cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
סטיב נאש
לאחר קריירת כדורסל מוצלחת בליגות התיכונים, קיבל נאש ב-1993 מלגת לימודים לאוניברסיטת סנטה קלרה והחל לשחק כדורסל בנבחרתה. בארבע עונותיו בסנטה קלרה, העפילה נבחרת האוניברסיטה שלוש פעמים לטורניר אליפות המכללות, כאשר נאש זכה פעמיים בתואר שחקן השנה של ליגת המחוז הדרום-מזרחי. את תקופת לימודיו בסנטה קלרה סיים כמוסר האסיסטים המוביל בתולדותיה.
בדראפט ה-NBA לשנת 1996 נבחר נאש על ידי פיניקס סאנס במקום ה-15. תחילה הייתה השפעתו בפיניקס מועטת, וב-1998 הועבר לדאלאס מאבריקס. בעונתו השלישית בדאלאס נבחר לראשונה למשחק האולסטאר ונבחר לראשונה לאחת מחמישיות העונה. יחד עם דירק נוביצקי ומייקל פינלי, הוביל נאש את דאלאס לגמר המערב בעונה שלאחר מכן. בתום עונת הסתיים חוזהו עם דאלאס, והוא חזר לפיניקס סאנס.
בעונת הוביל נאש את פיניקס לגמר המערב ונבחר ל-MVP של העונה הסדירה. הוא זכה בתואר ה-MVP גם בעונת. בשנת 2006 נבחר על ידי ה-ESPN לרכז התשיעי בטיבו בכל הזמנים. בכמה עונות במהלך הקריירה שלו הוא הוביל את הליגה במספר האסיסטים שמסר ובאחוזי הקליעה מקו העונשין. כמו כן, הוא ממוקם במעלה הרשימות של שחקני ה-NBA המצטיינים בכל הזמנים, בקליעת שלשות, בקליעת זריקות עונשין, בסך האסיסטים ובמספר האסיסטים הממוצע למשחק.
ב-2006 הטיים מגזין דירג אותו כאחד ממאה האנשים המשפיעים ביותר בעולם. ב-28 בדצמבר 2007 זכה נאש לכבוד הגדול ביותר לאזרח קנדי, כאשר קיבל את אות מסדר קנדה, וב-3 ביוני 2008 הוא קיבל כוכב בשדרת הכוכבים של קנדה. ב-18 בספטמבר 2009 קיבל תואר דוקטור לשם כבוד במשפטים מטעם אוניברסיטת ויקטוריה, על הישגיו כספורטאי ועל פעילותו בתחום הצדקה, בין היתר דרך "קרן סטיב נאש" שהקים.
ראשית חייו
נאש נולד בדרום אפריקה וגדל בוויקטוריה, על האי ונקובר במדינת קולומביה הבריטית שבקנדה. בגיל 13 החל לשחק כדורסל וכבר אז האמין שישחק בליגת ה-NBA ויהפוך לכוכב.
בתחילה שיחק בתיכון מונט דאגלס סקונדארי, אך לאחר מספר שנים, החליטו הוריו להעבירו לתיכון סיינט מייקל, בו שיחק בנבחרות הכדורסל, הכדורגל והראגבי. בעונתו האחרונה בתיכון, כמעט העמיד  עם 21.3 נקודות, 11.2 אסיסטים ו-9.1 כדורים חוזרים למשחק והוביל את סיינט מייקל לאליפות אזורית כשהוא נבחר לשחקן המצטיין של הליגה.
לאחר סיום לימודיו, שלח מאמנו של נאש בתיכון, לן הייד-ליי, מכתבים ללמעלה מ-30 אוניברסיטאות בארצות הברית, בבקשה לקבל את נאש אליהן, אך נדחה על ידי כולן. בסופו של דבר הצליח נאש להתקבל לאוניברסיטת סנטה קלרה. לקראת עונת קיבל מלגת לימודים וכבר בעונתו הראשונה במכללות הוביל את סנטה קלרה ברונקוס לאליפות המחוז המערבי (ליגת ה-WCC) ולהופעה ראשונה מזה חמש שנים, בטורניר אליפות המכללות, בו התמודדו בסיבוב הראשון נגד אוניברסיטת אריזונה. במשחק עצמו הצטיין נאש והוביל את הברונקוס לניצחון, לאחר שקלע 6 זריקות עונשין ב-30 השניות האחרונות. עם זאת הודחה סנטה קלרה בסיבוב הבא על ידי אוניברסיטת טמפל. בעונת, התקשו הברונקוס ונאש לשחזר את יכולתם בעונה הקודמת וסיימו את הליגה המחוזית במאזן של 7 הפסדים לעומת 5 ניצחונות בלבד. בעונה שלאחר מכן, חזרה הקבוצה למסלול הניצחונות ובהובלת נאש שנבחר לשחקן העונה המחוזי, זכתה שוב באליפות המחוז המערבי. למרות הצלחתם בליגה המחוזית לא הצליחו הברונקוס ונאש לעבור את הסיבוב הראשון של טורניר אליפות המכללות והודחו על ידי אוניברסיטת מיסיסיפי. לאחר עונה זו, שקל נאש להירשם לדראפט ה-NBA לשנת 1995, אך החליט להישאר בסנטה קלרה עונה נוספת.
נאש סיים את קריירת המכללות שלו כמלך האסיסטים של סנטה קלרה בכל הזמנים (510). בנוסף על הוא מוביל את סנטה קלרה גם באחוזים מקו העונשין (86.2%) ובקליעות וזריקות לשלוש נקודות (656-263). הוא מדורג שלישי ברשימת קלעי כל הזמנים של סנטרה קלרה (1,689) ומחזיק בשיא המכללה באחוזים מקו העונשין בעונה אחת (89.4%). בספטמבר 2006, הצהירה סנטה קלרה כי בתור אות כבוד לנאש אף שחקן שלה לא ילבש את חולצה מספר 11. בכך הפך נאש לספורטאי הראשון בתולדות במכללה שזוכה לכבוד.
פיניקס סאנס (1996–1998)
לאחר שסיים את לימודיו עם תואר במדעי החברה, נאש נבחר במקום ה-15 על ידי פיניקס סאנס בדראפט ה-NBA לשנת 1996. עם ההודעה על בחירתו של נאש, פצחו אוהדי פיניקס בקריאות בוז וחוסר הסכמה על בחירת שחקן לא מוכר יחסית. זאת מכיוון שנאש, אף שהציג יכולת טובה במיוחד בתקופתו במכללות, לא שיחק באחת מהמחוזות הבכירים ב-NCAA. בעונת הרוקי שלו, קיבל רק 10.5 דקות משחק בממוצע, אך בעונתו השנייה בליגה עלו דקות המשחק שקיבל ל-21.9 בממוצע והוא אף דורג במקום ה-13 מבין שחקני הליגה באחוזים לשלוש נקודות. אף על פי כן, לא זכה לקביעות בפיניקס וחווה עליות ומורדת רבות בדקות המשחק שקיבל. בתקופתו בסנטה קלרה, נאש פגש והתיידד עם עוזר המאמן של קבוצת דאלאס מאבריקס, דוני נלסון, שעבד עבור גולדן סטייט ווריורס בתקופה זו. לאחר מעברו לדאלאס, הצליח נלסון לשכנע את אביו, דון נלסון, אז המאמן והמנכ"ל של דאלאס, לרכוש את כרטיס השחקן של נאש. במהלך דראפט ה-NBA לשנת 1998, הועבר נאש לדאלאס מאבריקס בתמורה למרטין מוורספ, בובה וולס, בחירת הדראפט פאט גאריטי ובחירת דראפט עתידית בסיבוב הראשון (1999, #9 - שון מריון).
דאלאס מאבריקס (1998–2004)
כבר בעונתו הראשונה בדאלאס (עונת השביתה-המקוצרת ), התבסס נאש כשחקן מוביל בקבוצה ופתח בחמישייה בכל 40 המשחקים בהם שותף. עד לסיום העונה קבע ממוצעים של 7.9 נקודות, 5.5 אסיסטים ו-2.9 כדורים חוזרים למשחק. עם זאת, דאלאס כשלה בניסיונה להעפיל לפלייאוף. עם פתיחת עונת נפצע נאש בקרסול והושבת למשך חודשיים. עם חזרתו לפעילות, שיפר משמעותית את יכולתו ואף הציג שישה משחקי דאבל-דאבל בחודש האחרון של העונה. בסך הכל סיים את העונה עם ממוצעים של 8.6 נקודות ו-4.9 אסיסטים למשחק. דאלאס, אותה הובילו בעונה זו דניס רודמן, דירק נוביצקי ומייקל פינלי, השתפרה משמעותית לעומת העונה הקודמת, אך עם זאת, שוב לא הצליחה להעפיל לפלייאוף.
בעונת, קבע נאש ממוצעים של 15.6 נקודות ו-7.3 אסיסטים למשחק, בעונת הפריצה שלו בליגה. כאשר נאש מרכז את המשחק בצורה מעולה, נוביצקי ופינלי מציגים יכולת שיא ושחקן הרכש ג'וואן האוורד משלים, דאלאס הצליחה להעפיל לפלייאוף מהמקום השישי בליגה והגיעה עד לחצי גמר המערב, שם הודחה על ידי סן אנטוניו ספרס. בעונת, קבע נאש ממוצעי שיא של 17.9 נקודות ו-7.7 אסיסטים. הוא נבחר לראשונה בקריירה להשתתף במשחק האולסטאר ונבחר לחמישיית העונה השלישית. כאולסטאר, זכה נאש לתשומת לב רבה מגופי תקשורת והחל להתפרסם גם בקרב אוהדי הקבוצות האחרות. יחד עם נוביצקי ופינלי היה חלק מה"שלישייה הגדולה" של דאלאס. גם בעונה זו הצליחה דאלאס להעפיל לפלייאוף, אך שוב הודחה בחצי גמר המערב, הפעם על ידי סקרמנטו קינגס.
בעונת, כמעט והעתיק את העונה הקודמת מבחינה אישית. הוא קבע 17.7 נקודות ו-7.3 אסיסטים למשחק, ושוב נבחר למשחק האולסטאר ולחמישיית העונה השלישית. נאש ונוביצקי הובילו את דאלאס ל-14 ניצחונות רצופים עם פתיחת העונה ולחלוקת המקום הראשון בליגה בסיום העונה הסדירה יחד עם סן אנטוניו ספרס, כאשר לשתי הקבוצות מאזן זהה של 60 ניצחונות לעומת 22 הפסדים בלבד. בפלייאוף הגיעה דאלאס עד לגמר המערב אך הודחה על ידי סן אנטוניו ספרס, שהמשיכה לגמר ה-NBA ולבסוף זכתה באליפות. בדרכה לגמר הדיחה דאלאס את פורטלנד טרייל בלייזרס וסקרמנטו קינגס. בעונת, בעקבות רכישתם של אנטואן ווקר ואנטואן ג'יימיסון וריבוי שחקני ההתקפה בדאלאס ירד נאש בכמות הנקודות שקלע לעומת העונה הקודמת. בעקבות זאת לא זומן למשחק האולסטאר ולא נבחר לאחת מחמישיות העונה, על אף שקבע שיאי קריירה באסיסטים למשחק (8.8) ובאחוזים מקו העונשין (91.6%). בפלייאוף, לא הצליחו נאש ודאלאס לעבור את הסיבוב הראשון והודחו שוב על ידי סקרמנטו קינגס.
לאחר עונת, הפך נאש לשחקן חופשי והחל לנהל משא ומתן עם בעליה של דאלאס, מארק קיובן על חתימת חוזה ארון טווח. קיובן ביקש לשמר את כספי הקבוצה כדי שיוכל להחתים את דירק נוביצקי עם סיום חוזהו ולכן לא רצה להסתכן בהחתמתה של נאש על חוזה ארוך טווח. הצעתו של קיובן בסופו של דבר הייתה חוזה לארבע שנים בשווי 36 מיליון דולר, עם אופציה לשנה נוספת. קבוצתו הקודמת של נאש, פיניקס סאנס הציעה לשחקן חוזה לשש שנים בשווי 63 מיליון דולר. נאש, שבתחילה הסתייג מעזיבה ניגש לקיובן וניסה לשכנעו להשלים את הפערים בין ההצעות, משלא הסכים, החליט השחקן לחתום בפיניקס לאחר שש עונות בדאלאס. לאחר שזכה בשני תוארי MVP של העונה הסדירה בשתי העונות הבאות בפיניקס, התראיין קיובן בתוכנית המאוחרת עם דייוויד לטרמן ב-14 ביוני 2006 ואמר: "...אתה יודע שסטיב הוא אדם נפלא ואני אוהב אותו, אך למה הוא לא שיחק כמו MVP עבורנו?".
החזרה לפיניקס (2004–2012)
בפיניקס חבר נאש לשלישיית הצעירים המבטיחה, שון מריון, ג'ו ג'ונסון ואמארה סטודמאייר. את העונה שלפני הגעתו סיימו פיניקס עם מאזן רע במיוחד של 53-29, ובקבוצה התכוננו לעונה גרועה נוספת. מאמן הקבוצה מייק ד'אנטוני, הנחיל גישת משחק זריזה וכשרונית; הוא ביקש שחקנים אתלטיים שיכולים לצאת מהר להתקפות מתפרצות ולקלוע גם מטווחים רחוקים מהסל. הזדהותו של נאש עם שיטת המשחק האתלטית חיברה אותו באופן מצוין לשאר חבריו לקבוצה והוא הוביל את פיניקס למאזן הטוב בליגה (20–62) ולקליעה ממוצעת של למעלה מ-110 נקודות למשחק, הנתון הגבוה ביותר בליגה מזה עשור. כתוצאה מכך, נאש מסר 11.5 אסיסטים בממוצע (מלך האסיסטים) וקלע בלמעלה מ-50 אחוזי קליעה מהשדה ולמעלה מ-43 אחוזי הצלחה מטווח השלוש בעונה הסדירה. הוא זכה בתואר ה-MVP של העונה הסדירה לאחר שהקדים במספר ההצבעות את שאקיל אוניל. בכך הפך לקנדי הראשון שזוכה בתואר ולרכז הרביעי בהיסטוריה שמוכתר כ-MVP, לאחר שמג'יק ג'ונסון, בוב קוזי ואוסקר רוברטסון עשו זאת לפניו. בסיבוב הפלייאוף הראשון, פיניקס הדיחה את ממפיס גריזליס לאחר ארבעה משחקים ובסיבוב השני הוגרלה לשחק נגד קבוצתו הקודמת של נאש, דאלאס מאבריקס. נאש הוביל את פיניקס לניצחון 2–4 בסדרה, ולראשונה מאז 1993 להעפלה לגמר המערב, שם הפסידו הסאנס לאלופה הנכנסת סן אנטוניו ספרס בחמישה משחקים.
גם עונת הייתה מצוינת עבור נאש שקבע ממוצעים של 18.6 נקודות ושיא קריירה של 11.6 אסיסטים למשחק והפך לראשון מאז מג'יק ג'ונסון בעונת 1990/1991 שקובע למעלה מ-18 נקודות ו-11 אסיסטים בממוצע למשחק בעונה הסדירה. הוא קיבל את מספר הקולות הגדול ביותר לחמישיית העונה, אליה נבחר יחד עם חברו לקבוצה סטודמאייר; השניים הפכו לחברים לקבוצה הראשונים שנבחרים יחד לחמישיית העונה מאז קובי בראיינט ושאקיל אוניל בעונת. למרות זאת, לא נבחר ל-MVP של העונה הסדירה לאחר שסיים במקום השני בבחירות לתואר עם 44 הצבעות, אחרי חברו לשעבר בדאלאס דירק נוביצקי שקיבל 83 הצבעות. בפלייאוף, הדיחה פיניקס את לוס אנג'לס לייקרס לאחר חמישה משחקים, אך לא הצליחה לעבור את סן אנטוניו ספרס בחצי גמר המערב והפסידה בסדרה 2–4.
לקראת עונת הוחלף המאמן ד'אנטוני בטרי פורטר, שבשונה מקודמו העדיף את שיטת הכדורסל ה"מסורתית". נאש וחבריו לפיניקס התקשו לשחק היטב תחת שיטת המשחק החדשה ואפילו העסקה שביצעה הקבוצה במהלך חודש דצמבר, במסגרתה הועברו רג'ה בל ובוריס דיאו לשארלוט בובקאטס תמורת ג'ייסון ריצ'רדסון לא סייעה ליכולת הקבוצתית החלשה. לבסוף הוחלף פורטר באלווין גנטרי במהלך חודש פברואר, אך גם זה לא סייע לפיניקס. לראשונה מאז חזרתו של נאש, הקבוצה לא הצליחה להעפיל לפלייאוף.
את עונת, פתחו נאש ופיניקס בצורה מעולה ותשעה משחקים מפתיחת העונה עמדו על מאזן 1–8, כאשר נאש מציג שני משחקים של 20 אסיסטים. ב-21 בינואר 2010, נבחר נאש לפתוח שוב בחמישיית נבחרת המערב במשחק האולסטאר, אך נבחרתו הפסידה במשחק לנבחרת המזרח. בהובלתם של נאש וסטודמאייר דורגה פיניקס במקום הראשון בקליעת נקודות, עונה החמישית ברציפות, ושבה לפלייאוף לאחר שסיימה את העונה הסדירה במקום השלישי במערב עם מאזן 28–54. גם בפלייאוף המשיכה פיניקס ביכולת הקבוצתית הטובה ועם יכולת טובה של בדמותם של ריצ'רדסון וגרנט היל הוותיק, ניצחה את פורטלנד טרייל בלייזרס 2-4 בסיבוב הראשון והדיחה את סן אנטוניו ספרס ב בחצי גמר המערב. בגמר המערב, פגשה פיניקס את האלופה, לוס אנג'לס לייקרס. לאחר שני הפסדי חוץ, שבה פיניקס לביתה והשוותה את תוצאת הסדרה ל-2-2, אך למרות זאת הפסידה בשני המשחקים הבאים ובסדרה כולה.
עונת הייתה נקודת מפנה עבור פיניקס. בתחילת העונה עזבו את הקבוצה שניים משחקניה המובילים, אמארה סטודמאייר וליאנדרו ברבוסה. כמו כן, וינס קרטר, שהגיע לקבוצה במטרה להיות השחקן המוביל לצידו של נאש, הציג יכולת בינונית ופיניקס לא הצליחה להעפיל לפלייאוף לאחר שסיימה את העונה עם מאזן שלילי של 40–42. עבור נאש זו הייתה עונה אישית טובה. הוא השיג ממוצע של 14.7 נקודות ו-11.4 אסיסטים למשחק וזכה בפעם החמישית בקריירה בתואר מלך האסיסטים של ה-NBA.
גם העונה הבאה הייתה לא מוצלחת עבור פיניקס ששוב לא הצליחה להעפיל לפלייאוף עם מאזן עונתי של 33-33 (העונה קוצרה ל-66 משחקים בעקבות שביתת השחקנים). בפברואר 2012 נאש נבחר לשחק במשחק האולסטאר בפעם השמינית בקריירה. זו הייתה עונתו השמינית מאז חזרתו והאחרונה בפיניקס.
המעבר ללוס אנג'לס לייקרס (2012–2015)
בעקבות כישלונו להגיע להישגים עם פיניקס החליט נאש לעבור לקבוצה אחרת וב-11 ביולי 2012 הצטרף ל"קבוצת החלומות" של לוס אנג'לס לייקרס שכללה את קובי בראיינט, פאו גאסול, דווייט הווארד ואנטואן ג'יימיסון. למרות הציפיות הגבוהות מהקבוצה, הלייקרס לא הצליחו להציג יכולת מרשימה ובמשך רוב העונה נמצאו במאזן שלילי, כולל שישה הפסדים רצופים בתחילת ינואר 2013. נאש, שנפצע במשחקו השני בלבד, החמיץ כחודשיים וגם כשחזר לשחק לא הצליח להשפיע במידה רבה על תוצאותיה של קבוצתו. ב-20 בפברואר 2013 נאש עקף את מג'יק ג'ונסון ועלה למקום הרביעי ברשימת מוסרי האסיסטים המובילים בתולדות ה-NBA עם למעלה מ-10,000 אסיסטים לאורך הקריירה.
ב-21 במרץ 2015 נאש הודיעה על פרישה, בגיל 41.
נבחרת לאומית
בשנת 1993, כששיחק בליגת המכללות, זומן נאש לראשונה לסגל נבחרת קנדה האולימפית והתחרה עימה במשחקים הקנדים ובאוניברסיאדה. הוא זכה עם הנבחרת במדליית הארד במשחקים הקנדים ובמדליית הכסף באוניברסיאדה, לאחר הפסד בגמר לנבחרת ארצות הברית, בה שיחקו שחקני NBA בכירים כגון מייקל פינלי ודיימון סטודמאייר. בשנה שלאחר מכן הוביל את הנבחרת למקום השני באליפת אמריקה, כאשר רק הפסד גמר לארצות הברית מנע מקנדה לזכות במדליית הזהב.
נאש נבחר לתפקיד הקפטן של נבחרת קנדה הבוגרת לקראת אולימפיאדת סידני 2000. הוא הוביל את קנדה למקום הראשון בבית המוקדם עם מאזן ניצחונות של 1–4 שכלל בין היתר ניצחון 75–83 על יוגוסלביה, משחק אותו סיים עם 26 נקודות, 8 כדורים חוזרים ו-8 אסיסטים. עם זאת, קנדה הודחה בשלב רבע הגמר לאחר הפסד לצרפת ונאש עזב את המגרש בדמעות. לאחר מכן ביטא את אכזבתו מהתוצאה ואמר: "זה כאב מאוד. אני מרגיש כאילו איכזבתי את כולם. היינו יכולים להגיע לגמר, אנחנו טובים מספיק." אף על פי כן, הוא המשיך לקוות למדליה עתידית כשאמר: "אני מקווה שילדים [בקנדה] יקבלו השראה לשחק - זה מה שאני באמת רוצה." ניצחון במשחק האחרון של הטורניר, משחק על מיקום נגד רוסיה, הציב את קנדה במקום השביעי. בעקבות משחקו באולימפיאדה, זכה נאש לפרסום רב ולמעמד כוכב בקנדה והוא אף דורג חמישי בהצבעות לפרס ליאונל קונצ'ר לשנת 2000, המחולק לספורטאי הקנדי של השנה.
ב-2001 נאש הוביל את הנבחרת למדליה נוספת, כאשר זכה עימה בארד באליפות אמריקה שהתקיימה אותה השנה בארגנטינה. הוא הוביל את הנבחרת גם במוקדמות אולימפיאדת אתונה 2004, בטורניר ההעפלה מיבשת אמריקה שהתקיים בסן חואן שבפוארטו ריקו. הוא נבחר ל-MVP של הטורניר, אך קנדה שסיימה רביעית בטורניר, החמיצה העפלה לאולימפיאדה. זו הייתה הפעם האחרונה בה שיחק נאש עבור קנדה. בדצמבר 2007 הוא הודיע על פרישתו מהנבחרת כשאמר: "אני לא עומד לשחק עבור נבחרת קנדה יותר."
פרופיל כשחקן
כזוכה בשני תוארי MVP של העונה הסדירה, נאש הוא הרכז השני בהיסטוריה (יחד עם מג'יק ג'ונסון) שזכה בתואר פעמיים, הגארד השלישי שזכה בשני תארים רצופים (יחד עם ג'ונסון ומייקל ג'ורדן) והשחקן התשיעי בסך הכל שזכה בתואר ה-MVP ברציפות. ב-11 במאי 2006 דירג אותו ה-ESPN כרכז התשיעי בטיבו בכל הזמנים, ובסקר שערך אתר nba.com בקרב המאמני ה-NBA, קיבל נאש 85 אחוזים מההצבעות לרכז הטוב בליגה כיום. בסקר דומה שנערך בשנת 2009, דורג כמוסר הטוב ביותר, לבעל השליטה בכדור הטובה ביותר ולבעל חוכמת המשחק הטובה בליגה. לאחר שהפסיד את תואר ה-MVP של העונה לשנת 2007 לדירק נוביצקי, אמר עליו סנטר בוסטון סלטיקס בעבר וחבר היכל התהילה, ביל ראסל: "אני חושב כי ברמה העולמית, הוא אחד מהאתלטים הטובים בעולם בכל הענפים...אני מעריץ גדול. שני תוארי ה-MVP בהם זכה בהחלט ראויים לו. חלק מהסיבה שהוא כל כך טוב וכל כך פעיל בזה הוא ששחקנים אוהבים לשחק איתו. הוא יוצר אטמוספירה בה הם מנצחים משחקים."
כחלק מיכולותיו הרבות, נאש ידוע במיוחד במהלך הפיק-אנד-רול, אותו הוא ביצע באופן מעולה יחד עם נוביצקי בתקופתו בדאלאס ויחד עם אמארה סטודמאייר ושון מריון בתקופתו בפיניקס. עם חזרתו של נאש לפיניקס ב-2004, השתפרה הקבוצה ממאזן 29–53 בעונת למאזן 20–62 בעונת, כאשר נאש מוביל אותה לגמר המערב לראשונה מזה 11 שנים וזוכה בתואר ה-MVP הראשון שלו. הוא הוביל את פיניקס לגמר המערב גם בעונה שלאחר מכן. למרות פציעתם של כל שלושת הסנטרים של הקבוצה (סטודמאייר, קורט תומאס ובריאן גראנט), השתפרה פיניקס אף יותר ונאש היה אחראי לשבעה משחקני הקבוצה שקבעו שיא קריירה בנקודות. כמו כן, בזכות פעילותו באזור הצבע, הובילה פיניקס את הליגה באחוזי קליעה מהשדה בין עונת לעונת.
קריירה כמאמן
ב-3 בספטמבר 2020 מונה נאש למאמנה של ברוקלין נטס בחוזה לארבע שנים, זוהי קבוצתו הראשונה כמאמן. לאחר שבעה משחקים בפתיחת העונה השלישית של נאש בברוקלין נטס, שוחרר מתפקידו כמאמן, וזאת לאחר שהקבוצה החלה את העונה ברצף של הפסדים.
חייו האישיים
אחיו של נאש, מרטין, משחק בקבוצת הכדורגל ונקובר וייטקאפס ולזכותו 38 הופעות בנבחרת קנדה בכדורגל. אחותו, ג'ואן, שימשה כקפטנית קבוצת הכדורגל של אוניברסיטת ויקטוריה למשך שלוש עונות ונבחרה פעם אחת לאולסטאר התיכונים של מערב קנדה. ביוני 2005 נאש נשא לאישה את חברתו במשך שנים רבות, אלחנדרה אמארילה, אותה פגש לראשונה בשנת 2001 במנהטן. עוד לפני כן נולדו לשניים תאומות בשם לולה ובלה שנולדו ב-14 באוקטובר 2004.
חייו הציבוריים
נאש בעל דעות פוליטיות ליברליות, הוא מגדיר עצמו כאזרח העולם ותמך בברק אובמה לנשיאות ארצות הברית (אף על פי שכאזרח קנדי לא היה בעל זכות הצבעה). ב-2003 הביע את התנגדותו לפלישה לעיראק, למשחק האולסטאר באותה שנה, הופיע עם חולצה ועלייה הכיתוב "No war -- Shoot for peace" (בתרגום חופשי: לא למלחמה, קלעו (באנגלית גם תירו) למען השלום).
נאש ידוע בבררנותו לגבי פרסום מוצרים ובהעדפתו לעבוד עם חברות בעלות אחריות חברתית. לאחר הזכייה בתואר ה-MVP הראשון שלו, פנו אליו חברות רבות בבקשה שיפרסם את מוצריהן, בין הבקשות ניתן היה למנות פרסום מחשבי MDG, שעוני ריימונד וייל, מים מינרליים ובקבוק מים קנדי. בנוסף הוא עובד עבור חברת נייקי כבר שנים רבות. כמו כמה מכוכבי ה-NBA, יאו מינג, כרמלו אנתוני וראז'ון רונדו, גם נאש מיוצג על ידי סוכן השחקנים ביל דאפי.
תרומות
בשנת 2001, הקים נאש את קרן סטיב נאש. באמצעות מענקים לשירות הציבור וגופים ללא מטרות רווח, שואפת הקרן לטפח את בריאות הילדים על ידי מימון פרויקטים המספקים שירותים לילדים המושפעים מעוני, מחלות, התעללות, או הזנחה, וכן ליצור הזדמנות עבורם לחינוך, משחק, והעשרה. עיקר התמקדותה של הקרן היא ביישובים שונים בפיניקס, אריזונה ובקולומביה הבריטית שבקנדה. הקרן זכתה בפרס סטיב פטרסון למצוינות פילנתרופיה בספורט לשנת 2008. נאש הקים גם את קרן הזיכרון לג'ים ג'נינגס, שהוקמה לכבודו של חבר סגל מתנדב באוניברסיטת סנטה קלרה, אשר שימש את קבוצת הכדורסל במשך למעלה מ-20 שנה.
כדורגל
בילדותו שיחק נאש כדורגל ובראיון שנערך עמו בשנת 2005 אף אמר כי היה יכול לשחק באופן מקצועי אם היה מתמקד במשחק ועד היום הוא ממשיך להתעניין בו. כאשר דירק נוביצקי הגיע ל-NBA מגרמניה, הוא ונאש נעשו חברים קרובים, בין השאר משום שנהנו לראות כדורגל יחד. לנאש מספר חברים המפורסמים בכדורגל המקצועני, כגון אלסנדרו דל פיירו, תיירי הנרי, אוון הרגריבס, מאסימו אמברוזיני וסטיב מקמנמן. במהלך פגרות הקיץ של ה-NBA הוא מתאמן בקבוצת ניו יורק רד בולס מה-MLS, ופעם אחת אף ניסה לארגן משחק ראווה בסנטרל פארק בין הרד בולס לאחת הקבוצות המקומיות שלו.
נאש הצהיר בעבר כי ברצונו שעד שנת 2011 תשחק קבוצה מהעיר ונקובר בליגת ה-MLS. הצהרה שאותה קיים מאוחר יותר. ביולי 2008, הצטרף לקבוצת הבעלים של מועדון הכדורגל ונקובר וייטקאפס מליגת ה-USL הראשונה ובמרץ 2009 נרשמה ונקובר באופן רשמי כאחת מקבוצות ה-MLS לעונת.
נאש, יחד עם נשיא אתר Yahoo! לשעבר ויליד ויקטוריה שבקולומביה הבריטית, ג'ף מאלט, משקיעים רבות בפיתוח ליגת כדורגל נשים מקצוענית, אשר הוקמה בשנת 2007. נאש ציין את בנותיו התאומות ואת רצונו להוות עבורם מודל לחיקוי כסיבה לכך שיתמוך בליגה. כמו כן, נאש ארגן את "עימות בצ'יינהטאון" ב-2008, משחק 8 נגד 8 שהתקיים בפארק שרה דלאנו רוזוולט, אשר כל הכנסותיו הולכות לתרומה. הוא הבקיע צמד שערים בניצחון קבוצתו 5–8. בין המשתתפים במשחק, ניתן היה למנות את תיירי הנרי, ג'ייסון קיד, בארון דייוויס וחבריו בפיניקס סאנס, ראג'ה בל וליאנדרו ברבוסה.
תחומי עניין אחרים
בשנת 2007, נאש כתב והפיק תוכנית באורך 81 דקות עבור נייקי תחת הכותרת "Training Day". התוכנית בוימה על ידי לולה, בתו של ג'וליאן שנאבל, וזכתה לפופולריות כסרטון ויראלי ביוטיוב. נאש גם הקים חברה להפקת סרטים יחד עם בן דודו, הקולנוען עזרא הולנד, ובכוונתה להפיק סרטים עצמאיים. הסרט הראשון שהופק כך היה סרט מסחרי באורך 91 דקות בשם "איש שישים מיליון הדולר", שנוצר כדי לפרסם נעליים ידידותיות לסביבה של נייקי. לאור בקשתו של נאש נעליים אלו מיוצרות מחומרים ממוחזרים. נאש נועל נעליים מסוג זה מאז פברואר 2008, אך נייקי ייצרה רק 5,000 זוגות נעליים מסוג זה למכירה. הפרסומות עבור יום כדור הארץ 2008, שנפוצו באופן ויראלי, נכתבו על ידי נאש ועל ידי במאי הפרסומות דני ואיאה (Danny Vaia) ועזרא הולנד. בפרסומות הופיעו פרודיות על סצנת הפתיחה של סדרת הטלוויזיה האמריקאית, סטיב אוסטין, האיש השווה מיליונים, שצחקו על נאש על מקרים רבים שבהם הוא התנגש במישהו במגרש. אמארה סטודמאייר וראג'ה בל הופיעו בהופעות קמאו בפרסומות.. במסגרת סדרת הסרטים התיעודיים "30 for 30" של ערוץ ESPN, נאש והולנד גם השתתפו בבימוי הסרט התיעודי "Into the Wind", המספר על הספורטאי והפעיל הקנדי טרי פוקס.
באולימפיאדת החורף שהתקיימה בוונקובר (2010) נאש נשא את הלפיד האולימפי והדליק יחד עם ויין גרצקי וריק הנסן את לפיד המשחקים באצטדיון. בכך נאש הפך לשחקן ה-NBA הראשון בתולדות האולימפיאדה שעשה זאת.
צוקר
צוקר (Zucker) הוא שם משפחה שמקורו בגרמנית ומשמעותו סוכר.
{{פירושונים|
ראו גם
}}
סיכת דש
סיכת דש היא סיכה המיועדת לענידה בדש של חליפה, או על כיס חולצה. סיכה זו נועדה להזדהות עם ארגון או חברה שהלובש משתייך אליה.
שימושים שונים
סיכת דש משמשת פעמים רבות לצרכים פוליטיים, כגון בקמפיינים פוליטיים או בכהונה בתפקיד של ראשי ערים וראשי מדינה. סיכת דש גם משמשת בעת משברים, כדוגמת סיכת דגל ארצות הברית אותה נהגו לענוד נשיאים שונים לאחר פיגועי 11 בספטמבר, וכן סרטי מודעות שלעיתים נענדים כסיכת דש. בברית המועצות ובסין העממית היה נהוג לענוד סיכות של לנין או של מאו. כמו כן, חברי המפלגה הנאצית בגרמניה קיבלו סיכות של המפלגה, אותה ענדו על הדש עת היו לבושים בלבוש אזרחי.
לסיכת הדש שימוש מקצועי, וכך לדוגמה ביפן נהוג לענוד סיכת דש של החברה, משרד עורכי דין או העירייה שבה עובד עונד הסיכה.
בצבאות שונים נוהגים לענוד סיכה כלשהי על דש מקטורן המדים, כפי שנהוג בצה"ל עם סיכת המ"מ.
סיכות דש מהוות גם מרצ'נדייז, וסיכות של כוכבים שונים נמכרות למעריצים. דוגמה חריגה לכך היא כאשר מנהלו של אלביס פרסלי, קולונל תום פרקר, מכר סיכות דש עם הכיתוב "I HATE ELVIS" על מנת להרוויח גם משונאיו של הזמר.
פדרל צ'ליאבינסק
פדרל צ'ליאבינסק (ברוסית: Федерал Челябинск, או Челябинские Федералы) הייתה קבוצת פוטבול רוסית שהתמודדה בליגת הפוטבול הרוסית.
הקבוצה נחשבת לקבוצת הפוטבול הוותיקה ביותר ברוסיה, משהוקמה בשנת 1988 והיוותה חלק ממייסדות ליגת העל הסובייטית בפוטבול אמריקאי, שהוקמה בשנת 1991 והתקיימה במשך עונה אחת בלבד לפני שהפכה לאליפות רוסיה בפוטבול. הקבוצה המשיכה להתקיים עד שנת 1997 לפני שפורקה בעקבות קושי במציאת מימון להמשך פעילות.
היסטוריה
הקבוצה הוקמה ביוזמת אלכסנדר קובריגין, חייל בשירות הכוחות המזוינים של ברית המועצות, ששירת בבסיס סובייטי, לא הרחק מבסיסי צבא אמריקאים ושם נחשף לספורט זה.
הקבוצה הוקמה ביולי 1988 ממיזוגן של מועדוני "סמנה" ו"איסקרה", שיצרו יחד את מועדון "פדרל" (Федерал, ברוסית) שהתמקם בעיר הסגורה צ'ליאבינסק-65 ,כיום אוזיורסק, אם כי תאריך הולדתו של המועדון מיוחס ל-4 באוקטובר 1988, התאריך שבו המועדון נרשם ברשם המועדונים כקבוצת רוגבי, שהיה תחום ספורט פופולרי יותר מאשר פוטבול בברית המועצות.
משחק הבכורה של הקבוצה נערך ב-9 בנובמבר 1988 בין קבוצת פדרל לקבוצת פילי מוסקבה (שזכתה מספר פעמים באליפות הלאומית).
אפקט הול
אפקט הול הוא תופעה פיזיקלית בה נוצר מתח חשמלי בכיוון ניצב לכיוון זרימת זרם במוליך, כאשר מופעל עליו שדה מגנטי. האפקט קרוי על שם הפיזיקאי האמריקאי אדווין הול שגילה אותו בשנת 1879. הול חקר את הנושא בעקבות טענה שהופיעה בספר של מקסוול כי כח מגנטי, שפועל על מוליך נושא זרם, פועל על המוליך ואינו משפיע על הזרם. התגלית של הול הפריכה טענה זו, הביאה להבנה כי זרם חשמלי מורכב מחלקיקים טעונים נעים, ואפשרה לקבוע את סימנם.
בעיה דו-גופית
בעיה דו-גופית היא בעיה פיזיקלית העוסקת בתיאור תנועתם של שני גופים המפעילים כוח כלשהו זה על זה וללא כוחות חיצוניים. בעיה זו היא אחת הבעיות המרכזיות בפיזיקה, בגלל היישומים החשובים שלה וגם מכיוון שהיא אחת הבעיות היחידות הניתנת לפתרון אנליטי (עבור כוחות מסוימים), במכניקה קלאסית, בתורת הקוונטים, ולפתרון מקורב בתורת היחסות. דוגמאות ליישומים של הבעיה הדו-גופית הם בתיאור תנועת כוכבים מסביב לשמש, בתיאור תנועת האלקטרון סביב הפרוטון באטום המימן, תנועת מולקולה דו אטומית ועוד.
דוגמאות נוספות כוללות מקרים בהן התנועה אינה חסומה (הגופים מתרחקים למרחק אינסופי זה מזה) כגון אסטרואיד העובר סמוך לשמש, מוסט על ידיה, וממשיך במסלולו מבלי לחזור. מקרים אלו נקראים התנגשויות אלסטיות, והחקר שלהם הוא הבסיס לתורת הפיזורים (scattering theory). להתנגשויות אלסטיות שימושים רבים, החל בתנועת גופים שמימיים, המשך בתיאור תנועת כדורים בביליארד, וכלה בניסויים המנגשים חלקיקים אלמנטריים במאיצים.
אפקט הול
הסבר
באיור 1 מופיע מוליך בו זורם זרם I בכיוון ציר x ופועל עליו שדה מגנטי B בכיוון ציר z. נניח שהזרם נובע מתנועת מטענים חיובים, הנעים בכיוון הזרם. על מטענים אלו יופעל כח מגנטי (כח לורנץ) בכיוון -y (באיור: כלפי מטה), והמטענים יסטו לכיוון זה. כך ייווצר עודף של מטען חיובי בצידו התחתון של המוליך ועודף של מטען שלילי בצידו העליון של המוליך. הפרדת מטענים זו תגרום ליצירת שדה חשמלי בכיוון מעלה. שדה זה יפעיל כח בכיוון מעלה על המטענים, ולאחר זמן קצר המערכת תגיע למצב שיווי משקל בו הכוח המגנטי והכוח החשמלי מאזנים זה את זה. במצב שנוצר, הצד התחתון של המוליך (הטעון חיובית) נמצא בפוטנציאל גבוה יותר מאשר הצד העליון. מתקבל אם כן מתח (הפרש פוטנציאלים) בכיוון ניצב לכיוון זרימת הזרם במוליך. מתח זה מכונה מתח הול.
בעיה דו-גופית
יש לציין כי בפועל הבעיה הדו-גופית משמשת קירוב למציאות, כיוון שמוזנחים כוחות חיצוניים (לדוגמה השפעת מאדים על תנועת כדור-הארץ סביב השמש), והמבנה הפנימי של שני הגופים (כגון גאות ושפל על פני כדור הארץ, התנגשויות פלסטיות).
היסטוריה
הבעיה הדו-גופית במכניקה קלאסית עבור כח הכבידה נפתרה לראשונה בצורה אנליטית על ידי אייזק ניוטון, ואפשרה לתת הסבר תאורטי לחוקי קפלר שתיארו את תנועת הכוכבים סביב השמש. השג זה היווה את גולת הכותרת של המכניקה הניוטונית. הבעיה הדו-גופית באלקטרודינמיקה, תנועת האלקטרון סביב הפרוטון באטום המימן שיחקה תפקיד חשוב בהתפתחות תורת הקוונטים: ניתוח ספקטרום הפליטה של אטום המימן הוביל למודל האטום של בוהר, ומאוחר יותר למשוואת שרדינגר.
אפקט הול
הסבר
אילו הזרם היה נובע מתנועת מטענים שליליים, הנעים בכיוון הפוך לזרם, היה מתקבל גם כן הפרש פוטנציאל אך בכיוון ההפוך - צידו התחתון של המוליך בפוטנציאל נמוך יותר מצידו העליון (ראו איור 2). על ידי מדידת הפרש הפוטנציאל ניתן לפיכך לקבוע את סימן נושאי המטען במוליך. במדידות ראשונות התקבל כי סימן נושאי המטען הוא שלילי (אלקטרונים). מאוחר יותר התגלו גם חומרים בהם הסימן הוא חיובי (חורים).
בעיה דו-גופית
היסטוריה
תורת הפיזורים שימשה את ארנסט רתרפורד, להסיק את מבנה האטום, מתוך פיזורים של קרינת אלפא על אטומי זהב, ובכך הוליד את הפיזיקה הגרעינית. מאז הניסוי של רתרפורד ניסויי התנגשויות הפכו לכלי מרכזי בפיזיקה גרעינית ובפיזיקה של חלקיקים אלמנטריים. פיזורים משחקים תפקיד רב גם בהתפתחות האסטרופיזיקה. בשנת 1977, הצליחה נאס"א למצוא שימוש מקורי בפיזורים: היא הצליחה לשלוח שתי חלליות, וויאג'ר 1 ווויאג'ר 2, אל כוכבי הלכת הרחוקים ביותר של מערכת השמש באמצעות פיזור של החללית מכוכב אחד לכוכב הבא אחריו בתהליך שנקרא מקלעת כבידתית.
פתרון הבעיה הדו-גופית
בספר היסודות המתמטיים של פילוסופיית הטבע של אייזק ניוטון, המוקדש ברובו לפתרון הבעיה הדו-גופית, ניוטון מראה את פתרון הבעיה בעזרת פיתוחים גאומטריים מסובכים ואפילו איננו עושה שימוש בחשבון אינפינטיסמלי שאותו המציא על מנת לפתור בעיות מעין זה. אלא שבעזרת חוקי שימור ניתן להגיע לפתרון הבעיה באופן פשוט.
אפקט הול
מתח הול
ניתן לחשב את גודלו של מתח הול כפונקציה של הזרם במוליך והשדה המגנטי, תוך שימוש בהנחות מודל דרודה. התוצאה המתקבלת עבור מקרה פשוט בו יש מטענים מסוג יחיד ועבור מוליך בעל חתך מלבני היא:
בעיה דו-גופית
פתרון הבעיה הדו-גופית
הפתרון מבוסס על שני שלבים:
אפקט הול
טנזור ההתנגדות ומקדם הול
חוק אוהם בצורתו המיקרוסקופית, או , קושר בין השדה החשמלי \vec E ובין צפיפות הזרם \vec J. הקשר בין שני וקטורים אלו נקבע על פי המוליכות הסגולית \sigma או ההופכי שלה ההתנגדות הסגולית. במקרים פשוטים, \rho ו-\sigma, הם סקלרים, אך עבור אפקט הול בו קיים שדה חשמלי ניצב לכיוון הזרם, \rho ו-\sigma אינם סקלרים אלא טנזורים מסדר שני.
בעיה דו-גופית
פתרון הבעיה הדו-גופית
הרדוקציות הללו הן כלליות: פירוק לשתי בעיות חד-גופיות, ניתן לביצוע תמיד וצמצום לבעיה חד־ממדית ניתן לביצוע עבור כוח מרכזי.
אפקט הול
טנזור ההתנגדות ומקדם הול
עבור הגאומטריה מן הציור למעלה, צפיפות הזרם היא מן הצורה, והשדה החשמלי הוא מן הצורה. לטנזור ההתנגדות יש במקרה זה שני רכיבים שונים מאפס: \rho_{xx}, שהוא בעצם התנגדות הסגולית הרגילה, ו-\rho_{yx} שנובע מהשדה המגנטי. עבור מקרה של מטענים מסוג יחיד ניתן לקבל. בהקשר זה נהוג להגדיר את מקדם הול:
בעיה דו-גופית
פתרון הבעיה הדו-גופית
כוח גרוויטציוני, וכן כוח קולון (הכוח החשמלי האלקטרוסטטי) בין שני גופים הם מהצורה, ובמקרה זה הבעיה נקראת בעיית קפלר. הפתרונות של בעיה זאת הם חתכים קוניים: המסלולים החסומים הם בעלי צורה של אליפסה (כך לדוגמה נע כדור-הארץ סביב השמש) או מעגל, והמסלולים הלא-חסומים הם בעלי צורה של היפרבולה (כך לדוגמה נעים אסטרואידים החולפים בקרבת השמש) או פרבולה.
אפקט הול
טנזור ההתנגדות ומקדם הול
שערכו במקרה הנ"ל הוא.
בעיה דו-גופית
פתרון הבעיה הדו-גופית
בתיאור תנועתם של גרעינים בתוך מולקולות דו אטומיות, ניתן להשתמש בעקרונות של הבעיה הדו-גופית, אלא שהכוחות בין הגרעינים הם מורכבים יותר ונגרמים מתנועתם של האלקטרונים הקושרים אותם. במקרים אלו ניתן לקרב את הפוטנציאל בין שני הגרעינים על ידי פוטנציאל מורס (Morse Potential).
אפקט הול
שימושים
מלבד שימושים בחקר מוליכות (כגון מדידת סימן נושאי המטען בזרם וצפיפותם), משמש אפקט הול במכשירים שונים לחישה או מדידה של שדה מגנטי. למטרות הפשוטות ביותר - מחירם של התקנים אלה הוא זול ביותר (כ-1 ש"ח ב-2008).
בעיה דו-גופית
מבעיה דו-גופית לשתי בעיות חד-גופיות
נסמן את מסת הגופים ב-\ m_1,m_2 ואת מיקומם ב-. משוואות התנועה הכלליות עבור שני גופים הן:
כאשר \vec F_{ij} הוא הכוח שגוף i מפעיל על גוף j, ו-F_i^{ext} הוא כוח חיצוני שפועל על גוף i. על פי החוק השלישי של ניוטון ועבור בעיה דו-גופית מניחים שאין כוחות חיצוניים, כלומר עבור בעיה דו-גופית ניתן לכתוב:
על ידי חיבור וחיסור המשוואות הנ"ל ניתן לקבל משוואות המתארות את תנועת מרכז המסה ואת התנועה היחסית בין הגופים:
תנועת מרכז המסה
משוואה זו היא משוואת תנועה עבור מרכז המסה, אשר הקואורדינטות שלו נתונות על ידי (כאשר  היא המסה הכוללת). כלומר את המשוואה האחרונה ניתן לכתוב כ:. על מרכז המסה לא פועלים כוחות (כיוון שאין כוחות חיצוניים) ולכן על פי החוק הראשון של ניוטון הוא נע במהירות קבועה.
תנועה יחסית
משוואות התנועה של שני הגופים \ m_1, m_2, ניתנות לכתיבה כ:
כאשר כאן נכתבה באופן מפורש העובדה שבשל אינווריאנטיות להזזה הכוח \vec F הפועל בין שני הגופים הוא פונקציה של בלבד ולא של \vec r_1 או \vec r_2 בנפרד.
נגדיר קואורדינטה יחסית, המודדת את מיקום הגוף הראשון יחסית למיקום הגוף השני. על ידי חיסור המשוואות עבור מקבלים משוואה עבור הקואורדינטה היחסית:
נהוג להגדיר מסה מצומצמת בעזרתה ניתן לכתוב:
סיכום
בעיה דו-גופית שקולה מתמטית לשתי בעיות בלתי תלויות פשוטות יותר:
לאחר פתרון שתי הבעיות הנ"ל ניתן לשלבם באופן הבא על מנת לקבל את תנועת שני הגופים:
ניתן לראות שכאשר אחת המסות גדולה בהרבה מהמסה השנייה, כמו במקרה של כדור-הארץ והשמש, המסה הכבדה יותר מבצעת תנועה קטנה מאוד, בקירוב טוב היא נשארת נייחת, וכן ניתן לראות שהמסה המצומצמת כמעט שווה למסה הקטנה יותר.
האפקט של תנועת המסה הקטנה על המסה הגדולה אומנם נראה זניח, אך הוא שימש לתצפיות הראשונות של כוכבי לכת חוץ-שמשיים. בגלל המרחק הרב אל הכוכבים הללו לא ניתן לראות אותם בצורה ישירה, אך באמצעות הסחת דופלר ניתן למדוד את מהירות הכוכב המרכזי בדיוק גדול מספיק כך שניתן לראות תנודות הנובעות מקיומו של כוכב לכת קטן במסלול מסביב לכוכב הגדול.
מבעיה תלת־ממדית לבעיה חד־ממדית
אם הכוח הפועל בין שני הגופים הוא כוח מרכזי, ניתן לפשט את בעיית התנועה היחסית בעזרת שימוש בעובדה שעבור כוח כזה האנרגיה והתנע הזוויתי נשמרים, וכי התנועה מוגבלת למישור. בקואורדינטות קוטביות במישור זה ניתן להביע את גודל התנע הזוויתי על ידי:
ואת האנרגיה הכוללת על ידי:
בביטוי האחרון שני האיברים הראשונים הם האנרגיה הקינטית (המתאימים לתנועה הרדיאלית והסיבובית) והשלישי הוא האנרגיה הפוטנציאלית. כיוון שהתנע הזוויתי L קבוע ניתן להתייחס אל כאל חלק מהאנרגיה הפוטנציאלית, ולהתייחס לגוף כנע במימד אחד (הקואורדינטה r) בהשפעת פוטנציאל אפקטיבי. ניתן לראות שהפוטנציאל הנובע מהתנע הזוויתי הולך לאין-סוף כאשר r הולך ל-0 ולכן הגופים המושכים זה את זה לא יכולים להתקרב עד למרחק 0 אחד לשני. משוואת התנועה עבור הקואורדינטה r תהיה:
באיור ישנה המחשה של הפוטנציאל עבור בעיית קפלר, שעקרונותיו נכונים לכל הבעיות בהם ישנו כוח מושך בין שני הגופים. הקו הכחול מסמן את הפוטנציאל הצנטריפטלי שהוא תוצאה של התנע הזוויתי, והקו הירוק הוא הפוטנציאל המושך הנובע מכוח הגרביטציה. הקו האדום הוא סה"כ הפוטנציאל האפקטיבי. ניתן לראות שישנו מינימום של הפוטנציאל: כלומר אם הגופים נמצאים במרחק זה אחד מהשני, אזי המרחק ביניהם לא ישתנה ולכן נקבל תנועה מעגלית. עבור האזור שליד המינימום, נקבל שתנועת הגופים תתנדנד סביב המינימום ונקבל תנועה אליפטית של הגופים זה סביב זה. ניתן לראות גם שכאשר האנרגיה הפוטנציאלית גדולה מספיק אזי התנועה לא תהיה סגורה ונקבל תנועה היפרבולית.
הבעיה הדו-גופית בתורת הקוונטים
כאמור בפתיחה הבעיה הדו-גופית שיחקה תפקיד חשוב בהתפתחות תורת הקוונטים, תוך הניסיון להבין את תנועת האלקטרון סביב הפרוטון באטום המימן. ניסויים ספקטרוסקופיים הראו שאטום המימן בולע ופולט אור רק בסדרה של אורכי גל מאוד מסוימים. בניסיון להסביר תופעה זאת, נילס בוהר הציג מודל לאטום, לפיו האלקטרון נע בתנועה קפלריאנית קלאסית סביב הגרעין, אבל רק באותם מסלולים שעבורם התנע הזוויתי הוא כפולה שלמה של קבוע פלאנק. אורכי הגל שבהם האטום בולע ופולט אור הם מתאימים למעברים בין המסלולים. הרעיון הבסיסי מאחורי המודל היה שהאלקטרון מתנהג באופן דומה לגלים עומדים במיתר. המודל של בוהר לא התקבל על כלל הקהילה המדעית מכיוון שאלקטרון הנע בתנועה מעגלית אמור לשדר קרינה ולכן לקרוס לכיוון הגרעין.
בתורת הקוונטים המקובלת היום, לפי הניסוח שלה על ידי משוואת שרדינגר (או משוואת הייזנברג), ניתן לפתור את הבעיה הדו-גופית באופן דומה לאופן שבה היא נפתרת במכניקה הקלאסית: פירוק הבעיה לשתי בעיות חד-גופיות, צמצום הבעיה למימד אחד, ולבסוף פתרון משוואת הגל במימד הנותר.
צמצום הבעיה לשתי בעיות חד-גופיות
ההמילטוניאן של בעיה דו-גופית (עם פוטנציאל מרכזי וללא התחשבות בספין) יהיה מן הצורה:
נגדיר אופרטורים חדשים המתאימים למיקום ולתנע של מרכז המסה:
ולמיקום והתנע היחסיים:
האופרטורים הנ"ל מקיימים יחסי חילוף קנוניים ובעזרתם ניתן לכתוב את ההמילטוניאן כ:, כאשר:
האופרטורים \ H_{cm} ו-\ H_{rel} חילופיים ולכן ניתן לטפל בהם בנפרד. בדומה למקרה הקלאסי, החלק של מרכז המסה הוא טריביאלי.
To France
To France (בעברית: לצרפת) הוא שיר שהוקלט על ידי הזמרת הסקוטית מגי ריילי, בהפקתו של מייק אולדפילד שגם כתב אותו. השיר יצא לאור ב-16 ביוני 1984, על ידי חברת התקליטים וירג'ין רקורדס, כסינגל הראשון והפותח מתוך אלבום האולפן התשיעי שלו, Discovery. ריילי שיתפה פעולה עם אולדפילד בשירים רבים שיצאו במהלך שנות השמונים.
בעיה דו-גופית
הקוארדינטות הזוויתיות והקוארדינטה הרדיאלית
השלב השני (המוסבר בפירוט רב יותר כאן), רדוקציה לבעיה חד־ממדית, שוב מתאפשר הודות לשימור תנע זוויתי, או ליתר דיוק מכך שהבעיה סימטרית לסיבובים. משום כך ניתן להפריד את משוואת שרדינגר לשתי משוואות, אחת עבור המרחק בין הגרעינים, r, ואחת עבור החלק הזוויתי. הרדוקציה מתבצעת על ידי הפרדת משתנים: כותבים את פונקציית הגל באופן ואזי משוואת שרדינגר נפרדת לשתי משוואות:
To France
השיר דורג במקום הראשון בישראל במשך שבועיים, והגיע עד למקום ה-48 במצעד הסינגלים הבריטי. הנושא המוזיקלי ששימש ב-"To France" שימש גם ברצועה הראשונה מ-Discovery, "Talk About Your Life". הוא מתייחס למרי, מלכת הסקוטים, בפזמון שלו. מאוחר יותר, הופיעו שירי הבי-סייד במהדורה המחודשת של הסינגל "Moonlight Shadow", בשנת 1993.
הווידאו קליפ שמופיע ב-Elements – The Best of Mike Oldfield הוא מעין הופעה חיה עם השיר. אולדפילד מנגן בפנדר סטראטוקסטר במהלך הקליפ.
גרסתה של מגי ריילי
ב-1996 הקליטה מגי ריילי מחדש את "To France" באלבום הסולו שלה Elena, ובשנת 2009 הקליטה גרסה נוספת לשיר לאלבומה, Look Back Forward Forward. בהשוואה למקור, גרסה זו מכילה בצורה משמעותית את סוגת הפופ. מגי ריילי פרסמה את גרסתה בראשי התיבות שלה.
גרסתה של קים ויילד
"To France" הוא הסינגל השני שיצא מאלבום האולפן העשירי של קים ויילד, Snapshots. הוא הופץ בפורמט דיגיטלי ב-2 בדצמבר 2011. במארז של הסינגל נכלל רמיקס לחג המולד לשיר וכן רמיקס בלעדי של "It's Alright" של להקת היורודאנס הגרמנייה, גרוב קאברג'.
משפט אייכמן
משפט אייכמן הוא משפט שהתנהל בישראל בשנת 1961, ובו הועמד לדין הפושע הנאצי אדולף אייכמן על פי החוק לעשיית דין בנאצים ובעוזריהם, בגין מעשיו בשואה, שבסיומו נידון למוות והוצא להורג בתלייה, לאחר שערעורו ובקשת החנינה שלו נדחו.
חלוק רחצה
חלוק רחצה הוא חלוק הנלבש לרוב אחרי רחצה, לשם ייבוש הגוף לפני ההתלבשות. הוא משמש בעיקר לאחר רחצה במקלחת, באמבטיה או בבריכה או בחוף הים אך עשוי להלבש גם בהזדמנויות אחרות, לרוב במסגרת ביתית או פרטית שאינה דורשת לבוש מלא. במקרים כאלו החלוק נלבש משיקולי צניעות בפני הזולת או כשכבת חימום נוספת מעל בגדים תחתונים.
משפט אייכמן
אדולף אייכמן היה מבכירי המנגנון הנאצי בגרמניה, בדרגת אובר-שטורמבנפיהרר (סגן-אלוף) באס אס, מהאחראים הראשיים לביצועה בפועל של תוכנית הפתרון הסופי להשמדת יהודים במהלך השואה. הוא היה אחראי מטעם הנאצים על כל משלוחי הרכבות והאקציות מרחבי אירופה אל מחנות הריכוז וההשמדה. בהונגריה הוא ניהל במישרין את השילוח, וכמעט חצי מיליון איש נרצחו בשואת יהודי הונגריה. לאחר מלחמת העולם השנייה הוא ברח לארגנטינה, שם חי תחת השם הבדוי "ריקרדו קלמנט", עד לכידתו ב-1960 על ידי המוסד והבאתו לישראל.
חלוק רחצה
חלוקי רחצה עשויים לרוב בד כותנה עבה - בד מגבת, כדי לאפשר ספיגת המים. ככל שהאריג צפוף יותר איכות הספיגה טובה יותר. בהיותו בגד הנלבש לזמן קצר, חלוק רחצה נסגר על ידי חגורה הנקשרת סביב המותניים, ללא אביזרים כגון כפתורים, אבזמים או רוכסנים, כדי לאפשר לבישתו ופשיטתו בקלות ובמהירות.
חלוקי רחצה משווקים בכל המידות, החל ממידת תינוק ועד מידות גדולות. הם גם פריט נפוץ בחנויות מתנות, בהן ניתן לקנותם בשילוב רקמה של שם מקבל המתנה.
משפט אייכמן
המשפט
בשנת 1960 לכד המוסד את אייכמן בארגנטינה וחטף אותו לישראל. לאחר חטיפתו הוצא נגדו צו מעצר שהוארך מדי פעם עד סיום שלבי החקירה שארכה כתשעה חודשים. מיד כשהגיע הועבר אייכמן לידי שמואל רוט, ראש המחלקה הפלילית של המשטרה, אשר קיים את החקירה הראשונית. החקירה עצמה נוהלה על ידי פקד אבנר לס מהיחידה המיוחדת שהוקמה במשטרת ישראל, ונקראה "לשכה 06". בסיום החקירה הוגש נגד אייכמן כתב אישום בבית המשפט המחוזי בירושלים (סימונו ת.פ. 40/61). כתב האישום כולל 15 סעיפים ובהם: פשעים כנגד העם היהודי, פשעים כנגד האנושות, פשעי מלחמה, וחברות בארגונים עוינים אס אס, אס דה ודומיהם, שהוכרזו כארגונים עוינים במשפטי נירנברג. בנוסף כלל כתב האישום גם פשעים שביצע נגד עמים אחרים, כגון: גירושים המוניים של פולנים וסלובנים, רציחת עשרות אלפי צוענים ועוד. משפטו של אייכמן נערך במשכן "בית העם" בירושלים, בפני השופטים משה לנדוי, ד"ר בנימין הלוי וד"ר יצחק רווה. בראש התביעה עמד היועץ המשפטי לממשלה, גדעון האוזנר. על הנאשם הגן עורך הדין הגרמני ד"ר רוברט סרווציוס, מי שהגן על נאשמים אחדים במשפטי נירנברג, בהם פריץ זאוקל. החוק הישראלי לא איפשר לעורך דין זר לייצג נתבע בבית משפט ישראלי, אולם מכיוון שאף עורך דין ישראלי לא היה מוכן לשמש כסניגורו של אייכמן, נעשה תיקון בחוק שאיפשר יצוג זה.
חלוק רחצה
בתי מלון וצימרים יוקרתיים מספקים לאורחיהם חלוקי רחצה. מכוני ספא מספקים לרוב ללקוחות חלוקי רחצה וכן נעלי בית חד פעמיות.
משפט אייכמן
המשפט
ישיבת הפתיחה של המשפט נערכה ב-11 באפריל 1961.
ראש הממשלה דוד בן-גוריון התבטא בעיתונות ביום פתיחת המשפט, כי משפט זה יהיה משפט נירנברג של העם היהודי, שמאז השחרור נמנעה ממנו הזכות להביא את רוצחיו למשפט.
חלוק רחצה
חלוק ומיחזור
לעיתים אנשים יוצרים חלוק מבגדים או בדים ישנים.
בספר 'בוטיק בבית' מציעה המחברת שולמית הרטל ליצור חלוק לחוף הים משמלה ישנה או משתי מגבות.
משפט אייכמן
שאלת סמכות בית המשפט
בית המשפט דחה טענות מקדמיות אלה ופסק:
העדויות
אחרי דחיית הטענות המקדמיות, נדרש הנאשם להשיב על האשמות, ותשובתו לכל אחד מהאישומים הייתה בגרמנית: "ברוח כתב האישום – לא אשם" (Im Sinne der Anklage – nicht schuldig).
העדויות במשפט כללו יותר מ-100 עדים ו-1,600 מסמכים, מהם בחתימת אייכמן עצמו. עדי התביעה היו ניצולי המחנות ואזורי הכיבוש השונים, רובם כאלו שעלו לישראל, בהם ז'ורז' ולרס, אסיר מחנות דראנסי ואושוויץ, הסופר יחיאל די-נור (ק. צטניק) (שהתעלף על דוכן העדים עם תחילת עדותו, לאחר שדיבר על אושוויץ כ"פלנטה אחרת", שם לא חיו לפי החוקים של העולם הנורמלי) והסופר אברהם אביאל, וכן מורדי גטאות כמו צביה לובטקין, יצחק צוקרמן ואבא קובנר. למעט ק. צטניק, לא היה לעדים אלו קשר ישיר עם אייכמן, וחלקם כלל לא ידע על קיומו בזמן השואה; עדויותיהם נועדו להמחיש את זוועות השואה. פועל נלווה לעדותם היה האספקט החינוכי, להחדיר את תודעת השואה בקרב הציבור בארץ ובעולם. עדים אחרים היו כאלו שנפגשו אישית עם אייכמן בזמן המלחמה בניסיון להציל יהודים, בהם כומר גרמני אנטי-נאצי שניסה להציל יהודים מומרים מידי אייכמן, האנזי ברנד ויואל ברנד, אנשי ועדת העזרה וההצלה שניהלו משא-ומתן עם אייכמן בניסיון להציל את קהילת יהדות הונגריה, ומרדכי אנסבכר מנהל מוזיאון יד ושם אשר צירף לעדותו האישית ציורים ורישומים של אמנים יהודים בשואה. כמו כן הופיעו מספר עדים שראיינו לאחר המלחמה את ראשי הממשל הנאצי והס"ס, ביניהם היה הפסיכולוג היהודי גוסטב מארק גילברט, שניהל שיחות עם נאצים בכירים בעת משפטי נירנברג, בהם גרינג והס. הוא העיד כי גרינג, הס ונאצים בכירים נוספים מנו בפניו את אייכמן עם האחראים הראשיים להשמדת היהודים.
עדי הגנה נאצים שסירבו להגיע לישראל מחשש שיועמדו לדין, העידו בפני בתי משפט גרמניים לפי שאלות ששלח בית המשפט הישראלי.
הכרעת הדין
התביעה הראתה את חלקו הפעיל של אייכמן בגירוש להשמדת יהודים בכל רחבי אירופה; החזקתם בתנאים לא אנושיים ורציחתם בשיטתיות במטרה להשמדת העם כולו. הסניגוריה לא ניסתה כמעט לטעון להפרכת האירועים אלא ניסתה לצמצם את מעורבות אייכמן במקרים אלה ולטעון כי הוא היה "בורג קטן במערכת". הסניגוריה טענה, כי אייכמן רק ציית לפקודות הממשל הנאצי ולא יכול היה להפר אותן בהיותו פקיד נמוך דרג, וכי האשם העיקרי במאורעות השואה היה הממשל הגרמני ולא מערך הפקידות שלו. טענות אלו נדחו על ידי השופטים. בהכרעת הדין נקבע, כי ניתן היה לסרב לפקודות ואף לפרוש מהמנגנון הנאצי, וכי אייכמן, גם אילו היה רק פקיד צייתן - אסור היה לו לבצע פקודות של רצח.
בהכרעת הדין נקבע כי הוכח שאייכמן היה בעל תפקיד מרכזי במנגנון ההשמדה. סמכויותיו היו רחבות. הוא יזם ועודד בעצמו חלק מפעולות הגרוש ודבק בקנאות ובברוטליות בהליך זה מתוך דבקות באדולף היטלר ובמשנתו האנטישמית. הוא לא ויתר על השמדתו של אף יהודי גם כשנתבקש לכך מגורמים שונים ולא עצר מפעילותו כשקיבל הוראה מהממונים עליו לקראת סוף המלחמה.
אייכמן היה מוכן אפילו לפעול בניגוד להחלטה של אדולף היטלר עצמו, כאשר סבר, כי אחרת עשויים אי אלה יהודים להינצל. דבר זה הוכח בעליל על ידי מברקו של השגריר הגרמני בבודפשט בשנת 1944, פון ויזנמאייר, אשר הודיע לשר החוץ בברלין פרטים על הסכם שנערך בין היטלר לבין המנהיג ההונגרי, אדמירל מיקלוש הורטי. ההונגרים, שלחמו בצד הגרמנים והאיטלקים, סברו שהמלחמה אבודה, ושאפו להסכם שלום נפרד. היטלר ניסה למנוע זאת, ונפגש לשם כך עם הורטי. האחרון נעתר לבסוף להפצרותיו של היטלר שלא לנטוש את השותפות בין מדינות ה"ציר", אך התנה זאת בתנאים אחדים. אחד מאותם תנאים התייחס למתן היתר ל-3,000 משפחות יהודיות לעזוב את בודפשט ולהגיע לשווייץ. היטלר הסכים לכך. אלא שאז הודיע פון ויזנמאייר לשר החוץ יואכים פון ריבנטרופ, כי איש האס.אס במקום, אדולף אייכמן, מאוד נסער מהידיעה בדבר ההסכם האמור, שכן חושש הוא ששלושת אלפי המשפחות היהודיות עלולות להגיע לארץ ישראל ולהוות שם תא לצמיחה מחודשת של העם היהודי. ועל כן נתן אייכמן הוראה לאנשיו שיש לבצע את גירוש היהודים מבודפשט מעתה בקצב כזה, שעד להסדרת הוויזות הדרושות לשווייץ לא תישארנה כלל 3,000 משפחות יהודיות בבירה ההונגרית.
אומנם אייכמן לא היה הבכיר ביותר בהליך ההשמדה, ואנשי מנגנון נוספים עמדו מעליו (כדוגמת היידריך והימלר), אולם השופטים קבעו כי אין זה גורע מהתפקיד אותו ביצע ומאחריותו במאורעות השואה.
הכרעת הדין, המכילה מאות עמודים, הוקראה במלואה במשך שלושה ימים רצופים, 11 בדצמבר - 13 בדצמבר 1961 בבית המשפט המחוזי בירושלים. בהכרעת הדין הורשע אייכמן בכל 15 סעיפי כתב האישום. הוא זוכה חלקית מסעיפים 13–15 לכתב האישום, בגין חברות בארגונים עוינים בתקופה המסתיימת בחודש מאי 1940 וזאת עקב התיישנות העבירות.
תיעוד המשפט וסיקור תקשורתי
בית המשפט נתן היתר מיוחד בישיבה הראשונה לתיעוד המשפט כולו. הוקם צוות מיוחד שכלל ארבעה צלמים (יעקב יונילוביץ', רולף קנלר, אמיל קנבל) שעסקו במשך ארבעה חודשים בצילום המשפט. הבמאי של הצוות היה ליאו הורביץ (Leo Hurwitz), במאי אמריקאי של סרטים תיעודיים. הצילום נעשה בפורמט NTSC וידאו 2 אינץ', במצלמות שהובאו במיוחד לארץ מארצות הברית. חומר זה שימש גם כמקור לדיווחי הטלוויזיה בעולם כולו באותה תקופה. בתום המשפט נשלח כל החומר המצולם לארצות הברית, ובשנות ה-70 הוחזר לישראל. במקביל, צולם חלקו האחרון של המשפט - פסק הדין, הערעור וגזר הדין - בסך הכל כ-30 שעות, על ידי צוות צילום מאולפני גבע. בנוסף לצילום המשפט הוקלט כל הנעשה באולם המשפט על גלגלי רבע אינץ' סאונד עבור קול ישראל. קול ישראל שידר בכל תקופת המשפט שידורים בני חצי שעה בהם תוארו נקודות מרכזיות מדיונים באותו יום, תוך שילוב הקלטות המשפט. כמו כן שודרו באופן ישיר ישיבות בעלות חשיבות מיוחדת. בסך הכל נשמרו בארכיון המדינה שש מאות שעות סאונד, שבהתבסס עליהן הוכנו הפרוטוקולים, שהודפסו בעשרה כרכים ביוזמת ארכיון המדינה מאוחר יותר.
תיעוד נוסף היה של הצייר מירון סימה, שנכח בכל ישיבות המשפט ותיעד את הצוות המשפטי, את העדים ואת אייכמן עצמו. הקלטות ותרגום הפרוטוקולים לשפות זרות בוצע על ידי חברת "קבוצת חבר".
משפט איכמן זכה לסיקור תקשורתי עולמי נרחב ובזכותו נפתח לראשונה קו אלחוטי לונדון-תל אביב להעברת תמונות ברדיו במשך כל שעות היום, אך שיגורו של הקוסמונאוט הראשון יורי גגארין שהתרחש במקביל הסיט את הסיקור העולמי ממשפט אייכמן למירוץ החלל.
גזר הדין וביצועו לאחר ערעור ובקשת חנינה
עם סיום השמעת הכרעת הדין ב-13 בדצמבר, נשמעו טיעונים לעונש מפי היועץ המשפטי לממשלה, סנגורו של הנאשם ואף מפי אייכמן עצמו. אייכמן שב וטען כי אין להטיל את האחריות על כתפיו אלא על הדרג המדיני ששלח אותו למשימתו: "איתרע מזלי ועורבתי במעשי זוועה אלה. אולם מעללים אלה לא התרחשו על פי רצוני. לא היה זה רצוני לקטול אנשים. הרצח ההמוני אינו אלא אשמת המנהיגים המדיניים בלבד...". ב-15 בדצמבר 1961 הוקרא גזר הדין בבית המשפט ובו נידון הנאשם למוות. לפני קריאת גזר הדין שוב ניתנה לאייכמן זכות הדיבור: "רואה אני כי תקוותי לדין צדק נכזבה... לא רציתי להרוג... אשמתי היא רק צייתנותי... לא רדפתי יהודים מתוך תאווה ותשוקה. את זאת עשתה הממשלה ... הייתי מבקש עכשיו את סליחת העם היהודי והייתי מתוודה שאני מתבייש בזוכרי את מה שעוללו לו, אולם לנוכח נימוקי פסק הדין זה עלול להתפרש רק כצביעות ... מוטל עלי לשאת את אשר הטיל עלי הגורל".
אייכמן ערער על גזר הדין. ב-29 במאי 1962 דחה בית המשפט העליון את ערעורו ואישר את גזר הדין (מדבריו של אייכמן בפנייתו האחרונה לבית המשפט - "אני משוכנע שכנוע עמוק שאני חייב לסבול בשל מעשיהם של אחרים ולשאת את המשא שכפה עלי גורלי"),
אייכמן, אשתו ורה, חמשת אחיו, ועשרים אנשי רוח ישראלים שטענו כי "סיום משפט אייכמן על ידי הוצאתו להורג ימעט את דמות השואה" שלחו בקשות חנינה לנשיא המדינה, יצחק בן-צבי, שפרטיהן פורסמו ב-2016. ממשלת ישראל התכנסה כדי לדון על ביצוע גזר הדין. גדעון האוזנר דיבר על לב השרים וטען: "אנחנו חייבים את ביצוע העונש לרבבות ניצולי השואה". רוב השרים הצביעו בעד התלייה אך חלקם התנגדו, ולכן לאחר מכן ביקשו להצביע שוב, כדי שיירשם שההחלטה התקבלה פה אחד.
לאחר סירוב הנשיא למתן חנינה, הוצא אייכמן להורג בתלייה בכלא רמלה (כיום כלא אילון) בלילה שבין 31 במאי ל-1 ביוני. לפני תלייתו ביקש וקיבל בקבוק יין לבן ודחה את הצעתו של הכומר הקנדי ויליאם הל לומר תפילה אחרונה לפני מותו. בתלייתו נכחו קומץ עיתונאים. לפני התלייה, קרא אייכמן:. גופתו נשרפה ואפרה פוזר בים מחוץ למים הטריטוריאליים של מדינת ישראל.
השלכות והשפעת המשפט
משפט אייכמן זכה להתייחסות נרחבת בתקשורת הישראלית (עיתונות ורדיו) ואף באמצעי התקשורת הבינלאומיים, בעיקר בשלבים הראשונים שלו ובפסק הדין בסיומו. בעולם ציינו את המשפט כמאורע הבא לעשות צדק היסטורי, כשהקורבן דן את תליינו. אולם, יש שטענו שמבחינה משפטית, למדינת ישראל לא הייתה הזכות לדון את אייכמן והוא היה צריך להישפט בפני בית דין נייטרלי או בינלאומי.
בכניסה לבית העם המתינו אנשים לכרטיס כניסה במשך שעות. כרטיסי הכניסה לשבוע הראשון של המשפט אזלו עוד לפני פתיחתו. בבית המשפט הוצבה מצלמה במעגל סגור שהעבירה את הדיונים אל אחד מאולמות מנזר רטיסבון הסמוך, שגם הוא היה מלא בצופים. עדויות ניצולי השואה עוררו רושם עז בארץ ורבים נצמדו למקלטי הרדיו כדי לשמוע בשידור ישיר את העדויות ולקרוא עליהן בעיתונים. עד אז לא הרבו לשמוע בארץ את עדויות ניצולי השואה וחלק גדול מהם העדיף שלא לספר על העבר. המשפט, שהעלה לתודעה את הניצולים כיחידים דרך סיפורם האישי, נחשב אחד מהגורמים הראשונים שהביאו לשינוי תודעת השואה בארץ, כשהחלו להבחין כי גבורה לא התרחשה רק במרד גטו ורשה או בלחימה אקטיבית בנאצים אלא גם אצל רבים אחרים, שנאבקו כדי לשרוד ולהינצל. ההאשמה "מדוע הלכתם כצאן לטבח?" שהועלתה בארץ בעבר החלה להתפוגג, ואצל רבים הובעה תחושה של שותפות גורל עם הניצולים ואף הרגשת אשמה על ההתייחסות הלא מתחשבת מספיק כלפיהם מצד ילידי הארץ. דוגמה לכך כתב נתן אלתרמן תחת הכותרת 'קלסתר-הפנים' בעיתון דבר ב-9 ביוני 1961:
ביקורתה של חנה ארנדט
פולמוס אקדמי נרחב, שהוזכר אך מעט בישראל באותה תקופה אך זכה לפרסום רב עם השנים, התעורר סביב ביקורתה הקשה של הפילוסופית היהודייה חנה ארנדט בספרה "אייכמן בירושלים". טענתה הופנתה כנגד ניהול המשפט, שנועד לדבריה להעצים את המיליטריזם הישראלי ולהוכיח את עוצמת המדינה היהודית בהווה, אל מול כוח רשע ועולם אדיש שחוו קורבנות השואה בעבר. ארנדט טבעה את הביטוי "הבנאליות של הרוע". מארגני המשפט, לדעתה, לא לקחו מספיק בחשבון את אחריות הבירוקרטיה הגרמנית לשואה והבנאליות שנוצרת במשטר טוטליטרי לגבי חיי אדם. לדעתה, אייכמן הוצג במשפט כמפלצת, אף על פי שהיה אדם ממוצע שהפך למרצח עקב אי יכולתו להבחין בין טוב ורע, בתוך המנגנון שהוא היה חלק ממנו. נגד ארנדט טענו הוגי דעות יהודים כמרטין בובר וגרשם שלום כי המשפט הצדיק השמעת עדויות וכי מי שחולל את השואה הם אנשים כאייכמן ושותפיו. הטענה על אחריות כוללת של החברה בכללותה מתעלמת, לטענתם, מאחריות היחידים, וכי התמקדות במעשיהם הכרחית גם אם סביבתם נתנה להם אישור לכך. בספר שיצא לאור בשנת 2014 יצאה החוקרת בטינה שטנגנט נגד העובדות שבבסיס גישתה של ארנדט, וטענה שאייכמן "היה אנטישמי חולני ונאצי קנאי, שהתייחס לתפקידו המרכזי ברדיפת מיליוני יהודים ורציחתם כהגשמת שאיפת חייו".