cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
ההולנדי המעופף
מקורות
לפי מספר מקורות, הקפטן בן המאה ה־17 ברנרד פוק (Bernard Fokke), אשר היה מפורסם במסעותיו המהירים מהולנד לאי ג'אווה (שבאינדונזיה) ועל כן נחשד בכריתת ברית עם השטן, הוא קפטן ספינת "ההולנדי המעופף". לפי מקורות מסוימים בגרסה ההולנדית של הסיפור, נקרא הקפטן Falkenburg. בגרסה של מריאט נקרא הקפטן Vanderdecken (שם שפירושו "על הסיפון"), בעוד שבגרסתו של אירווינג נקרא הקפטן Ramhout van Dam. המקורות חלוקים בדעתם האם ההולנדי המעופף הוא שם הספינה, או כינוי לקפטן שלה.
על פי מרבית הגרסאות, נשבע הקפטן שהוא לא ייסוג מפני הסערה, אלא ימשיך בניסיון להקיף את כף התקווה הטובה גם אם המסע יימשך עד יום הדין. לפי גרסאות אחרות, התרחשו על הסיפון פשעים נוראים, או שהצוות לקה במגפה ולא הורשה לעגון באף נמל עקב כך. מאז, על הספינה ועל צוותה נחרץ להפליג לנצח, ולעולם לא להתקרב לחוף. לפי מספר גרסאות הדבר אירע בשנת 1641 בעוד שבגרסאות אחרות השנה היא 1680 או 1729.
אנשים רבים דיווחו על כך שראו את ההולנדי המעופף. הדיווחים החלו משנת 1835 והדיווח האחרון היה בשנת 1942 ליד קייפטאון, דרום אפריקה. מאז לא היו דיווחים נוספים על ההולנדי המעופף.
סמל שוודיה
סמל שוודיה הגדול (בשוודית: Stora Riksvapnet) וסמל שוודיה הקטן (lilla riksvapnet) הם סמלי המדינה הרשמיים של שוודיה.
מלבד היותו סמל המדינה הרשמי, סמל שוודיה הגדול הוא גם החותם האישי של המלך, ולפיכך מלך שוודיה יכול לקבוע שגם אנשים אחרים מבית המלוכה יוכלו להשתמש בו, בשינויים ובהתאמות הנדרשים.
המגן
המגן מחולק לארבעה רבעים באמצעות צלב זהב שזרועותיו מתרחבות בקצוות: ברבעים הראשון והרביעי, ניתן לראות את שלושת הכתרים המלכותיים של שוודיה בזהב על רקע כחול. כתרים אלו היו סמל מאז תקופת שלטונו של אלברכט ממקלנבורג. השדות השני והשלישי, הם כחולים ועליהם שלושה פסים אלכסוניים לבנים גליים. עליהם אריה זהב שלשונו וטפריו אדומים והם מסמלים את שושלת ביילבו. באמצע המגן נמצא מגן נוסף שמחולק בניצב: צידו הימני מחולק באלכסון לצבעים כחול, לבן ואדום ועליהם אגרטל זהב מעוטר. זהו סמלם של בית ואסה (ומכאן האגרטל), שושלת מלכים ששלטו בין השאר בשוודיה בשנים 1523 - 1654. צידו השמאלי של המגן הוא שדה כחול שבראשו שבעה כוכבי זהב, תחתם נשר זהב שהיה סמלו של נפוליאון בונפרטה ותחתיו גשר עם שני צריחים וארבעה עמודים כסף מעל נהר. זהו סמלו של קרל הארבעה עשר, מלך שוודיה אבי שושלת ברנדוט שהיה מרשל צרפת בצבא נפוליאון.
הבסיס
המגן נתמך על ידי שני אריות שלכל אחד מהם יש זנב שקצהו דומה למזלג (queue fourchée). האריות פונים מהמגן ועל הראשים שלהם מצוירים הכתרים המלכותיים. האריה מהווה חלק חשוב בהרלדיקה של שוודיה במהלך מאות השנים האחרונות ובמיוחד בסמלי המדינה.
סמלי המסדרים המלכותיים
כמו כן, ניתן לראות כי המגן מוקף על ידי הקולר של מסדר המלאכים. מסדר זה הוא אחד החשובים ביותר בשוודיה, ואות המסדר הוא האות החשוב ביותר שהמדינה יכולה לתת לאדם פרטי כלשהו.
לפני 1908 המגן היה מוקף בדרך כלל על ידי הקולר של יותר ממסדר אחד, ובדרך כלל היה מדובר בקולרים של כל ארבעת המסדרים המלכותיים (כוכב הקוטב, וואסה והחרב). כמו כן, הייתה תקופה שבמהלכה הקיף הקולר של מסדר צ'ארלס השמיני את המגן. הקולרים הוספו מסביב למגן בסדר יורד (שנקבע לפי חשיבות המסדרים): מסדר צ'ארלס השמיני, מסדר וואסה, מסדר כוכב הקוטב, מסדר החרב ומסדר המלאכים.
החותם האישי של מלך שוודיה
צורתו של החותם האישי של מלך שוודיה נקבעה ב-1943 באמצעות חוק מיוחד. החותם שנקבע בחוק כולל את החלק המרכזי של סמל שוודיה הגדול. הדגל – המכונה באופן רשמי דגל הפיקוד האישי של הוד מלכותו – וקיים בצורה אחת בלבד. כיום קיים עותק אחד בלבד, ועותק זה הוא עבודת מלאכה של איינאר קדג'ה שהיה אומן הרלדיקה שוודי. הבד שעליו תפור החלק המרכזי של סמל שוודיה מוצמד למוט מתכת באופן קבוע כאשר בראש המוט יש כתר.
סמל שוודיה הקטן
הגופים העיקריים שמשתמשים בסמל שוודיה הקטנה הם הממשלה השוודית והסוכנויות השונות הכפופות אליה. מסיבה זו ישנם מקרים בהם מוסיפים לסמלה אותות שונים המציינים את סוג הפעילות של הגוף, וזאת רק בתנאי שוועדת ההרלדיקה השוודית אישרה זאת. לדוגמה, ניתן למצוא את הסמל על כל חליפות המדים של משטרת שוודיה. לעיתים המגן שבסמל מוקף על ידי סמל מסדר המלאכים.
ההגבלות על השימוש בסמלים
כל תמונה או איור המורכבים משלושה כתרים המסודרים שניים מעל אחד נחשבים כהעתק של הסמל הקטן, והשימוש בהם מוגבל בחוק.
סמל גואם
סמל גואם הוא סמל בעל צורה אליפטית המופיע במרכז דגל גואם. צורת הסמל מקורה באבנים שתושבי האי הקדומים, לוחמי החמורו, נהגו להשתמש בהן כאבני קלע.
הסמל מציג את מפרץ האגאטנייה הסמוך לעיר האגאטנייה שבגואם. במרכז המפרץ מוצגת סירת פרואה האופיינית לאזור, המסמלת את תושבי האי ואת התבססותם על הים, וכן את הגעתם אל האי בסירות אלה, ועל החוף דקל קוקוס המסמל את צמחיית האי ואת כלכלת הטריטוריה.
מונטגומרי
{{פירושונים|* בלוטות מונטגומרי – צבר בליטות על גבי העטרה של פטמה
מקומות:
אישים:
ראו גם
}}
ויויאן מינג
ויויאן ל'אקווייר מינג (נולדה ב-19 באוקטובר 1971) היא מדענית נוירולוגיה תאורטית ומומחית לבינה מלאכותית אמריקאית. בשנת 2017 היא נבחרה לאחת ממאה נשים משפיעות על ידי ה-BBC, וכאחת המנהיגות המשמעותיות בקהילת הלהט"ב על ידי פייננשל טיימס.
השכלה וקריירה מוקדמת
מינג דיברה רבות על המאבק האקדמי שלה בתחילת חייה, מה שהוביל אותה בסופו של דבר לעזוב את האוניברסיטה. לאחר שנאבקה בדיכאון, ניסיון התאבדות והיותה חסרת בית היא חזרה כעבור עשר שנים וקיבלה תואר ראשון בהצטיינות במדעי המוח הקוגניטיביים מאוניברסיטת קליפורניה בסן דייגו בשנת 2000. מינג זכתה בתואר שני (2003) ובתואר דוקטור (2006) בפסיכולוגיה באוניברסיטת קרנגי מלון, במקביל לתוכנית למדעי המוח החישוביים במרכז לבסיס העצבי של הקוגניציה. היא זכתה במלגה לפוסט-דוקטורט באוניברסיטת סטנפורד ובאוניברסיטת ברקלי, שם כיהנה מאוחר יות כמדענית מחקר וחוקרת אורחת.
קריירה
מינג הייתה מעורבת בארגונים שונים המאתגרים מדיניות חינוך ובריאות. היא הקימה את צוות החשיבה סוקוס, שמתייעץ עלבינה מלאכותית, מדעי המוח ורפורמת חינוך. היא הוכיחה כי למדדים המשמשים לעבודה השפעה מוטעה על הצלחת מקום העבודה. היא עבדה עם Accenture על האופן שבו הם יכולים להכשיר את הצוות להיות יצירתי יותר.
מינג פרסמה מחקרים על AI בחינוך ויצרה את "Muse", כלי מבוסס למידת מכונה להורים. כלי זה כולל המלצות על פעילויות מבוססות מחקר לתמיכה ביצירתיות, מוטיבציה ואינטליגנציה רגשית של צעירים. היא הובילה מחקר שהראה כי מבנים פסיכולוגיים כגון מטה -קוגניציה, יכולת חברתית-רגשית, יצירתיות וסקרנות משפיעים באופן משמעותי על תוצאות חיים ארוכות טווח כמו בריאות, פרודוקטיביות, השגת חינוך ושביעות רצון מחיים.
מעורבות והכרה ציבורית
במאי 2017 מינג העבירה שיחת TED על איך להפוך לאדם טוב יותר. היא דיברה על למידת מכונה באוניברסיטת Singularity בברזיל. היא דיברה על בינה מלאכותית ורשתות עצביות באקדמיה האירי המלכותית ובחברה המלכותית בשנת 2018. היא הופיעה בפודקאסט של מגזין PC. היא הופיעה ברדיו BBC 4 וב-NPR
טורפדו ניז'ני נובגורוד (הוקי קרח)
טורפדו ניז'ני נובגורוד (ברוסית: Торпедо Нижний Новгород) הוא מועדון הוקי קרח בעיר ניז'ני נובגורוד, רוסיה, המתמודד בחטיבת חרלמוב של ליגת ההוקי הקונטיננטלית.
הקבוצה אירחה בעבר את משחקי הבית שלה בהיכל הספורט הקרוי על שם ויקטור קונובאלנקו – אחד משחקני ההוקי קרח המפורסמים ביותר בליגה הסובייטית, ששיחק עבור טורפדו. כעת הקבוצה מארחת את משחקיה בהיכל הספורט של איגוד המסחר.
הקבוצה נמצאת בבעלות יצרנית הרכב GAZ.
היסטוריה
הקבוצה הוקמה בשנת 1946 ובעונת 1947/1948 החלה להשתתף בליגת העל הסובייטית בהוקי קרח.
בכל טורנירי אליפות רוסיה בהוקי קרח, שנערכו מאז התמוטטות ברית המועצות, טורפדו לא הצליחה להגיע להצלחה משמעותית, כשהשנה הטובה ביותר הייתה בשנת 1995, כאשר הקבוצה סיימה רביעית בפלייאוף הליגה.
החל מעונת 2008, הקבוצה משתתפת באליפות ליגת ההוקי הקונטיננטלית.
הישגים לפי עונה (KHL)
הערה: מ = משחקים, נצ = ניצחונות, נצה = ניצחונות בהארכה, הפה = הפסדים בהארכה, נצב = ניצחונות בחבטות עונשין הפב = הפסדים בחבטות עונשין, ה = הפסדים, שז = שערי זכות, שח = שערי חובה, נק = נקודות
מלטם ג'ומבול
מלטם ג'ומבול (בטורקית: Meltem Cumbul; נולדה ב-5 בנובמבר 1969) היא שחקנית קולנוע טורקייה.
ביוגרפיה
מלטם ג'ומבול נולדה בעיר אקשהיר בטורקיה. הקריירה של ג'ומבול כוללת 16 סרטים, ביניהם הסרט "Head-On", שש סדרות טלוויזיה ביניהן הסדרה "Yılan Hikayesi", שבעבר הייתה הסדרה הכי מצליחה ונצפית בטורקיה, כמו כן גם מחזות ומחזמרים כגון "Smokey Joe's Cafe" ו-"Taming of the Shrew". היא גילמה את פטמה סולטאן בסדרה ההיסטורית המצליחה "הסולטאן".
היא גם זכתה בפרסים ולקחה חלק בחבר מושבעים בהרבה טקסים לאומיים ובינלאומיים בפסטיבלים כמו פאלם ספרינגס, קווינס, אנקרה, ופסטיבל הסרטים של אנטליה. נכון לעכשיו, מלטם ג'ומבול מלמדת את שיטת המשחק של אריק מוריס, איתו היא למדה בלוס אנג'לס למשך 3 שנים החל מ-2005, באוניברסיטת סינאן לאמנויות הבמה, שבה היא סיימה את לימודיה.
בשנת 2004 הנחתה מלטם את תחרות האירוויזיון שהתקיימה בארצה בעיר איסטנבול יחד עם קורהאן אבאי.
דבר אחר (פירושונים)
דבר אחר הוא כינוי בלשון נקייה לאחד מכמה דברים.
חומצה אספרטית
חומצה אספרטית (Aspratic acid, או: אספרטט, Aspartate) היא אחת מ-20 חומצות האמינו הנפוצות בטבע.
מבנה
זוהי אחת משתי חומצות האמינו היחידות שלהן שייר חומצי, יחד עם חומצה גלוטמית. השייר של חומצה אספרטית מורכב מקבוצת מתילן (CH2) אליה קשורה קבוצת קרבוקסיל (COOH). שייר זה זהה כמעט לזה של חומצה גלוטמית, למעט קבוצת מתילן נוספת הקיים בשייר של האחרונה.
קבוצת הקרבוקסיל נוטה לאבד את אטום המימן שלה, ומכאן החומציות (חומצה מוגדרת כתרכובת הנוטה לאבד יוני מימן). כשזה מתרחש, נותר השייר בצורת יון קרבוקסילט (-COO), ואז נהוג לקרוא לתרכובת אספרטט. ב-pH נייטרלי (7) נוטה חומצה אספרטית לאבד את אטום המימן ולהופיע בצורת האספרטט. המטען החשמלי של אספרטט הוא 1-, עקב יון הקרבוקסילט השלילי.
חומצת האמינו אספרגין היא נגזרת של חומצה אספרטית. במקום קבוצת קרבוקסיל היא מכילה קבוצת אמיד (CONH); היא נוצרת כשחומצה אספרטית מגיבה עם אמוניה (NH3). עקב הקרבה בין שתי החומצות קיים סימול ארוך המציין אספרגין או חומצה אספרטית - Asx - וכן סימול קצר - D. חומצה אספרטית קיבלה את שמה מאספרגין, אשר בתורה קיבלה את שמה מצמח האספרגוס, בו נתגלתה לראשונה.
סמל פורטוגל
סמל פורטוגל אומץ באופן רשמי ב-30 ביוני 1911, ביחד עם הדגל הרפובליקני של פורטוגל.
היסטוריה ומשמעות
סמל פורטוגל הנוכחי הוא תוצאה של תהליכים ושינויים שהתרחשו במשך 1000 השנים האחרונות. הסמל שממנו החלו התהליכים היה סמלו של הנרי מבורגונדי שבו היה צלב כסף על רקע כחול, ועל סמל זה הוספו (או נגרעו ממנו) אלמנטים שונים, כאשר ההוספה הבולטת ביותר הייתה של המכלול ההרלדי שנקבע באופן רשמי ב-1911 לאחר המהפכה הרפובליקנית של 1910. צבען של שתי הרצועות המופיעות על הסמל (אדום וירוק) לקוח מדגל פורטוגל.
המגן המעוטר והבזנט
לאחר ההכרה הרשמית בממלכת פורטוגל כמדינה עצמאית ב-1143 (העצמאות הוכרזה ב-1139) הוספו ים כסופים לדגל בורגונדי, וסימלו את המטבעות ואת זכותו של המונרך להנפיק הילך חוקי. הדעה הרווחת היא כי בסופו של דבר, ובהתחשב בדינמיות המהירה של ההרלדיקה בימי הביניים, המגן נפגע ואיבד מספר אלמנטים במהלך קרבות שונים, עד שלבסוף איבד את צורת הצלב לחלוטין.
את המגן בצורתו זו ירש סאנשו הראשון מאביו, אפונסו הראשון, כאשר צורת הצלב כבר לא הייתה קיימת ועל הסמל היו רק חמישה מגנים מעוטרים, שהיו ממוקמים במקום שבעבר היו חמשת הבזנטים הכסופים. בתקופה מאוחרת יותר הפחית המלך סבסטיאן הראשון את מספר המגנים מ-11 ל-5, ומספר חוקרים טוענים שהמספר 5 היה כנגד מספר הפצעים של ישו, אם כי טענה זו איננה סבירה.
הטירות
במהלך תקופת שלטונו של אפונסו השני הוסף לסמל הגבול האדום עם טירות הזהב (ולא מגדלים כפי שכמה מקורות טוענים). למרות שמספר הטירות יכול להיות בין 8 ל-12, אפונסו הרביעי קבע שמספרן יהיה 12 ואילו סבסטיאן הראשון קבע כי מספרן יהיה 7, ומצב זה נשמר עד היום. הטירות מייצגות את הטירה המורית שנכבשה על ידי פורטוגל במהלך הרקונקיסטה. מקורן של הטירות הוא ככל הנראה בסמל ממלכת קסטיליה, אולם בניגוד לטירות ספרדיות, ששעריהן צבועים בדרך כלל בכחול והם פתוחים, הטירות הפורטוגליות מצוירות תמיד כששעריהן בצבע זהב והם סגורים.
כדור השמים
החל מהמאה ה-15 החל השימוש באחד האלמנטים החשובים ביותר בהרלדיקה הפורטוגלית – כדור השמים (אחד מתת הסוגים שלו הוא האצטרולב). כדור זה מופיע על דגלים קולוניאליים פורטוגליים רבים, ובעיקר באלה שבברזיל. האצטרולב היה מכשיר ניווט ששימש לחישוב מרחקים וייצג את חשיבותם של הפורטוגלים במהלך עידן התגליות האירופאי, כמו גם את גודלה של האימפריה הפורטוגזית.
למרות שהאצטרולב מייצג בדרך כלל את השלטון הרפובליקני, בניגוד לכתר המונרכי בדגל הפורטוגלי, על מספר דגלים מונרכיים (כגון אלו של הממלכה המאוחדת של פורטוגל, אלגארבה וברזיל) האצטרולב כן הופיע. הכללתו של האצטרולב בדגל הפורטוגלי ב-1816 קשורה לאימוץ הדגל של ברזיל, שהיה כדור אצטרולב על רקע כחול.
פליקס הופמן
פליקס הופמן בגרמנית: Felix Hoffmann; 21 בינואר 1868 - 8 בפברואר 1946) היה כימאי גרמני, הראשון אשר הצליח לסנתז גרסאות רפואיות לאספירין ולהרואין.
הופמן נולד בשנת 1868 בעיר לודוויגסבורג (12 ק"מ משטוטגרט) בבאדן-וירטמברג אשר בגרמניה, ולמד כימיה במינכן. בשנת 1894 הצטרף לצוות המחקר של חברת התרופות באייר, בה היה לראש צוות מחקר ההרואין עד לפרישתו בשנת 1928.
בשנת 1897 הצליח הופמן ליצור לראשונה גרסה רפואית יציבה ושימושית של חומצה אצטילסליצילית (ASA), חברת באייר שיווקה חומצה זו תחת השם אספירין. אולם, בשנת 1949 פרסם הכימאי ארתור אייכנגרין מאמר בו הוא טען כי הוא זה אשר תכנן וניהל את סינתזת האספירין, לצד סינתזה של תרכובות נוספות. בנוסף טען גם, כי הוא זה האחראי על הניסויים הקליניים הראשונים של האספירין אשר נעשו בחשאי, ואילו הצלחתו של הופמן הייתה מוגבלת לניסויים המעבדתיים הראשונים בלבד, כחלק מהליך עבודתו של אייכנגרין. במשך 50 שנה זכו טענותיו להתעלמות, עד שב-1999 פורסמו תגליות ועדויות חדשות על ידי הכימאי הסקוטי וולטר סנידר (Walter Sneader) מאוניברסיטת סטראת'קלייד שבגלאזגו, המראות שאכן היה זה אייכנגרין שהפיק את האספירין. חברת באייר הכחישה טענה זו בהודעה לעיתונות. נכון ל-2005 העניין טרם הוברר באופן סופי.
שני החומרים הופקו כבר בעבר (אספירין בשנת 1853 והרואין בשנת 1873 בגרסאות כימיות, אך לא בגרסאות רפואיות טהורות.
עמדה ציון השני, קיסר אתיופיה
עמדה ציון השני (נולד ב-1488) היה קיסר האימפריה האתיופית לקראת סוף תקופת תור הזהב. הוא הוכתר כקיסר עם מות אביו, הקיסר אסכנדר, ב-7 במאי 1494.
נהרג בקרב על ידי וולדה סילוס ב-1 בנובמבר 1494 ונקבר בדברה וורק.
קהילות צעירים תוצרת הארץ
קהילות צעירים תוצרת הארץ (בעבר: קהילת הסטודנטים בלוד) הוא השם המוכר של עמותת "סטודנטים חלוצים למען ישראל", עמותה הפועלת עם סטודנטים וצעירים ששמה לה למטרה לעודד התיישבות קהילתית צעירה, והחלה את פעילותה בעיר לוד.
פעילות העמותה
העמותה הוקמה בשנת 2011 על ידי התאחדות הסטודנטים בישראל שבראשה עמד איציק שמולי בשיתוף מפעל הפיס, משרד החינוך וארגונים פילנתרופיים ועסקיים נוספים לאחר המחאה החברתית שהתרחשה בישראל בקיץ באותה השנה. במהלך אסטרטגי העתיקו סטודנטים את חייהם ללוד: עברו להתגורר בה, לעבוד בה וליזום בתוכה. כל זאת מתוך שאיפה שבהמשך יקשרו את גורלם בגורל העיר ויבחרו בה כמקום המועדף לבנות בו את חייהם. המטרה המרכזית היא לשנות את תדמיתה של העיר לוד ולהצליח למשוך סטודנטים וצעירים רבים לגור ולפעול בלוד. העמותה היא אחת מהעמותות הגדולות שפועלות בלוד ומתעסקות ביצירת חיי קהילה במרכז הארץ עם ציבור הסטודנטים.
מארגני הפרויקט בחרו בלוד משתי סיבות עיקריות. לדבריהם, האתגר והפוטנציאל הטמון בעיר הוא אדיר, אף על פי שהיא מזוהה כיישוב עם אתגרים ובעיות רבות ומעמדה נפגע בשל כך. הסיבה השנייה היא מיקומה של העיר במרכז הארץ ובקרבת אמצעי תחבורה רבים כל כך, יחד עם ההיסטוריה והמורשת של העיר.
לפי מארגני הפרויקט, לוד מזמנת הזדמנויות רבות בתחום הדיור, התרבות וההגשמה הקהילתית וניתן לגשר על הפער בין מצבה כיום למימוש הפוטנציאל שלה
העמותה מגייסת סטודנטים וסטודנטיות מ-23 מוסדות לימוד להשכלה גבוהה במרכז הארץ שעוברים ללוד, שוכרים דירה באחת משכונות העיר ומתחילים בפעילות קהילתית. מודל העמותה משלב בין מגורי הסטודנטים בעיר ובין בין עשייה חברתית משמעותית בתחומי החינוך, התרבות והרווחה.
במקביל, פועלת העמותה בשיתוף עיריית לוד לספק מענה הוליסטי לצורכי הסטודנטים (כגון תחבורה ותעסוקה) ותעודד את עשיית הסטודנטים בתחומי היזמות, התרבות והאמנות. המודל יאפשר גמישות לסטודנטים המעוניינים לגור בעיר, וכן לאלו המעוניינים להשתלב בעשייה החברתית, ולהשתלב בה באופן הדרגתי. הסטודנטים הפועלים בעמותה מגיעים מכל קצוות הקשת החברתית הישראלית- יהודים וערבים, דתיים וחילוניים, ימניים ושמאלניים, וכולם יחד יוצרים פסיפס מגוון של עשייה משותפת. כל סטודנט המצטרף לעמותה מקבל מלגת לימודים על סה”כ של 10,000 ₪ בשנה והשתתפות בשכר הדירה על סה”כ של 250 ₪ לחודש, סה”כ מלגה של 13,000 ₪ בשנה. בתמורה הסטודנט משקיע כ-7 שעות שבועיות בפעילות חברתית וקהילתית.
בשנים האחרונות פעלו במסגרת העמותה בלוד למעלה מ-350 סטודנטים. כ-50% מהסטודנטים הם בני העיר לוד, יהודים וערבים, שנשארו להתגורר בעיר ולצאת כנגד מגמת ההגירה השלילית שאפיינה את העיר והצטרפו גם כן לתוכנית. נכון לשנת 2015 פזורות בעיר 13 קהילות סטודנטים, אשר 3 מתוכן הן קהילות בוגרות אשר סיימו את המודל הסטודנטיאלי ונשארו להתגורר ולפעול בעיר ללא מלגה. כמו כן במקביל לפעילות העמותה, קיימת בלוד פעילות נרחבת של קהילות צעירים כמו הגרעין התורני בלוד, עמותת איילים, מרכז הצעירים וגופים נוספים. למעלה מ-500 סטודנטים וסטודנטיות פועלים בלוד בכל הגופים.
גופים ממשלתיים וארגונים פרטיים וציבוריים מהארץ ומחו"ל תומכים ברעיון העמותה כלכלית ופדגוגית, בראשם עומדים התאחדות הסטודנטים בישראל, משרד החינוך, מפעל הפיס, חברת בזק, עמותת שח"ף וגופים רבים נוספים.
כדורית אדומה
כדורית אדומה (שם מדעי: Steatoda paykulliana) היא מין של עכביש ממשפחת הכדורניים. הסוג כדורית מונה 122 מינים, מהם 11 נפוצים בישראל. למין תפוצה בכל ארצות אגן הים התיכון, דרום אירופה ומערב אסיה. בישראל המין נפוץ בבתי גידול חוליים (מדיונות מישור החוף ועד ספר המדבר) וים תיכוניים (חורשות, עשבים), וכן באזורי מגורים, מדשאות, גנים ציבוריים ושטחים חקלאיים.
תיאור
גודלה של נקבת הכדורית האדומה הוא בין 0.8 ל-1.3 ס"מ, והיא מאופיינת בשני פסים אדומים (אורכי ורוחבי) לא חופפים (כפי שניתן לראות בתמונות). בפרט בוגר צבעם של פסים אלו הוא אדום ואילו בפרט צעיר – צהוב-כתום. הזכר קטן בהרבה מהנקבה (כחצי מגודלה) ופחות מרשים ממנה.
רבים מתבלבלים בין הכדורית האדומה לבין המין אלמנה שחורה. אף על פי ששני המינים משתייכים לאותה משפחה ומצויים באותם בתי גידול יש ביניהם הבדלים בגודל ובמאפיינים פיזיולוגיים והתנהגותיים נוספים. נוסף על כך, הכדורית האדומה הרבה פחות מסוכנת מהאלמנה השחורה: הארס הנוירוטוקסי שלה כמעט לא מזיק לאדם והשפעותיו דומות לעקיצת צרעה (נפיחות, אדמומיות וכאב באזור הנשוך).
התנהגות
הכדורית היא מין טורף הניזון בעיקר מחרקים ופרוקי-רגליים אחרים הנעים על הקרקע. לעיתים עשוי העכביש גם לנסות לטרוף לטאות קטנות.
בכל הנוגע לרבייה, הזכרים לרוב מתים זמן קצר לאחר ההזדווגות, הנקבה אחראית לטוויית ושמירת פקעות הביצים (כ-200 ביצים בפקעת) ולטיפול באבקועים הצעירים בדומה לעכבישאים אחרים. ידוע כי חלק מהמינים במשפחת הכדורניים נוהגים בקניבליזם ועשויים לטרוף עכבישים אחרים.
כמו מיני עכבישים רבים, המין נוטה להתמקם בקרבת מחסות: גזעי עץ, סלעים וסדקים, צמחים ועוד.
הכדורית טווה את הקורים בסמוך לקרקע (כדי לתפוס טרף הולך ולא מעופף) וממתינה בסמוך לקורים במחסה. לאחר שהטרף נלכד בקורים הכדורית מרגישה את הרטט וניגשת להמית את הטרף.
תסמונת אנטי-פוספוליפידית
תסמונת אנטי-פוספוליפידית, Antiphospholipids syndrome או בראשי תיבות APLS; לעיתים מכונה APLA) מאופיינת בבעיות קרישה בעורקים ובוורידים, והיא מקושרת לסיבוכי היריון הכוללים הפלות, לידה מוקדמת ועוד. התסמונת מתרחשת בשל קיומם של נוגדנים עצמיים נגד פוספוליפידים (מרכיבים בממברנת התא). הנוגדנים העצמיים הקיימים הם נוגדנים נגד קרדיוליפין ו-b2 glycoprotein I.
לתסמונת זו יכולות להתלוות מחלות נוספות, ובייחוד מחלות חיסון עצמי כגון זאבת (10% מחולות זאבת). עם זאת, היא יכולה להופיע גם בצורתה הראשונית (בכ-50% מהמקרים). קיימת צורה קלינית קשה קטסטרופלית של מספר אירועים תרומבוטיים בו-זמנית תוך תקופה קצרה, הנקראת CAPS.
תסמינים וסימפטומים
תסמונת זו יכולה לגרום להיווצרות קרישי דם או לסיבוכי היריון. אצל חולים בתסמונת זו, ניתן לראות בחלק מהמקרים פקקת ורידים עמוקים (DVT) ותסחיף ריאתי, וכן שבץ כתוצאה מפקקת עורקים. בנשים הרות, יש עדות גבוהה להפלות, לידות מוקדמות וסיבוכי הריון דומים – ללא טיפול, הסיכוי להפיל יכול להגיע לכ-90%, והתסמונת מקושרת גם לאי ספיקה שלייתית, רעלת היריון מוקדמת וסיבוכים נוספים.
ממצאים שכיחים נוספים (על אף שאינם מהווים חלק מההגדרה של תסמונת זו) הם תרומבוציטופניה (מיעוט טסיות בדם – מתחת ל-100,000 טסיות אצל מחצית מהחולים), מחלות לב מסתמיות, livedo reticularis (מצב עורי דמוי שיש), וכן פגיעה כלייתית בגלל קרישי דם קטנים בכליה. חלק מהמטופלים סובלים מכאבי ראש ומגרנות. הסתמנויות נדירות יותר כוללות כוריאה, transverse myelitis, כיבים ברגליים (בגלל קרישי הדם) ונגעים של החומר הלבן במוח (הנצפים ב-MRI).
דיאגנוזה
על מנת לאבחן תסמונת APLA, על הקריטריונים הבאים להתקיים:
נוכחות של נוגדנים כנגד פוספוליפידים ללא קרישי דם או עדות לסיבוכי הריון אינה מצביעה על קיום התסמונת.
יצוין כי הנוגדנים האמורים מופיעים גם באוכלוסייה בריאה, בשיעורים שבין 2%–12%, השיעור עולה עם הגיל ולכן לא בודקים את הנוגדנים ללא סיבה קלינית. בדיקת הנוגדנים, בכל מקרה, נעשית במקרים הבאים:
lupus anticoagulant
זהו מבחן המשתמש במינימום של שני מבחני קרישה הרגישים לפוספוליפיד, לאור ההטרוגניות הקיימת אצל הנוגדנים העצמיים במחלה כנגד הנקשרים לפוספוליפיד. באופן כללי, אם הפציינט מציג בתמונה ההתחלתית PTT ארוך – יש לבחון האם הסיבה היא הנוגדן או חוסר בפקטור קרישה. כדי לבחון זאת מערבבים את הסרום של החולה עם פלסמה תקינה שמכילה את כל פקטורי הקרישה - אם ה-PTT עדיין ארוך, אין בעיה בפקטורי קרישה, ולכן יש להוכיח שהעיכובהחלבונים בקרישת הדם נובע מפוספוליפיד - ואם בעקבות הוספה של פוספוליפיד ייווצר קיצור ב-PTT, יש אבחנה חיובית ל- APLA. על מנת להבטיח את האבחנה בודקים בשיטה נוספת, DRVTT (dilute Russell's viper venom).
הנוגדן lupus anticoagulant מנבא אירועים טרומבוטיים יותר מאשר anti cardiolipin – ככל שכיל הנוגדנים של החולים יותר גבוה כך עולה הסיכון לאירוע תרומבוטי.
פתוגנזה
תסמונת פוספוליפידית היא תסמונת אוטואימונית שבה נוגדנים עצמיים מגיבים כנגד חלבונים הנקשרים לפוספוליפידים אניונים (כלומר, הנוגדנים אינם מכוונים כנגד הפוספוליפידים עצמם אלא חלבונים שנקשרים אליהם). הנוגדנים פועלים כנגד החלבון b2GPI או כנגד פרותרומבין, כאשר החלבון b2GPI הוא חלבון פלסמטי בעל אפיניות גבוהה לפוספליפידים טעונים שלילית, והוא כנראה הגורם העיקרי למחלה. המבחן של anti cardiolipin בודק למעשה קיומם של נוגדנים כנגד b2.
ברוב הפרעות הקרישה הגנטיות, הפרעת הקרישה ספציפית לכלי דם מסוימים, בעוד שב-APS הפרעת הקרישה אינה ספציפית, ויכולה להיות עורקית או וורידית. עבודות שונות הראו כי הנוגדנים מפריעים למרכיבים רבים מאוד של מערכת הקרישה: סביר להניח כי הנוגדן b2 בעייתי – יוצר דימרים ומפעיל פקטורים שונים של מערכת הקרישה, באמצעות קישור לאנדותל, לטסיות, מרכיבי מערכת הקרישה ושפעול של מערכת המשלים (הסבר לפתוגנזה של הפלות חוזרות) – לסיכום, הנוגדן b2 מביא לפגיעת הקרישה במגוון של דרכים.
טיפול
ההמלצות לטיפול נחלקות על פי הקליניקה:
חולות ניצנים
חוֹלוֹת נִצָּנִים (או חולות אשדוד) הוא אזור המשתרע על פני 30 אלף דונמים דרומית לאשדוד וצפונית לאשקלון, על חוף הים התיכון. למעט היישוב ניצן השטח כמעט ולא מיושב. חלק מאזור החולות הוכרז כשמורת טבע על מנת להגן על הדיונות המעטות שקיימות בארץ ישראל, ולאחר שנעשה שימוש לא יעיל בחולות למען תעשיית הבנייה בארץ. החולות בניצנים מאופיינים בקרקע הכורכר הטיפוסית למישור החוף הדרומי.
בשמורה יש מגוון צמחים ובעלי חיים הכוללים צבי מצוי ארצישראלי (מעל 100 פרטים), צב יבשה מצוי, תן זהוב, חזיר בר, שועל מצוי, ארנבות, נמיות וחוגלות.
במרחק של כקילומטר מחוף הים משתרעת שורה של בריכות מי תהום. הבריכות נוצרו כתוצאה מחפירתן של מחצבות כורכר בין שנות ה-60 לשנות ה-90, ואורכן הכולל כקילומטר אחד מצפון לדרום. החפירה בין צוקי הכורכר בגובה של כ-20 מטרים אפשרה למי התהום להציף את המחצבות, וכך נוצרו בריכות מלאכותיות שסביבן גדלים צמחים הידרופיליים.
מלבד שמורת הטבע והיישוב הדתי-לאומי ניצן שוכנים במתחם גם בסיס טירונות (בט"ר ניצנים), חוף רחצה בתשלום וכן פארק המשמש להופעות רוק.
היסטוריה של האזור
באזור ניצנים התרחשו קרבות מרכזיים במלחמת העצמאות, שבמהלכם כבש הצבא המצרי את האזור, ובפרט את קיבוץ ניצנים, ולאחר מכן גורש בידי צה"ל.
בשנת 1962 זוהה אזור ניצנים ביחד עם שלושה אתרים אחרים לחוף הים התיכון, כמתאים להקמת כור גרעיני משולב לאספקת חשמל והתפלת מי ים. בשנת 1974 התקדמו הדיונים להקמת כור גרעיני בישראל וניצנים נחשב לאתר המוביל. במקום בוצעו בדיקות גאולוגיות מחשש שבקע בים או תנודות קרקע בקרבת חולות ניצנים יסכנו את הכור. באוגוסט 1980 הוחלט סופית שלא להקים בחולות ניצנים כור גרעיני, בגלל הקרבה למרכזי אוכלוסייה. בשנת 1976 צולם הסרט "גבעת חלפון אינה עונה" בחולות ניצנים.
בעקבות תוכנית ההתנתקות הועלתה הצעה להעתיק את כל יישובי גוש קטיף לאזור ניצנים, וליישבם בארבעה יישובים באזור. תוכנית זו זכתה להתנגדות רבה מצד ארגוני איכות הסביבה, אך לתמיכתו של ראש הממשלה אריאל שרון, שהכריז שיש להקל על המתיישבים המפונים ככל האפשר. תוכנית התיישבות במתחם ניצנים גררה ספקות רבים לגבי עתיד הדיונות הייחודיות בישראל. מתחם ארבעת היישובים על פי התוכנית היה אמור לקום על כ-500 דונם בלבד, אך רבים מהמפונים רצו לייעד עוד כ-4,500 דונם גם לחקלאות, דבר שהיה גורם להרס הדיונות ולהרס שמורת הטבע. כתוצאה ממאבק סביבתי, נבנה בסופו של דבר יישוב אחד בלבד - באר גנים, ובנוסף הורחב היישוב ניצן, שניהם על חשבון שטחים חקלאיים.
שמורת הטבע
שמורת טבע חולות ניצנים היא שמורת טבע באזור החולות המתפרשת על פני שטח של 7,700 דונם, והיא הוכרזה כשמורת טבע ב-2 ביוני 2005.
קסדת הפלדה
קסדת הפלדה: איגוד חיילי החזית (בגרמנית: Stahlhelm, Bund der Frontsoldaten) היה ארגון צבאי-למחצה ברפובליקת ויימאר, שעמד בזיקה למפלגת העם הלאומית הגרמנית. הארגון הורכב מחיילי מילואים משוחררי מלחמת העולם הראשונה, שביקשו לנקום ולבטל את השלכות תבוסת גרמניה, לאיין את חוזה ורסאי, להחזיר ריבון מבית הוהנצולרן לכס הקיסרות ולהשיב לעם הגרמני את כבודו. בנוסף, היה הארגון אנטישמי קנאי ודגל באגדת תקיעת הסכין בגב. ב-1934 מוזג הארגון עם האס אה, הארגון הצבאי של המפלגה הנאצית. שמו נבע מקסדת החייל הגרמנית האופיינית.
היסטוריה
הארגון הוקם בדצמבר 1918, מיד עם תום מלחמת העולם הראשונה, במגדבורג על ידי קצין מילואים בשם פרנץ זלטה. הארגון היה דומה בהרכבו ובמטרותיו לפלוגות הפרייקור ואף השתתף בדיכוי המהפכה הגרמנית של 1919 בתמיכה ממשלת פרידריך אברט. לאחר הפוטש של קאפ ב-1920 ופיזור יחידות הפרייקור, היה "קסדת הפלדה" לארגון החזק מסוגו.
הידרופיליות
הידרופיליות (מיוונית: ύδρο, הידרו – מים; φιλια, פיליה – ידידות, אהבה) מתארת את התכונה הפיזיקלית של מולקולה להיקשר למים: בהתאם לחוקי התרמודינמיקה, מולקולות הידרופיליות שואפות להיקשר למים ולכן הן מסיסות במים ובכל ממס קוטבי אחר.
קסדת הפלדה
היסטוריה
הארגון, שעד 1929 לא תמך במוצהר באף מפלגה, היה מאז הכנסו של אלפרד הוגנברג לתפקיד יו"ר מפלגת העם הלאומית הגרמנית, למשמר החמוש של המפלגה והבדיל את עצמו מחברי האס אה של המפלגה הנאצית, שבאו ברובם משורות מעמד הפועלים ולא היו בעלי רקע צבאי. אויבי הארגון בתגרות הרחוב של התקופה היו פעילים קומוניסטים (חברי החזית האדומה, Rotfrontkämpferbund, RFB), סוציאל-דמוקרטים (חברי ארגון רייכסבאנר שחור-אדום-זהב) ויהודים וכן סמלים של הרפובליקה הדמוקרטית שנחשבה לכנועה ויצירת-כפיהן של בריטניה, ארצות הברית וצרפת. הארגון השתתף במשאל העם הכושל נגד תוכנית יאנג שאורגן על ידי הוגנברג והיטלר ב-1929 והיה שותף בחזית קצרת-הימים של הוגנברג, היטלר והליגה הכול-גרמנית נגד קנצלר גרמניה היינריך ברינינג.
בבחירות לנשיאות גרמניה שהתקיימו ב-1932 הריצו אנשי הארגון את דיסטרברג למשרה מול פאול פון הינדנבורג הישיש ומועמד הנאצים, היטלר. דיסטרברג זכה רק ב-6.8% מהקולות, לאחר קמפיין נאצי שטען שאיננו ארי מספיק.
הידרופיליות
אם החומר הידרופילי חזק, תגובת ההמסה עלולה להיות אקסותרמית (כמו גבס, חומצה גופרתית, חומצה חנקתית וסודה קאוסטית).
קסדת הפלדה
היסטוריה
בבחירות מרץ 1933 חבר ראש הארגון זלטה עם השדולה החקלאית, פרנץ פון פאפן והוגנברג ליצירת רשימה ימנית לא-נאצית מאוחדת בשם חזית-המאבק "שחור-לבן-אדום" (Kampffront Schwarz-Weiß-Rot) לאחר הבחירות, בהם השיגה ה"חזית" 8% מהקולות, הצטרף זלטה לממשלת היטלר כשר העבודה והוא כיהן בממשלה הנאצית עד 1945.
שילוב באס אה
לאחר שניסיון התקוממות אנטי-נאצי בבראונשווייג, בו לקחו חלק אנשי קסדת הפלדה מקומיים יחד עם כוחות שמרניים מתונים ואנשי מיליציית המרכז הויימארי ("רייכסבאנר שחור-אדם-זהב"), פוזר ב-27 במרץ 1933 על ידי כוחות אס אה, הוחלט על שילוב מיידי וכפוי של "קסדת הפלדה"' ארגוני הבת שלה, וכל הארגונים המיליטאריסטים האחרים לתוך האס אה. ב-1 באפריל 1933 נטלו אנשי הקסדה חלק בחרם אחד באפריל 1933, הפעולה הראשונה שביצעו הנאצים נגד יהודים. ב-27 באפריל הוכפפה המיליציה לפיקודו של היטלר. כ-300,000 חברי קסדה בני פחות מ-35 שולבו עד יולי ישירות באס אה כ"קסדה צבאית" (Wehrstahlhelm), אלו שהיו מעל 35 ועד גיל 45 היו כוח העתודה SA-Reserve I, המבוגרים מ-45 היו כוח העתודה SA-Reserve II. באוגוסט היה מפקד "הקסדה" זלטה לחבר המפלגה הנאצית והתמנה לקצין אס אה בדרגת אוֹבּר-גרוּפנפיהרר (גנרל) וכיהן כשר שירות העבודה ההתנדבותי (Reichsarbeitsdienst) עד כניעת גרמניה.
בינואר-מרץ 1934 מוזג הארגון סופית לתוך האס אה, במסגרת תהליך ההאחדה (גְלָיְכְשָׁלְטוּנְג Gleichschaltung). ב-2 ביולי 1934 נאסר דיסטרברג במסגרת "ליל הסכינים הארוכות", בו חיסל היטלר את ראשי האס אה שחשד בנאמנותם, ונשלח לזמן קצר לדכאו. ב-7 בנובמבר 1935 הכריז היטלר על סגירת הארגון.
אחרי מלחמת העולם
בשנת 1949 פרסם דיסטרברג את ספרו "קסדת הפלדה והיטלר" (Der Stahlhelm und Hitler), בו ניסה להצדיק את דרכו ולהוכיח את עצמאותה של המיליציה מן המפלגה הנאצית וטירוף האנטישמיות שלה.
ב-1951 הוקמה בקלן עמותה בשם "קסדת הפלדה". בהקמת העמותה היה מעורב גנרל-פלדמרשל אלברט קסלרינג.
נאצים ונאו-נאציזם כמו גם חלקים מהימין הקיצוני מנסים היום להחיות את "הקסדה". קיימת התארגנות רשומה בשם "Der Stahlhelm e.V. – Bund der Frontsoldaten – Kampfbund für Europa" (בתרגום חפשי: קסדת הפלדה – האגודה של חיילי החזית - איגוד לוחם למען אירופה)
מחטי אורן
"מחטי אורן" (1977) היא שרשרת, שעיצבה האמנית הישראלית אסתר קנובל.
תיאור
התכשיט "מחטי אורן" נוצר בשנת 1977. באותה עת שהתה קנובל בלונדון במסגרת לימודי תואר שני בקולג' המלכותי לאמנות. הוא עשוי מחוט אלומיניום מגלוון, עם טקסטורות וצבעים המדמים מחטים של אורן. מבנה זה משחזר מבנה של "עלה מחטי של אורן הנסגר אל תוך נרתיקו. מחיבור של לולאות כאלו נוצרת שרשרת פשוטה, כמו שהרכבנו בהיותנו ילדים בחורשת אורנים".
הבחירה באלומיניום מגלוון, חומר שזוהה עם עיצוב תעשייתי באותן השנים, היה ביטוי לבדיקה וערעור של גבולות שדה הצורפות. מבנה הלולאה היה המשך לעיסוקה של קנובל במבנה של סיכת ביטחון כבסיס לעיצוב תכשיטים, זאת על רקע תרבות הפאנק שהתפתחה באותה עת בלונדון.
עותק של השרשרת מצוי באוסף מוזיאון ישראל.
Heathen
Heathen (בעברית: עובד אלילים) הוא אלבום האולפן ה-22 של המוזיקאי הבריטי דייוויד בואי שיצא בשנת 2002.
הפקה
האלבום מסמן את שיבת שיתוף הפעולה בין בואי לבין טוני ויסקונטי, המפיק המוזיקלי עמו עבד בואי על אלבומיו הבולטים במהלך שנות ה-70. עבודתם המשותפת על אלבום זה, נועד להשיב את בואי אל קדמת הבמה בשוק המוזיקה בארצות הברית, ומהווה את עבודתם הראשונה יחד לאחר הפסקה של 22 שנה, מאז האלבום Scary Monsters (and Super Creeps) שיצא בשנת 1980. הבחירה בוויסקונטי הוכיחה את עצמה, והאלבום הגיע למקום ה-14 במצעדי האלבומים בארצות הברית, וכן זכה לתשבחות מצד מבקרי המוזיקה ומעריציו. את האלבום בשונה מאלבומים אחרים שיצר בואי עד אותה עת, לא ליוו קליפים לאף אחד מהשירים. בואי הסביר זאת בראיון כי הוא הגיע לגיל שאין עוד צורך שהוא יופיע בטלוויזיה. יחד עם זאת, ב-2011 עלה בערוץ היוטיוב הרשמי של בואי, קליפ לשיר Slow Burn שצולם בעת ההקלטה באולפן.
האלבום מכר למעלה מ-2 מיליון עותקים בעולם ושהה למעלה מ-4 חודשים במצעדים הבריטים.
במקור, הקליט בואי את אלבומו Toy שיועד לצאת בשנת 2000 או 2001. Toy היה אמור להיות מורכב ממספר שירים חדשים ומרביתו מחידושים לשירים משנות ה-60. על אף שהאלבום לא יצא, כמה משיריו, יצאו בדרכים שונות. באלבום Heathen נכללו שניים מהשירים: Afraid ו-Slip Away. שירים נוספים יצאו כצידי ב' בסינגלים שליוו את האלבום.
באלבום מתארחים בנגינה מספר מוזיקאים ובהם פיט טאונסנד מלהקת המי, דייב גרוהל, סולן להקת פו פייטרס; ג'ורדן רודס, קלידן להקת דרים ת'יאטר; קריסטין יאנג, פסנתרנית; טוני לווין, נגן הבס של להקת קינג קרימזון.
האלבום כולל שלוש גרסאות כיסוי לשירים ישנים: Cactus של להקת הפיקסיז, I've Been Waiting for You של הזמר ניל יאנג, ו-I Took a Trip on a Gemini Spaceship של הזמר הטקסני Legendary Stardust Cowboy.
מוזיאון המדע
מוזיאון מדע, טכנולוגיה וטבע הוא מוזיאון שמוצגיו עוסקים בנושאי מדע וטכנולוגיה או מוצגים תוך הדגשה של נושאים אלה.
דורית מוסאיוף
היא אזרחית בריטית, ישראלית ואיסלנדית.
ביוגרפיה
מוסאיוף נולדה בירושלים, בת למשפחת תכשיטנים ידועה ממוצא יהודי-בוכרי שהונה נאמד בכ-200 מיליון לירות שטרלינג. הוריה הם התכשיטן ואספן הארכאולוגיה המקראית שלמה מוסאיוף ועליזה, בת למשפחה יהודית מאוסטריה. אבי סבה, הרב שלמה מוסאיוף, היה ממיסדי שכונת הבוכרים, יש לה שתי אחיות.
בילדותה עברה המשפחה ללונדון. מוסאיוף סבלה מדיסלקסיה ולכן חונכה בבית המשפחה ועבדה מגיל צעיר בחנות משפחתה. בהיותה כבת 18 נישאה לראשונה למעצב ניל זאראק, ממנו התגרשה לאחר שנים ספורות.
מוסאיוף הייתה פעילה בחיי החברה בלונדון והיא חברת מערכת של המגזין "טאטלר", העוסק בחיי "החברה הגבוהה", ובו היא כותבת מעת לעת.
בשנת 1999 חשף נשיא איסלנד, אולפור רגנר גרימסון את העובדה כי הוא מנהל מערכת יחסים עם מוסאיוף. גרימסון התאלמן בשנת 1998 מרעייתו גוד'רון קתרין פורברגסדוטיר, שלקתה בלוקמיה. גוד'רון קתרין הייתה אהודה מאוד על העם האיסלנדי, אשר ליווה את תהליך מחלתה והתאבל על מותה. בשנת 2000 התארסו מוסאיוף וגרימסון באופן רשמי. ב-14 במאי 2003 (הוא יום הולדתו ה-60 של גרימסון) נישאו בטקס פרטי בארמונו של גרימסון. לזוג אין ילדים משותפים, אך לגרימסון יש שתי בנות מנישואין לגוד'רון קתרין. בראיון שנתנה לעיתון הארץ בסוף שנת 2003 אמרה מוסאיוף שהיא אל-הורית ושאינה מתחרטת שלא הביאה ילדים לעולם הן עם גרימסון והן עם בעלה הראשון.
בשנת 2016 הודלפו מסמכים מ-HSBC בז'נבה לפיהם מוסאיוף החזיקה חלק מהונה במקלט מס באיי הבתולה הבריטיים.
מוסאיוף אינה הרעייה הראשונה של נשיא איסלנד שאינה ממוצא איסלנדי. נשיאה הראשון של איסלנד, סוון ביירנסון, היה נשוי לאישה דנית. מוסאיוף היא אחת מיהודי איסלנד המעטים הגרים שם. מוסאיוף אף משמשת כשגרירה של התרבות האיסלנדית ברחבי העולם.
שר הטבעות: שני הצריחים
שר הטבעות: שני הצריחים (באנגלית: The Lord of the Rings: The Two Towers) הוא סרט קולנוע ניו זילנדי-אמריקאי מסוגת פנטזיה משנת 2002 שאותו ביים פיטר ג'קסון. הוא השני בטרילוגיית סרטי שר הטבעות והוא מבוסס על ספרו של ג'ון רונלד רעואל טולקין, "שר הטבעות". הסרט הכניס מעל 925 מיליון דולר ברחבי העולם, ובכך הפך לסרט העשירי המצליח בכל הזמנים.
הסרט זכה במגוון רחב של פרסים, בהם שני פרסי אוסקר מתוך שישה, בקטגוריות עריכת הסאונד והאפקטים המיוחדים; חמישה מתוך עשרה פרסי סאטורן; שלושה פרסי באפט"א מתוך עשר מועמדויות; שלושה פרסי טקס ה-MTV; פרס גראמי על הפסקול; פרס הוגו היוקרתי על העיבוד הדרמטי הטוב ביותר ומועמדות לפרס גילדת שחקני המסך עבור צוות שחקנים.
עלילה
הסרט מתחיל בפלשבק מהסרט הראשון בטרילוגיה בקטע בו גנדלף נופל מהגשר בקאזאד דום ונלחם בבאלרוג בזמן ששניהם נופלים לתהום. פרודו בגינס ממשיך את מסעו באמין מויל עם סם, כאשר הם מותקפים על ידי גולום, אך מצליחים לקשור אותו. סם רוצה להורגו, אך פרודו מרחם עליו. הם מכריחים את גולום לבסוף להובילם למורדור.
בינתיים, אראגורן, לגולס וגימלי במרדף מתמשך אחר האורקים, אשר מרי ופיפין שבויים בידיהם, עד הגיעם לממלכת רוהאן, ולגולס משער שההוביטים נלקחים לאייזנגארד. סארומן מתחיל במתקפתו על הארץ התיכונה ועל עיר הבירה אדוראס. תיאודן מלך רוהאן מרגיש חולשה מנטלית ופיזית בעקבות השפעת הכישופים של יועצו האישי, גרימא לשון נחש, אשר פועל בשליחות סארומן. האורקים אשר מתקיפים את אדמות רוהאן הורגים את בנו יחידו של המלך, תיאודרד. אחיינו של תיאודן, איאומר, מבין שגרימא לשון נחש כישף את תיאודן מטעם סארומן ותוקף אותו. בעקבות כך הוא מגורש על ידי לשון נחש.
פרודו וסם חוצים את ביצות המתים ומגיעים לשער השחור. אאומר ואנשיו מאתרים את האורקים ששבו את מרי ופיפין וטובחים בהם. מרי ופיפין מצליחים לברוח בלי שאף אורק או אדם יראה אותם ונכנסים ליער פנגורן. שם הם פוגשים את זקן-עץ מגזע העצנים. אאומר פוגש את אראגורן, לגולס וגימלי ומספר להם על הטבח באורקים. שלושת הציידים מגלים כי המסלול של ההוביטים מוביל ליער פנגורן ונתקלים בקוסם הלבן, שמתגלה כגנדלף אשר נולד מחדש, לאחר שהקריב את עצמו בקרב מול הבאלרוג. הם רוכבים לאדוראס, שם הם שוברים את הכישוף של סארומן שהוטל על תיאודן ומגרשים את גרימא לשון נחש. תיאודן מבקר את קבר בנו המת ומחליט להימלט עם בני עמו לנקרת הלם, שם המבצר החזק והמערות הגדולות יספקו הגנה ומחסה מפני אויביו. גנדלף יוצא ברכיבה בחיפוש אחר אאומר.
בדרכם לנקרת הלם, אראגורן יוצא להציל את תושבי רוהאן מזאבי הפרא (וארגים) של סארומן. הוא נופל במהלך הקרב מצוק לנהר ונסחף. בריוונדל, ארוון משתכנעת על ידי אביה שעידן גזע העלפים תם, והיא עוזבת למערב. אלרונד מהרהר האם העלפים צריכים להושיט עזרה לגזע האנושי. ביתילין, גולום מצליח להדחיק את הצד האפל שלו, ומנסה להתחבר אל שני ההוביטים. הם נשבים בידי פאראמיר, אחיו הצעיר של בורומיר, שלוכד בתחילה את גולום משום שהוא מגלה עניין בטבעת האחת. פאראמיר מחליט שהטבעת תעבור לגונדור. ברוהאן, אראגורן מתעורר, וכאשר הוא רוכב בחזרה לנקרת הלם, הוא רואה את צבאו של סארומן: לפחות עשרת עלפים אורקים. כאשר הוא מגיע, 300 לוחמים מתכוננים כבר לקרב. 200 קשתים עלפים מלוריין מגיעים לעזרתם. ביער פנגורן, זקן-עץ ועצנים אחרים מכנסים דיון מועצה לאחר שמרי ופיפין מנסים לשכנעם להשתתף במאבק.
הקרב מתחיל, והעלפים מצליחים להחזיק את האורקים מחוץ לחומות. אך ההגנה נפרצת ורבים נהרגים כאשר האורקים מפוצצים את החומה ופורצים פנימה למרות נסיונותיהם של אראגורן וגימלי להדוף אותם. בפנגורן, זקן-עץ והעצנים האחרים מחליטים שלא לצאת להילחם, אך כאשר פיפין לוקח את זקן-עץ איתו ליער אותו סארומן השמיד באזור אייזנגרד, הוא מתמלא בזעם ומחליט לתקוף את אייזנגרד. באוסגיליאת, פאראמיר וההוביטים מתעמתים עם הנאזגול, רפא הטבעת ושליחו של סאורון. גנדלף, איאומר ואלפיים רוהירים מביסים את צבא האורקים בזמן שהעצנים מתקיפים ומציפים את אייזנגרד. סם ופאראמיר מצילים את פרודו מידו של הנאזגול. פאראמיר מחליט לשחרר את ההוביטים. גנדלף ואדוני הסוסים מבינים כעת כי מתקפה גדולה בדרך אליהם, ושתקוותם היחידה הוא פרודו. אחרי היחס הרע מאנשיו של פאראמיר, הצד האפל של גולום חוזר לשלוט בו, והוא מחליט לבגוד בפרודו וסם בשביל הטבעת.
ההבדלים בין הסרט לספר
לספר "שני הצריחים" סוף פתוח, דבר הפחות נהוג בעולם הקולנוע. בסרט הפך הקרב בנקרת הלם לשיא העלילה ועל כן נעשו התאמות מסוימות במבנה העלילה.
פתיחת הספר - מותו של בורומיר - הופיעה בסרט הקודם, בעוד שסופו - כאשר האחווה הולכת לאייזנגארד ופרודו וסאם נלחמים בשילוב - הועבר לסרט השלישי בסדרה.
שינוי משמעותי נוסף הוא שבסרט תיאודן אחוז דיבוק ונשלט על ידי סארומן, בעוד שבספר הוא פשוט מדוכא ומרומה על ידי גרימא לשון נחש. לאחר מכן, תיאודן לא בטוח עדיין מה יעשה, ובורח לנקרת הלם. בספר הוא רוכב אל המלחמה, ומוצא עצמו מכותר כאשר הוא שוקל לעזור לארקנבראנד, שר החבל המערבי. דמותו של ארקנבראנד לא קיימת כלל בסרטים: דמותו שולבה לדמותו של איאומר בתור המפקד של הרוהירים אשר מגיע עם גנדלף בסוף הסרט. איאומר עצמו נוכח במשך כל הקרב בספר.
בדרך לנקרת הלם, הפליטים מאדורס מותקפים על ידי וארגים. קטע זה בסרט נוצר ככל הנראה בהשראת קטע מתוך הספר "אחוות הטבעת" בה האחווה נלחמת בהם. בסרט לעומת זאת נוצרת עלילת משנה חדשה בה אראגורן נופל במשך הקרב עם הווארגים מצוק גבוה אל תוך נהר ובעקבות כך מניחים כי הוא נהרג בקרב. ג'קסון הוסיף את עלילת המשנה הזו כדי להוסיף מתח לעלילה. קטע זה גם משתלב עם עלילת משנה חדשה נוספת בה ארוון מחליטה לעזוב את הארץ התיכונה לאחר שהיא מאבדת תקווה בעתידה עם אהובה. ארוון מעולם לא תוארה בספר כמי ששקלה פעולה מסוג זה.
שינוי יותר גדול תוכנן בתחילה. ארוון ואלרונד יבקרו את גלדריאל, וארוון תלווה צבא עלפים לנקרת הלם להילחם לצדו של אראגורן. במשך צילומי הסרט, התסריט שונה, בעיקר מפני שהתסריטאים מצאו רעיונות טובים יותר להראות את הקשר הרומנטי וכמו כן עקב ביקורות רבות מצד מעריצי הספרים. בעקבות כך נוצר הקטע החדש בו ארוון עוזבת מערבה, וקטע הדיאלוג נותר אך נערך מחדש לקטע טלפתי. בכל זאת, שינוי עיקרי אחד נשאר: המלחמה של העלפים בנקרת הלם. אף על פי כן, ג'קסון רואה בשינוי כרומנטי מאוד כאשר העלפים חוזרים להילחם למען העתיד של הארץ התיכונה. בסרט, האלדיר, עלף שבספר מוזכר מעט מאוד, מקבל תפקיד הרבה יותר מרכזי כאשר הוא זה שמוביל לבסוף צבא עלפים לנקרת הלם.
שינוי נוסף מהעלילה המקורית היא שזקן-עץ איננו מחליט בתחילה להכריז על מלחמה באופן מיידי. שינוי זה מוסיף למתח ומעצים את תפקידם של מרי ופיפין בעלילה. בסרט ההוביטים מראים לזקן-עץ את ההרס שהותירו אחריהם סארומן וצבא האורקים, דבר אשר מעורר בו כעס רב. שינוי נוסף במבנה העלילה הוא שההוביטים פוגשים את גנדלף הלבן בשלב מוקדם בעלילה, שינוי אשר נוצר ככל הנראה על מנת להסביר מדוע ההוביטים לא מופתעים כאשר הם פוגשים אותו לאחר ההרס של אייזנגארד.
החלטת יוצרי הסרט להשאיר את שילוב לסרט השלישי משמעה הייתה כי פארמיר היה חייב להוות מכשול ולעכב את פרודו וסם. בספר, פארמיר (בדומה לאראגורן) מסיק במהרה כי הטבעת מסוכנת והיא מהווה פיתוי לבאים בקרבה והוא איננו מהסס רבות בטרם הוא מאפשר לפרודו ולסם להמשיך במסעם. בסרט, פארמיר מחליט בתחילה כי הטבעת תועבר לגונדור ולאביו, כדי להוכיח את שוויו לאביו, שאיננו מעריכו כראוי. בסרט, פארמיר לוקח את פרודו, סם והטבעת עמו לקרב של אוסגיליאת - לשם הם אינם הולכים בספר. ג'קסון מרמז על כך לצופים כאשר סם אומר, "אנחנו אפילו לא היינו צריכים להיות כאן, אבל אנחנו כאן". לאחר שפארמיר נוכח לדעת עד כמה הטבעת משפיעה על פרודו במהלך ההתקפה של הנאזגול, פארמיר משנה את דעתו ונותן להם ללכת. שינויים אלו מפחיתים מהניגודיות החזקה שבין דמותם של פארמיר ובורומיר כפי שהם מוצגים בספרים.
בעוד שטולקין נתן בספריו מספר אפשרויות שונות לשני מגדלים, הוא יצר לבסוף איור לכריכת הספר וכתב בסוף הספר "אחוות הטבעת" קטע אשר זיהה אותם כמינאס מורגול ואורתאנק. בסרטו של ג'קסון, אשר אינו כולל את מינאס מורגול, מצוין כי שני המגדלים הם אורתאנק וברד דור, אשר מסמלים את התאחדות של כוחות הרוע כדי להשמיד את הגזע האנושי אשר נותן נופך נוסף לעלילת הסרט.
תולדות ישורון
תולדות ישורון הוא ארגון ישראלי לחזרה בתשובה של עולים מברית המועצות לשעבר.
הארגון נוסד בשנת 2000 על ידי הרב יצחק זילבר, שעלה מברית המועצות ועל ידי תלמידיו, מבוגרי ישיבת "תורת חיים" במוסקבה, במטרה להקים קהילות דתיות לציבור העולים מברית המועצות בארץ. הארגון הוקם בעידודם של הרב יוסף שלום אלישיב, הרב שמואל אויערבאך, הרב אהרן לייב שטיינמן, הרב חיים קנייבסקי, הרב עובדיה יוסף והרב מרדכי אליהו.
לארגון מגוון רחב של פעילויות: רשת כוללי ערב לגברים, שיעורי תורה לנשים, הוצאת ספרים, ישיבה, גמ"ח, סמינרים לבעלי תשובה, תמיכה בפרויקטים לקירוב עולים מרוסיה ליהדות, ובאמצעות אתר האינטרנט "toldot.ru" (תולדות.רו): פרסום שו"ת, שיעורי תורה, הרצאות ומאמרים.
מנהיגו הרוחני של הארגון כיום הוא הרב בן-ציון חיים זילבר בנו של הרב יצחק. מנכ"ל הארגון הוא אברהם כהן.
גרגיר הנחלים
גַּרְגִּיר הנחלים (שם מדעי: Rorippa nasturtium-aquaticum; שם נרדף בעברית: גַרְגֵר הנחלים) הוא צמח עשבוני רב-שנתי ממשפחת המצליבים. בעבר השתייך לסוג Nasturtium ונקרא Nasturtium officinale. הוא משמש בעיקר כירק ומכיל כמות גדולה של מינרלים, ויטמינים וחלבונים.
תיאור
תרמילי הפרי הם מוארכים, ישרים או מקושתים, באורך 8 עד 20 מ"מ וברוחב 2 עד 3 מ"מ ומכילים ב-2 טורים עד כ-60 זרעים קטנים.
העלים מכילים שמן חרדל ולכן טעמם חריף-מריר.
הגרגיר מזין מאוד ומכיל סוכר, חלבונים, ויטמין A ,B3 ו-C ומינרלים כגון אשלגן, סידן, חלבונים, זרחן, נתרן וברזל. בנוסף הוא מכיל שמנים אתריים וחומרי ברסוק. במשנה נזכר הגרגיר יחד עם השחליים, אמנם יש מזהים עם בן חרדל.
תפוצה
הגרגיר הוא בעל תפוצה עולמית וצומח בר בצפון הארץ ובמרכזה. סביבת הגידול המועדפת היא בקרבת מקורות מים כגון גדות נחלים ומעיינות בקרקע בסיסית ולחה. למרות שהוא מעדיף לצמוח בסביבה שבה זורמים מים קרים עשירים במינרלים, הוא נצפה בפארק הלאומי ילוסטון שבצפון-מערב ארצות הברית, בסביבה שבה זורמים מי מעיינות חמים בטמפרטורה של מעל 40 מעלות צלזיוס.
הגרגיר כגידול חקלאי
את הגרגיר מגדלים בתנאי שמש מלאה בבריכות או במכלים, לרוב עם מים זורמים, כאשר שורשי הצמח הבוגר טבולים לגמרי במים. הנביטה מתרחשת כ-5 ימים לאחר הזריעה. מהנביטה עד האיסוף חולפים כשלושה שבועות כאשר יש לאסוף את הצמח לפני פריחתו. את הגרגיר ניתן להרבות מזרעים וגם מייחורי עלה או גבעול. ההשרשה היא קלה ונעשית על ידי טבילת היחור במים.
שימושים כירק
באזורים באירופה בהם החורף נטול קרה, צומח הגרגיר גם בחורף וניתן לאספו, לכן בעבר היווה מקור חשוב לוויטמין C בחורף, כאשר רוב הירקות המכילים ויטמין זה אינם בנמצא.
שימושים רפואיים
כבר במאה ה-17 היה הגרגיר מוכר כיעיל נגד מחלת הצפדינה (הנגרמת עקב מחסור חמור בוויטמין C). הגרגיר נחשב כאפרודיזיאק בעולם העתיק ועד היום במצרים נהוג לגדלו ולצרכו להגברת כוח הגברא. אמרה מצרית טוענת שאפילו ריחו המשכר מספיק למטרה זו ואין הכרח לאכלו. בקרב ערביי ארץ-ישראל והמדינות השכנות מאמינים שבאכילתו הגרגיר עוזר בניקוי הדם ומערכת העיכול, יכול להמיס אבנים בכליות ומרפא מחלות בכבד ובמרה.
באירופה הוא מוכר כמעורר תיאבון, ממריץ חילוף חומרים, משתן, משלשל ומגביר צירים בנשים הרות. בנוסף סבורים שהוא עוזר בטיפול נגד סוכרת.
משתמשים בו נגד כאבים ראומטיים, לעידוד צמיחת שיער ולניקוי והבהרת עור הפנים.
ג'ו הנדרסון
ביוגרפיה
ג'ו הנדרסון נולד וגדל בלימה, אוהיו במשפחה מרובת ילדים, יחד עם שמונה אחים נוספים וחמש אחיות. הוא עודד להתעסק במוזיקה בידי הוריו ואחיו הגדול, להם הקדיש את אלבומו הראשון, והחל ללמוד הלחנה ולנגן בפסנתר, תופים וסקסופון טנור, שנעשה לכלי המרכזי שלו. מתוך אוסף התקליטים של אחיו, ובהמלצותיו של מתופף מקומי, האזין הנדרסון לתקליטים של מוזיקאים שונים כמו לסטר יאנג, סטן גץ, דקסטר גורדון, לי קוניץ, ג'אז בפילהרמונית וצ'ארלי פארקר, שהיה להשפעתו העיקרית. בגיל 18 היה הנדרסון פעיל בסצנת הג'אז בדטרויט, ונהג לנסוע לנגן בג'אם סשנים בניו יורק במקביל ללימודיו באוניברסיטת ויין סטייט, בה למד במקביל לסקסופון גם שיעורי קונטרבס וחליל צד. מכיוון ששיעתק וזכר סולואים רבים של לסטר יאנג, חשבו מוריו כי יש לו שמיעה אבסולוטית, ומבין חבריו לאוניברסיטה נמנו יוסף לטיף, דונלד בירד ובארי האריס. לאחר מכן למד תקופה קצרה באוניברסיטת המדינה של קנטקי.
בתחילת שנות ה-60 התגייס הנדרסון לצבא ארצות הברית לתקופה של שנתיים. לאחר שזכה בתחרות כישרונות של הצבא, נבחר הנדרסון לקחת חלק בסיבוב הופעות בין-לאומי עבור חיילי הצבא, ופגש בקני קלארק וקני דרו בפריז. בתום שירותו הצבאי עבר לגור בניו יורק, שם התיידד והחל בשותפות ארוכה עם החצוצרן קני דורהאם. בשנת 1963 החל להקליט, הן באלבומיו של קני והן כמוביל הרכב. אלבומיו בתקופה הזו היו מצד אחד מושפעים רבות ממסורת הביבופ וההארד בופ, אך גם ממוזיקה לטינית, ג'אז אוונגרדי ו-R&B. במשך חמש שנים בהן היה חתום הנדרסון בחברת התקליטים בלו נוט, הוא הוציא חמישה אלבומים כמנהיג, וניגן בכ-30 אלבומים נוספים של מוזיקאים אחרים כמו הוראס סילבר, לי מורגן, מק'קוי טיינר, הרבי הנקוק, אנדרו היל ואחרים.
לקראת סוף שנות ה-60 עבר הנדרסון לחברת התקליטים מיילסטון של המפיק אורין קיפניוס, הוביל הרכב משותף עם פרדי האברד, והחל להתנסות בג'אז-פאנק ואפקטים אלקטרוניים שונים לצד עניין גובר ביצירת מוזיקה פוליטית. במשך שנות ה-80, הנדרסון שב להתעסק ברפטואר הסטנדרטים ובלחנים מוקדמים יותר. הוא הצטרף לחברת ורב, והקליט שני אלבומים בהופעה חיה בוילג' ונגארד יחד עם הקונטרבסיסט רון קרטר והמתופף אל פוסטר. קטע סולו מתוך אלבום מחווה למוזיקה של בילי סטרייהורן שהקליט בורב זכה בפרס גראמי לסולו המאולתר הטוב ביותר, ואחריו זכה בשני פרסי גראמי נוספים. אחרי אותו אלבום הקליט הנדרסון אלבומי מחווה למיילס דייוויס, אנטוניו קרלוס ז'ובים ואלבום של קטעים מתוך האופרה "פורגי ובס".
לאחר מאבק ממושך במחלת ריאות חסימתית כרונית, נפטר הנדרסון כתוצאה מאי-ספיקת לב בגיל 64.
בירד אין ת'ה בלי
בירד אין ת'ה בלי (באנגלית: Bird in the Belly) היא להקת פולק בריטית.
קריירה
ב-23 במרץ 2018, הלהקה הוציאה את אלבום המוזיקה הראשון שלה, The Crowing.
ב-18 באוקטובר 2019, הלהקה הוציאה את אלבום המוזיקה השני שלה, Neighbours and sisters. אחד מהשירים היה, שיר שנכתב בהשראת הסיפור של ג'יימס פראט וג'ון סמית'.
חובט שטיחים
חובט שטיחים הוא כלי המשמש לניקוי שטיחים, באמצעות חבטת האבק מהם.
חובטי השטיחים היו עשויים בדרך כלל ממארג במבוק, אך חובטים עכשוויים עשויים גם מפלסטיק. צורתו של חובט השטיחים כשל מחבט טניס בעל ידית ארוכה, ובקצה משטח טבעתי. במהלך השנים פחת השימוש בחובטי השטיחים, לטובת שימוש בשואבי אבק.
כדי שהאבק יתפזר מחוץ לבית, מתבצעת חבטת השטיחים בדרך כלל כאשר השטיח משתלשל החוצה מחלון הבית או ממעקה המרפסת.
בישראל
החבטה יוצרת רעש, ועל כן בישראל נאסר על חבטת שטיחים בין השעות 14:00 ל-16:00 ובין 19:00 בערב ל-7:00 בבוקר, בתקנות למניעת מפגעים (מניעת רעש), התשנ"ג-1992. עוד קודם להתקנת התקנות, הטילו ערים שונות, ובהן ירושלים, תל אביב-יפו, חיפה, חולון, בת ים ופתח תקווה, איסור דומה במסגרת חוקי העזר שלהן.
ארה אדומת מצח
ארה אדומת מצח (שם מדעי: Ara rubrogenys; למרות שהאקדמיה ללשון נתנה שם זה למין Ara miltaris) הוא מין של תוכי האנדמי למחוז הררי קטן ומדברי בבוליביה, ונמצא בסכנת הכחדה. תוכי זה נפוץ בשבי אך לא כחיית מחמד. תוכי זה ידוע גם כארת לפרשניה, על שם האורניתולוג הצרפתי פרדריק דה לפרשנייה, שהיה ראשון לתאר את המין.
הידרופוביות
הידרופוביות (מיוונית: ύδρο, הידרו - מים; φόβος, פובוס - פחד) מתארת את התכונה הפיזיקלית של מולקולה להידחות ממים.
מולקולות הידרופוביות נוטות להיות לא קוטביות ולכן מעדיפות מולקולות נייטרליות אחרות או ממסים לא קוטביים. מולקולות הידרופוביות מתקבצות במים לצבר מולקולות הנקרא מיצלה. זהו גוש קולואידי בו ראשים הידרופיליים באים במגע עם הסביבה המימית, בעוד זנבות הידרופוביים מופנים כלפי המרכז.
ארה אדומת מצח
תפוצה ובית גידול
תפוצת ארה אדומת מצח מוגבלת לאזור הררי קטן של דרום מרכז בוליביה הממוקם כ-200 ק"מ ממערב לסנטה קרוז. בית הגידול של הארה מאופיין בצמחייה טבעית שכוללת קקטוסים, עצים קוצניים ושיחים. האקלים הוא צחיח למחצה עם לילות קרים וימים חמים. רוב הארות מקננים בחורים בעצים גדולים, אבל לרוב בסדקים אנכיים בצוקים. ארה זו נלכדת על ידי סחר בחיות מחמד ונהרגת על ידי חקלאיים מקומיים בעקבות פשיטה על יבולים.
הידרופוביות
מולקולות הידרופוביות לדוגמה הן אלקאנים, שמנים, שומנים וככלל חומרים שמנוניים אחרים. חומרים הידרופוביים משמשים להוצאת שמן ממים, לטיפול בדליפות נפט ובתהליכים כימיים המסירים מרכיבים לא קוטביים ממרכיבים קוטביים.
לעיתים קרובות המונחים הידרופוביות וליפופיליות ("אהבת שומן") מוצגים כהיינו הך, אך שני המושגים אינם זהים. למרות שחומר הידרופובי הוא בדרך כלל גם ליפופילי, ישנם יוצאי דופן, לדוגמה - סיליקון.