cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
טיק (עץ)
טיק (באנגלית: Teak, שם מדעי: Tectona grandis; מכונה גם טיק בורמזי) הוא מין של עץ טרופי. הוא עץ נשיר, פרחיו קטנים ולבנים ועליו דקים ולעיתים קרובות שעירים בחלקם התחתון. העץ קשה, חסין למים ועמיד ולכן משמש בתעשיית העץ לבניית סירות, מבנים, פורניר, גילוף ועוד. העץ גדל באופן טבעי בדרום ודרום-מזרח אסיה, בעיקר בהודו, אינדונזיה, מלזיה, צפון תאילנד, צפון לאוס ובורמה. הוא תורבת והתאקלם גם באפריקה ובקריביים. שם העץ הגיע מטמילית בה הוא נקרא טֶקו ּ (தேக்கு) וכן במלזית ובטלוגו. מהן הגיע שמו לפורטוגזית בה הוא נקרא טקה (teca).
תיאור
גובה העץ במלוא צמיחתו מגיע לכ-40 מטרים וענפיו הם בגווני אפור ואפור-חום. העלים הם בצורה אליפטית ומחודדים בקצותם, אורכם 15–45 ס"מ, רוחבם 8–23 ס"מ והם מחוברים לענף על ידי פטוטרת גדולה שאורכה כשני ס"מ. שולי העלים שלמים. פרחים לבנים שריחם נעים גדלים לאורך של 25–40 ס"מ במקבץ של אשכולות (מכבד) מיוני עד אוגוסט. הפירות גדלים מספטמבר עד דצמבר, עגולים וקוטרם 1.2-1.8 ס"מ. הפרחים דיכוגמיים כאשר האבקנים מבשילים מעט לפני הצלקות וההאבקה מתחילה שעות ספורות לאחר פתיחת הפרח. ההאבקה היא בדרך כלל ביוטית, בעיקר על ידי דבורים ולעיתים אביוטית.
טקסונומיה ותפוצה
המין Tectona grandis הוא אחד משלושה סוגים בסוג Tectona. שני המינים האחרים הם אנדמיים ובעלי תפוצה מצומצמת יחסית: T. hamiltoniana במיאנמר ו-T. philippinensis בפיליפינים. המין T. grandis גדל במגוון אזורי אקלים, מאזורים צחיחים יחסית עם 500 מ"מ משקעים בשנה ועד לאזורים לחים מאוד עם 5,000 מ"מ משקעים בשנה. עם זאת, האזורים בהם הוא גדל הם לרוב עם כ-1500 מ"מ בשנה ושלושה עד חמישה חודשים יבשים.
גידול
השמנים שהעץ מכיל באופן טבעי מעניקים לו תכונות עמידות גבוהות בפני טרמיטים ומזיקים אחרים, כמו גם לנזקי מזג האוויר. העץ המעובד אף לא דורש צביעה בשמן או לכה כדי להישאר עמיד לאורך זמן. בעבר נחשבו עצים ישנים לעמידים יותר מצעירים, אך מחקרים מראים שהם עמידים במידה שווה מבחינת קצב שחיקה, יציבות וציפוי, אלא שהם רגישים יותר לשינוי צבע לאחר חשיפה לשמש ישירה. רובו המכריע של גידול העץ שנחטב באופן מסחרי מתבצע במטעים בבעלות ממשלתית באינדונזיה בשם "Perum Perhutani" שמנהלת את היערות במדינה. עיקר השימוש התעשייתי באינדונזיה הוא ייצור לצורך ייצוא של רהיטי גן ורהיטים חיצוניים אחרים. בעיר נילמבור שנמצאת בקרלה, הודו, קיימת תעשייה גדולה גם כן של העץ והיא בעלת הגידולים המסחריים הוותיקים ביותר בעולם. הצריכה המסחרית של העץ מעלה חששות סביבתיים כגון היעלמותם של עצים זקנים. עם זאת, הפופולריות של העץ מובילה לגידול נרחב ובר קיימא במטעים טרופיים. רבים מהגידולים במטעים נעשים באמצעות העברת רקמה של העץ ולא זרעים. גידול העץ החל באפריקה המשוונית בתקופה הקולוניאלית, בתחילת המאה ה-20. משאבי העץ כמו גם מאגרי הנפט מהווים אחת מנקודות המחלוקת בין דרום סודאן לשכנותיה. גידול מסחרי החל גם במרכז ודרום אמריקה. המזיק העיקרי של העץ הוא עש ממין Hyblaea puera שחי בדרום מזרח אסיה וניזון מטיק וממיני עץ אחרים.
המכון לננוטכנולוגיה על שם ראסל ברי
המכון לננוטכנולוגיה על שם ראסל ברי הוא היחידה האקדמית הגדולה בטכניון שבחיפה. המכון נוסד בשנת 2005 במימון ממשלת ישראל, הקרן הפילנתרופית ע"ש ראסל ברי והטכניון בהשקעה כוללת של 100 מיליון דולר . ההשקעה הממשלתית הרחבה בהקמת המכון עוררה ביקורת בקרב חלקים באקדמיה.
בשנת 2016 עבדו במכון כ-150 חוקרים. מנהל המכון הוא פרופסור גדי אייזנשטיין. בשנת 2021 למדו במכון כ-300 סטודנטים מ-14 פקולטות שונות.
במסגרת המכון מתקיימת תוכנית הרב תחומית לתארים מתקדמים בננו-מדעים וננו-טכנולוגיה בשיתוף פעולה עם יחידות אקדמיות נוספות בטכניון.
חיפושיות מאוהבות
חיפושיות מאוהבות (באנגלית: Bugs in Love) הוא סרט הנפשה קצר אמריקאי משנת 1932, מסדרת הסרטים "סימפוניות טיפשיות". זה היה הסרט האחרון בסדרה שהופק בשחור-לבן.
עלילה
קרנבל נעשה על ידי חרקים מתוך אשפה. הקרנבל כולל גלגל ענק העשוי מצמיגי אופניים ודוושות, מגלשה עשויה מצינור, ונגן תקליטים מסובב.
שני חרקים מאוהבים מחליקים על מראה שבורה כאשר נקבת החרק עוזבת לביתה כדי להתאוורר. החרק הזכר עוקב אחריה. בזמן שהשניים מחזרים, עורב עף מבחין בשני החרקים, ומלקק את שפתיו. הוא מתחיל לרדוף אחרי שני החיפושיות. העורב מפחיד את החרק הזכר לתוך בקבוק זכוכית ושם פקק על הבקבוק. נקבת החרק רצה לתוך ביתה. העורב עוקב אחריה, ורודף אחריה ברחבי החדר בזמן שהיא מנסה להתחבא. בינתיים, החרק הזכרי בורח מהבקבוק שבו היה לכוד ורץ להציל את אהובתו. החרק הזכר מתחיל להילחם בעורב כאשר חרק אחר רואה את הקרב. הוא מזהיר את כל החרקים האחרים בקרנבל מפני העורב. החרקים עוצרים את מה שהם עושים ויחד מביסים את העורב ומצילים את בני הזוג.
עיבודי קומיקס
רצועת הקומיקס של סימפוניות טיפשיות החלה ב-10 בינואר 1932 עם קו עלילה על באקי באג, דמות מקורית בהשראת חיפשיות מאוהבות. בוקי כיכב ברצועת הסימפוניה האווילית עד 4 במרץ 1934.
בשנת 1943, ספר הקומיקס האנתולוגי "קומיקס וסיפורים של וולט דיסני" החל לפרסם סיפורי קומיקס מקוריים באורך מלא, והסיפור החדש הראשון בן 10 עמודים של באקי באג הופיע בגיליון מס' 39 (דצמבר 1943) - "תרופה לגאוט", מאת אל טליפרו. הסיפורים של באקי הופיעו מדי חודש במשך שש השנים הבאות, והסתיימו בגיליון מס' 120 (ספטמבר 1950). הסיפורים צוירו על ידי מספר אמנים, ביניהם קרל בואטנר, ויוי ריסטו, ראלף היימדאל וטוני סטרובל.
מדיה ביתית
הסרט הופץ ב-19 בדצמבר 2006, באוצרות וולט דיסני: עוד סימפוניות טיפשיות, כרך ב'.
בית ספר לגורים
בית ספר לגורים (באנגלית: Pup Academy) היא סדרת טלוויזיה קנדית-אמריקאית, אשר נוצרה על ידי אנה מקרוברטס והופקה על ידי Air Bud Entertainment. בסדרה מככבים דון לייק, כריסטיאן קונברי, אריה ברץ', גבריאל מילר, ריילי אודונל, צ'אנס הרסטפילד, דילן שומבינג ובריאן ג'ורג'.
פרק הבכורה של הסדרה שודר ב-26 באוגוסט 2019 בארצות הברית בערוץ דיסני ובקנדה בערוץ TVOntario. לאחר עונה אחת הכוללת 19 פרקים באורך 46 דקות הסדרה הסתיימה, כאשר פרק הסיום שודר ב-15 בדצמבר 2019. בפברואר 2020 הסדרה החלה להיות מושקת בינלאומית בשירות הסטרימינג נטפליקס, בין היתר בישראל, בה הופצה בדיבוב עברי.
עלילה
צ'רלי הוא האדם שהקים בית ספר סודי לגורים בעולם מקביל שבו הם מתחנכים כיצד להפוך לכלבים טובים. נכדו, מורגן עובר לגור בשכונה שלו והוא מגייס אותו לעזור לחנך את הגורים, ספארק, קוראזון ווויז בזמן שבו הקשר בין האדם לכלב המופעל על ידי קבוצת הכוכבים קאנוס פריימוס מתחילה להתפוגג. היא מתקשרת לנבואה הכוללת ילד וגור כלבים משוטט שבה, הילד צריך למצוא את הכלב המשוטט, בכדי להציל את האקדמיה לגורים ולשקם את הקשר בין בני האדם לכלבים.
הפקה
ב-15 באוקטובר 2018, הוכרז שדיסני ונטפליקס חשבו על סדרה חדשה בשם בית ספר לגורים, עם פיילוט ארוך, כמו 22 פרקים רגילים. משמשת כסדרת הטלוויזיה הבכורה של Air Bud Entertainment בערוץ דיסני, הסדרה מופקת על ידי אנה מקרוברטס ורוברט וינס ובבימויו של רוברט וינס. ב-31 ביולי 2019, הוכרז שהסדרה תעלה לאקרנים ב-26 באוגוסט 2019; לאחר הקרנת הבכורה, פרקים חדשים של הסדרה חודשו ב-4 בספטמבר 2019. הסדרה החלה לשדר גם בבלוק TVOKids של TVOntario בקנדה ב-26 באוגוסט 2019. בינלאומית, התוכנית הושקה בנטפליקס בפברואר 2020.
עונת 1977/1978 בבונדסליגה
עונת 1977/1978 הייתה העונה ה-15 של הבונדסליגה, שהיא הליגה הגרמנית הבכירה בכדורגל. העונה החלה ב-6 באוגוסט 1977 והסתיימה ב-29 באפריל 1978.
פ.צ. סנט פאולי (בפעם הראשונה בתולדות המועדון), מינכן 1860 ושטוטגרט עלו מהליגה השנייה.
פ.צ. קלן זכתה בתואר האליפות עונה בפעם השנייה בתולדות המועדון. היא עברה את בורוסיה מנשנגלדבך בזכות הפרש שערים. פ.צ. קלן זכתה גם בגביע הגרמני
הליגה כללה 18 קבוצות. קבוצות שסיימו במקומות ה-16-18 ירדו בסוף העונה לבונדסליגה השנייה, ושלוש קבוצות עלו במקומן.
פ.צ. סנט פאולי, מינכן 1860 וזארבריקן ירדו לליגות אזוריות.
כדורגלנים מצטיינים
דיטר מילר (פ.צ. קלן) (בפעם השלישית) וגרד מילר (באיירן מינכן) (בפעם החמישית) שכבשו 24 שערים, זכו בצוותא בתואר מלך השערים של הליגה.
מילת כבוד (ספר)
מילת כבוד (באנגלית: Word of Honor) הוא ספר מאת הסופר האמריקני נלסון דה מיל העוסק במלחמת וייטנאם.
לאחריו לימודיו באוניברסיטה התגייס דה מיל לצבא ארצות הברית, עבר הכשרה כלוחם בחיל הרגלים והוסמך כקצין בדרגת סג"ם. הוא שימש כמפקד מחלקת חי"ר בדיוויזיית הפרשים הראשונה (מוטסת) ולחם במלחמת וייטנאם. בין היתר עוטר דה מיל בכוכב הארד על גבורתו בשדה הקרב. דה מיל הסתמך על ניסיונו הקרבי, כמו על אירועים דוגמת טבח מי ליי ומשפטם של אלו שלקחו בו חלק, בכתיבת הספר. שם הספר נגזר מן העובדה כי גיבור הספר וחייליו התחייבו בכבודם כי ישמרו בסוד אירוע שאירע במלחמה. הספר עובד בשנת 2003 לסרט טלוויזיה בכיכובם של דון ג'ונסון כטייסון וג'ין טריפלהורן כקארן הארפר.
עלילה
מאחר שטייסון וחייליו התחייבו בכבודם לנצור את הקורות אותם בסוד, סירב טייסון לחשוף את האמת שלו אודות האירוע, ונאלץ להתמודד עם תחושות קשות מצד אשתו ובנו נוכח הפרסום, ולהתמודד עם העובדה שבמידה וימצא אשם הוא עשוי להיות מוצא להורג או לחלופין לרצות עונש מאסר עולם. בשל העובדה כי הוא, כמפקד המחלקה, מוגדר כאחראי לטבח ונאלץ לעמוד כנאשם יחיד בחר טייסון בווינסנט קורווה, פרקליט ניו יורקי ממוצא איטלקי, אשר שירת בעברו בפרקליטות הצבאית האמריקנית, וקודם לכן כמפקד מחלקת חי"ר בדיוויזיית הרגלים ה-25, לחם במלחמת וייטנאם, בקו צ'י ובקרבות כנגד מתקפת הטט, כמי שיגן עליו בבית הדין. כנגד טייסון עומדת שאיפת מפקדי הצבא להרשיעו כאחראי יחידי לטבח ובכך לנקות ידיהם מן המעל.
צמיד אליפות העולם בפוקר
צמיד אליפות העולם בפוקר הוא צמיד אשר מוענק לשחקן הפוקר, אשר ניצח בטורניר בסדרת אליפות העולם בפוקר בנוסף לפרס כספי. נכון לסוף 2022, 1,539 שחקנים זכו ב-2,105 צמידים. ב-2023 יתקיימו במסגרת הסבב 95 טורנירים בלאס וגאס שבארצות הברית, ו-27 טורנירים שיתקיימו באינטרנט באתר WSOP.com. במהלך יולי 2023 פורסם שלראשונה יתקיימו 15 טורנירים איי בהאמה. טורנירים נוספים ברוזבדוב שבצ'כיה, ובאתר GGPoker יפורסמו בהמשך.
היסטוריה
החל מ-1976 מוענק למנצחים באחד מטורנירי סדרת אליפות העולם בפוקר צמיד המציין את הזכייה. זוכי הטורנירים הראשונים, מ-1970 עד 1975, קיבלו צמידים אף הם לאחר שהמסורת החלה. ב-1977 ג'קי מקדניאלס הייתה האישה הראשונה שזכתה בצמיד, בטורניר לנשים בלבד. ב-1980 ו-1981 הוענקו צמידים לשחקן המצטיין בסבב, אך צמידים אלו אינם נכללים בספירת הצמידים אשר יש לכל שחקן. ב-1996 ברברה אנרייט הייתה האישה הראשונה שזכתה בצמיד באירוע פתוח שאיננו לנשים או מוזמנים בלבד.
בתחילה כל הצמידים חולקו בלאס וגאס שבארצות הברית, אך ב-2007 תומאס ביהל היה לשחקן הראשון אשר זכה בצמיד מחוץ לארצות הברית, כאשר ניצח בטורניר במסגרת סבב אליפות העולם בפוקר באירופה. ב-2013 ו-2014 חולקו צמידים באוסטרליה כחלק מסבב אליפות העולם בפוקר באסיה והאוקיינוס השקט. ב-2020, בעקבות מגפת הקורונה, חולקו לראשונה צמידים בטורנירי אינטרנט.
שחקנים
נכון ל-12 בדצמבר 2022, 1,539 שחקנים זכו ב-2,105 צמידים.
מקווין
{{פירושונים|
ראו גם
}}
עורך דין חברתי
עורך דין חברתי (ידוע גם כעורך דין לשינוי חברתי, עורך דין ציבורי או cause lawyer) הוא עורך דין העושה שימוש במשפט לצורך קידום שינוי חברתי.
עריכת דין חברתית מתוארת בפשטות כפרקטיקה של "עריכת דין למען הטוב" או שימוש בחוק כדי להעצים את בני השכבות החלשות של החברה.
עריכת דין חברתית נעשית לעיתים קרובות ללא תשלום (פרו בונו), ותכופות מבצעיה הם עורכי דין פרטיים או עורכי דין המועסקים בידי ארגונים שמטרתם לספק שירות ציבורי משלים לסיוע המשפטי הניתן על ידי המדינה. במקרים רבים אין מדובר בסיוע משפטי משלים לשירותים אותם מספקת המדינה, והשינוי מושג דווקא ביריבות משפטית מול המדינה כשבית המשפט הוא זה שמכריע.
עורכי ועורכות דין חברתיים יהיו מעורבים יותר בחקיקה חברתית וישמשו כלי עזר של המחוקקים בקידום חקיקה שכזו. עם זאת רוב עורכי הדין ועורכות הדין החברתיים נוטים להיות יריבים כלפי המדינה וכלפי חברות מסחריות גדולות.
ע'אבאת כפר סור
ע'אבת כפר סור ובתעתיק מדויק: ע'אבת כפר צור (בערבית: غابة كفر صور) היה כפר פלסטיני בנפת טול כרם שבארץ ישראל המנדטורית, שהייתה אז תחת שלטון המנדט הבריטי, הכפר שכן כ-16 קילומטרים דרום-מערבית לעיר הפלסטינית, טולכרם.
כיום שטח הכפר נמצא בסמוך לאזור התעשייה קריית ספיר, וגם בסמוך לתחנת הרכבת נתניה – ספיר, המשמשת את אזור התעשייה.
היסטוריה
במפקד אוכלוסין 1931 של ארץ ישראל מנה הכפר ביחד עם היישוב ביארת חנון הסמוך כ-128 בתים, בהם גרו כ-559 אנשים כ-553 מהם היו מוסלמים וה-6 הנותרים היו ערבים נוצרים.
על פי סקר הכפרים 1945 בארץ ישראל התגוררו במקום כ-740 מוסלמים (וככל הנראה אף לא נוצרי אחד), לעומת זאת ביישובים היהודים הסמוכים: כפר נטר, בית יהושע ותל יצחק התגוררו בסך הכל כ-390 יהודים.
מרבית מבני היישוב נהרסו במהלך מבצע צבאי של ההגנה.
ב-1992, קרוב ל-40 שנים אחרי הפשיטה הצבאית של מחתרת ההגנה על יישובי האזור, נמצאו שרידים בודדים מהיישוב, בהם כ-3 בתים ועצים שהיו חלק ממטעי תפוזים.
מריה כריסטינה, ארכידוכסית אוסטריה
מריה כריסטינה דזירה הנרייטה פליסיטס (בגרמנית: Maria Christina Désirée Henriette Felicitas von Österreich; 21 ביולי 1858 - 6 בפברואר 1929) הייתה מלכת ספרד ועוצרת הכס הספרדי ממות בעלה, אלפונסו השנים עשר, מלך ספרד ב-25 בנובמבר 1885 ועד הגיעו של בנה, אלפונסו השלושה עשר, מלך ספרד לבגרות, ב-7 במאי 1904.
ביוגרפיה
כריסטה, כפי שכונתה על ידי משפחתה, נולדה ב-21 ביולי 1858 בטירת זִ'ידְלוֹכוֹבִיצֶה (Židlochovice) ליד העיר ברנו שבמוראביה לקרל פרדיננד, ארכידוכס אוסטריה ולאליזבת פרנציסקה, ארכידוכסית אוסטריה, בתם של הארכידוכס יוזף, פלטין הונגריה ומריה דורותיאה, דוכסית וירטמברג.
ב-29 בנובמבר 1879 התחתנה מריה כריסטינה עם אלפונסו השנים עשר, מלך ספרד, והייתה לאשתו השנייה, ונולדו להם 3 ילדים.
בעת מותו של אלפונסו השנים עשר משחפת, הייתה מריה כריסטינה הרה, בתה, מריה דה לאס מרסדס, הייתה למלכה-למעשה ומריה כריסטינה הפכה לעוצרת. העובדה שמין היילוד לא היה ידוע גרמה לחוסר ודאות, כיוון שלו הייתה יולדת בת הרי שמריה דה לאס מרסדס הייתה מוכרזת כמלכה. כיוון שנולד בן, הפך הוא מרגע לידתו למלך אלפונסו השלושה עשר. עם זאת המשיכה אמו, מריה כריסטינה, לשמש כעוצרת עד הגיעו לבגרות.
בתקופת שלטונה, שהייתה סמלית בעיקרה, חתרה לקרב בין המעמד הצומח ורב ההשפעה של הבורגנות העשירה, בפרט בקטלוניה, לבין בית המלוכה, שיאה של מגמה זו היה באירוח התערוכה העולמית של ברצלונה ב-1888.
במשך רוב התקופה כיהן כראש ממשלת ספרד וכאיש אמונה הקרוב ביותר פרחדס מטאו סגאסטה (Práxedes Mateo Sagasta) מן המפלגה הליברלית. תקופה זו ידועה בהיסטוריה של הפוליטיקה הספרדית כ"אל טורנו פסיפיקו" (תור השלום) ונחשבת לדמוקרטית למדי.
בתקופת שלטונה התחוללה מלחמת ארצות הברית–ספרד, בה הפסידה ספרד את מושבותיה בים הקריבי (קובה ופוארטו ריקו) ובאוקיינוס השקט (הפיליפינים ומיקרונזיה).
עם הגיעו של בנה לבגרות הפכה מריה כריסטינה למלכה האם של ספרד.
היא נפטרה בארמון המלוכה במדריד ונקברה באסקוריאל.
משפחתה
ב-29 בנובמבר 1879 התחתנה מריה כריסטינה עם אלפונסו השנים עשר, מלך ספרד, ממנו נולדו לה 3 ילדים:
עקרון האדישות (סטטיסטיקה)
עקרון האדישות (באנגלית: Principle of indifference או principle of insufficient reason) בסטטיסטיקה, הוא כלל על פיו אם אין סיבה או מספיק מידע על מנת ליחס הסתברויות פריוריות שונות לאפשרויות שונות מייחסים להן הסתברויות שוות, ולכן אם יש n אירועים מוציאים (כלומר: אם אחד מתקיים אחר לא מתקיים) ומחייבים (כלומר: אחד מהם מתקיים) (כש n > 1),  ההסתברות הפריורית של כל אחת מהם היא: {1 \over n}. יש להבדיל בין עקרון האדישות בסטטיסטיקה לבין עקרון האדישות בתורת המשחקים.
בהסתברות בייסיאנית זהו המקרה הפשוט ביותר של הסתברות פריורית, כאשר אין לנו מידע כלשהו המאפשר לנו ליחס הסתברות לאירוע כלשהו. כאשר מצטבר מידע משנים את ההסתברויות המיוחסות לכל אירוע.
הטלת מטבע
הנחת הבסיס בהטלת מטבע היא שהמטבע הוגן; כלומר שההסתברות לנפילתו על כל אחד משני צדדיו שווה ל-0.5. אך אם, מתוך מספר הטלות נתון, כמות הפעמים שהוא נפל על אותו צד גדול במיוחד, ניתן להניח שהמטבע מוטה; כלומר שההסתברות לנפילתו על צידו האחד גבוהה מההסתברות לנפילתו על צידו השני. כשמטילים מטבע והוא נופל מספר פעמים על אותו צד, אנשים נוטים להניח שההסתברות לנפילתו על הצד השני בהטלה הבאה גבוהה יותר. הטיה קוגניטיבית זו נקראת כשל המהמר. בהנחה שהמטבע הוגן, היות שההטלות הן בלתי תלויות, ההסתברויות לנפילתו על כל אחד מהצדדים בהטלה הבאה שוות. אם המטבע מוטה, ההסתברות לנפילה על הצד שעליו נפל כבר מספר פעמים גבוהה יותר.
זריקת קובייה
ללא מידע מוקדם מניחים שההסתברות לנפילת הקובייה כשבצד העליון כל אחד מהמספרים זהה לנפילת הקובייה כשבצד העליון כל מספר אחר. בקובייה סימטרית רגילה יש 6 פאות שבכל אחת מהן מספר בין 1 ל-6. מבחינה מכנית ניתן לבנות קובייה שההסתברויות לנפילתה כשפאה מסוימת למעלה שונה מההסתברות לנפילתה כשפאה אחרת למעלה, אבל ללא מידע מוקדם מניחים הסתברויות שוות.
קלפים
בחבילת קלפים סטנדרטית יש 52 קלפים. ללא ידיעה מוקדמת ביחס לסדר הנחת הקלפים, מניחים שההסתברות לציור מסוים (דמות מסוימת או מספר מסוים מסדרה מסוימת) על קלף היא זהה להסתברות למשיכת קלף עם ציור אחר כלשהו, כלומר ההסתברות למשיכת כל קלף היא 1/52. דוגמה זו ממחישה את הבעיתיות של ייחוס הסתברויות שוות, משום שלא תמיד הקלפים מונחים באופן אקראי. אם שיחקו בקלפים, קרוב לוודאי שהם אינם מונחים באופן אקראי. זו הסיבה שמערבבים את הקלפים, לפני המשחק הבא. יש טענה כי חלק מהמהמרים המומחים במשחק הבלאק ג'ק מסוגלים לזהות קלפי A בחבילה בהסתברות גבוהה מ-1/52. עבורם לא מתקיים עקרון האדישות.
היסטוריה
השימוש הראשון בעקרון האדישות מיוחס למתמטיקאי הצרפתי פייר-סימון לפלס (1749–1827). להפלס השתמש בו במהלך עבודתו בנושא ההסתברות הבייסיאנית. לפלס וכמוהו גם יאקוב ברנולי ראו בעקרון הזה עקרון מאינטואיטיבי ברור, שאינו דורש הוכחה מתמטית. לפלס השתמש בעקרון באופן גורף, כולל מקרים של התפלגויות רציפות, שבהם העיקרון אינו תקף. בתקופה זו השתמשו במונח The principle of insufficient reason. שם העיקרון נבחר כנראה כמשחק מילים על העיקרון הפילוסופי של לייבניץ: Principle of sufficient reason. הכלכלן ג'ון מיינרד קיינס שינה את שמו של העיקרון לעקרון האדישות בשנת 1921. ג'ורג' בול וג'ון ון ואחרים התנגדו לעקרון האדישות. הם טענו שאינו תקף להתפלגויות רציפות ושההתפלגות האחידה, על פיו, אינה ניתנת לנרמול ולכן אינה התפלגות נאותה. מאוחר יותר נמצא כי קשיים אלה ניתנים לפתרון. הפיזיקאי ג'יינס (באנגלית: E.T. Jaynes) מצא הצדקה לוגית נוספת לתמיכה בעקרון האדישות. לטענתו צריך ליחס מצבי ידע שווי ערך הסתברויות שוות. עקרון האדישות הוא מצב בו לכל האירועים חוסר ידע שווה.
אנרי ד'אבוביל
אלבר מריה אנרי ד'אבוביל (26 במרץ 1848 – 1 ביולי 1941) היה ז'נרל דה בריגדה בצבא צרפת, אשר התפרסם בשל חלקו בפרשת דרייפוס. בנוסף על כך, הוא כיהן כראש עיריית קראק במשך כמעט עשרים שנה.
ביוגרפיה
ד'אבוביל נולד ב-26 במרץ 1848 בטירת שאטו דה רוביל הנמצאת בשטח הקומונה מלזרב. אביו, אוגוסט ארנסט ד'אבוביל, היה פוליטיקאי. סבו, אוגוסטין גבריאל ד'אבוביל, היה גנרל בגרנד ארמה. אנרי ד'אבוביל נרשם ב-1866 ללימודים ב אותה סיים כעבור שנתיים. ב-1870 הוא לחם במלחמת צרפת–פרוסיה ובין 1871–1873 הוצב באלג'יריה.
ב-1894 הוא הועלה לדרגת לוטננט קולונל ומונה לסגן מפקד המשרד הרביעי האחראי על ההובלה ועל מסילות הברזל. היה זה ממש עם פרוץ פרשת דרייפוס. במשרדי המטכ"ל הסתובב מסמך אשר נודע בכינוי "הבורדרו", ונכתב בידי קצין בצבא צרפת המרגל עבור הקיסרות הגרמנית. רבים ניסו לזהות למי שייך כתב היד, אולם העלו חרס. כשהובא המסמך בפני ד'אבוביל, הוא הפנה את תשומת לבו של מפקדו, קולונל פאבר (Fabre), לעובדה שסוג הידיעות המוצגות בבורדרו מעיד שהכותב עבד בכל ארבעת המשרדים של הצבא, ופירושו של דבר שהוא אחד מ"המתמחים", היינו קציני המטכ"ל שהוסמכו לא מכבר והיו חייבים לעבור תקופה בכל אחד מהמשרדים לפני ששובצו ביחידותיהם. כעת החיפוש הצטמצם מאוד. המרגל היה מוכרח להיות מתמחה אשר משתייך לאגף הארטילריה. באותה עת עבד במשרדו של פאבר קצין יהודי צעיר בשם אלפרד דרייפוס, והוא התאים בדיוק לתיאור. פאבר לא חיבב את דרייפוס ולפיכך הביא טופס בכתב ידו והשווה בינו לבין תצלום של הבורדרו. אכן נמצא דמיון רב. חוקרים מודרניים אשר השוו את כתב ידו של דרייפוס עם הבורדרו הגיעו למסקנה כי אכן יש דמיון ביניהם, אולם הוא שטחי בלבד ונובע רק מצורת הכתיבה שהייתה מקובלת אז. באותה מידה יכול היה הכתב להיות דומה להרבה כתבים אחרים. פאבר העביר את מסקנותיו הלאה, וכך פרצה פרשת דרייפוס. ד'אבוביל זומן להעיד במהלך משפט רן.
בין השנים 1912–1931 שימש ד'אבוביל כראש עיריית קראק. ב-1916 הוא הועלה לדרגת ז'נרל דה בריגדה. הוא נישא לבתו של המרקיז אמדה דה גובלו. בנו היה הגנרל לואי ד'אבוביל.
זכויות להט"ב בטורקמניסטן
לסביות, הומואים, טרנסג'נדרים וביסקסואלים (להט"ב) בטורקמניסטן מתמודדים עם אפליה פעילה, סטיגמטיזציה ואתגרים משפטיים שלא חווים תושבים הטרוסקסואלים. טורקמניסטן היא אחת משתי המדינות הפוסט-סובייטיות היחידות בהן פעילות הומוסקסואלית של גברים נותרה פלילית, יחד עם אוזבקיסטן.
מעמד בחוק
הומוסקסואליות נתפסת מבחינה מוסדית בטורקמניסטן כסוג של הפרעה נפשית.
הומוסקסואליות גברית אינה חוקית במפורש ו-"מעשה סדום" - המוגדר כקיום יחסי מין בין גברים - ניתן לעונש של חמש שנות מאסר לכל היותר על פי החוק המשפטי הטורקמני (פרק 18, סעיף 35) לפני התיקון לשנת 2019 אשר הטיל שנתיים על פי קוד 1997. חקירות הנאשמים דווחו כמשפילות בצורה גסה וכוללות עינויים מצד גורמים מדיניים שאינם ממשלתיים. תביעות חוזרות ונשנות עלולות לגרום לשיקום חובה במרפאות פסיכיאטריות. החוק אומנם נאכף לעיתים רחוקות לפני עלייתו של גורבנגולי ברדימוחמדוב לנשיאות. קוד "SSR" הטורקמני, שאומץ לראשונה בשנת 1927, היה בעל הוראות מפורטות בהרבה.
לא קיימות הוראות עונשין להומוסקסואליות נשית, אשר יחד עם טרנסקסואלים הן קטגוריה בלתי נראית בחוק הטורקמני.
חקיקת אי-הפללה והגנה
טורקמניסטן דחתה בעקביות בקשות ליישם חקיקה נגד אפליה על רקע נטייה מינית וזהות מגדרית, אף על פי שהתבקשה על ידי מספר מדינות באמצעות שלוש סקירות תקופתיות אוניברסליות. בדיאלוג עם אגפים שונים של האו"ם, טורקמניסטן נימקה את המסגרות המפלות בטענה כי "כל סטייה היא איום פוטנציאלי למרקם המסורות והחברה הטורקמניות".
בפברואר 2021 ציינה ממשלת המדינה בפני משרד הנציב העליון לזכויות אדם של האו"ם בנוגע לכוונות "לשקול מחדש את נימוק המאמר המפליל יחסים חד-מיניים בין גברים" ו-"ללמוד את האפשרות להכניס חקיקה נגד אפליה".
חברה ותרבות
בטורקמניסטן אין חברה אזרחית, התקשורת בבעלותה כולה של המדינה, ועריכת סקרי שטח קשה מאוד. כל אלו מקשים מאוד על מעקב אחר זכויות להט"ב וסוגיות קשורות בשטחי המדינה.
באוקטובר 2019, רופא הומוסקסואל טורקמני עונה על ידי מנגנון המדינה במשך תקופה ארוכה, לפני שנעלם זמנית.
סמר
סָמָר הוא קיבוץ השומר הצעיר בערבה בקרבת העיר אילת השייך למועצה אזורית חבל אילות. היישוב הוקם בשנת 1976 על ידי גרעין שהורכב מבני משקים שהעדיפו מסגרת קיבוצית שונה מזו שגדלו בה. שמו נגזר משמו של צמח בר הגדל באזור הערבה ובים המלח.
סמר הוא אחד הקיבוצים היחידים המקיימים אורח חיים קיבוצי ושיתופי. כמו כן, סמר הוא הקיבוץ היחידי בו קיימת קופה שיתופית פתוחה, ואין הקצבה כספית לכל משפחה. במקום זאת, כל חבר קיבוץ יכול להוציא מהקופה כל סכום בו הוא מעוניין, ולהכניס אליה את ההכנסה שלו (אין הגבלה להוצאה ולהכנסה של כל חבר).
משק הקיבוץ מבוסס בעיקר על ייצוא תמרים אורגניים לחו"ל, רפת (החלב נמכר לקיבוץ יטבתה), ועוד.
בבעלות הקיבוץ נמצאות האדמות של שיטים הנמצאות על כביש 40 צפונית לצומת שיזפון, שם פועל מתחם לאירוח פסטיבלים, סדנאות, אירועים וקבוצות. במקום חיה קהילה קטנה של כ-30 אנשים המפעילה ומתחזקת את המתחם והאירועים המתקיימים בו. בעבר פעל בשיטים "אשרם במדבר".
בקיבוץ, מתקן ליצור חשמל מאנרגיה סולרית בשיטת מגדל שמש. אור השמש מרוכז על ידי הליוסטטים המעבירים את האנרגיה לקולטן הנמצא בראש המגדל. כיום המגדל כבר לא פועל מכיוון שהמפעיל החיצוני פשט את הרגל.
המערך הטכני של חיל האוויר
המערך הטכני של חיל האוויר הוא אוסף היחידות והגופים האחראים להשגת יעדי הכשירות, הכוננות, הזמינות והבטיחות של מערכות חיל האוויר הישראלי.
המערך הטכני תומך בפעילות המבצעית של חיל האוויר ומתחזק את המטוסים, את החימוש, את מערכות הנשק ואת מערכות התכנון, השליטה והבקרה. המערך אחראי גם על מימוש בניין הכוח – רכישה ופיתוח מערכות נשק, ציוד ותשתית לשיפור יכולותיו המבצעיות של חיל האוויר.
בנוסף, המערך אחראי על שמירת מלאי החלפים למערכות השונות, הן לצרכים השוטפים והן ללחימה.
המערך הטכני מהווה כמחצית מכוח האדם הסדיר בחיל וכולל את מטה להק הציוד, את גופי האחזקה ויחידות הבינוי בבסיסי החיל ואת בית הספר הטכני.
מטה המערך הטכני, להק הציוד, מוביל את פעילויות התכנון, ההנדסה והפיתוח, שנערכות בתעשיות בישראל ומחוצה לה וביחידות חיל האוויר. פעילויות האחזקה מתבצעות בהנחיית אנשי הלהק על ידי הטכנאים בטייסות ובבסיסים.
כלל יחידות המערך הטכני כפופות מקצועית או פיקודית לראש להק ציוד, קצין בדרגת תת-אלוף. ראש הלהק הנוכחי הוא שלומי קונפורטי.
שנות ה-1940
אלתורים וצירופי מקרים ליוו את הקמת המערך הטכני של חיל האוויר. קשה היה למצוא אז אנשי מקצוע מנוסים, כמו גם חלפים וספרי הדרכה. מי שהיה לו ניסיון כנהג בחיל האוויר הבריטי, הפך למפקד גף טכני. מטוסים הורכבו מגרוטאות שהותירו מאחוריהם הבריטים, שהיוו גם את מחסני החלפים של חיל האוויר.
עם הקמת "שירות האוויר" של ההגנה (לימים חיל האוויר הישראלי) ב-1947 החל גיבוש הגרעין לכוח האדם הטכני מכלל הגופים שעסקו בתעופה באותם הימים: חברת "אווירון", חברת "נתיבי אוויר לישראל", עובדים של חברות תעופה זרות ומשוחררי חיל האוויר המלכותי (RAF).
כלי הטיס הראשונים בחיל נרכשו מהבריטים ועם קבלתם התארגנה בשרונה יחידת אחזקה אשר טיפלה בשיפוצם ובהחזרתם לשמישות. המטוסים הושמשו ללא ספרי אחזקה, ציוד מתאים או מערך ביקורות זמינים לטכנאים. בסיום עבודת השיפוץ הועברו לשדה דב להרכבה סופית ולטיסה ראשונית.
במקביל, החלה להתארגן יחידת אחזקה בסיסית בשדה דב. אנשי היחידה עסקו גם בביצוע שינויים ושיפורים במטוסים.
בשרונה הוקם גרעין של מחסן אפסנאות. ה"מחסן" הראשון היה רכב מסחרי גדול עם ארגז בכל דלתות מאחור ובו אוחסן ציוד שהושג או נרכש ללא תוכנית מסודרת, לימים הותקנו אצטבאות, מדפי אחסון ותיבות קרטון והחל רישום של מלאי החלפים.
המערך הטכני של חיל האוויר החל את דרכו בשנת 1948 כאגף אפסנאות, אגף אחזקה והנדסה, ושירות בינוי.
אגף האפסנאות היה אמון על תכנון רכישת הציוד וניהול המלאי שנקלט בחיל, כמו כן הגדיר את נוהלי אחזקת חלקי חילוף וציוד במחסני הטייסת.
אגף האחזקה וההנדסה טיפל בכל תפקידי המטה הנוגעים לתחזוקת מטוסים ולפיקוח על המחלקות הטכניות בשדות התעופה ובבסיסים השונים – בעיות הנדסיות שהתעוררו בקשר למטוסי החיל, הכנסת שינויים בהם, התאמת חימוש וכדומה. האגף קבע נוהלי עבודה מסודרים, שהתבססו בעיקרם על מה שהיה נהוג בחיל האוויר המלכותי.
מחלקת חימוש אווירונים, שהשתייכה באותה עת ל"וועדת המחקר שליד ראש המטה" עסקה במציאת דרכים יעילות ובטוחות לנשיאת פצצות על המטוסים הקלים.
מחלקת הבינוי עסקה בתכנון פרויקטי בינוי להחזקת שדות תעופה ומתקנים של חיל האוויר.
במלחמת העצמאות הוטל על המערך הטכני לא רק לתחזק, לתדלק ולחמש את המטוסים הקיימים, אלא גם לבנות יכולת לשפץ ולהשמיש מטוסים פגועים, ואפילו לבנות מטוסים מגרוטאות. הישג טכני חשוב היה הרכבתם של שני מטוסי ספיטפייר שמישים מחלקי מטוסים פגועים שנמצאו בארץ.
במהלך המלחמה תוגבר מערך התחזוקה ביחידות השונות, וכלל כ-420 טכנאים במקצועות חיוניים דוגמת מכונאים, חשמלאים, מכשירנים וכדומה.
עם ארגון חיל האוויר באוקטובר 1949, וגיבוש המבנה הארגוני, הוקמו מספר אגפים וביניהם "אגף הציוד" אליו הוכפפו אגף ההחזקה וההנדסה ואגף האפסנאות שהפכו למחלקות.
האגף החדש כלל שש מחלקות: תקציבים ורכש, הנדסה, החזקה והספקה טכנית, אפסנאות, בינוי, ותחבורה. מחלקות ההנדסה וההחזקה וההספקה הטכנית, הוכפפו למהנדס הראשי, אשר הוגדר כיועצו של מפקד חיל האוויר בכל העניינים הטכניים-אווירים.
שנות ה-1950
בשנים אלו חל גידול משמעותי במספר כלי הטיס של חיל האוויר.
העלייה בכמות המטוסים הביאה לעלייה במלאי החלפים והוחלט להקים מחסן חילי מרכזי. ב-1950 הועבר המחסן המאולתר משרונה לצריפין, שם הוסב למחסן מרכזי כבסיס אספקה אווירית – בס"א 18. אגף הציוד הפך ל"מחלקת הציוד" (מצ"ד). התעצמות החייל הביאה לאיחוד כל השירותים הלוגיסטיים (נ"מ, חימוש, בינוי ורכב) מיחידות הצבא תחת חיל האוויר. בתקופה זו נקלטו טילים והוחלט על הקמת "צוות טילים" במצ"ד.
במקביל, התגבשו דרגי האחזקה: הוגדרה חלוקה ברורה בין דרגי האחזקה השונים, וחיל האוויר ארגן את תחזוקת מטוסיו בארבעה דרגים בסיסיים כנהוג בעולם:
דרג א' – אחזקה מונעת, בדגש על ניידות הדרג לאור מדיניות הפריסה של הטייסות למסלולים ארעיים.
דרג ב' – אחזקה מתקנת, הדרג המבוצע ברמת הבסיס ומסייע לטייסות המופעלות בבסיס.
דרג ג' – שיקום והנצלה, בדגש על עת לחימה בה מבצע הנצלת מטוסים ופעולות טכניות הכוללות אנשי מקצוע מיוחדים. בסוף שנות ה-50 של המאה ה-20 אוחד עם דרג ד'.
דרג ד' – שיפוץ, תיקונים מורכבים וקווי שינויים והשבחה.
לאחר מלחמת סיני אוחדו טייסות הנדסה ואספקה לטייסת תחזוקה, שינוי שהביא לאחריות אחידה בנושא התחזוקה והגדרת תפיסת הפעלה בטייסת וחלוקתה לגפים: מטוסים, מנועים, חמ"ם (חשמל ומכשירי מטוסים), חימוש, קשר, צב"ה (ציוד בטיחות והצלה). התפתחו גיליונות עבודה ודו"חות התקדמות שהפכו לחלק בלתי נפרד מהאחזקה המתוכננת. חלה התקדמות רבה בשיטות הלימוד והעבודה בבית הספר הטכני, והושם דגש על פתרון בעיות מעשיות. התגבשו תוכניות לימוד שתאמו את תפיסת האחזקה החדשה ואפשרו התמחות במקצועות תעופתיים שונים.
בשנים אלו גברה חשיבותן של מערכות חשמל, ג'יירו, צילום ואופטיקה ויא"א 22 כיחידת דרג ד' נערכה לטפל בהן.
הוקמה יחידה טכנית נוספת לביצוע עבודות דרג ד' לתחזוקת הציוד האלקטרוני ותיקונו -"בית מלאכה לציוד אלקטרוני" (במצ"א 108). יחידות הבינוי עסקו בהרחבה ובשיפור של הבסיסים השונים, דבר שהתבטא בהארכת מסלולים ושיפוצם, בניית מוסכים, בתי מלאכה, מגורים ועוד.
בסוף שנות ה-50 של המאה ה-20 הוחלט על הקמת מחסה עמיד בפני הפצצות וירי למטוסי חיל האוויר, ונבנו דירים תת-קרקעיים (דת"ק). הדת"ק נבנה כיחידה עצמאית עם מערכות תדלוק, חשמל, מיזוג וכל הציוד הדרוש לדרג א'.
חיל האוויר החל לקלוט מסוקים. קליטתם הציבה קשיים רבים מבחינה טכנית, לוגיסטית וארגונית בשל העובדה שנועדו לפעול בשטח בצמוד לכוחות היבשה. בעקבות קליטת המסוקים הוכר הצורך במכונאי מוטס – איש צוות עזר אווירי, לוחם, המהווה יחד עם הקברניט וטייס המשנה את צוות המסוק לביצוע כלל משימות הטיסה.
שנות ה-1960
לאחר שבסוף שנות ה-50 של המאה ה-20 נרכש המחשב הראשון בצה"ל, ב-1960 הוקמה חוליית חיל האוויר ביחידת המחשוב המרכזית של צה"ל, ממר"ם, ונקראה יחידה 180 (לאחר מכן, יחידת אופק). היחידה הייתה החלוצה בצה"ל בשימוש במחשב למטרות לוגיסטיות ומבצעיות. ניהול המלאי ואספקת הציוד ליחידות נוהלו במחשב, מה שהביא ליכולת החיל לאסוף רישום על הפריטים ולהגדיר רמות מלאי וניפוק אוטומטי ליחידות בהתאם לביקוש. בהמשך מוכן מערך הרכש והוכנה תוכנית אחזקה לדרג ד'.
קליטת מטוסים חדישים הביאה לתכנון דגם חדש של דיר תת-קרקעי, גדול מהקודם. תכנון הדת"ק החדש אפשר הכנסת מטוסים ללא כיבוי המנוע בכניסה והביא לקיצור זמן הסבב באופן משמעותי.
במלחמת ששת הימים נדרש המערך הטכני לבצע תיקונים מהירים ומאולתרים. לשם כך הוקמו צוותי תיקונים, שכללו מהנדס בכיר ועוזרים, שירדו ליחידות המבצעיות וביצעו תיקונים מהירים בשטח. הפעילות במלחמה היוותה את הבסיס למערך תיקוני החירום שהוקם ביחידות וכלל כלים מוכנים לחירום וצוותים מוגדרים בבסיסים שידעו לתת מענה בשעת לחימה מבלי להעביר מטוסים פגועים לדרג ד'.
היכולת לבצע תיקונים מהירים, סבבים מהירים של מטוסים וקליטה מהירה של מטוסים, שיפורם ושדרוגם אפשרו את המבצע ההיסטורי של חיל האוויר במלחמה, "מבצע מוקד", ומתן עליונות אווירית לישראל.
כלקח מהמלחמה הוקמה יחידת שליטה מרכזית במצ"ד (משל"ט) ששימשה כחדר מצב של מצ"ד אליה התקבל דיווח שוטף בזמן אמת לגבי שמישות המטוס, רמות המלאי והצריכה. לימים הפכה היחידה ליחידת השליטה המרכזית יש"מ 666.
שנות ה-1970
בתחילת שנות ה-70 של המאה ה-20 גדלה מחלקת ציוד במידה ניכרת. האמברגו הצרפתי הביא לשינוי אופן הצטיידות החיל, והוחלט על עיבוי המלאים ועל הצטיידות בסוגי חימוש חדשים – נשק אוויר-קרקע מונחה (נש"מ).
חיל האוויר החל לקלוט כלי טיס בלתי מאוישים ומסוקים כבדים. תהליכים שהביאו לקפיצת מדרגה טכנולוגית עבור המערך הטכני. עידן המחשוב המסיבי החל והוקמה יחידת ממד"ס – יחידת פיתוח בתחומים הנוגעים לצד המבצעי של חיל האוויר, שיועדה לאפשר שליטה של חיל האוויר בתוכנות כלי הטיס. נבנו יכולות אחזקה בכלל הדרגים למערכות מחשוב ותקשורת. מחלקת ציוד פוצלה לשתי תתי מחלקות – מטוסים ומערכות. עלה צורך מבצעי חדש להארכת טווח הטיסה למטוסי הקרב, והמערך הטכני הוביל פרויקט ליצירת יכולת לתדלוק אווירי, במסגרתו הוסבו מטוסי ראם מתצורת נוסעים לתצורת מתדלק.
במלחמת יום הכיפורים, שהיוותה הפתעה למערך הטכני, התבדתה הנחת העבודה כי תינתן התראה של כשבוע לצורך הכנת המטוסים ביחידה. שיטת הלחימה הייתה שונה ומשך המלחמה לא היה ידוע, לכן הוחלט על שיטת תחזוקה הדומה לזו של חברות תעופה אזרחיות – בכל נחיתה בוצעו מספר ביקורות ותיקונים וכך במחזור של כמה טיסות הושלם סבב הבדיקות והתיקונים מבלי להשבית את המטוס לגמרי.
התארגנות המערך הטכני ויישום תובנות מלחמת ששת הימים הביא ליכולת תיקון נזקי המלחמה. כ-70% מהמטוסים הפגועים שחזרו לנחיתה הוחזרו לטיסה לאחר שתוקנו בדרג א' וב', 20 מטוסים נוספים תוקנו בדרג ד'. בסוף המלחמה עמד מספר המטוסים המושבתים בעקבות נזקי מלחמה על 7 בלבד.
שנות ה-1980
בשנים שלאחר מלחמת יום הכיפורים התמקד המערך הטכני בשני מישורים: בניית המערכת הלוגיסטית וטיפול ברכש ובפיתוח מערכות חסר תקדים. הושקעו משאבים גדולים בבניית מערכת לוגיסטית מתקדמת (מערכת לוגיסטית חיל האוויר – מלח"א), והוקמו המחסנים האוטומטיים הראשונים בחיל. נכתבו נהלים, פקודות ותוכנות, הונחו ערוצי תקשורת בין מחסני הציוד לבין המחסנים בבסיסים ובטייסות. בוצע רכש מאסיבי ופותחו מערכות חדשות מתוצרת הארץ ומתוצרת חו"ל. טילים, מל"טים ומזל"טים הוכנסו לפעילות מבצעית. בשנים אלו הוקמו בסיסי חיל האוויר בנגב – רמון, נבטים ועובדה, והמערך הטכני הקים מסלולים ודת"קים בבסיסים החדשים. בשנים אלו הייתה קליטה מואצת של כמה סוגי כלי טיס – מסוקי קרב ומטוסי F15 ו-F16. כלי הטיס החדשים התאפיינו בכך שהיוו מערכת שלמה, והכילו מערכות ותשתיות גדולות בתחומי האלקטרוניקה, האוויוניקה, מחשב ותוכנות, ל"א וסוגי חימוש חדשים. פותחה רשת ה"טריגו", שסיפקה שירותי טלפוניה מבצעית והתבססה על רדיו צר סרט. על מנת לאפשר לחיל האוויר לבצע שינויים במטוסים מבוססי תוכנה, יחידות התוכנה חוזקו בצורה משמעותית והוחלט על פיתוח מערכות מרכזיות וקריטיות רק בארץ. בתקופה זו החל מעבר לאלקטרוניקה סמויה: המחשבים קטנו לעשרות כרטיסים אלקטרוניים, התצוגות הפכו לדיגיטליות והתוכנה תפסה את מקום הרכיבים בעיבוד האות. השינוי הטכנולוגי הביא למהפך בהכשרת הטכנאי ולקיצור משכה, מאחר שיכולתו לאתר תקלות מבוססת על יכולת הבדיקה העצמית של המערכות. ממשלת ישראל החליטה על פרויקט פיתוח מטוס קרב ישראלי "לביא". ייחודו של הפרויקט, בין היתר, התבטא בשיתוף פעולה בין המתכננים למבצעים – חיל האוויר והתעשייה. המערך הטכני היה נציג הלקוח בכל נושאי פיתוח התחזוקה. אפיון המטוס הישראלי בוצע על ידי המערך הטכני, ענף תיכון אווירונאוטי, שנציגיו צורפו למנהלת הפרויקט. המטוס נגנז לבסוף על ידי ממשלת ישראל. שנות ה-80 של המאה ה-20 היו בסימן משבר תקציבי במשרד הביטחון, והמערך הטכני החל לעסוק במקצוע חדש – ניהול תקציבים. פותחו מודלים מתקדמים לרכש חלפים אופטימלי והושקעו מאמצים בשיפור אמינות הציוד.
שנות ה-1990
בתחילת שנות ה-90 של המאה ה-20 פרצה מלחמת המפרץ, במהלכה לא היה ידוע האם תאלץ ישראל לנקוט פעולה. עבור המערך הטכני של חיל האוויר, השמשת המטוסים והחלפים בוצעה כך שמרבית כלי הטיס יהיו כשירים לפעולה בעת הצורך.
בעקבות המלחמה שאופיינה בספיגה רבה בעורף, הוחלט על שיתוף פעולה בין ישראל וארצות הברית לפיתוח טיל-נגד-טיל. התפיסה הייתה שהטיל הוא מערכת שלמה שעליה גילוי התוקף, זיהוי הטיל, שיגור הטיל הנגדי והשמדת התוקף. הוקמה יחידת ניסויי טילים (ינ"ט), ובוצע שיתוף פעולה בין מפעלי תעשייה רבים בישראל ומחוצה לה. חיל האוויר היה שותף בתהליך הפיתוח, והמערך הטכני היה אמון על בניית התשתיות לקליטת המערכת, ובהמשך על תחזוקתה.
בתקופה זו הוכנסה רשת המחשבים. המערך הטכני, בשיתוף פעולה עם מפעלים ביטחוניים, הביאו לפיתוחה של רשת תקשורת מתקדמת למטוסים שכללה אפליקציות רשתיות למודעות מצבית ושליטה ובקרה (שו"ב). לחיל האוויר היו מערכות מתקדמות, לכל אחת יכולת מדהימה בתחומה, אולם קפיצת המדרגה הגדולה הייתה בשילוב כל המערכות לערך מבצעי חדש, ברישות כלל מרכיבי הלוחמה האווירית ללוחמה חדשה מבוססת רשת. המשמעות הייתה יכולת שילוב עבודה בין מטוסים במבנה ובין מבנים של מטוסים, ראשיתה של הלוחמה הרשתית בחיל האוויר. רשת ה"טריגו" שודרגה לרשת "אבנט כחול" המהווה את רשת ההולכה המרכזית של חיל האוויר, מבוססת סיבים אופטיים ומרבבים מתקדמים.
בנוסף, חל שדרוג משמעותי של נושא האיכות במערך הטכני. להק ציוד קידם נושא זה בין היתר באמצעות הסמכות למדדי איכות אזרחיים – ISO 9000 ומכון התקנים.
שנות ה-2000
העשור נפתח עם גיבוש תפיסות חדשות ומספר שינויים ארגוניים משמעותיים.
השינוי התפיסתי הראשון כלל מעבר מתפיסת עבודה מקצועית בחלוקה לעולם תוכן, לתפיסת עבודה מערכתית לפי מטוסים ומערכות נשק – טיפול ממוקד ושלם למערכות הנשק המרכזיות. שינוי התפיסה לווה בשינוי ארגוני שמומש במטה לצ"ד ביוני 2001, שעיקרו היה הפרדת האחזקה מההנדסה וחיבורה ללוגיסטיקה. הוקמו ענפים מקצועיים לפי סוגי משקים עיקריים (מטוסים, תובלה, מסוקים ועוד) שכללו פונקציות אחזקה ולוגיסטיקה. בתחילת שנות ה-2000 נכנס לפעילות מבצעית מערך הכטמ"מ – הוקמו טייסות בהן גפים טכניים תומכים והוקמה מחלקת כטמ"מ במטה.
חיל האוויר ביצע עסקה לרכש מסיבי של פצצות "חכמות" בעלות ניהוג אוטומטי מבוסס לוויין (JDAM), שקיבלו את הכינוי "ברד כבד". פותח בלוק תוכנה ייעודי למטוסי הקרב בממד"ס, וגופי המטה והשדה של המערך הטכני עמלו על הכנות לקליטת הפצצות, ובהמשך על תחזוקתן ובחינת מתארי שיגור חדשים לפצצות.
בשנת 2002 התקיים מבצע "חומת מגן" בו הופעל מערך ההגנה האווירית בלוחמה בשטח בנוי וסיוע לכוחות הקרקע. הצוות הטכני נכנס לשטח הלחימה ביחד עם הלוחמים, דאג להשמשת תותחי הוולקן ופיתח תו"ל תוך כדי לחימה.
בשנת 2003 אוחדו מקצועות הטכנאים בדת"ק לכדי מקצוע חדש – טכנאי דרג א', מתוך הבנה שהטכנאים בדת"ק אינם נדרשים להתמחות בתיקון תקלות אלא בזיהוי התקלות, אבחון הליקויים והזמנת תיקון של מומחה התוכן. טכנאי דרג א' צריכים להיות ממוקדים בהכשרת המטוס לטיסה, עמידה בפ"מ, הוצאת המטוס לטיסה וקבלתו מנחיתה.
בשנת 2006 פרצה מלחמת לבנון השנייה, לאחר הטמעת השינויים הארגוניים ותפיסת הפעלה חדשה. הלחימה ארכה כשלושים ימים, והמערך הטכני נתן מענה מלא לדרישות החיל – זמינות כלי הטיס ומערכות הנשק באמצעות שיפוץ ואחזקת מכלולים בקבועי זמן קצרים ביותר, הבשלת יכולות מבצעיות חדשות: המערך פעל להאצת הכנסת כלי טיס חדשים למבצעיות – מטוסי הסופה, מטוסי איסוף מודיעין ומסוק הקרב שרף. פותחה יכולת לשינוע אפליקציות לפריסות מבצעיות ושינוע חוזי בזמן אמת. לאור חשיפת בסיסי הצפון לאש רקטות וטילים, חודדה חשיבות התשתיות למערכות הנשק של החיל והוחלט על הקמת תשתיות מבצעיות בבסיסי הדרום.
הלוחמה הרשתית והנדסת המערכות המשיכו להתפתח ובשנת 2009 הוקמה מחלקה הנדסית בעלת התמחות בתחום האלקטרוניקה, מחלקת הנדסת מערכות, שהוגדרה כ"מהנדס האלקטרוניקה הראשי" של החיל.
בדרג ב' הוקם מערך אוויוניקה שבמסגרתו אוחדו מספר תחומים מקצועיים בטייסת התחזוקה: בקרת הירי, נש"ר ול"א תחת גוף אחד אלקטרוני אחזקתי והנדסי.
שנות ה-2010
התפתחותן של מערכות הנשק ומורכבותן הטכנולוגית מחד, ומחירן הגבוה של המערכות ורגישותן לטעות של טכנאי מאידך, הביאו ליצירת סביבת למידה מתקדמת. שולבו מאמנים בעולם הטכני, וההדרכות הטכניות החלו להתבצע בסביבה וירטואלית ממוחשבת, בעלת קישוריות וארכיטקטורה משותפת בין מאמנים.
בנובמבר 2011 התרסק מטוס בז לאחר שהתנגש בלהקת שקנאים בנדידה. כל חלקו האחורי נשקף והתעוות כתוצאה מחום השריפה. לאחר 3 שנים הוחלט להחזירו לכשירות, משימה טכנית וטכנולוגית ברמה מהפכנית – המטוס נבנה מחדש כאשר חלקו הקדמי של המטוס השרוף וחלקו האחורי של מטוס בז נוסף שהודמם.
בשנת 2012 במהלך מבצע "עמוד ענן" עסקו אנשי המערך הטכני בחימוש, תדלוק ובחינה של מאות מטוסים טרם המראתם לעזה. מטה לצ"ד מיקד מאמצו בהרחבת יכולות ההגנ"א, וסוללה חמישית לכיפת ברזל הוצבה בתוך לילה אחד.
בשנת 2014 החל מבצע "צוק איתן" שנמשך 51 ימים ובו פעל המערך הטכני במספר מישורים: הוצאת מטוסים לטיסה, זמינות חימוש, תפקוד מערכות המידע, שמירה על מלאי ופיזורו בהתאם לצורך. תוך כדי לחימה הוכנס כטמ"מ חדש לפעילות מבצעית, הוכפלה כמות סוללות כיפת ברזל ובוצעו שינויי תוכנה במערכת עקב צרכים מבצעיים שהתגלו בלחימה, בוצעו השבחות ושיקומי מטוסים, הוקם קו הסבה לטילים.
בשנים אלו עולם המחשוב צבר תאוצה לא רק כתומך הטכנולוגי שנותן יכולת מבצעית מאחורי הקלעים, אלא כגורם משמעותי בפני עצמו. האיום החדש כולל גם את איום הסייבר, ויחידת אופק הקימה יחידת סייבר הנערכת להגנה על מערכות המחשוב, ולא רק לפיתוחן.
בשנת 2018 הוקם גף אקדמיה בבסיס הטכני (בח"א 21) שמטרתו להכשיר ולעצב את דור העתיד החדש במערך הטכני של חיל האוויר.
בין תוכניות האקדמיה, תוכנית "שקד" בה לומדים נגדים ממגוון טייסות התחזוקה בחיל תואר טכנאי במשך שנה ולאחר מכן חוזרים לשירות בטייסות.
מסלול נוסף המהווה את מסלול הדגל במערך הטכני הוא מסלול "אדרים", אשר האיתור נעשה למלש"בים, בוגרי הנדסאים. אותם חיילים מבצעים קורס טכני ומשובצים בטייסות התחזוקה והטיסה של החיל.
לאחר כשנה וחצי יוצאים הטכנאים לקורס קצינים בבה"ד 1 ובסופו מצטרפים למסלול ההכשרה הכוללת ארבעה שלבים (יסודות, מקצוענות, מתקדמים ועצמאות).
במהלך ההכשרה הטכנאים מוגדרים כצוערים אשר מוסמכים לקצונה במערך הטכני ובנוסף לומדים תואר ראשון רב תחומי באוניברסיטת חיפה.
שנות ה-2020
ב 10 במאי 2021, החל מבצע "שומר החומות", מבצע צבאי רחב-היקף של צה"ל ברצועת עזה, שנפתח בתגובה לירי רקטות מסיבי לעבר אזור ירושלים ובהמשך גם לגוש דן, השפלה, הנגב והשרון. המבצע נמשך עד להפסקת האש שנכנסה לתוקפה ב-21 במאי, בשעה 02:00 בלילה.
במהלך המבצע ארגוני הטרור ברצועת עזה שיגרו לעבר ישראל כ-4,360 רקטות ופצצות מרגמה. חיל האוויר הישראלי נשא ברוב נטל המאמץ ההתקפי באמצעות טייסות הקרב,
המסק"ר והכטמ"מים (כלי טיס מאוישים מרחוק). כלי טיס ובהם מטוסי קרב - לרבות F-35I אדיר, F-15I רעם, F-16I סופה ו-F-16C/D ברק 2020 - הפציצו למעלה מאלף מטרות טרור של חמאס והג'יהאד האסלאמי הפלסטיני ברצועת עזה.
מערך ההגנה האווירית נטל חלק מרכזי במאמץ ההגנתי, כאשר סוללות כיפת ברזל יירטו למעלה מ-1,350 רקטות ארטילריות שכוונו לעורף הישראלי בלמעלה מ-90% הצלחה. בנוסף, כיפת ברזל יירטה והפילה כלי טיס בלתי מאוישים, בהם כטב"מי נפץ, ששיגר חמאס לעבר ישראל.
בשנת 2020 התבצע שינוי ארגוני נרחב במטה להק הציוד כחלק מתר"ש 'תנופה טכנולוגית'.
מטרות התהליך היו: התאמת הארגון למגמות טכנולוגיות ומבצעיות חדישות תוך שיפור האפקטיביות והיכולות ההנדסיות.
בשנת 2022 בוצע מהלך נוסף למיצוב גוף המטה של המערך הטכני במסגרתו שונה שמו ל"המטה הטכנולוגי".
אחזקה – תחזוקת כלי הטיס ומערכות הנשק הקיימות
מטה לצ"ד אחראי על קביעת מדיניות האחזקה של כלי הטיס ומערכות הנשק ועל הקצאת המשאבים לביצוע. כמו כן מנחה את דרגי האחזקה השונים בביצוע האחזקה, ומבצע עליהם בקרה. בנוסף אחראי לבצע הנדסת אחזקה לשם מציאת פתרונות הנדסיים למקרים שאינם מוכרים בספרות ועל ניהול ומימוש תוכניות רכש מרכזיות של כלי טיס חדשים ומערכות נלוות. דרגי האחזקה השונים אחראים על יישום הנחיות לצ"ד וביצוע התחזוקה בפועל ברמות שונות: דרג א' (טכנאי בטייסת טיסה) – הכנת המשימה המבצעית: מבצע אחזקה מונעת ורמת שירות הדורשת זמן קצר, פירוק או הרכבה קלים. דרג ב' (טכנאי בטייסת תחזוקה) – מבצע אחזקת מטוסים, מערכות ומכלולים בצורה יזומה וכמענה לתיקון תקלות שמעבר לסמכות דרג א'. דרג ד' (יחידות אחזקה: יחידת האחזקה האווירית 22, יחידה 108) – מבצע אחזקה והנדסה לשיפוץ, שיקום והשבחת הקיים. יחידות הבינוי מבצעות את אחזקת התשתיות בבסיסים. בסיס ההכשרה, הטכני, אחראי על הכשרת הטכנאים. בסיום הכשרתו וטרם תחילת עיסוקו, חותם הטכנאי על "שבועת הטכנאי", המהווה בסיס לאתיקה המקצועית ובה מתחייב הטכנאי שלא לחתום על פעולות אחזקה בניגוד לשיקול דעתו.
הנדסה ופיתוח מערכות נשק ויכולות חדשות
מעבר לתחזוקת המערכות הקיימות, אחראי המערך הטכני להמשיך ולפתח את המערכות כדי לשפר את יכולות כלי הטיס ומערכות הנשק ולהציב את המטוסים ברף טכנולוגי גבוה.
המערך מוביל פרויקטים להשבחת ושדרוג המטוסים הוותיקים והבאתם לרמת ביצועים קרובה למטוסים החדישים ביותר. כמו כן אחראי על ניהול ובקרת פרויקטי אמל"ח ותקשו"ב לפיתוחים טכנולוגיים במגוון עולמות תוכן, החל מפיתוח מערכות מחשוב מבצעיות, מערכות אוויוניקה, כטמ"מ, מערכי חימוש ויכולות הגנה אווירית ואמצעים מיוחדים. במסגרת אחריותו מוביל המערך הטכני את הפרויקט החל משלב בחינת החלופות, דרך שלבי הפיתוח ועד לקליטת המערכת והטמעתה בחיל.
לוגיסטיקה – ניהול שרשרת האספקה במטרה לאפשר זמינות מבצעית
מטה לצ"ד אחראי על קביעת מדיניות העיתוד וניהול מלאי, רכש ואחסנת חלפים לשם תפקוד מלא ברגיעה ובחירום ומתן מענה להצטיידות ואירועים חריגים. כמו כן, קובע את המדיניות לתפעול המחסנים, מתכנן ומפתח שירותים ממוכנים.
מלאי החיל מאוחסן במחסן מרכזי ביחידת לה"ב, האחראי על קליטת הציוד מרכש וויסותו ליחידות החיל. בסיסי החיל קולטים את המלאי ואחראים על תפעול המחסנים המקומיים וויסות המלאי לטכנאים.
מבנה המערך הטכני
המערך מורכב מגוף מטה (להק הציוד), מבסיס הדרכה (הטכני) ומגופי ביצוע ברמת היחידה (דרגי א', טייסות תחזוקה ויחידות בינוי) וברמה החילית (דרגי ד', יחידת התוכנה ולה"ב).
דגמי טנקים עיקריים
טנק הוא רכב קרבי משוריין החמוש בדרך כלל בתותח ובמקלעים. הטנק מוגן בשריון עבה, העוזר לו לשרוד את האש של האויב בשדה הקרב.
הטבלה הבאה מסדרת את דגמי הטנקים העיקריים לפי מדינות המייצרות אותן. בתוך המדינות, הדגמים מסודרים לפי סדר כרונולוגי, מהמוקדם אל המאוחר. הרשימה לא נועדה להכיל את כל דגמי הטנקים שיוצרו, אלא רק את הדגמים העיקריים והמייצגים. דגמים אחרים ניתן לראות כאן. לחלק מהטנקים לא נתון עובי במ"מ של השריון, אלא מצוין רק סוג השריון. הסיבה לכך היא שברוב הטנקים החדשים הנתון המדויק של עובי השריון מסווג.
רשימת הדגמים
{| class="toccolours" border="1" cellpadding="3" bgcolor="#f0fff0" style=" margin: 0 1em 1em 0;"
אלסטוגרפיה
אלסטוגרפיה (Elastography), היא שיטת הדמיה רפואית, הממפה את תכונות האלסטיות והנוקשות של רקמות רכות. הרעיון העיקרי הוא שרמת רכות הרקמה או נוקשותה נותנות מידע אבחוני אודות נוכחותה או מצבה שלמחלה. לדוגמה, גידולים סרטניים יהיו לרוב קשים יותר מהרקמה שמסביב, וכבד חולה יהיה נוקשה יותר מכבד בריא.
הטכניקות הבולטות ביותר עושות שימוש באולטרסאונד או הדמיית תהודה מגנטית (MRI) כדי ליצור מפת נוקשות ותמונת אנטומיה, לצורך השוואה ביניהן.
יישומים
אלסטוגרפיה משמשת לחקר מחלות כבד. נוקשות בכבד בדרך כלל מעידה על פיברוזיס או מחלת כבד שומני (steatosis), שמהווים סימן למחלות רבות, כולל שחמת והפטיטיס. לאלסטוגרפיה יתרון במיוחד במקרה זה מכיוון שכאשר פיברוזיס מפוזר (מתפשט בגושים ולא בצלקות מתמשכות), ביופסיה יכולה בקלות לפספס את הרקמה החולה, מה שמביא לאבחון מוטעה (false negative).
אלסטוגרפיה משתמשת עבור איברים ומחלות שבהם מישוש ידני היה נפוץ. היא משמשת לגילוי ואבחון של סרטני שד, בלוטת התריס, והערמונית. סוגים מסוימים של אלסטוגרפיה מתאימים גם להדמיית מערכת התנועה, והם יכולים לקבוע את התכונות המכניות ומצבם של שרירים וגידים.
מכיוון שלאלסטוגרפיה אין את המגבלות שיש למישוש ידני, היא בשימוש באזורים בהם אין היסטוריה של אבחנה עם מישוש ידני. לדוגמה, אלסטוגרפיה של תהודה מגנטית מסוגלת להעריך את נוקשות המוח, וישנה ספרות מדעית הולכת וגדלה בנוגע לאלסטוגרפיה במוחות בריאים וחולים.
פורסמו דוחות ראשוניים על אלסטוגרפיה שבוצעה לכליות מושתלות, להערכת פיברוזיס בקליפת המוח, והציגו תוצאות מבטיחות.
רקע היסטורי
מישוש הוא הנוהג להרגשת נוקשות רקמות המטופל בידי המטפל. מישוש ידני התחיל לפחות בשנת 1500 לפני הספירה, כאשר הפפירוסים המצריים אברס ואדווין סמית' נותנים שניהם הוראות לאבחון בעזרת מישוש. ביוון העתיקה, היפוקרטס נתן הוראות על צורות רבות של אבחון באמצעות מישוש, כולל מישוש שדיים, פצעים, מעיים, כיבים, רחם, עור וגידולים. בעולם המערבי המודרני מישוש הפך לשיטת אבחון מכובדת בשנות השלושים. מאז, העיסוק במישוש הפך לנרחב, והוא נחשב לשיטה יעילה לאיתור גידולים ופתולוגיות אחרות.
איך זה עובד
ישנן טכניקות אלסטוגרפיות רבות בשלבי פיתוח שונים, החל ממחקר מוקדם ועד ליישום קליני נרחב. כל אחת מהטכניקות הללו עובדת בצורה שונה. המשותף לכל השיטות הוא ייצור עיוות ברקמה, † התבוננות בתגובת הרקמה ועיבודה כדי להסיק את התכונות המכניות של הרקמה, ואז הצגת התוצאות הסופיות, בדרך כלל כתמונה. כל שיטה אלסטוגרפית מאופיינת בדרך בה היא עושה כל אחד מהדברים הללו.
גרימת עיוות
כדי לדמיין את התכונות המכניות של הרקמה, עלינו לראות כיצד היא מתנהגת כאשר היא מעוותת. ישנן שלוש דרכים עיקריות לגרום לעיוות על מנת להתבונן בו:
התבוננות בתגובה
סיווג טכניקות אלסטוגרפיות העיקרי הוא לפי אופני ההדמיה שבהם הם משתמשים כדי להתבונן בתגובה. טכניקות אלסטוגרפיות משתמשות באולטרסאונד, הדמיה תהודה מגנטית (MRI) וחיישני לחץ בהדמיה מישושית (TI) באמצעות חיישני מגע.
עיבוד והצגה
טכניקות מסוימות יציגו את העיוות או התגובה, או את מהירות הגל, בעוד שאחרות יחשבו את הנוקשות (במיוחד המודולוס של יאנג או מודול הגזירה) ויציגו אותה. יש טכניקות שמציגות תוצאות כמותיות, בעוד שאחרות מציגות תוצאות איכותיות (יחסיות).
אלסטוגרפיית אולטרסאונד
ישנן הרבה מאוד טכניקות של אלסטוגרפיית אולטראסאונד. הבולטות ביותר מוצגות להלן.
הדמיית דחף כוח קרינה אקוסטית (ARFI)
הדמיית דחף כוח קרינה אקוסטית (ARFI) משתמשת באולטרסאונד כדי ליצור מפה דו-ממדית איכותית של נוקשות רקמות. זה מבוצע על ידי יצירת 'דחיפה' לתוך הרקמה באמצעות כוח הקרינה האקוסטי (ARF) מקרן אולטראסאונד ממוקדת. כמות הרקמה לאורך ציר הקורה נדחקת מטה משקפת את נוקשות הרקמות; רקמה רכה יותר נדחפת מאשר רקמה נוקשה יותר. ARFI מראה ערך נוקשות איכותי לאורך ציר הקורה הדוחפת. על ידי דחיפה במקומות רבים ושונים, נבנית מפה של נוקשות הרקמות. כימות הדמיה מגע וירטואלי (VTIQ) שימש בהצלחה לזיהוי בלוטות לימפה ממאירות בצוואר הרחם.