cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
מועדון סיירה קנדה
ארגון
מועדון סיירה קנדה מחולק לארבעה אזורים: אטלנטי, אונטריו, פרריה וקוויבק ובנוסף תנועת הנוער של המועדון (Sierra Youth Coalition / Coalition Jeunesse Sierra). לתנועה יש משרדים באדמונטון, הליפקס, מונטריאול, טורונטו, ונקובר וויקטוריה.
בנוסף כולל המועדון כמה קבוצות מקומיות הפועלות בעיקר ברמה העירונית.
שותפים וחברות בנות
מועדון סיירה קנדה הוא שותף לקרן מועדון סיירה קנדה (Sierra Club Canada Foundation) וקרן מועדון סיירה קולומביה הבריטית (British Columbia Foundation).
קואליציית הנוער סיירה (Sierra Youth Coalition) היא תנועת הנוער של מועדון סיירה קנדה.
מועדון סיירה קנדה הוא חבר עיקרי ברשת הסביבתית הקנדית (Canadian Environmental Network), ארגון גג של תנועות למען הסביבה בקנדה.
פעילות
מועדון סיירה קנדה פועל בחמישה תחומים:
המשפט הקונטיננטלי
המשפט הקונטיננטלי (Civil law), נקרא גם המשפט האזרחי (אין לבלבל בינו לבין הענף המשפטי המכונה "משפט אזרחי") או המשפט הרומנו-גרמאני הוא שיטה משפטית שבסיסה במשפט הרומי, ובמיוחד בקובץ החוקים הנקרא קורפוס יוריס קיוויליס שערך הקיסר הביזנטי יוסטיניאנוס הראשון, והתפתח בזמן ימי הביניים. המשפט הקונטיננטלי מתאפיין בין היתר בקודיפיקציה של המשפט. השיטה נהוגה במספר רב של ארצות בעולם, בייחוד באירופה היבשתית, אך גם בקוויבק, בלואיזיאנה, ביפן, במדינות ברית המועצות לשעבר ובארצות אמריקה הלטינית.
סברה נפוצה משייכת את סקוטלנד בטעות לשיטת משפט זו, אך ארץ זו פיתחה מאז שנת 1707 שיטת משפט מעורבת שיסודותיה אומנם נעוצים במשפט הקונטיננטלי, אך בתי המשפט באנגליה היוו ערכאה עליונה שפירשה את המשפט הסקוטי ברוח המשפט האנגלי.
במדינות רבות בארצות הברית, במיוחד במדינות במערב ודרום מערב ארצות הברית, החוק בנושאים של זכויות מים ודיני אישות מושפע במידה רבה מהמשפט הקונטיננטלי, בשל ההשפעה הספרדית והצרפתית באזורים אלו.
המשפט הקונטיננטלי מול המשפט המקובל
שורשיו של המשפט הקונטיננטלי במשפט הרומי, ובמיוחד בקובץ החוקים הנקרא Corpus Juris Civilis שערך הקיסר הביזנטי יוסטיניאנוס הראשון, והתפתח במהלך ימי הביניים. המשפט הקונטיננטלי מתאפיין בין היתר בקודיפיקציה של המשפט. קודיפיקציה היא הנטייה לערוך את החוקים בקבצים שניתן למצוא בהם תשובה לשאלות משפטיות שעולות.
לעומת זאת, שיטות המשפט המקובל, הנחשב לשיטת המשפט המתחרה במשפט הקונטיננטלי, מסתמכות על התקדים, המסורת והמנהג כבסיס ראשוני לאיתור המקור המשפטי המחייב לפתרון שאלה מסוימת. המשפט המקובל נהוג במיוחד בארצות דוברות אנגלית, במושבות לשעבר של אנגליה ובארצות חבר העמים הבריטי.
אף על פי שהמשפט הקונטיננטלי טקסטואלי יותר מהמשפט המקובל המבכר את המסורות, התקדימים וההלכות, בכל זאת יש במשפט הקונטיננטלי חשיבות כמעט פורמלית לאקדמיה בעיצוב אופיו ורוחו של החוק, לעומת המשפט המקובל בו לאקדמיה יש בעיקר משמעות מחקרית.
היחס למדינה והמשפט – על פי המשפט המקובל, המדינה היא דבר שלילי ומסוכן והמשפט מגן על החברה מפני המדינה. לעומת זאת, על פי המשפט הקונטיננטלי, המדינה היא דבר חיובי, המביא ליציבות ומאפשר לחברה להתקיים על ידי אכיפה של עקרונות הצדק והשוויון.
הביטוי במשפט – במשפט המקובל זוהי מערכת אוניטרית (יחידנית) העוסקת בכל, במשפט הקונטיננטלי קיימות פירמידות שונות המייצגות את האינטרס המדיני.
מקור ההבדל בין שיטת המשפט המקובל והמשפט הקונטיננטלי הוא בעובדה כי המשפט האנגלי התפתח מן המשפט השבטי שקדם לקבלת הכתב, ויצר מסורת עתיקה ובלתי כתובה לפיה דנו בתי המשפט הבריטיים במשך מאות בשנים, בעוד שהמשפט הקונטיננטלי הסתמך על מסורות המשפט הרומי והמשפט הכנסייתי שהסתמכו על מקורות בכתב.
חוק אפודיקטי
חוק אפודיקטי (מיוונית: αποδεικτικος, אַפּוֹדֵיקְטִיקוֹס, "מוחלט") הוא חוק שאין עליו עוררין. החוק נקרא כך, כיוון שהוא מנוסח בצורה אבסולוטית, כמו (עשה ואל תעשה). באופן זה, לדוגמה, מנוסחים עשרת הדיברות שמצויים בספר שמות, וכן רבים מחוקי התורה.
המשפט הקונטיננטלי
המשפט הקונטיננטלי מול המשפט המקובל
ארצות המשפט הקונטיננטלי נוהגות להשתמש בשיטה האינקוויזיטורית, שבה יש לשופט תפקיד פעיל באיתור הראיות הרלוונטיות למשפט וסמכויות נרחבות באיתור הראיות וחקירת החשודים. ארצות המשפט המקובל משתמשות בשיטה האדברסרית לפיה השופט הוא בעל תפקיד סביל, והוא שומע רק את הראיות שמביאים הצדדים בפניו.
במשפט המקובל מושם דגש על פרוצדורה והסדר נשמר בקפידה, לעומת המשפט הקונטיננטלי, שמאופיין בפחות הקפדה על פרוצדורה והשופט רשאי לקבל את כל הראיות כל עוד הן אינן פוגעות בזכויות האדם, ורשאי לשאול את כל השאלות הרלוונטיות (הראיות מנוקדות).
חוק אפודיקטי
דוגמאות
השימוש בחוק אפודיקטי מעיד על הקשר בין המחוקק לבין הכפופים לחוק: בעשרת הדיברות האל מבטא את מהות הקשר בין עם ישראל אליו. מהות הקשר המועברת לעם בזמן קבלת הדיברות מנומקת בנימוק במבנה זה: "אני יצרתי אתכם, לא יהיה לכם אלוהים אחרים על פני כי אני הוצאתי אתכם ממצרים...". במתן התורה האל מצווה על עם ישראל או על אומות העולם, בין השאר, גם ציוויים ללא כל התניה או סיבה נתפסת על הדעת. שלא כמו המצוות "לא תגנוב" ו"לא תרצח", מצוות כגון לא תעשה לך פסל או תמונה הן בעצם מצוות ללא התניה.
המשפט הקונטיננטלי
המשפט הקונטיננטלי מול המשפט המקובל
כמו כן, קיים הבדל מבחינת החשיבה הבסיסית: במשפט המקובל הגישה היא פרקטית, והדבר מקבל ביטוי בכך שהפרקליטות יכולה, למשל, להימנע מלהגיש כתב אישום אם היא סבורה שלא צפויה הרשעה, ויכולה גם להגיע להסדרי טיעון עם החשוד או הנאשם. לעומת זאת, במשפט הקונטיננטלי תמיד מוגש כתב אישום, לרוב לא נחתמות עסקאות טיעון, והודאות באישום רלוונטיות רק לאחר שבית המשפט מוכיח את האשמה.
במקור הייתה במרבית מדינות אירופה שיטה קונטיננטלית אחידה למדי, אך עם התפתחות הלאומיות במאות ה-17 וה-18, ובזמן המהפכה הצרפתית אימצו מדינות שונות קודים שונים. בצרפת למשל נעשה שימוש בקוד נפוליאון, שאימץ רבים מרעיונות הנאורות. קודים נוספים בעלי חשיבות היסטורית הם הקודים הגרמני ושווייצרי. רבים סבורים כי לשיטת המשפט הקונטיננטלית תפקיד חשוב בהתבססות הקומוניזם במזרח אירופה, שכן זוהי שיטה הנוחה לאימוץ ומשום שחלק מן הקוד כולל רעיונות מרקסיסטים.
אין למעשה מדינה בעולם המשתמשת באחת משיטות המשפט בצורתה הטהורה. כך למשל, המדינות הנוהגות על פי המשפט המקובל עורכות לרוב קודיפיקציה של החוקים בהן; ומנגד, בצרפת, המדינה המזוהה ביותר עם המשפט הקונטיננטלי, קיים שימוש רב בתקדים ככלי משפטי.
מדינת ישראל והמשפט הקונטיננטלי
בארץ ישראל, בתקופת השלטון העות'מאני, הייתה נהוגה שיטת משפט שניתן להתייחס אליה כקונטיננטלית. החיקוק העיקרי בדיני הממונות היה המג'לה שהוא קובץ דינים איסלאמי בהשפעה צרפתית. על אף שהטורקים עצמם ביטלו את המג'לה בשנת 1926 לטובת הקוד השווייצרי המתקדם, הייתה המג'לה נהוגה במידת מה במשפט הישראלי עד ביטולה הסופי בשנת 1984.
עם קבלת המנדט הבריטי בשנת 1917, השאירו הבריטים את המשפט הנהוג בארץ על כנו. עם זאת קבע דבר המלך במועצה על ארץ ישראל (בסימן 46) כי במקרה שלא ניתן למצוא תשובה לשאלה מסוימת בחוק הטורקי, יש לפנות אל המשפט המקובל ואל דיני היושר האנגליים. "צינור" זה לקבלת דיני המשפט המקובל הפך לרחב יותר ויותר, עד שניתן לומר שעם סיום המנדט, בשנת 1948, הייתה ארץ ישראל בעלת משפט קרוב יותר לשיטת המשפט המקובל, מבחינת השימוש בתקדים ככלי עיקרי למציאת הכלל המשפטי הנוהג במקרה מסוים, ומבחינת קבלת השיטה האדברסרית (עם חריג אחד בולט – חבר המושבעים שאינו נהוג בארץ).
עם הקמת המדינה בשנת 1948, חוקקה מועצת המדינה הזמנית את "פקודת סדרי השלטון והמשפט", והשאירה את המשפט הקיים על כנו "בשינויים המחויבים מהקמת המדינה". אך המחוקקים הישראלים החלו במלאכת חקיקה שהושפעה רבות מהמשפט הקונטיננטלי, בעיקר מהקודקס הגרמני, והשופטים הישראלים החלו במלאכת פרשנות. יחד, יצרו המחוקקים והשופטים משפט ישראלי ייחודי, במיוחד בכל הנוגע לדיני הממונות.
ציון דרך בהינתקות אופיו של החוק הישראלי מאופיו של המשפט המקובל, התרחש בשנת 1980 עם חקיקת חוק יסודות המשפט הקובע כי במקרה שקיים חסר בדבר חקיקה יושלם החסר על ידי היקש ואם לא על ידי היקש על ידי עקרונות החירות, הצדק, היושר והשלום של מורשת ישראל – אנלוגיה כמעט מדויקת לחוק המקביל במדינות קונטיננטליות רבות, ובניגוד לשיטת המשפט האנגלית שהייתה נהוגה לפי סעיף 46 לדבר המלך במועצה, אשר הייתה פונה במקרה זה למסורות, לתקדימים ולהלכות.
שיטת המשפט הישראלית כיום היא שיטה מעורבת שלא ניתן לשייכה לאחת מהאסכולות האחרות. מחד גיסא, בדומה למשפט המקובל, גם בישראל המנועים העיקרים לקידום הדין הם התקדים והשיטה האדברסרית, בה השופט אינו מקבץ את הראיות בעצמו, אלא מקבלן מהצדדים עצמם. מאידך גיסא, בדומה למערכת הקונטיננטלית, גם בישראל אין מושבעים. בתחום המהותי, מושפעים הענפים השונים של המשפט הישראלי ממערכות משפטיות שונות: כך למשל דיני הנזיקין והעונשין הישראלים דומים יחסית לדיני המשפט המקובל, בעוד שחלקים רבים מדיני החיובים הישראלים, כולל דיני החוזים, מושפעים גם מהמשפט הקונטיננטלי. בתחומים אחרים, כמו דיני המשפחה ואפילו היבטים מסוימים מהמשפט החוקתי, שונה הדין הישראלי באופן מהותי משתי מערכות משפטיות אלו.
מריה אנה, נסיכת בוואריה (1805–1877)
מריה אנה, נסיכת בוואריה (בגרמנית: Maria Anna von Bayern; 27 בינואר 1805 - 13 בספטמבר 1877) הייתה בתו של מקסימיליאן הראשון יוזף, מלך בוואריה ואשתו של פרידריך אוגוסט השני, מלך סקסוניה.
ביוגרפיה
מריה אנה נולדה ב-27 בינואר 1805 במינכן, למקסימיליאן הראשון יוזף, מלך בוואריה ולקרולינה מבאדן, בתם של קרל לודוויג, נסיך הכתר של באדן ואמליה, נסיכת הסן-דרמשטדט, והייתה התאומה הזהה של סופי, נסיכת בוואריה, אמם של פרנץ יוזף הראשון, קיסר אוסטריה ומקסימיליאן הראשון, קיסר מקסיקו.
ב-24 באפריל 1833 התחתנה מריה אנה בדרזדן עם פרידריך, נסיך הכתר של סקסוניה, אשר אחיו יוהאן, נסיך סקסוניה היה נשוי לאחותה אמליה, אולם לא היו להם ילדים. בשנת 1836 עלה בעלה פרידריך לשלטון, בעקבות מות דודו, אנטון, מלך סקסוניה, מה שהפך אותה למלכה. בשנת 1854 מת בעלה, וב-13 בספטמבר 1877 מתה מריה אנה בדרזדן, בגיל 72.
לה מונטנרה
לה מונטנרה (באיטלקית: La Montanara) הוא שיר עם איטלקי של מטפסי הרים בהרי האלפים. הוא משמש כהמנון הבלתי רשמי של תושבי מחוז טרנטינו - אלטו אדיג'ה הדוברים איטלקית וגרמנית. השיר נכתב בשנת 1927 על ידי טוני אורטלי (Toni Ortelli). לפי האגדה, מחבר המילים קיבל את ההשראה לכתיבתם באופן ספונטני, תוך כדי טיול בהרים. המלחין הוא לואיג'י פיגרלי (Luigi Pigarelli).
השיר הוא שירם של הנופשים בהרי איטליה בחודשי הקיץ, והוא פופולרי עד היום, בעיקר בקרב מקהלות. היות שהוא מקובל בחבל ארץ דובר גרמנית, יש לו גם גרסה בשפה זו.
מעמד האישה בערב הסעודית
מעמד האישה בחברה הסעודית מיוחד, כיוון שזו חברה המקיימת הפרדה נוקשה בין המינים. על נשים סעודיות מוטלים איסורים רבים. אסור לאישה לצאת מביתה שלא בלבוש מלא הכולל עביה ורעלה, אסור לאישה לצאת מביתה ללא אישור מהמופקד עליה (מחרם), אסור לה לעבוד במחיצת גברים. ועד יוני 2018 נאסר עליה לנהוג במכונית.
החל מספטמבר 2019, הנשים הסעודיות רשאיות להתגייס לתפקידי לוחמה שונים בצבא הסעודי. מאז שנות ה-60, השתנה מעמד האישה רבות, ידע עליות ומורדות והוא עדיין משתנה מעת לעת.
היסטוריה
בשנות ה-50 הוקמה מערכת החינוך הסעודית. ראשית היו אלה הגברים שקיבלו חינוך ממלכתי בבתי-ספר יסודיים, חטיבות ביניים ותיכונים. חלקם המשיך אחר-כך לתארים אקדמיים בארצות זרות, בעיקר במדינות ערביות כמצרים ולבנון, אך גם באירופה ובארצות הברית. חלק מהלומדים במדינות השונות פגשו נשים זרות ומשכילות, התחתנו וחזרו עמן לממלכה. מעמד האישה הסעודית הלא-משכילה ירד ומעמדה הפך ללא אטרקטיבי בעבור הגברים המשכילים שלא מצאו שפה משותפת עמן. מצב זה, שהיה בלתי-נסבל בעבור משפחת המלוכה עודדה להקים בתי-ספר לבנות.
בית הספר הראשון לבנות נפתח ב-1962. מטרת בית-הספר הייתה להכין את הנערה הסעודית להיותה אם ורעיה. פתיחת בית-הספר לוותה בהפגנות מצד מתנגדי הרעיון; היו כאלה שקראו להורים שלא לשלוח בנותיהם לבתי-הספר והיו אחרים שעמדו בשערי בית-הספר ואיימו להרוג כל מי שינסה להיכנס למתקן.
משום ההפרדה בין המינים, דרשה הקמת מערכת החינוך לבנות, הכשרת נשים מקצועיות להעסקה בתחום ההוראה ובמקצועות תומכי הוראה. ראשית, הובאו מורות זרות, בעיקר מצריות ובמקביל החלו בהכשרת מורות מקומיות. ב-1965 החלה לעבוד המורה הסעודית הראשונה.
הנשים החלו ללמוד ובמספרים הולכים וגדלים. הן התקדמו במעלה מערכת החינוך ואף למדו באוניברסיטאות. מאז עלייתו של המלך עבדאללה בשנת 2005, קידם המלך רפורמות במוסדות הדת, החינוך והמשפט, במטרה לשחרר את הממלכה, ולו במעט, מכבליו של הממסד הדתי הוואבי, הנחשב לאחד השמרנים באסלאם. בעידוד בתו, הנסיכה עאדלה הידועה בפעילותה למען הנשים, הוכנסו שיעורי חינוך גופני לבתי הספר הציבוריים והפרטיים לבנות. כמו כן, הוקמו מועדוני ספורט ובריאות לנשים והותר לנשים להשתתף בתחרויות ספורט מקומיות ובחו"ל. ב-2009 חנך המלך ליד העיר ג'דה אוניברסיטה למדעים ולטכנולוגיה, המאובזרת בציוד העדכני ביותר הקיים בתחומי המדעים ומיועדת לשני המינים הלומדים יחדיו. נאמר אף כי באוניברסיטה החדשה סטודנטיות תוכלנה לנהוג בעצמם במכוניותיהן ברחבי הקמפוס.
בשנת 2007 פורסם ספר "בנות ריאד" של סופרת סעודית והוא מתאר את חיי האישה במדינה. הספר זכה להצלחה ותורגם ל-40 שפות, אך הפצתו בסעודיה בערבית נאסר וניתן לרכוש רק את התרגום שלו.
בספטמבר 2011 הודיע המלך עבדאללה כי נשות המדינה תהיינה רשאיות להצביע בבחירות שיתקיימו בסעודיה ב-2015.
עד אולימפיאדת לונדון הייתה סעודיה המדינה היחידה בעולם שאסרה על נשים להשתתף באולימפיאדה. אבל רק לאחר שהוועד האולימפי הבינלאומי איים שיבטל את השתתפות הסעודים, אם לא יתירו לנשים להתחרות, הסעודים צרפו שתי ספורטאיות למשלחת שלהם למשחקים האולימפיים.
ב-2015 אושר לראשונה לנשים סעודיות להצביע ולהיבחר בבחירות המקומיות, ואף מספר נשים נבחרו לתפקידים ברשויות במקומיות.
ב-2017 הוחלט כי החל מ-2018 יבוטל האיסור על נהיגת נשים בערב הסעודית, ואיסור זה בוטל רשמית ב-24 ביוני 2018. כמו כן החל מ-2018 הותר לנשים להיכנס לאירועי ספורט בשלושה אצטדיונים ברחבי המדינה.
ב-2019 הוחלט לאפשר לנשים סעודיות להוציא דרכון ולטוס לחו"ל ללא אישור גבר.
מספר סמית
מספר סמית בבסיס ספירה מסוים, הוא מספר שסכום הספרות שלו שווה לסכום הספרות של גורמיו הראשוניים. (במקרה שיש גורמים בחזקות יש לכתוב את הגורם כמה פעמים שצריך). לדוגמה, 202, בבסיס דצימלי, הוא מספר סמית, מכיוון ש- 2+0+2=4, והפירוק לגורמים שלו הוא 101\times2 וגם-1+0+1+2=4.
אולוף פלמה
סוון אולוף יואכים פלמה (, 30 בינואר 1927 – 28 בפברואר 1986) היה ראש ממשלת שוודיה בשתי תקופות כהונה בשנות ה-60, ה-70 וה-80 של המאה ה-20. נרצח במהלך כהונתו.
מספר סמית
מספרים ראשוניים לא נחשבים למספרי סמית מכיוון שזה ברור מאליו שיקיימו תכונה זאת.
בבסיס עשר, מספרי סמית הראשונים הם:
אולוף פלמה
ביוגרפיה
פלמה נולד בסטוקהולם בשנת 1927. הוא למד בארצות הברית, ולאחר מכן למד משפטים באוניברסיטת סטוקהולם. נבחר לפרלמנט השוודי מטעם מפלגת הפועלים הסוציאל-דמוקרטית של שוודיה, שירת כשר התקשורת ואחר כך כשר החינוך. הוא זכה בראשות מפלגתו ומונה לראש הממשלה ב-1969. בשנת 1976 הוא הובס בבחירות, וב-1982 נבחר שוב לראשות הממשלה.
בשנות כהונתו הנהיג מדיניות רווחה, במודל של תעסוקה מלאה, הנהגת הסכמות בין ארגוני עובדים ומעסיקים, וחיזוק הלאומיות השוודית. עם זאת נתפס פלמה כאישיות שנויה במחלוקת בקרב חברי המפלגה השמאלית, על רקע מוצאו הבינוני-גבוה. את עמדותיו הסוציאליסטיות רכש במסעותיו להודו ולארצות הברית לאחר לימודיו.
מספר סמית
W.L. McDaniel הוכיח בשנת 1987 שיש אינסוף מספרי סמית. ישנם 29,928 מספרי סמית הקטנים ממיליון. ישנם אינסוף מספרי סמית פלינדרומים.
מספרי סמית עוקבים (לדוגמה 728 ו-729, 2,964 ו-2,965) נקראים מספרי סמית אחים. לא ידוע כמה מספרי סמית אחים יש.
אולוף פלמה
ביוגרפיה
מדיניותו השמאלית על רקע המשבר הכלכלי שפקד את שוודיה, עוררה ביקורת ציבורית. פלמה הוביל לחקיקת חוק בשם "קרנות השקעה של מרוויחי המשכורת" במטרה למנוע פיטורים נרחבים במשק, באמצעות שחיקת שכר השכירים. החוק הקים קרנות בשליטת איגודי העובדים, שכספיהם יושקעו חזרה למשק השוודי במטרה להבטיח את המשך הצמיחה ולמנוע פיטורין. במסגרת חוק זה נקבע כי לכל חבר במשק השוודי יהיה סף עליון של רווחים, אשר כל רווח נוסף לו ייכנס אף הוא לקרן. על חוק זה נמתחה על פלמה ביקורת חריפה מצד תעשיינים.
כמו כן נקט פלמה במדיניות של מעורבות רבה בסוגיות חוץ, תוך מתיחת ביקורת חריפה על מה שראה כעוולות. כך למשל מתח ביקורת על מלחמת וייטנאם והשווה את הפצצת הירושימה ונגסאקי לפשעי הנאצים. בעקבות דבריו קראה ארצות הברית לשגרירה לעזוב את שוודיה.
רציחתו
ב-28 בפברואר 1986, בעודו מכהן בכהונתו השנייה כראש ממשלה, צעד פלמה עם אשתו ליסבת פלמה ברחוב בלב סטוקהולם בשעת ערב מאוחרת, לאחר צפייה בסרט קולנוע, ללא ליווי שומרי ראש. הוא נרצח ביריות אקדח על ידי מתנקש אלמוני, שנעלם מן המקום.
בשנת 1992 נאסר כריסטר פטרסון כחשוד ברצח. הוא הועמד לדין, הורשע ונדון למאסר עולם, אך ערעורו התקבל בבית המשפט לערעורים והוא זוכה ושוחרר. מאז, במשך שנים רבות, לא התגלה כל חשוד נוסף והועלו השערות שונות לגבי מניעי הרוצח. עלתה השערה על מעורבות איראנית ברצח, בסיוע המחתרת הכורדית (PKK), על רקע התבטאויותיו של פלמה נגד משטר האייתוללות, וכן על מעורבות של משטר האפרטהייד בדרום אפריקה בארגון הרצח על רקע הביקורת החריפה שהפנה פלמה כלפי משטר זה, וקשריו עם מנהיג מפלגת ה-ANC אוליבר טמבו. ביוני 2020 הודיעה התביעה בשוודיה על זיהוי הרוצח, סטיג אנגסטרם, מעצב גרפי ששנא את ראש הממשלה והיה חובב כלי נשק. אנגסטרם התאבד בשנת 2000, ובני משפחתו מכחישים שהוא הרוצח. משנת 2021 זמינה בנטפליקס סדרת פשע שוודית בת שישה פרקים - "רוצח בלתי אופייני" (Den Osannolika Mördaren)  - המאמצת את הגרסה לפיה אנגסטרם הוא הרוצח.
הנצחתו
משפחתו של פאלמה והמפלגה הסוציאל-דמוקרטית הקימו קרן לזכרו. הקרן מעניקה בכל שנה את "פרס אולוף פאלמה" לאישים הפעילים בעידוד השלום, בטיפוח הסובלנות ונגד גזענות. בכל שנה אירועי אחד במאי בסטוקהולם מתחילים בהנחת זרים על קברו הנמצא בכנסיית אדולף פרדריק.
מספר סמית
אלברט וילנסקי נתן להם את שמם, על שמו של גיסו, הארולד סמית, כיוון ששם לב שמספר הטלפון שלו (4937775) עונה להגדרה.
מספר סמית המוכר הגדול ביותר הוא:
תפלת שתן מרכזית
תפלת שתן מרכזית (וכן: "סוכרת מרכזית תפלה"; באנגלית: Neurogenic diabetes insipidus) היא תסמונת המתבטאת ברמות הפרשה פחותות של ההורמון ואזופרסין (ADH). הורמון זה מופרש מבלוטת ההיפופיזה האחורית, והוא אחראי על ריכוז השתן על ידי ספיגה מחדש של מים בכליה. כתוצאה מכך שההורמון מופרש בחסר, יש יצור של שתן מדולל יתר על המידה, כשנפח השתן יכול לעלות על 50 מ"ל לק"ג ליום, (לדוגמה אדם השוקל 70 קילו יכול להשתין מעל 3.5 ליטר שתן ליום). כמויות גדולות אלו של השתנה יכולות להתרחש גם בלילה ולהביא להפרעות בשינה, כמו גם לצורך לשתות כמויות גדולות של מים עקב אובדן הנוזלים בכליה.
אטיולוגיה
למחסור בהפרשת ההורמון ואזופרסין סבות אפשריות רבות היכולות ללנבוע מנזק הנגרם לבלוטת ההיפופיזה או חוסר התפתחות שלה והן יכולות להיות כתוצאה מהפרעות גנטיות, נרכשות, או מולדות. עם זאת, אצל עד מחצית מן החולים הסיבה אינה ידועה (אידיופתית).
קיימות סיבות נוספות לדילול השתן. סיבות אלו אינן נקראות תפלת השתן המרכזית היות שהן אינן נובעות כתוצאה מהפרשה בהפרשת ההורמון מההיפופיזה:
פתופיזיולוגיה של המחלה
כאשר רמות ההפרשה של ההורמון ואזופרסין יורדות, ריכוז השתן נפסק - כלומר השתן הופך להיות מדולל, ויש עליה בכמות השתן. כתוצאה מהפרשת השתן המרובה, יש ירידה קטנה בכמות המים בגוף ועליה בריכוז הפלסמה כתוצאה מכך וברמות הנתרן בפלסמה. מצב זה מגרה את מרכז הצמא במוח וכתוצאה מכך האדם שותה יותר. המחלה שונה מאוד מאדם לאדם מבחינת רמות ההפרשה של ההורמון- אצל חולים מסוימים רמות ההפרשה של ההורמון כה נמוכות, שאפילו התייבשות חמורה לא מתקנת את רמות ההורמון על מנת לרכז את השתן. חולים אחרים לעומת זאת, מציגים מחסור קטן יחסית בהורמון.
אבחנת המחלה
ראשית, יש לאבחן שאכן מדובר בהפרשת שתן מדולל מעבר לפרופורציה. לשם כך, כאשר אדם מתלונן על השתנת יתר, השתנה בלילה, תכיפות בהשתנה ו/או צמא שלא עובר, יש לבצע איסוף שתן למשך 24 שעות. במידה ונפח השתן עולה על 50 מ"ל לקילוגרם גוף (למשל, במידה והנפח עולה על 3.5 ליטר לאדם השוקל 70 קילו), יש אבחנה של תפלת השתן ויש כעת להעריך מהי סיבתה ולשם כך יש לערוך מבחן הנקרא מבחן הגבלת שתיה - fluid deprivation test.
מבחן זה מבוצע בתחילת הבוקר ומדי שעה יש מדידה של משקל הגוף, רמות הפלסמה וריכוז הנתרן בפלסמה, נפח השתן ואוסמולריות (ריכוז) השתן. מדידות אלו מתבצעות עד שיש אחת משתי התוצאות הבאות:
הטיפול
טיפול בתפלת השתן המרכזית יהיה על ידי מתן דסמופרסין שהוא אנלוג סינתטי להורמון ואזופרסין. כיום התרופה יכולה להינתן בזריקה לווריד, מתחת לעור, דרך אינהלציה או בטבלייה.
אנומיה (משחק)
אנומיה הוא משחק קלפים המתאים לשלושה שחקנים לפחות מגילאי 10 ומעלה. המשחק הומצא על ידי אנדרו אינס (Andrew Innes) ויצא בהוצאת אנומיה (Anomia Press). בגרסה העברית, המשחק יצא תחת יצרנית המשחקים "הקוביה".
המילה אנומיה לקוחה מתורת הפסיכולוגיה החברתית ומתארת מצב של בלבול רחב בקרב האוכלוסייה שגורם לאובדן של מוסריות.
בארצות הברית, זכתה גרסת המשחק לילדים בפרסים נוספים ובהם פרס ארגון "Parents’ Choice Foundation" (ארגון ללא מטרות רווח המעניק פרס שנתי למשחקים וצעצועים לילדים), וכן זכה בשנת 2010 בפרס "National Parenting Product Awards" למשחקים לילדים.
קלפי המשחק
המשחק כולל שני סוגי קלפים עיקריים:
מהלך המשחק
המשחק מתחיל כאשר השחקנים יושבים במעגל וקופת הקלפים ממוקמת על משטח ישר במרכזו.
כל משתתף מרים בתורו קלף מהקופה ומניח אותה מולו כך שהסימן והמילה גלויים לכולם.
משתתפים אשר הקלפים שגלויים לפניהם מכילים את אותה צורה צבעונית נכנסים למצב "מלחמה" הדדית - מטרתו של כל משתתף היא לומר מילה שתתאים לקטגוריה הרשומה על הקלף של היריב. הראשון שאומר את המילה המתאימה לקטגוריה של קלף היריב זוכה באותו קלף ומניח אותו לצדו כקופה אישית, בנפרד מהקלפים שמונחים גלויים לפניו.
לדוגמה: לשני מתמודדים הופיעו קלפים עם שני קווים סגולים עליהם, כאשר הקלף של מתמודד 1 מציג את המילה "אי", והקלף של מתמודד 2 מציג את המילה "כלי תחבורה". במצב זה מתמודד 1 צריך לחשוב על מילה שמתאימה לקטגוריה של אי, כמו כרתים שהוא אי באגן הים התיכון או קובה שהיא אי במרכז אמריקה, ומתמודד 2 צריך לחשוב על מילה שמתאימה לקטגוריה של כלי תחבורה, כמו מכונית או מטוס.
שינוי תנאי המשחק על ידי קלף הג'וקר
כאמור, קלף ג'וקר מציג שתי צורות צבעוניות בקלף אחד, ולמעשה מכתיב אילו צורות מתייחסות זו אל זו כצורה יחידה. כאשר משתתף שולף מהקופה המרכזית קלף ג'וקר הוא לא מציג אותו כשלו, אלא מניח אותו במרכז סמוך לקופה המרכזית באופן שכל המשתתפים יוכלו לראות אותו. כל עוד קלף הג'וקר מוצג ולא הוחלף באחר, הוא מכתיב את השינוי בתנאי המשחק.
מהרגע שמופיע קלף ג'וקר ראשון, לא רק שני קלפים שמציגים את אותה צורה צבעונית יכולים לפתוח ב"מלחמה", אלא גם שני קלפים שמציגים את שתי הצורות הצבעוניות שמופיעות בקלף הג'וקר.
לדוגמה: קלף ג'וקר אשר מציג ארבע נקודות אדומות וסמל מפוספס כחול מאפשר לשני משתתפים עם הקלפים הללו לפתוח גם הם ב"מלחמה". מצב זה יכול לגרום ל"מלחמה משולשת", למשל אם יש בנמצא שני משתתפים שמחזיקים בקלפים עם נקודות אדומות ומשתתף נוסף שמחזיק בקלף עם סמל מפוספס כחול. כך שלושת השחקנים רשאים להילחם על הקלפים של המתמודדים האחרים ולומר במהירות האפשרית מילה שמתאימה לקטגוריות של שני הקלפים של יריביהם. מתמודד שיהיה זריז מספיק יוכל אף לזכות בשני הקלפים של יריביו אם לא יהיו מוכנים לכך.
כיצד מנצחים במשחק?
כאשר קופת הקלפים נגמרת, כל משתתף סופר את הקלפים שבהם זכה ב"מלחמות" המילים מול יריביו ואחסן בקופה האישית לאורך המשחק.
אם רוצים להאריך מעט את המשחק טרם ההכרזה על המנצח, ניתן להחליף את הקופה המרכזית בקלפים הגלויים שהצטברו אצל השחקנים בסבבים שבהם לא נערכו "מלחמות" מילים על קלפים, לא לפני שמערבבים אותם היטב.
הטרוסטיליה
הטרוסטיליה (Heterostyly) היא צורה ייחודית של פולימורפיזם והרקוגמיה בפרחים. במין הטרוסטילי, קיימות שתיים או שלוש צורות מורפולוגיות (morphs) שונות של פרחים באוכלוסייה. על כל צמח יחיד, לכל הפרחים אותה צורה מורפולוגית. הצורות נבדלות זו מזו באורכי עמודי העלי והאבקנים, ותכונות אלה אינן רציפות במקרה זה. התכונות המורפולוגיות הללו נמצאות בתאחיזה עם גנים האחראים למערכת ייחודית של אי-סבילות עצמית, המכונה אי-סבילות עצמית הטרומורפית.
מינים הטרוסטיליים בעלי שתי צורות מורפולוגיות שונות, מכונים דיסטיליים (distylous). בצורה אחת, המכונה thrum, האבקנים ארוכים ועמודי העלי קצרים; בצורה השנייה, המכונה pin, האבקנים קצרים ועמודי העלי ארוכים; אורך האבקנים הארוכים בצורה הראשונה זהה לאורך עמודי העלי בצורה השנייה, ולהפך.
מינים הטרוסטיליים בעלי שלוש צורות מורפולוגיות שונות, מכונים טריסטיליים (tristylous). בכל צורה ישנם שני סוגים של אבקנים. בצורה אחת, עמוד העלי קצר, והאבקנים ארוכים ובינוניים; בצורה שנייה, עמוד העלי בינוני, והאבקנים קצרים וארוכים; בצורה השלישית, עמוד העלי ארוך, והאבקנים קצרים ובינוניים.
הצורות השונות של האבקנים ועמודי העלי בפרחים הטרוסטיליים, מותאמות להאבקה באמצעות מאביקים שונים או חלקים שונים בגופו של אותו מאביק. כך, למעשה, אבקה שמקורה באבקן גבוה, תגיע בעיקר לעמוד עלי גבוה ולא לעמוד עלי נמוך, ולהפך. במקרה של מעבר אבקה בין פרחים השייכים לאותה צורה מורפולוגית (למשל בין שני פרחים מטיפוס pin), לא תתרחש הפריה, בגלל מנגנון אי-הסבילות העצמית.
בצמחי הבר של ארץ ישראל קיימים מספר טקסונים הטרוסטיליים, למשל מינים רבים בסוג ציפורנית, וכן המין הפולש חמציץ נטוי.
השכן הקסום שלי טוטורו
השכן הקסום שלי טוטורו (ביפנית: となりのトトロ, מילולי: שכני טוטורו) הוא סרט אנימה יפני משנת 1988. הסרט נכתב ובוים על ידי הייאו מיאזאקי והופק באולפני ג'יבלי. במשך השנים שודר הסרט בערוצי הסרטים בכבלים ובלוויין, ובשנת 2008 הופץ הסרט רשמית בבתי הקולנוע בישראל.
עלילה
בשנות ה-50 פרופסור באוניברסיטת טוקיו ושתי בנותיו, מיי וסצקי, עוברים לגור בבית ישן בכפר, בעודם מחכים שאימם תשתחרר משנים של שהייה בבית החולים.
באחד הימים משחקת מיי, האחות הקטנה, בקרבת הבית. היא נתקלת בשני יצורים, האחד לבן והשני כחול, שאוספים בלוטים. מיי מחליטה לעקוב אחריהם ומגלה מאורה בה גר יצור גדול ופרוותי, ששאג לה את שמו, טוטורו. אביה של מיי מספר לה שטוטורו הוא "השומר של היער", ונדיר לפגוש אותו.
לילה גשום אחד, בזמן שהבנות מחכות שהאוטובוס שבו נסע אביהן יגיע, וישיב אותו אליהן, מופיע טוטורו ועומד לידן בתחנה. סצקי מסרה לידיו באדיבות את המטרייה שאביהן שכח, אחרי שראתה שטוטורו השתמש בעלה גדול, דבר שלא ממש הגן עליו מהגשם. זאת הפעם הראשונה שבה סצקי (האחות הגדולה) רואה את טוטורו. אחר כך הגיע האוטובוס הקסום שהיה בעצם חתול צהוב ענק ובבטנו כיסאות ישיבה. טוטורו נותן למיי וסצקי מתנה, האוטובוס אוסף את טוטורו ונוסע, וכעבור דקה מגיע האוטובוס של האב והן מספרות לו בהתלהבות שהן פגשו את טוטורו.
סטניסלאב לשצ'ינסקי, מלך פולין
סטניסלאב לשצ'ינסקי, מלך פולין (בפולנית: Stanisław Leszczyński; 20 באוקטובר 1677 – 23 בפברואר 1766) היה מלך האיחוד הפולני-ליטאי בשנים 1704–1709 וכן בשנים 1733–1736, דוכס לורן ובּאר (Bar) בשנים 1738–1766, ודוכס האימפריה הרומית הקדושה (תואר שהעניק הקיסר פרידריך השלישי לבני משפחת לשצ'ינסקי). בתו, מרי לשצ'ינסקיה, נישאה ללואי החמישה עשר, מלך צרפת.
ביוגרפיה
לשצ'ינסקי נולד ב-20 באוקטובר 1677 בלבוב, לרפאל, ווייבוד (מושל) מחוז פוזנן, ולאנה קתרינה יבלונובסקיה. בילדותו קיבל חינוך אצילי, ובשנת 1697 היה בין אצילי פולין שהשתתפו בכתיבת זכויותיו וחובותיו של אוגוסט השני, כשנבחר למלך. ב-10 במאי 1698 התחתן סטניסלאב עם קתרז'ינה אופאלינסקה, בתם של יאן קרול אופאלינסקי וזופיה אנה צ'ארנקובסקה, ממנה נולדו לו 2 בנות. ב-1703 הצטרף למשפחת סַפיֱהָה ולאיחוד הליטאי שאורגן על ידי קרל השנים עשר, מלך שוודיה נגד אוגוסט. לאחר ניצחונו הסופי של קרל על אוגוסט נבחר בתמיכת קרל למלך פולין. בהיותו צעיר לא מנוסה, לא הצליח לשצ'ינסקי לרכוש לעצמו מעמד עצמאי בפולין ומלכותו נשענה על קרל השנים עשר וניצחונותיו על הרוסים. אחרי הפסדו של קרל ב-1709 בקרב פולטבה הודח לשצ'ינסקי מכיסאו ונאלץ לברוח לפומרניה, שהייתה בשליטת שוודיה, ואחר כך לאלזס הצרפתית. ב-1725 השתדכה בתו מריה עם מלך צרפת לואי החמישה עשר. ב-1733, לאחר מותו של אוגוסט השני, ניסה לשצ'ינסקי שוב את מזלו בפולין ונבחר בתמיכה גדולה של חלק ניכר מהאצולה הפולנית, ובתמיכה בינלאומית של צרפת ושוודיה. בעיני הרוסים הייתה מלכותו לא לגיטימית, והם ניסו לסלקו מהמלוכה. ב-1736 גבר אוגוסט השלישי על סטניסלב, ואילץ אותו לוותר על כתרו בשנית. ב-1738, אחרי ויתור אוסטריה על אלזס-לורן לטובת ההכרה הצרפתית בפרנץ שטפן כקיסר גרמני, מונה לשצ'ינסקי לדוכס לורן. ב-1738 מכר את אחוזותיו, לשנו ורידזינה, לרוזן אלכסנדר יוסף סולקובסקי. את שארית ימיו בילה בארמון לינוויל שבלינוויל (בצרפתית: Lunéville), שם הקים את אקדמיית סטניסלאב והקדיש את ימיו למדע ולגמילות חסדים.
משפחתו
ב-10 במאי 1698 התחתן סטניסלאב עם קתרז'ינה אופאלינסקה, בתם של יאן קרול אופאלינסקי וזופיה אנה צ'ארנקובסקה, ממנה נולדו לו 2 בנות:
זאהי ארמלי
זאהי ארמלי (בערבית: زاهي أرملي; נולד ב-25 באוקטובר 1957) הוא כדורגלן עבר ערבי-ישראלי ששיחק בעמדת החלוץ. ארמלי הוא מלך השערים של קבוצת מכבי חיפה בכל הזמנים, שיחק בנבחרת ישראל ונכלל בהיכל התהילה של הכדורגל הישראלי.
שנים ראשונות
ארמלי נולד וגדל בשפרעם, למשפחה ערבית-נוצרית. הילד הרביעי משמונה לשאפיק ארמלי, נהג משאית, ולפדואה ארמלי. בגיל 16 החל את הקריירה ככדורגלן בוגר בקבוצת מכבי שפרעם, כשזו שיחקה בליגה ג'. לאחר ארבע עונות, בהן לא הצליחה הקבוצה לעלות ליגה, עבר לשחק למשך עונה אחת בהפועל סכנין, שלאחריה שב לשפרעם, ששיחקה עתה בליגה ב' צפון א'.
בפברואר 1979, קבלן ערבי מדיר אל אסד קנה ממכבי חיפה את הזכות לשחק נגד קורניבול הונדוארה מליגת המשנה הרומנית, במטרה לקיים משחק בין הקבוצה הרומנית לבין נבחרת של "כוכבי ערביי ישראל" במקומה של מכבי חיפה. לסגל הנבחרת הוזמנו, בין השאר, שחקני הליגה הראשונה, רפעת טורק מהפועל תל אביב, נביל מנסור ממכבי פתח תקווה ועלי עות'מאן מהפועל ירושלים, כמו גם ארמלי. במשחק עצמו, שנגמר בתוצאה 2-1 לטובת הרומנים, החמיץ ארמלי פנדל, אך הציג יכולת טובה. יכולתו הגבוהה גרמה להנהלת מכבי חיפה, אז בליגת המשנה, להתעניין בשירותיו. הפועל חיפה, הקבוצה הבכירה יותר בעיר באותה עת, התעניינה גם כן בארמלי, הזמינה אותו לאימוניה, והייתה קרובה לצרפו לסגל השחקנים שלה, אולם מאמנה החדש של הקבוצה, שמואל פרלמן, החליט לנפות אותו מסגל הקבוצה, לצד מספר שחקני רכש פוטנציאליים נוספים.
ארמלי חזר למכבי שפרעם, סיים את עונת 1979/1980 כמלך השערים של הקבוצה ושל ליגה ב' עם 37 שערים בליגה, ועזר לקבוצתו לעלות לליגה א' צפון. בסיום העונה, הפועל תל אביב, אז סגנית האלופה, סיכמה איתו ועם משפחתו כי ישחק בשורותיה בעונה הבאה, אך תושבי שפרעם ואוהדי מכבי שפרעם לא היו מוכנים לוותר עליו, והוא נותר בקבוצה. בעונת 1980/1981 סיימה מכבי שפרעם במקום התשיעי בליגה א' צפון, אך בעונה שלאחר מכן הצליח ארמלי לסייע לה לעלות לליגה הארצית (ליגת המשנה).
הליגה הראשונה וזכייה באליפויות
ב-1982 הוחתם במכבי חיפה מהליגה הלאומית (הליגה הראשונה), אך קשיים שהערימה שפרעם הניבו עסקה מוזרה, במסגרתה ישחק ארמלי רק עשרה משחקי ליגה במדי מכבי חיפה, כשלאחריהם ישוב לשחק בשורותיה של מכבי שפרעם מהארצית עד סוף העונה. את הופעת הבכורה במדי מכבי חיפה ערך במסגרת המחזור הרביעי של הליגה הלאומית, במשחק מול הפועל לוד שנגמר בתיקו 1–1, כשארמלי מבשל למשה סלקטר את שער השוויון של חיפה. בעשרת המשחקים ששיחק במכבי חיפה בעונה זו כבש שני שערים והוסיף גם שלושה בישולים. כשחזר לשפרעם כבש מספר רב של שערים, אך ירד עם הקבוצה חזרה לליגה א'.
משפט המספרים המצולעים
המקרה החשוב ביותר הוא s=4, המתייחס לכתיבת מספר כסכום של מספרים ריבועיים. את המקרה הזה הוכיח לגראנז' בשנת 1772, והוא נודע כמשפט ארבעת הריבועים. את המקרה s=3 הוכיח גאוס ב-10 ביולי 1796: מספר טבעי הוא סכום של לכל היותר 3 מספרים משולשיים, שהם מספרים מהצורה. את ההכללה ל-s כלשהו הוכיח קושי בשנת 1813.
זאהי ארמלי
הליגה הראשונה וזכייה באליפויות
על אף הצטרפותו המאוחרת, היה ארמלי למלך שערי הקבוצה בעונה זו עם 13 שערים בליגה, והוסיף גם שני בישולים (לחבריו להתקפה, משה סלקטר ורוני רוזנטל). בין שעריו בעונה זו היו צמד בניצחון 3–2 על מכבי תל אביב, ושלושער בניצחון 4–1 על מכבי פתח תקווה. חיפה, שפיגרה לאורך כל העונה אחרי מוליכות הטבלה, עלתה למקום השני רק במחזור ה-19 לאחר ניצחון 2–0 על הפועל באר שבע, בו הבקיע ארמלי שער, ניצחון שקירב אותה עד למרחק של שלוש נקודות מהמוליכה בית"ר ירושלים. במחזור ה-26 הגיעה חיפה למשחק רדיוס ללא קהל באצטדיון הקופסה מול המוליכה בית"ר ירושלים, כשניצחון של בית"ר היה מעניק לבית"ר את האליפות. ארמלי הבקיע גם במשחק קריטי זה, וקבוצתו ניצחה 2–1, מה שצמצם את הפער מהמוליכה לשתי נקודות בלבד. בסיום העונה זכתה מכבי חיפה באליפות הראשונה בתולדותיה, כשארמלי מהווה בורג מרכזי ומלך השערים בזכייה זו.
בעונת 1984/1985 היה ארמלי סגן מלך השערים של הקבוצה עם 15 שערים בליגה (שני למשה סלקטר שהבקיע 16), ולהם הוסיף שני בישולים (לחברו להתקפה משה סלקטר, ולקשר שלום לוי). בין שעריו בעונה זו היו צמד בניצחון 4–0 על מכבי נתניה, וצמד נוסף בניצחון 3–1 על אותה קבוצה. בכך היה שותף לזכייה באליפות השנייה של מכבי חיפה ברציפות ובתולדותיה. באותה עונה העפילה הקבוצה גם לגמר גביע המדינה בפעם החמישית בתולדותיה, אך הפסידה בו לבית"ר ירושלים 0–1 משער של אלי אוחנה בדקה ה-85. במשחק בין השתיים במסגרת "אלוף האלופים", זכתה חיפה בגביע אחרי ניצחון 5–2, כשארמלי כובש צמד.
בעונת 1986/1987 המשיך להיות מלך שערי הקבוצה עם 10 שערים בליגה בלבד, להם הוסיף בישול (לניר קלינגר). בין יתר שעריו הבקיע צמד בניצחון 5–2 על בני יהודה. ארמלי היה שותף לעונה החלשה והמאכזבת של מכבי חיפה, שסיימה במקום התשיעי בטבלה. הקבוצה העפילה בפעם השישית בתולדותיה לגמר גביע המדינה, אך גם הפעם לא הצליחה לזכות בתואר, כאשר בתום 120 דקות סיימה חיפה בתיקו 3–3 עם מכבי תל אביב (כשארמלי כובש צמד), אך הפסידה 3–4 בדו-קרב בעיטות עונשין, כשארמלי (לצד ציון מרילי) הוא אחד המחמיצים מהנקודה הלבנה.
בעונת 1987/1988 זכה ארמלי בפעם הראשונה והיחידה בתואר מלך השערים של הליגה הלאומית עם 25 שערים, להם הוסיף בישול (לעופר מזרחי). בין שעריו ניתן למנות שלישייה בניצחון 5–1 על הפועל תל אביב, צמד בניצחון 3–0 על הפועל לוד, צמד בניצחון 3–2 על בית"ר ירושלים, צמד בתיקו 2–2 מול הפועל כפר סבא, שלושער בניצחון 4–1 על בני יהודה, צמד בניצחון 4–2 על בית"ר ירושלים, ומעל הכל, רביעייה בניצחון 10–0 על מכבי תל אביב, הניצחון הגדול ביותר בתולדותיה של מכבי חיפה, והפסדה הגדול ביותר בתולדותיה של מכבי תל אביב.
את עונת 1988/1989 סיים ארמלי עם 12 שערים, להם הוסיף שני בישולים (לעופר מזרחי וירון גבעול). ארמלי סייע למכבי חיפה לזכות באליפות השלישית בתולדותיה, תוך שהוא גם מבשל את השער במשחק האליפות במחזור ה-30, שנגמר בתיקו 1–1 מול הפועל פתח תקווה. באותה עונה העפילה הקבוצה לגמר הגביע בפעם השביעית בתולדותיה, שם פגשה שוב את בית"ר ירושלים, בשחזור הגמר מ-1985. משחק זה זכור כאחד ממשחקי הגמר המרתקים בתולדות גמר הגביע. בתום הזמן החוקי של המשחק הייתה התוצאה 2–2, בהארכה נכבשו שני שערים נוספים, אחד לכל קבוצה, ולבסוף, בתום דו-קרב בעיטות עונשין, כשארמלי (לצד ניר קלינגר) הוא אחד המחמיצים מהנקודה הלבנה, ניצחה בית"ר בתוצאה 4–3.
במהלך הקריירה שלו בחיפה, שנמשכה שבע עונות, היה ארמלי שותף לזכייה של הקבוצה בשלוש אליפויות, ושימש ציר מרכזי וחשוב במערך ההתקפה של הירוקים. ארמלי היה ידוע בטכניקה אישית גבוהה, במהירות, בכוח מתפרץ, וביכולת בעיטה בשתי רגליו. הוא מלך שערי מכבי חיפה בכל הזמנים, כשלזכותו 90 שערי ליגה ב-179 משחקים.
שלהי הקריירה
בעונת 1989/1990 עזב ארמלי את מכבי חיפה, ועבר לשחק בהפועל ירושלים למשך עונה אחת, בה סיימה הקבוצה במקום השמיני בליגה, וארמלי (בצוותא עם מישל דיין) היה מלך שערי הקבוצה בליגה עם שישה שערים.
בעונת 1990/1991 עבר להפועל צפרירים חולון. אותה סיימה הקבוצה במקום התשיעי בליגה, כשארמלי הוא מלך שערי הקבוצה בליגה עם שמונה שערים. בעונה שלאחר מכן, 1991/1992 כבש ארמלי שלושה שערים במדי הקבוצה, ובמהלך העונה עבר להפועל חיפה מהליגה הארצית, לה סייע להעפיל לליגה הבכירה. ארמלי המשיך בקבוצה עונה נוספת, שהייתה האחרונה שלו בליגה הבכירה. בתום העונה סיימה הפועל חיפה במקום השביעי בטבלה, כשארמלי מבקיע שבעה שערים.
לאחר מכן חזר למכבי שפרעם, בה סיים את הקריירה המקצוענית שלו כשחקן פעיל בגיל 47.
נבחרת ישראל
לזכותו של ארמלי 28 הופעות ועשרה שערים במדי נבחרת ישראל. בהופעת הבכורה שלו, בפברואר 1983, כבש שלושער בניצחון 3–2 במשחק ידידות מול נבחרת בלגיה. ארמלי שיחק במדי הנבחרת גם במוקדמות מונדיאל 1986, ובאוקטובר 1986 ערך את הופעתו האחרונה במדיה, בהפסד 2–4 במשחק ידידות מול נבחרת רומניה. בנובמבר אותה שנה החליט לפרוש מהנבחרת, מכיוון שלדבריו, היעדים הקרובים ביותר של הנבחרת, מוקדמות מונדיאל 1990, ימצאו אותו בגיל מתקדם מדי.
לאחר הפרישה
לאחר פרישתו ממשחק אימן ארמלי מספר קבוצות מהליגות הנמוכות, בהן מכבי שפרעם, הפועל שפרעם, מכבי דליית אל כרמל, הפועל כפר קרע, מכבי עירוני יפיע, כמו גם את שבאב יאטה מהליגה הפלסטינית. ארמלי משמש כמאמן חלוצי קבוצת הנוער של בני סכנין, כמו כן שימש זמן קצר כמגלה כישרונות של מכבי חיפה במגזר הערבי.
ב-2006 קיבל ארמלי את תואר "יקיר אגודת מכבי חיפה" בטקס מרוץ הלפיד על תרומתו כשחקן למחלקת הכדורגל.
ב-2009 נבחר להיכל התהילה של הכדורגל הישראלי.
ארמלי מתגורר בשפרעם, נשוי לעאליה, אב לארבעה ילדים, שתי בנות ושני בנים, וסב לשני נכדים.
דוכס קונוט וסטראת'רן
דוכס קונוט וסטראת'רן (באנגלית: Duke of Connaught and Strathearn) הוא תואר אצולה המוענק לבני משפחה זוטרים במשפחת המלוכה הבריטית. התואר הוענק לראשונה על ידי המלכה ויקטוריה, מלכת הממלכה המאוחדת, לבנה השלישי, הנסיך ארתור. עם מותו של נכדו של ארתור, אלסטייר וינדזור, דוכס קונוט וסטראת'רן, בוטל התואר.
היסטוריה
דוכסות קונוט וסטראת'רן נקראת על שם קונוט, אחד מארבעת המחוזות של אירלנד, ששמו כיום קונכט. התוספת "סטראת'רן" היא על שם עמק בסקוטלנד, שניתנת לעיתים לבני בית המלוכה כתוספת לתואר קיים, כמו דוכס קנט וסטראת'רן והנסיך הנרי, דוכס קמברלנד וסטראת'רן.
על פי המסורת הבריטית, קיבלו בני משפחת המלוכה תארים המשויכים לשלוש הממלכות ולנסיכות המרכיבות את הממלכה המאוחדת: אנגליה, סקוטלנד, אירלנד וויילס. מסורתית נועד התואר להינתן לבן השלישי של המלכה, וזאת מאחר שהבן הבכור נושא את התארים דוכס קורנוול (דוכסות באנגליה) ודוכס רות'סיי (דוכסות בסקוטלנד) וכן את התואר נסיך ויילס, והבן השני נושא את התואר דוכס יורק.
מאז הקמת רפובליקת אירלנד בשנת 1922 הופסקה הענקת תארים המקושרים למחוזות אירלנד עצמה (אולם ניתנים תארים המשויכים לצפון אירלנד). אולם התואר, שהוחזק על ידי הנסיך ארתור, במותו, בשנת 1942 עבר לנכדו, אלסטייר וינדזור. בהיעדר בנים זכרים, במותו של אלסטייר, כשנה ומחצה לאחר קבלת התואר, התואר בוטל.
אחרונים
הגדרת התקופה
המעבר מתקופת הראשונים לתקופת האחרונים הוא תוצאה של צירוף כמה אירועים רבי משמעות שהתרחשו באמצע המאה ה-14 באשכנז, בסוף המאה ה-15 בספרד ובתחילת המאה ה-16 בתפוצות יהדות ספרד ואשכנז:
מאפייני התקופה
ביחס לעולם פסיקת ההלכה מתאפיינת תקופה זו בדברים הבאים:
פירושים לשולחן ערוך
לאורך התקופה נכתבו מספר רב של פירושים על השולחן ערוך. מבין הספרים שנכתבו על כל חלקי השולחן ערוך:
ספרים שנכתבו על חלקים מתוך השולחן ערוך:
ביהדות אשכנז
רובם ככולם של ספרי ההלכה בדורות האחרונים מתבססים על דברי השולחן ערוך בתוספת חידושים וביאורים מרבנים נוספים. דוגמה לספרי הלכה שכאלו אשר נכתבו בדורות האחרונים והתקבלו ביהדות אשכנז:
ספרות השו"ת
לצד אלה המשיכה להיכתב ספרות השו"ת הענפה. בה פוסקי ההלכה התמודדו עם מקרים פרטיים מסובכים ותוך כך ביררו לעיתים קרובות את ההלכה באופן כללי לעניינים אחרים, תוך כדי צירוף מקורות הלכתיים מהש"ס והפוסקים המאוחרים. במאה ה-17 נדידת יהודים מפולין למערב אירופה עוררו שאלות הלכתיות רבות, בתקופה זו נכתבו ספרי שו"ת רבים, ביניהם ספרי הרב יואל סירקיש - הב"ח, והרב יאיר בכרך.
פרשנות התלמוד
פרשנות התלמוד התמקדה בתחילת תקופת האחרונים בפלפול בסוגיות התלמוד. פלפול זה הגיע לעיתים לקיצוניות, שהתבטאה בעיסוק בפרטי פרטים וערימת תלי תלים של השערות והנחות שלא הייתה להן משמעות מלבד האתגר האינטלקטואלי. שיטת לימוד זו עוררה עליה ביקורת, גם מצד רבנים, והיא הוחלפה בלימוד בעל אופי חקרני יותר, שהתמקד בהבנה קונספטואלית של הרעיונות ההלכתיים ובפענוח הגורמים העקרוניים המשפיעים על מהלכי הסוגיה. דרך לימוד זו, שמופיעה כבר בפירוש קצות החושן של רבי אריה לייב הלר, הגיעה למיצוי בשיטת בריסק שפותחה בידי רבי חיים מבריסק.
הגות: קבלה, חסידות ומוסר
תקופת האחרונים התאפיינה בעושר גדול של תורות הגותיות, בחלקן מיסטיות. למן הקבלה של האר"י ותורת המהר"ל, דרך תנועת החסידות ותנועת המוסר ועד ההגות המודרנית של הרב קוק והרב יוסף דב סולובייצ'יק.
נכתבו גם פירושים חדשים למקרא, כגון פירושי הרא"ם, המהרש"ל, המהר"ל, הלבוש והט"ז על פירוש רש"י. כלי יקר, "אור החיים הקדוש" לרבי חיים בן עטר, ספרי חסידות על המקרא, "משך חכמה" לרבי מאיר שמחה מדווינסק, "העמק דבר" לנצי"ב ופירושו של רש"ר הירש לתורה.
לאה שמגר-הנדלמן
לאה שמגר-הנדלמן (31 באוגוסט 1934 – 4 באוגוסט 1995) הייתה פרופסור לסוציולוגיה באוניברסיטה העברית. תחומי התמחותה היו החברה הישראלית, סוציולוגיה של המשפחה, סוציולוגיה של הילדות, ואלמנות מלחמה. הייתה נשואה לאנתרופולוג פרופסור דון הנדלמן.
חייה ולימודיה
לאה שמגר-הנדלמן נולדה בירושלים למאיר וחנה אבן-טוב, ואחות לאורי אבן-טוב. את ילדותה עברה בתקופת המנדט הבריטי, ואת נעוריה - בתקופת מלחמת העצמאות. עם בגרותה נשלחה על ידי משפחתה ללמוד בבית הספר לאחיות שליד בית החולים הדסה בירושלים. היא סיימה את לימודיה בהצלחה, אך פנתה לאוניברסיטה העברית ללימודי הסוציולוגיה, שהיו משאת ליבה. בשנת 1955 נישאה לאהרון שמגר (שואגר), יליד וינה שנשלח לארץ בנעוריו על ידי הוריו שנספו בשואה ובשנת 1957 נולדה להם בת. בשנת 1961 נהרג אהרון בעת שירות מילואים. בעת לימודי התואר השני בסוציולוגיה עבדה שמגר-הנדלמן כעוזרת מחקר של פרופסור יונינה גרבר-טלמון, שהייתה מבכירי הסוציולוגים בארץ באותה תקופה. בשנת 1966 נפטרה פרופסור יונינה טלמון לאחר שהייתה חולה תקופה ארוכה במחלת הסרטן. לאה נאלצה להפסיק את לימודיה ולצאת לעבודה מחוץ לאוניברסיטה. בשנת 1967 הכירה את דון הנדלמן, יליד קנדה, שהגיע לארץ במסגרת עבודת השדה לקראת השלמת הדוקטורט, שכתב באוניברסיטת מנצ'סטר שבאנגליה בהדרכת מקס גלקמן. בשנת 1970 נישאו השניים. לאחר נישואיה סיימה שמגר-הנדלמן את לימודי התואר השני בהצטיינות, בהדרכת פרופסור רבקה בר-יוסף. גם את עבודת הדוקטורט בנושא אלמנות מלחמה כתבה שמגר-הנדלמן בהדרכת רבקה בר-יוסף.
ייחודה ומקוריותה של עבודה דוקטור זו בשני תחומים.
התחום האחד הוא נושא המחקר. בתקופה בה עבדה שמגר-הנדלמן, חקר המשפחה הישראלית העירונית כמעט ולא היה קיים. רבים הם הסוציולוגים המצביעים על תפקידם המכריע של מוסדות חברתיים וממשליים (תנועות נוער, בתי ספר) בתקופת המפעל הציוני והקמת מדינת ישראל, אך רובם ככולם מתעלמים מתפקידה של המשפחה, שהיא היחידה החברתית הבסיסית, והשימוש שעשו המוסדות במשפחה לצורך החדרת האידאולוגיה הציונית. יוצא מכלל זה היה הקיבוץ. הקיבוץ נחשב למוסד נסיוני של החברה הציונית המתחדשת, וזכה לתמיכה של גורמים מדיניים. בין השאר ניסה הקיבוץ לשנות את צורת המשפחה. הסוציולוגיה של הקיבוץ, ובתוך כך גם הסוציולוגיה של המשפחה בקיבוץ, זכו לתשומת לב מחקרית רבה, בין השאר במחקריה הרבים של פרופסור יונינה טלמון.
התחום השני בו הייתה עבודת הדוקטור של שמגר-הנדלמן חדשנית, הוא ההשלכות החברתיות והאידאולוגיות שבו. מחקרה היה מחקר מציאותי על נושא שהיה רווי מיתוסים: המעמד החברתי של אלמנות מלחמה. שמגר-הנדלמן שברה מיתוסים במחקרה. בניגוד למה שהיה מקובל בחברה, לא נישאו האלמנות על כפיים על ידי חבריו לנשק של בעלה המנוח. בניגוד למה שהאמינו, לא חברו ההורים השכולים והאלמנות בברית הנצחת זכר המת, ובניגוד למה שהחברה הישראלית רצתה לראות - רבות מן האלמנות רצו להשאיר מאחוריהן את מאורעות העבר, ולפתוח דף חדש ללא העול המעיק של היות אשת גיבור מת. כיום הסוציולוגיה עוסקת רבות בביקורת חברתית, מחקרה של שמגר-הנדלמן נעשה בתקופה שעדיין לא היה מקובל שהקהילה האקדמית יוצאת בביקורת נגד האמונות המוצהרות של המוסדות ושל החברה. כתוצאה מביקורתיות זו לא נמצא מו"ל מקומי שהיה מוכן לפרסם בישראל את המחקר כספר. בשנת 1986, שבע שנים לאחר סיום הדוקטורט, יצא ספרה של שמגר-הנדלמן לאור באנגלית. גם לאחר יציאת הספר לאור העדיפו אנשי הקהילה הסוציולוגית בישראל להתעלם מן ממנו, להחזיק במיתוס, באידיאליזציה של אלמנות מלחמה, ולא לקבל את הביקורת.
שמגר-הנדלמן עבדה במשך שנים רבות באוניברסיטה העברית במחלקה לסוציולוגיה ואנתרופולוגיה ובמחלקה לחינוך. היא חלתה בסרטן בשנת 1988, ונפטרה ממחלה זו בשנת 1995. השאירה בעל, בת ונכדה.
פרסומיה
Shamgar-Handelman, Lea, "Administering to War Widows in Israel: The Birth of a Soceial Category", Social Analysis: Journal of Cultural and Social Practice 9 (1981), 24-47
Shamgar-Handelman, Lea, “The concept of remarriage among Israeli war widows”, Journal of Comparative Family Studies 13, 3 (1982) 359-372
Shamgar-Handelman, Lea, "They won't stay home forever: patterns of home space allocation", Urban Anthropology 13,1 (1984), 117-144
Shamgar-Handelman, Lea, “Holiday celebrations in Israeli kindergartens: relationships between representations of collectivity and family in the nation-state”, Political Anthropology 5 (1986) 71-103
Shamgar-Handelman, Lea, “The place of children in household division of labor”, Israel Social Science Research 4,1 (1986) 65-83
Shamgar-Handelman, Lea, Israeli War Widows: Beyond the Glory of Heroism, South Hadley, MA: Bergin & Garvey Publishers, 1986
Shamgar-Handelman, Lea & Palomba, Rossella (eds.), Alternative patterns of family life in modern societies, Roma: Consiglio nazionale delle ricerche, Istituto di ricerche sulla popolazione, 1987, Series: Collana monografie (Istituto di Ricerche Sulla Popolazione (Italy)) 1
Shamgar-Handelman, Lea & Handelman, Don, “Shaping time: the choice of the national emblem of Israel, in Emiko Ohnuki-Tierny (ed): Culture Through Time: Anthropological Approaches, Stanford: Stanford University Press, 1990, pp. 193-226
Shamgar-Handelman, Lea, "Celebrations of bureaucracy: birthday parties in Israeli kindergartens”, Ethnology 30,4 (1991) 293-312
Shamgar-Handelman, Lea, "The social status of war widows", Women in Israel (1993), 30-50
Shamgar Handelman, Lea & Handelman, Don, “Aesthetics versus ideology in national symbolism: the creation of the emblem of Israel”, Public Culture 5,3 (1993) 431-449
Shamgar Handelman, Lea & Handelman, Don, “The presence of absence: the memorialism of national death in Israel", in: Ben-Ari, Eyal & Bilu, Yoram (eds.), Grasping land : space and place in contemporary Israeli discourse and experience, Albany: State University of New York Press, 1997, Series: SUNY series in anthropology and Judaic studies, 85-128
Shamgar-Handelman, Lea, "Family Sociology in a Small Academic Community: Family Research and Theory in Israel", in: Sussman, M.B, Hanks, R.S. (eds.), Intercultural Variation in Family Research and Theory: Implication for Cross-National Studies, New York and London: The Haworth Press, 1996, 377-416
ראו גם
פרסומיה באתר הספריה הלאומית
באתר "רחוב משלה"
This Is Me (האמן הגדול מכולם)
This Is Me (מילולית: "זה אני") הוא שיר שבוצע על ידי קיאלה סטל עבור סרט הקולנוע המוזיקלי "האמן הגדול מכולם", בהשתתפות צוות שחקני הסרט. השיר יצא ב-26 באוקטובר 2017 על ידי אטלנטיק רקורדס כחלק מקידום המכירות של אלבום פסקול הסרט, וב-8 בדצמבר 2017 יצא כסינגל המוביל של האלבום. השיר זכה בפרס גלובוס הזהב לשיר המקורי הטוב ביותר בטקס פרסי גלובוס הזהב ה-75, והיה מועמד לפרס אוסקר לשיר המקורי הטוב ביותר בטקס פרסי אוסקר ה-90, אך הפסיד לשיר "Remember Me" מתוך סרט האנימציה "קוקו". מאוחר יותר, השיר היה מועמד לפרס גראמי.
בעקבות הפצתו הבין-לאומית של הסרט, השיר זכה לפופולריות רבה והגיע למקומות גבוהים במצעדי פזמונים בבריטניה, אוסטרליה, אירלנד, מלזיה, דרום קוריאה, בלגיה וניו זילנד.
הופעות חיות
השיר בוצע לראשונה בהופעה חיה בפני קהל על ידי יו ג'קמן באוסטרליה, במהלך סיבוב ההופעות "Broadway to Oz" בשנת 2015. קיילה סטל ביצעה את השיר במופע Carols by Candlelight במלבורן, ב-24 בדצמבר 2017. היא ביצעה את השיר גם יום קודם לכן, כחלק מחזרה לקראת ההופעה, ולאחריו נתנה גם הדרן. סטל ביצעה את השיר בשידור חי בטלוויזיה, במופע של גראהם נורטון ב-9 בפברואר 2018. מאוחר יותר היא הופיעה גם במופע של אלן דג'נרס ב-21 בפברואר 2018. היא ביצעה את השיר גם בטקס פרסי אוסקר ה-90 ב-4 במרץ 2018.
גרסאות כיסוי
גרסת כיסוי לשיר, בביצועה של קשה, יצאה ב-22 בדצמבר 2017. במצעד הפזמונים של אוסטרליה היא הגיעה למקום ה-71. גרסת כיסוי זו נכללת ברשימת השירים של האלבום The Greatest Showman: Reimagined משנת 2018, יחד עם רמיקס המשלב אלמנטים משתי הגרסאות של קיילה סטל ושל קשה, יחד עם הראפרית מיסי אליוט.
וידאו קליפ
וידאו קליפ של השיר מתוך האלבום The Greatest Showman: Reimagined יצא ב-20 בדצמבר 2018. הקליפ מציג ארבעה מתוך חמשת כוכבי הסדרה "עין קווירית" של נטפליקס (אנטוני פורובסקי, ג'ונתן ואן נס, טאן פראנס ובובי ברק) כשהם מדריכים שלושה בני-נוער לקראת הופעתם בתחרות כישרונות צעירים. את הסרטון ביים ג'ארד הוגאן.
תפרחת
תפרחת היא קבוצה של פרחים המסודרים על גבעול המורכב מענף ראשי או מערכת ענפים. מבחינים בין שני סוגים בסיסיים של תפרחות: תִּפְרַחַת מסוימת ותפרחת בלתי מסוימת. בתפרחת מסוימת לציר הראשי צירים משניים ובתפרחת בלתי מסוימת הציר הראשי רציף ללא צירים משניים והפרחים העליונים תמיד צעירים מהתחתונים.
תפרחת בלתי מסוימת
תפרחת בלתי מסוימת (monopodial, indeterminate) היא תפרחת בה הציר הראשי של התפרחת ממשיכה לצמוח ולהוציא עוד פרחים בצידיה, מבלי להוציא פרח מסיים בקצה הציר הראשי. לתפרחת הבלתי מסוימות מגוון של צורות הכוללות:
תפרחת מסוימת
תפרחת מסוימת (sympodium, cymose) היא תפרחת בה הציר הראשוני מסתיים בפרח קיצון, ושאר הפרחים מתפתחים על ענפים היוצאים מהציר הראשי מתחת לפרח הקיצון. לתפרחת המסוימת מגוון של צורות הכוללות:
טייסת 160
טייסת 160, המכונה "טייסת המסק"ר הראשונה" (בעבר כונתה: "טייסת הקוברות הראשונה" וגם "טייסת הקוברות הדרומית"), הייתה טייסת מסוקי קרב בחיל האוויר הישראלי. טרם סגירתה, הפעילה הטייסת מסוקי AH-1 קוברה ("צפע") מבסיס פלמחים.
הקמת הטייסת
בעקבות מלחמת יום הכיפורים, הוחלט בצה"ל להצטייד במסוקי קרב שיוכלו לתת מענה מהיר למתקפת פתע של כוחות שריון. במאי 1974 יצאו לארצות הברית ארבעה טייסי מסוקי סער מחיל האוויר הישראלי כדי לבחון את האפשרות לרכוש מסוק קרב. חיל האוויר היה קרוב לחתימה על הסכם לרכישת מסוקי קרב מסוג S-67 בלק הוק שהציעה חברת סיקורסקי, אך ההתקשרות נעצרה בעקבות התרסקות של אב הטיפוס של המסוק בעת שביצע אירובטיקה בגובה נמוך בסלון האווירי בפארנבורו ב-1974. לבסוף הוחלט לבחון את מסוק ה-AH-1 קוברה מתוצרת בל הליקופטר, והטייסים החלו בקורס הסבה עליו באחד מבסיסי הצבא האמריקני. במקביל רכש חיל האוויר מספר מסוקי יואי־קוברה מדגם AH-1G, מעודפי חיל הנחתים האמריקני לצורך בחינתם בישראל. המסוקים, שהופעלו על ידי האמריקנים במלחמת וייטנאם, עברו שיפוץ מקיף והותקן בהם תותח מיניגאן בקוטר 7.62, רובה רימונים בגחון ומקלע 20 מ"מ בשורש הכנף. מחיר העסקה כולה הסתכם בשני מיליון דולר.