cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
מדע פופולרי
מאפיינים
מדע פופולרי מכיל תת-סגנונות. ספר עיון מתחום המדע הפופולרי שנכתב על ידי איש מדע עבור ההמונים, יהיה שונה מטור מדע פופולרי בעיתונות, בכך שהעיתונות סוקרת לעיתים קרובות ידע מדעי עכשווי ומחקרים אחרונים, והיא נכתבת על ידי עיתונאים. לעומת זאת, ספר מדע פופולרי שנכתב על ידי איש מדע, אינו מתמקד רק במחקרים האחרונים, אלא מכסה תחומים נרחבים, ולרוב כולל גם הקדמה, המסבירה יסודות וחומר רקע הדרושים להבנת הנושא.
חולדה (קיבוץ)
פרעות תרפ"ט
בחצות הגיע כוח בריטי ודרש להפסיק את האש, משסירבו הערבים להפסיק את ההתקפה פתחו עליהם הבריטים באש ביחד עם המגינים. 40 גופות ערבים נספרו במקום. הבריטים פינו את המגינים אבל סירבו לקחת את גופתו של אפרים צ'יזיק. רק ב-31 באוגוסט 1929 חזרו לחולדה כמה מהמגינים ביחד עם בני משפחתו של אפרים והביאו את גופתו החרוכה לקבורה באדמת חולדה. המשק נשרף ונחרב עד היסוד. החווה עמדה בשיממונה כשנה, ולאחר מכן נשלחה קבוצה מתנועת הנוער "גורדוניה" למקום ועסקה בניקוי, בשיפוץ ושמירת הקיים.
מדע פופולרי
מאפיינים
ספרי מדע פופולרי רבים מכילים גם מידע היסטורי וביוגרפיות של הנפשות הפועלות (למשל, ספר מדע פופולרי על תורת היחסות יכיל מידע ביוגרפי על אלברט איינשטיין, כגון ילדותו, הקריירה המדעית שלו ועוד). ספרים עשויים להכיל גם היסטוריה של המדע שיכולה להבהיר כיצד התפתחה תאוריה מדעית מסויימת וכיצד נזנחו תאוריות אחרות. דבר זה יכול להיות כלי עזר חשוב לצרכי הוראת מדע לתלמידים וסטודנטים ואפילו לתת השראה לחוקרים בתחום. תוכניות מדע פופולרי בטלוויזיה הן בדרך כלל פחות מקיפות בנושאים שהן מכסות ומצטמצמות לנושאים או תגליות ספציפיות. יתרונן הוא שלרוב הן מכילות אנימציות (בדרך כלל אנימציות ממוחשבות) ושחזורים, הממחישים את הנושא בצורה ויזואלית. בשנים האחרונות קיימים גם ערוצי מדע פופלארי באתרים כמו יוטיוב שעשויים להתמקד בתחום מסויים ולהעמיק בו.
מחברים של ספרי מדע פופולרי נזהרים שלא לכלול בהם מידע שקהל היעד יתקשה להבינו. הפיזיקאי סטיבן הוקינג הציג שיקול זה בפתח ספרו הפופולרי "קיצור תולדות הזמן":
חולדה (קיבוץ)
פרעות תרפ"ט
במשך 15 שנים לאחר תרפ"ט, סופר שצ'יזיק היה מפקד ההגנה על חולדה, על מנת שלא לעורר את הבריטים לחפש את המפקד אברמסון בין הניצולים. סיפורם של אפרים צ'יזיק ואחותו שרה הונצח באנדרטה "עבודה והגנה" שיצרה הפסלת בתיה לישנסקי.
מדע פופולרי
מאפיינים
על מנת לתת בכל זאת מידע שעשוי לעניין חלק מהקוראים, יש ספרי מדע פופולרי שבהם נושאים כמו הוכחות ונוסחאות מרוכזים בנספחים בסוף הספר.
חולדה (קיבוץ)
הקיבוץ
בשנת 1937 הוחלט במשותף על ידי מוסדות היישוב וחברי הקיבוץ לעבור מהיער למקום הנוכחי, כקילומטר מערבית ליער ובטקס חגיגי הונח אבן פינה ליישוב החדש. בשנת 1938 החלו החברים לעבור למה שכונה "הנקודה החדשה", היא חולדה של היום.
מדע פופולרי
בישראל
בישראל מדע פופולרי מופיע בצורת כתבי עת, ספרים, תוכניות רדיו, הסכתים ובאינטרנט.
חולדה (קיבוץ)
הקיבוץ
במלחמת העצמאות הייתה חולדה הנקודה המזרחית ביותר אשר היה לה קשר גאוגרפי ישיר עם היישוב ומוסדותיו וכך הפכה לתחנת התארגנות ויציאה של שיירות וכוחות לירושלים הנצורה. עם קום המדינה היוותה יעד להתקפות מטוסי האויב אשר נמשכו כ-8 ימים רצופים, עלו בחייהם של שני חברים, נזק רב לרכוש והביאו ליציאת הנשים והילדים לגלות בתל אביב למשך כ-3 חודשים. חולדה הייתה הקצה המערבי של "דרך בורמה" וממנה נמתח קו השילוח שהוביל מים לירושלים לאחר הסרת המצור במלחמת העצמאות.
מדע פופולרי
בישראל
בשנת 1945 החל לצאת לאור בארץ ישראל "הטכנאי הצעיר" - ירחון למדע פופולרי לנוער ולמבוגרים, והוצאתו לאור נמשכה עד אמצע שנות ה-50. בשנת 1951 כתב העת החל להופיע כסדרת ספרים שזכתה להצלחה עצומה ונמכרה שנים רבות אחרי שכתב העת הפסיק להתקיים. הכתבות והמדורים התבססו בעיקר על תרגומים מן העיתונות המדעית הלועזית וחלקם חומר מקורי, המבוסס בין השאר על ראיונות שקוימו עם מדענים ישראליים.
חולדה (קיבוץ)
הקיבוץ
בשנות ה-50 של המאה ה-20 הייתה פרנסת הקיבוץ על החקלאות ובנוסף היו בה בית בד שנקרא "זיתניה" ומכון לניקוי זרעים. שני המפעלים היו פעילים כל אחד כמחצית השנה.
מדע פופולרי
בישראל
בשנת 1956 החל לצאת לאור כתב העת "מדע", שנועד לנוער ולמבוגרים ויצא לאור עד שנת 1991. בכתב העת התפרסמו מאמרים בעיקר בתחומי הנדסה, מדעים מדויקים ומדעי הטבע. מדורים קבועים עסקו בחדשות מדע וטכנולוגיה, ובסקירת ספרים בתחומים אלה. כתבי עת נוספים, כגון "פשוש" ו"גליליאו צעיר", פנו לילדים. יצאו לאור גם כתבי עת המתמקדמים בתחום מדעי מסוים, כגון "פי האטום", שעסק בפיזיקה ו"גליונות מתמטיקה", שעסק במתמטיקה. "מחשבות" היה כתב עת להגות ומדע שיצא לאור במשך כ-30 שנה, החל מאמצע שנות ה-60, בהוצאתה של חברת יבמ ישראל ובעריכתו של צבי ינאי. כתב עת זה פרסם מאמרי מדע פופולרי בכל תחומי הידע - לא רק במדעי הטבע אלא גם במדעי הרוח ובמדעי החברה. במרוצת השנים יצאו לאור כתבי עת נוספים למדע פופולרי, ובהם גרסה עברית של הירחון "סיינטיפיק אמריקן", היוצאת לאור מאז 2002 וגרסה עברית של הירחון "Popular Science" או בעברית "מדע פופולרי".
בשנות ה-50 של המאה ה-20 יצא לאור ספרו של פרופ' אברהם הלוי פרנקל, "מבוא למתמטיקה" (בחמישה כרכים), שהוא סקירה עבור הקורא הכללי על יסודותיה והתפתחותה של המתמטיקה המודרנית, והוא הראשון מסוגו שנכתב בעברית. במהלך השנים יצאו לאור עוד ספרים מעטים של מתמטיקה פופולרית. הצלחתו הגדולה של הספר "המשפט האחרון של פרמה" מאת סיימון סינג הובילה לפריצת דרך בתחום זה, ובעקבותו יצאו לאור בעברית ספרי מדע פופולרי רבים, מרביתם מתורגמים מאנגלית, ובהם ספרים מאת מריו ליביו, מרכוס דו-סוטוי ואיאן סטיוארט.
משה עמאר
משה עמאר (21 במאי 1922 - 29 בנובמבר 2015) היה חבר הכנסת בכנסת התשיעית מטעם מפ"ם (במסגרת המערך השני).
מדע פופולרי
בישראל
התפתחות האינטרנט הביאה גם ליצירתם של אתרי אינטרנט למדע פופולרי, בהם "הידען" ו"לא מדויק" - בלוג המתמטיקה של גדי אלכסנדרוביץ'. כמו כן, ישנם מספר הסכתים (פודקאסטים) העוסקים בענייני מדע, כגון "המעבדה" ו"שלושה שיודעים" של כאן 11.
חולדה (קיבוץ)
הקיבוץ
החל מ-2022 מתקיימת בקיבוץ פעילות של תנועת הנוער העובד והלומד.
מדע פופולרי
ראו גם
תוכניות טלוויזיה בעברית:
חולדה (קיבוץ)
הקיבוץ
בשנת 2013 הושלמה בניית שכונת "ההרחבה" בחולדה שהיא הרחבה של הקיבוץ, ב 2017 הושלמה שכונת הבנים ובשנים האחרונות החלה בניית שכונת לוטם. עם קליטת המשפחות בהרחבה מתחילה לפעול בקיבוץ קהילה משותפת לחברי הקיבוץ וההרחבה, סך הכל היום (2021) בחולדה כ 320 בתי אב.
באוגוסט 2013 נערכו בחירות ראשונות לוועד הקהילה המשותפת. הוועד, המורכב מ-4 חברי קיבוץ ו-3 חברי הרחבה, החל את פעילותו לניהול הקהילה ביישוב.
בבית הקברות של הקיבוץ טמון בין השאר עמוס עוז.
משה עמאר
עמאר נולד בצפת ולמד בבית ספר התיכון "סקוט'ש קולג'" בצפת ובבית הספר המנדטורי למשפטים בירושלים והוסמך כעורך דין. בנעוריו היה חבר תנועת הנוער "השומר הצעיר".
ב-1951 הצטרף למפ"ם. במסגרת חברותו, שימש מזכיר ויו"ר סניף חיפה של המפלגה. כמו כן כיהן עמאר כחבר מרכז המפלגה ומזכירותה. שימש גם כחבר מועצת העיר חיפה. ב-1977 נבחר לכנסת התשיעית כנציג מפ"ם ברשימת המערך והיה חבר בוועדות חוקה, חוק ומשפט והפנים ואיכות הסביבה.
עמאר היה חבר ועד העדה הספרדית בחיפה וכיהן כראש הוועד. הוא יזם הקמת בית אבות ספרדי לגיל הזהב ושימש כחבר הנשיאות העולמית של הפדרציה הספרדית.
בשנת 2006 הוענק לו אות יקיר העיר חיפה, על פעילותו הציבורית בחיפה ובכנסת, וכן על פעילותו כראש ועד העדה הספרדית בחיפה וכיו"ר החברה העירונית "שקמונה" והפיכתה לחברה ממשלתית-עירונית מצליחה המשכנת נזקקים רבים לדיור מכובד.
צבע ספוט
בדפוס אופסט, צבע ספוט או צבע אחיד הוא כל צבע שנוצר על ידי דיו (טהור או מעורב) המודפס באמצעות הדפסה בודדת, בעוד שצבע תהליך ("צבע פרוצס") מיוצר על ידי הדפסת סדרה של נקודות בצבעים שונים.
תהליך הדפסת אופסט מורכב מארבעת צבעי הספוט ציאן, מג'נטה, צהוב ושחור המכונים בדרך כלל CMYK. תהליכים מתקדמים יותר כוללים שימוש בשישה צבעי ספוט, שמוסיפים כתום וירוק לתהליך (המכונה CMYKOG). שני צבעי הספוט הנוספים מתווספים כדי לפצות על שכפול לא יעיל של גוונים חלשים באמצעות צבעי CMYK בלבד. עם זאת, טכנאי אופסט ברחבי העולם משתמשים במונח "צבע ספוט" במשמעות של כל צבע שנוצר על ידי דיו אופסט לא סטנדרטי; כגון דיו מתכתי, פלואורסצנטי או דיו מותאם אישית בתערובת ידנית.
בעת ביצוע הדפסה רב צבעונית בתהליך צבע ספוט, כל צבע ספוט צריך סרט ליטוגרפי משלו. כל האזורים של אותו צבע ספוט מודפסים באמצעות אותו סרט, ומכאן, באמצעות אותו לוח ליטוגרפי.
שיטות ממוחשבות
ישנן שיטות שונות לשלב דוגמאות מתוחכמות של צבעי ספוט לפני הדפוס. יישומי תוכנה כגון אדובי אינדיזיין, אדובי אילוסטרייטור, CorelDRAW, QuarkXPress וסקריבוס עשויים ליצור צבעי ספוט כערוצים נוספים. ניתן להשתמש באדובי פוטושופ גם ליצירת קצוות רכים (הידועים בכינויים קצוות נוצות) של צבעי ספוט.
אופטימיזציה של השימוש
בדרך כלל העלות והפוטנציאל לבעיות בעבודת הדפסה גדלים ככל שמוסיפים יותר צבעי ספוט, בשל העלות והמורכבות של הוספת צבעי תהליך וסרטים, אשר דורשים יותר ריצות לכל הדפסה. עם זאת, בגלל התהליך המסובך, צבעי ספוט יעילים במניעת זיוף כסף, דרכונים, איגרות חוב ומסמכים חשובים אחרים. הדפסת כסף למשל, משתמשת בנוסחאות סודיות של צבעי ספוט, שחלקם נראים בעין בלתי מזוינת וחלקם נראים רק על ידי שימוש בנורות מיוחדות או מריחת כימיקלים מסוימים.
מיון
סיווג צבעי ספוט הוביל לכך שאלפי צבעים נפרדים קיבלו שמות או מספרים ייחודיים. ישנם מספר תקנים בתעשייה בסיווג מערכות צבע ספוט, כגון:
מכיוון שכל מערכת צבע יוצרת את הצבעים שלה מאפס, אי אפשר למצוא צבעי ספוט ממערכת אחת במערכת אחרת.
קטרין הימלר
קטרין הימלר (נולדה בשנת 1967) היא סופרת גרמנייה.
ביוגרפיה
הימלר היא נכדתו של ארנסט הימלר, אחיו הצעיר של היינריך הימלר. הייתה נשואה לישראלי בן לניצולי השואה, ולהם בן משותף. אך למרות נישואיה היא בחרה להישאר עם שם משפחתה הימלר.
בשנת 2005 פרסמה הימלר את ספרה "האחים הימלר", המתאר את קורות שלושת בני המשפחה: סבה ארנסט ושני אחיו, הבכור גבהארד והיינריך, אשר היו חלק מהמנגנון הנאצי. סבה ארנסט הימלר היה בעל עמדה בכירה בשירות השידור הנאצי ומת בסוף המלחמה באפריל 1945, במהלך הקרב על ברלין.
על הרקע והמניעים לכתיבת ספרה סיפרה הימלר בראיון: "כשלי ולבעלי נולד ילדנו, היה ברור לי שאני חייבת לשבור את מסורת השתיקה של משפחתי על עברנו. רציתי להעניק לבני מידע רב ככל האפשר, כך שכשיתחיל לשאול על משפחתו, לפחות יהיה בידי מענה".
תוכנו של הספר
למרות המידע שקיבלה קטרין הימלר ממשפחתה על סבה ארנסט שלא התעניין בפוליטיקה, גילתה קטרין כי היה פעיל נאצי נלהב אשר הצטרף למפלגה בשנת 1931, והיה גם קצין בארגון האס אס, אשר נהרג בלחימה בברלין באפריל 1945.
ביקורות על הספר
ג'סטין קרטרייט, אשר ביצעה את סקירת הספר לדיילי הטלגרף, ציינה: "על פי קטרין הימלר, זה היה אפשרי לארנסט להשאיר את שמידט, ולתמוך בו ללא כל סכנה לעצמו, כי אחיו היינריך היה מפקד האס אס. כאן הייתה נקודת המפנה שבה הבינה קטרין כי סבה ארנסט היה גזען ואנטישמי אשר היה משועבד למדיניות חוקי הגזע, ולמדיניות הרצחנית של המפלגה הנאצית.
ביקורת נוספת של דאג ג'ונסטון מבהירה: "ספר זה של נכדתו של ארנסט הלא היא קתרין הימלר מעורר הערצה שקולה, זכרונות מדוקדקים של משפחה יוצאת דופן, קטרין מעולם לא נזקקה לתיאטרליות כלשהי, אלא העדיפה לתת לעובדות לדבר בעד עצמן, ספר זה עומד כעדות למורשת המתמשכת של אשמת הנאצים אשר השאירו אחריהם לדורות הבאים".
רוברט הוקס, לעומת זאת, כתב באינדיפנדנט: "קטרין מנסה להפוך כמה ראיות חד משמעיות לגילויים של שותפות לפשע של משפחתה, מעשיהם של האחים הימלר מעלים יותר שאלות ממה שהיא מסוגלת לענות, אך למרות זאת הדבר לא מפחית מהערצתי כלפי קטרין הימלר ועל עבודתה".
הופעתה בסרט תעודה
הבמאי הישראלי חנוך זאבי יצר את סרט התעודה "הילדים של היטלר ", שם מוצגת קטרין הימלר כאחת מצאצאי הנאצים בעבר ביחד עם מרואיינים נוספים כמו בטינה גרינג, אחייניתו של הרמן גרינג.
דמי חליצה
במסעדנות, דמי חליצה הם סכום כסף המשולם בתיאום מראש בין הסועדים לבין המסעדה, בתמורה לזכות להביא איתם בקבוק יין, לחלוץ אותו במסעדה ולשתות ממנו בגביעי היין של המסעדה.
סכום הכסף נועד לפצות את המסעדה על אובדן ההכנסה הפוטנציאלית מאי-מכירת בקבוק יין ממרתפה ואף על שבר אפשרי של כוסות יין. על-פי-רוב, יהיה סכום זה נמוך יחסית בהשוואה למחירי היינות במסעדה.
הסדר דמי החליצה אינו קיים בכל מסעדה, והוא כרוך בדרך כלל בבירור בלתי-פורמלי בין הסועדים לבין המלצר, ובתיאום מראש.
יופיטר (מיתולוגיה)
במיתולוגיה הרומית, יופיטר (בלטינית: Iuppiter), המכונה גם יוביס, היה ראש האלים ופטרונה של המדינה הרומאית, האל החשוב והמכובד ביותר בפנתאון האלים הרומי. הוא היה ממונה על החוק והצדק, על שמירת הסדר הציבורי וכן על השמים, האור והרעם. מקבילו היווני הוא האל זאוס.
יופיטר היה בנם של סטורן ואופס, ואחיהם של יונו, נפטון, פלוטו, וסטה וקרס. הוא נישא לאחותו יונו, מלכת האלים, ויחד עמה הביא לעולם את אל המלחמה מארס, אלת הנעורים יובנטאס ואת אל האש והנפחים וולקן. יופיטר תואר כגבר בוגר, רב עוצמה ומעורר כבוד. בין סמליו המוכרים הברק והעיט, שמפעם לפעם שימש גם כשליחו המעביר מידע והוראות לבני האדם.
פולחן
הרומאים סגדו ליופיטר בעיקר כיופיטר אופטימוס מקסימוס (יופיטר הטוב והגדול ביותר), ותחת תואר זה הוא שימש כמגנה של רומא. מקדש מפואר לכבודו הוקם על הגבעה הקפיטולינית (מקדש יופיטר הקפיטוליני), ושם התבצע פולחנו המרכזי, יחד עם הפולחן ליונו ולמינרווה. מקדש זה לא שימש רק כמרכז החיים הדתיים ברומא, אלא גם כמרכז החיים הפוליטיים: חוזים ובריתות נכרתו בו, מלחמות הוכרזו בו וקורבנות הוקרבו בו על ידי מנהיגי הצבא הרומאי שחזרו מנצחים משדה הקרב, כחלק מטקס הטריומף.
מתוקף תפקידיו השונים זכה יופיטר לכינויים נוספים: כ"יופיטר לאטריוס" הוא הגן על הערים בחבל לאטיום וכ"יופיטר ויקטור" הוא הוליך את הצבאות הרומאיים לניצחון במלחמות ובקרבות. "יופיטר פולגראטור" ציין את תפקידו כמשלח הברקים ו"יופיטר טונאנס" - כמשלח הרעמים. כ"יופיטר פלוביוס" הוא המטיר גשמים על האדמה, כ"יופיטר טרמינוס" הוא הגן על גבולות, כ"יופיטר סטאטור" (המרסן) עצר צבא נסוג והעניק לחיילים אומץ להילחם במצבים קשים. וכ"יופיטר לוקטיוס" הוא היה ממונה על האור.
כוכב הלכת צדק נקרא בלטינית, ובעקבותיה בשפות מודרניות רבות, על שם יופיטר.
שועלון (קבוצת כוכבים)
שועלון או שועל היא קבוצת כוכבים לא בולטת בשמי הצפון, בתוך משולש הקיץ. הקבוצה הוגדרה במאה ה-17 על ידי האסטרונום הפולני יוהנס הווליוס ונקראה במקור "שועלון עם אווז" ותיארה שועל קטן המחזיק בפיו אווז. כפי שקרה עם קבוצות כוכבים נוספות, השם קוצר. כוכבי הקבוצה עמומים במיוחד ואין בה כלל כוכבים בהירים יותר מדרגה 4.
בשנת 1967 התגלה בקבוצה הפולסאר הראשון על ידי רדיו-טלסקופ באוניברסיטת קיימברידג'.
כוכבי הקבוצה
α בשועלון (אנסר) הוא ענק אדום במרחק של כ-300 שנות אור עם בהירות מדרגה 4.4. והוא הכוכב הבהיר ביותר בקבוצה. פרוש שמו של הכוכב הוא אווז בלטינית - שריד לשמה המקורי של הקבוצה. צמוד אליו נמצא הכוכב 8 בשועלון שהוא עמום יותר עם בהירות מדרגה 6 וניתן להבחין בו בעזרת משקפת. אין קשר בין שני הכוכבים ורק במקרה הם נראים צמודים זה לזה.
גרמי שמיים מעניינים נוספים
M27 היא ערפילית פלנטרית שנקראת גם "ערפילית המשקולת". הערפילית נמצאת במרחק של כ-1,250 שנות אור, בהירותה היא מדרגה 7.5 וקוטרה הוא כרבע מקוטרו של הירח המלא. בהירותה וגודלה מאפשרים להבחין בה בקלות באמצעות משקפת. צילום ארוך חשיפה דרך טלסקופ חושף מבנה בעל שתי אונות המחוברות זו לזו בצורה המזכירה משקולת של אימוני כושר גופני.
מתלה המעילים או הצביר של ברוקי (Brocchi) הוא קבוצה של 10 כוכבים בבהירות מדרגות 5 עד 7 - שישה מהם יוצרים קו ישר וארבעה נוספים צורת אנקול וביחד יוצרים צורה של מתלה מעילים, אותו ניתן לראות באמצעות משקפת. המתלה נמצא מדרום ל-α בשועלון על הגבול עם קבוצת חץ. בעבר היה מקובל לחשוב שזהו צביר פתוח, אך בשנות ה-70 התברר שהכוכבים המרכיבים את המתלה נמצאים במרחקים שונים ואינם קשורים זה לזה.
בוטסי ת'ורנטון
מרוויס לינווד "בוטסי" ת'ורנטון השלישי (באנגלית: Marvis Linwood "Bootsy" Thornton III; נולד ב-30 ביולי 1977) הוא כדורסלן עבר אמריקאי, אשר היה פעיל בין השנים 2000–2014. ממוצעיו הכוללים לאורך 8 עונותיו ביורוליג הם 10.0 נקודות, 3.8 ריבאונדים ו-2.0 אסיסטים למשחק.
קריירת מכללות
ת'ורנטון נולד וגדל בעיר בולטימור שבמרילנד. בשנת 1995 החל ללמוד ב"מכללה הקהילתית טלהסי", ולאחר שנתיים עבר לאוניברסיטת סנט ג'ון בניו יורק, בה שיחק לצד רון ארטסט. בעונתו הראשונה בסנט ג'ון הוביל את קלעי הקבוצה עם 14.9 נקודות בממוצע למשחק, וסייע לה להעפיל לשלב רבע גמר טורניר אליפות המכללות (NCAA Elite Eight). בעונה העוקבת קלע 15.3 נקודות למשחק, אך קבוצתו הודחה כבר במשחק השני של טורניר המכללות.
קריירת משחק
לאחר שלא נלקח על ידי אף קבוצה בדראפט ה-NBA 2000, חתם ת'ורנטון על חוזה בפלקנסטרו קאנטו מליגת העל האיטלקית. ב-3 עונותיו בקאנטו היה אחד משחקניה המובילים, וקלע 17.0 נקודות בממוצע למשחק.
בקיץ 2003 עבר לשחק במונטפסקי סיינה, והוביל אותה לזכייתה הראשונה אי פעם באליפות ליגת העל האיטלקית. במשחק השלישי והמכריע של סדרת הגמר מול סקיפר בולוניה קלע ת'ורנטון 30 נקודות והוריד 10 ריבאונדים, בניצחון קבוצתו בתוצאה 92–63. באותה עונה הצטיינה סיינה גם ביורוליג, כאשר העפילה לשלב הפיינל פור לראשונה בתולדותיה. במשחק חצי הגמר הוביל ת'ורנטון את קלעי קבוצתו עם 26 נקודות, אך היא הפסידה מול בולוניה בתוצאה 102–103, לאחר הארכה. בעונת הודחה סיינה ברבע גמר הליגה האיטלקית, ובשלב "16 הגדולות" ביורוליג.
בעונת שיחק ת'ורנטון בברצלונה, אשר סיימה את העונה במקום השלישי בליגת העל הספרדית, ובמקום הרביעי ביורוליג לאחר שהפסידה מול צסק"א מוסקבה בחצי הגמר. ב-45 משחקיו עם ברצלונה קלע 7.4 נקודות בממוצע למשחק.
בעונת 2006/2007 זכה ת'ורנטון באליפות היורוקאפ כשחקן ז'ירונה. לאורך העונה קלע 7.2 נקודות בממוצע למשחק, כשחקן משלים לצד כוכבי הקבוצה אריאל מקדונלד, פרננדו סן אמטריו ומארק גאסול.
בעונת שב לשחק בסיינה, וזכה עמה פעם נוספת באליפות הליגה האיטלקית. כמו כן באותה עונה הגיעה הקבוצה לפיינל פור היורוליג, אך הפסידה מול מכבי תל אביב במשחק חצי הגמר. לאורך העונה קלע ת'ורנטון 10.5 נקודות בממוצע למשחק, ובסיומה נבחר לחמישייה השנייה של העונה ביורוליג.
בין השנים 2008–2011 שיחק עבור אפס פילזן הטורקית. בעונת 2008/2009 זכה עם הקבוצה הן בגביע הטורקי והן באליפות ליגת העל הטורקית, לאחר שגברה על פנרבחצ'ה אולקר בסדרת הגמר. ב-3 עונותיו בליגה הטורקית רשם ת'ורנטון ממוצע של 9.7 נקודות למשחק.
בקיץ 2011 חזר לקדנציה שלישית במונטפסקי סיינה, וזכה כשחקנה באליפות הליגה וכן בגביע האיטלקי.
בעונה העוקבת עבר לדינמו סאסארי, ובעונת 2013/2014 שיחק עבור שטרסבורג מהליגה הצרפתית, בטרם פרש ממשחק.
הרמן השישי, מרקיז באדן
הרמן השישי, מרקיז באדן (בסביבות 1226 – 4 באוקטובר 1250) היה מרקיז באדן ומרקיז ורונה משנת 1243 ועד מותו.
ביוגרפיה
כצאצא של הבית השוואבי של צרינגן, הוא היה בנם של הרמן החמישי, מרקיז באדן-באדן ואירמנגרד, בתו של היינריך החמישי, רוזן הפלטין של הריין. הוא ירש את אביו בבאדן ב-16 בינואר 1243.
בשנת 1248, הוא התחתן עם גרטרוד מאוסטריה, אחייניתו של החבר האחרון בבית באבנברג, פרידריך השני, דוכס אוסטריה (1230–1246), ועל סמך נישואים אלה תבע את דוכסות אוסטריה ושטיריה, והעביר את השלטון בבאדן לאחיו הצעיר רודולף. עם זאת, היה לו יריב אדיר אוטוקר השני, מלך בוהמיה, אשר בשנת 1252 נשא לאישה את אחותו של פרידריך מרגרט כדי לתת לגיטימציה לטענותיו. לפי "הפריבילגיום מינוס" שהוציא הקיסר פרידריך ברברוסה ב-1156, ניתן היה להוריש את אדמות אוסטריה בקו הנשי, והרמן אף השיג את הסכמתו המפורשת של האפיפיור אינוקנטיוס הרביעי. אף על פי כן, המרקיז ובנו פרידריך לא יכלו להתבסס באוסטריה ובשטיריה נגד התנגדות האצולה המקומית, שהעדיפה את אוטוקר. שני היריבים לבסוף לא ניצחו, כיוון שהדוכסויות נתפסו על ידי מלך גרמניה ההבסבורגי רודולף הראשון לאחר מותו של אוטוקר בקרב על מרצפלד ב-1278.
משפחתו
להרמן ולאשתו נולדו הילדים הבאים:
ארריפסוכוס
ארריפסוכוס (שם מדעי: Araripesuchus) הוא סוג של זוחל נכחד דמוי-תנין אשר חי בתור קרטיקון שבעידן המזוזואיקון באמריקה הדרומית (בברזיל עד ארגנטינה), מרכז אפריקה ובמדגסקר. בעבר אזורים אלה היו מאוחדים תחת היבשת גונדוונה. הוא היה דומה בצורתו לאנטוסוכוס בעל מקור הברווז. נמצאו בסוג זה 5 מינים שונים כשמינים נוספים שויכו לסוגים אחרים.
דמוי-תנינאי זה היה קטן יחסית, רק באורך 1-1.5 מטר והגיע למשקל 40 קילוגרם. הוא הותאם לחיי קרקע ולריצה מהירה והוא היה בעל ראש גדול עם לסת דמוית-מקור ובה שיניים מגודלות יחסית. לא ברור למה שימש אך אולי הוא עזר לו ללכוד טרף במהירות ממארב על גדת המים. נמצאו הוכחות לכך שהגוף שלו כוסה באוסטאודרם.
לחם משנה
לֶחֶם מִשְׁנֶה ביהדות הוא חיוב לברך על שני כיכרות לחם או חלות בכל אחת מסעודות שבת או יום טוב. מקור השם "לחם משנה" הוא על פי האמור בפרשת המן שהוא גם מקור הדין:
טעם הדין
בתלמוד למדו דין זה מהמסופר בתורה בפרשת בשלח (טז, כב-כז) על ירידת המן בשעה שבני ישראל נדדו במדבר לאחר יציאת מצרים: בכל יום חול היה המן יורד בכמות המספיקה ליום אחד, אך ביום שישי ירדה מנה כפולה, גם בעבור יום השבת בו לא ירד המן. כזכר לעניין זה, תיקנו לברך בשבת על שתי חלות. מקור השם הוא מהפסוק:
לפי גרסה אחת של המכילתא, דין זה תקף גם בסעודות יום טוב, היות שבדומה לשבת גם ביום טוב לא ירד המן, בעוד בערב יום טוב ירדה מנה כפולה. תוספות הביאו גרסה אחרת באותו מדרש שטען הפוך.
דראג קינג
דראג קינג או מלך דראג (באנגלית: Drag king) היא דמות דראג המגולמת בעיקר על ידי נשים המתלבשות בלבוש דראג גברי ומאמצות התנהגות סטריאוטיפית של המגדר הגברי למטרות בידור, בין אם במופע יחיד ובין אם כחלק מקבוצה. נשים המגלמות מלכי דראג עשויות להיות הטרוסקסואליות, לסביות, ביסקסואליות, טרנסג'נדריות, ג'נדרקוויריות, או כל חלק אחד מהקהילה הגאה. מופע דראג טיפוסי עשוי לכלול קטעי ריקוד, משחק, סטנד-אפ, שירה חיה או שירה בליפ סינק לשירים מוקלטים מראש. מלכי דראג מופיעים לעיתים קרובות כדמויות גבריות מאצ'ואיות מוגזמות, כגון פועלי בניין, ראפרים, או שהם מחקים סלבריטאים גבריים מוכרים, כמו אלביס פרסלי, מייקל ג'קסון וטים מקגרו.
בשלהי המאה ה-19 ובראשית המאה ה-20, מספר מלכי דראג נכנסו למיוזיק הול הבריטי. הפקות Pantomime (קומדיות מוזיקליות בריטיות) שימרו את המסורת של נשים המופיעות בתפקידים גבריים. החל מאמצע שנות ה-90, מלכי הדראג החלו לצבור לעצמם חלק מהתהילה ומתשומת הלב התקשורתית שמלכות הדראג ידעו.
לחם משנה
טעם הדין
גם נשים חייבות בלחם משנה, אף שזו מצוות עשה שהזמן גרמא, היות שנשים חייבות בכל דיני השבת כגברים.
דראג קינג
היסטוריה וטרמינולוגיה
על אף שהמונח "דראג קינג" הופיע לראשונה בדפוס רק בשנת 1972, ישנה היסטוריה ארוכה הרבה יותר של נשים המופיעות בביגוד גברי. בתיאטרון ובאופרה הייתה מסורת של תפקידי מכנסיים ושל "travesti" (בצרפתית: קרוס-דרסר. המונח הביא להתפתחות המילה באנגלית "travesty" שמשמעה לעג ופרודיה). השחקנית והמחזאית סוזנה סנטליבר הופיעה בתפקידי מכנסיים בסביבות 1700. הזמרת הפופולרית הראשונה שהופיעה כגבר על בימות התיאטרון של ארצות הברית הייתה אנני הינדל, שהתחילה להופיע בניו יורק בשנת 1867, בשנת 1886 היא נישאה למלבישה שלה, אנני רייאן. זמרת המיוזיק הול הבריטי וסטה טילי הייתה פעילה בסוף המאה ה-19 ובראשית המאה ה-20 כשהיא מתחזה לגבר. זמרות נוספות שהופיעו כגברים בבריטניה היו אלה שיידס והטי קינג. זמרת הבלוז גלדיס בנטלי הופיעה כשהיא לבושה בבגדי גברים בניו יורק, לוס אנג'לס וסן פרנסיסקו מ-1920 ועד לשנות ה-40. סטורם דה לווייה הופיעה לצד זמרות המתחזות לגברים באולם ה-Jewel Box Revue בשנות ה-50 ובשנות ה-60, כפי שניתן לראות בסרט התיעודי Storme: The Lady of the Jewel Box. דה לווייה הייתה בין משתתפי מהומות סטונוול.
לעיתים, נעשה שימוש במונח "דראג קינג" במובן רחב יותר, תוך התייחסות לבעלות גוף נשי המתלבשות בבגדים הנתפסים באופן מסורתי כגבריים, מסיבות שאינן למטרות בידור. שימוש זה כולל נשים שמנסות באופן זמני להתחזות לגברים וכן נשים המעוניינות בתפקידי מגדר גבריים מבלי להזדהות בעצמן כגברים. דיאן טור החלה לערוך סדנאות לדראג קינגז בשנת 1989, בהן הציעה לנשים שיעורים בהתחזות לגברים. טור הופיעה בסרט התיעודי משנת 2002 Venus Boyz שעסק בדראג קינגז. נשים מודרניות רבות נוהגות ללבוש כובעים, עניבות, מעילים, או אפילו חליפות מלאות כפריטי לבוש אופנתיים (למשל: בהשראת דיאן קיטון בסרט הקולנוע "הרומן שלי עם אנני"); נשים אלו אינן נחשבות לדראג קינגז.
לחם משנה
טעם הדין
על פי הקבלה הבוצע הזכר, מסמל את יעקב אבינו, ושני הלחמים מיצגים את נשותיו רחל ולאה.
דראג קינג
קהילת הדראג
שלא כמו דראג קווינס, אשר נוהגים להופיע כאינדיבידואלים, דראג קינגס נוטים ליצור הרכבים אשר מופיעים יחדיו. אף על פי שגם הם עשויים להופיע כאינדיבידואלים, זה נדיר יותר בקהילת הדראג קינגס. הרכבים רבים נוצרים מתוך רצון ליצור אנסמבל שחקנים שמציג יחדיו. עם זאת, יש עוד ועוד דראג קינגס ששוברים את הסטריאוטיפ הזה, ומופיעים כמבצעים יחידים. בשנים האחרונות מופעים של הרכבי דראג קינגס הפכו ליותר ויותר נפוצים, ודראג קינגס מוזמנים לא פעם להופעות גם מחוץ להרכבים אלו, ובמקרים מסוימים אף חולקים את הבמה עם עמיתיהן הדברים, הדראג קווינס.
לחם משנה
דינים ומנהגים נוספים
לכתחילה יש להעדיף שהלחמים ל'לחם משנה' יהיו שלמים, אך כעדיפות שנייה ניתן לחבר חצאי לחם באופן כל שהוא (לדוגמה, באמצעות קיסם), או לברך על לחם פרוס סגור בשקית (או קפוא). בדיעבד כאשר אין בנמצא גם לחם פרוס וכדומה ניתן לקיים דין זה גם באמצעות שתי פרוסות.
דראג קינג
קהילת הדראג
דראג קינגס הם, במידה רבה, תופעה תרבותית-לסבית שיכולה להיראות לעיתים קרובות בברים המיועדים ללסביות או בפסטיבלים. לא כל מלכי הדראג הם לסביות, וחלק מהמשתתפים בתת-התרבות של הדראג קינגס אינם מעורבים בשום דרך אחרת בתרבות, בחברה או בפוליטיקה של קהילת הלהט"ב. דראג קינגס הם קבוצה מגוונת, ולכן קשה למצוא מכנה משותף אוניברסלי שיש לכל מלכי הדראג. באמצעות הופעה גברית בגוף שאיננו זכרי-סיסג'נדר, שחקנים אלו מאתגרים את הבינאריה מגדרית של החברה. ישנם גברים טרנסקסואלים שמזדהים כדראג קינגס. פואו קווינס (faux queens) מופיעות לעיתים קרובות לצד דראג קינגס, והן עשויות להיות או לא להיות לסביות.
לחם משנה
כיסוי החלות בשעת הקידוש
את הלחם לסעודת שבת נהוג לכסות במפה קטנה המיועדת לכך בזמן הקידוש. במקורו של המנהג עומד הדין שנאמר בתלמוד (פסחים ק ב) "אין מביאין את השולחן אלא אם כן קידש, ואם הביא, פורס מפה ומקדש". דין זה מתבסס על המציאות בעבר, בה היה שולחן קטן ונייד לפני כל אחד מהסועדים. אולם כבר כתבו התוספות כי בימינו שהשולחנות כבדים, נוהגים תמיד לפרוס מפה על החלות ולקדש. ואמנם כך דעת רוב הפוסקים להלכה. עם זאת, הגר"א כנאמן לדברי התלמוד היה נוהג שלא להביא את הלחם לשולחן עד אחרי קידוש, וכך נהגו ההולכים לדרכו.
דראג קינג
קהילת הדראג
להקה בריטית של שחקניות קברט לסביות בשם Lesburlesque שמה לה למטרה לקדם את תרבות הדראג קינגס בחוג רחב יותר של מופעי קברט בבריטניה. מייסדת הלהקה, פיקסי טראפל, העניקה ריאיון לעיתון הגרדיאן בו הביעה את רצונה לצמצם את הפער הקיים בין דראג קינגס לבין דראג קווינס וקומיקאים וסטנדאפיסטים גברים-זכרים.
לחם משנה
כיסוי החלות בשעת הקידוש
בדברי הפרשנים ישנן שלש סיבות לדין זה של כיסוי החלה:
דראג קינג
קהילת הדראג
בדומה לכמה מלכות דראג המעדיפות להיתפס כשחקניות - כמו ג'סטין בונד וליפסינקה - כך גם כמה מלכי דראג מעדיפים שלא להיות מתוייגים כ-"מלכי קינג" בלבד. "אני חושב שכאשר אנשים מניחים שמישהו הוא קוויר, או שונה, או טרנס, הם תמיד רוצים לשים משהו לפני שמם", אמר בראיון מורי היל, דראג קינג אמריקאי. "וזה מה שהתווית "מלך דראג" הייתה ... למה אתה לא יכול פשוט לקרוא לי 'קומיקאי', כמו שג'רי סיינפלד נקרא קומיקאי?"
האקסטרווגנזה של הקהילה הבינלאומית של מלכי דראג (באנגלית: The International Drag King Community Extravaganza; בראשי תיבות: IDKE) הוא אירוע שנתי שמתקיים מאז 1999, ובו מתכנסים נציגים של קבוצות שונות מרחבי ארצות הברית, קנדה ואירופה על מנת לחגוג ולדון בנושאי מגדר ונושאים נוספים בסדרה של סדנאות המאורגנות על ידי מועצת IDKE.
לחם משנה
בציעת החלות
מברכים על החלות את ברכת המוציא כשהם שלמות. נוהגים להחזיק את החלות ביד בשעת הברכה. בדרך כלל נהוג לבצוע רק אחת מהחלות, אך יש הנוהגים לבצוע את שתי החלות. יש הנוהגים (על פי הקבלה) לבצוע בסעודת ליל שבת את החלה התחתונה, ובסעודת יום השבת וכן בסעודות יום טוב את העליונה. מנהג נוסף הוא לברך על 12 חלות (מנהג על פי הקבלה).
דראג קינג
קהילת הדראג
תחרות מלכי הדראג הוותיקה ביותר בעולם, וככל הנראה גם הגדולה ביותר בעולם, נערכת בסן פרנסיסקו, קליפורניה. התחרות מופקת על ידי הפעיל החברתי והאמן לו ריד, המוכר גם בשם הבמה שלו - "Fudgie Frottage". מדי שנה, בעוד השופטים מתדיינים, להקת מלכי הדראג "Momma's Boyz" מופיעה באירוע זה, על מנת לבדר את הקהל. אירוע שנתי נוסף מתקיים גם בוושינגטון די. סי. ביוזמתו של קן וגאס, שהוא גם מייסד להקת מלכי הדראג "DC Kings".
בשנים האחרונות, כמה אמני דראג אימצו לעצמם מונחים אחרים מ-"דראג קינג" על מנת לתאר את סגנונות הדראג שלהם, במיוחד אם הם בחרו לסטות מהצורות המסורתיות יותר של "דראג קינגס". מונחים נפוצים כוללים "gender blurring" ("טשטוש מגדרי") שנועד להדגיש את המיזוג של התכונות הגבריות והנשיות של האמנים בהופעותיהם, וכן "drag thing" ("הדראג הזה") אותו אימץ מלך הדראג רוז בוץ' מוונקובר, בשל הדו-משמעות שבו. בטורונטו, במהלך העשור השני של המאה ה-21, החל להיות נפוץ גם המונח "unicorn drag" ("דראג חד-קרן".
לחם משנה
טיבול במלח
אחרי הקידוש ונטילת הידיים מתבלים את הפת במעט מלח כדי שלא תהיה תפלה, וכן לזכר הקרבנות בבית המקדש בהם נאמר "על כל קורבנך תקריב מלח", ומחלקים לכל אחד מבני הבית מן הלחם. יש הנוהגים בתקופה שבין ראש השנה עד הושענא רבה לטבול הלחם בדבש במקום מלח, כסגולה לשנה מתוקה.
דראג קינג
שמות דראג
לעיתים קרובות, מלכי דראג מאמצים לעצמם שמות במה שובבים כדי לשקף את פרסונת הבמה שלהם. שמות המבוססים על סקס כמו "Smack Diaz" הם שמות נפוצים, כמו גם שמות גבריים ומאצ'ואיסטים כמו "Stanley Knife" או "Razor Blade". בדומה לפרקטיקות של מלכות דראג שמצטרפות ל-"בתים", כך גם ישנם מלכי דראג שמצטרפים ל-"להקות", עורכים חזרות יחד, מופיעים יחד ואפילו מאמצים לעצמם שם משפחה משותף.
כמה מלכי דראג הפכו לאמנים פופולריים בקרב קהילת הלהט"ב, במיוחד בקרב לסביות שהעריצו את האומץ של ה-DIY בקריאת תיגר על תפקידים מגדריים מסורתיים של גברים ונשים. כמה מן השמות הללו הפכו לאבני היסוד בקהילת הקינגס, לרבות Mo B. Dick, Gage Gatlyn, Murray Hill, Ian Blakk, Anson Reign, Damian Matrix, Owen McCord, Xander Kinidy, Remington Steal, Flare, Freddy Prinze Charming, Amadeus Karmani York, Richard Cranium, Gunner Gatlyn, Dred, Will Ryder, Buck Naked, Spikey Van Dykey, JC ALL-Cox.
הדרכים לייצר אשליה מגדרית
בפני מלכי הדראג עומדים אתגרים דומים כמו אלו של מלכות הדראג ביצירת אשליה מגדרית, לבוש והופעה. בדרך כלל, הם נדרשים להסתיר את השדיים שלהם, להוסיף אשליה של איברי מין גבריים ולהפחית את התכונות הנשיות כך שהם ייראו גבריים יותר. הלבוש הוא בדרך כלל השינוי הנדרש הקל ביותר להוצאה לפועל, כאשר הביטוי "הבגד עושה את האדם" מקבל כאן משנה תוקף של משמעות.
הסתרת שדיים
הסתרת השדיים היא ככל הנראה החלק המאתגר ביותר ביצירת האשליה המגדרית של מלך דראג. בעוד שלחלק ממלכי הדראג יש חזה קטן, והם עשויים להצליח להסתירו באמצעות חזיית ספורט הדוקה, מלכים רבים נדרשים לאחת (או יותר) מהשיטות הבאות: תחבושת אלסטית; איזו חבלה; חגורת גב (אותה לובשים הפוך); והידחסות לחולצות או אפודים. ישנם מלכי דראג אשר חותכים חור באזור המפשעה של גרביונים, ודרכו מעבירים את הראש ומשתמשים בחלקי הרגליים כשרוולים. כך נוצרת "חולצת גרביון" הדוקה הדוחסת את השדיים. שימוש באיזו חבלה היא השיטה המזיקה ביותר לעור, ושימוש ממושך בה עלול, במקרים מסוימים, להביא לקריעת העור וליצירת שלפוחיות לאחר ההסרה, או למתיחה של רקמת השד והעור לאחר שימוש ארוך טווח. טכניקה נוספת, שגם היא עלולה לגרום לנזק, היא השימוש בניילון נצמד. שיטה זו גרמה למלכי דראג ליפול מחוסרי הכרה במהלך הופעה.
שיער פנים
מלכי גרר משתמשים בשיער פנים כאמצעי מרכזי לצורך יצירת האשליה המגדרית. לגברים יש בדרך כלל שיער פנים שמתחיל בראש עצם הלסת, שם יתחיל זקן. שיער הזקן שונה במידה ניכרת לעומת השיער על הראש שלהם. מלכי דראג משתמשים באמצעים קוסמטיים שונים, לעיתים אף בתוספות שיער, על מנת לייצר לעצמם שפם, זקן, זקן תיש, פאות לחיים או תוספת שיער פנים אחרת. ישנם מלכי דראג רבים אשר משתמשים באיפור הצללה כדי ליצור אשליה של זיפים, ולוותר על מראה של שיער פנים ארוך יותר, לפעמים מתוך נוחות או בחירה סגנונית בהתאם לדמות שהם מבצעים.
גבות
גבות בדרך כלל הופכים לעבות יותר באמצעות איפור, כגון צלליות לעיניים, אייליינר או מסקרה, שכן גבותיהן של נשים נוטות להיות פחות עבות מאשר אצל גברים. ניתן ליצור אשליה זו גם באמצעות שימוש עדין בפודרה כהה. בנוסף, יש לקחת בחשבון גם את פאות הלחיים.
שיער ותסרוקת
הסתרת הנשיות מתבצעת, בין השאר, באמצעות עיצוב השיער והתסרוקת. בעוד שלמלכי דראג רבים יש שיער קצר, ישנם מלכים שבחיי היומיום שלהם יש להם שיער ארוך יותר או תספורת נשית שיש לטפל בה על מנת להשלים את המראה של האשליה המגדרית. ישנם מלכי דראג שבוחרים ללכת עם שיער פזור, ולעצב את שיערם הארוך בסגנון גברי, בעוד אחרים תוחבים את השיער שלהם אל תוך כובע גרב וחובשים כובעים גבריים כחלק מהתלבושת שלהם.
הופעה גברית
אחד האתגרים ביצירת האשליה המגדרית של השינוי מאישה לגבר הוא הסוואת התכונות והתנועות הנשיות. באופן כללי, נשים נעות בצורה שונה מגברים, אולי בגלל התניות חברתיות או צורות אגן שונות, וכתוצאה מכך ישנם הבדלים בזווית עצמות הירך. הייצוג הסטריאוטיפי של אדם כולל שימוש בתנועות ובמחוות גוף גבריות חדות, זאת בניגוד למלכות דראג, אשר עושות תנועות חלקות יותר בעת גילום דמויות של נשים.
Evening Falls...
הוא שיר שהוקלט על ידי הזמרת-יוצרת והמוזיקאית האירית אניה, מתוך אלבום האולפן השני שלה, Watermark. השיר יצא לאור בדצמבר 1988, על ידי חברות התקליטים גפן רקורדס והאחים וורנר, כסינגל השני מתוך האלבום. הוא תואר כשיר מסוגת העידן החדש ונכתב על ידי אניה ורומא ראיין.
לנשום
לנשום (באנגלית: Breathe) הוא סרט דרמה ביוגרפי משנת 2017 בבימויו של אנדי סירקיס, בבכורתו כבמאי, על בסיס תסריט של ויליאם ניקולסון. בסרט מככבים אנדרו גארפילד, קלייר פוי, יו בונוויל, טום הולנדר, אדוארד ספלירס ודין צ'ארלס צ'פמן. הסרט מספר את סיפורו של רובין קוונדיש, אשר היה משותק מהצוואר מטה כתוצאה ממחלת הפוליו מגיל 28.
הבכורה העולמית של הסרט התקיימה בפסטיבל הסרטים הבינלאומי של טורונטו ב-11 בספטמבר 2017. הוא יצא בארצות הברית ב-13 באוקטובר 2017, ובבריטניה ב-27 באוקטובר 2017.
עלילה
בשנת 1958 בקניה, רובין קבנדיש חלה בפוליו, זמן לא רב לאחר שפגש והתחתן עם אשתו דיאנה. הוא נהיה משותק מהצוואר מטה ולא היה מסוגל לנשום ללא סיוע מכונת הנשמה, וניתנו לו רק שלושה חודשים לחיות. הוא מוחזר לבריטניה. בתחילה הוא מדוכא, ומסרב לראות את אשתו או את בנו הצעיר, ג'ונתן, ומבקש להיות מנותק מהמכונה. אך דיאנה לא מוותרת עליו, ואט-אט, מצב רוחו משתפר. דיאנה משוכנעת שהיא יכולה לטפל בו בעצמה, ומציעה להעביר את רובין לביתם, עם מכונת ההנשמה. למרות ההתנגדויות החריפות של מנהל בית החולים ד"ר אנטוויסטל (המספר לדיאנה שהוא ימות תוך שתי דקות אם המכונה תפסיק לפעול) ובסיועם של כמה רופאים ואחיות אחרים, רובין מובא הביתה ופוגש את בנו.
כשהוא רואה את ג'ונתן דוחף עגלה, עולה בדעתו של רובין הרעיון לסדר כיסה גלגלים עם מכונת הנשמה מובנית, אשר תאפשר לו תנועה, ובעזרת חברו טדי הול הם בונים כיסא כזה. וכך, רובין מסוגל לצאת מהבית בפעם הראשונה. לאחר מכן, הם גם מסדרים טנדר מיוחד המכיל את הכיסא, והמשפחה מתחילה להרחיק עוד יותר, ואפילו מטיסים את הטנדר לחופשה בספרד.
טדי עושה שיפורים שונים לעיצוב שלו לאורך זמן, ובסופו של דבר רובין חובר לד"ר קלמנט איטקן כדי לייצר כיסאות נוספים, כדי לסייע לחולים אחרים. לאחר ביקור בבית חולים גרמני המוכר כאותוריטה מובילה בטיפול בחולי פוליו, בו רובין רואה את התנאים בהם החולים כלואים, הוא מופיע בכנס ומפציר ברופאים שם לטפל בחולים שלהם בצורה אנושית יותר, וזוכה לתשואות רמות. רובין חוזר לבית החולים המקורי בו טופל, ובו ד"ר אנטוויסל הצהיר שהוא "נותן לחולים תקוות שווא" ו"משחק בחייהם", ומביא עמו עוד כיסאות של טדי, ושאר החולים במחלקה עוזבים יחד איתו.
שנים רבות לאחר מכן, רובין מתחיל לחוות דימום חמור בשל התקופה הממושכת שלו על מכונת ההנשמה, ומחליט שהגיע הזמן להפסיק את המאמצים להארכת חייו. הוא דן בהחלטתו עם ד"ר אייטקן, שמייעץ לו שדיאנה וג'ונתן אינם יכולים להיות מעורבים. הוא עורך מסיבת פרידה עם חבריו הרבים. זמן מה לאחר מכן, הוא מורה למשפחתו לעזוב ולחזור הבייתה בשעה מדויקת. ג'ונתן, עכשיו בשנות העשרים לחייו, ודיאנה, רואים את אייטקן נוסע משם ונכנסים אל הבית. רובין, דועך, מבטא את אהבתו לשניהם, ומת, לאחר ששינה את חייהם של רבים אחרים כמותו.
הפקה
בנם של רובין ודיאנה קוונדיש, ג'ונתן קוונדיש, שמנהל את חברת ההפקות אימג'ינריום הפקות עם הבמאי אנדי סירקיס, הזמין את הסופר ויליאם ניקולסון לכתוב את התסריט, והוא אחד המפיקים של הסרט. הוא אמר בריאיון לעיתון London Evening Standard שבהפקת הסרט, הוא רצה ללכוד את "להקת התמהונים הנמרצים" שהכיר בילדותו.
הסרט הוא הראשון שביים אנדי סירקיס, המוכר יותר כשחקן בסרטי פעולה ופנטזיה, כמו כוכב הקופים ושר הטבעות. הוא אמר, "אני יודע שזה לא הסרט שציפו ממני... ובאמת לא היה אמור להיות הסרט הראשון שלי". אך ההזדמנות עלתה, והוא ניצל אותה.
Evening Falls...
רקע וכתיבה
כמה עשורים לצאתו, עלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי, תוך שהצליח לצבור שם למעלה מ-15 מיליון השמעות.
לנשום
יציאה לאקרנים
בספטמבר 2016, רכש חברת את Bleecker Street את זכויות ההפצה בארצות הברית. בחודש פברואר 2017, רכשה STX Entertainment את זכויות הפצה בבריטניה.
Evening Falls...
וידאו קליפ
"" הוא שיר שתיארה רומא כ"שיר בעל משב רוח לנסיעות וטיולים". הוא מבוסס על סיפור רפאים שרומא שמעה, על אישה שחלמה חלומות על בית באמריקה. במרוצת השנים היא נתקלה בו בטעות באנגליה. עם כניסתה לבית, בעליו נבהלו ממנה בטענה שהיא רדפה את הבית בכל פעם שהיא חלמה עליו.
לנשום
יציאה לאקרנים
בכורת הסרט התקיימה בבטורונטו פסטיבל הסרטים הבינלאומי ב-11 בספטמבר 2017. הוא הוקרן גם בגאלה של ערב פתיחה בפסטיבל הסרטים בלונדון. הוא יצא בבתי הקולנוע בארצות הברית ב-13 באוקטובר 2017, ובבריטניה ב-27 באוקטובר 2017.
ביקורת
באתר האינטרנט Rotten Tomatoes יש לסרט דירוג של 67% על בסיס 154 ביקורות, עם ממוצע משוקלל של 6.4 / 10. על פי הקונצנזוס הביקורתי של האתר, "ביצועים חזקים מצד השחקנים הראשיים המתואמים להפליא של 'לנשום' מקנים יתרונות לסרט הביוגרפי אשר נוקט בגישה לבבית לעומת סיפור החיים האמיתי עליו הוא מבוסס." ב-Metacritic, יש לסרט ציון ממוצע משוקלל של 51 מתוך 100, בהתבסס על 29 מבקרים, המציין "ביקורות מעורבות או ממוצעות".
Evening Falls...
וידאו קליפ
ניקי חשב שהמנגינה שהלחינה אניה מתאימה לסיפור, מה שהוביל את רומא לכתוב מילים בהשראתה.
משחק ירי בגוף שלישי
משחק ירי בגוף שלישי (באנגלית: Third-person shooter, או בקיצור TPS) הוא תת-ז'אנר של משחקי הפעולה בו השחקן נע בו בעולם תלת-ממדי, כאשר הוא רואה את דמות השחקן לנגד עיניו, ומתמקד בעיקר בקרבות ירי על ידי שימוש בנשק חם. בניגוד למקביליהם, משחקי הירי בגוף ראשון (FPS), השחקן לא רואה את עולם המשחק דרך "עיניה" של דמות המשחק אלא משקיף עליה ממבט על או במבט מן הצד, כמו מבעד למצלמה הממוקמת מעל (או בצד) השחקן.
תכונות
משחקי הירי בגוף שלישי עלו לגדולה בשנים האחרונות בעיקר בזכות קונסולות המשחק. ברבים מן המשחקים האלו משולבים, בנוסף לאלמנטי הירי שמאפיינים את משחקי ה-FPS, גם אלמנטים של טיפוס וקפיצה שלרוב מאפיינים משחקי חידות או פלטפורמה. בקונסולות, משחקים כאלו כמעט תמיד יכללו מערכות עזר לכיוון על אויבים (Aim assist) כיוון שלעיתים השליטה והכיוון דרך מצלמת גוף שלישי יהיו קשים מדי דרך מרבית בקרי השליטה (קונטרולרים) של הקונסולות הנפוצות. לאחרונה יש מגמה בתעשיית משחקי המחשב להוסיף מצב גוף ראשון למשחקי גוף שלישי, כדי להקל על שחקנים במשימות שמצריכות כיוון מדויק יותר על מטרות, או על מציאת אלמנטים שלא ניתן לראותם בדרך כלל דרך מצלמת הגוף שלישי.
השינוי בפרספקטיבת הראייה של הדמות מוביל למצב שהשחקן, לרוב, יכול להסתכל על סביבתו בצורה רחבה ובהירה יותר מאשר במשחקי גוף ראשון. הדבר מאפשר לשחקן לתכנן טקטיקות משחק בצורה יותר טובה, או לנווט ביתר קלות במקומות צרים, ומפתחי משחקים מנצלים זאת כדי לפתח משחקים ששמים דגש על טקטיקה ולא רק על אקשן טהור. דוגמה בולטת לכך היא סדרת משחקי Gears of War מבית אפיק גיימס. כמו כן, משחקי ירי בגוף שלישי לעיתים מפצים על טווח הראייה הרחב מדי של השחקן על ידי עיצוב סביבות פתוחות ומרווחות יותר מאשר הסביבות בהן מתנהלים משחקי ירי בגוף ראשון.
בשנים האחרונות הגבול בין משחקי ירי "טהורים" לבין משחקי פעולה-הרפתקאות (Action-adventure game) הופך להיות דק יותר ויותר, עד כדי כך שקשה לשייך משחקים מסוימים לז'אנר מסוים ולרוב מעדיפים לשווק אותו כשייך לשילוב של שני הז'אנרים האלו. במשחקים אלו יהיו תכונות רבות שלא אפיינו משחקי ירי "טהורים": קרבות פנים אל פנים (בידיים ריקות או נשק קר), נהיגה, פעלולים וכדומה. קבוצה מסוימת של משחקים שכאלו הם משחקים שנקראים באופן לא רשמי בשם "GTA Clones", על שם סדרת המשחקים Grand Theft Auto שמשחקיה, החל מהמשחק השלישי, נטו יותר לכיוון מגמה זו. בין משחקים כאלו נמנים, לדוגמה, סדרת Max Payne (חלק מהמשחקים בסדרה פותחו גם הם על ידי רוקסטאר גיימס, המפתחת של סדרת Grand Theft Auto), סדרת Mafia, סדרת Just Cause, סדרת Saints Row, שני המשחקים בסדרת Watch Dogs ועוד.
קטר (רכבת)
קטר או לוקומוטיב (מלטינית: loco motivus) הוא רכב מסילתי ללא קיבולת מטען, המספק כוח הנעה לרכבת. להבדיל, רכבות רבות כוללות כלי רכב בעלי הנעה עצמית עם קיבולת מטען משלהם. הם בדרך כלל לא נחשבים לקטרים, וניתן להתייחס אליהם כקרונועים או קרונות רכבת ממונעים. השימוש בכלים בעלי ההנעה העצמית הופך להיות נפוץ יותר ברכבות נוסעים, אבל עדיין נדיר מאוד ברכבות מטען. כלי רכב המספקים כוח לרכבת, אך לרוב אינם נקראים קטרים, בדרך כלל משום שיש להם קיבולת מטען משלהם, או בגלל היותם כמעט ולא מנותקים מהרכבת, נקראים קרונות כוח.
באופן מסורתי, קטרים משכו (גררו) רכבות, על ידי מרכב מיועד המכיל מערכת הנעה הנשלטת על ידי קטרניט. כיום, בעיקר ברכבות נוסעים פרבריות, נפוץ מאוד השימוש ברכבות מו-דו (מושך-דוחף). ברכבות הללו, עם הגעתה של הרכבת לתחנת הקצה, אין צורך להפריד אותו ולהביאו לקצה השני של הרכבת לנסיעה חזרה. הקטר יכול לדחוף את הרכבת בקצה השני שלה או ממרכזה כאשר הנהג נמצא בקרון ניהוג, או ששני קטרים בשני צידה של הרכבת כאשר אחד דוחף והשני מושך.
את המילה קטר חידש דוד ילין.
היסטוריה
הקטרים המוצלחים הראשונים נבנו על ידי הממציא ריצ'רד טרווית'יק מקורנוול, אנגליה. הקטר הראשון שבנה משך רכבת לאורך פסים בבית-היציקה לברזל "פנידרן" (Penydarren) שבווילס החל משנת 1804. הקטר משך רכבת שנשאה 10 טונות ברזל וכן 70 נוסעים בחמישה קרונות לאורך תשעה מייל, אך הרכבת הייתה כבדה מידי בשביל פסי הברזל היצוק שנעשה בהם שימוש באותה תקופה, והקטר ערך בסך הכול שלוש נסיעות בטרם נזנח.
בשנת 1812 תוכנן קטר הסלמנקה, שהוכיח את הכדאיות המסחרית של הנעה באמצעות קיטור, והיה הראשון ששילב שני צילנדרים והראשון שהצליח להמיר תנועה סיבובית במסילה לתנופה קדימה.
קח שירים
קח שירים הוא אלבומם השני של כנסיית השכל, אשר יצא במרץ 1994 על גבי תקליטור בלבד. השירים באלבום הם שירי משוררים, ובין הכותבים ניתן למנות את רחל, יהודה עמיחי, מאיר ויזלטיר, נתן זך ושמעון אדף. הרצועה "בעל כורחי" החותמת את האלבום, היא אינסטרומנטלית. ישנה רצועה נסתרת באלבום. לאלבום צורף ספרון של צילומי רונן ללנה.
קטר (רכבת)
היסטוריה
בשנת 1813, הצליח ג'ורג' סטיבנסון לשכנע את מנהל מכרה הפחם בו הוא עבד לבנות מכונת קיטור. המרכיב הראשי שגרם להצלחת הקטר היה גלגל מיוחד עם פס פנימי בולט. הפס הבולט איפשר לקטר לנסוע על פסי הרכבת, ולא בתוך פסים משוקעים. זה הקל מאוד על בנייתם של מסוטים ופסי רכבת, ופרץ את הדרך לרכבות המודרניות.
בשנת 1879 התקיימה הנסיעה הנסיונית המוצלחת הראשונה של הקטר החשמלי.
המילה העברית קטר היא למעשה טעות מושרשת (בדומה לקרש האסלה ולפח האשפה, שאינם עשויים כיום עץ או פח). המילה קטר ניתנה לקטר מכיוון שהשתמש בקיטור לצורך יצירת התנועה. ואף על פי שכיום כמעט ואין קטרי קיטור פעילים בקווי רכבת סדירים, עדיין נהוג לקרוא לקטרים כך.
יתרונות
ישנן סיבות היסטוריות רבות שגרמו להפרדת הכוח המניע לקטר נפרד, במקום לשלבו באופן אינטגרלי לתוך הרכבת. חלק מהסיבות הן:
חסרונות
ישנם מספר חסרונות לקטרי רכבת בהשוואה לרכבות קרונוע.
הנעת קטרים
הנעת קטרים מתבצעת באמצעות רוב הדרכים המקובלות לייצור אנרגיה. קטרים יכולים לייצר עבודה בעזרת דלק, או לשאוב את האנרגיה שלהם ממקור חיצוני. קטרים מודרניים מופעלים לרוב בהזנה חשמלית חיצונית או באמצעות דיזל. הנעה חשמלית היא בשימוש ברכבות נוסעים בלבד, ולא קיימת תמיד בכל הקווים ברשת. הנעת דיזל קיימת ברכבות משא, וכן במקומות בהן לא קיימת הצדקה להקים תשתית הזנה חשמלית (לדוגמה: תוואי ארוך באזור לא מיושב, תדירות נמוכה מאוד שאינה מצדיקה הקמת תשתית שכזו, תנאי אקלים קיצוניים, ועוד). נהוג לסווג את הקטרים על פי הכוח המניע שלהם.
קיטור
לפני אמצע המאה ה-20, קטרים חשמליים ודיזל-חשמליים החלו להחליף את קטרי הקיטור בשירות הסדיר. קטרי הקיטור פחות יעילים ממקביליהם המודרניים המונעים על ידי חשמל או דיזל, וכן דורשים כוח אדם גדול יותר על מנת לתפעל ולתחזק אותם. רשות הרכבות הבריטית (האחראית על הפעלת הרכבות בבריטניה), הראתה במחקריה שתדלוק והפעלת קטר קיטור עולה פי 2.5 מהפעלת קטר דיזל בעל תפוקת כוח זהה, וכן הקילומטרז' היומי שניתן לגמוא על ידי קטר הקיטור נמוך משמעותית. עם עליית המשכורות של כוח העבודה, במיוחד לאחר מלחמת העולם השנייה, טכנולוגיות חדשות שלא כללו קיטור הפכו ליעילות יותר מבחינה כלכלית. עד סוף שנות ה-70, מרבית המדינות המערביות הוציאו מכלל שימוש את כל קטרי הקיטור שנועדו לשירות נוסעים. קטרי קיטור שנמצאו בשימוש רכבות המשא הוחלפו בדרך כלל מאוחר יותר.
לקראת סוף המאה ה-20, קטרי הקיטור היחידים שנמצאים עדיין בשימוש בצפון אמריקה וכן במדינות אירופה המערבית נמצאים על "מסילות מורשת". המסילות והקטרים הללו משמשים בדרך כלל כאטרקציות לתיירים או למען "חובבי רכבות". אם כי ישנה רשת קטנה של מסילות צרות, שמופעלים עליהן קטרי קיטור במהלך כל השנה, והיא שייכת למערכת התחבורה הציבורית הגרמנית. בסין, קטרי קיטור נמצאו בשימוש שוטף עד לשנת 2004, מכיוון שפחם להנעת הקטרים היה משאב טבע נפוץ במדינה מאשר נפט או דיזל. הודו החליפה את קטרי הקיטור שלה לקטרי דיזל-חשמל או חשמל במהלך שנות ה-80 של המאה ה-20. בחלק מהמסילות ההרריות שנמצאות בגובה רב מפני הים, קטרי קיטור נשארים בשימוש מכיוון שהם הרבה פחות פגיעים לשינויים בלחץ האוויר מקטרי הדיזל.
דיזל
קטרי הקיטור הוחלפו לבסוף בקטרים בעלי מנועי דיזל. קטרי הדיזל שונים האחד מהשני באופן בו הכוח ממנוע (או מנועי) הדיזל מגיע אל הגלגלים. להבדיל מקטרי הקיטור בהם הכוח הנוצר במנוע מועבר ישירות אל הגלגלים, קטרי הדיזל זקוקים לתמסורת על מנת למנוע את הרס המנוע בשעת פעילות סרק. התמסורות השונות יכולות להיות מכניות, הידראוליות או חשמליות.
קטרי הדיזל דורשים פחות תחזוקה מקטרי הקיטור, וגזי הפליטה שלהם, אם כי עדיין מזהמים, מזיקים פחות מעשן הפחם. קטרי הדיזל דורשים צוות קטן יותר כדי להפעיל אותם, וכן פחות כוח אדם כדי לתפעל את בתי המשאבה הדרושים על מנת למלא מחדש את מאגר המים שבקטרי הקיטור. הבלמים הדינאמיים של קטרי הדיזל-חשמל הוכיחו את עצמם בשטחים ההרריים.
דיזל-מכני
בתמסורת מכנית נעשה שימוש בגלגלי שיניים (בדומה לתיבת ההילוכים של כלי רכב) להעברת הכוח מהמנוע לגלגלים. שיטה זו יעילה בעיקר עבור קטרים קטנים וחלשים יחסית, שאינם משמשים רכבות נוסעים או משא, אלא מבצעים משימות תחזוקה או עיתוק שונות.
דיזל-הידראולי
בתמסורת ההידראולית נעשה שימוש בתווך של שמנים. גם לתמסורת זו יש בדרך כלל מספר הילוכים, שהשליטה עליהם נעשית לרוב באופן אוטומטי (בדומה לתיבת הילוכים אוטומטית של רכב). קרונועי ה-IC3 מצוידים במנוע דיזל הידראולי (אף שאינם קטרים אלא קרונועים)
דיזל-חשמלי
קטרי הדיזל-חשמל הם קטרי הדיזל הנפוצים ביותר בעולם. בקטרים הללו מנוע הדיזל יוצר חשמל בעזרת גנרטור הנמצא בתוך הקטר. החשמל שנוצר בגנרטור מניע את המנועים החשמליים שבתורם מסובבים את הגלגלים. כך שלמעשה, קטר דיזל חשמלי הוא קטר חשמלי הנושא עליו את תחנת הכוח שלו.
טורבינת גז-חשמלי
קטרי טורבינת גז-חשמל הם קטרים חזקים מאוד, אך נוטים להיות גם רעשניים במידה רבה. חברת יוניון פסיפיק הפעילה את הצי הגדול ביותר בעולם של קטרי טורבינת גז-חשמל, והייתה החברה היחידה שהשתמשה בקטרים הללו על מנת להוביל רכבות משא. רוב הקטרים האחרים מהסוג הזה נבנו על מנת להוביל רכבות נוסעים קטנות, ומעטים מהם הצליחו בתפקיד הזה. לאחר משבר הנפט של אמצע שנות ה-70 והעלייה במחירי הדלק, הפעלת קטרי טורבינת גז הפכה ללא יעילה כלכלית, ורבים מהם נגרטו משירות. קטרים מהסוג הזה נדירים היום.
קטר חשמלי
קטר חשמלי הוא קטר המופעל בעזרת מקור חשמל חיצוני, שמזין את האנרגיה החשמלית למנוע הקטר. מקור חשמל חיצוני יכול להיות כבל התלוי מעל לפסי הרכבת ולהזין את החשמל בעזרת פנטוגרף לקטר, וכן פס שלישי מחושמל המונח צמוד למסילה.
קטר חשמלי מסוים יכול לפעול גם על מצבר המאפשר לו לנוע על מסילות לא-מחושמלות או במגרשי עיתוק. קטרים חשמליים מונעי מצבר משמשים במכרות מכיוון שעשן הנפלט ממנועי דיזל עלול לסכן את הצוות, והיכן שלא ניתן להשתמש בהזנה חשמלית חיצונית מחשש לסיכון העובדים או גרימה לניצוצות חשמל העלולים להצית גזים דליקים. נעשה שימוש בקטרים מונעי מצבר גם על מסילות תת-קרקעיות לצורך עבודת אחזקה, היכן שההזנה החשמלית החיצונית נותקה לצורך בטיחות או בדיקות.
ריחוף מגנטי (MagLev)
הטכנולוגיה החדישה ביותר בתחום הרכבות היא ריחוף מגנטי (magnetic levitation) שכינויה "מגלב" (maglev). לרכבות חשמליות אלה מנוע חשמלי פתוח הגורם לריחוף הרכבת מעל המסילה באופן המייתר את הצורך בגלגלים. תנועה באופן כזה מפחיתה במידה רבה את החיכוך. קיימות בעולם מערכות מגלב מועטות בלבד ומחירן יקר מאוד. מערכת המגלב היפנית, אשר שמה JR-Maglev MLX01, הגיעה למהירות של 581 קמ"ש.
רכבת המגלב המסחרית הראשונה פעלה בשנות השמונים בברמינגהאם, בריטניה. הייתה זו רכבת במהירות נמוכה אשר שימשה לצורך קשר תחבורתי בין שדה התעופה לבין תחנת הרכבת. למרות העניין הרב וההתלהבות שעוררה טכנולוגיה זו, המערכת נסגרה עקב מחסור בחלקי חילוף והוחלפה בקרוניות המונעות בכבלים והנעות על גלגלים.
קטר היברידי
קטר היברידי הוא קטר אשר המשלב בתוכו שני מקורות אנרגיה: מערכת נטענת של אחסון אנרגיה וכן מערכת המונעת על דלק לצורך תאוצה.
קטרים היברידיים מונעים בדרך כלל על טכנולוגיית של תאי דלק או במערכת קצת יותר מקובלת של מנוע דיזל-חשמלי המפחיתה את צריכת הדלק בעזרת ייצור חשמל בעת בלימה וכיבוי מנוע הדיזל, הפולט דו תחמוצת הפחמן בעת שהקטר נמצא בהילוך סרק או שאינו בתנועה (באופן דומה למכוניות המשלבות מנוע חשמלי ומנוע בנזין).
קטר ניסיוני
קיימים מספר סוגי קטרים הנמצאים בשלבים ניסיוניים שונים.
מערכת ה- Parry PeopleMover היא רכבת קלה שמקור האנרגיה שלה היא אנרגיה הנאגרת בגלגל תנופה. גלגל התנופה מונע על ידי מנוע חשמלי או מנוע בעירה פנימית וכן על ידי חשמל המופק מאנרגיית הבלימה. קיימת גם אלטרנטיבה של טעינת גלגל התנופה באנרגיה ממנועים שיוצבו בתחנות, אף על פי שאפשרות זו תגביר את העלויות היא תפחית את משקל הקרונות ואף תהיה עדיין זולה יותר מאשר התקנת אספקת חשמל קבועה לצורך הנעה.
מערכת ה- Parry People Movers נוסתה במספר מסילות בווילס. בחודש פברואר 2006 החלה הרכבת הקלה המונעת בגלגל תנופה לשרת נוסעים בימי ראשון בקטע מסילה אחד בעיר סטורברידג' באנגליה.
סיווג על פי שימוש
רוב קטרי הקיטור הם חסרי תיבות הילוכים וכוחם נקבע בעיקר על ידי גודל גלגליהם. לכן קטרי קיטור שנועדו למשאות הם בדרך כלל בעלי גלגלים רבים וקטנים יותר, בעוד שקטרי הקיטור שנועדו להובלת נוסעים הם בעלי גלגלים גדולים יותר. בקטרי דיזל ובקטרים חשמליים, ניתן לבנות תיבת הילוכים גמישה יותר וכך ליצור קטר לשימוש כללי המתאים לנוסעים ולמשאות גם יחד.
קטרים לשימושים מיוחדים
קיימים קטרים אשר נבנו במיוחד לשמש במסילות הרריות ואשר בהם מנגנוני בלימה מיוחדים ולעיתים מנגנונים של גלגלי שיניים. בקטרי קיטור אשר נבנו למסילות תלולות ואשר בהם מנגנון של גלגל שיניים, דוד הקיטור איננו אופקי, אלא מוטה ביחס לגלגלים כך שיהיה אופקי בשעה שהקטר מטפס במעלה.
ישראל אמיר ברלינסקי
ישראל אמיר ברלינסקי (נולד ב-3 במאי 1942) הוא כדורסלן עבר ישראלי ששיחק בעמדת הסמול פורוורד בקבוצת הפועל ירושלים בין השנים 1959–1970. גובהו 1.80 מטר.
ברלינסקי היה משחקניה הבולטים של הפועל ירושלים בשנות ה-60, ועד היום הוא מחזיק בתואר  של ירושלים בכל הזמנים (3135 נקודות) ומדורג נכון לשנת 2017 במקום ה-64 בטבלת קלעי כל הזמנים של ליגת העל בכדורסל. השתייך לסגל נבחרת ישראל, נבחרת צה"ל ונבחרת הסטודנטים.
קריירה בספורט
אמיר החל את קריירת הבוגרים שלו ב-1959, אך רק ארבע שנים לאחר מכן פתח לראשונה בחמישייה במשחק הדרבי של הפועל נגד מכבי ירושלים. למרות ששלושה מכוכבי הקבוצה דאז ובראשם דוד קמינסקי פרשו, עלה ביד הפועל לנצח את מכבי בתוצאה 56:43 כשאמיר קולע 20 נקודות ומוביל את הקבוצה לניצחון היסטורי. בשנת 1965 ניצחה ירושלים לראשונה בהיסטוריה את מכבי תל אביב, כשאמיר מוביל את רשימת הקלעים עם 22 נקודות. משחק השיא של אמיר היה נגד מכבי רמת גן בשנת 1968, משחק בו קלע 47 נקודות. משחקי שיא נוספים היו פעם נוספת נגד מכבי רמת גן, משחק בו קלע אמיר 42 נקודות, נגד הפועל גבעת חיים בו קלע אמיר 38 נקודות ונגד מכבי קריית מוצקין והפועל קריית חיים, בכל אחד מהם קלע אמיר 35 נקודות. עונת השיא של אמיר הייתה בשנת 1968, בה קלע 540 נקודות, 20.8 בממוצע למשחק, ובה סיים במקום הרביעי בין כל שחקני הליגה הלאומית (שמה של ליגת הכדורסל הבכירה בישראל דאז, ליגה שכיום נקראת "ליגת העל בכדורסל"), 19 נקודות בלבד אחרי טל ברודי ממכבי תל אביב.
אמיר פרש מכדורסל בשנת 1970 עקב פציעה כשהוא בן 28 בלבד.