cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
פונקציה כוכבית
השערת המקדמים
משפט דה ברנז' טוען כי המקדמים b_n בפיתוח טיילור של פונקציה אוניוולנטית מקיימים |b_n| \le n.
כאשר עוד נחשב להשערה, שכונתה השערת המקדמים, הוא הוכח למקרים פרטיים רבים. ביניהם:
משפט (R. Nevanlinna, 1921): במחלקה ST מתקיימת השערת המקדמים. יותר מכך - אם מתקיים שוויון עבור n_0 \ge 2 כלשהו, הפונקציה היא סיבוב של פונקציית קוב -.
במחלקה CV מתקיימת טענה חזקה הרבה יותר:
משפט (C. Lowner,1921): במחלקה CV מתקיים. במידה ומתקיים שוויון עבור n_0 \ge 2 כלשהו, הפונקציה היא סיבוב של הפונקציה.
למעשה, שני המשפטים שקולים - אפשר להוכיח את השני בעזרת הראשון (לפי ההתאמה לעיל). כדי להוכיח את הראשון בעזרת השני, יש להשתמש בהעתקות שוורץ-קריסטופל.
אין מקום בחוף
"אין מקום בחוף" הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת הישראלית אילנית. את השיר הוציאה לאור בשנת 1973 חברת התקליטים התקליט חיפה, והוא נכלל כרצועה העשירית באלבום אילנית.
על השיר
"אין מקום בחוף" נכתב והולחן על ידי אהוד מנור ודני מסנג בהתאמה, ועובד על ידי אלברט פיאמנטה. ב-20 באוגוסט 1973 נכנס השיר למצעד הפזמונים השבועי של רשת ג' במקום ה-17. ב-1 באוקטובר עלה למקום השני – המיקום הגבוה ביותר אליו הגיע – שם שהה שבוע אחד בלבד. לבסוף, ב-3 בדצמבר יצא השיר מהדירוג, לאחר עשרה שבועות צעידה רצופה.
אברהרד גודט
אברהרד גודט (בגרמנית: Eberhard Godt; 15 באוגוסט 1900 – 13 בספטמבר 1995) היה קצין בצי הגרמני ששירת במלחמת העולם הראשונה ובמלחמת העולם השנייה, ובסופו של דבר פיקד על פעולות צי הצוללות.
ביוגרפיה
גודט נולד ב-15 באוגוסט 1900 בליבק, ובקיץ 1918 הצטרף לצי הקיסרי הגרמני כצוער ושירת על סיפון ה-SMS שלזיין. לאחר המלחמה הוא שירת בבריגדת ארהארדט. במרץ 1920 הוא התקבל לרייכסמרינה, והוסמך לקצין בשנת 1924. הוא שירת על סיפונן של ספינות שטח ומתקנים ימיים עד 1935; לאחר מכן שירת בסיירת הקלה אמדן כסגנו של קפיטן צור זי קרל דניץ, וב-1 באפריל 1937 הועלה לדרגת קורבטן-קפיטן. לאחר מכן עבר גודט לצי הצוללות שזה עתה הוקם; ופיקד על הצוללת U-25 במהלך מלחמת האזרחים בספרד.
בינואר 1938 הוא מונה לקצין מטה של מפקד כוח הצוללות, אדמירל דניץ. ב-1 באוקטובר 1939 הוא מונה לראש מחלקת המבצעים של צי הצוללות. ככזה, גודט הועלה לדרגת פריגטן-קפיטן ב-1 ביולי 1940 ולקפיטן צור זי ב-1 בספטמבר 1942. הוא המשיך בתפקיד זה עד ינואר 1943, כאשר מונה למפקד מבצעי הצוללות לאחר שדניץ קודם למפקד הקריגסמרינה. ב-1 במרץ 1943 הועלה גודט לדרגת קונטר-אדמירל (אדמירל אחורי) והוצב, בנוסף לתפקידיו בצי הצוללות, למפקד המחלקה השנייה בפיקוד העליון של חיל הים. בשנת 1945 הוא נפל בשבי הצבא הבריטי ונשאר בשבי עד 1947. במהלך תקופה זו הוא העיד גם כעד במשפטי נירנברג.
לאחר המלחמה כתב את ההיסטוריה של פעולות הקריגסמרינה במלחמת העולם השנייה כחבר בצוות ההיסטורי של הצי.
עם הקמת הבונדסמרינה ניסה גודט להצטרף לשורותיו, אולם בשל יחסיו הטובים עם דניץ הוא לא התקבל. גודט נפטר בגיל 95 ב-13 בספטמבר 1995. בזמן מותו הוא היה האחרון ששרד מבין הקונטר-אדמירלים של הקריגסמרינה, וקצין הדגל האחרון שנותר בחיים של הקריגסמרינה.
דניאל יוב
דניאל יוֹבּ (בהונגרית: Jób Dániel; 22 בדצמבר 1880, ארד – 20 בנובמבר 1955, בודפשט) היה במאי הונגרי-יהודי, סופר, מתרגם, עיתונאי, במאי תיאטרון. אשתו הייתה בושקה שימון (1970-1909), מלכת היופי הראשונה של הונגריה.
ביוגרפיה
בשנת 1900 יוב היה עיתונאי של המדיאר הירלאפ. משנת 1907 היה תחילה הבמאי ואחר כך המנהל האומנותי והבמאי הראשי של תיאטרון הקומדיה של בודפשט. משנת 1908 הופיעו עבודותיו במגזין ניוגט. חמש שנים מאוחר יותר, בשנת 1913, הוא הוצג מחזהו "הלילך". בשנת 1918 הועלה תיאטרון הקומדיה המחזה שלו "סערה סתוית". בשנים 1939-1921 ומשנת 1945 עד 1949 היה המנהל האמנותי של תיאטרון הקומדיה. אחרי 1949 עבד באגף המדעי של התאחדות אומנות הבמה. הוא ביים את מחזותיהם של שאנדור ברודי, פרנץ מולנר, דז'ה סומורי ושאנדור הוניאדי.
הפקותיו בתיאטרון
המחזות שהיו הבמאי שלהם במשך הזמן:
טיסוושווארי
טיסוושווארי (בהונגרית: Tiszavasvári) היא עיר במחוז סבולץ'-סטמאר-ברג בצפון מזרח הונגריה. עד לשואה הייתה בה קהילה יהודית.
האזור היה מיושב לסירוגין מהמאה ה-14, בשנת 1941 התאחדו הכפרים בידסנטמיהאי (Bűdszentmihály) וטיסביד (Tiszabűd) והחל משנת 1952 נקראים טיסוושווארי. בשנת 1986 הפך הכפר לעיר רשמית.
יהודי טיסוושווארי
בבידסנטמיהאי, אחד הכפרים המרכיבים את טיסוושווארי חיו יהודים בתקופות זמן שונות עד להשמדתם בשואת יהודי הונגריה.
יהודי בידסנטמיהאי
היישוב היהודי בבידסנטמיהאי (נכתב לעיתים גם כבודסנטמיהאי) החל להתפתח במחצית השנייה של המאה ה-19. רוב היהודים עסקו במסחר, בעיקר בשיווק דגן ומיעוטם היו בעלי משקים וחוכרי קרקעות. במקום היו חברה קדישא, בית ספר, מוסדות חינוך ואגודת נשים.
בשנת 1942 נשלחו רוב הצעירים היהודים מהכפר לעבודות כפייה בחזית אוקראינה, שם נספו רובם.
אחרי המלחמה חזרו לעיירה כ-50 יהודים, מהם כ-20 מעבודות הכפייה. הם ניסו לחדש את חיי הקהילה, שיפצו את בניין בית הכנסת והקימו גלעד לזכר הניספים בשואה. בסוף שנות הארבעים החלו לעזוב את המקום ואחרוני היהודים עזבו את בידסנטמיהאי בשנת 1956, בעקבות מרד ההונגרים במשטר הקומוניסטי.
במפקד קהילות הונגריה שנערך בשנת 1944 נכתב בדף קהילת מאנדוק שבקהילה יש 500–600 חברים, מנהיג הקהל הוא שמואל כהן ורב הקהילה הוא לזר רוטנברג.
עונת 1957/1958 בגביע אירופה לאלופות בכדורגל
עונת 1957/1958 בגביע אירופה לאלופות בכדורגל הייתה העונה השלישית של התחרות האירופית לקבוצות כדורגל והיא אורגנה על ידי אופ"א. המשחק הראשון התקיים ב-4 בספטמבר 1957 ומשחק הגמר התקיים ב-28 במאי 1958. בתחרות השתתפו 24 קבוצות. למשתתפי התחרות התווספו בעונה זו נציגות אירלנד, צפון אירלנד וגרמניה המזרחית.
משחק הגמר נערך באצטדיון המלך בודואן בבריסל, בירת בלגיה. התחרות הסתיימה בניצחון של ריאל מדריד בפעם השלישית ברציפות, לאחר שניצחה במשחק הגמר את מילאן.
במהלך חזרת קבוצת מנצ'סטר יונייטד ממשחקה בבלגרד התרחש האסון האווירי במינכן.
מתכונת התחרות
בתחרות השתתפו 24 קבוצות. ריאל מדריד כמחזיקת הגביע קודמה ישירות לשמינית הגמר. 21 קבוצות הנותרות חולקו ל-3 בתים: מערב אירופה, מרכז אירופה ומזרח אירופה. ההגרלה התקיימה במשרדי אופ"א, פריז ב-23 ביולי 1957. בהתאם לתוצאות ההגרלה, 2 קבוצות מכל בית העפילו ישירות לשמינית הגמר ו-4 קבוצות הנותרות נפגשו בשיטת משחק בית ומשחק חוץ לקביעת הקבוצה שתעפיל לשמינית הגמר. בבית מערב אירופה העפילו ישירות לשמינית הגמר 3 קבוצות ו-8 התחרו על 3 מקומות נוספות.
לטאת הארמדילו
לטאת הארמדילו או קורדיל הארמדילו (שם מדעי: Ouroborus cataphractus) הוא מין זוחל קטן ממשפחת הקורדליים המצוי במדבריות ואזורים יבשים בחופיה המערביים של דרום אפריקה. זהו המין היחיד בסוגו.
אורכו של 7.5-10 ס"מ והוא בעל קשקשים משוריינים בחום וצהוב לכל אורך גופו. הראש גדול וישנה עטרה סביבו לכל אורכו עד לשפתיים ולעיניים השחורות. תחתית הגוף שחורה.
הקורדיל חי באזורים יבשים בקרבה לסלעים והוא מצוי בחבורות של עד 30 פרטים המתחממות על הסלעים בבקרים ואחרי הצהריים. הזכרים טריטוריאליים ומזדווגים עם הנקבות השוכנות על סלעי החימום שלהם. בשונה ממרבית הלטאות הם יולדים צאצאים חיים.
הקורדילים נשמרים מאויבים היכולים להפתיע אותם והם אינם מתרחקים הרבה מהסלעים. אם טורף תופס את הקורדיל הוא יתגלגל לכדור וינשוך את זנבו כך שכל גופו יהיה מוקף בקוצנים גדולים, בדומה לארמדילו.
הוא ניזון מחרקים, פרוקי רגליים והפרטים הגדולים יאכלו גם חולייתנים קטנים.
Wolf Like Me (סדרת טלוויזיה)
Wolf Like Me (בתרגום מילולי: זאב כמוני) היא סדרת טלוויזיה אוסטרלית-אמריקאית מוזרמת מסוגות הדרמה רומנטית ופנטזיה. היא נוצרה על ידי אייב פורסיית' כהפקה משותפת של שירותי הזרמת המדיה "Stan" האוסטרלית ו-Peacock האמריקאית. עונתה הראשונה עלתה לשידור במלואה בשתי הפלטפורמות ב-13 בינואר 2022. הסדרה מתמקדת בחיבור שנוצר בין אב ובתו לבין אישה שמסלולי חייהם התנגשו.
באפריל 2022 הסדרה חודשה לעונה שנייה.
תקציר העלילה
גארי הוא אלמן חד הורי ששבע שנים אחרי שאיבד את אשתו הוא עדיין מתקשה לבסס מערכת יחסים תקינה עם בתו הצעירה אֵמה שמתגוררת עימו בעיר אדלייד שבאוסטרליה. השניים פוגשים את מארי, אישה שמעוררת בגארי רגש רומנטי ומעוררת באֵמה את הצורך בדמות אם, אך למארי יש סוד שהיא מסתירה מכולם. היתקלויות חוזרות ביניהם מעוררות את התהייה האם מדובר במקריות או בגורל.
עונה ראשונה
אחרי תאונת דרכים שבה מכוניתה של מארי מתנגשת במכוניתו של גארי בעודו מסיע את בתו אֵמה, המעורבים מפתחים חיבה הדדית. גארי ומארי יוצאים לדייט מהנה שגורם לתחושת הזמן לחמוק ממנה. כאשר היא מבינה מה השעה היא ממהרת לסיים את הדייט בשביל להגיע לביתה בהקדם ובהגיעה לשם היא מתפשטת ונועלת את עצמה מאחורי דלת כבדה. גארי חש מבולבל מהצורה שבה הדייט הסתיים מכיוון שהתרשם שהחיבור ביניהם היה חיובי. בהמשך, אחרי שמארי שוב ממהרת לסיים מפגש ביניהם, גארי עוקב אחריה במונית במטרה לקבל בחזרה את המפתחות שלקחה ממנו בטעות. כאשר הוא נכנס לדירתה של מארי היא מרוגזת מזה שעקב אחריה אך אין לה זמן לסלקו החוצה. היא נועלת את עצמה מאחורי הדלת הכבדה ומעשה זה סוגר בצורה אוטומטית את כל אפשרויות היציאה משטח הבית. דרך חור הצצה בדלת גארי מגלה לתדהמתו שמארי הפכה לזאב שטורפת חיות משק שסגורות עימה. גארי המבועת וחסר האונים מתחמש בסכין מטבח ונאלץ להמתין עד שעות הבוקר. מארי, בגרסתה האנושית, יוצאת מן החלל הסגור והשניים מנהלים שיחה לא נעימה שבסופה גארי המבוהל נָס מהמקום.
אחרי התקלות נוספת בין גארי ואֵמה, שלא מודעת לגילוי, לבין מארי, אֵמה לוחצת להזמין אותה לארוחת ערב בביתם וגארי מסכים בחוסר רצון. אחרי שהמתיחות בין גארי ומארי מפשירה הוא אינו יכול להתכחש לרגש הרומנטי שפיתח כלפיה והם הופכים לזוג. הזוגיות שלהם תורמת רבות לאֵמה שהתא המשפחתי החדש שנוצר הופך אותה למאושרת. גארי ומארי שוקלים לספר לאֵמה את האמת אך מארי נכנסת להריון ואינה בשלה נפשית להתמודד במקביל עם חשיפת האמת על עצמה.
כאשר גארי, מארי ואֵמה יוצאים לטיול באזור מרוחק ושומם של ההאאוטבק האוסטרלי, מכוניתו של גארי הופכת למושבתת. גארי יוצא להליכה ממושכת לנקודה גבוהה כדי להתקשר לשירות סיוע אך בשובו הזמן חולף והסיוע מתעקב. מארי נלחצת כי הזמן דוחק, בקרוב תצטרך לעבור את השינוי אך אֵמה עדיין אינה ערה לאמת על היותה אשת זאב. בעבר, בעודה במצב זה של חוסר שליטה עצמית, מארי פגעה באנשים שהיו בקרבתה. מול עיניה המופתעות של אֵמה היא מחליטה לברוח עמוק יותר לתוך השממה על מנת ליצור מרחק בינה לבין יקיריה.
גארי נועל את עצמו ואת בתו במכונית ונמנע מלהסביר לה את המצב. כאשר כלי רכב זר מתקרב אליהם בחשכה ושני אנשים יוצאים ממנו, גארי סבור בטעות שהם רוצים לעזור ומנסה להזהיר אותם שהם צרכים לשוב לרכבם אך מסתבר שהשניים רואים את גארי ואֵמה כטרף קל לכוונות המרושעות שלהם. הרעש שהשניים עושים בעודם מנסים לפרוץ לתוך מכוניתו של גארי גורם למארי להגיע כשהיא עדיין בצורת הזאב שלה. היא תוקפת וטורפת את השניים ובכך מצילה את יקיריה אך בזמן התקיפה חלון המכונית של גארי נשבר. היא מתקרבת אליהם ונוצר הרושם שבאיזושהי רמה חייתית, אולי באמצעות זיהוי הניחוח שלהם שגורם לה לסווגם כחברים ב"להקת הזאבים שלה", היא נמנעת מלפגוע בהם ועוזבת את המקום. בעודו בהלם מהסיטואציה, גארי מספר לאֵמה את האמת ובתגובה היא נכנסת למצב חרדתי קיצוני שמקשה עליה לנשום עד שהוא מרגיע אותה עם שיר.
בבוקר מארי חוזרת בצורתה האנושית כשהיא חרדה מהמחשבה שאֵמה לא תהיה מסוגלת לעכל את הסיטואציה. כעת שזה בטוח לצאת מהמכונית, גארי מטעין אותה באמצעות כלי הרכב של הצמד שנטרף והשלושה מתחילים לנסוע הביתה בשתיקה אך כעבור זמן מה אֵמה שולפת תקליטור של מוזיקה ומפעילה בנגן המכונית את השיר "Fortress" של הלהקה קווינס אוף דה סטון אייג'. מילות השיר מרגיעות את מארי ומאותתות לה שאֵמה מוכנה לקבל אותה כפי שהיא. מארי הופכת למאושרת.
השיר שאֵמה משמיעה למארי כולל את המילים: "ליבך הוא כמו מבצר, את שומרת את רגשותיך נעולים, האם זה קל יותר? האם זה גורם לך לחוש בטוחה? ... אני יודעת שאת מפוחדת ... אם המבצר שלך נמצא תחת מצור, את תמיד יכולה לרוץ אלי ... כל מבצר נופל, זה לא הסוף".
פמיניזם אפריקאי
פמיניזם אפריקאי הוא שם כולל שנועד לתאר אוסף של זרמים ותאוריות, הנוגעות בעיקר למעמדן של נשים, ולסוגיות מגדריות ככלל, של נשים אפריקאיות ביבשת אפריקה. זאת להבדיל מפמיניזם שחור, העוסק בעיקרו במעמדן של נשים ממוצא אפריקאי מחוץ לאפריקה.
הגדרה
ישנו דיון מתמשך וחוסר הסכמה בנוגע להגדרתו, מאפייניו, ואף לעצם לקיומו של 'פמיניזם אפריקאי'. בין היתר בשל הגיוון התרבותי העצום בתוך היבשת, המקשה על הדיון בגישה 'אפריקאית' אחת. יש הטוענים שהמושג 'פמיניזם' כשלעצמו הוא מושג מיובא מהמערב, ובבסיסו בלתי-אפריקאי. עמדות אלה נשמעו בעיקר כתגובה לקריאות לשנות מנהגים בתרבויות אפריקאיות מסוימות שנתפסו כלא-פמיניסטיים. לדוגמה- קריאות לבעלות נשים על קרקעות ורכוש, להפסקת מילת נשים ולשינוי חלוקת העבודה המגדרית. האג'נדה הפמיניסטית נתפסה עבור אנשים מסוימים כחלק מהאג'נדה הקולניאלית, בה המערב מנסה לכפות את תרבותו וערכיו. מנגד, נשמעת טענה הפוכה, כי פמיניזם בגרסאות מסוימות הוא חלק חשוב וטבוע מראש בתרבויות אפריקאיות. תומכי גישה זו מדגישים את הכבוד הרב שניתן לנשים בתרבויות אפריקאיות רבות, ואת מקומן הדומיננטי בחברה. חוקרות אפריקאיות רבות דחו את השימוש במושג 'פמיניזם', וקבעו מונחים אלטרנטיביים לתיאור גישתן.
התפתחות
על אף שפעילות של נשים למען זכויותיהן באפריקה הייתה נפוצה במשך שנים רבות, על פי ג'וזפין אהיקירה, המסגרת התאורטית שמגדירה את הפמיניזם האפריקאי החלה להתעצב ביתר שאת החל משנות ה-90 של המאה ה-20. מאז, שלושת העשורים האחרונים היו עשורים של צמיחה משמעותית בפעילות ומחקר פמיניסטי באפריקה, עם תמורות משמעותיות במעמדן של נשים בשדות האקדמיים, הפוליטיים, הכלכליים והתרבותיים. תנועות נשים ברחבי היבשת רשמו הישגים משמעותיים, ובחלק מהמדינות אף הצליחו להביא לשינוי חוקתי, ולהפיכת נושא השוויון המגדרי לנושא בעל חשיבות עצומה בסדר היום הציבורי. בתחילת שנות ה-90 התחזקה מגמת לימודי הנשים והמגדר ברחבי אפריקה. בתחילה התבססו החוקרות על טקסטים וגישות פמיניסטיות מערביות, אך עם השנים החלו להתפתח גישות המתמקדות במגדר מתוך נקודת מבט וחוויית חיים אפריקאיים. היווצרותן של מחלקות ומוסדות ייעודיים ללימודי נשים ומגדר ברחבי היבשת תרמו רבות להתפתחות המחשבה הפמיניסטית האפריקאית. מגמה זו נראתה בו זמנית במדינות שונות, ביניהן אוגנדה, קמרון, סנגל, גאנה, ודרום אפריקה. הקמת המכון האפריקאי למגדר (AGI), שבאוניברסיטת קייפטאון, וכינונו של כתב העת "Feminist Africa" בפרט, יצרו מרחבים לדיון כלל-יבשתי בסוגיות של מגדר ופמיניזם. כמו גם הקמת בית הספר ללימודי נשים ומגדר באוניברסיטת מקררי שבאוגנדה בשנת 1991. עם השנים הלך ותפס השיח המגדרי מקום מרכזי במחקר בתחומי מדעי החברה ביבשת, ונעשה חלק בלתי נפרד משיח הפיתוח הבינלאומי בנוגע לאפריקה ברחבי העולם. גם בשדה הפוליטי, השיח במונחים של מגדר ופמיניזם נעשה דומיננטי יותר. כך למשל, בשנת 2003 פרסם האיחוד האפריקאי (AU) את פרוטוקול מפוטו, בנוגע לזכויות נשים באפריקה. הפרוטוקול דן בזכויותיהן של נשים ביבשת, בתחומים שונים – רפואיים, תרבותיים ופוליטיים, וקורא לשים סוף לאפליה כנגד נשים. ההסכם נחתם ואושרר על ידי 36 מדינות ביבשת, ונחתם בלבד על ידי 15 נוספות.
זרמים בולטים
במאמרה מ-2016, החוקרת נעמי נקלה מאפיינת מספר זרמים מרכזיים בפמיניזם האפריקאי (ובפמיניזם המערב האפריקאי בפרט), ביניהם:
Womanism
הזרם הרדיקלי ביותר, ממצב את המאבק הפמיניסטי האפריקאי כחלק ממאבקן של נשים אפריקאיות בקולוניאליזם, דיכוי תרבותי וסוגי דיכוי נוספים עימן מתמודדות נשים אפריקאיות. בדומה לקונספט בעל אותו השם שטבעה אליס ווקר בקשר לנשים אפרו-אמריקאיות, ובנפרד ממנה, הקושר את הדיכוי המגדרי בדיכוי הגזעי, ושואף לעולם שלם ושוויוני ככלל, כתבה מבקרת הספרות הניגרית צ'יקווינה אוקנויו אוגונימי על גישה זו ככזו המשותפת לנשים אפריקאיות ונשים אפרו-אמריקאיות המכירה בדיכויים מגדריים, גזעיים ומעמדיים כאחד. במאמרה מ-1985 כותבת אונגונימי : "(האישה האפריקאית) תכיר בכך שלצד המודעות שלה לעניינים מיניים, היא צריכה לשלב שיקולים גזעיים, תרבותיים, לאומיים, כלכליים ופוליטיים בפילוסופיה שלה".
Stiwanism
כמו גישות אחרות, זהו מונח שנתבע על מנת להחליף את המונח 'פמיניזם' שנתפס כמערבי. הוא המושג נטבע על ידי החוקרת הניגרית מולרה אוגונדיפה-לסלי, לפי ראשי התיבות Social Transformation in Africa Including Women (שינוי חברתי באפריקה הכולל נשים). הגישה שואפת להכניס נשים כמשפיעות ודומיננטיות בתוך השינויים החברתיים והפוליטיים שמתרחשים באפריקה. היא טוענת כי האתגר המשמעותי העומד בפני הפמיניזם האפריקאי הוא התנגדותם של גברים לשוויון מגדרי, וכתוצאה מכך הקושי של נשים נשואות לצאת כנגד יחסי הכוח בחברה.
Femalism
מושג שנהגה על ידי צ'יאומה אופרה. מעניק חשיבות רבה לגוף הנקבי. הוא רואה בגוף הנשי סמל ליבשת האפריקאית. החוקרת תאודורה אזיגבו מתארת את הגישה כך: "גוון של פמיניזם אפריקאי, רך יותר מפמיניזם ליברלי ומנוגד לפמיניזם הרדיקלי. להבדיל מ־womanism שנתבע על ידי אליס ווקר ועבר אפריקניזציה על ידי אוגונימי, feamalism הוא אפריקאי במהותו, ומדגיש את הגוף.". גישות ביקורתיות לגישה זו רואות בה גישה הרואה בנשים אובייקט סימבולי בלבד, ולא כסובייקט בעל רצונות ויכולת.
Nego-Feminism
מושג שנטבע על ידי החוקרת אוביומה ננמקה, השם nego מבוסס על המילים no ego (בלי אגו) ועל המילה Negotiation - משא ומתן. היא טוענת כי רבים מהזרמים הפמיניסטיים האפריקאיים מאופיינים בגישה משותפת המבססת על שיתוף פעולה, שותפות ומשא ומתן, להבדיל מהפמיניזם המערבי שמתאפיין בהיותו לעומתי ונמצא במאבק מתמיד.
Snail-sense Feminism (פמיניזם של חוש-החילזון)
גישה שפותחה על ידי הסופרת הניגרית אקצ'י אזאיגבו, בנוגע לנשים ניגריות. משתמש בחילזון כמודל, הוא נתפס כיצור שחוצה את האדמה הקשה בזהירות גמישות וראיה לעתיד והגיון המאפשרים לו לעקוף מכשולים, כך הפמיניסטיות הדוגלות בגישה זו נמנעות מעימותים, ומקדמות את האג'נדה הפמיניסטית שלהן תוך שיתוף פעולה עם גברים. אזאיגבו רואה את עקרונות הגישה הזו כמושרשים בתרבות הניגרית ונובעים ממנה.
אבי פזנר
קורות חיים
נולד בדנציג, פולין, לחיים פזנר (פוזנר) ולרגינה לבית ארלנגר. סבו, הרב יצחק פוזנר, היה תלמידו של רבי יחיאל מאיר מגוסטינין. בתקופת מלחמת העולם השנייה שהה בשווייץ. בשנת 1953 עלה לישראל עם משפחתו. שירת בצה"ל כלוחם בחיל השריון. בוגר לימודי מדע המדינה וכלכלה באוניברסיטה העברית בירושלים. בשנת 1962 התחתן עם מרטה קמפר בבואנוס איירס ולזוג שלושה ילדים ושמונה נכדים.
פזנר דובר שש שפות: עברית, אנגלית, צרפתית, גרמנית, ספרדית ואיטלקית. בשנת 1965 החל את פעילותו הדיפלומטית במשרד החוץ ועד שנת 1971 שירת באפריקה, תחילה ברפובליקה המרכז אפריקאית ואחר כך בקניה. עם שובו לארץ התמנה לסגן דובר משרד החוץ. לאחר מלחמת יום הכיפורים מונה לדובר המשלחת הישראלית לוועידת השלום בז'נבה. בין השנים 1974–1981 שימש כיועץ בשגרירות ישראל בוושינגטון, ועבד שם במהלך ועידת קמפ דייוויד. בשנים 1982–1983 שירת כדובר המשלחת הישראלית בשיחות השלום עם לבנון.
עמד בראש אגף העיתונות של משרד החוץ ושימש כדובר המשרד בין השנים 1981–1986. עם בחירתו של יצחק שמיר לראש ממשלה, עבר לשרת כיועץ התקשורת של ראש הממשלה. פזנר שימש בתפקיד זה במהלך מלחמת המפרץ וסייע בהכנת ועידת השלום במדריד. בשנת 1991 מונה לשגריר ישראל באיטליה ובה בעת שימש כשגריר לא-תושב במלטה, לאחר מכן מונה לשגרירה הלא-תושב הראשון של ישראל באלבניה. בתקופת שירותו באיטליה, היה אדריכל כינון היחסים הדיפלומטיים בין ישראל לוותיקן, ובמסגרת המשא ומתן נפגש חמש פעמים עם האפיפיור יוחנן פאולוס השני. בשנת 1995 מונה לשגריר ישראל בצרפת ושירת שם עד ספטמבר 1998, אז קיבל מהנשיא ז'אק שיראק את אות מפקד אבירי לגיון הכבוד הצרפתי.
בספטמבר 1998 נבחר כיו"ר העולמי של קרן היסוד. בתחילת האינתיפאדה השנייה, באוקטובר 2000, במקביל לתפקידו זה, נבחר לשמש כאחד הדוברים הרשמיים של ממשלת ישראל. בתקופת כהונתו כיו"ר קרן היסוד גייס הארגון למעלה מ-2 מיליארד דולר למדינת ישראל ומימן פרויקטים רבים, ובכלל זה חלק ניכר מפעילות הסוכנות היהודית.
באוקטובר 2010 סיים את תפקידו כיו"ר קרן היסוד. לאחר פרישתו, נותר חבר דירקטוריון בקרן והקים חברה לייעוץ בינלאומי. פזנר היה לנציגה של חברת ענק האנרגיה הצרפתית AREVA בישראל בששת השנים הבאות. מאז 2013 הוא משמש כפרשן מדיני בתחנת הטלוויזיה i24 News שמשדרת מאולפנה ביפו באנגלית, צרפתית וערבית.
בין 2006 ל-2016 שימש כנציג הציבור בוועדת המינויים העליונה במשרד החוץ. פזנר משמש חבר בדירקטוריונים רבים ובכללם- האוניברסיטה העברית בירושלים, אוניברסיטת תל אביב, אוניברסיטת בן-גוריון, מוזיאון תל אביב לאמנות, אנו - מוזיאון העם היהודי בתל אביב.
מאז פרישתו מקרן היסוד, הוא חבר בוועדת הביקורת של הארגון.
היה בין המשתתפים בספר האלבומי "ישראל 2000" ובספר "עם לבדד - מולדת ופזורה" שערך הרב ד"ר בני לאו.
- סודותיו של דיפלומט (Les Secrets d'un Diplomate ,צרפתית, 2005 Editions du Rocher)
- הייתי בפריז וגם ברומא (תל אביב: ContentoNow‏, 2017)
נשוי למרטי לבית קמפר, ילידת ארגנטינה, המשמשת כנציגת מוזיאון תל אביב לאמנות באירופה. הוא אב לשלושה, סב לשמונה ומתגורר בתל אביב.
לואיס קלהרן
לואיס קלהרן (באנגלית: Louis Calhern; 19 בפברואר 1895 – 12 במאי 1956) היה שחקן קולנוע, טלוויזיה ותיאטרון אמריקאי מועמד פרס אוסקר לשחקן הטוב ביותר ופרס גלובוס הזהב לשנת 1950 על תפקידו בתור השופט אוליבר ונדל הולמס הבן בסרט "היאנקי המופלא". שיחק בסרטים המצליחים "יוליוס קיסר", "נודעת", "ג'ונגל האספלט", "מרק ברווז" ו"סוויטת מנהלים".
קריירת משחק
את דרכו החל קלהרן בשנת 1920 בסרט השקט "הכתם". בשנות ה-30 שיחק בקומדיות "מרק ברווז" בתפקיד שגריר מדינת "סלבניה" טרנטינו, "הרומנים של סליני" (1934), בעיבוד הקולנועי הנחשב הראשון לספר המפורסם "הרוזן ממונטה כריסטו" בתפקיד שופט השלום ריימונד דה ווילפורט ובדרמה הביוגרפית המפורסמת על חייו של אמיל זולה "חייו של אמיל זולה". ב-1943 השתתף בקומדיה בתפקיד רנדולף אביו של הנרי ואן קלייב (דון אמיצ'י). ב-1946 שיחק במותחן של אלפרד היצ'קוק "נודעת" בתפקיד קפטן פול פרסקוט קצין השירות החשאי האמריקאי. ב-1949 שיחק בסרט "הפוני האדום" לפי ספרו של ג'ון סטיינבק.
בשנת 1950 הועמד קלהרן לפרס אוסקר לשחקן הטוב ביותר ולפרס גלובוס הזהב על הופעתו בתפקיד שופט בית המשפט העליון של ארצות הברית אוליבר ונדל הולמס הבן בדרמה של ג'ון סטיורגס "היאנקי המופלא". למועמדות לפרס האוסקר הוסיף קלהרן גם הופעה במותחן הפשע של ג'ון יוסטון "ג'ונגל האספלט" בתפקיד עורך הדין המושחת אלונזו אמריך ותפקיד בקומדיה המוזיקלית המבוססת על המחזמר "אנני אוקלי אשת לפידות" בתור קולונל ויליאם קודי.
חיים אישיים
לקלהרן לא היו ילדים, הוא נישא והתגרש ארבע פעמים במהלך חייו האישיים. נישואיו הראשונים היו לשחקנית איקה צ'ייס מ-1926 ל-1927. נישואיו השניים היו לשחקנית ג'וליה הוייט ונמשכו חמש שנים עד לגירושין. נישא בשנת בפעם השלישית לכוכבת הסיטקום "האי של ג'יליאן" נטלי שייפר בשנת 1933, נישואים ששרדו כ-9 שנים. קלהרן התחתן בפעם הרביעית בחייו בשנת 1946 עם השחקנית הגרמנייה מריאן סטיוארט והתגרש לאחר כ-9 שנים.
קלהרן נפטר מהתקף לב פתאומי ב-12 במאי 1956 בטוקיו מהלך צילומים להם היה שותף בסרט "בית התה של ירח אוגוסט". בן 61 במותו נקבר ב"בית העלמין הוליווד לנצח" שבלוס אנג'לס.
מנדלבליט
מנדלבליט (בכתיב לועזי: Mandelblit) הוא שם משפחה שמקורו בגרמנית ומשמעותו היא "פריחת השקד"
צבגון מצויר
צבגון מצויר או צַבְגּוֹן מָצוּי (שם מדעי: Chrysemys picta) הוא מין של צב מים ממשפחת הצבים הביצתיים המצוי בביצות ואגמים באמריקה הצפונית. מין זה יחידי בסוגו.
מאפיינים
זהו צב קטן שאורכו 10–26 ס"מ בנקבות הגדולות יותר, ו-7–15 ס"מ בזכרים, ומשקלם 500 גרם בנקבות, ו-300 גרם בזכרים. הם בעלי שריון שטוח בצבע כחול כהה ולעיתים צומחים עליו אצות ירוקות וצבע הגוף אדמדם עד חום ומפוספס בפסים צהובים לבנים עדינים. הראש והרגליים קצרים ומתכנסים לשריון. תחתית השריון צהובה.
צב זה מותאם לחיים במים ויודע לשחות טוב. הוא נפוץ בנהרות איטיים, אגמים וביצות מקנדה בצפון עד לצפון מקסיקו, ונפוץ הן באזורים סובטרופיים והן באזורים ממוזגים.
הצב מצוי רוב חייו במים או בגדות נהרות ואגמים, וניזון מצמחי מים, חרקים, סרטני נהרות ודגים קטנים וכן מנבלות. הוא עצמו עלול להיטרף על ידי נחשים, צבים נשכנים, עורבים, שועלים, אליגטור אמריקני, אנפות, ראקון, שלך, עיטם ומגוון עופות דורסים.
זהו צב נפוץ לגידול כחיית מחמד אותו אפשר לשים באקווריום.
ז'וז'ה הולאן
ז'וז'ה הולאן (במקור בלאו, בהונגרית: Hollán Zsuzsa; בודפשט, 26 באוקטובר 1920 – בודפשט, 31 באוקטובר 2008) הייתה רופאה יהודייה-הונגרייה (MD), המטולוגית, פרופסורית באוניברסיטה. היא הייתה רעייתו של ג'רג' רווס.
ביוגרפיה
ז'וז'ה בלאו נולדה במשפחה יהודית. הוריה היו הנריק (בלאו) הולאן (1882–1971), רופא פנימי, ומלווין הורניק (1887–1975) רופאה אף היא. סבה וסבתה מצד אמה היו ארמין הורניק (1852–1915) חזן בבית כנסת וקטלין רוט. ז'וז'ה הולאן סיימה את לימודיה באוניברסיטת פץ' ב-1944. רק בתום מלחמת העולם השנייה יכלה לעסוק במקצועה ובין השנים 1945–1950 הייתה מתמחה במחלקה הפנימית בבית החולים סנט רוקוש. ב-1947 קיבלה תואר ברפואה כללית באוניברסיטת אטווש לוראנד. ב-1950 ניגשה לבחינות ברפואה פנימית. בין השנים 1950–1951 הייתה מתמחה בבֶּלקליניקה. מ-1951 עד 1954 עבדה בהכשרה מדעית לתואר אקדמי גבוה יותר. בפתופיזיולוגיה. בין השנים 1954–1956 הייתה חוקרת במכון המחקר לרפואה ניסיונית של האקדמיה ההונגרית למדעים, בין השנים 1956–1970 הייתה חוקרת בכירה ומ-1970 עד 1991 הייתה יועצת מדעית. בין השנים 1959–1985 הייתה הרופאה הראשית של המכון הלאומי להמטולוגיה ועירוי דם, סגנית המנהל הכללי. בין 1985 לבין 1990 הייתה המנהלת הכללית. בין השנים 1970–1990 הייתה פרופסורית במחלקה להמטולוגיה באוניברסיטה לרפואה. בין 1973 לבין 1982 הפכה לחברה נספחת של האקדמיה ההונגרית למדעים ומשנת 1982 היה חברה מלאה מן המניין. בין 1975 ל-1989 הייתה חברה בוועד המרכזי של מפלגת העם הסוציאליסטית ההונגרית. בין 1976 ל-1985 כיהנה כחברה בנשיאות האקדמיה ההונגרית למדעים. מ-1982 עד 1986, הייתה נשיאת האגודה הבינלאומית להמטולוגיה. משנת 1988 הייתה נשיאת אגודת האיידס ההונגרית. בין השנים 1988–1989 כיהנה כחברה בוועד המרכזי למדיניות מדע.
ז'וז'ה הולאן היא מחברם של יותר מ-300 מאמרים מדעיים ומספר קטעי ספרים. היא הייתה העורכת הראשית של כתב העת הבינלאומי בשם "המטולוגיה", היא הייתה העורכת של הלקסיקון הרפואי. היא הייתה המזהה הראשונה של שכפול שרשרת האלפא העתיקה של צבע הדם האנושי. תחומי המחקר שלה כוללו מבנה ותפקוד קרום המוגלובין ותאי הדם, תגובה חיסונית, לוקמיה ועירוי דם.
ג'ורג' אלקוק
ג'ורג' אלקוק (באנגלית: George Alcock; נולד ב-28 באוגוסט 1912 – 15 בדצמבר 2000) היה אסטרונום שידוע בגילוי גופי שמיים מסוג נובה ושביט
ג'ורג' אלקוק נולד בעיירה פטרבורו שבקיימברידג'שייר. ג'ורג' אלקוק החל להתעניין באסטרונומיה בעקבות ליקוי חמה של שנת 1921. בשנת 1935 הוא הצטרף לאיגור האסטרונומיה הבריטי. בשנת 1953 אלקוק החליט להתרכז בגילי כוכבי שביט חדשים ובהמשך גם נובה. הטכניקה שלו מתבססת על ניתוח אלפי צילומים.
בשנת 1959 הוא גילה שביט C/1959 Q1, השביט הראשון שהתגלה על ידי אסטרונום בריטי מאז 1894. תוך מספר ימים הוא גילה שביט נוסף C/1959 Q2. בשנת 1967 הוא גילה נובה HR Delphini. בהמשך הוא גילה כוכבי נובה נוספים לרבות גילוי V838 בהרקולס בשנת 1991. בסך הכול הוא גילה חמש כוכבי שביט וחמש נובה.
על פעילותו בתחום האסטרונומיה הוא קיבל מדליה של החברה האסטרונומית המלכותית בשנת 1963 ובשנת 1979 התקבל למסדר האימפריה הבריטית. אסטרואיד 3174 שהתגלה בשנת 1984 נקרא על שמו.
ג'ורג' אלקוק התחתן בשנת 1936 ואשתו חלקה אתו התעננות באסטרונומיה. החל משנת 1947 הם התגוררו בכפר בו בנו ביית בשם "אנטארס".
יחסי בלגיה–צרפת
בין ממלכת בלגיה לבין צרפת מתקיימים יחסים דיפלומטיים מלאים, ואף שיתוף פעולה בנושאים שונים. כמו כן השתיים חברות באיחוד האירופי ובנאט"ו.
היסטוריה
בשנת 1830 התרחשה המהפכה הבלגית: המחוזות הדרומיים (הקתולים) של ארצות השפלה מרדו בשלטון ההולנדי הפרוטסטנטי. הם זכו בעצמאות, והקימו לראשונה את ממלכתם הנפרדת תוך כדי אימוץ השם הרומי של האזור בלגיקה/בלגיה. הבלגים שאפו להקים ממלכה עצמאית ופנו למלך צרפת בבקשה להכתיר את בנו למלך בלגיה. משסירב, הוצעה הממלכה לנסיך הגרמני לאופולד לבית סאקסה-קובורג-גותה (דודה של המלכה הבריטית ויקטוריה). ב-21 ביולי 1831, יום העצמאות הבלגי, הוכתר הנסיך לאופולד כלאופולד הראשון, מלך הבלגים, ובכך החלה שושלת המלוכה הבלגית.
בשנת 1914 פלשו הגרמנים לבלגיה, במטרה לאגף את הצבא הצרפתי כחלק מתוכנית שליפן, אולם המתקפה הגרמנית נכשלה בקרב הראשון על המארן, והמלחמה נגררה למלחמת חפירות שנמשכה 4 שנים.
בשנת 1940 נכבשה בלגיה על ידי גרמניה במהלך המערכה על צרפת ועל ארצות השפלה, ונותרה תחת כיבוש גרמני עד לשנת 1944. בצרפת התקיים בתחילה משטר וישי, אולם בשנת 1942 נכבשה צרפת לחלוטין על ידי גרמניה הנאצית, ונותרה תחת כיבוש גרמני עד קיץ 1944. בדצמבר 1944 התחולל בשטחי בלגיה הקרב על הבליטה, שבו ניסו הגרמנים להתקדם לעבר אנטוורפן מחדש, אך נבלמו על ידי בעלות הברית.
לאחר המלחמה הצטרפו בלגיה וצרפת לנאט"ו ולאיחוד האירופי. כיום היחסים בין שתי המדינות מוגדרים "מצוינים", ונהנים מקשרים פוליטיים, כלכליים, חברתיים, תרבותיים, מנהליים ואישיים.
שיתוף פעולה ביטחוני
בשנת 1997 חתמו שרי ההגנה של שתי המדינות אלן רישאר וז'אן-פול פונסלה על הסכם לשיתוף פעולה ביטחוני, ועל פי ההסכם ניתנה לצבא בלגיה האפשרות להשתמש בשירותי הלוויין הצרפתי סירקיוס.
יחסים דיפלומטיים
בלגיה מחזיקה בצרפת שגרירות בפריז, ו-13 קונסוליות באז'אקסיו, בורדו, שרלוויל-מזייר, דיז'ון, לוריאן, ליון, מרסיי, מץ, מונפלייה, נאנט, פרפיניאן, טולוז וטור. מאידך, צרפת מחזיקה בבלגיה שגרירות בבריסל, ו-13 קונסוליות בבריסל, אנטוורפן, ארלון, ברוז', שרלרואה, גנט, קורטרייק, לוון, ליאז', מונס, מוסקרון, נאמור וטורנה .
ביקורים רשמיים
במאי 2007 נשיא צרפת ניקולא סרקוזי ביקר את ראש ממשלת בלגיה ג'י ורהופשטאט, ובפברואר 2008 ביקר ורהופשטאט את הנשיא סרקוזי.
בפברואר 2014 פיליפ, מלך הבלגים ומתילדה, מלכת בלגיה ביקרו בפריז, והתקבלו בברכה על ידי הנשיא פרנסואה הולנד.
Froot
Froot (מעוצב כ-FROOT) הוא אלבום האולפן השלישי של הזמרת-יוצרת הולשית מרינה דיאמנדיס, והאחרון שלה תחת שם הבמה מרינה אנד דה דיימונדס. האלבום היה אמור לצאת במקור ב-3 באפריל 2015, על ידי ניאון גולד רקורדס ואטלנטיק רקורדס, אם כי הוקדם בסופו של דבר ל-13 במרץ 2015, עקב דליפתו אינטרנט. דיאמנדיס כתבה את האלבום כולו, ושיתפה פעולה עם דייוויד קוסטן בהפקתו.
מבחינה מוזיקלית, Froot הוא אלבום פופ וסינת'פופ הכולל אלמנטים של מוזיקה אלקטרונית, אינדי פופ, גל חדש ורוק. מבקרי המוזיקה שיבחו את ההפקות באלבום, וכן את השירה של דיאמנדיס. בנוסף, האלבום הופיע במספר רשימות סוף שנה של מבקרים בשנת 2015. האלבום דורג לראשונה במקום ה-10 במצעד האלבומים הבריטי, עם מכירות של 10,411 עותקים בשבוע הראשון, ואף היה לאלבום הראשון של דיאמנדיס שנכנס לעשירייה המובילה במצעד הבילבורד 200 האמריקאי, בו הגיע למקום השמיני לאחר שנמכרו 46,000 עותקים.
במהלך קמפיין "Froot of the Month" יצאו שישה שירים ("Froot", "Happy", "Immortal", "I'm a Ruin", "Forget" ו-"Gold") על בסיס חודשי לפני יציאת האלבום. על מנת לקדם את האלבום, הופיעה דיאמנדיס במספר פסטיבלים במהלך האביב והקיץ, ובאוקטובר 2015, החלה את סיבוב הופעות הבינלאומי "Neon Nature Tour", במהלכו הופיעה בצפון אמריקה, אירופה ודרום אמריקה.
רקע והפקה
בפברואר 2013, חשפה דיאמנדיס שהיא החלה לכתוב חומרים לאלבומה השלישי. מאוחר יותר אישרה בעמוד הפייסבוק שלה כי החלה לכתוב שירים לאלבום כבר ביולי 2012. בראיון ל-The Line of Best Fit, דיברה דיאמנדיס על האלבום ועל קודמו, Electra Heart. היא סיפרה שברגע שסיימה את האלבום ו-"Primadonna" יצא, היא כבר ידעה מה היא רוצה לעשות עם האלבום השלישי. לעומת Electra Heart, שנכתב והופק על ידי כמות גדולה של אנשים, על האלבום החדש היא העדיפה שיעבוד מפיק אחד בלבד. היא הרגישה שהביטחון שלה ככותבת שירים השתפר על ידי הקשבה לאינסטינקטים שלה ואמונה ביכולות שלה.
בתחילה, הרגישה דיאמנדיס שיש הבדל בין האופן שבו היא נשמעת בהקלטה לבין בהופעה חיה, אז כשהתחילה לכתוב את האלבום וחיפשה מפיק, היא הסבירה לחברת התקליטים שלה שצריך להפיק אותה כלהקה. דיאמנדיס אף הצהירה כי Froot הוא לא אלבום אפל לחלוטין וכי "הוא חוגג את השמחה". האלבום תואר כרפלקטיבי במידה ניכרת בהשוואה לאלבומים הקודמים שלה, ונאמר שהוא "נסוב סביב מספר נושאים שונים מאוד". דיאמנדיס הסבירה כי "Froot" הוא למעשה איות שגוי של המילה "Fruit" (שמשמעותה פרי). היא הוסיפה ואמרה שהמילה מאויתת כך מפני שהיא אהבה את המראה שלה, ובמיוחד מכיוון שצמד ה-"O" יכלו להתחבר.
באפריל 2016, הכריזה דיאמנדיס באינסטגרם ובטוויטר על סיום תקופת הקידום של האלבום, וצירפה מכתב אישי שהופנה למעריצים שלה. היא כתבה:
הוצאה וקידום
ב-10 באוקטובר 2014, יום הולדתה, העלתה דיאמנדיס את רצועת הנושא של האלבום, "Froot", ליוטיוב. ב-11 בנובמבר 2014, יצא הסינגל לאור דיגיטלית. רשימת הרצועות הוכרזה ב-9 בנובמבר, בעוד שעטיפת האלבום נחשפה למחרת. במהלך 12 הימים האחרונים לפני יציאת האלבום, כל השירים (לפי הסדר ברשימת הרצועות) פורסמו וקודמו במקומות שונים.
Froot of the Month
דיאמנדיס אישרה ששישה שירים יפורסמו לפני יציאת האלבום, אחד בכל חודש, עד ה-6 באפריל 2015, וכינה את הדרך הזו "Froot of the Month". לאחר שנשאלה על כך, צייצה דיאמנדיס בטוויטר, "המצאתי את 'Froot of the Month' על מנת שאוכל להוציא את המוזיקה שאני רוצה, בניגוד למה שעשוי לעבוד מבחינה מסחרית". לאחר הדלפת האלבום באינטרנט, מעריצים שיערו שהפרויקט יתקצר לחמישה שירים, אך למרות זאת, השיר האחרון עדיין פורסם בתאריך המתוכנן שלו. "Froot" היה לשיר הראשון שיצא במסגרת הפרויקט, בנובמבר, ואחריו יצא "Happy" בדצמבר. "Immortal" יצא לאור בינואר ו-"I'm a Ruin" בפברואר. "Forget" יצא לאור במרץ, ו-"Gold" באפריל. כל השישה יצאו כסינגלים ויניל במהדורה מוגבלת של שבעה אינץ'.
לאחר סיום הפרויקט, שאר הרצועות באלבום יצאו במהדורה מוגבלת של שבעה אינץ'. בנוסף, "Froot", "Happy", "I'm a Ruin" ו-"Forget" יצאו כולם כסינגלים רשמיים. ביולי 2015, יצא השיר "Blue" לאור כסינגל הרשמי החמישי של האלבום, בנפרד מקמפיין "Froot of the Month".
סיבוב הופעות
דיאמנדיס הופיעה במספר מקומות בתחילת 2015, בהם ה-Governor's Ball בניו יורק בין ה-5 ל-7 ביוני, פסטיבל קואצ'לה באפריל, וכן פסטיבל לולהפלוזה באוגוסט. לאחר ההכרזה על ההופעות בפסטיבלים, בפברואר הכריזה דיאמנדיס על התאריכים הראשונים של סיבוב ההופעות השלישי שלה, "Neon Nature Tour". בראיון להגרדיאן, ציינה דיאמנדיס כי ברצונה שהמרצ'נדייז שיימכר בסיבוב ההופעות יכלול חולצות טריקו מסוג Scratch and sniff, צלליות ולק לציפורניים בדגמי פלטת הצבעים שלה, וחולצות זוהרות בחושך שהקהל יוכל ללבוש ולהיות חלק מהמופע. סיבוב ההופעות, שכלל 48 תאריכים, החל באוקטובר 2015, ובמסגרתו הופיעה באמריקה ואירופה. ב-5 באפריל 2016, סיימה דיאמנדיס את סיבוב ההופעות וכתבה על כך באינסטגרם ובטוויטר.
ביקורות
Froot זכה לביקורות חיוביות ממבקרי המוזיקה העכשווית. באתר Metacritic, קיבל האלבום ציון ממוצע של 75, על סמך 19 ביקורות. מרטין טאונסנד מהסאנדיי אקספרס החמיא לסאונד של דיאמנדיס "המורכב מעט מקלישאות ה-R&B/פופ הרגילות", תיאר את האלבום כ-"לא פחות ממרתק", והשווה אותו ל-True Blue של מדונה. מייקל קראג מהאובזרבר תיאר את Froot כ"אלבום פופ מגובש שלא מסתמך רק על כמה סינגלים גדולים", ושיבח את ההתבוננות הפנימית העמוקה הנוכחת לאורך האלבום. הוא אף ציין את "Better Than That" כ"מר בצורה לא אופיינית". שרה ג'יימיסון ממגזין DIY כתבה כי האלבום "מציג את דיאמנדיס בגרסה הכי הישגית ומסקרנת שלה", ותיארה את האלבום כ-"היהלום שבכתר". איזבלה בידהרן מאנטרטיינמנט ויקלי הבחינה בשינוי בסאונד של דיאמנדיס, וכתבה שהוא משלים את קולה "המתנדנד מאלט חושני לסופרן מתנופף במכה אחת". טוני קלייטון-לי מאייריש טיימס שיבח את הגיוון בהפקות שבאלבום, ותיאר את השינוי כ-"מבאנגרים מנומסים במועדונים ועד בלדות חשופות ולפופ מפואר", וקבע כי "מה שמחבר הכל הוא היצירתיות של דיאמנדיס, שנותרה מקורית, יחידה ופנטסטית עד כדי גיחוך". מאט קולר מ-AllMusic הגדירה את Froot כ-"אלבום מרשים להפליא, שמאזן את מתיקות הפופ שלו עם בגרות ועומק".
הפרלמנט של מלטה
הפרלמנט של מלטה (במלטזית: Parlament ta Malta) הוא הרשות המחוקקת באי מלטה. מקום משכנו בבירת המדינה, ולטה.
Froot
ביקורות
לורנס דיי מ-The Line of Best Fit תיאר את האלבום כ-"אנתולוגיה של מילים ניהיליסטיות, אקזיסטנציאליסטיות ונבונות" וכ-"אחד מאלבומי הפופ המורכבים ביותר של השנים האחרונות". רורי קאשין ממגזין State הרגיש שהאלבום "הרבה יותר ממוקד" מקודמו, ותיאר את דיאמנדיס כ-"אאוטסיידרית אינטליגנטית רגשית שיודעת לבטא בצורה מושלמת את המחשבות והתגובות המוזרות האלו שיש לכולנו, אבל לעולם לא נודה בהן". הוא סיכם וכתב כי "עם Froot, למדנו להכיר את מרינה קצת יותר טוב, ובאמצעות זה אנחנו מכירים את עצמנו קצת יותר טוב". ליסה רייט מ-דיגיטל ספיי כתבה ביקורת מעורבת וציינה את בעיית הזהות של האלבום. היא הסבירה, "יש הרבה מה לאוהוב ב-Froot, ואפילו לרצועות הטובות פחות יש עדיין ניצוץ שובב שקשה לא לאהוב, אבל כבר יצאו שלושה אלבומים, עדיין קשה לראות איפה משתלבת ההשפעה של מרינה בספקטרום של הפופ". קרוליין סאליבן מהגרדיאן תיארה את Froot כ-"אלבום של שיאים ושפל אינטנסיביים", הכולל "מגוון סגנונות שלא תמיד מתחברים היטב", עם זאת, היא ציינה כי "אם אתה מרשה לעצמך להיסחף לתוך העולם [של דיאמנדיס], זה מקום מסקרן". יוסי חרסונסקי כתב ביקורת חיובית לאלבום, וסיכם, "אחרי אלבום כזה, נשאלת שאלה – לאן עוד יכולה דיאמנדיס להגיע. תהיה לה בעיה".
הפרלמנט של מלטה
הפרלמנט מכיל 67 נבחרים. הנבחרים נבחרים בבחירות מחוזיות מדי 5 שנים, ובנוי כבית מחוקקים חד-ביתי. הנציגים הם אלו שבוחרים מתוכם את ראש הממשלה ואת חברי הממשלה, שעליהם להיות חברי הפרלמנט. בנוסף על כך, הפרלמנט בוחר מדי 5 שנים את נשיא המדינה.
Froot
ביקורות
קוראי בלוג Idolator הכתירו את Froot לתואר "האלבום הטוב ביותר של חורף 2015". בטקס פרסי בחירת המעריצים של אתר PopCrush, זכה האלבום בפרס "האלבום הטוב ביותר של 2015", תוך שגרף 36% מהקולות. באתר Metacritic הוכרז Froot כאלבום השמיני המדובר ביותר של 2015 בקרב משתמשיו. הסינגל השלישי, "I'm a Ruin", היה מועמד לפרס המוזיקה "Popjustice £20" לשנת 2015.
הפרלמנט של מלטה
בשנים 1921–1933 היה הפרלמנט בעל שני בתים - סנאט ואספה המחוקקת.
Froot
הצלחה מסחרית
Froot דורג לראשונה במקום ה-10 במצעד האלבומים הבריטי, הודות למכירות של 10,411 עותקים בשבוע הראשון. בשבוע השני, נמכרו 2,294 עותקים, והאלבום ירד למקום ה-44. בארצות הברית, נכנס האלבום לבילבורד 200 במקום השמיני, עם מכירות של 46,000 עותקים בשבוע הראשון, מתוכם 43,000 מורכבים ממכירות מסורתיות. Froot היה לאלבום הראשון של דיאמנדיס שנכנס לעשירייה הפותחת במצעד. נכון לאוגוסט 2015, האלבום נמכר בכ-75,000 עותקים בארצות הברית. האלבום הגיע למקום השישי במצעד האלבומים הקנדי עם 4,500 עותקים שנמכרו בשבוע הראשון שלו.
הפרלמנט של מלטה
הבחירות האחרונות לפרלמנט התקיימו בשנת 2013, והבחירות הבאות עתידות להתקיים בשנת 2018.
כיום, המפלגה המרכזית בפרלמנט היא מפלגת העבודה, שלה 38 נציגים בפרלמנט, והיא מרכיבה את הממשלה. סיעות האופוזיציה הן המפלגה הלאומית (29 נציגים), המפלגה הדמוקרטית (נציג אחד), ונציג עצמאי אחד.
Froot
הצלחה מסחרית
האלבום זכה להצלחה מתונה ברחבי אירופה, והגיע למקום הרביעי באירלנד, למקום ה-10 בשווייץ, למקום ה-19 בפינלנד ולמקום ה-24 בגרמניה. באוקיאניה, הוא הגיע למקום ה-12 גם באוסטרליה וגם בניו זילנד, והפך לאלבום ההמצליח ביותר של דיאמנדיס בשתי המדינות.
הפרלמנט של מלטה
בפרלמנט פועלות שמונה ועדות קבועות.
Froot
Froot Acoustic EP
Froot Acoustic EP הוא המיני-אלבום השישי של הזמרת-יוצרת הוולשית מרינה דיאמנדיס, שיצא תחת שם הבמה שלה לשעבר, מרינה אנד דה דיימונדס. הוא יצא לאור באופן דיגיטלי ב-8 ביוני 2015, דרך עמוד המייספייס שלה, וכולל שלוש גרסאות אקוסטיות של שירים שהופיעו באלבום המקורי. הקליפים לגרסאות הללו פורסמו בין דצמבר 2014 למרץ 2015. כיוון שעמוד המייספייס של דיאמנדיס לא פעיל כעת, הגרסאות האקוסטיות זמינות רק ביוטיוב.
הפרלמנט של מלטה
בשנים 1921–2015 שכן הפרלמנט בארמון הגראנד מאסטר. בשנת 2015 הוא עבר למשכנו החדש שנבנה עבורו ברחוב הרפובליקה, סמוך שער העיר ולטה.
ועדות הפרלמנט
פקודות הקבע של מלטה קובעות את הקמתן של שמונה ועדות קבועות פרלמנטריות כדי לייעל את העבודה הפרלמנטרית ולהעצים את תפקידי הבדיקה של הפרלמנט.
הוועדות הקבועות הן:
ועדות קבועות אחרות שהוקמו בחוקים אחרים כוללות:
ישנן גם ועדות נבחרות וועדות לא רשמיות.
גדליה סילברסטון
ביוגרפיה
נולד ב-1871 ביאשינובקה בפולין לר' ישעיה מאיר שהיה רב בסוקוט, ליטא. למד בישיבות רוזניי וטלז. משקיבל אביו משרת רב בליברפול עבר עם משפחתו לאנגליה.
לאחר נישואיו נסע לרוסיה ושם למד שלוש שנים, והוסמך לרבנות על יד הרב יצחק יעקב ריינס ואחרים.
בתרס"א (1901) קיבל משרת רב בבלפסט. באותו זמן החל את פעילותו הציונית, והיה ציר בקונגרס הציוני השישי. בתרס"ה (1905) הגיע לארצות הברית, והתגורר לזמן קצר בבולטימור. לאחר מכן עבר לוושינגטון ושימש שם כרב האורתודוקסי הראשון בעיר. השתתף במשלחות של רבנים אורתודוקסים בביקור אצל נשיא ארצות הברית היה ממנהיגי המזרחי בעיר, ובאחד מספריו כתב הספד מלא הערצה על בנימין זאב הרצל. הוא היה רב קהילת "אוהב שלום" בעיר, ושל קהילת "קשר ישראל" בשכונת ג'ורג'טאון.
חיבר שלושים וארבעה ספרים; רוב ספריו היו ספרי דרוש, כיוון שסבר שספרים אלה יקלעו לטעם בני קהילתו, שהיו רחוקים מעולם של לימוד תורה.
בשנים 1921 ו-1923 ביקר בארץ ישראל. בשנת 1925 השתתף במשלחת של רבנים אורתודוקסיים שבקשה מחברי הקונגרס להתיר הגירה של נשים וילדים של רבנים לארצות הברית מחוץ למכסות ההגירה, והרצה על חשיבות התפקיד של אשת הרב.
בשנותיו האחרונות הגשים את חלומו ועלה לארץ ישראל. בתחילה התגורר בצפת ללא אשתו שחששה ונשארה בארצות הברית. בהמשך חזר לארצות הברית ועלה שוב לארץ ישראל. היה סגן נשיא הכולל אוהל תורה. התגורר בירושלים, נקבר בהר הזיתים. השאיר אחריו חמישה בנים וחמש בנות. אחד מבניו מילא את מקומו כרב בוושינגטון.
קבוצת מאפיי
קבוצת מאפיי, נקראת גם קבוצת IC 342 וכן קבוצת מאפיי/IC 342 היא קבוצת גלקסיות שנמצאת במרחק של כ-10 מיליון שנות אור משביל החלב ומשתרעת על קבוצות הכוכבים קסיופאה, וג'ירף. הקבוצה מונה כ-20 גלקסיות אשר מושפעות מכוח כבידה הדדי הפועל ביניהן והיא חלק מצביר-על הנקרא צביר-על הבתולה, שמכיל קבוצות גלקסיות וצבירי גלקסיות רבים. ככל הנראה קבוצה זו היא קבוצת הגלקסיות הקרובה ביותר לקבוצה המקומית, אם כי הגלקסיות NGC 55 ו-NGC 300, ששייכות לקבוצת פסל, וכן מספר גלקסיות ננסיות בסביבתן, נמצאות קרוב יותר לשביל החלב מאשר הגלקסיות של קבוצת מאפיי, זאת למרות שהמרחק הממוצע של גלקסיות קבוצת פסל גדול יותר. הסיבה לכך היא שקבוצת פסל היא יותר מפוזרת מקבוצת מאפיי וגלקסיית שביל החלב נמצאת בצידה של הקבוצה המקומית שפונה לכיוון קבוצת פסל. חלקה של הקבוצה שנמצא בקבוצת קסיופאה מוסתר באופן חלקי על ידי מישור הדיסקה של שביל החלב, כך שאורן של הגלקסיות שבו מפוזר ונבלע בחלקו על ידי ענני הגז והאבק שבגלקסיה. מסיבה זו בהירות נראיתן של גלקסיות הקבוצה נמוכה באופן משמעותי מהבהירות של גלקסיות עם גודל דומה ושנמצאות במרחק דומה, והגלקסיות שבחלק זה של הקבוצה התגלו רק בחצי השני של המאה ה-20, למרות שהן בין הגלקסיות הקרובות ביותר לקבוצה המקומית.
מבנה ותכולה
קוטרה של קבוצת מאפיי הוא פחות מ-5 מיליון שנות אור, מסתה הכוללת מוערכת בכ- מסות שמש והיא מכילה כ-20 גלקסיות, כך שזאת קבוצה קטנה יחסית לקבוצה המקומית ולקבוצות האחרות שבסביבת הקבוצה המקומית כמו קבוצת פסל, קבוצת קנטאור A וקבוצת M81. הקבוצה מחולקת לשתי תת-קבוצות עיקריות: תת-קבוצת מאפיי 1 ותת-קבוצת IC 342, כאשר המרחק בין מרכזי שתי התת-קבוצות הוא כ-2.3 מיליון שנות אור ולשתי התת-קבוצות מהירות דומה ביחס לקבוצה המקומית. בקבוצה חמש גלקסיות גדולות וכל השאר הן גלקסיות ננסיות, כאשר רוב הגלקסיות הגדולות הן ספירליות ורוב הגלקסיות הננסיות הן לא-סדורות.
תת-קבוצת מאפיי 1
תת-קבוצת מאפיי 1 היא החלק הדרום מערבי של קבוצת הגלקסיות ונמצאת בתחומי קבוצת הכוכבים קסיופאה סביב זוג הגלקסיות מאפיי 1 ומאפיי 2, שמרחקן משביל החלב מוערך בכ-10 מיליון שנות אור. חלק זה של הקבוצה יותר מוסתר על ידי דיסקת שביל החלב, מה שגורם לעמעום הבהירות הנראית של הגלקסיות שבו בקרוב ל-5 דרגות, השקולות לירידה של למעלה מ-95% בעוצמת ההארה, ולכן המידע על תכונות הגלקסיות שבו, כמו מרחק ומסה, אינו ודאי. נראה שהמסה הכוללת של הגלקסיות בתת-קבוצת מאפיי 1 היא פחות מחצי המסה הכוללת של קבוצת מאפיי, אך שיטות הערכה שונות נותנות תוצאות של בין 15% ל-40% מהמסה הכוללת או מסות שמש. המהירות הרדיאלית הממוצעת של הגלקסיות בתת-קבוצה היא כ-309 קילומטר בשנייה. שלוש מהגלקסיות שבתת-קבוצת מאפיי 1 הן גדולות ובהירות יחסית:
תת-קבוצת IC 342
תת-קבוצת IC 342 היא החלק הצפון-מזרחי של קבוצת הגלקסיות ונמצאת בתחומי קבוצת הכוכבים ג'ירף סביב הגלקסיה IC 342 שמרחקה משביל החלב הוא כ-9.9 מיליון שנות אור. חלק זה של הקבוצה פחות מוסתר על ידי שביל החלב והבהירות של הגלקסיות שבו מתעמעמת בכשתי דרגות בלבד. המסה של תת-קבוצת IC 342 מהווה את רוב המסה של הקבוצה והיא נעה בין 60% ל-85% מהמסה הכוללת של הקבוצה, או מסות שמש, והמהירות הרדיאלית הממוצעת של הגלקסיות בתת-קבוצה היא כ-229 קילומטר בשנייה. מבין הגלקסיות שבתת-קבוצת IC 342 שתיים הן גדולות ובהירות יחסית:
סביבת הקבוצה
קבוצת מאפיי גובלת בקבוצה המקומית וקרובה לקבוצת M81, כך שהמרחק בין תת-קבוצת IC 342 שפונה לכיוון קבוצת M81 ובין תת-קבוצת NGC 2403 של קבוצת M81, שפונה לכיוון קבוצת מאפיי, הוא כ-4 מיליון שנות אור בלבד.
צב רך אסייתי ענק
צב רך אסייתי ענק או צב רך קנטור (שם מדעי: Pelochelys cantorii) הוא מין של צב שחי בהודו ודרום-מזרח אסיה. הוא קרוי ע"ש החוקר תיאודור קנטור (Theodore Edward Cantor). זהו המין הגדול ביותר במשפחת הצבים הרכים.
אורכו של צב ענקי זה עולה על 1.8 מ' ויכול להגיע למשקל 100 ק"ג. הוא בעל שריון רך וגוף בצבע כתום-סגול שטוח. הראש קטן ובעל חדק גדול, כפות ענקיות וזנב קצר. הצב מותאם לחיים במים ויודע לשחות מהר.
הוא חי באגמים נהרות איטיים וגדות מהודו ועד אינדונזיה. צב זה שוחה לאט על הקרקעית ומתחבא בחול. הוא טורף מארב הניזון ממגוון מינים של סרטנים, רכיכות ודגים אותם הוא בולע בפיו הגדול.
זליג אשחר
זליג אשחר (נולד בשנת 1941) הוא פרופסור אמריטוס במחלקה לאימונולוגיה במכון ויצמן למדע. חתן פרס ישראל למדעי החיים לשנת 2015.
ביוגרפיה
זליג אשחר נולד בפתח תקווה, בנם הבכור של יעקב ושרה ליפקה, ילידי פולין. הוא גדל ברחובות ולמד בבית הספר העממי בית חינוך ובבית הספר תיכון מאוחד רחובות. בסיום לימודיו התגייס לצה"ל והצטרף לגרעין נח"ל בקיבוץ יד מרדכי. שנה לאחר סיום השרות הצבאי שלו ולאחר שאספת הקיבוץ דחתה את בקשתו להירשם ללימודים באוניברסיטה, הוא עזב את הקיבוץ ונרשם ללימודי ביולוגיה באוניברסיטה העברית בירושלים, שם גם השלים את התואר השני בביוכימיה. במלחמת ששת הימים לחם במסגרת גדוד הנח"ל המוצנח בבקעת הירדן וברמת הגולן.
אשחר בעל תואר דוקטור ממכון ויצמן למדע, אותו החל בשנת 1969 בהדרכתם של פרופ' מיכאל סלע ופרופ' דוד גבעול. הוא חקר דרכים למניעת דחיית שתלים באמצעות בידוד ואפיון אנטיגנים ספציפיים על פני לימפוציטים והכנת נסיוב נגדם. את הפוסט-דוקטורט שלו עשה בבית הספר לרפואה באוניברסיטת הרווארד בארצות הברית, במחלקה לאימונולוגיה בראשותו של פרופ' ברוך בנאסרף (לימים חתן פרס נובל לפיזיולוגיה או לרפואה).
אשחר למד שיטה ליצירת כמויות גדולות של נוגדנים חד-שבטיים, במעבדתו של פרופ' ז'ורז' קלר במכון האימונולוגי של בזל. בשנת 1976 חזר לישראל והצטרף לסגל האקדמי של מכון ויצמן כראש קבוצת מחקר במחלקה לאימונולוגיה כימית (לימים המחלקה לאימונולוגיה). בסוף שנות ה-80, פיתח שיטה לטיפול ב-HIV נגד לוקמיה, על ידי הינדוסם של תאי לימפוציט T, בשיטות שונות של הנדסה גנטית, כך שיצוידו בקולטנים ספציפיים, שיאפשרו להם להרוג תאי מטרה סרטניים ספציפיים.
הטכנולוגיה של חברת קייט פארמה מתבססת על מחקריו.
אשחר מנהל את המחקר האימונולוגי במרכז הרפואי תל אביב ע"ש סוראסקי (איכילוב).
חייו האישיים
אשחר גרוש מנעמי, בתו של אחד ממייסדי טבע, גינטר פרידלנדר. התאלמן מבת זוגו ליהיא סמל, אב לשלושה וסבא לשישה נכדים.
פיגוע הדריסה בווקשה
שוטר אחד ירה לעבר הרכב בעת האירוע בניסיון לעצור אותו, אך זה נמלט. זמן קצר לאחר מכן המשטרה איתרה את הרכב הפוגע, וחשוד אחד נלקח למעצר.
מושל ויסקונסין, טוני אוורס, מסר כי הוא מתפלל לשלום הנפגעים ולכל מי שהושפע מ"האירוע חסר-ההיגיון הזה", והביע תודה לכל האנשים שהזדרזו לסייע לנפגעים במהירות.
משפחת הכהן שוורץ
משפחת הכהן שוורץ, היא משפחת צאצאיו של אברהם יהודה הכהן שוורץ, המכונה "הקול אריה" על שם ספרו. רבים מבני המשפחה העמידו רבנים ודיינים ברחבי הונגריה וטרנסילבניה, שהיוו חלק נכבד ממוסד הרבנות של האורתודוקסיה בהונגריה. מעבר לתפקידי הרבנות והדיינות, רבים מבני המשפחה חיברו חיבורים תורניים חשובים, וחלקם עמדו בראש מערכות של כתבי עת תורניים שיצאו בהונגריה. בשואת יהודי הונגריה נספו רוב בני המשפחה שהיו חיים בהונגריה בתקופה זו. חלק מהשרידים שנותרו עברו לניו יורק ועמדו שם בראש קהילות חרדיות במקום. אחד מהרבנים שהיגרו לניו יורק - ר' אליעזר אהרנרייך, הקים הוצאת ספרים מיוחדת - "חברה מפיצי תורה ממשפחת קול אריה", שהדפיסו והוציאו לאור מעל 60 ספרים שנכתבו על ידי בני המשפחה. בספר "תולדות קול אריה" נכתב שלראש המשפחה היה כתב יחוס עד אהרן הכהן.
משמר הדרגונים המלכותי
משמר הדרגוּנים המלכותי (באנגלית: Royal Dragoon Guards או בר"ת: RDG) הוא רגימנט חיל שריון בצבא הבריטי. הוא נוסד ב-1 באוגוסט 1992 על ידי איחוד שני רגימנטים קודמים; 'משמר הדרגונים המלכותי ה-4/ה-7' ו-'משמר הדרגונים ה-5 המלכותי אינסקילינג'. שמו של הרגימנט מורכב מהשיוך 'דרגון', זאת משום התפקיד המסורתי של היחידות אשר אוחדו לתוכו.
מאז הקמת הרגימנט הוא הספיק לשרת במספר מוקדים ומערכות. בשנות ה-90 שירתו יחידות הרגימנט בצפון אירלנד ובוסניה. בשנת 2004 נשלח הרגימנט לשירות במהלך מלחמת עיראק, לאחר מכן ב-2007 נשלח הרגימנט שוב לשירות בעיראק ובשנת 2010 נשלח לאפגניסטן. באוקטובר 2012 עתיד הרגימנט להשלח פעם נוספת לתקופת שירות בדרום אפגניסטן.
מבנה ויעוד
הרגימנט מחולק לארבעה אסקדרונים (Squadron) לוחמים ואסקדרון מפקדה. כל אחד מהאסקדרונים הלוחמים ממשיכים את המסורת של אחד מארבעת הרגימנטים ההיסטוריים שפורקו ואוחדו לתוך הרגימנט החדש. מבין האסקדרונים המבצעיים, שלושה פועלים כיחידות שריון ואחד כאסקדרון חיל רגלים משוריין. כל אסקדרון שריון מורכב משלוש מחלקות של ארבעה טנקי צ'לנג'ר 2 כל אחת, בנוסף לשני טנקי מפקד וסגן מפקד האסקדרון (סך הכל 14 טנקים). אסקדרון החרמ"ש מורכב באותו אופן אך עושה שימוש ברק"מי סיור מסוג סימיטר במקום טנקים.
הרגימנט משרת החל משנת 2000 כחלק מהחטיבה ה-4 הממוכנת. הרגימנט נחשב לרגימנט מסוג 58, כלומר שהוא מכיל 58 טנקי צ'לנג'ר 2 בנוסף ל-8 רק"מי סיור 'סימיטר'.
משמר הדרגונים ה-4/ה-7 המלכותי
'משמר הדרגונים ה-4/ה-7 המלכותי' (באנגלית: '4th/7th Royal Dragoon Guards') נוצר בשנת 1922 על ידי איחוד שני הרגימנטים:
משמר הדרגונים ה-5 המלכותי אינסקילינג
'משמר הדרגונים ה-5 המלכותי אינסקילינג (באנגלית: '5th Royal Inniskilling Dragoon Guards') נוצר בשנת 1922 בתור 'הדרגונים ה-5/ה-6' על ידי איחוד שני הרגימנטים:
שם צופן: וריטי
שם צופן: וריטי (באנגלית: Code Name Verity) הוא ספר מותחן מז'אנר הרומן ההיסטורי מ-2012 מאת אליזבת וויין. הספר מספר אודות התפתחותה של חברות בין שתי נשים, מאדי וג'ולי, שמשרתות בצבא הבריטי, האחת כטייסת תובלה והשנייה כמרגלת, בזמן מלחמת העולם השנייה. חברותן עומדת בפני מבחנים שמזדמנים להם על רקע מלחמת העולם השנייה, והניסיון הבריטי לפגוע בכיבוש הנאצי את צרפת. לספר יצא ספר המשך ב-2013 בשם "ורד תחת אש", שמתכתב עם הספר המקורי על ידי הצגת חלק מהדמויות שבו. במאי 2017 יצא לאור באנגלית (אך טרם תורגם לעברית) ספר מקדים, בשם "The Pearl Thief" שמתאר את קורותיה של ג'ולי, לפני אירועי "שם צופן: וריטי".
עלילה
ב-1943 מתרסק מטוס ריגול בריטי בצרפת תחת הכיבוש הנאצי, בעיירה הבדיונית אורמאי. על המטוס היו שתי חברות, מאדי הטייסת (שם צופן: קיטיהוק) וג'ולי המרגלת (שם קוד: וריטי). החלק הראשון של הספר מספר כיצד ג'ולי נתפסת ונמצאת בשבי, במלון לשעבר שהוסב למתקן כליאה ועינויים של הנאצים. בחדר עינוייה, היא נאלצת לכתוב וידוי מלא שמפרט את המאמצים הבריטים כנגד הנאצים. ג'ולי מחליטה לנצל את ההזדמנות שניתנים לה אמצעי כתיבה ודפים, לכתוב את זיכרונותיה אודות חברותה עם הטייסת, מאדי, שכן חברותן התגבשה במהלך הכשרתן הצבאית. כך היא מספרת את סיפור חייהן השזור בהכשרה הצבאית שקיבלו. דרך וידויה אנו מתוודעים לדרך שהובילה אותה עד לנפילתה בשבי, לבטיה וייסורי המצפון על ההכרח לספר לגרמנים את הידוע לה על מאמצי הלחימה של בעלות הברית. בחלקו השני של הספר, הסיפור מתואר מנקודת מבטה של מאדי, ומגלה את האירועים שאירעו לה מאז התרסקות המטוס ותוכניותיה למצוא את וריטי ולהחזירה הביתה.