cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
אופוסום צמרירי חום-אוזן
אופוסום צמרירי חום-אוזן או אופוסום צמרירי מערבי (שם מדעי: Caluromys lanatus) הוא מין כיסאי אמריקני בינוני בסוג אופוסום צמרירי שמצוי ברחבי אמריקה הדרומית והמין הגדול בסוגו. הוא תואר מדעית לראשונה בשנת 1818 על ידי הזואולוג הגרמני איגנס פון אולפרס ולו 4 תת-מינים מוכרים.
תיאור
האופוסום חום האוזן הוא מין בינוני בגודלו, ודומה במקצת ללמור; אורך ראשו וגופו 20–31 ס״מ, אורך זנבו 33–43 ס״מ ומשקלו 290–410 גרם, מבנה גופו ארוך ודק, ראשו רחב וחרטומו מחודד. מסת המוח שלו גדולה יחסית ומצביעה כנראה על רמת אינטליגנציה גבוהה. אוזניו עגולות, רחבות וכהות. הגפיים קצרות וחזקות עם כפות רחבות ואצבעות מנוגדות המותאמות לטיפוס על עצים. הזנב ארוך, פרוותי ושעיר, ושלישו הסופי חשוף. לנקבה יש כיס מדומה שמופיע רק בתום ההיריון בדמות קפל עור עבה סביב הפטמות. האופוסום חום האוזן דומה מאוד לקרובו אופוסום דרבי, אך האחרון נבדל ממנו בגפיים לבנות, בפרווה אפורה בין הכתפיים, בצבעים עזים יותר ובמידות גוף קטנות יותר.
הפרווה הצמרירית של האופוסום חום האוזן, ארוכה למדי, רכה ועבה. צבעה הכללי משתנה בין תת-המינים ונע בין חום אדמדם לחום קינמון או אוכרה, כשהגב, הכתפיים ופלג הגוף האחורי כהים יותר משאר הגוף. הצד התחתון בצבע אפרפר-לבנבן או צהבהב-כתמתם, ובכלל זה המותניים, צידי הירכיים והזרועות, הבטן, המפשעה, החזה ורוב הצוואר. הראש בצבע זהה לגוף, והפנים האפרפרות מתאפיינות בפס שחרחר לאורך החרטום. סביב העיניים יש טבעות או כתמים אדמדמים גדולים שנמשכים עד לחוטם. האף ורוד והלחיים והסנטר לבנים או אפרפרים. קשתיות העין בצבע זהוב או אוכרה שגורם לאישונים להראות קטנים. האוזניים בדרך כלל בצבע חום כהה שהעניק למין את שמו. הזנב בצבע אדמדם או צהבהב ברובו, וחלקו החשוף בצבע קרם עם כתמים חומים.
לאופוסום חום האוזן 4–6 תת-מינים, להלן אלו המוסכמים:
תפוצה ובית גידול
האופוסום חום האוזן מצוי באמריקה הדרומית; טווח התפוצה שלו משתרע על דרום ומערב ברזיל, הקצה הצפוני של ארגנטינה, מזרח פרגוואי, צפון ומרכז בוליביה, צפון ומזרח פרו, מזרח אקוודור, דרום וונצואלה וחלקים נרחבים מקולומביה.
אקולוגיה
האופוסום חום האוזן הוא אוכל-כל. החלק העיקרי של תזונתו מורכב מפירות (85-80% מהתזונה), והשאר מורכב מחולייתנים קטנים כמכרסמים עופות וזוחלים, ירקות, חרקים וחסרי חוליות. בעונה היבשה הוא יצרוך גם צוף פרחים ושרף ולשד הנוטפים מקליפות עצים, ובתקופה זו עשוי להפוך למאביק משמעותי עבור פרחים רבים. הטורפים העיקריים של המין הם נחשים שונים דוגמת גומצן חניתי וגומצן יאררקה, ואולי גם נמרונים, יגוארונדי ודורסי לילה.
האופוסום חום האוזן מתרבה בכל השנה ללא עונה מוגדרת, והנקבה יכולה להמליטה עד 3 פעמים בשנה כאשר התנאים הסביבתיים טובים. גודל ההמלטה קטן, עם 1–2 גורים באזור האמזונס ו3–4 גורים באזור הדרומי יותר. הגורים נולדים במשקל 3.5 גרם, וזוחלים לעבר הכיס באמצעות חוש הריח שם הם נצמדים לפטמות. הגורים גדלים בכיס במשך מספר שבועות ולאחר מכן עוברים לרכוב על גם האם. הם נגמלים לאחר מספר חודשים ומגיעים לבגרות בגיל 7–8 חודשים. הזכר אינו מעורב בטיפול בצאצאים.
מצב
האופוסום הצמרירי חום האוזן מסווג על ידי הרשימה האדומה של IUCN במצב השימור ללא חשש (LC), עקב תפוצתו הרחבה שתומכת ככל הנראה באוכלוסייה גדולה, התרחשותו במספר אזורים מוגנים, ומשום שלא סביר שמספריו ירדו בשיעור הנדרש להעפלה לקטגוריה מאוימת יותר. חלק מתת האוכלוסיות של האופוסום מאוימות מצד אובדן בית גידול עקב בירוא יערות לתעשיית העץ; בעבר היה מאוים מצד ציד לפרוותו, אולם כיום הדבר אינו נפוץ עוד.
רב הינק
רב הינק או בר הינק היה חכם שנזכר בתלמוד בבלי פעם אחת כמי שהיה לו בית מדרש, ולא נודע אפילו אם הוא היה תנא או אמורא. הספק תלוי במחלוקת במסכת פסחים, לפי הגרסה ראשונה היה תנא, ולפי הגרסה השנייה היה אמורא.
לא נודע שום דבר על מולדתו ומשפחתו.
בסיס חיל האוויר בלבק
בַּלבֵּק (ברוסית: Бельбек; בטטרית של קרים: Belbek) הוא שמו של בסיס אווירי בחצי האי קרים, השוכן סמוך לכפר באותו שם, המשמש כשדה תעופה צבאי, סמוך לעיר הנמל סבסטופול.
עד 2014 הבסיס שימש את גדוד התעופה הטקטי מספר 204 של חיל האוויר האוקראיני. בפברואר 2014 הבסיס הועבר לידי חיל האוויר הרוסי בעקבות אירועי משבר אוקראינה וסיפוח חצי האי קרים על ידי רוסיה.
היסטוריה
הבסיס הוקם ב-1941, במהלך מלחמת העולם השנייה, עקב צורך של חיל האוויר הסובייטי לבסיס באזור. לאחר מלחמת העולם השנייה נסלל מסלול בטון במקום, אך עדיין נשאר בסיס צבאי.
רק לאחר הקמת אוקראינה והשתלטותה על המקום קיבל המקום רישיון להפעלת טיסות בין-לאומיות, בשנת 2002.
ב-2014 החלו חמושים להיראות בסביבות המקום, והתרחשו מספר מקרי חבלה בלתי מזונים.
1802 בגרמניה
נולדו
(קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1802)
נפטרו
(קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1802)
חותם
חוֹתָם (או חותמת) הוא סימן רשמי, סמל או שלט אצולה אשר מוטבע, מודפס, מובלט או מצורף למסמך (או כל חפץ אחר) במטרה לאשר את מקוריותו, כתחליף או כתוספת לחתימה. ברוב המקרים נעשה שימוש בנוזל (כגון דיו, או שעווה מומסת) המאפשר גיוון בצבע, אולם "חותם יבש" מטביע סימן באמצעות הפעלת לחץ והשקעת החותם בנייר. המילה חותם משמשת גם לתיאור הסמל או הציור המיוצג בו וכמו כן כשם עצם לתיאור כל מכשיר, טבעת חותם או חותמת המשמשים להטבעות חותם. ההטבעה לרוב, על גבי החותם יש שטח מגולף מחומר קשה שמטביע צורה מסויימת כאשר הוא מונח על חומר רך. בנוסף, משתמשים במונח חותם בהשאלה כדי לתאר השפעה והשארת סימן (למשל במונח "הטביע חותם").
היסטוריה
חותם השעווה שימש בעבר כדרך לוודא שמכתב או חבילה לא נפתחו בידי זרים וכן ששולח המכתב הוא אכן בעל החותמת עצמו. נהוג היה ליצור אותו על ידי טפטוף שעווה מותכת בגוף המסמך, על קשר בחוט אשר נכרך סביבו, על קצוותיו המקופלים, או על פינה גזורה ומקופלת שלו (אך לא בנפרד מהמסמך). לאחר מכן מוטבע החותם באמצעות טבעת, או כל חותם אחר (לרוב מברזל). בצורה זו לא ניתן להסיר בקלות את החותם מבלי לשוברו, ובלתי אפשרי לעשות בו שימוש חוזר.
היסטורית, שימשו חותמות שעווה כאסמכתא למקוריות כמעט בכל התרבויות שעשו שימוש בכתב. ממשלות רבות עשו בעבר שימוש בחותמות שעווה על מנת לשלוח לאזרחיהן מכתבים אישיים. בימינו נעשה בהן שימוש במתן תוקף לאמנות וחוזים רשמיים, מתן אישורים נוטריוניים הנוגעים למתן שבועה ולאישור נאמנות למקור של עותקי מסמכים. בשוק הפרטי כיום השימוש בחותם הוא בעיקר כתחביב אמנותי, ליצירת פריטים מקוריים כמו למשל הזמנות לאירועים בכלל ולחתונות בפרט, ויצירת חותמות אישיות בעבודת יד, בעיקר משעווה.
מגפת הדבר השלישית
מגפת הדבר השלישית הייתה מגפה גדולה של דבר הבלוטות שהתחילה ביונאן שבסין בשנת 1855 במהלך שנת הכהונה החמישית של קיסר סין, שיאנפנג משושלת צ'ינג. מגפת דבר הבלוטות התפשטה לכל היבשות המיושבות ובסופו של דבר הובילה ליותר מ-12 מיליון (אולי אפילו 15 מיליון) נספים בהודו ובסין, מתוכם כ-10 מיליון נספים בהודו לבדה, והפכו אותה לאחת מהמגפות הקטלניות בהיסטוריה. על פי ארגון הבריאות העולמי המגפה נחשבה פעילה עד לשנת 1960, אז מספר הנפגעים ברחבי העולם ירד לכ-200 בשנה. מקרי המוות מהמגפה המשיכו לרדת עוד ועוד במשך כל שנה מאז.
דפוס חללי המגפה מצביע על כך שגלים של המגפה בסוף המאה ה-19/תחילת המאה ה-20 ככל הנראה הגיעו משני מקורות שונים. המקור הראשון היה בעיקר דבר הבלוטות שנישא ברחבי העולם באמצעות סחר בים, הובלת אנשים נגועים, חולדות ומטענים שנטפלו אליהם פרעושים. המקור השני, האלים יותר, היה בעיקרו, דבר ריאתי עם אחוז הדבקה גבוהה בין אדם לאדם. זן זה הוגבל במידה רבה ליבשת אסיה, בפרט למנצ'וריה ומונגוליה.
Live It Up
Live It Up (בעברית: לחיות את זה) הוא שיר של הזמרת האמריקאית ג'ניפר לופז בשיתוף הראפר האמריקאי פיטבול.
מילות השיר עוסקות ברצונם החופשי של אנשים.
רקע
בריאיון של פיטבול לעיתון וושינגטון פוסט, הוא אמר:
ביקורת
רוב הביקורות שהשיר קיבל היו חיוביות. סאם לנסקי, מבלוג המוזיקה Idolator, שיבח את ההפקה והפזמון של השיר, אך ביקר את מעורבותו של פיטבול בשיר. כשגרסת הסולו של השיר, ללא פיטבול, יצאה לאור, לנסקי אמר שזו צריכה להיות הגרסה הרשמית של השיר. הוא אמר שצריך להיות "חוק" שלפיו "אם פיטבול, will.i.am או פלו ריידה משתתף בשיר שלך, חובה עליך להוציא גרסת סולו כדי שאף אחד לא יצטרך לסבול". גריק ד. קנדי, מעיתון לוס אנג'לס טיימס, אמר שהשיר נשמע "מושלם בשביל הקיץ".
איימי סקיארטו, ממגזין PopCrush, כתבה שבנוסף לכך שהשיר יזכה לרמיקסים רבים במועדונים, הוא גם יתאים לרדיו ולחנויות בקניונים. לפי דבריה, ההפקה של השיר "גורמת לך לחשוב שאם אי פעם היה שיר שנשמע כמו מיאמי, זה השיר הזה". בעיתון ניו יורק דיילי ניוז נכתב שהשיר דומה ללהיט הקודם של לופז ופיטבול, "Dance Again", אך נכתב גם שלשיר יש פוטנציאל להפוך ללהיט קיץ.
קידום והופעות
לופז ופיטבול ביצעו את השיר בהופעה חיה בפעם הראשונה בגמר העונה ה־12 של התוכנית אמריקן איידול, ב־16 במאי 2013. לפני שפיטבול פתח את ההופעה, לופז אמרה לקהל "אל תתחרטו אם פעם אחת מה שעשיתם היה בדיוק מה שרציתם".
וידאו קליפ
הווידאו קליפ של השיר הועלה לערוץ ה־YouTube הרשמי של לופז ב־17 במאי 2013, יום לאחר הופעתה עם השיר בתוכנית אמריקן איידול.
בהמשך הקליפ ניתן לראות את לופז שוכבת על החוף עם שיער רטוב, בגד ים כתום ושפתון כתום.
נכון ליוני 2017, הקליפ צבר למעלה מ־200 מיליון צפיות, והוא אחד הקליפים הנצפים ביותר של לופז.
כדוריד באולימפיאדת לונדון (2012)
אולימפיאדת 2012 נערכה בלונדון, בריטניה. תחרויות הכדוריד נערכו בין ה-28 ביולי ל-9 באוגוסט. זו הייתה תחרות כדוריד ה-11 במשחקים האולימפיים. בתחרות השתתפו 347 ספורטאים (176 גברים ו-171 נשים) מנבחרות גברים ונשים. המשחקים המוקדמים נערכו בקופר בוקס. החל ממשחקי ממשחקי חצי הגמר התחרות עברה לארנה לכדורסל.
נבחרת צרפת זכתה במדליית זהב בתחרות הגברים ונבחרת נורווגיה  זכתה בתחרות הנשים, כך שנבחרות שזכו באולמפיאדה הקודמת הצליחו לזכות בפעם השנייה ברציפות.
מתכונת התחרות
בתחרות הגברים בריטניה העפילה ישירות כנבחרת המארחת. צרפת העפילה כאלופת העולם המכהנת, 3 נבחרות (ארגנטינה, תוניסיה ודנמרק) העפילו כאלופות היבשת שלהן. קוריאה הדרומית העפילה ממשחקי המוקדמות האסיאתיים. 6 נבחרות נוספות העפילו דרך טורניר המוקדמות האולימפי.
12 הנבחרות חולקו ל-2 בתים בהם נערכו משחקים בשיטת ליגה. 4 נבחרות מכל בית העפילו לשלב הפלייאוף שהתקיים בשיטת נוקאאוט.
ירון גוטפריד
ירון גוטפריד (נולד בשנת 1968) הוא מנצח, פסנתרן ומלחין ישראלי.
כדוריד באולימפיאדת לונדון (2012)
מתכונת התחרות
בתחרות הנשים בריטניה העפילה ישירות כנבחרת המארחת ונורווגיה כאלופת העולם המכהנת. 2 נבחרות (אנגולה וארגנטינה) העפילו כאלופות היבשת שלהן. קוריאה הדרומית העפילה דרך משחקי המוקדמות האסיאתיים. נבחרת שוודיה שסיימה שנייה באליפות אירופה העפילה גם כן מכיוון שנורווגיה הזוכה באותה אליפות זכתה גם באליפות העולם. 6 נבחרות נוספות העפילו דרך טורניר המוקדמות האולימפי.
ירון גוטפריד
ביוגרפיה
ירון גוטפריד נולד בירושלים בשנת 1968. בגיל 5 החל ללמוד לנגן בפסנתר. את שירותו הצבאי עשה כפסנתרן, מעבד ועוזר מנצח בתזמורת חיל האוויר. גוטפריד היה תלמידם של נעם שריף בקומפוזיציה ושל מנדי רודן בניצוח והוא בוגר האקדמיה למוסיקה ולמחול בירושלים.
גוטפריד מרבה להופיע עם התזמורת הפילהרמונית הישראלית, באוקטובר 2016 ניצח על אחד עשר קונצרטי פתיחת העונה של הפילהרמונית הישראלית עם סולנים מובילים ובהם יפים ברונפמן, קטיה בוניאטישבילי, המקהלה הפילהרמונית של פראג וזמרים סולנים. בינואר 2015 הוזמן להחליף את המנצח ואלרי גרגייב בפילהרמונית הישראלית לביצוע בכורה ישראלי של הסימפוניה הרביעית של שוסטקוביץ' בקונצרט שזכה לביקורות מהללות.
הופעותיו בארץ ובעולם כוללות תזמורות מובילות ובהן התזמורת הסימפונית של קלן, התזמורת הפילהרמונית של סין, התזמורת הסימפונית של בייג'ינג, התזמורת הסימפונית של שנזן, התזמורת הסימפונית של טביליסי, תזמורת האופרה של פירנצה מאג'יו מוזיקלה, תזמורת הקונצרטים של בודפשט, התזמורת הפילהרמונית על שם קודאי, התזמורת הסימפונית טורינגן, התזמורת והמקהלה הקאמרית החדשה של פוטסדאם, התזמורת הסימפונית Brazos Valley (טקסס), תזמורת פסטיבל מוסטונן בטאלין, התזמורת הסימפונית של ונקובר, התזמורת הסימפונית La Crosse, התזמורת הסימפונית Salta (ארגנטינה), Symphonic Band L’Auditori (ברצלונה), התזמורת הקאמרית של פורטלנד, התזמורת הסימפונית Southwest Florida, הסימפונית של מנילה, התזמורת הסימפונית הישראלית ראשון לציון, התזמורת הסימפונית ירושלים, התזמורת הקאמרית הישראלית, הסינפונייטה הישראלית באר שבע, הקאמרטה הישראלית ירושלים וסימפונט רעננה. בין השנים 2002 - 2013 שימש כמנהלה המוזיקלי של תזמורת נתניה הקאמרית הקיבוצית.
גוטפריד מופיע באופן קבוע בסין בהיכל המוזיקה שבעיר האסורה ובסיורי קונצרטים עם תזמורות בערים רבות בסין. בין היתר הופיע באולמות מובילים ובהם הNCPA, אולם הקונצרטים של בייג'ינג וב 15 ערים שונות בסין.
גוטפריד הוא חתן פרס ראש הממשלה לקומפוזיטורים 2014, יצירותיו יוצאות לאור בהוצאת התווים הבינלאומית סיקורסקי לצד מלחינים כמו גובידולינה, שוסטקוביץ' ועוד וזוכות להערכה ולביצועים בתזמורות ופסטיבלים. סגנונו המוזיקלי מתאפיין במזיגה בין סגנונות. במכלול יצירותיו קונצ'רטי, יצירות תזמורתיות, יצירות קאמריות, ומחזור יצירות המוקדש לחיבור בין הקלאסי והג'אז אשר כתובות לטריו ג'אז ותזמורת. יצירותיו מבוצעות בתזמורות רבות וכן בפסטיבלים בינלאומיים רבים ובהם פסטיבל Vendsyssel (דנמרק), פסטיבל Armonia (איטליה), Vila Celimontana (איטליה) Nine Gate Festival בביג'ינג, פסטיבל מוסטונן-פסט טאלין-תל אביב בטאלין, פסטיבל הג'אז של מנילה, פסטיבל ישראל, פסטיבל קול המוסיקה בגליל העליון, חג המוזיקה הישראלית ועוד. יצירתו ״ לה פוליה ״ לפסנתר בוצעה בתחרות רובינשטיין הבינלאומית לפסנתר 2023 על ידי Kevin Chen זוכה התחרות.
ב-2014 יצא לאור דיסק שלו בשם "תמונות בתערוכה REMAKE" לטריו ג'אז ותזמורת על פי מוסורגסקי. הדיסק יצא בחברת GPR ובהפצה של נקסוס.
עד שנת 2021 גוטפריד עמד בראש המגמה להלחנה עיבוד וניצוח שבבית הספר "רימון" שאותה אף יסד ב-2012, ומנהל אמנותית סדרת הקונצרטים החדשה שבמוזיאון תל אביב לאמנות "מחוץ לקופסה". בנוסף ניצח, עיבד וניהל מוזיקלית ערבי מחווה לאמנים ישראלים מובילים עם הפילהרמונית הישראלית ובהם: יהורם גאון והפילהרמונית, דני סנדרסון והפילהרמונית, עידן רייכל והפילהרמונית ועוד.
גוטפריד היה האמן הנבחר של הקרן למצוינות בתרבות לשנים 2003 עד 2007, הוא חבר במרכז האמנים היוקרתי MacDowell שבארצות הברית, זוכה הפרס הראשון בתחרות לניצוח במסגרת שבוע האמן הצעיר מטעם התזמורת הפילהרמונית הישראלית וקרן התרבות אמריקה-ישראל, זוכה בפרס הראשון בתחרות הלחנה לג'אז שנערכה במסגרת פסטיבל הג'אז בים האדום, וכן זכה בלמעלה מעשר שנים של מלגות בנגינה ניצוח והלחנה מקרן התרבות אמריקה-ישראל.
כפסנתרן ג'אז הוא הופיע עם אומנים בינלאומיים רבים ידועי שם ובהם: אדי דניאלס, אדי גומז, דידייה לוקווד, דייב ליבמן, איירה סאליבן, בילי הארט, ג'ורגי פיים, רנדי ברקר ורבים אחרים. הוא הופיע בסדרות ג'אז במשכן, במוזיאון תל אביב לאמנות ובפסטיבלי הג'אז השונים בישראל ומחוצה לה. בשנות ה-90, היה חבר בהרכב הג'אז "משיכת יתר".
אביו הוא פסנתרן הג'אז דני גוטפריד.
יצירותיו
מוזיקה תזמורתית יצירות לטריו ג'אז ותזמורת
יצירות ווקאליות סוויטות פולקלור מן העולם
יצירות קאמריות
לה פוליה לפסנתר 2021
טריו מס.1 לפסנתר כינור וצ׳לו 2017
Deconstructing Chopin על פי אימפרומפטו בלה במול מג׳ור לפסנתר, ויברפון וכלי הקשה, קלרינט וחצוצרה 2019
נרקיסים בשלג - מחזור שירים לטריו פסנתר וזמרת סופרן על פי טכסט של תהילה שלום 2017
קטעי ג'אז
גוסטב החמישי, מלך שוודיה
גוסטב החמישי (בשוודית: Gustaf V, שמו המלא: Oscar Gustaf Adolf; 16 ביוני 1858 – 29 באוקטובר 1950) היה מלך שוודיה מ-1907 ועד מותו. הוא היה בנם הבכור של אוסקר השני, מלך שוודיה ושל רעייתו סופיה מנסאו, אחותו למחצה של אדולף, הדוכס הגדול של לוקסמבורג. הוא מלך מיום מותו של אביו, ועד היום תקופת מלכותו היא השנייה באורכה מבין כל מלכי שוודיה והארוכה ביותר כמבוגר והוא המלך שהאריך ימים יותר מכל מלכי שוודיה. גוסטב החמישי היה המלך האבסולוטי האחרון בשוודיה. באופן כללי סמכויותיו מתו יחד אתו, אף על פי שרשמית הן בוטלו רק בעת שינוי החוקה ב-1974. הוא היה המלך הראשון בשוודיה מאז ימי הביניים שלא הוכתר בטקס הכתרה, מסורת הממשיכה עד היום.
ראשית תקופת מלכותו של גוסטב החמישי עמדה בסימן עלייתו של המשטר הפרלמנטרי בשוודיה, אף על פי שבאירועים שקדמו למלחמת העולם הראשונה, הוא הדיח מתפקידו את ראש ממשלת שוודיה הליברלי, קרל סטאף והחליף אותו ביילמאר המרשלד (אביו של דאג המרשלד) שסר למרותו ושכיהן במשך רוב תקופת המלחמה. עם זאת, לאחר שהליברלים והסוציאל-דמוקרטים בהנהגתו של יורשו של סטאף, נילס אדן, הבטיחו לעצמם רוב בפרלמנט, התיר המלך לאדן להרכיב ממשלה חדשה שדה פקטו שללה מהמלך את כל סמכויותיו המעשיות והנהיגה זכות הצבעה כללית וזכות בחירה לנשים. כשהוא מכפיף את עצמו לעקרונות המלאים של דמוקרטיה פרלמנטרית, נותר גוסטב החמישי כדמות פופולרית במשך 31 השנים האחרונות למלכותו. למרות זאת, הוא נותר בעל השפעה. במהלך מלחמת העולם השנייה, הוא לכאורה דחף את ממשלת הקואליציה של פר אלבין הנסון לקבל את בקשתה של גרמניה הנאצית לסיוע לוגיסטי. סירוב לבקשה זו היה עלול לגרום לפלישה גרמנית לשוודיה. עובדות אלו נותרו שנויות במחלוקת עד היום, אף על פי שלא ידוע על תמיכה נלהבת מדי של המלך בפשיזם או בלאומניות קיצונית. עמדותיו הפרו-גרמניות והאנטי-קומוניסטיות של המלך היו ידועות גם במהלך מלחמת העולם הראשונה.
לאחר מותו בגיל 92, נרמז על נטייתו ההומוסקסואלית במסגרת "פרשת האיבי" (Haijbyaffären). מאהבו לכאורה, קורט האיבי, פושע ופדופיל מורשע, נכלא ב-1952 בעוון סחיטה של בית המלוכה בשנות השלושים (הומוסקסואליות נחשבה לעבירה פלילית בשוודיה עד ל-1944, אף על פי שמעמדו של גוסטב החמישי העניק לו חסינות אוטומטית).
גוסטב החמישי היה צייד וספורטאי נלהב. הוא הכריז על פתיחתה של אולימפיאדת סטוקהולם ב-1912 והיה יושב הראש של ההתאחדות השוודית לספורט מ-1897 ועד לעלייתו לכס המלוכה. הוא ייצג את שוודיה, תחת הכינוי הבדוי "Mr G", כשחקן טניס תחרותי והמשיך לעשות זאת עד לשנות השמונים שלו, כאשר ראייתו התדרדרה במהירות.
ראשית חייו
גוסטב החמישי נולד בארמון דרוטנינגהולם שבאקרו, מחוז סטוקהולם, כבנם של הנסיך אוסקר ושל הנסיכה סופיה. בלידתו הוענק לו התואר דוכס וורמלנד. עם עלייתו למלוכה של אביו ב-1872, הפך גוסטב להיות נסיך הכתר הן של שוודיה והן של נורווגיה. ב-8 בדצמבר 1907, הוא ירש את אביו על כס המלכות השוודי, ששנתיים קודם לכן הופרד מכס המלכות הנורווגי. ב-20 בספטמבר 1881 הוא נשא לאישה את ויקטוריה, נסיכת באדן בקרלסרוהה, גרמניה. ויקטוריה הייתה נכדתה של סופיה, נסיכת שוודיה, ונישואיה לגוסטב איחדו בקשרי דם (לא רק מתוקף אימוץ) את שושלת בית ברנדוט הנוכחית עם השושלת הקודמת של בית הולשטיין-גוטורפ.
חייו הציבוריים
כאשר עלה גוסטב החמישי לכס המלוכה, הוא היה, לפחות להלכה, שליט כמעט אוטוקרטי. החוקה של 1809 הגדירה את המלך הן כראש המדינה והן כראש הממשלה, והשרים היו אחראים רק כלפיו. עם זאת, אביו כבר נאלץ לקבל את הממשלה שנבחרה על ידי הרוב בפרלמנט ב-1905. מאז, ראשי הממשלה בשוודיה נבחרו על פי תמיכת הרוב בפרלמנט.
בתחילה, נראה היה שגוסטב החמישי הסכים לקבל את המשטר הפרלמנטרי. לאחר שב-1911 זכו הליברלים בניצחון סוחף בבחירות, מינה גוסטב את מנהיג הליברלים, קרל סטאף לתפקיד ראש הממשלה. עם זאת, במהלך החודשים שהובילו לפרוץ מלחמת העולם הראשונה, התנגדו האליטות השוודיות למדינות הביטחון של סטאף. בפברואר 1914, נאסף המון של איכרים בחזית ארמון המלוכה ודרש לחזק את הגנתה של הממלכה. בתשובתו, במה שקרוי "נאום חצר המלכות", שלמעשה נכתב על ידי חוקר הארצות סוון הדין, שמרן נלהב, הבטיח המלך לחזק את הגנת המדינה. סטאף רתח מזעם, וטען שהחוק הפרלמנטרי מחייב את המלך להישאר מחוץ למחלוקות הפוליטיות. הוא גם זעם על כך שהמלך לא נועץ בו לפני שנשא את הנאום. בכל אופן, גוסטב השיב שהוא ראשי "לתקשר באופן חפשי עם בני העם השוודי". במחאה התפטרה ממשלת סטאף והמלך מינה ממשלה של משרתי ציבור בראשותו של היילמר המרשלד. עד היום, הייתה זו הפעם האחרונה שמלך שוודיה התערב באופן ישיר בענייני הממשל של ארצו.
לאחר הבחירות של 1917 הסתמן רוב לקואליציה של הליברלים ושל הסוציאל-דמוקרטים. בשלב זה נראה היה שהמלך לא יוכל יותר למנות ממשלה על פי בחירתו האישית ולא יוכל להותיר ממשלה שתכהן בניגוד לרצון הפרלמנט. מאחר שלא נותרה לו ברירה אלא למנות ראש ממשלה ליברלי, הוא מינה לתפקיד ראש הממשלה את יורשו של סטאף, נילס אדן, שיעמוד בראש ממשלת קואליציה של הליברלים והסוציאל-דמוקרטים. ממשלת אדן הפקיעה מידית את סמכויותיו הפוליטיות של המלך ויישמה מספר רב של רפורמות, בראשן מתן זכות ההצבעה לכלל הציבור, כולל לנשים. בעוד שגוסטב עדיין באופן פורמלי מינה את השרים, כעת היה עליהם לקבל את אמון הפרלמנט. כמו כן, היה עליו לפעול על פי עצת שריו. אף על פי שהסעיף בחוקה "המלך לבדו הוא המושל בממלכה", נותר ללא שינוי, הממשלה ניהלה את המדינה לכל דבר ועניין. גוסטב קיבל על עצמו את תפקידו המקוצץ ועד ליומו האחרון הוא מלך כמלך חוקתי בעל סמכויות מוגבלות. המשטר הפרלמנטרי הופעל הלכה למעשה בשוודיה, אף על פי שרק ב-1974 הוא הוגדר ככזה באופן רשמי.
מקובל להניח שלגוסטב החמישי היו רגשות אהדה כלפי גרמניה במהלך מלחמת העולם הראשונה. עמדותיו הפוליטיות במהלך המלחמה הושפעו באופן מיוחד מאשתו, שהיו לה קשרים הדוקים עם מולדתה הגרמנית. ב-18 בדצמבר 1914 הוא נתן את חסותו לפגישה שהתקיימה במאלמה עם שני המלכים הנוספים של סקנדינביה, הוקון השביעי, מלך נורווגיה וכריסטיאן העשירי, מלך דנמרק, כדי להפגין אחדות. מטרה נוספת של גוסטב הייתה להפיג את החששות שהוא חפץ לצרף את שוודיה למלחמה לצדה של גרמניה.
אהדתו לנאצים
הן המלך גוסטב, והן נכדו, הנסיך גוסטב אדולף, קשרו קשרים חברתיים עם מנהיגים נאצים מסוימים עוד לפני פרוץ מלחמת העולם השנייה, אף על פי שניתן לטעון שקשרים אלו היו למטרות דיפלומטיות. גוסטב החמישי ניסה לשכנע את היטלר במהלך ביקורו בברלין, למתן את הרדיפות נגד היהודים. הוא גם ידוע בשל כך שהוא פנה למנהיג הונגריה להציל את יהודי ארצו, "בשם האנושות". על פי בקשתו של נשיא ארצות הברית, פרנקלין דלאנו רוזוולט, פנה גוסטב החמישי להיטלר ב-1938 כדי לקיים משא ומתן לשלום.
לאחר פלישת גרמניה לברית המועצות ביוני 1941, ניסה גוסטב לכתוב מכתב פרטי להיטלר, בו הוא רצה להביע לו את תודתו על דאגתו ל-"מטרד הבולשביקי" ולברך אותו על "הניצחונות שהשיג עד כה". ראש הממשלה הנסון, מנע ממנו לעשות כן. בכל אופן, המלך שלח מסר להיטלר, באמצעות מברק ששוגר משגרירות גרמניה בסטוקהולם, מאחורי גבה של ממשלת שוודיה.
במהלך מלחמת העולם השנייה הוא הזמין לארמנו כמה פעמים את סוון אולוב לינדהולם מנהיג התנועה הנאצית בשוודיה.
משבר אמצע הקיץ 1941
על פי ראש הממשלה פר אלבין הנסון, בעיצומו של המשבר של קיץ 1941, איים המלך בשיחה פרטית לפטר את הממשלה אם היא לא תאשר את בקשתה של גרמניה להעביר את הדיוויזיה ה-163 של הצבא הגרמני דרך טריטוריה שוודית מדרום נורווגיה לצפון פינלנד ביוני 1941 (אמצע הקיץ). נכונותה של טענה זו שנויה במחלוקת וכוונתו של המלך (אם הוא אכן השמיע את האיום הזה), נתפשת לעיתים כשאיפה להימנע מעימות עם גרמניה. אירוע זה קיבל מאוחר יותר תשומת לב מצדם של היסטוריונים שוודים וידוע בכינוי "משבר אמצע הקיץ" (midsommarkrisen).
אישור לצעדו זה של המלך נמצא במסמכים של משרד החוץ הגרמני שנתפסו לאחר המלחמה. ב-25 ביוני 1941, שיגר שגריר גרמניה בסטוקהולם, מסר "דחוף ביותר וסודי ביותר" לברלין שבו הוא הודיע שהמלך זה עתה הודיע לו שהוא מתיר את מעברם של הכוחות הגרמנים דרך שוודיה. הוא הוסיף ש-"דבריו של המלך גרמו לו רגשות שמחה. הוא חי בעיצומם של ימי חרדה והוא הרחיק לכת במתן תמיכתו האישית למטרה זו. הוא הוסיף באופן סודי שהוא מוצא לנכון להרחיק לכת ולהזכיר את האפשרות של התפטרות מצדו".
על פי ארנסט ויגפורס, הן גוסטב החמישי והן הנסיך גוסטב אדולף, ניסו לשכנע את ממשלת שוודיה להתיר לבעלות הברית להעביר כוחות דרך שטחה של שוודיה, אף על פי שהממשלה דחתה בקשה זו מתוך חשש שהיא תגרום לפעולת תגמול מצדה של גרמניה.
חייו האישיים
גוסטב החמישי היה גבה קומה ורזה. הוא הרכיב משקפיים בסגנון Pince-nez וגידל שפם מחודד במשך רוב שנות נעוריו.
גוסטב החמישי היה שחקן טניס מסור. הוא שיחק תחת השם הבדוי Mr G. כשחקן טניס וכמי שקידם את ענף הספורט הזה, הוא נבחר ל"היכל התהילה הבינלאומי של הטניס" ב-1980. המלך למד לשחק טניס במהלך ביקורו בבריטניה ב-1876 ובשובו למולדתו הוא הקים את מועדון הטניס הראשון בשוודיה. ב-1936 הוא ייסד את מועדון המלך. במהלך תקופת מלכותו, נראה גוסטב החמישי לעיתים קרובות כשהוא משחק טניס בריביירה הצרפתית. בביקור שערך בברלין, יצא גוסטב ישירות מפגישה עם היטלר לתחרות טניס עם השחקן היהודי, דניאל פרן. במהלך מלחמת העולם השנייה, הוא השתדל לטובתם של כוכבי גביע דייוויס, ז'אן בורוטרה הצרפתי וגוטפריד פון קראם הגרמני, שנאסרו על ידי הרשויות הגרמניות.
משפחתו
ב-20 בספטמבר 1881 התחתן גוסטב החמישי עם ויקטוריה, נסיכת באדן, בתם של פרידריך הראשון, הדוכס הגדול של באדן ולואיזה, נסיכת פרוסיה, ממנה נולדו לו 3 ילדים:
חואן מנואל סנטוס
חואן מנואל סנטוס קלדרון (בספרדית: Juan Manuel Santos Calderón; נולד ב-10 באוגוסט 1951) הוא פוליטיקאי, עיתונאי וכלכלן קולומביאני, שכיהן כנשיא קולומביה וכיושב ראש המפלגה החברתית של האחדות הלאומית (Partido Social de Unidad Nacional). שימש בעבר כשר סחר החוץ, שר האוצר ושר ההגנה הלאומית. זוכה פרס נובל לשלום לשנת 2016 על ניסיונו להביא להסכם עם המחתרת FARC לסיום מלחמת האזרחים בקולומביה, שנדחה במשאל עם באותה שנה.
רקע משפחתי ושנות צעירותו ולימודיו
מנואל סנטוס נולד בעיר בוגוטה בירת קולומביה במשפחה שרבים מבניה היו אנשי ציבור. אחי סבו, אדוארדו סנטוס, היה נשיא קולומביה בין השנים 1938–1942 ובעל העיתון "אל טיימפו". האב, אנריקה סנטוס, היה במשך יותר מחמישים שנה מוציא לאור של עיתון זה. בן דוד של חואן מנואל, פרנסיסקו סנטוס, שימש כסגן נשיא בעת כהונתו של הנשיא הקודם אלווארו אוריבה ולס. חואן מנואל סנטוס הוא כלכלן בהכשרתו.
חואן מנואל סנטוס למד עד גיל 16 במספר מכללות, לרבות מכללת "סן קרלוס" בבוגוטה, שבה היה חבר לימודים עם אנדרס פאסטראנה אראנגו, גם הוא לימים נשיא הרפובליקה. היה פרח קצונה בבית הספר של חיל הים בקרטחנה. אחר כך למד כלכלה ומנהל עסקים באוניברסיטת קנזס בארצות הברית. בהמשך עשה קורסים לתארים מתקדמים בכלכלה, משפט כלכלי ומנהל ציבורי בבית הספר לכלכלה של לונדון, באוניברסיטת הרווארד והיה עמית מטעם תוכנית פולברייט בבית הספר פלצ'ר למשפט ודיפלומטיה באוניברסיטת טאפטס.
קריירה דיפלומטית ועיתונאית
בצעירותו פעל סנטוס למשך 9 שנים כנציג הפדרציה הלאומית של מגדלי הקפה בארגון הקפה הבינלאומי בלונדון. במקביל כיהן למשך שנתיים כמזכיר משנה בשגרירות ארצו באנגליה. חואן מנואל סנטוס היה עד שנת 1991 בעבר סגן מנהל של העיתון "אל טיימפו" שהשתייך למשפחתו.
קריירה פוליטית
הוא כיהן כשר לסחר חוץ בעת שלטונו של הנשיא ססאר גוויריה (1994-1991), שר האוצר ולאשראי ציבורי, בימי הנשיא אנדרס פאסטראנה אראנגו (2002-2000). בשנת 1992 התמנה ליושב ראש הוועידה השמינית של האו"ם על סחר ופיתוח. הוא כיהן כשר ההגנה הלאומית של קולומביה בשנים 2006–2009 והיה אחראי לקו הממשלתי התקיף נגד תנועות המורדים במדינה.
בשנת 2010 התמודד על תפקיד נשיא קולומביה וזכה ב-69% מקולות הבוחרים, יריבו בבחירות היה אנטנאס מוקוס, ראש עיריית בוגוטה לשעבר, אשר זכה ב-27% מן הקולות בלבד.
בנאום ניצחונו הכריז סנטוס על כוונתו לשמור על מעמדה של קולומביה כבת בריתה של ארצות הברית בדומה למדיניות שנקט קודמו הנשיא אלווארו אוריבה ולס.
המשא ומתן לסיום מלחמת האזרחים
הנושא המרכזי בו עסק סנטוס כנשיא הוא הניסיון להביא לסיום מלחמת האזרחים בקולומביה.
בשנת 2012 החלו שיחות בין ממשלת קולומביה לבין המחתרת המרקסיסטית FARC. סנטוס הכריז שעל ההסכם להיחתם עד נובמבר 2013, אולם השיחות בוטלו כאשר בין השנים 2014 ו-2015 ביצע הארגון התקפות רבות.
בספטמבר 2015 פגש סנטוס לראשונה את מנהיג FARC, טיומוצ'נקו, בפגישה שאירח נשיא קובה ראול קסטרו בהוואנה. ב-23 ביוני 2016 חתמו סנטוס וטימוצ'נקו בהוואנה בירת קובה על הסכם הפסקת אש. על פי ההסכם יתפרקו 7,000 לוחמי ה-FARC מנשקם ויעבירו אותו לידי האו"ם. ב-24 באוגוסט חתמו הצדדים על הסכם שלום. במשאל עם שנערך בקולומביה ב-2 באוקטובר 2016, נדחה הסכם השלום ברוב זעום. עם זאת שני הצדדים הביעו נכונות להמשיך במגעים ולפעול יחד על מנת לשמור על השלום. למרות כישלון משאל העם, ועדת פרס נובל החליטה ימים ספורים אחר כך, ב-7 באוקטובר להעניק לסנטוס את פרס נובל לשלום. ב-24 בנובמבר נחתם בבירה בוגוטה הסכם שלום סופי.
חיים פרטיים
סנטוס קלדרון היה נשוי בצעירותו לסיליביה אמאיו, ממנה התגרש. החל משנת 1987 הוא נשוי למריה קלמנסיה רודריגס מונרו, אם שלושת ילדיו: מרטין, מריה אנטוניה ואסטבן. סנטוס קלדרון ידוע כמתרגל מדיטציה טרנסנדנטלית. בשנת 2012 עבר בהצלחה ניתוח סרטן הערמונית.
יחסי איטליה–תימן
יחסי איטליה–תימן הם יחסי החוץ בין איטליה לתימן.
היסטוריה
היחסים הדיפלומטיים בין איטליה לממלכת תימן החלו ב-2 בספטמבר 1926. חתימת החוזה האיטלקי-תימני במסגרתו הוענקה לאיטליה זכות השליטה בחוף המזרחי של ים סוף. איטליה נשלטה בעידן זה על ידי בניטו מוסוליני, שתפס את מושכות השלטון בשנת 1922, ומדיניותו התבססה על כיבוש והרחבה.
משה אביגל
משה אביגל (מקודם משה אהרן בֵּיגל, נכתב גם בייגיל; 1886, אדר תרמ"ו - 28 באוקטובר 1969, ט"ז בחשוון תש"ל, תל אביב) היה מורה, מחנך ומשורר, מראשי זרם העובדים בחינוך. דגל בשיטה העמלנית.
ביוגרפיה
משה אביגל (משה אהרון בייגל) נולד בשנת 1886 במושבה החקלאית היהודית הקטנה ניצ'יובקה שבפלך יקטרינוסלב, האימפריה הרוסית (אוקראינה). ב-1903 הוסמך כמורה בבית ספר עממי.
ב-1911 התקבל לקורסים הפדגוגיים של "חברת מפיצי ההשכלה" בגרודנה בהנהלת אהרן כהנשטם ובהשפעתו של שלום יונה טשרנו. שם גילה את שיטת החינוך העמלנית והחל לתמוך בהּ.
בשנת 1916 פרסם את מאמרו הראשון בנושא הגישה העמלנית: "התורה והעבודה", בקובץ "דרכנו" שבאודסה. במאמרו קרא לחינוך התלמיד לעבודה גופנית והפיכת העבודה לגורם אקטיבי בנוסף ללימוד הרגיל.
בהמשך נסע לפולין וניהל את המשרד הפדגוגי של רשת מוסדות החינוך העבריים "תרבות" בוורשה. בכתב העת הפדגוגי "מסילות", שהשתייך ל"תרבות", הציג את משנתו לגבי הצורך באנשים מחושלים ומחוסנים, שיוכלו לעמוד בתנאים הקשים שבארץ ישראל. לדמות אידיאלית זו קרא "איש המחרת", ותיארהּ כדמות חסונה, שאינה מפונקת באוכל או במשקה, אדם היודע לרכוב על אופניים, לשחות ולהשיט סירה ויהיה מסוגל לשחות בים גם בשעת סופה.
ב-1924 עלה לארץ ישראל והפך לאחד מראשי זרם העובדים. פרסם ספרי הדרכה, מאמרים וחוברות למורים למלאכת יד.
משנת 1931 עבד כמפקח על בתי-הספר של הסתדרות העובדים, ואחר-כך כמפקח ראשי לבתי הספר של זרם העובדים וחבר מחלקת החינוך של כנסת ישראל.
לאחר הקמת משרד החינוך בשנת 1949 התמנה למנהל מחלקת הפרסומים של המשרד.
בשנת 1962 זכה בפרס יוסף אהרונוביץ של ההסתדרות, על מפעל חייו החינוכי.
אביגל נפטר לאחר מחלה קצרה בסתיו 1969, בגיל 83. נקבר בבית עלמין הדרום בחולון.
היה נשוי לשפרה לבית נרדי (נרודייצקי). הותירו בת נשואה, כרמלה עמיר.
כתביו
מאמרים:
קישורים חיצוניים
מפרי עטו:
By the Way (שיר של לינדזי אל)
By the Way (בעברית: דרך אגב) הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת-יוצרת הקנדית לינדזי אל. השיר יצא לאור ב-1 באוקטובר 2015, על ידי חברת התקליטים סטוני קריק, כסינגל שלא מתוך אלבום וכסינגל הרביעי של אל.
רקע וכתיבה
השיר נכתב על ידי לינדזי אל, בארי דין ולוק ליירד והופק על ידי בן גלובר. בשנת 2007, הוציאה אל את אלבום הבכורה הלא מסחרי הראשון שלה Consider This, ממנו לא יצאו סינגלים ושנתיים לאחר מכן אלבום לא מסחרי נוסף Alone, שגם ממנו לא יצאו סינגלים. בהמשך, הוציאה את סינגל הבכורה שלה "Trippin' on Us".
בסמוך לצאתו, עלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי, תוך שהצליח לצבור שם למעלה מ-3.7 השמעות.
ביקורת
הביקורות שהופנו כלפי השיר היו חיוביות. באתר מוזיקת הקאנטרי Taste of Country תוך שכתבו כי אל תקיים הופעה במטרה לקדם את הסינגל ובמטרה לאסוף כספים שייתרמו לבית החולים לילדים במונרו קארל ג'וניור בוונדרבילט. כמו כן, תואר "By the Way" כ"שיר מתוק יותר ביחס לשיריה האחרים".
מה שקורה בצללים
מה שקורה בצללים (באנגלית: What We Do in the Shadows) היא סדרת טלוויזיה אמריקאית מוקומנטרית מסוגת קומדיה שחורה המבוססת על הסרט "החיים בצללים" שנכתב על ידי ג'מיין קלמנט וטאיקה וואטיטי ומספר על קבוצת ערפדים המתגוררים יחד כשותפים לדירה ומנסים להסתגל למאה המודרנית. הסדרה הופקה ומשודרת ברשת FX האמריקאית, והיא עלתה לשידור לראשונה ב-27 במרץ 2019. בישראל, הסדרה שודרה ב-3 באפריל 2019 בערוץ yes EDGE.
תקציר העלילה
עלילת הסדרה מתרחשת בסטטן איילנד ועוקבת באופן מוקומנטרי אחרי שלושה ערפדים שהיו שותפים לדירה במשך מאות שנים. לאחר שהקבוצה זוכה לביקור בלתי צפוי מהאדון העתיק של הארץ הישנה, הקבוצה נאלצת למצוא דרך לכבוש את סטטן איילנד עבור הזן הערפדי לפני שהאדון יתעורר משנתו הארוכה.
פיתוח
ב-22 בינואר 2018, הוכרז שרשת "FX Networks" הזמינה מצוות ההפקה פיילוט. הפיילוט נכתב על ידי ג'מיין קלמנט ובוים על ידי טאיקה וואטיטי, (שניהם יצרו את הסרט עליו מתבססת הסדרה), שגם יפיקו את הפיילוט לצדם סקוט רודין, פול סימס, גארט באך ואלי בוש. ב-3 במאי 2018, הוכרז כי "FX Networks" הזמינה מצוות ההפקה את הסדרה ושעונתה הראשונה תכלול עשרה פרקים, ותעלה לשידור במהלך שנת 2019. ב-4 בפברואר 2019, במהלך סבב החורף השנתי של אידוד מבקרי הטלוויזיה, הוכרז שבכורת הסדרה תתקיים ב-27 במרץ 2019.
ליהוק
במקביל להכרזה על הזמנת הפיילוט, אושר שקיוואן נובאק, מאט ברי, נטשיה דמטריו והארווי גווילן יככבו בפיילוט. ב-7 בפברואר 2018 הוכרז שדאג ג'ונס, ביני פלדשטיין, ג'ייק מקדורמן ומארק פרוקש לוהקו לפיילוט בתפקידים שיש להם פוטנציאל לגדול אם צוות ההפקה יקבל הזמנת סדרה מלאה. ב-11 באפריל 2018 נמסר שהיידן סזטו לוהק לפיילוט.
צילומים
צילומי עונתה הראשונה של הסדרה התקיימו מ-22 באוקטובר עד ל-18 בדצמבר 2018 בטורונטו, אונטריו.
שיווק
ב-31 באוקטובר 2018 הופצו סדרה של טיזרים לסדרה. ב-10 בינואר 2019 טיזר טריילר נוסף לסדרה. ב-4 בפברואר 2019, הטריילר הרשמי של הסדרה יצא.
בכורה
ב-7 באוקטובר 2018, במהלך כנס הקומיק-קון בניו יורק סיטי, התקיימה פאנל של הסדרה בהנחייתו של הכתב אלן ספינוול מ"רולינג סטון" והציגה את היוצרים המשותפים טאיקה וואטיטי וג'מיין קלמנט, יחד עם המפיק הבכיר פול סימס. לפני תחילת הפאנל, הפרק הראשון של הסדרה הוקרן לראשונה. הקרנת הבכורה העולמית של הסדרה התקיימה במהלך פסטיבל הסרטים הדרום-מערבי של דרום אמריקה (פסטיבל SXSW) באוסטין, טקסס, כחלק מסדרת "בכורות אפיזודיות" של הפסטיבל.
ביקורות
באתר הביקורות "Rotten Tomatoes", עונתה הראשונה של הסדרה קיבלה את הדירוג 94%, על בסיס 49 ביקורות, עם דירוג ממוצע של 7.78/10. הקונצנזוס הביקורתי של האתר כתב: "כיף אבסורדי ומהנה עד כדי גיחוך, ”מה שקורה בצללים” מרחיב את הידע הערפדי על הסרט ומוצא פרספקטיבה טרייה שלה בקאסט המקסים, הקורע שלו, שיוצר מוקומנטרי ששווה לך לנשוך אותו". אתר הביקורות "Metacritic", שמשתמש בשקלול ממוצע, נתן לסדרה את הציון 80 מתוך 100, על בסיס 28 ביקורות, דבר המציין "ביקורות חיוביות לרוב".
עונתה השנייה של הסדרה קיבלה באתר "Rotten Tomatoes" את הדירוג 100%, על בסיס 24 ביקורות, עם דירוג ממוצע של 8.5/10. הקונצנזוס של האתר כתב כי "עטלף! ”מה שקורה בצללים” לא מאבדת קיטור בעונה שנייה ומרסקת שמרחיבה בצורה ממולחת את אופקיה העל-טבעיים תוך הכפלת ההנאה מהמעופף המהיר." אתר הביקורות "Metacritic" נתנה לעונה השנייה את הציון 81 מתוך 100, על בסיס 9 ביקורות, דבר המציין "שבחים אוניברסליים".
פרסים
הועמדה ב-2019 לפרס אמי לבידור בפריים טיים לעריכת הסאונד הטובה ביותר לסדרת קומדיה או דרמה (חצי שעה) ואנימציה.
מצעד אלבומי הראפ
מצעד אלבומי הראפ (באנגלית: Top Rap Albums) הוא מצעד אלבומים שבועי, בו מדורגים 25 אלבומים. המצעד הופק על ידי מגזין בילבורד, המדרג את אלבומי הראפ הנמכרים ביותר בארצות הברית.
היסטוריה
המצעד החל להתפרסם ב-13 בנובמבר 2004. האלבום הראשון שהגיע לצמרת המצעד הוא Unfinished Business של ג'יי זי ואר. קלי.
דמרי
{{פירושונים|* י.ח. דמרי בניה ופיתוח – חברת בנייה ישראלית אישים:
ראו גם
}}
אנדרטת האצ"ל ברמלה
רקע היסטורי
במחצית מאי 1948 פנה פיקוד ההגנה לאצ"ל בבקשה לתקוף את רמלה כדי למשוך כוחות אויב מחזית לטרון. הבקשה נענתה בחיוב ותשע פלוגות שמנו כ-800 לוחמים רוכזו בבסיס בבאר יעקב בפיקודו של עמיחי פאגלין ומשם החלו בהתקפות על רמלה שנמשכו מ-16 במאי 1948 עד 11 ביוני 1948.
לוחמי האצ"ל היו חמושים בנשק נחות ומאומנים ללוחמת גרילה ולא נגד צבא סדיר. דווקא הצד המערבי של רמלה היה מבוצר ומוגן על ידי מאות לוחמים ערביים מקומיים וחיילי הלגיון הערבי ועל חומה בצורה זו התנפצו כל התקפות לוחמי האצ"ל שהצליחו רק לכבוש את בניין מפקדת חסן סלאמה ולהתבסס בו.
כיבוש מחנה צריפין ב-20 במאי 1948 גרם לקיצור החזית ונסיגת הכוחות הערביים מהמחנה לרמלה והגביר שם את כוחו של חסן סלאמה. הוא הגביר את התקפות הנגד שלו על כוחות האצ"ל וגרם להם אבדות כבדות. כן הגיעו לעיר מאות לוחמים מקומיים ופלוגה של הלגיון הערבי. לנוכח המצב הקשה פנו נציגי אצ"ל עמיחי פאגלין ויעקב מרידור בבקשת עזרה למטה חטיבת גבעתי. גדוד 54 בפיקודו של צבי צור היה בקיבוץ נען, 5 ק"מ דרומית לרמלה. תוך תיאום עם המטכ"ל והפיקוד העליון החל הגדוד לבצע סיורים אלימים ופשיטות על רמלה בתאריכים 22 במאי 1948 - 29 במאי 1948 ולאחר מכן עבר דרומה בעקבות התקדמות הצבא המצרי.
ב-11 ביוני 1948, זמן קצר לפני שנכנסה ההפוגה הראשונה לתוקף, פתחו הערבים בהתקפה גדולה והצליחו לכבוש בחזרה את בניין מפקדתו של חסן סלאמה. לוחמי האצ"ל נסוגו באבדות כבדות כשהם משאירים גופות רבות בשטח.
51 לוחמי אצ"ל (ביניהם שתי לוחמות - חובשות) נפלו בקרב על רמלה. מספר חללי האצ"ל היה הגדול ביותר בקרב זה. העיר נכנעה כעבור חודש כמעט ללא קרב במבצע דני כאשר כותרה ממזרח.
22 גופות נשארו בשטח ורק לאחר מבצע איתור הן נקברו ב-1952 בקבר אחים בבית הקברות הצבאי קריית שאול.
האנדרטה
האנדרטה הוקמה ביוזמת ברית יוצאי האצ"ל, בתכנון האדריכלים אלברטו (אבי) ואוסקר פרישר. נחנכה ב-21 במאי 1992 ושופצה ב-2002. היא מעוצבת כמגן דוד תלת־ממדי אשר הקירות משני עבריו בנויים בגבהים שונים ויוצרים מכלול הפונה לירושלים.
בחלק החיצוני נמצאים סמלי האצ"ל וצה"ל וכן אמרה של מנחם בגין: "חייהם מלחמה, מותם גבורה, קרבנם קדושה, זכרם נצח".
בחלק הפנימי יש פרטים על הקרב, מפת הקרב ושמות 51 הנופלים.
פרייטג
פרייטג או פרייטאג הוא שם משפחה ממקור גרמני (Freitag או Freytag), שפירושו הוא יום שישי.
ההשערה המדיינית-קינית
ההשערה המדיינית-קינית (לפעמים רק ההשערה המדיינית או ההשערה הקינית) היא שם קיבוצי למשפחת השערות בביקורת המקרא ובחקר המקרא, לפיהן האמונה באל ששמו יהוה הובאה במקורה לעם ישראל בכנען מאזור מדברי דרומי יותר. מרבית ההשערות מציעות כי אזור מוצא זה היה בדרום עבר הירדן המזרחי, בערבה, במזרח חצי האי סיני, או בצפון-מערב חצי האי ערב, במקומות המכונים במקרא אדום, שעיר, סיני, פארן ותימן. כמה מן ההשערות מזהות את הקבוצה האתנית שהגיעה מאזור זה עם אלו המתוארות במקרא כקינים, מדיינים, או הלוויים, ומציעות שהם היו במקורם רועים-נוודים או כורים וחרשי נחושת. דמויות מקראיות שעשויות לייצג קבוצה זאת הן קין, תובל קין, יתרו, צפורה, משה, יעל, ויהונדב בן רכב. לאור ממצאים ארכאולוגים מודרניים, יש חוקרים המציעים לזהות אותם עם שבטי שסו נוודים וחרשי נחושת, שתעודות מצריות מתקופת הברונזה המאוחרת הזכירו בשמות "שסו יהו" ו"שסו שעיר".
מרכיבי ההשערה
ארבעת מרכיבים אלו קשורים זה בזה, אך אינם תלויים בהכרח. לא כל החוקרים שדגלו בגרסאות שונות של ההשערה הסכימו עם כל המרכיבים, ולא כל החוקרים שדגלו במרכיב מסוים הסכימו עם כל הנקודות שהועלו לגביו.
רמזים במקרא למוצאה הדרומי של האמונה בה'
בחקר המקרא נפוצה הערכה שכמה מן השירות המקראיות הן הטקסטים הקדומים ביותר במקרא, בגלל הרובד הלשוני הארכאי שלהן, וכן משום ששירה עממית היה קל יותר לזכור ולמסור בעל-פה מדור לדור, אפילו בתקופה שבה ידע הכתיבה והקריאה לא היה נפוץ. מספר שירות מקראיות כאלו מתארות את ה' באופן דומה:
פשט פסוקים אלו מתאר מעין התגלות שבה צועד ה' מאזור דרומי או מדברי, כאשר איתני הטבע ובייחוד השמים, הארץ וההרים רועדים מפניו. כמה משמות המקומות מהם הוא יוצא, בא או זורח חוזרים בשירות השונות: אדום, שעיר, סיני, פארן ותימן, ואצל חבקוק גם מדין וכושן. הר שעיר לפי המקרא ממוקם בהרי אדום ממזרח לערבה. מדבר פארן ממוקם בדרך כלל בחצי-האי סיני, כאשר הצירוף "הר פארן" מופיע במקרא רק בברכת משה ובשירת חבקוק. על בסיס התקבולת בין "סיני" ל"שעיר" סבר יגאל בן-נון שסיני, שם שאיננו מוכר מחוץ למקרא, היה אף הוא במקורו ממזרח לערבה, ולא במדבר הידוע כיום כחצי האי סיני. תימן במקרא הוא מקום מושבו של אליפז בן עשו, ובאופן זה מקושר אף הוא עם אדום ושעיר.
מאפיין משותף נוסף שהוצע לשירות אלו הוא רמזים לשמות אלים נוספים מתקופת המקרא: "רשף" ו"דבר" הוצעו כרמז לאל המגפה הכנעני רשף, הנזכר בשירה אוגריתית. המילה הסתומה "אשדת" הוצעה כשיבוש של שם האלה הכנענית אשרת, שלפי כתובות כונתילת עג'רוד ייתכן שנחשבה כבת זוגו של ה'. המילה "סיני" בביטוי "ה' זה סיני" הוצע על-ידי ישראל קנוהל כהטיית שמו של אל הירח המסופוטמי סין על משקל "שַׁדַּי" ו"אֲדֹנָי".
ממצאים ארכאולוגים
מספר ממצאים ארכאולוגיים, רובם מתוארכים לתקופת הברונזה המאוחרת ולראשית תקופת הברזל, הוצעו כקשורים להשערה:
יתרו והקשר המדייני
במרכיב זה של ההשערה נכללים רמזים שונים במקרא, בעיקר כאלו הקשורים לדמות יתרו, לכך שהאמונה ביהוה מקורה באזור מדין. לפי מספר הצעות הועברה אמונה זו לבני-ישראל בכנען באמצעות משה והלוויים, שאולי היו מצרים, כנענים או עברים ששהו תקופה מסוימת באזור מדין:
קין ועם הקיני
במרכיב זה של ההשערה נכללו רמזים במקרא לכך שהקבוצה האתנית שהביאה את האמונה בה' לעם ישראל בכנען נקראה "קיני", שהם נתפסו כבעלי מוצא נבדל מבני-ישראל, שהיו נוודים וחרשי נחושת, וראו בקין את אביהם הקדמון.
היסטוריה במחקר
הניסוח הראשון של ההשערה נמצא במאה ה-19 אצל המלומד הלותרני הגרמני פרידריך וילהלם גילייני: תאולוג, היסטוריון, ספרן ופובליציסט בנירנברג. הוא פרסם את השערתו בשנת 1862 תחת שם העט ריכרד פון-דר-אלם. עם זאת, רבים מתומכי ההשערה בשנים שלאחר מכן לא הכירו את עבודתו, וייתכן שפיתחו אותה באופן בלתי-תלוי.
ההשערה הפכה מקובלת, בצורות ובניסוחים שונים, אצל מלומדים גרמנים בסוף המאה ה-19 ובראשית המאה ה-20, ביניהם אדוארד מאייר, ברנרד שטאדה, קארל בודה, והוגו גרסמאן. מקס ובר כתב בספרו משנת 1917 "יהדות עתיקה" כי "וודאי הוא שהמסורת העתיקה לא הניחה שה' הוא האל המקורי של בני-ישראל, וגם לא שהוא האל של בני-ישראל לבדם, ואף לא שהוא שוכן בישראל". מלומדים דוברי אנגלית שתמכו בהשערה היו המומחה הקנדי לשפות שמיות ג'ורג' ארון ברטון, הכומר ומבקר המקרא האנגלי תומאס קלי צ'יין , וחוקר המקרא האמריקני הנרי פרזרווד סמית'.
חוקרי ומבקרי מקרא בראשית המאה ה-20 שראו בהשערה הסבר מספק היו גרהרד פון ראד, מרטין נות, ומשה ויינפלד. בין המתנגדים היו מרטין בובר ורולאן דה וו.
במהלך ההיסטוריה של חקר המקרא המודרני חלו תמורות בחשיבות ההשערה ובדגשים שלה. במאה ה-19 עדיין היה מקובל מאוד במחקר לראות במשה דמות היסטורית, ולפיכך התמקדה ההשערה באפשרות של השפעות מדייניות וקיניות על משה. בתקופה זו התבססה ההשערה באופן בלעדי על ביקורת נוסח המקרא. עם ראשית המחקר בארכאולוגיה מקראית במאה ה-20 לא נמצאה להשערה תמיכה רבה בממצאים ארכאולוגים, הפופולריות שלה ירדה, ומעטים הכירו אותה מחוץ לתחומי חקר המקרא.
בסוף המאה ה-20 ובמאה ה-21 מתחזקות בחקר המקרא תפיסות לפיהן דמויות משה ויהושע אינן היסטוריות, וסיפורי יציאת מצרים והתנחלות השבטים הן מסורות שהתפתחו בממלכות ישראל ויהודה בתקופת הברזל השנייה. מצד שני, מספר ממצאים ארכאולוגים חדשים תומכים באפשרות של השפעה אדומית על הפולחן בישראל וביהודה. לפיכך יש חוקרים שאימצו תובנות מן ההשערה, ושילבו אותם בתפיסותיהם לגבי ההיסטוריה התרבותית של המקרא:
ליסה רוברטס גילאן
ליסה רוברטס גילאן (באנגלית: Lisa Roberts Gillan; נולדה ב-1 בינואר 1965) היא שחקנית ומפיקה אמריקאית. היא אחותם של השחקנים אריק רוברטס וג'וליה רוברטס, ודודתה של השחקנית אמה רוברטס.
ראשית חייה
נולדה בדיקייטר שבג'ורג'יה. הוריה, בטי לו ברדמוס (1934-2015) וולטר גריידי רוברטס (1933–1977), שהיו בתחילת דרכם שחקנים ומחזאים, נפגשו בעת סיור הפקה של "George Washington Slept Here" עבור כוחות הביטחון. בשנת 1963 הקימו יחדיו את סדנת השחקנים והסופרים של אטלנטה באטלנטה שבג'ורג'יה. אמה של רוברטס הפכה למזכירה של כנסייה ולסוכנת נדל"ן, ואביה לאיש מכירות של שואבי אבק. הם הגישו תביעת גירושין בשנת 1971 והתגרשו בתחילת 1972. אחיה של ליסה, אריק, נשאר עם אבא שלו באטלנטה, מנוכר מאחיותיו.
חייה האישיים
היא נשואה לשחקן טוני גילאן.
Tkinter
Tkinter (בעברית: טִיקִינְטֶר) הוא ממשק של שפת התכנות פייתון לערכת התצוגה Tk (ספרית קוד חוצה פלטפורמות של כלים גרפיים). Tkinter כלול בספריה הסטנדרטית של פייתון בהתקנות של פייתון במערכות ההפעלה Linux, Microsoft Windows, ו-Mac OS X. הוא נוצר על ידי פרדריק לונד (Fredrik Lundh) ונחשב לכלי הסטנדרטי לבניית GUI בפייתון. Tkinter הוא תוכנה חופשית ששוחחרה תחת רישיון פייתון. השם Tkinter נובע מהצירוף Tk Interface, שכן הוא ממשק של ערכת Tk.
תיאור
כמו שאר הממשקים לספריה הגרפית Tk בשפות תכנות אחרות, Tkinter מכילה מפרש של שפת התכנות Tcl שמובנה במפרש של פייתון, כך שקריאות מ-Tkinter מתורגמות לפקודות ב-Tcl, ומעובדות על ידי המפרש. בצורה זו ניתן לשלב Python ו-Tcl באותה אפליקציה. ישנן מספר ספריות GUI פופולריות בפייתון כאלטרנטיבה ל-Tkinter, כגון wxPython, PyQt, Pygame, Pyglet, PyGTK.
שימוש בסיסי ב-Tkinter
יצירת תוכנית Hello World בסיסית באמצעות ספרית Tkinter בפייתון 3: בגרסה המוקדמת יותר של פייתון, פייתון 2, יש לכתוב את Tkinter באות גדולה, על מנת שהקוד יעבוד.
קישורים חיצוניים
הדוקומנטציה הרשמית של Tkinter
Tkinter בוויקיפדיה האנגלית
גלאפגוס (סדרה תלת-מימד)
גלאפגוס (באנגלית: Galapagos 3D) היא סדרת טבע תיעודית תלת־ממדית שהופקה על ידי ה-BBC בינואר 2013 באיי גלאפגוס, לאחר ששודרה סדרה נוספת - גלאפגוס בשנת 2006. הסדרה שודרה גם בידי הערוץ הראשון. קריין הסדרה הוא חוקר ויוצר הסרטים הבריטי סר דייוויד אטנבורו, שחוזר בפעם הרביעית בסרטיו לאיים ולצידו מופיעים מספר חוקרים.
סדרה זו מתמקדת בחיים המיוחדים שבאיי גלאפגוס ומשודרת בטכניקת הדמיית תלת-מימד והיא אחת מקבוצת סדרות טבע שצולמו בצורה זו. שני עניינים ייחודיים לסדרה הוא צילומיה של האיגואנה הורודה הנדירה לראשונה וצילומיו של הצב הנדיר ג'ורג' הבודד שצולמו בפעם האחרונה לפני מותו ב-2012.
פאוני קטלן
בגאומטריית המרחב, פאוני קָטָלָן הם הפאונים התלת-ממדיים הקמורים שחבורת הסימטריות שלהם פועלת טרניזיטיבית על הפאות, אבל לא על הקודקודים. לכן כל הפאות שלהם חופפות זו לזו, אך אינן משוכללות. פאונים אלה דואליים לפאונים הארכימדיים, שחבורת הסימטריות שלהם פועלת טרנזיטיבית על הקודקודים (ולא על הפאות). הם נקראים על שם אז'ן שרל קטלן.
יש שלושה-עשר פאונים ארכימדיים, ובהתאם לכך, שלושה-עשר פאוני קטלן. שניים מהם בעלי כיווניות ימנית או שמאלית, וביחד 15 פאונים שונים (עד כדי דמיון במרחב). פאון קטלן מאופיין על ידי תבנית פאות, המכתיבה כמה פאות נפגשות בכל קודקוד של פאה מסוימת. לדוגמה, לפאון שתבניתו היא V4.6.8, יש קודקוד אחד שנפגשות בו ארבע פאות, קודקוד אחד שנפגשות בו שש פאות וקודקוד אחד שנפגשות בו שמונה פאות. תבנית הפאות של פאון קטלן זהה לתבנית הקודקודים של הפאון הדואלי שלו.
פיונה גובלמן
פיונה ויקטוריה גובלמן (באנגלית: Fiona Victoria Gubelmann; נולדה ב-30 במרץ 1980) היא שחקנית אמריקאית. ידועה בעיקר בתור ג'נה בסדרה הקומית של FX וילפרד בשנים וכד"ר מורגן רזניק בדרמה הרפואית של ABC "הרופא הטוב".
ראשית חייה
גובלמן נולדה בסנטה מוניקה, קליפורניה. היא החלה לשחק ולרקוד בגן, ואמה רשמה אותה לשיעורי ריקוד בילדותה. המחזה הראשון שלה היה בגיל ארבע בגרסת בלט של ילדי הכרוב. כילדה ונערה, היא השתתפה במחנות דרמה בקיץ, שיחקה בתיאטרון קהילתי מקומי, והשתתפה במחלקת הדרמה בבית הספר שלה, תיכון טורי פינס בדל מאר, קליפורניה. היא נרשמה לאוניברסיטת קליפורניה, לוס אנג'לס (UCLA), שם למדה לימודי פארא-רפואה. אך במהלך שנת הלימודים הראשונה שלה היא עברה בהצלחה אודישן להצגה, היא גילתה שהיא כל כך נהנית לשחק עד שהיא עברה ללמוד לימודי תיאטרון. במהלך תקופתה בתואר ראשון, היא התנדבה ב-ArtsBridge, תוכנית לנוער בסיכון באזור לוס אנג'לס.
היא סיימה את לימודיה ב-UCLA ב-2002, והמשיכה ללימודי משחק ב-Bverly Hills Playhouse (במהלכם הופיעה בהצגות עם להקת התיאטרון קצאלס של הארגון).
קריירה
גובלמן עשתה את הופעת הבכורה שלה בטלוויזיה בשנת 2003 בסיטקום "המולטים" של UPN, ובשנה שלאחר מכן הופיעה לראשונה בסרט הקומדיה "עובד החודש". היא הופיעה ככוכבת אורחת במספר סדרות טלוויזיה ובכמה סרטים במהלך השנים הבאות. היא גם המשיכה לעבוד על הבמה, והופיעה במחזה La Ronde de Lunch של פיטר לפקור בלוס אנג'לס ב-2009.
כשהסוכן של גובלמן שלח לה את התסריט של הסדרה "וילפרד", היא אמרה שהיא "ממש התאהבה בו", אם כי "לא ממש הבינה את כל הבחור בעניין חליפת הכלב". היא צפתה בחלק מהגרסה האוסטרלית המקורית באינטרנט, ותיארה את תגובתה כ"אוי אלוהים, זה מדהים!" לאחר אודישן, היא נקראה לחזור מספר פעמים נוספות במהלך שלושה וחצי שבועות. היא גם עשתה אודישן עם אלייז'ה ווד וג'ייסון גאן כדי שהמפיקים יוכלו לראות אם יש לה כימיה על המסך עם הכוכבים הפוטנציאליים שלה, ונבדקה פעם אחרונה לפני שזכתה בתפקיד.
ב-2018 גובלמן החלה להופיע בתוכנית "הרופא הטוב" בכיכובו של פרדי היימור, בתור ד"ר מורגן רזניק. היא החלה בתפקיד אורח בעונה הראשונה, תפקיד שהפך קבוע בעונה השנייה והילך.
חיים אישיים
גובלמן נשואה לשחקן אלכס וויד.
בשנת 2014, היא ובעלה הוצגו בפרק של הספין-אוף של ציידי הבתים, שם הראו שהם קונים ומשפצים את ביתם החדש.
כריסטה ריגוזי
כריסטה ריגוזי (בגרמנית: Christa Rigozzi; נולדה ב-2 במאי 1983) היא דוגמנית ומנחת טלוויזיה שווייצרית, מחזיקה בתואר מיס שווייץ 2006.
ביוגרפיה
ריגוזי נולדה בקנטון טיצ'ינו. היא למדה תקשורת ומדיה באוניברסיטת פריבור ולאחר מכן למדה קרימינולוגיה באוניברסיטת ברן.
בשנת 2006 נבחרה למיס שווייץ והתחרתה בתחרות מיס תבל. היא דגמנה למספר חברות ובניהן s.Oliver הגרמנית והופיעה בפרסומות בטלוויזיה.
בשנת 2010 שימשה כדוברת הניקוד השווייצרי באירוויזיון. ב-2011 החלה לשמש כשופטת בגרסה השווייצרית של America's Got Talent.
בשנת 2016 הנחתה את טקס פרסי הטלוויזיה השווייצרית.
חיים אישיים
בשנת 2010 היא נישאה לג'ובאני מארקזה. ב-2016 ילדו לזוג תאומות, והמשפחה מתגוררת בטיצ'ינו.
מארגנת החתונות
מארגנת החתונות (באנגלית: The Wedding Planner) הוא סרט קומדיה רומנטית אמריקאי שיצא לאקרנים ב-2001, בבימויו של אדם שנקמן, נכתב על ידי מייקל אליס ופמלה פאלק, בכיכובם של ג'ניפר לופז ומתיו מקונוהיי.
עלילה
מאוחר יותר היא מתעוררת בבית החולים, האיש שהציל אותה מתגלה להיות רופא הילדים, סטיב אדיסון (מתיו מקונוהיי). כאשר פני (ג'ודי גריר) חברתה מגיעה, היא משכנעת את סטיב להצטרף אליה ואל מרי לראות איתן סרט בפארק. בסוף היא ממציאה תירוץ לעזוב את הזוג לבד. מרי וסטיב נהנים, ורוקדים בפארק, וכמעט מתנשקים, כאשר גשם חזק מתחיל לרדת, ומפריד ביניהם.
מרי מספרת לפראן על הדייט המוצלח שהיה לה. פראן שמחה לראות את מרי כל כך מאושרת. בשעור ריקוד שנקבע להם, פראן מציגה למרי את בן זוגה אדי. מסתבר שהוא לא אחר מאשר סטיב. בזמן שהם רוקדים יחדיו, מרי כועסת עליו על שהשלה אותה, ועשה זאת מאחורי גבה של ארוסתו. מרי מתלבטת אם להמשיך לתכנן את החתונה, ואילו סטיב תוהה אם הרגש שחלק עם מרי מעיד על כך שהוא לא צריך להנשא לפראן. פני משכנעת את מרי להמשיך עם תכנון החתונה, ולא לתת לערב אחד להרוס את הקריירה שלה, ואילו חבריו של סטיב משכנעים אותו שהוא פשוט חווה קצת חרדה סביב החתונה, וכי הוא לא מאוהב במרי, אלא בפראן.
סטיב ומרי נוסעים לנאפה כדי לבחון מקומות אפשריים לחתונה, ושם מסימו מופיע פתאום ומציג את עצמו כארוסה של מרי. סטיב כועס, ואומר למרי שהיא צבועה, על כך שנזפה בו, בעוד היא עצמה מאורסת. הסוס של מרי מתחיל להשתולל פתאום וסטיב מציל אותה פעם נוספת.
כשחזרו לעיר, מרי מבהירה לכולם כי היא אינה מאורסת למסימו, וכועסת על אביה שמנסה לארגן לה את הנישואין. הוא מגלה לה שהוא הכיר את אמו בשידוך, והידיעה מותירה את מרי, מבולבלת.