cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
אלווין יורק
מלחמת העולם הראשונה
יורק עוטר מיד לאחר הפעולה בעיטור צלב השירות המצוין. כעבור מספר חדשים, לאחר חקירה מקיפה של פרטי פעולתו, הומר העיטור במדליית הכבוד של הקונגרס. העיטור הוענק לו על ידי הגנרל ג'ון פרשינג, מפקד חיל המשלוח האמריקני לאירופה. הצבא הצרפתי עיטר אותו בצלב המלחמה ובאות לגיון הכבוד. ביחד עם עיטורים נוספים ממדינות זרות עוטר יורק בסך הכל בכמעט 50 עיטורים.
לאחר המלחמה
פרטי מעשהו של יורק נודעו בארצות הברית רק לאחר תום המלחמה, באפריל 1919, בכתבה בעיתון Saturday Evening Post. כשחזר יורק לארצות הברית ב-22 במאי, הוא נתקבל בקבלת פנים מפוארת. הוא התארח במלון וולדורף-אסטוריה בניו יורק ובנשף שנערך לכבודו וסייר בעיר. לאחר מכן המשיך לוושינגטון ונתקבל שם על ידי בית הנבחרים ועל ידי שר המלחמה. כששב לביתו בטנסי התקבל בחגיגות נוספות שנמשכו ימים. עיטור מיוחד הוענק לו על ידי מדינת טנסי. מיד לאחר שובו התחתן, ולימים נולדו לו ולאשתו שמונה ילדים.
אל יורק זרמו הצעות לרוב להופעות, כתיבה בעיתונות, השתתפות בפרסומות מסחריות וקניית הזכויות על סיפורו לשם הפקת סרט, אך הוא דחה את כולן ורק נידב את שמו למען מספר מטרות צדקה. הוא נעתר לקבל מידי מועדון רוטרי בנאשוויל חווה בשטח של 1.6 קמ"ר, אך הארגון לא עמד בכל התשלומים והנטל נפל על יורק. הוא גם סבל הפסדים במיתון החקלאי שהתחולל בארצות הברית לאחר המלחמה, וב-1921 הוא נקלע לקשיים כספיים. רק בסוף השנה הוא נחלץ ממצוקתו בעזרת תרומות מארגון רוטרי הלאומי ומהציבור, שנתקבלו לאחר שדבר מצוקתו התפרסם בעיתונות.
במהלך שנות העשרים הקים יורק קרן על שמו במטרה לייסד מוסד שיעניק חינוך לבני נוער מאוכלוסיית אזור מגוריו בטנסי. הוא עסק בגיוס תרומות לקרן וב-1926 הקים את מכון אלווין יורק (Alvin C. York Institute) בעיר ג'יימסטאון. המוסד החל לפעול ב-1929 אך בשל השפל הכלכלי הגדול נקלע לקשיים, וב-1937 העביר אותו יורק לידי מדינת טנסי. היא ממשיכה לקיים אותו עד היום כבית ספר ציבורי.
יורק התנגד לבדלנות ותמך במאמצי ממשלו של נשיא רוזוולט לסייע לבריטניה לאחר פרוץ מלחמת העולם השנייה. לאחר כניסת ארצות הברית למלחמה הוא ניסה להתנדב לשירות צבאי, אך נדחה בשל גילו ובריאותו הלקויה. ניתנה לו דרגת כבוד של אלוף-משנה בחיל הקשר ובמשמר הלאומי של טנסי. הוא סייר במחנות אימונים והשתתף באירועים לגיוס מלוות עבור המאמץ המלחמתי, לרוב כשהוא נושא בהוצאות הנסיעה שלו בעצמו. הוא גייס כסף גם עבור מפעלי צדקה הקשורים למלחמה כמו הצלב האדום.
בימי חייו של יורק התפרסמו ביוגרפיה ואוטוביוגרפיה שלו, שנכתבה עבורו. לאחר שדחה הצעות רבות להפיק סרט אודותיו, הוא נעתר לכך ובשנת 1941 יצא לאקרנים הסרט סרג'נט יורק בבימויו של הווארד הוקס ובכיכובו של גרי קופר, שגילם את דמותו של יורק. הסרט זכה בשני פרסי אוסקר (לקופר עבור שחקן בתפקיד ראשי ועבור העריכה) והיה מועמד לתשעה פרסים נוספים.
יורק סבל בחייו מבעיות בריאות רבות ומעודף משקל. ב-1948 לקה בשבץ מוחי ומ-1954 היה מרותק למיטה. הוא נפטר בנאשוויל שבטנסי ב-2 בספטמבר 1964. בטקס האשכבה שלו נכח גנרל מת'יו רידג'וויי, אשר ייצג את הנשיא לינדון ג'ונסון.
אתרים ומפעלים רבים ושונים נקראו על שמו של יורק וביניהם שדרה בניו יורק, בית חולים לוותיקי מלחמה בטנסי וכן פארק מדינתי וגדוד של המשמר הלאומי שם. פסל שלו הוצב ב-1968 בקפיטול של מדינת טנסי בעיר נאשוויל. בשנת 2000 פרסם שירות הדואר של ארצות הברית סדרת בולי דואר לכבוד חיילים מצטיינים בהיסטוריה של ארצות הברית וביניהם גם בול הנושא את דמותו של יורק.
יחסי גמביה–ספרד
יחסי גמביה–ספרד הם היחסים הדו-צדדיים והדיפלומטיים בין גמביה וספרד.
יחסים דיפלומטיים
היחסים המדיניים הדו-צדדיים בין ספרד לגמביה נחשבים לטובים ולא היו אינטנסיביים מדי עד לשנים האחרונות. ממשבר ההגירה של 2006 החלה סדרת ביקורים רמי דרג, כולל ביקור ראשון בבנג'ול של שר חוץ ביוני 2006 ובעקבותיו באוקטובר אותה שנה.
יחסים כלכליים
יחסי הסחר הדו-צדדיים דלים מאוד ומאזן הסחר של ספרד עם גמביה רושם עודף מסורתי. היקף העסקים והנוכחות הספרדית בגמביה צנועים מאוד. היצוא הספרדי לגמביה הסתכם ב-14 מיליון אירו בשנת 2015, המהווה גידול של 40% לעומת השנה הקודמת. בין הספקיות העיקריות בגמביה, ספרד מדורגת במקום ה-5 ב, אחרי צרפת ובריטניה.
הנתונים עבור ספרד כיבואנית עומדים על 1.86 מיליון אירו בשנת 2015, המיקום החמישי בדירוג לאחר בריטניה.
לא קיימים השקעות זרות ישירות של ספרד בגמביה, וכן אין ועדה מעורבת שתטפל בעניינים כלכליים ומסחריים.
סורת עבס
סורת עבס (בערבית: سورة عبس) היא הסורה ה-80 בקוראן, והיא מונה 42 פסוקים. שם הסורה נלקח מהפסוק הראשונה בה. על פי יוסף יואל ריבלין משמעות שם הסורה היא "קָמַט מִצְחוֹ", בעוד שלפי הרמן רקנדורף, משמעות השם היא "עקם את מצחו".
תוכן הסורה
אף על פי שסורת עבס היא סורה קצרה, היא דנה בנושאים מגוונים והיא מדגישה את יום הדין. ניתן לתמצת את תוכנה לחמישה נושאים:
מלאו אסמינו בר
מלאו אסמינו בר הוא פזמון עברי שכתב פנחס לנדר (אלעד) והלחין דוד זהבי, השיר נכתב בסוכות ה'תרצ"ג (1932) בעת שלנדר, מחנך וסופר, נתבקש על ידי הנוער העובד לכתוב פזמונים. לדברי דוד זהבי, ברגע הראשון שקרא את המילים "בקע השיר מתוכו". הוא בוצע לראשונה בציבור בקיבוץ נען. השיר נחשב לאחד משירי החלוצים הידועים ביותר וממאפייני החלוציות והקיבוצים בארץ ישראל. לשיר חובר גם ריקוד עם שהיה נפוץ בחוגי הריקודים בישראל.
הפזמון, במילותיו הקצרות, מבטא (במשמעות אלגורית) את ערך החלוציות, ההתמקדות בביצוע החזון והשמחה במה שקיים. מילות השיר הן:
ביצועים קדומים של השיר היו של חבורת רננים, הגבעטרון ועוד. הוא נתפס אז כשיר מקהלות. בהמשך הוא בוצע בעשרות גרסאות כיסוי נוספות על ידי להקות וזמרים ידועים בישראל.
רדוורס בולר
סר רדוורס הנרי בולר VC, GCB , GCMG (באנגלית: Sir Redvers Henry Buller; 7 בדצמבר 1839 - 2 ביוני 1908) היה איש צבא בריטי. בולר מוכר במיוחד על פיקודו של הכוחות בדרום אפריקה במהלך שלבי הפתיחה של מלחמת הבורים השנייה, פרישתו מהצבא לוותה בקלון מסוים משום הכישלון הבריטי בתחילת המלחמה, כישלון שיוחס בין היתר לו.
מלבד השירות במלחמת הבורים, שירת בולר במספר מערכות במהלך שירותו הצבאי; מלחמת האופיום השנייה, מלחמת אשאנטי, מלחמת הזולו ומלחמת הבורים הראשונה. במהלך מלחמת הזולו, פיקד בולר על כוח של חיל רגלים רכוב בטור הצפוני (במהלך הפלישה הראשונה). על חלקו במהלך הלחימה בקרב הלובאין העונק לו צלב ויקטוריה, העיטור הצבאי הגבוה ביותר בבריטניה.
צפון מדבדקובו
צפון מדבדקובו הוא מה שנקרא ראיון שינה. אבל בנוסף למגורים, יש אזור תעשייה גדול ברחוב צ'רמיאנסקאיה ובפוליארני פרויזד, שם נמצאים מפעלים שונים.
אזורי הבילוי העיקריים של תושבי הראיון הם אזור במישור הצפה של נהר יוזה ופארק היער מדבדקובסקי.
ז'ורדי ראורה
ז'ורדי ראורה אי סולה (בקטלאנית-ספרדית: Jordi Roura i Solà, נולד ב-10 בספטמבר 1967 בליאגוסטורה שבקטלוניה, ספרד) הוא כדורגלן עבר ספרדי ומאמן כדורגל בהווה. ראורה, ששיחק בעמדת הקשר, גדל במערכת הנוער של ברצלונה, ולאחר מספר שנים בקבוצה הבוגרת, המשיך לשחק במשך מספר שנים במורסיה, בפיגרס ובסנט אנדראו. לאחר פרישתו ממשחק החל לעבוד במשרות אימון וניהול בתחום הכדורגל. בעונת 2012/13 היה עוזרו של טיטו וילאנובה בברצלונה, וכשווילאנובה נעדר מתפקידו בשל טיפולים במחלת הסרטן, מילא ראורה את מקומו.
קריירה כשחקן
ראורה נולד בליאגוסטורה, עיירה שנמצאת בקרבת ז'ירונה שבקטלוניה. ראורה הצטרף למחלקת הנוער של ברצלונה ב-1982, בגיל 15. ב-9 בספטמבר 1984, בגיל 17 בלבד ובעודו שחקן של קבוצת הנוער, זכה ראורה לראשונה בהזדמנות לשחק עם קבוצת המילואים של ברצלונה, ברצלונה אתלטיק, ששיחקה אז בליגת המשנה. ראורה השתתף בכל 90 הדקות בניצחון ברצלונה אתלטיק 4-0 על ריאל מדריד קסטיליה. ראורה לא שב לשחק בברצלונה אתלטיק עד עונת 1987/88, אז הפך לשחקן סגל בקבוצה. בעונתו המלאה הראשונה במדי ברצלונה אתלטיק הופיע ראורה ב-22 משחקים, 7 מתוכם בהרכב הפותח, והקבוצה סיימה את הליגה במקום ה-8.
בעונת 1988/89 החל ראורה להשתלב גם בקבוצה הראשונה של ברצלונה, תחת אימונו של יוהאן קרויף, במקביל לכך שהיה שחקן סגל של ברצלונה אתלטיק. ראורה ערך את בכורתו בליגה הספרדית, כשנכנס כמחליף 14 דקות לסיום המשחק בו ניצחה ברצלונה 3-0 את אלצ'ה ב-11 בספטמבר 1988. לאחר מכן המשיך ראורה לשחק בקבוצת המשנה. שער הבכורה של ראורה בברצלונה אתלטיק היה שער הניצחון על רקראטיבו ולבה ב-26 בפברואר 1989. בהמשך הבקיע שער נוסף, בתיקו 1 עם אייבר ב-26 במרץ. בסך הכול פתח ראורה ב-23 משחקים בליגת המשנה באותה עונה, שבסיומה ירדה ברצלונה אתלטיק לליגה השלישית. ראורה שב לשחק במדי הקבוצה הבוגרת בסוף העונה - הוא השתתף כשחקן הרכב בשלושה משחקים וכמחליף ב-4 נוספים. ברצלונה זכתה באותה עונה בגביע מחזיקות הגביע וסיימה במקום השני בליגה.
בעונה הבאה, עונת 1989/90, זכה ראורה להזדמנויות בודדות בקבוצה הראשונה. ראורה נכנס כמחליף במשחק גביע המחזיקות מול לגיה ורשה ב-13 בספטמבר 1989, פתח במשחק הליגה מול ריאל אוביידו שלושה ימים לאחר מכן ונכנס כמחליף במשחק הליגה מול טנריפה ב-28 באוקטובר. ראורה פתח במשחק הסופר קאפ האירופי מול מילאן שהתקיים ב-7 בדצמבר, אך כעבור 10 דקות נפצע באופן חמור בברכו, והתקדמותו בברצלונה נגדעה. ראורה אמנם היה חבר סגל בברצלונה, אך לא לקח חלק בזכייתה בגביע המלך בסוף העונה הזו ובאליפות ספרד בעונה שלאחר מכן.
גם לאחר החלמתו מהפציעה, התמודד ראורה עם קשיים פיזיים. בעונת 1991/92 הושאל ראורה למורסיה, קבוצה מליגת המשנה בספרד. במדי מורסיה ערך 11 הופעות וכבש שער בודד, בניצחון 2-1 על פלמוס ב-23 בפברואר 1992. מורסיה אמנם סיימה במקום ה-11 את אותה עונה, אך מפני שלא עמדה בתקנות חדשות לגבי מבנה של מועדוני כדורגל בספרד, היא הורדה טכנית לליגה השלישית. בתום ההשאלה שוחרר ראורה מברצלונה באופן סופי, והוא חתם בפיגרס, גם היא בליגה השנייה בספרד. בעונת 1992/93 לקח ראורה חלק ב-13 משחקים, 3 מהם כשחקן הרכב, ופיגרס סיימה את הליגה במקום ה-17 וירדה לליגה השלישית. ב-1994 שיחק לתקופה קצרה בקבוצה הקטנה סנט אנדראו, שהייתה אז בליגה השלישית. ראורה פרש באותה שנה באופן סופי, בגיל 26 בלבד.
קריירת אימון
בעת מינויו של ז'וזפ גוארדיולה למאמנה הראשי של ברצלונה בפתח עונת 2008/09, הצטרף ראורה לצוות האימון כאחראי על ניתוח היריבות לקראת המשחקים מולן. ראורה היה בתפקיד זה במשך 4 עונות. כאשר טיטו וילאנובה החליף את גוארדיולה כמאמן ברצלונה לקראת עונת 2012/13, מונה ראורה להיות עוזרו. ב-19 בדצמבר 2012, בשל הטיפול שווילאנובה עבר בגלל מחלת הסרטן, מילא ראורה את מקומו. ראורה עמד על הקווים במשחק הליגה מול ריאל ואיאדוליד ב-22 בדצמבר בו ניצחה ברצלונה 3-1 ובמשחק גביע המלך ב-10 בינואר 2013. לאחר מכן חזר וילאנובה מהטיפול מוקדם מהצפוי, אך כעבור שבועיים שב להמשך הטיפולים, וראורה המשיך כמאמנה הראשי של ברצלונה. ראורה היה המאמן הראשי עד תחילת אפריל 2013. במהלך תקופה זו הודחה ברצלונה מהגביע על ידי ריאל מדריד והעפילה לרבע גמר ליגת האלופות אחרי שגברה על מילאן.
וילאנובה עזב את תפקיד המאמן באופן סופי ביולי 2013, ובמקומו מונה חרארדו מרטינו. אל מרטינו הצטרף צוות אימון חדש, ולכן תפקידו של ראורה בצוות האימון צומצם. בסוף עונת 2013/14 עזב ראורה את המועדון. ב-26 בינואר 2015 שב ראורה לברצלונה, בתפקיד המנהל הספורטיבי של מחלקת הנוער של המועדון.
מאיר גולדוויכט
הרב מאיר גולדוויכט הוא מראשי הישיבה בישיבה יוניברסיטי בניו יורק. הוא נולד בישראל, כיהן כר"מ בישיבת כרם ביבנה, אצל דודו הרב חיים יעקב גולדוויכט והיה מבאי ביתו של הרב שלמה זלמן אוירבך. הוסמך לרבנות על ידי הרב עובדיה יוסף והרב בצלאל ז'ולטי רבה של ירושלים, והרב זלמן נחמיה גולדברג, מגדולי ירושלים.
ביוגרפיה
למד בישיבת הנגב אצל הרב יששכר מאיר ואחר כך בישיבת כרם ביבנה אצל דודו הרב חיים יעקב גולדוויכט שכיהן כראש הישיבה. שם הוא למד בחברותא עם הרב זלמן נחמיה גולדברג ובחבורה עם הרב שלמה פישר, הרב ישעיהו הדרי, והרב משה שפירא. הוא מעיד שמהם קיבל את רוב תורתו.
פעילותו
כיום מכהן כאחד מראשי ישיבה יוניברסיטי בניו יורק. ב-2017 זכה למדליית נשיא ישיבה יוניברסיטי על הצטיינותו בהוראה. כמו כן הוא מכהן כראש כולל במחנה קיץ מסורה בארצות הברית. הרב גולדוויכט מוסר שיעורים רבים גם בבסיסי צבא בישראל ויש לו פינה קבועה בערוץ שבע.
משפחתו
בין בניו: הרב אלידע גולדוויכט, מייסד תוכנית "סמיכת חבר", הרב איתיאל, רב באש התורה וראש "אש ישראל" ורב בבית כנסת הנשיא ברחביה, והרב אביעד גולדוויכט.
פטריק ברואל
פטריק ברואל (בצרפתית: Patrick Bruel; נולד; ב-<time class="nowrap date-lien" datetime="1959-05-14">14 במאי 1959 ) הוא זמר-יוצר, שחקן קולנוע, מפיק ושחקן פוקר מקצועי יהודי-צרפתי.
קריירה
בשנת 2002 הוציא לאור אלבום גרסאות כיסוי (קאברים) של שירי שנות ה-30 וה-50. האלבום הפך להצלחה מסחרית שהביאה את ברואל בחזרה אל קדמת הבמה.
בשנת 2017 שיחק בסרט הדרמה "שקית של גולות" של הבמאי הקנדי כריסטיאן דוגואי.
עונת 1958/1959 בפוטבול ליג
עונת 1958/1959 הייתה העונה ה-60 של הפוטבול ליג שהיא הייתה הליגה האנגלית הבכירה בכדורגל. העונה החלה ב-23 באוגוסט 1958 והסתיימה ב-4 במאי 1959. בעונה זו התחרויות התקיימו בליגה הבכירה, בליגת משנה, בדיוויזיון השלישי ובדיוויזיון הרביעי.
הליגה הבכירה כללה 22 קבוצות. וסטהאם יונייטד ובלקברן רוברס היו הקבוצות שעלו מליגת משנה.
עבור הניצחון הוענקו שתי נקודות ונקודה עבור תוצאת תיקו. במידה וכמה קבוצות זכו באותו מספר נקודות, הקבוצה עם יתרון ביחס שערים דורגה במקום גבוה יותר. שיטה זו הייתה בתוקף עד לעונת 1976/1977.
וולברהמפטון וונדררס זכתה באליפות בפעם השלישית בתולדות המועדון ובפעם השנייה ברציפות.
בסוף העונה לליגת משנה ירדו אסטון וילה ופורטסמות'. במקומן לליגה הבכירה עלו שפילד וונסדי ופולהאם.
כדורגלנים מצטיינים
ג'ימי גריבס מצ'לסי כבש 33 שערים וזכה בתואר מלך השערים.
סיד אואן מלוטון טאון זכה בפרס כדורגלן השנה של התאחדות עיתונאי הכדורגל האנגלית.
אורה אנטין
אורה אנטין-וולמן (נולדה ב-21 בדצמבר 1943) היא פיזיקאית ישראלית המכהנת כפרופסור אמריטה במחלקה לפיזיקה באוניברסיטת בן-גוריון בנגב מאז שנת 2003 ובבית הספר לפיזיקה ואסטרונומיה באוניברסיטת תל אביב מ-2006. היא חוקרת בתחומים של פיזיקה של מצב מוצק, מוליכות-על, לוקליזציה של אלקטרונים, מגנטיות, ננוטכנולוגיה וספינטרוניקה. אחראית לממצאים ותגליות רבים וזכתה בפרסים מוערכים.
החל משנת 2022 חברה באקדמיה הלאומית הישראלית למדעים.
ביוגרפיה
בעלת תואר ראשון במתמטיקה ופיזיקה, טכניון, 1965. תואר שני בפיזיקה, טכניון, 1967. תואר שלישי בפיזיקה, אוניברסיטת בר-אילן, 1973. היא ניהלה עשרות מענקי מחקר, הכוללים מענקים של: (GIF (Graphics Interchange Format) ,BSF (BinationaScience Foundationl) ,ISF (Israel Science Foundation. בנוסף ערכה עם אמנון אהרוני ספר בנושא Perspectives of Mesoscopic Physics. שניהם כתבו גם ספר ללימוד עצמי על פיזיקה של המצב המוצק (בהוצאת האוניברסיטה הפתוחה). הספר יצא גם באנגלית (World Scientific, 2018).
אנטין חקרה תחומים מגוונים של פיזיקת המצב המוצק, כולל במוליכות-על, לוקליזציה של אלקטרונים, מגנטיות וננו-מדע. בפרט, היא עשתה עבודה ראשונית ומקורית על משטח המגע בין מוליכי-על ומתכות נורמליות מגנטיות, על מוליכי-על גרגריים, על מוליכות-על במתכות עם שני פסי אנרגיה ועל מוליכי-על רחוק משווי-משקל.
לאנטין גם תרומות חשובות להבנה של אופני תנודה ממוקמים של תנודות הסריג ("פרקטונים"), ושל התלות של ההתנגדות החשמלית בשדה המגנטי עבור מבודדים שבהם האלקטרונים מדלגים בין מצבים ממוקמים באמצעות פונונים, וכן של אפקט הול ושל אפקט הול הספיני במבודדים כאלה. בשיתוף עם אמנון אהרוני ואחרים, אנטין זיהתה את המבנה המגנטי של קופראטים, שבונים את מוליכי העל בטמפרטורות גבוהות. בפרט, הם הובילו את התגלית של סימטריה נסתרת שקשורה לאינטראקציה של דז'יאלושינסקי-מוריה וכן את חקר התחרות בין סדר מסלולי וסדר מגנטי בטיטנאטים. אנטין הייתה גם מחלוצי המחקר של האינטראקציה ספין-מסילה במערכות מזוסקופיות, והיא מובילה במחקר הזה עד היום. מחקר זה הוא הבסיס לספינטרוניקה. היא השתתפה עם אהרוני בהצעות של פילטרי ספין, שיכולים לשמש לאגירת מידע קוונטי ולקריאתו במחשבים קוונטיים.
חיים אישיים
אנטין נשואה ולה שלישיית בנים.
מוסא כוסא
מוסא מוחמד כוסא (בערבית: موسى محمد كوسا; נולד ב-23 במרץ 1949) הוא פוליטיקאי ומדינאי שכיהן כשר החוץ של לוב תחת הנהגתו של מועמר קדאפי. נחשב לאחד האנשים המשפיעים והקרובים ביותר לקדאפי. עם גבור המאבק בשלטונו של קדאפי ברח מארצו. נוסף להיותו שר החוץ, כיהן כראש המודיעין הלובי מ-1994 ועד 2009.
כוסא הגיע ממשפחה ידועה במעמד הביניים בטריפולי. הוא בעל תואר שני בסוציולוגיה מטעם אוניברסיטת מישיגן בארצות הברית, תואר שקיבל ב-1978. את הקריירה שלו החל בקהילת המודיעין הלובית כמנהל הביטחון של שגרירויות לוב בצפון אירופה.
תפנית חשובה בקריירה שלו אירעה כאשר מונה ב-1980 כשגריר ארצו בלונדון, אך הוא לא נשאר זמן רב בתפקיד. הבריטים שילחו אותו חזרה באותה שנה עקב ידיעות כי הוא פועל נגד לובים ממוצא אנגלי על אדמת אירופה. לאחר מכן מונה לסגן שר החוץ, תפקיד בו כיהן בין השנים 1992–1994. בהמשך מונה לראש המודיעין הלובי, הידוע גם בשם "ביטחון החוץ", משרה שכיהן בה כ-15 שנה (1994–2009), עד אשר מונה לשר החוץ הלובי ב-2009, כשהוא מחליף בתפקיד את עבד א-רחמאן שלקאן, בעת סבב חילופי תפקידים בממשלת לוב.
ב-30 במרץ 2011 עזב כוסא את לוב וביקש מקלט מדיני בבריטניה על רקע אירועי ההתקוממות במדינה, ואף הצהיר כי הוא "מתנגד להרג אזרחים". כוסא נחשב האיש ששכנע את קדאפי ב-2003 להסכים להתפרק מהנשק הבלתי קונבנציונלי ולהתקרב למערב, וכן כמשתייך לאחד השבטים בעלי העוצמה בלוב
כיוון דרופ די
כיוון דרופ די (באנגלית: Drop D tuning) הוא כיוון גיטרה חלופי, בו המיתר השישי (המיתר העבה ביותר, בעל הצליל הנמוך ביותר) בגיטרה, מכוון טון אחד למטה, ומורד לתו רה (D) במקום התו מי (E). צורת כיוון זה, בדומה לכיווני גיטרה נוספים בהם מונמכים הטונים (למשל כיוון דרופ סי), משמשת לרוב בנגינת מוזיקת הבי מטאל בגיטרה חשמלית, ובנגינת סגנונות נוספים כגון בלוז, קאנטרי ופולק בגיטרה אקוסטית או בגיטרה קלאסית.
שימוש
כיוון דרופ די נפוץ בקרב נגני רוק והבי מטאל, מכיוון שבעזרתו ניתן לעשות אקורד כוח, בקלות יחסית. לדוגמה, על ידי נגינה חופשית על שלושת מיתרי הבס, מתקבל האקורד D5. שאר האקורדים בסדרה, ניתנים על ידי חסימת שלושת מיתרי הבס באותו הסריג במקום הדרוש.
מבנה אקורדים ב Drop D
אקורדים בכיוון דרופ די, מבוצעים באופן זהה לכיוון הרגיל, למעט המיתר השישי, בו מתקדמת האצבע טון אחד גבוה יותר, מכיוון שצורת הכיוון הנמיכה את המיתר בטון שלם.
הפטאקווארק
בפיזיקת החלקיקים, הפטאקווארקים הם משפחה של חלקיקים מרוכבים היפותטיים, שכל אחד מהם מורכב משבעה קווארקים או אנטיקווארקים מכל טעם שהוא.
תכונות
מודל אחד צופה שמצב ההפטקווארק בעל האנרגיה הנמוכה ביותר יהיה בעל ספין של 1/2 או 3/2 של אנרגיה בערך 2.5 GeV. מחקר אחר מצא שההפטקווארק היציב ביותר יכלול שני אנטיקווארקים מוזרים ושני קווארקים מוזרים.
איזבל פורמן
איזבל פורמן (באנגלית: Isabelle Fuhrman; נולדה ב-25 בפברואר 1997) היא שחקנית קולנוע וטלוויזיה יהודיה-אמריקאית. התפרסמה בזכות תפקידה הראשי במותחן האימה "היתומה" ובזכות תפקידה בסרט הפעולה המצליח "משחקי הרעב".
ביוגרפיה
פורמן נולדה בוושינגטון ובגיל שנתיים המשפחה עברה לאטלנטה בשל עבודתה של אמה. אביה הוא הפוליטיקאי לשעבר ואיש העסקים ניק פורמן שנולד להורים יהודים שהיגרו לארצות הברית מברית המועצות, ואמה היא העיתונאית ילידת מוסקבה, רוסיה אלינה פורמן, גם היא נולדה למשפחה יהודית. לפורמן ישנה אחות מוזיקאית הגדולה ממנה בארבע שנים בשם מדליין פורמן.
פורמן למדה תחילה ב"תיכון בקלי", בית ספר פרטי בלוס אנג'לס, קליפורניה. פורמן למדה גם זמן קצר באקדמיה המלכותית לאמנות הדרמה בלונדון. פורמן סיימה את לימודיה בבית הספר התיכון המקוון של אוניברסיטת סטנפורד בשנת 2015.
קריירה
בשנת 2012 השתתפה פורמן במותחן הבדיוני "משחקי הרעב" בתפקיד המיועדת ממחוז 2, קלוב.
הבחירות לנשיאות רוסיה 2018
הבחירות לנשיאות רוסיה 2018 הן מערכת הבחירות לתפקיד נשיא רוסיה שנערכו ב-18 במרץ 2018.
תחילה תוכנן שהסיבוב הראשון יתקיים ב-11 במרץ 2018, אך בהצבעת הפרלמנט הוחלט להזיז את הסיבוב ל-18 במרץ. על פי חוק הבחירות הנשיאותיות, אם אף מועמד לא היה מקבל רוב מוחלט בהצבעות (50% + קול אחד), היה נערך סיבוב שני ב-1 באפריל 2018.
הנשיא המכהן ולדימיר פוטין, התמודד שוב לנשיאות והוא אכן הודיע על כך רשמית.
קמפיין הבחירות החל ב-18 בדצמבר 2017. ועדת הבחירות המרכזית אישרה ל-16 מועמדים להתמודד לתפקיד נשיא רוסיה, מתוכם רק 8 נכנסו לרשימת המועמדים הסופית.
לפי נתוני ועדת הבחירות המרכזית שיעור ההצבעה עמד על 67.54%. כצפוי, פוטין נבחר לקדנציה רביעית.
רקע
במאמר בעיתון "ודומוסטי", העיתונאי יבגני גונטמאחר הציע שינויים שיוכנסו לחוק הבחירות ויאפשרו לקיים לצד הבחירות הפרלמנטריות ברוסיה 2016 גם את הבחירות לנשיאות.
בעת נאומו ביוני 2015 בפורום הכלכלי הבינלאומי בסנקט פטרבורג, ראש הוועדה למיזמים אזרחיים ושר האוצר לשעבר אלכסיי קודרין הציע לקיים את הבחירות לנשיאות במרץ 2016, אך הצעה זו ספגה ביקורת מכל המפלגות בדומה הממלכתית ולא יושמה.
הליך הגשת מועמדות
לפי החוק הפדרלי "אודות הבחירות לנשיא רוסיה", לנשיא יכול להיבחר כל אזרח רוסי לא פחות מבן 35, שחי ברצף בעשור שקדם לבחירות.
היו שתי אפשרויות להגשת מועמדות:
לוח זמנים
לוח הזמנים של הבחירות הוא כדלהלן:
המועמדים
נכון ל-21 בדצמבר 2017, 34 איש – 18 עצמאיים ו-16 מטעם מפלגות פוליטיות – יידעו את ועדת הבחירות המרכזית בדבר רצונם להשתתף כמועמדים בבחירות. עד 7 בינואר 2018 הוועדה אישרה את רשימת המועמדים העצמאיים וב-8 בפברואר 2018 פורסמה רשימת המועמדים הסופית.
העימותים הטלוויזיוניים
ב-14 בפברואר 2018, ועדת הבחירות פרסמה את מועדי שידור העימותים הטלוויזיוניים. אלה שודרו בערוצי הטלוויזיה הפדרליים: רוסיה-1, רוסיה-24, ערוץ 1, TV Center והטלוויזיה הציבורית הרוסית. השידור הועבר גם בתחנות הרדיו: רדיו רוסיה, רדיו מאיאק ותחנת הטלוויזיה Vesti FM. בדומה למערכות הבחירות הקודמות, הנשיא המכהן ולדימיר פוטין סירב לקחת חלק בעימותים הטלוויזיוניים. העימותים שודרו גם בערוצי טלוויזיה אזוריים ובתחנות רדיו מקומיות.
ביקורת
ב-26 בדצמבר 2017 שירות החוץ האירופי ביקר את החלטת ועדת הבחירות המרכזית שלא להתיר לאלכסיי נבלני להתמודד בבחירות לנשיאות (בטענה כי עומד נגדו פסק דין משנת 2013 בעניין אשמתו בפלילים). לדברי שירות החוץ האירופי הסירוב לאפשר לו להתמודד מטיל ספק בפלורליזם הפוליטי ובהליך התקין של בחירות דמוקרטיות ברוסיה. בית הדין האירופי לזכויות אדם כבר הצהיר כי פסיקת בית הדין בנוגע לנבלני משנת 2013 אינה חוקתית. משרד החוץ הרוסי דחה בתוקף את טענות שירות החוץ האירופי וטען כי בעניינו של נבלני נפסקו פסקי דין חדשים מאז 2013 המוכיחים את אי עמידתו בתנאים המחייבים מועמדים להתמודדות לנשיאות.
דוברת מחלקת המדינה האמריקאית הביעה את דאגתה מהסירוב לרשום את נבלני כמועמד וקראה לממשלת רוסיה לערוך בחירות הוגנות. דוברת משרד החוץ הרוסי, מריה זכארובה קראה להצהרת מחלקת המדינה האמריקאית "התערבות בענייניה הפנימיים של רוסיה ובהליך הבחירות".
תוצאות
הבחירות נערכו ב-97 אלף קלפיות ברוסיה וב-401 קלפיות מחוץ לרוסיה. אחוז ההצבעה עמד על 67.54%, כשבסך הכל הצביעו 73,629,581 איש.
גמר גביע המדינה בכדורגל 2023
גמר גביע המדינה בכדורגל 2023 התקיים באצטדיון סמי עופר בחיפה ב-23 במאי 2023, ובו נקבע כי מחזיקת גביע המדינה בכדורגל 2022/2023 היא בית"ר ירושלים, שניצחה במשחק את מכבי נתניה בתוצאה 0–3. הייתה זו המהדורה ה-84 של גביע המדינה, וה-70 מאז קום המדינה.
בית"ר ירושלים, זכתה בגביע המדינה ה-8 בתולדותיה, לאחר 6 משחקים במפעל, מתוכם ניצחה ב-5 (הפסידה רק להפועל עפולה במשחק הגומלין) ומאזן שערים של 4–12, כאשר עמדה על ממוצע של שני שערי זכות בכל משחק. בית״ר חזרה למעמד הגמר לראשונה מאז 2018, אז הפסידה להפועל חיפה, וזכתה בתואר לראשונה מאז 2009, אז גברה במשחק הגמר על מכבי חיפה.
מנגד, מכבי נתניה העפילה לגמר ה-6 בתולדותיה, וחזרה למעמד זה לראשונה מאז 2019, אז הפסידה במשחק הגמר לבני יהודה. זכייתה האחרונה של מכבי נתניה בגביע (ולמעשה גם היחידה) הייתה בעונת 1977/1978.
סיכום מהלכי המשחק
שניות ספורות מפתיחת המשחק, נזרקו אבוקות מכיוון יציעי בית"ר ירושלים, והמשחק נעצר למספר דקות. לפני חידושו, הגיב היציע של מכבי נתניה עם רימוני עשן ואבוקות שגרמו לעצירת המשחק פעם נוספת.
עם חידוש המשחק בדקה ה-12 דנילו אספרייה פרץ באגף והגביה כדור לראשו של ירדן שועה שנותר חופשי, אך נגח החוצה. בדקה ה-25 נתניה איימה לראשונה דרך מצב נייח, כשנאסים אואמאו סובב כדור חופשי שנהדף על ידי מיגל סילבה. בדקה ה-28 עידו וייר הגביה, אביב אברהם בעט מהאוויר אך החטיא את המסגרת.
בדקה ה-32 המשחק נעצר בפעם השנייה בעקבות השלכת אבוקות של אוהדי בית"ר.
בדקה ה-37 בית"ר ירושלים עלתה ל-0:1, ירדן שועה קיבל את הכדור עם הגב לשער, הוריד בעקב שמאל לגרגורי מורוזוב, המגן השמאלי פרץ ברחבה והעביר כדור רוחב ליון ניקולאסקו והחלוץ המשיך בנגיעה מקרוב לרשת.
בדקה ה-45+2 בעיטה חזקה של פטריק טומאסי מתוך הרחבה נעצרה על ידי סילבה, פלמן גלבוב ספג צהוב אחרי עבירה על ירדן שועה. בדקה 54 שוב נתניה הייתה קרובה, בעיטה של איתן אזולאי חלפה קרוב למסגרת.
בדקה ה-61 נעשה חילוף ראשון בבית"ר: עדי יונה נכנס במקומו של דן עזריה. כעבור 3 דקות נערכו שלושה חילופים אצל נתניה איגור זלטנוביץ' במקום עוז בילו, עמרי גאנדלמן במקום איתן אזולאי ופלמן גלבוב פינה את מקומו ליובל שדה. בנוסף אצל בית"ר כובש השער, יון ניקולאסקו, פינה את מקומו לפרד פריידיי.
בדקה ה-76 בית"ר ירושלים עלתה ל-0:2: ירדן שועה, מצא את פרד פריידיי, החלוץ שעלה כמחליף קיבל את הכדור עם הגב לשער, הסתובב ובעט כדור שטוח לרשת של איתמר ניצן.
בדקה ה-95: בית"ר עלתה ל-0:3: דנילו אספרייה הוכשל ברחבה על ידי בוריס אינו והשופט גל לייבוביץ' שרק לבעיטת עונשין לטובתה של בית"ר. משם, שועה כבש את השלישי.
לאחר המשחק
כ-45 דקות לאחר סיום משחק הגמר בו ניצחה בית"ר ירושלים, החל טקס הנפת הגביע אשר נעצר ובוטל לאחר שמאות אוהדי המנצחת פרצו לכר הדשא ולא איפשרו לנשיא להעניק את הגביע לשחקני בית"ר. האבטחה והשיטור באצטדיון מילטו את נשיא המדינה יצחק הרצוג מהמגרש, וכעבור מעט זמן שבו מספר רב של אוהדים היה על כר הדשא, הוחלט לכבות את האורות באצטדיון, ולקפל את הבמה עליה היו אמורים שחקני בית"ר להניף את הגביע.
יממה לאחר האירוע, הגיעו שחקני בית"ר וצוות הקבוצה אל בית הנשיא בירושלים על מנת להניף את הגביע בטקס מיוחד. לראשונה מאז הוקמה התחרות לא הונף הגביע בטקס עם סיום המשחק, אלא באירוע בבית הנשיא. באותו יום לאחר מכן התבצעה הנפה ביחד עם קהל האוהדים בחגיגות התואר בגן סאקר, לא רחוק מבית הנשיא.
בעקבות אירועי הגמר העניש בית הדין של ההתאחדות לכדורגל את בית"ר ירושלים בהרחקה מהמפעלים האירופאיים לעונה הקרובה, בקנס כספי, בהורדת 3 נקודות ליגה על תנאי לעונת 2023/2024, ובהרחקה מהגביע על תנאי. לאחר כמה ימים קבעה ועדת המשמעת של אופ"א כי בית הדין חרג מסמכותו בכך שלמרות שלא שלל מבית"ר את הגביע - נשללה זכותה להשתתף במפעלים האירופיים - מהלך שהוא לא אפשרי. בעקבות החשש כי ישראל לא תוכל לשלוח נציגה רביעית למפעלים האירופיים אם לא ישונה העונש (ובעצם בזאת תפסיד כרטיס השתתפות בגביע האירופי קונפרנס ליג), ערערה ההתאחדות לכדורגל על העונש לבית הדין העליון של ההתאחדות, בנוסף לערעור אותו הגישה בית"ר. בית הדין העליון שינה את העונש והחזיר לבית"ר את הזכות להשתתף בקונפרנס ליג, אך העניש אותה בהרחקה ממפעל גביע המדינה בעונת 2023/2024, בהורדת שלוש נקודות ליגה בפועל ושלוש נקודות ליגה על תנאי בעונת 2023/2024 בליגת העל, ובקנס כספי. לאחר דיון נוסף בבית הדין העליון בעקבות ערעור נוסף של בית"ר, שונה העונש כך שבית"ר הוחזרה למפעל הגביע, אך הורדו לה ארבע נקודות ליגה בפועל ושלוש נקודות ליגה על תנאי לעונה הבאה (2023/2024), בנוסף לקנס כספי אותו השית בית הדין על המועדון.
אברהם אדגה (סופר)
אברהם אדגה (נולד בשנת 1965) הוא סופר, פעיל חברתי, מרצה במכללות, בתי ספר ומוסדות ציבור על מורשת העבר וההווה של יהדות אתיופיה, וכן מהנדס בניין וראש מחלקת מעבדות באגף הבינוי של הטכניון. על פועלו הספרותי זכה בפרס השר לקליטת העלייה לעולים יוצרים לשנת 2008 ע”ש יורי שטרן.
ביוגרפיה
אדגה נולד בכפר באתיופיה. אביו היה נפח. יש לו חמישה אחים ואחיות. הוא למד בבית ספר יסודי במרחק שעת הליכה מביתו. בית הספר התיכון היה במרחק שלוש שעות הליכה מביתו, ולכן שכר דירה בעיירה. בכיתה היו גילאים מעורבים.
בגיל 17 ברח לסודאן לאחר ששמע שאנשי המוסד מארגנים נתיב עלייה למדינת ישראל. הוא הלך ברגל כ-600 ק"מ עם 15 יהודים אחרים. לאחר 38 יום נתפס בגבול בין אתיופיה לסודאן על ידי פטרול סודאני, והועבר למחנה פליטים, שם שהה כשנה. חלה במחלות טרופיות. הוא יצא בעזרת דרכון מזויף בטיסה לפריז, ובינואר 1984 הגיע לישראל. שנתיים לאחר עלייתו לארץ נוצר קשר עם הוריו.
סיים בית ספר תיכון בחיפה. סיים לימודי הנדסת בניין בטכניון.
משנת 1998 הוא מכהן כראש מחלקת מעבדות באגף בינוי ותחזוקה של הטכניון.
פעילות ציבורית
אדגה מרצה במכללות, בתי ספר ומוסדות ציבור על מורשת העבר וההווה של יהודי אתיופיה.
בשנת 2013 התמנה לחבר הוועדה בתחום ספרות השירה במשרד העלייה והקליטה.
ב-28 בספטמבר 2017 הנחה אדגה, במסגרת פסטיבל הפיוט העשירי, "אירוע געגועים לירוסלם שירת הקודש של יהודי אתיופיה במפגש עם השפה העברית".
דייב דבושר
דייוויד אלברט דבושר (נכתב גם: "דה-בושר"; באנגלית: David Albert DeBusschere; 16 באוקטובר 1940 - 14 במאי 2003) היה שחקן ומאמן עבר ב-NBA אשר שיחק בעמדת הפורוורד. הוא חבר ב-50 השחקנים הגדולים בתולדות ה-NBA ובהיכל התהילה של הכדורסל על שם ג'יימס נייסמית'.
קריירת ה-NBA
דבושר נבחר על ידי הדטרויט פיסטונס בשנת 1962 כבחירת דראפט טריטוריאלית. בעונת הרוקי שלו סיים דבושר עם ממוצעים של 12.7 נקודות ו -8.7 ריבאונדים למשחק, ובתום העונה נבחר לחמישיית הרוקיז הראשונה. עם זאת, דבושר נפצע במהלך עונתו השנייה ושיחק רק ב-15 משחקים, וכתוצאה מכך הפיסטונס סיימו עם מאזן מאכזב של 23-59. בעונה 1964–1965, בגיל 24, הפך דבושר לשחקן-מאמן בפיסטונס, ובכך הפך למאמן הצעיר ביותר אי פעם בהיסטוריה של הליגה. עם זאת, תקופתו כמאמן לא הייתה מוצלחת, והוא התפטר מתפקידו כמאמן. בעונת 1968–1969, דבושר הועבר בטרייד לניו יורק ניקס בתמורה לוולט בלאמי והווארד קומיבס. דבושר, ביחד עם שחקני היכל התהילה העתידיים ויליס ריד, ביל בראדלי ווולט פרייזר, ניצחו בגמר ה-NBA ב-1970 את הלוס אנג'לס לייקרס שהובלו בידי וילט צ'מברלין, ג'רי וסט ואלג'ין ביילור. שנתיים מאוחר יותר הלייקרס לקחו אליפות ראשונה מאז שנת 1954 לאחר שהביסו את הניקס בגמר. ביחד עם ארל מונרו בקו האחורי, הניקס לקחו אליפות נוספת בשנת 1973, לאחר שהביסו את הלייקרס 4-1 בגמר.
החיים לאחר הכדורסל
דבושר פרש בשנת 1974. חולצתו עם מספר 22 נתלתה על תקרת המדיסון סקוואר גארדן, אם כי רק שנים רבות לאחר פרישתו של דבושר. מאוחר יותר הוא הפך לקומישינר ה-ABA, כמו גם לעוזר המאמן ומנהל תפעול כדורסל של הניקס במהלך שנות ה-80, כאשר דבושר בחר את אגדת הניקס פטריק יואינג בדראפט 1985. דבושר כתב מאוחר יותר ספר בשם האדם הפתוח, שסיפר של עונת אליפות של הניו יורק ניקס בעונת 1969-70.
מותו
במאי 2003, דייב דבושר התמוטט ברחוב מנהטן כשהוא סובל מהתקף לב קטלני. הוא היה בן 62 באותו הזמן.
שיר הדס מאיר
ביוגרפיה
שיר הדס מאיר נולדה באשקלון, ולמדה בבית הספר לאמנויות בעיר במגמות תיאטרון, פיזיקה, פילוסופיה וכן ביולוגיה במכון ויצמן למדע. היא קיבלה את פרס ראש העיר למצוינות בשנת 2014, על הישגיה הלימודיים ופועלה בצופים, במד"א ובמסגרות התנדבותיות נוספות.
ב-2015 התקבלה לשירות צבאי בגלי צה"ל כקריינית ומגישה. הגישה את התוכניות "קולות החיילים" ו"קבלת שבת" בגלגלצ, את התוכניות "הקשב" ו"התחלנו" בגלי צה"ל, הפיקה את תוכניתו של אהוד בנאי "זה המקום", ושידרה מהדורות חדשות בשתי התחנות.
ב-2017 קיבלה את פרס מפקד גלי צה"ל ואות הצטיינות במחלקת הקריינים בתחנה. ההצטיינות כמעט נשללה ממנה, לאחר שצחקה במבזק חדשות חי שעסק ב"שודדי הטודו בום". הקטע הפך מפורסם ואף נכנס ל"מצעד הוויראלי של כל הזמנים" שערכה התוכנית "הצינור".
עם שחרורה ב-2018 החלה לערוך ולהגיש את התוכנית היומית "מה הלו"ז", ששודרה מדי ערב ב-18:00 בגלי צה"ל. ממשיכה לשדר את "קבלת שבת" ומראיינת את האורחים בה ברדיו ובדיגיטל. משדרת תוכניות נוספות בגלגלצ כמו "עשורים" (שנות העשרה), ועורכת ומגישה מהדורות חדשות בתחנה. מנחה את קרייני גלגלצ הצעירים ומכינה אותם לשידור.
ביולי 2020 החלה מאיר לנהל את צוות התוכן לרשתות החברתיות של גלי צה"ל. במרץ 2022 סיימה את תפקידה בתור המנהלת האחראית על הרשתות החברתיות של גלי צה"ל, והמשיכה לשדר בתחנה.
ב-27 במאי 2021 השתתפה בשירו של הראפר ג'ימבו ג'יי "תביאו חטיפים", כחלק מאלבומו השלישי "עובדי נמל", ואף הופיעה איתו באמפי שוני בהשקת האלבום, והמשיכה להופיע איתו בכל סיבוב ההופעות שבא אחריו.
באוגוסט 2021 החלה להגיש את סדרת הרשת "נכנסו לבר" בגלי צה"ל.
באוגוסט 2022 יצרה עם בר אלמליח את "ההסכט של הפשוטע" - פודקאסט בן שמונה פרקים בהגשתם שהתעסק בסוגיות שונות בעולם הרשת ובתרבות הפופ. ההסכת הפך ברגע למואזן ביותר בכל פלטפורמות ההאזנה, וקיבל חשיפה תקשורתית רבה. השניים מעבירים גם הרצאות על פועלם במסגרת "הפשוטע".
הדס מאיר משמשת קריינית פרסומות, ונתנה את קולה למותגים כמו סנפרוסט, "נוק ספייס", "חבר" ו"מעדנות". היא תרמה את קולה לפתיח לאלבומו של אלון עדר "השמרנים שוב באופנה" וקריינה בסרט "סיפור אחר" של הבמאי אבי נשר.
למדה משחק בבית הספר "טכניקה".
בן זוגה הוא המפיק ישי סוויסה.
Bolt
בולט (BOLT) היה דפדפן אינטרנט לטלפונים ניידים וטלפונים חכמים שיכולים להריץ תוכנות מסוג JAVA ME.
דפדפן בולט מוצע בחינם ללקוחות ומאושר על ידי ספקי רשתות טלפונים אלחוטיים. בולט מיוצר על ידי חברת Bitstream Inc. החברה שייצרה לפני כן את הדפדפן ThunderHawk לחברות סלולר ולמכשירים ניידים.
בולט הוצג לראשונה בגרסת בטא באופן פרטי ב-15 בינואר 2009, ושוחרר לציבור ב-16 בפברואר 2009 כשגרסת הבטא של התוכנה הוכרזה בכנס אולם הניידים בברצלונה. כיום בולט קיים במכשירים מבוססי JAVA עם תמיכה ב-Java MIDP 2 ו-CLDC 1.0 וגרסאות יותר גבוהות. כמו כן קיימת גרסה של הדפדפן שמותאמת למכשירי בלקברי ומכשירים של Windows Mobile וכמו כן Plam OS שמבוססים על מנהל MIDlet או אימולטור של ג'אווה.
בולט נבנה על ידי מנוע Webkit על מנת שיוכל להציג עמודי אינטרנט מלאים כמו בדפדפנים במחשבי PC.
מסך מפוצל
ישנו פטנט על אפשרות המסך המפוצל בדפדפן וקיצורי דרך על ידי לחיצות שמאפשרות ניווט פשוט בין דפי האינטרנט. בולט נבנה בעזרת טכנולוגיית הגלישה הניידת של חברת Bitstream.
ממלכת דיין
ממלכת דְייֵן (בסינית: 滇國, בפין-יין: Diān guó) הייתה ממלכה עתיקה שהוקמה על ידי בני הדְייֵן, קבוצה אתנית של שבטים ילידים שאינם סינים, שהתמחו בעיבוד מתכות, ושמשכנם היה סביב מישור אגם דיין במרכז צפון יונאן בסין משלהי תקופת האביב והסתיו עד שושלת האן המזרחית. הדיין נדחקו בהדרגה ולבסוף נטמעו בתרבות הסינית של בני ההאן כאשר שושלת האן התפשטה בסדרה של מסעות צבאיים לעבר יונאן של ימינו. הכיבוש והסיפוח של ממלכת דיין על ידי שושלת האן בשנת 109 לפנה"ס הובילו בסופו של דבר להקמת המחוז הצבאי יִיג'וֹאוּ (益州郡 Yì zhōu jùn).
היסטוריה
דיין הייתה ממלכה קדומה ששכנה ביונאן המודרנית, בדרום-מערב של סין. לדברי ההיסטוריון של האן, סה-מה צ'יין, היא הוקמה בשנת 279 לפני הספירה כאשר צ'ינגשיאנג, מלך צ'ו שלח כוח צבאי לדרום-מערב. גְ'וָאנְג צְ'יָאו (莊蹺, Zhuāng qiāo), מצביא של מדינת צ'ו, הגיע לאגם דיין כחלק מהמערכה הצבאית של צ'ו. כאשר שושלת צ'ין פלשה למולדת הצ'ו, החליט גְ'וָאנְג צְ'יָאו להישאר ביונאן ולאמץ את המנהגים של הילידים, והקים את ממלכת דיין. לאחר מכן הופלה שושלת צ'ין על ידי שושלת האן, והמחוזות הצבאיים בָּה ושׁוּ של השושלת החדשה גבלו עם דיין.
על פי רשומות ההיסטוריון נשלט אזור דרום-מערב על ידי ברברים, שבהם היה שליט יה-לאנג החזק ביותר. ממערב ליה-לאנג היו בני המִימוֹ ובהם היה שליט דיין השליט החזק ביותר. צפונית לדיין היו בני הצְ'יוֹנְגְדוּ (בדרום סצ'ואן של ימינו). כל הילידים שהשתייכו לעמים אלו נהגו לעצב את שערם בצורת פטיש עץ. הם התגוררו ביישובי קבע ועיבדו את שדותיהם.
באזור מטונְגְשְׁה מזרחה ליֵה-יוּ' היו שבטי הסְווֵי והקונמינג שנהגו לקלוע את שערותיהם לצמות ועברו ממקום למקום עם עדריהם. לא היו להם מגורים או שליטים קבועים. מצפון-מזרח לסְווֵי היו השִׂי והדְזְווֹדוּ. השבטים החזקים ביותר של הדְזְווֹדוּ היו הזָ'אן והמָאנְג שחיו מערבית למדינת שׁוּ. חלקם עברו ממקום למקום, אך אחרים חיו במגורי קבע. מצפון-מזרח לזָ'אן ולמָאנְג היו הבָּאיְמָה, שהיו שייכים לשבט הדִי.
בשנת 135 לפני הספירה הביא טָאנְג מֶנְג, שליח מטעם שושלת האן, מתנות לדְווֹטונְג, מלך יה-לאנג, שגבל בממלכת דיין, ושכנע אותו לקבל עליו מרות של שושלת האן. באזור הוקם המחוז הצבאי גְ'ייֵנְוֵיי. בשנת 122 לפני הספירה שלח הקיסר וו ארבע קבוצות של שליחים לדרום-מערב בחיפוש אחר מסלול לדָאשְׂיָה (השם בו כינו הסינים את באקטריה) במרכז אסיה. אחת הקבוצות התקבלה בברכה על ידי מלך דיין, אך אף אחת מהן לא הצליחה להמשיך הלאה מכיוון שנחסמו בצפון על ידי שבטי סְווֵי וקונמינג של אזור אָרהָאי, ובדרום על ידי שבטי דִי ודְזְווֹ. עם זאת הם למדו שבמרחק מערבה הייתה ממלכה בשם דְייֵן-יְוֵּה, שם האנשים רכבו על פילים וסחרו בסתר עם סוחרים משו.
בשנת 111 לפני הספירה הורה וו, קיסר האן לשבטים הברברים של המחוז הצבאי גְ'ייֵנְוֵיי לגייס חיילים למערכה צבאית כנגד ממלכת נָאן-יְוֵּ'ה. מחשש שהשבטים השכנים יתקפו אותם בהיעדר הגברים התמרד שבט ג'וּ'לָאן נגד שושלת האן והרג את מושל המחוז הצבאי גְ'ייֵנְוֵיי. לאחר שהובסה ממלכת נָאן-יְוֵּ'ה פנו כוחות האן צפונה והכניעו את השבטים השונים של יֵה-לָאנְג, ג'וּ'לָאן, טוֹאוּלָאן, צְ'יוֹנְג, דְזְווֹ, זָ'אן, אָה מָאנְג.
וו, קיסר האן שלח את וָאנְג זָ'אן-יוּ לשכנע את מלך דיין לקבל עליו את מרות הקיסר, והצביע על כך שרבים מהשבטים השכנים כבר הובסו. בתחילה לא היה מלך דיין מוכן לקבל את ההצעה כיוון שעדיין היו ברשותו כ-30,000 חיילים, כמו גם את נאמנותם של השבטים לָאוגִ'ין ומִימוֹ הסמוכים. עם זאת, בשנת 109 לפני הספירה, כוחות האן מבָּה ושׁוּ הביסו את הלָאוגִ'ין והמִימוֹ, מה שגרם למלך דיין להיכנע. ממלכת דיין הפכה למחוז הצבאי יִיג'וֹאוּ (益州郡 Yì zhōu jùn), אבל למלך הותר להמשיך בשלטונו בכפיפות לקיסר. שלטון המלך הגיע לקיצו כתוצאה ממרד כושל בתקופת שלטונו של ג'או, קיסר האן. שושלת האן המשיכה במסעות הכיבושים וכבשה את שבטי הקונמינג בשנים 86 ו-82 לפני הספירה, והגיעה עד לאזור מיאנמר של ימינו.
קברים מלכותיים
בני הדיין קברו את מלכיהם באתר שְׁגָ'איְשָׁאן, שנחשף בשנת 1954 ליד כפר שְׁגָ'אי במועצה ג'ינינג ביונאן. הקברים זוהו באמצעות הכיתוב "חותם מלך דיין". הכתובת נכתבה בכתיב חותם על חותם קיסרי מזהב שהוענק על ידי קיסר האן למלך דיין. סה-מה צ'יין ציין שהדיין היו אחת משתי הקבוצות האתניות היחידות שקיבלו חותם קיסרי, הקבוצה השנייה היו בני היה-לאנג. שתי החותמות שרדו. החותם של יה-לאנג הופיע ב-2007 מבן לקבוצה האתנית של המיאו בגוויג'ואו, שטען שהוא הצאצא ה-75 של מלך יה-לאנג.
עיבוד ברונזה
תופי ברונזה גדולים שימשו את הדיין כדי לתקשר בקרב. קברים טקסיים של אצילי דיין כללו תופי ברונזה גדולים מלאים בקונכיות פי-הכושי. החלק העליון של התופים הוסר והוחלף במכסה ברונזה.
השפעות סאקה
ההיסטוריונים ירוסלב לבדיינסקי (Iaroslav Lebedynsky) וויקטור מאיר (Victor H. Mair) משערים שייתכן שכמה מבני עם הסאקה (עם) היגרו לאזור יונאן בדרום סין בעקבות גירושם על ידי בני היְוֵּאגְ'ה במאה השנייה לפני הספירה. חפירות חשפו חפצי אמנות פרהיסטוריים מתרבות הדיין ביונאן, כדוגמת תופים, המתארים סצנות ציד של פרשים בני גזע קווקזי בבגדים מרכז אסייתיים. הסצנות המתוארות בתופים אלה לפעמים מתארות פרשים אלו עוסקים בציד. סצנות נמרים התוקפים שוורים מזכירות לפעמים גם את האמנות הסקיתית הן בבחירת הנושאים והן בצורה.
תיאור חברת דיין
מכסי הברונזה כוסו בפסלונים ומבנים מיניאטוריים, המתארים סצנות שונות מחיי עם הדיין. מכסי הברונזה מתארים את אנשי דיין שעסקו בפעילות יומיומית כמו ציד, חקלאות ואריגה. סצנות אחרות מתארות את פעילות הפנאי של אנשי דיין, כמו קרב שוורים, ריקודים וביצוע מוזיקה. אנשי דיין לבשו טוניקות מעל מכנסיים קצרים ועצבו את שיערם בציציות. מכסי הברונזה אישרו את התיאור של סה-מה צ'יין של תסרוקת דיין.
סצנות רבות תיארו את הדיין במלחמה, לרוב כשהם רוכבים על סוסים. עדויות ארכאולוגיות מראות כי סוסים בויתו על ידי עם הדיין כבר במאה השישית לפני הספירה. מכסי הברונזה תיארו גם את בני הדיין עורפים את ראשיהם של אויביהם (שתסרוקתם הייתה של צמות ארוכות).
הממלכה התבססה על חקלאות, חפצי הברונזה מראים גם ציד ראשים, קורבנות אנושיים ועבדים כחלק מחברת דיין.
חורבות תת-מימיות
הארכאולוגים גילו שרידים של מבנים ושברי חרסים מתקופת דיין שהוצפו במי אגם פושיין והצליחו לתארכם בעזרת תיארוך פחמן-14.
חפצים אחרים
בדָאבָּוֹנָה, אתר הקשור לתרבות דיין, גילו הארכאולוגים קבר עם ארון קבורה כפול. הארון החיצוני עשוי עץ והארון הפנימי עשוי ברונזה. הארון הפנימי עוצב בצורת בית ושוקל מעל ל-157 קילוגרם.
המוזיאון המחוזי של יונאן מחזיק בשרידים ארכאולוגיים רבים של תרבות דיין.
משה פבלוקיס
משה פבלוקיס (נולד ב־10 בנובמבר 1960) הוא פרופסור חבר במכללת שנקר. מחקריו עוסקים בעיקר בנושאי זרימה ומעבר חום ומסה בפיתוח מודלים תאורטיים של מערכות עם טיפות, בועות וחלקיקים.
ביוגרפיה
פבלוקיס נולד בבואנוס איירס, עלה לארץ עם הוריו בגיל 10 וגדל בבת ים. את לימודיו התיכוניים עשה בתיכון הנדסאים הרצליה ליד אוניברסיטת ת"א. בשירותו הצבאי היה בחיל הנדסה קרבית ובלשכת גיוס תל השומר ושירת במילואים כקשר נ"מ.
סיים בהצטיינות לימודי הנדסה בפקולטה להנדסה כימית בטכניון, וכן סיים את לימודי התואר שני במחלקה זו. עבודת התזה שלו עסקה במודל מתמטי של זרימה למינרית.
בשנת 1995 סיים דוקטורט בהנדסה כימית בטכניון, המכון הטכנולוגי לישראל. עבודת הדוקטורט שלו עסקה בפיתוח מודל מתמטי להמסת בועת גז בנוזל צמיג בזרימת גזירה בין המנחים שלו בדוקטורט היה מי שלימים התמנה לראש הטכניון הפרופ׳ זאב תדמור, כמו כן המשיך בטכניון להשתלמות בפוסט-דוקטורט.
בשנים 1996–2006 שימש כפרופ' במחלקה להנדסה כימית באוניברסיטת הלאומית של סינגפור (NUS). שם חקר מערכות זרימה עם זורמים לא נויטוניים. בשנת 2007 שימש כמרצה בכיר בבית הספר להנדסה ב (JCU) באוסטרליה.
בשנת 2008 הצטרף לסגל המחלקה להנדסה כימית בשנקר ברמת גן שם הוא חוקר ומלמד מגוון קורסים בתחומי התמחותו.
קריירה אקדמית
במסגרת מחקריו העיקריים פבלוקיס עוסק בפתרון תאורטי של תופעות מעבר (זרימה, מעבר חום ומסה) עם טיפות, בועות וחלקיקים, תחום בעל יישומים תעשייתיים רבים וגם נושא שיש בו עניין מדעי בסיסי.
למחקריו העוסקים בהתגרענות בועה וגדילתה יש יישומים רבים בתעשיית עיבוד הפולימרים כגון בייצור חומרים מקציפים, בהוצאת הריכוז הנמוך של הרכיבים הנדיפים ממסת הפולימר כדי לשפר את תכונות המוצר, לעמוד בתקנים סביבתיים ובריאותיים ולאישוש כימי. בנוסף הוא מסביר את פעולת הגומלין שנועדה לייצר חומרים בעלי תכונות ייחודיות כמו יחס חוזק/מסה גבוה ומבודדים טובים.
כמו כן פבלוקיס פותר סוגיות של עיוות וניתוק טיפות דקות במערכות לא-ניוטוניות עבור נוזלים בעלי צמיגות גבוהה, כמו חומרי מזון וחומרים ביולוגיים המיוצרים בדרך כלל בתנאים בהם הזרימה מכילה גזירה או רכיבים מרחיבים. טיפה (או בועה) הקיימת בסוגים אלה של זרימה תתעוות ובתנאים מסוימים ניתן להשיג טיפות מוארכות מאוד. לתופעה זו של עיוות וניתוק טיפות יש תפקיד מרכזי בתעשייה לדוגמה, בראולוגיה של תחליבים, בתכנון מכשירי ערבוב יעילים ועוד.
בחוד החנית של מחקריו האחרונים נמצא מעבר מסה במצב לא עמיד סביב בועות וטיפות מעוותות בדגש לתעשיית התהליכים הכימיים ופיתוח מודל מתמטי כאשר הטיפה עם צפיפות קבועה. יתר על כן, ניתוח השפעות בשלבים השונים התהליך המאופיינים בדרך כלל בדרגות ריכוז גבוהות.
פרסומים נבחרים
להלן מבחר מפרסומיו העיקריים:
כמה פעמים ספרת עד עשר
כמה פעמים ספרת עד עשר הוא אלבום הבכורה של הזמר רפי פרסקי שראה אור בשנת 1989. האלבום ליווה תקופה סוערת בישראל שהחלה עם האינתיפאדה הראשונה ויצרה גל של יצירות מוזיקליות ובהתאם לכך הוא מבטא רגשות כעס, תסכול, דיכאון ואף מרידה במוסכמות החברתיות, כמו עיסוק (ישירות או במרומז) במיניות, התאבדות, סמים ואלכוהוליזם. האלבום מכר 37 אלף עותקים וזכה לאלבום זהב, כאשר מספר שירים שודרו בתדירות גבוהה בתחנות הרדיו ואף זכו לקאברים בתחרויות כישרונות מוזיקליים בטלוויזיה בישראל שנים לאחר מכן. את כל השירים באלבום (מילים ולחן) כתב פרסקי בעצמו ועיבד יעקב גלעד (מלבד "מיליון דולר" שפרסקי וגלעד עיבדו יחד).
השיר "שפעת קלה", החותם את האלבום, נכתב אודות מחלתה של המשוררת יונה וולך. סיפר פרסקי לימים בראיון:.
הנגנים באלבום
יהודה פוליקר - אקורדיון ב"מיליון דולר" עודד פרח - טמבורין יעקב גלעד- הפקה מוזיקלית אורן אליעזרי - גיטרה תמיר קליסקי - קלידים רפי פרסקי - גיטרה חשמלית, כותב מילים, מלחין אלי בן שושן - תופים וכלי הקשה צביקה דרכמן - גיטרה בס חיים אזיקרי - גיטרה בס
ג'ורג' גוואר
ג'ורג' גאוור (באנגלית: George Gower; 1540 – 1596) היה צייר פורטרטים אנגלי, שהפך לצייר של המלכה אליזבת הראשונה בשנת 1581.
ביוגרפיה
מעט מאוד ידוע על חייו המוקדמים אלא שהוא היה נכדו של סר ג'ון גובר מסטיטנהאם, צפון יורקשייר.
גאוור צייר דיוקן עצמי בשנת 1579 המציג את סמל האצולה שלו ואת כלי האמן של מקצועו, בתקופה באנגליה בה צייר עדיין נתפס כלא יותר מאשר אומן.
גאוור מפורסם גם בזכות ציור דיוקנו של המלכה אליזבת בשנת 1579, כעת בספריית פולגר שייקספיר. המלכה מחזיקה נפה המסמלת את הבתולה הרומית טוצ'יה, שהובילה מים במסננת כדי להוכיח את צניעותה, ובכך מייצגת את מעמדה של אליזבת כמלכה בתולה. הגלובוס מעבר לכתפה הימנית מסמל את מעמדה כמנהיגת האימפריה העולמית.
גאוור מונה לצייר המלכה אליזבת בשנת 1581. מה שאפשר לו לצייר את רוב האריסטוקרטיה של אנגליה. התפקיד גם הפך אותו לאחראי על קישוטים בבתי המגורים המלכותיים, ועל הרהיטים. בין עבודותיו היו מזרקה והשעון האסטרונומי, שניהם בארמון המפטון קורט. הוא בדק גם דיוקנאות של המלכה על ידי אמנים אחרים לפני שחרורם הרשמי.
הגרסה של דיוקן הארמדה של אליזבת שנמצאת כעת במנזר וובורן, שצוירה לציון התבוסה של הארמדה הספרדית בשנת 1588, יוחסה בעבר לגאוור, וכך גם גרסה מצומצמת בגלריה הלאומית לפורטרטים (בריטניה). כל שלוש הגרסאות הקיימות נחשבות כעת ליצירתם של אמנים אנגלים לא ידועים שונים.
מצעד שירי קוריאה הדרומית
מצעד שירי קוריאה הדרומית הוא מצעד מוזיקה בדרום קוריאה, שמפורסם על ידי בילבורד מאז מאי 2022. המצעד מתעדכן מדי יום שלישי באתר של בילבורד והוא חלק מאוסף של בילבורד, המדרג את 25 השירים המובילים מדי שבוע ביותר מ-40 מדינות ברחבי העולם. המצעד עוקב אחר ביצועי השירים מיום שישי עד חמישי. הדירוג מבוסס על הורדות דיגיטליות ב (לא נכללות מכירות של אתרים שמוכרים ישירות לצרכן כגון חנות של אמן בודד) וסטרימינג מקוון המתרחש בדרום קוריאה במהלך תקופת המעקב. כל הנתונים מסופקים על ידי לומינייט דאטה.
רון פינטר
רון יאיר פינטר (נולד ב-15 בדצמבר 1953 בחיפה) הוא פרופסור בפקולטה למדעי המחשב בטכניון, ובעל מינוי משני בפקולטה לרפואה בטכניון.
ביוגרפיה
פינטר נולד ב-15 בדצמבר שנת 1953 בחיפה לאליהו וליזלוטה שהיו פליטים מגרמניה הנאצית בשנות השלושים של המאה ה-20 ונפגשו בארץ ישראל המנדטורית לאחר מלחמת העולם השנייה.
את לימודי התיכון שלו הוא סיים בבית הספר הריאלי העברי בחיפה בשנת 1971. פינטר סיים את לימודיי התואר הראשון במדעי המחשב בטכניון בשנת 1975 בהצטיינות ראויה לשבח.
בשנים 1975–1978 שירת פינטר שירות חובה בחיל הקשר והאלקטרוניקה בצה"ל.
לאחר מכן, סיים תואר שני ודוקטורט בהנדסת חשמל ומדעי המחשב במכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס, כאשר המחקר שלו בתואר השני עסק בתורת המספרים והמחקר בדוקטורט עסק בהשפעה של שיטות השמת שכבות על אלגוריתמי פריסה למעגלים משולבים בהנחיית פרופסור ורונלד ריבסט.
פינטר עבד בחברות הייטק רבות. בשנים 1983–1990 ובשנים 1995–1999 עבד במרכז הפיתוח והמחקר של איי-בי-אם בחיפה, קליפורניה וניו יורק, ושימש כחוקר ומנהל במגוון תחומים ובהם שפות תכנות ואחזור נתונים, אלגוריתמים על גרפים, אופטימיזציות קוד לארכיטקטורות מחשב מתקדמות ולמחשבים מקביליים ותכנון מעגלים משולבים.
בשנים 1999–2001 שימש כסמנכ"ל מחקר ופיתוח בחברת קומפיוג'ן בתל אביב.
עבודתו האקדמית
תוצאות עבודתו התפרסמו בכתבי עת אקדמיים בולטים כגון, PNAS,, Nature. עיקר פרסומו בקהילה המדעית הוא בזכות עבודתו החלוצית על התאמה בין מסלולים מטבוליים והמידול הבדיד של רשתות בקרה של גנים המאפשר הבנה איכותית של ההתנהגות של רשתות אלו, ובעבודתו המשותפת עם עידו דגן ומרטין גולומביק בהגדרת המשפחה של גרפים טרפזוידלים.
פינטר שימש ומשמש כחבר בוועדות מארגות וועדות תוכנית של כנסים מובילים בביואינפורמטיקה וב, כגון הכנס האירופאי החמישי לביולוגיה חישובית .
בנוסף, פינטר משמש כחבר באיגודים שונים. כך בשנת 1995 שימש פינטר כחבר בכיר באגודה הבינלאומית לחשמל ואלקטרוניקה, בשנת 2003 שימש כיו"ר הכנס הישראלי השישי לביואינפורמטיקה, ובשנים 2003–2006 כחבר מייסד וחבר מועצה באגודה הישראלית לביואינפורמטיקה וביולוגיה חישובית.
בשנים 2009–2010 שימש פינטר כחבר בוועדת ההיגוי של מרכז לוקיי הבינתחומי למדעי החיים וההנדסה בטכניון.
כמו כן פינטר משמש כמבקר בכתבי עת מדעיים, בהם,.
נושאי מחקר
תחומי המחקר של פינטר עוסקים ב, ביואינפורמטיקה,, , ביואינפורמטיקה, שיטות אופטימיזציה של קוד במהדרים מודרניים.
מאמרים ופרסומים
פינטר השתתף בכתיבת מעל 80 מאמרים שהתפרסמו בכנסים ובכתבי עת בתחום ביואינפורמטיקה, פריסת מעגלים משולבים, שפות תכנות ותאוריה של מדעי המחשב-אלגוריתמים וגרפים. מאמריו צוטטו למעלה מ-2900 פעמים.
מקס ואן דאם
לימודי אמנות (1931–1937)
על מנת להמשיך את לימודיו כמורה לציור בבית ספר, הוא היגר לאמסטרדם. אך בסיום לימודיו סירב לקבל תפקיד כמורה ובחר להמשיך את הכשרתו באקדמיה המלכותית לאמנויות באנטוורפן, שם למד במשך ארבע שנים, בין השנים 1933–1937. הוא התמחה בציור דיוקנים ולמד אצל איזודור אופסומר. בשנים אלו התחילה להתפתח התנועה הנאצית שבגרמניה שהפגינה אנטישמיות כלפי יהודים. ואן דאם התגורר בעיקר באנטוורפן, אך נדד גם בין הולנד לבלגיה וביקר באיטליה ובצרפת על מנת לפתח את כישורי הציור שלו ולשפר את המודעות החברתית שלו. בשנת 1932 עיצב ואם דאם חלון ויטראז' עבור דה דאגראד. העבודה הסתיימה בשנת 1934. באותה השנה עיצב גם פוסטר ל"הפגנה למען סוציאליזם ודמוקרטיה", שאורגנה ב־16.9 על ידי ה- SDAP– האיגוד ההולנדי של המקצוענים. בשנת 1936 ובשנת 1937 היה אורח קבוע של יאפה מלרייק ומשפחתו בברגן שבצפון הולנד, שם פגש את פרדריקה כהן שהייתה אמנית גרפיקאית והציירים ליאו גסטל צ'ארלי טולופ ומתיו ויגמן הקשורים לבית הספר בברגן. התעניינותו בציונות גברה והוא קיבל עמלה כדי לצייר את דיוקנו של תיאודור הרצל. למרות ההכרה הגוברת והשקעתו של ואן דאם, הוא התקשה להתפרנס מעבודותיו.
קריירה אומנותית
בשנת 1938 עבר ואם דאם להתגורר באמסטרדם על מנת להכין את עצמו לקראת התחרות היוקרתית שנקראת "פרס רומא". בתחרות זו זכה במקום השני בזכות ציור השמן שלו "הגר וישמעאל". בשנה זו לא הוענק הפרס הראשון. הוא זכה בפרס יוקרתי נוסף, בתחרות הנקראת "אומנות וידידות". בשנת 1939 הציג את אחת מהתערוכות שלו במוזיאון "ריקסמוזיאום" שבאמסטרדם.
בזמן המלחמה ומותו
ואן דאם חי תקופה מסוימת בהיחבא בברגן שבצפון-מערב גרמניה. בעודו מקבל סיוע מחברו ד"ר המלריק כאשר הולנד נכבשה על ידי הגרמנים. בשנת 1942 ניסה לברוח לשווייץ עם אליס דה יונג ובתה הקטנה, ז'קלין בת השנתיים וחצי. הוא נתפס ליד הגבול הצרפתי במונטליר ונשלח למחנה הצרפתי דראנסי. משם הועבר למחנה ההשמדה סוביבור שבפולין. בסוביבור גויס ואן דאם על ידיי קציני האס אס ליצור דיוקנאות שלהם לצד נופים. ככל הנראה בסיום עבודתו האחרונה נשלח ואן דאם אל מותו.
הנצחה
לאחר המלחמה הוצגו יצירותיו בהולנד בתערוכות קבוצתיות וכן בתערוכות יחיד. כל משפחתו של ואן דאם נספתה בזמן המלחמה למעט אחותו רוז'י ששרדה.
זכרו הונצח בעיר הולדתו ברחוב הנושא את שמו. חלק מיצירותיו מתקופת חייו במסתור נמסרו לאוסף לבית לוחמי הגטאות והובאו על ידי האוצרת הראשונה ומייסדת האוסף, מרים נוביץ'.