cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
בנזאי פייפליין
מבנה קרקעית הים בסמוך לחוף גורם לשבירת גלים היוצרת תצורות מים דמויות צינור, בכך נעשה החוף מקום אטרקטיבי לגולשי גלים. שונית חדה שוברת את הגלים המגיעים במלוא עוצמתם למים הרדודים ובכך יוצרת מעין תלתלי מים גדולים, עבים וחלולים שהגולשים רוכבים על גבם.
מבנה הקרקעית מהווה גם סיכון מוגבר לתאונות, וגולשים אחדים קיפחו את חייהם בתאונות גלישה במקום זה, אחד הידועים שבהם הוא רוכב הגלים מאליק ג'ויו בן טהיטי שנחבל ומת בתאונה במקום זה בדצמבר 2005.
צבי לבנון
צבי (צביקה) לבנון (ביאליקמין) (8 במרץ 1931 - 20 באוקטובר 2014) היה אלוף-משנה בצה"ל. היה מפקד פיקוד הנח"ל ומפקד פיקוד ההדרכה. בתפקידו האחרון היה יו"ר הארגון הארצי של חברי "ההגנה".
ביוגרפיה
נולד בוורשה, פולין, ועלה לארץ ישראל עם הוריו ב-1938. אביו, יעקב, היה מראשי התנועה הציונית בפולין, ואמו, צילה, סופרת יידיש.
גדל בתל אביב. היה תלמיד בית הספר העממי "כרמל" והגימנסיה העברית "הרצליה" (במגמה חקלאית), שנוהלה אז על ידי ד"ר חיים בוגר (בוגרשוב).
היה חניך "הצופים הקשישים" בתל אביב. בגיל 14 הצטרף ל"הגנה" במסגרת הגדנ"ע. נמנה עם "גיוס הילדים" – ילידי 1931, שבהוראת הממשלה הזמנית גויסו לצה"ל עוד בהיותם בכיתה י"א, בעיצומה של מלחמת העצמאות.
היה בין מקימי הנח"ל, והשתייך לגרעין המייסד של קיבוץ תל קציר שבעמק הירדן. ב-1954 מונה למפקד סיירת הנח"ל, שפעלה בנגב בעקבות רצח נוסעי האוטובוס לאילת במעלה עקרבים. בשנים 1955 - 1956 השתתף בפעולות התגמול במסגרת הצנחנים ולקח חלק בפעולת א-צבח'ה בה הוביל את פלוגת קורס המ"כים של הנח"ל בפיקודו. לאחר סיום לימודיו במכללה הבין-זרועית לפיקוד ולמטה, מונה למפקד גדוד 51 בחטיבת גולני. ב-1966 מונה לסגן מפקד הנח"ל.
בשנים 1976–1979 שימש שליח עלייה בקנדה מטעם הסוכנות היהודית. עם שובו לישראל מונה למנכ"ל הקריה לחינוך ומדע בשדה בוקר שבנגב. בין התפקידים שמילא: מנהל הרשות לחינוך רעיוני של ההסתדרות ומנהל המחלקה לחינוך משלים במכללת בית ברל; מנהל פרויקט שיקום שכונות בבית דגן; חבר הנהלת האגודה למען החייל; חבר הנהלת הקרן למען ביטחון ישראל (לב"י) ובעל עיטור "יקיר לב"י זהב" שהוענק לו על ידי נשיא המדינה. כן עסק בארגון והדרכת משלחות נוער ומבוגרים לסיורים ללימוד השואה בפולין.
היה בין מדליקי שתים-עשרה המשואות בטקס המרכזי לציון יום העצמאות ה-62 למדינת ישראל, שהתקיים בהר הרצל בירושלים ב-2010.
חתן פרס יקיר הצופים לשנת 2013.
חיים אישיים
בעל תואר ראשון ותואר שני בחינוך מאוניברסיטת בר-אילן.
כיהן עד יומו האחרון כיו"ר הארגון הארצי של חברי "ההגנה". בתפקיד זה עסק בין היתר בייזום וארגון שורת פעולות ואירועים לציון 90 שנה להקמת "ההגנה" (שנוסדה ב-1920), בהם שחזור העלייה לביריה (1946) בהשתתפות ותיקי "ההגנה" ואלפי בני נוער, וכנס חניכי הקורסים למ"מים של "ההגנה", שהתקיים בג'וערה ב-2010.
נפטר בעקבות אירוע מוחי ב-20 באוקטובר 2014.
היה נשוי לתמימה (לבית מילשטיין), ואב לשלושה.
ה.שטרן
ה.שטרן (HStern) היא חברת תכשיטי יוקרה. הוקמה בשנת 1945 בברזיל על ידי הברזילאי-יהודי הנס שטרן. בשנת 2007 הלך לעולמו הנס שטרן, מייסד החברה, ובנו רוברטו שטרן התמנה במקומו ומכהן כיום כנשיא החברה.
החברה מתמחה בעיצוב, יצור ושיווק תכשיטי זהב, שעוני יוקרה, משקפי שמש וכלי בית יוקרתיים. הנהלת החברה ממוקמת בריו דה ז'ניירו שבברזיל, והיא מפעילה למעלה מ-150 חנויות ב-32 מדינות ברחבי העולם, ביניהן רבות במדינות דרום אמריקה, וכן חנויות בניו-יורק, פריז, לונדון, מוסקבה, תל אביב, ירושלים וערים נוספות.
בחלקו הפנימי של כל תכשיט של ה.שטרן מוטבע סמל של 3 כוכבים, המייצג את המילה "שטרן", שפירושה בגרמנית "כוכב".
בישראל מפעילה הרשת מעל לעשר חנויות, ביניהן בנמל התעופה בן-גוריון, והיא מעסיקה כ-200 עובדים. מנכ"לית החברה בישראל היא שרון רוזנברג.
במשך השנים, עוצבו תכשיטי ה.שטרן בהשראת מקורות שונים מעולם האמנות, היסטוריה, ארכיטקטורה, תרבות הפופ ואופנה עילית. חלק מהקולקציות נוצרו בשיתופי פעולה עם אמנים מוכרים בתחומם כגון המוזיקאי קרלינוס בראון, מעצבת האופנה דיאן פון פירסטנברג, הארכיטקט אוסקר נימאייר ולהקת המחול גרופו קורפו.
לחברה מקום משמעותי בתרבות הפופולרית, ותכשיטי המותג נענדים בטקסים חשובים, אירועי שטיח אדום, טקסי אוסקר וערבי גאלה על ידי נשים מובילות בהוליווד ובעולם, דוגמת אנג'לינה ג'ולי, שרון סטון, ג'ניפר לופז, ריהאנה, בר רפאלי וגל גדות.
היסטוריה
מייסד החברה, הנס שטרן, היה יהודי שנמלט עם משפחתו מאסן שבגרמניה לאחר פוגרום ליל הבדולח, והיגר לריו דה ז'ניירו שבברזיל. שם הקים בשנת 1945 חברה שליטשה ומכרה אבני חן, ובתוך עשור החל לייצא את האבנים.
ב-1951, רכש הרודן אנסטסיו סומוסה גרסיה מניקרגואה בה.שטרן מחרוזת מאבני אקוומרין בסכום של 20 אלף דולר. באותה שנה נפתחה במונטווידאו שבאורוגוואי חנות ה.שטרן הראשונה מחוץ לברזיל, ובעקבותיה חנויות נוספות באמריקה הלטינית.
בשנת 1958 הוקמה במטה ה.שטרן בריו דה ז'ניירו מעבדה גמולוגית עצמאית לניתוח וסיווג של אבנים יקרות. זוהי המעבדה הגמולוגית הגדולה ביותר באמריקה הלטינית, הפועלת על פי קריטריוני הסיווג של ה-GIA, המכון הגמולוגי האמריקאי.
לאחר שזכתה להכרה בינלאומית בדרום אמריקה, השתתפה ה.שטרן ב-1961 בתערוכת תכשיטים בינלאומית במוזיאון ויקטוריה ואלברט בלונדון, בתור הנציגה היחידה מברזיל. בשנת 1963 המשיכה ה.שטרן להתרחב ופתחה את החנות הראשונה של הרשת בניו יורק ולאחר מכן באירופה.
לאחר תכנון ובנייה ארוכת שנים, נחנך ב-1983 מטה החברה שבברזיל. זהו הבניין הראשון בעולם שעוצב בכוונה להכיל את כל האזורים העוסקים בייצור, תכנון ומכירה של תכשיטי יוקרה: מתחמי ליטוש וסיתות אבנים, מעבדות, מתקני אימונים, משרדים, מוזיאונים, אולמות תצוגה ועוד. הבניין נחשב לאחד מאתרי החובה לתיירים בעיר.
בשנות התשעים, לאחר שנים של ייחוד ופרסום בתחום אבני החן הברזילאיות, הוחלט בחברה על שינוי תפיסתי ושיווקי. רוברטו שטרן, בנו הבכור של הנס שטרן, מונה למנהל הקריאייטיב של חברת ה.שטרן והחליט לתת לעיצוב את הדגש המרכזי.
ב-2001, עברה ה.שטרן מהלוגו הישן בעל ההשראה הגותית ללוגו בעיצוב חדש, שעוצב על ידי המעצב הגרפי הבריטי נוויל ברודי. באותה שנה השיקה ה.שטרן סגסוגת זהב (18 קראט) שנקראת "זהב אצילי" (Noble Gold). זהו פיתוח בלעדי לחברה, שנוצר לאחר שנתיים של מחקר ויותר מ-180 ניסיונות שילוב, כצבע ביניים של זהב לבן וזהב צהוב.
ב-2010 יצרה החברה, בשיתוף פעולה עם אולפני דיסני, סדרת תכשיטים בהשראת סצנות מהסרט "אליסה בארץ הפלאות" בבימויו של טים ברטון.
ב-2014 אירחה ה.שטרן תערוכת זהב בברזיל בה השתתפו 30 אמנים מסגנונות ודורות שונים שיצרו פסלים, ציורים, חפצים ותמונות בהשראת המתכת היקרה.
בשנת 2016, הושק ספר תולדות המותג, בהוצאת המו"ל האירופאי "אסולין". הספר חושף את תהליכי היצירה של התכשיטים בניהולו של רוברטו שטרן, וכולל יצירות מאוספיו בהשראת עולמות האמנות, הארכיטקטורה והתרבות.
קארולין שולר
קארולין ג'יין שולר (באנגלית: Carolyn Jane Schuler; נולדה ב-5 בינואר 1943) היא שחיינית עבר אמריקאית, אלופה אולימפית בעלת שתי מדליות זהב.
ביוגרפיה
שולר נולדה בסן פרנסיסקו, קליפורניה. היא התאמנה בקבוצת השחייה של YMCA בברקלי.
אלופה אולימפית
באולימפיאדת רומא (1960) זכתה שולר בשתי מדליות זהב, במשחה ל-100 מטר פרפר בשיא אולימפי חדש של 1:09.5 דקות, לפני מריאן הימסקרק מהולנד (1:10.4 דקות) וג'אן אנדרו מאוסטרליה (1:12.2 דקות), כבר בשלב המוקדמות היא קבעה שיא אולימפי חדש של 1:09.8 דקות ובמשחה שליחות 4x100 מטר מעורב בשיא עולם חדש של 4:41.1 דקות, לפני אוסטרליה (4:45.9 דקות) וגרמניה (4:47.6 דקות), את משחה הפרפר היא שחתה בעזרת "זינוק שליחות" בתוצאה של 1:08.9 דקות. בת ארצה הצעירה, קארולין ווד, שסיימה ראשונה במשחה 100 מטר פרפר במבחנים האמריקאיים, לא סיימה את המשחה המקביל במשחקים האולימפיים לאחר שבלעה מים בסיבוב.
המנון מזרח טימור
מולדת (בפורטוגזית: Pátria) הוא ההמנון הלאומי של הרפובליקה הדמוקרטית של מזרח טימור. את המילים חיבר בשנת 1975 פרנסיסקו בורג'ה דה קוסטה, ואת הלחן חיבר אפונזו דה אראוג'ו. ההמנון אומץ בשנת 2002.
ההמנון נוגן לראשונה ב-28 בנובמבר 1975, כאשר מזרח טימור הכריזה באופן חד־צדדי על עצמאותה מפורטוגל. לאחר פלישת אינדונזיה למזרח טימור, ההמנון חדל להיות בשימוש. עם נסיגת הכוחות האינדונזיים והכרזת העצמאות של מזרח טימור, ההמנון אומץ רשמית ב-20 במאי 2002.
שמואל די מדינה
רבי שמואל די מדינה (ידוע בכינוי מהרשד"ם, ה'רס"ו, 1506 – ב' בחשוון ה'ש"ן, 12 באוקטובר 1589) היה מגדולי חכמי סלוניקי, יוון, ומחבר שו"ת מפורסם.
קורות חייו
רבי שמואל די מדינה נולד בסלוניקי בשנת ה'רס"ו, 1506. התייתם מאביו רבי משה בצעירותו וחונך על ידי אחיו הגדול. למד את תורתו מרבי יוסף טאיטאצאק, ורבי לוי בן חביב, וכבר בגיל 25 נודע כתלמיד חכם ורב בעירו.
תפקידו כדיין ופסקיו
שימש כאב בית הדין והיה ידוע בתקיפות דעתו בתורה ועם זאת בוותרנותו על כבודו האישי ועל כן רבים מאוד סמכו על פסיקותיו ובאו להתדיין בפניו. נשלחו אליו שאלות הלכתיות מאיטליה ומכל אזור הבלקנים, וכאלף מתוכן מקובצות בספרו "שו"ת מהרשד"ם". פסקי ההלכה שלו השפיעו רבות על פסיקת ההלכה בדורות הבאים, עד ימינו.
ראש ישיבה
עמד בראש ישיבה אשר למדו בה בשיטה ייחודית, והוא עודד את תלמידיו ללימוד עצמאי, כתיבת חידושי תורה וחשיבה ביקורתית. בנוסף היו התלמידים נוכחים בבית דינו וכך למדו בפועל את מלאכת פסיקת ההלכה והדיינות. בין תלמידיו היו רבי אברהם די בוטון ורבי מנחם די לונזאנו.
נכדו, בן בתו, הוא רבי שמואל חיון, שכתב את השו"ת 'בני שמואל' וכן נכדו הוא רבי שמעיה די מדינה מרבני ויניציאה בתקופת רבי עזריה פיגו.
דייוויד סיימון
סיימון היה היוצר, המפיק בפועל, הכותב הראשי והשואו-ראנר של כל חמש העונות של הסדרה "הסמויה" (2002–2008) של רשת HBO. סיימון עיבד, לצד אד ברנס וכותב הספר אוון רייט, את הספר Generation Kill למיני-סדרה "דור מזוין", ושימש כשואו-ראנר של הפרויקט.
סיימון גם יצר, לצד אריק אוברמאייר, את הסדרה Treme עבור HBO. הסדרה שודרה במשך ארבע עונות. בעקבות Treme כתב סיימון עבור HBO את המיני-סדרה Show Me a Hero יחד עם העיתונאי ויליאם זורזי, איתו עבד סיימון תחילה בבולטימור סאן, ולאחר מכן גם על הסמויה. סיימון וג'ורג' פלקאנוס, אשר שיתפו פעולה באופן תדיר, התאחדו על מנת ליצור את הסדרה המקורית "הצמד". הדרמה אודות תעשיית הפורנו בניו יורק בשנות ה-70 וה-80, בכיכובם של מגי ג'ילנהול וג'יימס פרנקו, אשר נמנה עם מפיקי התוכנית ואף ביים שניים מפרקי העונה הראשונה. הסדרה שודרה בשנים 2017–2019. המיני-סדרה הבאה של סיימון, "הקנוניה נגד אמריקה", שודרה ב-2020.
ב-2010 נבחר סיימון כעמית מקארתור.
שנותיו הראשונות והשכלה
סיימון נולד בוושינגטון די. סי., בנם של דורות'י סיימון (לבית ליגטי), עקרת בית, וברנרד סיימון, עיתונאי לשעבר ולאחר מכן מנהל יחסי הציבור של ארגון בני ברית במשך 20 שנה. סיימון גדל במשפחה יהודית וקיים טקס בר מצווה. שורשיה של המשפחה נטועים ברוסיה, בלארוס, הונגריה וסלובקיה (סבו מצד אִמו שינה את שם משפחתו מ"ליבוביץ" ל"ליגטי"). לסיימון אח, גארי סיימון, ואחות, לינדה אוונס, אשר נפטרה ב-1990.
במרץ 1977, כשסיימון היה תלמיד בבית ספר תיכון, נמנה אביו של סיימון עם קבוצה של 149 בני אדם אשר הוחזקו כבני ערובה (ולאחר מכן שוחררו) בוושינגטון די. סי., על ידי המזכיר הארצי לשעבר של אומת האסלאם, חמאס עבדול חאליס, כחלק ממתקפת הטרור של "התנועה החנפית" בוושינגטון.
סיימון סיים את חוק לימודיו בבית הספר התיכון בת'סדה-צ'בי צ'ייס, במרילנד. במהלך לימודיו בבית הספר נמנה סיימון עם צוות הכותבים בעיתון בית הספר, The Tattler.
ב-1983 סיים סיימון את לימודיו באוניברסיטת מרילנד. במהלך לימודיו באוניברסיטה כתב סיימון וערך את ה-The Diamondback (עיתון סטודנטים עצמאי של אוניברסיטת מרילנד), והתיידד עם העיתונאי ומפיק הטלוויזיה בן דורו, דייוויד מילס.
עיתונות
עם סיום לימודיו באוניברסיטה עבד סיימון ככתב לענייני משטרה בבולטימור סאן, מ-1982 עד 1995. סיימון נשכר על ידי הבולטימור סאן עבור כתבה שכתב אודות לפטי דריסל, ששימש אז כמאמן קבוצת כדורסל הגברים של אוניברסיטת מרילנד. דריסל הפך מתוסכל מאוד מכך שאחד משחקניו הושעה בשל התנהגות מינית בלתי הולמת וזימן אליו את הקורבן, ואיים לפגוע קשות במוניטין שלה, אם לא תמשוך את התלונה. כל זה קרה כאשר הנהלת האוניברסיטה מאזינה לשיחה בין דריסל לנפגעת, אך נמנעת מלנקוט בפעולה. עם דריסל נחתם מאוחר יותר חוזה אימון של חמש שנים עם האוניברסיטה, וב-2018 הוא נבחר להיכלל בהיכל התהילה של ה-ACC (Atlantic Coast Conference).
סיימון בילה את רוב הקריירה העיתונאית שלו במעקב אחר ההתרחשויות בעולם הפשע. אחד מעמיתיו לשעבר אמר כי סיימון אהב את העיתונות וחש כי היא "עבודת האל". סיימון עצמו סיפר כי תחילה פעל ממניעים אלטרואיסטיים וקיבל השראה להיכנס לעיתונות מהכיסוי של הוושינגטון פוסט את פרשת ווטרגייט, אך הפך יותר ויותר פרגמטי ככל שרכש ניסיון. מאוחר יותר בהמשך הקריירה שלו הוא כיוון לספר את הסיפור הטוב ביותר האפשרי מבלי "לרמות".
סיימון היה ראש איגוד העובדים כשצוות הכותבים פתח בשביתה ב-1987 בגין קיצוצים בהטבות. סיימון נשאר כעוס לאחר שהשביתה הסתיימה והחל לחוש שלא בנוח בחדר הכתבים. הוא חיפש סיבות שתצדקנה חופשה, והסתפק ברעיון של כתיבת רומן. "עזבתי את העיתונות מפני שכמה בני זונות רכשו את העיתון שלי, וזה הפסיק להיות כיף", אמר סיימון.
ב-1988, כשהוא מפוכח מאשליות, סיימון לקח חופשה בת שנה, על מנת להיכנס למחלק הרצח של משטרת בולטימור, לצורך כתיבת ספר.
Homicide: Life on the Street
המוציא לאור של Homicide: A Year on the Killing Streets היה להוט לעבד את הספר לתסריט שיהפוך לסדרת טלוויזיה, והגיש אותו לעיונם של כמה במאים, אך אלו הפגינו עניין מועט בפרויקט. סיימון הציע שהם יישלחו את הספר לבמאי הקולנוע יליד בולטימור בארי לוינסון. העוזרת של לוינסון, גלי מוטרוקס, נהנתה מקריאת הספר, והיא ולוינסון הפכו למפיקים. הפרויקט הפך לסדרת הטלוויזיה זוכת הפרסים Homicide: Life on the Street ששודרה בין השנים 1993–1999, כשסיימון משמש ככותב וכמפיק. סיימון התבקש על ידי מוטרוקס לכתוב את פרק הפיילוט של התוכנית אך סירב, בהרגישו שלא ניחן במומחיות הנדרשת. סיימון שיתף פעולה עם חברו הטוב מימי הקולג', דייוויד מילס, בכתיבתו של "Bop Gun", הפרק הראשון של העונה השנייה. הפרק התבסס על סיפור שכתב המפיק בפועל של הסדרה, טום פונטנה, וכיכב בו בתפקיד אורח רובין ויליאמס, שזכה על פרק זה במועמדות לפרס אמי. סיימון ומילס זכו בפרס גילדת הכותבים של אמריקה בתחום הכתיבה הטובה ביותר בקטגוריית הדרמה, בעבור הפרק הזה. סיימון קיבל גם את הפרס בעבור כתיבה טלוויזיונית יוצאת דופן לשנת 2010 של פסטיבל אוסטין לקולנוע (Austin Film Festival).
ב-1995 עזב סיימון את משרתו בבולטימור סאן על מנת לעבוד במשרה מלאה עבור Homicide: Life on the Street, במהלך עונתה הרביעית של הסדרה. סיימון כתב את התסריט לפרק "Justice: Part 2" ולפרק "Scene of the Crime" ששודרו בעונה הרביעית של הסדרה, וכן את הפרקים "Bad Medicine" ו-"Wu's on First?" ששודרו בעונה החמישית, אשר במהלכה גם שימש סיימון כעורך התסריט. סיימון זכה לקרדיט כמפיק בעבור העונות השישית והשביעית של הסדרה. סיימון כתב את התסריט לפרקים השני והשלישי של "Blood Ties", הפרמיירה בת שלושת הפרקים שפתחה את עונתה השישית של הסדרה, וכמו כן היה אחראי על הסיפור שמאחורי הפרקים "Full Court Press" ו-"Finnegan's Wake" ששודרו בעונה השישית של הסדרה. סיימון סיפק גם את הסיפורים שמאחורי הפרקים "Shades of Gray", "The Same Coin" ו-"Self Defense" ששודרו בעונה השביעית של הסדרה, וכתב את התסריט לפרקים "The Twenty Percent Solution" ו-"Sideshow: Part 2", ששודרו אף הם בעונתה השביעית של הסדרה. סיימון, ג'ולי מרטין וטי.ג'יי. אינגליש זכו ב-Humanitas Prize בקטגוריית 60 דקות, בעבור כתיבת הפרק "Shades of Gray". סיימון היה מועמד בפעם השנייה לפרס גילדת הכותבים של אמריקה בעבור הכתיבה הטובה ביותר בתחום הדרמה, בעבור כתיבת הפרק "Finnegan's Wake".
סיימון אמר כי חשב שהסדרה היא "דרמה יוצאת דופן", אך שהיא לא שיקפה את הספר. סיימון אמר גם שכאשר כתב בעבור הסדרה, הוא נאלץ להניח בצד את חוויותיהם של הבלשים האמיתיים, משום שהדמויות הטלוויזיוניות הפכו שונות למדי, במיוחד בגישתם היותר פילוסופית לעבודתם. סיימון טען כי הטלוויזיה חייבת למצוא דרכי קיצור להתייחס לכל דבר אמיתי.
בשנת 2022 יצר, כתב והפיק את המיני-סדרה "העיר הזאת שלנו" עבור רשת HBO.
סמטת הטורנדו
סמטת הטורנדו (באנגלית: Tornado Alley) הם אזורים בארצות הברית, הנמצאים בעיקר באזור המישורי שבין הרי הרוקי להרי האפלצ'ים, בהם יש את השכיחות הגדולה ביותר להיווצרות של סופות טורנדו.
באזורי סמטת הטורנדו סטנדרט הבנייה לעיתים קרובות מחמיר יותר מזה המקובל בחלקים אחרים של ארצות הברית, כאשר אנשים מחויבים בין היתר לבנות גגות מחוזקים, מרתפי סערה, ולהתקין צופר טורנדו.
מבחינה סטטיסטית מרבית סופות הטורנדו בארצות הברית מתרחשות במדינת טקסס. הזמן בשנה עם התדירות הגבוהה ביותר של סופות טורנדו משתנה משנה לשנה.
זרם דתי
זרם דתי הוא תת-קבוצה בתוך דת הפועלת תחת שם משותף ומסורת בין שאר הפעילויות. המונח מתייחס לזרמים השונים בנצרות (אורתודוקסי, קתולי והזרמים הרבים בנצרות הפרוטסטנטית). הוא משמש גם לתיאור חמשת הזרמים העיקריים של היהדות (יהדות קראית, אורתודוקסית, קונסרבטיבית, רפורמית ורקונסטרוקציוניסטית). בתוך האסלאם, המונח מתייחס לזרמים והאסכולות של הדת (הסוני והשיעי), וכן לחלוקות המשנה שלהם, כגון מד'הב  ותנועות דתיות אחרות.
הזרם הדתי הגדול בעולם הוא האסלאם הסוני.
נצרות
זרם נוצרי הוא כינוי כללי לגוף דתי מובהק המזוהה על ידי תכונות כמו שם משותף, מבנה, מנהיגות ודוקטרינה. עם זאת, גופים בודדים עשויים להשתמש במונחים חלופיים כדי לתאר את עצמם, כגון כנסייה או אחווה. חלוקות בין קבוצה אחת לאחרת מוגדרות על ידי דוקטרינה וסמכות כנסייתית, כמו גם נושאים כמו פרשנות המקרא, סמכות הירושה של השליחים, אסכטולוגיה וקדימות אפיפיור המפרידים לעיתים קרובות בין זרם אחד לאחר. קבוצות של זרמים החולקות ברוב הנושאים אמונות דומות, מנהגים וקשרים היסטוריים ידועות כענפים של הנצרות.
הינדואיזם
בהינדואיזם, האלוהות העיקרית או האמונה הפילוסופית מזהה זרם, לו יש בדרך כלל גם מנהגים תרבותיים ודתיים מובחנים. הזרמים העיקריים בהינדואיזם כוללים שיוויזם, שאקטי זם, וישנויזם וסמארטיזם.
אסלאם
מבחינה היסטורית, האסלאם היה מחולק לשלושה זרמים עיקריים, שנודעו כסונה, ח'וארג' ושיעה. כיום, הסונים מהווים כ-90% מכלל האוכלוסייה המוסלמית והשיעים הם בסביבות 10%, בעוד האיבאדים, הקבוצה העיקרית מבין הח'וארג'ים (הפורשים), פחתו למתחת ל-0.15% מכלל המוסלמים בעולם.
עד ימינו נכחדו רבות מהכתות השיעיות. הכתות הגדולות של האימאמה ששרדו הן אוסוליזם (קצת יותר מ-8.5%), איסמעיליזם ניזארי (קצת יותר מ-1%) ואלוויזם (מעט יותר מ-0.5% אך פחות מ-1% ). הקבוצות הקיימות האחרות כוללות את הזיידים מתימן, המהווים כמעט יותר מ-0.5% מאוכלוסיית העולם המוסלמית ומוסטאלי איסמעילי (עם כמעט 0.1% ).
מצד שני, כתות מוסלמיות חדשות כמו מוסלמים אפרו-אמריקאים (דוגמת "אומת האסלאם" ו"אומת חמשת האחוזים"), מוסלמים אחמדים (כמעט 1% ), מוסלמים קוראניסטים ומסלמים והאבים (עם כמעט 0.5% מהאוכלוסייה המוסלמית בעולם) פותחו מאוחר יותר באופן עצמאי.
סקר של מרכז המחקר פיו מצא כי עד 25% מהמוסלמים בעולם הזדהו בעצמם כמוסלמים שאינם שייכים לזרם כלשהו.
יהדות
תנועות דתיות יהודיות כוללות קבוצות שונות שהתפתחו בקרב יהודים מימי קדם. כיום, החלוקה העיקרית היא בין שלושה זרמים: האורתודוקסי, הרפורמי והקונסרבטיבי, ולצידם מספר תנועות קטנות יותר. המבנה הדתי המשולש הזה קיים בעיקר ביהדות ארצות הברית, בעוד שבישראל קווי השבר הם בין הדתיים האורתודוקסים לחילוניים.
התנועות שונות בדעותיהן בנושאים שונים. נושאים אלה כוללים את רמת המצוות, המתודולוגיה לפירוש והבנת ההלכה היהודית, ביקורת היסטורית וביקורת נוסח המקרא וטיבו או תפקידו של המשיח או ימות המשיח. בין התנועות הללו יש הבדלים ניכרים בתפילות, במיוחד בשפה שבה מתקיימים אירועי הדת, כאשר התנועות המסורתיות יותר שמות דגש על העברית. החלוקה התאולוגית החדה ביותר מתרחשת בין יהודים אורתודוקסים ללא-אורתודוקסים, כך שהתנועות הלא-אורתודוקסיות מכונות לעיתים ביחד "זרמים ליברליים" או "זרמים פרוגרסיביים".
רב-זרמיות
המונח "רב-זרמי" עשוי לתאר (לדוגמה) אירוע דתי הכולל מספר עדות דתיות מקבוצות דתיות שאינן קשורות לעיתים. אירועים אזרחיים רבים כוללים חלקים דתיים בראשות נציגים מכמה עדות דתיות כדי להיות מכילים או ייצוגיים ככל האפשר של האוכלוסייה או הקהל הצפויים. לדוגמה: מיסת חג ההודיה של יום ראשון בקמפמנטו אספרנסה (מחנה התקווה) בצ'ילה, שם שירות הכנסייה הובל הן על ידי כומר קתולי והן על ידי מטיף אוונגליסטי במהלך תאונת המכרה בצ'ילה ב-2010.
אנשי דת - לעיתים קרובות מוסמכי כמורה מכל דת - מוצבים לעיתים קרובות בארגונים חילוניים כדי לספק תמיכה רוחנית לחבריה העשויים להשתייך לכל אחת מהדתות או הזרמים השונים. רבים מאנשי הדת הללו, במיוחד אלה המשרתים בצבא או בארגונים חילוניים גדולים אחרים, הוכשרו במיוחד לשרת בני דתות רבות ושונות, אפילו דתות עם אידאולוגיה דתית מנוגדת לזו של איש הדת עצמו.
יקיר פלסנר
יקיר פלסנר (18 בינואר 1935 – 11 באוגוסט 2014) היה כלכלן ישראלי, שהיה משנה לנגיד בנק ישראל ושימש כיועץ לבנק העולמי, לשר האוצר, למשרד הביטחון ולמשרד החקלאות האירני; פרופסור וראש המחלקה לכלכלה חקלאית בפקולטה לחקלאות, מזון וסביבה של האוניברסיטה העברית ברחובות.
ביוגרפיה
פלסנר נולד בשכונת הדר הכרמל חיפה למאיר פלסנר, שהיה מזרחן ופילולוג יהודי-גרמני, אשר חקר את תולדות המדעים באסלאם, וחיבר את ספר הלימוד הראשון לערבית לבתי ספר עבריים.
פלסנר סיים את לימודי התואר הראשון והשני בפקולטה לחקלאות באוניברסיטת העברית בירושלים (בשנים 1961 ו-1963) בהתאמה, וקיבל תואר דוקטור מאוניברסיטת המדינה של איווה בארצותה ברית בשנת 1965.
לימד במשך עשרות שנים כלכלה במחלקה לכלכלה חקלאית ומינהל בפקולטה לחקלאות של האוניברסיטה העברית ברחובות.
בשנות ה-70 של המאה ה-20 כיהן כיועץ לבנק העולמי. בתחילת שנות ה-80 של המאה ה-20, מונה ליועצו הכלכלי של שר האוצר, יורם ארידור וקידם את תוכנית ה"דולריזציה" שמטרתה הייתה להצמיד את השקל לערכו של הדולר. בשנת 1982 מונה למשרת המשנה לנגיד בנק ישראל, בשיא משבר מניות הבנקים. פלסנר התפטר מבנק ישראל ב-1985, חזר לאקדמיה ושימש פרשן כלכלי.
בשנת 1990 יצא לאור ספרו, "יסודות הכלכלה נוסח ישראל" בהוצאת האוניברסיטה המשודרת. בנוסף, כתב ביקורות ספרים.
בין השנים 2013–2014 כיהן כיושב ראש עמותת "מוניטור האקדמיה הישראלית".
אחותו, פרופסור חגית לבסקי, היא היסטוריונית החוקרת את תולדות היישוב וציונות יהודי גרמניה.
היה נשוי לאורה, ואב לבן ולבת, סב ל-4 נכדים. התגורר ברחובות.
הנצחה
משנת 2018 הכנס השנתי של עמותת "מוניטור האקדמיה הישראלית" מוקדש לזכרו.
מודל גליות
מודל גַלִיוּת או מודל גליות עולמי (EGM – Earth Gravitational Model) הוא אוסף של מודלים המתארים את הגיאואיד של כדור הארץ. כלומר הפרש הגבהים (undulation) בין גובה אליפסואיד ייחוס לגובה פני הים בכל מקום בעולם.
מודל גליות משמש בקרטוגרפיה, גאודזיה וניווט.
המודלים הנפוצים הוגדרו על ידי הסוכנות הלאומית למודיעין חזותי וגאוגרפי של ארצות הברית וזמינים בשתי צורות:
הפרש הגבהים המרבי בין מודלי הגאואיד למודל הייחוס האלופסיאיד הוא בין 106- ועד 85+ מטר.
מודלים
ברבות השנים פורסמו מספר מודלים שנבדלים ברמת המורכבות וברמות הדיוק:
GPS
פתרון ניווט GPS מתקבל במערכת צירי WGS84 כך שפתרון הגובה הוא מעל אליפסואיד. על מנת לקבל ערך מעל גובה פני הים נדרש לעשות שימוש במודל גליות.
טל פופקו
טל פופקו (נולד ב-14 באפריל 1972) הוא ביולוג חישובי ישראלי ופרופסור מן המניין באוניברסיטת תל אביב. לשעבר ראש בית הספר שמוניס למחקר ביו-רפואי וחקר הסרטן.
ביוגרפיה
פופקו נולד וגדל בישראל.
את כל תאריו רכש באוניברסיטת תל אביב. את לימודיו לתואר ראשון בתוכנית למצטיינים במדעי החיים החל כנער בן 16, והשלים אותו בגיל 18, בשנת 1990. לאחר מכן התגייס לצה"ל והשתחרר בדרגת סרן. עם שחרורו החל את לימודיו לתואר שני, בהנחיית פרופ' רמונה מרגלית, אותו השלים בשנת 1995 בהצטיינות.
באותה שנה החל הן בהשלמת לימודי תואר ראשון נוסף במדעי המתמטיקה (וסיימו לאחר כשנתיים, בהצטיינות), והן בלימודי תואר שלישי בזואולוגיה, בהנחייתו של פרופ' דן גראור. את התזה לדוקטורט, שעסקה בביולוגיה ובאבולוציה חישובית, הגיש בשנת 2000.
לאחר מכן יצא פופקו ליפן והיה לעמית בתר-דוקטורי במכון למתמטיקה סטטיסטית (אנ') בטוקיו משך כשנתיים, בקבוצתו של פרופ' מאסמי הסגאווה. בשנת 2002 עבר לארצות הברית, ושהה באוניברסיטת המדינה של פלורידה כשנה, כעמית בתר-דוקטורי של פרופ' דייוויד סוופורד.
בשנת 2003 שב פופקו לישראל וקיבל מינוי כמרצה במחלקה לאימונולוגיה וחקר התא בפקולטה למדעי החיים באוניברסיטת תל אביב. בשנת 2006 קודם לדרגת מרצה בכיר, ובשנת 2008 מונה לפרופסור חבר במחלקה זו. בשנת 2013 הפך פופקו לפרופסור מן המניין ובין השנים 2018–2022 כיהן כראש בית הספר למחקר ביו-רפואי וחקר הסרטן (שנקרא בשנת 2020 על שם הזוג ולד וסנה שמוניס). פופקו הוא ממקימי האגודה הישראלית לביולוגיה אבולוציונית והיה נשיאה הראשון.
בשנת 2020 הופקד פופקו על הקתדרה לננוביוטכנולוגיה של חלבונים על שם אדוארד סרוסי.
בעשור השני של המאה ה-21 שהה פופקו פעמיים בארצות הברית כחוקר אורח, באוניברסיטאות בקרוליינה הצפונית ובאורגון. על תלמידיו לאורך השנים נמנים הפרופסורים עדי שטרן גרונדלנד ואיתי מירוז וד"ר דוד בורשטיין, כולם מאוניברסיטת תל אביב, וכן ד"ר איל פריבמן מאוניברסיטת חיפה וד"ר אופיר כהן מאוניברסיטת בן-גוריון. פופקו נבחר מספר פעמים למצטיין הוראה מטעם רקטור האוניברסיטה.
פופקו נשוי ואב לארבעה, מתגורר בתל אביב.
מחקר
מחקרו של פופקו עוסק בתחומים שונים של אבולוציה מולקולרית וביואינפורמטיקה:
בתחום הפילוגנטיקה, מוביל פופקו מחקר שעניינם שחזור יחסי גומלין אבולוציוניים בין מינים ורצפים, והסקה של העימוד המיטבי בין רצפים. הוא משתמש בשיטות של למידת מכונה לחישוב יעיל.
בתחום הפתוגנומיקה, פופקו מפתח כלים מתחום למידת המכונה בכל הקשור לחיזוי אפקטורים חלבוניים בבקטריות פתוגניות (כגון קסטנומונוס וציטרובקטר).
בתחום האימונואינפורמטיקה (תת-תחום המשותף לאימונולוגיה ולביואינפורמטיקה) עוסק פופקו בחיזוי אפיטופים של תאי B ובפיתוח אלגוריתמים לאנליזה של ניסויי הצגת פאג'ים.
ברבות השנים פרסם פופקו למעלה מ-100 מאמרים בכתבי עת חשובים בתחומי הביולוגיה והאבולוציה החישובית, וכן שימש במספר תפקידי עריכה בכתבי עת מחקריים.
נכון להיום (2021) פופקו הוא התאורטיקן היחיד בבית הספר שמוניס למחקר ביו-רפואי וסרטן. במחקריו שיתף פעולה בין היתר עם החוקרים אודי קימרון, איתי מירוז ורון שמיר.
בוב (אי, אנטארקטיקה)
האי ממוקם 7 קילומטרים דרומית מזרחית לכף אררה.
אורכו של האי 2 קילומטרים.
גילוי האי
אדריאן דה ז'רלאש, שעמד בראש המשלחת האנטארקטית הבלגית (אשר חקרה את אנטארקטיקה בין השנים 1899–1897), חקר את ארכיפלג פאלמר בשנת 1898.
מקור השם
ז'רלאש קרא לאי - "אי הרעב" (Ile Famine) אבל בדוחות המשלחת שונה שמו ל-"האי בוב" (Ile Bob).
במיפוי האזור בשנת 1955 על ידי סקר שטחי חסות איי פוקלנד, הסוקרים מיפו את האי על הקרקע (כאשר מידותיו בהתאם למיפויים שונים ממידות האי על פי המיפוי שבוצע על ידי המשלחת האנטארקטית הבלגית, ואולם בשל צורתו ומיקומו הזהים למפות הבלגיות, הם הותירו את השם של האי - הוא שמו הנוכחי).
מאמי קר
מאמי קר (באנגלית: MommyCare) היא חברה ישראלית למוצרי טיפוח עור ומוצרי טואלטיקה טבעיים לנשים בהריון ולתינוקות. מוצריה נמכרים בישראל ובמדינות נוספות.
היסטוריה
החברה הוקמה בשנת 2004 בקריית אונו על ידי שלושה אחים ממשפחת שקד, וכיום יושבת בראש העין. בשנת 2006 השיקה את המוצר הראשון- קרם למניעת סימני מתיחת העור. בשנת 2010 הושקו מספר מוצרי תינוקות הכוללים סבון ושמפו רחצה, משחת החתלה וקרם לחות. בשנת 2011 הושק אחד מהמוצרים הנמכרים של החברה- סבון טבעי לניקוי בקבוקי תינוקות ומוצצים. באותה שנה החלה החברה לשווק את מוצרי בעולם. כיום משווקת החברה את מוצריה לרוסיה, אוקראינה, פולין, סלובניה, קרואטיה, סרביה, צ'כיה, רומניה, דנמרק, ספרד, פורטוגל, מלטה, מקסיקו, טאיוואן ויפן. בישראל היא משווקת ברשתות הפארם הגדולות, בסופרמרקטים, בחנויות גדולות ובמרכזי לידה.
לחברה ארבעה סוגי מוצרים: מוצרים לנשים בהריון ואחרי לידה הכוללים קרמים למניעת סימני מתיחה במהלך תקופת ההריון, קרמים לאחר לידה לשיקום ומיצוק העור, שמן שקדים ומשחות הנקה; מוצרים לתינוקות וילדים הכוללים, בין היתר, משחת החתלה לטיפול בתפרחת חיתולים, שמפו לתינוקות, סבון תינוקות, שמן אמבט לתינוק המבוסס על חומרים טבעיים, קרם לחות, קרם פנים, שמנים לעיסוי העור ומגבונים אקולוגיים מתכלים; מוצרים לשימוש בקיץ ומחוץ לבית הכוללים קרמי הגנה ממסננים מינרלים לגוף ולפנים, תערובת ציטרונלה וג'ל להרגעת העור לאחר עקיצות או כוויות שמש; ומוצרים לטיפול במוצרי התינוק כמו סבונים טבעיים לניקוי בקבוקי תינוקות ותרסיסים לחיטוי משטחים וצעצועים.
החברה עושה שימוש במרכיבים צמחיים בצמחי מרפא שונים כגון: קלנדולה, קמומיל, חוחובה, לבנדר, הממליס, חמאת שיאה אורגנית, שמן חוחובה אורגני, שמן זית, חמאת קקאו ועוד. הקוסמטיקה האורגנית מופקת בארץ באמצעות שיטות טבעיות של כבישה קרה. המוצרים ידידותיים לסביבה ומפוקחים על פי התקינה האורגנית הבינלאומית.
תפליסיים
כת התפליסיים הם כת קראית שנוסדה בתחילת המאה ה-9, ומקורה כפי הנראה מבגדאד. מקור השם הוא של מייסדה מוסא אל-זעפרני (משה מהעיר זעפרני שבפרס), שבאמצע המאה ה-9 עבר לאל-תפליסי,שנקרא על ידי יהודה הדסי, אבו עמרן אל-תפליסי כלומר הנעתק ממקומו אל מדינת תפליסי, וכת התפלסיים נקראה גם אבו עימראנים.במקום אחר נזכרים כמשביטים.
עיקרי האמונה
מצד אחד אימצה לעצמה כת התפלסיים מספר השקפות עולם קראיות, ביניהם:
כך שמוסא נחשב בעיניהם כבוגד והדת החדשה שלו - כפירה, והתפללו לעונש אלוהי כנגדו. על פי אמונתם של התפליסיים:
פינסקר וצבי גרץ זיהו את מוסא אל-תפליסי כפרשן התנ"כי "משה בן-עמרם הפרסי", מקורות קודמים יותר מתייחסים לדעתו של משה בן-עמרם, שרק הקורבן הראשון שהוקרב במצרים חייב היה להיות טלה, ולאחר יציאת מצרים הקורבן יכול להיות עגל במקומו, פירוש שאבן עזרא הפריך אותו. צבי גרץ אף סבור כי "בן-עמרם" צריך להיות מתוקן לאבו עמרם". אבל פירסט מנמק את דעתו כי משה הפרסי מאבן-עזרא היה אדם שונה ממוסא אל-תפליסי, שלא חשב שראוי להיות מצוטט. על פי גייגר, אבו עמרן אל-זעפרני, שנזכר על ידי יפת ב. עלי, הוא זהה ליהודה הפרסי שנזכר על ידי אברהם איבן-עזרא אבל פינסקר וגרץ מסיקים כי יהודה הפרסי הוא יהודן מהמדאן או יודגן (Yudghan). מוריץ שטיינשניידר,מבלבל שלושה אנשים, כאשר הוא מתייחס למשה בן-עמרם הפרסי, יהודה הפרסי, ומוסא אל-תפליסי, כאל אותו אדם.
ש. הורוביץ ושות'
'''ש. הורוביץ ושות הוא משרד עורכי דין ישראלי שמרכזו בתל אביב. המשרד נוסד בשנת 1921, והוא משרד עורכי הדין הוותיק בישראל.
היסטוריה
המשרד נוסד בשנת 1921 בירושלים על ידי עורך הדין הארי סאקר. שנה לאחר מכן הצטרף למשרד עורך הדין ששלום הורוביץ, מיד עם עלייתו מאנגליה לארץ ישראל. ב-1929 פרש סאקר מהמשרד וחזר לאנגליה. בשנת 1933 הצטרף אברהם לוין כשותף במשרד, והמשרד קיבל את השם "ש. הורוביץ ושות'".
רבים מהלקוחות הראשונים של "ש. הורוביץ ושות'" היו חברות בריטיות שעסקו בפעילות עסקית בארץ ישראל שתחת המנדט הבריטי. עם זאת, המשרד, שהיה ממוקם בסמוך לבית המשפט הישן במגרש הרוסים, נכנס במהירות לתהליך של הקמת תשתית למדינת ישראל העתידית. שלום הורוביץ ייעץ למוסדות הבולטים במדינה, בהם האוניברסיטה העברית בירושלים, המרכז הרפואי הדסה, מכון ויצמן למדע, חברת החשמל והסוכנות היהודית. עד מהרה עסק בפרויקטים הראשונים של משאבי הטבע, האנרגיה והתשתיות במדינה, כולל מפעלי ים המלח ותחנת הכוח נהריים. במשא ומתן ראשון מבין רבים של המשרד עם מינהל מקרקעי ישראל, קיבל הורוביץ את האישור להחכיר את אדמות הביצות לשעבר של עמק החולה לשימוש חקלאי.
בשנת 1940 פתח המשרד סניף ראשון בתל אביב. סמוך למועד זה פרש הורוביץ מהמשרד, וניהולו עבר לידי אברהם לוין. בשנת 1965 הצטרף למשרד עורך הדין אמנון גולדנברג.
בשנת 1986 עבר המשרד לבניין משלו, ברחוב אחד העם 31 בתל אביב, שבו הוא שוכן עד היום.
במאי 2021 התמזג משרד אשר חלד, העוסק בדיני עבודה וביטחון סוציאלי עם משרד "ש. הורוביץ ושות'", לראשונה בתולדותיו.
באוקטובר 2022 מונו שלושה שותפים, עורכי הדין בני שפר, עמית שטיינמן וערן בצלאל, לעמוד בראש המשרד, במקומם של עורכי הדין שוקי חורש, אלקס הרטמן וטל בנד, שעמדו בראש המשרד במשך שנים רבות. באותה עת כלל המשרד כ־350 עובדים, בהם כ־200 עורכי דין.
עם עורכי הדין שעבדו במשרד נמנים נשיא בית המשפט העליון אשר גרוניס, שופטי בית המשפט העליון אלפרד ויתקון, צבי טל וענת ברון וראש לשכת עורכי הדין בישראל, עמית בכר. עם המתמחים במשרד נמנים הפרופסורים דיויד גילה ואייל גרוס, העיתונאית ד"ר אילנה דיין וד"ר יורם טורבוביץ'.
Like a G6
Like a G6 הוא שיר משנת 2010 שנכתב ובוצע על ידי פאר איסט מובמנט, הקטרקס ודב, כאשר שני האחרונים השתתפו בשיר כאמנים אורחים. זהו הסינגל המוביל מאלבום האולפן השלישי של הלהקה, Free Wired. השיר הופק על ידי הקטרקס. פזמון השיר מכיל סמפול של השיר Booty Bounce, של דב, אשר נכתב והופק גם הוא על ידי הקטרקס.
Like a G6 הגיע בשיאו לראש מצעד הבילבורד הוט 100 בארצות הברית, בו שהה במשך שלושה שבועות לא רצופים. השיר הגיע גם לראש המצעדים בניו זילנד ובדרום קוריאה, והגיע לעשירייה הפותחת באוסטרליה, קנדה, בלגיה, הולנד, תאילנד, בריטניה, שוודיה, שווייץ וסלובקיה.
השיר היה לסינגל הראשון של אמנים אסייתים-אמריקאים שהגיע למקום הראשון בבילבורד הוט 100, וכן הראשון של אמנים ממוצא אסייתי שהגיעו להישג זה מאז הסינגל Sukiyaki של קיו סאקמוטו בשנת 1963.
הפקה
ה-"G6" שבשיר Booty Bounce, שסומפל ב-Like a G6, נוצר כשמפיקי השירים, הקטרקס, חיפשו חריזה לשורה "Sippin' sizzurp in my ride, like Three 6", בהתייחס לשיר "Sippin 'on Some Sirrup" משנת 2000 של להקת ההיפ-הופ ת'רי 6 מאפיה. הם בחרו ב-"G6", שהתייחס למודל המטוס הפרטי Gulfstream IV, המכונה "G4". ה-G4 הוזכר בשירים נוספים כמו Forever של דרייק משנת 2009. לדברי חבר פאר איסט מובמנט, קו ניש, G6 נבחר כיוון שהוא "טס" יותר מ-G4. שם השיר הוערך באופן שגוי, בטענה ש-"G6" מיוחס לדבר אחר, כדוגמת ה-Pontiac G6 ושעון הסונטו G6. עם צאת השיר כבר היה קיים דגם ה-G650 של Gulfstream, אם כי כותבי השיר לא היו מודעים לכך באותה עת.
וידאו קליפ
הקליפ, שביים מאט אלונזו ונערך על ידי תומאס אנקלס, פורסם לראשונה ביוטיוב וב-Vevo ב-2 ביוני 2010. השורה "sippin' sizzurp" והמילה "slizzed" מצונזרות בחלק מהערוצים. הקליפ עוקב אחר אישה בשמלה אדומה (אריקה אוקאמפו) אוספת חברה ממסעדה והולכת לחנות משקאות, ככל הנראה לקראת מסיבה. סצנה מאוחרת יותר מציגה את האישה וחברותיה במסיבה, כאשר הקטרקס, דב וחברי להקת פאר איסט מובמנט מופיעים גם הם בסצנה זו. בסצנה האחרונה מופיעים חברי פאר איסט מובמנט עולים למטוס Gulfstream IV למחרת בבוקר.
מפרץ קבינט
מפרץ קבינט או לשון הים קבינט (באנגלית: Cabinet Inlet; מילולית: מפרץ הקבינט) הוא מפרץ מכוסה קרח, בין כף אלכסנדר לכף רובינסון, בחוף המזרחי של ארץ גרהאם שבאנטארקטיקה.
אורכו של המפרץ 58 קילומטרים, ורוחב פתחו של המפרץ (בין כף אלכסנדר וכף רובינסון) 48 קילומטרים.
לקריאה נוספת
• Suzanne L. Bevan, Adrian Luckman, Bryn Hubbard, Bernd Kulessa, David Ashmore, Peter Kuipers Munneke, Martin O’Leary, Adam Booth, Heidi Sevestre, and Daniel McGrath , Intense Winter Surface Melt on an Antarctic Ice Shelf, Geophysical Research Letters, 45. https://doi.org/10.1029/2018GL077899
• Suzanne L. Bevan, Adrian Luckman, Bryn Hubbard, Bernd Kulessa, David Ashmore, Peter Kuipers Munneke, Martin O’Leary, Adam Booth, Heidi Sevestre, and Daniel McGrath , Centuries of intense surface melt on Larsen C Ice Shelf, The Cryosphere, 11, 2743–2753, 2017 https://doi.org/10.5194/tc-11-2743-2017
נוסח
נוסח הוא צורה קבועה של טקסט או תהליך מסוים. הפירוש המילולי של המונח הוא {{פירושונים|
ראו גם
}}
דרבי סטנצ'פילד
דרבי לי סטנצ'פילד (באנגלית: Darby Leigh Stanchfield; נולדה ב-29 באפריל 1971) היא שחקנית אמריקאית. היא ידועה בעיקר בשל תפקידה כאבי ווילן בדרמה הפוליטית של רשת ABC "סקנדל", ולפני כן בתור אפריל גרין בסדרה "יריחו" ברשת CBS ולאחרונה מוכרת בתור נינה לוק בסדרה "המפתחות של משפחת לוק" בנטפליקס.
ביוגרפיה
דרבי נולדה בקודיאק, אלסקה. היא עברה לדאץ' הרבור באיים האלאוטיים. מאוחר יותר עברה למרסר איילנד, במדינת וושינגטון. היא למדה באוניברסיטת פיוג'יט סאונד, וקיבלה תואר ראשון בתקשורת ובתיאטרון בשנת 1993.
קריירה
סטנצ'פילד החלה את הקריירה שלה בתיאטרון, ועשתה את הופעת הבכורה שלה בסדרת הדרמה של CBS האבחנה רצח, בשנת 2000. בהמשך היא הופיעה בכמה סדרות טלוויזיה, ביניהם אנג'ל, איך פגשתי את אמא, בונז ואחרות.
במרץ 2011 לוהקה סטנצ'פילד לסדרה הפוליטית סקנדל של שונדה ריימס. לפני שלוהקה לסדרה זו היא שיחקה תפקיד אורח בסדרה אחרת של ריימס, מרפאה פרטית. בסקנדל היא מגלמת את דמותה של אבי ווילן, חוקרת בחברה של הדמות הראשית בסקנדל, אוליביה פופ, ובהמשך מזכירת העיתונות בבית הלבן.
בשנת 2020 החלה לגלם את נינה, אם משפחת לוק בסדרה "המפתחות של משפחת לוק" מבית נטפליקס.
כלכלת בית
בעוד שקורסי כלכלת בית היו חשובים במיוחד לאורך ההיסטוריה, שכן הם סיפקו לנשים את האפשרות לקבל השכלה גבוהה והכשרה מקצועית, בעולם בו אפשרויות אלו לא היו זמינות לנשים, בעת המודרנית תחום כלכלת הבית מספק כישורים חיוניים הן לגברים והן לנשים - כגון בישול, תפירה, חינוך לצרכנות נבונה, תזונה, ניהול כספים וכלכלת המשפחה.
שיעורי כלכלת בית קיימים בבתי ספר תיכוניים, במכללות ובאוניברסיטאות ברחבי העולם, כמו גם בבתי ספר מקצועיים ובמרכזי חינוך למבוגרים.
לוסמילה קרפיו
לוסמילה קרפיו (באנגלית: Luzmila Carpio; נולדה ב-1949) היא יוצרת וזמרת בוליביאנית. בנוסף, קרפיו כיהנה כשגרירת בוליביה בצרפת בשנים 2006–2010.
ראשית דרכה
לוסמילה קרפיו נולדה בשנת 1949 בקאלה קאלה שבבוליביה, סמוך לעיירת המכרות פוטוסי. כבר מגיל צעיר למדה את השפה והשירים של תרבות הקצ'ואה, תרבותם של ילידי אזור האנדים.
אמה של קרפיו, אשר עבדה מגיל צעיר במכרות על מנת שתוכל לפרנס את משפחתה ולגדל את קרפיו ואת אחיה, עודדה את ילדיה לעסוק במקצוע שתואם את התשוקות ואת השאיפות שלהם.
היא מספרת שהחלה לשיר בגיל 11, בתוכנית רדיו אשר אפשרה לילדים להופיע פעם בשבוע. אולם כשהתחילה לשיר בשפת אמה, קצ'ואה, הפסנתרן צעק עליה ואמר "זה מה שאינדיאנים שרים! חזרי כשאת יודעת לשיר בספרדית!". קרפיו עזבה את האולפן, אבל החליטה לחזור בשבוע שאחרי.
בשנות העשרה המוקדמות שלה היא שרה בספרדית כחלק מלהקה באוניברסיטה הטכנית של אורורו, אך משיכתה למסורת הקצ'ואה הייתה חזקה, ולכן בגיל 15 היא הצטרפה ללהקה מקצועית בשם "Los Provincialos" ששרה בספרדית ובקצ'ואה.
פעילות אמנותית
קרפיו כותבת ומקליטה בעיקר בשפת האם שלה, ופועלת למען שימור תרבות הקצ'ואה. המוזיקה שלה מאופיינת ביחסים העמוקים של תרבות הקצ'ואה עם הטבע ועם "פאצ'ה מאמא" ("אמא אדמה"). קולה של קרפיו גבוה במיוחד, ומזכיר לעיתים צליל של חליל.
קרפיו הקליטה לראשונה בשנת 1969 עם להקת “Los Provinicialos”. בטיול לאירופה בשנת 1979, שם הוזמנה לנאום ולהופיע, היא הכירה מומחה מים של UNICEF בשם חוסה אנטוניו זולטה, שעמד בראש פרויקטים להשבת מים באזור פוטוסי בבוליביה. באמצעות זולטה, הפכה קרפיו להיות פעילה ב-UNICEF, במיוחד למען אוריינות הקצ'ואה. בין השנים 1991 ל-1995, קרפיו הוזמנה על ידי פרויקט אוריינות בשם "Yuyay Jap'ina" להקליט סדרה של שירים מסורתיים ומקוריים. שירים אלו הפכו לזמינים בחינם בספריות ובמרכזי למידה בבוליביה ואף חולקו בחינם בכ-250 כפרים באזור רמות האנדים.
Yuyay Jap'ina Tapes נבחר על ידי המגזין "רולינג סטון" לאחד מעשרת האלבומים הלטיניים הטובים ביותר לשנת 2015. המגזין התייחס לקרפיו כ"אמנית הילידים הפורה ביותר בדרום אמריקה".
מאוחר יותר באותה שנה, הוציאה חברת התקליטים ZZK Records רמיקס למוזיקה של קרפיו באלבום בשם Luzmila Carpio meets ZZK. האלבום זכה לשבחי המבקרים ותואר כ"שמאניזם עתידני" על ידי המגזין הקנדי Vice,וכ"מיזוג של מסורת ועתידנות, של עבר והווה, של צלילים אורגניים ומקצבים דיגיטליים" על ידי תחנת הרדיו הצרפתית RFI.
קרפיו עדיין מופיעה וכותבת באופן פעיל.
פעילות דיפלומטית
ב-21 באפריל 2006, מינה נשיא בוליביה באותה תקופה, אבו מוראלס, את קרפיו לשגרירה של בוליביה בצרפת. היא כיהנה בתפקיד זה במשך ארבע שנים, עד 31 במרץ 2010. בשנת 2011 העניקה ממשלת צרפת לקרפיו את איתור כבוד של l'Ordre National du Mérite.
יצירותיה
קרפיו הוציאה יותר 26 אלבומים והלחינה יותר מ-120 שירים וביניהם:
אצטון
אצֵטוֹן (Acetone) הוא תרכובת אורגנית פשוטה. אצטון הוא הקטון הפשוט ביותר; נוסחתו היא C3H6O ושמו הכימי הוא 2-פרופאנון (Propanone).
זהו נוזל חסר צבע ובעל ריח חריף אופייני בטמפרטורת החדר (25°C), המתלקח בקלות. נקודת קפיאתו היא 95.4- ונקודת הרתיחה היא 56.53 מעלות צלזיוס. הוא מתמוסס בקלות בין השאר במים, אתר וכוהל ומשמש בעצמו כממס חשוב.
השימוש הרווח באצטון בחיי היום יום הוא כרכיב הפעיל במסיר לק ציפורניים, אך משתמשים בו גם בייצור פלסטיק, סיבים, תרופות, חומרי נפץ, מחיקת כתב ועוד.
הראשון שגילה תהליך ייצור תעשייתי יעיל לאצטון היה חיים ויצמן, לימים נשיאה הראשון של מדינת ישראל, שניהל את מעבדות האדמירליות הבריטית בתקופת מלחמת העולם הראשונה. הוא השתמש בחיידק Clostridium acetobutylicum, אשר בתהליך תסיסה מפרק עמילן ל-1-בוטנול ואצטון. האצטון שהופק היה ממס קריטי לייצור חומר הנפץ ההודף קורדיט - תערובת של ניטרוגליצרין, ניטרוצלולוזה ווזלין ולניצחון בריטניה ובעלות בריתה.
בביולוגיה
באופן טבעי נמצא האציטון בצמחים וגזים וולקניים. בזיקוק של עץ, תאית וסוכר ניתן לקבל אצטון בתהליך של זיקוק שניוני.
בתעשייה
שימוש תעשייתי חשוב באצטון הוא בתגובתו עם פנול, המייצרת ביספנול A. חומר זה הוא רכיב בפולימרים חשובים רבים כפוליקרבונט, פוליאוריתן ושרפים אפוקסיים. אצטון גם נמצא בשימוש נרחב לתובלה של אצטילן: כלים המכילים ספוג ממולאים באצטון ולאחריו אצטילן אשר נמס בו. ליטר אחד של אצטון ממיס כ־250 ליטר של אצטילן.
אצטון הוא הרכיב החשוב (ולעיתים היחיד) של מסיר לק לציפורניים, בהיותו ממס יעיל של פולימרים ותרכובות פלסטיק מסוימות.
השפעות בריאותיות
חשיפה ישירה במגע לאצטון עלולה לגרום לגירוי אך לא נמצאו ראיות חזקות להשפעות בריאותיות ארוכות טווח לחשיפה לאצטון. רמת הרעילות שלו נמוכה ביותר (LD50 של 3,000 מיליגרם לק"ג) ומבחינה טוקסיקולוגית הוא נחשב כ"לא רעיל כלל".
ג'ואי באדאס
ג'ו ואן ורג'יני סקוט, הידוע בשם הבמה שלו ג'ואי באדאס (באנגלית: Joey Badass, נולד ב-20 בינואר 1995), הוא ראפר, מפיק, ושחקן אמריקאי.
ג'ואי באדאס נולד וגדל בברוקלין, ניו יורק, והקים את קבוצת ההיפ הופ פרו ארה, שאיתם הוציא שלושה מיקסטייפים. הוא הוציא את המיקסטייפ הראשון שלו "1999" ביוני 2012, וקיבל שבחים מהמבקרים. בספטמבר 2012 הוא הוציא את המיקסטייפ השני שלו "Rejex", ואת "Summer Knights" ביולי 2013. את אלבומו הראשון "$.B4.DA" הוציא בינואר 2015. ביולי 2016, ג'ואי באדאס הופיע בפעם הראשונה בטלוויזיה בסדרה "מר רובוט". אלבומו השני "$ALL AMERIKKKAN BADA" יצא באפריל 2017.
2010 - 2012: חתימה ב-Cinematic Music
באוקטובר 2010, ג'ואי באדאס העלה סרטון של עצמו מבצע פרייסטייל באתר יוטיוב. הסרטון הועלה מחדש לאתר ההיפ הופ האמריקאי WorldStarHipHop. הפריסטייל תפס את תשומת הלב של ג'וני שייפס, מנכ"ל Cinematic Music Group, שנהיה אחר כך המנהל של ג'ואי באדאס.
בתחילת 2012, ג'ואי באדאס וקפיטל סטיז הוציאו סרטון לשיר "Survival Tactics" בערוץ היוטיוב שלהם "PROfckingERA". בפברואר 2012, פרו ארה הוציאו את המיקסטייפ הראשון שלהם, "The Secc$ Tap.e".
2012: 1999 ועלייה בפופולריות
ביוני 2012, ג'ואי באדאס הוציא את המיקסטייפ הראשון שלו, "1999". לשיר "Waves" מהאלבום יצא וידאו קליפ ביוני 2012. המיקסטייפ העלה את הפופולריות שלו מיידית בראפ האנדרגראונד. המגזין קומפלקס מיקם את האלבום במקום ה-38 ברשימת האלבומים הטובים ביותר של 2012 והאתר HipHopDX כתב שהוא המיקסטייפ הטוב ביותר של 2012. בספטמבר 2012, הוא הוציא מיקסטייפ נוסף בשם Rejex, שבו היו כל השירים שהקליט ולא הגיעו ל-1999.
לאחר כך, הראפר האמריקאי מק מילר ביקש מג'ואי באדאס שיעבדו ביחד. ג'ואי באדאס הופיע בשיר "America" מהמיקסטייפ של מק מילר "Macadelic", והתחיל הופעה של מק מילר ברוזלנד באלרום באפריל 2012. ביחד עם הראפר Juicy J, ג'ואי באדאס ופרו ארה בסיבוב הופעות של שלושים יום ביולי 2012. ביחד עם עוד ראפרים רבים, ג'ואי באדאס ביצע בית בשיר "Train 1" מהאלבום של Asap Rocky, ששמו "Long.Live.ASAP".
בדצמבר 2012 היו שמועות שג'ואי באדאס ייחתם לחברת התקליטים Roc Nation של ג'יי זי, אך בינואר 2013 הוא הפריך את השמועות ואמר שהוא מעדיף להישאר עצמאי מאשר לחתום לחברת תקליטים גדולה. ב-21 בדצמבר 2012 פרו ארה הוציאו את המיקסטייפ " P.E.E.P: The aPROcalypse".
2013: Summer Knights
ב-29 באוקטובר 2013, יצא המיני-אלבום Summer Knights EP. במיני אלבום היו ארבעה שירים מהמיקסטייפ באותו השם, ושלושה שירים חדשים כולל רמיקס. כשיצא, האלבום התחיל מקום 48 ב-מצעד אלבומי ה-R&B/היפ-הופ של בילבורד.
2014-הווה: $$.B4.DA ו-$$ALL AMERIKKKAN BADDA
באוגוסט 2014, ג'ואי באדאס הופיע בסרט קצר דמוי אוטוביוגרפיה בשם No Regrets, שבוים על ידי ריק קורדרו. במרץ 2016, בריאיון לרדיו שייד 45 הסביר ג'ואי באדאס ש"זה היה החלום שלי לשחק מאז שאני בכיתה ח'. תמיד רציתי להיות שחקן. ואני מרגיש שהמוזיקה עזרה לי לרדוף את החלום הזה."
בארבעה באוגוסט, 2014 ג'ואי באדאס הוציא את הסינגל הראשון מאלבום הבכורה שלו שטרם יצא "Big Dusty", והוציא את הווידאו קליפ שמונה ימים לאחך כך. ב-30 בספטמבר, הוא הוציא את הסינגל השני מהאלבום "Christ Conscious" דרך הטלוויזיה. הסינגל השלישי מהאלבום, "No. 99" יצא בתשעה בדצמבר. ב-23 בדצמבר, הסינגל הרביעי מהאלבום, "Curry Chicken" יצא. ב-13 בינואר ג'ואי באדאס הופיע בתוכנית הטלוויזיה The Tonight Show Starring Jimmy Fallon וביצע את השיר "Like Me" ביחד עם שלושה ראפרים אחרים. ב-20 בינואר 2015, יום הולדתו העשרים, יצא האלבום $$.B4.DA. האלבום קיבל שבחים רבים מהמבקרים.
בשלושה בספטמבר, 2015, הוציא ג'ואי באדאס ביחד עם הראפר הקוריאני טאבלו סינגל בשם "Hood". בשישה באוקטובר, 2015, הוא הוציא סינגל ביחד עם להקת האינדי רוק הבריטית גלאס אנימלס סינגל בשם "Lose Control".
בארבעה במרץ, 2016, ג'ואי באדאס הופיע בפעם הראשונה בטלוויזיה, בסדרת הדרמה "Mr. Robot" ברשת USA, בתפקיד לאון, סוכן בצבא האופל. ב-26 במאי הוא הוציא סינגל נוסף בשם "Devastated". השיר הגיע למקום 25 ברשימת Bubbling Under Hot 100 Singles של המגזין בילבורד, והיה השיר הכי מצליח של ג'ואי באדאס (כאמן סולו). הסינגל הסמך כזהב על ידי איגוד תעשיית ההקלטות האמריקאי ב-6 בינואר 2017. ב-20 בינואר 2017, ג'ואי באדאס הוציא את הסינגל "Land of the Free". ב-7 באפריל 2017, ג'ואי באדאס הוציא את אלבומו השני, "$ALL AMERIKKKAN BADDA".
בשנת 2019 השתתף כשחקן בסדרת הטלוויזיה "וו טאנג קלאן: סאגה אמריקאית" ברשת הולו שיצר ריזה.
ביולי 2022, ג'ואי באדאס הוציא את אלבומו השלישי, "2000".
השפעות
בריאיון עם המגזין XXL, ג'ואי באדאס הצהיר שהוא מושפע מנאז, טופאק שאקור, בלאק ת'וט, אם אף דום, ג'יי דילה, אנדרה 3000, ג'יי זי, והנוטוריוס בי. איי. ג'י.. ג'ואי באדאס גם הושווה לנאס בתקופת Illmatic.
בעיות משפטיות
בינואר 2015, ג'ואי באדאס נעצר והואשם על כך שלכאורה תקף ושבר את האף של שומר ראש לפני הופעה שלו.
מיקסטייפים
(2012) "1999"
(2012) "Rejex"
(2013) "Summer Knights"
אן רמזי (1929)
אנג'לינה (אן) רמזי (באנגלית: Angelina (Anne) Ramsey; 1 בספטמבר 1929 – 11 באוגוסט 1988) הייתה שחקנית קולנוע ותיאטרון אמריקאית, מועמדת פרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר ופרס גלובוס הזהב לשנת 1987 על תפקידה בסרט "לזרוק את אמא מהרכבת".
ביוגרפיה
רמזי נולדה בעיר אומהה שבנברסקה, נחשפה לראשונה לתחום התיאטרון בעת לימודייה בבנינגטון קולג' שבעיירה בנינגטון, ורמונט. הופיעה בתחילת שנות ה-50 במספר מחזות בברודוויי, שם הכירה את בעלה השחקן לוגן רמזי, השניים עברו להתגורר יחד בפילדלפיה והקימו שם תיאטרון מוזיקלי מקומי.
החלה את דרכה בקולנוע לצד בעלה ב-1971 בסרט "המועדון הספורטיבי", רמזי הופיעה עם בעלה בלא פחות מעשרה סרטים. התפרסמה בגיל מאוחר מאוד בסרטו של ריצ'רד דונר "הגוניס" בו גילמה את אימם של האחים פרטלי וזכתה בפרס סאטורן לשחקנית המשנה הטובה ביותר, כמו כן גם בסרט האימה של וס קרייבן "ידידות קטלנית". רמזי עברה ניתוח להורדת חלקים מהלשון והלסת שלה ב-1984 במטרה להסיר גידול סרטני שהתגלה בגרונה, הניתוח הצליח, אולם המחלה חזרה כעבור שנים אחדות. על אף הקושי הרב והמאבק במחלה רמזי לא הראתה סימני חולשה כשגילמה את אמו השטלתנית של אוון ליפט (דני דה ויטו) בקומדיה "לזרוק את אמא מהרכבת" אותה גם ביים דה ויטו. רמזי גילמה את אמו של דה ויטו למרות הפרש הגילאים הקטן ביניהם שעמד על 15 שנים. על הופעתה זכתה רמזי בפרס סאטורן שני, הועמדה לפרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר ולפרס גלובוס הזהב.
רמזי נפטרה בשנת 1988 ממחלת סרטן הוושט בגיל 58, כחצי שנה לאחר טקס האוסקר לו הייתה שותפה.
וולאגו אטו
וולאגו אטו (שם מדעי: Wallago attu) הוא מין של דג גרם גדול ממשפחת הסילוריים שבסדרת השפמנונאים, החי בדרום אסיה ודרום-מזרח אסיה והוא המין היחידי בסוגו.
לעיתים מתבלבלים בינו לבין קרוב שלו, המצוי באותה סביבה ובעבר השתייך לסוגו - שפמנון הליקופטר שיכול להגיע למשקל 95 קילוגרם. למעשה נוהגים לכנות אותו גם בתור "שפמנון הליקופטר" באנגלית.
שפמנון זה מגיע לאורך ממוצע של 75 סנטימטרים אך יכול להגיע לאורך של מטר ומשקל 20 עד 30 קילוגרם. נטען שהוא יכול להגיע לאורך 240 סנטימטרים ולמשקל 100 קילוגרם, אך ייתכן שאלו נתונים של מינים קרובים. השפמנון בעל לסתות גדולות שבקצותיהם זיפי "שפם" העוזרים לחוש את סביבתו והוא בעל סנפירים קצרים ובשרניים עם סנפיר גבי נמוך. לרוב הוא מצוי על קרקעית הנהרות בהם הוא חי. הוא צייד של דגים אחרים, הכוללים בעיקר קרפיוניים קטני ממדים ואשקופיים נוסף לחסילונים. הוא ניזון גם מנבלות. השפמנון ניצוד דרך קבע בידי תושבי הנהרות לצידם הוא חי. הוא מצוי בסכנת הכחדה עקב דיג יתר.
תוספות
התוספות הן חיבורים קולקטיביים רבים של רבני יהדות אשכנז וצרפת על התלמוד, שעריכתם נפרסה על פני תקופה של כמאתיים שנה. החיבור מכיל קושיות, תירוצים והערות על דברי התלמוד הבבלי. מאז חיבורן בימי הביניים המאוחרים, ריכזו התוספות את עיקר תשומת לבם של המעמיקים בתלמוד.
בדף התלמוד בהדפסתו המסורתית נמצאות התוספות בצדו החיצוני של העמוד. הן מתחילות במובאה קצרה מדברי התלמוד, המכונה "דיבור המתחיל". התוספות הן ביסודן הערות לדברי רש"י, המכונה "הקונטרס", אם כי התפתחו והשתכללו להרבה מעבר לכך.
בעלי התוספות
בעלי התוספות המוזכרים בתוספות הם קבוצה של מאות רבנים, ומתוכם מוזכרים 44 בקובצי התוספות המצויים בדפי התלמוד עצמו, והמשותף לכולם הוא לקיחת חלק בכתיבת פירושים המכונים תוספות על 30 ממסכתות התלמוד הבבלי ועל פירוש רש"י לתלמוד. בנוסף, יש מהם שכתבו פירושים לתורה ("דעת זקנים"). יצרו ופעלו במשך כמאתיים שנה, במאות השתים עשרה והשלוש עשרה. מרביתם מחוג תלמידי רש"י באשכנז ובצרפת ומיעוטם באנגליה ובאיטליה.
יצירת התוספות
התוספות התפתחו בחוג תלמידי רש"י, והרבנים החשובים שהשתתפו ביצירתם ("בעלי התוספות") הם, בין השאר, רשב"ם, רבנו תם, רבי יצחק בן שמואל (בדרך כלל מכונה ר"י), רבי שמשון בן אברהם משאנץ (רשב"א משאנץ), מהר"ם מרוטנברג ועוד אחרים (ושלוש פעמים מובא גם הרמב"ם).
ישנן כמה ואריאציות של תוספות. מחבר התוספות הראשון היה ר"י הזקן. ר"י הזקן ותלמידיו כתבו חיבורי תוספות על מסכתות התלמוד הבבלי, כאשר יש יותר מתוספות אחד על המסכת. המפורסמים מביניהם, רבי אלחנן בן ר"י הזקן, רבי שמשון בן אברהם הר"ש משאנץ שכתב את תוספות שאנץ (על שם העיר Sens), רבי יהודה שירליאון מפריז.
כל דור עיבד הוסיף וערך את חיבורי התוספות מן הדור הקודם. כך חוברו תוספות חכמי איוורא, בידי רבי יצחק ורבי משה בני שניאור מאיוורא, ותוספות חכמי אנגליה. בתקופה מאוחרת יותר נערכו התוספות (בעיקר תוספות שאנץ) בידי רבי אליעזר מטוך, רבנו פרץ מקורביל, ורבנו אשר בן יחיאל (הרא"ש).
נקודת המוצא של בעלי התוספות היא היותו של התלמוד חיבור אחד. מכאן שאין זה רצוי להסביר סתירות פנימיות בסוגיה, וסתירות בין סוגיה לסוגיה במסכתות שונות בתלמוד כ"מחלוקת הסוגיות" וכדומה, אלא כמקור להסקת דינים חדשים, בין השאר על ידי פלפול והעמדות שונות. כן ידועות התוספות ביחסן ל"מנהג ישראל" כמקודש, ורבים מבעלי התוספות יידחקו מאוד בהסבר התלמוד כדי לקיים את המנהג.
אותו יחס שנקטו כותבי התוספות לחכמי התלמוד נוקטים היום בישיבות כלפי בעלי התוספות עצמם, ומדקדקים בדבריהם, מקשים מתוספות לתוספות (אם כי זאת ניתן לעשות למעשה רק כאשר ידוע שכותב התוספות הוא אחד) ומתרצים על ידי חילוק ופלפול. גישה זאת לתוספות אינה חדשה, ומקורה כבר במאות השנים שאחרי חתימתן. בין המפלפלים המפורסמים בדברי התוספות נמצאים המהרש"ל, המהר"ם מלובלין והמהרש"א.