cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
עונת 2022/2023 ב-NBA
טרום העונה
ב-22 בספטמבר 2022 בוסטון סלטיקס הודיעה על השעייתו של אימה יודוקה מאימון הקבוצה, והכריזה על ג'ו מאזולה עוזרו כמאמן זמני.
תוך כדי העונה
ב-1 בנובמבר 2022 ברוקלין נטס והמאמן סטיב נאש הודיעו על החלטתם להיפרד. ז'אק ווהן עוזר המאמן הוכרז כמאמן זמני עד שב-9 בנובמבר הוכרז כי הוא ישמש כמאמן קבוע.
אולסטאר 2023
משחק האולסטאר של ה-NBA נערך ב-19 בפברואר 2023 בויוינט סמארט הום ארנה שבסולט לייק סיטי, יוטה. כמדי שנה, עשרת השחקנים הפותחים במשחק נבחרו על פי שקלול קולות של אוהדים, שחקני הליגה ופרשנים, ואת 14 השחקנים המחליפים בחרו מאמני הליגה (בסך הכול 5 שחקני חמישייה ו-7 מחליפים מכל אזור). שני השחקנים בעלי מספר הקולות הרב ביותר לפתוח בחמישיות (אחד מהמזרח ואחד מהמערב) משמשים כ"קפטנים" של קבוצתם, אותה הם מרכיבים מתוך יתר השחקנים שנבחרו להשתתף במשחק, במהלך "דראפט" בין הקפטנים בו הם בוחרים את השחקנים לסירוגין, בעונה זו לראשונה התקיים הדראפט בערב המשחק עצמו.
לברון ג'יימס (לוס אנג'לס לייקרס) ויאניס אדטוקומבו (מילווקי באקס) זכו במספר הקולות הרב ביותר, ובכך נבחרו לשמש כשני הקפטנים. במערב מלבד לברון ג'יימס נבחרו לפתוח סטפן קרי, לוקה דונצ'יץ', זאיון ויליאמסון וניקולה יוקיץ'. וכמחליפים נבחרו ג'ה מוראנט, שיי גילג'ס-אלכסנדר, דמיאן לילארד, פול ג'ורג', לאורי מארקנן, דומנטאס סאבוניס וג'ארן ג'קסון. בעקבות פציעה של סטף קרי וזאיון ויליאמסון, נבחרו אנתוני אדוארדס ודיארון פוקס להחליף אותם במשחק האולסטאר. ג'א מוראנט ולאורי מרקאנן נבחרו לפתוח בחמישייה במקומם. במזרח מלבד אדטוקומבו, נבחרו לפתוח דונובן מיטשל, קיירי אירווינג, ג'ייסון טייטום וקווין דוראנט. וכמחליפים נבחרו ג'יילן בראון, דמאר דרוזן, טייריס הליברטון, ג'רו הולידיי, ג'ואל אמביד, באם אדבאיו וג'וליוס רנדל. בעקבות פציעה של קווין דוראנט נבחר פסקל סיאקם להחליף אותו במשחק האולסטאר. ג'ואל אמביד נבחר לפתוח בחמישייה במקומו.
המאמנים שידריכו את הקבוצות הם מייקל מלון מאמנה של דנוור נאגטס וג'ו מזולה מאמנה של בוסטון סלטיקס.
במשחק האולסטאר ניצחה "קבוצת יאניס" בתוצאה 175-184, וג'ייסון טייטום זכה בתואר ה-MVP של המשחק לאחר שקלע 55 נקודות.
קבוצת יאניס קבוצת לברון
משחקים בינלאומיים
משחקי קדם העונה התחילו ב-30 בספטמבר 2022, ונמשכו עד ל-15 באוקטובר 2022.
שני משחקי קדם עונה בין גולדן סטייט ווריורס לוושינגטון וויזארדס התקיימו בסאיטאמה סופר ארנה בטוקיו, יפן.
העונה הסדירה
לוח העונה הרגילה התפרסם באוגוסט 2022. העונה הסדירה התחילה ב-19 באוקטובר 2022, והסתיימה ב-9 באפריל 2023. כל קבוצה משחקת 82 משחקים, ובסיומן הקבוצות שסיימו בשש המקומות הראשונים בכל אזור העפילו ישירות לסיבוב הראשון של פלייאוף ה-NBA, בעוד שארבע הקבוצות שסיימו במקומות 7-10 בכל אזור העפילו לטורניר הפליי-אין.
פרסים עונתיים
להלן רשימות הזוכים והמועמדים הרשמיים לכל אחד מהפרסים העונתיים: חמישיות העונה: חמישיות ההגנה של העונה: חמישיות הרוקיז של העונה:
פליי-אין
הקבוצות שסיימו בשש המקומות הראשונים בכל אזור העפילו ישירות לסיבוב הראשון של פלייאוף ה-NBA, בעוד שארבע הקבוצות שסיימו במקומות 7-10 בכל אזור השתתפו בטורניר הפליי-אין. הקבוצה שסיימה במקום ה-7 בכל אזור אירחה את הקבוצה שסיימה במקום ה-8 כשהמנצחת במשחק זה קיבלה את המקום השביעי בפלייאוף. הקבוצה שסיימה במקום ה-9 בכל אזור אירחה את הקבוצה שסיימה במקום ה-10 בכל אזור והמנצחת במשחק זה התמודדה מול הקבוצה שהפסידה במשחק בין מקומות 7-8 על הכרטיס האחרון לפלייאוף בכל אזור. משחק אותו אירחה המפסידה במשחק בין מקומות 7-8.
פלייאוף
כל אחת מסדרות הפלייאוף משוחקת בשיטת הטוב משבעה משחקים, כלומר הקבוצה הראשונה אשר מגיעה לארבעה ניצחונות מנצחת בסדרה. את מקומות 7-8 בכל אזור תפסו הקבוצות שהעפילו ממשחקי הפלייאין, המנצחת במשחק בין המקומות שביעית לשמינית הייתה לקבוצה המדורגת שביעית ואילו המפסידה במשחק זה התמודדה מול המנצחת במשחק בין המקומות תשיעי לעשירי שבו המנצחת הייתה לקבוצה השמינית בפלייאוף.
סגל האלופה, דנוור נאגטס: ניקולה יוקיץ', ג'מאל מארי, ארון גורדון, מייקל פורטר הבן, קנטביוס קולדוול-פופ, ברוס בראון, ג'ף גרין, כריסטיאן בראון, רג'י ג'קסון, דיאנדרה ג'ורדן, איש סמית', פייטון ווטסון, זיק נאז'י, ולאטקו צ'נצ'אר ותומאס בראיינט (ג'ק וייט וקולין גילספי נכללו בסגל אך לא השתתפו בפלייאוף).מאמן ראשי: מייק מלון.
מנספילד פארק (סרט, 2007)
מנספילד פארק (באנגלית: Mansfield Park) הוא סרט טלוויזיה בריטי משנת 2007 בבימויו של איאן ב. מקדונלד ובכיכובם של בילי פייפר, מישל ריאן ובלייק ריטסון. הסרט, שהוא עיבוד לרומן באותו שם מאת ג'יין אוסטן, מגולל את קורותיה של פאני פרייס, ילדה שאמה הענייה שולחת אותה לחיות אצל קרובי משפחת העשרים באחוזתם, מנספילד פארק. הסיפור ממשיך כשפאני בת ה-18 מתאהבת בבן דודה אדמונד, שלומד לקראת הכשרתו ככומר. אהבתה לבן דודה מונעת מפאני להיענות להצעת הנישואים של מחזר עשיר יותר, הנרי קרופורד.
"מנספילד פארק" שודר לראשונה בבריטניה ב-18 במרץ 2007 ברשת ITV כחלק מ"העונה של ג'יין אוסטן". צילומי הסרט נערכו ב"ניובי הול" שבצפון יורקשייר. בקנדה שודר הסרט לראשונה ב-23 בדצמבר 2007, ובארצות הברית ב-27 בינואר 2008.
סיסים מצויצים
סיסים מצויצים (שם מדעי: Hemiprocnidae) היא משפחה של סיסאים - עופות המבלים הרבה מזמנם באוויר וקרובים למשפחת הסיסיים. במשפחה סוג יחיד, סיס מצויץ, ובו 4 מינים.
אלו סיסים קטנים יחסית; אורכם הממוצע 15–30 ס"מ, מקורם קצר וכנפיהם רחבות. הם שונים מהסיסים בעיקר בנוצות המזדקפות שלהם.
הסיסים המצויצים חיים בטבע בהודו, דרום-מזרח אסיה, גינאה החדשה ועד איי שלמה.
מינים
ישנם 4 מינים בסוג:
מערבולת אורגון
תיאור
לפני שהחלה עבודת בנייה כלשהי באתר, נפוצה אגדה שהאינדיאנים קראו לשטח המערבולת בשם "אדמה אסורה" ושסוסים שהתקרבו אליה פנו לאחור וסירבו לעבור דרכה.
בשנת 1904 הוקמה בקתה באתר לצורכי מכס, הבקתה החלה להחליק בשנות העשרה המוקדמות ולנטות בזווית גדולה. פני השטח של המערבולת מכילים עליות וירידות שונות היוצרות אשליה אופטית כאילו עצמים מתגלגלים כנגד כוח הכבידה מעלה. ניתן להבחין בתופעה דומה באתרים אחרים בארצות הברית, וביניהן נקודת המסתורין בסנטה קרוז שבקליפורניה. המערבולת מפורסמת גם בכך שהיא "משנה גובה" - שני אנשים בעלי אותו גובה העומדים במקומות שונים יראו בעלי גובה שונה. ישנם אנשים המאמינים כי תופעה זו מזכירה את חדר איימס, אך מדידות שבוצעו באתר הכשילו תאוריה זו.
בתרבות הפופולרית
המערבולת הוזכרה בסרטים, משחקי מחשב ובסדרות טלוויזיה שונות:
בית משהיוף
בית משהיוף, הוא הגדול בבתי שכונת הבוכרים (כחמישה דונם), ומהגדולים בבתיה הפרטיים של ירושלים.
היסטוריה
בית משהיוף, הממוקם בשכונת הבוכרים בירושלים ברחובות דוד חזן, רחובות הבוכרים ואדוניה הכהן, נבנה על ידי שלושה אחים אשר נמנו עם נכבדי ומנהיגי העדה הבוכרית - שמחה משהיוף, נשיא קהילת יהודי העיר טורקיסטן, בנימין (אמין-באי) משהיוף ויצחק משהיוף. בפינתו הדרום מזרחית של הבית, משני צדדיו, חקוק השם "רחוב משהיוף".
בשנת 1890 רכשו האחים משהיוף את הקרקע לבניית ביתם והיא נרשמה על שמו של האח שמחה משהיוף. בנייתו של הבית הושלמה בסוף שנת 1905 ואף על אחת מאבני הראשה בקשתות הפנימיות בחצר המזרחית של הבית, נחקקה השנה בה נחנך הבית - "תרס"ו". בית משהיוף הוא מהגדולים בבתי שכונת הבוכרים ומהגדולים בבתיה הפרטיים של ירושלים. שטחו הכולל הוא למעלה מחמישה דונם.
כיום השתמרו רק קירותיו החיצוניים של המבנה ובמבנה שוכנת ישיבת קמניץ.
הדיוויזיה ה-170 (ורמאכט)
הדיוויזיה ה-170 (בגרמנית: 170. Infanterie-Division) הייתה דיוויזיית חיל רגלים של הורמאכט במלחמת העולם השנייה.
היסטוריה
הדיוויזיה הוקמה ב-1 בדצמבר 1939, והיא הועמדה תחת פיקוד ולטר ויטקה. במהלך מבצע ברברוסה לחמה הדיוויזיה כחלק מהקורפוס ה-54 במסגרת הארמייה ה-11, והשתתפה בכיבוש פאודוסיה ובקרבות על סבסטופול. באוגוסט 1942 הועברה הדיוויזיה לזירה הצפונית, ולחמה שם כחלק מהארמיות ה-11 וה-18 לסירוגין. ביולי 1944 הועברה הדיוויזיה תחת פיקוד הארמייה הרביעית, ולחמה עמה בקרבות בבלארוס ובפרוסיה המזרחית, עד סוף המלחמה.
פתחיה (בית המקדש)
פתחיה היה ממונה על קורבנות העוף שהוקרבו לבית המקדש מתורים ובני יונה של קינים והוא שימש כאחד מחמישה עשר הממונים הקבועים שהיו בבית המקדש. המשנה מזהה אותו עם מרדכי היהודי. להלכות קורבנות העוף שעליו אחראי פתחיה מוקדשת מסכת מיוחדת במשנה שהיא מסכת קינים.
תפקידו
התורה ציוותה על כמה אנשים (כגון זב וזבה, או יולדת ומצורע עניים) להביא צמד קורבנות של עולה וחטאת מן העוף. צמד כזה, נקרא במשנה קן (בלשון המשנה קן היא נקבה). קן יכולה להיות מפורשת - בעליו של הקרבן כבר קבע איזה מן העופות מוקדש לחטאת ואיזה לעולה - או סתומה - הקן הגיע לידי הכהן בטרם נקבע איזה לחטאת ואיזה לעולה, והכהן המקריב צריך להחליט על כך. ברגע שעוף אחד מקן סתומה מוקרב לעולה, בן-זוגו נקבע להיות חטאת, ולהפך. פתחיה היה ממונה מטעם בדק הבית ובית המקדש על התורים ובני יונה בבית המקדש והיה מקבל את התשלום לקרבן.
רש"י במסכת מנחות מפרש שפתחיה היה ממונה על הקופה שבה היו מביאי הקינים מכניסים את תרומתם:.
רבנו גרשום מפרש שהוא היה אחראי על מכירת הקינים:.
תיאורו כממונה וזיהויו עם פתחיה
המשנה במסכת שקלים מתארת את חמישה עשר בעלי התפקידים החשובים בבית המקדש ופתחיה נכלל ברשימה המכובדת של הממונים:
הדס מאור
הדס מאור (נולדה ב-1968) היא אוצרת ישראלית עצמאית לאמנות עכשווית.
ביוגרפיה
הדס מאור נולדה בתל אביב. היא בוגרת לימודי תולדות האמנות וצילום, ובהמשך לכך לימודי תרבות, אוצרות וביקורת, ולימודים בחוג לפרשנות באוניברסיטת בר-אילן. בשנת 1993 החלה לעבוד בגלריה בוגרשוב בתל אביב, כמשנה לאוצרת אריאלה אזולאי. פעילות הגלריה הוקדשה באותה עת לקריאה ביקורתית בפרקים מוקדמים של אמנות ישראלית לצד הצגה של אמנים צעירים מובילים. במסגרת זו אצרה מאור ב-1994 את התערוכה הראשונה שלה – עבודות צילום מטופל של האמן הנרי שלזניאק. באותה שנה החלה גם לעבוד כמבקרת תערוכות צילום ווידאו בעיתון שישי, מוסף התרבות של עיתון גלובס, אותו יזם וערך אדם ברוך. מאור עבדה בעיתון שישי עד לסגירתו בשנת 1995.
בשנים 1995–1997 למדה מאור במחזור הראשון של הסמינר החדש ללימודי תרבות, אוצרות וביקורת בקמרה אובסקורה. עם סיום הלימודים קיבלה לידיה את אוצרות הגלריה לצילום של קמרה אובסקורה, שם פעלה בשנים 1997–2000. פעילותה בגלריה באותן שנים הוקדשה לטיפול בייצוגי גוף ומגדר, לטיפול בשאלות של חלל ומרחב ולקידום הצבות תלויות חלל.
בשנים 2005–2007 למדה בתוכנית ללימודי פרשנות ותרבות באוניברסיטת בר-אילן.
אוצרות
החל משנת 2001 פועלת מאור כאוצרת עצמאית ומשתפת פעולה עם מוזיאונים מובילים בישראל. במסגרת זו הציגה תערוכות יחיד ותערוכות נושא קבוצתיות, תוך שילוב עבודתם של אמנים מקומיים ובינלאומיים. תערוכות אלו כללו עבודות של אמנים כגון נלי אגסי, קרלוס אמורלס, קאדר עטייה, ג'נט קרדיף, ג'ורדי קולומר, ציבי גבע, מונה חאטום, מיכל היימן, סיגלית לנדאו, מריה מרשל, ארנסטו נטו, שיהרו שיוטה, נעמה צבר, אלונה רודה, וונג ווי, גל ויינשטיין. על כך הרחיבה גליה יהב "התערוכות שלה תמיד מקיפות נושאים גדולים ומוגשות עם תשומת לב פרטנית לחוויה של הצופה בחלל. [...] המגויסות לנושא היא טוטלית, ואין כל סטייה, ולו רגעית, מהנושא המוצהר."
תערוכת נושא לדוגמה הייתה התערוכה "רקמת פעולה", 2004, במוזיאון הרצליה לאמנות עכשווית [אתי אברג'יל, נלי אגסי, ארז גולן, גל וינשטיין, מאשה יוזפפולסקי, מיכל נאמן, ארנסטו נטו, ראדה עאמר, אליס קלינגמן, שיהרו שיוטה]. רקמת פעולה היא תערוכת נושא קבוצתית הבוחנת עבודות אמנות שונות הנשענות על שימוש בחומרים "רכים" (חוטי תפירה, גלילי צמר, יריעות בד), בחומרים סינתטיים (לייקרה, לטקס) ובחומרים "חלופיים" נוספים (נייר, מסקינגטייפ, צמר פלדה) אל מול הקשרים אמנותיים "נוקשים" הנגזרים מיסודות התפישה המודרניסטית כפי שהוגדרה והתבססה מאז אמצע המאה העשרים. על תערוכה זו כתבה סמדר שפי "תערוכות אלה ואחרות התייחסו להרחבת המונח "אמנות גבוהה" כך שיכלול לא רק ציור, פיסול, צילום ווידאו, לא רק מדיומים שהם במובהק לא שימושיים ולא "ביתיים". מאור מרחיבה ומעמיקה את בחינת הנושא הזה. היא יוצרת זיקות בין העבודות השונות, ואלה מעניקות לתערוכה רובדי משמעות מרובים - חלקם עוסקים בחלוקות המסורתיות לנשי וגברי, גבוה ונמוך, ואחרים נוגעים בפרידה, מוות והתכלות."
בשנת 2015 אצרה מאור את הביתן הישראלי בביאנלה ה-56 לאמנות בוונציה, בו הוצג פרויקט של ציבי גבע. העיתון הבריטי המוביל Financial Times בחר את הביתן לאחד מבין חמשת הביתנים המובילים בביאנלה באותה שנה.
בשנת 2019 נבחרה מאור לאוצרת הראשית של "רשמים VII – קו פעולה", הביאנלה השביעית לרישום בישראל. בביקורת שפורסמה בעיתון הארץ, כתב גלעד מלצר כי התערוכה בבית האמנים היא "היא אחת המרשימות שנאצרו בשנים האחרונות". עוד ציין כי "מאור היא האוצרת הראשית של הביאנלה שמציגה השנה בשלושה חללים נוספים בירושלים: סדנת ההדפס, גלריה ברבור, ובית אנה טיכו, כשלכל אחת מהן מונה אוצר. גם בהן יש לא מעט עבודות טובות, אבל ההישג הגדול של מאור הוא התערוכה בבית האמנים, שבה אוצרת־יוצרת הפיקה בעזרת עין רגישה, מחשבה מדויקת ורגישות ויזואלית חוויה שחורגת מסך כל העבודות שנבחרו, כסיום מושלם לעשור. "
בשנת 2021 הייתה מאור אוצרת שותפה של פרויקט בינלאומי פורץ דרך, Seeing the Invisible, תערוכת אמנות עכשווית של עבודות מציאות רבודה (AR), פרי יוזמה של הגן הבוטני האוניברסיטאי ירושלים בשיתוף עם קרן אאוטסט לאמנות עכשווית ובתמיכת הקרן לירושלים. התערוכה נפתחה והוצגה בו זמנית ב-12 גנים בוטניים שונים ברחבי העולם, בהם גנים בארצות הברית, קנדה, אנגליה, סקוטלנד, דרום אפריקה ואוסטרליה. בין האמנים שיצרו עבודות במיוחד עבור התערוכה איי וֵויוֵוי (סין), מל או'קלהאן (אוסטרליה), רֵפיק אנדוֹל (טורקיה), אייזק ג'וליאן CBE RA (בריטניה), אוֹרי גרשט (ישראל/בריטניה), סיגלית לנדאו (ישראל), דַייטוֹ מנאבֵּה (יפן),, טימור סי-קין (ארצות הברית), מוחמד קאזֵם (איחוד האמירויות). התערוכה נבחרה על ידי עיתון הניו ירק טיימס לאחת מתערוכות הסתיו המומלצות. בפריוויו שכתב Peter Libbey באותו עיתון הדגישה מאור את הקשר העכשווי בין הממד הפיזי לזה הדיגיטלי, כפי שבא לידי ביטוי במושג phygital.
עבודתה האוצרותית של מאור מתייחסת לעיתים קרובות למושגים תאורטיים הנוגעים לקיום העכשווי ושמה דגש על ליווי ופיתוח עבודות הצבה גדולות ממדים וספציפיות לחלל ולהקשר. בתוך כך שואפת מאור לזהות ולהציג קשרים משמעותיים בין האמנות המקומית לזו הבינלאומית ולשלב בין עבודתם של אמנים צעירים מבטיחים לזו של אמנים מוכרים ומבוססים.
לאורך השנים לימדה מאור במוסדות חינוך שונים בהם מכללת הדסה ירושלים, קמרה אובסקורה תל אביב, מכללת סמינר הקיבוצים תל אביב ועוד, ולקחה חלק בוועדות שונות להענקת פרסים, מלגות ותמיכות. כיום היא מרצה בתוכנית ללימודי תואר שני באמנות (MFA) בבצלאל – אקדמיה לאמנות ולעיצוב. כמו כן, מרבה מאור להרצות על נושאים הקשורים באמנות עכשווית ובאוצרות בפורומים שונים.
מאור חיה בתל אביב ולה שני ילדים.
קהילה רצונית
המושג קהילות רצוניות הוא שם כולל לצורת חיים בשיתוף. הצורות הנפוצות הן קומונה או קואופרטיב. בקהילות אלו, לחברים יש בדרך כלל חזון משותף והם מתחלקים בדרך כלל בתחומי האחריות ובמשאבים. קיימים צירופים רבים של שיטות שונות כדוגמת ההתיישבות העובדת.
קיימות צורות שונות ורבות של קהילות רצוניות, המובדלות על בסיס צורה, עיקרון מכונן, מבנה חברתי, יחס לסביבה, ומאפיינים נוספים. אין קשר הכרחי בין קהילות רצוניות לסוציאליזם או אנארכיזם, אולם חברים רבים מחזיקים בדעות אלו ואף משתתפים בתנועות פוליטיות אלו.
צורה נפוצה של קהילה רצונית היא ניהול בתי-עסק או פרנסה בצורה שבטית על ידי לקיחת חלק בקואופרטיב עובדים ברמה זו או אחרת של שיתוף (לדוגמה: הקואופרטיב אגד לפני הפיכתו לחברה), החל מבעלות משותפת וכלה בחברה אוטונומית מבחינה כלכלית ותרבותית (כדוגמת תנועות הבוגרים בישראל). צורה אחרת היא המעבר להתיישבות קהילתית, גם היא ברמה משתנה של שיתוף (כדוגמת הקיבוץ).
בראשית המאה ה-21, הוקמו בישראל הקהילות הרצוניות: כפר אקולוגי, בתיף ואחרות.
הגישה הנטורליסטית
על פי תפיסה זו בני אדם חיו בצורה שבטית במשך מיליוני שנים לפני שמרביתם עברו לחיים מאורגנים בערך לפני עשרת אלפים שנים. לטענתם, החיים בחברה הסדרית אינם טבעיים ולא משרתים את צרכיו של המין האנושי או של כדור הארץ ומנסים לפתח צורות חיים חדשות הדמות לצורת החיים השבטית. לרוב קהילות רצוניות המבוססות על תפיסה זו בלבד אינן נוטות להתחבר לקהילות נוספות.
תפיסה נטורליסטית קיצונית שואפת להחזיר גם את שיטות הייצור לצורתן הקדומה, וקוראות לסיפוק הצרכים ישירות מן הטבע. גישות מתונות יותר משאירות את צורות הייצור על כנן, אך משתיתות את מערכות היחסים ביניהן על קשרים בלתי פורמליים במידה משתנה.
גישה זו נכללת במושג המטריה פרימיטיביזם.
מינה ביסל
מינה ביסל (בפרסית: مینا بیسل; באנגלית: Mina Bissell; נולדה בשנת 1940) היא ביולוגית איראנית-אמריקנית הידועה במחקריה בתחום הסרטן, בעיקר בסרטן השד.
קהילה רצונית
הגישה השיתופית
על פי התפיסה השיתופית, החברה האנושית הקיימת יצרה דפוסי חיים מוטעים שונים, הקשורים לאופייה התחרותי, כדוגמת יצירת היררכיה, יצירת מערכי שליטה וסמכות וכו'. מחזיקי גישה זו מנסים להשתית את החברה האנושית על יסודות אחרים, שלא מתוך התחרות החיצונית שלטענתם יביאו לצמיחה ועושר רב יותר עבור חבריהן ואנושות ככלל. לעיתים, קהילות רצוניות המושתתות על גישה זו, נוטות לחבור לקהילות דומות על מנת לקדם את תפישת עולמם ולהרחיב את צורת חיים זו. לאור זאת הוקמו מספר תנועות, לדוגמה התנועה הקיבוצית ותנועות שיתופיות נוספות בארץ ובעולם.
מינה ביסל
מחקרה המשמעותי והחדשני ביותר הוכיח כי קצב התפתחות הגידול הסרטני לא תלוי רק בתאי הסרטן אלא גם באינטראקציה בין התאים הסרטניים ובין התאים שבאזור הגידול (מיקרו-סביבה). בעקבות מחקרה, ד"ר ביסל זכתה בשלל פרסים חשובים בתחום חקר הסרטן והפכה לחברה בארגונים מדעיים חשובים.
קהילה רצונית
קישורים חיצוניים
Lebensgemeinschaft
מינה ביסל
קריירה ומחקר
מחקרה של ד"ר ביסל הראה כי סביבת התא הסרטני (מטריצה חוץ-תאית ECM) משפיעה על קצב גדילתו של גידול ברמת חשיבות דומה לזו של פגמים גנטים הגורמים לתא להפוך לסרטני. קבוצת המחקר של ד"ר ביסל הראתה, באמצעות תרביות תאים אנושיים ובאמצעות מודלים בבעלי חיים כי ההתנהגות של תאים עם מוטציות המעודדות גידול סרטני יכולה לחזור לקדמותה אם המיקרו-סביבה תקינה ומתפקדת. כאשר המיקרו-סביבה תקינה, הגוף יכול לדכא את התפתחות הסרטן, אך כאשר המיקרו-סביבה משתנה, למשל, בעקבות פציעה, המצב המאוזן יכול להיפגע וגידול יכול להתפתח. בעקבות מחקרה המקיף שגילה את הגורמים הביולוגיים לסרטן התאפשרו מספר גילויים הקשורים להשפעת הסביבה התאית על התפשטות הגידול וגדילתו. כדי להבדיל אילו מהתאים בריאים ואילו מהתאים ממאירים, ד"ר ביסל פיתחה את השיטה התלת-ממדית. שיטה זו משתמשת בג'ל תלת־ממדי מיוחד כדי ליצור מבנים הניתנים להבדלה באופן ויזואלי.
כעת, חוקרים בוחנים האם ניתן ליישם את הגילויים לטיפול בסרטן בבני אדם.
ביסל לא תמיד הייתה מדענית מוערכת בתחום חקר הסרטן. בעבר, בניגוד למחקריה של ד"ר ביסל, סברו כי גידול סרטני יכול להיווצר מתא סרטני בודד וכי התא הסרטני הוא הגורם המשפיע היחידי שיקבע את מידת הממאירות. לפיכך הרעיון שהציעו מינה וצוותה היה קיצוני ולא מקובל באותה התקופה. כתוצאה מכך, התקשו ד"ר ביסל וצוותה לקבל הכרה ולרוב חוקרים התעלמו מהרעיון המהפכני. בריאיון עם הניו יורק טיימס, ביסל סיפרה שלפני עשרים שנה, מדען משפיע הגיע אל המעבדה שלה. כאשר הראתה לו את המחקר שביצעה הוא הרים את המסמך מעל לפח, זלזל בה וזרק את המסמך לפח.
הישגים חשובים
ד"ר ביסל היא מדענית מוערכת שהגיעה להישגים רבים ומשמעותיים.
סאנגיונג
סאנגיונג (בקוריאנית: 쌍용자동차, באנגלית: SsangYong Motor, תרגום: "רכבי דרקון כפול") היא יצרנית הרכב הרביעית בגודלה בקוריאה הדרומית.
70% ממניות החברה נרכשו על ידי החברה ההודית "Mahindra & Mahindra" בפברואר 2011. הרכישה אושרה על ידי הוועדה לסחר חופשי של קוריאה הדרומית.
היסטוריה
החברה החלה את דרכה בשנת 1954 תחת שם המותג "Ha Dong-hwan Motor Company" ויצרה רכבי שטח עבור צבא ארצות הברית, ועם השנים החלה לייצר גם משאיות, אוטובוסים ואמבולנסים לשוק הדרום קוראני.
הדגמים הראשונים יוצרו ללא סמל ייחודי, אלא עם סמל בצורת כוכב מחומש על מכסה המנוע, שהוחלף בתחילת שנות ה-60 לסמל רשמי בצורת שני דרקונים.
בשנת 1977 שונה שם החברה ל-"Dong-A Moto", אך היא עדיין לא ייצרה מכוניות נוסעים. בשנת 1986 החלה החברה לראשונה לייצר רכבים פרטים, שהראשון שבהם היה רכב השטח סאנגיונג קוראנדו, כשבמקביל שם החברה הוחלף ל-"SsangYong", וסמל החברה עודכן למודרני יותר.
ב-1991 חתמה סאנגיונג על חוזה אסטרטגי עם חברת מרצדס-בנץ, במטרה ליצור רכבים ומנועים מודרניים. ברית זו הצליחה מאד לחברה והביאה לייצור דגמים מוצלחים ונמכרי כמו הקוראנדו, במיוחד מעצם שיתוף הפעולה עם חברת מרצדס היוקרתית.
בשנת 2004 נרכשה סאנגיונג על ידי חברת הרכב הסינית הגדולה "SAIC Motor Corporation Limited", שרצתה לחזק את ייצור רכבי השטח של החברה.
בז ערב
בז ערב (שם מדעי: Falco vespertinus) הוא מין של עוף דורס ממשפחת הבזיים. תחום תפוצתו מתפרש על פני מזרח אירופה, מערב, מרכז וצפון-מרכז אסיה; בחורף, הבזים נודדים לדרום-מערב אפריקה. מספרם של הפרטים ממין זה יורד, כתוצאה מציד ומאיבוד בתי גידול.
תיאור
זהו מין קטן-בינוני ביחס לשאר הבזים. אורכו כ-28 עד 34 ס"מ, משקלו כ-155 גרם, ומוטת כנפיו כ-65 עד 75 ס"מ. רוב גופו של הזכר כחול-אפרפר. הרגליים והחלק התחתון של הזנב אדומים, והחלק התחתון של כנפיו אפור. הגב והכנפיים של הנקבה אפורים, ראשה, בטנה וחזה כתומים, וראשה לבן ברובו. גופם של בזים צעירים חום, ובעל גוון צהבהב בבטן ובחזה; ראשם דומה בצבעו לזה של הנקבות.
תזונה ושעות פעילות
הבז ניזון בעיקר מצרצרים וחגבאים, אותם הוא תופס בדרך כלל בתעופה, ומחדפים, נברנים, עכברים, לטאות וקרפדות, אותם הוא תופס במרדף על הקרקע. לעיתים הוא עשוי לרחף פרק זמן קצר באותה נקודה, בעת שהוא מחפש את טרפו על הקרקע. הבזים ממין זה פעילים בעיקר בשעות הזריחה והשקיעה. זהו מין חברותי, ולעיתים רחוקות נצפים פרטים יחידאים.
זולטאן קרמנדי
זולטאן קרמנדי (במקור פרים-Frim, בהונגרית: Körmendi Zoltán; בודפשט, 10 ביוני 1898 – גונסקירכן, תת-מחנה של מאוטהאוזן 1945) היה משורר, סופר, פובליציסט יהודי-הונגרי שניספה בשואת יהודי הונגריה. קרמנדי היה איש מיוחד במינו שעסק, בנוסף לכתיבה, בסוציולוגיה תיאורית - ענף בסוציולוגיה שעוסק בסקירת חיי החברה ביישובים ובאֵזורים שונים וביחסים שבין יחידות חברתיות שונות. הוא היה מחברי חוג גלילאו.
ביוגרפיה
ב-1919 נשא בבודפשט את יוליאנה, בתם של שלמה ז'יגמונד וייס ושל זלמה לוי. אשתו נפטרה ב-1921. ב-25 במרץ 1925 נשא לאישה את בורבלה (ברברה), בתם של יוז'ף פניה ושל גיזלה שייבר.
משורר וסוציוגרף
בנוסף לפרוזה שלו כתב גם שירים. שירתו עוצבה על ידי המשיכה לתנועת העבודה-התרבותית שהתחוללה באמצע שנות ה-20 של המאה ה-20 ושגשגה במשך יותר מעשור. בנוסף ל"מקהלות השירה" שלו שנכתבו בסגנון האוונגרד, הוא ניסה גם את הז'אנרים הליריים האינטימיים יותר.
בשנות השלושים, על פי אחד ממאמריו הסוציוגרפיים, "ערך יותר מחמישה עשר אלף ביקורים משפחתיים והיה מעורב בחייהן של שלושת אלפים משפחות לפחות" (משפחות נזקקות שנפלטו מהמעגל החברתי והתדרדרו הן כלכלית והן מוסרית)
כתביו הופיעו בשופרי השמאל ב:
קרמנדי פרסם שלושה ספרים בחייו ואחד לאחר מותו:
בשואה
הוא נלקח לשירות העבודה ב-1943 (עבודות כפייה לגברים יהודים עבור הצבא ההונגרי) ולאחר מכן, יחד עם עמיתיו לגורל, גורש למחנה הריכוז גונסקירכן, שנפתח באפריל 1945. בדרך כלל נלקחו לשם ברגל אסירים ממאוטהאוזן או ישירות ממחנות עבודת כפייה גרמניות על הגבול. זולטאן קרמנדי מת במחנה גונסקירכן או - על פי ספרו של סבולץ' סיטה - בבית החולים הצבאי הרשינג (Hörsching) הסמוך מייד לאחר שחרור המחנה (5-4 במאי 1945).
צוליסווה סיטהולה
צוליסווה סיטהולה (באנגלית: Xoliswa Sithole; נולדה ב-31 בדצמבר 1968) היא שחקנית ויוצרת סרטים דרום אפריקאית, אשר חיה בזימבבואה. היא זכתה בפרס פיבודי בשנת 2010 על סרטה התיעודי Zimbabwe's Forgotten Children.
תחילת דרכה
סיטהולה נולדה בדרום אפריקה וגדלה בזימבבואה לאחר 1970. אמה נפטרה מסיבוכים הקשורים ל-HIV/איידס בשנת 1995. היא השלימה תואר ראשון באנגלית באוניברסיטת זימבבואה ב-1987.
קריירה
כשחקנית, הופיעה בשנת 1987 בסרט הטלוויזיה הבריטי "מנדלה" מבית רשת HBO; בדמותה של זינדזי מנדלה (אנ'), בתם הצעירה של נלסון מנדלה וויני מדיקיזלה-מנדלה. באותה שנה שיחקה שיחקה בתפקיד קטן בסרט האפי האמריקאי "זעקה לחופש" בבימויו של ריצ'רד אטנבורו.
כיוצרת סרטים דוקומנטריים, סיטהולה יצרה והופיעה ב- Shouting Silent (2002, 2011), סרט על הניסיון של משפחתה עם HIV/איידס, הסרט זכה בפרס פיבודי בשנת 2010, וגם בפרס השופטים לסרט תיעודי בפסטיבל הקולנוע העצמאי בוושינגטון די סי. היא הייתה מפיקה שותפה של הסרט The Orphans of Nkandla (2004), מה שהפך את סיטהולה לאישה דרום האפריקאית הראשונה לזכות בפרס BAFTA. סרטיה נכללים באופן קבוע בפסטיבל סרטי אפריקה בניו יורק, ובעוד פסטיבלי קולנוע בינלאומיים. ב-1999 היא שמשה כשגרירת דרום אפריקה לפסטיבל הקולנוע בקאן.
סיטהולה הפיקה את הסרטים South Africa from Triumph to Transition ו-Mandela עבור CNN-פריים, ואת הסדרה Real Lives עבור טלוויזיית דרום אפריקה. פרויקטים נוספים של סיטהולה בקולנוע ובטלוויזיה כוללים את Child of the Revolution (2005-2015), he First South African, Return to Zimbabwe, Martine and Thandeka (2009), South Africa's Lost Girls, ו-The Fall (2016). "יש לי רק תשוקה אחת בחיים," היא אמרה בריאיון עם אודרי מקלאסקי, "רק אחד – ליצור דימויים אשר משנים את העולם."
טקס פרסי לורנס אוליבייה 1990
טקס הענקת פרסי לורנס אוליבייה לשנת 1990 נערך בלונדון על ידי האיגוד של תיאטרון לונדון כהוקרה על הישגים בתיאטראות וסט אנד. הטקס הקודם נערך ב-1988, ובטקס זה השתתפו הפקות שהוצגו בשנים 1989 ו-1990.
הפקות עם מועמדויות וזכיות מרובות
ההפקות הבאות היו מועמדות למספר פרסים:
ההפקות הבאות זכו במספר פרסים:
מהנדרה, מלך נפאל
מהנדרה (11 בינואר 1920 - 31 בינואר 1972) היה מלך נפאל משנת 1955 ועד 1972.
ביוגרפיה
מהנדרה נולד ב-11 ביוני 1920 בעיר קטמנדו כבנם הבכור של טריבהוואן, מלך נפאל ומלכת נפאל, קאנטי.
לאחר מות אביו ב-1955, הוכתר מהנדרה למלך נפאל. בניגוד לאביו, מהנדרה תמך בדמוקרטיה פרלמנטרית, ובשנת 1960 הטיל חרם על מפלגות האופוזיציה.
בחודש ספטמבר 1963 ערך ביקור בישראל, במסגרתו חוזקו קשרי הידידות עם ישראל.
ב-31 בינואר 1972 מת מהנדרה מהתקף לב בעת ששהה בצ'יטוואן אשר בדרום נפאל. את מקומו ירש בירנדרה, עד אשר נרצח בטבח משפחת המלוכה של נפאל.
הפלגת ציפור עדן
מבצע צפור עדן הוא מקבץ הפלגות, של שלוש הנחתות מסדרת 60 מטר, שיצאו בשנת 1974 מבסיס אשדוד לבסיס אילת בהקפת יבשת אפריקה. בדרכם פגשו הנחתות ים סוער, ועברו אירועים שונים עד שהגיעו לנמל אילת. הראשונה יצאה מנמל אשדוד ב-20 באוגוסט 1974 והאחרונה הגיעה לבסיס מפרץ שלמה ב-30 באוקטובר 1974.
רקע
לאחר מלחמת יום הכיפורים הייתה בצה"ל הערכה לגבי הצורך ביכולת הנחתת כח שריון בחציית מפרץ סואץ.
ההחלטה להעברה
נחתות דגם 36 מטר הועברו מאשדוד לאילת בשנת 1967 בשני חלקים. בחודש מאי 1974 הוחזרו לאשדוד בדרך היבשה בלא חיתוך. הנחתת הראשונה הועברה בהצלחה אך בהעברת הנחתת השנייה קרס מנוף. העברת הנחתת השלישית בוטלה. היכולת התאורטית להעברת נחתות 60 מטר בחיתוך לשני חלקים הוקפאה. מפקד חיל הים אלוף בנימין תלם החליט על העברה סביב אפריקה בהפלגה עצמית. בשנת 1974 נצבר ניסיון במבצע מוניטין הפלגות ספינות הטילים סער 4 סביב אפריקה מחיפה למפרץ שלמה. השיקולים העיקריים שנלקחו בחשבון בתכנון ההפלגה היו מזג האוויר וחישובי תצרוכת הדלק, שהשפיעו על הניווט.
כדי למנוע תשומת לב לשינוי ההיערכות הן הפליגו בנפרד בדירוג של מספר ימים במגמה שלא תמצא יותר מנחתת אחת באותו נמל בו זמנית. בנמלים בדרך לבש צוות הנחתת בגדים אזרחיים וכך גם ביציאה לחופשות.
הכנות ויציאה לים
הכנת הנחתות נעשתה בנמל חיפה על ידי מספנות ישראל ומספנת חיל הים בניהול רס"ן שמעון ישורון. ההכנות הטכניות כללו בעיקר: שיפורי אטימה כללו הרכבת מחיצה אטומה במחסן 5 מטר אחרי הדלת, אטימת החלק העליון של דלת הנחיתה. כיסוי המחסן - לנחתת אח"י אשדוד (פ-61) לא היה כיסוי למחסן כמו שנעשתה בנחתות האחרות. קדמת המחסן חוזקה בקורות ברזל שעליהן הונחו משטחי עץ ומעליהן נמתח אברזין. הגדלת טווח הפלגה על ידי הגדלה משמעותית של כמות הדלק הנישא במיכלים שהורכבו במחסן הנחתת. הוספת מקררים לאחסון מזון שיפורי בטיחות – הרכבת מערכת כיבוי אש אוטומטית במחסן בקרבת מכלי הדלק הנוספים. הורכבו שני שסתומים בדפנות בחלק הקדמי של המחסן. ומשאבות חזקות לפינוי מים מהמחסן. נוחיות הצוות שיפור תנאים והוספת מיטות בחדרי המגורים. בניית תא לבית שימוש ומקלחת מים חמים. הוספת מיכל מים מתוקים. דיסקרטיות – המספר הטבוע בדופן הנחתת נמחק בצבע. חימוש התותחים והמקלעים שנישא בדרך כלל על כלי השיט פורק והנחתות הפליגו ללא חימוש חיצוני. לצורכי הגנה עצמית ומניעת השתלטות עוינת נישא בספינות נשק קל לפי התקן הרגיל. מה שחייב דיווח לשלטונות המכס בכל נמל. איוש הצוותים וההתארגנות נעשתה על ידי מפקד הפלגה מייק אלדר מול בסיס אשדוד ומספן כוח האדם.
תוכנית ההפלגה
הדרך מאשדוד לשארם א-שייח' באורך כולל של 12,350 מיל ימי חולקה לחמישה קטעים, בין נמלי התדלוק.
הפלגת ספינות סער
זוג ספינות סער 4 כבר נמצאו בזירת ים סוף אחרי שעברו בתחילת שנת 1974 בהפלגת מוניטין בפיקוד סא"ל גדעון רז. במהלך ההפלגה תוכננה היערכות זוג ספינות סער 4 בפיקוד אברהם אשור שיצאו מחיפה ב-16 בספטמבר והגיעו לאילת ב-16 באוקטובר 1974. המצאות ספינות סער באזור ההפלגה תוכננה כדי לאפשר התערבות וסיוע לנחתות הלא חמושות במידת הצורך.
ביצוע ההפלגה
ההפלגות נעשו בדומה לתכנון ובלוח הזמנים במספר שינויים. דקל שהפליגה בצפון הים התיכון הגיעה מוקדם יותר ללס פאלמס וחיכתה ים אחד בחוץ עד שנירה תצא. ויתרה על וולביס ביי ונכנסה גם היא לקייפטאון. נירה שנזקקה לתיקונים עלתה למבדוק בקייפטאון. היות שבפורט אליזבט לא היה דלק מתאים נכנסה גם דקל לתדלוק בדרבן. סיום ההפלגות שתוכנן לשארם א-שייח' היה באילת. כאשר נירה ודקל הקדימו הגעתם בארבעה ימים מהמתוכנן ושרון הגיעה בדיוק לפי התכנון ב-30 בדצמבר 1974.
הפלגת אח"י אכזיב (פ-65)
הנחתת אח"י אכזיב (פ-65) בשם א.מ. נירה בפיקוד אבי שחף ועליה סא"ל יוסף יוחנן כמפקד הבכיר של ההפלגה. יצאה מנמל אשדוד ב-20 באוגוסט בשעה 20:00. לאחר 4 ימי הפלגה בים שקט עם רוחות צפוניות מערביות קלות נכנסה לנמל אוגוסטה תדלוק ומנוחה. ב-25 באוגוסט בשעה 14:00 יצאה את הנמל כשהיא מקדימה את התוכנית. בקרבת מיצר גיברלטר התפתחה רוח נגדית חזקה. הנחתת הקטינה מהירות והתקרבה לחוף המרוקאי. בעת החשיכה החליטו לעגון קרוב מאוד לחוף. בשעה 5:00 בבוקר הרימה "נירה" עוגן ועברה את מיצר גיברלטר לאוקיינוס האטלנטי. לאחר היציאה היה ים בעצמה 4 לפי סולם בופורט מכיוון צפון מערב. ב-1 בספטמבר בשעה 18:30 הגיעו ונכנסו לנמל לאס-פלמס ב. הקדמה של יומיים מהתוכנית. קיבלו דלק ומים ונשארו יומיים לחופשה במקום מעניין. ב-3 בספטמבר יציאה לכיוון קייפטאון עד קו רוחב של דקר בסנגל היה ים צפוני מערבי מול דקר היה ים שקט והתחלף לדרומית מזרחית בעוצמה בין 20–40 קשר. בדיוק נגד כיוון התנועה. הספינה שינתה קורס ב-30 מעלות כדי להתקדם בזווית לגלים ולא נגדם.
תקלות בדרך
מערכת כיבוי אש - באחת הלילות הופעלה מערכת הפריאון לכיבוי אף כי לא היה אש. המערכת נשארה עד סוף ההפלגה במצב לא אוטומטי. פריצת מים לחרטום - ב-13 בספטמבר בשעה 22:00 הוזעק מפקד הנחתת לגשר היות שהספינה לא מגיבה להגאים. עד מהרה התברר כי נכנסו מים לקדמת המחסן ונוצרה נטייה חזקה כלפי החרטום כמעט עד גובה הסיפון. כניסת המים נגרמה מהחלק העליון של הדלת שבדרך כלל היה סבכה פתוחה והלוח שרותך לקראת ההפלגה נפרץ מהגלים החזקים. אנשי הצוות פתחו את הפתחים שהוכנו לכך והפעילו משאבות לריקון המים. הוכרזו עמדות נטישה, שודרה קריאת מצוקה, ובסופו של יום הספינה התגברה בכוחות עצמה על התקלה. אובדן מי נטל - במקביל התגלתה תקלה במכלי הנטל הקיימים בדפנות הנחתת בתא הירכתיים. המכלים מולאו מי ים כדי לאזן את נטיית הנחתת. התברר כי המים במיכל השמאלי מתרוקנים וההטיה לפנים מתגברת. בדיקה מצאה שניבעו שני סדקים בדופן הנחתת והמים נזלו החוצה. המיכל מולא מחדש במהלך ההפלגה. אנטנת המכ"ם דקה 916 התפרקה. חוברה בלב ים על ידי הצוות והמכ"ם חזר לעבודה תקינה.
קייפטאון ודרבן
ב-23 בספטמבר 1974 בשעה 21:30 הגיעה נירה לנמל קייפטאון. למחרת בבוקר הוספנה במבדוק לתיקון הסדקים בגוף באזור מכלי הנטל. לאחר כיממה ירדה מהמבדוק. הנחתת קיבלה אספקה ודלק והצוות נח וטייל באזור. מפקד חיל הים בנימין תלם נמצא בקייפטאון עם אשתו וקיבל את פני הצוות. ב-29 בספטמבר יצאה בקייפטאון במגמה להקיף את כף התקווה הטובה. נתקלה ברוח חזקה וגלים גבוהים חזרה לכמה שעות למפרץ קייפטאון. לאחר כמה שעות יצאה שוב במהירות איטית כנגד הרוח והגלים. ב-30 בספטמבר בצהריים הקיפה את כף התקווה הטובה. הים היה קשה אך לאחר מספר שעות התחלפה הרוח לדרומית. ב-3 באוקטובר בשעה 3:00 הגיעה לקרבת דרבן. "דקל" כבר הייתה בפנים, המתינו עד אחרי הצהרים ונכנסו לנמל. קיבלו אספקה, דלק ומים.
מדרבן לאילת
ב-5 באוקטובר אחרי הצהריים יצאה נירה צפונה. עברה בתעלת מדגסקר לאחר יום אחד של גלים מהחרטום נעשה ים שקט. ב-13 באוקטובר שעה 16:50 חצו את קו המשווה מדרום לצפון ללא חגיגה או טקס. ב-18 באוקטובר בשעה 5:00 חצו את מיצר באב אל-מנדב ונכנסה ל. במהלך ההפלגה נוצרה תקלת פיח במנוע. ראש המנוע פורק ולאחר 4 שעות המשיכה הנחתת בדרכה. "נירה" הגיעה לאילת ב-22 באוקטובר 1974.
פלרמו - לס פלמס
לאחר שהייה של יומיים תדלוק ואספקה יצאה. בהמשך הדרך זכתה לרוח צפונית וים גלי. תדמור כיוון את הנחתת צפונה ועבר קרוב לסרדיניה ומשם לחוף הספרדי. ב-2 בספטמבר התקרבה ל אך נדרש להמתין את הלילה בחוץ עד שלמחרת יצאה הנירה ודקל נכנסה ללס פלמס.
לס פלמס - דרבן
תדמור החליט לותר על כניסה לוולביס ביי ואושר לו להמשיך לפורט אליזבט. קטע באורך של 4,800 מיל ימי. "דקל" הצטיידה באספקה ודלק בהתאם לכך. לאחר יומיים מנוחה יצאה "דקל" לדרכה. למחרת היציאה ארעה תקלה למצפן הגירוסקופ תדמור התקרב לחוף האפריקאי ונהג לפי מצפן מגנטי.
הווי – אנשי המילואים: הרופא ד"ר מיכאל כץ ורס"ר המכונה עמי צפריר, הכינו עלון יומי "גוזל עדן" בו כתבו את חוויות ההפלגה. בעת מעבר קו המשווה מצפון לדרום ביום ו' 13 בספטמבר, שימשו השניים כנפטון ועוזרו וערכו טקס חציית המשווה כדת וכדין. כולם זכו לתואר "אבירי הים".
לאחר שייט של 4,800 מיל ימי הגיעה דקל לפורט אליזבט והתברר כי אין במקום דלק המתאים למנועי הנחתת. הנחתת המשיכה, עוד 370 מיל ימי, לנמל דרבן תדלקה וקיבלה אספקה. לקראת הצפי של רוחות וגלים נגד כיוון ההפלגה, וכלקח מהתקלה של "נירה", הזמין תדמור סגירה בריתוך של דלת החרטום. חשמלאי מומחה תיקן את מצפן הג'ירו.
תדמור הזמין ספר לאנייה ואנשי הצוות קיבלו תספורת. לזכות הצוות הצטברו 8 ימי מנוחה. בכסף שחסך במקום לשלם לבתי מלון הזמין תדמור חברת תיירות מקומית והוציא את אנשי צוות ל-3 ימי טיול, בשתי קבוצות, ומראה להם חלק מעניין מדרום אפריקה.
מדרבן לאילת
לאחר היציאה מדרבן עבר בתעלת מוזמביק קרוב לחוף האפריקאי ונהנה מרוח גבית. תקלה בבוקר התגלתה חדירת מים מסדק באורך 70 ס"מ בדופן ימין בחדר ההגה. תדמור השקיע את החרטום להוציא את ירכתי הנחתת מהמים. הסדק נאטם בריתוך באלקטרודות שהוכנו לריתוך תת-מימי. ההפלגה ב מתקדמים במהירות. מתקבלת הוראה להיכנס לשארם א-שייח' ומשם להמשיך לאילת. תדמור מורה על גילוח קרצוף ניקוי וצביעה של הנחתת ואנשי הצוות. כדי לשכנע שהוא מתכוון ברצינות הנחתת מפליגה במעגלים עד שמתקבלת התוצאה הרצויה. ביום ד 23 באוקטובר 1974 לאחר חודשיים הפלגה מגיעה דקל לשארם א-שייח' אוספת קציני חיל הים וממשיכה לבסיס אילת וכן חוזרת לשמה אח"י אשקלון (פ-65).
הפלגת אח"י אשדוד (פ-61)
אח"י אשדוד (פ-61) הייתה במצב טכני שדרש טיפול רב. מפקדה היה סרן ישראל הכט, והמפל״ג מיכאל (מייק) אלדר הוה אמור להפליג אתו. אלדר הודח יום לפני ההפלגה (מחמת אי הבנה) ורס"ן מוסה לוי החליף אותו יום לפני היציאה. הנחתת שנקראה בשם "א.מ. שרון" (ע״ש בתו של מייק) ויצאה מנמל חיפה ב-25 באוגוסט 1974, יום אחד מאוחר יותר מהמועד שנקבע בפקודת המבצע.
בים התיכון והאיים הקנריים
הקטע הראשון עד כרתים היה מזג אוויר נוח ושרון התקדמה טוב. מוסה לוי חשב וביקש לותר על הכניסה לאוגוסטה ומפקד חיל הים אישר לפעול לפי החלטתו בהמשך הדרך. לאחר שעברה שרון את האי כרתים מדרום נקלעה לסערה צפונית שגרמה נזקים לכיסוי האברזין של המחסן וחדירת מים למספר מדורים. לוי נכנס לאוגוסטה בסיציליה ובנמל התגלו נזקים של חדירת מים רבה לחדרי המשאבות. דלתות למספר מדורים לא היו אטומות. עובדי מספנה מקומית חידשו את האטימה ומשאבות שהתקלקלו הועברו לבית מלאכה לתיקון. הנחתת הייתה מוכנה ביום א' אך הסוכן לא הצליח לשחרר אותה מהנמל. ביום שני 2 בספטמבר יצאה "שרון" מאוגוסטה בדרכה ללאס פאלמס. לקראת מצר גיברלטר תפסה רוח מערבית חזקה שאילצה להוריד מהירות. ב הייתה רוח צפון מערבית וההפלגה הייתה נעימה. בכניסה ללאס פאלמס כנחתת שלישית התברר כי הכסוי האזרחי כבר נפרץ. הצי הספרדי הציב שמירה על הנחתת ואף ערך בדיקת תחתית בצלילה. כאשר החלה "שרון" לצאת מהנמל התגלתה תקלה במערכת ההגה. חשמלאי מהחוף תיקן והספינה יצאה בבוקר בעיכוב של 4 שעות.
באוקיינוס האטלנטי
בדרך לקייפטאון ולקראת חציית קוו המשווה נקלעה שרון לגשם טרופי שוטף. מים חדרו דרך בסיסי האנטנות לתחנת האלחוט. מוסה לוי החליט להתקרב לחוף האפריקאי. בהמשך נקלעו לים גבוה מכיוון דרום מזרח נגד כיוון ההפלגה. שרון הפליגה בקורסים משתנים 40 מעלות הצידה מהנתיב כדי להציג את פינת החרטום לגל ולא את הדלת השטוחה. שרון התקדמה בצורה איטית ביותר. למוסה לוי הייתה מחשבה להיכנס למפרץ וולביס ביי להמתין לשוך הסערה. אך קיבל מברק ממפקדת חיל הים לא להיכנס לשם. כאשר נמצאה "שרון" בעגינה לקראת הכניסה לקייפטאון התגלתה תקלה של חדירת מי-ים למכלי הדלק. גנרטור אחד הפסיק לעבוד והדבר השפיע לרעה על המנועים. מוסה לוי הצליח להכניס את שרון לרציף. ב"שרון" כמו ל"נירה" נמצאו סדקים בלוחות החיצוניים באזור ירכתיים. הסדקים נאטמו בריתוך בעת העמידה בנמל קייפטאון. קצין התיקונים רס"ן יצחק שחם פיקח על הספנת "נירה" והתיקונים ב"שרון". ניהל את פינוי הדלק המעורב במי ים וביצע את תיקון המנועים בהתאם להנחיות שקיבל ממספנת חיל הים.
באוקיינוס ההודי והים האדום
"שרון" יצאה מקייפטאון לדרבן כאשר עדיין לא היה ברור מצב חדירת המים לשני מיכלים קבועים בנחתת. יצחק שחם הצטרף להפלגה. לאחר ארבעה ימים נכנסה "שרון" לנמל דרבן. אספקת מזון ודלק הסתיימו אך לפני היציאה התברר שיש תקלה במשאבות המים. בדומה למה שבוצע באוגוסטה. הגיע מתקן מהחוף באמצע הלילה ו"שרון" יצאה לדרך. ההפלגה צפונה בתעלת מדגסקר נעשתה צמוד לחוף האפריקאי ו"שרון" נהנתה מזרם שדחף אותה צפונה. בכניסה לים האדום ביקש מוסה לוי רשות לעבור את המצרים באור יום אך הסתבר שיש משחתת מצרית שבאה לביקור בעדן ושרון קיבלה הוראה לעבור את מצרי באב אל-מנדב בשעות החשיכה.
שרון עברה את המצרים בלילה, ונכנסה לים האדום. קיבלה הודעה שיפגשו אותה ספינות סער. המפגש התקיים יממה מאוחר יותר. "שרון" הגיעה לבסיס מפרץ שלמה בשארם א-שייח' ב-30 באוקטובר 1974. וחזרה לשמה המקורי אח"י אשדוד (פ-61) ובכך הסתיים מבצע ציפור עדן.
Linux.Wifatch
Linux.Wifatch היא תוכנת מחשב זדונית המאפשרת לבצע פקודות מרוחקות על נתב האינטרנט.
לאחר ההדבקה הראשונית התוכנה משביתה את פרוטוקול Telnet בו היא עושה שימוש, פותחת דלת אחורית לצורך הרצת פקודות עתידיות ומתחברת אל שרת שליטה ובקרה (C&C) באמצעות פרוטוקול TCP.
התוכנה התגלתה בשנת 2015, פותחה על ידי פול מנגן (Paul Mangan) ומיועדת למערכות הפעלה לינוקס.
קוד המקור שלה שוחרר על ידי צוות הפיתוח ומפורסם באתר GitLab.
לפי סימנטק המדינות שהושפעו הכי הרבה מתוכנה זו הן: ברזיל וסין.
הגנה ומניעה
על מנת להימנע מהידבקות בתוכנה, יש לבצע את השלבים הבאים:
פיאמברה
פיאמברה (בספרדית: Fiambre) הוא מאכל גואטמלי מסורתי הנאכל בליל כל הקדושים וביום המתים. פיאמברה הוא מעין סלט המכיל מרכיבים רבים (עד כ-50 רכיבים) ומוגש קר.
המאכל אופייני לתושבים דוברי הספרדית של גואטמלה ומתכונו שונה ממשפחה למשפחה. ביום המתים מקובל כחלק ממנהגי החג, לחלוק את הפיאמברה המשפחתי עם משפחות אחרות.
פיאמברה כולל בדרך כלל נקניקים, פסטרמות ומוצרי בשר דומים, בשר עוף, גבינות, ביצים קשות, סלק, פלפל, חמוצים כגון מלפפון חמוץ ובצל מוחמץ, זיתים, פרחי דקל פקאיה ולעיתים אף כרוב ניצנים.
גרסאות המאכל הנפוצות הן:
אלדד בק
אלדד בק (נולד ב-4 במאי 1965) הוא עיתונאי וסופר ישראלי, המשמש שליח "ישראל היום" באירופה.
ביוגרפיה
אלדד בק נולד בחיפה והיה חניך בשבט "משוטטי בכרמל" של תנועת הצופים. הוא עיתונאי מאז שירותו הצבאי. שימש בעבר ככתב לענייני המזרח התיכון בגלי צה"ל ובעיתון "חדשות", כעורך חדשות החוץ בעיתון "הארץ", וכנציג של כלי תקשורת ישראליים שונים בצרפת, באוסטריה ובגרמניה.
בין השנים 2016-2002 שימש ככתב "ידיעות אחרונות" בגרמניה ובמרכז אירופה. מאז 2017 הוא משמש כתב באירופה עבור "ישראל היום".
לבק תואר DEUG בלימודי ערבית ואסלאם מאוניברסיטת הסורבון בפריז.
הוא מחזיק בדרכון אירופי, המאפשר לו להיכנס למדינות מוסלמיות רבות האסורות לכניסה לישראלים, ובהן סוריה, לבנון, עיראק, איראן, פקיסטן, סודאן ואפגניסטן. על ביקוריו במדינות אלה כתב את ספרו "מעבר לגבול".
בשנת 2015 קיבל את אות "שגרירים ברשת" מטעם אוניברסיטת חיפה על תרומתו כעיתונאי למאבק באנטישמיות המודרנית ולחיזוק תדמיתה של ישראל בעולם.
דעותיו
לדבריו, במרבית שנותיו השתייך למחנה השמאל. הוא תמך בהסכמי אוסלו ואף הצביע למפלגת מרצ, עד שלטענתו התפכח מ"אשליית השלום", בעקבות עבודתו עם הפלסטינים. לקראת הבחירות לכנסת העשרים ושלוש ב-2020 הודיע על תמיכתו בליכוד בבחירות.
חיים אישיים
מאז שנת 2000 חי בק עם בן זוגו.
נס ברחוב שמונה
נס ברחוב שמונה (באנגלית: batteries not included* - מילולית: "לא כולל סוללות") הוא סרט מדע בדיוני אמריקאי משנת 1987 בבימויו של מתיו רובינס אודות קבוצה של דיירים עניים בבניין דירות בדרום מערב ניו יורק המנסים באופן נואש למנוע מיזם מרושע להרוס את בניין הדירות הישן והרעוע שלהם, כאשר משפחת רובוטים מעופפת זעירה מהחלל החיצון מגיעה לבקר אותם ולסייע להם.
התסריט של הסרט היה אמור במקור להיות הבסיס לפרק בסדרת המדע בדיוני "סיפורים מופלאים" אך סטיבן ספילברג אהב את הרעיון במידה כה רבה שהוא החליט להפיק סרט באורך מלא על בסיס התסריט.
תקציר העלילה
עלילת הסרט מתמקדת בקבוצת דיירים עניים המתגוררים בבניין דירות ישן ורעוע בדרום מערב ניו יורק אשר כוללת את בני הזוג הקשישים פרנק ופיי ריילי, מתאגרף לשעבר בשם הארי נובל, אישה הרה היספנית בשם מריסה אסטבל, והאמן מייסון ביילור. הדיירים נקלעים לתסבוכת לאחר שיזם מרושע זומם להרוס את הבניין ולבנות במקומו גורד שחקים. לאחר שתושבי הבניין מצהירים כי אין להם כל כוונה לנטוש את הבניין היזם שולח כנופיה מקומית על מנת שזו "תשכנע" את הדיירים באופן אגרסיבי לפנות את דירותיהם תמורת פיצוי הולם. המצב נראה עגום עבור הדיירים עד אשר מופיעים בבניין במפתיע משפחת רובוטים מעופפת זעירה מהחלל החיצון אשר מסוגלים לתקן חפצים שונים ולהחזיר אותם למצבם המקורי. החוצנים אשר מתיידדים עם הדיירים, משתמשים בהמשך ביכולותיהם המתקדמות כדי לגבור על היזם והכנופיה שלו.
אינגריד שפר
אינגריד שפר (באנגלית: Ingrid Scheffer; נולדה ב-21 בדצמבר 1958) היא חוקרת מובילה בתחום האפילפסיה. הייתה הראשונה לגלות את הגן, שעלול לגרום לאפילפסיה. על מחקר זה ואחרים, זכתה שפר בפרסים רבים. אחד מהם, היה פרס ראש הממשלה האוסטרלי (Prime Minister’s Prize for Science). בפרס זה זכתה יחד עם שותפה למחקר - פרופ' סמואל ברקוביץ' (Samuel Berkovic), בשנת 2014.
קורות חיים
אינגריד שפר נולדה בעיר מלבורן, אשר באוסטרליה. למדה באוניברסיטת מונש רפואה וכירורגיה וסיימה עם תואר MBBS. מאוחר יותר המשיכה ללימודי דוקטורט בנוירולוגיה, באוניברסיטת מלבורן אותו סיימה ב-1998. פרופ׳ שפר היא נוירולוגית ילדים ופרופ׳ באוניברסיטת מלבורן; משמשת כמנהלת מחלקת ילדים בבית החולים אוסטין (Austin Hospital) בהיידלברג, ויקטוריה, אוסטרליה; יושבת ראש מחלקת ילדים במכון פלורי לחקר המוח באוניברסיטת מלבורן; עמיתה במכללה המלכותית של אוסטרליה לרופאים, באקדמיה האוסטרלית למדעים ובחברה המלכותית; היא מחזיקה בדרגת מפקדת במסדר אוסטרליה, אות כבוד שניתן לאזרחים אוסטרליים המובילים בתחומם; מייסדת האקדמיה האוסטרלית למדע ורפואה ) וכיום משמשת כסגנית הנשיא.
שפר, מדענית עולמית מובילה בתחום מחלת האפילפסיה,. היא מקדישה את חייה לחקר המחלה, והביאה לשינוי דרך המחשבה של הציבור הרחב על המחלה. ערכה יחד עם עמיתה למחקר - פרופ' סמואל ברקוביץ' את המחקר העיקרי שלה, שבדק האם האפילפסיה היא מחלה גנטית.
שפר מאמינה, שהיחס לנשים בקהילה המדעית צריך להשתנות, למרות ההצלחה הרבה שלהן בתחום ופועלת רבות בכיוון זה.
היא נשואה ולה 2 בנים, אחד מהם הוא דוקטור בבית החולים המלכותי של מלבורן והשני סטודנט למדעי המחשב באוניברסיטת לונדון.
פעילות מחקרית
אפילפסיה היא מחלה שפוגעת בכ-50 מיליון אנשים ברחבי העולם. המחלה מתבטאת בפרכוסים, הנגרמים מהפרעות בפעילות החשמלית של הנוירונים במוח.
עד לפני כ-25 שנים, האמינה הקהילה המדעית, שאפילפסיה היא מחלה נרכשת מהסביבה, מנפילה או מסיבוך בלידה, מה שהוביל במקרים רבים לתחושות אשמה אצל הורים לילדים חולי אפילפסיה. מטרת עבודת המחקר שערכה ובדקה יחד עם פרופ' סמואל ברקוביץ' ואחרים, הייתה לחפש ולמצוא דרכים לאבחון המחלה בשלבים מוקדמים מאוד שלה. שפר הצליחה להוכיח, שאפילפסיה היא מחלה שמקורה הוא גנטי, ובשנת היא הצליחה לאפיין את הגן הראשון שאחראי למחלה זו. בזכות מציאת גן זה, התגלה מספר רב של גנים גם על ידי חוקרים אחרים. אחרי שפורסם מחקרה של אינגריד שפר ונכון לשנת 2014, זוהו כ-13 גנים נוספים, העשויים לגרום למחלת האפילפסיה. אפיון הגנים המעורבים בהתפתחות המחלה, עשוי לסייע בפיתוח תרופה למחלה זו, אשר תשפר במידה רבה את חיי החולים.
בין ממצאי המחקר של שפר, התגלה סוג מסוים של אפילפסיה, שעד הגילוי של שפר, הייתה סברה שהוא נגרם כתוצאה מחיסונים. שפר מצאה, שסוג זה בעצם נבע ממוטציה גנטית, שנשאיה עלולים לפתח את האפילפסיה, והחיסון, למעשה שימש כזרז להתפתחות מהירה יותר של המחלה.
במחקרה, תרמה שפר לאבחון סוגים רבים של מחלת האפילפסיה ולהבנה, שגנים שונים יכולים לגרום להתקפים בצורות שונות.
היא תרמה רבות להבנה של סוג האפילפסיה, אשר נבע משיבוש יכולת הגוף להעביר גלוקוז למוח (GLUT1 deficiency), ואף כתבה ספר בישול קטוגני, יחד עם חוקרת אפילפסיה נוספת ודיאטנית קלינית הודות למחקרים, אשר הוכיחו כי דיאטה קטוגנית (דיאטה דלת פחמימות ורבת שומנים) משפיעה לטובה על חולי אפילפסיה שיש להם סוג אפילפסיה זה.
שפר היא מהחוקרים הראשונים לבדוק את היעילות של קנבידיול לטיפול בתסמונת דרווה, סוג נדיר של אפילפסיה שפוגעת קשות בילדים.
בשנת 2016, השיקה פרופ׳ שפר ניסוי ראשון במתן קאנביס רפואי לילדים עם אפילפסיה קשה.
האהבה שאחרי
האהבה שאחרי (בספרדית: "Amor despues amor", או בקיצור ADDA) היא טלנובלה ארגנטינאית בכיכובם של השחקנים פדריקו אמאדור, איסבל מסדו, מריאנו מרטינס ולאונורה וקסלר. הסדרה משודרת החל מ-23 בינואר 2017 ובישראל, בערוץ ויוה, החל מאמצע יוני 2017.
עלילה
תאונת דרכים בכביש מרוחק, שבה מעורבים גבר ואישה, פותחת תיבת פנדורה. גופת האישה נעלמת בעוד הגבר מובהל לבית החולים בתרדמת. הזהויות של השניים מסגירות את סודם - הם היו זוג נאהבים.
שלוש שנים קודם לכן, רקל ודמיאן פוגשים את סנטיאגו וקרולינה. שני הזוגות נפגשים על רקע סכסוך בין ילדיהם הבוגרים וחברות גדולה נרקמת ביניהם. הם אינם יודעים שהמפגש בין המשפחות יעורר את המשיכה הבלתי נמנעת בין קרולינה ודמיאן ויוביל לסיפור אהבה אסור.
בהווה, קרולינה נעדרת ודמיאן בתרדמת, בעוד רקל וסנטיאגו מתעוררים למציאות כואבת של שברון לב. הם מחליטים לחקור את נסיבות התאונה ולרדת לעומקו של הסוד הגדול שהסתירו מהם קרולינה ודמיאן. סנטיאגו ורקל יראו זה בזה מקור לנחמה והחוויה הקשה המשותפת תעורר בהם רגשות חדשים.
"האהבה שאחרי" היא טלנובלה מקורית ומרתקת, שסחפה את צופי הטלוויזיה בארגנטינה עם עלייתה לאוויר בינואר 2017. בסדרה מככבים מריאנו מרטינז ("אספרנסה"), אלאונורה וקסלר ("אחים בדם"), איסבל מסדו ("דון חואן") ופדריקו אמאדור ("יורשי הנקמה").
טויוטה (עיר)
טויוטה (ביפנית: 豊 田 市, טויוטה-שי) היא עיר במחוז אאיצ'י, יפן. נכון למאי 2015, מספר התושבים בעיר עומד על 420,076 תושבים, והיא בעלת צפיפות אוכלוסין של 457 איש לקמ"ר. שטחה הכולל של העיר הוא 918.32 קמ"ר. העיר נמצאת במרחק של כ-27 קילומטרים מבירת מחוז אאיצ'י, נגויה. בעיר מספר מפעלי ייצור של חברת טויוטה. במקור, העיר נקראה קורומו (挙 母 市 Koromo) ובעקבות ריבוי המפעלים והקשר לחברה טיוטה, שם העיר שונה לשם הנוכחי שלה, טויוטה.
היסטוריה
שטחה הנוכחי של העיר היה מיושב כבר בתקופה הפרהיסטורית. ארכאולוגים מצאו עדויות לכך שהחל מהתקופה הפלאוליתית ביפן ועד היום היה קיים ישוב בשטח העיר. בתקופה הפרוטו-היסטורית הקדומה, האזור היה בשליטת שבט מונונובה, שבנה תילי קבורה רבים. שם העיר המקורי קורומו מוזכר בקוג'יקי ובמסמכים עתיקים אחרים.
במהלך תקופת אדו, מספר חלקים מהאזור בו נמצאת העיר, היו תחת שליטתו של הדאימיו של קורומו. אך, רוב האזור היה שטח של שוגונות טוקוגאווה הנשלט ישירות על ידי הממשלה שישבה באדו. שטח זה נובל על ידי האטאמוטו - סמוראי שפעל תחת שוגונות טוקוגאווה. הכפר טוקוגאווה אשר ממנו לקח טוקוגאווה איאיאסו היה ממוקם היכן שנמצאת בעיר.
לאחר רסטורציית מייג'י, האזור היה מחולק לשתי ערים: אסוקה וקורומו, ומספר כפרים שנשלטו על ידי המחוזות היגאשיקאמו ונישהיקאמו.
באזור הייתה תעשיית משי משגשגת החל מתקופת מאייג'י עד תקופת טאישו. בשנות השלושים של המאה העשרים, הביקוש למשי גולמי ירד ביפן ומחוצה לה. כתוצאה מכך, קיצ'ירו טויוטה, בן דודו של אייג'י טויוטה, החל לחפש חלופות לתעסוקת משפחתו שהתבססה על אריגה באמצעות נול מכני. החיפוש לאחר חלופה, הוביל להקמת מפעל טויוטה שלימים נהפכה לחברת טויוטה - חברת כלי רכב טכנולוגיה. מתקן הייצור הראשון של החברה נבנה בעיר שנובמבר 1938.
ב-1 במרץ 1951, קורומו קיבלה מעמד של עיר וסיפחה אליה את הכפר טקהאשי ממחוז נישהיקאמו ב-30 בספטמבר 1956. בשל התהילה והחשיבות הכלכלית של החברה טיוטה, שהייתה המעסיק העיקרי של תושבי העיר, החליטה העיר קורומו לשנות שמה לשם המפעל - טויוטה. שם העיר נכנס לתוקף ב-1 בינואר 1959.
בשנת 1960, טויוטה קיבלה תואר של עיר אחות עם העיר: דטרויט שבמישיגן, ארצות הברית. עם השנים העיר התרחבה על ידי סיפוח העיירות קאמיגו (מחוז הקיקאי) ב-1 במרץ 1964, וטאקוקה (מחוז הקיקאי) ב-1 בספטמבר 1965. כך גם סנג (מחוז נישהיקאמו) ב -1 באפריל 1967, והכפר מטסודריה (מחוז היגאשיקאמו) ב -1 באפריל 1970.
בשנת 1979 פתחה רכבת נגויה מייטטסו קו החדש של טויוטה (טויוטה ליין), ובשנת 1988 נפתח קו הלולאה של איצ'י, ובכך השתפרה משמעותית את הגישה לעיר באמצעות הרכבת.
טויוטה הפכה לעיר ליבה (צורת יישוב יפנית) בשנת 1998, כתוצאה מעלייה באוכלוסיית העיר.
ב-25 במרץ 2005, אקספו 2005 נפתח עם האתר הראשי שלה נאגאקוטה ועוד פעילויות נוספות בסטו ובטויוטה. אקספו נמשך עד 25 בספטמבר 2005.
ב-1 באפריל 2005, טויוטה סיפחה את העיר פוג'יוקה, את הכפר אוברה (שניהם ממחוז נישהיקאמו), את הערים: אשי, אשוקה, אינאבו, ואת הכפר שימויאמה (כולם ממחוז היגאשיקאמו). מטרת סיפוחים אלו הייתה הרחבת העיר טויוטה.
מיטסורו אובה ואריק פפנר, כותבים של הוול סטריט ג'ורנל הצירו כי עד 2015 העיר התאוששה משפל כלכלי "כל כך עמוק שחלק היו משווים אותה לדטרויט".
גאוגרפיה
העיר ממוקמת בצפון מרכז המחוז אאיצ'י, והיא העיר בעלת השטח הכי גדול במחוז. האזור הצפוני בעיר בנוי על שטח הררי וממוצע פסגות הגבעות בו עומד על 1000 מטרים מעל פני הים, רוב חלק זה נמצא בתוך הפארק הלאומי של אאיצ'י - קוגן. העיר גובלת מצפון עם מחוז נאגנו ומחוז גיפו. פני השטח במרכז העיר ובדרומה הם הרריים פחות ובעלי גבעות נמוכות ושטחי חקלאות רבים.
תחבורה
העיר טיוטה מרושתת היטב עם כבישים מהירים, זאת כתוצאה מכך שהיא מאופיינת כעיר הבירה של חברת טויוטה. עם זאת, טיוטה היא העיר הגדולה ביותר ביפן שלא מחוברת בתחנה לרכבת האומית היפנית (JNR) ולא ליורשה (JR).
כלכלה
המטה הראשי של חברת טויוטה ממוקם בבניין בן 14 קומות בעיר. בנוסף לכך, בעיר נמצא המפעל המקורי של הונשה, המפעל הראשון של טויוטה העוסקת בייצור המוני ונקרא בעבר מפעל "קורומו". וינוד יעקב מעיתון ההינדו תיאר את בניין המטה הראשי של החברה כ"צנוע". בשנת 2013 ראש החברה אקיו טויוטה דיווחה כי יש קושי שמירה על עובדים זרים במטה הראשי.
חינוך יסודי ותיכון
בעיר יש 12 בתי ספר תיכוניים ציבוריים ו-8 בתי ספר תיכוניים פרטיים, 27 חטיבות ביניים ציבוריים ו-78 בתי ספר יסודיים ציבוריים. בעיר גם שתי חטיבות ביניים פרטיים ושני בתי ספר לחינוך מיוחד.
שון כבשון
שון כבשון (באנגלית: Shaun the Sheep) היא סדרת אנימציית סטופ-מושן בריטית המופקת על ידי אולפני ההנפשה הבריטיים אולפני ארדמן ומשודרת החל ממרץ 2007 בערוץ CBBC, רשת האחות של BBC. עד כה הופקו לסדרה ארבע עונות הכוללות 130 פרקים. הסדרה משודרת ביותר מ-180 מדינות ברחבי העולם, ובישראל שודרה בעבר בערוץ לוגי וערוץ הילדים וכיום בחינוכית ובערוץ הופ!
ב-26 בספטמבר 2013 נודע כי שון, ביטזר והעדר יקדמו את גביע העולם ברוגבי לילדים שייערך ב-2015.
בתאריך 23 ביולי 2015 יצא לבתי הקולנוע בישראל סרטו של שון כבשון, "שון כבשון הסרט". ב-2019 יצא סרט קולנוע נוסף בשם "שון כבשון הסרט: עף על החלל".