cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
גאנה
השכלה גבוהה
האוניברסיטה הוותיקה ביותר בגאנה, אוניברסיטת גאנה, נוסדה בשנת 1948. בשנת 2008 למדו בה 29,754 סטודנטים. בין המקצועות הנלמדים בה נכללים אמנויות, מדעי הרוח. אוניברסיטאות רבות בעולם - כולל אוניברסיטת הרווארד, אוניברסיטת קורנל ואוניברסיטת אוקספורד - מקיימות תוכניות מיוחדות ללימודים משותפים עם בתי ספר בגאנה. לאוניברסיטת ניו יורק יש קמפוס שליח באקרה בו לומדים תלמידים גאנאים.
באופן מסורתי, סטודנטים רבים שעשו תואר ראשון באוניברסיטת גאנה עוברים לתואר שני באוניברסיטת קוואמה נקרומה למדע וטכנולוגיה. מאז עצמאותה של גאנה, היא רושמת את אחוזי האזרחים בעלי תואר ראשון מהגבוהים באפריקה שמדרום לסהרה. מזכ"ל האו"ם לשעבר קופי אנאן הוא קנצלר אוניברסיטת גאנה מאז 2008.
גאוגרפיה
מרבית גאנה מאופיינת בערבות עשב רחבות ידיים ובעלות עצים מועטים, כאשר בחלקה הדרום-מערבי משתרעים יערות רבים, בהם יערות גשם. חלקיה הדרומיים והמרכזיים של גאנה הם עתירי מינרלים ונפט. כוללת בשטחה חלקים מתוך חמישה אזורים אקולוגיים ביבשת אפריקה: יערות מזרח גינאה, יער-סוואנה גינאי , סוואנה מערב סודנית , מנגרוב מרכז אפריקאי ומנגרוב גינאי.
בגאנה מאפיינים גאוגרפים מרשימים רבים, בהם מישורים, מפלים, הרים, ונהרות. בגאנה נמצא גם אגם וולטה, שהוא האגם המלאכותי הגדול בעולם וניתן לראותו מהחלל. אפאדג'אטו הוא ההר הגבוה ביותר בגאנה. ההר ממוקם ברכס אגומסטה, שבמחוז וולטה, ליד הכפרים ליאטי ווט וג'יביאלדי, ומתנשא לגובה של 885 מטר (2,904 רגל).
אקלים
האקלים של גאנה הוא טרופי, וישנן שתי עונות עיקריות: 'העונה הרטובה' ו'העונה היבשה'.
שינויי האקלים בגאנה הם בעלי השפעה משמעותית על חיי אזרחיה, שכן היא ניצבת בצומת בין שלוש מערכות הידרו-אקלמיות. שינויים מעין אלו, כמו בכמות הגשמים או במפלס הים, עלולים להשפיע על מליחות מי הים. שינוי כזה הוא קטלני לכלכלה החקלאית בגאנה, בין אם בחקלאות או בדיג. הכלכלה הלאומית עלולה לסבול מהשפעות שינויי האקלים עקב התלות שלה במגזרים רגישים לאקלים כמו חקלאות, משאבים טבעיים וייעור. יתרה מכך, הגישה למים מתוקים צפויה להפוך לקשה יותר עם שינויי האקלים, ואספקת מים מופחתת תשפיע לרעה על אנרגיית המים, המספקת 54% מחשמל המדינה. בנוסף, סביר להניח שגאנה תראה יותר מקרים של מלריה וכולרה, מכיוון ששניהם מושפעים משינויים בתנאי המים.
דמוגרפיה
גאנה היא מדינה רב-אתנית. הקבוצה האתנית הגדולה ביותר היא אנשי האשנטי, שהם תולדה של האקאן וכיום יורשים את שמה של ממלכת אשנטי ששלטה בגאנה עד כיבושה על ידי הבריטים במאה ה-19. השטח הטריטוריאלי של גאנה מתוך מערב אפריקה היה לא מיושב על ידי בני אדם עד המאה ה-10 לפני הספירה בערך. השבט הראשון שיישב את האזור באופן של שלטון אחיד ומדיני היו המול-דגבאני. האקאן החלו להתיישב בגאנה בסביבות המאה ה-13 והקימו את ממלכת הבונו. כיום האקאן הם מיעוט ביחס לקבוצה האתנית אשנטי, שהתפתחה מתוך האקאן אך בעלת מאפיינים אחרים.
בשנת 2010, כ-72.2% מתושבי גאנה היו נוצרים (24.3% פנטקוסטלים, 18.4% פרוטסטנטים, 13.1% קתולים ו-11.4% אחרים). כ-18.6% מאוכלוסיית גאנה הם מוסלמים (51% סונים, 16% אחמדיה ו-8% שיעים). האסלאם הגיע לגאנה מצפון אפריקה, המסגד הוותיק במדינה הוא מסגד לרבנגה שנבנה ב-1421. קצת יותר מ-10,000 גאנאים מאמינים בהינדואיזם, רובם ילידים שהמירו את דתם. ההינדואיזם בגאנה הופץ בעיקר על ידי סוואמי גאנה נדי ג'י, שפעל להעביר מקומיים אל הדת ואף הקים מספר מקדשים. בגאנה גם למעלה מ-100 קהילות של בהאים.
אוכלוסייה והגירה
במפקד האוכלוסין שנעשה - 22 ביוני 2019, בגאנה התגוררו כ-30,083,000 תושבים. כ-29 אחוזים מהאוכלוסייה היו מתחת לגיל 15, בעוד שבני 15–64 מהווים 57.8 אחוז מהאוכלוסייה. התפלגות האוכלוסייה כוללת כ-4.7 מיליון תושבים במחוז אשנטי, 2.3 מיליון במחוז ברונג-אחפו, 2.2 מיליון במחוז המרכז, 2.6 מיליון במחוז המזרח, 2.3 מיליון במחוז המערב, ו-4 מיליון באקרה רבתי. כיום אוכלוסיית גאנה מוערכת בכ-31,072,940 תושבים.
בשל ההגירה החוקית של עובדים זרים לגאנה, יש אוכלוסייה קטנה של אזרחים סינים, מלזים, הודים, ערבים ואירופאים. בשנת 2010, שירות ההגירה של גאנה דיווח על מספר רב של מהגרי עבודה לגאנה, לרוב ממדינות האזור: כ-14.6% (או 3.1 מיליון) מאוכלוסיית גאנה בשנת 2010 היו מהגרי עבודה, בעיקר ניגרים, בורקינים, טוגואים ומאלים. בשנת 1969, בהוראת ראש ממשלת גאנה קופי אברפה בוסיה, גורשו מגאנה כ-3,000,000 אזרחים זרים ומהגרים בלתי חוקיים בתוך שלושה חודשים, שהיו 20% מהאוכלוסייה באותה תקופה. בשנת 2013, התבצע גירוש המוני של עובדים בלתי חוקיים במכרות המינרליים, יותר מ-4,000 מהם אזרחים סינים.
שפה
אנגלית היא שפתה הרשמית של גאנה. בנוסף, 11 שפות נוספות מוגדרות כשפות שניות. מכיוון שגאנה מוקפת במדינות דוברות צרפתית, השפה נלמדת באופן נרחב בבתי ספר ומדוברת על ידי נתח גדול מהאוכלוסייה. מאז 2006, גאנה נהפכה חברה שותפה ב, ארגון עולמי המאגד מדינות דוברות צרפתית. בשנת 2005, יותר מ-350,000 ילדים גאנה למדו צרפתית בבתי ספר. מאז, מעמדה עודכן בהדרגה לשפת חובה בכל חטיבת ביניים והיא בתהליך של הפיכה לשפה רשמית.
באזורים הדרומיים של גאנה בכלל ובאקרה בפרט מדובר ניב מקומי של האנגלית המכונה קרו-אנגלית. ניתן לחלק את הדיאלקט בגסות לשני סוגים עיקריים, המכונים "לא משכיל" ו"ממוסד". הראשון נפוץ יותר ברחוב הגאנאי ומדובר על ידי חסרי השכלה או אנאלפביתים והאחרון נפוץ יותר במקומות משכילים ורשמיים, כמו אוניברסיטאות ובתי ספר.
בריאות ורפואה
לגאנה מערכת בריאות ציבורית המיועדת אך ורק לאזרחי המדינה, המכונה "תוכנית ביטוח בריאות לאומית" (NHIS). בשנת 2012 למעלה מ-12 מיליון אזרחים גאנה היו מכוסים על ידי ביטוח הבריאות הציבורי. יש יותר מ-200 בתי חולים בגאנה, חלקם ברמה בינלאומית ומהווים יעד לתיירות מרפא. אף על פי כן, ברוב האזורים הכפריים בגאנה, בהם מתגוררים רוב האוכלוסייה, אין נגישות מפותחת לרפואה מתקדמת. בשנת 2010, היו 0.1 רופאים לכל 1,000 איש בגאנה ונכון לשנת 2011, היו 0.9 מיטות אשפוז לכל 1,000 איש.
בשנת 2014 פורסם כי תוחלת החיים לגברים בגאנה הייתה 65.75 שנים ולנשים 68.2 שנים, ובשנת 2013 נמדדה תמותת תינוקות ל-39 לכל 1,000 לידות, ירידה של אחוזים רבים בעשורים האחרונים.
על פי הערכה מ-2010, היו בגאנה בערך 15 רופאים ו-93 אחיות על כל 100,000 תושבים. באותה שנה, נתח הבריאות מסך התמ"ג היווה 5.2% . במאי 2020, ארגון הבריאות העולמי הכריז שגאנה היא המדינה השנייה באפריקה שמגיעה ל"רמה 3", מתוך 4 רמות של מערכות הרגולציה הלאומיות לתרופות.
נכון לשנת 2012, שכיחות נגיף ה-HIV בגאנה נאמדה ב-1.40% בקרב מבוגרים בגילאי 15-49.
תרבות
תרבות גאנה היא תערובת מגוונת של מסורות עתיקות וחדשות, המושפעות מהגיוון האתני הרחב והתקופה הקולוניאליסטית.
המטבח הגאנאי
המטבח הגאנאי מגוון מאוד וכולל מבחר רחב של מרקים ותבשילים המכילים מאכלי ים כמו גם ירקות, בשר ועוף. דגים הם מרכיב חשוב במרבית האוכל המסורתי הגאנאי, ובעיקר אמנון וסרטנים שונים, המוגשים בצורת עישון, טיגון או אפייה.
מנהגים מסורתיים
במהלך המאה ה-13, טרם הגיעו האירופאים הראשונים לאזור, התפתחה בממלכת אשנטי מלאכה ייחודית בשם "סמלי האדינקרה". האדינקרה היא אוסף של סמלים הנגזרים מפתגמים, אירועים היסטוריים, אידאולוגיה, אתולוגיה ובעלי חיים. סמלי האדינקרה הודפסו על בגדים ביד ונרקמו ביד, ושימשו רק לטקסים של בני המלוכה והאצולה. ניתן לסווג את משמעויות הסמלים השונים לאסתטיקה, אתיקה, יחסי אנוש ופתגמים. בנוסף לבד האדינקרה, עליו מטביעים את הסמלים, הלבוש המסורתי בגאנה מורכב מסוגי בדים נוספים, בעלי משמעות תרבותית.
אוניברסיטת קונסטנטינופול
אוניברסיטת קונסטנטינופול (ביוונית: Πανδιδακτήριον, פאנדידקטריון; מילולית: "הוראה כוללת") הייתה מוסד להשכלה גבוהה שהתקיים באימפריה הביזנטית, בחסות קיסרית, משנת 425 ועד כיבוש קונסטנטינופול על ידי צבא האימפריה העות'מאנית ב-1453. מטרת המוסד הייתה הכשרת פקידים לבירוקרטיה האימפריאלית ואנשי מינהל חילוניים לכנסייה (עד 1204 המוסד לא היה מוסד דתי, לא לימד תאולוגיה ולא עסק בהכשרת כמורה).
תולדות האוניברסיטה
את האוניברסיטה יסד הקיסר תאודוסיוס השני כמוסד לימודי גבוה בבירת האימפריה, קונסטנטינופול. החברה הביזטית הייתה חברה בעלת רמה גבוהה של אוריינות, הן בקרב גברים והן בקרב נשים, והעריכה השכלה וידע, כמורשת יוון העתיקה. עוד לפני הקמת האוניברסיטה הממלכתית התקיימו בעיר לימודים ברמה גבוהה בבתי ספר עצמאיים וחלק המשיכו להתקיים גם במקביל אליה (בפרט בית הספר לפילוסופיה של המגנאורה (Μαγναύρα), בסמוך לכנסיית האגיה סופיה). עם הקמת האוניברסיטה היו בה 31 מסלולי לימוד במקצועות כגון משפטים, פילוסופיה, רפואה, אריתמטיקה, גאומטריה, אסטרונומיה, מוזיקה, רטוריקה ועוד. 15 מסלולים נלמדו ביוונית ו-16 בלטינית. לימודי הפילוסופיה במוסד שימרו למעשה את המסורת האפלטונית (והנאו-אפלטונית) והאריסטוטלית למשך אלף שנות ימי הביניים עד לרנסאנס.
במשך השנים שקעה האוניברסיטה עד שב-1045 פתח קונסטנטינוס התשיעי מונומכוס, קיסר האימפריה הביזנטית מחדש את האוניברסיטה ובפרט ייסד את בית הספר למשפטים (Διδασκαλεῖον τῶν Νόμων), מאורע אשר מסמל את הפיכתו של מקצוע המשפט לתחום נפרד ועצמאי באימפריה, זניחה מסוימת של המשפט הרומי וחזרה מוחלטת אל אופיים של החוקים היוונים המסורתיים. בתקופה זו הונחו היסודות לתקופת הזוהר של המשפט הביזנטי, משפט אשר ישפיע רבות על המערב ובעיקר על איטליה בסוף ימיה של האימפריה.
בשנת 1204 נכבשה קונסטנטינופול על ידי הצלבנים הלטינים (קתולים) במסגרת מסע הצלב הרביעי, אשר הקימו את האימפריה הלטינית. האוניברסיטה שינתה את פניה והפכה למוסד בשירות הכנסייה, להכשרת כמורה ולימודי תאולוגיה. עם כיבוש קונסטנטינופול על ידי צבא האימפריה העות'מאנית ב-1453 באה האוניברסיטה אל קיצה. המלטותם של אנשי האוניברסיטה לכיוון איטליה עקב כך, יחד עם כתבי יד שהצליחו להציל מספרייתה, היו זרז להתפתחות הרנסאנס.
קנת (פירושונים)
{{פירושונים| אישים:
ראו גם
}}
מרכז שווייץ
מרכז שווייץ (בגרמנית: Zentralschweiz, בצרפתית: Suisse centrale) הוא אחד משבעת האזורים העיקריים של שווייץ אשר ממוקם מצפון לרכס האלפים. האזור מכיל שיעור גבוה של דוברי גרמנית שווייצרית. העיר הגדולה ביותר באזור מרכז שווייץ היא לוצרן.
נכון ל-31 בדצמבר 2019 מנתה אוכלוסיית אזור מרכז שווייץ 818,962 תושבים.
כריסטיאן סטואני
כריסטיאן ריקרדו סטואני קורבאלו (בספרדית: Christian Ricardo Stuani Curbelo; נולד ב-12 באוקטובר 1986) הוא כדורגלן אורוגוואי המשחק בז'ירונה בעמדת החלוץ.
קריירה
ב-15 ביולי 2015 חתם במידלסברו האנגלית עבור 3 מיליו יורו. ב-21 ביולי 2017 חתם סטואני בז'ירונה הספרדית.
ב-14 בנובמבר 2012 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת אורוגוואי בניצחון 1–3 נגד במשחק ידידות. ב-10 בספטמבר 2013 הבקיע את שער הבכורה שלו בניצחון 0–2 נגד במסגרת מוקדמות מונדיאל 2014. סטואני זומן לסגל הנבחרת לקראת מונדיאל 2014.
יחסי אלג'יריה–פקיסטן
יחסי אלג'יריה–פקיסטן הם יחסי החוץ בין אלג'יריה ופקיסטן. פקיסטן הייתה אחת המדינות הראשונות שהכירו בממשלה הזמנית של הרפובליקה האלג'ירית אשר נציגותה הדיפלומטית נפתחה בקראצ'י, בירת פקיסטן דאז בשנת 1958. לשני הצדדים יש התכנסות של דעות בנושאים בעלי חשיבות בינלאומית. שתי המדינות תומכות זו בזו גם בפורומים רב-צדדיים שונים, לרבות האו"ם, ה-OIC ו-NAM.
היסטוריה
פקיסטן הייתה תומכת חזקה בעצמאות אלג'יריה עוד לפני הקמתה של הרפובליקה הדמוקרטית העממית של אלג'יריה. פקיסטן הייתה אחת המדינות הראשונות שהכירו ב"ממשלה הזמנית של רפובליקת אלג'יריה" בגלות ב-19 בספטמבר 1958 בראשות ראש מפלגת הפרחאת עבאס ואפשרה לה לפתוח נציגות בקראצ'י. ממשלת פקיסטן סיפקה דרכונים דיפלומטיים לחברים בולטים בממשלת אלג'יריה הגולה לנסיעתם לחו"ל, כמו אחמד בן בלה. התמיכה הנחרצת של פקיסטן במטרה האלג'ירית הכעיסה את צרפת, שציפתה שפקיסטן תישאר מנותקת מעניין זה במיוחד מכיוון שפקיסטן חתמה על סיאטו וסנטו.
בשל תמיכתה של פקיסטן בעצמאות אלג'יריה, היחסים הדו-צדדיים של פקיסטן וצרפת היו בשפל בתקופה הנדונה. הם שוב התגברו כאשר מספר חודשים לאחר מכן הוסדר המשבר על עצמאותה של אלג'יריה עם הסכמי אוויאן שנחתמו במאי 1962. שר החוץ של פקיסטן, מנצור קאדיר, בירך על התפתחות זו כניצחון כוחות השחרור.
לאחר מותה של ראש ממשלת פקיסטן, בנזיר בוטו, בדצמבר 2007, גינתה ממשלת אלג'יריה את ההתנקשות בה. שר החוץ האלג'יראי מוראד מדלצ'י חתם על ספר התנחומים בשם נשיא אלג'יריה.
לאחר רעידת האדמה ב-8 באוקטובר 2005 בפקיסטן, שלחה ממשלת אלג'יריה 800 אוהלים, 200 שמיכות ו-10 טון תרופות. בנובמבר 2008, בעקבות רעידת האדמה בבלוצ'יסטן, תרמה ממשלת אלג'יריה צ'ק של מיליון דולר.
נשיא אלג'יריה עבד אל-עזיז בותפליקה עוטר בתואר "מושל המדינה המוסלמית הטוב ביותר" על ידי יומון לאומי פופולרי בפקיסטן בשנת 2005.
קבוצת פקיסטן-אלג'יריה בפרלמנט בפקיסטן הוקמה ב-10 בינואר 1990. הקבוצה הפרלמנטרית הראשונה אי פעם באלג'יר שהוקדשה לקידום ידידות בין אלג'יריה לפקיסטן הוקמה ב-29 בדצמבר 1990. לאחר מכן, קבוצת ידידות פרלמנטרית עם אלג'יריה נוצרה גם בסנאט של פקיסטן ובאלג'יריה והוחזקה על ידי הקמת קבוצת ידידות של אלג'יריה-פקיסטן בת 13 חברים במועצה הלאומית למעבר.
חתימת אמנת ההסגרה בשנת 2003 סללה את הדרך לחזרתם של האלג'יראים בפקיסטן.
יחסים כלכליים
מאז 1991–1992, מאזן הסחר בין שתי המדינות היה לטובת פקיסטן עקב ייצוא מוגבר של מוצרי טקסטיל (חוטי כותנה, בדים ובגדים מוכנים) מוצרי ספורט, מוצרי כירורגיה, גפרורים וחינה וכו'.
הייצוא מפקיסטן לאלג'יריה בחודשים יוני – מאי 2006–2007 עלה ל-22.617 מיליון דולר לעומת הנתון ביוני – מאי 2005–2006 שהיה כ-11.203 מיליון דולר. הסחר בין המדינות מתבצע בעיקר דרך מדינה שלישית, כלומר דובאי והיא פחות מזוהה. זו הסיבה שנתוני הסחר אינם מראים את התמונה האמיתית של הסחר הדו-צדדי.
נתוני סחר
באלפי דולרים
סייפורניס
סייפורניס (שם מדעי: Cyphornis) הוא סוג נכחד של עוף ימי קדום ממשפחת הפלאגאורניתיים אשר חי בתחילת תקופת המיוקן. הוא היה קרובם הרחוק של האווזאים אך דמה במראהו לאלבטרוס או לסולה ענקיים. המאובנים שלו התגלו באי ונקובר שבקנדה והוא נחשב בעת גילויו, 1894 לעוף הגדול ביותר שהיה מעולם. מאובנים אפשריים שלו התגלו בפטגוניה, ארגנטינה ותוארכו לתקופת האאוקן או סוף האוליגוקן אך השיוך לא ודאי. הוא קיבל את שמו מהחוקר אדוארד קופ.
הסייפורניס לצד קרוביו היה עוף בעל מוטת כנפיים ארוכה מאוד שעזרה לו לדאות כמו אלבטרוס מעל האוקיינוסים. כמה חוקרים רואים בו טקסון מוטל בספק שלמעשה מאובניו הם מאובני פלאגורניס. הממצאים היחידים שלו כללו מאובנים של זרועות ומפרקים שונים.
בנלוקס
בֶּנֶלוּקְס (Benelux) הוא איחוד כלכלי ופוליטי במערב אירופה הכולל את המדינות בלגיה, הולנד ולוקסמבורג. שם האזור נוצר מצירוף ההברות הראשונות של השם של כל מדינה (הולנד בהולנדית - Nederland, ומכאן: בלגיה, נדרלנד ולוקסמבורג), והוא נוצר כאיחוד כלכלי שיצרו המדינות (האיחוד הכלכלי של הבנלוקס). היום משתמשים במונח באופן כללי יותר, ולא רק כשמתכוונים לאיחוד הכלכלי. המילה "בנלוקס" נטבעה כפי הנראה על ידי כתב האקונומיסט בבלגיה באוגוסט 1946.
האיחוד הכלכלי של הבנלוקס הוקם בשנת 1958, והוא פעל לקידום התנועה החופשית של עובדים, שירותים וסחורות באזור. כמו כן, הקמתו תרמה מאוחר יותר להקמת האיחוד האירופי.
שטח אזור הבנלוקס: 74,102 קמ"ר. אוכלוסייתו מונה כ-27.1 מיליון נפש.
היסטוריה
הסכם ראשון בין הולנד, בלגיה ולוקסמבורג נחתם בשנת 1932 ונקרא הסכם אוצ'י. בהסכם זה נקבע תהליך של הורדת מכסים בין המדינות. באוקטובר 1943, במהלך מלחמת העולם השנייה, חתמו הממשלות הגולות של המדינות על הסכם לקביעת שער החליפין בין גילדן הולנדי ופרנק בלגי וקבעו מנגנוני תמיכה במטבעות במקרה הצורך. בספטמבר 1944 חתמו הממשלות הגולות על הסכם ליצירת איחוד מכסים של המדינות. ב-14 במרץ 1947 נוסף על ההסכם פרוטוקול האג וב-3 במרץ 1958 נחתם חוזה בנלוקס שקבע מעבר חופשי של עובדים, סחורות, שירותים והון בין המדינות.
ראשי המדינות ניסו גם לנהל יחסי חוץ מתואמים בנושאים שעמדו על סדר היום העולמי, כמו היחס לישראל ב-1948, ודיוני נאט"ו.
כן ניהלו חברות בנלוקס דיונים משותפים עם מדינות אחרות על הסכמי סחר ופטור מאשרות באופן משותף. במקרים מיוחדים, מורשות רשויות השיטור של כל אחת מהמדינות לעבור למדינה אחרת ללא אישורים רבים.
לוצרן (קנטון)
לוצרן (בגרמנית: Luzern, ) הוא קנטון של שווייץ. הוא ממוקם במרכז שווייץ. בירת הקנטון, שנושאת גם את שמו, היא לוצרן והיא העיר הגדולה בקנטון.
גאוגרפיה
קנטון לוצרן ממוקם במרכז שווייץ. חוצים אותו נהר רויס ונהר קליינה אמה, ובמזרחו הוא גובל בימת ארבעת הקנטונים. שטח הקנטון נמצא למרגלות האלפים השווייצרים. הנקודה הגבוהה בקנטון היא 2,350 מטר. שטח הקנטון הוא 1,493 ק"מ².
היסטוריה
קנטון לוצרן מכיל טריטוריות שהשיגה בירתה לוצרן על ידי הסכם, כיבוש צבאי או רכישה, בצורה נרחבת עד 1415. לוצרן הצטרפה לאיחוד השווייצרי ב-1332. הקנטון ניסה להפרד מהאיחוד בשנים 1841–1847 אך הובס בקרב על ידי כוחות שווייצרים והצטרף מחדש לאיחוד השווייצרי ב-1848 כחבר מלא.
כלכלה
כ-90 אחוז משטח הקנטון היא אדמה הראויה לעיבוד חקלאי. חקלאות היא המקור הראשי לפרנסה בקנטון, אך גם התעשייה מפותחת. התוצרים החקלאיים החשובים הם דגנים, פירות ובקר. התעשייה מתרכזת בעיקר בטקסטיל, תעשיית מכונות, נייר, עץ וטבק.
גם לתיירות חשיבות רבה. הקנטון קולט תיירים בחופשה לאלפים הקרובים. כמו כן, חלק ניכר מהתחבורה היבשתית החוצה את שווייץ מצפון לדרום עוברת בקנטון.
דמוגרפיה
אוכלוסיית לוצרן מונה (נכון לדצמבר 2014) 394,604 נפשות. 18.1% מכלל האוכלוסייה הם אזרחים זרים, מתוכם 15.5% הם מאירופה, 1.4% מאסיה, 0.7% מאפריקה, ו -0.5% מן אמריקה.
רוב האוכלוסייה (החל משנת 2010) דוברת גרמנית (91%) ואחריה ישנן סרבו-קרואטית, איטלקית, אלבנית ואנגלית (3%), פורטוגזית וצרפתית 2% וספרדית עם 1%.
דת
מהמפקד שנערך בשנת 2000, 70.9% הכריזו על עצמם כקתולים, בעוד ש- 11.2% שייכים לכנסייה הרפורמית השווייצרית. של שאר האוכלוסייה- 2.23% מכלל האוכלוסייה, היו בכנסייה האורתודוקסית ו- 2.16% מכלל האוכלוסייה שהשתייכו לכנסייה נוצרית אחרת. 3.77% -מוסלמים. 875 אנשים בודהיסטים, 1,715 אנשים שהיו הינדים. 5.90% הכריזו על עצמם כאתאיסטים \ חסרי דת., ו-3.71% מכלל האוכלוסייה שלא ענו על השאלה.
בלוצרן חיים כ-400 יהודים, ומצוי בו בית חב"ד בניהול הרב חיים דרוקמן.
קספופונגין
קספופונגין (Caspofungin, שם מסחרי: ®Cancidas) היא תרופה אנטי-פטרתית, הראשונה והיחידה ממשפחת תרופות חדשה הנקראת אכינוקנדינים. התרופה יעילה כנגד זיהומים בפטריות מסוגים Aspergillus ו-Candida. מנגנון פעילותה בעיכוב יצור דופן תא הפטרייה. התרופה ניתנת תוך ורידית.
מנגנון פעולה
תרופות משפחת האכינוקנדינים מעכבות יצור מולקולות 13beta D Glucan - מרכיב חיוני בדופן תא פטריות מסוימות. מנגנון פעולת התרופה לא ברור עד תומו אך ידוע כי מניעת יצור מולקולות 13beta D Glucan גורמת להרס דופן הפטרייה ולמותה.
פרמקוקינטיקה
פינוי התרופה מהדם בשלושה מנגנונים:
התרופה אינה מופרשת מהכליה, ולכן אין צורך בהתאמת מינון לחולי אי ספיקת כליות. התרופה עוברת פירוק איטי בכבד ולכן רמתה בדם מושפעת מתפקוד הכבד.
התוויות לשימוש קליני באדם
מחקרים מדגימים יעילות דומה לשל התרופה האנטי פטרתית אמפוטריצין B, אך עם פחות תופעות לוואי.
עמידות
תועדה התפתחות של עמידות לתרופה ב c. albicans, העמידות נדירה. מנגנון העמידות המשוער הוא מוטציה בגן המקודד את האנזים β - D- גלוקן סינתאז.
תופעות לוואי
קספופונגין נחשבת תרופה בטוחה לשימוש בעלת תופעות לוואי נדירות וקלות. עם זאת, תוארו מקרי אלרגיה במנגנון גרוי להפרשת היסטמין אשר התבטאו בפריחה, נפיחות בפנים, ומיקרה בודד של אנפילקסיס. אין תאורים של פגיעה משמעותית בתפקודי כבד או כליה.
הריון והנקה
התרופה מוגדרת כתרופה מקבוצה C. התרופה מופרשת בחלב בחולדות, אולם לא ידועה רמת הפרשה בחלב באדם. יש להיזהר במתן התרופה לנשים מניקות.
בטיחות בילדים
לא נערכו מחקרים מספיקים לגבי בטיחות ויעילות בילדים צעירים מגיל 18. עם זאת - התרופה נמצאת בשימוש קליני במקרים של זהום פטרתי חמור שאינו מגיב או עקב תופעות לוואי לתרופות אנטי פטרתיות אחרות.
ברוש קרח
ברוש קרח (שם מדעי: Cupressus glabra) הוא עץ מחטני ירוק-עד ממשפחת הברושיים. זהו עץ גדול ועמיד שמוצאו מהאזור ההררי באריזונה שבארצות הברית, ומכאן שמו המקובל באנגלית: "Arizona Smooth Bark Cypress".
ברוש קרח גדל בכל סוגי הקרקעות, מחומציות ועד בסיסיות, כל עוד הן מנוקזות היטב. הוא זקוק לשמש מלאה, ועמיד לבצורת. שתילים צעירים של העץ זקוקים להשקיה בשנה הראשונה, עד להתאקלמות.
הברוש הקרח משמש לעיתים כשובר רוח וכעץ קישוטי בגינה.
ג'ון אלן
ג'ון אלן (באנגלית: John R. Allen; נולד ב-15 בדצמבר 1953) הוא גנרל אמריקאי בדימוס יוצא חיל הנחתים של ארצות הברית, אשר שירת כמפקד כוחות הקואליציה באפגניסטן וכראש הקואליציה הבינלאומית למאבק בדאעש.
חיים מוקדמים ולימודים
אלן נולד וגדל בעיירה פורט בליוור שבמדינת וירג'יניה. בשנת 1973 החל אלן את לימודיו באקדמיה הימית של ארצות הברית. בסיום לימודיו הוסמך כקצין בחיל הנחתים.
קריירה
בשנת 1976, לאחר הסמכתו לקצונה, עבר אלן בחיל הכשרה כלוחם וקורס קציני חי"ר. לאחר מכן שירת כמפקד מחלקה וכמפקד פלוגה מסייעת ברגימנט ה-8 בחיל. אלן השתלם במכללת המודיעין של משרד ההגנה. בשנת 1985 שב לחיל ושימש כמפקד פלוגה מסייעת וכקצין מבצעים חטיבתי ברגימנט ה-4 של החיל. בשנת 1988 הוצב באקדמיה הימית של ארצות הברית כמרצה מן המניין בחוג למדע המדינה ובמקביל שימש כמדריך הצניחה הראשי של האקדמיה. לאחר מכן שימש כראש ענף חי"ר בקורס הקצינים הבסיסי של החיל בבסיס קוונטיקו. בשנת 1994 שירת כקצין המבצעים של דיוויזיית הנחתים השנייה ובהמשך כמפקד הגדוד השני ברגימנט ה-4 של החיל. לאחר מכן שירת כמפקד בסיס טירונים בחיל וכסגן מפקד האקדמיה הימית של ארצות הברית וכמנהל זירת אסיה והאוקיינוס השקט במשרד ההגנה. בהמשך שירת כסגן מפקד כוח המשלוח השני של חיל הנחתים וכמפקד חטיבת הסיור ה-2 של החיל, ופיקד עליה במלחמת עיראק. בשנת 2008 שימש כסגן מפקד פיקוד מרכז של ארצות הברית. בתפקידו האחרון שימש כמפקד כוחות הקואליציה באפגניסטן. בשנת 2013 סיים את שירותו ופרש לגמלאות. בשנת 2014 מינה אותו הנשיא ברק אובמה לתפקיד ראש הקואליציה הבינלאומית למאבק בדאעש.
היריות במרכז הקהילה היהודית בלוס אנג'לס
ב-10 באוגוסט 1999, בסביבות השעה 10:50 בבוקר, איש עליונות לבנה נכנס אמריקאי בשם בופורד א. פורואו ג'וניור ללובי של המרכז הקהילתי היהודי בגרנדה הילס, לוס אנג'לס, ופתח בירי עם תת מקלע עוזי. הוא ירה 70 כדורים לתוך המתחם. בירי נפצעו חמישה בני אדם: שלושה ילדים, מדריכה ועובדת במשרד. זמן קצר לאחר מכן, הוא רצח דוור, נמלט מהמדינה, ולבסוף הסגיר את עצמו לרשויות.
היסטוריה
בופורד אוניל פורואו ג'וניור (נולד ב-25 בנובמבר 1961) גדל במדינית וושינגטון וסיים את לימודיו ב-1986 עם תואר בהנדסה. במהלך שנות ה-80, פורואו עבד בבואינג ונורת'רופ גרומן. בשנות ה-90, פורואו היה מעורב בתנועות עליונות לבנה. חודשים לפני הירי, פורואו טופל בשל מחלת נפש כשהיה במעצר.
הפיגוע
ב-7 באוגוסט, פורואו קנה טנדר שברולט אדום משומש בטקומה שבוושינגטון והעמיס עליו חמישה רובים, שני אקדחים ו-6,000 כדורים של תחמושת. פורואו שקל לתקוף שלושה מוסדות יהודיים: מרכז התרבות Skirball, האוניברסיטה היהודית האמריקאית ומוזיאון הסובלנות של מרכז שמעון ויזנטל, אך הם היו מאובטחים מדי.
פורואו המשיך לנסוע מוושינגטון לעמק סן פרננדו במטרה "להרוג יהודים". שלושה ימים לאחר מכן, פורואו ירד מהכביש המהיר לאזור גרנדה הילס בלוס אנג'לס ועשה את דרכו למרכז הקהילה היהודי של צפון ואלי קצת לפני 11 בבוקר. במרכז היו כ-250 ילדים ששיחקו בחוץ כאשר פורואו נכנס ללובי כשהוא נושא תת-מקלע מסוג עוזי. הוא פתח באש ממנה נפצעו פקידת קבלה, מדריכה ושלושה נערים.
פורואו נמלט מהמקום בטנדר שלו. עשרים דקות לאחר מכן, הוא גנב טויוטה של אישה באיומי אקדח, השאיר את הטנדר מאחור, ואז זרק את הטויוטה במוטל בצ'טסוורת'.
היריות הסתיימו במותו של דוור של USPS בשם ג'וזף סנטוס אילטו (נולד ב-19 במרץ 1960) בצ'טסוורת', קילומטרים ספורים מהמרכז. אילטו בדיוק מסר דואר וחזר למשאית הדואר שלו כשפורואו ביקש מאילטו לשלוח מכתב. כשאילטו הסכים, פורואו שלף אקדח גלוק 9 מ"מ וירה באילטו תשע פעמים. מאוחר יותר, פורואו יודה שהוא רצח את אילטו מפני שחשב שאילטו הוא לטיני או אסייתי, ומשום שאילטו היה עובד פדרלי.
המשטרה מצאה את הטנדר הנטוש של פורואו, שם גילו מצבור של תחמושת, מחסני רובים, אפודים חסיני כדורים, חומרי נפץ תוצרת בית ומזון מיובש בהקפאה. נמצאו גם שני ספרים מאת ריצ'רד קלי הוסקינס, מנהיג תנועת הזהות הנוצרית בלינצ'בורג שבוירג'יניה.
פורואו נמלט למרחק של 275 מייל בנסיעה של 800 דולר במונית מלוס אנג'לס ללאס וגאס, הסגיר את עצמו ל-FBI, ואמר "אתם מחפשים אותי, הרגתי את הילדים בלוס אנג'לס". פורואו גם הצהיר שהוא רוצה שהירי שלו יהיה "קריאת השכמה לאמריקה כדי להרוג יהודים".
קורבנות
בין הפצועים היה ילד בן 5, בנימין קדיש, שנפגע בבטן וברגל, ואיבד 50 אחוז מדמו. שני נערים בני 6, ג'ושוע סטפקוף וג'יימס זידל, ילדה בת 16, מינדי פינקלשטיין, שנפגעה בירך ימין ובשוקה, ופקידת הקבלה איזבל שלום בת ה-68, שנורתה בזרוע ובגב.
ג'וזף אילטו מת מפצעי ירי בחזה ובחלק האחורי של הראש. בהלוויה של אילטו, הודעות תנחומים ממספר רב של פוליטיקאים נקראו על ידי חבר הקונגרס בראד שרמן.
חמשת הפצועים בירי החלימו בסופו של דבר. בנימין קדיש, הילד בן ה-5, היה הפצוע הקשה ביותר. בהגעתו למרכז הרפואי פרובידנס הולי קרוס לא היה לו לחץ דם או דופק, אך מצבו של קדיש התייצב לאחר שש שעות ניתוח. קדיש שוחרר מבית החולים ב-23 בספטמבר 1999, כחודש לאחר הירי.
תגובות
הירי גרם לתנועה לאומית, "צעדת מיליון האמהות", שהגיעה לשיאה בעשרות צעדות ברחבי ארצות הברית ביום האם 2000, שקראה להגבלת נשק. מצעד מיליון האמהות של דרום קליפורניה, שנערך ברחוב אולברה - הפגיש יותר מ-10,000 "אמהות ואחרות" מחמישה מחוזות בדרישה לשינוי והגנה לילדים מפני אלימות בנשק. צעדות נערכו בערים הגדולות, כולל המצעד המרכזי בוושינגטון הבירה.
בשנת 2004, ביום השנה החמישי לירי, קראו משפחות הקורבנות להחמיר בקרת נשק וחקיקת חוקים נגד פשעי שנאה. איסמעאל אילטו, אחיו של יוסף, אמר: "אנחנו מתגעגעים אליו מאוד... ואנחנו לא יכולים להבין למה מישהו ייקח את חייו של אחי. הוא עשה את העבודה שלו כשהוא נהרג."
גזר הדין של פורואו
בתחילה, פורואו הודה בחפותו באישום פדרלי ברצח אילטו וניסיון רצח בגין ירי בחמשת האנשים במרכז היהודי.
ב-24 בינואר 2001, פורואו הודה בכל 16 סעיפי הפשע נגדו. בתמורה להודאה באשמה, פורואו נמנע מעונש מוות, אך במקום זאת הסכים להישפט למאסר עולם ללא אפשרות לשחרור על תנאי. לפי כתב האישום, פורואו לא הביע חרטה על אף אחד מפשעיו.
ב-26 במרץ 2001, גזר בית המשפט על פורואו שני מאסרי עולם בתוספת 110 שנים, ללא אפשרות שחרור על-תנאי, והוא חויב בתשלום פיצויים בסך 690,294.11 דולר למשפחות הקורבנות ולחברות הביטוח. שופטת בית המשפט המחוזי של ארצות הברית, נורה מרגרט מנלה, אמרה, "מעשיך היו תזכורת בוטה ואכזרית לכך שהקנאות חיה".
אולימפיאדת רומא (1960)
אולימפיאדת רומא (1960) היא האולימפיאדה ה-17 בעת החדשה. היא נמשכה 16 ימים מ-25 באוגוסט עד ה-11 בספטמבר 1960. בתחרויות השתתפו 5,338 ספורטאים מ-83 מדינות.
המכרז האולימפי
בכינוס הוועד האולימפי שנערך בצרפת ב 15 ביוני 1955, הוחלט כי מבין לוזאן, דטרויט, טוקיו, רומא, בודפשט (העיר הראשונה מהגוש המזרחי שהציעה את אירוח המשחקים), בריסל ומקסיקו סיטי תהא זו רומא שתארח את המשחקים.
רקע
רומא נבחרה לארח את המשחקים האולימפיים של 1908, אך המשחקים לא נערכו בה אלא הועברו ללונדון. בקונגרס של הוועד האולימפי הבינלאומי שנערך בסופיה הוחלט כי במשחקים אלו תוחלף סירת 12 המטרים בדגם חדש, ההולנדי המעופף, יתקיימו משחקים מקדימים בכדורמים, כדורגל, הוקי וכדורסל על מנת לצמצם את כמות המשחקים והוצא מקצה "הצבי הרץ" מתחרויות הקליעה. בקונגרס מינכן (1959) הוחלט על שילוב ריצת 800 מטרים לנשים. בכינוס זה הוחלט על המנגנון שלימים יקרא הקריטריון האולימפי: לכל מדינה הותרה שליחה של ספורטאי אחד לענף האתלטיקה, ואלתטים נוספים לפי השגה של קריטריונים שנקבעו מבעוד מועד במהלך השנה שקדמה למשחקים.
בכינוס זה נקבע גם כי המשחקים בשנת 1964 ייערכו בטוקיו ומשחקי החורף באינסברוק.
בעיות פוליטיות ומדיניות ניצבו בפני הוועד האולימפי גם במשחקים אלה: את בעיית משלחות גרמניה פתר הוועד שוב בעזרת יצירת המשלחת הכלל-גרמנית. בעיות נוספות היו המחלוקות בין צפון לקוריאה הדרומית והמחלוקות בין סין וטיוואן.
מרוץ הלפיד
הלפיד הודלק באופן מסורתי מקרני השמש באולימפיה שביוון. משם הובל הלפיד בעזרת אצנים לאתונה ומשם לפיראוס. משם, נישא הלפיד בדרך הים על ידי אוניית מפרשים בשם אמריגו וספוצי, והובל לסירקוזה. המרוץ היבשתי המשיך לאורך חופי סיציליה, מיצר מסינה, פומפיאה ומשם לרומא. הלפיד עבר 1500 קילומטרים ביבשה על ידי 1,187 אצנים. לפני טקס הפתיחה ערך הלפיד מרוץ נוסף ברחובות אתונה.
טקס הפתיחה
יום לפני הטקס הוזמנו הספורטאים לקריית הוותיקן וזכו לברכה מהאפיפיור יוחנן העשרים ושלושה. טקס הפתיחה נערך באצטדיון סטאדיו אולימפיקו. אלף יוני שלום הופרחו ושלושה מטחי כבוד נורו. כל כנסיות רומא צילצלו בפעמוניהן כאשר ג'יאנקרלו פאריס הדליק את האש האולימפית.
טבלת המדליות
המדינות שגרפו את מרב המדליות:
שחיינים
נבחרות השחייה לגברים של ארצות הברית ואוסטרליה זכו כל אחת ב-4 מדליות זהב וב-9 מדליות בסך הכל.
עולמא
עולמא (בערבית: علماء, בתעתיק מדויק: עֻלמאא', ביחיד: עאלִם - عالِم, קרי, המחזיק בידע [علم]) הם חוג חכמי הדת האסלאמיים שהשלימו הכשרה בת מספר שנים במדעים אסלאמיים. תפקידם החשוב ביותר הוא לפסוק בסוגיות שונות בהלכה האסלאמית. עיקר עיסוקם של העולמא הוא המשפט האסלאמי (פיקה), אולם רבים מהם מתמחים גם בתחומים אחרים דוגמת פילוסופיה אסלאמית (פלספה), תאולוגיה מוסלמית (כלאם) ופרשנות הקוראן (תפסיר). המופתי, הקאדי, הפקיה ומומחי החדית' - הם חלק מהעולמא. יש הכוללים בעולמא גם אנשים בעלי הכשרה דתית פחותה, דוגמת המולא או אימאם הכפר. כיום משתמשים בכינוי גם ביחס למדענים לא-דתיים. "עאלם" - אף הוא אחד מ-99 שמות אללה.
תפקידים
העולמא מלמדים במדרסות (אולמות תפילה), ובסמינרים אסלאמיים במדינות אסלאמיות שונות. הם מטיפים במסגדים ונושאים את דרשת יום השישי. חלקם עוסקים בהפצת האסלאם (דָעַוֻה). במדינות שמרניות כמו ערב הסעודית, ישראל ואיחוד האמירויות הערביות, בהן קיימים עדיין בתי דין שרעיים, חכמי דת מכהנים כשופטים. תפקידם העיקרי של העולמא במדינות אלו הוא פירוש חוק השריעה והבטחת אכיפתו. כן מכהנים העולמא בארצות האסלאם השמרניות גם כיועצים למנהיגי המדינה, ולעיתים אף מועסקים בגופים ממשלתיים דתיים.
התפקיד המשמעותי ביותר של חכמי הדת האסלאמיים כיום בא לידי ביטוי בשלטון המדינה ברפובליקה האסלאמית באיראן. לאחר מהפכת חומייני ב-1979 תפסה קבוצה רדיקלית מהעולמא בהנהגת המולא ח'ומייני את השלטון במדינה, והנהיגה משטר בהתאם לתאוריית שלטון איש הדת (ולאית-י פקיה). שלטון הטליבאן באפגניסטן הונהג אף הוא על ידי מולא מוחמד עומאר. ואולם, במרבית המדינות המוסלמיות כוחם של חכמי הדת הוא אזורי ומוגבל.
בתקופת שלטון הטליבאן באפגניסטן, וכן באיראן כיום, מולות היו אחראים לתכנון ופיקוד על פעולות צבאיות. זאת, בדומה לתקופה האסלאמית העתיקה שבה מוחמד ויורשיו שימשו גם כמנהיגים צבאיים ולא רק פוליטיים.
במרבית המדינות מחשיבים עצמם העולמא כמייצגים את האיג'מאע (הקונצנזוס) של קהילת המוסלמים (האומּה), או כקונצנזוס של הקהילה המלומדת.
העולמא כסופרים
עולמא רבים הותירו אחריהם דרשות ודיונים בסוגיות משפטיות, אולם כמעט ללא רשומות בכתב. עולמא אחרים כתבו רבות, חיברו תפסירים (פירושים לקוראן), תרגומים לקוראן, מחקרים אודות קובצי החדית', חיבורים פילוסופיים וכך הלאה. ישנם כתבים דתיים רבים, המשמשים לא רק להוראת האסלאם במדרסות, אלא מיועדים לעיתים להעמקת אמונת המוסלמי הממוצע. מרבית כתבים אלו לא תורגמו לשפות זרות והם בערבית, אורדו, פרסית וטורקית. חלקם אף לא הובאו לדפוס מעולם ונותרו בכתב היד של מחבריהם.
היסטוריה
במחצית השנייה של המאה ה-20 הסתמנה הפחתה הדרגתית ומשמעותית בסמכות והשפעת העולמא במרבית מדינות האסלאם, למעט סעודיה ואיראן שלאחר המהפכה. ממשלות חילוניות בעולם הערבי פעלו להפחתת כוחם של העולמא, בין השאר על ידי הלאמת מערכת הווקף והמוסדות הדתיים. בנוסף, בוטלה מערכת הזכאת (תרומת הצדקה המחייבת על פי חמשת עמודי האסלאם) הממוסדת שהעניקה לעולמא את מקור הכנסתם העיקרי, והם נהיו תלויים במשטר החילוני, לקבלת משכורתם. המשטרים החילוניים פעלו כך הן מתוך סלידתם מהממסד הדתי, הלא-נאור בראייתם, והן בשל רצונם להחליש כל מוקד התנגדות אפשרי לשלטונם.
ב-1961 הכפיפה ממשלת מצרים של גמאל עבד אל נאצר את אוניברסיטת אל-אזהר, אחד ממקורות הסמכות החשובים בעולם המוסלמי, לשלטון המדינה. בטורקיה בתי הספר האסלאמיים המסורתיים פורקו והוחלפו בבתי ספר הכפופים למדינה, במהלך שנות ה-50 וה-60 של המאה ה-20. באלג'יריה, לאחר קבלת עצמאותה, גם הנשיא אחמד בן בלה החליש את עוצמת העולמא בארצו.
בשיעה
בשיעה מעמדם של העולמא חזק יותר, בין השאר מאחר שהעולמא השיעים נחשבים לשליחיו של האימאם הנסתר (המהדי) בהיעלמותו, לכן הם זוכים ליתר השפעה על מאמיניהם. חלק מ"קדושה" זו מבוטאת בתמיכה הכלכלית שמעניקים השיעים לעולמא (המשך מסורת ה"ח'ומס" בתקופת האימאמים). תמיכה זו מאפשרת לחכמי הדת להיות עצמאיים יותר ביחס לשלטונות (מאחר שאינם תלויים בהם, כמו אצל הסונים), להביע את מחאתם, ולעיתים להורות למאמינים לפעול בניגוד לדרישות השלטון, להחיל את חוקיהם (למשל, הקמת בתי דין אסלאמיים במדינות חילוניות, כאשר המאמינים מעדיפים להדיין בהם). לעיתים, העולמא אף מורדים במשטר החילוני - כשהדוגמה הבולטת ביותר היא המהפכה האסלאמית באיראן. לפיכך, פסיקתם הדתית של חכמי דת שיעים בולטים מקובלת על מרבית המאמינים, בעוד שהמֻג'תאהידים (המבצעים פסיקה בחוק האסלאמי (אִגְ'תִהאד, اجتهاد )) הסונים נהנים מתמיכה צרה יותר, רק של קבוצת המאמינים הבוחרים להסכים לפסיקתם. כך למשל, ב-1891 פרסם חכם ההלכה השיעי (מרג'ע) אל-שיראזי פסק הלכה שאסר על הפרסים השיעים לעשן, בשל התנגדותו להסכמים עם ארצות אירופה לגבי הסחר בטבק. פסק ההלכה אילץ את השאה לבטל בשעתו את כל ההסכמים שנחתמו. השפעה גדולה כזו לא קיימת בקרב הסונים, וכך פסקי הלכה של חכם ההלכה הסוני יוסוף_אל-קרדאווי (הנחשב כיום לגדול חכמי ההלכה הסונים בעולם) יתקבלו על ידי סונים ובלבד שפסק ההלכה התאים לנסיבות שלהם, והם עשויים להידחות על ידי מוסלמים אחרים. לדוגמה, מרבית המוסלמים במערב מאמצים את עמדת קרדאווי בנוגע לאפשרות שאישה מוסלמית תינשא ללא מוסלמי; אך אותו פסק הלכה זכה לתגובות שליליות ביותר מצד מרבית המוסלמים החיים במדינות מוסלמיות.
מד'הב
העולמא נחלקים לחמש אסכולות פסיקה שונות (מד'הב). ארבעת המד'הבים הסוניים הם:
האסכולה השיעית היא האסכולה הג'עפרית, והיא מקובלת באיראן ונפוצה גם בעיראק, בבחריין, בלבנון, כמו גם בחלקים של פקיסטן ואפגניסטן.
חלק מהעולמא הליברליים אינם מכלילים עצמם תחת אף לא אחד מהמד'הבים, בטענה כי האסכולות השונות שמרניות מדי, ועל חכם הדת לפרש את הקוראן כהבנתו האישית.
ארטור ראסיזאדה
ארטור ראסיזאדה (באזרית: Artur Tahir oğlu Rasizadə; נולד ב-26 בפברואר 1935) היה ראש ממשלת אזרבייג'ן בין 2004 ל-2018.
נולד בשנת 1935 בגנג'ה. אביו נהרג בזמן מלחמת העולם השנייה. לאחר לימודיו החל לעבוד כמהנדס במכון להנדסת מכונות. הוא התקדם במכון עד שהפך להיות מנהלו. ראסיזאדה נבחר לתפקיד ראש הממשלה ב-20 ביולי 1996 וכיהן בתפקיד עד 4 באוגוסט 2003 כאשר התפטר, לכאורה מסיבות רפואיות. הנשיא היידר אילייב, שהיה חולה אנושות, מינה את בנו, אילהם אלייב, לתפקיד ראש הממשלה. בפועל המשיך ראסיזדה לתפקד כראש ממשלה תחת אילהם אילייב.
בנובמבר 2004 חזר רשמית למשרת ראש הממשלה לאחר שאילהם אילייב מונה לנשיא.
נשוי עם בת.
שבט דן
שֵׁבֶט דָּן הוא אחד משבטי ישראל המוזכרים בתנ"ך. השבט נקרא על שם דן, בנו החמישי של יעקב, בנה בכורה של בלהה, שפחתה של רחל.
יחסי בליז–ונצואלה
יחסי בליז–ונצואלה הם היחסים שבין בליז לרפובליקה הבוליברית של ונצואלה.
שבט דן
ברכת יעקב
בברכת יעקב מוזכר דן במקום השביעי, מיד לאחר בניה של לאה, כלומר דן מוזכר כבכור בני השפחות. .
יחסי בליז–ונצואלה
היסטוריה
יחסים רשמיים בין שתי המדינות כוננו ב-25 באפריל 1989.
שבט דן
ברכת משה
בברכת משה לשבטים בפרשת וזאת הברכה נאמר .
יחסי בליז–ונצואלה
היסטוריה
ב-19 באוקטובר 2000 הייתה בליז אחת מעשר מדינות דרום-אמריקה והקריביים שחתמו על הסכם האנרגיה של קראקס, בו הסכימו הצדדים על אספקת נפט מוזלת.
יד לאחים
חבר הפעילים - יד לאחים (נודע כיד לאחים, וכן כפעילים במלעיל) הוא ארגון ישראלי חרדי. כיום מגדיר הארגון את עצמו כ"ארגון להצלה ממיסיון ומטמיעה ולהנחלת ערכי היהדות".
שבט דן
משפחות השבט
בספר בראשית נכתב, ובספר במדבר. ברשימות המשפחות של ספר דברי הימים לא נמנו משפחות השבט. הפרשנים המסורתיים ראו ב'חשים' וב'שוחם' את אותה משפחה. בנוסף, עלו מספר הסברים לביטוי התמוה 'בני דן' שנכתב בלשון רבים. יש שכתבו שזהו ביטוי תקין למרות שמדובר בבנו היחיד של דן, ויש שכתבו שבתחילה היו עוד בנים ורק חושים שרד.
יחסי בליז–ונצואלה
היסטוריה
במסגרת ארגון מדינות אמריקה תמכה בליז מספר פעמים בעמדתה של ונצואלה, ונמנעה מלגנות אותה במהלך המחאות בוונצואלה ב-2017 ובמהלך הליך הבחירות השנוי במחלוקת בשנת 2018.
יד לאחים
היסטוריה ופעילות
הארגון נוסד בשנת ה'תש"י (1950) בשם "חבר פעילי המחנה התורתי". בראש הארגון עמד הרב שלום דב ליפשיץ ופעלו בו גם הרבנים שלמה נח קרול, אברהם רביץ, נחמן קירשנבוים, מנחם כהן וכן אברהם ארטן. אחד ממורי דרכו הראשיים היה הרב יעקב לנדא, רבה של בני ברק. חלק מפעילי הארגון, בראשות הרב מנחם כהן, פרשו בשנת ה'תשמ"ט, בגלל המחלוקת בין החסידים לליטאים, והקימו את ארגון "לב לאחים".
לאחר פטירת הרב ליפשיץ בסוף תשע"א עומד בראש הארגון בנו, הרב שמואל.
בשנים הראשונות הייתה עיקר פעילותו של הארגון בקרב נוער עולה חדש מארצות המזרח. מטרתו הייתה למנוע מהנערים להישלח למוסדות לימוד חילוניים. בספטמבר 1951 פרסמו הרבנים הראשיים יצחק אייזיק הלוי הרצוג ובן-ציון מאיר חי עוזיאל מודעת תמיכה במגבית של הארגון. בנוסף החל הארגון לתמוך בהקמת ישיבות במושבי העולים הדתיים, במסגרת פרויקט "ישיבות לעם", וארגן קייטנות לעולים. בין הישיבות שהקים הארגון הייתה ישיבת "פרוזדור ירושלים" במושב תעוז, ישיבה בעכו, וישיבה בבאר שבע. לאחר חקיקת חוק חינוך ממלכתי ב-1953, פעל הארגון להשפיע על הורים לשלוח את ילדיהם לחינוך הדתי ולא לזרם הממלכתי. בין הנערים שבהם טיפל הארגון היה אריה דרעי, שבגיל 11 נשלח בסיוע הארגון לישיבה בבני ברק.
בשנת 1961, פרץ סכסוך בין הארגון למשה קול, ראש מחלקת עליית הנוער ב. הארגון האשים את קול ועליית הנוער בכך שהם שולחים נערים דתיים עולים חדשים למוסדות חינוך חילוניים. באחד המקרים אף הגיעו פעילי הארגון לכפר הנוער רמת הדסה, וניסו לקחת איתם נערים שהצהירו שהם דתיים.
בשנות ה-60 החל הארגון לעסק גם בתחומים נוספים, בעיקר מאבק במיסיון. לדברי הארגון, בישראל פועלות כ-100 קהילות שהארגון מגדיר כמיסיונריות או ככתות, תקציבן עומד על מיליוני דולרים לשנה וקהל היעד שלהם הוא משפחות במצוקה, חומרית או נפשית. לארגון מחלקה בת עשרות עובדים ומאות מתנדבים, חלקם אנשים שהיו בעצמם חברים בכתות או בקהילות אלו. הם נפגשים עם חברים בקהילות האמורות ומנסים לשכנעם להתנתק מהן. עיקר המאבק של הארגון בתחום זה נסוב בשנים האחרונות סביב פעילות יהודים משיחיים, עדי יהוה, סיינטולוגיה ובעבר גם בכת הרא קרישנה. אנשי הארגון מנהלים גם מאבק ציבורי נגד קבוצות אלה. הארגון מבצע "פעילות מונעת" של חיזוק הזהות היהודית, בעיקר בקרב עולים מרוסיה, ופעילות למען עידוד ברית מילה לעולים שלא נימלו.
בקיץ 1984, הפגינו פעילי הארגון סמוך לניידת השידור של ערוץ המזרח התיכון בגבול לבנון, בטענה שהתחנה מבצעת פעילות מיסיונרית. הארגון טען כי פעילות התחנה היא דרך מתוחכמת להעביר את היהודים על דתם, על ידי שילוב של תוכניות טלוויזיה פופולריות בין שידורי הדת. והוא קרא לממשלה למנוע שירותים מאנשי התחנה.
בשנים 1985-1986, הוביל הארגון את המאבק נגד פתיחת האוניברסיטה המורמונית בהר הצופים. בעקבות פעילות זו חתמו ראשי האוניברסיטה על הסכם בו התחייבו לא לעסוק בפעילות מיסיונרית בישראל.
בשנת 1992, ביקש הארגון מוועדת הבחירות המרכזית, לפסול את מפלגת חוק הטבע הדוגלת בעקרונות המדיטציה הטרנסצנדנטלית, מלרוץ לבחירות לכנסת, אך בקשתה נדחתה.
הארגון עוסק בחילוץ נשים יהודיות שנישאו למוסלמים וחיות עם ילדיהן בכפרים ערביים. על פי נתוני הארגון, מגיעים אליו כ-500 דיווחים בשנה על מקרים מסוג זה, חלקם מלווים בתיאורים של התעללויות וכליאה.
ביקורת על הארגון
בשנת 1990 יזם משרד הרווחה חקירה נגד הארגון, לאחר שעסק באימוץ ילדים ממשפחות מצוקה, ללא אישור ובניגוד לחוק האימוץ. הארגון אף הואשם ב'חטיפת ילדים'.
הארגון איים בחרם צרכנים חרדי, על חברת ויטה כדי שתפטר את אדוארדו קמפוס, מנהל כוח אדם במפעלה באשדוד, שהיה פעיל ב"עדי יהוה". בדצמבר 1999 פוטר קמפוס מעבודתו, מה שגרם להתארגנות חרם צרכני נגדי ביוזמת עיתון "הארץ" וחבר הכנסת אילן גילאון (מרצ). הארגון טען כי "עדי יהוה" היא כת מיסיונרית, והעובדה שקמפוס פועל בה מסוכנת לכל מי שעובד סביבו משום שהוא עלול להעבירו על דתו. קמפוס עצמו טען שהוא אינו מנסה לשכנע עובדים אחרים להמיר את דתם, וכי הלחץ שמופעל למען פיטוריו הוא פגיעה בחופש הדת שלו. קמפוס הוחזר לעבודה בעקבות החרם הנגדי, אולם בתנאים לא-נוחים, שהביאו אותו בסופו של דבר להסדר פרישה תמורת פיצויים. הזדרזות חברת "ויטה" להודיע על פרישת קמפוס לארגון "יד לאחים" עוררה זעם רב בקרב יוזמי החרם הנגדי.
פרומיתאס פטרס
מועדון כדורסל פרומיתאס פטרס (ביוונית: Προμηθέας Πατρών K.A.E) הוא מועדון כדורסל יווני מהעיר פטרס המשחקת בליגת העל היוונית ובליגת האלופות בכדורסל. הוא משמש כמחלקת הכדורסל של איגוד האתלטיקה פרומיתאס פטרס ומהווה את קבוצת הכדורסל הבכירה בעיר.
יד לאחים
ביקורת על הארגון
בדוח זכויות האדם של מחלקת המדינה של ארצות הברית בשנת 2000 דווח כי הארגונים החרדיים "יד לאחים" ו"לב לאחים" אחראים לחלק גדול מההתנכלויות, איומים והטרדות כלפי נוצרים אוונגליסטים, "עדי יהוה" וכן יהודים רפורמים וקונסרבטיבים. בדו"ח של שנת 2001 נכתב כי בניגוד לשנים קודמות לא התקבלו דיווחים על התנכלויות כאלה.
פרומיתאס פטרס
צבעי המועדון הם שחור וכתום, הוא נקרא על שם הטיטאן המיתולוגי פרומתאוס (הטיטאן שנתן לאדם את האש, המופיעה בסמל המועדון) ואולם הבית של המועדון הוא אצטדיון דימיטריס טופאלוס, המכיל 4,200 מקומות ישיבה.
יד לאחים
ביקורת על הארגון
ביוני 2010 דחה בית משפט השלום בבאר שבע תביעה של עמותת "נחלים בנגב" ועוד נגד הרב יהודה דרעי וארגון "יד לאחים". התובעים טענו שהנתבעים אחראים לנזק שנגרם להם בעת אירוע הטבלה לנצרות של שתי נערות יהודיות. בית המשפט פסק כי לא הוכח שהנתבעים גרמו לנזק.
שבט דן
סמלי השבט
אבן החושן שעליה נחרט שמו של דן היא הלשם. דגל השבט היה ציור של נחש על רקע בצבע ספיר, הנחש נבחר בעקבות ברכת יעקב. חיל הצנחנים שמשתייך לפיקוד מרכז אימץ מכאן את הנחש כסמלו.
פרומיתאס פטרס
היסטוריה
מועדון האב, איגוד האתלטיקה פרומיתאס פטרס, ב-1985, ושנה לאחר מכן נוסדה מחלקת הכדורסל של המועדון. מעונת 1986/87 עד 2012/13 שיחקה פרומיתאס בליגת האזוריות של יוון, ובעונת 2013/14 החלה לשחק בליגה הרביעית. בעונה זו סיימה במקום הראשון עם מאזן 3–21 ועלתה לליגה השלישית. גם בליגה השלישית סיימה במקום הראשון עם מאזן 2–24 ועלתה לליגת המשנה. בעונת 2015/16 סיימה במקום השלישי עם מאזן 14–24, שהספיק לעלייה לליגה הבכירה בפעם הראשונה בתולדות המועדון. באותה עונה השתתפה הקבוצה בגביע היווני, והגיעה לשמינית הגמר.
שבט דן
סמלי השבט
שבט דן מקושר לחודש טבת או תשרי.
פרומיתאס פטרס
היסטוריה
בעונתה הראשונה בליגה הראשונה סיימה פרומיתאס במקום ה-9, עם מאזן שלילי של 10–16. גם בעונה הזאת הגיעה הקבוצה לשמינית גמר הגביע. בעונת 2017/18 סיימה פטרס במקום השלישי בעונה הסדירה (מאזן 9–17), ניצחה את לאווריו 2-0 ברבע בגמר, אך הפסידה לאולימפיאקוס 0-3 בחצי הגמר ולפאוק סלוניקי 0-3 בסדרה על המקום השלישי. באותה עונה שוב הודחה הקבוצה ברבע גמר הגביע. בעונה שלאחר מכן סיימה פרומיתאס במקום הרביעי בעונה הסדירה עם מאזן 10–16, ניצחה את פאוק 0–2 ברבע הגמר ואת א.א.ק. אתונה 3-2, ונכנעה בגמר לפנאתינאיקוס 0-3. באותה עונה שיחקה הקבוצה לראשונה באירופה, בליגת האלופות, העפילה לשמינית הגמר מהמקום הרביעי (במאזן 6–8), אך הודחה על ידי טנריפה. בעונה זו הודחה ברבע גמר הגביע. בעונת 2019/20 סיימה שוב במקום הרביעי בליגה עם מאזן 7–12, אך העונה הופסקה בעקבות מגפת הקורונה. באותה עונה שיחקה הקבוצה ביורוקאפ, אז סיימה במקום הרביעי בבית בשלב הראשון עם מאזן 6–8 ובמקום הראשון בבית בשלב השני עם מאזן 2–4 והעפילה לרבע הגמר, אבל גם ביורוקאפ בוטלה העונה. בגביע היווני הגיעה הקבוצה לגמר, אחרי שניצחה את פנאתינאיקוס 81-79 ואת פריסטרי אתונה 67-61, אך הפסידה לא.א.ק. אתונה 57-61. בעונת 2020/21 סיימה פרומיתאס במקום השלישי עם מאזן 6–16, ניצחה את פריסטרי 1–2 אבל הפסידה ללאבריו 2–3 בחצי הגמר ולא.א.ק 1–3 בקרב על המקום השלישי. באותה עונה שוב השתתפה הקבוצה ביורוקאפ, אך הודחה בשלב הראשון כשסיימה במקום האחרון בבית עם מאזן 2–8. בגביע שוב הגיעה פטרס לגמר, כשניצח את קולוסוס רודוס 73-68 ברבע הגמר ואת פאוק 69–76 בהארכה, אך הפסידה לפנאתינאיקוס 79–91.
שבט דן
נשיאי השבט
בספר במדבר, פרשת נשא נזכר נשיא שבט דן במדבר: אחיעזר בן עמישדי.
פרומיתאס פטרס
הישגים ותארים
סגנות (1): 2018/19
זכייה (1): 2020
סגנות (1): 2021
שבט דן
המסע במדבר ועובדות על השבט
בעת המסע במדבר היה שבט דן השבט השני בגודלו. 62,700 נפש במניין הראשון, ו-64,400 נפש במפקד השני. אף על פי כן דן נמנה במקום העשירי בלבד בשני המִּפקדים. גם את קורבנו בעת חנוכת המשכן הוא העלה ביום העשירי בלבד.
פרומיתאס פטרס
הישגים ותארים
סגנות (2): 2020,2021
שבט דן
המסע במדבר ועובדות על השבט
שבט דן, לפי שהיה מרובה אוכלוסין, היה השבט המאסף: תפקידו היה לאסוף את הדברים האבודים של השבטים ולהשיב את האבידה.
נחלת השבט
עם ההתנחלות בארץ ישראל קיבל דן את צפון שפלת החוף, בשכנות לשבטי בנימין, יהודה ואפרים, וגבולותיו היו בין העיר לוד ונחל שורק בדרום לנחל קנה בצפון. שבט דן תפס בכך את שטחה של מלכות גזר הכנענית. במזרח ובדרום מזרח מגיעה הנחלה עד מבואות בית שמש וכוללת את צרעה, ממנה בא המפורסם מבני השבט, הריהו שמשון.
נראה שלשבט דן הסתפחו משפחות מבני החיווי, מאזורי צפון הנחלה, בסביבות העיר שכם. נראה ששבט אפרים השתלט על אזורים אלו, והדף את שבט דן אל עבר שפלת החוף. "ותכבד יד בית יוסף ויהיו למס".
אזור שפלת החוף היה אזור עימות מרכזי עם קבוצת ערי הפלשתים החזקות והחמושות היטב, ששכנו מדרום לנחלת דן. הפלשתים החזקים, בעלי מרכבות ברזל, דחקו את שבטי האמורי, ואלה מצדם הפעילו לחץ על גבולות נחלת דן ודחקו את השבט אל תוך ההרים, הלאה מהים. "וילחצו האמורי את בני דן ההרה כי לא נתנו לרדת לעמק".
סיפורי שמשון הם רמז למאבק העיקש של בני השבט לשרוד בנחלתם מול לחצם הגובר של הפלשתים, לאחר שאלה מיגרו את שארית האמורי. נראה שבני השבט ניהלו מאבק גרילה בפלשתים, לפי האמור: "יְהִי-דָן נָחָשׁ עֲלֵי-דֶרֶךְ, שְׁפִיפֹן עֲלֵי-אֹרַח--הַנֹּשֵׁךְ, עִקְּבֵי-סוּס, וַיִּפֹּל רֹכְבוֹ, אָחוֹר". ממשפט זה אפשר אולי גם להסיק שחלק מכלכלתם של בני השבט הייתה משוד שיירות.
עם זאת לא יכול השבט לעמוד לבדו מול העוצמה הצבאית של הפלשתים ונאלץ לנדוד ולהתיישב בצפון מזרח הארץ, בקרבת הנחלים דן ובניאס. נראה שבמקומו החדש צבר השבט, שעתה היה מהקטנים בשבטי ישראל, עוצמה צבאית ניכרת, והשתלט על שטח רחב שכלל את עמק החולה הפורה, אבל בית-מעכה וחלקים מהבשן המערבי.
נראה שחלק מבני דן עדיין דבקו בנחלתם הקודמת וישבו לחוף הים התיכון. למדים זאת משאלתה של דבורה הנביאה: "ודן למה יגור אוניות?" .
העיר דן, היא העיר לייש לפני הכיבושים של דן, הפכה למרכז מנהלי ובעיקר פולחני חשוב מאוד. נראה כי בני דן אימצו פולחנים אליליים וכנראה קיימו אותם במקביל לדת היהודית.
המלך ירבעם בן נבט גם הוא קבע את העיר דן למרכז של פולחן יהודי, אך מסופר שבני דן הביאו עימם את האפוד, הפסל התרפים והמסכה ונראה כי הפולחן היה אלילי בחלקו או ברובו.
בתקופה זו הייתה דן עיר חשובה ומרכזית וזה מקור המושג מדן ועד באר שבע המוזכר פעמים מספר, ואין הכוונה שדן היא העיר הצפונית ביותר אלא העיר החשובה של הצפון, וכך גם באר שבע בדרום.
גבורתו של השבט
הרב מאלי מציין את התכונות המיוחדות לשבט דן הן דין וגבורה. יעקב אבינו בברכתו לדן אומר: "דָּן, יָדִין עַמּוֹ--כְּאַחַד, שִׁבְטֵי יִשְׂרָאֵל. יְהִי-דָן נָחָשׁ עֲלֵי-דֶרֶךְ, שְׁפִיפֹן עֲלֵי-אֹרַח--הַנֹּשֵׁךְ, עִקְּבֵי-סוּס, וַיִּפֹּל רֹכְבוֹ, אָחוֹר (מקור: )". הנחש מציין את האויב המכה מכה אנושה מאחור בערמומיות בלא שהמוכה מרגיש בו. הנחש בעל הארס הוא סמל להרס וחבלה.
משה בברכתו מדגיש שני דברים: את גבורתו של דן, ואת שייכותו לצפון. " "וּלְדָן אָמַר, דָּן גּוּר אַרְיֵה; יְזַנֵּק, מִן-הַבָּשָׁן"
בתקופת השופטים, מתגלית דמותו של שמשון אף הוא משבט דן. שמשון הוא שיא של גבורה גופנית. הוא משתמש בה על מנת להושיע את ישראל. שמשון בכוחו הגדול נאבק לבדו מול כל מחנה הפלשתים ויכול להם. גבורתו מקורה בגבורה הכללית של שבט דן, אך נובעת מנזירותו - "נזיר אלוהים אני מבטן אמי..." .
חז"ל מספרים: "בשעה שבאו לקבור את יעקב במערת המכפלה, בא עשו וערער: יש מקום במערה לארבעה זוגות. אדם וחוה אברהם ושרה יצחק ורבקה. נשאר מקום לזוג נוסף. יעקב קבר בחלקו את לאה והמקום שנשאר הוא שלי. אמרו לו יעקב קנה ממך את מקומך, שנאמר "בקברי אשר כריתי לי", כרה לשון מכירה. אמר להם הראו לי שטר מכירה, אמרו לו השטר במצרים, ילך נפתלי שהוא אילה שלוחה. רץ נפתלי למצרים, ובינתיים התעכבה הלויה. חושים בן דן היה שם. כיון שהיו אזניו כבדות, לא שמע את כל המשא ומתן. שאל אותם מה זה? אמרו לו עשיו מעכב עד שיבוא נפתלי ממצרים. אמר להם ועד שיבא נפתלי ממצרים, יהי אבי אבא מוטל בבזיון? לקח מקל והכה בראשו של עשיו, נשרו שתי עיניו למרגלות יעקב... ומת עשיו (מסכת סוטה דף יג א).
השבט בארץ ישראל
בברכת משה מוזכרים בני השפחות לאחר בני הגברות ודן מוזכר שני, לאחר גד הצעיר ממנו.
כך גם בשירת דבורה, לאחר שבטי בני הגברות (רחל ולאה) דן מופיע אחרי גד.
ישנם המסבירים את הירידה בחשיבות בני דן בכך שבהתנחלות בארץ הם נדחקו מנחלתם והפכו לשבט קטן יחסית.
סופו של שבט דן
המלך הארמי בן הדד השלישי בזז את נחלת דן אך עדיין היא המשיכה להתקיים באופן עצמאי. המלך תגלת פלאסר השלישי, מלך אשור, עלה על ממלכת ישראל בשנת 734 לפנה"ס ניתק את נחלת דן ואת כל צפון הארץ מממלכת ישראל והפך אותם לפחווה אשורית. לפי המסורת הוגלו רוב חברי השבט לאשור, יחד עם שאר שבטי ממלכת ישראל, לאחר שזאת פלשה לממלכת ישראל (722 לפנה"ס). שבט דן נעלם מדפי ההיסטוריה, ונחשב לאחד מעשרת השבטים האבודים של ישראל.
זיהוי צאצאי השבט בדורות האחרונים
על פי המסורת בני יהדות אתיופיה הם ממוצא שבט דן.
תאוריית ידין על מוצא שבט דן
יש עדויות מצריות מכתבי אל עמרנה שה"דנונה" פלשו לארץ כנען עם הפלשתים והיו קרובים להם באורח חייהם, וטענת יגאל ידין, זה מסביר את הקשרים ההדוקים בין שמשון, איש שבט דן, לפלשתים.
לכן הציע ידין ששבטו של שמשון דן זהה עם הדנאים שידוע לנו שפלשו ביחד עם הפלשתים לארץ ישראל ומצרים במאה ה-13 לפנה"ס. לאחר הפלישה נעלמו הדנאים בניגוד לפלשתים, שיש לגביהם עדויות היסטוריות וארכאולוגיות. ידין סבר שהם לא נעלמו, אלא הגרו צפונה, אל אזור תל דן, הפכו לשבט דן והצטרפו לקונפדרציה של שבטי ישראל.
חיזוק לטענתו מביא ידין במשפט בברכת יעקב בבראשית "דן ידין עמו כאחד שבטי ישראל", כשהדגש הוא על המילה "כאחד". חיזוק נוסף לקשר הימי מצוי בשירת דבורה בה נאמר "וְדָן, לָמָּה יָגוּר אֳנִיּוֹת; אָשֵׁר, יָשַׁב לְחוֹף יַמִּים, וְעַל מִפְרָצָיו, יִשְׁכּוֹן".
נורה מרגרט מנלה
השכלה וקריירה
מנלה נולדה בלוס אנג'לס, קיבלה תואר ראשון באמנויות ממכללת ולסלי ב-1972 ותואר דוקטור למשפטים  מבית הספר למשפטים של אוניברסיטת דרום קליפורניה  ב-1975. היא הייתה עוזר משפטי של השופט ג'ון מינור חכמת בין השנים 1975 ל-1976, יועצת משפטית של ועדת המשפט של הסנאט של ארצות הברית בין השנים 1976 עד 1978, עוזרת פרקליטה  בקליפורניה בין השנים 1982 עד 1990, שופטת בבית המשפט העירוני בלוס אנג'לס מ-1990 עד 1992, ובבית המשפט העליון של לוס אנג'לס מ-1992 עד 1994. היא הייתה שופטת בבית המשפט לערעורים בקליפורניה ב-1992 ותובעת בקליפורניה מ-1994 עד 1998.
במשפט פדרלי
מנלה כתבה מכתב ב-7 ביוני 1995 ליועץ הנשיאותי הבכיר ג'ורג' סטפנופולוס, בו ביקשה לכהן כשופטת בבית המשפט הפדרלי התשיעי לערעורים של ארצות הברית.
במקום תפקיד זה, ב-31 במרץ 1998 מינה אותה נשיא ארצות הברית ביל קלינטון לתפקיד שופטת מחוזית של ארצות הברית בבית המשפט המחוזי של ארצות הברית במחוז המרכזי של קליפורניה. המינוי אושר על ידי הסנאט של ארצות הברית ב-21 באוקטובר 1998. מנלה כיהנה בתפקיד זה עד 21 במאי 2006, אז התפטרה כדי להצטרף לבית המשפט לערעורים בקליפורניה, שם שירתה מאז במחוז השני.
חיים אישיים
אביה של מנלה, ארתור מנלה, היה עורך דין לענייני מס ושותף מייסד של Irell &amp; Manella.
המשרד למושבות שמעבר לים (צרפת)
המשרד למושבות שמעבר לים (בצרפתית: Ministère des Outre-mer) הוא משרד של ממשלת צרפת, האחראי על הפיקוח על שטחי צרפת שמעבר לים. במשרד עובדים כ-5,500 איש ותקציבו עומד על כ-2.6 מיליארד אירו. מטה המשרד ממוקם ברובע השביעי של פריז.
במקור המשרד היה חלק ממשרד חיל הים כמזכירות ייחודית. המחלקה הפכה למשרד רשמי ב-20 במרץ 1894 כמשרד המושבות (בצרפתית: "Ministère des Colonies"), על פי נוהלי ממשלתו של ז'אן קזימיר-פרייה.
על פי צו מ-26 בינואר 1946, עודכן שמו לשם הנוכחי.