cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
גו-מיו
היסטוריה
הישגם הגדול של אנרי גו וכריסטיאן מיו היה המצאת המושג נובל קוויזין. כיום הוא שייך להיסטוריה, אך בשנות השבעים והשמונים שינה את פני המטבח הצרפתי תחילה ואחר כך את פני המטבח העולמי. לפתע כולם רצו לעשות "בישול חדש" והדבר הוביל למטבח קליל ויצירתי בידיהם של המוכשרים שבאומני המטבח, ולמטבח חסר רסן, דל טעמים ומשולל היגיון בידיהם של הפחותים שבהם, והקהל נהר לטעום את המגמות החדשות בבישול. אחר התפתח הנובל קוויזין למטבח מודרני ואז לפיוז'ן.
במשך חמש עשרה שנה שלטו אנרי גו וכריסטיאן מיו כמתווי אופנת האוכל העילי העכשווי, אולם בשנת 1983 מכרו את המדריך לשבועון Le Point ומאז עד היום עבר כשבע ידיים. הוא עדיין איכותי, אך הרבה פחות רלוונטי ומשפיע בחלוף השנים, יוקרתו פחתה, אך הוא שני רק למישלן.
גו-מיו בעולם
מדריך גו-מיו מתפרסם במדינות רבות, ולו גם ספר יינות שנתי ומדריכים ייעודיים לערים בעולם כמו פריז או לנושאים כמו מסעדות זולות.
המדריך יצא לאור גם בעברית, כסוקר ומדרג את מסעדות ישראל, בעריכתו של הסופר והמתרגם אביטל ענבר. המדריך התפרסם שבע שנים ברציפות בין 1996 ל-2003 ובצוותו היו כעשרים מבקרי מסעדות שזהותם נשמרה בסוד. עקב המיתון והאינתיפאדה השנייה הוחלט להפסיק את הוצאתו לאור. ענבר אמר על כך:
ציוני גו-מיו
מדריך גו-מיו מעניק ניקוד כמו בתי הספר בצרפת. ציוניו נעים מ-10/20 ועד 19/20 ומ-1 עד 4 "מצנפות"(כובעי-שף). רוב הניקוד מוקדש לטיב האוכל ויתרו לשירות, לאווירה ולעיצוב המקום.
שפי המאה
בשנת 1989, לרגל עשרים שנה להיווסדו, העניק גו-מיו לשלושה שפים את התואר "השפים של המאה": ז'ואל רובישון, פרדי ז'ירארדה, ופול בוקיז.
התאבדותו של ברנאר לואזו
ב-2003 התאבד השף ברנאר לואזו, לאחר שגו-מיו הוריד ציון למסעדתו, לה קוט ד'אור בסוליו שבבורגונדי, מ-19 ל-17 נקודות. לטענתם לואזו הציג מטבח קלאסי עילי אך נטול חידושים, וכן נמתחה ביקורת על ידי מבקר המסעדות של העיתון לה פיגארו, פרנסואה סימון, והופצה שמועה שגם המישלן יוריד את דירוגו משלושה לשני כוכבים. האצבע המאשימה הופנתה אל שני מדריכי המסעדות, הגוזרים לשבט או לחסד את הדין למפעל חיים של שף.
ברנאר לואזו נתגלה וטופח על ידי הנרי גו עוד כשהיה שף בלתי ידוע בן שלושים וארבע ב-1985 והוזנק לצמרת עם הציון המקסימלי דאז 19.5 נקודות (לימים גו-מיו ביטל ציון זה במדריך והשיתו על 19 בלבד) כאחד מקומץ שפים בצרפת. העובדה שהמדריך הוריד את ציונו ל-17 נקודות, בתוך קבוצה של מאה שפים, ובמקביל העלה את ציונו של מארק ורה (שהיה טבח אלמוני עד אז) ל-20 נקודות, היוותה מכה קשה לאגו של לואזו.
לאחר מותו שינתה המסעדה את שמה ל"לה רלה ברנאר לואזו" והיא ממשיכה לשמור על שלושה כוכבים במישלן ושבע עשרה נקודות בגו-מיו. השף הוא פטריק ברטון, שהיה הסגן של לואזו והמנהלת היא דומיניק לואזו, אלמנתו.
מארק ורה מקבל את הציון המקסימלי
בשנת 2003 נתן מדריך הגו-מיו לראשונה בתולדותיו את הציון המושלם 20/20 לשף מארק ורה (Marc Veyrat) עבור כל אחת משתי מסעדותיו: La Ferme de Mon Pere ששוכנת במג'ב ו-La Maison de Marc Verat שנמצאת בVeyrier du Lac באנסי, שאף נושאות כל אחת מהן בשלושה כוכבים במדריך מישלן. ארוחת-טעימות בת חמש עשרה מנות במסעדות אלה עלתה בראשית שנות האלפיים 295 אירו וארוחת-טעימות בת שמונה עשרה מנות עלתה 385 אירו לאדם בודד, כל זה ללא יין, הארוחה היקרה בצרפת דאז. למסעדות נדרש להזמין מקום שניים עד ארבעה חודשים מראש. מרק ורה שומר עד היום על ציון זה; על כך נמתחה ביקורת חריפה מצד רבים מהמבקרים, איש אומנם לא חולק על גאוניותו וגדולתו של ורה, אך מערערים על כך שהוא נחשב לשף הטוב ביותר, זאת בשעה שבימים עברו הגו-מיו לא העניק ציון עשרים אפילו לגדולים שבגדולים כמו אלן שאפל, ז'ואל רובישון ופרדי ז'ירארדה.
רייכנאו
רייכנאו (גרמנית: Reichenau) הוא אי השוכן באגם קונסטנץ בדרומה של גרמניה. האי שוכן באונטרזי, האגן המערבי והקטן של הימה, מערבית לעיר קונסטנץ, והוא מחובר לגדות האגם בסוללה.
רוחבו של האי כקילומטר וחצי, ואורכו כחמישה וחצי קילומטרים. גובהו המקסימלי של 438.7 מטרים מעל פני הים (43 מטרים מעל פני האגם).
בשנת 2000 הוכרז האי כאתר מורשת עולמית של ארגון אונסק"ו בשל המנזר ששכן באי. קתדרלת המנזר מוקדשת למרים אם ישו ולמרקוס הקדוש, כמו כן באי שתי כנסיות, האחת מוקדשת לגאורגיוס הקדוש (הנודעת בציורי הקיר שבה, מהמאה ה-10) והשנייה לפטרוס ולפאולוס.
היסטוריה
המנזר הבנדיקטיני נוסד באי בשנת 724 על ידי הקדוש הנוצרי פירמין. פירמין עזב את האי בשנת 727 בשל מחלוקת עם השליט המקומי. האייטו, יורשו כראש המנזר, פיתח את המנזר, אשר בתקופת כהונתו של ואלדו מרייכנאו כראש המנזר זכה להשפעה רבה בחצר השלטון הקרולינגי.
במנזר שכנו בית ספר, סקריפטוריום (סדנה להעתקת ספרים) וסדנת אומנים, והיה מרכז להעתקת כתבי יד בקיסרות הרומית הקדושה במאה ה-10 והמאה ה-11. בין כתבי היד הידועים שנכתבו במנזר ניתן למנות את הפריקופס של היינריך השני ואת אפוקליפסת במבורג.
המנזר הגיע לשיאו בתקופת כהונתו של ברנו מרייכנאו (1008–1048) כראש המנזר. במהלך המחצית השנייה של המאה ה-11 פחתה השפעתו של המנזר בשל הרפורמות של האפיפיור גרגוריוס השני, ובשל התחרות עם מנזר סנט גאלן הסמוך. בשנת 1541 השתלט הבישוף של קונסטנץ על אזור המנזר, גירש את מרבית הנזירים והרשה ל-12 נזירים בלבד להיוותר במנזר. בשנת 1757 פוזר המנזר והנזירים הועברו בכוח למנזרים אחרים. אדמות המנזר נמכרו בשנת 1802. ספריית המנזר המפורסמת הועברה לספריית המדינה בקרלסרוהה אף שחלק מהמסמכים הועברו לספריית מדינת בוואריה במינכן.
אולימפיאדת השחמט 1936
אולימפיאדת השחמט הלא רשמית השלישית התקיימה במקביל לאולימפיאדת ברלין (1936) ואורגנה על ידי האיגוד השחמט הגרמני הגדול (Grossdeutscher Schachbund). האירוע התקיים במינכן בין 17 באוגוסט ל-1 בספטמבר 1936.
ג'יינס אינפורמיישן גרופ
ג'יינס אינפורמיישן גרופ (Jane's Information Group) (או בקיצור ג'יינס) היא חברת פרסום מידע שמתמחה בנושאי תחבורה וצבא. היא נוסדה על ידי פרד ת. ג'יין ב-1898. ג'יין התחיל בהכנת סקיצות של ספינות כחובב, והדבר התפתח בהדרגה לידע אנציקלופדי, שהגיע לשיאו בפרסום "כל ספינות הקרב בעולם" ("All the World's Fighting Ships"). החברה שג'יין ייסד הסתעפה בהדרגה לתחומי התמחות צבאיים אחרים.
Hello (שיר של אדל)
Hello (בעברית: הלו) הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת-יוצרת הבריטית אדל, מתוך אלבום האולפן השלישי שלה, 25. השיר יצא לאור ב-23 באוקטובר 2015, על ידי חברת התקליטים אקס-אל רקורדינגס, כסינגל הראשון מתוך האלבום.
ג'יינס אינפורמיישן גרופ
הספרים והמגזינים המפורסמים על ידי ג'יינס נחשבים דה פקטו למקורות המודיעין הגלוי למידע על מערכות נשק, טרור, ויציבות משטרים. בתוכנית 60 דקות של CBS תוארה ג'יינס כ"הדבר הקרוב ביותר לסוכנות מודיעין מסחרית". ג'יינס הוכרה על ידי ה-Government Accountability Office (GAO) כמומחית בתחום הטרור ואיום הטרור על התשתיות בארצות הברית. ג'יינס הוכרה גם על ידי המעבדות הלאומיות סאנדיה כמקור מומחה למידע הנוגע לאיומים על תשתיות לאומיות בארצות הברית.
Hello (שיר של אדל)
השיר
השיר נכתב על ידי אדל וגרג קורסטין שגם הפיק את השיר וניגן בו גיטרה בס ופסנתר. הם החלו לעבוד על הלחן במערב לונדון באזור צ'יזוויק (מעט יוצא דופן עבור אדל שנוהגת לכתוב את שיריה בבית). תהליך יצירת השיר היה ארוך, ונמשך מעל לשישה חודשים.
Hello הוא בלדת פסנתר עם נגיעות של סול. מילות השיר מדברות על חרטה, נוסטלגיה וגעגוע.
השיר יצא לאור ב-23 באוקטובר 2015 והיה ללהיט גדול. באותו יום אף יצא לאור גם קליפ מורחב באורך של 6:06 דקות, רובו בשחור לבן. בקליפ, אדל חוזרת לבית ישן ונזכרת באהבות שלה מן העבר. הוא בוים על ידי קסבייה דולן. השחקן לצד אדל בקליפ הוא טריסטן וילדס. בשל הצלחתם הרבה, השיר והקליפ זכו לעשרות ביצועים ופארודיות שונות.
הצלחה
השיר והקליפ זכו להצלחה ויראלית רבה. ביום שבו "Hello" יצא לאור, הוא נצפה 27.7 מיליון פעמים ביוטיוב – שיא עולמי, ובכך שבר את השיא הקודם אשר היה שייך לטיילור סוויפט עם שירה "Bad Blood" – שעשה 20.1 מיליון צפיות, שיא זה נשבר בשלישית כאשר הוציאה סוויפט את שירה "Look What You Made Me Do", שצבר למעלה מ-42.3 מיליון צפיות ביממה הראשונה שלו ביוטיוב. לאחר יומיים, היו לקליפ מעל לחמישים מיליון צפיות. חודש לאחר צאתו ב-23 בנובמבר לקליפ היו מעל 464 מיליון צפיות. ב-19 בינואר 2016 הקליפ עבר את המיליארד צפיות ביוטיוב, והוא הצליח לעשות זאת בזמן הקצר ביותר בתולדות יוטיוב – 89 ימים, ובכך הוא שבר את השיא הקודם שהיה שייך לגנגנם סטייל של הראפר סיי עם 160 יום, והוא אחד הקליפים הכי נצפים ביוטיוב בכל הזמנים.
מיד לאחר שיצא השיר, הוא נכנס היישר למקום הראשון במצעד הבילבורד הוט 100, ושהה שם במשך 10 שבועות ברצף ובכך שברה אדל את שיאה של הזמרת האמריקאית ליידי גאגא עם שירה "Born This Way" ששהה 6 שבועות רצופים מיד לאחר צאתו. השיר הוא ה-24 בהיסטוריה של בילבורד שהצליח להגיע לצמרת המצעד עם יציאתו.
בישראל, "Hello" הוא אחד השירים הלועזיים הבודדים בהיסטוריה שהצליחו להיכנס היישר אל המקום הראשון במצעד השבועי של גלגלצ. בסוף שנת 2015, השיר נבחר פה אחד ל"שיר השנה" במצעד השנתי בתחנה, ואף זיכה את המבצעת שלו בתואר "אשת השנה במוזיקה".
כשלוש שנים לאחר צאתו, צבר הקליפ למעלה מ-2,535,132,344 צפיות.
הצלחה מסחרית
עם יציאתו מכר השיר למעלה מ-1.1 מיליון עותקים דיגיטליים, ובכך שברה אדל את שיאו של פלו רידה עם שירו "Right Round", שמכר 636,000 עותקים דיגיטליים בשבוע הראשון לצאתו. השיר הוא הראשון בהיסטוריה אשר הצליח למכור למעלה ממיליון עותקים דיגיטליים, ובמכלול הוא השלישי עם הפתיחה החזקה ביותר בהיסטוריה מאז ש-"Nielsen SoundScan", החלו לחשב נתונים אלו. אלטון ג'ון הוא הזמר עם הפתיחה הראשונה והשנייה הכי גדולה בהיסטוריה כאשר בשבוע הראשון לצאתו של "Candle in the Wind", מכר 3.446 מיליון עותקים, ובשבוע השני 1.2 מיליון עותקים.
בשבוע השני לצאתו מכר השיר 635,000 עותקים דיגיטליים ובהבדל של כ-1000 עותקים בלבד מ-"Right Round" של פלו רידה, התמקם השיר במקום ה-3 בפתיחות הדיגיטליות הגדולות ביותר בהיסטוריה. נכון לינואר 2016, מכירותיו הדיגיטליות של השיר מסתכמות ב-3.7 מיליון עותקים. השיר נכנס היישר אל המקום ה-1 במצעד הקנדי עם מכירות של כ-140,000 עותקים, ובכך חסמה את ג'סטין ביבר עם "Sorry", שנכנס היישר אל המקום השני עם מכירות של כ-40,000 עותקים. בארצות הברית השיר מכר למעלה מ-5 מיליון עותקים ובכך הפך לאחד מהשירים הנמכרים ביותר שם. בבריטניה מכר 1.8 מיליון עותקים, ובכך הפך לשיר ה-35 הנמכר ביותר בכל הזמנים שם. באוסטרליה מכר השיר 490,000 אלף עותקים, ובכך הפך לאחד מהנמכרים ביותר שם גם כן.
בעולם נמכר השיר בסדר גודל של כ-21.7 מיליון עותקים, דבר אשר הופך אותו לאחד מהשירים הנמכרים ביותר בכל הזמנים.
אלי ציפורי
אלי ציפורי (נולד ב-15 במאי 1962) הוא עיתונאי ופובליציסט ישראלי, ראש הדסק הכלכלי של "מעריב השבוע". בעבר היה סגן עורך "גלובס" ועורך העיתון בפועל ובמקביל גם עורך החדשות בו. היה בעל טור בעיתון זה עד לפיטוריו בספטמבר 2019. בעל תוכנית קבועה ב"גלי ישראל" והבלוג 'עיתונות אקטיבית'.
קורות חיים
נולד ב-1962. שירת בחיל המודיעין, למד באוניברסיטת תל אביב. ב-1 ביוני 1984 החל לעבוד בעיתון "גלובס" והיה בו עיתונאי מאז ובמשך 35 שנים.
בפברואר 2014 קיבל מ"האגודה לזכות הציבור לדעת" את פרס העיתונות הכלכלית, בגובה 5,000 דולר, בגין "תקשורת כלכלית אמיצה, המדווחת על נושאים כלכליים כהווייתם, ללא התחשבות בגורמים עסקיים, פוליטיים, תקשורתיים ואחרים". בנימוקי ועדת הפרס נקבע ש"בין הישגיו ... ההעלאה לדיון ציבורי של נושא הרווחים הכלואים, חשיפת הטבות המס לגופים ומגזרים, תחקירים בנושא יוקר מוצרי המזון בישראל לעומת יתר העולם, חגיגות השכר והפנסיה בבנק ישראל, מצב הרפואה הציבורית ובעיקר הסכומים המופרזים של דמי ניהול אשר נגבו מאזרחי ישראל באמצעות חברות הפנסיה והביטוח. המהלכים שנולדו כתוצאה מכתבותיו בתחום זה חסכו לאזרחי ישראל סכום מיצרפי של כמיליארד ש"ח בשנה".
בספטמבר 2019 פוטר מעבודתו ב"גלובס" ובמרץ 2020 מונה לראש הדסק הכלכלי של "מעריב השבוע" והחל לשדר תוכנית אישית ברדיו גלי ישראל.
במהלך משפט נתניהו נהג ציפורי לשבת באולם המשפט, להקליד את הנאמר ולשלוח את המלל אל כנרת בראשי, ששידרה אותו באינטרנט באולפן הפתוח שפתחה לשם כך. ציפורי פרש מהאולפן הפתוח ב-22 בדצמבר 2022.
בספטמבר 2022 יצא לאור ספרו "הפיכה - הקשר המשחית בין התקשורת לפרקליטות", בו מגולל ציפורי את טענותיו להפיכה שלטונית נגד נתניהו ואת הקשר של עיתונאים לכך.
תביעות דיבה
נגד ציפורי הוגשו והוא הגיש מצדו מספר תביעות דיבה. תביעה אחת הוגשה נגדו באוקטובר 2020 על ידי עיתונאי ערוץ 13 ברוך קרא, לאחר שציפורי טען כי קרא הסגיר את ליאורה גלט-ברקוביץ' כמקור העיתונאי שלו בפרשת סיריל קרן, וכן בעקבות מספר ציוצים שתקפו באופן בוטה את קרא, דוגמת כינויו "עבד נרצע של הפרקליטות". ציפורי הפסיד בתביעה זו וחויב לפצות את קרא ב-45 אלף ש"ח ולמחוק ארבעה ציוצים פוגעניים.
כחצי שנה קודם לכן, באפריל 2020 הוגשה נגדו תביעה בסך 100 אלף ש"ח על ידי יאיר לפיד, על פוסט של ציפורי שבו כתב כי "חמאס היה שותף מלא למזימות של הקמת ממשלת מיעוט", אך תביעה זו נמשכה לאחר הגשת כתב ההגנה, ללא פסיקת הוצאות לשום צד, בנובמבר 2021,
תביעה בסך 142 אלף ש"ח שהוגשה על ידי העיתונאית לשעבר חנה קים באוקטובר 2019, נדחתה ובית המשפט פסק בה הוצאות משפט לטובת ציפורי בסך 25 אלף ש"ח.
תביעה מצד עיתונאי גלובס אבישי גרינצייג בנובמבר 2020 בסך מיליון ש"ח נענתה בתביעה שכנגד שהגיש ציפורי. תביעתו של ציפורי נדחתה, וביוני 2023 הוא חויב לשלם לגרינצייג כ-200 אלף ש"ח.
במאי 2022 הגיש ציפורי תביעת דיבה בסך מיליון ש"ח נגד "העין השביעית", "שקוף" והעיתונאים חיים לוינסון, עקיבא נוביק ואבישי גרינצייג.
ציפורי הגיש גם תביעת דיבה נגד עמותת "התמנון", עמותת "הצלחה" ועו"ד אלעד מן, אך משך אותה בדצמבר 2022.
בדצמבר 2022 הוגשה נגד ציפורי תביעת דיבה בסך 5 מיליון שקלים על ידי הדס קליין, עדת תביעה בתיק 1000.
חיים אישיים
נשוי לבתיה, אב לשלוש בנות וגר ברמת גן.
Shine (שיר של יירס אנד יירס)
Shine הוא שיר של יירס אנד יירס. השיר יצא, על ידי חברת התקליטים פולידור רקורדס ואינטרסקופ רקורדס, ב-5 ביולי 2015, כסינגל השישי של אלבום האולפן הראשון של הלהקה, Communion. השיר נכתב על ידי אולי אלכסנדר, אמרה טורקמן, מייקי גולדסוורת'י, מארק ראלף וגרג קורסטין, והופק על ידי אולי אלכסנדר ומארק ראלף.
נכון לינואר 2023, השיר הושמע למעלה מ-119 מיליון פעמים ביוטיוב, ולמעלה מ-160 מיליון פעמים בספוטיפיי.
אפיק רום
אפיק רום הוא מערכת לחץ נמוך הנמצאת בשכבות הגבוהות של האטמוספירה.
מדד מקובל למערכות לחץ ברום הוא מפלס 500 מיליבר - משטח לחץ שנע בממוצע בישראל בין הגבהים 5,500–5,800 מטר מעל גובה פני הים. (לשם השוואה, 1013.2 מ"ב הוא לחץ האוויר הממוצע בקרקע). אפיק רום הוא אזור בו גובה משטח הלחץ (500 מיליבר) נמוך מהאזורים שמסביבו, כלומר  באזורים הסובבים את האפיק, הלחץ בן 500  מ"ב נמצא בגובה רב יותר מאשר באפיק עצמו.
מגנוס לינדברג
לימודים
לינדברג, יליד הלסינקי, למד באקדמיית סיבליוס בהלסינקי אצל ראוטאווארה והיינינן, החל בפסנתר. הוא השתתף בקורסי קיץ בסיינה שבאיטליה, בהנחיית דונאטוני ובדרמשטאדט בהנחיית בריאן פרניהאף. לאחר סיום לימודיו ב-1981 יצא לסיורים ברחבי אירופה, למד באופן פרטי אצל גלובוקאר וגריזי בפריז. ועיין בתיפוף יפני ובפאנק רוק בברלין.
אפיק רום
מערכת זו מאופיינת באוויר דחוס יותר ולכן הוא גם קר יותר. נוכחותו של האפיק מעידה על נוכחות אוויר קר וכבד ברום, דבר המעודד עליית אוויר חם וקל מהמפלסים הנמוכים. הרום תמיד קר יותר, עם זאת, האוויר מטה לא יעלה תמיד אלא רק החל מהפרש מסוים. האוויר העולה מתעבה ויוצר עננים.
מגנוס לינדברג
יצירות וסגנון
"מלאכת מחשבת" (Kraft), שנכתבה בשנים 1983-86, גם היא בשביל טואימי, היא היצירה הגדולה ביותר של לינדברג עד היום, עם הרמוניות של יותר מ-70 צלילים ופרטיטורה בגובה מטר. היא עושה שימוש באינסטרומנטאציה מסורתית לצד הקשה על גרוטאות מתכת וקריינות. לאחר סיום "מלאכת מחשבת" התקשה לינדברג בהלחנה, ופרט ל"אוּר" (Ur) משנת 1986, שאותה כינה "מלאכת מחשבת בצורה קאמרית", השתלטה עליו תקופה של הפסקת יצירה, שנמשכה למעלה משנתיים. את הזמן הזה הקדיש הן לחשיבה מחודשת על סגנונו והן להחלמה ממחלה טרופית, שדבקה בו במסע באינדונזיה.
אפיק רום
בנוסף, לאפיק הרום יש היכולת ליצור שקע ברומטרי בקרקע. הוא זה שאחראי להיווצרות שקע קפריסאי חורפי סמוך לישראל. בקדמת האפיק (חלקו המזרחי), ישנה התבדרות ברום, כלומר, נותר ריק (ואקום) המעודד את האוויר מטה לעלות ולתפוס את מקומו.
מגנוס לינדברג
יצירות וסגנון
"מלאכת מחשבת" השתמשה במבנה דמוי-שאקון, שמהלך היצירה בו מבוססת על מחרוזת נשנית וחוזרת של אקורדים. רעיון זה היווה בסיס לסגנון החדש של לינדברג. הוא חזר בטרילוגיה תזמורתית המורכבת מ"קינטיקה" (1988), "מריאה" (1989-90) ו"שמחה" (Joy) (1990). אף כי עניינו של לינדברג בתפעול אלקטרוני של הצליל פחת עם הזמן, הוא המשיך לבחון את האפשרויות הגלומות בתוכנת הלחנה, ו"מנוע" מדגימה קונטרפונקט מורכב שנוצר במחשב. מאז "שמחה" חל בסגנון, בתזמור ובהרמוניות של לינדברג זיכוך הדרגתי, שניכר לראשונה ביצירות "קורנטה" להרכב קאמרי (1992) (וגרסת ההמשך התזמורתית שלה, "קורנטה II" מאותה שנה), ו"דואו קונצ'רטנטה" (1992). ביצירות אלה גילה לינדברג קשת השפעות, מפייר בולז וטריסטאן מורייועד איגור סטרווינסקי ומינימליזם. יצירתו הסימפונית "הילה" (Aura) (1994) משקפת סגנון חדש ואקלקטי יותר.
מאז ממשיך לינדברג לבנות על ההתפתחויות הללו, מוסיף ומלטש את סגנונו, הנוטה כיום לעבר סוג של טונאליות חדשה, שרמזים לה הופיעו ביצירות כמו "שמחה" ו"הילה". התפתחות זו מגיעה לשיאה באחת מיצירותיו הפופולריות ביותר עד כה, בקונצ'רטו לקלרינט ב-2002, שיש בו מלודיה בעלת אופי עממי ותזמור עשיר.
אפיק רום
בישראל, במהלך החורף מגיע בממוצע אפיק רום אחד בשבוע (עם השקע הקפריסאי שמתחתיו). האפיק מגיע לרוב מאיטליה, הנמצאת במערב הים התיכון ובדרכו לישראל נוטה להיחלש. בממוצע שוהה כיומיים בישראל וכאשר האפיק עמוק במיוחד, עשוי לרדת שלג בירושלים.
מגנוס לינדברג
פרסים ואותות הוקרה
לינדברג קיבל כמה וכמה פרסי יצירה, בהם פרס איטליה (1986), בימת המלחינים של אונסק"ו הבינלאומי (1986), פרס המוזיקה הנורדית (1988) על "מלאכת מחשבת", ופרס האגודה הפילהרמונית המלכותית על יצירה רחבת-יריעה (1992).
אפיק רום
בחורף האפיקים ה"בשרניים" הם הירוקים. אבל בסופו של דבר האפיק נמדד ביחס לסביבתו, לכן נגדיר כלל אצבע- כדי להקל על זיהוי אפיק הרום במפות 500 נגדיר אותו כ"קערה". צורת U. הצורה שבה מתעקלים הקווים הצבעוניים במפה.
מגנוס לינדברג
פרסים ואותות הוקרה
בעונת 2009-10 היה לינדברג למלחין הבית של הפילהרמונית של ניו יורק, בהזמנת המנהל המוזיקלי הנכנס, אלאן גילברט. בתוכנית של קונצרט הפתיחה החגיגי של הפילהרמונית בספטמבר 2009 נכללה יצירה חדשה של לינדברג, "אקספו", שהתקבלה היטב.
אפיק רום
אפקט דו-שקע
אפקט דו-שקע (או בעגה המטאורולוגית בישראל "ביצי השור", לפי המטאורולוג ד"ר ברוך זיו) מתאר מצב שבו אפיק רום, הנוצר בדרך כלל במערב הים התיכון, מתקדם לעבר ישראל. טרם הגיעו לחופי הארץ בוחר לפתע במסלול צפוני הפונה לכיוון הים השחור. במצב זה, אפיק הרום לא מגיע ומערכת גשם פוטנציאלית "מבטלת" את הגעתה לארץ. סוגיה זו מתעתעת רבות בחזאים ולמעשה הופכת את חיזוי מזג האוויר למשימה קשה ביותר.
הסיבה לבריחת האפיק צפונה נעוצה בהיווצרות של אפיק רום נוסף מערבית לאפיק הקיים ובצמוד אליו. במצב כזה, האפיק הקיים נחלש במהירות ומצפין.
ניתן לראות דוגמה לאפקט זה מחורף 2004/5 בתמונות להלן:
מפות של אפיקי רום
שלושת המודלים המובילים: GFS, EC, UKMO
בכל אחד מהם יש תפריט. מפת 500 היא הראשונה בתפריט ומשמשת כברירת מחדל. ישראל נמצאת על גבול המפה בצד ימין.
יחסי דנמרק–סינגפור
יחסי דנמרק–סינגפור הם היחסים הדו-צדדיים בין דנמרק לסינגפור.
סקירה כללית
הקשרים בין המדינות החלו עם הקמת הקונסוליה הדנית הראשונה בסינגפור בשנת 1845, כדי להתכונן לבואה של הספינה הדנית, גלאתיאה, במהלך משלחתה ברחבי העולם. בשנת 1965 כוננו יחסים דיפלומטיים רשמיים בין המדינות, ובשנת 2015 נחגגו 50 שנה ליחסים הדיפלומטיים בין המדינות. שתי המדינות משתפות פעולה בפעילות כלכלית, כמו גם יעילות מים, משאבים ואנרגיה.
שטפן וולפה
שטפן ווֹלפֶה (בגרמנית: Stefan Wolpe; 25 באוגוסט 1902 – 4 באפריל 1972) היה מלחין יהודי-גרמני. עלה לארץ בשנות השלושים ולאחר מכן היגר לארצות הברית.
קורות חיים
וולפה נולד בברלין, בן למשפחה יהודית. מגיל ארבע-עשרה למד בקונסרבטוריון של ברלין, והמשיך את לימודיו בבית הספר הגבוה למוזיקה בשנים 1920-1921. למד קומפוזיציה אצל פרנץ שרקר והיה גם תלמידו של פרוצ'ו בוזוני. במקביל למד גם בבאוהאוס ופגש כמה מן הדאדאיסטים. וולפה כתב מוזיקה לפואמה "אנה בלום" של קורט שוויטרס.
המוזיקה שוולפה כתב בין 1929 ל-1933 הייתה אטונאלית, בשיטת שנים-עשר הטונים של ארנולד שנברג. עם זאת, אולי בהשפעת המוזיקה המגויסת (Gebrauchsmusik) של פאול הינדמית, וכסוציאליסט נלהב בעצמו, כתב כמה יצירות לאיגודי פועלים וללהקות תיאטרון קומוניסטיות. למענם כתב בסגנון נגיש יותר ושילב בו יסודות של ג'אז ומוזיקה פופולרית. שיריו נעשו פופולריים והתחרו באלה של הנס אייזלר.
יצירותיו מאותה תקופה היו לעיתים בשיטת שנים-עשר הטונים, פעמים אחרות דיאטוניות, לעיתים התבססו על סולמות ערביים, מקאמים ששמע בארץ ישראל ולעיתים השתמש בשיטה אחרת של ארגון טונאלי. המוזיקה שלו הייתה קיצונית, אבל נמנעה מן הפונקטואליות של מלחינים כמו פייר בולז (ביצירותיו מ-1951-1953) והשתמשה במקומה במחוות ביטוי קונבנציונליות יותר.
וולפה חלה במחלת פרקינסון בשנת 1964. הוא מת בניו יורק ב-1972. אליוט קרטר ספד לוולפה במילים הבאות: "קרינה כשל כוכב שביט, שכנוע פנימי עמוק, מסירות קנאית, חשיבה נוקבת ברמות רבות של רצינות והומור, בשילוב עם הרפתקנות ומקוריות עוצרות נשימה, אפיינו את חייו הפנימיים והחיצוניים של שטפאן וולפה, כפי שהם מאפיינים את יצירותיו."
שטפן וולפה היה קרוב משפחה של המלחין מיכאל וולפה (בן-דוד של סבו ושל סבתו, שהיו בעצמם בני-דודים) ובתקופת חייו בארץ שמר על קשרים עם משפחתו.
התקופה הארץ-ישראלית
וולפה שהה בארץ ישראל 4 שנים בסך הכל, 1934-1938, והתגורר בקיבוץ קריית ענבים. הוא היה חלק מקבוצת מלחינים (ביניהם יוסף טל) אשר עלו מגרמניה לארץ ישראל בעקבות עליית הנאצים לשלטון. בתקופה זו ייסד את האקדמיה למוסיקה ולמחול בירושלים יחד עם חנוך יעקבי ולימד הלחנה. בין תלמידיו חיים אלכסנדר ואפרים בן־חיים (לייבינזון). וולפה היה קומוניסט/מרקסיסט, פציפיסט ולא ציוני. אולם, בשנותיו בארץ "נתפס להתלהבות חלוצית, התמסר לחינוך מוזיקלי ולפעילות עסקנית-אמנותית, כתב שירים רבים למקהלות חובבים וניצח על מקהלות בקיבוצים. על אף היותו חדשן, הדוגל במהפכנות מוזיקלית, וולפה חיפש דרכים להגיע אל הציבור הרחב, אם באמצעות חינוך ואם במוזיקה שכולם יכולים ליהנות ממנה". וולפה שיתף פעולה עם המשורר נתן אלתרמן והלחין מספר משיריו. כמו כן לחניו לשיריו של טשרניחובסקי זכו לפרסום. אולם המוזיקה שכתב לביצוע באולמות קונצרטים נשארה מסובכת ואטונאלית. על פי יהואש הירשברג, עמיתיו של וולפה באקדמיה למוסיקה ולמחול בירושלים הסתייגו מסגנונו החדשני. אחת מהם, הצ'לנית תלמה ילין אמרה לו כי "יצירותיו מסבות לה יותר סבל ממה שגורם כאב שיניים". דחייה זו בנוסף לכך שלא הוארך חוזה ההוראה של האקדמיה למוסיקה ולמחול בירושלים הובילה להחלטתו לעזוב את הארץ. היחס לוולפה התבטא לא רק בהסתייגות אלא גם בהתעלמות, בספרים חשובים אשר סיכמו את חיי המוזיקה בישראל וולפה אינו נזכר כלל.
חרדת אקלים
חרדת אקלים (באנגלית: Climate anxiety) הידועה גם כחרדה אקולוגית (eco-anxiety) ולחץ אקלימי (eco-distress) הוא מונח המשתמש לתיאור "פחד כרוני מפני אבדון סביבתי". תופעת חרדת האקלים נחקרת באופן מקיף מאז שנת 2007, וקיימות לה הגדרות שונות אשר עדיין נמצאות בשימוש. הגדרה נפוצה נוספת למונח היא: "התחושה הכללית שהיסודות האקולוגיים של הקיום נמצאים בתהליך של קריסה". חלק מהחוקרים משתמשים במונח "חרדה אקולוגית" כמילה נרדפת ל"חרדת אקלים", בעוד שאחרים מעדיפים לראות בהם מונחים נפרדים. בעוד שחלק גדול מהשיבוש האקולוגי נובע משינויי אקלים, חלקם נגרמים מפעילות אנושית ישירה, כגון בירוא יערות. מצב של חרדת אקלים אינו נחשב לאבחנה רפואית, אלא כתגובה רציונלית למציאות של שינויי אקלים, אולם מקרים חמורים של חרדה מסוג זה עלולים להשפיע על בריאות הנפש אם הם נותרים ללא טיפול.
חרדה אקלימית היא רגש לא נעים, אם כי הוא יכול להיות ניתן להסתגלות, ולהניע התנהגות מועילה כמו איסוף מידע רלוונטי בנושא. עם זאת, הוא יכול להתבטא גם בהימנעות מעימותים, או אפילו להיות "משתק". אנשים מסוימים דיווחו שהם חווים כל כך הרבה חרדה ופחד לגבי העתיד בצל שינויי האקלים, עד כדי כך שהם בוחרים לא להביא ילדים לעולם. בשנת 2017 גדלה במהירות תשומת הלב בציבור באשר לחרדה אקלימית, ובמיוחד מאז סוף 2018, כאשר פעילת הסביבה השוודית גרטה טונברי דנה בפומבי בחרדה האקלימית שלה.
בשנת 2018, האגודה האמריקנית לפסיכולוגיה פרסמה דו"ח בנושא השפעת שינויי האקלים על בריאות הנפש. בדו"ח נכתב, בין היתר, כי "שינויים הדרגתיים וארוכי-טווח באקלים יכולים גם להציף מספר רגשות שונים, לרבות פחד, כעס, תחושות של חוסר אונים או תשישות". באופן כללי הנושא נוטה להשפיע בצורה הרבה ביותר על צעירים. הלחץ הקשור לאקלים אשר משפיע על בני נוער ואנשים בשנות ה-20 לחייהם הושווה לפחדים מהמלחמה הקרה שאחזה בצעירים מדור הבייבי בום שהגיעו לבגרות תחת איום של השמדה גרעינית. מחקר מצא כי על אף שישנן חוויות רגשיות מוגברות הקשורות להכרה ולציפייה לשינויי האקלים ולהשפעתם על החברה, אלו הן מטבען ניתנות להסתגלות. יתר על כן, עיסוק בחוויות רגשיות אלו מוביל להגברת החוסן, יכולת הפעולה העצמאית, התפקוד הרעיוני והפעולה הקולקטיבית. אנשים מתבקשים למצוא דרכים קולקטיביות לעבד את החוויות הרגשיות הקשורות לאקלים על מנת לתמוך בבריאותם הנפשית וברווחתם.
שכיחות
סקרים שנערכו בשנת 2018 בארצות הברית מצאו בין 21% ל-29% מהאמריקאים אמרו שהם "מאוד" מודאגים לגבי האקלים, פי שניים מהשיעור שנמצא במחקר דומה משנת 2015. המצב הפך נפוץ במיוחד בקרב ילדים וצעירים – באוניברסיטאות מסוימות יותר מ-70% מהסטודנטים תיארו את עצמם כסובלים מחרדה אקולוגית, אם כי נכון לתחילת 2021, הדרכים התקפות להערכת שכיחות החרדה האקולוגית או האקלימית לא היו מבוססות היטב. סקר שפורסם בספטמבר 2021 ונערך בקרב 10,000 צעירים ברחבי העולם, מצא שכמעט 60% היו מאוד מודאגים או מודאגים במיוחד משינויי האקלים. שני שלישים אמרו שהם חשים עצובים, מפוחדים וחרדים, בעוד שקרוב ל-40% דיווחו שהם מהססים להביא ילדים לעולם. דו"ח מאוקטובר 2021 המבוסס על סקרים שנערכו בבריטניה מצא כי 78% מהנשאלים הביעו מידה מסוימת של חרדה אקולוגית. הדו"ח לא מצא הבדל משמעותי ברמות החרדה האקולוגית בהתבסס על גיל או מעמד חברתי. עם זאת, הוא מצא שנשים (45%) נטו יותר באופן ניכר לדווח על רמות גבוהות של חרדה אקולוגית, בהשוואה לגברים (36%).
מחקר משנת 2022 שהוזמן על ידי האקדמיה האמריקאית לרפואת שינה דיווח כי "חרדות סביב שינויי האקלים ובעיות סביבתיות" גרמו לנדודי שינה בקרב 70% מהאמריקאים.
תפיסה זו של חרדה וצער אקלימיים או אקולוגיים היא מרחיקת לכת בשל האופי הנרחב של המודעות לשינויי האקלים, המתאפשרת באמצעות התקשורת מבוססת-הטכנולוגיה של ימינו. שינויי האקלים הם איום חמור, מתמשך וגלובלי המאופיין במידה רבה בחוסר ודאות וחוסר הבנה. מסיבה זו, חרדה וצער בקרב בני אדם הם תגובות טבעיות ורציונליות עבור אלה שחשים פחד או חוסר שליטה. לדוגמה, תחושות מסוג זה עשויות לצוץ אצל אנשים שנאלצים לעזוב את בתיהם, להתמודד עם אי ודאות לגבי הסביבה שלהם בעתיד, או לחוש דאגה לפגיעה העתידית של ילדיהם. ניתן לחלק את הצער האקלימי לשלוש קטגוריות: הפסדים אקולוגיים פיזיים, המחסור בידע בנושאי סביבה והפסדים עתידיים צפויים. אלה המסתמכים באופן הדוק ביותר על הקרקע ועל פעילויות המבוססות על קרקע עבור מחייתם ורווחתם, כגון ילידים וחקלאים, פגיעים במיוחד להידרדרות במצב בריאות הנפש.
תגובות רגשיות
השפעות פסיכולוגיות אקלימיות אחרות נחקרות פחות היטב מאשר חרדה אקלימית. השפעות אלו כוללות דיכאון אקלימי, כעס אקלימי ומצבים של הכחשה או חוסר תחושה, שעלולים להיגרם כתוצאה מחשיפה רבה מדי להצגה של איום האקלים באופן זורע בהלה. מחקר שהשתמש בניתוח גורמים מאשש על מנת להפריד בין ההשפעות של חרדה אקלימית, דיכאון אקלימי וכעס אקלימי, מצא שכעס אקלימי הוא הטוב ביותר לרווחתו של האדם, וגם טוב להנעת המעורבות בפעולה קולקטיבית ואינדיבידואלית כאחד, כדי למתן את שינויי האקלים. דו"ח אחר, משנת 2021, מצא כי כעס אקולוגי נפוץ יותר באופן משמעותי בקרב צעירים.
טיפול ומענה
הצעד הראשון של מטפלים בטיפול בחרדה אקולוגית הוא להבין שתגובה של פחד למצב אמיתי אינה פתולוגית. פחד אקולוגי הוא תגובה נורמלית לחלוטין, גם אם הקליינט רואה אותה כמטרידה מאוד. מטפלים צריכים להתייחס ברצינות להפחדים של הקליינטים מהמצב ו"לא להניח שהם בעיה נפשית לא-מתפקדת או שאדם הסובל מחרדה אקלימית הוא חולה בצורה כלשהי". עם זאת, פחד וחרדה מהתחממות כדור הארץ עלולים להחמיר מצבי בריאות נפשית קיימים. התסמינים כוללים עצבנות, נדודי שינה, חוסר תיאבון, התקפי חולשה, התקפי חרדה ועווית ות. מבחינת טיפולית, מודלים אינדיבידואליסטים של בריאות הנפש "לא נועדו להתמודדות עם טראומה קולקטיבית בקנה מידה פלנטרי".
טיפולים לא-קליניים שונים, אפשרויות לעבודה קבוצתית, פורומי תמיכה אינטרנטיים וספרים לעזרה עצמית הם אפשרות זמינה עבור אנשים הסובלים ממצבים פסיכולוגיים פחות חמורים. חלק מההשפעות הפסיכולוגיות אינן דורשות צורה כלשהי של טיפול, ואף יכולות להיות חיוביות: למשל, דאגה משינויי האקלים יכולה להיות קשורה בצורה חיובי לחיפוש מידע ולתחושת יכולת להשפיע על בעיות כאלה.
באופן כללי, פסיכותרפיסטים אומרים שכאשר אנשים נוקטים בפעולה, בין אם על ידי שינוי אורח חייהם על מנת להפחית את פליטות הפחמן שלהם, או על ידי מעורבות באקטיביזם חברתי, הדבר מפחית את רמות החרדה שלהם על ידי הבאת תחושת העצמה אישית ותחושות של קשר עם אחרים בקהילה. פסיכולוגים רבים מדגישים כי בנוסף לפעולה, יש צורך בבניית חוסן נפשי כדי למנוע שחיקה.
סקירה משנת 2021 של ספרות מדעית מצאה כי תגובות רגשיות למשבר יכולות להיות ניתנות להסתגלות כאשר לאדם יש את היכולת והתמיכה לעבד רגש זה ולהתבונן בו. במקרים אלה, אנשים מסוגלים לצמוח מניסיונם ולתמוך באחרים. בהקשר של שינויי אקלים, יכולת זו להתבוננות עמוקה נחוצה כדי לנווט את האתגרים הרגשיים איתם מתמודדים אינדיבידואלים וחברות כאחד.
ארגונים
מספר ארגוני פסיכולוגיה עוסקים בפסיכולוגיה אקלימית. חוקרים ציינו כי יש צורך בגישה מערכתית על מנת לספק אמצעים שונים לאנשים בקשר להשפעות של בעיות אקולוגיות ושינויי אקלים על בריאות הנפש. ארגונים מסוימים מספקים הדרכה אינטרנטית כדי לסייע למטפלים לסייע לילדים ולצעירים בהתמודדות עם החרדה האקולוגית שלהם, לדוגמה הקולג' המלכותי לפסיכיאטרים.
קישורים חיצוניים
הרצאות TED:
בראדלי קופר
בראדלי צ'ארלס קופר (באנגלית: Bradley Charles Cooper; נולד ב-5 בינואר 1975) הוא מפיק, במאי קולנוע ושחקן טלוויזיה, תיאטרון וקולנוע אמריקאי. הופיע שלוש פעמים ברשימת הסלבריטאים המרוויחים ביותר של המגזין "פורבס", ומעריכים שההכנסות מסרטיו עומדות על כ-11 מיליארד דולר ברחבי העולם. כמו כן, הופיע ברשימת מאה האנשים המשפיעים בעולם של המגזין "טיים".
קריירת המשחק של קופר החלה בשנת 1999 כשהשתתף בתפקיד אורח בסדרת הטלוויזיה "סקס והעיר הגדולה". בשנת 2001 קיבל את תפקידו המשמעותי הראשון, כשהחל לשחק בסדרת הטלוויזיה "זהות בדויה", אך פריצת הדרך המשמעותית שלו התרחשה בשנת 2009, עת השתתף בסרט "בדרך לחתונה עוצרים בווגאס". הסרט היה להצלחה מסחרית וביקורתית אדירה וזו הובילה ליציאת שני סרטי המשך - "בדרך לחתונה עוצרים בבנגקוק" בשנת 2011 ו"הנגאובר 3: חוזרים לווגאס" בשנת 2013. סרטים מצליחים נוספים בהם השתתף הם הקומדיה הרומנטית "אופטימיות היא שם המשחק" בשנת 2012, הקומדיה השחורה "חלום אמריקאי" בשנת 2013, ודרמת המלחמה "צלף אמריקאי" בשנת 2014, אותה גם הפיק. על השתתפותו בסרטים אלו היה מועמד לארבעה פרסי אוסקר והיה לשחקן העשירי בהיסטוריה שקיבל מועמדות לפרס זה במשך שלוש שנים רצופות. בשנת 2014 היה מועמד לפרס טוני על גילום ג'וזף מריק במחזה "איש הפיל" בברודוויי והחל לדבב את דמותו של רוקט ראקון בסרטי היקום הקולנועי של מארוול. בשנת 2018 קופר הפיק, כתב, ביים וכיכב בסרט "כוכב נולד" לצד הזמרת ליידי גאגא, והיה מועמד על ההשתתפות בו לשלושה פרסי אוסקר. כמו כן, על השתתפותו בפסקול הסרט ובשיר Shallow זכה קופר בפרס באפט"א לקולנוע ובשני פרסי גראמי. קופר היה מועמד פעם נוספת לפרס אוסקר על הפקת הסרט ג'וקר בשנת 2019.
ראשית חייו
קופר נולד בפילדלפיה שבארצות הברית, למשפחה נוצרית-קתולית ממוצא אירי ואיטלקי. הוריו הם גלוריה (לבית קמפאנו) וצ'ארלס קופר. בראדלי גדל בעיירות השכנות ג'נקינטאון וריידל שבמדינת פנסילבניה. ולו אחות גדולה בשם הולי. בינקותו, עקב כולסטאתומה באוזנו וצלילות בגיל מוקדם, סבל מקרע בעור התוף.
בילדותו, קופר למד בתיכון בפורט וושינגטון, הצטיין בכדורסל ועבד בעיתון המקומי "Philadelphia Daily News". קופר החל את לימודיו האקדמיים באוניברסיטת וילאנובה, אך עבר לאחר שנה אחת לאוניברסיטת ג'ורג'טאון, בה השלים בהצטיינות בשנת 1997 תואר ראשון באנגלית. במהלך הלימודים היה חבר בנבחרת החתירה של האוניברסיטה ובתיאטרון הסטודנטיאלי, למד צרפתית והשתתף בחילופי סטודנטים באקס-אן-פרובאנס שבצרפת. בשנת 1999 השתתף כשחקן אורח בסדרה "סקס והעיר הגדולה" לצד שרה ג'סיקה פרקר. בשנה שלאחר מכן שיחק בסדרה "The Street" ושימש כמגיש בסדרת התיירות "Globe Trekker", במסגרתה טס למדינות שונות כפרו וקרואטיה.
בשנת 2000 קופר עבר מבחן כניסה ללימודים בבית הספר למשחק "אולפן השחקנים" והתקבל ללימודים על ידי ג'יימס ליפטון, אותם סיים עם תואר M.F.A במשחק. בזמן לימודיו קופר עבד כשומר סף בבית מלון מורגנס בניו יורק.
תפקידים מוקדמים (2001–2008)
הופעת הבכורה הקולנועית של קופר הייתה בקומדיה "Wet Hot American Summer" בשנת 2001, בה גילם את בן, מדריך במחנה קיץ בדיוני משנת 1981. על אף שהסרט לא הצליח מבחינה מסחרית או ביקורתית, לאורך השנים הוא פיתח מעמד של סרט פולחן. בנוסף, בשנת 2015 נטפליקס הוציאה סדרת פריקוול בת שמונה פרקים לסרט בשם "Wet Hot American Summer: First Day of Camp", בה שב קופר לגלם את דמותו של בן.
בשנת 2001, קופר קיבל את תפקידו המשמעותי הראשון - דמותו של ויל טיפין בסדרת הטלוויזיה "זהות בדויה". טיפין הוא כתב מקומי וחברהּ הטוב ביותר של דמותה של השחקנית ג'ניפר גארנר. בשתי העונות הראשונות שיחק בתפקיד ראשי ובעונה השלישית והחמישית היה לשחקן אורח. בשנת 2002 לוהק לתפקיד משנה במותחן הפסיכולוגי "משנים כיוון" - אך הסצנות בהן הופיע נחתכו בעריכה ועל כן אינו מופיע בגרסתו הקולנועית של הסרט, אלא רק בגרסאות ה-DVD וה-Blu-ray. באותה השנה הופיע גם בדרמה הרומנטית "Bending All the Rules", בה גילם צלע מתוך משולש אהבה. בשנת 2003 הופיע כשחקן אורח בסדרת הטלוויזיה "Miss Match" וגילם בוקר ומאמן סוסים בשם מורגן מרפי בסרט הטלוויזיה "The Last Cowboy". בשנת 2004 לוהק יחד עם ג'ייסון פריסטלי לסרט הטלוויזיה "אני רוצה להתחתן עם ראיין בנקס" והפך לאורח קבוע בסדרת הטלוויזיה "ג'ק ובובי" ברשת The WB, בה השתתף עד 2005.
במרץ 2006 קופר החל להופיע כדמותו של פיפ/תיאו במחזמר "Three Days of Rain" בברודוויי לצד ג'וליה רוברטס ופול ראד. באותה השנה לוהק לתפקיד משנה בקומדיה הרומנטית "אין כמו בבית" ובשנת 2007 לתפקיד משנה בקומדיה "The Comebacks". בשנת 2007 החל לגלם את דמותו של כוכב הטלוויזיה איידן סטון בעונה החמישית של הסדרה "ניפ/טאק". ב-2008 שיחק את התפקיד הראשי בסרט "Older than America" והופיע בהצגה "The Understudy" לצד קריסטן ג'ונסטון. באותה השנה שיחק גם בתפקידי משנה בקומדיות "יס מן" ו-"The Rocker" ובתפקיד הראשי בסרט האימה "לילה ברכבת התחתית". הסרט מבוסס על ספרו קלייב בארקר משנת 1984 וקופר מגלם בו את דמותו של צלם המנסה לאתר רוצח סדרתי - דמות זו מהווה חריגה מרצף הדמויות הקומיות שקופר גילם קודם לכן.
פריצה והצלחה (2009–2012)
בשנת 2009 היה מנחה אורח בתוכנית המערכונים סאטרדיי נייט לייב, במהלכה גם ביצע חיקוי של השחקן כריסטיאן בייל והיה שחקן משנה בסרט "הוא פשוט לא בקטע שלך". פריצת הדרך בקריירה של קופר הייתה הופעתו בשובר הקופות "בדרך לחתונה עוצרים בווגאס". בסרט הוא מגלם את דמותו של פיל ונק, אשר מתעורר ביום שלאחר מסיבת רווקים בלאס וגאס לצד דמויותיהם של השחקנים אד הלמס וזאק גאליפנאקיס, ללא זיכרון מהערב הקודם וכשהחתן המיועד נעדר. הסרט היה להצלחה מסחרית כבירה והיה לאחד הסרטים המרוויחים ביותר בארצות הברית באותה השנה, וכן זכה לשבחים רבים ממבקרי הקולנוע. קופר זכה על תפקידו בסרט בפרס פסטיבל הסרטים של הוליווד והיה מועמד לפרס הסרטים והטלוויזיה של MTV.
באותה השנה קופר השתתף גם בסרט האימה "תיק 39" אשר צולם בשנת 2006, בקומדיה "הכל אודות סטיב" לצד סנדרה בולוק, סרט אשר נכשל בקופות וזיכה את קופר ובולוק בפרס פטל הזהב בקטגוריית "הזוג הגרוע ביותר", בדרמה הקומית "אוהב אותך, ניו יורק" ובקומדיה "יום האהבה" לצד ג'וליה רוברטס, אשר היה להצלחה מסחרית גדולה. בשנת 2010 קופר כיכב בתפקידים ראשיים בסרטים "Brother's Justice" ו"צוות לעניין", בו גילם את דמותו של טמפלטון פק לצד ליאם ניסן, קווינטון ג'קסון ושרלטו קופליי. על מנת להיערך לתפקידו בסרט, קופר נמנע מצריכת סוכר, מלח וקמח ועבר משטר אימונים קפדני. הסרט נכשל בקופות והביקורות עליו היו בעיקרן שליליות - המבקרים העירו על איכות המשחק של קופר ועל איכות הגילום הירודה של דמותו. ביוני אותה השנה היה מנחה אורח בתוכנית ההיאבקות WWE RAW.
בשנת 2011 שיחק במותחן "ללא גבולות" את דמותו של סופר נכשל אשר נחשף לסם המשפר תפקודים קוגניטיביים ומאפשר לו לנצל עד תום את כישוריו המוחיים ולשפר לאין שיעור את איכות חייו. הסרט היה להצלחה מסחרית ברחבי העולם וזכה לשבחים רבים ממבקרי הקולנוע - גם לסרט עצמו וגם למשחקו של קופר. באותה השנה יצא סרט ההמשך של שובר הקופות "בדרך לחתונה עוצרים בווגאס" - "בדרך לחתונה עוצרים בבנגקוק". הסרט, כמו קודמו, היה להצלחה מסחרית גדולה, אך זכה לביקורות מעורבות ממבקרי הקולנוע. על תפקידו בסרט קופר היה מועמד לפרס בחירת הקהל בקטגוריית "שחקן קומדיה נבחר".
ב-2012 קופר כיכב בשלושה סרטים - "המילים", "לפגוע ולברוח", ו"מקום בתוך היער". דרמת המסתורין "המילים" והקומדיה "לפגוע ולברוח" נכשלו מבחינה מסחרית. הסרט "מקום בתוך היער" קיבל ביקורות חיוביות מאוד וקופר גילם בו את דמותו של שוטר מתחיל, תפקיד אשר נכתב במיוחד עבורו על ידי יוצר הסרט, דרק סיאנפרנס. סיאנפרנס נסע במשך חמש שעות למונטריאול על מנת לבקש מקופר לגלם את התפקיד באופן אישי - סיאנפרנס תיאר את הדמות כ"מהולל כגיבור... אך מושחת, רוגז במאבקיו הפנימיים ומסתיר אשמה ובושה". על אף השבחים הרבים שקיבלו הסרט וקופר ממבקרי הקולנוע, הסרט לא הצליח מבחינה מסחרית כפי שציפו מפיקיו.
שיהאב-3
שיהאב-3 (בפרסית: شهاب-3; באופן מילולי: "מטאור-3") הוא טיל בליסטי לטווח בינוני פרי פיתוח איראני, הראשון מסדרת טילי השיהאב האיראניים שמסוגל לפגוע בכל מטרה בשטח ישראל. הטיל בגרסאותיו השונות יודע לשאת ראש קרב של בין 700 ל־1,000 ק"ג וראש נפץ בלתי קונבנציונלי.
בראדלי קופר
פריצה והצלחה (2009–2012)
בשנת 2012 כיכב גם בסרטו של דייוויד או. ראסל, "אופטימיות היא שם המשחק" לצד רוברט דה נירו וג'ניפר לורנס. הוא גילם את דמותו של פאט סוליטנו, מורה לשעבר, גרוש וחולה בהפרעה דו-קוטבית אשר מוצא ניחומים בקשר עם אלמנה צעירה ודיכאונית, דמותה של לורנס. תחילה קופר הסתייג מגילום דמות כה מורכבת, אך השתכנע לבסוף בעקבות שיכנועיו של ראסל. על מנת להתכונן לתפקידו בסרט קופר השתתף בשיעורי ריקוד. הסרט היה להצלחה מסחרית גדולה, במיוחד לאור הפער המשמעותי בין ההוצאות להכנסות ממנו. הביקורות על תפקידו של קופר היו חיוביות מאוד - פיטר טרוורס כתב ברולינג סטון על תפקיד זה כי קופר "השיג את התפקיד העסיסי ביותר בקריירה שלו ועונה לכל אתגר קומי ודרמטי שעומד בפניו. ישנו כאב מהדהד מהופעתו המצחיקה, הנוגעת והנמרצת". על תפקידו בסרט זכה בשנת 2013 בפרס הסרטים והטלוויזיה של MTV והיה מועמד לפרס אוסקר לשחקן הטוב ביותר, פרס גלובוס הזהב ולפרס גילדת שחקני המסך.
שיהאב-3
היסטוריה
פיתוח טיל השיהאב-3 החל ב-1993, אחרי שטילי שיהאב-1 ושיהאב-2 נכנסו למבצעיות. בשונה מהטילים הקודמים בגרסה, השיהאב-3 פותח באופן מלא באיראן והוא מבוסס על הטיל הצפון קוריאני נודונג-1. ניסויי המנוע נערכו בשנת 1997, וטיסתו הראשונה של הטיל הייתה ב-1998 בניסוי שלא צלח, הטיל התפוצץ במהלך מעופו בשלב האחרון של הטיסה, דבר שגרם לתהיות במערב מחוסר ידיעה האם הניסוי כשל או שהפיצוץ היה מכוון. ניסוי שני נערך ביולי 2000 והוכתר בהצלחה. בספטמבר 2000 ערכה איראן ניסוי שלישי של השיהאב-3, אך הטיל התפוצץ זמן קצר לאחר השיגור. במאי 2002 ערכה איראן ניסוי נוסף, שהיה מוצלח. שר ההגנה האיראני עלי שמח'אני אמר שהניסוי שיפר את "העוצמה והדיוק" של השיהאב-3. ניסוי נוסף נערך רק חודשיים מאוחר יותר, ביולי 2002, והוכתר שוב בהצלחה.
בראדלי קופר
הצלחה מסחרית (2013–2017)
ב-2013 קופר שב לגלם את דמותו של פיל ונק בסרט השלישי בסדרה - "הנגאובר 3: חוזרים לווגאס". הסרט קיבל ביקורות שליליות ממבקרי הקולנוע, אך כמו קודמיו הצליח מאוד מבחינה מסחרית והכנסותיו עומדות על כ-362 מיליון דולר ברחבי העולם, מה שהופך אותו לאחד מהסרטים המכניסים ביותר של קופר עד היום. בהמשך אותה השנה הצטרף כשחקן משנה לסרט "חלום אמריקאי" בבימויו של דייוויד או. ראסל - הסרט נכתב והופק בהשראת מבצע העוקץ Abscam של ה-FBI משנות ה-70, וקופר מגלם בו את דמותו של ריצ'רד דימאסו, סוכן FBI מעורער. לצד קופר משחקים בסרט כריסטיאן בייל, איימי אדמס, ג'רמי רנר וג'ניפר לורנס. הסרט היה להצלחה ביקורתית ומסחרית גדולה ועל משחקו של קופר נכתב: "תפקידו של קופר בסרט הוא הכי פחות מתגמל, אך הוא מצליח לשמור על תשומת הלב באמצעות הדברים הקטנים והגאוניים שהוא עושה". על תפקידו בסרט קופר היה מועמד לפרס אוסקר לשחקן המשנה הטוב ביותר, פרס באפט"א לשחקן הטוב ביותר בתפקיד משנה, פרס מבקרי הקולנוע לשחקן הטוב ביותר בתפקיד משנה ולפרס גלובוס הזהב לשחקן המשנה הטוב ביותר - סרט קולנוע, אך לא זכה באף אחד מהם.
שיהאב-3
היסטוריה
הטיל הפך למבצעי ביולי 2003, ועד מאי 2004 הצטיידה איראן ב-20 טילים, ב-9 בנובמבר באותה שנה טען שר ההגנה האיראני, עלי שמח'אני, שאיראן מסוגלת להכניס את הטיל לייצור סדרתי. ב-2007 טענו באיראן כי יש ביכולתם לשגר כ-600 טילים לעבר ישראל במידה וידרשו.
בראדלי קופר
הצלחה מסחרית (2013–2017)
קופר שיחק פעם נוספת לצד לורנס בסרט הדרמה "סרינה", בו השניים גילמו זוג נשוי שהחל לפשוע בעקבות חוסר יכולתם להביא ילדים. הסרט צולם בשנת 2012 אך יצא רק בשנת 2014 ונכשל מבחינה מסחרית וביקורתית. אף על פי כן, נכתב על משחקו של קופר בסרט כי: "קופר הוכיח פעם נוספת את ערכו כשחקן ראשי, אשר מבצע את תפקידיו בדומה לשחקן אופי". ב-2014 קופר החל לדבב את דמותו של רוקט ראקון בסרט "שומרי הגלקסיה" של אולפני מארוול. באותה השנה שב לברודוויי על מנת לשחק במחזה "איש הפיל" את דמותו של ג'וזף מריק, גבר בעל עיוות מורפולוגי חמור. על משחקו במחזה נכתב כי: "קופר מתחמק מכל מלכודת המגולמת בתפקיד ה"נכה" בכך שהוא פורש על הנראות החיצונית הזו נשמה ותשוקה. זה משחק מופלא ומאוד מרגש". על משחקו במחזה היה מועמד לפרס טוני בקטגוריית הביצוע הטוב ביותר על ידי שחקן ראשי במחזה.
ב-2014 קופר הפיק וכיכב בתפקיד הראשי בסרט המלחמה "צלף אמריקאי" בבימויו של קלינט איסטווד. בסרט קופר מגלם את דמותו של הצלף כריס קייל, שהיה לצלף הטוב ביותר בהיסטוריה של אריות הים - לצורך גילום התפקיד עבר משטר אימונים ודיאטה קפדניים ובמסגרתם העלה כ-18 קילוגרם במשקלו. בנוסף, על קופר היה ללמוד את מבטאו הדרומי של קייל, לצפות בשעות של סרטונים שלו על מנת ללמוד את התנהגותו וללמוד לירות ברובה עם חברו של קייל מיחידת אריות הים. הסרט ומשחקו של קופר זכו לשבחים ממבקרי הקולנוע והסרט היה להצלחה מסחרית גדולה כשהפך לסרט הלייב אקשן המרוויח בכל הזמנים. קופר זכה על משחקו בסרט בפרס הסרטים והטלוויזיה של MTV בקטגוריית השחקן הטוב ביותר והיה מועמד לפרס אוסקר לשחקן הטוב ביותר, וכן הועמד על עבודת ההפקה שלו ביחד עם איסטווד, פיטר מורגן ואנדרו לזאר לפרס אוסקר לסרט הטוב ביותר. לאחר קבלת מועמדויות אלו, הפך קופר לשחקן העשירי בהיסטוריה שמועמד לפרס האוסקר במשך שלוש שנים רצופות.
שיהאב-3
היסטוריה
מאז מבצוע הטיל בוצעו בו ניסויים נוספים, שמטרתם לשפר את הטווח והדיוק של הטיל. ניסויים כאלו נערכו ב-2008, 2011, במסגרתו שוגרו טילים רבים והוכחה יכולת שיגור ממשגרים תת-קרקעיים, 2012 וב-2019.
בראדלי קופר
הצלחה מסחרית (2013–2017)
אף אחד מהסרטים בהם קופר השתתף בשנת 2015 לא הצליחו מבחינה מסחרית - "משחק באש", "ג'וי" ו"אלוהה". בסרט "אלוהה" בבימויו של קמרון קרואו, קופר שיחק לצד רייצ'ל מקאדמס ואמה סטון - הסרט הפך לשנוי במחלוקת לאחר שארגון התקשורת האסיאתי-אמריקאי האשים את יוצריו ב"הלבנת" צוות השחקנים שלו - כלומר, שימוש בשחקנים לבנים לגילום דמויות שבמקור אינן לבנות. על אף הביקורת, הסרט, קופר וסטון היו מועמדים בטקס פרסי בחירת הנוער 2015 בקטגוריות סרט קומדיה, שחקן בסרט קומדיה ושחקנית בסרט קומדיה בהתאמה. בסרט הדרמה "משחק באש" קופר גילם שף שמחליט לחזור לגדולתו לאחר התמכרותו לסמים ודעיכת הקריירה שלו. על אף שהסרט קיבל ביקורות שליליות על ה"קלישאות המאוסות" שבו, על תפקידו של קופר בסרט נכתב: "הופעתו של השחקן הייתה מעוררת עניין באופן שכמעט גורם לנו לסלוח על עצלותו של הסרט". בתפקיד המשנה שלו בסרט "ג'וי" הוא התאחד פעם נוספת על לורנס ודייוויד או. ראסל. כמו כן, בשנת 2015 שיחק בתפקיד משנה בסדרת הטלוויזיה "ללא גבולות". ב-2016 לקופר הייתה הופעת קמע במותחן "דרך קלוברפילד 10" והוא שיחק בתפקיד משנה בסרט "כלבי מלחמה", אותו גם הפיק. ב-2017 דיבב בשנית את דמותו של רוקט ראקון בסרט גיבורי העל "שומרי הגלקסיה: חלק 2".
התנסויות מקצועיות חדשות (2018–היום)
בשנת 2018 דיבב פעם נוספת את דמותו של רוקט ראקון בסרט "הנוקמים: מלחמת האינסוף". באותה שנה ביים קופר את סרטו הראשון, "כוכב נולד", אותו גם הפיק וכתב. הסרט הוא חידוש של דרמה רומנטית משנת 1937 באותו השם. קופר מגלם בסרט את דמותו של ג'קסון מיין, זמר מבוסס אשר מערכת היחסים שלו עם אישה בשם אלי, המגולמת בידי ליידי גאגא, הופכת למתוחה לאחר שהקריירה המוזיקלית שלה מתחילה להאפיל על שלו. הצגת הבכורה של הסרט נערכה בפסטיבל הסרטים של ונציה ה-75 באוגוסט ויצא לאקרנים ברחבי העולם באוקטובר. הסרט זכה לשבחים רבים ממבקרי הקולנוע - על הבימוי של קופר נאמר כי: "להגיד שקופר עשה עבודה טובה יהיה שימוש בלשון מעטה להצלחתו", על המשחק שלו בסרט נאמר כי: "זו הייתה העבודה הטובה ביותר בקריירה שלו... זו הייתה הופעה מצוינת", וכן הורעפו שבחים על יכולות השירה שלו ועל הכימיה שהייתה בינו לבין ליידי גאגא. הסרט הרוויח מעל 425 מיליון דולר ברחבי העולם.
שיהאב-3
מפרט סוגי טילי השיהאב
על פי הערכות מודעיניות, לטיל השיהאב-3 הבסיס יש 2 גרסאות משודרגות, שיהאב-3A, שהחל פיתוח ב-2002, ו-שיהאב-3B.
נטען כי טילים רבים מתוצרת איראן מבוססים על טיל השיהאב-3, ביניהם טיל החורמשאהר, עימאד, קאדר וקאסד.
בראדלי קופר
התנסויות מקצועיות חדשות (2018–היום)
בשנת 2018 קופר גם גילם את דמותו של סוכן המנהל לאכיפת הסמים בסרטו של קלינט איסטווד "הפרד" - סרט פשע המבוסס על חייו של יוצא הצבא האמריקאי לאו שארפ. בשנת 2019 הפיק קופר את המותחן הפסיכולוגי "ג'וקר" בכיכובו של חואקין פיניקס. הכנסות הסרט עמדו על כמיליארד דולר, והוא הפך לאחד הסרטים המכניסים ביותר בכל הזמנים. על הפקת הסרט היה קופר מועמד לפרס אוסקר לסרט הטוב ביותר ולפרס באפט"א לסרט הטוב ביותר. באותה שנה דיבב פעם נוספת את דמותו של רוקט ראקון בסרט "הנוקמים: סוף המשחק", ועתיד להשתתף גם בסרט ההמשך של "שומרי הגלקסיה".
שיהאב-3
שימוש מבצעי
ייעודו המרכזי של טיל השיהאב-3 הוא בהרתעה ותקיפה אסטרטגית לטווח רחוק. המדינות הנכללות ביכולת התקיפה של הטיל הן ישראל, ערב הסעודית, הודו וכוחות צבא ארצות הברית במזרח התיכון.
בראדלי קופר
התנסויות מקצועיות חדשות (2018–היום)
בשנת 2021 כיכב, לצד קייט בלאנשט, בתפקיד הראשי בסרט "סמטת הסיוטים" של גיירמו דל טורו, עיבוד של ספר בשם זה של ויליאם לינדזי גרשם.
שיהאב-3
שימוש מבצעי
במספר מקרים איימה איראן כי תשתמש בטילי השיהאב-3 לתקוף מטרות בישראל אם ישראל תתקוף בשטחה או אם תתקוף את בנות בריתה, כגון סוריה. זמן המעוף של טיל שיהאב מאיראן לישראל הוא 11 דקות.
בראדלי קופר
חיים אישיים ותדמית
שנותיו המוקדמות של קופר בתעשיית הבידור היו רצופות קשיים. לאחר שתפקידו בסדרה זהות בדויה שונמך לדרגת שחקן משנה בעונתה השלישית הוא אף שקל לפרוש מהתחום. התמכרותו לחומרים והספקות בנוגע לקריירה שלו עוררו אצלו מחשבות אובדניות. בעקבות תקופה זו, קופר נמנע לחלוטין משתיית משקאות אלכוהוליים משנת 2004.
שנתיים לאחר מות אביו מסרטן ריאות ב-2011, קופר עבר ללוס אנג'לס על מנת לגור עם אימו. קופר תומך בארגונים המשתתפים במלחמה בסרטן - הוא תורם לארגונים שונים, מופיע ומפיק אירועי גיוס כספים וחבר בדירקטוריון של ארגון "Hole in the Wall Gang Camp" הפועל למען חולי סרטן. כמו כן, קופר השתתף בעבר באירועים להעלאת המודעות למחלת אלצהיימר. קופר הוא מעריץ של קבוצת הפוטבול האמריקאית פילדלפיה איגלס והופיע מספר פעמים מטעמה - בעיקר בפרסומות. הוא מרבה להצטרף לבעלי הקבוצה, ג'פרי לוריה, בתא הצפייה שלו במשחקים של הקבוצה, בין היתר בניצחונה הראשון של הקבוצה אי פעם בסופרבול ב-2018. קופר תרם בעבר למועמדי המפלגה הדמוקרטית בארצות הברית והשתתף בוועידת המפלגה לקראת הבחירות לנשיאות ארצות הברית 2016.
בתחילת הקריירה שלו קופר השתתף בעיקר בקומדיות ובתפקידים משניים. אולם, בהמשכה הפך לאחד השחקנים המצליחים בהוליווד לאחר שכיכב במספר פרויקטים מצליחים והחל לגוון את סוגות הסרטים בהם השתתף. בעיתון הוליווד ריפורטר שיבחו אותו על בחירתו בתפקידים "מאתגרים ופרובוקטיבים, קטנים אך מעניינים וכאלו המסכנים את התדמית הנוחה שהעלתה אותו לתהילה". הוא ציין בעבר את השחקן דניאל דיי-לואיס כמקור השראה.
ב-16 בנובמבר 2011 בחר בו המגזין "פיפל" כ"גבר הסקסי ביותר בעולם". באותה השנה המגזין GQ בחר בו לתואר "איש השנה" והמגזין AskMen ציין אותו ברשימת האנשים המשפיעים בעולם. בשנת 2013 מוקם במקום העשירי ברשימת "100 השחקנים הסקסיים של השנה" של מגזין אמפייר ונבחר על ידי פורבס לידוען השנה. קופר היה אחד מהשחקנים המרוויחים ביותר בעולם בין השנים 2013–2015 ובשנת 2019 והכנסות סרטיו ברחבי העולם מוערכות בכ-11.2 מיליארד דולר. בשנים 2014, 2015 ו-2019 דורג ברשימת "100 הסלבריטאים של פורבס", המדרגת סלבריטאים לפי רמות ההכנסה והפופולריות שלהם. בשנת 2015 נכנס לרשימת טיים 100 של האנשים המשפיעים ביותר בעולם.
סמרקנד
סמרקנד (באוזבקית: Самарқанд/Samarqand; בפרסית: سمرقند; ברוסית: Самарканд) היא העיר השלישית בגודלה באוזבקיסטן (אחרי טשקנט ונמנגן) ובירת המחוז הקרוי על שמה בדרום-מזרח המדינה. העיר שוכנת בעמק הנהר זרבשן כ-260 ק"מ דרום-מערבית לבירה טשקנט ובקרבת הגבול עם טג'יקיסטן. על פי אומדן רשמי מתאריך 1 בינואר 2022 התגוררו בסמרקנד 561,700 בני אדם, רובם אוזבקים.
העיר הייתה בעבר בירת האימפריה הטימורית וגם בירתה של הרפובליקה של אוזבקיסטן במסגרת ברית המועצות. כיום היא אחד מאתרי התיירות המרכזיים באוזבקיסטן העצמאית.
היסטוריה
העיר הייתה תחנה בסעיף צפוני של דרך המשי בה הובילו סחורות שונות מסין למזרח התיכון ולאירופה.
בשנת 329 לפני הספירה כבש אלכסנדר מוקדון את העיר. במהלך הכיבוש נגרם נזק לעיר, אך היא התאוששה במהירות ותחת ההשפעה ההלנית החדשה פרחה העיר והתפתחה. אומצו טכניקות בנייה חדשות. מרכיבים מהתרבות היוונית קלאסית השפיעו על האומנים המקומיים.
סמרקנד נכבשה על ידי הפרסים בסביבות שנת 260 לספירה. החל מהמאה השביעית לספירה הייתה העיר תחת שלטון מוסלמי. ובתקופה זו הפכה למרכז מסחרי גדול. בראשית תקופת השלטון המוסלמי הייתה בסמרקנד קהילה דתית מגוונת והיו בה מאמינים מדתות שונות כולל בודהיזם, זורואסטריות, הינדואיזם, מניכאיזם, יהדות ונצרות. עם זאת, לאחר זמן מה, הפכה האסלאם לדת הדומיננטית בסמרקנד, לאחר שמרבית האוכלוסייה המירה את דתה.
לאחר מותו של טימור לנג הפך נכדו, אולוג בג בשנת 1409, למושל מטעם השאח ושלט בעיר 40 שנה. בתקופת שלטונו נבנה מצפה הכוכבים (1428 - 1429) הגדול.
העיר נלקחה על ידי האוזבקים ונשלטה על ידיהם מראשית המאה ה-16 עד עלייתה של ח'אנת בוכרה במקביל לשקיעתה של סמרקנד.
בשנת 1868 נכבשה העיר על ידי רוסיה. הגנרל הרוסי אלכסנדר ק. אברמוב שעמד בראש כוחות הכיבוש הפך למושל העיר מטעם השלטון הרוסי, והעיר הפכה לבירת חבל טורקסטן. לאחר מכן העיר נכבשה על ידי בנו של האמיר מבוכרה, אולם הוחזרה כעבור זמן קצר לאימפריה הרוסית. בשנת 1888 חוברה העיר לרשת מסילות הברזל הטרנס-כספית.
מספר שנים לאחר הקמת ברית המועצות, בשנת 1925, נבחרה העיר לבירת הרפובליקה הסובייטית החדשה אוזבקיסטן, אולם ב-1930 הועברה הבירה לטשקנט. משנת 1991 נכללת העיר במדינת אוזבקיסטן העצמאית והיא אחת מהערים החשובות במדינה ואתר תיירות מוביל בה, כשרבים המבנים בה שהוכרו כנכס לשימור עולמי בחסות אונסק"ו.
אקלים
בעיר שורר אקלים צחיח למחצה. בסמרקנד הקיץ חם ויבש והחורף קפוא וגשום יחסית. יולי ואוגוסט הם החודשים החמים ביותר של השנה עם טמפרטורות שיכולות להגיע עד ל-42 מעלות צלזיוס, וחודשי החורף קרים, עם שיאים של 25 מעלות צלזיוס מתחת לאפס. בממוצע כ-30 ימי שלג בחורף. רוב המשקעים יורדים בחודשים דצמבר עד אפריל.
אאולה מגנה
אָאוּלָה מַגְנָה הוא האולם הגדול ביותר באוניברסיטת סטוקהולם בשוודיה. בנייתו הושלמה בשנת 1998. בנוסף לאולם ההרצאות הגדול ישנם חדרי ישיבות וסמינרים קטנים יותר. מחוץ לאולם ההרצאות יש גלריה לקריאה. האודיטוריום משמש למפגשים אקדמיים, כמו כנסים וסימפוזיונים וכן לאירועים חיצוניים כמו אסיפות כלליות. כאן נערכו גם חלק מהרצאות נובל.
אדריכל
אאולה מגנה עוצבה על ידי האדריכל ראלף ארסקין, שתכנן גם את האולהוסט הסמוך, את ספריית אוניברסיטת סטוקהולם, את אקטיברום (פרסקאטיהאלן), ואת בית המשפטים בעבור האוניברסיטה. אאולה מגנה היה הפרויקט האחרון של ארסקין עבור האוניברסיטה לפני מותו בשנת 2005. הרעיון להציב אודיטוריום באתר נוצר מאז תכנון הקמפוס בשנות ה־1960 המוקדמות.