cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
יוקו קומיאמה
יוקו קומיאמה (ביפנית: 小宮山 洋子; ) היא פוליטיקאית יפנית מהמפלגה הדמוקרטית, שרת הבריאות, הרווחה והעבודה של יפן וחברת בית הנבחרים היפני בדיאט של יפן, המייצגת את מחוז הבחירה השישי של טוקיו.
קומיאמה היא ילידת רובע שיבויה בטוקיו ובוגרת אוניברסיטת סייג'ו. בין השנים 1972 ל-1998 היא עבדה בתאגיד השידור היפני. היא נבחרה לראשונה לבית היועצים היפני ב-1998, ובאפריל 2003 נבחרה לבית הנבחרים היפני. בספטמבר 2011 מונתה על ידי יושיהיקו נודה, ראש ממשלת יפן, לכהן כשרת הבריאות, העבודה והרווחה.
בית הספר לרפואה באוניברסיטת הרווארד
בית הספר לרפואה באוניברסיטת הרווארד (באנגלית: Harvard Medical School, או בקיצור HMS) הוא בית הספר לרפואה באוניברסיטת הרווארד וממוקם באזור הרפואי לונגווד בבוסטון, מסצ'וסטס, ארצות הברית. בית הספר נוסד בשנת 1782, ובכך HMS הוא אחד מבתי הספר לרפואה הוותיקים בארצות הברית. בניגוד לרוב בתי הספר לרפואה המובילים, HMS אינו פועל בשיתוף עם בית חולים בודד אלא קשור ישירות למספר בתי חולים הוראה באזור בוסטון. בתי חולים אלו כוללים בין השאר את מכון דנה-פרבר לסרטן, בית החולים הכללי מסצ'וסטס, בריגהאם אנד וימנ'ס הוספיטל ובית החולים לילדים של בוסטון.
היסטוריה
בית הספר לרפואה של הרווארד נוסד ב-19 בספטמבר 1782, ביוזמת נשיא הרווארד ג'וזף וילארד. חברי הסגל המייסד היו ג'ון וורן, אהרון דקסטר ובנג'מין ווטרהאוס. זהו בית הספר לרפואה השלישי בגילו בארצות הברית, לאחר בית הספר פרלמן לרפואה באוניברסיטת פנסילבניה ומכללת ואגלוס לרפואה וניתוח של אוניברסיטת קולומביה.
בתחילה, ההרצאות נערכו במרתף של אולם הרווארד. הסטודנטים לא שילמו שכר לימוד אבל רכשו כרטיסים לחמש או שש הרצאות יומיות. שני התלמידים הראשונים סיימו את לימודיהם בשנת 1788.
במאה שלאחר מכן, בית הספר עבר מקומות מספר פעמים. בשנת 1810, בית הספר עבר לבוסטון. בשנת 1816, בית הספר הועבר לרחוב מייסון ונקרא המכללה הרפואית של מסצ'וסטס של אוניברסיטת הרווארד. בשנת 1847, בית הספר הועבר לרחוב גרוב כדי להיות קרוב יותר לבית החולים הכללי של מסצ'וסטס. בשנת 1883, בית הספר הועבר לכיכר קופלי. באותה התקופה צ'ארלס ויליאם אליוט מונה לנשיא הרווארד והחליט להנהיג רפורמות דרסטיות שהעלו את רמת הקבלה, יצירת תוכנית רשמית לתואר, והגדרת HMS כבית ספר מקצועי בתוך האוניברסיטה.
בשנת 1906, בית הספר עבר למיקומו הנוכחי באזור הרפואי והאקדמי של לונגווד.
בשנים 1847–1850 הריוט האנט הייתה האישה הראשונה שלמדה בהרצאות בית הספר. בעשורים שלאחר מכן מספר נשים ניסו להתקבל ללימודים ללא הצלחה. בשנת 1943 המליצה ועדת דיקן על קבלת נשים ל-HMS בהתאם לכישוריהן. ב-1945 התקבלה הכיתה הראשונה של נשים. עד 1972, כחמישית מהסטודנטים לרפואה בהרווארד היו נשים.
בשנת 1850, שלושה גברים אפרו-אמריקאים, מרטין דיליני, דניאל לאינג ג'וניור ואייזק ה. סנודן, התקבלו לבית הספר אך גורשו מאוחר יותר בלחץ חברי סגל וסטודנטים אחרים. ב-1968, בתגובה לעצומה שנחתמה על ידי מאות סטודנטים לרפואה, הקימה הפקולטה ועדה ליחסים עם הקהילה השחורה בבוסטון. באותה תקופה פחות מאחוז מהסטודנטים לרפואה בהרווארד היו שחורים. עד 1973, מספר התלמידים השחורים שהתקבלו גדל פי שלושה, ועד ל-1974 הוא גדל פי ארבעה. בשנת 2011, HMS מינה את הפרופסור האפרו-אמריקאי הראשון שלה, ולרי א. סטון. בשנת 2019 לשירה נולן הייתה האישה השחורה הראשונה שנבחרה לנשיאת הכיתה בבית הספר.
ספוף
ספוף (ערבית: سفوف, עוגת כורכום) היא עוגה מהמטבח הלבנוני העשויה עם כורכום וסולת ומצופה שקדים או שומשום. הספוף נאכל בעיקר באירועים דתיים, בימי הולדת, ומפגשים משפחתיים. העוגה מכילה גם סוכר, ביצים, אבקת אפייה, תמצית טעם אניס וצנוברים. זהו קינוח קל לאפייה שניתן גם להכין בתור עוגיות, שכן כל המרכיבים יכולים להיות משולבים ומעורבבים באותה הקערה לפני העברת התערובת למחבת משומנת ולאפיה. בדרך כלל שימון הדפנות של תבנית האפייה נעשה באמצעות טחינה גולמית ולא שמן, מרגרינה או חמאה כנהוג במטבח הסורי או הלבנוני.
HOT HBO
HOT HBO (בעבר נקרא: HOT Plus) הוא ערוץ טלוויזיה ייעודי ישראלי של חברת הטלוויזיה והתקשורת HOT. הערוץ משודר למנויי חברת הכבלים באפיק 4 (גם בפורמט HD).
הערוץ מתמקד בתוכניות וסדרות רכש מארצות הברית וארצות אחרות, וכן כלל תחילה שידורים חוזרים של מספר תוכניות מקור של HOT.
הערוץ נקרא תחילה "HOT Plus" והחליף את שמו ל-HOT HBO ב-1 בינואר 2017, לאחר ש-HOT רכשה את הזכויות לשידור תוכניות HBO באופן מלא.
היסטוריה
הערוץ החל את שידוריו ב-8 בפברואר 2015, לאחר מיתוג מחודש והחלפת שמו מ"HOT Weekend", אשר שודר בעבר באפיק 20 ולאחר מכן באפיק 26 בסופי שבוע בלבד. הערוץ עבר לשדר באפיק 4 והחליף את שמו ל"HOT Plus", והתחיל לשדר במשך כל ימי השבוע. לאחר עליית הערוץ המחודש, הועבר ערוץ CBS Drama לשדר באפיק 29, לאחר ששודר באפיק 4 במשך כחודש בלבד, מינואר – פברואר 2015.
במהלך שנת 2016 רכשה חברת HOT זכויות של סדרות מבית HBO וב-3 באוקטובר 2016 החלו שידורי סדרות אלה בערוץ HOT Plus. בעקבות זאת, ב-1 בינואר 2017 הוחלף שם הערוץ ל-"HOT HBO", והוא מותג מחדש יחד עם הלוגו של HBO. זאת על אף שבערוץ משודרים גם תכנים אשר אינם שייכים לרשת זו.
תוכני הערוץ
לוח השידורים תחילה כלל גם שידורים חוזרים של סדרות ישראליות מבית HOT.
אה"מ פנדורה (1779)
אניית הוד־מלכותו "פַּנְדוֹרָה" (HMS Pandora) הייתה אניית־מפרשים מלחמתית מדרגה שישית נושאת 24 תותחים של הצי המלכותי הבריטי. היא נבנתה במספנת אדמס אנד ברנרד בדֶפְּפוֹרד, אנגליה, והושקה ב-17 במאי 1779. "פנדורה" זכתה לפרסום עולם על שום היותה האונייה שנשלחה ב-1790 לחפש אחר ה"באונטי" וללכוד ולהביא לדין את אנשי צוותה המורדים שהשתלטו עליה. איתרע מזלה ובהפלגתה חזרה לאנגליה, כשעל סיפונה מקצת המורדים שהצליחה לתפוס, עלתה אה"מ "פנדורה" על שרטון וטבעה. טְרוֹפֶת האנייה התגלתה ב-1977 על קרקעית הים במצר טוֹרֶס ונחקרה על ידי ארכאולוגים ימיים ממוזיאון קווינסלנד באוסטרליה.
קורות שירותה בצי
"פנדורה" החלה את שירותה בתעלה האנגלית ב-1779, כשהצי הצרפתי-ספרדי המאוחד עשה הכנות להנחתת צבא פלישה על אדמת אנגליה. אחר כך הוצבה בתחנת הצי בצפון אמריקה, ועסקה במהלך מלחמת העצמאות האמריקנית בליווי שיירות של אוניות סוחר בין אנגליה וקוויבק. באחת מהפלגות הסיור שערכה לכדה "פנדורה" כמה פריבטירים אמריקנים. ב-1783 הוצאה משירות פעיל והושמה בעתודה בבסיס הצי בצ'טם.
החיפוש אחר ה"באונטי"
ב-30 ביוני 1790, כשגברו הסיכויים להתלקחות מלחמה בין אנגליה וספרד בשל משבר נוטקה (Nootka crisis), הוחזרה "פנדורה" לשירות פעיל. ברם, בתחילת אוגוסט 1790, חמישה חודשים לאחר שנודע בלונדון דבר המרד על ה"באונטי", החליט ג'ון פיט, הלורד הראשון של האדמירליות, לשגר את "פנדורה" כדי להחזיר את "באונטי" לאנגליה, ללכוד את המורדים ולהביאם למשפט. "פנדורה" שופצה, מספר תותחיה הוקטן מ-20 ל-6, אך נוספו לה ארבע קרונדות בנות 18 ליטראות כל אחת.
"פנדורה" הגיעה אל טהיטי ב-23 במרץ 1791 לאחר שהקיפה את כף הורן. זמן קצר אחר כך התייצבו באונייה שלושה אנשים ומסרו עצמם לידי אדוארדס. היו אלה ג'וזף קולמן, הנשק של ה"באונטי", פיטר הייווד ופרח הקצונה ג'ורג' סטיוארט. אדוארדס שלח חוליות חיפוש כדי ללכוד את האנשים הנותרים. המלח הכשיר ריצ'רד סקינר הופיע למחרת הגעת האונייה. שלושה אנשי צוות אחרים של ה"באונטי" ברחו אל ההרים, אך נתפסו בסופו של דבר וב-29 במרץ הובאו לאונייה. איש הצוות השמיני במספר, מייקל ברן העיוור למחצה, שהיה הנגן בכינור באונייה "באונטי", כבר נמצא אותה שעה על סיפונה של "פנדורה". איננו יודעים אם נתפס או הסגיר את עצמו. אדוארדס ערך חיפושים נוספים במהלך השבוע וחצי הבאים, ובשבת הובאו אל "פנדורה" עוד שני אנשים, הנרי הילברנט ותומס מקינטוש. ארבעת הנותרים, תומאס בורקט, ג'ון מילוורד, ג'ון סאמנר וויליאם מאספרט, נתפסו למחרת. כל ארבעה-עשר האנשים נכלאו בתא-אסורים ארעי שנבנה על סיפון האחרה של "פנדורה" ומידותיו אחד-עשר על שמונה-עשר רגל, ואשר זכה בפיהם לכינוי "תיבת פנדורה" (Pandora's Box).
ב-8 במאי 1791 עזבה "פנדורה" את טהיטי ותרה במשך שלושת החודשים הבאים את איי דרום-מערב האוקיינוס השקט בחיפוש אחר ה"באונטי" ויתר המורדים, אך העלתה חרס בידה. במהלך חלק זה של ההפלגה אבדו 14 מאנשי הצוות יחד עם שתיים מסירות האונייה. "פנדורה" פקדה את טוקלאו, סמואה, טונגה ורוטומה. האונייה חלפה גם על פני האי ואניקורו, שאדוארדס העניק לו את השם Pitt's Island, אך הם לא ירדו לחוף כדי לתור אותו ולחפש אם חיים בו אנשים. לו היו עושים זאת, ודאי היו מגלים מוקדם מכפי שאירע מה עלה בגורל המשלחת של הגלאי הצרפתי ז'אן-פרנסואה לה פרוז שאבדה ב-1788. מתאורים מאוחרים יותר אנו יודעים אל נכון, כי אנשי צוות אחדים ניצלו מן הסערה שטרפה את האוניות "אסטרולב" ו"בוסול" על הריף של ואניקורו.
טביעת האונייה
קפטן אדוארדס וקציניו זוכו במשפט צבאי מאשמת אובדנה של "פנדורה". הרשויות הקולוניאליות בניו סאות' ויילס לא עשו כל ניסיון למשות חפצים מטרופת האונייה. עשרת האסירים שניצלו הועמדו גם הם למשפט. בתי הדין הצבאיים השונים מצאו ארבעה מתוכם חפים מאשמת מרידה, ולמרות שששת האחרים נמצאו אשמים, רק שלושה מביניהם (מילוורד, בורקיט ואליסון) הוצאו להורג. פיטר הייווד וג'יימס מוריסון קיבלו חנינה מן המלך, ואילו ויליאם מאספרט זוכה מנימוקים טכניים.
צאצאי תשעת המורדים שלא נתגלו על ידי "פנדורה" חיים עדיין באי פיטקרן, מקום המקלט בו בחר פלצ'ר כריסטיאן בינואר 1790, שם גם שרפו והטביעו את ה"באונטי", שבועות אחדים לאחר הגעתם. מחבואם לא התגלה אלא ב-1808, כאשר "טופז", ספינה לציד כלבי ים מניו אינגלנד בפיקודו של קפטן מייו פולג'ר, נתקלה באקראי באי הזעיר שלא היה מסומן במפות. כל המורדים, מלבד ג'ון אדמס (או אלכסנדר סמית בשמו האחר), כבר לא היו אז בין החיים. רובם מתו בנסיבות אלימות
Trouble (שיר של איגי אזליה)
Trouble (בעברית: צרה) הוא שיר של הראפרית האוסטרלית איגי אזליה, בהשתתפות הזמרת והשחקנית האמריקאית ג'ניפר הדסון, מתוך אלבומה של אזליה, Reclassified, המהדורה המחודשת משנת 2014 לאלבום הבכורה שלה. השיר הופק על ידי The Invisible Men ו-Salt Wives.
בדצמבר 2014, אזליה חשפה שהרצועה תהיה לסינגל השני שלה במהדורה המחודשת, אם כי לא דווח על תאריך ספציפי להוצאת הסינגל להורדת דיגיטלית או לרדיו. לאחר מכן הוכרז כי השיר יגיע לתחנות הרדיו המרכזיות בארצות הברית ב-24 בפברואר 2015, ויתפרסם וידאו קליפ נלווה לשיר, שצולם מוקדם יותר באותו חודש. הקליפ פורסם לראשונה ב-27 בפברואר 2015 ב-Vevo.
רקע ופרסום
ב-4 בספטמבר 2014 הודיעה אזליה כי היא תוציא מחדש את אלבום האולפן הראשון שלה The New Classic. באוקטובר 2014 החלו להיחשף פרטים על הגרסה המחודשת, וכי היא יפורסם רשמית בנובמבר. במהלך ראיון עם Radio.com ב-24 באוקטובר 2014, אזליה דיברה על ההוצאה המחודשת של האלבום, יחד עם גרסת דלוקס, בה ייכלל שיתוף הפעולה השני שלה עם ג'ניפר הדסון, לאחר השתתפותה בשירה של הדסון, "He Ain't Goin' Nowhere" שנכלל באלבומה השלישי, JHUD. "זה סוג של דו-וופ", הסבירה אזליה, וציינה את רצונה לעשות משהו שונה מהסגנון המוזיקלי שלה; "זה סוג של משהו שתדמיין את אריתה פרנקלין שרה".
בדצמבר 2014, אזליה שיתפה באמצעות חשבון הטוויטר שלה שהיא מכינה את הסינגל הבא שלה, "Trouble", שיצא כסינגל השני במהדורה המחודשת, תוך שהיא מכריזה על ביטול התוכנית לצלם קליפ לסינגל הקודם, "Beg for it". לאחר שנשאלה על ידי המעריצים לגבי ההחלטה להפוך את הרצועה לסינגל, הסבירה אזליה כי, "אנשים צריכים להבין שהשירים 'נבדקים' ומקבלים ציונים. ככה זה עובד, הסינגלים נבחרים על סמך הציונים".
אזליה טענה שהיא ידעה מיד לאחר ששיתפה פעולה לראשונה עם הדסון, שהיא רוצה לעבוד על רצועה נוספת עם הזמרת, "היו לי תוכניות, אני לא יודעת אם לג'ניפר היו תוכניות". הדסון הסבירה, "הייתי מוכנה לכך. אבל אני חושבת שעבור שתינו, השיר 'קיבל' חיים משלו, במיוחד כאשר ביצענו אותו לפני יום [אצל ג'ימי פאלון]. משהו פשוט קרה, כמו קסם". ב-4 בפברואר 2015, במהלך הופעתן בתוכניתו של ג'ימי פאלון, נחשפה גם עטיפת הסינגל - איור של אזליה והדסון המזכירה את עטיפות משחקי הווידאו Grand Theft Auto - כאשר שתי האמניות שיתפו אותה עם מעריציהן באינסטגרם זמן קצר לאחר מכן.
הדסון תיארה את היותה "מופתעת" בראיון עם בילבורד כשגילתה שאזליה רוצה לשתף פעולה ב-"Trouble", "לעבוד איתה היה מעניין כי זו דרך אחרת לראות אמן עובד", והסבירה, "היא כל כך יצירתי. היא אף ביימה את הקליפ. הייתי כמו, 'הממ, אולי אני צריכה לעשות את זה.' יצא לי לראות אמנית אחרת עובדת מקרוב ולראות את היצירתיות שלה, מה שעורר השראה גם ביצירתיות שלי. אני לא חושב שעבדתי מעולם על קליפ עם האמן כבמאי". במהלך ראיון עם ראיין סיקרסט ב-24 בפברואר 2015, אזליה גם חשפה כי T.I. עודד את שיתוף הפעולה הראשון שלה עם הדסון, "הוא שמע את השיר של ג'ניפר הדסון, הם חיפשו ראפר והוא הסביר, 'את צריכה לנסות את איגי' ... ". השיר הגיע לתחנות הרדיו בארצות הברית ב-24 בפברואר 2015. הקליפ נלווה צולם מוקדם יותר באותו חודש, ועלה ב-27 בפברואר 2015 לערוץ ה-Vevo של אזליה.
משה אביגדור חייקין
הרב משה אביגדור חייקין (באנגלית: Moses Avigdor Chaikin; ה'תרי"ב, 1852 - כ"ט בסיוון ה'תרפ"ח, 17 ביוני 1928) היה רב אנגלי ממוצא בלארוסי בולט בראשית המאה ה-20.
קורות חיים
נולד בשקלוב לרב ישראל שרגא חייקין שהיה מנאמני האדמו"רים מחב"ד הרבנים שמואל ושלום דובער שניאורסון (מהר"ש ורש"ב). הוא נקרא על שם שניים מסביו: ר' משה'לה, מחסידיו הראשונים של הרב דובער שניאורי ("האדמו"ר האמצעי" מחב"ד), ורבי אביגדור מפינסק, רב מתנגד ידוע ושנוא נפשם של החסידים. בילדותו התמנה אביו כשו"ב בסנקט פטרבורג, המשפחה התגוררה באכסניה שאותה ניהל האב ובה התארחו כמעט כל הרבנים שנקלעו לבירת האימפריה הרוסית ונאלצו לשהות בה תקופה. סביבה זו סיפקה לילד כר גידול תורני, הוא נחשב מתמיד ובבחרותו נסמך להוראה מרבנים רבים שביקרו באכסניה ובחנו אותו על לימודיו. מהם: רבי יצחק אלחנן ספקטור מקובנה, רבי אברהם שמואל דיסקין מוולקוביסק ורבי יקותיאל זלמן לנדא מפטרבורג.
במקביל למד בעצמו שפות זרות רבות ושלט באנגלית, בגרמנית, ביוונית, בלטינית, בצרפתית וברוסית. הוא נישא לטאנה רבקה בתו של הרב שלמה זלמן פינסקר מחרסון.
בשנות ה-80 של המאה ה-19 היגר מערבה לצרפת. לאחר פטירת הרב יהושע השיל לוין רבה של התאחדות הקהילות של יוצאי רוסיה ופולין שיסד רבי ישראל מסלנט בפריז, התמנה הרב חייקין ב-1884 למלא את מקומו. הוא התיידד עם הרב הראשי לפריז צדוק כהן שבהמשך התמנה כרבה הראשי של צרפת כולה. הוא עמד בקשרים גם עם משכילים מפורסמים כיאפ"ז ושניאור זק"ש שגרו בפריז. ואולם לפי דוב היימן, לא הגיע לרמתו של הרב יהודה לובצקי שגר בפריז עוד בימי רבי ישראל מסלנט והיה יריבו של הרב הקודם, לוין. בעת שבתו בפריז הדפיס את ספרו הצרפתי "Apologie Des Juifs" (1887).
ב-1888 עזב את צרפת ונסע לקבל את משרת הרבנות של רוסטוב על הדון ברוסיה, אך לאחר תקופה קצרה נאלץ לנטוש, העיר שכנה מחוץ לתחום המושב והניסיונות להסגיר את מעמדו ולהעניק לו רישיון ישיבה בעיר עלו בתוהו. הוא עזב את המדינה והיגר לאנגליה, שם התקבל כרבה של קהילת יוצאי רוסיה ופולין בשפילד, שבה ניהל גם את ה"תלמוד תורה" המקומי. קשריו עם הרב הראשי נפתלי הרמן אדלר סייעו לו בהשגת תקציבים למוסד, אך באופן כללי חי בדוחק בקהילה זו שהייתה קטנה, ולפי היימן לא הלמה את גדלותו בתורה. במשך תקופת כהונתו בשפילד, ניסו אנשי חב"ד ברוסיה לסדר עבורו את משרת רבנות סנקט פטרבורג. הצעה זו לא יצאה לפועל הן בשל היסוסיו של הברון הוראצי גינצבורג באשר לנכונות והיתכנות המהלך והן בשל קשריו של הרב חייקין עם הרב אדלר, שנתנו לו תקווה לרבנות מכובדת יותר בהמשך באנגליה, אם לא יעזוב את המדינה.
בשנת ה'תרס"ב, 1902, נבחר לכהן כרבה של "אגודת בתי הכנסת של אחינו בני ישראל מרוסיה ופולין" שהוקמה בידי סמואל מונטגיו וידועה בשמה המקוצר "Federation of Synagogues" (הפדרציה של בתי הכנסת). בהמשך החל לכהן במקביל גם כדיין בבית הדין הרבני של ק"ק כנסת ישראל.
הרב חייקין עלה לארץ ישראל בשנת ה'תרפ"ו, 1926, ונפטר בתל אביב בכ"ט בסיוון ה'תרפ"ח, 17 ביוני 1928. הוא נקבר בבית הקברות הישן בתל אביב.
משפחתו
לרב חייקין ולטאנה רבקה לבית פינסקר נולדו שלושה בנים ובת אחת.
אחותו של הרב חייקין, חנה, נישאה לאליעזר צ'ריקובר, פעיל ציוני-רוסי (אחיו של ההיסטוריון של יהדות מזרח אירופה אליהו צ'ריקובר). בנם אביגדור צ'ריקובר היה היסטוריון של תקופת בית שני, ונכדם (בנו של אביגדור) בצלאל צ'ריקובר היה מו"ל ישראלי.
בנגט הולמסטרום
בנגט רוברט הולמסטרום (נולד ב-18 באפריל 1949) הוא כלכלן פיני, פרופסור אמריטוס לכלכלה במכון לטכנולוגיה של מסצ'וסטס (MIT). בשנת 2016 זכה ביחד עם אוליבר הארט בפרס נובל לכלכלה על מחקרם בתורת החוזים.
ביוגרפיה
הוא קיבל את תעודת הדוקטורט שלו בסטנפורד ב-1978.
עובד ב-M.I.T מאז 1994, אז מונה לפרופסור לכלכלה וניהול במחלקה לכלכלה ובבית הספר סלואן לניהול.
היה חבר בדירקטוריון של חברת נוקיה מ-1999 עד 2012 והיה חבר מועצת המנהלים של אוניברסיטת אלטו מ-2008 עד 2017.
חיים אישיים
נשוי לאנלי הולמסטרום ויש להם ילד אחד.
יוסף יונגרלייב
רבי יוסף יונגרלייב (נפטר בכ"ד בטבת ה'תקע"ב) היה אדמו"ר חסידי, אבי שושלת חסידות יאמפולה.
ביוגרפיה
רבי יוסף נולד באוקראינה לרבי יחיאל מיכל מזלוטשוב (המגיד מזלוטשוב) ולשרה רעכיל ונישא לבתו של רבי מנחם מאהן מויטקוב. עם פטירת אביו בכ"ה באלול ה'תקמ"ו החל רבי יוסף לכהן כאדמו"ר ביאמפולה ובה ייסד את חצרו.
רבי יוסף נפטר בכ"ד בטבת ה'תקע"ב ונטמן באוהל אדמו"רי יאמפולה שבעירו. שלושת בניו כיהנו באדמו"רות.
בויאן אדמיץ'
ילדות וצעירות
את פעילותו האמנותית התחיל בשנת 1933. בסוף שנות ה -1930 הקים את להקת הסווינג "ברודוויי".
ימי המלחמה
בימי מלחמת העולם השנייה ארצו נכבשה על ידי גרמניה הנאצית ואיטליה הפשיסטית. הוא סייע כספית לתנועת ההתנגדות הסלובנית (החזית לשחרור האומה הסלובנית) ובספטמבר 1943 הצטרף לפרטיזנים הסלובנים במסגרת להקת הוויי ונודע בשם המחתרתי "גרגור". אחרי שנפצע על ידי מוקש בעת מתקפה גרמנית, הועבר לשרת במטה ההתנגדות בתעמולה ובתחום המוזיקה. כתב מוזיקה פטריוטית ששודרה על ידי תחנת הרדיו של חזית השחרור. בימי המאבק פגש את אשתו לעתיד, ברברה צ'רניץ'.
המשך הפעילות
בשנים 1961–1966 כיהן כמנצח אורח של התזמורת הגדולה של "בית הצבא העממי היוגוסלבי" בבלגרד. ניצח על תזמורות פסטיבלים רבים ביוגוסלביה וביקר בתור מנצח במדינות רבות באירופה ובדרום אמריקה. החל משנת 1952 כשהלחין מוזיקה לסרט Все на море, כתב אדמיץ' מוזיקה למעל 200 סרטים שהופקו בסלובניה, ארצות הברית, הונגריה, שווייץ, גרמניה המערבית, צרפת ובריטניה. להצלחה רבה זכתה המוזיקה שכתב אדמיץ' למופע הבובות "ז'וגיצה נוגיצה", שנודעה כקונצ'רטו שלו לפסנתר ותזמורת. בשנות ה-1970–1980 כשקמו בסלובניה זמרים-יוצרים, היה פופולרי במיוחד השיר "קוקטייל" של מרקו ברצלי, בעיבודו המוזיקלי של אדמיץ' בויאן אדמיץ' נפטר בשנת 1995 בליובליאנה.
אדמיץ' עודד וקידם כישרונות צעירים בתחום המוזיקלי כמו המלחין וינקו גלובוקר והזמרים טינקרה קובאץ', סוניה גברשצ'ק, בראצו קורן, אירנה קוהונט, ילקה צווטז'אר, גבי נובק ומריאנה דרז'אי.
חייו הפרטיים
לבויאן אדמיץ' ולאשתו, ברברה לבית צ'רניץ', נולדה בת בשם אלנקה אדמיץ'.
הריגה
ב-31 באוגוסט 1950 ירה אדמיץ' בטעות בגבו של זדרבקו רוס, ידיד של חברתו שנחשבה קטינה, ברדה קרוה ואחיין של העורך דין והפוליטיקאי יוסיפ רוס, והרג אותו. ב-30 בדצמבר באותה שנה הוא נידון בבית המשפט לשנת מאסר על תנאי על גרימת מוות ברשלנות.
ביבליוגרפיה
Society of Slovene Composers. pp. 6–7. ISBN 961-91080-2-7. . "Bojan Adamič, mojster zabavne in filmske glasbe" (Bojan Adamič, the master of pop and film music). Delo. 28 November 2009. .
פריונאנולפיס
פריונאנולפיס (שם מדעי: Parayunnanolepis) הוא סוג נכחד של דג מהקבוצה בעלי שריון, שהתקיים בתחילת תור הדבון לפני כ-410 מיליון שנה בסין. משמעות שמו המדעי הוא: קרוב ("Para") ליונאנולפיס (Yunnanolepis) - סוג דומה שנמצא במחוז יונאן בסין.
ממצאי המין התגלו בתצורת שיטון (Xitun Formation) ביונאן. הסוג הוגדר ב-1990 והכיל מין בודד: Parayunnanolepis xitunensis.
מאפיינים
לפריונאנולפיס היה שריון צמוד לגופו ולסתות נוקשות וחזקות, איתן פיצח טרף נוקשה. היה לו חלל צלעות וחזה רחב מכוסה שריון ומצידיו סנפירי חזה רחבים וארוכים שסייעו לו לנוע במים ועוד זוג סנפירי שת סמוך לזנבו הארוך והדק. הראש היה שטוח ומשוריין עם פתחים לזימים ולעיניים. הפה היה מצוי בתחתית הגוף.
דג זה דמה אולי לקרובו הדנקליאוסטיוס הטורף, אף שהיה קטן ממנו בהרבה והיה שחיין יעיל.
מספר קרמייקל
בתורת המספרים, מספר קרמייקל או מספר פסאודו-ראשוני מוחלט הוא מספר טבעי פריק n המקיים את מסקנת המשפט הקטן של פרמה: לכל b שלם.
המספרים נקראים כך על שם המתמטיקאי רוברט דניאל קרמייקל, שמצא את מספר קרמייקל הקטן ביותר:, והעלה את ההשערה שישנם אינסוף מספרים כאלו.
רקע
משפט פרמה הקטן קובע שאם n ראשוני, אז לכל b. כאשר n אינו ראשוני השוויון בדרך כלל אינו מתקיים, ואפשר לבסס על כך מבחנים פשוטים לראשוניות של n. אם n אינו ראשוני ובכל-זאת, הוא נקרא פסאודו-ראשוני ביחס ל-b. מספרי קרמייקל הם פסאודו-ראשוניים ביחס לכל הבסיסים.
מספרי קרמייקל נדירים יחסית. למשל, יש 20,138,200 מספרי קרמייקל בין 1 ל-1021, כלומר בערך 1 מכל 50 מיליארד מספרים בטווח זה, והם נעשים נדירים יותר ככל שהמספרים גדלים.
קריטריון קורסלט
התנאים הבאים שקולים עבור מספר פריק n:
הוכחה
1 גורר את 2: נניח ש-n חופשי מריבועים ולכל מחלק ראשוני p שלו מתקיים גם. ראשית נניח ש-b זר ל-n. לכל גורם ראשוני p של n מתקיים לפי משפט פרמה הקטן, ולפי משפט השאריות הסיני נובע מכך שגם. שנית נניח ש-b ראשוני המחלק את n. לכל גורם ראשוני p \neq b מתקיים מאותה סיבה כמו במקרה הראשון, ולכן, ומכאן ש-. אבל כל מספר אפשר לכתוב כמכפלה של מספר זר ל-n וגורמים ראשוניים המחלקים את n, ולכן הטענה נכונה לכל \ b.
2 גורר את 3: אם b זר ל-n, אז נובע מההנחה  משום ש-b הפיך מודולו n.
3 גורר את 1: יהי p^r \mid n מחלק שהוא חזקת מספר ראשוני. אם p=2 נניח מלכתחילה ש-r\leq 2. בעזרת משפט השאריות הסיני, נבחר מספר a שהוא גם שורש פרימיטיבי a של p^r (זהו איבר מסדר  בחבורת אוילר U_p; נאלצנו להניח ש-p^r אינו מתחלק ב-8, משום של-8 אין שורש פרימיטיבי), וגם זר לכל גורם ראשוני אחר של n. לכן a זר ל-n, ולפי ההנחה, ולכן גם. מכאן ש-n-1 מתחלק בסדר של a בחבורת אוילר U_{p^r}, כלומר. בפרט,, כנדרש. לצד זה, אם r>1 מתקבל גם, וזו סתירה לכך ש-p \mid n, ומכאן ש-n גם חופשי מריבועים.
דוגמאות למספרי קרמייקל
קורסלט היה הראשון שציין תכונות של מספרי קרמייקל, אך הוא לא מצא דוגמאות למספרים כאלו. ב-1910, מצא קרמייקל את מספר קרמייקל הקטן ביותר, 561, ומשום כך נקראים המספרים על שמו. ניתן לראות ש-561 מקיים את תנאי משפט קורסלט: הפירוק לגורמים לא מכיל ראשוני ממעלה שנייה, ומתקיים 2 | 560 וגם 10 | 560 וגם 16 | 560.
מספרי קרמייקל הבאים הם :
התפלגות
נסמן ב-C(X) את מספר מספרי קרמייקל שקטנים או שווים ל-X. התפלגות מספרי קרמייקל לפי חזקות 10 היא:
בשנת 1953, הוכיח קנדל (Knödel) את החסם:
עבור k_1 קבוע כלשהו.
עבור k_2 קבוע כלשהו. ההערכה של k_2 עבור X=10^N כאשר N הולך וגדל היא באזור: k_2=1.86619.
לכיוון השני, הוכיחו ב-1994 ויליאם אלפורד, אנדרו גרנוויל וקרל פומרנץ שקיימים אינסוף מספרי קרמייקל. בפרט, הם הוכיחו שעבור X גדול דיו:
ב-2005 שיפר הרמן את החסם ל:
צ'רניק הבחין ב-1939 שכל מספר מהצורה, כאשר שלושת הגורמים ראשוניים, הוא מספר קרמייקל. השאלה האם קיימים אינסוף מספרי קרמייקל מצורה זו היא בעיה פתוחה.
לו וניבור מצאו ב-1992 כמה מספרי קרמייקל גדולים במיוחד, כולל מספר קרמייקל עם 1,101,518 גורמים ומעל 16 מיליון ספרות.
השערת להמר
המספר הטבעי n הוא מספר קרמייקל אם האקספוננט של חבורת אוילר של n מחלק את n-1. מכיוון שהאקספוננט תמיד מחלק את הסדר, הדרישה היא דרישה חזקה יותר. השערת להמר, שעודנה פתוחה, קובעת שאין מספרים כאלה שאינם ראשוניים.
ג'ובאנה מאיטליה, מלכת בולגריה
ג'ובאנה מאיטליה, מלכת בולגריה לבית סבויה (באיטלקית: Giovanna di Savoia, Zarina consorte di Bulgaria, בבולגרית: Йоанна Савойска, царица на България; 13 בנובמבר 1907, רומא, ממלכת איטליה – 26 בפברואר 2000, אסטוריל, פורטוגל) הייתה הצאריצה (מלכה רעיה) של ממלכת בולגריה בין 1930 ל-1943.
ביוגרפיה
ג'ובאנה נולדה ב-1907 ברומא, לויטוריו אמנואלה השלישי, מלך איטליה והנסיכה אלנה ממונטנגרו, בת רביעית לאחר שלוש בנות ובן שלימים הפך לאומברטו השני, מלך איטליה. ב-1930 נישאה לבוריס השלישי, מלך בולגריה. לזוג נערכו שני טקסי נישואים, האחד ברומא כמנהג הקתולים והשני בסופיה כמנהג הנוצרים אורתודוקסים. לזוג נולדו שני ילדים יורש העצר סימאון והנסיכה מריה לואיזה.
ב-1943 הלך בוריס השלישי לעולמו. ב-9 בספטמבר 1944 התחוללה בבולגריה הפיכה שהובלה על ידי חזית המולדת של בולגריה והשלטון הפרו-מלוכני הודח. בהדרגה החלו הקומוניסטים להשתלט על בולגריה וב-1946 בוטלה המלוכה לאחר משאל עם והוכרזה הרפובליקה העממית הבולגרית. בני משפחת המלוכה הצטוו לעזוב תוך 48 שעות את בולגריה, והם נמלטו לאלכסנדריה ובהמשך גלו למדריד.
ב-1962 לאחר נישואי בנה סימאון עברה לאסטוריל שבפורטוגל. ב-1993 ערכה ביקור קצר בבולגריה ובמהלכו עלתה לקבר בעלה בוריס השלישי. ג'ובאנה לבית סבויה הלכה לעולמה באסטוריל ב-2000 והיא בת 92 שנים. היא הובאה לקבורה ברומא ונטמנה בבזיליקה של פרנציסקוס הקדוש מאסיזי.
ניצוי
ניצוי הוא מונח המתייחס לשכבת הנוצות המכסות עופות, בין אם במבנה, צבע, דפוס וסידור. הניצוי משתנה בין סוגי עופות שונים, זוויגים שונים, שונים זנים, תתי זנים, גיל, עונה ומוטציות של אותו מין.
רוב העופות משילים את נוצותיהם, בדרך כלל לפני ואחרי הרבייה, וכתוצאה מכך ישנם מופעי ניצוי שונים אצל אותם מינים. הרבה ברווזים ועוד כמה מינים אחרים כגון תרנגול בנקיבה מחליפים ניצוי ממופע מרשים בעונת הרבייה למופע דהוי יותר אחריה.
דיטמאר רוזנטל
דיטמר אליאשביץ' רוזנטל (ברוסית: Дитмар Эльяшевич Розенталь; 24 בפברואר 1900, לודז' - 29 ביולי 1994, מוסקבה) היה בלשן רוסי ממוצא יהודי, מחברם של עשרות ספרי לימוד בשפה הרוסית, שלא הייתה שפת אמו.
דיטמאר רוזנטל נולד למשפחה יהודית בלודז' שאז הייתה בשליטה של האימפריה הרוסית. תוך זמן קצר המשפחה עברה לברלין ובשנת 1916 התיישבה במוסקבה. בשנת 1918 רוזנטל סיים את לימודיו באוניברסיטת מוסקבה וקיבל תואר באיטלקית.
בשנות ה-20 של המאה ה-20 הוא היה מורה בבית הספר. בשנת 1940 דיטמאר רוזנטל החל ללמד באוניברסיטת מוסקבה ובשנת 1962 התמנה לפרופסור. במהלך שנים רבות הוא היה מנחה של קבוצת השתלמויות לקרייני טלוויזיה ורדיו הסובייטית.
דיטמאר רוזנטל יצר כמה מילונים רוסיים-איטלקיים וגם תרגם את יצירותיהם של סופרים איטלקים לרוסית. כמו כן הוא פרסם מעל ל-100 ספרי לימוד לשפה רוסית.
ברש
ברש, או באראש הוא שם משפחה יהודי אשכנזי, שמקורו ככל הנראה האקרונים בר"ש (בן רבי שמואל או בן רבי שלמה או בן של אב אחר ששמו מתחיל ב-ש). השם היה ידוע אצל יהודי גליציה ואזורים אחרים במזרח אירופה, נפוץ ברחבי רוסיה, פולין, רומניה, הונגריה וכו'. בכתיב לטיני הופיע בצורות Barasch, Baraș, Barash וכו'.
בעברית נכתב גם השם בראש ((Brach ודומיו), בכתיב חסר, כברש. {{פירושונים|
ראו גם
}}
הדרוקודיום
הדרוקודיום (שם מדעי: Hadrocodium; מילולית: "גולגולת כבדה/מלאה") הוא סוג של דמוי יונק שהתקיים במשך היורה התחתון לפני 195 מיליון שנה. המאובנים שלו התגלו בסין בתצורת לופנג שביונאן במערב-סין, התגלו ב-1985 ותוארו בשנת 2001 בידי החוקרים זה-שי לואו ואלפרד ו. קרומפטון.
ההדרוקודיום היה מראשוני היונקים האמיתיים והיה מכוסה בשיער לאורך גופו. הוא היה קטן ביותר, כשלפי השוואת גודל מהגולגולת הגיע לאורך 3.2 סנטימטרים בלבד, דומה מאוד לעכבר מודרני והוא מילא גומחה דומה של יצור קטן בעולם המלא בדינוזאורים.
למרות גודלו הקטן הוא הכיל מאפיינים הדומים ליונקים החיים כיום, ביניהם אוזן תיכונה מחוברת לגולגולת וחלל מוח רחב שהתאים ליצור כדי שישתמש במגוון חושים, ביניהם ריח, שמיעה ומגע חדים, מה שעזר לו לפעול בשעות הלילה. הדבר עזר ליונקים הראשונים לשרוד בתחרות מול הזוחלים הגדולים מהם.
ואולם למרות הקשר ליונק היה בעל מאפיינים של זוחלים והוא הטיל ביצים, אולי בדומה לברווזן והקיפודניים האוסטרלים.
עונת 1972/1973 בסרייה א'
עונת 1972/1973 בסרייה א' הייתה העונה ה-71 של התחרות שאורגנה על ידי התאחדות הכדורגל האיטלקית ונוהלה על ידי "ליגת הכדורגל" (Lega Calcio). המשחקים החלו ב-24 בספטמבר 1972 והסתיימו ב-20 במאי 1973.
יובנטוס זכתה באליפות בפעם ה-15 בתולדות המועדון.
בסיום העונה לסרייה ב' ירדו אטאלנטה, פלרמו וטרננה. במקום הקבוצות שירדו לסרייה א' העפילו גנואה, צ'זנה ופוג'ה.
כדורגלנים מצטיינים
לראשונה 3 כדורגלנים זכו בתואר מלך השערים תוך כיבוש 17 שערים:
אסיד האוס
אסיד האוס (באנגלית: Acid house), המכונה גם פשוט "אסיד", הוא תת-ז'אנר של מוזיקת האוס שהתפתח בסביבות אמצע שנות ה-80 על ידי תקליטנים משיקגו. הסגנון מוגדר בעיקר על ידי הצלילים והבסים ה"מצפצפים" של הסינתיסייזר-סיקוונסר האלקטרוני של Roland TB-303, חידוש המיוחס למפיקי המוזיקה משיקגו דיג'יי פייר מההרכב Phuture, ו-Sleezy D. עד מהרה הפך אסיד האוס לפופולרי בבריטניה וביבשת אירופה, שם ניגנו אותו תקליטנים במסיבות האסיד ומאוחר יותר סצנת הרייב. עד סוף שנות ה-80 האסיד האוס עבר למיינסטרים הבריטי, שם הייתה לו השפעה מסוימת על סגנונות פופ ודאנס.
אסיד האוס הביא את מוזיקת ההאוס לקהל עולמי. ניתן לשמוע את ההשפעה של אסיד האוס על סגנונות מאוחרים יותר של מוזיקת דאנס כולל טראנס, ברייקביט הארדקור, דראם נ' בייס, ביג ביט, טכנו וטריפ הופ.
מאפיינים
אסתטיקת ההפקה המינימליסטית של האסיד האוס שילבה את מקצב ה-4/4 "Four-on-the-floor" המתוכנת הנפוץ במוזיקת הדיסקו וההאוס, עם הצליל האלקטרוני המופק על ידי הסינתיסייזר האלקטרוני Roland TB-303 כשנעשית בו מודולציה של התדר והתהודה כדי ליצור הסאונד ה"מצפצף" האופייני. הסגנון מאופיין גם בדפוסי בס פשוטים, והעדפה של טקסטורת הסאונד על פני המלודיה. אלמנטים אחרים, כגון מיתרים או כלי נשיפה סינתטיים היו בדרך כלל מינימליים. לפעמים שירים היו אינסטרומנטליים כמו "Acid Tracks" של Phuture, לעיתים כללו חזרה על מילה אחת או יותר, בעוד אחרים הכילו ביצועים ווקאליים מלאים כמו "Fantasy Girl" של דיג'יי פייר (תחת השם Pierre's Pfantasy Club).
שורשים
לפני שהמונח "אסיד האוס" הופיע, המושג "Hi-NRG" היה נפוץ לסוג של מוזיקה אלקטרונית עם בייסליין בולט, שהתחילה במוזיקת דיסקו שזנחה את אלמנט הפאנק (Funk) שלה, החל מההפקות של ג'ורג'יו מורודר עבור דונה סאמר. עם זאת, אין הסכמה לגבי הדוגמאות המתועדות המוקדמות ביותר של אסיד האוס.
מקובל לראות את "Acid Trax" של Phuture כדוגמה המוקדמת ביותר של הז'אנר; לדברי דיג'יי פייר ייתכן שהוא הולחן כבר ב-1985, אבל הוא לא יצא לאור עד 1987. אחרים מציינים את "I've Lost Control" של Sleezy D משנת 1986 כשיר הראשון שיצא על ויניל, אבל אי אפשר לדעת איזה נוצר ראשון.
במאה ה-21 התברר כי אלבומו של צ'רנג'יט סינג, טכנאי בתעשיית הפסקולים של בוליווד, "Synthesizing: Ten Ragas to a Disco Beat" משנת 1982, המשלב ראגות הודיות עם דיסקו כבר כלל שימוש ב-TB-303 בצורה בולטת, וסינג היה אחד המוזיקאים המוקדמים ביותר שהשתמשו בו בצורה מסחרית. התקליט היה בתחילה כישלון מסחרי בהודו ולבסוף נשכח. לאחר הגילוי המחודש של האלבום והוצאתו מחדש בתחילת 2010, הוצע שזו עשויה להיות הדוגמה הראשונה של אסיד האוס.
בשיקגו (מאמצע שנות ה-80)
תקליטי האסיד האוס הראשונים הופקו בשיקגו, אילינוי. Phuture – הרכב שהוקם על ידי דיג'יי פייר, ארל "ספאנקי" סמית' ג'וניור, והרברט "הרב ג'יי" ג'קסון – היו הראשונים להשתמש ב-TB-303 במוזיקת האוס (מלבד השימוש המוקדם יותר בתקליטי דיסקו וב-hi-nrg. "Acid Tracks" שיר באורך 12 דקות הוקלט לקלטת והושמע במועדון ה-Music Box (לשעבר ה-Warehouse, מקום לידתו של סגנון ההאוס) על ידי דיג'יי הבית רון הארדי. הארדי ניגן את השיר ארבע פעמים במהלך הערב עד שהקהל הגיב בחיוב.
סצנת מוזיקת ההאוס של שיקגו סבלה מהמשטרה שפעלה נגד מסיבות ואירועים. המכירות של תקליטי האוס הצטמצמו, ובשנת 1988 הז'אנר מכר פחות מעשירית ממספר התקליטים בשיא הפופולריות של הסגנון. עם זאת, האוס ובמיוחד האסיד האוס החלו לעלות בפופולריות בבריטניה.
לונדון
מועדון ה-Shoom בלונדון נפתח בנובמבר 1987 על ידי דני רמפלינג ואשתו ג'ני והיה אחד המועדונים הראשונים שניגנו אסיד האוס לקהל המועדונים בבריטניה. בתקופה זו החל מה שכונה "הקיץ השני של האהבה", תקופה בה הייתה הפחתה של החוליגניות בכדורגל – במקום ריבים, אוהדי כדורגל האזינו למוזיקה, לקחו אקסטזי והצטרפו לבאי המועדון בתנועה שלווה שהושוותה לקיץ האהבה בסן פרנסיסקו בשנת 1967.
מועדון נוסף בשם Trip נפתח ביוני 1988 על ידי ניקי הולוויי בווסט אנד של לונדון. טריפ היה מכוון ישירות לסצנת מוזיקת האסיד האוס. הוא היה נשאר פתוח עד 3 לפנות בוקר ומשתתפי המסיבות היו יוצאים לרחובות ומרעישים, דבר שהביא את המשטרה לעיתים קבועות. זה לא מנע מבאי המועדון להמשיך בריקודים לאחר שעות הפעילות. בעקבות מקרים כאלה, ויחד עם החוקים הקשוחים בבריטניה לגבי שעות הפתיחה של מועדונים, נהיה יותר ויותר קשה לקיים אירועים. המשטרה פשטה על המסיבות שהמשיכו לאחר שעות הפעילות, ולכן החלו הקבוצות להתאסף בסתר במחסנים מסחריים ומקומות לא בולטים אחרים, ובמקומות אלה התפתחו הרייבים הראשונים. רייבים היו פופולריים מאוד בתקופה זו, בין אם אירועים בודדים או סדרות של מסיבות שנערכו על ידי חברות הפקה או מועדונים ללא רישיון.
קבוצת סאנרייז ערכה מספר רייבים גדולים של אסיד האוס בבריטניה, שזכו לתשומת לב עיתונאית, וכללו מערכות סאונד ענקיות, מתקני שעשועים, תקליטנים זרים ואטרקציות אחרות. כתבות סנסציוניות שנכתבו על מסיבות אלה ותוצאותיהן, התמקדו במיוחד בשימוש בסמים ואווירת חוסר הגבולות וחוסר השליטה כפי שהיא נתפסה בתקשורת.
ברגע שהשימוש במונח אסיד האוס נעשה נרחב יותר, המשתתפים באירועי אסיד האוס בבריטניה ובאיביזה הפכו את הקונוטציות של הסמים הפסיכדליים למציאות, על ידי שימוש בסמי מועדונים כמו אקסטזי ו-LSD.
מנצ'סטר ו'מדצ'סטר'
אסיד האוס היה פופולרי גם במנצ'סטר והוליד אמנים כמו A Guy Called Gerald וההרכב 808 State. הז'אנר היה פופולרי מאוד בקרב חוליגני הכדורגל של העיר, ועל פי קולין בלייני, ממנהיגי מועדון החוליגנים אוהדי מנצ'סטר יונייטד, בספרו "Hotshot: The Story of a Little Red Devil", אירועי האסיד האוס היו המקום היחיד שבו חבורות חוליגנים של קבוצות יריבות היו מתערבבות, מבלי להסתכסך אחת עם השנייה.
בסצנה המוזיקלית המדצ'סטר נראו השפעות אסיד האוס זולגות לתוך סצנת הרוק המקומית. להקות מדצ'סטר הבולטות כוללות את הסטון רוזס, האפי מאנדייז, השרלטנס והאינספיירל קרפטס.
דעיכה
שכיחות השימוש בסמים במסיבות אסיד האוס הייתה מנוגדת לשמרנות התאצ'ריסטית באותה תקופה, ועוררה בהלה מוסרית. בשנת 1990 חוקק בפרלמנט חוק ("Entertainments (Increased Penalties) Act") שאיפשר להטיל קנס של 20,000 פאונד על ארגון רייב או מסיבה בלתי חוקית ומאסר לתקופה של שישה חודשים. ב-1994 חוקק חוק נוסף "Criminal Justice and Public Order Act 1994" שנועד באופן ספציפי לאסור רייבים, ואסר על מסיבות בהם מושמעת מוזיקה שהוגדרה כ"מאופיינת לחלוטין או בעיקר ברצף של ביטים שחוזרים על עצמם". חוקים אלה, במקביל לחדירה של מוזיקת ההאוס והטכנו למיינסטרים שהובילה לעלייתם של המועדונים הגדולים והמסחריים שהיה להם אישור לפעול באופן חוקי, גרמו לדעיכה של מסיבות האסיד האוס.
ניים דרופינג
נֵיְים-דְרוֹפִּינְג (באנגלית: Name-dropping) הוא מנהג של ציון שמות, בצורה מפורשת או באמצעות רמיזה, של אנשים או מוסדות חשובים במהלך שיחה, סיפור, שיר או בכל דרך תקשורת אחרת. המונח מרמז לעיתים קרובות על הניסיון של הדובר להרשים אחרים; בדרך כלל, מנהג זה נחשב לשלילי, ובנסיבות מסוימות עלול אף להוות הפרה של אתיקה מקצועית. כאשר משתמשים במנהג זה כחלק מהצגת טיעונים לוגיים, הדבר עלול להיחשב ככשל לוגי מסוג אד ורקונדיאם.
מטרות
ניים דרופינג משמש, בדרך כלל, למטרת מיקום עצמי בהיררכיה חברתית. הדבר משמש לעיתים קרובות לצורך יצירת תחושת עליונות באמצעות העלאת מעמדו של האדם. על ידי רמיזה (או טענה ישירה) של קשר שיש לדובר עם אנשים בעלי מעמד גבוה, הדובר מקווה להעלות את מעמדו החברתי שלו עצמו לרמה קרובה יותר לזו של אלו שהזכיר את שמותיהם, ובכך לרומם את עצמו מעל לחברה הנוכחית.
ניתן להשתמש בניים דרופינג לצורך שיוך אנשים לקבוצות בעלות מכנה משותף. על ידי ציון שמות של האנשים שאתה מכיר, אתה חושף את הקבוצה החברתית שאליה אתה משתייך, ונותן הזדמנות לאחרים בעלי קשרים דומים להזדהות איתך.
כאשר השם שהוזכר הוא של מישהו שהוא מומחה לנושא והשקפותיו מוצגות במדויק, ניים דרופינג עשוי להיחשב ככשל לוגי מסוג אד ורקונדיאם (מן-הצניעות).
שיטות
לעיתים, נעשה שימוש בניים דרופינג ביצירות בדיוניות, על מנת להעניק לסיפור מסגרת זמן היסטורית מסוימת, או כדי לרמוז על מעורבותה של דמות היסטורית באירועים המתוארים בסיפור (למשל בסיפור שמתרחש במהלך מלחמת העולם השנייה, ייתכן ויוזכרו שמותיהם של וינסטון צ'רצ'יל או אדולף היטלר).
ארווין בלומנפלד
ארווין בלומנפלד (באנגלית: Erwin Blumenfeld; 26 בינואר 1897 – 4 ביולי 1969) היה צלם יהודי אמריקאי ממוצא גרמני. הוא נולד בברלין, ובשנת 1941 היגר לארצות הברית, שם הפך עד מהרה לצלם אופנה. צילומי האפנה אותם צילם הופיעו דרך קבע במגזיני אופנה רבים בהם הרפרס בזאר, לייף וווג האמריקאי. הוא הושפע מזרמי האמנות הדאדאיזם והסוריאליזם. שני תחומי העניין העיקריים שלו היו מוות ונשים. התנסה בטכניקות צילום בהן עיוות, חשיפה מרובה, פוטומונט'ז וסולריזציה.
קורות חיים
הוא התחתן עם לנה סיטרואן, איתה נולדו לו שלושה ילדים, בשנת 1921. ב-1922 הוא הקים חנות למוצרי עור. בשנת 1935 החנות נסגרה עקב פשיטת רגל. הוא עבר לפאריס, שם בשנת 1936 עסק בצילום ווצילם עבור מגזין ווג הצרפתי. לאחר פרוץ מלחמת העולם השנייה הוא נעצר כי נחשב כ-"אזרח זר" ושהה במספר מחנות מעצר צרפתיים, אך ב-1941 הצליח להגר לארצות הברית. שם הוא הפך עד מהרה לצלם אופנה מצליח, ועבד כעצמאי עבור מגזיני אופנה רבים בהם הרפרס בזאר, לייף והווג האמריקאי.
תערוכות רטרוספקטיביות
בין ה-13 באוקטובר 2022 ל-5 במרץ 2023, הכריז המוזיאון לאמנות ולהיסטוריה של היהדות בפריז על תערוכה שכותרתה "הניסויים והתלאות של ארווין בלומנפלד, 1930-1950". התערוכה הציגה 180 תצלומים וקטלוג נלווה, תערוכה זו משתרעת על התקופה המפורסמת והנסיונית ביותר של בלומנפלד בעיני האוצרים. בנוסף, הוא מציג מידע על חזונו האמנותי ועל חייו במהלך מלחמת העולם השנייה. מלבד צילומי האופנה הידועים שלו, נכללו סיפורים על תצלומיו שטרם פורסמו: האחד על משפחת צוענים בסנט-מארי-דה-לה-מר בפרובאנס, צרפת, והשני על ריקודים טקסיים של עמים ילידים בארצות הברית בניו מקסיקו.
גוריון
גוּריוֹן הוא שם משפחה {{פירושונים|
ראו גם
}}
רובר קמפן
רוֹבֶּר קַמְפֶּן (בפלמית: Robert Campin; סביב 1375 – 26 באפריל 1444) מזוהה כיום בדרך כלל עם "האמן של פלמאלה" (Meester van Flémalle, קודם לכן "האמן של הטריפטיכון של מרודה", לפני גילוי של שלושה לוחות דומים אחרים), היה האמן הגדול הראשון של. בעוד קיומו של צייר מצליח מאוד בשם רובר קמפן מתועד היטב לתקופה, לא ניתן לזהות יצירות על ידו באופן מוחלט באמצעות חתימה או תיעוד מתקופתו. קבוצת ציורים, ללא תאריך, מיוחסת לו זמן רב, וקבוצה נוספת יוחסה פעם ל"אמן של פלמאלה" הבלתי מזוהה. כיום נהוג לחשוב ששתי הקבוצות הן של קמפן, אבל זה נתון במחלוקת במשך כמה עשרות שנים.
קמפן היה פעיל מ-1406 כאומן ציור בטורנה, בבלגיה של ימינו, והפך לצייר המוביל בעיר במשך 30 שנה. הוא קיבל אזרחות ב-1410, וייתכן שלמד אצל יאן ואן אייק. תהילתו התפשטה עד כדי כך שב-1419 הוא כבר ניהל בית מלאכה גדול ורווחי. הוא היה מעורב ב בראשית שנות ה-20 של המאה ה-15; זה, יחד עם רומן מחוץ לנישואין עם אישה בשם לורנס פולט, הובילו למאסרו. עם זאת הוא שמר על מעמדו וסדנתו עד מותו ב-1444.
לוחות קמפן המוקדמים מראים את השפעתם של האמנים, (1385 – 1416) ו (1350 לערך – 1409 לערך), אך מציגים התבוננות מציאותית יותר מכל האמנים הקודמים, שהוא השיג באמצעות חידושים בתחום השימוש בצבעי שמן. הוא הצליח בחייו, וקיבל תשלומים בגין מספר עבודות אזרחיות. קמפן לימד גם את רוחיר ואן דר ויידן (שנקרא ברשומות המוקדמות האלה כ-Rogelet de la Pasture, גרסה צרפתית של שמו) וגם את. הוא היה בן זמנו של יאן ואן אייק, והם נפגשו ב-1427. היצירה הידועה ביותר של קמפן היא יצירת "קישוט המזבח של מרודה" מ-1425–28 לערך.
ביוגרפיה
קמפן מופיע לראשונה כתושב בטורנה מהארכיון של 1405–1406, כאמן חופשי של גילדת הצורפים והציירים, והיו הרבה ספקולציות לגבי מוצאו ומקום הולדתו, שלמעשה אינו ידוע, אם כי לפעמים הוא רשום כאילו נולד בוואלנסיין. בשנת 1408 הוא רכש את הבית שהוא שכר מאז 1406 ליד קתדרלת טורנה. בשנת 1410, הוא קנה אזרחות מלאה. הרישומים מראים מספר רב של עמלות מיחידים וגילדות, כמו גם מרשויות כנסייתיות ואזרחיות. קמפן היה בעלים של כמה בתים, רכש איגרות חוב עירוניות והשקיע במשכנתאות.
בשנים 1423–1429 נשלטה ממשל העיר על ידי הגילדות. קמפן היה סגן ראש גילדת הצורפים והציירים בשנים 1423–24 ו-1425. בשנת 1427 ייצג את הגילדה במועצת העיר. לאחר שיקום האוליגרכיה של בעלי האזרחות המלאה הובאו מנהיגי משטר הגילדה, כולל רובר קמפן, לבית המשפט. קמפן נצטווה לעלות לרגל ל ולשלם את הקנס.
זהות וסגנון
אף על פי שהיה התבסס על האסתטיקה של כתבי היד של סוף המאה ה-14, קמפן הפגין כוחות התבוננות ריאליסטיים גדולים יותר מכל צייר אחר לפניו. הוא היה מהראשונים שהתנסו בשימוש בצבעים על בסיס שמן, במקום טמפרה על בסיס ביצים, כדי להשיג את זוהר הצבע האופייני לתקופה זו. קמפן השתמש בטכניקה החדשה כדי להעביר דמויות חזקות ומעוגלות על ידי מודלים של אור וצל בקומפוזיציות של פרספקטיבות מורכבות. נותר עניין של ויכוח עד כמה הסמליות המורכבת שמקובלת בדרך כלל כקיימת ביצירתו של ואן אייק קיימת גם ביצירתו של קמפן.
היסטוריונים של האמנות רצו זה מכבר להתחקות אחר ראשיתו של הרנסאנס הצפוני - עם הרבה פחות עדויות להמשך מאשר באיטליה. במשך זמן רב חשבו שיאן ואן אייק היה הצייר הראשון שעשה שימוש מלא בחידושים. עם זאת, בסוף המאה ה-19 התברר כי ואן אייק היה בן זמנו של אמן שצייר מספר יצירות, כולל יצירת קישוט המזבח של מרודה. המתוארך לשנת 1428 לערך, יצירת קישוט המזבח (כיום בקלויסטרס של מוזיאון המטרופוליטן לאמנות) ספוגה בתשומת לב אוהבת לפרטים וריאליזם. שלושה לוחות אחרים באופן דומה, שאמורים להגיע מהמנזר הקרוי לכאורה פלמאלה (הוכח שלא היה, למעשה, מנזר כזה), נמצאים כעת בפרנקפורט. נטען כי יצירות אלו שייכות ל"אמן מפלמאלה" אחד, שלא ניתן היה לקבוע את זהותו באותה תקופה.
במאה ה-20, העלו כמה חוקרים השערה שהאמן של פלמאלה עשוי להיות רובר קמפן, שתועד כצייר אמן בטורנה משנת 1406. הוויכוח מסתובב סביב מאמר המזכיר שני תלמידים שנכנסו לסטודיו שלו בשנת 1427 - ז'אק דארט ורוג'לה דה לה פסטור (Rogelet de la Pasture). האחרון היה כנראה רוחיר ואן דר ויידן. יצירת קישוט המזבח המתועדת היטב מאת דארט מציגה קווי דמיון בולטים ליצירותיו של האמן של פלמאלה, וכך גם יצירות מוקדמות של רוחיר. לכן, מפתה להניח שגם דארט וגם רוחיר היו תלמידיו של האמן של פלמאלה, כלומר רובר קמפן. עם זאת, אפשרות נוספת היא שהפאנלים של פלמאלה צוירו על ידי רוחיר עצמו כשהיה עדיין בשנות העשרים לחייו. כמה חוקרים אפילו ייחסו את ה"הורדה מהצלב" המפורסמת מהפראדו (מדריד) לקמפן ולא לוואן דר ויידן.
ההגדרה המהודקת ביותר של העבודות פרי מכחולו כוללת רק את לוחות הפלאמלה, "הולדת ישו" בדיז'ון, "הגנב על הצלב" (קטע של צליבה) בפרנקפורט, שני דיוקנאות של גבר ואישה בלונדון (מסביבות 1430), ואולי טריפטיכון סיילרן. זו, אשר אינה כוללת את היצירות הידועות ביותר המיוחסות לו בדרך כלל, אשר מוקצות לאחר מכן לסדנתו או לתלמידיו, היא העמדה שנקטה לורן קמפבל.
יצירותיו
בסביבות 1425–1428 צייר קמפן את, טריפטיכון (שלושה ציורי לוח) שהוזמן לשימוש פרטי. הבשורה למרים תופסת את הפאנל המרכזי. המלאך גבריאל מוצג כשהוא מתקרב למרים, היושבת וקוראת. היא מצוירת בבית פלמי מטופח ממעמד הביניים. ניתן לראות כמה יצירות המיוחסות לרובר קמפן בארמיטאז', כולל לוחות דיפטיכון המתארים את "השילוש הקדוש" ואת "הבתולה והילד". עבודות אחרות מוצגות במוזיאון הפראדו, ובגלריה הלאומית של לונדון. קמפן גם שיתף פעולה עם אמנים אחרים, למשל. עם ביצירת (כנראה ציור) שני פסלי עץ של הבשורה כיום בכנסיית סנט קוונטן בטורנה (Église Saint-Quentin de Tournai).
Everything
"Everything" (בעברית: "הכול") הוא שיר שהוקלט על ידי הזמרת הישראלית נטע ברזילי. הוא יצא לאור ב-28 ביוני 2023, על ידי חברת התקליטים אס-קורב רקורדס, כסינגל שלא מתוך אלבום אולפן.
רקע וכתיבה
השיר נכתב על ידי ברזילי, ג'ק מת, מייקל בלום, זארה לרסון וריאן מת, שגם הפיק אותו לצד אבשלום אריאל. בסמוך לצאתו עלה השיר לרשת הזרמת המוזיקה ספוטיפיי, שם הצליח לצבור למעלה מ-250 אלף השמעות.
הוצאת השיר באה לפני יציאתה לסיבוב הופעות ראשון באירופה ובארצות הברית ולאחר הופעתה בגמר אירוויזיון 2023 עם גרסה מחודשת לשיר "You Spin Me Round (Like a Record)". ביום פרסומו סיפרה לכלי התקשורת כי את "Everything" כתבה ותכננה להוציא לפני ארבע שנים. אולם היא בחרה לדחות אותו, על מנת ללמוד את הערך שלה כזמרת וכבן אדם.
הצלחה מסחרית
באתר "אייס" כינו את "Everything" כהמנון דיסקו פופ קליט, שמנגינתו לא יוצאת מהראש. בנוסף, הוא הפך לשיר הישראלי בשפה האנגלית שהושמע הכי הרבה בתחנות הרדיו בישראל במשך שבוע אחד אי-פעם. על נתונים אלו נכנס לראשונה ב-9 ביולי 2023 למצעד הפזמונים השבועי של מדיה פורסט במקום הראשון, וצעד בו שבועיים רצופים.
וידאו קליפ
הווידאו קליפ הרשמי פורסם ביום צאת השיר בערוץ היוטיוב של ברזילי. נכון ליולי 2023 עומד מונה הצפיות של הקליפ על למעלה ממיליון צפיות. הוא הצטלם ברחובות ניו יורק.
מסגד נוטרדאם
מסגד נוטרדאם (ברוסית: Мечеть Парижской Богоматери) הוא רומן עתידנתי-פוליטי שזכה להצלחה רבה ברוסיה ופורסם גם בצרפת ב-2009. הספר שנכתב בידי הסופרת הצרפתית הלנה צ'ודינובה, עוסק באסלאמיזציה של צרפת בשנת 2048.
רקע
הספר הוא פרי יצירתה של הסופרת הלנה צ'ודינובה, בתו של הגאולוג ופלנטאולוג פיטר צ'ודינוב, אשר כתבה מספר ספרים ביניהם ספר ילדים על ההיסטוריה של אנגליה וטרילוגיה בדיונית במוטיב מלחמת האזרחים הרוסית.
הרומן הדיסטופי, "המסגד של נוטרדאם בפריז", עורר התעניינות ציבורית רבה. הרומן יצא לאור בסרביה, טורקיה, צרפת, פולין ובולגריה והוא תורגם לאנגלית ונורווגית. ב-2005 קיבל את פרס הרוסי "בסטקון". הרומן היה מוקד לביקורת על ידי מוסלמים ותנועת המרכז-שמאל בצרפת.
הספר נכתב במקור ברוסית והוא נאסר לפרסום במדינות רבות, ביניהן מדינות דמוקרטיות.
תקציר
בתחילת המחצית השנייה של המאה ה-21, 20 שנה לאחר ניצחון המהפכה האסלאמית באירופה. בארצות הברית מתחוללת מלחמת אזרחים. המעצמות שנותרו חופשיות ולא אסלאמיסטיות: סין, יפן, ישראל, רוסיה, אוסטרליה והודו, נתונות במלחמה לשמור על עצמן מהח'ליפות האסלאמית העולמית. על צרפתים שסירבו להמיר את דתם לאסלאם נכפה לחיות תחת תנאים קשים בגטאות בפריז. "ההתנגדות הצרפתית החדשה" מוצאת מידע אודות החלטת החליפות והתשובה הסופית לשאלת הצרפתים. ההתנגדות הצרפתית החדשה פונה נואשות לפעולות גרילה בניסיון להגן על אנשיה ממוות בטוח.
ברמיזה לספרו של ג'ורג' אורוול "1984", מתאר הספר את שנת 2048. הקתדרלה המפורסמת היא כעת מסגד "אל-פרנקוני". קתולים צריכים לחגוג את המיסה בחשאיות בקטקומבות מתחת לאדמת פריז והמדינה נתונה לשלטון חוק השריעה האיסלמי. לא רק צרפת נתונה לשלטון מוסלמי אלא כל אירופה למעט רוסיה, המדינה החופשית היחידה שנותרה באזור. אלו בצרפת שדמם אירופאי חיים במחבוא או תחת תנאים מחפירים בגטאות. אחת הסצנות שפותחות את הספר מתארות סקילה למוות של לא-מוסלמי שנתפס מכין יין.
סוכנות כשרות
סוכנות כשרות, או גוף כשרות הוא ארגון או רשות מאשרת המעניקה תעודת כשרות למרכיבים, מזון ארוז, משקאות וחומרים מסוימים, כמו גם נותני שירותי מזון ומתקנים בהם מכינים או מגישים אוכל כשר. תעודה זו מאמתת כי המרכיבים, תהליך הייצור הכולל את כל המכונות או תהליך שירות המזון תואם את דיני הכשרות כפי שנקבע בשולחן ערוך, אמת המידה של ההלכה היהודית. סוכנות הכשרות מעסיקה משגיחי כשרות לביקורים תקופתיים באתר ובפיקוח על תהליך ייצור המזון או שירות המזון על מנת לאמת את העמידה המתמשכת בתנאי הכשרות. לכל סוכנות יש סמל משלה, שמאפשרת ליצרנים ולספקי שירותי מזון להציג על המוצרים שלהם או על אישורים בחנות; ניתן לבטל את השימוש בסמל זה בשל אי ציות לתנאים. לכל סוכנות יש בדרך כלל "רב פוסק" הקובע את תקני הכשרות המדויקים שיש ליישם ומפקח על יישומם.
סמכותה של סוכנות הכשרות נוגעת רק לעניינים המחויבים על פי ההלכה היהודית. תעודת כשרות אינה מהווה תחליף לבדיקות ואכיפה ממשלתית של בטיחות מזון.
סוכנויות
סוכנויות הכשרות הגדולות ביותר בארצות הברית, המכונות "חמשת הגדולות", מאשרות יותר מ-80% מהאוכל הכשר שנמכר בארצות הברית. חמש הסוכנויות הללו הן: OU, OK, KOF-K, Star-K ו-CRC.
בעוד של-OU, OK, Kof-K ו-Star-K יש גישה בינלאומית עמוקה, ישנן סוכנויות כשרות בכל שש היבשות המיושבות. בין מפקחי הכשרות הבינלאומיים השונים בולטים במיוחד הם בית הדין הרבני בלונדון, מועצת הכשרות של קנדה, כשרות אוסטרליה והרב מרדכי רוטנברג. הרבנות הראשית לרוסיה מעסיקה משגיחי כשרות במזרח אירופה ומחלקת הכשרות שלה היא אחת הגדולות באירואסיה.
היסטוריה
לפני הופעת המזון המיוצר בצורה תעשייתית, הכינו משפחות יהודיות את הארוחות שלהן בבית והבטיחו את הכשרות של חומרי הגלם בעצמן על ידי לקיחת עוף לשחיטה וקניית בשר משוחט אמין והבטחת החליבה מפני חלב נוכרי ובעיות אחרות. במטבח פיקחה עקרת הבית על ההפרדה הקפדנית בין חלב ובשר. רק במאה ה־20, עם עליית הזמינות של מוצרי מזון מתוצרת תעשייתית המיועדת לצרכן היהודי, הפך מתן אישורי כשרות על מוצרים לשירות נדרש.
הסוכנות העצמאית הראשונה למתן תעודות כשרות נוסדה על ידי OU בשנת 1924. מנהלה, אברהם גולדשטיין, עזב את OU כדי להקים סוכנות כשרות שנייה, OK, בשנת 1935. תחום הענקת תעודות הכשרות התרחב בשנות השלושים כאשר מותגים גדולים כגון קוקה-קולה ביקשו להשיג תעודת כשרות כדי להקל על הרחבת השוק שלהם. ריבוי המזון המיוצר במפעלים לאחר מלחמת העולם השנייה ראה עלייה במקביל גם בפעילות סוכנויות הכשרות. בשנת 1950, למשל, צוות ה-OU שמנה כ-40 משגיחים אישר 184 מוצרים ל־37 חברות; בשנת 1972, לרשות OU היו יותר מ-750 משגיחים שאישרו למעלה מ־2,500 מוצרים עבור 475 חברות.
בסוף המאה ה־20, השימוש הגובר במרכיבים המעובדים מראש (כגון חומרי טעם וריח מלאכותיים, חומרים מתחלבים וחומרים משמרים) הרחיב עוד יותר את היקף מתן הכשרות. מוצר המיוצר במדינה אחת יכול להכיל מרכיבים וטעמים המיוצרים במדינות אחרות; יש לעקוב אחר מרכיבים וטעמים אלה עד לנקודת המוצא שלהם על מנת לאמת את עמידתם בדיני הכשרות. על פי הערכה לשנת 2013, 135 אלף מוצרי המזון שקיבלו כשרות הכילו יותר ממיליון תוספי מזון. סוכנויות הכשרות שולחות באופן קבוע את המשגיחים למפעלים בסין, תאילנד והפיליפינים כדי לפקח על ייצור מרכיבים מעובדים מראש ולהבטיח את כשרותם. סוכנויות רבות מקבלות את רשימת המרכיבים המעובדים מראש, גם אם אושרו על ידי סוכנויות אחרות.
סוכנויות יכולות לשמור על הבדל במעמד הכשרות של מזונות על בסיס הפוסק שלהם. לדוגמה, אספרטם, מרכיב מרכזי בדיאט קוקה-קולה, נחשב לקטניה על ידי מועצת הכשרות של קנדה (COR) ולכן סוכנות זו אינה נותנת כשרות למוצר זה בפסח. לעומת זאת, ה-OU מסתמך על הפוסקים כי התוסף הוא "קטניות שנשתנה" – ש"שונה ברמה המולקולרית" (ולכן הוא כבר לא קטניות) — ו־OU כן נותנת את הכשרות שלה לדיאט קולה לשימוש בחג הפסח גם עבור קהילות שנוהגות להימנע מאכילת קטניות.
דרישות
על פי ההלכה, מתן כשרות נדרש עבור:
תהליך מתן כשרות
תהליך מתן כשרות מתחיל בבקשת אישור מהלקוח. יצרני מזון גדולים בדרך כלל מבקשים תעודת כשרות מגורמים גדולים, לאומיים ובינלאומיים, בעוד עסקים קטנים ומקומיים מקבלים אותה מרבנים המשרתים את אותה קהילה, או מרבנים בודדים בעלי מוניטין טוב בענף. לקוחות המחפשים לקבל תעודת כשרות נדרשים לפנות לגורמים בודדים ולעבור את תהליך הבקשה מספר פעמים, לפני שהם עובדים עם סוכנות מתאימה. כדי לצמצם את הזמן והמאמץ, החברה עשויה לרצות ליצור קשר עם מתווך כשרות אשר ישאף למצוא את סוכנות הכשרות הטובה ביותר המתאימה למוצר ולתקציב. מתווכת כשרות מוכרת בארצות הברית היא Direct Kosher. הדבר חשוב במיוחד בנושא של בישולי גויים.
השלב הבא הוא שהלקוח יציג רשימה של כל המרכיבים המשמשים במוצר המזון ובמכונות שלו (כגון חומרי ניקוי), כדי שסוכנות הכשרות תחקור ותעקוב אחר המקורות והספקים כדי לאמת את כשרותם. אם הלקוח חורג מאוחר יותר מרשימה זו ומכניס רכיבים אחרים למוצר, לסוכנות יש את הזכות לדרוש שינויים או לסיים את החוזה ולקחת ממנו את תעודת הכשרות.
לאחר מכן, נציגי הרבנות של הסוכנות עוברים עם הלקוח את כל תהליך ייצור המזון או שירות המזון, תוך ציון ציוד, תהליכי ייצור, טכניקות אריזה, מערכות אחסון והסדרי תחבורה העלולים לפגוע במעמד הכשרות. אם אוכל לא כשר מיוצר באותו המפעל (או אם בשר ומוצרי חלב מיוצרים יחד), שתי המערכות צריכות להישאר נפרדות לחלוטין, כולל כלי העברת חום לטיפול בשני קווי הייצור. אם מייצרים מזון לא כשר באותה מכונה של מזון כשר, אם כי בפסח ייצור נפרדים, יש לנקות את כל הציוד והכלים באופן אינטנסיבי ולאחר מכן לטפל במים רותחים לפני השימוש בפס ייצור כשר. הלקוח חייב להסכים גם לתיעוד ומערכות תיעוד ספציפיים על מנת לעקוב אחר חומרי גלם שנכנסים ומזונות מעובדים היוצאים, כמו גם לוחות זמנים לייצור.
מקום לשירותי מזון חייב לעמוד בדרישות הלכתיות נוספות, כגון כיבוד חוקי שבת, יום טוב, פסח וימי תענית מסוימים. הסוכנות והלקוח חותמים על חוזה לשנה המתחדש באופן אוטומטי, אלא אם כן צד אחד יודיע לצד השני על רצונו לסיים את הקשר.