cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
אוליבר סנט ג'ון גוגארטי
גוגארטי וג'ויס
לגוגארטי הייתה מערכת יחסים מורכבת עם הסופר ג'יימס ג'ויס, ואישיותו קיבלה ביטוי בספר "יוליסס" בדמותו הבדיונית של באק מאליגן. היכרותם החלה בפגישה מקרית בספרייה הלאומית של אירלנד. בשנת 1904 שכר גוגארטי את מגדל מרטלו שבחוף סנדיקוב מדרום לדבלין ממשרד ההגנה הבריטי למגורים, תמורת 8 לי"ש לשנה, והשניים התגוררו בו יחדיו שישה לילות עד שג'ויס נטש את המגדל בכעס. הסצנה מתוארת בפרוטרוט בפרק הראשון ביוליסס.
גוגארטי היה ידוע בחיבתו לחמשירי זימה. הוא חיבר על ג'ויס את החמשיר הבא:
גוגרטי כתב גם את "השיר של ישו העליז (אך המעט סרקסטי)". ג'ויס שיבץ טקסט בעייתי זה, הגובל בכפירה, ב"יוליסס", ושם אותו כלשונו בפיו של באק מאליגן, בשם "הבלדה על ישו המשתעשע" (שני הבתים הראשונים מובאים משמאל):
גוגארטי ואנטישמיות
גוגארטי היה אנטישמי מובהק. ב-1906, בעודו סטודנט בטריניטי קולג', כתב שני מאמרים אנטישמיים חריפים שהתפרסמו ב"שין פיין", עיתון אירי לאומני בעריכתו של ארתור גריפית'. בין היתר כתב גוגארטי על היהודים:
גם ב"הבלדה על ישו המשתעשע" מופיע ניחוח אנטישמי בפרק הרביעי
פילדלפיה 76'
פילדלפיה 76' (באנגלית: Philadelphia 76ers; מכונה גם סיקסרס ופילי) היא קבוצת כדורסל מהעיר פילדלפיה שבפנסילבניה, ארצות הברית, המשחקת בליגת ה-NBA. הקבוצה משובצת בבית האטלנטי שבאזור המזרחי, ומארחת את משחקיה הביתיים באולם ולס פארגו סנטר. מאז הקמתה בשנת 1946, בשם סירקיוז נאשיונלס (Syracuse Nationals), זכתה הקבוצה בשלוש אליפויות NBA, בעונות, ו-.
1939-1949: השנים הראשונות בסירקיוז
הקבוצה החלה את דרכה בשנת 1939 בשם סירקיוז רדס, ומוקמה בסירקיוז, ניו יורק. עד שנת 1941 שיחקו הרדס רק נגד קבוצות מקומיות כמו ניו יורק רנסאנס, ניו יורק ג'ולס ואוסווגו מרצ'נטס. כמה מהשחקנים הבולטים של הרדס בשנים אלו היו ווילמת' סידאת-סין, מארק הלר ואל סרבי (שנבחר להיכל התהילה של הכדורסל). בשנים 1942–1945 עדיין לא שיחקה הקבוצה בליגה מקצוענית.
לפני עונת 1946/1947 הצטרפו הרדס לליגת ה-NBL, ושינו את שמם ל"סירקיוז נשיונלס". בעונה זו השיגו הנשיונלס מאזן 21–23 וסיימו במקום הרביעי. בפלייאוף הודחו הנשיונלס בידי רוצ'סטר רויאלס בסדרה בת ארבעה משחקים. בעונתם השנייה הנשיונלס הצליחו פחות, כשהשיגו מאזן 24–36 וסיימו את העונה במקום החמישי. הם הגיעו לפלייאוף והודחו על ידי הנדרסון דאפי פאקרס ב-3 משחקים.
לפני עונת 1947/1948 עזבו מספר קבוצות את ה-NBL לליגת ה-BAA, וההנחה הייתה שהליגות יתאחדו בקרוב. הנשיונלס החתימו את אל סרבי ודולף שייז היהודי, שבעתיד יהיה גם מאמן הקבוצה. את עונה זו סיימו הנשיונלס במאזן 40–23, בפעם הראשונה עם מאזן חיובי. הנשיונלס עברו לראשונה בהיסטוריה שלהם את הסיבוב הראשון של הפלייאוף כשניצחו את האמונדקלומט באקנירס בסדרה 2–0. בחצי הגמר הפסידו הנשיונלס להנדרסון דאפי פאקרס בסדרה בת 4 משחקים.
1949-1963: הנשיונלס ב-NBA
בסיום עונת 1947/1948 עברו כל הקבוצות לליגת ה-BAA, שהתאחדה עם ליגת ה-NBL ליצירת ה-NBA. עונתם הראשונה של הנשיונלס ב-NBA הייתה הצלחה מיידית, כשהם השיגו מאזן 51–13. בסיבוב הראשון של פלייאוף ה-NBA הם הדיחו את פילדלפיה ווריורס בסדרה 2–0. בגמר המזרח פגשו הנשיונלס את ניו יורק ניקס, וניצחו בדרבי של מדינת ניו יורק בסדרה בת 3 משחקים. בגמר ה-NBA התמודדו הנשיונלס מול מיניאפוליס לייקרס, והפסידו בסדרה 1–3.
אף על פי שבתחילת עונת עברו מספר קבוצות לליגת ה-NPBL  (National Professional Basketball League), הנשיונלס החליטו להישאר ב-NBA. בעונתם השנייה בליגה הם הציגו יכולת בינונית וסיימו במאזן 32–34 ובמקום הרביעי בליגה. בפלייאוף הם ניצחו בסיבוב הראשון את פילדלפיה ווריורס 2–0, אך הפסידו בגמר המזרח לניקס בחמישה משחקים (2–3), כשבמשחק האחרון הם הפסידו ב-2 נקודות בלבד.
אל סרבי הפך למאמן-שחקן בעונה הבאה בנשיונלס, כשהוא מתעדף את ההתקפה על ההגנה. התצוגה ההתקפית גרמה לכך שהנשיונלס הובילו את הליגה בנקודות בממוצע למשחק, עם 79.5. הם סיימו את העונה עם מאזן 40–26, ופגשו בסיבוב הראשון של הפלייאוף את פילדלפיה. הנשיונלס ניצחו בפעם השלישית ברציפות את הווריורס בסדרה בת 3 משחקים, אך הפסידו בגמר המזרח לניקס בפעם השנייה ברציפות ב-4 משחקים.
בעונת סיימו הנשיונלס במקום השני בליגה, לאחר מאבק צמוד עם הניקס ובוסטון סלטיקס. סירקיוז סיימה במאזן 47–24, ופגשה בסיבוב הראשון הסלטיקס. הנשיונלס הפסידו במשחק הראשון 81–87 בביתם, והיו צריכים חייבים במשחק השני. המשחק הזה הפך לאחד המשחקים הארוכים ביותר בהיסטוריה של ה-NBA, והארוך ביותר בפלייאוף. הוא כלל ארבע הארכות, ובסופו הפסידו הנשיונלס 105–111.
הנשיונלס רכשו את אלכס גרוזה וראלף בירד מאינדיאנפוליס אולימפיאנס שעזבה את הליגה, והשאירה אותה עם 9 קבוצות בלבד. את עונת הם סיימו עם מאזן 42–30. הנשיונלס עברו את סיבוב הפלייאוף הראשון, שהיה בית מוקדם עם הניקס והסלטיקס, בקלות, והמשיכו במומנטום כשניצחו את הסלטיקס בגמר המזרח 2–0. בגמר הם פגשו את הלייקרס, והפסידו בסדרה קשה וצמודה בת 7 משחקים.
ליגת ה-NBA החלה להתמודד עם קשיים כספיים, ולאחר שבולטימור בולטס התפרקה נשארו בה 8 קבוצות בלבד. לנוכח אי הפופולריות של הליגה הציע מנהל הנשיונלס, דני ביאסון, שכל התקפה תארוך 24 שניות בלבד במקום 30, מה שיאפשר למשחקים להתנהל בצורה מהירה יותר. קיצור שעון הזריקות הפך להצלחה מיידית, כשממוצע הנקודות עלה ב-14 מהעונה הקודמת. בעונת סיימו הנשיונלס סיימו במקום הראשון במזרח עם מאזן 29–43. הנשיונלס העפילו אוטומטית לגמר המזרח, ניצחו בו את בוסטון סלטיקס ב-4 משחקים ועלו לגמר ה-NBA השני ברציפות שלהם. בגמר הם פגשו את פורט ויין פיסטונס. בשני המשחקים הראשונים שנערכו בביתם הנשיונלס ניצחו, אך את שלושת המשחקים הבאים בפורט ויין ניצחו הפיסטונס, שעלו ליתרון 2–3 בסדרה. במשחק ה-6 בסירקיוז ניצחו הנשיונלס 109–104, וכפו משחק שביעי ומכריע. במשחק השביעי זריקת עונשין של ג'ורג' קינג העלתה את הנשיונלס ליתרון 91–92 מספר שניות לסיום המשחק, ובמהלך הבא קינג חטף את הכדור מהוצאת החוץ של הפיסטונס, וסיים את המשחק בניצחון הנשיונלס. זו הייתה אליפות ה-NBA הראשונה בהיסטוריה של המועדון.
אחרי עונת האליפות חוו הנשיונלס ירידת מתח, וסיימו את עונת במאזן 35–37. למרות היכולת החלשה בעונה הסדירה הפתיעו הנשיונלס את הסלטיקס בסיבוב הראשון של הפלייאוף כשניצחו 2–1. בגמר המזרח הם שיחקו נגד פילדלפיה ווריורס, והפסידו בסדרה ב-5 משחקים.
לאחר משחקים בודדים בעונת פוטר המאמן אל סרבי, ובמקומו מונה פול סימור. יחד עם סימור חזרו הנשיונלס ליכולתם הטובה וסיימו את העונה במקום השני במזרח עם מאזן 38–34. בסיבוב הפלייאוף הראשון פגשו הנשיונלס את האלופה המכהנת, פילדלפיה ווריורס, והדיחו אותה עם 2–0 בסדרה. למרות זאת, הנשיונלס הודחו בסיבוב הבא אחרי תבוסה 0–3 לבוסטון סלטיקס.
לאחר שהפיסטונס עברו מפורט ויין לדטרויט והרוצ'סטר רויאלס עברו מרוצ'סטר לסינסינטי, נשארו הנשיונלס הקבוצה האחרונה בליגה שמגיעה מעיר קטנה כמו סירקיוז. למרות זאת, הנשיונלס סיימו במקום השני במזרח עם מאזן 41–31, אך הפסידו בסיבוב הראשון של הפלייאוף לפילדלפיה ווריורס.
אף על פי שהנשיונלס סיימו את עונת עם מאזן 35–37 הם עלו לפלייאוף מהמקום ה-3 במזרח. בסיבוב הראשון הם הדיחו את ניו יורק ניקס ועלו לגמר המזרח מול בוסטון סלטיקס. הם הצליחו למשוך את המשחק עד למשחק השביעי המכריע, בו הם הפסידו ב-5 נקודות הפרש והפסידו בסדרה 3–4 לסלטיקס.
עונת התאפיינה בחוזקתן של הקבוצות שבמדיהן שיחקו כוכבי על כמו ביל ראסל בסלטיקס, וילט צ'מברלין בווריורס ובוב פטיט בסנט לואיס הוקס. למרות זאת, הנשיונלס השיגו מאזן טוב של 45–30 בסיום העונה, ומקום 3 במזרח. בסיבוב הראשון של הפלייאוף הם הפסידו לווריורס וצ'מברלין בסדרה בת 3 משחקים והודחו.
כשהלייקרס עברו ממיניאפוליס ללוס אנג'לס נשארו הנשיונלס קבוצת ה-NBL היחידה שנשארה באותו מקום מאז המעבר ל-NBA. הם סיימו במקום השלישי במזרח עם מאזן 38–41. בסיבוב הראשון הפתיעו הנשיונלס את פילדלפיה ווריורס כשהדיחו אותם בסדרה בת 3 משחקים. למרות זאת בגמר המזרח הם הפסידו לסלטיקס ב-5 משחקים.
בעונת פספס דולף שייז 24 משחקים, ולראשונה מזה 14 שנים לא הוביל את קבוצתו בנקודות למשחק. בראשות הטבלה החליף אותו האל גריר, שקלע 22.8 נקודות בממוצע למשחק. הנשיונלס סיימו את העונה במקום ה-3 במזרח עם מאזן 41–39, ופגשו בסיבוב הראשון את הווריורס. לאחר שהפסידו בשני המשחקים הראשונים בחוץ ועמדו בפני הדחה, הם ניצחו בשני משחקי הבית שלהם וכפו משחק חמישי ומכריע. עם זאת, במשחק החמישי ניצחו הווריורס ניצחו 121–104 והנשיונלס הודחו. בסיום אותה עונה עברו הווריורס מפילדלפיה לסן פרנסיסקו, כך שלעיר פילדלפיה לא הייתה קבוצת כדורסל, ובעתיד הנשיונלס ימלאו את המקום הזה.
1963-1968: המעבר לפילדלפיה ועידן וילט צ'מברלין
בשנת 1963 עברו הנשיונלס לפילדלפיה, לאחר שנשארו הקבוצה היחידה מעיר קטנה. המעבר התאפשר מפני שקודם לכן הפילדלפיה ווריורס עברו לסן פרנסיסקו. בנוסף, קשיים כלכליים כפו על הקבוצה את המעבר. לאחר המעבר לפילדלפיה נערכה תחרות לבחירת שם לקבוצה, בסופה נבחר הכינוי 76ers ("סֶבֶנְטִי-סִיקְסֶרְס"), קיצור לשנת 1776 שהיא שנת הכרזת העצמאות של ארצות הברית שהתרחשה בפילדלפיה. מאז הם נקראו פילדלפיה 76'.
לפני עונת רכשה פילדלפיה את האולסטאר וילט צ'מברלין מהווריורס. בסיום אותה עונה השיגה פילדלפיה מאזן 40–40 ועלתה לפלייאוף. בסיבוב הראשון ניצחו ה-76' את הקינגס ב-4 משחקים ועלו לגמר המזרח, בו פגשו את בוסטון סלטיקס. הקבוצות הגיעו למשחק שביעי ומכריע, בו ניצחו הסלטיקס 110–108. משחק זה הוא אחד המשחקים הזכורים ביותר של הסלטיקס, ונחשב לזה שהתחיל את היריבות בין הבוסטון סלטיקס לבין הפילדלפיה 76'. הכדור האחרון היה בידיים של הסיקסרס, אך מסירתו של האל גריר שהוציא את הכדור נחטפה על ידי ג'ון האבליצ'ק, שמסר את הכדור לסם ג'ונס שקלע סל ניצחון. הסלטיקס הדיחו את הסיקסרס וזכו באליפות נגד לוס אנג'לס לייקרס.
יחסי הוותיקן–מיאנמר
יחסי הוותיקן–מיאנמר הם היחסים שבין הכס הקדוש הפועל מקריית הוותיקן כישות טריטוריאלית עצמאית לבין הרפובליקה של איחוד מיאנמר, הידועה גם בשמה הקודם בורמה. באוגוסט 2017, הארכיבישוף פול צ'אנג אינם (אין-נם) הוא הנונציו הראשון בבורמה, בעוד סן לוין היא שגרירת מיאנמר לכס הקדוש.
פילדלפיה 76'
1963-1968: המעבר לפילדלפיה ועידן וילט צ'מברלין
בעונת השיגו הסיקסרס מאזן 55–25, אך הודחו כבר בסיבוב הראשון של הפלייאוף לסלטיקס. לפני עונת סיימו הסיקסרס את ההתקשרות עם שייז ומינו את אלכס האנום למאמן. הסיקסרס פתחו את העונה בצורה חלומית עם מאזן 46–4 וסיימו אותה עם מאזן 68–13, שהיה המאזן הטוב ביותר בעונה הסדירה עד אז. הקבוצה, שכללה אז את האולסטארים צ'מברלין, גריר, בילי קנינגהם, צ'ט ווקר, ואלי ג'ונס ולוציוס ג'קסון, העפילה לגמר המזרח, שוב נגד הסלטיקס. הפעם הסלטיקס הגיעו בסגל פצוע והפסידו 1–4. בגמר ה-NBA התמודדה פילדלפיה נגד סן פרנסיסקו ווריורס, ניצחה 4–2 וזכתה באליפות השנייה בתולדותיה.
בעונת המשיכו ה-76' להיות דומיננטיים וסיימו את העונה במאזן 62–20. בסיבוב הפלייאוף הראשון הם ניצחו את ניו יורק ניקס 4–2, ובגמר המזרח פגשו שוב את בוסטון סלטיקס. הסיקסרס הובילו לאחר ארבעה משחקים 3–1, אך על אף שהיו להם שלוש הזדמנויות לנצח הם הפסידו בשלושה משחקים ברציפות והודחו מהפלייאוף.
יחסי הוותיקן–מיאנמר
היסטוריה
משנת 1990 עד שנת 2017, הכס הקדוש החזיק נונוציואים שהיו נציגי הכס הקדוש לקהילה הקתולית במיאנמר בלבד, אולם לא הייתה להם שום סמכות מדינית או דיפלומטית. בחודש מרץ 2017 הפרלמנט של מיאנמר אישר את הצעתו של הכס הקדוש לכינון יחסים דיפלומטיים בין השתיים. מיאנמר והכס הקדוש הכריזו במאי 2017 על כינון רשמי של היחסים הדיפלומטיים. ההכרזה נעשתה לאחר הפגישה בין האפיפיור פרנציסקוס לנשיאת מיאנמר בפועל אונג סן סו צ'י בוותיקן. זה היה הביקור השני של שליט מיאנמר בוותיקן, הביקור הראשון של בעל תפקיד זה קרה ב-2013. מיאנמר היא המדינה ה-183 לכונן יחסים דיפלומטיים עם הכס הקדוש.
פילדלפיה 76'
1968-1984: הנפילה והבנייה מחדש
בסיום עונת 1967/1968 ביצעה פילדלפיה טרייד שנוי במחלוקת כשהעבירה את וילט צ'מברלין ללוס אנג'לס לייקרס בתמורה לארצ'י קלארק, דארל אימהוף וג'רי צ'יימברס. בעונת 1968/1969 הירידה לא הייתה דרסטית, והם סיימו עם מאזן טוב של 55–27, אך הפסידו בסיבוב הפלייאוף הראשון לבוסטון סלטיקס 1–4. בעונה הבאה הם סיימו במאזן 40–42, אך עדיין הצליחו לעלות לפלייאוף בו לא עברו את הסיבוב הראשון. עונת 1970/1971 אופיינה בעלייה קלה ביכולת, והסיקסרס סיימו אותה במאזן 47–35, אך הפסידו בסיבוב הראשון לבולטימור בולטס 3–4.
יחסי הוותיקן–מיאנמר
ביקור האפיפיור
דווח כי האפיפיור פרנציסקוס יהפוך לאפיפיור הראשון לבקר במיאנמר בנובמבר 2017, לאחר שהוא אישית הוזמן על ידי נשיא מיאנמר טין צ'ו.
פילדלפיה 76'
1968-1984: הנפילה והבנייה מחדש
בעונת 1971/1972 סיימו הסיקסרס במאזן 30–52, כמות הניצחונות הקטנה ביותר של המועדון מאז צורף ל-NBA. בנוסף, הם החמיצו את הפלייאוף לראשונה בהיסטוריה של המועדון גם כששיחק בליגת ה-NBL, כל זאת חמש שנים בלבד אחרי שזכו באליפות.
על אף שבעונה הקודמת הסיקסרס שברו שיאים שליליים, עונת 1972/1973 התגלתה כגרועה הרבה יותר. הם התחילו את העונה עם 15 הפסדים רצופים, וכמה חודשים לאחר מכן הם הפסידו 20 משחקים ברציפות. המאזן שלהם לאחר הרצף היה 4–58, ומתוך 35 המשחקים האחרונים שלהם הם ניצחו באחד בלבד. הם סיימו את העונה במאזן 9–73, וכונו על ידי התקשורת בפילדלפיה "9 ו-73ers". המאזן הזה הוא אחד הגרועים בהיסטוריה של הליגה, שני רק לששת הניצחונות של פרובידנס סטימרולרס מעונת 1947/1948.
לפני עונת 1973/1974 מונה ג'ין שו למאמן. בעונה זו אכן התרחשו שיפורים מהעונה הקודמת, אך הקבוצה סיימה עם מאזן 25–57 בלבד ולא עלתה לפלייאוף בפעם השלישית ברציפות. בעונה הבאה הסיקסרס המשיכו במגמת השיפור, וסיימו אותה במאזן 34–48 אך עדיין לא עלו לפלייאוף. בדראפט 1975 בחרה פילדלפיה את דריל דוקינס, ולקראת עונת 1975/1976 החתימה את ג'ורג' מקגיניס מאינדיאנה פייסרס. עם השניים הם השיגו מאזן חיובי לראשונה מזה 4 שנים, 46–36, וחזרו לפלייאוף, שם הפסידו לבפאלו ברייבס 2–1 בסדרה. עונת 1976/1977 זכורה לאוהדי הסיקסרס בעיקר בזכות רכישתו של ג'וליוס ארווינג, המכונה גם ד"ר ג'יי, מניו יורק נטס. יחד איתו הם השיגו מאזן 50–32 וחזרו להיות קבוצה חזקה. בסיבוב הראשון של הפלייאוף הם הדיחו את בוסטון סלטיקס בסדרה מותחת 4–3, ובגמר המזרח ניצחו את יוסטון רוקטס של מוזס מלון 4–2. בגמר ה-NBA הם פגשו את פורטלנד טרייל בלייזרס, ואחרי שניצחו בשני המשחקים הראשונים הם הפסידו בארבעה הבאים, והבלייזרס של ביל וולטון זכו באליפות.
את עונת 1978/1979 סיימו עם 10 ניצחונות פחות, 45–37, ובסיבוב הראשון ניצחו את ניו ג'רזי נטס 2–0, אך בחצי גמר המזרח הפסידו לסן אנטוניו ספרס 3–4. בעונת 1979/1980 השתפרו הסיקסרס למאזן 59–23, והיו פייבוריטים לזכייה. בסיבוב הראשון הם ניצחו את הבולטס 2–0, ולאחר מכן ניצחו בחצי גמר המזרח את אטלנטה הוקס 4–1. בגמר המזרח ניצחו הסיקסרס את הסלטיקס 4–1 ועלו לגמר הליגה נגד לוס אנג'לס לייקרס, להם הפסידו 2–4. במשחק השישי והאחרון בסדרת הגמר שיחק רוקי הלייקרס מג'יק ג'ונסון בעמדת הסנטר במקומו של כרים עבדול-ג'באר שנפצע במשחק החמישי. ג'ונסון, שהיה רגיל לשחק כרכז, קלע 42 נקודות ועזר לקבוצתו לנצח.
את עונת 1980/1981 סיימה פילדלפיה עם מאזן 62–20, שיפור של 3 ניצחונות מהעונה הקודמת. בסיבוב הראשון של הפלייאוף הם הדיחו את אינדיאנה פייסרס 2–0, בחצי גמר המזרח ניצחו את מילווקי באקס 4–3 בסדרה ובגמר המזרח פגשו את בוסטון סלטיקס. לאחר ארבעת המשחקים הראשונים הם הובילו 3–1, אך שוב איבדו את היתרון והסלטיקס ניצחו 3–4. את עונת 1981/1982 סיימו הסיקסרס במאזן 58–24. בסיבוב הראשון הם עברו את אטלנטה הוקס 2–0, ובחצי הגמר האזורי הדיחו את הבאקס בשישה משחקים. בגמר המזרח הם ניצחו את הסלטיקס 4–3, ועלו לגמר ה-NBA, בו שוב הפסידו ללייקרס 2–4.
המועדון נרכש בידי הרולד כץ בשנת 1982, תחתיו רכשו הסיקסרס רכשו את מי שהתברר כחתיכה החסרה בפאזל בדרך לאליפות, מוזס מלון מיוסטון רוקטס. יחד עם ארווינג ומלון שיחקו האולסטארים מוריס צ'יקס, אנדרו טוני ובובי ג'ונס, ופילדלפיה סיימה במאזן 65–17. מלון זכה בתואר ה-MVP של העונה הסדירה ב-NBA, וכשהתקשורת שאלה אותו מה הציפיות שלו מהפלייאוף הוא ענה: "ארבע, ארבע, ארבע" – כלומר לנצח בכל שלושת הסיבובים בלי להפסיד, ולהדיח את הקבוצות האחרות בסוויפ.
הסיקסרס כמעט קיימו את הבטחתו של מלון, והביכו את יריבותיהם במזרח. בחצי הגמר האזורי הם הביסו בסוויפ את ניו יורק ניקס, ובגמר המזרח ניצחו את מילווקי באקס 4–1. בגמר ה-NBA הם ניצחו בסוויפ את לוס אנג'לס לייקרס, ונקמו את ההפסד בעונה הקודמת בגמר. מלון זכה בתואר ה-MVP של סדרת הגמר ב-NBA.
את עונת 1983/1984 סיימו הסיקסרס באכזבה, לאחר שהודחו כבר בסיבוב הראשון לניו ג'רזי נטס, למרות מאזן 52–30 בעונה הסדירה.
1984–1992: עידן צ'ארלס בארקלי
אחרי עונת 1983/1984 המאכזבת הצטרף לפילדלפיה האולסטאר צ'ארלס בארקלי, שנבחר בבחירה ה-5 בדראפט ה-NBA 1984. בעונת 1984/1985 שיפרו הסיקסרס את מאזנם ל-58–24 ועלו לפלייאוף. בסיבוב הראשון הם ניצחו את הוושינגטון בולטס 3–1, ובחצי גמר המזרח הביסו את מילווקי באקס בסוויפ. בגמר המזרח הם פגשו את בוסטון סלטיקס והפסידו 1–4. לקראת עונת 1985/1986 מונה מאט גוקאס למאמן, ואת העונה סיימה פילדלפיה במאזן 54–28. בסיבוב הראשון בפלייאוף הם ניצחו את הבולטס 3–2, אך בחצי גמר המזרח הפסידו לבאקס 3–4. ב-16 ביוני 1986 ביצעו הסיקסרס ביצעו את אחד הטריידים הידועים לשמצה בתולדות ה-NBA. הם העבירו את מוזס מלון לוושינגטון בולטס ואת בחירת הדראפט הראשונה של 1986 לקליבלנד קאבלירס, בתמורה לרוי הינסון, ג'ף רולנד וקליף רובינסון. שלושת השחקנים לא שיחקו בקבוצה יותר משלוש עונות, והקאבלירס בחרו בבחירת הדראפט שקיבלו את האולסטאר לעתיד בראד דוהרטי. את העונה הזו סיימו הסיקסרס במאזן 45–37 והפסידו בסיבוב הראשון של הפלייאוף לבאקס.
לאחר שנקלעו למאזן שלילי 20–23 באמצע עונת 1987/1988 פוטר המאמן גוקאס, ובמקומו מונה עוזרו ג'ים ליינאם. הסיקסרס סיימו את העונה במאזן 36–46, ולראשונה מאז 1974/1975 לא העפילו לפלייאוף. בדראפט 1988 הם בחרו את צ'ארלס סמית' בבחירה השלישית, ומיד העבירו את זכויותיו לקליפרס בתמורה לבחירה השישית, הרסי הוקינס. הוקינס הפך בשנים הבאות לאחד השחקנים הטובים בסיקסרס, וקלע כ-19 נקודות בממוצע למשחק בחמש עונות בקבוצה.
את עונת 1988/1989 סיימו הסיקסרס במאזן 46–36 וחזרו לפלייאוף לאחר היעדרות של שנה, אך הודחו בסוויפ בסיבוב הראשון על ידי הניו יורק ניקס. את העונה הבאה הם סיימו עם מאזן 53–29, ראשונים בבית האטלנטי, ובארקלי סיים במקום השני במירוץ לתואר הMVP. אחרי שהדיחו את קליבלנד קאבלירס בסיבוב הראשון הם הפסידו לשיקגו בולס של מייקל ג'ורדן בחצי גמר המזרח.
בעונת 1990/1991 ירדו הסיקסרס למאזן 38–44, אך בכל זאת העפילו לפלייאוף. בסיבוב הראשון הם הדיחו את הבאקס בסוויפ, אך בחצי גמר המזרח הפסידו בפעם השנייה ברציפות לבולס 4–1. ההפסדים הרצופים לשיקגו נחשבו למה שיגמור את עידן בארקלי, ואכן, בסיום העונה הבאה בה סיימו הסיקסרס במאזן שלילי ולא עלו לפלייאוף בפעם השנייה ב-8 השנים עם בארקלי, הוא הועבר בטרייד לפיניקס סאנס בתמורה לג'ף הורנסק, טים פרי ואנדרו לאנג.
1992–1996: שנות המעבר
בסיום עונת 1991/1992 מינו הסיקסרס את דאג מו למאמן, אך לאחר 56 משחקים עמד מאזנם על 19–37 והוא פוטר. הסיקסרס סיימו את העונה עם מאזן 26–56 ולא עלו לפלייאוף שנה שנייה ברציפות. בעונת 1993/1994 עמד מאזנה של פילדלפיה על 25–57, ניצחון אחד פחות מהעונה הקודמת, ובסיומה מונה ג'ון לוקאס למאמן וג'נרל מנג'ר.
הבאתו של לוקאס התבררה כשגיאה, והסיקסרס סיימו את שתי העונות הבאות עם מאזן כולל של 42–122, בשתיהן לא העפילו לפלייאוף והשלימו 4 עונות רצופות מחוצה לו.
השנים 1992–1996 בסיקסרס אופיינו בעיקר בהיעדר מנהיג, ובשנים הללו הם לא העפילו כלל לפלייאוף. אוהדי הקבוצה מכנים את השנים האלו "העידן השחור". למרות זאת, אחרי השנים הלא מוצלחות הגיעה נקודת אור. הקבוצה זכתה בהגרלת הלוטרי של הדראפט בבחירה הראשונה ובחרה את אלן אייברסון, שכונה "התשובה" לעידן השחור.
1996–2006: עידן אלן אייברסון
לפני עונת 1996/1997 הסיקסרס החליפו בעלות ועברו לאולם חדש, וואצ'וביה סנטר. ג'ון לוקאס פוטר, וכך גם שני המנהלים של הקבוצה. ג'וני דייוויס תפס את עמדת המאמן, והסיקסרס בחרו בבחירה הראשונה של דראפט ה-NBA 1996 את אלן אייברסון. אייברסון נבחר לרוקי השנה ב-NBA, אך הסיקסרס סיימו את העונה במאזן 22–60 בלבד.
במהלך עונת 1998/1999 הקבוצה רכשה את טיירון היל ממילווקי באקס, ובסיום העונה (שקוצרה בשל שביתת שחקנים) השיגה מאזן 22–28, ולראשונה מזה שבע שנים עלתה לפלייאוף. בסיבוב הראשון הם גברו על האורלנדו מג'יק 3–1, אך בחצי גמר המזרח הפסידו בסוויפ לאינדיאנה פייסרס. בעונה הבאה הם השתפרו למאזן 49–33, המקום החמישי במזרח, והדיחו בסיבוב הראשון את שארלוט הורנטס בסוויפ. בחצי גמר המזרח הם הפסידו לפייסרס בשנית, הפעם ב-6 משחקים.
על אף שהקבוצה הייתה במגמת עלייה, אייברסון ולארי בראון התעמתו ביניהם, עד שנראה היה שאייברסון הולך להישלח בטרייד לקבוצה אחרת בעקבות אי ההסכמה עם המאמן. לאחר זמן קצר נפסלה האפשרות לטרייד עם לוס אנג'לס קליפרס והאולסטאר היה אמור לעבור לדטרויט פיסטונס, אך הטרייד לא התאפשר בשל מחסור בכספים אצל הסיקסרס. לאחר שהתברר שאייברסון לא יעבור לקבוצה אחרת, הוא בראון החלו לגשר על הפערים ביניהם כדי שהקבוצה תוכל לקצור את הפירות בעונת 2000/2001.
את עונה זו פתחו הסיקסרס עם ניצחונות בכל עשרת המשחקים הראשונים שלהם, ובפגרת האולסטאר עמד מאזנם על 41–14. בראון אימן את נבחרת המזרח באולסטאר, ואייברסון נבחר ל-MVP של משחק האולסטאר של ה-NBA. לפני הפגרה נפצע ת'יאו ראטליף, והסיקסרס היו צריכים למצוא לו תחליף מיידי. הם רכשו את דיקמבה מוטומבו מאטלנטה הוקס בתמורה לראטליף, טוני קוקוץ', נאזי מוחמד ופפה סאנצ'ס, ששוחרר מההוקס וחזר בהמשך העונה לסיקסרס. את העונה הזו הם סיימו עם מאזן 56–26, ולראשונה מאז 1989/1990 זכו באליפות הבית האטלנטי, וסיימו במקום הראשון במזרח.
בפלייאוף הם פגשו את אינדיאנה פייסרס בפעם השלישית ברציפות. במשחק הראשון איבדו הסיקסרס יתרון של 18 נקודות והפסידו 78–79 כששלשה של רג'י מילר בשניות הסיום קבעה את התוצאה, אך הסיקסרס ניצחו בשלושת המשחקים ההבאים והדיחו את הפייסרס 3–1. בחצי גמר המזרח הם פגשו את טורונטו ראפטורס של וינס קרטר. לאחר ארבעת המשחקים הראשונים הייתה התוצאה 2–2, כשאייברסון קולע 54 נקודות בניצחון במשחק השני. במשחק החמישי ניצחו הסיקסרס ברבע הראשון 12–33 והמשיכו לניצחון 88–121 בזכות 52 של אייברסון, אך הראפטורס ניצחו במשחק השישי וכפו משחק שביעי ומכריע בפילדלפיה. הסיקסרס הובילו 88–87, והחטאה של קרטר עם הבאזר קבעה את עלייתם לשלב הבא.
עונת 2000/2001 הייתה העונה של הסיקסרס מבחינת הפרסים האישיים, והם זכו בארבעה פרסים: ה-MVP של העונה הסדירה ב-NBA אלן אייברסון, מאמן השנה ב-NBA לארי בראון, שחקן ההגנה של העונה ב-NBA דיקמבה מוטומבו והשחקן השישי של העונה ב-NBA ארון מקי.
הסיקסרס הגיעו לעונת 2001/2002 עם ציפיות גבוהות, אך השיגו מאזן 43–39 בלבד, סיימו במקום ה-6 במזרח והודחו כבר בסיבוב הראשון על ידי הבוסטון סלטיקס 2–3. את עונת 2002/2003 הם פתחו במאזן 15–4, אבל המשך של 10–20 הוביל למאזן 25–24 בלבד בפגרת האולסטאר. אחרי הפגרה הסיקסרס השיגו מאזן 23–10 וסיימו את העונה עם 48–34 במקום הרביעי במזרח, כשהם מעפילים לפלייאוף עונה חמישית ברציפות. אייברסון קלע 55 נקודות בניצחון במשחק הראשון בסדרה נגד ההורנטס, ובסוף הסדרה הם ניצחו 4–2. בחצי גמר המזרח הם הודחו על ידי דטרויט פיסטונס בשישה משחקים.
בסיום העונה התפטר לארי בראון וחתם בפיסטונס, ולאחר שהסיקסרס לא הצליחו להחתים את ג'ף ואן גנדי ואדי ג'ורדן הם מינו את עוזר המאמן של בראון, רנדי איירס, למאמן. אחרי 52 משחקים בלבד ומאזן 21–31 הוא פוטר והוחלף בכריס פורד, שלא הצליח גם הוא לשקם את הקבוצה והיא סיימה במאזן 33–49 ופספסה את הפלייאוף לראשונה מזה שש שנים. לקראת עונת 2004/2005 מינו הסיקסרס מינו ג'ים אובריין למאמן. תחת המאמן החדש חזר אייברסון חזר לשחק בעמדת הרכז וחווה את אחת העונות הטובות בקריירה, כשהוא גם משתף את חבריו לקבוצה בהתקפה. באותה עונה הגיעו לקבוצה כריס ובר, שהיה אמור לעזור למשחק הפנים של הסיקסרס, ואנדרה איגודלה, שנבחר בבחירה ה-9 בדראפט. איגודלה נבחר לחמישיית הרוקיז של העונה ופילדלפיה השיגה מאזן 43–39 וחזרה לפלייאוף. בסיבוב הראשון הם הפסידו לפיסטונס של בראון 4–1, ודטרויט המשיכה לזכייה באליפות.
לפני עונת 2005/2006 פיטרו הסיקסרס את אובריין ומינו את מוריס צ'יקס, ששיחק במדי הקבוצה בשנים 1978–1989 והיה חלק חשוב באליפות ב-1983. למרות מינויו של צ'יקס הקבוצה רק התדרדרה בעונה זו וסיימה אותה במאזן 38–44, ולא עלתה לפלייאוף. בעונת 2006/2007 סיימו הסיקסרס במאזן פחות טוב מבעונה שעברה, 35–47, סיימו במקום ה-9 ושוב החמיצו את הפלייאוף.
ב-5 בדצמבר 2006 הציב אלן אייברסון המאוכזב לראשי הקבוצה אולטימטום, ואיים שאם לא יביאו שחקנים שיתמכו בו יעבור לקבוצה אחרת.
2006–2017: בנייה מחדש
ב-19 בדצמבר 2006 הועבר אייברסון לדנוור נאגטס ביחד עם איוון מקפרלין בתמורה לאנדרה מילר, ג'ו סמית' ושתי בחירות דראפט עתידיות, וב-11 בינואר שוחרר כריס ובר מהקבוצה. בדראפט בחרו הסיקסרס את ת'דאוס יאנג בבחירה ה-12, וצירפו את ג'ייסון סמית' שנבחר על ידי מיאמי היט בבחירה ה-21. אליהם הצטרפו דריק בייארס (הבחירה ה-42 של פורטלנד טרייל בלייזרס) והרברט היל, הבחירה ה-55 של יוטה ג'אז. ב-4 בדצמבר פוטר המנג'ר בילי קינג והוחלף באד סטפנסקי. את עונת 2007/2008 סיימו הסיקסרס במאזן 40–42 והעפילו לפלייאוף מהמקום השביעי לראשונה מזה שלוש שנים. הם הודחו כבר בסיבוב הראשון על ידי דטרויט פיסטונס 2–4. ב-9 ביולי 2008 החתימו הסיקסרס את הפאוור פורוורד אלטון ברנד על חוזה ל-5 שנים בו היה צפוי להרוויח 79.795 מיליון דולר אמריקאי, לאחר שהעבירו את רודני קארני בטרייד וויתרו על הזכויות של שאר השחקנים החופשיים שלהם כדי לעמוד בתקרת השכר של ה-NBA. מאוחר יותר הם החתימו את רויאל אייבי ממילווקי באקס, כרים ראש מאינדיאנה פייסרס והחזירו את ת'יאו ראטליף אחרי שג'ייסון סמית' נפצע. ב-2 בספטמבר חתם בקבוצה גם דונייל מרשל. ראש, אייבי, ראטליף ומרשל קיבלו שכר נמוך של שחקנים ותיקים.
למרות השינויים בסגל הקבוצה לא היה שינוי גדול ביכולת. לאחר פתיחת עונת 2008/2009 עם מאזן 9–14 פוטר צ'יקס, ועוזרו טוני דילאו תפס את עמדת המאמן הראשי. הסיקסרס סיימו את העונה במאזן 41–41 והעפילו לפלייאוף מהמקום ה-6 במזרח. עונת הבכורה של ברנד בקבוצה נקטעה מוקדם מהצפוי כשהוא נפצע בכתפו ונזקק לניתוח, ובפלייאוף, לאחר סדרה מול אורלנדו מג'יק שכללה 3 משחקים שהוכרעו בסלי ניצחון, הודחה פילדלפיה 2–4 בסיבוב הראשון.
ב-18 במאי 2010 זכו הסיקסרס בבחירה ה-2 בדראפט, ויומיים לאחר מכן מונה דאג קולינס למאמן הראשי. ב-24 ביוני בחרו הסיקסרס בחרו בדראפט את אוון טרנר, וסיימו את עונת 2010/2011 עם מאזן 41–41, במקום ה-7 במזרח. בסיבוב הראשון של הפלייאוף הם פגשו את מיאמי היט והפסידו 1–4.
ג'ורג' איסטמן
ג'ורג' איסטמן (באנגלית: George Eastman; 12 ביולי 1854 - 14 במרץ 1932) ממציא ותעשיין אמריקני, מייסד חברת "קודאק".
פילדלפיה 76'
2006–2017: בנייה מחדש
בעונת 2013/1014 השוותה פילדלפיה את שיא ההפסדים הרצופים בהיסטוריה של הליגה, לאחר שהפסידה 26 פעמים ברצף וסיימה את העונה במקום ה-14 והלפני-אחרון במזרח עם מאזן 19–63. למרות ההישג השלילי נבחר הרוקי של הסיקסרס, מייקל קרטר-ויליאמס, לרוקי השנה ב-NBA לאחר עונת רוקי טובה בה הוביל את כל שחקני השנה הראשונה בנקודות, אסיסטים, ריבאונדים וחטיפות.
לאחר שסיימו את עונת 2015/2016 במאזן שלילי של 10–72 זכו הסיקסרס בבחירת הדראפט הראשונה ובחרו בבן סימונס, ששבר את רגלו הימנית רגע לפני תחילת העונה.
ג'ורג' איסטמן
חייו
בתקופה בה איסטמן החל להתעניין בצילום, הפקת הצילום הייתה מסובכת ויקרה, כשבעיקר בעלי מקצוע או חובבים נלהבים עסקו בו.
פילדלפיה 76'
2017–הווה: בהובלת ג'ואל אמביד
לקראת עונת חזר סימונס לסגל הקבוצה. באותה עונה הוא הציג יכולת מצוינת, ובסיומה נבחר לרוקי השנה ב-NBA. לצידו שיחק הסנטר ג'ואל אמביד, שנבחר למשחק האולסטאר באותה עונה. הסיקסרס הצליחו להעפיל לפלייאוף ה-NBA מהמקום השלישי במזרח, והגיעו לחצי גמר המזרח בו הודחו על ידי הבוסטון סלטיקס 1–4. בדראפט 2018 בחרו הסיקסרס את לנדרי שאמט.
ג'ורג' איסטמן
חייו
בשנת 1880 ייסד בית חרושת ללוחות צילום "יבשים", והחל לפתח סדרה של המצאות שהפכו את הצילום, כעבור שמונה שנים בלבד, לעיסוק במחיר שווה לכל נפש.
פילדלפיה 76'
2017–הווה: בהובלת ג'ואל אמביד
בעונת הפכה פילדלפיה לאחת הקבוצות החזקות ב-NBA, כששני כוכבי הקבוצה, אמביד וסימונס, נבחרו למשחק האולסטאר. בסיום העונה הגיעה פילדלפיה למקום ה-3 במזרח, והודחה על ידי טורונטו ראפטורס בחצי גמר המזרח בסדרה מותחת במיוחד של שבעה משחקים, בסיומה הצליחו הראפטורס להמשיך לזכייה באליפות בזכות סל ניצחון של קוואי לנארד.
בעונת, בניגוד לתחזיות, איכזבה פילדלפיה והגיעה למקום השישי בלבד במזרח. בפלייאוף פגשו הסיסקרס בסיבוב הראשון את בוסטון סלטיקס, והפסידו להם בסוויפ 0–4 בבועת ה-NBA.
ג'ורג' איסטמן
חייו
המצאתו הראשונה הייתה מצלמת תיבה ובה גליל סרט בן מאה מסגרות. המצאה זו אפשרה לצלם לשלוח את סרט הצילום שלו לפיתוח בחברה ובכך הקל על הצלמים שעד אותו הזמן פיתחו את תמונותיהם בעצמם. כעבור שנה המציא איסטמן את סרט הצילום השקוף. בשנת 1900 איסטמן ייצר מצלמה מיוחדת לילדים, שהייתה קלה ונוחה לשימוש. בשנת 1928 איסטמן פיתח תהליך זול לפיתוח סרטי צילום צבעוניים.
פילדלפיה 76'
2017–הווה: בהובלת ג'ואל אמביד
לפני עונת מונה למאמן הקבוצה דוק ריברס. במקביל הצטרף דריל מורי, הג'נרל מנג'ר של יוסטון רוקטס, לצוות המקצועי של הקבוצה. מורי ביצע באותו קיץ מספר החלטות משמעותיות, כשהעביר לקבוצה בטרייד את דני גרין מאוקלהומה סיטי ת'אנדר וסת' קרי דאלאס מאבריקס, והחתים את סנטר הלוס אנג'לס לייקרס דווייט הווארד.
ג'ורג' איסטמן
חייו
מתחילת המאה ה-20, החברה שלו "איסטמן-קודאק" שלטה בכל ענף הצילום באמריקה ואיסטמן הפך למולטי מיליונר. איסטמן תרם כסף רב לצדקה (75 עד 100 מיליון דולר במחירים של אותה תקופה) רוב הכסף הלך לאוניברסיטת רוצ'סטר ולמכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס. תנאי העבודה במפעליו היו מן הטובים ביותר בזמנם.. בשנת 1918 הוא תרם סכום משמעותי להקמת בית ספר הוכשטיין למוזיקה ולמחול.
פילדלפיה 76'
2017–הווה: בהובלת ג'ואל אמביד
בפלייאוף 2021 הגיעה הקבוצה לסיבוב השני, בו פגשה את אטלנטה הוקס בהובלת טריי יאנג והודחה לאחר מאבק צמוד 3–4. במהלך הסדרה אכזב בן סימונס ביכולתו, לאחר שמיעט לקלוע שלשות ורשם אחוזים נמוכים במיוחד מקו העונשין. כמו כן, במשחק השישי ויתר סימונס על צעד וחצי קל לטובת מסירה ברגעי ההכרעה של המשחק השביעי. בעקבות משחקו ספג סימונס ביקורת רבה והפך לאחד השחקנים המושמצים בליגה, מה שהוביל לסכסוך מתמשך במהלך העונה הבאה בינו לבין הנהלת המועדון. במהלך המחצית הראשונה של עונת סירב סימונס לשחק במדי הקבוצה, והמעיט להשתתף בפעילויות הקבוצה ולהתראיין. בעקבות כך נקנס סימונס על ידי ההנהלה ולא קיבל שכר על המשחקים של החסיר. בעקבות חוסר שיתוף הפעולה והתקשורת הועבר סימונס בטרייד לקראת סוף חלון הטריידים ביחד עם סת' קרי, אנדרה דראמונד ושתי בחירות דראפט בסיבוב הראשון תמורת כוכב ברוקלין נטס ג'יימס הארדן והפאוור פורוורד פול מילסאפ. בפלייאוף ניצחה פילדלפיה את טורונטו 4–2 בסיבוב הראשון אך הודחה שוב בחצי הגמר האזורי על ידי מיאמי היט 2–4.
ג'ורג' איסטמן
חייו
בשנת 1930 חלה איסטמן במחלה חשוכת מרפא וכעבור שנתיים התאבד.
פילדלפיה 76'
2017–הווה: בהובלת ג'ואל אמביד
בסיום עונת נבחר ג'ואל אמביד ל-MVP של העונה הסדירה ב-NBA.
מאמני הקבוצה
הנתונים מעודכנים לסוף עונת :
שיאים למשחק בודד
נקודות: 68, וילט צ'מברלין מול שיקגו בולס, 16 בדצמבר 1967.
ריבאונדים: 43, וילט צ'מברלין מול בוסטון סלטיקס, 6 במרץ 1965.
חטיפות: 10, אלן אייברסון מול אורלנדו מג'יק, 13 במאי 1999.
חסימות: 10, הארווי קאצ'ינגס מול אטלנטה הוקס (1975), מאנוט בול מול סקרמנטו קינגס (1991) ודיקמבה מוטומבו מול שיקגו בולס (2001).
ג'קי לוי
יעקב (ג'קי) לוי (נולד ב-15 באוקטובר 1963) הוא עיתונאי, שדרן רדיו, מגיש טלוויזיה, מורה לתיאטרון, אמן סיפור, איש תקשורת ופובליציסט ישראלי.
ביוגרפיה
לוי נולד בבת ים, לאיילה ושמואל לוי, בנו של המקובל הרב יעקב לוי, שהיה דיין בבית דינו של הרב רפאל אנקווה. דודיו היו הרב ציון לוי, שכיהן כרבה של פנמה והרב משה לוי, רבה של בת ים. גדל בבת ים ולאחר מכן בקריית אונו. למד בישיבה התיכונית בכפר הרא"ה, שירת בנח"ל ולתקופה מסוימת אף למד בישיבת הקיבוץ הדתי בעין צורים. במשך שמונה שנים התנדב בקיבוץ בית רימון. למד פילוסופיה ותיאטרון באוניברסיטה העברית בירושלים, ולימד תיאטרון באוניברסיטה. כיום מורה לתיאטרון בסטודיו למשחק ניסן נתיב בירושלים.
אלי לולאי
אלי לולאי (נולד ב-5 בנובמבר 1967) הוא זמר, מוזיקאי ומדבב ישראלי וסולן להקת רוקפור.
ג'קי לוי
ביוגרפיה
ג'קי לוי החל את כתיבתו העיתונאית בטור "סולם יעקב" במקומון הירושלמי "כל העיר", בו חיווה את דעתו כמבקר וכמתפלל על בתי הכנסת השונים בירושלים, תוך פירוט חוויית התפילה והיחס לו זכה בכל בית כנסת. הוא כתב במשך תשע שנים ב"מוסף לשבת" של ידיעות אחרונות טור שבועי על פרשת השבוע, בו קישר בין פרשת השבוע לנושא אקטואלי עם פרשנויות אישיות. כיום יש לו טור שבועי במוסף השבת של ישראל היום.
לוי הגיש בטלוויזיה החינוכית תוכניות נוער שעוסקות בקירוב ופיוס בין דתיים לחילונים, בהן: "צו פיוס", "פיוס בע"מ" ו"מישהו דיבר?". בעבר הגיש בערוץ היהדות "התכלת" תוכנית טיולים בחו"ל בשם "היהודי הנודד". כמו כן הוא נמנה עם יוצרי ותסריטאי סדרת הדרמה "מעורב ירושלמי".
אלי לולאי
תקופת רוקפור
במקביל לעבודה במסגרת הלהקה, עסק לולאי בפרויקטים צדדיים. בשנת 1997 השתתף בפרויקט שירי הילדים "זנב לא שוכח" ושר לצד מיקי שביב, דנה ברגר, אסף אמדורסקי, דן תורן, גני תמיר, גיורא קנת ואופירה יוספי את שיר הנושא. כן הפיק יחד עם בן-יצחק את אלבום הבכורה של להקת אינפקציה, "ככה מפנקים", שיצא בשנת 2000.
בשנת 2000 החליטה רוקפור להקליט באנגלית ולצאת לסיבובי הופעות אינטנסיביים בצפון אמריקה ובריטניה. בנובמבר 2004, בעיצומו של מסע הופעות בארצות הברית, הודיע לולאי כי הוא פורש מההרכב. אחרי 16 שנה ו-9 אלבומים בעברית ובאנגלית כסולן ההרכב, חזר לולאי לארץ והחל במסע חיפושים אחר כיוון מוזיקלי חדש.
ג'קי לוי
ביוגרפיה
ב-2002 החל לוי להגיש בגלי צה"ל את תוכנית הרדיו "המילה האחרונה" יחד עם אברי גלעד. התוכנית כוללת פינה בה המאזינים מחדשים מונחים עבריים למושגים נבחרים, וכן פינה שבה מחדשים המאזינים "הלכות" נבחרות בנושאים שונים. הוא מקפיד לתבל את תוכניותיו עם גלעד בהומור. לוי הגיש בגלי צה"ל גם את התוכנית "ציפורי לילה ירושלמיות".
אלי לולאי
תקופת רוקפור
בנובמבר 2014 הודיעה הלהקה כי לאחר 10 שנות נתק חברי רוקפור יתאחדו עם אלי לולאי, וכן ציינו כי לא מדובר באיחוד חד פעמי כי אם מתוכננת עבודה משותפת עתידית. ב-2013, בתהליך שקדם לאיחוד הרשמי, עת בהופעת ההשקה של האלבום Too Many Organs, התארח לולאי למס' שירים וזכה לחיבוק חם מהקהל.
ג'קי לוי
ביוגרפיה
ב-2005 כיהן כמנהל התחום הרב-תרבותי בקבוצת התקשורת "כאן", שהתמודדה במכרז ערוץ 2, אך הקבוצה לא זכתה במכרז ופורקה ב-2007.
לוי הריץ את מופע הבידור "בן אדמה".
אלי לולאי
קריירת הסולו
בשנת 2004 לאחר פרישתו מלהקת רוקפור ושובו לישראל, לולאי החליט לחזור לכתוב בעברית ובאופן עצמאי, תוך שילוב עבודת מחשב. הוא החל לעבוד על אלבום הסולו הראשון שלו, תחילה לבדו באולפן ביתי וכעבור שנה וחצי, יחד עם אורנה כץ, שותפתו לכתיבת המילים, ורונן הילל, בנו של המתופף אלון הילל, תחילה כטכנאי, ובהמשך כשותף בהפקה המוזיקלית וכאחראי על העיבודים. אלבום הבכורה של לולאי כאמן סולו, "סובב", יצא ב-4 בדצמבר 2007, וכולל 12 שירים, בהם הסינגלים "מאוד", "קוד המחשבות" ו"כמו גשם", ובנוסף רצועת בונוס בצרפתית. האלבום עוסק ב"עזיבה, געגועים, שייכות, אהבה והאומץ ללכת בדרך חדשה", ומשתתפים בו, בין היתר, ג'נגו (בס), פיטר רוט (גיטרה אקוסטית) ואלון הילל (תופים). רונן הילל אחראי גם על הנגינה בפסנתר והתכנותים.
ג'קי לוי
ביוגרפיה
ב-2006 העלה מופע משותף עם אריאל הורוביץ בשם "לכו אתם!" והקליט בדואט עם הורוביץ את השיר "מלאך", שנכלל באלבומו של הורוביץ "זמן אמת". מאז, הוא מופיע עם הורוביץ בכל רחבי הארץ, בהופעות הכוללות בעיקר שירים משותפים.
אלי לולאי
קריירת הסולו
עם צאת האלבום, החל לולאי במסע הופעות, הכולל את שירי האלבום החדש וכן להיטים משני האלבומים הראשונים של רוקפור, כשהוא מלווה בהרכב הכולל את רונן הילל (קלידים), זיו מורן (גיטרות), דנה אביתר (בס) ואושרי קרפל (תופים).
קריירת דיבוב
במקביל לעיסוקו כמוזיקאי מתפרנס לולאי מדיבוב לסרטי קולנוע וסדרות טלוויזיה מצוירות לילדים. דיבב את "הפנתר הוורוד" בסדרת הטלוויזיה אשר שודרה בישראל בשנות ה-90. בין הסדרות והסרטים הנוספים בהם דיבב: "עכברונים קטנים בערבה", "פנו דרך לנאדי", "עכבר העיר ועכבר הכפר", "אנטול", "האגדה של קורה", "וולאס וגרומיט והארנב הקטלני", "הרפתקאות מקס", "ארתור", "רגולר שואו", "אווטאר: כשף האוויר האחרון", "גיבורי התנ"ך הגדולים", "טוטלי ספייס", "נארוטו", "גבעת ווטרשיפ", "ארגאי", "רולבוטס", "אגדות אלף לילה ולילה", "מדלן היפה", "אי המטמון", "זורו המדהים", "אמדאוס", "בננמן", "עידן הקרח", מרגלית הבלשית ונווה עצלנות. בשנת 2009, לולאי דיבב את קולותיהם של גדי סוקניק ויהונתן גפן בסדרת האנימציה הישראלית למבוגרים "סלב'ס". כמו כן, מדבב כמה דמויות בערוץ הופ! וערוצים אחרים.
ג'קי לוי
ביוגרפיה
החל משנת 2007 הוא מנחה את המופע "קלבת שבת" המועלה בימי שישי בבית אבי חי בירושלים, מופע אותו כתב יחד עם חברי תיאטרון האינקובטור.
אלי לולאי
קריירת דיבוב
במסגרת עבודתו כמדבב פגש בשחקנית אורנה כץ (לימים שותפתו לכתיבת אלבומו הראשון).
בשנת 2012, לולאי החל לעבוד כבמאי דיבוב לסדרה "קסם של הורים", ובשנת 2013 החל לדבב בסדרה "הדרקון הראשון שלי".
ג'קי לוי
ביוגרפיה
ב-2010 העלה מופע משותף עם חנן יובל.
אלי לולאי
קריירת דיבוב
בשנת 2016, דיבב לולאי את הלורד שאמפה מהסדרה "דרגון בול סופר".
חיים פרטיים
לולאי מתגורר בשכונת רמת אביב. הוא נשוי ואב ל-4 (שניים מהם אימצה משפחתו).
ג'קי לוי
ביוגרפיה
בין 2015 ליוני 2019 הגיש לוי בגלי צה"ל את התוכנית משפחה גרעינית ביחד עם מגישים נוספים.
ב-2016 הושעה משידור התוכנית בשל פרטים שסיפר בתוכנית על סכסוך עם גרושתו בנושא הסדרי הראיה של ילדיהם.
ב-2019 החל להגיש בגלי צה"ל תוכנית שבועית ביחד עם לוסי אהריש.
פורקס הראשון, מלך בריטניה
פורקס הראשון (באנגלית: Porrex I) היה מלך בריטניה על פי ספרו של ג'פרי ממונמות' "ההיסטוריה של מלכי בריטניה".
אין כל תיעוד היסטורי למלכותו, והוא נחשב לאחד המלכים האגדיים של בריטניה.
ג'קי לוי
ביוגרפיה
בפברואר 2020 יצא לאור ספרו "כאן לא בית קפה" בהוצאת כנרת זמורה ביתן דביר.
פורקס הראשון, מלך בריטניה
על פי ג'פרי, פורקס היה בנו של גורבודאק. בשלהי מלכותו של גורבודאק, בשל זיקנתו, לקה גוברודאק בשיטיון (סניליות), ובין בניו - פורקס ופרקס (Ferrex) החלה מלחמת אזרחים על השליטה במדינה, שנמשכה לאחר מותו של גורבודאק.
ג'קי לוי
ביוגרפיה
ב-2023 קיבל את פרס תרבות יהודית ע"ש אורי אורבך בתחום מפעל חיים.
פורקס הראשון, מלך בריטניה
פורקס ניסה לתקוף את אחיו, אולם זה נמלט לגאליה וביקש את עזרתו של סאהארד (Suhard), מלך הפרנקים. פרקס שב לבריטניה בראש צבא פרנקי, אולם פורקס הביסו והרגו. כנקמה על רצח בנה הרגה יאדון (Judon), אימם של פורקס ופרקס את פורקס בשנתו.
ג'קי לוי
ביוגרפיה
סימני ההיכר החיצוניים של לוי היו כובע ברט וקוקו, שאותם כינה "מין מניירת נעורים שלקחה את עצמה ברצינות רבה מדי", והם נועדו לדבריו למנוע קיטלוג מגזרי מראש.
פורקס הראשון, מלך בריטניה
במותו של פורקס החלה מלחמת אזרחים נוספת שהסתיימה רק עם עלייתו לשלטון של דאנבאלו מולמאטיוס, מבית קורנוול. מותו של פורקס הביא לסיום שלטונו של בית ברוטוס.
ג'קי לוי
חיים אישיים
בשנת 2009 התגרש מאשתו הראשונה, ולהם שלושה ילדים משותפים.
במאי 2013 נישא בשנית, לנעם דן, ולזוג שני ילדים משותפים. הוא מתגורר בשכונת קטמונים בירושלים.
Adjuvant! Online
'''Adjuvant! online''' היא תוכנה המיועדת לסייע לאנשי רפואה וחולים הנמצאים בשלבים ראשונים של מחלת הסרטן לדון בתועלת ובסיכון שבבחירת טיפול משלים (כימותרפיה או טיפול הורמונלי) למחלה לאחר ניתוח. המטרה היא לקבל הערכות לגבי הסיכון לתוצאה שלילית (חזרה של המחלה או מות מן המחלה) ללא טיפול ולהעריך את ההפחתה בסיכון כתוצאה מטיפול משלים. בנוסף מחשבת התוכנה את הסיכון שבתופעות הלואי של הטיפול.
הערכות אלו נעשות על פי מידע המסופק על ידי המשתמש, המידע כולל: מעורבות בלוטות לימפה, גיל, גודל הגידול, מיון היסטולוגי ועוד. על פי המשתנים שהוזנו מחושב הסיכוי לחזרת המחלה (או תמותה מהמחלה), הסיכוי לתמותה שאינה קשורה למחלה והסיכוי לאי חזרה. כל התוצאות מוצגות באופן גרפי ומספרי. הגרסה הנוכחית מחשבת את התועלת שבשימוש בטיפול משלים בסרטן השד, סרטן המעי הגס וסרטן הריאות.
פיתוח ונתונים טכניים
פיתוח התוכנה החל בשנת 1996 והיא מבוססת על נתונים המשתנים מעת לעת, על פי תוצאות תצפיות רטרוספקטיביות ומתוצאות ניסויים קליניים. מימון לפיתוח התוכנה ניתן מתרומות אישיות, מקרנות נדבנות וממענקים ממשלתיים ותעשייתיים.
התוכנה פועלת בסביבת Java. ניתן להפעיל את התוכנה בגרסת אינטרנט או בגרסת pocket PC. גרסת Adjuvant הנוכחית היא גרסה 8.
מפלגת הפועלים של קוריאה
מפלגת הפועלים של קוריאה (הנגול: 조선로동당; הנג'ה: 朝鮮勞動黨) היא המפלגה השולטת בקוריאה הצפונית מאז היווסדה.
היסטוריה
המפלגה הוקמה ב-26 באוגוסט 1946 עם איחודן של המפלגה הקומוניסטית של קוריאה הצפונית והמפלגה הדמוקרטית החדשה של קוריאה. למנהיג המפלגה הראשון התמנה קים איל-סונג. הוא הנהיג את המפלגה עד מותו בשנת 1994. בשנים שלאחר הייסוד דומיננטיות המפלגה התבססה בקוריאה. סונג לא תמך בהשתלטות קומוניסטית על כל קוריאה (זאת בניגוד לקומוניסטים מהדרום). לאחר כמה פגישות עם שליט ברית המועצות יוסיף סטלין, הוחלט לפתוח במלחמה. ב-25 ביוני 1950 כוחותיה של קוריאה הצפונית פלשו לדרום קוריאה, ובכך החלה מלחמת קוריאה. בזמן המלחמה נחלשה ההשפעה הסובייטית על צפון קוריאה, ובכך גם נחלש כוחו של סונג במפלגה. המצב הגיע עד כדי יצרת פלגים שונים בתוך המפלגה. היחסים בין המפלגה לבין המפלגה הקומוניסטית של ברית המועצות החריפו תחת ממשלו של ניקיטה חרושצ'וב, שתמך בתהליכי דה-סטליניזציה. לאחר המלחמה אף הדרדרו היחסים שבין ממשל סונג לבין המפלגה הקומוניסטית של סין, ובכך קוריאה הצפונית הסתכסכה עם שתי המעצמות הקומוניסטיות הגדולות בעולם. הסכסוך עם הסינים נבע מקרע אידאולוגי: סונג לא היה מוכן לגנות את הסטליניזם ולא היה מוכן לחשוב על יחסי שלום עם העולם הקפיטליסטי (מתוך מחשבה שיחסי דו קיום שווים לכניעה למערב). המשבר עם הסינים הוביל לכך שסין לא הגדילה את התמיכה לקוריאה הצפונית, דבר שגרם לקריסה כלכלית במדינה. בתגובה, סונג גינה את מהפכת התרבות בסין שבוצעה על ידי מאו דזה-דונג. בשנות ה-60 היחסים פושרו.
באותן השנים פולחן האישיות של סונג הגיע לשיאים חדשים וחוסלו הפלגים המפלגתיים שחתרו תחתיו. החל משנות ה-80 הפכה המפלגה למנגנון נפוטיסטי שנשלטה על ידי מרבית ממקורביו של סונג. בשנת 1980 קים ג'ונג איל, בנו של סונג נבחר ליורש העצר והחל לקדם את מעמדו במפלגה.
הרצאת הציפורים
הרצאת הציפורים (בפרסית: منطق الطیر; תעתיק מדויק: מָנטִק אלטיר) הוא ספר שירה בשפה הפרסית מתקופת ימי הביניים מאת המשורר הסופי פריד א-דין עטאר שפורסם בשנת 1177. שירה זו כוללת 4,500 שורות. מסע אלגורי זה בא לידי ביטוי באמצעות 30 ציפורים, בראש הקבוצה נמצאת דוכיפת המייצגת מורה רוחני, או שייח' סופי והיא מנהיגה את שאר הציפורים, ומובילה אותן אל ההארה.
מפלגת הפועלים של קוריאה
היסטוריה
ב-1994 מונה קים ג'ונג איל, בנו של המנהיג הקודם, למזכ"ל המפלגה והוא הנהיג את המדינה עד מותו בשנת 2011. בשנת 1995 חל משבר בינו לבין המפלגה, כאשר העדיף את חיזוק הצבא, מאשר את חיזוק המפלגה. באותן השנים חל רעב המוני שגרם למותם של כחצי מיליון בני אדם. איל אף תקף את המפלגה על חוסר היעילות שלה והחל להעביר סמכויות ממנה לצבא. מאז מותו של איל בשנת 2011, בראש המפלגה עומד קים ג'ונג-און - בנו של המנהיג הקודם ונכדו של מייסד המפלגה.
הרצאת הציפורים
מתוך הטקסט
בנוסף להיות הספר הזה, אחת הדוגמאות המפורסמות ביותר של השירה הפרסית, הטקסט יוצר משחק מילים משמעותי, בין המילה סימורג, שמשמעה ציפור מסתורית במיתולוגיה הפרסית, וניתן למצאה לעיתים קרובות בספרות הסופית, בדומה לפניקס, למילה סי-מורג, שמשמעה בפרסית 30 ציפורים.
מפלגת הפועלים של קוריאה
אידאולוגיה
הרעיון המרכזי של המפלגה היא אידאולוגיית ג'וצ'ה: עליונות המנהיג האבסולוטי שהוא בעל תכונות מושלמות שלעולם לא טועה. בניגוד למרקסיזם הרואה את מלחמת המעמדות ככוח המניע של ההיסטוריה, המפלגה רואה באנושות ככוח המניע שלה. מעמד הפועלים אינו יכול להתנהל ולהחליט לבדו, ולפיכך ניהולו מתבצע באמצעות המנהיג העליון שהוא הנציג הלגיטימי היחידי של המעמד. המפלגה טרחה להדגיש את המסורת האידאולוגית של קוריאה ואת החפיפה המלאה שבין הפטריוטיות לקומוניזם; למרות זאת, קיימים קווי דמיון חדים בין אידאולוגית ג'וצ'ה-סונגון גם לפשיזם, לרבות יצירת היררכיה חברתית נוקשה שבראשה מנהיג עליון כל-יכול, לאומנות קיצונית, והתנגדות לדמוקרטיה הליברלית ולמרקסיזם.
הרצאת הציפורים
מתוך הטקסט
אחד הקטעים המפורסמים ביותר בטקסט הוא:
בשנת 1978 השירה הזו עובדה למחזה תיאטרון, בידי ז'אן-קלוד קרייר ופיטר ברוק שגם ביים אותו בתיאטרונו בוף דה נורד בפריז. ההצגה הועלתה בהצלחה בתיאטרון לה מה מה, בניו יורק ובפריז.
עלילה
הסיפור מתאר את געגועיהם של הציפורים מתוך הרצון לדעת מיהו המלך סימורג הגדול, שאמור להציל את העולם. השאיפות להצלת העולם נובעות מהמצב הנורא בכל תחומי החיים בעולם. תחת הדרכתה של ציפור הדוכיפת, המובילה אותן למסע ארוך אל הר הבית של סימורג. הפחד מפני המאמצים הקשים, המחלות, המוות הממתין להן בדרך אליו, גורמים להן לפרוש מן המסע. כל ציפור מציעה תירוץ אחר, המסביר מדוע איננה מסוגלת לצאת אל המסע הקשה מנשוא. לכל ציפור יש משמעות המיוחדת רק לה, ופגם מוסרי המקביל למשמעות הסמלית. הדוכיפת היא המנהיגה, ציפור הזמיר מסמלת אהבה רומנטית. התוכי מחפש את המזרקה של נצח, הטווס מסמל את "נפילי הנשמה" ואחרת כמי שכרתו ברית עם השטן.
על הציפורים לעבור שבעה עמקים כדי למצוא את סימורג. העמקים שעליהן לעבור בדרך הם: טַלַבּ (חיפוש, בקשה), עִשְק (אהבה), מַעְרִפַה (ידע [נסתר], גנוסיס), אִסְתיְע'נַא (ניתוק), תַוְחיד (ייחוד, אחדות האל), חַירה (מבוכה, בלבול), ולבסוף, פַנַאא (כליון). התזה מייצגת את התחנה הסופית בסיפור, האומרת למעשה, "כל אדם" חייב לעבור שבעה עמקים או מדורי גיהנום, כדי לממש את טבעו האמיתי של אלוהים.
בסופו של המסע הקשה, רק ציפורים מעטות נשארות והן אלה שמגיעות לארץ בה חי הסימורג - ומצליחות לראות כל מה שהן באמת, מתוך השתקפותן של כל הציפורים באורה של המראה - למעשה, הן כולן יחד הביטוי לישות סימורג המיתית. זוהי תפיסת האלוהים הסופית, האל איננו נמצא מחוצה לנו, ובעת ובעונה אחת הוא גם לא נפרד מן היקום, אלא זהו חיבור טוטלי של האדם (המיוצג בידי הציפור) עם הקיום. שלושים הציפורים מחפשות את סימורג ובסופו של תהליך ארוך ומייגע הן מבינות שסימורג הוא לא יותר מאשר סך כל היכולות שלהן להתעלות רוחנית ואלוהית כקולקטיב של ציפורים. זהו הרעיון של אלוהים החי לא רק בתוך רעיון מהותי, על פי הפרשנויות הסופיות, אלא בתוך האדם עצמו. האנושות כמו הציפורים חייבת להבין את האמת, שעם הגיעה לתחנה הסופית היא מתאחדת עם האחד היושב על גבי ההר קאף, והוא ביטוי של הקולקטיב האנושי.
בהקשר גדול יותר של מסע הציפורים, האמן הסופי עטאר כתב סיפורים קצרים רבים, הנחשבים בספרות הסופית לסיפורים מתוקים שובי-לב בסגנון פיוטי.
דמוגרפיה של העולם
נכון לנובמבר 2022, אוכלוסיית כדור הארץ עברה את סך השמונה מיליארד בני אדם. מדי שנה, נוספים לאוכלוסיית העולם (נכון ל-2017) כ-83 מיליון בני אדם, שהם כ-1.1 אחוזים מאוכלוסייתו.
היבשת בה גידול האוכלוסייה הוא המהיר ביותר היא אפריקה, שקצב הגידול השנתי בה הוא כ-2.5 אחוז לשנה, או כ-31 מיליון בני אדם כל שנה (נכון ל-2017), או כ-36 אחוז מהגידול העולמי, וזאת בשל שיעורי פריון גבוהים; יתר מדינות העולם גדלות (נכון ל-2017) בכ-52 מיליון בני אדם כל שנה.
אוכלוסיית העולם
כ-60% מהאוכלוסייה מתגוררים ביבשת אסיה (כ-4.5 מיליארד נכון ל-2017, מתוכם כ-2.7 מיליארד בסין והודו לבדן). הצפיפות הממוצעת היא כ-50 איש לקילומטר רבוע (ללא התחשבות באנטארקטיקה).
שיעור הפריון העולמי הוא כ-2.4 ילדים לאשה, נכון ל-2018.
במהלך המאה ה-20 אוכלוסיית העולם הכפילה את עצמה למעלה מפי שלושה, כאשר בשנת 1900 הייתה כ-1.65 מיליארד ואילו ב-1999 כשישה מיליארד. עד אמצע המאה ה-19 קצב הגידול של אוכלוסיית העולם היה איטי למדי, והיא הכפילה את עצמה אחת לכמה מאות שנים. במאה ה-20 גבר מאוד קצב הגידול, ואוכלוסיית העולם הכפילה את עצמה מ-1927 ל-1974 (47 שנים), מ-1950 ל-1987 (37 שנים) ומ-1960 ל-1999 (39 שנים). החל משנות ה-70, במקביל לירידה בפריון, יורד קצב הגידול של אוכלוסיית כדור הארץ בהתמדה. בסוף שנות ה-60 הגיעה העלייה השנתית ל-2.06 אחוז לשנה, ועל פי הערכות האו"ם בשנת 2000 היא ירדה ל-1.2%, ונכון ל-2013 לכ-1.1%.
הקבוצה האתנית הגדולה בעולם היא האן ומהווה כ-16% מאוכלוסיית העולם וכ-90% מאוכלוסיית סין.
שיעורי פריון
שיעור הפריון (TFR) העולמי מאופיין בירידה חדה (חורף דמוגרפי) החל משנות ה-70. בשנת 1950 היה שיעור הפריון העולמי כ-5, וכיום הממוצע נע סביב 2.4 (2022). שיעורי הפריון בעולם מתאפיינים בשונות רבה, ונעים בין לידה אחת בקירוב בקוריאה הדרומית לבין 6.8 לידות בניז'ר. שיעור הפריון הממוצע ביבשת אפריקה הוא 4.21 לידות לאישה, ובמרכז אפריקה 5.8. ללא אפריקה, שיעור הפריון הממוצע ביתר מדינות העולם נכון ל-2015 נאמד ב-2. שיעור הפריון של מדינות בעלות רמת הכנסה גבוהה נאמד, על פי נתוני האו"ם ל-2015, ב-1.7 בקירוב.
שיעור התחלופה הדמוגרפי העולמי, שמתחשב גם ביחס המינים בלידה ובתמותת תינוקות ותמותת ילדים אינו ידוע, אך הוא נאמד בטווח שבין 2.2 ל-2.3.
נכון ל-2014, כמעט מחצית מאוכלוסיית העולם חיה במדינות שבהן שיעור הפריון נמוך או שווה לשיעור התחלופה הדמוגרפי למדינות מפותחות - 2.1, ובכמחצית מאוכלוסיית העולם שיעור הפריון גבוה יותר. כ-8% מאוכלוסיית העולם חיה במדינות בהן שיעור הפריון שווה או גבוה מחמישה ילדים לאשה. לשם השוואה, נכון ל-2022 שיעור הפריון בישראל עמד בסביבות 2.95 ילדים לאשה, יותר מכל מדינה אחרת בארגון ה-OECD.
צניחת הפריון העולמי
במהלך המאה ה-20 חלה ירידה גדולה בפיריון העולמי. הירידה התרחשה בעיקר במדינות המערב המבוססות אירופה, מזרח אסיה וצפון אמריקה. אך במאה ה-21 מסתמנת ירידה גם בפיריון בדרום אסיה, המזרח התיכון ואמריקה הלטינית המומחים משערים שהצניחה נובעת ממספר שינויים עיקריים :
שיעור הפריון העולמי
בחצאי עשורים, על פי אומדני האו"ם:
עיור
החל מאמצע המאה ה-20 חלה מגמה מובהקת של עיור, כאשר אחוז התושבים העירוניים ב-1950 היה כ-29% ואילו ב-2006 הגיע לכ-50%. המטרופולין הגדולה ביותר בעולם היא טוקיו, עם כ-37 מיליון תושבים, אולם העיר הגדולה בעולם היא שאנגחאי עם כ-24 מיליון תושבים.
אוריינות
אחוז נמוך במיוחד של יודעי קרוא וכתוב נמצא בשני ריכוזים עיקריים:
דתות
ארבע הדתות הגדולות המקיפות כ-70% מאוכלוסיית העולם, הן הנצרות, שמאמיניה נאמדים בכ-2.2 מיליארד, האסלאם, לה 1.6 מיליארד מאמינים בעולם, ההינדואיזם, לה כמיליארד מאמינים והבודהיזם, לה כחצי מיליארד מאמינים.
התפלגות ההון העולמי
לפי נתוני ה-OECD ב-2012 - כ-42 מיליון איש (כ-0.6% מאוכלוסיית העולם) - החזיקו כל אחד בהון שערכו לפחות מיליון דולר. כ-12 מיליון מתוכם הם מיליונרים לפי נתוני דוח העושר העולמי על פי החזקת אחזקות ונכסים, מלבד מקום מגוריהם המרכזי שערכם עולה על מיליון דולר.
קיימים פערים משמעותיים בחלוקת ההון העולמי הנמדדים לפי מדד ג'יני עולמי של 0.893 לפי דוח ה-OECD לחלוקת הון, חלוקה הרבה פחות שוויונית מחלוקת ההכנסות העולמית שהוערכה ב-2009 בידי ה-CIA ב-0.38 בלבד בהשוואה. דוגמה לאי השוויון בהון ניתן לראות בעובדה כי 85 העשירים בעולם מחזיקים נכון ל-2014 בהון ששוויו זהה לזה של החציון התחתון של העולם המהווה 3.5 מיליארד בני אדם. ה-0.6% העליון, המהווה 42 מיליון איש, החזיק ב-2012 ב-39.3% מההון העולמי לעומת 32.3% ל-4.4% הבאים, המהווים 331 מיליון בני אדם, ולעומת 28.4% ל-95% הנותרים מהווים 6.734 מיליארד בני אדם.
מדוח ה-OECD עולה כי מרבית הפערים הם בין מדינות ואזורים גאוגרפיים המהווים ברובם את "העולם המערבי", לבין מדינות העולם השלישי והשני, כאשר עם צמיחת כלכלת סין ומזרח אירופה החל מסוף המאה ה-20, הפערים בין המדינות צפויים להצטמצם.
המטרופולינים הגדולים
חלק מהמטרופולינים הגדולים בעולם כוללים את הערים הגדולות בעולם.
בריאות
ממוזער|400px|[[תוחלת חיים משתנה בין מדינה למדינה. היא נמוכה ביותר במספר מדינות באפריקה וגבוהה בין השאר ביפן, אוסטרליה וישראל.
ממוצע מספר המיטות בבתי חולים ל-1,000 איש הוא 2.94. בשווייץ 1.1 ובמקסיקו 18.3.
ל-96% מהאוכלוסייה האורבנית יש גישה למים משופרים, לעומת 78% באזורי ספר. הממוצע הכולל הוא 87%.
ל-76% מהאוכלוסייה האורבנית גישה למתקנים סניטריים, לעומת 45% באזורי ספר. ממוצע כולל 61%.
נכון ל-2009 ישנם כ-33 מיליון אנשים החיים עם HIV/AIDS שהם 0.8% מאוכלוסיית העולם. 1.8 מיליון מקרי מוות יוחסו ל-HIV/AIDS.
נכון ל-2010, ישנם כ-925 מיליון אנשים החיים בתת-תזונה.