cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
היום הבין-לאומי ללא עישון
נושא השנה
מדי שנה, ארגון הבריאות העולמי בוחר נושא, על מנת ליצור מסר גלובלי אחיד יותר עבור ה'יום ללא עישון'. נושא זה הופך להיות המרכיב המרכזי של סדר היום של ארגון הבריאות העולמי בנושא טבק לאותה השנה. ארגון הבריאות העולמי מפקח על יצירה והפצה של חומרי פרסום הקשורים לנושא, כולל חוברות, פליירים, פוסטרים, אתרי אינטרנט ועיתונות. בשנת 2008 הכניסו גם סרטונים כחלק מהקמפיין "נוער נטול טבק", וב-2009 הוכנסו גם הפודקאסטים לקמפיין.
פרסים
מאז 1988, מחלק ארגון הבריאות העולמי פרסים לארגונים או לאנשים פרטיים אשר תרמו תרומות חריגות לצמצום צריכת הטבק. פרסי 'יום ללא עישון' העולמי ניתנים לפי שישה אזורי עולם שונים (אפריקה, אמריקה, מזרח הים התיכון, אירופה, דרום מזרח אסיה ומערב האוקיינוס השקט).
התנגדות
עבור חלק מהאנשים, ה'יום ללא עישון' נחשב לפגיעה בחופש הפרט. מעשנים, מגדלי טבק ותעשיית הטבק מצאו דרכים להשמיע את דעתם על היום ללא עישון, בהשתתפות במחאות, במעשי התרסה, ובהעלאת כמות הפרסומות והאירועים התומכים בעישון ושימוש בטבק.
פרס פיבודי
פרס פּיבּוֹדִי (באנגלית: The George Foster Peabody Awards) הוא פרס אמריקאי המוענק מדי שנה על הצטיינות בתחום שידורי רדיו וטלוויזיה. הפרס מוענק על ידי בית הספר לעיתונאות ותקשורת המונים הנרי ו' גריידי שבאוניברסיטת ג'ורג'יה (UGA), כהוקרה על הישגים בתחומי השידור העיתונאי, דוקומנטריה, חינוך, בידור ותוכניות ילדים.
הפרס הוענק לראשונה בשנת 1941 עבור תוכניות רדיו וטלוויזיה ששודרו בשנה שקדמה לה, והוא אחד הפרסים הוותיקים ביותר במדיה האלקטרונית. הוא נקרא על שם איש העסקים והפילנתרופ ג'ורג' פוסטר פיבודי, שתרם את המימון לפרס. במקור, יועד הפרס להינתן עבור הישגים יוצאי דופן בתחום הרדיו בלבד, אך בשנת 1948 נוסף עליו גם תחום ההצטיינות עבור תוכניות טלוויזיה. בסוף שנות ה-90, נוספה קטגוריה של שידורים המופצים ברשת האינטרנט. הפרס אינו מוענק לשידורים המופצים בבתי קולנוע בלבד.
דאונטאון הונולולו
דאונטאון הונולולו (באנגלית: Downtown Honolulu) הוא המרכז ההיסטורי, הכלכלי ומרכז הממשל של העיר הונולולו, בירת מדינת הוואי שבארצות הברית. אזור דאונטאון הונולולו נתחם בנחל נו'אנו ממערב, בשדרת וורד ממזרח, בשדרת ויניארד מצפון, ובנמל הונולולו מדרום. האזור מכיל מבנים ומתחמים מודרניים והיסטוריים רבים.
תתי אזורים
ניתן לחלק את אזור דאונטאון הונולולו לארבעה תתי אזורים שלכל אחד מהם מוקד מרכזי משלו ושילוב של מבנים עם תכלית שונה. האזורים הללו הם מחוז הקפיטול, מחוז העסקים המרכזי, אזור הצ'יינה טאון ואזור קו המים.
אזור עסקים מרכזי
הפעילות של אזור העסקים המרכזי (Central Business District) מרוכזת בעיקר לאורך רחוב בישופ ובמרכז הקניות "פורט סטריט". אזור העסקים המרכזי נתחם בשדרות נו'אנו, רחוב נימיץ, רחוב ריצ'רדס ושדרת ויניארד. אזור זה מכיל את רוב בנייני המטה של החברות הגדולות ביותר שפועלות בהוואי וכמו גם את רוב גורדי השחקים של הוואי.
צ'יינה טאון
שכונת צ'יינה טאון (Chinatown), הממוקמת בין נחל נו'אונו ושדרת נו'אונו, הוא מרכז הפעילות של הקהילה הסינית בהוואי. אחד מהמקומות המרכזיים באזור זה הוא השוק הפתוח של צ'יינה טאון. האזור שממוקם מסביב לשדרת נו'אונו הפך עם השנים למרכז הפעילות של אמנים רבים.
אזור קו המים
אזור קו המים של הונולולו (Waterfront) כולל בין היתר את הבניין מגדל אלוהה, שהיה בעבר הבניין הגבוה ביותר בהוואי אשר לצדו עגנו ספינות שייט לפני שהמשיכו לשוט לעבר ארצות הברית היבשתית. בהווה ספינות השייט עוגנות במקום זאת בנמל הונולולו.
ממשל ותשתיות
משטרת הונולולו מפעילה את מטה המשטרה "אלאפאי" ואת תחנת המשטרה באזור דאונטאון הונולולו.
שירות הדואר של ארצות הברית מפעיל את מרכז הדואר של הונולולו ברחוב מרצ'נט 335.
Good Kid, M.A.A.D City
Good Kid, M.A.A.D City הוא אלבום האולפן השני של הראפר האמריקאי קנדריק לאמאר. האלבום יצא לאור ב-22 באוקטובר 2012 בחברות התקליטים טופ דואוג אנטרטיינמנט ואפטרמת' אנטרטיינמנט, והופץ על ידי אינטרסקופ רקורדס. זהו אלבומו הראשון של לאמאר שיצא בחברות התקליטים, לאחר "Section.80", שאותו הוציא באופן עצמאי.
האלבום הוקלט במספר אולפנים בקליפורניה, על ידי מפיקים דוגמת ד"ר דרה, ג'אסט בלייז, פארל ויליאמס, היט-בוי, סקופ דוויל, ג'ק ספלאש ו-T-Minus. האלבום, שתואר כ"סרט קצר מאת קנדריק לאמאר" על עטיפתו, הוא אלבום קונספט שעוקב אחרי חוויותיו של לאמאר בן-העשרה בקומפטון שורצת הסמים וחיי הכנופיות. "Good Kid, M.A.A.D City" זכה לביקורות מהללות, ששיבחו את מבנהו הקונספטואלי ואת מילות השירים של לאמאר. על האלבום זכה לאמאר לארבע מועמדויות לפרס גראמי בטקסט פרסי גראמי ה-56, כולל אלבום השנה.
בשבוע הבכורה שלו בבילבורד 200 הגיע האלבום למקום השני, ומכר 242,000 עותקים. האלבום הגיע למקום ה-16 במצעד האלבומים הבריטי, והיה לאלבומו הראשון של לאמאר להיכנס למצעד; במצעד שירי ואלבומי ה-R&B הבריטי נכנס למקום השני. הוא נכלל ב"רשימות סוף שנה" רבות, ולרוב הגיע לראשן. האלבום הגיע ביוני 2018 למעמד אלבום פלטינה משולשת של איגוד תעשיית ההקלטות האמריקאי (RIAA); נכון לאפריל 2018, האלבום מכר 1.7 מיליון עותקים ברחבי ארצות הברית, לפי Nielsen SoundScan.
ליציאת האלבום קדמו חמישה סינגלים, שזכו להצלחה – "The Recipe" שבו הוא מארח את ד"ר דרה, "Swimming Pools (Drank)", "Backseat Freestyle", "Poetic Justice", שבו מתארח דרייק, ו-"Bitch, Don't Kill My Vibe". לאמאר אף יצא לסיבוב הופעות בין מאי ואוגוסט 2013 כדי לקדם את האלבום.
האלבום נכלל במספר רשימות שפרסמו גופי תקשורת שונים לסיכום האלבומים הטובים ביותר לשנת 2012, וסיכום האלבומים של העשור השני של המאה ה-21. בילבורד דירג את האלבום במקום ה-15 ברשימת "100 האלבומים הטובים ביותר של שנות ה-2010". בשנת 2019, מגזין הגרדיאן דירג את האלבום במקום ה-14 ברשימת "100 האלבומים הטובים ביותר של המאה ה-21". האתר האינטרנט האמריקאי Metacritic אוסף ביקורות על אלבומי מוזיקה, דירג את האלבום במקום ה-15 ברשימת "האלבומים הטובים של העשור (2010-2019)" עם ניקוד של 91. מגזין פיצ'פורק דירג את האלבום ברשימת "200 האלבומים הטובים ביותר של שנות ה-2010" במקום ה-18.
בשנת 2019, מגזין הרולינג סטון ערך את רשימת "100 האלבומים הטובים ביותר של העשור השני" ודירג את האלבום במקום ה-66. מגזין רולינג סטון דירגו את האלבום במקום ה-115 ברשימת "500 האלבומים הגדולים בכל הזמנים" אשר הרכיבו בשנת 2020, לאחר שני מהדורות שנוצרו בעבר. בשנת 2022 האלבום דורג במקום ה-38 ברשימת 200 אלבומי ההיפ-הופ הטובים ביותר בכל הזמנים של המגזין. מגזין Spin כלל את האלבום במקום ה-45 ברשימת "300 האלבומים הטובים ביותר ב-30 שנים האחרונות (1985-2014), שנערך בשנת 2019.
רקע
לאחר הצלחת אלבום הבכורה של לאמאר, "Section.80" (2011), הוא חתם בחברת התקליטים באינטרסקופ רקורדס ובחברת התקליטים של ד"ר דרה, אפטרמת' אנטרטיינמנט. בריאיון לאתר "HipHopDX" סיפר שלא רצה לעבוד עם מפיקים בעלי-שם, אלא עם מפיקים שליווה בעצמו בהתפתחותם, בעיקר עם מפיקים מקבוצת המפיקים של טופ דואוג, "Digi+Phonics".
ל-"XXL" סיפר כי הסאונד של האלבום יהיה שונה מהסאונד של אלבומו "Section.80", וכי הוא יחזור לשורשיו, לקומפטון:
הראפר אמר גם כי האלבום יציג את השפעת עיר הולדתו עליו: לפני ששמו של האלבום פורסם רשמית, מעריציו של לאמאר החלו לקרוא לאלבום "Good Kid, Mad City" או "Good Kid in a Mad City", ככינוי שנתן לאמאר לעצמו. שם האלבום מרמז לרוב על ילדותו התמימה של לאמאר, או על השפעתה של קומפטון על אישיותו. לאחר זמן רב שבו ראשי התיבות "M.A.A.D" שבשם האלבום נותרו לא מוסברים, הסביר לאמאר שלראשי התיבות שתי משמעויות: "My Angry Adolescence Divided" ("התבגרותי הזועמת מפולגת") ו-"My Angels on Angel Dust" ("המלאכים שלי על אבק מלאכים"). הוא ציין כי "זו הסיבה שאיני מעשן. רק הנחתי את ידי על הדבר הלא נכון בזמן הלא נכון והייתי אדיש לכך".
הקלטה והפקת האלבום
האלבום הוקלט באולפני פאץ'-ורק (PatchWerk Recording Studios) באטלנטה, ב"חדר האדום" של טופ דואוג (TDE Red Room) בקרסון, ובסטודיו ""At My Mama's" בלוס אנג'לס.
חיים רוסק
חיים (חיימקה) רוסק (6 בספטמבר 1937, סלוצק, בלארוס - 6 ביוני 1967, שייח' ג'ראח, ירושלים, ישראל) היה צנחן שעוטר בעיטור העוז על מעשה גבורה תוך חירוף נפש במהלך הקרב על ירושלים במלחמת ששת הימים.
ביוגרפיה
חיים (חיימקה) רוסק בן אברהם ודבורה נולד בראש השנה תרצ"ח, 6 בספטמבר 1937, בסלוצק הממוקמת כ-100 ק"מ דרומית לעיר הבירה מינסק. סלוצק הייתה מרכז יהודי, ומקום בולט של רבנים גדולים, בהם הרידב"ז, במשך מאות שנים עד למלחמת העולם השנייה.
באביב 1942, עם התקרבות הגרמנים לסטלינגרד, החליטה משפחת רוסק לברוח לכיוון אוזבקיסטן, מסע של מאות קילומטרים. יחד עם אלפי יהודים הצליחו לעלות לרכבת משא ובתנאים קשים הצליחו להגיע לטשקנט. בעיר לא נמצא להן מקום אך הן הצליחו לשכור צריף קטן בחווה לגידול כותנה בסמוך לעיר. הנשים החלו לעבוד בקטיף הכותנה, אך סבלו מרעב והם חיו בתנאים קשים. בחורף 1944 חלו האמהות ונפטרו בזו אחר זו. הילדים נותרו בגפם והועברו לבית היתומים בטשקנט. לאחר סיום המלחמה הצליח זוסיה מרגולין, בעלה של נחמה, דודתו של חיים רוסק, למצוא את הילדים. הוא הצליח להוציא אותם מטשקנט באמצעות תחבולות והעבירם לגיסתו במוסקבה, אולם חיים רוסק נותר לבד בטשקנט. ב-1945, כשהיה בן שמונה, החליט להצטרף למשפחתו. הוא יצא למסע בחיפוש אחר חסיד חב"ד בשם ריסקין (שהפך לרב ריסקין ושימש כשוחט ראשי של הקהילה במוסקבה, ואף היה מקורב לחצרו של הרבי מלובביץ'). בכל מקום אליו הגיע נכנס רוסק לבית כנסת של חסידי חב"ד, שם זכה ללינה ולמזון. ב-1946 הגיע למוסקבה אולם מרבית קרובי המשפחה כבר עזבו לווינה.
אחרי המלחמה
ב-1946 הגיע חיים רוסק לתחנת מעבר של ניצולי שואה ליד וינה ומשם המשיך למחנה העקורים שבפוקינג, דרום גרמניה. במחנה זה פגש את שאר הילדים היתומים, ושם שהה במשך כ-3 שנים עד למועד סגירתו ב-1949. עם סגירת המחנה הצטרף חיים רוסק לספינת מעפילים ועלה לישראל יחד עם שאר הילדים היתומים ובני המשפחה. עם הגיעם ארצה הועברו בני המשפחה למעברת עולים בגבול חדרה-פרדס חנה. אחיה של דודתה נחמה היה בן מושב אביחיל והוא החליט לאמץ את חיים. שאר בני המשפחה עברו מהמעברה לכפר חב"ד.
ב-1950 נשלח רוסק לפנימיית חב"ד בבני ברק, אולם חוסר רצונו ללמוד הוביל לסילוקו מהפנימייה והוא הועבר לכפר הנוער הדתי בכפר חסידים. רוסק התרחק מהדת ועבר לכפר הנוער עיינות, ליד נס ציונה, שם סיים את לימודיו. ב-1955 התגייס לצה"ל.
בצה"ל
עם שחרורו חזר למשפחתו במושב אביחיל ולמד בקורס מפעילי טרקטורים ברופין. הוא עבד כטרקטוריסט והתגורר בכפר יחזקאל. רוסק עבר לעבוד בחברת מקורות, קנה משק באביחיל וביולי 1964 נישא לאהובה משכונת עין התכלת בנתניה. במשקו באביחיל שתל פרדס של 12 דונם. עם תחילת המתיחות במאי 1967 גויס למילואים; אשתו הייתה בחודש השישי להריונה.
מלחמת ששת הימים
חטיבה 55, אליה השתייך רוסק, הייתה אמורה לצנוח ליד אל עריש, ואולם התקדמותה המהירה של אוגדה 84 בציר החוף הצפוני של סיני הפכה את הצניחה למיותרת, והחטיבה הועברה לפיקוד מרכז. במהלך היום השני של הקרב על ירושלים במלחמת ששת הימים, ביום שלישי, כ"ז באייר תשכ"ז, 6 ביוני 1967, הבקיעו גדודי החטיבה את הקו העירוני בחלקו הצפוני. גדוד 28 לחם לאורך דרך שכם, בואכה העיר העתיקה.
לאחר שעות של לחימה הגיעו חיילי הגדוד אל מלון "ריבולי", שהיה מול חומות העיר העתיקה. החיילים התארגנו במלון להגנה, אך בשעות אחר הצהריים הגיעו לפתע אל המלון שלושה אוטובוסים ובהם חיילים, שנשלחו לתגבורת. חיילים ירדניים פתחו על האוטובוס באש כבדה, והחיילים שהיו בהם נמלטו אל המלון, אך הסתבר שבאוטובוס נותר פצוע. רוסק התנדב, יחד עם חייל אחר (שלמה פארן), לחזור אל האוטובוס תחת אש כבדה ולנסות לחלץ את הפצוע. במהלך ניסיון זה נהרג.
על אומץ ליבו עוטר רוסק בעיטור העוז. בתעודת העיטור נאמר:
הדיוויזיה ה-18 (בריטניה)
הדיוויזיה ה-18 של הצבא הבריטי (הצפונית) הייתה דיוויזיה בריטית אשר לחמה במלחמת העולם הראשונה.
מלחמת העולם הראשונה
בספטמבר 1914 גויסה הדיוויזיה כחלק מהצבא החדש והחלה באימונים, ובמאי 1915 נשלחה הדיוויזיה לצרפת. הדיוויזיה לחמה בקרבות השונים בחזית המערבית, ובכלל זה קרב איפר השני, הקרב על הסום, קרב פשנדל, מתקפת האביב ומתקפת מאה הימים. לאחר המלחמה שוחררו חיילי הדיוויזיה, ובמרץ 1919 פורקה הדיוויזיה.
מלחמת העולם השנייה
בשנת 1939 הוחלט על הכפלת כוח הצבא הבריטי, ועל בסיס הדיוויזיה ה-54 הוקמה הדיוויזיה ה-18 (המזרחית). הדיוויזיה לא נשלחה לצרפת, ולאחר פינוי דנקירק הוצבה במזרח אנגליה כהגנה מפני פלישה גרמנית לבריטניה. לאחר מכן שירתה הדיוויזיה בסקוטלנד ובצפון-מזרח אנגליה, ואף סייעה לפרוק אוניות סוחר במהלך הבליץ על ליברפול. בסוף 1941 נשלחה הדיוויזיה למצרים, על מנת לחזק את הכוחות ב, אולם בדצמבר בעת מעבר השיירה ליד דרום אפריקה הכריזה האימפריה היפנית מלחמה על ארצות הברית ובריטניה, וכתוצאה מכך הופנתה הדיוויזיה ל. הדיוויזיה לחמה בקרב מלאיה ובקרב סינגפור, ובפברואר 1942 נכנעה הדיוויזיה יחד עם שאר הכוחות בסינגפור. שליש מחיילי הדיוויזיה מתו בשבי היפני, כולל מפקד הדיוויזיה מרטון בקווית-סמית'.
קורסון-שבצ'נקיבסקי
קורסון-שבצ'נקיבסקי (באוקראינית: Корсунь-Шевченківський), שנודעה עד שנת 1944 בשם "קורסון" (ביידיש: קאָרסאָן), היא עיירה במרכז אוקראינה ובה כ-20,000 תושבים.
על פי התיעוד ההיסטורי עולה כי העיירה נוסדה בשנת 1032 על ידי יארוסלאב הראשון, נסיך קייב. העיר נהרסה בעת הפלישה המונגולית לאירופה בראשותו של באטו חאן, אך שוקמה. במאה ה-17 הייתה אחד המוקדים למרד חמלניצקי. במסגרת המרד התחולל ליד העיירה קרב גדול בין צבא הממלכה הפולנית לקוזאקים המורדים. הקרב הסתיים בניצחון הקוזאקים. העיר עברה לידי האימפריה הרוסית לאחר החלוקה השנייה של פולין בשנת 1793.
את עיקר פרסומה קנתה לה בעת מלחמת העולם השנייה כשהתחולל לידה בחודשים ינואר ופברואר 1944 קרב ענק הידוע בשם קרב קורסון-צ'רקאסי. בקרב זה הצליח הצבא האדום לכתר חיל גרמני גדול ולהשמיד עשרות אלפי חיילים נאצים על ציודם. הניצחון הסובייטי היה חלקי כי חלק מהחיילים הגרמנים הצליחו לפרוץ את טבעת הכיתור, אך אבדותיהם היו קשות ומצב החזית הגרמנית באזור זה התערער. בהמשך אותה שנה נוספה לשמה התוספת "שבצ'נקיבסקי", כהוקרה למשורר האוקראיני טאראס שבצ'נקו
הקהילה היהודית
במאה ה-19 התקיימה קהילה יהודית חשובה בעיירה. רב הקהילה היה הרב עזריאל דוב הלוי, תלמידו וכותב תורתו של רבי משה צבי מסאווראן, שחיבר ספרי הלכה ובהם 'פרי דעה' על הלכות נידה ומקוואות. הרב צבי הירש שלז הקים בה ישיבה גדולה, אליה נהרו רבים.
בן הודג'ס
פרדריק בנג'מין "בן" הודג'ס השלישי (באנגלית: Frederick Benjamin "Ben" Hodges III) הוא קצין בדימוס בדרגת לוטננט גנרל, בתפקידו האחרון שירת כמפקד כוחות צבא ארצות הברית בפיקוד אירופה (הארמייה השביעית).
ביוגרפיה
הודג'ס נולד בקווינסי שבפלורידה, בנם של פרד ונל. במאי 1980 סיים לימודיו באקדמיה הצבאית של ארצות הברית והתגייס לצבא ארצות הברית.
שירת כמפקד מחלקה וסגן מפקד פלוגה בגדוד השלישי בחטיבה 41 של דיוויזיית השריון השנייה שהוצבה בגרמניה המערבית. שירת כמפקד פלוגה בגדוד הראשון של חטיבה 327 בדיוויזיה המוטסת ה-101, שימש מדריך בבית הספר לחי"ר של הצבא, וקצין תכנון וקצין אג"ם בדיוויזיית החי"ר השנייה המוצבת בקוריאה הדרומית. שימש סגן מפקד חטיבה 327 ועוזר מפקד כוחות נאט"ו באירופה. בשנים 1997–1999 פיקד על הגדוד השלישי בחטיבה 187 של הדיוויזיה המוטסת ה-101.
ביוני 2002 מונה למפקד חטיבה 1 בדיוויזיה המוטסת ה-101 והוביל אותה במהלך מלחמת עיראק בלחימה באזור נג'ף. במהלך התארגנות החטיבה בכווית לפני היציאה למתקפה, תקף סמל מהחטיבה את עמיתיו, הרג שניים מהם ופצע 14 אחרים בהם את הודג'ס שנפצע באורח קל מרסיסי רימון יד. בתפקידו הבא שירת כעוזר ראש מטה וקצין אג"ם של הקורפוס המוטס ה-18, לאחר מכן שימש קצין אג"ם במפקדת קורפוס בעלות הברית בעיראק וראש מטה הקורפוס המוטס ה-18. ב-2009 מונה לקצין המבצעים של פיקוד אזור דרום של כוח הסיוע הביטחוני הבינלאומי באפגניסטן ובדצמבר 2010 מונה לקצין תיאום לענייני אפגניסטן ופקיסטן במטות המשולבים.
בנובמבר 2012 מונה למפקד הראשון של פיקוד כוחות היבשה של נאט"ו שמפקדתו באיזמיר שבטורקיה. בנובמבר 2014 מונה למפקד כוחות הצבא בפיקוד אירופה של ארצות הברית, מילא תפקיד זה עד דצמבר 2017 ופרש מהשירות הצבאי.
לאחר שחרורו מונה ליושב ראש למחקרים אסטרטגיים במרכז למחקר מדיניות אירופית.
הודג'ס בעל תואר שני בניהול מאוניברסיטת המדינה קולומבוס בג'ורג'יה, בוגר המכללה לפיקוד ומטה של הצבא ובעל תואר שני בלימודי אסטרטגיה וביטחון לאומי מהאוניברסיטה לביטחון לאומי. הוא נשוי להולי ואב לשניים.
מבצע הרלינג
מבצע הרלינג, הידוע כקרב גורגופוטמוס (ביוונית: Μάχη του Γοργοποτάμου) היה מבצע פשיטה ביוון במלחמת העולם השנייה שבוצע על ידי מנהלת המבצעים המיוחדים הבריטית (SOE), בשיתוף ההתנגדות היוונית: קבוצות (National Republican Greek League) ו- (Greek People's Liberation Army).
ב-25 בנובמבר 1942 פוצץ גשר גורגופוטאמוס שאובטח בכבדות. היה זה אחד ממבצעי החבלה הראשונים והגדולים באירופה הכבושה, ותחילת המעורבות הבריטית הקבועה עם ההתנגדות היוונית.
רקע כללי
מבצע הרלינג תוכנן בסוף קיץ 1942, כמאמץ לבלימת שרשרת האספקה מיוון לצפון אפריקה שיועדה לקורפוס אפריקה.
ה-SOE תכנן לשלוח כוח שינתק את קו הרכבת בין אתונה לסלוניקי. נבחנו שלושה ויאדוקטים, כולם באזור ברלוס: הגשרים גורגופוטאמוס, אסופוס ופפאדיה. בעדיפות להשמיד את הוויאדוקט של אסופוס, מכיוון שבנייתו מחדש תארך יותר מהאחרים. הבחירה נותרה בידי מפקד המבצע בשטח.
מפקד המבצע היה לוטננט קולונל (מאוחר יותר בריגדיר גנרל) אדמונד מאיירס מחיל ההנדסה המלכותי, "קצין ההנדסה היחיד במזרח התיכון שעבר קורס צניחה", לפי מפקד המשנה. מייג'ור (מאוחר יותר לקולונל) כריס וודהאוס.
בסיום המשימה, תוכנן לפנות את הבריטים, פרט לוודהאוס, היווני תמיס מרינוס ושני מפעילי רדיו כדי שיחברו לתנועת ההתנגדות היוונית.
הניסיונות הראשונים להתנגדות מזוינת במקדוניה היוונית נבלמו בקיץ 1941 על ידי הגרמנים והבולגרים. אולם באביב וקיץ 1942 הוקמו יחידות גרילה חמושות ראשונות באזור ההררי של מרכז יוון ואפירוס. בהתחלה, הכוח הגדול היה הELAS, שהוקם על ידי חזית השחרור הלאומית הקומוניסטית (EAM) ובראשה עמד אריס ולוצ'וטיוס. השניים בגודלם היו הEDES בראשם עמד קולונל נפוליאון זרבאס. מפקדי המבצע לא ידעו על ההתרחשויות ביוון הכבושה, או כוחם ושיוכם הפוליטי של קבוצות ההתנגדות.
צניחה ביוון, יצירת קשר עם ההתנגדות
צוות ה-SOE מנה שלושה עשר לוחמים וחולק לשלושה כוחות משנה. בכל קבוצה: מפקד, מתורגמן, חבלן וקשר.
סרטון ויראלי
סרטון ויראלי (מטאפורה מוירוס) הוא סרטון שהפך פופולרי מאוד בתקופה קצרה כתוצאה מתהליך של שיתוף גולשים באינטרנט, בדרך כלל באמצעות אתרי שיתוף וידאו (שהבולט בהם הוא יוטיוב), באמצעות רשתות חברתיות מקוונות ובאמצעות דואר אלקטרוני. במקרים מסוימים מגיעים סרטונים ויראליים תוך ימים ספורים למאות אלפי ואף מיליוני צפיות, בכל רחבי העולם. סרטוני וידאו ויראליים מכילים פעמים רבות תוכן הומוריסטי, קטעי וידאו חובבים (תוכן גולשים), הפקות מקוריות המיועדות לאינטרנט, וידאו קליפים, קטעים תיעודיים של אירועים חדשותיים על ידי עדי ראייה אקראיים ועוד.
עם ההתפשטות של המצלמה המובנית בטלפונים סלולריים, חלה עלייה בסרטונים הוויראליים המוצלמים על ידי חובבים במכשירים אלו. העלות הנמוכה והזמינות של עריכת וידאו, כמו גם התוכנה להפצת הסרטונים, מאפשרים לציבור לצלם באמצעות טלפונים סלולריים, לערוך ולהפיץ ויראלית, בדוא"ל או באתר האינטרנט, ובין טלפונים של Bluetooth או MMS. סרטונים אלו, המצולמים על ידי צרכנים, הם בדרך כלל לא מסחריים, ונועדו לצפייה על ידי חברים או משפחה.
מבצע הרלינג
צניחה ביוון, יצירת קשר עם ההתנגדות
הקבוצה השנייה מיג'ור כריס וודהאוס – מפקד, סגן משנה תמיס מרינוס (יווני), סגן אינדר גיל (סקוטי וסיקי לימים סגן אלוף בצבא הודו) וסמל דאג פיליפס.
סרטון ויראלי
השימוש בסרטונים ויראליים
השימושים שנעשים בסרטונים ויראליים מגוונים. למשל, נעשה בהם שימוש נרחב בתחומי חיים שונים. חברות שיווק ופוליטיקאים הבינו את הכוח שיש בסרטון ויראלי להגיע לקהל נרחב יותר בהשוואה לקמפיינים מסורתיים. לדוגמה, במהלך הבחירות לנשיאות ארצות הברית בשנת 2008, הסרטון "כן אנחנו יכולים" שתמך בבחירתו של ברק אובמה לנשיאות, הפך לוויראלי וזכה לכ-10 מיליון צפיות. סרטונים מסוג זה ממלאים תפקיד משמעותי גם בתחום השיווק. לדוגמה, בקמפיין היוטיוב של אולד ספייס, הופץ סרטון קצר של כ-30 שניות בו רואים את הפרזנטור של החברה, מחליף תפאורה ותלבושות כהרף עין, תוך שהוא חוזר ואומר שהוא אינו הגבר של הצופה בפרסומת אף על פי שהצופה הייתה רוצה בכך. גולת הכותרת של הסרטון היא שאם הצופה רוצה שהגבר שלה יהיה כמו הפרזנטור המופיע בסרטון עליו להשתמש במוצר של החברה. סרטון קומי זה הפך לוויראלי ושיפר את הפופולריות של המותג בקרב לקוחות צעירים. דוגמה נוספת היא שירי המחאה של יונייטד שוברת גיטרות שבו יוצר הכין סרטון מחאה שהפך לויראלי עד כדי הפסדים משמעותיים לחברה נגדה מחה. אמנדה טוד צילמה את עצמה בסרטון המתעד את מאבקה, סרטון שהפך ויראלי, וגרם לרבים אחרים לצלם סרטונים דומים.
חברת תקשורת אנטרנטית אמריקנית פופולרית בשם BuzzFeed ייצרה תוכן ויראלי בצורת סרטונים, כתבות או מבחני אישיות.
מבצע הרלינג
צניחה ביוון, יצירת קשר עם ההתנגדות
הכוח הוטס בשלושה מטוסי B-24. ניסיון ההצנחה הראשון ב-28 בספטמבר נכשל, הסימונים הקרקעים שנקבעו לא הודלקו. בניסיון הבא ב־30 בספטמבר, אותרו הסימונים, וכוח "הרלינג" הוצנח ליד הר גיונה במרכז יוון. המטוס השלישי לא הצליח לאתר סימון, וקבוצתו של מייג'ור קוק קפצה ליד העיירה קרפניסי שבה היו חיילי אויב רבים. אחד מלוחמי הקבוצה נחת בתוך העיירה והוסתר על ידי יוונים מקומיים. הם התחמקו מהכוחות האיטלקיים שחיפשו אחריהם, ופנו לעבר הגבעות, שם פגשו בכח גרילה של אריס ולוצ'וטיס.
סרטון ויראלי
השימוש בסרטונים ויראליים
חלק נכבד מהסרטונים שייצרה חברת שרוטונים הישראלית רשמו ממוצע של 2.5-3 מיליון צפיות בחודש. בדצמבר 2021 יצא לאור סינגל בביצועו של עומר אדם בשם קאקדילה, השיר עורר סערה ציבורית בגלל גוון פוגעני כלפי נשים יוצאות חבר העמים. לשיר יצאו סרטוני תגובה פארודיים, סרטונים ויראליים, על ידי אנסמבל ציפורלה וגיורא זינגר עם לחן זהה, אשר מתכתבים עם השיר של עומר אדם.
מבצע הרלינג
צניחה ביוון, יצירת קשר עם ההתנגדות
הקבוצה הוסתרה על ידי היוונים והועברה ללא הרף באזור כדי למנוע את לכידתם בידי הכוחות איטלקים. וודהאוס יצא לאמפיסה כדי ליצור קשר עם קהיר. מדריך יווני מקומי, בשם יאניס הוביל את מאיירס והמסון בסיור אל שלושת היעדים האפשריים. גורגופוטאמוס, נבחר בשל היותו בעל הסיכויים הטובים ביותר: חיל מצב קטן: כ־80 איטלקים, גישה נוחה לגשר, חיפוי טוב ונתיב נסיגה נוח. ב־2 בנובמבר, וודהאוס יצר קשר עם אנשיו של זרבאס באזור הרי וולטוס, ב-14 בנובמבר, צוותו של מייג'ור קוק הצטרף לכוח הראשי, עם מידע כי יצר קשר עם אריס. וודהאוס חזר באותו יום, עם זרבאס ו-45 מאנשיו. מלכתחילה, זרבאס ההתרשם מהמשימה, וולוצ'וטיוטיס לא, משום שההנהגת ה-EAM-ELAS באתונה עדיין לא העריכה את חשיבות המאבק הכפרי, והעדיפו להתמקד בערים. בסופו של דבר, ולוצ'וטיוטיס, פעל בניגוד להוראות שקיבל מ-EAM, והחליט להשתתף במבצע.
סרטון ויראלי
היסטוריה
סרטונים שותפו הרבה לפני YouTube או אפילו האינטרנט מפה לאוזן, פסטיבלי סרטים, קלטות VHS, ואפילו כדי למלא פערי זמן במהלך הימים הראשונים של הכבלים.
מבצע הרלינג
פיצוץ הגשר
הכוח המבצע מנה 150 לוחמים: צוות בריטי בן שתים עשרה לוחמים אחראי על משימת החבלה, 86 אנשי ELAS ו-52 אנשי מה-EDES, שירתקו וינטרלו את חיל המצב. לפי התוכנית, זמן התקיפה היה ב-25 בנובמבר בשעה 23:00. שני צוותים של שמונה לוחמי גרילה אמורים לנתק את קווי הרכבת והטלפון לשני הכיוונים, לחפות על הגישה לגשר עצמו, הכוח העיקרי – 100 לוחמים ינטרל את חיל המצב. כוח החבלה, המחולק לשלושה צוותים, ימתין במעלה הנהר עד להכנעת חיל המצב, ואז יניח את המטענים. ההתקפה על מאחזי חיל המצב בשני צידי הגשר החלה בזמן, אך התארכה מעבר למתוכנן. מאיירס החליט לשלוח את צוותי החבלה פנימה בזמן שהקרב נמשך. הנחת המטענים התעכבה מכיוון שקורות הגשר היו שונות מהמצופה ואילצה את החבלנים הבריטיים לחתוך את מטעני הנפץ הפלסטיים ואז להרכיב מטענים חדשים. לאחר הנחת המטענים והדלקת הפתילים, הפיצוץ הראשון התרחש ב-01:30, תוך פגיעה קשה במזח המרכזי והתמוטטות שתי מוטות. הבריטיים הניחו חומר נפץ חדש במזח השני הפיצוץ התרחש 02:21. עמדות הגרילה עצרו רכבת תגבורת איטלקית. הכוח התוקף, שסבל מארבעה פצועים, נסג בהצלחה לשטח הכינוס ב-04:30.
סרטון ויראלי
היסטוריה
אולי המוקדם ביותר היה ריפר מדנס, סרט "חינוכי" משנת 1936 שהפיץ תחת כמה כותרים שונים. הוא התגלה מחדש על ידי קית' סטרופ, מייסד NORML, שהפיץ הדפסים של הסרט סביב פסטיבלי קולנוע בקולג' בשנות ה-70. החברה שהפיקה את ההדפסים, New Line Cinema, הצליחה כל כך שהם החלו להפיק סרטים משלהם.
מבצע הרלינג
אחרית דבר
משימת החבלה הצליחה. זו הייתה הפעולה הגדולה ביותר שה-SOE ביצעה עד אז. מטרת המשימה המקורית: שיבוש פעילות הרכבות - הפסיקו לעבוד במשך שישה שבועות. עקב כך כוחות רומל, הנסוגים ממצרים נפגעו קשות.
סרטון ויראלי
היסטוריה
השנוי ביותר במחלוקת היה אולי קטע ממשדורת חדשות מפורטלנד, אורגון בנובמבר 1970. בקליפ מתועד סילוק פגר לוויתן חוף על ידי דינמיט, כולל ההשלכות הנוראיות של נפילת ערפל וגושים מאז שאזור ההדרה לא היה גדול די. סיפור הלוויתן המתפוצץ השיג מעמד של אגדה אורבנית בצפון-מערב וזכה לעניין חדש ב-1990 לאחר שדייב בארי כתב טור הומוריסטי על האירוע, שהוביל להפצת עותקים על גבי מערכות לוח מודעות בסביבות 1994.
מבצע הרלינג
אחרית דבר
הצלחת המבצע לימדה את הבריטים על משמעות המבצעים המיוחדים ביעדים אסטרטגיים. המשימה עודדה את SOE לסייע בחיזוק תנועות התנגדות, ויצרה עידוד מורלי ביוון הכבושה. בעקבות המשימה, הכוח הבריטי לא נסוג מיוון, בשונה מהתכנון אלא הונחה להישאר ולהקים את תשתיות למשימה הצבאית הבריטית ביוון. הצלחתו של המבצע לא הסתכמה בקריסת הגשר האסטרטגי. מאיירס שהפך לאהוד על הפרטיזנים המקומיים. בזכות מאמציו בקיץ 1943 חתמו שתי התנועות המחתרתיות היריבות, הליברלים והקומוניסטים, על הסכם שיתוף פעולה. מאיירס המשיך להילחם ומאוחר יותר הפך לראש הענף למבצעים מיוחדים של אייזנהאור במהלך הפלישה לאירופה והשתתף במבצע ״גן השוק״ כקצין הנדסה של הדיוויזיה המוטסת הראשונה של הבריטים.
התאחדות הכדורגל הסקוטית
התאחדות הכדורגל הסקוטית היא מנהלת הכדורגל בסקוטלנד והיא האחראית לשליטה ולפיתוח של הכדורגל בסקוטלנד. חברי ההתאחדות כוללים מועדונים בסקוטלנד, עמותות לאומיות ועמותות מקומיות. היא הוקמה בשנת 1873, מה שהופך אותה להתאחדות לכדורגל הלאומית השנייה בעולם (הראשונה היא התאחדות הכדורגל האנגלית).
סרטון ויראלי
היסטוריה
ז'אנר "הסרט הביתי ההומוריסטי" מתחיל לפחות משנת 1963, כאשר סדרת הטלוויזיה "הסרטים המצחיקים, המצחיקים שלך" עלתה לראשונה. הסדרה הציגה קטעי סרטים משעשעים, שצולמו ברובם על ציוד 8 מ"מ על ידי חובבנים. הרעיון התחדש ב-1989 עם America's Funniest Home Videos, סדרה שתוארה על ידי בכיר ב-ABC כ"מילוי ספיישל מבוסס מציאות" חד פעמי שנוצרה בהשראת קטע של מופע מגוון יפני, Fun With Ken ו-Kaito Chan, השאלת קטעים גם מתוכניות וידאו ביתיות יפניות שונות. כעת תוכנית הבידור הפריים-טיים הארוכה ביותר בהיסטוריה של ABC, הפורמט של התוכנית כולל הצגת קליפים של סרטונים ביתיים שנשלחו לוועדת התוכנית, ולאחר מכן הקליפים מוצבעים על ידי קהל מצולם בשידור חי, עם הזוכים זכייה בפרס כספי.
מבצע הרלינג
אחרית דבר
לגבי היוונים, זו הייתה הפעם האחרונה בה ELAS ו-EDES, כוחות הגרילה הגדולים במדינה, שיתפו פעולה צבאית; תוך חודש התרחשו העימותים הראשונים בין כוחות ELAS ו-EDES. הקדמה לסכסוך הגלוי שיתפרץ בין ELAS לבין קבוצות ההתנגדות האחרות בשנת 1943, ובישר על מלחמת האזרחים ביוון בין 1946–1949.
סרטון ויראלי
היסטוריה
בתקופת הינקות הפומבית של האינטרנט, פרק סיינפלד מ-1996 "הבעיטות הקטנות" מתייחס להפצה של סרטון ויראלי באמצעים שאינם מקוונים, שאינם משודרים. הוא מסתיים בכך שאזרחי העיר ניו יורק היו עדים בנפרד לריקוד הנורא של איליין באמצעות עותק בוטלג של סרט עלילתי, וקבעו שצילומי הריקוד הפכו למעשה לוויראליים.
מבצע הרלינג
אחרית דבר
הגשר עצמו תוקן תוך 19 יום על ידי גדוד IV של מהנדסי הרכבות, של הצבא המלכותי האיטלקי. המהנדס שתכנן ובנה את הגשר המקורי היה מהגר איטלקי בשם אגוסטינו טקוני. הוא השתמש בהנדסה חכמה תוך שימוש בחלקים ייחודיים שהקשו על שיקום הגשר.
סרטון ויראלי
היסטוריה
סרטונים ויראליים החלו להסתובב כקובצי GIF מונפשים קטנים מספיק כדי להעלותם לאתרי אינטרנט באמצעות גישה לאינטרנט בחיוג או באמצעות דואר אלקטרוני כקבצים מצורפים בתחילת שנות ה-90. סרטונים הופצו גם בלוחות מודעות, אתרי שיתוף קבצים P2P, ואפילו סיקור מרשתות חדשות מיינסטרים בטלוויזיה. שניים מהסרטונים הויראליים המצליחים ביותר של עידן האינטרנט המוקדם היו "The Spirit of Christmas" ו-"". "The Spirit of Christmas" הופיע ב-1995, הופץ באמצעות עותקי בוטלג ב-VHS ובאינטרנט, כמו גם קובץ AVI בדיסק המשחק של הפלייסטיישן עבור Tiger Woods 99 (מה שהוביל מאוחר יותר להחזרה). הפופולריות של הסרטונים הובילה ליצירת סדרת הטלוויזיה סאות' פארק לאחר שנקלטה על ידי קומדי סנטרל.
מבצע הרלינג
אחרית דבר
בתגובה לפעולה הוציאו הגרמניים להורג 16 יוונים מקומיים.
סרטון ויראלי
היסטוריה
"Dancing Baby", סרטון תינוקות רוקד בתלת-ממד מאת יוצרי Character Studio עבור 3D Studio MAX, הפך למשהו מאייקון תרבותי של סוף שנות ה-90 ב-1996, בין השאר בשל חשיפתו בפרסומות ברחבי העולם, מאמרי מערכת על Character Studio, וה- סדרת טלוויזיה פופולרית אלי מקביל. ייתכן שהסרטון התפשט לראשונה כאשר רון לוסייר, האנימטור שניקה את האנימציה הגולמית, החל להעביר את הסרטון במקום העבודה שלו, LucasArts.
מבצע הרלינג
השפעה
על מבצע הרלינג לומדים באקדמיות צבאיות ובאוניברסיטאות ברחבי העולם. במורשת היוונית הוא נחרט כהצלחה המשמעותית ביותר של התנגדות המחתרת לכיבוש הנאצי.
סרטון ויראלי
היסטוריה
הפצה מאוחרת יותר של סרטונים ויראליים באינטרנט לפני יוטיוב, שנוצרה ב-2005 ונרכשה על ידי גוגל ב-2006, הייתה בעיקר דרך אתרים המוקדשים לאירוח תוכן הומוריסטי, כמו Newgrounds ו-YTMND, אם כי לוחות הודעות כמו eBaum's World ו- Something Awful היו גם אינסטרומנטלי. כמה יוצרי תוכן אירחו את התוכן שלהם באתרים משלהם, כמו האתר של ג'ואל וויץ' עבור להקתו Rather Good, אשר אירחה סרטוני פלאש מוזרים לשירי הלהקה; הפופולרי ביותר היה "We Like the Moon", שהפופולריות הוויראלית שלו באינטרנט גרמה לקיזנוס לעשות פרודיה על השיר לפרסומת. הבית המפורסם ביותר באירוח עצמי של סרטונים ויראליים הוא אולי Homestar Runner, שהושק בשנת 2000 ועדיין פועל. הכנסת המדיה החברתית כמו פייסבוק וטוויטר יצרה עוד יותר דרכים להפוך סרטונים לוויראליים. לאחרונה, חלה עלייה בסרטונים ויראליים באתרי שיתוף וידאו כגון YouTube, בין היתר בגלל הזמינות של מצלמות דיגיטליות במחיר סביר. החל מדצמבר 2015, YouTube הציגה לשונית "מגמה" להתריע בפני משתמשים על סרטונים ויראליים באמצעות אלגוריתם המבוסס על הערות, צפיות, "הפניות חיצוניות", ואפילו מיקום. לפי הדיווחים, התכונה אינה משתמשת בהיסטוריית צפייה כדי להציג תוכן קשור, והתוכן עשוי להיות מאוצר על ידי YouTube.
התאחדות הכדורגל הסקוטית
ההתאחדות הכדורגל הסקוטית אחראית לתפעול של נבחרת סקוטלנד בכדורגל, הגביע הסקוטי ולמספר מפעלים נוספים של הכדורגל בסקוטלנד.
היסטוריה
בעקבות היווצרות מועדוני הכדורגל המוקדמים של סקוטלנד ב -1860, ענף הכדורגל חווה צמיחה מהירה אך לא היה מבנה פורמלי, ומשחקים לעיתים קרובות היו מסודרים באופן אקראי ולא סדיר.
קווינס פארק, מועדון מגלאזגו שנוסד בשנת 1867, נטל את ההובלה, ולאחר פרסום בעיתון של גלאזגו בשנת 1873, נציגים משבעה מועדונים - קווינס פארק, קליידסדל, עמק לוואן, דומברק, ת'רד לאנארק, המזרח וגרנוויל - השתתפו בפגישה ב -13 במרץ 1873. יתר על כן, קילמרנוק שלחה מכתב וקבעה את נכונותם להצטרף.
באותו יום, שמונת מועדונים אלה יצרו את התאחדות הכדורגל הסקוטית, והחליטו כי:
המועדונים ייצגו את עצמם לצורת עמותה לקידום הכדורגל לפי הכללים של ההתאחדות לכדורגל ובכך המועדונים הקשורים לעמותה זו נרשמו לשחק בגביע האתגר ששוחק בשנה, הוועדה הציעה את חוקי התחרות.
מנכ"ל
מנכ"ל ההתאחדות הכדורגל הסקוטית מפקח על הפיתוח הכדורגל בסקוטלנד והממשל בעניינים משמעתיים, והוא גם אחראי על הארגון הכללי של הצד הלאומי. אחד התפקידים הבולטים של המנכ"ל הוא לשכור ולפטר מנהלים בנבחרת סקוטלנד בכדורגל. יש כבר שמונה מנכ"לים מאז 1882:
נבחרות לאומיות
התאחדות הכדורגל הסקוטית אחראית בכדורגל גברים על: נבחרת סקוטלנד בכדורגל, נבחרת סקוטלנד בכדורגל ב', נבחרת סקוטלנד בכדורגל עד גיל 21, נבחרת סקוטלנד בכדורגל עד גיל 19, נבחרת סקוטלנד בכדורגל עד גיל 18 ונבחרת סקוטלנד בכדורגל עד גיל 17. ובכדורגל נשים על: נבחרת סקוטלנד בכדורגל נשים, נבחרת סקוטלנד בכדורגל נשים עד גיל 19 ונבחרת סקוטלנד בכדורגל נשים עד גיל 17.
תחרויות מועדונים
התאחדות הכדורגל הסקוטית מארגנת את הגביע הסקוטי וגביע הנוער הסקוטי. למרות שההתאחדות אינה מעורבת בפעילות היום-יום של SPFL או תחרויות ליגה אחרות, היא ממנה את השופטים למשחקים בליגות אלה.
רישוי מועדון
התאחדות הכדורגל הסקוטית מעודדת את איכות הממשל במועדוני כדורגל באמצעות מערכת של רישיונות מועדונים. כל המועדונים החברים בהתאחדות נבחנים מדי שנה בארבעה תחומים (טענה, תמיכת הקבוצה הראשונה, תמיכת קבוצת הנוער, וממשל), ואם הוא מתאים, יוענקו לו רישיון לפי רמות: בזהב, כסף וארד. החל מינואר 2015, רישיונות רמה-זהב זכו רק שני מועדונים, סלטיק והיברניאן. כל המועדונים ב-SPFL נדרשים להיות מורשים מרמת ארד ומעלה.
מועדוני חבר
נכון למרץ 2015, 84 מועדונים חברים בהתאחדות הכדורגל הסקוטית, הכוללים:
הגנגליון הספירלי
הגנגליון הספיראלי (באנגלית: Spiral Ganglion), לעיתים נקרא גם גנגליון השבלול הוא צבר של גופי תאי עצב במודיאולוס, מוט חלול דמוי חרוט הנמצא על הציר המרכזי של השבלול. תאי הגנגליון הספירלי הם תאים בי-פולרים. שלוחה אחת שלהם מגיעה לתאי השערה, מעבירה להם מידע ומקבלת מהם מידע, שלוחותיהם האחרות מגיעות לגרעין השבלול הגחוני ולגרעין השבלול הגבי, ובכך מהווים את עצב השבלול, ענף של עצב השמיעה ושיווי המשקל.
מבנה
תאי העצב אשר גוף התא שלהם נמצא בגנגליון הספירלי מוציאים שלוחות אשר מגיעות מצד אחד לאורך ליבת העצם של השבלול עד לתאי השערה שבאיבר קורטי, ומצד שני מעצבבות את מערכת העצבים המרכזית. אלו הם תאי העצב הראשונים במערכת השמיעה אשר מתקשרים באמצעות דחף עצבי, ומוליכות את המידע המותמר באוזן אל עבר מערכת העצבים המרכזית כולה. תאים אלו יחדיו יוצרים את חלקו השמיעתי של העצב הגולגולתי השמיני, עצב השמיעה ושיווי המשקל.
קיימים שני סוגים של תאי גנגליון בצבר זה. הסוג הראשון הוא הנפוץ מבין השניים, עטוף מיאלין ומעצבב את תאי השערה הפנימיים בלבד. לעומת זאת הסוג השני אינו עטוף בשכבת מיילין, והוא מעצבב את תאי השערה החיצוניים, כאשר על כל תא עצב ישנם תאי שערה חיצוניים רבים המעוצבבים על ידו.
קו רחוב 42 של הרכבת התחתית של ניו יורק
קו S או בשמו המלא קו רחוב 42 (באנגלית: 42nd Street Shuttle) הוא קו רכבת תחתית במחלקה A של הרכבת התחתית של ניו יורק. סמל המסלול של הקו הוא בצבע אפור והוא משמש כקו קישור בין תחנת הרכבת התחתית כיכר טיימס/רחוב 42 לבין תחנת גרנד סנטרל. הקו שנקרא גם "גרנד סנטרל- טיימס" הוא הקו הקצר ביותר במערכת, אורכו 732 מטר ומרחק הנסיעה בין 2 תחנותיו עומד על 90 שניות.
היסטוריה
הקו ברחוב 42 נבנה והופעל על ידי חברת Interborough Rapid Transit Company) IRT), והוא כיום חלק מחטיבה A של הרכבת התחתית של ניו יורק. המסילה שבה הקו משתמש נפתח בשנת 1904 כחלק מפרויקט הרכבת התחתית הראשונה בעיר. מסלולו של קו הרכבת התחתית המקורי היה מתחיל צפונית מהעירייה פונה מערבה אל רחוב 42 ומשם פונה צפונה אל רחוב ברודוויי. מסלול זה שהיום משמש בחלקו את קו 1 של הרכבת התחתית של ניו יורק פעל עד שנת 1918. כשנבנה קו ברודוויי- השדרה השביעית, בוטל רוב המסלול של הקו והוא ממשיך לפעול עד היום בקטע הקצר שבין תחנת כיכר טיימס לתחנת גרנד סנטרל. ברשימות של חברת IRT הוא נקרא "קו 0" (אפס) כדי להבדיל אותו משאר הקווים. ובשלטי התחנות הוא מסומן כ- S.
מסלול הקו
הקו עובר מתחת לרחוב 42 ממזרח למערב בין תחנת כיכר טיימס עד לתחנת הרכבת גרנד סנטרל, המרחק הכולל בין 2 תחנותיו עומד על 732 מטר בלבד.
וולפגנג קראוס
וולפגנג קראוס (בגרמנית: Wolfgang Kraus, נולד ב-20 באוגוסט 1953 בפרנקפורט שבגרמניה המערבית) הוא כדורגלן עבר גרמני ששיחק בעיקר באיינטרכט פרנקפורט ובבאיירן מינכן בעמדת הקשר.
קריירת מועדונים
קראוס החל לשחק באיינטרכט פרנקפורט כאשר היה בן 11, ובגיל 18, בעונת 1971/72, ערך את הופעת הבכורה בקבוצה הבוגרת, שהייתה היחידה באותה עונה. בעונת 1972/73 הפך קראוס לשחקן הרכב בפרנקפורט, ושיתף פעולה בהתקפה עם ברנד הולצנביין, ברנד ניקל ויורגן גרבובסקי. בעונת 1973/74 זכה עם הקבוצה בגביע הגרמני, לאחר ניצחון 3-1 בגמר על המבורג בהארכה. קראוס הבקיע את השער השלישי לפרנקפורט באותו משחק. כעבור שנה זכה קראוס בגביע נוסף עם פרנקפורט, אך לא שיחק בגמר, בו ניצחה פרנקפורט 1-0 את דיסבורג. עונת השיא האישית של קראוס בפרנקפורט הייתה 1976/77, אז סיים עם הקבוצה במקום הרביעי בבונדסליגה, והבקיע עשרה שערי ליגה. לאחר עונת 1978/79, עזב קראוס את איינטרכט פרנקפורט לאחר 15 שנים במועדון, מתוכן שבע עונות בקבוצה הבוגרת, וחתם בבאיירן מינכן.
עם הגעתו לבאיירן מינכן, שיתף קראוס פעולה בקישור עם פול ברייטנר, ברנד דורנברגר, וולפגנג דרמלר וברנקו אובלק. הצלחתו של קראוס בקבוצה הייתה מיידית, כאשר הוא זכה בשתי אליפויות הבונדסליגה בשתי עונותיו הראשונות בקבוצה, ובגביע הגרמני בעונתו השלישית, 1981/82, לאחר ניצחון בגמר על נירנברג בתוצאה 4-2, כשקראוס הבקיע את השער השני. באותה עונה, הגיע קראוס עם באיירן מינכן לגמר גביע אירופה לאלופות 1982, שם הפסידה באיירן מינכן לאסטון וילה בתוצאה 1-0. קראוס פתח בגמר זה והוחלף בדקה ה-78 על ידי קורט נידרמאייר. בעונת 1983/84 זכה קראוס עם באיירן מינכן בגביע מקומי נוסף, לאחר ניצחון בבעיטות הכרעה על בורוסיה מנשנגלדבך. קראוס פתח בגמר זה אך הוחלף במחצית על ידי ריינהולד מאתי. בתום עונת 1983/84 עזב קראוס את באיירן מינכן לאחר חמש עונות, וחתם בפ.צ. ציריך השווייצרית, שם שיחק שנתיים בהן הבקיע שישה שערים ב-37 הופעות. עונת 1986/87 הייתה עונתו האחרונה של קראוס כשחקן פעיל, והוא חזר לעונת פרישה באיינטרכט פרנקפורט, בה ערך 15 הופעות והבקיע שער אחד. בתום עונה זו פרש ממשחק פעיל.
לאחר פרישתו, הועסק קראוס כמנהל ספורטיבי באיינטרכט פרנקפורט, אך פוטר מתפקידו כעבור שנתיים, מאחר שהקבוצה לא הצליחה לשמור על הכישרון ההונגרי שלה, לאיוש דטארי, שהיה חביב הקהל בפרנקפורט ועבר לאולימפאיקוס. קראוס טען כי לא היה באפשרותו למנוע מעבר זה.
קריירה בינלאומית
קראוס ערך מספר הופעות בנבחרות החובבים ונבחרת המשנה של גרמניה המערבית, אך לא זומן מעולם לנבחרת גרמניה המערבית הבוגרת.
תארים
עם איינטרכט פרנקפורט:
עם באיירן מינכן:
אלגוריתם לאס וגאס
במדעי המחשב, אלגוריתם לאס וגאס הוא אלגוריתם אקראי שמחזיר תוצאות נכונות בלבד. אם הוא לא השיג כזו, הוא מודיע על כישלון. במילים אחרות, אלגוריתם לאס וגאס אינו מהמר על נכונות התוצאה, אלא רק על המשאבים המשמשים לצורך החישוב.
דוגמה פשוטה היא מיון מהיר אקראי, כאשר איבר הציר נבחר באופן אקראי, אבל התוצאה תמיד ממוינת. ההגדרה הרגילה של אלגוריתם לאס וגאס כוללת את ההגבלה שתוחלת זמן הריצה תמיד תהיה סופית, כאשר התוחלת מתבצעת מעל מרחב המידע האקראי, או האנטרופיה, בהם האלגוריתם משתמש. הגדרה חלופית דורשת שאלגוריתם לאס וגאס תמיד יסתיים (יהיה יעיל), אך הוא עשוי לתת כפלט סמל שאינו חלק ממרחב הפתרונות כדי לדווח על כשל במציאת פתרון.
אלגוריתמים מסוג לאס וגאס הוצגו על ידי לסלו בבאי ב-1979, בהקשר של בעיית איזומורפיות גרפים, כזוג לאלגוריתם מונטה קרלו. ניתן להשתמש באלגוריתמים מסוג לאס וגאס במצבים בהם מספר הפתרונות האפשריים מוגבל, וכאשר אימות נכונותו של הפתרון המועמד הוא קל יחסית, בעוד חישוב הפתרון הוא מורכב.
מקור השם מהעיר לאס וגאס, אשר ידועה כסמל להימורים.
מחלקת סיבוכיות
מחלקת הסיבוכיות של בעיות הכרעה להן קיים אלגוריתם לאס וגאס עם תוחלת זמן ריצה פולינומית, היא ZPP.
מתקיים כי, דבר הקשור באופן הדוק עם הדרך שאלגוריתמים מסוג לאס וגאס נבנים לעיתים. כלומר המחלקה RP מורכבת מכל בעיות ההכרעה להן קיים אלגוריתם זמן-פולינומי אקראי המחזיר תשובה נכונה, כאשר התשובה הנכונה היא "לא", אבל רשאי לטעות בהסתברות מסוימת הרחוקה מ-1, כאשר התשובה היא "כן". כאשר קיים אלגוריתם כזה עבור בעיה והמשלימה שלה (התשובות "כן" ו "לא" מוחלפות), ניתן להריץ בו זמנית את שני האלגוריתמים ובאופן חוזר ונשנה: להריץ כל אחד מספר קבוע של צעדים, בתורנות, עד שאחד מהם מחזיר תשובה ודאית. זו הדרך הרגילה לבנות אלגוריתם לאס וגאס הפועל בתוחלת זמן פולינומית. שימו לב כי באופן כללי אין חסם עליון על זמן הריצה של המקרה הגרוע של אלגוריתם לאס-וגאס.
הקשר לאלגוריתם מונטה קרלו
באלגוריתם מונטה קרלו, בדומה ללאס וגאס, המשאבים בשימוש חסומים אבל לא מובטח שהתשובה נכונה. על ידי יישום של אי-שוויון מרקוב, ניתן להמיר אלגוריתם לאס וגאס לאלגוריתם מונטה קרלו באמצעות סיום מוקדם.
ויז'ה גוברנדור גאלבס
ויז'ה גוברנדור גאלבס (בספרדית: Villa Gobernador Gálvez) היא אחת מ-19 הערים בפרובינציית סנטה פה שבארגנטינה השוכנת בצדו המערבי של נהר פרנה. העיר נמצאת במרחק 294 קילומטרים מעיר הבירה של ארגנטינה בואנוס איירס, ובמרחק 14 קילומטרים בלבד מהעיר רוסאריו, העיר הגדולה ביותר בסנטה פה, שאזור המטרופולין שלה גובל בוויז'ה גוברנדור גאלבס בצפון על ידי יובל שיוצא מנהר הפרנה ונקרא סאלאדיז'ו.
לפי מפקד אוכלוסין של המכון הלאומי לסטטיסטיקה של ארגנטינה, התגוררו בעיר כ-80,769 תושבים בשנת 2010, והיא העיר הרביעית המאוכלסת ביותר בפרובינציה של סנטה פה.
רקע
העיר נוסדה ב-25 בפברואר 1888 על ידי מהגר איטלקי, המהנדס אנריקו מוסקוני, שהיה אביו של המהנדס הצבאי הגנרל אנריקה מוסקוני, שידוע בארגנטינה כמנהל הראשון של חברת הנפט הממשלתית YPF. ד"ר חוסה גאלבס, מושל הפרובינציה של סנטה פה משנת 1886, שכר את שירותיו של מוסקוני על מנת לאתר את מערכת הרכבת שתחבר את סנטה פה לפרובינציית מנדוסה. כדי לעשות כן רכש מוסקוני קרקע, ואישור שקיבל מידי המושל הפך אותה לעיירה, שאוכלסה בעיקר על ידי מהגרים שבאו מאיטליה וספרד.
העיירה הוכרזה כעיר ב-12 באפריל 1962 על ידי המושל קרלוס סילבסטר בגניס ובאותה העת התגוררו בה כ-18,000 תושבים. העיר שמוכרת כיום כוויז'ה גוברנדור גאלבס היא למעשה התאחדותן של שלוש עיירות: ויז'ה גוברנדור, ויז'ה דייגו ופואבלו נואבו. ההיסטוריה של העיר מונצחת ומשתמרת במוזיאון הציבורי המוזיאון העירוני ד"ר ראול מאלאטסטה שהוקם בשנת 1986 ומנוהל על ידי עמותת אזרחים.
כיום
ויז'ה גוברנדור גאלבס מחולקת ל-20 באריוס (שכונות) וקיימים בה בית חולים ציבורי, מספר מרכזי בריאות ציבוריים קטנים, מספר מועדוני ספורט, חמישה בנקים ושתי תחנות רדיו. ראוי לציין כי ביישוב זה מרבית השירותים ניתנים לתושבים בצורה קואפרטיבית על ידי הקואפרטיב גומרה שמחזיק בבית החולים המרכזי, חברת החשמל היישובית, בתי הספר הטכנים, מרכז הספורט הקהילתי ומספק גם שירותי אינטרנט וטלפון לתושבי גאלבס.
ויל סטגר
ויל סטגר (באנגלית: Will Steger; נולד ב-27 באוגוסט 1944) הוא חוקר ארצות ופעיל לשמירת הסביבה אמריקאי.
ביוגרפיה
ויל סטגר נולד בעיירה ריצ'מונד שבמינסוטה. הוא קיבל תואר ראשון בגאולוגיה ותואר נוסף בחינוך.
בשנת 1986 הוא ארגן משלחת ראשונה בעולם לאזור הקוטב הצפוני על כלבי מזחלת ללא צוות תומך. הצוות כלל 6 אנשים לרבות אן בנקפורט. בשנת 1988 הוא עמד בראש משלחת על כלבי מזחלת שחצתה את האי גרינלנד במסלול באורך כ-2,500 ק"מ. בשנים 1989–1990 הוא היה בראש צוות שחצה את אנטארקטיקה באותה צורה. אורך המסלול היה כ-4,500 ק"מ. בשנת 1995 הוא חצה את האוקיינוס הארקטי מסיביר לאלסמר שבקנדה תוך חציית אזור הקוטב הצפוני.
ויל סטגר הקים מרכז ללימודי הסביבה באוניברסיטה של העיר סיינט פול. בשנת 1993 הוא הקים מרכז ללימודי הרפתקנות.
כהכרה לפעילותו הרבה ויל סטגר קיבל מספר פרסים לרבות פרס של נשיונל ג'יאוגרפיק בשנת 1996 ופרס נוסף על מפעל חיים מאותו ארגון.
ויל סטגר פרסם מספר ספרים עם תיאור פעילות המשלחות בהם היה חבר.
סרצ'ן
סרצ'ן (בהונגרית: Szerecseny) הוא כפר במחוז גיור-מושון-שופרון, שבצפון-מערב הונגריה. כמו בכפרים רבים באירופה גם בסרצ'ן אוכלוסיית הכפר נמצאת בירידה. כך, בשנת 1990 היו בכפר 936 תושבים ורק 762 בשנת 2019.
יהודי סרצ'ן
בסרצ'ן חיו יהודים בתקופות זמן שונות:
התוכנית של המלך אלפרד
התוכנית של המלך אלפרד היא תוכנית בדיונית שיוחסה ל-CIA, לפיה קיימת תוכנית אמריקאית לחיסול הקהילה האפרו-אמריקאית. תאוריה זו התייחסה בעיקר לאופן התגובה הרשמי של ממשלת ארצות הברית במקרה של איום התקוממות שחורה, כשהפתרון הוא ריכוז הקהילה השחורה בארצות הברית במחנות ריכוז. לפי תאוריה זו קיים מעקב ממשלתי אחר לוחמי החופש השחורים בארצות הברית, כמו תוכנית ממשלתית לרכז את כלל תושבי ארצות הברית שמקורם ממוצא אפריקאי במחנות ריכוז במקרה של התקוממות שחורה.
רעיון התוכנית הוצג לראשונה בספרו של ג'ון א. ויליאמס בשנת 1967 "האיש שבכה אני". עם צאת ספרו צילם ויליאמס חלקים מהספר והשאיר עותקים ממנו על מושבי הרכבת התחתית במנהטן, דבר שהקנה לרעיון תפוצה רחבה בקרב הקהילה השחורה בארצות הברית, כשלעיתים אמיתות הרעיון נתפסת כחסר עוררין.
השחקן והמוזיקאי גיל סקוט הרון חיבר את השיר "תוכניתו של המלך אלפרד" שנכלל באלבומו  Free Will משנת 1972.
טבלת קרקטרים
באלגברה מופשטת, טבלת קרקטרים (Character table) של חבורה סופית היא טבלה המייצגת את המידע על הקרקטרים האי-פריקים שלה. בעמודותיה נתונות מחלקות הצמידות של החבורה, ובשורותיה שמים את הקרקטרים האי-פריקים שלה.
תיגרה
תְגְרֵה (בגעז: ትግረ לפעמים מכונה תְגְרָיִת (ትግራይት) היא שפה שמית  וביחד עם תיגרינית נחשבת כצאצא ישיר לשפה העתיקה געז (חבשית) שנכחדה כשפת דיבור אך משמשת כשפה ליטורגית בכנסייה האתיופית ובכנסייה האריתראית. רוב דוברי התיגרה חיים במערב אריתריאה, והיתר בסודאן.
טבלת קרקטרים
את טבלת הקרקטרים של חבורה נתונה ניתן לבנות בשיטות שונות, כמו יחסי האורתוגונליות של שור, הרמה של הצגות מחבורות מנה ופעולה של הקרקטרים החד-ממדיים.
הבנת טבלת הקרקטרים של חבורה סופית (ואף קומפקטית) תורמת להבנת כל הקרקטרים וההצגות שלה באופן מלא. לטבלת הקרקטרים שימושים גם בתחומים נוספים, כמו פיזיקה, כימיה, קריסטלוגרפיה ועוד.
הקדמה והגדרה
תהי G חבורה סופית ויהי F שדה נתון (לרוב שדה המספרים המרוכבים). אם מאפיין השדה לא מחלק את סדר החבורה, לפי משפט משקה חוג החבורה F[G] הוא פשוט למחצה, ולכן לפי משפט ודרברן-ארטין מתפרק לסכום ישר של חוגי מטריצות מעל חוגים עם חילוק:. לחוגים כאלה מודול אי-פריק יחיד, ולכן מספר ההצגות האי-פריקות של החבורה סופי, שווה למספר המחוברים t, השווה גם לממד המרכז Z(F[G]), שווה למספר מחלקות הצמידות של G.
לכן, ניתן לבנות טבלה ריבועית, אשר בעמודותיה שמים את הקרקטרים (=העקבה) של ההצגות האי-פריקות, ובשורותיה את מחלקות הצמידות  של החבורה. מעל מחלקות הצמידות נהוג לרשום את גודל המחלקה h_i. במקום ה-(u,j) של הטבלה שמים את \chi_u(C_j). טבלה זו נקראת טבלת קרקטרים של החבורה.
לכל חבורה יש את הקרקטר הטרוויאלי, ולכן בשורה הראשונה יש אחדות; בעמודה הראשונה שמים את פעולת הקרקטרים על המחלקה של איבר היחידה, היינו את המספרים n_i, כלומר הממדים של ההצגות האי-פריקות.
גדלים
בנוגע לגדלים, מתקיימים מספר כללים:
יחסי האורתוגונליות של שור
יחסי האורתוגונליות של שור הם יחסי אורתוגונליות על שורות ועמודות טבלת הקרקטרים העוזרים לחשב את איבריה. שני יחסי שור השימושיים ביותר הם: (עמודות)
(שורות)
הרמה מחבורות מנה
ניתן להרים הצגות (ולכן טבלאות חלקיות) של חבורת מנה נתונה אל הצגה של החבורה. כלומר, אם H תת-חבורה נורמלית וידועה הצגה \phi של G/H, מקבלים הצגה של G על ידי הרכבה עם העתקת המנה.
מקרה שימושי במיוחד של הרמה הוא עבור H=[G,G], תת-חבורת הקומוטטורים. במקרה זה G/[G,G] היא האבליניזציה של G ובפרט אבלית - כלומר כל הצגה שלה היא חד־ממדית (אל השדה), ויותר מכך - כל הצגה אבלית של G היא הרמה של הצגה כלשהי של G/[G,G], בדיוק לפי התכונה האוניברסלית של האבליניזציה. בפרט, מספר הגורמים האי-פריקים מדרגה 1 (ולכן גם מספר ה-1^2 שמשתתפים בסכום ) שווה ל-|G/[G,G]|.
פעולת הקרקטרים החד-ממדיים
אם \rho הצגה חד-ממדית, אז לכל הצגה k-ממדית \phi, גם אף היא הצגה. לכן מוגדרת פעולת חבורה של הקרקטרים החד-ממדיים (או בשקילות של G/[G,G]) על הקרקטרים, השומרת על ממד. ולכן, אם ידוע כי יש שתי הצגות שונות מאותו ממד, יכול להיות שאחת תתקבל מהשנייה על ידי הפעלה של קרקטר חד-ממדי לא טריוויאלי (אם זה קיים).
מכפלת חבורות
טבלת הקרקטרים של מכפלה ישרה של חבורות G \times H היא המכפלה טנזורית של הטבלאות שלהן.
יוסי דינה
יוסי דינה (באנגלית: Yossi Dina; נולד ב-21 באוגוסט 1954) הוא איש עסקים ישראלי אמריקאי, יזם ובעל תוכנית ריאלטי ב בשם "יוסי 90210".
ביוגרפיה
דינה נולד בישראל וגדל בקיבוץ. שירת בצה"ל כקצין מודיעין. עבר לעבוד בפריז, ובגיל 23 עבר לגור בלוס אנג'לס, שם מכר תכשיטים מדלת לדלת.
נודע בשם "המשכונאי לעשירים ומפורסמים". לאחר שפתח בית עבוט בשם "The Dina Collection" בבוורלי הילס. דינה עשה מעבר והחל לבצע עסקים עם סלבריטאים רבים. חנותו של דינה מוכרת ציורים, פסלים, תכשיטים, שעונים, מהדורות ראשונות, מכוניות ומזכרות בשווי של מיליוני דולרים.
בשנת 2014 הגיע לביקור בישראל וביצע מספר רכישות וראיונות טלוויזיוניים.
דינה גר במאליבו, בבית שהיה שייך לזמר ולקומיקאי אל ג'ולסון.
עדי עזרוני
עדי עזרוני (נולדה ב-16 בנובמבר 1978) היא שחקנית, מפיקה, מנחת טלוויזיה ודוגמנית עבר ישראלית. כיום, היא שותפה בחברה להפקת סרטים עצמאיים בארצות הברית, ולפני כן מונתה לראש מחלקת הסרטים הבינלאומית של קשת אינטרנשיונל.
ביוגרפיה
נולדה וגדלה בהרצליה, הבכורה משני ילדים. אביה היה סמנכ"ל התעשייה האווירית. אמה יועצת ארגונית. כשהייתה בבית ספר יסודי התגוררה במשך כמה שנים גם בארצות הברית עקב עבודתו של אביה. לאחר מכן שבו להתגורר בהרצליה. בצופים הייתה מדריכה ורשג"דית. בצה"ל שירתה בחיל הרפואה בתור מדריכה בקורס חובשים.
קריירה
בילדותה גילמה בהצגת אוף-ברודוויי בניו יורק "The Players" את בתו של שייקספיר.
ב-1995 כנערה, הצטלמה לסרט תיעודי "מצה, נקניק וגבינה צהובה" (חלק מסדרת "אני לא כזה") של החינוכית, העוסק בצעירים חילונים ודתיים בישראל. הסרט זכה בפסטיבל הסרטים הדוקומנטרי בוושינגטון.
שבועיים לאחר שחרורה, ב-1999 הצטרפה עזרוני לצוות מנחי ערוץ הילדים, שם הגישה ושיחקה עד שנת 2004. בין השאר, הנחתה ב"אולפן ערוץ הילדים", "המגנט", "כדור פורח", "ששטוס בחו"ל" (באיטליה ובשווייץ), "הדיבורית", ספיישל "פוקימון - מי רוצה להיות מאסטר", "שש באביב", וב"מצעד ערוץ הילדים". בתקופתה בערוץ הילדים, השתתפה בסדרות ותוכניות שונות, וביניהן: ב-18 פרקים בסדרה "זבנג!" (בתפקיד סיוון בר-רצון), "6:6", "לחיי הערבה" (בתפקיד שלומית), "כובע קסמים", "ורק אני לא" (בתפקיד אורית), "הכבש השישה עשר", ו"כל העולם במה". עזרוני אף הופיעה בתפקיד אורח בשני פרקים בסדרה "הפיג'מות" (כמנחה בערוץ הילדים), ובתוכנית "ברוך ושרוך". ב-2005 השתתפה גם בספיישל הפרידה "לעודד באהבה" בערוץ הילדים.
ביחד עם עוד כמה מנחי ערוץ הילדים השתתפה עזרוני בשני פסטיגלים: "פלאנובלה של פסטיגל" ב-2001, וכן ב"פסטיגל מהסרטים" ב-2002.
במקביל דיגמנה לחברות הבגדים "לורד קיטש" ו-"FILA". עזרוני השתתפה גם בפרסומות לנסטלה, מעדן חלב, בזק, שוקולד עלית וספרינג.
ב-1997 שיחקה בסדרה בכבלים "כחול עמוק" בתור שלי. ב-2000 שיחקה בסרט "פרא" (בתפקיד רננית). ב-2001 הנחתה את התוכנית "הקוסמים" בערוץ 2 של רשת. ב-2002 התארחה בתוכנית "כוכבי השכונה" עם גרייניק ואלתרמן בערוץ 2. ב-2002 השתתפה בסרט התעודי הישראלי-צרפתי "אוגוסט".
בשנים 2005–2009 הפיקה פרויקט סרטים על סחר בילדים למטרות מין מקמבודיה והמזרח הרחוק. הפרויקט כלל סרט עלילתי ושני סרטים דוקומנטריים: "הולי" שיצא ב-2006 הוא הסרט עלילתי בכיכובו של השחקן האמריקאי רון ליווינגסטון, ובו היא גילמה את אמה. ב-2007 לקחה חלק בהפקת סדרת הדוקו "The K11 Journey". ב-2009 יצא הסרט הדוקומנטרי "רדלייט" שאותו גם ביימה (עם גיא יעקובסון) ומנחה אותו השחקנית האמריקאית לוסי לו. במהלך השהיה שלה בקמבודיה לצורך צילומי הסרטים, עזרוני קיבלה צו מעצר למשך שבועיים עד ששוחררה. הפרויקט זיכה אותה בפרס מטעם מזכירת המדינה האמריקאית, קונדוליזה רייס, "גלובל הירו אוורד" לשנת 2008.
בנוסף ב-2006, שיחקה בסרט הטלוויזיה הצרפתי "ג'יהאד"' בתור החיילת בלייק.
ב-2008 שיחקה בסדרה "מתי נתנשק" בו גילמה את שירה, לצד ליאור אשכנזי, בערוץ 10.
ב-2010 צילמה וידאו בלוג על חייה בניו יורק לאתר mako (דיבור ישיר). בנוסף, גם שימשה ככתבת שטח מניו יורק בחדשות ערוץ 2.
ב-2011 שיחקה בתור רוניתה בסרט דובר-האנגלית "סשן" בכיכובה של בר רפאלי, בו עזרוני גם לקחה חלק בהפקה.
בשנים 2010–2012 שיחקה בשתי העונות של הסדרה "חטופים" בערוץ 2 של קשת, בתור יעל בן-חורין אחותו של שבוי צה"ל שמגלם אסי כהן. בנוסף ב-2012 שיחקה בסדרה "יומני החופש הגדול" בערוץ דיסני ישראל, בתור המנהלת נונה.
בנוסף גם שיחקה בתיאטרון: "רעל" ב-HB theathe NYC, "תהילת החיים" ב-Stella Adler Conservatory NYC.
כיום, היא בעלת חברה להפקת סרטים בניו יורק (עם שותפתה מנדי תג'ר-ברוקי) בשם "Spring Pictures" / וראש מחלקת הסרטים הבינלאומית של קשת אינטרנשיונל. היא לקחה חלק כמפיקה/מפיקה-בפועל של סרטים אמריקאיים עצמאיים: "כלים שלובים" (2012), "המורה לאנגלית" (2013), "Kelly & Cal" (2014), "(Dean)" (2016), "לילה לבן" (2017), "ערב שבת בכנסייה" (2017), "צלילי השקט" (2019), "תצילו את עצמכם!" (2020).
בשנת 2018 גילמה את ד"ר יעל פרנקל בסדרת הנוער "אילת" של HOT.
חיים אישיים
ב-2009 עזרוני נישאה למאט שומאן, תאורן קולנוע אמריקאי, והיא מתגוררת לסירוגין בישראל ובארצות הברית מאז שירדה ב-2004. שתי בנותיה נולדו בכפר סבא: ב-2013 נולדה בתם הראשונה, וב-2017 נולדה בתם השנייה.