cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
הובלת מטענים
הובלת מטענים (באנגלית: Freight transport) הוא התהליך הפיזי של הובלת הסחורות והמטענים. המונח שילוח התייחס במקור להובלה ימית, אך באנגלית אמריקנית הוא הורחב ומתייחס גם להובלה ביבשה ובאוויר (באנגלית: "carriage"). גם המונח לוגיסטיקה, הוא מונח השאול מהסביבה הצבאית, המשמש גם בנושא הובלת המטענים (ראו גם תובלה צבאית).
דרכי משלוח
בשנת 2015 הועברו ברחבי העולם 108 טריליון טון/לק"מ (צפוי לגדול ב-3.4% בשנה עד לשנת 2050) (בשנת 2020 הועברו 128 טריליון טון/לק"מ מטענים הועברו): 70% הועברו בים, 18% הועברו לאורך הכבישים, 9% הועברו ברכבות, 2% הועברו בנתיבי מים פנימיים ופחות מ-0.25% הועברו באוויר.
תובלה יבשתית
תובלה יבשתית או "קרקעית" מתבצעת ברכבות או במשאיות. מאידך גם במשלוחים אוויריים וימיים נדרשת תובלה יבשתית כדי להוביל את המטענים ממקום הייצור שלהם לשדות התעופה או לנמלים הימיים ומהם ליעדם הסופי. התובלה היבשתית זולה ומשתלמת יותר מהתובלה האווירית, אבל יקרה יותר מהתובלה הימית, במיוחד במדינות המתפתחות, שבהן התשתיות היבשתיות בדרך כלל לא יעילות.
תובלה ימית
רוב הובלת מטענים מתבצעת באמצעות אניות מכולות, ספינות משא וספינות סוחר. צי ספינות המשא או הסוחר של מדינה בודדת ואנשי עסקים מכונים צי הסוחר שלהם. על פי דו"ח משנת 2018 של ועידת האומות המאוחדות לסחר ופיתוח (UNCTAD), ספנות הסוחר והמשא מובילות 80%-90% מהנפח של הסחר הבין-לאומי ו-60%–70% בהתייחס לערך הכלכלי של המטענים. בנהרות ובתעלות, ארבות משמשות להובלת מטענים כולל מטענים בתפזורת.
תובלה אווירית
מטענים מועברים באוויר במטוסי מטען מיוחדים כמו גם בתאי המטען של מטוסי נוסעים. התובלה האווירית היא בדרך כלל המהירה ביותר להובלת מטענים למרחקים ארוכים, אך הוא גם היקרה ביותר. מטענים של תוצרת טרייה כגון ירקות ופרחים ותרופות משונעים בעולם בתובלה אווירית.
הר אשר
הר אשר (באנגלית: Mount Usher) הוא הר בולט בהרי בארטון, בהרי המלכה מוד, שבאנטארקטיקה.
הובלת מטענים
תובלה משולבת
בתובלה משולבת המטענים נשלחים תחת חוזה יחיד אך התובלה מבוצעת תוך שימוש בלפחות שני דרכי תחבורה שונים (למשל קרקע ואוויר). מטענים המועברים בדרכי תחבורה רב ערוצים מתבצעת באמצעות מוקדי תובלה הידועים גם כמחלפי מטענים, או צמתי מטענים ואו מחסני ערובה (הנמצאים בדרך כלל ליד תחנות רכבת, שדות תעופה ונמלים). בהם המטענים נאספים וממוינים להמשך השינוע שלהם על פי דרכי התובלה המתאימים להגעתם ליעדם. תובלה משולבת הכוללת מטענים המועברים במכולות מתבצעת על פי רב, בספינות, רכבות ומשאיות. הובלת מטענים משולבת מחייבת לתכנן את המסלול וביצוע שירות השילוח מהיצרן עד לדלת הנמענים.
הר אשר
ההר משקיף אל גדתו הדרומי של קרחון קלטי.
ההר ממוקם 6.4 קילומטרים דרומית-מערבית משפכו של קרחון ברנדאו.
הובלת מטענים
תנאי מכר ומשלוח
המונח "הדרך הטובה ביותר - best way" מיועד להפנות את השולח לבחור את המוביל שיציע לו את התעריף הנמוך ביותר עבור המשלוח. עם זאת, במקרים מסוימים, גורמים אחרים, כגון ביטוח טוב יותר או זמן הובלה מהיר יותר, יגרמו לשולח לבחור באופציה שאינה מציעה בהכרח את המחיר הנמוך ביותר.
הר אשר
גילוי ההר
ההר התגלה על ידי משלחת נמרוד הבריטית, אשר חקרה את אנטארקטיקה בין השנים 1907- 1909. באותה עת לא היה ברור אם מדובר בהר בודד, ורק בשנת 1961 במפתו של ה. אי. סאונדרס (H.E. Saunders) הובהר שמדובר בהר.
הובלת מטענים
משלוחים מדלת לדלת Door-to-door
משלוחים מדלת לדלת (DTD או D2D) מתייחסים למשלוחים מקומיים או בינלאומיים של מטענים מנקודת המוצא (POI) ליעד תוך הישארות באותו חוזה או הסדר שילוח, ללא אחסון ביניים.
International DTD משלוח מדלת לדלת בינלאומי (International DTD) הוא שירות המסופק על ידי חברות שילוח בינלאומיות רבות והצעות המחיר שלהן כוללים תובלה משולבת של מכולות. המחירים בשירות זה, כוללים את כל דמי המשלוח, הטיפול, הייבוא והמכס, דבר ההופך שיטת שילוח זו, לשילוח בו הקונים אינם צריכים לטרוח בייבא הסחורות וההוצאות הנלוות עד להגעת המטענים לדלת שלהם. בהשוואה למשלוח רגיל, שבו המחיר הנדרש, כולל רק את ההוצאות שנגרמו לחברת השילוח בהעברת המטענים ממקום למקום. יתר העמלות כגון, עמלות מכס, מסי ייבוא ותעריפים אחרים נלווים אינם כלולים במחיר המשלוח. העלויות הנוספות עשויות לשנות משמעותית את הסופי ביחס למחיר הבסיס והזה עוד לפני שהמטענים מגיעים ליעדם הסופי.
הר אשר
מקור השם
שמו של ההר ניתן לו על ידי משלחת נמרוד.
לקריאה נוספת
• Damien Gildea, Mountaineering in Antarctica: complete guide: Travel guide
העולם הראשון
המונח "העולם הראשון" נהגה בימי המלחמה הקרה והתייחס במקור למדינות שהשתייכו או תמכו בנאט"ו והתנגדו לברית המועצות במהלך המלחמה הקרה. מאז קריסתה של ברית המועצות ב-1991, ההגדרה השתנתה במידה רבה כאשר המונח החל להתייחס לכל מדינה דמוקרטית עם כלכלה קפיטליסטית, יציבות כלכלית ורמת חיים גבוהה. מדינות העולם הראשון נקבעות לרוב על פי התמ"ג, שיעורי האוריינות, תוחלת החיים ומדד הפיתוח האנושי. לפי מילון מריאם-ובסטר המונח "העולם הראשון" מתייחס כיום ל"מדינות המתועשות המפותחות שנחשבות לעיתים קרובות למדינות המערביות של העולם".
חוקרים רבים טענו כי שימוש במושג העולם הראשון, לצד השימוש במושגים העולם השני והעולם השלישי, הוא מיושן ולא נחוץ ושימוש במושגים מדינות מפותחות ומתפתחות יעיל יותר.
פסטיבל גלסטונברי
פסטיבל גלסטונברי (אנגלית Glastonbury Festival) הוא פסטיבל מוזיקה הנערך למעלה מ-40 שנה החל משנת 1970, בחוות סאמרסט שליד העיירה גלסטונברי בדרום-מערב אנגליה.
הפסטיבל מתקיים מדי שנה, למעט בשנה השביעית, בחודש יוני ונמשך כשלושה ימים. גלסטונברי הוא פסטיבל המוזיקה הגדול בעולם כאשר בשנים האחרונות נוטלים בו חלק יותר מ-120,000 מבקרים. הפסטיבל ידוע באווירה הייחודית לו, באמנים המוכרים בקנה מידה עולמי להם הוא מעניק במה, ובמינוף הכוח הגדול שלו לטובת פעילות הומניטרית בינלאומית דרך הארגונים גרינפיס, אוקספם ו-Wateraid. יוזם ומפיק הפסטיבל הוא מייקל איוויס.
בפסטיבל הראשון בשנת 1970 הופיעה בין היתר להקת "טי רקס". בשנת 1971 הופיע דייוויד בואי ועל אירועי הפסטיבל צולם סרט בבימוי של ניקולס רוג. בפסטיבל זה לראשונה במערב ניתנה הרצאה של פרם ראוואט. החל מתחילת שנות ה-80 של המאה ה-20 הפסטיבל החל להיות אירוע שנתי. אירועים שתוכננו לשנת 2020 ו-2021 בוטלו בשל מגפת הקורונה. ביוני שנת 2022 חזר הפסטיבל להופיע בו גם פול מקרטני.
עבדאללה נימר דרוויש
שייח' עבדאללה נימר דרוויש (בערבית: عبد الله نمر درويش עבדאללה נמר דרויש; 1948 - 14 במאי 2017) היה מייסד התנועה האסלאמית בישראל.
ביוגרפיה
עבדאללה נימר דרוויש נולד בכפר קאסם. לאחר שסיים את לימודי השריעה בשכם חזר לכפרו והתחיל להטיף לחזרה לדת ולמסורת האסלאם. בשנת 1971 ייסד את התנועה האסלאמית.
בשנת 1979 הקים דרוויש ארגון טרור בשם "אוסרת אל-ג'יהאד" (בערבית: أسرة الجهاد, שמשמעו "משפחת הג'יהאד"), שמטרתו הייתה הקמת מדינה בשטחי ארץ ישראל שתפעל על פי חוקי השריעה. הארגון היה אחראי לאגירת אמצעי לחימה ושריפת שדות אך לא סיכן חיי אדם. ב-1981 נעצר דרוויש, עם כמה מחבריו, הורשע בהשתייכות לארגון טרור וישב בכלא עד ששוחרר בעסקת ג'יבריל ב-1985. לאחר שחרורו התרכז בפעילות ציבורית והחל להביע התנגדות למעורבות של ערביי ישראל בפעילות אלימה. בשנת 1992 לאחר רצח שלושת החיילים בליל הקלשונים, אמר כי "אין זה משנה אם הם [המחבלים] מאמינים. רצח הוא רצח".
דרוויש היה המנהיג הרוחני של הפלג הדרומי של התנועה האסלאמית, ושימש כיו"ר מרכז אדם לדיאלוג בין שלוש הדתות. דרוויש הצהיר על דבקותו בשלטון החוק ובהשתלבות במוסדות מדינת ישראל. בריאיון עיתונאי ב-2001, אמר בין השאר:
לאחר פטירת אחיו, בשנת 2005, פרסם דרוויש פסק הלכה המתיר למוסלמים לתרום איברים להשתלה.
ב-2021 יצא לאור בעברית הספר "האסלאם הוא הפתרון" בהוצאת רסלינג, המאגד מבחר מדרשותיו של דרוויש מראשית שנות ה-90 של המאה ה-20 - תקופת השיא של פעילותו כראש התנועה האסלאמית בישראל. בספר הקדמה מקיפה על דרוויש מאת פרופסור יצחק ויסמן.
תווך
תווך הוא מה שדרכו מתפשט גל. חומר (מוצק, נוזל או גז) יכול לשמש כתווך לסוגים שונים של גלים, לדוגמה גלי קול. ריק יכול לשמש כתווך לגל אלקטרומגנטי (כמו אור או גלי רדיו), אך לא לגל קול. תווך יכול להיות גם מבנה כמו גלבו, סיב אופטי או חוט נחושת. תווך מאופיין על ידי מהירות ההתקדמות של גל דרכו ועל ידי האזור במרחב התלת־ממדי שבו הוא מוגדר. כאשר גל מתקדם בתווך מתרחשת בינו לבין התווך אינטראקציה מסוגים שונים, ביניהם ניחות, בליעה, החזרה ושבירה. מעבר מתווך בעל מהירות התקדמות אחת לתווך בעל מהירות התקדמות אחרת גורם לשבירה והחזרה.
תכונות של תווך
האופן שבו גלים עוברים בתווך נקבע לפי משוואת הגלים של התווך. משוואת הגלים היא משוואה דיפרנציאלית הקושרת בין הנגזרות של הגל לפי הזמן לנגזרות לפי המרחב, וקובעת את האופן שבו גלים מתקדמים בתוך התווך, ואת התכונות הפיזיקליות המאפיינות אותם.
מהירות הגל ומקדם השבירה
מהירות הגל היא המהירות שבה הפרעה מתקדמת לאורך הטווח. המהירות, שלרוב מסומנת על ידי האות \ v (או \ c), נגזרת מתוך משוואת הגלים בתור:
עבור גלי קול, מהירות הקול ניתנת בנוסחה:
כאן \ \rho מסמל את צפיפות החומר ו-\ C הוא מודול האלסטיות של החומר עבור תווך מוצק, או מודול הנפח עבור נוזלים וגזים. מהירות הקול באוויר היא כ-343 מטר לשנייה, בלחץ של אטמוספירה אחת ובטמפרטורה של 20 מעלות צלזיוס. מהירות זו תלויה בטמפרטורה ובלחץ, ומשתנה מאוד מתווך לתווך.
עבור גלים אלקטרומגנטיים מהירות הגל נקראת מהירות האור, והיא קשורה למקדם השבירה של החומר, שהוא היחס בין מהירות האור בריק (כ- 300,000 ק"מ בשנייה) לבין מהירות האור בתווך. מכיוון שהאור תמיד נע לאט יותר כשהוא עובר בחומר, מקדם השבירה של כל תווך יהיה תמיד גדול מ-1.
נפיצה (דיספרסיה)
התדירות הזמנית \ \omega של גל העובר בחומר תלויה בתדר המרחבי של הגל \ \vec k (מספר הגל) ולכן גם באורך הגל. תלות זו נקראת הנפיצה (דיספרסיה) של חומר ומוגדרת כנגזרת השנייה של התדירות הזמנית לפי התדירות המרחבית:. מקדם הדיספרסיה (שהוא יחסי לנגזרת הזו) קובע את הקצב שבו הפרעה גלית תתרחב בעת ההתקדמות שלה בתווך (רוחב ההפרעה מתרחב כמו מקדם הדיספרסיה כפול שורש הזמן).
פתרון משוואת הגלים בחומר מאפשר מציאה של הקשר בין התדר הזמני \ \omega למספר הגל \ \vec k. קשר זה נקרא יחס הנפיצה של התווך. לדוגמה, יחס הנפיצה של גל מישורי הוא: \ \omega=kv.
רוחב סרט
רוחב הסרט של תווך הוא תחום התדרים שהתווך מעביר. רוחב הסרט קובע גם את רוחב הפס ובכך את קצב הנתונים שניתן להעביר בתווך. עבור אור נראה, רוחב הסרט קובע את צבע החומר - לדוגמה: תווך שמעביר את כל גלי האור הנראה ייראה שקוף, ותווך שמעביר רק פס אור צר סביב 700 ננו-מטר הוא בעל צבע אדום.
קיטוב
קיטוב של גל יכול להשפיע על המעבר בתווך, אם מקדם שבירה של התווך תלוי בקיטוב. תווך המעביר אור אך ורק בקיטוב מסוים נקרא מקטב. בחומרים שבהם מקדם השבירה תלוי בקיטוב מתרחשות תופעות כגון שבירה כפולה וסיבוב קיטוב (optical rotation).
מקדם דיאלקטרי, מקדם מגנטי וסוספטיביליות
התקדמות גל אלקטרומגנטי בתווך נקבעת לפי המקדם הדיאלקטרי ומקדם המגנטיות של החומר, בהתאם למשוואות מקסוול.
הסוספטיביליות היא האופן שבו החומר מגיב להפרעות. כך לדוגמה, כאשר מופעל שדה חשמלי על חומר, השדה גורם לקיטוב חשמלי בחומר, תופעה הקרויה סוספטיביליות חשמלית. היחס בין השדה החשמלי \,\mathbf E לבין הפולריזציה \,\mathbf P, מסומן:
כאשר הוא המקדם הדיאלקטרי של הריק ו-\ \chi_e היא הסוספטיביליות החשמלית של החומר.
הקשר בין הסוספטיביליות של חומר למקדם הדיאלקטרי היחסי שלו הוא
באופן דומה מקדם מגנטיות (פרמיאביליות) של החומר, המסומן באות \ \mu, מוגדר כיחס בין שדה מגנטי המופעל על חומר לשדה הנוצר בתוכו. עבור קרינה אלקטרומגנטית, המקדם הדיאלקטרי ומקדם המגנטיות קובעים את מקדם השבירה של החומר בנוסחה
בליעה
בליעה מתרחשת כאשר עוצמת הגל נחלשת כשהוא עובר בתווך. בליעה קשורה לתהליכי רלקסציה (relaxation) בחומר. תדירות הגל שבה הבליעה מקסימלית תהיה קרובה לתדר שהוא ההופכי של זמן הרלקסציה, כלומר הזמן האופייני שבו החומר מגיב להפרעה הגלית.
מכיוון שמבחינה מתמטית נהוג להתייחס לגל המתקדם כאל פונקציה מעריכית, ניתן להתייחס לבליעה כאל רכיב מדומה של מהירות הגל, שגורם לירידה במשרעת הגל עם ההתקדמות בחומר. תפקיד דומה ימלא רכיב מדומה במקדם הדיאלקטרי, במודול האלסטיות, במספר הגל ובקבועים נוספים של התווך. במקרה של גל אלקטרומגנטי, מעבר בחומר מוליך חשמלית יגרום תמיד לבליעה.
לעיתים, במקום לעסוק במקדם הבליעה של הגל, נוח יותר להשתמש בעומק אופטי (optical depth) של התווך. זהו גודל שניתן למדידה בצורה ישירה יותר, והוא מוגדר כמרחק שבו משרעת הגל יורדת לאחד חלקי e מערכה ההתחלתי (בערך שליש).
תכונות לא ליניאריות
במשוואות גלים שאינן ליניאריות יכולים להתרחש תהליכים שבהם אורך הגל משתנה עם ההתקדמות בחומר. כך לדוגמה בתווך אופטי יכול להתרחש תהליך של יצירת הרמוניה שנייה, שבו שני פוטונים של הגל המקורי נבלעים בחומר, ונוצר פוטון בעל תדירות כפולה. מידת התרחשותם של תהליכים לא ליניאריים בחומרים נקבעת לפי מקדמי הסוספטיביליות הלא ליניאריים של אותם חומרים. כך לדוגמה, היחס בין הפולריזציה של חומר לבין השדה החשמלי המופעל עליו ניתן לקירוב על ידי פיתוח לטור באופן:
אנדוקרינולוגיה
גיזרון
שמו של תחום מחקרי זה נגזר מיוונית: endokrinologia - ενδοκρινολογία. השם מורכב מהצירוף endo) ενδο), בתוך + krinein) κρίνειν), להפריש + logos) λόγος), מדע. משמעותה של המילה endocrine באנגלית היא "הפרשה פנימית" (לתוך נוזלי הגוף הפנימיים, בניגוד ל"אקסוקריני", שהיא הפרשה אל מחוץ לגוף, כמו במקרה של בלוטות זיעה ומערכת השתן).
אנדוקרינולוגיה והורמונים
אנדוקרינולוגיה היא התחום הרפואי שעוסק בהורמונים ובבלוטות המפרישות הורמונים בגופנו. הורמון הוא חומר שאותו מפרישה בלוטה אל זרם הדם והוא משפיע על פעילותם של איברים שונים בגוף. בגופנו כמה בלוטות שמפרישות הורמונים:
כאשר מתעורר חשד לבעיה רפואית בתחום הזה מופנה המטופל לרופא מומחה לאנדוקרינולוגיה. הבעיה האנדוקרינית השכיחה ביותר היא מחלת הסוכרת. הבעיות האנדוקריניות הן לרוב כרוניות ודורשות מעקב רפואי ארוך טווח - בדרך כלל לכל החיים.
הכשרה
בישראל, אנדוקרינולוגיה היא תת-מקצוע של רפואה פנימית או של רפואת ילדים. ההכשרה הנדרשת לאנדוקרינולוג היא לימודי רפואה, שנת סטאז', ארבע שנות התמחות ברפואה פנימית או ברפואת ילדים ועוד כשנתיים של תת-התמחות באנדוקרינולוגיה. בשלב זה מרבית האנדוקרינולוגים ימשיכו להתמקצע בתת-מקצוע של אנדוקרינולוגיה למשך מספר שנים נוספות.
הבלוטות האנדוקרינולגיות
הבלוטות האנדוקרינולוגיות מתאפיינות בגודלן ומשקלן הקטן וממוקמות בחלקים שונים של הגוף. בלוטות אלו מפרישות הורמונים בעלי השפעות על החיים של כל החלקים והתאים של הגוף. אם כמות הורמונים אלה עלתה או ירדה מעבר לרמה הנדרשת אז קורים שינויים קריטיים שיכולים לגרום למוות עם הזמן. הבלוטות האנדוקרנולוגיות מגיבות לצרכיו של גוף האדם באמצעות השפעה איטית של גורמים רבים: הורמונליים, פסיכולוגיים ורגשיים או על ידי מחלות כרוניות ועוד. הורמונים מסווגים מבחינה כימית לשלוש קטגוריות: פפטידים, סטרואידים, ואמינים ומבחינה תפקודית מסווגים לשתי קטגוריות:
אולגה קורקולינה
אולגה קורקולינה (נולדה ב-18 במאי 1971) היא ספורטאית ישראלית אוקראינית, אלופת ישראל בקפיצה לגובה (4 פעמים ברציפות, 2002-1999) ובהדיפת כדור ברזל (1999 ו-2001), שיאנית ישראל בקפיצה לגובה (1.87 מטר) ובעלת התוצאה השלישית בטיבה בכל הזמנים של אתלטית ישראלית, מפתחת גוף ושחקנית קולנוע ישראלית. קורקולינה הופיעה בסרט קיק אס 2 כ"אמא רוסיה", נבלית-על חסרת רחמים הניחנת בכוח פיזי עילאי.
ביוגרפיה
קורקולינה נולדה באוקראינה.
אתלטית
קורקולינה התאמנה בקבוצת מכבי חיפה כרמל, בהדרכת בעלה דמיטרי קורקולין.
שיאנית ישראל ואלופת ישראל
בתחרות שנערכה באולם במוסקבה רוסיה ב-19 בפברואר 1999 קבעה קורקולינה בקפיצה לגובה שיא ישראלי חדש של 1.82 מטר. שיא זה החזיק מעמד כ-7 שנים ונשבר על ידי מעיין שחף (1.83 מטר). באליפות ישראל שנערכה ביולי אותה שנה היא זכתה בשתי מדליות זהב, בקפיצה לגובה (1.80 מטר) ובהדיפת כדור ברזל (12.62 מטר).
באליפות ישראל שנערכה בשנת 2001 זכתה קורקולינה בשתי מדליות זהב, בקפיצה לגובה בתוצאה של 1.79 מטר ובהדיפת כדור ברזל בתוצאה של 12.88 מטר. שנה לאחר מכן, באליפות ישראל היא זכתה במדליית זהב בקפיצה לגובה בתוצאה של 1.75 מטר ובכך הגנה על תוארה.
אלופת המכביה
בתחרויות האתלטיקה של המכביה ה-16 שנערכו בתל אביב ב-18 ביולי 2001 היא זכתה במדליית זהב בהדיפת כדור ברזל בתוצאה של 12.66 מטר.
בתחרות שנערכה בכנרת, ב-2 בפברואר 2002 קבעה קורקולינה בקפיצה לגובה שיא ישראלי חדש של 1.87 מטר, שיפור לשיא בן עשר השנים של לודמילה מרמן (1.86 מטר). שיא זה החזיק מעמד כ-8 שנים ונשבר על ידי שחף (1.88 מטר). באליפות ישראל שנערכה ביולי אותה שנה היא זכתה במדליית זהב בקפיצה לגובה בתוצאה של 1.75 מטר, לפני דליה פבלוב (1.62 מטר) ומאירה הראל (1.57 מטר).
באליפות ישראל באתלטיקה שנערכה ביולי 2004 זכתה קורקולינה בשתי מדליות, כסף וארד. מדליית כסף בהדיפת כדור ברזל בתוצאה של 11.85 מטר, אחרי סיוון ג'אן (14.52 מטר) ומדליית ארד בקפיצה לגובה בתוצאה של 1.62 מטר, אחרי חן עדרי (1.71 מטר). נוסף לכך, היא סיימה במקום רביעי בהטלת כידון בתוצאה של 33.33 מטר.
חיים אישיים
קורקולינה נשואה, מתגוררת בחיפה ולה שתי בנות.
רוסה (מחוז)
מחוז (אובלסט) רוסה (בבולגרית, Област Русе) הוא אחד מ 28 מחוזות בולגריה, הממוקם בצפונה של המדינה ליד גבול רומניה. עיר הבירה של המחוז היא העיר רוסה.
היסטוריה
התיישבות מאורגנת במחוז, החלה בתום עידן הממלכה התראקית וראשית התקופה ההלניסטית ובהמשך הפך לחלק מפרובינציית מואסיה של האימפריה הרומית. מאוחר יותר נשלט האזור, על ידי האימפריה הביזנטית, עבר לחזקת האימפריה הבולגרית השנייה, בה שימש כמרכז פולחן חשוב. ב-1388 נכבש שטחי המחוז על ידי מוראט הראשון, סולטאן האימפריה העות'מאנית, ובפברואר 1878, במהלך המלחמה העות'מאנית-רוסית (1877–1878), נכבש האזור על ידי צבא האימפריה הרוסית. לאחר המלחמה צורפו שטחי המחוז לנסיכות בולגריה מתוקף סיכומי קונגרס ברלין.
כלכלה
מחוז רוסה הוא צומת דרכים חשוב המקשר את בולגריה לרומניה דרך נהר הדנובה. דרך המחוז עוברים שני עורקי תחבורה של נתיבי התעבורה הפאן-אירופיים. האחד מקשר בין הים הבלטי לים הצפוני והשני בין הים התיכון לים השחור. ציר רוסה וארנה, העובר דרך העיר רוסה, מקשר בין נהר הדנובה לים השחור ולעיר האוקראינית רני.
מבחינת התוצר המקומי הגולמי, 60% מגיעים ממגזר השירותים, 21% מחקלאות ו 19% מתעשייה. תוצר מקומי גולמי לנפש עמד בשנת 2003, על 3,902 אירו.
תיירות
הערים רוסה, איבנובו ודווה מוגילי, הן הערים המתויירות במחוז ובסמיכות אליהן ממוקמות כנסיות ומנזרים, שחלקם מתוארכים לאימפריה הביזנטית והאימפריה הבולגרית השנייה, מביניהן ניתן למנות את מנזר Basarbovo והכנסיות החצובות בסלע של איבאנובו, שהן אתר מורשת עולמית. כמו כן ברחבי המחוז פארקים ושמורות טבע ומגוון אתרים ארכאולוגיים. לאורך תוואי נהר הדנובה, הוקמו בעשור הראשון של המאה ה-21 האחרונות גם בתי מלון.
הולופוינט
הולופוינט (מאנגלית: Hollow-point) נקרא גם כדור דום דום, הוא קליע שבראשו שקע שבדרך כלל נועד לגרום לקליע להתפשט ולהפחית את כושר החדירה שלו. בנוסף, התפשטות הקליע נועדה לפגוע ברקמות וכלי דם רבים ככל האפשר. לכן, משתמשים בקליעים אלו תוך ניצול החדירה הנמוכה שלהם – במקומות בהם יש חשש שקליעים רגילים או הרסיסים שלהם עלולים לגרום נזק, למשל במטוסי נוסעים, שפגיעה בדפנות שלהם עלולה להוביל להתרסקות (כלומר, ירי כדור רגיל על חוטף מטוסים עלול לחדור אותו ולעבור דרכו ולפגוע בדפנות המטוס).
ה-"Jacketed hollow points" (מוכר כ- JHP) או ה'"Plated Hollow Points" מצופים במעטה מתכת נוקשה (לרוב נחושת), על מנת למנוע מהעופרת הרכה (ממנה הקליע מורכב) להתקלף ולהזיק לקנה תוך כדי המעבר המהיר בו.
המונח "Hollow-Cavity Bullet" מתאר קליע בעל שקע גדול במיוחד. קליע זה מתפשט או מתפצל בצורה קיצונית בזמן הפגיעה במטרה.
התפשטות
כאשר קליע הולופוינט פוגע במטרה רכה, נוצר לחץ בתוך השקע שבראש הקליע. הלחץ מופעל על הדפנות הפנימיות של השקע כלפי חוץ, מה שגורם לראש הקליע "להיפתח" כלפי חוץ. למעשה, לאחר פגיעה במטרה רכה מקבל הקליע צורה של פטריה. התרחבות הקליע בזמן הפגיעה מגבילה את כושר החדירה שלו, אך מאידך, גורמת למטרה לנזק מוגבר. הרבה קליעי הולופוינט, בעיקר קליעים מהירים המשתמשים בתרמיל עם הצתה מרכזית, הם בעלי כיסוי (Jacketed), כלומר, חלק מהקליע מצופה בשכבה דקה של מתכת קשה, כגון נחושת או פלדה. הציפוי מעניק לקליע חוזק נוסף, ויכול למנוע ממנו להשאיר שאריות של עופרת בקנה. בקליעים "מבוקרי התפשטות", הציפוי ורכיבים אחרים מונעים מהקליע להתפרק לרסיסים במגע עם המטרה, מכיוון שקליע מרוסק הוא בעל כושר חדירה גרוע.
דיוק
כאשר זקוקים לתחמושת מדויקת, משתמשים לעיתים בקליעים כדוגמת Matchking, לקליעים אלו יש נקב דק בקצה. נקב זה מסיט את מרכז הכובד של הקליע לאחור (מכיוון שהחלק הקדמי הופך לקל יותר) ומפחית ממשקלו הכולל של הקליע. דבר זה משפר את המקדם הבליסטי של הקליע, שומר על מהירות גבוהה לכיוון המטרה ומפחית את ההשפעה של רוח צד על הקליע. בקליעים מסוג זה, הדגש הוא על דיוק ולא על מידת התפשטות הקליע – הנזק למטרה (בליסטיקה סופית). למשל, ישנם צלפים בצבא ארצות הברית המשתמשים בתחמושת זו כאשר זקוקים לירי מדויק בטווחים גדולים. הם מאמינים שקליעי Matchking לא גורמים למטרה נזק גדול יותר מאשר קליעים רגילים (Full Metal Jacket). לעומת זאת, ישנם ציידים הטוענים שגם קליעים אלו מתפשטים במגע עם מטרה והם גורמים ל"הריגה אנושית" של החיות. תחמושת בעלת "זנב סירה", מעוצבת כך שהחלק האחורי שלה משתמש ברעיון של תצורת טיפה (דמעה; כלומר, החלק האחורי של הקליע הוא בעל חוד קטום), דבר זה מפחית את הגרר שנוצר בחלק האחורי של הקליע, ומשפר את הדיוק שלו.
בחינת התחמושת
בחינת הבליסטיקה הסופית של תחמושת הולופוינט נעשית באמצעות ירי על ג'ל בליסטי או על חומר אחר המדמה רקמות וגורם להתפשטות הקליע. תוצאות בחינות אלו מתייחסות, בדרך כלל, למידת התפשטות הקליע, עומק החדירה ומשקלו הסופי של הקליע. מידת התפשטות הקליע מלמדת על גודל הפצע שייגרם, עומק החדירה מראה לאיזה עומק הקליע יוכל לחדור, כלומר, האם הוא יהיה מסוגל לפגוע באיבר חיוני, ומשקלו הסופי של הקליע מצביע על כמות החומר שהתפרקה מהקליע במהלך הפגיעה. מאפיינים אלו מורים האם הקליע מתאים לייעודו או לא.
היסטוריה
קליעי עופרת מוצקים, אם הם עשויים מסגסוגת רכה, עלולים להתעוות ולהתפשט בזמן פגיעה במטרה במהירות גבוהה. תכונה זו, בשילוב עם העובדה שרובים נטעני לוע הם בעלי כושר חדירה נמוך ומהירות לוע נמוכה גרמו לכך שלא נוצר צורך בקליעים מתפשטים. קליעי ההולופוינט הראשונים שווקו לקראת סוף המאה ה-19 תחת השם קליעים מהירים (Express Bullets). בקליעים אלו היה שקע בקצה, דבר שהפחית את משקלו של הקליע – והגביר את מהירותו. בנוסף לשיפור המהירות של הקליע, השקע בראש הקליע גרם לו להתפשט בזמן פגיעה במטרה, במיוחד כאשר הקליע היה עשוי סגסוגת עופרת רכה. לקראת סוף המאה ה-19, עם פיתוח אבק שרפה נטול עשן, מהירות הלוע של התחמושת הפכה למהירה יותר, והקליעים הפכו לקטנים וקלים יותר. קליעים אלו היו צריכים להיות מצופים כדי שניתן יהיה לירות אותם (כלומר, קליעים בעלי ליבת עופרת המצופים נחושת). הקליעים החדשים (Full Metal Jacket, FMJ) היו חודרים מבעד למטרה, בדרך כלל, ולא גורמים לנזק משמעותי. דבר זה הוביל לפיתוח תחמושת בעלת קצה רך (Soft Point) ולאחר מכן לפיתוח של קליעי הולופוינט מצופים. תחמושת בעלת קצה רך יוצרה לראשונה בערך בשנת 1890 על ידי הבריטים בעיר ההודית דום-דום (ונקראה תחמושת דום-דום). אך תוך כמה שנים הוצאה התחמושת הזו משימוש צבאי לאחר שנטען על ידי הצבא הגרמני שהיא גורמת לסבל רב, ולפיכך מנוגדת לאמנת האג. למרות זאת, ציידים רבים המשיכו להשתמש בתחמושת זו מכיוון שהיא מאפשרת לתחמושת להיות מהירה ועם זאת קטלנית.
חוקיות
אמנת האג משנת 1899 אוסרת על שימוש מלחמתי בתחמושת שמתפשטת או משתטחת בקלות בגוף האדם. איסור זה מיוחס לפעמים, בטעות, לאמנת ז'נבה, אך למעשה הוא המשך של הצהרת סנקט פטרבורג משנת 1868, שאסרה על שימוש בקליעים מתפוצצים במשקל מתחת ל-400 גרם ושימוש בנשק שמחמיר את הפציעות או גורם למוות בלתי נמנע. מדינות החברות בנאט"ו אינן משתמשות בנשק שאסור על פי אמנת האג.
כלל אלן
בזואולוגיה, כלל אלן הוא כלל הקושר בין גודל גפיים ואיברי גוף בולטים אחרים (כמו זנב ואוזניים) של בעלי חיים אנדותרמיים (בעלי "דם חם"), לבין טמפרטורת הסביבה הממוצעת. אצל בעלי חיים החיים במקומות קרים יהיו איברים אלה קטנים יותר, לעומת גודלם אצל בעלי חיים החיים במקומות חמים.
הולופוינט
חוקיות
גם במקומות רבים שבהם נאסר באופן כללי השימוש בתחמושת מתפשטת, כדוגמת אנגליה, ציד למטרות ספורט של מינים מסוימים מותר בתחמושת מתפשטת בלבד. ישנם מטווחים בהם יש איסור על שימוש בתחמושת רגילה, עקב הנזק שהיא גורמת למטרות מתכת ולחפצים נוספים במטווח.
כלל אלן
הכלל קרוי על שמו של ג'ואל אלן.
הולופוינט
Black Talon
בשנת 1992 חברת וינצ'סטר פיתחה את תחמושת ה-Black Talon ("טופר שחור"). קליעים אלו מצופים בחומר סיכה שחור בשם "Lubalox". קליעים אלו הם בעלי שקע בראשם, ומסביב לשקע יש מעין שישה עלי כותרת המצופים בשכבה דקה של חומר חזק שמונע מהם להתעוות, בין כל "עלה" יש חריץ שגורם לעלים להיפתח בזמן הפגיעה, ומכאן שמם: Black Talon (טופר שחור).
אף על פי שהביצועים של ה-Black Talon לא בהכרח טובים יותר מאשר תחמושת הולופוינט טובה, צורתו המיוחדת של הקליע מאפשרת לו להתפשט במגוון תנאים, ולכן משטרות רבות אימצו את התחמושת. לאחר אירוע ירי המוני ברחוב 101 בקליפורניה בו נעשה שימוש בתחמושת Black Talon, יצאה התקשורת במתקפה על הקטלניות של הקליע. אגודה של רופאים אמריקאים בשם "American College of Emergency Physicians" טענה שהקצוות החדים של הקליע עלולים לחדור מבעד לכפפת הרופאים המטפלים בפצועי ירי, ובכך להעביר להם מחלות המועברות במגע עם דם (לטענה זו לא נמצא ביסוס). בעקבות הביקורת, חברת וינצ'סטר משכה את ידה משיווק חופשי של ה-Black Talon, ועברה לשווק אותו רק לכוחות הביטחון. כמו כן, החברה הפסיקה לשווק את התחמושת עם ציפוי ה-Lubalox השחור ושינתה את שם התחמושת ל-"Ranger SXT". ציפוי הקצה החדש לא שינה את תכונות התחמושת אך היווה מענה לטענות של אגודת הרופאים האמריקאית (ACEP). אף על פי שהחברה הפסיקה על דעת עצמה את שיווק ה-Black Talon, בשנת 1993 התרחש אירוע ירי נוסף בו הייתה מעורבת תחמושת זו. בעקבות כך נתבעה החברה, אך היא יצאה זכאית.
כלל אלן
הכלל מתבסס על העובדה שקצב איבוד החום רב יותר ככל ששטח הגוף גדול יותר ולהפך. לדוגמה: לפנק המצוי באזורי מדבריות חמים יש זוג אוזניים הגדולות מאוד יחסית לגופו הזעיר וזאת כדי שיוכל לצנן את גופו ביעילות ו"לסלק" את החום מגופו בזריזות כדי לשרוד כשטמפרטורת הסביבה בה הוא חי גבוהה. לעומת זאת, לדוב קוטב יש אוזניים זעירות יחסית לגופו העצום ובאמצעותן הוא שומר על חום גופו כדי לשרוד באזורים הקרים בהם הוא חי.
הולופוינט
Black Talon
ישנה שמועה, המוזכרת גם בסרט רונין, שציפוי ה-Black Talon עשוי טפלון שנועד לחדור אפודי מגן. שמועה נוספת טוענת שתחמושת Black Talon אינה חוקית. שמועה זו אינה נכונה, אלא חברת וינצ'סטר החליטה, על דעת עצמה, על הפסקת יצור התחמושת (אמנם, תחמושת זו אינה חוקית במקומות בהם השימוש בתחמושת הולופוינט רגילה אינו חוקי).
קישורים חיצוניים
Proiettili JHP 弾丸
הארכיבישוף מקנטרברי
הארכיבישוף מקנטרברי (אנגלית: Archbishop of Canterbury) הוא הפרימוס של הכנסייה האנגליקנית, והבישוף הבכיר בקומוניון האנגליקני העולמי, אותו הוא מנהיג כ"ראשון בין שווים". מייסד שושלת הארכיבישופים הוא אוגוסטין מקנטרברי, המיסיונר שהקים את הדיוקסיה העתיקה ביותר באנגליה בשנת 597. הארכיבישופים מקנטרברי, כחלק מן הכנסייה באנגליה, היו כפופים לאפיפיור עד לרפורמציה במאה ה-16, כאשר הכנסייה האנגליקנית נפרדה מהכנסייה הקתולית והפכה לעצמאית.
הארכיבישוף הנוכחי הוא ג'סטין ולבי, ה-105 בשושלת, המכהן מאז 2013.
מקורו של התפקיד
במאה ה-5 ובמאה ה-6 נשלטו השטחים שהפכו לאנגליה על ידי אנגלו-סקסונים פגאנים. ממלכת קנט הייתה הקרובה ביותר לאירופה מבחינה מסחר ותרבות בזכות מיקומה הגאוגרפי. מלך קנט, אתלברט, התחתן עם הנסיכה הפרנקית הנוצרית ברתה והתיר למטיפים נוצרים לפעול בארצו, זמן קצר לפני שהמיסיונרים הנוצרים הראשונים הגיעו לאנגליה.
הארכיבישוף הראשון מקנטרברי היה אוגוסטין הקדוש, שהגיע לקנט ב-597 בשליחותו של האפיפיור גרגוריוס הראשון. אוגוסטין התקבל בברכה אצל אתלברט, והלה המיר את דתו לנצרות ב-598. מאותה תקופה מתייחסים אל הארכיבישופים מקנטרברי כאל אלה שיושבים על כסאו של אוגוסטין הקדוש.
לפני פרישתה מהסמכות האפיפיורית במאה ה-16, הייתה הכנסייה באנגליה חלק חשוב מהכנסייה האירופית היבשתית המערבית. מאז הפילוג והפיכתה לעצמאית, הכנסייה של אנגליה יונקת ממסורת הנצרות המערבית. היא מחשיבה את עצמה כ"כנסיית האם" של הקהילה האנגליקנית העולמית.
מינוי הארכיבישוף לתפקיד
מאז המחלוקת בין הנרי השמיני לכנסייה הרומית נבחרו הארכיבישופים על ידי מלכי אנגליה (שהפכו למלכי הממלכה המאוחדת לאחר חוקי האיחוד של 1707). המדיניות הנוכחית היא שהארכיבישוף נבחר בשמו של הריבון על ידי ראש הממשלה מתוך שני מועמדים שהוצגו לו על ידי ועדת אד הוק הנקראת ועדת המועמדויות של הכתר.
הארכיבישוף הקודם, רואן דאגלס ויליאמס, הוא הארכיבישוף ה-104 מקנטרברי. הוא הוכתר בקתדרלת קנטרברי ב-27 בפברואר 2003. בתקופה שקדמה למינויו הוא כיהן כבישוף של מונמות מוויילס. בזמן שהיה במונמות הוא מילא לזמן קצר את תפקיד הארכיבישוף של ויילס.
מעמדו ותפקידיו הנוכחיים של הארכיבישוף
כיום, הארכיבישוף מקנטרברי ממלא ארבעה תפקידים עיקריים:
בנוסף לשני תפקידיו האחרונים, הארכיבישוף ממלא תפקיד אקומני ובין-דתי חשוב, והוא מדבר בשמם של האנגליקנים באנגליה וברחבי העולם.
הארכיבישוף מקנטרברי הוא אחד מהלורדים הרוחניים של בית הלורדים מתוקף תפקידו, ביחד עם הארכיבישופים של יורק, לונדון, דורהאם ווינצ'סטר.
בנוסף לתפקידו העיקרי, הארכיבישוף ממלא מספר תפקידים אחרים; לדוגמה, הוא נשיא-שותף של מועצת הנוצרים והיהודים בממלכה המאוחדת. הארכיבישוף מבצע חלק מהתפקידים הללו מתוקף מינויו לארכיבישוף, ואילו לתפקידים האחרים הוא ממונה בזכות מעמדו. בין התפקידים הללו ניתן למנות את (לדוגמה) הצ'נסלור של האוניברסיטה הנוצרית בקנטרברי והמפקח של מספר מוסדות אקדמיים.
הפרובינציה והדיוקסיה
לארכיבישוף מקנטרברי יש סמכות מטרופוליטנית בפרובינציית קנט, שבה שוכנות 30 מתוך 44 הדיוקסיות של הכנסייה של אנגליה, כאשר יתר הדיוקסיות שוכנות בפרובינציית יורק. ארבע הדיוקסיות של ויילס היו כפופות מבחינה רשמית לקנטרברי, אך ב-1920 הן הועברו לאחריותה של הכנסייה של ויילס.
לארכיבישוף יש ארבעה בישופים סופראגאנים (בישוף סופראגאני הוא בישוף הכפוף לארכיבישוף מטרופוליטני):
תארים וזכויות
הארכיבישופים מקנטרברי ויורק זוכים כל אחד לתואר "הכומר הגדול", ואילו אל אלה שפרשו פונים בתואר "The Right Honourable". הארכיבישוף מתמנה לחבר במועצת המלכה, ולפיכך הוא יכול להשתמש בתואר "המכובד הגדול" למשך שארית חייו (אלא אם הוא מסולק מהמועצה). במסמכים רשמיים מתייחסים אל הארכיבישוף כאל "הכומר הבכיר ביותר בפני האל, (שם פרטי), בהשגחת האל לורד ארכיבישוף מקנטרברי, פרימוס של כל אנגליה והמטרופוליטן". במקרים אחרים פונים אליו בתואר "הוד חסדו", "ארכבישוף" או "אבי".
במסמכים רשמיים לא נעשה שימוש בשם משפחתו של הארכיבישוף, ורק שמו הפרטי והדיוקסיה מוזכרים. לארכיבישוף יש סמכות חוקית לחתום בתואר "קאנטואר" על מסמכים (מונח הנגזר מהמילה הלטינית עבור קנטרברי). לארכיבישוף יש זכות לחתום רק בתואר שלו, והוא חולק אותה עם הארכיבישוף מיורק, בישופים אחרים, ובני מעמד האצולה.
אהרון גומפרץ
אהרון שלמה אמריך גומפרץ (בגרמנית: Aron Salomon Emmerich Gumpertz, 10 בדצמבר 1723 ברלין - 1769 המבורג), רופא ומלומד יהודי, ידידו ומדריכו של משה מנדלסון בראשית ימיו בברלין.
רקע משפחתי
אהרון אמריך היה בן למשפחת גומפרץ (Gumperz או Gomperz), משפחה יהודית גרמנית מיוחסת ואמידה, ממנה קמו, בין השאר, מספר רופאים ובנקאים. דוד מרוחק, שלמה אמריך גופמרץ (1728-1662) למד רפואה באוניברסיטת ליידן ואחר כך חי ופעל בפראג. גם בנו של הדוד, משה שלמה גומפרץ (Moses Salomon Gumperz) היה רופא שלמד באוניברסיטת פרנקפורט על נהר אודר. הוא סיים את לימודיו בשנת 1721 והיה לרופא היהודי הראשון שזכה לדיפלומה לרפואה בפרוסיה.
אהרון שלמה אמריך גומפרץ למד רפואה באוניברסיטה בפרנקפורט על נהר אודר ובמרץ 1751 קיבל את התואר דוקטור לרפואה בפרוסיה. מלבד עיסוקו ברפואה רכש ידיעות נרחבות גם במקצועות היהדות ובהשכלה כללית. מבחינה היסטורית גומפרץ משתייך לקבוצת המשכילים המוקדמים, כלומר מלומדים יהודים שרכשו השכלה כללית ופעלו בעולם התרבותי הנוכרי אך עדיין לא במסגרת מאורגנת ותוך העמדת אלטרנטיבה לאליטה הרבנית כפי שעשו אנשי תנועת ההשכלה היהודית.
שמו של גומפרץ נזכר בעיקר כמי שהכניס את משה מנדלסון הצעיר לעולם האינטלקטואלי בברלין. גומפרץ, שהיה מבוגר ממנדלסון בשש שנים, לימד את מנדלסון צרפתית ואנגלית, האהיב עליו את לימוד הפילוסופיה והספרות ושימש לו כמדריך ומלווה בשנותיו הראשונות בברלין. הוא הכיר בין מנדלסון לדמויות מובילות בין אנשי הנאורות, ובין השאר הכיר בין מנדלסון ובין לסינג, והשניים נעשו מיד ידידים קרובים.
דמותו של גומפרץ שימשה השראה לאנשי רוח יהודיים גם במאה ה-19 ובהם גם משה הס, אבי הפילוסופיה הציונית המוקדמת.
קישורים חיצוניים
(משה מנדלסון - כתבים פילוסופיים, עריכה:דניאל דאהלסטרום, קיימבריג', 1997) ביוגרפיה של משה מנדלסון בלקסיקון לביוגרפיה ספרותית)
מוטי כל-טוב
מרדכי כל-טוב (נולד ב-21 ביולי 1978) הוא כדורגלן עבר ישראלי ששיחק בעמדת הבלם.
קריירה
כל-טוב התחיל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של מכבי חיפה. ב-19 ביולי 1997, כל-טוב ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת בהפסד 4-0 ללוקומוטיב ניז'ני נובגורוד. כעבור זמן קצר, כל-טוב חתם במכבי עכו מהליגה הארצית.
בקיץ, כל-טוב חתם בהפועל ראשון לציון מליגת העל. ב-25 באוגוסט 2001, כל-טוב ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בהפסד 2-1 למ.ס. אשדוד. ב-12 בינואר 2002, בישל את שני השערים בהפסד 4-2 למכבי נתניה.
בהמשך הקריירה, כל-טוב שיחק בהפועל עכו, הפועל מג'ד אל כרום, בית"ר שמשון תל אביב, הפועל נצרת עילית, הפועל מגדל העמק, איחוד בני מג'ד אל כרום, הפועל אכסאל והפועל קריית ים.
בקיץ, כל-טוב פרש מכדורגל.
דבורנית הקטיפה
דבורנית הקטיפה (שם מדעי: Ophrys Sphegodes) גאופיט בעל פקעת ממשפחת הסחלביים.
מאפיינים
דבורנית הקטיפה מופיעה בחבל הים תיכוני, ובארץ באזור ההר והשפלה. זהו מין נדיר למדי, הצומח במעט אתרים ולרוב בפרטים בודדים. היא צומחת על אדמת חוואר וקירטון, באזורי בתה, גריגה וחורש וכן ביערות אורנים. במרכז השפית הכהה מצויים שני פסי אורך מקבילים שצבעם כחול מתכתי מבהיק. לשפית עצמה יש לעיתים צורת ביצה הפוכה, ולעיתים צורה של משולש מחודד. עלי העטיף ירוקים עם פסים חומים וגבעול התפרחת מכיל 3-15 פרחים ומתנשא לגובה של עד 70 ס"מ.
כנראה שיש מספר תת-מינים של המין דבורנית הקטיפה.
זמן הפריחה בארץ ישראל: פברואר, מרץ, ואפריל.
בולשיט
בּוּלְשִׁיט (Bullshit, Bullshite או Bullcrap) הוא ביטוי נפוץ בשפה האנגלית, שעשוי להיחשב כביטוי פוגעני. בלשון נקייה הביטוי מקוצר ל-Bull או בראשי תיבות B.S. ביטוי דומה באנגלית בריטית הוא "Bollocks". לרוב מדובר בסלנג או בגידוף שפירושו "שטויות", "הבלים" או "נונסנס", בדרך כלל בתגובה לאמירות או לפעולות הנתפסות כמטעות, לא הוגנות או שקריות. המונח יכול לשמש כמילת קריאה ולשאת מגוון רחב של משמעויות סמנטיות.
בפילוסופיה ובפסיכולוגיה קוגניטיבית משתמשים לעיתים במונח "בולשיט" כדי להתייחסות לאמירות חסרות שחר וחסרות כל יחס לאמת, להבדיל משקר שנועד להכחיש אמת מסוימת באופן מניפולטיבי. בעסקים ובניהול, מוצעים הנחיות להבנת, להכרה, ולפעולה למניעת בולשיט, לצורך הפסקת הייצור וההפצה של סוג זה של מצג שווא במקום העבודה, התקשורת והחברה. בתוך ארגונים בולשיטינג נחשב לנוהג חברתי שאנשים עוסקים בו כדי להפוך לחלק מקהילת המשוחחים, לבצע דברים בקהילה ולחזק את זהותם. המחקר ייצר גם את סולם תפיסת הבולשיטינג הארגוני (OBPS) החושף שלושה גורמים של בולשיט ארגוניים (התייחסות לאמת, הבוס, ושפת הבולשיט) שניתן להשתמש בהם כדי לאמוד את התפיסות לגבי היקף הבולשיט הארגוני הקיים במקום עבודה. כמילת קריאה, "בולשיט!" מבטאת חוסר שביעות רצון ממשהו או ממישהו, אך שימוש זה לא בהכרח מתבטא בהקשר של אמת כלשהי.
אטימולוגיה
השימוש במילה "Bull", במשמעות של "שטויות" רווח במאה ה-17, ואילו המונח "בולשיט" שימש כבר בשנת 1915 בסלנג הבריטי, והאמריקאי ונהפך פופולרי רק במהלך מלחמת העולם השנייה. ייתכן שהמילה "Bull" עצמה נגזרה מ-"bole" שבצרפתית עתיקה פירושו "הונאה". המונח "horseshit" הוא שם נרדף כמעט. מקבילה אנגלית דרום-אפריקאית הנפוצה גם בסלנג האוסטרלי, היא "bull dust".
תיפוף
תיפוף היא אמנות הנגינה בתוף. יש מגוון שיטות לנגן על תופים, כמו תיפוף עם מקלות או עם הידיים, כל תוף וסוגו. התופים המוכרים לנו בתקופה המודרנית נקראים מערכת תופים וצורתם הנוכחית מיוחסת בעיקר למתופף הג'אז, ג'ין קרופה. המערכת משלבת תופים ומצילות. יש למערכת מבנה בסיסי ומוכר, אך כל נגן יכול לשנות את מבנה המערכת לטעמו. המבנה הבסיסי הוא שרגל ימין על פדל של תוף הבס ורגל שמאל על פדל המצילות המכונה "הייהט", אך יש סגנונות (לדוגמה מטאל) שרגל שמאל מונחת על פדל נוסף שמכונה "דאבל פדל", או על תוף בס אחר. מתופפים שמאליים לרב הופכים את המערכת (רגל שמאל על הבס, רגל ימין על ה"הייהט"). על התופים והמצילות עצמם לרב מתופפים עם מקלות שעוצבו במיוחד בשביל המערכת. לעיתים יש מתופפים המנגנים על המערכת עם הידיים (לדוגמה ג'ון בונהם, שידוע שבשיר "מובי דיק" בהופעות היה מבצע סולו תופים עם הידיים).
בולשיט
אטימולוגיה
אף על פי שאין קשר אטימולוגי מאושר, משמעויות ישנות אלו הן שם נרדף לביטוי המודרני של "Bull" בתור "שור", הנחשב בדרך כלל ומשמש כצמצום של "בולשיט".
גנוטוביוסיס
גנוטוביוסיס (מיוונית 'גנוטו' - ידוע, 'ביוסיס' - חיים) הוא המצב שבו כל צורות החיים בתוך אורגניזם כלשהו ידועות לחוקר. בדרך כלל פירוש הדבר שהאורגנזים חופשי ממיקרואורגניזמים או מזוהם במיקרואורגניזם ידוע אחד בלבד. מצב זה הוא כלי חיוני למחקרי מעבדה בתחום הביולוגיה והאקולוגיה.
גנוטוביוטיקה הוא תחום הידע העוסק בהבאת אורגניזמים למצב של גנוטוביוסיס.
תיפוף
תבניות קצב
ישנן תבניות קצביות רבות שמהוות בסיס למקצב. ברוק, למשל, התבנית המקובלת היא שמיניות על ההאי האט, בס ברבע הראשון והשלישי וסנר ברבע השני והרביעי. על בסיס תבנית זו בונים את רוב המקצבים המורכבים יותר של הארבעה רבעים ברוק, וחלק גם מן המקצבים של משקל אי רציונלי. דוגמה נוספת היא תבנית הרגלים במוזיקה לטינית, שבנויה כך: סגירת האי האט ברבע השני והרביעי, ובסים בשמינית הראשונה, הרביעית, החמישית, והשמינית. נוסף על כך ישנה תבנית שאפל המאפיינת את הבלוז, בה מקישים על אחת המצילות (לרוב רייד או האי הט) בשמיניות סווינג והבסים מסודרים כפי שהם מסודרים בתבנית הרוק.
בולשיט
אטימולוגיה
הצעה אחרת, לדברי הלקסיקוגרף אריק פרטרידג', היא שהמונח פופולרי על ידי כוחות אוסטרליה וניו זילנד החל משנת 1916 כשהגיעו לחזית במהלך מלחמת העולם הראשונה. פרטרידג' טוען כי הקצינים הבריטיים שמו דגש על "שור"; כלומר, תשומת לב למראה החיצוני, אפילו כשהיה מכשול לנהל מלחמה. החופרים הזרים לכאורה לעגו לבריטים בכך שכינו זאת צואת שור.
ברטוריקה
בדרך כלל משתמשים ב"בולשיט" לתיאור הצהרות של אנשים שעוסקים בתגובת הקהל ולא באמת ובדיוק. בהזדמנות בולטת אחת, המילה עצמה הייתה חלק מפרסומת שנויה במחלוקת. במהלך מסע הבחירות לנשיאות ארצות הברית בשנת 1980, מועמד מפלגת האזרחים בארי קומונר הציג פרסומת ברדיו שהחלה בשחקן שקרא: "בולשיט! קרטר, רייגן ואנדרסון, הכל בולשיט!" רשת NBC סירבה להפעיל את הפרסומת בגלל השימוש בה במתמקד, אך מסע הפרסום של קומונר פנה בהצלחה לוועדת התקשורת הפדרלית בבקשה לאפשר לפרסום המודעה ללא עריכה.
בולשיט אצל הארי פרנקפורט
כמה פרשנים פוליטיים ראו שמושג הבולשיט של פרנקפורט מספק תובנות בקמפיינים פוליטיים. הפילוסוף המרקסיסט ג'רלד אלן כהן, הנגיד בספרו "עמוק יותר בבולשיט", בין סוג ה"בולשיט" שפרנקפורט מתאר לבין סוג אחר: שיח בולשיט המוצג כתחושה. כהן מציין שאפשר לייצר בולשיט מסוג זה בטעות או במכוון. בעוד שסופרים מסוימים מייצרים שטויות במכוון, אדם יכול גם לכוון לחוש ולייצר בולשיט בטעות; או אדם שרומה על ידי פיסת בולשיט יכול לחזור על כך בתמימות, ללא כוונה להונות אחרים. כהן מציין לדוגמה את פרשת סוקל כבולשיט מכוון. אולם מטרתו של סוקאל ביצירתו הייתה להראות כי העורכים ה"פוסט-מודרניסטים" שקיבלו את מאמרו לפרסום לא יכלו להבדיל בין בולשיט לתבונה, ובכך משתמע שתחומם הוא "בולשיט".
"עבודות בולשיט" אצל דייוויד גרייבר
האנתרופולוג האמריקאי דייוויד גרייבר טוען בספרו "עבודות בולשיט" בדבר קיומן ופגיעתן החברתית של משרות חסרות משמעות. הוא טוען שמעל מחצית מהעבודה החברתית היא חסרת טעם, שהופכת להרסנית מבחינה פסיכולוגית.
בשפה יומיומית
מחוץ לעולם האקדמי, בקרב דוברים טבעיים של אנגלית אמריקאית, כמילת קריאה או כשם תואר, המילה "בולשיט" מורה על מורת רוח כללית, מביעה התנגדות או מצביעה על חוסר הוגנות בתוך מצב עניינים כלשהו. במשלב דיבורי ה"בולשיט" אינו מהווה ערך אמת לשיח של אחר. הבולשיט פשוט מתייג משהו שהדובר לא אוהב ומרגיש שהוא לא מסוגל לשנות.
באנגלית המדוברת של אזור בוסטון, מסצ'וסטס, "בולשיט" יכולים לשמש כשם תואר כדי לתקשר שזועמים או כועסים, למשל, "הייתי בולשיט אחרי שמישהו חנה במקומי".
יורם ברונובסקי
יורם בְּרוֹנוֹבְסקי (10 בנובמבר 1948, לודז' – 9 באפריל 2001, תל אביב) היה מסאי, מתרגם, מבקר ועיתונאי ישראלי. תרגם שירה ופרוזה מיותר מעשר שפות, היה עורך המוסף הספרותי של "הארץ", וכתב אלפי מאמרים ורשימות בנושאי ספרות ותרבות (בעיקר תחת שם-העט יוחנן רשת). אחד מאנשי הרוח הבולטים והמוערכים בישראל בשנות השמונים והתשעים.
ביוגרפיה
ברונובסקי נולד בשם יֶז'י ברונובסקי בעיר לודז' שבפולין ב-1948 להורים ניצולי השואה (קרובו של המתמטיקאי והביולוג יעקב ברונובסקי). אביו סטפן היה התובע המחוזי של מחוז לודז'. המשפחה עלתה בעליית גומולקה בשנת 1957, כשהיה בן 8. גדל ברמת גן ולמד ב"אהל שם". בארץ עבד אביו כעורך דין שעסק בתביעות הפיצויים מגרמניה.
משנת 1971 ועד מותו היה חבר מערכת "הארץ". מספרות העולם תרגם גם משפות עתיקות, כגון יוונית עתיקה. הרצה באוניברסיטאות שונות, אך את השכלתו חלק עם הציבור בעיקר באמצעות העיתונות היומית, כשביתו העיקרי והקבוע היה עיתון "הארץ".
ברונובסקי הרבה לעסוק במסות ובתרגומים מן הקלאסיקה היוונית והתרבות הספרדית (חורחה לואיס בורחס, חוזה אורטגה אי גאסט), ובשירה (המשורר היווני קוואפיס). כמו כן הרבה לעסוק בסוגיות שונות מתחום תרבות פולין, צרפת, גרמניה ובריטניה. היה לו קשר מיוחד לארץ הולדתו, פולין.
ייחודה של כתיבתו הוא בין השאר במגוון הרחב של דמויות ­ותופעות ובשילוב בין אלו הגדולות לאלו מהשוליים.
לצד ניתוח יצירות מהספרות היפה הרבה לעסוק מעל דפי "הארץ" בסוגיות פילוסופיות-הגותיות, באופן השוואתי וביקורתי, תוצר של השכלתו הרחבה והמעמיקה. בכתביו דחה באופן עקבי את רעיון ה"רב תרבותיות", כפי שהוא משתקף בתרבות השמאל האירופי, וביקר בחריפות תימות פוסט-מודרניסטיות שונות, מה שהפך אותו בעיני רבים בישראל למעין מייצג של תרבות קלאסית גבוהה ואנינה, ועבור אחרים לאנציקלופדיסט של איזוטריה תרבותית.
אף בנוגע לרעיון איחוד אירופה הביע ברונובסקי לא אחת פיקפוק, תוך שימת דגש מיוחד על ניגודים תרבותיים בולטים, הן בין התרבויות הגבוהות והן בין אלו הפולקלוריסטיות, ברחבי היבשת. לדעתו של ברונובסקי כל ניסיון לחברן בדרך של כלכלת שוק הוא שטחי וסופו כישלון. לעומת זאת לא הסתיר את נטייתו לרעיון הטמון במבנה ובשיטה הרב לאומית של ארצות הברית. בכמה מסות טען שהעוינות לארצות הברית הרווחת באירופה היא סימפטום אירופאי של ניוון הרסני המצוי באירופה של השמאל והימין כאחד.
הותיר אחריו שלושה ילדים (המתגוררים בפריז) ובת זוג, אגניישקה מצ'יובסקה, מנהלת המכון לתרבות פולנית בתל אביב.
קישורים חיצוניים
מכתביו:
ראס סודר
ראס סודר (בערבית راس سدر) היא עיירה בדרום־מערב סיני, הנמצאת על חוף מפרץ סואץ במחוז דרום סיני (גנוב סינאא جنوب سيناء). העיירה נמצאת בסמוך לשפכו של ואדי סודר למפרץ סואץ ומכאן שמה. ב-2006 מנתה אוכלוסיית העיירה, כולל היישובים הסמוכים אליה, 17,221 נפש. מצפון מזרח לעיר נמצא שדה הנפט של עסל שהוא אחד הגדולים בחוף המזרחי של מפרץ סואץ. הנפט במקום נתגלה לראשונה ב-1947.
במלחמת סיני נכבש המקום לאחר שגדוד 890 נע רכוב על הדרך ממצבת פרקר (ממזרח למעבר המיתלה) לכיוון דרום מערב אל ראס סודר.
במלחמת ששת הימים הונחת כוח מחטיבת הצנחנים במקום, השתלט על העיירה (יש עדויות על מקרה של רצח שבויי מלחמה מצריים במקום), והחל לנוע דרומה לכיוון אבו רודס, שם חבר עם כח צנחנים שהונחת בא-טור ונע צפונה. לפני שנסוגו מהאזור, העלו המצרים באש את מתקני הנפט.
מספטמבר 1968 ועד נובמבר 1975 הייתה ראס סודר בסיסה של יחידה 838 - יחידה של חיל הים הישראלי שהפעילה כלי שיט מסוג "צרעה" ומאוחר יותר מסוג "דבור" ותחנת מכ"ם.
במלחמת יום הכיפורים תקפו את אזור ראס סודר יחידות קומנדו מצריות מוסקות. חלק מהמסוקים הופלו על ידי חיל האוויר הישראלי ויחידות ישראליות פגעו בשאר הכוחות. בהמשך הקרבות הוכפפה ראס סודר למרחב שלמה שעבר לפיקודו של ישעיהו גביש והתקיימו באזור קרבות בין כוחות מצריים שניסו לנוע מכיוון עיון מוסה ובין כוחות ישראלים. חיל הים הישראלי מנע ניסיונות נחיתה מצריים על ידי תקיפת בסיסים מצריים במערב מפרץ סואץ. באמצע נובמבר 1975, בעקבות הסכם הביניים בין ישראל למצרים 1975, נסוגה ישראל מהאזור והוא עבר חזרה לשליטת מצרים.
מאז תחילת שנות ה-2000 מנסה מצרים לפתח את התיירות באזור. הוקמו מספר בתי מלון לאורך החוף ובמיוחד מפותח ספורט גלישת הקיט.
בת' אליוט
בת' אליוט (באנגלית: Beth Elliott; נולדה ב-1950) היא זמרת פולק לסבית טרנסג'נדרית אמריקאית, פעילה חברתית וסופרת. בתחילת שנות ה-1970 הייתה אליוט חלק מארגון בנותיה של ביליטיס ומעורבת בכנס הלסביות של החוף המערבי בקליפורניה. היא הפכה לדמות שנויה במחלוקת כאשר חברות קבוצות אלה החליטו שהיא לא נחשבת כאישה והדירו אותה.
בנותיה של ביליטיס
אליוט שימשה כסגנית נשיאת פרק סן פרנסיסקו של ארגון הלסביות הפוליטי בנותיה של ביליטיס בשנים 1971 ו-1972, במהלכן שימשה גם כעורכת הביטאון של הפרק, Sisters. כשהיא הצטרפה לראשונה ב-1971, זכותה להיות בארגון עורר ויכוח סוער, בגלל המגדר בו זוהתה בלידתה. היא התקבלה לארגון, ושירתה בו עד סוף 1972 אז היא הואשמה בטרדה מינית על ידי חברתה לשעבר, הלסבית הבדלנית ופעילה אנטי-טרנס בוו ג'ו וון דורה, מה שהוביל להצבעה שהכריעה בנושא. התוצאה הייתה 35 ל-28 נגד הכללתה של אליוט, או כל אישה טרנס אחרת בקבוצה. כאשר דל מרטין הודיעה על תוצאות ההצבעה, צוות המערכת של Sisters יצאו כולן, ואף עזבו את הארגון בעקבות עוזב את הקבוצה בעקבות ההחלטה.
כנס הלסביות של החוף המערבי
בת' אליוט המשיכה את מעורבותה בתנועת הנשים כשעזרה להקים ולארגן את כנס הלסביות של החוף המערבי שהתקיים באפריל 1973. היא הייתה בוועדה המארגנת, והתבקשה להופיע בתור זמרת בכנס עצמו. אך בלילה הראשון של הכנס, כשעלתה לבמה, היא נתקלה באופוזיציה אלימה. קבוצת לסביות בדלניות, The Gutter Dykes (דייקיות הביבים), ארגנו קמפיין וחילקו עלונים במחאה על השתתפותה של אליוט, בטענה שהיא גבר, והן ניגשו לבמה באופן מאיים. מופיעות אחרות, ג'ין קורדובה, רובין טיילר, ופטי הריסון, הצהירו כי הן הגיבו להגנתה של אליוט והביאו להכרה בצורך להצביע אם אליוט תוכל להמשיך ולהופיע. על פי רובין טיילר, המתנגדות אף עלו על הבמה כדי להכות את אליוט, והיא נפגעה על ידן. זה לקח יותר משעה לספור את 1,300 הקולות, בערך, של המשתתפות בכנס, ובתוצאה הסופית, שני שלישים הצביעו לטובת הופעתה של אליוט. אליוט הופיעה בסט קצר ואז עזבה את הכנס. למחרת, כשעלתה לבימה הנואמת המרכזית רובין מורגן, היא נתנה נאום אותו שינתה לאחר אירועי הלילה הקודם. בנאום, שכותרתו "לסביות ופמיניזם: מילים נרדפות או סתירות?" מורגן כינתה את אליוט "פורץ זכר טרנסווסטיט", וכשהיא משתמשת בשמות גוף זכריים, האשימה אותה כ"אופורטוניסט, מסתנן, ומשחית עם מנטליות של אנס".
אחרי הכנס
התקרית בכנס, שהיה האירוע הלסבי הגדול ביותר עד אותה העת, השאירה את חותמה. לא רק שאליוט צולקה רגשית וחברתית, אלא גם הופצו חומרים בגנותה בקרב הרשתות העממיות הלסביות, ומשם התחיל הדימוי של "הטרנס האנס", אשר הפך לחלק בסיסי מגישות טרנספוביות עד היום. האירוע היה הפעם הראשונה שבו פמיניסטיות רבות נתקלו בשאלת זהותן של נשים טרנסג'נדריות והיכללותן בתנועה. אליוט נותרה מנודה ממרבית הקהילות הלסביות ושל תנועת הנשים בשל המחלוקת שעוררה הסוגיה בקרב פמיניסטיות.
המשך חייה וקריירה
מאז אמצע שנות ה-1970, בת' אליוט כותבת ומפרסמת רבות בנושא ביסקסואליות, פמיניזם, תנועת האיידס, פמיניזם סקס-פוזיטיב, ונושאים טרנסג'נדריים. בנוסף, אליוט חיברה מספר ספרים, ביניהם ספר זיכרונותיה משנת 1996, Mirrors: Portrait of a Lesbian Transsexual, שתואר כ"קלאסיקה בהיסטוריה הספרותית הלסבית פמיניסטית וכן הטרנסג'נדרית/טרנסקסואלית" על ידי עיתון Bay Area Reporter. במהדורה מחודשת של הספר ב-2011, היא הוסיפה מבוא, אחרית דבר, ופרק על החוויה שלה בכנס הלסביות של החוף המערבי. היא גם המחברת של רומן המדע הבדיוני, Don’t Call it “Virtual”, אשר יצא בשנת 2003.
היא מעורבת באקטיביזם פוליטי למען זכויות להט"ב, וייסדה את מועדון הלהט"ב על שם אליס ב. טוקלאס בסן פרנסיסקו. היא נבחר כחברת מועצת המנהלים של הוועדה לרפורמה בחוקי המין של קליפורניה, אשר, בשנת 1975, תמכה בביטול החוק נגד מעשי סדום (משכב זכר) בקליפורניה.
ירוסלב
אוכלוסיית העיר מונה כ-40,000 נפש נכון לשנת 2009.
היסטוריה
ירוסלב נבנתה בידי הנסיך יארוסלאב הראשון, נסיך קייב, בשנת 1031. את הזכות לממשל עצמי קיבלה העיר כעבור יותר מ-340 שנים, בשנת 1375, מידי הנסיך ולדיסלב השני אופולצ'יק (מאופולה).
ירוסלב משמשת כעיר נמל על גדות נהר הסַן. בהיותה מרכז סחר חשוב, בשל מיקומה הגאוגרפי, שגשגה העיר והתפתחה במהירות, כאשר לשיא פריחתה הגיעה במאות ה-16, וה-17. ירוסלב הייתה צומת סחר ארצית, אך גם סוחרים ממדינות רחוקות בחו"ל, כמו: ספרד, אנגליה, פינלנד, ארמניה ופרס, נהרו ליריד המפורסם שלה שנערך אחת לשנה לרגל חג עליית מרים הנחוג על ידי נוצרים המשתייכים לכנסייה הקתולית והאורתודוקסית ב-15 באוגוסט, למשך שלושה שבועות. בשנת 1574 נבנתה בירוסלב מכללה ישועית.
בשנות ה-90 של המאה ה-16, במסגרת מלחמות המגנאטים, פלשו טטרים משטחי האימפריה העות'מאנית על העיר ירוסלב, ובזזו את האזור הכפרי שסביבה. הם לא הצליחו לפרוץ את חומת העיר ולהתגבר על ביצוריה, אך פשיטות אלו דרדרו את מצבה הכלכלי, הקשו על המסחר וכפועל יוצא הורידו אותה מחשיבותה.
במלחמה הצפונית הגדולה, בין השנים 1700-1721, נכבשה העיר ונבזזה שוב ושוב בידי הצבאות הרוסים, הסקסונים והשוודים. מה שהוביל לפגיעה נוספת במעמדה.
באמצע המאה ה-18 היוותה האוכלוסייה הקתולית, 53.7% מכלל תושבי העיר; חברי הכנסייה היוונית הקתולית היוו 23.9% מאוכלוסייתה; והיהודים מנו 22.3% מהאוכלוסייה.
בחלוקת פולין הראשונה (1772), נפלה ירוסלב בחלקה של אוסטריה, והייתה תחת שלטון אוסטרי עד שנת 1918 בה זכתה פולין בעצמאות במסגרת חוזה סן-ז'רמן שבין היתר, קבע את אופן פירוקו של החלק האוסטרי של האימפריה האוסטרו-הונגרית.
ירוסלב במלחמות העולם
מלחמת העולם הראשונה הביאה ללידת פולין ומלחמת העצמאות של פולין כנגד הפולש הרוסי, במהלך המלחמה בלמו כוחותיו הפולנים של גנרל תדאוש רוזבדוסקי את מתקפת הנגד הרוסית. במהלך הקרב בדומה לקרב גורליץ השתמשו באש ריכוך ארטילרית טרם יצירת מגע על ידי יחידות החי"ר עם הצבא הרוסי. שיטה זו הוכרה מאוחר יותר כשיטת הבליץ קריג הגרמנית.
צבא גרמניה תקף את פולין משני אגפים, מקו הגבול הגרמני ומדרום מקו הגבול הצ'כוסלובקי ותוך עשרה ימים הגיע לירוסלב. בירוסלב התחולל קרב בין ה-10 ל-11 בספטמבר 1939. במהלך הקרב, כוחות פולניים בפיקודו של גנרל סטניסלב מאצ'יק הצליחו לאחוז במעבר נהר הסן במשך יומיים כנגד הכוחות העדיפים של הוורמאכט. כך נותר די זמן לנסיגתו מזרחה של חיל הפרשים הממוכן העשירי של צבא פולין. שתי התקפות גרמניות על העיר נהדפו ולגרמנים נגרמו אבדות בטנקים.
ב-27 ביולי 1944 שוחררה ירוסלב מהכיבוש הגרמני, בידי הארמייה ה-13 (ברית המועצות) של החזית האוקראינית.
היסטוריה מוקדמת
ידיעות על יהודים בירוסלב, קיימות כבר בתקופות מוקדמות למאה ה-15. ידועה יהודייה בשם "רבקה מירוסלב" ("רבקה פון יאראסלאוו") עליה נמסר כי הלוותה לפיאודל אופולסקי הראשון במאה ה-14 ובתחילת המאה ה-15 סכומי כסף. היהודי הראשון אודותיו נשתמר תיעוד רשמי חי בה בסביבות שנת 1464. רבה היהודי הראשון של העיר היה הרב ישעיה אשכנזי, בן בתו של הרבי ר' העשיל מקראקא, שכיהן בעיר בערך בין השנים ה'ת"נ-ה'תס"ח (1590–1608).
החל מ-1680 התכנס מושב ועד ארבע ארצות בעיר זו. מאז, במשך קרוב ל-200 שנה התקיימו מושבי הוועד בירוסלב, עובדה שפרסמה את שמה של העיר ברחבי העולם היהודי. ההיסטוריון והסופר שמעון דובנוב מצא את פינקס הקהילות (ספר הפרוטוקולים) של וועד ארבע הארצות שנכתב והוא היה ברשותו של דובנוב.
בשנת 1737 הואשמו יהודי העיר בעלילת דם בעקבות רצח נערה נוצרייה, מספר יהודים נעצרו, הודו במעשה לאחר ענויים קשים והוצאו להורג. ב-1869 סבלה הקהילה מפוגרום שארך כשבועיים ימים, הפוגרום זכה לעידוד השלטונות המקומיים של ירוסלב, והוא הופסק רק לאחר התערבות השלטון האזורי בלבוב.
בראשית המאה ה-19 הקים תושב העיר הרב שמעון מרילס, תלמידו ובן דודו של החוזה מלובלין, חצר חסידית הידועה כ"חסידות ירוסלב". בעיר הייתה גם קהילה חשובה של חסידות בעלז, ולפני השואה כיהן כרב הקהילה רבי יהושע רוקח, בנו של רבי ישכר דב מבעלז וסבו של האדמו"ר הנוכחי ממחונבקה.