cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
פטריק ג'. מרפי
תקופת כהונתו הראשונה
מרפי התנגד להגדלת מספר הלוחמים בעיראק שיזם הנשיא בוש ב-2007. יחד עם אובמה ועם חבר בית הנבחרים הדמוקרטי, מייק תומפסון, הוא היה מתומכי "חוק עצירת ההסלמה של המלחמה בעיראק", שמטרתו הייתה להכין תוכנית להוצאת הכוחות שתחל ב-1 במאי אותה שנה. עם זאת, רוב שהתבסס על חברים משתי המפלגות, בנוסף לנשיא בוש עצמו, התנגד לצעדים אלו, והחוק לא עבר.
בחירות 2008
בבחירות 2008 התמודד מרפי מול טום מניון, קולונל לשעבר בכוחות המילואים של חיל הנחתים ומנהל בחברת ג'ונסון אנד ג'ונסון, וכן מול המועמד העצמאי טום לינגנפלטר. למרוץ זה הייתה תשומת לב לאומית משמעותית בשל זיקתם של המועמדים למלחמת עיראק. מרפי היה מבקר תקיף של אסטרטגית המלחמה של הנשיא ג'ורג' ווקר בוש, בעוד שמניון, שאיבד במלחמה את בנו באפריל 2007, תמך בה.
מרפי ניצח בבחירות לתקופת כהונתו השנייה כשגרף 57% מקולות המצביעים. הוא הגביר את התמיכה בו בדרום מחוז באקס במקביל לניצחונות באזורים כפריים רבים בצפון מחוז באקס ולשמירה על הישגיו במרכז המחוז. במהלך מסע הבחירות זכה מרפי לתמיכה מדמויות ידועות רבות ברמה הארצית כמו ג'ורג' קלוני, סקרלט ג'והנסון ובן אפלק.
תקופת כהונתו השנייה
ביולי 2009 היה מרפי התומך הראשי בהצעת החוק לביטול מדיניות אל תשאל, אל תספר של מחלקת ההגנה שנגע ללהט"בים מוצהרים בשירות בכוחות המזוינים.
באפריל 2010 אושרה הצעת החוק IMPROVE לשיפור מערכת הבריאות. מרפי היה זה שניסח את הצעת החוק שנשענה על תמיכה משתי המפלגות ושסייעה לחסל מעשי הונאה במערכת הבריאות ולהגן על כספי משלמי המיסים. החוק זכה לתמיכה של אגודת פרקליטי המחוזות הלאומית, איגוד אגודות האשראי הלאומי ואיגוד הבנקאים האמריקאי.
במאי אותה שנה הוביל מרפי את העברתו של חוק לסיוע לילדים שהוריהם או האפוטרופוס שלהם מתו בעת שירותם במשטרה ובכוחות ההצלה.
לאחר כהונתו בקונגרס
בבחירות 2010 נוצח מרפי על ידי מייק פיצפטריק שגרף 53.5% מקולות המצביעים.
לאחר תבוסתו היה מרפי לשותף במשרד עורכי הדין מפילדלפיה "פוקס רוטשילד", שם הוא עבד במחלקת הליטיגציה. במקביל הוא הרצה בבית הספר למשפטים של אוניברסיטת וידינר.
ביוני 2011 מינה הנשיא אובמה את מרפי כחבר במועצת המבקרים של האקדמיה הצבאית של ארצות הברית. במרץ 2013 הוא הופיע לראשונה בתוכנית The Rachel Maddow Show. בתוכנית הוא שימש כמומחה לפוליטיקה אמריקאית, ליחסים בינלאומיים ולנושאים צבאיים.
בסתיו 2014 היה מרפי חבר במכון לפוליטיקה של אוניברסיטת שיקגו. עד למינויו במחלקת הצבא היה מרפי חבר בכיר ב"מרכז לקידמה אמריקאית" (Center for American Progress).
במחלקת הצבא
ב-4 בינואר 2016 מונה מרפי כתת-מזכיר הצבא של ארצות הברית. שבוע לאחר מכן הוא מונה כמזכיר הצבא בפועל למשך חמישה חודשים במקומו של אריק פנינג שהמתין למינויו הקבוע לתפקיד. במהלך כהונתו כמזכיר בפועל פיתח מרפי תדמית של "המזכיר של החיילים". רבים מחיילי הצבא הכירו אותו בזכות ביקוריו בסיסים בכל רחבי העולם, השתתפותו הפיזית באימונים, ובזכות הקשר שיצר איתם באופן ישיר באמצעות הרשתות החברתיות והודעות דואר אלקטרוני בתפוצה של כלל הצבא.
ב-29 בינואר 2016 הוציא מרפי הוראה שפתחה את כל התפקידים הקרביים בצבא לנשים. לאחר אישור מינויו של פנינג, שב מרפי לשמש כתת-מזכיר הצבא עד לתום נשיאותו של אובמה בינואר 2017.
פעילות תקשורתית
בין השנים 2013–2015 היה מרפי המארח של התוכנית Taking The Hill של רשת MSNBC.
באוקטובר 2014 הוענק למרפי פרס קליאו על שותפותו עם להקת אימאג'ין דראגונז ועם ארגון "מיזם הלוחמים הפצועים" (Wounded Warrior Project), על מתן דגש חיובי לסיפורים חיוביים של חיילים לשעבר בדרכם לשיקום במסגרת רשת MSNBC.
מרפי בלט בהופעתו בסרט הדוקומנטרי של רשת HBO "ההיסטוריה המוזרה של אל תשאל, אל תספר". הוא שותף בתוכנית בשל חלקו בהובלת המאמצים לביטול המדיניות. הוא גם הופיע בתוכנית הדוקומנטרית של ערוץ דיסקברי, Taking The Hill, שסיפרה את סיפורם של 50 הווטרנים של המלחמה העולמית בטרור שהתמודדו בבחירות לקונגרס ב-2006.
בן אפלק ייחס למרפי את ההשראה שהייתה לו לגילום דמותו של סטיבן קולינס בסרט State of Play משנת 2009.
חיים אישיים
ב-17 ביוני 2006 נשא מרפי לאישה את ג'ניפר ספורד. לשניים נולדו בן ובת וב-2019 הם התגרשו.
ב-12 במאי 2015 ניצל מרפי מתאונת שימוט של רכבת אמטרק בפילדלפיה. הוא נפצע קל וצוין על הסיוע שהגיש למחלצי הלכודים בקרון בו נסע. בכמה משידורי החדשות על האירוע התייחסו לפעולותיו כ"מעשה גבורה".
סע וטוס
סע וטוס היה שירות שכלל איסוף הטסים בתחנות קבועות בישראל והסעתם באוטובוס לנמל התעופה הבינלאומי בעמאן, ירדן, וטיסה ממנו אל היעד הסופי עם חברת תעופה שאינה הפעילה טיסות מישראל באותו הזמן – בעיקר חברות תעופה ממדינות המפרץ הפרסי, אך גם עם חברת התעופה רויאל ג'ורדניאן שמפעילה טיסות מישראל. השירות הופעל לראשונה בשנת 2005 והוצע על ידי מספר סוכנויות תיירות. נכון לשנת 2022 השירות אינו פעיל.
מטרת השירות הייתה להוזיל את מחירי הטיסה למזרח הרחוק והודו. לרוב, מחיר הטיסות עם עצירת ביניים במדינות המפרץ הפרסי היו זולות בצורה משמעותית ממחירי הטיסות של חברות התעופה המפעילות טיסות מהארץ.
הטיסות שהופעלו בשירות
חברות התעופה שהטיסו נוסעים במסגרת שירות 'סע וטוס' מירדן השתנו בהתאם ליעדים, לזמינות ולעונות התיירות השונות. להלן רשימת חברות התעופה שטיסותיהן היו חלק מהשירות:
טיסה דרך מדינות ערב
ישראלים השוהים בשדות התעופה של מדינות המפרץ הפרסי בהמתינם לטיסת ההמשך, אינם מחויבים לעבור הליך ביקורת גבולות כלשהו, וכן אינם מורשים לעזוב את שדה התעופה.
כדוריד חופים באולימפיאדת הנוער בואנוס איירס (2018)
טורנירי הכדוריד חופים באולימפיאדת הנוער בואנוס איירס (2018) התקיימו לראשונה כחלק מהמשחקים האולימפיים לנוער בין התאריכים ה-7 באוקטובר ל-13 באוקטובר 2018. הטורנירים החליפו את טורנירי הכדוריד שהתקיימו עד כה. משחקי הטורנירים התקיימו במועדון ההתעמלות וסיף של בואנוס איירס. התחרויות הורכבו מטורניר נערים וטורניר נערות, שבכל אחד מהם השתתפו עשר נבחרות.
העפלה
ההעפלה לטורניר היא קבוצתית והמכסה ניתנת לוועד האולימפי המקומי ולא לספורטאים עצמם. כל חברי הנבחרת המשתתפים בטורניר נדרשים לציית להוראות האמנה האולימפית במלואם, כולל חוק 41 המחייב את הספורטאים להיות בעלי אזרחות של המדינה אותה הם מייצגים. בנוסף, כל חברי הנבחרת נדרשים להיות בני 15 עד 18, בזמן המשחקים (תאריך הלידה בין ה-1 בינואר 2000 ל-31 בדצמבר 2002).
הוועד האולימפי הבינלאומי והפדרציה הבינלאומית לכדוריד סיכמו שעשר נבחרות יעפילו לכל טורניר. 9 מכסות העפלה נקבעו בהתאם לדירוג הסופי באליפות העולם הראשונה בכדוריד חופים לנוער שהתקיימה בין ה-11 ל-16 ביולי 2017 במאוריציוס. המכסות נתנו לנבחרות שהגיעו לדירוג הגבוה ביותר בהתאם לחלוקה היבשתית הבאה: 3 מכסות לאירופה, 2 מכסות לאמריקה ואסיה ומכסה בודדת לאפריקה ואוקיאניה. מכסה בודדת, לאחד מהטורנירים, ניתנה למדינה המארחת,.
ארגנטינה בחרה בנבחרת הנערות למימוש מכסת האירוח שנתינה לה. לפיכך, המכסה בטורניר הבנים תוקצא מחדש לנבחרת הבאה בדירוג מיבשת אמריקה באליפות העולם בכדוריד חופים לנוער שטרם העפילה לטורניר. אם אין נבחרת העונה לקריטריון הזה, המכסה תוקצה מחדש לנבחרת המודרגת הבאה מיבשת אמריקה שטרם העפילה לטורניר בהתאם לדירוג הבוגרים של נבחרות כדוריד חופים כפי שמפורסם בהפדרציה הבינלאומית לכדוריד ב-20 ביולי 2017. אם לא תמצא נבחרת העונה לקריטריון הזה, המכסה תוקצה מחדש לנבחרת המודרגת הבאה שטרם העפילה לטורניר בהתאם לדירוג הבוגרים של נבחרות כדוריד חופים כפי שמפורסם בהפדרציה הבינלאומית לכדוריד ב-20 ביולי 2017. תהליך דומה יבוצע אם אחת מהנבחרות הזכאיות להשתתפות תבחר שלא להשתמש במכסה שהוקצאה עבורה.
בהתאם לעקרונות חוקי העפלה של אולימפיאדת הנוער בואנוס איירס 2018, ההשתתפות בטורנירים של ספורט קבוצתי מוגבלת לנבחרת אחת מכל מגדר לכל מדינה עבור ענפי הספורט הקבוצתי (קטרגל, כדוריד חופים, הוקי שדה ורוגבי), למעט המדינה המארחת שיכולה להכניס נבחרת אחת לכל ספורט.
הערות:
סין-שום-לישיר
סין-שום-לישיר היה גנרל בצבא אשור שמרד במלך אשור סין-שר-אישכון. הוא מלך בשנת 626 לפנה"ס במשך שלושה חודשים על בבל.
סין-שום-לישיר היה רב סריס בתקופתם של אשורבניפל ובנו שירש אותו אשור-אתיל-אילני (מלך בין השנים 627-631 לפנה"ס). הוא קיבל מאשור-אתיל-אילני הבעת הוקרה עמוקה על נאמנותו. בשנת 626 לפנה"ס, תקופה קצרה לאחר שסין-שר-אישכון עלה לשלטון (בשנת 627 לפנה"ס) הוא מרד בו הצליח לכבוש ערים בצפון ממלכת בבל ובראשם את הערים בבל וניפור ומלך שלושה חודשים בבבל עד שהובס על ידי צבאו של סין-שר-אישכון. מעולם לא שלט על כל ממלכת אשור. ניסיון ההשתלטות שלו על אשור הביא להחלשת הממלכה, ובכך אפשר לשליטי המדינות הוסליות בראשם נבופלאסר להתחזק ולצאת למאבק כנגד אשור.
שווייבודז'יצה
היסטוריה
האזכור ההיסטורי הראשון לשווייבודז'יצה הוא מ-1203. בשנת 1293 נכללה העיירה בנסיכות ג'וורסקו שווידניצה וכעבור מאה שנה בצ'כיה. ב-1427 הוטלו שלושה מצורים על שווייבודז'יצה וב-1745 היא הפכה לחלק מפרוסיה. כעבור עשרים שנה פרצה שרפה ענקית בעיירה שכילתה אותה כמעט לחלוטין. אסון נוסף קרה בשנת 2002 כשהחריב את שווייבודז'יצה שיטפון גדול.
גאוגרפיה
העיירה ממוקמת בפרובינציית שלזיה תחתית במחוז שווידניצה. נכון לשנת 2002 השטח בעיירה הוא 30.45 קמ"ר, 4.1% מכלל המחוז, ובו: 11% מיוער ו-69% קרקע חקלאית.
פרידל דזובאס
פרידל דזובאס (בגרמנית: Friedel Dzubas; 20 באפריל 1915, ברלין, הקיסרות הגרמנית – 10 בדצמבר 1994, אובורנדייל, מסצ'וסטס) היה צייר מופשט אמריקאי יליד גרמניה.
ביוגרפיה
פרידל דזובאס למד אמנות בארץ מולדתו לפני שנמלט מגרמניה הנאצית בשנת 1939 והתיישב בעיר ניו יורק. בתחילת שנות ה-50, הוא חלק סטודיו במנהטן עם הציירת הלן פרנקנטלר. בשלב זה החל להציג את ציוריו האקספרסיוניסטיים המופשטים.
עבודותיו נכללו במופע רחוב תשיעי בניו יורק בשנת 1951, ובתערוכות קבוצתיות בגלריה ליאו קסטלי, גלריית "האורווה" וגלריית טיבור דה נאגי, בין היתר. לאחר התערוכה ברחוב תשע נערכו בגלריית "האורווה" לאורך כל שנות החמישים תערוכות שנתיות אשר יועדו למוזמנים בלבד.
בשנות ה-60 הוא התחבר לציור שדות הצבע ולמופשט לירי. הוא נכלל במופשט פוסט-ציורי, תערוכה משנת 1964 שאצר קלמנט גרינברג. דזובאס היה חבר של קלמנט גרינברג, אשר הציג בפניו את ג'קסון פולוק ואמנים אחרים.
עבודותיו הגדולות (עד לרוחב) הפכו נזילות יותר. במהלך שלושת העשורים האחרונים של הקריירה שלו, היו לדזובאס יותר משישים תערוכות יחיד ברחבי העולם. הוא היה מיוצג על ידי הגלריה אנדרה אמריך ונודלר אמנויות עכשוויות בניו יורק במשך יותר משלושים שנה. עבודותיו הוצגו בגלריות ובהן גלריית אניטה שפולסקי וגלריית ג'ייקובסון האוורד בניו יורק. בשנת 1976 התיישב במסצ'וסטס, אך גם צייר והתגורר בעיר ניו יורק, שם הוצגו ציוריו באופן קבוע.
הוראה
הוא היה מורה ומרצה ב:
היה לו קשר ארוך ביותר עם בית הספר של המוזיאון לאמנויות יפות, בוסטון, שם לימד בין השנים 1976–1983.
פליקס אל מגריבי
פליקס ויצמן הידוע בכינויו פליקס אל מגריבי (בערבית: فيليكس المغربي', תעתיק מדויק: פליכס אלמע'רבי; 1937, אספי מרוקו – 6 במרץ 2008) היה זמר יהודי-מרוקאי בסצנת הפופ המרוקאית משנות ה-50 של המאה ה-20 ועד שנות ה-80.
ביוגרפיה
פליקס ויצמן נולד בעיר החוף הדרומית אספי בשנת 1937. כמו משפחות יהודיות רבות אחרות, הוא עבר לקזבלנקה כשהיה רק ילד. Le Petit Felix ("פליקס הקטן"), כפי שנודע במהרה, מצא במהירות את הדרך לבטא את קולו בעיר הגדולה, תרתי משמע. סביר להניח שאביו מאיר הבחין לראשונה בכישרונו בבית, אך בית הכנסת היה זה שסיפק לו את הבמה הראשונית שלו. בראשית שנות ה-50, סלים הללי התוודע לפליקס הווירטואוז, ובסופו של דבר הזמין אותו איתו לבמה להופיע. בערך באותה תקופה הוענק לפליקס או שהוא אימץ את שם הבמה "פליקס אל מגרבי", אולי מתוך כבוד לאליל שלו, סמי אלמגריבי. עד אמצע שנות העשרה לחייו, פליקס כבר הופיע במקצועיות, הן בפני קהלים גדולים והן באירועים פרטיים, במיוחד בחתונות. הוא חתם על חוזה עם חברת התקליטים היהודית נ. סבאח, ככל הנראה בשנות החמישים, ויצר עימם מספר מיני-אלבומים במהלך שנות ה-60 ו-70.
הוא זכור היטב לבני דורו היהודים והמוסלמים כיוון שכאשר רבים מהמוזיקאים היהודים בני דורו בנו לעצמם את ביתם החדש בצרפת ובישראל, פליקס נשאר בקזבלנקה כשהוא נותן את כל כולו בשירה. לא רק שהיה לו בשנות השישים נוכחות מבחינת מה שהיה ניתן לשמוע ממנו, אלא גם מבחינה חזותית, כשהוא מופיע דרך קבע בטלוויזיה המרוקאית בשיא הקריירה שלו. הוא היה פנים מוכרות במה שבוודאי הייתה תקופה מבלבלת, כאוטית ועם זאת מרגשת: השנים הראשונות של עצמאות מרוקו.
נפטר ב-6 במרץ 2008.
Man on the Moon: The End of Day
Man on the Moon: The End of Day הוא אלבום הסטודיו הראשון של אמן ההיפ הופ האמריקאי קיד קאדי. הוא יצא ב-15 בספטמבר 2009, תחת חברת התקליטים GOOD Music. הוא אלבום קונספט, העוקב אחרי המיקסטייפ הראשון של קאדי, A Kid Named Cudi. הפקת האלבום נמשכה במהלך 2007 עד 2009, והופקה על ידי מספר רב של מפיקים, ביניהם קניה וסט (מייסד GOOD Music), ג'ף בסקר, Dot da Genius, נו איי.די. ועוד.
Man on the Moon: The End of Day הניב 3 סינגלים: Day 'n' Nite ,Make Her Say ו-Pursuit of Happiness - שהשיגו הצלחה במצעדים. Pursuit of Happiness הגיע למעמד פלטינה בארצות הברית, בעוד Day 'n' Nite הגיע למעמד פלטינה כפולה. במטרה לקדם את האלבום, קאדי יצא לסיבוב הופעות עם אשר רוט וליידי גאגא. האלבום השיג ביקורות חיוביות מרוב מבקרי המוזיקה, ששיבחו אותו על הגישה השונה והקומפוזיציה המיוחדת בתור אלבום היפ הופ. האלבום היה מועמד ל-3 פרסי גראמי.
האלבום הגיע למקום ה-4 במצעד הבילבורד 200 ו"אלבומי הראפ", כשמכר כ-104,000 עותקים בשבוע הראשון לצאתו בארצות הברית. מאוחר יותר הוא הגיע למעמד אלבום זהב כשמכר מעל 500,000 עותקים ברחבי ארצות הברית. מחוץ לארצות הברית, האלבום היה פחות מוצלח ובדרך כלל מחוץ למצעד 50 האלבומים המובילים.
קומפוזיציה
Man on the Moon: The End of Day הוא אלבום קונספט, בעל סדרת רצועות אוטוביוגרפיות. האלבום בעל מצב רוח כהה ואפל, והוא מופרד לחמישה קטעים, שכולם מקיפים את Day 'N' Nite בתיאור מסתורי. דייב הטון, מבקר מוזיקה של אתר PopMatters סיכם את הסיפור: "בחור בודד יושב בחדרו וחולם על הצלחה. הוא משתמש בסמים כדי להרגיע את הפחדים שלו ולהדוף את ביעותי הלילה. בסופו של דבר הוא זוכר להכרה ככוכב שתמיד ידע שהוא, וחי את חיי ה'סופרסטאר'... או שמא הוא עדיין חולם על שלב זה בחייו, ואנחנו רק חוזים כיצד נשמעים חלומותיו." "שני השירים הראשונים של האלבום הם הקדמה 1–2 על הראפר ומה הוא זומם. ישנו מונולוג פנימי עגום על הצלחה, החיסרון שבה, והקונפליקטים הפנימיים של קאדי, שם הוא מקבל בברכה את המאזינים באומרו שהם בתוך חלומותיו. Soundtrack 2 My Life הוא שיר נושא אמיץ יותר בו קאדי מצהיר "זהו פסקול חיי". בכל זאת הוא קובע כי משפחתו אינה רואה את העצב שבו, וכי הוא לא התנהג נכון מאז פטירתו של אביו. הרצועה השלישית, שמהווה חלק מהמחצית השנייה של המבוא, בעלת סגנון של החלל-החיצון אשר נובע בחלקו בתזמורת מתמרנת בצורת הסמפול הכהה, ומציג ראפרים המתנסים בצורות נכונות."
בעקבות פתיחת המבוא לרצועה השלישית, ישנו שיר שלישי נוסף בסקציית Man on the Moon: The End of Day שבו קאדי מרותק בעולם הבודד שלו. כמו במצבו הנוכחי, המוזיקה מעורפלת כראוי. פרק זה של האלבום הוא סקציית מריחואנה, בעוד בחלק הבא הראפר על חומרים פסיכדליים. Day 'N' Nite הוא נקודת המפנה של האלבום, בו ישנם מעברים מנושא האפרוריות של הבדידות אל החיוניות הנפשית. בין השירים ה'בהירים' יש את Enter Galactic, המנון דיסקו פסיכדלי בהשראת האזנה למוזיקה על ידי הפוסטל סרביס ביחד עם ידידה. Make Her Say מכיל סימפול מהלהיט Poker Face משנת 2009 של זמרת הפופ האמריקאית ליידי גאגא, ומשתתפים בו הזמרים קניה וסט וקומון. הוא לוקח חלק מרכזי בפזמון שובב וה'רע' של גאגא, והופך אותו להתייחסות למין אוראלי לא מזוקק, שהופך אותו ל'היפר קטצ'י, סינגל עם מבט קדימה'. השיר הסוגר באלבום הוא Up Up and Away, רצועה אסקפיסטית מסמים בעלת קצב שמח.
שבחים
Entertainment Weekly קרא ל-Man on the Moon: The End of Day "אלבום ההיפ הופ הטוב ביותר ב-2009" ואחד מאלבומי הבכורה הטובים ביותר של שנה. בעקבות "רצועת המפתח", Day 'n' Nite, קאדי היה אחד מתוך חמשת "פריצות השנה" של Entertainment Weekly. ג'יימס מונטגומרי מערוץ MTV כינה את האלבום "מוזר בצורה נפלאה", והוא דורג במקום ה-10 במצעד 20 האלבומים הטובים ביותר של 2009. מונטגומרי כתב כי שיתופי הפעולה, הקריינות המלאה בו והסיפורים המפורטים הם חלק מהסיבות שבזכותן הוא נכלל במצעד. מגזין Complex שבארצות הברית דירג אותו בתור האלבום הטוב ביותר של 2009. לפני צאתו הרשמית בתור סינגל, Pursuit of Happiness דורג במקום ה-15 ברשימת "השירים הטובים ביותר של 2009" של מונטגומרי, ו-Day 'n' Nite דורג במקום ה-15 במצעד "25 השירים הטובים ביותר של 2009" של מגזין הרולינג סטון. שני סינגלים מן Man on the Moon: The End of Day היו מועמדים לפרס גראמי בטקס גראמי ה-52. Day 'n' Nite היה מועמד לפרס בקטגוריות "שיר הראפ הטוב ביותר" ו"ביצוע הראפ הטוב ביותר", בעוד ש-Make Her Say היה מועמד לפרס בקטגוריית "ביצוע הראפ הטוב ביותר על ידי צמד או הרכב". הסינגל המוביל היה גם מועמד לשני פרסי היפ הופ של BET, ול"פרס המוזיקה האורבנית" אחד. Crookers Remix של Day 'n' Night העניק לקאדי את פרס הבריטפורט הראשון והיחידי שלו עד כה.
מגזין הרולינג סטון דירגו את האלבום במקום ה-459 ברשימת "500 האלבומים הגדולים בכל הזמנים" אשר הרכיבו בשנת 2020, לאחר שני גרסאות שנוצרו בעבר. בשנת 2022 האלבום דורג במקום ה-*90 ברשימת 200 אלבומי ההיפ-הופ הטובים ביותר בכל הזמנים של מגזין רולינג סטון. בסקר השנתי של Pazz & Jop שנערך על ידי מגזין הוילג' ווייס, האלבום התברג במקום ה-136 ברשימת 1000 האלבומים הטובים ביותר לשנת 2010.
הוליווד הילס
הוליווד הילס (באנגלית: The Hills) היא תוכנית מציאות טלוויזיונית אמריקאית שנוצרה על ידי אדם דיוולו. התוכנית שודרה בערוץ המוזיקה MTV בין השנים 2006 ל-2010. בישראל משודרת הסדרה ב-HOT3 וב-HOT VOD.
רקע כללי
הסדרה עוקבת אחר חייהם של מספר אנשים החיים בלוס אנג'לס. הסדרה החלה לעקוב אחר חייה של כוכבת הסדרה לגונה ביץ' לורן קונראד, אך לאחר חמש עונות החליטה קונראד לעזוב את הסדרה. מי שנבחרה להחליפה הייתה קריסטין קלאברי.
בסוף העונה הרביעית עזבה גם השחקנית ויטני פורט לניו יורק וכעת מככבת בסדרת ספין אוף משלה בשם "הסיטי", שאף משודרת ב-HOT. בארץ הופקה גם הסדרה "TLV - עושים את תל אביב" ששואבת השראתה מ"הוליווד הילס".
במצעד 100 הסדרות הטובות ביותר ב-25 השנים האחרונות של מגזין הבידור "Entertainment Weekly" הגיעה הסדרה למקום ה-82.
עונה 1 (31 במאי 2006 – 2 באוגוסט 2006)
בתחילת הסדרה לורן עוברת ללוס אנג'לס ומתגוררת יחד עם חברתה הטובה היידי. לורן מוצאת עבודה במגזין האופנה לנוער "Teen Vogue" שם היא עובדת לצידה של וויטני והשניים הופכות לחברות קרובות, והשתיים מתחברות לאודרינה.
בסוף העונה לורן מקבלת הצעה לעבור התמחות בפריז, והיא מתקשה לבחור בין זה לבין קיץ עם ג'ייסון שהשכיר בית בחוף. לבסוף היא בוחרת בג'ייסון. וויטני נוסעת לפריז במקומה. אודרינה והיידי חוגגות את הקיץ בתור רווקות.
עונה 2 (15 בינואר 2007 – 2 באפריל 2007)
העונה מתחילה בסוף הקיץ כאשר לורן נפרדת מג'ייסון. היא נאלצת להשקיע יותר מאמצים בעבודתה כדי לזכות בהערכת הדרג הבכיר שוב, לאחר שויתרה על ההתמחות.
וויטני מתמודדת על תפקיד בכיר יותר בניו יורק אך לא מתקבלת. היידי מתחילה לצאת עם ספנסר, למורת רוחה של לורן. לאחר שהיידי מגלה שספנסר אינו אמין השניים נפרדים אך לאחר זמן קצר חוזרים.
לורן שמרגישה את הריחוק בינה להיידי מתקרבת יותר ויותר לאודרינה. בסוף העונה היידי עוברת לגור עם ספנסר כשהיא יודעת שביצוע מהלך זה יביא לניתוק יחסיה עם לורן. אודרינה עוברת להתגורר יחד עם לורן.
עונה 3 (13 באוגוסט 2007 – 12 במאי 2008)
העונה מתחילה כאשר לורן מתמודדת עם שמועה לגביה שהופצה על ידי היידי וספנסר, הם מצידם מכחישים שהפיצו אותה. וויטני מקודמת בעבודתה ב"Teen Vogue", ולורן זוכה להערכה מחדש בעבודתה לאחר שהיא נשלחת לפריז יחד עם וויטני.
לורן מתקרבת יותר לחברתה מהילדות, לו, והן מחליטות לשכור דירה יחד ומזמינות את אודרינה לגור ביחד איתן. במהלך הזמן נוצר מתח בין לו ואודרינה שחזרה לצאת עם ג'סטין, מה שיוצר עוד מתחים בין השתיים.
היידי מקודמת בעבודתה ונוצרים קשיים בינה לבין ספנסר לאחר שהציע לה נישואין. השניים יוצאים להפסקה ביחסיהם וספנסר עובר לגור אצל אחותו, סטפאני, שהתחברה ללורן לאחר שמתגלה שהן לומדות ביחד.
בסוף העונה היידי נוסעת לווגאס לנסיעה עסקית יחד עם מנהליה, וספנסר ששומע על כך מגיע אחריה. היידי שמה את עבודתה בסיכון בכך שהיא חוזרת יחד איתו. אודרינה מתווכחת עם לורן ומאשימה את לו בריחוק שלהן.
עונה 4 (18 באוגוסט 2008 – 22 בדצמבר 2008)
לורן מסתגלת לחיים בביתה החדש, ובמקביל אודרינה מחפשת מקום חדש לגור בו לבדה אך לבסוף משלימה עם לו.
לאחר שניהלה רומן קצר עם ברודי, לורן מחליטה שהיא בשלה מספיק להתחיל לצאת ויוצאת עם אהובה מהתיכון, דאג. אודרינה חוזרת לג'סטין ועוברת לדירה משלה. אודרינה רבה עם לורן לאחר שהיא שומעת שמועה שניהלה קשר עם ג'סטין.
הולי, אחותה של היידי עוברת לגור אצל היידי וספנסר עד שתוכל להסתדר. ספנסר לבסוף משכנע את היידי ומצליח להעיף את הולי מהדירה. לאחר שספנסר מבקר את היידי באירוע של העבודה, היידי נמצאת שיכורה ומפוטרת מעבודתה.
במטרה לשמור אותה רק לעצמו, ספנסר מפתיע את היידי בטיול לקאבו שם הם מתחתנים. וויטני מתקדמת בעבודתה אצל קלי קוטרון ונוסעת לניו יורק לעבוד שם באופן קבוע. בסוף העונה סטפאני משכנעת את ספנסר לערוך להיידי חתונה גדולה כמו שרצתה, ולורן נפרדת מוויטני.
עונה 5 (6 באפריל 2009 – 1 בדצמבר 2009)
פרקים 71-90 (20 פרקים). החלה ב-6 באפריל 2009 והסתיימה ב-1 בדצמבר 2009.
חלק 1
בתחילת העונה לו ואודרינה עורכות ללורן מסיבת הפתעה והיידי, שלא הוזמנה, מגיעה. ספנסר נקלע לקטטה עם קמרון, בן הזוג לשעבר של סטפאני, לאחר שהוא מגלה לה שספנסר התחיל עם הברמנית.
היידי, שמגלה על הקטטה, פונה ללורן לעצה. ספנסר נעזר בברודי והיידי נוסעת לקולרדו. לורן משיגה לסטפאני ראיון עבודה, בו היא לא מצליחה. היידי וספנסר הולכים לטיפול זוגי, ואודרינה מתחילה עם ברודי - אך חברתו קוטעת זאת.
אודרינה נפרדת מג'סטין, והיידי נפגשת עם סטייסי הברמנית. קלי מחייב את לורן לפטר את סטפאני. לורן נדהמת לשמוע שלו ואודרינה מתכוונות ללכת לחתונה של היידי. ספנסר מתקשר ללורן ומבקש את סליחתה.
חלק 2
קריסטין פותחת מלחמה ומתחילה עם ג'סטין מול פניה של אודרינה. ספנסר מצליח לריב עם היידי, לאחר שקנה בית בלי להתייעץ איתה.
ג'סטין מעמיד את קריסטין במקומה במסיבת יום הולדת לברודי. היידי לוחצת על ספנסר בקשר להבאת ילדים לעולם. ג'סטין מסדר את ההדורים בינו לבין קריסטין.
היידי וסטפאני מקיימות "התערבות" לגבי הולי ובעיית השתייה שלה, ברודי וג'ייד ממשיכים לריב. ג'סטין מסיים את היחסים עם אודרינה לתמיד.
בסוף העונה קריסטין וג'סטין מחליטים לקחת את היחסים ביניהם לשלב הבא. ספנסר והיידי ממשיכים לריב בקשר לתינוק, וברודי מבין שאולי עוד נשארו לו רגשות כלפי קריסטין.
עונה 6 (27 באפריל 2010 – 13 ביולי 2010)
היידי חושפת את הניתוח הפלסטי המקיף שעברה בפני משפחתה. ברודי מתחיל להימשך לאודרינה, וספנסר גורם למהומה לאחר שהוא מתעצבן על הולי במועדון.
אודרינה מפתחת מערכת יחסים עם ריאן, ולאחר זמן קצר הם רבים בגלל רגשותיה כלפי ברודי. לו מסדרת לסטפאני פגישה עיוורת, וכל הבנות מחליטות לנתק את היידי וספנסר מחייהן לאחר המריבה עם ברודי ואודרינה.
ברודי מעמיד את יחסיו עם קריסטין בסכנה, כאשר הוא מתחיל לצאת עם בחורה אחרת. אודרינה נפגשת עם ג'סטין ויחסיה עם ראיין עומדים למבחן. אודרינה חוגגת יום הולדת וקריסטין נקלעת לקטטה עם אלי.
פשוט ככה
פשוט ככה (באנגלית: ...And Just Like That) היא סדרת דרמה קומית אמריקאית, המהווה הפקה מחודשת של HBO Max לסדרת הטלוויזיה "סקס והעיר הגדולה". עונתה הראשונה החלה ב-9 בדצמבר 2021.
במרץ 2022 הסדרה חודשה לעונה שנייה.
התפתחות בעקבות הפרק הראשון
הפרק הראשון, אשר שודר ב-9 בדצמבר 2021, כלל תפנית עלילתית ובה מר ביג מת במפתיע. ביג נפטר מהתקף לב בעקבות אימון ברכיבה על אופניים נייחים מתוצרת חברת "Peloton". למחרת השידור צנח ערכן של מניות החברה. בתגובה, נקטה הנהלת החברה שני צעדים. ראשית, רופאה קרדיולוגית, יועצת החברה לקרדיולוגיה מונעת, פרסמה הצהרה בה קבעה שאין קשר בין ציוד החברה לבין מותו של ביג, וכי האשמה נעוצה באורח חייו הראוותני. בנוסף להצהרה, העלתה חברת "Peloton" לחשבונות המדיה החברתית שלה פרסומת הקורצת לפרק. ואולם, הפרסומת, העושה מחווה לדמות שמגלם כריס נות', הוסרה ימים ספורים אחר כך, ב-16 בדצמבר, עם פרסומן של טענות שתי נשים, על כך שנות' אנס אותן בעבר, האחת בשנת 2004, והשנייה – בשנת 2015.
פיתוח
בחודש דצמבר 2020 דווח שחידוש של הסדרה המקורית נמצא בפיתוח ב-HBO Max, כסדרה של 10 פרקים בני חצי שעה כל אחד, ייתכן ללא דמותה של סמנתה ג'ונס, המגולמת בסדרה המקורית על ידי קים קטרל. הסדרה עלתה לשידור ב-9 בדצמבר 2021, כששני הפרקים הראשונים זמינים באופן מיידי והשאר יצאו לאור על בסיס שבועי.
ליהוק
עם ההודעה על תחילת העבודה על הסדרה, שרה ג'סיקה פארקר, סינת'יה ניקסון וקריסטין דייוויס הודיעו כי ישובו לשחק את דמויותיהן מהסדרה המקורית. בחודש מאי 2021 שרה רמירז לוהקה בתפקיד ראשי, בעוד כריס נות' היה עתיד לחזור על תפקידו מהסדרה המקורית. ב-9 ביוני 2021, מריו קנטוני, וילי גרסון, דייוויד אייגנברג ואוואן הנדלר כולם הצטרפו לצוות השחקנים כדי לחזור על תפקידיהם. ביולי 2021, שריתה צ'ודהורי, ניקול ארי פרקר, קארן פיטמן ואייזק קול פאוול הצטרפו לצוות השחקנים בעוד אלכסה סווינטון, קרי צ'קינו, ניאל קנינגהם וקתי אנג לוהקו בתפקידים לא ידועים וברנדה ואקרו ואיבן הרננדז לוהקו תפקידים חוזרים. בחודש אוגוסט 2021, ג'ולי האלסטון לוהקה בתפקיד אורח בעוד כריסטופר ג'קסון ולרוי מקליין לוהקו לתפקידים משניים. גארסון שגילם את סטנפורד בלאץ' מהסדרה, נפטר ב-21 בספטמבר, שלושה חודשים בלבד לאחר חזרתו לסדרה. ב-8 בנובמבר 2021, בובי לי הכריז בפוסט באינסטגרם שיש לו תפקיד קטן בחידוש.
צילומים
שלב הצילומים החל ביוני 2021 במנהטן שבניו יורק, והסתיים ב-6 בדצמבר 2021 באותה שנה.
מיקה בן שאול
מיקה בן שאול (נולדה ב-18 ביולי 1990) היא משוררת ושחקנית ישראלית. יוצרת המופע "לסביהונסט" בתיאטרון הבימה.
ביוגרפיה
בן שאול נולדה בניו יורק, ארצות הברית, ועלתה לישראל עם משפחתה בגיל 5. כשהייתה בת 14 שבה עם משפחתה לארצות הברית, לפאלו אלטו בקליפורניה. כעבור ארבע שנים חזרה לישראל על מנת להתגייס לצה"ל. בשירותה בצה"ל הייתה מפקדת וסמלת של חיילי מקא"ם בבסיס חוות השומר.
בשנת 2011 החלה לימודי משחק בבית הספר למשחק ולתיאטרון בית צבי, אותם סיימה בשנת 2014 עם ציון לשבח בתחרות מלגות על שם אוהד ניסים, וכזוכת תחרות המלגות על שם הדסה ורפאל קלצ'קין. בשנים אלה הופיעה בתפקידים ראשיים ב-10 הצגות שונות במסגרת תיאטרון בית צבי, ובהצגה נוספת בתיאטרון הספרייה.
בשנת 2015 הייתה בין היוצרות והמשתתפות של המופע "שלוש סיבות" – מופע שירי משוררים גאים שהוצג בצוותא תל אביב, לאחר שנחל הצלחה קודם לכן במסגרת פסטיבל התרבות במרכז הגאה בתל אביב. במופע השתתף גם הסופר והמשורר האיראני פיאם פילי, שנמלט מאיראן בשל היותו הומוסקסואל, וכתב על כך ביצירתו.
עוד בשנה זו השתתפה מיקה במחזה "אסירות תודה" שהוצג באוניברסיטת תל אביב בבימוי אנה מינייב, תלמידת תואר שני לבימוי בחוג לאמנות התיאטרון באוניברסיטה.
בקיץ 2016 יצרה את המופע "לסביהונסט" – מופע שירים ומערכונים מקוריים על נשים שאוהבות נשים, בהפקת רעות נגר, שבו היא משחקת בתפקיד ראשי. המופע הוצג תחילה במרכז הגאה בתל אביב-יפו, ולאחר מכן בתיאטרון הלאומי "הבימה" ובתיאטראות בכל רחבי הארץ. נכון לאוקטובר 2019 הוצג המופע 54 פעמים.
בשנה זו החלה לפרסם שירים מפרי עטה בעמוד בשם "שירי מיקה", ברשתות החברתיות פייסבוק ואינסטגרם. ספרה הראשון, "בואי לעמוקים", ובו אסופה משירים אלה יצא לאור באותה שנה. מיקה ממשיכה לפרסם משיריה גם ברשתות החברתיות, ונכון לפברואר 2022 מונה עמוד הפייסבוק "שירי מיקה" כ-48 אלף עוקבים ועמוד האינסטגרם כ-113 אלף.
בשנת 2017 נבחרה לאחת מעשר תגליות השנה בתרבות באתר "סלונה" – פורטל הנשים והבלוגים הגדול בישראל.
בשנת 2018 סיימה לימודי תסריטאות ב"חשיפה" – בית הספר לאומנויות התקשורת, הטלוויזיה והמולטימדיה של האוניברסיטה הפתוחה. בחנוכה של אותה שנה, ובפורים 2019 שיחקה במחזמר הילדים "הברווזון המכוער".
במאי 2019 יצא לאור ספרה השני, "בטחי בקולך", וביוני 2021 יצא לאור ספרה השלישי, "כספר פתוח". בנוסף היא מופיעה ברחבי הארץ עם מבחר משיריה.
חיים אישיים
נכון ל-2022, מתגוררת בתל אביב.
קישורים חיצוניים
ביקורות
חורבת חנות
חוּרבַת חָנוֹת (בערבית: ח'רבת אל-ח'אן) היא חורבה במורדות הרי ירושלים לקראת המעבר לשפלת יהודה, כקילומטר ממערב למושב מטע. החורבה, הייתה אכסניה לעוברי דרכים (חאן) מן התקופה הממלוכית, האכסניה שירתה את העוברים בדרך הקיסר, שהייתה חלק מהדרך הרומית מירושלים ובית לחם אל השפלה ואל בית גוברין, והפסיקה לתפקד במהלך התקופה העות'מאנית בארץ ישראל. באתר רצפת פסיפס צבעונית של כנסייה מהתקופה הביזנטית, גת ובריכת אגירה.
טקס פרסי האקדמיה הבריטית לטלוויזיה 2004
טקס פרסי האקדמיה הבריטית לטלוויזיה 2004 נערך ב-18 באפריל במלון גרוסוונור האוס בפארק ליין שבלונדון. את הטקס הנחתה דאווינה מקול והוא שודר למחרת ברשת ITV.
חורבת חנות
רצפת הפסיפס
בחפירה ארכאולוגית שהתקיימה ב-1986 התגלה שלפני החאן התקיימה במקום כנסייה ביזנטית מן המאה ה-6. מהכנסייה נותרה רצפת פסיפס נאה הכוללת כתובת הקדשה, ציורים של שריגי גפן, כלים עם פירות ודמויות אדם וחיה שהושחתו.
הרצפה מורכבת משני ספינים. בספין המערבי, הקדום יותר, מופיעות שורות של מדליונים, חמישה בכל שורה, עשויים שריגי גפן המאוכלסים בכלים ובעלי חיים. תיאורי בעלי חיים הושחתו בפעילות איקונוקלאזם. באחד המדליונים שרד קיליקס המכיל פרות מעוגלים, כנראה, תפוחים אדומים, המעורמים בצורה מסודרת בכלי.
הספין המזרחי מורכב מ-12 משושים צבעוניים בתבנית 3X4, ביניהם חסומות צורות דמויות קונכייה. המשושים מאכלסים ציורים של בעלי חיים שהושחתו. באחד מן המצולעים מעוטר סל קלתוס המכיל ארבעה פירות עגולים, כנראה תפוחים. העיצוב מזכיר את התפוחים שתוארו ברמת דיוק גבוהה יותר מקפלת הקבורה הארמנית מרחוב הנביאים בירושלים.
בקצה הספין המזרחי הייתה כתובת הקדשה, שהושחתה בשנת 2012, כתובה ביוונית עתיקה בשילוב אבנים שחור ולבן. וזו לשונה:
השחתת הכנסייה
במהלך שנת 2012 הפסיפס הושחת ועל קירות המבנה רוססו הכתובות "עומק ההרס כעומק החילול" ו "שוקה אתה הבא בתור" כאשר שוקה מתייחס ליהושע (שוקה) דורפמן, מנכ"ל רשות העתיקות.
מסורת בדבר מקום קבורת גלית הפלשתי
הנוסע הצרפתי ויקטור גרן ביקר במקום ב-1863 ותיאר גל אבנים בגובה שבעה מטרים ובקוטר של תשעה מטרים, ששרידיו ניכרים גם כיום. לפי מסורות שונות זהו מקום מותו וקבורתו של גֹליָת הפלישתי.
סטיגמה בבריאות הנפש
סטיגמה בבריאות הנפש היא סטיגמה, כלפי אנשים עם מגבלה נפשית, ובני משפחותיהם, ולעיתים גם של אנשים עם מגבלה נפשית כלפי עצמם. התיוג של אנשים עם מוגבלות פסיכיאטרית הוא סטטוס דומיננטי המשפיע רבות על חייו האישיים והחברתיים של אנשים עם מגבלה נפשית. סטטוס זה מאפיל לעיתים קרובות על שאר ממדי הזהות של הפרט. כתוצאה מכך אנשים עם מגבלה פסיכיאטרית נאלצים להתמודד מול שתי חזיתות: הסימפטומים של המחלה והטיפול בה, העלולים לפגוע בעצמאותם ובאיכות חייהם; והחברה, שחלק מחבריה מחזיקים בעמדות שליליות כלפי המתמודדים ופוגעים בהזדמנויות החיים שלהם.
ארווינג גופמן הטביע את השימוש במושג סטיגמה בהקשר של בריאות הנפש. גופמן תיאר שלושה מקרים שבהם החברה יכולה להטביע סטיגמה בפרט:
ב. כאשר מוצמדת לפרט תווית של ליקוי באישיות כמו מחלה נפשית, התמכרות או נטייה מינית לא מקובלת;
לדברי גופמן, בכל אחד ממקרים אלה היחיד היה יכול לקיים אינטראקציה חברתית תקינה לולא הוצמדה לו תווית שפגעה בסיכוייו להשתלב במסגרת חברתית סבירה. גופמן ציין שהתרבות האנושית נוטה לייחס קשת רחבה של פגמים על סמך הליקוי שאליו מוצמדת הסטיגמה. למשל, לעיתים קרובות נושא התווית ירצה להתגונן מפני התגובה החברתית על מצבו, ובמצבים אלה התגובה עשויה לעיתים להתפרש כביטוי של "המום" שלו, כלומר כביטוי של "מחלתו". לא זו בלבד אלא שלרוב מתקיים תהליך של "קבלה", שבו היחיד משלים עם התווית שהוצמדה לו ומתנהל בצורה שהחברה מצפה ממנו להתנהל. בהתייחס לחולי נפש, טען גופמן שהחולה היה יכול לקיים אורח חיים מלאים ומספקים למרות רגישותו, לולא הוצמדה לו התווית של "חולה נפש".
סטיגמה כלפי המתמודדים עם מוגבלות פסיכיאטרית
המחקר בתחום הסטיגמה כלפי אנשים עם מוגבלות בכלל ועם מוגבלות פסיכיאטרית בפרט, מראה כי הסטיגמה מהווה מכשול מרכזי בשיקום, בהחלמה ובאינטגרציה חברתית. הסטיגמה כלפי המתמודדים באה לידי ביטוי בעיקר בסטראוטיפים הבאים: אנשים המגיבים לסטראוטיפים האלו חשים בין השאר פחד, כעס, סלידה, דחייה ורחמים.
לסטיגמה כלפי המתמודדים עם מגבלה פסיכיאטרית השלכות שליליות רבות. היא פוגעת בתחושות הרווחה והערך עצמי של האנשים שחלו, משפיעה על נכונותם להכיר במחלה, ומכאן גם על מידת נכונותם לפנות ולקבל טיפולים שונים. בנוסף לכך, הסטיגמה גורמת להרחקתם של המתמודדים עם מחלה פסיכיאטרית מהחברה, על ידי דחייתם מהחברה וגם מאחר שהם בעצמם נוטים להתרחק מאחרים בשל החשש מדחייה. התרחקות שכזו עלולה בתורה להוביל לדלדול הרשת החברתית של המתמודדים עם מחלה פסיכיאטרית, לגרום להם לבדידות קשה, ובכך לחבל עוד יותר בסיכויי השתקמותם.
סטיגמה משפחתית
מחלה פסיכיאטרית ממושכת היא בעלת השלכות רבות ומשמעותיות, לא רק על המתמודדים איתה, אלא גם על המערכת המשפחתית כולה - מדובר בקשיים נפשיים ובעיות רגשיות שלצידן עלולים להופיע גם מצוקה כלכלית, קשיים פיזיים, אובדן תמיכה חברתית ועוד.
לסטיגמה כלפי בני המשפחות שני מקורות עיקריים:
הסטיגמה כלפי בני משפחותיהם של המתמודדים עם מגבלה פסיכיאטרית מעצימה את הנטל האובייקטיבי והעומס הרגשי, הכבדים ממילא, שהם חוֹוים בעקבות הטיפול בקרוב המתמודד. כך, למשל, עלולה הסטיגמה לגרום להתרחקות של אנשים קרובים ולמנוע מבני המשפחה את התמיכה הרגשית והסיוע שלה הם זקוקים, ואף להציב אותם מול הצורך להתמודד עם האשמות, הצקות, חוסר הבנה והעדר אמפתיה מצד סביבתם החברתית. בנוסף לכך, הסטיגמה החברתית עלולה לעבור תהליך של הפנמה, ולהופיע אצל בני המשפחות כסטיגמה עצמית. כך, הורים של המתמודדים עם מגבלה פסיכיאטרית עלולים להפנים את מערכת התפיסות השליליות הקיימת כלפיהם בחברה ואלה יופיעו בצורת תחושות של אשמה ובושה שיפגעו בדימוי ובתחושת הערך העצמי שלהם. על אף העדויות כי הסטיגמה מסכנת הן את האדם המתמודד עם מגבלה פסיכיאטרית והן את בני משפחתו, הנושא נחקר מעט.
סטיגמה ציבורית
סטיגמה ציבורית היא הצורה בה אנשים בחברה מתייחסים לקבוצה חברתית על פי הסטריאוטיפים והדעות הקדומות הקיימות כלפי אותה קבוצה. לפי המודל של המכניזם הסטיגמה כוללת שלושה שלבים:
לעיתים הסטיגמה והאפליה, הן תופעות חברתיות בעלות עוצמה העלולות לפגוע בתהליך השיקום של המתמודד. האחריות לשיקום אינה רק של המתמודד, אלא גם של משפחתו, הקהילה והחברה שמקיפים אותו. מניעת סטיגמה כוללת שינוי עמדות ואימוץ עמדות חיוביות של: החלמה, השגת מטרות חיים והעצמה אישית.
החלמה - אין פירושה שהמוגבלות נעלמת, אלא מתרחשת בנייה של זהות אישית וחברתית מתוך הכרה במוגבלות. אנשים המתמודדים עם מגבלה פסיכיאטרית יכולים להחלים ואכן מחלימים.
השגת מטרות חיים - אנשים עם מוגבלות פסיכיאטרית מסוגלים לממש את הפוטנציאל שלהם בכל תחומי החיים.
העצמה אישית - אנשים המתמודדים עם מגבלה פסיכיאטריות מתפקדים בצורה הטובה ביותר כאשר יש להם שליטה על חייהם ועל התהליך הטיפולי והשיקומי שלהם.
במקביל לטיפוח עמדות חיוביות יש חשיבות רבה גם לעידוד הגדלת הזדמנויות החיים של המתמודדים בתחומי תעסוקה, דיור וטיפול בריאותי. פעולות אלה כוללות הנחיות למעסיקים ליצור סביבת עבודה נגישה כך שאדם עם מגבלה פסיכיאטרית יוכל לעבוד באופן מלא. הקצאת משאבים רבה יותר, התערבויות בקרב אנשי טיפול כדי למנוע גישה פטרונית כלפי המתמודדים ועוד.
טיפוח עמדות ומעשים חיוביים מהווה אנטי-תזה לסטיגמה ולאפליה החברתית והמוסדית כלפי מתמודדים. טיפוח העשייה בתחום החיובי מהווה אלטרנטיבה לסטיגמה, גם ברמת המחשבה וגם ברמת המעשה.
סטיגמה עצמית
הדרך בה פרט מתייחס לעצמו בהתאם לסטיגמה הקיימת כלפי הקבוצה אליה הוא משתייך. כלומר הפרט עלול להכיל על עצמו את הסטריאוטיפים והדעות הקדמות הקיימות כלפי הקבוצה. הפנמת הסטיגמה הציבורית העצמית עלולה לפגוע בדימוי ובערך העצמי ולגרום למתמודד לצמצם את קשריו החברתיים כדי למנוע דחייה ובושה. ישנן שלוש תגובות עיקריות להתמודדות עם מגבלה פסיכיאטרית מול הסטיגמה:
==== התערבות להפחתת סטיגמה עצמית ==== התערבות להפחתת סטיגמה עצמית, נקראת בשמה הרשמי והמלא באנגלית Narrative Enhancement and Cognitive Therapy או בראשי התיבות NECT היא התערבות שתכליתה לסייע לאדם עם מגבלה נפשית להפחית את הסטיגמה העצמית על ידי הרחבת סיפור החיים האישי אותו האדם מספר לעצמו, כך שיכלול גם מרכיבים שאינם קשורים למחלה ובפרט כאלה המבטאים חוזקות ויתרונות. כמו כן כוללת ההתערבות שימוש בכלים מתחום הטיפול קוגניטיבי, בעיקר כאלו הקשורים למחשבות אוטומטיות. NECT היא התערבות מבוססת ראיות שפותחה בארצות הברית ובישראל על ידי פיל יאנוס, פול לייסקר ודייוויד רועה ב-2011. ההתערבות מיושמת בארצות הברית וגם בישראל ונלמדת בבית הספר הארצי לשיקום שילוב והחלמה בבריאות הנפש בקריה האקדמית אונו.
השפעות השפה והשיח על הסטיגמה בבריאות הנפש
השפה היא מפתח לעולם התרבות שלנו. לשפה מתלווה מטען רגשי ולכן היכולת ליצור שפה ולחולל בה שינויים, מאפשרת לשנות את המציאות בה אנו חיים. הקשר בין שפה לסטיגמה הוביל למהלך של שינוי המינוח של מגבלה פסיכיאטריות בארצות שונות בעולם לאורך ההיסטוריה. בעברית, נקראו, בעבר, אנשים עם מוגבלות נפשית ״משוגעים״ או ״חולי נפש״. כיום, עם המעבר לשימוש ב"Peoples first language" שונה השם לאנשים עם מוגבלות נפשית או פסיכיאטרית ולבקשת תנועות סנגור שונות בקרב קבוצה זו שונה השם ל״מתמודדים״ או ״מתמודדים בבריאות הנפש״.
המונח המתאר מחלות פסיכיאטריות עדיין דורש חשיבה מחודשת. אדם המתמודד עם מגבלה פסיכיאטרית שונה מהותית מזה החולה בגופו, וזאת כי נפש היא ערטילאית ושוכנת בכל מקום ומשפיעה על כל תפקודי החיים. מחלה פיזית עוברת, מחלה נפשית נשארת כל עוד הנפש קיימת. לכן, רוב התוכניות בצימצום הסטיגמה מנסות למקד את המחלה באיבר מוגדר בגוף (המוח) על מנת להעביר את התפיסה המטפיזית לפיזית. הסטיגמה באה לידי ביטוי בנושאים כמו החלמה (זוהי מחלה שלא מחלימים ממנה), שליטה (מחלה מוחית מצמצמת את השליטה על ההתנהגות), העצמה אישית יורדת וסטיגמה עצמית עולה (הצפייה לחיים מלאים ומספקים יורדת גם בעיני המתמודדים וגם בעיני הציבור). מתוך כך, חשוב להוביל מהלך לשינוי טרמינולוגיה המתארת מחלות פסיכיאטריות. לאחר מכן, חשוב לפתח מערך של חינוך והסברה כדי שהשינוי ילווה בשינוי עמדות והתנהגות של הציבור.
סטיגמה והתאבדות: התאבדות יכולה להיות תוצא קיצוני ביותר של סטיגמה חברתית ועצמית. במהלך תהליך החברות אנו לומדים כי "נכי נפש" הם מסוכנים, מסכנים וכדומה. התפיסה הדטרמיניסטית לפיה ברגע שהתפרצה המחלה הנפשית נקבעים, העבר, העתיד וההווה של האדם דבר אשר עלול לגרום למחשבות אובדניות ואף להתאבדות. דירקהיים (1897), הוכיח כי שיעורי ההתאבדות הנמוכים אפיינו אנשים בעלי קשרים חברתיים חזקים. אנשים בודדים, שקשריהם החברתיים רופפים מועדים יותר להתאבדות. ניתן לראות את ההשפעה של כוחות חברתיים על התנהגות אנושית. לפי רציונל זה, לאור התפרצות מחלה או משבר על רקע פסיכיאטרי, הפרט עלול למצוא עצמו עם רשתות חברתיות מועטות ותמיכה מועטה, שבר שעלול לחזק מחשבות על מעשים אובדניים ולבצעם.
סטיגמה, תעסוקה ושיקום
בתעסוקה היא חשובה ומשמעותית בחיי הפרט בתחומים רבים. מעבר לעבודה כמקור פרנסה יש לה חשיבות בהשגת אינטגרציה חברתית, לקשירת קשרים חברתיים ולבניית הערכה עצמית. חשיבות התעסוקה אף מתחזקת אצל אנשים בעלי אינטגרציה חברתית נמוכה, המשתיכים בדרך כלל לקבוצות מיעוט בחברה- כגון קבוצת המתמודדים עם מחלות פסיכיאטריות. נוסף לכך, קבוצה זו מאופיינת באחוזי אבטלה גבוהים ביותר.
אחת הסיבות המשוערות להדרה החברתית ולאינטגרציה החברתית הנמוכה של קבוצה זו היא הסטיגמה כלפיהם, המורכבת מן הגורמים הבאים: סטריאוטיפים המציירים את המתמודדים כאנשים מסוכנים, בלתי צפויים, ילדותיים, חסרי אחריות ואשמים במחלתם. דעות קדומות המורכבות מרגשות כגון פחד וסלידה. התנהגות המורכבת מחוסר רצון ליחסי גומלין בתחומי החיים השונים. מרכיבים אלו של הסטיגמה אשר לפעמים מופנמים על ידי המתמודדים גורמים לפגיעה בדימוי ובערך העצמי ומהווים את החסם העיקרי לשיקום, להחלמה ולאינטגרציה חברתית.
שנים רבות רווחה האמונה כי יכולתם של המתמודדים להשתלב בעולם התעסוקה בשוק החופשי נמוכה מאוד. אמונה זו נבעה מהתפיסה כי הסימפטומים של המחלה ואופייה הכרוני פוגעים בתפקוד ולא מאפשרים תפקוד סביר בשוק העבודה. כתוצאה מכך בשנות ה-50 של המאה הקודמת התפתחו מסגרות תעסוקה מוגנות. הרציונל היה כי במסגרות אלו הם ירכשו את המיומנויות והכישורים לעבודה ולאחר מכן יעברו לשוק החופשי. ברוב המקרים האנשים נשארו שם רוב חייהם. בהמשך החל תהליך של התפתחות מודלי השמה שסייעו למצוא ולהחזיק עבודה גם בשוק החופשי. תהליך זה התרחש במקביל להתפתחות הגישות השיקומיות ולהעברת מרכז הכובד מאשפוז בבית חולים פסיכיאטריים לשילוב קהילתי ושינוי מסוים בעמדות האוכלוסייה כלפי מתמודדים. ב־1987 התפתח מודל התעסוקה הנתמכת התפתחות מודל זה ואחרים דומים המדגישים את חשיבות העבודה בתהליך השיקום וההחלמה הביא לשינוי בארץ ובעולם. שינוי המבטא אמונה כי המתמודדים מסוגלים לעבוד בשוק החופשי, זכאים לעבוד בעבודות עם עניין ואתגר וכמו כל אדם וזקוקים להכנסה כדי ליהנות מרמת חיים סבירה. שינוי זה מסמל התחלה של שינוי בתפיסת המתמודדים. עם זאת, השינוי עדיין בראשיתו ואחוז המתמודדים בשוק החופשי נמוך יותר וכן אחוז המעסיקים בעלי נכונות להעסיק מתמודדים נמוך יותר. חוק שיקום נכי נפש בקהילה (2000) הביא לשינוי משמעותי במספר הזכאים לסל שיקום ובתוכו להתפתחות משמעותית בנושא התעסוקה השיקומית.
מידת הסטיגמה הציבורית כלפי המתמודדים עם מגבלה פסיכיאטרית היא חסם עיקרי לתעסוקה עבורם, המשפיעה על רמת אבטלה גבוהה ומצב סוציו-אקונומי נמוך של אוכלוסייה זו למרות רצונם להשתלב בשוק העבודה. קבוצת המעסיקים היא קבוצת כוח אשר הסטראוטיפים והדעות הקדומות שלהם עלולה להשפיע על ההחלטה לקבלה או המשך העסקה של המתמודדים. הספרות המקצועית מראה על כך שמעסיקים נרתעים מלהעסיק מתמודדים. לאור זאת רוב המתמודדים מעדיפים לא לספר על מחלתם עקב החשש לאפליה, עובדה זו משמשת להם לרועץ משום שמושקעות הרבה אנרגיות בשימור הסוד ויש פחד מחשיפה, הדבר מקשה על התפקוד התקין.
מדידת סטיגמה
מדידת עוצמתה של הסטיגמה בבריאות הנפש מאפשרת לחוקרים ולאנשי בריאות הנפש ולאנשים עם מגבלה נפשית להבין טוב יותר חסמים מפני צמיחה אישית, וכן מסייעת להבין ממה מורכבת הסטיגמה, לאיזה מאפיינים באדם היא קשורה, ומה משקלו היחסי של כל מרכיב בתמונה הכוללת. מדידת הסטיגמה מאפשרת גם להבין טוב יותר מערכי השפעה הדדית בין האדם עם מגבלה נפשית לבין סביבות שונות בחייו (חברה, משפחה וכדומה), השפעה היכולה למתן את הסטיגמה או להגביר אותה. כיום קיימים כלים מחקריים וכלים קליניים להערכת סטיגמה מסוגים שונים (סטיגמה עצמית, סטיגמה משפחתית, וסטיגמה חברתית). כמו כן קיימים כלים למדידת סטיגמה האופיינית לקבוצות ספציפיות כמו אנשים החיים עם דיכאון, סכיזופרניה אנשים במצב אובדני ועוד.
שכיחות של סטיגמה
נתונים מ-2012 מצביעים על כך שבכל המדינות, הייתה הסטיגמה שהרגישו משיבים עם הפרעות דיכאון או חרדה גבוהה מזו שהרגישו משיבים עם תחלואה גופנית ללא דיכאון או חרדה. רמת הסטיגמה בישראל הייתה קרובה לזו של הארצות המתפתחות וגבוהה באופן מובהק מזו של מרבית הארצות המפותחות.
ניקו טקהאשי
ניקו טקהאשי סנדגורטה (ביפנית: 高橋センダゴルタ仁胡, בספרדית: Niko Takahashi Cendagorta; נולד ב-17 באוגוסט 2005 בקורנייה שבספרד) הוא כדורגלן יפני-ארגנטינאי-ספרדי המשחק בעמדת ההמגן השמאלי במחלקת הנוער של ברצלונה.
חיים אישיים
טקהאשי נולד בקורנייה שבספרד לאם יפנית ולאב ארגנטינאי.
קריירת מועדונים
טקהאשי גדל במחלקות הנוער של FCB פניאס, סן קוגאט וקורנייה. בשנת 2019 הצטרף למחלקת הנוער של ברצלונה.
קריירה בינלאומית
נכלל בסגל נבחרת יפן עד גיל 20 לטורניר גביע העולם עד גיל 20 בשנת 2023.
התגנבות יחידים (סרט קולנוע)
התגנבות יחידים הוא סרט דרמה ישראלי משנת 2010 בבימוי של דובר קוסשווילי שגם כתב את התסריט בשיתוף עם ראובן הקר המבוסס על הספר התגנבות יחידים של יהושע קנז משנת 1986.
עלילת הסרט מתרחשת בשנת 1956 במחלקה 3 בבה"ד 4 בטירונות כלל צהלי"ת של טירונים בעלי כושר קרבי לקוי (כ"ל) בעלי מוצא, השכלה ורקע שונה שמפקדיהם לא מתחשבים במיגבלותיהם ושואפים להפוך אותם לחיילים קרביים.
הצלם אמנון סלומון זכה בפרס אופיר על הצילום. כן היה הסרט מועמד לפרס אופיר על הבימוי, המוזיקה, התלבושות (רונה דורון), שחקן משנה (מיכאל אלוני) ושחקן משנה (אסף בן שמעון). הסרט זכה במקום ראשון בפסטיבל הסרטים הבינלאומי בוורשה.
תקציר העלילה
אלון (עוז זהבי) הוא קיבוצניק ששואף להיות בצנחנים וטוען שהביאו אותו לטירונות מוגבלים בטעות. לאחר שבעת אימוני לילה ירה לעבר צל חשוד, מתעלל בו המפקד בני (מיכאל אלוני), לוקח ממנו את הרובה הצ'כי ומצמיד אותו למקל.
אבנר גבאי (גיא אדלר) הוא ממוצא מזרחי וגם הוא עובר התעללות על ידי המפקדים לאחר שנמצא ישן בשמירה.
רסלר (אריאל וולף) הוא האשכנזי האינטלקטואל במחלקה. הוא מייצג את הצד האליטיסטי, האשכנזי והמעט מנוכר.
בחופשה הוא מזמין את אבנר למסיבה בביתו שם הוא מנגן בכינור. אבנר חש בפער החברתי ומנסה להתחבר עם זיוה (ליאל דניר) אך היא דוחה אותו ובוחרת ברסלר.
אפס אפס (בני אלדר) הוא הנשוי במחלקה ומצפה ללידת אשתו. הוא קצת פרימיטיבי בהתנהגותו ו"זוכה" להתעללות המפקדים.
מילר (רוי מילר) הוא עולה חדש מדבר עברית בקושי, לא חברותי וכולם מנסים להתרחק ממנו. הוא סובל מאפילפסיה ומת במהלך האימונים.
סמי (גל לב) הוא סוחר סמים ומצליח להעלים את הסמים שלו בעת בדיקת המשטרה הצבאית.
בעת האימון האחרון של התגנבות יחידים אל ראש הגבעה משם ממטירים עליהם המפקדים כדורי עץ, מצליח אלון להגיע לראש הגבעה ולהפתיע את המפקדים. הוא אומר לבני כי החליט להסתפק בקורס מ"כים ולא בצנחנים ומבקש מבני שיעזור לו בכך.
בסוף הטירונות מתבשר אלון ששובץ לקורס משטרה צבאית. בשביל אלון שלא יכול לראות את עצמו חוזר לקיבוץ במדי שוטר צבאי זה עלבון גדול שאינו יכול לסבול והוא יורה בעצמו.
ערוץ אל-אקצא
ערוץ אל-אקצא (בערבית: فضائية الأقصى) הוא ערוץ הטלוויזיה של תנועת חמאס. תוכניות הערוץ כוללות תוכניות חדשות, בידור ודת וכן תוכניות לילדים. הערוץ מנוהל על ידי שר הפנים של תנועת חמאס ברצועת עזה, פתחי חמד, ומשדר מעזה לחלקים שונים בעולם באמצעות תקשורת לוויינית.
הקמת הערוץ ופעילותו
התחנה החלה לשדר ב-9 בינואר 2006, לאחר ניצחונה הסוחף של תנועת חמאס בבחירות לפרלמנט הפלסטיני. ב-22 בינואר 2006 החליט התובע הכללי של עזה, אחמד אלמרני, לסגור את התחנה ששידרה ללא אישורים מתאימים, אולם החלטה זו לא נאכפה.
בעקבות העימותים בין חמאס לפת"ח והשתלטות חמאס על רצועת עזה ב-2007, הוגבלו מאוד שידורי ערוץ אל-אקצא מאזור יהודה ושומרון הנתון בשליטת הפת"ח, ולמעשה הוצא הערוץ מחוץ לחוק בטענה שהוא מסית "למלחמת אחים ולהרג" ומפיץ תרבות של "אלימות קיצונית ושנאה".
בדצמבר 2008, במהלך מבצע עופרת יצוקה, הופצץ בניין התחנה בעזה על ידי מטוסי צה"ל, אך התחנה המשיכה לשדר ממקומות אחרים. ביולי 2014, במהלך מבצע צוק איתן, הופצצו בשנית בנייני התחנה ברצועת עזה על ידי מטוסי צה"ל.
ב-12 בנובמבר 2018, תחת חילופי האש בין כוחות צה"ל לרצועת עזה, הופצץ בניין משרדי הערוץ בעזה על ידי חיל האוויר.
ביקורת
ערוץ אל-אקצא זוכה לביקורת בישראל ובעולם. גופי מעקב שונים הראו כי הערוץ מרבה לשדר תכנים אנטישמיים וגזעניים ומעודד לשנאת המערב וישראל ולשימוש באלימות וטרור.
לדברי הארגון היהודי-אמריקני, "הליגה נגד השמצה", תוכני הערוץ מקדמים פעילות טרור ומסיתים לשנאה של יהודים וישראלים. לדברי הליגה, תוכניות רבות של הערוץ משבחות ומעודדות אלימות ומיועדות דווקא לילדים. באפריל 2007 העלה הערוץ תוכנית ילדים חדשה בשם חלוצי המחר. במרכז התוכנית עמד שחקן מחופש למיקי מאוס שלימד את הילדים על שנאת המערב וישראל. בעקבות הביקורת על התוכנית נאלץ הערוץ להוריד את דמותו של מיקי מאוס, ולשם כך נאמר בתוכנית כי הוא נהרג על ידי "חוקר" ישראלי והפך לשהיד.
במאי 2008 השיב באסם נעים, שר הבריאות בממשלת חמאס, על האשמות באנטישמיות שהועלו נגד הערוץ. במכתבו לעיתון "הגרדיאן" טען נעים כי ערוץ אל-אקצא הוא תחנת תקשורת עצמאית וכי לעיתים קרובות היא אינה מייצגת את עמדתה של ממשלת חמאס או תנועת חמאס. כתב ה"גרדיאן", אלן ג'ונסון, אמר בתגובה, כי התחנה מופעלת על ידי חברת בראשותו של פתחי חמד האחראית גם לערוץ הרדיו המקומי ועיתון של תנועת חמאס בעזה. בנוסף טען ג'ונסון כי ב-2007 חסם חמאס את שידורי הטלוויזיה הפלסטינית, ולכן הטענה כי מדובר בערוץ עצמאי אינה נכונה.
ב-7 ביוני 2010 הורתה ממשלת צרפת על הפסקת שידורי הערוץ שעשו שימוש בלוויינים של חברה צרפתית שבסיסה בפריז. ההוראה באה לאחר אזהרה של הנציבות האירופית לצרפת להפסיק את השידורים המכילים תכנים של הסתה ושנאה. בעקבות כך הודיעה תנועת חמאס כי יצרה קשר עם חברת לוויינים מכווית ובכוונתה להרחיב את שידורי התחנה למדינות נוספות.
הוצאת הערוץ מחוץ לחוק
באוקטובר 2014 חתם מפקד כוחות צה"ל באיו"ש על הכרזה לפיה "ערוץ אלאקצא" הוא התאחדות בלתי מותרת, בהיותו חלק מארגון החמאס.
Pottiaceae
Pottiaceae היא משפחה של טחבי עלים. כיום מקובל להגיד שיש במשפחה כ-1,500 מינים, המהווים יותר מ-10% מכלל המינים הידועים של טחבי עלים בעולם. בארץ קיימים במשפחה 86 מינים, כמעט 50% מכלל המינים הידועים של טחבי עלים בארץ.
מיון
במשפחה מקובלת כיום חלוקה לחמש תת-משפחות ומתוכן ל-83 סוגים. מתוך התת-משפחות המוכרות קיימות בארץ רק שתיים המכילות 24 סוגים. מסיבה זאת במיון כאן, מלבד התת-משפחות מיוצגים רק הסוגים הקיימים בישראל. במידה וקיים שם עברי נהוג הוא כתוב בסוגריים.
קלוד ויז'ה
קלוד ויז'ה (בצרפתית: Claude Vigée, 3 בינואר 1921 – 2 באוקטובר 2020) היה משורר, מתרגם ומסאי ישראלי-צרפתי, שכתב בשפה הצרפתית ובניב האלזסי.
ביוגרפיה
קלוד ויז'ה נולד בשם קלוד אנדרה שטראוס (Claude André Strauss) או סטרוס (בהיגוי צרפתי), למשפחה יהודית אלזסית ותיקה ביישוב בישווילר (Bischwiller) (בגרמנית -בישוויילר) במחוז ריין תחתון. גדל בחבל אלזס והגדיר את עצמו בספרו "סרפדים שחורים" בצורה זו:. בבית דיברו בניב היהודי-אלזסי של הגרמנית. האווירה בבית הושפעה מהמתחים הזוגיים של ההורים ונטיית האם לדיכאון. אחרי שסיים לימודי תיכון במכללה הקלאסית בבישווילר ובתיכון "פוסטל דה קולאנז'" בשטרסבורג, ובחינות הבגרות, בשנת 1937 התחיל לימודי רפואה באוניברסיטת שטרסבורג אך נאלץ להפסיקם עקב פריצת המלחמה וכיבוש אלזס על ידי הנאצים. בין השנים 1940 - 1942 שהה בטולוז שם המשיך את לימודי הרפואה באוניברסיטה. באותה תקופה הצטרף לרזיסטאנס במסגרת קבוצת התנגדות יהודית ושמה "בני דוד" (שהפכה בהמשך לחלק מ"הצבא היהודי"). הוא התחיל לפרסם תחת שם העט "קלוד ויז'ה", כשהשם ויז'ה בא בצירוף המלים הצרפתיות "Vie, j’ai", שמשמעותן, "חיים - יש לי" (או "אני חי"). באותה תקופה הכיר בטולוז את ז'אן קאסו, בנז'מן קרמייה ואת פייר זגרס.
עקב הרדיפות נגד היהודים והמרדפים המשטרתיים, בנובמבר 1942 החליט יחד עם אמו להימלט לפורטוגל באמצעות האנייה "סרפה פינטו" לארצות הברית, שם פגש קרובי משפחה רבים. בארצות הברית עבד בעבודות מזדמנות, בין השאר כשוטף כלים ומלצר במסעדות. למד שפות וספרויות רומאניות באוניברסיטת המדינה של אוהיו בקולומבוס ובשנת 1947 סיים דוקטורט בספרות בנושא "הדמוני אצל גתה". אז נישא לדודניתו, יהודיה ממוצא אלזסי אף היא, אוולין מאייר, או כפי שכונתה, אווי. לזוג נולדו שני ילדים.
לימד ספרות צרפתית במספר אוניברסיטאות בארצות הברית, ביניהן אוניברסיטת המדינה של אוהיו, מכללת ולסלי ואוניברסיטת ברנדייס, על יד בוסטון, בה התמנה ראש החוג לשפות רומאניות. שם גדלו ילדיו. בשנת 1950 פרסם את קובץ שיריו הראשון.
בשנת 1959 חזר לצרפת והתיישב בפריז.
פרסם מאמרים ב"מרקור דה פראנס" וב"ייל פרנץ' סטאדיס" והרצה באוניברסיטת הרוורד.