cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
תירסוס
תירסוס (יוונית עתיקה: θύρσος) הוא זמורת גפן בראשו אצטרובל עטוף עלי גפן, קיסוס ולעיתים סרטים. פלוטרכוס זהה את התירסוס כלולב.
התירסוס הוא סמל של שגשוג, פריון, נהנתנות והנאה שכן במסורת היוונית העתיקה יוחס התירסוס כמקל בו אוחז דיוניסוס האל. במהלך הפולחן לדיונסוס, נהגו המינאדות, הנשים המשתוללות, להתהלך עם תירסוסים.
טקס פרסי אופיר לשנת 2006
טקס פרסי האקדמיה לקולנוע ה-17 על שם השחקן ואיש הקולנוע הישראלי שייקה אופיר, המכונה גם "האוסקר הישראלי", התקיים ב-14 בספטמבר 2006 במשכן לאמנויות הבמה שבתל אביב-יפו. הפרסים מוענקים מטעם האקדמיה הישראלית לקולנוע וטלוויזיה. הזוכה בפרס אופיר בקטגוריה הסרט הטוב ביותר יישלח כנציג ישראל בתחרות על פרס אוסקר לסרט הזר הטוב ביותר.
פרס על מפעל חיים הוענק לבמאי נדב לויתן ופרס על הישגים מקצועיים הוענק למייק בראנט.
בשנה זו היו שני זוכים בפרס הסרט העלילתי הטוב ביותר, והם "אביבה אהובתי", ו"אדמה משוגעת".
מועמדים
מקור:
Give Your Heart a Break
Give Your Heart a Break (בעברית: תן ללב שלך מנוחה) הוא הסינגל השני והאחרון מתוך "Unbroken", אלבום האולפן השלישי של זמר/ת הפופ האמריקאית דמי לובאטו. הסינגל יצא לאור דרך חברת הוליווד רקורדס ב-23 בינואר 2012, כחצי שנה לאחר יציאתו של הסינגל המוביל באלבום הנקרא "Skyscraper". השיר נכתב והופק בשיתוף פעולה של ג'וש אלכסנדר ובילי סטיינברג.
הפקה
הסינגל הוא בלדה דאנס-פופית קצבית, המשלבת בין פופ עכשווי לפופ של האסכולה הישנה משנות ה-80 ושנות ה-90. מבקרי המוזיקה טוענים, כי הכינור המתנגן בתחילת הסינגל מזכיר להם רבות את השיר 'Viva La Vida' של להקת קולדפליי, אולם בהמשך מתווסף אלמנט המקהלה, אשר מאחד כוחות עם תוף בועט וקצבי ולוקח את השיר למקום אחר. מבחינת המילים, השיר מדבר על הרצון 'להרוויח' או 'לזכות' באהוב שלך בחזרה, זאת לאחר מערכת יחסים קודמת ממנה הוא נפגע, ובעקבותיה הוא מפחד להתחייב מחדש.
Give Your Heart a Break קיבל ביקורות חיוביות ואף תשבחות רבות ממבקרי המוזיקה, בעיקר בהתייחסם להפקה וליכולות הווקאליות של לובאטו. זאת ועוד, יש האומרים שהשיר הוא החותם שלובאטו משאיר/ה לאמנים אחרים באותו התחום, אולם במהלך תהליך זה מרחיקה עצמה מהם כאשר היא הופכת לישות סולו עצמאית. סם לנסקי, כתב מוזיקת פופ של אתר MTV, ציין כי הדרך בה הקול של לובאטו נשבר כאשר היא מבטאת את המילה "in" בזמן 2:49 בשיר, מהווה לדעתו "אולי את הרגע הכי מוצלח השנה של מוזיקת הפופ", וגם ש"הרגע הזה מסכם את כל מה שמשכנע אותך לגבי לובאטו כזמרת; על אף שהיא שרה שירי פופ מופקים היטב הישר מקדרת הסופר יוצרי-להיטים, קיימת פגיעות אישית מאוד שעומדת בבסיס האמנותיות שלה". מיקום השיא אליו הגיע הסינגל במצעד היוקרתי בילבורד הוט 100 הוא המקום ה-16, ובמצעד אחר של בילבורד הנקרא בילבורד מוזיקת פופ, כבש הסינגל לא פחות ולא יותר את המקום הראשון. הסינגל נחל הצלחה גם מחוץ לארצות הברית כאשר הגיע למקום ה-9 במיקום השיא שלו במצעד המקומי בניו זילנד, זכה בתואר סינגל זהב ויצר, בפעם הראשונה במדינה זו, מצב בו שני סינגלים של לובאטו נמצאים בטופ 10.
וידאו קליפ
לשיר יצאו שני ווידאו קליפים, כאשר אחד מלווה במילות השיר והשני הוא הווידאו קליפ הרשמי. הווידאו קליפ עם מילות השיר התפרסם בחשבון הרשמי של לובאטו באתר יוטיוב ב-23 בדצמבר 2011, ובחשבון ה-Vevo שלה ב-20 במרץ 2012. בווידאו, לובאטו נראית ישובה על נדנדה מעץ הממוקמת מול מפל מים קטן וליד בור אש, כאשר היא כותבת בתוך ספר זיכרונות את מחשבותיה, שהן למעשה מילות השיר שמופיעות בכתב ידה.
ב-23 במרץ 2012 התפרסם גריין (=טיזר), קטע קצר מהווידאו שנועד לעורר את סקרנותם של המעריצים ומבקרי המוזיקה, של הווידאו קליפ הרשמי בחשבון הרשמי של הזמרת באתר יוטיוב, וחמישה ימים לאחר מכן התפרסם דרך אותו החשבון טיזר נוסף. ב-30 במרץ התפרסם הטיזר האחרון, הפעם דרך חשבון ה-Vevo הרשמי שלה.
ב-2 באפריל 2012, כחודש לאחר מכן שודר הווידאו קליפ בהופעת בכורה בחדשות ב, והתפרסם באותו היום גם באתר יוטיוב. הווידאו קליפ נעשה בבימויו של ג'סטין פרנסיס. יומיים אחר כך, ב-4 באפריל התפרסם בנוסף ווידאו מאחורי הקלעים של עשיית הסרטון. הווידאו מראה את לובאטו מתנצחת עם החבר שלה (המגולם על ידי אלכס בצ'ט) בטלפון, תוך שמוצגים זיכרונות מרגעים אינטימיים וחוויות של הזוג ביחד לאורך כל הווידאו, כמו צביעה משותפת של הבית שהופכת להשתובבות. לאחר השיחה, שמסתיימת בריב גדול, מראים פעולות של לובאטו ובן הזוג, כל אחד בביתו בנפרד, שמעידות על כך ששניהם מדוכאים מהריב. בהמשך נראית לובאטו יוצאת מביתה לאחר שעולה במוחה רעיון. לבסוף מנסה לובאטו להתפייס עם החבר בדרך יצירתית.
לובאטו מספרת על השיר ומסבירה את תוכן הווידאו כאשר היא מציינת ש"זה שיר על להראות למישהו שאתה אוהב שאתה האחד בשבילו, מול הפנים שלו. השיר הוא על אמונה. בווידאו קליפ החדש, אני בעיקרון מנסה לשכנע בחור שלא שברתי לו את הלב, ואנחנו מתחילים לריב ואני מנסה לזכות בו שוב, אז אני מכינה משהו מיוחד עבורו בסוף השיר", ועל העבודה המשותפת עם השחקן אלכס בצ'ט, אותו פגשה רק על הסט עצמו דקות לפני הצילומים, היא מספרת כי "זה די משעשע. למרות, שזה חלק מהעבודה. אתה רק מנסה לצלוח את זה, אבל זה די מביך בהתחלה כשאתה צריך לשחק כאילו אתה זוג עם מישהו שאתה לא מכיר. הוא היה מאוד מתוק, מאוד מתוק ומאוד חמוד".
פרץ לסקר
פרץ לסקר (בפולנית: Perec Laskier; 31 בינואר 1910 – 24 באפריל 1963) היה חבר בית"ר וממקימי הארגון הצבאי היהודי בגטו ורשה.
ביוגרפיה
בחודשים הבאים הגיעו לורשה מספר חברי בית"ר בכירים, כחלק מזרם הפליטים היהודיים שהגיעו לעיר, ולסקר זימנם לישיבה בה הוחלט על פעילות לשם התארגנות תנועתית משמעותית יותר. הם חילקו ביניהם את ורשה לעשרה אזורים, כשתפקידו המרכזי של האחראי בכל אזור הוא לאסוף ולארגן את אנשי בית"ר באזורו.
בקיץ 1940 במהלך ישיבת מפקדת בית"ר בוורשה, המליץ אחד המשתתפים בשם שוחט על הקמת התארגנות לשם לוחמה בנאצים, לאור השמועות אודות הקמתו המתקרבת ובאה של גטו בעיר. בנקודת זמן זו הם הבינו שאפסו הסיכויים למאמציהם בחודשים שלפני לעזוב את פולין, והוחלט לרכז את הכוחות לענייני ורשה בלבד. לסקר, שהיה בין מארגני ומשתתפי הישיבה, אימץ את הדברים וחבר לליאון רודל ולמאיר קלינגבייל, חברי הצה"ר, לשם הקמת הארגון הצבאי עוד בטרם הקמת הגטו. הם החלו בגיוס כספים ובמציאת מקומות מסתור לאחסון כלי נשק.
באפריל 1941 הגיעו לגטו שני אנשי בית"ר - יולק ברדנט והנס ברנדווין, שעמדו בראש היודנראט בהרוביישוב, ובפיהם הצעה לשלוח כמה מאות מאנשי בית״ר לעבודה חקלאית באזורם, על פי הזמנות של בעלי אחוזות במקום ובאישור ה"ארבייטסאמט" הגרמני. לסקר היה בין המארגנים של קבוצה זו ובקיץ 1941 יצאה התוכנית אל הפועל וכ-600 איש יצאו להרוביישוב, בהם גם מפקדים רבים מקרב חברי בית"ר.
בקיץ אותה שנה לסקר יזם, ערך והפיק יחד עם ליאון רודל את עיתון "המדינה" (כשמו של ביטאון בית"ר בפולין), לרגל יום השנה הראשון למותו של זאב ז'בוטינסקי, כדי להעלות את מורל היהודים, ובייחוד את זה של אנשי בית"ר, אשר שהו בגטו. היה זה הגיליון היחיד של העיתון שהודפס בגטו. בניגוד לפרסומים שונים שיצאו בגטו, שהוכנו תוך שימוש במכונות שכפול או באמצעים מאולתרים אחרים, ייחודו היה שהוא הודפס במכונות דפוס. מכונות הדפוס שכנו במרתף אחד הבתים בגטו, שבעליו היהודים אחסנם שם לשימוש לאחר המלחמה. בהכנת העיתון נתקלו לסקר ועוזריו במספר אתגרים, ביניהם, חוסר בדיו; כיוון שהמכונות שבתו כבר שנתיים הדיו בהן התייבש ולא היה ניתן להשיג דיו בגטו. לבסוף, תוך סיכון גבוה, הוברח דיו בידי יהודים שעבדו מחוץ לגטו. בעיה נוספת בה נתקלו הייתה העברתם של מאות החוברות שהודפסו מבית הדפוס אשר שכן ברחוב גז'יבוסקה לרחוב לשנו, מקום המפקדה. בין הכותבים בעיתון, שכלל 16 עמודים, היו: רודל, לסקר עצמו, כמו גם משה לייזרוביץ והלל זיידמן - עורכי דער מאמענט.
בפברואר 1942, זמן לא רב אחרי מסעו להרוביישוב, עזב לסקר את ורשה ונוסע לצ'נסטוחובה, שם הצטרף למשפחתו, בתקווה שיוכל לסייע להם ואף לארגן שם כח התנגדות ביתר"י. בהמשך אותה שנה הוא נשלח למחנה העבודה בכפייה של קונצרן החימוש הגרמני "האסאג" בצ'נסטוכובה. הוריו ואחותו הלנה נספו בשואה
לאחר המלחמה הצטרף לתנועת "הבריחה", שנאבקה למען עליית פליטי השואה לארץ. במהלך פעילותו ביקר ברומניה, שם קבל על האפליה לרעה לה זוכים אנשי בית"ר בסיוע לעלייה ארצה. הוא אף נאסר על ידי הרוסים למשך חודשיים בשל פעילותו זו.
על שמו קיים רחוב בבאר שבע.
פפירולוגיה
פפירולוגיה היא ענף מדעי העוסק בחקר מקורות כתובים עתיקים דוגמת: ספרות קדומה, התכתבויות, ארכיונים משפטיים וכדומה, כפי שנשמרו בכתבי יד שנכתבו על פפירוס, הצורה הנפוצה ביותר של חומר לכתיבה בתרבויות העתיקות של מצרים, יוון ורומא. הפפירולוגיה כוללת גם תרגום ופרשנות של מסמכים עתיקים במגוון שפות וגם טיפול ושמירה על מקורות פפירוס נדירים.
היסטוריה
הפפירולוגיה כדיסציפלינה מדעית שיטתית החלה בשנות ה-90 של המאה ה-19, כאשר ארכאולוגים גילו מטמונים גדולים של פפירוסים שמורים היטב בכמה מקומות במצרים, כמו בפיום ואוקסירינכוס. המרכזים המובילים לפפירולוגיה כוללים את אוניברסיטת אוקספורד, אוניברסיטת היידלברג, אוניברסיטת קולומביה, אוניברסיטת מישיגן, אוניברסיטת ליידן, הספרייה הלאומית של אוסטריה, אוניברסיטת קליפורניה בברקלי והמכון לפפירולוגיה של אוניברסיטת פירנצה.
מייסדי הפפירולוגיה היו האוריינטליסט הווינאי יוסף פון קאראבצ'ק (שהתמחה בפפירולוגיה ערבית), וילהלם שובארט (פפירולוגיה יוונית), תיאודור גראף האוסטרי שרכש יותר מ-100,000 פפירוסים יוונים, ערבים, קופטים ופרסים במצרים, שנקנו על ידי הארכידוכס האוסטרי ריינר, גריגול צרתלי שפרסם פפירוסים של אוספים רוסיים וגאורגיים, פרדריק ג'ורג 'קניון, אולריך וילצ'קן, ברנרד פיין גרנפל, ארתור סוררידג' האנט ואחרים.
פפירוסים חשובים
במוזאונים ואוניברסיטאות בעולם שמורים עשרות אלפי פפירוסים, שנתגלו במהלך השנים. בין החשובים שבהם:
ואלרי ריומין
ואלרי ריומין (ברוסית: Валерий Викторович Рюмин; 16 באוגוסט 1939 – 6 ביוני 2022) היה קוסמונאוט סובייטי ורוסי שטס לחלל בארבע משימות חלל כחבר משלחת לתחנת החלל סאליוט 6 ולמעבורת החלל דיסקברי. ב-2 מהמשימות שהה ריומין בחלל כשישה חודשים בכל אחת מהן.
ואלרי ריומין נולד בעיר קומסומולסק על אמור שבמחוז חברובסק. לאחר מספר שנים עברה משפחתו להתגורר במחוז מוסקבה. עם סיום בית הספר הוא למד בבית הספר לטכנאים ועם סיום לימודיו גויס לצבא. לאחר שירותו הצבאי למד ריומין הנדסת אלקטרוניקה וסיים את לימודיו בשנת 1966.
ריומין התחיל לעבוד בתעשיית החלל הסובייטית והשתלב בתאגיד הטילים והחלל אנרגיה. הוא עבד על החלליות שהיו מיועדות לשיגור לכיוון הירח. בשנת 1973 ריומין נכלל ביחידה להכנת קוסמונאוטים סובייטים.
את טיסתו הראשונה לחלל ביצע ריומין על סיפון חללית סויוז 25 באוקטובר 1977. החללית הייתה צריכה להתחבר לתחנת חלל סאליוט 6, אך עקב בעיות טכניות החיבור בוטל והחללית חזרה לכדור הארץ.
ב-25 בפברואר 1979 טס ריומין לחלל על סיפון חללית סויוז 32. החללית התחברה לתחנת החלל סאליוט 6. ב-15 באוגוסט ריומין יצא לחלל הפתוח לצורך ביצוע עבודות תחזוקה ותיקונים. הוא חזר לכדור הארץ ב-19 באוגוסט 1979 על חללית סויוז 34 לאחר שהות של 175 ימים בחלל.
ב-9 באפריל 1980 טס ריומין לחלל על סיפון חללית סויוז 35. החללית התחברה לתחנת החלל סאליוט 6. הוא חזר לכדור הארץ ב-11 באוקטובר 1980 על חללית סויוז 37 לאחר שהות של 185 ימים בחלל.
ב-28 באוקטובר 1987 עזב ריומין את יחידת הקוסמונאוטים וחזר לעבוד בתעשיית החלל הסובייטית.
ביולי 1997 סוכם לשלב אותו בטיסת מעבורת החלל דיסקברי במשימה מספר STS-91, ובמשך חצי שנה ריומין עבר תוכנית הכנה בארצות הברית. הטיסה בוצעה במהלך יוני 1998 כאשר החללית התחברה לתחנת חלל מיר. את טיסתו הרביעית ביצע ריומין כשהיה בן 58 ובכך הוא היה הקוסמונאוט הרוסי המבוגר עד שבשנת 2013 פאבל וינוגרדוב עבר אותו.
עם חזרתו מהטיסה הרביעית פרש ריומין לגמלאות מיחידת הקוסמונאטים והמשיך את עבודתו בתעשיית החלל. על תרומתו בפיתוח מערכות חלל הוענק לריומין פרס ברית המועצות בשנת 1982 ופרס הפדרציה הרוסית בשנת 1999.
ריומין נפטר ב-6 ביוני 2022. הותיר אחריו אישה, הקוסמונאוטית ילנה קונדקובה, את בתם המשותפת ואת ילדיו מנישואיו הראשונים.
מטרה מספר אחת
מטרה מספר אחת הוא שיר שהוקלט על ידי עדי הימלבלוי ואגם רודברג, כחלק מפסקול "קונג פו פסטיגל" (2009). השיר יצא לאור בנובמבר 2009, על ידי חברת התקליטים NMC ובוצע במופע של "קונג פו פסטיגל" שהוצג לראשונה ב-26 בנובמבר 2009 בהיכל הספורט חיפה.
השיר הגיע למקום הראשון בתחרות השיר הטוב ביותר לאותה שנה של הפסטיגל.
כתיבה והצלחה
השיר נכתב על ידי והולחן על ידי אמיר פרישר גוטמן. באוגוסט 2018, הכריזו על "מטרה מספר אחת" בפרוגי, כעל שיר הפסטיגל השלישי הטוב ביותר בכל הזמנים. בשנת 2020, פורסמה רשימה בפרוגי, בה נכלל השיר גם כן. בשנת 2010 התקיים בערוץ הילדים מופע חגיגי לרגל 30 שנים לפסטיגל, בו התבקש הקהל לבחור את השיר הטוב ביותר בכל הזמנים. במקום השלישי, התברג "מטרה מספר אחת".
בסמוך לצאתו, עלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי, תוך שהצליח לצבור שם למעלה מ-150,000 השמעות.
וידאו קליפ
ההופעה הרשמית של עדי הימלבלוי ואגם רודברג עם "מטרה מספר אחת" הועלתה ליוטיוב ב-9 בנובמבר 2011.
נכון לדצמבר 2021, מונה הצפיות של הקליפ עומד על למעלה מ-1.1 מיליון צפיות.
גרסאות אחרות
פרישר גוטמן ביצע את השיר לבדו במסגרת תוכנית ששודרה בערוץ הילדים.
מבחן CAMP
מבחן CAMP, או מבחן CAMP ישיר (באנגלית: CAMP test, או Direct CAMP test) הוא מבחן מקובל בבקטריולוגיה שמיועד לשם אפיון חיידקים אשר מסנתזים חלבון הקרוי "פקטור CAMP", דוגמת Streptococcus agalactiae ו-Listeria monocytogenes. המבחן מתבסס על יכולתו של מיקרואורגניזם נבדק ליצור אפקט סינרגטי בו מוגברת המוליזה מסוג בטא (המוליזה מלאה של אריתרוציטים באגר דם). את המבחן מבצעים על גבי צלחת פטרי שמכילה אגר בתוספת 5% דם של כבש.
פקטור CAMP
מחקרים הראו שהגן cfa, המקודד ל"פקטור CAMP", אינו מוגבל ל-Streptococcus agalactiae, ל-Listeria monocytogenes ול-Listeria ivanovii. בהמשך נמצא כי גן זה אינו מוגבל לחיידקים גראם-חיוביים בלבד, אלא מופיע גם בקרב גראם-שליליים מסוימים: הערה: הטבלה אינה כוללת מינים בהם מבחן ה-CAMP מניב תוצאה משתנה (Variable).
אופן ביצוע המבחן
להלן שתי השיטות הנפוצות לביצוע מבחן CAMP, לאפיון חיידקי Streptococcus agalcatiae ו-Listeria monocytogenes, על כל שלביהן:
מבחן CAMP קלאסי
ניתן לבצע מספר מבחני CAMP על אותה צלחת אגר בתוספת 5% דם כבש בתנאי שלוקחים בחשבון את המרחק בין המריחות האופקיות של המיקרואורגניזמים כלפי ה-Staphylococcus aureus, זאת על מנת למנוע את צמיחתם אחד על גבי השני.
שיטת ה-CAMP spot
שיטה זאת ניתנת ליישום גם באמצעות דיסקיות ספוגות בריאגנט CAMP.
מבחן CAMP הפוך
מבחן CAMP הפוך (באנגלית: Reverse CAMP test) הוא מקרה פרטי של מבחן CAMP ישיר שמיועד לזיהוי חיידק אל-אווירני אובליגטורי מהמין Clostridium perfringens מיתר חיידקים אל-אווירניים אובליגטוריים. המבחן קרוי "מבחן CAMP הפוך" משום שבמקרה זה מחליף Streptococcus agalactiae את ה-Staphylococcus aureus לשם יצירת האפקט הסינרגטי המבוקש. במקרה זה נוצר האפקט בעקבות המפגש של פקטור CAMP עם האלפא-טוקסין של Clostridium perfringens.
אהרן ניר
אהרן ניר (פוליבוי) (1900 – 15 במרץ 1955) היה סופר והוגה ישראלי.
ביוגרפיה
אהרן בן לוי יצחק פוליבוי היה נינו של ר' יעקב ורטמן אב"ד טרנובקה (בן ר' אברהם אב"ד טרנובקה, וחתנו של ר' רפאל מברשד), שעלה לארץ ישראל בשנת תרכ"ו (1865). היה מראשוני מוסמכיה של האוניברסיטה העברית בירושלים. בשנות ה-20 שימש במשך מספר שנים כמזכירו של ח"נ ביאליק.
בשנת תרפ"ח-1928 פרסם בהוצאת "כתובים" מונוגרפיה קצרה על שניאור זקש, שנולדה מתוך מחקר שערך בלימודיו במסגרת סמינר לספרות העברית החדשה אצל פרופ' יוסף קלוזנר. פרסם פרקי הגות בכתבי עת ספרותיים בארץ. בשנת תשי"ד-1954 פרסם בהוצאת "דביר" ספר הגות ומחשבה בשם "בין השעיפים" – מחרוזת הגיונות על אמונה ולבטי אמונה, המוות ותודעת המוות, האישה כניגוד לתורשת המוות, היצירה והיוצר.
אהרן ניר נפטר באביב 1955 בתל אביב לאחר שנים של מחלה. נקבר בבית העלמין קריית שאול. הותיר כתבים בכתב יד.
קישורים חיצוניים
מפרי עטו:
Cytoscape
Cytoscape היא תוכנה ביואינפורמטית מבוססת קוד פתוח לוויזואליזציה של רשתות אינטראקציות של מולקולות, פרופילי התבטאות גנים ואינטגרציה עם מידע נוסף. התוכנה תומכת בתוספים המרחיבים את יכולותיה בצורות הצגה נוספות, תמיכה בפורמטים נוספים וקישור לבסיסי נתונים נוספים. התוכנה כתובה בשפת Java, וקיים פרויקט מקביל Cytoscape.js אשר מבוסס על JavaScript ומאפשר ניתוח וויזואליזציה של גרפים בדפדפן.
פיתוח Cytoscape החל ב-2002 על ידי המכון לביולוגיה מערכתית בסיאטל וכיום היא מפותחת על ידי קונסורציום בינלאומי של מפתחים. גרסה 0.8 של התוכנה יצאה לאור ביולי 2002, ובנובמבר אותה שנה יצאה גרסה 0.9. גרסה 1.0 יצאה במרץ 2003. גרסה 2.0 יצאה ב-2004, ובמאי 2012 יצאה הגרסה האחרונה של 2.xx גרסה 2.83. גרסה 3.0 יצאה בפברואר 2013.
התוכנה מיועדת לניתוח וויזואליזציה של גרפים של רשתות מתחום הביולוגיה, אך יכולה לעבוד גם על סוגי רשתות אחרות.
התוכנה יכולה לקבל כקלט קובצי אינטראקציות גולמיים (פורמט SIF), המתארים קשרים בין חלבונים או בין חלבונים ו-DNA. עבור שמרים ואורגניזמי מודל אחרים קיימים בסיסי נתונים גדולים של אינטראקציות כאלו כדוגמת BIND ו-TRANSFAC. את הרשתות או התכונות של הצמתים והקשתות יכולה התוכנה לשמור ולטעון בפורמט של GML (Graph Modelling Language), פורמט XGMML (eXtensible Graph Markup and Modeling Language). התוכנה יכולה לטעון מידע על התבטאות גנים מקבצי טקסט בפורמט csv ו-tsv. התוכנה מסוגלת להתממשק עם בסיסי נתונים KEGG וGene Ontology (GO), המאפשרים לספק אנוטציות פונקציונליות לגנים.
סוורודונצק
סוורודונצק (באוקראינית: Сєвєродонецьк) היא עיר במחוז לוהנסק, אוקראינה.
היסטוריה
תחילתו של היישוב היא בתור מושבת פועלים. בראשית שנות השלושים של המאה ה-20. במקום נבנה מפעל כימי ועובדיו הקימו את סוורודונצק. בספטמבר 1935 נפתח בית הספר הראשון. שמו הראשון של היישוב היה ליסכימסטרוי.
עם תחילתה של מלחמת העולם השנייה רוב מפעלי המקום התפנו. העיר נכבשה על ידי הגרמנים ב-11 ביולי 1942 ושוחררה על ידי הצבא האדום ב-1 בפברואר 1943.
ב-1950 קיבלה את שמה הנוכחי, סוורודונצק.
ב-1958 קיבלה מעמד של עיר.
ב-2022, כחלק מהסכסוך האוקראיני-רוסי, הצבא הרוסי וכוחות הבדלנים באוקראינה החלו במצור על העיר העיר ב-6 במאי, וכבשו באופן מלא את העיר בשם הרפובליקה העממית של לוחנסק ב-25 ביוני.
אוכלוסייה
אוכלוסיית סוורודונצק לפי שנים:
אל החוף
"אל החוף" או "היהודי האלמוני" היא סדרת הדפסים של הצייר הישראלי אריה אַלוַאִיל משנת 1939.
תיאור
סדרת ההדפסים "אל החוף" נוצרה על ידי אלואיל בשנת 1939 בטכניקה של חיתוכי לינול (לינולאום) – פיתוח מודרני של טכניקת חיתוך העץ. הסדרה היא בת 32 הדפסים שגובהם 10 ס"מ, ורוחבם 8 ס"מ. והיא פורסמה לראשונה כקובץ בהוצאת "הלל", הוצאה שהקים האמן, על הוצאת דביר תחת השם "היהודי האלמוני: 32 ציורים", בליווי הקדמה מאת מכס ברוד. בשנת 1944 הוציא אלואיל את הסדרה מחדש כספר בהוצאת יבנה, כשהוא מוסיף להדפסים ולהקדמה קטעי ספרות עברית שונים שנערכו על ידי א. רוזנצויג ובשם "אל החוף: ל"ב ציורים".
סדרת ההדפסים מתארת מסע של יהודי מבית הוריו בשטעטל, דרך דימויים של גלות ופרעות אל ארץ ישראל. ההדפס הראשון, "בבית אבא ואמא", מציג ילד העומד בין שני הוריו על רקע נוף של בתי העיירה. סגנון העבודות אקספרסיוניסטי. גם במקומות בהן בוחר האמן לתאר נוף, הוא עושה זאת באמצעות ריבוי מישורים, ולא באמצעות פרספקטיבה. בנוסף, מרבית הדמויות מעוצבות ללא תווי פנים ספציפיים.
ברוד העיר בהקדמה כי הביוגרפיה של האמן "מצאה לה כאן ביטוי מרומז ומסוים כל כך שהיא נעשית יחד עם זה שירת האדם, שירת האנושות הנאבקת, שמתוך שאיפה לאור סופה שהיא מכריעה את כל המעצורים". גליה בר אור ראתה בסדרה, שההוצאה לאור שלה כונתה בשם אביו של אלואיל, ביטוי ביוגרפי לחששותיו של האמן לגורל משפחתו וגורל העם היהודי ערב מלחמת העולם השנייה.
יחסי סנט קיטס ונוויס–צרפת
יחסים כלכליים
בשנת 2015 סנט קיטס ונוויס ייצאה לצרפת סחורה בשווי 209 אלף דולר אמריקאי, הסוגים העיקריים של הסחורות שיוצאו הם: חיות משק, כלי מדידה, שומן צמחי ומוצרי טלפוניה שונים. באותה השנה ייצאה צרפת לסנט קיטס ונוויס סחורה בשווי 920 אלף דולר אמריקאי, הסחורה כללה בעיקר קוניאק ומשקאות חריפים אחרים, יין, טלפונים ומכוניות.
קיבו
המודול פותח בידי סוכנות החלל היפנית (JAXA) שהשקיעה לצורך כך סך של כ-3 מיליארד דולר. בסיום פיתוחו, נתרם המודול לתחנת החלל הבינלאומית. המודול מהווה את הבסיס לפעילות החלל היפנית.
למודול קיימים שני חלקים: חלקה הראשון (1J/A), הוטס באמצעות מעבורת החלל אנדוור במסגרת המשימה STS-123 במרץ 2008 וחלקה השני (JEM–PM), הוטס באמצעות מעבורת החלל דיסקברי במשימה STS-124 במאי 2008.
פהד באיו
פהד עזיז באיו (באנגלית: Fahad Aziz Bayo; נולד ב-10 במאי 1998) הוא כדורגלן אוגנדי, המשחק בעמדת החלוץ בווישקוב.
קריירת מועדונים
באיו התחיל את הקריירה שלו באקדמיות לכדורגל מקומיות. כאשר היה בן 16, חתם בפרולינה מהליגה האוגנדית השנייה. בסיום עונתו השנייה בקבוצה, עלה עם הקבוצה לליגת העל האוגנדית.
בינואר, באיו חתם בבילדקון מליגת העל הזמבית.
בקיץ, חזר לאוגנדה וחתם בויפרס.
ב-27 ביולי 2020, באיו חתם לארבע שנים במ.ס. אשדוד.
בינואר 2022 הושאל לקבוצת בני סכנין עד לסיום העונה על מנת לפנות מקום לזר בקבוצה. בהופעת הבכורה ב-5 בפברואר כבש גם שער ניצחון ב-1-0 על הפועל תל אביב.
קריירה בינלאומית
ב-24 במרץ 2018, באיו ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת אוגנדה בניצחון 1–3 נגד.
ב-19 באוקטובר 2019, באיו הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת בניצחון 1–2 נגד במסגרת מוקדמות גביע אפריקה לאומות 2021.
יחסי הרשות הפלסטינית–מקסיקו
יחסי הרשות הפלסטינית–מקסיקו הם היחסים הדיפלומטיים בין המדינות המקסיקניות המאוחדות לרשות הפלסטינית. שתי המדינות חברות באונסק"ו.
היסטוריה
במהלך ההצבעה על תוכנית החלוקה ב-29 בנובמבר 1947 מקסיקו הייתה אחת מעשר המדינות שנמנעו מהצבעה. באוגוסט 1975 נפגש נשיא מקסיקו לואיס אצ'ווריה אלווארס עם ראש הארגון לשחרור פלסטין (אש"ף), יאסר ערפאת, בקהיר שבמצרים וממשלת מקסיקו כוננה עד מהרה יחסים דיפלומטיים עם אש"ף. באותה שנה, אש"ף פתח "משרד מידע" במקסיקו סיטי ששודרג למשרד למשלחת מיוחדת בשנת 1995 לאחר הסכם אוסלו השני בו נערך הסכם בין ישראל לאש"ף ביהודה ושומרון ורצועת עזה על קיום ממשל עצמי זמני בשטחים הפלסטיניים.
הסכמים דו-צדדיים
שתי המדינות חתמו על כמה הסכמים כגון הסכם ערים תאומות בין הערים בית לחם ומונטריי (1999); מזכר הבנות בין מזכירות יחסי החוץ של מקסיקו ומשרד החוץ של הרשות הלאומית הפלסטינית (2009), הסכם שיתוף פעולה בתחום הבריאות בין מזכירות הבריאות של מקסיקו לבין משרד הבריאות של הרשות הלאומית הפלסטינית (2011); והסכם ערים תאומות בין הערים רמאללה וטולוקה (2014).
סיוע כספי
בדצמבר 2008 תרמה מקסיקו תרומה כספית בסך 50,000 דולר למבצע "קו החיים" בעזה, של תוכנית המזון העולמית (WFP), במטרה לסייע במתן סיוע במזון ל-365,000 פלסטינים, כולל 50,000 ילדים בגיל בית הספר מ-85 מרכזים חינוכיים ברצועת עזה.
ב-12 באוקטובר 2014, נכחה מקסיקו בפגישת התורמים בקהיר, מצרים לצורך שיקום עזה, שבמהלכה ממשלת מקסיקו התחייבה לתרום 1.1 מיליון דולר להקלת המשבר ההומניטרי בעזה.
מקסיקו תורמת מדי שנה תרומה מרצון לאונר"א. בשנת 2017 הגדילה מקסיקו את תרומתה השנתית ל-250,000 דולר.
WebP
WebP הוא פורמט דחיסה גרפי שפותח על ידי גוגל המיועד להחליף פורמטים נפוצים של קובצי JPEG, PNG ו-GIF. הוא תומך הן בדחיסה מאבדת נתונים והן בדחיסה ללא אובדן, וכן בתמונה ש באנימציה והן שקיפות בינארית.
גוגל הכריזה על פורמט WebP בספטמבר 2010, והוציאה את הגרסה היציבה הראשונה שלה לציבור הרחב באפריל 2018.
היסטוריה
WebP הוכרזה לראשונה על ידי גוגל ב-30 בספטמבר בשנת 2010 כפורמט פתוח חדש עבור גרפיקה דחוסה באינטרנט, הפורמט מייצר קבצים דלי משקל, שקטנים מקובצי JPEG באיכות תמונה דומה. ו-WebP שוחרר תחת רישיון תוכנה חופשית של BSD.
ב-3 באוקטובר 2011, גוגל הוסיפה אפשרות של "פורמט קובץ מורחב" המאפשר תמיכה ב-WebP בסוגי קבצים אחרים כדוג', אנימציה, Exif.
ב-18 בנובמבר 2011, גוגל הכריזה על מצב דחיסה חדש ללא אובדן, ותמיכה בשקיפות; התמיכה הופעלה כברירת מחדל החל מגרסת libwebp 0.2.0 (16 באוגוסט 2012). לפי הדיווח של גוגל מנובמבר 2011, המרה מ- PNG ל-WebP הביאה להפחתה של בין 20% ל 45% בגודל הקובץ בPNG.
ספריית libwebp התומכת הגיעה לגרסה 1.0 באפריל 2018.
נכון לנובמבר 2021, לדפדפני אינטרנט התומכים ב-WebP נתח שוק הוא 96%.
דפדפני אינטרנט
גוגל מקדמת את WebP, וכל הדפדפנים מבוססי Chromium תומכים בפורמט. והם מציעים למנהלי אתרים לעבור מ-JPEG ו-PNG ל-WebP כדי לשפר את ציון מהירות האתר שלהם.
גרסאות Microsoft Edge שפורסמו לאחר ינואר 2020 מבוססות על דפדפן Chromium, ויש להן תמיכה ב-WebP.
ספארי הוסיפה תמיכה עבור WebP בשנת 2020 עם iOS 14 ו גרסת ה-macOS 11.
דפדפן פיירפוקס תומך רשמית ב-WebP מאז ינואר 2019.
חברת פוטושופ של אדוביי החלה לתמוך בפורמט החל מפבואר 2022, מגרסת 23.2 של התוכנה.
GNOME Web, Midori ו- Falkon תומכים באופן מקורי ב-WebP.
בשנת 2023, הייתה תפוצת הפרומט מאוד רחבה, הואיל וחברות קלאודפלייר וAkamai, האחראים על יותר מ-20% מתעבורת האינטרנט, החלו להמיר כל תמונה לפורמט WebP, מפני שחוסך כמחצית מרוחב הפס.
חררדו סלאסקו
חררדו סלאסקו (בספרדית: Gerardo Celasco; נולד ב-8 באפריל 1982) הוא שחקן אמריקאי, הידוע מתפקידו בתור מיגל לופז-פיצג'רלד באופרת הסבון של רשת NBC; "תשוקות" (2000 - 2007) ובזכות תפקידו בתור חאווייר קסטילו בסדרת הדרמה המשפטית של רשת ABC; "המדריך לרוצח" (2019 - 2020).
ביוגרפיה
סלאסקו נולד במיאמי, פלורידה להורים ילידי אל סלוודור. בילדותו עבר סלאסקו עם הוריו לאל סלוודור. את לימודיו סיים בבית הספר האמריקאי של אל סלבדור (Escuela Americana). שם, התחרה בתחרויות קפיצות סוסים בינלאומיות. סלאסקו גם שיחק כדורעף באופן מקצועי והשתתף במשחקי מרכז אמריקה. הקבוצה בה שיחק זכתה בטורניר מרכז אמריקה. סלאסקו זכה להתאמן עם נבחרת אל סלבדור.
מאוחר יותר חזר סלאסקו לארצות הברית כדי ללמוד לתואר ראשון במימון באוניברסיטה המתודיסטית הדרומית (אנ') בדאלאס, טקסס.
קריירה
זמן קצר לאחר סיום לימודיו, צלם האופנה רוברטו אגילר הציע לו להיות הפנים של מסע הפרסום "Toni & Guy Bed Head". הוא גם הופיע בקליפ של פרנקי ג'יי לשירו "And I Had You There".
בשנת 2011 שיחק בסרט הקולנוע "מאניבול". הוא גילם את שחקן הבייסבול קרלוס פנייה.
בשנת 2019 הופיע סלסאקו בתור חאווייר קסטילו בסדרת הטלוויזיה של ABC "המדריך לרוצח".
בשנת 2022 שיחק בתפקיד הבלש לופז במיני-סדרה "השטן באוהיו" של נטפליקס.
חיים אישיים
בשנת 2019 החל לצאת עם השחקנית ג'ניפר מוריסון; ומאוחר יותר במהלך 2022, הזוג התחתן בטקס חשאי.
קונפדרציית הכדורגל הברזילאית
קונפדרציית הכדורגל הברזילאית (בפורטוגזית: Confederação Brasileira de Futebol; ידועה בראשי התיבות CBF) היא הגוף האחראי על הכדורגל בברזיל. חברה בקונפדרציית הכדורגל של דרום אמריקה (CONMEBOL), CBF אחראית על הליגות הלאומיות של ברזיל (מ-סדרה א' עד סדרה ד') והגביע הברזילאי (Copa do Brasil) וממונה על נבחרת ברזיל בכדורגל לגברים ולנשים. כמו כן, פדרציות הכדורגל של מדינות ברזיל כפופות לה ונדרשות לתת לה דין וחשבון על פעילותן. הקונפדרציה אחראית גם על ליגות הנשים בברזיל.
עידן CBD
קודם ל-CBF, הארגון הממונה על הכדורגל בברזיל היה "קונפדרציית הספורט הברזילאית" (Confederação Brasileira de Desportos, CBD). CBD נוסדה ב-8 ביוני 1914 והייתה האחראית למעשה על כל הספורט בברזיל. ב-1916 ייסדה יחד עם התאחדויות הכדורגל של אורוגוואי, ארגנטינה וצ'ילה את הקונפדרציה הדרום אמריקאית - CONMEBOL. היא הצטרפה כחברה לפיפ"א ב-1924.
בראש CBD עמדו 15 נשיאים. הראשון ביניהם היה אלווארו זמית (Álvaro Zamith) והאחרון אלנו דה בארוס נונס (Heleno de Barros Nunes).
כיום CBD כבר לא קיימת והגוף המרכז את ענפי הספורט האולימפיים בברזיל (נכון לשנת 2010) הוא הוועד האולמפי הברזילאי.
הקמת CBF ונשיאיה
CBF נוסדה ב-24 בספטמבר 1979, כאשר חדלה CBD לפקח על ענף הכדורגל בברזיל. מה שהוביל לכך היה הלחץ שהופעל מצד פיפ"א, אשר דרשה כי ענייני הכדורגל במדינות החברות בפיפ"א ירוכזו בידי ארגון עצמאי.
נכון למרץ 2018, נשיא ההתאחדות הברזילאית הוא אנטוניו קרלוס נונס.
ז'וזה מריה מרין החליף ב-12 במרץ 2012 את ריקרדו טיישיירה, אשר כיהן בתפקיד מאז 16 בינואר 1989. טיישיירה היה נשוי במשך 30 שנה, עד שנת 1997, לבתו של ז'ואו האבלנז', נשיא פיפ"א בין השנים 1974 ו-1998 ונשיא CBD בין 1958 ו-1975. הקדנציה האחרונה של טיישיירה הייתה השישית שלו כנשיא CBF והייתה אמורה להסתיים בתום מונדיאל 2014, שיתקיים בברזיל, אך לחץ ציבורי וממשלתי בגין האשמות חוזרות של שחיתות (ראו למעטה) הביאו אותו לפרישה מוקדמת. לפני טיישיירה, עמדו בראש CBF שלושה נשיאים, כולל אלנו נונס שהיה הנשיא בעת הניתוק של CBF מ-CBD.
הישגים
CBF היא התאחדות הכדורגל המצליחה בעולם. נבחרת הגברים ברזיל זכו בכל תואר אפשרי.
נבחרות גברים
תארים בינלאומיים ברמה גלובלית
תארים ביבשת אמריקה
נבחרות נשים
תארים בינלאומיים ברמה גלובלית
תארים ביבשת אמריקה
זכייה
אחד מהישגיה הבולטים של נבחרת ברזיל בכדורגל הוא זכייתה לצמיתות בגביע על שם ז'יל רימה. גביע ז'יל רימה היה גביע אשר החזקה עליו הועברה בין המדינות אשר זכו בו בין טורניר לטורניר של המונדיאל. בצורה זו אמור היה הגביע לעבור בין יד ליד, מעת שנערך הטורניר הראשון של המונדיאל ועד לזכייה שלישית של מדינה מסוימת במונדיאל. בשנת 1970, זכתה ברזיל בפעם השלישית בגביע זה, ואי לכך הוענק לה הגביע לצמיתות (גביע אחר, המכונה "גביע העולם של פיפ"א", הוכן עבור הטורנירים שנערכו לאחר 1990). הגביע, שהיה העשוי מ-3.8 קילוגרם זהב, הוצב לתצוגה במשרדי CBF בריו דה ז'ניירו מיד עם הזכייה בו, והעתק ממנו נשמר בכספת הארגון.
גנבת הגביע
בליל ה-19 בדצמבר 1983 נגנב גביע ז'יל רימה מהמקום בו הועמד לתצוגה. הגביע לא נמצא מעולם ותוצאות החקירה הצביעו על כך שהגנבים התיכו אותו על מנת למכור את הזהב ממנו היה עשוי. ארבעה גברים נעצרו בעקבות המעשה.
בעקבות מעשה הגנבה, העניקה פיפ"א לברזיל בשנת 1986 העתק של הגביע, שנוצק בידי חברת קודאק מ-1.875 ק"ג זהב. העתק זה מוצב כיום לתצוגה במשרדי CBF.
שחיתות וחקירות פרלמנטריות
בשנת 1994, לאחר זכייתה של ברזיל במונדיאל בארצות הברית, הביאו שחקני הנבחרת ומלוויהם מ-CBF במזוודותיהם בחזרה לברזיל סך של כ-17 טונות של ציוד שנקנה בארצות הברית, רובו מוצרי אלקטרוניקה המחויבים בתשלום מכס. נשיא ההתאחדות, ריקרדו טיישיירה, הפעיל את קשריו הפוליטיים והצליח לשחרר את המזוודות בשדה התעופה ללא תשלום מיסי מכס. הפרשה דלפה לעיתונות ועוררה את זעם הציבור. באוגוסט 2009 הורשע טיישיירה על ידי בית משפט בריו דה ז'ניירו בגין עבירה זו ונאסר עליו לכהן במשרה פוליטית וכן לנהל קשרי מסחר עם גופי ממשל למשך שלוש שנים.
בתחילת שנות האלפיים הייתה צמרת CBF מעורבת בשתי חקירות פדרליות באשמת שחיתות . ב"חקירת נייקי" ("CPI da Nike") שערך בית הנבחרים של ברזיל נחקרו עבירות הקשורות בחוזה שנערך בין CBF לחברת נייקי בשנת 1996. חוזה נייקי קבע שהחברה תשמש כספונסורית רשמית של נבחרת ברזיל וכן הוסדר בו שהיא תהיה הספקית הבלעדית של ציוד ספורט עבור הנבחרת. בנוסף, קבע החוזה שחברת נייקי תהיה רשאית ליזום משחקי ידידות של הנבחרת וכן לקבוע תנאים להופעותיהם בציבור של כוכבי הנבחרת, כגון רונלדו. בין המניעים לפתיחת החקירה היו הנסיבות המחשידות סביב השתתפותו של רונלדו במשחק הגמר של מונדיאל 1998. כמה שעות לפני המשחק, רונלדו התמוטט והובהל לבית חולים. חרף זאת, הפתיע רונלדו את צופי המשחק ברחבי העולם כאשר הופיע למשחק. תפקודו של רונלדו במשחק היה ירוד ונבחרת ברזיל הפסידה ל בתוצאה 0-3. עלה החשד כי השתתפותו של רונלדו במשחק הייתה קשורה למעורבות חברת נייקי בענייני הנבחרת. גורם נוסף שהביא לחקירה הוא העובדה שההתאחדות חדלה להיות רווחית בשנת 1996, והחלה לשקוע בחובות עתק, שצברו ריביות בשיעורים גבוהים.
"חקירת נייקי" התנהלה בין בספטמבר 2000 ליוני 2001 ובדו"ח הסופי הואשמו 33 אישים בצמרת הכדורגל הברזילאית בשורת מעשי שחיתות, כאשר בראש הרשימה עמד נשיא ההתאחדות טיישיירה. הדו"ח לא אושר בהצבעה בבית התחתון של הקונגרס הלאומי של ברזיל.
מסקוט
מסקוט (באנגלית: Mascot) הוא פרוור בסידני, המנוהל על ידי עיריית בוטאני ביי (City of Botany Bay). נסקוט כולל את המרכזים המנהליים של העירייה במשרתת אותו ואת הפרוורים הסובבים אותו, וכמו כן את נמל התעופה של סידני.
גאוגרפיה
מסקוט ממוקם בפרוורים המזרחיים של סידני, בערך 7 ק"מ דרום דרום-מזרחית למרכז העסקים הראשי של סידני. מעבריו מצויים הפרוורים אלכסנדריה וביקונספילד מצפון, סיינט פיטרס וטמפי במערב ורוסברי ובוטאני במזרח. מדרום הפרוור גובל במפרץ בוטאני.
היסטוריה
האדמות הראשונות הוקצו באזור הפרוור בשנת 1835, כשייעוד הקרקע היה חקלאי, לגידול ירקות ופירות. הקרקע הופשרה למגורים באזור 1870, והחלה להיות פרוור עירוני בתחילת המאה ה-20. בשנת 1904 כבר היה בפרוור מסלול מרוצי סוסים, ובשנת 1920 הוחלט להקים במתחם הפרוור שדה תעופה אזרחי, שהחל בטיסות מקומיות ב-1924.
תרבות
מסקוט הוא פרוור הכולל אזורים בנויים, אזורי תעשייה ואזורי בילוי. בפרוור תחנת רכבת על קו שדה התעופה, והאזור סביבה עובר פיתוח מואץ. חלק גדול מהפרוור מוקצה עדיין לטובת שדה התעופה של סידני.
דן עמיר
דן עמיר (נולד ב-4 במרץ 1933, ה' באדר תרצ"ג) הוא פרופסור אמריטוס למתמטיקה באוניברסיטת תל אביב, רקטור האוניברסיטה בשנים 1993–1997.
ראשית חייו
דן עמיר נולד ב-1933 לרבקה (לבית זבודניק) וישראל (זבלודובסקי) עמיר - אז פועל חקלאי ומפקד "ההגנה" בהרצליה, ולימים מפקד חיל האוויר הראשון. סיים בית ספר עממי בהרצליה. בשנות הלימודים תש"ז-תש"ח למד בגימנסיה רחביה בירושלים, ובתש"ט-תש"י – בתיכון עירוני א' בתל אביב.
בקיץ 1950 התגייס לצה"ל, עם גרעין התנועה המאוחדת מקן צפון בתל אביב, שיצא להכשרה במסגרת הנח"ל בקיבוץ מעין ברוך שבאצבע הגליל. בתום השירות הצבאי הצטרף למשק. ב-1952 נשלח להדרכה בקן ימיה של התנועה בתל אביב. לאחר ההדרכה, חזר לעבודתו במשק כרפתן.
בשנת תשט"ו (1954/5) עזב את הקיבוץ כדי ללמוד באקדמיה למוסיקה בתל אביב. לאחר שנה החל ללמוד מתמטיקה באוניברסיטה העברית בירושלים, ובמקביל המשיך את לימודי המוזיקה באקדמיה למוסיקה ולמחול בירושלים. ב-1958 קיבל את התואר M.Sc. (במתמטיקה כמקצוע ראשי, פיזיקה וסטטיסטיקה כמקצועות משניים), והמשיך בלימודי המתמטיקה לתואר השלישי. את עבודת הדוקטור באנליזה פונקציונלית כתב בהדרכת פרופ' אריה דבורצקי. ב-1963 קיבל תואר Ph.D, וזכה במלגת פולברייט לבתר-דוקטורט באוניברסיטת קליפורניה בברקלי. בתקופת לימודיו האקדמיים שירת במילואים בחטיבת קרייתי והשתתף במבצע סיני.
מסלול אקדמי
בסתיו 1956, לאחר שנתיים באוניברסיטת קליפורניה בברקלי, שב לישראל ומונה כמרצה בפקולטה למתמטיקה בטכניון. כעבור שנתיים הצטרף לחוג הצעיר למתמטיקה באוניברסיטת תל אביב ונטל חלק פעיל בעיצובו. הוא כיהן בתפקידים שונים בחוג, וכשזה התרחב ב-1979 לבית הספר למדעי המתמטיקה, היה ראשו הראשון. כראש בית הספר פעל רבות לקידומו ליחידה בעלת מוניטין בעולם. גורם רב חשיבות להתקדמות היוצאת מן הכלל של המתמטיקה באוניברסיטת ת"א היה קליטת המתמטיקאים היהודים מברית המועצות. הסנוניות הראשונות הגיעו כבר בתחילת שנות ה-70, בעיקר בזכות נשיא האוניברסיטה, יובל נאמן, שהיה פעיל מאוד למען המדענים היהודים בברית המועצות והיה יו"ר ועד המדענים במועצה הציבורית למען יהדות ברית המועצות. בהמשך שנות ה-70 קלטה כך אוניברסיטת תל אביב מספר מתמטיקאים עולים בכירים בעלי שם. עמיר נתפס כבר אז לעניין הקליטה המדעית והחברתית של המתמטיקאים העולים ובזמן היותו ראש בית הספר הקים לידו את המכון המתמטי כדי שישמש מקום קליטה ראשוני לעולים ויוכל להציע בית מדעי ראשון בישראל למתעניינים בעלייה.
ב-1982 הועלה לדרגת פרופסור מן המניין וב-1985 החל לכהן כדקאן הפקולטה למדעים מדויקים. השנים הראשונות לכהונתו היו שנות התאוששות והתרחבות לאחר הקיצוצים שבאו בעקבות המשבר התקציבי החמור של שנות השמונים הראשונות, ואילו השנים האחרונות עמדו בסימן גל ההגירה המתחדשת ומתעצמת מחבר המדינות. הקליטה המוצלחת באוניברסיטת תל אביב של עולי שנות השבעים במתמטיקה ובפיזיקה, אליהם נוספו בשנות השמונים עוד מספר מתמטיקאים בכירים, היוותה בסיס לפעילות נמרצת של עמיר בהזמנת מדענים יהודים בכירים מארצות חבר העמים וקליטתם בפקולטה. בזכות הפעילות והמעורבות שלו בקליטה זו, הוזמן להשתתף כחבר במספר גופים שפעלו למען העלייה. בין השאר, התבקש על ידי עמותת "קלט" להכין תוכנית אב לקליטת הגל הצפוי של מדענים עולים. תוכנית זו - לקליטת 2,000 מדענים עולים מתוך גל עלייה ראשון צפוי של כ-100,000, הוצגה בפני פורומים שונים, ובמיוחד אומצה על ידי ועד המדענים שליד המועצה הציבורית למען יהדות ברית המועצות והתקבלה על ידי קבינט הקליטה. לאחר שנאמן התמנה לשר המדע, החליף אותו עמיר כיו"ר הוועד.
לאור הפעילות הנמרצת של הפקולטה למדעים מדויקים בנושא הקליטה, החליטה האוניברסיטה ב-1990 למנות דקאן מיוחד לקליטה ודן עמיר מילא גם תפקיד זה, במקביל לתפקידו כדקאן הפקולטה, והמשיך בו גם לאחר שמונה, באותה שנה, כסגן רקטור. הפעילות הנמרצת של האוניברסיטה בקליטת המדענים שימשה דוגמה למוסדות האקדמיים האחרים בישראל, ובתשנ"ב הקים ועד ראשי האוניברסיטאות ועדה בין-אוניברסיטאית לנושא הקליטה ועמיר מונה ליו"ר הוועדה. מאז שימש בתפקיד המרכזי בכל נושאי קליטת המדענים בישראל.
בראשית 1993, כאשר מונה הרקטור איתמר רבינוביץ' לשגריר ישראל בארצות הברית, החליף אותו עמיר כרקטור אוניברסיטת-תל אביב, אך המשיך גם להקדיש זמן ומאמץ לענייני העלייה. שנות כהונתו כרקטור היו, בהיבטים רבים, תור הזהב של האקדמיה בישראל בכלל ושל אוניברסיטת תל אביב בפרט. העלייה הגדולה והזינוק הכלכלי של המדינה בשנות ה-90 לווו בהתרחבות חסרת תקדים של מערכת ההשכלה הגבוהה וזינוק משמעותי של המדע בישראל. בנוסף לביסוס והרחבת הקיים, נפתחו באוניברסיטה תוכניות ויחידות חדשות כמו בית הספר לארכיטקטורה, החוג לתקשורת, החוג ללימודי מזרח אסיה, המכון לחומרים, היחידה לביולוגיה מבנית, מרכזי הציוד הבין-מחלקתיים ועוד. עמיר שאף לקדם לא רק את ממד העומק של ההשכלה והמחקר, אלא גם את הממד הרוחבי, ואחת הפעולות שיזם הייתה סדרת הרצאות הרקטור לציבור הרחב.
פעילות במישור הארצי
בנוסף לענייני אוניברסיטת תל אביב וקליטת העלייה, היה עמיר גם שותף פעיל בהרחבת וביסוס מערכת ההשכלה הגבוהה בישראל. הוא היה בין יוזמי הקמת מכללת תל אביב-יפו, ומאז הקמתה ב-1990 חבר בוועד המנהל, בהנהלה ובחבר הנאמנים שלה. כמו כן היה חבר בחבר הנאמנים ובמועצת המנהלים של המרכז לחינוך טכנולוגי בחולון, במועצה המייעצת למכללת תל-חי, בחבר הנאמנים של המכללה להנדסה בתל אביב, ובאגודת הידידים של בית ספר רימון לג'אז ולמוזיקה בת-זמננו, וסייע בהקמת ובביסוס האקדמי של כמה מוסדות נוספים.
בגמלאות
לאחר פרישתו לגמלאות (באוקטובר 2001) קיבל על עצמו להיות יו"ר המועצה הציבורית למען יהדות ברית המועצות, שהפכה, עם תום גל העלייה של שנות ה-90, לעמותת סל"ע (סיוע לעולים במצבי מצוקה). כמו כן המשיך בפעילותו באוניברסיטה במספר רב של ועדות ומשימות מיוחדות. הוא השתתף בוועדות פרס רבות (בהן פרס וולף), והיה חבר בוועדות מלגות אלון ומלגות 'מעוף' של ות"ת. בנושא אחרון זה – של קידום ההשכלה הגבוהה במגזר הערבי, פעל גם כחבר בוועדה מטעם המועצה להשכלה גבוהה, ואחר כך – כיו"ר ועדת היגוי מטעם ות"ת.
ב־2003 החל לעסוק בחינוך המתמטי: נמנה עם מייסדי העמותה הישראלית לקידום החינוך המתמטי לכל, חבר ועדת התוכנית במתמטיקה לחטיבת הביניים, ובשנים 2004–2008 - יו"ר ועדת המקצוע להוראת המתמטיקה במשרד החינוך, ועוד. ב-2009 כתב (יחד עם ד"ר פיליפ סלובוצקי ואנה פוליאק) ספר לימוד במתמטיקה לחטיבת הבינים, בגישה המשלבת את לימודי הגאומטריה והאלגברה.
בין שאר פעילויותיו בנושאי חינוך וחברה, היה חבר בוועדה היוזמת של עמותת "בשער – קהילה אקדמית למען החברה" ועורך עמית של כתב העת "מקום למחשבה – בשער". בעירו, הרצליה, פעל בוועדות רבות, כולל ועדת החינוך העירונית, הוועד המנהל של "קרן הרצליה החדשה" ודירקטוריון בית ההורים העירוני, בשנים 2007–2012 ניהל את מכללת הגמלאים בעיר. ב-2016 הוענק לו תואר "יקיר העיר".
מספריו ומאמריו
פרסומים מתמטיים: פרסום בכתב-עת מקצועי לא מתמטי: לאחר גיל 80 החל לכתוב על חוויותיו ועל נושאים שבהם עסק. ספרים אלו, שיועדו במיוחד לבני משפחה וידידים, הודפסו במספר עותקים מצומצם.
משפחתו
נשוי לביוכימאית ד"ר עדינה עמיר (בתם של לאה (לבית נויבואר) ופרופ' שמעון גיטר), גמלאית המכון למחקר ביולוגי בישראל בנס ציונה. ילדיהם הם המוזיקאי אייל צליוק-עמיר (יליד 1967), חוקר המיקרוביום ואחד ממייסדי מיראביליס ד"ר אמנון עמיר (יליד 1973) והמתמטיקאי פרופ' גדעון עמיר (יליד 1975). אחותו, זיוה עמיר (1930–1984), הייתה אמנית וחוקרת פולקלור.
יחסי הולנד–ספרד
יחסי הולנד–ספרד הם היחסים הבילטרליים בין הולנד לספרד. היחסים בין שתי המדינות מוגדרים בעיקר על ידי חברותן באיחוד האירופי ועל ידי היותן בעלות ברית בנאט"ו, וכן על ידי השתייכותן לארגונים בינלאומיים רבים.
היסטוריה
במאה ה-16 עבר כל שטח ארצות השפלה, באמצעות כיבושים וירושה, לשליטת בית הבסבורג תחת קרל החמישי, שאיחד את הישויות הפוליטיות השונות למדינה אחת. מזרח הולנד היה כבוש במשך כמה עשרות שנים בלבד לפני תחילת המאבק ההולנדי לעצמאות. על כל פנים, ב-1548, שמונה שנים לפני שוויתר על כיסאו, העניק הקיסר קרל החמישי לשבע עשרה הפרובינציות מעמד של ישות נבדלת גם מהקיסרות וגם מצרפת. צו קיסרי זה (הידוע בשם "הסנקציה הפרגמטית") לא הקנה לפרובינציות עצמאות מלאה, אך הוא העניק להן אוטונומיה רבה.
אחרי קרל עלה לשלטון בנו, פליפה השני. שלא כאביו, שגדל בגנט שבפלנדריה, פליפה גדל בספרד ולא חש כל קשר אישי לארצות השפלה, בהן התגורר ארבע שנים בלבד. כיוון שכך, הוא נתפס כמנותק בקרב האצולה המקומית. פליפה, שהיה קתולי אדוק, נחרד מהצלחתה של הרפורמציה בארצות השפלה ומכך שמספר גדל והולך של אנשים המירו את דתם לקלוויניזם. נסיונותיו לרדוף את הפרוטסטנטים ולהביא לשלטון, משפט וכלכלה ריכוזיים פגעו עוד יותר בפופולריות שלו וגרמו למרד נגדו. ההולנדים לחמו לעצמאות משלטון ספרד, ובכך פתחו את מלחמת שמונים השנה (1568–1648). מספר פרובינציות מורדות חתמו על איחוד אוטרכט ב-1579 ויצרו את איחוד שבעת המחוזות.
וילם הראשון מבית אורנז' (24 באפריל 1533 - 10 ביולי 1584), מייסד בית המלוכה ההולנדי, הנהיג את ההולנדים בחלק הראשון של המלחמה. בשנים הראשונות הייתה ידם של הספרדים על העליונה. אבל בשנים הבאות נתקלו המצור וההתקפות על ההולנדים בהתנגדות מוצקה. מלך ספרד איבד שליטה על הולנד אחרי ביזת אנטוורפן בידי חיילים ספרדיים שהתמרדו, שבה נהרגו כ-10,000 תושבי העיר. הקתולים השמרנים בדרום ובמערב תמכו בספרדים, שכבשו מחדש את אנטוורפן וערים הולנדיות ופלמיות אחרות. בסופו של דבר הצליחו המחוזות הצפוניים לשמור על עצמאות דה פקטו, ואילו המחוזות הדרומיים (פלנדריה, בראבנט, לוקסמבורג, פלנדריה הצרפתית, פלנדריה הוולונית - אזור ליל - ואחרים) נותרו בשלטון ספרדי, שהכביד עליהם את ידו. מספר רב של דרומיים נמלטו לצפון: מחצית מאוכלוסיית אנטוורפן, שלושת-רבעי אוכלוסיית ברוז' וגנט וכל תושבי דנקרק וערים קטנות אחרות. המלחמה נמשכה עוד 60 שנה נוספות אחרי שעיקר הלחימה הסתיים. שלום וסטפליה, שנחתם ב-30 בינואר 1648, אישר את עצמאותם של המחוזות המאוחדים מספרד ומגרמניה, והשאיר את ארצות השפלה הדרומיות בשלטון ספרד - מאותה עת התפצלו דרכי שני החבלים, והדרום הקתולי עתיד להפוך חלק מבלגיה, ואילו הולנד העצמאית תישאר פרוטסטנטית ברובה. מבין "שבעת המחוזות" החשוב ביותר היה מחוז הולנד, ולכן במקומות רבים קראו בשם "הולנד" למדינה כולה. המלחמה הפכה את המדינה החדשה לכוח חשוב במערב אירופה.
יחסים דיפלומטיים
היחסים הדיפלומטיים בין ספרד להולנד טובים. לאחר חתימת מזכר ההבנות ב-13 ביולי 2004 בהאג, גברו היחסים והביקורים הבילטרליים. בשנת 2008 חתם ראש הממשלה יאן פיטר בלקנאנדה על הצהרה משותפת במדריד לפיתוח מזכר ההבנות. היא חזתה את התעצמות שיתוף הפעולה בהגירה, מו"פ, אנרגיה, שינויי אקלים, טרור, זכויות אדם ודיאלוג בין-תרבותי, ושיתוף פעולה רב-צדדי (נאט"ו ושיתוף פעולה בפיתוח).
יחסי סחר
הולנד היא אחת משותפות הסחר העיקריות של ספרד, ותופסת את המיקום השביעי בדירוג המדינות המייבאות ייצוא ספרדי ומגיעה לנתון יצוא של 6.807 מיליארד אירו, 2.9% מסך היצוא של ספרד בשנת 2013. על פי ההערכות שמסר מאגר אסטקום, היצוא הספרדי להולנד גדל ב-2.15% בשנת 2013. מבחינת היבוא, הולנד היא הספקית השישית בגודלה של ספרד. שווי הסחורות והשירותים המיובאים מהארץ לספרד בשנת 2013 הסתכם ב-9.853 מיליארד אירו. יבוא המוצרים ההולנדים לספרד ירד בשנת 2013, ובאותה תקופה שיעור הכיסוי היה 69%.
יחסי תרבות
בהולנד יש עניין רב לשפה ותרבות הספרדית וזה בא לידי ביטוי בביטויים הרבים של התרבות הספרדית במדינה זו. בשגרירות ספרד פועלת מחלקת תרבות שמבצעת מדי שנה תוכנית תרבות שאושרה בעבר על ידי משרד החוץ. בתחום החינוך בולטת העלייה בביקוש לספרדית כשפה זרה בכל מדורי החינוך, במיוחד באוניברסיטאות ובהשכלה הגבוהה. בנוסף, מכון סרוואנטס, הממוקם באוטרכט, מארגן פעילויות רבות לקידום והפצת תרבות בספרדית.
עידן הקרח 3: עלייתם של הדינוזאורים (משחק וידאו)
עלילת המשחק
המשחק מאפשר לשחקנים לשלוט במני, דייגו, סיד ושאר דמויות הסרט. על השחקנים לברוח מדינוזאורים מסוכנים, להעביר את הביצים של סיד למקום בטוח ולחקור את הג'ונגל.
איתי בן שבת
איתי בן שבת (נולד ב-9 ביולי 2000) הוא כדורגלן ישראלי המשחק בעמדת הבלם במכבי נתניה.
קריירה
ב-21 באוגוסט 2021 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת בהפסד 0–3 למכבי פתח תקווה, בשלב הבתים של גביע הטוטו. ב-27 בנובמבר ערך את הופעת הבכורה שלו בליגת העל, בהפסד 2-1 להפועל באר שבע, בה הורחק לאחר שקיבל שני כרטיסים צהובים. ב-3 באפריל 2022 הבקיע את שער הבכורה שלו בקריירה, בניצחון 1–4 על הפועל חדרה.
ב-24 ביולי 2023 חתם במכבי נתניה.
שמורת הטבע הלאומית צ'ומולונגמה
שמורת הטבע הלאומית צ'ומולונגמה (במנדרינית: 珠穆朗玛峰 国家级 自然保护区) היא שמורת טבע אשר בה נמצא החלק הסיני של הר האוורסט. השמורה משתרעת על פני 36,000 קילומטרים רבועים. "צ'ומולונגמה" הוא השם של הר האוורסט בטיבטית.
השמורה נוסדה ב-18 במרץ 1989. השמורה הייתה אחת משמורות הטבע הראשונות בעולם שנוהלו ומוגנים לחלוטין על ידי מתנדבים מקומיים.
השמורה כוללת 5 מתוך 14 הפסגות הגבוהות ביותר בעולם אשר ממוקמות בגובה של מעל ל-8,000 מטר.
חיות בר
בשמורה ישנם 53 מיני יונקים, 206 מיני ציפורים ו-20 מיני דגים. נמר השלג הוא סמל שמורת הטבע קומולנגמה.
צמחייה
בשמורה ישנם 2,348 מיני צמחים.
נפתלי הרץ הלוי
הרב נפתלי הרץ הלוי וידנבוים (י"ג בחשוון תרי"ג, 26 באוקטובר 1852 – י"ד בסיוון תרס"ב, 1902) היה הרב האשכנזי הראשון של יפו והמושבות. עסק בתורת הנגלה ובתורת הנסתר והיה מקובל.
תולדותיו
נולד בביאליסטוק לאביו הרב הדרשן אליהו ליב. בשנת תרמ"ד (1884) עלה מפולין לארץ ישראל. התיישב בשכונת מאה שערים בירושלים וייסד בעיר ישיבה.
בשנת תרמ"ו (1886) נוסדה הקהילה האשכנזית ביפו, והרב נפתלי הערץ נשלח לכהן כרבה, על ידי רבני ירושלים רבי שמואל סלנט ורבי יהושע לייב דיסקין, שם ביסס את חיי היהדות בעיר ובמושבות, ובעיקר את קיום המצוות התלויות בארץ, שהייתה תופעה חדשה ביהדות מאז החורבן.
באדר ב' תרנ"א (אפריל 1891) התאחדו העדות הספרדית והאשכנזית בעיר יפו והרב הלוי התמנה לעמוד בראש הקהילה המאוחדת בהסכמת יחיאל מיכל פינס ויואל משה סלומון מטעם האשכנזים ואהרן שלוש והרב יעקב מאיר מטעם הספרדים. בכך היה הרב לוי לסמכות הרבנית העליונה ביפו וסמל לאפשרות של אחדות בין ספרדים ואשכנזים בארץ ישראל.
הלוי, שהיה כפוף לרבנים מירושלים, ביקש להוכיח שהוא שומר על הצביון הדתי ונלחם בתרבות החילונית-רוסית שהביאו עמם עולי העלייה הראשונה ושינו את הצביון שהיה קיים ביפו לפני כן. במיוחד תקף הרב את ראשי הציבור, אנשי בני משה, מנחם שטיין, זאב טיומקין, יהושע ברזילי, יחזקאל דנין (סוכובולסקי) וחיים חיסין, אשר ביקשו להתקבל כשותפים בוועד הקהילה המאוחד ולהשפיע מבפנים בתחום החינוך והבריאות בעיר. הרב, בתמיכתו של יחיאל מיכל פינס מירושלים, סירב בתוקף ותקף את החילונים בעיקר על הנהגת ריקודים של בחורים ובחורות וחילול שבת בפרהסיה ומאוחר יותר על הצגות תיאטרון ביפו ובמושבות. בתחילה התכתב הרב עם טיומקין ותבע ממנו לצוות על הצעירים המשכילים לחדול ממעשיהם, אך טיומקין השיב לו שאין הדבר בתחום סמכותו והוא אף אינו רואה בדברים קלקול של אמות מידה. בשיא המאבק הודיע הרב שיסרב לערוך קידושין לאיש שלא יבטיח לו כי ימנע מביתו "ריקודין נערים עם בתולות". הלוי, שחסם את האפשרות של עולי העלייה הראשונה להשתלב במרקם הקיים, הפך בעיני העולים לסמל "החלוקה" ו"היישוב הישן", מאידך נאלץ הרב להוכיח לרבני ירושלים שהוא שולט במצב הדתי ביפו ובמושבות, שהלך והפך מאוים יותר ויותר על ידי העלייה החילונית. בכך נקט, לעיתים בניגוד לרצונו, בקו קנאי ובלתי מתפשר.
במותו נישאו לכבודו הספדים בבית כנסת החורבה בירושלים לפני שנטמן בבית הקברות הר הזיתים.
היתר מכירה
בשנת תרמ"ט היה הרב נפתלי הרץ הלוי בין המתנגדים להיתר המכירה במושבות הברון.
בשנת תרנ"ו תמך וסידר היתר מכירה לחקלאים ביפו כהוראת שעה, כשההיתר קובע שהגוי קונה את העצים לקוץ, וכך גם בשנת תרס"ג.
בהלת המצורעים
בהלת המצורעים של שנת 1321 (מוכרת גם כמזימת המצורעים) היא מזימה לכאורה של מצורעים צרפתיים להפיץ את מחלתם על ידי זיהום מי השתייה עם אבקות ורעלים. בתקופת ימי ביניים היו מצורעים על פי רוב עוברים התעללויות רבות לאור האמונה שרווחה כי מחלתם מדבקת. בין היתר היו המצורעים מגורשים מאזורי היישוב והיו זוכים ליחס של חיות בר. נטען כי יהודים ומוסלמים היו מעורבים בעלילה זו, דבר שהעניק תירוץ לרשויות המקומיות לתקוף את קהילות היהודים והמצורעים. ההיסטריה התפשטה במהירות למחוזות השכנים, בעיקר לממלכת אראגון.
צרפת
באביב 1321 החלו לפרוץ השמועות על הקנוניה באזור דרום צרפת. בעקבות עינויים שהעבירו הרשויות את המצורעים בסופו של הדבר יצאה הודאה מאולצת שקבעה כי המצורעים פועלים תחת פקודת היהודים, שבתורם שוחדו על ידי המוסלמים של ספרד. זאת במטרה "להרעיל את האוכלוסייה הנוצרית של אירופה". הבהלה פרחה בעקבות מסעות הצלב שהתקיימו שנה קודם לכן; מסע הצלב של הרועים, בהם ההמון שכלל נשים וצעירים כפריים תקפו את יהודי צרפת וממלכת אראגון השכנה למרות הוראות יוחנן העשרים ושניים, פיליפ החמישי, מלך צרפת וג'יימס השני של אראגון. כבר ב-1320, בזמן ביזת מושבות המצורעים, מספר צלבנים טענו כי מצאו חביות מלאות בלחם רקוב והפכו את ההאשמה המוזרה הזו לבולטת, בטענה כי המצורעים התכוונו להשתמש בלחם על מנת להכין רעלים ולזהם את באר השתייה. בעוד מסע הצלב של הרועים הובל על ידי ההמונים, רדיפת המצורעים הייתה מתוזמרת על ידי הרשויות מקומיות. מה שהפך את זה לשיפוטי למרות שהיה חוץ-משפטי.
בזמן שהסיפורים החלו המלך פיליפ היה בסיור אזורי ולכן מצא עצמו במצב קשה; הוא לא יכל היה לתמוך או לגנות את הרדיפות בפומבי. שכן האופציה הראשונה הייתה מובילה לעוד אלימות והשנייה מערערת את סמכותו. האינקוויזיטור הדומיניקני ברנרדו גי הורה לערוך חקירה מקיפה. ב-21 ביוני, המלך פיליפ הוציא צו שהורה לכלוא ולתחקר את כל המצורעים תחת עינויים. אלו שנמצאו אשמים הועלו המוקד; ומאחר ופשעיהם הוכרזו כביזיון המלכות, רכוש המצורעים הוחרם על ידי הכתר. אולם החלטה זו נקראה תיגר תחת הוואסלים והוכרעה כהצלחה.
יחסי לוקסמבורג–ספרד
יחסי לוקסמבורג–ספרד הם היחסים הדו-צדדיים והדיפלומטיים בין לוקסמבורג וספרד. מערכות היחסים מוגדרות בעיקר על ידי חברות שתי המדינות באיחוד האירופי ובנאט"ו.
ייצוג דיפלומטי
מחלקת החינוך של שגרירות ספרד (השוכנת בבריסל, ומוסמכת לבלגיה, הולנד ולוקסמבורג) כוללת משרד בבניין הקונסולרי של שגרירות ספרד בלוקסמבורג ומרכז משאבים הממוקם בכיתה היחידה לשפה הספרדית ותרבות בבירת לוקסמבורג.
בשירות זה נערכים ביסודם ייעוץ, דיווח, ייעוץ, הכשרת מורים, ארגון פעילויות תרבות, מגעים עם הממשל הלוקסמבורגי ותמיכה ביוזמות רבות של שגרירות ספרד הקשורות לקידום ספרדית. שיעורים ניתנים גם לילדים של אזרחים ספרדיים המתגוררים בלוקסמבורג, במסגרת מה שמכונה "כיתת השפה והתרבות הספרדית".
יחסים כלכליים
התחזיות הטובות לטווח הקצר והבינוני של כלכלת לוקסמבורג הופכות את הצפי לכך שהיחסים הכלכליים עם ספרד ימשיכו באותו מסלול או אף ישתפרו בשנים הקרובות. יחד עם זאת, קיימות אפשרויות לשיתוף פעולה במספר לא מבוטל של מגזרים עם פוטנציאל פיתוח גדול בלוקסמבורג כמו: תקשורת והפקה אורקולית; לוֹגִיסטִיקָה; חקירה ופיתוח; בנין; תחום המזון וכל מה שקשור לשירותים ומוצרים פיננסיים.
בנוסף, מאחר שלוקסמבורג היא מקום מושבם של מוסדות האיחוד האירופי, ניתן לצפות גם בהגדלת השתתפותן של חברות ספרדיות במכרזים הרבים, בנוסף להיותה מטה סוכנות נאט"ו לרכישות ואספקה (NSPA).
שיתוף פעולה
לוקסמבורג אינה מקבלת שיתוף פעולה בפיתוח ספרדי. ראוי להזכיר כי בשנת 2007 התנהלו מגעים בין ספרד ולוקסמבורג על פעולה משותפת אפשרית במדינה שלישית כלשהי (בסופו של דבר במרכז אמריקה).
ביקורים רשמיים
בינואר 2007 ערך שר החוץ ושיתוף הפעולה של ספרד מיגל מורטינס ביקור עבודה בלוקסמבורג, שהתרכז במיוחד בענייני אירופה. ביוני אותה שנה נסע ראש הממשלה ז'אן-קלוד יונקר לספרד, שם נפגש בין היתר עם שר הכלכלה פדרו סולבס.