cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
פרידריך וילהלם, נסיך הוהנצולרן
משפחתו
ב-3 בפברואר 1951 התחתן פרידריך וילהלם עם מרגריטה, נסיכת ליינינגן, בתם של קרל, נסיך ליינינגן, ומריה קירילובנה, הנסיכה הגדולה של רוסיה, ממנה היו לו שלושה ילדים:
פטסי פראן
פטסי פראן (באנגלית: Patsy Ferran; נולדה ב-25 בנובמבר 1989) היא שחקנית ספרדייה-אנגלייה.
ביוגרפיה
פראן נולדה בעיר ולנסיה שבספרד. אביה הוא מברצלונה ואמה מוולנסיה. המשפחה עברה לאנגליה כשפראן הייתה ילדה. היא למדה בבית הספר לבנות נוטר דאם במנזר בקובהאם שבסארי.
היא למדה משחק ואמנויות הבמה באוניברסיטת בירמינגהם. כמו כן למדה באקדמיה המלכותית לאמנות הדרמה וסיימה את הלימודים ב-2014.
קבוצת מפלגת העם האירופית
קבוצת מפלגת העם האירופית (באנגלית: European People's Party group) היא סיעה בפרלמנט האירופי המורכבת מנציגים מהמפלגות החברות במפלגת העם האירופית (EPP). לעיתים הסיעה כוללת חברי פרלמנט עצמאיים ונציגים ממפלגות לאומיות שאינן קשורות למפלגת העם האירופית עצמה. קבוצת ה-EPP כוללת פוליטיקאים בעלי אוריינטציה נוצרית-דמוקרטית, שמרנית וליברלית-שמרנית.
מפלגת העם האירופית הוקמה רשמית כמפלגה פוליטית אירופית בשנת 1976. עם זאת, קבוצת מהמפלגתר בפרלמנט האירופי קיימת בצורה זו או אחרת מאז יוני 1953, מימי האספה המשותפת של קהילת הפחם והפלדה האירופית, מה שהופך אותה לאחת הקבוצות הפוליטיות הוותיקות ביבשת. זו הקבוצה הפוליטית הגדולה ביותר בפרלמנט האירופי מאז 1999 עם כ-186 נציגים מתוך 705.
היסטוריה
האספה המשותפת של קהילת הפחם והפלדה האירופית (שקדמה לפרלמנט האירופי של ימינו) התכנסה לראשונה ב-10 בספטמבר 1952 והקבוצה הנוצרית-דמוקרטית הראשונה הוקמה באופן רשמי למחרת, עם מאן סאסן כנשיא. הסיעה איישה 38 מתוך 78 המושבים, שניים פחות מהרוב המוחלט. ב-16 ביוני 1953 קיבלה האספה המשותפת החלטה המאפשרת הקמה רשמית של סיעות פוליטיות, וב-23 ביוני 1953 פורסמה ההכרזה על על הקמת הסיעה באופן רשמי.
הסיעה הנוצרית-דמוקרטית הייתה הקבוצה הגדולה ביותר בפרלמנט, אך ככל שחלף הזמן איבדה תמיכה והייתה הקבוצה השנייה בגודלה עד לבחירות 1979. ככל שהקהילה האירופית התרחבה לכדי האיחוד האירופי, הסיעה החלה לייצג מפלגות שמרניות שאינן בהכרח נוצריות-דמוקרטיות.
קזחטלקום
קזחטלקום (בקזחית: Қазақтелеком או Qazaqtelekom) היא חברת תקשורת המספקת שירותי טלפון ואינטרנט. החברה הוקמה בשנת 1994 כחברה ממשלתית האחראית על שירותי התקשורת במדינה. זו אחת מהחברות הגדולות בקזחסטן וחברת התקשורת הגדולה במדינה. נסחרת בבורסה המקומית. החברה נוטלת חלק בפרויקטים ממשלתיים בתחום התקשורת האלקטרונית והיא מפתחת את מיזם הממשל האלקטרוני ואת מערכת המחשוב של הבחירות לפרלמנט ולנשיאות.
מייקל דיגרגוריו
מייקל וינסנט דיגרגוריו (באנגלית: Michael Vincent DiGregorio; נולד ב-12 בדצמבר 1991) הוא כדורסלן פיליפיני-איטלקי, המשחק באלסקה אייסס בליגת ה-PBA (התאחדות הכדורסל הפיליפינית). בשנת 2015 נבחר על ידי מהינדרה אנפורסר בבחירה ה-35 של דראפט ה-PBA.
קריירה מקצועית
לאחר שעזב את מהינדרה אנפורסר, ב-20 בפברואר 2017 חתם דיגרגוריו בבלאקווטר עלית. על המשחק שלו בגביע המפקח 2017 ובגביע המושל 2017 הוא היה מועמד לפרס השחקן המשתפר של העונה ב-PBA לשנת 2017.
סטטיסטיקות הקריירה ב-PBA
נכון ל-21 בנובמבר 2020
חיים אישיים
מייקל הוא אחיינו של שחקן ה-NBA לשעבר, ארני דיגרגוריו.
שביט האלי (סרט)
שביט האלי (ברוסית: Коме́та Галле́я) הוא סרט קומדיה רומנטית רוסי משנת 2020 בכיכובם של אנה צ'יפובסקאיה ואנטון שגין. הסרט מופץ על ידי MEGOGO Studios, שבבעלות megogo.net.
עלילה
הפיזיקאי-אסטרונום איגנט האלי בן ה־34, מוקסם מהכוכבים ועובד במצפה ההררי, טס לבירה להגיש בקשה לגירושין. במוסקבה, בנסיבות יוצאות דופן, איגנט פוגש נערה מסתורית בשם טאיסיה ארטמייבה ופוגש את כל משפחתה: האם יוליה, אחותה דוסיה וסבתא אינטליגנטית ותמהונית בשם יאנגה לבובנה. מפגש זה הופך הכל בחייו של האסטרונום ובערב השנה החדשה איגנט יצטרך לקבל החלטה חשובה שתשנה לא רק את חייו, אלא גם את חיי מכריו החדשים.
דיז'ון באסקט
ז'אן ד'ארק דיז'ון באסקט (בצרפתית: Jeanne d'Arc Dijon Basket) היא קבוצת כדורסל צרפתית מהעיר דיז'ון, המתמודדת בליגת העל הצרפתית ובליגת האלופות בכדורסל.
היסטוריה
המועדון נוסד בשנת 1880. הקבוצה זכתה פעמיים בגביע הצרפתי (1993, 2006). בעונת 2003/04 זכתה הקבוצה בסופרקאפ הצרפתי לאחר ניצחון בגמר מול קבוצת לה מאן סארת 60-62. באותה עונה הגיעה עד לגמר היורוקאפ צ'לנג', בו הפסידה לקבוצת מיטלדוצ'ר מהבונדסליגה 68-84. החל מעונת 1994/95 משתתפת הקבוצה בגביע קוראץ' והיורוצ'לנג'.
הקבוצה מארחת בהיכל ז'אן מישל ז'ופרואה בדיז'ון, המכיל 4,628 מקומות ישיבה,
2008 ברוסיה
2008 ברוסיה הייתה השנה ה-17 להקמת המדינה לאחר פירוק ברית המועצות.
קורי בוש
קורי אניקה בוש (באנגלית: Cori Anika Bush; נולדה ב-21 ביולי 1976) היא פוליטיקאית אמריקאית, אחות מוסמכת, ואקטיביסטית בתנועת Black Lives Matter מסנט לואיס, מיזורי, המכהנת כחברת בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מחוז הקונגרס הראשון של מדינת מיזורי, האישה השחורה הראשונה לכהן במשלחת מיזורי לקונגרס.
מחוז בחירה זה מצוי במזרח מיזורי, מחוז בחירה בעל שטח קטן ואוכלוסייה של כ-750 אלף איש. המחוז כולל את כל העיר סנט לואיס ואת רוב צפון מחוז סנט לואיס. זהו המחוז הדמוקרטי ביותר במדינת מיזורי.
היא נחשבת לחלק מ"הסקווד", קבוצה של חברי קונגרס פרוגרסיבים הכוללת אותה ואת אייאנה פרסלי, אלכסנדריה אוקסיו-קורטז, אילהאן עומאר, ג'מאל באומן, סאמר לי, רשידה טליב וגרג סזאר.
קורות חיים
בוש נולדה וגדלה בסנט לואיס, שם למדה בבתי ספר ציבוריים מקומיים וסיימה את בית הספר התיכון של קרדינל ריטר. היא למדה באוניברסיטת האריס-סטואו במשך שנה אחת לפני שקיבלה תואר שני בסיעוד מבית הספר לסיעוד לותרני.
ב-4 באוגוסט 2020 ניצחה בבחירות המקדימות את לייסי קליי שכיהן 10 קדנציות רצופות ועלתה לבחירות הכלליות בנובמבר במחוז הקונגרס המזוהה באופן מובהק עם המפלגה הדמוקרטית. בוש היא האישה האפרו-אמריקאית הראשונה בבית הנבחרים האמריקני ממיזורי. בוש ידועה בתמיכתה הנלהבת בתנועת ה-BDS, בביקורת חריפה על ישראל ואף קראה להחרמת ישראל. ב-23 בספטמבר 2021 הייתה אחת מ-8 חברי קונגרס דמוקרטים (מתוך 220) שהצביעו נגד מימון לכיפת ברזל. בשל אמירותיה, הואשמה על ידי ארגונים יהודיים באנטישמיות.
חיים אישיים
בוש גרושה ולה שני ילדים, והיא מתגוררת עמם בסנט לואיס.
במשך 14 חודשים, היא ובעלה דאז התגוררו במכוניתם עם הילדים הקטנים לאחר שפונו בשל אובדן הכנסה לאחר שמחלה במהלך הריונה השני גרמה לה לעזוב את עבודתה.
במאי 2021 היא העידה בפני ועדת הפיקוח והרפורמה בבית כי במהלך הריונה הראשון, היא הודיעה לרופאה על כאבים עזים אך זו התעלמה ממנה, וכתוצאה מכך נכנסה לצירים מוקדמים. בוש ייחסה זאת ל"יחס קשוח וגזעני" שנשים שחורות מתמודדות איתו במהלך ההיריון והלידה. בציוץ בטוויטר לאחר מכן, כתבה: "כל יום, אנשים יולדים שחורים והתינוקות שלנו מתים כי הרופאים שלנו לא מאמינים בכאב שלנו."
רזרבה שחלתית
רזרבה שחלתית (באנגלית: Ovarian reserve) הוא מונח המתאר אומדן של יכולת השחלה לספק תאי ביצית בעלי פוטנציאל להפריה, שתוצאתה היא היריון בריא ומוצלח. מספר תאי הביצית בעלי פוטנציאל להפריה והריון קטן, ככל שגיל האם גדל. עובדה זו מצביעה על יחס הפוך בין גיל האישה לרמת פוריותה. אף על פי שלא ידועה שיטה לבדיקה ישירה ומדויקת של הרזרבה השחלתית של אישה, ההערכה של הרזרבה השחלתית נקבעת על פי בדיקות עקיפות.
רקע
השחלה משמשת מעין בנק של ביציות שממנו האישה שואבת ומנפקת ביציות בתקופת הרבייה. בשבוע 18- 22 לאחר ההתעברות השחלה מכילה מספר מקסימלי של זקיקים (כ-300,000 בממוצע בטווח של 35,000 עד 2.5 מיליון).
גודלה של הרזרבה השחלתית הראשונית מושפעת מאוד מגנטיקה. כמו כן, לרמה גבוהה של אנדרוגן (הורמון זכרי) בתקופת ההתפתחות שלפני הלידה יש השפעה שלילית על התהוותה הראשונית של הרזרבה השחלתית.
ירידה ברזרבה השחלתית
הירידה ברזרבה השחלתית מתרחשת בעקבות מספר גורמים. הגורם הראשון הוא איבוד תא ביצית במהלך המחזור החודשי. בכל מחזור חודשי תא ביצית אחד משתחרר בתהליך הביוץ. בנוסף, במהלך המחזור החודשי זקיקי השחלה שהיו אמורים להתבגר ולהמשיך לקחת חלק בתהליך הביוץ נאבדים בחלקם (תהליך הנקרא אטרזיה זקיקית). יתר על כן, מעט, אם בכלל, ביציות מתחדשות במהלך שנות הרבייה של האישה. כלומר, במהלך המחזור החודשי נאבד תא ביצית ובמקביל לא נוסף או מתחדש תא ביצית חדש ברזרבה השחלתית. למרות זאת, אובדן הביציות שקורה במהלך הזמן בתהליך המחזור החודשי מהווה אובדן של כבערך 10 תאי ביציות בחודש. אובדן זה מהווה רק חלק קטן בפועל מאובדן הביציות לאורך כל החיים. זאת ועוד, מנגנון נוסף התורם לירידה ברזרבה השחלתית במהלך השנים הוא ירידה בהתבטאות גנים של חלבונים המעורבים בתיקון הדנ"א על ידי שילוב הומולוגי כגון BRCA1, MRE11, Rad51, ATM.
הערכה ובדיקות
נשים בגיל 35 ומעלה אשר ניסו להיכנס להריון לאורך שישה חודשים ללא הצלחה, צריכות בדר"כ לעבור בדיקות להערכת הרזרבה השחלתית. אין מבחן אידיאלי להערכת הרזרבה השחלתית. על מנת להגיע להערכה יחסית מדויקת נעשה שימוש במספר בדיקות סקר. אולם, אף בדיקה ספציפית אינה אמינה ביותר לחיזוי פוטנציאל הריון. אי לכך, תיאום הבדיקות מספק את ההערכה הטובה ביותר.
אחת הדרכים להערכת הרזרבה השחלתית היא בדיקת רמת ההורמון האנטי מולריאני AMH ורמת הורמון מעורר הזקיק ביום השלישי FSH ורמות אסטרדיול. קיימות בדיקות נוספות כגון בדיקת אתגר קלומיפה ציטראט (CCCT) וספירת הזקיקים האנטרליים בשחלה. בבדיקות אלה משתמשים רק חלק מהמומחים ובנסיבות מיוחדות. לבדיקות אלה יש ספציפיות טובה לחיזוי תגובה לקויה במחזורי הפריה חוץ גופית (IVF), אך יש להן ערך מוגבל יותר לחיזוי תוצאות IVF.
באופן תקין רמת אסטרדיול ביום השלישי למחזור אמורה להיות נמוכה- דבר המשקף פעילות נמוכה באופן טבעי של השחלות במועד זה. רמות אסטרדיול מוגברות נובעות מגיוס מוגבר של זקיקים בלתי-בשלים, המופיע בנשים עם רזרבה שחלתית ירודה. רמות אסטרדיול גבוהות יכולות לעכב את ייצור הורמון ה- FSH המופרש מבלוטת יותרת המוח, ובכך להסוות את אחד הסימנים לירידה ברזרבה השחלתית אצל נשים בגיל המעבר. לפיכך, מדידה של רמות FSH וגם של אסטרדיול עוזרת להימנע מבדיקות FSH שליליות.
אף על פי שהוכח כי ל-FSH יש קורלציה עם הרזרבה השחלתית, כיום נקבע כי בדיקת הורמון אנטי-מולריאני (AMH) הוא מבחן ביוכימי שימושי יותר. עם זאת, רמות גבוהות של הורמון זה יכולות להימצא גם אצל נשים עם תסמונת השחלות הפוליציסטיות, אשר פוגעות בפוריות הנשית. אי לכך, שילוב של בדיקת ההורמון האנטי-מולריאני AMH ואולטרסאונד טרנס-ווגינלי לספירת מספר הזקיקים האנטרליים בשחלה היא ככל הנראה הדרך הטובה ביותר להעריך את הרזרבה השחלתית ופוריות עתידית.
הערכה נוספת לרזרבה השחלתית היא בחינת השחלות באמצעות אולטרה-סאונד גניקולוגי ולקבוע את גודלן (ידוע כי ככל שהשחלות מתרוקנות מתאי הביציות, הן נוטות להיות קטנות יותר ), ולבחון את מספר הזקיקים האנטרלים בסונוגרפיה.
קרב נורת'האמפטון
קרב נורת'האמפטון (באנגלית: Battle of Northampton) נערך ב-10 ביולי 1460 במסגרת מלחמות השושנים, סמוך לנהר נן שבנורת'האמפטונשייר. במהלך הקרב גברו כוחות בית יורק, בפיקודם של רוזן ווריק ורוזן מארץ' (לימים המלך אדוארד הרביעי), על כוחות בית לנקסטר, בפיקודם של אצילים הנאמנים למלך הנרי. הקרב הוכרע לאחר שאחד האצילים הלנקסטריים החליף את נאמנותו במהלכו ואפשר לכוחות יורק לנוע דרך שורות אנשיו. כתוצאה מכך נפל המלך הנרי בשבי בפעם השנייה (בפעם הראשונה נשבה לאחר קרב סנט אולבנס הראשון) והמפקדים הלנקסטריים נהרגו בניסיונם להגן על אוהלו.
ככל הנראה, היה זה הקרב הראשון על אדמת אנגליה בו נעשה שימוש בארטילריה.
רקע
לאחר תבוסתם בקרב גשר לדפורד ב-12 באוקטובר 1459 נמלטו מנהיגי סיעת בית יורק ויצאו לגלות מרצון. ריצ'רד פלנטג'נט, דוכס יורק, ובנו אדמונד הפליגו לאירלנד, שם שימש הדוכס בעבר כמפקד הצבא האנגלי ועדיין היה אהוד ובעל השפעה באי. בעלי בריתו העיקריים, רוזן סולסברי, רוזן ווריק ובנו של ריצ'רד, אדוארד, רוזן מארץ' הגיעו ב-2 בנובמבר לקאלה, בה החזיק דודו של ווריק, לורד פאקונברג. באנגליה, מיהרו אנשי סיעת בית לנקסטר לנצל את ניצחונם; רוזן וילטשייר מונה למפקד באירלנד ודוכס סאמרסט למפקד קאלה. על אף זאת, נכשלו שניהם בניסיון לאייש את משרותיהם החדשות; האירים סירבו להסיר את תמיכתם ביורק ושעריה של קאלה נותרו סגורים בפני מפקדה החדש.
הלנקסטרים גייסו צבא בפיקודו של סאמרסט במטרה לכבוש את קאלה, אך לשם כך היה עליהם לחצות את התעלה האנגלית. לצורך כך התארגן צי אוניות בסנדוויץ' שבקנט. בינואר 1460 פשטו אנשיו של ווריק על סנדוויץ', לכדו את האוניות והשיטו אותן לקאלה. ביוני אותה שנה יצאו אנשיו של ווריק, בפיקודם של לורד פאקונברג, ג'ון דינהאם וג'ון ונלוק למתקפת מנע ותקפו שנית את סנדוויץ' שתוגברה על ידי כמה מאות חיילים לנקסטריים. לאחר קרב קצר הובסו הלנקסטרים, ומפקדם, אוסברט מאנפורד (ששימש כקצין בחיל המצב של קאלה וערק לשורות הלנקסטרים), נפל בשבי והוצא להורג. ווריק השאיר בסנדוויץ' את פאקונברג עם כוח יורקי קטן כדי לשמש כראש גשר לקראת פלישתו המתוכננת לאנגליה.
הקרב
ב-26 ביוני 1459 נחתו בסנדוויץ' ווריק, סולסברי ומארץ' עם כ-2,000 חיילים. באותה עת שהו המלך הנרי השישי ומלכתו מרגרט עם צבאם הקטן בקובנטרי. ווריק נכנס ללונדון ב-2 ביולי עם צבא גדול של תומכים שגייס בדרכו, שמנו כ-10,000 איש.
חיילי המלך תפסו עמדה הגנתית בנורת'האמפטון, כשהם חונים על אדמות מנזר דלפרה (Delapré Abbey), כשבעורפם נהר נן וחפיר מלא מים בחזיתם, כשבשתי גדותיו ננעצו יתדות עץ. הצבא הלנקסטרי מנה כ-5,000, רובו חיילי רגלים, וכן כמה תותחים.
בזמן שהצבא היורקי קרב לנורת'האמפטון יצא שליח אל המלך, שביקש לשאת ולתת עמו בשמו של ווריק. דוכס בקינגהאם, המפקד הלנקסטרי, ענה: "רוזן וריק לא יגיע אל המלך ואם כן יהיה בנוכחותו, הוא ימות". במהלך הצעידה לנורת'האמפטון נדחו עוד שני ניסיונות להיפגש עם המלך, וכאשר מיקם את צבאו הודיע ווריק ש"בשעה שתיים אוועד עם המלך או שאמות".
בשעה שתיים החל הצבא היורקי להתקדם, כשאנשיו נעים בטור, אך הרוח העזה שנשבה בפניהם האטה את התקדמותם. עם התקרבותם נתקלו היורקים במטר כבד חיצים, אך הגשם שירד הפך את התותחים שהציבו הלנקסטרים לבלתי שמישים.
דוכס בקינגהאם, רוזן שרוסברי, ויקונט בומונט וברון אגרמונט נהרגו כולם בשעה שניסו להציל את הנרי בעת שהיורקים סגרו על אוהלו. בקרב נהרגו כ-300 לנקסטרים, ואילו המלך נתפס על ידי קשת בשם הנרי מונפורט.
תוצאות הקרב
המלך הנרי נמצא באוהלו על ידי ווריק, מארץ' ופאקונברג. בהפגינם את הכבוד הראוי למלך ליוו השלושה את הנרי אל מנזר דלפרה, משם אל נורת'האמפטון ולבסוף ללונדון. חיל המצב הלנקסטרי, שהיה נצור במצודת לונדון, נכנע זמן קצר לאחר מכן.
מיחזור נייר
יצור נייר כרוך בכריתה מסיבית של עצים. עם עלית המודעות לחשיבותם של העצים במערכות אקולוגיות, התעורר הצורך בפתרון אשר ישמור על היערות, מבלי לוותר על השימוש בנייר. הפתרון העכשווי, אר איננו נטול בעיתיות, הוא מיחזור הנייר.
בעיה נוספת עליה היה צורך לתת את הדעת הייתה כמות הפסולת המגיעה לאתרי ההטמנה. הפסולת המושלכת לפחי האשפה מגיעה בסופו של דבר לאתרי הטמנה. שם היא נקברת בקרקע וגורמת נזק רב לסביבה. מיחזור הנייר והקרטונים, המהווים כעשרים וחמישה אחוז ממנה, מצמצם באופן ניכר את הכמויות העצומות המגיעות למזבלות.
שלבי המיחזור
קיימות בשוק חברות פרטיות העוסקות באיסוף פסולת נייר וקרטונים לצורך מיחזורם. בנוסף למתקני האיסוף המפוזרים ברחבי הארץ, החברות הללו אוספות את הפסולת ממשרדים, בתי דפוס, מפעלים וכדומה.
התכולה שנאספה בכלל היעדים משונעת באמצעות משאיות אל מפעלי המיחזור. שם היא עוברת מיון קפדני במהלכו מופרדת פסולת אחרת הדבוקה לנייר או מעורבת עמו. לאחר מכן שוטפים את הקרטונים והנייר באמצעים כימיקלים במטרה לנקות אותם מסימני הדפוס הטבועים בהם.
לאחר שלבי המיון והניקוי נדחסת פסולת הנייר בתוך מכבש ענק והופכת לקוביות שמשקלן למעלה מחצי טון. הן עוברות בצורה כזאת למפעלי הייצור. שם הן מוכנסות לתוך מכל גדול מלא במים ושוהות שם למשך זמן מה עד אשר כל הנייר יהפוך לסיבים. בסיומו של התהליך (הזרמת המים למכל אינה נפסקת במשך כל הזמן הזה) נוצרת עיסה המכילה מים שבתוכם אחוז קטן של סיבי נייר. אליה מוסיפים תוספות שונות ליצירת תכונות משופרות יותר וכן חומרי צבע לבן לצורך קבלת נייר בצבע הרצוי. השלב הבא בייצור הנייר הממוחזר הוא סחיטת המים מהעיסה. לצורך כך מתיזים אותה על רשת גדולה הנעה במהירות וכך נסחטים כל המים העודפים מהסיבים. לאחר ה'סחיטה' ברשת עוברים הסיבים חימום על ידי קיטור להוצאת שרידי המים והלחות שעוד נותרו. כאשר הללו מתאדים לגמרי יוצא ממכונת הייצור נייר ממוחזר- חדש.
חסרונות
ראוי לציין כי בשל המורכבות והבעייתיות הכרוכות בניקוי הנייר וסילוק הפסולת העודפת רוב חומרי הגלם הנוצרים לאחר תהליך המיחזור משמשים בעיקר לשם יצירת נייר עיתונים או קרטונים וכדומה. רק מעט מסוגי הנייר האיכותיים מיוצרים מפסולת ממוחזרת.
בבכל פעם שהנייר עובר את תהליך המיחזור, סיבי הנייר מתפרקים, ואיכות הנייר יורדת. גורמים נוספים שמפחיתים את איכות הנייר הממוחזר הם: הדיו עמו כותבים או מדפיסים על הנייר, וציפוי מבריק מכל סוג. נייר ממוחזר מאיכות נמוכה משמש למוצרים אשר דורשים איכות נייר נמוכה יותר, או שהוא מעורבב עם נייר חדש כדי להעלות את איכותו.
אחד משלבי תהליך מיחזור הנייר הוא הלבנה, ומטרתה להשיב לנייר את "הצבע" הלבן ולאפשר לו לשמש כמשטח יעיל לכתיבה ולהדפסה. תהליך ההלבנה נעשה על ידי חומרים כימיים שונים (כלור במרבית המקרים), המזהמים את האוויר והאדמה, ועלולים לגרום למחלת הסרטן.
מיחזור נייר בישראל
המפעל העיקרי למיחזור נייר בישראל הוא אינפיניה (לשעבר "נייר חדרה"). מפעל זה אוסף את הנייר באמצעות חברת הבת שלו, אינפיניה מיחזור (לשעבר "אמניר").
Kuxa Kanema: o nascimento do cinema
כשהשתחררה מוזמביק מכבלי הקולוניאליזם הפורטוגזי, לא הייתה במדינה רשת טלוויזיה לאומית, אז יומן קולנוע, בסלילי סרטים, הייתה הדרך היחידה להגיע אל האוכלוסייה בתקשורת חזותית. הפעולה הראשונה של ממשלתו של הנשיא מקל בתחום התרבות הייתה הקמת Kuxa Kanema, תוכנית חדשות שבועית. יומני החדשות הוצגו באולמות הקולנוע המועטים ש מוזמביק בפורמט 35 מ"מ בפורמט. באזורים הכפריים, יחידות ניידות שסופקו על ידי ברית המועצות הציאו את יומני החדשות בפורמט 16 מ"מ. הממשלה לא השקיעה, עם זאת, בעידוד או מימון תעשיית קולנוע לשם בידור.
מקל מצא את מותו בתאונת מטוס בשנת 1986, שאירעה יחד עם התקפות גרילה מצד ממשלות האפרטהייד של דרום אפריקה ורודזיה. אירועים אלו ערערו את מוזמביק עד כדי שפרצה מלחמת אזרחים, והמצב הוביל לסיום תוכנית הסרטים. בתי קולנוע עירוניים רבים נפגעו במהלך מלחמת האזרחים, בעוד ההקרנות של Kuxa Kanema באזורים הכפריים בוטלו בשל היעדר מעבר בטוח בכבישים. בד בבד, עד שהגיע סוף הסכסוך, כבר הוקמה רשת טלוויזיה לאומית, ולא היה צורך בהצגת חדשות באמצעים קולנועיים.
עם כל המגבלות שלה, תוכנית הסרטים Kuxa Kanema יצרה מרחב לקולנוענים מוזמביקים ללמוד את מלאכת יצירת הסרטים, ורבים שהתחילו שם התקדמו לקריירות פורות במוזמביק ובעולם.
האקדמיה הבריטית של פזמונאים, מלחינים וכותבים
האקדמיה הבריטית של פזמונאים, מלחינים וכותבים (BASCA) היא אחד האיגודים המקצועיים הגדולים ביותר של כותבי מוזיקה באירופה ומטרתה לתמוך, להגן ולפעול למען האינטרסים של מלחינים, פזמונאים וכותבים. האקדמיה מייצגת מוזיקאים מכל הז'אנרים, החל בפזמונאים וכלה במלחיני מוזיקה קלאסית ומוזיקת ג'אז עכשווית. באקדמיה חברים כ־2000 חברים.
Kuxa Kanema: o nascimento do cinema
Kuxa Kanema: o nascimento do cinema כולל קליפים ארכיוניים נדירים מסרטי INC.
האקדמיה הבריטית של פזמונאים, מלחינים וכותבים
היסטוריה
גילדת המלחינים של בריטניה נוסדה ב-1944 על מנת לייצג את מלחיני המוזיקה הקלאסית, ורייף וון ויליאמס נבחר לנשיאה הראשון. גילדת הפזמונאים של בריטניה, שלימים נודעה כאקדמיה הבריטית של פזמונאים, מלחינים ומחברים נוסדה בשנת 1947 על ידי אריק משווייץ (Eric Maschwitz). איגוד המלחינים המקצועיים נוסד ב-1976 על ידי ג'ורג' פנטון ( George Fenton) במטרה לייצג את מלחיני המוזיקה לקולנוע ולטלוויזיה. בשנת 1958 החלה גילדת המלחינים של בריטניה לפרסם את כתב העת Composer, וכן קטלוגים של יצירות קיימות. ב-1967 הקים הארגון את מרכז המידע למוזיקה בריטית (British Music Information Centre).
בשנת 1999 התמזגו איגוד המלחינים המקצועיים (APC) וגילדת המלחינים של בריטניה (CGGB) עם האקדמיה הבריטית של פזמונאים, מלחינים ומחברים לארגון אחד, בעל השפעה רבה יותר. שמו הנוכחי של הארגון נקבע בחודש מרץ 2009 וסר טים רייס נבחר לנשיאו הראשון.
Kuxa Kanema: o nascimento do cinema
הסרט הוצג בפסטיבלי קולנוע ברחבי העולם, ואף יצא בגרסת DVD.
אולגה קניפר
קניפר הייתה אחת מ-44 החברים הראשונים של התיאטרון האמנותי של מוסקבה, עם היווסדו בידי קונסטנטין סטניסלבסקי ב-1898. היא גילמה את דמותה של ארקאדינה ב"השחף" (1898), גילמה את דמותה של אלנה בהצגת בכורה במוסקבה של "הדוד וניה" (1899), והייתה הראשונה לגלם את דמותה של מאשה ב"שלוש אחיות" (1901) ואת מאדאם רנבסקאיה ב"גן הדובדבנים" (1904). קניפר נישאה לאנטון צ'כוב, מחברם של מחזות אלה, ב-1901. קניפר צ'כובה גילמה את רנבסקאיה שוב בשנת 1943, בהצגה ה-300 של "גן הדובדבנים" בתיאטרון. השחקנית הגרמניה אולגה צ'כובה הייתה אחייניתה. המלחין הסובייטי לב קניפר היה אחיינה.
ביוגרפיה
אולגה לאונרדובנה קניפר נולדה בגלזוב ללאונרד ואנה קניפר. כשאולגה נולדה היה אביה מנהל מפעל בגלזוב, עיר קטנה בצפון-מזרח רוסיה האירופית. שנתיים לאחר שאולגה נולדה עברה משפחתה למוסקבה וחיה ברמת חיים של המעמד הבינוני-גבוה. היא הייתה ילדה אמצעית בין שני אחים, קונסטנטין וולדימיר, ופונקה מאוד. היא למדה בבית ספר פרטי לבנות ושלטה בצרפתית, גרמנית, ואנגלית, ולקחה שיעורי מוזיקה ושירה בתום יום הלימודים המפרך. אולגה הייתה בבחינת הבטחה כציירת וליוותה את משפחתה בנגינה בפסנתר במפגשים ובארוחות הערב המשפחתיות והחברתיות. אביה, שהשתוקק להסתגל למוסכמות החברתיות של ארצם המאמצת, הבהיר לאולגה כשהייתה צעירה, שעליה להגביל את שאיפותיה בחיים לנישואים מוצלחים וחיי עקרת בית. אמה, אנה איבנובה, למרות שהייתה זמרת ופסנתרנית מוכשרת, אולצה לוותר על תקוותיה לפתח קריירה של אמנית וחשה שעל אולגה לנהוג כמוה.
ב-1894 נפטר אביה של אולגה באורח בלתי צפוי, והשאיר את האישה בת העשרים וחמש ואת אימה עם נטל של חובות כבדים מכיוון שהם חיו מעבר ליכולתם. אולגה ואימה החלו לתת שיעורי מוזיקה ושירה כדי להתפרנס. הן גם פיטרו ארבעה מחמשת המשרתים שלהם, ועברו לדירה קטנה יותר. תקוותיה של אולגה להיהפך לשחקנית תיאטרון עדיין לא נגוזו. היא הלכה בעקבות חלומותיה, ללא הסכמתה של אימה והייתה נכונה להקריב את קשריה החברתיים, היא כתבה: "בכל פעם בחיי שבאמת רציתי משהו, ובאמת האמנתי באפשרות להשיג את מה שרציתי ופעלתי במרץ, תמיד הצלחתי ומעולם לא התחרטתי על כך שהלכתי בדרכי.
היא נרשמה ללימודים בבית הספר לדרמה של תיאטרון מאלי, אך נשרה מהלימודים כעבור חודש. אימה סייעה לה בחוסר רצון ורשמה את אולגה לגיטיס - האקדמיה הרוסית לאמנויות התיאטרון, שם לימד אותה המייסד-שותף לעתיד של התיאטרון האמנותי של מוסקבה, ולדימיר נמירוביץ'-דנצ'נקו. נמירוביץ' הציג את אולגה וחברה ללימודים וסבולוד מיירהולד (שלימים יהפך לאחת הדמויות הבולטות ביותר בתיאטרון הרוסית שלאחר המהפכה הרוסית (1917)) בפני קונסטנטין סטניסלבסקי.
נמירוביץ' גילה את אוזנם של קניפר ומיירהולד שהוא וסטניסלבסקי מתכננים להקים תיאטרון. נמירוביץ' הבטיח לשני השחקנים שהם יצורפו לתיאטרון ויעזרו להצעיד אותו לגדולות. לאחר שבועות רבים, הם גייסו הון מספיק כדי לייסד את התיאטרון. התיאטרון שכן בפושקינו, שם סטניסלבסקי נאם בפני השחקנים ואמר להם שכולם יקדישו את חייהם ליצירת "התיאטרון הטוב, המוסרי, והבינלאומי הראשון ברוסיה".
בתקופת החזרות על "השחף", ב-9 בספטמבר, יום הולדתה ה-30 של אולגה, היא פגשה את איש הרוח הסופר הרווק המבוקש ביותר ברוסיה, מחזאי "השחף", אנטון צ'כוב, שהיה אז בן 38. קניפר וצ'כוב החליפו מברקים ומכתבים במהלך השנים הבאות, בה בעת אולגה התיידדה עם מאשה, אחותו הצעירה של צ'כוב. מכתבים פלרטטניים ומבודחים הפכו למכתבי אהבה וגעגועים, מכיוון שהיו מרוחקים זה מזו. בחורף של 1900, צ'כוב שב ליאלטה ונסע למוסקבה, שבאמתחתו מחזה חדש אותו כתב, שהיה מיועד ל"שחקנית היקרה". "איזה תפקיד יש לי בשבילך ב"שלוש אחיות". תני לי עשרה רובלים ואת יכולה לקבל אותו, אחרת אתן אותו לשחקנית אחרת", כתב צ'כוב לאולגה.
אנטון צ'כוב ואולגה קניפר נישאו לבסוף ב-25 במאי 1901, בכנסיית הצלב הנעלה. הייתה זו חתונה ספונטנית, קטנה, שכמעט איש לא ידע עליה, וכללה את אימו ואחותו של צ'כוב, ואימה של אולגה. הרבה חברים קרובים ומשפחה חשו פגועים מחמת החשאיות. הנישואים הסתיימו כשצ'כוב הלך לעולמו משחפת בשנת 1904.
אולגה לאונרדובנה קניפר-צ'כובה המשיכה בקריירה מוצלחת מאוד בשורותיו תיאטרון האמנותי של מוסקבה במשך שארית חייה. היא הלכה לעולמה ב-22 במרץ 1959, במוסקבה, ברית המועצות, בהיותה בת תשעים.
פלס לייזר
שימושים עיקריים
לפלס לייזר שני שימושים עיקריים:
משדר
המשדר מייצר את קרן הלייזר באופן קבוע ברדיוס של 360 מעלות ולמרחק של מאות מטרים (ככל שאין אלמנטים החוסמים את שדה הראיה של הקרן).
בתאורה מעומעמת הקרן יכולה להיות נראית לעין ולסייע בסימון הגובה הרצוי אולם לרוב מתבצע הפילוס באמצעות קולט האות.
קולט האות
קולט האות הוא מכשיר נלווה המתקשר עם המשדר ומציין את גובהו היחסי לגובה הקרן המשודרת מהמשדר וזאת באמצעות ספרות המופיעות על הצג שלו ובתוספת צפצפוף ההולך ומתקצר ככל שגובהו של קולט האות מתקרב לגובהו של המשדר וקרן הלייזר.
המשדר מורכב במסילה על עמוד שנתות (מכונה: לאטה) ובעזרתו מתבצעת המדידה.
קונילינגוס
בתרבויות רבות קונילינגוס נחשב טאבו, אך מעטות המדינות שאוסרות קיום אקט זה. קיימות תרבויות בהן ביצוע קונילינגוס על ידי גבר נחשבת לפחיתות כבוד עבור הגבר ולפגיעה בגבריותו. בתרבויות מסוימות, לדוגמה בדת הדאואיזם, קונילינגוס נחשב אקט בעל ערך רוחני רב, ואף כמאריך חיים. בתפישה הדאואיסטית פליטה של זרע ושל נוזלים וגינאלים מובילה לדעיכה בצ'י, אך הן על ידי שמירת הזרע ונתינת נוזלים וגינאלים לבליעה מובילים לשימור הצ'י ואף להצמחתו, עבור שני הצדדים.
אטימולוגיה
המילה קוניליגוס היא הלחם בסיסים של המילים הלטיניות קונוס (לטינית: cunnus) שמשמעותה הלטינית היא פות, ולינגוֹ (לטינית: lingō) שמשמעותה הלטינית היא ליקוק. ישנם מגוון ביטויי סלנג ולשון נקייה המתארים אקט זה בשפות השונות, בעברית נהוג הביטוי "לרדת".
פרקטיקה
קונילינגוס יכול לכלול גירוי מספר אזורים באזור הפות, לדוגמה ליקוק שפתי הפות, הדגדגן וגם חדירה לנרתיק באמצעות הלשון. מחקרים הראו שגירוי דגדגני חיוני להשגת אורגזמה אצל רוב הנשים, ומחקרה של שייר הייט הראה כי קל יחסית לרוב הנשים להגיע לאורגזמה באמצעות קונילינגוס, ככל הנראה בגלל הגירוי הדגדגני הישיר.
בחלוקת תפקידי המין לאקטיביות ופסיביות הצד המבצע את הקונלינגוס לרוב נחשב הצד האקטיבי, בעוד הצד עליו מתבצע האקט נקרא הפסיבי. דבר החורג מהיחס הרגיל למושגים אלה, מכיוון שבמין וגינאלי ומין אנאלי הצד האקטיבי החודר הוא הצד לו מובטחת אורגזמה, בעוד באקט מיני זה דווקא נדיר שהצד האקטיבי חווה אורגזמה בלי גירוי נוסף.
קונילינגוס ובתולים
סקרים הראו שבקרב הטרוסקסואלים קונילינגוס נתפס לרוב כמשחק מקדים, ולא כאקט מיני בפני עצמו, ולא רואים בו כאקט הפוגע בבתולים, ולכן הוא נפוץ בקרב בני נוער הטרוסקסואלים בגילאים צעירים יותר מחדירה. לעומת זאת, סקרים הראו שלסביות רבות רואות בקונילינגוס אקט מיני בפני עצמו, ולכן גם כאקט הפוגע בבתולים.
סנטוסה
סנטוסה (באנגלית: Sentosa) הוא אי נופש פופולרי הממוקם בקרבת רצועת החוף הדרומית של סינגפור. האי מופרד מהאי הראשי של סינגפור על ידי ערוץ מים והוא ממוקם גם בסמוך לאי הקטן יותר פולאו בראני.
האי ששימש בעבר כבסיס צבאי בריטי ובהמשך כמחנה שבויים יפני. בהמשך שונה שמו של האי ל"סנטוסה" כאשא החלו תכנונים להפוך אותו ליעד תיירות פופולרי. כיום נמצא בו אתר נופש פופולרי במיוחד אליו מגיעים בסביבות 20 מיליון מבקרים מדי שנה. אטרקציות התיירות הבולטות בסנטוסה כוללות בין היתר רצועת חוף באורך 2 קילומטרים, מוזיאון מאדאם טוסו סינגפור, רכבל, שני מגרשי גולף, 14 בתי מלון, ואתר הנופש וורלד סנטוסה הכולל גם את פארק השעשועים אולפני יוניברסל סינגפור. בסנוסטה ישנם גם שני בתי קזינו.
סנטוסה נודעת גם כמיקום בו נערכה הפסגה בין קוריאה הצפונית וארצות הברית במהלך 2018 כאשר יו"ר קוריאה הצפונית קים ג'ונג און ונשיא ארצות הברית דונלד טראמפ נפגשו במלון קאפלה הממוקם על האי. זו הייתה הפגישה הראשונה אי פעם בין המנהיגים של קוריאה הצפונית וארצות הברית.
אילבן (מחלה)
אילבן (מאנגלית: כתם אפידרמי יבלתי ליניארי זיהומי, ILVEN -Inflammatory linear verrucous epidermal nevus) היא מחלת עור נדירה, המופיעה כפולות אדומות מרובות, דיסקרטיות, הנוטות להתלכד לפלאקים ליניאריים העוקבים אחר קווי בלשקו. הפלאקים יכולים להיות מעט יבלתיים (פסוריהפורם) או קשקשים (דמויי אקזמה). אילבן נגרם על ידי מוטציות סומטיות המביאות לפסיפס גנטי. אין תרופה, אך טיפולים רפואיים שונים יכולים להקל על התסמינים. המחלה תוארה לראשונה בשנת 1896 על ידי רופא גרמני פאול אונה.
אילבן הוא מצב שמשפיע בדרך כלל רק על צד אחד של הגוף (חד צדדי). בדרך כלל הצד השמאלי של החולים מושפע. המצב הוא מתמשך ונוצר בקווים אופייניים. זה בדרך כלל מופיע על קצה בינקות או בילדות. אלטמן ומהרגן תיארו שישה מאפיינים אופייניים של ILVEN:
גנטיקה
מרבית המקרים הם ספוראדיים (רנדומלים), אך תועד מקרה משפחתי עם הנגע המופיע אצל אם ובתה.
כמו כן הוצע כי פעילות של מוטציה קטלנית דומיננטית אוטוזומלית (תורשתית) ששורדת מ"פסיפס גנטי" (מוזאיקה) עשוי להיות הגורם לנגע.
תיאוריה נוספת היא כי אלמנטים הניתנים להעברה חוזרת (רטרו-טרנספוזונים) עשויים להיות הגורם לכל מחלות העור לאורך קווי בלשקו.
התאוריה מוסיפה כי לחלק מהכלבים יש וריאציה של מעיל (פרווה) על בסיס מנגנון דומה של אלמנטים הניתנים להעברה חוזרת.
לסיווג המחלה יש הרבה קשר למראה ולמיקום הנגעים (מאפייני פנוטיפ).
מכיוון שמדובר במצב נדיר, ייתכן כי יותר מגנוטיפ אחד עלול לגרום לפנוטיפ דומה.
ישנן עדויות לכך שאינטרלוקינים 1 ו -6, גורם נמק גידול אלפא ( - Tumor necrosis factor alpha ) ומולקולת הידבקות בין תאית -1 - "מוסדרים" ב- ILVEN, בדומה לפסוריאזיס.
היסטופתולוגיה
הפלאקים מאופיינים היסטולוגית על ידי היפרקרטוזיס שהיא עיבוי של שכבת העור החיצונית. לעיתים קרובות היפרקרטוזיס קשור לכמות חריגה של ייצור קרטין.
בנוסף, אחד מהמאפיינים הוא אקנתוזיס מתון, עיבוי שכבת הספינוסום עם התארכות ה" rete ridges".
דרכי טיפול
אין טיפול מרפא זמין עבור ILVEN. חומרי ריכוך וסטרואידים מקומיים בעלי עוצמה נמוכה יכולים להקל על הגירוד. מרככים או קלציפוטריול (תרופות על בסיס ויטמין D ) מקומי עשויים להקל על היובש.
ב-2017 דווח שטופלו מספר מטופלים בטיפול לייזר שהניב תוצאות טובות.
אליאגה פטקים
אליאגה גנצ'ליק פטקים (בטורקית: Aliağa Gençlik Petkim) היא קבוצת כדורסל טורקית מהעיר איזמיר, המתמודדת בליגת העל הטורקית.
היסטוריה
המועדון הוקם בשנת 1993 בשכונת "אליאגה" בצפון העיר איזמיר. בסיום עונת 2007/08 העפילה לראשונה לליגת העל הטורקית בכדורסל. בעונת 2011/12 סיימה הקבוצה במקום השביעי והגיעה לרבע גמר הפלייאוף. כמו כן, הגיעה הקבוצה עד לרבע גמר הגביע הטורקי, בפעם השלישית בתוך ארבע עונות.
ההופעה האירופאית הראשונה של הקבוצה היא בתחילת עונת 2012/13 במוקדמות היורוצ'לנג', כשהפסידה לקבוצת קטאיה יואנסו מפינלנד בסיכום שני מפגשים.
הקבוצה מארחת בהיכל אנקה באיזמיר, המכיל 2,500 מקומות ישיבה. הספונסר הראשי של המועדון הוא חברת "פטקים" העוסקת בענף הפטרוכימיה.
הקבוצה הפסיקה את פעילותה בשנת 2014.
הקפיטול (משחקי הרעב)
הקפיטול (מאנגלית: The Capitol) היא בירתה של המדינה הבדיונית פאנם המופיעה בטרילוגיית משחקי הרעב.
בעיר, בה רוב אזרחי המדינה מתגוררים, קיימת טכנולוגיה מתקדמת ותושביה עשירים. העיר ממוקמת בחלקה הצפון-מערבי של אמריקה, לכיוונם של הרי הרוקי, המהווים מעיין הפרדה בין הקפיטול למחוזות. בראש הקפיטול עמד דיקטטור עריץ, ששמו הנשיא סנואו. הנשיא החזיק בפאנם ביד רמה, על ידי שומרים שהוצבו בכל מחוז הנקראים אוכפי שקט שמטרתם לדאוג לסדר ולמנוע התפרעויות ומרד במחוזות.
צביה ליטבסקי
צביה ליטבסקי (נולדה ב-25 באוגוסט 1949) היא משוררת, מסאית, מרצה ומבקרת ספרות ישראלית, זוכת פרס אקו"ם ליצירה המוגשת בעילום שם בתחום השירה לשנת 2014.
ביוגרפיה
נולדה בתל אביב. אמה, מרים חרש, ילידת רובנו, ברחה לברית המועצות עם פלישת הגרמנים. אביה אריה ליטבסקי נולד בלודז', שירת כחייל בצבא פולין, נפל בשבי הגרמני אך הצליח לברוח לברית המועצות, שם עבד בסיביר בהמשך המלחמה בתעשיית הנשק הסובייטית. עם תום מלחמת העולם השנייה עלו הוריה לישראל והתגוררו ביפו, שם פתח אביה מסגריה.
בהיותה בת שש עברה משפחתה לרמת גן, שם החלה את לימודיה היסודיים. כבר בהיותה ילדה החלה לכתוב שירים, בעיקר בזיקה לעולם הטבע. בהיותה בכיתה ז' נתקלה בשיר "בשדה" של ביאליק, שהשפיע עליה עמוקות ושינה את אופי כתיבתה.
ליטבסקי למדה בתיכון אהל שם, והייתה חברה ב. שירתה בנח"ל במסגרת גרעין של התנועה.
לאחר שחרורה החלה ללמוד ספרות ופילוסופיה באוניברסיטה העברית. בעת היותה סטודנטית החליטה להפסיק לכתוב שירים, והחלה לשיר כזמרת קלאסית. היא למדה זמרה ב, וב-1983 קיבלה תואר אמן בזמרה. השתתפה בהקלטות לרדיו, שרה במסגרת מקהלות וכסולנית.
מ-1973 לימדה לסירוגין ספרות ב, במכללת דוד ילין ובאקדמיה למוזיקה.
בשנת 1993 עזבה את עולם הזמרה, וחזרה לכתוב שירה. היא שלחה מספר שירים מפרי עטה למערכת הליקון, שזכו להערכה רבה והיא הוזמנה להצטרף למערכת כתב העת. ליטבסקי הייתה חברת המערכת במשך חמש שנים.
ליטבסקי מתגוררת בתל אביב, נשואה לעמיר פדורוביץ - מוזיקאי ופסנתרן, ואם לשתי בנות.
פרסים
בנוסף זכתה במענקים של קרן עמוס, קרן תל אביב ומפעל הפיס על חלק מספריה.
החיים עצמם (סדרת טלוויזיה)
החיים עצמם (באנגלית: This Is Us) היא דרמה קומית אמריקאית שנוצרה על ידי דן פוגלמן ושידורה החל ברשת הטלוויזיה האמריקאית NBC ב-20 בספטמבר 2016. זהו סיפור על חיי זוג הורים שבמהלך לידת שלישייה מאבדים את אחד התינוקות ובמקומו מאמצים תינוק כהה עור. הסדרה נעה בציר הזמן בין השנים והדמויות.
שידורה של העונה השלישית של הסדרה החל ב-25 בספטמבר 2018. שידורה של העונה הרביעית החל ב 25 בספטמבר 2019. העונה החמישית החלה בשידוריה בנובמבר 2020. העונה השישית והאחרונה החלה את שידוריה בינואר 2022.
בישראל, הסדרה משודרת ב-yes וב-hot.
תקציר העלילה
הסדרה עוקבת אחר התאומים קווין (ג'סטין הארטלי) וקייט (כריסי מץ) יחד עם אחיהם המאומץ, רנדל (סטרלינג קיי בראון) כשחייהם מפגישים אותם זה עם זה. קייט וקווין היו במקור חלק מהריון שלישייה, ונהרו בשירותים של בר לילי בעת שידור הסופרבול של שנת 1980, שיצא בתאריך ה-2 בינואר; עם זאת, אחיהם הביולוגי מת בלידה. הוריהם, ג'ק (מיילו ונטימיליה) ורבקה (מנדי מור), שבכוונתם היה להביא הביתה שלושה תינוקות, החליטו לאמץ ילד נוסף (רנדל) שנולד באותו היום, והובא לאותו בית החולים לאחר שאביו הביולוגי ויליאם (רון קפאס) נטש אותו בתחנת כיבוי אש.
הפרקים עוברים דרך סיפור העבר וההווה של הדמויות. פרקי פלאשבק מתקיימים בפיטסבורג, בעוד פרקי הזמן הנוכחי מפוצלים בין לוס אנג'לס, ניו ג'רזי וניו יורק.
שחקנים ודמויות
מספר ידוענים הופיעו בסדרה בתפקיד עצמם. בהם, סילבסטר סטאלון, רון הווארד, מריו לופז וקייטי קוריק.
ריכרד ולטר דרה
ריכרד ולטר דרה (בגרמנית: Richard Walther Darré; 14 ביולי 1895 – 5 בספטמבר 1953) היה אידאולוג נאצי ובכיר במפלגה הנאצית ובאס אס. דרה היה רייכסלייטר במפלגה הנאצית, כיהן כשר המזון והחקלאות של הרייך משנת 1933 ועד 1942. במקביל לכהונתו כשר המזון והחקלאות שימש כראש ארגון החקלאים הגרמנים. באס אס הגיע לדרגת גרופנפיהרר כשכיהן כמפקד המשרד לענייני גזע והתיישבות, המפקד השביעי בחשיבותו בארגון.
דרה הגה וקידם את אידאולוגיית "דם ואדמה" הנאצית (בגרמנית: ). בסוף מלחמת העולם השנייה דרה נתפס על ידי בעלות הברית. הוא נשפט במשפט המיניסטריונים ונידון ל-7 שנות מאסר, אך שוחרר שנה לאחר מכן.
ילדות בארגנטינה
ב־14 ביולי 1895 נולד דרה בבלגרנו, שכונה של בואנוס איירס, בירת ארגנטינה, בשם ריקרדו ולטר אוסקר דרה. הוריו היו ריכרד אוסקר דרה, גרמני בעל אחוזות הוגנוט (נולד ב-10 במרץ 1854, ברלין; נפטר ב-20 בפברואר 1929, בוויסבאדן) ואמיליה ברטה אלונור לבית לגרגרן (נולדה ב־23 ביולי 1872 בבואנוס איירס לאב יליד שוודיה, ואם ילידת גרמניה; נפטרה ב־20 ביולי 1936 בבאד פירמונט). אביו עבר לארגנטינה בשנת 1888 כשותף של סיטונאי היבוא והייצוא הגרמני אנגלברט הרד ושות'. אף על פי שנישואי הוריו לא היו מאושרים (ריכרד ולטר מתאר את אביו כשתיין כבד ורודף שמלות), הם חיו ברווחה וחינכו את ילדיהם בבית ספר גרמני פרטי. הוא למד לדבר באופן שוטף ארבע שפות: ספרדית, גרמנית, אנגלית וצרפתית.
החזרה לאירופה
בגיל עשר נשלח לגרמניה, לבית הספר בהיידלברג, כדי "שיגדל כגרמני". כתוצאה מההחמרה ביחסים הבינלאומיים בשנים שקדמו למלחמת העולם הראשונה משפחתו נאלצה גם כן לחזור לגרמניה. בשנת 1911 למד כסטודנט בבית הספר "קינגס קולג'" בווימבלדון. שאר בני המשפחה חזרו לגרמניה בשנת 1912. ריכרד בילה לאחר מכן שנתיים בתיכון ריאלי בגומרסבאך, ואחר כך בתחילת 1914 הגיע לבית ספר ליישוב מחדש במושבות הגרמניות בוויצנהאוזן, דרומית לגטינגן, מה שעורר את התעניינותו בחקלאות. בית ספר זה הדגיש את החששות החקלאיים של מושבות גרמניה לשעבר. בחירתו בלימודי חקלאות תתגלה כאחת ההחלטות החשובות ביותר בחייו.
בשנת 1922 עבר לאוניברסיטת האלה כדי להמשיך בלימודיו: שם החל בלימודי חקלאות והתמחה בגידול בעלי חיים. הוא סיים את לימודי הדוקטורט שלו בשנת 1929, בגיל 34, שנחשב לצעיר יחסית. בשנים אלה הוא בילה זמן רב במזרח פרוסיה ובפינלנד.
חיים אישיים
דרה התחתן פעמיים. בשנת 1922 נישא לאלמה סטאדט, חברת בית הספר של אחותו אילזה. מנישואים אלה נולדו להם בת אחת, אנליזה, בשנת 1923. הוא התגרש מאלמה בשנת 1927 ובשנת 1931 נישא בשנית, הפעם עם שרלוט פרין פון וויטהוף-של. נישואי השניים הולידו גם בת אחת, אלין, ילידת 1938.
התעוררות פוליטית
בצעירותו בגרמניה, דרה הצטרף בתחילה לליגת ארטמן, קבוצת נוער פולקיסטית המחויבת לתנועת האדמה. בהקשר זה הוא החל לפתח את הרעיון של הקשר בין עתיד הגזע הנורדי לאדמה: הנטייה שנודעה כ "דם ואדמה". הדם (Blut) מייצג את הגזע, או האבות הקדמונים, ואילו האדמה (Boden) מבטא את המושגים קרקע, טריטוריה או החיבור לארץ. מהות התאוריה הייתה כרוכה ביחסים הדדיים וארוכי טווח בין העם לאדמה שהוא תופס ומטפח.
המאמר הפוליטי הראשון של דרה (1926) דן בקולוניזציה פנימית וטען נגד גרמניה שניסתה להשיב את המושבות האבודות באפריקה. אולם מרבית כתיבתו בתקופה זו התרכזו בהיבטים טכניים של גידול בעלי חיים. הוא כתב את ספרו הראשון, 'האיכרות כמקור חייו של הגזע הנורדי', בשנת 1928. הוא טען כי חקלאות גרמניות הוקצו בעבר לבן אחד, החזק ביותר, שהבטיח שהטובים ביותר יהיו חקלאים, אך ירושה חלקית הרסה את זה. דרה דרש להשיב את המסורת העתיקה, כמו גם מאמצים רציניים להחזיר את טוהר הדם הנורדי באמצעות אאוגניקה.
אידאולוגיה
ריכרד ולטר דרה תרם תרומה משמעותית לאידאולוגיה הגזענית של המפלגה הנאצית, בייחוד דרך ארגון האס אס. האידאולוגיה הנאצית יושמה במדיניות הגזענית של האס אס. מראשיתו בשנת 1925 התעקש האס אס על חברות של אליטה גרמנית מובחרת בלבד, המשקפת את המצע האידאולוגי של הנאצים. האידאולוגיה הגזענית של האס אס נבעה ממספר מקורות אידאולוגיים שגובשו על ידי אדולף היטלר, היינריך הימלר וריכרד ולטר דרה. ההשפעה של דרה זכתה להתעלמות מסוימת מצד רוב ההיסטוריונים. ניתן לייחס זאת לירידת ההשפעה שלו החל משנת 1938, ששיאה בפיטוריו בשנת 1942. כמו כן, בעוד היטלר השתמש בפילוסופיה הארית שלו כתעמולה שתשפיע על גרמניה הנאצית בכללותה, יישם דרה את התיאוריות שלו, המבוססות על גזע, בתוך ארגון ספציפי - האס אס. על כל פנים, בראשית הדרך מילא דרה תפקיד מפתח בפיתוח האידאולוגיה הנאצית. לתאוריות של דרה, אשר פותחו בשנות העשרים והכוונו בתחילת שנות השלושים, הייתה השפעה אידאולוגית מתמשכת על המדיניות הגזענית של האס אס. בין השנים 1929–1934, התיאוריות שלו הפכו לחלק מהותי מהאידאולוגיה הגזענית של האס אס ומילאו תפקיד בהתפתחותו הארגונית.
במהלך שנות העשרים המוקדמות הוא בילה חלק ניכר מזמנו הפנוי בקריאת ספרות גרמנית קלאסית ויצירות תאורטיות חברתיות-דרוויניסטיות של סופרים כמו יוליוס לנגבן ופאול דה לגארד. דרה קיבל השראה במיוחד מיוסטון סטיוארט צ'מברלין, שהשפיע גם הוא על היטלר ואלפרד רוזנברג. זיקתו של דרה לצ'מברלין עודדה ככל הנראה מאהבת אחיו לעבודתו של צ'מברלין (אחיו של דרה, אריך, למד לדוקטורט). בספרו, "יסודות המאה התשע-עשרה", טען צ'מברלין שיש לו בסיס מדעי כלשהו לתיאוריות הגזע שלו. דרה, שנים רבות אחר כך, טען את אותה טענה במחקר הגזעני שלו. צ'מברלין ניסה להציג חוקים ספציפיים ונתונים מדעיים הנוגעים לגזע. הפרשנויות שלו כללו גם הערכה לגבי חשיבות הרבייה. צ'מברלין הדגיש כי עבודתו אינה רק השתעשעות בעבר, אלא כי "העבר חי", ויש לו השלכות מרחיקות לכת בחברה המודרנית. עבורו, העם הנורדי נמצא בעיצומה של ההיסטוריה שלו, ויש לו יכולת לתמרן בה. נראה שיש כמה הקבלות בין גישתו של צ'מברלין לשאלת הגזע של דרה. שניהם האמינו כי יש להדגיש היבטים גזעיים בחברה המודרנית. לדידם, לגזע הנורדי עומדת היכולת לחדש את טוהר הגזע המידרדר, וכי נתונים מדעיים תומכים לכאורה בממצאיהם.
העניין של דרה באאוגניקה ותורשה של בעלי חיים החל בשנות העשרים. הוא כתב מאמרים רבים בנושאים אלה ובנושאים קשורים. עד שנת 1926, החל לנסח את מחשבותיו על אפשרויות היישום האנושי של לימודיו באאוגניקה ותורשה. הוא החל לשלב בכתביו מושגים מתאוריות חברתיות וגילה עניין בסוגיות פוליטיות כמו הקולוניאליזם הגרמני. עבודת הבוגר שלו מאוניברסיטת גיסן התרכזה באאוגניקה של בעלי חיים ותורשה. דרה קיבל ניסיון ניכר בניהול חקלאי כנציגה של האגודה לגידול בעלי חיים חקלאיים ולשכת החקלאות המזרח פרוסית. הוא גם היה חבר בארגונים חקלאיים רבים.
בסוף שנות העשרים של המאה הקודמת, היה דרה תורם חשוב לארגונים הנורדים. הטבעת הנורדית, למשל, האמינה שהוא תרם למטרתם בכך שהכניס מושגי רבייה ורעיונות נוספים שלטענתם היוו בסיס מדעי לדעות הקדומות שלהם. בשנת 1895 ייסד אלפרד פלוץ את המונח "היגיינה גזעית" שהעביר תחושה של בסיס מדעי למחקר מכוון גזע. פלוץ הושפע מתנועת האאוגניקה הגרמנית של סוף המאה התשע עשרה, שהייתה התפתחות של הדרוויניזם החברתי ברחבי אירופה ואמריקה. פלוץ הקים את הטבעת הנורדית בשנת 1907. ההיגיינה הגזעית, כאזור מחקר חדש יחסית, צברה תאוצה רבה בשנות העשרים של המאה הקודמת. היגיינה גזעית, שתומכתה של דרה, צברה פופולריות וכבוד בקהילות המדעיות והרפואיות של גרמניה במהלך שנות העשרים. דרה עצמו היה תורם ומעודד של הפופולריות הגואה של מדעי הגזע.
יש הבחנה מובהקת בין האידאולוגיה הגזעית של דרה לזו של האידאולוגיה הנאצית הכללית. האידאולוגיה הנאצית הדגישה את רעיונותיו של היטלר שיוצגו במיין קאמפף. רעיונותיו הגזע של היטלר כללו את מושג העליונות הגרמנית הנורדית, אך רעיונות אלה מעולם לא סטו מקשר מוגדר ובלתי משתנה עם העם היהודי. ההתעסקות הגזעית של היטלר הדגישה את האנטישמיות במיין קאמפף. היטלר הצהיר כי "ללא הידיעה הברורה ביותר של הבעיה הגזעית ומכאן הבעיה היהודית לעולם לא תהיה תחיית האומה הגרמנית". בעיני היטלר לא יכול היה להיות דיון בנושאי הגזע הנורדי מבלי לעסוק בשאלת היהדות. התיאוריות הגזעיות של דרה לעומת זאת היו שונות למדי מאלו של היטלר.
מכיוון שהתיאוריות של דרה בשאלות הגזע כללו שילוב של להט פילוסופי ושכנוע עצמי, ניתן היה לחשוב שהאובססיה שלו התבססה על איזושהי אמונה מיסטית או אמונות דתיות. עם זאת, מסקנה זו תהיה רחוקה מן המציאות. דרה האמין בתוקף שפרשניותיו מתבססות על אמת מדעית. הוא האמין שיש קשר ישיר בין טכניקות גידול בעלי חיים לבני אדם. לכן, לטענתו, אי אפשר לטעון שאפשר להשתמש בטכניקות גידול ביחס לצמחים ובעלי חיים אך לא ביחס לבני אדם. לאחר מינויו של דרה לראש המשרד לענייני גזע, הוא הציע למחלקה החינוכית באס אס שהוא יחבר עבורם ספר לימוד עם דוגמאות לסוסים כדי להפגין טוהר גזעי. הוא האמין כי אין להבחין בין עקרונות גידול בעלי חיים לאדם. שניהם היו תקפים באותה מידה במוחו של דרה.
טוהר הדם והגזע הנורדי
בפרק בספר "אצולה חדשה של דם ואדמה" הדגיש דרה את חשיבות הנישואין וההתרבות תחת הכותרת "חוקי נישואין ועקרונות הרבייה".. בהמשך, פרק זה הפך בסיס לחוק הנישואים של הימלר, באשר לחברי האס אס. בפרק זה, דרה תיאר את מה שהיה לדעתו הבעיות העיקריות של הגזע הנורדי ההולך וקטן. הוא הדגיש כי סוגיית הנישואין והרבייה הן מרכזיות בפתרון הדילמה שמולה עמדו הגרמנים הארים. דרה טען כי יש עקרונות רבייה ספציפיים שהחברה המודרנית צריכה לאמץ כדי לעצור את הידרדרות העליונות הגזעית הנורדית-גרמנית. כדי להתחיל להניע תהליך שחזור גזעי, הוא הדגיש כי על החברה הגרמנית לאמץ מנהגים וחוקים להתרבות, שישמרו על טהרת הגזע הנורדי במשך אלפי שנים. תהליך זה היה צריך להתחיל במשפחה דרך חינוך. דרה קרא באופן ספציפי להחזרת המודעות האימהית של הבנות. הוא האמין שבנות גרמניות צריכות להיות מחויבות למשפחתן העתידית ולטהרת הגזע שלהן. בנות גרמניות היו צריכות להבין את החשיבות בבחירת בן זוג "טהור מבחינה גזעית". מנהגי הרבייה של הנורדים הקדומים הם המפתח לגרמניה המודרנית החזקה. דרה סיכם את הניתוח שלו בנושא נישואין ורבייה בכך שקבע כי: "אם בתוכנית שלנו ליצור אצולה חדשה, מושג הנישואין צריך לכלול רבייה, אנו לא מייבאים בכך שום דבר דמוי-חיה ולא ראוי לבני-אדם. אנו רק מחדשים את מיטב המסורות הרוחניות והמוסריות של אבות אבותינו, תוך כדי טיהורם והבהרתם עם הממצאים והמחקרים של הגנטיקה המודרנית".
דרה נגעל מחוסר הדאגה הגרמני לנוכח התמעטות הגזעית שלהם והנסיגה בעליונותם הגזעית על ידי התרבות עם בני גזעים אחרים כביכול. הוא הרגיש שיש עיסוק רב יותר במחקר תורשתי חסר חשיבות מאשר ביחס ליישום עקרונות האאוגניקה על גזע הנורדי, שהוא קריטי לשמירה על המצב האנושי. במילותיו של דרה, "לא משנה מה אנשים אומרים, בן אנוש הוא בעל ערך רב יותר מכל האננסים בעולם". הוא השתמש בהקבלות לעולם החקלאות ובעלי חיים כדי להראות כיצד עקרונות הגידול מיושמים בהצלחה. הוא הדגיש כי יש להכניס מושגים אלה מחדש לתרבות הגרמנית, כדי לבטל את נזקי ההתרבות הבין-גזעית הבלתי מפוקחת שבחברה.
דרה האמין כי חברות נורדיות קדומות היו מודעות מאוד לאחדות הגזעית והתרבותית שלהן. הוא טען כי נעשה שימוש בטכניקות רבייה עד סוף המאה התשע עשרה בכל הרמות החברתיות - מאצולה ועד איכרים גרמנים. דרה ניסה לייצר אמינות לתיאוריותיו הגזעיות שלו תוך מתן הסברים מפורטים לגבי מקורם של מונחים מעולם הרבייה. הוא טען שהמילה "זוּכט" (Zucht - גזע; רבייה) עברה מניפולציה בחברה המודרנית כדי לתת קונוטציה ספציפית לבעלי חיים וצמחים. הוא הדגיש כי זוכט בצורתה המקורית כללה את כל היצורים החיים ולמעשה היו צורות ספציפיות המכוונות כלפי האדם. זה היה ניסיונו ליצור איזושהי שיטה פסאודו-מדעית לתמיכה בתיאוריות הגזע שלו. שיטה בלתי מעשית מסוג זה אכן הקנתה אמינות מסוימת לדרה בתוך גרמניה הנאצית.
דרה שילב בהגותו מושגים רבים ששיקפו כנות חברתית וכבוד לתרבות הנורדית והנצחת הגזע הארי "הנעלה". הוא הדגיש כי הנשים בחברה הנורדית צריכות להיות מודעות ל"חובה" שלהן לשמור על "הטוהר הנורדי". הוא האמין כי ניתן להכניס מחדש את המושג ה"הרבייה" שהותאם על ידי הגרמנים הקדמונים, לחברה הגרמנית המודרנית.
בספרו "אצולה חדשה של דם ואדמה" שפורסם בשנת 1930, תיאר דרה כמה רעיונות הקשורים ל"שאלת הגזע". הוא הדגיש שלושה מושגים מוכווני גזע: ההיסטוריה הגרמנית והקשר שלה לגזע; כיצד שינוי גזעיים השפיעו על הציבור הגרמני לאורך השנים; רגשותיו לגבי החשיבות של אימוץ מדיניות גזענית בחברה גרמנית מודרנית. הוא הרגיש כי באופן היסטורי, שאלת הגזע היא מרכזית בתרבות הגרמנית. הוא הדגיש כי "מושג ההתרבות [היה] הסלע שעליו נשענה תרבות העם הגרמני, כאילו נוצר לנצח". זה מראה כי דעותיו של דרה כלפי טוהר הגזע חרגו מהדאגה החברתית הפשוטה. במוחו של דאר, גזע ורבייה הם נצחיים וחיוניים לקיום החברה הנורדית.
דרה לא הדגיש את הקשר בין נפילת הגזע הנורדי לנוכחות היהודית בגרמניה. במקום זאת, הוא האשים את ההידרדרות הגזעית של החברה הנורדית בחוסר תודעה גזעית ברחבי הקהילה הגרמנית. דרה האמין שמדובר בפחדנות מצד הציבור הגרמני שלא הכיר בירידת התרבות הנורדית הטהורה. דרה התרכז בצורך במודעות גזעית בגרמניה ובכל העמים הנורדיים. הוא האמין כי יש פעולות ספציפיות שהעם הנורדי יכול לנקוט כדי לסייע בשמירה על תרבות נורדית. באופן ספציפי, דרה טען שניתן להציל את החברה הנורדית באמצעות מוסד של רבייה חברתית תוך דגש מיוחד על נישואים ומשפחה. מעבר לאמונתו כי החברה חייבת להיות מודעת לבעיות של ערבוב עם גזעים אחרים, דרה לא הציע שום תוכנית קונקרטית ליישום תיאוריות הגזע שלו. לא ברור האם הוא התכוון ליישם את התיאוריות הגזעיות שלו בארגון יחיד בטרם תופעל איזושהי תוכנית חברתית מסיבית. עם זאת, הוא יישם את התיאוריות שלו באס אס בעזרת הימלר.
מעמד האיכרים בחברה המודרנית
הבסיס האידאולוגי לתורתו של דרה הוא העבר האגררי של גרמניה, עם האיכרים הנורדיים והקשר שלהם לאדמה. בשנת 1928 הוא כתב את ספרו הראשון, האיכרות כמקור חיים של העם הנורדי. בספר, ובעבודותיו האחרות, הוא הציג תוכנית גידול לשמירה על גזע איכרים נורדי טהור. הוא האמין שזו תהיה ההתחלה החיונית לפתרון מחלות החברה. ספר זה ופרסומיו האחרים של דרה עד שנת 1929 לא היו אנטישמיים. בשנות השלושים ובמכתבים לאשתו בראשית שנות העשרים, כתב דרה הערות אנטישמיות. דעות אלה לא שולבו בכתבים שפרסם, כיוון שהוא לא ייחס משמעות מיוחדת למערכת יחסים ספציפית כלשהי בין נורדים ליהודים. במקום זאת, הוא הבחין בין המתיישב הגרמני לשבטים הנוודים. הוא הדגיש כי הנוודים לא סיפקו שום מטרה חברתית חיובית. הוא התייחס אליהם כעלוקות בתרבות המודרנית והמבנה החברתי המודרני, אשר שרדו רק דרך "טבעם הטפילי". דרה לא הדגיש קשר יהודי לשושלות של נוודים, אך העניין הועבר במרומז.
רעיונותיו של דרה נבעו מכמה מקורות, אך הרקע שלו בחקלאות היה החשוב ביותר. הרקע החקלאי שלו העניק לו הערכה לחוואים ועובדי האדמה. עבור דרה, החקלאי ייצג איזשהו איכר טרנסצנדנטלי המקיים את עצמו, וחי בהרמוניה עם סביבתו. החקלאי מקיים את עצמו, משפחתו והקהילה הכפרית דרך עבודת האדמה. אפשר היה להשיג זאת רק באמצעות הדם, הזיעה והמסירות לאדמה. במובן מסוים הוא והארץ למעשה הפכו לאחד. האיכר היה הכוח הקמאי שעמד בבסיס עוצמתה של החברה הנורדית - כוח שהאיכר העתידי יכול לשאוב ממנו. אלה היו האידיאלים שדרה קיבל כאמת. הוא האמין כי הקשר בין האיכר לארץ הוא הרבה יותר מפרנסה ותועלת נצלנית שמפיק האדם מסביבתו. זו הייתה אחדות עם הארץ, וכך חיבור לכלל הגדול יותר. דרה האמין שהקשר הזה הוא כמעט שילוש אלוהי: האיכר, הטבע והאלוהים. הוא היה משוכנע שהמפתח להתחדשותו של העם הנורדי והישרדותו של המין האנושי תתרכז סביב התחדשות האיכרות, ובמיוחד האיכר הנורדי.
השפעתו על הימלר והנחלת האידאולוגיה לאס אס
לאחר שנת 1931 דרה התבטא בכתביו יותר כנגד היהודים. ככל הנראה בגלל ביקורת של היטלר, שספריו שעסקו בתיאוריות גזעיות לא הצליחו לשלב עמדה אנטישמית. זה לא השפיע על מינויו של דרה לראש המשרד הגזעי באס אס. שינוי ייעודו של האס אס בסוף שנות העשרים, ומינויו של הימלר כראשו, מילאו תפקיד קריטי בתרומתו של דרה לאידאולוגיה של האס אס. הימלר התרשם מהתיאוריות של דרה ובנה את הבסיס האידאולוגי של האס אס באמצעות התאוריות האלה. דרה שכנע אותו כי על ידי יישום התיאוריות שלו באס אס הוא יציג מושגים שיכולים להביא למשמר העילית שהימלר רצה ונחשק כל כך נואשות. דרה אמר להימלר:. זה היה הזרע שנטע דרה בהימלר. הימלר הבדיל את האס אס מארגונים אחרים, דוגמת האס אה, על ידי יישום הדוקטרינות הגזעיות הבסיסיות של דרה. היסוד האידאולוגי של האס אס הוא המפתח להבנת ארגון האס אס בכללותו.
דרה לא הצליח להבין כיצד חברת מודרנית יכולה להתעלם מטוהר הגזע כחלק מה"אידיאליזם", כאשר האבות הקדמונים הגרמנים שילבו רבייה בתרבותם כמרכז המנהגים והמוסר שלהם. צורות מסורתיות של הפרדה גזעית אבדו לאורך ההיסטוריה, ודרה האמין שצריך ליישמם שוב כדי לחדש את התרבות הגרמנית. הוא הצליח להתחיל בתהליך זה דרך השפעתו על הימלר ויישומן לאחר מכן של התיאוריות שלו באס אס.
עד שנת 1929, הייתה להימלר שליטה מלאה על האס אס. הוא אימץ עקרונות כלליים של עליונות ארית, כמו רוב ההיררכיה הנאצית. עם זאת, הוא רצה יותר מאשר התאמה קונפורמית לפילוסופיות הכלליות של הנאצים. הימלר רצה שהאס אס יתבלט כיחידה אידאולוגית נפרדת. הוא השיג זאת באמצעות פעולות נוספות מעבר לרטוריקה פוליטית ותעמולה ארית, אלא דרך יישום מעשי של מדיניות המבוססת על תיאוריות גזעיות. דוגמה אחת לכך היא מדיניות האינדוקטרינציה של האס אס שהתבססה על רקע גזעי. הימלר שקיע את עצמו בתיאוריות של דרה וחייב את אנשי האס אס ליישם את רעיונותיו של דרה. האס אס קיבל רק גרמנים מ"הגזע הארי הנעלה". הימלר האמין שישנן הנחיות ספציפיות שניתן למלא כדי לסייע בקביעת טוהר הגזע הנורדי. האס אס פיתח בדיקות שבוצעו על מגויסיו כדי לשפוט את מאפייניהם הגזעיים. בדיקות אלו החלו בהערכת המראה החיצוני אך כללו גם בדיקות גופניות ונפשיות שלכאורה נתנו תובנה מסוימת על האופי והנפש של המתגייסים.
הימלר טען כי הליך הסינון הזה היה מכריע לחלוטין. כעבור מספר שנים, הוא הרחיב את חשיבותן של הנחיות גזעיות קפדניות. הוא האמין ששאלת הגזע לא צריכה להסתיים רק בעקרונות אידאולוגיים פאסיביים. מדיניות גזע הייתה עניין של חיים ומוות בתוך החברה והתרבות הנורדית. הימלר עקב הן אחר תיאוריות הגזע של דרה והן בחשיבות שהושמה בהידרדרות החברה הנורדית על סמך התערבויות גזעיות.