cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
מאסטר (קולג')
במערכות אקדמיות מסוימות, מאסטר הוא שם התפקיד של האדם העומד בראש קולג' או מוסד אקדמי אחר. המוסדות העיקריים שבהם נהוג שם זה הם האוניברסיטאות בקיימברידג' ובאוקספורד. המאסטר הראשון של טריניטי קולג' בקיימברידג' היה ג'ון רדמן (1499–1551), שמונה לתפקיד ב-1546 על ידי הנרי השמיני. עוד מאות שנים אחר-כך היה המינוי מטעם המלך, על-פי התייעצות עם ראש השרים.
מונה קומפקטי חלש
בתורת הקבוצות, מונה קומפקטי חלש (Weakly Compact Cardinal) הוא סוג של מונה גדול. קיימות הגדרות רבות ושקולות לקומפקטיות חלשה: ניתן להגדיר מונה קומפקטי חלש על ידי תכונות קומבינטוריות, על ידי מונחים מתורת המודלים או באמצעות מונחי השתקפות.
מונה קומפקטי חלש הוגדר על ידי פול ארדש ואלפרד טרסקי בשנת 1961 במונחים קומבינטוריים. זמן קצר לאחר מכן, האנף (Hanf) וסקוט הוכיחו את השקילות בין ההגדרה הקומבינטורית של קומפקטיות חלש למושג ה-\Pi_1^1 אי-תאירות. בהמשך, האנף חקר לוגיקות אינסופיות והוכיח כי משפט הקומפקטיות החלש יכול לשמש כהגדרה אלטרנטיבית למונים קומפקטיים חלשים.
לאורך הערך נניח כי קיום מונה קומפקטי חלש הוא עקבי ביחס ל-ZFC.
תכונת החלוקה
מונה κ, שאינו בן מניה, ייקרא מונה קומפקטי חלש אם κ מקיים את תכונת החלוקה f: κ → (κ)2, כלומר, עבור כל פונקציה f: [κ] 2 → {0, 1} x קיימת תת-קבוצה H של κ בעוצמה κ, כך ש-f קבועה על 2[H]. קבוצה H כזו נקראת הומוגנית.
נעיר כי כאשר κ=ω, תכונת החלוקה מתקיימת כמקרה פרטי של הגרסה האינסופית למשפט רמזי, ולכן הוספנו את הדרישה כי κ אינו בן מנייה.
אם היינו דורשים את מלוא הכח של משפט רמזי כלומר את תכונת החלוקה f: κ → (κ)< ω היינו מקבלים מונה רמזי. מונים כאלו הם גדולים יותר וקיומם אינו מתיישב עם V=L.
תכונת העץ
מונה κ הוא קומפקטי חלש אם ורק אם κ אי נשיג ומקיים את תכונת העץ: עבור כל עץ שגובהו κ ועוצמת כל אחת מהקומות שלו קטנה מ-κ, קיים ענף בגודל κ.
הדרישה ש-κ יהיה אי נשיג הכרחית כדי לקבל שקילות עם התכונה הקודמת. התקיימות תכונת העץ ב-\omega_2 היא עקבית (אם כי חוזק ההתיישבות שלה הוא של קיום מונה קומפקטי חלש).
תכונת אי תאירות
פסוק מסדר שני הוא \Pi^1_1 אם הוא מהצורה: כאשר הכמת הכולל על X מכמת על פני כל תתי הקבוצות של המודל, והפסוק \phi הוא פסוק מסדר ראשון שמשתמש ב-X כפרמטר (האינדקס העליון מייצג את סדר השפה, כאשר 0 מתאים ללוגיקה מסדר ראשון. האינדקס התחתון מייצג את מספר חילופי הכמתים מהסדר המקסימלי).
המונה הקומפקטי-חלש הראשון אינו \Pi^1_2 אי-תאיר, כי ניתן לתאר אותו על ידי המשפט "לכל פונקציה מאוסף הזוגות הלא סדורים ל־{0,1} קיימת תת-קבוצה הומוגנית".
קומפקטיות בשפות אינסופיות
ניתן לאפיין מונים קומפקטים חלשים בעזרת מונחים מתורת המודלים. מאפיינים אלו העניקו למונים את שמם.
בלוגיקה מסדר ראשון, משפט הקומפקטיות מבטיח לנו שלאוסף גדול כרצוננו של פסוקים, אם לכל תת-קבוצה סופית מתוכו יש מודל, אז יש מודל עבור האוסף המלא.
הלוגיקה הסטנדרטית מסדר ראשון לא מאפשרת נוסחאות באורך אינסופי. לכן למשל, לא ניתן לנסח בשפה של שדות סדורים את העובדה שכל מספר ממשי חסום על ידי מספר טבעי (כלומר שהשדה הממשי הוא ארכימדי), ובהתאם יש מודל לא ארכימדי שמקיים את כל המשפטים מסדר ראשון אותם מקיים השדה הממשי (אנליזה לא סטנדרטית מנצלת את העובדה הזו).
דרך אפשרית להרחבת השפה היא מעבר ללוגיקה, בה אנחנו מתירים לכמת על פני סדרות באורך קצר מ-β של משתנים ולבצע גימום או אירור על פני סדרות נוסחאות באורך קצר מ-α. כאשר α,β הם 0א (קרי: אָלֶף אֶפֶס) מדובר בלוגיקה הסטנדרטית מסדר ראשון, אך כאשר אנחנו עוברים למונים גדולים יותר - יכולת הביטוי עולה משמעותית: כאשר α,β הם לא בני מנייה ניתן לבטא למשל את מושג הארכימדיות.
משפט הקומפקטיות החלש הוא הדרישה הבאה על השפה L: אם Σ קבוצת פסוקים ב-L שעוצמתה אינה עולה על κ, וכל תת-קבוצה שלה בעוצמה קטנה מ-κ היא עקבית, אז קיים מודל לכל Σ.
אם κ מונה קומפקטי חלש, אז השפה  מקיימת את משפט הקומפקטיות החלש. כמו כן, כאשר κ אי נשיג, והשפה מקיימת את משפט הקומפקטיות החלש κ קומפקטי חלש (ניתן לראות זאת למשל באמצעות תכונת העץ).
ממשפט הקומפקטיות החלש נובע שיש מודל M שמקיים: הבנייה של M נעשית כמו בהוכחה של משפט לוונהיים-סקולם העולה. כיוון שניתן לבטא ביסוס היטב (אי קיום סדרה יורדת אינסופית של סודרים) בשפה, נקבל כי M מבוסס היטב וניתן להניח כי הוא מודל טרנזיטיבי.
עובדה זו עומדת בבסיס תכונת אי-התאירות של מונים קומפקטיים חלש: נניח כי.
קבר הומאיון
קבר הומאיון הוא מתחם בניינים הבנוי בסגנון מוגולי ושוכן בניזאמודין מזרח שבניו דלהי. הקבר הראשי במתחם הוא זה של הקיסר הומאיון, שהיה הקיסר המוגולי השני. לצידו, כ-150 קברים של שליטים שמלכו אחריו. המתחם זכה למעמד של אתר מורשת עולמית מאונסק"ו ב-1993 והוא הדוגמה הקדומה ביותר בהודו לאדריכלות מוגולית. המאוזוליאום המצוי במתחם בנוי בסגנון הדומה לסגנונו של המאוזוליאום בטאג' מהאל באגרה.
היסטוריה
בתקופת שלטונה של שושלת העבדים המקום שימש כמבצר קילוקהרי שהיה עיר הבירה של הסולטאן מואיז אוד דין קאיקאבאד, שהיה נכדו של נאסיר אוד דין מחמוד (1268–1287).
קברו של הומאיון נבנה החל ב-1562 לפי פקודה של חמידה באנו בגאם, אלמנתו של הומאיון. האדריכלים שתכננו את המבנה היו האפגאנים סעיד מוחמד איבן מיראק גהייאטהודין ואביו מיראק הייאטהודין. בניית המתחם נמשכה שמונה שנים ובמהלכה נבנה גן בסגנון הפרסי - צ'אר באאה, שהיה הראשון מסוגו באזור. הקבר הראשי במתחם הוא זה של הקיסר הומאיון, וכן קבורים במקום אשתו הראשית חמידה באנו בגאם וכ-150 שליטים שמלכו אחריו. מספר הקברים הגבוה הוא הסיבה שלמקום הוענק הכינוי "הנקרופוליס של השושלת המוגולית".
עבודות השיקום שבוצעו על ידי קרן אגא חאן לתרבות הושלמו במרץ 2003, ואפשרו למים לזרום מחדש דרך התעלות שבגנים. המימון לעבודות היה ממוסדות הצדקה של אגא חאן עבור הודו. בנוסף, הקרן מבצעת עבודות שחזור בקבר הספר, מקום קבורתו של אביו של הומאיון בקאבול.
תיאור
הקבר עצמו נמצא במרכז גן גדול המחולק לרבעים בסגנון צ'אר-באג (צ'אר=4, באג=גן), שכל רבע מחולק לשמונה גנים. במתחם יש בריכות המחוברות על ידי תעלות. הכניסה הראשית למתחם נמצאת בצדו המערבי, אך הכניסה למבנה עצמו כמו במבני קבר מוסלמיים בהודו, נמצאת מצד דרום. בסמוך לקירות המזרחי והצפוני יש ביתן ומתקן רחצה, בהתאמה.
המאוזוליאום עצמו שוכן על מישור טראסי ובצדדים שלו יש תאים קטנים. מבחינה מבנית צורתו של המאוזוליאום היא מתומן בעל ארבע צלעות ארוכות וארבע קצרות. המאוזוליאום מכוסה על ידי כיסוי כיפתי כפול בגובה 42.5 מטרים עם קישוטי שיש.
המבנה עצמו רחב ונמוך יחסית למבנים הסובבים אותו. בכל הכניסות אליו יש קשתות רחבות וגבוהות המאפשרות לאור השמש לחדור אל תוך המבנה. מעל המבנה כיפה ראשית ובאגפיו כיפות משניות. בחזית המבנה בריכת מים.
החלק הפנימי של המאוזוליאום מתואר כחדר מתומן עם גג הבנוי ממקטעים קמרוניים המחוברים על ידי גלריות או מסדרונות. המבנה המתומן מאפיין גם את הקומה השנייה. המאוזוליאום מכוסה באבן חול אדומה המשולבת עם פסי שיש שחורים ולבנים.
בתוך החומה של המתחם כולו, בצד הדרום-מזרחי, נמצאת כיכר המתוארכת ל-1590 או 1591, וידועה בשם כיכר הספר.
טבח אמריטסר
טבח אמריטסר 1919 או טבח ג'אליאנוואלה באג הוא טבח שהתרחש בגן ג'אליאנוואלה (Jallianwala Bagh) שבאמריטסר במדינת פנג'אב שבהודו, ב-13 באפריל 1919, ובו הרגו 50 חיילי גורקה, בלוצ'ים ופתאנים בשרות צבא הודו הבריטית, מאות אזרחים הודים, מרביתם מבני הדת הסיקהית.
רקע
חוקי החירום שאסרו על התאספות קהל נותרו על כנם עוד מזמן מלחמת העולם. ברחבי פאנג'ב הלכו וגברו ביטויי המרי מתחילת אפריל 1919, והגבירו את החשש מהתפרצות מרי אזרחי גדול לקראת חודש מאי בו רבים מקציני אנגליה עולים לעיירות הקיץ בצפון המדינה. ב-10 באפריל 1919 הייתה מחאה בביתו של סגן נציב אמריטסר. המחאה הייתה בדרישה לשחרור שני מנהיגים עממיים של תנועת העצמאות ההודית שנעצרו. מאוחר יותר באותו יום הותקפו מספר בנקים ומבני ממשלה, כולל בית העירייה ותחנת הרכבת, והוצתו. האלימות המשיכה להסלים, והגיעה לשיאה במותם של לפחות חמישה אירופאים, כולל עובדי ממשלה ואזרחים. למחרת הותקפה מיסיונרית בריטית, מיס מרסלה שרווד, הופשטה ברחוב והוכתה למוות. ביומיים הבאים, העיר אמריטסר הייתה שקטה, אבל האלימות נמשכה בחלקים אחרים של פאנג'ב. קווי רכבת נחתכו, עמדות הטלגרף נהרסו, בנייני הממשלה נשרפו, ושלושה אירופים נרצחו. הממשל הבריטי החליט להעמיד את רוב המחוז תחת שלטון צבאי. החקיקה הגבילה חירויות אזרחיות, כולל חופש ההתאספות; מפגשים של יותר מארבעה אנשים נאסרו. במקביל קראו מנהיגי הקהילה לאספת מחאה בגן ג'אליאנוואלה שבלב אמריטסר, ליום ה-13 באפריל, בשעה 16:30.
היה זה יום חג מקומי. בבוקרו של יום זה, הפיץ הצבא הבריטי את הצו האוסר על התאספות המונים. מעטים שמעו על הפקודה, ודבר ההתאספות הובא לאוזני המפקד המקומי בריגדיר גנרל דאייר שהחליט למנוע את ההתכנסות המתוכננת.
גן ג'אליאנוואלה הוא מתחם בשטח של כ-200 מטר על 200 מטר, ובו אתר שרפת גופות ובאר גדולה. הגן מוקף חומה גבוהה הסוגרת אותו מכל עבר, פרט למספר פתחים שחלקם נעולים. אל הגן מוביל משעול צר ראשי אחד. אל המתחם הזה התכנסו על פי הערכות כעשרים אלף איש. דאייר, בנחישותו למלא את הצו כפי שהבין אותו, הגיע לפתח הגן עם חיילים רבים והעמידים אל מול הקהל האזרחי העצום בשורה רחבית של פתיחה באש, וללא מתן אפשרות לקהל להתפזר או לברוח, פתח באש מכוונת על הקהל.
הטבח
בטבח נהרגו 379 אזרחים ונפצעו למעלה מאלף נוספים, בידי הצבא הבריטי לאחר שנלכדו בכיכר ללא אפשרות יציאה בעת התכנסות לחגיגה. החיילים ההודים (סיפוי'ס) בפיקוד בריגדיר גנרל דאייר הבריטי, ירו על קהל סיקהי לא-אלים. ההתכנסות הייתה מנוגדת למותר על פי סמכויות החירום 1915 שנטל לעצמו המנהל הבריטי, ואושררו ב"חוק רוואלט" (Rowlatt Act) חודש לפני הטבח. ועדת חקירה בראשותו של הלורד האנטר, הוקמה כדי לחקור את הטבח. הדו"ח של הוועדה אמר שבריגדיר גנרל דאייר עשה טעות חמורה בפרשו באופן שגוי את רוח חוק רוואלט. רבים בבריטניה תמכו בדאייר. רודיארד קיפלינג, שטען שדאייר היה "האיש שהציל את הודו", החל קופת גמל שגייסה מעל 26,000 ליש"ט, כולל כסף שנתרם על ידי קיפלינג עצמו.
הטבח גרם לטראומה לאומית עמוקה, והוביל לכעס ציבורי, להפגנות ולמעשי אלימות כנגד הנוכחות הבריטית בהודו. מאהטמה גנדי מתח ביקורת הן על הפעולות של הצבא הבריטי והן על מעשי האלימות מצדם של ההודים שנעשו בעקבות הטבח. הוא כתב הצעת החלטה שהביעה גם תנחומים לקורבנות האזרחיים הבריטיים וגינתה את המהומות. ההצעה זכתה בתחילה להתנגדות בתוך המפלגה, אולם לאחר מכן נתקבלה בעקבות נאום של גנדי, בו הסביר כי כל אלימות היא מרושעת ואין אפשרות להצדיק אותה. הטבח והאלימות שבעקבותיו הובילו את גנדי להתמקדות בניסיון להשיג ממשל עצמאי מלא ושליטה בכל מוסדות הממשל ההודי, דבר שהתגבש למדיניות "סווארג'" שמשמעותה עצמאות מלאה- אישית, רוחנית ופוליטית.
אודהם סינג רצח בלונדון בשנת 1940 את סגן מושל חבל פונג'אב שהיה בין האחראים לטבח.
על פי ההיסטוריון מירון בנבנשתי, טבח אמריטסר ליכד את ההודים מאחורי גנדי ומחק סופית את היומרה הבריטית לשלטון נאור.
בריטניה מעולם לא התנצלה רשמית על הפרשה. רק בשנת 2013 הביע לראשונה ראש ממשלה בריטי עמדה בעניין. בעת ביקור שקיים בהודו ראש ממשלת בריטניה דייוויד קמרון, הוא אמנם לא מסר התנצלות רשמית אך הביע צער והבהיר כי הוא רואה בפרשה כתם שחור בהיסטוריה של בריטניה. ועידת מפלגת הלייבור הבריטית בסקרבורו העבירה פה אחד החלטה ב-24 ביוני 1920 בה היא מגנה את טבח אמריטסר כ"פעולה אכזרית וברברית" של קצינים בריטים בפנג'אב וקוראת לשפוט אותם.
הגן שבו התרחש הטבח, הנמצא בסמוך למקדש המוזהב (הארי-מנדיר סאהיב), הוא היום פארק לאומי קדוש.
אלברכט מרץ פון קירנהיים
אוברסט (אלוף-משנה) אלברכט ריטר פון מרץ פון קירנהיים (בגרמנית: Albrecht Ritter Mertz von Quirnheim; 25 במרץ 1905 – 21 ביולי 1944) היה איש צבא גרמני, מראשי קשר העשרים ביולי לרציחתו של אדולף היטלר ולהפלת המשטר הנאצי בגרמניה.
ביוגרפיה
מרץ היה בעל תפקיד בכיר ב"צבא המולדת", ענף של הוורמאכט שתפקידו לתכנן תוכניות ולארגן חיילי מילואים למקרה של התקוממות של עובדי כפייה ברייך, או כל מקרה חירום. בראש "צבא המולדת" עמד הגנרל פרידריך פרום. סגנו הגנרל פרידריך אולבריכט, היה מתנגד משטר פעיל, והמפקדה כולה שימשה את מטרת הקשר כנגד היטלר, בראשות הקולונל גראף קלאוס שנק פון שטאופנברג. התוכנית המרכזית להפעלת אנשי "צבא המולדת" הפכה למעשה לתוכנית להשתלטות צבאית של אנשי הקשר על הרייך השלישי, תחת שם הקוד "ואלקירי".
כאשר פוצץ שטאופנברג את הפצצה במפקדתו של היטלר, סייע מרץ לאנשי הקשר, והוציא ביחד עם הגנרל אולבריכט את הפקודות שנועדו להפעיל את "ואלקירי". ביחד עם אולבריכט ושטאופנרג עצר מרץ את הגנרל פרום, וניסה לפעול על מנת לקדם את מטרת הקושרים. עם זאת אנשי הקשר נכשלו במספר משימות בסיסיות, כגון השתלטות על תחנות הרדיו, דבר שהיה מונע את התפשטות הידיעה כי היטלר חי. פרום נמלט ממעצרו, ובערבו של יום ה-20 ביולי 1944, נעצרו הגנרל לודוויג בק שאמור היה לעמוד בראש המדינה הגרמנית לאחר הקשר, שטאופנברג, מרץ, ורנר פון האפטן (קצין שסייע לשטאופנברג בהטמנת הפצצה) ואולבריכט.
פרום היה להוט להראות כמי שפעל לדיכוי הקשר, ולהסתיר את העובדה כי מטה הקושרים פעל במפקדת "צבא המולדת" עליו היה מופקד. (הדבר לא עזר לפרום, והוא הוצא להורג על ידי היטלר בשל "פחדנות"). פרום נתן לגנרל בק את האפשרות להתאבד, ומשזה נכשל בניסיון ההתאבדות ירה בו אחד החיילים. לאחר מכן נתן פרום לשטאופנברג, מרץ, אולבריכט והאפטן לכתוב מכתבים לבני ביתם, העמידם לקיר בחצר בנדלרבלוק והוציאם להורג באמצעות כיתת יורים.
הר הולט (אנטארקטיקה)
הר הולט (באנגלית: Mount Holt) הוא הר נישא באי אלכסנדר שבאנטארקטיקה.
גובהו של ההר 750 מטרים מעל פני הים.
ההר ממוקם 9.2 קילומטרים מדרום - מזרח לרכס פיאנטס; 19.2 קילומטרים דרומית - דרומית-מערבית להר פונטידה, ו-7.4 קילומטרים צפונית-מערבית לפסגת גאלריוס.
גילוי ומיפוי ההר
ההר צולם מהאוויר על ידי משלחת החקר האנטארקטית רון, בין השנים 1947–1948.
ההר מופה על בסיס תצלומים אלה על ידי דרק סירל מסקר שטחי חסות איי פוקלנד בשנת 1960.
מקור השם
שמו של ההר ניתן לו על ידי הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים.
ההר נקרא על שמו של פרד ס. הולט, מצי ארצות הברית, מפקד טייסת VXE-6 במהלך מבצע הקפאה עמוקה בשנת 1976, ומפקד טייסת LC-130 בשנת 1975.
קסטרו
{{פירושונים| אישים ששם משפחתם קסטרו:
מקומות:
שונות:
לומאנה טרזור לואה לואה
לומאנה טרזור לואה לואה (בצרפתית: Trésor Lomana LuaLua; נולד ב-28 בדצמבר 1980) הידוע יותר בכינוייו "לואה-לואה" הוא כדורגלן עבר קונגולזי ששיחק בעמדות הקיצוני הימני והחלוץ ובנבחרת הרפובליקה של קונגו.
קסטרו
ראו גם
}}
אוטילה
אוטילה (בספרדית: Isla de Útila) הוא האי השלישי בגודלו בקבוצת איי המפרץ שבהונדורס, אחרי רואטאן (Roatán) וגואנאחה (Guanaja). האי נמצא כ-50 ק"מ מהחוף הצפוני של הונדורס, וידוע כאזור מומלץ לצלילה בזכות שוניות האלמוגים הרבות הנמצאות בסביבתו.
היסטוריה
עד 1550 נעשה האי בסיס לפעילות של שודדי ים שניצלו את המיקום כדי לשדוד ספינות מסע שהיו חולפות באזור בדרכן לאירופה. בין השנים 1550-1700 נשלטו האיים לסירוגין על ידי האנגלים והספרדים.
במחצית המאה התשע עשרה נאלצו האנגלים להחזיר את האיים להונדורס ששלטה כ-150 שנה באיים. במהלך אותה תקופה נלחמו הספרדים ופיראטים אנגליים על השליטה באיים, ששימשו לאספקת מזון ועצים, לסחר בעבדים ולחניות ביניים. עבדים שנשארו באיים לאחר שסירבו לחזור עם שוביהם יישבו את המקום ונקראים בני ה"גריפונה" (guarifuna). תושבים אלו הושפעו פחות מהתרבות הספרדית באזור, וההשפעה האנגלית עליהם הייתה חזקה יותר.
שפה
בגלל השפעתם הרבה של האנגלים באיים שפת התושבים המדוברת היא אנגלית, יותר מספרדית, אך אנגלית זו כמעט ובלתי מובנת לתיירים (דומה מאוד לאנגלית הדרומית של ארצות הברית)
כלכלה
עד תחילת שנות התשעים הכלכלה באי הייתה מבוססת על חקלאות ודיג.
תיירות
אוטילה עוברת תהליכים דומים לאלו שעברו על האי השכן רואטאן והופכת להיות אתר תיירות המושך צוללים רבים. קביעת הקונגרס הלאומי כי איים אלו יהיו חופשיים ממס, המריצה הקמת בתי ספר לצלילה. כיום ישנם באי כ-15 בתי ספר לצלילה, ועוד אתרי תיירות רבים. ישנם למעלה מ-60 אתרי צלילה הנמצאים סביב האי. קבוצת איי המפרץ ואוטילה בפרט נחשבת לאתר בו ניתן לצפות בכריש לוויתן במהלך השנה. להבדיל מהאי השכן, רואטאן, אוטילה מושך אליו בעיקר תרמילאים.
הנס פרוידנטל
הנס פרוידנטל (בגרמנית: Hans Freudenthal; 17 בספטמבר 1905 – 13 באוקטובר 1990) היה מתמטיקאי וסופר יהודי-גרמני שהוביל רפורמה בחינוך ובהוראת המתמטיקה במאה ה-20.
חייו
פרוידנטל נולד ב-1905 בגרמניה כבנו של מורה יהודי, והתעניין כבר בגיל צעיר במתמטיקה מורכבת. בגיל 18 החל בלימודי מתמטיקה גבוהים, ולאחר שסיים את הדוקטורט שלו עבר לאמסטרדם שבהולנד שם עבד כעוזרו של לויצן אגברטוס יאן בראואר, המתמטיקאי המפורסם. בעזרת אשתו ההולנדית-אירית (שהייתה אף היא מתמטיקאית) שרד את מלחמת העולם השנייה. ב-1946 הוא הפך לפרופסור באוניברסיטת אוטרכט ותרם רבות לטופולוגיה, לגאומטריה ולתאוריה של חבורות לי.
פרוידנטל ייסד את עקרונות החינוך המתמטי הריאליסטי, שהציג את הוראת המתמטיקה כמבוססת על חיי היום-יום. הוא לא דגל בשיטות פורמליות המבוססות על לוגיקה אשר אינן מתאימות לרוב הלומדים, ולימד על ידי סיפורים ומעשיות שנבחרו על ידיו בקפידה אשר מעידים על הבנה מתמטית מעמיקה ומובנית. הוא האמין שאדם לומד מתמטיקה על ידי יצירתה מחדש, ושהמתמטיקה מעניינת יותר בדרך של סיפורים.
ב-1971 הקים פרוידנטל את IOWO (instituut ontwikkeling wiskunde onderwijs) – המכון להתפתחות החינוך המתמטי, אשר נקרא כיום על שמו. מכון זה, גם היום, נחשב לאחד המובילים בתחום המתמטיקה בהולנד ובעולם. מעבר למתמטיקה, כתב פרוידנטל רבות לעיתונים הולנדים איכותיים בנושאים כמו: שפה, היסטוריה, חינוך ופוליטיקה.
אינוקנטיוס השני
אינוקנטיוס השני (בלטינית: Innocentius II; מת ב-24 בספטמבר 1143) היה האפיפיור מ-14 בפברואר 1130 עד מותו.
ביוגרפיה
גרגוריו פפרסקי נולד ברומא, למשפחת אצולה מקומית. האפיפיור אורבנוס השני מינה אותו לקרדינל דיאקון ב-1088, ובתפקיד זה, הוא התלווה לאפיפיור גלסיוס השני כשנסע לצרפת. הוא נבחר על ידי האפיפיור קאליקסטוס השני למשימות חשובות וקשות, כמו זו שבה נשלח לוורמס לסיום קונקורדט וורמס, הסכם השלום שנעשה עם הקיסר היינריך החמישי בשנת 1122, והסכם השלום עם ממלכת צרפת בשנת 1123, עם המלך לואי השישי.
ב-1130, כשהאפיפיור הונוריוס השני שכב גוסס, החליטו הקרדינלים להפקיד את הבחירות בפני ועדה של שמונה אנשים ובראשם הקנצלר האפיפיורי היימריק, שהמועמד שלו, הקרדינל גרגוריו פפרסקי, נבחר בחופזה לאפיפיור אינוקנטיוס השני, וב-14 בפברואר, יום לאחר מותו של הונוריוס, הוא הוכתר. הקרדינלים האחרים הודיעו כי אינוקנטיוס לא נבחר בבחירה חוקית, והקרדינל פייטרו פיירליוני, רומאי שמשפחתו הייתה אויבת של היימריק, נבחר ונטל את השם אנקלטוס השני. קבוצת תומכיו של אנקלטוס הייתה חזקה דיה להשתלט על רומא, ואינוקנטיוס ברח צפונה. בהתבסס על רוב פשוט של מכללת הקרדינלים כולה, אנקלטוס היה האפיפיור הנבחר בקאנו, ואינוקנטיוס היה אנטי-אפיפיור. עם זאת, כלל זה השתנה על ידי המועצה הלטראנית השנייה בשנת 1139, ולכן אינוקנטיוס נחשב לאפיפיור לגיטימי.
ברנאר מקלרבו נלחם לטובת האפיפיור אינוקנטיוס, ובכך הוא זכה לתמיכתם של צרפת ואנגליה נתמכת; אולם אלנקלטוס, שנתמך על ידי הנורמנים הסיציליאנים, זכה לעמדה חזקה יותר של כוח בתוך איטליה. המלך הגרמני לותאר השלישי לא התלבט בשאלה האפיפיורית, ועל פי התעקשותו של נורדברט מקסנטן, ארכיבישוף מגדבורג, תמך באינוקנטיוס ואף עבר עם צבאו לאיטליה. ב-4 ביוני 1133 הוא הוכתר ברומא לקיסר על ידי אינוקנטיוס, אבל החגיגות התקיימו בבזיליקת יוחנן הקדוש בלטראנו, מאחר שבזיליקת פטרוס הקדוש הייתה כבושה על ידי אנקלטוס השני.
בשנת 1134 גייס אינוקנטיוס את בישופי לונד בהנהגת הקיסר לותאר השלישי, ובכך זכה לתמיכת הכנסייה הסקנדינבית וארכיבישוף המבורג-ברמן. לאחר שובו של לותאר לגרמניה, גורש אינוקנטיוס לפיזה, שם נשאר עד 25 בינואר 1138, עד מותם של אנקלטוס ויורשו, האנטי-אפיפיור ויקטור הרביעי.
ב-29 במרץ 1139 אישר האפיפיור אינוקנטיוס בבולה אפיפיורית את הקמת מסדר האבירים הטמפלרים. באותה שנה התקיימה המועצה הלטראנית השנייה, שאותה גינו רוג'ר השני, מלך סיציליה. קצת מאוחר יותר, אינוקנטיוס עמד בראש צבא נגד רוג'רו, אבל נתפס בשבי והוצרך להכיר בדרישות רוג'רו. אחר כך, עם זאת, אינוקנטיוס היה יכול לחזור לרומא, שם הוא השיג בשנותיו האחרונות תחייה תרבותית של העיר. הוא מת ב-24 בספטמבר 1143, וסלסטינוס השני נבחר במקומו.
קישורים חיצוניים
=
אוסטיליו ריצ'י
אוסטיליו ריצ'י (Ostilio Ricci; 1540–1603) היה מתמטיקאי איטלקי, שנודע בעיקר כמורהו של גלילאו גליליי.
ביוגרפיה
ריצ'י שימש פרופסור באקדמיה לאמנויות הציור (Accademia delle Arti del Disegno) בפירנצה, שנוסדה ב-1560, ושם היה מורהו של הצייר לודוביקו קארדי. ב-1580 היה מתמטיקאי החצר של הדוכס פרנצ'סקו בפירנצה, ובמסגרת תפקידו העביר הרצאות באוניברסיטת פיזה, שאותן שמע גם גלילאו. בעקבות ההרצאות האלו, ביקש גלילאו מריצ'י לשכנע את הוריו לאפשר לו לזנוח את לימודי הרפואה, שלשמם נשלח לאוניברסיטה, ולעבור ללמוד מתמטיקה. ריצ'י, שהיה ידידו של אביו של גלילאו, וינצ'נציו גליליי (1520–1591 לערך), הבטיח להנחות את גלילאו בעצמו, ולמרות זאת נדרשה לוויצ'נציו שנה תמימה עד שהתרצה. גלילאו למד מריצ'י את המתמטיקה של אוקלידס ושל ארכימדס, שהשפיעה מאוד על עבודותיו ומחקריו של גלילאו בהמשך. כשלימד את תלמידיו הפרטיים בפדובה, נעזר בספרונים שכתב, "מבוא קצר לארכיטקטורה צבאית" ו"רשימות על ביצורים צבאיים".
קרלוס קארמונה
קרלוס אמיליו קארמונה טייו (בספרדית: Carlos Emilio Carmona Tello; נולד ב-21 בפברואר 1987 בקוקימבו) הוא כדורגלן צ'יליאני המשחק בעמדת הקשר בקולו-קולו. ייצג את נבחרת צ'ילה במונדיאל 2010 ו-2014 וכן בקופה אמריקה 2011.
קריירה
בשנת 2003 החל קארמונה לשחק בקבוצת הנוער של קוקימבו אונידו, וב-2005 עלה לקבוצה הבוגרת של המועדון, שם שיחק במשך שנה. לאחר מכן עבר לשחק או'היגינס, וב-2008 נקנה על ידי רג'ינה קלצ'ו מהסרייה א' האיטלקית, שם שיחק עד 2010, עת עבר לשחק באטאלנטה.
ב-6 בפברואר 2017 חתם באטלנטה יונייטד מה-MLS.
קארמונה היה הקפטן של הנבחרות הצעירות של צ'ילה עד גיל 20 ועד גיל 23. ב-2008 הוא זומן על ידי מרסלו בייאלסה לנבחרת הבוגרת. קארמונה נמנה עם סגל הנבחרת במונדיאל 2010 ובמונדיאל 2014.
סלבונסקי ברוד
סלבונסקי ברוד (בקרואטית: Slavonski Brod) היא עיר במזרח קרואטיה, בירת מחוז ברוד-פוסבינה. העיר נודעה בשם "מרסוניה" באימפריה הרומית, אוכלוסייתה של העיר בשנת 2011 היא 59,141. זוהי העיר השישית בגודלה בקרואטיה, אחרי זאגרב, ספליט, רייקה, אוסייק וזאדר.
העיר ממוקמת כ-197 ק"מ דרומית מזרחית לבירה זאגרב בגובה של 96 מ'. בשנת 2009 זכתה העיר בתואר "העיר היפה ביותר בקרואטיה" הפרס, הניתן מדי שנה על ידי משרד התיירות הקרואטי. מהצד הדרומי של נהר הסאווה (המסמן את הגבול), נמצאת העיר הבוסנית בוסנסקי ברוד.
היסטוריה
היישוב מתועד לראשונה בכתובים במסמכים מ-1244, עת נשלט האזור על ידי בלה הרביעי, מלך הונגריה. ב-1536 נכבשה בעיר על ידי צבאותיו של סולימאן הראשון, סולטאן האימפריה העות'מאנית ונכללה בהמשך בשטחי סנג'ק פוז'גה של האימפריה. ב-1691, במהלך מלחמת האימפריה העות'מאנית-הליגה הקדושה (1683–1699) נכבשה העיר על ידי צבא ממלכת הבסבורג, ולאחר המלחמה נותרה בחזקת האוסטרים מתוקף הסכם קרלוביץ. בהמשך נשלט האזור על ידי האימפריה האוסטרו-הונגרית. ב-1872 פרצה שרפה בעיר שגרמה נזקים כבדים. לאחר מלחמת העולם הראשונה עברה העיר לחזקת ממלכת הסרבים, הקרואטים והסלובנים אשר שינתה את שמה בהמשך לממלכת יוגוסלביה.
ב-6 באפריל 1941 פלשה גרמניה הנאצית ליוגוסלביה והכניעה את צבאה תוך ימים אחדים. אזור סלבונסקי ברוד נמסר לחזקת ממשלת הבובות של האוסטאשה. בשל היותה מרכז תעשייתי הפכה העיר מטרה להפצצות כבדות של בעלות הברית וכ-80 אחוזים מבתיה נפגעו או נהרסו לחלוטין. לאחר המלחמה נכללה סלבונסקי ברוד בשטחי הרפובליקה הפדרלית הסוציאליסטית של יוגוסלביה ובראשית שנות ה-90 של המאה ה-20, לאחר התפרקות יוגוסלביה עברה לחזקת קרואטיה.
העיר שוכנת על הכביש המהיר המחבר בין מרכז אירופה עם אסיה הקטנה. בסלבונסקי ברוד פועלות חברות הנדסה מקומיות, ​​ייצור קטרים, חשמליות ועוד. כמו כן נמצא בעיר של מפעלים של תעשיות המזון, תעשיות העץ וכימיה. בעשור השני של המאה ה-21 החלה התפתחות של תעשיית התיירות.
חינוך והשכלה
כיום קיימים בעיר, הפקולטה להנדסת מכונות, המכללה להכשרת מורים, שמונה בתי ספר תיכוניים, עשרה בתי ספר יסודיים ובית ספר יסודי אחד של מוזיקה. ישנו גם מרכז לשיקום וחינוך של ילדים עם מוגבלויות מוזיקה.
מחקרים שבוצעו בעיר, הראו שרוב אוכלוסיית העיר בעלת השכלה תיכונית בלבד, ההרשמה למכללות ולאוניברסיטאות במגמת ירידה. מאז ששיעור הילודה פחת, ישנם פחות ופחות ילדים הלומדים בבית הספר היסודי. עם זאת, מספר הנערים והנערות הלומדים בבית הספר היסודי עדיין שווה, בעוד ההרשמה לבית ספר תיכון של בנות הוא כמעט כפול מזה של הבנים, בעוד היחס הוא זהה, כשמחשבים את זה ביחד עם הבנים הלומדים בבתי ספר מקצועיים.
לאחר ההרשמה למכללות, ההבדלים לא היו משמעותיים יותר. אולי אפילו מספר הגברים יותר מכפול כשמגיעים ללימודי התואר.
הקהילה היהודית
יהודים הגיעו לסלבונסקי ברוד במחצית השנייה של המאה ה-19 מאזור סלובקיה ודרום הונגריה של ימינו. קהילה אשכנזית ממוסדת נוסדה ב-1873. ב-1880 הוקם בית העלמין הקהילתי וב-1896 הוקם בית הכנסת הקהילתי. המבנה אשר היה רב מפלסי ועוטר במספר צריחים תוכנן על ידי האדריכלים ליאו הניגסברג ויוליוס דויטש. ב-1900 התגוררו בעיר 558 יהודים שהיוו 6 אחוזים מכלל התושבים וב-1921 נמנו בסלבונסקי ברוד 655 יהודים. ככל הנראה בעידן היוגוסלבי קהילה זו כללה גם יהודים שהתגוררו בעיירה בּוֹסָנְסְקִי בְּרוֹד השוכנת מהעבר השני של הנהר סאווה. הוקמה שם חלקת בית עלמין יהודי אשר נהרסה על ידי שלטונות האוסטאשה ובראשית המאה ה-21 שימש האתר למטמנה.
מקרב בני הקהילה נמנו אומנים שעסקו בצורפות, חייטות ופחחות, וכן עסקו במסחר סיטונאי וקמעונאי.
בראשית המאה ה-20 החלה פעילות ציונית בקרב הקהילה והיא התגברה לאחר מלחמת העולם הראשונה. הוקמו אגודות נוער ובכללן קן של תנועת השומר הצעיר ו מכבי וסניף של ויצו. ב-1931 מנתה הקהילה 462 נפשות ובפרוץ מלחמת העולם השנייה התגוררו בסלבונסקי ברוד 423 יהודים. לאחר כיבוש יוגוסלביה על ידי גרמניה הנאצית והחלת שלטון האוסטאשה הצטרפו מקצת מבני הקהילה לכוחות הפרטיזנים של טיטו. מרבית בני הקהילה גורשו למחנות ההשמדה ונרצחו. הגברים ליאסנובאץ והנשים לסטארה גראדישקה ולג'קובו. לאחר המלחמה שבו שרידי הקהילה לעיר. ב-1961 התגוררו בסלבונסקי ברוד 16 יהודים.
מבנה בית הכנסת חרב במהלך מלחמת העולם השנייה. בית העלמין נותר על תילו. ב-1975 הוקמה בו אנדרטה לזכר הנספים בשואה. בית העלמין לא מתוחזק ונגרמו בו נזקים. נכון ל-2009 אותרו בו כ-100 מצבות תקינות שהכיתוב עליהן היה בעברית, בגרמנית, בסרבו-קרואטית ובהונגרית.
ויקטוריה פרנטיס
ויקטוריה מרי בוסוול פרנטיס (באנגלית: Victoria Mary Boswell Prentis; נולדה ב-24 במרץ 1971) היא התובעת הכללית של אנגליה, פוליטיקאית שמרנית בריטית המכהנת כחברת פרלמנט עבור בנברי מאז 2015.
ביוגרפיה
פרנטיס נולדה בשם ויקטוריה בוסוול בבנברי, וגדלה בחווה המשפחתית בכפר איינהו הסמוך לעיר. אביה הוא הלורד בוסוול מאיינהו, שהיה חבר פרלמנט מטעם מחוז דאוונטרי מ-1987 עד 2010, ויש לה שתי אחיות. היא למדה לתואר באנגלית ב-אוניברסיטת לונדון ולתואר במשפטים בקיימברידג', ולאחר מכן הוסמכה לעריכת דין ב-1995.
קריירה פוליטית
בנובמבר 2014 נבחרה פרנטיס לייצג את המפלגה השמרנית במחוז, מחוז שבו מחזיקים השמרנים ברציפות מאז 1922. פרנטיס נבחרה לפרלמנט בבחירות הכלליות ב-2015 וכיהנה בוועדה לבחירת שופטים ובוועדת החקיקה של הפרלמנט. במהלך הקדנציה הראשונה שלה הצביעה פרנטיס נגד הצעת החוק הממשלתית של השמרנים בקריאה השנייה של החוק לסלילת HS2, כביש מהיר שעתיד להשפיע על מחוז הבחירה שלה.
פרנטיס הייתה אחת היוזמות של "שמרנים למען רפורמה באירופה", קבוצה שתמכה בהמשך חברותה של בריטניה באיחוד אירופי, תוך הכנסת תיקונים בבסיס האיחוד. בהתאם לכך, היא הצהירה שתצביע נגד פרישתה של בריטניה במשאל העם של 2016 על חברותה של בריטניה באיחוד האירופי. לאחר תוצאות משאל העם והתפטרותו של דייוויד קמרון מראשות הממשלה תמכה פרנטיס במועמדותה של תרזה מיי להחליף אותו בתפקיד, ולאחר בחירתה של מיי מונתה פרנטיס ביולי 2016 כעוזרת לשרים זוטרים במשרד התחבורה. בבחירות הכלליות של 2017 שמרה פרנטיס על מושבה בפרלמנט. על אף הצהרות התמיכה שלה במתנגדי הברקזיט, הצביעה פרנטיס בעד תוכנית היציאה מהאיחוד שהציג בוריס ג'ונסון.
בפברואר 2020 הצטרפה פרנטיס למשרד להגנת הסביבה כתת-שרה לענייני חקלאות, דיג ומזון, ושנה לאחר מכן הצביעה בעד הסכם הסחר ושיתוף הפעולה של האיחוד האירופי-בריטניה, בהתאם למדיניות הממשלה, על אף המחלוקות בתחומי אחריותה שכלל ההסכם. ב-2022 הייתה פרנטיס חברת הפרלמנט הראשונה שאירחה בביתה פליטים אוקראיניים שנמלטו מהמלחמה באוקראינה.
ב-7 בספטמבר 2022 מונתה פרנטיס לשרת העבודה והרווחה על ידי ראש הממשלה ליז טראס, ועם התפטרותה של טראס וכניסתו לתפקיד של רישי סונאק עברה לכהן כתובעת הכללית של אנגליה, ווילס וצפון אירלנד.
חיים אישיים
פרנטיס נשואה לסבסטיאן פרנטיס, שופט בבית המשפט לחדלות פירעון וחברות, אותו הכירה במהלך לימודיהם המשותפים באוניברסיטת קיימברידג'. לזוג שתי בנות והם מתגוררים בסומרטון, אוקספורדשייר.
ונישיאן פרינסס
גוד'י ריברה (באנגלית: Jodie Rivera; נולדה ב-22 באפריל 1984), הידועה בעיקר בשם הבמה ונישיאן פרינסס (VenetianPrincess), היא זמרת אמריקאית וכוכבת יוטיוב באינטרנט, שהתפרסמה בעיקר בשל הפרודיות שלה על שירים מפורסמים של זמרים אחרים
התחלת קריירה.
זכתה להכרה ברחבי העולם החל מ-2006, כאשר הופיעה בעמוד הראשי באתר יוטיוב. הערוץ שלה ביוטיוב דורג ראשון במספר המנויים בתקופה שבין פברואר 2008 לאוגוסט 2010. יש לה כיום מעל מיליון מנויים וכ-350 מיליון צפיות מצטברות לסרטונים שלה.
בדצמבר 2008 הודיעה חברת סמסונג ששירהּ "Somewhere else" יועלה כקליפ שיותקן מראש בכל הטלפונים הסלולריים של החברה.
ביולי 2009 יצא אלבום הבכורה שלה, Video Girl, בהוצאת חברת DFTBA Records. אלבום שני, Video girl - Rebooted, יצא בשנת 2011.
דדניימינג
דדניימיינג, שם מת או דדניים (באנגלית: Deadname או deadnaming, הלחם של המילים dead, "מת", ו-name, "שם") הוא שימוש בשם לידה או בשם קודם (כלומר שם שהוא "מת") של טרנסג'נדר או א-בינארי ללא הסכמתם. דדניימינג עשוי להיות מקרי; עם זאת, ניתן להשתמש בו גם במטרה לבטל את זהותו המגדרית של האדם.
רקע
המושג דדניימינג עורר מחלוקת ניכרת. תומכי נורמליזציה של זהות טרנסג'נדרית טוענים כי השמות המתים הם חלק מהסביבה העוינת שחווים אנשים טרנסיים. דדניימינג יכול להיעשות בטעות גם על ידי אנשים שתומכים באנשים טרנסיים, כמו בני משפחה תומכים או חברים ותיקים שעדיין לא התרגלו להשתמש בשם החדש של האדם. עם זאת, כישלונות חוזרים ונשנים כדי להימנע מדדניימינג יכולים להיראות ככישלון בתרגול בריתות. דדניימינג יכול להוות תוקפנות גלויה או מיקרו-אגרסיה סמויה המציינת כי היעד אינו מוכר במלואו כחבר בחברה.
גם בקרב אלה שתומכים בזהויות טרנסיות, קיימת מחלוקת בדבר הנאותות לגבי השימוש בשמות קודמים, ודדניימינג כמושג לגיטימי. כריסטופר ריד, פרופסור להיסטוריה וחוקר תרבות קווירית, טען כי התנגדות לדניימינג "מעכבת מאמצים לקבלה ושילובים עצמיים". אחרים טענו כי החופש לעשות דדניימינג לא מכוסה בעקרונות החופש האקדמי. מחלוקות סביב הלגיטימיות של דדניימינג הובילו לסכסוכים חריפים בתוך הקהילה הקווירית, כאשר יש הסבורים כי הדדניימינג עצמו הוא נזק מוחשי, ואחרים טוענים כי המהלך למניעת דדניימינג הוא בגדר "מחנה חינוך מחדש".
מלומדים קווירים תיארו כי אנשים טרנסיים מתעקשים למנוע דדניימינג בין השאר כאסטרטגיה של קביעה עצמית לעתיד לבוא: "על ידי התעקשות על עליונות ההווה, על ידי ניסיון למחוק את העבר, או אפילו על ידי איתור רגשי של 'העצמי האמיתי' שלהם בעתיד, אותו מקום חמקמק שבו גישה (להליך התאמה מגדרית, שירותי בריאות, דיור, שכר ראוי למגורים, וכן הלאה) וכדאיות חברתית נוטות להופיע בשפע יותר". תיקון דדניימינג על ידי צדדים שלישיים מצוטט כדרך לתמוך בטרנסים.
מרבית האנשים הטרנסג'נדרים והרבה א-בינאריים רואים בזהותם המגדרית היבט קבוע ובלתי משתנה באישיותם, שהיה להם תמיד. הטאבו נגד שמות מתים בדרך כלל מתרחב גם לדיונים של ימינו בנוגע לעבר, אם כי יש אנשים שמקבלים את הנוהג אם הם מוגבלים לדיון בעצמם כאשר הם מכונים בשם זה.
מכשולים
ניסיונות להפסיק להיקרא בשם המת עלולים לגרום לפעמים למכשולים בירוקרטיים ומנהלתיים משמעותיים עבור אנשים טרנסג'נדרים. שינוי השם החוקי עצמו עולה זמן, כסף ומאמץ; יתר על כן, שינוי מידע מקביל כגון שמות, מיילים, לוחות זמנים בכיתות במוסדות מסוימים (כגון בתי ספר) יכול להיות מסובך.
בישראל
שינוי שם פרטי הוא הליך פשוט ולפי נוהלי משרד הפנים ניתן לעשות זאת ללא קשר למגדר המקובל של השם או למגדר של הפונה: "בקשה לשינוי שם, משם גברי לשם נשי או להפך יש לאשר, אין לדרוש לשם כך הסבר ולא אישור בדבר ניתוח לשינוי מין".
תגובות מדיניות
ב־12 במרץ 2021, המחלקה להדרכה ציבורית בצפון קרוליינה הודיעה כי מערכת המידע שלה לסטודנטים תציג את "השם המועדף" של התלמיד ולא את שם הלידה שלהם, מה שמבטל את הדדניימינג בדוחות המדינה, בתעודות התלמידים ובספרי ציון למורים.
קובייה הונגרית
קובייה הונגרית (בהונגרית: Rubik-kocka) היא פאזל מכני בצורת קובייה אשר הומצא בשנת 1974 על ידי הפסל והפרופסור לאדריכלות ההונגרי ארנה רוביק (Ernő Rubik). הקובייה ההונגרית היא קוביית פלסטיק שכל אחת משש הפאות שלה מחולקת לתשעה ריבועים שווים, היכולים לנוע ולהחליף מקומות אלו עם אלו.
צדי הקובייה מכוסים לרוב בשישה צבעים שונים, אחד לכל צד של הקובייה. כאשר הפאזל פתור, כל פאה של הקובייה מורכבת מצבע אחד בלבד. שיא העולם של פתירת הקובייה הוא 3.13 שניות. את השיא השיג מקס פארק מארצות הברית בשנת 2023.
הקובייה ההונגרית, אשר שווקה לציבור הרחב לראשונה בשם קוביית הקסם, יצאה מחדש במאי 1980 בשם קוביית רוביק, על שם ממציאה ההונגרי. היא ידועה בשם זה ברוב שפות העולם, אם כי בעברית היא נקראת על שם מדינת המוצא. היא נחשבת לצעצוע הנמכר ביותר בהיסטוריה, עם מספר מכירות של כ-300 מיליון קוביות.
המשחק צבר פופולריות רבה, וישנן גם גרסאות שבהן כל פאה מחולקת ל-2×2, 4×4, 5×5, 6×6, 7×7, 8x8 ריבועים בכל פאה ואף יותר. בנוסף קיימים דגמים בצורות גאומטריות שונות, כמו megaminx, pyraminx, סקיוב ועוד.
התפתחות הרעיון ופיתוח המוצר
קוביית הקסם הומצאה ב-1974 על ידי ארנה רוביק, פסל ודוקטור לארכיטקטורה מהונגריה בעל עניין בגאומטריה ובמחקר של צורות תלת-ממדיות. ארנו רשם את הקובייה כפטנט HU170062 ב-1975, אם כי לא רשם אותה כפטנט בינלאומי. פס הייצור הראשון של הקובייה נחנך ב-1977 והתוצרים שלו שוחררו לחנויות צעצועים ברחבי בודפשט.
מעמדה של הקובייה עלה לאטו ברחבי הונגריה כשפרסומה עבר מפה לאוזן. בין היתר, אקדמאים מערביים הביעו בה עניין. בספטמבר 1979, נחתם הסכם הפצה בינלאומי של הקובייה עם חברת Ideal Toys. הבכורה הבינלאומית של הקובייה התרחשה בירידי הצעצועים בלונדון, בניו יורק, בנירנברג ובפריז בשנות השמונים המוקדמות.
התקדמותה של הקובייה למדפי הצעצועים של מדינות המערב עוכבה על מנת שיוכלו ליצור את הקובייה מחדש כך שתתאים לתקני הבטיחות והאריזה של העולם המערבי. בסופו של התהליך התקבלה קובייה קלה יותר, וחברת Ideal Toys החליטה לשנות את שמה. בין השמות שהוצעו היו 'The Gordian Knot' ו'זהב האינקה', אבל לבסוף החליטה החברה לשנות את שם המוצר ל'קובייה של רוביק' (Rubik's Cube), והמשלוח הראשון יובא מהונגריה במאי 1980.
עקב הפופולריות של הקובייה, חברות שונות החלו לייצרה ללא אישור. ב-1984 הפסידה Ideal Toys בתביעת זכויות יוצרים ללארי ניקולאס על פטנט מספר US3655201. טרוטושי אישיגי רשם את פטנט מספר JP55‒8192 כשהפטנט של רוביק עוד היה בתהליכים. אישיגי לרוב ידוע בזכות המצאה פרטית.
כיום יש צורות שונות וגדלים שונים לקובייה המקורית, בין אם צורת כדור או בצורת תיבה, הן מסתובבות מהפינות והן עם גלגלי שיניים. ישנם מהנדסים אשר מעצבים את הקוביות וממציאים פאזלים משלהם, אותם אפשר לקנות אך ורק על ידי הדפסה תלת־ממדית.
פופולריות
בשנת 1981 פרסם תלמיד בית-ספר בן 12 מאנגליה בשם פטריק בוסרט את הפתרון שלו בספר בשם'You Can Do the Cube'.
בשיא הפופולריות של הקובייה נמכרו בנפרד יריעות של מדבקות לעזרתם של אנשים חסרי סבלנות או מתוסכלים כדי שיוכלו להחזיר את הקובייה שלהם לצורתה המקורית.
בשנים 1983–1984 הופקו 12 פרקים של סדרה בשם "רוביק, הקובייה המדהימה" על ידי חברת האנימציה האנה-ברברה. היא שודרה בבוקר יום שבת כחלק מ"שעת פאק-מן/רוביק הקובייה המדהימה" ברשת American Broadcasting Company.
לא פעם עלה הרעיון שהמשיכה הבינלאומית והצלחות היצוא של הקובייה הפכו לאחד מהתורמים המרכזיים להשתקמות והליברליזציה של הכלכלה ההונגרית בין 1981–1985, אשר בסופו של דבר גרמו למעבר מקומוניזם לקפיטליזם, אם כי יש אסכולות של סוציולוגים אשר מתנגדים להשערה הזאת.
דרכי פעולה
אורך הצלע של קובייה סטנדרטית הוא 5.6 סנטימטרים. הפאזל מורכב מ-26 קוביות קטנות היוצרות את שטח הפנים שלו. עם זאת, הקובייה המרכזית של כל צד היא למעשה אריח המורכב מריבוע אחד. כל האריחים המרכזיים הללו מחוברים למנגנון הליבה. מנגנון הליבה והאריחים המרכזיים מספקים שלדה שעליה אפשר להרכיב את שאר החתיכות ואז לסובב אותן. לפיכך ישנן 21 חתיכות: מנגנון הליבה, המורכב משלושה צירים חותכים אשר מחזיקים את שש החתיכות המרכזיות, אבל מאפשרים להן להסתובב, ו-20 חתיכות פלסטיק קטנות יותר אשר יחד עם הליבה יוצרות קובייה. אפשר לפרק את רוב הקוביות בלי הרבה מאמץ, בדרך כלל על ידי סיבוב אחד הצדדים ל-45 מעלות ומשיכה של אריח קצה למעלה וקדימה עד שהוא יוצא מהמקום (טעות נפוצה היא לחשוב שיש למשוך את אריח הפינה).
ישנם תריסר אריחי קצה בעלי שני צבעים שונים, ושמונה אריחי פינה בעלי שלושה צבעים. לכל חתיכה שילוב צבעים ייחודי לה, אבל לא כל קומבינציה אפשרית באה לידי מימוש, שכן אין שום אריחים משותפים לשני צבעים הנמצאים בצדדים מנוגדים. המיקום היחסי של האריחים בינם לבין עצמם יכול להשתנות על ידי סיבוב שליש הקובייה ב-90, 180 או 270 מעלות; אך המיקום של הצבעים בינם לבין עצמם בקובייה פתורה אינו בר שינוי מכיוון שהוא מוגדר מראש על ידי המיקום של האריחים המרכזיים, אשר אינם בני שינוע. הצבעים על הרוב המוחלט של הקוביות מסודרים מסיבות של נוחות ומניעת בלבול כך ששני צבעים מנוגדים יהיו צמודים זה לזה. ברוב הקוביות שלושת הזוגות הם צהוב מול לבן, כתום מול אדום וירוק מול כחול.
קומבינציות
לקובייה הונגרית מצבים. יש 12 פעולות חוקיות, ומכיוון שמספר המצבים גדול מ-\ 12^{18}, ישנם מצבים של הקובייה שלסידורם נדרשות לפחות 19 פעולות. למעשה ניתן להוכיח שישנם מצבים הדורשים 20 פעולות, ושכל מצב אפשר לסדר בלא יותר מ-20 פעולות.
למעשה, ישנן = 519,024,039,289,878,273,000 (בערך ) קומבינציות אפשריות ליצירת הקובייה בעזרת החתיכות, אבל רק אחת מכל תריסר קומבינציות כאלה בת ביצוע ללא פירוק הקובייה, כיוון ששום רצף של צעדים לא יכול להביא בסופו של דבר לסיבוב של אריח אחד בלבד, וגם לא להחלפה בין זוג אחד בלבד של אריחי-קצה או זוג של אריחי פינה (אך ניתן להחליף בין זוג של אריחי-קצה וזוג של אריחי-פינה ביחד). לפיכך ישנם 12 סטים אפשריים של קוביות, כל אחד נפרד מכל האחרים.
אריחים מרכזיים
הוספת הסימונים על הקובייה מגבירה לכאורה את האתגר שבפתירת הקובייה, מפני שהיא מגדילה את כמות הצירופים האפשריים. כאשר הקובייה מסודרת פרט לאוריינטציות של האריחים המרכזיים, תמיד יהיה מספר זוגי של אריחים אשר צריכים רבע סיבוב. לפיכך ישנן 46/2 = 2048 קונפיגורציות אפשריות לאריחי המרכז בקובייה שבלעדיהן הייתה מסודרת, מה שמכפיל את מספר הצירופים האפשריים פי 2048.
פתרונות
פתרונות כלליים רבים לקובייה ההונגרית, התגלו באופן עצמאי. הפתרון הפופולרי ביותר פותח על ידי דייוויד סינגמסטר ופורסם בספר "Notes on Rubik's Magic Cube" בשנת 1980. על פי פתרון זה יש לפתור ראשית את הפאה העליונה, אחריה את השכבה האמצעית ולבסוף את הפאה התחתונה. פתרונות כלליים אחרים כוללים שיטות המבוססות על פתירת הפינות בתחילה או שילוב של מספר שיטות.
בשלב מאוחר יותר פותחו פתרונות בזק על מנת לפתור את הקובייה מהר ככל האפשר. פתרון הבזק הנפוץ ביותר פותח על ידי ג'סיקה פרידריך. זוהי שיטה יעילה מאוד לפתירת הקובייה שכבה אחר שכבה. השיטה דורשת אלגוריתמים רבים, במיוחד בשביל האוריינטציה (57 אלגוריתמים) והסידור של השכבה העליונה (21 אלגוריתמים). ישנו גם פתרון מאת לארס פטרוס, המבוסס על בניית פינה אחת ופיתוחה אך ללא השלמת אף פאה עד מספר סיבובים מועט לפני הפתרון.
פתרון בנוי בדרך כלל מרצף של מהלכים. מהלך הוא סדרה של סיבובי פאות המשיג מטרה מסוימת. לדוגמה, מהלך אחד יכול להחליף את המיקום של שלושה אריחי פינה ולהשאיר את שאר האריחים במקומם. המהלכים הללו מבוצעים בסדר הנכון לפתירת הקובייה. פתרונות מלאים נמצאים בכל ספר אשר נמצא בביבליוגרפיה, ורובם פותרים כל קובייה תוך פחות מחמש דקות.
קידוד מהלכים
כמו בשח-מט, ישנו קידוד סטנדרטי לפתרונות אשר נכתבו לקובייה ההונגרית בגודל 3×3×3. קידוד מהלכי קובייה הוא יחסי ואין בו התייחסות לצבע הפאה.
דוגמה טובה תהיה המהלך , שמשמעותו לסובב את הפאה התחתונה 90 מעלות לשמאל, את הפאה הימנית 90 מעלות למטה, את הפאה התחתונה חזרה 90 מעלות לימין, את הפאה הימנית גם חזרה 90 מעלות למעלה, את הפאה התחתונה 90 מעלות לימין, את הפאה הקדמית 90 מעלות עם סיבוב השעון, את הפאה התחתונה תשעים מעלות לשמאל, ואת הפאה הקדמית 90 מעלות נגד כיוון השעון. זהו מהלך ידוע ושימושי ביותר, אשר מחליף בין אריח הקצה התחתון לאריח הקצה הימני של הפאה מבלי לשנות את הסדר של אף אריח בפאה העליונה או בשכבה האמצעית. לקוביות גדולות יותר בדרך כלל יש קידוד שונה, אשר נועד להבדיל בין השכבות האמצעיות השונות. באופן כללי, אותיות גדולות מסמלות שכבות חיצוניות, ואותיות קטנות מסמלות שכבות פנימיות (הידועות גם כ"פרוסות").
חבורת התמורות הנוצרת על ידי הפעולות המותרות היא תת-חבורה מאינדקס 12 של המכפלה הישרה, כאשר היא חבורת הפעולות על הפינות, ו-  היא חבורת הפעולות על אמצעי המקצועות (הסימון \ \rtimes מתאר מכפלה חצי ישרה).
מספר המהלכים המינימלי הנדרש לפתרון הקובייה
בשנת 2007 השתמשו דניאל קונקל וג'ין קופרמן במחשב על כדי להראות שניתן לפתור את כל הקוביות בלא יותר מ-26 מהלכים. במקום לנסות לפתור כל אחת ממיליארדי הווריאציות באופן מפורש, המחשב תוכנת להביא את הקובייה לאחד מ-15,752 מצבים, שכל אחד מהם יכול להיפתר תוך כמה מהלכים נוספים. כולם הוכחו כפתירים ב-29 מהלכים, כאשר רובם ניתנים לפתרון ב-26. אלה שלא ניתן היה לפתור בתחילה ב-26 מהלכים נפתרו לאחר מכן במפורש, והראו שגם אותם ניתן לפתור ב-26 מהלכים.
תומאס רוקיקי דיווח בהוכחה חישובית משנת 2008 שניתן לפתור את כל הקוביות הבלתי פתורות ב-25 מהלכים או פחות. מספר זה ירד מאוחר יותר ל-23 מהלכים. באוגוסט 2008 הכריז רוקיקי שיש לו הוכחה ל-22 מהלכים.
לבסוף, בשנת 2010, תומאס רוקיקי, הרברט קוצ'ימבה, מורלי דוידסון וג'ון דטרידג' הוכיחו באופן סופי, בעזרת מחשב, שניתן לפתור את כל מצבי הקובייה בלא יותר מ-20 מהלכים.
תחרויות ושיאים
תחרויות ספידקיובינג רבות נערכו בשביל לקבוע מי יכול לפתור את הקובייה בזמן הקצר ביותר. אליפות העולם הראשונה התקיימה בבודפשט בחמישה במאי 1982, ונכבשה על ידי מין תאי, סטודנט וייטנאמי מלוס אנג'לס, קליפורניה, שפתר את הקובייה תוך 22.95 שניות.
רבים הקליטו זמנים קצרים יותר, אך שיאים אלו לא התקבלו בשל חוסר התאמה לסטנדרטים מוסכמים מראש להתחרות ומדידה. לפיכך רק שיאים המבוצעים במהלך אירועים רשמיים של ארגון הקובייה העולמי מקבלים הכרה.
בשנת 2004 הכריז ארגון הקובייה העולמי על סטנדרטים חדשים למדידה, המבוססים על מכשיר מדידה מיוחד בשם שעון עצר סטאקמט.
שיא העולם בממוצע הרשמי מבוסס על ממוצע של שלוש קוביות מתוך חמש. התוצאה נקבעת על ידי חישוב ממוצע הזמנים של שלושה ניסיונות מתוך חמישה ללא זמני הקצה (המהיר והאטי ביותר). כל השיאים מאושרים על ידי ארגון הקובייה הבינלאומי (WCA, World Cube Association), הארגון הרשמי הדואג לאחידות האירועים וריכוז השיאים. יינג וואן קבע שיא עולם בממוצע של 4.48 שניות.
בפתירה בודדת ב-11 ביוני 2023 נקבע שיא עולם חדש העומד על 3.13 שניות, שהושג על ידי Max Park.
במרץ 2018 נקבעה תוצאת שיא לרובוטים, כאשר רובוט שנבנה על ידי ג'ארד די קרלו ובן כץ פתר את הקובייה ב-0.38 שניות.
אליפויות ישראל
בשנת 2003 זכה הישראלי דרור פומברג באליפות העולם בפתרון הקובייה בעיניים עצומות. ב-27 בספטמבר 2010 נערכה בארץ אליפות הקובייה ההונגרית הראשונה בישראל במכון ויצמן. ב-26 באפריל 2011 נערכה התחרות השנייה, אשר כללה גם תחרויות בפתרון קובייה 2×2×2 ו- 4×4×4. אלוף ישראל בפתרון 3×3×3 לשנה זו הוא שי זיו, עם פתרון ממוצע של 13.63 שניות. בתאריך 16 באפריל עד ה-17 באפריל 2014 נערכה התחרות השלישית. התחרות כללה איוונטים שונים כגון: 3x3x3,, , פתירה בעיניים עצומות ועוד. ברוב התחרויות זכה אייל אלפסי (3x3x3 ,4x4x4 ,5x5x5 ,2x2x2 ,3x3x3 One-handed).
את השיא הישראלי הנוכחי ב-3X3X3 בפתרון בודד קבע בן בר-און בתחרות ב-2023 - עם תוצאה של 4.52 שניות. בנוסף, קבע בר-און את השיא הישראלי הנוכחי בממוצע הפתירות עם תוצאה של 6.18 שניות נכון לספטמבר 2022. בנוסף בר-און מחזיק ב-12 שיאים ישראלים נוספים.
את השיא הישראלי הנוכחי ב-3X3X3 בעיניים עצומות בפתרון בודד קבע בן בר-און בתחרות בכפר תבור ב-2022 עם תוצאה של 19.10 שניות.
מארלי ואני
מארלי ואני (2005) הוא ספר אוטוביוגרפי שנכתב על ידי העיתונאי האמריקאי ג'ון גרוגן. הספר היה יותר מ-50 שבועות בראש רשימת רבי-המכר של הניו יורק טיימס. גרוגן מתאר בגוף ראשון את חיי משפחתו המשותפים עם הלברדור רטריבר שלו, מארלי, את מערכות היחסים במשפחה ואת הלקחים הנלמדים מתקופה זו. הספר יצא לאור בעברית בהוצאת מטר.
מארלי מתואר, בהתאם לטבעו כלברדור, ככלב רועש ובלתי ניתן לשיטה. הוא חזק, רעב לעיתים תכופות, פעיל ואף הרסני לרכוש המשפחה (ללא כוונות זדוניות). הוא נכשל "להבין" מה בני האדם מצפים ממנו, ובנקודה מסוימת בסיפור גרוגן מעיר, כנראה בהלצה, שמחלת נפש היא ההסבר להתנהגותו. אף על פי כן, פעולותיו והתנהגותו תמיד נסלחו, שכן ברור שכוונותיו טובות.
הניגוד העצום בין הבעיות והמתח שנגרמים על ידי התנהגותו של מארלי לבין המסירות האדירה, האהבה והביטחון שהוא מעניק למשפחה, שלומדת לקבל אותו כפי שהוא והיגון שהביעה במותו מזקנה, מהווה את הרקע לסיפור.
ב-2008 יצא לאקרנים סרט קולנוע המבוסס על הספר, ואף הוא זכה להצלחה רבה. גרוגן היה שותף להפקת הסרט, ואף כתב לו את התסריט.
עלילה
ג'ון, עיתונאי, וג'ני, זוג נשוי טרי, היו חובבי בעלי חיים. הם החליטו לאמץ כלב לביתם כאימון לקראת הולדת ילדים. הם רכשו גור כלבים וקראו לו מארלי, על שם הזמר בוב מארלי. מארלי גדל במהרה לכלב בוגר וחזק. למרות מאמצי הזוג לחנכו במסגרות שונות, הכלב לא קיבל את מרות בעליו. לעיתים, השתמש מארלי בכוחו האדיר להרוס את רכוש הבית, ובעת התקפי פחד מסופות רעמים, לעס את דרכו בין דלתות, כלובים ואף קירות מרתפים. בזמנים אחרים, כאשר רצה להתחבר לכלבים אחרים או לחקור ריחות שונים, רץ בכל כוחו אל עבר מטרתו, תוך גרירת אנשים ורהיטים מאחוריו.
מארלי נשאר עם המשפחה כאשר עברה מביתם המקורי לבוקה רטון תחילה ומאוחר יותר לפנסילבניה, וגם כאשר ילדו את ילדם השלישי. במקרים אחדים הראה אמפתיה ורצינות רבה - הוא ניחם את ג'ני כאשר הפילה את עוברה הראשון והגן על שכנו כאשר הותקף. למרות הקשיים בשליטה בו, מארלי היה חבר משפחה אהוב ונאמן.
בגיל 13, כאשר היה חלש מאוד מזקנה, נאלץ ג'ון להרדימו, לאחר התנפחות קיבתו בפעם השנייה. בדקותיו האחרונות אמר ג'ון למארלי משפט שאף אחד לא אמר לו מעולם: "אתה כלב נהדר". המשפחה התאבלה על מותו של מארלי זמן רב, בייחוד ההורים, שראו במארלי דוגמה למופת של אהבה ללא תנאים, של מסירות ושל הנאה מהחיים. לאחר המוות, תיאר ג'ון את אהבתו למארלי. מספר התגובות לטור היה כה גדול, כך שתיבת הדואר האלקטרוני של ג'ון התמלאה. ג'ון סיפר שמעולם לא קיבל כמות תגובות שכזו.
שארל דה ברוקוויל
צ'ארלס מארי פייר אלברט, הרוזן של ברוקוויל (בלעז: Charles Marie Pierre Albert, Count de Broqueville, נולד ב-4 בדצמבר 1860 ונפטר ב-5 בספטמבר 1940) היה ראש ממשלת בלגיה אשר כיהן בזמן מלחמת העולם הראשונה. ברוקוויל כיהן כשתי כהונות לא רצופות: בשנים 1911–1918 ובשנים 1932–1934.
ביוגרפיה
נבחר לראשונה לבית הנבחרים בשנת 1892 מטעם אנטוורפן. הוא ייצג את אזור זה עד שנת 1919. כמנהיג המפלגה הקתולית, הוא נבחר לראשות הממשלה בשנת 1911. לפני פרוץ מלחמת העולם, התנגד ברוקוויל להצעת המלך אלברט הראשון לפריסת הצבא בגבול הצפוני ובמקום זאת הציב כוחות צבאיים בכל המדינה. לאחר פרוץ המלחמה בשנת 1914 יצאה הממשלה לגלות ללה האבר שבצרפת. במהלך המלחמה ברוקוויל ניסה לקדם מדיניות נייטרלית ולא לשתף פעולה באופן מלא עם מדינות ההסכמה. מדיניות זו החלישה את מעמדו של ברוקוויל בקרב חברי ממשלתו כתוצאה מכך התפטר מתפקידו כשר החוץ בינואר 1918 וכראש ממשלה במאי, כאשר איבד את תמיכת מפלגתו.
בין תפקידיו הפוליטיים הנוספים ניתן למנות את משרד התקשורת והתחבורה (1910-1912), משרד המלחמה (1912-1917), משרד החוץ (1917), משרד הפנים (1918–1919) ומשרד ההגנה (1926-1930)
ברוקוויל היה חבר במסדרים רבים וקיבל עיטורים רבים, ובהם: מסדר מיכאל הקדוש וג'ורג' הקדוש, מסדר השמש העולה, צלב המלחמה, מסדר לאופולד ולגיון הכבוד.
מנזר השילוש הקדוש בחברון
מנזר השילוש הקדוש (ברוסית: Монасты́рь Свято́й Тро́ицы), או המתחם לכבוד האבות הקדושים, הוא מנזר אורתודוקסי רוסי, חצר המשימה הרוחנית הרוסית בירושלים של הפטריארכיה במוסקבה בעיר חברון, הממוקם 3 ק"מ צפונית מערבית למערת המכפלה, בגדה המערבית, בגזרה H1 שבשליטת הרשות הפלסטינית.
על שטח המנזר נמצא אשל אברהם, שמתחתיו, על פי האגדה, אירח אברהם שלושה מלאכים שהגיעו אליו. בעבר, באתר זה היה מקדש מהתקופה הביזנטית, שנבנה על ידי המלכה הלנה.
היסטוריה
בשנת 1868 רכש, ראש המשימה הרוחנית הרוסית בירושלים, הארכימנדריט אנטונין (קפוסטין), חלקת אדמה עליה גדלו אלוני ממרא.
ב-22 במאי 1871 הוגשה לראשונה הליטורגיה האלוהית בעץ אלון. לא הרחק מהמקדש הקדום בשנת 1874, באמצעות מאמציו של האב אנטונין, נבנה בית אבן בן שתי קומות לעולי רגל. המקום החל למשוך אליו צליינים רוסים ולאט לאט התרחב אזור הרכוש של המשימה הרוחנית הרוסית.
בשל המצב הקשה בעיר, בה התגוררו בעיקר מוסלמים, שאלת הקמת כנסייה הועלתה רק בשנת 1904 על ידי ראש המשימה הרוחנית הרוסית, הארכימנדריט לאוניד (סנצוב). בשנים 1906–1914 ניסתה המשימה להשיג פירמאן טורקי לבניית כנסייה. בשנת 1914 נבנתה כאן כנסיית אבות הקודש - הכנסייה הרוסית האחרונה בארץ הקודש, שהוקמה לפני ההפיכה של 1917.
בראשית שנות העשרים, לאחר שהופסק הקשר עם הכנסייה הרוסית, האתר עם כל הבניינים (יחד עם המשימה הרוחנית הרוסית) הועבר לסמכותה של הכנסייה הרוסית בגולה.
ב-31 במאי 1925, הפטריארך של ירושלים דמיאן חנך את כנסיית המנזר על שם שלושת האבות, הקפלה הצדדית הדרומית על שם השילוש הקדוש והקפלה הצדדית הצפונית בשם ניקולאי הקדוש. בסמוך לכנסייה נבנה בית בן שתי קומות לעולי רגל.
ב-5 ביוני 1997 הועבר המנזר בסיועו של יאסר ערפאת לידי הפטריארכיה במוסקבה.
הקילרס
הקילרס (באנגלית: The Killers; בתרגום לעברית: הרוצחים) היא להקת רוק מלאס וגאס, אשר הוקמה בשנת 2001 על ידי ברנדון פלאוורס (סולן הלהקה) ודייב קונינג (גיטריסט). לשניים הצטרפו בשנת 2002 הבסיסט מארק סטורמר והמתופף רוני ונוצ'י ג'וניור. שם הלהקה לקוח מלוגו על תוף בס של להקה פיקטיבית בקליפ לשיר "Crystal" של להקת ניו אורדר.
הלהקה הוציאה שישה אלבומי אולפן שזכו להצלחה במצעדים רבים: Hot Fuss (2004), Sam's Town (2006), Day & Age (2008), Battle Born (2012), Wonderful Wonderful (2017) ו-Imploding the Mirage (2020).
הלהקה נחשבת לאחת מלהקות הרוק הגדולות ביותר במאה ה-21, וללהקה המצליחה ביותר שמקורה בנבדה, שאלבומיה נמכרו עד סוף שנת 2013 במעל ל-28 מיליון עותקים.
מועצה אזורית נחל שורק
מוֹעָצָה אֲזוֹרִית נַחַל שׂוֹרֵק היא מועצה אזורית באזור השפלה, באזור המושבה גדרה. משתרעת על שטח של כ-28,000 דונם. המועצה הוכרה על ידי משרד הפנים בחודש אדר תש"י, נובמבר 1950 והייתה למועצה האזורית השלישית שהוכרזה במדינת ישראל החדשה. יישובי המועצה הוקמו על ידי התנועה המיישבת פועלי אגודת ישראל והם יישובים כולם דתיים-חרדים. לאחר הפינוי מגוש קטיף הוקמו בשטח המועצה שני יישובים חדשים למפונים: גני טל ונצר חזני. המועצה כונתה על ידי המייסדים בשם "מדינת התורה בזעיר אנפין".
הקילרס
הקמה
בשנת 2001 עזב פלאוורס את להקתו הראשונה, להקת סינת'-פופ בשם Blush Response, מאחר שסירב לעבור עימה ללוס אנג'לס, קליפורניה. לאחר מכן, בעת שהיה בהופעה של אואזיס, החליט לעשות את המעבר מלהקת קלידים והחל בחיפוש גיטריסט. הוא השיב למודעה שקונינג פרסם בעיתון, מכיוון שהאחרון ציין, בין היתר, את אואזיס כלהקה שהשפיעה עליו. החיבור בין קונינג לפלאוורס היה מיידי, והם החלו בחזרות. ללהקה הצטרפו גם בסיסט (שותפו לחדר של קונינג) ומתופף.