cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
תנו לסוני צ'אנס
פרק הבכורה שודר ב-8 בפברואר 2009, ובישראל שודר לראשונה כשנה לאחר מכן ב-1 ביולי 2010. ב-1 ביוני 2009 פורסם כי הערוץ החליט לחדש את הסדרה ולצלם עונה נוספת, כשמנכ"ל ערוץ דיסני העולמי גארי מארש מצהיר "'סוני' הייתה להיט מרגע שעלתה לאוויר". העונה השנייה עלתה לשידור ב-14 במרץ 2010 ובישראל החלה שידוריה ב-10 בפברואר 2011. שידור פרק הבכורה של העונה הראשונה זכה למדרוג 4.1 בעוד פרק הבכורה של העונה השנייה זכה למדרוג 6.3, כמו גם העונה כולה קיבלה אחוזי צפייה גבוהים יותר בהשוואה לקודמתה. על פי דיווחים הסדרה בוטלה כשנה מאוחר יותר ב-19 באפריל 2011 בעקבות הצהרה של לובאטו על עזיבתה באופן רשמי, אולם למעשה החליט הערוץ להחזיר את הסדרה לעונה שלישית עוד ב-12 בנובמבר 2010. בנקודה זו תפקידה של לובאטו היה בגדר סימן שאלה נוכח העובדה שהתאשפזה במכון לגמילה שבועיים לפני כן, אך בהמשך, וללא כל התייחסות לעניין באופן פומבי, ההפקה המשיכה בצילומים כמתוכנן בינואר 2011 בלעדי לובאטו.
"תנו לסוני צ'אנס" ירדה מהמסך ב-2 בינואר 2011 אחרי שתי עונות ו-46 פרקים. הסדרה הייתה מועמדת ל-12 פרסים, בקטגוריות שונות, מהן זכתה ב-5. מתוך 5 פרסים, 3 הוענקו ללובאטו.
עלילה
אליסון "סוני" מונרו (דמי לובאטו) היא נערה מתבגרת מוויסקונסין שנוהגת להעלות סרטונים מצחיקים בכיכובה לרשת. מפיק קומדיית המערכונים "לגמרי במקרה!", מארשל פייק (מייקל קוסטרוף) נתקל באחד הסרטונים במהלך שוטטות באינטרנט וראה פוטנציאל בסוני. עד מהרה הוא יצר עמה קשר והציע לה לנטוש את עיר הולדתה ולעבור לגור בהוליווד יחד עם אמה קוני (ננסי מק'קאון) על מנת להשתתף בתוכנית, שהיא במקרה התוכנית האהובה על סוני ממנה היא שואבת השראה לסרטונים חדשים, ולהפוך לחברת צוות קבועה.
סוני נענתה להצעה וטסה לאתר הצילומים שבהוליווד, שם היא נפגשת עם ההפקה וצוות השחקנים; האישיות התוססת של סוני מתנגשת עם האנוכיות של השחקנית הראשית טוני הארט (טיפאני ת'ורנטון), אשר לא ממש נרגשת מהצטרפותה של חברה חדשה לצוות. מי שמשלימים את צוות השחקנים הם ניקו (ברנדון מייקל סמית') והסיידקיק הנועז שלו גריידי (דאג ברושו), וזורה (אליסין אשלי ארם) המקורית והמוזרה. בנוסף מתגלה לסוני כי ממול סט הצילומים של "לגמרי במקרה!" נמצא הסטודיו של סדרת הדרמה לנוער "מקנזי פולס", וחבריה לצוות מספרים לה על יריבות ארוכה שקיימת ביניהם.
כשסוני הופכת לחלק מהתחרות המרה בין שני הצוותים היא זוכה להכיר את כוכב הסדרה וכובש הלבבות צ'אד דילן קופר (סטרלינג נייט). השניים עוברים תלאות רבות הן כיריבים והן בפן האישי עד לכאשר הם הופכים לזוג, ונדמה כי החברות ביניהם היא זו שהרגיעה את התחרות בין השחקנים של שתי הסדרות ואף קירבה אותם אחד לשנייה, אולם אז צצות בעיות במערכת היחסים בין צ'אד לסוני שהופכת עד מהרה לקשר אהבה שנאה בין השניים, וכעת הם מנסים להתגבר בכל פעם מחדש על מכשול אחר. בסופו של דבר אישיותו הבלתי ניתנת לשינוי של צ'אד מביאה את הקשר לידי סיום, אולם השניים מודים בסוף הסדרה שהניצוצות ביניהם עדיין קיימים.
לגמרי במקרה!
היא קומדיה הבנויה ממערכונים שטותיים אותם מבצעים לרוב כל צוות השחקנים שכולל את סוני מונרו, ניקו האריס, גריידי מיצ'ל, זורה לנקסטר וטוני הארט. במסגרת המערכונים, אותם השחקנים כותבים בעצמם, הם מופיעים בדמויות שונות להן נלוות תחפושות מגוחכות. סדרה זו הפכה בהמשך לספין-אוף של הסדרה "תנו לסוני צ'אנס" אחרי פרישתה של לובאטו.
פסקול
אלבום הפסקול של הסדרה בעל אותו השם יצא לאור ב-5 באוקטובר 2010 דרך חברת התקליטים וולט דיסני רקורדס. בישראל הופץ הפסקול ב-11 בנובמבר 2010. האלבום מכיל 9 שירים מתוך שתי העונות, ולמעט שיר אחד שבוצע על ידי להקת אולסטאר ויקנד הם בוצעו על ידי שלושת שחקני הסדרה הראשיים; דמי לובאטו, טיפאני ת'ורנטון וסטרלינג נייט. במצעד האלבומים בילבורד 200 הגיע הפסקול למיקום שיא 163, מיקום שהפך אותו לפסקול הכי פחות מצליח של לובאטו במצעד זה. עם זאת, במצעד אחר של בילבורד, US Top Soundtracks, הגיע הפסקול למיקום שיא 8, ובמצעד נוסף שלו, מצעד אלבומי הילדים, הגיע הפסקול למיקום שיא 3. הסינגל המוביל מתוך האלבום "Me, Myself and Time" בביצועה של דמי לובאטו יצא כסינגל שיווקי ב-3 באוגוסט 2010.
כתב אתר הביקורות Allmusic, אנדרו ליהיי העניק לאלבום דירוג 2 כוכבים מתוך 5 כוכבים בסך הכל, ונתן ביקורת בונה לשלושת הזמרים באומרו "הן לת'ורנטון והן לנייט מגיע שיבוח על שעזרו בכתיבת השירים בביצועם, אם כי הדבר אינו מאפיל על העובדה שרוב החומרים כאן הם נוסחאות פופ-רוק, נטולות כל ייחוד או שוני מאלבומים אחרים של דיסני. הקולות הם מוכוונים, צעד שמבטל את הייחוד הטבעי של כל אחד מקולות הזמרים, ואת המוזיקה מנגנים נגני פרילאנס שאפילו לא ניתן להם קרדיט. אף אחד מהדברים הללו לא באמת משנה כמובן - הילדים שצופים ב"תנו לסוני צ'אנס" לא שמים קצוץ על שמו של נגן הבס - אולם זה לא מתיישב היטב על לובאטו, לה יש הכי הרבה מה להפסיד כמוזיקאית בהתהוות כשאלבומים כמו זה יוצאים לאור".
Me, Myself and Time
הסינגל המוביל והיחיד מתוך האלבום Me, Myself and Time (בתרגום חופשי: אני, עצמי וזמן), בביצועה של דמי לובאטו, יצא לאור דרך חברת התקליטים וולט דיסני רקורדס ב-3 באוגוסט 2010 בפורמט הורדה דיגיטלית. השיר הופיע בפרק הרביעי של העונה השנייה והיה לביצוע המוזיקלי הראשון של לובאטו בסדרה.
הפקה
השם המקורי של הסדרה היה "" (סקטצ'פאד!), ושמה במקור של הדמות הראשית היה מולי מונרו. בהמשך השם נקבע כ-"Welcome to Mollywood" (ברוכים הבאים למוליווד). אחרי שהופצו בפומבי החומרים הראשוניים של הסדרה הוחלט לשנות את שמה של הדמות הראשית להולי, ולפיכך הוחלף שם הסדרה ל-"Welcome to Holliwood" (ברוכים הבאים להוליווד). השינוי הסופי והאחרון היה כאמור לשם סוני מונרו, ולאחר מכן הוענק לסדרה שמה הסופי "Sonny with a Chance". השם הוא משחק מילים שלקוח מהמשפט "Sunny with a chance of rain" (שמשי עם סיכוי לגשם), אותו אומרים לרוב החזאים, שמשקף את מגוון המצבים הקומיים הבלתי צפויים אליהם נקלעים צוות השחקנים בכל פרק מחדש. לובאטו נבחנה במקור עם ברידג'יט מנדלר והייתה זו שנבחרה מבין השתיים.
בסדרה מוצגת הסדרה "לגמרי במקרה!" המורכבת ממערכונים, זאת כחלק משימוש באמצעי סדרה בתוך סדרה, וכלל המערכונים מופקים במלואם כסדרה בפני עצמה. המפיק בפועל של הסדרה, בריאן רובינס שימש בעבר כמפיק בפועל ואף כתסריטאי בקומדיות מצבים דומות המורכבות ממערכונים כמו "All That" ו"המופע של אמנדה" בערוץ ניקלודיאון המתחרה.
ספין אוף
כתוצאה מפרישתה של לובאטו, הסדרה שווקה מחדש לקראת העונה השלישית תחת השם "לגמרי במקרה!" ובמסגרת פורמט חדש לפיו הסדרה תתמקד במערכונים בלבד, בשונה משתי העונות הקודמות שכללו בנוסף סצנות ותעלולים מאחורי הקלעים. בכל פרק מוצג מערכון פארודי לצד הופעה מוזיקלית בביצועו של כוכב אורח. השחקנים המקוריים של הסדרה "לגמרי במקרה!" שהוצגה במסגרת "תנו לסוני צ'אנס" המשיכו לככב גם בסדרה זו, הן בתור הדמויות ששיחקו בסדרה המקורית והן בתור הדמויות שמופיעות במערכונים, ואליהם הצטרף בנוסף השחקן סטרלינג נייט. הצילומים לסדרה החלו ב-30 בינואר 2011, והשם החדש נחשף כשלושה חודשים מאוחר יותר ב-4 באפריל. פרק הבכורה של "לגמרי במקרה!" שודר בערוץ דיסני ב-5 ביוני 2011 ונצפה בקרב 4.1 מיליון ילדים בתחום הגילאים 6–11 ובני נוער בתחום הגילאים 9-14. בישראל שודר פרק הבכורה כשנה לאחר מכן ב-6 בפברואר 2012. בהמשך ספגה הסדרה נתוני מדרוג נמוכים למדי, ואחרי עונה אחת שכללה 26 פרקים היא אינה נבחרה להתחדש לעונה נוספת.
מדרוג
הפרק הנצפה ביותר של הסדרה "תנו לסוני צ'אנס" הוא פרק הבכורה של העונה השנייה עם כ-6.3 מיליון צופים, ואילו הפרק עם אחוזי הצפייה הנמוכים ביותר הוא הפרק השלישי בעונה השנייה עם כ-2.9 מיליון צופים.
הפצה
ב-25 באוגוסט 2009 הופץ בארצות הברית אלבום אוסף בגרסת DVD בשם "Sonny with a Chance: Sonny's Big Break" (בתרגום חופשי: "תנו לסוני צ'אנס: הפריצה הגדולה של סוני") שכלל חמישה פרקים מהעונה הראשונה (פרקים 1,2,3,5,19). יתר על כן, כלל פרקי העונה הראשונה הופצו בגרסת די.וי.די בישראל ובמספר מדינות, ביניהן פולין, מקסיקו וגרמניה. בישראל הגרסה כללה סרטונים בלעדיים של מאחורי הקלעים, כמו גם מארז של שלושה דיסקים: הדיסק הראשון כלל את הסדרה "מקנזי פולס" במלואה; הדיסק השני כלל את האודישנים של שחקני הסדרה; והדיסק השלישי הכיל מקבץ פספוסים. זאת ועוד, במשך שתי העונות הופצו שישה מקבצי פרקים שכללו כל אחד בונוס בלעדי. הרשימה כדלהלן:
משחק וידאו
ב-16 במרץ 2011 הופץ באמריקה משחק הווידאו "תנו לסוני צ'אנס" על ידי Disney Interactive Studios בגרסה לקונסולת המשחקים האלקטרונית הניידת נינטנדו DS.
קארן סילקווד
קארן גיי סילקווד (Karen Gay Silkwood; 19 בפברואר 1946 - 13 בנובמבר 1974) הייתה טכנאית גרעין ופעילת איגוד מקצועי, שהתפרסמה לאחר מותה, בזמן שניסתה לחשוף ליקויי בטיחות בתעשיית הגרעין האמריקאית.
משפחתה
קרן גיי סילקווד נולדה בלונגוויו, טקסס, בתם של מרל (לבית ביגס; 1926–2014), וויליאם סילקווד (1924-2004), וגדלה בהולנד, טקסס. היו לה שתי אחיות, לינדה ורוזמרין. היא למדה באוניברסיטת למאר בביומונט, טקסס. בשנת 1965 נישאה לוויליאם מדוס, עובד צינור נפט, ויחד הביאו לעולם שלושה ילדים. בעקבות פשיטת רגל של בני הזוג עקב הוצאות יתר, ולנוכח סירובו של מדוס לסיים רומן מחוץ לנישואין, סילקווד עזבה אותו בשנת 1972 ועברה לאוקלהומה סיטי, שם עבדה זמן קצר כפקידת בית חולים.
פעילותה באיגוד
סילקווד למדה טכנאות כימיה ועבדה לאחר מכן במפעל להכנת פלוטוניום של חברת קר מקגי (Kerr-McGee) במרכז אוקלהומה. היא התקבלה לעבודה בשנת 1972 כטכנאי מעבדה במפעל תמורת 4 דולרים לשעה. עבודתה כללה ליטוש מוטות דלק עמוסים פלוטוניום ובדיקת המוטות לבטיחות ובקרת איכות, אך לא היה לה רקע בענף זה והחברה סיפקה הכשרה מינימלית בלבד. בהמשך אמרה סילקווד שהיא לא הבינה עד אוקטובר 1974 - אחרי שנתיים בתפקיד, ורק חודש לפני מותה - שטיפול בפלוטוניום עלול לגרום לסרטן. במהלך עבודתה שמה לב לכך שהמפעל מפר את הוראות הבטיחות להן הוא מחויב על פי החוק, וחושף את העובדים לחומרים רדיואקטיביים. כמו כן סיפק המפעל תוצרים פגומים.
היא אספה מסמכים המעידים על טענותיה ויצרה קשר עם עיתונאי הניו יורק טיימס ועם מנהלי האיגוד המקצועי. שבועות אחדים לאחר שהציעה את עדותה, סילקווד נדהמה כשגופה הפעיל אזעקת קרינה, המעידה על זיהום פלוטוניום, כשניסתה לעזוב את המתקן לאחר שעבדה במשמרת. במהלך הימים שלאחר מכן גופה הפעיל את אזעקת הקרינה פעמיים נוספות, ברמות גבוהות יותר, ומחקירה עולה כי ביתה היה מזוהם ברדיואקטיביות גבוהה. היא אמרה שהיא מאמינה שהיא מזוהמת במכוון כתגמול על עדותה ופעילות האיגוד. בדרך לפגישה באוקלהומה סיטי, שבה התכוונה למסור את המסמכים, היא נהרגה בתאונת דרכים. דו"ח המשטרה הרשמי ציין שהסיבה לתאונה הייתה עייפות יתר, ואחד השוטרים ציין שברכב נמצאו כדורי שינה ומריחואנה. הקלסר שהכיל את המסמכים שאספה נעלם מהרכב שסימני פגיעה "טריה" מאחור, מחזקים את החשד בהתנגשות מכוונת, אף שסברה זו לא הוכחה.
בנוסף לליקויי בטיחות חמורים, כנדרש במפעל עתיר סיכוני קרינה, התגלה בתחקיר חוסר של 20 ק"ג פלוטוניום מועשר, שייתכן והוברח, בידיעת רשויות הפיקוח, לסוכנויות ה-CIA, ה-MI5 הבריטי, המוסד הישראלי וקבוצה עלומה מאיראן. עוד דווח בהקשר זה לרשויות ארה"ב על הברחת כ-18 ק"ג פלוטוניום ממפעל קר-מקגי, שאותר בהמשך ע"י ה-NSA על מיכלית שכורה שנצפתה בדרכה לישראל.
מותה של קארן סילקווד עורר תשומת לב גדולה מאוד. בשנה שלאחר מכן החליט קר מקגי לסגור את המפעל. אביה של קארן, ביל סילקווד, קיבל ממק-גי פיצויים בגובה 1.3 מיליון דולר לאחר הליך משפטי ממושך. הסרט הסינדרום הסיני משנת 1979 מבוסס על חייה ועל ליקויי הבטיחות שחשפה. בשנת 1983 יצא הסרט סילקווד, המבוסס אף הוא על סיפורה של קארן סילקווד, בכיכובה של מריל סטריפ.
הישרדות: תאילנד
הישרדות: תאילנד (באנגלית: Survivor: Thailand) היא העונה החמישית של תוכנית המציאות האמריקאית "הישרדות". העונה צולמה בין 10 ביוני ל-18 ביולי 2002 באי קו טארוטאו, תאילנד, ועלתה לשידור ב-19 בספטמבר 2002 ברשת השידור האמריקאית CBS, והסתיימה ב-19 בדצמבר 2002. העונה הונחתה על ידי ג'ף פרובסט, מורכבת מ-39 ימים של משחק עם 16 משתתפים.
מאפייני העונה
שני השבטים הראשוניים היו צ'ואי גאן (תאית:ช่วยกัน "לעזור לאחד השני") וסוק ג'אי (สุขใจ "לב שמח"). השבטים התאחדו לבסוף לשבט צ'ואי ג'אי שנשארו שמונה מתמודדים. בגמר ששודר בשידור חי, בריאן היידיק זכה בתואר "השורד האחרון" לאחר שניצח את קליי ג'ורדן בהצבעה של 3–4 מחברי המושבעים. בעונה הוצגו מספר תפניות חדשות. התפנית הראשונה חלה ביום הראשון במשחק ששני המתמודדים הכי מבוגרים, ג'ייק בילינגסלי וג'אן גנטרי, קיבלו את הכוח לבחור את השבטים שלהם. זאת הייתה הפעם הראשונה ב"הישרדות" ששני השבטים הראשוניים לא נבחרו מראש על ידי המפיקים. התפנית השנייה הייתה ההצעה למרד ביום ה-14: לכל אחד מ-12 המתמודדים שנשארו במשחק ניתנה האפשרות לעזוב את שבטם ולעבור לשבט השני אם כך רצו, אך אף אחד מהם לא מימש את הצעה זאת. התפנית השלישית הייתה האיחוד המזויף: שנשארו עשרה מתמודדים במשחק, שני השבטים עברו לגור יחדיו בחוף אחד. הם ראו זאת כסימן לאיחוד, אבל באתגר הבא התוודו כי הם גרים על חוף אחד, אך עדיין לא התאחדו.
עונה זאת קיבלה לרוב תגובות שליליות ונחשבת לאחת העונות החלשות של "הישרדות". פרובסט בעצמו הודה כי לא אהב את העונה ושהיא הכי פחות אהובה עליו עד היום.
הופעות עתידיות
שי-אן הואנג התחרתה ב"הישרדות: אולסטארס".
סיכום עונה
16 המתמודדים חולקו לשני שבטים אשר נבחרו על ידי שני המתמודדים הכי מבוגרים במשחק, ג'אן וג'ייק; זאת הייתה הפעם הראשונה בהיסטוריה של התכנית שהשבטים לא נבחרו מראש על ידי ההפקה. השבט של ג'ייק, סוק ג'אי, הורכב משחקנים צעירים יותר והובילו את יתרון מוקדם. צ'ואי ג'אן, אף על פי שהפסידו חמש מתוך שבע המשימות הראשונות, נותרו מגובשים לרוב וחסמו סכסוך בין גנדיה וטד, שלדברי גנדיה טד עשה כלפיה התקדמות מינית לא רצויה. זא הוביל להדחתה של גנדיה במועצת השבט הבא, מה שהוביל לצ'ואי גאן לצבור תאוצה ולזכות בשני משימות החסינות הבאות, בכך נוצר שוויון של חמישה מתמודדים מכל שבט.
ביום ה-19 למשחק, שני השבטים הונחו לחיות יחדיו על חוף אחד. בהנחה שהאיחוד מתקרב, שי-אן מסוק ג'איי החליטה להחליף את נאמנותה לברית של צ'ואי גאן בהנחה שהיא מנודת על ידי שבטה. אמנם, המתמודדים הופתעו לגלות כי הם עדיין לא התאחדו והם רק עברו לחיות יחדיו בחוף אחד; כתוצאה מכך שי-אן הודחה כאשר סוק ג'אי הפסידו במשימת החסינות. סוק ג'איי מעולם לא הצליחו להתאושש מהגירעון המספרי שלהם, והם הודחו באופן שיטתי זה אחר זה באיחוד אשר חל ביום ה-25 למשחק.
שנשארו רק חברי צ'ואי גאן, הם נאלצו להתהפך אחד על השני. בריאן, אשר כרת בריתות נפרדות עם שלושה מתוך ארבעת האנשים השתמש בהשפעתו כדי לתמרן את ההצבעה לפי רצונו. ראשית, הוא הפך את השבט על טד, שנתפס כאיום הפיזי הכי גדול. לאחר מכן, הוא שם למטרה את הלן ושכנע בהצלחה את ג'אן וקליי לעקוב אחריו. לאחר שניצח במשימת החסינות האחרונה, בריאן החליט לקחת את קליי אתו לגמר והדיח את ג'אן.
במועצת השבט האחרונה, בריאן וקליי זכו לביקורת קשה במצד המושבעים. בריאן יצר בריתות נפרדות וחברויות עם הלן וטד, ספק ביקורת על גישתו הקשוחה, אך קיבל שבחים תפקודיו באתגרים ומוסר עבודה חזק. בהשוואה לבריאן, קליי הורגש כלא ראוי בגלל חוסר מוסר עבודה והואשם באמירת השמצות גזעניות כלפי טד. לבסוף, חברי המוש חברי המושבעים החליטו להצביע לבריאן בהצבעה של 3–4, על השליטה שלו במשחק.
מרי טיודור, מלכת צרפת
מרי טיודור (Marie d'Angleterre, 18 במרץ 1496 – 25 ביוני 1533), הייתה אחותו הצעירה של הנרי השמיני, מלך אנגליה, ורעייתו של לואי השנים עשר, מלך צרפת, שהיה מבוגר ממנה ביותר מ-30 שנים. לאחר מותו של לואי, כחודשיים לאחר המלכתה, היא נישאה לצ'ארלס ברנדון, דוכס סאפוק הראשון. הנישואים, שהתרחשו בטקס סודי בצרפת, נערכו ללא הסכמת אחיה המלך. אף שבאופן רשמי זהו מעשה שנחשב לבגידה, התערבותו של הקרדינל תומאס וולזי הביאה לחנינת הזוג בידי המלך, בתמורה לתשלום קנס.
מין אוראלי
מין אוראלי הוא פעילות מינית הכוללת מגע בין הפה, הלשון, השיניים או הגרון ובין איברי המין (הפין והפות) או פי הטבעת. מין אוראלי מתבצע כחלק מהמשחק המקדים או כעיקר הפעילות מינית. גירויים אוראליים על חלקים אחרים בגוף האדם, כנשיקה או ליקוק, אינם נכללים בהגדרה המקובלת של מין אוראלי. בסלנג עברי מקובל לתאר מין אוראלי הנעשה לגבר כ"מציצה", והנעשה לאישה כ"ירידה".
מרי טיודור, מלכת צרפת
מנישואיה השניים נולדו למרי ארבעה ילדים. בתה הבכורה, פרנסס ברנדון, הייתה אמה של הליידי ג'יין גריי, מי שנודעה לימים כ"מלכת תשעת הימים" בשל תקופת מלכות קצרה בת תשעה ימים ביולי 1553.
נישואים ראשונים: מלכת צרפת
מרי הייתה ילדתו החמישית של הנרי השביעי ושל אליזבת מיורק, והצעירה מבין הילדים ששרדו את ינקותם. היא נולדה בארמון ריצ'מונד. היא ואחיה הנרי היו קרובים כשהיו ילדים, ובעקבות כך האחרון קרא לבתו, מרי הראשונה, מלכת אנגליה, על שמה. ספינת המלחמה מרי רוז (Mary Rose) נקראת גם היא על שמה.
מין אוראלי
יש שאינם רואים מין אוראלי כמעשה השקול למין וגינלי או למין אנאלי. רבים לא רואים בקיום יחסי מין אוראלי אקט שבו אובדים הבתולים, אך יש הרואים גם בו כקיום יחסי מין גם במובן זה, בעיקר בקרב לסביות. סוגיה זו זכתה לפרסום נרחב בפרשת מוניקה לווינסקי. בחוק העונשין הישראלי, מין אוראלי ומין אנאלי קרויים "מעשה סדום" (להבדיל ממין וגינלי, הקרוי "בעילה").
מרי טיודור, מלכת צרפת
נישואים ראשונים: מלכת צרפת
כשהייתה צעירה, ניסה הדוכס ממילאנו לשדך לה את בנו הצעיר מקסימיליאן ספורצה, במטרה להביא את אנגליה להתערב לצדו כנגד הצרפתים. אביה של מרי, הנרי, דחה את ההצעה מאחר שהיה בשלום עם צרפת, ומשום שלא היה מעוניין להתערב במלחמות האיטלקיות.
בצעירותה הייתה ידועה מרי כאחת מן הנסיכות היפות ביותר בכל אירופה. היא התארסה לקרל מקסטיליה, שמאוחר יותר היה לקיסר האימפריה הרומית הקדושה. עם זאת, שינויים במערכת הבריתות האירופית הביאו לכך שהאירוסים בוטלו. במקום זאת, באוקטובר 1514 נישאה מרי ללואי השנים עשר, מלך צרפת, כחלק מברית של אנגליה וצרפת שארגן הקרדינל וולזי. החתונה נערכה באבוויל (Abbeville). אחת מבנות הלוויה של מרי בצרפת הייתה אן בולין, שמאוחר יותר הייתה לאשתו של הנרי השמיני, אחיה של מרי.
מין אוראלי
מאפיינים
בליעה של נוזל זרע בעת קיום יחסי מין היא אפשרית, ואין בה סיכונים ייחודיים. זרע מעוכל ימות, ויתפרק על ידי חומצות הקיבה וחלבונים במעי הדק. השפיכה הגברית מורכבת מ-5 אחוז תאי זרע ו-95 אחוז סוכרים וחלבונים. ערכה הקלורי של פליטה גברית אחת שווה לכ-150 קלוריות.
מרי טיודור, מלכת צרפת
נישואים ראשונים: מלכת צרפת
אף שאלו היו נישואיו השלישיים של לואי השנים עשר, לא היו לו בנים חיים, והוא ביקש להקים יורש; אולם, הוא נפטר ב-1 בינואר 1515, פחות משלושה חודשים לאחר שנישא למרי. למרי וללואי לא נולדו ילדים. לאחר מותו, מלך צרפת החדש, פרנסואה הראשון, ניסה לארגן נישואים למרי, אולם בלא הצלחה.
מין אוראלי
מאפיינים
מין אוראלי אינו בהכרח אמצעי יעיל למניעה של העברת מחלות מין, אם כי ישנן מחלות הנחשבות לבעלות סיכויי הידבקות קטנות יותר באמצעות מין אוראלי ועל כן הוא נחשב לבטוח יותר מבחינה זו לעומת צורות אחרות של יחסי מין.
מרי טיודור, מלכת צרפת
נישואים שניים: הדוכס מסאפוק
אחרי נישואיה הראשונים, מרי גמרה אומר לא להתחתן שוב דרך שידוך דיפלומטי-פוליטי. באותו הזמן הייתה כנראה כבר מאוהבת בצ'ארלס ברנדון, הדוכס הראשון מסאפוק. הנרי, אחיה המלך, ידע על רגשותיה, אולם רצה לעשות שימוש ברווקותה כקלף פוליטי. כאשר שלח את ברנדון להשיב את מרי לאנגליה בינואר 1515, הוא הכריחו להבטיח כי לא יציע לה נישואין. עם זאת, השניים נישאו בסתר בצרפת. באופן טכני המעשה נחשב לבגידה, מאחר שברנדון נשא לאישה נסיכה מלכותית ללא הסכמתו של המלך. הנרי זעם, והמועצה המלכותית הציעה לאסור את ברנדון ולהוציאו להורג. בשל התערבותו של הקרדינל תומאס וולזי וחיבתו של הנרי לאחותו ולברנדון, לזוג הותר להמשיך בחייהם תחת קנס כבד בלבד. הם נישאו באופן רשמי ב-13 במאי 1515 בארמון גריניץ'.
מין אוראלי
מאפיינים
כמו אוננות הדדית ומגעים מיניים אחרים שאינם כוללים חדירה, יש המחשיבים גם מין אוראלי למגע מיני שאיננו נחשב לקיום יחסי מין. מסיבה זו, רבים מוצאים בו חוויה מינית או התנסות מינית ראשונית, הקודמת לשלב איבוד הבתולים.
מרי טיודור, מלכת צרפת
נישואים שניים: הדוכס מסאפוק
מרי הייתה אשתו השלישית של ברנדון, שלו היו שתי בנות מנישואיו השניים לאן בראון: אן ברנדון ומרי ברנדון. אן בראון נפטרה בשנת 1511. מרי גידלה את בנותיה לצד ילדיה שלה. אפילו לאחר נישואיה השניים, מרי כונתה בחצר המלכות האנגלית כ"המלכה הצרפתייה", ולא נודעה בתור "הדוכסית מסאפוק" בתקופת החייה. את מרבית זמנה בילתה מרי במושבו של הדוכס בסאפוק.
מין אוראלי
שכיחות
בספטמבר 2005 נערך מחקר אודות מין אוראלי עבור המרכז לבקרת מחלות ומניעתן, ותוצאותיו פורסמו ונותחו בהרחבה ב"טיים מגזין". החוקרים ערכו סקר בקרב 12,000 תושבי ארצות הברית בין הגילאים 15 ו-44, ומצאו כי יותר ממחצית בני הנוער התנסו במין אוראלי.
מרי טיודור, מלכת צרפת
נישואים שניים: הדוכס מסאפוק
יחסיה של מרי עם אחיה המלך נעשו מתוחים בסוף שנות ה-20, מאחר שהיא התנגדה לניסיונו של המלך לבטל את נישואיו לקתרין מאראגון, אותה הכירה במשך שנים רבות. מרי סלדה ממאהבתו של המלך, ומלכתה לעתיד, אן בולין, אותה פגשה לראשונה עוד בחצר המלכות בצרפת.
מין אוראלי
שכיחות
במחקר שהתפרסם בכתב העת 'Journal of Pediatric Psychology', ובחן 212 תלמידי כיתה י', נבחנו הגורמים החברתיים שמשפיעים על התנהגותם המינית של בני נוער. מהמחקר עלה שהם נוטים לקיים מין אוראלי הרבה יותר מאשר לשכב עם בני זוגם, וכי הם עושים זאת עם יותר פרטנרים. למשל, ל-23% מבני הנוער היו 3–4 פרטנרים במהלך השנה האחרונה, אבל רק 13% קיימו יחסי מין מלאים עם אותו מספר של בני זוג. 40% מבני הנוער דיווחו שקיימו מין אוראלי בשנה שקדמה למחקר, ויותר מ-25% מהם עשו זאת עם שלושה פרטנרים לפחות.
מרי טיודור, מלכת צרפת
נישואים שניים: הדוכס מסאפוק
מרי נפטרה באחוזת ווסת'ורפ (Westhorpe Hall) שבסאפוק ב-25 ביוני 1533, ונקברה בתחילה במנזר שבברי סנט אדמונדס (Bury St. Edmunds), סאפוק. כשהמנזר נהרס במהלך פירוק המנזרים, גופתה הועברה לכנסיית סנט מרי הסמוכה. לאחר מותה, ברנדון נישא לארוסתו של בנם הנרי, קתרין וילובי, ולשניים נולדו שני בנים.
מין אוראלי
קונילינגוס
קונילינגוס (Cunnilingus, הלחם המילים בלטינית cunnus - פות, ו-lingō- ליקוק) הוא אקט ליקוק הפות. כמו פעילויות מיניות אחרות, גם במקרה זה הטכניקה של הפעילות המינית כמו גם תגובת האישה לה, הן אינדיבידואליות, ותלויות בצדדים המתנסים בה.
מרי טיודור, מלכת צרפת
צאצאים
למרי ולברנדון נולדו ארבעה ילדים, מהם שני בנים ושתי בנות:
למרי ולברנדון היו שני בנים, שלשניהם קראו הנרי. שניהם מתו בגיל צעיר.
מין אוראלי
קונילינגוס
לפי הסקסולוגית וחוקרת מיניות האישה שר הייט, רוב הנשים יכולות להגיע בקלות לאורגזמה מגירוי ישיר של הדגדגן במהלך מין אוראלי. הדגדגן נחשב לחלק הרגיש ביותר מבחינה מינית בגוף האישה, לעיתים אף רגיש מדי למגע אינטנסיבי - במיוחד בשלב מוקדם של העוררות המינית. מין אוראלי בנשים ניתן לבצע כגירוי אוראלי בכל אזור איבר המין; מאזור הדגדגן ושפתי הפות עד לחיץ הנקביים ואזור פי הטבעת. הפרקטיקה יכולה לכלול החדרה של הלשון אל תוך הנרתיק, או החדרה של אביזר מין במטרה לגרות את נקודת הג'י הנשית.
בשנות ה-80 נערך מחקר מקיף בשם דו"ח קאהן על ידי הפסיכולוגית הקלינית והחוקרת סנדרה קאהן, שבדקה מה מגרה נשים ומה הן חושבות שחברותיהן מעדיפות מבחינה מינית. המחקר הראה כי ביצוע של מין אוראלי על ידי גבר הוא המגע המיני המועדף על מרבית הנשים. מחקר שנערך בארצות הברית בשנת 2009 בדק את הרגלי המין בקרב 2,936 גברים ו־2,929 נשים בטווח הגילאים 14 עד 94. מתוצאות המחקר עלה, בין היתר, כי אחוז הנשים שנהנות ממין אוראלי כמעט זהה לאחוז הגברים שדיווחו על הנאה ממגע מיני זה. נמצא פער בבדיקת מה חושבות נשים על ההעדפות המיניות של נשים אחרות. נשים שהעדיפו לקבל מין אוראלי לעצמן במקום הראשון, חשבו שהנשים האחרות דרגו את ההעדפה רק במקום השני.
פלשיו
האקט המיני הכולל הכנסה של הפין לפה נקרא בלעז "פלשיו" (Fellatio, מלטינית: fellātus, "למצוץ"), ובעברית מכונה לרוב "מציצה". החלק הרגיש ביותר בפין הוא נקודת החיבור בין גוף האיבר לראשו. פלשיו יכול לכלול גם גירוי של העטרה, גוף הפין, שק האשכים וחיץ הנקביים.
החדרה של הפין לעומק הגרון אל מעבר למכסה הגרון מכונה "גרון עמוק", מונח שנטבע על ידי הסרט הפורנוגרפי "גרון עמוק" בשנות ה-70. התנסות בפרקטיקה כזו תלויה באורך הפין החודר, וברפלקס ההקאה של הצד המעניק את המין האוראלי.
אנאלינגוס
אנאלינגוס, או רימינג, הוא אקט מיני הכולל גירוי של פי הטבעת באמצעות הפה. ישנן מגוון תנוחות מין המאפשרות גישה לפי הטבעת. נהוג להתייחס לאנאלינגוס כמשחק מקדים, לרוב לפני מין אנאלי, ויכול גם להקל על חדירה אנאלית.
באנאלינגוס קיימת סכנות בריאותיות בשל קיומו של מחזור צואה-פה, ועל מנת לקיים יחסי מין אלו באופן בטוח יש לדאוג להגיינת פי הטבעת.
מציצה עצמית
גברים שתכונותיהם האנטומיות של גמישות ואורך פין מאפשרות זאת, יכולים לבצע בעצמם מין אוראלי בדומה למעשה אוננות. למציצה עצמית התייחסויות רבות בתרבות הפופולרית, ומדובר בסוגת נישה נפוצה בסרטים פורנוגרפיים. התייחסויות מוקדמות לפרקטיקה ניתן למצוא בתרבות מצרים העתיקה; במגילת הפפירוס "Book of Overthrowing Apophis" נמצא שיר המתאר כיצד אל השמש רע יצר את האלים שו ותפנות לאחר שביצע בעצמו מין אוראלי וירק את נוזל הזרע אל האדמה.
מספר הגברים המסוגלים לבצע כיפוף המאפשר מציצה עצמית הוא מועט. הסקסולוג אלפרד קינסי מצא במחקריו כי פחות מ-1% מכלל הגברים מסוגלים להגיע עם הפה שלהם לפין, ורק 2 או 3 גברים מתוך אלף יכולים לבצע בעצמם מין אוראלי באופן מלא. בעבר, נתפסה מציצה עצמית על ידי הביהביוריזם כבעיה שיש לטפל בה, ולא כפרקטיקה מינית.
סיכונים בריאותיים
המרכז לבקרת מחלות ומניעתן פרסם בשנת 2005 מחקר לפיו התחלואה בעגבת ("סיפיליס") קשורה במקרים לא מעטים למין אוראלי לא מוגן.
איידס / HIV
מידת הסיכון להידבקות ב-HIV אינה ודאית, אך היא בוודאות נמוכה בהרבה מהסיכון בהידבקות בקיום יחסי מין אנאליים או וגינליים ואף נחשבת למזערית. חוקרים אוסטרליים מהמרכז הלאומי לאפידמיולוגיה ומחקרים קליניים דיווחו בשנת 2000 כי בסיכומו של מחקר גדול שכלל 700 הומואים שנהגו לקיים יחסי מין מזדמנים, לא נמצא כל סיכון להדבקה באמצעות מין אוראלי. 95% מהמשתתפים דיווחו כי הם נוהגים לבצע מין אוראלי ללא קונדום לפרטנרים מזדמנים. אף על פי שב-26% מהמקרים הייתה גמירה בפה, לא נרשם אף מקרה אחד של הדבקה. החוקרים סייגו את הממצאים וציינו כי "תחת תנאים בלתי רגילים כמו חתכים מדממים בחניכיים או טיפול שיניים שבוצע בסמוך לאקט, ישנה אפשרות מסוימת להדבקה".
לדברי ד"ר קימברלי פייג' שפר, מנהלת מחקר שבוצע באוניברסיטת קליפורניה בסן פרנסיסקו בשנת 2001, "סקס אוראלי הוא סקס בטוח. ניתן אמנם להידבק במחלות אחרות כמו זיבה, הרפס, כלמידיה ועגבת, אך מבחינת ההדבקה ב-HIV, ברור כי ההבדל בין הסיכון להידבק כתוצאה ממין אנאלי או ווגינאלי לעומת מין אוראלי הוא עצום. היא ציינה כי בספרות הרפואית מוכרים כמה מקרים של נשאי HIV החשודים כי נדבקו דרך מין אוראלי, אך הסיבה לכך אינה ברורה. ד"ר רוברט סקוט, מומחה לחקר איידס, אמר בתגובה למחקרה של שפר כי הדבקה ב-HIV דרך מין אוראלי היא "לכאורה בלתי אפשרית..." וכי לדעתו בליעת הזרע אינה מגבירה את הסיכון כל עוד הרקמה הרירית שבבית הבליעה אינה פצועה, משום שהחומציות בקיבה הורגת את הנגיף.
סרטן הפה והגרון
חוקרים אמריקנים מצאו כי מין אוראלי עלול להגביר את הסיכון ללקות בסרטן הפה, בעקבות הדבקה בנגיף הפפילומה האנושי HPV. החוקרים מצאו כי קיים קשר הדוק בין מקרי סרטן הפה לבין הדבקה בנגיף HPV. החוקרים מאוניברסיטת ג'ונס הופקינס השוו 1,670 מטופלים שחלו בסרטן הפה ל-1,732 אנשים בריאים, ומצאו כי חלק מחולי סרטן הפה נשאו את הנגיף HPV16, הזן השכיח של הנגיף. החוקרים גילו כי אלה שחלו בסרטן הפה ונשאו את הנגיף HPV16, נטו לעסוק במין אוראלי בשיעור גבוה פי 3 מאלה שאצלם הגידול הסרטני לא הכיל את הנגיף. HPV אוראלי יכול לעבור במספר דרכים כולל מגע עור ודרך השתן, הרוק, נוזל זרע וריר בשטח איברי המין. הצורה העיקרית להעברה היא מין אוראלי.
אסלאם
נושא המין האוראלי נתון במחלוקת בקרב תאולוגים איסלאמיים, ויש כאלה המתירים אותו וכאלה האוסרים עליו. הדעה הרווחת היא שכל עוד דבר לא נאסר בקוראן על ידי אללה או על ידי מי מנביאי האסלאם, הוא מותר, וכך גם מין אוראלי.
יהדות
ההלכה היהודית לא מכירה במין אוראלי כאקט של חדירה, וזה נחשב רק כסוג של "ביאה דרך איברים", כלומר הגעה לסיפוק מיני על ידי התעלסות בלא חדירה. קיום יחסים כאלו עם אשת איש ושאר העריות אסור מבחינה הלכתית כמו כל מגע בעל אופי מיני עימן, אך אין לאקט עצמו משמעות במשפט העברי.
ביחסי אישות בין בני זוג נשואים, לדעת השולחן ערוך אסור לבצע מין אוראלי באישה, בטענה שזוהי עבירה על מצוות "בל תשקצו", אך לדעת הרמב"ם מותר אך גם לדעת הרמב"ם מידת חסידות היא שלא לעשות מעשים אלו.
אין במקורות ההלכה התנגדות לגירוי אוראלי לגבר, אך הדעה המקובלת בפוסקים הוא שהשפיכה צריכה להיות בתוך הנרתיק, ואחרת הדבר אסור כשפיכת זרע לבטלה.
בבודהיזם
קוד ההתנהגות הבסיסי בבודהיזם הם "חמשת הכללים", והם נלקחים מתוך רצון חופשי ולא בתור צווים שמקורם בישות אלוהית. הכלל השלישי הוא "להימנע ממיניות לא נאותה" (בסנסקריט: Kāmesu micchācāra, בתרגום חופשי: "מענקים הנובעים מחמשת החושים") אך ההגדרה של התנהגות מינית לא נאותה נתונה לפרשנות ביחס לנורמות החברתיות המאפיינות את המאמין עצמו, ובמכוון אין למונח הגדרה חד משמעית. למעשה הבודהיזם הפונדמנטלי אינו מגדיר מה טוב ומה רע עבור העמאים במונחים חד משמעיים ולכן הפרשנות של מיניות נאותה או בלתי-נאותה אינה נבחנת בבודהיזם כלל במונחים דתיים.
הבודהיזם מלמד כי הנאה חושית ותשוקה באופן כללי, ובכלל זה הנאות מיניות באופן ספציפי, הן מכשול להארה, אך סיגוף גם הוא נתפס כמידה שלילית. על פי רוב הזרמים, על נזירות נזירים בודהיסטים להימנע מקיום יחסי מין. עם זאת, אין מצופה ממעמד בעלי הבתים (הכינוי הבודהיסטי הדומה לעמאים) להימנע מכל סוג של פעילות מינית ואין בבודהיזם קונספט של חטא הקשור למין.
הדלאי לאמה הארבעה-עשר טנזין גיאטסו, המשתייך לבודהיזם הטיבטי, אמר כי כל יחסי מין שאינם כוללים משגל של הפין לפות ובכללם מין אנאלי, מין אוראלי ואוננות הם בגדר "התנהגות מינית פסולה". הוא הוסיף כי על כל הבודהיסטים הטיבטים להימנע מהם ולא רק נזירות ונזירים, וכי יחסים כאלה "אינם מתקבלים על הדעת" עבור טיבטים גם אם נעשים בין זוגות נשואים.
בדאואיזם
בדאואיזם הסיני, קונילינגוס הוא בעל ערך רב, בעיקר מבחינה רוחנית. לפי הטאואיזם, התנסות בפרקטיקה כזו תורמת לאריכות ימים ולהגברת כוח הצ'י.
בעלי חיים
קופים, דורבנים ודולפינים הם החיות היחידות, למעט בני האדם, שמקיימות יחסי מין לא רק למטרות רבייה.
מאמר שהתפרסם במגזין המדעי האינטרנטי "פלוס 1" הציג כי לראשונה נצפתה התנהגות מינית בין חיות בוגרות - שאינן בני אדם - הכוללות גם מין אוראלי. התגלית נלמדה מצפייה בעטלף מסוג עטלף פירות קצר האף (Cynopterus sphinx). החוקרים גילו כי מין אוראלי הוא מנהג שכיח מאוד בחיי המין של העטלפים, ונמצא כי נקבות העטלף מלקקות את בסיס איבר מינו של הזכר והזכרים תועדו גם מענגים את עצמם כחלק "מהמשחק המקדים" להזדווגות. עטלף פירות קצר האף הוא הזן היחיד שנצפתה בו התנהגות זו מלבד פרימטים (קופים) שבקרבם נחשב מין אוראלי לרווח יחסית.
בשנת 2010 זכו עורכי המחקר, שנעשה כשיתוף פעולה בריטי-סיני, בפרס איג נובל למחקרים מדעיים לא-שגרתיים.
מצעד הפזמונים הבין-לאומי השנתי (2000–2009)
ערך זה עוסק במצעדי הפזמונים הישראליים השנתיים "מצעד הפזמונים הבין-לאומי השנתי" שנערכו משנת 2000 עד שנת 2009.
מצעד הפזמונים הבין-לאומי השנתי הוא מצעד הפזמונים הלועזיים המרכזי של ישראל. המצעד נערך ומשודר בתחנות הרדיו בישראל מדי שנה לקראת סוף השנה האזרחית. השירים והמבצעים נקבעים על פי בחירת המאזינים, ולעיתים ניתן גם משקל לדרוג השירים במצעדים השבועיים אשר נערכו במהלך השנה.
על אף שלאורך השנים התקיימו בישראל מספר מצעדי פזמונים לועזיים, המצעד הבולט שבהם אשר מוצג בערך זה הוא מצעד הפזמונים הבין-לאומי השנתי של גלגלצ.
רשימת המצעדים השנתיים בשנים 2000 – 2009
להלן רשימות השירים שהשתתפו במצעדי הפזמונים הבין-לאומי השנתי שנערכו משנת 2000 עד שנת 2009 ושודרו ברדיו בישראל לקראת סוף השנה האזרחית.
2000
זמר השנה לשנה הראשונה במילניום הוא אמינם, שהוציא את שיר השנה "Stan", ביחד עם דיידו. השיר נהפך לשיר היחיד שיצא בחודש נובמבר (מהחודשים האחרונים שבשנה) והצליח לכבוש את צמרת המצעד בשנת יציאתו, והוא גם זכה בתואר זה בכל המצעדים השנתיים בישראל באותה שנה. זמרת השנה לאותה שנה היא מדונה, שהוציאה את אלבומה השמיני Music. להקת השנה היא רד הוט צ'ילי פפרז שהוציאו בסוף העשור הקודם את אלבומם השביעי Californication, שיר הנושא מהאלבום, שהגיע למקום ה-3 במצעד השנתי היה לשיר העשור כעבור 9 שנים. השיר הגרוע של השנה הוא "Oops!... I Did It Again" של בריטני ספירס, שתזכה בתואר המפוקפק פעמיים נוספות במהלך העשור.
קמין
קָמִין או אָח הוא מתקן בעירה עשוי מתכת או לבנים (כגון לבני שמוט או אבן), המשמש להבערת אש בתוכו, ומוסק באמצעות חומרי בערה שונים - עץ, גלולות פלט, גז בישול, נפט או סולר. החום שנוצר על ידי הקמין משמש בעיקר לצורכי חימום המבנה בו הוא ממוקם, ויש המשתמשים בו גם לצורכי בישול. ישנם קמינים עצמאיים (Free Stand) המונחים כמות שהם בחלל המבנה וישנם קמינים בנויים "ליבות" המיועדים להתקנה בתוך דקורציית גבס, אבן, מתכת, אדמה ועוד.
מצעד הפזמונים הבין-לאומי השנתי (2000–2009)
2001
שיר השנה לשנה זו הוא "Can't Get You Out of My Head", של הזמרת קיילי מינוג. השיר, שנחשב לאחד משירי הפופ הבולטים במאה ה-21, זכה בתואר בכל המצעדים השנתיים בתחנות הרדיו בישראל, וכמעט בכל מצעד רשמי בעולם. זמרת השנה היא דיידו שנכנסה לתודעה בסוף השנה הקודמת, בעקבות השתתפותה בשיר השנה לשנת 2000 – "Stan", זמר השנה הוא רובי ויליאמס, להקת השנה היא דסטיניז צ'יילד ופריצת השנה היא גורילז. השיר הגרוע של השנה הוא "I'm a Slave 4 U" של בריטני ספירס, וזו השנה השנייה ברציפות בה שיר שלה נבחר בתואר זה.
קמין
מקור השם
מקור המילה קמין הוא καμινος (קרי: קָמִינוֹס) ביוונית, מילה שמשמעה תנור או כבשן. המילה אח בעברית מקורה על פי התלמוד הבבלי ב"אחוות" העצים המבעירים ותורמים יחד זה לבערתו של זה.
מצעד הפזמונים הבין-לאומי השנתי (2000–2009)
2002
שיר השנה הוא "All The Things She Said" של צמד הבנות הרוסי ט.א.ט.ו., אשר עוררו פרובוקציות רבות, בין היתר כשהכריזו על עצמן בתחילת דרכן כלסביות ואף התנשקו בקליפ השיר, כעבור שנתיים הן חזרו בהן מהצהרה זו. זמרת השנה לשנה זו היא קיילי מינוג, שזכתה בתואר שיר השנה בשנה הקודמת. זמר השנה הוא אמינם ולהקת השנה היא רד הוט צ'ילי פפרז, שזכו כל אחד לתואר בפעם השנייה בעשור זה. פריצת השנה היא הזמרת הקנדית הצעירה אבריל לאבין והשיר הגרוע של השנה הוא "" של הרכב הבנות הספרדי לאס קטשופ, השיר נבחר בסוף העשור לשיר הגרוע של העשור. עוד נאמר כי ההפרש בין שיר השנה, לבין המקום השני: "Complicated" היה הפרש של נקודה אחת בלבד.
קמין
יעילות
בכל הנוגע לאספקת חום לעומת ניצול אנרגיה, יעילות הקמינים משתנה בהתאם לסוג, חומר הבערה ומבנה הקמין.
מצעד הפזמונים הבין-לאומי השנתי (2000–2009)
2003
זמרת השנה, בפעם השנייה בעשור זה היא דיידו, שקטפה גם את שיר השנה – "White Flag", השיר היה למקום הראשון במצעד הפזמונים השבועי של גלגלצ יותר מכל שיר אחר בעשור – 10 שבועות, אך באופן מפתיע הוא לא נכנס כלל לרשימת 100 שירי העשור של גלגלצ. זמר השנה הוא ג'סטין טימברלייק, שהחל את קריירת הסולו שלו עם אלבומו הראשון Justified. להקת השנה היא קולדפליי והשיר הגרוע של השנה הוא "Not Gonna Get Us" של צמד הבנות הרוסי ט.א.ט.ו., שזכו בתואר שיר השנה בשנה הקודמת.
קמין
יעילות
מבין סוגי הקמינים, קמיני הגז והפלט הם הקמינים היעילים יותר. בקמיני הנפט, הפלט והגז תמיד תהיה דלת הקמין סגורה בעת ההפעלה בעוד שבקמיני עץ ניתן להפעיל את הקמין גם עם דלת פתוחה.
מצעד הפזמונים הבין-לאומי השנתי (2000–2009)
2004
שיר השנה הוא "My Immortal" של הלהקה אוונסנס, השיר היה לשיר השנה שהגיע למקום הגבוה ביותר במצעד העשור (מקום 3). זמרת השנה היא אבריל לאבין, זמר השנה הוא אשר, ובתואר להקת השנה ופריצת השנה זכו מארון 5. השיר הגרוע של השנה הוא "Dragostea Din Tei" של ההרכב הרומני O-Zone.
קמין
יעילות
בקמיני עץ סגורים היעילות וניצולת טובים יותר מקמיני עץ פתוחים, מכיוון שבאלו הסגורים ישנה אפשרות לשלוט על כמות האוויר הנכנסת לקמין ולשלוט על פליטת העשן. בקמיני עץ סגורים פליטת העשן נמוכה יותר מאשר באח פתוח שבו האש בוערת באוויר הפתוח. באוויר הפתוח דלקים מוצקים נשרפים בטמפרטורה של כ-270 מעלות צלזיוס בלבד זהו חום נמוך מדי בשביל שתתרחש תגובת בעירה מושלמת והחום המיוצר אובד ברובו על ידי זרימת האוויר מהחלל המוסק לארובה, על ידי סגירתה של האש בתא סגור שליטה על האוויר ומוצא הגזים וחיבור הקמין לארובה טמפרטורת הבעירה עולה לכ-600 מעלות צלזיוס, כאשר בקמין רקטי הטמפרטורה עולה אפילו מעל 1,200 מעלות צלזיוס, בטמפרטורה זו מושגת תגובת בעירה טובה יותר, במגבלות בעירת שטח המאפיינת שריפת מוצקים. התא הסגור מאפשר ניצולת גבוהה יותר ואובדן מופחת של חום.
מצעד הפזמונים הבין-לאומי השנתי (2000–2009)
2005
הזמר הבריטי ג'יימס בלאנט קטף את שלושת התארים – זמר השנה, פריצת השנה ושיר השנה – "You're Beautiful". זמרת השנה היא קלי קלרקסון, זוכת העונה הראשונה של תוכנית הכישרונות אמריקן איידול, שהוציאה את אלבומה השני והמצליח Breakaway, להקת השנה בפעם השנייה בעשור היא קולדפליי. השיר הגרוע של השנה הוא "Axel F" של הצפרדע המשוגעת.
קמין
יעילות
קמיני נפט מודרניים כוללים בדרך כלל מעכבי עשן ובעירה משנית, וניתן לכוון בהם את כניסת האוויר לכיוון יציאת גזי השריפה כך שגזי השריפה וחלקיקי העשן יישרפו שוב בבעירה משנית, להעלאה נוספת של הניצולת ולהקטנה של פליטת חלקיקים מזהמים דרך הארובה.
מצעד הפזמונים הבין-לאומי השנתי (2000–2009)
2006
שיר השנה הוא "Because Of You" של זמרת השנה בשנה הקודמת, קלי קלרקסון. זמרת השנה היא כריסטינה אגילרה שהוציאה את אלבומה המצליח Back to Basics זמר השנה, שזוכה בתואר זה בפעם השנייה הוא ג'סטין טימברלייק, שהוציא את האלבום המצליח FutureSex/LoveSounds. להקת השנה היא בלאק אייד פיז, ופריצת השנה הוא בוב סינקלר. השיר הגרוע של השנה הוא "Stars Are Blind" של פריס הילטון.
קמין
יעילות
סגירה של האש בתא סגור וחיבורה לארובה מונעת אובדן אוויר מחומם דרך הארובה אל מחוץ לחדר. שינוי משמעותי ביעילות לעומת אובדן אוויר מחומם כאשר מדובר באש באוויר הפתוח.
מצעד הפזמונים הבין-לאומי השנתי (2000–2009)
2007
הזמרת ריהאנה קטפה את תואר זמרת השנה, ואת תואר שיר השנה: "Umbrella", השיר גם הגיע למקום ה-2 בקטגוריית השיר הגרוע ביותר. הזמר מיקה זכה בתואר זמר השנה ופריצת השנה. להקת השנה, בפעם השנייה לעשור היא מארון 5. השיר הגרוע של השנה הוא "Gimme More" של בריטני ספירס, שזוכה בתואר בפעם השלישית והאחרונה לעשור.
קמין
היסטוריה
תחילה הייתה האש מוקפת על ידי לבנים בשלושה צדדים - קירות מכתש ומכוסה בצלחת ברזל. רק בשנת 1735 נעשה העיצוב הראשוני של תא בעירה סגור: תנור Castrol של האדריכל הצרפתי פרנסואה דה קיווייה (François de Cuvilliés). היה זה מבנה בנוי מכוסה בלוח ברזל מחורר הידוע גם בשם "תנור נזיד". לקראת סוף המאה ה-18, העיצוב עודן על ידי תלייה של סירים בתוך החורים באמצעות צלחת ברזל עליונה. בשנת 1742 רשם בנג'מין פרנקלין פטנט על כל התנורים עם דלתות מתכת מתקפלות. כמה מהתנורים משתמשים בממיר מזרז שגורם לשריפה של הגזים וחלקיקי העשן שטרם נשרפו.
מצעד הפזמונים הבין-לאומי השנתי (2000–2009)
2008
הזמרת קייטי פרי זכתה בתואר פריצת השנה, ובתואר שיר השנה: "I Kissed a Girl", למרות זכייתו של השיר בתואר, הוא נעדר ממצעד העשור שנערך כעבור שנה. זמרת השנה היא הזמרת הבריטית איימי ויינהאוס, שהוציאה בשנה הקודמת את אלבומה עטור השבחים Back to Black. זמר השנה הוא מיקה, שזכה בתואר בשנה השנייה ברציפות, ולהקת השנה היא קולדפליי, בפעם השלישית בעשור. בשנה זו לא נבחר השיר הגרוע של השנה.
קמין
השפעות בריאותיות
לפי מקדמי הפליטות שפורסמו על ידי הסוכנות האירופאית לאיכות הסביבה עץ הוא חומר הבעירה המזהם ביותר, ואילו גז הוא חומר הבעירה הפחות מזהם.
מצעד הפזמונים הבין-לאומי השנתי (2000–2009)
2009
בשנה זו לא התקיים בגלגלצ המצעד השנתי כרגיל, אלא שקלול של כל ההצבעות במשך השנה. זאת משום שבסוף השנה פורסם מצעד העשור של התחנה. כמו כן, לא הוכרזו זמרי השנה, הרכב השנה ופריצת השנה. שיר השנה הנבחר הוא "I Gotta Feeling" של בלאק אייד פיז, שזכה בתואר שיר השנה בכל שאר המצעדים בתחנות הרדיו בישראל. בנוסף בלטו בשנה זו הזמרת הבריטית לילי אלן עם אלבומה השני: "It's Not Me, It's You", הזמרת האמריקאית ביונסה עם אלבומה השלישי I Am... Sasha Fierce, ובלטה במיוחד זמרת הפופ האמריקאית ליידי גאגא, שנכנסה לתודעת הציבור בשנה זו עם אלבומה הראשון עטור הלהיטים The Fame, ועם אלבומה השני The Fame Monster שיצא לאור בסוף השנה, והסינגלים מתוכו נכנסו למצעד השנתי לשנת 2010.
קמין
השפעות סביבתיות
מנתוני מרשם הפליטות עבור שנת 2018 שפורסם על ידי המשרד להגנת הסביבה עולה כי שריפת עץ לחימום ביתי באמצעות קמינים תורמת 8% מפליטת חלקיקים נשימים מסוג PM10, 10% מפליטת חלקיקים עדינים נשימים מסוג PM2.5 ולפליטה של חומרים המוכרים או חשודים כמסרטנים.
בעירה חלקית של נפט משחררת פחמן חד-חמצני ואדי מים, חומר רעיל העלול לגרום להפרעות נוירולוגיות ארוכות ולהרעלת פחמן חד-חמצני. כמו כן הבעירה משחררת תרכובות נוספות, בהן גופרית דו-חמצנית ותחמוצות חנקן, העלולות להזיק לסביבה.
מצעד הפזמונים הבין-לאומי השנתי (2000–2009)
מצעד העשור המקורי
שיר העשור הנבחר היה Californication של רד הוט צ'ילי פפרז, שהגיע למקום השלישי במצעד השנתי בשנת 2000. זמר העשור הוא ג'סטין טימברלייק, זמרת העשור היא ביונסה, הרכב העשור הוא קולדפליי, והשיר הכי גרוע של העשור הוא "The Ketchup Song" של Las Ketchup. במצעד הובלטו במיוחד ההפרשים בין דירוגי השירים שהגיעו למקומות גבוהים במצעדים השנתיים, לבין דירוגם במצעד העשור – רק שני שירי שנה מתוך עשרה הגיעו לעשרת הגדולים במצעד העשור, ושני שירי שנה אף לא נכנסו כלל לדירוג.
קמין
סוגי קמינים בישראל
הקמין הנפוץ בישראל הוא קמין הנפט, לאחר שנים שבהן קמין הסולר היה פופולרי יותר. עם זאת, על פי משרד הבריאות בראשית המאה ה-21 יש עלייה בשימוש בקמיני העץ נוכח המחיר הנמוך של העץ כמקור בערה לעומת התחלפות האחרות. כמו כן, מצוין כי קמין הגז הסוג הפחות נפוץ מבין סוגי הקמינים הנמכרים בישראל.
מצעד הפזמונים הבין-לאומי השנתי (2000–2009)
מצעד העשור המקורי
המצעד זכה לביקורות רבות, בין היתר כנגד התעלמות מוחלטת מאמנים ושירים בולטים במהלך העשור, לרוב אמנים או שירים המשתייכים לסגנון הפופ או מיקומים נמוכים לשירים שהיו להיטי ענק בישראל ובעולם, לעומת מיקומים גבוהים לשירים שלא הצליחו במיוחד בישראל ובעולם. בנוסף בחירת שיר העשור נחשבת בעיני רבים לבחירה תמוהה ומפתיעה, ובנוסף היעלמות מוחלטת של שירים שהגיעו למקומות גבוהים במצעדים השנתיים. תאוריה נוספת שהועלתה במצעד נקראת "תאוריית האותיות", רשימת השירים באתר ynet בו דורג המצעד סודרה לפי האלפבית הלועזי, ובעיני רבים שירים באותיות מוקדמות יותר, זכו להצלחה רבה יותר במצעד משום שמדרגים לא "התעצלו" להגיע אליהם. הטענה הוכחה גם בעקבות המצעד השנתי העברי לשנת תש"ע – גם בו סודרו השירים לפי סדר האלפבית העברי, ושלושת המקומות הראשונים במצעד, אשר לא היו צפויים במיוחד, הם שירים ששמם מתחיל באות א'. הטענות כלפי שיטת ההצבעה נמשכו גם במצעדי העשור המחודשים בשנת 2019, שרשימות ההצבעה להם סודרו לפי שמות המבצעים בסדר אלפביתי לועזי, וכל ארבעת שירי העשור הם של מבצעים ששמותיהם מתחילים באותיות A או B.
קמין
סוגי קמינים בישראל
על אף האמור לעיל, על פי משרד הבריאות אי-אפשר לאמוד את השכיחות היחסית של סוגי הקמינים השונים במשקי הבית בישראל, בין השאר מכיוון שאין גוף שמרכז אצלו את המידע הזה.
מצעד הפזמונים הבין-לאומי השנתי (2000–2009)
אמנים בעלי המספר הרב ביותר של שירים במצעד הפזמונים הבין-לאומי השנתי של גלגלצ
להלן האמנים בעלי המספר הרב ביותר של שירים אשר נכנסו למצעד במצעד במהלך העשור הראשון של המאה ה-21:
קמין
סוגי קמינים בישראל
לפי המשרד להגנת הסביבה, בעונת החורף מתקבלות תלונות רבות מצד אזרחים על מטרדים הנגרמים מהפעלת תנורי הסקה, ובעיקר מהפעלת תנורי הסקה בעץ.
קמינים שנמכרים בארץ, יוצרו על ידי נפחים ומסגרים מקופסאות פח הכוללות דלת רגליים ופתח עליון לארובה. בתי המלאכה שעדיין מייצרים את הקמינים בישראל משתמשים בטכנולוגיית ריתוך לחיבור האלמנטים השונים. הקמינים המיובאים לארץ מיוצרים לרוב ביציקה, בעלי דלת זכוכית, מדף עליון לשריפת גזים ומגירות לאגירת האפר. קמינים בנויים יכולים לעיתים להשתמש ביתרונות של מסה תרמית שמחממת את הבית לאט אך באופן קבוע.
אנדרה איו
אנדרה מורגן רמי איוּ (באנגלית: André Morgan Rami Ayew ; נולד ב-17 בדצמבר 1989 בסקלין) הוא כדורגלן גנאי המשחק בנבחרת גאנה.
קריירה
איו התחיל לשחק בגיל 10 בקבוצת נניה בגאנה ב-1999. ב-2005 הוא עבר לשחק בקבוצת הנוער של אולימפיק מרסיי בצרפת, בה שיחק בעבר אביו.
ב-8 באוגוסט 2016 חתם בווסטהאם יונייטד עבור 20 מיליון אירו.
ב-31 בינואר 2018 חזר איו לסוונסי סיטי וחתם לשלוש וחצי שנים. ב-25 ביולי 2018 הושאל לפנרבחצ'ה לעונה אחת.
בסיום העונה חזר איו לסוונסי שירדה לצ'מפיונשיפ, ובעונת 2019/2020 כבש איו 15 שערים ב-44 הופעות בצ'מפיונשיפ כשבעונה לאחר מכן הוא כבש 16 שערים ב-43 הופעות בצ'מפיונשיפ.
ב-22 ביולי 2021 חתם איו על חוזה של שנתיים בא-סד מהליגה הקטארית.
ב-2 בפברואר 2023, 4 ימים לאחר ששוחרר מא-סד הקטרית, חתם איו בנוטינגהאם פורסט מהפרמייר ליג.
נבחרת גאנה
לאור העובדה שלאיו יש גם אזרחות צרפתית וגם אזרחות גנאית, הוא היה יכול לבחור אם ללכת לנבחרת צרפת או לנבחרת גאנה. בסופו של דבר הוא החליט ללכת לנבחרת גאנה, בעקבות אביו.
הוא היה הקפטן של נבחרת הנוער של גאנה, ובזמנו הנבחרת ניצחה באליפות אפריקה לנוער ב-2009 ובגביע העולם בכדורגל עד גיל 20 באותה שנה.
איו נכלל בסגל נבחרת גאנה למונדיאל 2010 ביחד עם אחיו עבדול רחים. הוא גם נכלל בסגל הנבחרת למונדיאל 2014 ביחד עם אחיו ג'ורדן.
נכלל בסגל נבחרת גאנה לטורניר מונדיאל 2022.
חיים אישיים
איו הוא בנו של הכדורגלן עבדי פלה ואחיהם של הכדורגלנים ג'ורדן איו ועבדול רחים איו.
מזרחים
"מזרחים" הוא מונח רווח בשיח הישראלי כדי לתאר יהודים מארצות המזרח התיכון וצפון אפריקה וצאצאיהם. הכינוי נכנס לשימוש בתקופת היישוב הישן, והיה נפוץ בכתביהם של הוגים מזרחים כבר בתקופה זו במובנו הגאוגרפי. הכינוי "מזרחים" מאפיין עולים יהודים המגיעים מהמדינות: מרוקו, טורקיה, תוניסיה, לוב, מצרים, תימן, סוריה, לבנון, איראן, עיראק, אלג'יריה, אפגניסטן,ועוד.
המושג "מזרחים" תאם בעבר מרחבים גאוגרפיים המזוהים עם החלוקה האסלאמית של מערב "מגרב" (المغرب) לעומת מזרח "משריק" (مشرق), כאשר ה'מערב' מתאר את צפון אפריקה, וה'מזרח' מתאר את ארצות הנהריים מבחינת אימפריות אסלאמיות. בפירושו הנוכחי, המושג אינו משקף בהכרח גבולות גאוגרפיים, אלא גבולות חברתיים. כך לעיתים הוא משמש גם ליוצאי יהדות ספרד מצפון אפריקה.
עם זאת בסגנון התפילה יש שוני בין ספרדים למזרחים וכנראה שריד לסגנון התפילה של יהודים מוסתערבים שקדמו לעליות מספרד לצפון אפריקה ואסיה, מכך נראה שהמושג מזרחי מתייחס למוסתערבים שקדמו לעליות מספרד ולא לספרדים.
לקבוצת ההתייחסות "מזרחים" ישנן הגדרות נוספות, כגון "יהודים ספרדים" כלפי היהודים צאצאי פליטי הפרעות הנוצריות ב-1391, מגורשי יהדויות ספרד ופורטוגל ואנוסים ששבו ליהדותם בגלוי לאחר שנמלטו מחצי האי האיברי לארצות האסלאם והודו במסווה של אנשי צבא, ממשל או סוחרים פרטיים נוצרים; "יהודי ארצות האסלאם", "יהודי עדות המזרח", "יהודי המזרח התיכון" או "יהודי ארצות ערב", . אם כי הכינויים אינם חופפים; כך, למשל, ישנם "מזרחים" שאינם ספרדים בהלכותיהם (כגון: יהודי תימן) ועוד.
במהלך תקופת היישוב הישן, נחלקו יהודי העולם לשתי קבוצות עיקריות - "ספרדים" מאירופה ומארצות האסלאם, ו"אשכנזים" ממערב או ממזרח אירופה. חלוקה זו התבססה על המסורות ההלכתיות העיקריות של יהודי העולם, מאז ימי הביניים, והיא נפוצה עד היום - כחלוקה לאשכנזים ולספרדים. עם זאת, שיוך גנאלוגי לקבוצת האשכנזים או הספרדים והמזרחיים אינו דיכוטומי כיום, בשל נישואים בין-עדתיים המטשטשים חלוקה זו.
המושג מזרחים
בקרב סוציולוגים ישראלים קיימת ביקורת לגבי המושג מזרחים ומה הוא מייצג. עזיזה כזום, בהתייחסותה לסוגיית האוריינטליזם, טוענת כי תהליך האוריינטליזציה בחברה הישראלית התחיל דווקא מהסימון של יהודי מזרח אירופה על ידי יהודי מרכז אירופה כיהודי המזרח (אוסטיודן). לדבריה, יהודי מזרח אירופה בתורם, סימנו את יהודי ארצות האסלאם כ"מזרחים" והדירו אותם מעמדות השפעה בחברה בישראל מכיוון שעקב תיוג העבר הם לא היו בטוחים במעמדם. ניסיון לכפות את הזהות "מזרחים" על יוצאי ארצות האסלאם, גם אם עלו מערים על חופי האוקיינוס האטלנטי, נראה עם החלפת שמות משפחותיהם הקודמים ל"מזרחי" במקרים רבים על ידי פקידי משרד הפנים עם הגעתם ארצה; "מזרחי" היה שם המשפחה הנפוץ ביותר בקרב אלה שישראלים בחרו לשנות או לעברת.
על פי גישה זו, המושגים "עדות מזרח" ו"מזרחים" משקפים שיח חברתי, בו הקבוצות ההגמוניות קובעות את ההמשגה של השיח וגבולותיו. כך, שמצד אחד, הממסד המפא"יניקי ששלט במדינת ישראל הציג עצמו כ"תרבות האשכנזית", אשר ניכס לעצמו את ה"מרכז" הישראלי, תייג את הפריפריה החברתית (והגאוגרפית) כ"עדות"; ומצד שני, הקבוצות המוחלשות הפנימו את התיוג והשתמשו בו. כך ניתן למצוא שימוש בתקופת היישוב בכינויים "ספרדים" ו"עדות מזרח", זה לצד זה. למשל, הרב הספרדי הראשי, הראשון לציון, בן-ציון מאיר חי עוזיאל, פנה במכתב, מיום כ"ח בחשון תש"ד (26 בנובמבר 1943), אל "חוג הפעילים" של "ארגון העובדים הספרדים ובני עדות המזרח" וברכם על יזמתם החשובה, להקים סמינריון לחינוך צעירים לעסקנות ציבורית; ובבחירות הראשונות לאספה המכוננת, הלא היא הכנסת הראשונה, זכתה רשימת הספרדים ועדות המזרח, בראשות בכור-שלום שטרית ואליהו אלישר (שניהם ילידי ישראל, שהשתייכו לעילית החברתית ביישוב, אף בעת שהעולים היהודים מזרח אירופה נחשבו קבוצה נחותה - בעיקר בהשוואה לאשכנזים שעלו ממערב אירופה), בארבעה מנדטים. תיוג זה, לפי הסוציולוגים מהזרם הרדיקאלי, היה מלווה ברה-סוציאליזציה ובדה-סוציאליזציה, אשר ביקשה לקלף את ערביותם ובו בזמן סימנה את "אחרותם" הלבנטינית. אחרים דוחים את התפישה הזו וטוענים ש"עדות המזרח" זה שם נורמטיבי כדי לתאר קבוצה של עדות יהודיות שחיו במזרח התיכון וצפון אפריקה, ובצורה דומה היה שימוש במושג "עדות אשכנז" לגבי אשכנזים. עם השנים הכינוי "מזרחיים" החל להחליף את הכינוי "עדות המזרח", כאשר משנות ה-90 החל הכינוי "מזרחים" לתפוס דומיננטיות הולכת וגוברת.
הוגים ופעילים חברתיים שונים (לדוגמה חלק מאנשי הקשת הדמוקרטית המזרחית) הציעו את השם "יהודים-ערבים". על פי תפיסה זו, כשם שישנם יהודים-אירופאים שהגיעו מארצות אירופה, כך ישנם יהודים-ערבים שמוצאם מארצות ערב. מנגד נטען שהמונח "יהודים-ערבים" אינו מקביל לכינוי "יהודים-אירופאים", אלא לכינויים לא נפוצים ולא-מקובלים כגון "יהודים-סלאבים" או "יהודים-גרמנים" שכן הוא מנסה לקשר את היהודים לקבוצה אתנית זרה מסוימת. מי שהיה הראשון לייסד את הקטגוריה החברתית "יהודים-ערבים" היה אלבר ממי שציין גם שהמונח בעייתי ואינו מדויק, השני היה שמעון בלס, סופר ישראלי יליד בגדאד שכינה עצמו "יהודי ערבי". טיעון שיטתי זה המשיכה לנסח גם אלה שוחט (1987), תוך שהיא יונקת מפעולות ודיונים של "החזית המזרחית" שפעלה מאז ראשית שנות ה-80. הוגה מרכזי נוסף בדיון זה הוא הסוציולוג יהודה שנהב-שהרבני, אשר התכתב בספרו "היהודים-הערבים: לאומיות, דת ואתניות" עם אלו אשר הניחו את היסודות לקטגוריה זו. הוא הציע שהבחירה בשם "מזרחים" אינה מקרית וכי מדובר בקטגוריה סוציולוגית מכלילה, כפי שטענו סוציולוגים אחרים (לעיל), נוצרה והוגדרה על ידי ההגמוניה הלאומית. המוסדות הציוניים תחילה, ומוסדות המדינה בהמשך, יצרו קטגוריה מהותנית להגדרת כל "המזרחים" תוך טשטוש ההבדלים ביניהם. בפועל, הוא מוסיף, המציאות החברתית בישראל, שדחקה את ה"מזרחים" אל שולי החברה, אשררה בדיעבד דמיון בין קבוצות מושא שונות למדי מבחינה תרבותית.
בדורות עברו
יהדות ארצות האסלאם הייתה בעלת תרבות עשירה והיסטוריה מפוארת. ממנה יצאו אישים רבים ובהם הרמב"ם, רבי יהודה הלוי ורבי יוסף קארו מחבר השולחן ערוך. העלייה מארצות האסלאם התקיימה לאורך הדורות, ובכללן בתקופת מבשרי הציונות והעליות שלפני קום המדינה. מניעים דתיים וציוניים היו הסיבות העיקריות לעליית היהודים מארצות האסלאם לארץ ישראל דווקא.
במדינת ישראל
עם קום מדינת ישראל, במאי 1948, מנתה האוכלוסייה היהודית בארץ-ישראל כ-650,000 נפש. אוכלוסייה זו הייתה הומוגנית יחסית מבחינה תרבותית - כ-80% היו אשכנזים, ורק כ-20% מזרחים. מיד עם קום המדינה עלו לישראל יהודי תימן (במסגרת מבצע מרבד הקסמים), יהודי לוב, ויהודי עיראק (תחילה כמבריחי גבול דרך פרס ואחר כך במסגרת מבצע עזרא ונחמיה), ובשנות ה-50 וה-60 עלו רבים מיהודי צפון אפריקה ומיהודי איראן. קבוצות עולים נוספות הגיעו מארצות אסלאם אחרות כגון: מבוכרה, מקווקז ועוד. בגל העלייה הגדול ("העלייה ההמונית") שבמסגרתו עלו לישראל כ-900,000 בעשור הראשון לקום המדינה. רק 44.5% מן העולים היו יוצאי אירופה ואמריקה, ואילו 53.4% מהם היו יוצאי אסיה ואפריקה. כתוצאה מכך השתנה מאוד הרכבה העדתי של האוכלוסייה היהודית בישראל, ובתום העשור הראשון למדינה היו בה 58% יוצאי אירופה ואמריקה ו־42% יוצאי אסיה ואפריקה. שיעור המזרחים בקרב האוכלוסייה היהודית בישראל גדל בהתמדה, והחל מאמצע שנות ה-60 ועד העלייה מברית המועצות לשעבר בשנות ה-90 היוו המזרחים רוב באוכלוסייה.
מאפייני אוכלוסיית העולים מארצות המזרח
אוכלוסיית העולים מארצות האסלאם נבדלה מהאוכלוסייה האשכנזית (הוותיקה וזה מקרוב באה) בשתי תכונות דמוגרפיות עיקריות. ראשית, המשפחות היו גדולות יחסית - פריון הנשים העולות מאסיה ואפריקה היה גדול כמעט פי שלושה מזה של הנשים האשכנזיות הוותיקות. שנית, רמת ההשכלה הממוצעת הייתה נמוכה יותר מאשר בקרב האוכלוסייה האשכנזית. רמת ההשכלה לא הייתה אחידה בין ארצות האסלאם, ובתוך כל מדינה ומדינה. כך, בעוד אשר בקרב יהודי תימן, למשל, רמת ההשכלה המערבית הייתה נמוכה, הרי שבקרב יהודי עיראק ויהודי מצרים רמת ההשכלה המערבית עלתה על זו של חלק מארצות מזרח אירופה.
מאפיין ייחודי נוסף שהביאו איתם עולי ארצות האסלאם (למעט עולי תימן שהיו אדוקים מאוד בדתם) הוא דפוס דתי, הסובלני יותר לגוונים, הן באמונה והן בפרקטיקות ההלכתיות.