cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
המישור הטרנסילבני
שם
השם ההונגרי " Mezőség " הנגזר מהמילה mező= "שדה", "מישור" נמצא בשימוש, לא נפוץ מאוד, בעיקר החל מהמאה ה-19. לפי קארוי קוש הופיע לראשונה בשם הכפר מֶזֶסילוואש (Mezőszilvás) - ששמו הרומני הוא "סיליוואשו דה קמפייה". הכפר נמצא כיום במחוז ביסטריצה-נסאוד.
מיקום גאוגרפי
המישור הטרנסילבני נמצא במחצית הצפונית של אגן טרנסילבניה. מצפונו זורם הנהר סומשול מארה (הסומש הגדול), בצפון-מזרח -הנחל שיאו (שאיו), בדרום ובמזרח הנהר מורש (מרוש), בדרום-מערב - הנהר ארייש (אראניוש)  ובמערב - הנהר סומשול מיק (הסומש הקטן). בצפון גובל המישור הטרנסילבני עם חבל מרמורש, במערב חבל סלאז' (סילאג'שאג) וחבל קלאטה (קלוטאסג), דרום-מערב חבל המוצים והכסא ארייש של הסקלרים, בדרום רמת הטרנאבות (קיקילהמנט) , הכסא של מורש במזרח וחבל ביסטריצה (בסטרצה) עם גבעות ביסטריצה בצפון-מזרח, עם חבל רגין וחבל נסאוד.
היסטוריה
במאה ה-11 היה המישור הטרנסילבני אחד השטחים הראשונים שנכבשו בטרנסילבניה על ידי ההונגרים. הוא אוכלס בהתחלה באוכלוסייה הונגרית רצופה כמו עמק הסומש, עמק הקריש המהיר (ה-Sebes-Körös) עמק המורש. הם שימשו את מלכי הונגריה כקו הגנה נגד פלישות הקומנים והפצ'נגים. במאה ה-13 הגיעו מכיוון ביסטריצה תושבים סקסונים טרנסילבנים. במאה ה-14 התחילה התחזקות של ההתיישבות הרומנית באזור. אדמות המישור הטרנסילבני נשלטו במשך מאות שנים על ידי בעלי אחוזות פאודלים, לרבות המשפחות ההונגריות דראגפי ובתלן. על אדמותיהם עבדו צמיתים שנקשרו לאדמה. היישובים היו רובם מעורבים מבחינה אתנית וכללו תושבים רומנים, כיום רוב מכריע, הונגרים וצוענים. להפחתת האוכלוסייה ההונרית תרמו מספר אירועים היסטוריים כמו פלישת המונגולים ב-1241, הדיכויים הקשים אחרי מרד בובלנה (1437), המלחמות של מיכאי האמיץ והגנרל ג'ורג'ו בסטה ב-1601, מסע העונשין של הטורקים והטטרים בשנים 1661-1657, ומעשי האלימות בזמן קרבות הקורוצים. במאה ה-17 סבל האזור מרעב ומגפות.
המונוגרפיות הראשונות המוקדשות לחבל ארץ זה פורסמו בהונגרית אחרי התחלת המאה ה-20:על ידי  Tagányi-Réthy-Pokoly-Kádár  (1905-1901), Balázs    (1939), בתמצית - Kristó (1988). יישובי המישור הטרנסילבני הוקמו בחלקם במאה ה-11 באזור העיר קלוז' ובשטחי המחוזות סולנוק-דובוקה, בסטרצה נאסוד, מרוש-טורדה ווטורדה-אראניוש שהוקמו בשנת 1876. בהשוואה לאזורים אחרים, הם הוצגו במונוגרפיות אלה באור שלילי למדי, בגלל הסחיפה הטבעית, הירידה  הדמוגרפית של האוכלוסייה ההונגרית, והפיגור באורבניזציה. בשנות ה-1930 עלה העניין במורשת התרבותית המקומית בייחוד בתחום המוזיקה והמחול. בשנים 1940-1930 פורסמו מחקרים ועבודות סינתזה על ההיסטוריה התרבותית והאתנוגרפיה החברתית של האזור (Vajkai 1943, Palotay 1944b, Lajtha 1954) בהמשך Olga Nagy 1975, Martin 1990, Kós 2000, Pávai 2005 כתבו מחקרים על תרבות האזור מנקודת מבט גאוגרפית, היסטורית ואנתרופולוגית. ב-2007 פורסמה אנתולוגיה מוקדשת לאזור.
תבליט הנוף
למישור במיוחד בצדו הצפוני תבליט נוף גבעתי, עם מעט יערות,  בקעות רחבות, עם בריכות לאורכן וכן מדרונים הנוטים למפולות. השכבות הגאולוגיות מחביאות בתוכן מחצבים ענקיים של מלח (בקפלים הדיאפירים) ושל גז מתאן (בכיפות גזיפריות) האזור היה פעם מכוסה כולו ביערות, אבל חלק משמעותי שלהם בוראו ומשמשים בקרקע חלקאית או מרעה.מכאן השם ש"שדה", בהונגרית Mező.
אקלים
המישור הטרנסילבני מהווה קומה אקלימית של גבעות נמוכות (במערב) וגבעות יותר גבוהות (במזרח) שיש בה השפעות אוקיאניות (אטלנטיות) הטמפרטורות השנתיות הממוצעות הן 10-8 מעלות צלזיוס. הכמות הממוצעת השנתית של המשקעים היא 650-550 מ"מ. פוקדות אותו רוחות מערביות, טעונות במשקעים.
דמוגרפיה
בסך הכל חיים במישור הטרנסילבני כ-65,000 תושבים, מתוכם 33,024 רומנים (52%) ו-22,665 הונגרים (35,7%). הדת השולטת בקרב הרומנים היא הנצרות האורתודוקסית, ובקרב ההונגרים - הנצרות הקלוויניסטית ה"רפורמית".
יישובי המישור הטרנסילבני
במישור הטרנסילבני כ-300 יישובים, מיושבים בהעיקר ברומנים, כמו כן בהונגרים ובצוענים.
כפרים במישור הטרנסילבני
'*Zau de Câmpie זאו דה קמפיה
מוזיקה
במאות 20-19 ניגנו באזור להקות טאראף של לאוטארים צוענים, שכללו 1-2 כינורות,  סוג של ויולה הקרוי "בראץ'" או "קונטרה" וקונטרבס. בימינו הקלרנית, הסקסופון והאקורדיון החליפו תכופות את כלי הקשת, לפעמים בתוספת כלי מקלדת וקונטרבס. הנגנים משתתפים בעיקר בחתונות ואירועים אחרים של הכפר. הקו המלודי עתיר קישוטים כמו ויברטי, מורדנטים עליונים ותחתונים, כפלפלים (גרופטי וכו'. ההרמוניות כללו בעיקר אקורדים מז'ורים, גם דומיננט ספטאקורדים. עם הזמן הונהגו עם אקורדים מינורים .  הושאלו גם אפיונים של מוזיקה עירונית. היישוב פלאטקה או מדיארפלאטקה הוא מקורן של כמה שושלות של מוזיקאים צועניים. במאה ה-20 בשנים 1913-1909  ובאפריל 1914 המלחין ההונגרי בלה ברטוק הקליט באזור מוזיקה מקומית כאן הוא רשם את המלים ששימשו כלברית לCantata profana שלו. זולטאן קאלוש היה אחד מאספני הפולקלור הידועים ביותר של האזור. ביישוב הולדתו, ואלאסוט, ברומנית רסקרוץ', פועל מוזיאון לאתנוגרפיה הנושא את שמו.
ריקודים
במישור הטרנסילבני נפוצים ריקודים יחסית חדשים, שאומצו לעיתים קרובות גם על ידי ההונגרים וגם העל ידי הרומנים: ריקודים סיבוביים , ריקודי בנים, ריקודי זוגות. ריקודים סיבוביים אופיניים לאזור ולטרנסילבניה כולה נקראים învârtita (אנוורטיטה) - בהונגרית: Forgatós. ריקודי בנים נקראים ברומנית Fecioreasca-   ובהונגרית -   Legényes   בקצב איטי (rar, ritka )  או מהיר  (des, sűrű), כמו  כן  הBărbunc או Verbunk הונגרי-צועני במקור, מהמאה ה-19. במאה ה-20 נפוץ הריקוד Târnăveanca או korcsos. ריקודי הזוגות כוללים "ריקודי הליכה" כמו Purtata, De-a lungu, De preumblat, כמו כן הצ'רדש ) (Csárdás) שמקורו בוורבונקוש. הצ'רדש יכול להיות איטי יותר (Lassú)  או מהיר (Sűrű) אמל ההונגרים יש כמה כפרים שידועים בריקודים שלהם:בונצידה המפורסמת ב צ'רדשים ובריקודים הסיבוביים שלו - איטי , בשני צעדים -  או מהיר הנקרא   Szőkös (ברומנית: Bătuta). ידועה תרבות הריקודים של הכפרים סיק, בודשט (בודטלקה) סואטו, פלאטקה, וויבודן, טיאקה, טונצ'ו וכו'. ריקוד של שני זוגות נקרא בהונגרית Negyes. למשך עשורים רקדו את ריקודי העם ב"בתי ריקוד" táncházak  ..
כנסיות
מימי הביניים נשמרו במישור כנסיות הונגריות וסקסוניות המשתייכות לנצרות הרפורמית, הלותרנית ונדיר, אוניטריאניות. קראינימט ( קיראי נמטי) (תורנית, כיום אורתודוקסית), לקינצה (סאסלקנצה) (לותרנית, כיום רפורמית), סנג'ורזו נואו (סאססנטגיירג') (לותרנית כיום אורתודוקסית) , ורמש(לותרנית).
מצודות
חורבות של מצודות, ביניהן שיאו -מגרוש Sajómagyarós ו- שיריוארה   Sajósárvár מצודת סרצל - סטפאלווה - אוכלסה עוד בימי קדם על ידי תראקים, דאקים ורומאים.
A Mezőségen ma már csak várromokat találunk, ezek között megemlíthetjük és földvárainak maradványait. Szeretfalva földvárát a magyarok előtt már a trákok, dákok és a rómaiak is használták. A mára már romos Bálványos vára szerepét egykor Szamosújvár vette át.
ספרות
האזור זכה לתשומת לבם של סופרים כמו :
קישורים חיצוניים
2011 Vilmos Keszegi Az Erdélyi Mezőség
לקריאה נוספת
(ו.סוצ'ו - קוז'וקנה - עדויות אתנוגרפיות מחבל הסומש)
יומני הערפד
יומני הערפד (באנגלית: The Vampire Diaries) היא סדרת טלוויזיה אמריקאית מסוגת דרמה על-טבעית שנוצרה על ידי קווין ויליאמסון וג'ולי פלק, המבוססת על סדרת ספרים באותו שם מאת ליסה ג'יין סמית. הסדרה מדברת על האחים סטפן ודיימון סאלבטור המתאהבים באליינה גילברט וחושפים לפניה את עולם הערפדים. בהמשך הסדרה מתגלים עוד יצורים על טבעיים כמו כפילות, אנשי זאב, מכשפות, סירנות ועוד. מאז עלייתה של יומני הערפד למסכי הטלוויזיה זכתה הסדרה לעשרות פרסים ברחבי העולם ואפילו המשיכה לסדרת בת בשם ״המקוריים״ ולעוד סדרת בת שקוראים לה "מורשות".
לאחרונה הסדרה הוחזרה לנטפליקס לאחר שהורידו אותה משם.
רקע העלילה
הסדרה מתרחשת בעיירה מיסטיק פולס שבווירג'יניה, עיירה בדיונית קטנה הנרדפת על ידי יצורים על-טבעיים. המוקד העיקרי של תחילת הסדרה הוא בין אליינה גילברט וסטפן סאלבטור המתאהבים ברגע שהם נפגשים. אליינה זהה במראה של אהובתו של סטפן מהעבר - קתרין פירס. במהלך הסדרה מתגלה כי אליינה היא למעשה הכפילה של קתרין. בהמשך הסדרה אליינה נהיית בת זוגו של דיימון סאלבטור, אחיו הגדול של סטפן סאלבטור.
עונה 1
העונה עוקבת אחרי חייה של אליינה גילברט המתגוררת בעיירה מיסטיק פולס שבווירג'יניה עם אחיה ג'רמי ודודתם ג'נה לאחר שהוריהם טבעו למוות. בחור צעיר מסתורי בשם סטפן מגיע לעיירה ונכנס לחייה של אליינה. אליינה וסטפן מתאהבים ואליינה מבינה שסטפן הוא ערפד מבוגר. דיימון, אחיו הגדול והמסוכן של סטפן מגיע אחריו למיסטיק פולס ומפר את השלווה בעיירה. בזמן העונה מגלים על העובדה שקתרין לא מתה אלא כלואה בקבר במיסטיק פולס יחד עם עוד 27 ערפדים והרצון של דיימון לשחרר אותה. בוני בנט, חברתה הטובה ביותר מגלה שהיא מכשפה ומשתלבת בעלילה. בסוף העונה מגלים שאליינה מאומצת והוריה הביולוגים שלה הם איזבל-ערפדית וג׳ון גילברט שהוא בעצם אח של אביה המאמץ. בהמשך מגלים שלדיימון יש רגשות לאליינה. הוא מנסה לנשק אותה בפרק האחרון - אך מחכה שהיא תנשק גם. למרבה הפלא, היא מנשקת בחזרה והשניים נפרדים לשלום. לאחר מכן מתגלה כי זו לא הייתה אליינה - אלא קתרין, שנראית בדיוק כמוהה. קתרין תוקפת את ג׳ון, ומיד לאחר מכן אליינה מגיעה הביתה ומוצאת אותו. קתרין מצליחה לברוח לפני שאליינה רואה אותה - וכך נגמרת העונה.
עונה 2
העונה מספרת על קללת ירח מסתורית. קתרין פירס, כפילתה של אליינה גילברט, חוזרת למיסטיק פולס והופכת את קרוליין פורבס לערפדית על מנת שתרגל אחרי סטפן ואליינה. אנשי זאב מתגלים, טיילר לוקווד לומד על קללת הזאבים במשפחתו והופך לכזה. קלאוס ואלייז'ה, אחים ערפדים ממשפחת הערפדים הראשונה (״המקוריים״), מגיעים למיסטיק פולס על מנת לשבור את קללת הירח שמגבילה את קלאוס, ולצורך השבירה שלה הוא זקוק לכפילת פטרובה כמו אליינה. הוא מנסה לבטל את הקללה בכך שמבצע יחד עם מכשף את ״טקס ההקרבה״, בוא הוא מקריב למוות את הכפילה, את אבן הירח, ערפד ואיש זאב. דיימון לא מסכים שאליינה תמות בטקס ולכן מכריח אותה לשתות מדמו מכפייה — כך שהיא לא תמות אלא תהפוך לערפדית. לאחר מכן מתגלה שאליינה לא רוצה בכך, ודיימון מבין שהיא עומדת לשנוא אותו כל המשך חייה האינסופיים כערפדית — ולכן מוכן לעשות הכול על מנת שלא תהפוך לערפדית, אבל שתחייה. הוא מנסה לדחות את הטקס, משחרר את טיילר וקרוליין (שהם הערפדית ואיש הזאב שקלאוס מתכנן להקריב), רוצח את המכשף ומקריב הכול. בזמן שהוא עושה זאת, טיילר (שהוא איש זאב) נושך אותו נשיכה קטלנית. שהוא מספר זאת לקלאוס, קלאוס מעדכן אותו שיש לו גיבוי. הוא במהרה מביא מכשפה חדשה, איש זאב חדש — והופך את ג׳נה, דודה של אליינה וג׳רמי והאפוטרופוס החוקית שלהם, לערפדית. הוא עושה את הטקס — אך בינתיים בוני, אלייז׳ה וג׳ון מטפלים בכך שאליינה לא תהפוך לערפדית לאחר שתמות, אלא שג׳ון יקריב את חייו למענה והיא תישאר בת אדם. לאחר הטקס, וג׳ולס (אשת הזאב) וג׳נה מתות. מראים את החבורה מבקרת בקבר של ג׳ון וג׳נה ואליינה קוראת את המכתב שג׳ון השאיר לה בתור אביה. דיימון מספר לסטפן על הנשיכה של טיילר שאמורה להרוג אותו, והוא מתחיל לגסוס למוות (מכיוון שנשיכה של איש זאב היא קטלנית לערפד). אליינה מגלה על כך והולכת להעביר איתו את זמנו האחרון. הם מדברים והיא מנשקת אותו נשיקת פרידה והוא מודה לה. אך סטפן לא מוותר על אחיו, הוא הולך לקלאוס ומבטיח לעשות הכל בשביל תרופה לדיימון. קלאוס אומר לסטפן שהוא ייתן לו את התרופה, אך סטפן ייאלץ לשלם בכך שיתלווה אליו למסעותיו. סטפן מסכים ומגלה שהתרופה היא דמו של קלאוס. קלאוס מעניק לקתרין (שהייתה כלואה אצלו) בקבוקון עם הדם ואומר לה להביא אותו לדיימון על מנת שיחייה. דיימון מקבל את התרופה ברגעיו האחרונים ושורד, אך סטפן נאלץ ללכת עם קלאוס, וכך מסתיימת העונה.
עונה 3
העונה נפתחת ביום הולדת ה-18 של אליינה גילברט. עונה זו מספרת על "המקוריים", משפחת הערפדים הראשונה בעולם שממנה נוצרו כל הערפדים, ומתמקדת בסיפורו של הבן קלאוס ובקשריו המשפחתיים הארוכים עם אחיו ואחותו. בנוסף ההורים של משפחת הערפדים, מייקל ואסתר, קמים לתחייה ומגלים את הרצון שלהם להשמיד את כל בניהם ובנותיהם. באמצע של העונה, קלאוס מתאהב בקרוליין, שלא מתעניינת בו בכלל, והמקרה יוצר מרובע אהבה בין קלאוס, קרוליין, טיילר, והיילי, ידידה של טיילר ואשת זאב שהגיעה לעיירה עם מניעים נסתרים.
בתום העונה הקודמת סטפן הקריב את עצמו עבור חייו של אחיו ושל אהובתו ובמהלך העונה סטפן איבד את האנושיות שלו כחלק מחזרתו למרטש
עונה 4
העונה מתמקדת בהסתגלותה של אליינה לחייה החדשים כערפדית. מתגלה קיומה של תרופה לערפדות, ומספר דמויות מחפשות אותה. מתגלה שהתרופה מכילה מנה אחת בלבד. בסוף העונה, קתרין ואליינה בקרב סוער כאשר קתרין כמעט והורגת את אליינה, אך אליינה הגיעה מוכנה עם התרופה בכיסה וכשהרגישה שהגיע הזמן המתאים (רגע לפני שקתרין הרגה אותה), דחפה את התרופה לפה של קתרין והכריחה אותה לבלוע אותו, וכתוצאה מכך קתרין בולעת את התרופה והופכת מערפדית לבת אדם אחרי חמש מאות שנים. בנוסף מכירים את בן האלמוות הראשון, סילאס, שמנסה להשיג את התרופה כדי להתאחד עם אהבת האמת שלו, ותוך כדי זה יכול לשחרר המוני יצורים על טבעיים שיפגעו בעולם. בפרק 20 של העונה הוצגה סדרת ההמשך, "המקוריים", המספרת על משפחת הערפדים המקוריים
עונה 5
העונה עוסקת בסיילאס, כפיל של סטפן המחפש את התרופה שבדמה של קתרין. נדיה, בתה של קתרין שנלקחה ממנה ומאוחר יותר הפכה לערפדית, מתאחדת עם אמה. בוני ממלאת תפקיד של "עוגן", ישות על טבעית בין עולם החיים לעולם המתים העל טבעיים. המשפחה של קתרין ונדיה מתגלה כ"נוסעים", ישות על טבעית שמסוגלת להיכנס לתוך גוף של אנשים אבל לא יכולים לגור במקום אחד בגלל כישוף עתיק וכתוצאה מכך קתרין מחליטה להיכנס לגופה של אליינה גילברט. הנוסעים מגיעים בעקבות נדיה למיסטיק פולס ומנסים לשחרר את הכישוף שלהם באמצעות הכפילים, סטפן ואליינה.
עונה 6
העונה מספרת על "מפגש ג'מיני", מפגש מכשפים השם דגש מיוחד על הקשר שבין תאומים. בוני ודיימון מנסים להימלט מעולם כלא מסתורי יחד עם אסיר מכשף ממפגש ג'מיני שנכלא שם בשם קאי, שרוצה להרוג את משפחתו שחיה במיסטיק פולס, ובאותו הזמן בעולם החיים, בוני מכירה זוג תאומים מכשפים, אוליביה ״ליב״, ולוקאס ״לוק״, המתגלים כאחים הקטנים של קאי. בנוסף מתגלה שאמם של סטפן ודיימון, לילי, לא באמת מתה והיא ערפדית שחיה בעולם כלא אחר.
עונה 7
לאחר שאליינה בתרדמת העונה מספרת על משפחת "הכופרים", יצורים על טבעיים שואבי קסם שהפכו לערפדים. "אם" המשפחה היא לילי, אמם של דיימון וסטפן, ואחת הבנות היא ואלרי, אהובתו של סטפן האנושי. מגלים על ציידת ערפדים מיוחדת, ריינה, שלה יש מספר חיים וברגע שהיא מסמנת מישהו עם חרבה היא עוקבת אחריו לכל העולם בלי שום יכולת לסגת. ריינה דוקרת את סטפן ומובילה אותו למרדף ארוך של שנים ארוכות, ביניהם סטפן גם מתאחד עם קלאוס בניו אורלינס בפרק קראוסובר מיוחד עם המקוריים.
עונה 8
העונה מתארת את מאמצי הערפדים הראשיים לכפר על חטאיהם, ואת המאבק בקייד, שליט הגיהנום שאליו מגיע להם להגיע, ובסירנות העובדות עבור קייד. דיימון ואנזו כיבו את האנושיות שלהם וכעת עובדים עבור הסירנות כמשרתים של קייד בזמן שסטפן, קרוליין ובוני מנסים להציל אותם. בהמשך העונה, סטפן מכבה גם הוא את אנושיותו ומשרת את קייד. הוא חוזר לעצמו רק אחרי שבוני מזריקה לו את התרופה לאנושיות.
דמויות משנה
מתה בעונה 5 ונשלחה לגיהנום, חזרה בסוף עונה 8 כדי לשרוף את מיסטיק פולס עד היסוד.
הפקה
בתחילה, היה לקווין ויליאמסון עניין מועט בפיתוח הסדרה. למרות זאת, בעידוד מצד ג'ולי פלק, הוא החל לקרוא את הספרים והחל להתעניין בסיפור: "התחלתי להבין שזה סיפור על עיירה קטנה, על הבטן הרכה של העיירה ועל מה שמסתתר מתחת לפני השטח." ויליאמסון הצהיר שסיפור העיירה יהיה המוקד העיקרי של הסדרה, ולא התיכון.
ב-6 בפברואר 2009 ורייאטי הודיע כי רשת The CW נתנה אישור לפיילוט של "יומני הערפד" עם ויליאמסון וג'ולי פלק ככותבים הראשיים ומפיקים בפועל. ב-19 במאי 2009, הסדרה הוזמנה רשמית לשידור לעונת 2009–2010. פרק הפיילוט צולם בוונקובר, קולומביה הבריטית, אבל שאר הפרקים צולמו בקובינגטון, ג'ורג'יה (שמשמש כעיירה הבדיונית מיסטיק פולס, וירג'יניה) וישובים שונים ברחבי מטרופולין אטלנטה.
רייטינג
פרק הפיילוט גרף את כמות הצופים הגדולה ביותר מאז 2006, השנה בה רשת הטלוויזיה The CW החלה לפעול. ממוצע הצופים בעונה הראשונה היה 3.66 מיליון.
ספין אוף
המקוריים היא סדרת בת של "יומני הערפד", שעלתה לשידור ב-3 באוקטובר 2013, במקביל לעונתה החמישית של "יומני הערפד". הסדרה מתמקדת בעלילותיהם של משפחת הערפדים המקוריים, בשובו של קלאוס לניו אורלינס (העיר אשר היה בין מייסדיה והחשיב אותה כבית לפני שנים רבות) ובגידול והגנה על בתו, הופ מייקלסון, אשר נולדה לו מאשת הזאב היילי מרשל.
אירית ר. קופר
אירית רומנו קופר (13 בינואר 1929 - 23 בספטמבר 2021) הייתה סופרת ישראלית. בתקופת השואה נדדה כילדה בין כפרים והגיעה למנזר בו חיה בשם מושאל. תקופה זו היא הרקע לכתיבתה לבני נוער וגם למבוגרים. במקצועה הייתה מורה ובהמשך הפכה לאשת עדות בבתי-ספר, ביד ושם, ובמכון משואה. כתבה 25 ספרים.
ביוגרפיה
אירית ר. קופר נולדה בעיירה מינסק-מזובייצקי שבפולין בשם אירקה לוין וכונתה גם איטה או איטל'ה. בתעודת לידה שהשיגה מכומר פולני נקראה בולסלבה קובלצ'יק. בין השנים 1935–1938 למדה בבית ספר עממי כיתות א'-ג'. היו לה שלוש אחיות, משפחתה נספתה בתקופת השואה, והיא היחידה ששרדה. ב-13 בספטמבר 1939, נכנסו הגרמנים לעירה. בשנת 1940 קיבלו היהודים הוראה להיכנס לגטו. בתחילה היה הגטו פתוח ללא גדר וחומה. אמה זיסל הייתה נושאת סחורה על הגב, ומוכרת בכפרים בסביבה או בשוק. האחות הגדולה ולפעמים גם אירקה, היו יוצאות עם האם לכפרים.
באביב 1942 אמה של אירקה העבירה אותה מהגטו לאיכר פולני בהבטיחה לבוא בסתיו ולקחתה הביתה. האם לא חזרה. אירקה לא ידעה על חיסול הגטו באוגוסט 1942; היא נשארה בכפר והפולנים לא סיפרו לה. היא הייתה רועת צאן בכפר. בכפר נודע שהיא יהודייה, והמשפחה גירשה אותה. אירקה נדדה בין הכפרים, לימדה את עצמה להתפלל כמו הנוצרים, עד שהגיעה למנזר איגנצוב (7.5 ק"מ מהעיר מינסק-מזובייצקי). במנזר היא נשארה עד תום המלחמה בזהות הבדויה שהשיגה בתקופת נדודיה.
בתום המלחמה נקלטה אירקה בבית היתומים הלנובק שבלודז' שם התארגנה קבוצה לקיבוץ מעפילים, משם עברה עם הקבוצה למחנה העקורים פלדפינג שבגרמניה ליד מינכן. במחנה העקורים אורגנה קבוצה גדולה של בני-נוער לעלייה לארץ שהפליגה מנמל מרסיי באוניית המעפילים יגור כשעל סיפונה 754 עקורים מאירופה, רבים מהם בני-נוער. האונייה נתפסה על ידי הבריטים והמעפילים גורשו למחנות המעצר בקפריסין - שם שהו שלושה חודשים. לאחר מכן קיבלו הנערים והנערות אישור כניסה לארץ-ישראל ובהגיעם לנמל חיפה בשנת 1946 נשלחו לשבועיים למחנה המעצר בעתלית.
קבוצת עליית הנוער ואירית קופר בתוכה יצאה לקיבוץ דן. שם חזרה לרעות את הצאן. בשנת 1948 התגייסה לצה"ל. היא חזרה לקיבוץ אך מאחר שלא אישרו לה יציאה ללימודים עזבה את הקיבוץ בחוסר כול (קורותיה וקשייה בתקופה זו מסופרים בספרה "תרמיל וזוג נעליים"). בין השנים 1952–1953 למדה הוראה בסמינר למורים בכפר הנוער בן שמן בתקופת ניהולו של אריה סימון. לאחר מכן הקימה משפחה עם בעלה מארק רומנו והם קבעו את ביתם בהרצליה. בשנים 1971 - 1975 למדה וסיימה תואר ראשון בספרות עברית והיסטוריה של עם ישראל מטעם האוניברסיטה העברית בירושלים. במשך שלושים שנה עבדה כמורה ברמת השרון ובהרצליה. בשנת 1980 פרשה מן ההוראה.
משנת 1977 הוציאה לאור 25 ספרים. רובם לבני נוער וכמה מהם רומנים למבוגרים. אירית ראתה ייעוד בכתיבה והעברת הסיפור לדורות הבאים. זו גם הסיבה שבאותן שנים החלה למסור עדות בבתי-ספר ובמכונים העוסקים בתקופת השואה. רוב שעותיה הוקדשו לכתיבה ומסירת עדות.
ספרים שכתבה
רבים מספריה נכתבו בכתב ידה, והוקלדו בידי צביה אליאסי.
העולם הנוצרי
העולם הנוצרי הוא מונח היסטוריוגרפי המתאר את אירופה המערבית בשלהי העת העתיקה ובימי הביניים, שאחד המאפיינים החשובים שלה היה האמונה הנוצרית. הזרמים הגדולים ביותר בעולם הנוצרי כיום הם הכנסייה הקתולית, הזרם הפרוטסטנטי, והכנסייה-האורתודוקסית.
מספר הנוצרים נאמד כיום כ-2.3 מיליארד מאמינים, הם הקהילה הדתית הגדולה ביותר בתבל, ומהווים מעל ל-31% מאוכלוסיית העולם כולו.
טרמינולוגיה
בעת המודרנית משמש המונח בהשאלה לתיאור ארצות שיש בהן רוב נוצרי מובהק. היום המונח משמש לתיאור כלל הישויות הפוליטיות הנמצאות בשליטה נוצרית או כלל הקהילות הנוצרית וקהילות בעלי תרבות נוצרית בעולם.
גאוגרפיה ודמוגרפיה
רוב הנוצרים (87% מתוכם) מתגוררים במדינות שבהן רוב נוצרי. יש 157 מדינות וטריטוריות בעולם עם רוב נוצרי. הנצרות שולטת באירופה (76.2%), אמריקה הצפונית (77.4%), אמריקה הדרומית (90.0%), צפון אסיה, אפריקה הדרומית (62.7%) ואוקיאניה (73.3%).
בסוף המאה ה-20 כשליש מאוכלוסיית העולם משתייך לאחד מן הפלגים של הדת הנוצרית. הנוצרים הם הקהילה הדתית הנרחבת והמגוונת ביותר, ויש להם כנסיות בחלק גדול מאומות העולם. סימן לדינמיות של הדת הנוצרית היא מעבר המרכז הדמוגרפי של הנצרות ממדינות המערב לאמריקה הלטינית, אפריקה, אסיה ואזור האוקיינוס השקט, שם חיים למעלה ממחצית הנוצרים בעולם. מגמה זו הואצה בשל דעיכת ההשפעה של הממסדים הנוצריים באירופה. הנצרות, כדת אוניברסלית, כלומר דת שפונה לבני אדם מעמים שונים וממעמדות שונים, הצליחה להתפשט במקומות רבים הודות לשיטת המיסיון.
יש מדינות שבהן הנצרות אינה רק נפוצה, אלא גם ממוסדת במסגרת המדינה, כגון: ארמניה (הכנסייה האפוסטולית הארמנית), אנגליה (הכנסייה האנגליקנית), גאורגיה (הכנסייה הגאורגית האורתודוקסית), דנמרק, איסלנד, יוון, רומניה, נורווגיה, שווייץ. במדינות כמו ליכטנשטיין, אל סלוודור, קוסטה ריקה, מלטה, מונקו, וקריית הוותיקן הכנסייה הממוסדת היא הכנסייה הקתולית.
משרד ההגנה (ספרד)
משרד ההגנה (בספרדית: Ministerio de Defensa או בראשי תיבות MINISDEF) הוא משרד בממשלה הספרדית, האחראי על יישום מדיניות הביטחון של ממלכת ספרד. בראשו עומד השר, חבר הממשלה.
על פי חוקת ספרד מ-1978, המפקד העליון של הכוחות המזוינים הוא מלך ספרד. המלך יכול להכריז על יציאה למלחמה ועל הסכם שלום, אולם הוא זקוק לאישור הקורטס חנרלס ולהסכמת ראש הממשלה.
שר ההגנה אחראי על ניהולו השוטף של הצבא כמו גם על גיוסו בשעת הצורך. הוא מדווח ישירות לראש הממשלה. מפקדי צבא ספרד, הצי הספרדי וחיל האוויר הספרדי כפופים ישירות לשר ההגנה. תפקידו של ראש מטה ההגנה (מקביל לרמטכ"ל) מתמצה בתיאום בין החילות השונים ובחלוקת המשאבים והיחידות ביניהם. הוא מדווח ישירות לשר ההגנה. שני מזכירי ההגנה של ספרד כפופים גם הם לשר ההגנה וכך גם ראש מרכז המודיעין הלאומי.
שרת ההגנה הנוכחית היא מרגריטה רובלס ממפלגת הפועלים הסוציאליסטית הספרדית.
הללויה (שיר של חלב ודבש)
הללויה היה השיר הזוכה של אירוויזיון 1979. השיר נבחר לייצג את ישראל באירוויזיון, לאחר שזכה במקום הראשון בפסטיבל הזמר והפזמון תשל"ט. השיר נכתב על ידי שמרית אור, הולחן על ידי קובי אשרת ובוצע בעברית על ידי להקת חלב ודבש (סולנית: גלי עטרי). אשרת אף ניצח על התזמורת שניגנה את השיר באירוויזיון.
השיר הוא בלדה בה הלהקה משבחת את אלוהים על העולם ועל כל הדברים הטובים שבו. זהו השיר היחיד (נכון להיום) שעשה שימוש בתמה דתית וניצח בתחרות האירוויזיון.
ב-2018 נבחר להיות השיר המרכזי של חגיגות שנת ה-70 למדינת ישראל, והוא הושר על ידי גלי עטרי ועדן בן זקן. לכבוד האירוע, נענתה הפזמונאית שמרית אור (כותבת השיר) לבקשתה של שרת התרבות מירי רגב להוסיף לשיר שני בתים חדשים, שנפתחים במילים "הללויה ישראל".
המקריות שכמעט מנעה את השתתפות השיר באירוויזיון
השיר הוגש במקור כמועמד להשתתף בפסטיבל הזמר והפזמון 1978 בביצועה של להקת "הכל עובר חביבי", אך הוא לא התקבל לתחרות. במהלך השנה שלאחר מכן, ניסה קובי אשרת לשבצו בהופעות שונות של הלהקה, אולם ללא הצלחה. במסגרת זו, השיר אף היה אמור להיות מבוצע במופע כלשהו ונעשו חזרות עליו, אך לבסוף במאי אותו מופע החליט שיש לקצר את המופע ומשום כך, השמיט את השיר ביום ההופעה.
לאור העובדה שלא הושמע לבסוף מעולם בפומבי, ולפיכך עמד בתנאים להשתתפות באירוויזיון הבא, נמסר השיר לוועדה לבחירת השירים לפסטיבל הזמר והפזמון 1979 כשהוא עדיין מיועד ללהקת "הכל עובר חביבי". עם זאת, במהלך החזרות על השיר הלהקה החליטה לוותר עליו ועל השתתפותה בפסטיבל, והיות והוא כבר התקבל לתחרות, הרכיב אשרת את להקת "חלב ודבש" כדי שתבצעו (לאחר שגם ירדנה ארזי סירבה לקבלו על מנת שתוכל להנחות את האירוויזיון. לימים הביעה חרטה על כך). יש הטוענים שהסיבה לכך ש"הכל עובר חביבי" ויתרה על השיר היא שבמהלך החזרות, אירעה תאונה קלה וסולנית הלהקה שלומית אהרון התחשמלה מהמיקרופון. עם זאת, ב-2010, כשהתראיינה לכתבה ב"מקור ראשון", אהרון אמנם אישרה שבמהלך החזרות קיבלה מכת חשמל, אך אמרה שהלהקה ויתרה עליו בשל חילוקי דעות בין חבריה.
ההשתתפות באירוויזיון
האירוויזיון התקיים ב-1979 בירושלים, בעקבות זכייתה של ישראל גם בתחרות של השנה הקודמת, לראשונה בתולדותיה.
שנים אחר כך, בתוכנית הרדיו "שלא ייגמר לעולם", ששודרה ברשת ב' וסקרה את חייו ופועלו המוזיקלי של קובי אשרת, התוודה המלחין כי רק בעת החזרות האחרונות לתחרות האירוויזיון, התגלה כי השיר ארוך ב-19 שניות מהאורך המותר לשיר בתחרות, 3 דקות. לפיכך, הורה לו פרנק נף, נציג איגוד השידור האירופי, לקצר את השיר ולא, ייאסר על ישראל להשתתף בה, עקב הפרת הכללים. לדברי אשרת, לאור זאת, בעת התחרות עצמה הושמעה גרסה מקוצרת של השיר שהכין לשם כך. לאור העובדה כי התזמורת במופע הייתה מורכבת מנגנים ישראלים בלבד, הצליח אשרת לסכם איתם מבעוד מועד שהיה והשיר יזכה בתחרות, בעת ההשמעה החוזרת שלו בתום המופע, לאחר ההכרזה על הזכייה, יבוצע השיר באורך המקורי, כשהוא חורג משלוש הדקות. כך היה לבסוף.
זכיית "הללויה" הייתה הפעם השנייה ברציפות בה זכה השיר שייצג את ישראל. לפיכך, היה זה האירוע הרביעי במספר בו המדינה אשר אירחה את האירוויזיון ניצחה בתחרות (שווייץ, ספרד ולוקסמבורג הצליחו לעשות זאת לפני כן). מאז מקרה זה נרשמו עוד שניים כאלה, כאשר אירלנד ניצחה פעמיים בעת שאירחה את התחרות על אדמתה.
ישראל בחרה שלא לארח את התחרות של השנה שלאחר מכן, עקב קשיים תקציביים שנבעו מהעלויות הגבוהות של הפקת אירוע שכזה. לבסוף ישראל אף כלל לא השתתפה בתחרות של 1980, בשל המועד שנקבע לה, אשר חפף ליום הזיכרון לחללי מערכות ישראל.
לאחר הזכייה
במצעדי הפזמונים בישראל זכה השיר להצלחה גדולה. הוא הוביל את מצעד הפזמונים השבועי של רשת ג' במשך מספר שיא של עשרה שבועות, ובמצעד הפזמונים העברי השנתי הן של רשת ג' והן של גלי צה"ל נבחר כ"שיר השנה". באותה שנה הודיעו בקול ישראל כי "הללויה" יהפוך להמנון הלאומי "החדש" ויחליף את "התקווה" של נפתלי הרץ אימבר. מאוחר יותר התברר כי מדובר במתיחת אחד באפריל.
השיר בגרסתו האנגלית בוצע גם בסוף תחרות האירוויזיון של שנת 1999 על ידי כל משתתפי התחרות, כמחווה לקורבנות מלחמת קוסובו, ובאירוויזיון 2019 יחד עם כוכבי אירוויזיון משנים קודמות.
בשנת 2018 שרת התרבות מירי רגב בחרה בשיר להיות השיר המרכזי של חגיגות ה-70 למדינת ישראל והתנתה את בחירתו בהוספת שני בתים חדשים בעלי משמעות לאומית לשיר. לצורך הקלטת גרסה מחודשת של של השיר בוצע ניסיון לאחד את להקת "חלב ודבש" המקורית לביצוע השיר, אך בעקבות חילוקי דעות וחוסר הסכמות נבחרה הזמרת עדן בן זקן לבצע את השיר. לאחר מחאה ברשת הוחלט לצרף את גלי עטרי, הסולנית המקורית שמזוהה מאוד עם השיר.
בשנת 2020 הוציאה עטרי גרסה לשיר בשיתוף מקהלת ילדים הולנדית, בשפות עברית, אנגלית והולנדית. הגרסה נוצרה עבור משדר מחווה לאירוויזיון, שנערך במקום שידור התחרות השנתית, בשל מגפת הקורונה.
מילות השיר
התוספת שנכתבה גם כן על ידי שמרית אור, מחגיגות העצמאות של 2018 אשר מוקמה לפני הבית האחרון ומילותיה :
גרסתן של עדן בן זקן וגלי עטרי
ב-10 באפריל 2018, הוציאה הזמרת הישראלית עדן בן זקן, ביחד עם הזמרת-יוצרת גלי עטרי גרסה מחודשת לשיר. לגרסה זו יצא וידאו קליפ בו נראות השתיים שרות את השיר, כאשר ישנו קהל רחב מסביבן.
נכון לפברואר 2022, מונה הצפיות של הקליפ עומד על כ-2.9 מיליון צפיות.
תמאש שנדור
תמאש שנדור (בהונגרית: Tamás Sándor; נולד ב-20 ביוני 1974) הוא כדורגלן עבר הונגרי ששיחק בעמדת הקשר. את מרבית הקריירה עשה בקבוצת דברצן ו.ס.ק., ובישראל שיחק בקבוצת בית"ר ירושלים.
קריירה
שנדור גדל בקבוצה ההונגרית דברצן ו.ס.ק., ושיחק תקופות קצרות בקבוצת טורינו האיטלקית ובקבוצת גנצ'לרבירליגי מטורקיה.
שנדור הגיע לישראל בשנת 1998 וחתם בבית"ר ירושלים, לאחר שזכתה באליפות שנייה ברציפות. שנדור הגיע לקבוצה לאחר עזיבתו של אישטוון פישונט, והצטרף לאישטוון שאלוי ואישטוון האמר, שקיבלו את הכינוי "הלגיון ההונגרי" והיוו את רוב הזרים בקבוצה. שנדור שיחק בבית"ר עד לעונת 2001/02, והפך לאחד מחביבי הקהל.
בתרבות
ב-2018 הוזכר באלבומם של האחים צברי - "על תמאש ועל העוקץ", ובשיר הנושא מתוכו "תמאש", העוסק במסעם של קבוצת חברים אחר קלף הסופרגול של שנדור. השיר זכה גם במקום השני ברשימת שירי השנה של רדיו הקצה לאותה שנה.
מר אירופה
מר אירופה של השנה (באנגלית:  Mister Europa Player of the Year) היה פרס כדורסל חד שנתי שנוצר בשנת 1976 והופסק ב-2010. הוא הוענק על ידי חברי העיתון האיטלקי "סופרבאסקט".
שורש של מספר
במתמטיקה, השורש ה־n-י של a הוא מספר ממשי או מרוכב, שכאשר מכפילים אותו n פעמים בעצמו, מקבלים את a. את השורש מסמנים \sqrt[n]{a}. הפעולה החישובית של מציאת שורש של מספר נקראת הוצאת שורש.
שורש ריבועי של מספר ממשי a כלשהו הוא מספר, אשר כשמכפילים אותו בעצמו, מקבלים את a. הפעולה החישובית של מציאת השורש הריבועי נקראת הוצאת שורש ריבועי.
למספרים ממשיים שליליים אין שורש ריבועי ממשי (מכיוון שכל מספר ממשי שמוכפל בעצמו נותן תוצאה אי-שלילית, בין אם הוא שלילי ובין אם הוא חיובי). המספרים המרוכבים פותחו בין היתר על מנת לתת מענה לבעיה זו: במספרים המרוכבים יש שורש לכל מספר (ממשי או מרוכב).
שורש מעוקב של a הוא מספר שכאשר מכפילים אותו 3 פעמים בעצמו, מקבלים את a.
חזקות רציונליות מוגדרות באמצעות פעולת השורש, על ידי , כאשר n מספר חיובי שלם. לפיכך, חזקה רציונלית כללית מוגדרת כך:. אפשר להוכיח, שפעולה זאת קיימת ומוגדרת היטב (במספרים הממשיים) עבור כל מספר ממשי אי-שלילי a.
שורש של מספר מרוכב
מעל שדה המספרים המרוכבים לכל מספר מרוכב יש n שורשים מסדר n. את השורש נוח לחשב בהצגה הקוטבית של מספרים מרוכבים: במקרה זה, השורש מסדר n נתון על ידי כאשר k=0,1,...,n-1.
לדוגמה: כאשר k=0,1 ו-. עבור k=0 מקבלים ואילו עבור k=1 מקבלים  ובסך הכל
עוד דוגמה: שורש שלישי של 1:
נסיכה קטנה
{{פירושונים|
ראו גם
}}
סלינה אלפנדרי
סלינה אלפנדרי (נולדה ב-18 באוגוסט 1926) היא זמרת אופרה. הופיעה כסולנית ב על בימות שונות, בישראל ובעולם, במספר רב של קונצרטים ורסיטלים ובתוכניות רבות ברשות השידור, ברדיו ובטלוויזיה.
ילדותה בסופיה, בולגריה
נולדה בשם סלינה לזרוב בסופיה שבבולגריה, לבוקה ולאפרים בכור לזר, במשפחה משכילה, אמידה ושוחרת תרבות וחינוך. לאחר חמש שנים נולד האח הנרי לזרוב, שלימים התגלה כילד מחונן בתחום המוזיקה ובהיותו בוגר, בעל מוניטין בינלאומי כפסנתרן, מנצח ומלחין, וכן פרופסור למוזיקה באוניברסיטת UCLA שבקליפורניה.
בתקופת מלחמת העולם השנייה ועד 1951
לאחר שלוש שנות לימוד בבית הספר התיכון, הופסקו לימודיה בשל רדיפות הנאצים. כשגורשו יהודי סופיה לערי השדה קיבלה המשפחה הוראה לעבור לצפון בולגריה. בזכות קשרים טובים של האב אפרים, שונתה ההוראה ומשפחת לזרוב עברה לעיר קיוסטנדיל הדרומית, שם התגוררו רבים מבני המשפחה בביתם הפרטי הגדול. לבני משפחת לזרוב היה תפקיד מכריע בהצלת יהדות קיוסטנדיל ובזכות מעמדם הפוליטי והכלכלי הם תמכו גם בפליטים היהודיים הרבים שהגיעו לעיר. למרות הקושי והחרדה שהיו בעת המעבר לקיוסטנדיל, הצליחו ההורים לקחת עמם מסופיה את פסנתר הכנף של המשפחה, כדי שלא תיפסק פעילותם המוזיקלית של הילדים גם בתקופה קשה זו.
בספטמבר 1944, עם שחרור בולגריה מהכיבוש הנאצי על ידי הצבא האדום, חזרה המשפחה לביתה שבסופיה וסלינה השלימה את לימודי התיכון. לאחר מכן, היא התקבלה לאקדמיה למוזיקה בסופיה במגמה לאופרה, אותה סיימה בשנת 1951 בהצטיינות. לאור הצטיינותה, היא הוזמנה לבצע את הקונצרט הראשון שלה באולם הקונצרטים המרכזי בסופיה.
לאחר לימודי המוזיקה החלה סלינה ללמוד בפקולטה לרפואה באוניברסיטת סופיה. זאת בשל העניין הרב שגילתה בתחום זה, כדי להעשיר את השכלתה בפרק הזמן שעד למועד העלייה המתוכנן לישראל והחבירה למשפחתה, והן כדי להכין תשתית מקצועית נוספת לעתידה הצפוי במדינה הצעירה, למקרה שתחום האופרה אינו קיים בה. במהלך הלימודים היא הכירה את ז'אק אלפנדרי, שהיה סטודנט בפקולטה למסחר ובנקאות. ז'אק עסק בפעילות ציבורית מגוונת, לרבות: נציג בולגריה בארגון UNICEF העולמי ובשילוב קהילת יהודי בולגריה בפעילות הג'וינט. בנוסף הוא ארגן מחנות קיץ לילדי היהודים ברחבי בולגריה וסלינה שימשה בהם כמדריכה למוזיקה. ב-31 באוגוסט 1948 נישאו סלינה וז'אק. הוריה של סלינה ואחיה עלו ארצה מספר ימים לאחר החתונה, במסגרת העלייה הגדולה של יהודי בולגריה. סלינה וז'אק הצטרפו אליהם ב-31 בדצמבר 1951 והשתקעו בתל אביב. לזוג נולדו שני ילדים, אלי ורם.
העבודה המקצועית בארץ
מיד עם הגיע המשפחה ארצה, התקבלה סלינה, לאחר אודישן קפדני, לאופרה הישראלית, אשר בניהולה של אדיס דה פיליפ, והיא בת 27. היא שימשה בה כסולנית סופרן לירי בכירה והשתתפה בתפקידים ראשיים באופרות מוכרות רבות, בהן: אופרה נוספת אשר ביצעה בפסטיבל עין גב ובליווי התזמורת הסימפונית ירושלים היא במקביל לעבודתה באופרה הישראלית ביצעה סלינה מספר אופרות קאמריות, חלקן בהפקת רשות השידור. כל האופרות בוצעו בניצוחם של גדולי המנצחים: גולינקין, גיאורג זינגר, איתן לוסטיג, מנדי רודן, שלזינגר ואחרים.
בין האופרות הקאמריות שביצעה:
סלינה השתתפה גם כסולנית ראשית באופרטות, לרבות בפסטיבל האופרטה השנתי, ובאופרטה "הרוזנת מאריצה", של קלמן, בתפקיד הרוזנת מאריצה. גם אלו על הבימות המרכזיות ובהשתתפות מיטב זמרי האופרה והאופרטה של ישראל.
במהלך הקריירה שלה הופיעה סלינה גם במסגרות אחרות, כסולנית, בדואטים וכן בהרכבים קאמריים - במחזות זמר, שירי עם ופולקלור, בשפתם המקורית.
סלינה השתתפה גם בפסטיבלים בארץ ובעולם וזכתה בפרסים שונים, כמו זכייתה בפרס שלישי בפסטיבל הבינלאומי לכישרונות צעירים בווינה, אוסטריה.
סלינה הייתה פעילה גם בתוכניות רדיו, טלוויזיה וככתבת בתחום התרבות והמוזיקה בעיתונות בשפה הבולגרית בארץ.
בולט הביטוי שניתן בהופעותיה לפולקלור של יהודי ספרד, במסגרת רומנסות ספרדיות שביצעה.
רבים מהשירים שביצעה הוקלטו ב"קול ישראל" וחלק קטן מהם ניתן לשמוע באתר "זֶמֶרֶשֶׁת" ובאתר הספרייה הלאומית. הביצוע המתועד הראשון של השיר "לילה לילה" מאת מרדכי זעירא, הוא של סלינה אלפנדרי.
סלינה זכתה לתמיכה רבה מהוריה ומבעלה, אשר ליווה אותה כמעט לכל הופעותיה.
בשנות ה-60 לחייה פרשה סלינה מהעיסוק המקצועי במוזיקה, כדי להתמסר לענייניה האישיים.
ביקורת בעיתונות על שירתה, דוגמאות
המבקרים הרבו להחמיא לסלינה, בהזדמנויות רבות ובמרבית המדיה הכתובה, לאחר הופעותיה, על ביצועיה הקוליים המשובחים והמגוונים.
רוג'ר נורינגטון
סר רוג'ר ארתור קארבר נורינגטון (באנגלית: Sir Roger Arthur Carver Norrington; נולד ב-16 במרץ 1934) הוא מנצח בריטי אשר נודע בביצועיו למוזיקה מתקופת הבארוק, מן התקופה הקלאסית ומן התקופה הרומנטית אשר עושים שימוש בכלי התקופה ובפרקטיקות ביצוע מן התקופה בה נכתבה המוזיקה (ביצוע אותנטי).
ביוגרפיה
נוריגטון נולד באוקספורד, אנגליה, כבנם הבכור מבין שני בניהם של ארתור נורינגטון, מוציא לאור שכיהן כיושב ראש הטריניטי קולג' באוקספורד, ושל אדית' ג'ויס לבית קרבר. ההורים נפגשו לראשונה בעת הפקת חובבים של אופרטה מאת גילברט וסאליבן.האם ניגנה היטב בפסנתר. רוג'ר נורינגטון עצמו החל לנגן בכינור בגיל 10, וכמו כן שר במקהלת הקלייר קולג' שבקיימברידג', בו למד ספרות אנגלית. קודם לכן למד בפנימיית דרגון סקון, ועשה לימודי היסטוריה בווסטמינסטר סקול. לאחר כמה שנים בענף הפרסום, החליט שעתידו במוזיקה, והחל להשתלם בתחום הזימרה והניצוח.
נורינגטון הוא תלמידו של אדריאן בולט. בין היתר, למד בקולג' המלכותי למוזיקה שבלונדון. בהיותו בעל רקע כזמר טנור, הקים בשנת 1962 את מקהלת שיץ. בין השנים 1969 ל-1984 שימש כמנהל המוזיקלי של בית האופרה של קנט.
בשנת 1987 הקים את תזמורת הנגנים הקלאסיים של לונדון (London Classical Players) – תזמורת של כלים תקופתיים בהנהגת הכנר בכינור בארוק ג'ון הולוויי. נורינגטון שימש כמנהלה המוזיקלי עד התפרקותה של התזמורת עקב בעיות תקציב בשנת 1997. עם הנגנים הקלאסיים של לונדון הקליט נורינגטון יצירות מופת רבות כגון הסימפוניות האחרונות של מוצרט, מכלול הסימפוניות והקונצ'רטי לפסנתר של בטהובן, מכלול הסימפוניות של ברהמס, ומבחר סימפוניות מאת שוברט, שומאן, מנדלסון ועוד. הקלטות אלה יצאו לראשונה בחברת EMI ולאחר מכאן יצאו מחדש בחברת Virgin.
בשנים 2011-1998 שימש נורינגטון כמנצחה הראשי של תזמורת רדיו שטוטגרט (Radio-Sinfonieorchester Stuttgart des SWR) והקליט איתה, בין השאר,  סימפוניות מאת מוצרט, בטהובן, ברהמס ומאהלר, לחברת התקליטים הנסלר (Haenssler). בשנים 2006-2009 הוא כיהן כמנהל המוזיקלי של אגודת הנדל והיידן של בוסטון. כמן כן היה מנצח אורח ראשי של התזמורת הקאמרית של פריז ושל דויטשה קאמרפילהרמוני של ברמן. בשנים 2016-2011 כיהן נורינגטון כמנצח ראשי של התזמורת הקאמרית של ציריך.
נורינגטון ניצח על מעל 50 ביצועי בכורה עולמית.
סגנונו המוזיקלי
נורינגטון נודע בבחירת טמפי מהירים במיוחד ושימוש מושכל ומצומצם בטכניקת הוויברטו, אלמנטים המזוהים עם פרקטיקות ביצוע מן המאה ה-18 ותחילת המאה ה-19. גישתו זו הביאה לו מבקרים ואוהדים רבים כאחד. בביצועיו לתשע הסימפוניות של בטהובן מנסה נורינגטון להישאר נאמן לסימוני הטמפי המקוריים של בטהובן, אשר חלקם הוגדרו על ידי מנצחים רבים כמהירים מדי לביצוע. ביצועיו לסימפוניות אלו מעניקים מבט רענן על המוזיקה ומאפשרים לבחון ביתר קפידה את המרקם הקונטרפונקטי של היצירות.
בחייו הפרטיים
נורינגטון התחתן פעמיים. מנישואיו השניים לכוריאוגרפית קיי לורנס, נולד לו בן, תום. הם חיים בברקשייר. אחיו, תומאס המפרי נורינגטון, הוא בנקאי.
Sex.com
Sex.com (קרי: סקס נקודה קום) הוא פורטל פורנוגרפי ודומיין (שם מתחם) הנמצאים, נכון לשנת 2015, בבעלות חברת קלובר אחזקות בע"מ. הדומיין היה הנושא העיקרי באחת מהפעולות המשפטיות המתוקשרות ביותר על בעלות על דומיינים, ונחשב לדומיין השמיני היקר ביותר בעולם. קירן מקארתי, עיתונאי שעקב אחרי המקרה, כתב את הספר Sex.com, אשר יצא לאור ב-2007.
היסטוריה
מאוחר יותר באותה שנה, חברת Network Solutions העבירה את בעלות הדומיין לסטפן מישל כהן, שניסה להשיג את השליטה על הדומיין בזמן מסוים, באמצעות יצירת מצב שווא מסולף באמצעות שיחות טלפון, אימיילים ומכתבים. לאחר מספר ניסיונות, הצליח לשכנע את אחד מעובדי החברה להעביר לידיו את בעלות הדומיין, על ידי שליחת פקס מזויף.
אחרי קבלת שליטה על הדומיין, כהן יצר אתר עתיר פרסומות שמשך אליו עד 25 מיליון מבקרים ביום, ויצר רווח המוערך בין 50,000 דולר לבין 500,000 דולר בחודש. קראמן ניסה להחזיר את בעלות הדומיין אליו, בעוד שכהן טען כי הוא בעליו החוקיים של הדומיין, וכי הבעלות ניתנה על ידי ארגון ה-OCI. הדבר הוביל למאבק משפטי בן 5 שנים.
קראמן לבסוף ניצח במשפט בנובמבר 2000, כאשר חברת Network Solutions הורתה להחזיר את בעלות הדומיין לתובע (קראמן). על פי דיווחיה של החברה של קראמן, כהן נצטווה לשלם 25 מיליון דולר לבית המשפט. באפריל 2001, בית המשפט המחוזי בקליפורניה העניק לקראמן 40 מיליון דולר נוספים כפיצוי לרווחים אבודים, החלטה שהגדילה את סכום הפיצוי הכולל ל-65 מיליון דולר.
המחיר הגבוה ביותר ששולם עבור הדומיין
דווח כי הדומיין נמכר לחברת Escom LLC בינואר 2006 בסכום של 14 מיליון דולר, דבר שגרם לדומיין להיות לדומיין היקר ביותר בעולם. ב-2009 הפסיד את התואר לדומיין Insure.com שנמכר ב-16 מיליון דולר, ונכון לשנת 2018 הוא הדומיין ה-8 היקר בעולם.
ב-18 בפברואר 2010, הדומיין נצטווה להימכר במכירה פומבית עקב עיקולו.
כוכב הענק הירוק
כוכב הענק הירוק (באנגלית: Planet Hulk) היא מיני סדרת קומיקס בהוצאת מארוול קומיקס, שפורסמה בין אפריל 2006 ליוני 2007 בחוברות הענק הירוק, בכתיבתו של גרג פאק ובאיורו של קרלו פגוליאן. הסיפור עסק ברצונם של גיבורי יקום מארוול לשלוח את הענק הרחק מכדור הארץ, בהתאקלמותו של הענק בכוכב הלכת שבו נחת, בכיבושו את הכוכב ובשובו חזרה לכדור הארץ כדי לנקום את נקמתו. בעקבות אירועי "כוכב הענק הירוק" יצא סיפור המשך בשם "מלחמת-עולם הענק הירוק". בדומה ל"מדריך הרשמי של יקום מארוול", פורסמה חוברת הדרכה בשם "כוכב הענק הירוק: מדריך הגלדיאטורים" בידי גרג פאק ואנתוני פלמיני.
סיפור זה הוא הראשון בקשת סיפור שנמשכה ב"מלחמת-עולם הענק הירוק" משנים 2007–2008 ו"נפילת הענקים" משנים 2009–2010, והסתיימה עם "מלחמת-עולם הענקים" משנת 2010. מספר אלמנטים מהסיפור עובדו למגוון מדיות נוספות, ביניהן סרט אנימציה בפברואר 2010 - שבו דמותו של הגולש הכסוף שמופיעה בסיפור הוחלפה בדמותו של בטא ריי ביל בעקבות בעיות משפטיות - וכן עיבוד לייב אקשן בסרט הקולנוע "תור: ראגנארוק".
היסטוריה פרסומית
לדבריו של גרג פאק, "הרעיון לשלוח את הענק לכוכב חייזרי שבו לחם במפלצות כגלדיאטור הגיע מהעורך הראשי דאז, ג'ו קסאדה. אהבתי את הרעיון מהרגע ששמעתי אותו, אז נדהמתי כשהציעו לי את העבודה (לכתיבת הסיפור) ועוד יותר נדהמתי כשהם נתנו לי יד חופשית ליצור עולם שלם".
פאק גם שאב השראה מדפי ההיסטוריה בעבודת מחקר שערך על גלדיאטורים ברומא העתיקה ומסיפורים על דמויות היסטוריות כמו ג'ינגיס חאן ושרי מלחמה, דיקטטורים ומנהיגים פוליטיים בני ימינו. השראות נוספות כללו את "אמנות המלחמה" של סון דזה ו"כוח המיתולוגיה" של ג'וזף קמפבל.
שורשי הסיפור נעוצים בחוברת הקומיקס "האוונג'רס החדשים: אילומינטי" ממאי 2006, שעזרה לסלול את הדרך לאירועי מלחמת האזרחים של מארוול, וכן בסיפור "שלום בימינו" של חוברות The Incredible Hulk Vol.2 #88-91.
מבוא
קבוצת אילומינטי מחליטה שמסוכן מדי להשאיר את הענק הירוק על כדור הארץ, מאחר שזרע הרס וחורבן בלאס וגאס. ארבעה מחבריה (דוקטור סטריינג', איירון מן, מיסטר פנטסטיק וחזיז שחור) הצביעו לטובת ההצעה, כאשר היחידים אשר התנגדו לה היו פרופסור אקסבייר, שלמעשה לא נכח בישיבת הקבוצה, ונאמור, שטען שאין להם כל זכות לגרש בן ברית שלהם והאשים אותם על שלא עזרו לרפא את ד"ר ברוס באנר ממצבו ההרסני.
הקבוצה מערימה על הענק וגורמת לו להשמיד לוויין עריק שחג במסלולו של כדור הארץ, ואז משתמשים במעבורת חלל כדי להטיס אותו אל מעבר למערכת השמש. כוונתה של הקבוצה הייתה להנחית את המעבורת על כוכב לכת שליו ושקט, אך המעבורת בטעות עוברת דרך חור תולעת.
הענק על כוכב הלכת
בעוד הענק מקשיב להקלטה של קבוצת האילומינטי, שמסבירה את החלטתם של חברי הקבוצה, המעבורת שלו מתרסקת על פני הכוכב סאקאר. כתוצאה מההתרסקות, הענק נחלש. מותקן עליו דיסק שמאלץ אותו לציית לשוביו, והוא נלקח לעבדות. הוא נאלץ ללחום בקרבות גלדיאטורים לנגד עיניו של קיסר הכוכב, המלך האדום. הענק כורת ברית עם קבוצת וורבאונד, שכוללת גלדיאטורים שבויים כמוהו, כמו מיק, ברוד, אלוי קאיפי, לאבין סקי, הרואים וקורג.
הענק הופך לגיבור פופולרי בשל מעשיו בזירה, וקבוצת מורדים מנסה לגייס אותו למטרתה. הענק מסרב להצעה, אך אלוי מצטרפת אל המורדים.
במהלך קרב הגלדיאטורים הבא שלהם, לאבין סקי נהרג. כשיתר חברי הקבוצה עומדים להרוויח את החופש שלהם, סגניתו של המלך האדום, קאירה, מארגנת קרב בינם לבין הגולש הכסוף, שנשלט גם הוא על ידי דיסק ציות. במהלך הקרב, הענק שובר את הדיסק של הגולש הכסוף ומשחרר אותו, וזה האחרון משמיד את הדיסקים של יתר חברי הקבוצה. לפני שהוא עומד לעזוב את כוכב הלכת, הגולש הכסוף מציע לענק להחזירו לכדור הארץ, אך הענק בוחר להישאר מאחור.
הענק מנהיג כוח פשיטה על עיר הבירה של המלך האדום, מה שמוביל לדו-קרב בין השניים. המלך האדום מובס, והענק מוכתר בתור המלך החדש. הוא לוקח את קאירה כאשתו, והשניים מצליחים להנחיל שלום בקרב הסיעות שהתפתחו בזמן שלטונו של המלך האדום. קאירה נכנסת להריון עם ילדו של הענק.
בינתיים, המעבורת אשר הביאה את הענק לכוכב הופכת לאנדרטת זיכרון. כחלק מהליך ההשמדה העצמית של המעבורת, מנוע עיוות האנטי חומר מתפוצץ בפיצוץ מאסיבי. העיר כולה מושמדת, וקאירה מתה. הענק זועם ומאשים את האילומינטי שבנו את המעבורת ולמעשה גרמו לנזק בכוכב. הוא וקבוצת וורבאונד שלו עוזבים את כוכב סאקאר ועושים את דרכם לעבר כדור הארץ.
Lithium (שיר של אוונסנס)
Lithium (בעברית: ליתיום) הוא הסינגל השני של להקת הרוק האמריקאית אוונסנס באלבום האולפן השני של הלהקה The Open Door. הסינגל יצא ב-8 בינואר 2007. השיר כולו נכתב והולחן על ידי איימי לי, ואין לו קשר לשיר Lithium של להקת הגראנג' נירוונה, כמו שחשבו בטעות מספר מעריצים.
רקע
בפרימיירה העולמית שנערכה לאלבום The Open Door בלונדון, איימי לי סיפרה שהמקור לכתיבת השיר הוא בן זוגה לשעבר שון מורגן, סולן להקת סית'ר. תגובת המעריצים לשיר הייתה חיובית. רבים השוו אותו לשיר "My Immortal" כמו גם למספר שירים מהאלבום Origin.
בריאיון ל-VH1 תיארה לי את השיר:
בריאיון אחר שהעניקה ל-MTV סיפרה לי שהשיר לא מתייחס בצורה מפורשת לסם ליתיום, אלא הוא פשוט מייצג את חוסר התחושה ואת השמחה השלילית שהוא גורם. כמו כן היא סיפרה שהשיר מתאר מעין מאבק במערכת היחסים בו היא מנסה להחליט אם להיות שמחה או שמא היא תשקע שוב בתוך עצמה. היא הוסיפה שהיא אוהבת את השיר מכיוון שבסופו היא מוותרת על הכאב ובוחרת להיות שמחה.
רשימת השירים
גרסת הסינגל שהופצה בעולם הייתה הגרסה המורחבת שכללה בתוכה 4 שירים, אולם יצאה גם גרסה בסיסית לסינגל.
וידאו קליפ
בקליפ איימי לי והלהקה מופיעים בשלג כאשר לי מייצגת שתי דמויות. הדמות הראשונה לבושה בשחור והיא מייצגת את הצער בעוד הדמות השנייה לבושה בלבן ומייצגת את השמחה. שאר חברי הלהקה לבושים בשחור, ביניהם טים מק'קורד שמשתתף לראשונה בקליפ של אוונסנס.
בריאיון ל-MTV News תיארה לי את השיר:
יעוד לבנון
יעוד לבנון (נולד ב-10 באוגוסט 1952) הוא במאי קולנוע, מפיק, תסריטאי ועיתונאי ישראלי.
ביוגרפיה
לבנון, יליד חיפה, הוא בעל דרכון צרפתי מצד אמו. אביו היה אדריכל.
ויאצ'סלב שוורץ
ויאצ'סלב שוורץ (ברוסית: Вячеслав Шварц; 4 באוקטובר 1838 – 10 באפריל 1869) היה צייר היסטוריה וז'אנר רוסי.
יעוד לבנון
ביוגרפיה
למד בבפנימיית כפר הילדים והנוער ויצו קנדה הדסים. בצבא שירת בגלי צה"ל ככתב צבאי, ובמקביל, עוד טרם גיוסו, החל לביים כמה סרטים קצרים, "צחוק במלבנים לבנים" ב-1970, ו"עוד משהו" ב-1972 (עם חבריו דאז, הסופר אריה קרישק והבמאי-שחקן מיכה לבינסון).
השתלם בקולנוע באולפני יוניברסל בארצות הברית והיה עוזרם של הבמאים בריאן דה פלמה וג'ון קסאווטס. כשחזר לארץ היה לבנון אחד מחברי קבוצת קי"ץ, ומיוזמי הקמת הקרן לעידוד סרטי קולנוע ישראליים איכותיים (היום קרן הקולנוע הישראלי). כמו כן ערך את "קולנוע" מגזין ישראלי לקולנוע וטלוויזיה.
בשנת 1977 יצר (על פי תסריט שכתב עם אריה קרישק) את הסרט "קשר הדבש", שעסק במחתרת יהודית הרוצחת במאי שמאלני. הסרט זכה במקום הראשון בתחרות הסרט הקצר, וייצג את ישראל בפסטיבל הסרטים של סידני. הסרט היה אמור להיות מוקרן בטלוויזיה הישראלית, אך בעקבות מחאות של ארגוני ימין בוטלה ההקרנה. בשנת 1989 הוקרן שוב בסינמטק תל אביב, וזכה לחשיפה בתקשורת בעקבות אירועי המחתרת היהודית, שאותם ניבא הסרט.
ויאצ'סלב שוורץ
ביוגרפיה
בשנת 1846, הוא ואמו עברו למוסקבה, שם קיבל את שיעורי האמנות הראשונים שלו בבית הספר לציור בעיר. בשנה שלאחר מכן, הוא קיבל זימון לבית ספר צבאי אך הוא מעולם לא שירת בצבא, כי אמו לא רצתה שתהיה לו קריירה צבאית. לבסוף הוא הגיע לסנט פטרסבורג ב-1851 ונרשם לאקדמיה לאמנות. הוא היה גם בלשן מוכשר, לאחר שרכש ידע בצרפתית, גרמנית ואנגלית עד גיל עשר.
יעוד לבנון
ביוגרפיה
בשנת 1983 ביים את הסרט העלילתי "הפנימייה", המשחזר את הווי הנעורים שלו בפנימיית "הדסים".
ויאצ'סלב שוורץ
ביוגרפיה
בהיותו באקדמיה לציור, רישומיו משכו את תשומת הלב והוא הצליח ללמוד אצל ארסני משצ'רסקי, שהכיר לו את ציור השמן. ב-1859 סיים את לימודיו וקיבל מדליית זהב. מאוחר יותר באותה שנה, הוא קיבל אישור לביקור בשיעורים באוניברסיטת סנט פטרסבורג, שם הוא למד אצל ניקולאי קוסטומרוב. הוא גם החל להשתתף בשיעורים באקדמיה הקיסרית לאמנויות, כדי ללמוד אמנות צבאית אצל בוגדן וילוולדה אבל, בהיותו מוקסם מהרצאותיו של פרופסור קוסטומרוב, ציוריו הראשונים הוקדשו להיסטוריה הרוסית העתיקה.
יעוד לבנון
ביוגרפיה
בין השנים 1984–1986 היה שותף (יחד עם דורון ערן) בחברת ההפקה י.נ.י.ל. במסגרתה הפיק מספר סרטים ישראליים וקופרודוקציות עם צרפת, בהם הסרט "השחר" של הבמאי ההונגרי הנודע מיקלוש יאנצ'קו, שהשתתף בפסטיבל הסרטים הבינלאומי בברלין, ובפסטיבל הסרט היהודי בפריז.
ויאצ'סלב שוורץ
נסיעה לאירופה
ב-1861 הוא שהה שישה חודשים באירופה, בעיקר בברלין, שם שיפר את כישורי הציור שלו עם וילהלם פון קאולבאך ויוליוס שרדר. עם שובו, הוא הציג את ציורו של "איוון האיום עם גופת בנו שנרצח" והתאכזב שקיבל רק מדליית כסף. בשנה שלאחר מכן יצר איורים לשירים של לרמונטוב וטולסטוי.
יעוד לבנון
ביוגרפיה
בשנת 1995 יצר לבנון את הסרט התיעודי "119 כדורים + שלושה", שעסק בימין הקיצוני בישראל. הסרט, שצולם ברובו לפני רצח רבין אך נערך אחריו, עוקב אחר תנועות ימין קיצוני מהטבח במערת המכפלה ועד הרצח. בסרט שולבו קטעים מ"קשר הדבש" העלילתי, והוא נחשב כיום כאחד הסרטים הבולטים על רצח רבין.
ויאצ'סלב שוורץ
נסיעה לאירופה
רצונו ללמוד יותר את האמנות האירופאית גרמה לו להתפטר מהשירות הממשלתי ב-1863 ולצאת למסע נוסף. הוא הגיע לפריז, שם עבד עם ז'ול לפבר[2] ועשה סקיצות רבות מהחיים. הוא ויתר על תוכניות לבקר באיטליה וחזר לרוסיה ב-1864, והגיש גרסה חדשה של ציורו של איוון האיום, רק כדי לקבל מדליית כסף נוספת. הוא התגורר בריאזאן במשך רוב שנת 1865, ואז הציג את ציורו של "יום ראשון של הדקלים״ שבזכותו הוא זכה בתואר "אקדמאי".
יעוד לבנון
ביוגרפיה
בשנת 1999 יצר את הסרט התיעודי "מוסקבה על הים התיכון", אודות קליטת עולים מרוסיה, עבור ערוץ 8.
ויאצ'סלב שוורץ
נסיעה לאירופה
בתחילת 1867, הוא יצא לנסיעתו השלישית לפריז, מטעם האקדמיה, כדי לעזור בהכנת התצוגה הרוסית בתערוכה הבינלאומית, שם זכה בכמה מדליות. הוא גם הקדיש זמן ללימודים נוספים, אצל מייסונייר. במהלך נסיעתו חזרה לרוסיה, הוא עצר בויימאר לחודשיים כדי להשתתף בהפקה הציור "מותו של איוואן האיום".
יעוד לבנון
ביוגרפיה
בשנת 2003 ביים את הסרט "איים בחוף", העוסק בהשפעת הנכבה על החברה הישראלית. הסרט הוקרן בפסטיבל הקולנוע ירושלים, והיה מועמד לפרס וולג'ין. בנוסף ייצג את ישראל בפסטיבל הסרטים הבינלאומי של מונטריאול ב-2003. הסרט נקטל על ידי הביקורת הישראלית ובקושי הוקרן. היה זה סרטו האחרון של לבנון כבמאי.
חיים אישיים
לבנון היה במערכת יחסים זוגית עם אירן ברוך, ונולדה להם בת. לאחר מכן היה במערכת יחסים זוגית עם העיתונאית שוש מיימון, ונולדה להם בת. כיום בזוגיות עם הזמרת והשדרנית כרמל בן אפרים.
ויאצ'סלב שוורץ
מחלה ומוות
לקראת סוף אותה שנה, הוא חזר לקורסק כדי לגור עם אביו, בתקווה שהאוויר הכפרי והאווירה השלווה יסייעו להחלמתו. אך קרה להפך, מצבו הבריאותי הידרדר והוא נפטר במרץ 1869.
הוא נקבר באחוזת אביו בכפר.
הפיגוע בדיזנגוף סנטר
הפיגוע בדיזנגוף סנטר היה פיגוע התאבדות שאירע בתענית אסתר (ערב חג הפורים) תשנ"ו, 4 במרץ 1996 מחוץ לדיזנגוף סנטר שבתל אביב, בצומת הרחובות דיזנגוף והמלך ג'ורג'. בפיגוע, שבוצע על ידי מחבל מתאבד חבר ארגון חמאס או הג'יהאד האסלאמי, נרצחו 13 בני אדם ונפצעו 125.
מחבל מתאבד בשם ראמז עבד אל-קאדר עובייד (رامز عبد القادر عبيد) ממחנה הפליטים ח'אן יונס הוברח לישראל דרך מעבר קרני בידי ערבי ישראלי והגיע ליעדו בקניון. משהבחין במאבטח בכניסה לקניון שינה את תוכניתו ופוצץ עצמו במרכזו של מעבר חצייה בסמוך לדיזנגוף סנטר, במפגש הרחובות דיזנגוף והמלך ג'ורג'. משקלו של המטען שנשא המחבל היה כ-20 ק"ג, והוא כלל מסמרים ופיסות מתכת להגברת הרסס.
הפיגוע אירע בתענית אסתר שלפני פורים, ובין הנפגעים היו חמישה בני נוער. ממדי ההרס וכמות הנפגעים וההרוגים הגבוהה שמנתה גם ילדים פגעו קשות במורל הציבור הישראלי. בין היתר זכורה הפריצה בבכי לעיני התקשורת של השחקנית חני נחמיאס בזמן שהופיעה במחזמר "צלילי המוסיקה" ביום הפיגוע.
בעקבות הפיגוע
בעקבות הפיגוע הקימה ממשלת ישראל את המטה ללוחמה בטרור והציבה בראשו את עמי אילון. בנוסף הורתה הממשלה לצה"ל להחריף את המאבק בתנועת חמאס, וצה"ל הידק את השליטה בקו התפר, פשט על ארגונים של חמאס בחברון ואטם את מבניהם ואת בתיהם של 11 מחבלים מתאבדים וסייענים. עודכנו נוהלי הבדיקה במעבר קרני, ששימש למעבר סחורות בין רצועת עזה לישראל, וציוד לגילוי חומר נפץ הוטס לישראל מארצות הברית והוצב במעברים היבשתיים בין ישראל לרשות הפלסטינית.
בסמוך למקום האירוע הוקמה אנדרטת זיכרון, ולצדה מתקיים אירוע זיכרון שנתי.
שמואל הספרי כתב את "אשה בעל בית", המתבסס על מאורעות בדיוניים בעקבות הפיגוע.
אנדרס אופר
אנדרס אופר (באסטונית: Andres Oper; נולד ב-7 בנובמבר 1977 בטאלין, אסטוניה) הוא כדורגלן עבר אסטוני ששיחק בעמדת החלוץ, מלך השערים של נבחרת אסטוניה בכל הזמנים.
קריירה
אופר החל את הקריירה שלו בפלורה טאלין בשנת 1994, שיחק בה עד 1999, כאשר ב-1996 הוא מושאל לטרביס פארנו. הוא עבר לאולבורג בולדספילקלאב ב-2 ביולי 1999, תמורת מיליון דולר. לאחר שנתיים הצטרף אינדרק ז'לינסקי והשניים היו הכוכבים בקבוצה.