cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
אלפבית ארמי
האלפבית הארמי הוא אבג'ד (אלפבית עיצורי) המשמש לכתיבת השפה הארמית (שדוברה החל מתחילת האלף הראשון לפני הספירה). הוא התפתח מן האלפבית הפיניקי והחל להיבדל ממנו לקראת המאה ה-8 לפנה"ס. כמו בסוגים אחרים של אלפבית עיצורי, כל האותיות מייצגות עיצורים, חלקן גם כאם קריאה, ואז הן מסמנות תנועות.
מבחינה היסטורית, האלפבית הארמי חשוב מכיוון שכמעט כל מערכות הכתיבה ההודיות והמזרח תיכוניות מסתמכות עליו במידה זו או אחרת. זאת בין היתר בשל היותה של הארמית לינגואה פרנקה ושפה רשמית במספר מדינות, בהן האימפריה האשורית החדשה, האימפריה הבבלית וממלכת פרס האחמנית. כתבי הקודש של היהדות והאסלאם, כמו גם כתבי קודש נוצריים וחלק מהבודהיסטיים כתובים בסוגי כתב שמוצאם מן הארמית. ייתכן שאף קיים קשר בין המשפחה הברהמית של סוגי הכתב, שבהם נעשה שימוש בהינדואיזם, בסיקהיזם ובחלק מענפי הבודהיזם לבין האלפבית הארמי.
האלפבית הארמי היה כתוב בתחילה באלפבית פיניקי ובהמשך התפתח לכתב מרובע. ישנם דוברי ארמית אשר השתמשו בעבר ואף משתמשים כיום באלפבית סורי, הדומה מאוד לאלפבית העברי.
בלשון חז"ל ובעקבותיהם אף בספרות העברית הארכאית מכונה כתב זה בשם אלפבית אשורי, חילוף זה נגרם בשל כך שבתקופת בית שני נהגו היהודים לכנות את ארם בשם "אשור", משום שבשלהי ימיה הפכה ארם למחוז אשורי (ומכאן השם המודרני סוריה). באימפריה האשורית עצמה לעומת זאת הונהגה השפה האכדית בניב הצפוני (אשורית), ומערכת הכתב הייתה כתב היתדות השומרי, אם כי בשלבים מאוחרים יותר קיבלה את האלפבית הארמי ככתב היומיומי שלה בשל פשטותו הרבה לעומת כתב היתדות העתיק והמסובך יותר.
האלפבית הארמי
* הערה: לאות ס' אין מקבילים ממש בערבית, אך בהגייה היא זהה לשׂי"ן, המקבילה של האות שׁי"ן.
גידי קורן
גדעון (גידי) קוֹרֵן (באנגלית: Gideon Koren; נולד ב-27 באוגוסט 1947) הוא מלחין, פזמונאי, סופר ורופא (רופא ילדים, פרמקולוג קליני וטוקסיקולוג) ישראלי-קנדי. מחברן של יצירות פופולריות לילדים בעברית. הלחין כ-400 שירים.
קורות חיים
גידי קורן נולד בתל אביב וגדל בקריית אונו. אביו היה המהנדס הראשי של תחנת הכוח רדינג של חברת החשמל בתל אביב. בשנת 1965 סיים את לימודיו בתיכון חדש בתל אביב. בצבא שירת כחובש קרבי בנח"ל. בהמשך, לאחר סיום לימודי רפואה ב-1974, הצטרף להיחידה הטקטית לחילוץ מיוחד (669).
קריירה מוזיקלית
קורן הלחין שירים רבים שכתב נתן יונתן, ובהם: "כמו בלדה" ("אם זר קוצים כואב"), "אם העולם", "שני אלונים", ושירים של אמיר גלבע כמו "שיר בבוקר בבוקר" ("פתאום קם אדם", בשיתוף עם שלמה ארצי) הידוע בביצועו של שלמה ארצי. להקת "האחים והאחיות", שהקים קורן ב-1971, יצרה תקליט מהשירים של נתן יונתן לפי הלחנים של גידי קורן. סגנון הכתיבה של נתן יונתן הלם את הלהקה. קורן הלחין גם משיריו של יהודה עמיחי, משורר בעל סגנון שונה לגמרי: "אלוהים מרחם על ילדי הגן", "סונטה בשניים" ("ובלילות חדרנו נאטם").
בפסטיבל הזמר והפזמון 1974 זכה קורן עם השיר שהלחין עם שלמה ארצי "הבלדה על ברוך ג'מילי" למילים של ארצי ובביצועו ובעיבוד של ירון גרשובסקי במקום הראשון.
בפסטיבל הזמר והפזמון 1980 זכה שירו של קורן "פזמון חוזר" בביצוע האחים והאחיות ובעיבודו של אלדד שרים במקום הראשון.
לקדם אירוויזיון 1981 כתב קורן יחד עם יגאל בשן את המנגינה לשירו של יורם טהר לב "תן לי" ("מה שהיה, תשכח מזה"), שהפך לאחד השירים המושמעים ביותר של יגאל בשן.
שירו "שובי דובי" בביצוע האחים והאחיות זכה בשנת 1976 במקום הראשון בפסטיבל שירי הילדים.
קריירה רפואית
בשנת 1974 סיים קורן את לימודי הרפואה באוניברסיטת תל אביב. התמחה ברפואת ילדים בבית החולים שיבא (1980), ובשנת 1982 נסע להתמחות בפרמקולוגיה קלינית וטוקסיקולוגיה בבית החולים לילדים (SickKids ) ואוניברסיטת טורונטו (1986). ב-1986 הצטרף לסגל בית החולים ואוניברסיטת טורונטו, עד 2016. מ-2004 החזיק בקתדרה באוניברסיטת אונטריו המערבית. במהלך הקריירה פרסם 15 ספרי רפואה וכ- 1750 מאמרים מדעיים. קורן הוא מומחה בעל שם עולמי בתסמונת האלכוהול העוברי.
קורן נאלץ לוותר על רישיון הרופא שלו באונטריו קנדה עקב פרשה של אמינות מעבדתו בנושא זיהוי בשימוש בסמים של הורים.
כיום הוא מדען בכיר בתחום הפרמקולוגיה במכון המחקר של מכבי שרותי בריאות ומשמש פרופסור אורח באוניברסיטת תל אביב ומרצה בפקולטה לרפואה בצפת של אוניברסיטת בר-אילן‎ ובפקולטה לרפואה של אוניברסיטת אריאל בשומרון.
חיים אישיים
קורן התגורר בטורונטו עד 2016, אז פרש מעבודתו בקנדה ושב לישראל. חי בתל אביב עם זוגתו ד"ר רחל פסטרנק, ואב לארבעה.
אלמוג בורשטיין
אלמוג בורשטיין (נולד ב-13 בפברואר 1950) הוא שחמטאי ישראלי, אבי "שיטת בורשטיין" לניהול אולימפיאדת השחמט, כיהן בתפקידים בכירים באיגודי השחמט העולמי, האירופי והישראלי. נושא בארבעה תארים מפיד"ה: שופט בינלאומי, מארגן בינלאומי, מאמן פיד"ה ומרצה פיד"ה. במשך מספר שנים עסק גם בפעילות ציבורית ופוליטית, בין היתר כיו"ר ההסתדרות בהוד השרון, מנכ"ל מפלגת שינוי וסגן ראש עיריית הוד השרון.
ביוגרפיה
אלמוג בורשטיין נולד לרינה (לבית קלינה) ולמרדכי בורשטיין, בחדרה. הוריו עלו לארץ בשנות השלושים, רינה ממולדובה ומרדכי מרדאוץ, רומניה. בורשטיין הוא בוגר החוג לכלכלה באוניברסיטת תל אביב וקורסי ניהול בכירים במכללה למינהל, במרכז לשלטון מקומי בישראל ובמכון וינגייט.
בין השנים 1977–1982 שימש בורשטיין כעוזר מנכ"ל חברת מחשבים, ובין השנים 1982–1984 הוא היה תקציבן הפקולטה לרפואה באוניברסיטת תל אביב. בשנים 2006–2012 הוא עסק לצד פעילותו השחמטאית, בהוצאה לאור ובשיווק של ספרי לימוד במתמטיקה, שכתב בנו, דודו בורשטיין. הוא גם היה שותף בחברת בוקוואר בע"מ, שפיתחה את הספר האלקטרוני העברי הראשון לצורכי לימוד – קורא"ל (קורא אלקטרוני לימודי) – בשיתוף פעולה עם האוניברסיטה הפתוחה. בשנים האחרונות הוא משמש גם כמאתר פרויקטים מחוץ לישראל עבור משקיעים ישראלים.
בורשטיין מתגורר ביפו.
כמארגן וכשופט
בין השנים 1972–1976 שימש בורשטיין כמזכיר האיגוד הישראלי לשחמט ומאז ארגן, ניהל ושפט בעשרות תחרויות שחמט לאומיות ובינלאומיות, בישראל ומחוצה לה. גולת הכותרת באותן שנים הייתה כהונתו כסגן יו"ר הוועדה המארגנת של אולימפיאדת השחמט העולמית שנערכה בחיפה בשנת 1976, שהייתה אולימפיאדת השחמט הראשונה שנוהלה על פי "השיטה השווייצרית". ביוזמתו של בורשטיין שולב אז המחשב (של הטכניון בחיפה) בניהול המשחקים – לראשונה בתולדות השחמט. כמו כן ארגן וניהל את תחרויות השחמט של המכביה בשנים 1977, 1981 ו-1985. בשנת 1985 כיהן כשופט הראשי באליפות העולם לנוער עד גיל 16 שהתקיימה בפתח תקווה; ובשנת 1986 ארגן ושימש כשופט הראשי בתחרות השחמט הבינלאומית שנערכה בירושלים כמחאה על אי הזמנת ישראל לאולימפיאדת השחמט בדובאי. בין השנים 1984 - 1994 ניהל את מועדון השחמט ובית הספר לשחמט של אוניברסיטת תל אביב. בין השנים 1989–1997 כתב וערך מדורי שחמט בעיתונים יומיים (תחילה ב"על המשמר" ואחר כך ב"מעריב").
בשנת 1977 העניק לו פיד"ה את התואר "שופט שחמט בינלאומי", ומינה אותו כחבר בוועדה המשבצת את הנבחרות המתמודדות באולימפיאדות השחמט. עד היום כיהן בורשטיין בוועדה זו באחת-עשרה אולימפיאדות (יותר מכל אדם אחר בעולם). בין השנים 1994–2008 התנהלו אולימפיאדות השחמט לפי "שיטת בורשטיין", שהיא גרסה מתקדמת של השיטה השווייצרית. שיטה זו לוקחת בחשבון, בעת שיבוץ הנבחרות למפגשים בכל סיבוב, את חוזקן של היריבות של כל נבחרת בסיבובים הקודמים. בשנים 1995–1998 כיהן כחבר הוועד המרכזי של פיד"ה. כמו כן שימש כסגן השופט הראשי בשתי אליפויות עולם שהתקיימו בישראל - אליפות העולם לאומות ("מונדיאל השחמט") בבאר שבע בשנת 2005 ואליפות העולם בשחמט בזק בראשון לציון בשנת 2006.
בין השנים 2010–2014 כיהן בורשטיין כנציג ישראל בפיד"ה, חבר הוועד המנהל של האיגוד העולמי, מזכיר הוועדה הטכנית של פיד"ה וגזבר האיגוד האירופי (ECU). החל משנת 2010 ועד היום הוא משמש גם כיו"ר ועדת השחמט של CSIT (ההתאחדות הבינלאומית לספורט לעובדים ולחובבים). באותה שנה שימש גם כשופט הראשי בתחרויות העל, שהתקיימו בערים נאנג'ינג ושנחאי בסין, בהן השתתפו עשרה מטובי השחמטאים בעולם (לרבות אלוף העולם, וישוואנתן אנאנד מהודו, והמדורג מס' 1 בעולם, מגנוס קרלסן מנורווגיה). בין התחרויות הרבות שבהן שימש כשופט הראשי ניתן למנות גם את אליפות אירופה לנבחרות ותיקים שהתקיימה בסלוניקי, יוון, בשנת 2011, התחרות על גביע אירופה למועדונים, שהתקיימה באילת בשנת 2012 והייתה תחרות השחמט החזקה ביותר שנערכה אי פעם בישראל, אליפות העולם לנבחרות ותיקים, שנערכה בווילנה, ליטא, בשנת 2014, אליפות ישראל בשחמט 2014, אליפות אירופה ליחידים שהתקיימה בירושלים בשנת 2015, אליפות ישראל בשחמט 2016 ועוד. בשנים 2012–2013 כיהן כמנכ"ל האיגוד הישראלי לשחמט, ובנובמבר 2013 שימש כסגן השופט הראשי בדו-קרב לאליפות העולם בשחמט 2013, שנערך בצ'נאי, הודו, שבו גבר קרלסן על אנאנד וזכה בתואר אלוף העולם בשחמט.
בשנת 2014 העניק נשיא פיד"ה, קירסן איליומז'ינוב, לבורשטיין "פרס של כבוד" על תרומתו לפיד"ה כשופט בינלאומי במשך קרוב לארבעים שנה. באותה שנה הקים בורשטיין את האקדמיה לשחמט בכפר הירוק. בשנים האחרונות הגביר בורשטיין את פעילותו השחמטאית, הקים מחדש מועדוני שחמט בקריית ים ובבת ים, המשיך לשפוט בתחרויות רבות בישראל ומחוצה לה, ארגן משלחות שחמט של בוגרים ונערים לתחרויות שונות באירופה ועוד.
הישגים כשחמטאי
בשנות השבעים בורשטיין שיחק במשך מספר עונות בקבוצת "הפועל חדרה" בליגה הלאומית בשחמט (הליגה העליונה בענף זה), השתתף חמש פעמים בתחרויות חצי גמר אליפות ישראל, שבמסגרתן גבר בין השאר על אלופי ישראל לשעבר יוסף פורת ונתן בירנבוים, והגיע לדרגת "מועמד בכיר לאמן" בשחמט. במשחקים סימולטניים רבי משתתפים שנערכו בירושלים נגד רבי אמנים נודעים. הוא סיים בתיקו (בשנת 1996) עם אלוף העולם, גארי קספרוב, וניצח (בשנת 2005) את השחמטאית הטובה בעולם יהודית פולגאר. בשנת 2007 זכה להישגו השחמטאי הגדול ביותר – סגן אלוף העולם בשחמט לחובבים, באליפות שהתקיימה בפרדיאל, רומניה.
פעילות פוליטית ותפקידים ציבוריים
בשנת 1976 הצטרף בורשטיין למפלגת שינוי בראשותו של אמנון רובינשטיין והיה חבר בה מעל שלושים שנה. בין השנים 1994–1998 שימש כיו"ר הסתדרות העובדים בהוד השרון - נציג שינוי היחידי בתפקיד כזה, בתקופה שבה היא הייתה חלק מתנועת "חיים חדשים בהסתדרות" של חיים רמון. במקביל הוא כיהן גם כחבר בית נבחרי ההסתדרות. הישגו העיקרי באותה תקופה היה המאבק העיקש שניהל למען כמה מאות עובדים זרים מרומניה ומתאילנד שמצאו את עצמם מחוסרי כל, לאחר שהחברה שהעסיקה אותם באתר בנייה בהוד השרון פשטה את הרגל. כתוצאה ממאבקו קבלו העובדים את רוב הכספים שהגיעו להם ונמצאו להם מקומות עבודה חלופיים. בשנת 1999 הזמין אותו אברהם פורז, שהיה אז חבר הכנסת היחידי של שינוי, לשמש כרכז מטה המפלגה לקראת הבחירות לכנסת ה-15, לאחר מכן, כאשר שינוי הייתה כבר תחת הנהגתו של יוסף לפיד, מונה למנהל הארגוני ולבסוף - בשנת 2003 - קודם לתפקיד מנכ"ל המפלגה. בנובמבר 2003 נבחר בורשטיין לתפקיד סגן וממלא מקום ראש עיריית הוד השרון. הוא החזיק בתיק הכספים של העירייה ושימש כיו"ר של לא פחות משבע ועדות עירוניות. כהונתו זו הסתיימה אחרי כשנתיים על רקע מחלוקת קשה בינו לבין ראש העירייה בעניין תפקוד מנכ"ל העירייה (שהורשע לאחר מכן בפלילים) וחילוקי דעות עקרוניים בעניין סדרי העדיפויות בתקציב העירייה. עם זאת, המשיך בורשטיין לכהן כחבר מועצת העירייה עד הבחירות בנובמבר 2008. בבחירות אלה הוצב כמספר 2 ברשימת "לא לבד בעיר" למועצת עיריית הוד השרון בראשותה של יפעת קריב, שנבחרה למועצה. עם בחירתה של קריב לכנסת ה-19, בינואר 2013, ברשימת "יש עתיד" של יאיר לפיד, חזר בורשטיין לכהן כחבר מועצת עיריית הוד השרון. לקראת הבחירות באוקטובר 2013 הקים רשימה למועצה בשם "מאוחדים למען הוד השרון" עם משה ארז, גם הוא סגן ראש עיריית הוד השרון לשעבר, אולם זו לא הצליחה לעבור את אחוז החסימה.
קובוס הנילוס
קובוס הנילוס או קובוס לבן עורף (שם מדעי: Kobus megaceros או Kobus maria) הוא מין אנטילופה בתת-משפחת צבאי הסוף, החיה באזורי ביצות וסוואנות בסודאן ובאתיופיה. קובוס הנילוס תואר לראשונה בשנת 1855, ולעיתים נחשב כסוג ומין יחיד תחת השם המדעי "Onotragus megaceros". קובוס הנילוס נחשב ליפה ולנדיר שבתת-משפחת צבאי הסוף. לקובוס זה אין תת-מינים.
לקובוס מספר שמות, כשהכינויים העיקריים שלו הם "קובוס הנילוס" על שם מקום חיותו - הנילוס הלבן, "קובוס לבן עורף" על שם עורפו הלבן הבולט, ו"לצ'ווה הנילוס" על שם דמיונו במידות גוף לקובוס המשקפיים המכונה "לצ'ווה".
קרניים
לזכרים של קובוסי הנילוס זוג קרניים בינוניות וכבדות בצורת נבל, הממוקמות בצידי הראש סמוך לאוזניים מה שגורם למרחק גדול ביניהן ככל שהקרן יותר ארוכה. לקרניים של קובוס הנילוס שתי צורות עיקריות:
בשני המקרים הקרן היא עבה ועגולה בתחילתה עם טבעות מחורצות גדולות, והופכת להיות דקה וחלקה בסופה כאשר הטבעות מתקטנות עד שנעלמות מספר סנטימטרים לפני חוד הקרן. צבעה של הקרן משתנה בין אפרפר חום/צהבהב ל-אפור כסוף או שחור כחלחל. הטבעות בהירות יותר משאר הקרן והחודים כהים יותר. לזכרים צעירים הקרניים מעוגלות רק במקצת, והן חלקות לגמרי בצבע כהה מאוד. כאמור, רק לזכרים יש קרניים, בעוד שלנקבות יש זוג בליטות במקום שבו נמצאת הקרן אצל הזכרים.
כסות
הפרווה של קובוס הנילוס קצרה ועבה ומורכבת משערות צפופות, והיא ארוכה וסבוכה מאוד באזור הלחיים והצוואר, הן לזכרים והן לנקבות, מה שנראה מרחוק כזקן. מלבד הקרניים, הדו-צורתיות זוויגית (הבדל בין הזכרים לנקבות) של קובוס הנילוס בצבעי הפרווה הוא מהבולטים ביותר אצל הפרסתנים, כאשר הזכר והנקבה כה שונים זה מזו עד שניתן לחשוב, שהם שני מינים נפרדים:
מבנה ומידות גוף
גופו של קובוס הנילוס עבה ורחב, וראשו קצר; הצוואר ארוך למדי הן לזכרים והן לנקבות, אולם אצל הזכרים הוא נראה קצר ועבה בשל השערות הסבוכות שעל גרונם. רגליו ארוכות ודקות, כאשר פלג גופו האחורי מוגבה מעט מהקדמי. זנבו ארוך למדי והוא מסתיים בציצית שיער גדולה המסייעת לו להבריח זבובים. פרסותיו גדולות ורחבות ומתאימות לבית גידולו הבוצי, והן מסייעות לו לרוץ וללכת בבטחה או לשחות במהירות.
מינים דומים
על אף שלקובוס הנילוס צבעי פרווה ייחודיים, קיימים שני תת-מינים של קובוסים שלזכרים המבוגרים שבהם פרווה שחורה במקצת או לגמרי. קובוסים אלו הם:
תפוצה ובית גידול
קובוס הנילוס נפוץ במרכז אפריקה בעיקר בדרום סודאן ובמקצת מאתיופיה, ותפוצתו מתחלקת לשני חלקים עיקריים הנמצאים סביב ביצות ויובלים של הנילוס הלבן: החלק העיקרי במרכז דרום סודאן הנמצא סביב ביצות סוד הגדולות, נהר בחר אל-ע'זאל ("נהר הצבאים") ויובלים נוספים של הנילוס, ומתפשט על המחוזות הדרום-סודאנים הבאים: צפון, מרכז ומזרח ואראפ, מרבית חלקי מדינת האיחוד, דרום מערב מדינת הנילוס העליון, החלק המערבי של מחוז ג'ונגליי, צפון, מרכז ודרום מזרח מדינת האגמים, עם גלישה קטנטנה לכיוון מחוז אקווטוריה התיכונה.
החלק המשני נמצא בעיקר סביבות יובלי הנילוס כדוגמת נהר סובט, נהר אדר, נהר יאבוס, מתחיל ממרכז מדינת הנילוס העליון, ממשיך דרומה עד לצפון מזרח מחוז ג'ונגליי, והוא מסתיים בצפון מערב מחוז גמבלה האתיופי.
אקולוגיה, רבייה ומחזור חיים
כמו אנטילופה רבות, קובוסי הנילוס פעילים בעיקר בשעות הבוקר המוקדמות ושעות הערב שבהם מזג האוויר סביר. בשאר היום הם ינוחו באזורים הגבוהים ממפלס המים כדוגמת איים ושרטונים. במהלך השנה הם נודדים למרחקים עונתיים קצרים (40-30 ק"מ) במקביל להצפת ונסיגת מי השיטפונות.
בעבר העדרים היו מגיעים למספרים של 50–100 פרטים, אולם בימינו הם נצפים בעיקר בקבוצות קטנות ובינוניות; הקבוצות הנפוצות יותר הם נקבות עם צאצאיהן וזכר בוגר אחד או קבוצה של זכרים צעירים, אשר ניתן לראות נקבות וצאצאיהם בלבד או זכר בודד המחזיק טריטוריה משלו. לצבע הפרווה הכהה של הזכרים יש משמעות טריטוריאלית - כל עוד הכתם הלבן בעורף נעדר מהפרווה של הזכרים הצעירים הם נסבלים על ידי הזכר הגדול, אולם ברגע שהוא נראה, הקונפליקט ביניהם בלתי נמנע ועל פי רוב הם מגורשים על ידו. בקבוצות של זכרים צעירים ההיררכיה נקבעת על ידי צבע הפרווה.
כאשר יש מפגש בין שני זכרים בוגרים, הם ינהלו קרב עיקש ותקיף הכולל נעילת קרניים, צבירת תאוצה והתנגשות - כשכל אלה מתרחשים בתוך המים. תזונתו העיקרית היא שרכים, עשבי וצמחי מים. בתקופות הגשמים וההצפות המזון המועדף עליו הוא אורז בר, ואילו בעת נסיגת המים התזונה כוללת שיעור גבוה יותר של עשבי ביצה. לפעמים בתקופות של בצורת, הוא ניזון גם על שיחים, עלים וענפי עצים, שעליהם הוא מגיע על ידי עמידה על הרגליים האחוריות. בעת מעבר דרך מים רדודים, קובוס הנילוס מתקדם במהירות על ידי סדרה של קפיצות חינניות, ואילו במים עמוקים יותר הוא שחיין מוכשר - הודות לפרסותיו.
באזורי מחייתו של קובוס הנילוס הטורפים נדירים יחסית, ולעיתים רחוקות ייטרף על ידי תניני יאור, אריות ונמרים. בשעת סכנה הקובוס יברח לתוך המים העמוקים ויחכה שם עד יעבור זעם. נקבות יגנו על העופרים מטורפים קטנים כדוגמת תנים וסרוואלים על ידי בעיטות.
ההיריון נמשך 7–9 חודשים (בסביבות 240 ימים), לאחריהם נולד עופר אחד השוקל בעת לידתו 5.5-4.5 ק"ג. כחודש לאחר הלידה הנקבה עלולה שוב להיכנס להריון. הלידות מתרחשות בכל השנה, ובעיקר בעונת הגשמים בחודשי נובמבר ופברואר. העופר מוסתר במשך מספר שבועות בצמחייה, ואמו מגיעה מדי פעם להניקו. לאחר 5–6 חודשים העופר נגמל, ומגיע לבגרות בסביבות 19–20 חודשים.
תוחלת החיים של קובוס הנילוס: בטבע 10–11 שנים, בשבי עד 21 שנים.
איומים ושימור
קובוס הנילוס מסווג על ידי IUCN במצב השימור סכנת הכחדה (EN), עם ירידה מוערכת של 50% בתקופה של 21 שנים בעיקר בשל ציד, אובדן בית גידול, ותחרות עם בעלי חיים מבויתים על מקורות מחייה. הציד הוא בעיקר לבשרו וכן לפרוותו ופוחלציו היקרים, אובדן בית הגידול נגרם בעיקר על ידי בניית סכרים (ובדרום סודאן גם תעלת ג'ונגליי) המצמצמים את מחזור ההצפה הטבעי של ביצות הסוד ומאצ'אר, כמו גם איום הולך וגובר מצד ניצול מאגרי הנפט של דרום סודאן הנמצאים בחלקים הצפוניים של תפוצתו; תחרות עם בעלי חיים מבויתים היא בעיקר עם עדרי בקר גדולים הרועים בסביבות ביצות הסוד, אך בעוד שבקיץ השפעתם גדולה בשל התייבשות הביצות, בחורף היא פחות בעייתית בשל מפלס המים הגבוה שאינו מאפשר לבקר להיות בתוכו. בנוסף לכך נפגע קובוס הנילוס כתוצאה ממלחמות האזרחים הסודאניות שגרמה להתפשטות יישובי בני אדם ונשק חם לתחומי מחייתו, וכן תחום תפוצתו מצטמק בתקופת הקיץ כאשר חלקים גדולים מהביצות מתייבשים.
בדרום סודאן זקוקים לרישיון מיוחד כדי לצוד קובוס הנילוס, ואוכלוסיות שלו מצויות בשלושה אזורים מוגנים במדינה: 1) "ז'עראף": האזור המוגן העיקרי משתרע על פני 9,700 קמ"ר לאורך נהר בחר אל ע'זאל. באזור נמצאת האוכלוסייה הגדולה ביותר של קובוס הנילוס והיא מאוימת לאחרונה על ידי חיפושי נפט; 2) "פאניקאנג'": משתרע על 480 קמ"ר, צפונית לנהר בחר אל-ע'זאל שמפריד בינו לבין "ז'עראף"; 3) "שאמבה": משתרע על 620 קמ"ר, לצד נהר בחר אל-ג'בל. באתיופיה ניצודים כל שנה ברישיון מיוחד כשישה קובוסים בלבד, והאזור המוגן היחידי שהם נמצאים בו הוא "הפארק הלאומי גמבלה". עם זאת, קובוסים רבים נודדים מהאזורים המוגנים לפאתי השמורות - שם הם נפגשים עם עדרים עצומים של בקר, וכן ציידים.
אומדן האוכלוסייה הקודם נאמד בסביבות 40,000-30,000 בשנת 1983; כרגע אין אומדן אוכלוסייה נוכחי, אולם האוכלוסייה ירדה בצורה דרסטית, כאשר סקר אווירי בדרום סודאן ב-2007 מצא רק 4,291 פרטים + 1,000 שנספרו באתיופיה ב-1988 וירדו משמעותית מאז מה שנותן הערכות של לא יותר מ-5,000 פרטים בטבע. קובוס הנילוס מתרבה היטב בגני חיות רבים ברחבי העולם, כשבמספר אזורים כדוגמת פלורידה הצליחו לדמות את בית גידולו הטבעי, מה שגורם לריבוי מוצלח יותר מאשר בטבע. מספר קובוסי הנילוס בשבי הוא כ-400 פרטים.
ג'יימס פוטר
ג'יימס פוטר (באנגלית: James Potter) הוא דמות משנה בדיונית בסדרת ספרי הארי פוטר, אביו של הארי פוטר. ג'יימס אמנם נרצח לפני תקופת הזמן בה הסדרה מתרחשת ולכן אינו מופיע בסדרה, אך דמותו מוזכרת בה פעמים רבות.
ילדותו
ג'יימס פגש את סיריוס בלק, רמוס לופין ופיטר פטיגרו ברכבת להוגוורטס, והרביעייה התחברה מיד. שם גם נתקלו לראשונה באויבם המר סוורוס סנייפ, איתו היו מסוכסכים לאורך כל לימודיהם, וחייהם הבוגרים, בעיקר בעקבות המריבה על תשומת לבה של לילי אוונס (לימים פוטר). כאשר מתברר כי לופין הוא אדם זאב, הופכים ג'יימס וסיריוס לאנימגים על מנת ללוות אותו בבטחה בזמן השינוי, ומלמדים את פיטר פטיגרו כיצד לעשות זאת.(ג'יימס לאייל, סיריוס לכלב ופיטר לעכברוש) בתקופה זו חיברו ג'יימס וחבריו את מפת הקונדסאים. ג'יימס היה אחד התלמידים המבריקים ביותר בתולדות הוגוורטס, והתמנה לתפקיד המדריך הראשי, אף על פי שלא היה מדריך רגיל קודם לכן. הוא היה שחקן קווידיץ' ברמה גבוהה. בסרט הראשון הארי וחבריו רואים בלוח הנצחה שהוא שיחק בתפקיד המחפש (כמו הארי), אך רולינג אמרה שהיא ייעדה אותו לתפקיד רודף.
ג'יימס, לילי וסוורוס
במשך כל תקופת לימודיו של ג'יימס הוא היה מאוהב בלילי אוואנס, בת מוגלגים אשר למדה בשכבתו, אך הוא דיבר אליה בשחצנות, ואף היא הייתה בזה לו, והייתה נותנת רמזי אהבה לסוורוס סנייפ (בעתיד המורה השנוא ביותר על הארי בהוגוורטס), אשר היה בז לג'יימס גם, והיה רב איתו. לילי הייתה ילדה מקובלת, ואף על פי זה אהבה לעזור לחבריה לילדים שנמצאים במקום נמוך יותר ב"שרשרת המזון", ובזה הייתה שונה מג'יימס, אשר היה שחצן. יום אחד ג'יימס תלה את סוורוס מקרסולו על עץ. כאשר לילי ניסתה להתערב לטובתו, הוא קילל אותו בקללת קוסמים גסה ביותר, "בוצדמית", שפירושה הוא בעלת דם נחות, כלומר משפחתה נחותה, מכיוון שהם אינם קוסמים. לאחר זה היא כבר לא מתייחסת אליו. למרבה קנאתו של סנייפ, לילי וג'יימס מתחילים לצאת ביחד, וכעבור זמן מה הם מתחתנים והארי נולד.
מסדר עוף החול ומותו
ג'יימס ולילי דחו את דרישתו של וולדמורט להצטרף אליו, ובכך נמלטו ממנו בפעם הראשונה עוד לפני שהגיעו לגיל הנעורים. לאחר סיום לימודיהם של בני הזוג פוטר, הם לא עסקו בעבודה ממשית, והקדישו את כל זמנם למסדר עוף החול ולבנם. כאשר וולדמורט מגיע לבית המסתור שלו ושל לילי במכתש גודריק ג'יימס לא אחז בשרביטו, וניסה להדוף את וולדמורט ללא סיכוי ממשי לפני שזה רוצח אותו. לאחר מכן רצח את לילי אולם בהקרבת חייה למען בנם היא הצילה אותו, למעשה, כך שהארי גבר על וולדמורט.
בספרים
לאחר מותם של בני הזוג פוטר, הארי נשלח לדודיו של הארי וגיסיו של ג'יימס, ורנון ופטוניה דרסלי, אשר מתעבים קוסמות ועל-טבעיות, סיפרו להארי שהוריו מתו בתאונת דרכים, אולם כאשר היה בן 11, שומר הקרקעות של הוגוורטס, רובאוס האגריד, סיפר לו על היותו קוסם, על הוריו ועל מותם.
בספר החמישי הארי משתמש ב"הגיגית" של דמבלדור ורואה זיכרון שבו ג'יימס וסיריוס מענים ולועגים לסנייפ, ונאלץ להסכים עם טענתו הקבועה של סנייפ שג'יימס היה שחצן וביריון. אולם, בספר השלישי מתברר כי ג'יימס הוא זה שמציל את סוורוס מהיתקלות ברמוס לופין בצורת הזאב, לאחר שסיריוס היתל בו וגרם לו ללכת אל הצריף המצווח. בספר השביעי סנייפ נהרג מארסה של נקבת הנחש של וולדמורט. קצת לפני מותו, הוא נותן להארי לראות זכרונות בהגיגית דרך דמעתו, והארי מגלה אודות חברותם של סנייפ ושל לילי, ועל קשרו של ג'יימס לסיפור.
בספר השביעי הופיע יחד עם לילי, סיריוס בלק ורמוס לופין כאשר הפך הארי את אבן האוב והם דיברו עם הארי וחיזקו אותו לקראת הקרב האחרון בו הובס הלורד וולדמורט.
בסרטים
בסרטים מגולם ג'יימס על ידי אדריאן רולינס כאדם בוגר, ועל ידי רובי ג'רוויס כנער צעיר שנראה פעמיים על ידי הארי בהגיגית.
מיואון
על-פי המודל הסטנדרטי, מיואון (מן האות היוונית מו; בלועזית: Muon) הוא שם לחלקיק יסודי יציב-למחצה בעל מטען חשמלי שלילי. מיואונים ידועים גם בטעות כמזוני מו, אך הם אינם מזונים. למיואון יש מסה גדולה פי 207 מזו של האלקטרון (105.6 MeV) וספין של \hbar 1/2. גם האלקטרונים וגם המיואונים משתייכים למשפחת הפרמיונים הקרויה לפטונים. המיואון מסומן בסימן μ-, ואילו האנטי-חלקיק שלו (אנטי-מיואון) מסומן באות μ+, בהתאם למטען החשמלי.
באטמוספירה של כדור הארץ, מיואונים נוצרים כאשר חלקיק הפאיון מתפרק. הפאיונים נוצרים בשכבות האטמוספירה העליונות עקב פגיעת קרינה קוסמית ויש להם זמן חיים קצר מאוד - ננו-שניות בודדות בלבד. למיואונים שנוצרים מהתפרקויות הפאיונים זמן חיים קצר מאוד גם-כן: זמן ההתפרקות שלהם אורך 2.2 מיקרו-שניות. אך למרות זאת, קל מאוד לצפות בהם על פני כדור הארץ מכיוון שבזכות האנרגיה הגבוהה שלהם, הפרשי הזמן הנוצרים על-פי תורת היחסות הפרטית גדולים במיוחד.
כמו במקרה של אלקטרונים, קיים נייטרינו מיואוני הקשור למיואון. הסימון של הנייטרינו המיואוני הוא νμ.
ג'ון סלמונס
ג'ון רשאלד סלמונס (באנגלית: John Rashalld Salmons; נולד ב-12 בדצמבר 1979 בפילדלפיה, פנסילבניה) הוא כדורסלן אמריקאי המשחק בעמדות הקלע והסמול פורוורד.
סלמונס נבחר במקום ה-26 על ידי סן אנטוניו ספרס בדראפט 2002, והועבר מיד בעסקה עם מארק בראיינט תמורת קנדי הולקומב וספידי קלקסטון לפילדלפיה 76'. במשך ארבע עונות בפילדלפיה, הוא העמיד ממוצעים של 4.8 נקודות, 2 ריבאונדים ו-1.7 אסיסטים למשחק.
ב-13 ביולי 2006, הועבר סלמונס לטורונטו ראפטורס, אך שבוע לאחר מכן שינה את דעתו לגבי מעברו לראפטורס והעסקה התבטלה. ב-24 ביולי הוא חתם בסקרמנטו קינגס. ב-22 בדצמבר 2006, הוא הגיע לראשונה בקריירה לטריפל דאבל, במשחק נגד דנוור נאגטס, בו קלע 21 נקודות, הוריד 11 ריבאונדים ומסר 10 אסיסטים.
ב-18 בפברואר 2008, הועבר סלמונס בעסקה יחד עם בראד מילר תמורת ארבעה שחקנים לשיקגו בולס.
ב-23 ביוני 2011, הועבר סלמונס בחזרה לסקרמנטו קינגס, כחלק מעסקה משולשת שבה נכללו גם הקבוצות מילווקי באקס ושארלוט בובקאטס. בנוסף לסלמונס, קיבלה סקרמנטו גם את הרוקי ג'ימר פרדט.
רוג'ר גריירו
רוג'ר גריירו (בפורטוגזית: Roger Guerreiro; נולד ב-25 במאי 1982) הוא כדורגלן עבר פולני יליד סאו פאולו שבברזיל, ששיחק בעמדת הקשר ההתקפי.
קריירה
במהלך הקריירה שלו שיחק בעיקר בליגה הברזילאית הבכירה. בעונת 2004/2005 שיחק בספרד במדי סלטה ויגו.
בשנת 2006 עבר לקבוצת לגיה ורשה הפולנית, וקיבל אזרחות פולנית ב-17 באפריל 2008 בהליכים מהירים, לאחר שמקומו בנבחרת הפולנית הובטח לו על ידי מאמנה לאו ביינהאקר. גריירו ערך את הופעת הבכורה שלו למען פולין במשחק נגד נבחרת אלבניה ב-27 במאי 2008. ב-12 ביוני 2008, גריירו כבש את שערו הראשון למען פולין בדקה ה-30 במשחק נגד אוסטריה במסגרת המחזור השני של בית ב' בטורניר הגמר של יורו 2008. השער הזה היה שערה הראשון אי פעם של פולין בטורניר הגמר של היורו.
בשנת 2009 עבר לקבוצת א.א.ק. אתונה היוונית.
נייטרום
נייטרום (באנגלית: Nitrome Limited) היא חברת פיתוח משחקים עצמאית הממוקמת בלונדון, אנגליה. החברה עושה משחקים מבוססי טכנולוגית פלאש (המשחקים הפופולריים עברו לHTML5 בעקבות ירידת הפלאש מהאינטרנט). משחקיהם מזוהים בזכות השימוש בעיצוב בסגנון פיקסל ארט ומראה מצויר, לצד מוזיקה קליטה בתחילת כל משחק.
נייטרום הוקמה במקור על ידי מאט אנאל והת'ר סטאנקליף, שני מעצבים גרפיים שתכננו ליצור משחקים לטלפונים סלולריים. במקום זאת, החברה החלה בלקיחת עמלות עבור שימוש במשחקים שלהם ברשת והמשיכה כך מאז ועד היום, כשהם מייצרים עד שני משחקים חדשים בחודש. המשחקים של נייטרום מפורסמים באתר שלהם ולעיתים גם באתרים אחרים, לאחר קבלת אישור מיוחד.
היסטוריה
הקמתה של נייטרום צמחה מתוך שיחה בין מאט אנאל והת'ר סטאנקליף שבה הציע מאט ששניהם ייצרו משחק עבור טלפונים סלולרים. למרות היסוסה של התר, הצליח מאט לשכנע אותה בדבר סיכויי ההצלחה של הרעיון, והם התחילו לעבוד. האתר הזמני לפרויקטים העתידיים שלהם עלה לראשונה בשלישי באפריל, 2005, עם וידאו של "הוט אייר" (בעברית: אוויר חם), המשחק הראשון שלהם. ב-20 במאי, 2005, אחיו של מאט, ג'ון, הצטרף לצוות של נייטרום בשביל לעזור עם הפיקסל ארט.
המשחקים
באתר החברה, ניתן לצפות ברשימת המשחקים על פי שלוש קטגוריות עיקריות: המשחקים החדשים - 10 המשחקים החדשים ביותר של החברה. משחקים בנושא מתחלף-(חורף, יריות, חשיבה, מדע בדיוני וכו') משחקים מרובי משתתפים - משחקים שנועדו למצב מרובה משתתפים.
נייטרום עשתה משחקים עבור MTV, Candystand ו-מיניקליפ. בעבר החברה גם יצרה משחקי פרסום, שכל מטרתם לקדם ולשווק מוצר ספציפי. החברה מאפשרת לבעלי אתרים לשים חלק מהמשחקים שלה באתרים שלהם תמורת עמלה מוגדרת מראש. רוב המשחקים מחולקים לשלבים (בדרך כלל בין 15 ל-50) ובנוסף, מאפשרים לשחקן לחזור על כל שלב שהשלים עד כה, אפילו אם הפסיד לגמרי. משחקים מסוימים מציגים את הקונספט של "בוס" (בסוף 10 שלבים יש בוס חזק ומרכזי שצריך להילחם בו). בתחילת 2009, נייטרום הצהירה שבסך הכול, יצרה כ-20 משחקים בשנת 2008.
אוסנת אלכביר
אוסנת אלכביר היא זמרת, רקדנית, ציירת ובמאית תיאטרון ישראלית.
נייטרום
המשחקים
נכון ליולי 2014, באתר החברה 131 משחקים.
אוסנת אלכביר
אלכביר למדה שירה, ריקוד וציור הודי קלאסיים בהודו. כיום היא מלמדת באוניברסיטת תל אביב.
נייטרום
משחק המאה
משחק המאה של נייטרום נקרא "נייטרום חייב למות!" (!Nitrome must die). העלילה מתחילה בילד שמשחק באחד ממשחקי נייטרום ומפסיד. הוא מתעצבן, ואז מתחיל לדבר בצ'אט עם חבר שלו, המתוסכל גם הוא מהפסדיו. שניהם מחליטים לחסל את נייטרום. הם מגיעים לבניין של נייטרום, בניין גבוה מאוד, שהאבטחה בו כבדה כל כך עד שכשציפור נוחתת על עליו יוצאת קרן לייזר ושורפת אותה. שני החברים מוצאים שני רובים בפחי האשפה ופורצים לבניין. אחראי האבטחה רואה את זה מחדרו, ומפעיל את האזעקה.
אוסנת אלכביר
לימודים ותחילת הקריירה האומנותית
אוסנת הגיעה להודו ב-1990 והתחילה ללמוד אמנות הודית, הנקראת בְרַהְמַרִי. אלכביר למדה זאת מבּוּדהַדֶו צַ'אִיטַניָה. בודהדו, נצר למשפחת אומנים מפורסמת בבנגל, היה צייר, רקדן ומוזיקאי הודי מפורסם, ופיתח את שיטת ציור הברהמרי של אביו. השיטה משתמשת בטכניקות אלתור ושואבת השראה מהמסורת הטנטרית ההינדואית. במקביל ללימודי הציור, למדה אוסנת מבודהדו ריקוד ברהמרי, הנקרא קַטְהַק.
במהלך שנות התשעים, למדה אוסנת את אמנות התיפוף בפַקהַוַג' מצַ'טרַפַטִי סִינג, הראג'ה של בִיגְ'נַה. היא השלימה את לימודי התואר הראשון והשני במוזיקה ובמחול הודים, והחלה ללמוד שירת דְהְרוּפַד מפרופסור רִיטוִיק סַניַל, זמר הודי מפורסם, תלמידו של המוזיקאי הנודע זִיַה מוֹהִיאוּדִין דָאגַר וראש החוג למוזיקולוגיה באוניברסיטת .B.H.U בוַרַנַסִי.
נייטרום
הצוות
נייטרום התחילה עם שני חברים, מאט אנאל והת'ר סטאנקליף. רוב המשחקים שלהם נוצרים על ידי צוותים של שני משתתפים. אחד יוצר את העיצוב והסגנון והשני את התכנות. עיצוב המשחקים ויצירת השלבים מחולקים בין שני חברי הצוות. לסיום, נוספת גם מוזיקה על ידי אחד או שני מוזיקאי הבית של נייטרום. יצירה של כל משחק אורכת בסביבות חודש אחד. כל המשחקים נבדקים מראש על ידי שני המקימים.
אוסנת אלכביר
פעילות אומנותית
מאז שנות התשעים המאוחרות, מחלקת אוסנת את זמנה בין הודו לישראל. היא מופיעה בישראל וברחבי העולם, מרצה ומלמדת.
נייטרום
הצוות
כיום מעסיקה החברה כ15 עובדים.
אוסנת אלכביר
פעילות אומנותית
במהלך השנים 2002, 2003, 2004, ביימה הצגות תיאטרון עבור פסטיבל עכו לתיאטרון אחר, במסגרת פרויקט שפה משותפת, שיתוף פעולה בין שחקנים יהודים וערבים, תוך שימוש בטכניקות תיאטרון וסיפור הודי. ההצגות היו שתוף פעולה אומנותי דו לשוני ועוררו תגובה בארץ ובעולם.
נייטרום
Nitrome Touchy
בשנת 2013 יצרה החברה אפליקציה חדשה. מדובר על אפליקציה לאנדרויד ול-IOS, אשר מאפשרת לשחק ברוב המשחקים המוצעים באתר דרכה. כל האפליקציה מבוססת על קלט ופלט. השחקן משחק בטלפון שלו כשלט או כקונסולה, ובו בזמן נשלחים אותות למחשב דרך ה-Wi-Fi. כך למעשה, השחקן שולט על ידי האפליקציה (אשר מדמה שלט) במשחק שמוצג על ידי מסך המחשב.
אוסנת אלכביר
פעילות אומנותית
בשנת 2003, פורסם ספרה במפגש הנהרות בהוצאת מודן, ובשנת 2004, שיתפה פעולה עם צביה פיין וינץ לוי בהכנת הספר "הודו - להכיר עולם אחר", ספר לימוד גאוגרפיה לבית הספר היסודי.
בשנת 2004, הכינה את הכוראוגרפיה ואימנה את השחקנים בסרטו של דני וקסמן "מכתבים מרישיקש".
אוסנת מתגוררת בתל אביב.
שכר עידוד
שכר עידוד (או פרמיה) הוא תוספת שכר המשולמת למי שתפוקת עבודתו גבוהה מעבר למכסות שנקבעו. שכר העידוד מקובל כאמצעי ארגוני ליצירת הנעה (מוטיבציה), להגדלת תפוקות ולביצוע משימות מעבר ליעדים שנקבעו על ידי הנהלת החברה. בעבור הישגים אלו נכונה החברה לשלם תגמול מעבר לשכרו הבסיסי של העובד. ההנחה היא, כי האינטרס העיקרי של העובד הוא להגדיל את שכרו ככל הניתן. מאידך, התנהגות העובד אינה רק פונקציה של האינטרסים האישיים אלא גם יחס אל הממונים, חברים וכדומה.
שיטות
מקובל לקבוע סולמות לתשלום הפרמיה. התשלום מתבצע לפרקים בהתאם להחלטת ההנהלה. גובה מענקי הפרמיה נקבעים בהתאם ליעדי התפוקות אותם מעוניינת החברה להשיג בטווח זמנים מוגדר מראש ושידוע לעובדים.
אי-תשלום פרמיה לעובד שלא עמד ביעד, עלול להשפיע על מעמדו בעיני החברה, על תפוקתו ולגרום לירידה במוטיבציה ופגיעה בביצוע משימות נוספות.
יתרונות
מטרה משותפת לעובדים ולמנהלי הארגון.
חישוב שכר העידוד (פרמיה)
מקובל לחשב את גובה הפרמיה בהתאם ליעילות העובד. יעילות העובד מחושבת באופן הבא:
ההבדלים בין המגזרים
קיימים הבדלים במתן הפרמיה בין המגזר הפרטי לבין המגזר הציבורי.
יעקב מימון
יעקב מימון (וַסֶרמן) (1902 – 26 ביולי 1977) היה הוגה ומפתח שיטת הקצרנות העברית הנפוצה ומייסד מפעל של הנחלת הלשון העברית במעברות. יקיר ירושלים (1967) וחתן פרס ישראל על תרומה מיוחדת לחברה ולמדינה לשנת 1976.
ביוגרפיה
מימון נולד בשם יעקב וסרמן ב-1902 בליבאו שבלטביה (רוסיה) לר' צדוק אליהו ובלה וסרמן (דודו היה הרב אלחנן וסרמן).
בתקופת מלחמת העולם הראשונה למד יעקב הצעיר חשבונאות וקצרנות על פי השיטה הגרמנית. בשנת 1921, בהיותו כבן עשרים, עלה לארץ ישראל לבדו בעלייה בלתי ליגאלית דרך לבנון. עם עלייתו לארץ ישראל עִברת את שם משפחתו מווסרמן למימון. בשנת 1925 נישא לאסתר לבית מזרחי, ילידת חברון, ונולדו להם ארבעה ילדים. המשפחה התגוררה במעונות עובדים שבגבול השכונות רחביה ושערי חסד. בנו נהרג במלחמת העצמאות ב-1948 בקרב על צמח.
פועלו בתחום הקצרנות
בתקופת מלחמת העולם הראשונה למד יעקב הצעיר חשבונאות וקצרנות על פי שיטתו של פליכס פון קונובסקי. חודשים מעטים לאחר הגיעו לארץ התקבל לעבודה בלשכה הראשית של הקרן הקיימת לישראל, בעיקר בזכות שליטתו בקצרנות הגרמנית. השפה הגרמנית הייתה אז כמעט השפה הרשמית של מוסדות ההסתדרות הציונית. חלק ניכר מההתכתבות בין משרדיה ברחבי העולם התנהל בשפה זו. במשך רוב שנות עבודתו המשיך לעבוד כפקיד בקרן הקיימת, ולאחר מכן בקרן היסוד.
תוך כדי עבודתו החל בניסיונות להתאים את שיטת הקצרנות שלמד לעברית והצליח בכך. בהיותו חבר מפלגת אחדות העבודה ערך את נסיונותיו ותרגוליו ברישום במסגרת הפגישות המפלגתיות, ישיבות, הרצאות וכדומה. בסוף 1924 הצליח לראשונה לרשום סטנוגרפית הרצאה שלמה בעברית. עיקר עבודתו ברישום סטנוגרפי בתקופה הראשונה, שנעשתה בנוסף לעבודתו בקרן הקיימת, הייתה במסגרת המפלגה, הרצאות של מנהיגיה – בן-גוריון, ברל כצנלסון ואחרים - וישיבות מוסדותיה.
בהמשך הרחיב את המסגרת והחל לרשום באספות וועידות של ההסתדרות ותנועת העבודה ושל המוסדות הנבחרים של היישוב העברי. בשנת 1929 הוזמן לרשום את הנאומים בעברית בדיוני הקונגרס הציוני שהתכנס בשווייץ. במשימה זו התמיד במשך שנות השלושים והארבעים, יחד עם תלמידיו, בקונגרסים הציוניים שהתכנסו אז באירופה, ולאחר קום המדינה – בקונגרסים, שהעבירו את מקום התכנסותם לישראל.
שנים רבות המשיך בפיתוח שיטתו ובהכשרת תלמידים, ממשיכים במקצוע. בשנת 1929 הוציא לאור את המהדורה הראשונה של הספר "סטנוגרפיה לעברית" המגדיר את שיטת הקצרנות העברית שהמציא. שיטתו התקבלה כשיטת הקצרנות הרווחת בארץ, ועם קום המדינה - בעבודת הכנסת ומשרדי הממשלה.
לאחר שנים לא מעטות של הכשרת תלמידים בשיעורי ערב ובקורסים, נכנסה הקצרנות כמקצוע לימודים מן המניין בבית הספר המקצועי ע"ש סליגסברג בירושלים. בעיצומה של מלחמת העצמאות נרתם מימון למשימה שהוטלה עליו - הכשרה מזורזת של קצרנים שישמשו את הכנסת ואת משרדי הממשלה במדינה העומדת לקום.
בשנת 1951 עבר מקרן היסוד למשרד ראש הממשלה היה לקצרן הראשון של ממשלת ישראל ורשם את ישיבות ממשלת ישראל והכנסת. כמו כן שימש כרשם בחוג התנ"ך שהקים בן-גוריון. בנוסף, העביר קורסים בקצרנות. שיטתו זכתה להכרה, ומקובלת עד היום במשרדי הממשלה והכנסת ובמקומות רבים אחרים.
אחיו, צבי מימון, היה שותף ליעקב בחיבור שיטת הקצרנות. עלה לארץ בשנת 1935 ונכנס לעבוד בסוכנות כקצרן. שימש שנים אחדות כמזכירו האישי של בן-גוריון, ועם הקמת מנהלת העם, ולאחריה הממשלה הזמנית והממשלה הנבחרת, החל בעבודתו כאחד מצוות הקצרנים של הממשלה, תפקיד בו המשיך עד מותו, בשנת 1965. לאחר מות אחיו החל יעקב מימון לשמש כקצרן בממשלה באופן יותר קבוע ורצוף למשך שנים אחדות.
בנו, בנציון מימון, למד ועסק שנים ארוכות בקצרנות. נכדתו, אסתר מימון, משמשת כיום בתפקיד קצרנית הכנסת.
התנדבות בקרב עולים
בראשית שנות החמישים החלה רעייתו של מימון, אסתר, להתנדב במסגרת "ארגון אמהות עובדות" אשר סייע לנשים עולות, רובן חסרות ידיעת קרוא וכתוב, להיקלט בארץ. מעת לעת התלווה מימון לרעייתו, בפעולת ההתנדבות במעברות, ובהמשך הלך בעקבותיה ונרתם אף הוא לפעולה בקרב העולים החדשים. הוא צירף אליו את תלמידותיו מבית הספר סליגסברג בירושלים, שבו לימד קצרנות. בהמשך צירף לפעילות רבים מבני משפחתו וממכריו.
מימון החל לפעול במעברת לוזים, בה ריכז שיעורי שפה שניתנו על ידי שמונה מתנדבים. הפעילות התרחבה למעברות נוספות בפרוזדור ירושלים, ובהמשך כללה אף יישובים מרוחקים ובהם מרגליות, דובב וחצור הגלילית ואיתו מתנדבים נוספים ש"גייס". במהלך השנים הרחיב והעמיק את פעולות ההתנדבות וזכה לתמיכה ושיתוף פעולה של תנועות נוער, יחידות צה"ל, אוניברסיטאות, קיבוצים ויהדות התפוצות, ולא פסח אף על חברי כנסת, שרים ונשיאים. מימון גייס אלפי מתנדבים, אשר היו מגיעים בהנחייתו לבתי עולים ומסייעים בהקניית השפה ובהתערות בחיי הארץ. פעולות אלו, נמשכו בשכונות מצוקה, והתחדשו במרכזי הקליטה שהוקמו עבור העלייה מברית המועצות בשנות השבעים. מימון עסק בפרויקט ההתנדבות כחצי יובל שנים, עד לשנתו האחרונה ב-1977.
על פעולות אלו זכה בתואר יקיר ירושלים (1967) ובתואר עמית כבוד של האוניברסיטה העברית בירושלים (1976). בשנת 1976, כשנה לפני מותו, הוענק ליעקב מימון פרס ישראל על תרומה מיוחדת לחברה ולמדינה.
בשנת 1964 התאלמן מאשתו אסתר. יעקב מימון נפטר ביולי 1977, בגיל 75. נקבר בהר המנוחות. הותיר את ילדיו בן-ציון מימון (חבר קיבוץ צרעה), רחל מרינוב (אשתו של הפיזיקאי אמנון מרינוב) ואריה מימון.
בשנת 1979 הופקד ארכיונו בספרייה הלאומית
הנצחתו
לאחר מותו, ועל מנת להמשיך את מורשתו, הוקמה עמותת "מתנדבי יעקב מימון", הממשיכה בקליטת עלייה בהתנדבות עד היום. בשנת 2002, הוציאו ילדיו את הספר "שלום לך לינה יקרה", המבוסס על מכתביו לאחותו בארצות הברית, ובהם תיאור פעילותו למען העולים.
אמה פרוסט
אמה פרוסט (באנגלית: Emma Frost) היא דמות בדיונית של גיבורת-על מוטאנטית המופיעה בחוברות הקומיקס אקס-מן ביקום מארוול קומיקס. דמותה הופיעה לראשונה בחוברת Uncanny X-Men #129 מינואר 1980 ונוצרה על ידי הכותב כריס קלרמונט והמאייר ג'ון ביירן. פרוסט היא טלפתית, הידועה בשנינותה הרבה ובכינויה המלכה הלבנה. היא הפכה מאחת האויבות המסוכנות ביותר של האקס-מן לאחת החברות המרכזיות שבהם.
דמותה של אמה פרוסט מדורגת במקום ה-30 ברשימת 50 דמויות הקומיקס הגדולות של כל הזמנים לפי מגזין אמפייר. את הדמות גילמה בסרט הלייב אקשן "אקס-מן: ההתחלה" השחקנית ג'נוארי ג'ונס.
היסטוריה פרסומית
מהופעתה הראשונה כמלכה הלבנה של מועדון הלפייר, פרוסט הופיעה כנבלת האקס-מן במשך השנים. היא הופיעה לעיתים תכופות בסדרת החוברות Uncanny X-Men ובכרך המקורי של המוטנטים החדשים ביחד עם קבוצת ההליונס שלה. במרץ 1986 דמותה הופיעה לצד קבוצת ההליונס במיני סדרה אודות גיבורת-העל כוכב אש, אותה פרוסט ניסתה להפוך לנשקה האישי.
לאחר שהחלימה מתרדמת ויצאה לכפר על מעשיה כאשר נודע לה שקבוצת ההליונס שלה נטבחה כולה, פרוסט שיחקה תפקיד מרכזי בקשת הסיפור "אמנת הפלנקס", בה היא צוותה לבאנשי, ג'ובילי וסייברטות' במטרה להציל את הדור הבא של המוטאנטים. פעולה זו הובילה אותה להיות הדמות המרכזית בסדרת הספין אוף Generation X, שהחלה בנובמבר 1994 ונמשכה כ-75 חוברות בטרם בוטלה. הסדרה הציגה מספר הצצות לימיה במועדון הלפייר, כמו גם הציגה את אחיותיה אדריאן וקורדיליה.
עם ביטול הסדרה, כל כותרי האקס-מן שוכתבו מחדש, ובשנת 2001 פרוסט הופיעה כמורה לאוכלוסייה המוטאנטית באי ג'נושה, שנשלט בזמנו בידי מגנטו. לאחר שהתקפת זקיפי סנטינל החריבה את האי עד היסוד, קבוצת האקס-מן מצאה את פרוסט בין החורבות כשהיא מפתחת מוטציה משנית המאפשרת לעורה להפוך לצורת יהלום קשיח. הוספתה של פרוסט לקבוצה נבעה מהצורך להחליף את דמותו של קולוסוס שמת באותה עת, והמוטציה המשנית של הדמות נועדה לספק תחליף לכוחותיו. עד מהרה, פרוסט החלה במערכת יחסים רומנטית עם סייקלופס, שחווה בעיות ביחסיו עם ג'ין גריי. הרצת חוברות זו הציגה מידע נוסף מעברה, כולל אביה וינסטון ואחיה כריסטיאן.
באוגוסט 2003, פרוסט כיכבה במיני סדרה משלה שנמשכה כ-18 חוברות, מימיה כתלמידה בבית ספר פרטי ועד להצטרפותה למועדון הלפייר. חוברות מאוחרות יותר אף קיבעו מערכות יחסים שלה עם טוני סטארק ונאמור.
פרטים נוספים על סיפור המקור
בסיפור פלאשבק מאת פרוסט עצמה בחוברת Generation X #24, הייתה תקופה שבה פרוסט העבירה בבית חולים פסיכיאטרי לאחר שנשלחה לשם בידי הוריה. אולם, המיני סדרה משנת 2003 תיארה אותה בצורה שונה, כאשר עזבה את הבית כדי ללמוד במכללה. החוברת הראשונה של Generation X הפגישה בינה לבין באנשי ודארק ביסט (גרסה אפלה של חיה), לאחר מאורעות המיני סדרה.
במיני סדרה X-Men: Deadly Genesis, התברר שפרוסט עבדה כחשפנית במועדון הלפייר לפני שעלתה לשורות המלכה הלבנה. היא פוגשת בצ'ארלס אקסבייר ובמוירה מק'טאגרט, המציעים לה להצטרף לקבוצת אקס-מן חדשה הכוללת דמויות חדשות שהוצגו במיני סדרה. מטלה זו הופכת לקשה במיוחד כשפרוסט מתנגדת להצעתם. מאוחר יותר, האירוע נמחק מזיכרון כולם על ידי אקסבייר.
ביוגרפיה בדיונית
אמה פרוסט נולדה בבוסטון, מסצ'וסטס לווינסטון והייזל פרוסט בעלי הממון, ולה שתי אחיות ואח, כריסטיאן. וינסטון הוא אדם קר, אכזרי ושתלטן שלעיתים קרובות מציב רף גבוה לילדיו, ואילו הייזל משתמשת בסמים כדי להתמודד עם המתחים שבניהול משק הבית. לפיכך, אמה אינה מקבלת תמיכה רגשית מהוריה ומאחיותיה, אדריאן וקורדיליה, אך היא מסתדרת עם אחיה ההומוסקסואל.
בבית הספר היא סבלה מנידוי חברתי והתקשתה בציוניה, ומורה בשם איאן קנדל תמך בה בזמניה הקשים. אחרי מספר פעמים שסבלה מכאבי ראש, כוחותיה הטלפתיים החלו להתגלות, מה שעזר לה לקרוא את מוחם של חבריה לספסל הלימודים ולענות נכונה במבחנים. משום יכולתה לשאוב מידע מאחרים, עד מהרה היא הופכת למדריכה לאחרים, וקנדל ממליץ עליה למשרת הוראה, דבר לו אביה מתנגד נחרצות.
יום אחד בדרכה מבית הספר, מכוניתה של פרוסט מתקלקלת ואיאן מסיעה לביתה. לאחר שהיא קוראת את מחשבתו ומגלה כי הוא חושב שהיא יפה ואינטליגנטית, היא מנשקת אותו. אחותה אדריאן מצלמת את המתרחש ואביה משתמש בעדות זו כדי לגרום לפיטוריו של קנדל. פרוסט נלחמת בחזרה, מאיימת לחשוף את קריירת הדוגמנות הסודית של אחותה, ומצלמת תמונות מפלילות של אביה עם פילגש. מעשיה לוכדים את תשומת לבו של אביה, שדווקא מוצא כי בתו מזכירה לו את עצמו, והוא מחליט להוריש לה את הונו. פרוסט מסרבת לקבל את כספו לאחר שגילתה שהוא שלח את אחיה לבית חולים פסיכיאטרי מפני שניסה להתאבד, ומחליטה לפצוח בדרך משלה בחיים.
לאחר תקופה בה גרה ברחובות כחסרת בית, פרוסט פוגשת בבחור צעיר בשם טרוי ומתאהבת בו. היא מגלה שהוא חייב סכום עתק של כסף למאפיונר בשם לוציאן. כדי להציל את חייו, פרוסט מסכימה לקחת חלק בניסיון חטיפה מבוים כדי לסחוט כסף מאביה. אולם, וינסטון מסרב לשלם את הכופר, וטרוי נהרג בניסיון אצילי להציל את פרוסט מהמאפיונר הזועם. לאחר שנפטרו מגופתו של טרוי, בריוניו של לוציאן כופתים את פרוסט לצינור וחוסמים את פיה, עם כוונה להורגה מאוחר יותר. אדריאן משחררת את בקשות הכופר של לוציאן לתקשורת, מה שמאלץ את וינסטון לשלם בעבור שחרורה. לוציאן אינו מסתפק בכסף הכופר ומתעתד להרוג את פרוסט בכל זאת, אולם היא משתמשת בכוחותיה כדי להפנות את בריוניו זה נגד זה ולאלץ את אחד מהם לשחררה.
פרוסט לוקחת את כספי הכופר ונרשמת לאוניברסיטת אמפייר סטייט, שם היא לומדת לראשונה על קיומם של מוטאנטים. היא יוצאת עם שחקן כדורסל אולם בפגישתם הראשונה הוא מתקיף אותה באופן מסתורי והיא מדווחת עליו. היא פוגשת גם בטלפתית נוספת, אסטריד בלום, שהופכת לחברתה הקרובה ולמורתה הרוחנית. פרוסט נדהמת לגלות שאיאן עובד באוניברסיטה ויוצא עם שותפתה לחדר. אמה, שעדיין אוהבת אותו, יוצאת איתו ומגלה לחרדתה שהוא נתפס כשהוא תוקף את שותפתה לחדר.
מאוחר יותר, פרוסט מגלה שאסטריד עמדה מאחורי התקפותיהם של שחקן הכדורסל ושל איאן. בזעמה, היא תוקפת טלפתית את אסטריד ומותירה אותה מחוסרת הכרה. למרות שהיא משתמשת בכוחותיה כדי להציל את עבודתו של איאן כמורה, הוא דוחה אותה מעליו לאחר שהיא מתוודה בפניו שהיא מוטאנטית. לאחר מאורע זה היא נעשית קרה ומרוחקת לאנשים, ומקבלת עבודה כרקדנית אקזוטית במועדון הלפייר, אליטה חברתית מחתרתית. היא מגלה מזימה של ראשי המועדון אדוארד באקמן (המלך הלבן) וסטיבן לאנג להשמיד את כל המוטאנטים, ויחד עם חברי מועדון הלפייר סבסטיאן שו (המלך השחור לעתיד), לורדס שאנטל והארי לילאנד (הרץ השחור לעתיד), היא נלחמת בזקיפי הסנטינל של לאנג. היא הורגת את באקמן ואת מועצת הנבחרים יחד עם שו, והשניים משתלטים על מועדון הלפייר והופכים לאדוני הקרדינלים של המעגל הפנימי של המועדון.
המלכה הלבנה של מועדון הלפייר
אמה פרוסט הופכת למלכה הלבנה של מועדון הלפייר. היא גם הופכת לנשיאת וליו"ר מועצת המנהלים של פרוסט אינטרנשיונל, שעוזרת לממן את פעילותם של אדוני הקרדינלים. בנוסף, פרוסט הופכת ליו"ר מועצת הנאמנים ומנהלת אקדמיית מסצ'וסטס - בית ספר למוטאנטים המגייס מוטאנטים לשורותיו כדי להתחרות בבית ספר לצעירים מחוננים של צ'ארלס אקסבייר באמצעות שבב מעקב שהושתל בסרברו, המכשיר בו משתמש פרופסור אקס כדי לאתר מוטאנטים מרחוק. פרוסט וסוכני המועדון מנסים לגייס גם את קיטי פרייד לאקדמיית מסצ'וסטס, ולוכדים ומענים כמה מחברי האקס-מן, ביניהם סטורם, וולברין, פניקס וקולוסוס. פרוסט נלחמת בקרב מוחי נגד פניקס, אך מובסת כשהיא על סף מוות. או אז, היא פותחת במתקפה אחרונה שגורמת לחברי האקס-מן להאמין שהיא התאבדה, כאשר למען האמת היא נותרה מחוסרת הכרה ובטיפולו של סבסטיאן שו. בעימות נוסף עם מועדון הלפייר, פרוסט מאלצת באופן טלפתי את הוריה של פרייד להעבירה לאקדמיית מסצ'וסטס. היא מחליפה את מוחה עם סטורם כדי להביס את האקס-מן מבפנים, אך התהליך משתבש ותודעתן של השתיים חוזרות אחת לשנייה. מאוחר יותר היא נותרה מחוסרת הכרה בידי ג'ייסון וינגארד, הידוע בכינויו מאסטרמיינד.
בזמן חברותה במועדון הלפייר, פרוסט המשיכה לנהל את אקדמיית מסצ'וסטס. חניכיה הופכים להיות קבוצת הליונס בשעה שהיא משמשת להם כמורה רוחנית. היא מגייסת את כוכב אש לאקדמיה, אך עד מהרה נאבקת בה. בנוסף, היא מנסה לגייס את דאג רמזי - הידוע בכינויו סייפר - ולוכדת את קיטי פרייד בשנית. עם קבוצת הליונס, היא נלחמת בקבוצת המוטאנטים החדשים של אקסבייר, שהפכו לקבוצה יריבה. מאוחר יותר, כשהמוטאנטים החדשים נהרגים ומוחזרים לחיים בידי הישות הכל-יכולה ביונדר, הם הופכים למלאי טראומה ומכונסים בתוך עצמם. פרוסט מציעה את עזרתה בהשבתם לגדר הנורמלי, ומשכנעת את מנהלם האישי מגנטו לצרף אותם לאקדמיית מסצ'וסטס. יחד עם שו וסלנה, היא מזמינה את מגנטו להצטרף למועדון הלפייר ואף מארגנת תחרות בין המוטאנטים החדשים לבין הליונס. היא מגייסת את מאגמה לאקדמיה ומאוחר יותר מצילה אותה מכוחותיו של הוד התפתחותו יחד עם מגנטו, שו וסלנה. יחד איתם היא נאבקת במוטאנטים החדשים ובוחרת להדיח את שו ממועדון הלפייר.
כאשר המוטאנט הנוסע בזמן טרבור פיצרוי שולח את זקיפי הסנטינל ציידי המוטאנטים לצוד את פרוסט וקבוצת ההליונס, היא מכניסה עצמה לתרדמת כדי לשרוד את המתקפה, וכמעט כל חניכיה נהרגים. מאוחר יותר היא מתעוררת באקדמיית אקסבייר. כשהיא מבולבלת, היא מחליפה זהות עם אייסמן ונמלטת, אך כאשר היא מגלה את דבר מותם של חברי קבוצתה, פרופסור אקס מצליח לגרום לפרוסט הלומת הצער להחליף חזרה בין הזהויות.
ג'נריישן אקס
מאוחר יותר, פרוסט מצטרפת לבאנשי, ג'ובילי, סייברטות' וסינק כדי להילחם בפלנקס, זן קיברנטי מרושע בעל מוח קולקטיבי, ולהציל קבוצת מוטאנטים צעירה שחוברת לה יחדיו מאוחר יותר ונודעת כקבוצת ג'נריישן אקס. אותה קבוצה לומדת כעת באקדמיית מסצ'וסטס שנפתחה מחדש בהדרכתם של פרוסט ובאנשי. לאחר שפרוסט עושה צעד עסקי מוטעה, היא פונה לאחותה אדריאן, הניחנת בתפישה על-חושית המעניקה לה את היכולת לקרוא עצמים דוממים, שמציעה לה עזרה פיננסית אך גם דורשת את השתתפותה בניהול האקדמיה. בסתר, היא חורשת מזימות תחתיה ושותלת פצצה בבית הספר, שגובה את חייו של סינק. כתגובה, פרוסט מאתרת את אחותה ורוצחת אותה, ולאחר מכן שבה לאקדמיה והופכת למרוחקת יותר ויותר מחניכיה בניסיון להסתיר את הפשע שביצעה. אם מגיעה למסקנה שפרוסט הרגה את אחותה ומודיעה לשאר חברי הקבוצה שאין לסמוך עליה יותר. סיבה זאת, בנוסף לכך שבאנשי נכנס לדיכאון ולשכרות בעקבות מותה של אהובתו מוירה מק'טאגרט, גורמת לעזיבתם של חברי הקבוצה ולפיכך להתפרקותה של הקבוצה.
הצטרפות לאקס-מן
לאחר מכן, פרוסט מתמודדת עם רגשותיה בעקבות רצח אחותה ונוסעת לאי ג'נושה - מקום מפלט למוטאנטים באשר הם, שם היא מלמדת בבית ספר עד אשר מתקפת זקיפי סנטינל הורגת את מרבית תושבי האי כולל את תלמידיה. פרוסט שורדת הודות לפריצתה הפתאומית של המוטציה המשנית שלה - היכולת לשנות את מצב צבירת גופה לחומר קשיח, גמיש ובלתי חדיר דמוי יהלום. היא מצטרפת לשורות האקס-מן, ולוקחת תפקיד כמורה בבית הספר לצעירים מחוננים של אקסבייר. היא מתחילה לטפח ולאמן חמישיית תאומות הקשורות אחת בשנייה בקשר טלפתי, שנודעות בכינוי קוקיות סטפורד, אשר הופכות לתלמידותיה המחוננות ביותר. פרוסט והקוקיות מוכיחות את ערכן בהבסת אחותו התאומה המרשעת של אקסבייר, קסנדרה נובה. כחברת האקס-מן, פרוסט מתחילה בקשר מיני מנטלי ולא פיזי עם סקוט סאמרס, שהתרחק נפשית מאישתו ג'ין גריי לאחר שישותו הפיזית והמנטלית התמזגה עם הנבל המוטאנט אפוקליפס בתום אירועי "התריסר", בצירוף עם חיבורה המחודש של ג'ין לכוח הפניקס. פגישותיהם של אמה וסקוט מתחילות כתרפיה, אך עד מהרה הופכות למערכת יחסים רומנטית-טלפתית.
ג'ין גריי נהרגת לאחר מכן בידי קסורן/מגנטו, וסקוט אכול האשמה אינו מסוגל להמשיך בחייו עם אמה. הדבר מוביל לעתיד חלופי דיסטופי, אותו מונעת גריי - שנולדת מחדש כפניקס לבנה ומשכנעת את סקוט להתחיל בחיים חדשים עם אמה. חרף הביקורת הקשה שמוטחת כלפיהם מחבריהם לקבוצה וממשפחותיהם, סקוט ואמה הופכים למאהבים ולוקחים על עצמם את מושכות ניהול אחוזת אקס לאחר שפרופסור אקס בוחר לעזוב. פרוסט הופכת למנהלת שותפה ומדריכה קבוצת הליונס חדשה. מתפתח עימות בינה לבין רייצ'ל סאמרס - בתם של סקוט וג'ין גריי מעתיד חלופי - שזעמה על כך שאביה החל כמעט מיידית ברומן עם פרוסט לאחר מות אימה. אולם, השתיים מגיעות להסכמה לאחר שפרוסט עוזרת לרייצ'ל להשתלט על כוחותיה הטלפתיים.
בעקבות אירועי "השמדה", אוכלוסיית המוטאנטים מצטמצמת באופן משמעותי - כולל אלה הלומדים באחוזת אקס - ופרוסט מחליטה לערוך שינויים ללא התייעצות עם סקוט. במהלך קשת הסיפור "פניקס - שירת מלחמה" מתגלה שנוצר שימוש בביציות של פרוסט כדי ליצור שיבוטים גנטיים של נקבות טלפתיות - חמש מהן הפכו ל"קוקיות סטפורד". צאצאיה מתחילות לקרוא לה בשם "אמא", תואר אותו היא ניאותה לקבל על עצמה. בסוף קשת הסיפור, פניקס משמידה את אלפי הצאצאיות, ופרוסט הכואבת את מותן נשבעת לנקום בפניקס. היא יוצרת בתודעתה את התגלמויותיהן של ארבע דמויות הצללים ממועדון הלפייר - שו, נובה, וורהד ופרפקשן - ובעזרתן מתקיפה את אחוזת אקס ומביסה את כל חברי האקס-מן פרט לקיטי פרייד. היא משתמשת בטלפתיה שלה כדי להיראות כג'ין גריי בפני סקוט, ומנסה לעזור לו לשלוט על מטחי האנרגיה האופטיים שלו. אולם, פרוסט מגלה שכאשר סקוט נפל מהמטוס בצעירותו עם אחיו אלכס, הוא נטע מחסום מנטלי עמוק במוחו שמנע ממנו שימוש מבוקר בכוחו. הודות לפרוסט, סקוט מצליח לשחזר את אירועי ילדותו ולבטל את החסימה, ולפיכך להשאירו נטול כוחות. בסוף קשת הסיפור, חבורת האקס-מן (סייקלופס, פרוסט, וולברין, חיה, שאדוקאט, קולוסוס, היסאקו, אורד ודיינג'ר) נלקחת לחלל העמוק בידי סוכנות S.W.O.R.D למשימה בכוכב הלכת ברייקוורלד. במהלך המשימה מתגלה נאמנותה של פרוסט מחדש לקבוצה, סקוט מתוודה על אהבתו כלפיה, והוא עצמו נהרג כאשר חלליתו התרסקה במשימת הסחה שנועדה למשוך את האש מהקבוצה הראשית. סקוט מוחייה מחדש בידי אויביהם של האקס-מן, בדיוק באותו אופן שקולוסוס הוחזר לחיים. קיטי פרייד נלכדת בתוך קליע ענק והצוות מנסה למצוא דרכים להציל את כדור הארץ ואת קיטי. כאשר הקליע עושה את דרכו לכדור הארץ, פרוסט מנסה להרגיע את קיטי טלפתית ומציעה אפילו להרדים אותה. היא וקיטי מגיעות להבנה, וקיטי מקריבה את עצמה כאשר היא מעבירה את הקליע דרך כדור הארץ. חברי הקבוצה לא יודעים מה עלה בגורלה.
באירועי "מלחמת אזרחים", פרוסט מודיעה בשיחה עם איירון מן שאחוזת אקס והאקס-מן לא יתמכו בחוק רישום העל-אנושיים ויישארו נטרלים, היות שהיא חוששת שרישום המוטאנטים יחשוף אותם לסכנות.
תסביך משיח, אנו עומדים מופרדים, הייעוד הגלוי
לאחר מאורעות "תסביך משיח", אמה וסקוט נופשים בארץ הפראית, אך עוזבים בעקבות קריאת מצוקה מאנג'ל בסן פרנסיסקו. הם מצילים את העיר מידי מרטיניק ג'ייסון (בתו של ג'ייסון וינגארד, המאסטרמיינד), שיצאה מכלל שליטה. לאחר מכן, ראש העיר של סן פרנסיסקו מקבלת את קבוצת האקס-מן בזרועות פתוחות ומכריזה עליהם כקבוצת גיבורי-העל החדשה של העיר, ופרוסט שולחת לכל המוטאנטים באשר הם הודעה טלפתית המודיעה להם שסן פרנסיסקו הפכה לעיר מקלט לגזע המוטאנטים.
פרוסט מביעה ספקות לגבי מקומה בצוות, ווולברין מרגיע אותה ואומר לה שהיא הרוויחה את מקומה הראוי. מאוחר יותר, כשאקסבייר מנסה להזהיר את סייקלופס בעניין עימותו עם מיסטר סיניסטר, פרוסט חודרת למוחו של אקסבייר מבלי שתתגלה ומאלצת אותו לחיות מחדש את כל הרגעים בהם טעה בחייו ואת החלטותיו המוסריות השנויות במחלוקת תחת מעטה אלטרואיסטי. מתגלה כי באותה מידה בה פרוסט כועסת על אקסבייר כשם שסייקלופס כועס, היא רוצה לעזור לו להמשיך בחייו. היא מראה לו דרך חדשה בכך שמאלצת אותו לחיות את רגעיה האחרונים של מוירה מק'טאגרט ולהזכר במילותיה האחרונות אליו.