cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
יחסי החוץ של איראן
הפצת המהפכה
אזור משולש הגבולות שבין ארגנטינה, ברזיל ופרגוואי- בשנים האחרונות, עיקר פועלו של חזבאללה באמריקה הלטינית התמקד סביב גיוס כספים בקרב אוהדיו באזור וזאת במיוחד באזור משולש הגבולות הכולל ערים בעלי אוכלוסיות מוסלמיות גדולות. אזור משולש הגבולות משמש זה זמן רב להברחות נשק, סחורות מוברחות, סחר בסמים, זיוף מסמכים, הונאות מטבע, ייצור והלבנת הון והתנעת סחורות גנובות. האזור משמש מקור הכנסה עיקרי לארגון ומהווה חלק מרכזי במימונו.
טרור עולמי - איראן תומכת נלהבת בטרור העולמי נגד המערב ושותפיו. לפי זאקרי חמיד-רזא, עריק משירותי משרד המודיעין והביטחון הלאומי של איראן: בפגישה שהתקיימה בדלתיים סגורות מספר שבועות לפני אירועי פיגועי 11 בספטמבר ביקר בנו הבכור של אוסאמה בן לאדן, סעד בן-לאדן, באיראן. שם נפגש עם ח'אמנאי ועם מספר גורמים איראנים בכירים נוספים ופרס בפניהם את תוכנית התקיפה של מרכז הסחר העולמי על ארצות הברית, וכן קיבל את סיועם.
ניקולאיה ורמונט
ניקולאיה ורמונט (ברומנית: Nicolae Vermont; שמו בלידה: איזידור גרינברג, Isidor Grünberg; 10 באוקטובר 1866 – 14 ביוני 1932) היה צייר, גרפיקאי ותחריטן יהודי-רומני משומד. אמן פורה מאוד, ורמונט מוגדר כצייר ריאליסטי לירי שהושפע על ידי הנאו-קליסיציזם, האימפרסיוניזם (במיוחד הגרמני) והאקספרסיוניזם. עסק בציור נוף וטבע דומם, דיוקנאות ותמונות עירום של נשים, אך נמשך גם לנושאים חברתיים ודתיים.
שנות ילדותו ולימודיו
ניקולאיה ורמונט נולד בעיר בקאו, (לפי מקורות אחדים בעיירה מוינשט) במשפחתו של המורה יוסיף גרינברג. בהמשך עבר עם משפחתו לגור בעיר פלוישט ואחר כך בברשוב (אז באוסטרו-הונגריה), בה למד בבית ספר גרמני. בשובו בגיל 18 לממלכת רומניה, לבוקרשט, התחיל לשלוח ציורים לעיתון הרומני "אוניברסול". נרשם ללימודי ציור אצל תאודור אמן באקדמיה לאמנויות יפות בבירה הרומנית, שבה היה התלמיד היהודי הראשון. אחרי סיום לימודיו בבוקרשט בשנת 1886, בעזרתו של ניקולאיה גריגורסקו אותו הכיר מילדותו בבקאו, התאפשר לו השתלם באקדמיה לאומנות במינכן (1893-1887), ב-1893 למד גם בפריז.
פעילותו כאמן
בשנת 1890 ביקר ברומניה והשתתף בתערוכות של "החוג האמנותי" (Cercul artistic) ולאחר מכן נסע לאוסטריה ואיטליה. מתנגד לקונפורמיזם האקדמיסטי, הצטרף ורמונט לתנועת ההתחדשות של קבוצת ה"ציירים העצמאיים" ברומניה ("מנשר העצמאות" מ-1896) מיסודם של ארטקינו, שטפאן לוקיאן והאספן והנדבן יואן בוגדן-פיטשט. הוא נמנה גם עם החברים המייסדים של אגודת "איליאנה" (Ileana) שהתקבצה סביב לכתב-העת בעל אותו השם, ואחרי 1904 בחוג של "הנוער האמנותי" (Tinerimea artistică) בו פעלו, בין השאר, אמנים כמו לוקיאן, ארתור ורונה, מריוס בונסקו, אלכסנדרו סטמרי וז'אן אל. סטריאד. הוא הציג באופן סדיר בתערוכות החוגים הנ"ל. הציג באתנאום הרומני, וכן בתערוכות אישיות במהלך השנים - 1929,1928,1919,1912,1911. בשנת 1900 בביתן רומניה בתערוכה העולמית של פריז הציג ורמונט 2 תמונות. ב-1906 לרגל מלאת 40 שנה לעלייתו של קרול הראשון לשלטון ברומניה, ציוריו הוצגו לצד תמונות מאת גריגורסקו, ורונה ולוגי. ב-1913 נסע בבוהמיה ומוראביה, בשנים 1925,1926 ו-1929 בצרפת ואחר כך בהולנד וגרמניה.
בשלב מאוחר יותר בחייו התנצר ורמונט לפי הדת הנוצרית האורתודוקסית השלטת ברומניה.
יצירתו וסגנונו
ניקולאיה ורמונט צייר גם קירות של כנסיות בצ'רנאוודה (1893), מנשט, פרחובה (1895), סופיה (הכנסייה הרומנית בסופיה, 1903, יחד עם ארטקינו וסרפים) ועיטר את תקרות הארמונות קלינדרו (1904) וקנטקוזינו (1909) בבוקרשט. בשנותיו האחרונות נטה ביצירותיו לרצות את הקהל חובב ה"ציוריות". תחריטיו מצטיינים בעדינות מיוחדת.
ניקולאיה ורמונט נפטר בבוקרשט בשנת 1932 בגיל 65. הוא הובא לקבורה בבית הקברות בלו בבוקרשט. אחיו היה המתרגם והאסטרונום ברנרד ורבארה ורמונט, ואחותו הייתה שחקנית התיאטרון לאה פנשטה ורנמונט, אמה של השחקנית התיאטרון הצרפתית-רומנית מריה ונטורה. עם תלמידיו נמנו ז'ול פרחים, רודיקה מאניו.
ליגת העל ההאיטית
ליגת העל ההאיטית (בצרפתית: Ligue Haïtienne) היא הליגה העליונה בכדורגל בהאיטי, שמאורגנת על ידי התאחדות הכדורגל של האיטי, והיא נוסדה בשנת 1937.
הליגה משוחקת בשני חלקים, בשיטת אפרטורה וקלאוסורה, רק שבהאיטי השם הוא "אוברטורה ופרמטורה" (השם המקביל בצרפתית) מיולי עד דצמבר האפרטורה, והפרמטורה מינואר עד מאי.
הקבוצה הבולטת ביותר בליגה היא קבוצת ראסינג האיטי (שמקורה בעיר גונאיב) ולה 14 אליפויות. שנייה בדירוג היא קבוצת פיק"א, מהעיר קאפ-האיסיין ולה 8 אליפויות, ובמקום השלישי קבוצת ויולט איי סי, מעיר הבירה פורט-או-פרנס, ולה 7 אליפויות המדינה.
היסטוריה
משחק הכדורגל הראשון אי פעם בהאיטי נערך ככל הנראה בשנת 1905 (מקור אחר אומר ב-1908) בין יוניון ספורטיב האיטיין לבין אתלטיק דה פורט-דה פריז, כאשר יו אס האיטיין ניצחה 1-0 משערו של קונסטנטין הנריקז.
הטורנירים שהתקיימו מ-1912 עד 1914 (ואולי אף עד 1926) נחשבו ככל הנראה כאליפויות מקומיות בלבד למרות שהרמה העליונה כללה מועדונים רק מפורט-או-פרנס, כאשר מועדונים מחוזיים התחרו רק ברמה השנייה; לאחר הפרעה בסוף שנות העשרים, האליפות של פורט-או-פרינס הוכנסה מחדש ב-1930 ושיחק ב"Coupe Pradel" (קופה פראדל), בעוד האלופות הלאומיות שיחקו בתחרות גביע שנקראה "Coupe Vincent" (קופה וינסנט).
הליגה הלאומית הראשונה נוסדה בשנת 1937, תחת הקבוצות ששיחקו בקופה פראדל, וזאת בניהול פדרציית "הייטיאן דה פוטבול", הגוף המנהל הרשמי של הכדורגל במדינה. קבוצות האלופה וסגנית אלופת הטורנירים של הליגה מעפילות להשתתף בליגת האלופות של CONCACAF מהסיבוב הראשון של ליגת האלופות של הקאריביים. ב-1987 הליגה החלה להקרא "צ'מפיונאט נסיונל" ("הליגה הלאומית") והפכה ליותר מקצוענית.
כיום 18-20 קבוצות משתתפות בליגה זו ומתמודדות על התואר הלאומי. ראסינג האיטי, עם 14 תארים לאומיים, הוא המועדון המצליח ביותר בליגה עד כה.
מאז 2002 (למעט 2012 ו-2013), הליגה מפעילה עונה דו-שלבית עם אלופים נפרדים לשני השלבים, שיטה שנמצאת במדינות רבות באמריקה הלטינית. בהאיטי, מדינה שהיא דוברת צרפתית, "O" מייצג Ouverture (פתיחה), המקביל לאפרטורה הספרדית, ו-"F" מייצג Fermeture או "C" מייצג Clôture (סגירה), המקביל לקלאוסורה הספרדית.
אתרים נוצריים נסתרים בחבל נגסאקי
אתרים נוצריים נסתרים בחבל נגסאקי (ביפנית: 長崎と天草地方の潜伏キリシタン関連遺産) הם קבוצה של שנים-עשר אתרים במחוזות נגסאקי וקוממוטו שבדרום יפן, המתייחסים להיסטוריה של "הנוצרים הנחבאים" ביפן. כנסיות נגסאקי מתייחדות בכך, שכל אחת נוגעת לנקודה אחרת בתולדות הנצרות במדינה: מהופעתה במאה ה-16, עבור בתקופה הארוכה של דיכוי ורדיפות, וכלה בקבלה מצד הרשויות במאה ה-19.
קבוצת האתרים הוצעה במשותף בשנת 2007 כמועמדת להיכלל ברשימת המורשת העולמית של אונסק"ו בשם "כנסיות ואתרים נוצריים בנגסאקי", והוכרה כאתר מורשת עולמית ב-30 בינואר 2018.
המועמדות הראשונית כלל 26 אתרים; עם זאת, לאחר בדיקה מחודשת צמצם מחוז נגסאקי את המונומנטים ל-13 אתרים, כשלבסוף התקבלו 12 אתרים. חששות לגבי האתרים הנוצרים הנסתרים באזור נגסאקי נדונו בהרחבה בספרות האקדמית.
נצרות ביפן
הנצרות הגיעה ליפן ב-1549 עם המיסיונר הישועי פרנסיסקו חאווייר. האמונה החדשה זכתה למאמינים רבים כשהתפשטה מנגסאקי, כולל מספר דאימיו. טויוטומי הידיושי, ואחריו טוקוגאווה איאיאסו, רדפו את המתנצרים. לאחר מרד שימבארה של 1637–1638, שולב הדיכוי הרשמי של הפולחן הנוצרי עם מדיניות של הסתגרות לאומית שנמשכה למעלה ממאתיים שנה. עם פתיחתה מחדש של יפן בלחץ מעצמות המערב בשנות ה-50 של המאה ה-19, והרפורמות של רסטורציית מייג'י, חודשה הפעילות המיסיונרית. נוצרים שחיו בהיחבא, לרוב בכפרים נידחים, החלו לגלות את נוכחותם בציבור. בשנת 1864 נבנתה כנסייה ראשונה ביפן לאחר יותר ממאתיים שנה,. ב-1873 הוסר האיסור על הדת הנוצרית ביפן. "הנוצרים הנסתרים", צאצאי המומרים מן המאה ה-17, נחלקו לשלוש. חלק הסתפחו לכנסייה הקתולית, שחידשה את נוכחותה במדינה, אחרים סירבו לסור למשמעתה והתמידו בדת המשפחתית-עממית שהתפתחה במחתרת, וחלק נוסף בחר לאמץ את אמונת הרוב היפני, ונעשה בודהיסטי או שינטואיסטי.
רשימת אתרים
הרשימה כוללת עשרה כפרים, טירה אחת וקתדרלה אחת מהמאות ה-17 וה-19. הרשימה משקפת את השלבים השונים בתולדות הנצרות ביפן: הגעת המיסיונרים, המרות ראשונות, האיסור על הכנסייה ורדיפת מאמיניה, הקיום בסתר, ולבסוף תחיית הכנסייה לאחר צו הסובלנות ב-1873.
את 12 האתרים האלו (הממוספרים בהתאם בטבלה להלן) אפשר לסווג לארבעה שלבים, המקבילים לארבע תקופות בהתפתחות הנצרות החשאית ביפן:
מתיו קולר
מתיו קולר (באנגלית: Matthew J. Kohler) הוא קצין בדימוס בדרגת תת-אדמירל בצי ארצות הברית. שירת כקצין המודיעין של הצי וסגן לתחום לוחמת המידע של ראש המבצעים הימיים.
ביוגרפיה
קולר נולד באירי שבפנסילבניה. ב-1983 סיים תואר ראשון באוניברסיטת אינדיאנה בפנסילבניה. הוא בעל תואר שני במדעי המחשב מבית הספר של הצי ללימודים מתקדמים, ותואר שני בהיסטוריה צבאית מהמכללה לפיקוד ומטה של צבא ארצות הברית.
ב-1984 התגייס לצי, תפקידיו המבצעים בים כללו שירות כקצין מודיעין בטייסת הקרב 102 על נושאת המטוסים "USS America", שימש קצין המודיעין של פלגת התקיפה האמפיבית הראשונה באוניית הסער האמפיבית "USS פלליו" וקצין המודיעין של קבוצת הסיירות-משחתות השנייה כחלק מקבוצת הקרב של נושאת המטוסים "ג'ורג' וושינגטון".
בתפקידי מטה ביבשה שימש קצין מודיעין ולוחמת מידע במפקדת כוחות הצי באירופה, שימש סגן ראש מחלקת מודיעין במרכז הלוחמה המשותף, ראש מבצעי המודיעין בפיקוד המבצעים המיוחדים וקצין המודיעין של כוח המשימה המשותף לסוכנויות הממשל השונות בקי וסט שבפלורידה. כאדמירל משנה שימש סגן קצין המודיעין של הצי, סגן מפקד פיקוד הסייבר של הצי וסגן מפקד יחידת TAO בסוכנות לביטחון לאומי ב-2012 מונה לקצין המודיעין של פיקוד אפריקה של ארצות הברית.
באוקטובר 2014 מונה למפקדו הראשון של פיקוד לוחמת המידע של הצי. ביולי 2017 קודם לדרגת תת-אדמירל. ביוני 2018 מונה לקצין המודיעין של הצי ולסגן לתחום לוחמת המידע של ראש המבצעים הימיים. ב-2020 פרש מהצי.
התחדשות
התחדשות הוא שיר שכתבה והלחינה נעמי שמר. שמר כתבה לשיר שתי גרסאות, את הגרסה הראשונה כתבה לכבוד יום העצמאות בשנת 1984 לזמרת עפרה חזה. השיר יצא לאור לראשונה באלבום "אדמה" של עפרה חזה בשנת 1985. השיר זכה להשמעות מרובות והתקבע כנכס צאן ברזל של הזמר העברי.
רקע השיר
השיר של נעמי שמר עוסק בתקופת אחרי החגים, שמשמעותו היא חזרה לשגרה ולעבודה סדירה, אך בניגוד לכך, שמר רואה את משמעות הביטוי אחרי החגים כהזדמנות לצאת לחיים חדשים, להתחיל מהתחלה, התחדשות לקראת העתיד לבוא, ועל כך מדבר השיר של שמר, "התחדשות".
בראשית שנות ה-80 המצב של מדינת ישראל התדרדר בעקבות מלחמת לבנון, הנסיגה מסיני, נפילת הבורסה, האינפלציה הגבוהה והמשבר הכלכלי. במהלך אירועים אלו, נעמי שמר הביעה את דעותיה הפוליטיות בנושאים אלה וקיבלה ביקורת שלילית רבה בקרב קהל מעריציה. כמו רוב שיריה שכתבה באותה תקופה, גם שיר זה כתבה בעקבות תחושות רעות שנבעו מביקורות שליליות.
לשיר יש שתי גרסאות, את הגרסה המקורית שמר כתבה והלחינה, אך מכיוון שכנראה לא הייתה מרוצה לגמרי מהגרסה הזאת, היא נתנה ליובל דור לכתוב לחן אחר לשיר, ואף הסכימה לשנות את מילות השיר ואת שמו של השיר ל"התחדשות אחרת".
תוכן השיר
בשיר "ההתחדשות" נמצאים מוטיבים יהודיים רבים, בבית השלישי שמר מזכירה את עץ הדעת הטוב והרע, המזכיר את גן העדן: עץ הדעת, שפירותיו נאסרו על אדם וחווה, למרות זאת טעמו ממנו, וגורשו מגן העדן. בנוסף בבית האחרון שמר מציינת את המילים למד-ויו, והפרשנות של מילים אלו יכולה ללכת לכיוון של התגלות ל"ו הצדיקים.
השפעות השיר
בתקופת יציאת השיר מדינת ישראל הייתה במשבר כלכלי קשה, השיר נתן תקווה לתושבי המדינה, ועזר להם להאמין שבסוף הכל יתחדש.
איוואן הרצג
איוואן הרצג (בקרואטית: Ivan Herceg; נולד ב-10 בפברואר 1990) הוא כדורגלן קרואטי המשחק באולימפיק שטרסבורג בעמדת הבלם.
קריירה
הרצג התחיל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של דינמו זאגרב, בינואר הושאל לשנה וחצי ללוקומוטיבה זאגרב. בעונתו הראשונה במועדון הוא היה שותף לעלייה של המועדון לליגת העל הקרואטית. בקיץ שוחרר מדינמו זאגרב וחתם באינטר זפרשיץ'. ב-20 באוגוסט 2011 הבקיע את שער הבכורה שלו בקריירה בהפסד 2-1 לנ.ק. זאגרב.
אחרי 3 עונות באינטר זפרשיץ', בקיץ הוא חתם במכבי פתח תקווה. ב-24 באוגוסט 2013 ערך את הופעת הבכורה שלו בפתח תקווה בהפסד 1-0 נגד הפועל רעננה. בעונתו הראשונה פתח בכל המשחקים של המועדון, ועזר לו להישאר בליגת העל.
בקיץ הרצג חתם באולימפיק שטרסבורג.
תדהר (עץ)
התדהר הוא שם של עץ המופיע במקרא פעמיים, העץ לא מזוהה בוודאות וישנן השערות רבות.
במקורות
העץ מופיע פעמיים בספר ישעיהו פעם אחת כעץ שיפריח את השממה ופעם אחת כעץ שישמש לבנית בית המקדש. המושב תדהר נקרא על שם עץ זה. בתלמוד ירושלמי הצמח מכונה "אדרא" במובן של אדר, במדרש תנחומא מכונה איספנדמון, הבבלי מכנה אותו "שאגא", בעקבות הבבלי רס"ג מכנה את העץ "סאג", תרגום יונתן בן עוזיאל מתרגם "מורנא" במובן של מילה, בתרגום השבעים בנוסח אחד נכתב "leyke" במובן של צפצפה מכסיפה, לפי נסוח אחר זהו "peyke" מין של אורן.
במגילת ההודיות נזכר הצמח תחת הכינוי "עץ חיים במעין רז", צבי זילברשטיין טען שהכוונה שהעץ הוא ירוק-עד ובכך שלל את הזיהויים כאדר, מילה ואולמוס.
זיהוי
יחוסו של עץ התדהר מוטל בספק; פרופ' יהודה פליקס מציע מספר אפשרויות לזהותו – עץ מחטני כלשהו, מין של אדר, מין של 'מילה' – Fraxinus excelsior, זיהויים נוספים הם אולמוס, אורן ברוטיה, אשכרוע, קרנית נאכלת , ערער ועוד.
רוג (פירושונים)
{{פירושונים| אישים:
ראו גם
}}
ג'ון וורוויק סמית'
ביוגרפיה ועבודה
סמית' נולד באירטינגטון, ליד קרלייל, קמברלנד, בנו של גנן למשפחת גילפין, והתחנך בסנט ביז. הקשר המשפחתי איפשר לו ללמוד אמנות אצל צייר בעלי החיים סווריי גילפין.
בהיותו מפורסם כשרטט טופוגרפי מיומן, הוא הועסק בתצוגות נבחרות של סמואל מידמן בבריטניה, והשיג את חסותו של ג'ורג' גרנוויל, הרוזן השני של וורוויק, שאיפשר לו לנסוע לאיטליה בין השנים 1776–1781. בזמן שהיה שם נפגש עם אמנים בריטים אחרים כמו פרנסיס טאון, תומאס הרן, ויליאם פארס. הוא התפרסם בשם "וורוויק". בעבודותיו שלאחר מכן, שהיו בעיקר מראות באיטליה, הוא זנח בהדרגה את הגוון הפשוט שאליו הוגבלה בעבר עבודת צבעי מים, לצורך צביעה יעילה יותר, שחידושה ויופייה זכו להערכה רבה.
בשנת 1783 התחתן עם אליזבת ג'רארד בכנסיית סנט מרי, וורוויק. הוא ביקר שוב באיטליה בשנים 1785–1786, הפעם בחברת לורד וורוויק. לורד וורוויק רכש אוסף גדול מעבודותיו, שבסופו של דבר התפזר במכירה פומבית בשנת 1936.
באחד מסיוריו בוויילס, זמן מה לאחר 1788, ליווה את סמית אחיו של לורד וורוויק, רוברט פולק גרוויל, והאמן יוליוס סיזר איבטסון. הם בילו זמן ניכר בהאפוד, ליד אברסטוויט, ביתו של הביבליופיל תומאס ג'ונס האפוד נהרסה בשריפה בשנת 1807, ושלוש שנים מאוחר יותר פרסם סר ג'יי סמית' את הספר "סיור בהאפוד", שאוייר בחמישה עשר ציורים בצבעי מים על פי ציוריו של וורוויק סמית', שאולי צוירו במהלך הביקור אצל איבטסון.
ספרים אחרים המאויירים בחריטות בעקבות עבודות של סמית' כוללים "תמונות נבחרות מאיטליה" (1792–1796); "נופים באגמי קמברלנד", עם עשרים ציורי מים מאת ג'יימס מריגוט (1791–1795); "סיור בריטניה דפיקטה" (אטלס דרכים מאוייר) של ​​ויליאם בירן, ו"סיור בוויילס" מאת ויליאם סותבי (1794).
סמית' עבר ללונדון בשנת 1807. באותה שנה החל להציג עם אגודת צבעי המים, אליה הצטרף שנתיים לפני כן. הוא נשאר תורם מרכזי בתערוכות שלה עד 1823, אז התפטר מחברותו. הוא נבחר לנשיא האגודה בשנים 1814, 1817, 1818, מזכיר בשנת 1816, וגזבר בשנים 1819, 1821 ו-1822.
סמית' נפטר במידלסקס פלייס, לונדון, ב־22 במרץ 1831.
איי ג'יי סטיילס
אלן ניל ג'ונס (באנגלית: Allen Neal Jones; נולד ב-2 ביוני 1977 בג'קסונוויל, צפון קרוליינה, ארצות הברית), ידוע יותר בשם הבמה שלו איי ג'יי סטיילס (באנגלית: A.J. Styles), הוא מתאבק מקצועי. סטיילס מתאבק כרגע בארגון ההיאבקות WWE, בתוכנית Raw.
סטיילס, שנחשב לאחד המתאבקים המקצוענים מהטובים בעולם, ידוע בעיקר בזכות היותו מתאבק בליגת ההיאבקות TNA במהלך השנים 2002–2013, שם הוא גם זכה לכיונוי:"מר TNA". באותו זמן שהוא התאבק ב-TNA, איי ג'יי זכה שלוש פעמים באליפות העולם של NWA, ופעמיים באליפות העולם במשקל כבד של TNA. הוא גם זכה שש פעמים באליפות ה-X דיוויז'ן, והראשון אי פעם שהחזיק בתואר. סטיילס הוא גם הראשון אי פעם שעשה גראנד סלאם ב-TNA (פעמיים) וגם הראשון שעשה זכייה משולשת (חמש פעמים). בשנת 2010 הפך סטיילס למתאבק TNA הראשון אי פעם שמדורג במקום הראשון ברשימת המתאבקים המקצוענים של השנה (PWI) מתוך רשימה של 500 מתאבקים. בשנים 2002–2006 הוא השתתף גם בליגת ההיאבקות ROH שם זכה באליפות הזוגות של ROH עם אמייזינג רד, ולראשון שזוכה באליפות הנקייה של ROH. בשנת 2014, השתתף איי ג'יי בליגת ההיאבקות המקצועית של יפן NJPW, שם זכה באליפות המשקל הכבד של NJPW בחברה, ולאחר מכן הפך למנהיג של הבולט קלאב.
סטיילס הופיע לראשונה ב-WWE בשנת 2002 (עוד כשהיא נקראה WWF), אך עזב את החברה מאוחר יותר. כעבור 14 שנים, בשנת 2016, חתם איי ג'יי על חוזה רב שנתי וערך את הופעת הבכורה שלו ברויאל ראמבל. סטיילס הופיע את הופעתו הראשונה בראסלמניה באפריל של אותה שנה, וזכה בפעם הראשונה באליפות ה-WWE באירוע באקלאש, שהתקיים ב-11 בספטמבר 2016, והחזיק בתואר עד הרויאל ראמבל בינואר של שנה לאחר מכן. בנוסף, סטיילס זכה בתואר המתאבק של השנה לשנת 2016 של PWI ושל ידיעון ההיאבקות המשקיף (WON).
יוסי חרסונסקי
יוסי חֶרסוֹנסקי (נולד ב-2 באוגוסט 1947) הוא עיתונאי ומבקר מוזיקה ישראלי.
ביוגרפיה
את דרכו העיתונאית החל ב-1968 בעיתון "מעריב" כפרילנסר, וב-1979 היה לעובד קבוע של העיתון. שימש בתפקידי עורך הבידור של "מעריב לנוער", כתב כלכלי (צרכנות), כתב לענייני הסתדרות ועבודה ומבקר מוזיקה בעיתון.
ב-2005 פרש מ"מעריב" והמשיך לעבוד בעולם העיתונות כמבקר מוזיקה עצמאי.
מפעיל אתר ביקורות והמלצות מוזיקה בשם "יוסמיוסיק", ומשמש כמבקר המוזיקה של גלי צה"ל.
סכר קשת-כבידה
סכר קשת-כבידה או סכר קשתי הוא סכר בעל מאפיינים של סכר קשת וגם של סכר כבידה. זהו סכר שפניו הקמורות פונות אל מעלה הזרם ורוחבו הולך ומצטמצם מהבסיס. לחץ המים כנגד הסכר, הלחץ ההידרוסטטי, דוחס ומחזק את מבנה הסכר כשהוא נלחץ אל יסודותיו ואל משענותיו. מבנה זה מאפשר להעביר מעט מלחץ המים אל קירות הסלע של הקניון, שכן היותו גם סכר כבידה מקנה לו יכולת לעמוד עם העומסים בזכות משקלו העצמי. הוא משלב את החוזקות של שתי צורות הסכר נפוצות ונחשב לפשרה בין השניים שכן, סכר כבידה דורש נפח גדול של מילוי פנימי ושימוש רב יותר בבטון מאחר שהוא חייב לעמוד בכל כוח מים המופעל עליו מבלי להעביר את כוחות הלחיצה אל קירות הקניון. בעוד סכר קשת מעביר את רוב (אם לא כל) כוחות הלחיצה אל קירות הקניון. סכר קשת-כבידה יכול להיות דק יותר מסכר הכבידה הטהור ודורש פחות בטון ומילוי פנימי שכן הוא מעביר חלק מכוחות הלחיצה הפועלים עליו אל קירות הקניון. למעשה, לטיב הסלע ממנו עשויים קירות הקניון יש השפעה מכרעת על איזה סוג סכר יבנה.
סכרים אלו עשויים מבטון קונבנציונלי, בטון מהודק על-ידי מכבש (RCC), או בנייה בלבנים. סכרי קשת-כבידה אינם מזוינים אלא במברציהם בלבד. דוגמה טיפוסית לסכר קשת-כבידה בטון קונבנציונלי הוא סכר הובר. סכר צ'אנגוינולה הוא דוגמה לסכר קשת-כבידה מבטון מהודק על-ידי מכבש.
רקע
סכרי קשת-כבידה הם סכרים מאסיביים מבטון המתנגדים לדחף המים בזכות משקלם הרב תוך שימוש בכוח הכבידה ופעולת הקשת. סכר קשת-כבידה מנצל את הצורה המעוגלת של הקשת, היעילה כל כך בתמיכה במים במקומות צרים וסלעיים, שבהם דפנות הערוץ הם מסלע קשה והמים נדחפים לתוך ערוץ צר. לפיכך, המפתח הסטטי הדרוש לסכר כזה הוא צר; הצורה המעוגלת של הסכר מתנגדת ביעילות ללחץ המים במאגר ומאפשרת להשתמש בכמות פחותה של חומרי בנייה.
כשהוא ממוקם כראוי באתר המתאים, סכר קשת-כבידה, המשלב את איכויות ההתנגדות לעומס של סכר כבידה וסכר קשת, מעורר את אמון הציבור הרב ביותר בזכות המראה המאסיבי שלו.
רוברט לפלין
רוברט בטס לפלין (אנגלית: Robert Betts Laughlin; נולד ב-1 בנובמבר 1950) הוא אמריקאי המשמש כפרופסור לפיזיקה באוניברסיטת סטנפורד, חתן פרס נובל לפיזיקה לשנת 1998.
חייו
לפלין נולד בויסאליה, קליפורניה שבארצות הברית. הוא קיבל תואר ראשון במתמטיקה מטעם אוניברסיטת ברקלי בשנת 1972 ודוקטורט בפיזיקה מטעם המכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס בשנת 1979.
ב-1994 נבחר לשמש כחבר האקדמיה הלאומית למדעים של ארצות הברית.
בשנת 1998 זכה לפלין, יחד עם הורסט שטורמר מאוניברסיטת קולומביה ודניאל צוי מאוניברסיטת פרינסטון בפרס נובל לפיזיקה, על גילוי צורה חדשה של נוזל קוונטי עם אקסיטציות של מטען שבור.
מיכאל רפופורט
מיכאל (מישה) רפופורט (Михаил Рапопорт; נולד ב-29 במאי 1948) הוא צייר ופסל ישראלי.
ביוגרפיה
רפופורט נולד בשנת 1948 באלמה אטה בירת קזחסטן, שאליה פונו אמו ואחותו ב-1942 מלנינגרד הנצורה. אביו, ולדימיר רפופורט, היה עיתונאי ותסריטאי יהודי, שעבד כעורך ראשי בטלוויזיה של קזחסטן, בסטודיו "קזחפילם".
יצירתו
בתקופת חייו בקזחסטן עסק בעיקר בפיסול בארד בסגנון מופשט. הושפע מאמנים כמו הנרי מור ואלברטו ג'קומטי.
בשנים הראשונות לאחר הגעתו לישראל המשיך לעסוק באמנות מופשטת ועבר בהדרגה לציור. בין השנים 1990–1994 עבודותיו הוצגו במספר תערוכות יחיד ותערוכות קבוצתיות. משנת 1994 החל להציג בגלריה רוזנפלד בתל אביב.
ב-1994 עבר לתל אביב והתחבר עם המשורר והאמן רומן באימבאיב, איתו שיתף פעולה לאורך שנות ה-90; עבודותיהם המשותפות כללו מיצגים המשלבים בין אמנות פלסטית לשירה, והן הוצגו במספר תערוכות כגון הביאנלה לאמנות במוזיאון ינקו דאדא בעין הוד ובגלריה גורדון בתל אביב.
בין שנת 2000 ל-2004 צייר על קלף הגדה של פסח מיוחדת מאוד בסגנון נאיבי כל עמוד מצויר לפי הנושא שבכתב.
ב-2009 עזב רפפורט את גלריה רוזנפלד והתחיל לעבוד עם גלריה דן, בה הוצגו תערוכותיו "אורניתולוגיה פרטית" ו"בין השמשות". באותה שנה יצא קטלוג שכולל את מירב עבודותיו.
ב- 2018 החל לעבוד רפפורט עם גלריה פורטה שברחוב שבזי בתל אביב.
אוניברסיטת המדינה של מישיגן
אוניברסיטת המדינה של מישיגן (באנגלית: Michigan State University; בראשי תיבות: MSU; בקיצור: Michigan State) היא אוניברסיטה ציבורית בעיר (ליד לאנסינג) במישיגן שבארצות הברית. האוניברסיטה נוסדה ב-1855 והיא מהאוניברסיטאות הגדולות ביותר בארצות הברית עם מעל 50,085 סטודנטים בשנת 2014.
האוניברסיטה היא חלוצת מחקר של אריזה, ניהול הארחה, ביולוגיית הצומח, ניהול סיפוק מוצרים של רשתות שיווק ומכירה, ושל טלקומוניקציה. מרכז הייעוץ "Greene's Guides" תיאר את האוניברסיטה כבעלת מעמד של "ליגת קיסוס ציבורית", כלומר ככזו המספקת את אותה איכות חינוך של האוניברסיטאות החברות בליגת הקיסוס היוקרתית.
כיום אוניברסיטת המדינה של מישיגן היא השביעית בגודלה בארצות הברית (מבחינת מספר הסטודנטים הרשומים), עם יותר מ-50,000 סטודנטים ו-2,950 חברי סגל. מספרם של בוגרי האוניברסיטה החיים ברחבי העולם מוערך בכ-532,000. האוניברסיטה חברה באיגוד האוניברסיטאות האמריקניות וחברה באיגוד אוניברסיטאות המחקר.
קמפוס ומבנים
הקמפוס של האוניברסיטה ממוקם במדינת מישיגן, בעיר איסט לאנסינג, הממוקמת מזרחית לעיר הבירה לאנסינג, ומשתרע על פני כ-21 קילומטר רבוע. הקמפוס יושב על גדות נהר. עבודות הפיתוח של הקמפוס החלו בשנת 1857 עם שלושה בניינים: הראשי שבהם הוא בניין רב תכליתי הנקרא "College Hall", בניין מעונות הנקרא מאוחר יותר "Saints' Rest", ואסם.
כיום מכיל הקמפוס הרציף של האוניברסיטה כ-21 קמ"ר, כאשר 8.1 מתוכם בנויים. ישנם 556 מבנים בקמפוס, מתוכם: 100 עבור האקדמיה, 131 עבור חקלאות, 166 לאכלוס ולשירותי מזון, ו-42 עבור ספורט ואתלטיקה. בסך הכל, לאוניברסיטה שטח של 2,114,754.2 מטר רבוע של שטח פנים-ביתי. בנוסף, ישנם 42 קילומטרים של דרכים ו-160 של מדרכות. האוניברסיטה מחזיקה ברשותה גם 44 מבנים ברכושה אשר אינם נמצאים בקמפוס המרכזי, המכסים 89 קילומטר רבוע ב-28 מדינות שונות ברחבי העולם.
ספורט
מחלקת ה-NCAA של אוניברסיטת המדינה של מישיגן מכילה 12 נבחרות ספורט המייצגות אותה עבור גברים, ו-13 נבחרות עבור נשים. קבוצותיה נקראות "הספרטנים" ("Spartans"), קמע האוניברסיטה מציג לוחם ספרטני הנקרא "ספרטי". צבעי מדיה של נבחרות האוניברסיטה הם ירוק ולבן. קבוצות האוניברסיטה משחקות בליגת הביג-10 המשתייכת לרמת האיכות הראשונה ב-NCAA.
לאוניברסיטה אצטדיון פוטבול הנקרא "Spartan Stadium", והוא מכיל 75,005 מושבים, וכן אולמות נוספים קטנים יותר. נבחרת כדורסל הגברים זכתה בטורניר אליפות המכללות בכדורסל פעמיים, ב-1979 וב-2000. נבחרת הוקי הקרח שלה זכתה בתארים לאומיים שלוש פעמים, האחרונה שבהן ב-2007. מבחינה היסטורית, ריצת שדה זהו הספורט הכי מוצלח של האוניברסיטה.
NSCL ו-FRIB
האוניברסיטה נחשבת למרכז עולמי בתחום הפיזיקה הגרעינית. בתוך קמפוס האוניברסיטה ממוקמת (NSCL), שהיא המעבדה המובילה בארצות הברית למחקר באיזוטופים רדיואקטיביים, והיא נחשבת לבית הספר המוביל בארצות הברית להכשרת דוקטורים בתחום הפיזיקה הגרעינית. משרד האנרגיה האמריקאי מקים במקום את (FRIB), שצפוי להיות המאיץ המוביל בעולם בתחום האנרגיות של הפיזיקה הגרעינית החל מהעשור השלישי של המאה העשרים ואחת.
סוזאקו
סוזאקו (ביפנית: Suzaku, ) היה לוויין של סוכנות החלל היפנית ששוגר ב-2005. זה היה הלוויין החמישי ששוגר על ידי יפן לחקר גרמי השמיים בקרני רנטגן ולכן תחילה היה ידוע בשם ASTRO-EII. הלוויין המקורי ASTRO-E נאבד בעקבות תקלה במשגר בשנת 2000.
היסטוריה
הלווין שוגר ב-10 ביולי 2005 ממרכז החלל אוצ'ינורה בעזרת משגר מדגם M-5. לאחר השיגור שמה של הלווין הוחלף ל"סוזאקו" (ציפור אדומה).
על הלוויין הותקן טלסקופ קרני רנטגן, ספקטרומטר, רגש קרני רנטגן וספקטרומטר קרני רנטגן נוסף. פיתוח המכשירים בוצע תוך שיתוף פעולה עם מרכז החלל גודרד. הלוויין נבנה במפעלי טושיבה.פאנל סולארי היה יכול לספק כ-500 ואט.
כשבוע לאחר השיגור החלו בעיות עם מערכת קירור של ספקטרומטר. ב-8 באוגוסט הוכרז שהוא יצאה משימוש. יתר מכשירים המשיכו לפעול.
בקיץ 2015, כ-10 שנים לאחר פעילות מוצלחת החלו בעיות תקשורת. ב-2 בספטמבר 2015 הוחלט על הפסקת פעילות הלויין.
דלווין נדינגה
דלווין נדינגה (נולד ב-14 במרץ 1988) הוא כדורגלן עבר קונגולזי ששיחק בעמדת הקשר.
קריירת מועדונים
בסיום עונת ירדה אוסר לליגת המשנה ונדינגה חתם במונקו על מנת לעזור לה במאבקי העלייה חזרה לליגה הראשונה. לאחר שעלה עם קבוצתו לליגת העל ואף שיחק שני משחקים בתחילת עונת, הוא הושאל ב-1 באוגוסט 2013 לאולימפיאקוס עד לסיום העונה עם אופציה לרכוש את כרטיס השחקן שלו ב-3 מיליון אירו. לאחר שזכה עם המועדון באליפות בסיום העונה, חתם במועדון תמורת 3.2 מיליון אירו. ב-16 בספטמבר 2014 הבקיע את שער הבכורה שלו באירופה בניצחון 2-3 נגד אתלטיקו מדריד במסגרת שלב הבתים של ליגת האלופות.
ב-10 ביולי 2015 הושאל ללוקומוטיב מוסקבה הרוסית. ב-11 במאי 2016 קיבל את השחרור ממונקו וחתם בלוקומוטיב על חוזה חדש.
בינואר, חתם באנטליהספור עד לסיום העונה.
בפברואר, הצטרף לפאנטוליקוס מליגת העל היוונית.
קריירה בינלאומית
ב-8 ביוני 2007 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת קונגו נגד במסגרת מוקדמות מונדיאל 2010. נדינגה השתתף עם הנבחרת בגביע אפריקה לאומות 2015.
שביר (שיר)
שביר הוא שיר שנכתב על ידי אריק איינשטיין והולחן על ידי יצחק קלפטר ב-1983, בעקבות תאונת דרכים קשה, בה אריק איינשטיין היה מעורב.
רקע לשיר
ב-23 באוגוסט 1982 לפנות בוקר לאחר שאריק איינשטיין חזר מרחוב פרישמן-ריינס שבתל אביב פגע ברכבו אוטובוס אשר גרם לצלעותיו להישבר ולפגיעה קשה בראשו. בנוסף לכך היו צריכים להשתיל לו רשתית חדשה בעינו. גם אשתו סימה אליהו נפגעה קשה וחברתם נהרגה בתאונה. בעקבות כך, בספטמבר בשנת 1983, אריק איינשטיין יצר את התקליט האישי ביותר שלו "שביר", בו הוא כתב את כל השירים. התאונה עצרה לאריק איינשטיין את השנה המוצלחת וגרמה לו להישלח לשיקום ממושך.
משמעות השיר
זה תקליט של עצירה וחשבון נפש, השיר נותן דוגמה לאדם שביר אשר בקלות יכול להתפורר ובדרך כלל מעמיס על עצמו יותר מידי דאגות, גם לדברים שאינו יכול לשלוט עליהם ובכלל לא קשורים אליו.
על השיר
דודו טסה מסר: "'שביר' הוא שיר שמאוד מייצג במילותיו את מי שאריק היה ומה שהוא שידר כלפי חוץ. אריק איינשטיין היה אחד מעמודי התווך במוזיקה הישראלית, הוא היה ונותר אחד המוזיקאים האהובים".
אריק איינשטיין, התייחס לאלבום כך: "ב'שביר' כתבתי את כל הטקסטים, דבר די נדיר אצלי. זה תקליט מאוד מאוד אהוב עליי. מסחרית הוא פחות הצליח, אבל בעיניי הוא אחד היפים שלי". השיר "שביר" היה אחד השירים שאריק איינשטיין הכי אהב.
באוגוסט 1983, שנה לאחר תאונת הדרכים, נכנס השיר "שביר" למצעד הפזמונים של רשת ג'.
33 שנה לאחר שהשיר הוקלט לראשונה, יצחק קלפטר הוציא אותו בעיבוד חדש. השיר הוביל לדרך המשותפת של ברי סחרוף ודודו טסה שהייתה בשיא כאשר הם הוציאו את האלבום החדש "בדל של אור".
אפאצ'י ספארק
אפאצ'י ספארק היא שלד תוכנה קוד פתוח מעל מערכת מבוזרת שפותח במקור במעבדת AMPLab של אוניברסיטת קליפורניה בברקלי.
הקוד של ספארק נתרם מאוחר יותר למוסד התוכנה אפאצ'י אשר המשיך לתחזק אותו מאז. ספארק נותן ממשק לפתוח אשכולות מידע ממוקבל (data parallelism) שלמים עם מאפייני חסינות גבוהה לשגיאות בזמן ריצה (fault-tolerance).
כללי
ספארק חושף ממשק (API) למפתחים המתבסס על מבנה נתונים הנקרא "resilient distributed dataset" או RDD, אשר מהווה סט נתונים מוכלל, לקריאה בלבד, של פריטים המפוזרים לרחבי אשכול של מכונות באופן שמספק עמידות בנפילות או שגיאות.
ספארק פותח לתת מענה למגבלות הקיימות בפרדיגמת האשכול של MapReduce אשר מכריח מעבר ליניארי של מידע. תוכנות MapReduce קוראות מידע מהדיסק, ממפות פונקציה הפועלת על המידע, מפחיתות את המפה (Map) של התוצאה ומאחסנות את תוצאות ההפחתה על הדיסק. RDD של ספארק פועל כסט מידע פעיל אשר באופן מכוון יוצר ביזור מידע בתצורה מוגבלת.
הזמינות של RDD משתמש באלגוריתמים איטרטיביים אשר דוגמים את המידע מספר פעמים בתוך לולאת ריצה ומבצעים אינטראקציה איתו וחקירה שלו.
הביצועים של ספארק בהשוואה להאדופ שהוא מימוש פופולרי של MapReduce, עשויים להיות טובים בכמה סדרי גודל.
בין האלגוריתמים האיטרטיביים נמצאים אלגוריתמי למידה חישובית אשר היוו את הגרעין שממנו נוצר ספארק.
בשנת 2016 המערכת שולבה עם Caffe.
העשיל צורף
רבי יהושע העשיל בן רבי יוסף צורף (שצ"ג - כ"ד אייר, ת"ס, 1633-1700) מווילנה, היה מקובל ומנהיג רוחני בפולין, מחבר "ספר הצורף". נחשד על ידי חוקרים בשבתאות.
תולדות חייו
רבי העשיל היה מנהיג רוחני גדול בעיר וילנה. כינויו צורף נגזר הן מעיסוקו במלאכת הצורפות והן מהמסורות הקבליות אשר בהן השתמש, מסורות שקושרות לפעילות של 'צירוף אותיות'. על פי המסורות נהג ר' העשיל בסגפנות ופרישות וכמעט לא יצא מפתח ביתו, טען ששורה עליו רוח הנבואה וכי הוא רואה מראות אלוהים. השפעתו של העשיל צורף חרגה מסביבתו הקרובה. הוא ניהל תכתובות עם דמויות שבתאיות רבות, בנוגע לסוגיות תאולוגיות, והיה קשור לדמויות מבית המדרש של רבי יהודה חסיד (ירושלים) שנחשד בשבתאות.
במשך עשרות שנים עסק רבי העשיל בכתיבה, וכתב ככל הנראה אלפי דפים, המחולקים לחמישה חלקים ומכונים ספר הצורף שאותו ייעד רבי העשיל ללימודו של מלך המשיח, ובו הוא מוכיח שכל התרי"ג מצוות מרומזות בפסוק "שמע ישראל". פעילות ספרותית זו, החלה בשנת תכ"ו שהייתה שיא פעילותו המשיחית של שבתאי צבי ובה קרו כמה אירועים מכוננים בקרב השבתאים, ומאז לא שקטה.
כתביו לא נדפסו. דבר אשר הגביל מאוד את השפעתו לאחרי פטירתו. אוטוגרף של חלק מספר הצורף, נמצא בבית הספרים הלאומי והאוניברסיטאי בירושלים, מחזיק קרוב לשלוש מאות דפים הכתובים בצפיפות משני צדיהם.
זאב רבינוביץ פרסם בשנת תש"א (1941) רשימה מכתב יד שמצא בגנזיו של יוסף פרל, משכיל מגליציה, שעל פיה רבי ישראל בעל שם טוב, מייסד תנועת החסידות, היה מעריץ של ספר הצורף, והיה אומר תמיד שעל ידי ספר זה יוכל לבנות עולמות, החוקר גרשם שלום זיהה את כתבי רבי העשיל שהיו אצל הבעש"ט עם הכתבים שהגיעו לבעש"ט מרבי אדם בעל שם, וטוען שהסתירו בכוונה את שמו של רבי העשיל בעל הכתבים, והפכו את כל עניין הכתבים מעובדה היסטורית לאגדת פלאים, החוקר הרב יצחק אלפסי והחוקר הרב יהושע מונדשיין חולקים על כך בחריפות, הן מצד אמינותם של הכתבים שהוציא רבינוביץ והן מצד ההשערה של גרשום שלום שיש עליה הרבה תמיהות וסתירות, כל זה מלבד הטענה של הרב מונדשיין שרבי העשיל צורף התקבל בתפוצות ישראל ומובא בהערצה בספרים של מחברים שנלחמו בשבתאות ומעורץ בחוגי החסידים כך שאין להם כל סיבה להסתיר את זהות בעל הכתבים ואם היה רבי העשיל צורף המחבר היו אומרים זאת.
בסוף ימיו נשא רבי העשיל לאשה את אחותו של רבי משולם זלמן בן רבי יעקב אלעזר פישהוף אוירבך, אחד מראשי חבורת רבי יהודה חסיד ורבי חיים מלאך, והשתתף בהכנותיהם לעלות עם חבורתם לארץ ישראל, אך העלייה עצמה לא עלתה בידו, והוא נפטר בקראקא, שאליה עקר מווילנא בסוף ימיו.
העשיל צורף ראה עצמו כממשיך דרכו הקבלית של רבי נתן נטע שפירא מקראקא, בעל ספר "מגלה עמוקות". המשכיות זו ניכרת לא רק בתורתו התאורטית, אלא גם בתפקיד המשיחי שייחס לעצמו רבי נתן או לפחות ייחסה לו האגדה המאוחרת. יהודה ליבס, במחקריו על הקשר שבין השבתאות ותלמידי הגר"א, העלה את האפשרות כי רבי אברהם שלמה זלמן צורף הוא צאצא ממשפחתו (אולי נין) של רבי העשיל צורף, היסוד לטענה הוא הן שם משפחה 'צורף' והן קשרים תאולוגיים בין הדמויות.
אוליביה רפוביץ
רפוביץ מספק ניתוח ופרשנויות בנושאי המזרח התיכון וישראל בכלי התקשורת הבינלאומיים, ומשמש פרשן קבוע במהדורה הצרפתית של חדשות i24. בנוסף מופיע כפרשן בערוץ Russia Today, בשידורי ILTV, בשידורי אל-ג'זירה ובערוץ France 24, וכן ברדיו ובמדיה המודפסת. כמו כן כתב ופרשן קבוע בתאגיד השידור רדיו רקע בצרפתית ומפרסם כתבות עומק ב-times of Israël בצרפתית. הוא המנכ"ל והבעלים של חברה לייעוץ אסטרטגי שפעילותה העיקרית בארצות אפריקה.
ביוגרפיה
אוליביה רפוביץ נולד בצרפת ב-12 ביולי 1962. אביו ניצול השואה שרד בסתר באזור גרנובל, תודות להיותו חולה בעת האקצייה הגדולה, ב-16 ביולי 1942, בה נלקחו הוריו, אחיו ואחותו לאושוויץ.
בשנת 1981 עלה לישראל לבדו כשהיה בן 19, וסיים את לימודיו לתואר ראשון ביחסים בין-לאומיים ובמדע המדינה במסגרת העתודה האקדמית באוניברסיטה העברית בירושלים.
שירות צבאי
רפוביץ התגייס לצה"ל בתום לימודיו ב-1985 כחייל בודד, וסיים קורס קצינים ובהמשך קורס קציני ממשל. ב-1987 מונה כדובר המנהל האזרחי ביהודה ושומרון במקביל לפרוץ האינתיפאדה הראשונה. במהלך תפקיד זה רכש ניסיון רב במגעים עם התקשורת הבינלאומית. בין השנים 1990–1994 היה ראש ראש מדור אירופה במחלקה לקשרי חוץ באמ"ן, בדרגת רב-סרן. בשנים 1996–2000 עמד בראש נציגות דובר צה"ל בפיקוד הצפון. ב-28 בפברואר 1999 השתתף בשיירה שבה נהרג תא"ל ארז גרשטיין, מפקד יחידת הקישור ללבנון (יק"ל), ממטען צד של חזבאללה ברצועת הביטחון. במאי 2000 דיברר את נסיגת צה"ל מלבנון.
בדצמבר 2002 סיים את תפקידו ביחידת דובר צה"ל, ויצא לשליחות בחו״ל מטעם הסוכנות היהודית. ב-2009 גויס מחדש, ומונה כדובר פיקוד הדרום. ב-2012 הועלה לדרגת אלוף-משנה. רפוביץ הוא בוגר המכללה הבין-זרועית לפיקוד ולמטה.
פעילות ציבורית
בשנת 2002 מונה רפוביץ לראש משלחת עלייה של הסוכנות היהודית בצרפת. במהלך תקופה זו פעל בתקשורת היהודית והכללית לחיזוק תדמיתה של הסוכנות היהודית, ולחיזוק הקשר של יהדות צרפת עם הציונות וישראל. בנוסף, פעל גם בהסברה פרו-ישראלית מול כלי התקשורת המקומיים והבינלאומיים בצרפת.
בסיום תפקידו ב-2005 חזר לישראל, ומונה למנכ"ל תחנת השידור האינטרנטית InfoliveTV, ששידרה ליהודי העולם וידאו וחדשות על ישראל במספר שפות . ב-2009 חזר לתקופת שירות נוספת בצה"ל, וב-2012 מונה לראש נציגות הקרן הקיימת לישראל בבלגיה. עם סיום שליחותו בבלגיה שימש שגריר נודד של קק"ל באירופה לענייני הסברה. בשנת 2017 שימש כיועץ לשרת העלייה והקליטה, סופה לנדבר, בנושא העלייה מצרפת.
באוקטובר 2018 התמודד בראש רשימת "עולים ביחד" למועצת עיריית תל אביב-יפו, היה מועמד מספר 13 של רשימת ישראל ביתנו לקונגרס הציוני הל"ח, תשפ"א. בספטמבר 2019 שימש כמועמד מס' 16 לכנסת מטעם "ישראל ביתנו" לקראת הבחירות לכנסת העשרים ושתיים ומועמד מספר 15 לקראת הבחירות לכנסת העשרים ושלוש.
רפוביץ פעיל מאוד בקרב יהדות צרפת ובקהילות דוברות צרפתית בישראל המונות, נכון ל-2021, מעל 200,000 עולים מצרפת, בלגיה ושווייץ. הוא פועל רבות להעלאתם ולקליטתם של יהודי צרפת, שמספרם עולה בשנים האחרונות בשל החמרת מצב האנטישמיות באירופה.
חיים אישיים
רפוביץ נשוי לרוקסן רואס רפוביץ, אב לארבעה, והם מתגוררים בתל אביב.
BearCity
BearCity הוא סרט דרמה קומית להט"בית (בפרט, קהילת הדובים) משנת 2010, מאת הבמאי דאג לאנגוויי, שכתב את התסריט ביחד עם לורנס פרבר. זהו סיפור על גבר הומו צעיר המפנטז על דובים ועל החיפוש שלו למצוא את הגבר המושלם.
בשנת 2012 יצא לסרט זה סרט המשך בשם BearCity 2: The Proposal. בשנת 2013 עובד הסרט ויצא לאור כרומן מאת לורנס פרבר.
You da One
You Da One (בעברית: אתה האחד) הוא הסינגל השני של הזמרת ריהאנה מאלבומה השישי, Talk That Talk, שיצא ב-14 בנובמבר 2011. השיר לא הצליח לשחזר את ההצלחה הפנומנלית של הסינגל הקודם "We Found Love", אך כן הצליח להשתחל לטופ 20 במדינות רבות בעולם, ביניהן ארצות הברית ובריטניה. כחצי שנה לאחר מכן, הגיע הסינגל למעמד פלטינה על מכירה של יותר ממיליון עותקים בארצות הברית. השיר מדבר על הנוחיות והשמחה של ריהאנה במערכת היחסים בה היא נמצאת עם החבר שלה, בנוסף היא מסבירה כי הוא הבן אדם היחידי שהיא צריכה בחייה. השיר נכתב על ידי לוקאס גוטוואלד, אסתר דין, יוהאן היל, ורובין פנטי.
המרוץ אל הים
המרוץ אל הים הוא כינוי לפרק זמן בתחילת מלחמת העולם הראשונה במהלכו ניהלו הצדדים בחזית המערבית עדיין לוחמה ניידת. אחרי שההתקדמות הגרמנית נבלמה בקרב הראשון על המארן ניסו הצדדים הלוחמים לאגף האחד את השני בהתמדה בחלקה הצפון מזרחי של צרפת. בעקבות כך כוחות של מדינות ההסכמה התייצבו בחוף המערבי של בלגיה, לחופו של הים הצפוני, תחת הדרכה של האדמירליות, הצי המלכותי של הממלכה המאוחדת. אופי הלחימה השתנה למלחמת חפירות ולמצור בקנה מידה גדול. נבנו ביצורים לאורכו של כל הגבול בין השטח שנשלט על ידי צרפת לשטח שנשלט על ידי מדינות המרכז מהגבול עם שווייץ ועד לחוף. המרוץ אל הים נמשך עד לסוף שנת 1914.
מהלך המרוץ
המרוץ עצמו החל בסוף חודש ספטמבר 1914 במחוז שמפאן, בתום ההתקדמות הגרמנית לתוך שטח צרפת. בתום הקרב הראשון על האן ומתקפת הנגד הכושלת של מדינות ההסכמה נגד הגרמנים שנעצרו בקרב הראשון על המארן. ממחוז שמפן המשיך המרוץ צפונה, לכיוון הים, שם הוא הסתיים בנובמבר של אותה שנה. בקרבות שנערכו בפיקרדי, ארטואה, ופלנדריה לא הצליחו שני הצדדים להגיע ליתרון ולאגף את האויב. עם הניסיונות החוזרים לאגף אחד את השני המשיך קו הביצורים להיבנות עד החוף. המושג "המרוץ אל הים" מתייחס לכוחות שהחלו בתנועה ממחוז שמפן, אך כוחות נוספים הגיעו מכיוונים אחרים. כוח משמעותי של הגרמנים הגיע מבלגיה אחרי נפילת אנטוורפן, ואילו הכוח הבריטי הגיע דרך הגבול הימי בין בריטניה לצרפת.
לאורך רובו של המסלול היו מסילות רכבת זמינות לשני הצדדים שניידו כוחות בעזרתן. הצרפתים דרך אמיין והגרמנים דרך ליל. ב"קו הסיום" עצמו היו כוחות משני הצדדים עוד לפני סוף המרוץ. הצבא הבלגי שקיבל מאוחר יותר סיוע מהדיוויזיה ה-63 של הצי הבריטי היה תחת מצור. העיר אנטוורפן עליה צרו הגרמנים נפלה לבסוף ב-10 באוקטובר. הכוחות הבריטיים והבלגיים נסוגו לבסוף לנהר איזר שנשפך לים הצפוני בסמוך לניופורט, בלגיה.
הקרבות העיקריים
הארמייה העשירית של הצבא הצרפתי החלה להתאסף באמיין החל מאמצע ספטמבר. החל מ-25 בספטמבר החלו הכוחות לנוע מזרחה. הארמייה השישית של הקיסרות הגרמנית הגיעה לבאפום שמצפון לאמיין ב-26 בספטמבר. משם, למחרת, הם המשיכו לטיפואל דרך המקום שעתיד להיות שדה הקרב העתידי בקרב על הסום בשנת 1916. מטרת הגרמנים הייתה להמשיך מערבה עד לתעלת למאנש כדי להשתלט על שטחים תעשייתיים וחקלאיים בצפון צרפת וכדי לנתק את צרפת מהאספקה והתגבורת שהגיעו מהממלכה המאוחדת דרך הים. כמו כן הם רצו לבודד את בלגיה.
ההתקדמות של הארמייה השישית הגרמנית מצפון לסום נבלמה בין 1 ל-6 באוקטובר על ידי הכוחות הצרפתיים בפיקודו של הגנרל פרדיננד פוש. חיל הפרשים הגרמני נתקל בגיס ה-21 של צרפת ליד ליל, שם הם נבלמו גם כן. המקום האחרון בו נותר מרווח על הציר היה באזור פלנדריה עם כוחות בלגיים שניצבו בצפון, על גדת נהר האיזר, וכוחות צרפתיים בדרום, בפיקרדי.
עיקר התנועה התרכזה במחוזות פלנדריה וארטואה. הכוחות הבריטיים החלו להתפרש כדי לקצר את נתיב האספקה שלהם בבולון וקאלה. הגרמנים הגיעו לליל ב-13 באוקטובר, ואילו הבריטים הגיעו לבל ביום שלמחרת. בסופו של דבר נקבע קו פריסת הכוחות בקרב לה-באסה בין הגרמנים לבריטים שנמשך מ-12 באוקטובר עד 27 באוקטובר. הבריטים התמקמו באראס ואילו הגרמנים בלאנס.
באותו זמן בפלנדריה התניידה הדיוויזיה הבריטית ה-7 לאיפר והגיעה לשם ב-14 באוקטובר. הגרמנים שלטו בעיר עוד ב-3 באוקטובר בעזרת שלוחה קטנה מאחת היחידות שלהם אך נאלצו לסגת. הבריטים התכוונו להגיע למנן שמדרום מערב לאיפר אך נבלמו על ידי כוח גרמני עדיף בכוחו. ב-21 באוקטובר, במהלך הקרב על האיזר, הורה אלברט הראשון, מלך הבלגים, על פתיחת הסכרים בניופורט ויצר בכך שיטפון שחסם את השטח למעבר דרומה, עד לדיקסמאודה.
אחרי מהלכים אלה, התמקד הניסיון הגרמני להגיע להישגים אסטרטגיים ולהתקדם באיפר. זה הפך במהרה לקרב איפר הראשון, שהחל במתקפה גרמנית ב-21 באוקטובר. הלחימה נמשכה לתוך חודש נובמבר, והכוחות הבריטיים נמתחו עד קצה גבול יכולתם. אף על פי כן, לא הצליחו הגרמנים לפרוץ ולהשיג התקדמות בשטח במהלך הקרב.
בחודש נובמבר עיקר הלחימה במרוץ אל הים הופסקה, אך עדיין היו מרווחים על ציר המרוץ שנותרו חופשיים. המרווחים נסתמו מאוחר יותר, בתחילת שנת 1915.
תוצאה והשפעות
בעוד הכוחות הבריטיים המשיכו בתנועה למארן וחזרו צפונה, המשיכו יחידות שדה וביצורים קטנות של הצבא הבלגי, הנחתים הבריטים, הנחתים הצרפתים, ויחידות משוריינות של יחידת האוויר בצי הבריטי, בסיוע של כלי שיט של הצי, בניסיונות מתואמים להשיג יתרון בשדה הקרב בים. המטרה הייתה לנקות את החוף הבלגי משליטה גרמנית כך שהגרמנים לא יוכלו להשתמש בנמלים הבלגיים לצוללות שבהן השתמשו וכדי למנוע מהם את הגישה לאספקה של הבריטים שהגיעה לנמלים אלה.
בהתחלה נבלמו הגרמנים בצפון בסמוך לאנטוורפן על ידי הבלגים. הנחתים הבריטים השתלטו על חלק מהנמלים, בעוד יחידות משוריינות של חיל האוויר של הצי יצרו מיסוך נייד שמנע את התקדמות הגרמנים לכיוון פריז. בהמשך להגנות המאולתרות אך המחושבות בקצה המערבי של בלגיה שנוצרו בעזרת שיטפונות, היווה קרב איזר עוגן להתגוננות ולביצור העתידי של הבלגים שנתקבע בקרב איפר הראשון.
חשיבות נמלי הים הבלגיים והצרפתיים, כגון קאלה ובולון, במתן אספקה לבריטים הייתה רבה. בזכותם הצליחו מדינות ההסכמה לשמור על האינטרסים שלהן בים וביבשה, גם בעומק צרפת. הבריטים הצליחו לשמור על נוכחות צבאית רציפה בשטח צרפת ולשמור על שליטתם בתעלת למאנש. כדי להתמודד עם צוללות הגרמנים היה צורך לשלוט במצר דובר. לכן היו חייבות מדינות ההסכמה לשמור על נוכחות צבאית רצופה בשני החופים של המצר כדי לשלוט על הסכרים, על מוקשי הים ועל הרשתות.
מדינות ההסכמה עמדו ביעדים אלה בזכות שיתוף פעולה טוב מאוד בין חילות הים והיבשה של הבלגים, הבריטים והצרפתים, וכך לא איבדו הצרפתים אף נמל במהלך המלחמה. בדיעבד הצליחו מדינות ההסכמה לשמור על השליטה בתעלת למאנש והזרימו כוחות יבשה רבים לתוך צרפת. אף על פי כן, השגת יעדים אלה לא הוגדרה באופן רשמי. הם נראו מובנים מאליהם לאדמירליות הבריטית. האיום של הצוללות הגרמניות היה תמריץ נוסף וגם הן לא הוגדרו כמטרה באופן רשמי.
סך המהלכים האלה אפשרו לבריטים להגיע כוחות צפונה, לחוף שממערב לדנקרק, לפני שהמצב הידרדר שם ומבלי שהגרמנים השיגו יתרון במרוץ אל הים. הכוחות הגרמניים הגיעו ברובם ממזרח בלגיה, אחרי שהם נבלמו ועוכבו לא פעם בזכות מבצעים שהיו קשורים בהתנגדות באנטוורפן. כך מילאו הביצורים הבלגיים באנטוורפן ובאיזר, יחד עם התכנון המוצלח של האדמירליות הבריטית, תפקיד מפתח במהלך העניינים במלחמה.
סטטיק ובן-אל תבורי
סטטיק ובן-אל תבורי היו צמד מוזיקלי ישראלי. חברי ההרכב היו הזמרים סטטיק ובן-אל תבורי, והמפיק המוזיקלי שלהם היה ג'ורדי (ירדן פלג).
היסטוריה
שלושת היוצרים, לירז רוסו (המכונה "סטטיק"), בן-אל תבורי וירדן פלג (המכונה ג'ורדי), שיתפו פעולה לראשונה ב-2015 בשיר "#דוביגל" של הראפר רון נשר (סקיי). בעקבות הצלחת השיר, החלו צמד הזמרים סטטיק ותבורי והמפיק ג'ורדי לעבוד על שירים נוספים. הסינגל הראשון של הצמד, שנקרא "ברבי", יצא בנובמבר 2015 וזכה להצלחה רבה ברשת. כעבור שלושה חודשים, יצא הסינגל השני שלהם, "כביש החוף", המתאר את הנסיעות הרבות של השניים בכביש זה, שנבעו מהעובדה כי רוסו גר בחיפה ותבורי בתל אביב. שני השירים זכו להצלחה ונכנסו למצעדי הפזמונים.
שירם השלישי "סלסולים", שיצא ביוני 2016, זכה בתואר "שיר השנה" במצעד הפזמונים העברי השנתי של רשת ג' לשנת תשע"ו, וזכה בפרס שיר השנה בטקס נבחרי הילדים. במצעד גלגלצ לאותה שנה הוכתרו כ"פריצת השנה" וגם וכ"אנשי השנה". בנובמבר 2016 הצטרף הצמד לצוות השיפוט של העונה הרביעית של תוכנית המציאות "הכוכב הבא לאירוויזיון".
ב־2016 וב-2017 השתתפו סטטיק ובן-אל תבורי בפסטיגל. בשנה זו הופיעו גם בקמפיין של חברת האופנה "קסטרו". ב-3 במאי 2017 חיממו את הזמר ג'סטין ביבר בהופעתו בישראל מול קהל של כ-50 אלף צופים. כעבור חודש, יצא השיר "טוּדוּ בּוֹם", אשר משלב מילים בפורטוגזית. הוא היה ללהיט בישראל, ואף זכה להצלחה בברזיל. ב-12 ביוני 2017 הופיעו סטטיק ובן-אל בפרק סיום העונה ה-14 של התוכנית "ארץ נהדרת", וב-24 ביולי 2017 השתתפו בפרק סיום העונה ה-6 של התוכנית "מועדון לילה". הצמד זכה עם השיר "טודו בום" בתואר "שיר השנה" וב"הרכב השנה" בטקס נבחרי הילדים. במצעד השנתי של גלגלצ לשנת תשע"ז, הוכתרו בפעם השנייה ברציפות כ"אנשי השנה", ובמצעד של רשת ג' זכו בתואר "הרכב השנה".
באוקטובר 2017 פרסמו את שירם "הכל לטובה". השיר שבר את שיא ההשמעות של שיר ישראלי ברדיו ביום אחד, עם 80 השמעות (השיא הקודם היה אף הוא של סטטיק ובן-אל, "טודו בום", עם 66 השמעות ביום).
במהלך שנת 2018, בני דמותם של סטטיק ותבורי הופיעו בקביעות בסדרת הטלוויזיה "מדינת הגמדים" של תאגיד השידור הישראלי כאן 11. המערכונים בהשתתפותם היוו פרודיה על סדרת האנימציה "פינקי והמוח", כולל שיר הנושא. באותה השנה, הוחתמו על ידי איש העסקים הישראלי-אמריקני חיים סבן בחברת ההקלטות קפיטול רקורדס.
ב-26 בינואר 2020 התארחו בתוכנית האירוח "בוקר טוב אמריקה", יחד עם הראפר פיטבול, ושרו את הסינגל "Further Up (Na, Na, Na, Na, Na)". ביוני הוציאו את השיר "חביב אלבי", בהשתתפותה של נסרין קדרי, שהוא השיר הרשמי של מצעד הגאווה בתל אביב לשנת 2020. ביולי הוציאו את השיר "Milli" יחד עם הראפר האמריקאי פליפ דינרו. באוגוסט הוציאו את השיר "קוביות", יחד עם הזמרת אנה זק. השיר הגיע למקום השני במצעד השבועי של מדיה פורסט. ביולי 2020, הוציאו את השיר "כפית אחת של טוב", כפרסומת למעדן החלב מילקי.
בספטמבר 2020 עלתה תוכנית הריאליטי "הזמר במסכה", בה משמשים השניים כחברי הפאנל. באותו החודש הוכרז כי הצמד ישתף פעולה עם להקת ההיפ הופ "בלאק אייד פיז". ב-30 באוקטובר יצא השיר "Shake Ya Boom Boom". היה זה השיר הראשון של הצמד שלא הופק על ידי ג'ורדי, שהשתתף בכתיבת השיר בלבד. השיר הגיע היישר אל המקום הראשון במצעד השבועי של מדיה פורסט.
ב-25 באוגוסט 2022 הוכרז מטעמו של סטטיק כי הצמד החליט להתפרק. סטטיק העלה פוסט באינסטגרם אשר הודיע לעוקביו כי לאחר שנים של עבודה כצמד מוזיקלי, הוא ובן אל תבורי החליטו לפנות "איש איש לדרכו".
סגנון מוזיקלי
המוזיקה של סטטיק ותבורי משלבת בתוכה בעיקר מוזיקת פופ, מוזיקת היפ הופ ומוזיקה מזרחית, ולעיתים רגאטון. מאפיין ייחודי בולט נוסף במוזיקה של סטטיק ותבורי הוא הגיוון המוזיקלי, שבא לידי ביטוי בכך שכל שיר הוא שילוב של תרבויות או סגנונות קיימים, בהם הפופ האמריקאי של שנות ה-50 ב"זהב", המוזיקה הברזילאית ב"טודו בום", המוזיקה ההודית ב"נמסטה", והמוזיקה האפריקאית ב"בננות".
ג'ף סקול
ג'ף סקול (באנגלית: Jeffrey Skoll; נולד ב-16 בינואר 1965) הוא מהנדס מחשבים, יזם אינטרנט, מפיק סרטים ונדבן יהודי קנדי. הוא היה העובד הראשון והנשיא הראשון של חברת הדוט קום eBay. התעשרותו מהחברה המצליחה אפשרה לו להפוך לפילנתרופ, באמצעות קרן סקול (The Skoll Foundation), וכן לייסד חברה להפקות סרטים.
קורות חיים
סקול נולד ב-16 בינואר 1965 במונטריאול שבקנדה למשפחה יהודית. אמו הייתה מורה, ואביו היה בעלים של חברה לייצור כימיקלים. בהיותו בן 14, אובחן אצל אביו סרטן. בעקבות האיבחון, התוודה אביו באוזניו על אכזבתו מכך שלא השיג את מטרותיו בחיים, דבר שהעניק לסקול, על פי עדותו, דחיפה להצטיין ולהשאיר חותם בעולם.
סקול למד לתואר ראשון במדע שימושי באוניברסיטת מונטריאול, במסלול להנדסת חשמל, אותו סיים בהצטיינות. בעת היותו סטודנט ערך את העיתון הסאטירי של בית הספר להנדסה של האוניברסיטה, ומימן את לימודיו כמתדלק בתחנת דלק. לאחר סיום לימודיו טייל בעולם כתרמילאי, וכשחזר הקים שתי חברות קטנות להשכרת מחשבים ולשירותי מחשב.
בשנת 1993 עזב את מולדתו ולמד לתואר שני בבית הספר למינהל עסקים של אוניברסיטת סטנפורד שבקליפורניה. לאחר שסיים את התואר ב-1995 הצטרף לחברת ההוצאה לאור נייטס ריידר, שם עסק בפרויקטים בתחום החדש - האינטרנט.
תקופת eBay
בשנת 1996 פגש סקול את פייר אומידיאר, איראני-אמריקני יליד צרפת, שייסד את חברת המכירות הפומביות ברשת, eBay. אומידר מינה אותו לעובד הראשון של החברה במשרה מלאה, ולנשיא החברה. eBay, שהייתה חברת דוט קום קלאסית בכך שהעתיקה בהצלחה צורת מסחר קיימת אל תחום האינטרנט, תוך שיתוף משתמשים רבים והוזלת עלויות, הייתה אפילו כבר רווחית ביום שסקול הצטרף; אולם, סקול הוא זה שכתב את התוכנית העסקית, שהפכה את החברה מחברת הזנק קטנה להצלחת ענק. הוא שימש כנשיא החברה עד הגעתה של מג ויטמן בינואר 1998, אז הפך לסגן נשיא לתכנון אסטרטגי. בעקבות בעיות שהתגלעו בין בכירי החברה, עזב את החברה תוך שהוא מממש את חבילת המניות שלו, השנייה בגודלה בחברה. צעד זה העשיר אותו בכשני מיליארד דולר.
פעילות פילנתרופית
סקול מעיד ששאיפתו להגיע לעצמאות כלכלית נועדה רק כדי לממש את מטרתו האמיתית, והיא להשפיע על העולם באמצעות פתרון של בעיות עולמיות עיקריות. באותה תקופה הוא פגש את ג'ון גרדנר, שהיה שר הבריאות והחינוך בממשלו של הנשיא ג'ונסון. לשאלתו, איך הכי כדאי לפעול כדי לתקן קלקולים בעולם ביעילות, ענה לו גרדנר: "תבטח בכך, שאנשים טובים יעשו דברים טובים." לעדותו של סקול, הפגישה הניעה אותו להקים את "קרן סקול".
סקול מתמצת את גישתו ליצירת השפעה ולפתרון בעיות גלובליות בסיסמה "השקיעו, קשרו, וספרו לכולם" (Invest, Connect, Celebrate). הוא מאמין שלכל אדם יש אפשרות להשפיע על תהליכים בעולם, על ידי שימוש בכישורים ובכלים השונים מאדם לאדם, אבל המצויים במידה כזו או אחרת בכל אחת ואחד - ביכולת עסקית, אמנותית, בכישורי מנהיגות, בתרומה כספית, וכדומה.
פעילותו הנדבנית של סקול זיכתה אותו בהכרה ציבורית ובפרסים רבים. סקול הוא יושב הראש של קרן הסיוע שהקים, "קרן סקול", המקדמת יזמות חברתית. הוא תורם לקרן כ-80 מיליון דולר בכל שנה, ומאז היווסדה ב-1999 ועד היום (2013) תרם לה כבר כמיליארד דולר מהונו האישי. מבחינת היקף נכסיה, זוהי הקרן הגדולה בעולם לקידום יזמות חברתית. תרומתו הגדולה ביותר למוסד יחיד הייתה בסך 30 מיליון דולר, למסע הציבורי למען הגנה על האקלים (Alliance for Climate Protection Campaign).
Participant Media
בהמשך הפיקה החברה את הסרטים אמת מטרידה (שזכה בשני פרסי אוסקר, וכנראה סייע לאל גור לזכות בפרס נובל לשלום); פאסט פוד, על תעשיית המזון המהיר; "העולם על פי רחוב סומסום", "מלחמתו של צ'ארלי ווילסון" (על תמיכתו של חבר הקונגרס האמריקני בארגון הטליבאן במלחמה נגד רוסיה); רודף העפיפונים, "מלאכים באבק" (על ילדים שהתייתמו כתוצאה של מות הוריהם מנגיף האיידס), "דרפור עכשיו", "ג'ימי קרטר האיש מפליינס", "האורח" (על בעיות ההגירה); "נוהל שיגרתי" (*) על שערוריית כלא אבו גרייב; "המפרץ" על ציד דולפינים ביפן; "מחכים לסופרמן" על חינוך אלטרנטיבי, "העזרה", "לינקולן; ועוד. בסך הכל היו מועמדים לפרס האוסקר 35 סרטים בהפקת החברה, נכון לשנת 2012.
בבעלות החברה מחלקות לטלוויזיה ולהוצאה לאור, והיא גם מפעילה את האתר Takepart.com, המעודד לפעילות חברתית באמצעות קישור הקוראים לנושאים בחדשות המעניינים אותם. החברה גם תמכה ביזמים חברתיים פוטנציאליים, באמצעות תוכנית הייעוץ ותוכנית האקטיביזם שלה.
כדוגמה להשפעה של סרט בהפקת החברה, ניתן לציין הסרט "ארץ קרה", שיצא לאקרנים בסמיכות זמנים לדיונים על הארכת החוק נגד אלימות כלפי נשים. הסרט הוקרן בין היתר בקונגרס האמריקני וסייע רבות לגייס תמיכה ציבורית כדי להאריך את החוק.
סקול מימן את "פרויקט גנדי", בשיתוף "סיוע בינלאומי" (Relief International), שיצר גרסה מדובבת לערבית של הסרט גנדי. הסרט מוקרן באופן סדיר בשטחי הרשות הפלסטינית, ונועד לקדם התנגדות לא אלימה, העצמה וחתירה לעצמאות כלכלית של החברה הפלסטינית.
בשנת 2015 נמנה כחלק ממפיקי הסרט "חיות ללא לאום", דרמת מלחמה בהפקה גאנית-אמריקאית בכיכובו של אידריס אלבה.