cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
יחסי עיראק–צרפת
סיוע בתוכנית הגרעין
ישראל ניסתה לפעול דיפלומטית יחד עם ארצות הברית, מ-1976 עד 1979, במטרה לשכנע את צרפת לחדול מסיוע לפרויקט, אך ללא הצלחה; היחסים עם משטרו של סדאם חוסיין והעולם הערבי בכלל היו אינטרס לאומי בעיני מנהיגות צרפת באותה תקופה. גם חבלה שביצע המוסד במטען ציוד לקירור ליבת הכור, לפני שנשלח מצרפת לעיראק, לא הביאה לעצירת הפרויקט.
סיס ואוקס
סיס ואוקס (שם מדעי: Chaetura vauxi) הוא מין של עוף מהיר ממשפחת הסיסיים, החי בטבע באמריקה הצפונית ונודד דרומה לאמריקה המרכזית ולקצה הצפוני של אמריקה הדרומית. הוא קרוי על שם החוקר האמריקאי ויליאם סנסום ואוקס.
תיאור
סיס זה קטן יחסית, באורך של 10.7 עד 11.2 סנטימטרים ומשקלו עד 18 גרם בלבד. הוא מעופף מהיר ביותר בזכות מבנה כנפיו האווירודינמיות והוא חי בלהקות עצומות שכמעט ואינן נוחתות. ראשו והחלק העליון של גופו ושל כנפיו שחורים בעוד החלק התחתון, הזנב והחזה חומים-בהירים. שני הזוויגים דומים מאוד וחסרי הבדלים בולטים.
תפוצה והתנהגות
הסיס מצוי בקבוצות החיות מדרום אלסקה עד מרכז קליפורניה, דרום מקסיקו, לצפון חצי האי יוקטן, מזרח פנמה וצפון ונצואלה. האוכלוסיות של מרכז ארצות הברית נודדות דרומה יותר למדינות אמריקה המרכזית. לרוב הם חיים בסביבות יערות מחטניים או נשירים ולעיתים בשטחים פתוחים יותר. הם חיים גם לאורך כמה ערים, העיקרית שבהם היא פורטלנד שבאורגון, שם נמצאת הקהילה הגדולה ביותר שלהם. הסיסים מתקרבים לארובות בבית הספר היסודי צ'פמן באופן קבוע כל שנה, מה שעוזר להם להתחמם מול טפרטורות קפואות בחוץ. בתגובה בית הספר החליט להשתמש במערכות החימום שלו כדי שלא לפגוע בארובה ונעזר במערכות חימום חלופיות. הארובה מיועדת אך ורק עבור הסיסים. הסיסם בתורם מושכים עופות דורסים כמו נץ קופר ובז נודד הממתינים להם בכניסה לארובות. גם עשרות צפרים מגיעים לחזות בהמוני הסיסים כל שנה.
הנקבות מקננות רק בחללי עצים או בחורים טבעיים אחרים, אך גם בארובות ועליות גג. היא מטילה עד 3 ביצים לבנות בין מרץ ליולי.
הסיס הוא עוף להקני הנודד בחבורות שבין 30 פרטים למאות פרטים, לעיתים גם עם סיסים מהמין Streptoprocne zonaris. סיסים אלה שועטים במהירות דרך האוויר ופולטים קריאות עזות. הם ניזונים באוויר מחרקים כמו עשים, חיפושיות, צרעות ומטרמיטים ונמלים מכונפים.
הורדה
הורדה והזרמה
ההורדה נבדלת ממונח קרוב הנקרא הזרמה, בכך שבהזרמה המידע המתקבל בא לידי שימוש מיד, או קרוב מאוד לזמן קבלתו, ובדרך כלל עוד בזמן תעבורת הנתונים. בנוסף, המידע אינו מאוחסן במערכת המקבלת לטווח ארוך, ואילו בתהליך ההורדה המידע אינו שמיש בדרך כלל עד להורדת הנתונים המלאה, והמידע נשמר לטווח שאינו מוגבל, על התקן האחסון שבמערכת המקומית. בשל כך, אתרים המאפשרים הזרמת מדיה כדוגמת YouTube ו-Vimeo אינם מאפשרים מבחינה טכנית הורדה של התכנים המופיעים בהם.
קצב ההורדה נמדד על ידי מספר תוכנות. המצב העולמי בתחום ניתן לראות באתר חברת Speedtest.net
יתרונות וחסרונות בהורדה
הורדת סרטונים, או כל מידע אלקטרוני אחר, כגון קובצי אודיו (מוזיקה), קבצים בפורמט PDF, תמונות בפורמטים שונים (למשל: JPG, GIF) ועוד- מאפשרת למשתמש לצרוך מידע אלקטרוני זה- ללא צורך בחיבור כלשהו לרשת האינטרנט, ל- Wi-Fi וכדומה. עובדה זו מהווה יתרון משמעותי, כיוון שלעיתים אין מקור אינטרנטי, המספק אפשרות גלישה נוחה, או שהוא חלש מדי (סיטואציה הידועה בקרב הציבור בביטוי: "אין (לי) קליטה" (לרשת האינטרנט, למשל)). כמו כן, התקשרות ("התחברות") לרשת אינטרנטית כלשהי- לשם צריכת מידע כלשהו (במקרה זה: צפייה בסרטוני יוטיוב)- דורשת, ברוב המקרים, שימוש באמצעים בקנה מידה רחב יותר (למשל, התקנת תשתית מתאימה, כגון ראוטר)- מאשר צריכת מידע זה- כאשר הוא כבר הורד, ונמצא כבר במחשבו האישי (או בכל כלי תקשורת אחר) של המשתמש. זהו, אם כן, יתרון נוסף בשימוש במידע שהורד מרשת האינטרנט- גישה מהירה וקלה יותר למידע שהורד- מאשר גישה לאותו מידע בדיוק, אך הנמצא ברשת האינטרנט (ולא הורד).למרות היתרונות הטמונים בהורדת קבצים, היא טומנת בחובה גם חסרון בולט, במיוחד בהורדה של קבצים גדולים, המכילים מידע רב (ביניהם: סרטי וידאו, קליפים מוזיקליים, קובצי שמע (אודיו), תמונות בעלות איכות (רזולוציה) גבוהה ועוד). חסרון זה מתבטא בנפח הגדול של זיכרון המחשב (מסוג ROM) אשר מוקצה להם. על מנת להימנע מבעיות הקשורות להפרעה לתפקודן התקין של מערכות המחשב השונות- בעקבות "הורדות יתר" (אשר גוזלות זיכרון חיוני, המוקצה לתפקוד מערכות המחשב השונות)- נהוג להשתמש באמצעי אחסון מידע חיצוניים, המכילים זיכרון נפרד המובנה בהם, ואשר אינו שייך לזיכרון הפנימי המוגבל- המובנה במחשב. על פתרונות (אמצעי) אחסון אלו נמנים: תקליטור, Blu-ray, דיסק קשיח חיצוני, דיסק און קי ובשנים האחרונות גם טכנולוגיית אחסון ענן, אשר מהווה חלק משירותי טכנולוגיית הענן באינטרנט.
אלון תורג'מן
אלון תורג'מן (נולד ב-9 ביוני 1991) הוא כדורגלן ישראלי המשחק בעמדת החלוץ בהפועל באר שבע.
קריירה
תורג'מן נולד בחדרה והחל לשחק כדורגל במחלקת הנוער של בית"ר טוברוק. בקיץ 2010 עבר להפועל פתח תקווה, ואת עונת 2010/2011 סיים עם שישה שערים ב-25 משחקי ליגה, בנוסף לשער ניצחון על הפועל כפר סבא במבחני ההישרדות בליגת העל, שסייע לקבוצתו להישאר בליגת העל.
באוגוסט 2011 עבר למכבי חיפה. כבר בעונתו הראשונה כבש שישה שערים, כאשר תפס את מקומם של ויאם עמאשה שנפצע במהלך העונה וולדימיר דבאלישווילי שעזב בינואר. הוא העפיל עם הקבוצה לגמר גביע המדינה, שם עלה כמחליף בהפסד 2–1 להפועל תל אביב. בעונת 2012/2013 שוב כבש שישה שערי ליגה. ב-18 ביולי 2013 כבש את שערו הראשון במסגרת אירופית כאשר הבקיע את השער השני בניצחון 2–0 נגד חזר לנצ'ראן מאזרבייג'ן במסגרת מוקדמות הליגה האירופית.
בעונת 2013/2014 כבש 15 שערים וסיים במקום השלישי בטבלת מלך השערים בליגת העל, אחרי ערן זהבי ועומר דמארי. במהלך עונת 2014/2015 איבד את מקומו בהרכב הקבוצה, לאחר הצטרפותם של אלירן עטר ואיתי שכטר, ובסך הכול ערך 23 הופעות בליגה, בהן כבש שלושה שערים. בתחילת עונת 2015/2016 כבש שלושה שערים בגביע הטוטו, אך כמעט ולא שיחק בליגה. בסך הכול שיחק ארבע וחצי עונות במכבי חיפה, וכבש במדי הקבוצה 30 שערי ליגה.
ב-6 בינואר 2016 חתם בהפועל תל אביב בעסקת השאלה עם אופציה לרכישה בתום העונה. שלושה ימים לאחר מכן כבר ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, כשפתח בהרכב הקבוצה בניצחון החוץ 3–1 על בני יהודה באצטדיון בלומפילד. ב-13 בפברואר 2016 כבש את שערו היחיד במדי הפועל תל אביב, כאשר הבקיע את שער השוויון במשחק מול הפועל רעננה ולאחר מכן בישל לארון שוינפלד את שער הניצחון, במשחק שהסתיים בתוצאה 2–1.
ב-28 ביוני 2016 הושאל לקבוצת בני יהודה תל אביב. את שער הבכורה שלו במועדון כבש כבר בהופעתו הראשונה במדיה, במשחק מול מכבי פתח תקווה בגביע הטוטו. את שערו הראשון בליגה לעונה זו כבש כבר במחזור הראשון בתיקו 1–1 מול בני סכנין, ובסך הכל כבש בעונה זו ארבעה שערי ליגה ב-31 הופעות. במשחקי גביע המדינה כבש שלושה שערים במדי בני יהודה, וסייע לה לזכות בתואר לאחר שפתח בהרכב בניצחון על מכבי תל אביב במשחק הגמר. בתום העונה עזב את הקבוצה ושוחרר מחוזהו במכבי חיפה.
ב-17 ביולי 2017 חתם לעונה אחת בהפועל חיפה, ובמחזור הפתיחה כבש צמד שערים בניצחון 3–1 על הפועל אשקלון. בסך הכול כבש 12 שערי ליגה וחמישה שערים בגביע המדינה בעונת 2017/2018, והיה מלך שערי הקבוצה יחד עם עדן בן בסט. תורג'מן היה שותף להצלחתה של הקבוצה להעפיל לפלייאוף העליון, כאשר סיימה את העונה במקום הרביעי, ובתום העונה זכה עמה בגביע המדינה לאחר שכבש את השער השלישי בניצחון 3–1 במשחק הגמר מול בית"ר ירושלים.
ב-1 ביוני 2018 חתם בקבוצת אוסטריה וינה מהבונדסליגה האוסטרית, ובעונתו הראשונה בקבוצה כבש שישה שערים ב-18 הופעות ליגה.
ב-4 בפברואר 2020 הושאל לווויסלה קרקוב עד לתום העונה.
ב־14 בינואר 2021 חתם בהפועל חיפה.
ב-6 ביוני 2023 חתם בהפועל באר שבע.
נבחרת לאומית
לזכותו של תורג'מן 11 הופעות במדי הנבחרת הצעירה של ישראל, בהן כבש שני שערים. ביוני 2013 נכלל בסגל הנבחרת לקראת אליפות אירופה לנבחרות צעירות שנערכה בישראל, ובמהלך הטורניר כבש את השער השני של הנבחרת בדקה ה-75 נגד נורווגיה, במשחק שהסתיים בתיקו 2–2. ב-24 במרץ 2018 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת ישראל הבוגרת, כשנכנס כמחליף במשחק ידידות מול.
ברנרד פרגוסון
ברנרד אדוארד פרגוסון, הברון מבלנטריי (באנגלית: Bernard Edward Fergusson, Baron Ballantrae) (6 במאי 1911 – 28 בנובמבר 1980) היה איש צבא, היסטוריון צבאי ופקיד ממשל בריטי. פרגוסון שימש בתפקידים שונים בצבא הבריטי, בין היתר כשלישו של הפילדמרשל ארצ'יבלד וייוול. הוא שירת במקומות שונים, בין היתר בארץ ישראל ובבורמה, שם לחם לצידו של צ'ארלס אורד וינגייט. לאחר המלחמה שב לארץ ישראל, ושימש כמפקד המשטרה הניידת וכעוזר מיוחד למפקד משטרת המנדט. בתפקיד זה היה מעורב בפרשיית רצח הנער אלכסנדר רובוביץ על ידי רוי פאראן. לאחר מכן שימש בתפקידים צבאיים ואזרחיים שונים, לרבות תפקיד המושל הכללי של ניו זילנד. כמו כן פרסם מספר ספרי היסטוריה צבאית וביוגרפיות.
שנים מוקדמות
פרגוסון נולד למשפחה סקוטית בעלת מסורת צבאית. אביו, סיר צ'ארלס פרגוסון, וכן סביו משני הצדדים שירתו כמושלים כלליים של ניו זילנד. הוא למד באיטון ובמכללה הצבאית המלכותית בסנדהרסט בטרם הצטרף כקצין ל"משמר השחור" הסקוטי ב-1931. הוא הגיע עם גדודו לארץ ישראל ושימש כשלישו של מפקד הכוחות הבריטים במזרח התיכון, פילדמרשל ארצ'יבלד וייוול. הוא שימש בתפקידי פיקוד ומטה תחת ויוול, עד להחלפתו של ויוול בשנת 1941 בגנרל קלוד אוקינלק. ויוול נשלח לניו דלהי ופרגוסון ליווה אותו כמזכירו האישי. ב-1942 קיבל פיקוד על גדוד רגלים בבורמה, והועמד תחת פיקודו של צ'ארלס אורד וינגייט. היחידה עליה פיקד נטלה חלק בלוחמת הגרילה בבורמה, ובמבצעי הפשיטה המיוחדים שהגה וינגייט מעבר לקווי האויב בשנים 1942 ו-1943. ב-1945 נשלח לשרת במטה מבצעים משולבים, שם שירת עד לסיום המלחמה. בתפקידים אלו בלט כדמות צבעונית, סקוטי גבוה ורזה, החבוש תמיד במונוקל. במספר ספרים שכתב בסוף שנות הארבעים תיאר את התנסויותיו בלוחמת הגרילה במסגרת יחידות אלו. לאחר שכשל בניסיונו להיבחר לפרלמנט, שב אל ארץ ישראל בשנת 1946 כקצין בדרגת בריגדיר.
שירותו בארץ ישראל ב-1946 - 1947
עם בואו לארץ ישראל שירת פרגוסון כמפקד המשטרה הניידת, כוח בן כ-2,000 לוחמים בריטים שנועד לשמש ככוח תקיפה כנגד המחתרות היהודיות, ועמד במצב של לוחמה כנגד תנועת המרי העברי. בסוף שנת 1946 פורקה היחידה על ידי מפקד משטרת המנדט, הקולונל ויליאם ניקול גריי. בתחילה מונה פרגוסון למפקד בית הספר לשוטרים שאמור היה להיות מוקם בג'נין, שם הייתה מפקדה של המשטרה הניידת. לאחר מכן מונה על ידי גריי ל"עוזר מיוחד למפקד המשטרה".
במסגרת זו הציע פרגוסון להקים יחידה מיוחדת למלחמה בארגוני המחתרת, אשר תורכב מאנשים ששירתו במלחמה בכוחות המיוחדים הבריטיים. גריי, שהיה בעצמו איש חיל הנחתים המלכותי לשעבר, תמך בתוכנית, ובמסגרת משטרת המנדט הוקמו שני צוותים שנבחרו מבין חיילים ושוטרים יוצאי יחידת ה-SAS בארץ ישראל. צוות אחד נועד לפעולה באזור חיפה והצפון, והשני נועד לפעולה באזור ירושלים והשפלה. למפקד הצוות השני מונה רוי פאראן.
אנרי דה מאן
אנרי דה מאן (בצרפתית: Henri De Man; בהולנדית: Hendrik de Man; 17 בנובמבר 1885 – 20 ביוני 1953) היה פוליטיקאי בלגי שהתקדם למשרת יו"ר המפלגה הסוציאליסטית בארצו (מפלגת הפועלים הבלגית) בשנת 1938 וכשנתיים מאוחר יותר הכריז על ביטולה עקב סיום תפקידה של המערכת הפרלמנטרית והטיף להצטרפות חבריה לגוף היחיד התקף, "מפלגת העם הבלגי" ברוח הנאציונל-סוציאליזם הפשיסטי. בעיתונות התקופה כונה "קוויזלינג הבלגי".
ברנרד פרגוסון
שירותו בארץ ישראל ב-1946 - 1947
בשעות הערב של 6 במאי 1947 עצר צוותו של פאראן נער בן 17 מירושלים בשם אלכסנדר רובוביץ, בעת שהדביק כרוזים של הלח"י. הצוות לקח את הנער לחקירה בכביש ירושלים-יריחו. הוא נחקר בעינויים ומת תוך כדי החקירה; גופתו הושלכה ולא נמצאה. בחקירת היעלמותו של הנער נמצאו עדי ראייה שהעידו שהבחינו באדם דובר אנגלית ולבוש אזרחית גורר את הנער לאחר מאבק למכונית אזרחית ובה מספר אנגלים. מגבעת אזרחית עליה היה רשום שמו של פאראן נמצאה בזירת החטיפה, והובילה את החקירה לכיוונו של פאראן.
אנרי דה מאן
תולדות חייו ומשנתו
נולד באנטוורפן למשפחת בורגנים פלמים ולמד סוציולוגיה באוניברסיטת לייפציג ובויימאר. ב-1902 הצטרף לנוער הסוציאליסטי. לאחר שסיים בהצטיינות את לימודיו התגורר תקופה בבריטניה. ב-1912 צירף אותו אמיל ונדרוולדה לצמרת המפלגה הסוציאליסטית. במלחמת העולם הראשונה שירת כסגן בחיל התותחנים ובמשך שלוש שנים כתב את זיכרונותיו באנגלית, ב-1919 ראו אור בספר The Remaking of Mind ולאחר מכן בתרגום מקוצר לצרפתית בשם La leçon de la guerre. ב-1917 יצא עם ונדרוולדה לרוסיה בשליחות לממשלת המעבר הרוסית, על מנת לשכנע את אלכסנדר קרנסקי להמשיך במלחמה. מיד לאחר מכן יצא בשליחות ממשלת בלגיה לארצות הברית. זאב שטרנהל מציין שבשליטתו הטובה של דה מאן בצרפתית, גרמנית ואנגלית (בנוסף לשפת אמו, הפלמית) ובשהותו המשמעותית בבריטניה ובארצות הברית והתרשמותו מכלי ראשון מהדמוקרטיה הליברלית בהן היה בשעתו המדינאי האירופאי היחיד כמעט שהיה בן-תרבות קוסמופוליטי לאמיתו.
ברנרד פרגוסון
שירותו בארץ ישראל ב-1946 - 1947
במסמכים שנחשפו בבריטניה לראשונה רק בשנת 2004, נתגלה דו"ח מקורי מזמן האירוע בו הצהיר פרגוסון כי הנער נהרג בעת חקירתו בידי פאראן וכי הוא, פרגוסון, מסר על כך לקולונל גריי, מפקד משטרת המנדט. מסמך אחר בחתימתו של גריי אישר זאת, אך על פיו לא נקט גריי בכל פעולה נגד פאראן, משום שבידי הנער נמצאה רשימה ובה 45 שמות, וגריי החליט לחקור את האנשים שברשימה כדי לשבור את הלח"י בירושלים. גריי האמין כי מעצרו של פאראן ישבש את המאמץ לחשוף את אנשי הלח"י, והחליט לעכב את החקירה נגדו. כעבור זמן לא רב, כשגריי יצא לחופשה באנגליה, התחדשה החקירה נגד פאראן, כפי הנראה בעקבות היחסים הגרועים שהיו בין פרגוסון לבין סגנו של גריי, ארתור פרדריק ג'יילס. כאשר נודע לפאראן כי עומדים להעמידו לדין באשמת רצח, הוא גנב כלי רכב ונמלט לסוריה. פרגוסון, שלרשותו עמד מטוס פרטי, טס בעקבותיו, ומצא את פאראן ואת אנשי בחלב. לאחר לילה ארוך, במהלכו איים פאראן לירות בפרגוסון, שכנע פרגוסון את פאראן לשוב לארץ והוא שב והועמד לדין בגין רצח הנער. פאראן הועמד לדין ב-1 באוקטובר 1947 בפני בית דין צבאי בריטי בירושלים, אך זוכה מחוסר הוכחות, מאחר שגופתו של רובוביץ לא נמצאה ומאחר שחבריו של פאראן, וביניהם פרגוסון סירבו להעיד נגדו. פרגוסון טען כי הוא מסרב להעיד, בשל החשש כי יפליל עצמו. עם זאת הודיעה הממשלה כי לא תנקוט נגדו בצעדים משפטיים. מיד לאחר זיכויו של פאראן פוטר פרגוסון מתפקידיו והוטס בחזרה בחשאי לבריטניה במטוסו הפרטי.
סיום שירותו הצבאי והקריירה האזרחית
לאחר המלחמה המשיך פרגוסון בשירות בצבא, ושימש בתפקידים שונים ומגוונים, כמפקד "המשמר השחור", כאיש מטה בנאט"ו בתקופת הקמתה, וכן כאחראי על הלוחמה הפסיכולוגית בתקופת משבר סואץ. במקביל המשיך בפרסום מספר ספרים, חלקם תיאורים של המערכות בהן נטל חלק בבורמה, היסטוריה של "המשמר השחור", ביוגרפיה של ויוול, ושל הנסיך רופרט מהריין. כן פרסם ספרי שירה. ב-1958 פרש מהצבא.
אנרי דה מאן
תולדות חייו ומשנתו
ב-1930 תורגם הספר לאיטלקית ומוסוליני כתב למחברו מכתב הוקרה. דה מאן השיב למוסוליני בחום וכתב, בין השאר, "אבקשך להאמין לי כי הנני עוקב יום יום, בלהיטות, בלי כל משפט קדום, אחר פועלך העיוני והמדיני". עם זאת, ולצד התקווה שראה דה מאן במנהיגותו של מוסוליני, הוסיף שהוא חש גם חרדה: "כי קברניטי תקופתנו לא יצאו זכאים מלפני דין ההיסטוריה, אלא אם כן יפעלו למימושם של שני היעדים החשובים של תרבותנו: מתן יתר חירות ממשית לבני האדם ויותר אחדות פוליטית לאנושות.".
ברנרד פרגוסון
סיום שירותו הצבאי והקריירה האזרחית
ב-1962 מונה לכהונת המושל הכללי של ניו זילנד בה שירת עד 1967. בין 1968 ל-1969 היה ראש צוות המשקיפים הבריטי שנשלח לסייע בהשכנת השלום במלחמת האזרחים בניגריה. בשנת 1972 קיבל את תואר האצולה ברון מבלנטריי. בין 1973 ל-1974 שימש כנציב העליון של מועצת הכנסיות של סקוטלנד, ובין 1974 ל-1976 ראש "המועצה הבריטית", ארגון בריטי העוסק בחינוך. כן שימש כנשיא אוניברסיטת סנט אנדרוז, בין 1973 עד מותו בשנת 1980.
אנרי דה מאן
תולדות חייו ומשנתו
בראשית 1933 חיבר את הספר "הרעיון הסוציאליסטי" (L'idée socialiste) בו הוא מעלה רעיונות קונסטרוקטיביים לבעיות המרקסיזם שאבד עליו הכלח, ועובר מדיון בכלכלה וחברה אל הרעיונות המוסריים ש"מקימים ציוויליזציות והורסים אותן". שטרנהל מכנה חיבור זה כ"גולת הכותרת של עבודתו". ב-10 במאי 1933 הועלה הספר באש בגרמניה.
ברנרד פרגוסון
סיום שירותו הצבאי והקריירה האזרחית
בימי חייו עוטר פרגוסון בעיטורים רבים. בין היתר היה חבר מסדר הדרדר, המסדר המלכותי של ויקטוריה, מסדר מיכאל הקדוש וג'ורג' הקדוש, מסדר האימפריה הבריטית, וזכה באות השירות המצוין (DSO).
אנרי דה מאן
תולדות חייו ומשנתו
דה מאן היה חבר בכיר במפלגת הפועלים הבלגית (POB/BWP) וסגן היו"ר שלה. עם מותו של מנהיגה, אמיל ונדרוולדה ב-1938 נבחר ליו"ר המפלגה. כיו"ר המפלגה הצליח להוביל תוכנית כלכלית להתגברות על המשבר הכלכלי (אותו כינה "משבר הקפיטליזם") שנקראה "תוכנת דה מאן" (Het Plan De Man). ב-28 ביוני 1940 פנה לחברי מפלגתו במנשר שקרא להם לאמץ את עקרונות הנציונאל-סוציאליזם, לאור ניצחונו הבלתי-מעורער של היטלר:
ברנרד פרגוסון
סיום שירותו הצבאי והקריירה האזרחית
לזכרו הוקמה בניו זילנד קרן מלגות, המסייעת למאורים החפצים בחינוך גבוה. בנו, ג'ורג' פרגוסון ממשיך במסורת המשפחתית, ושימש בין 2006 ל-2010 כנציב העליון לניו זילנד, משרה המקבילה למשרת שגריר בריטניה במדינה זו.
אנרי דה מאן
תולדות חייו ומשנתו
זאב שטרנהל רואה בהתפתחות זו לא משגה היסטורי או מעידה אישית אלא התפתחות הקו הסוציאליסטי שהחל בצרפת עם הסינתזה של חוג פרודון בין השמאל הלא-מרקסיסטי לימין הלאומני.
דה מאן גונה הן על ידי המפלגה הנאצית הפלמית בשל נאמנותו לאידיאל של בלגיה מאוחדת והן על ידי שלטונות הכיבוש הגרמנים שלא ראו בעין יפה מנהיגות מהפכנית מקומית בשטחי שלטונם. לפיכך יצא דה מאן ב-1941 ל"גלות" מרצון בסבואה עילית לאחר תום מלחמת העולם השנייה עבר לשווייץ. על ראשו של דה מאן הושת גזר דין מוות בעוון בגידה, תחילה על ידי המחתרת הסוציאליסטית בבלגיה ולאחר מכן על ידי ממשלתה שלאחר המלחמה.
ב-1953 נהרג עם אשתו בתאונת דרכים בו התנגשה מכוניתם עם רכבת. בנו היה חוקר הספרות פול דה מאן.
ויליאם מקגרגור פקסטון
ויליאם מקגרגור פקסטון (באנגלית: William McGregor Paxton; 22 ביוני 1869-1941) היה צייר אמריקני השייך לאסכולת בוסטון והיה מייסד משותף של אגודת אמני בוסטון. הוא לימד בבית הספר לאמנות בבוסטון, שם הכיר את אשתו אליזבת אוקי פקסטון. פקסטון ידוע בזכות דיוקנאותיו, כולל אלה של שני נשיאים - גרובר קליבלנד וקלווין קולידג'- וסצינות פנים עם נשים, כולל אשתו.
ראשית חייו
הוא נולד ב־22 ביוני 1869 בבולטימור לג'יימס ורוז דוהרטי פקסטון. אביו של ויליאם העביר את משפחת פקסטון והקים עסק קייטרינג במסצ'וסטס באמצע שנות ה-70.
פקסטון למד בבית הספר לאמנות בקוללס במלגה שהשיג בגיל 18. הוא למד אצל דניס מילר בונקר וקוללס ואז נסע לפריז ללמוד אצל ז'אן-ליון גרום, ״בבית ספר לאמניות היפות״. כנראה הוא למד גם באקדמיה ז'וליאן בפריז. הוא חזר לארצות הברית ולמד אצל ג'וזף דקמפ, שלימד גם את אליזבת אוקי. [2] היא הפכה לסטודנטית של פקסטון ואחר כך לאשתו.
נישואים
פקסטון התארס בשנת 1896 לאליזבת אוקי, והם התחתנו ב־3 בינואר 1899. הם נסעו יחד לאירופה ולעיתים קרובות בילו את הקיץ בקייפ קוד ובכף אן. הם גרו בניוטון, מסצ'וסטס, בערך בשנת 1916 הם התגוררו או היה להם סטודיו ברחוב איפסוויץ' באולפני פנוויי בבוסטון. בהמשך הם רכשו בית במרכז ניוטון ברחוב מונטוויל. אשתו של פקסטון ניהלה את הקריירה שלו ודיגמנה לרבים מיצירותיו, לזוג לא היו ילדים.
קריירה
פקסטון לימד בשנים 1906 - 1913 בבית הספר במוזיאון לאמנויות יפות בבוסטון הוא עבד באולפני הרקורט סטריט בבוסטון וכשזה נשרף בשנת 1904 הוא איבד קרוב למאה ציורים. לאחר מכן הוא הלך לאולפני פנוויי לתקופה קצרה ואחר כך עבר לאולפני ריברוויי, גם הם בבוסטון.
הוא ידוע בעיקר בזכות דיוקנאותיו וצייר גם את הנשיאים גרובר קליבלנד וגם את קלווין קולידג'. מוזיאון האמנות של מריהיל מספר על אומנותו, "פקסטון היה ידוע היטב בגלל תשומת הלב שנתן להשפעות האור והפרטים הקטנים. עבודותיו מציגות לעיתים קרובות השקפות אידיאליסטיות של נשים, כמו דיוקן ״המניפה האדומה״ של אשתו אליזבת", כמו תיאור הנשים של הנרי ג'יימס ברומנים "דיוקן גברת "(1881) או האמריקני (1877).
הדוגמניות שלו, היו לרוב בנות ונשות פטרוניו, הוצגו כנשים מעודנות, מתורבתות והושוו ל"חפצים האסתטיים היקרים שמקיפים אותן", כמו בציור נשות החברה, המשקפים את עושר בעליהם או אבותיהם. הוא יצר יצירות משוכללות עם דגמים בסטודיו שלו, באמצעות אביזרים המופיעים בכמה ציורים.
פקסטון וכמה אמנים אחרים של בוסטון קיבלו השראה מיאן ורמיר. במוזיאון המטרופוליטן כותבים על ״עלי התה״ של פקסטון (1909) שבאוסף שלהם: "בטרקלין נטול חלונות המואר על ידי אור רך, אווירה חלומית וצלילי השתיקה, שתי נשים אלגנטיות מעבירות את הזמן בכך שהן עושות מעט מאוד. פקסטון רומז על נרטיב, אך הוא מבקש שהצופה ימציא אותו, תוך שהוא מעלה מחדש את העמימות מציוריו של ורמיר, שהוא העריץ".
פקסטון השתמש בטכניקה שרק נושא אחד בקומפוזיציות שלו היה לגמרי במוקד, בעוד השאר היו מטושטשים משהו, משהו שהוא כינה "מבט של משקפת" בדומה לורמיר. הוא החל להפעיל סגנון זה בעבודתו, כולל בציור ״השרשרת החדשה״, בה רק חרוזי הזהב מוגדרים בצורה חדה בעוד שאר החפצים בקומפוזיציה הם בעלי קצוות רכים ומטושטשים יותר.
פקסטון היה אחד מדמויות המפתח בבית הספר לציור בבוסטון ומייסד משותף של אגודת גילדת בוסטון עם פרנק ווסטון בנסון ואדמונד צ'ארלס טרבל.
פקסטון הפך לחבר מן המניין באקדמיה הלאומית לעיצוב בשנת 1928.
פקסטון מת בשנת 1941, מהתקף לב כשצייר את אשתו בסלון ביתם בדרך מונטווייל. הוא היה בן 72. תערוכה נערכה לזכרו במוזיאון לאמנויות יפות בבוסטון החל מה -19 בנובמבר עד 14 בדצמבר 1941.
ג'ורג'ט הייר
ג'ורג'ט הייר (באנגלית: Georgette Heyer; 16 באוגוסט 1902 – 4 ביולי 1974) הייתה סופרת בריטית שזכתה להצלחה גדולה במהלך המאה העשרים ונחשבת למייסדת סוגת הרומן ההיסטורי הרומנטי (historical romance) ותת הסוגה שלו – רומן היסטורי רומנטי של תקופת הריג'נסי (Regency romance). היא כתבה גם רומנים בלשיים ומסות ובסך הכל פרסמה במהלך חייה מעל ל-50 ספרים שנמכרו ביותר מ-30 מיליון עותקים ברחבי העולם.
הייר נולדה בשכונת וימבלדון בלונדון, הבכורה מתוך שלושה אחים, וכבר כשהייתה בת 17 החלה לכתוב את הרומן הראשון שלה במטרה לבדר את אחיה בוריס שסבל מהמופיליה. שנתיים לאחר מכן, בעידודו ובהשפעתו של אביה שהתרשם מכתיבתה, התפרסם הרומן בשם "The Black Moth" (1921) וזכה להצלחה מסחרית מיידית.
מאותו רגע החלה הייר לפרסם ספרים מדי שנה או שנתיים – רובם התרחשו בתקופה הג'ורג'יאנית – עד שבשנת 1935 פרסמה את הספר "Regency Buck" שהחל את עיסוקה בתקופה ההיסטורית שהפכה למזוהה ביותר עם כתיבתה – תקופת הריג'נסי באנגליה. העיסוק של הייר בתקופת הריג'נסי הושפע מהרומנים של ג'יין אוסטן, אך להבדיל מאוסטן שהייתה בת התקופה, הייר ביססה את ספריה על מחקר היסטורי מדוקדק שהפך לסימן ההיכר שלה.
בניין המגירות
בניין המגירות או בניין 14 הקומות, הוא בניין מגורים רב-קומות בלב שכונה ב' בעיר באר שבע, ברחוב שמעוני 9.
בשנות ה-70 עלה הבניין לכותרות כסמל לבנייה מודרנית בלב העיר המדברית. במשך עשרות שנים היה בניין המגורים הגבוה ביותר בבאר שבע. הבניין מוכר גם בזכות צורתו הבולטת שהקנתה לו כינויים שונים, כגון "מגדל הקוביות" ו"מגדל הטטריס". לעיתים מכונה בקצרה "הטטריס", על שום האסוציאציה שבין צורתו של הבניין לבין צורות המבנים שנוצרות במשחק מחשב בשם זה.
בנוסף, המבואה לבניין היא גרם מדרגות גבוה ברוחב של כחמישה עשר מטרים הבנוי מאבן שחורה, מה שתורם לעיצוב האדריכלי הנועז, יחסית לתקופה.
על המבנה
כיום, מרבית דייריו הם סטודנטים, עקב מיקומו בלב אזור שנחשב "סטודנטיאלי", לב שכונה ב'. גובהו היחסי וצורתו הייחודית עושים אותו נקודת ציון בולטת בשכונה.
כיכר פרטוריוס
כיכר פרטוריוס (באנגלית: Pretorius Square ובאפריקאנס: Pretorius-vierkant) היא אחת הכיכרות הראשיות של המרכז ההיסטורי של העיר פרטוריה, אחת משלוש ערי הבירה של דרום אפריקה.
ורבורג
ורבורג (בגרמנית: Warburg; ) היא עיר במחוז הקסטר שבדרום מדינת נורדריין-וסטפאליה. ורבורג היא מרכזו של מחוז משנה ורבורג. היא ממוקמת בשכנות להסן וסקסוניה התחתונה.
היסטוריה
מתיישבים גרמאנים התיישבו בוורבורג במאה ה-1. במאה ה-8 היה מושב אצילי-סקסוני ממערב לעיר. השם ורבורג הוזכר לראשונה בסביבות שנת 1010. ורבורג נזכרה כעיר בנויה היא נזכרה בשנת 1036. בשנת 1180 ורבורג הוכרה כעיר.
בשנת 1364 הצטרפה ורבורג לברית ערי הנזה.
במלחמת שבע השנים התקיים בעיר קרב שנושא את שם העיר, קרב ורבורג.
משנת 1802 ורבורג הייתה בשליטת ממלכת פרוסיה. בין השנים 1807–1813 העיר הייתה בשליטת ממלכת וסטפאליה.
בשנת 1933 מפלגת המרכז הגרמנית זכתה למרבית הקולות (67.2%), בעוד המפלגה הנאצית קיבלה כ-21.8% מהקולות.
ב-1 באפריל 1945 נכבשה ורבורג בידי הכוחות האמריקאים.
הקהילה היהודית
בוורבורג התקיימה קהילה יהודית חשובה. בסביבות שנת 1800, היו בעיר כ-200 משפחות יהודיות מתוך 2,000 מכמות תושבי העיר. בשנת 1900, כ-300 משפחות מתוך 5,000 משפחות בעיר היו יהודים. העלייה החדה באוכלוסייה כולה נובעת מהגירה מהכפר, מפעלי תעשייה בעיר ומפעלי רכבת.
במאה ה-16, משפחת ורבורג - במקור מוונציה - כינתה את עצמה של שם העיר, שהתגוררו בעיר ואחר כך עברו להמבורג. משפחה יהודית נוספת התגוררה בעיר משפחת אופנהיים.
בית הכנסת נהרס בליל הבדולח. כיום נותר בעיר בית קברות יהודי.
דמרקוס ביסלי
דמרקוס לאמון ביסלי (באנגלית: DaMarcus Lamont Beasley; נולד ב-24 במאי 1982) הוא כדורגלן עבר אמריקאי ששיחק בעמדת הקיצוני השמאלי.
קריירת מועדונים
ביסלי התחיל את הקריירה שלו בקבוצת הכדורגל של תיכון סאות' סייד בו למד, ממנה עבר אקדמיית IMG שנמצאת ברדנטון, פלורידה.
ב-16 במרץ 1999 ביסלי חתם בלוס אנג'לס גלאקסי מה-MLS. בפברואר עבר לשיקגו פייר, כחלק מעסקה לפיה הגלאקסי יבחרו ראשונים בדראפט ה-MLS במקום שיקגו. במדי שיקגו הוא רשם 98 הופעות, 20 בישולים ו-14 שערים. בשנת היה קרוב לחתימה בסאות'המפטון אך בסופו של דבר נשאר בשיקגו.
בקיץ ביסלי חתם בפ.ס.וו. איינדהובן מליגת העל ההולנדית כמחליפו של אריין רובן שעזב לצ'לסי. ב-28 במאי 2005 ביסלי הבקיע את שער השוויון בדקה ה-89 בחצי גמר הגביע ההולנדי נגד פיינורד, שהוביל את המשחק לפנדלים בו ניצחה פ.ס.וו. בעונה זו, ביסלי הפך לאמריקאי הראשון שמגיע למעמד חצי הגמר ליגת האלופות, כאשר איינדהובן שיחקה מול מילאן. ב-16 בינואר 2006 ביסלי נתפס נוהג בשכרות ונכנס ב-1,500 אירו ורישיון הנהיגה שלו נשלל לשלושה חודשים.
ב-31 באוגוסט 2006 ביסלי חתם במנצ'סטר סיטי מהפרמייר ליג. ב-17 בספטמבר, ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בהפסד 4-2 לבלקברן רוברס. ב-30 בדצמבר הבקיע את שער הבכורה שלו בקבוצה בניצחון 0-1 נגד וסטהאם יונייטד.
ביוני ביסלי חתם בגלאזגו ריינג'רס מליגת העל הסקוטית תמורת 700 אלף פאונד. ב-4 באוגוסט 2007, ביסלי ערך את הופעת הבכורה שלו בריינג'רס, בניצחון 0-3 נגד אינברנס קלדוניאן ת'יסטל. 3 ימים לאחר מכן, הבקיע את שער הבכורה שלו בקבוצה במסגרת מוקדמות ליגת האלופות נגד זטה. ב-27 בנובמבר 2007 נפצע בהיתקלות עם רפאל שפר, שוערה של שטוטגרט במשחק במסגרת שלב הבתים של ליגת האלופות וחזר לשחק רק בסיום העונה.
ב-30 באוגוסט 2010 ביסלי חתם בהנובר 96 מהבונדסליגה. ב-18 בספטמבר 2010, ביסלי ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בהפסד 2-0 לוולפסבורג.
ב-22 ביוני 2011, ביסלי חתם בפואבלה מליגת העל המקסיקנית.
ב-23 ביולי 2014, ביסלי חזר ל-MLS כאשר חתם ביוסטון דינמו. ב-3 באוגוסט ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בניצחון 0-1 נגד די.סי. יונייטד. ב-8 באוגוסט 2015 הבקיע את שער הבכורה שלו בקבוצה בניצחון 1-2 נגד סן חוזה ארת'קווייקס. בעונת נכנס לנבחרת האולסטאר של ה-MLS, ואף נבחר לשחקן הספורטיבי של העונה. ב-20 במאי 2019 הודיע כי יפרוש בסיום העונה. ב-6 באוקטובר של אותה שנה רשם את משחקו האחרון בקריירה בניצחון 2-3 נגד לוס אנג'לס גלאקסי.
קריירה בינלאומית
בצעירותו, ביסלי שיחק בנבחרות הצעירות של ארצות הברית. ב-27 בינואר 2001 ביסלי ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת הבוגרת בניצחון 1-2 נגד. ב-18 בינואר 2002 ביסלי הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת בניצחון 1-2 נגד.
ביסלי השתתף עם הנבחרת שש פעמים בגביע הזהב של CONCACAF, 4 גביעי עולם ופעמיים בגביע הקופנדרציות.
אליפות העולם באתלטיקה 1991
אליפות העולם באתלטיקה 1991 הייתה אליפות העולם השלישית באתלטיקה, שנערכה בין 23 באוגוסט ל-1 בספטמבר 1991 בטוקיו שביפן. בתחרות השתתפו 1,517 אתלטים ואתלטיות מ-167 מדינות, ב-43 תחרויות.
אירועים בולטים
ארצות הברית זכתה לראשונה במקום הראשון עם 10 מדליות זהב ו-26 מדליות בסך הכל. ברית המועצות שדורגה שנייה עם 9 מדליות זהב אך צברה את מרב המדליות, עם 29 מדליות בסך הכל.
שיאי עולם
באליפות זו נקבעו 3 שיאי עולם חדשים לגברים:
סלהאטין דמירטאש
סלהאטין דמירטאש (Selahattin Demirtaş; נולד ב-10 באפריל 1973), פוליטיקאי כורדי בטורקיה. הוא בוגר הפקולטה למשפטים באוניברסיטת אנקרה, עבד כעורך דין פרילנסר יחד עם אחיו אייגול דמירטה במשך תקופה מסוימת. דובר את שפות הבזזאקי, אנגלית וכורדית, נשוי למורה Başak Demirtaş ואב לשניים.
יחד עם פיגן יוקסקדה, הוא מנהיג את מפלגת העמים הדמוקרטית (HDP), אשר נכנסה לראשונה לפרלמנט הטורקי בבחירות של יוני 2015, לאחר שהצליחה לעבור את אחוז החסימה (הגבוה בעולם) של 10%. ב-4 בנובמבר 2016 הוא נעצר יחד עם פיגן יוקסקדה וחברי HDP אחרים.
Fallin'
הוא שיר של הזמרת-יוצרת האמריקאית אלישה קיז מתוך אלבום האולפן הבכורה שלה משנת 2001, Songs in A Minor. הוא יצא לאור כסינגל הראשון מ-Songs in A Minor ב-2 באפריל 2001. נכתב והופק על ידי קיז, "" נחשב לשיר החותם שלה.
הגרסה של ריטה ורד בנד
גרסת הכיסוי של ריטה ורד בנד עובדה על ידי גל תורן, דוד קלמס ויונתן גלילה, בוצע לראשונה בתוכנית המופע של רד ודביר ויצא כסינגל ב-8 ביולי 2015.
השיר מצורף כבונוס לאלבום "ריטהאוסף" בפלטפורמות הדיגיטליות.
רקע
בצאת הסינגל סיפר רד אורבך על שיתוף הפעולה עם ריטה: "המפגש עם ריטה לא היה דומה לשום דבר אחר. האנרגיות, החום והגונדי גרמו לי להסתכל על החיים אחרת".
ביקורות
השיר ספג ביקורת חיובית מצד יוסי חרסונסקי: "היא בחרה במשימה ראויה ליכולות שלה, אם כי רוקנה אותו מהאוריינטציה הבלוזית שקית בביצוע של אלישה קיז. העיבוד טען את השיר ברוק".
ביקורת חיובית נוספת הגיע מצד בן שלו: "הקאבר של ריטה ו"רד בנד", לעומת זאת, מצויד במקדם כיף גבוה, כמו שצריך בעסקי הקאברים נטולי היומרה. גיל תורן ודודוש קלמס, שהפיקו את השיר, הוציאו אותו לחלוטין מאזור בלדת האר־אנ'־בי, הגבירו את הקצב פי שניים או שלושה, הציבו בקדמת המיקס גיטרות וקלידים בווליום גבוה ונוצץ והניחו את "Fallin'" בנקודה המוצלחת שבה רוק פופיסטי נושק להיי־אנרג'י. דונה סאמר הייתה הופכת את הקאבר הזה לחזיז היסטרי, אבל גם הזמרת שנטען כי היא ריטה עושה עבודה טובה".
המיליון השביעי: הישראלים והשואה
תוכן
הספר מתאר את המפגש בין ה"מיליון השביעי", כלומר העם הישראלי, החי בידיעה ששישה מיליונים מבניו הושמדו, לבין ניצולי השואה. הספר מנתח את השפעת השואה על גיבוש הזהות הישראלית ועל שורה של הכרעות גורליות, ומשחזר את הלבטים ואת המאבקים שליוו את עיצוב זהות זו. הדעה המרכזית שמוצגת בספר, שאותה ניתן לפרש כתיאור ל"ניצוּל יהודי" של השואה, היא ש"השואה, בסופו של דבר, היוותה נימוק מרכזי להצדקת הקמתה של מדינת ישראל ולהצדקת המלחמות על קיומה".
שגב טוען כי "ככל שהשואה התרחקה, העמיקה נוכחותה כטראומה אישית ומשפחתית שקבעה את מהלך חייהם של הישראלים". כדוגמה לכיצד הדהדה השואה בשיח הציבורי בישראל, עשורים רבים לאחר התרחשותה, מביא שגב את השיח בישראל בהקשר של מלחמת המפרץ, וטוען כי קיים דמיון רב בין החוויה שעבר הציבור הישראלי בתקופת מלחמת המפרץ הראשונה, ובפרט הישיבה המשפחתית בחדר האטום, לחוויית השואה כפי שהדהדה בזיכרון הקולקטיבי. האיום מצד עיראק על שימוש בגז העלה את רצח היהודים בתאי הגזים; המלחמה עברה על הציבור כשזה נמצא מבודד בהקשר המשפחתי-אישי (ולא במקלטים משותפים), בהמתנה מותחת וחסרת ודאות לגבי העתיד לבוא; ישראל נדרשה על ידי בעלות הברית להישאר פסיבית ולא להשיב במלחמה; תופעת ה"פליטים" שעזבו את מרכז הארץ לערים רחוקות יותר. שגב מסכם ואומר כי "הנשארים בבתיהם - גברים, נשים, ילדים - התכרבלו אלה בתוך אלה, מצפים לגרוע מכל, חסרי אונים. מעולם לא עברו ישראלים כה רבים חוויה יהודית כל כך".
ביקורת
הפרופסורים טוביה פרילינג ויהודה באואר הביעו ביקורת על ספרו של שגב, במסגרת מאמרם "לא תום ולא שגב". המאמר מאוזכר לעיתים בספרות המשנית העוסקת בפולמוס "ההיסטוריונים החדשים" בישראל. המאמר בוחן את הדרך בה טיפל שגב בפרשת יואל ברנד, הידועה גם כפרשת "סחורה תמורת דם": ניסיון להצלת יהודי הונגריה, בשלבים האחרונים של מלחמת העולם השנייה. במשתמע, ביקרו פרילינג ובאואר את הספר במלואו, ואף את עמדתם הכללית של חברי הקבוצה המכונה ההיסטוריונים החדשים. המאמר נכתב בהמשך למאמר קודם, בן כחמישים עמודים, של פרילינג שעסק בספרו של שגב.
דוד מנחם מאניש באב"ד
רבי דָּוִד מְנַחֵם מאָנִישׁ בַּאבַ"ד (ה'תרכ"ה, 1865 בערך – כ"א בסיוון ה'תרצ"ז, 31 במאי 1937) היה רב וראש ישיבה חסידי גליציאני. רבה של טרנופול, ומגדולי הפוסקים בגליציה בין מלחמות העולם. נודע בספר השו"ת שלו, חבצלת השרון.
ביוגרפיה
נולד בסטריסוב לגיטל ולרב המקומי רבי יהושע השל באב"ד מפודבולצ'יסק (אחיינו של רבי יוסף באב"ד, בעל ה"מנחת חינוך"), נכד למשפחת הרבנים באב"ד וצאצא למשפחת הרבי ר' העשיל מקראקא. בצעירותו למד באופן עצמאי בבית המדרש בעיר מגוריו, הוא היה שקדן ובעל זיכרון טוב ולפי האגדה היה מצטט פרקים שלמים מספרי האחרונים על-פה, בתמורה לפרוטות שנתנו לו סוחרים למדנים שבאו ליריד בסטריסוב.
רבי דוד מנחם נשא לאישה את בתו של רבי יואל משה סג"ל לנדא מיאברוב, וכמנהג הימים התפרנס משולחן חמיו, ועשה אצלו שימוש חכמים. בתקופה זו נסמך לרבנות בידי הרב בעריש רפפורט מראווה.
עם עזיבת אביו, בשנת תרנ"ב, את סטריסוב לטובת רבנות פודבולצ'יסק, התמנה רבי דוד מנחם כרבה של סטריסוב מולדתו. שנתיים לאחר מכן (תרנ"ד, 1894) נפטר חותנו ביברוב והוא עבר לכהן ברבנות יברוב, משרה בה החזיק במשך 17 שנה.
בשנת 1912, תרע"א, התמנה כראב"ד טרנופול לצדו של הרב המקומי רבי יהושע השל באב"ד שהתמנה שנתיים קודם לכן כרבה של העיר על מקום אביו, אך היה חלוש מכדי להנהיג לבדו את הקהילה היהודית בעיר שמנתה באותה תקופה כשבעת אלפים משפחות. הרב באב"ד היה חסיד בעלז, ורבותיו אדמו"רי החסידות השתבחו בו מאד; הרבי ישכר דב רוקח (הזקן) אמר עליו כי "דבר חידוש הוא", ובנו יורשו הרבי אהרן רוקח מצוטט כמי שאמר ש"איש קדוש הוא, יהודי קדוש מלפני מאה שנה".
הוא הקים בטרנופול ישיבה גבוהה, ועסק גם בפעילות ציבורית. מסופר כי הקפיד להכין מדי יום לפנות בוקר את הקפה לתלמידי הישיבה שהשכימו ללימודיהם. במקביל השיב לשאלות הלכתיות מכל רחבי גליציה, ונחשב לאחד מגדולי פוסקי גליציה בין מלחמות העולם לצדם של רבי מאיר אריק ורבי אברהם מנדל שטיינברג מברודי. בספר השו"ת שלו "חבצלת השרון" תיאר כיצד הוא ניגש לשאלה הלכתית:
בשנת תרפ"ה, 1925, נפטרה אשתו הראשונה והוא נישא בשנית לבת-אחיו רבי יוסף דוב באב"ד מטוויסט.
ב-1934 חלה בשחפת העצמות ונסע לשווייץ לצורכי רפואה, הוא שב כעבור שנתיים לטרנופול ואת ימי הקיץ היה עושה בעיירת המרחץ טאטרוב. ביום שישי י"ח בסיוון תרצ"ז התמוטט, ונפטר שלושה ימים לאחר מכן, ביום שני כ"א בסיוון ה'תרצ"ז, 31 במאי 1937. הוא נקבר בטרנופול למחרת.
משפחתו
משפחתו של הרב באב"ד הייתה משפחה רבנית מובהקת. חמשת אחיו כיהנו כרבנים: רבי יצחק באב"ד (אביו של רבי אלכסנדר אשר באב"ד), רבה של טרטקוב. רבי לייבוש, רבה של פודבולצ'יסק במקום אביו. רבי שלום, רבה של וורנז'. רבי יוסף דוב, כיהן כדיין במיקולניץ.
אחותו ראצי נישאה לרבה של סטריסוב.
לרבי דוד מנחם היו כמה בנות, כל חתניו נודעו כרבנים.
תאילנד במשחקים הפאראלימפיים
תאילנד השתתפה לראשונה במשחקים הפאראלימפיים באולימפיאדת הנכים ניו יורק וסטוק מנדוויל (1984) כששלחה משלחת של ארבעה ספורטאים, גברים בלבד, למשחקים. במשחקי החורף לא נטלה תאילנד חלק מעולם.
במהלך השנים זכו הספורטאים התאילנדים ב-69 מדליות פאראלימפיות, מהן 19 מדליות זהב, 24 מדליות כסף ו-26 ארד.
היסטוריה
המשלחת התאילנדית לא הצליחה לזכות במדליית זהב פאראלימפית עד לאולימפיאדת הנכים סידני (2000) בה קטפה בחמישה מקצים במדליה, ארבעה באתלטיקה ואחת בתחרויות השחייה.
הספורטאי המצליח ביותר בתולדות המשלחת התאילנדית למשחקים הפאראלימפיים הוא האתלט פראוואט ואהורם שזכה ב-12 מדליות, בהן חמש מדליות זהב. הסייפת סייסוני ג'אנה היא אישה היחידה בתולדות המשלחת התאילנדית שזכתה במדליית זהב, כשזכתה בשתי מדליות זהב עליהן הוסיפה שתי מדליות ארד פאראלימפיות.
טקילה סאן רייז (קוקטייל)
טקילה סאן רייז (מאנגלית: Tequila Sunrise) הוא קוקטייל המוכר רשמית על ידי איגוד הברמנים הבינלאומי המורכב מ 45 מ"ל טקילה, 90 מ"ל מיץ תפוזים, 15 מ"ל גרנדין.
כדי להכין את המשקה, מוזגים את המרכיבים להייבול מלאה בקרח, ולבסוף מוסיפים את הגרנדין.
מקור השם
המשקה קיבל את השם "טקילה סאן רייז" ("זריחת טקילה"), על שם צבעו, הדומה לזריחה מפני שהגרנדין הכבד שוקע למטה וצובע את התחתית באדום ואילו התפוזים מעליהם בצבע צהוב ומפני שהמרכיב האלכוהולי בקוקטייל הוא טקילה.
טעות בכיוון
טעות בכיוון (באנגלית: Wrong Turn) הוא סרט אימה ומותחן אמריקאי משנת 2003 בבימויו של רוב שמידט. הסרט צולם בהמילטון, קנדה וכיכבו בו דזמונד הרינגטון, אלייזה דושקו, עמנואל שריקי, ג'רמי סיסטו וקווין זגרס. עלילת הסרט עוקבת אחר סטודנט לרפואה וקבוצת מטיילים נתקעים ביערות מערב וירג'יניה ללא יכולת תקשורת עם העולם החיצוני. מהר מאוד הם מגלים שהם אינם לבד, שלושה קניבלים רצחניים ומעוותים אשר שמים להם מטרה להרוג כל אחד מהם.
תקציר העלילה
ביערות המרוחקים של מערב וירג'יניה, זוג מטפסי ההרים, אלי סמית' וריץ' סטוקר, מטפסים על צוק עם ציוד של סנפלינג. כאשר ריץ' סיים ומתכונן לעזור להאלי, ריץ' נרצח על ידי תוקף מסתורי שזורק את גופתו מהצוק לעברה של האלי. במטרה לרצוח את האלי, התוקף המסתורי מושך את החבל כלפי מעלה, וכשהיא נכשלת להתיר את השאקל היא מחליטה לחתוך אותו ומתחילה במנוסה לעבר המכונית כאשר בדרך היא נתקעת בגדר תיל שגורמת לה למעוד ולא מאפשרת לה להמשיך לברוח. לאחר מכן התוקף המסתורי גורר את האלי מחוץ למסך ורוצח אותה. הקרדיטי פתיחה מראים, באמצעות מונטאז', שלאחרונה מספר מעשי פשע נעשו באזור האפלצ'ים על ידי אנשי הרים מעוותים כתוצאה מנישואי קרובים.
כעבור שבועיים, כריס פלין, סטודנט לרפואה, נוסע לראיון עבודה דרך ההרים של מערב וירג'יניה, אך עקב דליפת כימיקלים ממשאית שהתהפכה בהמשך הדרך, כריס מאולץ לנקוט בדרך אחרת. הוא עוצר בתחנת דלק מוזנחת ופוגש איש זקן שאינו מועיל לו למצוא דרך אחרת או טלפון אך כריס מוצא בתחנה מפה המציגה מסלול אחר לכיוון היעד שלו. כריס מחליט לקחת את הכביש, אבל בדרכו, הוא מתנגש בלנד רובר שעצר באמצע הכביש. כריס מגלה שהג'יפ שייך לקבוצה של חברים לטיול: ג'סי ברלינגיים, קארלי וארוסה סקוט והזוג אוון ופרנסין. הצמיגים שלהם נוקבו מחוט תיל שהונח במכוון ולכן הם אינם יכולים להמשיך בדרך.
כריס יחד עם ג'סי, קארלי וסקוט הולכים לחפש עזרה בזמן שאוון ופרנסין נשארים כדי להשגיח על כלי הרכב. אוון עוזב את פרנסין לבד כשהוא הולך לכיוון רעש שמגיע מהיער. כשהוא לא חוזר פרנסין הולכת לחפש אותו ומוצאת את האוזן הכרותה שלו על הרצפה. לפני שהיא יכולה להגיב דמות מסתורית מופיעה מאחוריה ומשספת את גרונה עם גדר תיל.
כריס, ג'סי, קארלי וסקוט מוצאים בקתה מבודדת בקרחת היער. הם נכנסים לשם כדי לבקש עזרה או להשתמש בטלפון. אבל במקום הם מוצאים איברים כרותים של בני אדם. לפני שהם מספיקים לברוח, הם שומעים את דיירי הבקתה חוזרים עם טנדר שגורר את הלנד רובר שלהם. החבורה ממהרת להסתתר ברחבי הבקתה ומגלה שהדיירים הם שלושה קניבלים מעוותים אשר הביאו איתם בנוסף את גופתה של פרנסין, שמיד החלו לבתר אותה ולאכול אותה. לאחר שהקניבלים נרדמים, הארבעה נמלטים בשקט מהבקתה, אך אחד הקניבלים, "שיני מסור", מתעורר ומתריע לאחיו. הארבעה בורחים מהקניבלים ומגיעים לקרחת יער נוספת שם נמצאות מכוניות של קורבנות קודמים של הקניבלים. כריס מתכנן ליצור הסחה ולגרום לקניבלים לרדוף אחריו בעוד ג'סי, סקוט וקארלי ילכו לכיוון הטנדר של הקניבלים. כשהם מוציאים לפועל את התוכנית, כריס נורה ברגלו אך חייו ניצלים על ידי סקוט שמחליף את כריס כהסחה. כשכריס, ג'סי וקארלי פותחים את דלת הטנדר הם מגלים את גופתו של אוון שנופלת לקראתם. השלושה מתחילים לנסוע במורד השביל בכדי לאסוף את סקוט, אך לפני שסקוט מצליח להגיע, "שיני מסור" יורה עליו שלושה חיצים שהורגים אותו.
כריס, ג'סי וקארלי מגיעים למבוי סתום והם נאלצים להמשיך ברגל. כאשר יורד הערב, השלושה מוציאם מגדל פיקוח נטוש והם עולים לשם כדי להסתתר. שם ג'סי מטפלת בפציעות של כריס בעוד קארלי מוצאת מקלט רדיו ישן. החבורה קוראים לעזרה אך אין מענה. כריס, שמגלה את הקניבלים למטה עם לפידים, מצווה על ג'סי וקארלי לשמור על שקט ולכבות את מקלות האור, אך הרדיו, שהגיב לקריאה, מעיר את תשומת ליבם של הקניבלים שמתחילים לעלות בסולם המגדל. לאחר שכריס חסם את פתח הכניסה, הקניבלים מושכים את מכשיר הרדיו תוך שג'סי וקארלי מזעיקות עזרה. לאחר זמן, החבורה מגלה שהקניבלים הלכו, אך מהר הם מבינים שהם מעלים את המגדל באש. כדי לברוח השלושה קופצים מהחלון לכיוון העץ הסמוך, שם "שלוש אצבעות" תופס את קארלי במפתיע ועורף לה את הראש.
לאחר שהצליחו לברוח, כריס וג'סי מעבירים את הלילה במערה שמאחורי מפל, עד הבוקר שאחרי, כשהם מוצאים כביש לא הרחק שמוביל מחוץ ליער, אך לפני שהם מספיקים לצאת, הקניבלים זורקים את כריס מהמדרון וחוטפים את ג'סי חזרה לבקתה. כריס פוגש שוטר שבא בעקבות הקריאה שלהם ולפני שהוא מספיק לספר מה קורה, "שיני מסור" יורה בשוטר חץ לתוך הגולגולת. כריס מסתתר ונאחז מתחת לניידת בזמן שהקניבל נוסע חזרה לבקתה עם גופת השוטר.
בבקתה, ג'סי כמעט נרצחת על ידי "עין אחת", כשכריס פורץ לבקתה עם הניידת ומשחרר אותה. השניים נלחמים בקניבלים, וכשהם חושבים שהם הרגו אותם, הקניבלים עדיין מתגלים בחיים. לבסוף כריס הורג אותם כשהוא יורה עם שוטגאן על מכלי הדלק שהיו מאחורי הניידת, אשר גורמים לפיצוץ שמחסל את הקניבלים והבקתה עצמה.
כריס וג'סי נוהגים בטנדר של הקניבלים ומגיעים לתחנת הדלק מתחילת הסרט. כריס יוצא מהרכב ולוקח את המפה בזמן שהאיש הזקן (שבסרט הבא מתברר שהוא עובד עם הקניבלים) מסתתר בחנות.
כאשר מתחילות הכתוביות סיום, הן נתקעות על ידי סצנה המראה את השריף חוקר את שרידי הבקתה. "שלוש אצבעות" ששרד את הפיצוץ מופיע מאחוריו והורג אותו. כשהקרדיטים ממשיכים, צחוקו המטורף נשמע ברקע.
פיתוח
הבמאי רוב שמידט ציין בפרשנות שהוא מחשיב את סרט זה כמחווה אישית לסרטים המנסרים מטקסס (1974) וגבעת הפחד (1977).
הדמות של ג'סי ברלינגיים נקראה על שם הגיבורה ברומן משנת 1994 של סטיבן קינג, המשחקים של ג'ראלד. דמותו של כריס פלין הייתה ידועה בשם אדם בתסריט המקורי.
סוג הטנדר של "שיני מסור", "עין אחת" ו"שלוש אצבעות" הוא דודג' סדרה B משנת 1948.
סרטי המשך
זהו הראשון בסדרת סרטים הכוללת שבעה סרטים:
מיכאיל מורביוב-וילנסקי
הגרף מיכאיל ניקולאייביץ' מורביוב (ברוסית: Граф Михаи́л Никола́евич Муравьёв; 12 באוקטובר 1796, מוסקבה – 1 בספטמבר 1866, סנט פטרבורג) היה מדינאי רוסי אימפריאלי. נודע בעיקר בשל דיכוי מרד ינואר הפולני, ובעקבותיו - הובלת תהליך הרוסיפיקציה והדה-פולוניזציה של שטחי הקריי (край, יחידת חלוקה לא רשמית של האימפריה הרוסית) הצפון־מערבי של האיפריה הרוסית. שטחים אלו כללו שש גוברניות בשטחי בלארוס וליטא של המאה ה-21: וילנה, קובנה, גרודנה, מינסק, מוגילב, ויטבסק.
בפולין וליטא היה מורביוב לסמל אנושי לדיכוי והרוסיפיקציה הכפויה של שלטון הצאר. בין השנים 1901–1918 נקראה העיר הליטאית מז'ייקיאי על שמו: מורביובו. השם בוטל בידי הממשלה הליטאית החדשה.
יחסי יוון–לוב
סקירה כללית
הקרבה הגאוגרפית והנוכחות היוונית הארוכה בחופי לוב הופכים את שתי המדינות לשותפות טבעיות. הספקטרום המוסדי של הסכמים דו-צדדיים היה מפותח וכיסה מגוון רחב של תחומים.
יוון סייעה ללוב ברמות פוליטיות והומניטריות במהלך המהפכה של 2011, ובהמשך. מספר לא מבוטל של פצועים לובים אושפזו בבתי חולים שיקומיים ביוון.
מאז יולי 2014 נכנסה לוב לתקופה חדשה של מהומה ועימותים. משלחות דיפלומטיות זרות בלוב, למעט כמה יוצאים מן הכלל, השעו את פעולתן. שגרירות יוון בטריפולי השעתה את פעולתה באופן זמני ב-31 ביולי 2014 והמשיכה בפינוי 186 אזרחים יוונים וזרים (סינים, קפריסאים, בלגים, בריטים) שהגיעו לנמל פיראוס על סיפונה של הפריגטה של חיל הים היווני "סלמיס".
כדי להתמודד עם המשבר בלוב, מינה מזכ"ל האו"ם את מר ע' סאן סלאמאס לנציגו המיוחד וראש משלחת התמיכה של האו"ם בלוב (אונסמיל), אשר ירש את מר מרטין קובלר.
יוון תומכת בהתמדה בהשקטת האלימות ומשתתפת יחד עם שותפותיה ל במאמצי הקהילה הבינלאומית במטרה ליצור תנאים מתאימים ליציבות וביטחון וכן לשלטון חוק מודרני בלוב.
במסגרת המאמצים האמורים, ביקר שר החוץ ניקוס קוציאס בטריפולי ב-28 בנובמבר 2016, שם נפגש עם ראש ממשלת ממשלת ההסכם הלאומי (GNA), פאיז א-סראג' ושר החוץ מוחמד טאהא סיאלה.
לבסוף, יוון יוצגה על ידי ראש ממשלתה בכנס הבינלאומי ללוב שהתקיים בפאלרמו בין התאריכים 12–13 בנובמבר 2018, וזו הוכחה נרחבת להגברת העניין שלה להחזיר את היציבות במדינה.
קרב רופיג'י
הקרב בדלתת הנהר רופיג'י הוא קרב ימי שהתקיים במזרח אפריקה הגרמנית (טנזניה של ימינו, בקירוב) במהלך מלחמת העולם הראשונה, מאוקטובר 1914 ועד ליולי 1915.
רקע
בשנת 1914 הייתה הסיירת הקלה "קניגסברג" אוניית המלחמה הגרמנית החזקה ביותר באוקיינוס ההודי. ה"קניגסברג" הייתה הראשונה מארבע סיירות קלות הנושאות שמות ערי נמל בגרמניה של אותה עת שנועדו לשמש ספינות סיור הנעות בראש הכח עבור צי הים הפתוח הקיסרי, הספינה נבנתה בדחי של 3800 טונות, הונעה בשני מנועי קיטור בוכנאיים Triple expansion שהניעו אותה עד למהירות של 23 קשרים וחומשה בעשרה תותחי 10.5 ס"מ (4.1in) ושני צינורות מטילי טורפדו בקוטר 45 ס"מ (קוטר החימוש הגרמני באותה עת צוין בס"מ) קבועים שהותקנו לרוחב הגוף מתחת לקו המים.
הספינה הושקה בשנת 1905 והוכנסה לשירות בשנת 1907, בראשית מלחמת העולם הראשונה הייתה ה"קניגסברג" מוצבת בנמל דאר א-סלאם, נמלה של מזרח אפריקה הגרמנית, עם פרוץ הלחימה נצטוותה הספינה לפעול לפגוע בקווי המסחר של אנגליה וצרפת במבואות הים האדום ולאורך החוף המזרח אפריקאי של האוקיינוס ההודי
בשישי באוגוסט 1914 במהלך פעילות ליד חופי עומאן השתלטה הקניגסברג על ספינת המשא הבריטית City of Winchester שנדרשה להתלוות אליה ובהמשך חברה אליהן מובילת הפחם הגרמנית "סומלי" שנשלחה לחדש את המלאי המדולדל במחסני הקניגסברג.
עקב ההפלגה הממושכת נזקקו מנועי הקניגסברג לתחזוקה שדרשה עצירה ממושכת, מאחר שנמל דאר א-סלאם הופגז בידי הצי הבריטי ותחנת התקשורת הגרמנית שבו שותקה בחר לוף לעגון בסתר בדלתת הנהר רופיג'י (Rufiji), סבך תעלות מוקף בביצת מנגרובים אשר מופה רק שנים בודדות קודם לכן, כמאה קילומטרים דרומית לנמל.
סירת מנוע שנשלחה עם חלקי חילוף מדאר א-סלאם אל ה"קניגסברג" דיווחה כי בקרבת זנזיבר מפטרלת הסיירת הבריטית HMS Pegasus ולוף החליט לתקוף מידית עוד בטרם יטופלו המנועים, ב 19 בספטמבר 1914 עזבה הקניגסברג את דלתת הנהר ובבוקר שלמחרת הגיעה לזנזיבר ותקפה בירי תותחים את הפגאסוס בעודה עוגנת, שילוב של יתרון בטווח התותחים ופגיעות קשות ומידיות בפגאסוס הפך את הקרב לחד צדדי, הפגאסוס עלתה באש בתוך כשמונה דקות וטבעה בהמשך היום כשצוותה סופג אבדות קשות: 38 הרוגים ו 55 פצועים, בעת יציאתה מהמעגן הטביעה הקניגסברג בירי של שלושה פגזים את ספינת המשמר "הלמוט" שהוצבה במבואותיו לתצפית.
בסוף חודש אוקטובר זיהתה אה"מ "צ'את'ם" הבריטית את מיקומה של ה"קניגסברג". ב-5 בנובמבר הגיעו לאזור שתי סיירות בריטיות נוספות, אה"מ "דארטמות" ואה"מ "ווימות" והטילו מצור ימי על הספינות הגרמניות העוגנות בדלתה.
בתחילת חודש נובמבר פתחה "צ'את'ם" באש על הספינות והעלתה באש את "סומלי". ה"קניגסברג" שטה במעלה הנהר כדי לצאת מטווח הירי. האוניות הבריטיות היו רבות וחזקות משמעותית מהאונייה הגרמנית, אך נמנעו מכניסה לתעלות הדלתה הרדודות בגלל מגבלות שוקע. צוות האונייה הגרמנית הסווה את ה"קניגסברג" כך שזו נטמעה ביערות שסביבה.
המצור הימי
הבריטים ניסו מספר פעמים להטביע את ה"קניגסברג" אך ללא הצלחה. כדי למנוע את בריחת האונייה הגרמנית הוטבעה בידי הבריטים במבצע שנערך תחת אש כבדה אוניית המשא הבריטית "ניוברידג" במוצא תעלת הדלתה הראשית, דרכה נכנסה ה"קניגסברג" ומוקשים הונחו במספר פתחים נוספים.
ניסיונות סיור ותקיפה אוויריים
טייס אזרחי בשם קאטלר נשכר עם מטוסו הימי ככוח סיור אווירי, אך מטוסו הופל לאחר שזיהה את מיקום האונייה הגרמנית. זוג מטוסים ימיים צבאיים של הצי המלכותי הובא לצורכי סיור, ונהגתה אף תוכנית כי הם יפציצו את הספינה. מטוסים אלו לא עמדו בתנאי מזג האוויר הטרופי והתפרקו. שלושה מטוסים נוספים שנשלחו הצליחו לבסוף להחזיר צילומים של האונייה בטרם קורקעו עקב החום הטרופי והלחות שהמיסו את הדבקות ציפויי הבד של המטוסים וכוח האש הגרמני.
ניסיונות הטבעה נוספים
הבריטים ניסו לירות בתותחים ארוכי טווח בני ה 305 מ"מ של אוניית הקרב הפרה-דרדנוט אה"מ "גוליית" כדי להטביע את ה"קניגסברג" אך ללא הצלחה. המים הרדודים באזור הדלתה לא אפשרו ל"גוליית" להתקרב לשפך הנהר ולהגיע לטווח ירי.
בחודש מרץ 1915 היו עתודות המזון ב"קניגסברג" נמוכות, ורבים מחברי הצוות מתו ממלריה ומחלות טרופיות אחרות. מנותקים מהעולם החיצון, מורל המלחים הגרמנים צנח. תקווה קלה עלתה עם התוכנית להשיג אספקה לספינה ולתת לה סיכוי להילחם על החזרה הביתה. ספינת סוחר בריטית שנתפסה על ידי הגרמנים הוסבה משמה הבריטי "רובנס" לשם חדש - "קרונבורג" עליה הונף דגל דני וצוותה צויד במסמכים דניים. אנשי הצוות נבחרו בקפידה מבין הגרמנים דוברי הדנית. הספינה הועמסה בפחם, ארטילריית שדה, רובים, תחמושת, מי שתייה ומוצרי מזון. אחרי חדירה מוצלחת לחופי מזרח אפריקה יורטה "קרונבורג" על ידי אה"מ "הייסינת'", אשר רדפה אחרי הספינה לנמל מנזה. הספינה הלכודה הועלתה באש על ידי צוותה וננטשה. הגרמנים שבו לאחר מכן והצילו את מרבית המטען של הספינה, שהוחזר לשימוש במערכה במזרח אפריקה.
ההטבעה
המצור על ה"קניגסברג" ריתק לחזית המזרח אפריקאית המרוחקת כוחות צי רבים והצי הבריטי היה נחוש לסיימו, שתי אוניות מוניטור אה"מ מרסי ואה"מ סוורן שייעודן אבטחת נמלים, בעלות שוקע רדוד ומוגבלות במהירותן וביכולת התמרון אך מצוידות כל אחת בשני תותחים כבדים בקוטר 152 מ"מ נגררו לרופיג'י ממלטה דרך הים האדום והגיעו לדלתת הרופיג'י ב-6 ביוני 1915, לאחר שהוסר מהן כל ציוד מיותר ונוסף להם שריון, יצאו שתי האוניות תחת חיפוי אש בריטי מלא ובליווי ארבעה מטוסי סיור לתקוף את ה"קניגסברג" תוך ניצול טווח תותחיהן העדיף ממרחק בטוח של 10,000 יארד (9,100 מטרים), אולם הספינות טעו בניווטן ונתקלו באש מדויקת מכיוונה של ה"קניגסברג", במהלך הקרב טיווחו ספינות המוניטור את ה"קניגסברג", תוך שהן נעזרות במטוסים כדי לאתר את פגיעות הפגזים, בעוד הגרמנים נעזרים בצופים מן הקרקע. בחילופי אש אלה נפגעה אה"מ "מרסי" והכוחות הבריטים נסוגו.
ב-11 ביוני לאחר תיקון נזקי הקרב חזרו הכוחות הבריטיים לתקוף. הפעם נצרו המוניטורים את אישם עד הגעתם לעמדות הירי שם הטילו עוגן ורק אז פתחו באש. תותחי 152 המ"מ פגעו שוב ושוב ב"קניגסברג", השביתו את תותחיה וגרמו לפגיעה קשה בצוותיהם, הארובה האמצעית הופלה וירכתי ה"קניגסברג" עלו באש. משאזלה התחמושת וכח האש של ה"קניגסברג" שותק הורה בשעה 14:00 מפקד הספינה לוף לנטוש אותה ולהשמידה באמצעות פיצוץ שני ראשי קרב של טורפדו בחרטומה, הספינה הוצפה ושקעה חלקית עד הגעתה לקרקעית הנהר הבוצית והרדודה. תשעה עשר מאנשי צוותה נהרגו במהלך הקרב וארבעים וחמישה נפצעו, כולל מפקדה לוף.
לאחר ששככה האש חזרו אנשי הצוות לספינה להוריד את דגלי הצי שעדיין נותרו מונפים כשהם מריעים לחיי הקיסר, ביום המחרת נקברו חללי הקרב עם חללי המלריה בקרבת שרידי הספינה, ליד הקברים הוצב שלט הנושא את שמות 33 החללים מצוות האוניה.
תוצאות הקרב
בתום הקרב עם אובדנה של ה"קניגסברג" היו הבריטים לכוח השולט באוקיינוס ההודי.
חברי הצוות ששרדו נשארו במזרח אפריקה ושירתו כיחידה הנושאת את שם הספינה תחת פיקודו של הגנרל פאול פון לטו-פורבק מפקד הכוחות הגרמניים במזרח אפריקה. בשנת 1924 זכו להשתתף במצעד בברלין לציון לחימתם והישגיהם.
בשנת 1924 מונה ג'ון אינגלס, לשעבר מפקדה של הפגאסוס המוטבעת כאחראי על פינוי נמל דאר א-סלאם מגרוטאות ושרידי ספינות, במסגרת זו רכש תמורת £200 רישיון לפרק ולמכור גם את שרידיה של הקניגסברג שנותרו בדלתת הרופיג'י, אינגלס שלה מהשברים באמצעות אמודאים חלקים בעלי ערך ובמשך כארבעים שנה פורקו אט אט שרידי הספינה עד שבשנת 1966 התהפכו ושקעו בקרקע הנהר הבוצית, שרידיה של אוניית האספקה סומאלי עדיין מוטלים על גדה בוצית של אחת מתעלות הדלתא כשמתוך מחסניה צומחים מנגרובים.
רות רלבג
רות רלבג (נולדה ב-2 באוגוסט 1960, תשעה באב תש"ך) הייתה מנכ"לית של שירותי בריאות כללית. ב-23 ביוני 2022 הודיעה על התפטרותה.
ביוגרפיה
רות רלבג נולדה בירושלים, בת לאסתר, שעלתה ממרוקו ועבדה כאחות, ושלמה גמליאל, שעלה מתימן ועבד בסוכנות היהודית. למדה בבית הספר היסודי והתיכון הדתיים "מעלה", והייתה חברה בצופים הדתיים.
שירתה בצה"ל כקצינת ח"ן בפיקוד הצפון.
רלבג היא בעלת תואר ראשון בכלכלה ומנהל עסקים ותואר שני במדיניות ציבורית, שניהם מהאוניברסיטה העברית בירושלים.