cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
COVAX
חיסונים שהמיזם עשה בהם שימוש
למדינות רבות שנהנו מחלוקת החיסונים של COVAX הייתה "יכולת רגולטורית מוגבלת", והן היו תלויות באישורי ארגון הבריאות העולמי. עד תחילת 2021, ארגון הבריאות העולמי בחן 11 חיסונים פוטנציאליים נגד הקורונה. החיסון הראשון שאושר היה של חברת פייזר והוא אושר ב-31 בדצמבר 2020.
בדצמבר 2020 השלים המיזם משא ומתן עם יצרני חיסונים שונים, שהבטיח לו אספקה של 2 מיליארד מנות חיסון.
הפצה
מיזם קובאקס סיפק חיסונים למדינות המתפתחות. בסך הכל, 92 מדינות בעלות הכנסה נמוכה ובינונית היו זכאיות לקבל חיסונים נגד קורונה ממנגנון הארגון באמצעות תרומות.
ב-3 בפברואר 2021 פורסמה התחזית של המיזם למחצית הראשונה של השנה. לפי התחזית, היו אמורות להימסר 336 מיליון מנות חיסון של אסטרהזניקה ועוד 1.2 מיליון מנות חיסון של פייזר ל-145 החברות במיזם רכש החיסונים. התכנון היה ראשית לחסן את עובדי מערכות הבריאות בכל מדינה, ששיעורם באוכלוסייה מוערך ב-3.3% מכל מדינה.
ב-24 בפברואר 2021 הפכה גאנה למדינה הראשונה בעולם שקיבלה חיסונים מהמיזם, כשהועברו אליה 600 אלף מנות חיסון של אסטרהזניקה. החל מ-2 במרץ הופצו החיסונים ברחבי המדינה באמצעות רחפני חברת Zipline, שאפשרו גישה למקומות שדרכי הפצה מסורתיות לא מתאפשרות בהם.
ב-1 במרץ היו עובדי מערכת הבריאות שהיו בחזית ופקידים שונים בחוף השנהב לראשונים שחוסנו באמצעות חיסוני COVAX. יותר מ-500 אלף מנות החיסון שנשלחו על ידי יוניצ"ף מהודו נשלחו לחוף השנהב בשבוע שקדם לחיסונים.
ב-5 במרץ קיבלה מולדובה 14,400 מנות חיסון, ובכך הייתה למדינה האירופית הראשונה שקיבלה חיסונים מהמיזם, זאת אחרי שכמה ימים קודם לכן קיבלה בתרומה חיסונים נוספים מרומניה.
על פי דו"ח של עמותת החיסונים People's Vaccine Alliance, סרבנות חיסונים לא הייתה הגורם העיקרי לעיכובים בקצב החיסונים בפועל במדינות המיזם, אלא חוסר יכולת בדיקות, כמויות נמוכות ואחסון לוקה בחסר פגעו בקצב שניתן היה להשיג.
הר מילר (ארץ אנדרבי)
הר מילר (באנגלית: Mount Miller) הוא הר בארץ אנדרבי שבאנטארקטיקה.
ההר ממוקם 2 קילומטרים צפונית מערבית לפסגת פיתגורס, בהרי הטולה.
גילוי ההר
ההר מופה בהתבסס על תצלומי אוויר שצולמו בשנת 1956 על ידי משלחת החקר האנטארקטית הלאומית של אוסטרליה.
מקור השם
ההר נקרא על שמו של ג'יי. ג'יי. מילר (J.J. Miller), חבר צוות בספינת המחקר דיסקברי במהלך משלחת החקר הבריטית, אוסטרלית וניו זילנדית לאנטארקטיקה, אשר חקרה את אנטארקטיקה בין השנים 1929–1931.
טטניאנה צורי
טטניאנה צורי (באיטלקית: Tatiana Zorri; נולדה ב-19 באוקטובר 1977) היא כדורגלנית עבר איטלקייה.
ביוגרפיה
צורי שימשה כקשרית, והקריירה שלה הייתה בעיקר בקבוצת הנשים A.S.D. AGSM Verona Calcio Femminile בליגה סרייה א' נשים. היא שיחקה גם בACF Torino ASD, בלאציו וב-U.P.C. Tavagnacco.
היא שיחקה בנבחרת איטליה בכדורגל נשים במשך 16 שנים לפני שפרשה מכדורגל בינלאומי ב-2010. במהלך תקופה זו התחרתה בגביע העולם בכדורגל נשים ובאליפות אירופה בכדורגל נשים ב1997, 2001, 2005 וב-2009.
היא שיחקה 155 משחקים בינלאומיים, והיא השנייה עם הכי הרבה הופעות בינלאומיות, אחרי פטריציה פאניקו.
היא פרשה סופית בשנת 2013.
מבצע ארז
מבצע ארז היה מבצע צבאי של חטיבת גולני במלחמת העצמאות לכיבוש כפרים ברכס הגלבוע ובפתח ואדי עארה, כהכנה לקראת המבצע לכיבוש ג'נין (מבצע יצחק).
רקע
חטיבת 'גולני', אשר הייתה עסוקה מאז אמצע חודש מאי 1948 בעצירת הפלישה הסורית בעמק הירדן, והפלישה העיראקית בחזית קיבוץ גשר-כוכב הירדן, נתפנתה בסוף מאי למשימות התקפיות.
הכפר זרעין חלש על עמק יזרעאל. תושבי הכפר פונו ובמקומם ישבו חיילים מצבא ההצלה של פאוזי אל קאוקג'י. הם צלפו על העובדים בשדות ועל התנועה בכביש עפולה-בית שאן. ב-20 באפריל 1948 נכשל כוח של הפלמ"ח מחטיבת יפתח בניסיון לכבוש את הכפר.
מהלך המבצע
בלילה הבא הוסיפו כוחות גולני וכבשו את הכפרים נוריס ואלמזאר (אזור גן נר בימינו) בפסגת הגלבוע. החלה בריחה מהכפרים ערבונה וסנדלה והם נכבשו ללא קרב.
בגזרה המערבית של המבצע כבש גדוד 14 בליל 30/29 במאי 1948, לאחר קרב קשה, את תל מגידו, הכפר אללג'ון (כיום קיבוץ מגידו) ומשטרת לג'ון (כיום כלא מגידו) והקנו שליטה על הפתח המערבי של ואדי עארה.
שלב הפתיחה של מבצע 'יצחק'
ב-1 ביוני המשיכו כוחות 'גולני', זו הפעם גדוד 13, וכבשו את עראנה, ג'למה ומוקיבלה. כיבוש שלושה כפרים אחרונים אלה נכלל כבר במבצע יצחק.
אחרית דבר
הישגי מבצע ארז איפשרו את השלב הבא של התקפת ג'נין במבצע יצחק. מבצע אחרון זה לא עלה יפה, וג'נין נותרה בידי הערבים. אולם הישגיו הקרקעיים של מבצע ארז השתמרו.
זל מילר
זל בריאן מילר (באנגלית: Zell Bryan Miller; 24 בפברואר 1932 – 23 במרץ 2018) היה פוליטיקאי ומחבר אמריקאי ממדינת ג'ורג'יה שבארצות הברית. מטעם המפלגה הדמוקרטית כיהן מילר כסגן מושל ג'ורג'יה בשנים 1975–1991 ולאחר כמושלה ה-79 ג'ורג'יה בשנים 1991–1999, ולבסוף כנציגה בסנאט של ארצות הברית מ-2000 עד 2005.
מילר היה דמוקרטי שמרני. ב-2004, הוא תמך בנשיא ארצות הברית המכהן ג'ורג' ווקר בוש, שהתמודד בשנית לבית הלבן מטעם המפלגה הרפובליקנית נגד מועמד המפלגה הדמוקרטית ג'ון קרי בבחירות לנשיאות שנערכו באותה השנה. מילר היה נואם מרכזי בשני המוסדות הלאומיים המרכזיים של שתי המפלגות הפוליטיות באמריקה: ב-1992 נאם בכינוס הוועדה הדמוקרטית הלאומית ובכינוס הוועדה הרפובליקנית הלאומית נאם ב-2004.
ב-2004 ויתר מילר על התמודדות חוזרת לסנאט. לאחר שפרש מהסנאט הצטרף למשרד עורכי הדין "מקנה לונג & אלדריג" כמומחה שאינו משפטן בלשכה לעניינים ממשלתיים של המשרד. נוסף על כך, מילר היה תורם לפוקס ניוז.
ראשית חייו ושירות צבאי
מילר נולד ביאנג האריס, עיירה הררית קטנה שבמחוז טאונס, ג'ורג'יה. אביו, סטיבן גריידי מילר (1891–1932), היה מורה שהלך לעולמו לאחר מאבק בדלקת קרום המוח כאשר מילר היה תינוק בן 17 ימים. מילר גודל בידי אמו האלמנה, ביריד בריאן (1893–1980). הייתה לו אחות גדולה, ג'יין, אשר הייתה מבוגרת ממנו בשש שנים. בילדותו חי מילר הן ביאנג האריס והן באטלנטה. מילר למד לימודי תעודה במכללת יאנג האריס שבעיר הולדתו ומאוחר יותר למד באוניברסיטת אמורי.
פחות מחודש לאחר שביתת הנשק במלחמת קוריאה, נתקף מילר בהרעלת אלכוהול לאחר צריכה ממושכת של משקאות חריפים בהרים הצפוניים של ג'ורג'יה; מאוחר יותר יאמר כי אירוע זה היה הנקודה השפלה ביותר בחייו. באותה התקופה התגייס מילר אל הכוחות המזוינים של ארצות הברית. בתום שלוש שנות שירותו בחיל הנחתים של ארצות הברית, מילר הגיע לדרגת סרג'נט. לאחר שהשתחרר נרשם מילר ללימודים גבוהים באוניברסיטת ג'ורג'יה וקיבל תואר בוגר ומוסמך אוניברסיטה בהיסטוריה מהאוניברסיטה. הוא לימד היסטוריה במכללת יאנג האריס לאחר סיום לימודיו הגבוהים.
קריירה פוליטית
ההתמחות הפוליטית הראשונה של מילר ברשות המבצעת של ג'ורג'יה הייתה כהונתו כראש המטה של המושל מדוקס. הוא נבחר לסגן מושל ג'ורג'יה ב-1974, וכיהן בתפקיד זה במשך ארבע תקופות כהונה: מ-1975 עד 1991, תחת המושלים ג'ורג' באסבי וג'ו פרנק האריס. כהונותיו אלה העניקו לו את תואר סגן המושל שכיהן במשרדו את הזמן הרב ביותר בהיסטוריה של ג'ורג'יה. בשנת 1980, מילר לא הצליח לערער את מעמדו של הסנאטור הרמן טלמדג' במפלגה הדמוקרטית העיקרית עבור תפיסת מועמדותו לסנאט של ארצות הברית.
מושל ג'ורג'יה (1991–1999)
מילר נבחר למושל מדינת ג'ורג'יה ב-1990, בהביסו את המועמד הרפובליקני ג'וני אייזקסון (שמאוחר יותר יירש את מקומו בסנאט) לאחר שהביס בבחירות המקדימות שנערכו במפלגה הדמוקרטית את ראש עיריית אטלנטה אנדרו יאנג ואת המושל לעתיד רוי בארנס, ב-13 בדצמבר. במהלך מסע הבחירות שלו, האמין מילר בהגבלת תקופות כהונה עבור נבחרי ציבור והתחייב לכהן רק תקופת כהונה אחת כמושל. מאוחר יותר הוא התמודד מחדש למשרד המושל ונבחר ב-1994. את מסע הבחירות שלו ניהל ג'יימס קארוויל, שניהל את מסע הבחירות המוצלח של ביל קלינטון לנשיאות ארצות הברית בבחירות לנשיאות ארצות הברית 1992.
ב-1991 תמך מילר במועמדותו של מושל ארקנסו קלינטון לנשיאות ארצות הברית. מילר היה הנואם המרכזי בכינוס הוועדה הדמוקרטית הלאומית שהתכנסה במדיסון סקוור גארדן שבניו יורק. בשני קווים שנזכרו, אמר מילר כי הנשיא ג'ורג 'ה' בוש "פשוט לא מבין את זה", והתייחס לדבריו של סגן הנשיא דן קווייל:
כמושל, מילר קידם באורח עיקש את החינוך הציבורי. הוא סייע להקים את מלגת HOPE, מלגה אשר מימנה את שכר הלימוד של סטודנטים מג'ורג'יה להם ציון בן 3.0 נקודות בתיכון שנשמר על ידם בעת לימודם בקולג'. נוסף על כך, המלגה הוענקה למשפחות שהרוויחו פחות מ-66 אלף דולר אמריקני בשנה. מלגות HOPE מומנו על ידי ההכנסות שנאספו ממשחקי הלוטו וההימורים בג'ורג'יה. בדצמבר 1995 הכריז משרדו על הוספת בת מיליארד דולר לתקציב החינוך במדינה. מלגת HOPE זכתה לשבחים מהמנהיגים הדמוקרטים הלאומיים. תוכנית מלגות HOPE מספקת עד היום לסטודנטים בג'ורג'יה הזדמנות ללמוד במכללה ציבורית או באוניברסיטה.
ב-13 בינואר 1998 הכריז מילר, שהאמין באפקט מוצרט, כי הוא יוסיף לתקציבה המיועד של המדינה $105,000 לשנה על מנת לספק לכל ילד שייוולד בג'ורג'יה קלטת או תקליטור של מוזיקה קלאסית. מילר הצהיר "איש אינו חולק על כך שהאזנה למוזיקה בגיל צעיר מאוד משפיעה על חשיבה מרחבית-טמפורלית שהיא בבסיס המתמטיקה, ההנדסה ואפילו השחמט". מילר השמיע לנציגי בית המחוקקים קטע מתוך "אודה לשמחה" שבסימפוניה התשיעית של בטהובן ושאל "נו, אתם לא חשים חכמים יותר?" מילר בקש מיואל לוי, המנצח של התזמורת הסימפונית של אטלנטה, להכין אוסף של קטעים מוזיקליים קלאסיים שיכללו בקלטת.
כאשר עזב את משרד המושל בינואר 1999, קיבל מילר משרת הוראה במכללת יאנג האריס, אוניברסיטת אמורי ואוניברסיטת ג'ורג'יה. הוא היה פרופסור אורח בכל שלושת מוסדות הלימודים הללו כאשר נבחר לסנאט של ארצות הברית.
סנאטור (2000–2005)
יורשו של מילר כמושל, רוי בארנס, מינה את מילר לאייש את המושב הריק בסנאט שהותיר אחריו הסנאטור הרפובליקני פול קובררל, שנפטר ביולי 2000. בעוד שמבחינה היסטורית שלטה המפלגה הדמוקרטית בפוליטיקה של ג'ורג'יה והחלה לדעוך במהלך השנים, מילר נותר פופולרי במרוצת השנים. הוא ניצח את מאק מטינגלי בבחירות המיוחדות בנובמבר 2000.
מילר תמך לעיתים קרובות ברפובליקנים והעביר לא פעם ביקורת על הדמוקרטים בתקופת כהונתו בסנאט. הוא תמך רבות באידאולוגיה של ג'ורג' ווקר בוש, כולל תוכניותיו לקצץ במסים וקידוח נפט בשמורת הטבע הארקטית הלאומית (Arctic National Wildlife Refuge). הוא תמך באיסור על הפלות מלאכותיות כסנאטור, על אף שכמושל תמך בהפלות מלאכותיות. עם זאת, מילר נשאר חבר במפלגה הדמוקרטית, ואמר כי "אני אהיה דמוקרט עד יום מותי". מילר ניהל את מסע הבחירות של מקס קלילנד הדמוקרטי לסנאט ב-2002 נגד חבר הקונגרס סאקסבי צ'אמבליס, למרות הבדלים אידאולוגיים בין השניים.
פרנק באסן
קורות חיים
באסן נולד בשנת 1903 בסנט ג'ורג', במחוז שארלוט במדינת ניו ברונסוויק, בקנדה, כאחד משבעת ילדיהם של ט. דייוויס (דוד) באסן (יליד רוז'אני, בלארוס, אז באימפריה הרוסית) ושל קרי לבית סנדלר. באסן סיים בשנת 1928 תואר שני - MD - ברפואה באוניברסיטת מקגיל. באותה שנה היגר באסן לארצות הברית דרך נקודת הגבול ונסבורו, מיין, וקיבל בהמשך את אזרחות ארצות הברית. בשנת 1932 התיישב בניו יורק. אחרי סטאז' בן שנה בבית החולים מאונט סיני קיבל רישיון והצטרף לסגל בית החולים כמדריך. בימי מלחמת העולם השנייה בשנת 1942 גויס לשרותי הרפואה של הצבא. בשנת 1946 חזר לעבוד בבית חולים ונשאר בהתקשרות איתו עד שנת 1980. באסן היה פעיל בארגון האחווה היהודי "זטא בטא טאו".
זל מילר
סנאטור (2000–2005)
מילר טען בספרו "כבר לא מפלגה לאומית: מצפונו של דמוקרט שמרני" (שנכתב והוצא לאור ב-2003), כי המפלגה הדמוקרטית איבדה את הרוב שלה בקונגרס משום שהיא אינה תואמת את האידאולוגיות ואת החזון שהיה לה בעת נשיאותו של ג'ון פיצג'רלד קנדי. הוא טען שהמפלגה הדמוקרטית, כפי שהיא מתנהלת כעת, היא מפלגה שמאלנית מנותקת שאינה מחוברת לאמריקה של ימינו, וכי המפלגה הרפובליקנית מאמצת את האידיאלים הדמוקרטיים שבהם הוא מאמין זמן כה רב. הספר דורג במשך תשעה שבועות במקום הרביעי ברשימת רבי-המכר של הניו יורק טיימס.
ב-2003 הודיע מילר כי לא יתמודד מחדש לסנאט כאשר כהונתו תגיע לקצה. הוא גם הודיע כי הוא יתמוך בנשיא בוש בבחירות לנשיאות ארצות הברית 2004 ולא באף אחד מתשעת המועמדים המתמודדים על המועמדות הדמוקרטית לנשיאות. את מקומו ירש ג'וני אייזקסון הרפובליקני.
תמיכתו בג'ורג' ווקר בוש בבחירות 2004
בנאומו המרכזי שנשא בכינוס הוועדה הרפובליקנית הלאומית ב-1 בספטמבר 2004, ביקר מילר את "מדינת" המפלגה הדמוקרטית. הוא אמר, "מעולם לא היה צמד פסול כל כך, מאשר שני הסנאטורים של מסצ'וסטס - הלא הם טד קנדי וג'ון קרי". בנוסף, מתח מילר ביקורת על דפוס הצבעותיו בסנאט של ג'ון קרי, וטען כי הצבעותיו של קרי נגד הצעות חוק למערכות הגנה ולנשק הצביעו על תמיכה בהחלשת הכוחות המזוינים של ארצות הברית. הייתה זו לראשונה בהיסטוריה של ארצות הברית בה עלה סנאטור ממפלגה אחת על במת ועידת המפלגה היריבה והודיע על תמיכתו במועמדיה לנשיאות.
הנאום התקבל בצורה חיובית על ידי משתתפי כינוס הוועדה, ובמיוחד אצל נציגי ג'ורג'יה. הפרשן השמרני מייקל ברון השווה את הנאום לדעותיו ולאידאולוגיה של אנדרו ג'קסון. תגובותיו הלוחמניות של מילר לראיונות עיתונאיים שהתקיימו לאחר נשיאת הדברים בכינוס הרפובליקני קיבלו תשומת לב רבה כמעט כמו הנאום עצמו. ראשית, בראיון שהעניק לרשת החדשות CNN, התעמת מילר עם העיתונאים ג'ודי וודרוף, וולף בליצר וג'ף גרינפילד כאשר אלה תשאלו אותו על נאומו וגרסו כי פירש באורח שגוי את ההקשר והתוכן המלא של דפוס הצבעותיו של קרי, וציינו את העובדה כי דיק צ'ייני, בעת כהונתו כמזכיר ההגנה של ארצות הברית התנגד לכמה מאותן תוכניות אליהן התנגד הסנאטור קרי.
בערוב ימיו
באוגוסט 2005 מינה הנשיא בוש את מילר לחבר בוועדה האמריקנית למצבות קרב. באותה השנה נבחר בנוסף למועצת המנהלים של איגוד הרובאים הלאומי.
מילר הצהיר בראשית 2008 כי הוא לא יתמוך במועמדותם של הסנאטורים הדמוקרטים הילרי קלינטון וברק אובמה בבחירות לנשיאות; הוא תמך במקום זאת בסנאטור ג'ון מקיין. אחרי שאובמה נבחר לנשיא והמפלגה הדמוקרטית הרחיבה את הרוב שלה בסנאט ובבית הנבחרים, תמך בסנאטור הרפובליקני מג'ורג'יה סאקסבי צ'מבלייס בהתמודדותו מול חבר בית הנבחרים של ג'ורג'יה ג'ים מרטין האשים את אובמה ב"הפצת העושר וההון". ב-2012 שימש מילר כיושב הראש הלאומי של מטה הבחירות של ניוט גינגריץ', שהתמודד למועמדות הרפובליקנית לנשיאות. באותה שנה, תמך בהתמודדותו של דאג קולינס לבית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מחוז הקונגרס התשיעי של ג'ורג'יה.
בשלהי שנות האלפיים חלה נסיגה בבריאותו של מילר, כאשר נתגלתה בגופו מחלת הפרקינסון ושאר בעיות בריאותיות שונות, שהסתיימו בסיבוכים שונים. ב-2016, נכדו, בריאן מילר, פתח את קרן מכון מילר כדרך לשמר ולקדם את מורשת סבו. באוקטובר 2017 עזב מילר באורח רשמי את החיים הציבוריים והחל לעבור טיפולים במחלת הפרקינסון, ממנה הלך לעולמו במרץ 2018.
פרנק באסן
קורות חיים
פרנק באסן נפטר בשנת 2003 בגיל 99. הוא השאיר בן, מייקל, ובת, דניז, וכן שלושה נכדים. לפני מותו התגורר בבולדווין, מדינת ניו יורק.
ברי סחרוף
ברי סחרוף (נולד ב-7 ביולי 1957), הוא זמר-יוצר, גיטריסט, פזמונאי, מלחין ומפיק מוזיקלי ישראלי, שותפו של רמי פורטיס לצמד "פורטיסחרוף" וממקימיה של להקת "מינימל קומפקט". ידוע בנטייתו לשלב ביצירותיו נגיעות של מוזיקה אלקטרונית והשפעות מזרחיות, וכן בשיתופי הפעולה התכופים שלו עם מוזיקאים ישראלים. בתחילת שנות התשעים זכה בתקשורת לכינוי "נסיך הרוק הישראלי". נחשב לאחד המוזיקאים הבולטים והמשפיעים בישראל.
ביוגרפיה
סחרוף, הקרוי על שם סבו ברנרד, נולד באיזמיר שבטורקיה, לדריו , אופטומטריסט ולאידה , עקרת-בית, ועלה לישראל יחד עם הוריו בנובמבר 1960 כשהיה בן שלוש. סחרוף גר עם הוריו בשכונת רמת יוסף בבת ים (עליה כתב את השיר "כמה יוסי", שיצא באלבום "סימנים של חולשה"), ומאוחר יותר עברה המשפחה לרמת אביב, שם למד בבית הספר אליאנס. סחרוף החל את הקריירה המוזיקלית שלו עוד בגיל צעיר, כאשר בגיל 16 כבר היה חבר בהרכב שנקרא "חלום קוסמי" לצד אדר אבישר, שהיה מאוחר יותר לעיתונאי. בצבא שירת כקצין תחזוקה.
בהמשך פגש את חברו רמי פורטיס, שאף הוא הופיע עם הרכבים שונים במועדונים.
שנות השמונים
בתחילת שנות ה-80, עם תום שירותו הצבאי, נסע סחרוף להולנד, שם יחד עם סמי בירנבך, מלכה שפיגל, נטי ויסמן ורמי פורטיס, הקימו להקה בשם "S.O.B" (ראשי תיבות של Sons of Beethoven). מאחר וחברי "S.O.B" לא היו מרוצים מההקלטות, ולאחר שוויסמן ביקש להיות המוזיקאי המוביל בלהקה, החלו מתחים בין חבריה, והיא פורקה לאחר כעשר הופעות. לאחר כישלון ההרכב הקימו פורטיס, שפיגל, בירנבך וסחרוף הרכב חדש, "מינימל קומפקט". בהרכב זה בירנבך ופורטיס שרו, שפיגל ניגנה בבס וסחרוף ניגן בגיטרות. הלהקה זכתה להצלחה באירופה, והוציאה שישה אלבומים.
ב-24 ביולי 1984 נעצר סחרוף בנמל התעופה בן-גוריון כשבאמתחתו כמות קטנה של סם מסוג קוקאין. סחרוף נשפט ונידון לשנת מאסר, שמתוכה ריצה 8 חודשים.
בשנת 1988 הגיעה מינימל קומפקט לסוף דרכה, לאחר שחבריה לא קיבלו אישורי עבודה בארצות הברית, שם תכננו לערוך סיבוב הופעות. פורטיס וסחרוף החלו לעבוד מחוץ לישראל על שירים להרכב חדש שנקרא "פוריין אפייר" (Foreign Affair), ובמקביל המשיכו לעבוד על אלבום עברי בשם "סיפורים מהקופסא", שבכתיבתו עסקו עוד במהלך סיבוב ההופעות הקודם של מינימל קומפקט. פורטיס שר וכתב את השירים ב"סיפורים מהקופסא" וסחרוף השתתף בהלחנה, הפיק מוזיקלית, ניגן (בגיטרות, קלידים ובס) ושר את אחד השירים באלבום ("באוויר"). בשנת 1989 הקליטו סחרוף ופורטיס את השיר "שועל במנוסה", שיצא כסינגל וזכה להצלחה.
בהמשך שנת 1989 יצא האלבום של פוריין אפייר "East On Fire". לאחר יציאת האלבום יצאו סחרוף ופורטיס לסיבוב הופעות באירופה. לאור הצלחת האלבום "סיפורים מהקופסא", החליטו סחרוף ופורטיס להישאר ולהמשיך בקריירה המוזיקלית בישראל.
שנות התשעים
באותה שנה הקליטו סחרוף ופורטיס שיר במשותף עם יהונתן גפן בשם "ולס עם מתילדה", שהלחינו למילים של גפן. השיר לא נכלל באלבום אולפן שלהם. עוד באותה שנה הפיק סחרוף לנקמת הטרקטור את אלבומם הראשון.
בשנת 1991 הוציא סחרוף את אלבום הבכורה שלו, "הכל או כלום". מילות השירים באלבום זה נכתבו על ידי אמנים שונים, ביניהם רמי פורטיס, דן תורן, יונה וולך, ערן צור ושאול טשרניחובסקי. האלבום כלל להיטים רבים, ובהם "אמונה עיוורת", "לחץ", "חלליות", "אינני אוהב אותה", "השומר של הגן" וגרסתו של סחרוף לשיר "האיש שבקיר", שאותו שר במקור שמשון בר-נוי. את רוב שירי האלבום הלחין סחרוף, ועל העיבודים היו אחראים סחרוף, אורי ברק ודני מקוב.
בין 1991 ל-1992 היה סחרוף חבר בהרכב שכלל את גיל סמטנה, יובל שפריר ורמי פורטיס. ההרכב הופיע בישראל במסע הופעות ארוך ומצליח, שסיומו בשנת 1992 סיכם את פעילותו עם פורטיס עד אותה שנה, והוליד את אלבום ההופעה "כשהגיטרה מנסרת את הלילה" שהוקלט באפריל בצוותא. במהלך אותה שנה הפיק סחרוף מספר אלבומים של מבצעים אחרים, כמו יגאל בשן.
בשנת 1993 הוציא סחרוף אלבום סולו שני, "סימנים של חולשה", ובו הוא ביצע לראשונה שירים שמרבית המילים שלהם נכתבו על ידו (וחלקם בשיתוף עם דן תורן), ללא עזרה משותפו הוותיק רמי פורטיס. מוזיקלית, האלבום הוא יצירה משותפת של סחרוף ורע מוכיח, שהכניס לאלבום אלמנטים רבים של מוזיקה אלקטרונית וסימפולים שהקדימו את זמנם במוזיקה הישראלית. מכירות האלבום היו חלשות בשנים הראשונות ליציאתו, אף שהניב מספר להיטים, כ"כמה יוסי", "הזיות", "חבל שאת לא" ו"רעש לבן". עם השנים החל להיחשב לאחד מאלבומי הרוק הישראלי הטובים בכל הזמנים, בזכות המקוריות, החדשנות ואיכות ההפקה יוצאת-הדופן.
בשנת 1995 הוציא סחרוף את אלבומו השלישי - "חם על הירח". האלבום נבדל מ"סימנים של חולשה" בצליל יותר רוקיסטי וחי. בין שיריו המצליחים היו "חם על הירח", "77", "בואי הביתה", "מפנה מקום" ו"יומולדת". לאחר צאת "חם על הירח" יצא סחרוף, יחד עם ההרכב שאיתו הקליט את האלבום, אורן לוטנברג, חיים לרוז ועודד פרח, למסע הופעות ארוך ומצליח, שמשך יותר ויותר קהל ככל שעבר הזמן, והפך את סחרוף לאחד מכוכבי הרוק המוכרים ביותר בישראל.
תחמוצת המגנזיום
תחמוצת המגנזיום (מגנזיום אוקסיד), המכונה גם פֵּרִיקְלָס היא תרכובת כימית אי-אורגנית בעלת הנוסחה הכימית MgO, שאינה בעלת יכולת הולכה חשמלית.
ברי סחרוף
שנות התשעים
בשנת 1996 הפיק את אלבומו השלישי של הזמר דן תורן, יורד נמוך. כמו כן, כתב סחרוף פסקולים לסרטים הישראלים "קלרה הקדושה" ו"לנגד עיניים מערביות", ואף זכה בפרס אופיר על הפסקול הטוב ביותר, על עבודתו בסרט "קלרה הקדושה".
תחמוצת המגנזיום
שימושים
תחמוצת המגנזיום משמשת כחומר גלם לייצור לְבֵנִים חסינות אש, הנחוצות במיוחד בתחומי תעשיית הפלדה לשם בניית כורים עמידים.
ברי סחרוף
שנות התשעים
בשנת 1997 הקליט סחרוף בדואט עם אביב גפן את השיר "סוף העולם", שנכלל באלבום האוסף של גפן "ירח מלא - האוסף". לאלבומו של אריק איינשטיין "לאן פרחו הפרפרים" שיצא באותה שנה הלחין את השיר "קשה לכתוב דמעות" למילים של אילן גולדהירש. עוד באותה שנה הפיק סחרוף את אלבומה היחיד של להקת הפוסט פּאנק סדרני הדשא, "רקוב".
תחמוצת המגנזיום
הפקת תחמוצת המגנזיום בישראל
תחמוצת המגנזיום מיוצרת במפעל פריקלאס ים המלח שבמישור רותם.
ברי סחרוף
שנות התשעים
בשנת 1998 הקליט סחרוף את גרסתו לשיר "עוד חוזר הניגון" של נתן אלתרמן ונפתלי אלטר (ובוצע לראשונה בשנת 1975 על ידי נירה גל), במסגרת הפרויקט המוזיקלי "עבודה עברית". גרסתו לשיר הפכה לאחת המצליחות ביותר מהאלבום. עבור אלבום זה עיבד גם את גרסתה של זהבה בן לשיר "זמר שלוש התשובות". באותה שנה הפיק סחרוף במשותף עם יזהר אשדות את אלבום הבכורה של מיכה שטרית, "מסמרים ונוצות". סחרוף השתתף בכתיבת הלחן של ארבעה משירי האלבום, ביניהם שיר הנושא.
בסוף שנת 1998 יצא אלבומו של סחרוף "נגיעות", שבמהרה הגיע למעמד של אלבום זהב, בזכות מכירה של למעלה מ-20,000 עותקים בשבועות ספורים, וגרר אחריו מסע הופעות מצליח, שהתחיל בינואר 1999 והסתיים באוקטובר 2000, עם כ-80 הופעות. האלבום הניב להיטים כמו "ככה זה (לאהוב אותך)" (שהפך לשיר הנושא של הסדרה "שבתות וחגים"), "לב שלם", "עיר של קיץ" ו"עבדים", וכן כלל את גרסתו ל"עוד חוזר הניגון".
עוד באותה שנה, עסק סחרוף בייעוץ אמנותי לאביב גפן באלבומו "חלולים".
בספטמבר 1999, בעקבות הוצאת אוסף משולש של שירי רמי פורטיס, הופיעו סחרוף ופורטיס ביחד לראשונה מאז נפרדו. האוסף החזיר את פורטיס וסחרוף בחזרה לאולפן להקלטת שלושה שירים חדשים עבור האוסף: "עצבות", "סיפורים מהתחת" ו"אספמיה".
העשור הראשון של המאה ה-21
בשנת 2001 השתתף סחרוף בעיבודי השירים באלבומו של רמי פורטיס "חצי אוטומטי", וכן הקליט בדואט עם פורטיס את השיר "הדלת" שנכלל באלבום. באותה שנה הקליט את השיר "לעולם לא תוכל לחזור" עבור אלבומו של דני סנדרסון "תולדות המים", שכלל ביצועים של זמרים שונים לשירים חדשים שכתב סנדרסון.
בסוף שנת 2001, יצא אלבומו של סחרוף "האחר". האלבום, שהיה פחות קליט מקודמו, כלל את השיר "ריבונו של עולם" שכתב בארי חזק, חייל שנפל במלחמת יום כיפור, וכן חידוש לשירו של אהוד בנאי "עיר מקלט". את השם לאלבום הביא סחרוף מעולם הפילוסופיה, שבו החל להתעמק, ובעיקר בתפיסת "האחר" של הפילוסוף הצרפתי עמנואל לווינס, שציטוט מדבריו מופיע בחוברת האלבום. בנוסף התפרסם השיר "מונסון", שהיה השיר היחידי מהאלבום שיצא לרדיו כסינגל. באותה שנה כתב סחרוף פסקולים לסרטים "תומר והשרוטים" ו"מייד אין איזראל".
בשנת 2002, הלחין סחרוף את פסקול הסרט "חוכמת הבייגלה", והקליט עבורו עם מיכה שטרית את השיר "סוף הקיץ". באותה שנה הקליט את השיר "האם מישהו אוהב רשע", במסגרת פרויקט שבו הלחינו אמנים שירים שכתבה רב"ט לירון הרפז. בסוף 2002 יצא המיני-אלבום "יומולדת" המשותף עם ארז אייזן ועמית דובדבני מאינפקטד מאשרום. בעיקר זכתה להצלחה מתוכו הגרסה המחודשת לשירו של סחרוף "יומולדת".
בשנת 2003, יצא האלבום "ברי סחרוף בהופעה 1993-2002". האלבום כלל גרסאות מהופעות חיות של שיריו של סחרוף, ובנוסף נכללו בו גם ביצועים לשירים של אמנים אחרים, כגון "באים אותך לקחת" של יוסי אלפנט. עם אלבום זה יצא גם דיסק בונוס עם שירים בגרסאות אקוסטיות, וכן מספר גרסאות כיסוי נוספות. באפריל, לאחר צאת האלבום, יצא סחרוף לסיבוב הופעות בשם "ברי סחרוף בהופעה", שנמשך כשבעה חודשים.
לאלבומו של אריק איינשטיין "שתי גיטרות, בס, תופים" שיצא בשנת 2004 הלחין סחרוף מספר שירים, ובהם שיר הנושא ו"תודה אנשים טובים". באותה שנה הקליט סחרוף עם ההרכב "בום פם" את השיר "בום פם". השיר נכלל באלבומה הראשון של הלהקה, שיצא ב-2006.
בשנת 2005 יצא האלבום "11א'". האלבום הוא תוצאה של כשנתיים של עבודה משותפת של רע מוכיח, שעבר לגור בארצות הברית לאחר הוצאת "סימנים של חולשה", וסחרוף, בזמן ביקורים של מוכיח בישראל. האלבום נמכר בשבוע הראשון להוצאתו רק באינטרנט במחיר מוזל בפורמט MP3 למורת רוחו של מוכיח, שמקפיד על איכות צליל גבוהה בהקלטותיו, ולאחר מכן יצא לחנויות. לרגל הוצאת האלבום הגיע מוכיח לישראל, והשתתף בסיבוב הופעות קצר עם סחרוף, אורן לוטנברג, תם מוכיח (אחיו של רע) ויונתן אופנהיים. בניגוד ל"סימנים של חולשה", ב-"11א'" מוכיח השתתף גם בכתיבת הטקסטים ובשירה, ונחשב שותף מלא באלבום.
בחודש מאי באותה שנה יצא סינגל חדש של פורטיסחרוף בשם "חדשות מהירח". בהמשך הוכרז על איחוד של שניהם, ובקיץ של אותה שנה כבר היו הופעות משותפות של סחרוף ופורטיס. בינואר 2006 יצא הסינגל השני של פורטיסחרוף, "תחת אש", כשיר הנושא של סדרת הטלוויזיה "פרשת השבוע". אלבום הקאמבק של פורטיסחרוף, "על המשמרת", יצא באותה שנה. בין שיריו המוכרים היו גם "בסוף של יום "ו"להתעורר". גולת הכותרת של סיבוב ההופעות של אלבום זה היה איחוד גדול, על במה אחת, עם להקת משינה בסתיו 2006 באמפי-פארק רעננה. עוד ב-2006 התארח סחרוף באלבומו של גלעד ויטל, שבו שר בדואט עם ויטל את השיר "השיבולת לשועל".
בשנת 2007 הוענקו לסחרוף ופורטיס פרסי אקו"ם לשנת תשס"ו על הישג מוזיקלי שנתי ועל הלחנה בעבור אלבומם "על המשמרת".
בשנת 2008 הקליט סחרוף יחד עם יהודה פוליקר גרסת כיסוי לשירו של פוליקר "רדיו רמאללה", עבור האלבום "עבודה עברית 2".
בתחילת שנת 2009, בעת מבצע עופרת יצוקה, הקליט סחרוף עם ההרכב "שלושים" (שגיא צורף ואלעד כהן-בונן) את השיר "אחים לנשק". ב-4 באפריל 2009 פתח סחרוף את חגיגות שנת המאה לתל אביב-יפו, לאחר התזמורת הפילהרמונית הישראלית בכיכר רבין, בשירו "יומולדת".
העשור השני של המאה ה-21
בינואר 2011 יצא השיר "העין", שיר ראשון מתוך אלבומו של סחרוף "אתה נמצא כאן". את המילים לשיר כתב סחרוף יחד עם דן תורן, והלחן משותף לו ולבן הנדלר. השיר זכה להצלחה, הגיע לראש מצעדי הפזמונים השונים, והיה למושמע ביותר בתחנות הרדיו בישראל בשנת תשע"א על פי נתוני אקו"ם. במרץ יצא שיר נוסף מתוך האלבום, "זמן של מספרים", שאת המילים לו כתב סחרוף במשותף עם עמיר לב. גם שיר זה הגיע לראש מצעדי הפזמונים. באפריל 2011 יצא האלבום המלא. תורן ולב השתתפו בכתיבת מספר שירים נוספים, והנדלר השתתף בלחנים לחלק מהשירים, וכן בהפקה המוזיקלית ובעיבודים של רובם. בין הכותבים הנוספים באלבום היו חביבה פדיה, נעם רותם והמשורר רוני סומק. השיר המסיים את האלבום הוא לחנו של רבי שניאור זלמן מלאדי לפיוט "צמאה לך נפשי" מפרק סג בספר תהילים. בשיר זה מתארחת מקהלת הילדים של קהילת חב"ד רחובות. סינגל נוסף מהאלבום שזכה להצלחה היה "כלום זה לא סתם", שגם אותו כתב סחרוף עם עמיר לב. הסינגל הרביעי שיצא מהאלבום הוא "נחמה", שגם הוא זכה להצלחה.
ב-28 בדצמבר 2011, במלאת 5 שנים לפטירתו של המתופף ז'אן ז'ק גולדברג הוציא סחרוף קטע אינסטרומנטלי בשם "גבעת הזהב", הקרוי על שמו של גולדברג, שאף לקח חלק בהלחנתו יחד עם בן הנדלר, שלומי לביא, גידי רז וסחרוף. אחרי חזרתו של גולדברג לישראל בשנת 2004, חזר לנגן עם סחרוף בהופעות, והשתתף בהקלטות ובסיבוב ההופעות שליווה את האלבום "על המשמרת" המשותף לרמי פורטיס וסחרוף. הקטע האינסטרומנטלי נולד בחזרות עם סחרוף, והוקלט בשנת 2011 במהלך העבודה על האלבום "אתה נמצא כאן". לבסוף, לא נכלל באלבום ויצא כסינגל בודד.
בשנת 2012 השתתף בפרויקט "לילה של כוכבים" מסדרת "עבודה עברית". בפרויקט, שהוקדש לשירי הילדים של שלום חנוך, ביצע ברי יחד עם מארש דונדורמה את השיר "רוח רוח". עוד באותה שנה הקליט את השיר "ראיתי עיניים חלונות" שכתב יוסי בנאי, במסגרת האלבום "שירים אחרונים", שבו ביצעו אמנים שונים שירים שכתב בנאי אך לא הספיק להקליט טרם מותו. כמו כן הפיק באותה שנה את אלבומה של יהודית רביץ "סופות של חול", והתארח באלבום "השלישי" של ההרכב מטרופולין, שבו שר את השיר "בתחנה הבאה". בשנת 2013 חגג 20 שנים ליציאתו לאור של האלבום "סימנים של חולשה" ופתח בסיבוב הופעות של שירי האלבום עם נגני האלבום המקוריים.
בינואר 2015 הוציא סחרוף את השיר "אדם" שהלחין למילותיו של הרב מנחם פרומן שהלך לעולמו כשנתיים קודם לכן. זהו השיר הראשון שיצא מתוך אלבום שכולו לחנים לשיריו של פרומן, שבו לקחו חלק גם מיכה שטרית, קובי אוז, אהוד בנאי ואחרים.
ב-2 בפברואר 2015, הודיעו רמי פורטיס וסחרוף על הופעת איחוד חד פעמית של פורטיסחרוף לרגל הוצאה מחודשת של התקליט סיפורים מהקופסא במהדורה חדשה של 1,000 עותקים. ההופעה תוכננה להיערך ב-14 במאי 2015 באמפיפארק רעננה, ובעקבות הביקוש נוספה הופעה ברעננה ואחת נוספת בראשון לציון.
בנובמבר באותה שנה, הודפס לראשונה האלבום נגיעות על גבי תקליטי ויניל. לכבוד ההוצאה המחודשת של התקליט, קיים סחרוף 4 הופעות חגיגיות בתל אביב, בהן אירח שניים מהנגנים באלבום: ג'וני שועלי ורונן שפירא. בהודעות לעיתונות שהופצו עם ההכרזה על סיבוב ההופעות המיוחד, הופיע לראשונה גם שם האלבום הבא של סחרוף "ליקוטים" שעתיד לצאת במהלך שנת 2016.
ב-16 בפברואר 2016, הוציא סחרוף את השיר "כשייתמו המילים", סינגל ראשון מהאלבום ליקוטים. את מילות השיר כתב סמי שלום שטרית. ב-29 במרץ 2016 יצא השיר השני מתוך האלבום "שיר בנאלי", לחן חדש למילותיו של אברהם חלפי. השיר הופיע בעבר בלחן של שם טוב לוי ובביצוע של אריק איינשטיין באלבומם המשותף "תוצרת הארץ". ב-15 במאי 2016, יצא האלבום המלא, ובו 8 קטעים: 5 שירים ו-3 קטעים אינסטרומנטליים. מלבד שיריהם של שטרית וחלפי, מופיעים באלבום השיר "ירח" שכתב נתן אלתרמן (והוקלט בעבר על ידי אריק לביא ללחן של גיא מרוז), הפיוט "אלי למה עזבתני" שחיבר ר' דוד בוזגלו ו"רחובות סגולים" שכתב אודי שרבני. את האלבום פותח הקטע האינסטרומנטלי "נשקיני", עיבוד חדש לקטע שהופיע באלבום של ההרכב פוריין אפייר המשותף לסחרוף ורמי פורטיס. אל סחרוף מצטרפים בעיבודים ובנגינה באלבום חברי ההרכב שהשתתפו בהקלטות "אתה נמצא כאן": בן הנדלר, גידי רז, אורן לוטנברג, איתמר דוארי, שי צברי ואחרים. האלבום הוקלט באולפני העוגן שבקיבוץ העוגן, ובמהלך ההקלטות אף נגנבו חלק מהן בפריצה שאירעה במקום.
ב-2017 הוציא סחרוף אלבום שירי לאדינו מתורגמים ביחד עם אהוד בנאי, הנקרא: "היא הופיעה כמו הרוח".
ב-7 במאי 2018 הוציא סחרוף ביחד עם בלקן ביט בוקס את הסינגל "לובסטר", שאת מילותיו כתב גלעד כהנא. ב-5 באוגוסט 2018 הוציא יחד עם עידן רייכל את השיר "למה זה מגיע לנו". ב-2020 הקליט ביחד עם יונתן רזאל את השיר "זוהר הרקיע", המשתייך לסוגה מוזיקה יהודית מקורית. מילות השיר נלקחו מתוך התלמוד הבבלי, ובולטים בו האבוב והקלרינט, בביצוע האבובנית ליאור חלילי והקלרינטן אמיתי מן, בהתאמה.
ב-11 בדצמבר 2020 יצא "בדל של אור", אלבום משותף לסחרוף ולדודו טסה שהקלטתו הסתיימה במהלך תקופת הסגר שהוטל בעקבות מגפת הקורונה. באלבום נכללו 8 שירים ורצועה אינסטרומנטלית אחת.
בקיץ 2021 הצמד פורטיסחרוף ביצע סבב הופעות ברחבי ישראל.
חיים אישיים
סחרוף גרוש ואב לארבעה. בנו איתי הוא סולן להקת לואיזה. מאז 1998 הוא בזוגיות עם עירית הנוקד, ולהם שני בנים, שנולדו בשנים 2012 ו-2018.
דיסקוגרפיה
{| align=center width=95%
הערות שוליים
קיצורים ביבליוגרפיים:
ברון = Jack Barron, "Minimal Compact", in Minimal Compact, "Creation Is Perfect", self-release, UK, 2019, pp. 5–18
2021 באוקראינה
אירועים בשנת 2021 באוקראינה.
אירועים
מתמשך – מגפת הקורונה באוקראינה
מתמשך - המלחמה בדונבאס (החל מ-2014)
מתמשך - סיפוח חצי האי קרים (החל מ-2014)
טומי טיילור
תומאס "טומי" טיילור (באנגלית: Tommy Taylor; 29 בינואר 1932 - 6 בפברואר 1958) היה כדורגלן אנגלי ששיחק בעמדת החלוץ, והיה אחד משמונה שחקני מנצ'סטר יונייטד שנהרגו באסון האווירי במינכן.
קריירת משחק
טיילור נולד בסמיתיס, הסמוכה לעיר בארנסלי. כנער עבד במכרה פחם, והחל לשחק בקבוצת הכדורגל המקומית של העובדים. כשהיה בן 16 בלבד אותר טיילור על ידי סקאוטים של קבוצת בארנסלי, שהציעו לו להצטרף למועדון. ביולי 1949 חתם טיילור בקבוצה מליגת המשנה, והחל לשחק במדיה בעונת. הופעת הבכורה שלו הייתה ב-7 באוקטובר 1950, בניצחונה הביתי של בארנסלי 3-1 על גרימסבי טאון. בפעם הבאה ששותף, ב-4 בנובמבר מול קווינס פארק ריינג'רס, כבש טיילור שלושער בדרך לניצחון מוחץ 7-0. בסך הכול רשם טיילור 12 הופעות בעונת הבכורה שלו, בהן כבש שבעה שערים, וזאת במקביל לגיוסו לצבא הבריטי שמנע ממנו לשחק לאורך רוב עונת.
במהלך עונת כבש טיילור 19 שערים ב-28 משחקי ליגה במדי בארנסלי. במרץ 1953, כחודשיים לפני תום העונה, נמכר טיילור לאלופת אנגליה המכהנת, מנצ'סטר יונייטד. סכום ההעברה החריג עמד על 29,999 ליש"ט. מאט באזבי, מאמן היונייטד, לא רצה שטיילור יישא בנטל של היותו "שחקן של 30,000 ליש"ט", אז כדי למנוע זאת ממנו שלף באזבי שטר של לירת שטרלינג אחת והעביר אותו לאישה שהגישה תה בזמן המשא ומתן. ההעברה נחשבה בזמנה לאחת הגבוהות בתולדות הכדורגל האנגלי.
תחילת דרכו של טיילור במנצ'סטר הייתה מוצלחת. הוא כבש צמד כבר בהופעת הבכורה שלו, ועד לסיום העונה כבש שבעה שערים ב-11 הופעות בלבד. במשך ארבע עונות רצופות היה טיילור לחלוץ הבכיר והקבוע של הקבוצה, וכבש לפחות עשרים שערים בכל עונה. בטווח הזמן הזה היה מהבולטים בקבוצה שזכתה בשתי אליפויות אנגליה רצופות בעונות ו-. ערכו של טיילור עלה, ובאזבי אף סירב להצעתה של אינטר מילאנו ב-1957 לרכוש את החלוץ תמורת 65,000 ליש"ט, שהיו שוברים את שיא ההעברות באותו הזמן. באותה שנה כבש טיילור שלושער לרשתה של אסטון וילה במשחק מגן הקהילה, בדרך לניצחון 4-0.
עד לתאונה שגבתה את חייו ערך טיילור 191 הופעות במדי מנצ'סטר יונייטד בכל המסגרות, בהן כבש 131 שערים.
נבחרת אנגליה
לטיילור הייתה קריירה קצרה של ארבע שנים בנבחרת אנגליה תחת המאמן וולטר וינטרבוטום. עד למותו בתאונה, היה צריך טיילור בעיני רבים להפוך ליורשו של נאט לופטהאוס הוותיק בהתקפת הנבחרת.
הוא החל את דרכו בנבחרת ב-17 במאי 1953 במשחק ידידות מול, וכבר במשחקו השני בנבחרת כבש את שער הבכורה שלו, במשחק ידידות מול. טיילור נכלל בסגל אנגליה למונדיאל 1954, ואף פתח בשניים מתוך שלושת משחקיה של אנגליה בטורניר.
יכולת כיבוש השערים של טיילור באה לידי ביטוי גם בנבחרת. הוא כבש פעמיים שלושער במסגרת מוקדמות מונדיאל 1958, מול ו, וגם במשחקו הבינלאומי האחרון כבש צמד שערים בניצחון 4-0 על. בסך הכול כבש טיילור 16 פעמים ב-19 הופעות בינלאומיות בלבד.
מותו
ב-1 בפברואר 1958 היה שותף טיילור בניצחונה של מנצ'סטר 5-4 על ארסנל באצטדיון ארסנל בלונדון. לאחר המשחק המריאה הקבוצה לבלגרד לקראת משחק הגומלין ברבע גמר גביע אירופה לאלופות מול הכוכב האדום בלגרד. המשחק הסתיים בשוויון 3-3 שהעניק ליונייטד את הכרטיס לחצי הגמר, בעקבות ניצחון 2-1 במשחק הראשון.
ב-6 בפברואר 1958, יממה לאחר המשחק, יצאה הקבוצה בטיסה ישירה מבלגרד. עם זאת, המטוס נאלץ לנחות במינכן שבגרמניה על מנת לתדלק מחדש. לאחר שני ניסיונות המראה שכשלו עקב בעיות במנוע, החליט צוות הטיסה לנסות להמריא בפעם השלישית ולא לדחות את ההמראה, עקב אילוצי לוח זמנים. בזמן ניסיון ההמראה השלישי פגע המטוס בשלג שנערם על המסלול, איבד מהירות ולא יכול היה להמריא. הוא חצה את המסלול דרך גדר שדה התעופה והתרסק. בין הרוגי ההתרסקות היו שמונה משחקני הקבוצה, ובהם טיילור, שנהרג במקום. הוא היה בן 26 בלבד במותו.
תרבות ישראלית אלטרנטיבית
תרבות ישראלית אלטרנטיבית (כינוי מוכר: תרבות שוליים) היא אוסף זרמים בתרבות הישראלית שאינם פועלים בזרם המרכזי או פועלים בשוליים. המושג אלטרנטיבי הוא מושג חמקמק ולפעמים האלטרנטיבי עשוי לעבור לזרם המרכזי או להפך.
בישראל חיות ביחד מגוון רב של קבוצות בעל זהות תרבותית שונה כאשר חלק מהן מנהלות תרבות משלהן, במנותק מהזרם המרכזי ומהתקשורת: התרבות החרדית, כוללת קומיקס, מוזיקה חסידית, ספרי ילדים לחרדים, סרטים, כולל סרטי אימה ועוד. הציבור הדתי-לאומי מנהל תרבות שזכתה להתעלמות בתקשורת, אך לאחרונה רבים מיוצריה מקבלים לגיטימיות בכלים מרכזיים. המיעוט הרוסי מקיים מערכת ספרותית ענפה של כתבי עת (למשל, זרקאלו) הזוכה להצלחה גם בחו"ל, ולפופולריות בקרב העולים מרוסיה, וכמו כן עולם של יצירה מוזיקלית ותיאטרלית. בגלל מחסום השפה, בין השאר, תרבות זו איננה מוכרת לרוב הישראלים. בתרבות הערבית ישנה פריחה בכל תחומי התרבות שמסיבות שונות אינה מגיעה אל כלי התקשורת. סצנת המטאל הישראלית גם היא מקיימת חיים מרתקים בשוליים ולעיתים משיגה הצלחות בינלאומיות.
בישראל, ייתכן שבגלל קוטנה של המדינה, התנודות מהשוליים למרכז הן מהירות מאוד. להקת מוסקבה, לשם דוגמה, הייתה נחשבת ליקירת השוליים הישראלית וכיום הפכה ללהקה שהיא אולי היציבה והמרכזית ביותר בישראל, אתניקס. גם רמי פורטיס שנחשב כסמל למרד ולאלטרנטיבה פתח את שידורי ערוץ המוזיקה. על תופעות אלה מדברים במסגרת תופעה עולמית של תנועה מהשוליים למרכז, המאפיינת קבוצות אלטרנטיביות כעבור זמן מסוים.
תקשורת אלטרנטיבית
בישראל קיימים מספר גופי תקשורת עצמאיים, המתנגדים לתקשורת ההמונים הרגילה מסיבות שונות. רוב התקשורת האלטרנטיבית בישראל מתבססת באמצעות אתרי אינטרנט, תחנות רדיו פיראטיות, פנזינים, תערוכות רחוב ורשימות תפוצה באימייל.
גופי תקשורת אלטרנטיביים בולטים בישראל:
מוזיקה אלטרנטיבית
(ראו גם: רוק אלטרנטיבי)
שנות השמונים
המושג "מוזיקה אלטרנטיבית" נטבע בעולם בשנות השמונים. הוא תיאר להקות המושפעות מפאנק ומגל חדש, עם תכנים טקסטואליים יוצאי דופן, ומוזיקה לא קליטה בהכרח. סצנת שוליים משמעותית התפתחה בחבורה שסבבה את רמי פורטיס עוד מאמצע שנות השבעים והגיע לשיא בשנות השמונים. היא כללה גם את סמי בירנבך, שולץ האיום (דורון אייל) ועוד. החבורה הביאה אתה ניחוחות של המהפכה המוזיקלית שהתרחשה באירופה. ב-1978 הופיע בתוכנית הטלוויזיה "עלי כותרת" בהנחיית ירון לונדון כמייצג זרם הפאנקיסטים.
בשנות השמונים, תקופת הגל החדש, פרחה בישראל מוזיקת שוליים שכונתה גם מוזיקת מחתרת דרך מגוון להקות כמו הקליק, אור כשדים ומגוון ההרכבים אליהם היה קשור פורטיס. מרכז הסצנה היה במועדון הפינגווין ומועדונים נוספים כמו קולנוע דן. השנים היו שנות מלחמת לבנון הראשונה ומוזיקה זו ביטאה את השבר בין הצעירים ובין ישראל ששוב יוצאת לקרב. "היינו אנטי סחבקים. אנשים שהנושא שלהם זה מה אתה עושה. איכות, תרבות וניכור מהסביבה. אליטיסטיות תרבותית לא מתביישת", הסביר דני דותן, סולן הקליק, לארי ליבסקר כתב גלובס שנים מאוחר יותר.
2021 בנמיביה
אירועים בשנת 2021 בנמיביה.
תרבות ישראלית אלטרנטיבית
שנות השמונים
חנות התקליטים התל אביבית האוזן השלישית היוותה את אחד המרכזים של התרבות הזו, גם דרך הלייבל (חברת התקליטים) העצמאי שלה. האוזן השלישית הוציאה אלבומים לפלסטיק ונוס, לנושאי המגבעת, ללהקת מע"צ (שהייתה קרויה על שם כנופיה שהטילה חיתתה על ישראל הממסדית) ועוד. להקת ישראל, שקיימת מאז 1988, היא המשכה של להקת השוליים מע"צ. ישראל הוציאה אלבומים באופן אלטרנטיבי עם תכנים בוטים ומסרבת לקיים קשר עם הרדיו הישראלי.
2021 בנמיביה
אירועים
מתמשך – מגפת הקורונה בנמיביה.
תרבות ישראלית אלטרנטיבית
שנות השמונים
להקה אלטרנטיבית אחרת היא דורלקס סדלקס של אורי דרומר, שהתייחסה לתכנים שהם טאבו בפופ הישראלי כמו שואה, ו-DXM, שהייתה הבולטת שבין הלהקות שהשתייכו לגל "מחתרת הקסטות" ומחלוצות המוזיקה האלקטרונית בישראל.
בחיפה פעלה בין 1989-1987 להקת הפאנק-נויז שרמוטה מעופפת בהרים, שחבריה השתמשו בכלי נגינה יוצאי דופן כגון מכסה אסלה עם מיתרים, שנקראו בשמות כמו "ספידיקו" ו"פרנויאידיקה". את הכלים בנה מנהיג הלהקה בוריס סויסא (כיום נקרא בוריס סבירסקי). אלבומה היחיד "אוסף להיטים קלאסיים", יצא על גבי קלטת אודיו בלבד ב-1991 ויצא מחדש על גבי דיסק ב-2011, בהפצה מוגבלת מאוד. לאחר מכן היא שינתה את שמה ל"היורקים" והתפרקה. שלושה מחברי הלהקה המשיכו בקריירה מוזיקלית: שולץ הביוני הוציא קלטת ("שולץ הביוני וקלילי העולם"), מט רומי המשיך את דרכו בלהקת "אוסקר היה" שהייתה גלגול מוקדם של פלסטיק ונוס ויפעת גלעדי הצטרפה ללהקת "פינג פונג" ב-1999. הלהקה שומרת על דממה אינטרנטית ובשל כך לא ידועים עליה פרטים רבים.
שנות התשעים
בשנות התשעים ישראל הייתה עמוסה במה שנקרא אז להקות שוליים או להקות רוקסן (על שם המועדון, רוקסן). בהן זקני צפת, פלסטיק ונוס, גוונים כהים, נושאי המגבעת ועוד. הלהקות פעלו וברובן הוציאו תקליטים, שבדרך כלל מכרו עד כאלף עותקים.
רוב הלהקות לא שרדו עד היום. אפשר לומר שעומק האלטרנטיביות של הלהקות הייתה כעומק הדיסטורשן. ככל שהגיטרות היו רועשות יותר, הלהקות היו ראויות יותר לתואר. שדרן הרדיו יואב קוטנר, נחשב למי שסייע ועודד סוג זה של מוזיקה, שפניה היו אל בריטניה וארצות הברית, אולי כחלק מהאווירה הבינלאומית והשאיפה לנורמליות ולמערביות שהובילה להסכמי אוסלו. עוד סייעה לכך תוכניות הטלוויזיה "יציאת חרום" ו"הקופסה" בערוץ 3 שבכבלים בהנחית שרון קנטור, שנתנו במה ללהקות חדשות ולקליפים עצמאיים.
הרוקסן נסגר ב-11 בנובמבר 1994. לקראת המאה החדשה, להקות רוקסן התפרקו כמעט כולן, וסולניהן יצאו לדרך של קריירת סולו, בדרך כלל עם חומרים נעימים יותר לאוזן ורועשים פחות. זו הייתה כנראה אחת הסיבות לכך שמוזיקת הרוק והגיטרות חדלו להיות אמת המידה היחידה לאלטרנטיביות.
סצנה נוספת שפרצה בתחילת שנות התשעים היית סצנת המטאל המקומית, בעיקר בזכות להקות כמו סטלה מאריס, אורפנד לנד וסיילם.
כיום, שוק המוזיקה מבוזר הרבה יותר. קיימים אמני היפ-הופ אלטרנטיביים, ובהם הראפר הערבי תאמר נפאר. קיימים אמני מוזיקת אלקטרו אלטרנטיביים, שרבים מהם נמצאים בירושלים ופועלים דרך הלייבל אק-דאק, וקודם לכן פאקט. ועדיין קיימות להקות רוק אלטרנטיביות רבות. חלקן אלטרנטיביות לא מבחירה, כלומר בשל חוסר הצלחה.
בישראל, קיימת סצנה מפותחת של להקות פאנק. בשנות התשעים התפצלה הסצנה מתעשיית המוזיקה הישראלית וניתקה את קשריה עם הזרם המרכזי: חברות תקליטים, טלוויזיה, רדיו. מוזיקאי הפאנק, שבדרך כלל פונים לקהל של בני עשרה, לא מנסים להגיע לחברות התקליטים הישראליות, לא שולחים תקליטי שדרים לרדיו ולא מופצים בחנויות תקליטים רגילות. הלהקה המצליחה ביותר בפאנק הישראלי היא יוסלס איי.די שמוכרת עשרות אלפי דיסקים בכל העולם. עוד להקה ידועה היא סרטן השד הוותיקים. להקת יוסלס איי.די כמעט והתערתה במרכז כשחבריה נבחרו להנחות את תוכנית הנוער "אקזיט", אך לבסוף, בשל ראיון פרובוקטיבי בעיתון "ידיעות אחרונות", השתתפותם בוטלה.
דרך אחרת
מוזיקה אלטרנטיבית מתקיימת מתוך הגדרה של שלילה: זו מוזיקה שלא חודרת לרדיו המרכזי, שלא נכנסת לכלי המדיה של הזרם המרכזי, שלא מופצת בדרך הרגילה וכו'.
על פי קריטריונים אלה, המוזיקה המזרחית בתקופת הקסטות יכולה הייתה להיחשב מוזיקה אלטרנטיבית. כמו כן, המוזיקה הדתית החדשה כיום, עם זמרים כמו עדי רן יכולה להתאים להגדרה.
קומיקס אלטרנטיבי
סצנת הקומיקס האלטרנטיבית פורחת בשנים האחרונות בארץ, ובעיקר ב תל אביב. בין האמנים המשתייכים לתרבות זו: גלנדון ואיזבלה, טינקרבל, ניר מטרסו, הוברט, כלום בפיתה, מושיק גולסט, אמיתי סנדי, חבורת הכוס (אמיר דורי ונדב יהל), רחלי רוטנר, גיל לביא, גילה קפלן, משתתפי דימונה, יובל כספי, רפאל פוגל פוגל ופאולינה פוגל, אורי פינק, זאב אנגלמאיר, יוני לוויטל, דדי דובי ובועז קדמן. אחד הבולטים בתרבות זו הוא דודו גבע שגם נחשב כמפתח תרבות הקומיקס הישראלית בכלל וגם כשותף לתרבות הקומיקס האלטרנטיבית בפרט (למשל כיוצר החוברת "ספרות זולה").
לרוב מתקבצים אנשי הקומיקס האלטרנטיבי בקבוצות ייחודיות ומוציאים חוברות עצמאיות משותפות. חבורות בולטות:
אופנה אלטרנטיבית
בישראל קיימים מעצבים צעירים רבים, שאינם פועלים בזרם המרכזי של האופנה הישראלית.
קבוצות אלטרנטיביות בישראל
פעילויות אלטרנטיביות נעשות על ידי יחידים או על ידי קבוצות אלטרנטיביות המייצרות סצנה תרבותית.
יהוא ירון
יהוא ירון (נולד ב-4 ביולי 1981) הוא מוזיקאי ישראלי, נגן גיטרה בס וקונטרבס, זמר, מלחין, פזמונאי ומפיק מוזיקלי.
ביוגרפיה
ירון נולד בירושלים. כשהיה בן עשר התגרשו הוריו, אביו עבר לגור בתל אביב והיה מורה בתיכון לאומנויות ברמת השרון, וירון עבר להתגורר עם אמו ברמת השרון. ירון בוגר תיכון אלון במגמת מוזיקה. בתקופת לימודיו בתיכון ניגן על גיטרה בס, ולאחר שהציעו לו לקבל חינם קונטרבס תמורת נגינה בהרכבים, החל לנגן גם בכלי זה. בין השנים 1995–1999 למד נגינה בבס אצל יוראי אורון וצור בן זאב. בין השנים 1996–2000 למד נגינה בקונטרבס אצל אלי מגן. בין השנים 2001–2004 למד נגינה בקונטרבס אצל מיכאל קלינגהופר.
בשירותו הצבאי היה מפקד בכלא צבאי.
קריירה מוזיקלית
ב-2001 הצטרף ללהקת 'River Styx' של שי לווינשטיין ורות דולורס וייס. אחרי פירוק הלהקה, המשיך לעבוד עם וייס בקריירת הסולו שלה. משנת 2003 ירון ניגן כחלק מההרכבים הקבועים של אמנים רבים בהופעות ובאלבומים, ביניהם: אביב גדג', אביתר בנאי, רונה קינן, נרקיס, אפרת גוש, נורית גלרון, להקת 'לא' ועם נינט טייב וגלעד כהנא באלבום The Walking Man. במקביל, השתתף בהרכבים מוזיקליים שונים בהם 'אנסמבל שתוק! האוזן' שביצע מיצירות קרלהיינץ שטוקהאוזן, פאניק אנסמבל, התזמורת הטרופית וקטב מרירי.
משנת 2006 עוסק ירון בהפקה מוזיקלית של אלבומים. בין האמנים שהפיק את אלבומיהם: רות דולורס וייס, נדב ויקינסקי, נפתלי אלטר, סיון מור, יונתן שפירא, רן ראשון, אביגדור גביש, להקת 'כלבי רוח', ישי קיצ׳לס, שחר גוטמן, להקת 'הזאבות' ודניאל וייל. כמפיק מוזיקלי הוא נודע כמפיק שמעורב בכל פרטי האלבום, בעל טביעת אצבע ייחודית.
בשנת 2011 יצא אלבומו הראשון, 'דברים יומיומיים שכאלה'. בשנת 2013 יצא אלבומו השני, 'אמן השכנוע העצמי'. בשנת 2017 יצא אלבומו השלישי, 'אם לא נרקוד לא נבין כלום'. ירון כותב בעברית ונודע כאחד הזמרים-יוצרים הבולטים באינדי הישראלי. הוא כתב והלחין את מרבית השירים באלבומיו.
משנת 2018 ירון מנחה הרכבים ומרצה להפקה מוזיקלית וכתיבת שירים ב'הגראז׳ - מכינה קדם אקדמית לאמנויות', המיועדת למתמודדים עם משברים נפשיים.
קריירת סולו
בשנת 2007 החל ירון להופיע עם שירים מקוריים שלו.
בשנת 2011 הוציא את אלבום הבכורה שלו 'דברים יומיומיים כאלה'. האלבום כלל ברובו שירים מקוריים שלו, שני שירים שהלחין למילים שכתב אביו, וכן לחן לשיר 'שלושה שירים שלא נכתבו חלק א' שכתב נתן זך. השירים באלבום מתאפיינים בממד אוטוביוגרפי מובהק, בהתייחסות רבה לתל אביב וביחס מיוחד לשפה העברית. האלבום יצא בלייבלים 'קמע' ו'גושפנקא' והופץ על ידי 'התו השמיני', וזכה לשבחי המבקרים וקולגות מעולם המוזיקה.
בשנת 2013 הוציא את אלבומו השני, 'אמן השכנוע העצמי'. מבחינה מוזיקלית, השירים באלבום הושפעו מהמוזיקה של טום ווייטס, מבלוז שורשי, רוק, ג'אז וקברט. האלבום מורכב ברובו משירים מקוריים של ירון, וכולל תרגום אחד לשיר של טום ווייטס – 'עפר באדמה' ('Dirt in the Ground') ושני שירים שהולחנו למילותיו של קורציו מלפרטה. הכתיבה באלבום הושפעה מכתיבתו של יורם קניוק ובעיקר מעיסוקו במוות. רוב האלבום הוקלט בתקופה שבה אשתו הייתה בהיריון עם בתם, ויש בו שירים שמתייחסים לפחד ממחלת הטרשת הנפוצה שבה חלה ירון, לצד תקווה שמעורר התא המשפחתי. האלבום הושלם באמצעות 'מימון המונים' ויצא בלייבל 'קמע'. הוא זכה לשבחי המבקרים ונבחר כ'אלבום השנה' של תחנת הרדיו 'הקצה' ושל אתר 'מעריב nrg'. לאחר צאת האלבום כתב יואב קוטנר על ירון שהוא "דמות מאד דומיננטית בסצנת המוזיקה האלטרנטיבית הישראלית. מלך האינדי".
בשנת 2017 יצא אלבומו השלישי, 'אם לא נרקוד לא נבין כלום'. הוא מכיל בעיקר שירים מקוריים שלו, ולחן אחד למילותיה של יונה וולך, בשיר 'אוי!' האלבום יצא בלייבל 'קמע', הודפס במהדורת ויניל מוגבלת וזכה גם הוא לשבחי המבקרים. האלבום מתאפיין בקו מוזיקלי נגיש, קליט ותמציתי יותר ביחס לאלבומיו הקודמים של ירון.
בשנת 2021 הוציא ירון גרסת כיסוי לשיר 'סימני סערה' של חיים אוליאל, שכתב שמעון אדף והלחין קובי אוז. השיר עתיד להיכלל באלבום סולו רביעי שלו.
ב-2022 הוציא את אלבומו הכפול: יהוא ירון נגד השטן: כך בעולם / כך בארץ הזו, בהשתתפות גיא שמי, ניר שלמה, אביב ברק ועדי רנרט. האלבום עוסק בהרבה נושאים חברתיים ואקטואליים.
שיתופי פעולה נוספים
בשנת 2011 השתתף ירון בפרויקט ׳מסע אספלט - ביצועים חדשים לשירי סשה ארגוב׳ של תחנת הרדיו 'קול הקמפוס' עם השיר ׳שיר בין ערביים׳, וכן שר באלבום ׳העבד - שירי ארץ ישראל׳ של שלום גד. בשנה זו גם הקים את ההרכב ׳חלוק חד פעמי׳ עם זאב טנא וסתו בן שחר. ההרכב הוציא אלבום אחד בשנת 2013.
משנת 2012 עוסק ירון בהפקה מוזיקלית של הופעות לאמנים רבים, ביניהם: נרקיס, איל כהן, דניאל וייל, כרמל אקמן ועוד. בשנת 2019 הפיק מוזיקלית את מופע המחווה למאיר בנאי בפסטיבל 'ימי בנימינה'.
בשנת 2013 השתתף בפרויקט 'הלביא - אמנים שרים אריק לביא׳ של תחנת הרדיו 'קול הקמפוס' עם השיר ׳הזר המקנא לחן רעייתו׳, וכן באלבום ׳שירים משומשים׳ של ׳עונג שבת' עם השיר ׳עפר באדמה׳.
בשנת 2015 ייעץ אמנותית לאלבום 'רופאה במערב' של הילה רוח. בשנת 2016 ייעץ טקסטואלית לאלבום '2023' של איה כורם. באלבום זה הוא גם שר עם נצ'י נצ' את הדואט ׳תופעות לוואי׳.
בשנת 2017 הקים את להקת הפּאנק ׳אנטיגונה רקס׳ עם תמר ׳קוקי׳ אריאל וסתו בן שחר.
בשנת 2018 השתתף באלבום ׳מכונת הזמן - שירי ראשית המדינה בביצועים אלטרנטיביים׳ של תחנת הרדיו 'כאן 88' עם השיר ׳את אמרת׳.
ירון שיתף פעולה בהופעות עם אמנים ישראלים רבים, ביניהם: ערן צור, ברי סחרוף, יהודית רביץ, חמי רודנר, יוני רכטר, מאיר בנאי, גידי גוב, אלון אולארצ׳יק, שלמה בר, אסף אבידן, שלומי שבן, אסף אמדורסקי, אתי אנקרי ועוד. הוא ניגן עם מספר אמנים בינלאומיים בהופעותיהם בישראל: להקת Faun Fables (2007), אמנדה פאלמר (2013), ג'יימס 'סופר צ'יקן' ג'ונסון (2014) , ריילי ווקר (2015), רוברט 'בילבו' ווקר (2016) ואנתוני 'Big A' שרוד (2018).
הוקרה
במאי 2014 במסגרת פסטיבל דוקאביב הוקרן סרטה של הבמאית מיה זיידמן 'יהוא ירון: אמן השכנוע העצמי'. בדצמבר 2014 הסרט שודר בטלוויזיה. זהו סרט דוקו-מוזיקה שבו זיידמן ליוותה במשך שנתיים את ירון בין הופעות, הקלטות וטיפולים. הוא צולם בתקופה שבה הוא היה לקראת לידת בתו הבכורה, לקראת אלבום שני, ובעיצומה של התמודדות עם מחלת הטרשת הנפוצה.
חיים אישיים
ירון מתגורר בתל אביב, נשוי ואב לשתי בנות. אשתו, מרב שחם, היא מעצבת גרפית שעיצבה את עטיפות שלושת אלבומיו.
פרס לורנס אוליבייה לשחקן הטוב ביותר בתפקיד משנה
פרס לורנס אוליבייה לשחקן הטוב ביותר בתפקיד משנה הוא פרס שנתי המוענק על ידי אגודת התיאטרון בלונדון, כהוקרה על הישגים בתיאטרון הבריטי המסחרי. הפרס נוסד בשנת 1976 ושמו הוחלף ב-1984 לכבודו של השחקן האנגלי לורד אוליבייה.
הפרס הוענק לראשונה ב-1977, אך בשנים לאחר מכן הוענק פרס יחיד להופעה הטובה ביותר בתפקיד משנה.
נג'ראן
נג'ראן (בערבית: نجران) היא עיר בדרום ערב הסעודית ובירתו של מחוז בעל שם זהה. העיר ממקומת כ-840 ק"מ דרום-מערבית לבירה ריאד ובסמוך לגבול עם תימן.
בעבר נג'ראן נחשבה למרכז חשוב לייצור בדים, וישנן הערכות כי הבדים שכיסו בתחילה את הכעבה נוצרו באזור זה. בעבר התקיימה בעיר גם קהילה יהודית שמיוחסת (לפי יהודי תימן) לצאצאי עשרת השבטים. בשנת 1934, תחת השלטון הסעודי, החלו רדיפות אחר היהודים. רדיפות אלו גרמו לבריחת היהודים לתימן עד שנת 1949. לאחר מכן יהודים אלו עלו למדינת ישראל במסגרת מבצע על כנפי נשרים.
היסטוריה
ההתיישבות באזור נג'ראן החלה ככל הנראה כאלפיים שנים לפני הספירה. בעת התיקה העיר ישבה על דרך הבשמים. האזור נכבש על ידי חמיר בשנת 280. בתחילת המאה ה-6 התקיימה בעיר קהילה נוצרית משגשגת. בתקופה זו שלט בעיר המלך היהודי יוסף ד'ו נואס. לפי ההיסטוריון המוסלמי מן המאה ה-8 אבן אסחאק, אזור נג'ראן הוא האזור הראשון בחצי האי ערב שאליו הגיעה הנצרות. הקהילה הנוצרית גורשה למסופוטמיה עם שלטונו של עומר בן אל-ח'טאב. באותן השנים הייתה נג'ראן מרכז אזורי לייצור נשק ועור.
אוכלוסייה
האוכלוסייה בעיר צומחת במהירות רבה. לפי מפקד האוכלוסין משנת 1992 התגוררו בעיר 90,983 בני אדם, אך מספר זה קפץ ל-247,613 בני אדם במפקד 2004, ל-298,288 בני אדם במפקד 2010 ול-381,431 בני אדם במפקד 2022. אמנם רוב תושבי המדינה הם מוסלמים סונים, בנג'ראן רוב התושבים דווקא משתייכים לזרם האסלאם השיעי ובאופן ספציפי לפלג האסמאעיליה.
כלבת (סרט)
כלבת הוא סרט אימה ישראלי, אותו כתבו, ביימו וערכו אהרון קשלס ונבות פפושדו. הסרט יצא לאקרנים בבתי הקולנוע בישראל ב-1 בדצמבר 2010 וזכה בפרס אופיר בשנת 2011 בקטגוריית האיפור הטוב ביותר. "כלבת" נחשב לסרט האימה הישראלי הראשון באורך במלא בקולנוע הישראלי.
"כלבת" היה הסרט הישראלי החמישי הנצפה ביותר בשנת 2011 כשהביא לקופות 33,000 צופים.
תקציר העלילה
ארבעה חברים הולכים לאיבוד עם ג'יפ בפתח יער. הם דורסים צעיר הטוען שאחותו בסכנה. הבנות נשארות לשמור על הג'יפ ובמקביל הבנים מנסים לעזור לצעיר. בעוד הבנים נקלעים לסיוט שלא נגמר בתוך היער, על הבנות נכפה סיוט בצורת שוטר מושחת.