cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
מטפחת ספרים
חלקי הספר
מתחילת הפרק השלישי עד לסוף החלק הראשון, הספר "מטפחת ספרים" בנוי כהערות על ספר הזוהר, כאשר רבי יעקב עמדין מעביר תחת שבט ביקורתו את כל חלקי הספר. בפרק השני הוא מונה את הבעייתיות שבייחוס ספר הזוהר לרבי שמעון בר יוחאי; בפרק השלישי הוא מביא את החשד כי רבי משה די לאון הוסיף חלקים רבים לספר הזוהר ותלה אותם ברבי שמעון בר יוחאי כדי להחשיבם; בפרקים הרביעי והחמישי הוא מביא ראיות שישנם קטעים שנוספו בזמנים מאוחרים לספר הזוהר, לכל המוקדם בזמן הגאונים; ובפרקים השישי והשביעי טוען המחבר כי חטיבת רעיא מהימנא שבספר הזוהר ותיקוני הזוהר נוספו בזמנים מאוחרים על ידי מחבר אחד.
חלקו השני של הספר מחולק לחטיבות: ראשית הוא מקדיש פרק לספרו של הרב אביעד שר שלום באזילה בשם "אמונת חכמים". הוא מקדיש פרקים גם לספרו של רבי יוסף ג'יקטיליה "גינת אגוז", ספר "ברית מנוחה" שמיוחס לרב אברהם מרימון (=גרנדה) הספרדי ו"יושר לבב" שנכתב על ידי רבי עמנואל חי ריקי.
את הספר חתם רבי יעקב עמדין בפרק לסיכום עמדתו לגבי חיבור ספר הזוהר, וכן סיפק בו הבהרה לגבי אמונתו בקבלה בכללותה.
תוכן הספר
רבי יעקב עמדין פותח את הספר בתקיפה ישירה נגד מנהיג התנועה ההיסטורי, שבתי צבי, אותו הוא מכנה "שם רשעים ירקב". הוא תיאר את הצורך שלו לצאת נגד התנועה במספר המאמינים הענק לו היא זכתה:. את נביאו של שבתי צבי, נתן העזתי, מכנה רבי יעקב עמדין "השקרן עז הפנים". לדבריו, הוא משמיץ אותם כך משום שתלו את כל "קלקלתם" בספר הזוהר.
גם המקובל ואחד ממפיצי השבתאות באירופה, חיים מלאך, מכונה על ידו בכינוי גנאי: "ארור... האפיקורס המפורסם בעולם". בספר מתאר עמדין את חיים מלאך כחכם גדול, מקובל וידען עצום, שהביך את המקובלים בני זמנו. הוא מספר כי אחד מראשי הלוחמים בחיים מלאך, הרב אברהם ברודא, לימים אב בית דין בעיר פרנקפורט שימש באותה תקופה כראש ישיבה בפראג. מלאך שלח אליו מכתב ממקום שהותו בווינה ובו הוא מציע לו שישלח אליו שניים מבחירי תלמידיו שהיו בקיאים בחוכמת הקבלה כדי שהוא יוכיח להם את אמיתות טענותיו בדבר משיחיותו של שבתי צבי. הרב ברודא נענה לבקשה ושלח אליו שניים מתלמידיו, רבי יונה לנדסופר והרב משה חסיד. הם ישבו בחברת מלאך במשך מספר ימים, ובחוכמתו הרבה הרצה להם את דבריו והוכיח להם את אמיתות משיחיותו של שבתי צבי ללא שהצליחו לסתור אותו. כששבו לפראג סיפרו לרבם על המפגש, והוא ציווה עליהם לפרוש למשך תקופה מכל לימודיהם האחרים ולעיין בדברי מלאך, עד שיתבהרו להם הדברים. הם עשו כמצוותו ולאחר זמן מצאו תירוצים לדברי חיים מלאך ועמדו על טעותם כשלא השיבו לדבריו.
רבי יעקב עמדין התייחס גם למאמצים נוספים להוציא מספר הזוהר ראיות נגד היהדות המסורתית. מאמצים אלו לא היו שונים לדעתו ממאמצי השבתאים. מדפיס ספר הזוהר, אדם בשם מענדלין מפרנקפורט דמיין, כונה על ידו "המשתגע". את הסיבה לכך הוא תולה בכך שמענדלין כינה בספר הזוהר שבהדפסתו מספר פעמים את רבי שמעון בר יוחאי "נוצרי", ואף אמר שעל פי ספר הזוהר יש להתנצר.
הבעיה של רבי יעקב עמדין עם ספר הזוהר אינה אך ורק השבתאות, אלא גם עצם הפצתו והלימוד בו. בעקבות כך יצא עמדין נגד הפצת ספר הזוהר והמקובלים שעיקר עיסוקם הוא לימוד הקבלה והזוהר, ומזניחים את התלמוד ושאר חלקי התורה, ואף טען כי אסור לשמוע להם. כראיה הוא הביא את דברי רב האי גאון:.
ספר הזוהר
ספר מטפחת ספרים הוא החיבור הביקורתי היסודי והמקיף הראשון העוסק בחיבור ספר הזוהר. רבי יעקב עמדין טען כי אין שום חיוב על יהודי להיות משועבד לאמונה בכל ספר הזוהר המודפס, ומותר לפקפק בו. כאמור לעיל, עמדה זו הייתה שנויה במחלוקת. בהמשך לדעה זו עמדין עצמו מתח ביקורת רבה על ספר הזוהר. לדעתו קיימים בספר הזוהר רבדים ספרותיים שונים הנבדלים זה מזה במועד יצירתם, בזהות מחבריהם ובמעמדם הדתי.
נוסף על כך טען רבי יעקב עמדין כי אין חיוב להאמין בכל האמרות שהתקבלו בשם רבי יצחק בן שלמה לוריא (האר"י). הסיבה לכך היא לא הכחשת נכונות הדברים, אלא דברי האר"י עצמו שאמר בשעת פטירתו, שאפילו תלמידו המובהק רבי חיים ויטאל לא הבין באמת את דבריו בענייני קבלה, ומכיוון שכך אין לסמוך עליהם.
מקור וחיבור ספר הזוהר
רבי יעקב עמדין האמין ב"תאוריית הרבדים" לגבי התפתחות ספר הזוהר לפיה ישנם חלקים בספר הזוהר שהגיעו במסורת קדומות ביותר, החל ב"תנאים ראשונים" עבור דרך ה"נביאים" וכלה ב"משה מסיני". את חלקים אלו הוא מכנה "גוף הזוהר", ולדעתו חלקים אלו הועלו על הכתב בסוף תקופת האמוראים או בזמן הגאונים על יסוד מסורות קדומות יותר. אם כי גם בנוגע לרובד זה הוא פקפק האם נכללו בו בכלל מסורות שיצאו מתחת ידו של רבי שמעון בר יוחאי ההיסטורי.
מלבד חלק זה, בעקבות השגותיו על ספר הזוהר, טען עמדין כי דברים רבים נוספים הוכנסו אליו בזמנים מאוחרים יותר ממקומות ספורים:
רבי יעקב עמדין טען כי אף על פי שספר הזוהר בכללותו, כולל גוף הזוהר, מיוחס לתנא רבי שמעון בר יוחאי, הרי שאף את גוף הזוהר עצמו לא הוא חיבר, אלא תלמידי תלמידי תלמידיו עשו זאת. כראיה הוא הביא את דברי ההיסטוריון רבי אברהם בן שמואל זַכּוּת שחי מעט אחרי פרסום ספר הזוהר, וכתב בספר "יוחסין השלם" כי ספר הזוהר חובר כשלוש מאות שנים לאחר מותו של רבי שמעון בר יוחאי. דברים אלו נמצאים בספר היוחסין במהדורת קושטאנדינא (איסטנבול) שנדפסה בשנת ה'שכ"ו (1566) על ידי רבי שמואל שולם הרופא, אותה העיד רבי יעקב עמדין כי השיג במאמצים מרובים, וצונזרו בכוונה תחילה על ידי מאמיני ספר הזוהר ממהדורת קראקא שנדפסה בשנת ה'ש"ם.
ראיה נוספת היא עדותו של רבי יצחק דמן עכו המובאת גם היא בספר יוחסין. לפי דבריו, במסגרת נסיעתו לספרד במטרה לחקור את מוצא ספר הזוהר, אשתו של רבי משה די לאון, בתו וקרובו רבי דוד דפאן, העידו כי רבי משה די לאון הוא מחברו האמיתי של ספר הזוהר. מגיני ספר הזוהר טענו כי עדות זו פסולה, ואי אפשר לסמוך עליה. טענתם העיקרית היא שעדות זו מזויפת, והיא לא נכתבה על ידי רבי יצחק דמן עכו. טענה נוספת היא שבסוף העדות מובאת אמרתו של תלמידו של רבי משה די לאון, אדם בשם רבי יעקב, שאמר שאת ספר הזוהר חיבר רבי שמעון בר יוחאי "מעיד עליו שמים וארץ שספר הזוהר אשר חיבר רשב"י". אמנם ראיותיו אינם ידועות, אך יש להניח שהיו כאלה. ישעיה תשבי הסכים שיש מקום לפקפק באמינותה של עדות זו.
רבי יעקב עמדין הביא מספר ראיות מספר הזוהר עצמו כי הוא אינו קדום:
רעיא מהימנא ותיקוני הזוהר
בספר הזוהר קיימים שני חיבורים המהווים חטיבה בפני עצמה, רעיא מהימנא (דרשנות קבלית על מצוות התורה) ותיקוני הזוהר (מדרשים על ספר בראשית). הם נכתבו בסגנון ולשון דומה, ולכן רבי יעקב עמדין ייחס אותם למחבר אחד, חכם ספרדי, שחי מאוחר יותר ממחבר הזוהר עצמו, ואף מאוחר יותר מחתימת התלמוד הבבלי, בסוף המאה השלוש-עשרה או בתחילת המאה הארבע-עשרה. ראיה לכך הוא הביא את מזה שמחבר הרעיא מהימנא הביא אמרה הלקוחה מהתלמוד בבלי במסכת ברכות פרק הרואה, אמרות מרבי אלעזר בן פדת וסיפורי מעשיות על האמורא רבה בר בר חנה. על ראיות אלו, טען רבי מנחם נחום מצ'רנוביל כי על ידי תורתם באו למקום רוחני ששם אין מושג גשמי של זמן. גם בחוגי המקובלים יצאו רבים כנגד טענה זו, וטענו שבמשך הדורות נספחו לקונטרסי הזוהר מאמרים מחכמים מאוחרים.
רבי יעקב עמדין טען כי בנוסף לזה, כותב החיבור הכניס גם אמרות רבות שמקורן בחכמים חיצונים, הטוענים שהטבע מתקיים ללא התערבות אלוהית. כמו כן טען רבי יעקב עמדין כי יש ברעיא מהימנא קטעים מספר הכוזרי. גם מתיקוני הזוהר נראה שהוא נכתב בזמן מאוחר, מכך שקיימת בו מחלוקת פוסקים בפירוש סוגיית התלמוד, בעניין סדר הנחת פרשיות התפלין בבתיהם, והנחת שני זוגות של תפילין. כמו כן בעניין חילוק ברכות הנחת תפילין שנחלקו בהן המפרשים והפוסקים.
אדרות
מאמרי ה"אדרות" שבספר הזוהר כוללים שלושה מאמרים, "אידרא דבי משכנא" העוסק בסודות המשכן שעשה משה רבנו, "אדרא רבא" המתאר את התאספות חבורתו של רבי שמעון בר יוחאי, לשם גילויים של סודות קבלה שלא התגלו עד אז, ו"אידרא זוטא" המתאר את התאספות חבורתו של רבי שמעון בר יוחאי סביב רבה ביום פטירתו. רבי יעקב עמדין טען כי אדרות אלו מבוססות על אמוראים שהיו מאוחרים בכמה דורות מהתנא רבי שמעון בר יוחאי, כמו רב המנונא סבא ורב ייבא סבא שהיו תלמידים של רב, וכמו כן מובא שם בן של רב ספרא. אמנם יש הטוענים כי קיימים גם תנאים בשם זהה (רב המנונא סבא (זוהר)) אך רבי יעקב עמדין דחה דעה זו בטענה כי התלמוד לא הזכיר בשום מקום תנאים בשמות אלו, רק אמוראים, וקשה להניח כי בנוסף לדור האמוראים חיו אנשים בשמות אלו בדיוק גם בדור התנאים, דור אחד לפני רבי שמעון בר יוחאי שהוא יכול להביא אמרות בשמם, במיוחד שלא ידועים לנו מספרות חז"ל תנאים בשמות אלו.
בעקבות דברים אלו הגיע רבי יעקב עמדין למסקנה שלפיה קיימות שתי אפשרויות: האחת – שהיו קיימים שני רבי שמעון בן יוחאי ושני רבי אלעזר בנו, אחד בתקופת האמוראים ואחד בתקופת התנאים, וספר הזוהר נכתב על ידי השני, ורב אבא כותב האדרא, אינו רב המובא בתלמוד, כמו שמקובל לומר, אלא אדם שחי בסוף תקופת האמוראים לאחר כל אמוראים אלו. האפשרות השנייה היא שרבי שמעון בן יוחאי של הזוהר ובנו רבי אלעזר וחבריהם היו "נשמות מגן עדן" שכתבו חיבור זה, כמו שמשמע בכמה מקומות בזוהר. השערות תמוהות אלו מעידות לדעתו של ישעיה תשבי על הסתירה הפנימית שעמדין היה נתון בה בעקבות הקונפליקט בין האמת הביקורתית שלו להערצתו את הזוהר כספר קדוש. עקב ריחוק השערות אלו מהדעת הם לא התקבלו אפילו אצל מגיני קדמות הזוהר. הם טענו שהאמוראים המאוחרים המובאים בספר הזוהר אכן נכנסו לשם בתקופה מאוחרת, אך אין הבדל בין זה לבין התלמוד בבלי שאליו הוכנסו אמרות מסבוראים שחיו לאחר חתימת התלמוד. תשבי הצביע על הבעייתיות שבעמדה זו, שהרי לא מדובר על פעמים בודדות בלבד אלא במספר רב של אמרות כאלו.
קטעים שנויים במחלוקת בספר הזוהר
רבי יעקב עמדין עורר פולמוס בעקבות דבריו השנויים במחלוקת של ספר הזוהר על הפסוק שנאמר בעניין עלייה לרגל "". כלומר יש להגיע אל רבי שמעון בר יוחאי כעלייה לרגל. משפט זה מתפרש לכאורה כהעלאת רבי שמעון בר יוחאי למעמד אלוהי. רבי יעקב עמדין תקף מאמר זה בחריפות וטען שמדובר בכפירה "לשון חרוף וגידוף הוא בוודאי" וטען שגם אם הגדול שבנביאים יגיד משפט זה אסור לשמוע לו. רעיונות מעין אלה פסולים בעיני רבי יעקב עמדין, ולכן לשיטתו לא יעלה על הדעת שהם יצאו מתחת ידיו של רבי שמעון בר יוחאי ההיסטורי. ובלשונו: "חס ושלום לחשדו בכך". רעיונות כעין אלו המופיעים בספר הזוהר עשויים לדעתו של רבי יעקב עמדין להוות משען לאמרה כזו בהקשר למעמדו האלוהי של שבתי צבי, הלקוחה מן התקדים של ספר הזוהר. אמנם גם רבי יעקב עמדין הציע פתרון לאמרה זו לפיה מחבר ספר הזוהר דיבר על המילה "את" שבפסוק (ויש לשנות את הגרסה בספר הזוהר ל"מי זה את פני האדון ה'"), שלפי רבי עקיבא (בעניין יראת השם) באה לרבות תלמידי חכמים. רבי יעקב עמדין חתם את הצעתו הדחוקה במילים "ועם כל זה שאיני מרחקו, איני מקרבו בשתי ידיים... ליבי מהסס בו". מגיני ספר הזוהר טענו כי גם בתלמוד ירושלמי מופיעה אמרה דומה, ולפיה הפסוק מדבר על בית המדרש של קיסרין.
בדומה לדברים אלו העמיד מחבר ספר הזוהר את רבי שמעון בר יוחאי במעלה גבוהה כמשה "". גם נגד דברים אלו יצא רבי יעקב עמדין בנימוק ש"היאומן שלא הגיעו למדה זו" כל הנביאים עד זמנו של רבי שמעון בר יוחאי? "מי האמין לשמועתנו זו החדשה, שלא ידענו כל עיקר מי המביאה לנו". גם אמרה זו יכלה להוות בסיס לאמונה השבתאית בשבתי צבי. תפיסה שלפיה אין יכולת להשתוות למשה, שהרמב"ם אף קבע אותה בי"ג עיקרי האמונה, חייבת להוות בסיס ביהדות, שהרי בלעדיה מי שבכוחו להשתוות למשה במעלת הנבואה בכוחו גם לשנות או לבטל את תורת משה.
בספר הזוהר מובא כי שלושה נביאים שימשו ככהנים, ואחד מהם הוא שמואל ששימש ככהן בימי עלי הכהן. רבי יעקב עמדין יצא נגד קביעה זו בחריפות רבה "חלילה להאמין ואסור לשמוע דברים כאלה" שהרי שמואל נמנה עם בני שבט לוי, ולוי שטען כי מגיע לו כהונה הוא בדיוק כקורח. לטענת עמדין הפסוק שכותב מדבר בבמת יחיד, בזמן שהותר להקריב בה קרבנות, ואם את זה מחשיב הזוהר הוא היה צריך להוסיף את יהושע בן נון שהקריב בגלגל.
סתירות בין ספר הזוהר לתלמוד
במספר מקומות ספר הזוהר סותר את דברי התלמוד בבלי. דוגמה לסתירה הלכתית ניתן לראות בדברי ספר הזוהר שמאריך בחומרת הסכנה בנשיאת אלמנה. אמנם הוא אינו אוסר עליה לינשא, אך לפי דבריו חמירא סכנתא מאיסורא ועדיף שתשב אלמנה. לאחר גילוי ספר הזוהר נהגו כך בטורקיה. רבי יעקב עמדין יצא נגד עמדה זו בטענה כי דבר זה סותר את הנאמר בתלמוד, שהאיסור חל רק על אישה קטלנית, שהתאלמנה פעמיים. התלמוד הבבלי אף נהג במגמה הפוכה, הוא מביא מספר הקלות שנעשו כדי להוציא אשה ממעמד עגינות ובשביל שתוכל ותרצה לינשא, אף שהיא אלמנה, כמו הפקעת קידושין וחינא. רק על מלך מובא במשנה שלדעת תנא קמא אין נושאים אלמנתו, משום כבודו של המלך.
דוגמה נוספת היא מסיום הקדמת ספר הזוהר, שבו נזכרים שלושה אנשים ש"גורמים בושה" לעצמות שלהם, והשלישי הוא מי שהדליק אש במוצאי שבת לפני שהקהל אמרו קדושה דסידרא (קטע תפילה מסדר היום היהודי של מוצאי שבת) – עליו מאריך הזוהר בעונש העצום המצפה לו. רבי יעקב עמדין כתב שזה סותר את התלמוד שכתב - אמרו בצאת השבת המבדיל בין קודש לחול ומיד עשו מלאכה האסורה בשבת, גם לפני קדושה דסידרא.
רבי יעקב עמדין הצביע על כל שגם בענייני אגדה קיימות סתירות. לדוגמה, לפי ספר הזוהר תורה שנלמדת בלילה צחה יותר מתורה שנלמדת ביום. זאת בניגוד לתלמוד בבלי שקבע כי הלילה נברא רק לשינה. אמנם, גם בתלמוד בבלי יש אמורא שטוען כי הלילה נברא ל - ללימוד תורה.
גניזת ספר הזוהר
רבי יעקב עמדין טען כי בכל מקרה, יהיה מי שיהיה מחבר ספר הזוהר, רובו של ספר הזוהר בעיקרון אינו מזיק, והתועלת בו עולה על ההפסד. אך לאחר התקלה שיצאה מחלק ממנו בעניין השבתאות, יש לגונזו, מפני שהדברים המוכיחים את השבתאות "אפילו אמרם יהושע בן נון לא ". כראיה הוא הביא את חזקיהו המלך שגנז את נחש הנחושת שעשה משה לאחר שהפך למושא לפולחן ויצאה ממנו תקלה. ראיה נוספת הביא רבי יעקב עמדין מספר "שימושא רבא", חיבור קצר על הלכות תפילין שחובר בזמן הגאונים, ונזכרו בו דברים בשם חכמי התלמוד - האמוראים. פוסקים רבים התנגדו לאמור ב"שימושא רבא", במיוחד בדברים הנוגדים את התלמוד, שאותו קבלו כל ישראל. גם כשהביא ה"שימושא רבא" את בעל הלכות גדולות שהיה גאון בן זמנו, עדיין לא קיבלו את דעתו כשנראתה להם כסותרת את שיטת התלמוד. אכן רוב פוסקי ההלכה לא קיבלו את עמדות הספר "שימושא רבא" כאשר הן סותרות את התלמוד, אך רבנו תם ראה בו ספר מחייב להלכה, והרבה לצטט אותו בכל הנוגע להלכות תפילין.
ענר גוברין
ענר גוברין (נולד ב-28 בפברואר 1966) הוא פרופסור חבר באוניברסיטת בר-אילן, פסיכולוג קליני, פסיכואנליטיקאי ופילוסוף.
מטפחת ספרים
הקבלה בכללותה
על אף עמדתו בעניין ספר הזוהר, רבי יעקב עמדין חתם את ספר מטפחת ספרים בהבהרה לגבי אמונתו בקבלה בכללותה. הוא כתב כי הוא אינו מכחיש את הקבלה, והעושה כך הוא "מין ואפיקורס גמור". אולם, קבלה, לפי דעתו של עמדין, היא אך ורק מה שאינו סותר את חלק ה"נגלה" שבתורה. הוא הרבה לשבח את הקבלה והאמין במספר מושגים בסיסיים של תורת הקבלה, כמו גלגולי נשמות. אף ספר הזוהר עצמו מצוטט רבות בספריו השונים.
ענר גוברין
ביוגרפיה
גוברין נולד בתל אביב-יפו לחוקרת הספרות נורית גוברין ולאביו שלמה גוברין.
מטפחת ספרים
הקבלה בכללותה
רבי יעקב עמדין חיבר מספר ספרי קבלה. ביניהם ספר ציצים ופרחים וסידור עמודי שמים.
ענר גוברין
ביוגרפיה
את לימודיו האקדמיים עשה בתואר ראשון בפסיכולוגיה ובפילוסופיה, תואר שני בפסיכולוגיה קלינית ותואר שלישי במכון להיסטוריה ופילוסופיה של המדעים והרעיונות ע"ש כהן באוניברסיטת תל אביב. נושא עבודת הדוקטור שלו היא "מפוזיטיביזם לפוסטמודרניזם בפסיכואנליזה האמריקאית". את הפוסט-דוקטורט עשה במכון דרנר לפסיכולוגיה מתקדמת, באוניברסיטת אדלפי בניו יורק.
מטפחת ספרים
חיבור ספר מורה הנבוכים
בניגוד לדעתו זאת, במקום אחר שיבח רבי יעקב עמדין את ספר המורה ובעקבות כך את הרמב"ם מחברו, (רבי יעקב עמדין, שאילת יעב"ץ, חלק א, סימן מא). בנוסף לזאת, הצדיק רבי יעקב עמדין גם את עיסוקו של הרמב"ם בפילוסופיה:.
ענר גוברין
ביוגרפיה
גוברין הוא פרופסור חבר בתוכנית לפרשנות ותרבות באוניברסיטת בר-אילן. בשנת 2005 הקים את המסלול לדוקטורט "פסיכואנליזה ופרשנות", למטפלים במקצועות בריאות הנפש ומאז הוא עומד בראשו.
מטפחת ספרים
חיבורים אחרים
בספר יצא רבי יעקב עמדין נגד פירוש מעשה המרכבה לרד"ק. הוא זלזל בספר וטען כי אין לו קדושת ספרים ואפשר לעיין בו בבית הכסא אף על פי שאסור להרהר בו בדברי תורה. כמו כן יצא רבי יעקב עמדין נגד ספר משנת חסידים של הרב עמנואל חי ריקי.
ענר גוברין
ביוגרפיה
גוברין עורך שתי סדרות ספרים: "נרקיסוס - לפסיכואנליזה, פילוסופיה וחקר התרבות" ו - Routledge Introduction to Contemporary Psychoanalysis. משנת 2020 הוא עורך ביחד עם ד"ר שרון זיו ביימן סדרה מקוונת, "חושבים כאן ועכשיו – שיחות עם פורצי דרך בפסיכותרפיה", במסגרתה נעשות מדי חודש שיחות אישיות עם הוגים בולטים בתחום, בהם מייקל אייגן, אן אלווארז, אנטונינו פרו, ג'ון סטיינר, ארמה ברנמן פיק, חיים עומר, אליסיה ליברמן, אסתר כהן ואחרים.
מטפחת ספרים
חיבורים אחרים
נוסף על כך הוא העיר על ספרים קבליים שנכתבו על ידי מספר רבנים. הוא כתב הערות על ספרו של הרב אביעד שר שלום באזילה "אמונת חכמים" ועל ספר שנכתב על ידי רבי יוסף ג'יקטיליה בשם "גינת אגוז", בעיקר על כך שטען כי כמה מדברי קבלה רמוזים בדברי הרמב"ם. רבי יעקב עמדין כתב על זה כי מדובר ב"דבר זר שתלה המחבר הלז חכמת הקבלה במי שלא היה לו בה חלק ונחלה". הוא העיר גם על ספר "ברית מנוחה" שמיוחס לרב אברהם מרימון (=גרנדה) הספרדי (חי סביבות 1340–1440) וספר "יושר לבב" שנכתב על ידי רבי עמנואל חי ריקי.
ענר גוברין
מחקריו
מחקריו של גוברין, שזכו לתמיכת הקרן הלאומית למדע, עוסקים בשני תחומים: בתחום הפסיכואנליזה חוקר גוברין את התפתחות הידע הפסיכואנליטי, דימויי הידע של קהילות פסיכואנליטיות שונות, וההקשרים התרבותיים והפילוסופיים של תיאוריות פסיכואנליטיות. גוברין טוען כי הפסיכואנליזה מצליחה לשרוד ולהתפתח בזכות קיומן הדיאלקטי, אלה לצד אלה, של שני סוגים של קהילות (מוקסמות ומוטרדות). על אף שהקהילות המוקסמות והמוטרדות מפוצלות ומסוכסכות, הדיאלקטיקה ביניהן מסייעת לפסיכואנליזה לשגשג ולהתפתח. ספרו "המוקסמים והמוטרדים - דימויי הידע של הפסיכואנליזה" הוא ניתוח של קהילות פסיכואנליטיות ודימויי הידע שהן מחזיקות בו.
מטפחת ספרים
החסידות
רבי יעקב עמדין יצא נגד החסידות בחריפות רבה. הוא טען כי הם זנחו את התלמוד ועוסקים רק בקבלה ובספר הזוהר:. הוא כתב נגד צורת תפילתם:
ענר גוברין
מחקריו
בתחום המוסר, גוברין פיתח את תאוריית ההתקשרות של השיפוט המוסרי. לפיה בני אדם מזהים סיטואציות מוסריות, על פי מבני עומק פנימיים המשותפים לכל הסיטואציות המוסריות מעבר לתוכן הספציפי שלהן. השיפוט הוא תוצאה של חישוביות הנעשית לפי פרמטרים קבועים בקלות ובמהירות ומבלי שהיא מגיעה למודעות. גוברין, זיהה את תפיסת הרוע כשיפוט מוסרי מובחן, שבו הצופה מזהה יחס א-סימטרי קיצוני בין המעוול והקורבן, אינו יכול "להיכנס לראש" של המעוול, מזהה יחס אדיש או מתעלל כלפי מאפייני התלות של הקורבן וכאשר המעוול, גם לאחר המעשה מסרב, ממשיך להצדיק את עצמו.
מטפחת ספרים
החסידות
הוא טען כי ה"חסידים השוטים" נכשלים בכך שסומכים על כל מה שהודפס בספרים, בלי לדעת את מקור הדברים. בדברים אלו הוא האשים אותם בשבתאות, על כך שהם אומרים בקשה שהודפסה בסידור "שערי ציון" ולפיה "צמח במלכותו יראו", המציינת את ראשי התיבות "צבי" ומדברת על המלכתו של שבתי צבי.
ענר גוברין
מחקריו
בספרו Ethics and Attachment - How We Make Moral Judgements מראה גוברין כי בני אדם מזהים סיטואציות מוסריות, ושופטים ומכריעים בהן, לפי פרמטרים קבועים.
מטפחת ספרים
החסידות
בחייו של רבי יעקב עמדין, הייתה תנועת החסידות בראשיתה, וטרם החלה ההתנגדות אליה. שמעון דובנוב טען שכוונת עמדין לתנועה זו בראשות הבעל שם טוב, שלא יצאה אמנם, עדיין, מגבולותיהן של ווהלין, פודוליה וגליציה המזרחית. לדעתו, עמדין הגיב על שמועות שהגיעו אליו בין השנים ה'תק"י (1750) לה'תק"ך (1760). בן-ציון דינור אינו שולל את דעתו של דובנוב, אך סבור שהכוונה המדויקת של עמדין במושג חסידים היא "לאותן חבורות של חסידים סגפנים מיסודו של רבי יהודה חסיד שאליהם השתייכו גם רבי יעקב יוסף מפולנאה והמגיד ממזריטש, מתלמידיו ומממשיכי דרכו של הבעל שם טוב.
רבי יעקב עמדין הרגיש צורך לצאת בחריפות נגד תנועת החסידות שהייתה אז בראשיתה. לפי גרשם שלום, השבתאות והחסידות הן שלבים של תהליך זהה, התפתחות רעיון המשיחיות. שלום הצביע על רצף ליניארי בין השבתאות לחסידות, שהניע את עמדין בדבריו נגד החסידות.
אברהם ביק (שאולי) טען כי אין לקבוע בוודאות שדברי עמדין נגד "כת חסידים חדשה" נאמרו נגד תנועת החסידות. ייתכן שכוונתו הייתה לשארית השבתאים והפרנקיסטים. נימוקיו של ביק הם שבנו של עמדין, ר' מאיר, רחש כבוד לבעל שם טוב. "גדולי אבות החסידות כתבו שבחים על ספרי עמדין. אילו באמת לחם רבי יעקב עמדין בחסידות, לא היו גדוליה משבחים אותו", לפי ביק. יהודה פרידלנדר הצביע על כך שלביק הייתה נגיעה אישית לנושא.
הדפסת הספר
רבי יעקב עמדין כתב את הספר בסביבות שנת ה'תפ"ח, אך רק לאחר כ-40 שנה, בשנת ה'תקכ"ח-1768, הוא הדפיס אותו בבית הדפוס שפתח בביתו שבאלטונה לאחר שקיבל רשות מהשלטון. בחוגי המשכילים פעלו להפצת הספר, כאשר מנחם מנדל לפין הציע כבר בשנת 1792 להפיץ את הספר. יצחק בר לווינזון הביע את שאיפתו להדפיס את הספר עם הוספות ותיקונים משלו.
על אף הניסיונות, הוצאה שנייה של ספר זה בוצעה רק בשנת ה'תרל"א (1870) בעיר לבוב (ביידיש: לעמבערג) על ידי מיכל וולף. עקב עמדותיו הלא־מקובלות ביהדות המסורתית של הספר הוא נאסר להדפסה על ידי מספר רבנים, ולא זכה למהדורות רבות. הוא הודפס מאז רק בהוצאה חדשה בירושלים בשנת ה'תשנ"ה על ידי מכון "אורח צדיקים", כמו כן חלקים מהספר נדפסו בתוך ספר אמונת חכמים לרבי אביעד שר שלום באזילה במהדורת זיכרון אהרן, הגהותיו לזוהר נדפסו בספר נצוצי יעב"ץ ובספר אמת ליעקב.
התגובות לספר ביהדות המסורתית
בקרב הרבנים ביהדות המסורתית הדעות חלוקות בעניין היחס לספר "מטפחת ספרים". הספר איים על המקובלים ותומכיהם, שחששו מהשפעתו האפשרית והסערה שעורר בעולם היהודי. בעקבות כך ניסו מספר מקובלים לתרץ כמה מהשגותיו של הספר. בהם רבה של אובן ישן וחוקר תולדות ישראל, הרב משה קוניץ שכתב כחמישים שנה אחר פרסום ספר "מטפחת ספרים" חיבור בשם "בן יוחאי", בו הוא טען כי ספר הזוהר חובר על ידי רבי שמעון בר יוחאי. הוא הקדיש לתגובה לרבי יעקב עמדין את השער השביעי בספר, "מעונות ומטפחות". כאשר ששת השערים הראשונים הם מבוא לשער השביעי. על ספר זה הגיב להגנת רבי יעקב עמדין הרב שלמה יהודה רפופורט (שי"ר) בקונטרס בשם "נחלת יהודה". כמו כן הרב אליקים גצל המילזאהגי כתב חיבור בשם "השגות על ספר בן יוחאי" להגנתו של רבי יעקב עמדין. אל הרב משה קוניץ הצטרפו הרב ראובן הכהן רפפורט מטארנאפאל בספרו "עיטור ספרים" והרב ראובן מרגליות בספר "ניצוצי זוהר" שהביא מקורות קדומים לכל המובאות שהובאו ב'מטפחת ספרים' כמקורות מאוחרים. גם הרב יוסף שאול הלוי נאטנזאהן, אב בית דין של העיר לבוב הקדיש את השער השביעי בספרו "שו"ת שואל ומשיב" להערות על ספר "מטפחת ספרים". בנוסף הרב ישעיה פיק ברלין כתב הערות על ספר "מטפחת ספרים". רבי יצחק אייזיק ספרין הבטיח להשיב אף הוא בפירושו על "קושיות של הבל" שהקשה רבי יעקב עמדן בספר.
גם הסופר ותומך הקבלה יצחק הלוי סָטָנוֹב תקף בקונטרס בשם "שו"ת מטפחת ספרים" שבתוך "חיבורא תניינא" את עמדתו של רבי יעקב עמדין לגבי חיבור ספר הזוהר, ואי ייחוסו לרבי שמעון בר יוחאי. אמנם בפירושו לספר הכוזרי הוא קיבל את עמדתו של עמדין בנוגע להיווצרותו של ספר הזוהר.
מקובלים מסוימים ניסו להסביר את התנגדותו של רבי יעקב עמדין לספר הזוהר בצורך לצמצם את התפשטות הקבלה במטרה להאבק בחוגים השבתאיים המאוחרים. בדרך זו נקט הרב חיים יוסף דוד אזולאי (החיד"א) שתקף ספר זה וטען שאף על פי שקיימת בעייתיות רבה בספר זה הוא מצא לימוד זכות על רבי יעקב עמדין לפיו הוא כתב ספר זה רק למלחמה בתנועת השבתאות ודעותיו האמיתיות שונות לגמרי "הייתי תמיה מאוד על דבריו בכלל, ובפרט מרבותינו אתוון דאורייתא הרמ"ק והאר"י בעלי רוח הקדש... ורק בקנאתו לכת השבתאים הראה פנים לקעקע ביצתם..". בהמשך כתב כך גם הרב מרדכי אליאשברג. סימוכין לעמדה זו ניתן לקבל בנימוק של רבי יעקב עמדין לכתיבת הספר "כי ראיתי השעה צריכה לכך... מאחר שהעזו פניהם ככלבים המינים המתועבים החצופים כת שבתי צבי... לתלות סרחונם בספר הזוהר". עמדה זה הופיעה גם במאה העשרים במאמר בשם "זוהר הרקיע" שנכתב על ידי איש תנועת החסידות הרב ירוחם ליינער מראדזין (תרמ"ח - כ' באב תשכ"ד). הוא טען כי רבי יעקב עמדין "האמין בספר הזוהר, העריצו והקדישו" אך כתב את ספר "מטפחת ספרים" כדי להיאבק בתנועת השבתאות. לגבי ראייתו של רבי יעקב עמדין, שיש לגנוז את ספר הזוהר כנחש הנחושת שגנזו חזקיהו המלך לאחר שהפך למושא לפולחן ויצאה ממנו תקלה, טען הרב ירוחם ליינער כי בנחש הנחושת לא היה עוד צורך, אך ספר הזוהר הוא חלק מהתורה היהודית וצריך להשאירו כמו שהשאירו חז"ל את מגילת קהלת כאחד מספרי התנ"ך אף על פי שדבריו סותרים זה את זה, מפני שתחילתו דברי תורה, וסופו דברי תורה. כך צריך להשאיר את ספר הזוהר, שוודאי יש בו תורה.
בניגוד לרבנים אלו, חכמים רבים שבחו ספר זה, בהם הרב משה סופר (שרייבר) החתם סופר שתמך בהתלהבות בספר זה וכתב:. ו (כלומר ספר מטפחת ספרים עדיף מספר בן יוחאי של רבי משה קוניץ). גם תלמידו הרב ישראל איסר טויבר נקט בפשיטות את דברי היעב"ץ.
תלמידו של רבי יחזקאל לנדא מחבר הספר "נודע ביהודה", הרב אלעזר פלקלש, כתב כי הזוהר נכתב בזמן מאוחר. הוא הביא ראיה מכך ש"ספר ה'מטפחת'... גזר אומר על שתלו בו ידיים מזויפים, וחשד את החכם רבי משה די לאון".
מספר רבנים הביאו את הספר "מטפחת ספרים". רבי שלום מרדכי הכהן אב בית דין בברעזאן הביע תמיכה בספר כשהסתמך בספרו "שו"ת מהרש"ם" (נדפס על ידי נכדו רבי שלום שבדרון) על ספר "מטפחת ספרים" בפסיקת הלכה. כמו כן רבי צדוק הכהן מלובלין כשדיבר לגבי מאמר הזוהר שהפליג באיסור הוצאת זרע לבטלה וטען שהוא איסור חמור עד כדי כך שאפילו תשובה אינה מועילה לכפר עליו הביא את תמיהת רבי יעקב עמדין בספר "מטפחת ספרים" ממאמר חז"ל כי אין דבר העומד בפני התשובה.
גם המקובל רבי יוסף חיים מבגדאד (הבן איש חי) בספרו רב פעלים הסתמך על דברי המטפחת ספרים וטען שהתווספו הוספות רבות לספר הזוהר.
מנדל לפין המליץ להפיץ את ספר מטפחת ספרים בפולין, משום שלדעתו ספר הזוהר גרם להתפשטות תנועת החסידות שם.
הרב דוד כהן (הנזיר) נקט בדרך ביניים לפיה הוא הסכים עם רבי יעקב עמדין כי ספר הזוהר לא נכתב על ידי רבי שמעון בר יוחאי אלא על ידי אחד מהרבנים הספרדים, אך טען כי ספר הזוהר נכתב ברוח הקודש, כל אמרה בשם התנא שאמר אותה, בגילוי נשמות הצדיקים. בדעת ביניים החזיק גם הרב אברהם יצחק הכהן קוק (הראי"ה), לדבריו יסודות הקבלה (הספירות והאצילות) היו מפורסמים בעם ישראל הרבה לפני פרסומו של ספר הזוהר. על ספר הזוהר עצמו ייתכן שרבי יעקב עמדין צודק ואכן נכנסו לספר הזוהר דברים הראויים לביקורת, אך עיקר הזוהר אינו בטל בכך.
השפעת הספר על חקר הזוהר והיחס אליו
חיבור ביקורתי זה ייסד למעשה את הביקורת המודרנית של ספר הזוהר ונוסחיו השונים. מסקנות הספר אומצו כבר בידי בן דורו של רבי יעקב עמדין, משה מנדלסון, פילוסוף יהודי-גרמני מאבות תנועת ההשכלה היהודית. הוא כתב כי עמדין הביא "ראיות רבות ברורות שאין להשיב עליהם". זמן קצר לאחר מכן הם אומצו על ידי פרץ בר שהסתמך על ספר "מטפחת ספרים" כדי לטעון כי ספר הזוהר נכתב בזמן מאוחר.
ספר "מטפחת ספרים" השפיע במידה רבה על חקר ספר הזוהר. את השפעתו מתאר חוקר הקבלה ישעיה תשבי, "טענותיו, הערוכות ברובן לפי סדר דפי ספר הזוהר, נוגעות כמעט בכל שטחי הביקורת האימאננטית: אישי הזוהר, לשונו, מקורותיו, רמזים היסטוריים ועוד. מבחינה זו לא נשאר לחקירה המודרנית אלא למיין את הטענות, לבססן ביסוס מדעי מוצק יותר ולהרחיב את יריעתן בעניינים נוספים". מאידך את המסקנות שאליהם הגיע רבי יעקב עמדין כינה ישעיה תשבי "השערות רופפות".
פרופ' עודד ישראלי טען כי ספר מטפחת ספרים השפיע במיוחד על חקר תולדות ספר הזוהר משלוש סיבות. הסיבה הראשונה היא שהפולמוס בשאלת קדמות ספר הזוהר פרץ ממשכילים איטלקים בשולי ההנהגה הרבנית אל המיינסטרים הרבני אשכנזי שהשפעתו רבה. סיבה שנייה היא שהביקורת על ספר הזוהר המובאת ב"מטפחת ספרים" אינה שוללת את הקבלה מיסודה, אלא רק טוענת כי לא כל המובא בספר הזוהר הוא אכן זוהר מקורי. נקודה שלישית היא ש"מטפחת ספרים" אינו מציג כקודמיו דעה חד משמעית האם ספר הזוהר מזויף או לא, אלא מציע תשובה המחלקת את ספר הזוהר לגורמים רבים, שחלקם אותנטיים וחלקם מזויפים.
יחסי ספרד–פפואה גינאה החדשה
יחסי ספרד–פפואה גינאה החדשה הם היחסים הדו-צדדיים והדיפלומטיים בין ספרד ופפואה גינאה החדשה. שתי המדינות כוננו יחסים דיפלומטיים לראשונה ב-28 באוגוסט 1978.
שיתוף פעולה
אינטראקציות מסחריות בין פפואה גינאה החדשה לספרד מעוגנות במסגרת ההנחיות הכלליות של הסכמי השותפות הכלכלית של הקהילה (EPA) בין האיחוד האירופי לאזור אפריקה-הקריביים-פסיפיק (ACP).
אסטרטגיית האיחוד האירופי 2008–2013 ביחס לפפואה גינאה החדשה מדגישה הפחתת עוני ופיתוח אנושי, כפרי וסביבתי, עם תקציב כולל של 142.3 מיליון אירו. הפעילויות המתוכנות כוללות תמיכה בתוכניות הפיתוח המסורתיות, השקעות בתשתיות ותקשורת והכנסת פעילויות מניבות הכנסה, שיפור חינוך בסיסי וניהול אחראי של משאבי הטבע.
יצחק וסרמן
הרב רפאל יצחק וסרמן (כ"ב בכסלו תרפ"ד, נובמבר 1923 - כ"ז באלול התשס"ג, 24 בספטמבר 2003) היה ראש ישיבת אוהל יעקב בבני ברק, ראש ישיבה בצרפת ורב באנגליה.
תולדות חייו
נולד בעיר נובהרדוק, לרב נחמן שמואל וסרמן, רב העיר סטאוויסק שבפלך לומז'ה. בשנת 1939 עברה סטאוויסק לשליטת הרוסים. בהוראת אביו הבריח את הגבול לליטא ומשם עלה לבדו לארץ ישראל. הוריו ואחותו שנשארו בסטאוויסק נרצחו שנה לאחר מכן כשהאזור נכבש על ידי הגרמנים. עם הגיעו לארץ ישראל נכנס לישיבת לומז'ה בפתח תקווה, שם התגורר אחיו הגדול ישעיהו.
נישא לאהובה (נפטרה א' באלול תשפ"א), בת המוהל הרב ישראל יצחק שקול מפתח תקווה. החזון איש היה השדכן. לאחר נישואיו, בשנת 1947, העתיק מגוריו לבני-ברק והצטרף לכולל חזון איש. למד כמה שנים בחברותא עם הרב גדליה נדל. נהג לדבר מדי שבת עם החזון איש.
בשנת 1957 היגר לצרפת, שם כיהן כר"מ בישיבת חכמי צרפת שבאקס לה בן. בשנת 1963 עבר ללונדון, שם היה רב במשך עשר שנים, וייסד את הכולל הראשון בלונדון, [שנקרא כולל 'רבינוב' - על שם רבה הקודם של הקהילה החרדית במקום]. בשנת 1973 שב לישראל והתמנה כראש ישיבת אוהל יעקב עד פטירתו. בשנת 1996 הוציא לאור ספר תורני בשם משנת יצחק. נקבר בבית הקברות שומרי שבת זיכרון מאיר בבני ברק, סמוך לקבר רבו החזון איש.
משפחתו
בניו: הרב ברוך הוא משגיח בישיבת שערי תורה בבני ברק. בן נוסף הרב פינחס הוא ראש כולל במונסי.
חתניו: הרב שמואל נדל - ראש כולל אוהל יעקב, דיין בבית דינו של הרב קרליץ ודיין בד"ץ קרית ספר ובנו של הרב גדליה נדל; הרב חיים ישראל שפירא - ראש ישיבת שערי תורה ובנו של הרב יהודה שפירא; הרב מרדכי אדלשטיין - רבה של שכונת נאות יוסף בבני ברק, ר"מ בישיבת חמד ובנו של הרב יעקב אדלשטיין; הרב אברהם ישעיהו פלס - ראש ישיבת עטרת שלמה לצעירים בבית שמש; הרב מיכאל בן שלמה - ר"מ בישיבת כנסת יחזקאל באלעד; הרב יעקב שכטר - מראשי ישיבת שערי תורה; הרב ברוך דונט - ראש כולל סלבודקה באלעד.
גיסיו היו הרב דב צבי רוטשטיין, והרב שמריהו גריינימן, בן אחות הרב אברהם ישעיהו קרליץ [בעל החזון איש].
Saints Row (משחק וידאו, 2006)
Saints Row (בעברית: שורת הקדושים) הוא משחק פעולה המתרחש בעולם פתוח אשר פותח על ידי Volition והוצא לאור על ידי THQ. זהו המשחק הראשון בסדרת המשחקים Saints Row ואחריו יצאו המשחקים Saint's Row The Third, Saint's Row 2 ו-Saint's Row IV. המשחק מתרחש בעיר סטילווטר (Saint's Row 1-2), עיר בדיונית המבוססת על העיר לוס אנג'לס שבקליפורניה. המשחק מתחיל עם פרוטגוניסט ללא שם שנתפס במלחמה של שלוש כנופיות יריבות. הוא ניצל בידי ג'וליוס ליטל וטרוי בראדשאו, אשר מנהיגים את 3rd Street Saints, כנופיית רחוב המוטלת לשים קץ למלחמת הכנופיות שפגע אנושות ברחובות של סטילווטר. הגיבור הראשי עוקב אחר המסע, ומסייע לכנופיה להפיל את הכנופיות האחרות, הם מקבלים שליטה מלאה על העיר.
דמויות וכנופיות
סטילווטר נשלטת בעיקר על ידי ארבע כנופיות:
עיצור ענבלי, חוכך, אטום
עיצור ענבלי חוכך אטום הוא צליל עיצורי נפוץ בשפות מדוברות רבות. סימן ה-IPA לעיצור הוא כי יוונית קטנה /χ/, ובמערכת X-SAMPA הוא נכתב כ-X. זהו הצליל לאותיות ח ו- כ|כ"ף רפה בעברית מודרנית. זהו גם צליל האות הערבית خ.
Saints Row (משחק וידאו, 2006)
3rd Street Saints
החבורה שבה הצטרפה הדמות הראשית מונהגת בידי ג'וליוס ליטל, צבע הכנופיה הוא סגול והיא מנוהלת בידי כל גזע של בן אדם. הכנופיה מתמחה במלחמת כנופיות, בניסיון להחזיר את העיר מפני כנופיות אחרות ולהשיב את השלום. 3rd Street Saints מובלים בידי ג'וליוס ליטל (קית' דייוויד) וסגניו ג'וני גאט (דניאל דיי קים), דקסטר "דקס" ג'קסון (JAQ) וטרוי בראדשאו (מייקל רפפורט). לין (טיה קארר) עובדת ומרגלת אחר אחת הכנופיות היריבות, Westside Rollerz, ואיישה (סיי סמית') היא זמרת שהגיעה משכונת "שורת הקדושים" שבה שולטת כנופיית הקדושים, אך היא גם עובדת בשביל הכנופיה היריבה, Vice Kings, והיא גם חברה של ג'וני גאט. הקדושים מתחילים את פעילותם בכנסייה נטושה בצד המזרחי של העיר. צבע לבושם של הקדושים הוא סגול וסמלם הוא פלר דה ליס זהוב. ישנן 9 משימות של הקדושים במשחק.
Vice Kings
בנג'מין קינג (מייקל קלארק דאנקן) הקים את כנופיית מלכי המשנה בגני סאניוואל ובמחוז הפרויקטים בסטילווטר כדי לאזן כוחות עם ה- Los Carnales. כנופיה זו מורכבת בעיקר מאפרו - אמריקאים ומיעוט של לבנים. וורן ויליאמס (אוגי בנקס) ואנטוני "טוני" גרין (טרנס "טי.סי." קרסון) הם סגניו של בנג'מין קינג, ביחד עם חברתו של טוני, טניה וינטרס (מילה קוניס) שעובדת בבית הבושת של הכנופיה.
מלכי המשנה מסרבים למכור סמים, כדי שבנג'מין קינג לא יאבד את הקשרים הפוליטיים עם המשטרה וראש העיר, ריצ'רד היוגס. מלכי המשנה מבוססת באופן רופף על אחת מהכנופיות בשיקגו, לורדי המשנה והמלכים הלטיניים. צבע לבושם של מלכי המשנה הוא צהוב וסמלם הוא כתר בצבע זהב. ישנן 11 משימות עבור מלכי המשנה.
Los Carnales
הכנופיה הראשונה שהוקמה בסטילווטר. כנופיה זו מורכבת בעיקר לטינים, לרוב מדומיניקנים וקולומביאנים, ומיעוט של לבנים, הקרנלס מתמחים בסחר כלי נשק וסמים. אלחנדרו לופז הקים את הכנופיה. הקטור לופז (ז'ואכים דה אלמדה) מנהיג את הכנופיה בעוד שאחיו אנג'לו לופז (פרדי רודריגז) הוא יד ימינו. ויקטור רודריגז (פיליפ אנטוני רודריגז) הוא האוכף/שומר ראש הראשי של הקטור, ויקטור מזכיר את אנטוני גרין, האוכף של מלכי המשנה כיוון ששניהם חזקים ומסוגלים להישאר בחיים גם אחרי יריות רבות. לוז אוולוס (אנדראה זפרה) היא חברתו של אנג'לו והופיעה בשני המשחקים, פעם ראשונה כחברתו של אנג'לו ובפעם השנייה כסוחרת סמים העובדת בשביל הקרטל הקולומביאני. מנואל אורחוולה (קרלוס פרו) חבר הקרטל הקולומביאני ובעל ברית של הקרנלס, לאחר מותו של הקטור הוא בוגד באנג'לו ועוזר ל-Saints להשתלט על השטחים של הקרנלס. חברי כנופיית ה-Saints מרבים להתבלבל בשם של הכנופיה ההיספנית, כי Los Carnales זה בספרדית "האחווה" והם אומרים The Los Carnales.רק דקס מבטא את שמם נכון.
אורנה גרינברג
אורנה גרינברג היא ספורטאית פאראלימפית ישראלית.
בשנת 1978 התחרתה באליפות העולם לנפגעי שיתוק מוחין. היא זכתה במדלית זהב בזריקת דיסקוס, במדלית כסף בזריקת אלה ובמדלית ארד במשחה 25 מטר בסגנון חזה.
בשנת 1979 הייתה בין המועמדים לתואר ספורטאי השנה של עיתון מעריב.
במשחקים הפאראלימפיים ברצלונה (1992) השתתפה בארבעה משחים:
יום טרומן
יום טרומן (באנגלית: Truman Day) הוא חג לאומי במדינת מיזורי שבארצות הברית המציין את יום הולדתו של נשיא ארצות הברית הארי טרומן. החג נחוג ב-8 במאי מדי שנה.
החג מציין את היות טרומן הנשיא היחיד של ארצות הברית שנולד במדינת מיזורי.
כמו כן יום זה מצוין על ידי המפלגה הדמוקרטית של ארצות הברית.
בשנת 2010, בשל קשיים כלכליים של המדינה הוצע לבטל את החג (המהווה יום חופש בתשלום לעובדי המדינה) אולם הצעה זו לא התקבלה.
אירועים
ביום זה נושא מושל מדינת מיזורי הכרזה לציון המאורע, ונערכים אירועי זיכרון לזכר מורשתו של הנשיא, בעיקר במוסדות חינוך ברחבי המדינה וכן בספרייה הנשיאותית על שם טרומן, הממוקמת בעיר אינדפנדנס.
המפלגה הדמוקרטית עורכת ביום זה אירועי התרמה למפלגה (שממנה נבחר הנשיא).
לינו פסיולי
ביוגרפיה
פסיולי נולד בריביירו פרטו, סאו פאולו, ברזיל.
קריירה
הוא גילה עניין בקריירת משחק בגיל 7, כאשר נרשם לבית ספר לתיאטרון בלונדון. ב-2010 החל את הקריירה שלו עם הופעות בסדרות טלוויזיה. עבודתו המקצועית הראשונה הייתה בסרט הקצר הבריטי Awfully Deep שהוקרן בשנת 2010, שביים דניאל פלורנסיו. באותה שנה, הוא שיחק בסרט הקולנוע "תביא אותו כמו גבר". בסרט גילם את בנו של השחקן ראסל ברנד. פסיולי השתתף בסדרה "משחקי הכס", בה הוא גילם את דמותו של רובין ארין, יורש העצר החולני של משפחת ארין.
ב-2014 שיחק בסרט הברזילאי O Menino no Espelho, לצד השחקנים הברזילאים מתאוס סולאנו, רג'ינה אלווס, ולורה נייבה.
בשנת 2020 החל להופיע בתפקיד חוזר בסדרת הטלוויזיה הבריטית "חינוך מיני".
פונטיאק סולטיס
פונטיאק סולטיס (באנגלית: Pontiac Solstice) היא מכונית ספורט, 2 מושבים, אשר יוצרה על ידי חטיבת המכוניות פונטיאק, מבית ג'נרל מוטורס בין השנים 2005–2010.
סך הכול יוצרו 65,724 יחידות.
דגם הפונטיאק סולטיס GXP מאיץ בין 0-97 קמ"ש ב-5.5 שניות.
בשנת 2006 דגם "פונטיאק סולטיס" עלה לשלב הגמר בתחרות מכונית השנה בצפון אמריקה בדרוג "רכב השנה".
חברת אופל הגרמנית מבית ג'נרל מוטורס פיתחה מודל דומה ל"פונטיאק סולטיס" אשר היה קרוי "Opel GT" (בשנת 2007).
רד בול רינג
רד בול רינג הוא מסלול מרוצים הנמצא בעיירה שפילברג, שטיריה, אוסטריה. המסלול נחנך ב-1969 בשם אוסטרייכרינג. ב-1996 שינה המסלול את שמו ל-A1 ומאז שנת 2003 נמצא בבעלות חברת רד בול שנתנה למסלול את שמו הנוכחי. מאז שנת 2014 מארח המסלול את גרנד פרי אוסטריה כחלק מאליפות הפורמולה 1.
1969–1995: אוסטרייכרינג
ביולי 1993 נהרג במסלול רוכב האופנוע הנס פטר-קלמפר לאחר שהתהפך באחת הפניות במהלך מרוץ בסבב אליפות הסופרבייק העולמית. באוקטובר שנה לאחר מכן נהרג באותה פנייה הנס ווסטינגר שהתחרה באליפות אוסטריה למכוניות טורינג. בעקבות מותו של ווסטינגר התקבלה החלטה לסגור את המסלול ולבנותו מחדש.
1995–2003: A1
במהלך השנים 1995 ו-1996 נבנה המסלול מחדש, תוך מתן דגש לנושא הבטיחות. המסלול החדש תוכנן על ידי הרמן טילקה. הוא קוצר מ-5.942 קילומטר ל-4.326 קילומטר. חלק ניכר מעלות בניית המסלול החדש מומנה על ידי חברת התקשורת האוסטרית A1 טלקום, דבר שהקנה למסלול את החדש את השם A1. בין השנים 1997 ל-2003 אירח המסלול שבעה מרוצי גרנד פרי במסגרת הפורמולה 1 ומרוצים בסבב אליפות הטורינג הגרמנית. תמיכתה של אוסטריה בחוקים המטילים הגבלות על צריכת טבק הובילה את מנהל הפורמולה 1, ברני אקלסטון, לבטל את הגרנד פרי האוסטרי ולהוציא אותו מסבב התחרויות בעונת 2004.
2011–הווה: רד בול רינג
בעקבות ביטול סבב הפורמולה 1 נמכר המסלול לדיטריך מאטשיץ, הבעלים של חברת רד בול, שתכנן להרחיב את המסלול לכיוון מערב ולבנות מחדש חלקים מהמסלול המקורי. תוכנית השיפוץ המקורית כללה גם הקמה של בית ספר לנהיגת מרוץ, מלון, מוזיאון רכב ומקום אחסון לאוסף המטוסים של מאטשיץ. היקף התוכנית עמד על 485 מיליון אירו. כחלק מתוכנית השיפוץ נהרסו מבני הטיפולים ויציעי הצופים והפכו את המסלול לבלתי שמיש. לאחר ההריסה הצליחו פעילים מקומיים לעצור את העבודות בטענות לפגיעה באיכות הסביבה ויצירת מפגעי רעש וזיהום. בעקבות זאת נעצרו העבודות למספר שנים. במהלך השנים נעשו מספר ניסיונות לשוב ולבנות את המסלול, ניסיונות בהם היו מעורבות חברות דוגמת פולקסווגן, KTM והממשלה המקומית, אך הניסיונות לא צלחו. בשנת 2008 חידשה רד בול את העבודות בתקציב של 70 מיליון אירו, מתוך כוונה לחדש את אליפות גרמניה בטורינג כבר בעונת 2009. נדרשו שנתיים נוספות עד שהושלמה העבודה על המסלול ובשנת 2011 חודשו המרוצים. ביולי 2013 חתמה רד בול על חוזה מחודש עם הנהלת הפורמולה 1 והגרנד פרי האוסטרי חזר לסבב החל מעונת 2014.
בשנת 2016 חתמה רד בול על חוזה על הנהלת ה-MotoGP על צירוף המסלול כחלק מסבב המרוצים של עונת 2016.
התפרצות מגפת הקורונה בעולם הובילה לדחיית פתיחת עונת 2020 ולשינוי בלוח המרוצים המתוכנן. במטרה לאפשר קיום מספר רב ככל האפשר של מרוצים הוחלט לקיים בחלק מהמסלולים שני מרוצים בהפרש של שבוע זה מזה. צמד מרוצי הפתיחה של העונה התקיים במסלול: גרנד פרי אוסטריה היה המרוץ הפותח של העונה וגרנד פרי שטיריה התקיים שבוע לאחר מכן.
טל (זמרת)
טל בניזרי (נולדה ב-12 בדצמבר 1989), הידועה בשמה הפרטי, טל (או Tal), היא זמרת, כותבת שירים ורקדנית צרפתיה-ישראלית. מכונה לעיתים בתקשורת כ"ריהאנה הצרפתייה". היא חתומה בשלוחה הצרפתית של וורנר מיוזיק גרופ. בערוץ היוטיוב שלה כ־450 מיליון צפיות.
ביוגרפיה
טל בניזרי נולדה בחדרה, ישראל. משפחתה היגרה לצרפת כשהייתה תינוקת בת כמה חודשים. היא נולדה לבית מוזיקלי, אביה היה נגן גיטרה, אמה זמרת מקצועית ששרה תחת השם "סם עזר", אחיה כותב שירים ודודתה ובן דודתה הן זמרות.
בגיל 3 החלה טל ללמוד פסנתר וגיטרה ונרשמה לשיעורי מחול וג'אז מודרני. בגיל מאוחר יותר השתתפה גם בקבוצת התיאטרון "Compagnie Les Sales Gosses". היא התחילה לנגן בפסנתר בברים ועשתה פרשנות מוזיקלית לקלאסיקות ולשירים עכשוויים. השיר והקליפ הראשון שלה הוא "La Musique mon ange".
לאחר שנתיים של פעילות משותפת עם הפזמונאית והמפיקה לורה מרציאנו, הוציאה את אלבום הבכורה שלה, Le droit de Rêver, אשר בעיקר מסוגת פופ ולעיתים היו בו עיבודים קלאסיים. בין הזמרים איתם שיתפה פעולה היה שון פול, בשיר Waya Waya, לו נעשה מיקס על ידי ורוניקה פרארו. כמו גם שיתפה פעולה עם הראפר לאלג'רינו בגרסה מחודשת לשיר "Le sens de la vie" בה ג'ון היינס היה אחראי על הנדסת הקול.
טל מעורבת באירועי צדקה. היא הייתה דוברת הקמפיין של MTV לתמיכה באגודת צדקה צרפתית לחולי איידס, "Sidaction".
בספטמבר 2013, הצטרפה לעונה הרביעית של הגרסה הצרפתית של התוכנית "רוקדים עם כוכבים".
האלבום השני שלה, L'Infini, יצא בספטמבר 2013 וכולל שיתוף פעולה עם זוכות העונה השמינית של אקס פקטור בריטניה, Little Mix, ועם הראפר פלו ריידה.
ב-28 באוקטובר 2016 יצא אלבומה השלישי TAL, ממנו יצאו הסינגלים "Are We Awake" ו "Le Temps Qu'il Faut" שזכו להצלחה יחסית בצרפת.
יצחק זמיר (קצין)
יצחק (איציק) זמיר (נולד ב-7 בספטמבר 1943) הוא מנכ"ל ישראלי. שירת בעבר בצה"ל כמפקד אוגדה בדרגת תת-אלוף.
ביוגרפיה
יצחק זמיר (לשעבר זלמן), נולד ב-1943 ברמת השרון. עם גיוסו לצה"ל שובץ בחטיבת גולני. עבר מסלול הכשרה כלוחם, קורס מ"כים חי"ר וקורס קצינים. בהמשך שימש מפקד מחלקה בגולני ובמלחמת ששת הימים היה מפקד פלוגה בגדוד 51 ולחם בתל עזזיאת, מוצב פלוגתי סורי מבוצר ברמת הגולן. למחרת כבשה הפלוגה בפיקודו את מוצב צומת הבניאס. זמיר שימש מפקד פלוגה בקורס המ"כים של חטיבת גולני, וסמג"ד גדוד 17. לאחר שנת לימודים בפו"מ שימש קצין אג"ם של החטיבה. לאחר מכן פיקד על קורס קציני חי"ר. במלחמת יום הכיפורים לחם בחזית הדרום כמפקד כוח עצמאי שנודע בשם "כוח זמיר", שהיה מורכב מצוערי קורס הקצינים, וסופח לחטיבה 14 בפיקוד אמנון רשף. בין היתר השתתף הכוח בפיקוד זמיר בקרב החווה הסינית, במבצע אבירי לב (צליחת תעלת סואץ) ובקרב מתחם אורחה. לאחר המלחמה שב זמיר לחטיבת גולני ושימש מפקד גדוד 13 (גדעון), ולאחר מכן כסגן מפקד החטיבה. בשנת 1975 יצא לשנת לימודים במכללה צבאית בארצות הברית. בשנים 1978–1976 שימש מפקד חטיבת כרמלי בדרגת אל"ם. לאחר מכן היה קצין האג"ם של פיקוד הצפון. בתום תפקידו התמנה למפקד חטיבת ביסלמ"ח. במלחמת לבנון הראשונה שימש כסגן מפקד עוצבת האש, ומ"מ הקחצ"ר. לאחר המלחמה עבר הסבה לשריון, והתמנה למפקד עוצבת אדום. השתחרר בשנת 1985 בדרגת תא"ל.
לאחר שחרורו מצה"ל התמחה זמיר בניהול ובשיקום של חברות במשבר. הוא התמנה לסמנכ"ל של קונצרן כור תעשיות, ויו"ר קבוצת המתכת, ופעל עם המנכ"ל בני גאון להבראת פעילות זו. הוא שימש כמנכ"ל ויו"ר של חברות אחדות בקונצרן, בהן "צינורות המזרח התיכון", "מפעלי פלדה מאוחדים", וכן יו"ר מרכבים וחניתה כלי חיתוך. עם פרישתו מקונצרן כור ב-1999 שמש זמיר כיו"ר של החברות "אהבה מעבדות ים המלח". כמו כן כיהן כחבר דירקטוריון של חברות בישראל ומחוצה לה. זמיר שימש יו"ר ועדת כספים של עמותת "צוות (ארגון גמלאי צה"ל)".
חיים אישיים
זמיר הוא בעל תואר ראשון בהיסטוריה ותואר שני בפילוסופיה מאוניברסיטת תל אביב, והוא לומד לתואר שלישי באוניברסיטת חיפה. תושב קריית טבעון, נשוי לצילה ואב לשלושה.
All Good Things (Come to an End)
(בעברית: כל הדברים הטובים (מגיעים לקיצם)) הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת-יוצרת הקנדית נלי פורטדו, מתוך אלבום האולפן השלישי שלה, Loose. השיר יצא לאור ב-17 בנובמבר 2006, על ידי חברת התקליטים גפן רקורדס, כסינגל החמישי מתוך האלבום.
השיר הפך לאחד מהלהיטים המצליחים ביותר בעשור הראשון של המאה ה-21 וכבש עשרות פסגות מצעדים, כמו אירופה הוט 100, ומצעד שירי הדאנס קלאב.
רקע וכתיבה
השיר נכתב על ידי נלי פורטדו, טימבלנד, כריס מרטין ודנג'ה והופק על ידי טימבלנד ודנג'ה גם כן. השיר יצא כסינגל השלישי באירופה והרביעי באוסטרליה, אך לא יצא בארצות הברית, ולמרות זאת נכנס לבילבורד הוט 100. בגרסה המקורית של השיר, כריס מרטין היה חלק מקולות הרקע שלו, אולם לאור בקשת חברת התקליטים שלו הקולות הוסרו מהגרסה הסופית.
כמה שנים לצאתו, עלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי, תוך שהצליח לצבור שם למעלה מ-55 מיליון השמעות.
וידאו קליפ
נכון למרץ 2021, מונה הצפיות של הקליפ עומד על למעלה מ-65 מיליון צפיות.
עולימתא שפירתא
עולימתא שפירתא היא חידה הנזכרת בספר הזוהר בחטיבת 'סבא דמשפטים' המופיעה על פרשת משפטים.
עיקר ענינו של 'סבא דמשפטים' הוא בבירור נושאים של גלגול נשמות, אך בסיפור המסגרת מופיעות חידות מספר שלא התבארו בזוהר והם עוררו את סקרנותם של פרשנים ומחברים רבים.
החידה בזוהר
לשון הזוהר - "מהו עולימתא שפירתא ולית לה עיינין, וגופא טמירתא ואתגליא, איהי נפקת בצפרא ואתכסיאת ביממא, אתקשטת בקישוטין דלא הוו." בתרגום לעברית: "מה היא עלמה יפה שאין לה עיניים, וגופה מכוסה וחשוף, בבוקר היא יוצאת וב(סוף ה)יום היא מתכסית, ומתקשטת בקישוטים שאינם קיימים." החידה משולבת בתוך סיפור מסגרת המתאר את החכמים הנפגשים במגדל צור, לאחר שדמות של זקן פלאי מטרידה אותם בדרך תוך שאילת חידות שונות. בהגיעם לאכסניה מתבאר סיפור הדמות והחכמים תוהים דווקא על חידת העלמה היפה אך לא עוסקים בביאורה.
בפרשנות הקבלה
רבי חיים ויטאל מביא בעץ חיים כטעם לסתימת עיניים בתפילה פרשנות לחידה כסמל לשכינה בפני רחל - "צריך לסתום עיניו בתפלת עמידה עד סוף התפלה, לומר בעיניים סגורות, בסוד עולימתא שפירתא וכו'. אבל עכשיו בערבית כשמתחיל לומר ערבית, חייב לסתום עיניו תיכף, לומר כל התפלה בעיניים סגורות, וסוד הטעם סתימת העיניים נתבאר בסבא פ' משפטים, עולמתא שפירתא דלית לה עיינין, כי הנה רחל נאמר בה, ורחל הייתה יפת תואר ויפת מראה, וזהו עולמתא שפירתא..."
הפרשנות לחידה בחסידות
הרב יצחק גינזבורג פירש את החידה בכ-10 פירושים שונים, תוך כדי מיקומם בפרצוף פירושים לכל אחד מהשיטות.
רבי זאב וולף מז'יטומיר תלמידו של המגיד ממזריטש פירש את החידה כסמל לשכינה אותה מקשטים הצדיקים על ידי "אורות הבהירים המלובשים במדרגות התחתונים, גם משם מעלין ניצוצות קדושות, ועושין מהם בחינת קישוטים לשכינה ". רבי נחמן מברסלב פירש את החידה כסמל לאמונה שאין לעיין אחריה (אין לה עיניים בלשון החידה) והיא ללא טעם אך גלויה לעין המאמין (טמירה ואתגליא) "ומתקשטת בקישוטין דלא הוו, הינו עיקר קישוטי האמונה, כשמקרבין אצלה בני אדם שלא היו מקורבין לה"
לשלושה באלול
לשלושה באלול הוא ספר זיכרון שחיבר הרב צבי יהודה הכהן קוק (הרצי"ה) אודות אביו - הרב אברהם יצחק הכהן קוק (הראי"ה).
הספר נקרא על שם יום פטירתו של הראי"ה בשנת ה'תרצ"ה.
תוכן ומהדורות
הרצי"ה הוציא את החלק הראשון בשנת ה'תרצ"ח, והוסיף אליו חלק ב' בשנת ה'תש"ז.
הספר הודפס יחד עם הספר "נפש הראי"ה" שכתב הרצי"ה בשנת ה'תרצ"ו במלאת שנה לפטירת אביו, ובו תיעוד הליכותיו, עיון בהשקפת עולמו, וכן צוואה מכתב ידו.
בשנת ה'תשס"ג הודפסה בהוצאת מכון הרצי"ה מהדורה חדשה של שני הספרים. במהדורה זו נוספו מספר איגרות של הראי"ה והרצי"ה, בעיקר בעניינים הנוגעים לתכנים שבספר, חלקן מכתב ידם.
בשנת ה'תשע"ג יצאה לאור מהדורה שלישית של הספר על ידי הרב יוסף בדיחי. במהדורה זו נוספו קטעים שהוסיף הרצי"ה בכתב ידו על הספר, הכוללים סיפורים חדשים על חיי הראי"ה, הרחבות לסיפורים שכבר נדפסו, וכן הגהות ותיקונים. מהדורה זו לא כוללת את הספר 'נפש הראי"ה', ואוחדו בה חלק א' וחלק ב' לרצף אחיד לפי הסדר הכרונולוגי, ונכתב בה שזאת על פי מה ששאף הרצי"ה לעשות.
סיף אל-אסלאם קדאפי
סיף אל-אסלאם מועמר אל-קדאפי (בערבית: سيف الإسلام معمر القذافي; נולד ב-25 ביוני 1972) הוא בנו של מועמר קדאפי (שליט לוב לשעבר), שנחשב תקופה מסוימת ליורשו ולממשיך דרכו.
השכלה וחיים אישיים
בשנת 1994 השלים לימודי תואר ראשון בהנדסה באוניברסיטת אל-פאתח בטריפולי. לאחר מכן קיבל תואר שני במנהל עסקים מאוניברסיטת IMADEC בווינה. הוא עשה דוקטורט בבית הספר לכלכלה של לונדון. בתקופה זו, ב-2005, הכיר בלונדון את השחקנית הישראלית אורלי ויינרמן, שהפכה לבת זוגתו.
קדאפי הוא אדריכל במקצועו, ובבעלותו משרד לאדריכלות בטריפולי. עד נפילת שלטונו של אביו קיים אורח חיים ראוותני. הוא אינו נשוי.
תפקיד פוליטי
על אף שמעולם לא הוכרז על כך באופן רשמי, נחשב סיף אל-אסלאם קדאפי ליורשו המיועד של אביו. תפקידו הרשמי בלוב היה ראש הרשות הלאומית לבקרת סמים.
ב-1997 ייסד קרן צדקה בינלאומית שהתערבה במשברים בינלאומיים שונים שלוב הייתה מעורבת בהם. במהלך השנים ביצע שליחויות רבות בשמה של לוב בארצות זרות, לרבות ביקורים רבים באירופה ובארצות הברית, ומשא ומתן עם מנהיגי העולם.
בעבר היה קדאפי מעורב בקידום יוזמת "ישראטין" שהגה אביו, ליצירת מדינה דו-לאומית ערבית-יהודית על שטחי מדינת ישראל והרשות הפלסטינית, ואף התבטא באופן אוהד כלפי ישראל, וטען כי יש לפצות את יהודי לוב הנמצאים בישראל על הרכוש שהותירו בלוב.
באוגוסט 2008 הכריז כי הוא פורש מן החיים הפוליטיים.
לאחר האביב הערבי
כאשר הגיע ללוב גל המחאות בארצות ערב, ההפגנות נעשו אלימות ונפוצו שמועות על עזיבתו של מועמר קדאפי את הארץ. ב-21 בפברואר 2011 הופיע סיף אל-אסלאם קדאפי בטלוויזיה הממלכתית הלובית, הודיע כי אביו לא עזב והבטיח כי המשטר יקדם רפורמות דמוקרטיות.
ב-21 באוגוסט 2011 נעצר סיף אל-אסלאם בטריפולי על ידי נערים התומכים בכוחות מועצת המעבר הלאומית. נוהל דיון עם בית הדין הפלילי הבינלאומי להסגרתו לידיהם, בשל פתיחת החקירה בעניינו ובעניין אביו, אלא שעוד באותו הלילה הוא הצליח להימלט מידיהם. לאחר הימלטו הופצו ידיעות סותרות בדבר גורלו והיו שסברו כי נהרג.
ב-27 באוקטובר הודיעה מועצת השלטון הזמנית ללוב כי סייף אל אסלאם מסתתר בדרום המדינה תחת חסותו של שבט הטוארג וכי הוא דורש מטוס שיוציא אותו מגבולות המדינה על מנת שיוכל להסגיר עצמו לבית המשפט הבינלאומי בהאג. ב-19 בנובמבר 2011 דיווח שר המשפטים הלובי כי סיף אל-אסלאם קדאפי נעצר על ידי השלטונות. אורלי ויינרמן פעלה לשחרורו, בפניות לגורמים בינלאומיים.
ב-28 ביולי 2015 גזר עליו בית המשפט בטריפולי עונש מוות בירייה יחד עם עוד שמונה מבכירי שלטון קדאפי. ביולי 2016 דווח כי שוחרר מהכלא כבר באפריל באותה שנה, למרות עונש המוות שנגזר עליו שנה קודם.
בדצמבר 2017 הכריז על התמודדותו בבחירות לתפקיד נשיא לוב בשנת 2021. בנובמבר 2021 הגיש את מועמדותו חודש לפני מועד הבחירות, אך הבחירות נדחו.
איגרות חוב חברתיות
איגרות חוב חברתיות (בראשי תיבות, אג"ח חברתיות); באנגלית: "Social Impact Bonds" או SIBs וידועות גם בשם Pay for Success, הן איגרות חוב המונפקות על ידי גורמים פרטיים ומוצעות למשקיעים. הכסף שמגויס במסגרת האג"ח, מושקע בקידום פרויקטים חברתיים, לרוב ממשלתיים או עירוניים. איגרות חוב חברתיות הן אחד התחומים של "השקעות אתיות" או "השקעות אימפקט".
מבחינה משפטית-עסקית, איגרות החוב החברתיות מונפקות על ידי שותפות פרטית-ציבורית (Public Private Partnership=PPP) לטובת הפעלה של התערבות (לרוב הספקת שירות), מוגבלת בזמן, לצורך פתרון בעיה חברתית נתונה, הנמדדת ומתוגמלת על בסיס תוצאותיהן בצמצום הבעיה החברתית.
הפרויקט ומדדי ההצלחה שלו מוגדרים על ידי הממשלה או רשויותיה או בשיתוף עם הגורם הפרטי ויכולים להיות בכל תחום חברתי, ובעיקר בתחומי הרווחה, הבריאות והחינוך, כגון שיקום אסירים, קידום בעלי מוגבלויות, סיוע לנוער בסיכון, ועוד. המודל התפתח בעיקר באנגליה ובארצות הברית, והחל להתרחב גם בישראל.
על פי רוב, המודל מערב שלושה גורמים:
מדידת תשואה של איגרות החוב החברתיות
התשואה של איגרות חוב חברתיות מתבססת על בסיס הצלחה של פרויקט: אם הפרויקט מצליח, תחזיר הממשלה למשקיעים את הקרן ותשואה על הקרן בהתאם לשיעור ההצלחה הנמדדת, ותשלומים אלו והתזרים הפנוי שנוצר בגינם, ישמשו להחזר ההשקעה שביצעו משקיעי הפרויקט. ככל שתוכנית ההתערבות מוצלחת יותר, כך יגברו ההחזרים ותגדל התשואה למשקיעי הפרויקט כאשר לרוב, נקבעת תשואה מוגבלת למקרה של הצלחות גבוהות במיוחד. במידה והפרויקט לא הצליח, המשקיעים עשויים לאבד חלק או את כל השקעתם בפרויקט.
איגרת חוב חברתית מול איגרת חוב רגילה
על אף שמן, איגרות החוב החברתיות אינן זהות לאיגרות חוב המוכרות בשוק ההון, וזאת משום שאין ריבית ותשלומים קבועים מראש, אלא שהתשואה היא תוצאתית ואינה ידועה מראש. בנוסף, לא מובטח למשקיעים החזר ודאי של השקעתם הראשונית, או תשואה מינימלית כלשהי. בשל מבנה השקעה זה, קיים תמריץ חזק מאוד לטייב ולייעל את הפרויקט.