cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
ויליאם ריגל
חיים אישיים
בשנת 2003, מת'יוז אובחן באופן שגוי במה שהסתבר בתור מום לב מולד. לאחר שעבר טיפול של מומחה בתחום אשר כלל טיפולים נגד קרישי דם, הוא חזר להתאבק באפריל 2004.
ב-3 במאי 2005, האוטוביוגרפיה של מת'יוז בשם Walking a Golden Mile, יצאה לאור.
Timecop (קומיקס)
טיימקופ (באנגלית: Timecop, שוטר הזמן) היא אנתולוגיית קומיקס שפורסמה במקור בין אוגוסט לאוקטובר 1992 כסיפור בן שלושה חלקים מבית דארק הורס קומיקס. הסיפור, "שוטר הזמן: האיש מחוץ לזמן", הביא לשחרורו של הסרט המצליח Timecop.
פיתוח
ריצ'רדסון ו-ורהיידן חברו אז לכתיבת התסריט לעיבוד הקולנועי, שזכה להמשך כקומיקס לסרט, שפורסם יחד עם יציאתו של הסרט בשנת 1994.
איש מחוץ לזמן
בסיפור הקומיקס בן שלושה חלקים, ווקר הוא סוכן בנציבות אכיפת הזמן (TEC), הפועלת בשנת 2007 ומטרתה לנטר שינויים בהיסטוריה על ידי נוסעי זמן שעשו זאת בניגוד לחוק. ווקר הסרקסטי וחם המזג היה נשוי פעם והמחשבה על אשתו יכולה מביאה אותו לדמעות, אך גורלה לא מובהר. צג TEC הנקרא בריכת הזמן מייצג שינויים בהיסטוריה כגלים או גלים גדולים. סוכן TEC נשלח אחורה בזמן על ידי שיגור בתרמיל אישי שמגן מפני הכוחות המעורבים במסע בזמן ומתנהג כמו פקעת מגן אם הם מתממשים באמצע קיר או מעל גוף מים או לתוך סביבה עוינת. ברגע שסוכן TEC מגיע ועוזב את התרמיל, הוא חוזר אוטומטית לעתיד והסוכן עשוי לעשות זאת גם על ידי הפעלת מכשיר קטן. מוסבר שהזמן הוא "כמו כוח המשיכה", ולכן הנסיעה לזמן אחר היא קשה ודורשת תרמיל שיגור, אך להחזיר אדם לתקופת הזמן המקומית שלו קל יותר מכיוון שהמציאות מוכנה למשוך אותו חזרה הביתה.
"האיש מחוץ לזמן" מציג את ווקר במרדף אחר ג'ון אדם פקר, פושע שנוסע לשנת 1933 כדי לשדוד ממכרה דרום אפריקאי יהלום ענק. כשווקר מגיע, הוא מופתע לגלות שפאקר הביא רובוט של צייד / רוצח של RamCo כביטחון. כשהרובוט קבור מתחת להריסות המערות, ווקר מחזיר את פרקר בעזרת מקומי בשם ג'וזף מבוטו. ווקר נותן למ'בוטו את היהלום כתודה לפני שעוזב עם פקר.
בשובו לשנת 2007, נאמר לווקר שנסיעתו גרמה לשינוי גדול יותר בהיסטוריה מאשר המסע המקורי של פקר והוא מבין שהרובוט בוודאי היה עדיין פעיל וגרם הרס להיסטוריה בפעולותיו המאוחרות יותר. כדי להחזיר את הסדר על כנו, ווקר חוזר למכרה ועוצר את השתוללות המכונה, שוב בעזרתו של מבוטו. בשובו לשנת 2007, הוא לומד שההיסטוריה חזרה למסלול עם רק אדווה מינורית אחת שנותרה כתוצאה מטיולו, שום דבר שלא נוגע לסוכנות TEC. הקוראים מבינים שנוכחותו של ווקר אפשרה למ'בוטו להתעשר ולהפוך לפעיל פוליטי שעזר להוביל את סיום ההפרדה הגזעית בדרום אפריקה של שנות החמישים.
עיבוד קולנועי
סיפור הסרט שהופץ בשנת 1994, עוסק בקצין "אכיפת זמן" שמנסה להביא לדין פוליטיקאי נוכל שמשתמש במסעות בזמן למימון קמפיין הנשיאות שלו. במהלך הסרט הקצין מגלה שהפוליטיקאי אחראי גם למותה המוקדם של אשתו ולפשעים רבים אחרים שלא היו קשורים בעבר.
ישנם דיונים להפקת סרט אתחול מחודש, אך אלה טרם הבשילו לכדי ביצוע.
עמותת מופת
עמותת מופת (ראשי תיבות של מתמטיקה, פיזיקה ותרבות) הוקמה ב-1992 על ידי מדענים עולים מברית המועצות לשעבר, בראשותו של המתמטיקאי זאב גייזל, במטרה לקדם את לימודי המדעים המדויקים בישראל.
מוטו האגודה הוא "המצוינות היא מידת הרצון, השאיפה למצוינות היא מידת ההשקעה והשמיים הם הגבול". העמותה מקיימת מכינה לתלמידים הנכנסים לבית ספר של העמותה, המכינה מתקיימת בסוף השנה שקדמה לחטיבת הביניים. בין בתי הספר המשתייכים לעמותה נערכת תחרות (המכונה "אולימפיאדה"), במתמטיקה ופיזיקה. נערך מבחן בו נבחנים כל התלמידים של העמותה והתלמידים שהצליחו במבחן זה עולים לשלב הבא של התחרות, שם יש מבחן נוסף ברמה יותר גבוהה.
מאז אוקטובר 2002 פועלת העמותה בשיתוף עם תוכנית עתידים ומארגנת לתלמידי החטיבה העליונה ימי עיון באוניברסיטאות וימי כיף נוספים. ביולי 2011 העמותה החלה תהליך של הקמת מועדון בוגרים ארצי. מועדון הבוגרים של רשת מופת יפעל מתוך מטרה ליצור רשת חברתית, Networking, לטיפוח והידוק הקשר בין רשת מופת לבין בוגריה ובין הבוגרים לבין עצמם. המועדון ימשיך בקידום השתלבות הבוגרים בחברה הישראלית, תוך שימת דגש על מחויבות ותרומה לחברה.
הפרויקט הצילומי של קברי המלחמה
המיזם נוסד בשלהי העשור הראשון של המאה העשרים ואחת במטרה לצלם את קברי חללי המלחמה של בריטניה ומדינות חבר העמים שנפלו מראשית מלחמת העולם הראשונה ועד כה. לאחר שהיוזמה צברה פופולריות החליטו מובילי המיזם להרחיבו, כך שיתייחס לחללי כל האומות וכל העימותים הצבאיים.
המיזם מתבסס על פעולתם של מתנדבים מכל רחבי העולם, המצלמים את המצבות והאנדרטאות ללא תמורה ומשגרים את תצלומיהם אל מטה המיזם. פרטי החללים אשר מצבותיהם (או ציון שמם על גבי אנדרטה) צולמו מוכנסים למאגר מידע, שבו ניתן לחפש באמצעות אתר האינטרנט של הפרויקט. כל אדם רשאי לקבל לבקשתו העתק של איזה מן הצילומים תמורת תרומה בסכום נמוך, המיועדת לכיסוי הוצאות התשתית של המיזם.
עד לחודש דצמבר 2011 צילמו מתנדבי הפרויקט למעלה מ-1.6 מיליון מצבות או שמות על גבי אנדרטאות ברחבי העולם. חלק מן הצילומים נאספו על ידי ביקור מרוכז של קבוצות מתנדבים באתרי הזיכרון בארצות שונות.
המיזם החל לפעול בשיתוף פעולה עם ועדת חבר העמים לקברי מלחמה, המשרד לקברי המלחמה האוסטרליים, המשרד הקנדי לענייני ותיקי מלחמה ומשרד המורשת והתרבות של ניו זילנד. הפרויקט נעזר במאגרי המידע של הוועדה לצורך איתור אתרי בתי הקברות והאנדרטאות שבהם הוא מבקש לצלם. בעתיד מתוכנן שילוב מאגר המידע של הפרויקט גם במסגרת אתר האינטרנט של הוועדה, בצמוד למידע האישי על הנופלים שהוא מציג.
פטריק ג'פרי
'''פטריק ס. ג'פרי (באנגלית: Patrick S. Jeffrey''', נולד ב-25 ביוני 1965) הוא קופץ למים אמריקאי בעבר. בעל שתי מדליות ארד מהמשחקים הפאן-אמריקאיים ו-5 פעמים אלוף ארצות הברית, מפלטפורמה קשיחה מ-10 מטר.
הוא אחד מהספורטאים הבודדים שהיו הומואים מוצהרים במשחקים האולימפיים.
ביוגרפיה
ג'פרי בוגר אוניברסיטת המדינה של אוהיו.
בשנת 1988 הפך ג'פרי לקופץ המים היחידי שזכה בתארים ב-NCAA בכל שלוש הקפיצות למים האפשריות (1 מטר, 3 מטר ופלטפורמה קשיחה מ-10 מטר)
באולימפיאדת סיאול (1988) סיים ג'פרי במקום 12 בקפיצה למים מפלטפורמה קשיחה מ-10 מטר בתוצאה של 483.54 נקודות. בשלב המוקדמות הוא קבע תוצאה של 553.89 נקודות ועלה מהמקום השישי.
במשחקים הפאן-אמריקאיים שנערכו בהוואנה, קובה בשנת 1991 זכה ג'פרי במדליית ארד בקפיצה למים מפלטפורמה קשיחה מ-10 מטר.
במשחקים הפאן-אמריקאיים שנערכו במאר דל פלאטה, ארגנטינה בשנת 1991 זכה ג'פרי במדליית ארד בקפיצה למים מפלטפורמה קשיחה מ-10 מטר.
באולימפיאדת אטלנטה (1996) סיים ג'פרי במקום 9 בקפיצה למים מפלטפורמה קשיחה מ-10 מטר בתוצאה של 560.22 נקודות. בשלב המוקדמות הוא קבע תוצאה של 406.74 נקודות ועלה מהמקום החמישי.
קריירה כמאמן קפיצות למים
משנת 1999 מאמן ג'פרי קפיצות למים באוניברסיטת המדינה של פלורידה ובשנת 2014 החל לאמן כמאמן ראשי בקפיצה למים באוניברסיטת סטנפורד. נוסף לעבודתו הקבועה במכללות, הוא שימש בתפקיד מאמן ראשי בקפיצות למים של נבחרת ארצות הברית לאוניברסיאדה (קאזאן 2013) וחבר צוות המאמנים לאליפויות העולם (פוקואוקה 2001 ורומא 2009) ולאולימפיאדת סידני (2000).
זן (variety)
בעבר היה נהוג לכנות את הרמה הטקסונומית מתחת למין בשמות רבים כגון, תת-מין, זן (variety), מופע (forms), גזע, morphs ועוד. מיון זה יצר בלבול רב ומשנות ה-50 החלו לקום ועדות לקביעת סטנדרט אחיד לשמות המדעים. הידועות שבהן הם ICZN (לקביעת שמות זואולוגים), ICBN (לקביעת שמות בוטניים), ICNCP (לקביעת שמות צמחים תרבותיים), ועוד. רוב הוועדות החליטו לקבוע את המושג "תת-מין" כמושג התקני תחת מין ולהפסיק את השימוש במושג זן.
בבוטניקה, משתמשים לעיתים במונח "זן" כדי לתאר מופעים שונים מורפולוגית שאינם מבודדים גאוגרפית אחד מהשני (למשל כלניות בצבעים שונים). צמחים הנבדלים זה מזה בבית הגידול לרוב נחשבים כתת-מינים שונים בעלי נתיב אבולוציוני שונה הנובע מתנאי הסביבה ומכונים "אקוטיפים". המונחים "זן" ו"גזע" משמשים גם לתיאור אוכלוסיות שעברו השבחה בידי האדם לטיפוח תכונות מסוימות הרצויות לאדם (באנגלית breed או cultivar).
וראנגל
האי וראנגל (ברוסית: Остров Врангеля) הוא אי בשטח של 7,608.7 קמ"ר השוכן באוקיינוס הארקטי, בין ים צ'וקצ'י ממזרח לים סיביר המזרחי ממערב. האי הוא חלק מהמחוז האוטונומי צ'וקוטקה שבצפון-מזרח רוסיה, והוא ממוקם במרחק של כ-140 ק"מ מצפון לחופי סיביר. אורכו של האי הוא כ-135 ק"מ ורוחבו כ-80 ק"מ, והוא נחצה על ידי קו התאריך הבינלאומי. בשנת 2004 הכריז ארגון אונסק"ו על כל שטחו של האי יחד עם האי גרלד ששטחו 11.3 קמ"ר והמרוחק ממנו כ-60 ק"מ לכיוון מזרח כעל אתר מורשת עולמית. בנוסף נכלל בהכרזה שטח של 11,543 קמ"ר מהים הסובב את האיים, וסך השטח המוכרז הוא 19,163 קמ"ר.
גאוגרפיה
נופו של וראנגל הררי ושרשראות ההרים הגבוהות בו מרוכזות בחלקו הדרומי ונמתחות לרוחבו, ממזרח למערב. קבוצת הפסגות המרכזית מגיעה לגבהים של מעל ל-1,000 מטר, וההר הגבוה באי הוא הר סובייטסקאיה הנישא לרום של 1,096 מטר. בצידם המערבי והמזרחי של ההרים משרעות רמות נמוכות יותר, ואילו בצידו הצפוני, ובמידה פחותה ממנו - גם בדרומי, משתרעים מישורי טונדרה. האי לא כוסה בקרחונים במהלך תקופת הקרח האחרונה, עובדה ששמרה על נופו כפי שהתעצב כתוצאה מתהליכים גאולוגיים. דבר זה הופך את האי ליוצא דופן בנוף הארקטי. האדמה מכוסה בקרח-עד, ושטחו של האי משלב נופי ערבה וטונדרה. ברחבי האי 1,400 נהרות ונחלים שאורכם מעל לקילומטר אחד, וכ-900 אגמים רדודים ששטחם הכולל הוא כ-80 קמ"ר, והם מרוכזים בעיקר בצפונו של האי. מימי הים המקיף את האי מצטיינים במליחות נמוכה וברמה גבוהה של חמצן, דבר התורם לעושר הביולוגי בהם.
אקלים
האי מושפע מגושי אוויר פסיפיים וארקטיים, דבר המביא לרוחות חזקות הנושבות בו ולתופעה של מערבולות רוח דמויות ציקלון. עוד שוררים באי תנאי ערפל לעיתים מזומנות. תנאי מזג האוויר על האי משתנים ממקום למקום באופן קיצוני, ומרכזו ודרומו חמים מצפונו, אך תחנת המדידה המטאורולוגית היחידה נמצאת בכפר אושקובסקויה. משך כל השנה אין טמפרטורות המינימום הממוצעות עולות מעל ובשיא החורף הן מתקרבות ל-. טמפרטורות המקסימום הממוצעות עולות מעל לנקודת הקפיאה אך ורק בין החודשים יוני וספטמבר, וגם אז הן אינן חורגות מ-6°C בממוצע. כמות המשקעים מסתכמת ב-179 מ"מ לשנה.
להלן נתוני מזג האוויר בתחנת המדידה באי:
היסטוריה
באי נתגלו ממצאים פרהיסטוריים של התיישבות אנושית אשר התקיימה בו לפני כ-4,000 שנים ויותר. האי נקרא על שם החוקר פרדיננד פון וראנגל (Ferdinand von Wrangel) אשר חיפש אותו בלא הצלחה בין השנים 1820–1824 בעקבות אגדות עם צ'וקצ'יות ודיווח של קוזאק בשם אנדרייב שטען כי הגיע אליו ב-1764. בשנת 1849 נחת הנרי קלט באי גרלד אותו קרא בשם "הרלד". לאחר מכן הוא הבחין באי נוסף, אך לא הגיע אליו. באוגוסט 1867 הגיע צייד לווייתנים אמריקאי בשם תומאס לונג כדי 15 מייל ימי מהאי והוא זה אשר העניק לו את שמו על שם מגלה ארצות רוסי ממוצא גרמני בלטי פרדיננד וראנגל.
החי והצומח
בשל התנאים הטופוגרפיים המגוונים באי, מיקומו וההיסטוריה שלו, קיים בו מגוון ביולוגי גדול יחסית לאזור הארקטי. האי הוא שריד לגשר היבשה שכיסה את ים ברינג בתקופת הקרח של הפליסטוקן, והוא היה למקלט לבעלי חיים מתקופה זו כאשר לא קפא בתקופת הקרח האחרונה. בשל מיקומו מצויים בו בעלי חיים שמקורם הן באמריקה והן באסיה. באי נסקרו 417 מינים ותת-מינים של צמחים וסקולריים, ריכוז כפול ממה שניתן למצוא באזורי טונדרה ארקטיים בעלי שטח דומה. 23 ממינים אלה הם אנדמיים לאי. עוד כוללת הפלורה באי 331 מיני טחבים ו-310 מיני חזזיות.
האי הוא יעדם הצפוני של מינים רבים של עופות נודדים, וחיים בו מינים שונים של עופות ימיים כמו שחפים, אווזים, ברווזים ועוד. היונקים כוללים שני מיני למינג שבניגוד לקרוביהם על היבשה, אינם חווים תנודות קיצוניות באוכלוסייתם. לפי ממצאים פליאונטולוגיים חיו באי כבשי המושק ואיילי הצפון בסוף הפליסטוקן ולאחריו, אך נעלמו לאחר מכן. בשנות הארבעים של המאה ה-20 שוב הובאו איילי צפון אל האי מסיבות כלכליות ובשנות השבעים הובא אליו כבש המושק מקנדה. דבר זה הביא למרעה יתר ולהפרת האיזון הטבעי באי. עוד שוכנים באי שועלי שלג, ובעבר שכנו בו זאבים אך אלה הושמדו במצוות השלטונות, וכדי לאפשר לאיילי הצפון להתפתח במקום. עוד נמצאו באי שרידי ממותות שתוארכו לשנת 2000 לפנה"ס, ואלה השרידים המאוחרים ביותר שנתגלו עד היום בעולם כולו. היונקים ימיים במימי החופים כוללים מיני דולפינים ולווייתן אפור.
דלילה
דְּלִילָה היא דמות תנכ"ית המופיעה בספר שופטים, פרק ט"ז. דלילה הייתה אשתו השלישית של שמשון. תמורת כסף, היא גילתה לפלשתים את מקור כוחו של שמשון והביאה למותו.
במקרא
המקרא מספר שדלילה התגוררה בנחל שורק, וסמוך ליישוב הולדתו של שמשון, צרעה, שבנחלת בני דן (אזור בית שמש של היום). הפלשתים, שפחדו מכוחו הרב של שמשון ומפעולותיו נגדם, הפצירו בדלילה לפתות אותו על מנת שיתגלה מהו סוד כוחו העצום. תמורת מידע זה הציעו לה אלף ומאה כסף. .
דלילה הציקה לשמשון בדבר מקור כוחו פעמים רבות, ובכל פעם, על מנת לרצותה התל שמשון בה ואמר לה סיבות שגויות. לבסוף, משגברו הצקותיה, גילה לה שמשון שכוחו טמון בשיער ראשו שלא גולח מעולם, בשל היותו נזיר לה' מיום הולדתו. במקרא מסופר כי דלילה הרדימה את שמשון "על ברכיה", ללא אזכור מפורש למגע מיני, אולם בתרגום השבעים נכתב "בין ברכיה" ובתלמוד הבבלי נזכר במפורש מגע מיני בפירוש המלה "ותאלצהו" : "בשעת גמר ביאה נשמטה מתחתיו". בזמן ששמשון ישן, גזזה דלילה את מחלפות ראשו, דבר שגרם לאיבוד כוחו וכך נלכד שמשון לבסוף בידי הפלשתים, שנואי נפשו. בשביו ניקרו הפלשתים את שתי עיניו ושמוהו כטוחן בבית האסורים.
מכל נשיו, רק על דלילה מוזכר במפורש ששמשון אהב אותה, אך לא מצוין שדלילה אהבה אותו.
זיהויה הלאומי
במקרא לא מפורש זיהויה הלאומי של דלילה, ואין הכרח לראותה כפלשתית. אמנם קיימת דעה רחבה הרואה אותה כפלשתית. דעה אחרת מצביעה בעקבות מספר רמזים כי דלילה לא הייתה פלשתית, אלא כנענית ואולי אף הייתה ישראלית שבגדה בשמשון עבור בצע כסף.
שמה
מאחר שאך טבעי שתושבת שורק (שורק במקרא בהוראת גפן-אדמדמה) תיקרא בפי הוריה בשם הקשור בסביבת מחייתם, יש שהסיקו ששמה נגזר מ'דָּלִית' בהוראת: 'גפן הנאחזת בדבר מה'
דלילה הבוגדת זכתה לקיתונות של בוז אצל חז"ל, שדרשו את שמה לגנאי:
דלילה בתרבות
לדמות של דלילה ייצוג רב באמנות, כאשר המרכזי שבו באמנות הבארוק. דלילה נתפשת כדמות "פאם פאטאל", אישה הורסת שיש להיזהר ממנה. לכן ביקשו אמנים רבים לייצג אותה בתקופת הבארוק כציור חינוכי. בין האמנים שציירו אותה: פטר פאול רובנס, רמברנדט, ואן דייק, לוקה, פרנצ'סקו מורונה, פיטר קלאס ויאן ליבנס.
ישנם אמנים שציירו אותה בצורה אימהית, כרעיה ואם, יש שציירו אותה כזונה, ויש ששילבו בין השניים.
המשורר אהרן אשמן כתב ב-1975 את השיר "דלילה", בו ניסה להסביר את מערכת יחסיהם של שמשון ודלילה מנקודת מבטה של דלילה, ותלה את הסיבה להתנהגותה בקנאת אהבתה לו.
מספר יצירות מוזיקליות נכתבו סביב הסיפור של שמשון ודלילה, ובינם האופרה שמשון ודלילה מאת קאמי סן-סנס, והאורטוריה שמשון של גאורג פרידריך הנדל.
מספר סרטים נעשו ובינם הסרט שמשון ודלילה משנת 1949, בהפקתו ובבימויו של ססיל ב. דה-מיל, ובכיכובם של ויקטור מצ'ור והדי לאמאר.
ללהקה פלורנס אנד דה מאשין שיר הנושא את שמה של דלילה באלבומם how Big, How Blue, How Beautiful. במילות שיר אזכורים לסיפורו של שימשון כגון סצנת העמודים וכן נסיונותיה של דלילה לשכנע את שמשון לספר לה את מקור כוחו.
מיכאל וידה
מיכאל וידה (28 במרץ 1922 - 5 במאי 2020 ;Michael Laszlo Vajda) היה פרופסור להנדסה ימית בטכניון, יזם והשתתף בהקמת המכון הישראלי לחקר הנדסה ימית ושימש כמדען הראשי הראשון שלו.
ביוגרפיה
מיכאל וידה נולד בעיר מישקולץ בהונגריה. בילדותו עבד עם אביו שהיה נגר ולמד בבית הספר הריאלי שבעיר. בתקופת מלחמת העולם השנייה גויס בכפייה לפלוגות העבודה של הצבא ההונגרי ובמהלך המלחמה ברח מהן. במשך כחודש הוסתר על ידי משפחת איכרים בכפר בש (Bés) בסלובקיה, אך באוקטובר 1944, לאחר שהאזור נכבש על ידי הצבא האדום, נשבה ונשלח לאוקראינה שם שהה בשבי עד אוגוסט 1948. לאחר שחרורו מהשבי עלה לארץ, התגייס לצה״ל והשתתף במלחמת העצמאות.
בשנת 1949 סיים את שירותו הצבאי והתחיל לימודיו בפקולטה להנדסה אזרחית בטכניון. משם המשיך לתואר שני בהנדסה ימית אותו סיים בהצטיינות. בשנים 1957–1958 המשיך להתמחות בהנדסה ימית בקורס בין לאומי בדלפט, הולנד. לאחר מכן המשיך את לימודי הדוקטורט בטכניון בנושא "חקירת מנגנון ההסעה של גלי מים צילינדריים מתקדמים בעומק קבוע" שעליו זכה בפרס ארנן של אגודת האינג׳ינירים והארכיטקטים ובהמשך הצטרף לסגל הטכניון.
החל משנת 1970 החל לקדם הקמה של מכון בתחום ההנדסה הימית בין השאר מתוך תפיסה ציונית שראתה בקיום מכון שכזה נכס אסטרטגי למדינת ישראל. במסגרת פעילותו זו תכנן ופיקח על הקמת תעלת גלים ובריכת גלים עבור המכון, הכשיר צוות של טכנאים ואנשי מחקר, כתב מסמכי חזון, ניהל מגעים לקידום הנושא עם רשות הנמלים ועם מוסד הטכניון למחקר ופתוח, הקים וניהל ( 1972-1976 ) יחידת מחקר שהפכה בשנת 1977 למכון הישראלי לחקר הנדסה ימית - Coastal And Marine Engineering Research Institute. כשהוקם המכון מונה למדען הראשי של המכון, תפקיד בו הוא שימש עד לפרישתו לגמלאות בשנת 1990.
במסגרת עבודתו היה אחראי על תכנון ומידול של פרויקטים כגון שובר הגלים של חוף תל אביב, תכנון הגישה לים של תחנת הכוח ברידינג ומסוף הפחם בתחנת הכוח בחדרה, נמל אשדוד, נמל הקישון ונמל אילת.
חיים ברביבאי
חיים ברביבאי (נולד ב-1952) הוא איש ציבור ישראלי, אשר כיהן כראש עיריית קריית שמונה מ-1997 עד 2008.
ביוגרפיה
במקצועו מהנדס תעשייה וניהול, ניהל בתל-חי את בית הספר למכינות. הרצה במכללה בבי"ס להנדסאים במכללה.
נבחר לראשות העיר קריית שמונה ב-27.4.98.
בחודש דצמבר 1997 בחרה מועצת העיר בחיים ברביבאי לעמוד בראשות העיר באופן זמני עד לבחירות מיוחדות, בעקבות התפטרותו הפתאומית של פרוספר אזרן. ב-28 באפריל 1998 נבחר ברביבאי על ידי הציבור לתפקיד ראש העיר, בקבלו מעל 53% מהקולות.
בנובמבר 2003 נבחר ברביבאי לקדנציה נוספת לאחר שגבר בסיבוב השני על ניסים מלכה וכיהן בתפקיד עד אפריל 2008.
ברביבאי הורשע בשוחד ובמרמה על קבלת תרומות מקבלנים במהלך הבחירות, נידון לשנת מאסר על-תנאי ולקנס והתפטר מראשות העיר.
לאחר התפטרותו של ברביבאי מילא את מקומו סגנו סמי מלול שכיהן כראש עיר בפועל עד הבחירות שנערכו באוקטובר 2008.
בנובמבר 2008 החל ברביבאי לרצות עבודות שירות בבית תמחוי בעיר, אחרי שהורשע בלקיחת שוחד, רישום כוזב במסמכי תאגיד, מרמה והפרת אמונים במהלך כהונתו כראש העירייה.
עגלת החציר (ציור)
עגלת החציר (באנגלית: The Hay Wain) היא יצירה בצבעי שמן של הצייר האנגלי ג'ון קונסטבל משנת 1821. הציור מתאר נוף כפרי שליד הגובל בין סאפוק לאסקס. במקור היצירה נקראה "Landscape: Noon". היא נחשבת כאחת מהציורים האנגליים הכי חשובים בהיסטוריה וכן היצירה המוכרת ביותר של קונסטבל.
אודות היצירה
במרכז הציור מתוארים שלושה סוסים הרתומים לעגלת עץ. הסוסים ובעלם חוצים נהר. מיקום הציור הוא ב שבסאפוק, קרוב לנהר סטאור. הנהר חוצה את מחוזות סאפוק ואסקס, כך שהמחוז הראשון נמצא בצד שמאל של היצירה והשני בצידה הימני. השטח המתואר בציור נקרא פלאטפורד מיל, והוא השתייך לאביו של קונסטבל. קוטג' שנמצא בצד שמאל השתייך לשוכר בשם ווילי לוט, וגם כיום עומד על תילו. היצירה מתכתבת עם המהפכה התעשייתית. המהפכה שינתה את חיי העבודה, בעיקר באזורים אורבניים, באופן שבו נפח העבודה גדל ועימו נלוו תופעות שליליות כמו ניצול עובדים ועבודת ילדים. בציורו של קונסטבל קיים ניסיון להראות כי האלטרנטיבה לחיים עירוניים נמצאת בכפרים, כמקום אידיאלי יותר.
כריסטיאן בארנרד
כריסטיאן בארנרד (Christiaan Neethling Barnard; 8 בנובמבר 1922 - 2 בספטמבר 2001) היה רופא דרום אפריקאי, פרופסור לכירורגיה ולכירורגית חזה, ומנהל מחלקת כירורגיית לב-חזה בבית החולים חרוטה סכור בקייפטאון. זכה לפרסום עולמי לאחר שיזם וביצע את ניתוח השתלת הלב האנושי הראשון בעולם, ב-3 בדצמבר 1967.
עגלת החציר (ציור)
אודות היצירה
יצירותיו של קונסטבל נמכרו בסופו של דבר, והובאו לעיירה שבאי וייט. בעיירה הציור זכה להצלחה מסוימת. ב-1886, היצירה הובאה לגלריה הלאומית שבלונדון, ועד היום היא נמצאת במוזיאון זה. הסקיצה של היצירה נתרמה למוזיאון ויקטוריה ואלברט.
ב-2005, בסקר שנערך על ידי רדיו BBC, היצירה הגיעה למקום שני בקטגוריית היצירות הבריטיות האהובות ביותר אחרי "הטמרייר הלוחמת" של ויליאם טרנר. ב-2013, מפגין הדביק תמונה של ילד על הציור כאשר הוא הוצג בגלריה הלאומית, אך היצירה לא נפגמה באופן בלתי הפיך.
כריסטיאן בארנרד
ביוגרפיה
בשנת 1945 סיים את בית הספר לרפואה באוניברסיטת קייפטאון.
בארנרד התחיל את דרכו ככירורג כללי. בשנת 1956 יצא להשתלמות בכירורגיה של הוושט באוניברסיטת מינסוטה בארצות הברית, ושם התחיל להתעניין בכירורגית חזה. בארנרד הועבר על פי בקשתו להשתלמות בכירורגית חזה אצל פרופ' וולטון ליליהאי, מחלוצי מנתחי הלב בארצות הברית. בשנת 1958 חזר לדרום אפריקה.
בשנת 1961 בארנארד מונה לראש החטיבה של כירורגיה לב וכלי דם בבית החולים להוראה באוניברסיטת קייפטאון. בארנרד מונה לפרופסור חבר במחלקה לכירורגיה באוניברסיטת קייפטאון ב -1962. אחיו הצעיר מריוס בארנרד, שגם הוא למד רפואה, הפך בסופו של דבר ליד ימינו של בארנרד במחלקה לכירורגיית לב.
באוקטובר 1967 ביצע השתלת כליה בדרום אפריקה.
ברנארד ביצע את ניתוח השתלת הלב האנושי הראשון בעולם, ב-3 בדצמבר 1967, בניתוח שארך 6 שעות. ברנארד השתיל את לבה של צעירה שנהרגה בתאונת דרכים בחזהו של חולה מבוגר בן 55, לואי ושקנסקי, שנפטר לאחר 18 ימים כתוצאה מדלקת ריאות. בביצוע ניתוח זה סלל את הדרך למנתחים ברחבי העולם. לימים הוקם מוזיאון במקום בו התבצעה השתלת הלב הראשונה, כשחדר הניתוח עצמו הפך לאגף בתוך המוזיאון.
בשנת 1972 התמנה לפרופסור מן המניין בכירורגיה. בשנת 1983 פרש מעבודתו ככירורג לאחר שלקה בדלקת מפרקים שיגרונית בידיו.
אישיותו הכריזמטית ואורח-חייו ההולל הפכו אותו לידוען בינלאומי. בהמשך חייו הפך למרצה ולאיש עסקים. בשנותיו האחרונות שהה בארנרד חלק ניכר מזמנו באוסטריה, שם הקים את קרן כריסטיאן ברנארד, שהוקדשה לסיוע לילדים מעוטי יכולת ברחבי העולם.
בארנרד נפטר ב-2 בספטמבר 2001 בעת חופשה בעיר פאפוס בקפריסין מהתקף אסתמה
חיים אישיים
בארנרד נישא והתגרש שלוש פעמים לאורך חייו, והביא לעולם 6 ילדים עם שלוש נשותיו. ב-1948 נישא לאחות אלטה חרטריידה לואו (Aletta Gertruida Louw), ונולדו להם 2 ילדים: דרדרה (Deirdre) (ילידת 1950) ואנדרה (יליד 1951). הזוג התגרש ב-1969. הבן אנדרה היה רופא ילדים מתחיל, ובשנת 1984 שם קץ לחייו.
אשתו השנייה הייתה ברברה זולנר, שהייתה בת 19 כשנישאה לבארנרד בשנת 1970. לזוג היו 2 ילדים: פרידריך (נולד ב-1972) וכריסטיאן הבן (נולד ב-1974). בשנת 1982 הזוג התגרש.
ב-1988 נישא לאשתו השלישית, הדוגמנית קארין סצקורן (Karin Setzkorn). בשנת 1982 נולדה בתם ארמין, ולארה נולדה בשנת 1997. הזוג התגרש בשנת 2000.
עטלף שעיר הארדוויק
עטלף שעיר הארדוויק (שם מדעי: Kerivoula hardwickii) הוא מין עטלף קטן ממשפחת הנשפוניים המצוי ביערות הגשם של דרום-מזרח אסיה. הוא מצוי בסין, הודו, סרי לנקה, בנגלדש, לאוס, מינמאר, הפיליפינים, תאילנד, סינגפור, וייטנאם, מלזיה וחלק מאינדונזיה. זהו מין עטלף המעופף לאט והוא פעיל בשעות לילה מאוחרות.
אורכו של עטלף זה בעל פרווה חומה-כהה עם כנפיים אפורות-ורדרדות וגחון בהיר יותר בצבע חום-אפרפר. אורך העטלף 84–85 מ"מ בממוצע עם זנב באורך 41 מ"מ. לעטלף אוזניים ארוכות ורחבות העוזרות לו לאתר רעש בקלות והוא בעל חוטם קצר ולסת בעלת שיניים מחודדות מאוד.
העטלף בעל יחסי סימביוזה מיוחדים עם צמח טורף, כדנית מהמין Nepenthes hemsleyana באי בורנאו, אינדונזיה. העטלף נח בתוך הצמח, תלוי הפוך ובבוקר הוא מפריש צואה עשירה בחנקן שמכלכלת את הצמח, המצוי באזורים דלי-חנקן. מעריכים שהצמח צורך מעל 33.8% חנקן מצואת העטלפים.
גן טאיניצקי
גן טאיניצקי (ברוסית: Тайницкий сад) הוא פארק עירוני שנמצא בתוך חומות הקרמלין במוסקבה, שברוסיה. הפארק נקרא על שמו של מגדל טאיניסקאיה שבחומת הקרמלין, והוא חלק מהקרמלין שהוא אתר מורשת עולמית של אונסק"ו.
היסטוריה
בתקופת האימפריה הרוסית, במקום בו ניצב כיום הגן, ניצבה כנסיית סנט קונסטנטין וסנט הלנה (כנסייה שנבנתה בשלהי המאה ה-14). כמו כן ניצב במקום אסם שהיה שייך לקתדרלת הבשורה. בשנת 1898 הוקמה על גבעה באזור הוקמה אנדרטה לצאר אלכסנדר השני. בעקבות המהפכה הרוסית ב־1917 הכנסייה נהרסה על ידי הבולשביקים כחלק מאידאולוגיית האתאיזם המדיני שלהם; והאזור הפך לגן ציבורי. החלק העליון שלו, הגובל בכיכר איבנובסקאיה, מכונה הגן הציבורי הגדול קרמלין. הגן היה המקום של תוכנית הסובוטניק הראשונה (תוכנית העבודה בהתנדבות), בה השתתף לנין באופן רשמי.
בגן מצוי עץ אלון בשם "קוסמוס", שניטע על ידי יורי גגרין ב־14 באפריל 1961, יומיים בלבד לאחר שובו מטיסת החלל ההיסטורית שלו.
חקירות ארכאולוגיות שבוצעו בגן בשנת 2007 חשפו את יסודות הבתים העתיקים והממצאים מימי הביניים.
במהלך ביקור ממלכתי ברוסיה בשנת 2008 התגורר מנהיג לוב מועמר קדאפי באוהל שהוקם בגן טייניצקי.
בשנת 2013 הוקם בגן מנחת מסוקים לשימושו של ולדימיר פוטין.
הגן משמש את חיילי המשמר הנשיאותי של רוסיה באימוני הכושר שלהם, וכן בגן מצוייות האורוות של המשמר הנשיאותי.
לקריאה נוספת
• A. Golyeva, The study of biogenic silica in animal dung deposits from the Moscow Kremlin, Russia, P 2
Telephone
Telephone (בעברית: טלפון) הוא הסינגל השני של זמרת הפופ האמריקאית ליידי גאגא מתוך המיני-אלבום השלישי שלה, The Fame Monster בשיתוף ביונסה. השיר יצא לאור ב-26 בינואר 2010 ונכתב על ידי גאגא יחד עם רודני ג'רקינס, לאשון דניאלס, לאזונאט פרנקלין, וביונסה, בהשראת הפחד שלה מלהחנק על הבמה כתוצאה של חוסר אוויר בזמן השירה. במקור, גאגא כתבה את השיר עבור הזמרת בריטני ספירס, שהקליטה בשבילו גרסה משלה אך בסופו של דבר בחרה שלא להוציאו. מבחינה מוזיקלית, "Telephone" הוא שיר דאנס-פופ וסינת'פופ.
השיר קיבל ביקורות חיוביות מהמבקרים אשר לעיתים קרובות ציינו כי "Telephone" הוא השיר הטוב ביותר ב-The Fame Monster. בנוסף השיר היה מועמד לפרס גראמי בשנת 2011 בקטגוריית "שיתוף הפעולה הטוב ביותר עם שירה". השיר הגיע למקומות גבוהים ברחבי העולם שבהן נכנס לחמשת המובילים באוסטרליה, אוסטריה, ספרד, שווייץ ועוד, וכבש את מצעדי המדינות בפולין, הונגריה, ישראל, יוון, רוסיה, בריטניה, ועוד מדינות נוספות. בשנת 2010 השיר מכר כ-7.4 מיליון עותקים ברחבי העולם ועד היום הגיע לסכום של כ-9 מיליון ובכך נחשב ברשימת הסינגלים הנמכרים בכול הזמנים.
הקליפ לשיר הוא המשך של השיר שלה משנת 2009, "Paparazzi", והוא נמשך כ-9:30 דקות. הוא מתחיל בכך שגאגא מגיעה לבית כלא ולאחר מכן משתחררת בערבות על ידי ביונסה והן נוסעות לדיינר שבו גאגא היא המלצרית וביונסה היא האורחת, וביחד הן מרעילות את כל האורחים במנות שהוגשו להם ורוקדות את כוריאוגרפיית השיר. בסוף הקליפ הן בורחות במהירות גבוהה מהמשטרה שרודפת אחריהן. הקליפ קיבל ביקורות חיוביות ואף הועמד לשלושה פרסי VMA ב-2010 כולל קטגוריית "וידאו השנה". בחודש ינואר 2015 בילבורד בחר בקליפ כטוב ביותר של חצי העשור. לזכרו של אלכסנדר מקווין, גאגא ביצעה את "Telephone" בטקס פרסי המוזיקה הבריטית בשילוב עם "Dance in the Dark". בנוסף למופע בטקס הפרסים, השיר נכלל גם במופע המחצית של הסופרבול LI ובכל סבבי ההופעות של גאגא לאחר צאתו, האחרון שבהם Joanne World Tour משנת 2017.
רקע וכתיבה
"Telephone" נכתב במקור על ידי גאגא עבור אלבום האולפן השישי של הזמרת בריטני ספירס, Circus משנת 2008, אך ספירס דחתה אותו. בהמשך, הקליטה גאגא את השיר בשיתוף פעולה עם ביונסה עבור The Fame Monster. גאגא הגיבה על הנושא באומרה כי, "כתבתי אותו בשבילה (ספירס) לפני זמן רב והיא פשוט לא השתמשה בו לאלבום שלה. זה בסדר כי אני אוהבת את השיר ואני יכולה לבצע אותו עכשיו". גרסת הדמו של ספירס עבור השיר הודלפה במאי 2010. בנוסף, האורחת המקורית בו הייתה אמורה להיות ספירס, אך בסופו של דבר גאגא הפכה את ביונסה לסולנית המוצגת במקום. ההשראה העיקרית מאחורי השיר הייתה הפחד של גאגא מ-"מחנק" מכיוון שהיא חשה כי לעיתים רחוקות היא מוצאת זמן פשוט להשתחרר וליהנות. בראיון אמרה כי, .
במאי 2011 אמרה גאגא כי "הקשר הרגשי שלה" עם השיר היה קשה. כשנשאלה אם זה מפני שהשיר נכתב במקור לבריטני ספירס, היא ענתה: "ובכן זה לא בדיוק מה שקרה, אבל אני לא רוצה להתעמק בזה. אני יכולה להתעמק בזה אם תפנה לזה, אוף... אבל בסופו של דבר התמהיל ותהליך סיום ההפקה הלחיץ אותי מאוד. אז כשאני אומרת שזה השיר הכי גרוע שלי זה לא קשור לשיר, רק הקשר הרגשי שלי אליו".
הרכב
השיר נכתב על ידי גאגא, רודני ג'רקינז, לשון דניאלס, לאזונטה פרנקלין וביונסה והוא מבוצע כדואט בין גאגא לבין נואלס. נואלס מתחילה לשיר רק באמצע השיר, ובכל בית שלאחריו. השיר מתחיל כאשר גאגא שרה בקול חלש לקול נבל. על פי תווי השיר שפורסמו באתר MusicNotes.com, השיר הוא בעל משקל של ארבעה רבעים, ובעל מקצב של 120 ביטים לשנייה. על פי מילות השיר, גאגא נמצאת במועדון. בזמן שהותה שם, חברה ממשיך להתקשר אליה, אולם היא לא יכולה לענות, משום שהיא מחזיקה משקה ורוקדת. בסוף השיר, נשמע משיבון סלולרי. על פי סלנט מגזין, השיר מדבר גם על כך שגאגא מעדיפה לרקוד ברחבת הריקודים מאשר לענות לטלפון. על פי גאגא, הטלפון שמוזכר בשיר הוא אינו טלפון פיזי, אלא אדם שנמצא בראשה, ודוחק בה לעבוד קשה יותר.
ביקורת
השיר זכה ביציאתו ביקורות חיוביות ממבקרי המוזיקה. מייקל האברד מהאתר MusicOMH אמר כי השיר היה "כנראה הדבר הטוב ביותר כאן (The Fame Monster)". הוא החמיא גם ל-"גשר המבריק" ולסיום השיר שבו השיחה עוברת לתא הקולי שלה. באתר פופג'ויסטיק נכתב: "זה מעט דומה לשירה של גוון סטפני "?What You Waiting For", מכיר את שירו של הזמר טימבלנד "The Way I Are", ועוד חמישים דברים אחרים. מבנה השיר מסעיר למדי." כותב הכתבה החמיא גם לשיתוף הפעולה בין ביונסה לבין גאגא, וכתב עליו שהוא "מבריק". באתר פופמאטראס נכתבה ביקורת חיובית על השיר, ונאמר בה כי: "שיתוף הפעולה מוכיח את עצמו כאחד מהשירים המסעירים ביותר שגאגא הוציאה". עוד הוסיפה הביקורת, כי השיר הופך לאחד השירים הבולטים במיני אלבום, The Fame Monster". במגזין הבילבורד ניתנה ביקורת חיובית לשיר בה נאמר כי, "בעוד השיר פורץ דרך קיר של צפצופים סלולריים וחוזר להפקה פשוטה, גאגא וביונסה השאירו את המאזין עם אפשרות אחת: להיכנע לרחבת הריקודים". במגזין הטיימס, נכתב כי: "כניסתה של ביונסה באמצע השיר לקולות רינגטונים של טלפונים, מוסיפה הרגשה של כאוס מוחלט".
השיר דורג ברשימת 25 השירים הטובים ביותר של 2010 של רוב שפלד ממגזין הרולינג סטון. בשנת 2011 הוכנס השיר לחבילת "ליידי גאגא" לסדרת משחקי המגע "טאפ טאפ" (Tap Tap), יחד עם עוד חמישה משיריה: "Bad Romance, "Speechless", "Poker Face", "Alejandro", ו-"LoveGame".
וידאו קליפ
הווידאו קליפ לשיר צולם ב-28 בינואר 2010 על ידי הבמאי ג'ונאס אקרלנד. הוא תוכנן להתפרסם בפברואר 2010, אך יציאתו נדחתה למרץ, חודש מאוחר יותר. הווידאו הוצג לראשונה ב-11 במרץ 2010 ב ובערוץ ה-VEVO הרשמי של גאגא. לקליפ יצא גם וידאו שמראה את הקליפ מצולם מאחורי הקלעים שקיבל מעל 15 וחצי מיליון צפיות עד היום.
בטקס ה-VMA 2010, היה מועמד הקליפ בשלוש קטגוריות, "הכוריאוגרפיה הטובה ביותר", "וידאו השנה" ו"שיתוף הפעולה הטוב ביותר", כאשר זכה רק באחרון, ובאחרים הפסיד לטובת "Bad Romance", הסינגל הקודם של גאגא.
הקליפ מהווה המשך לעלילת הקליפ לשיר Paparazzi של גאגא. בתחילת הקליפ מובלת גאגא לתא כלא. לאחר שיחת טלפון, יוצאת גאגא אל הרחוב ונפגשת עם ביונסה, והשתיים מתכננות את פשען הבא. הן נכנסות אל מסעדת "דיינר", מסעדה אמריקאית טיפוסית, שם פוגשת ביונסה את בן זוגה ומרעילה אותו, אך הוא לא מת. בסצנה אחרת, מכינה גאגא סנדוויצ'ים ושופכת עליהם רעל. אותם סנדוויצ'ים מרעילים את בן זוגה של ביונסה, שנחנק ומת, כמו גם את שאר הסועדים. לבסוף מדווח כתב חדשות על פעולותיהן של גאגא ושל ביונסה, כאשר באותו הזמן לבושות השתיים בבגדי לוויה אירופאים מסורתיים. הקליפ גרף מעל 415 מיליון צפיות בערוץ ה-YouTube הרשמי של גאגא, נכון לינואר 2022. לקליפ יצאה גם גרסה מצונזרת שלא כוללת מספר תכנים פרובוקטיביים של הקליפ.
שבחים
מבקרי מוזיקה רבים מארגונים וגופי תקשורת שונים הכלילו את השיר לסיכום השירים הטובים ביותר לשנת 2010. קרולין סולייואן ממגזין הגרדיאן דירגה את השיר במקום השלישי ברשימתה 5 הרצועות הטובות ביותר לשנת 2010. טום יואינג ממגזין הגרדיאן דירג את השיר במקום השני באותו רשימה. בסקר השנתי של "Pazz & Jop" השיר דורג במקום ה-16 בשנת 2010 ברשימת "השירים הטובים ביותר". במגזין הרולינג סטון רוב שפילד הניח את "Telephone" במקום השלישי ברשימת "25 הסינגלים המוצלחים של 2010", והוסיף כי השיר הוא "התמוטטות על רחבת הריקודים" ועל ביונסה שהיא "כוכב הפופ הכי לא משוגע בזמננו מנסה להעמיד פנים שהיא משוגעת כמו גאגא למשך מספר דקות". האתר פיצ'פורק שם את השיר במקום ה-55 ברשימת "טופ 100 השירים של 2010". באותה שנה "Telephone" נכלל גם ברשימות סוף השנה ב-"PopMatters" במקום ה-29 ברשימת שירי 2010 הטובים ביותר וב-"MTV News" במקום ה-10. ב-26 באפריל 2010 גארי טרוסט מהבילבורד הציב את השיר במיקום הרביעי ברשימת "עשרת שיתופי הפעולה הנשיים הטובים ביותר" בכול הזמנים עד לאותה תקופה.
בשנת 2010, "Telephone" הועמד לקטגוריית "השיר האהוב" בטקס פרסי ניקלודיאון אוסטרליה אך לא זכה ובאותה קטגוריה בטקס פרסי בחירת הקהל ה-37. בשנה לאחר מכן היה מועמד לפרס גראמי בקטגוריית "שיתוף הפעולה בז'אנר הפופ הטובה ביותר" בטקס ה-53. הוא גם הוכתר כאחד השירים המבוצעים ביותר בטקס פרסי הפופ של ASCAP. ב-2011 בטקס פרסי ה-"BMI" השיר הצליח לזכות ב-2 פרסים שונים בקטגוריות, "הוצאת שיר השנה", "השיר המוערך ביותר". סך הכול גאגא זכתה ב-9 פרסים באותו ערב עם ההכתרה "כותבת השירים של השנה ב-BMI". בנוסף קיבלה 2 מועמדויות לטקס "Virgin Media Music Awards" בקטגוריות "השיר הטוב ביותר", ו"שיתוף הפעולה הטוב ביותר" שזכתה בו.
מסחר
בנובמבר 2009, בעקבות מכירות דיגיטליות חזקות, השיר באירלנד, באוסטרליה ובבריטניה, הופיע לראשונה במקומות ה-23, 29, ו-30 בהתאמה. השיר הופיע לראשונה במצעד הבילבורד הוט 100 בארצות הברית במקום ה-30 בתאריך ה-12 דצמבר 2009 בשל מכירות דיגיטליות. לאחר שבועות של שינוי במצעד, "Telephone" הגיע לשיאו במקום השלישי והפך לסינגל השישי ברצף שלה בעשרת המובילים במצעד. ב-27 בפברואר 2010 השיר הגיע למקום הראשון במצעד שירי הדאנס של בילבורד. ב-15 במרץ 2010, בילבורד הודיע כי השיר הגיע לפסגת מצעד שירי הפופ, ובכך הפכה גאגא לאמן היחיד בהיסטוריה שהכניס את ששת הסינגלים הראשונים שלו למקום הראשון. הוא גם היה לשיר השישי של ביונסה בפסגת המצעד. נכון לאפריל 2016, "Telepohne" מכר מעל 3,400,000 הורדות דיגיטליות בארצות הברית.
באוסטרליה, השיר הגיע לשיאו במקום השלישי במצעד הסינגלים הרשמי, והוסמך כתואר פלטינה משולשת על ידי "איגוד תעשיית ההקלטות של אוסטרליה" (ARIA) עבור מכירות של 210,000 עותקים. בניו זילנד, השיר הופיע לראשונה במקום ה-31 והפך להופעת הבכורה הגבוהה ביותר באותו שבוע. בסופו של דבר הגיע לשיאו במקום השלישי במצעד. "Telephone" הגיע לראשונה במקום ה-14 במצעד קנדה הוט 100 ובשיאו טיפס לעוד כעשרה מקומות והגיע למקום השלישי. מה שהופך אותו לסינגל השלישי ברצף של גאגא במקום זה במדינה. בנוסף השיר קיבל תואר פלטינה משולשת על ידי "איגוד תעשיית ההקלטות של קנדה" (CRIA) עבור מכירות של מעל 240,000 הורדות דיגיטליות.
בבריטניה, "Telephone" הגיע למקום ה-12 ביציאתו במצעד הסינגלים הבריטי ב-14 במרץ 2010. הוא טיפס למקום הראשון במצעד בשבוע שלאחר מכן, והיה הרביעי של גאגא והחמישי של ביונסה בפסגת המצעד. הוא מכר כ-720,500 עותקים במדינה החל מחודש ספטמבר 2016, וקיבל תואר פלטינה על ידי "איגוד תעשיית ההקלטות של בריטניה". "Telephone" הוא הסינגל השלישי הנמכר ביותר בבריטניה לעשור ה-2010. באירלנד, השיר הופיע לראשונה במקום ה-26 ועלה לשני לפני שהגיע בשבועו השלישי למקום הראשון. "Telephone" הגיע בשוודיה למקום ה-32 במצעד הסינגלים השוודי, ולעשרת המובילים במקום השלישי בהונגריה. הוא מכר כ-7.4 מיליון עותקים ברחבי העולם בשנת 2010, ועד היום מעל ל-14 מיליון ובכך, הוא הסינגל השלישי של גאגא שנכנס לרשימת הסינגלים הנמכרים בכול הזמנים.
.gf
.gf היא סיומת אינטרנט משנית, השייכת לגיאנה הצרפתית. סיומת אינטרנט זו נוצרה ב-1996.
סיומת זו מנוהל על ידי ספק שירותי האינטרנט פלוס ועל מרחב הכתובות אחראית חברת נט פלוס.
סיומת זו נדירה עקב אוכלוסייתה המצומצמת של גינאה הצרפתית.
יהושע קנז
יהושע קנז (2 במרץ 1937 – 12 באוקטובר 2020) היה סופר, עורך ומתרגם ישראלי. זוכה פרס ביאליק לשנת 1997.
ביוגרפיה
קנז נולד בפתח תקווה בשם יהושע גלס. בנעוריו הושפע מהכנענים, ובעקבות זאת שינה את שם משפחתו לשם המקראי קנז. למד פילוסופיה ושפות רומאניות באוניברסיטה העברית בירושלים וספרות צרפתית בסורבון.
הוא ידוע בעיקר בזכות הרומנים והסיפורים הקצרים שפרסם. במקביל, הרבה מהשפעתו נזקפת גם לעבודתו כעורך: בשנות השישים והשבעים היה מעורכי הרבעון הספרותי "קשת" ובשנות השמונים ערך עם יורם ברונובסקי את הירחון "מחברות לספרות". כמו כן ערך את מוסף הספרות של העיתון "הארץ", שבו גם שימש משכתב (על פי גדעון לוי, קנז "היה עונה בטלפון: 'מדבר המשכתב יהושע', בזמן שכבר היה אחד הסופרים הטובים של הארץ הזאת" ).
הוא חי מספר שנים בפריז. ספריו תורגמו לכמה שפות והוא זכה להערכת הביקורת והממסד הספרותי בישראל. את סיפוריו הקצרים הראשונים, בראשית שנות השישים, פרסם ברבעון "קשת" תחת שמו הספרותי "אבי עתניאל", ורמז בכך לשופט המקראי עתניאל בן קנז.
קנז תרגם מצרפתית שירים וסיפורים (בהם של של אונורה דה בלזאק), ומתחילת המאה ה־21 עבד על פרויקט תרגום ספריו של הסופר הבלגי ז'ורז' סימנון. פורסמו (בהוצאת "עם עובד") תרגומיו לספרים: "האיש שצפה ברכבות", "מדרגות הברזל", "שעת הפעמונים", "מכתב לשופט", "מותה של בל", ו"מכת ירח".
ב־1997 זכה בפרס ביאליק. "הוא היה נחוש בסירובו לקבל את פרס ישראל לא מתוך איזו התנגדות למדינה אלא מחשש שהפרס יחשוף אותו אישית מעבר לגבולות שהציב לעצמו".
קנז היה חבר מרצ ותומך שלה מימי רצ. בבחירות לכנסות ה־17, ה־18 וה־19 הוצב במקומות סמליים ברשימת מרצ לכנסת. ואולם להבדיל מסופרים אחרים, לדברי א. ב. יהושע, הגם "שהייתה לו השקפת עולם ברורה ומהודקת, הוא לא ראה את עצמו מתאים להופעה בזירה הציבורית".
קנז, שמיעט להתראיין ושמר בקנאות על חייו הפרטיים, לא נישא ולא הוליד ילדים במהלך חייו. בשנותיו האחרונות חלה באלצהיימר. הוא נפטר ב־12 באוקטובר 2020 בן 83, לאחר שחלה במחלת הקורונה במהלך התפרצות הנגיף בישראל. נקבר בבית העלמין ירקון.
Guts
Guts (בעברית: אומץ/קרביים) הוא אלבום האולפן השני של הזמרת-יוצרת האמריקאית אוליביה רודריגו. הוא עתיד לצאת לאור ב-8 בספטמבר 2023.
רקע
אלבום הבכורה של אוליביה רודריגו, Sour, שיצא ב-2021 זכה להצלחה אדירה, עם להיטים כמו "Drivers License", "Deja Vu" ו-"Good 4 U"' זיכה אותה בשלושה פרסי גראמי מתוך שבעה מועמדויות והפך לאלבום הבכורה שבילה את התקופה הארוכה ביותר במצעד בילבורד 200 מאז 2001. רודריגו הכירה בלחץ של יצירת אלבומה השני לאחר הצלחת אלבום הבכורה שלה. היא הרגישה בתחילה אבודה במהלך החודשים הראשונים של הכתיבה, אך החליטה להתמקד ביצירת מוזיקה שהיא, באופן אישי, תהנה להאזין לה. השינוי הזה בהלך הרוח הפך את התהליך למהנה ומספק יותר עבורה.
רודריגו הכריזה על האלבום באינסטגרם ב-16 ביוני 2023. היא שיתפה את עטיפתו, הכוללת תמונה שלה נושכת את האגודל כשהיא עונדת טבעות עם האותיות G-U-T-S. כמה מעריצים ציינו קווי דמיון בין עטיפת האלבום של Guts לבין העטיפה של האלבום Melodrama של לורד. רודריגו התמודדה עם ביקורות ברשתות החברתיות על עטיפת האלבום. חלק מהמעריצים מצאו את עטיפת האלבום דומה מדי לאלבום הבכורה שלה Sour והאמינו שהוא לא מראה מספיק התפתחות כזמרת. המעריצים הביעו אכזבה וביקרו את העטיפה, וכינו אותה זולה וחסרת יצירתיות.
תאריך היציאה של האלבום הוא ה-8 בספטמבר 2023. רודריגו הצהירה כי האלבום עוסק בכאבי גדילה והבנת זהותה בשלב זה של חייה, הביעה גאווה על האלבום ותיארה אותו כתיאור של שנתה ה-19 המלאה בבלבול, טעויות, גמלוניות וחרדה. רודריגו אמרה כי היא רוצה להתנתק מהתדמית של כוכבת פופ "נקייה" ולאמץ צד יותר אותנטי ומרדני במוזיקה שלה. היא דנה במשיכה שלה להביע רגשות גולמיים באמצעות מוזיקה שאולי לא תוכל לבטא בחיי היומיום שלה.
קידום
הסינגל הראשון מהאלבום נקרא "Vampire". רודריגו חשפה את עטיפתו של הסינגל ב-13 ביוני, הכוללת תמונת פרופיל שלה עם תחבושות בצבע לבנדר על צווארה. "Vampire" יצא ב-30 ביוני. כדי לחגוג את צאת הסינגל, רודריגו פרסמה מם בסטורי שלה באינסטגרם שהציג סצנה מ"דמדומים", והחליפה את הדיאלוג שבסצנה בהתייחסויות לסינגל החדש שלה. הסינגל הגיע היישר אל המקום הראשון במצעד בילבורד הוט 100.
ב-31 ביולי, רודריגו שיתפה סרטון טיזר לשמות השירים באלבום. בסרטון אפשר לראות את אוליביה, פורקת ארגזים ומשחקת עם חפצים בחדר שינה, כולל מקלדת אלקטרונית ומכונת כתיבה וינטג'. הסרטון מכיל מילים וביטויים נסתרים שהמעריצים הסיקו שהם שמות שירים באלבום. יום לאחר מכן, רודריגו חשפה בטיזר נוסף את רשימת השירים הרשמית של האלבום. בטיזר, רודריגו מקלידה את שמות השירים באמצעות מכונת כתיבה, בליווי קטע בן שניות אחדות של אחד השירים שטרם שוחררו.
ב-7 באוגוסט רודריגו הכריזה על הסינגל הבא שלה, "Bad Idea Right?", באמצעות פוסט באינסטגרם ומייל למעריצים. העטיפה של הסינגל כוללת תמונה מטושטשת של רודריגו מצטלמת מאחורי קיר זכוכית, כששם השיר כתוב מול פניה בשפתון אדום. רודריגו תיארה את השיר כ"די שונה" מהסינגל הקודם שלה, "Vampire", והזכירה שהוא מראה צד נוסף של האלבום שלה "Guts" שהוא "קצת יותר כיפי ושובב". רודריגו הוציאה את הסינגל ב-11 באוגוסט, בליווי קליפ בהשתתפות חברותיה.
הרכב
רודריגו עבדה עם המפיק דניאל ניגרו, שגם הפיק את אלבום הבכורה שלה, Sour. האלבום מורכב מ-12 רצועות, ללא שיתופי פעולה כלל. רודריגו ציינו כי הרצועות האהובות עליה הן "All American Bitch", "Lacy" ו-"Teenage Dream". השיר האחרון שהוקלט עבור האלבום הוא "Love is Embarrasing".
הפצה
מעריצים יכולים להזמין מראש גרסאות פיזיות שונות של האלבום, כולל בפורמט תקליטור, קלטת שמע, תקליט ומארז תקליטורים במהדורה מוגבלת.
ארמיית חצי האי
ארמיית חצי האי (באנגלית: Army of the Peninsula) הייתה ארמייה של צבא הקונפדרציה אשר נטלה חלק במלחמת האזרחים האמריקנית.
היסטוריה
הארמייה הוקמה ב-26 במאי 1861 וכמפקדה מונה ג'ון מג'רודר. הארמייה נודעה גם בכינוי "ארמיית מג'רודר". מטרת הארמייה הייתה לארגן את כל כוחות הקונפדרציה בחלק התחתון של חצי האי וירג'יניה. יורקטאון נקבעה כמפקדת הארמייה. תחת פיקודו של מג'רודר, הארמייה זכתה בניצחון בקרב ביג בתל. הארמייה קיבלה עוד ועוד תגבורות וסיוע לנוכח החשש הגובר ממתקפה של האיחוד בחצי האי, ובסוף השנה כללה 130,000 חיילים. ב-26 באפריל 1862 בוטל מעמדה של הארמייה כיחידה עצמאית והיא שולבה בצבאו הגדול של ג'וזף א' ג'ונסטון. למרות זאת, יחידות הארמייה המשיכו ליהנות מעצמאות במידה ניכרת, ומילאו תפקיד חשוב במהלך מערכת חצי האי.
מנפה שגיאות
מנפה שגיאות, או דבאגר (מאנגלית: Debugger), היא תוכנת מחשב, שלרוב משמשת מתכנתים למציאת שגיאות במהלך פיתוח ותחזוקה של תוכנות מחשב אחרות. לרוב תוכנות מחשב פועלות ולא ניתן לדעת אם הייתה שגיאה או לא אלא אם כן התוכנית החזירה פלט כלשהו למשתמש, או שהתוכנית החזירה שגיאה, ולרוב פלט זה יחזור רק בסוף ריצת התוכנית, מה שבתוכניות מורכבות עלול לקחת זמן רב. הדרך העיקרית שבה הדבאגר מאפשר למתכנת למצוא את מקור השגיאות היא באמצעות הכוח לעצור ריצת תוכנית באמצע, ולבדוק את תמונת הזיכרון של התהליך בנקודה זו.
מקור השם
לשגיאה בתוכנה נהוג לקרוא באג (חרק, באנגלית: Bug). יש עדויות לשימוש במונח זה עוד בשנת 1878, במכתב ששלח תומאס אדיסון לשותף שלו, בו הוא מתאר כי נותרו לו מעט בעיות (באגים) לפתור בפיתוח שלו, אך המונח נטבע רשמית על ידי גרייס הופר בשנת 1952, בזמן שעבדה על הרווארד סימן 2, והתגלה עש בתוך המכונה שגרם לבעיות בתפקוד שלה. לאחר שהוציאו את החרק מתוך המכונה, הוא הודבק ליומן מעקב של המכונה (כפי שניתן לראות בתמונה), והתפשטה השמועה כי המפתחים דיבגו (debugged) את המכונה, וכך נטבע המונח.
לפני המצאת הדבאגר
תוכנות המחשב הראשונות נכתבו בכל מיני אמצעים פיזיים כגון סרטי ניקוב שהיו נטענים למחשב שהיה מריץ את התוכנית ומחזיר פלט. בכל פעם שהתוכנית הייתה מחזירה תשובה לא נכונה, המתכנת היה צריך לנתח את התוכנית שלו שלב אחר שלב, ולבסוף ליצור סרט חדש עם התיקון. לאט לאט המחשבים התפתחו ואיפשרו תכנות אינטראקטיבי (תכנות המחשב בזמן הריצה שלו), אך גם אז מתכנתים היו צריכים לנתח את הקוד שלהם שורה אחר שורה כדי למצוא בעיות, ואחד הקשיים הגדולים ביותר היה שהם לא יכלו לדעת בכל מצב את הערכים המתקבלים בזיכרון המחשב במצבי הביניים בין תחילת התוכנית לסופה.
יכולות מרכזיות
כיום, תוכנות מחשב כתובות בשפות שונות בקוד מקור, ולרוב מורצות שורה אחר שורה. כפי שנכתב בפסקה הקודמת, הקושי של תוכניתנים לפני המצאת הדבאגר היה הבנת מצבי הביניים של התוכנית שהם מנסים לנתח. לכן היכולות המשמעותיות ביותר שהדבאגר נותן הן נקודות עצירה, שהן נקודות שמפתח מסמן באמצעות הדיבאגר בקוד שלו, וכאשר התוכנית מגיעה לשורת קוד זו היא עוצרת את פעולתה. כעת המפתח יכול לנצל יכולת מרכזית נוספת של הדבאגר, והיא בדיקה של תמונות הזיכרון, ואת הערכים השמורים במשתני התוכנית, וכך למצוא בקלות גדולה יותר ערכים שגויים ואת המקור שלהם.
בנוסף, קיימים דבאגרים המאפשרים למתכנת לשנות ערכים מסוימים (בדרך כלל של משתנים) בזמן הריצה של התוכנית, וכך לנסות להשפיע על ריצת התוכנית בצורה שתעזור לו להבין את דרך הפעולה שלה, ואת האופן שבו היא משתמשת בערכים שלה, או להגיע לקטעי קוד בתוכנית שהמתכנת רוצה לבדוק באותו רגע.
שימוש נוסף של דבאגרים הוא בדיקת ביצועים של תוכנית. לעיתים תוכנות רצות באופן תקין ומחזירות ערכים נכונים, אך זמן הריצה שלהן ארוך, ובאמצעות הדיבאגר ניתן למצוא את הנקודות בקוד בהן התוכנית משקיעה את הזמן הרב ביותר (לא כל שורה של קוד רצה באותו הזמן). על ידי מציאת שורות אלה, יכול המתכנת למחוק את השורות אם אינן הכרחיות או לשפר את הביצועים של אותן פעולות על ידי שימוש באלגוריתמים מתאימים יותר לביצוע פעולה זו.
יכולת מרכזית נוספת היא זיהוי שגיאות בזמן הריצה, ועצירת התוכנית רגע לפני קריסת התהליך. יכולת זו עוזרת למתכנת למצוא שגיאות מהסוג הזה כיוון שהוא לא צריך לדעת או לסמן את נקודת העצירה ולבדוק האם הבעיה קורית באזור מסוים, אלא הוא יכול פשוט להריץ את התוכנית, והדבאגר יעצור את התוכנית בנקודה הבעייתית, כך שהמתכנת יוכל לסמן אותה ולהתחיל לנתח איך התוכנית הגיעה לנקודה זאת, ומה לא תקין בה.
דבאגר הוא גם כלי מועדף על האקרים כיוון שבאמצעותו הם יכולים לנתח תוכנות ולמצוא פגיעויות בהן שהם יוכלו לנצל לטובת התקפות שונות. למשל, בתוכנות בתשלום המוגנות על ידי סיסמאות, כך שכדי להשתמש בהן חייב המשתמש לקנות סיסמה, יכול ההאקר לדבג אותן, ולמצוא את הנקודה בה נמצאת בדיקת הסיסמה, ולמצוא שם פגיעות או לשנות חלק זה של הקוד ובכך ל"פרוץ" את התוכנה לשימוש חופשי.
דבאגרים רבים הם בעלי ממשק טקסטואלי, אך סביבות פיתוח רבות משלבות ממשקים גרפיים עבור דבאגרים כדי להקל על התכנת בזמן העבודה, ותוספים אלה פופולריים מאוד.
תלות בשפת הפיתוח
לרוב דבאגרים מתאימים ספציפית לשפת תכנות אחת, ולכן לכל שפת תכנות יש למצוא דיבאגר מתאים, אך קיימים מספר דבאגרים (כגון GDB) המתאימים למספר שפות.
מנפי שגיאות נפוצים
הנה מספר דוגמאות למנפי שגיאות נפוצים:
פייפר צ'רוקי 6
פייפר PA-32 צ'רוקי סיקס היא סדרה של מטוסים קלים בקיבולת של 6 או 7 מושבים וכן נסע קבוע, אשר יוצרה בארצות הברית על ידי פייפר איירקראפט בין השנים 1965-2007.
מטוסי הסדרה משמשים ברחבי העולם לתחבורה אווירית פרטית, סיור, וטיסות חילוץ ורפואה.
דגמים
PA-32-250 צ'רוקי סיקס PA-32-260 צ'ירוקי סיקס PA-32-260 צ'ירוקי סיקס B PA-32-260 צ'ירוקי סיקס C PA-32-260 צ'ירוקי סיקס D PA-32-260 צ'ירוקי סיקס E PA-32-300 צ'ירוקי סיקס PA-32-300 צ'ירוקי סיקס B PA-32-300 צ'ירוקי סיקס C PA-32-300 צ'ירוקי סיקס D PA-32-300 צ'ירוקי סיקס E PA-32-300LD PA-32S-300 Seaplane PA-32-301 סרטוגה PA-301T טורבו סרטוגה PA-32-3M
אורי רז
ביוגרפיה
רז נולד ב בסיס חצור לשלמה, טייס קרב בחיל האוויר ומהנדס אווירונאוטיקה וחלל, ולנסיה, במאית ומורה לתיאטרון. את ילדותו העביר בבסיס חיל האוויר ברמת דוד, ולאחר מכן עבר עם משפחתו לרעננה.
החל לעסוק באמנות כבר מגיל צעיר. במקביל לעבודות מזדמנות כגון: חלוקת עיתוני בוקר, הדרכה בקייטנות ועבודות חקלאיות, למד מילדות ציור ופיסול באופן פרטי. בנוסף, עסק בסייף מקצועני, השלים קורס הדרכת סיוף בפלורט (רומח) במכון ווינגייט ואף זכה במקום הרביעי באליפות הארץ לסיוף לקדטים, בשנת 1987. בבית הספר התיכון אלון ברמת השרון למד במגמה לאמנות פלסטית, ולאחר מכן למד צילום ורישום בסטודיו של גבי בן ז'נו ברעננה.
יחסי ברזיל–דרום סודאן
יחסי ברזיל–דרום סודאן הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין הרפובליקה הפדרלית של ברזיל לבין הרפובליקה של דרום סודאן.
אורי רז
ביוגרפיה
התגייס לצה"ל בשנת 1990 ושירת כצלם צבאי בתקופת האינתיפאדה הראשונה. בעקבות אירועים שנחשף אליהם, שוחרר מהצבא והוכר כנכה צה"ל פוסט טראומטי. במהלך שירותו זכה במלגת יצירה לאמן צעיר מטעם בית ציוני אמריקה. לאחר השחרור החל לימודי משחק בסטודיו "ניסן נתיב" בתל אביב-יפו.
בשנת 1994 הוציא לאור את ספר השירה "לראות מעבר לאור" בהוצאת עקד, ובשנת 1995 החל בלימודי אמנות באקדמיה לאמנות עיצוב וארכיטקטורה בצלאל, כסטודנט שלא מן המניין. בשנים אלה החל לעסוק גם באיור, ולמד גרפיקה ממוחשבת. הוא אייר ספרי שירה, וכן כריכות של ספרים שונים.
יחסי ברזיל–דרום סודאן
היסטוריה
היחסים שבין ברזיל לדרום סודאן כוננו ב-9 ביולי 2011, יום קבלת העצמאות של המדינה מסודאן ובאותו היום בו הכירה ברזיל בעצמאותה של המדינה. ברזיל הצהירה כי כינון היחסים הדיפלומטיים עם המדינה בא במטרה לתמוך בפיתוח הכלכלי והחברתי של המדינה. ברזיל הייתה מעורבת בדרום סודאן עוד לפני הכרזת העצמאות של המדינה כאשר היא שלחה נציגים משקיפים למשאל העם על עצמאות המדינה.
אורי רז
ביוגרפיה
בשנת 2000 הוציא לאור ספר פרוזה – "אם שכולה תכלת", בהוצאת ידיעות אחרונות, ובהמשך העשור החל לעסוק במוזיקה ובעבודות וידאו ארט ויצירת מיצבים קונספטואליים. הציג במהלך השנים בלמעלה מארבעים תערוכות קבוצתיות, ו-16 תערוכות יחיד. כמו כן זכה בשתי מלגות לאמן צעיר: מטעם בית ציוני אמריקה ומטעם שגרירות גרמניה בישראל.
יחסי ברזיל–דרום סודאן
היסטוריה
ב-13 ביולי 2011 השתתף נציג מדרום סודאן בוועידת האומות המאוחדות הראשונה שנערכה במדינה. כשנתיים לאחר מכן, ב-2013, הואמנה שגרירות ברזיל באדיס אבבה, בירת אתיופיה, על היחסים הדיפלומטיים בין ברזיל לדרום סודאן.
אורי רז
ביוגרפיה
בשנת 2002 הפיק והוציא לאור, יחד עם המוזיקאי יובל חבקין, אלבום מוזיקלי בשם "חלום שבור", ושנתיים לאחר מכן הוציא אלבום נוסף בשם "ראיתי בז דורס יונה". בשנים אלה החל להציג את עבודותיו בתערוכות יחיד ותערוכות קבוצתיות בישראל ומחוצה לה.
בשנת 2008 הפיק אלבום מוזיקלי שלישי בשם "אורי רז – קול הפריפריות", ובשנת 2012 הפיק אלבום מוזיקלי כפול בשם "חיוך מתוך הבכי", עם איש הסאונד אורפז אגרנוב, המלחינה גלי שגיא והמלחין והמבצע אלון הילל.
בשנים האחרונות לחייו התגורר בשכונת פלורנטין בתל אביב-יפו, שם עבד ויצר. סדרותיו האחרונות היו "קפסולת זמן" – עבודות יצוקות בפרספקס, וכן סדרה בת 14 ציורי ענק בשם "המצב האנושי", העוסקת ברוע האנושי ובאדישות המתפתחת כלפיו בעולם, כאזהרה לעולם באשר לכיוון אליו הוא צועד.
לאחר שסיים לצייר סדרה זו, כתב רז: "זו היא צוואתי", ושם קץ לחייו.
רוזוול, ניו מקסיקו (סדרת טלוויזיה)
רוזוול, ניו מקסיקו (באנגלית: Roswell, New Mexico) היא סדרת טלוויזיה אמריקאית המבוססת של סדרת הספרים "תיכון רוזוול" מאת מלינדה מץ והמהווה עיבוד מחודש לסדרה "רוזוול" ששודרה בשנות ה-90 של המאה ה-20. הסדרה נוצרה על ידי היוצרת קארינה אדלי מקנזי עבור רשת The CW, והיא עלתה לשידור ב-15 בינואר 2019. ב-3 בפברואר 2021, הסדרה חודשה לעונה רביעית, שעלתה לשידור ב-6 ביוני 2022 והייתה עונתה האחרונה.
עונה 1
לאחר שהיא שבה אל ביתה שברוזוול, ניו מקסיקו שבארצות הברית, ליז אורטקו, בתם של זוג מהגרים לא חוקיים, מגלה שמקס, בן זוגה לשעבר מהתיכון שכעת עובד במשטרה המקומית, הוא חייזר שהסתיר את זהותו האמיתית ואת יכולותיו העל-טבעיות לאורך כל חייו. תוך כדי שהשניים מתקרבים שוב אחד אל השנייה, ליז עוזרת למקס ואחיו להגן על סודם, אך כאשר התקפה אלימה מצביעה על נוכחות חוצנית פני כדור הארץ, החוקים הפוליטיים שנובעים מפחד ושנאה מאיימים לחשוף אותם.
עונה 2
בסיום העונה הראשונה, מקס אוונס השתמש בכוחותיו על מנת להחיות את רוזה עשור לאחר שנרצחה, והקריב את חייו תוך כדי התהליך. עם פתיחת העונה השנייה, ליז מתאבלת על אהבתה האבודה בכך שהיא מחפשת נחמה במדע, הרציונלית והחייזרית; במקביל, רוזה, שהמומה לגלות את עצמה בתקופת זמן שונה ממה שהכירה, פונה לקייל בבקשת עזרה; ובאבלם, איזובל בוחנת את כוחותיה המתפתחים ומנסה שיטות הגנה עצמיות ומסוכנות ומייקל נשאב בחזרה להרגלים רעים ישנים שמסכנים את יחסיו עם מריה ואלכס. לאחר שתעלומה גורלית שמערבת לכאורה חטיפות חייזריות וחושפת סודות קבורים מרחפת על פני רוזוול, החייזרים ובעלי בריתם נאלצים לפנות בבקשת עזרה ממקור לא סביר – ג'סי מיינס.
עונה 3
לאחר אירועי סיום העונה השנייה, החייזרים ובעלי בריתם נאלצים שוב לשתף פעולה לאחר איום מצדו של חייזר מוכר לכאורה ושל רצח שטרם אירע. בין פרידות, מפגשים, התקדמויות מדעיות ומותו הממשמש וקרב של מישהו שיקר לליבם, על החייזרים ובעלי בריתם להתמודד עם שתי שאלות מרכזיות: מי נכנס לחייהם ומגדיר את זהותם? ואיזה כוח יש להם באמת על עתידם?
ליהוק
ב-16 בפברואר 2018, ג'יניין מייסון לוהקה לתפקיד הראשי בדמותה של ליז אורטקו. בתחילת מרץ, שאר צוות השחקנים הראשי כבר לוהק, וכלל את נתן פרסונס, לילי קולס, מייקל ולאמיס, טיילר בלקבורן, הת'ר האמינס ומייקל טרבינו שמגלמים את דמויותיהם של מקס, איזובל, אלכס מאנס, מריה וקייל ולאנטי, בהתאמה, עם קארן אוברוי שלוהק אחרון ולגילום דמותו של נח ברקן ב-27 במרץ 2018. ב-12 במרץ 2018, השחקן טרבור סנט ג'ון לוהק לדמותו של ג'סי מיינס אביו של אלכס.