cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Google Arts & Culture
אודות
האתר מאפשר לערוך סיורים וירטואליים במוזיאונים באמצעות טכנולוגיה דומה לזו של גוגל תצוגת רחוב (Street View). לצד כל ציור מוצג לוח מידע עם מידע נוסף על היצירה, יצירות נוספות של אומן וקטעי וידאו קשורים. במהלך הסיור יכולים גם משתמשי האתר ליצור אוסף מקוון של יצירות אמנות המועדפות עליהם ולהוסיף הערות, אותן ניתן לשתף עם משתמשים אחרים. עם הרחבת השירות באפריל 2012 תורגם האתר ל-18 שפות ונוספו לו מגוון שיפורים.
תהודה
השקת האתר משכה תשומת לב רבה בעיתונות הבינלאומית. בשבוע הראשון להשקת השירות התחברו לאתר כעשרה מיליון אנשים, כ-70 אלף מהם יצרו אוספים פרטיים באתר. היישום הפשוט להפעלה וקלות ההתמצאות באתר קצרו שבחים רבים, ואילו על החוויה החזותית בסיורים הווירטואליים נמתחה ביקורת בשל תופעות מטרידות של טשטוש והשתקפויות, זאת בניגוד לתמונות הרפרודוקציות, שאכן מוצגות באיכות מרבית.
בקרב מנהלי מוזיאונים התנהל דיון לגבי האפשרות שהשירות יגרום להתמעטות מספר המבקרים במוזיאונים. רובם סברו שאין חשש, משום שלא ניתן להשוות ביקור וירטואלי לחוויה הישירה של צפייה תלת־ממדית ביצירות אמנות. בנוסף מאפשר השירות פרסום רב ליצירות ומוביל לאפשרויות חדשות של העברת ידע, חינוך ומחקר. מנהלת "המרכז לעתיד המוזיאונים" אליזבת מרט תיארה את הפרויקט כ"ניסוי מעניין", אך הביעה ספקנות באשר לקהל היעד שלו. אנשי מקצוע, בהם מנהל מוזיאון טייט בריטניה ניקולס סרוטה, טענו כי ייתכן שיתגלו ביצירות פרטים שלא היו ידועים קודם לכן.
במהלך פיתוח השירות נלקח בחשבון הסיכון שגנבי אמנות פוטנציאליים יעשו שימוש באתר על מנת לסרוק מוזיאונים. חששות דומים הובעו לגבי בתים פרטיים בעת השקת השירות "גוגל תצוגת רחוב".
עיתון הטלגרף והמגזין "דר שפיגל" ציינו כי מוזיאונים גדולים נוהגים זה זמן להעמיד עותקים דיגיטליים של האוספים שבבעלותם, ואף תיארו את הפרויקט כ"גימיק" ו"פרסומת לגוגל". האתר Europeana, לדוגמה, מאפשר גישה ליצירות אמנות רבות, כך שגוגל לא החלה ברעיון חדש. עם זאת הודגש כי התאגיד האינטרנטי הופך לעיתים קרובות לחלוץ בשירותיו, וכי השירות עדיין נמצא בראשיתו. כבר בחודש ינואר 2009 השיקה גוגל את פרויקט מוזיאון הפראדו ב-Google Earth, עם תמונות של 14 ציורי פראדו ברזולוציה של 14 גיגה-פיקסל. ברומניה הושק האתר Antipa.ro לסיורים וירטואליים במוזיאון להיסטוריית הטבע בבוקרשט, ובמוזיאון האיכר הרומני.
הומניזם נוצרי
רנסאנס
ההומניזם הנוצרי התפתח מאוד בתקופת הרנסאנס, שמקורו באמונה בגדולת יכולות האדם, נשוי ואב מסירות עדיין מוצקים לנצרות. בהקשר זה, פרנצ'סקו פטרארקה (1304-1374) נחשב לאבי ההומניזם, ואחד  הדמויות הבולטות ברנסאנס המוקדם.
הומניזם רגיל אולי העריך קיום ארצי כמשהו ראוי כשלעצמו, ואילו הומניזם נוצרי העריך קיום כזה, כל עוד זה היה בשילוב עם האמונה הנוצרית. אחד הטקסטים הראשונים לגבי ההומניזם הנוצרי היה הנאום של ג'ובאני פיקו דלה מירנדולה על כבוד האדם, שבו הוא הדגיש כי לאנשים יש את הרצון החופשי לבחור בדרגה מוסרית, בין מלאכים לשטן. עקרונות נוצריים נכנסו לתוקף גם במקומות שאינם איטליה, במהלך מה שנקרא כיום הרנסאנס הצפוני. באוניברסיטאות איטלקיות ובאקדמיה הדגישו כתבים קלאסיים כמקור ידע, ואילו אוניברסיטאות באימפריה הרומית הקדושה ובצרפת ביססו תורתם על אבות הכנסייה.
תקופת ההשכלה
הנאורות של המאה ה-18 באירופה תמכה בחלקה בחילון ובהפרדת הדת מהמדינה, מה שלכאורה (לפי טענת ההומניזם הנוצרי) גרם לקרע שווא בין הנצרות וההומניזם. ההשכלה גיבשה הומניזם כפילוסופיה חילונית ליברלית מובהקת. יש רציונליסטים שפיתחו את הגישה הדאיסטית שדחתה את התאולוגיה המסורתית לטובת 'דת טבעית '. הלא-קונפורמיסטים העדיפו לעקוף הכנסיות לחפש את אלוהים באופן אישי בדרך של סיבה ואינטואיציה מוסרית מולדת לכאורה. דאיסטים אלה פירשו מחדש את תאוריית המוסר הנוצרית ובכך הובילו מבחינה היסטורית לתנועות הרפורמיסטיות הפוליטיות והחברתיות של המאות ה -19 וה -20. אולי התרומה המשמעותית ביותר של הנצרות הליברלית הזו היא שהיא הולידה את התנועה הבריטית הראשונה עבור ביטול העבדות, אשר הוקמה על ידי הקוויקרים ב בסוף המאה ה -18.
המאה ה -20 עד להווה
הקטל של מלחמת העולם הראשונה ניפצה את האופטימיות הליברלית. האידיאליזם האינסופי הואפל על ידי הצד האפל של האנושות וזה דרבן תגובה ריאליסטית בקרב חוקרים ותאולוגים נוצריים. המכונה ניאו אורתודוקסיה. זרם אשר הוגיו היו ליברלים פוליטיים לשעבר שהתעקשו לבסס את הגישה ההומניסטית שלהם על התאוריה הנוצרית.
עד שנות ה-70 נצרות חברתיות נתחדשו. דוגמאות לכך הן המאבקים באמריקה הלטינית ואת המאבקים נגד האפרטהייד בדרום אפריקה, "תאולוגיית השחרור" שמטרתה לרתום את הנצרות למלחמה לצדק חברתי ואפילו לסוציאליזם מהפכני. עם זאת הכותרת עצמה היה מטעה כפי שהזרם מעולם לא היה באמת "תאולוגיה".
נעשו ניסיונות שונים כדי ליצור הומניזם יותר נוצרי מסורתי. כתוצאה מכך, יש כאלו שמקשרים את ההומניזם למורשת התרבותית של הנצרות. ההומניזם הנוצרי זה מדגיש את ישו כתמצית וכהיתוך של האנושות עם-האנושות האלוהית שבאה לידי ביטוי בתרבות המערבית. רעיונות אלה לוקחים השראה מהוגים קתולים מתקופת הרנסאנס כגון ארסמוס מרוטרדם, תומאס מור ויוהנס רויכלין.
מכנסיים כלבוש נשים
נשים לא נהגו ללבוש מכנסיים עד אמצע המאה ה-19, ובאופן נרחב עד תחילת המאה ה-20. במהלך העת החדשה אופנה זו חדרה אל המיינסטרים בתהליך ארוך ומדורג.
היסטוריה
המכנסיים אומצו כבגד במערב אירופה בשלהי העת העתיקה, אך היו מיועדים לגברים בלבד.
בשנות ה-50 של המאה ה-19 כהתרסה על סרבולן של השמלות שהיו נפוצות באותה התקופה, נשים אירופאיות ממעמדות הביניים החלו ללבוש סוג של מכנסיים לנשים שכונה "שמלה טורקית", שהיו מאוד לא-מקובלות קודם לכן. דגם זה היה דומה למכנסיים שהיו נפוצות מהאימפריה העות'מאנית. לאחר מכן המכנסיים לנשים הפכו להיות מקובלים יותר באזורים נוספים, אולם עדיין לא חדרו אל המיינסטרים האופנתי באירופה. לעומת זאת, בארצות הברית אימצו את דגם המכנס הטורקי פעילות פמיניסטיות, בהן אליזבת קיידי סטנטון, סוזן ב. אנתוני ולוסי סטון, וכן נשים אנגליות ממעמד הפועלים בוויגאן.
אחת התומכות הנלהבות בלבישת מכנסיים הייתה הרופאה מרי אדוארדס ווקר, שעבדה בבית חולים צבאי בתקופת מלחמת האזרחים האמריקנית. היא כתבה ב-1871 שבגד צריך "להגן על האדם ולאפשר לו חופש תנועה, ולא להפוך את האדם הלובש אותו למשועבד לו." ווקר נהגה ללבוש מכנסיים לעיתים קרובות, ונעצרה על כך מספר פעמים. היא נהגה להשיב: "אני לא לובשת בגדי גברים, אני לובשת את הבגדים שלי". מעצרה הראשון היה בניו יורק ב-1866, ומעצרה האחרון היה ב-1913, בשיקגו, בגיל 80.
בתחילת המאה ה-20 יוצרו בגדי עבודה לגברים בלבד, לכן היה מקובל עבור נשים בבריטניה ובארצות נוספות באירופה ללבוש מכנסיים במפעלי תעשייה, בעבודות גינון, וכן בפעילות חברתית ועיסוקי פנאי. רק בשנת 1943 החלו לייצר מכנסי עבודה מיוחדים לנשים בבריטניה. עם זאת, בשנים אלו מכנסיים לנשים פועלות או חקלאיות החלו להיות נפוצות יותר במספר אזורים, למשל, במזרח אירופה, ומשם התפשט המנהג באמצעות העולות הציוניות גם אל ישראל.
בשנת 1919 לואיסה קפטילו קראה תיגר על כללי החברה והפכה לאישה הראשונה בפוארטו ריקו שלבשה מכנסיים אופנתיות בציבור. קפטילו נודעה כלוחמת למען זכויות עובדים וזכויות האישה. מעשה זה נחשב לעבירה על החוק. היא נשפטה ונדונה למאסר, אך בית המשפט ביטל מאוחר יותר את ההאשמות נגדה.
קפטילו שימשה השראה לנשים רבות בארצות הברית ובאירופה, ובשנות ה-20 החלה להתפשט האופנה החדשה. בשנות ה-30 השחקניות מרלן דיטריך וקתרין הפבורן צולמו לעיתים קרובות במכנסיים.
בשנות ה-60 הציג לראשונה מעצב האופנה אנדרה קורז' מכנסי ג'ינס שנועדו לנשים, והפך את הג'ינס מבגד עממי ל"בגד מעצבים".
פט ניקסון הייתה הגברת הראשונה של ארצות הברית שהופיעה לראשונה בציבור לבושה במכנסיים.
בשנות ה-70 בוטל קוד הלבוש בבתי הספר בארצות הברית לפיו בנות חויבו להגיע בחצאיות. עקב כך עלתה הפופולריות של מכנסי נשים בכל רחבי המדינה.
בשנת 1989 חברת הסנאט של קליפורניה בקי מורגן הייתה האישה הראשונה שלבשה מכנסיים בסנאט של מדינה אמריקאית.
הילרי קלינטון הייתה האישה הראשונה שלבשה מכנסיים בדיוקן רשמי של הגברת הראשונה בבית הלבן.
איסורים דתיים
מספר דתות אוסרות על נשים לחשוף את רגליהן, ומקובל בהן שנשים לובשות שמלות ארוכות. דת הסיקיזם חריגה במובן זה, מכיוון שאישה סיקית הלובשת מכנסיים נחשבת לצנועה יותר.
מאמיני הפנטקוסטליזם (זרם בנצרות) נוהגים על פי הציווי המקראי לפיו אסור לנשים ללבוש בגדי גברים.
ביהדות אורתודוקסית, רוב הנשים אינן לובשות מכנסיים. לפי דעת חלק מהפוסקים, אשה הלובשת מכנסיים עוברת על האיסור "לא ילבש", המבוסס על הפסוק שאוסר על לבישת בגדי גבר על ידי אישה ולהפך. אולם קיימים פוסקים אחרים האומרים שכיוון שמאז המאה ה-20 נהוג שנשים לובשות מכנסיים איסור זה לא חל עליהן. אמנם למרות זאת מוסכם בקרב רוב הפוסקים שמטעמי צניעות על אישה להימנע מלבישת מכנסיים.
ארצות הברית
חוקת ארצות הברית אפשרה בעבר להגדיר קוד לבוש לנשים בבתי ספר, וקוד זה חייב בדרך כלל לבישת חצאית. בשנת 1972, בוטל סעיף זה בחוקה, ומאז מכנסי נשים הפכו לפופולריים.
בקליפורניה הזכות ללבוש מכנסיים מעוגנת בחוק נגד אפליה במקומות עבודה. בטופס התלונה על אפליה מופיעה האפשרות "נמנעה ממני הזכות ללבוש מכנסיים."
הודו
בשנת 2014 דן בית המשפט לענייני משפחה במומבאי בריב בין בני זוג בו הבעל דרש שאשתו תלבש סארי מסורתי, אך היא העדיפה ללבוש מכנסי ג'ינס. דרישת הבעל הוגדרה כמקרה של אלימות במשפחה, והזוג התגרש.
הממלכה המאוחדת
על פי החוק הבריטי, כל בית ספר רשאי לקבוע קוד לבוש. רוב בתי הספר בבריטניה מאפשרים לתלמידות ללבוש מכנסיים, אם כי מנהג זה אינו נפוץ, ויש גם בתי ספר שבהם חובה על התלמידות ללבוש חצאית.
בחברת התעופה בריטיש איירווייז נדרשו רוב הדיילות ללבוש את מדי הדיילת המסורתיים, שאינם כוללים מכנסיים. כלל זה שונה רק בשנת 2016.
טורקיה
בשנת 2013 ביטלה האספה הלאומית הגדולה של טורקיה חוק האוסר על חברות פרלמנט ללבוש מכנסיים.
ישראל
בבתי ספר רבים בישראל התקנון אוסר להגיע לבית הספר בחצאית מיני ובמכנסיים שאינם מכנסיים ארוכים או מכנסיים עד לגובה הברך. אין איסור גורף על לבישת פריט זה או אחר, אולם על פי משרד החינוך, תקנוני הלבוש של בית הספר הם אוטונומיים ואמורים להיקבע בתיאום של המורים, התלמידים וההורים, "בהתאם לערכי הקהילה במקום".
מסקירת תקנוני לבוש בבתי ספר משנת 2015, עולה כי בבתי ספר רבים אסור לבנות ללבוש מכנסיים קצרים, אך לבנים מותר. גם בתיכון באילת, עיר בה חם מאוד בחודשי הקיץ, חויבו הבנות להגיע עם מכנסיים ארוכים לבית הספר, בניגוד לבנים.
בשנת 2015, קמה מחאה בקרב תלמידי תיכון בנושא זה, וחברת הכנסת זהבה גלאון פנתה לשר החינוך נפתלי בנט וקראה לו לפעול על מנת להפסיק את האפליה בקוד הלבוש בין בנים לבנות בבתי הספר. גם בשנת 2020 פורסמו מקרים רבים שבהם תלמידות לא הורשו להיכנס לבתי הספר משום שלבשו מכנסיים קצרים, והתפתחה בנושא זה מחאת רשת שסוקרה גם בכלי התקשורת. יושבת ראש נעמת, חגית פאר, אמרה: "מדובר בהתעללות של ממש על רקע מגדרי... קו ישיר עובר בין תופעות של הדרת נשים לבין תופעות אחרות שעיקרן פגיעה בנשים ובבנות בשלל דרכים."
מלאווי
הנשיא הייסטינגס באנדה חוקק חוק בשנת 1965 לפיו אסור לנשים ללבוש מכנסיים. החוק בוטל בשנת 1994.
סודאן
בתיקון משנת 1991 לחוקת סודאן, נאסר על נשים ללבוש "תלבושות מגונות" בפומבי, כאשר הכוונה היא בעיקר למכנסיים. 13 נשים נעצרו בח'רטום ביולי 2009 והואשמו בלבישת מכנסיים. עשר מהנשים הודו באשמה; כל אחת קיבלה עשר מלקות וקנס של 250 לירות סודאניות. שלוש הנשים האחרות הורשעו ונקנסו בקנס גבוה יותר, כתחליף למלקות.
צרפת
בפריז היה חוק עזר עירוני מימי המהפכה הצרפתית המחייב נשים לבקש את הסכמת רשויות העיר לפני שהן "מתלבשות כגבר" כולל לבישת מכנסיים (החוק תוקן בעבר והחריג את אלו "האוחזות בכידון האופניים או במושכות הסוס"). החוק בוטל רשמית על ידי השרה לזכויות הנשים בשנת 2013.
אקרוסטיכון במקרא
במקרא נמצאים אקרוסטיכונים במספר מקומות. האקרוסטיכונים הבולטים ביניהם מופיעים במגילת איכה, במשלי ובכמה ממזמורי תהלים. המשותף לרוב האקרוסטיכונים שנמצאו במקרא הוא שהם מבוססים על סדר האלף בית (אף שנמצאו מספר מועט של אקרוסטיכונים המצטרפים למילים קצרות במקרא).
האקרוסטיכון במזרח הקדום
באכדית נמצאו שבעה אקרוסטיכונים היוצרים שמות או משפטים הנוגעים ליצירה או למחברה. האקרוסטיכון הבבלי המוכר ביותר נמצא ביצירה "התיאודיציה הבבלית", המתוארכת ל-1000 לפנה"ס בקירוב וכתובה באכדית. בשיר 27 בתים, היוצרים אקרוסטיכון בו נזכרים שמו ותאריו של מחבר היצירה. ההבדל העיקרי בין האקרוסטיכונים הכתובים אכדית לאלו שבמקרא הוא שהם נושאים מסר מילולי בעל משמעות, ואילו מרבית האקרוסטיכונים במקרא בנויים על פי סדר האלפבית העברי ואינם יוצרים מילים או משפטים. הבדל נוסף נובע מאופיו של הכתב האכדי. הכתב האכדי מורכב מסימנים המסמלים הברות שלמות, בעוד שהכתב העברי הוא אלפביתי. קיים קושי בפענוח האקרוסטיכונים באכדית הנובע מכך שאותו הסימן יכול לסמל מספר הברות שונות. כך בחלק מהאקרוסטיכונים האכדיים סימן נקרא כהברה אחת בתוך השיר, וכהברה שונה לחלוטין במסר האקרוסטיכון.
באוצר השירה האוגריתית לא ידועים לנו אקרוסטיכונים של ממש, אולם ישנם טקסטים המכילים רצף של מספר שורות הפותחות כולן במילה או הברה זהה. כמה חוקרים ביקשו לראות בטקסטים אלה "קווזי-אקרוסטיכונים" (מעין אקרוסטיכונים). ואולם, במקרים אלה לא מתקבל צירוף בעל משמעות כלשהי, ולכן קשה לראות הקבלה כלשהי בין "קווזי אקרוסטיכונים" אלה לאקרוסטיכון המקראי.
במצרית נמצאו מספר שירים שעושים שימוש בתחבולה ספרותית הדומה במידת מה לאקרוסטיכון. אחד מן השירים הללו נקרא "המנון לאמון" והוא חובר באלף השני לפנה"ס. במזמור זה, המילה הראשונה בכל בית היא בעלת צליל הדומה למספרו של הבית. אמצעי ספרותי זה מזכיר במידה מסוימת את רעיון האקרוסטיכון האלפביתי שמופיע במקרא, שכן בשני המקרים פתיחת הבית מבטאת את מספרו בשיר.
האקרוסטיכון במקרא
ביחס לכלל הספרות שנמצאה במזרח הקדום, התופעה של אקרוסטיכון אלפביתי היא ייחודית למקרא.
תהלים
בספר תהלים יש שמונה אקרוסטיכונים אלפביתיים. זהו המקור הגדול ביותר לאקרוסטיכונים במקרא. בחלק מהמזמורים האקרוסטיכון הוא מלא, ובחלקם האקרוסטיכון חסר אותיות. האקרוסטיכונים האלפביתיים נבדלים בתדירות החלפת האותיות. בשלושה אקרוסטיכונים מופיעה אות האלפבית בראשית כל פסוק (תהילים כ"ה, ל"ד, קמ"ה), בשני אקרוסטיכונים מתחלפת אות לרוב כל שני פסוקים (תהילים ט'-י, תהילים ל"ז), בשני מזמורים האות מתחלפת בכל צלע (תהילים קי"א, תהילים קי"ב) ובמזמור אחד מתחלפת האות כל שמונה פסוקים (תהילים קי"ט).
רמי בר תמרי
רמי בר תמרי (נקרא גם: רמי בר דיקולי) היה אמורא תלמידו של רב יהודה שמתואר בתלמוד בבלי כחכם גדול וכחריף ביותר.
אקרוסטיכון במקרא
תהילים קמ"ה
במספר נוסחים אחרים כגון תרגום השבעים, הוולגטה ואחת מגרסאות תהלים שנמצאו בקומראן, נוסף פסוק במקום הנו"ן החסרה בנוסח המסורה. בקומראן הפסוק שנוסף הוא: "נאמן אלוהים בדבריו וחסיד בכול מעשיו". חוקרים משערים שזהי תוספת מאוחרת ולא חלק מהמזמור המקורי. אחת הסיבות לכך היא שהצלע השנייה בפסוק חוזרת במדויק על המופיע בפסוק י"ז ("...וחסיד בכל מעשיו"), בעוד שבגרסה החסרה אין כלל כפילויות דומות. בנוסף, הביטוי "נאמן אלוהים בדבריו" מזכיר את הברכה שנאמרת לאחר ההפטרה "האל הנאמן בכל דבריו" וזהי הוכחה אפשרית לכך שפסוק זה הוא תוספת מאוחרת. מבחינה תוכנית השמטת הנו"ן לא פוגמת ברצף המזמור והיו אף שטענו שהחסרת הנו"ן תורמת למבנהו.
רמי בר תמרי
תולדות חייו
רמי נולד בפומפדיתא. לפי המסופר בתלמוד הוא נקלע לסורא והסתבך עם המנהגים השונים שם. לפי המנהג בסורא לא אוכלים את הכחל (עטין בהמה) אלא זורקים אותו, זאת לעומת הנהוג בפומפדיתא לאכול אותו. כשהזדמן רמי לסורא הוא בא לאכול את העטין, וכשרב חסדא שאל אותו מדוע עושה כך בניגוד לדעתו של רב (אמורא) הוא השיב שזאת מפני שבא ממקומו של רב יהודה שהתיר לעשות כך. כשטען לו רב חסדא שיש להחמיר כמנהג המקום ענה לו רמי שאכל את זה חוץ לתחום העיר. בתגובה לשאלה במה חרך את זה הוא השיב שעשה זאת בפורצני, ואין חשש של יין נסך מפני שהם היו לאחר 12 חודשים. רב חסדא טען לו שאולי הם גזולות, והוא השיב שהם כבר נרקבו והבעלים התייאשו מהם.
אקרוסטיכון במקרא
תהילים קמ"ה
בנוסף לאקרוסטיכון האלפביתי הבולט במזמור זה, נטען שבאמצע מזמור זה מופיע אקרוסטיכון הפוך של המילה "מלך" בפסוקים י"א-י"ג:
אמנם, כל אקרוסטיכון אלפביתי שלם כולל את הצירוף "מלך", שכן זהו היפוך רצף אותיות האלפבית הרגיל. אך במזמור זה מופיעות דווקא בפסוקים אלו מילים משורש "מ.ל.כ", ומשום כך אפשר שבמזמור קמ"ה אקרוסטיכון זה הוא מכוון.
רמי בר תמרי
תולדות חייו
בעניין נוסף שאל אותו רב חסדא מדוע אינו נושא את תפיליו ואינו חובש ציצית והוא השיב שחולה מעיים פטור מן התפילין ושטליתו שאולה.
אקרוסטיכון במקרא
כ"ה, ל"ד
במזמור כ"ה מופיע אקרוסטיכון החסר את האותיות ו' ו-ק' כאשר במקום ה-ק' מופיעה ר' פעמיים ובסופו נוספה האות פ'. במזמור ל"ד מופיע אקרוסטיכון החסר את האות ו' בלבד. בסופו גם כן מופיעה פ'. ע"פ צ'רסקו, המטרה בהוספת ה-פ' בסוף שני מזמורים אלו היא על מנת ליצור אקרוסטיכון של המילה "אלפ" על פני התחלתו אמצעו וסופו של המזמור (פסוקים א', י"א ו-כ"ב בשני המזמורים). אקרוסטיכון משוער זה מסייע להדגיש את אופיים האלפביתי של שני המזמורים והשמטת ה-ו' שומרת על אורך של 22 פסוקים כמספר אותיות האלפבית. חוקרים אחדים אף הציעו כי השמטתה של ו' דווקא מבוססת על שיטת האתב"ש, שיטת הצפנה בה האות הראשונה באלפבית מסמלת את האחרונה וכן הלאה (א' ו-ת', ב' ו-ש' ג' ו-ר'...): על פי שיטה זו, ו' היא בת זוגה של פ', והשמטתה מפצה על הכפלת האות פ' באקרוסטיכונים אלה.
רמי בר תמרי
תולדות חייו
בתוך כך הביאו לפני בית דינו של רב חסדא אדם אחד, שלא קיים מצוות כיבוד הורים. כפתוהו על העמוד על מנת להלקותו. אמר להם רמי בר תמרי: הניחו לו, אל תלקוהו, שכן שנויה בריתא, כי כל מצות עשה שמתן שכרה כתוב בצדה - אין בית דין שלמטה מזהרין עליה לכפות על ידי ענישה כמלקות, ובמצות כבוד אב נאמר "למען יאריכון ימיך".
אמר לו רב חסדא לרמי בר תמרי: רואה אני בך, שאתה חריף ביותר! אמר לו רמי בר תמרי לרב חסדא: אם היית נמצא במקומו של רב יהודה, הייתי מראה חריפותי הרבה יותר מעכשו.
אקרוסטיכון במקרא
ט' - י'
בשני מזמורים אלו מופיע אקרוסטיכון חלקי שתחילתו במזמור ט' וסופו בסוף מזמור י'. בתרגום השבעים מופיעים שני מזמורים אלו כמזמור אחד. גם רש"י התייחס לשני מזמורים אלו כמזמור אחד מאוחד. במזמור ט' מופיעות מרבית האותיות שבחציו הראשון של האלפבית – מ-א' עד כ'. מזמור י' פותח ב-ל' הממשיכה את האקרוסטיכון, ומסתיים באותיות ק' – ת' בפסוקיו האחרונים.
ל"ז
מזמור ל"ז עוסק בהנחיות מוסריות. אותיות האקרוסטיכון מופיעות על פי רוב במרחק של שני פסוקים זה מזה. ברובו מורכב המזמור מבתים בעלי שני פסוקים. בכל בית פסוק אחד שבו הנחיה מוסרית המתחילה באות האקרוסטיכון, ופסוק נוסף המעניק הסבר או חיזוק להנחיה זו. האקרוסטיכון אינו שלם: חסרה בו האות ע'. בנוסף, תבנית הבתים בני שני פסוקים איננה נשמרת לכל אורכו.
קי"א, קי"ב
שני מזמורים אלו דומים מאוד זה לזה בסגנונם ובמבנם. שניהם כוללים אקרוסטיכון במבנה זהה בו בכל פסוק שתי צלעות, וכל צלע פותחת באות מהאקרוסטיכון. זאת למעט שני הפסוקים האחרונים שבכל אחד מהם 3 צלעות ו-3 אותיות מהאקרוסטיכון. מזמור קי"א מתמקד בגדלותו וצדקתו של האל, ואילו מזמור קי"ב מתאר את הצדיק ירא ה' ושכרו. בנוסף למבנה האקרוסטיכוני הזהה, ישנם ביטויים דומים או זהים המופיעים בשני המזמורים, כמו "חנון ורחום "(קי"א, ד) ו-"חנון ורחום וצדיק" או "(ו)צדקתו עמדת לעד" (קי"א, ג'- קי"ב, ג' - קי"ב ט'). קווי הדמיון הרבים בין שני המזמורים האלו מביאים את רוב החוקרים להסכים שהם נכתבו על ידי מחבר אחד.
קי"ט
מזמור קי"ט הוא הארוך מכל מזמורי תהלים וארכו 176 פסוקים. הנושא המרכזי במזמור זה הוא שבח התורה. הוא מחולק ל-22 בתים שכל אחד מהם מחזיק שמונה פסוקים המתחילים כולם באות האקרוסטיכון. הדוגמה היחידה במקרא לאקרוסטיכון במבנה דומה שבו חזרה על האותיות נמצאת בפרק ג' באיכה, שבו בכל בית שלושה פסוקים המתחילים באות מהאקרוסטיכון. לעומת זאת במרבית הטקסטים הבבליים הכתובים באקרוסטיכון ישנה חלוקה המזכירה את מזמור קי"ט, כלומר: השיר מחולק לבתים ובכל אחד מהם 'אות' מהאקרוסטיכון פותחת את כל שורות הבית.
איכה
מגילת איכה מכילה קינות על חורבן בית המקדש הראשון. ארבע הקינות הראשונות בנויות באקרוסטיכון אלפביתי שלם. הפרק החמישי והאחרון אינו מכיל אקרוסטיכון, אך הוא באורך של 22 פסוקים, כמניין אותיות האלף-בית. חוקרים רבים סבורים כי מספר זה של פסוקים אינו מקרי, וכי פרק ה' משתמש ב'אקרוסטיכון ריק', כלומר, הוא מכיל 22 פסוקים בגלל הזיקה הכללית שלו למסגרת של אקרוסטיכון, אך סדר האותיות חופשי ואיננו עוקב אחר האלף-בית. אם נקבל הנחה זו, הרי מגילת איכה כולה מעוצבת בצורה זו או אחרת סביב האלפבית העברי.
פרקים א', ב' ו-ד' הם באורך 22 פסוקים כל אחד, והם כוללים אקרוסטיכונים בהם כל פסוק מתחיל באות מאותיות האלפבית. בפרקים א' ו-ב' יש בכל פסוק שלוש שורות-שיר ואילו בפרק ד' שתי שורות-שיר. שלושת הפרקים האלו קשורים זה לזה גם מבחינות אחרות. כך למשל, שלושתם פותחים במילה "איכה". פרק ג' לעומת זאת יוצא דופן במבנהו. בכל בית שלושה פסוקים הפותחים כל אחד באות מהאקרוסטיכון, כך אורכו הוא 66 פסוקים – בשונה מכל הפרקים האחרים.
חציית האלפבית
בפרק א' באיכה האקרוסטיכון האלפביתי מתחלק לשני חלקים שווים באורכם. הראשון מ-א' עד כ' והשני מ-ל' עד ת'. במחצית הראשונה, המקונן מדבר בגוף שלישי על "בת ציון", היא ירושלים שחרבה. במחצית השנייה, לעומת זאת, "בת ציון" מבכה בגוף ראשון את מר גורלה. במקרה זה חציית האקרוסטיכון לשניים משמשת כאמצעי אמנותי להבלטת נקודות המבט השונות בקינה.
סדר האותיות פ'-ע'
בשלושה מפרקי איכה (ב,ג,ד) סדר האלפבית שונה במקצת מהסדר הידוע. האות פ' מופיעה לפני האות ע'. מאחר שתופעה זו חוזרת שלוש פעמים סביר שאין מדובר בטעות אלא בבחירה מכוונת. חיזוק נוסף לכך הוא שבית האות פ' נפתח באופן כמעט זהה בפרקים ב' ו-ג': "פצו עליך פיהם"(ב, ט"ז) ו-"פצו עלינו פיהם"(ג, מו). בחפירות ארכאולוגיות נמצאו כמה כתובות אלפבית עתיקות בהן סדר האותיות פ' ו-ע' הפוך מן המוכר לנו, כמו בפרקים אלה באיכה. פ' מקדימה את ע' גם בתרגום השבעים למזמור אשת חיל. כמו כן, בגרסה של איכה פרק א' המופיעה באחת ממגילות קומראן פ' מקדימה את ע', שלא כמו בנוסח המסורה שלפנינו. ייתכן שעדויות אלו יכולות להצביע על סדר אחר שהיה מקובל לאלפבית. היו חוקרים שאף הציעו שבמזמור ל"ד בתהלים הקדימה פ' את ע' בנוסחו המקורי, על אף שאין לכך כל עדות נוסח עתיקה. זאת על פי ההקשר בלבד: הפסוק הפותח באות צ' במזמור זה לא מתאים להיקרא כהמשכו של הפסוק הפותח באות פ' אלא דווקא כהמשכו של הפסוק הפותח באות ע'.
רבי יוחנן ורבא נדרשו אף הם לסוגיית שינוי סדר האותיות באיכה. הם סברו, על דרך הדרש, ששינוי סדר ה-פ' וה-ע' נועד על מנת להדגיש שהמרגלים במדבר חטאו בחטא לשון הרע. לשיטתם, המרגלים דיברו בפיהם רעה על הארץ ותיארו דברים שלא ראו בעיניהם, ולכן הוקדמה ה-פ' ל-ע' באיכה: "בשביל מה הקדים פ"א לעי"ן בשביל מרגלים שאמרו בפיהם מה שלא ראו בעיניהם". יש לציין שעל פי פשט הדברים, סיפור המרגלים לא מוזכר כלל באיכה. במדרש איכה רבה חוזרים דברים דומים, אך ללא אזכור המרגלים: "מפני מה הקדים פ"ה לעי"ן? לפי שהן אומרים בפה מה שלא ראו בעין".
אקרוסטיכון מינימלי באיכה ה'
ייתכן שבאיכה ה', בחלקה האחרון של המגילה, ישנה התייחסות תמציתית לתבנית האקרוסטיכון האלפביתי המופיע בארבעת הפרקים הקודמים. באיכה ה' י"ט-כ' המילים שבראש צלעות הפסוקים מתחילות באותיות א', כ', ל' ו-ת'. אותיות אלו הן בדיוק ההתחלה (א), האמצע (כ, ל) והסוף (ת) של האלפבית העברי בהתאמה:
אקרוסטיכון מינימלי זה, אם אכן קיים, מהווה מעין סיכום למגילת איכה הרצופה באקרוסטיכונים אלפביתיים.
תפקידו של האקרוסטיכון באיכה
לא ידוע מדוע דווקא מגילת איכה מתאפיינת בשימוש כה אינטנסיבי באקרוסטיכון. חוקרים שהתייחסו לשאלה זו הציעו שהאקרוסטיכון, בהיותו מסגרת נוקשה ופורמלית באופיה, מתפקד כגורם המאזן את ההתפרצות הרגשית רבת העוצמה שבמגילה, ובכך הופך אותה מזעקה בלתי מרוסנת ליצירה ספרותית מאורגנת שמובנה בה מתח בין צורה לתוכן.
תפקידו של האקרוסטיכון במקרא
חוקרים העלו כמה השערות לגבי תפקידו של האקרוסטיכון האלפביתי. אפשר שמטרתו של האקרוסטיכון דידקטית, והוא נועד לסייע לקורא המזמור לזכור את תוכנו כדי שיוכל לחזור עליו על פה. השערה זו עשויה להתאים למספר אקרוסטיכונים כגון אלה שבתהלים קי"א - קי"ב. ואולם במקרים אחרים, כדוגמת מזמור קי"ט או איכה ג', אין צורת האקרוסטיכון מקלה על זיכרון היצירה. על פי השערה אחרת, לאקרוסטיכון תפקיד ספרותי: הוא נועד להעניק תחושה של שלימות ליצירה, וליצור את הרושם שהנושא נדון עד תום. מזמור קי"ט משמש דוגמה נאה להצעה זו. חוקרים אחדים שיערו כי מדובר בקישוט אומנותי משוכלל שנועד להקנות לשיר איכויות מיוחדות המבליטות את כישרונו הפואטי של מחבר השירה: אקרוסטיכון אלפביתי מהווה מסגרת מוגבלת ונוקשה, והיכולת לחבר יצירה מוצלחת במגבלות אלה נחשבת לביטוי של כישרון ספרותי מיוחד. עוד הוצע כי עיקר תרומתו של האקרוסטיכון ליצירה היא במישור הוויזואלי, שכן הוא יוצר אפקט ויזואלי הרמוני עבור קורא המעיין בה כשהיא בצורתה הכתובה.
בנטיו
בנטיו (באנגלית: Bentiu) היא עיר הבירה של מדינת האיחוד, אחת מעשר המדינות בדרום סודאן.
מיקום
העיר בנטיו נמצאת בנפת רובקונה שבמחוז מדינת האיחוד, על גדותיו הדרומיים של נהר בחר אל-ע'זאל, הנמצא בצפון דרום סודאן, בסמוך לגבול הבינלאומי עם סודאן. העיר נמצאת כ-654 ק"מ צפון-מערב מעיר הבירה והעיר הגדולה ביותר, ג'ובה. על גדותיו הצפוניים של הנהר נמצא היישוב רובקונה. שני היישובים מחוברים בגשר אל-סאלם, החוצה את הנהר לרוחבו.
הקואורדינטות של העיר הן: 9° 15' 36.00"N, 29° 48' 0.00"E
אוכלוסייה
נכון לשנת 2006, מוערכת האוכלוסייה בעיר בכ-7,700 נפש.
סקירה
בנטיו היא מרכזה המנהלי, העסקי והפוליטי של מחוז מדינת האיחוד.
כלכלה
במחוז מדינת האיחוד נמצאים מאגרי הנפט הגדולים ביותר בדרום סודאן.
בעיר קיים סניף של הבנק המסחרי של קניה.
תשתיות
כתוצאה ממלחמת האזרחים הסודאנית השנייה, נגרם הרס רב בתשתיות העיר ואלה נבנות מחדש בימים אלו וכוללים את:
חינוך
בעיר קיימים 3 בתי ספר יסודיים, 2 תיכונים ואוניברסיטת מערב הנילוס העליון שמתוכננת להיפתח. כל המוסדות מלמדים בשפה הערבית.
פרנק סטילוול
פרנק לזלי סטילוול (באנגלית: Frank Leslie Stillwell 27 ביוני 1888 - 8 בפברואר 1963) היה גאולוג אוסטרלי, זוכה מדליית קלארק מטעם החברה המלכותית של ניו סאות ויילס בשנת 1951.
חייו
סטילוול למד באוניברסיטת מלבורן והצטרף למשלחת האוסטרלו-אסייתית לאנטארקטיקה (1914-1911) כגאולוג. במשך 17 חודשים שהה באנטארקטיקה בפיקודו של דאגלס מוסון. הוא הוצב בבסיס העיקרי במפרץ קומונוולת'.
לאחר המשלחת עבד סטילוול בברוקן היל, ניו סאות ויילס, מ-1919 עד 1921, כעוזר לגאולוג ד"ר ארנסט קלייטון אנדרוז. הוא מיפה את שדה הזהב של קלגורלי, מערב אוסטרליה, 1928-1927.
סטילוול הצטרף לחברה המלכותית של ויקטוריה בשנת 1910 וכיהן כנשיאה בשנים 1953–1954.
מגרסת אפרוחים
מגרסת אפרוחים (נקראת גם מכונת גריסת אפרוחים) היא מכונה המשמשת להשמדת אפרוחים שאינם מניבים תועלת כלכלית אשר בקעו במדגרות תעשייתיות זמן קצר טרם ההשמדה. בדרך כלל מדובר בזכרים בתעשיית הביצים, אך גם בתעשיית האווזים. בישראל מושמדים בדרך זו בכל יום כ-15 אלף אפרוחים זכרים בתעשיית הביצים, ועוד מספר דומה של אפרוחים בתעשיית העופות (פטמים).
תהליך השימוש במכונות גריסה
לאחר מיון זוויג האפרוח על ידי ממיין זוויג (Sexer, ובקצרה "ממיין"), האפרוח מושלך לתוך צינור המוביל אותו למסוע שבסופו מתקן הגריסה.
קיימים כמה סוגים לתהליך זה, ובין אלו, ואקום המושך את האפרוחים לתוך רשת ברזל בכוח, להב לחיתוך של האפרוחים, ומעיכה.
חלופות לגריסת אפרוחים
בתעשיית הבשר והביצים קיימות חלופות לשימוש במכונת גריסה. בין חלופות אלה למשל:
התנגדות לשימוש במכונות גריסה
רבים מהצמחונים, ובפרט הטבעונים, פעילי רווחת בעלי חיים, ואחרים, מתנגדים לשימוש במכונות גריסה בטענה שהשימוש בהן אינו מוסרי אפילו כאשר יצרני המכונות ועובדי המדגרות טוענים אחרת, וכי הוא גורם צער בעלי חיים ואף גורם לכך עוד יותר כאשר מופעל עומס על המכונה (ביחס לתקנות יצרניה), מסיבות שונות כמו עומס עבודה במדגרה, עובדים רשלניים, ועוד גורמים שהפיקוח עליהם בעייתי בכל מקרה. תחקיר "כלבוטק" שעסק בנושא תיעד שימושים כאלה במגרסת אפרוחים, ובפרט מקרים בהם מכונה המבוססת על להבים גרמה לחלק מהאפרוחים להיפצע חלקית מהלהב שוב ושוב, ואף להיזרק מהמכונה מדממים.
עמותות שונות בעולם הפועלות לרווחת בעלי חיים כגון PETA או MFA מזהירות מפני הצער והכאב שמכונות אלה גורמות לאפרוחים, וקוראת לבני אדם להימנע מצריכת ביצים באופן כללי.
המערכת האוטומטית להבטחת פעילות חקיקה (רוסיה)
המערכת האוטומטית להבטחת פעילות חקיקה (ברוסית: Автоматизированная система обеспечения законодательной деятельности, בראשי תיבות: АСОЗД) היא מערכת מידע ממשלתית פדרלית, שמטרתה לספק תמיכה במידע לפעילותם של צירי הדומה הממלכתית של הפדרציה הרוסית וסנאטורים במועצת הפדרציה, הבית העליון של האספה הפדרלית של רוסיה.
תיאור
המערכת מספקת למשתמשיה הזדמנות לקבל מידע על הליך חקיקה ומכילה טקסטים של הצעות חוק, חוקים ומסמכים קשורים אחרים.
שלב ראשון
השלב הראשון במערכת, שפעל מאז מרץ 1997 במצב ניסיוני וביוני 2001 עברה למצב הפעלה קבוע, דרש התקנה של תוכנת Lotus Notes על מחשבי הפרלמנט. מאז הזמנת השלב השני בה כבר לא משתמשים בה.
שלב שני
השלב השני נמצא בשימוש שני בתי הפרלמנט ברוסיה מאז יולי 2006. בשלב השני היא פועלת על אותה תוכנת Lotus Notes, אך מאפשרת לעבוד דרך דפדפן אינטרנט, מה שמונע את הצורך בהתקנת תוכנה מיוחדת במחשב לצורך הפעלת המערכת.
על בסיס השלב השני, נוצר פורטל "פעילות חקיקה", באינטראנט של הדומה הממלכתית.
הגישה לכל המידע במערכת היא בחינם, היכולת לערוך מידע במערכת נפתחת לאחר קבלת הרשאה.
היסטוריה
בשנת 1994 הוכן מסמך שכותרתו "תיאור נוהל החקיקה" שהפך למעשה לתנאי ההתייחסות לפיתוח המערכת.
ב-5 במרץ 1997 הוצא צו מטעם ראש מנגנון הדומה הממלכתית, אשר אישר נוהל להפעלת המערכת בשלב הראשון.
ב-29 ביוני 2001 הוצא צו מטעם מנכ"ל הדומה לפיו המערכת הוכנסה לשימוש קבוע.
ב-26 ביולי 2006 הוזמן השלב השני במערכת.
ב-21 ביולי 2017, הוחלט על הכנסת עדכון נוסף של המערכת.
טכנולוגיות בשימוש
MS Windows 2003 Server Enterprise Edition R2 משמש כמערכת הפעלה של שרתים המשתמשים ב-IBM Lotus Notes / Domino.
נאיף בן בנדאר א-סודיירי
ראשית חייו והשכלה
א-סודיירי נולד בריאד ב-21 בינואר 1963. אביו, בנדר, הוא בנו של אחמד א-סודיירי. הוא קיבל תואר שני במדע המדינה.
קריירה
א-סודיירי עבד במגזר הפרטי עד שהצטרף למשרד החוץ הסעודי בשנת 1996 ועבד במשלחת הסעודית לאו"ם משנת 1997. הוא עמד בראש קבוצה לפירוק נשק גרעיני ואי-הפצת נשק שהייתה מסונפת לוועדת הפירוק מנשק של האו"ם בין השנים 2012–‏‏2014. הוא מונה לשגריר ערב הסעודית בקנדה ב-2014, תפקיד אותו מילא עד אוגוסט 2018, כאשר הוא הוחזר על ידי ממשלת ערב הסעודית עקב מתיחות בין שתי המדינות.
א-סודיירי מונה לשגריר ערב הסעודית בירדן בינואר 2020. הוא מסר את הזמנתו של המלך סלמאן לנשיא סוריה בשאר אסד להשתתף בפסגת הליגה הערבית ה-32 שנערכה בג'דה, סעודיה, ב-19 במאי 2023.
בנוסף לתפקידו הדיפלומטי כשגריר ערב הסעודית בירדן, א-סודיירי מונה ב-12 באוגוסט 2023 לשגרירהלא-תושב ברשות הפלסטינית ולקונסול כללי בירושלים. באותו יום קיבל אותו מג'די אל-ח'לידי, היועץ הדיפלומטי של הנשיא הפלסטיני מחמוד עבאס, בירדן, שם הגיש את כתב האמנתו.
יחסי איחוד האמירויות הערביות–שווייץ
יחסי איחוד האמירויות הערביות–שווייץ הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים בין איחוד האמירויות הערביות ובין הקונפדרציה השווייצרית.
היסטוריה
בין מדינת האמירויות הערביות המאוחדות לבין הקונפדרציה השווייצרית מתקיימים יחסים דיפלומטיים רשמיים. על פי משרד החוץ השווייצרי, היחסים שבין מדינת האמירויות הערביות המאוחדות לבין הקונפדרציה השווייצרית הם יחסים חמים וידידותיים המתמקדים בעיקר במגזר הכלכלי.
היחסים שבין שווייץ לאיחוד האמירויות הערביות החלו להתפתח בשנות השישים של המאה העשרים כאשר האזור חווה התפתחות כלכלית אדירה שנבעה בעיקר מזינוק במכירות וייצור הנפט באזור. שווייץ הכירה בעצמאותה של איחוד האמירויות הערביות מן הממלכה המאוחדת באותה השנה בה קיבלה אותה, 1971.
ב-1976 פתחה שווייץ משרד סחר באבו דאבי, משרד ששודרג במעמדו לשגרירות בשנת 1982. קונסוליה נפתחה בעיר דובאי חמש שנים לאחר מכן (1987) ושודרגה לקונסוליה כללית האחראית על הסחר של שווייץ עם איחוד האמירויות הערביות. מרכז סחר שווייצרי נפתח בדובאי בשנת 2005. שווייץ פתחה נספחות בנושא הגנה באיחוד האמירויות הערביות בשנת 2009.
יחסים כלכליים
איחוד האמירויות הערביות, לצד ישראל, היא שותפת המסחר החשובה ביותר של שווייץ במזרח התיכון. האמירות של דובאי שמהווה מרכז מסחר בין אסיה, אפריקה ואירופה הפכה לבסיס פעילות של חברות שווייצריות רבות, עקב מיקומה הגאוגרפי הנוח וההזדמנויות הרבות המוצעות בה לעסקים והשקעות מצד זרים ומקומיים.
ערכו של הייצוא השווייצרי לאיחוד האמירויות הערביות זינק בהתאמה לזינוק הכלכלי של איחוד האמירויות הערביות. שווייץ מייצאת באופן מסורתי לאיחוד האמירויות אבני חן, מתכות, שעונים, תכשיטים ותרופות שונות. שווייץ מייבאת מאיחוד האמירויות הערביות את אותם המוצרים, בתוספת הנפט שמהווה חלק בלתי נפרד מהכלכלה האמירתית.
שווייצרים באיחוד האמירויות הערביות
על פי הלשכה השווייצרית המרכזית לסטטיסטיקה, בסוף שנת 2018 התגוררו באיחוד האמירויות הערביות אלפיים תשע מאות חמישים ושבעה שווייצרים. קהילה זו היא אחת הגדולות באזור המזרח התיכון.
מיכאל ימר
הרב מיכאל ימר (נולד באב ה'תשי"ט) הוא ראש ישיבת ההסדר שעלבים.
ביוגרפיה
למד בישיבת ההסדר שעלבים.
בשנת ה'תשמ"ג קיבל תעודת הוראה על ידי מכון הוראה מורשת יעקב.
באייר ה'תשמ"ז הוסמך הרב ימר כרב על ידי הרבנות הראשית וקיבל תעודת "יורה יורה".
בשנת ה'תשמ"ט מונה לתפקיד ר"מ בישיבת שעלבים, ושימש כר"מ לתלמידים בני חו"ל וישראלים לסירוגין.
באלול ה'תשע"ג מונה לתפקיד סגן ראש הישיבה, ובאב ה'תשע"ו מונה לתפקיד ראש הישיבה.
קרגולוקס
קָרגוֹלוּקס איירליינס אינטרנשיונל (באנגלית: Cargolux Airlines International S.A) היא חברת תעופה לוקסמבורגית למטענים, בסיסה בנמל התעופה לוקסמבורג-פינדל, והיא מפעילה טיסות מטען ליותר משישים יעדים. החברה היא חברת התעופה למטענים הגדולה באירופה.
תולדות החברה
קרגולוקס הוקמה ב-4 במרץ 1970 על ידי חברות התעופה לוקסאייר המקומית, לופטלאייר (Loftleiðir) האיסלנדית, וקבוצת משקיעים פרטיים. החברה החלה להפעיל טיסות מלוקסמבורג להונג קונג במאי 1970, עם מטוס בודד מדגם קנדאייר CL-44. בשנת 1973 היו בצי החברה חמישה מטוסי CL-44, והיא רכשה את מטוס הסילון הראשון שלה מדגם דאגלס DC-8, שאפשר לה להגדיל את מהירות השילוח שלה. בשנת 1974 מיזגו לופטלאייר וקרגולוקס את מרכזי התחזוקה שלהן, ובשנת 1975 עברה החברה למשרדים והאנגרים חדשים.
בשנת 1978 הוציאה קרגולוקס משירות את מטוסי ה-CL-44 שלה, ובמקומם הזמינה מטוסי בואינג 747. באותה השנה הרחיבה את יעדיה, והחלה לטוס גם לארצות הברית. בשנת 1979, בסוף העשור הראשון להקמתה, קבלה קרגולוקס את מטוסי הג'מבו הראשונים שלה. בשנת 1982 חתמו קרגולוקס וצ'יינה איירליינס על הסכם שיתוף פעולה. בשנת 1983 נכנסה קרגולוקס לשוק טיסות הצ'ארטר, והיא ביצעה מספר טיסות לעולים לרגל לחג'.
בשנת 1988 ייסדו קגולוקס ולוקסאייר חברת שכר בשם ליון אייר, בצי החברה החדשה היו שני מטוסי בואינג 747, אך תוך זמן קצר המיזם כשל, וליון אייר נסגרה. למרות הסתבכות קרגולוקס בהקמת ליון אייר, בשנת 1990 הייתה החברה שוב רווחית. באותה השנה נקלטו בצי המטוסים שלה שני מטוסי 747 נוספים, ובשנת 1993 נקלטו שלושה מטוסים נוספים.
באוקטובר 2010 הוגש כתב אישום נגד מנהל העסקים של החברה, לאחר שהודה כי תיאם מחירים. בנובמבר אותה השנה קנסה הנציבות האירופית את קרגולוקס יחד עם עוד עשר חברות תעופה, עקב תיאום מחירים.
ב-8 בספטמבר 2011 רכשה קטאר איירווייז 35% ממניות החברה, והיא הפכה לבעלי המניות השני בגודלו, לאחר לוקסאייר שהחזיקה ב-43.4%. בנובמבר 2012 הודיעה קטאר איירווייז על כוונת למכור את החזקותיה בחברה, עקב חילוקי דעות אסטרטגיים עם ההנהלה. ב-12 באוקטובר 2011 הייתה קרגולוקס לחברה הראשונה שקלטה את הבואינג 747-8.
צי המטוסים
צי המטוסים של החברה נכון למרץ 2020:
קישורים חיצוניים
מדיה וקבצים בנושא קרגולוקס באתר Airliners.net
המנון גאנה
אלוהים ברך את מולדתנו גאנה (באנגלית: God Bless Our Homeland Ghana) הוא ההמנון הלאומי של גאנה. ההמנון נכתב והולחן במקורו על ידי פיליפ גבהו ואומץ עם קבלת עצמאותה של גאנה ב-1957, אולם לאחר ההפיכה בשנת 1966 שונו מילותיו, ובשנות ה-70 של המאה ה-20 אימצה המדינה את מילותיו של מייקל קוואמה גבורדזואה ללחנו של גבהו.
Sweetener (שיר)
Sweetener (בעברית: ממתיק) הוא שיר של הזמרת האמריקאית אריאנה גרנדה מתוך אלבום האולפן הרביעי שלה Sweetener, שיצא בשנת 2018. את השיר כתבו גרנדה והפיקה יחד עם פארל ויליאמס.
רקע ושחרור
השיר נכתב והופק על ידי אריאנה גרנדה ופארל ויליאמס. השירה של גרנדה הוקלטה על ידי סם הולנד ונח פאסובוי באולפני MXM בלוס אנג'לס, קליפורניה, כאשר ג'רמי לרטולה סיפק סיוע למהנדס הקלטות. פיל טאן עירבב את הרצועה, וג'וש קדווין היה מהנדס האודיו, עם אנדרו קולמן ומארק לארסון כמהנדס ההקלטות. בהמשך שולט רנדי מריל בשיר בסטרלינג סאונד בעיר ניו יורק, ניו יורק.
השיר הופיע לראשונה בווידאו קליפ של השיר No Tears Left to Cry של גרנדה, יחד עם שירים אחרים. גרנדה פרסמה תמונה של עצמה מאזינה לשיר בעמוד האינסטגרם שלה. ב-21 ביולי 2018, צילומי פפראצי הדליפו קטע של גרנדה שמשמיעה את השיר במכוניתה, בהמשך אותו יום גרנדה אישרה את קטע בטוויטר שלה.
הרכב השיר
Sweetener באורך זמן כולל של שלוש דקות ועשרים ושמונה שניות (3:28). השיר היה מהראשונים שגרנדה כתבה לאלבום Sweetener. מבחינת תוכן המילים השיר מדבר על טיפול עצמי והעצמה בזמן שהיא שרה ישירות לאהובה. הוא מכיל גם משחקי מילים בשיר. על פי הגיליון שפורסם באתר "Musicnotes.com "על ידי Universal Music Publishing Group, השיר מורכב במפתח ה- E Major עם מפעם של 120 פעימות לדקה. שירתה של גרנדה נעה בין התו F♯ ל-D5.
ביקורת
בריטני ספנוס מרולינג סטון כינתה את השיר כ"גולת הכותרת" ו"קליט" דאגלס גרינווד כתב בסקירתו על האלבום ב-NME, "יש חוצפה בשם השיר, לאורך האלבום 'Sweetener' גרנדה מדברת על 'letting the sweetener in our hearts' to, 'bring that bitterness to a halt', לפני שהיא מגיעה להתמוטטותת שנמשמעת כמו מטרו בומין שמתעסק עם הפסקול של בת הים הקטנה..." כריס דיוויל מסטריאוגום אמר, "שם השיר הוא סוג של מנגינת הנשמה החופשית המודרנית שמגאן טריינור עשויה להוציא, אך הוצג בטוב טעם והופק במינימליזם העשיר בפירוט של Spoon's Kill the Moonlight".
הצלחה מסחרית
השיר יצא לראשונה ב-1 בספטמבר 2018 והגיע לשיאו במקום ה-55, כשהיה ה-"שיר שאינו סינגל" השני של גרדנה שהגיע למקום השני במעצד בארצות הברית. לאחר שהשיר "Breathin" יצא לאור כסינגל השלישי של Sweetener, הוא הפך ל"שיר שאינו סינגל" בעל התרשים הגבוה ביותר של גרנדה בארצות הברית, לאחר מכן הובס על ידי "Needy".
הופעות חיות
גרנדה הופיעה לראשונה עם השיר בהופעה חיה ב-The Sweetener Sessions בשנת 2018. השיר בוצע בהמשך במהלך סיבוב ההופעות העולמי של Sweetener בשנת 2019.
רצוננו לראות את מלכנו
רצוננו לראות את מלכנו הוא אלבום סולו מספר 20 של הזמר החסידי הבולט אברהם פריד. האלבום יצא בפברואר 2012 בחברת גל פז והוא מורכב מלחנים של יוצרים חרדיים מוכרים, בהם יוסי גרין וליפא שמלצר. פריד בעצמו הלחין את שיר הנושא של האלבום, Keep Climbing, האלבום מכיל שירים באנגלית, עברית ויידיש. שם האלבום באנגלית: Keep Climbing.
על האלבום
השיר "Light" (מעט אור) בלחן של איצי וולדנר יצא בגרסת כיסוי של שמילי אונגר באלבומו על הבמה.
ג'רמי לוין
ג'רמי לוין (באנגלית: Jeremy Levin; נולד ב-1954) הוא יהודי אמריקאי, דוקטור לרפואה, נשיא ומנכ"ל של חברת Ovid Therapeutics ולשעבר נשיא ומנכ"ל חברת טבע תעשיות פרמצבטיות. לוין נודע בזכות הישגיו בתעשיית הביו-פארמה ושמו צוין כאחד המשפיעים בתעשיית התרופות
קריירה
כיום לוין משמש מנכ"ל ויו"ר של חברת Ovid Therapeutics Inc, חברה המפתחת תרופות לילדים ומבוגרים עם הפרעות נוירולוגיות תוכניות הפיתוח הראשוניות של Ovid התמקדו במחלות מוח חשוכות מרפא ונדירות, בין היתר: תסמונת אנגלמן ותסמונת איקס שביר.
טרם הצטרפותו ל-Ovid, לוין כיהן כנשיא ומנכ"ל של חברת התרופות טבע אחת מחברות התרופות הגדולות בעולם. הוא כיהן בתפקיד עד עזיבתו באוקטובר 2013, על רקע מתיחות עם יו"ר הדירקטוריון פיליפ פרוסט.
לפני כן, כיהן כחבר הנהלה בכיר בחברת בריסטול מאיירס סקוויב שם היה אחראי על אסטרטגיה, מיזוגים ורכישות. בתפקיד זה עיצב והוביל את אסטרטגיית "מחרוזת הפנינים" של החברה. אסטרטגיה זו עזרה להוביל את השינוי שעברה BMY כחברה, במיוחד לאחר רכישת חברת Medarex Inc אשר לוין יזם ביולי 2009, אשר מיצבה את BMY כמובילה בתחום ה-אימונו אונקולוגיה.
עוד לפני כן שימש לוין כראש פיתוח עסקי גלובלי ושותפויות אסטרטגיות בחברת NYSE: NVS) Novartis), ולפני כן היה יו"ר ומנכל של חברת התרופות Cadus.
לוין מכהן כיום כדירקטור בחברות: Biocon ו- ZappRx
לוין הוא דובר קבוע בכנסים בתחום הפארמה, בהם הוא מתמקד בהעמקת הקשר בין חברות למטופלים, קיום חדשנות בתעשיית התרופות, הרחבת התפקיד של מיזוגים ורכישות, וגלובליזציה של תעשיית התרופות.
ביוגרפיה
לוין נולד בדרום אפריקה, בחווה של משפחתו – חווה דה הויק, בפיקטברג, הכף המערבי. אביו היה עיתונאי פוליטי אשר בשנת 1965 התבקש לעזוב את המדינה בין יום על רקע התנגדות הוריו למשטר האפרטהייד. בעקבות טבח שארפוויל, הוא עזב את דרום אפריקה ועבר לסאליסבורי, רודזיה (כיום הארארה זימבאבווה). לבסוף התמקמה משפחתו של לוין בלונדון, אנגליה, שם רכש את השכלתו. לפני הניסיון העסקי שלו, עסק לוין ברפואה, עבד בבתי חולים: האמרסמית' בלונדון, גרוט שור בקייפ טאון דרא"פ, ובבית החולים האוניברסיטאי בז'נבה, שווייץ. לוין, שמתגורר כיום בארצות הברית, חי בעבר בדרום אפריקה, זימבאבווה, אנגליה, שווייץ וישראל. בשנת 1986 לוין הגיע לארצות הברית לעבוד בתעשיית התרופות והתקדם בסולם הדרגות.
אמו של ג'רמי לוין היא לאה לוין, דוקטור כבוד של אוניברסיטת אסקס. היא כיהנה בחבר המנהלים של בעמותת האומות המאוחדות, אנטי-עבדות ו-International Alert, והייתה בחבר המנהלים של JUSTICE בין השנים 1982-1992. כמו כן, לאה לוין כיהנה בחבר המנהלים של Redress, Readers International, International Journal of Human Rights. היא המחברת של הספר מטעם אונסקו: "זכויות אדם: שאלות ותשובות" – אחד הספרים בעלי התפוצה הרחבה ביותר בנושא זכויות אדם.
לוין נישא למרג'רי פלדברג (בתו של סטנלי פלדברג, אחד השותפים המקימים של חברת "TJX") בשנת 1987, ולהם שתי בנות. אחיו הוא דייוויד לוין, מנכ"ל McGraw-Hill Education, ואחותו היא מיכל לוין.
טוליארה
טוליארה (במלגשית: Toliary) היא עיר נמל הממוקמת בדרום מערב האי מדגסקר כ-936 ק"מ דרומית-מערבית לבירה אנטננריבו.
העיר היא בירת מחוז טוליארה ושל חבל אטסימו-אנדרפאנה. העיר שוכנת על חוף מצר מוזמביק ועל פי הערכה משנת 2007 יש בה 114,400 תושבים.
העיר נקראה על ידי הצרפתים טוליאר (Tuléar) אך שמה שונה לטוליארה ב-1970, במסגרת החלפת כל שמות הערים מהשפה הצרפתית לשפה המלגשית לאחר תום השלטון הצרפתי ב-1960.
אפילפסיה בילדים
אפילפסיה משפיעה על כל קבוצות הגיל, אבל אצל ילדים ניכרת השפעתה על ההתפתחות הקוגניטיבית לאורך הילדות. יש כמה צורות של אפילפסיה המתקשרות רק למצבים בילדות שמפסיקים להתקיים אחרי שהילד גדל.כשבעים אחוז מן הילדים שסובלים מאפילפסיה בזמן הילדות יירפאו ממנה, בסופו של דבר. יש גם כמה סוגי התקפים כמו התקפי חום שהם אירועים חד-פעמיים בזמן הילדות ולא מתפתחים, בדרך כלל, לאפילפסיה קבועה.
סיבות
הסיבות לאפילפסיה בילדות משתנות. בכשני שלישים מהמקרים הסיבה להתקפים אינה ידועה. התקפים אלה נקראים לפיכך התקפים עָלוּמִים (התקפים אידיופתיים בלעז).
השפעות על ההשכלה
התפלגות האינטליגנציה של ילדים עם אפילפסיה דומה לזו של ילדים שאין להם אפילפסיה. האפילפסיה עלולה להשפיע על השכלתו של הילד ובכך לבעיות בלימודים ולציונים נמוכים יותר. בעוד שילדים רבים, שיש להם אפילפסיה, מסוגלים לתפקד בכיתה רגילה רבים אחרים נאלצים ללמוד בחינוך מיוחד. הילד נאלץ להפסיד שעות לימודים רבות בבית הספר בגלל ההתקפים. ההתקפים עלולים לפגום ביכולתו של הילד לשנן חומרי לימוד. לפרכוסי טוני קלוני עלולה להיות השפעה חמורה על ההשכלה בשל אובדן הזיכרון שהם גורמים ובשל הזמן הדרוש להחלים מן ההתקף, דבר הגורם לאיבוד שעות בבית הספר.
להתקפי ניתוק עלולה להיות השפעה שלילית על השכלתו של הילד. אם כי הם פחות נראים מפרכוסי טוני-קלוני הרי הם יכולים להתרחש פעמים רבות ביום ובכך פוגמים ביכולתו של הילד ללמוד וכתוצאה מכך הילד מקבל ציונים נמוכים. גם כאשר ההתקפים נשלטים על ידי תרופות נוצרות בעיות. לרבות מן התרופות נוגדות הפרכוסים יש תופעות לוואי הכוללות ישנוניות וכך מושפעת השכלתו של הילד. דווח שהיקף קבלת תעודת הבגרות היה 64% בהשוואה לממוצע הארצי שעמד על 82% (בארצות הברית).
השפעות חברתיות
הסטיגמה החברתית עלולה להוות מכשול כאשר הילד מועד יותר לבריונות. ילדים רבים שיש להם אפילפסיה מוגנים הגנת יתר על ידי הוריהם המגבילים אותם בשם הבטיחות כשהם מאלצים אותם ליותר פיקוח של מבוגרים מאשר ילדים אחרים ואינם מרשים להם להשתתף בפעילויות מסוימות הרגילות לקבוצת הגיל שלהם, כמו ספורט. יש לשקול אם ילד עם אפילפסיה נשלטת זקוק ליותר הגנה או הגבלה או האם הרווח גובר על ההפסד שעלול להיגרם לילד.
טיפול
רוב הילדים שמפתחים אפילפסיה מטופלים בצורה קונבנציונלית בתרופות נוגדות פרכוסים. בכשבעים אחוז ממקרי האפילפסיה בילדים יאזנו התרופות לחלוטין את ההתקפים. התאמת תרופה לילד עשויה להיות מורכבת. רבות מן הגלולות מיוצרות רק לבליעה, מה שיכול להיות קשה לילד. עבור כמה מן התרופות יש גרסאות ללעיסה. בדיאטה הקטוגנית משתמשים על מנת לטפל בילדים שלא הגיבו בהצלחה לטיפולים אחרים. דיאטה זו היא דלה בפחמימות, מספיקה בפרוטאין ועשירה בשומנים. הוכח שיש לה הצלחה בשני שלישים ממקרי האפילפסיה.
ליעוז עמר
ליעוז עמר (נולד ב-1979) הוא שחיין פאראלימפי לשעבר, מייסד ומנכ"ל חברת Travaxy לקידום תיירות נגישה לבעלי מוגבלויות.
עמר שירת בשנים 1999–2001 בחיל המשטרה הצבאית והיה מפקד בקורס שוטרים עד לסיום שירותו בעקבות כשל בריאותי שגרם לשיתוק בפלג הגוף התחתון.
בשנת 2007 ניצח במשחה 100 מטר בסגנון חזה באליפות ישראל בשחייה לנכים ובכך עמד בקריטריון ההשתתפות למשחקים הפאראלימיפיים. ב התחרה במשחה 100 מטר בסגנון חזה לדרגת נכות SB5, אותו סיים במשחה הגמר בתוצאה של 1:42.50 דקות ודורג במקום השמיני והאחרון.
עמר סיים קורס מדריכים ומאמנים לשחייה במכון וינגייט והיה מאמן שחייה בבית הלוחם בחיפה במשך שלוש שנים. היה מאמנו של בשאר חלבי.
בשנת 2018 ייסד את חברת Travaxy לקידום תיירות עבור בעלי מוגבלויות ובני הגיל השלישי והוא עומד בראשה. החברה זכתה בפרס מטעם האו"ם על תרומתה לתיירות בת קיימא.
פסטיבל הסרטים העולמי במונטריאול
פסטיבל הסרטים העולמי במונטריאול נוצר בשנת 1977 והוא אחד מפסטיבלי הקולנוע בינלאומיים הוותיקים של קנדה. הפסטיבל הציבורי מתקיים מדי שנה בסוף אוגוסט בעיר מונטריאול בקוויבק.
בניגוד לפסטיבל הסרטים הבינלאומי של טורונטו, שבו יש דגש על סרטים מקנדה ומצפון אמריקה, הפסטיבל במונטריאול שם דגש על מגוון גדול של סרטים מכל רחבי העולם. מטרתו הרשמית של הפסטיבל היא "לעודד גיוון והבנה תרבותיים בין המדינות, על מנת לטפח את הקולנוע של כל היבשות על ידי התפתחות קולנוע איכותי, קידום יוצרי סרטים ויצירות חדשניות, לגלות ולעודד כישרונות חדשים, ולקדם מפגשים בין אנשי קולנוע מרחבי העולם."
קטגוריות הפרס
בנוסף הפסטיבל מקיים הצבעה של הקהל עבור הסרטים שהם הכי אהבו בקטגוריות שונות:
סרטים ישראלים בפסטיבל
בשנת 2004 זכה הסרט הישראלי "הכלה הסורית" בפרס לסרט הטוב ביותר.
בשנת 2011 התחרה, במסגרת התחרות הרשמית, סרטו של ערן ריקליס "פלייאוף".
דיאן צ'אנד
דיאן (סינג) צ'אנד (באנגלית: Dhyan (Singh) Chand; 29 באוגוסט 1905 – 3 בדצמבר 1979) היה שחקן הוקי שדה מהודו. אלוף אולימפי בעל 3 מדליות זהב (אמסטרדם 1928, לוס אנג'לס 1932 וברלין 1936). נחשב לאחד משחקני ההוקי שדה הגדולים בכל הזמנים. הכינוי שלו היה "הקוסם".
במהלך הקריירה שלו (1926–1949) הבקיע צ'אנד 570 שערים ב-185 משחקים במסגרת משחקי נבחרת הודו בהוקי שדה. ממשלת הודו העניקה לו ב-1956 את הפדמה בהושאן, העיטור האזרחי השלישי בחשיבותו. יום ההולדת שלו, 29 באוגוסט, נחוג כיום הספורט הלאומי בהודו מדי שנה.
ביוגרפיה
באולימפיאדת אמסטרדם (1928) זכה צ'אנד עם חבריו לנבחרת בפעם הראשונה במדליית זהב בטורניר ההוקי שדה. הוא היה מלך השערים בטורניר עם 14 שערים, הרבה לפני המקום השני אחריו, 3 שחקנים שהבקיעו 5 שערים כל אחד.
באולימפיאדת לוס אנג'לס (1932) הוא זכה עם חבריו לנבחרת בפעם השנייה ברציפות במדליית זהב בטורניר ההוקי שדה. הוא הבקיע 12 שערים, אחרי חברו לנבחרת, אחיו הצעיר רופ סינג שהבקיע 13 שערים.
באולימפיאדת ברלין (1936) זכה צ'אנד עם חבריו לנבחרת בפעם השלישית ברציפות במדליית זהב בטורניר ההוקי שדה. במשחק הגמר גברה נבחרת הודו על גרמניה 8–1. לאחר המשחק, אדולף היטלר הציע לו משרה בכירה בצבא הגרמני.
חייו האישיים
רופ סינג, אחיו הצעיר של צ'אנד אף הוא אלוף אולימפי בהוקי קרח בעל 2 מדליות זהב (לוס אנג'לס 1932 וברלין 1936) ואשוק קומאר, בנו של צ'אנד אף הוא היה שחקן הוקי שדה מצטיין זוכה מדליית ארד באולימפיאדת מינכן (1972).
אריקה סרה
אריקה סרה (באנגלית: Erica Cerra; נולדה ב-31 באוקטובר 1979) היא שחקנית קנדית, אשר מוכרת בעיקר מתפקידה בתור ג'וזפין "ג'ו" לופו בסדרה "אאוריקה" ובתור בקה/אלי בסדרת המדע-בדיוני "המאה".
קורות חייה
סרה נולדה בוונקובר, קולומביה הבריטית, קנדה להורים ממוצא איטלקי. כבר כנערה שיחקה בתוכניות נעורים ובפרסומות.
בנובמבר 2010 סרה התחתנה עם רפאלה פיורה. בתם הראשונה של הזוג נולדה במאי 2012.
אהרן אבנון
ביוגרפיה
אבנון נולד וגדל בחיפה, למד בגימנסיה ביאליק. התגייס למשטרת היישובים העבריים ושירת בעמק הירדן. למד משפטים באוניברסיטה העברית בירושלים. במלחמת העצמאות שירת בחטיבת כרמלי, השתתף כמפקד מחלקה בקרב רמת יוחנן, כמפקד פלוגה לחם בקרבות כיבוש עכו, בחיפה. כמפקד פלוגת בית הספר למ״כים של החטיבה, שהורכבה ממספר כלי רכב משוריינים, לחם בקרב על ג'נין, לקראת סוף המלחמה השתתף במבצע חירם. ב-1949 מונה למפקד גדוד 21 בחטיבה ולאחר המלחמה עבר עמו לחטיבת גולני. השתתף ב-1951 בקרב תל מוטילה, היה ראש מטה בחטיבה 16, ושימש סגן מפקד חטיבת גולני. למד בבית הספר למלחמה בקימברלי שבבריטניה והדריך במכללה הבין-זרועית לפיקוד ולמטה. במלחמת סיני לחם כסגן מפקד חטיבה 4, חטיבת חי"ר מילואים שפעלה בגזרה המרכזית של חצי האי סיני. ב-1957 מונה לקצין אג"ם של פיקוד המרכז.
ב-1958 מונה למפקד פיקוד הנח"ל, לאחר מכן פיקד על בית הספר לחי"ר. עשה הסבה לשריון ובמלחמת ששת הימים פיקד על חטיבה 9 שהייתה בהליכי הסבה לחטיבה ממוכנת. החטיבה בפיקודו לחמה בשומרון, כבשה את תל תענך ואת העיר ג'נין. לאחר המלחמה שירת כנספח צה"ל בבריטניה ובמדינות סקנדינביה. בספטמבר 1970 מונה לראש מינהל הסגל ושירת בתפקיד עד אוגוסט 1973.
במלחמת יום הכיפורים שירת כעוזרו של מפקד פיקוד הדרום, מפקד הגשרים על תעלת סואץ, קצין קישור לכוחות האו"ם והשתתף בשיחות הפסקת האש בק"מ ה-101. לאחר המלחמה מונה לממונה על ההסברה, תפקיד חדש שנוצר בעקבות לקחי המלחמה, הוא שירת בתפקיד חודשיים לפני שהתפטר ופרש מצה"ל.
נטליה בלוכבוסטיקובה
נטליה בלוכבוסטיקובה (ברוסית: Наталия Белохвостикова; נולדה ב-28 ביולי 1951) היא שחקנית קולנוע סובייטית ורוסייה.
קורות חייה
נטליה בלוכבוסטיקובה נולדה בשנת 1951 במוסקבה. אביה, ניקולאי בלוכבוסטיקוב (1984-1918), היה דיפלומט. במהלך הקריירה שלו הוא מילא תפקידים שונים במשרד החוץ הסובייטי, עבד בשגרירויות ברית המועצות בקנדה ובבריטניה, וכיהן כשגריר בשוודיה. אמה, אנטונינה בלוכבוסטיקובה, עבדה כמתורגמנית.
ב-1952, בגיל 11 חודשים, היא נלקחה על ידי הוריה לבריטניה. אביה החל לעבוד שם כיועץ בשגרירות הסובייטית. בשנת 1956 היא חזרה למוסקבה עם הוריה, לאחר שהאב מונה לסגן מנהל המחלקה האירופית השנייה במשרד החוץ הסובייטי.
הופעת הבכורה של בלוכבוסטיקובה בקולנוע הייתה כשחקנית ביט ב-1965. היא הופיעה בקטע קצר בסרטו של מארק דונסקוי "לבה של אמא", על אמו של לנין – מריה אוליאנובה. לתפקיד זה הייתה השפעה מכרעת על הפיכתה של בלוכבוסטיקובה לשחקנית מקצוענית, אם כי לא בדרך צפויה.