cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
פיצוי לנפגע עבירה
פסיקה
על פי קביעת בית המשפט העליון, יכולתו הכלכלית של הנאשם אינה נלקחת בחשבון בקביעת גובה הפיצוי, אולם באשר לפסיקת פיצוי בעניינו של קטין נקבע כי גוברים שיקולי השיקום, שהוא עקרון יסוד בחוק הנוער (שפיטה ענישה ודרכי טיפול), התשל"א-1971, ועל כן נדרש להתייחס גם ליכולת הכלכלית של הקטין בהטלת הפיצוי
סירוב נפגע לקחת את הפיצוי
ביקורת על אופן פסיקת הפיצוי בישראל
מנתוני המרכז לגביית קנסות עולה שסכומי פיצוי גבוהים מאוד אינם ניגבים, ואין בעצם הטלתם כדי לסייע לנפגעי העבירה. כך, לפי שנתון המרכז לגביית קנסות לשנת 2019, סך התיקים הפתוחים בגין פיצוי נפגעי עבירה לפי סכומי המקור, ללא ריביות, עומד על 471 מיליון ₪. נוכח נתונים אלו נטען כי אופן פיצוי זה, במיוחד בעבירות חמורות בהן הנידון נשפט במקביל לעונשי מאסר ארוכים, אינו מממש את ייעודו ואף פוגע באפשרות השיקום של העבריין בכך שיוצר לו חובות עמם אינו מסוגל להתמודד. בשל כך הוצעו מספר מודלים במטרה לאפשר פיצוי מהיר ואפקטיבי לנפגע העבירה ללא הטלת נטלים כלכליים מעכבי שיקום על נידונים דלי אמצעים.
מרצדס-בנץ C-קלאס אול-טריין
מרצדס-בנץ C-קלאס אול-טריין (באנגלית: Mercedes-Benz C-Class All-Terrain) היא מכונית משפחתית במרכב סטיישן-קרוסאובר, בעלת חמישה מקומות ישיבה, שמיוצרת על ידי מרצדס-בנץ משנת 2021. היא נחשפה ב-17 באוגוסט 2021. והוצגה בתערוכת הרכב של מינכן ב-6 בספטמבר 2021. היא מהווה כגרסת השטח לגרסת הסטיישן של מרצדס-בנץ C-קלאס החדשה. מרכב המכנית הוגבה ב-40 מ"מ והוספת הנעה כפולה.
מפרט טכני
היא מוצעת עם מנוע בנזין בנפח 1.5 ליטר המספק 204 כ"ס או מנוע דיזל בנפח 2.0 ליטר המספק 200 כ"ס. לכל המנועים יש מערכת מיקרו-היברידית בקיבולת 48 וואט המסייעת בצריכת הדלק, ולכל המנועים יש תיבת הילוכים אוטומטית בעלת תשעה הילוכים.
טמבור
טמבור בע"מ (תשלובת צבעים וחומרי גמר לבנייה) היא חברה פרטית ישראלית העוסקת בתחום הצבעים, הציפויים וחומרי בנייה מתקדמים. החברה נוסדה בארץ ישראל ב-1936. בעלת השליטה הנוכחית בחברה היא kusto, תאגיד רב לאומי בתחומי התשתית וחומרי הבניה.
היסטוריה
החברה הוקמה ב-1936 על ידי שלושה עולים מגרמניה והחלה לפעול בצ'ק פוסט תחת השם "חיפה וורניש וורקס". ב-1944 נרכשה החברה על ידי התאגיד הבריטי ג'נסון את ניקולסון והועברו אליה זכויותיו במכירת תוצרתו במזרח התיכון. עיקר הפעילות בשנים הבאות הייתה מכירות לצבא ולצי הבריטי. ב-1952 הוקם מפעל חדש באזור התעשייה של עכו בו עבדו כ-100 עובדים וב-1956 הוחלף שם החברה ל"צבעי טמבור".
ב-1960 נמכרה החברה למספר שותפים: החברה הכלכלית לארץ ישראל, אנגלו-ישראל סקיוריטיס וקבוצת משקיעים פרטיים. ב-1962 נמכרה מרבית החברה לפלסקון, יצרן הצבעים הגדול ביותר בדרום אפריקה, בבעלות משפחת בלומברג. בן המשפחה פטר עלה לישראל וניהל את החברה. בשנת 1970 רכשה טמבור את חברת צבע-תעשיות צבעים ובשנת 1974 התמזגה עם חברת אסקר, שהייתה גורם עיקרי בענף הצבעים לאחר שרכשה בשנת 1970 את סולגון. עם המיזוג, השליטה בחברה התחלקה בין כור כימיה וחברת פלסקון. במשך שנים רבות נודעה החברה בסיסמה: "ליופי והידור - צבעי טמבור". עיקר התוצרת של החברה הייתה לשוק הישראלי, אולם החברה ייצאה כ-10% מתוצרתה, בעיקר צבעים לאוניות. בשנת 1981 נכנסה טמבור לשותפות בהקמת מפעל צבעים ביוון.
בסוף שנות ה-70 מכרה פלסקון את חלקה בחברה ל-PEC של קבוצת דיסקונט השקעות, ובהמשך נמכרו לה גם אחזקות כור, כך ש-85% מהבעלות בטמבור הייתה של קבוצת השקעות דיסקונט. טמבור הייתה חברה פרטית עד 1993 אז הונפקה בבורסה לניירות ערך בתל אביב. בתחילת 1996 רכשה טמבור את השליטה ב"קדם כימיקלים", שעסקה במוצרי ניקוי, אולם לאחר הפסדים כבדים היא סגרה את הפעילות בתחום ובשנת 2001 מכרה את קדם כימיקלים לחברת 3i.
ב-2001 מכרה דיסקונט השקעות את חלקה לגרנית הכרמל ובעקבות קבלת הצעת רכש מלאה נמחקה החברה מהמסחר בבורסה. ב-2005 הונפקה פעם נוספת והפכה שוב לחברה ציבורית. לאחר רכישת השליטה בחברה על ידי גרנית הכרמל השקעות ניתנה שוב הצעת רכש מלאה למניות החברה, וביולי 2012 היא שבה להיות חברה פרטית..
במאי 2014 הודיעה קבוצת עזריאלי על מכירת החברה לקבוצת קוסטו (Kusto) מסינגפור תמורת 500 מיליון ש"ח.
פעילות
פעילויות החברה העיקריות הן ייצור, יבוא ושיווק צבעים (צבעי קירות, עץ ומתכת, צבעי רכב, תעופה, אוניות, צבעים מעכבי בעירה, צבעי אחזקה כבדה וקלה, ציפויי חוץ, סימון דרכים ועוד), וחומרי בנייה לגמר, לרבות: לוחות ובלוקי גבס, טייחים, דבקים לבניין עץ וטקסטיל, תוספי בטון, חומרי מינהור, שיקום בטונים, חומרי איטום, מוצרי בידוד, תקרות אקוסטיות, אריחים, טפט ועוד. לחברה אתרי ייצור בעכו, במגדל העמק ובגשר, באשקלון דרום, בניצני עוז, ומטה החברה ממוקם בנתניה.
החברה רשמה הכנסות של כ-920 מיליוני ש"ח ב-2013. 56% ממכירותיה הן לרשתות עשה זאת בעצמך ולחנויות חומרי בניין (שנקראות בישראל גם "טמבוריות"), 34% ללקוחות תעשייתיים וסיטונאים, 4% לייצוא (28 מיליון ש"ח), 3% לבתי דפוס ו-5% ללקוחות אחרים.
לחברה יש מספר חברות בת:
החברה מוכרזת על ידי הרשות להגבלים עסקיים כבעל מונופולין בתחום הצבעים לקירות פנים ואחזקה כבדה. נכון לסוף 2013 הועסקו בחברה 700 עובדים.
בישראל רווח הכינוי טמבוריה לחנויות עצמאיות שבהן נמכרים חומרי בניין וכלי עבודה.
סמליל החברה
שם החברה נובע מהמילה האנגלית "Tambourine" (תוף מרים) וסמלה הראשון של החברה היה ילד שמתופף בפחית. בשנות ה-70 של המאה ה-20, עיצב דן ריזינגר סמל לחברה בצורת האות ט' אשר נוצר מעיגול ושני ריבועים. בתחילה, היה הסמל צבוע בצבעי כחול ואדום. בפברואר 2008 עברה החברה תהליך של מיתוג מחדש על ידי חברת שלמור אבנון עמיחי Y&R. במהלך המיתוג, הורחבו צבעי הלוגו מכחול, אדום ולבן לצבעים רבים כדי לייצג את מגוון הצבעים הרחבים הקיימים בצבעי החברה. כחלק מהמיתוג, נצבע סמליל עיתון "הארץ" ב-10 במרץ 2008. ב-2017, עברה החברה תהליך מיתוג נוסף על ידי צוות בראשות עדלי סטוק בו בוטלו הצבעים השונים אך הט' נצבעה ברקע צבעוני עשיר.
בשנת 2020, במטרה לשנות את תדמית החברה ל"סביבתנית" וכדי לפנות לשוק הבינלאומי, עודכן סמליל החברה לסמל בכיתוב לועזי בצבע ירוק.
צב גופר
צב גופר (שם מדעי: Gopherus) הוא סוג של צבים ממשפחת צבים יבשתיים. צבים אלו ידועים ביכולתם לחפור בחול. הם חיים באמריקה הצפונית והם הצבים היחידים ממשפחה זו ביבשת.
צבים אלה חיים בדרומה של אמריקה הצפונית ממדבר מוהאבי בקליפורניה ועד פלורידה ודרומה למקסיקו. הם חיים בתחומי מחיה מדבריים או ערבות ויערות חמימים. הם מותאמים לאגור שומן בגופם ולצום לאורך זמן. הם צמחוניים וניזונים בעיקר מעשבים ועלים.
אורך צבים אלה 20-50 ס"מ והם בעלי שריון כבד אך מוארך היכול להתחפר באדמה בקלות. הצבים יכולים לחפור מחילות בעומק של 12 מ' בהם מתחבאים מגוון בעלי חיים מפגיעות כמו שריפות ומזג אוויר קיצוני.
ג'ניפר דאודנה
ג'ניפר דאודנה (באנגלית: Jennifer Doudna; נולדה ב-19 בפברואר 1964) היא ביוכימאית אמריקאית, המכהנת כפרופסור באוניברסיטת קליפורניה בברקלי. מחקריה הבולטים עוסקים בתחום הקריספר ו-ncRNA. כלת פרס וולף לרפואה לשנת 2020 על "חשיפת המנגנון הצפוי לחולל מהפכה בעולם הרפואה, של חסינות חיידקית באמצעות עריכה מונחית RNA של הגנום", וכלת פרס נובל לכימיה לשנת 2020 (יחד עם עמנואל שרפנטייה).
קריירה מקצועית
דאודנה סיימה ב-1985 תואר ראשון בכימיה מקולג' פומונה שבקליפורניה. ב-1989 סיימה תואר שלישי בביוכימיה מאוניברסיטת הרווארד, את הדוקטורט בנושא הריבוזים עשתה תחת הנחייתו של ג'ק שוסטק. את הפוסט-דוקטורט עשתה בבית החולים הכללי מסצ'וסטס ובבית הספר לרפואה של אוניברסיטת הרווארד תחת הנחייתו של שוסטק. בשנים 1991–1994 עבדה במעבדתו של תומאס צ'ק באוניברסיטת קולורדו, שם חקרה בתחום הקריסטלוגרפיה בקרני רנטגן ומבנה ריבוזים. בשנים 1994–2002 כיהנה כפרופסור לביוכימיה ולביופיזיקה מולקולרית באוניברסיטת ייל. משנת 1997 היא חוקרת במכון הרפואי הווארד יוז.
בשנת 2003 עברה לאוניברסיטת קליפורניה בברקלי בה היא מכהנת כפרופסור לביוכימיה ולביולוגיה מולקולרית (בקתדרת הנשיא על שם לי קה שינג) ובמעבדה הלאומית לורנס ברקלי.
חקר הקריספר
בשנת 2005 נחשפה לחקר הקריספר על ידי עמיתתה מברקלי ג'יליאן בנפילד. ב-2011 פגשה בכנס בשווייץ את עמנואל שרפנטייה מאוניברסיטת אומאו שאף היא חקרה את הקריספר והחלה לשתף עמה פעולה.
ב-2012 פורסם בכתב העת Science, מאמר פרי עטה, יחד עם שרפנטייה, וארבעה חוקרים נוספים, על המחקר פורץ הדרך בנושא הקריספר. המאמר תחת הכותרת "A Programmable Dual-RNA–Guided DNA Endonuclease in Adaptive Bacterial Immunity", הראה לראשונה את השימוש שניתן לעשות בקריספר לחיתוך DNA, וכיצד חיידקים מגנים על עצמם מפני וירוסים על ידי שימוש בקריספר.
היא הייתה שותפה בהקמת חברת "Caribou Biosciences" לקידום מחקר בתחום ה-Crispr-Cas9 ואת חברת "Intellia Therapeutics" לקידום יישומים לטיפול במחלות. כמו כן הייתה שותפה בהקמת חברת "Editas Medicine" יחד עם פנג ז'נג, אך פרשה ממנה. בינואר 2015 כינסה מדענים, משפטנים ומומחי אתיקה מכל רחבי העולם במטרה לדון בהשלכות האתיות של פיתוח טכנולוגיית ההנדסה גנטית באמצעות הקריספר.
ב-2020, זכתה בפרס נובל ובפרס וולף יחד עם עמנואל שרפנטייה על חלקן בפיתוח השיטה לעריכה גנטית קריספר.
ספרה
ב-2017 פרסמה את ספרה "A Crack in Creation: Gene Editing and the Unthinkable Power to Control Evolution" אותו כתבה יחד עם תלמידה לשעבר סמואל סטרנברג.
חיים אישיים
דאודנה נשואה לג'יימס קייט, אף הוא פרופסור לביוכימיה באוניברסיטת קליפורניה בברקלי. הם הורים לבן אחד.
סטארט החדש
סטאר"ט החדש (באנגלית: New Strategic Arms Reduction Treaty, ברוסית: СНВ-III, SNV-III) הוא הסכם לצמצום נשק גרעיני שנחתם בין רוסיה וארצות הברית על ידי דמיטרי מדבדב וברק אובמה. ההסכם נחתם ב-8 באפריל 2010 בפראג, צ'כיה, ונכנס לתוקף ב-5 בפברואר 2011. במהלך החתימה, ברק אובמה הציע לקיים את הפסגה לביטחון גרעיני.
סקייבורג
סקייבורג (באנגלית: Skyborg) היא תוכנית של חיל האוויר של ארצות הברית המפתחת כלי טיס קרביים בלתי מאוישים המיועדים ללוות מטוס קרב מאויש, לפיתוח גרעין אוטונומי, מעין מח ממוחשב, שיתאים למגוון רחב של פלטפורמות אוויריות. בשנת 2020, ניתנו חוזים לבואינג, ג'נרל אטומיקס, קרייטוס מערכות אוויר בלתי מאוישות ונורת'רופ גרומן.
פיתוח
ב-29 בספטמבר 2020, חיל האוויר האמריקאי התקשר עם תשעה תאגידים (AeroVironment, Autonodyne LLC, BAE Systems, Blue Force Technologies, Fregata Systems LLC, לוקהיד מרטין, נקסטג'ן אירונאוטיק, סיירה שירותים טכניים ואוניברסיטת וויצ'יטה סטייט) לעבוד על אב טיפוס נסיוני של סקייבורג. ב-21 בדצמבר 2020 נוספה לחוזה Voly Solutions LLC מקונקורד, קליפורניה.
גרסאות ראשוניות של סקייבורג כבר נוסו בטיסה של מספר כלי טיס, ביניהם UTAP-22 של קרייטוס, ו MQ-20 Avenger של ג'נרל אטומיקס.
מפקד מעבדת המחקר של חיל האוויר האמריקני הודיע כי לדעתו המערכת תהיה מבצעית כבר במהלך 2023.
מרגלית שילה
מרגלית שילה (נולדה ב-1942) היא היסטוריונית ישראלית, פרופסור אמריטוס במחלקה ללימודי ארץ ישראל וארכאולוגיה ע"ש מרטין זוס באוניברסיטת בר-אילן.
ביוגרפיה
שילה היא ילידת רחובות. אביה הוא הכימאי פרופ' אהרן בונדי, חתן פרס ישראל לחקר החקלאות (1984).
פרסמה מחקרים והשתתפה בעריכת קובצי מחקרים על תולדות ההתיישבות העובדת במאה ה-19 וה-20, על הממסד הציוני ועל מעמד הנשים ומצבן ביישוב הישן והיישוב החדש.
שילה היא אלמנתו של המשפטן פרופ' שמואל שילה. היא אם לחמישה, וביניהם נפתלי שילה, שופט בבית משפט מחוזי ת"א, ד"ר אלחנן שילה, מרצה לפילוסופיה ורחל ברלין, מבעלי משרד עו"ד abs בירושלים. מתגוררת בשכונת קטמון בירושלים.
סטארט החדש
ימים ספורים לפני שהאמנה הייתה אמורה לפוג בפברואר 2021, ההסכם הוארך על ידי הנשיאים ביידן ופוטין לתקופה חד פעמית של חמש שנים. ב-21 בפברואר 2023, בצל מלחמת אוקראינה–רוסיה, פוטין השעה את ההשתתפות רוסיה בהסכם.
קישורים חיצוניים
Strategic Arms Reduction Treaty
When I'm Gone (שיר של אמינם)
When I'm Gone הוא שיר מאת הראפר אמינם, מתוך אלבום האוסף שלו Curtain Call: The Hits. השיר יצא לאור ב-6 בדצמבר 2005, באותו היום שבו האלבום יצא לאור. השיר יצא כסינגל המוביל של האלבום.
השיר זכה לשבחים רבים ממבקרי המוזיקה והגיע למקום השמיני במצעד הבילבורד הוט 100, למקום 22 במצעד שירי הראפ, למקום הרביעי במצעד הסינגלים הבריטי ולמקום הראשון במצעד המוזיקה האוסטרלי.
רקע
השיר נכתב בשנת 2003 ויצא לאור בשנת 2005 על ידי חברת התקליטים שיידי רקורדס, כחלק מאלבום האוסף Curtain Call: The Hits. אמינם חשב באותו הזמן שאלבום זה הוא אולי סימן לכך שהוא עומד לקחת הפסקה מקריירת המוזיקה לתקופה ארוכה, ובאותה התקופה אמר כי "אני כרגע נמצא בנקודה בחיים שלי בה אני מרגיש שאני לא יודע לאיזה כיוון הקריירה שלי ממשיכה, זוהי הסיבה שקראתי לאלבום 'Curtain Call' (קידה לאחר ההופעה), כיוון שזה יכל להיות הדבר האחרון שאעשה, אנחנו לא נדע".
המילים בשיר מתייחסות לחייו של אמינם כזמר סלבריטאי, אשר נמצא במצב לא טוב עם משפחתו. אמינם השתמש בדמיון שלו על מנת להעלות זכרונות שלא באמת קרו, בהן המשפחה שלו מתפרקת.
הווידאו קליפ של השיר בוים על ידי אנטוני מנדלר. בקליפ השתתף גם טריק סלמסי מתוכנית הטלוויזיה האמריקאית 'The Contender'.
אלברכט אדם
אלברכט אדם (בגרמנית: Albrecht Adam ; 16 באפריל 1786 – 28 באוגוסט 1862) היה צייר בווארי, שליווה את נפוליאון בונפרטה במהלך המערכה הרוסית בשנת 1812. הוא הוצמד כאמן רשמי לצבא בוואריה ב"גרנד ארמה" של בונפרטה. לאורך כל המבצע הוא שרטט, צייר ותיאר תיעוד חשוב של הדרך למוסקבה. הוא הפך לאמן סוסים ידוע, מורשת שהמשיך נכדו אמיל אדם.
ביוגרפיה וקריירה
אלברכט אדם נולד בנורדלינגן, אז מדינה חופשית קטנה בדרום גרמניה, לירמיאס אדם ומרגרטה ת'ילו בשנת 1786. אחיו היינריך אדם (1787–1862), גם הוא היה צייר, נולד בשנה שלאחר מכן. כישרונו של אלברכט לציור התברר כבר בגיל צעיר כאשר ב־1800 הוא צייר כוחות צרפתים בעת שצעדו בדרום גרמניה. בתחילה התחנך כקונדיטור בנירנברג, בשנת 1803 הוא נרשם לאקדמיה לאמנויות יפות, נירנברג, שם חונך לרישום על ידי כריסטוף צווינגר (1764–1813). ביולי 1807 עבר למינכן שם למד מאמן המלחמה והקרב יוהאן לורנץ רוגנדה השני (1775–1826). והתיידד עם האמנים האחרים מרגרט גייגר וסופי ריינהרד, שעברו עמו מאוחר יותר לווינה.
ב-1809 תקפה בוואריה, בת בריתו של נפוליאון, באוסטריה, והביאה לתבוסה האוסטרית על ידי צרפת ובוואריה בקרב טייגן-האוזן. אדם שליווה את הצבא המנצח לווינה הפיק סדרה של רישומים צבאיים מהסכסוך, והתחיל לשלוט בנושאים צבאיים בקריירה שלו. במהלך שהותו הקצרה בווינה הוא פגש את הנסיך אז'ן דה בוארנה, בנו החורג של בונפרטה ואת אשתו הנסיכה אוגוסטה מבוואריה. האמן הצעיר התבקש להצטרף לביתו של הנסיך אז'ן במילאנו כצייר החצר. תפקידיו כללו ליווי הנסיך וצוותו במסעות צבאיים ברחבי אירופה.
אדם עם הארמייה הגדולה למוסקבה
בשנת 1812 ליווה אדם את הנסיך כאמן במשלחת לרוסיה. הוא קיבל דרגת קצין צבאי והוצמד ללשכה הטופוגרפיה, יחידה קטנה של מהנדסים, קרטוגרפים ושרטטים שהוקמה בשנת 1801. אדם נסע עם הקורפוס הרביעי, המורכב בעיקר מכוחות איטלקיים, במסע הקשה והארוך למוסקבה. ככל שהתקדמה הארמייה הגדולה ברחבי אירופה לעבר רוסיה, אדם כתב, שרטט וצייר. הוא נכח בכל הפעולות הגדולות והיה עד לצעדת הניצחון אל תוך חורבותיה הבוערות של מוסקבה.
אחרי הקרב המרכזי על בורודינו, הוא תיאר את תחושותיו בביקור בשדה הקרב .... הסצנה הייתה אחת שמילאה אותי אימה. הרגשתי משותק, ורק נזכרתי באינספור הזוועות האחרות שהייתי עד להן במבצע המפחיד הזה, לא יכולתי לנער את עצמי מהטמטום שלי ... הוא חזר מוקדם ממוסקבה והגיע למינכן בדצמבר 1812 ובכך החמיץ את ההשמדה הכואבת של הארמייה הגדולה כשנסוגה ממוסקבה.
הוא נשאר בצוותו של הנסיך במשך שלוש שנים נוספות, במהלכן אדם ייצר שבעים ושבעה ציורי צבע המתארים את תוצאות הסכסוך. הם מציגים נופים רוסיים, שדות קרב זרועים גופות, אזרחים מבולבלים, חיילים עייפים בקרב ועיירות הרוסות.
הקריירה אחרי 1815
בשנת 1815, עם סיום מלחמות נפוליאון, עבר אדם לצמיתות למינכן, שם היה צייר החצר של מקסימיליאן הראשון מבוואריה, תפקיד שאיפשר לו להשלים עבודות למשפחות בולטות רבות בבוואריה ובאוסטריה. הסטודיו של אלברכט אדם הפך למרכז לאמנים שאפתנים. שלושת בניו הפכו לציירים: בנו, אויגן ופרנץ. גם תאודור הורשלט, שנודע בציוריו על מלחמת הקווקז הרוסית.
בשנת 1824 נפטר מעסיקו לשעבר הנסיך אז'ן דה בוארנה ואדם החל לאסוף את תמונות המבצע הרוסי תחת הכותרת "מסע צבאי באיורים". הליטוגרפיות שפורסמו במינכן בין השנים 1828–1833, התבססו על הרישומים שצייר במהלך המערכה ונותרו בעלי משמעות היסטורית ניכרת. הם הוכיחו הצלחה מסחרית לא מבוטלת והתמונות הודפסו פעמים רבות מאז המהדורה הראשונה. מספר רישומים ותמונות מקוריות בשמן מוחזקים על ידי מוזיאון ההרמיטאז' בסנקט פטרבורג.
החסות המלכותית נמשכה בזמן לודוויג הראשון עם הזמנות הכוללות ציור של קרב בורודינו לבית המלוכה של מינכן בשנת 1838. אדם גם צייר, עבור מקסימיליאן, דוכס לויכטנברג, שתים עשרה סצינות קרב שתלו בארמונו בסנקט פטרבורג.
ב־18 במרץ 1848 מרדו המילאנים נגד השלטון האוסטרי, במהלך מה שמכונה חמשת הימים (באיטלקית: Le Cinque Giornate). האוסטרים נאלצו לסגת ממילאנו בזמן שהמורדים ביקשו סיוע צבאי של ממלכת סרדיניה. כוחות האוסטרים בראשות פילד מרשל יוזף רדצקי פון רדץ התארגנו מחדש והביסו כוחות סרדינים בקרב הראשון בקוסטוזה ושוב בקרב נובארה. אלברכט אדם צייר סדרה של ציורים שהוזמנו שתארו את האירועים, כולל ציור מחמיא למדי המציג את רדצקי על סוס לבן עם המטה הכללי שלו לפני נפילת מילאנו.
בשנת 1859 עקב אדם אחרי צבאו של נפוליאון השלישי הצרפתי במהלך המערכה האיטלקית נגד אוסטריה שתיעד את הפעולה בסדרת רישומים וציורים.
הוא נותר צייר צבאי משמעותי, נעזר לעיתים קרובות בבניו, עד למותו במינכן ב־16 באוגוסט 1862.
טקס פרסי האקדמיה הבריטית לקולנוע ה-64
טקס פרסי האקדמיה הבריטית לקולנוע ה-64 הידוע בשם טקס הבאפט"א נערך ב-13 בפברואר 2011 בבית האופרה המלכותית שבלונדון, להענקת פרסים לסרטי הקולנוע הבריטיים והזרים של שנת 2010. שמות המועמדים הוכרזו ב-18 בינואר 2011. את הפרסים מעניקה האקדמיה הבריטית לאמנויות הקולנוע והטלוויזיה לסרט הקולנוע וסרט התעודה הטובים ביותר שהוקרנו בבתי הקולנוע בבריטניה ב-2010. הסרט "נאום המלך" היה מועמד ל-14 פרסים וזכה בשבעה מהם, כולל הסרט הטוב ביותר, הסרט הבריטי המצטיין, השחקן הטוב ביותר לקולין פירת', שחקן המשנה הטוב ביותר לג'פרי ראש, שחקנית המשנה הטובה ביותר להלנה בונהם קרטר, והתסריט המקורי הטוב ביותר לדייוויד סיידלר. נטלי פורטמן זכתה בפרס השחקנית הטובה ביותר על הופעתה בסרט "ברבור שחור", ודייוויד פינצ'ר זכה בפרס הבמאי הטוב ביותר על הסרט "הרשת החברתית".
אוסקר טאובר
אוסקר טאובר (28 בספטמבר 1909 – 19 במאי 2000) היה צלם עיתונות ישראלי.
ביוגרפיה
נולד בקריז'בצי למשפחה יהודית אורתודוקסית ואמידה שעקרה מווינה לזאגרב בתחילת שנות 1900.
למד בבנין הקהילה היהודית בזאגרב ולימודים גבוהים בבית ספר למסחר ושפות, כולל פנימייה יהודית בשווייץ. מגיל צעיר הצטרף לאגודת "מכבי זאגרב" שם היה ספורטאי ואתלט ידוע אשר זכה 3 פעמים כאלוף קרואטיה בריצות קצרות, ומבין הבולטים ביוגוסלביה לשעבר. ייצג את יהודי יוגוסלביה במכבייה הראשונה והשנייה וכן בשתי מכביות החורף. מקצועו היה מתורגמן וקצרן ב-5 שפות (סרבו-קרואטית, גרמנית, צרפתית, איטלקית ואנגלית) וכן למד צילום ופיתוח תמונות.
צוות חירום לטיפול באירועי מחשב
צוות חירום לטיפול באירועי מחשב (באנגלית: Computer Emergency Response Team תעתיק מקוצר: CERT) הוא צוות אבטחת מידע ולוחמת רשת.
אוסקר טאובר
ביוגרפיה
בזמן מלחמת העולם השנייה (אפריל 1941) נתפס בידי הגסטפו, עבר חקירות בארבעה בתי כלא ושוחרר רק הודות לתעוזתה של חברתו דאז – ואשתו לעתיד – לנקה-לאה לבית פינזי, בכך שפנתה כיהודיה, ללא הטלאי הצהוב למפקד ה"אוסטשה"; כאשר אקדח מכוון לראשה ביקשה לשחרר את אוסקר, הספורטאי הידוע. בשל תעוזתה, אומץ ליבה וסיכון חייה, נתן הוראה לשחררו.
השניים ברחו לליובליאנה, סלובניה, שם נישאו אצל הרב המקומי. נדדו בהרי איטליה עד שהצטרפו כלוחמים לפרטיזנים בהרים, שם שימש אוסקר גם כחוקר שבויים גרמנים ומתורגמן וכן כמתאם בין הפרטיזנים לכוחות הברית לגבי הצנחת ציוד ולוחמים אמריקנים. לבסוף, הוביל במשך שבועיים קבוצה גדולה של פליטים בהרים המושלגים בתווך בין הכוחות הגרמנים לאמריקנים תוך סיכון חיים, לכיוון פירנצה.
צוות חירום לטיפול באירועי מחשב
היסטוריה
המונח CERT הוצג לראשונה בשנת 1989 באוניברסיטת קרנגי-מלון.
בתגובה לאירוע התפרצותה הלא-מכוונת של תולעת מחשב בשם תולעת האינטרנט של 2 בנובמבר 1988, או בשמה המוכר יותר "תולעת מוריס", על שם יוצרה. תולעת זו פגעה באופן נרחב בפעילות האינטרנט באותם ימים, ובמרכז התיאום של האוניברסיטה הוחלט להקים צוות חירום תחת חוזה של ממשלת ארצות הברית, שיספק מענה לאירועי אבטחה במערכות ממוחשבות.
אוסקר טאובר
ביוגרפיה
באפריל 1945 עלו באוניה לחיפה עם "סרטיפיקט", שוכנו במחנה המעצר בעתלית ושוחררו על ידי אחיו של אוסקר, רוברט, שהיה נציג "קודאק" במזרח התיכון. הוריה של לנקה נרצחו בידי הגרמנים ואילו הוריו של אוסקר הצליחו לברוח מזאגרב ברכבת הטראנס-אירופית האחרונה, דרך לבנון - לחיפה.
צוות חירום לטיפול באירועי מחשב
היסטוריה
הצוות הראשון שהוקם נקרא CERT-CC. עם השנים צוותים ברחבי העולם שעסקו בהגנת סייבר בחרו לאמץ לעצמם גם את השם CERT. האוניברסיטה, שהקדימה ורשמה שם זה כסימן מסחר מוגן בארצות הברית, איימה לנקוט צעדים משפטיים נגדם או נגד כל ארגון שהתייחס לכל קבוצה אחרת מאשר CERT-CC כ-CERT.
עשור שנים מאוחר, יותר בשנת 1998, עמדתה של האוניברסיטה התרככה. על מנת להימנע מהפרתו של סימן מסחר, פרסם צוות חוקרים של מרכז התיאום באוניברסיטה מדריך עזר לצוות תגובה ובו הציגו מונח חדש: CSIRT - צוות תגובה לאירועי מחשב (באנגלית: Computer Security Incident Response Team).
אוסקר טאובר
ביוגרפיה
בשנת 1948 עברה המשפחה לרחוב מוריה בחיפה, שבו אחד משני החדרים שימש לצילום, וחדר האמבטיה כמעבדת פיתוח. בתחילה צילם אירועים משפחתיים ואישים אך מתחילת 1950 עבר לצילום עיתונות כעיתונאי, חבר אגודת העיתונאים.
צוות חירום לטיפול באירועי מחשב
היסטוריה
צוותים נוספים החלו לאמץ את השם CSIRT להעיד על משימתם הממוקדת בטיפול באירועי אבטחת מחשב וסייבר לעומת עבודות תמיכה טכנית אחרות, והשמות CERT ו-CSIRT הפכו לשמש לסירוגין להגדרת ה"יכולת בפועל" של ארגון או צוות לספק שירותים ותמיכה לציבור מוגדר, למניעה, טיפול, ותגובה לאירועי סייבר ביטחוניים המובילים להפרה או פגיעה במערכות מחשב.
אוסקר טאובר
ביוגרפיה
תחילת דרכו כצלם השבועון "העולם הזה" והמשך לכל מערכות העיתונים, ירחון "לאשה" וסוכנויות חוץ כ-U.P ו-A.P. בנוסף, היה חבר ב"סקי-פטרול" בחרמון וייצג את אגודת העיתונאים הארצית באליפויות עולם לעיתונאים וזכה להוקרה כגולש סקי המבוגר ביותר.
צוות חירום לטיפול באירועי מחשב
היסטוריה
כיום, יחד עם הגידול המסיבי בשימוש בטכנולוגיות מידע ותקשורת והתרבות האיומים במרחב הסייבר, הפכו המונחים CERT ו-CSIRT שכיחים ומיוחסים כיום לחלק חיוני ביותר של המבנה בארגונים גדולים, ואף לחלק בלתי נפרד מפעילות מרכז המבצעים של אבטחת המידע (SOC).
אוסקר טאובר
ביוגרפיה
אוסקר היה בעיקר צלם שטח, שכיסה כל אירוע בחיפה והצפון וכן כתבות בכל הארץ והגיע עד עזה, חברון, איסמעיליה וסואץ בעת מלחמת ההתשה בסיני. החל מצילומי המעברות בחיפה וסביבתה, כפרים ערבים ודרוזים, כרמיאל, כפר אתא, מרכזי דת, חברות בנייה, מפעלים, "אוטוקארס"("קייזר פרייזר"), נמל חיפה, מספנות ישראל, רכבת ישראל, הטכניון, אוניברסיטת חיפה, עיריית חיפה, המשטרה, בתי המשפט, עבודות ה"כרמלית" וחנוכתה לראשונה, ליווי הסרטת "אקסודוס" בארץ, סיקור ביקורו של סאדאת בישראל, ביקורו של אדוארד קנדי בישראל, אישים ידועים, שחקני קולנוע, כל אירועי הספורט למיניהם, הצגות תיאטרון ומועדון התיאטרון, צבא, משרד הביטחון, מוזיאונים ועוד אירועים רבים.
צוות חירום לטיפול באירועי מחשב
בישראל
בעקבות התגברות האיומים במרחב הסייבר כחלק מקידום ההגנה הלאומית, הממשלה ה-32 ובראשה בנימין נתניהו קיבלו החלטה לקידום היכולת הלאומית במרחב הקיברנטי.
אוסקר טאובר
ביוגרפיה
בגיל 83 עבר להתגורר בבית אבות בעיר אך המשיך לצלם. נפטר בבית חולים בני ציון בתאריך 19 במאי 2000 בגיל 91.
צוות חירום לטיפול באירועי מחשב
בישראל
ב-8 באוגוסט 2011 התקבלה החלטת ממשלה מספר 3611 בנושא "קידום היכולת הלאומית במרחב הקיברנטי.  במסגרת זו הוחלט על הקמת מטה הסייבר הלאומי והוטל עליו לגבש את תפיסה ההגנה הלאומית בסייבר ולקדם את יישומה. כחלק מקידום ההגנה הלאומית, נדרש להקים בישראל מרכז CERT לאומי להתמודדות וטיפול באיומי סייבר.
אוסקר טאובר
ביוגרפיה
בשנת 2009 נערכה לכבודו בעיר סראייבו תערוכת צילומים לרגל 100 שנים להולדתו, בחסות העירייה, שבה נכחו שגרירי הנציגויות הדיפלומטיות בעיר, אנשי כמורה, נציגי הקהילה היהודית, עיתונאים וצלמי טלוויזיה. התערוכה קיבלה הד תקשורתי רב אשר הוכרה על ידי אונסקו כאירוע תרבותי שנתי ונדדה בין כמה ערים באירופה.
צוות חירום לטיפול באירועי מחשב
המרכז הלאומי להתמודדות עם איומי סייבר - CERT-IL
ב 25 בינואר 2015, במהלך יום עיון לאומי בנושא "פיתוח החוסן הארגוני במרחב הסייבר" למנהלי אבטחה מכלל המגזרים במשק ומשרדי הממשלה השונים, הוכרזה תחילת פעילותו הרשמית של מרכז ה-CERT הלאומי בשם CERT-IL.
אוסקר טאובר
ביוגרפיה
בשנת 2015 העלתה אוניברסיטת חיפה תערוכה לכבוד אוסקר עם כמה מצילומיו.
צוות חירום לטיפול באירועי מחשב
המרכז הלאומי להתמודדות עם איומי סייבר - CERT-IL
בשנת 2017 אוגדו כל הפעילויות הטכנולוגיות של מטה הסייבר ליחידה לטכנולוגיות סייבר, המהווה אתהזרוע הטכנולוגיות הלאומית לקידום יכולות וטכנולוגיות סייבר לרמה הלאומית. במקביל, נקלטה במטה הסייבר היחידה להזדהות וליישומים ביומטריים, כחלק מבניית השלם בתחום הסייבר. עם סיום 2017, על בסיס המלצת ראש המערך לראש הממשלה, החליטה ממשלת ישראל, בהחלטה מס' 3270, לאחד את שני גופי מערך הסייבר הלאומי - מטה הסייבר הלאומי והרשות הלאומית להגנת הסייבר - לכדי יחידה ארגונית אחת. בהחלטת הממשלה נקבע, כי מערך הסייבר הלאומי יהיה אחראי על כלל היבטי הגנת הסייבר במרחב האזרחי, החל מגיבוש מדיניות ובניין כוח טכנולוגי, ועד הגנה מבצעית בסייבר. במקביל, עם סיום תפקידו של ד"ר מתניה כראש המערך לאחר הקדנציה שנקבעה ל-6 שנים, מונה לתפקיד ראש המערך האחוד יגאל אונא, אשר נכנס לתפקידו בתחילת שנת 2018.
ה-CERT פועל כחלק אינטגרלי ממערך הסייבר כאגף בכיר במכלול האופרטיבי, ומהווה את הממשק המבצעי של המערך מול המשק בארץ ובעולם. תחת ה-CERT הלאומי פועלים כיום ארבעה CERT's מגזריים:
אוסקר טאובר
ביוגרפיה
הצילומים שמורים אצל בנו, יוסף טאובר, וכן נמצאים בספרים, חוברות, סרטים, מערכות עיתונים, ארכיונים, מוזיאונים, ועוד.
צוות חירום לטיפול באירועי מחשב
המרכז הלאומי להתמודדות עם איומי סייבר - CERT-IL
ייעוד המרכז להבטיח את המענה הלאומי לסיכוני סייבר ורציפות תפקודית של המערכת הפיננסית בישראל, זאת תוך התמקדות בתהליכים הפיננסים המרכזיים כפי שהוגדרו על ידי הרגולטורים. המרכז מוביל שיתוף פעולה לצורכי הגנת המגזר הפיננסי בישראל על ידי קישור לגורמי ממשל, סוכנויות ביטחון וגופים מסחריים מובילים בארץ ובעולם, בנושאי אבטחת סייבר ורציפות פיננסית - https://web.archive.org/web/20190713211110/https://www.mai.gov.il/he/Departments/General/cyber_center_and_financial_continuity.
יחד עם זאת בישראל פועלים גם מרכזי CERT נוספים כדוגמת:
כריש עיוור
כריש עיוור (שם מדעי: Brachaelurus) הוא סוג של דגי סחוס מסדרת הזנבתנאים שהוא הסוג היחידי במשפחה כרישים עיוורים (Brachaeluridae). בסוג זה שני מינים החיים לאורך חופי הימים הטרופיים של מזרח אוסטרליה עד עומק 100 מטרים.
אורך כרישים קטנים אלה 60–70 סנטימטר, והם בעלי עור מגובשש, ראשים גדולים בעלי "שפמות" כשל שפמנונים וסנפירים נמוכים ושטוחים, המותאמים לחיים על קרקעית הים. לכרישים זוג סנפירי גב בחלק האחורי של גבם והזנב בעל אונות קטנות. למרות שמם כרישים אלה אינם עיוורים, אך הם בעלי עיניים קטנות שכאשר שולים אותם מהמים עפעפיהם נסגרים כדי להגן על העין, הרגל שממנו קיבלו את שמם. הנקבה משריצה צאצאים חיים.
הם חיים לאורך הקרקעית וצדים מיני דגי גרם, סרטנים, רכיכות כמו דיונונים ושושנות ים.
מטבח קליפורני
מטבח קליפורני (באנגלית: California cuisine) הוא סגנון בישול מודרני המאופיין בשימוש בחומרי גלם טריים ועונתיים בדגש על התוצרת המקומית.
המטבח הקליפורני שם דגש על פרזנטציה מרשימה. סגנון הבישול הקליפורני מציע בדרך כלל מזון דל בשומנים רוויים והרבה מאוד ירקות ופירות טריים, בשר רזה ופירות ים מחוף קליפורניה.
המונח "מטבח קליפורני" נוצר במהלך שנות ה-70 של המאה הקודמת כתוצאה מרצונם של שפים גדולים מאזור קליפורניה שמאסו בתעשיית המזון האמריקאית הטיפוסית שכללה לרוב בישול ממזון קפוא, מעובד ומוכן מראש ורצו לבשל מזון טעים וטרי יותר הכולל חומרי גלם טריים ומקומיים.
המטבח הקליפורני מאופיין בשילוב סגנונות וטעמים ממטבחים שונים בעולם. המטבח הקליפורני מקבל השראה רבה ממנות וטעמים מהמטבח הצרפתי, המטבח האיטלקי, המטבח המקסיקני, המטבח הסיני והיפני. מעבר לעובדה שמדובר במטבחים המפורסמים בעולם אחת הסיבות הנוספות שמטבחים אלו השפיעו על המטבח הקליפורני היא כמות המהגרים הגדולה החיה במדינה. המטבח הקליפורני שואב השראה בעיקר ממטבחים אלו, אך לא רק הבישול הקליפורני נמצא תמיד ברצון לחדש ולהתקדם ולכן מגוון כדרך קבע את הטעמים וסגנונות הבישול.
היסטוריה
אליס ווטרס, שפתחה את מסעדת Chez Panisse בשנת 1971 בברקלי, קליפורניה, הייתה מחלוצות הקונספט של המטבח קליפורני. וולפגנג פאק היה גם מחלוצי המטבח הקליפורני שפתח ביחד עם פטריק טרייל את מסעדתו Ma Maison.
אקארי (חידה)
אקארי (ביפנית: 美術館 ביג'וּטסוּקן), מוכרת גם כמדליק, היא סוג של חידת היגיון שפורסמה על ידי ההוצאה לאור ניקולי. נכון ל-2011, ניקולי הוציאה לאור שלוש חוברות המכילות רק חידות אקארי.
חוקים
המשחק מתבצע על גבי טבלה מרובעת המורכבת מתאים שחורים ולבנים. השחקן מציב "נורות" בתאים לבנים, כך שלא יהיו שתי נורות המאירות אחת על השנייה, בעוד כל הטבלה מוארת. נורה מאירה את כל השורה והטור שלה, אלא אם כן קרן האור שלה פוגעת בתא שחור ושם נעצרת. בחלק מן התאים השחורים יש מספר בין 0 ל-4. כאשר מופיע מספר בתא שחור, המספר מציין כמה נורות חייבות להיות סמוכות לתא זה; לדוגמה, תא עם המספר 4 חייב להיות מוקף כולו (במאונך ובמאוזן, בסמוך לצלעותיו) בנורות, ואסור שתהיינה נורות בסמוך לתא עם המספר 0. בסמוך לתא שחור לא ממוספר יכול להיות כל מספר נורות (כולל 0). נורות הנמצאות באלכסון לתא לא נחשבות כסמוכות אליו.
שיטות פתרון
נקודת פתיחה נפוצה לאקארי היא למצוא תא שחור עם המספר 4 בתוכו, או תא עם מספר קטן יותר החסום בצד אחד או יותר (לדוגמה, 3 ליד קיר, או 2 בפינה) וכך מגיעים למצב בו יש רק תצורה אחת של נורות המקיפות את תא זה. אחרי צעד זה, עוד תאים ממוספרים נהיים מוארים בצד אחד או יותר, וכך קטן מספר סידורי הנורות האפשרי, ובחלק מן המקרים, קטן אף לאפשרות אחת.
כאשר לא ברור היכן להציב נורה, אפשר לצייר נקודות בתאים בהם אסור שתהיה נורה; תאים כמו 0, או תאים בהם נורה תיצור סתירה. לדוגמה, נורה המוצבת באלכסון ובסמיכות לתא עם המספר 3 תחסום שניים מהתאים הסמוכים לו, ובכך תחסום כל אפשרות להציב שלוש נורות מסביב לתא זה; לכן, בתאים הסמוכים באלכסון לתא עם 3, לעולם לא תוכל להיות נורה, ויכולים להיות תמיד מנוקדים. בדומה לכך, אפשר להציב נקודות במקומות בהם נורה "תלכוד" תא לא מואר אחר, בהפכה את הדלקתו לבלתי אפשרית ללא עבירה על החוקים.
טכניקה מתקדמת יותר היא לחפש תא שעדיין לא מואר, ולבדוק אם ישנו רק תא אחד שהצבת נורה בו תאיר את תא זה.
Chef'Special
Chef'Special היא להקת אינדי פופ הולנדית שהוקמה בשנת 2008. הלהקה חתומה על חוזה בחברת התקליטים Fueled by Ramen.
חברי הלהקה
ג'ושוע נולט - סולן הלהקה
ג'וזף גידו - גיטרה, קולות רקע
יאן דארקס- בס, שירה, כלי הקשה
ווטר הרן - מפתחות, סינתיסייזרים, מלודיקה, קולות רקע
ווטר ג'רי - תופים, כלי הקשה
יהודה שומרוני
יהודה שומרוני (16 בנובמבר 1900 – 28 בדצמבר 1962) היה ראש המועצה הראשון של המועצה המקומית נשר בין השנים 1952–1957.
חייו
שומרוני נולד בחבל טרנסילבניה שברומניה, שם נמנה עם מנהיגי הנוער היהודי במקום. הוא עלה לארץ ישראל בשנת 1925. בארץ עבד כפועל בייבוש ביצות חדרה, היה ממארגני קבוצת העבודה "טל" בחדרה, וכשהקבוצה התפרקה מפאת מחסור בעבודה, המשיך שומרוני בתפקידו כמדריך ומורה דרך לנוער עולה מטרנסילבניה. בעבודות סלילת כבישים בחיפה, ירושלים. בשנת 1928 החל לעבוד כפועל בבית חרושת למלט נשר, בפריקת פחם, באריזת מלט, במגרסת הגבס ועוד. בנוסף מילא תפקידים ציבוריים שונים והיה ממנהיגי השכונה לפני הקמת המדינה.
אחרי מלחמת העולם השנייה טיפל במסגרת אונרר"א (UNRRA) בעלייתם של יהודי אירופה ששהו במחנות באיטליה ופעל להעלתם ארצה במסגרת עלייה ליגלית או במסגרת ההעפלה. בשנת 1947 לאחר שובו מאיטליה, התגייס לכוחות ההגנה. לחם במלחמת השחרור ושירת במשך שנתיים בחטיבת גולני. כשנוסד "שחל" - ארגון שליחים למילוי תפקידים חלוציים ביישובי הנגב, עבר לאילת ושימש כמזכיר הראשון של מועצת פועלי אילת. השתתף בבניית נמל אילת.
בשנת 1952 החליט משרד הפנים לאחד את השכונות נשר, גבעת נשר, תל חנן ובן-דור לרשות מקומית אחת. עד אז התנהלה כל שכונה בנפרד. לשכונת גבעת נשר ונשר כל אחת בנפרד היה ועד קהילה. שכונת תל חנן, שראשוניה התיישבו בבתיו הנטושים של הכפר הערבי בלד א-שייח', שהפכו לרכוש המדינה, הייתה בניהולה של "רשות הפתוח" ולא היה לה כל מעמד רשמי כיישוב. כנ"ל שכונת בן דור שראשוניה התיישבו בבתיה הנטושים של חוואסה בימי מלחמת העצמאות. על פי המלצת מפא"י מונה שומרוני להיות ראש המועצה המקומית נשר ולארגן את ארבע השכונות ליישוב אחד. שומרוני פרש מתפקידו בשנת 1957 מסיבות בריאותיות.
לאחר פרישתו ריכז במסגרת מפא"י את בניית בית המפלגה ב"כיכר סולל בונה" חיפה, ופעל כנציג קופת הפקיד שעסקה בביטוח פנסיוני. באזור חיפה. לזכרו נקרא הגן סביב בניין עיריית נשר "גן יהודה".
המאורעות בספרטה (221 לפנה"ס)
המאורעות בספרטה הוא הכינוי המקובל לסכסוך עקוב מדם שפילג את החברה בספרטה בשנת 221 לפנה"ס. הרקע למהומות היה בעיקר המרמור שחשו רבים מהתושבים עקב השפלתה של ספרטה עם תום המלחמה הקלאומנית. הצדדים היריבים בסכסוך זה נחלקו בין אלו שחפצו להמשיך את ברית השלום של ספרטה עם מוקדון, לבין אלו שחפצו בהתנתקות ממנה.
הרקע
העיר ספרטה הייתה במשך תקופה ארוכה מעצמה מובילה ביוון העתיקה, והתפרסמה בעיקר בשל הצבא המעולה שלה. עם זאת, מצבה של ספרטה התחיל להתדרדר עוד בשלהי התקופה הקלאסית, והגיע לשיאו השלילי בתקופה ההלניסטית. הבעיה החמורה ביותר של ספרטה הייתה התדלדלות גוף האזרחים שלה. על פי החוקים הספרטנים אזרח ספרטני היה חייב להחזיק בחלקת אדמה ברשותו ולהיות זמין לשירות בצבא. עם השנים, התמעטו האזרחים הן בגלל האבדות בקרבות, אך לא פחות מכך בגלל שינויים כלכליים מפליגים בספרטה. החברה השוויונית שאפיינה את ספרטה בתקופתו של ליקורגוס (המאה ה-8 לפנה"ס) פינתה מקומה לקיטוב הולך וגובר בין עניים ועשירים ואזרחים ספרטנים רבים איבדו את נחלתם. איבוד הנחלה הביא בהכרח גם לאיבוד האזרחות. כך התמעט מספר האזרחים הספרטנים מכמה אלפים בתקופה הקלאסית לכמה מאות בלבד בתקופה ההלניסטית. לדבר זה הייתה השפעה מכרעת על חולשתה הצבאית של ספרטה.
בסיועה של מוקדון, הצליחו הליגה האכאית ובעלות בריתה להביס את ספרטה. קלאומנס נמלט למצרים, והעיר נכבשה בידי הצבא המוקדוני. אנטיגונוס השלישי דוסון, מלך מוקדון, גילה רחמים מפתיעים כלפי התושבים ולא התיר קטל וביזה. הוא ביטל את כל הרפורמות הקלאומניות תוך שימוש בססמאות נבובות על להחזיר "על כנה את חוקת האבות". חודש מוסד האפוראט שקלאומנס ביטל, אולם מוסד המלוכה בוטל וספרטה הפכה לרפובליקה אוליגרכית. כמו כן, נציב מוקדוני הושאר בספרטה וספרטה הוחתמה על בריתות שונות שהכפיפו אותה למרותן של מוקדון ובעלות בריתה.
המאורעות
בשנת 221 לפנה"ס מת אנטיגונוס השלישי, ואחיינו הצעיר פיליפוס החמישי עלה לשלטון. פיליפוס היה בסך הכל בן 17, ונחשב לצעיר וחסר ניסיון. בנוסף על כך, הליגה האיטולית, שבזמנו הייתה נייטרלית במהלך המלחמה הקלאומנית, הסתכסכה קשה עם הליגה האכאית. הן בספרטה והן בליגה האיטולית, סברו שכעת, כאשר במוקדון מולך מלך צעיר חסר ניסיון, זה הזמן המתאים להשתחרר מעולה של מעצמה זרה ושנואה. עובדה זו מוכיחה עד כמה שברירית ולא יציבה הייתה הפוליטיקה היוונית באותה תקופה.
בהיעדר מלכים, נוהלה ספרטה בידי מועצה שהורכבה מחמישה אנשים שנבחרו לתפקיד האפורים. שלושה מבין האפורים תמכו בליגה האיטולית והתנגדו לשלטון המוקדוני. השניים האחרים לא הביעו את דעותיהם בקול לעת עתה, אולם הם תמכו במוקדון. הסכסוך הגיע עד מהרה ל"מהומות פנימיות ומעשי טבח". עם זאת, מלחמת האזרחים הספרטנית לא ארכה זמן רב. תדמיתו של פיליפוס כמלך חלש נסדקה עד מהרה, כאשר הוא הופיע בקורינתוס בראש צבא גדול עוד באותה שנה. המצב בספרטה לא נעלם מנגד עיניו, והוא נע עם צבאו אל טיגאה הסמוכה כדי לפקח על המתרחש מקרוב.
תומכי האפורים האנטי-מוקדוניים שהסתתרו בקהל המתינו רק לזה, והגיוס הפך לטבח שבמהלכו נרצח אדימאנטוס יחד עם מרבית סיעתו. המעטים ששרדו נמלטו אל פיליפוס. בעקבות הטבח, שינו האפורים שיזמו אותו את דעתם מן הקצה אל הקצה, ושלחו שליחים אל פיליפוס שהאשימו את אדימאנטוס בקשירת קשר ובהצתת מהומות. הם ביקשו מפיליפוס לדחות את ביקורו בעיר עד שירגעו המהומות, והבטיחו שהם מעוניינים בחידוש הברית בין מוקדון לספרטה. למרות זאת, במועצת המלחמה של פיליפוס היו שדרשו להחריב לחלוטין את ספרטה כפי שעשה אלכסנדר הגדול בשעתו לתבאי. אולם פיליפוס החליט להניח לספרטנים לנפשם כל עוד יתחייבו לשמור נאמנות למלך ולברית. לטענת ההיסטוריון פוליביוס, פיליפוס עשה זאת בעצתו של אראטוס מסיקיון. החוקר פרנק ויליאם וולבנק, שכתב ביוגרפיה על חייו של פיליפוס, נוטה לקבל את טענתו זו.
סוף דבר
מאוחר יותר חזרה ספרטה להיות מונרכיה, כאשר ליקורגוס מזרע המלוכה תפס את השלטון. עם זאת, שלטונו לא האריך ימים והוא נהרג באחד הקרבות נגד פיליפוס. הוא הותיר אחריו פעוט בשם פלופס, שנרצח מאוחר יותר בידי נאביס.
פיזרקאיאטה
פיזרקאיאטה (בהונגרית: Füzérkajata) הוא כפר במחוז בורשוד-אבאוי-זמפלן שבצפון מזרח הונגריה. כמו יישובים רבים באירופה גם אוכלוסיית הכפר נמצאת בירידה שנים רבות מ-207 תושבים בשנת 1990 עד ל-107 תושבים בלבד בשנת 2018 (ירידה של כ-48%).
במהלך השנים חיו בכפר מספר מועט של יהודים.
צב סגיר
צב סגיר (שם מדעי: Terrapene) הוא סוג צב ביצות החי בדרומה של אמריקה הצפונית.
אורכם של צבים אלה בממוצע. הם בעלי גוף חום עד צהוב ולו צבעים בולטים והשריון מוגבהה ומעוגל למעלה. הראש קטן עם צוואר קצר, מקור חד ועיניים צהובות עזות. לצב זה שריון היכול להיסגר, כשמו, ולכנס פנימה את כל האיברים.
צבים אלו הם אוכלי כל הניזונים ממגוון צמחים ופירות כמו פירות יער וכן ממיני חרקים, חלזונות ותולעים קטנות.
המוזיאון לתרבות האסלאם ועמי המזרח
המוזיאון לתרבות האסלאם ועמי המזרח הוא מוזיאון השוכן בעיר העתיקה בבאר שבע, במתחם בו ממוקמים מוזיאון הנגב לאמנות, בית המושל והמסגד הגדול.
היסטוריה
המסגד הגדול נבנה בתחילת המאה ה-20 ומאז הקמת מדינת ישראל, שימש במשך שנים רבות כ"מוזיאון הנגב לארכאולוגיה". במבנה המוזיאון הארכאולוגי, התקיימו בעבר שתי תצוגות: הראשונה הוקמה בשנת 1950, על ידי צבי עופר תושב בית אשל וממתיישביה הראשונים של באר שבע. בתצוגה היו מוצגים המשקפים את החיים והתרבות בנגב: אמנות, ארכאולוגיה, מסמכים ותמונות, מוצגים גאולוגיים, תצוגות מחיי הבדווים, כלי עבודה וחקלאות ועוד. במרכז האוסף-תערוכה, המייצגת את העבר הארכאולוגי וההיסטורי של העיר לתקופותיה.
בשנת 1953 הוקמה גרסתו השנייה של המוזיאון על ידי הארכאולוג יוסף דובי. הוא נקרא אז "מוזיאון הנגב" ובו הוצגו הממצאים הארכאולוגיים שהתגלו בבאר שבע ובסביבתה. התצוגה נמשכה עד לשנת 2002. עקב מצבם של הממצאים ושל המבנה, הם נלקחו למחסני רשות העתיקות. בשנת 2011 הוא שופץ לצורך הפיכתו ל"מוזיאון לתרבות האסלאם ועמי המזרח" לאחר פסיקת בג"ץ בנושא ונפתח מחדש במתכונתו הנוכחית.
בין השנים 2011–2014 הוצגה במוזיאון המחודש תערוכתו של האוצר גואל דרורי, יקיר העיר באר שבע, "תולדות באר שבע 1900-2013".
בעשור השני של המאה ה-21 המוזיאון מציג מגוון יצירות היסטוריות ומודרניות של תרבות האסלאם החומרית, ושואף להביא לידיעת הציבור את המסורות האמנותיות והתרבותיות של אזור המזרח התיכון והאסלאם.
אפארסידה
אפארסידה (בפורטוגזית: Aparecida; מכונה לפעמים גם "אפארסידה של הצפון", להבדיל מערים בעלות שם זהה) היא עיר ומועצה אזורית במדינת סאו פאולו שבברזיל. העיר שוכנת על גדתו הדרומית של נהר פאראיבה דו סול, 168 ק"מ צפונית-מזרחית מסאו פאולו ו-240 ק"מ מערבית מריו דה ז'ניירו. בעיר מתגוררים (נכון ל-2010) 35,043 תושבים. העיר מפורסמת בזכות הבזיליקה המפורסמת שלה, הבזיליקה של אפארסידה, בה נמצאת גבירתנו אפארסידה, הקדושה מגינה של ברזיל.
העיר היא מוקד התיירות הדתית הגדול ביותר בדרום אמריקה, עם יותר מ-7 מיליון צליינים בשנה.
שירים שהוקלטו על ידי מרינה דיאמנדיס
הזמרת-יוצרת הוולשית מרינה דיאמנדיס, הידועה בשמה הפרטי, מרינה, ובשם הבמה שלה לשעבר, מרינה אנד דה דיימונדס, הקליטה חמישה אולפן ושבעה מיני-אלבומים. היא זכתה לפרסום ציבורי לאחר שדורגה במקום השני בסקר Sound of 2010 של רשת BBC. אלבום האולפן הראשון שלה, The Family Jewels יצא לאור בפברואר והכיל, בין היתר, חומרים משני המיני-אלבומים הראשונים שלה, The Crown Jewels EP ו-The American Jewels EP. דיאמנדיס הייתה שותפה בכתיבת כל אחת משלוש-עשרה הרצועות של האלבום, בהם חמשת הסינגלים שלו "Mowgli's Road", "Hollywood", "I Am Not a Robot", "Oh No!" ו-"Shampain". הכותבים והמפיקים ליאם האו ופסקל גבריאל כתבו, בהתאמה, שלוש וארבע רצועות מהאלבום, יחד עם דיאמנדיס. בשנים 2009 ו-2010 הקליטה דיאמנדיס גרסאות כיסוי לשירים של גוון סטפני ו-"Starstrukk" של 3OH!3.
דיאמנדיס הייתה שותפה לכתיבת כל אחת משבע-עשרה הרצועות שהופיעו בגרסת הסטנדרט, הדלוקס והאמריקאית של אלבום האולפן השני שלה, Electra Heart, שיצא במרץ 2012. הסינגל המוביל, "Primadonna", היה לרצועה המצליחה ביותר שלה במצעד הבריטי, בו הגיעה למקום ה-11. בכתיבת השיר השתתפו גם המפיקים ד"ר לוק וסירקט, ששיתפו פעולה שוב בכתיבת השיר "Lies". במאי 2013, הוציאה דיאמנדיס את הרצועה "Just Desserts" בהשתתפות צ'ארלי XCX דרך SoundCloud ויוטיוב. השיר היה לשיתוף הפעולה הראשון שלה עם אמן אחר. רצועת הנושא, "Electra Heart", יצאה לאור במאי 2014 על ידי המפיק BetaTraxx, ובה משמשת מרינה כאמנית אורחת. אלבום האולפן השלישי, Froot, נכתב על ידי דיאמנדיס בלבד והופק על ידי דייוויד קוסטן. באלבום האולפן הרביעי שלה, Love + Fear, המחולק לשני החצאים, נכללו שלושה שירים שהפיק המוזיקאי והמפיק המוזיקלי ג'ואל ליטל. אלבום האולפן החמישי, Ancient Dreams in a Modern Land, נכתב גם כן על ידי מרינה בלבד.
פילומנוס
המרטיר פילומנוס (סופוקלס הסאפיס) מבאר יעקב (ביוונית גם Φιλούμενος Χασάπης; Φιλούμενος ο Κύπριος; או Φιλούμενος Ορουντιώτης; 15 באוקטובר 1913 - 29 בנובמבר 1979) היה נזיר וארכימנדריט במנזר באר יעקב בשכם, אשר נרצח על ידי יהודי לוקה בנפשו בשם אשר רבי ב-29 בנובמבר 1979. ב-2009, שלושים שנה לאחר הרצח, הועלה פילומנוס למדרגת קדוש על ידי הפטריארכיה היוונית-אורתודוקסית של ירושלים. יום חגו נקבע כ-29 בנובמבר בלוח השנה היוליאני (16 בנובמבר בלוח השנה הגרגוריאני) ומקום פולחנו במנזר באר יעקב בשכם.
ביוגרפיה
נולד בשם סופוקלס הסאפיס בכפר אורונטה במרכז קפריסין. בגיל 14 עזב את ביתו יחד עם אחיו, אלפידיוס, למנזר סטרובוני, שם שהו שש שנים לפני שהמשיכו לארץ ישראל. פילומנוס הוכשר לכמורה והוסמך על ידי הפטריארכיה היוונית-אורתודוקסית של ירושלים ככומר וכארכימנדריט. ב-1979 מונה לאחראי על מנזר באר יעקב בשכם.
פילומנוס היה דובר יוונית, אנגלית, ערבית ועברית.
הרצח
אשר רבי, חוזר בתשובה מעורער בנפשו מתל אביב, הרבה לשוטט באזור ולבקר בבאר יעקב. באחד הימים טיפס על חומת המנזר וכשהבחין בפילומנוס זרק לעברו רימון יד. לאחר מכן, על מנת לוודא הריגה, רוצץ את גולגולתו בגרזן. לאחר מכן נמלט רבי מהמקום, כיוון ששבר את רגלו הובא על ידי נהג מונית ערבי לבית חולים תל השומר. לפני כן, באפריל, ידה רימון יד לעבר קבוצת צליינים במקום ופצע נזירה. גם אז הצליח להימלט להר גריזים, שם קרא בתורה במשך יומיים. רבי נתפס על ידי משטרת ישראל ב-1982 באשמת רצח הגינקולוג דוד קוגן והודה ברצח פילומנוס במהלך חקירתו. רבי תירץ את מעשיו בכך שפעל לפי "צו אלוהי" ונשלח לאשפוז בבית חולים פסיכיאטרי.
פולחנו כקדוש
בשנת 2009, לרגל 30 שנה למותו, הועלה פילומנוס למעלת קדוש ומרטיר של הכנסייה היוונית אורתודוקסית. ב-5 במרץ 2010 הוכר כקדוש גם על ידי הסינוד של הכנסייה הרוסית הפרבוסלבית. פולחנו, המתרכז במתחם מנזר באר יעקב (וכן בכנסייה שבכפר הולדתו בקפריסין), מעלה על נס את מותו על מזבח ההתנגדות ללאומנות הציונית. לפי הנרטיב המקובל בכנסייה ומוצג בשלטים במתחם המנזר, קבוצת המתנחלים עינתה ורצחה את פילומנוס. זאת, על אף שלא הוכח כל קשר בין העימותים עם המתנחלים לבין הרצח. גולגולתו המנותצת מוצגת בכנסייה כשרידי קדושים. באופן יוצא דופן מוקירים גם מוסלמים מקומיים את הקדוש ועולים לרגל למנזר.
התאחדות קהלות החרדים
התאחדות קהילות החרדים (באנגלית: Union of Orthodox Hebrew Congregations, בראשי תיבות: UOHC) הוא ארגון חרדי בלונדון, המאגד את הקהילות והמוסדות החרדיים בלונדון. הארגון נוסד בשנת תרפ"ו (1926) על ידי הרב ד"ר אביגדור שנפלד, רב בית הכנסת עדת ישראל בלונדון.
הארגון מאגד את הקהילות בשכונות הלונדוניות: סטמפורד היל, גולדרס גרין, הנדון (Hendon) ואדג'ווייר (Edgware). לארגון שני בתי דין, בית הוראה וגוף כשרות בשם "כדתיא" הנחשב להכשר המהודר בבריטניה. כמו כן לארגון בית החלמה ליולדות בשם "בית ברכה", שני ארגוני חברה קדישא (בצפון לונדון ובצפון מערב לונדון).
מנהלי הארגון הם נבחרי ציבור. בעבר היה ראש הקהל הרב דוד פראנד, מחבר סדרת הספרים קול דודי על הש"ס. כיום ממלא את התפקיד בנימין שטרן.
רבני הארגון
לאחר פטירת הרב אביגדור שנפלד בשנת תר"צ (1930) מילא את מקומו בנו הרב ד"ר שלמה שנפלד (אנ'), שהרחיב את הארגון והקים מוסדות חרדיים רבים בלונדון. בשנת תרצ"ג מינו את האדמו"ר רבי יואל מוסקוביץ' משאץ להיות נשיא הארגון. בשנת תשט"ו (1955) התמנה הרב חנוך דב פאדווא לגאב"ד הארגון (תפקיד בו כיהן למעשה כרבה החרדי של לונדון) והרב שלמה שיינפלד נהיה נשיא הארגון. לאחר פטירת הרב שיינפלד בשנת תשמ"ד (1984) מילא את מקומו בנשיאות הארגון, הרב אלחנן הלפרין. לאחר פטירת הרב חנוך דב פדווא בשנת תש"ס (2000), ממלא את מקומו ברבנות והנהגת הארגון, בנו הרב משה חיים אפרים פדווא מחבר ספר שו"ת מנחת אפרים.
הרב יוסף צבי דונר כיהן בתואר ראב"ד, ובשנת תשפ"ג (2022) מונה בנו הרב אהרן דוד דונר למלא את מקומו. כן מונו הרב שלום פרידמן (חתנו של הרב חנוך פאדווא) בתואר 'סגן אב"ד' והרב יוסף פאדווא (בנו של הרב חנוך) בתואר 'ראש הדיינים'
חברי בית הדין הם: הרב זאב פלדמן, הרב שלמה פרישווסר, הרב ישראל מאיר גרינברג, הרב דוד גרינהויז. בחודש חשוון תשפ"ב הוספו עוד שני רבנים נוספים לכהן כחברי בית הדין, הרב חיים מנחם גאליצקי דומ"ץ ורא"כ קהל חסידי בעלזא, והרב יואל שטיין דומ"ץ קהל יט"ל דסאטמער.
בבית הדין לענייני ממונות מכהנים בסטמפורד היל הרב צבי נחמיה הלוי שנעק והרב ישראל מאיר הלפרין (היגר ללייקווד עקב מצב בריאותו ופרש מבית הדין בתשע"ז) ובגולדרס גרין הרב דוד דונר, הרב מרדכי הכהן אייזנר והרב דוד קאהן.
תל יונה
תל יוֹנָה הוא תל בגובה של כ-40 מטר מעל פני הים, הממוקם על חוף הים בגבולה המערבי של ראשון לציון, ושטחו הכולל הוא כ-35 דונם.
הסביבה
סביבתו של תל יונה מכוסה בדיונות חול, שנוצרו ככל הנראה לאחר המאה ה-6 לספירה. מתחת לדיונות, בעיקר בחלקו המזרחי של התל, מרובדות שכבות חמרה מ"תצורת נתניה" המונחות אופקית על גבעות קדומות עוד יותר של "כורכר דור". בחלק מן השטח, בעיקר בחלקו המערבי, הוסר החול כתוצאה מפעילות בת זמננו ונחשף הכורכר. הצמחייה שעל הדיונות מתמעטת ככל שמתרחקים מקו החוף.
ארכאולוגיה
התל הוא אתר עתיקות המוכרז כחוק משנת 1992.
בסקר ארכאולוגי שנערך בו נמצאו שרידי קירות, רצפת טיח ובורות רדודים. בנוסף לכך נחשפו קטעי רצפות פסיפס אשר רובן נשדד ככל הנראה, ומתקן תעשייתי. באתר נמצאו חרסים מהתקופות הפרסית, הרומית, הביזנטית והמוסלמית הקדומה. על מדרונות התל נמצאו ממצאים ארכאולוגיים, בעיקר כלי צור מהתקופות הנאוליתית והכלקוליתית, וכן שברי כלי חרס מהתקופות הרומית, הביזנטית והאסלאמית הקדומה.
דיונות החול הצעירות מכסות אתרים שהקדומים שבהם מן התקופות הפרהיסטוריות. השרידים שנמצאו בסביבת התל מרמזים על התיישבות קדומה על גבעות הכורכר שבקרבת חוף הים, ומצטרפים לאתרים שהוכרזו בידי אגף העתיקות בשנות ה-70, שייתכן כי נפגעו במהלך השנים.
המצב הנוכחי
כיום נכלל תל יונה בתוך מטווח 24 אשר הגישה אליו אינה אפשרית לאזרחים. בראש התל בנוי בסיס צבאי קטן של חיל הים ובו עמדת מכ"ם. השטח כולו הוא חלק משדה ניסויים של טכנולוגיות צבאיות שונות ומטווח צבאי. העבודות שנעשו לצורכי הכשרת השטח בשנות ה-70 והשימושים הצבאיים לאורך השנים גרמו לנזקים רבים לתכסית הקרקע, הצמחייה, וחיי הטבע באזור ולאובדן של ממצאים ארכאולוגיים.
תל יונה משמש כנקודת ציון חשובה ביותר של נתיבי הטיסה במרחב האווירי של ישראל, הן בטיסות על פי ניווט ראיה והן לטיסות בניווט מכשירים. נתיב הטיסה העובר מצפון לדרום על קו החוף מסתיים מעל תל יונה ומהווה נקודת ציון לפניה לכיוון פנים הארץ. השטח האווירי שמדרום לתל יונה הוא חלק מן השטח הצבאי הסגור לתעופה אזרחית.
גדעון קליין
גדעון קליין (בצ'כית: Gideon Klein; 6 בדצמבר 1919 – ינואר 1945) היה פסנתרן ומלחין יהודי-צ'כוסלובקי, מארגן חיי התרבות במחנה הריכוז טרזין.
קורות חיים
קליין נולד למשפחה מוראבית בפז'רוב שבצ'כוסלובקיה. בגיל מוקדם גילה כישרון מוזיקלי והחל ללמוד נגינה בפסנתר אצל רוז'נה קורצובה ווילם קורץ והלחנה אצל אלואיס הבה (בשנים 1939–1940). בדצמבר 1941 גירשו אותו הנאצים למחנה הריכוז טרזין, שם היה, יחד עם פאבל האס, תלמידו של לאוש יאנאצ'ק, הנס קראסה ותלמידו של ארנולד שנברג, ויקטור אולמן, לאחד מחשובי המלחינים במחנה, אחד הבודדים שעסקו בפעילות אמנותית משמעותית. יצירותיו מן השנים האלה כוללות רביעיית מיתרים (דומה באופיה לאופוס 3 של אלבן ברג), שלישיית מיתרים וסונאטה לפסנתר, בין השאר. קליין גם הופיע כפסנתרן סולן ב-16 רסיטלים, לפחות, וכן השתתף בביצועי מוזיקה קאמרית (כחבר בשלישיית פסנתר וברביעיית פסנתר). זוזנה רוז'יצ'קובה הייתה תלמידתו הגטו.
קליין שולח לאושוויץ ומשם לפירסטנגרובה באוקטובר 1944, פחות משבועיים אחרי שהשלים את שלישיית המיתרים שלו. הוא מת במחנה פירסטנגרובה בנסיבות לא-ברורות בתקופת פירוק המחנה בינואר 1945.
המוזיקה של קליין הושפעה מאלואיס הבה, אלבן ברג ובייחוד מלאוש יאנאצ'ק. הוא השתמש במלודיה מתוך "Zápisník zmizelého" של יאנאצ'ק כנושא לדיברטימנטו שלו משנת 1940.
הלמנד (מחוז)
הלמנד (בפשטו/דארי: هلمند) הוא אחד מבין 34 מחוזות אפגניסטן. אוכלוסיית המחוז מונה בערך 1,442,500 איש, רובם ממוקמים בצפון ההררי והמבוסס לחקלאות לעומת דרום המחוז המדברי. בעבר היה המחוז מחובר עם מחוז קנדהאר עד אשר חולק במהלך המאה ה-20. כיום הבירה של הלמנד, לשכר גאה, מונה כמעט 300,000 איש וממוקמת על גבי נהר הלמנד. המחוז הוא מבין המחוזות החשובים ביותר של אפגניסטן מבחינת מסחר וייצור ופיתוח חקלאי.
גאוגרפיה
הלמנד הוא המחוז הגדול ביותר באפגניסטן, עם שטח כולל של 58,584 קמ"ר. הוא בין המחוזות הפוריים ביותר באפגניסטן. נהר הלמנד הזורם מהינדו-כוש אל בלוצ'יסטן זורם ברחבי המחוז ומערכת תעלות מאורגנת יחסית בחלק מהנפות מביאה להשקיה של שטחים חקלאיים. האקלים של המחוז מתאים גם לגידול מגוון רחב של יבולים, כולל האופיום שתורם רבות למימון הטליבאן. בנוסף למס החקלאי, מכרה השיש בנפת חנשין בהלמנד מהווה מקור כספי נוסף עבור ארגוני מורדים וטרור. מורדים החמושים אוספים מיליארדי רופי פקיסטניים מחפירת השיש הבלתי חוקית והברחתם לפקיסטן.
חייטוללה חייט מונה למושל הלמנד ביוני 2015. בעבר היה מושל של כמה מחוזות אזוריים. הוא בעל תארים מרובים ועבד עם ארגונים נגד טרור של האו"ם. המושל מצד הטליבאן נהרג בהפצצה אווירית בשנת 2016, טענה שהטליבאן מכחיש.
כלכלה
המחוז נודע בייצור האופיום הרב שלו. 41% מכלל האופיום העולמי מיוצר בהלמנד, יותר מכלל תפוקת הייצור של מיאנמר והתעשייה החקלאית פורחת מבחינה יחסית למחוזות אחרים. מבחינה חקלאית ישנה גם תעשייה של גידולי טבק, סלק סוכר, כותנה, שומשום, חיטה, מש, תירס, בוטנים, חמנית, בצל, תפוח אדמה, עגבנייה, כרובית, אגוזים, משמש, ענבים, מלון ועוד. חשיבותו הכלכלית הפכה את המחוז לאחד מהחשובים ביותר במדינה ומכאן שגם לארגוני טרור כגון הטליבאן.
איכות חיים
עקב המאבק נגד ארגוני הטרור אחוז משקי הבית עם מי שתייה נקיים ירד מ-28% בשנת 2005 ל-3% בשנת 2011. לעומת זאת אחוז הלידות בהשתתפות מלווה מיומן עלה מ-2% בשנת 2005 ל-3% בשנת 2011. שיעור האוריינות הכללי (מגיל 6+) עלה מ-5% בשנת 2005 ל-12% בשנת 2011. שיעור ההרשמה הכללית לבתי ספר (בגילאי 6–13 שנים) ירד מ-6% בשנת 2005 ל-4% בשנת 2011.
ביטחון
יותר מתמיד מאז פלישת ארצות הברית בראש הקואליציה של לאמירות האסלאמית של אפגניסטן בשנת 2001, מחוז הלמנד עמד במרכז תחיית הטליבאן והתקוממותם ברחבי אפגניסטן. לפני סיום משימת הלחימה של נאט"ו בשנת 2014, למעלה מ-20,000 חיילים מארצות הברית וממדינות נאט"ו אחרות הוצבו לצד כוחות ההגנה והביטחון הלאומיים של אפגניסטן (ANDSF) בהלמנד, אך לא הצליחו לסכל את תחייתו של הטליבאן בכך שזכו לתמיכתם של האנשים. יתר על כן, מאמציהם עלו מיליארדי דולרים יחד עם דמם של אלפי חיילים אפגנים ובינלאומיים כאחד.
מאז ש-ANDSF לקחה על עצמה את האחריות הביטחונית על אפגניסטן בדצמבר 2014, המצב הביטחוני בהלמנד התדרדר עוד יותר. למרות פריסתם של יותר מ-30,000 חיילי ANDSF בהלמנד עם קרוב ל-1,000 כוחות אמריקאים המספקים אימונים, ייעוץ וסיוע – הטליבאן טוענים לשליטה בכמעט כל אחד-עשר מחוזות בהלמנד, כשדגליהם הלבנים מתנוססים אפילו בחלקים מבירת המחוז לשכאר גאה.