cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
מבצע בודנפלטה
מבצע בּוֹדֶנפּלָטָה (בגרמנית: Unternehmen Bodenplatte, "מבצע משטח בסיס") החל ב-1 בינואר 1945, והיה ניסיון של הלופטוואפה לפגוע בכוחות האוויר של בעלות הברית בארצות השפלה במלחמת העולם השנייה. מטרת המבצע הייתה להשיג עליונות אווירית במהלך הקרב על הבליטה, כך שהצבא הגרמני וכוחות הוואפן אס אס יוכלו לחדש את התקדמותם. הפעולה תוכננה ל-16 בדצמבר 1944, אך נדחתה שוב ושוב בשל מזג אוויר קשה עד ראש השנה האזרחית, היום הראשון שבמקרה התאים.
עונת 1976/1977 בסרייה א'
עונת 1976/1977 בסרייה א' הייתה העונה ה-75 של התחרות שאורגנה על ידי התאחדות הכדורגל האיטלקית ונוהלה על ידי "ליגת הכדורגל" (Lega Calcio). המשחקים החלו ב-3 באוקטובר 1976 והסתיימו ב-22 במאי 1977.
איסין
היסטוריה
נסיבות ירידת חשיבות של ממלכת איסין לא ידועות בבירור. על פי המסמכים שנמצאו, לממלכה הייתה בעיה קשה של גישה למקורות מים. בעיה נוספת נוצרה לאיסין כשגונגונום (Gungunum) המושל שמונה על הערים לרסה ולגש ואזורים סביבן, השתלט על העיר אור שהייתה מרכז הסחר עם אזור המפרץ הפרסי. השתלטות זאת פגעה כלכלית באיסין. בנוסף גונגונום ושני יורשיו הטו את תעלת המים מאיסין ללרסה. בשלב מסוים איסין איבדה גם את שליטתה על ניפור שהייתה המרכז הרוחני. איסין לא הצליחה להתאושש לאחר סדרת אירועים זאת. בסביבות שנת 1860 לפנה"ס לערך השתלט על איסין שליט בשם אנליל-באני (Enlil-bani) ובכך סיים את שלטון השושלת שנוסדה על ידי אישבה-ארה שנמשכה כ-150 שנים.
למרות חולשתה הפוליטית והכלכלית של איסין, העיר הצליחה לשמור על עצמאותה מלרסה לפחות לארבעים שנים נוספות, עד לכיבושה על ידי מלך לרסה רים-סין הראשון שהיה בן זמנו של חמורבי מבבל.
מבצע בודנפלטה
הסודיות במבצע הייתה כל כך הדוקה עד שהוסתר מחלק מכוחות הקרקע והים הגרמניים. בעקבות זאת, מספר יחידות אף ספגו אבדות מאש ידידותית. מודיעין הקשר הבריטי רשם את התנועה והצטברות כוחות אוויר הגרמנים באזור, אך לא פירש נכונה את הממצאים.
איסין
היסטוריה
בעקבות כיבוש לרסה על ידי חמורבי צורפה גם איסין לתחום שלטונו, הוא בנה בה מבנים חשובים. לאחר עליית שמשו-אילונה בנו של חמורבי לשלטון פרץ כנגדו מרד שתחילתו בלרסה ולאחר מכן התפשט ל-26 ערים נוספות ביניהן ארך, אור, איסין ועוד. במסגרת מלחמתו של שמשו-אילונה במרד הוא הרס את חומותיה של איין ובזז את העיר. המאורע מתועד בלוח כתוב שנמצא בעיר ששמשו-אילונה ביצע בה הרס בשנת 27 למלכותו.
במאה ה-16 לפנה"ס השתלטו הכשים על בבל והם שיקמו את העיר ובנו בה מבנים. לאחר נפילת השושלת הכשית בבל בשנת 1155 לפנה"ס בידי העילמים, השתלטה על בבל השושלת הרביעית שמלכיה במקורם היו מאיסין, היא נקראת גם השושלת השנייה של איסין. שושלת זאת שלטה בבבל כ-130 שנים וכללה 11 מלכים.
תרבות וספרות
בזמנו של אישבה-ארה המשיך להתקיים הפולחן שהיה נהוג בתקופת אור 3. הוא המשיך את טקס "נישואי הקודש" שהתקיים כל שנה כשבמהלכו המלך בתפקידו כאל תמוז קיים יחסי מין עם הכוהנת שייצגה את אלת האהבה והמלחמה איננה. לפי האמונה השומרית, איננה התייחדה עם האל תמוז מדי שנה, בטקס שהתקיים בראש השנה השומרי. יום זה נחשב ליום אשר בו "נחרצו הגורלות בשמיים", ומטרת הטקס הייתה לעורר את התחדשות הצמחייה עם רדת גשמי החורף, להבטיח את פריון הארץ וכנראה גם את שלומו והצלחתו של המלך.
בנוסף המשיכו מלכי איסין למנות את בנותיהם לכוהנות לאל סין, אל הירח של אור.
הספרות של התקופה המשיכה את המסורות הספרותיות של תקופת אור 3. המשיכה הכתיבה של המזמורים המלכותיים, ז'אנר ספרותי שהחל באלף הקודם. מזמורים מלכותיים רבים נכתבו למלכי איסין שהשתקפו בהם הנושאים, הסגנון המבנה והשפה שהיו נהוגים לפני כן. לעיתים הם נכתבו בגוף ראשון כמשקפים את קולו של המלך, ולעיתים המזמורים עסקו בתחינות התושבים שנועדו לאוזני המלך. דוגמה לספרות התקופה היא קינת ניפור המתייחסת בהרחבה למלך אישמה-דגן והוא מתואר בה כמושיעה ומשקמה של העיר החרבה של ניפור.
מבצע בודנפלטה
המבצע השיג הפתעה מסוימת והצלחה טקטית, אך לבסוף נחל כישלון. רבים ממטוסי בעלות הברית נהרסו על הקרקע, אך הוחלפו בתוך שבוע. כמו כן, אנשי צוות אוויר של בעלות הברית נפגעו באופן קל יחסית, שכן רוב האבדות של בעלות הברית היו מטוסים ריקים שעמדו על הקרקע. הגרמנים, לעומת זאת, איבדו טייסי קרב רבים שלא היה ניתן להחליף בקלות.
איסין
תרבות וספרות
בתקופה זו הסתיימה כתיבת רשימת המלכים השומרית שהתבססה על רשימות קדומות ומקורות קדומים. הרשימה הובילה לרשימת מלכי איסין, אולי במטרה לתת לה המשכיות ולגיטימציה בעיני התושבים כשמלכי איסין קושרו למלכים הקודמים שחלקם היו אגדתיים.
ארכאולוגיה
האתר הארכאולוגי של העיר איסין הוא תלולית נמוכה שגובהה המרבי 8 מטר ואורכה כ-1.5 ק"מ. בשנת 1924 ביקר באתר האשורולוג האמריקאי סטיבן לנגדון (Stephen Langdon) בעת חפירותיו בכיש, הוא ביצע באתר חפירת בדיקה לעומק.
מבצע בודנפלטה
מניתוח שלאחר הקרב, עולה כי רק 11 מתוך 34 מהגיחות שביצע חיל האוויר הגרמני בוצעו בזמן וניצלו את אפקט ההפתעה. המבצע נכשל בניסיונו להשיג עליונות אווירית, אפילו באופן זמני, בעת שכוחות הקרקע המשיכו להיות חשופים להתקפת מטוסי אויב.
עונת 1976/1977 בסרייה א'
בליגה השתתפו 16 קבוצות. התחרות התקיימה בשיטת ליגה עם משחקי בית ומשחקי חוץ. עבור הניצחון הוענקו שתי נקודות ונקודה עבור תוצאת תיקו.
גנואה, קטנזרו ופוג'ה היו הקבוצות שעלו מהליגה השנייה.
יובנטוס זכתה באליפות בפעם ה-17 בתולדות המועדון.
בסיום העונה לסרייה ב' ירדו סמפדוריה, קטנזרו וצ'זנה. במקום הקבוצות שירדו לסרייה א' העפילו ויצ'נצה, אטאלנטה ופסקארה.
כדורגלנים מצטיינים
פרנצ'סקו גרציאני, שחקנה של טורינו, כבש 21 שערים וזכה בתואר מלך השערים.
מרדכי טברסקי (רחמסטריווקה)
רבי מרדכי טברסקי (ר' מאטאלע, תר"י, 1850 - י"ז באייר תר"פ 1920) היה אחד מאדמו"רי רחמסטריווקא בדור השני לחסידות.
תולדותיו
נולד כבן שני לרבי יוחנן טברסקי מרחמסטריווקה ולחנה נכדת רבי זאב וולף מז'יטומיר. היה חתנו של ר' חנינא ליפא שפירא מז'יטומיר בנו של רבי שמואל אבא מסלאוויטא, להם נולדו שני בנים. נישא בשנית לציזע בתו של דודו רבי דוד טברסקי מטולנא. עוד בחיי אביו התקבצו סביבו חסידים. התפרסם כפיקח וחסידיו הסוחרים היו מתייעצים איתו בעסקיהם.
מבצע בודנפלטה
מבצע בודנפלטה היה לפעולה ההתקפית הגדולה האחרונה שביצע חיל האוויר הגרמני במלחמת העולם השנייה.
איסין
ארכאולוגיה
החפירות הארכאולוגיות העיקריות באתר התקיימו במשך 11 עונות חפירה בין השנים 1973 ל-1989 על ידי משלחת גרמנית בראשותו של ברטל רודה (Barthel Hrouda). חפירות אלה הופסקו בעקבות מלחמת המפרץ משנת 1990 ומלחמת עיראק משנת 2003. לאחר סיום החפירה האתר סבל מאוד ממעשי ביזה ושוד שהסבו לו נזק כבד.
לקריאה נוספת
נתן וסרמן ויגאל בלוך, האמורים: מסופוטמיה בראשית באלף השני לפנה"ס, כרמל, 2019
מרדכי טברסקי (רחמסטריווקה)
תולדותיו
בשנת תרס"ו (1906) עלה לארץ ישראל והתיישב בירושלים, וסביבו התקבצו חסידים רבים מירושלים, בהם ר' חיים הערש אייזנבאך מבתי ראנד. כונה בפי אנשי ירושלים בשם החיבה 'רבי מוטל'ה'. כדרכה של חסידות צ'רנוביל, נהג לאכול בצמצום.
בתקופת מלחמת העולם הראשונה סירב לברוח, וויתר על אזרחותו הרוסית לשם קבלת נתינות עותמאנית, על מנת להישאר בארץ.
בהוראת אביו עסק כל יום אחר התפלה בחריטה וגילוף בכסף ונחושת, עץ וציור, חלק מציוריו על עץ נשתמרו. לאחר כיבוש ירושלים בידי הגנרל אלנבי הכין ציור נאה כמתנה לגנרל. היה גם בעל ידע בחשמלאות.
נפצע בט"ז בניסן, במאורעות תר"פ, בדרכו חזרה מהכותל המערבי יחד עם שניים מחסידיו. חסידיו גוננו עליו וקיבלו את רוב המכות, אך למעשה הם החלימו מפצעיהם והוא נפטר מפצעיו כעבור חודש, יז אייר תר"פ. בהלווייתו השתתפו 5,000 איש והספידוהו הרב קוק, הרב יצחק ירוחם דיסקין והרב יוסף חיים זוננפלד. הוא חפץ להיקבר באוהל כמנהג צ'רנוביל, וביקש שיהפכו את חדר הטהרה בהר הזיתים, לאוהל.
את מקומו בירושלים מילא אחיו רבי מנחם נחום. שני בניו היו רבי משה שכיהן באדמו"רות באודסה ורבי פנחס טברסקי מאוסטילה שכיהן באוסטילה ובפשמישל.
בילי איידול
ויליאם מייקל אלברט ברוד (באנגלית: William Michael Albert Broad; נולד ב-30 בנובמבר 1955), הידוע יותר בשם הבמה שלו בילי איידול (Billy Idol), הוא מוזיקאי רוק אנגלי, שזכה להכרה לראשונה בעידן הפאנק רוק כחבר בלהקת "Generation X". לאחר מכן נהנה מקריירת סולו מצליחה, שלוותה במספר וידאו קליפים מסוגננים, שהפכו אותו לאחד מהכוכבים הראשונים שהצמיח ערוץ MTV.
השנים הראשונות ו-"Generation X"
איידול נולד בסטאנמור, מידלסקס, אנגליה. ב-1958, כשהיה בן שנתיים, היגרו הוריו לארצות הברית ועברו להתגורר בלונג איילנד. ארבע שנים מאוחר יותר חזרה המשפחה לאנגליה, כשבפרק זמן זה נולדה ג'יין, אחותו של איידול. ב-1971 עברה המשפחה להתגורר בברומלי, פרבר גדול של לונדון. איידול למד בבית ספר תיכון לבנים בלבד. באוקטובר 1975 החל ללמוד באוניברסיטת סאסקס, אך הפסיק את לימודיו בתום שנת הלימודים הראשונה. לאחר מכן הצטרף לחבורת מעריצים של להקת "הסקס פיסטולס", שנדדה עם הלהקה וליוותה אותה בהופעותיה ברחבי אנגליה.
ב-1976 הוא הצטרף ללהקת הפאנק רוק "סוזי והבנשיז" (עוד לפני שהלהקה החליטה לקרוא לעצמה בשם זה), אך עזב אותה לאחר זמן קצר וב-1977 הצטרף ללהקת הפאנק רוק "צ'לסי", כגיטריסט הלהקה. איידול וחברו ללהקה טוני ג'יימס פרשו ממנה והקימו את להקת הפאנק רוק "Generation X", כשאיידול עובר מתפקיד הגיטריסט לקדמת הבמה כסולן הלהקה. "Generation X" הייתה אחת מלהקות הפאנק הראשונות שהופיעו בתוכנית הפופולרית של ה-BBC "טופ אוף דה פופס". בניגוד ללהקות פאנק אחרות שפעלו באותה תקופה, הלהקה הושפעה גם מסגנון הפופ הבריטי של אמצע שנות השישים. הלהקה הייתה חתומה בחברת התקליטים "Chrysalis Records", והספיקה להוציא שלושה אלבומים עד לפירוקה ב-1981.
לאחר פירוק הלהקה, איידול עבר להתגורר בניו יורק והחל לפתח קריירת סולו. אלבום הבכורה שלו, שנשא את שמו, יצא ביולי 1982 והגיע ברבות השנים למעמד של אלבום זהב בארצות הברית ושל אלבום פלטינה בקנדה. הוידאו קליפים לסינגלים "Dancing with Myself" ו-"White Wedding" זכו להצלחה והוקרנו פעמים רבות בערוץ MTV, שהיה אז בראשית ימיו.
האלבום "Rebel Yell" וההצלחה בקריירת הסולו
בספטמבר 1986 יצא האלבום "Whiplash Smile", שכלל את הסינגלים "To Be A Lover", "Sweet Sixteen" ו-"Don't Need a Gun". "To Be A Lover" היה הסינגל המצליח ביותר מתוך האלבום והגיע למקום ה-6 במצעד האמריקאי. בארצות הברית האלבום מכר כמיליון עותקים והגיע למעמד של אלבום פלטינה, בבריטניה האלבום מכר כ-100,000 עותקים והגיע למעמד של אלבום זהב. האלבום הגיע ל"עשרת הגדולים" גם במצעדים של קנדה, גרמניה, ניו זילנד, שווייץ ושוודיה.
ב-1987 יצא אלבום רמיקסים בשם "Vital Idol", שזכה להצלחה מסחרית רבה והגיע למעמד של אלבום פלטינה בבריטניה, בארצות הברית ובקנדה. באלבום נכללה גרסת כיסוי בהופעה חיה לשירו של טומי ג'יימס "Mony Mony", שיצאה כסינגל שהגיע למקום הראשון במצעד הסינגלים האמריקאי.
ב-1989 הופיע איידול על הבמה ביחד עם להקת The Who בתפקיד בן הדוד קווין באופרת הרוק "Tommy". ההופעה צולמה ושודרה כספיישל של HBO, ולאחר מכן יצאה גם בקלטות וידאו וב-DVD.
ב-6 בפברואר 1990 היה איידול מעורב בתאונת אופנוע קשה בהוליווד, שכמעט וגרמה לו לאבד רגל. האופנוע שבו נהג התנגש במכונית, לאחר שלא עצר בתמרור עצור. זמן קצר לפני התאונה, הבמאי ג'יימס קמרון בחר בו לגלם את דמותו של T-1000 בסרט "שליחות קטלנית 2: יום הדין", אך פציעתו בתאונה מנעה ממנו בסופו של דבר לגלם את התפקיד.
איידול השתתף בהופעת קמע בתפקיד עצמו בסרטו של אדם סנדלר "זמר החתונות" ב-1998, וכמו כן היה לו תפקיד קטן בסרטו של אוליבר סטון "הדלתות" ב-1991.
המשבר וההתחדשות
ביוני 1993 הוציא איידול את אלבום הקונספט "Cyberpunk". האלבום נחשב לניסויי והוקלט באולפן ביתי תוך שימוש במחשב מקינטוש, דבר שנחשב באותו זמן כקונספט חדשני. איידול הקליט את האלבום ביחד עם הגיטריסט מארק יונגר-סמית' והמפיק רובין הנקוק. למהדורה המיוחדת של האלבום צורף תקליטון שהכיל שומר מסך. היה זה האלבום הראשון שבו צוינה כתובת הדואר האלקטרוני של האמן על גבי העטיפה. האלבום זכה לביקורות שליליות, ומבקרי המוזיקה האשימו את איידול ביומרנות ובניסיון נואש להישאר מעודכן בטרנדים החדשים. גם מבחינה מסחרית האלבום לא זכה להצלחה, בניגוד לאלבומיו הקודמים. לאחר כישלון האלבום, חלפו 12 שנים עד שאיידול הוציא את אלבומו הבא. באפריל 2001 הוקדש לאיידול פרק בסדרה הדוקומנטרית המצליחה של ערוץ VH-1, "Behind the Music", ומספר ימים לאחר מכן שודרה באותו ערוץ הופעה שלו במסגרת התוכנית "Storytellers". בעקבות שידור התוכניות יצא איידול לסיבוב הופעות אקוסטיות, במהלכו החל לשלב גם חומרים חדשים. באותה שנה יצא גם אלבום האוסף "Greatest Hits", שזכה להצלחה מסחרית ובארצות הברית אף הגיע למעמד של אלבום פלטינה. באלבום נכללה גרסת כיסוי ללהיט "(Don't You (Forget About Me", שנכתב במקור עבור איידול, אך לאחר שזה סירב להקליט אותו בוצע על ידי להקת "Simple Minds" ב-1985.
האלבום "Devil's Playground" והמשך הקריירה
ב-2008 הוציא אלבום אוסף נוסף, "The Very Best of Billy Idol: Idolize Yourself", שכלל 16 מלהיטיו הגדולים, ובנוסף שני שירים חדשים: "John Wayne" ו-"New Future Weapon". שיר חדש נוסף, "Fractured", זמין להורדה רק בגרסה המקוונת של האלבום. לאחר הוצאת האלבום הוא יצא למסע הופעות עולמי משותף עם "דף לפרד".
בשנת 2020, השתתף בשיר "Night Crawling" של מיילי סיירוס, שנכלל באלבומה השביעי, Plastic Hearts.
פרסים
איידול היה מועמד לפרס גראמי שלוש פעמים בקטגוריית זמר הרוק הטוב ביותר - בשנים 1985, 1987 ו-1991 - אך לא זכה בפרס.
ב-1991 זכה בפרס המוזיקה הבריטית בקטגוריית הוידאו קליפ הבריטי הטוב ביותר, עבור הווידאו קליפ לשיר "Cradle of Love".
היה מועמד תשע פעמים לפרסי המוזיקה של MTV, וב-1990 זכה בפרס בקטגוריית הווידאו קליפ הטוב ביותר מתוך סרט קולנוע, עבור הווידאו קליפ לשיר "Cradle of Love".
סינגלים בולטים
"—" מסמל סינגל שלא דורג.
קהילת יהודי טלז
טלז היא אחת הערים העתיקות בליטא, והיא שוכנת בצפון-מערב ליטא. בעיר התקיימה קהילה יהודית.
ישיבת טלז
ישיבת טלז היא מעוז התפארת של העיר ובזכותה זכתה העיר לפרסום בקרב מאות עסקנים ורבנים שקיבלו הסמכה בישיבה. הישיבה נוסדה ב-1875 על ידי שלושה רבנים מקומיים ומאז התפתחה ושגשגה. לאחר מינויו של ר' אליעזר גורדון לראש הישיבה (1884), היא נהפכה למוסד הראשון במעלה של החינוך החרדי. בסוף המאה ה-19 הגיע מספר תלמידיה לכ-400 והיא נחשבה לאחת הישיבות הגדולות בעולם. למרות היותה של טלז עיר חרדית, פעלו בה גם הרבה ארגונים ציוניים, טלז התפרסמה בביקורו של הרצל שנשא בה נאום ציוני נלהב.
הישיבה בתקופת שלטון הצאר
ב-1909 פרצה דליקה גדולה בעיר. נשרפו רוב בתי העיר ובתוכם גם בניין הישיבה, אך כבר באותה שנה על ידי תרומות רבי אליעזר הצליח להקים אותה מחדש. בתקופת שלטון הצאר הייתה נתונה הישיבה תחת סכנת סגירה בגלל היותה בלתי חוקית והיה סכנת גיוס על כל התלמידים אך רבי אליעזר שידע את שפת המדינה וחוקיה הצליח להציל את כל התלמידים מגיוס. וב-1910 נסע רבי אליעזר לאנגליה לאסוף תרומות לישיבה שהייתה במצב קשה אך לא הצליח ושבע אכזבות ולכן לקה בליבו ונפטר ונטמן בלונדון. אחרי פטירתו חתנו הרב יוסף יהודה לייב נקרא למלא את מקומו בתור ראש הישיבה, אחריו התמנה הרב בלוך. בישיבה עודדו לפתח ערך עצמי, תלמידי הישיבה היו צעירים שופעי חיים שידעו על הקונגרס הציוני והיו מעורים בעולם.
הישיבה בשואה
בקיץ 1940 כבשה רוסיה את ליטא. למרות הסכם ריבנטרופ מולטוב כעבור שלושה חודשים דרשו השלטונות את פינוי הישיבה כדי להפכה לבית חולים. הלימודים בישיבה תחת השלטון הנאצי המשיך למרות הכל בחירוף נפש ותחת סיכון עצמי רב של התלמידים. הנהלת הישבה עודדה את התלמידים להציל את עצמם אך בפרוץ המלחמה רק 16 תלמידים הצליחו לברוח וביום כ' בתמוז תש"א הובלו כל התלמידים ובתוכן ראש הישיבה ליער ההריגה ונרצחו.
אחרי השואה עברה הישיבה אחרי מאמצים מרובים לקליבלנד בארצות הברית.
חיי חברה ותרבות בטלז
בתום מלחמת העולם הראשונה, בשנים הראשונות של השלטון הליטאי העצמאי, הייתה תסיסה בחיי החברה היהודית בטלז. בעיירה היו פעילים הארגונים: "אגודת ישראל" ו"צעירי אגודת ישראל" שבהשפעתם יצאו לאור העיתונים: "הנאמן" ו"דער יידישער לעבן". גם בקרב החילונים הייתה התעוררות תרבותית ואחרי המלחמה ובהשראת המהפכה הקומוניסטית הם התחילו להביא לעיירה את רעיונות השוויון המעמדי והשלטון הדמוקרטי שבעקבותיה קמה בטלז מפלגה קומוניסטית מקומית, סניף של ה"בונד" ובית ספר בשפת היידיש, אך הוא נסגר שנתיים לאחר מכן על ידי השלטונות.
בעיירה הייתה גם התעוררות ציונית. היו בה נציגויות של כל המפלגות הציוניות, גן ויצו שהיה גן ציוני, מועדונים ציוניים בהם הנוער היה לוקח חלק בפעילות ציונית, ובהכל שלטה השפה העברית ושירי ארץ ישראל.
רפואה
ביוזמתו של ד"ר מונחין ואשתו נפתח בית חולים יהודי למען חולי העיירה ומרפאה מקומית.
הספרייה
מוקד חשוב בתרבות המקומית הייתה הספרייה היהודית העממית שהיו בה ספרים ביידיש ובעברית והיא היוותה מוקד חברתי ותרבותי.
בתי מדרש
בטלז היו ארבעה בתי מדרש. בתי המדרשות היו הומי אדם וכללו בתוכם מלבד מנייני התפילה גם חבורות לימוד וחברותות, מקום לדרשות ונאומים של רבנים, אנשים חשובים ופעילי ציונות.
הכלכלה
המסחר והמלאכה היו עיסוקם העקרי של רוב תושבי העיר ורובם עבדו בשוק המקומי שהיה במרכזו של הרובע היהודי. בטלז היה בנק, גמ"ח כספים וארגוני צדקה. ב-1927 חוברה טלז למסילת הברזל המחברת את העיר שבלי עם עיר הנמל קלאיפעדא מה שגרם לפיתוח העסקים והמסחר.
תנועות הנוער בטלז
לאחר שהממשלה הליטאית קיבלה את עצמאותה ב-1918 היהודים קיבלו נציג בפרלמנט הליטאי ורוחות חדשות החלו לנשוב גם בין יהודי טלז. נוסדו מפלגות חדשות כמו "השומר הצעיר", בית"ר, ותנועות נוספות.
קיבוץ ההכשרה של החלוץ- "אדוק"
קיבוץ נוער ברוח ציונית. חברי התנועה עבדו בחנויות, משק בית ותפירה. ניסו לקבל סרטיפיקטים אבל לא קיבלו מכיוון ששלחו את הסרטיפיקטים לגרמניה כדי להציל יהודים.
השומר הצעיר- סניף נצ"ח (נוער צופי חלוצי)
תנועה ציונית. התחילה עם כמה בנות וגדלה במהירות. התנועה נתקלה בהתנגדות אנטי- ציוניות ופעלה גם במחתרת. סיסמת התנועה הייתה "היה בן נאמן לעמך ולארץ ישראל".
חברי התנועה עסקו בליכוד הנוער הציוני בעיר על ידי יחידות חינוכיות ובמשימות שונות בעיר.
(רוב חברי התנועה לא זכו להגיע לארץ ישראל)
בית"ר
תנועה רוויזיוניסטית. נוסדה בשנת 1929 על ידי קומץ בחורים ובחורות שנולדו בטלז (לייב טבצ'ניק, איסקה בלאך, אסתר בלאך, אליזר נתנוביץ, ניקן נואיק, לייב בלאך, מאיר יוסלביץ). התנועה מנתה עד 70 חברים.
בית"ר היו פעילים בכל מיני שטחים- עונג שבת, הרצאות וריקודים, משחקים (היו משחקים כדורגל עם ערים שכנות), תזמורת.
הווי, זכרונות וחיים ציבוריים
העיר טלז השתרעה לאורך הרחובות טורגאוס, גאטווע ודידזויא גאטוע ורחובות וסימטאות רבים. טלז הייתה עיר עם הווי יהודי-דתי. מוסדות תורה והשכלה רבים היו בעיר. לישיבה המפורסמת שבעיר נהרו תלמידים מכל תפוצות הגולה. כמו כן בעיר הייתה גימנסיה ("יבנה") שנחשבה לטובה ביותר בליטא.
רוב העיר הייתה מיושבת על ידי יהודים שעסקו במלאכה ובמסחר והגויים גרו בפרברי העיר. ההווי היהודי הורגש ברחובות ביומיום, בשבתות ובחגים.
בשואה
כאשר נכנסו הרוסים הם סגרו את הגימנסיה היהודית והיהודים הוכרחו ללכת לגימנסיה הליטאית אך הם לא נכנעו לחילול השבת והתנגדו לה באופן פסיבי.
כאשר הגרמנים נכנסו לעיירה הם ריכזו את כל היהודים של טלז וסביבתה במבנה דמוי אורווה עם תנאים הגייניים נוראים. באקצייה הראשונה לקחו את כל הזקנים והנשים והילדים לבורות הירי, מי שנשאר בגטו עבד בעיקר באיסוף תפוחי אדמה ובמשק בית אצל גויי האזור. יהודי טלז הצליחו לשמור על אווירה דתית עד כמה שאפשר. לקראת חנוכה נגמר העיסוק באיסוף תפוחי אדמה ואז הוחלט על חיסול הגטו באופן סופי. כל היהודים שלא הצליחו לברוח נרצחו. רוב קהילת טלז נרצחה בשואה.
אנטנאס וזופיה לאורינוביץ', זוג ליטאים לא יהודיים מטלז, החביאו בביתם שבעה יהודים מטלז במהלך שנות המלחמה, והעסיקו אותם בייצור פרחי סרק משבבי עץ, תוך שהם מסתירים את קיומם אפילו מבני ביתם. בני הזוג הוכרו על ידי יד ושם בשנת 2010 כחסידי אומות העולם.
קדילאק של סופשבוע
קדילאק של סופשבוע (באנגלית: To Wong Foo, Thanks for Everything! Julie Newmar, בתרגום חופשי לעברית: "לוונג פו, תודה על הכל! ג'ולי ניומר") הוא סרט קולנוע אמריקאי קומי שיצא בשנת 1995 בכיכובם של פטריק סווייזי, וסלי סנייפס וג'ון לגוויזאמו המגלמים שלוש מלכות דראג אשר יוצאות למסע בדרכים. שם הסרט הוא התייחסות לכיתוב שהופיע על תצלום חתום של השחקנית ג'ולי ניומר, צילום אשר השלוש לוקחות איתן למסע והוא משמש אותן כקמע טוטמתי.
פטריק סווייזי וג'ון לגוויזאמו היו מועמדים לפרס גלובוס הזהב על תפקידם בסרט. אמנים רבים תרמו לסרט הופעת אורח, ביניהם רובין ויליאמס, נעמי קמפבל, ג'ולי ניומר, קוונטין קריספ, ומלכות הדראג רופול, מיס קוקו פרו ומיס אנדרסטוד.
עלילה
לאחר שהן נכנסות לתחרות המקומית בניו יורק "הדראג קווין של השנה", וידה בוהם (פטריק סווייזי) ונוקסימה (וסלי סנייפס) זוכות בטיול להוליווד, על מנת להשתתף בתחרות דומה אך גדולה יותר ובקנה מידה ארצי. לפני שהן עוזבות, וידה משכנעת את נוקסימה לקחת איתן את מי שהיא מכנה "נסיכת הדראג" הבלתי מנוסה צ'י-צ'י רודריגז (ג'ון לגוויזאמו), אותה היא מכנה "ילד לטיני בשמלה", כדי להדגיש שהיא עדיין איננה דראג-קווין אמיתית, והשתיים לוקחות עליה חסות. על מנת שיוכלו לעשות זאת, מחליפות השתיים את כרטיסי הטיסה שלהן לכסף מזומן אשר ניתן להן על ידי מכר בשם ג'ון ג'ייקוב (רובין ויליאמס) ורוכשות בכסף מכונית מסוג קאדילק קבריולה, עימה הן עושות דרכן ללאס וגאס.
באמצע הדרך עוצר את השלושה שוטר גזען והומופוב, השריף דולארד (כריס פן), אשר מטריד מינית וכופה עצמו על וידה. היא נאבקת בו בזמן שהוא מכניס יד מתחת לשמלתה ומגלה שהיא טרנסקסואלית, והיא מכה אותו והוא נופל מחוסר הכרה על הכביש. השלוש בטוחות שהוא מת, ונמלטות מהמקום.. כאשר הן עוצרות בדיינר לצד הדרך המכונית שלהן מתקלקלת, ובחור צעיר בשם בובי ריי (ג'ייסון לונדון) מעיירה קטנה בשם סניידרסוויל הסמוכה למקום מציע לשלוש טרמפ. הן מגיעות לעיירה ושוכרות חדר במלונית אשר בבעלות קארול-אן (סטוקרד צ'אנינג) ובעלה המכה וירג'יל (ארליס האוורד) שהוא טכנאי הרכב היחיד בעיירה.
הדראג קווינס נשארות בעיירה למשך סוף השבוע, על מנת לחכות למשלוח של חלקי החילוף הדרושים לתיקון הרכב שלהן. במהלך שהותן הן ניצבות מול אנשי העיירה השמרנים וצרי-האופקים, אשר לא מייחסים חשיבות לזהותן המגדרית שכן הם בטוחים כי מדובר בנשים. צ'י-צ'י מוטרדת על ידי חבורה של בחורים מקומיים, אך בובי ריי נחלץ לעזרתה ומגלה כלפיה חיבה רבה. אט אט הן מתחברות לנשות העיירה, וכאשר הן מוצאות בחנות בגדים מצבור של בגדי וינטג' משנות ה-60, הן עושות לנשים מייק-אובר צבעוני ואף עוזרות להן לארגן פסטיבל שנתי.
השוטרים מוצאים את השריף דולארד, ובתחנת המשטרה הם לועגים לו מכיוון שהם בטוחים שהוא "הוכה על ידי בחורה" שכן בזירת האירוע נמצאה נעל עקב. כועס ומושפל, יוצא השריף לחיפושים אחר הדראג קווינס ומכין רשימה סטריאוטיפית של מקומות שבהם "מסתובבים הומואים": חנויות פרחים, בתי ספר לבלט, מגורי דיילי אוויר, וחנויות לממכר עתיקות. במקביל, וידה מתוודעת לכך שקארול-אן עוברת התעללות מצד בעלה וירג'יל, ומנסה לדבר אל ליבה. מאוחר יותר אף שומעות שלוש הבנות את וירג'יל מכה בפועל את אשתו. וידה מחליטה להתערב ומכה את וירג'יל חזרה וזורקת אותו מהבית.
וירג'יל נתקל בשריף דולארד והשניים מבינים שהאורחות בעיירה הן בעצם אותן נשים אשר השריף מחפש. השניים חוזרים לעיירה ודולארד מתעקש שאנשי העיירה יסגירו את מלכות הדראג לידם. אנשי העיירה, אשר הבינו כי המגדר של הבנות שונה ממה שהם חשבו, מחליטים להגן עליהן. אחד-אחד הם צועדים לפני השריף וטוענים שהם בעצם מלכות דראג, בדומה לנעשה בסרט ספרטקוס. דולארד המושפל בורח מהמקום.
הפסטיבל אותו עזרו מלכות הדראג לארגן יוצא לדרך בהצלחה, וקארול-אן מתקנת את המכונית ובכך מתאפשר לבנות לעזוב את העיירה, והן עושות זאת בעצב. השלוש מגיעות לבסוף ללוס אנג'לס, שם צ'י-צ'י רודריגז, לאחר שקיבלה עצות רבות מוידה ונוקסימה במהלך המסע, זוכה בתחרות "הדראג-קווין" של השנה. הכתר מוענק לה על ידי ג'ולי ניומר מעצמה.
הופעות אורח והפקה
אמנים רבים תרמו לסרט הופעת אורח, ביניהם רובין ויליאמס, ג'ולי ניומר בתפקיד עצמה, נעמי קמפבל (הידועה בתור פעילה למען זכויות להט"ב), אמן המיצגים ג'ואי אריאס, קנדיס קיין, קוונטין קריספ, ואמני הדראג קווין רופול, מיס קוקו פרו, ליידי באני (מייסדת פסטיבל ויגסטוק) ומיס אנדרסטוד, אשר מופיעים בסצנות הפתיחה והסגירה של הסרט. סצנות אלו צולמו בניו יורק, ומתארחים בהן מאומני הדראג וכוכבי תרבות השוליים המקומיים של העיר, חלקם בתפקידים קטנים וחלקם בתור ניצבים. שלושת כוכבי הסרט בילו זמן והתערו בסצנה המקומית בעת התחקיר אחר הדמויות אותן הם מגלמים. סצנת הסיום של הסרט, הציפייה לתחרות מיס הדראג קווין של ארצות הברית, צולמה במקום בשם " John S. Phipps Estate" אשר נמצא בלונג איילנד. המקום ידוע בשם "Old Westbury Gardens". שאר הסרט צולם באומהה, לומה ובלינקולן שבנברסקה.
בורק היקנלופר
בורק בלאקמור היקנלופר (באנגלית: Bourke Blakemore Hickenlooper; ) היה עורך דין ופוליטיקאי אמריקאי מאיווה, איש המפלגה הרפובליקנית, שכיהן כסגן מושל המדינה בשנים 1939–1943, לאחר מכן ועד 1945 כמושל איווה ה-29, ולאחר מכן ועד 1969 כיהן ארבע תקופות כהונה בסנאט של ארצות הברית.
ראשית חייו
בורק היקנלופר נולד בבלוקטון שבדרום-מערב איווה כילדם היחידי של זוג חוואים, מרגרט (לבית בלאקמור) ונייתן אוסקר היקנלופר. הוא למד באוניברסיטת המדינה של איווה, ולאחר מכן בקולג' המדינתי של איווה באיימז, אך רוב השכלתו נרכשה במהלך שירותו בצבא ארצות הברית במלחמת העולם הראשונה. באפריל 1917 החל היקנלפור את הכשרתו בבסיס ההכשרה לקצינים בפורט סנלינג שבמינסוטה. הוא קיבל מינוי של לוטננט משנה והוצב בצרפת.
ב-1919, לאחר שיחרורו, שב היקנלופר לארצות הברית. ביוני אותה שנה הוא קיבל תואר בוגר אוניברסיטה בהנדסת תעשייה מאוניברסיטת המדינה של איווה. לאחר מכן הוא החל את לימודיו בקולג' למשפטים של אוניברסיטת איווה, ממנו הוא קיבל תואר במשפטים ב-1922.
ראשית הקריירה הפוליטית
לאחר סיום לימודי המשפטים, עסק היקנלופר בעריכת דין בסידר רפידס. בשנים 1934–1937 הוא כיהן כחבר בית הנבחרים של איווה, גוף מחוקקים שבו כיהן שנים קודם לכן סבו.
סגן מושל איווה
ב-1936 התמודד היקנלופר, ללא הצלחה, בבחירות על משרת סגן מושל איווה, ובמערכת הבחירות הוא אמר למצביעים שהם יכולים לכנותו בפשטות "היק" (Hick), בשל הקושי לבטא את שמו. הוא סיפר סיפור על כך שכילד הוא הלך לבית מרקחת בעיירת המחוז בדפורד כדי לקנות חלתית בשווי של ניקל עבור אמו. הרוקח נתן לו את החלתית, עשב מר שמשמש לבישול, בחינם, כדי להימנע מלכתוב הן את שם העשב (asafetida) והן את השם הארוך "בורק בלאקמור היקנלופר".
בעת כהונתו כסגן המושל, הציל היקנלופר אישה מסידר רפידס מטביעה בנהר סידר. הפרסום הנרחב של סיפור ההצלה הוביל לתמיכה נרחבת בעדו כאשר ב-1942 הוא התמודד בבחירות על משרת המושל.
סנאטור
ב-1944 ניצח היקנלופר בבחירות לסנאט של ארצות הברית, וגרם לסנאטור הדמוקרטי המכהן גאי מארק ג'ילט לאבד את מושבו. היקנלופר כיהן בסנאט בשנים 1945–1969, והוא היה אחד הסנאטורים ההשמרנים והבדלנים ביותר במפלגתו. הוא היה הרפובליקני הבכיר ביותר בוועדת החוץ של הסנאט, וכיהן בה לצד יושב הראש הדמוקרטי הוותיק של הוועדה ויליאם פולברייט מארקנסו. ב-1967, לקראת תום כהונתו בסנאט, פעלו היקנלופר ופולברייט יחדיו לניסוח ההסכם הקונסולרי, ההסכם הבינלאומי הראשון מסוג זה בין ארצות הברית לבין ברית המועצות.
היקנלופר היה שותף לניסוח חוק האנרגיה האטומית של 1954, שהיה יוזמה לפיתוח אנרגיה אטומית לצורכי שלום. הוא גם היה יושב ראש הוועדה המשותפת של הקונגרס לאנרגיה אטומית. בתוקף תפקידו זה, חקר היקנלופר את מיקומו של האורניום שנעלם מהמעבדה של הוועדה לאנרגיה אטומית באילינוי, ודחף להעברתו מהתפקיד של יושב ראש הוועדה דייוויד ליליאנטאל, שטען לאי-מעורבות במקרה. אף על פי שהוועדה לאנרגיה אטומית דחתה ברוב של תשעה מול שמונה את ההחלטה להעביר את ליליאנטאל מתפקידו, מספר חודשים לאחר מכן הוא התפטר, וטען שהקריירה שלו נהרסה בשל המסתורין של היעלמות האורניום.
ב-1958 מינה הנשיא דווייט אייזנהאואר את היקנלופר כנציג ארצות הברית בעצרת הכללית של האומות המאוחדות. ב-1966 מינה אותו הנשיא לינדון ג'ונסון לצוות של הקונגרס לפיקוח על הבחירות בדרום וייטנאם.
בעת כהונתו היה היקנלופר לאחד מהסנאטורים הרפובליקנים רבי העוצמה ביותר, ובשנים 1962–1969 הוא שימש כיושב ראש ועדת המדיניות של הרפובליקנים בסנאט. בתוקף תפקידו זה הוא פיתח יריבות עם עמיתו מהמערב התיכון, אוורט דירקסן מאילינוי, ששימש כמנהיג הסיעה הרפובליקנית בסנאט בשנים 1959 - 1969. היקנלופר הצביע בעד ו, וכן בעד התיקון ה-24 לחוקת ארצות הברית וחוק זכות ההצבעה של 1965, אך הצביע נגד חוק זכויות האזרח של 1964, ולא השתתף בהצבעה על  ובהצבעה על אישור מינויו של שופט בית המשפט העליון ת'ורגוד מרשל. דירקסן עבד בשיתוף פעולה עם הסנאטור יוברט האמפרי ממינסוטה, מצליף סיעת הדמוקרטים ולאחר מכן סגן נשיא ארצות הברית בשנים 1965 - 1969. דירקסן הצליח לשכנע את כל חברי סיעת הרפובליקנים למעט שישה לתמוך בצעדי החקיקה של 1964. מנגד, הצטרף היקנלופר לנוריס קוטון מניו המפשייר, בארי גולדווטר מאריזונה, ג'ון טאוור מטקסס, אדווין מקם מניו מקסיקו ומילוורד סימפסון מויומינג, בהצבעה נגד החוק שקודם על ידי עמיתיהם מהמפלגה הרפובליקנית. היקנלופר טען שהתנגדותו לחקיקת חוק זכויות האזרח התבססה על החשש שחוקים כאלו יובילו למצב של "בירוקרטים שיחטטו בכל עניין בחיים האמריקאים".
בשנה שלאחר מכן, היקנלופר, בהנהגתו של דיקרסן, הצביע עם סנאטורים צפוניים אחרים בעד חוק ההגירה והאזרחות, ובכך היה לו חלק בהפסקת השימוש ב"נוסחת המוצא הלאומי" של חוק ההגירה של 1924, שהתבסס על חוק מצב החירום של 1921.
היקנלופר אמר פעם לעיתונאי שהוא נהנה במיוחד במסעות הבחירות שלו. בעלי הטור ג'וזף וסטיוארט אלסופ אמרו פעם בבדיחות הדעת שהשם בורק ב. היקנלופר הוא "בדיוק אותו שם שסאטיריקן אנגלי יבחר לרפובליקני מאיווה". עיתון ממיסון סיטי שבאיווה ציין בעת מותו של היקנלופר שהוא איבד תקווה לזכות בהצלחה בפוליטיקה בגלל שמו. "הקיצור שהיה בשימוש ידידיו (היק) היה אף גרוע יותר. אך היקנלופר גילה את הסוד בהתלוצצות על שם משפחתו בפומבי, וסיפר על כך יותר בדיחות מאשר יריביו הפוליטיים".
תיקון היקנלופר
תיקון היקנלופר המוצע, שהיה תוספת להצעת חוק הסיוע הבינלאומי של 1962, היה אמור לעצור סיוע לכל מדינה שהפקיעה רכוש אמריקני. התיקון כוון במיוחד כלפי קובה בהנהגתו של פידל קסטרו, שהפקיע מטעי סוכר ומזקקות בבעלות אמריקאית.
התיקון הוצע בעקבות השתלטות על שלוש חברות נפט אמריקאיות בקובה ובארגנטינה. הוא גם היווה תגובה לפסיקת בית המשפט העליון של ארצות הברית, שלמעשה דחה את הזכות של חברת הסוכר האמריקאית להתנגד לתפיסת אחזקותיה על ידי ממשל קסטרו.
היקנלופר ראה בהצעת התיקון שלו כסיוע לאנשי עסקים אמריקאים בבית המשפט בכל מקרה בו רכושם נתפס על ידי ממשלה זרה. פסיקת בית המשפט העליון, כתב היקנלופר ב-1964, "יוצאת מנקודת הנחה שכל עניין... הקשור לחוקי מדינות זרות יהפוך למושא למבוכה בניהול מדיניות החוץ".
וילי מיין, חבר בית הנבחרים של ארצות הברית בשנים 1967–1975, אמר שהסנאט טעה בפסילת תיקון היקנלופר. "בהנחה שהתיקון היה נאכף במשך השנים, נראה היה שהיינו במצב הרבה יותר טוב ביחסינו עם פחות מדינות מתפתחות, ומעל לכל ספק... בנוגע למאזן התשלומים שלנו...".
מורשתו
ב-5 באוקטובר 1961 התכנסו 1,200 איש בסידר רפידס לטקס לכבוד תרומתו של היקנלופר למדינה ולאומה. הנשיאים לשעבר הרברט הובר ודווייט אייזנהאואר שלחו ברכות. רבים מעמיתיו בסנאט הגיעו לטקס באופן אישי. היקנלופר הצנוע הגיב למחוות כלפיו: "אני מקווה שכל הדברים הטובים שנאמרו עלי היו מדויקים. לידידות יש הרגל לייחס יותר אייכויות לאדם בהשוואה למציאות".
היקנלופר היה הסנאטור מאיווה שנבחר בבחירות שמשך כהונתו הייתה הארוכה ביותר עד שצ'אק גראסלי עקף את ארבעת תקופת הכהונה של היקנלופר כאשר נבחר לכהונתו החמישית ב-2004, לכהונתו השישית ב-2010 ולכהונתו השביעית ב-2016. ויליאם ב. אליסון כיהן בסנאט 35 שנים, אך כהונתו הייתה בתקופה בה הסנאטורים נבחרו על ידי בית המחוקקים המדינתי ולא בבחירות כלליות.
שמו של היקנלופר הופיע על פתקי הצבעה באיווה 19 פעמים, כולל בחירות מקדימות ובחירות כלליות, מתוכן הוא ניצח ב-17 מערכות בחירות. שתי הפעמים בהן הוא נוצח היו בניסיונו להיבחר כתובע המחוזי של מחוז לין ב-1932 וניסיונו הראשון להיבחר כסגן המושל ב-1936. הוא נוצח גם בבחירות המקדימות של המפלגה הרפובליקנית ב-1938 לסגן המושל, אך המועמד שנבחר, הארי ב. טומפסון, פרש מהמרוץ, וועידת המפלגה המדינתית בחרה בהיקנלופר במקומו. מאז הוא לא נוצח בשום מערכת בחירות, כולל מערכת הבחירות האחרונה שלו לסנאט שהתקיימה ב-1962.
העיתון סידר רפידס גאזט תיאר את היקנלופר כמי שהיה לו "חוש הומור שנון, [שהיה] מגן נלהב על מערכת היזמות הפרטית, תומך של כלכלת המגזר החקלאי שהייתה בלתי מוגבלת על ידי שליטת הממשלה, ומתנגד להוצאת כספים מופרזת... אכן, היה לו שיא מעורר קינאה שישמש השראה לכל תושבי איווה בעלי שאיפות פוליטיות".
עמיתו של היקנלופר בסנאט, הדמוקרט ממיסיסיפי ג'ון ק. סטניס, אמר שהוא ראה בהיקנלופר "כאחד מהאנשים בעלי הערך הרב ביותר שהיו בסנאט. מעולם לא ראיתי אותו הולך עד הסוף בשום עניין מבלי לחשוב היטב עליו, ומעולם לא ראיתי אותו מאבד את סבלנותו, אף על פי שראיתי אותו עומד תחת לחץ רב...".
חיים אישים
לאחר תום כהונתו בסנאט פרש היקנלופר יחד עם רעייתו לבית בצ'בי צ'ייס שבמרילנד שבו הוא חי מאז הגיעו לוושינגטון ב-1945. בחודש בו הוא נפטר הוא תכנן לעבור לדירה אחרת. לאחר שהוא התלונן על כאבי בטן, נפטר בורק היקנלופר ב-4 בספטמבר 1971, בסוף השבוע של יום העבודה, כאשר היה בביקור אצל ידידים בשלטר איילנד שבניו יורק.
היקנלופר ורעייתו, ורנה בנש, שנפטרה תשעה חודשים לפניו, נטמנו בבית הקברות סידר ממוריאל שבסידר רפידס. לזוג נולדו בן ובת. נכדו של אחיו הוא ג'ון היקנלופר, לשעבר מושל קולורדו ובהווה סנאטור מטעמה.
אליפות אירופה באתלטיקה עד גיל 23
אליפות אירופה באתלטיקה עד גיל 23 היא תחרות שמאורגנת על ידי התאחדות האתלטיקה האירופאית (European Athletics). באליפות, שמתקיימת אחת לשנתיים, מתחרים אתלטים ואתלטיות אירופאים עד גיל 23 (בני 23 ומטה ב-31 בדצמבר בשנת התחרות). בעת הקמתה הייתה ידועה התחרות כגביע אירופה באתלטיקה עד גיל 23, והמדינות המשתתפות חולקו לשתי תחרויות נפרדות לפי דרגים. בשנת 1997 שונה שמה לאליפות אירופה באתלטיקה עד גיל 23, וכל המדינות רוכזו לתחרות אחת.
מבחינה היסטורית, האליפות מתקיימת במדינות צפון-מזרח אירופה (המדינות הבלטיות והמדינות הנורדיות) או במדינות מרכז אירופה.
שיאניות המדליות
הטבלה כוללת מדליות מ-1997 ועד 2023.
V1581 בברבור
V1581 בברבור (נקרא גם GJ 1245 ,LHS 3494 או G 208-44/208-45) היא מערכת של שלושה כוכבים הנמצאת במרחק של כ-15 שנות אור (4.5 פארסק) מכדור הארץ בקבוצת הכוכבים ברבור.
המערכת כוללת את הכוכבים: G 208-44 B ,G 208-44 A ,G 208-45. כל הכוכבים הם ננסים אדומים עמומים יחסית עם דרגות בהירות מעל 15 כך שניתן לראותם רק באמצעות טלסקופ מקצועי. המערכת היא המערכת ה-45 במרחק לכדור הארץ.
פיירבטיסטה פיצבאלה
פיירבטיסטה פיצבאלה (Pierbattista Pizzaballa; נולד 21 באפריל 1965) הוא נזיר פרנציסקני איטלקי, המכהן מאז 24 באוקטובר 2020 כפטריארך הלטיני של ירושלים.
תולדותיו
פיצבאלה נולד בקולוניו אל-סריו (Cologno al Serio) ליד ברגאמו שבאיטליה, והחל את הסמכתו במסדר הפרנציסקני באמיליה-רומאניה בשנת 1984. הוא הוסמך כנזיר ב-5 בספטמבר 1989 וככומר ב-15 בספטמבר 1990. פיצבאלה סיים את לימודי התואר הראשון בתאולוגיה ברומא. הוא החל לשרת במשמורת ארץ הקודש ב-1997, השתלם בלימודי תיאולגיה בבית הספר הפרנציסקני למקרא (Studium Biblicum Franciscanum) בירושלים והשלים את לימודי התואר השני במקרא באוניברסיטה העברית.
בין השנים 2001–2004 עמד בראש מנזר סן סימון בירושלים, וב-15 במאי 2004 הוא מונה לכהונת קוסטוס למשך שש שנים. כהונתו הוארכה ב-2010 בשלוש שנים נוספות, ושוב ב-2013. בנוסף שימש בין השנים 2005–2008 כמשנה לפטריארך הלטיני מישל סבאח לענייני הקהילה הנוצרית-קתולית דוברת העברית, ומאז 18 במרץ 2008 הוא חבר בנציבות ליחסי נצרות-יהדות של הוותיקן.
עם מינויו כקוסטוס, הביע פיצבאלה דאגה מההגירה המתגברת של נוצרים העוזבים את ארץ הקודש, בעיקר את השטחים הנתונים למרותה של הרשות הפלסטינית, והביע את דעתו כי הנוצרים בארץ הקודש הם יעד לשנאה המוסלמית, וכי הרשות הפלסטינית אינה מענישה את המתנכלים לנוצרים עוד התייחס לבעיית המחסור בדיור, למחסור בכוח אדם במסדר הפרנציסקני, ולהתפלגות והסתגרות חבריו בהתאם ללשונותיהם.
בשנת 2016 הוסמך לכהונה כארכיבישוף ומונה למנהל מטעם האפיפיור של הפטריארכיה הלטינית של ירושלים, תואר שמשמעותו ממלא מקום הפטריארך. ארבע שנים לאחר מכן, ב-24 באוקטובר 2020, מונה לפטריארך הלטיני של ירושלים.
ב-9 ביולי 2023 הודיע האפיפיור פרנציסקוס על כוונתו למנותו לקרדינל בחודש ספטמבר הקרוב, ובכך יהפוך לקרדינל הראשון בתולדות הכנסיה הקתולית שמקום מושבו הוא ירושלים.
פיצבאלה דובר אנגלית, איטלקית, ערבית ועברית.
יחסי הממלכה המאוחדת–נאורו
יחסי הממלכה המאוחדת–נאורו הם היחסים הדיפלומטיים שבין הממלכה המאוחדת של בריטניה הגדולה וצפון אירלנד לבין רפובליקת נאורו.
נאורו היה חלק מ"טריטוריית האוקיינוס השקט המערבי" של הממלכה המאוחדת מ-1914 ועד 1921. גם לאחר שהאי עבר לשליטה משותפת של אוסטרליה וניו זילנד המשיכה ממשלת הממלכה המאוחדת להוות חלק גדול מהפעילות הממשלתית ולנהל את נאורו. ממשלת הממלכה המאוחדת חדלה להוות חלק גדול בניהול האי כאשר האי השיג את עצמאותו ב-1968.
לנאורו יש קונסוליה בלונדון ועומד בראשה הקונסול מרטין י"ו ווטסון. קונסוליית הממלכה המאוחדת בסובה שבפיג'י מנהלת את האינטרסים הבריטיים בנאורו.
ניאיגטה
ניאיגטה (ביפנית: 新潟市, מילולית "לגונה חדשה") היא עיר במערב יפן השוכנת בחבל צ'ובו שבאי הונשו, לחוף ים יפן. העיר היא בירת מחוז ניאיגטה והעיר המאוכלסת ביותר בו, והשנייה בגודלה בצ'ובו עם 785,570 תושבים נכון ל-1 ביולי 2021. זוהי עיר נמל מן המאה ה-16 אשר הפכה לנמל חופשי בעקבות רסטורציית מייג'י.
היסטוריה
אזור ניאיגטה יושב כבר בתקופת ג'ומון, אם כי רוב שטח הקרקע היה אז מתחת לפני הים. לפי ניהון שוקי, מבצר נבנה באזור זה בשנת 647. במאה ה-16 הוקם נמל בשם ניאיגטה בשפכו של נהר שינאנו, כאשר עיירת נמל בשם נוטארי התפתחה בשפך נהר אגאנו. תחת שלטון אואסוגי קנשין בתקופת סנגוקו שגשג האזור.
במאה ה-17 נבנתה מערכת תעלות באי הראשי של ניאיגטה. בתקופה זו הוסטו זרמי הנהרות שינאנו ואגאנו כך שנשפכו באותה נקודה לים יפן. כתוצאה מכך, ניאיגטה שגשגה כעיר נמל, עת שימשה נמל עגינה לספינות מסחר יפניות שצלחו את ים יפן. בשנת 1730 נחפרה תעלת מצוגסאקי על מנת לנקז את שטח נהר אגאנו, אולם שנה לאחר מכן, הרסו הצפות את התעלה והפכו אותה לזרם המרכזי של הנהר. כתוצאה מכך נפח המים שזרם לנמל ניאיגטה פחת, דבר שאפשר ייבוש של חלקי קרקע ופיתוח שדות אורז חדשים.
בשנת 1858 נכללה ניאיגטה בין חמשת הנמלים שייפתחו לסחר בינלאומי תחת הסכם הידידות והמסחר בין ארצות הברית ליפן. עם זאת, מפלס המים הנמוך בנמל עיכב את הפתיחה של הנמל לספינות זרות עד לשנת 1869. הנמל גם שימש נקודת מוצא לדייגים שפעלו בים יפן והגיעו אף לאזור קמצ'טקה לדיג של דגי סלמון.
בשנת 1886 נבנה גשר בנדאי הראשון מעל נהר שינאנו שחיבר בין אזורי היישוב בניאיגטה במזרח לאזורים בנוטארי במערב. בשנת 1914 כבר הייתה נוטארי חלק מהעיר ניאיגטה.
במהלך מלחמת העולם השנייה היווה מיקומה האסטרטגי של ניאיגטה בין טוקיו לים יפן נקודת מפתח למשלוח מתיישבים ואנשי צבא ליבשת אסיה, לרבות למנצ'וקוו. ב-1945, לקראת סוף המלחמה, ניאיגטה נבחרה כאחת מארבע המטרות האפשריות להטלת פצצת האטום. מושל מחוז ניאיגטה הורה על פינוי האוכלוסייה בעקבות השמועות כי ההפצצה קרבה, והעיר הייתה נטושה למשך ימים. תנאי מזג אוויר והריחוק של העיר מבסיסי המטוסים באיי מריאנה הובילו להעדפת נגסאקי על פני ניאיגטה.
בשנת 1950 הושלמה בניית תחנת הרכבת בניאיגטה. בשנת 1955 פרצה שרפה שכילתה אזור נרחב ממרכז העיר, אך העיר התאוששה מכך לבסוף. בשנת 1964 מולאו תעלות ישנות שזרמו ברחבי העיר באדמה על מנת לסלול כבישים חדשים. ב-16 ביוני 1964 פקדה את העיר רעידת אדמה במגניטודה של 7.5 בסולם ריכטר. ברעש זה נהרגו 29 בני אדם ונזק נרחב נגרם לרכוש, כאשר כ-2,000 מבנים ניזוקו לחלוטין, כ-6,600 ניזוקו חלקית ולמעלה מ-15,000 הוצפו כתוצאה מהתנזלות קרקע.
מצלמת אקסטרים
מצלמת אקסטרים היא מצלמה דיגיטלית שמצלמת וידאו, אך איננה מצלמת וידאו רגילה. מצלמת האקסטרים מתאפיינת בממדים קטנים, משקל נמוך ועמידות גבוהה לנוזלים וזעזועים, בהשוואה לרוב מצלמות הווידאו. המצלמה מחוספסת ועמידה למים עד עומק מסוים. השימוש המרכזי במצלמת האקסטרים נעשה בתחומי ספורט כגון צלילה, סקי, גלישה, צניחה חופשית, רכיבה על אופניים, נהיגה אתגרית וספורט אתגרי אחר כגון קפיצת בסיס וטיסה בחליפת כנפיים, שבהם מאפשרת המצלמה לתעד מהלכים, ביצועים ודקות פעילות רבות. המצלמה משווקת עם אביזרים כגון תושבות לקסדה או לכידון אופניים, ערכת צלילה, מסך LCD, שלט להפעלה מרחוק, ומותקנת בדרך כלל בצורה כזו שהיא יכולה לצלם מנקודת המבט של הצלם. המצלמה דורשת אינטראקציה מינימלית ברגע שהתחיל הצילום, ומאפשרת לכידת פעולה רציפה ללא צורך לתקשר עם המצלמה.
המצלמה מאפשרת צילומי וידאו וסטילס ברזולוציה גבוהה, כוללת אפשרויות של צילום ברצף וצילום עצמי, ומאפשרת להקליט וידאו בחדות גבוהה. נכון לשנת 2019, המצלמה יכולה להקליט וידאו 4K במהירות שישים מסגרות לשנייה (fps), לצד הקלטת וידאו בהילוך איטי במהירות 120 או 240 fps.
ניאיגטה
היסטוריה
בשנת 1982 החלה השינקנסן לשרת את ניאיגטה בקו שנחנך לאומייה והוארך בשנת 1991 לטוקיו. בשנת 2002 אירח אצטדיון הכדורגל הניאיגטה שלושה משחקים במהלך מונדיאל 2002 שנערך ביפן ובקוריאה הדרומית.
בין השנים 2001–2005 גדלו שטחה ואוכלוסייתה של ניאיגטה עם צירופם של יישובים סביבה לשטח המוניציפלי של העיר. ב-1 באפריל 2007 הפכה העיר לעיר בתקנה ממשלתית, הראשונה לחופו של ים יפן.
גאוגרפיה
ניאיגטה שוכנת על מישור פורה לחופו של ים יפן, כאשר ממול לחופי ניאיגטה נמצא האי סאדו. נהרות שינאנו ואגאנו זורמים בתחומי העיר ונשפכים לים יפן. בתחומי העיר נמצאים אזורי ביצה רבים, בהם לגונת סקאטה הרשומה כאזור ביצה בעל חשיבות תחת אמנת רמסר. מיקומה של ניאיגטה בגובה פני הים מחייב נקיטת אמצעים של מניעת שיטפונות וייבוש שטחי מים כפי שניכר לאורך ההיסטוריה של העיר.
אקלים
בניאיגטה אקלים סובטרופי גשום עם לחות גבוהה ורוחות חזקות מכיוון ים יפן. כמות הגשם בניאיגטה רבה, עם 269 ימים גשומים בממוצע בשנה. לעומת זאת, כמות השלג בניאיגטה פחותה בהשוואה לאזורים אחרים במחוז בשל גובהה הנמוך וההשפעה של האי סאדו. העונות מרובות המשקעים בעיר הן ביולי ובחודשי החורף. בקיץ מזג האוויר בניאיגטה חם. טייפונים מביאים איתם רוחות פן חזקות שמעלות את הטמפרטורה באזור זה יותר מאשר אזורים אחרים במדינה.
רויאל אוק
רויאל אוק (באנגלית: Royal Oak) היא עיירה במדינת מישיגן, שבארצות הברית. שטחה 30.55 קמ"ר ואוכלוסייתה (נכון ל-2018) 59,461 תושבים.
תרבות
האנימטור הידוע כריס סאבינו (היוצר והמפיק של הרעשנים), שנולד וגדל ברויאל אוק, סיפר בריאיון לניקלודיאון: "אני מגיע ממשפחה עם עשרה ילדים - חמישה בנים וחמש בנות. כל השמות של האחיות שלי מתחילים באות ל' ובכולם יש ארבע אותיות באנגלית. לקחתי את השמות האלה והשתמשתי בהם בשביל חמש מאחיותיו של לינקולן. את השם 'לינקולן' בחרתי מפני שגדלתי ברחוב לינקולן בעיירה רויאל אוק שבמדינת מישיגן שבארצות הברית. יש בסדרה כל מיני רגעים וזיכרונות מהחיים האמיתיים שלי ששילבתי בסיפורים, ואני גם מעודד את הצוות שלי לחלוק את הזיכרונות שלהם".
תושבים ידועים
(כריס סאבינו), אנימטור, מפיק ויוצר הרעשנים.
הסנאטור טום היידן נולד בעיירה.
גאון על הירקון
גאון על הירקון הוא אלבומו של הזמר יהורם גאון, שיצא בשנת 1995 בהפקה מוזיקלית של דני מוסקו.
האלבום יצא על גבי תקליטור (CD) וקלטת כרום.
קרדיטים
}}
עלי אל-קרני
אל-קרני הוא אחד משני הסעודים הראשונים שטסו לחלל.
הוא המריא במשימת החלל הפרטית השנייה בהיסטוריה Axiom mission 2 של חברת אקסיום ספייס. הטיסה שוגרה לחלל בחללית דרגון של חברת SpaceX, הטיסה המריאה ב-21 במאי 2023 ונחתה בתחנת החלל הבינלאומית ב-22 במאי למשימה שנמשכה 8 ימים. יחד איתו המריאו פגי ויטסון, ג'ון שופנר ורייאנה ברנאווי. החללית המריאה ממרכז החלל קנדי של נאס”א בפלורידה.
החללית נחתה בחזרה בכדור הארץ ב-30 במאי, 2023 בשעה 22:04.
אל-קרני בעל תואר ראשון במדעי האווירונאוטיקה מאקדמיית המלך פייסל. הוא קפטן בחיל האוויר המלכותי הסעודי, שם הוא מטיס מטוסי F-15SA. הוא רשם 2,387 שעות טיסה.
כראמל
כראמל היא סדרת ספרי ילדים מאת מאירה ברנע-גולדברג, שאוירה על ידי קרן מאי מטקלף (ספרים 1–4), נדב נחמני, ורמי טל (ספר כראמל ואני ואילך). השם הוא ראשי תיבות של ספרה הראשון של ברנע-גולדברג, "כמה רחוק את מוכנה ללכת".
רקע
הספר הראשון בסדרה ראה אור בשנת 2014.
בשנת 2018 זכה הספר בפרס דבורה עומר בתחום היצירה הספרותית העברית לילדים ולנוער כספר מצטיין לנוער. מנימוקי השופטים: "דמותו של החתול כראמל האדיש, המעצבן, האנוכי והעצלן אך בו בזמן גם החכם והאוהב היא דמות חד-פעמית בספרות הילדים הישראלית ובעלת איכויות של גיבוריה הגדולים של ספרות הילדים העולמית".
נכון לאוגוסט 2022, הסדרה מכרה מעל ל-300,000 עותקים. סך הכל מתוכננים בסדרה כ 10 ספרים.
בינואר 2022 עלתה לכאן חינוכית סדרת הטלוויזיה "כראמל", המבוססת על סדרת הספרים המצליחה.
בחודש מאי 2022 ראה אור קומיקס כראמל – על חייו של כראמל כגור קטן. סדרת קומיקס חדשה שמתארת מציאות מקבילה בה כראמל הוא גור חתולים צעיר. במאי 2023 ראה אור ספר ילדים לפעוטות בשם "כראמל אתה לא יכול לעוף".
בחנוכה תשפ"ג יצאה הצגת ילדים בתיאטרון אורנה פורת על הספר הראשון של כראמל, בבימויה של שירילי דשא. ההצגה השנייה תעלה, גם היא בחנוכה.
באוגוסט 2022 התקיים בדיזנגוף סנטר פסטיבל "כראמל בסנטר" שכלל סדנאות, מפגשים עם היוצרים ועוד. לאירוע הגיעו כ- 50,000 מבקרים והוא זכה להצלחה רבה.
ב-19 בדצמבר 2022 נערכה השקת הספר השביעי של כראמל "סכנה בביצה" בדיזנגוף סנטר, ההשקה כללה: מכירת הספר השביעי של כראמל, הדלקת נרות חנוכה, חתימות ותמונות עם הסופרת מאירה ברנע גולדברג ועם המאיירים רמי טל וקרן מאי מטקלף ועוד. לאירוע הגיעו כ-5,000 מבקרים.
ב-5 בפברואר 2023 העונה השנייה של כראמל הסדרה עלתה לשידור.
ביוני 2023 רשת ספריות תל אביב יפו פרסמה את נתוני ההשאלות לשנת 2022. הספר כראמל נמצא במקום השני, והספר כראמל 2 - הנקמה במקום השלישי.
בשנת 2023 יצאו לאור תיקים, יומנים, קלמרים ומדבקות של כראמל לשנת הלימודים הבאה על ידי חברת מודן.
קומיקס
בנוסף, יצאה סדרת קומיקס לקוראים צעירים, המאוירת על ידי נדב נחמני. עלילות הקומיקס מעבירות את עלילות הרפתקאותיו של כראמל שהיה גור צעיר, עם משפחה אחרת ממה שמוצג לנו בספרים (בספרים מוצג כי הוא בן 306, בקומיקס הוא גור צעיר).
ביקורת
לאחר יציאת הספר הראשון לאור היללה דנה בן שלומי את הספר וכתבה שהוא מעורר "ניחוח של פעם", מלמד את כולם רוח שטות מהי, בד בבד עם "שיעורים חשובים על חברות אמת, אומץ, אמונה בעצמך ואהבת אמת" שירי צוק כתבה לאחר יציאת הספר החמישי בסדרה, שהספרים מפתיעים עם עלילה פתלתלה שגורמת לתחושה של אקשן ולהנאה של ילדים ומבוגרים. רוני אלדד שיבח את ההומור בסדרה ואת יכולתה ליצור חוויית קריאה מהנה וקולחת שמעודדת ילדים לקרוא. לדבריו, המבנה העלילתי הפשוט של עלילת כל אחד מהספרים הופך אותם, לעיתים, לצפויים ומוכרים מידי, אך ההומור, האבסורד והיעדר הדידקטיות הופכים את הסדרה לאהובה על ילדים.
לאחר צאת הספר השני בסדרה כתב דוד רפ בהארץ שבעלילות הספרים יש "מאפיינים אנגלוסקסיים מובהקים", אך החתול כראמל משמש כ"סוכן תרבות ישראלי", בעל לשון בוטה וחצופה וציניות ישראלית במקום אירוניה בריטית. לדעתו הספר מלא בציטוטים, לעיתים מגושמים, של ספרות בריטית כגון זו של רואלד דאל וג'רום ק. ג'רום, אך הדמות של כראמל מחזירה את הקוראים למציאות ישראלית. רפ ביקר את חוסר הדומיננטיות של כראמל בספר השני.
עופרה רודנר כתבה בהארץ, לאחר יציאת הספר השביעי בסדרה לאור, שכל ספרי הסדרה מתרחשים ב"לימבו ריק" ושהם דומים יותר למרצ'נדייז או מוצר תעשייתי מאשר לספרות. רודנר כתבה שבספרים "הכל מודבק מציטוטים שחוקים ונוסחאות משוכפלות בשיטת החפיף הישראלי". היא ביקרה את ה"יבוא" של עלילות בניחוח אנגליה הוויקטוריאנית, שהוא לדעתה קולוניאליסטי, חקייני ונטול אירוניה עצמית. הביקורת עוררה סערה ברשתות החברתיות ומתקפה על המבקרת מצד הסופרת, שעוררה בתורה תגובות מאנשי ספרות שגינו את ההתקפה על רודנר.
בראיון לרגל צאת הספר "כראמל: הנקמה" כתבה טל מרמלשטיין בישראל היום: "כשהיא מושפעת עמוקות מרואלד דאל, על דמויותיו המרושעות הנפלאות, ובאווירה דיקנסית אירופית של סיפורי אגדות, הצליחה ברנע־גולדברג לכתוב ספר שחרף העובדה שאינו נטוע בישראליות, מצליח להעביר תחושה של שובבות מקומית, עכשווית ומשעשעת."
עיבודים
בשנת 2022 יצאה בכאן חינוכית הסדרה "כראמל" המבוססת על הספר הראשון. ב-5 בפברואר 2023 עלתה העונה השנייה של הסדרה המבוססת על הספר השני. בנוסף בחנוכה תשפ"ג יצאה בנוסף לספר השביעי, הצגת תיאטרון המבוססת על הספר בתיאטרון אורנה פורת המותאמת לגילאים 6–12 בבימויה של שירילי דשא
שחקני ההצגה : כראמל - עידו קולטון
רובי - שיר סייג
אלאל - ליאור אביבי
גול וסיסיליה טולין - ענר קדם
מילה - יעל טוקר
ג׳ין - דלית דוד
הלנה - ענאל שדה
אביב אמיר
אביב אמיר (נולד בשנת 1986) הוא קצין בצה"ל בדרגת אלוף-משנה מפקד על חטיבת הבקעה.
שירות צבאי
בשנת 2004 התגייס לצה"ל לחיל ההנדסה הקרבית שם ביצע מספר תפקידי פיקוד.
בין השנים 2010–2012 התמנה למפקד פלוגה מבצעית בגדוד 605 ולאחר מכן בין השנים 2013–2014 ביצע תפקיד מפקד פלגה בקורס מכ"ים, עם סיום תפקיד ההדרכה עבר לתפקיד מבצעי בין השנים 2014–2016 כמפקד פלגת סמור ביחידת יהל"ם אותו ביצע במסגרת מבצע צוק איתן וקיבל מצטיין שר הביטחון במסגרת תפקידו ביהל"ם. עם סיום תפקידו ביחידת יהל"ם, יצא אביב בין השנים 2017–2018 לפו"ם אלון.
בשנת 2018 עלה לדרגת סגן-אלוף ושובץ לתפקיד ראש ענף תת-קרקע בפיקוד הצפון אותו עשה בין השנים 2018–2020 והיה ממובילי מבצע מגן צפוני. בין השנים 2020–2021 שימש כראש ענף הנדסה בהמרכז הלאומי לאימונים ביבשה בין השנים 2021–2023 היה מפקד גדוד 603 ותחת פיקודו זכה הגדוד בפרס הרמטכ"ל ליחידות מצטיינות, אות הערכה מטעם הרמטכ"ל והצטיינות פיקודית במבצע שובר גלים.
ביולי 2023 נכנס אביב לתפקיד מפקד חטיבת הבקעה.
חיים אישיים
אביב נשוי למאי ואב לשלושה ילדים. מתגורר בגני תקווה.
טקס פרסי אופיר לשנת 2014
טקס פרסי האקדמיה לקולנוע ה-25 (המכונה פרס אופיר על שם שייקה אופיר) התקיים ב-21 בספטמבר 2014 באשדוד. במהלך הטקס נציגי האקדמיה לקולנוע העניקו את פרסי האקדמיה (המכונה פרס אופיר) ב-18 קטגוריות שונות.
הפרסים מוענקים מטעם האקדמיה הישראלית לקולנוע וטלוויזיה. הזוכה בפרס אופיר בקטגוריה הסרט הטוב ביותר יישלח כנציג ישראל בתחרות על פרס אוסקר לסרט הזר הטוב ביותר.
את רשימת המועמדים הוביל הסרט "מיתה טובה" עם 14 מועמדויות, אחריו הסרט "גט - המשפט של ויויאן אמסלם" עם 12 מועמדויות ו"אפס ביחסי אנוש" עם 11 מועמדויות.
המועמדים והזוכים
מקור:
הכד של פוליה
בסטטיסטיקה, מודל הכד של פוליה (באנגלית: Pólya's urn), הקרוי על שמו של ג'ורג' פוליה, הוא סוג של מודל סטטיסטי המשמש כמסגרת לניסויים מחשבתיים רבים.
ב, אובייקטים בעלי עניין אמיתי (כגון אטומים, אנשים, מכוניות וכו') מיוצגים ככדורים צבעוניים בכד או במיכל אחר.
בדגם הכד הבסיסי של פוליה, הכד מכיל x כדורים בצבע לבן ו-y כדורים בצבע שחור; שולפים באופן אקראי כדור אחד מהכד ומתבוננים בצבעו; לאחר מכן מחזירים את הכדור לכד, ומוסיפים לכד כדור נוסף מאותו צבע. חוזרים על תהליך זה שוב ושוב.
דגם הכד הבסיסי הזה של פוליה הועשר והוכלל בדרכים רבות.
מרדכי שלמה פרידמן
רבי מרדכי שלמה פרידמן (י"ג בתשרי תרנ"א, 27 בספטמבר 1890; בויאן – ה' באדר תשל"א, 2 במרץ 1971) היה האדמו"ר מבויאן בניו יורק. לאחר השואה היה אדמו"רה המרכזי של החסידות. כיהן כחבר מועצת גדולי התורה בארצות הברית וכנשיא אגודת האדמו"רים בארצות הברית.
ביוגרפיה
נולד בבויאן למלכה בת רבי יוחנן טברסקי מרחמסטריווקא ולרבי יצחק, נכדו של רבי ישראל מרוז'ין. בשנת תרס"ח נישא לחוה שרה בתו של רבי ישראל שלום יוסף ממז'יבוז' (בן דודו של אביו).
בזמן מלחמת העולם הראשונה נמלט יחד עם אביו ואחיו לווינה. לאחר פטירת אביו בשנת תרע"ז (1917), נשאר בווינה יחד עם אמו וכיהן שם באדמו"רות. בשנת תרפ"ה ביקר בארצות הברית וחסידי בית רוז'ין שם ביקשו ממנו להישאר ולכהן להם כאדמו"ר. חסידי רוז'ין בדרוהוביטש גם הם ביקשו ממנו לכהן כאדמו"ר. הוא חשש לנסוע לארצות הברית עקב חינוך הבנים, אך דודו רבי ישראל פרידמן מצ'ורטקוב תמך בכך באמרו שיחזק שם את מצב היהדות. בשנת תרפ"ז פתח את בית מדרשו בלואר איסט סייד במנהטן. הוא נהג לבקר בישיבת תורה ודעת ולחזק את הבחורים. בשנת תרצ"ט מונה לסגן נשיא אגודת ישראל בארצות הברית.
לאחר פטירת אחיו רבי ישראל בשנת תשי"א, נשאר האדמו"ר היחיד לכל חסידי בית בויאן בעולם. החסידים כולם קיבלוהו כרבם, ונהגו אליו כחסידים אל אדמו"ר.