cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
סיריאל דסרס
קריירת מועדונים
ב-31 באוגוסט 2021 הושאל דסרס למשך עונה אחת לפיינורד מליגת העל ההולנדית. ב-14 בספטמבר ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בתיקו 0-0 נגד מכבי חיפה במסגרת שלב הבתים של הליגה האזורית לעונת עונת 2021/2022 בליגה האזורית. ב-19 בספטמבר ערך את הופעת הבכורה שלו בליגה במדי המועדון, בניצחון 0–4 על פ.ס.וו. איינדהובן במסגרת המחזור החמישי לעונת 2021/2022. הוא ערך 27 הופעות ליגה במדי המועדון, בהן הבקיע תשעה שערים. כמו-כן, סיים כמלך השערים של הליגה האזורית, במסגרתה הפסידה פיינורד בגמר, עם עשרה שערים ב-13 הופעות.
ב-10 באוגוסט 2022 חתם דסרס בקרמונזה, העולה החדשה לסרייה א'.
קריירה בינלאומית
ב-13 באוקטובר 2020 ערך דסרס את הופעת הבכורה שלו בנבחרת ניגריה, בתיקו 1-1 נגד נבחרת תוניסיה במשחק ידידות. ב-28 במאי 2022 הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת, בהפסד 1–2 לנבחרת מקסיקו במשחק ידידות.
טים פולנטי
טים פולנטי (באנגלית: Tim Pawlenty; נולד ב-27 בנובמבר 1960) הוא פוליטיקאי אמריקאי ומושל מינסוטה ה-39.
ביוגרפיה
פולנטי נולד בסיינט פול, הצעיר מחמישה אחים, לאב נהג משאית ואם עקרת בית שמתה ממחלת הסרטן בהיותו בן 16. בנעוריו עבד פולנטי במשרות שונות על מנת לחסוך ללימודים באוניברסיטה והיה היחיד מבני משפחתו שסיים תואר ראשון, כאשר ב-1983 קיבל את התואר במדע המדינה מאוניברסיטת מינסוטה. הוא המשיך ללימודים מתקדמים בבית הספר למשפטים של המוסד, והחל לעבוד בחברת עורכי דין בה גם המשיך להיות מועסק לאחר שהוסמך בעצמו לעריכת דין.
אשתו של פולנטי, מרי, אותה הכיר בזמן לימודיו, הייתה מספר שנים שופטת, ולאחר מכן מגשרת בחברות פרטיות. לזוג שתי בנות.
קריירה ציבורית
פולנטי החל את תפקידיו הציבוריים ב-1988, כשהתמנה לחבר במועצת התכנון של העיר בה התגורר, איגן, פרבר של סיינט פול. ב-1989 נבחר למועצת העיר וב-1992 לבית הנבחרים של מינסוטה, תפקיד בו כיהן עוד חמש קדנציות כולל כמנהיג הרוב הרפובליקני. בשנת 2002 התמודד לראשונה על משרת מושל המדינה, וניצח בבחירות לאחר שזכה ב-44.4% מהקולות לעומת 37.2% ליריבו העיקרי.
בתקופת כהונתו הראשונה פעל פולנטי לאזן את התקציב הגרעוני של המדינה, שסבלה מגרעון של יותר מ-4 מיליארד דולר, תוך קיום הבטחת הבחירות שלו: "ללא מיסים חדשים", באמצעות קיצוצים נרחבים בהעברות לחינוך, בריאות, ופרויקטים נוספים.
פולנטי פעל למען אישור בניית אצטדיון חדש לקבוצת הבייסבול המקומית, מינסוטה טווינס. עלות האצטדיון, שנפתח בינואר 2010, מוערכת בסך של כ-522 מיליון דולר וממומנת ברובה על ידי כספי המדינה שמקורם בהעלאת מס הקנייה על טבק ומשקאות חריפים.
בבחירות שנערכו ב-2006, נבחר פולנטי לקדנציה שנייה לאחר שניצח ברוב דחוק של 46.7% לעומת 45.7% את יריבו מהמפלגה הדמוקרטית.
פולנטי כיהן כיושב ראש איגוד מושלי המדינות, והיה מראשוני התומכים בסנאטור ג'ון מקיין לתפקיד מועמד המפלגה הרפובליקנית לנשיאות ארצות הברית בבחירות 2008. הוא נחשב לאחד המועמדים המובילים לרוץ לצידו של מקיין כמועמד לתפקיד סגן הנשיא, אך לבסוף נבחרה לתפקיד שרה פיילין.
פולנטי החליט שלא להתמודד על קדנציה שלישית כמושל וסיים את כהונתו בינואר 2011. לקראת הבחירות לנשיאות ארצות הברית 2012, הכריז במרץ 2011, על הקמת ועדת גישוש ובמאי השיק את קמפיין הבחירות שלו.
אריק פנינג
אריק קנת' פנינג (באנגלית: Eric Kenneth Fanning; נולד ב-2 ביולי 1968) הוא פוליטיקאי ואיש עסקים אמריקאי, שכיום משמש כנשיא וכמנהל הכללי של "איגוד תעשיות החלל". ממאי 2016 ועד ינואר 2017 הוא כיהן כמזכיר הצבא של ארצות הברית. קודם לכן הוא כיהן כמזכיר חיל האוויר בפועל. פנינג הוא ההומוסקסואל המוצהר הראשון שעמד בראש כל אחת מזרועות הכוחות המזוינים של ארצות הברית.
את רוב 25 השנים שקדמו לכהונתו בתפקידים אלו בילה פנינג בשירות הממשלתי. לפני שהצטרף למחלקת ההגנה הוא עבד כחבר צוות ויועץ בקונגרס.
ראשית חייו
אריק פנינג נודל וגדל בקלמאזו, מישיגן. ב-1986 הוא למד בבית הספר קנברוק שבמישיגן ובבית הספר התיכון שבסנטרוויל, אוהיו, אותו הוא סיים ב-1986. בשנת 1990 הוא סיים תואר בוגר אוניברסיטה בהיסטוריה בדארטמות' קולג'. העניין שלו בממשל ופוליטיקה החל כאשר השתתף בפריימריז בניו המפשייר ב-1988.
קריירה
ב-שנות ה-90 היה פנינג חבר בצוות ועדת הכוחות המזוינים של בית הנבחרים, ובהמשך עוזר מיוחד בלשכת מזכיר ההגנה. מאוחר יותר הוא שימש כמנהל לעניינים פוליטיים בבית הלבן.
פנינג שימש כסגנו של תת-מזכיר הצי וכקצין ניהול בכיר במחלקת הצי החל מיולי 2009. הוא גם היה סגן מנהל הוועדה למניעת נשק להשמדה המונית מארגוני טרור.
ב-1 באוגוסט 2012 מינה הנשיא ברק אובמה את פנינג כתת-מזכיר חיל האוויר, וב-8 באפריל 2013 אושר מינויו על ידי הסנאט. ב-21 ביוני 2013, עם התפטרותו של מייקל דונלי מתפקידו כמזכיר חיל האוויר, מונה פנינג כמזכיר בפועל במקומו. הוא כיהן בתפקיד זה עד -20 בדצמבר אותה שנה.
מזכיר הצבא
במרץ 2015 מונה פנינג כעוזר מיוחד למזכיר ההגנה ולסגנו. ב-30 ביוני אותה שנה מינה אותו הנשיא אובמה כתת-מזכיר הצבא בפועל. ב-3 בנובמבר אותה שנה הודיע הנשיא אובמה על החלטתו למנות את פנינג כמזכיר הצבא. בשלב זה, טרם אישור הסנאט, שימש פנינג בתפקיד זה כמזכיר בפועל, וב-11 בינואר 2016 הוא פרש זמנית מתפקידו והוחלף בפטריק ג'. מרפי, כדי שיוכל להתרכז במערכה לאישור מינויו הקבוע. השימוע של פנינג בוועדת הכוחות המזוינים של הסנאט של ארצות הברית התקיים ב-21 בינואר, והוועדה אישרה את מינויו ב-10 במרץ, אף על פי שהסנאטור פט רוברטס ביקש להשעות את המינוי וציטט הערות שהיו לנשיא אובמה בנוגע לסגירת מתקן הכליאה במפרץ גואנטנמו. הסנאטורים ג'ון מקיין, יושב ראש הוועדה, ורוברטס, התעמתו בנוגע למינוי בסוף אפריל. מקיין אמר: "מה שאנחנו עושים כאן זה לומר למועמד, שהוא מוכשר מכל בחינה וראוי בהחלט לתפקיד, שהוא לא יכול למלא את תפקידו במשרה בכירה זו בשל סיבות שלא קשורות אליו. זוהי לא הדרך הראויה לעשות שימוש בסמכות שלנו כסנאט".
ב-17 במאי הודיע רוברטס לסנאט שהוא קיבל בטוחות מספיקות מהפנטגון בנוגע לגואנטנמו ואמר: "העניין שלי מעולם לא היה עם דמותו של מר פנינג, אומץ הלב שלו, או יכולותיו. הוא יהיה מנהיג מצוין". באותו יום אישר הסנאט את מינויו של פנינג כמזכיר הצבא בהצבעה פה אחד. כך היה פנינג למזכיר הצבא ה-22 של ארצות הברית, שהוא הזרוע הגדולה ביותר של הכוחות המזוינים, וההומוסקסואל המוצהר הראשון שעמד בראש אחד מהזרועות.
ב-20 בינואר 2017, עם סיום נשיאותו של אובמה, סיים פנינג את כהונתו כמזכיר הצבא.
השקפותיו הלהט"ביות
בין השנים 2004–2007 היה פנינג חבר ב"קרן הניצחון של הלהט"בים". הוא בעד אימוץ מדיניות של הכוחות המזוינים לאיסור הפליה על בסיס נטייה מינית. הוא אמר: "אישית הייתי מעדיף לראות את הדברים הללו כחוק כתוב". הוא הביע את העדפתו למיסודה של מדיניות כזאת על ידי מחלקת ההגנה ולא על ידי הנשיא: "דעתי בנוגע לממשל הוא שעליך תמיד לעשות שימוש במשאבים הללו שזמינים עבורך בתחילה לפני שאתה מגיע לשלב הבא, כך שאני סבור שיש מספר צעדים שעלינו לנקוט בתוך הבניין הזה עבור מחלקת ההגנה". פנינג גם תומך במתן האפשרות באופן גלוי לטרנסג'נדר לשרת בכוחות המזוינים.
ביולי 2016 שימש פנינג כמרשל הגדול של מצעד הגאווה של סן דייגו.
חיים אישיים
ב-19 בדצמבר 2018 נישאו פנינג ומנתח התקציב של הגלריה הלאומית לאמנות, בן מסרי-כהן, בטקס שקיים הסנאטור קורי בוקר. כמה ימים לאחר מכן, בערב ראש השנה, הם חגגו את נישואיהם.
לין הארל
לין הארל (באנגלית: Lynn Harrell; 30 בינואר 1944 – 27 באפריל 2020) היה צ'לן אמריקאי.
ביוגרפיה
הארל התייתם עוד בנעוריו. אביו מת מסרטן בשנת 1960 וכעבור שנתיים נהרגה אמו בתאונת דרכים, כשלין היה בן 17. כאשר מלאו לו 18 שנים, הצטרף לתזמורת קליבלנד באמצעות קשרים. גאורג סל, מנצח התזמורת הכיר את אביו מהופעותיהם המשותפות במטרופוליטן אופרה. הארל נשאר בתזמורת קליבלנד ובין השנים 1964 עד 1971 היה הצ'לן הראשי שלה.
הרסיטל הראשון של הארל היה בניו יורק ב-1971 ומאז הוא מופיע ברחבי העולם ברסיטלים, בנגינת מוזיקה קאמרית וכסולן עם תזמורות שונות. הוא עשה לו שם כמורה, המלמד בבתי ספר למוזיקה וקונסרבטוריונים יוקרתיים, ביניהם האקדמיה המלכותית בלונדון, פסטיבל המוזיקה של אספן, המכון למוזיקה של קליבלנד וג'וליארד. הוא כיהן כמנהל המכון שליד הפילהרמונית של לוס אנג'לס משנת 1988 עד 1992. היה חבר בסגל המורים של בית ספר שפרד למוזיקה באוניברסיטת רייס עד 2009.
לין הארל ניגן בצ'לו מונטנייאנה שנבנה ב-1721, שקנה מירושת הוריו ובצ'לו סטרדיוואריוס מ-1673, שהיה שייך לצ'לנית הבריטית המנוחה ז'קלין די פרה.
בשנת 2020 ייסד עם אשתו עמותת צדקה בשם קרן HEARTbeats.
נפטר ב-27 באפריל 2020. נסיבת פטירתו לא ידועות. אלמנתו היא הכנרת הלן נייטינגייל. לזוג יש שני ילדים, והארל אב לשני ילדים נוספים מנישואים קודמים.
פרסים ואותות הוקרה
פרסי גראמי לביצוע מצטיין של מוזיקה קאמרית:
מיילץ
מיילץ (בפולנית: Mielec; ביידיש: מעליץ) היא עיר בפרובינציית פּוֹדְקַרְפָּאטִי שבפולין.
היסטוריה
בסוף המאה ה-19 נשרפו אזורים נרחבים בעיר, שרוב בתיה היו בנויים מעץ, והתפתחותה הכלכלית של העיר נפגעה קשות.
בתחילת המאה ה-20 נבנו בעיר בית משפט, בית ספר תיכון ומבני ציבור נוספים. במלחמת העולם הראשונה נפגעו שוב העיר וכלכלתה. בין מלחמות העולם רוצפו רחובות רבים בעיר במרצפות ובעיר הוקמו מפעלי נשק ומפעלים ממשלתיים של תעשייה אווירית, תחנת כוח, סדנאות מלאכה ועסקי מסחר. ב-1934 פגע שיטפון במיילץ, וכ-11,000 בתים פרטיים נהרסו.
במלחמת העולם השנייה שלטו הגרמנים בעיר מספטמבר 1939 ועד אוגוסט 1944, ומפעלי התעשייה האווירית נפלו בידם. בתקופה זו ייצר המפעל מפציצים ומטוסי קרב גרמניים. עבדו בו עובדי כפייה מקרב האוכלוסיות הכבושות.
לאחר הכיבוש על ידי הצבא האדום הפך המפעל למפעל התעשייה האווירית הגדול ביותר בפולין ולמעסיק הגדול ביותר בעיר ובסביבתה, וייצר גרסאות פולניות של מטוסי מיג. לאחר התפרקות ברית המועצות ועקב הבעיות הכלכליות בתקופה זו הצטמקו ההזמנות מהמפעל. הוא נקלע לקשיים כלכליים והייצור פחת.
יהודי מיילץ
בעיר כיהנו שושלת רבנים ואדמו"רים ממשפחת הורוביץ.
ערב מלחמת העולם השנייה חיו בעיר כ-3,500 יהודים, כמחצית תושביה. עם הפלישה הגרמנית, בספטמבר 1939, ברחו מאות מהם מזרחה. בחודש הראשון לכיבוש נרצחו בעיר מאות יהודים בידי חיילי ורמאכט, כאשר חלקם נשרפו חיים באחד מבתי הכנסת בעיר. נרצחים אלו נקברו במספר קברים באזור העיירה.
בהמשך תקופת הכיבוש הגרמני נחטפו יהודים מהעיר לעבודות כפייה, וב-1941 רוכזו כל יהודי העיר בגטו. במרץ 1942 גרשו אנשי אס-אס מאות יהודים מהגטו למחנות עבודה, ורצחו מאות מהם ביער סמוך. כ-3,000 יהודים שנותרו ביישוב שולחו ליישובים באזור לובלין.
מחנה הריכוז מיילץ
לאחר כיבוש מיילץ על ידי הגרמנים הוקם באזור התעשייתי של העיר, מחנה עבודה. אל המחנה הובאו עובדי כפייה יהודים מהגטו, ומלאומים ומקומות אחרים. המחנה התמלא באסירים שהועברו אליו ממחנה בודזין ומחנות אחרים, רובם הועסקו במפעל המטוסים היינקל. ב-1944 שינו הגרמנים את מעמדו למחנה ריכוז, והאסירים במחנה קועקעו בזרועם הימנית באותיות KL - ראשי תיבות: Konzentrations_lager ׁ(מחנה ריכוז). לאחר מספר חודשים נטשו הגרמנים את המחנה לאור התקדמות כוחות הצבא האדום, והעבירו את האסירים וחלק מהציוד התעשייתי למחנות אחרים.
יחסי פורטוגל–צ'כיה
יחסי פורטוגל–צ'כיה הם יחסי החוץ בין פורטוגל וצ'כיה. שתי המדינות חברות ב, הארגון לביטחון ולשיתוף פעולה באירופה ובנאט"ו. צ'כיה היא גם משקיפה בקהילת המדינות דוברות הפורטוגזית, שפורטוגל היא חברה מייסדת בה, מאז סוף 2016.
סקירה כללית
בשנת 1466 הגיעו לממלכת פורטוגל משלחת אצילים בוהמיים בשליחות טרנס-אירופית מטעם ייז'י מפודבראדי, מלך בוהמיה, וזה נחשב לקשר הראשון בין המדינות. המשלחת פנתה לכל בתי המלוכה האירופיים הגדולים להסכים על הגנה מפני המלחמות הטורקיות המתקרבות, אך גם כדי לשפר את תדמיתה של בוהמיה מאז המלחמות ההוסיטיות וחילוקי הדעות עם האפיפיור פאולוס השני. התיעוד מכיל גם הערות נרחבות על הנוף והחברה, כולל תיאורי מכס, רכישת ושמירת עבדים, השפעות המגפה ואמצעי הזהירות שננקטו שם.
ב התחתן ז'ואו גומס דה סילבה עם יוהאנה פון מנז, הרוזנת מטארוקה. הוא הפך לשליח בית המלוכה הפורטוגלי בווינה. בנו עמנואל סילבה-טארוקה הפך לדיפלומט ויועץ מועדף של הקיסרית מריה תרזה מאוסטריה. הוא ייסד את סניף המשפחה האוסטרו-צ'כי, משפחת סילבה-טארוקה.
הפוליטיקאי הבכיר והבוטנאי ארנסט עמנואל פון סילבה-טארוקה שופץ את טירת פרוניצ'ה הישנה ליד פראג והיה מייסד שותף של הפארק הסמוך ל-220 דונם. הפארק, שהוצב בין השנים 1885–1917, היה אחד הגנים האנגלים היפים באירופה ונודע במיוחד בזכות אוסף הרודודנדרונים שלו.
רווח (כלכלה)
רווח בכלכלה הוא הערך המוסף ליזם בגין השקעתו. הרווח מחושב כיתרה שבין ההכנסות בניכוי הוצאות. מרקס הגדיר רווח כהכנסה שלא מעבודה.
יחסי פורטוגל–צ'כיה
סקירה כללית
ב היו מבקרים פורטוגלים באופן קבוע בין המבקרים בקרלובי וארי.
רווח (כלכלה)
קיימות הגדרות רבות לרווח, הנובעות משימושים שונים למושג. ההגדרה הכלכלית לרווח שונה מההגדרה החשבונאית, וכן קיימים מונחים לסוגי רווח שונים - רווח גולמי, רווח תפעולי, וכדומה.
יחסי פורטוגל–צ'כיה
סקירה כללית
לאחר הכרזת הרפובליקה של פורטוגל בשנת 1910 והקמת צ'כוסלובקיה הדמוקרטית בשנת 1918, שתי המדינות יצרו יחסים דיפלומטיים בשנת 1921. בשנת 1937 נותקו היחסים בין המדינות. הם התחדשו לאחר מהפכת הציפורנים הפורטוגזית בשנת 1974 וסוף המשטר האוטוריטרי האנטי-קומוניסטי של אסטדו נובו.
רווח (כלכלה)
המונח מתאר בין היתר את הרווח לתקופה בה גורמי הייצור של המשק קבועים (קרי, לא ברי שינוי) והוא תוצר המשוואה: פדיון פחות הוצאות. ההוצאות במשוואה הן הוצאות משתנות בלבד לייצור כמות מסוימת, ואינן מתחשבות בהוצאות קבועות.
יחסי פורטוגל–צ'כיה
סקירה כללית
מאז קריסת הגוש המזרחי ב-1989, היחסים בין שתי המדינות התגברו בהתמדה, בעיקר באמצעות המאמצים של ואצלב האוול ומריו סוארש, אשר הוענק גם על ידי אוניברסיטת פראג.
יחסים כלכליים
לשכת המסחר הפורטוגלית AICEP מחזיקה סניף בפראג.
בשנת 2015 ייבאה צ'כיה סחורות ושירותים מפורטוגל בשווי של 353.3 מיליון אירו, מתוכם 22.0% מכונות ומכשירים, 16.6% מוצרי פלסטיק, 14.4% כלי רכב וחלקי רכב ו-13.7% טקסטיל.
באותה תקופה, פורטוגל ייבאה סחורות ושירותים מצ'כיה בשווי של 483.9 מיליון אירו, מתוכם 41.6% כלי רכב וחלקי רכב, 25.9% מכונות ומכשירים, 6.5% מתכות ו-6.4% פלסטיק.
זה מציב את הרפובליקה הצ'כית במקום ה-20 לסחר חוץ פורטוגלי בקרב מדינות הרוכשים ובמקום ה-19 בקרב מדינות הספקים. עבור סחר החוץ הצ'כי, פורטוגל מדורגת במקום ה-32 בקרב מדינות הרוכשים וה-35 בקרב מדינות הספקים.
חלקם של התיירים הצ'כים בתיירות הגוברת בפורטוגל היה סביב 0.18% נתח שוק עם הכנסות של 20.5 מיליון אירו.
משה קהתי
משה קהתי (6 ביוני 1900, ט' בסיוון ה'תר"ס – 6 ביוני 1994, כ"ז בסיוון ה'תשנ"ד) היה איש ציבור ומורה, עורך דין, חבר מועצת עיריית ירושלים ונשיא העדה התימנית בעיר.
קורות חיים
נולד בצנעא שבתימן ב-6 ביוני 1900 (ט' בסיוון ה'תר"ס) לשלום קהתי, צורף זהב, בן למשפחת רבנים מפורסמת בתימן, ולטורקיה בת שלום משרקי. בשנת 1906 (ה'תרס"ו) עלה עם הוריו לירושלים, שם החל ללמוד בבית הספר למל. בסיום לימודיו עבר ללמוד בבית המדרש למורים של חברת עזרה, ולאחר מכן שימש במשך מספר שנים כמורה.
נמנה עם הראשונים שלמדו בבית הספר המנדטורי למשפטים בירושלים, ובסיום לימודיו בשנת 1924 (ה'תרפ"ד) הוסמך לעורך דין ונוטריון. כן למד באוניברסיטת ברן שבשווייץ, ונבחן בהבר האנגלי בלונדון.
בשנת 1934 נישא לאסתר בת שלמה סעדי.
בפעילותו הציבורית שימש כחבר מועצת עיריית ירושלים, כחבר לשכת בני ברית וכנשיא העדה התימנית בירושלים. כן רכש בתקופת המנדט הבריטי מידי ערבים שטחים גדולים בירושלים, בחיפה ובקיסריה והעבירם ליהודים.
29–20 לפנה"ס
שימו לב: ערך זה מכיל אירועים מן השנים 29 – 20 לפנה"ס
משה קהתי
קורות חיים
כתב מאמרים על הספרות וההיסטוריה של יהודי תימן, ופרסם מספר קטעים מספר המוסר של הפייטן התימני מארי יחיא אלצ'הרי.
הודות לפועלו קיבל את תואר יקיר העיר ירושלים לשנת 1974.
הלך לעולמו ב-6 ביוני 1994 (כ"ז בסיוון ה'תשנ"ד).
הארכיפלג הארקטי הקנדי
הארכיפלג הארקטי הקנדי (באנגלית: Canadian Arctic Archipelago; נקרא גם הארכיפלג הארקטי) הוא ארכיפלג הנמצא מצפון לקנדה היבשתית, באוקיינוס הארקטי. הארכיפלג נמצא בקצה הצפוני ביותר של צפון אמריקה, והוא משתרע על פני חלק ניכר משטחן של הטריטוריות הצפוניות של קנדה - רובה של טריטוריית נונאווט וחלק משטח הטריטוריות הצפון-מערביות. השטח הכולל שלו הוא 1,424,500 קמ"ר.
שטח ומיקום גאוגרפי
הארכיפלג משתרע לאורך 2,400 קילומטרים ו-1,900 קילומטרים מפרידים בין הנקודה הצפונית ביותר בו, כף קולומביה שנמצאת על האי אלסמיר, לבין קנדה היבשתית. הארכיפלג תחום ממערב על ידי ים בופור, מצפון מערב על ידי האוקיינוס הארקטי, ממזרח על ידי גרינלנד, מפרץ באפין ומצר דייוויס, ובדרום על ידי מפרץ הדסון וקנדה היבשתית.
איי הארכיפלג
הארכיפלג כולל כ־36,563 איים. מספר איים מופרדים אחד מהשני ומהיבשת על ידי מספר נתיבי מים שיחד מכונים המעבר הצפון-מערבי. הארכיפלג כולל 94 איים גדולים (גדולים מ-130 קמ"ר) כאשר ביניהם נכללים שלושה מבין עשרת האיים הגדולים בעולם (באפין, אלסמיר וויקטוריה) ועוד 36,469 איים קטנים.
האקלים על האיים הוא ארקטי והאדמה מכוסה בטונדרה להוציא את אזורי ההרים. רוב האיים אינם מיושבים. ההתיישבות האנושית על האיים היא דלילה ומפוזרת וברוב המקרים מדובר במתיישבים אינואיטים שגרים לאורך החופים באיים הדרומיים.
אחד מאיי הארכיפלג הוא אי הנסיך פטריק.
בעלות
התביעות הבריטיות על האיים התבססו על תגליותיו של מרטין פרובישר בשנות ה-70 של המאה השש עשרה. שליטתה של קנדה על האיים החלה לאורך שנות ה-70 של המאה התשע עשרה אולם עד ל-1880 היא שלטה רק על האיים שבאגן פוקס, מפרץ הדסון, ומצר הדסון. רק ב-1880 העבירה בריטניה את השליטה על שאר האיים לקנדה. "המחוז של פרנקלין" (שמו של הארכיפלג תחת הריבונות הקנדית) התבסס ב-1895 וכלל כמעט את כל הארכיפלג. המחוז פורק עם הקמתה של נונאווט ב־1999. כיום קנדה תובעת בעלות על כל נתיבי המים שבמעבר הצפון מערבי ורואה בו מים פנימיים אולם ארצות הברית ורוב הארצות הימיות רואות במעבר מים בינלאומיים. הוויכוחים אודות מעמדו של המעבר התעוררו עקב דאגתה של קנדה לאכיפה הסביבתית לביטחונה הלאומי ולריבונותה הכללית באזור. האי הנס במצר נארס מזרחית לאלסמיר היה שנים רבות במחלוקת בין דנמרק לבין קנדה במחלוקת על הבעלות עליו.
דקלוג (סדרת טלוויזיה)
דקלוג (מבוטא כ-dɛˈkalɔg, ידוע גם כדקלוג: עשרת הדיברות) היא סדרת דרמה פולנית משנת 1988 המורכבת מעשרה סרטים קצרים באורך שעה, הסדרה נכתבה ובוימה על ידיי קשישטוף קישלובסקי. לכל פרק עלילה בהשראת אחת מעשרת הדיברות, וחוקר דמויות שמתמודדות עם דילמות מוסריות כשהם חיים בדירת שיכון בשנות ה-80 של פולין.
הפקה
הרעיון לסדרה עלה כשהתסריטאי קשישטוף פיסייביץ' ראה ציורים של עשרת הדיברות והציע את הרעיון של מקבילה עדכנית. הבמאי קשישטוף קישלובסקי היה מעוניין ורצה שהסדרה תהיה דיוקן של הקשיים בחברה הפולנית, תוך הימנעות מהבעיות הפוליטיות שהזכיר בסרטיו המוקדמים. בהתחלה תכנן לשכור עשרה במאים שונים, אבל החליט לביים את הפרקים בעצמו. הוא השתמש בצלם שונה לכל פרק, מלבד פרקים שלוש ותשע, בשניהם פיוטר סובצ׳ינסקי היה הצלם הראשי.
נושאים
למרות שכל פרק בעל עלילה עצמאית, הם כולם קורים באותה הסביבה בורשה וחלק מהדמויות מכירות אחת את השנייה. כל פרק מציג דמויות שמתמודדות עם דילמות אתיות או מוסריות, בהשפעת עשרת הדיברות.
ביקורות ותגובות
הסדרה קיבלה ביקורות חיוביות באופן כללי ולציון 100% באתר ריכוז הביקורות Rotten Tomatoes, מתוך 40 ביקורות, עם דירוג ממוצע של 4.7/5. הדקלוג היא הישג גדול בפילמוגרפיה של הבמאי והתסריטאי קשישטוף קישלובסקי, בנוסף להיסטוריה של הקולנוע הפולני. הסדרה זכתה בפרס באפט"א לטלוויזיה לתוכנית הבין-לאומית הטובה ביותר ב-1991 ובפרס בודיל לסרט האירופאי הטוב ביותר. הסדרה שובחה על ידיי מבקרי סרטים כמו רוג'ר איברט ורוברט פולפורדף, כמו כן על ידיי דמויות חשובות בתעשיית הקולנוע כמו סטנלי קובריק.
סרטים באורך מלא
קישלובסקי הרחיב את פרקים חמש ושש לסרטים באורך מלא (סרט קצר על רצח וסרט קצר על אהבה), הוא השתמש באותו הקאסט ושינה את הסיפורים במקצת. הרחבת הפרקים נעשתה כחלק מהתחייבות חוזית עם המפיקים, מאחר שסרטים באורך מלא היו קלים יותר להפצה מחוץ לפולין.
עסקת הנשק הצ'כוסלובקית-מצרית
עסקת הנשק הצ'כית-מצרית או עסקת הנשק הצ'כוסלובקית היא עסקת נשק גדולה שנערכה ב-21 בספטמבר 1955 בין מצרים בראשות נאצר לבין צ'כוסלובקיה, שהייתה אז חלק מהגוש המזרחי.
עסקה זו נחשבת לאחד מניצני ההתקרבות של מצרים לגוש המזרחי, והיא החלה את מרוץ החימוש בין מצרים לישראל, בהיותה הראשונה מבין עסקות נשק רבות וגדולות שנעשו בין מצרים לברית המועצות. ההצטיידות באמל"ח סובייטי נפסקה רק בשנת 1975 ביוזמת נשיא מצרים, אנואר סאדאת.
העסקה
העסקה נערכה עם צ'כוסלובקיה ולא עם ברית המועצות, שהייתה למעשה ספקית הנשק בפועל, על מנת למנוע האשמת ברית המועצות בערעור היציבות במזרח התיכון. העסקה כללה: אמצעי הלחימה היו מודרניים ועדיפים על מטוסי חיל האוויר הישראלי באותה תקופה. מטוס הסילון היחיד שהיה בשימוש חיל האוויר היה הגלוסטר מטאור.
בנאום בו הציג את העסקה יחס נאצר את המניע להחלטתו לחתום עליה לפעולת התגמול "חץ שחור", שנערכה ב-28 בפברואר 1955 נגד בסיסי הצבא המצרי, על ידי צנחנים בפיקודו של אריאל שרון. בפעולה נהרגו 38 חיילים מצרים ו-8 חיילי צה"ל. אולם, בפועל, יזם נאצר את הבקשה לרכוש נשק מברית המועצות הרבה לפני המבצע - בתגובה לסירוב מדינות המערב לספק לו נשק בכמות ובאיכות שביקש ובמסגרת מאמץ להתקרב לברית המועצות לאחר שהתאכזב מהיחס של ארצות הברית כלפיו - ובמיוחד התמהמהותה במתן תשובה לבקשת מצרים לסייע במימון ובנייה של סכר אסואן.
השפעת העסקה
מפקד חיל האוויר דן טולקובסקי העריך בפני ראש הממשלה דוד בן-גוריון כי לאחר הגעת האמל"ח חיל האוויר לא יוכל להתמודד מול חיל האוויר המצרי. מאחר שישראל ראתה בעסקת הנשק הצ'כוסלובקית-מצרית איום קיומי החל במחלקת המבצעים של צה״ל תכנון של מבצע לתקיפת המטוסים החדשים והשמדתם זמן קצר לאחר הגעתם למצרים וזאת תוך שימוש בכל מטוסי חיל האוויר השמישים לרבות מטוסי אימון. במקביל ניסתה ישראל לרכוש מטוסי סילון שיהיו שקולים למטוסי המיג 15 בארצות הברית, צרפת, בריטניה, שוודיה ומדינות אחרות. התשובות ברוב המקרים היו שליליות. במקביל נערכה בישראל מגבית למימון רכישת נשק בחו"ל. במגבית נאספו מיליוני לירות ישראליות ל"קרן מגן".
בן-גוריון אישר את התוכנית הצבאית, אולם ביצועה נדחה עד סוף ינואר 1956, בעקבות החלטת נשיא ארצות הברית אייזנהאואר לדון מחדש בבקשת ישראל לרכוש מטוסי F-86 באמצעות חברת קנדאייר הקנדית שייצרה אותם ברישיון. לבסוף לא יצאה העסקה אל הפועל.
בסופו של דבר חתמה ישראל בשנת 1956 עם צרפת על עסקאות לרכישת נשק שכללו אספקת מטוסי מיסטר (שהיו שקולים למיג-15), טנקי סופר שרמן ו-AMX-13, כלי רק"מ נוספים ותחמושת. כלי הנשק נפרקו בחשאי במסגרת מבצע יונה והספיקו להיקלט בצה"ל לפני מבצע קדש.
העסקה נחשבת לאחת מהסיבות לפרוץ מבצע קדש.
טאוור רקורדס
טאוור רקורדס (באנגלית: Tower records) היא חברה קמעונאית, שפועלת בשיטת הזכיינות, וחברת מסחר אלקטרוני המוכרת תקליטים ותקליטורים, שבסיסה בעבר היה בסקרמנטו, קליפורניה, ארצות הברית. בין השנים 1960–2006, "טאוור רקורדס" הפעילה רשת חנויות קמעונאיות בארצות הברית, שנסגרו כאשר היא הגישה בקשה לפשיטת רגל ופירוק (אך חנויות במדינות אחרות המשיכו לפעול). אתר האינטרנט Tower.com נרכש על ידי ישות נפרדת ולא הושפעה מסגירת רשת החנויות הקמעונאיות, אך נסגר גם כן אחר כך. ב-13 בנובמבר 2020, האתר חזר לפועל כחנות מקוונת.
הרשת פעלה בישראל בין השנים 1993–2015.
היסטוריה
"טאוור רקורדס" הוקמה בשנת 1960, על ידי ראס סולומון, בבית המרקחת של אביו, לאחר שמכירת תקליטים משומשים במקום התגלתה כמוצלחת. החנות הראשונה הוקמה ליד תיאטרון טאוור בסקרמנטו, וממנו גם קיבלה את השם. בשנת 1962 נפתחה חנות נוספת בסקרמנטו, ברחוב וול (Wall), ושם אומץ לראשונה הסמל המוכר של טאוור רקורדס בצבעים אדום וצהוב. החנות זכתה להצלחה רבה בסקרמנטו ובסביבתה. ב-1968, נפתחה חנות נוספת, הפעם בסן פרנסיסקו, בשדרות סאנסט (Sunset strip), וגם זו זכתה להצלחה מרובה. בשנת 1970 נפתחה חנות נוספת בלוס אנג'לס.
במרוצת השנים התרחבה החברה בתוך ארצות הברית ופתחה סניפים רבים במדינה. ידוע במיוחד הסניף של הרשת בניו יורק, שהכיל 4 קומות עת פתיחתו, והיה לחנות התקליטים הגדולה ביותר בעולם. החברה התרחבה ופתחה חנויות, חלקם בזכיינות, ביפן, הממלכה המאוחדת, קנדה, הונג קונג, טאיוואן, סינגפור, דרום קוריאה, תאילנד, מלזיה, הפיליפינים, אירלנד, ישראל, איחוד האמירויות הערביות, מקסיקו, קולומביה, אקוודור וארגנטינה.
נוסף על תקליטורים וקלטות, מכרה הרשת תקליטורי DVD, גאדג'טים אלקטרוניים כמו נגני MP3, משחקי וידאו, אביזרים, צעצועים, ובחלק מהחנויות, נמכרו גם ספרים. בשיאה הייתה הרשת קמעונאית המוזיקה הגדולה בעולם, והפעילה יותר מ-250 חנויות ברחבי העולם.
פשיטת רגל
החל מתחילת שנות ה-2000 סבלה הרשת מקשיים, לאחר שגברה תופעת הורדות מוזיקה מהאינטרנט כקובצי-מחשב המהווים פזמונים ואף דיסקים שלמים (בצורה לא-חוקית בעיקר באתרי שיתוף קבצים), ופעילות נמרצת של רשתות קמעונות מתחרות שמכרו במחירים זולים יחסית אליה. בשנת 2002 מכרה החברה את החטיבה היפאנית שלה, שהייתה בעלת הביצועים הטובים ביותר, תמורת 129 מיליון. ובפברואר 2004, הגיש החברה-האם של הרשת (תאגיד MTS), הכוללת 14 חברות-בנות, בבקשה להגנה מפני נושים, אך הודיעה כי הקבוצה מקבלת סיוע בסך 100 מיליון דולר מחברת CIT (חטיבת אשראי לעסקים) ומאת מלווים אחרים, כדי לאפשר לה את המשך הפעילות, תוך כדי ארגון-מחדש.
חזרתה כחנות מקוונת
בנובמבר 2020, השיקה מחדש חנות מקוונת למכירת מוזיקה במדיה פיזית: תקליטורים ותקליטים. החנות מציעה תקליטים במגוון רחב של סגנונות עם קטלוג מגוון של תקליטים קלאסיים.
אירלנד
טאוור רקורדס החלה לפעול באירלנד בשנת 1993. לאחר שהרשת בארצות הברית פשטה את הרגל רכשה חברה מקומית את הרשת במדינה, שממשיכה לפעול בזיכיון תחת המותג "טאוור רקורדס". נכון לשנת 2022 עדיין פועלות שתי חנויות באירלנד, שתיהן ממוקמות בדבלין, אחת ברחוב דוסון והשנייה ברחוב או'קונל. בנוסף מפעילה הרשת באירלנד חנות מקוונת.
הונג קונג
טאואר רקורדס פתחה חנויות בהונג קונג בשנות התשעים. נפתחו שתי חנויות, אחת בקומה השביעית של טיימס סקוור במפרץ קוזוויי, והשנייה בגבעת היהלומים. הם נסגרו ב-2001.
ישראל
החברה פתחה את הסניף ראשון שלה בישראל, עם שותפים מקומיים, בקומת הקרקע של מגדל האופרה בתל אביב, ב-8 בספטמבר 1993. בהקמתו של הסניף הושקעו 1.5 מיליון דולר, הוא השתרע על שתי קומות בשטח של 1,000 מ"ר, שטח גדול ביותר ביחס לחנויות מוזיקה אחרות בישראל, שמשך אליו חובבי מוזיקה רבים. בשנת 1997 הפעילה הרשת חמישה סניפים וחתמה על הסכם עם המשביר לצרכן, לפיו תקים 18 חנויות שלה בתוך חנויות רשת המשביר.
בשיאה, בשנת 2001, מנתה הרשת 42 סניפים בישראל, כולל סניף בשטח של כ-400 מ"ר שנפתח במרכז ירושלים. באותה שנה גם פתחה תחנת רדיו ששידרה לסניפיה השונים ושיתפה פעולה עם תחנות הרדיו האזוריות, שהעבירו את שידוריה בשעות מסוימות. תחנת הרדיו הייתה יוזמה משותפת לרשת ולמכללת סאונד יואב גרא. אולם את השנה סיימה בהפסדים כבדים, עקב ירידה גדולה בהכנסות ממכירת דיסקים, בגלל ריבוי הדיסקים המזויפים שנמכרו בישראל באותה עת, והמיתון הכלכלי בעקבות האינתיפאדה השנייה. הרשת סגרה אחר כך, תוך מספר שנים מחצית מהסניפים שלה, עם זאת פתחה חנות עודפים גדולה בצומת ביל"ו.
בשנת 2006 נקלעה הרשת לסכסוך עם הרשת המתחרה "התו השמיני", שטענה כי "טאוור רקורדס" מחרימה תקליטים שיצאו בלייבל של "התו השמיני", ביניהם אלו של אריק איינשטיין, עמיר ביניון, מיכה שטרית, מני בגר, דן תורן, יעקב רוטבליט ואחרים. באפריל 2007 חזרה "טאוור רקורדס" להפיץ את תקליטי "התו השמיני", לאחר שזו גם זכתה ברישיון ההפצה של חברת וורנר מיוזיק גרופ בישראל.
בשנת 2008 רכשה חברת התקליטים "NMC" את חברת "הד ארצי" כולל את רשת "טאוור רקורדס". בעלי החברה המאוחדת, משה אדרי, החל בקיצוצים נרחבים, כולל סגירת סניף הדגל במגדל האופרה, עד שבשנת 2012 נותרו 7 סניפים בלבד. הסניף האחרון בישראל היה סניף רעננה, שנסגר בדצמבר 2015.
יפן
בשנת 1979, פתחה טאואר רקורדס סניף ראשון ביפן. בשנת 1981, הוקמה חברת הבת היפנית Tower Records Japan Inc. (TRJ).
באוקטובר 2002, רכשו מנהלי הרשת ביפן את חברת הבת TRJ. בנובמבר 2005, NTT דוקומו, מפעילת הסלולר הגדולה ביפן, רכשה נתח של כ-42% ב-TRJ תמורת כ-108.2 מיליון דולר. פשיטת הרגל של טאואר רקורדס בארצות הברית ב-2006, לא השפיעה על TRJ מכיוון שהיא הייתה עצמאית לחלוטין.
נכון ל-1 באוקטובר 2014, TRJ מחזיקה 85 חנויות, כולל חנות בטוקיו, שנחשבת אחת מהחנויות המוזיקה הגדולות בעולם, ותופסות שטח של 5,000 מ"ר (9 קומות).
קנדה
טאואר רקורדס פתחה בקנדה בשנת 1995 חנות דגל במרכז איטון שבטורונטו. חנות זו נסגרה ב -2001. החנות השנייה נפתחה בטורונטו בסוף שנות התשעים ב- Empress Walk.
הממלכה המאוחדת
טאואר רקורדס החלה לפעול ב בשנת 1984, שפתחה חנות ראשונה ברחוב הראשי של שכונת קנזינגטון בלונדון. בשנת 1986 פתחה את חנות הדגל שלה בכיכר פיקדילי מספר 1, חנות ענק בשטח של 2,300 מ"ר שעלות השכירות שלה הייתה כ-2.8 מיליון דולר לשנה. בתחילת שנות ה-90 הרשת גדלה והקיפה מספר חנויות נוספות, כולל חנויות ענק שמוכרות גם סרטים, ספרים, מגזינים ומשחקים בברמינגהם ובגלאזגו, וכן מספר חנויות קטנות יותר שנרכשו מהקמעונאית האמריקאית המתחרה "סם גודי" כשעזבה את השוק הבריטי.
עם זאת, בעקבות תנאי המסחר הקשים בשוק הבריטי, כמו גם הקשיים של החברה בארצות הברית, החברה החלה בנסיגה מהשוק הבריטי. החנויות הלונדוניות בפיקדילי ובקנסינגטון נמכרו לוירג'ין רקורדס ב-2003, בעוד החנויות האחרות נסגרו. לאחר מכן הן נרכשו ושם החנויות שונה ל-Zavvi, בספטמבר 2007. הם נסגרו סופית ב-14 בינואר 2009.
סרט תיעודי
בשנת 2015 הופק סרט תיעודי בשם "All things must pass: The rise and fall of Tower records" בבימויו של קולין הנקס, המספר את סיפורה של החברה החל מימיה הראשונים ועד לקריסתה. בסרט מרואיינים אנשי מפתח רבים מהחברה, דוגמת המייסד, ראס סולומון, סטן גומן - בכיר בחברה העולמית ועוד רבים אחרים - מוזיקאים שפקדו את החנויות, ועובדים לשעבר.
ג'ו דמפסי
ג'וזף "ג'ו" מקסוול דמפסי (באנגלית: Joseph "Joe" Maxwell Dempsie; נולד ב-22 ביולי 1987) הוא שחקן אנגלי, פרץ לתודעה הציבורית כשגילם את דמותו של כריס מיילס בסדרת הנעורים של רשת E4 "סקינס", כמו כן גילם דמפסי את גנדרי בסדרת הפנטזיה של רשת HBO "משחקי הכס".
ביוגרפיה
ג'וזף מקסוול דמפסי נולד בליברפול, אנגליה ב-22 ביוני 1987. אביו הסקוטי היה עובד סוציאלי. הוא גדל בעיירה ווסט ברידג'פורד שבנוטינגהאמשייר. את לימודיו התיכוניים סיים בבית הספר ווסט ברידג'פורד, תוך כדי שהוא נחשף לעולם המשחק בבית הספר לאמנויות הבמה "The Television Workshop" בנוטינגהאם.
קריירה
דמפסי פרץ לתודעה הציבורית כשגילם את כריס מיילס, נער בליין ולא יוצלח המכור לסמים, בסדרת הנעורים הלא שגרתית ושנויה במחלוקת "סקינס" של ערוץ 4 הבריטי. דמותו בסדרה תוארה כאמידה, כמציאותית וכאהודה. דמותו צברה פופולריות בקרב קהל הסדרה, כשרבים ממנו הפכו למעריצים מושבעים של דמפסי עצמו. הופיע באחד מפרקי העונה הראשונה של הסדרה, "כריס", בעירום מלא. דמפסי עזב הסדרה ב-2008, לאחר שתי עונות, בעקבות מות דמותו.
בפרק השישי של העונה הרביעית של סדרת הטלוויזיה "דוקטור הו", שעלה לאוויר ב-10 במאי 2008, גילם את קליין, חייל שצופה בחבריו מתים.
ב-18 באפריל 2008 לקח חלק ב"The Sunday Night Project" לצד ג'רי האליוול. בנוסף, בנובמבר של אותה שנה גילם באחד מפרקי הסדרה של רשת BBC, "מרלין", את ויל, חבר ותיק של מרלין.
בשנת 2009 גילם את דאנקן מקנזי בסרט "יונייטד המקוללת" לצד מייקל שין, ג'ים ברודבנט, סטיבן גראהם וטימותי ספול.
בשנת 2010 דיבב את דמותו של סטיבן, נער הומוסקסואלי מנוטינגהמשייר, בתוכנית הרדיו "Once Upon a Time" (תרגום חופשי: "היה היה").
באביב של שנת 2011 החל לגלם את גנדרי בסדרת הפנטזיה של רשת HBO "משחקי הכס" המבוססת על סדרת הספרים "שיר של אש ושל קרח" מאת ג'ורג' ר. ר. מרטין. דמפסי הופיע בעונה הראשונה, השלישית השביעית והשמינית של הסדרה. בנוסף, כיכב במיני-סדרה של ערוץ 4 "This Is England '86", כמו גם בסדרת ההמשך "This Is England '90" משנת 2015. באותה שנה הופיע באחד מפרקי הסדרה של רשת BBC Three "The Fades" כג'ון, ונהיה לדובר החברה "Clearasil" בבריטניה.
בינואר 2021, פורסם שדמפסי לוהק לתפקיד ראשי בסדרת המתח של נטפליקס, "אני אף אחת", עיבוד לרומן של קארין סלוטר באותו השם.
מקדחה
מקדחה היא כלי עבודה שתפקידו ליצור חורים בחומרים קשים כגון מתכת, אבן, עץ ועוד.
שיטת הקידוח של רוב המקדחות היא על ידי נעיצת מוט בורגי מחודד (מקדח) בתנועה בורגית (סיבוב + נעיצה), כאשר המסילות שעל הבורג מאפשרות את פינוי החומר הנהרס בקידוח.
היסטוריה
המקדחות הקדומות ביותר הידועות היו מקדחות קשת. ההמצאה של המקדחה החשמלית מיוחסת לארתור ג'יימס ארנו (Arthur James Arnot) במלבורן, אוסטרליה בשנת 1889, ולווילהלם פיין (Wilhelm Fein) בשטוטגרט, גרמניה בשנת 1895. ב-1898 הייתה חברת AEG מגרמניה לחברה הראשונה בעולם ששיווקה מקדחה חשמלית ניידת. ב-1917 חברת Black & Decker הוציאה פטנט על מתג הפעלה דמוי הדק שהותקן על ידית המקדחה.
מקדחה ידנית
המקדחות הידניות יצאו מן השימוש עם הופעת המקדחה החשמלית, אך עדיין ניתן למצוא מקדחות ידניות בבתי מלאכה ובתי ספר. מקדחה ניידת ראשונה נבנתה על ידי מילווקי כלי עבודה ומשקלה היה מעל ל-2 ק"ג.
מקדחת כח לאחיזה ידנית
למקדחות כח יש מנוע, בדרך כלל חשמלי או טורבינה המונעת באוויר דחוס ("מקדחה פנטאומטית"). מקדחות חשמליות ניזונות מאספקת חשמל חיצונית או מסוללה חשמלית נטענת המהווה חלק מגוף המקדחה. מקדחות כח ידניות, ובייחוד מקדחות עם סוללה, משמשות לעיתים קרובות גם כמברגות כח, כאשר במקום מקדח מרכיבים עליהן ראש מברג. מקדחות המשתמשות באוויר דחוס נמצאות בשימוש כאשר מקדחה חשמלית אינה מתאימה.
קיימות מקדחות כח ידניות, חשמליות או פנאומטיות, המשלבות פטיש רב עוצמה עם פעולת הקידוח. מקדחות אלו נקראות לפעמים "פטיש כח" או "פטיש אוויר" (אם הן פנאומטיות), ומכונות לעיתים "קנגו" ("Kango") על שם אחד היצרנים של כלים אלו.
מקדחות עמוד או מקדחות שולחן
מקדחת עמוד היא מקדחה שאינה אחוזה ביד המפעיל, אלא מהווה חלק ממתקן מקובע. בדרך כלל המקדחה מצוידת בשולחן, עליו מקובע החלק אותו מעבדים באמצעות מלחציים. המפעיל מרכין את ראש המקדחה כלפי החלק המעובד, בדרך כלל על ידי סיבוב ארכובה. מקדחות עמוד מצוידות פעמים רבות בעזרים נוספים, כמו למשל מערכת גובלים המאפשרת לקבוע בדיוק את עומק הקידוח, אסוך שמן או נוזל קירור המזרים נוזל על אזור הקידוח, כדי למנוע התחממות יתר וכן כדי לפנות את השבבים, מערכת שאיבה ("ואקום") המפנה את השבבים מאזור הקידוח, מערכת רובוטית המפנה את החלק לאחר העיבוד וטוענת חלק חדש, וכן הלאה.
יש מאפיינים משותפים למקדחת שולחן ולכרסומת. ניתן להשתמש בכרסומת כמקדחה, אך לא ההפך.
כּו֗ש, תפסנית, אֶחֶז המקדח, פוּטֶר
התפסנית היא ראש המקדחה, והיא אוחזת במקדח. שמה העברי של התפסנית הוא "כּו֗ש", אך שם זה כמעט לא קיים בשימוש יומיומי (השם הנפוץ הוא "פוּטֶר)- ". ישנן מספר תכונות עיקריות:
מתגים
לכל מקדחה ישנם מספר מתגים השולטים על פעולת המקדחה, ביניהם נפוצים:
ידית אחיזה
ניתן לחבר, בדרך כלל, ידית נוספת למקדחה לשיפור האחיזה.
מנוע
במקדחה מורכב, על פי רוב מנוע חשמלי, ישנן מקדחות שמופעלות בעזרת אוויר דחוס. ישנם מנועים בעוצמות שונות, החל ממאות ואט למקדחות פשוטות, וכלה באלפי ואט בפטישונים.
מקדחים
למקדחות ניתן לחבר סוגים שונים של מקדחים. ישנם מקדחים המשמשים לקידוח בסוגי חומר שונים, ישנם מקדחי איזמל המשמשים לשבירה, ישנם מקדחים בעלי צורה של מברג המשמשים להברגה וישנם ראשים המשמשים לשיוף.
פטישון
לסוג זה של מקדחות יש עוצמה רבה וניתן לחבר להם מקדחים בצורת איזמל. מתג סוג הפעולה שלהם מאפשר לבחור מצב רטט ללא סיבוב. מקדחות אלו מסוגלות לבקע גושי בטון וסלעים.
נגבה
נֶגְבָּה הוא קיבוץ מתנועת הקיבוץ הארצי השומר הצעיר באזור מישור החוף הדרומי ליד הערים קריית מלאכי, קריית גת ואשקלון השייך למועצה אזורית יואב. שטח הקיבוץ כ-12,000 דונם. מקור שמו של הקיבוץ הוא ב: "וה' אָמַר אֶל-אַבְרָם שָׂא נָא עֵינֶיךָ וּרְאֵה, מִן-הַמָּקוֹם אֲשֶׁר-אַתָּה שָׁם, צָפֹנָה וָנֶגְבָּה, וָקֵדְמָה וָיָמָּה". באתוס הישראלי מוכרת נגבה בזכות המערכה על נגבה במלחמת העצמאות.
הקמה
הקיבוץ הוקם על ידי גרעין "גבעת גנים" של חברי השומר הצעיר מפולין, אליו הצטרפו החברים הפולנים של גרעין "שמיר" שרוב חבריו עלו מרומניה. היישוב הוקם ב-12 ביולי 1939 כיישוב חומה ומגדל, בסיוע חברי קיבוץ גבעת ברנר. בעת הקמתה הייתה נגבה הנקודה היהודית הדרומית ביותר בכל ארץ ישראל, למעט סדום על חוף ים המלח.
בתחילה נקראה הנקודה בית עפה על שם הכפר הערבי הסמוך או "גבעת גנים" כשם הגרעין המייסד, ולאחר כשנה הוסב שמו ל"נגבה" כדי לסמל את השאיפה להתיישבות יהודית בנגב.
המערכה על נגבה
למרות ההתקפות המצריות הכבדות שנסתייעו במטוסים, בטנקים ובתותחים, לא עלה בידם לכבוש את הקיבוץ. נגבה נהרסה, אך מגיניה התחפרו בבונקרים, בתעלות ובעמדות, ומשם המשיכו בעמידתם האיתנה בפני ההתקפות החוזרות ונשנות, שנמשכו כשלושה חודשים. במבצע יואב הובס הצבא המצרי, וב-9 בנובמבר 1948, לאחר כמה ניסיונות נפל, נכבשה משטרת עיראק סודן על ידי כוחות צה"ל. בכך באה הרווחה לחברי נגבה שהחלו מיד בשיקום הריסותיה.
עמידת הקיבוץ במערכה על נגבה, הפכה לסמל של עקשנות ונחישות בה עמדו מעטים מול רבים.
הנצחה וזיכרון
בשנת 1953 הוצבה במקום אנדרטת המגינים לזכר החללים בסמוך לבית העלמין הצבאי, המציינת את אחוות הלוחמים: חבר וחברה של הקיבוץ עם חיל לוחם. אנדרטה זו פוסלה על ידי הפסל נתן רפופורט. גם מגדל המים המנוקב בפגזי האויב נותר כזכר למערכה הכבדה.
מול האנדרטה ניצב טנק לוקסט M22 כתחליף לטנק המצרי שנבלם מדרום לקיבוץ ב-12 ביולי 1948. ליד שער הקיבוץ נמצא שחזור של מבנה חומה ומגדל.
כלכלה
תושבי הקיבוץ מתפרנסים מגידולי שדה רפת גן (בשיתוף קיבוץ גבעת ברנר) ומשני מפעלי תעשייה. במקום יש מוזיאון פתוח, תחת כיפת השמים, הכולל דגם משוחזר של יישובי "חומה ומגדל", טנק מצרי שהשתתף בהתקפה על הקיבוץ והושמד, ומגדל המים המנוקב מפגזים, שנותר כמו שהוא.
עם בוגרי ותושבי הקיבוץ נמנים בין השאר חברי הכנסת לשעבר אבשלום וילן וענת מאור, האלוף במי"ל יוסי פלד, המחזאי אריה חן והטייס אלוף ההפלות גיורא אבן אפשטיין.
ספורט
ענף הכדורעף נחשב לספורט מאוד פופולרי בקיבוץ. קבוצת הכדורעף הייצוגית "הפועל נגבה" זכתה באליפות ליגת העל בכדורעף בעונת 1961/62.
ריילי
{{פירושונים| אישים:
אחר:
ראו גם
}}
רבא
רָבָא (280 בקירוב - 352), היה מראשי הדור הרביעי של אמוראי בבל במאה הרביעית. מפורסם במחלוקותיו המרובות בגמרא עם אביי, שבהן נפסקה ההלכה על פיו כמעט בכל מחלוקת. דיוניהם ידועים בשם "הוויות אביי ורבא", ו"הם שיא בדרכי העיון של ההלכה והמשפט התלמודי". אביו היה רב יוסף בר חמא, ורבו המובהק היה רב נחמן. לאחר פטירתו של אביי עברה ישיבת פומבדיתא, שהייתה המרכז לפעילות ההלכתית באותה העת, למחוזא, עירו של רבא, והוא כיהן בה 14 שנה כראש הישיבה.
ייחוסו ככהן
רבא נולד במחוזא שליד החידקל לרב יוסף בר חמא. באגרת רב שרירא גאון כתוב שרבא נפטר בשנת ד'קי"א (355) (בן 77 שנה לערך). לעומת זאת, קיימת גרסה בתלמוד האומרת, שרבא חי ארבעים שנה בלבד, מכיוון שהיה צאצא של עלי הכהן שבניו נתקללו שצאצאיהם ימותו בגיל צעיר, אך רבות הראיות כי הגרסה המדויקת היא "רבה" ולכן מדובר על רבה - דודו של אביי שאכן היה כהן, ולא על רבא.
תקופת לידתו
על זמן לידתו של רבא נאמר בתלמוד: "כשמת רבי עקיבא נולד רבי כשמת רבי - נולד רב יהודה, כשמת רב יהודה - נולד רבא, כשמת רבא נולד רב אשי, ללמדך שאין צדיק נפטר מן העולם עד שנברא צדיק כמותו, שנאמר וזרח השמש ובא השמש". אולם, גרסת הרמב"ם היא "עד שלא מת רב יהודה נולד רבא", וגם אם מקבלים את גרסת הגמרא ניתן לפרש שהדברים אינם מכוונים לתאריך מדויק אלא לרעיון כללי. אכן, החוקר הרב יצחק אייזיק הלוי (ובעקבותיו הרב אהרן היימן) סובר שרבא נולד לפני פטירת רב יהודה, בגלל מספר פעמים בתלמוד שבהן מובא שרבא מסר דברי תורה משמו של רב יהודה כמו כן, רבא פגש גם את עולא שנפטר עוד לפני רב יהודה. ראיה נוספת לכך שרבא נולד לפני פטירת רב יהודה היא שרבא היה בערך בן גילו של אביי, שראה גם הוא את רב יהודה ואת עולא. הרב יצחק אייזיק הלוי מביא עוד ראיות, בהן שבנו של רבא עוד הספיק ללמוד אצל רב יוסף. בעקבות כל אלו כותבים כהרב היימן והרב יצחק אייזיק הלוי שרבא נולד ככל הנראה בשנת תקפ"ט לשטרות (278 לספירה), ובעת פטירתו של רב יהודה בשנת תר"י לשטרות (299) הוא היה בן 21.
לעומת זאת, חוקרים אחרים, כמו פרופ' חנוך אלבק ואייזיק הירש וייס, כותבים שרבא נולד כשמת רב יהודה, ובמקומות שבהם מובאים דברי תורה בין רב יהודה לרבא, הגרסה הנכונה היא "רבה", כפי שמוכח בגרסאות ישנות ובכתבי יד.
ילדותו ורבותיו
כבר מצעירותו בלטו כשרונותיו, וכך נכתב במסכת ברכות:
ובתרגום לעברית: אביי ורבא ישבו לפני רבה, אמר להם: למי מברכים? אמרו לו: לרחמן (ה'). והרחמן איפה יושב? רבא הצביע למעלה ואביי יצא החוצה והצביע לשמים. אמר להם רבה: שניכם חכמים תהיו. כמו שאומרים אנשים: "כל דלעת ודלעת, משעה שמתחיל בה השרף (כלומר, כאשר הדלעת מתחילה לגדול) יודעים מה יצא ממנה (משל הוא, שלפי מה שהאדם בצעירותו יודעים מה יהיה בבגרותו). יש המפרשים קטע זה על רבא בר חנן, שהיה בן פומבדיתא כרבה וכאביי, ולא על רבא בר יוסף, שהיה בן מחוזא ולא סביר שהיה בקטנותו עם אביי בעיר אחרת.
חוכמתו ומעשיו
רבא סיפר על עצמו: "הני תלת מילי בעאי קמי שמיא. תרתי יהבו לי, חדא לא יהבו לי: חוכמתיה דרב הונא ועותריה דרב חסדא - ויהבו לי, ענותנותיה דרבה בר רב הונא - לא יהבו לי". בתרגום לעברית: שלושה דברים ביקשתי מהשמים. שניים נתנו לי, ואחד לא נתנו לי: חוכמתו של רב הונא ועושרו של רב חסדא - נתנו לי, ענוותנותו של רבה בר רב הונא - לא נתנו לי. לפעמים כאשר היה רבא במצב של יישוב הדעת ופתיחת הלב, היה אומר על עצמו: הריני כבן עזאי בשוקי טבריה, שניתן היה לשאול אותו כל דבר בכל תחום שהוא וענה. הוא העיד על עצמו שלפקחותו סייעו גם יינות ובשמים טובים שבהם היה רגיל.
רבא היה בקי גם בקבלה מעשית, ואף ברא גולם - אדם, על ידי ספר יצירה, ושלח אותו לרבי זירא, שניסה לדבר עמו אך זה לא ענה לו. הבין רבי זירא מיד כי מדובר באדם שנוצר על ידי ספר יצירה, ואמר לו: שוב לעפרך!
רבא היה מהדר במצוות. במיוחד הידר בכבוד התורה ובכבודם של זקנים. כאשר בא לפניו תלמיד חכם, לא היה מניח את ראשו על משכבו עד שהיפך בזכותו, וכאשר היה עובר אדם זקן היה מושיט לו את ידו כדי לעזור לו ללכת. גם על כבוד תורתו היה מקפיד, כאשר חיתן את בנו, השקה את החכמים שסעדו בסעודת הנישואים, כאשר מזג כוס לתלמידיו רב פפא ורב הונא בריה דרב יהושע הם קמו בפניו, ואילו כאשר מזג כוס לתלמידיו רב מרי ורב פנחס בריה דרב חסדא הם לא קמו בפניו, ורבא הקפיד על כך. למרות זאת, רבא לא נמנע מלהודות בטעותו, וכאשר חזר בו מדברי תורה שאמר, קרא לאמורא שמסר את תורתו ואמר לו לפרסם "דברים שאמרתי לפניכם טעות הם בידי!". כאשר חלה, היה עורך לעצמו חשבון נפש, ובאחת הפעמים שחלה, זמן קצר לאחר שהורה לאחד משואליו פסק הלכה המנוגד לדעתם של רב יהודה ורבה בר אבוה, הוא תלה את חוליו בהוראתו זו, ואמר לתלמידיו: שמא נענשתי על שחלקתי על זקני האמוראים.
רבא גם עסק רבות בצדקה, הוא היה אוסף צדקה כדי לתת לעניים, ובעצמו כפה על רב נתן בר אמי, שהיה עשיר, לתת ארבע מאות זוז לצדקה. רבא אמר לבני העיר מחוזא: בבקשה ממכם, לטובתכם כדאי שתמנו גבאי צדקה שיכפו את בני עירכם לתת צדקה כדי שלא תסבלו במקום זה צער מהמלכות. פעם אחת קיבל מעות לצדקה מאיפרא הורמיז, אמו של שאפור המלך, לאחר שזו שלחה אותם לרבי אמי שסירב לקבלן ולחלקן לצדקה. כאשר שמע רבי אמי שרבא קיבל את הכסף וחילקו לצדקה הוא הקפיד על רבא שמרבה את זכויותיה של המלכות הרשעה וגורם שלא תיפול. ורב אמי לא ידע שרבא התחכם לחלק את המעות לעניי גויים כדי למעט את זכויותיה, ועל כך רב אמי מסכים שעדיף לעשות כך מאשר להימנע לגמרי מלקבל את המעות ולפגום בשלום המלכות.
מעמדו
בניגוד לחברו אביי, וכעדותו של רבא על עצמו "ביקשתי משמים את עושרו של רב חסדא ונתנו לי", רבא נודע כאיש אמיד, בעל שדות שהחכיר לאריסים ובעל עסקים נוספים. הורה לתלמידיו שיפרנסו עצמם ביומי ניסן וביומי תשרי, באופן שיאפשר להם לפנות זמן לתורה ביתר חודשי השנה. רבא נודע גם בחוגי המלכות. אם המלך העריצה אותו, והגנה עליו כשחמת בנה התעוררה לאחר שאביי דן גוי והענישו.
במחלוקותיו המרובות עם אביי, הלכה כמותו בכל מקום, למעט שישה מקרים, שסימנם יע"ל קג"ם.
לאחר פטירת רב יוסף, ראש ישיבת פומבדיתא, היה רבא מועמד לתפקיד, אך אביי מונה לראש הישיבה, ורבא חזר לעירו מחוזא. לאחר פטירתו של אביי עברו חכמי ישיבת פומבדיתא לישיבת מחוזא, למשך ארבע עשרה שנה שבהן היה רבא ראש הישיבה, עד לפטירתו.
רב נחמן
רבא היה תלמיד של רב נחמן, ואף נחלק עמו פעמים רבות. אחת מהן היא במעשה שהיה, שבו נחלקו רב נחמן ורבא בדין עדים הסותרים זה את זה וזילותא דבי דינא. הוא פסק והכריע בבעיות אלה במקרה שנדון בפניו, כאשר שני אנשים טענו לפני בית הדין לבעלות על קרקע. טענו העדים של הצד הראשון שהקרקע הייתה שייכת לאבותיו של הצד הראשון ושהוא מוחזק בה ואכל את פירותיה במשך שלוש השנים האחרונות. לעומת זאת, טענו העדים של הצד השני כי הצד השני היה בעל הקרקע ואכל את פירותיה בשלוש השנים האחרונות. עם זאת, הם לא סתרו את טענת העדים הראשונים שהעידו כי הקרקע הייתה בעבר בבעלות אבותיו של הצד הראשון.
רב נחמן, שהיה ראש בית הדין, פסק לטובת הצד הראשון ומסר לו את הקרקע כיוון שהביא עדים שהקרקע הייתה בבעלות אבותיו ועל כך לא התגלתה סתירה בין שני זוגות העדים. כנגדו טען רבא, אשר ישב גם הוא באותו בית דין, כי מכיוון שהעדים סותרים אלו את אלו, אחד משני הזוגות מעיד שקר ועל כן יש לפסול את כל העדויות מחמת הספק. ההלכה הוכרעה על פי פסיקתו של רב נחמן והקרקע ניתנה לצד הראשון שהביא עדים שהקרקע הייתה בבעלות אבותיו.
לאחר ביצוע פסק הדין, חזר הצד השני והביא גם הוא עדים שהקרקע הייתה בבעלות אבותיו. כעת, לכל צד היו עדים שהקרקע הייתה בעבר בבעלות אבותיו וכן שהוא מוחזק בה. מחלוקת התגלתה בין רב נחמן לבין רבא האם על בית הדין לחזור בו בעקבות העדויות החדשות. רב נחמן פסק כי יש לבטל את פסק הדין הקודם. רב נחמן הסתמך על דברי תנאים הסוברים שאין חשש לזילות בית הדין במקרים אלו. לעומת זאת טען רבא כי מאחר שלא ידוע למי באמת שייכת הקרקע, אין לבטל את הפסיקה הקודמת על מנת שלא לפגוע בכבוד בית הדין. רבא הביא ראיה לדבריו מברייתא שבה פסק רבי מנחם בר יוסי שחוששים לזילות בית הדין גם במקרים חמורים של חשש איסור עריות במקרה של ספק של תרי ותרי.
רבא שהה בפטירתו של רב נחמן. מסופר כי כאשר גסס רב נחמן, אמר רב נחמן לרבא: תתפלל עלי שמלאך המוות לא יצער אותי בשעת הפטירה. שאל אותו רבא: וכי כבודו אינו אדם חשוב דיו שתתקבל תפילתו? השיב לו רב נחמן: מכיוון שבאה שעתו של אדם להיפטר מן העולם ונמסר ביד מלאך המוות, אינו חשוב באותה שעה כדי שתתקבל תפילתו. רבא ביקש מרב נחמן שיבוא אליו לאחר פטירתו ויאמר לו כיצד עבר עליו תהליך הפטירה. ואכן, לאחר פטירתו נגלה רב נחמן לרבא. שאל אותו רבא: כיצד עבר עליך תהליך הפטירה, האם חשת בייסורים כלשהם. השיב לו רב נחמן, לא חשתי כל כאב, שכן מיתתי הייתה קלה כקלות הוצאת שערה שחורה מכוס חלב, ולמרות זאת, גם לו יאמר לי הקדוש ברוך הוא שאחזור לחיות שוב ואחר כך אמות לא אסכים לעבור שוב את התהליך מפני הפחד הגדול ממלאך המוות.
רב חסדא
רבא היה גם תלמיד מובהק של רב חסדא, ואף ייחס את פרנסתו לזכותו. על כך מסופר בתלמוד, כי רבא לא היה סמוך אל רב חסדא בשעת פטירתו, ושמע על כך ברמז מן השמים: אריסו של רבא היה מביא לו עופות שליו בכל יום (שהיה מוצא בכל יום). יום אחד לא הביא. שאל רבא את עצמו: מה פשר הדבר? עלה לגג, שמע ילד שאומר את הפסוק שמשמעותה "רעד אחזני לקול השמועה, עד ששפתי נוקשות זו לזו". רבא הבין כי מדובר ברמז מהשמיים כי רב חסדא נפטר, ופרנסתו באה לו בזכות רב חסדא, ולכן נפסקה בפטירתו. אף על פי שרבא היה תלמידו של רב חסדא, אנו מוצאים כי הוא חלוק עליו בהלכה, ולפעמים אף על קודמיו. במסכת יומא מתועדת מחלוקת הלכתית בין רבא ורב חסדא בפירוש אמרה של רב הונא.
רב יוסף
לאחר פטירתו של רב יוסף חי רבא 28 שנה (13–14 שנים בהן שימש אביי כראש הישיבה, ועוד 14 שנה בהן שימש רבא כראש הישיבה).
כמו כן נמנו על רבותיו רב אסי, זעירא, רב חסא, רבין, בר אהינא, בר המדורא, שמואל בר אבא ועוד. כן נמנה עם רבותיו רב סחורה, תלמידו של רב הונא. אמרותיו של רב סחורה בשם רב הונא מופיעות בתלמוד כעשר פעמים, וכולן נמסרו על ידי תלמידו של רב סחורה - רבא. רבא היה משבח את רב סחורה לפני רב נחמן ואמר עליו שהוא אדם גדול.
תלמידיו
תלמידיו הבולטים של רבא היו רב פפא, רב הונא בריה דרב יהושע, רב נחמן בר יצחק, רב שמעיה בר זעירא ורבים מאמוראי הדור החמישי; גם כמה מאמוראי הדור השישי, כרבינא הראשון, אמימר ומר זוטרא, הספיקו בצעירותם ללמוד ממנו. לאחר מות אביי התמנה רבא לראש הישיבה, ורוב התלמידים עברו איתו למחוזא שם לימד ארבע עשרה שנה. כמו כן נמנה רב זביד השני על תלמידיו.
על אחד מהדיונים שבו השתתפו רב פפא ורב הונא בריה דרב יהושע ורבינא, מסופר, כי רבא דן במקרה שאדם האומר לאדם אחר "משוך בהמה זו וקנה אותה יחד את כלים שעליה", וחבירו משך את הבהמה במטרה לקנות את הכלים שעליה בקנין חצר, ומסיק: רבא מסיק כי גם אם הבהמה עמדה היא נקראת "חצר מהלכת" מכיוון שהיא מסוגלת ללכת, ורק אם כפותה ונלקח ממנה זמנית הכח לנוע, היא נקראת "חצר שאינה מהלכת". באותה הזדמנות, שאלו רב פפא ורב הונא בריה דרב יהושע את רבא, מה ההלכה באדם המהלך בספינה וקפצו דגים ונפלו לתוך הספינה, האם תחשב הספינה לחצר מהלכת. השיב רבא: הספינה אינה נחשבת לחצר מהלכת, שכן הספינה עצמה נחה ואין לו כוח תנועה, ותזוזתה באה מכח חיצוני - מי הים. רבינא שאל באותה הזדמנות שאלה דומה, הדנה באשה שהייתה מהלכת ברשות הרבים, והבעל זרק לה גט לתוך חיקה או לתוך הכובע של ראשה, האם נחשב הכובע שעל ראשה לחצר מהלכת, גם על כך השיב רבא שהכובע עצמו אינו נחשב לחצר מהלכת, כיוון שהוא זז רק מכח האשה שנעה תחתיו ומניעה אותו.
בין תלמידיו נמנה גם רב נחמיה בריה דרב יוסף שלמד רבות מהנהגותיו, הנסתרות והנגלות. כך למשל למד מפיו הלכה שאין מורים אותה לתלמידים ונחשבת להלכה ואין מורין כן, בנוגע להיתר השחזת סכין בחג בשינוי. הלכה מחודשת אחרת, לימד אותו רבא במתכוון. הוא שלח אותו להביא את תפיליו מביתו. כאשר הגיע לביתו של רבא, הוא מצא אותן בין הכרית למיטה בצד הכרית, שלא כנגד הראש. רב יוסף, שידע שהלילה הקודם היה ליל טבילה, הבין כי מותר אפילו לשמש את המיטה כאשר התפילין מונחות מתחת לכרית, אם הן שלא במקום הנחת הראש. הסיבה לכך היא, מפני שמוטב להרבות בשמירת התפילין - במקום שהדבר נחוץ - גם אם בכך הוא ממעיט במעט מכבודן של התפילין.
גם רב ספרא ורב אחא בר הונא נמנו בין תלמידיו, ורבא אף היה מטיל עליהם לפעמים מטלות שונות. על אחת מהן מסופר: איפרא הורמיז, אמו של שאפור המלך, שלחה לרבא קורבן וביקשה שיקריב אותו לאלוקים. רבא שלח את רב ספרא ורב אחא בר הונא לבצע את המטלה, וכך ציווה אותם: קחו שני עובדי כוכבים בני אותו גיל (ליופי), וחפשו מקום שבו העלה הים שרטון כך שהקרקע תהא כזו שלא השתמש בה אדם מעולם ותהא ראויה לשמש כמזבח, והם יביאו לשם עצים שלא השתמש בהם אדם מעולם ואינם נחשבים כ"שברי כלים", ויוציאו אש מאבנים ויקריבו את הקורבן במקום לשם שמיים. רבא ידע שרב ספרא אינו מבטל מתורתו שלא לצורך, ועל סמך כך אף נפסק פסק דין בבית דינו של רבא, בנוגע לדין תפיסת הבית, האומר כי ההכנסות וההוצאות שנגרמות על ידי אחד מהאחים מתפוסת הבית, שייכות לכולם בשווה. אם אחד מהאחים השקיע בנכסים, יש להניח שהוא עושה זאת בשביל כולם, וההכנסות גם הן לכל האחים. רב ספרא השקיע בנכסי אביו, וכאשר תבע אותו אחיו לפני רבא, פסק רבא כי במקרה שאדם עסוק כרב ספרא משקיע בנכסים, ברור והדבר שההשקעה היא רק לעצמו, שכן לאדם כזה, שאינו מבטל אף רגע מזמנו, אין זמן להשקיע בשביל אחרים. רב ספרא קרא לרבא, לפעמים, בתואר הכבוד "משה" - כינוי לגדול הדור, כמשה בדורו.
כמו כן נמנה עם תלמידיו רב שיזבי. כאשר רב שיזבי אמר דברי תורה שהיו קשים להבנה, הזהיר רבא לעיין בתוכן דבריו ולא לזלזל בהם, שכן הם נאמרו מפי אדם גדול. תלמיד אחר שלו היה רב רחומי שהיה לומד בישיבתו שבמחוזא כל ימות השנה, וחוזר רק בערב יום כיפור. תלמידים נוספים המוזכרים בכמה מקומות שאומרים מימרות בשמו, הם אבימי מהגרוניא, רב פנחס. תלמידים נוספים שלו היו רב שמואל בר זוטרא ומר שמואל מר.
משפחתו
רבא נישא לבתו של רב חסדא, מורו. על כך מסופר:. הסבר: בתו הילדה של רב חסדא ישבה בחיקו של אביה בעת שלימד את רבא ורמי בר חמא. שאל אותה אביה: את מי מהם את רוצה (כחתן)? ענתה לו: את שניהם. אמר רבא: ואני האחרון. ואכן, רמי בר חמא היה בעלה הראשון של בתו של רב חסדא, ולאחר פטירתו נשאה רבא.
על אהבתו של רבא לאשתו ניתן ללמוד מהסיפור הבא: אביי ורבא הלכו לפותר חלומות. אביי נתן לו זוז, ורבא - לא. עקב כך, את חלומותיו של אביי פתר הפותר לטובה, ואת חלומותיו של רבא - לרעה (ובכלל זה שימותו אשתו וילדיו). כאשר התברר לרבא שמדובר בנוכל, אמר לו:. תרגום לעברית: רשע, בידך היה הדבר וציערתני כל כך! על הכול אני מוחל לך, מלבד בתו של רב חסדא.
רבא סמך על אשתו באופן מיוחד. הגמרא מספרת על שתי נשים שבאו לדין תורה לפני רבא, האחת תבעה את השנייה בסכום כסף, והשנייה כפרה והכחישה את כל המעשה. מתקנת חכמים, במקרה כזה צריכה האישה שנתבעה להישבע שבועת היסת, כדי להיפטר מהתשלום. אך אשתו של רבא - בתו של רב חסדא העידה לפניו, כי אותה אישה נוהגת להזכיר שם שמיים לבטלה וחשודה על השבועה. רבא אמר, כי מכיוון שהוא יודע שאשתו לא משקרת מעולם, הוא סומך עליה בעיניים עצומות. לעומת זאת במקרה אחר שבא לפני רבא, העיד לפניו תלמידו המובהק רב פפא כי אדם המחויב שבועה, הוא חשוד על שבועת שקר. במקרה זה לא סמך רבא על דבריו, באומרו שצריך דווקא עדים. לפליאת תלמידיו הסביר רבא: את אשתי אני מכיר היטב ויודע בבירור שאינה משקרת. את רב פפא איני מכיר אישית ברמה כזו שאוכל להעיד שאינו משקר, והסברה שאינו משקר כתלמיד חכם וכיהודי כשר אינה יותר מגדר של חזקה, שאי אפשר להוציא ממון על פיו.