cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
ספורט בדרום-אפריקה בתקופת האפרטהייד
רקע
ב-1966 הכריז ראש ממשלת דרום אפריקה ג'ון פורסטר (Johannes Vorster), כי המדינה תבטל את האיסור על קבוצות רב גזעיות להשתתף במשחקי ספורט בשטחה, מה שאפשר את כניסתם של שחקנים מגזעים שונים למדינה. הצהרה זו לא החזיקה זמן רב ורק שנתיים לאחר הצהרתו סורב להכניס למדינה שחקן בקבוצת הקריקט האנגלית שהיה יליד דרום אפריקה. המשחק בוטל והביא למחאות נגד סיורים ומשחקים של מדינות נוספות.
לאחר החמרה בלחצים מצד מדינות רבות, הנהגת דרום אפריקה עשתה מספר שינויים שטחיים כדי לאפשר קשרים בין גזעיים בתחום הספורט, אך אלו התקיימו תחת כללים נוקשים שהוצבו על ידי המשטר. למרות המאבקים השונים נגד המדיניות המפלה של המשטר, דרום אפריקה השתתפה לאורך השנים באירועי ספורט בינלאומיים ומספר ספורטאים מהמדינה אף הגיעו להישגים מרשימים בשנים אלו. אבן דרך משמעותית נוספת בחרם הבינלאומי על דרום אפריקה בתחום הספורט הוא הסכם גלנאיגלס. בהסכם זה, אשר התקבל בפה אחד ב-1977 בגלנאיגלס שבסקוטלנד, הסכימו נשיאי וראשי הממשלות של חבר העמים הבריטי להימנע ממגע ומתחרויות ספורט בין ספורטאים אינדיבידואלים וארגוני ספורט ממדינותיהם ובין ספורטאים, קבוצות וארגוני ספורט מדרום אפריקה. ההסכם חיזק את ההתחייבות של חבר העמים הבריטי להתנגד לגזענות, והביע את העמדה המשותפת כנגד הרדיפה הגזענית בדרום אפריקה, אשר תוארה כ"חולי מסוכן ורוע מוחלט". בעקבות הסכם זה גדל הבידוד על דרום אפריקה, יחד עם התחזקות ההתנגדות הפנימית במדינה כנגד המשטר הוביל בסופו של דבר הוביל למפלתו.
סיום האפרטהייד ב-1994 הביא להפסקה מידית של החרם על הספורט בדרום אפריקה. הודו ומדינות אירופה הפסיקו את החרם כבר ב-1991, ודרום אפריקה אירחה את משחקי גביע העולם ברוגבי בשנת 1995, אירוע שהיווה צעד משמעותי בחזרתה של דרום אפריקה למגרש הספורט הבינלאומי.
כדורסל
נבחרת הכדורסל הדרום-אפריקאית (BFSA) הודחה ב-1980 מטורנירים בינלאומיים על ידי הפדרציה הבינלאומית לכדורסל (FIBA), כמהלך נגד ההפרדה הגזעית של ממשלת דרום אפריקה. ב-1992, לאחר שאוחדו כל הקבוצות הדרום-אפריקאיות המחולקות *גזעית לקבוצה אחת ללא הפרדה גזעית, דרום-אפריקה התקבלה מחדש לארגון FIBA.
טניס
קבוצת דרום-אפריקה לגביע דייוויס הודחה מהטורניר בשנת 1970, גם בעקבות קמפיין שהוביל ארתור אש כנגדם. ב-1973 הוחזרה דרום-אפריקה לטורניר, ואף זכתה בו בשנת 1974 לאחר שנבחרת הודו סירבה להופיע ולהתחרות מולה בגמר. בשנים הבאות התרבו המחאות כנגד השתתפותה של דרום אפריקה בטורניר עד שלבסוף בשנת 1979 הודחה נבחרת דרום-אפריקה בשנית. שחקן הטניס המפורסם ג'ון מקנרו סיפר בראיון מאוחר שבתקופת האפרטהייד קיבל הצעה של מיליון דולר (שווה כ-10 מיליון דולר כיום) למשחק אחד בדרום אפריקה, לה הוא סירב כמחאה נגד מדיניות ההפרדה הגזענית של המשטר הדרום-אפריקאי בתקופתו.
רוגבי
לאורך תקופת האפרטהייד, דרום אפריקה נשארה חברה באיחוד הרוגבי הבינלאומי. עם זאת, היחסים בין דרום אפריקה וקהילת הרוגבי הבינלאומית בין השנים 1948–1994 נתפסו כשנויים במחלוקת. בשנות ה-60 דרום אפריקה בודדה עוד יותר כתוצאה מהתגברות השיח והביקורת על התנהלותה הגזענית בתחומי הספורט, וב-1961 עזבה דרום-אפריקה את חבר העמים הבריטי, משמעות מהלך זה הייתה ניתוק עם מספר גדול של מדינות בעלות קבוצות מפתח בשדה הרוגבי. תנועת המחאה לעצור את כל הביקורים הגזענים (HART) הוקמה בניו זילנד ב-1969 כמחאה נגד הביקורים אל ומדרום אפריקה. הסיור האחרון של קבוצת הרוגבי הדרום אפריקאית למדינות זרות היה לניו זילנד וארצות הברית ב-1981. ראש הממשלה הבריטי טען שהסכם גלנאיגלס לא מכריח אותו להתערב ולבטל את המשחקים שנערכו, והביקור הוביל לפילוג הדעות בתוך ניו זילנד ולהצתה של מחאה רחבה במדינה. המוחים הצליחו לגרום לביטול שני משחקים, ועימותים אלימים עם המשטרה נרשמו במקרים אחרים. המחאה החריפה נמשכה גם בהמשך הביקור בארצות הברית, שם מטען צינור הופעל בצמוד למטה איחוד הרוגבי המקומי, וגרם לנזק מוערך של 50,000$ ללא נפגעים. על אף ההגבלות שחלו לאחר הסכם גלנאיגלס ב-1977, התקיימו בשנות ה-80 מספר ביקורים שנויים במחלוקת על ידי קבוצות רוגבי מאנגליה, צרפת ואירלנד. דרום אפריקה הורחקה ולא נכללה בשני הטורנירים הראשונים של גביע העולם ברוגבי ב-1987 וב-1991.
רקע
דרום אפריקה השתתפה באולימפיאדה החל משנת 1904. משנת 1948 כל ענפי הספורט תחת האפרטהייד הופרד על ידי גזע, והתקיימו מועדוני ספורט וגופים ממשלתיים נפרדים. כיוון שגופים לבנים בלבד היו קשורים לוועד המשחקים האולימפיים בדרום אפריקה, רק דרום אפריקאים לבנים התחרו באולימפיאדה בשנים אלו. הוועד האולימפי בניהולו של אייברי ברונדיג (Avery Brundage) ראה בכך עניין פנימי לדרום אפריקה, ומתוך התחייבות לשמור על פוליטיקה וספורט בנפרד לא ננקטה פעולה בינלאומית בנושא.
בשנות ה -50 החלו נציגים מהגוש המזרחי בראשות ברית המועצות להטיל ספק במדיניות אי נקיטת הפעולה כנגד משטר האפרטהייד. בעקבות תהליך הדה-קולוניזציה של אפריקה משנות ה-50 המאוחרות, נציגים ממדינות עצמאיות שהתנגדו לאפרטהייד החלו להיות מקושרים עם הוועד האולימפי העולמי. כיוון שבאותה תקופה היה הוועד מזוהה עם מדינות עולם ראשון הוא בחר לא לנקוט פעולה בנושא. עם זאת, פדרציות הספורט הבינלאומיות (IFs), אכן התחשבו בקולות שעלו נגד מדיניות דרום אפריקה בענפי הספורט השונים.
ב -1957, ארגון הספורט האולימפי של דרום אפריקה (SAOCGA) אסר על תחרויות גזע מעורב בגופים החברים בו. ב -1959 בחנו נציגי הוועד האולימפי האם פעולה זו מפלה, וקבעו כי מתחרים לא לבנים לא נבחרו משום שאינם ברמה האולימפית. בעקבות כך הוחלט כי דרום אפריקה אינה מפרה את כללי האולימפיאדה ולכן הורשתה להשתתף במשחקים האולימפיים בשנת 1960 ובאולמפיידת החורף שהתקיימה באותה שנה.
עם הכרזתה של דרום אפריקה על עצמה כרפובליקה ועזיבתה את חבר העמים הבריטי ב-1960. SAOCGA שינתה את שמה ל- SAONGA (האגודה האולמפית והמשחקים הלאומיים של דרום אפריקה) כך שלא נחשבה יותר לקהילה במשחקים האולמפיים; מאוחר יותר נקראה הוועדה בדרך כלל SANOC (הוועד האולמפי הלאומי של דרום אפריקה). ב-1962 הכריז הנדריק פרוורד, ראש ממשלת האפרטהייד, על איסור דרום אפריקאים להופיע בתחרויות גזעיות מעורבות בתוך המדינה או מחוצה לה. הוועד האולימפי העביר את ועידת 1963 מניירובי לבאדן-באדן שבגרמניה לאחר שממשלת קניה סירבה להעניק אשרה לדרום אפריקה. כדי לעקוף את האיסור על תחרויות מעורבות, SANOC הייתה מוכנה לערוך את האימונים האולימפיים שלה בחו"ל, אך האירועים עדיין הופרדו.
איסור השתתפות במשחקים האולימפיים
החלטה 1761 של העצרת הכללית של האומות המאוחדות בשנת 1962, בתגובה למדיניות האפרטהייד של דרום אפריקה, אסרה על המדינה השתתפות במשחקים האולימפיים. הוועד האולימפי הצביע לביטול ההזמנה של SANOC לאולימפיאדת טוקיו ב-1964, אלא אם כן תכריז על התנגדותה למדיניות הממשלה. SANOC לא עשתה זאת ונאסר עליה להשתתף במשחקים, אך למרות זאת שמרה על קשרים עם הוועד האולימפי.
בשנת 1966, ארגון האיחוד האפריקאי הקים את המועצה העליונה לספורט באפריקה (SCSA), אשר התחייבה להחרים את המשחקים האולימפיים אם דרום אפריקה תהיה נוכחת. איגוד הוועדות האולימפיות של אפריקה (ANOCA) אפשר לוועידה האולימפית הלא-גזעית של דרום אפריקה (SANROC), שבסיסה בלונדון להחליף את מקומה של SANOC. בכנס של הוועד האולימפי הבינלאומי ב -1967 בטהראן, התחייבה SANOC לשלוח קבוצת ספורט מעורבת לאולימפיאדת הקיץ במקסיקו סיטי בשנת 1968. ועדות גזע נפרדות התחייבו למנות צוות ספורטאים מעורב לכל ענף ספורט, כך שספורטאים שחורים ולבנים יוכלו להתחרות זה מול זה במשחקים, אם כי לא בדרום אפריקה. הוועד האולימפי העולמי דחה את ההחלטה על השתתפות דרום אפריקה במשחקים עד לפגישתו ב-1968 באולימפיאדת החורף בגראנובל. בספטמבר 1967 ביקרה בדרום אפריקה ועדה של שלושה חברים בראשותו של יו"ר הוועד האולימפי. לאור ההתקדמות במדיניות של SANOC, ומתוך הבנה כי האפליה שנותרה תסתיים עד המשחקים האולימפיים ב־1972, החליטו חברי הוועד כי יש להזמין את דרום אפריקה למשחקים האולימפיים במקסיקו ב -1968. בעקבות החלטה זו הוועד האמריקאי על אפריקה, שנוהל על ידי ספורטאים אפרו-אמריקאים, איים בחרם על המשחקים האולימפיים, כמו גם הגוש המזרחי הסובייטי שאיים אף הוא בחרם. בעקבות כך הוועדה המארגנת של המשחקים במקסיקו חששה שהאולימפיאדה ב-1968 תנחל כישלון וביקשה מהוועד האולימפי לשקול את ההחלטה מחדש. מועצת המנהלים של הוועד האולימפי נפגשה ב -21 באפריל 1968 כדי לחפש נוסחה דיפלומטית לפיה דרום אפריקה לא תיכלל במשחקים, ובסופו של דבר החליטה כי "בשל האקלים הבינלאומי, הוועד המנהל היה סבור שלא יהיה זה נבון לדרום אפריקה להשתתף".
בתגובה להוצאתם מהמשחקים האולימפיים ב -1968, ארגן SANOC טורניר ספורט בשם "המשחקים הפתוחים בדרום אפריקה" בפברואר 1969, אליו הוזמנו ספורטאים לבנים בלבד, כולל ספורטאים זרים. במקביל החליט הוועד האולימפי הבינלאומי כי נדרשת תגובה הוגנת יותר למדיניות דרום אפריקה מאשר הרחקה בלבד מן המשחקים. בעקבות כך ב-1969 מינה הוועד האולימפי ועדה שתחקור ותפיק תביעות ספציפיות על הפרת האמנה האולימפית תחת משטר האפרטהייד. דו"ח הוועדה שהוצג בוועידת 1970 באמסטרדם פירט שבע טענות בדבר אפליה, וכן שימוש בלתי מורשה בטבעות האולימפיאדות בטורניר "המשחקים הפתוחים בדרום אפריקה". בעקבות ממצאים אלו חברי הוועד האולימפי הצביעו להחרים את SANOC מהמשחקים האולימפיים, ברוב של 35 לעומת 28, עם 3 נמנעים.
דרום אפריקה הייתה הגורם העקיף לחרם שהתקיים על אולימפיאדת מונטריאול ב-1976. בעקבות סיור שערכה נבחרת הרוגבי של ניו זילנד בדרום אפריקה ב-1976, בעידוד של ראש הממשלה של ניו זילנד, דרשו מדינות אפריקאיות להחרים את ניו זילנד מהמשחקים האולימפיים. הוועד האולימפי העולמי טען כי רוגבי אינו ספורט אולימפי וכי איגוד הרוגבי הניו זילנדי אינו מזוהה עם הוועד האולימפי בניו זילנד. בעקבות כך 26 מדינות מאפריקה, מתוך 28 שהוזמנו למשחקים, הצטרפו לעיראק ולגיאנה והחרימו את האולימפיאדה.
החזרה לאולימפיאדה
ב-1988 הוועד האולימפי העולמי הקים את הוועד לענייני אפרטהייד ואולימפיאדה, שכלל את ה-SCSA ו- SANROC. המשא ומתן כדי להכין את הדרך להשתלבותה של דרום אפריקה בספורט העולמי נמשך במקביל למשא ומתן המדיני לסיום האפרטהייד. בדרום-אפריקה פעלו גופים שקיימו תחרויות מופרדות גזע בכל ענף ספורט ובמקביל גופים שאפשרו השתתפות ספורטאים מכלל הגזעים, אשר היו צריכים להתמזג על מנת לאפשר אגודת ספורט אחת. ANOCA הובילה את המשא ומתן לאיחוד הגופים ב -1990–1991, והוועד האולימפי הלאומי של דרום אפריקה (INOCSA) הוקם בהנהגתו של סם רמסאמי כנשיא, שהיה פעיל מוביל נגד האפרטהייד ותמך בחרם בספורט.
ביוני 1991 בוטל חוק רישום האוכלוסין, שהיה אבן יסוד לחקיקת האפרטהייד מ-1959, על ידי ממשלת דה קלרק. ביולי של אותה שנה נפגשה משלחת INOCSA עם הוועד לענייני אפרטהייד ואולימפיאדה במטה הוועד האולימפי העולמי בלוזאן, שווייץ. הוועד האולימפי הכיר ב- INOCSA ב -9 ביולי 1991, ושמו שונה לNOCSA. NOCSA התחרתה לראשונה באולימפיאדת 1992 בברצלונה. הדגל הרשמי של דרום אפריקה וההמנון הלאומי "Die Stem van Suid-Afrika" היו מקושרים לעידן האפרטהייד, אך הקבוצה האולימפית התחרה תחת דגל ביניים והשתמשה ב"אודה לשמחה" של בטהובן כהמנון. כמו כן החליטה שלא להשתמש בסמלים של ספרינגבוקס (קבוצת הרוגבי של דרום אפריקה) או בצבעי ירוק וצהוב ששויכו לקבוצות ספורט לבנות. החלטות אלו לא היו פופולריות בקרב דרום-אפריקאים לבנים, וכפשרה הוחלט לאמץ את צבעים אלו כצבעי הנבחרות. בשנת 2004 התמזגה NOCSA עם גופי ספורט נוספים מדרום אפריקה כדי להקים את קונפדרציית הספורט האולימפי של דרום אפריקה (SASCOC).
תפקידו של הספורט בהתפתחות דרום אפריקה לאחר האפרטהייד
לאחר בחירתו של נלסון מנדלה לנשיאות דרום אפריקה ב־1994, והסרת החרמות העולמיות שהוטלו על המדינה, החל מנדלה לקדם חברה שוויונית וצודקת ברוח פיוס בין הקבוצות האתניות השונות במדינה. הוא עשה שימוש בספורט ככלי להשגת מטרות אלו ולקידום מעמדה של דרום אפריקה בקהילה הבינלאומית. העיסוק בספורט תרם לצמיחה אישית של אוכלוסיות מדוכאות, הביא למפגש בין קבוצות שונות שהופרדו שנים זו מזו ולאיחודן מאחורי אותם הסמלים, כמו כן ספורט כולל בתוכו שוויון מוחלט כחלק מחוקים מוגדרים, וכך אפשר את ביטול הפערים בין הגזעים במסגרת משחק באופן סימבולי. הספורט הסיט את המיקוד מהחיפוש אחר מחילה וצדק ביחסים בין הפוגעים לקורבנות והעיסוק בעבר, אלא עודד פיוס דרך אינטגרציה של אוכלוסיות אתניות וסוציו-אקונומיות שונות ושילובן בצורה שוויונית בחברה.
לדברי מנדלה: "Sport has the power to change the world…it has the power to inspire. It has the power to unite people in a way that little else does. It speaks to youth in a language they understand. Sport can create hope where once there was only despair. It is more powerful than government in breaking down racial barriers." "לספורט יש את היכולת לשנות את העולם… היכולת לעורר השראה. לספורט יש את היכולת לאחד אנשים בצורה שמעט דברים אחרים יכולים. זה מדבר לצעירים בשפה שהם מבינים. ספורט מפיח תקווה איפה שלפני כן היה רק ייאוש. הוא יותר חזק ממשלות בפירוק מכשולים גזעניים." (טקס פרסי הספורט לשנת 2000, צרפת) מנדלה האמין שהאוכלוסייה הלבנה בדרום אפריקה איבדה חלק גדול מזהותה, בין היתר את הדגל המשויך להם ואת הסטטוס המועדף שלה. מתוך הבנה זו, האמין כי יש לאפשר להם לשמור על חלק מהגדרתם העצמית. עמדה זו הוא הובילה אותו לתמוך בפומבי בקבוצת הרוגבי הלאומית, הספרינגבוקס, שעד לאותה העת הייתה מקושרת עמוקות עם שלטון האפרטהייד והאוכלוסייה הלבנה, ולא הייתה אהודה בקרב האוכלוסייה השחורה. תמיכה זו קיבלה פרסום נרחב לקראת גביע העולם ברוגבי ב-1995, אשר אורח על ידי דרום אפריקה, והיה לאירוע הספורט הגדול הראשון שנערך במדינה לאחר סיום האפרטהייד. למעשה זה היה גביע העולם הראשון בו הורשתה דרום אפריקה להתחרות לאחר החלפת השלטון. תמיכתו של מנדלה בקבוצה גרמה לחלקים גדולים מהאוכלוסייה השחורה לעמוד מאחורי הקבוצה ומאחורי הסלוגן "קבוצה אחת, מדינה אחת". מנדלה נתן משמעות רבה למחווה זו והאמין כי יכולה לתרום להרמוניה בין הגזעים יותר מאשר שנים של שיחות בין דיפלומטים.
בטורניר עצמו זכתה דרום אפריקה לאחר שגברה במשחק הגמר על ניו זילנד בתוצאה 12–15. במהלך טקס ההכתרה שלאחר המשחק, מנדלה העניק את הגביע לקפטן הקבוצה פרנסואה פיאנר בעודו לובש חולצה של הספרינגבוקס לקול תרועות הקהל. פיאנר המשיך עם האווירה המאחדת בנאום הזכייה עצמו, והבהיר כי הקבוצה לא זכתה בגביע הודות ל-60,000 האוהדים אשר נכחו באצטדיון בלבד, אלא הודות לכל 43,000,000 הדרום-אפריקאים.
אירועים אלו נתפסים על ידי רבים כצעד משמעותי בפיוס בין הדרום-אפריקאים הלבנים והשחורים, כפי שניתן לראות בהתייחסות של פרדריק וילם דה קלרק, נשיא דרום אפריקה בין השנים 1989–1994, לאירוע – " מנדלה זכה בלבבות של מיליונים מאוהדי הרוגבי הלבנים".
הרגעים שלאחר סיום המשחק נחשבים לאייקונים בהיסטוריה של הספורט, ומשחק הגמר נחשב לאחד מאירועי הגמר המפורסמים בעולם הספורט. סיפור גביע העולם והתמודדותו של מנדלה בשנה הראשונה לכהונתו לאחר האפרטהייד מוצג בסרט איניוויקטוס מ-2009, בבימויו של קלינט איסטווד ובכיכובם של מורגן פרימן כמנדלה ומאט דיימון כפיאנר.
מאמציו של מנדלה לקדם את הספורט בדרום אפריקה לא חדלו עם סיום כהונתו. לאחר כישלון ניסיונה של דרום אפריקה לארח את משחקי גביע העולם בכדורגל בשנת 2006, התגייס על מנת להביא את האירוע למדינה ב-2010. כחלק ממאמציו דיבר על המשמעות של כדורגל בחייו בזמן שהיה כלוא ברובן איילנד, ועל התקווה שספורט נתן לו בזמן שהותו בכלא. מנדלה השתתף בטקס נעילת המונדיאל שנערך בקייפטאון ב-2010, באחת מהופעותיו הציבוריות האחרונות לפני פטירתו ב-2013.
אולריקה טאובר
אולריקה טאובר (בגרמנית: Ulrike Tauber; נולדה ב-16 ביוני 1958) היא שחיינית עבר מזרח גרמניה. היא אלופה אולימפית בעלת מדליית זהב ומדליית כסף, אלופת עולם בעלת 4 מדליות מהן 1 זהב, אלופת אירופה בעלת 6 מדליות מהן 4 זהב ושיאנית עולם שהתמחתה בעיקר בסגנון מעורב אישי.
אלופת אירופה ושיאנית עולם
באליפות אירופה בשחייה שנערכה בווינה, אוסטריה בשנת 1974 זכתה טאובר ב-4 מדליות, 2 מדליות זהב ו-2 מדליות כסף. מדליות זהב במשחה ל-200 מטר מעורב אישי בשיא עולם חדש של 2:18.97 דקות ובמשחה ל-400 מטר מעורב אישי בשיא עולם חדש נוסף 4:52.42 דקות. מדליות כסף במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 1:05.07 דקות אחרי בת ארצה אולריקה ריכטר שקבעה שיא עולם חדש של 1:03.30 דקות ובמשחה ל-200 מטר גב בתוצאה של 2:18.72 דקות, שוב אחרי ריכטר שקבעה שיא עולם חדש נוסף של 2:17.35 דקות.
אלופת עולם
באליפות העולם בשחייה שנערכה בקאלי, קולומביה, בשנת 1975 זכתה טאובר במדליית זהב ובמדליית כסף. מדליית זהב במשחה 400 מטר מעורב אישי בשיא תחרות חדש של 4:52.76 לפני בת ארצה קרלה לינקה (4:57.83 דקות) וקאתי הדי מארצות הברית (5:00.46 דקות) ובמדליית כסף במשחה ל-200 מטר מעורב אישי בתוצאה של 2:20.40 דקות, אחרי הדי שקבעה שיא תחרות חדש של 2:19.80 דקות ולפני בת ארצה אנגלה פרנקה (2:20.81 דקות).
אלופה אולימפית
באולימפיאדת מונטריאול (1976) זכתה טאובר ב-2 מדליות, מדליית זהב ומדליית כסף. מדליית זהב במשחה ל-400 מטר מעורב אישי בשיא עולם חדש של 4:42.77 דקות, לפני שריל גיבסון (4:48.10 דקות) ובקי סמית' (4:50.48 דקות) שתיהן מקנדה, כבר בשלב המוקדמות היא קבעה שיא אולימפי חדש של 4:51.24 דקות, ומדליית כסף במשחה ל-200 מטר פרפר בתוצאה של 2:12.50 דקות, אחרי אנדריאה פולק (2:11.41 דקות) ולפני רוזמרי קותר גבריאל (2:12.86 דקות) שלושתן ממזרח גרמניה.
באליפות אירופה בשחייה שנערכה בינקפינג, שוודיה בשנת 1977 זכתה טאובר ב-2 מדליות זהב והגנה על תאריה, במשחה ל-200 מטר מעורב אישי בשיא עולם חדש של 2:15.95 דקות ובמשחה ל-400 מטר מעורב אישי בתוצאה של 4:45.22 דקות. שבוע לאחר מכן, בתחרות שחייה שנערכה במזרח ברלין היא שיפרה את שיאה העולמי במשחה ל-200 מטר מעורב אישי והעמידה אותו על 2:15.85 דקות.
באליפות העולם בשחייה שנערכה במערב ברלין, מערב גרמניה בשנת 1978 זכתה טאובר במדליית כסף ובמדליית ארד. מדליית כסף במשחה ל-400 מטר מעורב אישי בתוצאה של 4:47.37 דקות, אחרי טרייסי קולקינס מארצות הברית שקבעה שיא עולם חדש של 4:40.83 דקות ולפני בת ארצה פטרה שניידר (4:48.56 דקות) ומדליית ארד במשחה ל-200 מטר מעורב אישי 2:15.99 דקות, אחרי קולקינס שקבעה שיא עולם חדש נוסף של 2:14.07 דקות וג'ואן פנינגטון מארצות הברית 2:14.98 דקות.
באולימפיאדת מוסקבה (1980) סיימה טאובר במקום חמישי במשחה ל-400 מטר מעורב אישי בתוצאה של 4:49.18 דקות. המנצחת במשחה הייתה שניידר שקבעה שיא עולם חדש של 4:36.29 דקות.
טאובר למדה רפואה בזמן שקבעה את הישגיה הבינלאומיים. כיום היא דוקטור לרפואה.
שימוש בסמים
לאחר איחוד גרמניה נחשפה תוכנית האימרוץ של גרמניה המזרחית, בה נתנו סטרואידים אנאבוליים באופן שיטתי לספורטאים רבים. בין היתר, השחיינית בריגיט מיינקה ספרה ששחייניות נבחרת מזרח גרמניה השתמשו באימרוץ נרחב.
אנטיגואה וברבודה במשחקים האולימפיים לנוער
אנטיגואה וברבודה משתתפת במשחקים האולימפיים לנוער מאז היווסדם באולימפיאדת הנוער סינגפור (2010). היא מעולם לא השתתפה במשחקי החורף האולימפיים לנוער. עד כה, אף ספורטאי נוער מאנטיגואה וברבודה לא זכה במדליה אולימפית לנוער, והשתתפות ספורטאי הנוער היא בעיקר סמלית.
משחקי הקיץ
המשלחת הראשונה של אנטיגואה וברבודה למשחקים האולימפיים לנוער הייתה לאולימפיאדת הנוער סינגפור וכללה ארבעה ספורטאים שהתחרו בשני ענפי ספורט, אתלטיקה ושחייה. הישג השיא של המשלחת היה בגמר ריצת 100 מטר נערים בה סיימה במקום הרביעי. ביתר התחרויות ספורטאי המשלחת לא הגיעו להישגים משמעותיים. גם המשלחת לאולימפיאדת הנוער נאנג'ינג לא הגיעה להישגים משמעותיים. המשלחת מנתה חמישה ספורטאים שהתחרו בשלושה ענפים, אתלטיקה, שחייה ושיט. הישג השיא של המשלחה היה בגמר ריצת 100 מטר נערות בה סיימה במקום הרביעי. יתר ספורטאי המשלחת, בדומה לאולימפיאדת הנוער סינגפור, סיימו במקומות האחרונים בתחרויות.
קובץ בינארי
הניגוד "בינארי" לעומת "טקסט פשוט" משקף את ההתייחסות לסוג הקובץ מנקודת מבטו של המשתמש, ולא לייצוג המידע במחשב בפועל; לאמיתו של דבר, כל פיסת מידע - וממילא כל קובץ - מיוצגים במחשב הדיגיטלי בצורה בינארית.
מבני קובץ
קובץ בינארי נחשב בדרך כלל כמורכב מרצף של בתים, כלומר ספרות בינאריות המאורגנות בקבוצות של שמונה. קובץ בינארי טיפוסי מכיל בתים המיועדים להתפרש שלא כתו טקסט פשוט. קובצי תוכנה שעברו הידור, הם דוגמה מצויה לקובץ בינארי, אך לקבצים כאלו מקובל לקרוא "בינאריים" (Binaries), בעיקר בקרב מתכנתים או באתרי הורדות, כדי להבדיל בין הקובץ המהודר לקובץ קוד מקור. דוגמאות נוספות לקבצים בינאריים: תמונות, מוזיקה, קבצים דחוסים, או למעשה כל סוג קובץ המכיל יותר מאשר רק טקסט פשוט.
קבצים בינאריים מסוימים מכילים "כותרת", קטעים של metadata, המשמשים תוכנות מחשב לפירוש המידע שבקובץ. לדוגמה, קובץ GIF יכול להכיל מספר תמונות, והכותרת משמשת כדי לזהות ולהגדיר כל מקטע תמונה. קובץ בינארי שאינו מכיל כל "כותרת", מכונה גם "קובץ בינארי שטוח".
טיפול בקובץ בינארי
כדי לאפשר מעבר קבצים בינאריים דרך מערכות (כגון דואר אלקטרוני) שמאפשרות מעבר של תווים מסוימים בלבד, בדרך כלל ממירים את הקובץ לייצוג בטקסט פשוט, תוך שימוש בקידוד מתאים (כגון Base64). החיסרון בקידוד כזה הוא הגדלת נפח הקובץ ב-30% בממוצע במהלך ההמרה, וכן הצורך בפיענוח בצד המקבל על ידי המרה חוזרת מייצוג הטקסט לקובץ בינארי.
Microsoft Windows מאפשרת להוסיף פרמטר בקריאות מערכת שיציין האם הקובץ בינארי או טקסטואלי. ב־Unix אין אפשרות כזו והמערכת תתייחס לכל קובץ כקובץ בינארי. הדבר משקף את העובדה שהחלוקה בין קבצים בינאריים לטקסטואליים היא די מלאכותית, ומתייחסת בעיקר ליכולת קריאת הקובץ בקלות על ידי אדם (Human readable) אך מבחינת המחשב אין הבדל בין קובץ לקובץ.
בחלק מגרסאות יוניקס ומערכות הפעלה דומות לטיפול בקבצים ניאריים קיימת פקודה nm.
הצגת קובץ בינארי
כשמציגים קובץ בינארי בעזרת עורך טקסט רגיל, כל שמונה סיביות מפורשות כתו טקסט (במצב רגיל), והתוצאה תהיה טקסט חסר משמעות, בדרך כלל. כשפותחים קובץ בינארי על ידי תוכנה אחרת, ייתכנו תוצאות אחרות, למשל, תוכנה אחת תפרש את תוכן הקובץ כמספרים מ-0 עד 255 (טווח המספרים האפשרי בעזרת 8 סיביות) ותציג על המסך טור של מספרים לפי תוכן הקובץ. תוכנה אחרת תפרש את הקובץ כמכיל קודים לייצוג צבעים, ותציג על המסך תמונה המורכבת מצבעים לפי תוכן הקובץ. אם מערכת ההפעלה יכולה להתייחס לקובץ כקובץ הרצה, היא תנסה לפרש את תוכן הקובץ כסדרה של הוראות בשפת מכונה או בשפה אחרת בה היא תומכת (כגון קובץ אצווה או Java). דוגמאות אלה מראות שאין לרצף הבינארי משמעות בפני עצמו, אלא כל תוכנה (או מערכת הפעלה) יכולה לפרש את התוכן בצורה אחרת.
כדי להציג ולערוך בצורה נוחה קבצים בינאריים במעין עורך טקסט, ללא שימוש בתוכנה הייעודית לתוכן הקובץ, קיימים עורכים מסוג המכונה "עורך-הקסה" (Hex editor) או "עורך בינארי", שמציגים את הערכים המספריים של תוכן הקובץ, במקום לנסות ולתרגם את התוכן לטקסט כפי שעושים עורכי טקסט רגילים. לעורכים רבים מסוג זה יש אפשרות להציג במקביל מספר ייצוגים של תוכן הקובץ, כשהייצוגים המקובלים הם: בסיס הקסדצימלי (Hex), בסיס עשרוני, בסיס בינארי וייצוג ASCII, שלמעשה מציג את התוכן כפי שעורך טקסט פשוט היה מפרש אותו לטקסט. בדרך כלל, משנים את תוכן הקובץ בעורכים אלו על ידי שינוי הערכים ההקסדצימליים המוצגים.
שאבו אודאג'יאן
שברש "שאבו" אודאג'יאן (ארמנית: Շավարշ "Շավո" Օդաջյան, Shavarsh "Shavo" Odadjian; ) הוא מוזיקאי ממוצא ארמני המשמש כבסיסט בלהקת ההבי מטאל מקליפורניה, סיסטם אוף אה דאון.
נעורים ובגרות
אודאג'יאן נולד בירוואן, ארמניה. בנעוריו, נהג אודאג'יאן לגלוש בסקייטבורד ולשמוע מוזיקת פאנק רוק והבי מטאל. הלהקות האהובות עליו היו: דד קנדיז, סלייר, קיס ובלאק סבאת'.
כשהיה צעיר, עבר אודאג'יאן ללוס אנג'לס, קליפורניה, שם גדל עם סבתו. לאחר מותה, טען שאיבד את אמונתו והפסיק להתפלל כל לילה כמו שהיה עושה קודם לכן. הוא למד באותו בית ספר יחד עם דארון מאלכיאן וסרג' טנקיאן, אך כל אחד למד בשכבת גיל שונה.
קריירה
כשעבד אודאג'יאן בבנק, הוא החל לשמש כמנהל להקת "Soil" יחד עם מאלכיאן וטנקיאן ב-1993, לאחר שפגש אותם באולפן הקלטות. ב-1995, הפך אודאג'יאן לבסיסט הרשמי של הלהקה. הם קראו לעצמם סיסטם אוף אה דאון בעקבות שיר שנקרא " ויקטימס אוף א דאון" שכתב דארון מאלכיאן. סיסטם אוף אה דאון התפרקה בשנת 2006, וחזרה לפעילות בשנת 2011.
אודאג'יאן הוא די ג'יי ידוע באזור לוס אנג'לס. הוא הופיע באירועים רבים. הוא משתמש בכינוי "די ג'יי טקטיק". בנוסף הוא מפיק של להקת "Onesidezero".
ישראל פרידלר
ביוגרפיה
פרידלר נולד בסאו פאולו שבברזיל, ועלה לישראל בשנת 1990. למד בישיבת בני עקיבא נתיב מאיר בירושלים ובישיבת מעלה גלבוע. התגייס לצה"ל באוגוסט 1998, שובץ בחטיבת גולני והתקבל לפלחה"ן גולני. עבר הכשרה כלוחם, קורס מ"כים חי"ר וקורס קציני חי"ר. בסיום הקורס שב לפלחה"ן ומונה למפקד צוות, והשתתף בלחימה כנגד הטרור הפלסטיני באינתיפאדה השנייה. בהמשך שימש כסגן מפקד הפלחה"ן. לאחר מכן מונה למפקד פלוגה א' בגדוד 51, ופיקד עליה בין היתר במלחמת לבנון השנייה. במהלך המלחמה הוביל את הפלוגה בקרב בינת ג'בייל בו נפצע בידו. על אף שנפצע, חבש עצמו והוסיף לפקד על הפלוגה עד לסיום הקרב. על פועלו הוענק לו צל"ש מפקד אוגדה ממפקד עוצבת געש. במהלך לימודיו החל מבצע עופרת יצוקה, הוא קטע את לימודיו, שב לחטיבה והחליף מפקד פלוגה בגדוד 13 שנפצע, עד לסיום המבצע. לאחר מכן מונה לקצין אג"ם של חטיבת גולני בין השנים 2013–2014.
ב-6 ביולי 2014 הועלה לדרגת סגן אלוף ומונה למפקד גדוד 51, והוביל את הגדוד בלחימה בין היתר במבצע צוק איתן, את תפקידו מילא עד שנת 2016. בהמשך שימש כסגן מפקד חטיבת גולני בין השנים 2016–2017. לאחר מכן שירת כקצין קישור של צה"ל בצבא ארצות הברית בין השנים 2017–2019. ב-5 בספטמבר 2019 הועלה לדרגת אלוף-משנה ומונה למפקד חטיבת אלכסנדרוני, ובמקביל מונה ב-28 בנובמבר 2019 למפקד בא"פ אליקים. ביוני 2022 מונה למפקד חטיבת ביסלמ"ח.
חיים אישיים
פרידלר מתגורר באלון שבות, נשוי לדבורה ואב לשישה. היה בין מקימי אביגיל.
פוסום מפוספס מצוי
פוסום מפוספס מצוי (שם מדעי: Dactylopsila trivirgata) הוא מין של כיסאי ממשפחת הכיסנאיים החי ביערות צפון אוסטרליה ובגינאה החדשה. הוא קרוב משפחה רחוק של כיסנאי דואה.
אורכו של הפוסום 24-28 ס"מ ומשקלו 250-520 גרם. הוא בעל פרווה שחורה ועליה פסים לבנים לאורך הראש ובין הגפיים ובין שני הפסים ישנו פס שחור לאורך הראש. במראהו הפוסום מזכיר סנאי שחור בעל זנב שעיר ועבה וללא פסים. הפוסום בעל ידיים חזקות איתם הוא יכול לנבור בקליפות עצים ולחלץ מהם טרף קטן.
הוא חי ביערות גשם בין ענפי העצים ויוצא לצוד בלילה. טרפו העיקרי מורכב מזחלים וחיפושיות עצים הנוברות בעצים. הפוסום יכול לשבור את הענף ולחלץ את הזחלים ממנה. הוא ניזון גם מעלים, פירות ולעיתים גם מחולייתנים קטנים. הפוסום מוצא את טרפו באמצעות חוש ריחו המפותח.
תנור אפייה
תנור אפייה הוא תא מבודד תרמית המשמש לאפיה, חימום או ייבוש של תכולתו, בדרך כלל מזון.
מבנה
לתנור אפיה שני אלמנטים עיקריים: תא האפיה ומקור החום. ברוב סוגי תנורי האפיה מקור החום חיצוני לתא האפיה, אך קיימים תנורים בהם מקור החום נמצא בתוך תא האפיה.
מקורות חום
מקורות החום המסורתיים לתנורי אפיה היו בעירת עצים או פחם עץ. עם התפתחות הטכנולוגיה נוספו מקורות חום חדשים: חשמל, גז בישול ואנרגיה סולארית.
הסעת החום יכולה להתבצע במספר דרכים, בתלות במבנה התנור ובמקור החום.
כאשר מקור החום חיצוני, בתנורים שקדמו להתפתחות הטכנולוגיה הייתה רק אפשרות אחת להעביר את החום אל תוך התא, וזאת על ידי מיקום הבעירה מתחת לתא האפייה. מקור החום חימם את תחתית התא והאוויר הסמוך אליה, וגרם לעלית האוויר החם כלפי מעלה וכך לפיזור החום בתא כולו. כאשר מקור החום פנימי, כלומר הבעירה מתרחשת בתוך תא האפיה, ניתן גם למקם את חומרי הבעירה מעל המזון, והחימום נעשה בדרך של הקרנה.
בתנורים מודרניים קיימות שיטות רבות להעברת החום לתוך תא האפיה. הנפוצה שבהן היא על ידי גוף חימום, אחד או יותר, המותקנים ישירות בתוך התא או מחוצה לו ובצמוד אליו. שיטה נפוצה נוספת היא על ידי גוף חימום צמוד למאוורר שמזרים את האוויר המחומם לתוך התא. שיטה זו יעילה במיוחד לפיזור אחיד של החום בחלל תא האפיה, וקרויה "טורבו".
תא האפייה
תכונתו העיקרית של תא האפיה היא יכולתו לבודד חום, ובכך ליצור אגירת חום בתוך התא, שמתבטאת בעליית הטמפרטורה. בידוד החום מקטין גם את הסיכון שבמגע עם תא האפייה מבחוץ בזמן פעולתו. בנוסף, ישנה משמעות גם לקיבול החום של החומרים מהם בנוי תא האפיה: תא העשוי מחומר עם קיבול חום סגולי גבוה מייצב את הטמפרטורה בתוכו, ומקטין מאוד את ההשפעה על הטמפרטורה של פתיחה, סגירת התא והכנסת המזון לתוכו.
כיום, ברוב תאי האפייה מותקנת דלת דרכה מוכנס המזון, אשר בתנורים המשמשים לאפייה ביתית מכילה לרוב גם חלון שקוף המאפשר, בשילוב עם מנורה המותקנת בתא, לראות את הנעשה בתוך התא. הדלת מאפשרת לאטום את תא האפיה. עם זאת, קיימים תנורים אשר פתח הכנסת המזון קבוע ואינו נסגר (למשל טאבון). בעת העתיקה השתמשו גם בתנורים בהם פתח תא האפיה פנה כלפי מעלה.
תנור אפייה תעשייתי
תנור אפיה תעשייתי הוא תנור מודרני המיועד לאפיית כמות גדולה של מאפים בו-זמנית.
גופי החימום בתנור ממוקמים בחלק העליון ובחלק התחתון של התנור. כל אחד מהגופים נשלט על ידי מפסק בורר. התנור מורכב ממספר תאים, כאשר כל תא מהווה תנור בפני עצמו ואינו תלוי ביחידות שמעליו ומתחתיו. בחללה של כל יחידה בתנור האפייה קיים משטח אחד בלבד למיקום המאפים. בתנור נמצא תרמוסטט המבקר את חום החלל על פי הטווח שאליו הוא כוון. התנור מגיע עם דלת ובה מקובע חלון זכוכית שלרוב נפתחת כלפי מעלה. רמת האטימות שלו גבוהה מאוד. בחלק מתנורים אלה ישנו מחולל קיטור הנשלט על ידי מפסק.
בחלק מהתנורים קיימת אפשרות חימום טורבו.
תנור אפייה ביתי
תנור האפייה הביתי הפשוט הוא תנור מודרני הפועל על אותו העיקרון של התנור התעשייתי - בקרת טמפרטורה על גופי חימום, אך קטן ממנו בהרבה ופונקציות השליטה מצומצמות. רוב התנורים הביתיים מכילים מפסק בורר אשר מאפשר בחירת צורת החימום: כל אחד מגופי החימום בנפרד או שילוב של כמה גופים, אך אינו מאפשר בקרת טמפרטורה נפרדת לכל גוף חימום. תנורי אפייה ביתיים מגיעים בשני דגמים עיקריים: חלק מתנורי האפייה הביתיים מכילים שני תאי אפייה נפרדים, הממוקמים זה מעל זה.
תנור מקלה
תנור מקלה או טוסטר אובן הוא תנור אפייה חשמלי קטן שמחמם באמצעות שני גופי חימום הנמצאים בחלקו העליון והתחתון של תא האפייה. משמש לחימום ואפייה של כמויות מזון קטנות.
תנור לבנים
תנור לבנים או תנור בנוי הוא תנור בו תא האפייה נוצר בתהליך של בניה, בדרך כלל מלבנים אך גם חומרים חסיני אש אחרים כאבן, בטון ואף מבוץ. זהו תנור מסורתי שממשיך לשמש גם בעידן המודרני. בעבר תנורי לבנים שימשו לאפיית מגוון רחב מאוד של מוצרי מזון, אך כיום עיקר השימוש בהם הוא לאפיית לחמים ופיצות, ותנורים אלה הם סימן ההיכר של פיצריות. התכונה החשובה של תנור הלבנים היא יכולת אגירת חום גבוהה ביותר של תא האפייה, דבר שמבטיח פיזור חום אחיד בחלל התא וחוסר השפעה של הכנסה והוצאת מאפים על חום התא. תכונה זו מאפשרת לתנורי לבנים לאפות בטמפרטורה נמוכה יחסית לתנורים אחרים. החימום נעשה ישירות בתוך תא האפיה - בעבר על ידי בעירת מוצקים כעץ ופחם, ובתנורים מודרניים באמצעות גז בישול וגופי חימום, אם כי בשימוש ביתי כיום יש הממשיכים להשתמש בחומרי בעירה מסורתיים.
טאבון
טאבון הוא תנור בו תא האפייה עשוי חרס וצורתו חרוט קטום. תחתית התנור לפעמים עשויה אבן או חלוקי נחל. זהו אחד מסוגי התנורים העתיקים ביותר שידוע עליהם. החימום פנימי בתא האפייה על ידי מגוון רחב של חומרי בעירה.
היסטוריה
תנורי האפייה המוקדמים ביותר מתוארכים לכ-30,000 שנים לפני זמננו (בעולם הישן) או ל-10,000 לפני זמננו (בעולם החדש). התנורים המוקדמים התאפיינו בשימוש בסלעים או באדמה כמוליכי החום ומבודדיו. במצרים נמצאו עדויות מתקופת נקדה II לשימוש בתנורים לצורכי קדרות, ובפקיסטן נמצאו עדויות לקיומם של תנורים ביתיים בקרב תושבי עמק האינדוס, החל משלהי האלף ה-4 לפנה"ס.
רינה סאוואיאמה
רינה סאוואיאמה (באנגלית: Rina Sawayama; ביפנית: リ ナ ・ サ ワ ヤ マ, נולדה ב-16 באוגוסט 1990) היא זמרת-יוצרת, דוגמנית ושחקנית יפנית-בריטית. בשנת 2017, פרסמה סאוואיאמה את המיני-אלבום הראשון שלה, Rina, באופן עצמאי. לאחר שחתמה בחברת התקליטים Dirty Hit בשנת 2020, פרסמה סאוואיאמה את אלבום האולפן הראשון שלה, Sawayama, שזכה לשבחים רבים.
ביוגרפיה
סאוואיאמה נולדה ב-16 באוגוסט 1990, בניגאטה, יפן. בגיל חמש, עברה עם משפחתה ללונדון, אנגליה, שם גדלה וכיום היא מתגוררת. סאוואיאמה מחזיקה בזכות לשהייה ללא הגבלת זמן (Indefinite leave to remain) בבריטניה.
במקביל ללימודי הפוליטיקה, הפסיכולוגיה והסוציולוגיה במכללת מגדלנה, קיימברידג', החליטה סאוואיאמה לפתוח בקריירות מוזיקה ודוגמנות. במהלך שהותה באוניברסיטה, הופיעה בלהקת היפ הופ בשם Lazy Lion, יחד עם תיאו אליס מלהקת האינדי רוק Wolf Alice. בהמשך, סיימה את לימודיה במדעי המדינה. במאי 2020, אמרה סאוואיאמה כי היא עברה קורס מקוון באוניברסיטת אוקספורד.
2013–2017: תחילת הקריירה
סאוואיאמה החלה את קריירת הסולו שלה בפברואר 2013, בפרסום הסינגל "Sleeping in Waking", שהופק על ידי ג'סטין "הוסט" טיילור. ויניל בגודל 7 אינץ' של הסינגל, יחד עם שיר חדש בשם "Who?" כבי סייד, פורסם באפריל 2013 דרך חברת התקליטים הבריטית Make Mine. מאוחר יותר באותה שנה, הוציאה את הסינגל "Terror" בהאלווין, תחת שם הבמה "רינה" (Riina). מאוחר יותר, בשנת 2021, חשפה סאוואיאמה בראיון של בילבורד כי הסיבה שהיא השתמשה רק בשמה הפרטי היא משום ששם המשפחה שלה היה "כבד".
ביוני 2015, הוציאה סאוואיאמה קליפ בבימויו של ארווידה ביסטרום לשירה "Vision Tunnel". בשנת 2016 הוציאה את הסינגל "Where U Are", יחד עם וידאו קליפ, שביים על ידי אלסנדרה קור. תוכנו הלירי של הסינגל עסק באינטראקציה האנושית עם המדיה הדיגיטלית, כשסאוואייאמה מסבירה: (בעברית: "באופן מקוון, אתה יכול להציג את עצמך הערוך ביותר שלך [ו] הטלפון שלך מתחמם יתר על המידה, מחליף את החום האנושי. הכי מוזר - שאתה ביחד, אבל גם לבד מאוד"). השיר תואר כ"גדולה נוסטלגית ... פופ מתוק במיוחד ומנצנץ ", ו"פופ ו-R&B מושלם משנות ה-90". and "90s R&B pop perfection".
2017–2019: Rina וסיבוב הופעות
במרץ 2017, הושמע לראשונה הסינגל "Cyber Stockholm Syndrome" ב-The Fader. סאוואיאמה תיארה את תוכן הרצועה כ-"העולם הדיגיטלי יכול להציע תמיכה, סולידריות, מפלט, בריחה. בזה עוסק השיר: פסימיות, אופטימיות, חרדה וחופש".
בשנת 2017 יצאו הסינגלים "Alterlife" ו-"Tunnel Vision", דואט עם הזמר האמריקאי שמיר, ולאחריהם יצא לאור מיני-אלבום הבכורה שלה, Rina. סאוואיאמה הייתה אז אמנית לא חתומה, כך שהמיני-אלבום פורסם באופן עצמאי; היא אישרה בטוויטר כי היא עבדה במשך שנתיים-שלוש כדי לחסוך כסף לפרסום ה-EP. בעיתון "הגרדיאן" כונה המיני-אלבום "מתחזק ומודרני", ונקבע כי סאוואיאמה הוכיחה "שהיא יכולה גם 'לרעות' את הפופ לעתיד". באתר "פיצ'פורק" דורג המיני-אלבום ברשימת אלבומי הפופ וה-R&B הטובים ביותר של השנה. בשנת 2018, הוציאה סאוואיאמה את הסינגל "Valentine" ביום האהבה. הקליפ לרצועה "Ordinary Superstar" פורסם ביוני 2018. באוגוסט 2018 הוציאה סאוואיאמה את הסינגך "Cherry", העוסק בזהותה המינית. בסוף 2018, החלה סאוואיאמה את סיבוב ההופעות הראשון שלה, Ordinary Superstar Tour, ברחבי בריטניה, ארצות הברית וקנדה. בשנת 2019, הופיעה סאוואיאמה כמופע חימום כסיבוב ההופעות של צ'ארלי XCX, Charli Live Tour, בבריטניה.
2020–הווה: Sawayama
בשנת 2020, לאחר שחתמה בחברת התקליטים "Dirty Hit", הוציאה סאוואיאמה את הסינגלים "", שיר נו-מטאל, הבי מטאל, פופ ואוונט-פופ, ואת "Comme des Garçons (Like the Boys)", הומאז' לשירי הדאנס של תחילת שנות ה-2000, שניהם מתוך אלבום הבכורה שלה. הסינגל השלישי, "XS", שהופק בהשראת הרוק וה-R&B של שנות האלפיים, יצא ב-2 במרץ. בחודש שלאחר מכן, הוציאה סאוואיאמה סינגל נוסף מתוך האלבום, ששמו "Chosen Family". אלבום הבכורה שלה, Sawayama, יצא ב-17 באפריל, וזכה לביקורות חיוביות רבות. ב-29 ביוני 2020, פרסמה סאוואיאמה קאבר לשירה של ליידי גאגא המועמד לגראמי, "Dance in the Dark" (2009), כחלק מה-Spotify Singles. השיר הוקלט באולפן הביתי של סאוואיאמה, והוא קומפוזיציה אלקטרופופית שהופקה על ידי קלרנס קלריטי. הגרסה שלה מחליפה את צליל היורופופ של השיר המקורי באלקטרופופ בהשפעת נו-מטאל.
בסוף יולי 2020, צייצה סאוואייאמה על חוסר הזכאות שלה להיות מועמדת לפרסי המוזיקה הבריטית הגדולים, כמו פרס מרקורי והבריטס, בשל העובדה שהיא אינה מחזיקה באזרחות בריטית. זמן קצר לאחר מכן, הפך ההאשטאג "" לויראלי בטוויטר בבריטניה. המחאה זכתה לתמיכה משמעותית מצד אלטון ג'ון ברשת, שכתב כי הוא "שמח לשמוע כי ה-איגוד תעשיית ההקלטות הבריטי סוקרים את הכללים שהובילו לאלבום הראוי של רינה סאוואיאמה להיזרק מרשימת המועמדים של פרס מרקורי השנה". איגוד תעשיית ההקלטות הבריטי (BPI) שינה מאוחר יותר את הכללים כדי לאפשר לכל מי שחי בבריטניה, כולל את סאוואיאמה, להיות זכאי.
איאן המילטון
גנרל סר איאן סטנדיש מונטית' המילטון (באנגלית: Ian Standish Monteith Hamilton; 16 בינואר 1853 – 12 באוקטובר 1947) היה קצין בכיר בצבא הבריטי, המוכר בעיקר בשל שירותו כמפקד חיל המשלוח הבריטי במהלך מערכת גליפולי. בעל עיטורי הכבוד TD, DSO, GCMG, GCB.
רינה סאוואיאמה
2020–הווה: Sawayama
ב-26 באוקטובר 2020, ערכה סאוואיאמה את הופעת הבכורה שלה בטלוויזיה, בביצוע השיר "XS" בתוכנית הלילה של ג'ימי פאלון. בחודש שלאחר מכן' הוציאה את הסינגל "Lucid", שהופק על ידי בלאדפופ. ב-4 בדצמבר 2020, פורסמה גרסת דלוקס ל-Sawayama. באפריל 2021, פרסמה סאוואיאמה גרסה מחודשת לסינגל "Chosen Family", כדואט עם הזמר הבריטי אלטון ג'ון. בחודש שלאחר מכן, לוהקה סאוואיאמה לתפקיד לא ידוע בפרק הרביעי בסדרת סרטי ג'ון וויק.
איאן המילטון
אופיו ושנות חייו הראשונות
דיבר אנגלית, גרמנית, צרפתית והינדית, נחשב כאדם מקסים, בעל הליכות אציליות ואדיב. הוא נראה חלש, אך היה מלא אנרגיה. היה מועמד פעמיים לקבלת עיטור צלב ויקטוריה, אבל בפעם הראשונה נחשב צעיר מדי, ובשנייה בכיר מדי. נפצע בפרק כף היד במלחמת הבורים הראשונה (1881) בקרב על מג'ובה, וידו השמאלית הפכה אחר כך לכמעט חסרת שימוש. רגלו השמאלית הייתה קצרה מהימנית כתוצאה מפציעה חמורה בעת נפילה מסוס.
לאנשים שונים היו דעות שונות מאוד לגביו. ראש הממשלה אסקווית' העיר שהיו לו "יותר מדי נוצות במוח", ואילו צ'ארלס בין, כתב צבאי שכיסה את מהלך מערכת גליפולי, חשב שהיה לו "מח רחב יריעה שלצבא בכללותו היה חסר". התנגד לגיוס חובה ונחשב כפחות אכזרי מאשר גנרלים מוצלחים אחרים. המילטון כתב ספר שירה ורומאן שנחשב בזמנו כגובל בגסות. יצירותיו כוללות את "מלחמות העתיד", "איקרוס", "טיול על יונק" (סוג של סירה מזרחית), "בלאדה על האדג'י" ו"מחברתו של קצין מטה". במבוא לספרו "יומן גליפולי" העיר:. אביו של המילטון, קולונל כריסטיאן מונטית' המילטון, פיקד בעברו על גדוד 92 הסקוטי. אימו קורינה הייתה בתו של הויקונט השלישי מגורט. אמו מתה במהלך לידת אחיו וורקר. המילטון למד בבית ספר במחוז סארי ואחר כך בברקשייר. אביו שלח אותו לשהות אצל הגנרל וון דמימרס, בן הנובר, שלחם בעברו נגד פרוסיה. המילטון נישא ב-1887 לג'אן מיר, ביתו של איש עסקים מגלאזגו.
רינה סאוואיאמה
2022-הווה: Hold the Girl
בשנת 2022 הופיעה ברשימת טיים 100 נקסט של מגזין טיים.
איאן המילטון
קריירה צבאית
המילטון למד במכללה הצבאית המלכותית, בסנדהרסט בשנת 1870, השנה הראשונה בה הכניסה לצבא כקצין התאפשרה לאחר בחינה ולא על ידי רכישת המשרה. בשנת 1871 הוא גויס לגדוד סאפוק, אבל לאחר זמן קצר הועבר לגדוד ה-2 גורדון הסקוטי שהוצב בהודו, והשתתף במלחמה באפגניסטן. המילטון השתתף בקרב מג'ובה במלחמת הבורים הראשונה בו נפצע ונלקח בשבי. כשחזר לאנגליה לצורך הבראה התייחסו אליו כגיבור והוא הוצג בפני המלכה ויקטוריה. בשנת 1882 קיבל דרגת קפטן ולקח חלק במשלחת הנילוס של 1884–1885, שם קודם לברווט (קידום ללא תוספת שכר) מייג'ור. בבורמה 1886–1887 קודם לברווט לוטננט קולונל. במהלך שרותו בבנגל 1890–1893 קודם לקולונל (1891) יחד עם קבלת אות השירות המצוין. ב-1893–1895 שרת במשלחת צ'יטרל כמזכירו הצבאי של סר ג'ורג' סיוארט וייט, המפקד העליון של הכוחות בהודו. ב-1895–1898 מונה לסגן קצין האפסנאות הראשי בהודו. ב-1897–1898 פיקד על חטיבה במערכת טירה בה נפגעה ידו השמאלית מפגז.
רינה סאוואיאמה
קריירת דוגמנות
סאוואיאמה הוחתמה ב-Anti Agency סוכנות הדוגמנות עלית. בשנת 2017, נבחרה לדגמן בקמפיין החורף-הסתיו של ורסס & ורסצ'ה. בנוסף, כיכבה סאוואיאמה בקמפיינים ל-"מיסג'ייד" של הדוגמנית הבריטית ג'ורדן דאן, וכתבה שיר מקורי בשם "Play on Me" עבור ה-"MAC x Nicopanda" של מעצב האופנה היפני ניקולה פורמיצ'טי.
איאן המילטון
מלחמת הבורים השנייה
במלחמת הבורים השנייה צורף המילטון לכח השדה הנטאלי כקצין שלישות ראשי, פיקד על חיל הרגלים בקרב אלנדסלאגט והשתתף בקרב על גבעת ווגון בליידיסמית'. הוא קודם למייג'ור גנרל וקיבל את עיטור אביר מסדר האמבט (KCB) לפני חזרתו לאנגליה בראשית 1901. בזמן הפלגה ב-1897 פגש לראשונה את וינסטון צ'רצ'יל, בזמנו כתב צבאי, שדיווח על הקרבות של המילטון מבלומפונטיין לפרטוריה בספרו "הצעדה של יאן המילטון" (לונדון, 1900, הודפס מחדש כחלקו השני של ספרו "מלחמת הבורים"). המילטון עבר 400 מיילים מבלומפונטיין לפרטוריה תוך ניהול עשרה קרבות גדולים ו-14 קרבות קטנים יותר נגד כוחות הבורים (כולל קרב רויוואל) עבורם היה אחר כך מועמד פעמיים לעיטור צלב ויקטוריה (מועמדות שנחשבה בזמנו כלא מתאימה בשל דרגתו).
רינה סאוואיאמה
שיתופי פעולה
בשנת 2016, שיתפה סאוואיאמה פעולה עם האמן החזותי הטייוואני, ג'ון יואי, בסדרה חזותית שמתחה ביקורת על סטנדרט היופי האסייתי, כולל היפני. לאחר מכן, היא התראיינה למגזין ווג. בראיון, תיארה סאוואיאמה את מקור הרעיון ושיתוף הפעולה: "עבור נשים רבות ביפן, אלה הציפיות שאנשים מציבים להן, מתרבות האנימה, תרבות הקאוואיי... שבאמת יכולות להעמיד נשים בחיסרון". סאוואיאמה עבדה עם מעצב האופנה היפני ניקולה פורמיצ'טי על "MAC x Nicopanda". בנוסף, ביים פורמיצ'טי את הקליפ לשירה של סאוואיאמה, "Ordinary Superstar".
אמנות ותדמית ציבורית
סאוואיאמה ציינה ההשפעות המוזיקליות עיקריות שלה הגיעו מאמנים משנות ה-90 וה-2000, כגון, כריסטינה אגילרה, ליידי גאגא, אבריל לאבין, היקארו אוטדה, ביונסה, בריטני ספירס, אוונסנס, לימפ ביזקיט, פינק, רינגו שינה וטיילור סוויפט בין היתר.
איאן המילטון
מלחמת הבורים השנייה
במאי 1901 המילטון מונה למזכיר צבאי במשרד המלחמה הבריטי, אך בנובמבר שלאחר מכן התבקש לחזור לדרום אפריקה כראש מטהו של המפקד הראשי שם, לורד קיצ'נר. הוא הגיע לדרום אפריקה בסוף נובמבר 1901, וקיבל דרגה מקומית של לוטננט גנרל. באפריל 1902 פיקד על החילות שפעלו באזור מערב טרנסוואל. ביוני 1902 לאחר תום פעולות האיבה חזר באונייה לבריטניה ביחד עם לורד קיצ'נר. הם זכו לקבלת פנים נלהבת בלונדון עם אלפי אנשים שהצטופפו לאורך הרחובות כדי לצפות בתהלוכה.
באיגרת מה 23 ביוני 1902, לורד קיצ'נר כתב את הדברים הבאים על מעשיו בדרום אפריקה:
רינה סאוואיאמה
חיים אישיים
באוגוסט 2018, יצאה סאוואיאמה מהארון במהלך ראיון ב-Broadly והצהירה: "תמיד כתבתי שירים על בנות. אני לא חושבת שאי פעם הזכרתי בחור בשירים שלי, ובגלל זה רציתי לדבר על זה". סאוואיאמה מזדהה כביסקסואלית ופאנסקסואלית.
ביולי 2020, חתמה סאוואיאמה על מכתב גלוי לשרת השוויון הבריטית, ליז טראס, הקורא לאסור על כל סוג של טיפולי המרה בלהט"ב.
איאן המילטון
שירות ביפן
מ 1904 עד 1905, המילטון שרת כנספח צבאי של צבא הודו הבריטית בשרות צבא יפן במנצ'וריה במהלך מלחמת רוסיה–יפן. הוה היה הראשון להגיע ליפן בין שאר הנספחים הצבאיים מהמערב. הוא פרסם את מחברתו של קצין מטה במלחמת רוסיה–יפן בה תיאר את חוויותיו ואת התובנות אליהם הגיע במהלך הקרבות. עימות צבאי זה בין צבא אירופי מוכר וצבא אסיאתי ידוע פחות היה הפעם הראשונה בה נעשה שימוש במקלעים ובארטילריה להגנת חפירות. זאת גם הייתה המלחמה הראשונה במאה ה-20 שבה טכנולוגיה לקחה תפקיד מרכזי, עובדה שהפכה למכרעת בשינוי שחל על אופי הלוחמה במהלך מלחמת העולם הראשונה. המילטון כתב שחילות הפרשים אינם רלוונטיים בקרבות מעין אלה, אף על פי שצבא בריטניה המשיך להשתמש בחיל פרשים במהלך המלחמה. המילטון היה גם לתומך של טקטיקות לא מסורתיות כמו התקפות לילה ושימוש צבאי בכלי טיס. המילטון המשיך לשרת כגנרל מפקד בפקוד הדרום הבריטי בין 1905 ו-1909 וכן כקצין שלישות ראשי של הצבא בשנים 1909–1910.
מערכת גליפולי
במרץ 1915 הרברט קיצ'נר מינה את המילטון על פיקוד חיל המשלוח הים-תיכוני שנשלח להשיג את השליטה על מיצרי הדרדנלים מידי טורקיה ולתפוס את קונסנטינופול. המילטון בן ה-62 היה באותו זמן מפקד חילות היבשה באנגליה. גם כשהיה קצין בכיר, מוערך ומנוסה יותר מהשאר בקרבות, הוא נחשב ללא שגרתי, אינטלקטואלי מדי ומיודד מדי עם פוליטיקאים כדי שיקבל תפקיד פיקודי בחזית המערבית. להמילטון לא נתנה הזדמנות להשתתף בתכנון המערכה שהוטל עליו להוביל. המודיעין היה לקוי והעריך את כוחות האויב כקטנים הרבה יותר ואת נכונותם להילחם כחלשה יותר משהיו במציאות. שליטי צבא יוון הודיעו לקיצ'נר שהוא יזדקק ל 150,000 איש כדי לכבוש את גליפולי אך הוא העריך שיספיק כח של 70,000 איש בשביל להתגבר על המגינים במהרה.
החל מ-19 בפברואר, אוניות בעלות הברית ניסו להשתלט על המיצרים בעזרת כח ימי בלבד. לשם כך היה צורך קודם כל לפנות את המוקשים כדי לאפשר לספינות להתקרב למעוזים הטורקים ולהפגיזם. את המוקשים היה קשה לפנות בשל העדר שולות מוקשים מתאימות ובשל הפגזה בלתי פוסקת מהמעוזים הטורקים. התוכנית במקור הייתה להשתמש רק בספינות מדרגה נמוכה שנחשבו כברות-החלפה. ב-18 במרץ ספינות בריטיות וצרפתיות פתחו בניסיון התקפה רציני יותר שהסתיים בטביעתן של שלוש אוניות ובהשבתתן של שלוש נוספות כתוצאה מעלייה על מוקשים. בנוסף, לא חל שנוי בכוחות המגינים, מלבד הרחבת מלאי התחמושת שלהם. צ'רצ'יל הורה לאדמירל ג'ון דה רובק להמשיך במבצע, אך דה רובק (שהחליף לא מכבר את מפקד הצי - האדמירל קרדן שחלה) לא ראה כל טעם בפגיעה נוספת באוניות הצי ונסוג. בשלב זה נפלה ההחלטה שדרושה גם פלישה יבשתית. סביר להניח שאם ההפגזה הימית הייתה נמשכת אזי תותחי המעוזים המגנים היו מפסיקים בסופו של דבר להפגיז בשל מחסור בתחמושת. שולות המוקשים היו יכולות אז לפעול ביתר יעילות והיו מאפשרות לספינות הבריטיות לנוע ליעדיהן.
המילטון קיבל את האחריות על ארגון מבצע הנחיתה על חצי האי. לא היו ברשותו כלי נחיתה מתאימים, חייליו לא זכו לאימונים הדרושים למשימה, והאספקה לצבא נארזה בצורה שהקשתה על הגישה אליה בעת הנחיתה. המילטון האמין שהצי ימשיך לתמוך בנחיתה עם הפגזות, אך הצי שהעריך את האבדות הצפויות לאוניותיו ושהתנגד לרעיון שאפשר לסבול באופן טקטי אובדן אוניות סירב לצאת למתקפה נוספת. לטורקים היו בינתיים חודשיים להתכונן לפלישה מימי ראשית המתקפה הימית והם נצלו אותם ביעילות לחיזוק ההגנות היבשתיות. מערכת גליפולי כך נעצרה והמילטון נקרא לשוב ללונדון ב-16 אוקטובר 1915, ובכך למעשה הסתיימה הקריירה הצבאית שלו.
אחריתו
לאחר פרישתו, המילטון היה דמות מובילה כנציג סקוטלנד בארגון יוצאי החילות של הלגיון הבריטי המלכותי. המילטון גם היה חבר מייסד וסגן נשיא האיגוד האנגלו-גרמני ב-1928 שעסק בקידום רגשות פרו-גרמנים בבריטניה. המילטון נשאר באיגוד גם לאחר עליית אדולף היטלר לשלטון ותיאר את עצמו כ"מעריץ של אדולף (היטלר) הגדול". הוא ביטל את מיין קאמפף כמשובת נעורים. למרות זאת, לדעת יאן קרשו, היה המילטון "מעמודי התווך של הממסד הבריטי ולא נאצי למרות דעותיו המוצהרות בזכות היטלר ושלטונו".
המילטון צולם ב-1934 בגיל 81 בסרט מלחמה דוקומנטרי בשם האיש שנשכח. ב 1947 המילטון מת בגיל 94 בביתו בשכונת גני הייד פארק שבלונדון.
בובי צ'רלטון
סר רוברט "בובי" צ'רלטון (באנגלית: Robert "Bobby" Charlton; נולד ב-11 באוקטובר 1937 באשינגטון שבנורת'מברלנד, אנגליה) הוא כדורגלן עבר אנגלי ששיחק בעמדת הקשר ההתקפי, ונחשב לאחד מגדולי שחקניה של ארצו. צ'רלטון מזוהה בעיקר עם מנצ'סטר יונייטד, המועדון בו גדל והחל את הקריירה. לאחר ששרד את האסון האווירי במינכן, שבו נספו רבים משחקניה הבולטים של הקבוצה, הוביל את הדור המצליח של המועדון במשך שנות ה-60. היה שותף לזכייה בשלוש אליפויות אנגליה, בגביע ה-FA ולזכייה הראשונה של קבוצה אנגלית כלשהי בגביע אירופה לאלופות. את נבחרת אנגליה הצעיד צ'רלטון לזכייתה הראשונה בגביע העולם בכדורגל בשנת 1966, והוא סגן מלך השערים שלה בכל הזמנים. צ'רלטון הוא סגן מלך השערים של מנצ'סטר יונייטד, שני לויין רוני עם 249 שערים.
ראשית חייו
צ'רלטון נולד בעיירה אשינגטון שבמחוז נורת'מברלנד. אביו, בדומה למרבית תושבי העיירה, עבד ככורה. משפחתה של אמו הייתה בעלת מסורת כדורגל מפוארת: ארבעה מדודיו של צ'רלטון שיחקו ככדורגלנים מקצוענים, ובן דודו השני, ג'קי מילברן (Milburn), הפך לאחד מהשחקנים הבולטים בתולדותיה של ניוקאסל יונייטד. סבו, טאנר, היה חובב כדורגל גדול ותואר על ידי צ'רלטון כמי שפיתח אצלו את התשוקה למשחק וסייע לו לשפר את יכולותיו בעת ילדותו. בצעירותו נהג צ'רלטון לחסוך כסף בקביעות על מנת לנסוע לצפות במשחקים בערים ניוקאסל וסנדרלנד הקרובות לעיירת מגוריו, מהם קיבל השראה רבה.
בעקבות הופעותיו בנבחרת בתי-הספר החלו ציידי כישרונות מטעם מועדונים מקצועיים רבים להתעניין בצירופו של צ'רלטון בראשית שנת 1953. בין המועדונים שהגישו לו הצעות נמנו וולברהמפטון וונדררס, ארסנל ומנצ'סטר סיטי. ואולם, צ'רלטון בחר בהצעת המועדון מנצ'סטר יונייטד, אשר הציג תוכנית שיטתית לפיתוח שחקנים צעירים על מנת שישתלבו בקבוצה הבוגרת.
ראשית הקריירה ו"תינוקות באזבי"
עם בואו למנצ'סטר יונייטד בפברואר 1953, בגיל 15, צורף צ'רלטון לקבוצת הנוער של המועדון. במקביל החל ללמוד בתיכון סטרטפורד השוכן ליד אצטדיון אולד טראפורד, אך עזב את בית הספר מאחר שמנהליו רצו שישתתף במשחקי נבחרת הכדורגל, שהתנגשו עם משחקיו במסגרת המועדון. על מנת למצוא פרנסה מחוץ לכדורגל, עבד צ'רלטון כמתלמד בחברת חשמל בשנים הראשונות שלאחר הגעתו לעיר. צ'רלטון הושפע רבות ממאמן מחלקת הנוער, ג'ימי מארפי, שלימד אותו את יסודות המשחק המקצועני וסייע לו לשפר באופן ניכר את יכולותיו. לצד שחקנים כמו דאנקן אדוארדס, היה צ'רלטון שותף לקבוצת הנוער החזקה ביותר באנגליה באותן שנים, וזכה עמה שלוש פעמים ברציפות בגביע ה-FA לנוער. באוקטובר 1954 הוחתם על חוזהו המקצועני הראשון במועדון, אך בשנים שלאחר מכן המשיך לשחק לסירוגין בקבוצת הנוער או בקבוצת המילואים. במשחקיו במדי קבוצות אלו הפגין צ'רלטון יכולת מרשימה שזכתה לתשומת לב רבה בעיתוני מנצ'סטר.
עם זאת, צ'רלטון לא קיבל כלל הזדמנויות לשחק בקבוצה הבוגרת בתחילה, בשל העדפת שחקנים מוכשרים אחרים על פניו כמחליפים לשחקנים הקבועים שנעדרו, וחוסר השימוש בחילופים באותה תקופה. לבסוף ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה במשחק מול צ'רלטון אתלטיק באוקטובר 1956, מספר ימים לפני יום הולדתו ה-19. על אף שסבל מפציעה בקרסולו, היה אחד מהשחקנים הבולטים במגרש והבקיע צמד שערים. מאז משחק זה הפך צ'רלטון לחבר קבוע בסגל מנצ'סטר ולאחד משחקניה המצטיינים, ועד סיום עונת 1956/1957 הבקיע עשרה שערים ב-14 משחקים במסגרת הליגה הראשונה, שסייעו לקבוצה לזכות באליפות. בחצי גמר גביע ה-FA נגד ברמינגהאם סיטי הבקיע צ'רלטון שער זכור במיוחד, והעפיל עם קבוצתו למשחק הגמר באצטדיון ומבלי. הקבוצה החמיצה הזדמנות לזכות ב"דאבל" כאשר הפסידה לאסטון וילה.
באותה עונה עמדה מנצ'סטר יונייטד בפני אתגר חדש - השתתפותה הראשונה של קבוצה אנגלית בגביע אירופה לאלופות, מפעל חדש שנוסד שנה קודם לכן, ב-1955. מאחר שטרם סיים את שירותו הצבאי, צ'רלטון לא יכול היה לנסוע למשחקי החוץ באירופה, אך הורשה להגיע למשחקי הבית של מנצ'סטר. הקבוצה הצליחה מעל לציפיות והעפילה לחצי גמר המפעל, שם פגשה את אלופת אירופה המכהנת, ריאל מדריד, בשורותיה שיחקו כוכבים כמו אלפרדו די סטפנו ופרנסיסקו חנטו. לאחר הפסד 1–3 במשחק הראשון (שהתקיים באצטדיון סנטיאגו ברנבאו) נכנס צ'רלטון להרכב במשחק הגומלין, במקומו של דניס ויולט (Viollet) שנפצע, ובכך הופיע לראשונה במסגרת האירופית. על אף ההדחה מהטורניר, הצליחה מנצ'סטר לעמוד בכבוד ולהשיג תיקו 2-2 הודות לשער שהבקיע צ'רלטון בדקות הסיום.
תחת הדרכתו של מאמן יונייטד, מאט באזבי, היה צ'רלטון חלק מ"תינוקות באזבי", הקבוצה שהורכבה משחקנים צעירים רבים, הציגה סגנון משחק אטרקטיבי ואיימה לשלוט בכדורגל האנגלי באותן שנים. צ'רלטון שיחק בעמדת הקשר החופשי ובלט במהירותו הרבה ובזריזותו, שבזכותם הפך לאחד מהמבקיעים הבולטים בקבוצה. לאחר פתיחה לא יציבה של עונת 1957/1958, קודם צ'רלטון בקביעות להרכב הפותח של מנצ'סטר בחודש דצמבר. עם כניסתו להרכב הבקיע צ'רלטון בקצב גבוה במיוחד - עשרה שערים ב-11 משחקים בכל המסגרות - והוביל את הקבוצה לחזרה למאבקי האליפות. בינואר 1958 הגיע לשיאו, כשהבקיע שלושער מול בולטון וונדררס שנודעה בהגנה החזקה שלה. כעבור זמן קצר היה שותף לניצחון המפורסם 4–5 על ארסנל באצטדיון הייבורי.
לאחר הניצחון על ארסנל נסעה יונייטד למשחק הגומלין של רבע גמר גביע אירופה, נגד הכוכב האדום בלגרד, שנודעה כמיומנת במיוחד במשחקי הבית שלה. בכיכובו של צ'רלטון, שהבקיע צמד שערים, השיגה הקבוצה תיקו 3-3 והעפילה לחצי הגמר, במה שנחשב לאחד משיאיה באותה תקופה. בדרכה חזרה, ב-6 בפברואר, אירע אחד מהאסונות הגדולים בתולדות הכדורגל האנגלי, כשמטוס הקבוצה התרסק במינכן לאחר שלושה ניסיונות המראה כושלים. שבעה שחקנים נהרגו במקום ושחקן נוסף, אדוארדס, נפטר מפצעיו כעבור כשבועיים. צ'רלטון עצמו נחבט קלות בראשו, סבל מחוסר הכרה ופונה לבית החולים בעיר, ממנו שוחרר כעבור ימים אחדים. האסון סיכל את מאמצי הקבוצה לזכייה בתארים באותה עונה, הביא לסיום תקופת "תינוקות באזבי" המוצלחת ודרש את בניית הסגל מחדש. על הינצלו מהאסון והטרגדיה שעבר המועדון סיפר צ'רלטון ברבות השנים: