cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
בית בובות (מחזה)
עלילה
נקודת המוצא של המחזה היא סוף של סיפור ארוך שהתרחש כבר קודם. הקהל והקוראים מגלים אט אט את פרטי הסיפור דרך האקספוזיציה, שמתרחשת כבר בתחילת התמונה הראשונה בשיחתן של נורה ולינדה. כריסטינה לינדה היא חברת ילדות של נורה, אשר באה לבקר בעיר. בשיחתן נאמר כי בעבר תורוול הלמר, בעלה של נורה, לקה במחלה קשה, ועל מנת שיוכל להבריא נאלצה נורה לקחת הלוואה בעזרתה שלחה את הלמר לחופשה בדרום, על פי המלצת הרופאים. נורה, אישה קטנה וצייתנית, מתגאה מאוד במעשה שעשתה מאחר שבעלה ניצל ממוות, אף שבעלה הלמר מתנגד להלוואות מכל סיבה שהיא וטוען: "שום חובות! שום הלוואות! יש משהו לא חופשי, יש משהו מכוער, בבית שבנוי על חובות", ולכן הדבר נשמר בסוד מפניו. בנוסף, במהלך שיחתן נכנס קרוגסטד, המלווה בריבית, לביתם של נורה ותורוול. לינדה מיד מסתובבת אל החלון וכך מתגלה כי יש קשר בין השניים. בהמשך התברר כי בעבר היו ביניהם יחסים רומנטיים. נורה נאלצה לעבוד בכל מיני עבודות קטנות כגון רקמה, סריגה והעתקה כדי להחזיר את ההלוואה. את הכסף שקיבלה מתורוול לצורך בגדים וכדומה החזירה לקרוגסטד. במהלך שיחתן של השתיים, מבקשת לינדה מנורה את עזרתה במציאת עבודה כדי להתפרנס וגם כדי למלא את זמנה, כי אף אחד לא זקוק לה יותר, משום שבעלה ואמה נפטרו ואחיה גדלו. נורה מבטיחה לה לדבר עם הלמר, שבדיוק התמנה למנהל הבנק.
ככל שהמחזה מתקדם, מסתבכת נורה יותר ויותר בשקר שלה. קרוגסטד מגלה כי זייפה את חתימתו של אביה לפני מותו (כערבון להלוואה שניתנה מקרוגסטד) ובכך עברה על החוק. קרוגסטד, שכעת פוטר על ידי הלמר מהבנק, מנצל את מצבה של נורה ומנסה לסחוט אותה להפעיל לחץ על הלמר להעסיקו שוב, ומאיים שאם לא תעשה כן, יגלה להלמר את סודה. נורה מנסה לדבר עם הלמר, אך ללא הצלחה. הלה כבר העסיק את כריסטינה לינדה, והוא לא מוכן להעסיק גם את קרוגסטד, שבעבר פשע עקב מצבו הכלכלי.
בתחילת המערכה השנייה נורה שואלת את האומנת, אנה-מריה, שאלות בנוגע לעזיבת הילדים: האם בתה שכחה אותה, כתבה לה וכדומה.<BR> במערכה זו מתגלה כי ד"ר ראנק, חבר קרוב של משפחת הלמר, חולה במחלה ממארת, שחפת של עמוד השידרה (שהיא, לדבריו, עגבת שירש מאביו ההולל) וכי הוא על ערש דווי. בנוסף, בשיחתה של נורה עם ראנק, מתגלה כי ראנק ראה תמיד בנורה יותר מאשר מכרה: "אהבתי אותך אהבה עזה". בהמשך המערכה קרוגסטד מספר לנורה שהוא עומד לגלות להלמר על ההלוואה שלוותה נורה ממנו. נורה, מנקודה זו והלאה, מנסה בכל כוחה למנוע מהלמר לגשת לתיבת הדואר, מנסה למנוע את גילוי סודה, אך ללא הצלחה. בסופו של דבר ניגש הלמר לתיבת הדואר ומוצא את מכתבו של קרוגסטד. לאחר שקרא את המכתב, יוצא הלמר מחדר העבודה כועס מאוד. הסוד התגלה. נורה, שעד עכשיו הייתה העפרונית הקטנה, הזמיר, האישה שקיפצה לנגד עיניו של בעלה, הופכת בן רגע לאישה חזקה, אישה העומדת על רצונותיה. נורה מנסה תחילה לברוח, אך כשהלמר מונע בעדה, היא מושיבה אותו לשיחה האמיתית הראשונה ביניהם במהלך שמונה שנות נישואיהם. בתחילת השיחה מטיח הלמר האשמות קשות בנורה בנוגע לחיי הנישואין שלהם: "צבועה, שקרנית... מה אני מדבר, גרועה משקרנית – פושעת!", אך נורה לא נרתעת ומודיעה להלמר שהיא לא ממשיכה את חייה איתו, מציגה בפניו את הנישואים הצבועים שהיו לה איתו "אנחנו נשואים כבר שמונה שנים, תורוול. לא משונה בעיניך שזאת הפעם הראשונה שאתה ואני, בעל ואישה, יושבים לשוחח שיחה רצינית?". נורה מסבירה לתורוול שהיא עברה מבעלותו של אביה עליה, לבעלותו. כבר בתחילת המחזה אנו נחשפים לבעלותו של הלמר על נורה על ידי השימוש במונחי שייכות כגון "עפרוניתי", "נורה המסכנה שלי". וכן בהתנהגות של השניים בקשר, נורה מחביאה מהלמר את עוגיות המקרון שלה והוא מתגמל אותה בכסף. נורה מטיחה בפני הלמר את העובדה שהיא הייתה הבובה שלו. הוא לא נכנע ומנסה לשכנע אותה להישאר, אך נורה עוזבת ומשאירה את ילדיה עם הלמר על מנת שתוכל לנסות להסתדר בעצמה. נורה לא מחכה לבוקר ועוזבת באמצע הלילה.
הפקות
הפקה של המחזה בכיכובה של ג'סיקה צ'סטיין הייתה אמורה לעלות בלונדון בקיץ 2020. עקב מגפת הקורונה, ההפקה נדחתה למועד מאוחר יותר. בנובמבר 2022, הוכרז שההפקה תעלה במקום זאת בברודוויי בתיאטרון ההדסון. הוא עלה בתצוגה מקדימה בפברואר 2023 ונפתח רשמית מרץ. מככבים בו ג'סיקה צ'סטיין, אריאן מואיד, מייקל פטריק תורנטון ואוקייריאטה אונודואן. בשנת 2023 ההפקה קיבלה מועמדות לפרס טוני לחידוש הטוב ביותר למחזה.
ויליאם בולקום
ויליאם אלדן בולקום (באנגלית: William Elden Bolcom, נולד ב-26 במאי 1938) הוא מלחין ופסנתרן אמריקאי. בולקום הוא פרופסור להלחנה באוניברסיטת מישיגן. הוא נשוי למצו סופרן ג'ואן מוריס.
חייו
בולקום נולד בסיאטל, מדינת וושינגטון. בגיל 11 נרשם לאוניברסיטת וושינגטון ללמוד הלחנה באופן פרטי אצל ג'ורג' פרדריק מקיי וג'ון ורול ופסנתר אצל מאדאם ברת' פונסי ג'ייקובסון. בהמשך למד אצל דריוס מיו במילס קולג', אצל ללאנד סמית' באוניברסיטת סטנפורד ואצל אוליבייה מסייאן בקונסרבטואר של פריז, שם זכה בפרס שני להלחנה.
קריירת ביצוע
כפסנתרן, בולקום מרבה לבצע ולהקליט את יצירותיו הוא יחד עם ג'ואן מוריס. בולקום ומוריס הקליטו יחד עשרים אלבומים, החל ב"אחרי הנשף", קובץ שירים פופולריים מראשית המאה ה-20, הסוגה שהפכו להתמחותם העיקרית, יחד עם שירי קאבארט (במקרים רבים ממחזות זמר שנכשלו).
יצירות
שאר יצירותיו של בולקום כוללות שש סימפוניות, מספר קטעי רגטיים לפסנתר (שכמה מהם נכתבו בשיתוף פעולה עם ויליאם אלברייט) וארבעה כרכים של שירי קאבארט שזכו לאחרונה לביצוע חדש של מישל ודייוויד מאריי, עוד דואו של בעל ואישה. בולקום חיבר את הקונצ'רטו שלו "גיאה לשני פסנתרים ביד שמאל ותזמורת" לגארי גראפמן וחברו הקרוב לאון פליישר, הסוב לים שניהם מבעיות קשות בידיהם הימניות, המגבילות את יכולת נגינתם. לביצוע ראשון זכתה היצירה בבולטימור באפריל 1996. הקונצ'רטו בנוי כך, שאפשר לבצע אותו באחת משלוש דרכים - בכל אחד משני תפקידי הפסנתר בנפרד עם תזמורת מוקטנת או בשני תפקידי הפסנתר עם שתי תזמורות מוקטנות משולבות לתזמורת אחת מלאה. המבנה המאתגר הזה מחקה יצירה דומה של שלוש-באחת שחיבר מורו, דריוס מיו.
אנגסטרום
אנגסטרום או אנגסטרם (בשוודית: Ångström - נהגה אוֹנְגְּסְטְרֵם; ההגייה בעברית מבוססת על המונח באנגלית) היא יחידת מידה לאורך השווה ל- מטר, עשירית הננומטר או מאה פיקומטר, כלומר מאית המיליונית של סנטימטר. סימון היחידה הוא Å.
מדע הספקטרוסקופיה משתמש באנגסטרום למדידת אורכי גל של אור.
האנגסטרום קרוי על שמו של הפיזיקאי והאסטרונום השוודי אנדרס יונאס אונגסטרם (1814-1874), שהיה הראשון שהשתמש ביחידה זו.
פורמולה 1 עונת 1961
עונת 1961 היא העונה ה-12 של אליפות הפורמולה 1 שאורגנה על ידי הפדרציה הבינלאומית לרכב (FIA). במהלך העונה התקיימו שמונה מרוצים. פיל היל הוכתר כאלוף הנהגים לאחר שיריבו על התואר וולפגנג פון טריפס נהרג בתאונה במהלך הגרנד פרי האיטלקי. פרארי, קבוצתו של היל, זכתה לראשונה באליפות היצרנים.
תקציר העונה
בעונה זאת נעשה לראשונה שימוש במנועי 1.5 ליטר. רכבי פרארי ניצחו חמישה מתוך שמונה מרוצים בעונה. ארבעה ניצחונות הושגו על ידי נהגי הפרארי פיל היל ווולפגנג פון טריפס. ניצחון נוסף הושג בגרנד פרי צרפת על ידי ג'יאנקרלו בגאטי, שהתחרה באופן עצמאי. עבור בגאטי היה זה מרוץ הבכורה באליפות. המאבק על תואר האליפות בין צמד נהגי פרארי הסתיים בצורה טראגית לאחר שפון טריפס נהרג לאחר התנגשות בג'ים קלארק במהלך גרנד פרי איטליה. בתאונה נהרגו פון טריפס ו-14 צופים שעמדו בסמוך למסלול.
מלבד פון טריפס במהלך העונה נהרגו 2 נהגים נוספים: שיין סאמרס, שנהרג במרוץ שלא נכלל בסבב האליפות במסלול ברנדס האטץ' וג'וליו קבינקה שנהרג במהלך נסיעת מבחן במסלול מודנה.
שיטת הניקוד
הנקודות בכל מרוץ הוענקו לנהגים שסיימו באחד מששת המקומות הראשונים. הניקוד למנצח המרוץ שונה משמונה נקודות בעונות הקודמות לתשע נקודות. בחישוב נקודות האליפות הובאו בחשבון 5 התוצאות הטובות ביותר בלבד. הנקודות המופיעות בסוגריים כוללות את סך הנקודות שהושגו בעונה.
דירוג הנהגים
הטבלה כוללת רק נהגים שצברו נקודות במהלך העונה
שחארה
הר השחארה (בגאורגית: შხარა) הוא ההר הגבוה ביותר בגאורגיה. הר השחארה מתנשא לגובה של 5,201 מטר. חלק מהמקורות, ובכללם האנציקלופדיה הסובייטית הגדולה, מעריכים כי גובה ההר הוא 5,068 מטר בלבד, אבל זה איננו אומדן הגובה המערבי. במפות הסובייטיות הגובה המצוין הוא 5,158 מטר בנקודה הגבוה ביותר בצד המזרחי.
פורמולה 1 עונת 1961
דירוג היצרנים
עונה זאת הייתה העונה הרביעית של אליפות היצרנים. חלוקת הנקודות התבצעה בדומה לאליפות הנהגים. הניקוד ניתן ליצרן, בהתאם לתוצאה הגבוהה ביותר שהשיגו נהגי הקבוצה בכל מרוץ.
שחארה
ההר ממוקם בנפת מסטיה שמחוז סוואנתי, לאורך הגבול עם רוסיה, 55 מייל צפונית לכותאיסי, העיר השנייה בגודלה בגאורגיה. הפסגה נמצאת בחלק המרכזי שבין הרי הקווקז הגדול לרכס הדרום-מזרחי של האלברוס, ההר הגבוה באירופה. מדרונות הר שחארה מכוסים בכבדות בקרחונים, והפיסגה היא יעד פופולרי לטיפוס ולטרקים. מזג האוויר מאופיין בסופות רעמים תדירות. הפיסגה נכבשה בפעם הראשונה המתועדת, בשנת 1888, על ידי קבוצת המטפסים הבריטית-שוודית א. אלמר, ג'. קוקין וק. רות'.
דמות גבעה
דמות גבעה (באנגלית: Hill figure) היא יצירת אמנות שנוצרה בעבר הרחוק ולה חיקויים מודרניים, אשר נחקקה על צדה של גבעה (לרוב גבעה תלולה) שניתן לראותה מרחוק.
כאשר הדמות נעשית על ידי חפירה ומילוי המחפורת באבן גיר, נקראת היצירה "דמות גיר" (Chalk figure).
דמויות גבעה נפוצות באנגליה.
היסטוריה
יצירת דמויות הגבעה החלה בתקופה הפרהיסטורית, וכללה דמויות אדם (ג'יגאנטוטומיה) ודמויות בעלי חיים (לרוב סוסים - לאוקיפוטומיה), וכן דמויות אבסטרקטיות.
הסיבה ליצירת הדמויות אינה ידועה, והיסטוריונים סבורים כי מדובר ביצירות שנוצרו לצרכים דתיים. דמויות מאוחרות ודמויות מודרניות נוצרו כיצירות אמנות, ואף כפרסומות.
הדמויות נוצרו על ידי חפירה רדודה של הדמות בצלע הגבעה. חפירה זו חשפה את אבן הגיר שמתחת לאדמת הגבעה, ויצרה ניגוד לצבע הירוק של הגבעה.
מאחר שהחפירה שיוצרת את הדמות רדודה, היא מתמלאת בעקבות סחף בוץ שנגרם מגשם, ויש לחדש את החפירה מעת לעת.
בין דמויות הגבעה הידועות ניתן למנות את ענק קרן אבאס, הסוס הלבן של אפינגטון, האיש האבוד של וילמינגטון, הסוס הלבן של צ'רהיל, הסוס הלבן של פוקסטון, הסוס הלבן של קילברן, הסוס הלבן של וסטברי והאיש הארוך של וילמינגטון.
קולקטיביזציה
קוֹלֶקְטִיבִיזַצְיָה של החקלאות היא מעבר מחקלאות שבה לכל איכר יש משק לעצמו (שבו הוא מעסיק גם שכירים), לחקלאות מאורגנת ושיתופית, שבה כל אחד מהאיכרים שותף לעבודה החקלאית ולפירותיה.
ברית המועצות
משטרו של סטלין בברית המועצות כפה על האיכרים קולקטיביזציה של החקלאות. התוכנית נועדה להחליף את החקלאות הביזורית בחוות קטנות שהשתמשה באמצעים פשוטים ובסיסיים בלבד, בחקלאות ריכוזית המאורגנת בקולחוזים וסובחוזים, המשתמשת באמצעים מודרניים, בחוות גדולות, כך שניתן יהיה לייצר אוכל באופן יעיל יותר. בפועל גרמה התוכנית להרס מעמד איכרים שלם, ירידה דרסטית ברמת החיים של האוכלוסייה כולה, והאוכלוסייה הכפרית במיוחד, ולהתנגדות אלימה לשלטון בקרב מעמד זה.
סטלין האשים את מעמד האיכרים (המכונים "הקולאקים") בירידה בייצור המזון, וכינה אותם פרזיטים קפיטליסטים שארגנו התנגדות לקולקטיביזציה. מעמד זה דוכא בשיטות אכזריות של הרג והגליה למחנות עבודה במזרח הרחוק, כאשר הגדרת המילה "קולאק" התרחבה מהוראתה המקורית - בן מעמד האיכרים האמיד, לכל מי שהתנגד לקולקטיביזציה, הגדרה שכללה אנשים רבים שהיו רחוקים מלהיות עשירים.
היסטוריונים רבים מסכימים כי הקולקטיביזציה הכפויה גרמה לרעב המוני שגרם למיליוני מיתות בשנים 1932 ו-1933, במיוחד באגן הוולגה התחתון באוקראינה (שם אירע רעב המוני שכונה הולודומור). דובר אף על תופעה נרחבת של קניבליזם כתוצאה מן הרעב. כמו כן הושמד חצי מהמשק החי בברית המועצות.
הסוס הלבן של פוקסטון
הסוס הלבן של פוקסטון (באנגלית: Folkestone White Horse) הוא דמות גבעה בצורה של סוס לבן שנחצבה בגבעת צ'ריטון בפוקסטון שבמחוז קנט בדרום מזרח אנגליה. הסוס נחצב בשנת 2003 בסמוך לטרמינל מנהרת התעלה.
חציבת הסוס
חציבת הסוס על הגבעה תוכננה להיערך כחלק מאירועי שנת 2000 בבריטניה, אולם בשל שביתות וקשיים כלכליים היא התעכבה. מטרת בניית הסוס הייתה ליצור יצירת אמנות בסמוך לטרמינל מנהרת התעלה - יצירת אמנות מונומנטלית אשר תחקק בזיכרון הנוסעים בעזבם את המדינה. חציבת סוסי גיר היא מסורת בריטית שמקורה בתקופה הקלטית.
היצירה עוצבה על ידי האמן המקומי צ'ארלי ניווינגטון, אשר קיבל השראתו משרידי מצודה מתקופת הברזל המצוייה בקרבת מקום והנקראת בשם "גבעת הסוס". ארגון טבע אנגליה (English Nature) גוף הפועל לשמירת על נכסי טבע התנגד לפגיעה בנוף הטבעי בשל בניית הסוס, ואף פנו לראש ממשלת בריטניה לעצור את הבנייה, אולם הבנייה אושרה והעבודות החלו בספטמבר 2002. היצירה נבנתה בעבודת יד (מבלי שימוש בכלי חפירה כבדים) באמצעות מתנדבים. בורות רדודים בעומק 30 - 60 ס"מ נחפרו בגבעה, ומולאו באבני גיר.
מפלגת הירוקים וארגון חברי כדור הארץ פנו לאיחוד האירופי בקריאה לעצור את הפרויקט שכן הוא התבצע באתר טבע מוגן, ובעקבות הפניה הוציא האיחוד האירופי הודעה רשמית לממשלת בריטניה לפיה העבודה בלתי חוקית, וכי על הממשלה לעצור את העבודות ולשקם את האתר.
עבודות הבנייה הושלמו בראשית יוני 2003.
ב-18 ביוני 2004 הוטמנה באתר קפסולת זמן.
שירות בתי הסוהר הממלכתי של אוקראינה
שירות בתי הסוהר הממלכתי של אוקראינה  (באוקראינית: Державна кримінально-виконавча служба України, בקיצור ДКВС; מילולית: השירות הממלכתי לביצוע פלילי) הוא הגוף המרכזי של הרשות המבצעת באוקראינה בעלת מעמד מיוחד, המהווה את היחידה המרכזית לניהול מערך הענישה ובתי הכלא של אוקראינה. פעילות השירות מתואמת ומפוקחת על ידי משרד המשפטים של אוקראינה והוא אחראי לניהול כל מתקני המאסר והכליאה במדינה.
היסטוריה
השירות הוקם בשנת 1996 כיורש לגוף הכליאה הסובייטי, מינהל בתי הסוהר הראשי וקיבל את השם המחלקה הממלכתית לענייני כליאה של משרד הפנים.
בשנת 2010 אורגן מחדש ובשנת 2016 הועבר לאחריות משרד המשפטים ומוזג אל תוכו ובשנת 2017 אומנם הוענקו לו סמכויות חקירה עצמאיות, אך נושל מעמדו כגוף עצמאי.
גלעד כהנא
גלעד כהנא (נולד ב-1 בספטמבר 1970) הוא זמר, פזמונאי, משורר, שחקן, קומיקאי, סופר ומגיש ישראלי. הוא סולן ופזמונאי להקת הרוק "ג'ירפות".
ביוגרפיה
גלעד כהנא נולד במקסיקו להורים ישראלים שהיו שם בשליחות באותה תקופה. בגיל תשע שבה משפחתו לישראל עמו, והוא גדל בתל אביב.
בשנת 1992 הקים את להקתו "ג'ירפות" יחד עם יאיר קז, בעת שירותם בצה"ל כמש"ק חינוך בתותחנים.
כמוזיקאי
בשנת 1999 הוציאה הלהקה את אלבום הבכורה שלה "משוחח עם כסא".
בשנת 2000, לאחר שהפסיקה הלהקה את פעילותה, הוציא כהנא אלבום סולו ראשון בשם "שכחתי איך לאכול", שאותו הפיק והקליט בעצמו.
בסוף שנת 2002 חזרו "ג'ירפות" להופיע ויצאו לסיבוב הופעות ברחבי ישראל.
בשנת 2004 הוציא אלבום סולו שני באנגלית בשם "The Promised Landing" וכן את האלבום האינסטרומנטלי "360".
בשנת 2006 הוציא כהנא יחד עם "ג'ירפות" אלבום נוסף בשם "גג" שזכה לביקורות חיוביות ולהצלחה מסחרית כשהגיע למעמד אלבום זהב. בשנת 2009 הוציא כהנא ספר שירים בשם "מנוף מצביע אל הים", וכן אלבום באנגלית שנקרא "The Walking Man". שירי הספר והאלבום מבוססים על הליכות אינסופיות שכהנא ערך לאורכה ולרוחבה של תל אביב.
בשנת 2010 יצא אלבומה השלישי של להקת ג'ירפות, "אין כניסה לפילים".
בספטמבר 2011 הוציא אלבום חדש "Bad love" תחת השם The Walking Man. האלבום, שהושר כולו בשפה האנגלית, הופץ תחילה כאלבום מתנה לקוראי "עכבר העיר" שם מפרסם כהנא טור אישי שבועי. לאורך האלבום שרה הזמרת נינט טייב לצד גלעד כהנא.
פלורנס אייסי
פלורנס איסי (בצרפתית: Florence Ayisi; נולדה ב-1962 או 1964) היא אקדמאית ויוצרת קולנוע. הסרט שלה Sisters in Law זכה ביותר מ-27 פרסים (כולל Prix Art et Essai בפסטיבל הקולנוע בקאן בשנת 2005. וכן בפרס פיבודי) והיה ברשימה הקצרה למועמדות עבור פרס אוסקר בשנת 2006. היא זכתה בפרס "Breakthrough Brits" לכישרון קולנועי של המועצה הבריטית לקולנוע בשנת 2008. מאז שנת 2000 היא מלמדת קולנוע באוניברסיטת דרום ויילס.
גלעד כהנא
כמוזיקאי
בשנת 2013 יצא אלבומה הרביעי של להקת ג'ירפות, "צריך לסגור הכל". לאחר מכן החל לעבוד עם תמיר מוסקט על אלבום משותף, תחת השם "לא כוחות". הסינגל הראשון שהוציאו השניים תחת שם זה במאי 2013 נקרא "אני לא מאושר". לאחר מכן יצאו הסינגלים "להתבונן בך" (שלווה בקליפ בכיכובה של ליאת הר לב) ו"נדל"ן" (בהשתתפות מארינה מקסימיליאן), והאלבום המלא יצא במרץ 2014.
פלורנס אייסי
אייסי ייסדה את חברת ההפקות Iris Films ב-2005.
גלעד כהנא
כמוזיקאי
בנובמבר 2015 הוציא אלבום סולו חדש, "אפריקה שלי", בעקבותיו זכה בפרס לנדאו לאמנויות הבמה.
פלורנס אייסי
בשנת 2007 היא זכתה להכרה עבור עבודתה המייצרת קישור למדינות חבר העמים הבריטי בפגישה עם המלכה אליזבת.
גלעד כהנא
כמוזיקאי
בשנת 2017 יצא אלבומה החמישי של להקת ג'ירפות, "מי שלא חולם, כועס".
פלורנס אייסי
השכלה
אייסי סיימה תואר שני בהפקת קולנוע בבית ספר לקולנוע בלידס, ותואר שני בהפקת תיאטרון ותקשורת באוניברסיטת האל. יש לה גם תעודה בעיתונות והפקת טלוויזיה מהמרכז להכשרה בטלוויזיה באולפני פולהאם, שבלונדון. את התואר הראשון שלה באנגלית השלימה בקמרון בשנת 1986.
גלעד כהנא
כמוזיקאי
במקביל לקריירת הסולו ולפעילותו בלהקת "ג'ירפות", כתב כהנא מספר שירים לזמרים אחרים. בין היתר כתב את השירים "הצגה יומית" ליוני בלוך, "עכשיו מחר" לדויד ברוזה, "שוב אני לבד" ו"הזאב והאיילה" לאביתר בנאי, "מערבולת של חול" ללהקת הדג נחש, "כפפת זכוכית" לרונית שחר, "לובסטר" לברי סחרוף ובלקן ביט בוקס, ומספר שירים לאלבומו של ארקדי דוכין "חלומות למבוגרים". באלבומו של דודו טסה "הגולה" כתבו כהנא וטסה במשותף את המילים לרוב השירים. השניים כתבו יחד גם את שירה של יובל דיין "אל תאמר".
פלורנס אייסי
קבלה
מרשה מסקימון ודורותי סי רואו כתבו ש"הדיוקנאות של אייסי של חייהן של נשים אפריקאיות, המצוירים בניואנסים, דוחים סטריאוטיפים פשטניים, ומצביעים על כך שפוליטיקה מגדרית בעולם גלובלי לעולם לא יתחלק באופן קל על פי קווי המתאר של מדינות לאום, או 'מזרח' ו'מערב', או 'מפותחות' ו'מתפתחות'." במאמר משנת 2012 כתב אוליבייה ז'אן צ'ואף ש"קים לונגינוטו ופלורנס אייסי, בסרטן Sisters in Law, בולטות במקוריות שבה הן מתארות את דמותו של שופט בהקשר של חוסר ביטחון פוסט-קולוניאלי, כשהן מאירות זרקור על שתי נשים חזקות בתור הפנים של ביטחון אמיתי ויציבות שיפוטית". בביקורת אחרת, הסרט מתואר כ"עבודה בנויה היטב וממוקדת, שבאמת אומרת משהו על היבט קטן ואפשרי לעיכול של תרבות אחרת והאנשים שמעצבים אותה." ביקורת בכתב העת Black Camera מתאר את הסרט Sisters in Law כ"סרט שהופך חוויות לאוניברסליות מבלי לנכס אותן."
גלעד כהנא
כמוזיקאי
כהנא זוכה להכרה בזירת הרוק המקומית כזמר בעל נוכחות בולטת ועמדה ביקורתית כנגד הממסד השמרן. בראיונות שונים הדגיש את הערכתו למאיר אריאל ואף הושווה לאריאל על ידי מבקרים שונים.
בפברואר 2022 הוציא עם המפיק והמוזיקאי גיא מוזס את השיר "תראי אותי", סינגל ראשון מתוך אלבום משותף של השניים. על האלבום אמר כהנא שהוא.
בקולנוע ובטלוויזיה
ב-2010 השתתף כאורח בתוכנית האירוח של רוני קובן "24 שעות עם..." בערוץ 8. ב-2010 בסמוך ליציאת האלבום דאז, יצא גם הסרט התיעודי "ראיתי ג'ירפות בהודו", בו תועד כהנא יחד עם שאר חברי הלהקה במסע הופעות בהודו, אשר השתבש בעקבות פיגועי הטרור במומבאי בסוף שנת 2008.
בשנת 2015 קיבל כהנא תפקיד ראשי בסרט "סיפור על אהבה וחושך" בבימויה של נטלי פורטמן, המבוסס על ספרו של עמוס עוז, וגילם את דמותו של אריה קלוזנר (אביו של עמוס עוז).
בשנת 2016 החל לשחק בסדרה של yes "האחיות המוצלחות שלי", בתפקיד ספי.
בשנת 2018 יצא לאקרנים בישראל סרט הקולנוע של יבגני רומן, "האיש שבקיר", בו גילם כהנא תפקיד ראשי. הסרט צולם במשך שישה ימים בלבד בשנת 2015. בנוסף ב-2018 גילם את איתן בסדרה "ככה זה" שב-yes.
באוקטובר 2018 כהנא שפט בתוכנית הריאליטי המוזיקלית של רשת 13, "The Four".
בשנת 2021 השתתף כהנא פרסומת לחברת כלל ביטוח, יחד עם אייל קיציס, תוך שהוא שר גרסה של השיר "וואו" המותאמת לפרסומת, ובאותה שנה שיחק כהנא את האח של השטן בסדרת הנוער "האחיין שלי בנץ".
בדצמבר 2022 החל להשתתף באופן קבוע בתוכנית האירוח הסאטירית "מה שתגידו" של כאן 11.
אומנות פלסטית
כהנא יוצר קולאז'ים, הציג במוזיאון ינקו דאדא בתערוכה 'תגידי, זה אמנות?', בגלריה סוזי את תערוכתו 'פרה מורטום', ב'צבע טרי 8' בתערוכה 'גבולות בטוחים, יחד עם אלעד קופלר, במאי 2018 תערוכת יחיד בגלריה חזי כהן בתערוכה 'לכרות שמיים', בספטמבר 2019 בתערוכה 'בפעם אחרת' יחד עם אלעד קופלר, תערוכת היחיד 'יציאה מן הבונקר' בגלריה מאיה ביוני 2020, בתערוכה המשותפת "תהליך" במכון המים, הגלריה העירונית גבעתיים.
כהנא יוצר באמנות פלסטית. ביוני 2020, תערוכת קולאז'ים שיצר מכריכות ספרים נבחרה להופיע בגלריית מאיה בתל אביב.
בנוסף ייצר את הקולאז'ים בעטיפות האלבומים: גג (2006), צריך לסגור הכל (2013), מי שלא חולם כועס (2017) וכריכות הספרים: פיסוק של נעלמים ומנוף מצביע אל הים.
עיסוקים אחרים
בשנת 2003 פרסם כהנא ספר ביכורים בשם "תכנון להתאוששות מאסון", הכולל 35 סיפורים העוסקים בעולם שלאחר אסון גדול.
ב-2011 כהנא פרסם טור אישי שבועי ב"עכבר העיר".
ב-2017 התחיל לשדר תוכנית רדיו שבועית בשם "חתירה אל ההווה" בתחנת "כאן תרבות" של תאגיד השידור הישראלי.
חיים אישיים
כהנא היה נשוי לשחקנית טל ליפשיץ ואב לשתי בנות.
¡Uno!
(אחד בספרדית) הוא אלבום האולפן התשיעי של הלהקה האמריקאית גרין דיי. האלבום הוא חלק מטרילוגיית האלבומים "", שיצאו בספטמבר-דצמבר 2012. , הראשון שבהם, יצא בתאריך 25 בספטמבר 2012. לפי דבריה של הלהקה הטרילוגיה תחזור לשורשי הלהקה. הסינגל הראשון מהאלבום שיצא הוא Oh Love, אשר יצא ב-16 ביולי 2012 והציג סגנון אשר שונה מסגנונה הקודם של הלהקה. לסינגל יצא גם קליפ. שמו של הסינגל השני הוא Kill the DJ אשר גם לו יצא קליפ. לסינגל השלישי, Let Yourself Go, הלהקה הוציאה גם קליפ הופעה. ב-12 בספטמבר 2012 יצא הקליפ לשיר Nuclear Family וב-25 בספטמבר 2012 יצא קליפ לשיר Stay the Night. בשבוע הראשון ליציאתו נמכרו 139,000 עותקים של האלבום. בנוסף, האלבום זכה להיות אלבום כסף בבריטניה.
Oh Love
Oh Love יצא כסינגל הראשון מהאלבום. הסינגל יצא לאור ב-16 ביולי 2012. השיר בוצע טרם יציאתו בהופעה סודית של הלהקה, בה בוצעו מספר שירים חדשים.
השיר מציג פאנק רוק בשילוב סגנון ה-Power Pop שעד כה לא היה בשימוש בשירי הלהקה. הסגנון די דומה לרוק האלטרנטיבי. מעריצי הלהקה התאכזבו מהסגנון בגלל שהוא שונה מאוד מסגנונה של הלהקה ובגלל שהלהקה הודיעה שהאלבום יחזור לשורשיו ולפי השיר זה לא נראה נכון. בענייני אחרים השיר צלח וסגננו לא אכזב.
בתאריך 16 באוגוסט 2012 הוציאה הלהקה את הקליפ לשיר Oh Love. בקליפ נראים חברי הלהקה מנגנים את השיר ומולם יש חבורה של נשים בלבוש חושפני. הקליפ זכה עד כה למעל שישה מיליון צפיות (נכון ל-12 בנובמבר 2012).
Kill the DJ
Kill the DJ הוא הסינגל השני מהאלבום. הסינגל יצא ב-15 באוגוסט 2012. למרות שהוא הסינגל השני באלבום הוציאה הלהקה את השיר Let Yourself Go לפניו. השיר מציג את הסגנון החדש Power Pop ביחד עם סגנון חדש נוסף בשם דאנס פאנק ובנוסף יש בשיר מעט פאנק רוק, דבר שאיכזב את מעריצי הלהקה.
לשיר יצא קליפ ב-4 בספטמבר 2012. בתחילת הקליפ רואים את חברי הלהקה נוהגים באופנועים במדבר. אחרי הפזמון הקליפ עובר למסיבה. תחילה חברי הלהקה הולכים בין האנשים ובהמשך הם מנגנים על הבמה.
משאית גז
משאיות גז (בגרמנית: Gaswagen) היו אחד מאמצעי ההשמדה של היהודים על ידי הנאצים במסגרת "הפתרון הסופי".
היסטוריה
השמדת היהודים בשואה בוצעה במספר שלבים: תחילה, בהרג של בודדים (בתליה, בירי, בהכאה, בהרעבה ובדרכים נוספות); לאחר מכן בעיקר בבורות ירי; בהמשך בעיקר על ידי משאיות גז ותאי גזים המופעלים בפחמן חד-חמצני, ולבסוף, בעיקר על ידי תאי גזים (רצח בגז ציקלון בה).
בהתחלה, במהלך מבצע הרצח שלהם במזרח אירופה, האיינזצגרופן (עוצבות המבצע של האס דה), דחסו את היהודים למשאיות אטומות. אל תא הנוסעים של המשאית חיברו את צינור המפלט של המנוע וכאשר החלה המשאית לנסוע, הוזרם גז תחמוצת הפחמן מצינור המפלט לתא בו נכלאו היהודים והם נחנקו למוות. בתום הנסיעה פתחו את תא המטען והשליכו את הגופות לקברי המונים שהוכנו מראש.
לשיטה זו היו שתי מגבלות עיקריות מבחינת הגרמנים: למשאית אחת היה אפשר לדחוס כ-70 בני אדם - כמות מוגבלת יחסית לרצון ההשמדה, ולמפנים את הגופות היה קשה להתמודד עם המטלה. מגבלות אלו תרמו להקמת מחנות השמדה עם תאי גזים יעילים יותר לצורך רצח המוני.
משאיות גז שימשו גם במסגרת "המתת חסד" להריגת נכים וחולי נפש במסגרת תוכנית T4, ולהריגת שבויים סובייטים בזקסנהאוזן ב-1941.
ההערכה היא שברחבי שטחי הכיבוש של הנאצים נרצחו כ-700,000 יהודים באמצעות כ-120 משאיות גז.
היינריך ריינהולד
היינריך (יחיאל) ריינהולד (בגרמנית: Heinrich Reinhold; 5 במאי 1916 - ?) היה איש צבא ומשטרה יהודי יליד גרמניה שפעל בארץ ישראל בתקופת המנדט הבריטי בשורות מחתרת האצ"ל והתגלה כסוכן שתול של הבולשת הבריטית. כשנחשף נמלט מן הארץ.
ראשית דרכו
היינריך ריינהולד, ששמו העברי היה יחיאל, נולד בברלין בירת גרמניה ב-1916. בשנת 1934 עלה לארץ ישראל. בשנת 1937 הצטרף למשטרת היישובים העבריים ושירת בצפת. בעת שירותו קשר קשרים עם קצין יהודי במשטרת המנדט בשם מקס שינדלר, שהיה בעברו עורך דין וחוקר משטרה בברלין. בשנת 1943, בימי מלחמת העולם השנייה, התגייס לצבא הבריטי והוצב ביחידת קומנדו במסגרת הבאפס, שבה התמחה בחבלה והגיע לדרגת סמל. ב-25 במאי 1946 שוחרר מהצבא הבריטי כשדרגתו בעת השחרור רב-סמל. לאחר השחרור נתקבל לעבודה בשק"ם הבריטי ה-NAAFI. באותה עת הצטרף לאצ"ל בחיפה. בארגון ניתן לו הכינוי המחתרתי "ינאי" והוא הדריך את חברי הארגון בחבלה. ריינהולד השתתף בניסיון להטביע את אחת מאוניות הצי הבריטי. הכוונה הייתה להחדיר חביות נפץ לשטח הנמל באמצעות מכונית של הצי הבריטי, וריינהולד נבחר לנהוג במכונית בגלל מראהו החיצוני שהתאים לחייל בריטי, אך הפעולה בוטלה עקב תקלה.
סוכן הבולשת באצ"ל
הסברה שרווחה באצ"ל הייתה כי בזמן היותו של ריינהולד בחיפה הצליחה הבולשת הבריטית לגייסו כסוכן, וכי ריינהולד היה לסוכן הבכיר של הבריטים שפעל בשורות האצ"ל. באפריל 1946 עבר לירושלים, שם שימש מדריך בקורס למפקדים של האצ"ל, שבמסגרתו לימד את חניכיו להרכיב מטעני נפץ והדריך אותם אף באימוני שדה.
הפיצוץ במלון המלך דוד
מלון המלך דוד בירושלים היה המפואר במלונות ארץ ישראל בתקופת המנדט. בשנת 1938 העביר ממשל השלטון המנדטורי את מושבו לאגף הדרומי של המלון ושיכן בו משרדים אזרחיים וצבאיים בראשותם של פקידים וקצינים בכירים. מקום מושבו של ג'ון שאו, המזכיר הראשי של ממשלת המנדט, היה אף הוא במלון.
ב-22 ביולי 1946, בצהרי היום, משרדי הממשל המנדטורי שבבניין המו אדם. קבוצת אנשי אצ"ל מחופשים למלצרים סודנים הכניסה למלון כדי חלב גדולים, ובהם חומר נפץ, הפעילה את מנגנוני ההשהיה וברחה. הפיצוץ הרס את כל האגף הדרומי של מלון המלך דוד, על כל קומותיו. בפיצוץ נהרגו קרוב למאה אנשים, בריטים, ערבים ויהודים ועשרות נפצעו.
הפעולה הביאה לסיום שיתוף הפעולה בין שלושת ארגוני המחתרת ולפירוק תנועת המרי העברי והגבירה את האיבה שבין ההגנה לבין האצ"ל והלח"י. האצ"ל טען לימים כי סמוך למועד הפיצוץ הוא הודיע עליו למערכת העיתון "פלסטיין פוסט" ואף לקונסוליה הצרפתית.
כן טען האצ"ל (לאחר שהתברר דבר בגידתו של ריינהולד) שריינהולד, שהיה שותף לביצוע הפעולה, לא הצליח להעביר בזמן אזהרה למפעיליו על אודות ההתקפה הצפויה על המלון, והללו העדיפו שלא לפעול כל עוד לא הגיעה התראה מפורשת.
הפיצוץ בתחנת הרכבת בירושלים
בבוקר 30 באוקטובר 1946 התכנסו מספר אנשי אצ"ל בדירת אחד מחברי המחתרת בירושלים. מפקדם הציג בפניהם שלוש מזוודות נפץ ושק עם כלי נשק לקראת משימתם הבאה. ריינהולד שנועד להיות מפקד הפעולה לא הגיע לפגישה, וההנחה הייתה כי נאסר. הוא גם לא נמצא בחיפוש שאנשי האצ"ל ערכו בדירתו. המשימה שהוטלה על הכוח הייתה פיצוץ תחנת הרכבת בירושלים, כחלק ממאמצי הארגון לפגוע בתשתיות ששימשו את הממשלה והצבא הבריטיים, ולנסות לשתק את התנהלות השלטון באמצעות התקפות חוזרות על מתקניו. בפעולה השתתפו שמונה צעירים. שניים מהם כבר שהו בתחנה, מחופשים לסבּלים ערבים. יתר השישה הגיעו למקום במכונית, בהם מאיר פיינשטיין שנהג במכונית, ושני חברי מחתרת, גבר ואישה, שעמדו להתחזות לזוג נאהבים. כשהגיעו לתחנה נטלו חברי המחתרת שהתחזו לסבלים את המזוודות שבהן הוטמנו המטענים והניחום ליד קופות התחנה, אז הוצאו הנצרות והמזוודות מולכדו.
אנשי המחתרת חזרו אל המכונית, אולם הגבר והאישה שהתחזו לנאהבים נשארו בתחנה כדי להזהיר את האנשים שבתחנה מראש על הפיצוץ, זאת מאחר שהאצ"ל לא רצה שיפגעו אנשים אלא שתפגע התחנה בלבד והחליט לפרסם אזהרה. האישה הוציאה מתיקה מפת בד לבנה גדולה ופרשה אותה על המזוודות. על הבד נרשם בעברית, בערבית ובאנגלית "סכנה מוקשים!" ומתחת צויר סמל האצ"ל. בני הזוג התחילו להתרחק, אולם שני ערבים שהיו בתחנה הבחינו במתרחש והזעיקו את האנשים הרבים במקום לדלוק אחריהם. שניהם הוקפו בהמון רב. אחד המאבטחים שלף אקדח וירה מעל ראשי האנשים. האישה הצליחה להיחלץ מאחד הערבים שאחז בה, ומשתתפי הפעולה זינקו אל מכונית המילוט שיצאה בנסיעה מהירה מן המקום. בתחילה נראה היה כי הצליחו להימלט, אך לאחר רגע ניתכה אש כבדה מכל עבר ושריונית בריטית החלה לדלוק אחריהם. המכונית הגיעה אל מקום האיסוף בשכונת ימין משה, אז הבחינו כי כמעט כולם נפצעו, וכי ידו השמאלית של פיינשטיין רוסקה ושתתה דם. פיינשטיין רץ אל עבר בית מחסה ונכנס אליו. בעקבותיו הגיעו השוטרים שעקבו אחרי סימני הדם ועצרו אותו. מלבדו נתפסו שלושה ממשתתפי הפעולה האחרים. בינתיים ניסה קצין חבלה בריטי לנטרל את הפצצה, אולם זו התפוצצה, הרגה אותו וגרמה להרס בתחנה.
הבגידה נחשפה
לאחר הפעולה בתחנת הרכבת החלו אנשי אצ"ל לחפשו ועד מהרה נתברר להם כי ריינהולד – "ינאי", מי שהיה אמור להיות מפקד הפעולה ונעדר ממנה, הוא שהודיע לבריטים מראש על הפעולה, וכך נפלו משתתפי הפעולה לתוך המארב.
כבר לאחר הפיצוץ במלון המלך דוד היו מי שחשדו כי ריינהולד היה מקור להדלפות מידע על מחסני התחמושת של האצ"ל ולהלשנות על אנשי האצ"ל. אך לא היו ראיות לכך והוא אף ידע לרכוש את אמונם בכוח אישיותו ובזכות מומחיותו בחבלה. עתה נזכרו אנשי האצ"ל כי בפעולה לפיצוץ מלון המלך דוד, שבה נועד לו התפקיד להכין את מטעני החבלה ומנגנוני ההשהיה, נודע לו על כך רק לאחר שהועבר, 24 שעות לפני הפעולה, למקום מסתור. אנשי האצ"ל נזכרו כי הוא היה מתוח ועצבני וניסה באמתלות שונות לשכנע את חבריו לעכב את הפעולה וכן ביקש לצאת מן המסתור "רק לחצי שעה", אך מפקד הפעולה אסר על אנשיו לעזוב את המקום וכך נמנעה ממנו האפשרות להזהיר את הבריטים והללו לא פינו את המלון.
גורלו
לאחר הפעולה בתחנת הרכבת ריינהולד נעלם. בחיפוש שערכו בחדרו בשכונת רחביה נתגלו ראיות כי ניהל פרשיות אהבים עם כמה נשים בעת ובעונה אחת וכי היה קלפן. עקבותיו נעלמו אך אנשי האצ"ל לא הרפו. נתברר להם כי אמו של ריינהולד מתגוררת בכפר יונה. הם בדקו את דברי הדואר שלה וממכתבים ששלח לה נתגלה להם כי באותה עת, ב-1947, נמצא בנה בבלגיה. אליהו לנקין, מפקד האצ"ל באירופה, הטיל על אחד מאנשי האצ"ל, מרדכי שני, לצאת לבלגיה ולחטוף את ריינהולד. הסברה הייתה כי מטרת החטיפה הייתה חיסולו של ריינהולד. לשני נמסרה תמונתו של ריינהולד והוא הכין העתקים מן התמונה ושלח אותם לכל אירוע יהודי בבלגיה ובהולנד עם אחד מאנשיו כדי שינסה לאתרו ולזהותו אם יגיע לאירוע, אולם ריינהולד נזהר לנפשו ולא הגיע לאירועים.
במרץ 1947, כאשר ד"ר שמשון יוניצ'מן, מבכירי התנועה הרוויזיוניסטית, ביקר בבלגיה ביקש ממנו שני לערוך אזכרה בבריסל לעולה הגרדום שלמה בן-יוסף ולפרסם אותה ברבים, שמא יתפתה ריינהולד לבוא אליה גם הוא. ואכן כך קרה; בתום האזכרה ניגש אל הד"ר יוניצ'מן צעיר בלונדיני והציג עצמו כבית"רי לשעבר. שני שנכח אף הוא באולם זיהה את האיש והחל לעקוב אחריו. המטרה הייתה למשוך אותו למלכודת ולחסלו. ההזדמנות נוצרה כשריינהולד התפתה לבוא לפגישה עם שליחי האצ"ל ונכנס למונית. נהג המונית היה יהודי בלגי איש האצ"ל. בדרך עצר הנהג ולמונית נכנסו אחיו של הנהג ומרדכי שני. שני החל להלום בקת אקדח על ראשו של ריינהולד שלאחר מספר מהלומות איבד את הכרתו. אלא שתוך כדי כך הבחין הנהג במראה במכונית העוקבת אחריו. החל מרדף כשהמכונית העוקבת מנסה להדביקם. לפתע נתקעה מכוניתם בתעלה והמכונית הרודפת הצליחה להדביקם. מרדכי שני וחבריו הצליחו להשליך למי התעלה את כלי נשקם ואז הקיפו אותם שוטרים בלגים ועמם שני אנשים בלבוש אזרחי, שרק לאחר מכן נתברר כי היו אנשי הבולשת הבריטית. שלושת העצורים מסרו לשוטרים הסבר לחטיפה באומרם כי הם ניצולי השואה וכי ריינהולד הוא קאפו לשעבר שהם באו לנקום בו.
שלושת החוטפים הועמדו לדין. מרדכי שני נדון לשלוש שנות מאסר על חטיפה ולשישה חודשי מאסר נוספים על כניסה בלתי חוקית לבלגיה ואילו כל אחד משני האחים נדון לעשרים חודשי מאסר ושוחררו בתום שנה. לאחר כשנה במאסר נתבשר שני כי הוא עומד להשתחרר, אולם בהציצו בתעודת השחרור גילה כי הוא עומד להיות משוחרר אל אזור הכיבוש הבריטי בברלין, מאחר שהוא חתום על מסמך שלפיו הוא מצהיר (בשמו הבדוי) כי בכוונתו להגיע לשם. היה ברור לו כי המסמך המזויף הוא תוצרת הבולשת הבריטית שרצתה למשוך אותו לאזור הבריטי כדי לחקור אותו על פעולות האצ"ל באירופה. שני העדיף להישאר בכלא עד תום תקופת מאסרו.
ריינהולד עצמו, לאחר שחולץ מן המונית, היה יומיים במעצר ושוחרר לאחר התערבות המשלחת הצבאית הבריטית בבריסל, שטענה כי הוא חייל בריטי שהסתבך בקטטה ויישפט בבריטניה. הוא הועבר לאנגליה ושם נעלמו עקבותיו, ומאז לא נודע עליו דבר.
רמז לגורלו של ריינהולד היה בשנת 2005, כאשר אחותו, אווה ברלין, תושבת העיר פרינסטון בניו ג'רזי, פרסמה באתרי גניאולוגיה באינטרנט, כי היא מבקשת פרטים מכל היודע מקום הימצאו, במילים אלה:
מכך שבמשך כ-60 שנה לא יצר ריינהולד קשר עם אחותו, ניתן אולי ללמוד כי המוות מצאוֹ לפני זמן רב.
מחקרו של נרי אריאלי
ההיסטוריון נרי אריאלי, מנהל הארכיון לתולדות ההגנה, שבמסגרת ארכיון צה"ל, חקר את פרשת בגידתו של ריינהולד. בשנת 2004 כתב על כך מאמר, שמתבסס על מסמכי הבולשת הבריטית שנפתחו אז לציבור בארכיון לתולדות ההגנה שבניהולו. במאמר מספר גילויים חדשים על הפרשה. אריאלי מספר כי לאחר הפיצוץ במלון המלך דוד ברח ריינהולד למרכז ירושלים שם נלכד על ידי הבריטים ושוחרר לאחר התערבותו של קצין המשטרה מקס שינדלר, אך נעצר שנית בפקודתו של קצין הבולשת הבריטית או'סאליבן. במהלך חקירה זו מסר ריינהולד פרטים רבים על אנשי אצ"ל ושוחרר לאחר שהסכים לעבוד עבור הבולשת. לאחר שחרורו המשיך לפעול כחבלן באצ"ל מבלי שעורר את חשדם של חבריו. דבר בגידתו נתגלה לאצ"ל רק לאחר הפיצוץ בתחנת הרכבת בירושלים, אף כי לא שיערו את היקף בגידתו. הוא הוברח בידי הבריטים למערב אירופה בשם בדוי, הארי רוז, והשתקע בהמבורג. בזהותו הבדויה ניסה להתקרב לפעילי ההעפלה. הוא פעל כפרובוקטור ומסר לאצ"ל מידע על מחסני נשק בריטיים כדי שייפגעו בהם, בעוד הבריטים ממתינים להם, אולם האצ"ל לא ביצע את הפעולה משום שהודלף לו מידע כי הבריטים ממתינים לפעולה. חידוש אחר במאמר הוא כי מנחם בגין הורה לאנשיו, לאחר שריינהולד נתגלה בבריסל, לא להורגו אלא רק לחטוף אותו כדי להביאו למשפט בעוון בגידה.
במאמרו הגיע אריאלי למסקנה כי ריינהולד החל את בגידתו רק אחרי שנתפס על ידי הבריטים לאחר הפיצוץ במלון המלך דוד, אף שאנשי האצ"ל האמינו כי בגידתו החלה עוד לפני כן כשהופעל על ידי מקס שינדלר. אריאלי הביא במאמרו צילום של מכתב של קצין הבולשת או'סאליבן מדצמבר 1946, שסווג כ"סודי ביותר". במכתב זה מתואר לוח זמנים אחר המייחס את התחלת הבגידה לאוקטובר 1946, אולם בכל מקרה עולה ממנו כי התחלת הבגידה לא קדמה לפיצוץ מלון המלך דוד. במכתב כתב הקצין כי ב-18 בספטמבר דיווחה מפקדת הבולשת במחוז חיפה כי התקבל מידע שריינהולד, מומחה לחבלה, הוביל את ההתקפה על מלון המלך דוד ביולי, כי תיאורו הופץ בכל מחוזות המשטרה וב-28 באוקטובר 1946 הוא אותר ונעצר בידי הבולשת במחוז חיפה. בחקירתו מסר הצהרה שבה סיפק מידע על ארגון האצ"ל, פעולותיו ופעיליו ומקומות המפגש שלהם.
חזר למדינת ישראל ושירת בצה"ל?
בכתבה שנתפרסמה בעיתון מעריב ב-3 בספטמבר 1954 הועלתה סברה כי ריינהולד חזר לארץ לאחר הקמת המדינה ואף שירת בצה"ל. על פי עדויות שונות סופר בכתבה כי אדם בשם היינריך ריינהולד, שכתובתו בניו יורק, עסק בראשית שנות ה-50 בהברחת גרבי ניילון לישראל, מצרך שלא ניתן היה להשיגו בקלות בתקופת הצנע. ההברחה בוצעה באמצעות משלוח חבילות שבהן גרביים כאלו לאנשים שונים בתל אביב. הדבר עורר את חשדם של אנשי המכס והם פתחו בחקירה. במהלך החקירה הם הגיעו אל אחת ממקבלי החבילות וזו סיפרה להם כי שולח החבילות הוא קרוב שלה בשם היינריך ריינהולד המתגורר עתה בארצות הברית. לדבריה קרוב זה התגורר בארץ שנים רבות לפני קום המדינה ואף שירת בבריגדה. היא הוסיפה כי הוא הסתבך עם האצ"ל והסתלק לחו"ל, אולם חזר לארץ לאחר קום המדינה ואף שירת בצה"ל במטה השק"ם, ולאחר שחרורו מצה"ל שב לארצות הברית ועתה, לדבריה, הוא "תומך בקרוביו בארץ".
עוד נאמר בכתבה כי קצין צה"ל אשר שירת עם ריינהולד ביחידה אחת במשך תקופה ארוכה סיפר כי פגש את ריינהולד ברחובות תל אביב כשהוא במדי צה"ל והכירו לפי הילוכו המיוחד, אם כי לדבריו "פרצופו השתנה מאד".
אין כיום לדעת אל נכון את מהימנותם של סיפורים אלה.
לקריאה נוספת
פרוזה עשרה
Rich Flex
Rich Flex הוא שיר של הראפרים דרייק ו-21 סבאג'. השיר יצא לאור ב-4 בנובמבר 2022, כרצועה הפותחת של אלבום האולפן המשותף של הראפרים, Her Loss. השיר מכיל אינטרפולציות מ-"Savage" של מייגן די סטליון מ-2020 ו-"" של T.I. משנת 2003.
הצלחה מסחרית
ביום צאתו של האלבום, הגיע השיר למקום הראשון במצעד שירי הספוטיפיי העולמי, עם 10.4 מיליון השמעות. זהו השיר החמישי של דרייק שחצה את רף 10 מיליון ההשמעות ביום הראשון לצאתו, וכן הראשון של 21 סבאג'. זהו שיתוף הפעולה עם הפתיחה השלישית בגודלה בספוטיפיי, לאחר "Snow on the Beach" של טיילור סוויפט ולנה דל ריי ו-"Girls Want Girls" של דרייק גם כן, בהשתתפות ליל בייבי. במצעד הבילבורד הוט 100, נכנס השיר למקום השני. הוא מהווה אחד מתוך שמונה שירים מ-Her Loss שנכנסו לעשירייה הפותחת.
אדם לכל עת (סרט, 1966)
רקע
סר תומאס מור היה הלורד צ'נסלור באנגליה במאה ה-16. הוא סירב לחתום על בקשה מהאפיפיור שיבטל את נישואי המלך הנרי השמיני לקתרין מאראגון. מור העדיף להתפטר מתפקידו מאשר להכיר במלך כראש הכנסייה האנגלית. עקב סירובו הוא נחשב לבוגד והוצא להורג. המחזה כמו גם הסרט מציגים את מור כאיש עקרונות שנובעים מאמונה עמוקה בנצרות הקתולית, ואדם שמעורר את קנאתם של יריביו כמו תומאס קרומוול. מור מתואר כאדם אהוב על משפחתו ואשר פשוטי העם רוחשים לו כבוד.
שם המחזה
השם מרמז על כך שמור הוא איש מצפון הנשאר נאמן לעקרונותיו ולאמונתו בכל זמן ובכל הנסיבות. השם לקוח מתוך "וולגריה" מאת רוברט ויטינגטון, בן תקופתו של מור, שכתב עליו ב-1520 וכינה אותו "אדם לכל עת".
תקציר העלילה
בתחילת הסרט מזמין הקרדינל וולזי (אורסון ולס) את סר תומאס מור (פול סקופילד) לארמונו בהמפטון קורט. וולזי מנסה לשכנע את מור לתמוך בפנייה של המלך לאפיפיור שיבטל את נישואיו לאשתו הראשונה, קתרין מארגון, כדי שיוכל להתחתן עם אן בולין. וולזי מוכיח את מור שהוא היחיד במועצה המלכותית שמתנגד למלך. כאשר מור טוען שהאפיפיור לא יסכים לגירושים, וולזי מציע להפעיל "לחץ" לקידום הנושא. מור מסרב לעזור לוולזי.
מור חוזר בסירה לביתו שבצ'לסי, ומוצא את ריצ'רד ריץ' (ג'ון הרט) מחכה לו ליד המזח. ריץ', מכר צעיר של מור מקיימברידג', המבקש ממור שישיג לו משרה. מור מייעץ לריץ' להיות מורה.
כשנכנס מור לביתו הוא רואה את בתו מג (סוזאנה יורק) עם ויליאם רופר (קורין רדגרייב), פרוטסטנט צעיר הרוצה לשאת אותה לאשה. מור שהוא קתולי אדוק, מחשיב את רופר "כופר" ומתנגד בשל כך לנישואים.
וולזי מת כשהוא מגורש בחרפה מחצר המלוכה כיוון שלא הצליח לשכנע את האפיפיור שיאשר את הגירושים של המלך. הנרי השמיני (רוברט שו) ממנה את מור לתפקיד הלורד צ'נסלור של אנגליה.
כשלרופר נודע על המחלוקת בין מור למלך, הוא מגלה שדעותיו לגבי הדת השתנו מאוד. הוא מצהיר שמעשי המלך הם "מלאכת השטן" התוקפים את אלוהים ואת הכנסייה. מור מתחנן בפניו להישמר לנפשו, במיוחד כשמגיע ריצ'רד ריץ'. ריץ' שוב מבקש ממור שידאג לו למשרה ומור מסרב. ריץ' אז מודיע שהמשרת הראשי בבית הוא מרגל של קרומוול (ליאו מק'קרן). ריץ' המושפל עוזב את המקום, ובני המשפחה מתחננים שמור יביא למעצרו, אך מור מתנגד באומרו שריץ' לא הפר שום חוק.
המלך אינו מתרצה הוא דורש ממור להיות נוכח בחתונתו עם אן בולין (ונסה רדגרייב). מור מסרב והוא שוב נקרא להתייצב בהמפטון קורט הפעם בפני תומאס קרומוול. מור נחקר אך הוא מסרב לענות על שאלות, בציינו שזו זכותו לפי החוק. קרומוול מכריז בזעם כי המלך רואה בו בוגד.
כשמור שב לביתו, הוא פוגש את בתו מג המספרת לו על חוק חדש הדורש שבועת נאמנות לגבי נישואי המלך, ואלה שאינם מוכנים להישבע יואשמו בבגידה במדינה. מור מסרב להישבע והוא נכלא במצודת לונדון.
למרות טקטיקת ההפחדה של קרומוול, המניפולציות שעושה הארכיבישוף מקנטרברי, תומאס קרנמר, והפצרותיהם של דוכס נורפוק ובני משפחתו, מור נשאר איתן בדעתו ובסירובו להישבע. הוא שותק גם כשהוא עומד למשפט על בגידה, לאחר שהוא מורשע בשל עדות שקר של ריצ'רד ריץ'. כעת מתברר לו שריץ' מונה לתפקיד התובע הכללי של ויילס.
כעת כשאין לו יותר מה להפסיד מור מוקיע את מעשיו של המלך. הוא אומר שהאישום מבוסס על חוק אשר מנוגד ישירות לתורת האל וכנסייתו הקדושה. ושחסינות הכנסייה מובטחת הן במגנה כרטא והן בשבועת ההכתרה של המלך עצמו. מור נידון למוות כשהנוכחים מוחים בצעקות.
אחר כך מור מוצא אל מחוץ למצודת לונדון, הוא מתווה בידו את סימן הצלב וכורע לפני התליין.
הסרט מסתיים בדברי קריינות :
עיבוד המחזה לסרט
רוברט בולט, שכתב את המחזה "אדם לכל עת", גם עיבד אותו לקולנוע. תפקידו של "איש ההמון" במחזה חולק בסרט בין מספר דמויות: המשוטאי בתמזה, מנהל האחוזה של מור, בעל הפונדק, הסוהר במצודה, נציג המושבעים והתליין. עלילת המשנה שכללה את שגריר האימפריה הרומית הקדושה אסטאס שאפווי בוטלה בסרט. כדי לכסות כמה קטעי עלילה שסופרו על ידי איש ההמון נוספו לסרט סצינות אחדות כגון מותו של ווסלי ומינויו של מור כלורד צ'נסלור, וכן החתונה של המלך הנרי עם אן בולין.
הבימוי של סצנת המשפט שונה בסרט מאשר במחזה. מסצנה בסגנון התיאטרון הברכטיאני, היא שונתה לסצנה בסגנון יותר ריאליסטי. במחזה נורפוק משמש כשופט, בסרט נוספה דמותו של אב בית הדין (ג'ק גווילים), נורפוק עדיין נוכח במשפט אך תפקידו קטן יותר.
ההפקה
המפיקים חששו שסקופילד אינו מפורסם דיו כדי למשוך את הקהל לסרט, ופנו לריצ'רד ברטון אשר דחה את התפקיד. נשקלה גם מועמדותו של לורנס אוליבייה, אבל הבמאי פרד זינמן דרש שסקופילד יקבל את התפקיד.
אלק גינס היה אמור למלא את תפקיד הקרדינל וולזי. לגילום דמותו של הנרי השמיני נבחר פיטר או'טול, ונשקלה גם מועמדתו של ריצ'רד האריס. המחזאי בולט רצה שג'ון יוסטון ישחק בתפקיד דוכס נורפוק, אך הוא סרב. ונסה רדגרייב הייתה אמורה להופיע בתפקיד מרגרט, אך בגלל התחייבויות קודמות שלה בתיאטרון, היא שיחקה בתפקיד קטן כאן בולין.
כדי לשמור על תקציב מתחת לשני מיליון דולר, קוצצו המשכורות של כל השחקנים. רק סקופילד, יורק וולס קיבלו משכורות העולות על 10,000 ליש"ט. ג'ון הרט קיבל 3,000 ליש"ט, על תפקידו כריצ'רד ריץ' שהיה התפקיד הגדול הראשון שלו. ונסה רדגרייב סרבה לקבל כסף על השתתפותה בסרט.
פרסים ושבחים
הסרט היה להצלחה קופתית גדולה, בבריטניה ובארצות הברית לבד היו הרווחים 20,000,000 ליש"ט. סקופילד זכה לשבחים רבים על הופעתו.
זאב רב-נוף כתב בעיתון דבר על משחקו של סקופילד בסרט :
הסרט זכה בשישה פרסי אוסקר. סקופילד זכה בפרס אוסקר לשחקן הטוב ביותר. הסרט זכה בקטגוריית הסרט הטוב ביותר, פרד זינמן זכה בפרס הבמאי הטוב ביותר, והסרט זכה גם בפרסים בקטגוריות התסריט הטוב ביותר, הצילום ועיצוב תלבושות. כמו כן רוברט שו היה מועמד לפרס אוסקר לשחקן המשנה הטוב ביותר וונדי הילר הייתה מועמדת לפרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר. הסרט היווה קרש קפיצה לקריירה של ג'ון הרט שהיה אז שחקן מתחיל ולא ידוע.
עוד זכה הסרט בפרסי באפט"א עבור הסרט הטוב ביותר, הסרט הבריטי הטוב ביותר, הצילום (טד מור), עיצוב התפאורה והשחקן הטוב ביותר (סקופילד).
"אדם לכל עת" נמצא במקום ה-43 ברשימת 100 הסרטים הבריטיים הטובים ביותר של מכון הסרטים הבריטי (BFI).
שירות ההגירה הממלכתי של אוקראינה
שירות ההגירה הממלכתי של אוקראינה (באוקראינית: Державна міграційна служба України) הוא אחד הגופים המרכזיים של ממשלת אוקראינה ומשרד הפנים, האחראי ליישם את מדיניות המדינה בתחום ההגירה, כולל מאבק בהגירה בלתי חוקית, מתן אזרחות, רישום פליטים ומהגרים.
השירות הוקם לראשונה כגוף ממשלתי עצמאי למאבק בהגירה בלתי חוקית בדצמבר 2010.
ביקורת
ב-12 יוני 2013 קבינט השרים של אוקראינה ביטל את החלטה מספר 185, לפיה הנפקת דרכונים אוקראינים יבוצע על ידי הקונסורציום הפרטי "EDPAS" (ЄДАПС) והאחריות להדפסת דרכונים הוחזרה לידי המדינה, באמצעות שירות ההגירה.
שינוי חד שכזה של החלפת היצרן הוביל לעיכובים בהנפקת דרכונים. בעיצומה של עונת החגים, כ-100 אלף אנשים לא היו מסוגלים לקבל אותם בפסק זמן סביר.
הועלו גם טענות נגד תעריפי המדינה להנפקת דרכונים. החוק אומנם מגדיר סכום של 170 הריבניה, אך שירות ההגירה גובה 377 הריבניה והפער מוביל לא פעם לתביעות משפטיות רבות כנגד שירות ההגירה.
טומאסינה
העיר היא בירת מחוז טומאסינה ושל חבל אצינאנאנה. העיר שוכנת על חוף האוקיינוס ההודי ועל פי הערכה משנת 2014 יש בה 300,813 תושבים. בעיר יש שדה תעופה ואוניברסיטה.
בעיר חולון היה רחוב בשם רחוב טמטב. הרחוב קיבל את שמו בשנות ה-60, כאשר למדינת ישראל היו יחסים חמים עם מדגסקר. כיום הוא נקרא על שם רחבעם זאבי.
משפט אושוויץ הראשון
משפט אושוויץ הראשון היה משפט שנערך בקרקוב במהלך שנת 1947, ובו הועמדו לדין על ידי שלטונות פולין 40 אנשי אס אס שתפסו עמדות בכירות במחנה הריכוז וההשמדה אושוויץ.
במשפט העידו ניצולים, והוצגו בו מסמכים גרמניים רבים. 24 מהנאשמים נדונו למוות, 3 נדונו למאסר עולם, 7 נדונו ל-15 שנות מאסר ונאשם אחד זוכה. רוב הנידונים למוות הוצאו להורג בכלא מונטלופיך ב-18 בינואר 1948. בין הנידונים למוות היה מקסימיליאן גרבנר, מפקד הגסטפו במחנה, שניהל את בלוק 11, שכונה "בלוק המוות".
¡Dos!
(שתיים בספרדית) הוא אלבום האולפן העשירי של הלהקה האמריקאית גרין דיי. האלבום הוא חלק מטרילוגיית אלבומים שתכונה " ". הטרילוגיה כוללת שלושה אלבומים. השני בהם יצא בתאריך 13 בנובמבר 2012. לפי דבריה של הלהקה הטרילוגיה תחזור לשורשי הלהקה.
אוזון
אוֹזוֹן הוא מולקולה המורכבת משלושה אטומים של חמצן (במקום שניים במבנה הנפוץ). סימנו הכימי הוא O3.
האוזון הוא גז רעיל בעל ריח חריף הגורם לקשיי נשימה ולגירויים שונים. בסטרטוספירה של כדור הארץ, שם הוא יוצר שכבה (שכבת האוזון), יש לאוזון תפקיד חשוב בקיום תקין של מהלך החיים על-פני כדור הארץ בסננו את הקרינה האולטרה סגולה המזיקה של השמש. האוזון מהווה גז חממה
תכונות החומר
בטמפרטורת החדר האוזון הוא גז חסר צבע. טמפרטורת הרתיחה שלו היא 161 קלווין (בטמפרטורה נמוכה מזו האוזון הופך לנוזל כחול כהה), וטמפרטורת ההיתוך שלו היא 80 קלווין (בטמפרטורה נמוכה מזו האוזון הופך למוצק כחול כהה). בניגוד לO2, האוזון דיאמגנטי. סף הריכוז להרחה של אוזון באוויר הוא בין 0.0076 ל 0.036 חלקים למיליון (ppm).
אנתלפיית התהוות סטנדרטית של אוזון: 142.67 קילוג'אול למול והאנטרופיה המולרית 238.92 ג'אול למול למעלה
מבנה
לפי ספקטרום המיקרוגל של הגז (בליעות של רמות רוטציה של המולקולה), מולקולת האוזון מכופפת -חבורת הסימטריה C2v (בדומה למולקולת המים). אורך הקשר חמצן-חמצן 127.2pm וזווית הקשר 116.78°. שני הקשרים ברזוננס: קשר כפול בצד אחד וקשר בודד בצידה השני של המולקולה יוצרים אל-איתור וסדר הקשר של שני קשרי החמצן-חמצן 1.5 כ"א.
כימיה
אוזון מגיב כימית עם אלקנים ומפרק אותם לאלדהידים וקטונים. תגובה זו נקראת אוזונוליזה ("ליזה" ביוונית פירושו "פירוק"). תחילה ניתק הקשר הכפול שבמולקולת האלקן ולאחר מכן נוצר קשר כפול בין כל אחד משני אטומי הפחמן שנותרו לא-קשורים ובין אטום חמצן מהאוזון.
בריכוזים גבוהים אוזון יתפרק ויתקבל חמצן אוזון יגיב עם מתכות (פרט לזהב, פלטינה ואירידיום) ויחמצן אותן למצב החמצון המרבי שלהן, לדוגמה:
אוזון מחמצן גם תחמוצות חנקן למשל בתגובה הבאה המלווה פליטת אור (כמי-לומינסנסיה): ה NO2 שנוצר בתגובה יכול להתחמצן עוד :
אוזון מגיב עם פחמן לתת פחמן דו-חמצני אפילו בטמפרטורת החדר אוזון לא יגיב עם מלחי אמוניום אך יגיב עם אמוניה גזית לתת אמוניום ניטראט אוזון יחמצן גפרית בסולפידים לסולפט למשל: ניתן לייצר חומצה גפרתית מאוזון - חומר הגלם יכול להיות גפרית או גפרית דו-חמצנית במצב גזי אוזון מגיב עם מימן גפרתי ומתקבלת גפרית דו-חמצנית
בתמיסה מימית, לעומת זאת, מימן גפרתי מגיב עם אוזון בשתי ריאקציות מתחרות בו זמנית: אחת נותנת חומצה גפרתית והשנייה גפרית מוצקה.
ניתן להשתמש באוזון להרחיק יוני מנגן ממים על ידי יצירת משקע שניתן לסלק בסינון אוזון יחמצן ציאניד ליון ציאנט הרעיל פי אלף פחות אוזון יפרק שתנן
התפרקות חשמלית
באמצעות יצירת פלזמה על ידי התפרקות חשמלית ניתן לקבל 10% אוזון. זוהי השיטה בה מייצרים אוזון לצרכים תעשייתיים ורפואיים. כאשר ההתפרקות החשמלית היא דרך אוויר נוצרות גם תחמוצות חנקן כתוצר לואי. הקפדה על אוויר יבש מונעת היווצרות של חומצה חנקתית (מהמגע בין אדי מים לתחמוצת חנקן). שיפור הניצולת מושג על ידי הזרמת חמצן במקום אוויר.
יצירת אוזון על ידי קרינת UV
בשיטה זו מחקים את מנגנון יצירת האוזון בסטרטוספירה ומקרינים חמצן בUV. שיטה זו זולה יותר אך ניתן להגיע לריכוזי אוזון של 2% בלבד. בנוסף נדרש זמן הקרנה ארוך של החמצן כך שהשיטה אינה ישימה למצבים בהם נדרשת אוזונציה של זרם מהיר של גז.
אוזון בריכוז גבוה
ניתן לקבל אוזון טהור על ידי ניזול של תערובת O2 ו O3. מתקבלת מערכת נוזלית בה פאזה אחת יציבה ומכילה 25% אוזון ופאזה שנייה שצבעה סגול עמוק מכילה 70% אוזון והיא נפיצה.
היסטוריה
ההיתקלות הראשונה באוזון התרחשה ב-1785 כאשר המדען מרטינוס ון מארום, שהתעניין מאוד בחשמל, בנה בעזרתו של ג'ון קאתברטסון גנרטור חשמלי המופעל על ידי חיכוך (חשמל אלקטרו סטאטי) בדומה לגנרטור ון דה גראף, במהלך אותו ניסוי נוצר מתח חשמלי הקרוב ל-750 מיליון וולט. בנוסף למטען החשמלי אשר הפקתו הייתה מטרת הניסוי, תיארו הנוכחים תחושה מוזרה של מעין קורי עכביש העוטפים אותם. תחושה זו לוותה בריח חריף אשר היה ניתן להרגיש בו גם למרחק של כתשעה עד עשרה מטרים מהגנרטור. מארום ציין ברשימותיו כי זהו "ריחו של החשמל", ואף שיער כי זו השפעת החשמל על אוויר או חמצן, אך לא התעניין הרבה מעבר לכך בתופעה. בשנת 1840, כ-55 שנים לאחר ההיתקלות הידועה הראשונה באוזון, הבחין גם הכימאי כריסטיאן שנביין (Christian Friedrich Schönbein), במהלך ניסויים בחמצון ובאלקטרוליזה של מים, באותו ריח חריף אותו תיאר מארום. בניגוד למארום אשר לא התעניין בכימיה, שונביין התעניין בתופעה, ואף כינה את הגז בעל הריח החריף שנוצר בשם אוזון, מהמילה היוונית אוזיין שמשמעותה: "להריח".
בשנת 1857, תכנן ארנסט ורנר פון סימנס את המכונה הראשונה המיועדת ליצירת אוזון. מאז ועד היום מתוכננים המכשירים על בסיס התכנון שלו.
אוזון סטרטוספירי
שכבת האוזון נמצאת, כאמור, בסטרטוספירה, חלקה האמצעי של אטמוספירת כדור הארץ. שכבה זו בולעת חלק מהקרינה האולטרה סגולה המגיעה מהשמש והמזיקה ליצורים חיים. הקרינה האולטרה-סגולה גורמת להיווצרות האוזון, בכך שהיא מפרקת את מולקולת החמצן לאטומים בודדים, ואלה מתחברים למולקולות חמצן שלמות ליצירת אוזון
M הוא צורון נייטרלי שמקבל חלק מהאנרגיה הקינטית של אטומי החמצן ובכך מוריד את האנרגיה של המערכת ומאפשר את יצירת מולקולת האוזון. קרינה האולטרה-סגולה באורכי גל שבין 220 ל-320 ננומטר (UVC) מפרקת את מולקולת האוזון, כך שנוצר מחזור של אוזון-חמצן. בליעה זו של מולקולות האוזון מגינה על כדור הארץ מקרינה מזיקה. מחזור זה משתבש בנוכחות אטומים של כלור, פלואור או ברום. אטומים אלה, שמקורם טבעי או בפעילות האדם, גורמים להתפרקות האוזון באטמוספירה על ידי זרוז (קטליזה) של הריאקציה. מכיוון שהתפרקות האוזון מתמקדת בעיקר באזור הקוטב הדרומי והקוטב הצפוני, הם מופיעים בתמונות לוויין כשני חורים ענקיים באטמוספירה. החור בשכבת האוזון הפך לנושא בוער ומרכזי באיכות הסביבה העולמית.
האוזון כמזהם אוויר - אוזון טרופוספירי
בשכבה נמוכה של האטמוספירה - הטרופוספירה האוזון הוא מזהם אוויר. נזקיו כוללים: מחקר אפידמיולוגי במרכזים עירוניים בארצות הברית העלה מתאם גבוה בין ריכוז האוזון באוויר למוות מוקדם. המחקר העריך שירידה של שליש בריכוז האוזון תציל את חייהם של כ-4000 אנשים בשנה. בהתאם, הוחמרו תקנות זיהום האוויר באזורים שונים בארצות הברית לשם הורדת רמת האוזון בטרופוספירה.
אוזון עשוי להיווצר כתוצאה מתגובות של מזהמי אוויר אורגנים (תרכובות אורגניות נדיפות VOC) או אי אורגנים עם קרינת שמש (ערפיח פוטוכימי). כך, למשל, עשוי להיווצר אוזון מהגז NO הנוצר בריאקציה 1 בצילינדר של מנוע בעירה פנימית - זיהום האופייני למצבי ערפיח (smog) תרכובות אורגניות נדיפות גורמות גם כן להיווצרות אוזון כמודגם עבור פחמן חד-חמצני CO. שרשרת התגובות מתחילה בתגובה עם רדיקל הידרוקסיד OH המביאה ליצירת אטום מימן ואחר כך רדיקל HO2 המגיב עם NO ליצירת NO2