cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Splatoon 2
עלילה
"Splatoon 2" מתרחש כשנתיים לאחר אירוע Splatfest האחרון של המשחק הראשון, בו אלילת הפופ Marie (מרי) הביסה את בת דודה ואחותה הדיונונית, Callie (קלי). לאחר שהתפרקה בחודשים שלאחר האירוע, מארי חוששת שקאלי הושפעה לרעה מהתוצאה. לאחר שעזבה את אינקופוליס כדי לראות את הוריה, מארי חוזרת הביתה כדי לגלות כי The Great Zapfish (ה"זאפ-פיש" הגדול) שמנהל את העיר נעלם שוב, וכך גם קאלי. מחשש שהאוקטריאנים המרושעים שוב מעורבים, מארי שוב תופסת את תפקידה כסוכנת 2 של Splatoon New Squidbeak ומגייסת Inkling מכיכר Inkopolis, דמות השחקן, כדי להפוך לסוכן 4 ולחקור את המאורע.
בעזרתה של מארי ומומחה הנשק שלדון, סוכן 4 עושה את דרכו בקניון אוקטו, ונלחם באוקטריאנים ומשחזר זאפ-פיש גנובים, כולל כאלה שמניעים את מכונות המלחמה של האוקטריאנים, כמו תנור אוקטו, אוקטו סמוראי ומקלחת אוקטו. הם מגלים שקאלי עצמה התייצבה עם האוקטריאנים לאחר שטיפת מוח על ידי מנהיגם, די ג'יי אוקטביו, שנמלט ממאסרו לאחר תבוסתו במשחק הראשון ושוב משתמש בזפפיש הגדול כדי להניע את בימת הדיג'יי החדשה שלו, אוקטובט קינג 2. מארי מגיעה עם שלדון ומשחררת את קאלי משליטת הנפש שלה, ויחד הם עוזרים לסוכן 4 להביס את אוקטביו פעם נוספת. כשזפפיש הגדול חזר בבטחה לאינקופוליס, האחיות קלמארי מתאחדות בשמחה ומחדשות את הקריירה המוזיקלית שלהן.
הרחבת אוקטו (Octo Expansion)
השחקנים משתלטים על אוקטולינג אמנזיס ולא מודע שנמצא על ידי הדמות Cap'n Cuttlefish. דיונון חיפש את הסוכן 3, גיבור, ספלטון", והחליט לעזור לאוקולטולינג לאחר ששמע אותם מזמזמים את שיר האחיות של דיונונים. דיונונים וסוכן 8 נלכדים במתקן בדיקה דמוי רכבת תחתית שנקרא Deepsea Metro, שם טלפון מדבר מזהה את דמות השחקן כ"נוסע 10,008", מה שגרם לדיונון לתת לקבל את התואר "סוכן 8". הטלפון מודיע להם שכדי להגיע ל"ארץ המובטחת", "עליהם לעבור במטרו, ולאסוף ארבעה חפצים המכונים "ת'אנג'ים". לסוכן 8 ניתן סיוע דרך הרדיו על ידי פרל ומרינה מלהקת הפופ Off The Hook. כאשר סוכן 8 מנקה בדיקות במתקן התת-קרקעי, הם משיגים פריטים קטנים הנקראים "עוגות מם" המשמשים ביטויים פיזיים לזיכרונותיהם האבודים. לאחר השלמת מספר תאי בדיקה ואיסוף כל ארבעת הת'אנגים, המשתלבים לבלנדר גדול, הטלפון מנסה להרוג את הסוכן 8 והדיונון בכך שהוא שולל אותם להיכנס אליו. עם זאת, הם ניצלים על ידי סוכן 3, אשר מייד דופק מחוסר הכרה בתהליך. לאחר מכן מטפס סוכן 8 במעמקי המתקן לכיוון פני השטח, דרך חור שהסוכן 3 השאיר בתקרה, בעוד דיונון נשאר מאחור כדי לשמור על סוכן 3. כשהם מגיעים ליציאה, מתמודד סוכן 8 מול הסוכן 3, שנשטף מוחו על ידי הטלפון. סוכן 8 מביס אותם ומשחרר אותם משליטת הנפש שלהם.
ירון ברובינסקי
ירון ברובינסקי (נולד ב-18 בדצמבר 1975) הוא שחקן ומנחה ישראלי.
ביוגרפיה
ירון נולד לגרי ברובינסקי, כנר בפילהרמונית, והתגורר בילדותו בכיכר המדינה. לאחר שירות ביחידת חיל הקשר, האלקטרוניקה והמחשבים בקריה, למד משחק בבית צבי. תפקידו הראשון בטלוויזיה היה לשחק כעץ בתוכנית "דפנה ודודידו". בשנת 2002 גילם את אחד התפקידים הראשיים בסדרת הטלוויזיה "בקצב הקצב" ששודרה בערוץ 3. לאחר מכן נסע ללמוד בפריז, ועם שובו לארץ שימש כמנהל הנסיעות של להקת מיומנה.
ב-2007 גילם את דמותו של ערן אגמון בסדרת הדרמה "אולי הפעם", ששודרה בערוץ yes stars ישראלי ושיחק בסדרת הטלוויזיה "אלטלנה".
ב-2009 השתתף בסדרה "15 דקות", שאף היא שודרה ב-yes. בנוסף, שיחק במספר מחזות של תיאטרון הקאמרי, ובהם "מי מפחד מווירג'יניה וולף?" ו"כסף עובר ושווא".
ב-2008 גילם את דמותו של יותם בל, שהגיש את תחזית מזג האוויר בתוכנית הלילה של ערוץ 10, "היום שהיה", באופן סאטירי. ב-2010 הנחה פינה בתוכנית התחקירים "אורלי וגיא בע"מ", ובסיום אותה שנה החל להנחות את השעשועון "לעוף על המיליון", אף הוא בערוץ 10.
ב-2010 שיחק בסרטו של רוני ניניו "היו לילות".
החל ממאי 2011 הנחה ברובינסקי את תוכנית הבידור של ערוץ 10 "נבחרת ישראל בטלוויזיה".
בשנת 2013 הגיש יחד עם עדן הראל את השעשועון המוזיקלי "MUSIXBOX" בערוץ 24, וכן השתתף בסדרת הדרמה "שולחן לשישה".
החל משנת 2014 הגיש בגלי צה"ל את תוכנית הסאטירה "סטטוס קוו". בשנה זו שיחק בסרטה של תמר ירום, "פנסיון פראכט".
ב-2015 החל לגלם את המורה ישי בסדרת הנוער "החממה". כמו כן השתתף בעונה השנייה של תוכנית הדוקו-ריאליטי "גולשי ספות", לצד חברו אורי גוטליב. בשנה זו הועלתה בערוץ 10 תוכנית בהגשתו בשם "איך להיות". בשל נתוני רייטינג נמוכים, ירדה הסדרה כעבור זמן קצר.
ב-2016 החל להנחות את תוכנית הבידור "זה המצב" יחד עם מולי שולמן.
ב-2017 החל להנחות את תוכנית האירוח "הערב יהיו כאן" בכאן 11. באותה שנה גם שיחק במחזה "גן הדובדבנים" מאת אנטון צ'כוב בתיאטרון באר שבע.
ב-2018 החל להנחות את השעשועון "חמש טבעות זהב" בערוץ עשר, ואת השעשועון "הקו האדום (תוכנית טלוויזיה)" בכאן 11.
ב-2019 שיחק בסרטו של יוסף אל-דרור "בלי דם".
בשנת 2019 גילם את דמותו של סידני צ'פלין, אחיו של צ'ארלי צ'פלין, במחזמר "צ'פלין" בתיאטרון תל אביב, וכן גילם את אלון בסדרת הטלוויזיה "אבא משתדל", המשודרת בערוץ כאן 11. הופיע גם כשחקן אורח בסדרות הקומיות "קופה ראשית" ו"שב"ס".
בשנת 2020 כיכב בסדרה "ספיידרז" בתפקיד אריק והחל לשמש כפרזנטור הראשי של בית ההשקעות "אלטשולר שחם".
בשנת 2021 הופיע בתפקיד אורח בעונה השנייה של הסדרה "מצולמים".
ב-10 באפריל 2023 שודר ברשת 13 סרטו "אבאל'ה אחד" אשר מתעד את מסעו, שבמהלכו בדק האם הורים לילד אחד מאושרים יותר או כאלה שעשו את טעות חייהם.
חיים אישיים
אחיו של ברובינסקי הוא ד"ר אריאל בר.
Red (אלבום של טיילור סוויפט)
Red (בעברית: אדום) הוא אלבום האולפן הרביעי של הזמרת-היוצרת האמריקאית טיילור סוויפט. הוא יצא לאור ב-22 באוקטובר 2012, על ידי ביג משין רקורדס, כהמשך לאלבום האולפן השלישי שלה, Speak Now (2010). האלבום נקרא Red בהשראת "מערכות היחסים הרעילות למחצה" שסוויפט חוותה במהלך הכנת האלבום, המתאר את רגשותיה של סוויפט כ-"רגשות אדומים" בשל האופי האינטנסיבי והסוער שלהם. Red נוגע גם בנושאים של אהבה ושברון לב, אך מנקודת מבט בוגרת יותר, וכן בנושאים אחרים כגון תהילה והלחץ הנובע מהופעה תחת אור הזרקורים. שיתופי הפעולה באלבום עם מפיקים ואמנים אורחים כמו גארי לייטבודי מלהקת סנואו פטרול ואד שירן מציינים התנסות של סוויפט בז'אנרים מוזיקליים חדשים. סיבוב ההופעות "The Red Tour", במרכזו עמד האלבום, הסתיים ב-12 ביוני 2014, והיה סיבוב ההופעות המרוויח ביותר בכל הזמנים עבור אמן קאנטרי, עם הכנסות של מעל 150 מיליון דולר.
האלבום זכה לשבחי המבקרים בשל נכונותה של סוויפט להתרחק מסגנון הקאנטרי האופייני לה ולהתנסות בז'אנרים מוזיקליים חדשים. סוויפט זכתה בפרסים ובמועמדויות רבים עבור האלבום. בטקס פרסי גראמי ה-56, Red היה מועמד לאלבום הקאנטרי הטוב ביותר, המועמדות השלישית ברציפות של סוויפט בקטגוריה זו, ומועמד לאלבום השנה, המועמדות השנייה של סוויפט בקטגוריה זו לאחר שזכתה בה עם אלבומה השני, Fearless (2008).
Red נחת היישר בפסגת מצעד 200 האלבומים של הבילבורד, האלבום השלישי ברציפות של סוויפט שעשה זאת. עם מכירות של 1.21 מיליון עותקים בשבוע הראשון, הפך האלבום לאלבום עם מכירות הפתיחה הגבוהות ביותר מזה עשור, לאלבום עם הפתיחה השלישית בגובהה עבור אישה, ואת סוויפט לאישה הראשונה עם שני אלבומים שמכרו יותר ממיליון עותקים בשבוע הראשון. האלבום שבר את שיא מכירות הפתיחה עבור אמן קאנטרי, שהוחזק קודם לכן על ידי גארת' ברוקס. Red הוא האלבום ה-18 בתולדות ארצות הברית שמכר מיליון עותקים בשבוע אחד. האלבום זכה להצלחה גלובלית עצומה, והגיע לפסגת המצעדים בבריטניה, אוסטרליה, קנדה, אירלנד, ניו זילנד וישראל, ונכנס בעשירייה הראשונה בכמעט כל שוק מרכזי אחר. נכון למאי 2013, Red מכר יותר מ-6 מיליון עותקים ברחבי העולם. Red הפך לאלבום הקאנטרי הנמכר ביותר ב-2012 ובכך היה האלבום השלישי ברציפות של סוויפט לעשות זאת. האלבום היה השני הנמכר ביותר בכלל הז'אנרים ב-2012, אף על פי שיצא רק חודשיים לפני סוף השנה, והיה האלבום הרביעי ברציפות של סוויפט שנכנס לשלושת האלבומים הנכרים ביותר של השנה. Red הגיע למעמד פלטינה מרובעת לפי איגוד תעשיית ההקלטות האמריקאי (RIAA), והיה האלבום הרביעי ברציפות של סוויפט שהגיע למעמד זה.
האלבום נכלל במספר רשימות שפרסמו גופי תקשורת שונים לסיכום האלבומים הטובים ביותר לשנת 2012, וסיכום האלבומים של העשור השני. כתב העת בילבורד דירג את האלבום במקום הרביעי ברשימת "100 האלבומים הטובים ביותר של העשור השני". האלבום הנשי הגבוה ביותר שהגיע לצמרת המצעד, אחרי הזמרת האמריקאית ביונסה עם אלבומה Lemoande. בשנת 2020 האלבום דורג במקום ה-99 ברשימת 500 האלבומים הגדולים בכל הזמנים של מגזין רולינג סטון. מגזין פיצ'פורק דירג את האלבום ברשימת "200 האלבומים הטובים ביותר של העשור השני" במקום ה-59. בשנת 2019, מגזין הרולינג סטון ערך את רשימת "100 האלבומים הטובים ביותר של העשור השני" ודירג את האלבום במקום הרביעי, האלבום הנשי הגבוה ביותר שהגיע לצמרת המצעד, אחרי הזמרת האמריקאית ביונסה עם אלבומה Lemoande.
ההוצאה החוזרת של האלבום, , יצאה לאור ב-12 בנובמבר 2021 וזאת בעקבות מחלוקת המאסטרס של טיילור סוויפט.
רקע, יציאת האלבום ועטיפתו
ב-13 באוגוסט 2012, סוויפט קיימה צ'אט חי באינטרנט ליותר מ-72,500 צופים, בו היא ענתה על שאלות מעריצים, חשפה את שם האלבום ואת תאריך יציאתו לאור וכן את הסינגל המוביל מהאלבום, "We Are Never Ever Getting Back Together". סוויפט חשפה גם את המשמעות של שם האלבום: "כל הרגשות השונים שכתבתי עליהם באלבום הזה מתארים סוג של יחסים סוערים, משוגעים, מטורפים, אינטנסיביים ורעילים למחצה שחוויתי בשנתיים האחרונות. כל הרגשות אלה - מאהבה עזה, תסכול, קנאה ועד בלבול - במוח שלי, הם אדומים".
במהלך הצ'אט החי, היא גם גילתה שכתבה יותר מ-30 שירים עבור האלבום, בו נכללו לבסוף 16 שירים בהם ביטאה את דעתה שמערכות יחסים לא מתפקדות יכולות לספק הרבה השראה. בניגוד לאלבום הקודם, שנכתב כולו על ידי סוויפט בלבד, באלבום הרביעי היא כתבה תשעה מתוך שישה עשר שירי האלבום לבדה ואת שבעת הנותרים כתבה במשותף עם מקס מרטין, ליז רוז, דן וילסון, אד שירן, וגארי לייטבודי. נייתן צ'פמן שימש כמפיק הראשי של האלבום, ואילו ג'ף באסקר, בוטש ווקר, ג'קנייף לי, דן האף ושלבאק הפיקו שירים בודדים. בריאיון לחדשות MTV, הזמרת גילתה כי האלבום "הוא מעניין, כי כל שיר עומד בפני עצמו. האלבום הוא שמיכת טלאים של צלילים שונים ורגשות שונים, ואני חושבת שאף שיר אחר באלבום לא נשמע כמו "We Are Never Ever Getting Back Together"." כחלק ממסע הפרסום של Red, נציגים מ-72 תחנות רדיו ברחבי העולם הוטסו לנאשוויל במהלך שבוע היציאה של האלבום, לראיונות אישיים עם סוויפט. סוויפט השתתפה בתוכניות אירוח רבות והופיעה בטקסי פרסים בארצות הברית, בריטניה, גרמניה, צרפת, ספרד ואוסטרליה. סוויפט חשפה שירים חדשים מהאלבום בכל יום שני, החל מ-24 בספטמבר ועד 15 באוקטובר בתוכנית "בוקר טוב אמריקה". סוויפט אמרה שעבדה יותר משנתיים על ההקלטה, הכתיבה וההכנה של האלבום. שרה בארלואו צילמה את עטיפת האלבום, שמראה את פניה של סוויפט, בדגש על השפתון האדום שלה. הגרסה הרגילה וגרסת הדלוקס של האלבום יצאו שתיהן ב-22 באוקטובר 2012 ברחבי העולם. גרסת קריוקי של האלבום, הכוללת גרסה אינסטרומנטלית לכל הרצועות בגרסה הרגילה של האלבום, יצאה ב-5 בפברואר 2013 באייטונס.
בחודש אוקטובר 2020 סיפרה סוויפט על האלבום בריאיון בפודקאסט של מגזין הרולינג סטון כי מה שהיווה את ההשראה אליו הוא שיברון לב משמעותי:
ביקורות ופרסים
Red זכה לביקורות חיוביות ממבקרי מוזיקה. לפי האתר Metacritic, אשר משקלל את הציון הממוצע לפי ביקורות ודירוגים ממבקרים נבחרים, האלבום קיבל ציון של 77. באנטרטיינמנט ויקלי ניתן לאלבום הציון +B ונכתב כי Red מדבר על "פלירטוט עם הסכנה". הגרדיאן היה חיובי מאוד כלפי האלבום, נתן לו ארבעה כוכבים מתוך חמישה וכתב: "Red נכתב בהשראת ניסיונה של סוויפט באהבה והרפתקאותיה המטורפות, על איך שפתחה את הדלת למצעד של אוהבים, טובים ורעים". רולינג סטון מצא באלבום השפעות של ג'וני מיטשל ו-U2, דרג אותו שלושה וחצי כוכבים מתוך חמישה וכתב: "פרויקט הגילוי העצמי שלה הוא אחד מהסיפורים הטובים ביותר בפופ". הבילבורד נתן ביקורת חיובית מאוד לאלבום, עם ציון של 86 מתוך 100, וקרא לו "האלבום באורך מלא המעניין ביותר שלה נכון לאותה העת". ב-AllMusic צוין כי "היא בנתה משהו כל כך מדויק שהצלחתה נראית מוכתבת מראש, אבל מתחת לכל זה, טיילור עדיין עצבנית, מה שהופך את Red ללא רק קליט אלא גם למשכנע". מבקר המוזיקה של הניו יורק טיימס, רוברט קריסטגו, שיבח את האלבום באומרו כי הוא אוהב הוא אוהב את השירים הנמרצים שבו, והחמיא על כך שהשירים "Begin Again" ו-"Stay Stay Stay" נשארים שמחים אך פוגעים חזק. לוס אנג'לס טיימס שיבח את האלבום באומרו "רב צדדיות היא המאפיין הבולט ביותר של האלבום... סוויפט מנסה להגיע למשהו הרבה יותר גדול ומושלם". סאנדיי טיימס שיבח אותה על המילים החזקות בשיריה, במיוחד בשיר "All Too Well".
האלבום והשירים בו זכו בפרסים רבים ודורגו במקומות גבוהים ברשימות סוף שנה רבות. בפרסי גראמי, "We Are Never Ever Getting Back Together" היה מועמד לתקליט השנה, "Begin Again" היה מועמד לשיר הקאנטרי של השנה והאלבום עצמו היה מועמד לאלבום השנה ואלבום הקאנטרי של השנה. בטקס פרסי המוזיקה האמריקאית 2013 זכה Red בפרס אלבום הפופ/רוק של השנה ובפרס אלבום הקאנטרי של השנה. בפרסי הבילבורד 2013, זכתה סוויפט בפרס אלבום השנה ובפרס אלבום הקאנטרי של השנה ושיר הקאנטרי של השנה עבור "We Are Never Ever Getting Back Together".
הצלחה מסחרית
הסינגל המוביל מהאלבום, "We Are Never Ever Getting Back Together" היה הסינגל הראשון של סוויפט שהגיע למקום הראשון במצעד הבילבורד הוט 100. שישה סינגלים נוספים יצאו לאור: "Begin Again", "I Knew You Were Trouble", "22", "Everything Has Changed", "The Last Time" ו-"Red". מכירות האלבום בשבוע הראשון לצאתו ברחבי העולם מוערכות ב-1.46 מיליון עותקים. בארצות הברית האלבום הגיע היישר למקום הראשון במצעד 200 האלבומים של הבילבורד, עם מכירות של 1.21 מיליון עותקים בשבוע הראשון; מה שהפך את האלבום לאלבום עם מכירות הפתיחה הגבוהות ביותר מזה עשור ואת סוויפט לאישה הראשונה עם שני אלבומים שמכרו יותר ממיליון עותקים בשבוע הראשון. האלבום הגיע למקום הראשון גם במצעד המכירות הישראלי. האלבום היה השני הנמכר ביותר ב-2012, אחרי אלבומה של אדל, 21. סוויפט קבעה שיא עולמי חדש של מכירות אלבומים בשבוע הפתיחה בחנות האייטונס, עם 566,000 עותקים שנמכרו באופן דיגיטלי. נכון למאי 2013, Red מכר יותר מ-6 מיליון עותקים ברחבי העולם.
בצפון אמריקה
Red זכה להצלחה מסחרית עצומה. בארצות הברית, האלבום היה האלבום השלישי של סוויפט הגיע היישר למקום הראשון במצעד 200 האלבומים של הבילבורד, עם מכירות של 1.21 מיליון עותקים בשבוע הראשון; מה שהפך את האלבום לאלבום עם מכירות הפתיחה הגבוהות ביותר מזה עשור ואת סוויפט לאישה הראשונה עם שני אלבומים שמכרו יותר ממיליון עותקים בשבוע הראשון. מכירות הפתיחה של האלבום היו השניות בגובהן אי פעם לאמנית, אחרי אלבומה של בריטני ספירס Oops!... I Did It Again שמכר 1.3 מיליון עותקים בשבוע. Red היה האלבום שמכר הכי הרבה עותקים תוך שבוע אחד בארצות הברית בשנת 2012. האלבום שבר את שיא מכירות הפתיחה הגבוהות ביותר עבור אלבום קאנטרי, שיא שהיה שייך לגארת' ברוקס שמכר 1.085 מיליון עותקים בשנת 1998 עם אלבומו Double Live. האלבום נמכר ב-465,000 עותקים דיגיטליים בשבוע הראשון שלו בארצות הברית, המכירות השניות בגובהן אחרי אלבומה של ליידי גאגא Born This Way. האלבום נשאר במקום הראשון במצעד 200 האלבומים של הבילבורד במשך שבעה שבועות. בכך הפכה סוויפט לאמן הראשון מאז הביטלס עם שלושה אלבומים שנשארו במקום הראשון שישה שבועות או יותר, ולאמנית עם הכי הרבה שבועות במקום הראשון במצעד, יחד עם אדל, עם עשרים וארבעה שבועות בפסגה. Red סיים את 2012 כאלבום השני הנמכר ביותר בארצות הברית עם מכירות של 3.11 מיליון עותקים והיה האלבום הרביעי ברציפות של סוויפט שנכנס לשלושת האלבומים הנכרים ביותר של השנה. נכון לינואר 2015, האלבום מכר 4.133 מיליון עותקים בארצות הברית.
בקנדה, Red היה האלבום השלישי של סוויפט שהגיע למקום הראשון במצעד הקנדי עם מכירות של 93,000 עותקים בשבוע הראשון ליציאתו; מכירות הפתיחה היו הגבוהות ביותר לאלבום מאז 2008 במדינה. נכון לנובמבר 2012, Red הגיע למעמד פלטינה משולשת, עם מכירות של 240,000 עותקים.
באירופה ובאוקיאניה
Red היה הצלחה מסחרית גם מחוץ לארצות הברית. בבריטניה, האלבום היה הראשון של סוויפט שהגיע למקום הראשון במצעד, עם מכירות של 61,000 עותקים בשבוע הראשון ליציאתו. באוסטרליה, האלבום נכנס למקום הראשון במצעד ונשאר בו במשך שלושה שבועות רצופים; Red הגיע למעמד פלטינה מרובעת לפי על ידי איגוד תעשיית ההקלטות האוסטרלי (ARIA) לאחר שמכירותיו הגיעו ל-280,000 עותקים. בניו זילנד, האלבום הפך לאלבום השלישי ברציפות של סוויפט שמגיע למקום הראשון במצעד והגיע למעמד פלטינה לפי על ידי איגוד תעשיית ההקלטות הניו זילנדי (RIANZ).
סינגלים
הסינגל המוביל באלבום, "We Are Never Ever Getting Back Together" יצא ב-13 באוגוסט 2012 והיה הסינגל הראשון של סוויפט שהגיע למקום הראשון במצעד הבילבורד הוט 100. עם יותר מ-623,000 הורדות בשבוע אחד, השיר נמצא במקום השני של הסינגלים שמכרו הכי הרבה תוך שבוע אחד, אחרי הלהיט של פלו ריידה משנת 2009, "Right Round". הוא נשאר במקום הראשון במשך שלושה שבועות לא רצופים. השיר נשאר בעשירייה הראשונה במשך שלוש עשרה שבועות. בבריטניה, הסינגל הגיע בשיאו למקום הרביעי, הראשון של סוויפט שנכנס לעשירייה הראשונה במצעד זה מאז "Love Story", שיצא ב-2008. השיר הפך לשיר הראשון של סוויפט שמגיע למקום הראשון במצעד בניו זילנד. נכון לדצמבר 2012, "We Are Never Ever Getting Back Together" מכר יותר משלוש מיליון הורדות בארצות הברית. הווידאו קליפ לשיר יצא ביוטיוב ב-31 באוגוסט 2012.
"Begin Again" יצא לאור באייטונס ב-25 בספטמבר 2012 כחלק מהספירה לאחור לקראת יציאת האלבום. שעות ספורות לאחר יציאתו ל-iTunes, זינק הסינגל למקום הראשון. עם כ-299,000 עותקים דיגיטליים של הסינגל שנמכרו בשבוע הראשון, "Begin Again" נכנס למקום השביעי במצעד הבילבורד הוט 100. השיר יצא לתחנות רדיו הקאנטרי בתור הסינגל השני של האלבום ב-1 באוקטובר 2012. הווידאו קליפ לשיר יצא ביוטיוב ב-23 באוקטובר 2012.
"I Knew You Were Trouble" יצא לאור כסינגל הבינלאומי השני מתוך Red ב-14 בנובמבר 2012 (בארצות הברית יצא כסינגל השלישי). השיר נחת במקום השלישי במצעד הבילבורד הוט 100, עם 416,000 עותקים שנמכרו בשבוע הראשון ליציאתו, מכירות הסינגלים בשבוע הראשון השניות בגובהן של סוויפט. השיר הפך ללהיט הארבעה עשר של סוויפט שמגיע לעשירייה הראשונה במצעד. סוויפט הפכה לאמן הראשון בהיסטוריה שמכר שני סינגלים במעל 400,000 עותקים דיגיטליים בשבוע הראשון ליציאתם. בשבוע האחד עשר ליציאת הסינגל, הוא נמכר בסכום אדיר של 582,000 בארצות הברית, מה שהפך אותו לסינגל הדיגיטלי הרביעי הנמכר ביותר בשבוע אחד בכל הזמנים והזניק אותו למקום השני במצעד הבילבורד הוט 100. "I Knew You Were Trouble" הפך להצלחה מסחרית, מכר מעל שלושה מיליון עותקים בארצות הברית והגיע למקום הראשון במצעד הבילבורד הוט 100 איירפליי ובמצעד הפופ של בילבורד. כמו כן, השיר הגיע לעשירייה הראשונה בעשר מדינות נוספות. הווידאו קליפ לשיר יצא ביוטיוב ב-14 בדצמבר 2012 וזכה בפרס קליפ השנה של זמרת בטקס פרסי ה-VMA של שנת 2013.
"22" יצא לאור כסינגל הרביעי מתוך Red. הוא נשלח לרדיו האוסטרלי ב-4 בפברואר 2013 ובארצות הברית יצא ב-12 במרץ 2013. השיר יצא בבריטניה ב-1 באפריל 2013. השיר הגיע למקום העשרים במצעד הבילבורד הוט 100 והפך לסינגל הראשון מתוך Red שהחמיץ את העשירייה הראשונה. נכון למאי 2013, השיר מכר מיליון עותקים בארצות הברית. הווידאו קליפ לשיר יצא ביוטיוב ב-13 במרץ 2013.
"Red", שיר הנושא של האלבום, יצא לרדיו קאנטרי ב-24 ביוני 2013 כסינגל הקאנטרי השלישי. השיר נחת במקום השישי במצעד הבילבורד הוט 100 ובמקום השני במצעד השירים הדיגיטליים, עם מכירות של 312,000 עותקים בשבוע הראשון ליציאתו. השיר נכנס למקום השני במצעד שירי הקאנטרי של בילבורד, אחרי "We Are Never Ever Getting Back Together". נכון למאי 2013, השיר מכר מיליון עותקים בארצות הברית. הווידאו קליפ לשיר יצא ביוטיוב ב-3 ביולי 2013.
"Everything Has Changed", בו סוויפט מארחת את הזמר הבריטי אד שירן, יצא לאור כסינגל הבינלאומי הרביעי, ובארצות הברית כסינגל הפופ הרביעי ב-16 ביולי 2013. הווידאו קליפ לשיר יצא ביוטיוב ב-5 ביוני 2013.
סיבוב ההופעות
סוויפט הכריזה על "The Red Tour", סיבוב ההופעות של Red, ב-25 באוקטובר 2012. סיבוב ההופעות החל במרץ 2013 והסתיים ביוני 2014. סוויפט הופיעה ב-66 מועדים בצפון אמריקה, כולל 13 מופעי אצטדיון, 7 מועדים באצטדיונים ברחבי ניו זילנד ואוסטרליה, 6 מועדים באנגליה ובגרמניה, וסיימה ב-7 מועדים באסיה. במהלך סיבוב ההופעות סוויפט אירחה את קרלי סימון, טיגן ושרה, ג'ניפר לופז, לוק בריאן, פטריק סטאמפ מלהקת פול אאוט בוי, אלי גולדינג, נלי, שרה ברליס, שר לויד, B.o.B, גארי לייטבודי סולן להקת סנואו פטרול, טריין, ניאון טריז, רסקל פלאטס, האנטר הייז, אמילי סאנדיי וסם סמית'. בסיבוב ההופעות השתתפו יותר מ-1.7 מיליון מעריצים והוא גרף מעל 150 מיליון דולר, שיא של כל הזמנים עבור אמן קאנטרי. סוויפט הייתה הזמרת הראשונה זה 20 שנה שקיימה סיבוב הופעות באצטדיונים באוסטרליה, והראשונה למכור את כל בכרטיסים מראש באצטדיון Allianz Stadium, שנפתח בסידני ב-1988, כשהופיעה שם מול 40,900 מעריצים.
1989
נפילת חומת ברלין בליל 9 בנובמבר 1989 היה ארוע מכונן במהלך המלחמה הקרה ומהפכות סתיו העמים בהן הופלו ממשלות קומוניסיטות במרכז ומזרח אירופה, והיה האות לאיחוד גרמניה כשנה לאחר מכן.
MC שירי
ביוגרפיה
באותה שנה התארחה באלבום הזהב של מוקי "שמע ישראל", בשיר "תן לפה ת'מיקרופון". ב-2003 התארחה באלבום הזהב של להקת הדג נחש "לזוז", בשיר "לזוז". באותה התקופה, שיתפה פעולה עם אמנים שונים, כמו שורטי, סאבלימינל, כלא שש ונוספים.
ב-2005 הוציאה את אלבום הבכורה שלה, "נסיכת המיקרופון" תחת חסותה של חברות הד ארצי ולבנטיני. באותה השנה, התארחה באלבומם של הדג נחש "חומר מקומי", בשיר "שביתה".
ב-2006 התארחה באלבומם של להקת טיפקס, "רדיו/מוזיקה/עברית", בשיר "עוכר שמחה".
החל משנת 2018, החלה להתקרב ליהדות בעקבות בעלה, והיא שומרת מצוות, חובשת כיסוי ראש ועובדת ככתבת באתר ומנהלת סושיאל מדיה בארגון הקירוב הידברות.
רוברט קורל
רוברט פלויד קורל ג'ויניור (באנגלית: Robert Floyd Curl Jr.; 23 באוגוסט 1933 – 3 ביולי 2022) היה כימאי אמריקאי, זוכה פרס נובל לכימיה לשנת 1996 ביחד עם הארי קרוטו וריצ'רד סמולי, על גילוי הפולרן. כיהן כפרופסור באוניברסיטת רייס.
ביוגרפיה
רוברט קורל נולד ב-23 באוגוסט 1933 בדרום טקסס שבארצות הברית. בשנת 1954 סיים קורל את התואר הראשון באוניברסיטת רייס, ובשנת 1957 קיבל תואר דוקטור באוניברסיטת קליפורניה בברקלי. את הפוסט-דוקטורט עשה באוניברסיטת הרווארד.
נפטר ביוסטון ב-3 ביולי 2022.
צליה (כדוריד)
צליה (בסלובנית: RK Celje) היא קבוצת כדוריד מהעיר צליה שבסלובניה, שמתחרתה בליגה העליונה של סלובניה. הקבוצה נוסדה בשנת 1946 תוך איחוד שתי קבוצות כדוריד של העיר. תוך מספר שנים היא התקדמה לליגה היוגוסלבית השנייה. מפעם לפעם היא הייתה עולה לליגה העליונה, אך לאחר מספר עונות חוזרת לליגת משנה. בשנים 1976, 1978 ו-1980 היא העפילה לגמר גביע יוגוסלביה, אך לא הצליחה לזכות בגביע.
במסגרת האירופית, היא זכתה בליגת האלופות בכדוריד בשנת 2004 ו-6 פעמים הייתה בחצי גמר הליגה.
קישברז'ן
יהודי קישברז'ן
בקישברז'ן חיו יהודים בתקופות זמן שונות:
סימון מיסיק
סימון מיסיק (באנגלית: Simone Missick; נולדה ב-19 בינואר 1982) היא שחקנית קולנוע וטלוויזיה אמריקאית. ידועה בעיקר בשל גילום דמותה של מיסטי נייט בסדרות "לוק קייג'" (2018-2016), "המגנים" (2017) ו"איירון פיסט" (2018); כחלק מה וכמו כן בתפקיד הראשי בתור לולה קרמייקל בסדרה "בית המשפט!".
ביוגרפיה
נולדה בשם סימון קוק בדטרויט, מישיגן בארצות הברית וסיימה את לימודיה באוניברסיטת הרווארד בשנת 2003.
מיסיק למדה כיתות אמן באקדמיה הבריטית-אמריקאית לדרמה (אנ') בלונדון, אנגליה; שם היא למדה בין היתר אצל בן קינגסלי, אלן ריקמן וג'יין לפוטייר.
קריירה
בשנת 2003 קיבלה את תפקידה הראשון בסרט העצמאי "The Epicureans".
בשנת 2008 מיסיק שיחקה את הדמות הנשית הראשית בתור ריס נייס בסרט הדרמה העצמאי "The Road to Sundance".
בשנת 2012 גילמה את אליס בסרט הטלוויזיה "" בערוץ הולמרק.
בשנת 2016, מיסיק קיבלה את תפקיד הפריצה שלה בסדרה "לוק קייג'" בתור גיבורת העל מיסטי נייט, אותה גילמה במשך שתי עונותיה של הסדרה. הסדרה מבוססת על חוברות הקומיקס "לוק קייג'" מבית מארוול קומיקס ומופצת בידי רשת הזרמת המדיה נטפליקס כחלק מהיקום הקולנועי של מארוול. מיסיק שיחזר את התפקיד בסדרה "המגנים" בשנת 2017 ובעונה השנייה של "איירון פיסט" בשנת 2018.
בשנת 2019 החלה לככב בתפקיד הראשי בסדרת הדרמה המשפטית "בית המשפט!" ברשת CBS; בתור השופטת לולה קרמייקל, שופטת בית המשפט העליון של מחוז לוס אנג'לס. בחודש מאי 2021 בוטלה הסדרה לאחר שתי עונות; אך בספטמבר של אותה שנה היא חודשה לעונה שלישית על ידי ערוץ OWN, אשר בבעלותה של אופרה וינפרי.
בשנת 2020 גילמה את התפקיד הראשי של טרפ בעונה השנייה של סדרת המדע הבדיוני מבית נטפליקס "פחמן משודרג" המבוססת על הרומן "פחמן משודרג" משנת 2002.
חיים אישיים
בפברואר 2012 נישאה לשחקן דוריאן מיסיק (אנ'), אשר כיכב לצידה בעונה השנייה של לוק קייג' בתפקיד דונטרל "ג'וק" המילטון.
אברורה סנקט פטרבורג
מועדון קטרגל נשים "אברורה" (ברוסית: ФК "Аврора") הוא מועדון קטרגל נשים מקצועני, מרובע קלינין שבעיר סנקט פטרבורג המתמודד באליפות רוסיה בקטרגל נשים. מאז 2008 משתתפת במסגרות המקצועניות של התאחדות הקטרגל הרוסית וברבות השנים התבססה כאחת מקבוצות קטרגל נשים הטובות ברוסיה. היא זכתה שש פעמים באליפות המדינה וזכתה בגביע הרוסי שלוש פעמים.
היסטוריה
הקבוצה נוסדה בשנת 1990 בשם "דינמו פרומוטיי", כחלק מאגודת דינמו. ב-22 בדצמבר 1992 הקבוצה נפרדה מאגודת דינמו וקיבלה את שמה הנוכחי. בשנת 1994 החלה להשתתף בטורנירי קטרגל, לאחר שקודם היוותה קבוצת כדורגל נשים.
בעונת 2017 העפילה לגמר הגביע וסיימה במקום השלישי באליפות המדינה והגיעה להישג השיא שלה במפעלים האירופיים כשסיימה במקום השלישי באותה עונה, בטורניר ליגת האלופות בקטרגל נשים.
בעונת 2022 העפילה לחצי גמר אליפות רוסיה ולפיינל-פור הגביע הרוסי.
תארים
ליגת העל הרוסית בקטרגל נשים הגביע הרוסי בקטרגל נשים
אלכסנדר אקימוב
אלכסנדר פיודורוביץ' אקימוב (ברוסית: Александр Фёдорович Акимов; 6 במאי 1953 – 11 במאי 1986) היה מהנדס סובייטי, שהיה המפקח על המשמרת שפעלה ביחידת הכור של תחנת הכוח הגרעינית צ'רנוביל בליל אסון צ'רנוביל, 26 באפריל 1986.
ביוגרפיה
אלכסנדר אקימוב נולד ב-6 במאי 1953 בעיר נובוסיבירסק, שברוסיה.
בשנת 1976 סיים אקימוב את לימודיו במכון להנדסת חשמל במוסקבה, בעל תואר מומחה בהנדסה ואוטומציה של תהליכי חום וכוח. הוא החל את הקריירה שלו בתחנת הכוח הגרעינית צ'רנוביל בספטמבר 1979. במהלך שנותיו הראשונות בצ'רנוביל מילא תפקידים כמהנדס בכיר בניהול טורבינות ומפקח משמרות באולם הטורבינות. ב-10 ביולי 1984 מונה אקימוב לתפקיד מפקח משמרות ביחידת כור מספר 4.
אסון צ'רנוביל
אקימוב עבד עם הצוות שלו בבניין הכור לאחר שנודע לו על היקף האסון. הם ניסו לשאוב מים לתוך ליבת הכור החשוף עד שעות הבוקר של 27 באפריל. אקימוב לא ידע שהוא נחשף במהלך עבודתו למינון קטלני של 15 גריי של קרינה. בשלב מסוים הוא נתן הודאות ערש דווי וקבע שוב ושוב: "עשיתי הכל נכון. אני לא מבין למה זה קרה". אקימוב מת מתסמונת קרינה חריפה שבועיים לאחר האסון, והוא בן 33.
הכרה
בשנת 2008 הוענק לאקימוב לאחר מותו מסדר האומץ מדרגה שלישית על ידי ויקטור יושצ'נקו, נשיא אוקראינה.
הוא גולם על ידי השחקן אלכסנדר חורושקו בסדרת הטלוויזיה "שעת אפס" (2004), על ידי אלכס לאו בהפקה של ה-BBC, "Surviving Disaster: Chernobyl Naster Gas" (2006) ועל ידי סם טרוטון במיני-סדרה של HBO, "צ'רנוביל" (2019).
רכס קצ'ם
רכס קצ'ם (באנגלית: Ketchum Ridge) הוא הרכס הגדול ביותר, המשתרע מזרחה, מהחלק הדרומי של מסיב אנדוור, ברכס קירקווד, באזור חוף סקוט של ארץ ויקטוריה, שבאנטארקטיקה.
גובהו של הרכס 223 מטרים מעל פני הים; הרכס הוא ההר ה-5,465 בגובהו באנטארקטיקה.
מקור השם
הרכס נקרא על שמו של קפטן ג'רלד ל. קצ'ם (Gerald L. Ketchum), מצי ארצות הברית.
קצ'ם היה סגן מפקד כוח מסימה 43 (Task Force 43), במהלך מבצע דיפ פריז I, II ו-III, שנערכו בשלוש עונות מחקר החל מעונת המחקר (קיץ אנטארקטי) 1955–1956 ועד עונת המחקר (קיץ אנטארקטי) 1957–1958. במסגרת תפקיד זה פיקד קצ'ם על הספינות שהיו בקבוצת הספינות שבים רוס.
משה שלמה כשר
הרב משה שלמה כשר (ז' בחשון תרע"ה, 27 באוקטובר 1914 – ג' בניסן תשמ"ד, 5 באפריל 1984) היה סופר, חוקר ומהדיר תורני. ניהל את מכון "תורה שלמה" שייסד אביו, הרב מנחם מנדל כשר. עורכו של השנתון התורני "נועם" (תשי"ח-תשמ"ד).
ביוגרפיה
נולד בפולין, בנו של הרב מנחם מנדל כשר. בשנת תרפ"ד (1924) עלה עם הוריו ואחיו שמעון לארץ ישראל והם התיישבו בירושלים. אביו הקים את ישיבת שפת אמת ועמד בראשה בשנתיים הראשונות לקיומה, ובמקביל ייסד את מכון "תורה שלמה" (דרכו הוציא לאור בעיקר את סדרת הספרים שהייתה מפעל חייו, חומש תורה שלמה). בשנת תרפ"ט (1929) היגר עם משפחתו לארצות הברית, שם הרחיב אביו את פעילותו הספרותית והציבורית. נישא לפנינה, בתו של הרב אריה מרדכי רבינוביץ, רבה הראשון של בני ברק.
סייע לאביו בניהול מכון "תורה שלמה". עסק בחקר תנועת החסידות וחיבר סדרת ספרים על משנתה. כמו כן עסק רבות בההדרת ספרות תורנית והוציא מספר ספרים של תורת הראשונים על מסכת אבות. היה בקי בתורת המהר"ל והוציא לאור כמה מספריו. כן עסק בתורת הרוגאצ'ובר ופרסם ספר המבאר את יסודות תורתו, במסגרת מכון "צפנת פענח" שהקים אביו. הוא היה חבר האנציקלופדיה התלמודית והשתתף בכתיבת ערכים רבים.
נפטר בניסן תשמ"ד, כחמישה חודשים לאחר פטירת אביו.
לכשר בן ו-3 בנות.
מרצל סקיי
מַרְצֶל סֵקֶיי (במקור שטרן, בהונגרית: Székely Marcell; טימישוארה, 1861 – בודפשט, 21 בפברואר 1939) היה אדריכל יהודי-הונגרי, המתכנן של רבים מבנייני הדירות בסגנון אר נובו מאוחר בבודפשט וכן מתכנן של בניינים תעשייתיים.
ביוגרפיה
מרצל סקיי נולד כבנם של ליפוט שטרן וקטלין קראוס. הוא לא היה רק המתכנן, היזם והקבלן של הבניין ברחוב קיראי של 108, אלא הוא התגורר שם גם בעשור השני של המאה ה-20 עם אשתו הראשונה, מריה וכסלר ועם משפחתו. אחד מבניו, סטיב סקיי, הפך לבמאי קולנוע מפורסם בברלין, בבודפשט ובארצות הברית, בן אחר, לאסלו סקיי, כותב שירים ידוע בפריז, ובתו לילי הייתה שחקנית. שמו של סקיי מוזכר גם בעבודות האדריכליות של מוזיאון ארנסט. הוא הובא למנוחת עולמים בבית קברות היהודי ברחוב קוזמה בקבר המשותף עם אשתו השנייה פרנציסקה ריינר (30 א-3–4).
יחסי בלארוס–תאילנד
יחסי בלארוס–תאילנד הם היחסים הדו-צדדיים שבין רפובליקת בלארוס לבין ממלכת תאילנד. לבלארוס קונסוליה בבנגקוק; לתאילנד אין שגרירות במינסק, והשגרירות שלה במוסקבה אמונה על היחסים עם בלארוס לצד קונסוליה במינסק.
היסטוריה
בלארוס ותאילנד ייסדו את היחסים הדיפלומטיים ביניהן ב-21 ביוני 1992.
בשנת 2015 נוסדה בפרלמנט של תאילנד שדולה לקידום היחסים בין תאילנד ובלארוס.
ב-27 בינואר 2016 נפגשו שגריר בלארוס בווייטנאם שאחראי על היחסים עם תאילנד וסגן שר החוץ של תאילנד ויראסקדי פוטרקול ודנו בהקלה על הדרישות לוויזה עבור אזרחי שתי המדינות. שנתיים מאוחר יותר, ב-18 ביולי 2018 פורסם כי הסכם טיוטה לפטור מוויזה נמצא בדיונים בבנגקוק.
ב-16 במרץ 2016 ביקר יושב ראש האספה הלאומית של בלארוס ולדימיר אנדריצ'נקו בבנגקוק ונפגש עם ראש ממשלת תאילנד פריות צ'אן-אוצ'ה. הוא קרא לחזק את שיתוף הפעולה התעשייתי והחינוכי בין בלארוס לתאילנד. מספר חודשים לאחר מכן, ביוני אותה שנה נועדו משלחות פרלמנטריות משתי המדינות בבלארוס וחברי הפרלמנט מבלארוס אמרו כי מדינתם מוכנה לפתח יחסים רחבים בין המדינות.
סחר
בשנת 2018 הסתכם היקף הסחר בין המדינות ב-123.3 מיליון דולר, עלייה של 38% בהשוואה לשנה שקדמה לכך.
שני קדר
שני קדר (נולדה ב־1982) היא מעצבת, פסיכותרפיסטית גופנית, פעילה חברתית וזמרת ישראלית. מפיקה ומנחת הפודקאסט "מה קורה בטיפול שלי?".
קריירה
את אלבומה הראשון "Unlit Cigarettes" היא הקליטה בשנת 2004 במשותף עם המוזיקאי עמרי לוי במסגרת הפרויקט האמנותי של לוי "Album a day" ("אלבום ביום") שמטרתו להקליט אלבום שלם ביממה אחת. המבקר עמי ברנד תיאר אותו כ"אוצר אמיתי" והשווה את השילוב של הקולות של קדר ולוי לשילוב של מלכה שפיגל וסמי בירנבך מלהקת מינימל קומפקט.
ב־2004 הקליטה קדר גרסת כיסוי בעברית לשיר "Who by Fire" במסגרת פרויקט "שיר זר" של מגזין המוזיקה "השרת העיוור". הפרויקט, ביוזמת המגזין ובהפקתו של דויד פרץ, יצא באלבום וכלל אוסף שירים של אמנים אלטרנטיביים ישראלים שהקליטו גרסאות משלהם לשירי לאונרד כהן בתרגום לעברית. באלבום השתתפו, בין היתר, גבריאל בלחסן, שרון מולדאבי, רותם אור, סגול 59 ואמנים נוספים; האלבום היה זמין להורדה מהאתר בחינם, אך הפצתו נאסרה עקב בעיית זכויות יוצרים.
אלבומה השני של קדר "Bloodlines" יצא בשנת 2006 בחברת התקליטים העצמאית היס רקורדס. המבקרת תימורה לסינגר שיבחה את האלבום וכתבה שקדר מצליחה באלבום הזה "למזג בתבונה ובעומק שכל ורגש" ושהוא מצליח להתעלות מעל הקלישאות הצפויות של "אלבום חורף של זמרת ישראלית ששרה באנגלית". בשנת 2008 קדר הופיעה כזמרת החימום בהופעה של להקת לואו בתל אביב.
החל מסוף 2009, קדר לוקחת חלק בקבוצת We Are Ghosts. פרויקט הכולל מפגשים של מוזיקאים ואמנים מתחומים שונים לסשן של אלתורים, ללא טקסטים, לחנים ועיבודים מוכנים מראש. בדצמבר 2011 הוזמנה הקבוצה להופיע במסגרת הביאנלה לאמנות "ארט בזל" שהתקיימה במיאמי, פלורידה, בחסות "THE CULTURE CLUB" של מגזין "פיקניק".
במרס 2012, הוציאה לאור קדר יחד עם בנימין אסתרליס, מוזיקאי ומפיק מוזיקלי המכונה "מורפלקסיס", את אלבום גרסאות הכיסוי "Comfort You: Songs by Other People". האלבום ניתן לרכישה ולהאזנה ברשת, והוא כולל גרסאות כיסוי לשירים בנושאי פרידה ואהבה נכזבת. בבלוג המוזיקה שלו, כתב אלכס צ'רטריז כי אלביס פרסלי אינו מתהפך בקברו למשמע הגרסה לשירו הידוע Heartbreak Hotel, אלא הוא מזדקף כדי להקשיב לה. בין העיבודים הנוספים באלבום נמנים השיר "Don't Try Suicide" של להקת קווין; "That’s Life I Guess" של הזמרת בילי הולידיי; "Heart" של זמרת הג'אז פגי לי, ועוד.
במהלך שנת 2012 עבדה קדר על אלבומה השלישי, "ניהול מצבי משבר", שכולו בעברית. האלבום הופק בשיתוף בנימין אסתרליס, הוקלט באולפנו הביתי בצפון הארץ ועובד בהשתתפות חברי הקולקטיב We Are Ghosts: דויד פרץ, אמיר ניר, אורי דרור, דני רווה, שיר-רן ינון, אודי רז ואסתרליס בעצמו. השקת האלבום בינואר 2013.
חיים אישיים
מאז 2020 קדר בזוגיות עם מרדכי בראונשטיין, מפיק פסטיבלים ומומחה בשיווק, אותו הכירה בזמן שעבדו יחד על התחקיר אודות ארז ארג'ונה.
עיתונות ואקטיביזם
ביוני 2021 פרסמה קדר תחקיר אודות ארז ארג'ונה, מטפל רוחני שהתאבד לאחר שנודע לו על הכוונה לפרסם תחקיר אודות פגיעות מיניות שהוא ביצע לאורך שלושה עשורים. התחקיר התפרסם באתר פוליטיקלי קוראת ועורר הדים בקהילות אלטרנטיביות רוחניות בישראל. בעקבות התחקיר הזה ותחקירים נוספים שערכה באותו נושא, יצרה קדר את הפודקאסט וקבוצת הפייסבוק "מה קורה בטיפול שלי?" העוסקים באתיקה טיפולית.
דינה שניידרמן
דינה שניידרמן (ברוסית: Дина Шнайдерман 1930 או 1931 באודסה שבברית המועצות – 9 באוגוסט 2016 באופסלה שבשוודיה) הייתה כנרת יהודיה אוקראינית-שוודית.
קורות חיים
שניידרמן הייתה תלמידתו של דוד אויסטרך במוסקבה. לאחר נישואיה למורה לכינור הבולגרי אמיל קמילארוב (1928–2007), עקרה שניידרמן לבולגריה. הזוג עזב את בולגריה בשנות ה-80 ועבר לאופסלה שבשוודיה, שם נשארו עד סוף ימיהם.
שניידרמן הייתה כנרת סולנית ומורה למוזיקה והרבתה לצאת למסעות קונצרטים באירופה, באמריקה ובמזרח אסיה, לעיתים קרובות עם אמיל קמילארוב כ"דואו דשקה". היא ניגנה בכינור "איל קאנונה גוארנריוס" פעמים אחדות, האחרונה בהן בשנת 1996 בקונצרט באופסלה.
שניידרמן זכתה בפרסים ראשונים בתחרויות כינור בברלין ובז'נבה. כמה מלחינים בני זמננו, בהם דמיטרי קבלבסקי, פאנשו ולאדיגרוב, דימיטר כריסטוב ואחרים כתבו והקדישו לה יצירות מוזיקליות.
בשנת 2002 הוענקה לשניידרמן מדליית איליס קוורום בזהב על "עבודתה ארוכת-הימים והחשובה בעולם המוזיקה השוודי". כמו כן, בשנת 1997 קיבלה שניידרמן תואר דוקטור לשם כבוד מן האוניברסיטה והאקדמיה למוזיקה של סופיה, בולגריה.
בשנת 2011 יזמה דינה שניידרמן את הקמתו של פסטיבל המוזיקה הבינלאומי להנצחת זכרו של פרופ' אמיל קמילארוב בסופיה, בולגריה, המעלה קונצרטים של יצירות מאת מלחינים ידועי-שם לצד תחרות רב-לאומית לכישרונות צעירים בכינור. הפסטיבל מתקיים מדי שנה, למשך שבוע החל ב-22 באוקטובר.
דינה שניידרמן נפטרה ב-9 באוגוסט 2016 באופסלה.
ולרי חודמצ'וק
ולרי איליץ' חודמצ'וק (24 במרץ 1951 – 26 באפריל 1986) היה מהנדס סובייטי, שהיה מפעיל המשאבה במשמרת הלילה בתחנת הכוח הגרעינית צ'רנוביל והיה הקורבן הראשון של אסון צ'רנוביל.
ביוגרפיה
ולרי חודמצ'וק נולד ב-24 במרץ 1951 בקרופיווניה שבנפת איוואנקיב, מחוז קייב. הוא החל את דרכו בתחנת הכוח הגרעינית בצ'רנוביל בספטמבר 1973. בשנים הראשונות שלו בצ'רנוביל מילא תפקידים כמהנדס הדודים, המהנדס הבכיר של דודי סדנת התקשורת התרמית והתת קרקעית, מפעיל הקבוצה הששית, המפעיל הבכיר של קבוצה 7 במשאבת המחזור הראשית של יחידת הכור הרביעית במפעל הכורים.
בלילה של 26 באפריל 1986, חודמצ'וק שהה באחד מחדרי המנוע של משאבת המחזור הראשית בבניין כור 4. הוא נשלח לחדר המנועים כדי לדווח למפעילים על תוצאות בדיקת הבטיחות. בסביבות השעה 01:23 (שעון מוסקבה) התרחשו שורה של פיצוצים חזקים בכור ארבע. הפיצוצים קרעו את מעטפת הכור והבניין שמסביב, כולל אולמות משאבות המחזור הראשי. ולרי חודמצ'וק היה האדם הראשון שמת באסון צ'רנוביל מכיוון שסבורים כי הוא נהרג מיד כאשר התפוצץ כור מספר 4. גופתו מעולם לא נמצאה ויש להניח כי הוא קבור מתחת לשרידי המשאבות. אנדרטה לחודמצ'וק נבנתה ממש מחוץ לחדר הבקרה של כור 4, המושבת.
הכרה
הוא גולם על ידי השחקן קיראן או'בראיין במיני-סדרה מבית HBO "צ'רנוביל".
הר לוגן
הר לוגן (באנגלית: Mount Logan) הוא ההר הגבוה בקנדה והפסגה השנייה בגובהה באמריקה הצפונית, אחרי דנאלי. ההר נמצא בהרי סנט אליאס. הר לוגן ממוקם בפארק והשמורה הלאומיים קלואן שבדרום-מערב יוקון, פחות מארבעים קילומטרים מגבול יוקון–אלסקה. ההר הוא גם המקור של הקרחונים הובארד ולוגן. רבים סבורים שלוגן הוא ההר בעל היקף הבסיס הגדול ביותר בכדור הארץ שאינו ממקור וולקני, הכולל אחת עשרה פסגות שגובהן יותר מ-5,000 מטר.
בשל פעילות טקטונית פעילה, הר לוגן ממשיך לגבוה. לפני 1992, גובהו של ההר היה לא ידוע והמדידות נעו בין 5,959 ל-6,050 מטרים. במאי 1992, משלחת של המכון הגאולוגי הקנדי טיפסה על ההר וקבעה באמצעות GPS שגובהו הנוכחי הוא 5,959 מטרים.
הטמפרטורה מאוד נמוכה על וסביב הר לוגן. בגובה 5,000 מטר, טמפרטורת האוויר היא סביב 45- °C בחורף ובקיץ הטמפרטורה סביב נקודת הקיפאון; בממוצע שנתי הטמפ' היא 27- מעלות.
הטיפוס על ההר
הראשון שהעפיל לפסגת ההר היה א. ה. מקארתי (A.H. MacCarthy) בשנת 1925.
מקור השם
ההר נקרא על שם סיר ויליאם אדמונד לוגן, גאולוג קנדי ומייסד המכון הגאולוגי של קנדה (GSC).
שינוי שמו של ההר
בעקבות מותו של ראש ממשלת קנדה לשעבר, פייר אליוט טרודו, ראש הממשלה ג'אן קרטיין, חבר קרוב של טרודו, שקל לשנות את שמו של ההר להר טרודו; עם זאת, ההתנגדות למהלך מצד תושבי יוקון, גאולוגים, מטפסי הרים, מתנגדיו הפוליטיים של קרטיין וקנדים רבים אחרים גרמה לרעיון ליפול. הר בקולומביה הבריטית נקרא על שם טרודו במקום.
קתרין פאר
קתרין פּאר (באנגלית: Catherine Parr; 1512 - 5 בספטמבר 1548) הייתה אשתו השישית של הנרי השמיני.
ביוגרפיה
קתרין הייתה בתו של סר תומאס פאר מקנדל ואשתו מוד גרין. אביה נפטר כאשר הייתה בת חמש. לקתרין היו אח בשם ויליאם ואחות בשם אן. בגיל 15 היא נישאה לראשונה לאדוארד, לורד בורו (Borough), אשר נפטר בשנת 1529. בין השנים 1530 - 1543 הייתה קתרין נשואה לג'ון נוויל, לורד לטימר, אשר נפטר בשנת 1543. לקתרין לא היו ילדים מנישואיה הראשונים, אך היא הפכה לאם חורגת לילדיו של בעלה. כאלמנה עשירה ובעלת מעמד, מיהרה קתרין לנסות ולמצוא שידוך נוסף, על מנת להגן על אחוזותיה. בגיל 30 הכירה את סר תומאס סימור (אחיה של ג'יין סימור אשתו השלישית של הנרי) והחלה ביניהם מערכת יחסים רומנטית. מערכת היחסים נמשכה זמן מה והשניים נועדו להינשא. המלך הנרי פגש בליידי לטימר, כאשר הגיעה לחצרו במטרה להתחנן על חייה של גיסתה, שבגדה בבעלה ויליאם פאר. הנרי אהב את מה שראה וביקש לחזר ולהינשא לקתרין בעצמו. הוא העריך את טוב ליבה, חוכמתה הרבה ובעיקר העריך כי תהייה חברה מנחמת לשנותיו האחרונות. על אף אהבתה לסר תומאס סימור וכוונתם להינשא, נאלצה לקבל את הצעת המלך ולהנשא לו. קתרין נישאה להנרי ה-8 ב-12 ביולי 1543 בארמון המפטון קורט. קתרין לקחה על עצמה את תפקיד האחות הרחמנייה להנרי ותחלואיו וגם שימשה כאם חורגת לילדיו מנישואיו הקודמים. קתרין הצליחה להביא לשיקום יחסיו של הנרי עם בנותיו מרי ואליזבת והם בילו מספר חגי מולד יחדיו בחצרו כמשפחה מאוחדת. קתרין הייתה פרוטסטנטית בנטייתה הדתית, וכתבה כמה חיבורים על הרפורמות הקתוליות.
הנרי נפטר ב-28 בינואר 1547 כשלצידו קתרין וילדיו. לאחר מותו של הנרי, נישאה קתרין לאהובה משכבר תומאס סימור, לראשונה בחייה מתוך אהבה. הנישואין לתומס התבררו כבעייתיים. תומאס היה רודף נשים ובמיוחד גילה חיבה יתרה לנסיכה הצעירה אליזבת, כאשר זו גרה בביתם. קתרין נכנסה להריון בפעם הראשונה בגיל 36 אך נפטרה מסיבוכים כתוצאה מן הלידה ב-5 בספטמבר 1548. התינוקת שנולדה, נקראה בשם מרי, אך כיוון שלא ידוע עליה פרטים נוספים לאחר 1549, היסטוריונים מעריכים כי מתה בהיותה ילדה.
נעמה סלוצקי
נעמה מישר סלוצקי (נולדה ב-24 ביוני 1972) היא שחיינית עבר ישראלית, אלופת ישראל (1988) במשחה ל-400 מטר מעורב אישי.
1987
באליפות ישראל בשחייה שנערכה בווינגייט באוגוסט 1987 זכתה מישר בשתי מדליות אישיות, כסף וארד. מדליית כסף, במשחה ל-400 מטר מעורב אישי בתוצאה של 5:25.41 דקות, אחרי איריס קומן ממכבי נהריה (5:24.19 דקות) ולפני עינת גבאי ממכבי חיפה ומדליית ארד, במשחה ל-200 מטר פרפר בתוצאה של 2:32.70 דקות, אחרי רויטל וילנאי ממרכז וייסגל (2:32.08 דקות) ויעל קוסוביצקי מהפועל ימק"א ירושלים (2:32.48 דקות).
אלופת ישראל
באליפות ישראל שנערכה באוגוסט 1988 היא זכתה ב-3 מדליות אישיות, אחת מכל סוג. מדליית זהב, במשחה ל-400 מטר מעורב אישי בתוצאה של 5:19.89 דקות, לפני איריס קומן (5:20.74 דקות) ומיכל אמין מהפועל הוד השרון בית ברל (5:22.21 דקות), מדליית כסף, במשחה ל-200 מטר מעורב אישי בתוצאה של 2:32.98 דקות, אחרי איריס קומן (2:31.21 דקות) ולפני אורת בש מהפועל נהריה (2:35.16 דקות) ומדליית ארד, במשחה ל-100 מטר חזה בתוצאה של 1:19.74 דקות, אחרי אירית אפרתי ממבי תל אביב (1:17.51 דקות) וזוהר לבנסברג מהפועל גליל עליון (1:19.58 דקות).
1989
בתחרות שמונה האומות שנערכה בקיאסו, שווייץ ביולי 1989 סיימה מישר במקום שמיני במשחה ל-200 מטר מעורב אישי בתוצאה של 2:37.14 דקות.
שבוע לאחר מכן, בתחרויות השחייה של המכביה ה-13, היא סיימה במקום שביעי שנייה מבין השחייניות הישראליות במשחה ל-400 מטר מעורב אישי בשיא איש חדש של 5:18.42 דקות.
באליפות ישראל בשחייה שנערכה בווינגייט באוגוסט אותה שנה היא זכתה ב-3 מדליות אישיות, 2 כסף ו-1 ארד. מדליות כסף, במשחה ל-200 מטר חזה בתוצאה של 2:52.27 דקות, אחרי אירית אפרתי (2:45.42 דקות) ולפני הילה תמיר (2:52.85 דקות) ובמשחה ל-200 מטר מעורב אישי בתוצאה של 2:34.25 דקות, אחרי אורת בש (2:29.83 דקות) ולפני שני טליתמן (2:35.26 דקות). מדליית ארד, במשחה ל-100 מטר חזה בתוצאה של 1:21.40 דקות, אחרי אירית אפרתי (1:16.73 דקות) ואורת בש (1:17.37 דקות).
אלפבית טורקי
הרקע לשינוי האלפבית בטורקיה
הטורקית העות'מאנית הייתה מדוברת במשך כ-850 שנים, ונכתבה באלפבית ערבי, אליו נוספו מספר אותיות, כפי שנהגה גם השפה הפרסית. בתחילת המאה ה-20, הגיעה השפה בטורקיה למצב שבו אין מוסכמות על מילה אחת למשמעות מסוימת. למשל, כדי להביע את התעתיק בכתב הערבי למילה "עולמי", יש שישתמשו בהיגוי küllî, אחרים ב–tümel, או ב-universal ויש שיעדיפו את המילה genel, או אפילו evrensel.
נטען כי למעט צורתן היפה של האותיות, אין לאלפבית הערבי-פרסי יתרון כאמצעי לכתיבת טורקית. חלק מהאותיות מייצגות צלילים שלא קיימים בטורקית, ואחרות מייצגות מספר צלילים בטורקית (ك – כ' - יכלה להיות בטורקית אחת מהאותיות g,k,n,y). האותיות ا, و, ي (א', ו', י') ביטאו בטורקית שמונה אפשרויות (בעוד שבערבית\פרסית הן מייצגות רק שלוש אפשרויות): a/e, o/ö/u/ü, i/ay/ey. לכן, מילים רבות קיבלו כפל משמעות, מה שהקשה מאוד על ההבנה. למשל, اولو (אולו) יכל להיות: ulu (גדול), ulu (מערבית, בעלים של דבר), ölü (מת), evli (נשוי), avlu (חצר), avlı, כבצירוף bol avlı bir yıl (שנה ברוכת ציד). במצב זה, רק ההקשר הרחב וידיעה מקיפה של ערבית, פרסית וטורקית יכולה להבהיר איזו מהמשמעויות היא זו שמופיעה במשפט מסוים. בטקסטים שבהם המעתיקים לא הקפידו על העתקה מדויקת, משמעות המילים השתנתה (למשל, بوسنة יכול להיות השנה, بو سنة, או בוסניה).
כתוצאה ממצב זה, טורקים השתדלו להשתמש ככל האפשר במילים נרדפות בערבית, שלגביהן אין ספק כיצד יש לקרוא אותן.
הצעות וקריאות קודמות לשינוי האלפבית
הרעיון לשינוי האלפבית הערבי-פרסי הוצע כבר בשנת 1851 על ידי אהמט ג'וודט (Ahmet Cevdet) והיו אחריו אחרים שגם ניסו לפתור את הבעיה. בשנת 1862, אנטפלי מוניף פאשה (Antepli Münif Paşa) הציע לכתוב בניקוד מלא (כמו זה של הערבית) או להפסיק לחבר את האותיות ולכתוב אותן אחת אחת, בנפרד. בשנת 1863, המדען הפוליטי והמחזאי האזרביג'אני פתח עלי אהונדזדה (Fath Ali Ahundzade) הגיש לאיסטנבול הצעה להוסיף כמה אותיות חדשות שיבטאו תנועות. ההצעה נפסלה בשל קשיי יישום. בתקופה החוקתית, בשנים 1908–1918, האינטלקטואלים שראו בשינוי דבר חיוני הסכימו שצריך לפחות לכתוב את האותיות בנפרד, כדי לחסוך את לימוד שלוש או ארבע הצורות של כל אות.
בשלהי ינואר 1910, הוסיין ג'אהיט (Hüseyin Cahit), עורך העיתון "Tanin", פרסם כתבה ובה שיבח את הרעיון האלבני להחלפת האותיות ללטיניות וליווניות והכריז שכדאי לטורקים לאמץ את הרעיון גם כן. עם זאת, כשקבוצת אלבנים ביקשו פתווה, התגובה הייתה שלימוד האותיות הלטיניות בבתי ספר מוסלמיים מול קריאת הקוראן בערבית יהיה מנוגד לחוק הקדוש.
הקריאה לשפה חדשה ושינוי אוצר המילים החלה בשנת 1911, בכתב העת "Genç Kalemler", שקרא לסופרים צעירים להירתם לשירות המדינה וליצור ספרות לאומית חדשה ושפה חדשה (yeni lisan):
באביב 1914, חמש כתבות אנונימיות הופיעו בשבועון שפרסם Kılıçzade Hakkı, וקראו לאימוץ הדרגתי של האותיות הלטיניות, בהדגישם ששינוי זה מיועד להתרחש. ייתכן שבעקבות כתבות אלה השבועון נסגר.
תרומתו של אטאטורק לשינוי האלפבית הטורקי
נושא האלפבית עניין את מוסטפא כמאל מזה זמן מה. בהיותו בסוריה בשנים 1905–1907 זה היה אחד מעיסוקיו, ובשנת 1922 שוחח על אפשרות אימוץ האלפבית הלטיני עם האלידה אדיפ אדיוואר. בהיותו בסופיה לפני פרוץ מלחמת העולם הראשונה, התכתב עם ידידתו מאדאם קורין (Madame Corinne) באיסטנבול בטורקית באותיות צרפתיות.
תרומתו של אטאטורק התבטאה לא רק בהחלפת האותיות, אלא גם במאמציו לפשט את השפה הכתובה באמצעות שימוש בטורקית פשוטה, חדשנותו במונחים טכניים, במיוחד במתמטיקה, ונסיונותיו ליצור מילים חדשות באוצר המילים הכללי.
לטענת איתמר בן אב"י באוטוביוגרפיה שלו, הוא שהציע לאטאטורק ללטן את הטורקית בעת פגישה עימו בירושלים בשנת 1911. אם כי טענה זו מוטלת בספק רב כיוון שאטאטורק שהיה קצין אז, הוצב בכלל בלוב ולא סביר שביקר בירושלים.
החלפת האותיות בפועל
ב-20 במאי 1928, האספה הלאומית הגדולה הצביעה בעד אימוץ הספרות הבינלאומיות בטורקיה.
שלושה ימים לאחר מכן, ב-23 במאי 1928, הוקמה ועדת השפה (Dil Encümeni), כדי לחשוב על אפשרות אימוץ האלפבית הלטיני לשפה הטורקית. חברי הוועדה פסלו את רעיון תעתוק האלפבית, כדי להימנע מהנצחת הגייה ערבית ופרסית. במקום זאת, הם העדיפו שההגייה הזרה תטמע בדפוסי הדיבור של איסטנבול. חלק מהאותיות נבחרו באופן אקראי ונסיבתי, למשל האות Q לא נכנסה משום שאטאטורק לא אהב את צורתה.
תוכנית הוועדה הייתה להכניס את האלפבית החדש לשימוש תוך 15 שנים או תוך חמש שנים לכל הפחות. הרעיון היה שבתחילה שתי מערכות הכתב (הישנה והחדשה) יופיעו זו לצד זו, למשל בעיתונים. אטאטורק סירב. לטענתו, יש לבצע את הרפורמה בתוך שלושה חודשים או שהיא לא תאריך ימים.
כשהוסדר האלפבית, אטאטורק הציג אותו ב-9 באוגוסט 1928, בפארק גולחאנה לקהל שהשתתף בחגיגה של מפלגת העם הרפובליקנית. יומיים לאחר מכן, החלו שיעורים בארמון דולמאבהצ'ה, תחילה לפקידים רשמיים ובהמשך למרצים באוניברסיטאות ולספרנים.
אטאטורק לקח לוח וגיר ויצא ללמד את האותיות החדשות בכפרים, בתראקיה ובמרכז אנטוליה. הוא העניק שיעורים ציבוריים על האותיות החדשות, וכמה שרים ובכירים הלכו בעקבותיו.
בתאריכים 8-25.10.1928, כל הבכירים נבחנו בבקיאותם באלפבית החדש. לאחר שהדבר נעשה, אטאטורק עיגן את השינוי בחוק. ב-1 בנובמבר 1928, האספה הלאומית הגדולה העבירה את חוק מספר 1353, "על אימוץ ויישום האותיות הטורקיות החדשות", שנכנס לתוקף יומיים מאוחר יותר. נאסר שימוש בספרים שנכתבו באלפבית הישן במוסדות לימוד. לאחר סוף השנה, אין להדפיס ספרים חדשים באלפבית הישן. על כל תכתובת בין אזרחים ובמחלקות ממשלתיות להיות באלפבית החדש החל מ-1 ביוני 1929. פקידים שלא ידעו את האלפבית החדש לא יכלו להיות יותר חברים באספה הלאומית הגדולה.
רפורמת השפה הכמאליסטית נבדלה מקודמותיה בכך שהיה זה קמפיין שמומן על ידי המדינה, באמצעות מענקים שנתיים מתקציב המדינה והשתמש באמצעי הבירוקרטיה, מערכת החינוך והרדיו הלאומי. נוסף על כך, מטרות והיקף הפרויקט היו קיצוניים ושאפתניים מכל ניסיון שנעשה קודם לכן.
.example
השם example (בעברית: "דוגמה") שמור על ידי כוח המשימה של הנדסת האינטרנט (IETF) כשם תחום שלא מותקן כסיומת אינטרנט במערכת שמות התחום (DNS) של האינטרנט.
שמות DNS שמורים
בהתאם למסמך משנת 1999, כוח המשימה להנדסת אינטרנט שומר את שמות התחום example., invalid.,.localhost ו-.test כדי שלא יתקינו אותן בשכבות התחתונות של ה-DNS.
הסיבה לשמירת שמות תחומים ברמה העליונה היא להפחית את הסיכוי לבלבול. דבר זה מאפשר להשתמש בשמות אלה למטרות תיעוד או לשם ביצוע בדיקות.
מטרה
שם התחום example. ברמה העליונה נועד לשימוש רק בתיעוד (דוקומנטציה) ובכתיבה טכנית אחרת, כאשר מוצגות דוגמאות לשמות תחומים או כאשר מוצגים רעיונות שונים בשביל האינטרנט וה-DNS.
קישצ'ס
קישצ'ס (בהונגרית: Kiscsősz) הוא כפר זעיר במחוז וספרם שבמרכז הונגריה. כמו כפרים רבים באירופה גם בקישצ'ס מספר התושבים נמצא בירידה. כך, בשנת 1990 חיו בכפר 185 תושבים, ובשנת 2019 רק 95 תושבים.
יהודי קישצ'ס
בקישצ'ס חיו יהודים בתקופות זמן שונות:
הגדר
הגדר (בספרדית: La valla) היא סדרת דרמה טלוויזיונית דיסטופית דוברת ספרדית, אשר החלה בשידור בספרד ב-19 בינואר 2020 ובספטמבר אותה שנה החלה להיות משודרת בתפוצה עולמית באמצעות נטפליקס.
תיאור
ספרד, 2045.
המחסור הגובר במשאבי טבע הפך את הדמוקרטיות המערביות למשטרים דיקטטוריים המצדיקים את היעדר החירויות תמורת הבטחה להישרדות האזרחים. בספרד, באותה המידה, ממשלה דיקטטורית תופסת את השלטון. לאורך כל התקופה הזו, נגיף משמיד את ספרד. בעוד החיים באזורים הכפריים הופכים לבלתי אפשריים, מדריד הבירה חולקה לשני אזורים סגורים היטב: האחד מיועד לממשלה ולמיוחסים, והאזור השני מיועד לכל שאר האזרחים. הדרך היחידה לעבור מאזור לאזור היא לעבור את גדר המכשול המפרידה ביניהם, שעבורה יש דרישה לעבור את הרגולציה.
בסדרה מסופר על משפחה אשר עברה למדריד על מנת להציל את בתם מרתה והופכת להיות חלק מפרשיה סביב מציאת חיסון לנגיף והפיכת בתם לקלף מיקוח, וזאת תוך היותם מחויבים לשרת את משפחתו של שר הבריאות.
סבסטיאן פיניירה
מיגל חואן סבסטיאן פיניירה אצ'ניקה (נולד ב-1 בדצמבר 1949) הוא פוליטיקאי צ'יליאני, שכיהן כנשיא צ'ילה בשנים 2018–2022 וקודם לכן בשנים 2010–2014.
ביוגרפיה
פיניירה נולד בעיר סנטיאגו שבצ'ילה למגדלנה אצ'ניקה רוסאס ולחוסה פיניירה קארוויו, לשעבר שגריר צ'ילה בבלגיה ובאו"ם. אימו ממוצא בסקי ומשפחתו של אביו היא במקור מאסטוריאס שבספרד. לאחר סיום לימודיו הוא עבד כמורה בשנים 1971–1988 והיה פרופסור לכלכלה באוניברסיטת צ'ילה, באוניברסיטה האפיפיורית הקתולית של צ'ילה ובאוניברסיטת אדולפו איבאנייס. ב-1971 היה פרופסור לתאוריה פוליטית כלכלית בבית הספר לכלכלה של אוניברסיטת צ'ילה, ב-1972 היה פרופסור בבית הספר לעסקים של ולפראיסו.
פיניירה הרוויח חלק נרחב מההון האישי שלו דרך השקעות נבונות בתשתיות בנייה, חברות תעופה אזרחית, רשתות קניין אוכל וחברות המוכרות טלוויזיות. בשנת 2006 אף השקיע בנבחרת הכדורגל קולו-קולו וקנה מעל 50% מהמניות שלה. דרך השקעות אלו הרוויח פיניירה הון אשר מוערך לפי מגזין פורבס בלפחות 2.9 מיליארד דולר אמריקאי.
קריירה פוליטית
פיניירה כלכלן בהשכלתו. שימש בעבר כסנאטור והנהיג את "הקואליציה האלקטורלית הנשיאותית והפרלמנטרית למען שינוי".