cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
הפירמה
תקציר העלילה
לאחר שמיץ' עובר בהצלחה את בחינות ההסמכה פוגש אותו אדם בשם ויין טרנס (אד האריס) המזדהה כסוכן ה-FBI ומגלה לו כי מתנהלת חקירה נגד החברה שבה עבד בחשד שהיא עובדת בצורה בלתי חוקית להעלמות מס ולהלבנת הון של לקוחותיהם שבהם משפחת מאפיה גדולה משיקגו, וכי החברה מושכת אליה כ"מלכודת דבש" עורכי דין צעירים שלאחר זמן מסכימים לקחת חלק בעבירות האלה בגלל ההטבות הגדולות שהם מקבלים. החברה עוקבת אחריהם בכל פעולותיהם, כולל האזנה בעזרת מכשירי ציתות בביתם, ואין אפשרות לפרוש ממנה.
טרנס לוחץ על מיץ' לשתף פעולה עם ה-FBI ולהעביר אליהם מסמכים מפלילים אחרת ייכנס גם הוא לכלא. מיץ' דורש כתמורה כסף ושחרור אחיו ריי (דייוויד סטראתיירן) הכלוא בבית סוהר באשמת רצח.
מיץ' נפגש עם חוקר פרטי, שוטר לשעבר ומבקש ממנו לפתוח בחקירת מקרי המוות בחברה. לאחר שהוא עוזב נכנסים שני אנשים מהחברה ולאחר שאינו עונה על שאלותיהם הם הורגים אותו. מזכירתו תמי (הולי האנטר) מצליחה לברוח ולהצטרף אחר כך למיץ'.
מיץ' מוסר למנהלי החברה כי ה-FBI לוחץ עליו לשתף פעולה. הם חושדים בו לאחר שהם מגלים שיש לו אח בבית כלא שלא דיווח להם. הם מציגים לפני מיץ' את התמונות המרשיעות מאיי קיימן ומתרים בו כי יראו אותן לאשתו אבי אם יבגוד בהם.
בינתיים מקבלים בחברה הודעה כי אחיו של מיץ' השתחרר על ידי ה-FBI והם מניחים שזה היה התשלום שלהם על שיתוף הפעולה שלו. כשיוצא מיץ' מחדרו של אברי הוא מוזמן לחדר ההנהלה, אך יודע כי נתפס. הוא מתחיל בריצה מטורפת ברחבי ממפיס כששני שליחי החברה רודפים אחריו במטרה לחסל אותו.
המרדף מסתיים כאשר אחד הרודפים הורג את חברו בטעות ומיץ' מצליח לחסל את היורה.
בינתיים מגיעים נציגי המאפיה משיקגו ומיץ' נפגש אתם ומעלה הצעה שייצג אותם כעורך דין נגד החברה שחייבה אותם ביתר במליוני דולרים, וכי לא יסגיר שום פרטים נוספים עליהם ל-FBI ולא יפגע בחסיון עורך דין-לקוח. הם מקבלים את הצעתו להגשת התביעה שתהרוס את החברה וערבים לביטחונו. מיץ' ואשתו עוזבים את ממפיס לבוסטון באותה מכונית שהגיעו.
דודי גולדמן
דודי גולדמן (נולד ב-13 בפברואר 1955) הוא עיתונאי ישראלי המשמש ככתב המחשבים והטכנולוגיה של העיתון ידיעות אחרונות. מראשוני העיתונאים המסקרים את האינטרנט בישראל.
ביוגרפיה
דודי גולדמן נולד ב-13 בפברואר 1955 בעיר באר שבע, שם למד בבית הספר היסודי בארי. בשנת 1970 עברה משפחתו לתל אביב-יפו, ואת לימודיו התיכוניים סיים בגימנסיה העברית "הרצליה". ב-1973, סמוך לפרוץ מלחמת יום הכיפורים התגייס גולדמן לצבא הגנה לישראל ושירת ביחידת ההאזנה של חיל המודיעין. עם שחרורו מהצבא בשנת 1976 החל בלימודי תואר ראשון בספרות עברית באוניברסיטת תל אביב וב-1979 המשיך בלימודי פילוסופיה כללית באותוה האוניברסיטה. כמו כן, גולדמן הוא בוגר בית הספר למדעי היהדות של אוניברסיטת תל אביב. למד לתואר שני בספרות עברית באוניברסיטת תל אביב.
בחודש אוקטובר 1980, עם הקמתו של עיתון "העיר", גולדמן החל לכתוב בו ככתב כללי והתמקד בכתבות מסוג עיתונות חוקרת. במקביל לעבודתו בעיתון העיר ועד 1982 כתב גולדמן בשבועון "כספים", שם והתמחה בכתבות דיוקן של אנשי עסקים ודמויות בולטות בכלכלה המקומית.
בשנת 1981 החל לכתוב בשבועון אנשים ומחשבים, ולאחר שנה וחצי התמנה לעורכו הראשי. באותה שנה החל לעבוד במחלקת המוספים המקצועיים של עיתון הארץ, ושם ערך וכתב כתבות במגוון תחומים; מחשבים, תיירות וכיוצא בזה.
ב-1986 עזב את עבודתו בעיתון הארץ ובאנשים ומחשבים, השתתף בקורס הכתבים של קול ישראל והתמנה לכתב מחשבים וטכנולוגיה בידיעות אחרונות. בין השנים 1987–2001 עבד גם כעורך בדסק החדשות של העיתון.
באמצע שנות התשעים כתב תחקיר מקיף במוסף 7 ימים של ידיעות אחרונות, ובו סקר את רשת האינטרנט בישראל. ישראל עדיין לא הייתה מחוברת לאינטרנט (עד ל-1998), ובכך היה לאחד הכתבים הראשונים שסיקר את הנושא בכלי תקשורת ישראלי גדול. הכתבה הופיעה גם בבחינת הבגרות בעברית באותה שנה.
היה עורך ומגיש שותף של תוכנית טלוויזיה בשם "אינטראקטי-וי", תוכנית הטלוויזיה הראשונה בישראל שעסקה באינטרנט, ושודרה בתקופת שידורי הניסיון של הערוץ השני בתחילת שנות התשעים.
הנס קרוה
הנס קרוה (בגרמנית: Hans Kroh; 13 במאי 1907 – 18 ביולי 1967) היה מפקד בוורמאכט שפיקד על כוחות במלחמת העולם השנייה.
דודי גולדמן
ביוגרפיה
החל משנות התשעים גולדמן מלמד תקשורת ועיתונות במוסדות חינוכיים שונים, ביניהם המכללה למינהל. נוסף על כך, הוא מתנדב כמורה לאזרחות ותקשורת בבתי ספר תיכוניים ברחבי המדינה, ובעיקר בכיתות לתלמידים מתקשים. כמו כן היה חבר בוועדה מייעצת למשרד החינוך בנושא רתימת הטכנולוגיה לצורכי השכלה הומניסטית. משמש כראש הקורס לעיתונות בבית הספר חשיפה של האוניברסיטה, ומלמד עריכת חדשות.
הנס קרוה
ראשית חייו
קרוה נולד ב-13 במאי 1907 בהיידלברג, שהשתייכה לקיסרות הגרמנית. קרוה נכנס לאקדמיה לשוטרים ברנדנבורג-האוול ב-8 באפריל 1926 כשוטר. כחבר ב-Berlin SA, הוא השתתף ב-1933 במבצע האכזרי נגד תאים קומוניסטיים. ב-1 באפריל 1933 הועלה לדרגת לויטננט, וב-1 באוגוסט 1933 לדרגת אובר-לויטננט. ב-1 באפריל 1935 הוא עבר ללופטוואפה והפך למפקד פלוגה ומנהל הדרכה בבית הספר לצניחה בשטנדאל. ב-1 באוקטובר 1937 הוא הועלה לדרגת האופטמן, וב-1 בינואר 1939 מונה לקצין מטה בדיוויזיית האוויר ה-7.
מלחמת העולם השנייה
במהלך מלחמת העולם השנייה הוא השתתף לראשונה בכיבוש הולנד ומונה למפקד הגדוד ה-1 של רגימנט הצנחנים ה-2 ב-1 באוגוסט 1940. ב-1 במרץ 1941 הועלה לדרגת מיור. לאחר מכן השתתף במבצע מרקור ובמבצע ברברוסה, וב-21 באוגוסט 1941 קיבל על פעולותיו את עיטור צלב האבירים של צלב הברזל. לאחר מכן הועבר לצפון אפריקה ולאחר מכן לרוסיה בפעם השנייה, וב-24 בדצמבר 1942 קיבל את עיטור הצלב הגרמני בזהב. ב-16 בדצמבר 1943 מונה קרוה למפקד רגימנט הצנחנים ה-2, ובתחילת 1944 הוא נשלח לצרפת. ב-6 באפריל 1944 הועלה לדרגת אוברסט וקיבל תוספת עלי אלון לעיטור צלב האבירים של צלב הברזל, וב-1 ביוני 1944 מונה למפקד דיוויזיית הצנחנים ה-2.
ב-1 בספטמבר 1944 הועלה לדרגת גנרל-מיור, וב-12 בספטמבר קיבל את תוספת החרבות לעיטור צלב האבירים של צלב הברזל. בעזרת יחידתו הצליח קרוה להחזיק את מחוז סנט פייר בברסט מצפון לבסיס הצוללות עד ל-18 בספטמבר 1944, ולאחר מכן נפל בשבי צבא ארצות הברית, ממנו שוחרר באמצע 1948.
לאחר המלחמה
ב-1 ביוני 1956, התקבל קרוה לבונדסוור שזה עתה נוסד ושימש כמפקד הדיוויזיה המוטסת הראשונה בברוכסל. ב-1 בספטמבר 1957 הוא הועלה לדרגת בריגדה-גנרל, וב-1 ביולי 1959 הועלה לדרגת גנרל-מיור. לאחר שקיבל את הצלב הגדול של עיטור הכבוד של הרפובליקה הפדרלית הגרמנית ב-12 בספטמבר 1962, הוא פרש לגמלאות ב-1 באוקטובר 1962. לאחר פרישתו הוא התגורר בבראונשווייג, עד מותו ב-18 ביולי 1967.
נבחרת צרפת בכדוריד
נבחרת צרפת בכדוריד מייצגת את צרפת בטורנירים בינלאומיים שונים, בהם המשחקים האולימפיים, אליפות העולם בכדוריד ואליפות אירופה בכדוריד. הנבחרת זכתה 3 פעמים ברציפות בתואר האולימפי (בייג'ינג 2008, לונדון 2012,טוקיו 2020), 6 פעמים באליפות העולם (1995, 2001, 2009, 2011, 2015, 2017), יותר מכל מדינה אחרת ו-3 פעמים באליפות אירופה (2006, 2010, 2014).
נבחרת צרפת בכדוריד היא נבחרת הגברים הראשונה שהחזיקה בוזמנית בכל 3 התארים האפשריים (המשחקים האולימפיים, אליפות העולם ואליפות אירופה) והיא גם הנבחרת היחידה כולל לנשים שהשיגה הישג זה 3 פעמים. בהתאם לדירוג של האיגוד העולמי פדרציה הצרפתית מדורגת במקום ה-6.
היסטוריה
נבחרת צרפת השתתפה לראשונה באליפות העולם שנערכה בשוודיה ב-1954, אך סיימה במקום השישי והאחרון. היא השתתפה בכל האליפויות שנערכו עד 1970, אך לא הרשימה בהן. בשנות ה-70 ושנות ה-80 נעדרה מאליפויות העולם, למעט זו שנערכה בדנמרק ב-1978, בה סיימה במקום ה-16 והאחרון.
מאז 1990 חזרה צרפת להשתתף באליפויות העולם, ומאז שנות ה-90 השתלבה בצמרת הכדוריד העולמית. באולימפיאדת ברצלונה (1992) זכתה הנבחרת במדליית הארד, ובאליפות העולם שנערכה בשוודיה ב-1993 זכתה במדליית הכסף, לאחר הפסד לנבחרת רוסיה במשחק הגמר. באליפות אירופה הראשונה שנערכה בפורטוגל ב-1994 לא הצליחה לשחזר את הישגה, וסיימה במקום השישי. באליפות העולם שנערכה באיסלנד ב-1995 זכתה לראשונה בתואר העולמי, לאחר שגברה במשחק הגמר על נבחרת קרואטיה. גם באליפות אירופה שנערכה בשנה שלאחר מכן בספרד לא הבריקה, וסיימה במקום השביעי. באותה שנה סיימה במקום הרביעי באולימפיאדת אטלנטה (1996). באליפות העולם שנערכה ביפן ב-1997 סיימה במקום השלישי, ובזו שנערכה במצרים ב-1999 סיימה במקום השישי. בין לבין, סיימה שוב במקום השביעי באליפות אירופה שנערכה באיטליה.
במהלך העשור הראשון של המאה ה-21 המשיכה צרפת לבסס את עצמה כאחת הנבחרות המובילות. בשנת 2000 סיימה במקום הרביעי באליפות אירופה שנערכה בקרואטיה ובמקום השישי באולימפיאדת סידני (2000). ב-2001 אירחה לראשונה את אליפות העולם, וזכתה בתואר בפעם השנייה בתולדותיה, לאחר שגברה על נבחרת שוודיה לאחר הארכה. באליפות אירופה שנערכה ב-2002 בשוודיה שוב לא הצליחה לשחזר את רמתה מאליפויות העולם, והסתפקה במקום השישי. באליפויות העולם שנערכו בפורטוגל ב-2003 ובתוניסיה ב-2005 סיימה במקום השלישי, ובאליפות אירופה שנערכה בסלובניה ביניהן, סיימה שוב במקום השישי. באולימפיאדת אתונה (2004) סיימה את הבית המוקדם ללא הפסד, אך הפסידה לנבחרת רוסיה ברבע הגמר וסיימה במקום החמישי.
בשנת 2006 זכתה צרפת לראשונה באליפות אירופה, באליפות שנערכה בשווייץ, לאחר שגברה על נבחרת ספרד במשחק הגמר. שחקן הנבחרת תיירי אומייר נבחר לשוער המצטיין בטורניר. באליפות העולם שנערכה בגרמניה ב-2007 סיימה במקום הרביעי. בשנת 2008 סיימה במקום השלישי באליפות אירופה שנערכה בנורווגיה. שחקן הנבחרת ניקולה קרבטיץ' נבחר ל-MVP של הטורניר, ושחקן הנבחרת דניאל נרסיס נבחר לשישיית הטורניר. באותה שנה זכתה לראשונה בתואר האולימפי, באולימפיאדת בייג'ינג (2008), לאחר שגברה במשחק הגמר על איסלנד.
בשנת 2009 זכתה נבחרת צרפת באליפות העולם בפעם השלישית, לאחר שגברה על נבחרת קרואטיה בטורניר שנערך בזגרב. שלושה משחקני הנבחרת, מישאל גיגו, ניקולה קרבטיץ' והשוער תיירי אומייר, נבחרו בין ששת השחקנים הטובים בטורניר. בשנת 2010 הוכתרה בפעם השנייה כאלופת אירופה, לאחר שגברה במשחק הגמר על נבחרת קרואטיה. באליפות העולם שנערכה בשוודיה ב-2011 שמרה צרפת על תוארה, לאחר שגברה על נבחרת דנמרק בהארכה. השוער דאודה קרבואה רשם את אחוזי ההצלחה הטובים בטורניר (עצר 47.5% מניסיונות ההבקעה), וניקולה קרבטיץ' נבחר ל-MVP של האליפות. לאחר שניצחה ב-4 טורנירים גדולים ברציפות, איבדה צרפת את תואר אלופת אירופה, כשסיימה במקום ה-11 בלבד באליפות שנערכה ב-2012 בסרביה. עם זאת, בטורניר הגדול הבא, במסגרת אולימפיאדת לונדון (2012), שמרה על תוארה, לאחר ניצחון במשחק הגמר על נבחרת שוודיה. קרבטיץ' ואומייר נבחרו לנבחרת הטורניר. באליפות אירופה 2014 זכו הצרפתים בתואר לאחר ניצחון מול דנמרק במשחק הגמר 41-32 ושברה את שיא הכיבושים במשחק גמר במפעל, למעמד ה-MVP של משחק הגמר נבחר דניאל נרסיס.
יצחק מור
יצחק מור (1917 – 2007) היה אדריכל ישראלי, שתכנן בסיסי צה"ל רבים ובהם בניין מטה חיל האוויר הישראלי בקריה בתל אביב.
ביוגרפיה
מור נולד בשנת 1917 בצ'כוסלובקיה ושני הוריו נפטרו בגיל צעיר. אף על פי שהיה יתום וכמעט חסר כל, סיים את בית הספר התיכון והיה בין המצטיינים בציור ואמנות. את לימודי האדריכלות החל בטכניון בברלין אך בעקבות עליית הנאצים לשלטון, אולץ לפרוש בשנת הלימודים השלישית שלו. במרץ 1939, עלה לישראל באוניית מעפילים יחד עם עשרות יהודים צ'כים. הוא עבד כפועל במסגריה, ולאחר מכן התגייס לצבא הבריטי בו שירת בקסטינה (לימים בסיס חצור) ובגבול מצרים. בשנת 1940, חזרה הפלוגה לארץ ישראל ובנה איתה ביצורים בג'נין, סוריה ולבנון, שם רכש את ניסיונו הראשון בתכנון צבאי.
בשנת 1942, סיים קורס קצינים וקיבל אזרחות בריטית, ונשלח לאיטליה לבניית ביצורים נוספים. מור סייע בהברחת יהודים מחופשים לחיילים במדים לארץ ישראל.
לאחר שחרורו מהצבא, השלים את לימודי הארכיטקטורה בהצטיינות בטכניון בחיפה.
עם תחילת מלחמת העצמאות, שירת כקצין הנדסה בחטיבה 7.
בשנת 1962, הוביל את תכנון הקמת יחידת הבקרה (יב"א 509) בסמוך למצפה רמון.
בשנת 1950 הקים את משרדו "מור אדריכלים". בשנת 1962, בהוראת מפקד חיל האוויר עזר ויצמן, שהתרשם מעבודתו ביב"א, החל בתכנון בניית בסיס החיל בחצרים. במסגרת התכנון ערך סיורי הכנה מקיפים בבסיסים ברחבי אירופה ובהם בצרפת, אנגליה, גרמניה ושוודיה. זהו בסיס חיל האוויר הראשון שנבנה מן היסוד כבסיס חדש עבור חיל האוויר הישראלי, ולא על שטחי בסיס קיים של חיל האוויר המלכותי הבריטי.
לאחר מלחמת ששת הימים, תכנן את בסיסי חיל האוויר בעציון ואיתם, שבהם נעשה שימוש לראשונה בדת"קים תת-קרקעיים לתחזוקת מטוסי הקרב. בסיסים אלו הוחזרו למצרים בעקבות הסכם השלום בין ישראל למצרים. מור תכנן גם את בסיסי החיל במצפה רמון ועובדה.
בשנת 2006 התאחד מור עם משרד "יסקי אדריכלים" והם הקימו את המשרד יסקי מור סיון אדריכלים.
יצחק מור נפטר בשנת 2007, כשנה לאחר הקמת המשרד המשותף. בנו ממשיך את תפקידו בחברה עד היום.
פרוטון וירה
פרוטון וירה (באנגלית: Proton Wira) היא מכונית משפחתית מתוצרת יצרנית הרכב המלזית PROTON Holdings אשר יוצרה במלזיה בין השנים 1993–2009.
בנוסף לייצור במלזיה דגמי "פרוטון וירה" הורכבו באיראן, הפיליפינים, אינדונזיה ווייטנאם.
גמביט (סרט, 1966)
גמביט הוא סרט קולנוע אמריקאי מסוגת קומדיית פשע משנת 1966 בבימויו של רולנד ניס, עם מייקל קיין, שירלי מקלין והרברט לום בתפקידים הראשיים.
התסריט מבוסס על סיפור של סידני קרול, שלושה נוכלים גונבים פסל יקר ערך ממיליונר ערבי.
ב-2012 הופק רימייק בכיכובם של קולין פירת' וקמרון דיאז.
הסרט היה מועמד לשלושה פרסי אוסקר: ולשלושה פרסי גלובוס הזהב:
תקציר העלילה
שאבנדר מבחין בניקול הדומה לאשתו המנוחה והארי מציג אותם בתור סיר הרולד דין ואשתו ליידי ניקול דין. הוא מזמין אותם לדירתו המפוארת ומראה להם את הפסל היקר. הארי יודע מאמיל כי הפסל בתצוגה הוא העתק שנעשה על ידי אמיל וכי המקורי מוחבא באחת הפינות. הוא מתכנן את הפריצה ומגלה זאת לניקול אך היא נשארת איתו כי היא מתחילה להתאהב בו.
שאבנדר מזמין את ניקול לארוחה ולמופע במועדון והארי "לא מתנגד". בזמן הזה הוא פורץ לדירה ומנסה להתגבר על מערכת האזעקה. ניקול מתחמקת משאבנדר ומגיעה לעזור לו. הם מצליחים להוציא את הפסל מכלוב הזהב בו הוא נמצא אבל אז מופעלת האזעקה. ניקול בורחת והארי שם את ההעתק בפינה המוסתרת ואת המקורי הוא מחביא בתוך פסל של בודהא מעשה ידיו של אמיל.
הארי מצליח לברוח ולהגיע להונג קונג אבל ניקול נעצרת ומובאת לפני שאבנדר שגילה את הגנבה. הוא מתיר לה לטוס להונג קונג ולהזהיר את הארי כי לטובתו יחזיר את הגנבה.
בינתיים מתפרסמת ברחבי העולם הידיעה על גניבת הפסל היקר וערכו עולה. ניקול מגיעה להארי ומזהירה אותו. היא רוצה שיעזוב את עולם הפשע. הוא מגלה לה כי הפסל המקורי לא נגנב אלא המטרה הייתה לעורר פרסומת עולמית ולמכור את ההעתק שבידו בכסף רב כמו המקורי. כדי להראות לה שהוא עוזב את עולם הפשע הוא מנפץ את ההעתק. הוא "מקריב" את הפסל כדי לזכות באהבתה כמו בגמביט. הם מתחבקים ועוזבים. אמיל מקבל טלפון ראשון להזמנה, פותח בשמחה את הארון ששם עוד שלושה העתקים.
הארמייה החמישית (איטליה)
הארמייה החמישית של הצבא המלכותי האיטלקי (באיטלקית: Armata 5) הייתה ארמייה איטלקית שלחמה במהלך מלחמת העולם הראשונה נגד מעצמות המרכז, ופורקה עם סיום המלחמה. הוקמה מחדש במהלך מלחמת העולם השנייה, ולחמה לצד מדינות הציר.
מלחמת העולם הראשונה
הארמייה הוקמה לראשונה במהלך מלחמת העולם הראשונה ב-25 במאי 1916, כדי לבלום את מתקפת טרנטינו של הצבא האוסטרו-הונגרי. כמפקד הארמייה מונה פייטרו פרוגוני, אשר ב-19 ביוני הוחלף בסטימיו פיאצ'נטיני. הארמייה פורקה כבר ב-2 ביולי של אותה שנה.
מלחמת העולם השנייה
הארמייה הוקמה בשנית בלוב ב-7 בספטמבר 1939 במהלך מלחמת העולם השנייה. כמפקדה מונה איטלו גריבולדי. הארמייה הגנה על קירנאיקה והגישות לטריפולי מפני פלישה אפשרית של צרפת מתוניסיה ואלג'יריה. הצורך בארמייה פחת לאחר הקרב על צרפת, והארמייה הפכה למקור לאספקה ואנשים עבור הארמייה העשירית בגבול מצרים. הארמייה פורקה ב-16 בפברואר 1941. היא הוקמה פעם נוספת לתקופה קצרה בין 15 באפריל-5 בספטמבר 1941. היא הוקמה פעם שלישית ואחרונה ב-10 באפריל 1942, ובסיסה היה בפירנצה. היא הגנה על טוסקנה וסרדיניה, ובנובמבר הורחבו תחומי אחריותה גם לקורסיקה. עם כניעתה של איטליה בספטמבר 1943, פורקה הארמייה וחייליה נשבו בידי הגרמנים.
חבת הקודש
חיבת הקודש הוא מושג בדיני טומאה וטהרה, הנוגע גם בדיני קדשים, ולפיו, היותו של דבר קדוש בקדושת הגוף מאפשרת לו להיטמא אף אם לא הוכשר לקבל טומאה כנדרש בחולין, או אף אם מצד עצמו לא היה יכול לקבל טומאה כלל.
דין זה הוא אחד מכמה חומרות שיש בדיני טומאה וטהרה של קדשים לעומת דיני טומאה וטהרה של חולין או תרומה. ישנה מחלוקת האם חומרא זו היא מדאורייתא או מדרבנן.
הגדרה
על פי ההלכה, כאשר אדם, כלי או מאכל נוגעים בדבר טמא, הם נטמאים ממנו. אולם, בניגוד לכלים המקבלים טומאה מיד עם גמר מלאכתם והכנתם לשימוש, בטומאת אוכלין ישנו תנאי נוסף לקבלת טומאה, והוא שהמאכל נשטף באחד משבעת המשקים. עד שהמאכל לא נשטף במשקה הוא איננו מקבל טומאה כלל, אף אם יגע בדבר טמא. דין זה נקרא הכשר לקבל טומאה. בנוסף לכך, עצמים שאינם כלים וגם אינם ראויים למאכל אינם מקבלים טומאה כלל.
בדיני טומאת קדשים, ישנה חומרא ביחס לדין הבסיסי הזה, והיא המכונה "חיבת הקודש". שני דינים נפרדים כלולים בחיבת הקודש. האחד, שגם דבר שאינו אוכל, ולא אמור היה לקבל טומאה כלל, יכול להיטמא כשמדובר בקודש כאילו היה אוכל, למשל עצי המערכה של המזבח, הלבונה המוקטרת עם המנחות, והקטורת. דין שני הוא שאף על פי שאוכלים מקבלים טומאה רק לאחר הכשר, כאשר מדובר בקודש חיבת הקודש מחשיבה את האוכל כאילו הוכשר והוא מקבל טומאה גם בלי הכשר רגיל במשקה.
יש הסבורים, כי אף על פי שבחיבת הקודש כלולים שני דינים, כאמור, והיא מועילה הן להחשיב את החפץ כאוכל והן להכשיר אוכל לקבל טומאה בלי הכשר במים, לא ניתן לומר את שני הדינים באותו החפץ. כלומר, כאשר מדובר באוכל ממש חיבת הקודש מבטלת את הצורך בהכשר, אולם כאשר מדובר במה שאינו אוכל חיבת הקודש אמנם מאפשרת לו לקבל טומאה, אך רק לאחר הכשר במים.
גדר הדין
ריש לקיש הסתפק האם חיבת הקודש מועילה להכשיר לטומאה לחלוטין, או רק לעניין פסול הקודש משימוש. כלומר, לאחר שחיבת הקודש הכשירה חפץ כלשהו לקבל טומאה והוא נגע בטומאה, האם הוא נטמא לגמרי ולכל עניין, בדיוק כפי שהיה נטמא אילו הוכשר כרגיל ולא עקב חיבת הקודש, ועל כן יהפוך לולד הטומאה ויטמא דברים נוספים אם יגע בהם ("מונין בו ראשון ושני"); או שחיבת הקודש אינה מועילה כדי שהחפץ שהוכשר על פיה יטמא לגמרי, אלא רק גורמת לו להיפסל לשימוש אם נגע בטומאה, אך לא הופכת אותו לטומאה שבכוחה לטמא חפצים נוספים. ספק זה נאמר בשני החלקים השונים של דין חיבת הקודש.
התלמוד הבבלי דן בספק זה, ורב יוסף ואביי מסיקים כי מדרבנן ודאי שהאוכל שנטמא בחיבת הקודש יכול להמשיך ולטמא דברים נוספים, אך ספקו של ריש לקיש נותר בלתי פתור ביחס לדין הבסיסי מדאורייתא. אף שלשתי האפשרויות, אם כן, החפץ שנטמא מאוכל שהוכשר בחיבת הקודש הוא טמא, הנפקא מינה היא האם יש לשרוף אותו, כדי קדשים שנטמאו טומאה ודאית מדאורייתא, או שהוא אסור בשימוש עקב הטומאה מדרבנן, אך אין לשרפו. ספק זה לא נפשט בתלמוד הבבלי, אך בתלמוד הירושלמי פושטים את הספק שאוכל הנטמא בחיבת הקודש אינו עושה מניין, כלומר שאינו יכול להמשיך ולטמא דברים נוספים.
פסיקת הרמב"ם בספק זה אינה ברורה. במקום אחד הוא מביא את הספק כלשונו, מבלי לחלק בין דאורייתא ודרבנן; אך במקום אחר הוא כותב בסתם כי אוכל שהוכשר בחיבת הקודש מטמא אחרים.
מקור הדין ותוקפו
בגמרא בכמה מקומות נאמר שדין חיבת הקודש הוא דאורייתא. כמקור, מובאת דרשה על הפסוק הלומדת מהמילה "והבשר" לרבות שגם דברים שאינם מוכשרים לקבל טומאה בדרך כלל יכולים להפסל אם מדובר בקדשים. רש"י מציין שניתן ללמוד את הדין מהמילה "והבשר" שהיא מילה מיותרת בפסוק, או מוי"ו החיבור שבתחילתה.
אף על פי כן, נחלקו הראשונים בתוקפו של הדין. יש הסוברים שהוא אכן דין דאורייתא גמור. אולם, דעות אחרות סוברות שהוא דין מדרבנן והפסוק המובא בגמרא הוא רק אסמכתא. בתווך בין שתי גישות אלה, ישנם פוסקים המחלקים בין חלקים שונים בדין חיבת הקודש, שחלקם מדאורייתא וחלקם מדרבנן. התוספות מצטטים את דעת ר"י כי כללית אכן מדובר בדין דאורייתא, אך יישומו בעצים הוא דרבנן בלבד. הרמב"ן סבור כי יש לחלק בין שני הדינים שהוזכרו לעיל: חיבת הקודש שמבטלת את הצורך בהכשר לטומאה היא דאורייתא, אבל הדין המאפשר גם לדברים שאינם אוכל לקבל טומאה הוא רק מדרבנן. יש המציעים חילוק זהה, אך הפוך: חיבת הקודש המאפשרת לעצים ולבנונה לקבל טומאה אף על פי שאינם אוכל היא מדאורייתא ונלמדת מן הכתוב, אך חיבת הקודש המבטלת את הצורך בהכשר היא מדרבנן בלבד.
דינים
דין 'חיבת הקודש' נוהג דווקא בדברים הקדושים בקדושת מזבח, ולא בדברים הקדושים רק בקדושת בדק הבית. גם בדברים המיועדים מזבח, נוהג דין זה דווקא אם כבר חלה בהם קדושת הגוף (למשל באמצעות כלי שרת), כלומר שכבר התקדש גופם ולא ניתן לפדותם, אבל אם עדיין חלה בהם קדושת דמים בלבד (כלומר שהוקדשו אך עדיין לא התקדש גופם, ולכן ניתן יהיה לפדותם) לא נוהג בהם דין חיבת הקודש. אמנם, יש הסוברים כי מדרבנן חיבת הקודש נוהגת גם לפני קידוש בכלי שרת המחיל קדושת הגוף.
שיטת תוספות היא שמאחר שמקור הדין הוא מהמילה "הבשר", חיבת הקודש נוהגת דווקא בדבר מוצק הדומה לבשר, אך לא בנוזלים.
קומברה וייחה
קומברה וייחה (בספרדית: Cumbre Vieja, מילולית "פסגה עתיקה") הוא רכס של שרשרת פסגות געשיות באורך של 14 קילומטרים, ובגובה של קרוב ל-2,000 מטרים באי לה פלמה שבאיים הקנריים השייכים לספרד. כמה לועות געשיים ממוקמים על רכס הפסגה והמדרונות. חלקים מרכס קומברה וייחה שוכנים בפארק טבע באותו שם.
ב-19 בספטמבר 2021 החלה התפרצות געשית ברכס קומברה וייחה. בעקבות ההתפרצות, זרימת הלבה הגיעה ליישובים הסמוכים, גרמה לחסימת כבישים, ופגעה בצומח. ההתפרצות הסתיימה ב-13 בדצמבר 2021. הרכס התפרץ בעבר פעמיים במאה ה-20, בשנת 1949 (וולקאן סן חואן) ושוב בשנת 1971 (וולקאן טנגייה).
נתי סיידוף
ביוגרפיה
סיידוף התחיל את הקריירה שלו כסוחר יהלומים. בהמשך הוא ייסד בארצות הברית את חברת "קפיטל פורסייט אינווסטמנט" (Capital Foresight Investment) אשר עוסקת בהשקעות נדל"ן.
קומברה וייחה
מיקום
הרכס משתרע בערך בכיוון צפון-דרום ויחד עם הרכס הסמוך קומברה נואבה (Cumbre Nueva, "פסגה חדשה"), המתחברים ב"רפוחיו אל פילאר" (Refugio El Pilar [מילולית: מקלט העמודים]), מהווים את רכס ההרים המרכזי בחציו הדרומי של האי. בניגוד למה שהשם מרמז, רכס קומברה וייחה צעיר יותר מבחינה גאולוגית מרכס קומברה נואבה. מסלול טיול פופולרי, רוטה דה לוס וולקאנס (Ruta de los Volcanes, "דרך הרי הגעש", GR 131) עובר על קומברה וייחה. מהשביל נשקפים נופים רחבים של לה פלמה ושלושת האיים השכנים טנריפה, לה גומרה ואל איירו.
נתי סיידוף
ביוגרפיה
בתחילת שנת 2018 ניהל מגעים לרכישת השליטה בחברת התקשורת בזק, אך לבסוף נסג מעסקה זו. בסוף שנת 2018 רכש את השליטה בחברת הנדל"ן "שיכון ובינוי" מידי חברת אריסון השקעות שבבעלות אשת העסקים שרי אריסון.
קומברה וייחה
אקלים
לרכס ההרים יש השפעה משמעותית על האקלים של האי. יחד עם קלדרה דה טבוריינטה הגבוהה עוד יותר בצפון, הוא מחלק את האי לחצי מזרחי גשום וחצי מערבי צחיח יותר: רוח הסחר הצפון-מזרחית השוררת דוחפת גושי אוויר כנגד מורדות ההרים. האוויר עולה ויוצר עננים, שהגבול העליון שלהם גבוה יותר בקיץ ונמוך בחורף. עננים אלה מורידים מספיק גשם בכדי לאפשר שגשוג של יערות נשירים ואורנים נרחבים על המדרונות. אזור הפסגה, לעומת זאת, כבר נמצא באזור ההשפעה של רוח הסחר הנגדית. לכן הוא יבש יותר ולרוב נטול עננים. בשל הגובה, הטמפרטורה באזור הפסגה יכולה לרדת זמנית מתחת לנקודת הקיפאון בחודשי החורף.
נתי סיידוף
ביוגרפיה
סיידוף תומך בעמותות פרו ישראליות. הוא מכהן כסגן נשיא הארגון StandWithUs ואילו אשתו מכהנת כחברת הנהלה בארגון. בנוסף לכך הוא מכהן כחבר בהנהלת ארגון הקהילה הישראלית-אמריקאית ונאמן בהוועד היהודי-האמריקאי.
חיים אישיים
סיידוף נשוי לדבי ולהם שני ילדים. הם מתגוררים בשכונה היוקרתית בל אייר שבמערב לוס אנג'לס, קליפורניה. סיידוף הוא צאצא של יצחק סיידוף אשר היה מנכבדי יהודי בוכרה בשכונת נחלת שבעה בירושלים וממיקימי בתי סיידוף.
קומברה וייחה
גאולוגיה
ב-24 ביוני 1949 נפתח סדק מעל העיירה סן ניקולאס (San Nicolás), והלבה ממנו זרמה מערבה. הלוע העתיק דוראסנרו (Duraznero, "עץ אפרסקים" 1,820 מטרים) התפרץ גם הוא באותו היום, אך הלבה שנפלטה ממנו זרמה מזרחה. בתחילת יולי אותה שנה, הלוע העתיק אויו נגרו (Hoyo Negro, "חור שחור") פלט אפר געשי. עד ספטמבר 1949 זרמה לבה רבה מסן חואן (San Juan), שיצרה אדמה חדשה בחוף המערבי. לבה זו זרמה סביב העיירה סן ניקולאס, אך עדיין קברה כמה חצרות ובתים. לא היו קורבנות באירוע זה.
בשנת 1971 התפרץ הר טנגייה (Teneguía) בגובה 438 מטרים בקצה הדרומי של לה פלמה. שמו של הר הגעש מגיע מסלע קדוש לגואנצ'ים, רוקה טנגייה (Roque Teneguía), שם היה מעיין חם שנקבר במהלך התפרצות סן אנטוניו בשנת 1676. בתחילת התפרצותו יצר הטנגייה שישה פתחים מתחת לסן אנטוניו ליד פואנקליינטה, מהם יוצאים אדי גופרית לוהטים עד היום.
רכס הקומברה נמשך מדרום לטנגייה מתחת לפני הים. הרי געש תת-ימיים מוכיחים כי החלק הפעיל ביותר של רכס קומברה עדיין בים.
סכנת צונאמי
במהלך התפרצות הר הגעש סן חואן בשנת 1949, נוצר סדק באורך של שני קילומטרים בצלע ההר, וחציו המערבי של הקומברה גלש כמה מטרים לכיוון החוף המערבי. כמה גאולוגים חוששים כי בהתפרצות נוספת, מאגמה עולה יכולה לחדור לשכבות הסלע הנושאות מים של הקומברה. הטמפרטורה הקיצונית של המאגמה (בין 500 ל 1,170 מעלות צלזיוס) גורמת לאידוי כמעט מיידי של מים לאדים, וכתוצאה מכך נוצר פיצוץ המכונה התפרצות פריאטית. ההתפרצות עלולה להפוך את צלע ההר לבלתי יציב. כתוצאה מכך, עד 500 מיליארד טונות של סלע עלולים לגלוש לים. מפולת מאסיבית כזו תגרור מגה צונאמי באוקיינוס האטלנטי.
על פי מחקרים שנערכו על ידי האוניברסיטה הטכנית של דלפט, מפולת כזו לא סבירה ב-10,000 השנים הבאות, שכן הקומברה עדיין לא גבוה ולא תלול מספיק. מפולת של המדרון תתאפשר רק כאשר יתרחשו תנאים קיצוניים, כמו גשם כבד מאוד עם התפרצות געשית חזקה במיוחד בעת ובעונה אחת. החישובים של האוניברסיטה קובעים שנדרשים כוחות בסדר גודל של עד 28 טריליון ניוטון כדי לגרום למפולת כזו.
ההתפרצות ב-19 בספטמבר 2021
בספטמבר 2021 אירע נחיל עז של רעידות אדמה, שהשלטונות פירשו כאינדיקציה להתפרצות אפשרית והביאו לכך שרמת האזהרה נקבעה לצהוב. במקביל הורו לתושבים בדרום האי להתכונן לקראת פינוי אפשרי. הר הגעש התפרץ ב-19 בספטמבר בשעה 16:12 לפי שעון מרכז אירופה מעל לאס מנצ'ס (Las Manchas). בתחילה נוצרו שישה סדקים געשיים וניתן היה לראות מזרקות לבה. לאחר שעה נוצר ענן אפר מעל נקודת ההתפרצות הראשונה, שהגיע לגובה של 1,500 מטר. כמה קילוחי לבה זרמו דרך האזור המיוער לעבר האוקיינוס האטלנטי. לפני זה כמות רעידות האדמה עלו בחדות, בבוקר הייתה רעידת אדמה בעוצמה של 3.8. לאחר ההתפרצות הגדירו הרשויות את רמת האזהרה לאדום והחלו לפנות את האזורים בסיכון. נכון ל-21 בספטמבר, פונו יותר מ-6,000 תושבים מאזור ההר, חלקם מטודוקה (Todoque), וחלקם מהעיירה אל פאסו שפונתה לאחר שנוצר סדק געשי חדש והלבה ממנו מאיימת על העיירה. ב-25 בספטמבר הגיע עמוד ההתפרצות לגובה של 4 קילומטרים ושדה התעופה של האי נסגר בשל הצטברות אפר על מסלוליו. ב-28 בספטמבר הגיעה הלבה לחוף האוקיינוס האטלנטי לאחר שבדרכה היא הרסה מאות בתים. ב-24 בדצמבר 2021 הכריזו השלטונות בספרד שההתפרצות הסתיימה לאחר שמ-13 בדצמבר לא הייתה פעילות בהר. בסך הכל נהרסו בהתפרצות כ-3,000 מבנים, וכ-7,000 תושבים נאלצו להתפנות מבתיהם, אבל לא היו נפגעים בנפש.
מכון לבון
מכון לבון או בשמו המלא המכון לחקר תנועת העבודה ע"ש פנחס לבון, הוא ארכיון ומכון מחקר לתולדות תנועת העבודה היהודית בארץ ישראל ובפזורה היהודית. הארכיון הוקם על ידי דוד קלעי בשנת 1932 ועד הקמת בניין מכון לבון נקרא "ארכיון העבודה".
ארכיון העבודה
ארכיון העבודה הוקם בנובמבר 1932 ביוזמתו של ברל כצנלסון וש. איזנשטדט. הארכיון עסק באופן פעיל באיסוף חומר ארכיוני ממגוון גופים הקשורים לתנועת העבודה, וכן בשליחת שאלונים למילוי על ידי חברי התנועה. בראשית 1936 עבר הארכיון לבית האדום. בסוף 1941 הוחרם הבית האדום על ידי הצבא הבריטי, והארכיון נסגר. הוא חידש את פעולתו בסתיו 1942 ברחוב מקוה ישראל 17. בפברואר 1947 הוחרם המבנה ברחוב מקוה ישראל על ידי השלטונות הבריטים והארכיון הועבר חזרה אל הבית האדום. בשנת 1952 עבדו בארכיון, שהיה כפוף ישירות לוועד הפועל של ההסתדרות, שמונה עובדים. בשנת 1953 עבר הארכיון לבית ליסין.
מנהלו הראשון של הארכיון היה ד"ר ש. אייזנשטדט. אחריו ניהל את הארכיון, עד מותו, דוד קלעי. לאחר מכן ניהלו את הארכיון יעקב זרובבל ובנימין יצחק מיכלי.
הספרייה ההסתדרותית המרכזית
בשנת 1921 הוחל בהקמת ספרייה של ההסתדרות הכללית על בסיס ספריית ועדת התרבות של אחדות העבודה, שאיחדה בתוכה את ספרית פועלי הגליל וספריית פועלי יהודה. מטה הספרייה שכן בבית בין שכונות נוה צדק ונווה שלום וממנה הופצו ספרים לכ-60 ספריות מקומיות בריכוזי פועלים ברחבי ארץ ישראל. לספרייה היו שני ספרנים שאחד מהם היה נודד בין הספריות המקומיות להביא את הספרים אל הקוראים. בשנת 1925 כבר היו לספריה מעל 100 סניפים. בשנת 1928 היו לספריה 60,000 כרכים. בשנת 1930 חדלה הספרייה להתקיים ובמשך מספר שנים הספרים שכבו בלא שימוש והעלו אבק.
בשנת 1953 עברו חדרי העיון לבית ליסין, עם פתיחתו. לצד חדרי העיון נפתח גם ספרייה כלכלית על שם בננסון. לצדם של חדרי העיון קמו עם השנים ספרית הוועד הפועל, ספריה פדגוגית וספריה מוניציפלית על שם הגלר. בשנת 1961 הוחלט על איחודם לספריה מרכזית אחת שתתרכז במדעי החברה והרוח, תפעיל חדרי עיון ותשאיל ספרים רק דרך הספריות המקומיות של מועצות הפועלים. ספרי מדעי הטבע, ספרות ילדים וספרות יפה הוצאו מהספרייה. במהלך התארגנות הספרייה המאוחדת הוקם בה מדור בתחום מדע המדינה ויחסים בינלאומיים, על שם שמואל אלישיב, במימון משותף של משרד החוץ, ההסתדרות הכללית ומשפחתו.
מכון לבון
בנובמבר 1976 הוחלט על ידי המועצה להנצחת פנחס לבון להקים את מכון לבון, בניין בסמוך לבית הספר לפעילי ההסתדרות, אליו יועברו ארכיון העבודה והספרייה המרכזית של ההסתדרות, מבית ליסין. בנובמבר 1980 הונחה אבן הפינה לבניין של המכון. ההסתדרות הכללית תרמה את המגרש והבנייה מומנה על ידי ממשלת גרמניה המערבית. המכון נפתח לשימוש הקהל הרחב בשנת 1985.
היושב ראש הראשון של המכון היה מזכיר ההסתדרות, ירוחם משל. הוא נאלץ להתפטר ממשרה זו באוקטובר 1993, בעקבות תחקיר של ידיעות אחרונות, על בזבוזים של מיליוני שקלים בתקופת כהונתו.
בארכיון הגדול של המכון רוכזו תעודות, מסמכים, כתבי יד, דברי דפוס וכרזות, צילומים וסרטים, שנאגרו בארכיוני ההסתדרות הכללית וחבריה. בין השאר כולל האוסף כמחצית מעיזבון התמונות של הצלם אברהם סוסקין.
בשל גודלו של הארכיון וערכם של אוצרותיו, נעזרים בו חוקרים של תנועת העבודה, תולדות התנועה הקיבוצית ותולדות היישוב העברי בארץ ישראל.
אונדטרה
אוֹנְדַטְּרה (שם מדעי: Ondatra zibethicus) היא מין מכרסמים ממשפחת האוגריים, בו סוג ומין יחיד. היא מכונה גם חולדת המושק עקב ריח המושק המאפיין את פרוותה.
מאפיינים
תפוצתה של האונדטרה באמריקה הצפונית, בעיקר בקנדה, ארצות הברית וצפון מקסיקו. במאה ה-20 הוכנסה בידי האדם גם לאירופה הצפונית-מערבית, שם היא נחשבת למין פולש. האונדטרה לא הוכנסה לישראל, אליה הוכנס מכרסם שוכן מים-מתוקים ממשפחה אחרת, הנוטריה, שמוצאה באמריקה הדרומית.
האונדטרה יכולה להגיע לאורך 40–70 ס"מ ולמשקל 0.6-2 ק"ג. היא דומה במראה לאוגר או לבונה ובעלת פרווה הדוחה מים וזנב שרירי המשמש כהגה במים. היא ניזונה בעיקר מצמחי מים המהווים כ-95% מתזונתה ואולם היא תגוון בחרקי מים, צדפות, סרטני נהרות, צפרדעים, ראשנים, עופות וצבים קטנים.
האונטרות חיות בקבוצות קטנות סביב גדות האגמים והבריכות. באמריקה נצפו אונדטרות ששיתפו פעולה עם בונים בבניית הסכר וניזונו מהגזעים שלו בתוכו.
הפסטיבל הבין-לאומי ג'ורג'ה אנסקו
הפסטיבל הבין-לאומי ג'ורג'ה אנסקו (ברומנית: Festivalul George Enescu) הוא פסטיבל מוזיקה קלאסית ותחרות בינלאומית על שם המלחין הרומני ג'ורג'ה אנסקו, שמת ב-4 במאי 1955 לאחר מותו התייעצו שלטונות רומניה עם חשובי המוזיקאים הרומנים, בהם ג'ורג'ה ג'ורג'סקו, יון דומטרסקו, פאול קונסטנטינסקו, יאן קירסקו, גאורגה דומיטרסקו, סאבין דרגוי, טיבריו ברדיצ'אנו, אלפרד מנדלסון, ג'ורג'ה בראזול ויוסיף פרונר באשר לתשתיות לקיום פסטיבל מוזיקה שינציח את זכרו.
ההכנות נמשכו שלוש שנים, בזהירות רבה לקביעת ההקשר הפוליטי והפיננסי הבעייתי ברומניה של אותה תקופה. הפסטיבל הראשון נפתח ב-5 בספטמבר 1958 והיווה הצלחה גדולה לתרבות המוזיקה הרומנית בהקשר בינלאומי, שמצאה את מקומה ברשימת הפסטיבלים הגדולים בעולם, כגון פסטיבל ביירוית, פסטיבל זלצבורג, פסטיבל גסטאד, פסטיבל אלדבורו, פסטיבל מוסקבה, פסטיבל באדן באדן, פסטיבל בזאנסון, טנגלווד, פסטיבל המוזיקה של אספן ופסטיבל רוויניה.
נשיא הוועדה המארגנת היה טראיאן סבולסקו, שהיה גם נשיא האקדמיה הרומנית. האירוע נערך באתניאום הרומני ובבית האופרה והבלט של בוקרשט. בין המבצעים הבולטים שהוזמנו להופיע בפסטיבל היו אורחים מחו"ל, בהם קלאודיו אראו, מוניק האס, הלינה צ'רני שטפנסקה, יעקב זק, אנדרה גרטלר, יהודי מנוחין ודוד אויסטרך, שניגנו את הקונצ'רטו הכפול של יוהאן סבסטיאן באך, והמנצח סר ג'ון ברבירולי. בין השאר הוצגה בפסטיבל הראשון האופרה היחידה של אנסקו, "אדיפה", בניצוח קונסטנטין סילבסטרי.
פסטיבל ג'ורג'ה אנסקו התקיים שוב בשנים 1961, 1964, 1967, 1970, 1973, 1976, 1979, 1981, 1985, 1988, 1991, 1995, 1998, 2001, 2003 2005, 2007, 2009, 2011, 2013 ו-2015. כיום מתקיים הפסטיבל כל שנתיים, בחודש ספטמבר. פסטיבל אנסקו הוא פסטיבל המוזיקה הקלאסית הגדול ביותר ברומניה ומן הגדולים ביותר במזרח אירופה. התחרות נמשכת כשבוע, בשלוש קטגוריות שונות: הלחנה, פסנתר וכינור, ומושכת אליה מספר רב של מתמודדים. באופן מסורתי אירועי הפסטיבל נפתחים על ידי התזמורת הפילהרמונית ג'ורג'ה אנסקו.
מארי-לורנס יונגפלייש
מארי-לורנס יונגפלייש (בגרמנית: Marie-Laurence Jungfleisch; נולדה ב-7 באוקטובר 1990) היא אתלטית גרמנייה המתחרה בקפיצה לגובה.
ביוגרפיה
יונגפלייש נולדה בצרפת, בת לאם מגרמניה ואב ממרטיניק, היא הבכורה מבין שישה ילדים. בגיל שש עברה לפרייבורג וב-2011 לשטוטגרט.
היא זכתה באליפות גרמניה עד גיל 20 בקפיצה לגובה ב-2008 וב-2009, ובאליפות גרמניה עד גיל 23 ב-2011 וב-2012. ב-2011 וב-2012 סיימה שנייה באליפות גרמניה ובשנים 2013–2016 זכתה ארבע פעמים ברציפות באליפות המדינה.
באליפות אירופה באתלטיקה 2012 סיימה במקום ה-13 בתוצאה של 1.87 מטר ולא העפילה לגמר. באליפות העולם באתלטיקה 2013 סיימה במקום ה-11 בתוצאה של 1.92 מטר ולא העפילה לגמר. ב-2014 סיימה במקום השמיני באליפות העולם באולם בתוצאה של 1.92 מטר וחמישית באליפות אירופה בשיא אישי של 1.97 מטר. באליפות העולם באתלטיקה 2015 סיימה במקום השישי בשיא אישי של 1.99 מטר.
באליפות אירופה שנערכה באמסטרדם ביולי 2016 היא סיימה במקום חמישי בתוצאה של 1.93 מטר. שבוע לאחר מכן, בתחרות שנערכה בגרמניה ב-16 ביולי היא קבעה את שיאה האישי, 2.00 מטר. באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016) סיימה שביעית בתוצאה של 1.93 מטר. באליפות העולם באתלטיקה 2017 סיימה במקום הרביעי בתוצאה של 1.95 מטר.
באליפות אירופה באתלטיקה 2018 שהתקיימה בברלין זכתה במדליית ארד בתוצאה של 1.96 מטר. באולימפיאדת טוקיו סיימה עשירית בתוצאה של 1.93 מטר.
הרצל שבירו
הרצל שבירו (נולד ב-1951) הוא עורך דין ישראלי שכיהן כראש המחלקה לחקירות שוטרים בשנים 2003–2010.
ביוגרפיה
שבירו נולד בשער העלייה בן להורים שעלו מעיראק. הוא גדל במעברה ובשיכון תל גיבורים בחולון. כנער היה פעיל במק"י ומפיץ העיתון קול העם. למד בפנימיית בויאר בירושלים. בצה"ל שירת בחיל המודיעין, תחילה לא זכה לסיווג על רקע הפעילות הקומוניסטית שלו ושל בני משפחתו, אך בעקבות מכתב מחאה ששלח לשר הביטחון ורמטכ"ל עבר ליחידה מסווגת.
לאחר שחרורו למד משפטים באוניברסיטה העברית. כעורך דין עבד בפרקליטות מחוז ירושלים. ב-1995 עבר למחלקה לחקירות שוטרים כסגנו של ערן שנדר, עמיתו מהצבא ומפרקליטות המחוז. ב-2003 מונה לראש מח"ש וכיהן בתפקיד עד 2010. בתקופתו שקד על איזרוח המחלקה - החלפת החוקרים שעד אז רובם הגיעו משורות המשטרה, לחוקרים ללא רקע משטרתי.
הפרשות הבולטות ביותר שחקרה מח"ש במהלך כהונתו היו פרשת השוטרים הנוקמים שהטמינו מטעני נפץ בביתו ורכבו של ראש ארגון הפשע מיכאל מור, פרשת ניצב אורי בר-לב שנחשד בהטרדה מינית, פרשה שסיכלה את מינויו למפכ"ל ובדיקה מחדש של אירועי אוקטובר 2000. ב-2006 הוזהר על ידי ועדת זיילר שחקרה את פרשת האחים פריניאן כמי שנושא באחריות לכאורה בגלל אי פתיחה בחקירה בגין החשדות שניצב משנה יורם לוי מעורב בהדלפת מידע, קבלת שוחד וקיום קשרים בלתי ראויים ועל כך שלא ניתן הסבר ראוי לכך, אך בדוח הוועדה שמתח ביקורת על מח"ש לא הוסקו מסקנות אישיות נגדו.
לאחר סיום תפקידו במחלקה לחקירות שוטרים
במאי 2019, לצד בכירים לשעבר בפרקליטות המדינה ובייעוץ המשפטי לממשלה, חתם על גילוי דעת כנגד חקיקת פסקת התגברות והרחבת חוק החסינות.
אשלי ברטי
אשלי "אש" ברטי (באנגלית: Ashleigh "Ash" Barty; נולדה ב-24 באפריל 1996) היא טניסאית עבר מקצוענית אוסטרלית. דורגה במקום הראשון בעולם (12 באוקטובר 2020) בדירוג ה-WTA, התאחדות טניס הנשים.
ברטי זכתה 3 פעמים בטורניר גראנד סלאם ליחידות, באליפות אוסטרליה הפתוחה (2022), באליפות צרפת הפתוחה (2019) ובאליפות וימבלדון (2021). בנוסף לכך, היא זכתה באליפות סבב ה-WTA (2019) ובתואר גראנד סלאם לזוגות נשים באליפות ארצות הברית הפתוחה (2018).
ביוגרפיה
ברטי נולדה באיפסוויץ' בקווינסלנד שבאוסטרליה, וגדלה בפרוור ספרינגפילד של איפסוויץ'. היא האחות הצעירה מתוך שלוש אחיות. החלה להתאמן בטניס כבר בגיל 4 בהדרכתו של ג'ים ג'וייס, שמעולם לא אימן שחקנים בגיל כל כך צעיר, אך השתכנע לעשות כך בשל כישרונה הגדול. בהמשך התאמנה בהדרכתו של סקוט דרייפר. בגיל 15 החלה להתאמן בהדרכתו של ג'ייסון סטולטנברג ושהתה רוב הזמן באירופה.
תחילת הקריירה
ברטי דורגה במקום שני בעולם לנערות. באליפות וימבלדון לנערות שנערכה בשנת 2011 זכתה ברטי בתואר לאחר שניצחה את אירנה כרומצ'בה מרוסיה בשתי מערכות (7–5, 7–6(7–3)). באליפות ארצות הברית לנערות שנערכה באותה השנה הגיעה לשלב חצי הגמר שבו הפסידה לקרולין גרסיה מצרפת בשתי מערכות (3–6, 2–6).
2013
בשנה זו הגיעה ברטי בשלושת טורנירי הגראנד סלאם למשחק הגמר בטורניר לזוגות נשים ביחד עם קייסי דלאקווה מאוסטרליה. באליפות אוסטרליה הן הפסידו במשחק הגמר לשרה אראני ורוברטה וינצ'י מאיטליה (1 בעולם) בשלוש מערכות (2–6, 6–3, 2–6). באליפות וימבלדון הן הפסידו במשחק הגמר לפנג שוואי מסין ולשיה שוויי מטאיוואן (8 בעולם) בשתי מערכות (6–7(1–7), 1–6), ובאליפות ארצות הברית הפסידו לאנדריאה הלווצ'קובה ולוציה הרדצקה מצ'כיה (5 בעולם) בשלוש מערכות (7–6(7–4), 1–6, 4–6).
תואר גראנד סלאם ראשון בזוגות נשים
באליפות ארצות הברית שנערכה בשנה זו היא זכתה בתואר בזוגות נשים ביחד עם קוקו ואנדוויי מארצות הברית לאחר ניצחון על טימאה בבוש מהונגריה וכריסטינה מלדנוביץ' מצרפת (2 בעולם) בשלוש מערכות (3–6, 7–6(7–2), 7–6(8–6))
תואר גראנד סלאם ראשון יחידות
באליפות וימבלדון שנערכה ביולי הודחה בשלב שמינית הגמר על ידי אליסון ריסקה מארצות הברית (שחקנית לא מדורגת), ב-3 מערכות (3-6, 6-2, 6-3).
באליפות ארצות הברית שנערכה בספטמבר ברטי נוצחה בשלב שמינית הגמר על ידי ואנג קיאנג מסין (18 בעולם) בשתי מערכות (6-2, 6-4) ובטורניר זוגות לנשים היא הגיעה לשלב הגמר ביחד עם ויקטוריה אזרנקה מבלארוס שבו הן הפסידו לאליזה מרטנס מבלגיה ולארינה סבלנקה מבלארוס בשתי מערכות (7-5, 7-5).
2020
באליפות אוסטרליה שנערכה בינואר הגיעה ברטי לשלב חצי הגמר שבוא הפסידה לסופיה קנין מארצות הברית (14 בעולם) בשתי מערכות (7-68-6, 7-5), קנין זכתה בתואר. בשלב שמינית הגמר היא ניצחה את אליסון ריסקה (17 בעולם) ב-3 מערכות (3-6, 6-1, 4-6) ובשלב רבע הגמר היא ניצחה את פטרה קביטובה מצ'כיה (7 בעולם) בשתי מערכות (6-76-8, 5-7).
2021
באליפות וימבלדון שנערכה ביולי 2021 זכתה ברטי בתואר לראשונה בקריירה שלה לאחר ניצחון במשחק הגמר על קרולינה פלישקובה מצ'כיה (8 בטורניר) ב-3 מערכות (3-6, 7-6 7-4, 3-6).
2022
באליפות אוסטרליה הפתוחה שנערכה בינואר 2022 זכתה ברטי בתואר לאחר שניצחה במשחק הגמר את דניאל קולינס מארצות הברית בשתי מערכות (3-6, 6-7 5-7) וזכתה בתואר הגראנד סלאם השלישי ביחידות. במהלך כל הטורניר היא לא הפסידה אף מערכה. התואר הגיע לאחר 44 שנים שבהן לא זכתה אף טניסאית מאוסטרליה בטורניר זה.
בחודש מרץ הודיעה ברטי על פרישה ממשחק לאחר, שלדבריה, חשה תחושת מיצוי מהמשחק.
פרנסיס תומאס גרגורי
פרנסיס תומאס גרגורי (באנגלית:Francis Thomas Gregory; 19 באוקטובר 1821 - 23 באוקטובר 1888) היה חוקר ופוליטיקאי אוסטרלי.
יליד אנגליה, היגר עם משפחתו לאוסטרליה כילד. הוא היה אחיו הצעיר של החוקר והפוליטיקאי אוגוסטוס צ'ארלס גרגורי, שעשה גם את הקריירה שלו באוסטרליה.
ביוגרפיה
בשנת 1857 הוא הוביל משלחות לנהר מורצ'יסון העליון, ובאזורים רחוקים יותר מזרחה וצפונה בשנת 1858.
בשנה שלאחר מכן ביקר גרגורי באנגליה, כדי לשדל את ממשלת בריטניה לממן את חקר צפון מערב אוסטרליה. פרנסיס גרגורי האמין שהאזור עשוי להתאים לחקלאות מרעה או מטעים, המבוססים על שימוש בכוח עבודה קטן.
בשנת 1860, ממשלת מערב אוסטרליה הטילה על פרנסיס גרגורי לעמוד בראש משלחת לחקר פנים הארץ סביב מפרץ ניקול. החלק הדרום מערבי של אזור זה נודע לימים בשם פילברה. ממשלת בריטניה העניקה 2,000 ליש"ט להוצאות. המסע עזב את פרמנטל ב־23 באפריל 1861. ארבעה ימים לאחר מכן, בצ'מפיון ביי (לימים ג'רלדטון), הצטרפו לגרגורי שלושה מתנדבים שהקימו משלחת של תשעה. הם השלימו את נחיתתם ליד נהר הרדינג ב־24 במאי, והחלו לתור בפנים הארץ למחרת.
לאחר שהגיע לנהר פורטסוק, המשלחת עקבה אחרי מהלך הנהר במשך מספר ימים, לפני שפנתה לדרום-מערב בעקבות נהר הארדי. ב־25 ביוני, לאחר שהגיעו לקו רוחב 23 ° 56' דרום, הם החלו לחזור על עקבותיהם והגיעו למקום הנחיתה שלהם על החוף ב -19 ביולי. ב־29 ביולי הם החלו גיחה שנייה, צפונית מזרחית למסלול הקודם.
הם סיימו את המסע ויצאו חזרה לפרת', אליה הגיעו ב־9 בנובמבר 1861.
פרנסיס גרגורי דיווח כי ראה אדמה בגודל מעל מיליון דונם, המתאימה לרעייה. הוא גם הפנה את תשומת הלב לאפשרות לפיתוח ענף הפנינים. כתוצאה מהמסע למפרץ ניקול, זכה גרגורי במדליית הזהב של החברה הגיאוגרפית המלכותית (1863).
בשנת 1862 עבר גרגורי לקווינסלנד, שם כבר היה אחיו אוגוסטוס בולט כחוקר וכפוליטיקאי.
הוא התחתן עם מריון הום בשנת 1865, אחותו של חברו ובעל חסותו, ולטר סי הום. בשנת 1874 נבחר וכיהן כחבר במועצה המחוקקת בקווינסלנד. במשך תקופה קצרה במהלך 1883, שימש כמנהל הדואר הכללי של קווינסלנד.
מוות
גרגורי נפטר בטאוומבה ב־23 באוקטובר 1888 ונקבר בבית הקברות דרייטון וטאוומבה.
Acacia gregorii, מין של עץ שיטה, שהוגדר לראשונה באזור פילברה במהלך המשלחת בשנת 1861, נקרא לכבודו.
מספר קנודסן
מספר קנודסן Kn (אנגלית: Knudsen Number) הוא שמו של גודל חסר ממדים מתחום מכניקת הרצף, המגדיר את היחס בין המהלך החופשי של החלקיקים במערכת פיזיקלית מסוימת לסקלה המייצגת של המערכת. למעשה, מגדיר מספר קנודסן את התנאי לפיו ניתן להתייחס למערכת פיזיקלית כאל רצף ולהתעלם מההטרוגניות שלה.
המספר קרוי של שמו של מרטין קנודסן, פיזיקאי דני.
הגדרה
מספר קנודסן מוגדר על ידי היחס:
כאשר:
ככל שהמערכת קרובה יותר לרצף, נצפה לקבל Kn\ll1. יש לציין שלרוב יהיה המהלך החופשי גדול מהמרחק האופייני בין מולקולות, ולכן רשומה ההגדרה פעמים רבות רק בתור היחס בין המהלך החופשי לסקלת המערכת.
הסבר אינטואיטיבי למספר קנודסן
מספר קנודסן, כאמור לעיל, מגדיר מתי ניתן להתייחס למערכת מסוימת כאל רצף.
ענן כוכבים בין גלקטי, שהמהלך החופשי בו הוא מסדר גודל של 1010 ק"מ (כלומר, החלקיקים כמעט ולא נפגשים זה עם זה) אינו נראה, ממבט ראשון, כמתאים להנחת הרצף. מאידך, כאשר מסתכלים על סקלת הבעיה (גודל הענן), מגלים שהיא בסדר גודל של 1013 ק"מ, ושהנחת הרצף מתקיימת בה בקירוב טוב.
חזקה (הלכה)
חֲזָקָה היא סוג של כלל הלכתי המתבסס על הנחת סבירות, בין אם בנוגע לעולם הטבע ובין אם בנוגע לנפש האדם, כדי להכריע מצבי ספק. ישנן חזקות רבות הידועות בהלכה, הקובעות מהו המצב הסביר והטבעי במצבים שונים. חזקה יכולה להיסמך על מקרי עבר נקודתיים (כגון שור שנגח ההופך להיות מועד לנגוח) או על טבעו המובנה של אדם, בהמה או נכס. כלל החזקה הוא שסבירות זאת גוברת כל עוד לא הוכח אחרת. לדיני החזקות יש שימוש בכל תחומי ההלכה, כולל דברים שתוקפם מדאורייתא.
ישנם תחומי השקה בין דיני רוב לדיני חזקה, שכן על פי רוב ניתן לקבוע חזקה ורוב יכול להגדיר כי מצב מסוים הוא הפשוט יותר. לדוגמה, החזקה הקובעת שאישה יולדת בחודש התשיעי, מבוססת על המציאות שמוכיחה כי ברוב המקרים כך הוא המצב.
מספר קנודסן
השימוש במספר קנודסן
מספר קנודסן קובע את דיוק החישובים כאשר מתארים מערכת מסוימת באמצעות כלים שפותחו במכניקת הרצף או במכניקת הזורמים כמו משוואות נאוויה-סטוקס. ככל שמספר קנודסן יהיה קרוב יותר ל-1, כך ההנחות שנעשות, כאשר משתמשים בכלים אלו, יהיו פחות נכונות, והתוצאות שנקבל בעזרתן יהיו מדויקות פחות. במקרים בהם מספר קנודסן שווה בקירוב או גדול מ-1, יש צורך לעשות שימוש בכלים פיזיקליים אחרים כמו מכניקה סטטיסטית. גז עם מספר קנודסון הרבה יותר גדול מ-1 נקרא גז קלוש.
חזקה (הלכה)
יש להבחין בהבדל בין ה"חזקה" המשמשת ככלי משפטי והדומה לחזקה במשפט הישראלי, לבין קניין חזקה הקרוי גם הוא בשם "חזקה" ומשמעו עשיית פעולה מסוימת שנעשית באופן שגרתי רק על ידי הבעלים, ומשמשת כמעשה קניין.
סוגי החזקות
חז"ל השתמשו במונח "חזקה" בנושאים שונים. לעיתים צירפו למילה "חזקה" שם לוואי המבהיר את הנושא שבו עוסקת החזקה כגון: חזקת-כשרות או חזקת-ממון, ולעיתים לא צירפו מילת לוואי, והשתמשו במונח "חזקה" בלבד. לדוגמה:
חזקה (דמעיקרא)
חזקה דמעיקרא היא בין החזקות הבסיסיות ביותר, וכאשר מוזכר המונח "חזקה" במקורות ההלכתיים ללא תיאור נוסף, הכוונה היא בדרך כלל לחזקה זו. משמעה של חזקה זו היא שכאשר לא ידוע מעמדו של דבר מסוים בהווה, מניחים שהוא נותר במעמדו הידוע האחרון, כל עוד אין ידיעה על כך שמעמדו השתנה. התלמוד מציין עיקרון זה במילים: "העמד דבר על חזקתו" בארמית:.
התלמוד מסיק חזקה זו מפרשת נגעי בתים בתורה, מכך שהכהן מכריז על הסגרת בית שיש בו צרעת בהיותו מחוץ לבית, אף שבעת ההכרזה הוא אינו יכול לוודא שאכן המצב מצדיק הסגרה. את ההסגרה הוא מבצע על סמך מה שהוא ראה בבית קודם להכרזה, והכהן אינו צריך לחשוש שמא בזמן שחלף מהיציאה מהבית ועד ההכרזה, השתנה הנגע, ושוב הבית אינו מחויב הסגר.
בחזקה זו קיימים, למעשה, שני חלקים: חזקת הגוף, שהיא חזקה מציאותית, האומרת כי מציאות לא השתנתה אם לא ידוע אחרת, וחזקת הדין, האומרת כי דינו של דבר מסוים, לא השתנה כל עוד לא ידוע אחרת. שתי חזקות אלו, מכונות לרוב "חזקה דמעיקרא" או "חזקה קמייתא".
בעוד שלחזקת הגוף מקור מפורש בתורה - פרשת נגעים, נחלקו מפרשי התלמוד מה מקורה של חזקת הדין. יש שלמדו שמקורה אף הוא מפרשת נגעים, שכן סברה היא, שכאשר התורה חידשה את דין החזקה, אין עלינו לצמצם את דין החזקה רק למקרה פרטי שמוזכר בתורה, אלא יש ליטול רעיון זה ולהרחיב אותו גם באופנים שונים (בניין אב). אך יש שכתבו שמקור חזקת הדין בהלכה למשה מסיני.
הרב יחזקאל לנדא כתב, שכל מקור החזקה הוא מכח הפסוק, שממנו לומדים שאין לחשוש שמא השתנה מצבו של משהו בעבר מכח החזקה, אך הפסוק אינו מתייחס לשאלה האם בעתיד יתרחש שנוי. אך יש החולקים עליו בזה וסוברים שגם לעתיד יש חזקה.
חזקת הגוף מול חזקת ממון
ישנה מחלוקת תנאים באשר למשקל שיש לתת לחזקת הגוף כאשר יש סתירה בינה לבין חזקת ממון. דעת רבן גמליאל היא שישנה עדיפות לחזקת הגוף גם כנגד חזקת ממון, ועל כן ניתן לגבות ממון על סמך חזקת הגוף. לעומת זאת רבי יהושע מעדיף את חזקת ממון על פני חזקת הגוף, ועל כן לשיטתו לא ניתן לגבות ממון רק על סמך חזקת הגוף. עם זאת, גם לרבי יהושע חזקת הגוף גוברת על חזקות אחרות.
דוגמה: אדם נשא אישה, ולאחר נישואיו גילה כי אשתו אינה בתולה. המחלוקת הסבר
בין רבן גמליאל ורבי אליעזר, לבין רבי יהושע קיימת מחלוקת עקרונית לגבי מקרה שבו קיימות שתי חזקות, חזקת הגוף וחזקת ממון, הסותרות זו את זו - האם חזקת הגוף גוברת, או האם חזקת הממון גוברת.
חזקת הגוף מול חזקת הדין
נחלקו חכמים איזו חזקה גוברת כאשר חזקת הגוף עומדת בסתירה לחזקת הדין.
דוגמה
הקדמה: סדר הופעתם של נגעי הגוף באופן המטמא את האדם הנושא אותם הוא בהתחלה בהרת (סימן לבן על העור), ולאחר מכן צומח עליה שיער לבן. אם ראשית צמח שיער לבן בעור, ורק לאחר מכן הופיעה הבהרת, אין זה נגע שמטמא והאדם טהור. אם הבהרת והשיער הלבן מופיעים ביחד, ולא ברור מה היה קודם הבהרת או השיער, אנו הולכים אחר חזקת הגוף, ומכריעים את הספק שהאדם טהור.
המקרה: אדם נטמא באחד הנגעים הכתובים בתורה, כגון שחין או מכווה שהם פגימות בעור הנגרמות מדלקת או מאש, ולאחר מכן צמח בהן שיער לבן ונטמא. לפני שנטהר מנגעים אלו, התעורר ספק חדש, שכן הופיעה בעורו בהרת חדשה ובה שיער לבן ולא ברור מה הופיע קודם השיער או הבהרת. הסבר:
בין חכמים לבין רבי יהושע קיימת מחלוקת עקרונית, האם חזקת הגוף גוברת, או האם חזקת הדין גוברת.
חזקה העשויה להשתנות
חזקת הגוף העשויה להשתנות, כמו למשל פרה שעכשיו היא מעוברת, אך חזקה שבסוף 9 חודשים סופה ללדת. אין אנו יכולים לומר שהלידה התרחשה בוודאי בזמן המאוחר ביותר האפשרי, וייתכן בהחלט שהלידה ארעה קודם. שכן חזקה זאת אינה נחשבת לחזקה משמעותית כמו חזקת הגוף.
דוגמה: שור שנגח פרה מעוברת, וכאשר הגיעו הבעלים, הם מוצאים את הפרה כשהיא מתה, ולצידה הוולד וגם הוא מת. בעל הפרה טוען שבשעת הנגיחה היה זה כבר אחר הלידה, ועל כן הוא תובע בנזק גם את ערך הוולד. ואילו בעל השור טוען שבשעת הנגיחה האם עוד הייתה הרה, ועל כן הוא מודה רק בנזק הפרה ללא הוולד.
לא נוכל לבוא ולחשב ולקבוע שהיות וחזקה שפרה יולדת לסוף 9 חודשים, הרי שידוע לנו מתי נולד הוולד, שכן זאת חזקה העשויה להשתנות, ובמקרה שכזה מודה גם רבן גמליאל שהמוציא מחברו עליו הראיה.
דינה של חזקה העשויה להשתנות, נתון במחלוקת בין שמאי הזקן והלל הזקן. נשוא המחלוקת היא אישה נידה, שנגעה במאכלים טהורים, ולאחר מכן התברר שהיא טמאה בטומאת נידה, ולא ידוע אם בשעת הנגיעה הייתה כבר טמאה.
חזקת חיים
מי שנצפה בפעם האחרונה כשהוא חי, אף על פי שעכשיו אינו נמצא בפנינו, כל עוד לא התקבלה עדות שהוא מת, הרי הוא מוחזק כאדם חי. חזקה זו נחשבת לאחת מתולדותיה של חזקת הגוף, האומרת כי יש להניח שמצב מסוים לא השתנה אם לא הוכח אחרת. המשנה במסכת גיטין נותנת דוגמאות. ונחלקו אמוראים בגמ׳ בגיטין האם חזקה זו נאמרה אף בזקן שהגיע לגבורות (80) או שלא
חזקה הבאה מכוח רוב
גם אם מציאות מסוימת הוחזקה ככזו, על ידי השערה המתבססת על רוב המבסס את העובדה, ניתן לפסוק את ההלכה על פי חזקה כזו, ולקבוע כי מספק אין לחשוש שמא השתנתה המציאות.
חזקה זו, שימשה כמה מהראשונים בבואם לפסוק בשאלה נפוצה, באותם ימים: בהמה שנשחטה, ולאחר שחיטתה התעוררה שאלה האם נטרפה. השאלה היא, האם ניתן לאכול את בשרה, ובמיוחד התעוררה השאלה אודות הגבינות שייצרו מחלבה.
לבהמה כזו, אין חזקה האומרת כי מכיוון שלא הייתה טריפה בעבר - שהרי היא חיה למעלה משנים עשר חודש, מכיוון שזו הייתה חזקה שאינה מבוררת בשעתה. למרות זאת, ניתן להתיר אותה ואת גבינותיה לאכילה, מכוח כללי הרוב, האומרים כי מכיוון שרוב בעלי חיים כשרים ואינם "טריפה", הרי שכל בעל חיים שאין סיבה לומר כי הוא טריפה, יש להניח כי הוא כשר. מסיבה זו, גם כאשר כבר התעוררה שאלה וישנה סיבה לומר שהוא טריפה, יש לפנינו חזקה הבאה מכוח הרוב, שהרי באותה שעה בה לא ידענו האם בעל חיים זה הוא כשר או טריפה, היה עלינו להניח שהוא כשר ולא טריפה - כמו הרוב, ומכיוון שכך, כבר הוחזק זו שאינה טריפה, ויש להעמידה על חזקתה.
חזקה שאין אדם פועל בניגוד לטבעו או תכונותיו
כלל זה מסייע בידינו לפסוק כלפי אדם בדינים שונים:
חזקה על פי המוסכם בין בני המקום
סיטואציה כלשהי, שאין כל עדות לנכונותה, אך כך היא מוחזקת בעיני בני מקום פלוני, נחשבת היא כמציאות על כול ההשלכות ההלכתיות הנובעות מכך.
התלמוד במסכת קידושין מספר כדלקמן: "אמר רב חייא בר אבא אמר רבי יוחנן מלקין על החזקות, סוקלין ושורפין על החזקות...דאמר רבה בר רב הונא איש ואשה תינוק ותינוקת שהגדילו בתוך הבית, נסקלין זה על זה, ונשרפין זה על זה".
הסיפור מתייחס לארבעה בני אדם שחיו בבית אחד. גבר ואישה, ילד וילדה. אף אחד לא היה נוכח בחתונתם של הבוגרים, ואף אחד לא היה נוכח בלידת הילדים. אך בעיני בני העיר הם היו מוחזקים כזוג נשוי ושני ילדיהם, אח ואחותו.
כללי חזקה זו
כאמור, מעלת חזקה זו היא לא רק אם ההנחה הראשונית התקבלה על ידי חזקה דמעיקרא - כלומר שידוע היה בבירור שהמצב הראשון נקבע על ידי השערה נכונה, אלא גם אם התעורר ספק על מצב כלשהו, וייתכן שקביעתו מלכתחילה הייתה שגויה, גם במצב זה יש להותיר את ההנחה הקודמת על כנה עד שיתברר אחרת.
אודות מושג זה קובעת הגמרא כי "גדולה חזקה", כראיה מביאה הגמרא את המעשה בעזרא הסופר, כאשר עלו הכהנים לארץ ישראל, לאחר שחלקם הגדול התערב בנישואים עם נשים נוכריות, הוא אסר עליהם לאכול תרומות ומעשרות, אך התיר להם לפרוס את כפיהם בברכת כהנים, כיוון שהוחזקו בכך, אף על פי שאסורים בתרומות ומעשרות שלא הוחזקו בכך בגולה, מפני הפסולים שהתערבו בהם.