cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
קול ציון לגולה
עובדי התחנה
מנהל התחנה הראשון היה מרדכי אבידע. בהמשך, ניהל את התחנה אברהם ארסט. בתחילת שנות ה-60 כיהן בתפקיד ג'ף ויגודר.
בראש המדור ליידיש עמד עד 1957 משה גרוס-צימרמן. בראש המדור לאנגלית עמד בשנים הראשונות ג'ף ויגודר, ובראש המדור לצרפתית עמד ז'אן פרו. בראש המדור למוזיקה עמד מרק לברי וסגנו היה יוחנן בוהם.
על יד "קול ציון לגולה" עמדה מועצה ציבורית בת 52 איש, בראשות ראובן אבינועם (גרוסמן).
המצור על האופידום של האדוואטוקים
מצור האופידום של האדוואטוקים התרחש אחרי קרב סאביס בשנת 57 לפנה"ס במהלך מלחמת גאליה. האדווטוקים היו חלק מהקואליציה הבלגית שנוצרה בשנת 57 לפנה"ס כדי להתמודד עם פלישתו של קיסר לגאליה. קיסר ניצח את הבלגים בשני קרבות גדולים: קרב אקסונה וקרב סאביס ורק שבט האדוואטוקים נותר חופשי.
צבאו של קיסר התקרב לאופידום, שקיסר לא מסר את שמו, והטיל עליו מצור. האדוואטוקים היו יכולים להיכנע ובכך למנוע מעצמם גורל אכזר שהיה מנת חלקם של אלה שהעיזו להתנגד למכונת הלוחמה הרומית, אך הם בחרו להתבצר באופידום וסירבו לפתוח את השערים.
קיסר הורה לבנות סוללת עפר מחוזקת בחפיר ובביצורי עץ חזקים שכללו מגדלים סביב האופידום. לאחר השלמת טבעת הכיתור, בנו הרומים מגדל מצור גדול שהטיל מורא על האדוואטוקים שלא היו רגילים למתקן מצור מתוחכם כל כך והחלו לחשוש לגורלם. משלחת של מכובדי האדוואטוקים נשלחה לקיסר לשאת ולתת על תנאי הכניעה. האדוואטוקים הסכימו להכניס חיל מצב רומי לעירם ולמסור את כלי נשקם. יחד עם זאת, הכניעה של האדווטוקים לא נעשתה בלב שלם. אחרי שחלק מהצבא הרומי נכנס לעיר, הם החליטו לתקוף אותו בלילה. יתרה מכך, יצאו מהשערים ותקפו את טבעת הכיתור הרומית עצמה. החיילים הרומים עמדו על המשמר והדפו בקלות את ההתקפה. העונש על הפרת תנאי הכניעה היה חמור - כל תושבי האופידום, כ-53,000 במספר נמכרו לעבדות.
קישורים חיצוניים
Aduatuci
תמר אדרי
תמר אדרי (לבית גז'בין) (4 בינואר 1948 – 14 ביוני 2014) הייתה מנכ"לית ועדת הבחירות המרכזית לכנסת.
ביוגרפיה
תמר (תמי) אדרי נולדה בתל אביב להוריה הלנה ורפאל גז'בין. האב, רפאל, היה עם קום המדינה מנהלו הראשון של בית החולים רמב"ם בחיפה, ומנכ"ל משרד הבריאות בשנים 1967 – 1971. תמר למדה בבית הספר "חוגים" בחיפה והיא בוגרת הגימנסיה העברית בירושלים. היא סיימה (1975) תואר ראשון בהיסטוריה כללית מטעם האוניברסיטה העברית בירושלים. בשירותה הסדיר בצבא, 1966 – 1968, שירתה כמקפלת מצנחים.
תמר הייתה נשואה לדוד אדרי והתגוררה במושב מבוא ביתר שבהרי יהודה. לזוג נולדו שלושה ילדים, ושמונה נכדים. היא קבורה בבית העלמין במושב.
קריירה מקצועית
את עבודתה בוועדת הבחירות המרכזית לכנסת החלה באוקטובר 1969 כמזכירה ביחידה לתפקידים מיוחדים שעסקה במיקום קלפיות, בהצבעה בכלי שיט, ובהסיעי בוחרים לקלפיות. לאחר מכן התמנתה למזכירת הוועדה לצידו של רכז הוועדה דאז מנחם טרלו. ב – 1988 עם פטירתו של מנחם טרלו, נבחרה למחליפתו וכעבור שנה מונתה על ידי יו"ר הוועדה, שופט בית המשפט העליון, אליעזר גולדברג, למנכ"ל הוועדה. בתפקיד זה שימשה עד לפרישתה בתחילת 2010.
תמר ניהלה והייתה מעורבת, כמנכ"לית הוועדה, בשתים עשרה מערכות בחירות, בהן אחת "הבחירות המיוחדות לראשות ממשלה" (6 בפברואר 2001). היא ידעה על בוריים את כל חוקי הבחירות וכל התקנות לסעיפי סעיפיהם. הייתה בקיאה לפני ולפנים בכל תהליכי העבודה של כל מחלקה וכל יחידה והכירה בשמותיהם רבים מהעובדים בדרג הבכיר - לוגיסטיקה ומחסני האכסון והפצת חומרי בחירות, ועדות אזוריות, כספים, מכרזים לקבלת שירותים מגורמי חוץ, מחשוב ובקרה, המדפיס הממשלתי, מינהל הדיור הממשלתי, נציבות שירות המדינה, דוברות – מערכת מורכבת ומסועפת שפעלה בתקופת מערכת הבחירות. עבודתה כמנכ"לית התאפיינה במקצועיות רבה, ניהול בצנעה, ללא משוא פנים, בסדר מופתי, בדייקנות, ביחסי אנוש של כבוד ואמפתיה, ובסגנון ניהול משתף, מקרין אימון ומבזר סמכויות.
כמזכירת הוועדה וכמנכ"ל הוועדה היא עבדה לצידם של יו"ר הוועדה, כולם שופטי בית המשפט העליון, בהם: חיים כהן, מאיר שמגר, גבריאל בך, מרים בן פורת, אליעזר גולדברג, אברהם חלימה, מישאל חשין, דורית ביניש.
עם פרישתה ב – 2010, מונתה במקומה כמנכ"לית הוועדה, מזכירתה – אורלי עדס.
גרשון ירצקי
גרשון יָרֶצקי (בגרמנית: Gerschon Jarecki; בשמו המקורי: גרהרד ירצקי (Gerhard Jarecki); 13 באוגוסט 1909, ברלין – 24 בספטמבר 1982, וינה) היה פסנתרן, מלווה מוזיקלי, מורה לנגינה ועורך יהודי גרמני. את ראשית דרכו עשה בעיר הולדתו ברלין בירת גרמניה, לאחר מכן עבר לארץ ישראל ולבסוף השתקע בווינה בירת אוסטריה, שם כיהן כפרופסור למוזיקה באוניברסיטה למוזיקה ואמנויות הבמה.
קורות חיים
נולד בשם גֶרהרד (גרשון) ירצקי (Gerhard Jarecki) בשנת 1909 בברלין בירת גרמניה. למד נגינה בפסנתר בעירו אצל סֶלמָה הוֹניגברגר (Selma Honigberger) וקונרד הַנסן. בשנת 1935, בעקבות עליית הנאצים לשלטון, עזב את גרמניה ועלה לארץ ישראל, ובה היה סולן של התזמורת הפילהרמונית הארץ-ישראלית והתזמורת של שירות השידור הארץ-ישראלי. הופיע ברסיטלים ובמוזיקה קאמרית.
מאוחר יותר עבר לווינה בירת אוסטריה, שם שימש פרופסור למוזיקה באוניברסיטה למוזיקה ואמנויות הבמה בעיר עד פרישתו. נודע כפרשן מוכשר של יצירות לפסנתר, בעיקר משל בטהובן ושוברט. ערך ופרסם מיצירותיהם של גדולי המלחינים הקלאסיים, בפרט בטהובן והיידן.
ירצקי נפטר ב-1982 בגיל 73 בווינה, ובה נקבר.
קישורים חיצוניים
מפרסומיו:
טאג' מהאל
הטאג' מהאל (בהינדית: ताज महल באורדו ובפרסית: تاج محل) הוא מבנה מונומנטלי בעיר אגרה, אוטר פרדש, הודו. המבנה משלב מוטיבים של אדריכלות מוסלמית בעיקר בסגנון האדריכלות הפרסית עם השפעות הינדיות. זהו מאוזוליאום שבנה קיסר האימפריה המוגולית שאה ג'האן כדי להנציח את אשתו השלישית והאהובה, ארג'ומנד באנו בגום, שנקראה מומתאז מהאל.
בשנת 1983 הכריז אונסק"ו על הטאג' מהאל כאתר מורשת עולמית. בשנת 2007 נבחר הטאג' מהאל במבחן הפופולריות העממי להיות אחד משבעת פלאי תבל החדשים. בשנת 2007 בקרו באתר 3.2 מיליון מבקרים מתוכם שבע מאות אלף תיירים זרים.
משמעות השם
את המבנה הקים הקיסר המוגולי לזכר אשתו שכונתה מומתאז מהאל שפירושו "גבירת הארמון".
בניית הארמון
שאה ג'האן החל במלאכת בניית הארמון בשנת 1631, והעסיק לשם כך 20,000 עובדים במשך 22 שנה. את אבן החול האדומה לבניית הארמון הביאו בעזרת פילים מהסביבה הקרובה. השיש הלבן הובא ממאקרנה שבראג'סטאן, הג'אספר (שיש שחור) מפנג'אב ואת אבני הבהט הביאו מארצות רחוקות כגון סין, אפגניסטן, טיבט ואפילו מתימן.
הקיסר שכר את שירותיו של אדריכל נודע מפרס, וכן הביא לוטש אבן מיומן מוונציה הרחוקה. האומן היחיד שחתימתו מתנוססת על קירות הטאג' הוא אמנט חאן שירזי, אדריכל וקליגרף פרסי.
עם הזמן נוצרה אגדה לפיה לאחר שסיים האדריכל לבנות את הטאג' מהאל, כרת הקיסר את ידי האדריכל כדי שלא יוכל עוד לבנות מבנה מרהיב כזה, אך למעשה, הארכיטקט אוסטד אחמד לאהורי נפטר ב-1649, שנים לפני סיום הבנייה.
כחמש שנים אחרי השלמת הבנייה, ב-1658, תפס את השלטון אורנגזב, בנם של שאה ג'האן ומומטאז מהאל, וכלא את אביו במבצר אגרה, בארמונו ממנו ניתן לראות את הטאג' מאהל. לאחר מותו נקבר שאה ג'האן בטאג' מהאל לצד אשתו האהובה.
המשורר ההודי הגדול רבינדרנאת טאגור היטיב לבטא את משמעות המבנה ואת הרקע הסיפורי שעליו הוא נבנה, במילים: "אגל דמעה על לחי הזמן" או ב"מתת אוהב" על-פי תרגומה של פועה שלו-תרן: "לנצור לעד רסיס דמעה של אהבה".
תיאור המתחם
הטאג' מהאל, ששטחו כ-700 דונם, הוא מתחם שנבנה לפי כללי הסימטריה: אזור שער מפואר, גן המחולק לארבעה רבעים (צ'אר-באג) על ידי תעלות מים, אזור מרפסת מרוצפת שבצידה המערבי מסגד פתוח הפונה למכה, בצידה המזרחי ג'וואב (מבנה דומה למסגד כתמונת ראי) ובמרכזה מבנה המאוזוליאום עצמו.
גן אור הירח נמצא מעברו הצפוני של נהר היאמונה, ורחבת הבזאר לפני שער הכניסה. המבנים עשויים מאבן חול אדומה מלבד המאוזולאום שמצופה בשיש אלבסטר.
בתרבות
[[קובץ:Taj site plan.png|מרכז|ממוזער|600px|מפת מתחם הטאג' מאהל
1. גן אור הירח מצפון לנהר היאמונה 2. משטח המרפסת: המסגד (בצד המערבי), הג'וואב (תמונת ראי של המסגד, בצד המזרחי), במרכז - מבנה הקבר (המאוזוליאום) 3. הגן המרכזי 4. שער הכניסה, מבני שירות וקברים נוספים 5. בזאר]]
טוד יאנג
טוד כריסטופר יאנג (באנגלית: Todd Christopher Young; נולד ב-24 באוגוסט 1972) הוא פוליטיקאי אמריקאי חבר המפלגה הרפובליקנית המכהן כנציג אינדיאנה בסנאט של ארצות הברית. קודם לכן כיהן כנציג המחוז התשיעי של אינדיאנה בבית הנבחרים של ארצות הברית.
ביוגרפיה
יאנג נולד בפנסילבניה בנם של ננסי וברוס וגדל באינדיאנה. ב-1990 סיים את לימודי התיכון והתגייס לצי ארצות הברית. הוא למד שנה במכינת הצי ובשנים 1991–1995 למד באקדמיה הימית של ארצות הברית וסיים תואר ראשון במדע המדינה. לאחר הלימודים שובץ בחיל הנחתים. הוא הוכשר כמפקד מחלקה רובאית ולאחר מכן כקצין מודיעין. שירת ביחידת כלי טיס בלתי מאוישים ולאחר מכן כקצין גיוס בשיקגו ובצפון מערב אינדיאנה. במקביל למד בלימודי ערב לתואר שני במנהל עסקים באוניברסיטת שיקגו. בשנת 2000 השתחרר בדרגת קפטן.
לאחר שחרורו למד במשך שנה באוניברסיטת לונדון וסיים תואר שני בפוליטיקה אמריקאית. עבד במכון המחקר השמרני "The Heritage Foundation" בוושינגטון די. סי. וכעוזרו של הסנאטור ריצ'רד לוגאר. ב-2003 חזר לאינדיאנה ועבד כיועץ עסקי, ב-2006 סיים תואר JD במשפטים באוניברסיטת אינדיאנה ולאחר מכן עבד כעורך דין וכסגן תובע מחוז אורנג' בשנים 2007–2010.
ב-2010 נבחר לנציג המחוז התשיעי של אינדיאנה בבית הנבחרים של ארצות הברית לאחר שגבר על ברון היל, חבר הקונגרס המכהן מהמפלגה הדמוקרטית. הוא נבחר לתקופות כהונה נוספות ב-2012 וב-2014. הוא כיהן כחבר וועדת המיסים והתקציב.
בנובמבר 2016 התמודד בבחירות לסנאט של ארצות הברית, הוא זכה בכ-52% מקולות הבוחרים מול 44% של מועמד המפלגה הדמוקרטית, המושל והסנאטור לשעבר אוון ביי. יאנג הוא דייר שולחן הממתקים בסנאט האמריקאי
יאנג נשוי לג'ני ואב לבן ושלוש בנות.
נוקאאוט (תוכנית טלוויזיה)
נוקאאוט היא תוכנית מתיחות ישראלית בת 7 פרקים ששודרה בערוץ 2 בשידורי קשת. התוכנית החלה את שידוריה ב-10 באוגוסט 2015 וירדה מהאוויר ב-30 באפריל 2016. במסגרת התוכנית, עפר שכטר מזמן כל תוכנית שני סלבריטאים שצריכים להתחרות ראש בראש מי מותח יותר טוב.
עלילה
בכל תוכנית שני סלבריטאים מתחרים ראש בראש מי מותח יותר טוב את אותה המתיחה, כשהנמתחים הם אנשים שונים. המותח מרכיב אוזניה ובאמצעותה עוקב אחר הוראות המפעיל (שכטר), ועליו לבצע את השלבים הניתנים לו. בסוף התוכנית הקהל קובע מי מתח יותר טוב, באמצעות לבישת מסיכה של מי שלדעתם ניצח בדו-קרב.
בנוסף, לאחר הכרזת המנצח, ישנה פינה קבועה של "מותחים צעירים" בה שני ילדים, בן (דניאל גלאם) ובת (אורי מאור) בני 10 מותחים אנשים העוברים ברחוב.
בלגרביה (סדרת טלוויזיה)
בלגרביה (באנגלית: Belgravia) היא סדרת טלוויזיה אמריקאית-בריטית מסוגת דרמה היסטורית המבוססת על רומן באותו שם מאת ג'וליאן פלוז שגם לקח חלק בכתיבת התסריט. הסדרה, היא הפקה משותפת בין רשת הטלוויזיה הבריטית ITV לרשת הכבלים האמריקאית Epix, ובוימה על ידי ג'ון אלכסנדר.
ב-23 באוקטובר 2019 הוכרז כי הסדרה תעלה לראשונה בשנת 2020, והיא עלתה לאוויר ב-15 במרץ 2020 והסתיימה ב-19 באפריל 2020 וכללה שישה פרקים.
עלילה
הסדרה נפתחת בהכנות לנשף של הדוכסית מריצ'מונד (בליל ה-15-16 ביוני 1815), שנערך בבריסל עבור הדוכס מוולינגטון ערב קרב קאטר ברה, יומיים לפני קרב ווטרלו. בין האורחים ניתן למנות את ג'יימס ואן טרנצ'ארד שחי חיים מרווחים עקב הצלחה מסחרית בעסקיו. בתם הצעירה סופיה תפסה את עינו של אדמונד בלסיס, בן ויורש של אחת המשפחות העשירות והבולטות באנגליה. עשרים וחמש שנים לאחר מכן, כאשר שתי המשפחות מתיישבות באזור חדש שפותח בבלגרביה, אירועי הנשף והסודות, עדיין מהדהדים.
הפקה
ב-14 בינואר 2019, הוכרז כי ITV הזמינה סדרה המורכבת משישה פרקים כעיבוד טלוויזיוני של ספרו של ג'וליאן פלוז Belgravia משנת 2016. הסדרה הייתה צפויה להיכתב על ידי פלוז עצמו עם ג'ון אלכסנדר כבמאי. המפיקים בפועל היו אמורים לכלול את גארת' נים, נייג'ל מרצ'נט וליז טרברידג' כשקולין ראטן משמש כמפיק. חברות הפקה המעורבות בסדרה אמורות הן "סרטי קרנבל". ב-8 בפברואר 2019, דווח כי רשת הכבלים האמריקאית Epix הצטרפה כמפיקה שותפה.
קישורים חיצוניים
ביקורות
שלמה פילבר
ביוגרפיה
פילבר, בנם של הרב יעקב הלוי פילבר וצביה (לבית וסרצוג), הוא בוגר ישיבות שבות ישראל באפרת ומרכז הרב. שירת בחטיבת הצנחנים והשתתף בקרבות כיבוש מערב ביירות במלחמת שלום הגליל ביולי 1982. בעל תואר ראשון במשפטים מאוניברסיטת בר-אילן (1997) ותואר שני במנהל עסקים מהקריה האקדמית אונו (2006). הוא נשוי בשנית ומתגורר בפתח תקווה.
בשנות ה-80 התגורר בהתנחלות פסגות ושימש כמזכיר היישוב. אחר כך עבד במועצה אזורית מטה בנימין, שימש כסגן גזבר, מנהל חטיבת הבינוי והפיתוח ומנכ"ל חברת בתי מטה בנימין.
בדצמבר 1995, פרסם בביטאון "נקודה", תאוריית קשר על רצח רבין, תחת הכותרת "כדורי סרק". על פי תאוריה זו, הדיח השב"כ באמצעות אבישי רביב את יגאל עמיר לבצע את הרצח, והיה אמור לציידו בלא ידיעתו בכדורי סרק. לטענת פילבר, את המאמר כתב אורי אליצור, שביקש מפילבר לחתום על המאמר במקומו.
בשנים 1996–1998 היה סגן יושב ראש מועצת יש"ע. בשנים 1999–2001 היה מנכ"ל מועצת יש"ע. כמנכ"ל, הוביל מאבק ציבורי ליצירת סימפתיה כלפי ציבור המתנחלים. בעצרות שאורגנו באותה תקופה הופיעו נשים וילדים מן השורה שהציגו את פניה של ההתנחלות. במקביל, הוא תמך במדיניות של חסימת כבישים בפני תושבים פלסטינים בעקבות פיגועי טרור שביצעו הפלסטינים.
בשנים 2001–2003 שימש ראש המטה של בנימין נתניהו, בעת שאריאל שרון היה ראש ממשלת ישראל. פילבר ליווה את נתניהו בהרצאותיו בעולם, כמו גם בהכנת הקאמבק הפוליטי שלו.
בין השנים 2009–2014 ניהל קרן השקעות פרטית (Family Office) בהיקף כספי של מעל חצי מיליארד ש"ח. במקביל שימש יועץ אסטרטגי ועסקי, בין השאר למתמודדים בבחירות לרשויות המקומיות ב-2013 לראשות עיריות רמת גן ופתח תקווה, למועצת עיריית תל אביב-יפו ולראשות מועצה אזורית גלבוע. פילבר שימש כדירקטור בתעשייה הצבאית וב"תרבות לישראל", חברת בת של ההסתדרות הציונית.
בבחירות לכנסת ה-20 (2015) ניהל פילבר את קמפיין מפלגת הליכוד, בראשות נתניהו. היה הראשון בישראל שהפעיל מערכת Big Data למיפוי בוחרים באמצעים דיגיטליים, מערכת הודעות בסמס ושיחות קוליות מפולחות לקהלים.
בתגובה לעתירה שהוגשה לוועדת הבחירות המרכזית, כדי שזו תורה להפסיק את הפצתו של העיתון "ישראל היום", בשל היותו "תעמולת בחירות" של הליכוד וראש הממשלה בנימין נתניהו, חתם פילבר על תצהיר שצורף למכתב התשובה של הליכוד, בו נטען כי לנתניהו אין כל קשר של שליטה או קשר ארגוני כלשהו עם "ישראל היום". פילבר מסר עדות גם בתיק 2000.
מנכ"ל משרד התקשורת
לאחר הקמת הממשלה ה-34 מינה אותו נתניהו, שכיהן גם כשר התקשורת, למנכ"ל משרד התקשורת. קודמו, אבי ברגר, הנהיג קו תקיף נגד "בזק" וסירובה ליישם את הרפורמה בשוק הטלפוניה הקווית, שבו היא מונופול. על אף ששתי עתירות בעניין של "בזק" לבג"ץ נכשלו (אחת בעניין מחירי השימוש בתשתיות שלה, והשנייה בעניין הקנס שהוטל עליה עקב פגיעה בתחרות ב"שוק הסיטונאי") פילבר הוביל קו הפוך שדגל בהידברות עם החברות ובמסגרתו גם הגיע עם בזק לפשרה שלפיה החברות המתחרות ישלמו ל"בזק" עבור השימוש בקווים מחיר גבוה מכפי שהן היו אמורות לפי הרפורמה המקורית. ובמקביל הטיל על בזק קנסות גבוהים בגין פעילותה לפני תקופתו. בתמורה דרש פילבר מבזק כי תתחייב להיכנס לתוכנית פריסת סיבים אופטיים על מרבית המדינה (76%) עד סוף שנת 2019.
פילבר התנגד לתחרות עזה מדי בין חברות הסלולר, מאחר שלטענתו היא מאלצת את חברות הסלולר למחירים שאינם כלכליים, שפוגעים ביכולת של החברות לחדשנות. לדבריו ניתן להסתפק בארבע חברות כמו במרבית אירופה. בריאיון ל"בלומברג" צוטט: "חברות הסלולר מוכרות קו סלולר ב־35 שקל לחודש. המחיר הזה אינו כלכלי. מחירי ה־OECD הם סביב ה־86 שקל ואנחנו צריכים לכוון לשם". ב־2015 היה בעד מיזוג "גולן טלקום" לאחת החברות הסלולריות האחרות כדי לאפשר "מחירים רציונליים" לדבריו.
הוועדה המייעצת לעניין הסדרת הרגולציה על שוק השידורים – "ועדת פילבר"
בספטמבר 2015 מונה פילבר על ידי ראש הממשלה, בנימין נתניהו, לעמוד בראשות ועדה בינמשרדית, שמטרתה לגבש המלצות לרגולציה חדשה ואחידה על שוק השידורים והתוכן, לאור השינויים הטכנולוגיים שהתרחשו בעשור שלפני, והיכולת לשדר תוכן גם באינטרנט (IPTV), מטרת הוועדה הייתה לעודד "כניסה של שחקנים חדשים, ועידוד התחרות בתחום התוכן והחדשות".
בתום כשנה הוגש דו"ח מפורט, שכלל המלצות למהפכה בשוק השידורים, הכוללת הקלת הרגולציה ופתיחת השוק לתחרות. במרץ 2017 אימץ ממלא מקום שר התקשורת, צחי הנגבי, את המלצות הוועדה והנחה להכין תיקוני חקיקה ליישומן.
חשדות לפלילים
ב-6 באוגוסט 2017 נחקר לראשונה באזהרה ולאחר מכן הושעה מעבודתו במשרד התקשורת. באוקטובר השעתה אותו נציבות שירות המדינה לתקופה נוספת ובפברואר 2018 הושעה לחודשיים נוספים. ב-18 בפברואר 2018 נעצר על ידי המשטרה ונשלח לחמישה ימי מעצר במסגרת חקירת הפרשה. יומיים לאחר מכן, ב-20 בפברואר, חתם על הסכם עד מדינה לפיו יועמד רק לדין משמעתי, בתמורה למסירת מידע שעשוי לקדם את החקירות נגד חשודים אחרים ובהם בנימין נתניהו. פילבר טען, גם לאחר שחתם על הסכם עד מדינה, כי לא ביצע כל עבירה.
במסגרת ההסכם התחייב פילבר להימנע לצמיתות מכל תפקיד בשירות הציבורי, ולהתלות לחמש שנים את רישיון עריכת הדין שלו.
באפריל 2018 פוטר מתפקידו כמנכ"ל משרד התקשורת.
בזמן מערכת הבחירות ב-2019, רכב מצויד ברמקולים חנה מתחת לביתו של פילבר והרעיש עם קריאות נאצה. בעקבות האירוע נפתחה חקירה נגד יועציו של ראש הממשלה, עופר גולן ויהונתן אוריך, שלכאורה עמדו מאחורי המיזם. הם נחשדו בהטרדת עד.
ב-23 במרץ 2022 החל את עדותו במשפט נתניהו. במהלך העדות, הפרקליטות ביקשה להכריז על פילבר כעד עוין אך נדחתה על ידי בית המשפט. במקום זאת, הותר לתביעה לבצע חקירה נגדית. עדותו הסתיימה כעבור כשלושה חודשים, ב-29 ביוני 2022.
חברת "דיירקט פּוֹלס"
בראשית 2018 הקים פילבר חברה העוסקת בסקרים מבוססי הודעות סמס. החל ממרץ 2019 פילבר הוא בעלים משותף, יחד עם צוריאל שרון, בחברת האסטרטגיה והמחקרים "דיירקט פולס", ומשמש כאסטרטג הראשי של לקוחות החברה. החברה ערכה כ-1,100 סקרים ומחקרים במהלך השנתיים הראשונות להקמתה, עבור רשויות מקומיות, מכוני מחקר, חברות מסחריות, גופים פוליטיים ועוד.
בין היתר, החברה הקימה את מדגמי הפריימריס לראשות מפלגות העבודה והליכוד במהלך בחירות 2019. היא יעצה למפלגת הימין החדש בשנת 2019 ולפני כן לראש ערים. נוסף על כך, אנשי הליכוד הזמינו סקרים מהחברה, בעת משפט נתניהו. התשלום הראשון מהליכוד לחברה של פילבר התקבל כחודש לאחר סיום עדותו במשפט. לקראת הבחירות לכנסת העשרים וחמש החברה ביצעה למען ערוץ 14 סקרי מנדטים ואף מדגם ביום הבחירות עצמו.
ז'אק לנקסאד
ביוגרפיה
לנקסאד נולד בטולון ב-8 בספטמבר 1934. הוא נכדו של האדמירל רנה לנקסאד. הוא נכנס ללימודים באקדמיה הימית הצרפתית ב-1952, וב-1954 נכנס לשירות בצי הצרפתי. הוא שרת על מגוון ספינות כנווט וכשולה מוקשים. כמו כן, מילא תפקידי מטה שונים. בין 1984–1986 שימש כמפקד כוחות הצי הצרפתי בים התיכון, ובין 1986–1988 שימש כמפקד כוחות הצי באוקיינוס ההודי. לאחר מכן שימש כראש הקבינט הצבאי עד 1989, אז הועבר לשמש כראש המטה הצבאי של נשיא צרפת פרנסואה מיטראן. בתפקידו זה היה לו חלק חשוב בקבלת ההחלטות בצרפת בזמן מלחמת המפרץ.
ב-24 באפריל 1991 מונה לנקסאד לראש מטה הכוחות המזוינים (מקביל לרמטכ"ל). בתקופתו, הוא נאלץ להתמודד עם השלכות רצח העם ברואנדה, ולנהל את הפעילות הצרפתית במלחמת בוסניה. הוא התפטר מתפקידו ב-9 בספטמבר 1995 בעקבות ביקורת נוקבת שהטיח בו הנשיא ז'אק שיראק בנושא ניהול המלחמה בבוסניה.
משוש
בזואולוגיה, מָשׁוֹשׁ (באנגלית: Tentacle; ברבים: מָשׁוֹשִׁים או מָשׁוֹשׁוֹת) הוא איבר ארוך וגמיש המצוי במספר בעלי חיים, בעיקר בקרב חסרי החוליות. אצל בעלי החיים המשוש מופיע לרוב בזוג או מספר זוגות. מבחינה אנטומית, המשוש עשוי שריר המחובר רק בצִדו האחד (בדומה לחדק פיל או לשון). רוב המשושים משמשים לאחיזה ואכילה. רבים מהם הם אברי חישה הדומים לחושי ראייה, מגע, ריח או טעם.
דוגמאות מוכרות למשושים: המשושים היוצאים מראש שבלולי היבשה ושבקצותיהם העיניות (בחלזונות מסדרות אחרות העיניות הן לרוב בבסיס המשושים), וזרועות התמנונאים. אצל היונקים ניתן למצוא 22 משושים סביב פיה של חפרפרת ככובת אף.
אטימולוגיה
במילונים עבריים ישנים נעשה השימוש במילה מְשׁוֹשָׁה (אנטנה) לתיאור איבר החישה של חרקים וחסרי חוליות. בזמן זה חודשה גם המילה מָחוֹשׁ. במשך הזמן חודשה המילה משושה למָשׁוֹשׁ. כיום נהוג להבדיל בין מָחוֹשׁ, איבר נוקשה בעל שלד חיצוני כגון מחוש החרקים, ובין מָשׁוֹשׁ, שהוא איבר חסר שלד וגמיש כגון זה המצוי בחלזונות.
נחשון בן עמינדב
נַחְשׁוֹן בֶּן עַמִּינָדָב היה נשיא שבט יהודה על פי ספר במדבר. בנו של עמינדב. הוא אביו של שלמון, אחיה של אלישבע (שהייתה נשואה לאהרן הכהן) וסבו של בעז בעלה של רות המואביה, הנין של נכדו היה דוד המלך.
על פי מסורת חז"ל, ביציאת מצרים, היה נחשון בן עמינדב הראשון שקפץ לים סוף, בטרם נקרע הים לשניים, ובכך הוכיח את אמונתו באלוהים והפך לסמל לראשוניות ולחלוציות בהיסטוריה היהודית.
במקרא
בתקופת המדבר, שימש נחשון כנשיא שבט יהודה, והקריב ראשון מבין הנשיאים את קורבנות הנשיאים, ביום חנוכת המשכן, א' בניסן בשנה השנייה ליציאת מצרים. (ב'תמ"ט).
על פי המסופר בסוף מגילת רות, מצאצאיו של נחשון, היו דוד המלך ואחריו כל שושלת המלוכה:
במדרש
מעשהו של נחשון בקריעת ים סוף מובא בגמרא במסכת סוטה:
במעשה ניסים על הגדה של פסח נכתב שנחשון בן עמינדב זכה לקפוץ למים תחילה ושהים יבקע, בזכות גבורת הנפש של סבתו, תמר.
דמותו
במהלך הדורות הפך נחשון לסמל המייצג ראשוניות והעזה. על-שם נחשון נטבע המושג "קפיצה נחשונית", כתיאור לקפיצה נועזת, "מבצע נחשון" (המבצע לפריצת הדרך לירושלים הנצורה במלחמת העצמאות), קיבוץ נחשון, שמות של יחידות צבאיות בצה"ל ובשב"ס, שמה של המכינה הקדם-צבאית המעורבת הראשונה "נחשון", צוות נחשון - צוות העשייה בתנועת בני עקיבא ועוד.
במסורת המחשבה היהודית-דתית, נחשון מסמל גם את ההשתדלות הטבעית שעל האדם לעשות, כדרך לקבל סיוע מהקב"ה, במקום לשבת בחיבוק ידיים ולצפות לנס, שכן לפי המדרש, קפץ נחשון בן עמינדב לים סוף עוד לפני שנבקע, ורק לאחר שהגיע לעומק בו הגיעו המים לצווארו, נבקע הים ובני ישראל עברו בו.
כיום, שכבת י' בתנועת הנוער העובד והלומד במעגל המחדשים וכיתות ה' בתנועת הצופים העבריים מקבלים את התואר 'הנחשונים' על שם נחשון בן עמינדב. בנוסף, קיים ארגון נוער הנקרא "בתי הנוער נחשונים" הקרוי על שמו, ששם במרכזו הכשרת בני נוער להיות המובילים והחלוצים במקום מגוריהם. פורום הצופים היהודים הבינלאומי הקים את "אחוות נחשון" אשר מכירה באינדיבידואלים ברחבי העולם אשר תרמו תרומה משמעותית לפעילות בינלאומית של תנועת הצופים היהודים. במשך השנים, רק 11 בוגרי תנועת הצופים (ורק אחד מישראל) זכו לקבל את אות אחוות נחשון. על שמו גם נקראת לשכת בונים חופשיים ב.
טיסהסלש
טיסהסלש (בהונגרית: Tiszaszőlős) הוא כפר במחוז יאס-נא'קון-סולנוק, בנפת טיספירד.
מיקום
הכפר ממוקם בחלק הצפוני של המחוז, על הגבול של הנאג'קונשאג ההיסטורי, על הגדה השמאלית של נהר הטיסה ואגם טיסה. העיר הקרובה ביותר היא טיספירד, כ-8 ק"מ צפונה, בעוד מושב המחוז, סולנוק, נמצא במרחק של 78 ק"מ משם.
היישובים השכנים הם כאמור טיספירד מצפון, Tiszaigar ממזרח, Tiszaderzs ממערב ו-Tiszaszentimre מדרום מערב. הכפר גובל במערב ובצפון-מערב בכפר אוילרינצפלווה.
נגישות
נתיב הגישה החשוב ביותר לכפר הוא כביש 3216, ניתן להגיע אל היישוב גם ברכבת בקו הרכבת קרצג-טיספירד, שיש לו תחנת עצירה בסמוך למקום. תחנת הרכבת ממוקמת בקצה המזרחי של האזור הפנימי, נגישה בכביש ציבורי מכביש 32, המסתעף מכביש 3216. הניתן להגיע גם בכביש משני מספר 318 הידוע כדרך פרנץ פטר ומשמר את זכרו של אחד מארבעת האנשים המקומיים שנרצחו על ידי הפולשים הרומנים ב-1919.
היסטוריה
הכפר הוא יישוב מתקופת ארפאד. שמו הוזכר לראשונה בצ'רטר בשנת 1256 בשם זאולאוס. על סמך הממצאים הארכאולוגיים שנמצאו בכפר, נקבע כי חיו שם אנשים כבר בתקופה הפרהיסטורית. זה נתמך על ידי הממצא המפורסם מהתקופה הכלקוליתית, שעלה לפני השטח בשנת 1839 כאשר החוף ליד יישוב סמוך קרס במהלך שיטפון לאחר מכן. הממצא, מטבע זהב נמצא כיום בווינה, והיה שייך בהחלט לנסיך מהתקופה הכלקוליתית. האזכור הבא בכתב הוא מימי הביניים. תושבי הכפר ברחו או התמעטו דרמטית במהלך הכיבוש והמלחמות הטורקיות (הונגריה העות'מאנית), אך הם תמיד חזרו ובנו מחדש את כפרם.
הקידומת "טיסה" מתוארכת למאה ה-17 ומאז מופיע בשם הכפר. מאוחר יותר, מופיעה התוספת "סלש" (Szöllős) כלומר "כרם" והפך קבוע בשם. השם נבע מענבי בר שגדלו על גבעות נהר הטיסה. בשנת 1910, 2554 מתוך 2555 תושבי היישוב היו הונגרים. מתוכם, 404 היו רומים קתולים, 2,083 קלוויניסטים ו-50 יהודים.
איש הניסים
איש הניסים (באנגלית: Messiah) היא סדרת מותחן אמריקאית, שנוצרה על ידי מייקל פטרוני. העונה הראשונה מורכבת מעשרה פרקים, שהועלו לנטפליקס ב-1 בינואר 2020. בסדרה מככבים מהדי דהבי, תומר סיסלי, מישל מונאהן, ג'ון אורטיז, מלינדה פייג' המילטון, סטפניה לה-וי אואן, ג'יין אדמס, סעיד אל-עלמי, פארס לנדולסי ו-וויל טראוול.
עלילה
הסדרה מתמקדת בתגובתו של העולם המודרני לגבר, המופיע לראשונה במזרח התיכון בטענה שהוא מייצג את חזרתו האסכטולוגית של עיסא (ישו). הופעתו הפתאומית וניסים לכאורה שמרחשים בסביבתו מעוררים עניין בינלאומי הולך וגובר ומעוררים ספקות מי הוא באמת, מקרה שנחקר על ידי קצינת ביון אמריקאית.
צילומים
צילומים עיקריים לעונה הראשונה נערכו בעמאן, ירדן וכן בירושלים, ישראל. בנוסף, אלבקרקי, מאונטיינאייר, אבסטנסיה, בלן, סנטה פה וקליינס קורנרס, בניו מקסיקו מיוני 2018 ועד אוגוסט 2018. הסדרה מראה סצנות בהר הבית ובכניסה למסגד אל אקצא, אך הן צולמו באולפן בעזרת מסך ירוק.
מחלוקת
הטריילר ספג תגובות שליליות בטוויטר מכמה מוסלמים סונים, בשל קווי דמיון כביכול בין הדמות שגילם מהדי דהבי, "אל-מסיה" והתפיסה האסלאמית של האנטיכריסט, אל-מסיח א-דג'ל. משתמש אחד טען שנחסם על ידי חשבונות הטוויטר הרשמיים של הסדרה ונטפליקס משום שהציע שהדמות היא עד-דג'ל. חלק ממשתמשי הטוויטר ראו בכך אינדיקציה לחוסר היכולת של נטפליקס לספק בידור של ממש לקהל שאינו דובר אנגלית.
בדצמבר 2019 הוכרז במסיבת עיתונאים כי נציבות הקולנוע המלכותית של ירדן ביקשה מנטפליקס להימנע מלשדר את הסדרה בירדן בגלל הנושא הפרובוקטיבי והתוכן הדתי השנוי במחלוקת המכוסה בסדרה.
Rae
Rae (בעברית: ריי) הוא אלבום האולפן השני של הזמרת-יוצרת האמריקאית אש. האלבום יצא לאור ב-14 באוקטובר 2022 על ידי חברת התקליטים Mom + Pop. מתוך האלבום יצאו שבעה סינגלים.
רקע והכרזה
ב-7 במאי 2021, הוציאה אש את אלבום הבכורה שלה Ashlyn, שזכה לביקורות חיוביות. אש אמרה שאלבום הבכורה הושפע מאוד מגירושיה והתחושות הקשות שבאו אחריהם. מנגד, היא אמרה שהאלבום Rae מביע תחושות "ביטחון עצמי, חופש מיני, ריגוש ויציאה לחופשי".
הוצאה וקידום
סינגל הבכורה, "Another Man's Jeans", יצא לאור ב-3 במרץ 2022. אש ביצעה את הרצועה ב-19 במאי ב"לייט נייט עם סת' מאיירס".
הסינגל השני, "Hope You're Not Happy, יצא לאור ב-6 במאי 2022.
הקליפ של "Angry Woman" בוים על ידי ג'ייסון לסטר, בהשראת המיצג של יוקו אונו "Cut Piece" מ-1964. כמו במיצג של אונו, בסרטון נראית אש כשבגדיה נחתכים מגופה בהדרגה עד שהיא עירומה בצילום האחרון.
הסינגל הרביעי, "Shower With My Clothes On", יצא לאור ב-29 ביולי 2022.
הסינגל החמישי, "Emotional", יצא לאור ב-26 באוגוסט 2022.
הסינגל השישי, "Love Is Letting Go", יצא לאור ב-23 בספטמבר 2022.
הסינגל השביעי, "OMW", יצא לאור ב-12 באוקטובר 2022.
אלי זבורובסקי
אליעזר (אלי) זבורובסקי (באנגלית: Eliezer (Eli) Zborowski; 20 בספטמבר 1925, ז'רקי – 10 בספטמבר 2012, ניו יורק) היה פעיל ציבור יהודי ממוצא פולני.
קורות חייו
נולד בז'רקי שבפולין, בן בכור למשפחה חסידית. נכלא עם משפחתו בגטו ז'רקי. השיג מסמכים מזויפים, בעזרתם התחזה לנוצרי והצליח לצאת מהגטו. פעל בתור איש קשר בין הגטו לבין המחתרת הלא יהודית. בתחילת 1943, חודשים מעטים לאחר חיסול הגטו, מצאה משפחת זבורובסקי מקלט בבתיהם של בני משפחות פלאצ'ק וקולאץ', להם הוענק התואר חסידי אומות העולם.
לאחר השחרור סייע אלי ל"עליה ב'" עד הקמת המדינה ב-1948. בתחילת 1952 היגר אלי מאירופה לארצות הברית עם אשתו, דיאנה לבית וילף, ניצולת שואה אף היא. הזוג הגיע לפורסט היל, ניו יורק.
פעילות ציבורית
בשנת 1964 יזם זבורובסקי את האזכרה הראשונה של "יום השואה" בארצות הברית. בשנת 1969 כיהן אלי כחבר בהנהלת יד ושם, ובשנת 1977 יזם את רעיון ההנצחה ביד ושם של כל הקהילות היהודיות שנחרבו בשואה. דיון בנושא זה הוביל להקמתה של "בקעת הקהילות" ביד ושם.
בשנת 1970 ייסד אלי את ארגון הגג הראשון של ניצולי השואה. בשנת 1974 ייסד את "Martyrdom & Resistance" – "מות קדושים והתנגדות" – כתב עת המוקדש לשואה. באותה שנה כונן את הקתדרה ללימודי השואה ב"ישיבה יוניברסיטי". נשיא ארצות הברית ג'ימי קרטר מינה אותו כחבר במועצה להנצחת השואה בארצות הברית (United States Holocaust Memorial Council), ולאחר מכן מינה אותו לתפקיד זה גם הנשיא רונלד רייגן. ראש עיריית ניו יורק לשעבר, אד קוץ', מינה אותו לוועדה הקבועה בניו יורק בנושא השואה. בשנת 1981 ייסד זבורובסקי את "האגודה האמריקאית למען יד ושם".
דן איסל
דניאל פול "דן" איסל (באנגלית: Daniel Paul "Dan" Issel; נולד ב-25 באוקטובר 1948) הוא כדורסלן ומאמן עבר אמריקאי, ששיחק בליגות ה-ABA וה-NBA בין השנים 1970–1985. ממוצעיו הכוללים בשתי הליגות הם 22.6 נקודות, 9.1 ריבאונדים ו-2.4 אסיסטים למשחק. בשנת 1993 הוצג כחבר בהיכל התהילה של הכדורסל.
כשחקן פנים בעל יכולות פוסט-אפ מצוינות, התמחה איסל בצבירת נקודות והפך לאחד הקלעים הגדולים אי פעם. לאורך הקריירה ב-ABA וב-NBA קלע איסל בסך הכול 27,482 נקודות, אשר הציבו אותו בעת פרישתו במקום הרביעי אי פעם, אחרי כרים עבדול-ג'באר, וילט צ'מברלין וג'וליוס אירווינג. נכון לשנת 2017, מדורג איסל במקום ה-11 בכל הזמנים.
קריירת משחק
בעונת הוביל איסל את הקולונלס, לצד הסנטר ארטיס גילמור והרכז לואי דמפיר, לזכייה באליפות ה-ABA, לאחר שבסדרת הגמר גברו על אינדיאנה פייסרס בתוצאה 4–1. בכל שש עונותיו בקבוצה השתתף איסל במשחק האולסטאר של ה-ABA, ולאורך תקופה זו השיג ממוצעים של 26.2 נקודות ו-10.8 ריבאונדים למשחק.
לקראת עונת נשלח איסל בטרייד לבולטימור קלוס, וממנה הועבר לדנוור נאגטס, גם היא מליגת ה-ABA. לצד רלף סמפסון, דייוויד תומפסון ובובי ג'ונס, ותחת מאמן הקבוצה לארי בראון, הפכה דנוור לקבוצה הדומיננטית בליגה וסיימה את העונה עם מאזן ניצחונות 60–24. בגמר ה-ABA הפסידו הנאגטס לניו יורק נטס של ג'וליוס אירווינג בתוצאה 4–2.
בעונת עבר איסל עם הנאגטס לליגת ה-NBA, ונחבר להשתתף במשחק האולסטאר של ה-NBA בפעם הראשונה והאחרונה בקריירה. ב-7 מתוך 9 עונותיו עם דנוור ב-NBA העפיל עמה לשלב הפלייאוף, אך באף אחת מהן לא הגיע לגמר הליגה. בתקופה זו קלע 20.4 נקודות בממוצע למשחק, ובסיום עונתו האחרונה,, זכה בגביע האזרחות המוענק לשחקן אשר "הפגין שירות ומסירות יוצאת דופן לקהילה".
לאורך הקריירה השתתף איסל ב-1,218 מתוך 1,242 המשחקים של קבוצותיו (98.1%), מה שזיכה אותו בכינוי "הסוס" ("The Horse"). בעת פרישתו הוביל את הנאגטס, בין היתר, במספר משחקים, מספר דקות, סלי שדה, קליעות עונשין, ריבאונדים ונקודות, ומאז עקף אותו (רק) אלכס אינגליש בכל הקטגוריות מלבד ריבאונדים.
בשנת 1993 הוצג כחבר בהיכל התהילה של הכדורסל, ובשנת 1997 נבחר כאחד מ-30 חברי קבוצת כל הזמנים של ה-ABA, שהורכבה לרגל חגיגות 30 שנה להקמת ה-ABA.
קריירת אימון
בסיום קריירת המשחק שלו החל איסל לפרשן משחקים של אוניברסיטת קנטקי, ולאחר מכן שימש כשדרן של משחקי דנוור נאגטס. לפני עונת מונה למאמנה הראשי של דנוור, והמשיך להחזיק בתפקיד במשך שתיים וחצי עונות. בעונת העפילו הנאגטס לשלב הפלייאוף מהמקום השמיני באזור המערבי, ואף הפתיעו את המדורגת ראשונה סיאטל סופרסוניקס כשהדיחו אותה כבר בסיבוב הראשון, בתוצאה 3–2. הייתה זו הפעם הראשונה בה קבוצה המדורגת שמינית באזור שלה עוברת שלב בפלייאוף. בסיבוב השני פגשה דנוור את יוטה ג'אז, והפסידה לה בתוצאה 4–3, על אף יכולת טובה של שחקניה המובילים דיקמבה מוטומבו, לפונזו אליס ומחמוד עבדול-ראוף. לאחר 34 משחקים בתוך עונת התפטר איסל מאימון הקבוצה.
במרץ 1998 מונה לג'נרל מנג'ר של הנאגטס, ובספטמבר 1999 מינה את עצמו למאמן הקבוצה במקומו של מייק ד'אנטוני. גם קדנציית אימון זו נמשכה כשנתיים וחצי, במהלכן לא העפילה דנוור לפלייאוף. ב-11 בדצמבר 2001, לאחר הפסד קבוצתו לשארלוט הורנטס, הוקנט איסל על ידי אחד האוהדים באולם, וצעק אליו בחזרה "לך תקנה עוד בירה, מקסיקני מחורבן". האירוע נקלט בעדשות מצלמות הטלוויזיה, ואיסל הושעה על ידי הנהלת הקבוצה לארבעה משחקים. ביום שלאחר המקרה התנצל איסל בפני הקהילה המקסיקנית, וב-26 בדצמבר התפטר מאימון הקבוצה. מאזן הניצחונות הכולל של איסל בשתי קדנציות האימון בדנוור עומד על 180 ניצחונות ו-208 הפסדים בסך הכול.
בשנת 2009 הגיש איסל בקשה לפשיטת רגל, לאחר שצבר חובות בסך כ-4.5 מיליון דולר. על מנת לפרוע את חובו, מכר בין היתר את טבעות ההוקרה שהוענקו לו כשחקן חמישיית העונה במכללות, כחבר "קבוצת כל הזמנים של ה-ABA" וכמשתתף משחק האולסטאר ב-NBA.
ברנהרד קולמן
ברנהרד "ברנד" קולמן (בגרמנית: Bernhard "Bernd" Cullmann, נולד ב-1 בנובמבר 1949 ברוטסויילר-נוקנטל שבגרמניה המערבית) הוא כדורגלן עבר גרמני ששיחק לאורך כל הקריירה בפ.צ. קלן בעמדת הקשר. לקולמן 40 הופעות ושישה שערים במדי נבחרת גרמניה המערבית, עמה זכה במונדיאל 1974 וביורו 1980, והשתתף גם במונדיאל 1978.
קריירת מועדונים
קולמן החל את הקריירה בקבוצת פורץ, ובשנת 1970 חתם בפ.צ. קלן, כאשר היה בן 21. עונת הבכורה שלו בקבוצה הייתה 1970/71. בעונה זו ערך קולמן 19 הופעות, והבקיע את שער הבכורה בקבוצה במחזור השני בניצחון 3-1 על איינטרכט בראונשווייג. את העונה סיימה קלן במקום ה-11. בסיום העונה הגיעו קלן וקולמן לגמר הגביע הגרמני, בו הפסידו 2-1 לבאיירן מינכן לאחר הארכה. קולמן נכנס כמחליף בדקה ה-99 בגמר זה. בעונת 1971/72 סיימו קלן וקולמן במקום הרביעי בבונדסליגה, והודחו בסיבוב השני של גביע אופ"א על ידי דנדי הסקוטית. בעונת 1972/73 סיים קולמן עם קלן במקום השני בבונדסליגה לאחר שהבקיע שישה שערי ליגה, והיה שותף לניצחון 9-1 על וייקינג הנורווגית בתוצאה 9-1 בסיבוב השני של גביע אופ"א, במשחק בו הבקיע קולמן שער. קלן הודחה בסיבוב השלישי על ידי בורוסיה מנשנגלדבך לאחר תבוסה 5-0 במשחק הגומלין. באותה עונה קלן הפסידה לבורוסיה מנשנגלדבך גם בגמר הגביע הגרמני, בתוצאה 2-1 לאחר הארכה. קולמן שיחק 120 דקות בגמר זה. בעונת 1973/74 קולמן וקלן סיימו רק במקום החמישי בליגה, אך רשמו עונה נאה בגביע אופ"א, בה הודחו ברבע הגמר על ידי טוטנהאם הוטספר, כאשר לפני כן השיגו ניצחונות בתוצאות 6-0 על אולימפיק מרסיי ו-4-0 על ניס. בעונת 1974/75 שוב סיימו קלן וקולמן במקום החמישי בבונדסליגה, ובגביע אופ"א הגיעו עד לחצי הגמר, בו הודחו על ידי בורוסיה מנשנגלדבך. בעונת 1975/76 סיימו קלן וקולמן במקום הרביעי בבונדסליגה, אך הופעת הקבוצה בגביע אופ"א הסתיימה כבר בסיבוב השני לאחר הדחה מול ספרטק מוסקבה.
בעונת 1976/77 קולמן החמיץ חלק ניכר מהמשחקים בגין פציעה, וקלן סיימה במקום החמישי בליגה. עם זאת, קולמן זכה בעונה זו בתואר הראשון שלו עם קלן, כאשר הקבוצה ניצחה בגמר את הרטה ברלין. באותו זמן נהוג היה שאם גמר הגביע מסתיים ללא הכרעה, ממשיכים להארכה, ואם אין הכרעה בהארכה מתקיים משחק חוזר. המשחק הראשון הסתיים בתיקו 1-1 בו קולמן לא שותף. בגומלין, קולמן נכנס כחילוף הגנתי בדקה ה-77 כאשר קלן הובילה 1-0, והתוצאה נשמרה עד הסיום. בעונת 1977/78 קולמן חזר לשחק בליגה באופן קבוע והבקיע שישה שערים. בעונה זו שיתף קולמן פעולה בהגנה עם הרברט צימרמן, רולאנד גרבר, הראלד קונופקה וגרהארד שטראק, והיה חלק מזכיית הקבוצה באליפות הבונדסליגה, לראשונה בקריירה שלו, בזכות הפרש שערים טוב יותר מבורוסיה מנשנגלדבך, לה נקטע רצף של שלוש אליפויות. באותה עונה השלים קולמן דאבל, לאחר שבגמר הגביע ניצחה קלן את יריבתה המושבעת פורטונה דיסלדורף בתוצאה 2-0, כשקולמן הבקיע את השער הראשון. למרות ההצלחה בעונה זו, בגביע אירופה למחזיקות גביע נחלו קולמן וקלן כישלון, כשהודחו כבר בסיבוב הראשון על ידי פורטו. בעונת 1978/79 סיימו קלן וקולמן רק במקום השישי, ונשארו לראשונה מזה שנים רבות מחוץ למפעלים האירופיים לעונה העוקבת. בגביע אירופה לאלופות רשמו קלן וקולמן הישג נאה, כאשר הגיעו לחצי הגמר והוציאו תיקו 3-3 בחוץ מול נוטינגהאם פורסט, אך הפסידו 1-0 בגומלין והודחו.
בעונת 1979/80 סיימו קלן וקולמן במקום החמישי בבונדסליגה, ובעונת 1980/81 הסתפקו במקום השמיני. בעונה זו, הגיעו קלן וקולמן לחצי גמר גביע אופ"א, בו הודחו על ידי איפסוויץ' טאון שזכתה לבסוף בתואר. בדרך לחצי הגמר, ניצחה קלן את ברצלונה בתוצאה 4-0 בקמפ נואו, הישג לו קולמן היה שותף. בעונת 1981/82 סיימו קלן וקולמן במקום השני בבונדסליגה, מרחק שלוש נקודות מהאלופה המבורג. הייתה זו העונה האחרונה בה קולמן היה שחקן הרכב קבוע. בעונת 1982/83 קולמן ערך תשע הופעות ליגה בלבד, ברובן נכנס כמחליף. בגביע אופ"א הודחו קלן וקולמן בסיבוב השלישי על ידי רומא. באותה עונה זכה קולמן עם קלן בגביע הגרמני בפעם השלישית בקריירה, כשהקבוצה ניצחה 1-0 בגמר את יריבתה העירונית פורטונה קלן. קולמן לא שותף בגמר זה. בעונת 1983/84 נכלל קולמן בסגל הקבוצה, אך לא שותף כלל. בעונה זו פרש קולמן ממשחק פעיל לאחר 14 עונות רצופות בפ.צ. קלן, בהן ערך 341 הופעות ליגה בהן הבקיע 29 שערים.
קריירה בינלאומית
קולמן ערך את הופעת הבכורה במדי נבחרת גרמניה המערבית בפברואר 1973, בהפסד 3-2 לנבחרת ארגנטינה. באותו משחק הבקיע קולמן את הגול השני עבור גרמניה המערבית. בשנת 1974 נכלל קולמן בסגל של גרמניה המערבית למונדיאל 1974. קולמן פתח בכל משחקיה של גרמניה המערבית בשלב הבתים, והבקיע את השער השני בניצחון 3-0 על נבחרת אוסטרליה. בשלב הבתים השני ובמשחק הגמר, בו ניצחה גרמניה המערבית את נבחרת הולנד בתוצאה 2-1, לא שותף קולמן.
קולמן לא זומן לסגל של גרמניה המערבית ליורו 1976, אך חזר לסגל לקראת מונדיאל 1978, בו הודחה גרמניה המערבית בשלב הבתים השני. קולמן לא שותף במונדיאל 1978 כלל.
בשנת 1980 קולמן זומן לסגל של גרמניה המערבית ליורו 1980. קולמן פתח בשני משחקים בשלב הבתים. באחד מהם, תיקו 0-0 מול נבחרת יוון, שימש קפטן במקומו של ברנרד דיץ שזכה למנוחה. במשחק הגמר, בו ניצחה גרמניה המערבית את נבחרת בלגיה בתוצאה 2-1, נכנס קולמן כמחליף בדקה ה-55 במקומו של הנס-פטר בריגל. הופעה זו הייתה ה-40 והאחרונה של קולמן במדי נבחרת גרמניה המערבית, בהם הבקיע שישה שערים וזכה בשני תארים בינלאומיים.
חיים אישיים
ברנהרד קולמן הוא אביו של קארסטן קולמן, אף הוא היה כדורגלן בפ.צ. קלן וכיום מאמן קבוצות נוער במועדון.
תארים
עם פ.צ. קלן:
עם נבחרת גרמניה המערבית:
Herr, deine Augen sehen nach dem Glauben, רי"ב 102
Herr, deine Augen sehen nach dem Glauben! (גרמנית: "אדוני, עיניך רואות האמונה") היא קנטטה דתית מאת יוהאן סבסטיאן באך. הקנטטה נכתבה במסגרת משרתו בלייפציג עבור יום ראשון העשירי אחרי חג השילוש, ובוצעה לראשונה ב-25 באוגוסט 1726.
היסטוריה
הקנטטה היא חלק ממחזור הקנטטות השלישי של לייפציג. מחזור התפילה והלימוד המקובל באותו יום ראשון הוא האיגרת הראשונה אל הקורינתים, י"ב, א'-י"א והבשורה על פי לוקאס, פרק ט', מ"א-מ"ח. לברית הקנטטה קשורות באופן כללי למאורעות הפרקים המוזכרים, כשמילות הכורו הפותח מארמזות ל ופרק האריוזו מהאיגרת אל הרומאים, ב', ד'-ה'. שני הפרקים האחרונים הם הבתים השישי והשביעי מהמנון מאת יוהאן הרמן, אך למנגינה המסורתית של ההמנון הלותרני "Vater unser im Himmelreich". ישנה מחלוקת לגבי זהות מחבר יתר הלברית, כשחוקרים שונים הציעו את כריסטיאן וייס האב, את כריסטיאנה מאריאנה פון זיגלר ואת כריסטוף אלם.
הקנטטה בוצעה לפחות פעמים, בביצוע הבכורה ושוב בסביבות 1737.
מבנה
הקנטטה כתובה לאלט, טנור, בס, מקהלה, חליל, שני אבובים, שני כינורות, ויולה ובאסו קונטינואו. פרקי היצירה מתחלקים לשנים, החלק הראשון מבוצע לפני הטקס והשני בסיומו, באופן חריג החלק השני אינו נפתח בציטוט המקראי של הפרק הרביעי.
חלק ראשון (לפני הטקס)
חלק שני (לאחר הטקס)
היבטים ביצירה
שלשה פרקים מהקנטטה שימשו את באך מאוחר יותר בשתים מהמיסות הקצרות שחיבר.
הפרק הראשון הוא פרק מקהלה משוכלל העושה שימוש במגוון אמצעים פיגורטיביים מוזיקליים לציור המילים. הפרק עצמו נפתח במבוא כלי (אינסטרומנטלי) עשיר עם האבובים, כלי הקשת והקונטינואו, בתיבה העשרים ואחת נכנסת המקהלה במלוא העוצמה, לאחר מספר חזרות על המשפט הפותח ומעבר כלי, בתיבה הארבעים נפתחת פוגה, האבובים וכלי הקשת הופכים ללא יותר מליווי לתפקיד האלט השר קדמה ושתי תיבות, אז שר את המוטיב תפקיד הסופרן, אחריו הבס, אחריו הטנור ולבסוף כלי הקשת, הכל נארגים זה בזה כשאפקט ההתגברות הדינמית משמעותי בשל הפער בין ההתחלה העדינה שבתורה באה אחרי קטע דרמטי, ובעיצומה של הפוגה בה כל התפקידים לוקחים חלק. אחרי חזרה על המשפט הפותח וחלק מהמבוא מתחילה פוגה קצרה נוספת הנגמרת גם היא במשפט הפותח. הפרק עושה בין היתר שימוש באפקט של מעברים דינמיים חדים, שאומנם אופייני למוזיקה אופראית, גם בגלל המבנה המורכב של הפרק אינו דומה לכזו. את הפרק שאל באך לפרק הקיריה הפותח מיסה רי"ב 235.
הפרק השלישי, אחרי רצ'יטטיב יבש (Secco) קצר לבס, הוא אריה, למעשה טריו לאבוב, לאלט ולקונטינואו, כשתפקידי האלט והאבוב החופשיים ארוגים זה בזה בתבניות של חיקוי וליווי. הפרק כתוב בדו מינור לעומת השימוש בסולם סול מינור בפרקים הקודמים. את הפרק שאל באך ל"Qui tollis" במיסה רי"ב 233, בה הוחלף תפקיד האלט בתפקיד סופרן.
פרק האריוזו, החותם החלק הראשון, הוא בעל אופי מנוגד לאריה. ראשית הוא כתוב במשקל שלש שמיניות הנושא אופי ריקודי, השימוש בכל כלי הקשת לעומת האריה לאלט ה"צנועה" והאינטמית, העושה שימוש רק באבוב ובקונטינואו, תורם לאופיו האחר. כמו כן הסולם מתחלף למי במול, המז'ור היחסי לסולם הפרק הקודם. בפרק מספר "הפתעות" כדוגמת התיבה החמישים ושלוש השקטה עם פרמטה, והקטע בעל האופי השונה, ריקוד סינקופי, בתיבות 79 – 102. אלפרד דירר מציין שהפרק מצוין "אריוזו" על ידי באך עצמו ונעשה בו שימוש דומה לתפקיד ישוע המוכר מהפסיונים, כמו תמיד בתפקיד בס. את הפרק שאל באך ל"Quoniam" במיסה רי"ב 233, בה הוחלף תפקיד הבס בתפקיד אלט.
האריה הפותחת את החלק השני כתובה בטריו לטרברסו (או כינור פיקולו), טנור וקונטינואו, חוזרת לסולם סול מינור וכתובה במשקל משולש.
הפרק השישי הוא רצ'יטטיב ציורי, בו האבובים מנגנים מוטיב בסקוונצות בעיקר בין תפקיד האלט אך לעיתים כליווי. הפרק כתוב במשקל מרובע.
הכוראל המסיים נחשב דוגמה ומופת אפילו בין הכוראלים מאת באך. בכוראל באך מהרמן ביצירתיות את הלחן המסורתי להמנון הלותרני "Vater unser im Himmelreich" ובאופן המבדיל אותו ממרבית הכוראלים המסימים, שבדרך כלל כתובים באופן דומה המקשה להבחין ביניהם.
ביצוע
את הפרק הרביעי, האריוזו לבס, הקליטו גם זמרי בס שאינם ממוקדים במוזיקת בארוק, כשהביצוע המפורסם ואולי גם החשוב ביותר מבחינת השפעתו הוא של דיטריך פישר דיסקאו ובניצוחו של בנג'מין בריטן בפסטיבל אלדבורו.
עונת 1981/1982 בליגת המשנה ההולנדית
עונת 1981/1982 בליגת המשנה ההולנדית הייתה העונה ה-26 של ליגת המשנה ההולנדית, שהיא הליגה ההולנדית השנייה. בסיום עונה זו, פורטונה סיטארד, הלמונד ספורט ואקסלסיור רוטרדם העפילו לליגה הראשונה.
מבנה
על ניצחון הוענקו 2 נקודות ועל תיקו נקודה בודדת. הליגה כללה 18 קבוצות, 16 ששיחקו בעונה הקודמת בליגה, אליהן הצטרפו, היורדות מליגת העל, וחנינגן ואקסלסיור רוטרדם. ששיחקו ביניהן במשך 2 סיבובים בני 17 משחקים כל אחד - 34 מחזורים בסה"כ. בסיומם הקבוצות במקומות 1 ו-2 העפילו לליגה הראשונה. הקבוצות שהעפילו לפלייאוף הדירוג התמודדו בבית פנימי והמנצחת העפילה לליגה הראשונה.
הליגה צומצמה מ-19 ל-18 קבוצות עקב התפרקותה של פ.צ. פלארדנינגן.
צ'ארלס טאפר
סר צ'ארלס טאפר (באנגלית: Charles Tupper; 2 ביולי 1821 - 30 באוקטובר 1915) היה אחד מאבות איחוד קנדה. בתוקף תפקידו כראש ממשלת נובה סקוטיה בין השנים 1864 – 1867, הוא הוביל את המושבה להצטרפות לקנדה. בהמשך הוא כיהן כראש ממשלת קנדה, השישי במניין מאז איחוד קנדה. לתפקידו זה הוא הושבע ב-1 במאי 1896, שבעה ימים לאחר פיזור הפרלמנט של קנדה שכיהן אז. בבחירות שנערכו ב-23 ביוני הוא הובס וב-8 ביולי הוא התפטר מתפקידו. נכון להיום, תקופת כהונתו בת ה-69 ימים היא הקצרה ביותר מכל ראשי ממשלת קנדה לדורותיהם.
אורי צבי בן נון
אורי צבי בן נון (נולד ב-5 ביוני 1942, כ' בסיוון ה'תש"ב) הוא איש עסקים ישראלי, ששימש כיו"ר ומנכ"ל מפעלי ים המלח ומנכ"ל חברת החשמל.
נעוריו ושירותו הצבאי
בן נון נולד בשנת 1942 ברעננה. אביו, הרב אלכסנדר (זוסיא) בן נון (בונין), נולד ברוסיה הלבנה, היה תלמידו של הפדגוג הנודע אנטון סמיונוביץ' מקרנקו ושימש בארץ כמפקח הראשון של רשת החינוך של חב"ד. אימו ציפורה נולדה בפולין, והייתה תלמידתה של מייסדת "בית יעקב" שרה שנירר, ותפקדה בין המורות הראשונות של בית יעקב בארץ. הוריו הקימו וניהלו מוסד חינוכי לילדי עליית הנוער בשם ביתנו, שנקרא על שם המוסד של יאנוש קורצ'אק.
צ'ארלס טאפר
החל מ-1860 נמנה טאפר על תומכי איחוד מושבות צפון אמריקה הבריטית. בהאמינו שאיחוד מיידי של כל המושבות הוא צעד אפשרי, הוא הציע ב-1864 את הקמתו של "האיחוד הימי". עם זאת, נציגי פרובינציית קנדה ביקשו שיתאפשר להם להיות נוכחים בפגישה שנערכה בשארלוטטאון לדיון על הקמת האיחוד הימי כדי להגיש הצעה לאיחוד רחב יותר וכך הייתה ועידת שארלוטטאון לראשונה מבין שלוש הוועידות שסללו את הדרך לאיחוד קנדה. טאפר גם ייצג את נובה סקוטיה בשתי הוועידות הנוספות, וועידת קוויבק, שהתקיימה ב-1864 וועידת לונדון שהתקיימה ב-1866. בנובה סקוטיה ארגן טאפר את "מפלגת האיחוד" כדי להתמודד מול "מפלגת האנטי-איחוד" שאורגנה על ידי ג'וזף האו ובסופו של דבר הנהיג את נובה סקוטיה להצטרפות לאיחוד בהצלחה.
אורי צבי בן נון
נעוריו ושירותו הצבאי
בן נון למד בישיבת מרום ציון בירושלים, ובכיתה י"א עבר ללמוד בישיבת בני עקיבא בכפר הרא"ה. עם סיום לימודיו התיכוניים פנה ללימודים בישיבת כרם ביבנה ונמנה עם המחזור השני של המשלבים לימוד בישיבה ושירות בצבא – תוכנית שלאחר מכן נודעה כישיבת הסדר. בן נון שירת במסגרת גדוד 50 של הנח"ל המוצנח. במילואים נמנה עם חטיבת הצנחנים משחררי ירושלים וצולחי התעלה (חטיבות 55 ו-247), חטיבות שלחמו במלחמת ששת הימים, מלחמת ההתשה, מלחמת יום הכיפורים ומלחמת שלום הגליל. בתפקידו האחרון שימש בן נון מ"פ פלוגת אספקה.
צ'ארלס טאפר
בעקבות חקיקתו של "חוק צפון אמריקה הבריטית", שנחקק ב-1867 ושהיווה את הבסיס החוקי לאיחוד, התפטר טאפר מתפקידו כראש ממשלת נובה סקוטיה והחל את הקריירה הפוליטית הפדרלית שלו. הוא שימש במגוון תפקידים בקבינט בהנהגתו של ג'ון אלכסנדר מקדונלד, כולל נשיא המועצה המלכותית (1872-1870), שר הכנסות הפנים (1873-1872), שר המכס (1874-1873), שר העבודות הציבוריות (1879-1878) ושר הרכבות והתעלות (1884-1879). בתחילה סומן טאפר כיורשו המיועד של מקדונלד, אך עקב דעיכה ביחסים בין השניים, בתחילת שנות השמונים של המאה ה-19 הוא ביקש ממנו להתמנות כנציב העליון (שגריר) של קנדה בלונדון. טאפר התמנה לתפקיד זה ב-1883 וכיהן בו עד 1895, אם כי בין השנים 1887 – 1888 הוא שימש כשר האוצר במקביל להמשך כהונתו כנציב העליון בלונדון.
אורי צבי בן נון
נעוריו ושירותו הצבאי
לאחר תום לימודיו בישיבת כרם ביבנה, פנה בן נון ללימודי כלכלה בבית הספר הגבוה למשפט וכלכלה בתל אביב, והיה תלמידו של הפרופסור דן פטנקין. בסוף השנה השנייה ללימודיו, עבר בן נון לגור בירושלים וסיים את לימודיו בקמפוס האוניברסיטה העברית בגבעת רם.
צ'ארלס טאפר
ב-1895 קרסה ממשלתו של סר מקנזי בוול על רקע משבר בתי הספר במניטובה. כתוצאה מכך דרשו מספר חברים מובילים במפלגה השמרנית את שובו של טאפר לקנדה כדי שימונה כראש הממשלה במקום בוול. טאפר קיבל את ההצעה ושב לקנדה ובמאי 1896 מונה לתפקיד. זמן קצר לפני השבעתו לתפקיד הוכרז על עריכת בחירות כלליות, שבהם הובסה מפלגתו על ידי המפלגה הליברלית בהנהגתו של וילפריד לורייה. טאפר שימש כמנהיג האופוזיציה מיולי 1896 ועד 1900, אז שב ללונדון והתגורר בה עד למותו ב-1915. עם מותו לא נותר בחיים אף אחד מאבות האיחוד. הוא נקבר בהליפקס. ב-2016 הוא נכנס להיכל התהילה הקנדי של הרפואה.
אורי צבי בן נון
פעילותו בתעשייה
בן נון החל את פעילותו בתעשייה בשנת 1967 ככלכלן וחבר הנהלה בחברת מפעלי תובלה. בשנת 1970 התמנה לכלכלן במפעלי ליילנד בחברת אוטוקרס, ובשנת 1971 החל לעבוד במפעלי ים המלח. בן נון עבד במפעלי ים המלח במגוון תפקידים, הבולט שבהם סמנכ"ל למסחר.
צ'ארלס טאפר
ראשית חייו
טאפר נולד בעיירה אמהרסט (Amherst) שבנובה סקוטיה, לאביו צ'ארלס טאפר האב ולאמו מרים לאו, לבית לוקהארט. הוא היה צאצא של ריצ'רד וורן, מהאבות העולים שהגיעו לצפון אמריקה במייפלאואר וחתמו על אמנת המייפלאואר. צ'ארלס טאפר האב (1881-1794) היה כומר בכנסייה הבפטיסטית המקומית, מונה לתפקידו זה ב-1817 ובין השנים 1832 – 1836 שימש כעורך "המגזין הבפטיסטי" (Baptist Magazine). הוא היה בקי מאוד בתנ"ך ופרסם מספר פרסומים בנושא.
אורי צבי בן נון
פעילותו בתעשייה
עם פרישתו בשנת 1984 ממפעלי ים המלח, עבד בן נון תקופה קצרה בחברה לישראל, שהייתה אז בבעלותו של שאול אייזנברג.
צ'ארלס טאפר
ראשית חייו
החל מ-1837, בהיותו בגיל 16, התחנך צ'ארלס טאפר הצעיר באקדמיית הורטון של וולפוויל, שם הוא למד לטינית, יוונית עתיקה וקצת צרפתית. לאחר שסיים את לימודיו ב-1839 הוא בילה זמן מה בניו ברנזוויק ועסק שם בהוראה, ואז עבר לווינדזור שבנובה סקוטיה ובין השנים 1839 – 1840 למד שם רפואה עם דר' אבנעזר פיטץ' הרדינג. לאחר שלווה סכום כסף הוא עבר לסקוטלנד והמשיך את לימודי הרפואה באוניברסיטת אדינבורו וב-1843 קיבל את התואר דוקטור לרפואה. במהלך שהותו באדינבורו נחלשה אמונתו הבפטיסטית ושם הוא שתה לראשונה ויסקי.
אורי צבי בן נון
פעילותו בתעשייה
בשנת 1985 נקרא על ידי מרדכי יונה, הבעלים של חברת הבנייה חפציבה, לנהל את פרויקט הקמת התחנה המרכזית החדשה בתל אביב.
צ'ארלס טאפר
ראשית חייו
ב-1846, בשובו לנובה סקוטיה, הוא ביטל הסדר אירוסים שהיה לו מגיל 17 עם בתו של סוחר עשיר מהליפקס ותחת זאת הוא נשא לאישה את פרנסס מורס, נכדתו של קולונל ג'וזף מורס, ממייסדי אמהרסט. לזוג נולדו שלושה בנים ושלוש בנות. הילדים חונכו על ברכי דתה של אמם, האנגליקניזם וצ'ארלס ופרנסס ביקרו לעיתים קרובות בכנסייה האנגליקנית, אם כי צ'ארלס ביקר מעת לעת בכנסיות בפטיסטיות. טאפר עסק ברפואה בעיירת מגוריו ופתח שם בית מרקחת.
ראשית הקריירה הפוליטית בנובה סקוטיה
מנהיג המפלגה השמרנית של נובה סקוטיה, ג'יימס ויליאם ג'ונסטון, חבר גם הוא בכנסייה הבפטיסטית וידיד של משפחת טאפר, עודד את צ'ארלס טאפר להיכנס לחיים הפוליטיים. ב-1855 התמודד טאפר מול פוליטיקאי מהמפלגה הליברלית של נובה סקוטיה, ג'וזף האו, במחוז הבחירה קמברלנד על מושב באספת הנבחרים של נובה סקוטיה. בשנים הבאות היה האו יריבו הפוליטי של טאפר.
אורי צבי בן נון
פעילותו בתעשייה
בין השנים 1991–1998, ניהל בן נון את מפעלי ים המלח מקבוצת כימיקלים לישראל. עם כניסתו לתפקיד הציב לעצמו יעד לנצל את חומר הגלם לייצור אשלג, הקרנליט, לייצור מגנזיום מתכתי. אבן הפינה להקמת המפעל הונחה בחודש אוקטובר 1993 בנוכחות ראש ממשלת ישראל, יצחק רבין, ובשנת 1995 נכנסה כשותפה במפעל המגנזיום חברת המכוניות הגרמנית פולקסווגן. בשנת 1996 החל מפעל המגנזיום לפעול. בשנת 1997 רכשה החברה לישראל בבעלות שאול אייזנברג את השליטה בכי"ל ובן נון מונה גם ליו"ר מועצת המנהלים של מפעלי ים המלח. פטירתו של הפתאומית של שאול אייזנברג, והעברת השליטה בחברה לבנו ארווין הביאה לסיום תפקידו של בן נון בחברה.
צ'ארלס טאפר
ראשית הקריירה הפוליטית בנובה סקוטיה
אף על פי שטאפר זכה במושב באספת הנבחרים, היו הבחירות שנערכו במושבה באותה שנה אסון מבחינתם של השמרנים, כשהליברלים, בהנהגתו של ויליאם יאנג, זכו ברוב גדול. כתוצאה מכך היה יאנג לראש ממשלת נובה סקוטיה.
באספת חברי המפלגה השמרנית שנערכה בינואר 1856, המליץ טאפר לחברי המפלגה על כיוון חדש: עליהם להתחיל ולחזר באופן פעיל אחר המיעוט הקתולי שבמושבה ולחתור לסלילתה של מסילת ברזל. בהבינו שהוא הוביל את המפלגה לבחירות הרות אסון, החליט ג'ונסטון להעביר באופן בסיסי את השליטה במפלגה לטאפר, אף על פי שהוא המשיך לכהן כמנהיג המפלגה. במהלך שנת 1856 הוביל טאפר את מתקפותיה של המפלגה על הממשלה וגרם להאו לכנותו "הצרעה" המכושפת מקמברלנד". בראשית 1857 שכנע טאפר מספר חברים קתולים מהמפלגה הליברלית לחצות את הקווים ולהצטרף למפלגה השמרנית, ובכך הפך את ממשלתו של יאנג לממשלת מיעוט. כתוצאה מכך אולץ יאנג להתפטר בפברואר אותה שנה והשמרנים הרכיבו ממשלה עם ג'ונסטון כראש הממשלה. טאפר מונה להיות מזכיר המושבה (Provincial Secretary).
אורי צבי בן נון
פעילותו בתעשייה
בין השנים 1998–2005 פעל בן נון בשוק הפרטי בתחום האנרגיה הירוקה.
בתחילת 2006 מונה בן נון למנכ"ל חברת החשמל. בתפקידו זה, יזם הכנסת עובדים לא יהודים לעבודה בחדרי הפיקוד של תחנות הכוח ומרכזי השליטה כדי לאפשר ייצור חשמל "כשר" בשבת, אשר ימנע מחרדים להשתמש בגנרטורים פרטיים. לצורך כך נפגש עם שורה של רבנים חרדיים שחיזקו את ידיו, אולם לא הספיק להשלים את המהלך. ביולי 2007 הודיע בן נון במפתיע על התפטרותו, בנימוק שלא זכה לשיתוף פעולה ממשרד האוצר בכל הקשור לרפורמות הדרושות להבראת החברה.