וניצחו את מנצחי התחרות בשנים האחרונות לואיז ברוף ומרגרט אוסבורן דופונט בשתי מערכות. בכך הן זכו בתחרות זו בפעם הרביעית. באותה שנה הזוג ניצח גם באליפות ארצות הברית הפתוחה ובאליפות צרפת הפתוחה.
תחרות זוגות מעורבים
בתחרות השתתפו 80 זוגות. 4 זוגות קיבלו דירוג:
במשחק הגמר פרנק סג'מן (אוסטרליה) ודוריס הארט (ארצות הברית) ניצחו בשתי מערכות את מרווין רוז וננסי בולטון (אוסטרליה) שלא היו מדורגים. באותה שנה הזוג ניצח גם באליפות ארצות הברית הפתוחה ובאליפות צרפת הפתוחה.
המוזיאון הגרמני (מינכן)
המוזיאון הגרמני (בגרמנית: Deutsches Museum) הוא מוזיאון מדע השוכן בלב העיר מינכן שבגרמניה. מוזיאון זה הוא אחד המוזיאונים הגדולים בעולם בנושאי מדע וטכנולוגיה. מוצגים בו כ-28,000 מוצגים בחמישים תחומים של מדע וטכנולוגיה.
המוזיאון, הנמצא על אי בנהר האיזר, הוא אחד מאטרקציות התיירות המרכזיות של מינכן, מדי שנה מבקרים בו כ-1.7 מיליון איש.
למוזיאון שני סניפים נוספים האחד בסמוך לעיר והשני בבון.
היסטוריה
יוזם המוזיאון, הרוח החיה בהקמתו ומנהלו הראשון היה המהנדס אוסקר פון מילר.
ביוזמת פון מילר התקיימה ב-5 במאי 1903 פגישה של קבוצת אנשי מדע ותעשייה בולטים, ביניהם הפיזיקאי וילהלם רנטגן והממציא רודולף דיזל. כבר בפגישה הזו נתרמו 250,000 מרק לצורך הקמת המוזיאון והוקמה ועדה מכינה לקידום התוכנית. ביוני 1903 לודוויג השלישי, מלך בוואריה הפך לפטרון של המוזיאון. באותו זמן עיריית מינכן תרמה את האי בנהר לצורך הקמת מבנה הקבע של המוזיאון. ההחלטה הרשמית להקים את המוזיאון התקבלה ב-28 ביוני בפגישת איגוד המהנדסים הגרמני.
המוזיאון במבנה הקבע שלו נפתח רק ב-1925.
עלות ממוצעת
בכלכלה, העלות הממוצעת שווה לעלות הכוללת חלקי כמות המוצרים שיוצרו. היא גם שווה לסכום ממוצע העלויות המשתנות (כלומר, סך העלויות המשתנות חלקי הכמות) ועוד ממוצע העלויות הקבועות (כלומר, סך העלויות הקבועות חלקי הכמות). העלויות הממוצעות משפיעות על עקומת ההיצע והן מהוות מרכיב בסיסי של מודל ביקוש והיצע.
נהוג לסמן עלות ממוצעת כ-AC. אם נסמן את העלות הכוללת ב-TC (מאנגלית: Total Cost) ואת כמות המוצרים ב-Q (מאנגלית: Quantity), אזי העלות הממוצעת תהיה: לחלופין, אם נסמן את העלות המשתנה ב-VC (מאנגלית: Variable Costs) ואת העלות הקבועה ב-FC (מאנגלית: Fixed Costs), אזי העלות ממוצעת תהיה:
במידה וישנו צורך לחשב את VC יש אפשרות להשתמש בנוסחא הבא: TC-FC=VC. TC - עלות כוללת FC - עלות ראשונית (בדרך כלל יופיע תחת הנתון הראשון) העלות הממוצעת שונה מהמחיר, והיא תלויה בביקוש באמצעות גמישות הביקוש וגמישות ההיצע. בשוק של תחרות משוכללת, המחיר יכול להיות נמוך מהעלות הממוצעת, דבר שתלוי בעלות השולית.
אשרת קוטלר
אשרת קוטלר (נולדה ב-25 ביולי 1965) היא עיתונאית, סופרת, אשת טלוויזיה ומגישת חדשות ישראלית.
טום מור
טום מור (באנגלית: Tom Moore; 16 במאי 1918 – 16 באפריל 2017) היה חבר בית הנבחרים של טקסס מטעם המפלגה הדמוקרטית בין השנים 1967–1973.
ביוגרפיה
מור התפרסם בשל מתיחת אחד באפריל שערך בניסיון להעביר ביקורת על תהליך החקיקה במדינה ועל כך שמחוקקים לא טורחים לקרוא ולברר פרטים על החוק.
אשרת קוטלר
ביוגרפיה
שימשה כמגישה ועורכת של החדשות המקומיות של הטלוויזיה בכבלים "גוונים".
טום מור
ביוגרפיה
ב-1 באפריל 1971 הגיש מור הצעת חוק המשבחת את אלברט דה-סלבו, הידוע כחונק מבוסטון שתקף מינית ורצח 13 נשים בשנות ה-60 באזור בוסטון. הצעת החוק דיברה על תרומתו של דה-סלבו למדינה, המסירות בה ביצע את עבודתו וכיצד עודד אנשים לדאוג לעתידם. הצעת החוק ציינה שמדינת מסצ'וסטס הכירה רשמית בעבודתו שכללה שימוש בטכניקות לא קונבנציונליות של בקרת אוכלוסין ופסיכולוגיה מעשית. לאחר שהצעת החוק אושרה פה אחד, משך אותה מור משולחן הדיונים ויידע את יתר המחוקקים על תוכנה.
הר גריג (אנטארקטיקה)
הר גריג (באנגלית: Mount Grieg) הוא הר בדרום מערב האי אלכסנדר, שבאנטארקטיקה.
אשרת קוטלר
ביוגרפיה
ב-1993, כשהוקמה חברת החדשות של ערוץ 2, החלה לשמש כעובדת ארכיון, במאית כתבות ועורכת, וכן מגישת מבזק חדשות וכתבת תרבות בתוכניות האקטואליה, כעורכת-משנה ומגישה של "מוסף השבת" וכמגישה מחליפה בתוכניתו של רפי רשף בערוץ 2, "חמש עם רפי רשף" (אחרי הקמת ערוץ 13, שש עם). בנוסף הייתה מגישה מחליפה במהדורת החדשות המרכזית של חדשות 2 עם יעקב אילון. היא הגישה חדשות גם בתקופת רצח יצחק רבין.
הר גריג (אנטארקטיקה)
גובהו של ההר 800 מטרים מעל פני הים; והוא ההר ה-4,521 באנטארקטיקה לפי גובהו.
אשרת קוטלר
ביוגרפיה
בשנת 1996 החלה להגיש ולערוך את "פגוש את העיתונות", זו הייתה הפעם הראשונה שבה ניהלה אישה תוכנית ראיונות אישית ופוליטית בטלוויזיה הישראלית. ריאיון שזכור במיוחד באותן שנים היה עם מנהיג החמאס אחמד יאסין, בשנת 1997 שאותו ניהלה כשהיא עטויה צ'אדור אסלאמי מסורתי. ב-1998 הנחתה את "אולפן שישי" של חברת החדשות, לצד עמנואל רוזן, בשנת 1999 גם ערכה את התוכנית ובשנת 2001 החלה להגיש את "שש עם".
הר גריג (אנטארקטיקה)
ההר מכוסה שלג ברובו, למעט מדרונותיו המערביים שסלעיהם חשופים משלג.
אשרת קוטלר
ביוגרפיה
קוטלר עוסקת גם בטלוויזיה תיעודית: בשנת 2005 הגישה שתי סדרות תיעודיות, האחת אודות קבלה, והשנייה אודות חינוך, במסגרת "קשת". ב-2006 הוציאה את ספר הביכורים שלה, "סיפור שמתחיל בדמעות", שבו עסקה בשפינוזה, זן בודהיזם ופסיכואנליזה, כקשר לסיפור חייה. ב-2007 הגישה תוכנית מיוחדת אודות הטרדות מיניות בערוץ 10. עוד הגישה בשנת 2007 את התוכנית "סוף העולם?", על מצבה האקולוגי של המדינה ומצב זיהום האוויר בעולם. בסיומה של אותה שנה יצרה עבור ערוץ יס דוקו את הסדרה התיעודית "על סם" המבקרת בחריפות את מדיניות ההסברה והאכיפה בנושא הסמים בישראל.
מזקקת רמת הגולן
היסטוריה
המזקקה הוקמה בשנת 2014 על ידי דוד ציבל, עולה מקנדה, שהתיישב בקצרין והחליט להפוך את תחביבו, הכנת ויסקי, למקצוע.
הויסקי הראשון זוקק בספטמבר 2014 ויושן בחביות ששימשו קודם לכן ביקבי רמת הגולן. מאוחר יותר גייס ציבל כספים בדרך של מימון המונים, על ידי מכירת בקבוקי ויסקי עתידיים ובקבוקי ויסקי לא מיושן.
אשרת קוטלר
ביוגרפיה
בדצמבר 2007 החלה להגיש את מהדורת "חדשות השבת", ששמה שונה ב-2010 ל"המגזין", בערוץ 10. במהלך 2008 יצרה עבור ערוץ 10 סדרות נוספות של תוכניות תעודה ותחקיר: "אדוני המלחמה", על תעשיות כלי נשק בישראל, "מושחתים בצמרת", על השחיתות השלטונית בישראל, "זהירות ריאליטי", אשר יצאה נגד תרבות תוכניות המציאות, "ילד אסור ילד מותר" על התופעה בה הורים מאבדים את סמכותם כלפי ילדיהם ו"עשירים חיים יותר", על הפערים המתרחבים בשירותי הבריאות בישראל. ב-2014 הגישה לסירוגין את מהדורת החדשות המרכזית של ערוץ 10.
הר גריג (אנטארקטיקה)
ההר ממוקם בבסיסו של חצי האי דרוקר, והוא מתנשא מעל החלק הדרום מזרחי של מפרצון ברהמס.
אשרת קוטלר
ביוגרפיה
בשנת 2009 פרסמה את הספר "איז'ה מיה" (בלאדינו: "בִּתי"). בספרה, חוזרת קוטלר אל השורשים הבולגריים והספרדיים של משפחתה דוברת הלאדינו, על רקע השנים הרות הגורל של ארץ ישראל ומדינת ישראל הצעירה.
ב-18 ביוני 2016 שודרה כתבה ב"המגזין" שעסקה באיש הסברה מההתנחלות יצהר. מיד לאחר שידור הכתבה אמרה קוטלר כי איש ההסברה שהוצג "יודע לשיר, יודע לערוך, יודע לביים ואין ספק שמדובר במתנחל שפוי. יש גם כאלה מתברר, אפילו ביצהר". דבריה עוררו סערה רבה.
בנובמבר 2017, בעקבות תנועת Me Too, חשפה קוטלר במהלך שידור במהדורת החדשות המרכזית של ערוץ עשר כי 23 שנה קודם לכן, קיבלה הצעה מינית מגונה ממנכ"ל קשת באותה עת, אלכס גלעדי שהזמין אותה אחרי ראיון עבודה לבילוי משותף וארוחת ערב. לאחר שסירבה, שאל אותה אם אינה יודעת ״איך מתקדמות נשים בהוליווד״. בעקבות הדברים פרץ גל של וידויים על הטרדות ותקיפות מיניות של נשות ציבור בישראל. בעקבות כך פרש גלעדי מתפקידו כנשיא קשת, ובינואר 2018 הגיש נגדה תביעת דיבה, אך מחק אותה כעבור כשנה בעקבות הליך גישור. קוטלר הסבירה בתוכניתה "המגזין", כי מטרתה בווידוי הייתה לעודד נשים צעירות לומר "לא" ולא משנה מהו מחיר הסירוב.
ב-16 בפברואר 2019 שודרה בתוכנית "המגזין" שבהנחייתה כתבה על חשד להתעללות של חיילים מגדוד "נצח יהודה" בחטיבת כפיר בפלסטינים שנעצרו בחשד שסייעו למחבלים שהרגו את חבריהם. לאחר שידור הכתבה, התבטאה קוטלר. אמירתה עוררה תגובות חריפות וכ-2,000 תלונות הוגשו בעניין לרשות השנייה לטלוויזיה ולרדיו. לביקורת על קוטלר הצטרפו גם אישים במערכת הפוליטית, ובהם ראש הממשלה בנימין נתניהו. מנגד היו גם שתמכו בה, ובהם יושבת ראש מרצ, תמר זנדברג. שבוע לאחר מכן התנצלה והוסיפה שהביקורת הופנתה רק כלפי חיילים שפגעו בחפים מפשע. במרץ 2019 הודיעו "החדשות 13" וקוטלר כי לבקשתה של האחרונה, היא תיקח חופשה ללא תשלום לשנה לפחות, והוסיפו כי אין קשר בין כך לבין התבטאותה. מהדורת "המגזין" האחרונה בהנחייתה שודרה ב-22 ביוני 2019.
לאחר פרישתה מחדשות 13 נתנה קוטלר בהתנדבות שירותי ייעוץ תקשורת ודוברות לגופי המחאה נגד בנימין נתניהו.
במהלך מגפת הקורונה בישראל היא יצאה נגד חיסון גורף של האוכלוסייה וכתבה: "אם איננו שייכים לאוכלוסיית הסיכון, כדאי להיזהר מאוד מהחיסון הבעייתי הזה". היא גם האשימה את משרד הבריאות בשקרים. קוטלר בולטת בפעילות המחאה נגד מדיניות הקורונה בישראל, ומפרסמת מאמרים בנושא זה בשבועון "בראשית".
חייה האישיים
אושרת נישאה לירון קוטלר. לאחר גירושיה ניהלה מערכת יחסים עם יזם ההיי-טק עופר בנגל. יש לה שתי בנות, דנה וניצן, אחת מכל מערכת יחסים. היא מתגוררת בהוד השרון.
הר גריג (אנטארקטיקה)
גילוי ומיפוי ההר
ההר מופיע לראשונה במפות של משלחת החקר האנטארקטית רון.
ההר מופה בהתבסס על תצלומי אוויר שצולמו על ידי משלחת החקר האנטארקטית רון בשנים 1947–1948; המיפוי בוצע על ידי דרק סירל (Derek J.H. Searle) מסקר שטחי חסות איי פוקלנד בשנת 1960.
ההר מופה בשנית בשנת 1988 על ידי הסקר הגאולוגי של ארצות הברית.
מקור השם
שמו של ההר ניתן לו על ידי הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים של בריטניה.
ההר נקרא על שמו של המלחין הנורווגי אדוורד גריג; וזאת בדומה לאתרים סמוכים רבים באזור אשר נקראו על ידי הוועדה המייעצת על שמם של מלחינים ויצירות מוזיקליות.
לקריאה נוספת
• J.L. SMELLIE, Lithostratigraphy of Miocene-Recent, alkaline volcanic fields in the Antarctic Peninsula and eastern Ellsworth Land, Antarctic Science 71 (3): 362-378 (1999)
מזקקת רמת הגולן
היסטוריה
בהמשך רכשה המזקקה שני דודי זיקוק, וישון הויסקי נעשה בחביות ממקורות ומסוגי עץ שונים, בהם עץ אלון אמריקאי חדש חרוך.
המזקקה מייצרת ויסקי סינגל מאלט, ליקר ויסקי בטעמים דבש ומייפל, ברנדי, ג'ין, אבסינת, ערק.
מוצרי המזקקה כשרים.
פרסים
מוצרי המזקקה זכו בפרסים::
Bring Ya to the Brink
Bring Ya to the Brink הוא אלבומה של הזמרת האמריקאית ואייקון הפופ סינדי לאופר. לכבוד כתיבת האלבום, לאופר נסעה לשוודיה ואנגליה והתחברה עם מיטב מפיקי הדאנס בעולם.
השיר "Set Your Heart" יצא כפרומו ביפן, וזכה להצלחה כאשר מוקם במקום ה-4 במצעד טוקיו ו-11 בבילבורד יפן והופיע בפרסומת לטויוטה.
הסינגל השני מהאלבום הוא "Same Ol' Story" אשר הגיע למקום הראשון במצעד שירי הדאנס קלאב. השיר כולל את המילה "Fucking", אך הוא הושמט משם השיר.
גם הסינגל השלישי, "Into the Nightlife", שלו גם מלווה קליפ אשר צולם במועדון בניו יורק, הגיע למקום הראשון במצעד שירי הדאנס קלאב.
ברדיו 92.7FM בסן פרנסיסקו דיווחו שהסינגל הרביעי מהאלבום יהיה השיר "Echo", אשר אהוב ביותר על ידי המעריצים, אך הוא בחיים לא יצא וקידום האלבום הופסק על ידי חברת התקליטים של לאופר.
האלבום היה מועמד לפרס גראמי בתור אלבום הדאנס הטוב ביותר לשנת 2009.
חמוס
חָמוֹס המכונה גם חמוֹס הבית (שם מדעי: Mustela putorius furo; מספר מיני סמוריים דומים גם מכונים בשם "חמוס") הוא תת-מין של סמור שבוית כנראה מהחמוס המבאיש. אורך הזכרים יכול להגיע במקרים נדירים למטר מקצה האף עד קצה הזנב. משקלם של הזכרים 1–3 ק"ג ושל הנקבות 0.5-2 ק"ג. החמוס הוא קרניבור מובהק, כלומר הוא תלוי באספקת מזון מהחי.
בעבר היה החמוס נפוץ בתור חיית ציד באירופה ששימשה ללכידת עכברים, חולדות ומכרסמים אחרים, בזכות גופו הארוך והצר, שמאפשר לו כניסה למחילותיהם. כיום הוא נפוץ יותר כחיית מחמד אם כי ציד מכרסמים וחרקים בעזרת חמוסים נמשך עדיין בצפון אנגליה ובמקומות אחרים בעולם. מעמדו של החמוס כמשמיד מכרסמים וכחיית בית השתרש באירופה של ימי הביניים מכיוון שחתולים נחשבו אז על ידי הכנסייה כבני לוויה של מכשפות ועובדי שטן. מאוחר יותר תפס החתול את מקומו של החמוס. תוחלת החיים הממוצעת של חמוס היא 5–8 שנים, אך יש שנמצא תוחלת חיים שנעה בין 8 ל-12 שנים.
מבנה גוף
החמוס בעל גוף מוארך וגמיש, מצטיין בגמישות תנועתו. רגליו קצרות ובכל אחת מהן 5 אצבעות. אפרכסות האוזניים קצרות ומעוגלות. פרוותם של החמוסים לרוב צפופה ורכה. הפרווה משתנה בעונות השנה, כאשר במהלך החורף היא הופכת לבהירה, ארוכה ומלאה, בעוד שבקיץ נושרת הפרווה והופכת דוקרנית יותר, ולעיתים נוצרות קרחות בגוף החמוסים, בעיקר בקצה הזנב. ישנם גוונים שונים לפרווה: חום, שחור, לבקן, בלונדיני ועוד. למרבית החמוסים יש פרווה קצרה יחסית, אך קיימים חמוסי "אנגורה" בעלי פרווה ארוכה, שהם תוצאה של מוטציה חדה ונדירה יחסית בקרב החמוסים המבויתים. מאחר שהחמוסים הם אוכלי בשר הם נדרשים למערכת שיניים בהתאם. מלתעותיהם מפותחות מאוד ומספר שיניהם 28–38.
היסטוריה
מבייתי החמוס אינם ידועים. במסמכים היסטוריים יווניים משנת 450 לפנה"ס לערך נזכר החמוס, וכמו כן הוא נזכר במסמכים רומיים כמשמש לציד ארנבות ומכרסמים כגון חולדות, עכברושים ועוד.
ריח
התקשורת בין הפרטים מבוססת במידה רבה מאוד על חוש הריח. לחמוס בלוטות ריח באזור פי הטבעת, שבהן הוא משתמש בעת סכנה או לצורך סימון שטח. ריחו של החמוס נובע גם מהפרשות הנובעות מזקיקי השיער, כך שהניתוח להסרת הבלוטות האנליות (שאינו מקובל בישראל) אינו פתרון יעיל לעידון ריחו של החמוס. עיקור או סירוס של החמוס, לעומת זאת, מפחית משמעותית את הפרשת הריח.
רבייה
נקבות החמוס מתייחמות פעמיים בשנה, החל מגיל שישה חודשים בערך ולרוב באביב הראשון לחייהן. הזכרים מגיעים לבגרות מינית באותו הגיל על פי רוב. את נקבות החמוס מומלץ לעקר טרם הייחום הראשון, מכיוון שלעיתים נקבות חמוס שלא התעברו במהלך הייחום לא יוצאות מייחום ומפתחות הרעלת אסטרוגן ואנמיה מאובדן דם. הנרתיק אצל נקבות מיוחמות מוגדל מאוד והייחום ניכר עליהן. אם נקבת חמוס לא מעוקרת נשארת בייחום במשך יותר משלושה שבועות, יש לעקרה או להוציאה מייחום באמצעות טיפול הורמונלי הניתן בהזרקה.
תזונה
התזונה הטבעית של חמוסים כוללת מכרסמים קטנים, חרקים, עופות, זוחלים קטנים, נחשים, קיפודים, ארנבים, ולעיתים אפילו ביצים. הם טורפים לא בררנים והם יאכלו את הטרף שלהם במלואו, כולל העצמות. חמוסים בשבי ניזונים משילוב של מוצרי בשר שכוללים עופות, מכרסמים קטנים, בשר בקר, טלה, חזיר וחיות משק אחרות, בשילוב של כופתיות מיוחדות לחמוסים שהרכבן התזונתי הוא בין 28-32% חלבון מן החי ו-15-20% שומן מן החי.
חמוסים לא מסוגלים לעכל בקלות פחמימות מורכבות, ולכן אינם יכולים לאכול דגנים וירקות. למרות שחמוסים מסוגלים לעכל פירות הם לא מועילים להם ואפילו מזיקים, ועדיף להם להימנע מהם. חמוסים אוכלים בין 5-7% ממשקל גופם ביום בהרבה ארוחות קטנות. מכיוון שמערכת העיכול שלהם קצרה וקצב חילוף החומרים שלהם גבוה, הם צדים וניזונים מספר פעמים ביום, ונוטים לאגור מזון.
הר הייבן (אנטארקטיקה)
הר הייבן (באנגלית: Haven Mountain; מילולית: "הר המסתור הבטוח" או "הר המחסה") הוא הר נישא בצפון מערב רכס בריטניה שבאנטארקטיקה.
גובהו של הרכס 2,470 מטרים מעל פני הים. ההר מכוסה שכבת שלג עבה, ממנה בולט מצוק חד ושחור.
הר הייבן נמצא 4 קילומטרים צפונית מזרחית לשלושת הנונאטאקים.
מקור השם
שמו של ההר ניתן לו על ידי משלחת חקר קרחון דרווין, שהייתה חלק מהמשלחת הטראנס-אנטארקטית של חבר העמים הבריטי, אשר חקרה את אנטארקטיקה בין השנים 1958–1956.
המשלחת הסתתרה חמישה ימים באזור נטול השלג מתחת לצדו הצפוני של רכס הפסגה, ומקום שמו של ההר "הר המסתור הבטוח".
דיאנה נולאן
קריירה בתיכון
נולאן למדה ב"תיכון צפון פלינט" הנמצא בעיר פלינט, מישיגן. בשנים 1994 ו-1995, הובילה נולאן את התיכון לאליפויות הלאומיות של מישיגן ואף זכתה בתואר "גברת הכדורסל" של מישיגן.
קריירה ב-WNBA
בדראפט ה-WNBA של 2001, נבחרה נולאן במקום השישי, על ידי דטרויט שוק. באותו הזמן, היא קיבלה את הכינוי "טוויטי", והפכה לאהובת הקהל בשל הניתור המדהים שלה.
בסוף עונת 2006, זכתה נולאן בתואר ה-MVP של סדרת הגמר ב-WNBA, לאחר שהובילה את דטרויט לזכייה באליפות השנייה בתולדותיה.
קריירה בינלאומית
בפגרת ה-WNBA שלפני 2004, שיחקה נולאן בקבוצה הספרדית, סרגוסה ובפגרה שלפני עונת 2006, שיחקה נולאן באנדה רמת השרון מישראל.
ג'ק גרינוול
ג'ון ריצ'רד "ג'ק" גרינוול (באנגלית: John Richard "Jack" Greenwell; 1884–1942) היה כדורגלן ומאמן כדורגל אנגלי שהתפרסם כשהיה שחקן ומאמן בברצלונה.
קריירה
גרינוול שיחק במדי קרוק טאון, קבוצה מצפון מזרח אנגליה, ובברצלונה בתחילת המאה ה-20. את הבכורה בברצלונה ערך ב-1912 במשחק מול נבחרת ספרד. גרינוול היה שותף לזכיית הקבוצה באליפות קטלוניה פעמיים, בעונות 1912/1913 ו-1915/1916. בנובמבר 1913 כבש שער בניצחון ברצלונה 7 - 0 על יריבתה ריאל מדריד בביתה, יריבות שלימים תיוודע בשם "הקלאסיקו".
הוא פרש ממשחק ב-1916, כשלרשותו 96 הופעות ו-12 שערים במדי ברצלונה, ולאחר שג'ון בארו פוטר ממשרת האימון באותה שנה, מונה על ידי נשיא המועדון ז'ואן גאמפר להיות מאמנה הרשמי הראשון של ברצלונה. הוא אימן את הקבוצה שבע שנים רצופות, עד 1924, למרות קריאות אוהדים שיפוטר משום שניסה להציב את פאולינו אלקנטרה בעמדת הבלם. הוא היה אחראי על הקבוצה בתחילת עידן הזהב הראשון שלה. תחתו שיחקו כדורגלנים מפורסמים כגון ריקארדו סאמורה וז'וזפ סמיטייר שגרינוול היה האחראי על הבאתם, ואלקנטרה, אמילי סאז'י-ברבה ופרנץ פלאטקו. הקבוצה זכתה עם גרינוול כמאמן בחמש אליפויות קטלוניה ופעמיים בגביע המלך.
בעקבות סכסוך עם ההנהלה ב-1924, עזב גרינוול את המועדון ועבר לקבוצה השנייה מהעיר ברצלונה - אספניול. הוא היה מאמנה בעונה הראשונה של לה ליגה, בה הקבוצה לא הצליחה וסיימה במקום השביעי בלבד. עם זאת, עונה זו הייתה הצלחה במסגרות האחרות - אספניול זכתה באליפות קטלוניה ולראשונה בגביע המלך ב-1929, לאחר ניצחונות על האלופה ברצלונה בחצי הגמר ועל ריאל מדריד בגמר. גרינוול עזב את הקבוצה בתום העונה הבאה, שהסתיימה ללא זכייה בתארים.
ב-1931 שב גרינוול לברצלונה בזכות שכנוע של נשיא המועדון. הוא אימן את מועדונו הקודם במשך שנתיים, בהן התואר היחיד שבו זכה המועדון היה אליפות קטלוניה ב-1932.
בסוף עונת 1932/1933 הצטרף לוולנסיה. בליגה, סיימה הקבוצה במקום השביעי. גרינוול הוביל את הקבוצה לזכייה ב'אליפות ולנסיה' ולגמר הגביע הספרדי. בגמר הפסידה ולנסיה 2-1 לריאל מדריד, ששיחקו בה חבריו בברצלונה בעבר, סמיטייר וסאמורה.
ב-1939 עבר לפרו, שם אימן הן את אוניברסיטריו דה דפורטס והן את הנבחרת הלאומית. גרינוול עזר לקבוצה לזכות באליפות ליגת העל הפרואנית, ולנבחרת לזכות בקופה אמריקה של אותה שנה שנערכה על אדמת פרו. בטורניר השתתפו חמש נבחרות בלבד - נבחרת צ'ילה, נבחרת אקוודור, נבחרת פרגוואי, פרו ונבחרת אורוגוואי. בטורניר שיחקו כל הנבחרות אחד כנגד השנייה. נבחרות פרו ואורוגוואי נפגשו במחזור החמישי לאחר ששתיהן צברו שלושה ניצחונות, לכן המפגש נחשב למשחק הגמר של הטורניר. במשחק ניצחה נבחרת פרו 2 - 1, ובכך זכתה באליפות.
מאסינדי
מחוז מאסינדי (באנגלית, בסוואהילי: Masindi) הוא אחד ממחוזותיו האדמיניסטרטיביים של האזור המערבי במדינת אוגנדה. בדומה למחוזות נוספים במדינה, המחוז נקרא על שם העיר הראשית שלו, מאסדיני.
מיקום
המחוז הקום בשנת 1976, ובהמשך התפצלו ממנו המחוזות קיריאנדונגו ובוליסה.
הפארק הלאומי מרצ'יסון פולס
הפארק הלאומי מרצ'יסון פולס הוקם כשמורת ציד, ובהמשך נהפך לפארק לאומי. בפארק חיים מאות זנים של עופות ויונקים, ובהם פילים, תאואים, אריות, נמרים, היפופוטמים, ג'ירפים, אנטילופות, קובוסים שחורי-רגל, בובאלים אייליים, אוריבים וקובוסי מים, חזירי יבלות, בבוני זית, קולובוסים, פרשים אדומים, שימפנזים, מנעלנים, אנפות גוליית, עגורי כתר לבן-לחיים, אנפיות סוף, יקאנות אפריקניות, חרטומנים, קלאואים קרקעיים, טוראקיים, אורגיים, פרפורים עקודים ושלדגים ענקים.
בשנות ה-70, בתקופתו של אידי אמין כראש ממשלת אוגנדה, נפגעה קשות אוכלוסיית בעלי החיים בפארק, כתוצאה מציד בלתי-חוקי, וב-1983 נכחדו הקרנפיים. לאחר תום שלטונו של אמין החלו הרשויות לאכוף את איסור הציד, ואוכלוסיית בעלי החיים התאוששה.
מפלי מרצ'יסון
מפלי מרצ'יסון הם מפלים גדולים על הנילוס, הנמצאים בפארק הלאומי מרצ'יסון פולס, הקרוי על שמם. בראש המפלים, הנילוס מוצא את דרכו החוצה דרך פרצה ברוחב 7 מטרים. הנהר נשפך אל בסיס המפלים בהפרש גובה של 43 מטרים דרך שלושה אשדים נפרדים, וממשיך בזרימתו מערבה אל אגם אלברט. במפלים זורמים כ-300 מטרים מעוקבים של מים מדי שנייה. בבסיס המפלים מתקהלים תנינים רבים.
מזג אוויר
כמות הגשם השנתית היורדת במחוז היא 1200 מ"מ. והיא מתפרשת לשתי עונות, שמגיעות לשיאן בחודשים מרץ עד מאי ואוגוסט עד נובמבר.
כלכלה
ענף הכלכלה המרכזי של תושבי המחוז הוא חקלאות, כאשר הגידולים הנפוצים במחוז הם דוחן, דורה, חמניות, שומשום, בטטה, תפוח אדמה, קסאווה, תירס, כותנה, קפה, טבק, כרוב, עגבנייה, בצל, סויה, בננה ואפונה. ענפים כלכליים נוספים הם דיג, דבוראות, תיירות וגידול בעלי חיים.
אוכלוסייה
המחוז נחשב מגוון מבחינה אתנית, וחיים בו 55 שבטים שונים. השבטים הגדולים במחוז הם באניורו ובאגונגו שמהווים 60% מהאוכלוסייה. שבטים נוספים שקיימים במחוז הם אלור, ז'ונם, ארינגה ובארולי. בנוסף לגיוון האתנני במחוז, תושבים רבים במחוז היגרו אליו ממדינות שונות וביניהן רואנדה, קניה, דרום סודאן והרפובליקה הדמוקרטית של קונגו. משק בית ממוצע במחוז מורכב מ-4.86 נפשות. מספר זה נמוך מהממוצע הארצי שעומד על 5.2 נפשות. כ-95% מתושבי המחוז גרים באזורים כפריים.
קצב גידול האוכלוסייה הוא 2.72% בשנה.
משולם דאר
משולם דאר (נולד ב-1938) הוא חושף שחיתות ישראלי, אשר חשף מעשי שחיתות באגף הפיקוח בעיריית תל אביב-יפו ובבית הדין הרבני.
פרשת השחיתות בעיריית תל אביב
דאר עבד בעיריית תל אביב-יפו בשנים 1954 - 1981. כ-20 שנה בפיקוח העירוני ו-7 שנים בשירותי החינוך העירוני. בשנת 1981, דיווח לראש העירייה דאז, שלמה להט, על שחיתות באגף הפיקוח. עיקר המעשים עליהם דיווח נגעו לגנבה של סחורות אשר הוחרמו על ידי הפקחים. דאר דיווח על עשרות מקרים, בהם פקחים לקחו לביתם סחורה, אשר החרימו קודם לכן. כעבור מספר ימים, פרצה מלחמת לבנון הראשונה, דבר אשר גרם לדברים לרדת בסדר החשיבות. בתום המלחמה, כאשר אותם פקחים גילו על הדיווח, החל משולם לחוות מסע התנכלויות אשר הוביל אותו להתפטר מתפקידו.
פרשת השחיתות בבית הדין הרבני
כעבור חצי שנה, החל לעבוד בבית הדין הרבני בתפקיד פקיד עזר. במסגרת תפקידו נחשף לתופעות של הקדמת תאריכים לדיונים ולמתן גט, בתמורה לתשלום שוחד בגובה מאות שקלים. השיטה עבדה כך: מזכיר בית הדין דאז, דוד איינהורן, אשר היה אחראי על השיבוץ, ולימים גם הורשע בקבלת שוחד, היה מקדם את התור ושותפו הסופר, היה חותם על הגט. בהמשך, נחשף לתופעה של דיווחי שעות כוזבים, על מנת לזכות בגמול שעות נוספות. על מנת לאמת את המקרים עליהם סיפר מאוחר יותר, דאג משולם למקם מצלמה מעל שעון הנוכחות, אשר צילמה את המעשים. משולם דיווח על המקרים לנציבות שירות המדינה, וכשדאר ראה שאין מנוס, הוציא את הסיפור לעיתונות. לאחר שמזכיר בית הדין, גילה את זהותו, החל להתנכל לו, בין המעשים אשר חווה היו חרם חברתי, איומים על חייו וחיי משפחתו, שריפת ביתו ועוד. בסוף התהליך, משולם איבד את עבודתו. כיום הוא פנסיונר של עיריית תל אביב.
המלצה לקבלת תעודת הוקרה לחושף שחיתות מנשיא המדינה
בעקבות פנייתה של חברת הכנסת עדי קול, יו"ר הוועדה לפניות הציבור, אל שרת המשפטים ציפי לבני ונשיא המדינה שמעון פרס, בבקשה ליישום את החוק לעידוד טוהר המידות בשירות הציבור הוגש מכתב המלצה לנשיא המדינה מטעם עמותת עוגן, אשר ליוותה את דאר וסייעה לו בהליכים המשפטיים אותם ניהל.
חיים אישיים
דאר מתגורר בתל אביב עם אשתו. לזוג ארבעה ילדים.
קסנדרוס
קסנדרוס (יוונית: Κάσσανδρος) (בערך 350 לפנה"ס - 297 לפנה"ס) שלט במוקדון, תחילה כעוצר משנת 317 לפנה"ס ובשנת 305 לפנה"ס הכריז על עצמו למלך מוקדון. הוא שלט בארץ זו עד מותו.
קסנדרוס היה בנו של אנטיפטרוס, גנרל ותיק ורב מוניטין בצבאותיהם של פיליפוס השני ובנו, אלכסנדר הגדול. עם מותו של אלכסנדר הגדול בבבל, היה אנטיפטרוס בין הדיאדוכים שחילקו בינם לבין עצמם את האימפריה של אלכסנדר. אנטיפטרוס השתלט על יוון ועל מוקדון, אך ציווה עם מותו בשנת 319 לפנה"ס להעביר את תפקיד העוצרות שבו החזיק לפוליפרכון, אדם זר, ולא לבנו קסנדרוס.
קסנדרוס לא כיבד את החלטתו של אביו וכרת ברית עם דיאדוכים אחרים כדי להשתלט על מוקדון. הוא תקף את פוליפרכון והצליח להשתלט על אתונה בשנת 317 לפנה"ס. שנתיים לאחר מכן צר על אולימפיאס, אמו של אלכסנדר הגדול, בפידנה ולאחר מותה אסר את רוקסנה, אשתו של אלכסנדר הגדול ואת בנו הצעיר של אלכסנדר הגדול, אלכסנדר הרביעי במעצר בית.
כדי להעלות את קרנו בעיני המוקדונים, התחתן קסנדרוס עם בת לשושלת הארגיידים, תסלוניקי ממוקדון, אחותו למחצה של אלכסנדר. בשל חששו מהרגע שבו יורש העצר החוקי, אלכסנדר הרביעי, יגיע לבגרות, קסנדר הוציא את הנער להורג יחד עם אמו בשנת 310 לפנה"ס.
בשנת 309 לפנה"ס התחיל פוליפרכון לקדם את הרקולס בנה של ברסינה פילגשו של אלכסנדר כיורש החוקי לכתר המקדוני, אך קסנדרוס שיחד את פוליפרכון לרצוח את הנער הזה. לאחר ביצוע הרצח חש קסנדרוס שמעמדו איתן די הצורך והחליט למסד את אחיזתו במוקדון באופן פורמלי. הוא הכריז על עצמו בשנת 305 לפנה"ס כמלך מוקדון.
התנגשות הענק של כל הדיאדוכים העיקריים בקרב איפסוס טרפה את קלפיו. בן בריתו החזק ביותר, אנטיגונוס מונופתלמוס הפסיד בקרב ומעמדו של קסנדרוס התערער. למרות זאת שלט במוקדון עד מותו בשנת 297 לפנה"ס.
בשנת 316 לפנה"ס ייסד את העיר קסנדריה (Cassandreia) . היא נקראה על שמו. העיר הפכה לאחת הערים החשובות במוקדון. אחותו הייתה אורידיקה שנישאה לתלמי הראשון.
ישיבה תיכונית חיספין
ישיבה תיכונית חיספין (בראשי תיבות הנפוצים: ישת"ח) היא ישיבה תיכונית ביישוב חיספין, שהוקמה בשנת 1982 על ידי הרב יגאל אריאל. ישיבת חיספין היא חלק ממוסדות שונים השייכים למוסדות 'רוח הגולן', המוסדות כוללים אכסניה, מדרשת טיולים, כפר נוער לבנות ביונתן, תיכון תמ"ר רגבים בגולן, הנמצאים בנטור. בישיבה לומדים כ-500 תלמידים בכיתות ט'-י"ב.
היסטוריה
מייסד הישיבה, הרב יגאל אריאל, התווה את דרכה של הישיבה בשנותיה הראשונות כישיבה חקלאית ופתוחה. הרב אריאל פרש לאחר כמה שנים מראשות הישיבה ומשמש עד היום כראש הוועד המנהל של הישיבה ומוסדותיה. מחליפו, הרב מאיר צוקרמן נתקל בהתנגדות מצד הצוות החינוכי שלא הסכים עם דרכו החינוכית וסירב לשתף פעולה. בשל כך צוקרמן פרש לאחר כשנתיים. ראש הישיבה הבא היה הרב משה אגוזי, שכיהן עד אז כמדריך חינוכי ולאחר מכן כר"מ בישיבה. הרב אגוזי המשיך לפתח את גישתה החינוכית של הישיבה, וזכה לשבחים רבים מצד רבנים ואישי חינוך רבים. לאחר כעשר שנים כראש הישיבה פרש הרב אגוזי לטובת הקמת "בית למדרש התורה" ללימודי תורת הקבלה. לאחר פרישתו של הרב אגוזי מונה הרב פלטיאל גרנות ("פלטי") לכהן כראש הישיבה. חזונו של הרב פלטי היה להפוך את הישיבה לישיבה תורנית דמוקרטית (ית"ד), ובכך להופכה למודל של חינוך המתאים לפסוק "חנוך לנער על פי דרכו". בשנת הלימודים תשס"ו פרש הרב גרנות מתפקידו ובמקומו מונה הרב חיים טרבלסי. בסוף שנת הלימודים תשס"ח פרש הרב טרבלסי ובשנת הלימודים תשס"ט חזר הרב אגוזי לעמוד בראשות הישיבה. בשנת הלימודים ה'תשע"ד פרש הרב אגוזי מראשות הישיבה ובמקומו התמנה הרב מוטי פרנקו. בסיום שנת הלימודים ה'תשע"ח סיים הרב מוטי פרנקו את תפקידו כראש הישיבה ובמקומו התמנה הרב חיים אייזנטל. מנהל התיכון הוא אופיר בן אילוז והמנכ"ל הוא גבריאל (גבי) חמו.
IUCN
IUCN (ראשי תיבות של International Union for the Conservation of Nature and Nature Resources), האיגוד הבין-לאומי לשימור הטבע ומשאבי הטבע (מכונה בקיצור "איגוד השימור העולמי"), הוא ארגון בין-לאומי המוקדש לשימור משאבי הטבע. הוא מוכר בעיקר בזכות הכנת רשימת מינים בסכנת הכחדה הידועה כרשימה האדומה של IUCN וסיווג אזורים מוגנים.
האיגוד נוסד ב-1948 המטה שלו מצוי בגלנד שבשווייץ. ב-IUCN חברות 82 מדינות, 111 סוכנויות ממשלתיות, מעל ל-800 ארגונים שאינם ממשלתיים ומומחים ומדענים ממדינות שונות בעולם.
האיגוד עורך אחת לעשר שנים את קונגרס הפארקים העולמי, בו נקבעות אסטרטגיות לשמירה על הטבע באזורים מוגנים. הקונגרס האחרון התקיים בספטמבר 2003 בדרבן, דרום אפריקה. אחת לארבע שנים נערך "כינוס השימור העולמי" המהווה אספה כללית של החברים בארגון.
מטרה
מטרת ה-IUCN היא להשפיע, לעודד ולעזור לקהילות ברחבי העולם לשמר את השלמות והמגוון הביולוגי של הטבע ולהבטיח כי כל שימוש במשאבים טבעיים הוא צודק ובר קיימא מבחינה אקולוגית.
לאיגוד יש שלושה רכיבים: הארגונים החברים בו, שש הוועדות המדעיות שלו והמזכירות המקצועית שלו.
חברי ה-IUCN
באיגוד חברים הן מדינות והן ארגונים שאינם ממשלתיים. הם קובעים את מדיניות האיגוד, מגדירים את תוכנית העבודה העולמית ובוחרים את המועצה (המקבילה להנהלת חברה מסחרית) בקונגרס השימור העולמי של ה-IUCN. הארגונים החברים באיגוד אחראים לחלוקה מקומית לוועדות לאומיות ואזוריות. ארבעה ארגונים ישראליים חברים ב-IUCN: החברה להגנת הטבע, רשות הטבע והגנים, החי בר והעמותה לעידוד וקידום שמירת הטבע במזרח התיכון.
הוועדות של ה-IUCN
לאיגוד יש שש ועדות שתפקידם להעריך את מצב המשאבים בעולם ולספק לאיגוד ידע מוצק והצעות לקביעת מדיניות על נושאי שימור.
מזכירות ה-IUCN
חברי האיגוד והוועדות פועלים יחד עם מזכירות מקצועית, מעל ל-1,100 איש ב-62 מדינות שונות. המנהלת הכללית הנוכחית היא אינגר אנדרסן (Inger Andersen) שנכנסה לתפקידה בינואר 2015.
קביעת מצב השימור של המינים בטבע
כחלק מתפקידו לשימור הטבע, הארגון עוקב אחר מצבם של מיני הצומח והחי בטבע, ופועל ככל שהוא יכול לשימור המינים שמספרם הולך ופוחת, והוא קבע כמה קבוצות של דרגות במצב השימור לפי מדדים שונים (כאן מדורגות הקבוצות בסדר עולה ברמת הסיכון). ישנם שמונה דרגות במצב השימור כפי שנקבעו על ידי הארגון (שאחת מהן כמעט ואינה בשימוש ולא מופיעה בתרשים מצבי השימור):
בנוסף ישנם שני מצבים נוספים של חוסר אפשרות להעריך את מצב השימור:
ארץ הצ'וקצ'ים
ארץ הצ'וקצ'ים (ברוסית: Чукотка) הוא ספרו של טיכון סיומושקין, סופר ומורה סובייטי, שנשלח בשנות העשרים של המאה ה-20 להקים בית ספר סובייטי לילדי הצ'וקצ'ים בטונדרה שבמחוז הקוטב. כמי שביקר ושהה פעמים אחדות במחנות הצ'וקצ'ים, היה סיומושקין היחיד שידע לדבר בלשונם, ולכן עמד בראש המשלחת, שייעודה היה לאסוף ילדים בני 8 עד 12 מן ה"יאראנגות" של משפחותיהם, להביאם אל פנימיית בית הספר וללמדם שם רוסית, השכלה כללית ומנהגי האדם הסובייטי המודרני.
מאבקם הקשה ביותר של סיומושקין ועוזריו היה בשאמאנים - רופאי אליל, שקיימו בידיהם את כוחם ועושרם תוך ניצול פחדיהם של הצ'וקצ'ים והאמונות הטפלות השולטות בחייהם. הרוסים ניצלו כל הזדמנות להוכיח לצ'וקצ'ים, כי השאמאנים מזיקים ואינם מועילים להם, ופתחו בשכנועם, כי ב"יאראנגה" הלבנה של בית הספר אין שליטה לרוחות הרעות ואין צורך בשאמאנים שיגנו על ילדיהם הרכים מפגיעתן.
"ארץ הצ'וקצ'ים" יצא לאור בעברית בתרגומו של אברהם שלונסקי בהוצאת ספרית פועלים (הקיבוץ הארצי) בשנת 1945.
גבעת התור
גבעת התור היא גבעת כורכר קטנה בצפון מערב נס ציונה. פסגת הגבעה היא הנקודה הגבוהה ביותר בתוך תחומי העיר נס ציונה ומשקיפה על מרחבי העיר ועל הסביבה.
הכורכר הוא סלע משקע פריך נקבובי שנוצר מדיונות חול ים, שהתאבנו במהלך שנים רבות. סלע הכורכר נדיר וייחודי בעולם. נמצא בעיקר במזרח הים התיכון. גבעות כורכר כאלו היו נפוצות במישור החוף ובשפלה. כיום כמעט ולא נותר מהן שריד, עקב בניה, סלילה וחקלאות.
על הגבעה מתקיימים מאות מיני צומח, חלקם נדירים ואנדמיים, בסכנת הכחדה. איריס ארגמן, קורנית מקורקפת, מתנן שעיר, שום תל אביבי ועוד. מרבית שטח הגבעה טבעי ומכוסה בצמחייה המאפיינת רכסי כורכר ובשיחי שרביטן. הגבעה מכותרת בשכונות הצפוניות של נס ציונה. מצידה המערבי, שדות חקלאיים.
רום הגבעה הוא רכס צר ממזרח למערב. במזרח הגבעה מתנשאים עצי "פיקוס השדרות" ענקיים ועתיקים. מדרונותיה של הגבעה תלולים וזרועים מחשופי כורכר מיוחדים. במרכז הגבעה, בריכת בטון עגולה. בעבר שימשה כמאגר מי שתייה וסיפקה מים לנס ציונה ולפרדסי התפוזים, שהשתרעו מאופק עד אופק.
בדרום הגבעה, מתנוסס פסל ברזל סוריאליסטי, עשוי חלקי מכונות מתכת חלודות. הפסל – "מרכבה 2002" מעשה ידיו של יעקב דורצ'ין, צופה על העיר המתפתחת כשגבו אל גבעת התור. בקרבת הפסל מחצבת כורכר ישנה, מעליה צוקי כורכר ומחשופים רבי שכבות המספרות את הגאולוגיה של היווצרות הכורכר. בבסיס המצוקים, נמצא מחילות של שועלים. המצוקים מנוקדים בחורים ובמחילות, שחצבו שרקרקים. השרקרק, ציפור מיוחדת מגיע לכאן במאי מאפריקה הרחוקה, לקנן במצוקי הכורכר. הוא חוצב, חורים עגולים וקטנים במרכז המצוק, לעומק של שני מטרים ובהם מגדל את גוזליו. במערב הגבעה, "מצפה הפרשים הניו זילנדים", שהוקם בשנת 2017 על ידי עיריית נס ציונה לציון 100 שנים לקרב עיון קרא ההיסטורי במלחמת העולם הראשונה. בקרב קשה ועקוב מדם כבשו כוחות חטיבת הרובאים הרכובים הניו זילנדית מחיל המשלוח המצרי של הצבא הבריטי את האזור מידי כוחות צבא האימפריה העות'מאנית.
קרולין ולדו
קורלין ג'יין ולדו, OC (באנגלית: Carolyn Jane Waldo, OC; נולדה ב-11 בדצמבר 1964) היא שחיינית צורנית קנדית בעבר. היא אלופה אולימפית (סיאול 1988) בעלת 2 מדליות זהב, סגנית אלופה אולימפית (לוס אנג'לס 1984) ואלופת עולם (מדריד 1986).
ביוגרפיה
ולדו נולדה וגדלה במונטריאול.
סגנית אלופה אולימפית
לראשונה נערכה תחרות שחיה צורנית במשחקים האולמפיים באולימפיאדת לוס אנג'לס (1984) וולדו, זכתה במדליית כסף, בתחרות אישית (195.300 נק') אחרי טרייסי רואיז מארצות הברית (198.467 נק') ולפני מיוואקו מוטויושי מיפן (187.050 נק').
במשחקי חבר העמים שנערכו באדינבורו, סקוטלנד ביולי 1986 זכתה ולדו עם מישל קמרון במדליית זהב בתחרות הזוגות.
אלופת עולם
שבועיים לאחר מכן, באליפות העולם שנערכה במדריד, ספרד באוגוסט אותה שנה היא זכתה ב-3 מדליות זהב, בתחרות אישית (200.033 נק'), לפני שרה ג'וזפסון מארצות הברית (194.967 נק') ומוריאל הרמין מצרפת (188.250 נק'), בתחרות זוגות ביחד עם מישל קמרון (196.267 נק'), לפני האחיות התאומות קארן ושרה ג'וזפסון (193.401 נק') ומגומי איטו ומיקאקו קוטאני מיפן (185.467 נק') ובתחרות הקבוצתית לפני קנדה ויפן.
הישגים ותארים
בשנת 1994 נכללה ולדו בהיכל התהילה הבינלאומי של השחייה.
Sucker for Pain
Sucker for Pain הוא שיר של הראפרים האמריקאים ליל ויין וויז קאליפה והלהקה האמריקאית אימאג'ין דראגונז, ביחד עם הראפר האמריקאי לוג'יק והזמר האמריקאי טיי דולה סיין בהשתתפות הלהקה האמריקאית X Ambassadors. השיר יצא לאור כסינגל מתוך פסקול הסרט "יחידת המתאבדים" ב-24 ביוני 2016 באמצעות חברת התקליטים אטלנטיק רקורדס. באותו היום, וידאו קליפ לשיר פורסם בערוץ היוטיוב של אטלנטיק רקורדס.
קבלה ביקורתית
אליאס לייט מרולינג סטון שיבח את תרומתו של ליל ויין לשיר, באומרו: "ויין זורח במהלך הוורס שלו, מספק חרוזים הרסניים תוך כדי דילוג זריז סביב הקצב". קארלי מלנבאום מ-USA Today הרגישה כי השיר הוא "סקסי".
הצלחה מסחרית
באמריקה הצפונית, השיר הגיע למקום ה-15 במצעד הבילבורד הוט 100 האמריקאי ולמקום השלישי במצעד שירי ה-R&B/היפ-הופ.
מלון שפירא
מלון שפירא היה בית מלון מרכזי ששכן במרכז העיר עפולה בין השנים 1925–1990, והיה מבתי האירוח היחידים בעמק יזרעאל בתקופת המנדט הבריטי. המלון נקרא על שמו של מאיר שפירא, יזם המלון.
היסטוריה
את הקמת המבנה יזם מאיר שפירא שכיהן כראש המועצה המקומית של עפולה, והוא הוקם בפועל בשנת תרפ"ה (1925) במרכז העיר, בשדרה המרכזית של עפולה שתקרא לימים "שדרות ארלוזורוב", בסמוך לבית פיינגולד.