cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
סרו סומטרי
התנהגות ופעילות
מפגשים אגרסיביים בין יריבים לא תוארו באופן מלא. עם זאת סביר להניח שבדומה לשאר בני המשפחה הוא משתמש בקרניו כנשק עיקרי, והלחימה בן הזכרים כוללת דקירות בבטן ובמותניים עם הקרניים החדות. הסרו הסומטרי יוצא דופן בכך שכאשר דוחקים אותו לפינה הוא גם בועט ברגליו מלבד נסיונותיו לנגוח, וכאשר הוא אינו מסוגל להשתמש בהם הוא אף משתמש בנשיכות כמוצא אחרון. אזורי המנוחה של הסרו הסומטרי כוללים מערות, צוקים וסלעים, והם ממוקמים בדרך כלל באזור שמוגן מרוח; הם נוטים להימנע מאזורים מבודדים עם גישה קשה כדי למנוע מטורף להפתיעם. בכל הספרות המדעית אין שום מידע לגבי הטורפים של הסרו הסומטרי, אך סביר להניח שהוא נטרף על ידי חתולים גדולים בבית גידולו כטיגריס סומטרה, טיגריס מלאי ונמר ערפילי מצוי. חתול זהוב וחתול שיש יטרפו כנראה גדיים. לא נראה שלטריפה יש השפעה ממשית על אוכלוסיית הסרו. בעת הסכנה הסרו משמיע קריאת אזעקה צורמנית.
תזונה
הסרו הסומטרי הוא בעל חיים צמחוני, והוא מעדיף צמחייה שעשירה בחומרים מזינים; עם זאת, הוא מסוגל לאכול כמעט כל סוג של צמחייה כאשר אין מזון אחר זמין. באזורים שעשירים בצמחייה נצפו מדי פעם מספר פרטים. התזונה שלו מורכבת בעיקר מעשבים, עשבי תיבול, שיחים, עלים, זרדים, ענפים, פרחים ופירות. הסרו הסומטרי חופף עם מספר אוכלי עשב בתחומי מחייתו; ביניהם ניתן למנות את אייל סמבר, חזיר בר, חזיר מזוקן, מונטיאק מצוי, קרנף סומטרה וטפיר אסייתי. ייתכן כי יש ביניהם תחרות מסוימת על מקורות המחייה.
רבייה ומחזור חיים
הסרו הסומטרי הוא ככל הנראה בעל חיים מונוגמי - כלומר, הזכר והנקבה מתרבים אחד עם השני בלבד. כל זוג סרואים עלול להישאר יחד באותו השטח כ-4.6 שנים, כשכל פרט מגן על השטח מפני אותו הזוויג - זכרים יסלקו זכרים ונקבות יסלקו נקבות. לעיתים כאשר השטח של הזכר חופף למספר שטחי נקבות הוא עלול להיות פוליגמי.
עונת הרבייה של הסרו הסומטרי חלה בין חודשי אוקטובר ונובמבר. ההיריון נמשך כ-7 חודשים, לאחריהם נולד גדי יחיד בצבע שחור - בדרך כלל בחודשי האביב. לידה של 2 גדיים מתרחשת לעיתים נדירות ביותר. זמן קצר לאחר הלידה הגדי כבר מסוגל ללכת אחר אימו במהלך חיפושה אחר מזון. לעיתים הנקבה והגדי נשארים באזור הלידה במשך מספר ימים. הגדיים ככל הנראה עשויים מדי פעם להסתתר בצמחייה, אם כי לא למשך זמן ארוך כאנטילופות. הגדי מתקשר עם אימו באמצעות קולות.
אין מידע רב על התפתחות הסרו. ככל הנראה הוא נגמל לאחר 5–6 חודשים ונשאר קרוב לאימו במשך שנה. אף על פי שלאחר מכן הוא הופך לעצמאי, הוא עדיין יישאר בשטחה של האם עד גיל 2 או 4 שנים. הזכר עלול לסלקו בתקופה מוקדמת יותר. הנקבות מגיעות לבגרות לאחר 30 חודשים, והזכר לאחר 36 חודשים.
תוחלת החיים הממוצעת בטבע היא 4–6 שנים.
מצב שימור
הסרו הסומטרי מסווג על ידי IUCN במצב השימור "פגיע" (VU), בשל ירידה משמעותית של האוכלוסייה בשיעור של 30% על פני 21 שנים, שמקורה באובדן בית גידול נרחב יחד עם רמות גבוהות של ציד לא חוקי ברחבי התפוצה שלו. הוא רשום בנספח א' של אמנת וושינגטון, והמשמעות לכך היא שחסר בינלאומי במין זה או במוצריו אסור לחלוטין. הוא מצוי במספר אזורים מוגנים ברחבית תפוצתו, להלן חלק מהם: אינדונזיה: הפארק הלאומי בוקיט-טיג'פולו, הפארק הלאומי באטאנג-גאביס, הפארק הלאומי בוקיט-דואבאלס, שמורת היער טאראטאק, הפארק הלאומי גונונג לאוסר, הפארק הלאומי קרינצ'י סבלאט, הפארק הלאומי בוקיט-באריסאן-סלטאן (ה-3 האחרונים מהווים חלק ממורשת יער הגשם הטרופי של סומטרה). מלזיה: הפארק הלאומי טאמאן-נג'ארה, הפארק הלאומי אנדאו-רומפין, הפארק הלאומי ג'ונונג-לדנג. תאילנד: הפארק הלאומי האט קאנהום, הפארק הלאומי קהאו-לואנג, והפארק הלאומי קהאו-פהנדום בנצ'ה. להלן נתונים מפרטים של IUCN על תפוצת הסרו הסומטרי במדינות הנזכרות (לבד מתאילנד), כולל איומים, סיבות ירידה, וצעדי שימור מוצעים:
אומדנים
המספר הכולל של הסרו הסומטרי באינדונזיה אינו ידוע כרגע ועומד כנראה על מספר אלפים. במלזיה, המספר הכולל של הסרואים הוא 500–750 פרטים, ובתאילנד סביר להניח שיש לא יותר מ-100 פרטים.
אלכסנדר יעקובסון
אלכסנדר יעקובסון (נולד ב-5 באוקטובר 1959) הוא היסטוריון ישראלי, פרופסור חבר להיסטוריה עתיקה באוניברסיטה העברית בירושלים, פעיל פוליטי ופובליציסט.
ביוגרפיה
אלכסנדר יעקובסון נולד במוסקבה ב-1959, ועלה לישראל עם הוריו בהיותו בן 13. למד את כל לימודיו הגבוהים מהתואר הראשון עד לשלישי באוניברסיטה העברית. קיבל תואר ראשון בהיסטוריה ובמדע המדינה בשנת 1985, קיבל תואר שני ב-1989, עבודת המאסטר עסקה ביחס הקיסרים הרומיים לקודמיהם והיא נערכה בהדרכת הפרופסורים חנה כותן ויוסי גייגר. למד לדוקטורט בשנים 1990–1994, נושא עבודת הדוקטורט שלו היה: "בחירות, מערכות בחירות, ותפקודן של אסיפות הבחירות ברפובליקה הרומית המאוחרת." והיא נערכה בהדרכת הפרופסורים חנה כותן וישראל שצמן. בשנים 1994–1995 עשה פוסט-דוקטורט באוניברסיטת קלן. מונה למרצה להיסטוריה עתיקה באוניברסיטת חיפה ב-1995, שם לימד עד שנת 1997. מונה למרצה להיסטוריה עתיקה באוניברסיטה העברית ב-1998, מונה למרצה בכיר עם קביעות בהיסטוריה עתיקה (בחוג להיסטוריה) באוניברסיטה העברית בשנת 2000. בשנת 2011 מונה לפרופסור חבר להיסטוריה עתיקה באוניברסיטה העברית.
יעקובסון הצטרף למפלגת שינוי (בהנהגת אמנון רובינשטיין, כפי שהיא הייתה אז – בטרם הפילוג שנוצר בעקבות הקמת מרצ, שלאחריו הוקמה שינוי בהנהגת טומי לפיד) בהיותו סטודנט ב-1982. הוא הצטרף למפלגת מרצ כחלק מקבוצה בראשות רובינשטיין, היה פעיל במרצ בתקופת הסכמי אוסלו וחבר הנהלת מרצ עד לשנת 2000 וחתם בשנים אלה על מאמריו בעיתון בשפה הרוסית "וסטי", שעסקו לרוב להגנה על תהליך השלום, "חבר הנהלת מרצ." אחרי פרוץ האינתיפאדה השנייה, בספטמבר-אוקטובר 2000, פרש ממרצ כי לדעתו היה על מחנה השלום הישראלי, ועל מרצ בכלל זה, לומר במפורש שערפאת אשם בפרוץ האינתיפאדה השנייה.
שימש כעוזר פרלמנטרי לאמנון רובינשטיין בשנים 1987–1992 וכיועצו הפוליטי בשלושה תפקידי שר: שר התקשורת בשנים 1986–1987, שר האנרגיה והתשתית בשנים 1992–1993, ושר החינוך והתרבות בשנים 1993–1994.
יעקובסון נוהג לכתוב בעיתונים מאמרים פובליציסטיים על נושאים אקטואליים, בדגש על עיסוק בלאומיות. כתב מדי סוף שבוע מאמרים ב"וסטי" מתחילת תהליך אוסלו עד לשנת 2000 והיה שם אחד הקולות הבודדים שתמכו בתהליך אוסלו, זאת בניגוד לרוב הקהילה הרוסית ולדעה השלטת בעיתון, שהם אנשי ימין. כתב במשך שנתיים-שלוש מאמרים פובליציסטיים בעיתון מעריב (2003 – 2004) כותב מאמרים פובליציסטיים בעיתון הארץ מאז שנת 2004. הוא מרואיין בטלוויזיה בשפות הרוסית והעברית.
מחקריו
אלכסנדר יעקובסון עוסק במחקריו בדמוקרטיה, פוליטיקה עממית, דעת הקהל ובחירות בעולם העתיק, בעיקר ברפובליקה הרומית המאוחרת. בשנים האחרונות הוא מתמקד בעיקר בראשית הקיסרות הרומית: הקיסרים אוגוסטוס, טיבריוס, הדימוי הציבורי של השלטון הקיסרי, מעמד המשפחה הקיסרית. בנוסף לכך הוא חקר את הציונות ואת הלאומיות המודרנית.
טביעת אצבע
מבנה טביעת האצבע מושפע מאלמנטים שונים טרום הלידה, ואם הלידה מתפתחת באופן דומה מספיק, טביעת האצבע של שני אנשים יכולה להיות זהה. מקובל לחשוב כי בתוך 3 מיליון אנשים, נוכל למצוא שניים עם טביעות אצבע זהות. התבנית הייחודית של טביעות האצבע נקבעת בחודש הרביעי להתפתחות העובר. טביעות האצבעות, שנקראות גם רכסים או תַּלְמֵי חיכוך, מצויות גם אצל הפרימטים והקואלות. על פי ההשערות, היתרון האבולוציוני העיקרי שמעניקים הרכסים הוא הגברת מקדם החיכוך של האצבע, המסייע לפרט לאחוז בעצמים.
אלכסנדר יעקובסון
העת העתיקה
אחד ממאמריו עוסק בשאלת ההצדקה שניתנה באתונה למשטר הדמוקרטי.
פסטיבל ספולטו
פסטיבל שני העולמות (באיטלקית: Festival dei Due Mondi הוא פסטיבל קיץ שנתי למוזיקה ואופרה, המתקיים בכל יוני וראשית יולי בספולטו, איטליה, מאז ייסד אותו המלחין ג'אן קרלו מנוטי בשנת 1958. תוכניותיו כוללות מבחר רב ועצום של קונצרטים, אופרות, מופעי מחול, דרמה, אמנויות חזותיות ודיונים סביב שולחן עגול בנושאי מדע. האופרה שפתחה את הפסטיבל הייתה מקבת', בבימויו של לוקינו ויסקונטי ובניצוח תומאס שיפרס. מטרת הפסטיבל הייתה לגלות אמנים צעירים ולהציג מבחר אמנויות שונות לקהל. מתן הזדמנות לאמנים לא מוכרים גם איפשר לפסטיבל לבחור ביוצא הדופן ובאוואנגרד. מטרת הפסטיבל היא לבטל את המחיצות בין סוגי האמנות השונים ובין האמנות לקהל, בהיותו זמין ונגיש לכל.
אלכסנדר יעקובסון
העת העתיקה
הוא פרסם מאמר ששואל את השאלה: "מיהו רומאי?" רומא העניקה אזרחות רומית לבני עמים שונים ברחבי האימפריה (ולבסוף – לכל תושביה החופשיים), יעקובסון בחן את השאלה מהי משמעות הדבר מבחינת זהותם ותרבותם של "המצטרפים" ומבחינת הדימוי העצמי של הרומאים. הוא בוחן זאת באמצעות המקרה של כניסת גאלים (שכבר קיבלו אזרחות רומית לפני כן) לסנאט, יש התנגדות, הקיסר קלאודיוס מסביר בנאום בפני הסנאט את טעמיו בצעד זה.
פסטיבל ספולטו
המושג "שני העולמות" בשם הפסטיבל מקורו בכוונתו של מנוטי להציב את עולמות התרבות האמריקאי והאירופאי זה מול זה באירוע שלו; לחיזוק תפיסה זו באה העובדה, שהפסטיבל התקיים במקביל ל"תאום" שלו, פסטיבל המוזיקה של ספולטו באמריקה, שהתקיים מדי שנה בחודשי מאי/יוני בצ'ארלסטון, דרום קרוליינה. הקבלה זו נמשכה כ-15 שנים ולאחר סכסוכים גוברים והולכים בין משפחת מנוטי למועצת פסטיבל ספולטו האמריקאי, חל ניתוק בראשית שנות ה-90'. בשנת 1986, התקיימה בניהולו של מנוטי סדרה נוספת של פסטיבל ספולטו במלבורן, אוסטרליה. ב-1990 שינה פסטיבל ספולטו מלבורן את שמו לפסטיבל האמנויות הבינלאומי של מלבורן.
אלכסנדר יעקובסון
ציונות ולאומיות
זהו ספרו השני של אלכסנדר יעקובסון, אותו כתב במשותף עם פרופסור אמנון רובינשטיין והוא ראה אור בהוצאת שוקן בשנת 2003 ותורגם לאנגלית ולצרפתית. הספר עוסק בשאלת היחס בין ישראל כמדינה היהודית לישראל כמדינה דמוקרטית ומנסה לענות על השאלה האם יש ניגוד בין יהודית ודמוקרטית, כשלדעת המחברים אין בכך סתירה מהותית. הלגיטימיות של המדינה היהודית נשענת, לטענתם, על העיקרון האוניברסלי (שצריך לחול על שני העמים בארץ) של זכות העמים להגדרה עצמית לאומית. משום כך קבעה הקהילה הבינלאומית בתוכנית החלוקה בשנת 1947 כי על-מנת לתת עצמאות לשני העמים החיים בארץ, יש להקים בה שתי מדינות-לאום זו לצד זו: "מדינה יהודית" ו"מדינה ערבית", כלשון החלטת החלוקה. יעקובסון ורובינשטיין משווים את המאפיינים המרכזיים של ישראל כמדינה יהודית עם הנורמות המקובלות בעולם הדמוקרטי בן-ימינו. בין היתר, הם משווים את חוק השבות הישראלי לחוקי רפטריאציה - שיבה למולדת לאומית – הקיימים במספר מדינות דמוקרטיות, תוך דגש מיוחד המקרים של יוון וארמניה – שני עמי הפזורה הקלאסיים; דוגמאות פחות בולטות הן פולין והונגריה, אירלנד ואף פינלנד (ביחס לפזורה האתנית הפינית בברית המועצות לשעבר). כשלמדינה יש פזורה – אוכלוסייה החיה בארצות אחרות שהמדינה רואה את עצמה כקשורה בה מבחינה תרבותית והיסטורית - היא מקיימת לעיתים קרובות קשר רשמי עם פזורה זו ואף מעניקה סיוע וזכויות מיוחדות לבני הפזורה. מסקנתם הכללית של המחברים היא כי המאפיינים המהותיים של ישראל כמדינת-לאום יהודית עומדים בקריטריונים מודרניים של דמוקרטיה ליברלית והגנה על זכויות המיעוטים. עם זאת הם מבקרים היבטים שונים של המציאות הישראלית גם בנושא מעמד המיעוט הערבי (בו הם מציעים להכיר באופן רשמי כמיעוט לאומי) וגם בנושא מעמד הדת במדינה.
טביעת אצבע
ברוב המקרים, טביעות האצבע סמויות מעין (טביעות לטנטיות), ולשם חשיפתן יש להיעזר באבקה או באמצעים כימיים אחרים. טביעת האצבע הייתה המאפיין הראשון ששימש לזיהוי ביומטרי.
פסטיבל ספולטו
לאחר מות מנוטי ב-2007 חלו שינויים בהנהלה וכתוצאה מכך מינה שר התרבות האיטלקי מנהל אמנותי חדש לניהול הפסטיבל.
טביעת אצבע
טביעת אצבע עמידה זמן רב אחרי המוות.
פסטיבל ספולטו
היסטוריה
האופרה הראשונה שבוצעה בספולטו הייתה "ירושלים השבויה" של קאמפלו, בשנת 1636. בשנת 1639 בוצעה האופרה "חביבת הנסיך" של קסטלי. בתקופה הראשונה הייתה הנאת האופרה שמורה לאצולה בלבד, אך כבר ב-1667 יזמה האקדמיה דלי אוטוזי הקמת תיאטרון לכלל הציבור. יוזמה זו התגשמה כשמועצת העיר הציעה למכירה 60 תאים בתיאטרון די פיאצה דל דואומו, שנודע גם בשם תאטרו דלה רוזה. התיאטרון נפתח מחדש לאחר שיפוצים נרחבים בשנת 1751, ונקרא "התיאטרון החדש של ספולטו". הצגת הפתיחה הייתה "איפרמסטרה" של ניקולו יומלי. בשנת 1817 עבר התיאטרון שיפוצים לתיקון הנזקים שגרמו עששיות השמן שהאירו אותו. בין באיו ידועי-השם היה ג'ואקינו רוסיני. בביקורו הראשון העיר, "ברכותי לתזמורת (שנגניה כללו את כל המוזיקאים המקומיים) ואני משתתף בצערם של הזמרים". בביקורו השני חמק פנימה בחשאי בשעת חזרה על "האיטלקייה באלג'יר" שלו והחליף את נגן הקונטרבס. הוא ניגן בכלי בסיום האופרה להנאת הקהל.
באמצע המאה ה-19 התיישן הבניין מעבר לאפשרות להשתמש בו והיה צורך בבניית תיאטרון חדש. הבניין החדש אירח בתקופת הקרנבל נשפי מסיכות מרובי-משתתפים, שבגינם היה הכרח לשפץ אותו בשנת 1933. בחזית הבניין החדש נקבעו תמונותיהם של רוסיני, אלפיירי, גולדוני ומטסטאזיו. האולם בנוי בתבנית הפרסה המסורתית ומכיל 800 מושבים בחמישה נדבכים.
טביעת אצבע
בין השנים 2007–2011 התגלה גן נדיר ביותר, שמכונה SMARCAD1. מוטציה בגן זה גורמת לאדרמטוגליפיה, פגם גנטי הגורם להיעדר מולד של טביעות אצבעות.
פסטיבל ספולטו
היסטוריה
לאחר השלמת התיאטרון החדש, לא היה עוד צורך באולם הישן, אך תושבי ספולטו מיאנו להיפרד ממנו. הם בנו בית אופרה חדש באותו מקום וקראו לו תאטרו קאיו מליסו, על שם אחד מסופרי ספולטו בתקופת אוגוסטוס. בניית התיאטרון הסתיימה בשנת 1880. הוא נודע גם בשם נובילה תאטרו די ספולטו. באולם בן 350 המושבים יש שלושה נדבכים ומעליהם יציע.
מיקום הפסטיבל האיטלקי והפעילויות בו
כיוון שספולטו הייתה עיר קטנה, שהנדל"ן ושאר הסחורות והשירותים בה היו אותם ימים זולים יחסית, וכן משום שהיו בה שני תיאטראות סגורים, התיאטרון החדש ותיאטרון קאיו מליסו, תיאטרון רומאי ועוד אולמות רבים, בחר בה מנוטי כאתר לפסטיבל אמנויות. ספולטו גם קרובה למדי לרומא ויש ביניהן קשר רכבת טוב.
טביעת אצבע
היסטוריה
ב-1823 פרסם ג'ון פורקיני (John Purkinji), פרופסור לאנטומיה מאוניברסיטת ברסלאו, מאמר בנושא טביעות האצבעות וסיווגן לפי תשעה דגמים, אך לא העלה את נושא השימוש בהן לצורך זיהוי. ב-1880 פרסם ד"ר הנרי פולדס מאמר ראשון בנושא בירחון המדעי האמריקאי "Nature". ב-1886 חזר פולדס למולדתו בריטניה והציע למשטרת לונדון את השימוש בטביעות אצבע, אך הצעתו נדחתה. ב-1892 פרסם סר פרנסיס גלטון (Galton) מודל סטטיסטי מפורט של ניתוח וזיהוי טביעות אצבע, ועודד את השימוש בהן בשירות החוק בספרו "Finger Prints". ב-1901 פיתח סר אדוארד ריצ'רד הנרי (Henry) את "סיווג הנרי", שיטה לסיווג ולמיון טביעות אצבעות, שנמצאת בשימוש (בשינויים קלים) עד היום.
פסטיבל ספולטו
שינויים בהנהלה
לאחר מות מנוטי בפברואר 2007, החלו הנהלות הערים ספולטו וצ'ארלסטון בשיחות לקראת איחוד מחדש של שני הפסטיבלים, שהביאו לנוכחות ראש עיריית ספולטו, מאסימו ברוניני, בטקס הפתיחה של פסטיבל ספולטו אמריקה במאי 2008.
טביעת אצבע
השימוש בטביעות אצבע כיום
מדע ניתוח טביעות האצבעות נקרא דקטילוגרפיה, והוא נמצא בשימוש בעיקר לצורכי כוחות הביטחון. ברוב המשטרות בעולם נמצא מאגר טביעות אצבע של אנשים שנעצרו בגין עבירות מסוימות, כדי לזרז את זיהוים במקרה של פשע עתידי. מאגר המידע של ה-FBI, ה-IAFIS (ראשי תיבות באנגלית של Integrated Automated Fingerprint Identification System), הוא מאגר טביעות האצבע הגדול בעולם, ומכיל למעלה מ-47 מיליון דגימות של טביעות אצבע. המאגר הממוחשב של משטרת ישראל, AFIS, מכיל כחצי מיליון דגימות, ומשמש בנוסף גם לזיהוי קורבנות אסון. שימוש נוסף כיום נעשה נפוץ במערכות של בקרת כניסה ונושא אופי מסחרי. ישנו הבדל מהותי בין שיטות הזיהוי הצבאיות והמשטרתיות לבין השיטות המסחריות. הפיענוח במערכות הצבאיות והמשטרתיות מבוסס על ניתוח של נקודות ומאפיינים בטביעה, וביצוע השוואה של קידוד טביעה מול טביעה אחרת. הפיענוח במערכות האזרחיות מבוסס על השוואת צילומי טביעות אצבע אחת לשנייה. בשיטה זו רבות הטעויות ומידת הזיהוי אינה מוחלטת.
פסטיבל ספולטו
שינויים בהנהלה
בתקופת הפסטיבל של 2007, היה הנשיא והמנהל האמנותי בנו המאומץ של מנוטי, פרנסיס מנוטי. בסתיו 2007, לאחר מגעים כושלים, העביר אותו שר התרבות האיטלקי, פרנצ'סקו רוטלי, מתפקידו ומינה את ג'ורג'ו פרארה למנהל האמנותי החדש של הפסטיבל. מינוי זה הביא לחילוקי דעות מתמשכים בין נציגי ההנהלה ה"ישנה" להנהלה ה"חדשה" של הפסטיבל.
טביעת אצבע
השימוש בטביעות אצבע כיום
בבתי המשפט במדינת ישראל "משקלה של ראיה נסיבתית, כגון טביעת אצבע, אינו נופל מכוחה של ראיה ישירה, ובלבד שניתן להסיק ממנה, על פי מבחני היגיון וניסיון החיים, מסקנה הגיונית אחת ויחידה לפיה לא נותר ספק סביר בדבר אשמתו של נאשם". הפסיקה מבחינה בין "כוחה הראייתי של טביעת אצבע שנמצאה על חפץ נייח, עליה ניתן לומר בוודאות גבוהה כי היא מלמדת על הימצאותו של הנאשם במקום, לבין כוחה הראייתי של טביעת אצבע שנמצאה על חפץ נייד, שמקורה עלול להיות אדם שאינו מעורב בביצוע העבירה". עם זאת נקבע כי כאשר טביעת האצבע היא הראיה היחידה, בית המשפט ינהג בזהירות יתירה בבואו להרשיע את הנאשם.
פסטיבל ספולטו
קישורים חיצוניים
</div
טביעת אצבע
השימוש בטביעות אצבע כיום
בסמארטפונים:
חיישן טביעות האצבע מותקן כיום ברוב הסמארטפונים, ומשמש חלופה להקשת סיסמה במכשיר אלא להיכנס אליו דרך החזקת האצבע על גבי החיישן. הראשונה להשתמש בחיישני טביעת האצבע בטלפון החכם שלה היא חברת אפל, כאשר חשפה את האייפון 5S יחד עם סורק טביעות האצבע הראשון, מה שכונה TouchID, אחריה חברות רבות ובעיקר המתחרות הגדולות, כמו סמסונג, אשר שחררה בשנת 2019 את הגלקסי 10S, אשר נשא חיישן אצבע תלת מימד על גבי המסך, וזאת לאחר שהעתיקה מוואוי מייט 20.
סיווג
גם מי שאינו מנוסה בזיהוי טביעות אצבע מסוגל להבחין בהבדל בין שלושת הסוגים העיקריים של הטביעות: "מערבולת", "לולאה" ו"קשת". שיטת הסיווג של הנרי כוללת בתוכה סיווג מעמיק יותר, המפריד בין לולאות רדיאליות וקוויות לבין סוגים שונים של מערבולות. במקרים רבים האצבעות בכל יד אחת בעלות סוגים שונים של טביעות אצבע, זאת משום שכל אצבע מתפתחת באופן עצמאי משאר האצבעות.
היבט אבולוציוני
למספר מינים אחרים ישנן טביעות אצבעות, כאשר מביניהן יש לגורילות, השימפנזות והקואלות טביעות אצבעות שכמעט זהות לטביעות אצבעות של האדם. מחקר שנערך בנושא הראה שאפילו תחת המיקרוסקופ, קשה עד בלתי אפשרי להבדיל בין טביעות של אדם לחיות אלו. המקור המשותף להיווצרות טביעות האצבעות בין מינים אלו הוא האחיזה, אשר תורמת ליכולת החיכוך ומסייעת לטיפוס אנכי על גבי עצים.
Bongo Bong
Bongo Bong הוא שיר שביצע הזמר הצרפתי ממוצא ספרדי מאנו צ'או. השיר יצא לאור בשנת 1999.
רקע
Bongo Bong הוא הסינגל הראשון מתוך אלבום הסולו הראשון של מאנו צ'או, "Clandestino". השיר הוא חידוש לשיר "King of Bongo" שיצא בשנת 1991, ובוצע על ידי ההרכב "מאנו נגרה" שצ'או היה הסולן שלו. "King of Bongo" עצמו מבוסס על יצירה משנת 1939 של חצוצרן הג'אז האמריקאי רוי אלדרידג', אשר נקראה "King of the Bongo Bong". השיר גם מבוסס על מוזיקת הרקע בשיר של הרכב הרגאיי הג'מייקני "Black Uhuru". בשיר Bongo Bong משולב שיר אחר של צ'או, שנקרא Je ne t'aime plus ומושר בצרפתית. Bongo Bong שימש כרקע לשני שירים שיצאו באלבום השני של מאנו צ'או: "Mr. Bobby", ו-"Homens".
ב-2006 הוציא הזמר הבריטי רובי ויליאמס את Bongo Bong" and "Je ne t'aime plus", גרסת פופ המבוססת על חיבור בין שני השירים הללו. הזמרת לילי אלן השתתפה בהקלטת השיר.
בשיר המושר רובו באנגלית עם מעט צרפתית, מדבר הדובר מתוך נקודת מבט של קוף שחי בג'ונגל.
מבין הישגיו הבולטים במצעדים יש לציין את הגעת השיר למקום השביעי בגרמניה, למקום הרביעי באוסטריה, ולמקום השלישי באיטליה (שם גם זכה בתואר זהב).
גארט וונג
גארט ריצ'רד ווֹנג (באנגלית: Garrett Richard Wang; נולד ב-15 בדצמבר 1968) הוא שחקן אמריקאי ממוצא סיני. וונג ידוע בעיקר בזכות תפקידו ב-"מסע בין כוכבים: וויאג'ר" כסג"ם הארי קים.
שנותיו הראשונות
וונג נולד בריברסייד, קליפורניה, לזוג הורים מהגרים סיניים שעברו לאינדיאנה ולאחר מכן לברמודה. יש לו אחות בשם לורה.
וונג סיים לימודי תיכון בממפיס, טנסי; לאחר מכן עבר ללוס אנג'לס כדי ללמוד באוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס. הוא למד לימודי תרבות אסיה, בעוד אחד ממרציו עודד אותו ללמוד תיאטרון.
קריירה
וונג ידוע בעיקר בזכות תפקידו כסג"ם הארי קים בסדרת הטלוויזיה "מסע בין כוכבים: וויאג'ר", שרצה בשנים 1995-2001. מאוחר יותר, הוא היה להוט להשתתף בתפקיד חדש בסרט משנת 2007 בהפקת מעריצי הסדרה, "Star Trek: Of Gods and Men", ואמר: "זה תמיד מאתגר יותר עבור שחקן לשחק בחור רע".
וונג הופיע בתפקיד אורח בסדרת הטלוויזיה "All American Girl", בפרק "Submission:Impossible", בדמותו של ריימונד האן.
וונג הצהיר שוב ושוב כי בכוונתו להמשיך בפרויקטים אחרים מחוץ למשחק כי, כפי שאמר בראיון בשנת 2005 לאסקווייר: "לפעמים, מידת הכישרון איננה הולמת את מידת השאפתנות, ולכן אתה צריך לחפש אפשרויות חלופיות".
וונג הופיע בוידאו קליפ של השיר "Sleep Now in the Fire" של להקת Rage Against the Machine.
בשנת 2010 וונג התמנה למנהל כנס "מסע בין כוכבים" במסגרת כנס המעריצים "Dragon*Con" שבאטלנטה.
לאחרונה, וונג השתתף ב-Calgary Expo 2012 Comicon, בו ראיין את סטן לי. וונג הביע עניין רב בניסיון לארגן כינוס של צוות שחקני "מסע בין כוכבים: וויאג'ר", בדומה לזה של שחקני "מסע בין כוכבים: הדור הבא", שהתכנסו ביום השנה ה-25 שלהם.
מסע בין כוכבים
מאז ילדותו המוקדמת, השחקן גארט וונג היה מעריץ של מדע בדיוני, ובפרט של "מלחמת הכוכבים" ו-"בטלסטאר גלקטיקה". לאחר שלוהק לתפקיד של הארי קים ב-"מסע בין כוכבים: וויאג'ר", היו לוונג יחסים מתוחים עם המפיק ריק ברמן, אשר השתלט על זיכיון "מסע בין כוכבים", אותו המציא ג'ין רודנברי: "כאשר רודנברי העביר את המושכות ל[ריק] ברמן, למרבה צער ברמן המשיך באותה הנוסחא והוא פשוט המשיך להשתמש בה. כאשר שואלים אותי מה גרם לוויאג'ר להתבלט ... אתה מדבר על אותה הנוסחה הכללית, כך שהיא לא [מתבלטת]. זה נשאר אותו הדבר בכל פרק בודד". יחד עם זאת, וונג הוסיף כי: "אבל אם אתה שם את זה בצד, מה שמבדיל את וויאג'ר מהשאר, אני חושב, [הוא] שהאחווה בין השחקנים הייתה חזקה יותר עם השחקנים שלנו מאשר בכל הסדרות האחרות".
בראיון בשנת 2007, וונג הביע את מורת רוחו על התוכנית. הוא הרגיש כי דמותו של הארי קים הייתה "מספקת,", פסיבית וחד־ממדית. לפני העונה השנייה, הוא הלך למפיקים ואמר: "אני רוצה שיהיה לי כפיל פעלולים, אני רוצה לעשות כמה פעלולים, אני רוצה לרוץ, אני רוצה לבעוט, אני רוצה שיהיו לי חיי אהבה". הוא גם הצהיר שהייתה לו השפעה "מינימלית" בלבד על יצירתו של הארי קים: הוא רצה נואשות שקים יהיה מצחיק יותר, אבל המפיקים הרגישו שניליקס או הדוקטור מתאימים יותר לשמש כאתנחתא קומית. בסופו של דבר, הוא תיאר אותו כבלתי מספק, וכן דיבר על "קרע" בינו לבין ברמן. כאשר הוא התלונן כי כל דמות אחרת בתוכנית זכתה לקידום, מלבד קים, נאמר לו כי עליו להישאר הסג"ם היחיד, מפני ש"מישהו צריך להיות הסג"ם".
וונג גם היה לא מרוצה מאיך שהסדרה הסתיימה. "אני חושב שהשעה הראשונה [של פרק הסיום הכפול] הייתה מבריקה, פשוט מבריקה ... אבל השעה השנייה נראית כמו הגרסה המקוצרת של הסוף ... ג'יינוויי אומרת לפאריס לקבוע מסלול הביתה. אני חשבתי שאין כאן תגובה אמיתית בין כל הנוכחים לכך שאנחנו נמצאים בבית", כאן העובדה שאנחנו נמצאים בבית ", מה שוונג כינה [סיום] נטול רגש ואכזבה גדולה.
נבחרת ויילס בכדורגל
נבחרת ויילס בכדורגל היא נבחרת הכדורגל הלאומית של ויילס.
נבחרת ויילס הופיעה רק פעם אחת בטורניר גביע העולם בכדורגל, בשנת 1958, לאחר שבדרך חלפה על פני נבחרת ישראל עם ניצחון כפול, בית וחוץ, בתוצאה זהה - 2:0. במונדיאל עצמו סיימה את כל משחקיה בשלב הבתים בתוצאת תיקו, וכך הצליחה לחלוק את המקום השני בבית המוקדם בצוותא עם הונגריה, לאחר שצברה 3 נקודות. ויילס הצליחה להעפיל לשלב רבע הגמר לאחר ניצחון על הונגריה 2:1 במשחק הכרעה. בשלב רבע הגמר הודחה נבחרת ויילס על ידי ברזיל, זוכת הטורניר, לאחר הפסד 1:0.
בשנת 2016 העפילה ויילס לראשונה בתולדותיה לאליפות אירופה, בה הגיעה עד לשלב חצי הגמר, שם הפסידה בתוצאה 2:0 לפורטוגל.
השנים הראשונות
ויילס שיחקה לראשונה במסגרת תחרותית ב-26 במרץ 1876 נגד סקוטלנד בגלאזגו, מה שהפך אותה להיות נבחרת הכדורגל השלישית הוותיקה בעולם. אף על פי שהסקוטים ניצחו במשחק 0–4, תוכנן משחק חוזר שנערך שנה לאחר מכן בוויילס וכך המשחק הראשון על אדמת ויילס נערך ברקסהאם ב-5 במרץ 1877. גם במשחק זה ניצחה סקוטלנד 0–2.
משחקה הראשון של ויילס נגד אנגליה נערך בשנת 1879 בלונדון ובו הפסידה 1–2 ובשנת 1882 התמודדה ויילס לראשונה נגד אירלנד המאוחדת וניצחה 1–7 במשחק שנערך אף הוא ברקסהאם.
התאחדויות ארבע המדינות הללו נועדו במנצ'סטר ב-6 בדצמבר 1882 כדי לקבוע את חוקי המשחק העולמיים ולייסד את ועדת הכדורגל הבינלאומית IFAB על מנת לאשר שינויים בחוקים, משימה שארבע ההתאחדויות מבצעות עד היום.
בעונת 84–1883 נערך לראשונה טורניר אליפות הבית הבריטית, טורניר שנתי בהשתתפות אנגליה, סקוטלנד, אירלנד המאוחדת וויילס. עד עונת 84–1983, זכתה ויילס בטורניר 12 פעמים, 7 פעמים מהן כזוכה בלעדית ו-5 פעמים במשותף עם נבחרת נוספת.
ויילס הפכה לחברה בפיפ"א בשנת 1906, אולם בעקבות פרישתן של התאחדויות הכדורגל הבריטיות מפיפ"א ב-1928 בעקבות חוסר הסכמה לגבי תשלום לשחקנים חובבים, לא השתתפה ויילס בשלושת טורנירי גביע העולם הראשונים.
בשנת 1932 שיחקה ויילס נגד אירלנד, לראשונה נגד נבחרת שאינה אחת מארבע הנבחרות הבריטיות. המשחק התקיים בוויילס. שנה מאוחר יותר שיחקה ויילס לראשונה מחוץ לאיים הבריטיים בפריז נגד צרפת במשחק שהסתיים בתיקו 1-1.
במוקדמות גביע העולם 1954, שוב שימשה אליפות הבית הבריטי כבית מוקדמות לטורניר, כששתי הראשונות מעפילות לטורניר הגמר, אבל ויילס סיימה במקום הרביעי והאחרון.
שנות ה-50 של המאה ה-20 היוו את תור הזהב של הכדורגל הוולשי עם כוכבים כג'ון צ'ארלס, איבור אולצ'רץ', קליף ג'ונס, אלף שרווד, ג'ק קלסי, טרבור פורד, רוני בורגס וטרי מדווין.
גביע העולם 1958
הופעתה היחידה של ויילס בטורניר גביע העולם הייתה בטורניר שנערך בשוודיה בשנת 1958.
העפלתה של ויילס לטורניר הייתה לא שגרתית. ויילס שובצה בבית המוקדמות עם צ'כוסלובקיה ומזרח גרמניה, כאשר הראשונה בבית עולה לטורניר הגמר. ויילס פתחה את משחקי הבית בניצחון ביתי 0–1 על צ'כוסלובקיה, אך בהמשך הפסידה בחוץ למזרח גרמניה 1–2 ולצ'כוסלובקיה 0–2. במשחקה האחרון ניצחה ויילס את מזרח גרמניה 1–4 ובסופו של דבר סיימה במקום השני אחרי צ'כוסלובקיה ולמעשה הודחה מהמוקדמות, אלא שבעקבות פוליטיקה במזרח התיכון קיבלה ויילס הזדמנות נוספת להעפיל לטורניר הגמר.
בבית המוקדמות האסייתי/אפריקני נבחרות מצרים וסודאן סירבו לשחק נגד נבחרת ישראל מסיבות פוליטיות, בעוד נבחרת אינדונזיה התעקשה לקיים את משחקיה נגד ישראל במקום נייטרלי. כתוצאה מכך, זכתה ישראל בניצחונות טכניים שאמורים היו להעלות אותה לטורניר הגמר מבלי ששיחקה ולו משחק אחד. פיפ"א לא רצתה שנבחרת תשתתף בטורניר הגמר מבלי ששיחקה אפילו משחק אחד במוקדמות והחליטה לקיים הגרלה בין כל הנבחרות האירופאיות שסיימו במקום השני בבתי המוקדמות. הזוכה בהגרלה הייתה אמורה לפגוש את ישראל לצמד משחקי פלייאוף על העלייה. נבחרת בלגיה זכתה בהגרלה אך סירבה להשתתף וויילס עלתה בגורל בהגרלה הנוספת. ויילס ניצחה את ישראל פעמיים 0–2 והעפילה לטורניר הגמר לראשונה בתולדותיה.
בטורניר הגמר שובצה ויילס לבית 3 עם נבחרות, הונגריה ומקסיקו, כאשר שתי הראשונות בבית עולות לשלב רבע הגמר. ויילס סיימה את שלושת משחקיה בתוצאות תיקו וסיימה במקום השני עם 3 נקודות יחד עם הונגריה. לפי שיטת המשחקים בטורניר, נבחרות שסיימו עם אותו מספר נקודות במקומות השני והשלישי צריכות היו להתמודד במשחק פלייאוף על ההעפלה לרבע הגמר. ויילס ניצחה את הונגריה 1–2 במשחק המכריע משעריהם של איבור אולצ'רץ' וטרי מדווין לאחר שפיגרה 0–1 והעפילה לרבע הגמר למשחק מול ברזיל. ויילס הפסידה במשחק 0–1 משער של פלה, שהוביל בסופו של דבר את ברזיל לזכייה בגביע העולם, והודחה מהטורניר.
שנות ה-60 עד היום
מאז 1958 ועד 2016, לא העפילה ויילס לטורניר גמר גביע העולם או לטורניר גמר אליפות אירופה.
במוקדמות גביע העולם 1962 הודחה ויילס על ידי ספרד.
ויילס השתתפה לראשונה במוקדמות יורו 1964 אך הודחה בסיבוב הראשון על ידי ההונגרים.
במוקדמות גביע העולם 1966 סיימה ויילס שנייה בבית המוקדמות אחרי ברית המועצות ולפני יוון ודנמרק והודחה. שנתיים מאוחר יותר הודחה ויילס ממוקדמות אליפות אירופה לאחר שסיימה שלישית בבית המוקדם אחרי אנגליה וסקוטלנד ולפני צפון אירלנד. במוקדמות גביע העולם 1970 הפסידה ויילס בכל משחקיה לאיטליה ולמזרח גרמניה וסיימה אחרונה בבית. שנתיים לאחר מכן סיימה ויילס שלישית בבית המוקדם לאליפות אירופה אחרי צ'כיה ורומניה ולפני פינלנד והודחה. במוקדמות גביע העולם 1974 סיימה ויילס אחרונה בבית שכלל את פולין ואנגליה.
ויילס הייתה קרובה להעפיל לאליפות אירופה בשנת 1976. היא שובצה לבית מוקדם שכלל את הונגריה, אוסטריה ולוקסמבורג. לאחר שהפסידה במשחק הפתיחה באוסטריה, ניצחה ויילס את יתר משחקיה בבית והעפילה לפלייאוף מהמקום הראשון. ארבע קבוצות בלבד השתתפו אז בטורניר הגמר וכדי להעפיל אליו התמודדה ויילס במפגש כפול מול יוגוסלביה. ויילס הפסידה במשחק הראשון ביוגוסלביה 0–2 וסיימה את משחק הגומלין בתיקו 1-1.
במוקדמות גביע העולם 1982 שובצה ויילס לבית מוקדם עם נבחרות ברית המועצות, צ'כוסלובקיה, איסלנד וטורקיה. ויילס פתחה את הטורניר עם 4 ניצחונות רצופים וחלקים על איסלנד בחוץ, טורקיה בבית, צ'כוסלובקיה בבית וטורקיה בחוץ. בהמשך סיימה בתיקו 0-0 ביתי מול ברית המועצות. ויילס סיימה את הטורניר באופן מאכזב כאשר הפסידה בחוץ לצ'כוסלובקיה, במשחק הראשון בטורניר בו היא סופגת שער, אך בעיקר כאשר סיימה רק בתיקו ביתי מול איסלנד החלשה. במשחקה האחרון הובסה ויילס בברית המועצות שסיימה ראשונה בבית. תיקו במשחק הסיום בין צ'כוסלובקיה וברית המועצות העלה את צ'כוסלובקיה מהמקום השני בבית בזכות הפרש שערים עדיף על פני הוולשים. בטורניר זה היו הוולשים קרובים ביותר להעפיל לטורניר הגמר מאז 1958.
במוקדמות אליפות אירופה 1984 שובצה ויילס בדרג השני והוגרלה לבית מוקדם שכלל את יוגוסלביה, בולגריה ונורווגיה. גם הפעם פתחה ויילס את הטורניר ברגל ימין כשניצחה בבית את נורווגיה ובהמשך סיימה בתיקו 4-4 בחוץ מול יוגוסלביה לאחר שפיגרה 1–3 ו-2–4. בהמשך ניצחה ויילס את בולגריה וסיימה בתיקו חוץ עם נורווגיה. ויילס יכלה להעפיל לטורניר הגמר אם הייתה מנצחת בבולגריה, אך היא הפסידה 0–1. עם זאת, הייתה לה הזדמנות שנייה להעפיל אם הייתה מנצחת בבית את יוגוסלביה. ויילס הובילה 0–1 במשחק משער של רובי ג'יימס, אך שער שוויון של היוגוסלבים 9 דקות מהסיום מנע ממנה זאת. לוולשים עדיין היה סיכוי להעפיל אם יוגוסלביה ובולגריה היו מסיימות בתיקו במשחק האחרון ביניהן, אולם שער ניצחון יוגוסלבי דקה בתוך תוספת הזמן העלה את יוגוסלביה והותיר את ויילס במקום השני ומחוץ לתחרות.
במוקדמות גביע העולם 1986 שובצה ויילס לבית עם ספרד, סקוטלנד ואיסלנד. הראשונה בבית העפילה לגביע העולם והשנייה לפלייאוף מול נציגה מאוקיאניה. ויילס פתחה את הטורניר ברגל שמאל כאשר הפסידה בחוץ לאיסלנד החלשה והובסה בספרד. בהמשך ניצחה ויילס בבית את איסלנד והפגינה יכולת מצוינת כאשר ניצחה בסקוטלנד 0–1 והביסה את ספרד 0–3. במשחקה האחרון התמודדה ויילס מול סקוטלנד, כאשר ניצחון היה מבטיח לה לפחות מקום בפלייאוף. ויילס הוליכה 0–1 משער של מארק יוז, אך הסקוטים השוו עשר דקות לסיום. על המשחק העיב מותו הטרגי של מאמן סקוטלנד, ג'וק סטיין, מהתקף לב בתום המשחק. כעת על מנת להעפיל לפלייאוף היו הוולשים זקוקים לניצחון או לתיקו מפתיע של איסלנד בספרד במשחק האחרון. האיסלנדים אמנם הוליכו במפתיע 0–1 אך הפסידו בסופו של דבר 1–2 וויילס הודחה בפעם השנייה ברציפות ממוקדמות גביע העולם בשל הפרש שערים, כאשר ספרד מסיימת ראשונה בבית עם 8 נקודות ואחריה סקוטלנד וויילס עם 7 נקודות.
במוקדמות אליפות אירופה 1988 שובצה ויילס עם דנמרק, צ'כוסלובקיה ופינלנד. לאחר תיקו בחוץ וניצחון ביתי על פינלנד, תיקו ביתי מול צ'כוסלובקיה וניצחון ביתי על דנמרק, ויילס הייתה זקוקה לניצחון חוץ בדנמרק או בצ'כוסלובקיה על מנת להעפיל לטורניר הגמר מהמקום הראשון, אולם היא הפסידה בשני המשחקים וסיימה במקום השלישי אחריהן ולפני פינלנד.
במוקדמות גביע העולם 1990 ויילס סיימה אחרונה בבית שכלל את הולנד, מערב גרמניה ופינלנד לאחר שסיימה בתוצאות תיקו ביתי מול פינלנד ומערב גרמניה והפסידה ביתר המשחקים.
במוקדמות יורו 1992 דורגה ויילס בדרג הרביעי מתוך חמישה ושובצה לבית עם אלופת העולם גרמניה, בלגיה ולוקסמבורג. ויילס ניצחה בכל משחקיה הביתיים, כולל את גרמניה 0–1, ניצחה בחוץ את לוקסמבורג וסיימה בתיקו בבלגיה, אך הובסה בגרמניה וסיימה במקום השני נקודה אחת בלבד אחריה.
במוקדמות גביע העולם 1994 שוב דורגה ויילס בדרג הרביעי (הפעם מתוך שישה) ושובצה לבית עם רומניה, בלגיה, צ'כוסלובקיה, קפריסין ואיי פארו. גם הפעם הייתה ויילס קרובה להעפיל לטורניר הגמר מאחד משני המקומות הראשונים בבית, אולם במשחקה האחרון הפסידה בבית לרומניה במשחק אותו הייתה צריכה לנצח כדי להעפיל. במהלך המשחק אף החמיץ שחקנה של ויילס, פול בודין, כדור עונשין מ-11 מטרים במצב של שוויון 1-1. ויילס סיימה במקום הרביעי בבית.
בשנים הבאות מאמצע שנות התשעים עד אמצע העשור הראשון של המאה ה-21, התדרדרה ויילס ורשמה טורנירי מוקדמות כושלים במיוחד.
במוקדמות יורו 1996 דורגה ויילס בדרג השני מתוך שישה ושובצה לבית עם גרמניה, בולגריה, גאורגיה, מולדובה ואלבניה אך סיימה במקום האחרון בבית. במוקדמות גביע העולם 1998 המשיכה ויילס ביכולת החלשה כאשר סיימה רביעית מתוך חמש נבחרות אחרי הולנד, בלגיה וטורקיה. ויילס הצליחה לנצח רק את סן מרינו החלשה שסיימה אחרונה. במוקדמות יורו 2000 שוב סיימה ויילס רביעית מתוך חמש נבחרות. הפעם הקדימו אותה איטליה, דנמרק ושווייץ. האחרונה בבית הייתה בלארוס. למעט ניצחון כפול על בלארוס וניצחון חוץ עד דנמרק, הפסידה ויילס ביתר המשחקים. שנתיים מאוחר יותר סיימה ויילס חמישית מתוך שש נבחרות בבית מוקדמות המונדיאל. ויילס השיגה ניצחון בודד על בלארוס מתוך עשרה משחקים. שישה משחקים נוספים הסתיימו בתיקו. פולין, אוקראינה, בלארוס ונורווגיה סיימו לפניה. את הבית סגרה ארמניה.
במוקדמות יורו 2004 שבה ויילס להתמודד על מקום בטורניר הגמר. ויילס דורגה בדרג הרביעי מתוך חמישה במוקדמות ושובצה לבית עם איטליה, סרביה ומונטנגרו, פינלנד ואזרבייג'ן. הראשונה בבית העפילה לטורניר הגמר והשנייה לפלייאוף. ויילס פתחה בניצחון חוץ בפינלנד ואחר כך ניצחה 1–2 את איטליה. בהמשך ניצחה פעמיים את אזרבייג'ן אך בהמשך נחלשה כשהפסידה בסרביה ובאיטליה וסיימה רק בתיקו ביתי עם פינלנד. במחזור הסיום הפסידה ויילס בבית לסרביה ומונטנגרו וסיימה במקום השני המוביל לפלייאוף. במשחקי הפלייאוף התמודדה ויילס מול רוסיה. המשחק הראשון ברוסיה הסתיים בתיקו 0-0. המשחק לווה בשערורייה, שכן שחקן נבחרת רוסיה איגור טיטוב הואשם בשימוש בחומרים אסורים, אך למרות זאת הוחלט שלא להעניש את נבחרתו. במשחק הגומלין ניצחה רוסיה בוויילס 0–1 וכך החמיצה ויילס הזדמנות לעלות לראשונה בתולדותיה לטורניר גמר אליפות אירופה.
בטורנירים הבאים חזרה ויילס להפגין יכולת חלשה. במוקדמות גביע העולם 2006 סיימה ויילס במקום החמישי מתוך שש נבחרות בבית המוקדם אחרי אנגליה, פולין, אוסטריה וצפון אירלנד והקדימה רק את אזרבייג'ן. במוקדמות יורו 2008 סיימה ויילס במקום הרביעי מתוך שש נבחרות אחרי גרמניה, אירלנד וסלובקיה והקדימה את קפריסין וסן מרינו. במוקדמות גביע העולם 2010 הפסידה ויילס פעמיים לנבחרות גרמניה, רוסיה ופינלנד שסיימו לפניה. ניצחונותיה היחידים היו מול אזרבייג'ן וליכטנשטיין שסיימו אחריה. במוקדמות יורו 2012 סיימה ויילס במקום הרביעי מתוך חמש נבחרות. היא פתחה את משחקיה בארבעה הפסדים רצופים. בהמשך השתפרה וניצחה שלושה משחקים, אולם זה כבר אירע לאחר שאיבדה סיכוי לעלות. אנגליה, מונטנגרו ושווייץ סיימו לפניה. בולגריה סיימה אחריה.
יורו 2016
במוקדמות יורו 2016, בבית שכלל את בלגיה, בוסניה, ישראל, קפריסין ואנדורה, הראתה ויילס יכולת מצוינת, בהובלת כוכבי הקבוצה גארת' בייל מריאל מדריד וארון ראמזי מארסנל. בסופו של דבר ויילס אכן עלתה לטורניר זה מן המקום השני, לאחר בלגיה, לראשונה בתולדותיה. בטורניר הגמר שובצה ויילס בשלב הבתים עם אנגליה, רוסיה וסלובקיה. במשחק הראשון בתולדותיה באליפות אירופה, השיגה ויילס ניצחון בכורה על סלובקיה 1–2 משערים של גארת' בייל והאל רובסון-קאנו. במשחקה השני הפסידה ויילס לאנגליה 1–2 משער בתוספת הזמן, לאחר שהובילה 0–1 משער של בייל. במשחקה האחרון בשלב הבתים הביסה ויילס את רוסיה 0–3 משערים של ארון ראמזי, ניל טיילור וגארת' בייל. בכך סיימה ויילס בראשות הבית והעפילה לשמינית הגמר. בשלב שמינית הגמר ניצחה ויילס את צפון אירלנד 0–1 וברבע הגמר הפתיעה את בלגיה 1–3 משערים של אשלי ויליאמס, האל רובסון-קאנו וסאם ווקס לאחר שמחקה פיגור 0–1. בחצי הגמר הפסידה ווילס לפורטוגל 0–2.
יורו 2020
ויילס לא הצליחה להעפיל למונדיאל 2018, אך הצליחה להעפיל בפעם השנייה ברציפות ליורו 2020 לאחר שסיימה במקום השני בבית המוקדמות אחרי קרואטיה ולפני סלובקיה, הונגריה ואזרבייג'ן. בטורניר הגמר שובצה ויילס עם מארחת הבית איטליה, שווייץ וטורקיה. ויילס פתחה את משחקיה בתיקו 1-1 עם שווייץ ולאחר מכן גברה על טורקיה 0-2. במשחקה האחרון בבית הפסידה 1-0 לאיטליה ועלתה לשמינית הגמר מהמקום השני בבית בזכות הפרש שערים עדיף על שווייץ, שעלתה אף היא מהמקום השלישי. בשמינית הגמר הובסה ויילס 4-0 על ידי דנמרק והודחה.
מונדיאל 2022
בשלב מוקדמות מונדיאל 2022 סיימה ויילס במקום השני בבית אחרי בלגיה ולפני צ'כיה, אסטוניה ובלארוס ובכך עלתה לשלב הפלייאוף. בחצי גמר הפלייאוף גברה ויילס בביתה על אוסטריה 1-2 ובגמר הפלייאוף גברה ויילס בביתה 0-1 על אוקראינה ובכך חזרה למעמד גביע העולם לאחר 64 שנים. בטורניר הגמר סיימה ויילס בתיקו 1-1 עם ארצות הברית, כאשר בייל מבקיע את שער השוויון לזכותה בכדור עונשין מ-11 מטר 8 דקות לסיום. בהמשך אכזבה ויילס כאשר הפסידה 2-0 לאיראן משני שערים עמוק בתוך תוספת הזמן וכן הובסה במשחקה האחרון 3-0 על ידי אנגליה. ויילס סיימה במקום האחרון בבית ללא ניצחון והודחה מהטורניר.
סגל הנבחרת
להלן רשימת השחקנים שזומנו למשחקי מונדיאל 2022.
הנתונים מעודכנים ל-25 בספטמבר 2022.
שיאי שחקנים
נכון ל-17 ביוני 2023.
ירוק
רגישותם של התאים קולטי האור לאחר הסתגלות לחשיכה (העקומה הסקוטופית) היא מרבית באורך גל של 507 ננומטר, בקירוב, המתאים לצבע כחול-ירוק, בעוד שלאחר הסתגלות לתנאי אור (העקומה הפוטופית), שיא הרגישות הוא באורך גל של כ-555 ננומטר, המתאים לירוק-צהבהב.
צבע ירוק נחשב אחד מצבעי היסוד החיבוריים, יחד עם אדום וכחול. לעומת זאת, בתערובות צבעים חיסוריות מתקבל ירוק על ידי ערבוב של צבענים צהובים וציאנים.
אטימולוגיה
המילה "יָרֹק" דומה מאוד למילה waraq, שלפי מודל השפה הפרוטו-שמית תיארה הן את הצבע הירוק ואת הצבע הצהוב באם השפות השמיות. (לפי המודל, בפרוטו-שמית היו שמות רק לארבעה צבעים: לאדום-חום, לירוק-צהוב, ללבן ולשחור). היא גם דומה למילה הערבית, המתארת עלה - ورقة (וַרַקַה). הקשר בין המילים העבריות "יָרֹק" ו"ירקות", דומה לקשר בין המילים הערביות המתארות את הצבע הירוק ואת הירקות - أخضر (אַחְ'צַ'ר) ו-خضار (חֻ'צַ'אר).
חזיר יבלות אוליבר
חזיר יבלות אוליבר (שם מדעי: Sus oliveri) הוא מין של חזיר החי בטבע באי מינדורו שבמרכז הפיליפינים. בעבר הוא נחשב לתת-מין של חזיר יבלות פיליפיני אך ב-2001 הופרד למין עצמאי.
חזיר זה מזכיר את קרוביו כמו חזיר יבלות פיליפיני וחזיר מזוקן וכמותם הוא בעל יבלות קטנות מסביב לפניו ובעל ניבים קטנים בקצה הלסת התחתונה. הגוף עגלגל והשיער קצר מאוד בצבע אפור כהה או חום. החזיר ניזון ממגוון מזונות מהחי ומהצומח כמו זרעים, פירות, שורשים, פקעות, נבלות, חרקים וחולייתנים קטנים. אין לו טורפים טבעיים על האי למעט תנינים, אך הגורים עלולים להיטרף על ידי עיט פיליפיני, לטאות כוח, חתול נמרי בנגלי או נמיות.
חזיר זה נמצא בסכנת הכחדה בטבע והוא ניצוד באיטיות ומידלדל בהדרגה. הוא נדיר ביותר בטבע.
שלמה אהרונסון (אדריכל נוף)
שלמה אהרונסון (27 בנובמבר 1936 – 13 בספטמבר 2018, ד' בתשרי ה'תשע"ט) היה אדריכל נוף ישראלי, חתן פרס רכטר, פרס קרוון, פרס ירושלים ופרס א.מ.ת.
ביוגרפיה
שלמה אהרונסון נולד בחיפה. ב-1960 נסע ללמוד אדריכלות נוף באוניברסיטת קליפורניה בברקלי שבארצות הברית. לאחר קבלת התואר הראשון ב-1963, עבד כשנתיים במשרדו של אדריכל הנוף לורנס הלפרין בסן פרנסיסקו. ב-1965 עבר לקיימברידג' (מסצ'וסטס), שם השלים ב-1966 את לימודיו לתואר שני במחלקה לאדריכלות נוף באוניברסיטת הרווארד. במקביל ללימודיו עבד במשרד האדריכלים השיתופי The Architects' Collaborative (TAC) בהנהגתו של ולטר גרופיוס, ועם תום הלימודים עבר ללונדון, במחלקת תכנון העיר בעירייה והיה אחראי לתכנון שכונה של 2,200 יחידות דיור.
בשנת 1968 שב ארצה, השתקע בעין כרם שבירושלים ועבד זמן מה במחלקת התכנון בעיריית ירושלים. ב-1969 הקים משרד פרטי לאדריכלות נוף, ובמהלך השנים הרחיב את פעילות המשרד לכלול גם עבודות באדריכלות ותכנון ערים ואזורים. מאז 2004 מנוהל המשרד בשיתוף עם בנו וכלתו, איתי וברברה אהרונסון.
במקביל לעבודתו, הקדיש אהרונסון זמן ניכר להוראת מקצועות התכנון. הוא לימד בבצלאל, באוניברסיטה העברית בירושלים ובמחלקות לבינוי ערים ולאדריכלות נוף בהרווארד, והשתתף כמרצה אורח בכנסים בינלאומיים ובאוניברסיטאות רבות ברחבי העולם. בין השנים 1991 ו-1998 שימש כיושב-ראש האיגוד הישראלי של אדריכלי נוף.
בשנת 1998 יצא לאור בארצות הברית ספרו "Making Peace with the Land", שבו סקר מבחר מעבודותיו.
בשנת 2012 נבחר לקבל את תואר יקיר ירושלים.
שלמה אהרונסון נפטר ב-13 בספטמבר 2018, ונקבר בבית העלמין בגן יאשיה.
עבודות נבחרות
עם עבודותיו של אהרונסון נמנים, בין השאר, פרויקטים עירוניים כגון טיילת שרובר בירושלים, טיילת החוף הדרומי באילת, רחבת מרכז סוזן דלל בתל אביב, הפארק העירוני של הרצליה ופיתוח סביב שער ציון ושער האשפות בעיר העתיקה בירושלים; פארק ספיר בערבה והגנים הלאומיים בקיסריה ובבית גוברין; מוסד יד ושם בירושלים, כיכר קרייטמן באוניברסיטת בן-גוריון בנגב והכיכר המרכזית בקמפוס הטכניון בחיפה; מחלף שער הגיא ומחלף בן שמן בכביש 1; הפיתוח סביב טרמינל 3 בנמל התעופה בן-גוריון; ותכנון הנוף בפרויקטים הנדסיים כמפעלי פוספטים בנגב והמסוע ממפעלי ים המלח לתחנת הרכבת באורון. בנוסף, היה אהרונסון אדריכל הנוף בצוותי התכנון של תוכניות המתאר הארציות תמ"א 35 לבנייה, פיתוח ושימור ותמ"א 22 ליערות וייעור.
עבודותיו זיכו אותו בשבחים ופרסים רבים. בין השאר זכה בפרס רכטר לאדריכלות בשנת 1990, בפרס קרוון לאדריכלות גנים ונוף ב-1997 ובפרס ירושלים לאדריכלות ב-2000. בשנת 2014 זכה אהרונסון בפרס א.מ.ת בתחום האדריכלות (ביחד עם יעקב יער).
פעמיים נבחרו עבודות שלו לייצג את ישראל בביאנלה של ונציה: ב-1991 נבחרה טיילת שרובר, וב-1996 מחלף שער הגיא, נתב"ג, כביש חוצה ישראל, פארק הקישלה וכיכר המעיין בנצרת. ב-1996 הוצגו עבודותיו בתערוכה "מראה מקום: ארבע גישות באדריכלות נוף בישראל", לצד עבודות של ליפא יהלום ודן צור, גדעון שריג, ויעל מוריה ודוד סקלי.
אנטוניו נוצ'רינו
אנטוניו נוצ'רינו (איטלקית: Antonio Nocerino; נולד באיטליה ב-9 באפריל 1985) הוא כדורגלן עבר איטלקי ששיחק בעמדת הקשר.
קריירה
נוצ'רינו שיחק בנבחרת איטליה עד גיל 20 באליפות העולם לצעירים בשנת 2005, ובנוסף שיחק בנבחרת הצעירה של איטליה בטורניר בשנת 2007. לאחר מכן עבר לנבחרת הבוגרת בה שיחק 9 משחקים רשמיים וכן 11 משחקים באולימפיאדה.
בעונת 2008 חתם בפלרמו בעסקה הכללה את אמאורי. הוא הפך לחלק חשוב בקישור של פאלרמו.
נוצ'רינו חתם ב-2011 במילאן וכעבור פחות מחצי עונה נהפך לשחקן הכרחי למועדון. נוצ'רינו הגיע בסכום נמוך של חצי מיליון יורו, מאחר שזוהי הייתה השנה האחרונה לחוזהו, והישארותו בפאלרמו הייתה גורמת לעזיבה בחינם בסוף העונה. הוא הפך להיות שחקן חשוב ואחת מהפתעות העונה של הקבוצה, כשגם הצליח להבקיע שערים, דבר אותו לא ציפו ממנו לעשות. בעונה זו נוצ'רינו היה אחד הכובשים הבולטים של מילאן באותה שנה, עם 11 שערים רשמיים (הכובש בשני בטיבו במילאן באותה עונה לאחר זלאטן איברהימוביץ').
לאחר שהושאל ממילאן לווסטהאם האנגלית מהפרמייר ליג, טורינו ופארמה, בפברואר 2016 חתם באורלנדו סיטי האמריקאית מה-MLS.
אוסקר אנטצה
אוסקר אנטצה (בגרמנית: Oskar (Oscar) Hans Antze) (24 באוקטובר 1878 - 23 באפריל 1962) היה שחמטאי גרמני.
הישגים בולטים
אוסקר אנטצה חלק מקום ראשון בתחרות קיל 1900 עם הוגו זיכטינג, הגיע רביעי בתחרות המבורג 1905, רביעי בתחרות ברמן 1906 וניצח בתחרות לייפציג 1913.
אנטצה סיים במקום השישי בתחרות הנובר 1926 (ניצח: אהרון נימצוביץ' ), סיים בתיקו דו-קרב קצר עם יפים בוגוליובוב 1-1 בברמן 1927, חלק מקום 8–9 בדאויסבורג בשנת 1929 (ניצח: קארל אהוס) סיים במקום השמיני בתחרות באד אאכן 1934 (אליפות גרמניה השנייה, ניצח קארל אהוס) וסיים במקום הרביעי בתחרות ברמן 1934.
אנטצה סיים לימודי רופאה ועבר כרופא בברמן.
הדומה הממלכתית של האימפריה הרוסית
הדּוּמַה (Ду́ма) או הדומה הממלכתית של האימפריה הרוסית (Государственная дума Российской империи) הייתה הבית התחתון של הפרלמנט באימפריה הרוסית בשנים 1906–1917 וכיום מחליפה אותה הדומה הממלכתית בפדרציה הרוסית מאז 1993. הדומה הייתה הבית התחתון כאשר מועצת המדינה הרוסית הייתה הבית העליון בפרלמנט.
היסטוריה
עד למהפכת 1905 לא היה גוף מחוקק רשמי ברוסיה, אלא מועצות מייעצות לצאר. לאחר פרוץ מהפכת 1905, הסכים הקיסר הרוסי, ניקולאי השני, להקים את הדומה, כמוסד מייעץ, אלא שבמנשר הקיסרי של אוקטובר 1905 (הנחשב לחוקה הרוסית הראשונה) נאלץ הצאר להקנות לדומה סמכויות של מחוקק. בדצמבר 1905 פורסמו שינויים לחוק הבחירות, אשר הקנו זכות בחירה ליותר ממחצית מהאוכלוסייה הגברית, מעל גיל 25.
הדומה השנייה (1907)
הדומה השנייה התכנסה בפברואר 1907 והייתה קצרת ימים אף היא (103 יום). הסיעה הגדולה בדומה הייתה סיעת ברית העבודה והאיכרים. פיזורה ב-3 ביוני 1907 לווה בפרסום חוק בחירות חדש אשר הבטיח יתרון לבוחרים שמרניים והעניק לשלטונות אפשרויות כמעט בלתי מוגבלות להשפיע על מהלך הבחירות.
הדומה השלישית (1907-1912)
הדומה השלישית התכנסה בנובמבר 1907 והצליחה להתקיים עד שנת 1912 והייתה הדומה היחידה שהתקיימה במשך תקופת כהונה מלאה. הסיעה הגדולה בדומה הייתה סיעת מפלגת האוקטיאבריסטי. הדומה שיתפה פעולה עם הממשלה וזה אפשר לה לסיים את תקופת כהונתה החוקית.
הדומה הרביעית (1912-1917)
הדומה הרביעית התכנסה בנובמבר 1912 והייתה מושב הדומה האחרון של אימפריה הרוסית כאשר הפרלמנט פורק ב-1917 בעקבות פרוץ המהפכה.
וילהלם וכטל
וילהלם (זאב) וכטל (בפולנית: Wilhelm Wachtel; 12 באוגוסט 1875 – 30 בדצמבר 1942) היה צייר, מאייר וגרפיקאי יהודי שפעל בעיקר בפולין, אוסטריה וישראל. יצירותיו עסקו בנושאי יהדות וציונות בסגנון סימבוליזם אימפרסיוניזם ואר נובו.
מרבית יצירותיו אבדו במהלך מלחמת העולם השנייה, אך חלקן נמצאות במוזיאון ישראל, מוזיאון תל אביב, המוזיאון הלאומי לבוב ובגלריה לאמנות לאומית בלבוב.
קורות חיים
וכטל נולד וגדל בלבוב, למשפחה יהודית אורתודוקסית, בשנים 1894–1899 הוא למד באקדמיה לאמנות יפה בקרקוב. בין מוריו הידועים: ליאון ויצ'ולקובסקי ולאופולד לופלר. הוא המשיך את לימודיו באקדמיה לאמנות יפה במינכן בשנת 1900 בהדרכתו של ניקולאס גיסיס.
אגם לבה
אגם לבה הוא לוע הר געש או שקע בהר געש ובו אגם של לבה מותכת ונוזלית, לרוב בזלתית. לעיתים משתמשים בשם זה גם לאגמים של לבה במצבי התמצקות שונים, ואף ללבה שהתמצקה כליל.
וילהלם וכטל
קורות חיים
במהלך השנים 1908–1914 הציג וכטל בתערוכות באיגוד לעידוד אמנות יפה בוורשה. בשנת 1910 הוא עבר להתגורר בווינה כאשר בשנת 1911 הוא חי תקופה בפריז וחזר לסטודיו שלו בווינה ומשם הוא יוצא ומציג בתערוכות המתקיימות בלבוב, קרקוב ובוורשה. לאחר שובו ממסע בארץ ישראל, בשנת 1922, הוא הציג סדרת ציורים המתארים את חייהם הקשים של החלוצים, החלוץ. הוא ביקר מספר פעמים בארץ ישראל עד לעלייתו בשנת 1936. טרם עלייתו, פרסם וכטל את אוסף הליטוגרפיות "פרידה מגָלות". בתקופת מלחמת העולם השנייה היגר לארצות הברית וב-30 בדצמבר 1942 נהרג בתאונת דרכים.
אגם לבה
היווצרות
אגמי לבה נוצרים בשלושה אופנים, או בצירוף שלהם:
הרי געש בהם ישנם (או היו) אגמי לבה קבועים בעשורים האחרונים:
בנוסף נוצרים מדי פעם אגמי לבה זמניים בלועות של הרי הגעש הבאים:
מרדכי רוט
ביוגרפיה
מרדכי רוט נולד ב-1902 בעיירה בּוּכנדאם (Buchendamm) שבלוסאטיה תחתית, ממלכת פרוסיה, גרמניה (כיום בוצ'ינה (Buczyna) בפולין). למד ב"חדר" ובגימנסיה בלֶמבֶּרג בירת גליציה. עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה נמלטה המשפחה לקרפטים, על גבול הונגריה, ולבסוף התיישבו בבודפשט, שם למד בבית ספר ערב. כששבו הוריו ללמברג, נסע רוט לווינה ללמוד בבית ספר למסחר, וב-1917 שב גם הוא ללמברג. שם למד באקדמיה למסחר והצטרף לתנועת "השומר הצעיר". ב-1920, לאחר שסיים את לימודיו, עלה לארץ ישראל כחלוץ, עבד בסלילת כבישים ובייבוש ביצות, היה מדריך וחבר הנהגת התנועה, וממייסדי בית אלפא וקיבוץ השומר הצעיר ב'.
ב-1934 הקליט לראשונה שירים עבריים והיה מהראשונים שהפיצו את שירי המלחין דוד זהבי.
ב-1935 שב ארצה, ומעת שובו הופיע בזמרה במשך עשרות שנים ברחבי הארץ. כמו כן ביצע החל באמצע שנות ה-30 משיריו ברדיו, החל ב"קול ירושלים" בתקופת המנדט.
ב-1941 ארגן רוט את האגודה המקצועית של "אמני הבמה העברית בארץ ישראל".
מרדכי רוט הִרבה להופיע במקומות שונים ברחבי הארץ מטעם מחלקת התרבות. שירים מפורסמים המזוהים איתו כמבצע: "שיר הספנים" של יואל ולבה למילים של נתן אלתרמן, שהיה בזמנו להיט גדול, ו"למדבר שאנו" – לחן עממי למילים של אלכסנדר פן.
מרדכי רוט נפטר בספטמבר 1986, בגיל 84. נקבר בבית העלמין בהרצליה. הותיר את אשתו, בנו ונכדים.
אפולודורוס מדמשק
אפולודורוס מדמשק (מת בשנות ה-30 של המאה ה-2 לספירה) היה אדריכל סורי-יווני קדום, המועדף על טראיאנוס ומיוחסים לו מבנים מרשימים רבים שנבנו בתקופתו, בהם גשר טראיאנוס ועמוד טראיאנוס.
גשר טראיאנוס נבנה באזור שערי הברזל של הדנובה ושימש למעבר הצבא הרומי במלחמה הדאקו-רומאית השנייה. על בניית הגשר כתב אפולודורוס ספר שלא שרד עד ימינו, אך חלק מתוכנו מצוטט בספרים קדומים אחרים. אפולודורוס בנה עבור טראיאנוס את פורום טראיאנוס, הפורום הרומאי האחרון ובתוכו בנה, במצוות הסנאט הרומאי, את עמוד טראיאנוס, שבתוכו מצוי כלי זהב המכיל את אפרו של טראיאנוס.
לאפולודורוס מיוחסת גם בנייתן של קשת טראיאנוס (אנקונה), קשת טראיאנוס (בנוונטו), קשת טראיאנוס (מרידה), קשת טראיאנוס (טימגד), גשר אלקונטר (בספרד) ועוד.
לבקשתו של הקיסר אדריאנוס, כתב אפולודורוס מאמר על מכונות מצור (Πολιορκητικά, "פוליאורקטיקה"). שמו של הקיסר הנמען אינו נזכר אמנם במכתבו של אפולודורוס, אולם האנונימי מביזנטיון (Anonymous Byzantinus, המאה ה-6) ציין כי הוא נכתב לאדריאנוס. המלחמה היחידה שיכולה הייתה להצריך ספר הדרכה מסוג זה בזמן שלטונו של אדריאנוס, הייתה מרד בר כוכבא.
אפולודורוס הוצא להורג על ידי אדריאנוס, לאחר שהארכיטקט ביקר את התוכנית למקדש ונוס ורומא (נחנך בשנת 121).
חזיר יבלות סולוואסי
חזיר יבלות סולוואסי (שם מדעי: Sus celebensis) הוא מין של חזיר נדיר האנדמי לאי סולאווסי שבאינדונזיה. שמו ניתן לו עקב היבלות המקיפות את פניו.
חזיר זה חי במגוון אזורי מחיה עד לגובה של 2,500 מטרים.
זהו חזיר קטן יחסית לסוגו. אורכו הממוצע 80–130 ס"מ ומשקלו 40–70 ק"ג. הוא בעל יבלות מצידי פניו וזוג ניבים קטנים בולטים מלסתו התחתונה. החוטם מוארך ובעל חוש ריח חד והפרווה ארוכה ובצבע חום-כהה. הזנב קצר ביותר והרגליים קצרות ובעלות פרסות. הוא חי בחבורות קטנות הנודדות בחיפוש אחר מזון הן מהחי והן מהצומח. החזירים ממליטים כמה ולדות בכל המלטה והם מתבגרים במהירות.
חזיר זה איננו בסכנה בטבע אך מוגדר כ"קרוב לסיכון", עקב הפגיעה ביערות האי סולוואסי.
אנגוסטינריפטרוס
אנגוסטינריפטרוס (שם מדעי: Angustinaripterus; משמעות השם: "כנף קצרת-נחיר") הוא סוג של פטרוזאור ממשפחת הרמפורינקוסיים אשר חי באזור סין באמצע תור היורה. הוא נקרא בידי החוקר הי שינלו ב-1983 כשהמאובנים התגלו בתצורות דשנפו שבסצ'ואן, סין. נמצאו ממנו רק שרידי גולגולת וחלק מהלסת התחתונה.
פטרוזאור זה היה קרוב משפחה של הרמפורינקוס והיה בעל מוטת כנפיים באורך 1.6 מטר בעוד אורך הגולגולת הגיע ל-16.5 ס"מ. הגולגולת הייתה צרה בעלת פתח נחיריים מוארך ולסת בעלת שורות של שיניים מחודדות ששימשו לציד ותפיסת דגים. השיניים הקדמיות היו ארוכות מאוד.
בעבר סברו שעקב מאובניו שנמצאו מזרחה בהרבה מרוב בני משפחתו האירופאים הוא השתייך למשפחה אחרת. כיום רואים בו בן למשפחת הרמפרורינקוסיים הקרוב בעיקר לסוג דוריגנתוס.
אלכסנדר זילוטי
חייו
זילוטי פרש מן הקונסרבטוריון במאי 1891, ובשנים 1892–1900 חי באירופה ויצא למסעות קונצרטים בארצותיה. כמו כן סייר בשנת 1898 בארצות הברית, בניו יורק, בוסטון, סינסינטי ושיקגו. במסעותיו אלה התוודע לראשונה לפרלוד המפורסם בדו דיאז מינור של רחמנינוב. הוא ניצח על ביצוע הבכורה העולמי של הקונצ'רטו השני לפסנתר מאת רחמנינוב בשנת 1901. מ-1901 עד 1903 ניצח זילוטי על התזמורת הפילהרמונית של מוסקבה; מ-1903 עד 1917 ארגן, מימן וניצח על "קונצרטי זילוטי" בסנקט פטרבורג, שהטביעו את חותמם בעולם המוזיקה שם. בקונצרטים אלה הציג את ליאופולד אאואר, פבלו קזאלס, פיודור שאליאפין, ג'ורג'ה אנסקו, יוזף הופמן, ונדה לנדובסקה, וילם מנגלברג, פליקס מוטל, ארתור ניקיש, ארנולד שנברג ופליקס ויינגרטנר וכן בכורות מקומיות ועולמיות של דביסי, אלגר, גלאזונוב, פרוקופייב, רחמנינוב, רימסקי קורסקוב, סקריאבין, סיבליוס, סטרווינסקי ועוד. דיאגילב שמע לראשונה את סטרווינסקי ב"קונצרט זילוטי".