cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
שדה המספרים המרוכבים
הצגה קוטבית והמישור המרוכב
הזווית של מספר מרוכב נקראת ארגומנט. נשים לב שאין למספר מרוכב רק ארגומנט יחיד - מרגע שנמצא ארגומנט, כל זווית אחרת שגדולה (או קטנה) ממנה בכפולה שלמה של \ 2\pi - גם היא ארגומנט. לכן, כאשר מדברים על הארגומנט של מספר מרוכב, נהוג לבחור את הזווית ששייכת לקטע (ויש אחת כזאת, ורק אחת).
לפעמים משתמשים בקיצור. קיצור מקובל נוסף הוא שנובע מתכונות פונקציית האקספוננט בעבור ערכים מרוכבים.
קישורים חיצוניים
Complex number
היי, סלאבים
היי סלאבני (בעברית: "היי, סלאבים") הוא המנון המוקדש לעמים הסלאבים, אשר שימש כהמנון הלאומי של שלושה איחודי-מדינות יוגוסלביה:
בנוסף, בשנים 1939–1945 שימש כהמנון הלאומי של הרפובליקה הסלובקית – מדינה גרורה של גרמניה הנאצית.
ההמנון הושר בשפות הסרבו-קרואטית, המקדונית והסלובנית.
הגרסה המוזיקלית חוברה מקצב עממי סרבי, קרואטי, מקדוני וסלובני.
Dov'è l'amore
Dov'è l'amore (באנגלית: Where's [the] Love, ובעברית: איפה האהבה) הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת-יוצרת האמריקאית שר, מתוך אלבומה העשרים ושניים, Believe. השיר יצא לאור ב-6 ביולי 1999, כסינגל הרביעי והאחרון מתוך האלבום, על ידי חברות התקליטים האחים וורנר ו-WEA.
רקע וכתיבה
השיר נכתב על ידי מארק טיילור ופול בארי והופק על ידי טיילור ובריאן רולינג. גרסת הרדיו של השיר שנעשתה על ידי אמיליו אסטפן, קוצרה בכמה שניות מהגרסה המקורית. גרסתו היא גרסת דאנס של השיר.
בנוסף לכך, יצא השיר כסינגל בבריטניה ב-25 באוקטובר 1999.
הופעה
עם השיר הופיעה שר במהלך סיבוב ההופעות הרביעי שלה, "Do You Believe? Tour", שהתקיים בין שנת 1999 לשנת 2000, ונתמך על גבי אלבומה העשרים ושניים, Believe. בנוסף לכך, היה השיר לחלק מרשימת השירים אותם ביצעה שר בכל אחד מהמופעים שנכללו בסיבוב ההופעות.
במרוצת השנים, הופיעה שר עם השיר במספר תוכניות טלוויזיה.
וידאו קליפ
בראיון שנערך עם שר בנורווגיה בשנת 1999, היא סיפרה כי השיר נבחר לתפקד כסינגל הרביעי והאחרון מתוך האלבום. עוד היא הוסיפה, כי הזמרת האמריקאית מדונה, הייתה צריכה לביים את הקליפ, אך מסיבות לא ידועות שלא ציינה, הוחלפה בג'יימי או'קונור.
הקליפ של השיר עוסק בניסיון של גבר לגרום לאישה לטינית להתאהב בו. במהלך הקליפ, ניתן לראות רקדנים רבים רוקדים את ריקוד הפלמנקו, תוך שנגני ליווי ניצבים לידם. בסמוך לכך, ניתן לראות את שר, לבושה בשמלת פלמנקו אדומה, כשהיא יושבת בחדר הצבוע באדום. הקליפ של גרסת הרדיו שנעשתה על ידי אמיליו אסטפן קוצרה בכמה שניות מהקליפ המקורי.
בשנת 2004, יצא אלבום הווידאו The Very Best of Cher: The Video Hits Collection, אשר כלל בתוכו את קליפ השיר.
שארית של טור טיילור
באנליזה מתמטית, שארית של טור טיילור מסדר n של פונקציה, היא ההפרש בין ערך הפונקציה לבין ערכו של סכום n הרכיבים הראשונים בטור טיילור שלה.
על פי העיקרון של טורי טיילור, פונקציה הניתנת לתיאור באמצעותו יכולה להכתב כך:
כאשר הוא פולינום טיילור מסדר n, ו-\ o(x^n) הוא סימון אסימפטוטי לשארית המתקבלת מהקירוב על ידי פולינום טיילור מסדר n.
כיוון שהטור האינסופי אמור להתכנס אל הפונקציה בנקודה, השארית מתארת את השגיאה שבהחלפת הפונקציה בסכום חלקי של הטור. ישנן מספר שיטות לחסום שגיאה זאת. בניהן:
השארית בצורת פאנו איננה מפורשת, והוכחתה נובעת ישירות מהגדרת הנגזרת. שתי האחרות מפורשות יותר, וקושרות את השארית ה-n-ית לנגזרת ה-n+1. שתיהן נובעות ממשפט הערך הממוצע של לגראנז', שהוא בעצמו מקרה פרטי של משפט הערך הממוצע של קושי.
אינטואיציה
.
כאן
הוא הקירוב הליניארי של f בנקודה a. הגרף של הוא הקו המשיק לגרף של f ב-x = a. השגיאה בקירוב היא:.
אם היינו רוצים קירוב טוב יותר ל-f, היינו מתחשבים גם בשינוי השיפוע של f, כלומר בנגזרת השנייה של f ב-x = a - כלומר נקרב את הפונקציה קירוב ריבועי על ידי פולינום ריבועי במקום פונקציה ליניארית. במקום להשתמש בנגזרת אחת של f ב-a, ניתן להשתמש בשתי נגזרות, וכך להשתמש בפולינום שיש לו אותו שיפוע וקעירות כמו לפונקציה f בנקודה a. הפולינום הריבועי שמתקבל הוא:
באופן דומה, ניתן לקרב את הפונקציה על ידי פולינום מסדר n עבור כל n - טבעי. נסמן פולינום זה ב - P_n ואת השארית נסמן ב R_n:=f-P_n.
צורות השארית של לאגראנז' וקושי קובעות שהשארית תמיד תלויה בקצב השינוי של הנגזרת ה-n (כלומר בנגזרת ה-n+1) בנקודת ביניים בקטע שבו נעשה הפיתוח. אינטואיציה לנכונות הטענה היא שכל הנגזרות מסדר n + 2 ומעלה כבר "מובלעות" בהתנהגות של הנגזרת ה-n+1 בקטע בו נעשה הפיתוח, ולכן הערך הממוצע של f^ בקטע (a,x0) כבר מכיל את המידע על ההתנהגות של נגזרות מסדרים גבוהים יותר.
השארית בצורת לגראנז'
משפט: אם f גזירה k+1 פעמים בקטע הסגור בין a ל - x אז מתקיים: כאשר c היא נקודה כלשהי בקטע זה.
הוכחה: נוכיח את המשפט באינדוקציה על n. בלי הגבלת הכלליות נניח ש: נפעיל את משפט הערך הממוצע של קושי על הפונקציות f ו-x^{k+1}. נקבל שעבור נקודה \eta כלשהי בקטע (0,x) מתקיים:
נפעיל כעת את הנחת האינדוקציה עבור הפונקציה f' בנקודה \eta. נקבל שעבור נקודה \xi כלשהי בקטע (0,\eta) מתקיים:
הצבת נוסחה זאת בקודמת נותנת את התוצאה הנדרשת.
דוגמאות
a = 0 הוא. לכן מתקיים: כאשר x בקטע (0,1). ערכה המרבי של הנגזרת בקטע (0,1) מתקבל בקצה הקטע, כלומר ב-x = 1 לכן מתקיים: . כיוון שידוע ש-e < 3 מתקבלת התוצאה:.
סיכום ביקורת
במדעי המחשב סיכום ביקורת (באנגלית: Checksum) הוא קוד לזיהוי שגיאות, המאפשר זיהוי של שגיאות ובמקרים מסוימים אף את תיקונן באמצעות יתירות (כלומר באמצעות מידע עודף, באנגלית: Redundancy).
באופן כללי, המידע העודף שנקרא גם קוד היתירות, הוא תוצאה של פונקציה ידועה מראש שמחושבת על המידע המקורי ונקראת פונקציית היתירות. את המידע המקורי ואת קוד היתירות ניתן לשלוח או לאחסן כשהם מצורפים ביחד. כך מתאפשר בכל נקודת זמן לבדוק את המידע על ידי חישוב פונקציית היתירות שוב על חלק המידע המקורי ובדיקה אם התוצאה שהתקבלה זהה לקוד היתירות שצורף. אם התוצאות שונות יש להסיק שנפלה שגיאה.
פונקציית היתירות הפשוטה ביותר לחישוב היא פונקציית הזהות: בהינתן מידע להעברה או אחסון M, הפלט של הפונקציה יהיה M בעצמו. פונקציה זו מאפשרת זיהוי שגיאות באופן יעיל, אך לא מאפשרת תיקון השגיאות כיוון שלא ניתן לדעת אם הטעות ארעה ב-M עצמו או בקוד היתירות. פונקציה אחרת פשוטה גם היא לחישוב היא בהינתן מידע M הפלט של הפונקציה יהיה MM. כאשר מתקבל המידע בצירוף קוד היתירות ניתן להשוות בין שלוש הגרסאות של M (האחת המקורית והשתיים מקוד היתירות) ולתקן לפי הרוב. עדיין התיקון מובטח אך ורק תחת ההנחה שלא נפלה יותר משגיאה אחת.
בסיכום ביקורת נקבעת פונקציית היתירות על ידי חלוקת המידע לחלקים שווים בגודלם (למשל לבתים), סיכום שלהם וביצוע מודולו כדי שהתוצאה תהיה אף היא בגודל כל אחד מן החלקים.
לדוגמה, בחלוקת המידע הבא לבתים: 0x52, 0x25, 0x62, 0x3F (סה"כ 4 בתים לפי כתיב הקסדצימלי):
מסכמים את כל הבתים ומקבלים 0x118. מבצעים מודולו ל-256 שהוא גודל בית (שקול להורדת ביט מספר 9 והלאה) ומקבלים 0x18. במקרים מסוימים נהוג גם לחשב משלים ל-2. במקרה זה מקבלים 0xE8. זהו סיכום הביקורת.
החסרונות של שיטה זו:
בדרך כלל משתמשים בפונקציות יתירות מתוחכמות יותר, שמאפשרות גם תיקון של שגיאות בחלק מהמקרים.
לפעמים מכנים כל פונקציית יתירות בשם "checksum".
שקנאי אוסטרלי
השקנאי האוסטרלי (שם מדעי: Pelecanus conspicillatus) הוא עוף ימי גדול, הנפוץ בעיקר במים הפנים-יבשתיים ובחופים של אוסטרליה ופפואה גינאה החדשה, אך גם בפיג'י, חלקים מאינדונזיה וכציפור נודדת בניו זילנד.
טקסונומיה
השקנאי האוסטרלי תואר לראשונה על ידי קונרד ג'ייקוב טמינק ב-1824. שמו המדעי נגזר מהפועל הלטיני conspicere שמשמעותו "לתפוס".
תיאור
השקנאי האוסטרלי הוא שקנאי בגודל בינוני בהשוואה לשקנאים אחרים: אורכו נע בין 1.6 ל-1.8 מטרים עם מוטת כנפיים של 2.3 עד 2.5 מטרים ומשקלו נע בין 4 ל-13 ק"ג. הוא בעיקרו לבן עם שחור באברות התעופה. המקור החיוור והוורדרד הוא עצום, אפילו בסטנדרטים של השקנאים. מקורו הוא המקור הגדול ביותר בעולם העופות. אורכו של המקור הכי גדול שאי פעם תועד היה 49 ס"מ.
תפוצה ובית גידול
המין נהיה לידוע בניו זילנד כשפרט צולם בירושלים ב-1890 וכשנמצאו תת-מאובנים נמצאו באגם גראסמר ב-1947, שאחריהם הגיעו תיעודים של פרטים תועים שהגיעו לניו זילנד. מאוחר יותר העצמות תוארו כשל תת-מין חדש Pelecanus conspicillatus novaezealandiae (סקארלט 1966, שקנאי ניו זילנדי), הם היו גדולים יותר, מה שמחייה חומר חדש שקובע ששתי האוכלוסיות לא היו נפרדות. המאובנים האלה נמצאו לראשונה ב-1930.
רבייה
השקנאי האוסטרלי מתחיל להזדווג בגיל שנתיים עד שלוש שנים. זמני העונות מתחלפים בהתאם לאזור, בחורף באזורים הטרופיים, ובסוף האביב בדרום אוסטרליה. הקן עצמו הוא גומה באדמה או בחול, ולעיתים עם קצת עשב. משטחי דשא נבנו באגם אלכסנדרינה בדרום אוסטרליה. הקינון מתבצע בקבוצות, עם מושבות המוקמות באיים או באזורי מחסה בטווח של אגמים או הים. שקנאים אוסטרליים מתרבים יטילו אחת עד שלוש ביצים לבנות, שמידותיהן הן 93x57 מ"מ., כשהן ברובן מגורדות ומלוכלכות. לאחר בקיעתן את האפרוח שבקע מהביצה הגדולה יותר יאכילו אותו יותר, כשהאחרים בסופו של דבר ימותו מרעב. במשך השבועיים הראשונים יאכילו את האפרוחים נוזל שהועלה גירה, אבל במשך החודשיים הנותרים הוא יואכל בדגים כגון דג זהב, קרפיון מצוי שהובא למקום וגם כמה חסרי חוליות. כשהוא נפוץ בטווח תפוצתו הרחב, השקנאי האוסטרלי מוערך כללא חשש על ידי איגוד השימור העולמי.
נבחרת גרנדה בכדורגל
נבחרת גרנדה בכדורגל היא נבחרת הכדורגל הלאומית של מדינת גרנדה מהאיים הקאריביים. ושייכת לפדרציית ה-CONCACAF.
גרנדה מעולם לא העפילה למשחקי גביע העולם בכדורגל. העפילה שלוש פעמים למשחקי גביע הזהב, אך הפסידה בכל משחקיה.
משה אישביתי מנהיים
משה אישביתי מנהיים (נולד מור מנהיים; בהונגרית: Mannheim Mór, 6 בינואר 1898 - 25 בדצמבר 1991 – י"ח בטבת תשנ"ב) היה לשונאי ומורה לעברית ומילונאי יהודי הונגרי, שהתיישב ב-1968 בישראל.
ביוגרפיה
מנהיים נולד למשפחה יהודית אורתודוקסית ביישוב בארטפה, השייך כיום לסלובקיה. אמו הייתה בת למשפחה חסידית ואביו צאצא למשפחה של רבנים אשכנזים ידועים. השתתף במלחמת העולם הראשונה כחייל בצבא האוסטרו-הונגרי וזכה לעיטורים על תרומתו בלחימה. למד בישיבות ובמקביל עשה לימודים אקדמיים בתחום השפות, תוך התרחקות מדרך החיים החרדית והימשכות לציונות הדתית. החל משנות ה-1920 עסק בהוראה בעיר דברצן. בשנת 1923 התמנה למורה לדת ישראל בתיכון היהודי לבנות בעיר. לימד עברית גם במסגרת הארגונים היהודים "צעירי מזרחי" ו"תפארת בחורים".
יחד עם עזרא ארנה גרוס הצטיין מנהיים כחלוץ לימוד השפה העברית המודרנית והמילונאות העברית בהונגריה. בשנת 1935 שניהם פרסמו את המילון העברי-הונגרי. מנהיים כתב גם ספר לימוד ומילונים נוספים הונגריים-עבריים. מנהיים וגרוס הירצו הרצאות רבות בקרב הנוער היהודי בנושאי יהדות ותרבות יהודית.
משפחתו של מנהיים נספתה בשואה. הוא עצמו שרד, בין השאר, הודות לעיטוריו במלחמת העולם הראשונה.
בתום המלחמה הקים מנהיים בדברצן את הפדרציה הלאומית היהודית המקומית. בתוקף תפקיד זה ביקר עם משלחת בבוקרשט, ויצר שם קשרים עם ארנה מרטון, עורך העיתון היהודי אוי קלט שהופיע אז בקלוז' ועם הג'וינט. הג'וינט התגייס בהמשך לפרויקטים לרווחת היהודים הנצרכים בדברצן - הקמת בית תמחוי, בית יתומים, בית יולדות והענקת עזרה ראשונה לניצולי השואה שחזרו ממחנות המוות ומעבודות הכפייה.
אחרי 1946 חידש מנהיים עצמו את פעילותו כמחבר ספרי לימוד לשפות כמורה לעברית, גרמנית ואנגלית. אחרי שבשנות ה-50 אסר המשטר הקומוניסטי סטליניסטי בהונגריה על לימוד העברית ועל הוראת השפות הזרות בבתי הספר, פרט לשפה הרוסית, נאלץ מנהיים להפסיק עבודתו זו.
בשנת 1968 עלה מור מנהיים לישראל. מילונו ההונגרי-עברי פורסם במהדורות חדשות בחיפה ובתל אביב (בהוצאה לאור "סיני" של משפחת שלזינגר שעלתה מהונגריה).
נפטר ב-1991, י"ח בטבת תשנ"ב. הובא לקבורה בבית העלמין ירקון בפתח תקווה, בישראל.
רכס וינסטון צ'רצ'יל
הרכס נקרא על שם סר וינסטון צ'רצ'יל, ראש ממשלת בריטניה.
גאוגרפיה
שטחו של הרכס 410 קמ"ר, אורכו של הרכס 31 קילומטרים, רוחבו 23 קילומטרים; גבולו המזרחי של הרכס הוא נהר סאנואפטה, החל מהגבול בין הפארק הלאומי באנף לפארק הלאומי ג'ספר, וצפונה עד מפלי סאנואפטה; גבולו המערבי של הרכס הוא נהר אתבסקה.
ברכס מצויים ההרים והפסגות הבאים:
לקריאה נוספת
Jane G. Ferrigno, Glaciers of North America, U.S. Geological Survey Professional Paper, p. 260
אסון קפרון
אסון קפרון הוא כינוי לתאונת רכבת שהתרחשה ב-11 בנובמבר 2000 שעה שהרכבת "גלטשרבאן 2" עלתה באש בכפר קפרון שבמדינת זלצבורג שבאוסטריה. האסון שהתרחש במנהרה ארוכה, גבה את חייהם של 155 בני אדם, והותיר תריסר ניצולים בלבד מהרכבת הבוערת. מרבית הקורבנות היו גולשי סקי בדרכם לאתר התיירות קרחון קיצשטיינהורן.
הרכבת
הרכבת, "גלטשרבאן 2" שמה, הייתה פוניקולר שתחנת המוצא שלו בכפר קפרון ותחנתה הסופית בראש הר קיצשטיינהורן. היא נפתחה בשנת 1974 ועברה שיפוץ כולל בשנת 1997. מסילת הרכבת מורכבת משני מסלולים, אורכו של כל מסלול 3,900 מטר, מתוכם 3,300 מטר בתוך מנהרה. על כל מסלול רכבת אחת; רכבת אחת הייתה מסיעה את הגולשים במעלה ההר, בעוד שהשנייה הייתה מורידה גולשים חזרה אל הכפר.
כל רכבת הייתה מורכבת מקרון נוסעים אחד ארוך, כאשר בכל צד שלו היה תא סגור, שם ישב הכרטיסן (כאשר הרכבת הייתה בעליה, ישב הכרטיסן בתא העליון, וכאשר הרכבת הייתה בירידה - ישב בתא התחתון). קיבולת הרכבות הייתה עד 180 נוסעים כל אחת. בחלקה העליון של המנהרה היה מסוף (טרמינל), שבו היה גם מרכז קניות בשם "מרכז אלפיין".
האסון
ב-11 בנובמבר 2000, עלו 161 נוסעים וכרטיסן לרכבת במטרה להגיע לראש ההר. זמן קצר לאחר השעה 9 בבוקר, לאחר שהרכבת עברה 600 מטר בתוך המנהרה, התלקח התנור החשמלי שבתא הכרטיסן האחורי עקב פגם בייצור. האש המיסה את צינורות הפלסטיק שבהן זרם שמן הידראולי דליק אשר שימש את מערכת הבלימה. לחץ השמן צנח בכ-20%, דבר שהפעיל את בלימת החירום (תכונה בטיחותית סטנדרטית כאשר לחץ השמן אינו תקין), והרכבת נעצרה בפתאומיות. הכרטיסן, שהיה בתא העליון, הבין שפרצה שרפה ברכבת. הוא יצר קשר עם מרכז הבקרה וניסה לפתוח את הדלתות הפועלות באופן הידראולי, אולם הירידה בלחץ במערכת זו מנעה את פתיחתן. בשלב זה איבד הכרטיסן את הקשר עם מרכז הבקרה מכיוון שהאש שרפה כבל חשמלי שעובר לצד הרכבת וגרמה להפסקת חשמל.
בינתיים, תריסר נוסעים על יד התא התחתון שהתלקח הצליחו לשבור חלון חסין עשוי זכוכית אקרילית ויצאו מהרכבת אל המנהרה. בעקבות עצתו של אחד מהם, כבאי מתנדב מזה 20 שנה, עברו על פני האש שהתלקחה והמשיכו לרדת במורד המנהרה, מתחת לעשן.
נוסעים רבים שעדיין היו כלואים בתוך הרכבת איבדו את הכרתם בגלל העשן הרעיל. לבסוף הצליח הכרטיסן לבטל את הנעילה של הדלתות, דבר אשר אפשר לנוסעים שהיו עדיין בהכרה לפתוח את הדלתות בכוח. נוסעים אלו יצאו אל המנהרה אפופת העשן, ועלו במעלה המנהרה, הרחק מהאש. המנהרה התנהגה כמו ארובה ענקית: היא שאבה חמצן מתחתיה ושלחה אש, חום ועשן רעיל כלפי מעלה, לכיוון מרכז הקניות. כל הנוסעים שטיפסו מעלה, בהם הכרטיסן, נחנקו למוות על ידי העשן, ולאחר מכן נשרפו על ידי האש המשתוללת.
הרכבת השנייה שהייתה בדרכה מטה, נלכדה אף היא בעשן הרעיל. הכרטיסן והנוסע היחיד שלו נחנקו למוות. העשן המשיך לעלות במעלה המנהרה, והגיע למרכז הקניות המרוחק 2,500 מטר ממקור האש. המרכז כולו החל מתמלא בעשן רעיל, והמבקרים והעובדים פינו את המתחם. ארבעה בני אדם נכלאו במרכז, אחד מהם ניצל על ידי כבאי האש שהגיעו למקום, ושלושת האחרים נחנקו למוות בעודם במרכז הקניות.
תריסר הנוסעים שירדו במורד המנהרה היו היחידים מבין נוסעי הרכבת שניצלו מהאסון הכבד.
לאחר כשנה קבעה חקירה רשמית את הסיבה לאסון: הפגם נמצא בתנור החשמלי שהתחמם יתר על מידה בתא הכרטיסן התחתון, ואשר לא עוצב לשימוש ברכב נע. התנור החשמלי הצית נזילה איטית של שמן הידרולי דליק אשר הביא להמסת צינורות הפלסטיק שבהן זרם השמן, דבר אשר בתורו ליבה את האש, גרם לרכבת לעצור ולדלתות להינעל.
אבדות בנפש ותוצאות
המסילה מעולם לא נפתחה מחדש לאחר האסון ואותה החליף רכבל. התחנות ננטשו והמנהרה נאטמה, והיא נותרה ללא שימוש מאז. 155 בני אדם נספו באסון, מתוכם 150 נוסעי הרכבת עצמה. בין הקורבנות אלופת סקי לשעבר וגולש סקי נוער מצטיין בן 14.
ב-19 בפברואר 2004 זיכה השופט מנפרד זייס את כל 16 החשודים שעמדו למשפט. כל החשודים, בהם פקידים, טכנאים ומפקחים, הואשמו ברשלנות פושעת וזוכו. השופט אמר שהראיות אינן מספיקות למציאת החשודים האחראיים למצב שהוביל להתלקחות.
קישורים חיצוניים
Kaprun
מסדר האימפריה הבריטית
המסדר המצוין ביותר של האימפריה הבריטית הוא מסדר אבירות בריטי שהוקם ב-4 ביוני 1917 על ידי המלך ג'ורג' החמישי. המסדר כולל חמש דרגות, בחטיבה אזרחית ובחטיבה צבאית, מהבכירה לזוטרה: רק חברים בשתי הדרגות הבכירות נחשבים לאבירים, ועל כן הם בלבד, בתנאי שהם אזרחי בריטניה, זכאים להוסיף לפני שמם את התואר סֶר (Sir) לאביר, או דֵיים (Dame) לליידי.
בנוסף למסדר קיים גם "עיטור האימפריה הבריטית" (British Empire Medal), שמקבליו אינם שייכים למסדר, אך הם מסופחים אליו. עיטור זה אינו מוענק עוד בממלכה המאוחדת, אך הוא עדיין בשימוש בכמה ממדינות חבר העמים הבריטי, כגון איי קוק ואיי בהאמה.
סיסמת המסדר היא "למען האל והאימפריה" (For God and the Empire). מסדר זה הוא הזוטר ביותר מבין מסדרי האבירות הבריטיים והגדול ביותר מבחינת מספר חבריו.
יקלופטרוס
יצור זה היה מגדולי הטורפים של הדבון לצד דגים קדומים והוא השתמש בצבתותיו הגדולות, המזכירות צבתות של עקרב רגיל כדי לחטוף טרף מיימי משפת המים, אולי ממארב.
קלוריס ליצ'מן
קלוריס ליצ'מן (באנגלית: Cloris Leachman; 30 באפריל 1926 – 27 בינואר 2021) הייתה שחקנית קולנוע, תיאטרון וטלוויזיה אמריקאית. ליצ'מן הייתה מועמדת ל-22 פרסי אמי בקטגוריות המשחק (שיא מועמדויות), וזכתה בשמונה פרסי אמי, שיא זכיות אותו היא חולקת עם השחקנית ג'וליה לואי-דרייפוס, זכתה גם בפרס גלובוס הזהב, פרס באפט"א ובפרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר לשנת 1971 על תפקידה בסרט "הצגת הקולנוע האחרונה".
ביוגרפיה
ליצ'מן נולדה בדה מוין, איווה שבארצות הברית, הבכורה מבין שלוש אחיות. היא למדה דרמה ב"אוניברסיטת אילינוי" וב"אוניברסיטת נורת'ווסטרן".
היא החלה להופיע בסדרות טלוויזיה ובסרטים מיד לאחר שהתמודדה על תואר מיס אמריקה כנציגת העיר שיקגו. לאחר שזכתה במלגה על הופעתה בטקס מלכת היופי, למדה משחק בבית ספר למשחק אולפן השחקנים שבמנהטן ושימשה כמחליפה בהצגתם של רוג'רס והמרשטיין "דרום פסיפיק". מספר שנים לאחר מכן קיבלה הצעה מקתרין הפבורן להיות חלק מקאסט המחזה השייקספירי "כטוב בעיניכם".
בקולנוע
ליצ'מן הופיעה בסדרות טלוויזיוניות רבות בשנות ה-50. את הופעת הבכורה שלה בסרט קולנוע ערכה ב"נשק אותי, קטלני", כשהחלה לצלם את הסרט הייתה ליצ'מן כבר בחודשי הריון מתקדמים. לאחר הפסקה של 14 שנה חזרה לסט הצילומים והשתתפה במערבון "קיד וקסידי".
בשנת 1971 זכתה ליצ'מן בפרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר, בפרס באפט"א לשחקנית הטובה ביותר בתפקיד משנה והייתה מועמדת לפרס גלובוס הזהב על הופעתה בדרמה של פיטר בוגדנוביץ' "הצגת הקולנוע האחרונה", בה גילמה את רות' פופר, אשתו של מאמן קבוצת הכדורסל המקומית.
בסרט "הנזל וגרטל" (1987) מסדרת "אגדות האחים גרים" בהפקת קנון גרופ, גילמה ליצ׳מן את המכשפה גריזלדה.
היא הופיעה בדרמות "דילינג'ר", "דייזי מילר" ובפרודיות של מל ברוקס "פרנקנשטיין הצעיר" (עליו הייתה מועמדת לפרס גלובוס הזהב), "מתח גבוה" ו"ההיסטוריה המטורפת של העולם". ב-1999 הופיעה בדרמה המוזיקלית של וס קרייבן "לנגן מהלב" בתור אמה של רוברטה ג’ואספרי {מריל סטריפ}, מורה נערצת לכינור ברובע עני בניו יורק. בשנים האחרונות השתתפה בתפקידים משניים בקומדיות "משחק מכור" "מת לצעוק 4" ו"נשים".
בטלוויזיה
בתחילת שנות ה-70 הופיעה ליצ'מן בסדרה הקומית "המופע של מרי טיילר מור", על הופעתה במשך שלוש שנים בסדרה זכתה בשני פרסי אמי.
ליצ'מן קיבלה ארבעה פרסי אמי נוספים על הופעותיה בהפקה "חיים חדשים לגמרי", בסדרה המוזיקלית "שר" ובסדרות "הארץ המובטחת" ו"Screen Actors Guild 50th Anniversary Celebration". הצלחתה האחרונה של ליצ'מן הייתה בתפקידי אורח מזדמנים בקומדיית המצבים "מלקולם באמצע", ליצ'מן הופיעה כשחקנית אורחת בסדרה במשך כ6 שנים וזכתה בשני פרסי אמי. בסך הכול זכתה ליצ'מן בשמונה פרסי אמי. מאז שנת 2011 ליצ'מן משחקת בסדרת הקומדיה לגדל את הופ.
את דמותה הידועה עד היום בטלוויזיה האמריקאית גילמה ליצ'מן בסדרה "פייליס", על גילום תפקיד זה, זכתה בפרס גלובוס הזהב ב-1976.
בשנת 2008 התמודדה בעונה השביעית של תוכנית המציאות האמריקאית, רוקדים עם כוכבים, והייתה למודחת השישית.
בשנים 2014- 2015 התחילה לשחק בתוכנית הטלוויזיה העולם של ריילי.
חיים אישיים
ליצ'מן הייתה נשואה משנת 1953 עד ל-1979 לאמרגן ההוליוודי ג'ורג' אנגלוד, לזוג נולדו חמישה ילדים שחלקם אף עוסקים בתחום המשחק. בנה בראיין מת ב-1986 משימוש בסמים. ליצ'מן הייתה צמחונית, פרסמה אוטוביוגרפיה על חייה האישיים בתחילת 2009.
סאו טומה ופרינסיפה במשחקים האולימפיים
סאו טומה ופרינסיפה משתתפת במשחקים האולימפיים מאז אולימפיאדת אטלנטה (1996). לכל המשחקים בהם השתתפה עד כה, שלחה סאו טומה ופרינסיפה שני אתלטים, באולימפיאדת בייג'ינג (2008) נוסף עליהם גם חותר קיאק ובאולימפיאדת לונדון (2012) חותר קאנו. איש מהספורטאים לא רשם הישג משמעותי, והישגיהם היו סמליים בלבד. באולימפיאדות החורף לא השתתפה סאו טומה ופרינסיפה מעולם.
יחזקאל דוברושין
יחזקאל דוֹבְּרוּשִׁין (ברוסית: Иезекииль Моисеевич Добрушин; 1883, מוטין, פלך צ'רניגוב, האימפריה הרוסית – נרצח בידי השלטון הסטליניסטי כנראה ב"אוגוסט השחור", בשנת 1952) היה משורר יידיש, מתרגם, מחזאי, מבקר ועורך.
חייו
בהיותו כבן עשרים, יצא דוברושין לצרפת, ולמד בסורבון שבפריז, שם השלים לימודי משפטים. הוא חזר לאוקראינה בשנת 1909, והשתקע בקייב. החל את דרכו כמורה בסמינר למורים בעיר, ובשנת 1920, לאחר המהפכה, עבר למוסקבה, וישב בה עד גירושו למחנה המוות בסיביר.
במוסקבה נתמנה דוברושין לפרופסור לספרות יידיש באוניברסיטה העממית היהודית, שהוקמה בידי הקומוניסטים. הוא היה פעיל בתחום ספרות היידיש, ואף היה מזכיר אגודת הסופרים היהודים, תפקיד חשוב מטעם השלטונות. בעת מלחמת העולם השנייה היה דוברושין מהדמויות הבולטות בוועד היהודי האנטי-פשיסטי, יצירותיו נתפרסמו בכל רחבי ברית המועצות, והוא זכה לפרסום רב.
בסוף שנת 1948 נאסר יחזקאל דוברושין, נחקר ועונה בידי השלטון הסובייטי, וגורש למחנה עבודה ומעצר בסיביר. שם כנראה הוצא להורג, עם סופרים יהודים נוספים, ב"אוגוסט השחור" של שנת 1952.
דוברושין פרסם כארבעים כרכים של סיפורת ושירה ביידיש, והיה בין מייסדי ספרות הילדים היהודית בברית המועצות. הוא פרסם מקראות לילדים, קבצים ומאספים של ספרות ואמנות. בראשית דרכו אף פרסם מעט בעברית, אך עד מהרה עבר ליידיש, שלה נתן את כל כוחו. הוא הרבה לתרגם, ובין השאר תרגם מיצירות אלכסנדר בלוק, ויקטור הוגו, אנטול פראנס ואחרים.
נכון ל-2006, לא תורגם לעברית אף ספר מספריו.
דוברושינו, כפר באזור סאקי בחצי האי קרים, נקרא על שם יחזקאל דוברושין
סר לנסלוט דו לאק
סר לנסלוט דו לאק (לנסלוט מהאגם) הוא מאבירי השולחן העגול באגדות המלך ארתור.
על לנסלוט נכתבו פואמות, סיפורים, מחזות ותסריטים רבים, והוא דמות מפורסמת במחזור הרומנסות על המלך ארתור.
ביוגרפיה בדיונית
אביו של לנסלוט הוא המלך באן מבנואה, ואמו נקראת איליין; בנו של אביו מחוץ לנישואין הוא הקטור דה מאריס. המלך בורס הוא דודו, ודודניו הם סר בורס וסר ליונל. לו ולאיליין, בת מלך הדייגים, נולד בן - גלהאד (בכמה מקורות גלהאד הוא גם שם-הטבילה של לנסלוט). ביתו הוא טירת ג'ויוס-גארד.
ברוב היצירות והרומנסות הצרפתיות הוא מתואר כאביר הגדול והנאמן ביותר מבין אביריו של ארתור הנוטל חלק ברבים מניצחונות המלך. פרשת האהבים שלו עם המלכה גווינביר, פורמת את אחדות חצרו של ארתור ותורמת למפלתו של המלך.
מקור הדמות ושמה
לנסלוט אינו נמנה עם חבריו המקוריים של מחזור המלך ארתור, ואופי התפתחות סיפורו מהווה עדיין סלע מחלוקת בין החוקרים.
לנסלוט אינו מופיע בגרסאות המוקדמות ביותר של אגדות המלך ארתור המצויות בידינו כיום. ג'פרי ממונמות' למשל, לא מזכיר כלל את לנסלוט, וכרטיאן מטרואה כן. השם לנסלוט אינו בהכרח קלטי, על אף שנעשו ניסיונות למצוא מקור קלטי שאפשר שעוות ללנסלוט (למשל, "Lance ap Lot", שמשמעו לנס, בן לוט). אולם השם "לנס" לא היה מוכר באותם הימים. רוג'ר שרמן לומיס העלה סברה לפיה Llenlleawg, אירי שלחם בעבור ארתור והופיע באגדות ולשיות, אולי היה הבסיס לסר לנסלוט דו לאק הצרפתי, ואילו נורמה גודריך העלתה סברה לפיה השם מקורו ב-"L'Anguselus", המלך הסקוטי אנגוסלוס המוזכר אצל ג'פרי ממונמות', אך סברות אלה לא הצליחו לשכנע את רוב החוקרים בתחום, עד כה.
Workgroup
בתחילת שנות ה-90 הוציאה מיקרוסופט גרסאות Microsoft Windows מסדרת Microsoft Windows 3.x שנקראו Windows for Workgroups על מנת להדגיש את תכונת שיתוף המשאבים לקבוצות עבודה שנכללו בהן.
בין יתרונות המערכת: נוחות השימוש, העובדה שכל המחשבים החברים ברשת הם "עמיתים" ואין לאף מחשב שליטה על מחשב אחר ברשת.
עלו מספר חסרונות כמו חוסר האפשרות להגן באמצעות סיסמה, הגבלה בכמות המחשבים שיכולים להות חברים באותה רשת והעובדה שכל המחשבים חייבים להיות על אותה רשת.
כוחות היסוד
כוח יסוד (או תגובת יסוד) הוא מנגנון לפיו חלקיקים מגיבים האחד עם השני, בצורה שאינה מוסברת על ידי כוח בסיסי יותר. כל תופעה פיזיקלית בסיסית, החל בהתנגשות גלקסיות וכלה בתנועת קווארקים בפרוטון, מוסברת באמצעות מנגנון כזה. בגלל החשיבות הבסיסית של מנגנון זה, המחקר אודות כוחות היסוד מעסיק פיזיקאים כבר מאז המאה ה-19 וביתר שאת מאז אמצע המאה ה-20.
הפיזיקה המודרנית מונה ארבעה כוחות יסוד: כוח הכבידה, הכוח האלקטרו-מגנטי, הכוח הגרעיני החזק והכוח הגרעיני החלש. עוצמתם והתנהגותם היא מאוד מגוונת, כפי שניתן לראות בטבלה שלהלן. אף על פי כן, כיום, רבים סבורים כי חלק מהכוחות האלו הם למעשה צורת התגלמות שונה של כוח אחד בסיסי יותר. כך לדוגמה, בעבר, הכוח החשמלי והכוח המגנטי נחשבו לכוחות נפרדים, וכעת נתפסים כשני היבטים של כוח יחיד – הכוח האלקטרומגנטי. כיום, התגלה כי הכוח האלקטרומגנטי והכוח הגרעיני החלש, הם למעשה שני היבטים של הכוח האלקטרו-חלש. כוחות אלו "מתאחדים" רק בתגובות אנרגטיות יותר (הנוצרות למשל במאיצי-חלקיקים), ובאנרגיה נמוכה – נדמים ככוחות נפרדים. תאוריה בשם התאוריה המאוחדת הגדולה מנסה לאחד את הכוח האלקטרו-חלש עם הכוח הגרעיני החזק, אולם היא עדיין אינה עומדת במבחן הניסוי. ובאשר לכוח הכבידה, הניסיון לאחד אותו עם שלושת הכוחות האחרים מציב עד עתה אתגרים רבים. התורה אשר תאחד את כוח הכבידה עם כוחות קוואנטום עדיין לא פותחה, אולם היא מכונה תורת כבידה קוונטית.
לא ניתן לתאר את אופן הפעולה של כוחות היסוד באותם מונחים המשמשים את הפיזיקה הקלאסית של אייזק ניוטון (ומסיבה זו, לרוב מכנים אותם תגובות יסוד ולא כוחות יסוד). התפיסה המודרנית של מכניקת קוואנטום גורסת כי שלושת כוחות היסוד (מלבד כבידה), פועלים בצורה הבאה: חלקיקי חומר (פרמיונים) לא מגיבים אחד עם השני ישירות. הם נושאים מטען כלשהו (כגון מטען חשמלי), ומחליפים ביניהם חלקיקים וירטואליים (הנקראים בוזוני כיול או בוזוני כוח), אשר למעשה נושאים את הכוח בין החלקים. במילים אחרות, חלקיקים אלמנטריים מפעילים כוחות אחד על השני באמצעות בוזוני כיול אשר הם מעבירים ביניהם. כך למשל, פוטונים הם החלקיקים אשר נושאים את הכוח בין חלקיקים הטעונים במטען חשמלי, וגורמים להם להימשך או להידחות אחד מן השני.
כוח הכבידה
כוח הכבידה הוא הכוח החלש ביותר מבין כוחות היסוד. עם זאת, מפני שהוא פועל לטווחי מרחק אינסופיים ללא מיסוך או ביטול יש לו השפעה רבה על מבנה היקום ועל תנועתם של עצמים במרחב. כיוון שכוחות הכבידה המופעלים על ידי כל המסות הנתונות באזור מסוים מסתכמים יחדיו, יש לכוכבי לכת, כוכבים וגלקסיות כוח כבידה משמעותי. לצורך השוואה, השדה החשמלי הכולל שמפיצים גופים אלו למרחקים גדולים הוא בערך אפס, כיוון שבממוצע שורר שוויון בין סכום המטענים החיוביים וסכום המטענים השליליים בהם כך שהם מבטלים זה את זה. בנוסף לכך פועלת הכבידה על כל גוף ואנרגיה, בשונה מהכוחות האחרים הפועלים רק על גופים בעלי "מטען" מתאים (לדוגמה, הכוח האלקטרומגנטי פועל רק על גוף בעל מטען חשמלי).
מכיוון שהכבידה פועלת למרחקים גדולים מאוד היא אחראית באופן ישיר לא רק לתופעות מוכרות מחיי היומיום על פני כדור הארץ ולתופעות אסטרונומיות כגון תנועת כוכבי לכת במסלוליהם אלא למגוון רחב של תופעות קוסמולוגיות, ובהן היווצרות חורים שחורים, היווצרות והתפתחות גלקסיות וצביריהן, והיווצרות פילמנטים גלקטיים המאפיינים את מבנה היקום בכללותו.
הכבידה היא כוח היסוד הראשון אשר תואר בצורה מתמטית. בימי קדם, אריסטו סבר כי גופים בעלי מסה שונה ייפלו בקצב שונה. במהלך המהפכה המדעית, גלילאו גליליי ערך ניסויים אשר הוכיחו כי סברה זו שגויה: אם נזניח את החיכוך שיוצר האוויר, כל הגופים נופלים לאדמה באותה תאוצה. חוקי הכבידה של אייזק ניוטון (1687) היוו קירוב טוב לאופן פעולתה של הכבידה. בשנת 1915, אלברט איינשטיין השלים את תורת היחסות הכללית, המעניקה תיאור מדויק יותר של הכבידה במונחים של גאומטריית מרחב-זמן.
כיום מרוכזים מאמצי מחקר בניסיון לאחד את תורת היחסות הכללית - המיטיבה לתאר את התגובות המתרחשות בקנה המידה הגדול של גלקסיות וכוכבים, ואת מכניקת הקוואנטים - המיטיבה לתאר את התגובות המתרחשות בקנה המידה הזעיר של אטומים וחלקיקים, במסגרת תורת כבידה קוונטית. על פי כמה מודלים קיימים אמורה הכבידה להשתלב בתורה כזו באמצעות חלקיק היפותטי הקרוי גרביטון.
על אף שתורת היחסות הכללית מצליחה לתאר את הכבידה בסקלה הלא-קוואנטית של המציאות בצורה מדויקת בדרך כלל, קיימות לצידה מספר תאוריות חלופיות המנסות להסביר את תופעת הכבידה. על מנת לזכות להתייחסות חיובית בקרב קהיליית הפיזיקאים מנסים מפתחיהן של התורות החילופיות לתמוך את הניבויים הייחודיים הנובעים מהן בניסויים ותצפיות אשר תוצאותיהם אינם עולים בקנה אחד עם ניבויי תורת היחסות הכללית.
הכוח האלקטרומגנטי
הכוח האלקטרומגנטי הוא הכוח הפועל בין חלקיקים בעלי מטען חשמלי. הוא כולל את הכוח האלקטרוסטאטי, הפועל בין מטענים הנמצאים במצב מנוחה (מטענים נייחים), וכן את האפקט המשולב של הכוחות החשמליים והכוחות המגנטיים, הפועלים על מטענים אשר נעים אחד ביחס לשני.
כוח זה הוא כוח חזק יחסית הפועל בקנה מידה גדול, ומתאר תופעות רבות מחיי היומיום שלנו: החל בלייזרים ובמקלטי רדיו, עד מבנה האטום והמבנה של מתכות וכלה בחיכוך ובהופעת הקשת בענן. בקנה מידה קטן יותר, הכוח גורם למשל למשיכה בין שני מטענים שסימנם הפוך ודחייה בין שני מטענים שסימנם דומה.
תופעת החשמל ותופעת המגנטיות נצפו עוד בימי קדם, אולם רק במאה ה-19 התגלה כי מדובר בשני היבטים של כוח יחיד. בשנת 1864, ג'יימס קלרק מקסוול הצליח לתאר מתמטית את תופעת האלקטרומגנטיות, המאחדת את הכוח החשמלי והכוח המגנטי, ומשואותיו היו אחד ההישגים האדירים של הפיזיקה בתקופתו. אחת המשמעויות של משוואות מקסוול, הייתה שהאור הוא למעשה גל אלקטרומגנטי, כלומר גל העובר בשדה האלקטרומגנטי. בשנת 1905, איינשטיין פיתח את תורת היחסות הפרטית, וקבע באמצעותה כי מהירות האור קבועה. בנוסף, הצליח להסביר את האפקט הפוטואלקטרי, בכך שהניח כי האור מחולק לקוואנטות - ולמעשה בנוי מחלקיקים, אשר כונו פוטונים. בין השנים 1927 עד 1940, פול דיראק איחד את מכניקת הקוונטים עם תורת היחסות הפרטית, ויצר את תורת האלקטרודינמיקה הקוונטית. על פי תורה זו, חלקיקים טעונים מגיבים על ידי העברת מידע באמצעות פוטונים.
בשנת 1919, תיאודור קלוצה הבחין בתכונה מוזרה של האלקטרומגנטיות, והיא: משוואות התורה האלקטרומגנטית הקלאסית של מקסוול נובעות בצורה טבעית ממשוואות תורת היחסות הכללית של איינשטיין, כאשר מניחים שלמרחב יש ממד רביעי. תכונה זו היא הבסיס לתאוריית קלוצה-קליין, אשר סייעה למאמצים לפיתוח תורת כבידה קוונטית.
הכוח הגרעיני החזק
לפני שנות ה-70, כאשר האמינו כי פרוטונים ונייטרונים הם חלקיקים אלמנטריים, מדענים השתמשו במונח "כוח חזק" לתיאור הכוח המחזיק אותם יחד בגרעין האטום. כאשר התגלו הקווארקים המרכיבים את הפרוטונים והנייטרונים, וכאשר התפתחה התורה של כרומודינמיקה קוונטית, מושג הכוח הגרעיני החזק שימש לתיאור הכוח המחזיק קווארקים ואנטי-קווארקים יחדיו.
על פי התורה של כרומודינמיקה קוונטית (QCD), הכוח הגרעיני החזק מועבר בעזרת גלואונים בצורה דומה לדרך שבה הכוח האלקטרומגנטי מועבר באמצעות פוטונים. הכוח פועל בין חלקיקים אשר נושאים "מטען צבע" – קווארקים וגלואונים. מאפיין ייחודי של כוח זה, הוא שהחלקיקים המעבירים את הכוח – הגלואונים, יכולים להגיב בינם לבין עצמם, כיוון שגם להם יש מטען צבע. תכונה זו יוצרת אי-תלות של הכוח במרחק, ואפשר להסיק מכך כי הכוח פועל על גבי מרחק אינסופי. עם זאת, בפועל, כאשר החלקיקים המגיבים בתגובה זו מתרחקים, האנרגיה האגורה בשדה הכוח גדלה עד כדי כך שהיא יכולה ליצור צמדי חלקיק ואנטי-חלקיק חדשים. מנגנון זה מבטיח שקווארק לא יוכל להופיע בודד.
הכוח המחזיק את הפרוטונים והנייטרונים (נוקליאונים) יחדיו בגרעין האטום, הוא הכוח הגרעיני, שהוא תוצאה של הכוח הגרעיני החזק. מכיוון שעד לטווח מסוים, הכוח הגרעיני חזק יותר מהכוח האלקטרומגנטי, הוא יכול בנקל להחזיק פרוטונים רבים יחדיו בגרעין האטום, על אף הדחייה החשמלית העצומה שלהם.
הכוח הגרעיני החלש
הכוח הגרעיני החלש נקרא בשמו כיוון שהוא חלש פי כ-1013 מהכוח הגרעיני החזק. כוח זה אחראי על תופעות מסוימות בקנה המידה הזעיר של גרעין האטום, כגון התפרקות בטא – תהליך בו מתפרק נייטרון לפרוטון, כאשר הוא פולט אלקטרון ואנטי-נייטרינו אלקטרוני. התגובה החלשה היא ייחודית, שכן מדובר בתגובה היחידה המוכרת בטבע אשר אינה שומרת על סימטריית מראה (סימטריית C), ובכך שוברת את חוק שימור השניות. פירוש הדבר הוא, שאם עורכים ניסוי הכולל תגובה חלשה, ועורכים את אותו הניסוי כאשר הוא נראה כתמונת-מראה של הניסוי הראשון – התוצאה לא תהיה זהה. הכוח שובר גם סימטריית CP (המשלבת הן סימטריית מראה והן סימטריית מטען), אולם אינו שובר סימטריית CPT (המשלב בתוכו גם סימטריית זמן בנוסף לשתי הסימטריות האחרות).
כיום, הכוח האלקטרומגנטי והכוח הגרעיני החלש מתוארים כשני היבטים שונים של אותו כוח – הכוח האלקטרו-חלש. את הכוח האלקטרו-חלש המאוחד ניתן לראות רק באנרגיות גבוהות, הנוצרות בתנאים של מאיץ חלקיקים. הבנת "איחודם" של שני הכוחות הייתה הצעד הראשון בדרך לפיתוח תורה מאוחדת לכל הכוחות, המכונה המודל הסטנדרטי.
התפתחויות אחרונות
המודל הסטנדרטי הוא תורה קוונטום-מכנית מאוחדת של שלושה כוחות: הכוח האלקטרומגנטי, הכוח הגרעיני החלש והכוח הגרעיני החזק. כיום, על אף שקיימות תורות המנסות לשלב את הכבידה במכניקת הקוונטים (למשל תורת המיתרים), לא קיימת תורה אשר מקובלת על הכל כמועמדת ברורה להיות תורת הכבידה הקוונטית. החיפוש אחר תורה מתקבלת על הדעת של כבידה קוונטית, וכן חיפוש אחר תאוריה מאוחדת גדולה, הם תחומים חשובים במחקר הפיזיקה של ימינו.
בשנים האחרונות נחקרת אפשרות תאורטית לקיומו של כוח יסודי חמישי.
דין שיווק וקליה
דין שיווק וקליה בע"מ היא רשת שיווק למכירת פיצוחים, פירות יבשים, תבלינים ורטבים, המפעילה כ-160 דוכני מכירה במרכולים בישראל.
החברה הוקמה בפברואר 1997 על ידי שמעון ששון. משנת 2000 מנהל אותה יגאל אלל, חתנו של ששון. החברה מוכרת במותגים "ששון הקולה" ו"ששון שוק", ובעבר שימש אות גם המותג "הקולה מבגדד". בשנת 2005 רכשה החברה מחברת רמדיה את חברת "שקדיה גבע תעשיות", שהוקמה על ידי קבוצת גבע ועסקה אף היא בשיווק פיצוחים ופירות יבשים. בשנת 2011 הועברו משרדי החברה, וכן המפעל ששכן בקבוצת גבע, לאזור התעשייה מודיעין. בינואר 2020 רכשה החברה את מפעל החמוצים "בית השיטה תעשיות" מחברת אסם השקעות תמורת כ-55 מיליון ש"ח.
במאי 2021 הפעילה החברה כ-160 דוכני מכירה, במותג "ששון שוק", במרכולים של רשתות השיווק שופרסל (כ-120 דוכנים), יוחננוף, ויקטורי, אושר עד ומחסני השוק. בדוכנים אלה נמכרים פיצוחים, פירות יבשים וממתקים בתפזורת, והחברה משלמת לרשת המרכולים עמלה בשיעור מסוים מהכנסותיה. בנוסף נמכרים מוצרים ארוזים של החברה במדפי המרכולים, במותגים "ששון הקולה" ו"שקדיה". החברה מייצרת גם את המותג הפרטי לפיצוחים ופירות יבשים של רשת רמי לוי שיווק השקמה. החברה מוכרת תבלינים ורטבים במותג "אהרוני" (על שם השף ישראל אהרוני).
במאי 2015 חייב בית הדין האזורי לעבודה בתל אביב את החברה בתשלום פיצויים, משום שפגעה בהתארגנות עובדיה בהסתדרות. נפסק שהחברה תפצה את ההסתדרות ב-55 אלף ש"ח, את יו"ר ועד הפעולה של העובדים - ב-35 אלף שקל ושני עובדים נוספים שלקחו חלק בהתארגנות ופוטרו - ב-5,000 ש"ח כל אחד.
באוגוסט 2020 רכשה קרן פימי 50% מחברת דין שיווק וקליה.
מוכרים בלבד (סרט)
מוכרים בלבד (באנגלית: Clerks) הוא סרטו הראשון של הבמאי קווין סמית', שגם כתב את התסריט וכיכב בסרט. הסרט יצא לאקרנים בשנת 1994. הסרט, אשר הופק בתקציב זעום (27,575 דולר), הפך במרוצת השנים לסרט פולחן, וקאסט השחקנים שלו יופיע רבות ברוב סרטיו של קווין סמית'. הסרט מתמקד בהתרחשויות שונות המתרכזות ביום אחד בחייו של גיבור הסרט, דנטה היקס, מוכר בחנות מכולת מקומית אשר אינו מרוצה מחייו ומהעובדה שהוא הגיע לעבוד ביום החופשי שלו.
עלילה
הסרט מספר על שני זבנים. הראשון, דאנטה היקס (בריאן או'האלורן), עובד במכולת קטנה בניו ג'רזי; והשני, רנדל גרייבס (ג'ף אנדרסון), עובד בחנות להשכרת סרטי וידאו בסמוך למכולת. השניים מבלים את שעות היום בעימותים עם לקוחות מוזרים ומשונים, משוחחים על קולנוע ומשחקים הוקי רולר על גג החנות. כמו כן, הם נאלצים להתמודד עם זוג סוחרי סמים שנוהגים לשרוץ ליד החנויות בהן הם עובדים וממררים את חייהם: ג'יי (ג'ייסון מיוז) וחברו בוב השקט (שאותו מגלם הבמאי קווין סמית). זהו הסרט הראשון בו מופיע הצמד ג'יי ובוב השקט, שמופיעים אחר כך בסרטים אחרים של סמית'.
סמית' נוהג להתייחס ל"מוכרים בלבד" כסרט הראשון מתוך "טרילוגיית ניו ג'רזי" שלו, הכוללת גם את "עכברי קניונים" ו"לרדוף אחרי איימי", שלושתם אורבנים ודלי-תקציב ומתרחשים בעירו של סמית'.
בסוף הסרט רואים את רנדל יוצא בריקוד מפתח הדלת של המכולת כשהוא מחויך לאחר שהשלים עם דאנטה. הסוף המקורי (שלא הוכנס לסרט) היה קיצוני ומפתיע יותר. לאחר שרנדל יוצא נכנס למכולת בחור שרוצח את דאנטה ולוקח את כל הכסף מהקופה, סוף זה נחשב אירוני כי דאנטה בכלל לא היה אמור לעבוד באותו יום (ולאורך הסרט הוא מתלונן מספר פעמים על כך שזה היום החופשי שלו). הבמאי קווין סמית' החליט לוותר על הסוף המדמם גם מפני שחשב שאולי לסרט הזה יהיה המשך (אכן יצא המשך בשנת 2006). הסוף האלטרנטיבי הזה צורף לדיסק הדי וי די של הסרט.
עלות הפקת הסרט "מוכרים בלבד" (26,800$) הייתה נמוכה אפילו מהסכום שנדרש לרכישת זכויות השימוש בשירים לפסקול (27,000 $) - שירים כמו Can't even tell של Soul Asylum ו-Bezerker.
בשנת 2004 צורפה לגרסת המקור סצנה שלא נכללה בסרט המקורי תחת הכותרת "מוכרים בלבד: הסצינות האבודות".
בשנת 2006 יצא סרט ההמשך לסרט - "מוכרים בלבד 2", גם הוא בבימויו של קווין סמית', המגולל את עלילותיהן של הדמויות מספר שנים מאוחר יותר.
רות קלדרון
רות קלדרון (נולדה ב-25 בספטמבר 1961) היא חברת הכנסת לשעבר ממפלגת יש עתיד וסגנית יו"ר הכנסת בכנסת ה-19. חוקרת תלמוד ואגדה, אשת חינוך ותרבות עברית, מייסדת בית מדרש 'אלול' ועלמא בית לתרבות עברית.
ביוגרפיה
רות קלדרון נולדה בתל אביב בשנת 1961. היא השלימה תואר ראשון במקרא, פילוסופיה ומחשבת ישראל במכללת אורנים, ותואר שני באוניברסיטה העברית בתלמוד. נושא עבודת המוסמך שלה היה "דמויות משנה בסיפור האגדה התלמודי", שם אפיינה את הופעותיהם השונות של דמויות משנה כ'מטרוניתא', 'תינוק', 'תינוקת' ו'כובס'". את הדוקטורט בנושא 'צפנים קבועים בסיפורת האגדה התלמודית', השלימה בשנת 2007 באוניברסיטה העברית. במסגרת הדוקטורט מנסה קלדרון ליישם כלים של סטרוקטורליזם על אגדות התלמוד הבבלי, ולחשוף מעין 'שפה' פנימית.
לצד לימודיה האקדמיים קלדרון למדה בבית המדרש של מכון הרטמן בירושלים. ב-1989 היא יסדה וניהלה יחד עם מוטי בראור את בית מדרש אלול, 'אלול' היה בית המדרש הראשון המשותף לנשים ולגברים, לדתיים ולחילונים. בשנת 1997 קיבלה את פרס אבי חי על היוזמה להקמת 'אלול' מטעם קרן אבי חי. לאחר מספר שנים של ניהול, השתתפה במחזור הראשון של בית הספר למנהיגות חינוכית של מכון מנדל למנהיגות.
לאחר שסיימה את לימודיה במכון מנדל, חזרה לתל אביב על מנת להקים את עלמא בית לתרבות עברית ב-1995. עלמא היא מרכז המשלב דרכי לימוד מסורתיות של בית מדרש עם לימוד אקדמי של תרבות כללית ולימוד אמנות. עלמא הוקמה במרכז תל אביב, מתוך שאיפה לחדש את המושג "תרבות עברית" בדרכם של אחד העם וביאליק. בעלמא פיתחה את אירוע 'תיקון ליל שבועות' שנערך ובשיאו אירח כ-3500 איש ואישה במוזאון תל אביב וכלל לימוד ופעילות תרבותית.
ב-2002 הוקמה עלמא חיפה וב-2003, במהלך שלוש שנות שהות בארצות הברית, הקימה קלדרון את עלמא ניו יורק. גם בניו יורק קיימה 'תיקון ליל שבועות'.
קלדרון ערכה והגישה את התוכנית "החדר" בערוץ 2, המארחת שני אורחים ללימוד משותף של טקסט קלאסי מהמקורות וממקורות חדשים. הייתה חברה בוועדה המייעצת של סדרת הספרים "עם הספר" בהוצאת "ידיעות ספרים". הייתה חברה בוועדת שנהר, שבדקה את החינוך היהודי במגזר הממלכתי. במרץ 2012 מונתה כראש אגף תרבות וחינוך בספרייה הלאומית.
קלדרון היא ראש 'עלמא', בית לתרבות עברית. על פועלה זכתה לתוארי דוקטור לשם כבוד מבית המדרש לרבנים באמריקה שבניו יורק, מה-Hebrew College שבבוסטון ומבית המדרש לרבנים ליהדות מתחדשת שבפילדלפיה. בשנת 2018 זכתה בפרס רוטברג לחינוך יהודי של האוניברסיטה העברית.
בפוליטיקה
קלדרון נבחרה לכנסת התשע עשרה במקום ה-13 ברשימת יש עתיד. עם היבחרה לכנסת מונתה לסגנית יו"ר הכנסת. כיהנה כחברה בוועדת החינוך, התרבות והספורט ובועדה לביקורת המדינה. שימשה כיושבת ראש השדולה להתחדשות יהודית וכן יושבת ראש של השדולה ל"תרבות פרלמנטרית". שימשה חברה במספר שדולות נוספות, בהן השדולה למען הספרות הישראלית ועידוד הקריאה בישראל והשדולה לקידום הדברות בן חילונים לחרדים. וכן שימשה כיושבת-ראש משותפת של קבוצת הידידות הפרלמנטרית ישראל-אוסטרליה.
במהלך כהונתה בכנסת יזמה מספר תיקוני חקיקה: חוק יסוד: מגילת העצמאות והמדינה היהודית ודמוקרטית, ברית הזוגיות האזרחית (יחד עם סיעת 'יש עתיד'), תיקון לחוק ועדת שמיטה ממלכתית בעניין סמכויות הוועדה, הרכב הוועדה וסדרי עבודתה וכן חוק השבת במרחב הציבורי (יחד עם חבר הכנסת אלעזר שטרן). בנוסף, קלדרון הנהיגה "בית המדרש בכנסת", המתכנס מדי שבוע ודן בנושאים הקשורים לדת היהודית ולמסורתה ומתבסס על לימוד מקורות וטקסטים יהודיים.
בבחירות לכנסת העשרים הוצבה במקום ה-15 ולא נכנסה לכנסת.
בדצמבר 2021 הוגשה מועמדותה לתפקיד יו"ר הסוכנות היהודית על ידי שר החוץ ויו"ר יש עתיד יאיר לפיד. לבסוף נבחר לתפקיד דורון אלמוג.
חיים אישיים
קלדרון אם לשלושה. מתגוררת בתל אביב.
ספריה
קלדרון היא עורכת ראשית בסדרת טקסי חיים של עלמא, בהוצאת ידיעות אחרונות. בסדרה יצאו הספרים 'לקראת כלולות', 'קבלת פנים', בת מצווה ובר מצווה'.
קישורים חיצוניים
מכּתביה ונאומיה:
על כתביה:
הסכם פנגלונג
הסכם פנגלונג (בבורמזית: ပင်လုံစာချုပ် פין לון סא ג'ואו ) היה הסכם שנחתם ב-12 בפברואר 1947 בעיירה פנגלונג, שברמת שאן (מדינת שאן הדרומית) בבורמה, בין ההנהגה הבורמזית בראשות הגנרל אונג סן, ראש המועצה הפועלת שליד מושל בורמה (ממשלה בפועל) למנהיגי הקבוצות האתניות שאן, קאצ'ין וצ'ין. ההסכם היה תוצאה של משא ומתן שהתנהל בוועידת פנגלונג השנייה. במשא ומתן הזה בלטה תרומתם של אונג זאן ואי, פה חין, בו המו אונג, סר מאונג גי, ד"ר סיין מיא מאונג, ומיומה או תאן קיווה. ההסכם קבע שבורמה הגרעינית או "בורמה המקורית" תתאחד עם "אזורי הרי הספר" כדי להקים את "האיחוד של בורמה". הסכם זה היה חיוני לקראת תחיית עצמאותה של בורמה מכיוון שבריטניה תכננה לשמור כמה מחלקי הארץ במסגרת הקהיליה הבריטית והודיעה שמתכוונת להעניק עצמאות בנפרד ל"בורמה האמיתית" ול"אזורי הרי הספר" המיושבים על ידי אתניות שונות.
ההסכם אישר עקרונית את "האוטונומיה המלאה בניהול הפנימי של אזורי הספר" ואיפשר את הקמתה העתידית של מדינת קצ'ין. הוא נתן גושפנקא להמשך ההסדרים הכלכליים שהיו קיימים בין מדינות שאן לממשלה הפדרלית הבורמזית ושקל הסדרים דומים לגבי הרי קצ'ין והרי צ'ין.
התאריך 12 בפברואר נחגג במיאנמר כ"יום האיחוד".
היסטוריה
המנהיגים הבורמזים בראשות אונג סאן לא היו מעוניינים בהישארותה של בורמה בקהיליה הבריטית. הם דגלו בהתנתקות ארצם מהודו (שהייתה באותה עת תחת שלטון בריטי) ובבלימת הגירתם של הודים לבורמה. ב-1930 גרמה העוינות כלפי ההודים למהומות גזעיות נגדם ולהפרדה בפועל של בורמה מהודו. בשנת 1937 נהפכה בורמה בסופו של דבר למושבת כתר נפרדת - בדומה למלאיה, צ'יילון והונג קונג. עצמאות בורמה מהכתר הבריטי הייתה אמורה להבטיח את ההפרדה המוחלטת מהודו ואת ריסון ההגירה מהודו לבורמה (ובעיקר ההגירה המוסלמית מחבל בנגל המזרחי). בהסכם פנגלונג צוין שאזורי הספר המוזכרים יזכו עקרונית ל"אוטונומיה מלאה בתחום ניהול הפנים". בנוגע לאתניה קאצ'ין נקבע שהאסיפה המכוננת תבדוק יצירת מדינת קאצ'ין. מדינת שאן הייתה אמורה להמשיך בהסדרים הפיננסיים הקיימים עם הממשלה הבורמזית הפדרלית. צוין בהסכם שהסדרים כלכליים דומים יילקחו בחשבון גם לגבי הרי קאצ'ין ולגבי הרי צ'ין. 23 החותמים הביעו בהסכם את רצונם לעבוד בשיתוף פעולה עם "הממשלה הזמנית הבורמזית" כדי לזרז השגת העצמאות והביעו את הסכמתם העקרונית  ליצירת איחוד בורמה.
בהמלצת המועצה העליונה של עמי ההרים המאוחדים, הציע ההסכם למנות יועץ למושל שיהפוך לחבר במועצה הפועלת. ליועץ יתמנו שני סגנים שיהיו רשאים להשתתף באותן הישיבות של המועצה הפועלת הנוגעות בענייני אזורי הספר. האזרחים שבאזורי הספר ייהנו מזכויות היסוד הנהוגות בארצות דמוקרטיות.
הבריטים השתכנעו כי אונג סאן והליגה האנטי-פשיסטית למען חירות העם שבשליטת הבורמזים יהיו מסוגלים להסתדר עם מנהיגי עמי ההרים. כיועץ המושל בעניין אזורי הספר התמנה סאו שווה תאיק, כשסגניו היו סינווה נאונג וומתו מאונג. הבטחתו של אונג סאן לעמי הספר:"אם בורמה קבל צ'אט אחד גם אתם תקבלו צ'אט אחד".
נציגי האתניות אראקאן (ראחין), מון וקארן לא הוזמנו לוועידת פנגלונג. אונג סאן ושאר המנהיגים הבורמזים היו נחושים לפתור בדחיפות את סוגיית אזורי הספר. העמים שלא הוזמנו נחשבו בעיני הבריטים חלק מ"בורמה המקורית" ולכן מציאת הפתרון לזכויותיהם נדחה לשלב אחר. עמים אלה הרגישו אז מופלים לרעה. בני ראחין (אראקאן) טענו שעד לשנת 1784 הייתה להם ממלכה מקבילה לזו של הבורמזים. גם לבני מון היו טענות דומות. בני קארן כאתניה השנייה בחשיבותה ובגודלה אחרי הבורמזים ציפו שגם להם תובטח מדינה בתוך האיחוד בדומה לבני שאן, קאצ'ין ואחרים.
קישורים חיצוניים
Khin Maung Saw - ''The Panlong agreement and the birth of the union states ''
ניל סיימון
מרווין ניל סיימון (באנגלית: Marvin Neil Simon; 4 ביולי 1927 – 26 באוגוסט 2018) היה מחזאי ותסריטאי יהודי-אמריקאי שזכה להצלחה ביקורתית וקופתית בתיאטרון ובקולנוע.
ביוגרפיה
ניל סיימון נולד ב-4 ביולי 1927 ברובע הברונקס בניו יורק לאיש המכירות אירווינג סיימון ולאשתו מיימי. בין השנים 1945–1946 שירת שירות צבאי קצר בחיל האוויר של ארצות הברית, כעורך מדור הספורט בעיתון החיל. לאחר שחרורו עבד כמחלק דואר באולפני האחים וורנר והתחיל ללמוד באוניברסיטת דנוור ובאוניברסיטת ניו יורק, אך לא סיים את לימודיו. בשנת 1948 החל כותב, ביחד עם אחיו דני, תסריטים עבור הרדיו והטלוויזיה. בתחילה הצליח הצוות כתסריטאים לקומדיות טלוויזיוניות, ובמיוחד עבור הקומיקאי סיד סיזר, וככותבי מערכונים עבור קומיקאים מובילים כג'רי לואיס. קריירה זו הייתה מוצלחת מאוד, וסיימון היה מועמד שלוש פעמים לפרס אמי בשנים 1956, 1957 ו-1959 עבור כתיבתו למופע של סיד סיזר ולמופע של פיל סילברס.
בשנת 1961 נפרד מאחיו והחל כותב עבור התיאטרון. מחזהו הראשון "לך תקע בחצוצרה" (בנוסח עברי של אבי קורן - "עוף על עצמך!") זכה להצלחה רבה, הוצג בברודוויי למעלה מ-700 הצגות, ושימש מנוף לקריירת כתיבה שהניבה למעלה מארבעים מחזות, רובם שוברי קופות בברודוויי, בקולנוע ובכל מקום בעולם שבו הועלו. המחזה הופק לסרט קולנוע בשנת 1963.
טווח הכתיבה של סיימון נע בין מחזות הומוריסטיים קלילים, המשקפים את רוח שנות ה-60 ("יחפים בפארק", "הזוג המוזר") למחזות אוטוביוגרפיים בעלי נימה אישית עגומה כ"פרק ב'", ולטרילוגיית יוג'ין הכוללת זכרונות נוסטלגיים מילדותו ונעוריו – "יומן חוף ברייטון", "טירונות" ו"בדרך לברודוויי". סיימון תרם את התמליל למחזות קומיים קלאסיים כ"צ'ריטי המתוקה", "הבטחות, הבטחות" ו"הם מנגנים את השיר שלנו". רוב מחזותיו מתרחשים על הרקע התרבותי של יהודי ניו יורק, ולהם גוון משפחתי. גיבוריו בדרך כלל תשושים מתלאות העולם, המשתמשים בשורות שנונות על מנת להסוות עולם נפשי רעוע. המחזות כוללים הומור עצמי יהודי, על גבול הקומדיה השחורה.
סיימון זכה בפרס הטוני שלוש פעמים, עבור "הזוג המוזר" (1965), "טירונות" (1985) ו"אבודים ביונקרס" (1991). בפרס פוליצר זכה בשנת 1991 עבור "אבודים ביונקרס". הוא זכה בפרסים נוספים כ"גלובוס הזהב", ו"פרס הקומדיה האמריקנית". תסריטיו של סיימון היו מועמדים שלוש פעמים לפרס האוסקר, ("נערי הזהב" בשנת 1975, "The Goodbye Girl" בשנת 1977 ו"California Suite" בשנת 1978), אך סיימון לא זכה בפרס.
ב-1970 כתב את התסריט לסרט "אבודים בניו יורק" בכיכובם של ג'ק למון וסנדי דניס וב-1972 את התסריט לאשת החלומות.
ספרו האוטוביוגרפי - "ניל סיימון כותב מחדש" (Neil Simon Rewrites) יצא לאור בארצות הברית בשנת 1996. הספר עוסק בתקופה שבין פרסום מחזהו הראשון בשנת 1961 ובין מותה של אשתו הראשונה בשנת 1973.
בשנת 2006 קיבל את פרס מארק טוויין להומור אמריקני ממרכז קנדי בוושינגטון. מבקרים רבים החשיבו את סיימון כמעין צ'כוב אמריקאי, שהיטיב לשלב בקומדיות שלו גם את היסודות הטראגיים שבחיים.
סיימון נישא שלוש פעמים. נישואיו הראשונים היו לרקדנית ג'ואן ביין, והם נמשכו משנת 1953 עד מותה של ג'ואן בשנת 1973. נישואיו השניים היו לשחקנית מרשה מייסון, בסמוך לאחר מותה של אשתו הראשונה, והם נמשכו עד שנת 1982. מייסון כיכבה בתקופה זו ברבים מסרטיו וממחזותיו, בהם "דירה לשניים" (לצידו של ריצ'רד דרייפוס) ו"פרק ב'" העוסק בסיפור היכרותם והתמודדותם עם הנישואין השניים לאחר מות הרעיה הראשונה, האהובה. בשנת 1987 נישא לשחקנית דיאן לנדר. הזוג התגרש בשנת 1988, אך נישא בשנית בשנת 1990. לסיימון שלושה ילדים – שני ילדים מאשתו הראשונה, ובת אותה אימץ עם אשתו השלישית.
נפטר במנהטן ב-26 באוגוסט 2018.
מאגמה - קונטרס לשירה חדשה
מאגמה - קונטרס לשירה חדשה הוא רבעון לשירה, בעריכת לידור יעקב ומיטל נסים. מטרותיו הראשוניות של הקונטרס הן להוות במה ליצירותיהם של משוררים אלמונים ומוכשרים אשר טרם זכו לחשיפה, לצד משוררים מוכרים, וכן הפיכת השירה לנגישה, והשבתה אל שגרת היומיום, שכן לדעת העורכות השירה אינה אליטיסטית ואינה נועדה לפלח אוכלוסייה מסוים בלבד.
עם הזמן גובשה עמדתו הפואטית של הקונטרס, המעודדת פלורליזם שירי, אשר לפיו יש מקום למגוון של קולות בשירה העברית. העורכות אינן מאמינות בניסוח מניפסט כזה או אחר שכותרתו "כך נראית שירה", שכן זוהי הסתכלות צרה העלולה להוביל להגבלת השירה לחזות מסוימת, ומכאן לדילול המגוון ולחדגוניות השירית בכלל. במסגרת פעילות הקונטרס, מתקיימים ערבי שירה בהם קוראים משתתפי הקונטרס משיריהם.
הגיליון הראשון ראה אור ביוני 2006 והופץ חינם ברחבי ישראל. החל מספטמבר 2006 הקונטרס רואה אור בסיוע מצד "מרכז ההדרכה לספריות בישראל", במסגרתו מועברים מאות עותקים מכל גיליון להפצה בספריות עירוניות. כיום הקונטרס רואה אור כל רבעון בהיקף של 2,500 עותקים ומופץ חינם ברחבי תל אביב, ירושלים, באר שבע, חיפה והצפון, בבתי קפה ובחנויות ספרים עצמאיות, וכן באוניברסיטת חיפה, באוניברסיטת תל אביב, באוניברסיטת בן-גוריון בנגב ובקמפוס הר הצופים של האוניברסיטה העברית.
הגיליונות מכילים שירה רב גונית של משוררים צעירים ואנונימיים לצד משוררים מוכרים ותרגומים. עם המשוררים שפרסמו בקונטרס נמנים עודד פלד, שז, אביה גאולה, אמירה הס, סבינה מסג, אלישבע גרינבאום, אורי הולנדר, רונן אלטמן קידר וטל ניצן. כן פורסמו תרגומים משירתם של טד יוז ושל צ'ארלס בוקובסקי.
אקוטירמוס
אקוטירמוס (שם מדעי: Acutiramus; משמעות שמו: "מחודד ענף", על שם הטופר המחודד בקצה צבתותיו שהיה שונה משאר הטפרים לאורכם) הוא סוג של עקרב ימי גדול אשר חי ברחבי הימים הרדודים במשך תקופת הסילור והדבון שבעידן הפלאוזואיקון לפני 422-409 מיליון שנה.
מאפיינים
יצור מיימי זה היה קרובם הרחוק של העכבישים והעקרבים החיים והוא נחשב לאחד מהגדולים שבפרוקי הרגליים מעולם, דמה לפטריגוטוס והיה קטן מעט מהיקלופטרוס ומהרב-רגל ארתרופלאורה. הוא הגיע לאורך מרבי של מעל 2 מטרים, אך חלק המינים הגיעו רק לאורך 20 ס"מ. היו לו זוג צבתות מוארכות בעלות קצוות מחודדים שאיתם הוא תפס במהירות טרף קטן ממנו. הוא יכל לרחף במים בעזרת זנבו שדמה לסנפיר ובעזרת "משוטים" מצידי גופו, בדומה לאלה של השחייניתיים.
לא בטוח שהיה טורף אקטיבי ואולי היה ניזון ממארב או אוכל נבלות.
בנימין זוסקין
בנימין לבוביץ' זוּסְקין (ברוסית: Вениамин Львович Зускин) (28 באפריל 1899 – 12 באוגוסט 1952, עם קבוצת הרוגי המלכות בברית המועצות) היה שחקן יידיש, במאי תיאטרון, מנהיג תרבותי של יהדות ברית המועצות, מראשי השחקנים של התיאטרון היהודי הממלכתי המוסקבאי.