cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Super Smash Bros. (סדרת משחקים)
סקירה
המשחק מכיל דמויות רבות ממשחקי נינטנדו מפורסמים כגון: מריו, לינק, פיקאצ'ו, קירבי וכו'. במשחק הראשון היו 12 דמויות למשחק, במשחק השני כמות הדמויות שבהן אפשר לשחק עלתה ל-26, ובמשחק השלישי הופיעו 35 דמויות שבהן אפשר לשחק. המשחק מכיל גם דמויות שבהן אי אפשר לשחק כמו: רידלי, פיטי פיראנה וכו'. במשחק השלישי הופיעו שתי דמויות שחיקות שלא שייכות לחברה: סוליד סנייק מחברת קונאמי וסוניק הקיפוד מחברת סגה. במשחק הרביעי שיצא ב-2014 הופיעו עוד חמש דמויות נוספות שאינן שייכות לנינטנדו: מגה מן וריו מחברת קאפקום, פק-מן מחברת נאמקו, קלאוד מחברת סקוור אניקס וביונטה מחברת PlatinumGames.
באירוע E3 2013, הכריזה נינטנדו על משחק רביעי בסדרה אשר שוחרר לראשונה בשתי קונסולות נפרדות. המשחק יצא ל-נינטנדו 3DS באוקטובר 2014 ול-Wii U בסוף נובמבר 2014.
באירוע E3 2018, הכריזה נינטנדו על משחק חמישי בסדרה בשם Super Smash Bros. Ultimate אשר מביא לראשונה את כל דמויות המשחק מכל המשחקים הקודמים יחד עם כמה דמויות חדשות. המשחק יצא ל-Nintendo Switch ב-7 בדצמבר 2018.
Super Smash Bros.
"Super Smash Bros." יצא לשוק בשנת 1999 לקונסולת משחקי הווידאו נינטנדו 64. המשחק מציב בעצם מעין סיפור מטפורי בו כפפה ענקית - The Master Hand, אשר ככל הנראה מייצגת את יוצר המשחק, לוקחת בובה של אחד השחקנים משולחן העבודה של יוצרי המשחק ובעצם "מפיחה בה חיים". במשחק זה אין עלילה של ממש ובעצם כל מטרתו היא הפגשת דמויות מוצלחות של חברת נינטנדו לקרב זו-מול-זו ללא סיפור או מסגרת אמיתית.
במשחק ישנן שתי מערכות קרב מרכזיות:
Super Smash Bros. Melee
Super Smash Bros. Melee יצא לשווקים בשנת 2001 לקונסלת משחקי הווידאו "נינטנדו גיימקיוב". עלילת המשחק היא כמו במשחק הראשון, אולם הדמויות הם בעצם גביעים. במשחק זה נוספו שני מצבי משחק חדשים בנוסף לשני מצבי המשחק המוכרים:
במשחק זה ניתן גם לרכוש גביעים של כל הדמויות השחיקות ודמויות אחרות מהמשחקים שלהם, דמויות אחרות ממשחקי נינטנדו מוכרים כמו: "Clu Clu Land" ו-"Balloon Fight", וגם של החפצים והשלבים מהמשחק.
למשחק השני היה תקציב גבוה בניגוד למשחק הראשון, ונוספו גם 14 דמויות חדשות כגון: פיץ' (נסיכת ממלכת הפטריות) ופלקו (העוזר של פוקס), כמו כן נוספו גם שתי דמויות שהיו אמורות להיות בגרסה היפנית בלבד, מארת' ורוי ממשחקי "Fire Emblem". הוספתם של מארת' ורוי למשחק עוררה עניין רב בקרב המעריצים במערב, ומאז משחקי הסדרה יוצאים בקביעות גם מחוץ ליפן.
Super Smash Bros. Brawl
Super Smash Bros. Brawl יצא לשווקים בשנת 2008 לקונסלת משחקי הווידאו Wii. המשחק השלישי הוצג לראשונה באירוע E3, המשחק הציג את הדמות הראשונה שתהיה במשחק שלא שייכת לחברת נינטנדו, סוליד סנייק, מהמשחק Metal Gear מחברת "קונאמי". הדמות השנייה שלא שייכת לנינטנדו, סוניק הקיפוד מחברת "סגה" הופיעה מאוחר יותר באוקטובר 2007. ברול היה המשחק הראשון בסדרה שקיבל משחק און-ליין רב משתתפים.
לדמויות במשחק היה מהלך שנקרא "פיינל סמאש" שבו הם מציגים את המתקפה הקטלנית שלהם למשל: סמוס יכולה לשגר כמות לייזר חזקה מאוד, מריו יכול לשגר כדורי אש ענקיים וסוניק יכול להפוך לסופר סוניק.
מצב ההרפתקה שודרג ונקרא "סופר סמאש בראד'רס ברול: שליחי החלל התחתון". מצב זה מאפשר לשחק בכל הדמויות השחיקות לפי סיפוריהן ולפי השגתן בעלילה, במהלך המשחק ניתן לשחק בקבוצה אחרת של דמויות, הסרטונים הקצרים מציגים את עלילות ההרפתקה.
"שליחי החלל התחתון" מספר על טורניר גדול שעורכים כל גיבורי המשחק עד שלפתע צבא "החלל התחתון" ומנהיגם השר העתיק פולשים לעולם ומנסים להשמידו ולהעבירו לעולם אחר, החלל התחתון. חלק מהיריבים שייכים למשחקי נינטנדו שונים למשל הרובוטים שהיו פעם לצידי ה-NES, רייקוואזה ממשחקי פוקימון, פיטי פיראנה מסופר מריו ורידלי, היריב של סמוס. כמו כן ניתן להילחם ביריבים חדשים שנוצרו בשביל המשחק.
Super Smash Bros. for Nintendo 3DS and Wii U
משחק זה יצא לשווקים ב-3 באוקטובר 2014 ל-נינטנדו 3DS ויצא גם ב-21 בנובמבר 2014 ל-Wii U, משחק זה היה המשחק הראשון בסדרה שיצא לשתי קונסולות, המשחק כולל מספר דמויות חדשות, ביניהן ילד הכפר מהמשחק "Animal Crossing", מאמנת "Wii Fit" ומגה מן מחברת "קאפקום". בגרסת ה-3DS ישנו מצב משחק חדש בשם "ריצת הסמאש". ובנוסף במצב הקלאסי השחקן יכול לבחור עם אילו יריבים להילחם. בגרסת ה-Wii U ישנה לראשונה אפשרות להעלות את רמת הקרב ל-8 שחקנים, להשטיח את הזירות, וניתן גם לשחק לראשונה בשני משתתפים במצב הקלאסי ובמצב האול-סטארס, ובנוסף ישנו גם שלב משחק קופסה בהשתתפות ה-Mii הנקרא Smash Tour בו ניתן למצוא את דמויות המשחק על מנת להילחם איתן בקרב הסופי.
במשחקים אלו סאמוס, סאמוס ללא החליפה, זלדה ושיק משחקים כדמויות נפרדות.
Super Smash Bros. Ultimate
Super Smash Bros. Ultimate יצא לשווקים ב-7 בדצמבר 2018 ל-Nintendo Switch, ולראשונה כל הדמויות מהמשחקים הקודמים משתתפות. ואליהם מצטרפים עוד מספר דמויות חדשות כגון: האינקלינגים, הנסיכה דייזי, רידלי, סיימון בלמונט, ריכטר בלמונט, כרום, דארק סמוס, קינג קיי רול, איסאבל, קן, אינסנירור, פיראנה פלאנט, ג'וקר, הגיבורים מ-Dragon Quest, בנג'ו וקזואי, טרי בוגארד, ביילת' ומין-מין.
את מקומם של הגביעים מחליפים "רוחות", דמויות מיוחדות אשר נותנות כוח לדמויות המשחק המקוריות ואפשר לאמן אותן להיות חזקות יותר. כמו כן ישנו מצב סיפור חדש בשם "עולם האור".
ליל הגלשונים
מהלך האירוע
ב-25 בנובמבר 1987 יצאו מלבנון לעבר ישראל על גלשני אוויר שני מחבלים מארגונו של אחמד ג'יבריל, "החזית העממית לשחרור פלסטין - המפקדה הכללית". אחד המחבלים נורה והופל באמצעות פצצת תאורה ידנית סמוך לכפר יובל, כ-300 מטרים לתוך רצועת הביטחון, ונהרג על ידי כוחות צה"ל. המחבל השני הצליח לחדור לתחום ישראל ונחת בשדה קוצים ממזרח לקריית שמונה, בסמוך למנחת המסוקים גיבור. הוא פתח באש לעבר טנדר צבאי שהיה בקרבת מקום, הרג את נהגו, קצין צה"ל, ופצע חיילת נוספת שישבה לצידו.
לאחר מכן הסתער המחבל על מאהל צבאי קטן סמוך (בקרבת בסיס "גיבור"), אשר אויש בחיילי נח"ל. השומר שבשער המחנה נס מעמדתו כשזיהה את המחבל, ואפשר בכך למחבל לחדור למאהל ללא קושי. המחבל פתח בירי והשליך רימוני יד אל עבר החיילים ששהו במקום. המחבל הספיק להרוג עוד חמישה חיילים ולפצוע שבעה נוספים עד שנהרג מאש שירה הרס"פ גדעון בשארי (שנפצע אף הוא במהלך האירוע).
בשארי סיפר כי עם היריות הראשונות שנשמעו (כנראה היריות שנורו על הטנדר הצבאי) קיבל טלפון ממפקדו הישיר שהודיע על התראה. עם שמיעת יריות מכיוון ש"ג המחנה, רץ בשארי עם נשקו האישי לחפש את המחבל, שכבר עבר לצד אחר והחל לטווח חיילים. בשארי זיהה אותו יורה ממרחק מטרים ספורים וחיסל את המחבל בירי אוטומטי. בשל האנדרלמוסיה הכללית, מתנדב מקיבוץ סמוך נורה ונפצע, לאחר שזוהה בטעות כמחבל.
תגובות לאירוע
האירוע סימל, לדעת רבים, את השאננות וחוסר המוכנות של צה"ל. כמו כן, בדיעבד התברר כי הייתה התרעה מודיעינית על הפעולה, אך חשיבותה לא הובנה בזמן.
ימים ספורים לאחר האירוע פרצה האינתיפאדה הראשונה.
בעקבות האירוע הדיח הרמטכ"ל דן שומרון את מפקד חטיבת הנח"ל, יעקב סלע שנכנס לתפקידו חודש ימים קודם לאירוע, אך תשומת הלב הציבורית התמקדה בתפקודו של הש"ג, רוני אלמוג. בעקבות הביקורת הציבורית והצבאית הקשה שהוטחה באלמוג, הסתנן אביו, יצחק, אל תוך מפקדת פיקוד צפון. לאחר מעשה אמר האב כי עשה זאת על מנת להוכיח שניתן לחדור אל המחנה גם ללא היתקלות ישירה בש"ג שבשער, ועל כן יש להסיק מסקנות חמורות גם כלפי גורמים אחרים שכשלו בתחומי המודיעין והאבטחה ולא להתמקד בבנו דווקא. רוני אלמוג עצמו נשפט לשנה וחצי מאסר בפועל ולאחר שריצה את עונשו, עזב את ישראל.
מפקד פיקוד הצפון, יוסי פלד נפגש עם שר הביטחון יצחק רבין בעקבות טענות מדוע לא ננקטו נגדו כל צעדים. הוא אמר לרבין כי כדי להרגיע את ההיסטריה והפאניקה הוא מוכן לעזוב את תפקידו לאלתר. רבין סירב והורה לו להמשיך בתפקידו.
כחלק מלקחי האירוע, תוגברו כוחות מערך הנ"מ ברצועת הביטחון. מוצבים כמו מוצב הרדוף בגזרה המערבית ומוצב חממה בגזרה המזרחית הועברו לפיקודן של סוללות נ"מ מתנייע. אלה איישו את המוצבים דרך קבע ותפסו, במקביל לכוננות הקרקעית, גם כוננות אווירית בעזרת מערכות נשק לטווח קצר כגון דרקון, ברקן ומחבט, שיועדו לסכל חדירות בכלי טיס זעירים, כמו גם מטוסי ומסוקי אויב.
סמוך לקריית שמונה ישנה אנדרטה לזכר הנופלים אשר הוקמה ביוזמת המשפחות השכולות.
מפקד הפיגוע, עבד א-רחמן אחמד עתיק, נהרג בסוריה באפריל 2017.
הביטוי "תסמונת הש"ג", המשמש ככינוי ביקורתי לנטייה להעביר אחריות למחדל לגורמים הזוטרים ביותר בשרשרת הפיקוד, מקורו בתקרית ליל הגלשונים.
סולם (כתב עת)
סולם (סֻלָּם) היה ביטאון שהוציא לאור ישראל אלדד, מראשי לח"י, לאחר קום מדינת ישראל, בין השנים 1949–1963. פרט לאלדד כתבו בביטאון גם פובליציסטים המקורבים לדעותיו של אלדד, כיהושע ייבין, מרדכי שלו וגאולה כהן. מו"ל סולם היה ראובן גרינברג.
עם הכרזת העצמאות במאי 1948 הצטרפו אנשי לח"י אל כוחות צה"ל, ורק בירושלים הוסיפו לפעול כארגון נפרד. ב-17 בספטמבר 1948 נרצח בירושלים המתווך מטעם האו"ם הרוזן ברנאדוט על ידי מתנקשים חברי לח"י. בעקבות ההתנקשות הכריזה הממשלה הזמנית על לח"י כעל ארגון טרור. הארגון פוזר, רבים מחבריו נאסרו וראשי הלח"י נידונו למאסר (אך שוחררו מאוחר יותר בחנינה כללית). רבים מאנשי הלח"י הצטרפו לתנועת החרות, אחרים, כנתן ילין-מור, עמוס קינן ובועז עברון פנו שמאלה, יצחק שמיר בחר בפעילות ממלכתית במסגרת המוסד.
ישראל אלדד, מראשי הלח"י, בחר בפעילות חוץ מפלגתית ובמאי 1949 החל להוציא לאור את "סולם", לאחר שהיה מעורב בפעילות כתבי עת דומים שנסגרו כ"מברק" ו"החזית". כתב העת הוגדר כ"ביטאון למחשבת חרות ישראל",ומשנת 1956 "ביטאון למחשבת מלכות ישראל" בעקבות הצעת אורי צבי גרינברג. בעיתון התפרסמו ידיעות, מאמרים, יצירות ספרותיות וקריקטורות.
'מלכות ישראל' בעיני אלדד היא זו המנוסחת בעיקרי התחייה לאברהם שטרן (יאיר), מורו ורבו של אלדד, שראה עצמו ממשיך דרכו של מנהיג הלח"י. 'מלכות ישראל' תפעל בכוח החרב לגאולת ארצו, עד גבולות ההבטחה, של עם סגולה, אדוני הארץ, ובניין בית המקדש השלישי על הר הבית תוך שימוש באכזריות המתבקשת כלפי האויב וניקוי הארץ מזרים - ערביי ארץ ישראל, על ידי חילופי אוכלוסין כדרך פעולה מועדפת. תשמור על נטרליות במאבק הבין גושי.
בעיני אלדד בין הדברים המעכבים את מימוש החזון היה מה שהוא כינה "שלטון מפא"י".
מושא אחר למלחמת סולם הייתה גרמניה. כך למשל קרא סולם בשנת 1949 לנקמה בגרמנים, או במילותיו:
סולם חיבר את שני שונאי ישראל בכפיפה אחת באומרו בהמשך:
באמצע שנות ה-50 של המאה ה-20, כאשר התנהל משפט קסטנר, בחר סולם כמושא חדש לזעמו את ראש הממשלה משה שרת, אשר ההגנה במשפט ייחסה לו ולהנהגת היישוב את הפקרת יהדות הונגריה לידי הנאצים.
ביחס למדיניות הכניעה הביטחונית של ממשלת שרת, של נכתב מאמר הנושא את הכותרת "לא יקום דבר שרת. יקום דבר מנין בחורים", ובו הדברים הבאים:
סולם המשיך להופיע עד לשנת 1963.
תומר שריג
תומר שריג, (נולד ב-1971), סופר ותסריטאי, חי ויוצר בתל אביב.
בוגר בית הספר לתסריטאות של עידית שחורי.
בשנת 1999 ראה אור ספרו הראשון, "לוּ הייתי תיקן" - ספר שירים הומוריסטיים, בהוצאת ידיעות אחרונות. מאז כתב ספרי ילדים רבים, ביניהם סדרת "סיפורי התנ"ך בחרוזים", וכן תסריטים לתוכניות טלוויזיה ("כדור פורח" בערוץ הילדים, "לילה גוב 2", "רפי רשף" ועוד).
ערך ותירגם (בשיתוף עם טניה חזנובסקי) מחזות וסיפורים מרוסית.
בשנת 2008 זכה בציון לשבח מטעם ועדת פרס ברנשטיין על כתיבת אופרת הרוק "בדרך לנינוה".
בשנת 2010 אושר להפקה סרטו "ארמון החול", פיצ'ר אנימציה בתמיכת קרן הקולנוע הישראלי, ובהפקת סומיוקו ופיצ'יפוי.
מחזה שכתב, "איזה תה זה?" הועלה בדצמבר 2011 בתיאטרון צוותא, במסגרת פסטיבל תיאטרון קצר. מחזה קצר פרי עטו, "חרזתָ לבד?" הוצג במסגרת פסטיבל ירושלים לאמנויות 2019.
בשנת 2019 זכה במקום הראשון בתחרות סיפורים הומוריסטיים קצרים ע"ש אפרים קישון, מטעם אתר "יקום תרבות".
שמעון מלחי
שמעון מלחי (מלאחי) (1906 – 28 בנובמבר 1961) היה ממייסדי שכונת התקווה, איש ציבור, חבר המועצה הדתית בעיריית תל אביב, מוכתר ושופט בשכונת התקווה.
נעוריו ותחילת דרכו
מלחי נולד בכפר מאלח במחוז ד'מאר, תימן ליעיש ולולואה רצאבי. לאביו הייתה חנות לפירות יבשים. מצבה הכלכלי של המשפחה היה טוב, והם גרו בבית בן שלוש קומות, בו החנות, ביתם ובית כנסת.
עלייתו לארץ ישראל
הוריו של מלחי התגרשו. אימו לולואה עזבה את אביו ועלתה לארץ. בשנת 1920 כשמלחי היה כבן 14 עלה גם הוא לארץ ישראל והתאחד עם אימו שנישאה בשנית למשפחת תם – לימים תמרי. בכרם התימנים הכיר את ציונה חזי וב-1938 התחתנו והתיישבו בשכונת התקווה והביאו לעולם 12 ילדים.
תחילת עסקיו
את תחילת הפעילות העסקית התחיל מלחי עוד כנער כאשר מכר שקיות נייר למכולות ולסוחרים ערבים. הקשרים שיצר עם הסוחרים הערבים עזרו לו כשהחל את דרכו בעסקי הקרקעות, כאשר קיבל מלחי ייפוי כוח מבעלי קרקעות ערבים למכור את אדמות הכפר סלמה בשמם. למעשה מלחי היה המתווך בינם לבין היהודים שרצו לקנות את האדמות וכך החל תהליך מכירת וקניית האדמות בין הערבים ליהודים באזור שכנת התקווה. כך קמו שכונת התקווה וכפר שלם.
מלחי הסתובב במחנות ובמעברות של העולים שזה עתה הגיעו מתימן, בעין שמר למשל, וניסה לשכנע אותם לבוא לשכונה החדשה שקמה שכונת התקווה. מלחי החל לגלגל כספים מעסקים שונים שעשה יחד עם שותפיו וכך שילם לערבים על אדמותיהם. בנספח הטאבו ההיסטורי של השכונה, ברישומים של הממשלה הטורקית והשלטון הבריטי, רשום שמו של המופתי הערבי והשם של מלחי.
חברת שמשון
מלחי ביחד עם שותפיו יהושע ליכטר, גרשון שץ, שלמה קאשי ומעודד ברזילי הקימו בשנת 1940 את חברת 'שמשון'. מטרת החברה הייתה רכישת קרקעות מערבים ומסירתם לידי יהודים לבניית בתים כדי להתיישב ולקבוע עובדות בשטח, ולחזק בכך את המעורבות של התושבים במקום. השכונה החדשה שקמה היוותה חיץ בין תושבי הכפר סלמה הערבים לבין תל אביב. בנוסף על כך החברה גם הייתה הממונה הבלעדית על מפעל המים באזור שסיפק את תצרוכת המים לתושבי השכונה. אחרי קום המדינה עיריית תל אביב יפו לקחה את הבאר והכניסה צנרת מים לכל השכונה. כמו כן הייתה החברה הממונה הבלעדית על פינוי האשפה וניקיון השכונה, כל זאת עוד בטרם נבחרו מוסדות לעיריית תל אביב יפו. חברת שמשון הרחיבה את עסקיה – רכשה והפעילה שלושה בתי קולנוע ושני מפעלים לקמח. בתי הקולנוע היו: 'שלהבת' ברחוב דרך לוד, קולנוע 'איילון' ברמלה וקולנוע 'תקווה' בדרך ההגנה. היום יש חניון גדול היכן שהיה קולנוע 'תקווה' וסופר מרקט במקום קולנוע 'שלהבת'. לשץ היה קולנוע נוסף בחיפה. שתי טחנות הקמח של החברה היו האחת ברחוב סלמה והשנייה שני רחובות במקביל לבלומפילד לכיוון יפו.
פעילות חברתית
בשנת 1947 נבחר מלחי על ידי השלטונות המנדטוריות כמוכתר שכונת התקווה וכשופט בכל אזור השכונה. מלחי היה שופט בסכסוכים אישיים, בענייני דת, בענייני קרקעות, בענייני כשרות ושחיטה. היו אצל מלחי שרטוטים ומפות של חלוקת האדמות לחלקות ששימשו לפתרון סכסוכי קרקעות. מלחי הקים בית כנסת בשכונה והמקום הפך למקום התכנסות בעניינים דתיים ורוחניים. כמוכן הוא הקים בבית הכנסת ישיבת לומדים בהנהגתו של הרב שלמה מלאחי.
מלחי גילה מעורבות ציבורית גם בתחומים אחרים, לפני קום המדינה היה לו סליק בחצרו, והוא סייע בכך גם לארגון "ההגנה" וגם לארגון "האצ"ל" על אף הבדלי ההשקפות בין שני הארגונים. הוא סייע במיוחד נגד הפורעים שבאו מכוון סלמה (כפר שלם) ואיכסן בביתו לוחמים שהסתתרו מהשלטון הבריטי.
בשנת 1950 הוקם ועד לטיפול בענייני יהודי תימן. ועדה זו הקימה רשימה מפלגתית בשם "התאחדות התימנים בישראל" שסימנה היה "ל" וזו יצאה לבחירות כלליות ועירוניות. מלחי היה נציגה הבכיר של רשימה זו והוא נבחר כחבר במועצה השביעית של העיר תל אביב. כמו כן נבחר מלחי כחבר המועצה וההנהלה של המועצה הדתית של תל אביב יפו. בתוקף חברותו במועצת העיר נבחר מלחי כיו"ר הוועדה לשיפור פני העיר ובראש מעייניו היו פיתוח שכונות דרום העיר. במועצה הדתית התרכזה פעילותו בבניית בתי כנסת ומקוואות טהרה. כמו כן דאג לשילוב רבנים מעדות המזרח.
סוף ימיו ופטירתו
מלחי עבר שני אירועים בעקבותיהם הוא היה משותק בחצי גוף במשך שלוש שנים. בכ' בכסלו ה'תשכ"ב, 28 בנובמבר 1961, נפטר מהתקף לב. מלחי נפטר ונקבר בבית העלמין קריית שאול. אשתו ציונה נפטרה 33 שנים אחריו ונטמנה לידו. במהלך יום הקבורה של מלחי כל החנויות והעסקים בשכונת התקווה נסגרו.
היכל הספורט העירוני אשקלון
היכל הספורט העירוני אשקלון הוא אולם ספורט רב תכליתי המשמש למשחקי הבית של קבוצת אליצור "איתו" אשקלון בכדורסל, הפועל אשקלון בהתעמלות אומנותית וקבוצת הסיוף. בעבר קבוצת הנשים של הפועל אשקלון בכדוריד נשים אירחה משחקים באולם. האולם מכיל 3000 מקומות ישיבה קבועים והוא השישי בגודלו בישראל. כתובתו רח' בן-גוריון 37 באשקלון, ליד אצטדיון סלה.
בכל ימות השבוע ישנה פעילות מגוונת בהיכל. החל מריקודי עם וכלה בחוגים שונים. בכל שנה בחופשת חג החנוכה, מארח ההיכל את מופע הפסטיגל.
זיהום קרקע
זיהום קרקע נגרם על ידי הנוכחות של כימיקלים קסנוביוטיים (מעשה ידי אדם) או שינוי אחר בסביבת הקרקע הטבעית. מקורות זיהום הקרקע העיקריים הם תחנות דלק, תעשייה , תחבורה, מוסכים, פסולת בניין וזיהום מתעשיות ביטחוניות. הכימיקלים השכיחים ביותר המעורבים הם פחמימני נפט, פחמימנים ארומטיים, ממסים, חומרי הדברה, עופרת ומתכות כבדות אחרות.
היכל הספורט העירוני אשקלון
מאז הקמתו מארח את תחרויות הגביע העולמי לנוער בסיוף. בשנת 2006 הופסקו תחרויות הנוער וההיכח תחרויות בוגרים. מאז 2010 הוכרו תחרויות הדקר גברים על ידי איגוד הסיוף העולמי והן נקראות גביע עולמי סטלייט "משחקי הפועל הבינלאומיים בסיוף".
זיהום קרקע
סיכונים מזיהום קרקע
קרקע מזוהמת עלולה להוות סיכון בריאותי וסביבתי באופנים שונים
היכל הספורט העירוני אשקלון
האולם נפתח בשנת 1999 ושטחו הכולל כ-6,500 מ"ר. החל משנת 2003, בעקבות מותו של שחקן הקבוצה דארט בויד בתאונת דרכים, מנסים אוהדי אליצור אשקלון להוביל מהלך לקרוא להיכל על שמו של השחקן.
בין השנים 2015–2017 אירחה קבוצת הכדורסל מכבי קריית גת את משחקי הבית שלה בהיכל לאחר שאולם הבית שלה נפסל לאירוח משחקים בליגת העל בכדורסל.
זיהום קרקע
טיפול בקרקע מזוהמת
זיהום הקרקע מתגלה לרוב רק כאשר מצטברות כמויות גדולות של מזהמים. כאשר קיים חשד לאתר מזוהם, ננקטים מספר צעדים מקדימים טרם השיקום עצמו. צעדים אלו כוללים ביצוע סקר היסטורי של האתר וביצוע סקר זיהום קרקע שמטרתו להגדיר את ריכוז המזהמים וסוגם. לאחר הגדרת הזיהום מוגדרת תוכנית לשיקום הקרקע בהתאם לממצאים. השיקום יכול להתבצע באתר עצמו ללא הזזת התווך המזוהם (in situ), באתר עצמו לאחר הזזת התווך המזוהם (on site), או מחוץ לאתר (ex situ). טיפולי in situ נפוצים הם טיפול ביולוגי, חמצון, וקיבוע מתכות. טיפולי ex situ מתבצעים לרוב על ידי סילוק הקרקע לאתרי פסולת מורשים או על ידי שרפה.
שיקום הקרקעות המזוהמות של משרד הביטחון
במסגרת ההחלטה, מינתה המדינה את החברה לשרותי איכות הסביבה, חברה ממשלתית שעיקר פעילותה טיפול בפסולת מסוכנת, לנהל את פרויקט שיקום הקרקעות המזוהמות של משרד הביטחון. העבודות במספר אתרים החלו במהלך שנת 2016 וצפויות להמשך אל תוך העשור השלישי של המאה ה - 21. מדובר על כ 12 אתרים מזוהמים עם פוטנציאל בנייה של כ 120,000 יחידות דיור.
במקביל לפעילות של החברה לשרותי איכות הסביבה, חברה ממשלתית נוספת, שמה 'נצר השרון' אחרית לטיפול בקרקעות המזוהמות של תעש באתרים שעדיין פעילים ודורשים סיווג ביטחוני.
חוק קרקעות מזוהמות בישראל
הצעת חוק מניעת זיהום קרקע ושיקום קרקעות מזוהמות, התשע"א-2011, אמנם עברה קריאה ראשונה בכנסת, אך מוקפאת מאז 2011 ולא התקדמה. ב - 2015, פרסם המשרד להגנת הסביבה, מדיניות חדשה לתחום, שאף על פי שאינה מעוגנת בחקיקה, היא מייצגת את עמדת המשרד ומיושמת על ידו, באמצעות חקיקה סביבתית שכבר קיימת בתחומים משיקים כגון זיהום מים, חומרים מסוכנים ועוד.
כך, כיום אין בישראל חקיקה ראשית המכוונת מלכתחילה ובמפורש להתמודד עם תופעת זיהום הקרקע. לפיכך, אין בחקיקה הגדרה מפורשת של "קרקע מזוהמת". עם זאת, בכלי החקיקה הקיימים יש חקיקה ראשית וחקיקת משנה המשמשות למטרה זו. אפשר לטפל בגורמים המזהמים את הקרקע על-פי שישה חוקים. בהסתמך על שלושה מהחוקים האלה תוקנו חמש תקנות וצו. החוק החשוב ביותר כיום מהחוקים הנוגעים בזיהום קרקע הוא חוק המים, התשכ"א-1961, שכן יש מתאם גבוה בין זיהום קרקע לזיהום מקורות מים. שלוש מארבע התקנות האמורות תוקנו על סמך חוק זה. במשרד להגנת הסביבה גובשה הצעת חוק לשיקום קרקעות. מטרת החוק המוצע היא לאגד את כל נושא מניעת זיהום קרקעות ושיקום קרקעות מזוהמות במסגרת משפטית אחת. הנושאים העיקריים שהחוק המוצע מתמודד אתם הם טיפול בזיהומים שנעשו בעבר ומניעת זיהומים בעתיד, תוך חלוקת הנטל ועלויות הטיפול בין הגורמים המחזיקים בקרקע או שהקרקע שייכת להם. כמו כן, כלולים בהצעה הליכים מנהליים ומנגנונים כספיים לטיפול בזיהומים שנעשו בעבר. ההצעה מתבססת על הניסיון שנצבר במשרד להגנת הסביבה בטיפול בקרקעות מזוהמות על בסיס החקיקה הקיימת, והיא מותאמת למשטר הבעלות על הקרקעות ולאופי הליכי התכנון בארץ.
טיפול ביולוגי בקרקעות מזוהמות
שיקום הקרקע באמצעים ביולוגיים מתחלק לשיטות המרכזיות הבאות: יתרונות השיקום הביולוגי מתבטאים בעלות נמוכה יותר, באפשרות לטפל באתר עצמו ללא השלכות על הסביבה, באפשרות לסלק מגוון רחב של מזהמים ובכך שמדובר בהליך טבעי. חסרונות השיקום הביולוגי מתבטאים בכך שלא כל סוגי המזהמים ניתנים לפירוק ביולוגי, לעיתים התהליכים הם מאוד ספציפיים לחומר מסוים, משך הטיפול עלול להיות ארוך ולעיתים קשה לשערך את השפעתו על הקרקע המזוהמת.
קישורים חיצוניים
כתבות מהתקשורת:
אל-פג'ר
אל-פג'ר (בערבית "השחר") היה עיתון בשפה הערבית שיצא לאור במזרח ירושלים, רוב שנותיו בעריכתו של חנא סניורה. אל-פאג’ר תמך באש"ף ומאוחר יותר ביוזמות השלום. לעיתון הייתה קיימת גם מהדורה בשפה האנגלית, ולזמן קצר גם בעברית.
היסטוריה
העיתון יצא לראשונה בשנת 1971, על ידי יוסף (ג'ו) נאצר וג'אמיל חמיד, תחילה כשבועון. השניים היו חלק מקבוצה של צעירים שבשנים הראשונות שלאחר מלחמת ששת הימים רצו לעודד את ה"ישות הפלסטינית" המקומית בשטחים ולהתנתק מהשפעת ירדן. הם הציגו עמדה מתונה ושאפו להקים מדינה פלסטינית לצד ישראל. הרצון להתנתק מהשפעת ירדן ערער על ההנהגה הקיימת בשטחים, שרובה מונתה על ידי שלטונות ירדן. בנובמבר 1972 אף ביקשו אישור ממשטרת ישראל לערוך הפגנה נגד המשטר בירדן, כמחאה שהוא מיצג את הפלסטינים באו"ם בעוד שהוא פועל במקביל "להשמיד את הישות הפלסטינית". נאצר גר בארצות הברית מספר שנים ואחותו התחתנה עם איש עסקים אמריקאי ממוצא פלסטיני, פול עג'לוני, שסיפק את המימון להקמתו. אחד הראיונות הראשונים שערכו היו בפברואר 1972 עם מאיר כהנא, אז מנהיג הליגה להגנה יהודית שעלה מארצות הברית חודשים ספורים לפני כן}.
ב-16 באפריל 1973, נעצרו נאסר וחמיד על ידי שלטונות ישראל, לאחר שפרסמו ידיעה על כך שאנשי מינהל המודיעין הכללי של ירדן נפגשו עם המודיעין הישראלי במלון נפטון באילת כחודש לפני מבצע אביב נעורים ומסרו להם מידע מודיעיני שהביא להצלחת המבצע. בנוסף פרסמו שיר שכתבה אמו של כמאל נאצר, משורר פלסטיני נוצרי מביר זית שנהרג על ידי צה"ל במבצע. לאחר שבוע שוחררו בהוראת השופט יהודה כהן. ביוני 1973 הכריזו שהעיתון יופיע בתדירות יומית.
בסוף 1973 החל העיתון לפרסם סדרה של מאמרים בגנותו של מוחמד עלי אל-ג'עברי, שהיה ראש עיריית חברון במשך עשרות שנים, ותמך בסיפוחה של הגדה המערבית לממלכת ירדן בקונגרס יריחו בדצמבר 1948. העיתון האשים אותו בשיתוף פעולה עם שלטונות ישראל ואף כינו אותו "שייח הכיבוש". בין השאר גינו אותו, על אישור להתקנת סככה למתפללים היהודים במערת המכפלה, על כך שלא נאבק נגד הפקעת קרקעות לטובת הקמת קריית ארבע, ושהסכים עם התוכנית להקמת המנהל האזרחי. בפברואר 1974, נעלם יוסף נאצר, אחותו האשימה את אנשיו של ג'עברי בחטיפתו.
לאחר העלמות המו"ל בן דודו חנא סניורה לקח את ניהול העיתון. משרד הביטחון ומשרד הפנים לא אישר לסניורה להיות מו"ל העיתון, תחילה בטענה שלא נרשם כחוק כעורך, ואחר כך בטענה שמכר תרופות ללא אישור כשהיה רוקח. לאחר שהגיש עתירה לבג"ץ באמצעות עורכת הדין פליציה לנגר, התירו שלטונות ישראל את יציאת העיתון. בשנת 1977, הודיעה שיוציא שבועון בעברית "שיהיה מיועד לציבור הישראלי", בו יפרסמו מאמרים של כותבים יהודים וערבים. השבועון בעברית יצא לאור לראשונה בספטמבר 1982, בעריכת זיאד אבו זיאד, ונסגר מסיבות כלכליות לאחר תקופה קצרה.
בספרו פה ושם בארץ ישראל, ספר מסע תיעודי משנת 1983, הקדיש הסופר עמוס עוז פרק שלם לעיתון. בפרק הקרוי "השחר" מבקר עוז במערכת העיתון ומשוחח עם כתבי העיתון. הכתבים מביעים עמדות מתונות לגבי הסכסוך, אך גם פסימיות רבה לגבי עתידם ועתיד המדינה. מוצגות גם עמדותיהם ביחס ל"פתרון מדינה אחת" לעומת פתרון "שתי מדינות לשני עמים". בנוסף, מוצגת שאלת הזהות של ערביי ישראל. אחד הכתבים מדגיש שהוא ישראלי, ולא פלסטיני. עוז דיבר בפרק זה על עיתון השחר של פרץ סמולנסקין ("אל פג'ר" פירושו "השחר" בערבית), והעלה את השאלה – האם מותר להשוות בין העיתונים? (בהרחבה – האם מותר להשוות בין מאבק הפלסטינים לעצמאות לבין התנועה הציונית?).
בנובמבר 1984, יהודה ריכטר, איש תנועת כ"ך וארגון טרור נגד טרור, נידון לחמש שנות מאסר על הצתת מערכת העיתון ועל ירי על אוטובוס שהסיע פועלים פלסטינים.
לקראת הבחירות המוניציפליות ב-1988, הודיע סניורה שיציג את מועמדותו בבחירות לעיריית ירושלים, ותמך ברעיון שירושלים תישאר עיר מאוחדת כבירה משותפת של מדינת פלסטין במזרח ירושלים, ומדינת ישראל במערב ירושלים. לא יושמו הגבלות על תנועת בני אדם וטובין בין חלקי העיר. תושבי מזרח ירושלים היהודים יקבלו אזרחות של פלסטין כפי שיש לאזרחים הערבים בישראל, עם שוויון זכויות מלאה. בתגובה יזמה סיעת התחיה בכנסת, הצעת חוק שתחייב מועמדים בבחירות המוניציפליות להישבע אמונים למדינת ישראל, והוא החליט ללא להשתתף בבחירות.
בשנת 1989, ביקש איש העסקים פול עג'לוני להפסיק את התמיכה בעיתון והוא נסגר לאחר מספר שנים.
פרנסואה, דוכס גיז
פרנסואה, דוכס גיז (בצרפתית: François de Guise; 17 בפברואר 1519 - 24 בפברואר 1563) היה איש צבא ומדינאי צרפתי.
חייו
פרנסואה, שהיה בנו הבכור של קלוד, דוכס גיז, נולד בטירה המשפחתית בעיר בר-לה-דוק שבחבל לורן. אחותו, מארי דה גיז, הייתה אשתו של ג'יימס החמישי, מלך סקוטלנד, ואחייניתו, מרי מלכת הסקוטים, הייתה אשתו של פרנסואה השני, מלך צרפת.
ב-1545 נפצע כשהשתתף במצור על העיר בולון-סור-מר, שלחופי התעלה, שהייתה בידי ממלכת אנגליה. ב-1551 זכה בתואר גראנד שאמברלן דה פראנס, תואר שהקנה לו גישה חופשית לבית המלוכה הצרפתי וללשכת המלך. ב-1552 התמנה על ידי אנרי השני, מלך צרפת למושל העיר מץ שבחבל לורן, שהייתה נתונה במצור על ידי צבאו של קרל החמישי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה. בזכות עמידתו האיתנה, נאלץ קרל החמישי להסיר את המצור מעל העיר. ב-12 באוגוסט 1554, בקרב רנטי, נחל שוב ניצחון על הצבא האימפריאלי בפיקודו של קרל החמישי שפלש לצרפת.
ב-1556–1557 פיקד על חיל המשלוח לאיטליה, שחש לעזרת האפיפיור פאולוס הרביעי, בניסיון לכבוש את העיר נאפולי מידי הספרדים, אך ללא הצלחה. הוא נקרא לשוב לצרפת והתמנה ללויטנאנט ז'נרל של צרפת (ממלא מקום או סגן של המפקד העליון), לאחר שהמפקד העליון של צבא צרפת, אן דה מונמורנסי, נחל מפלה בקרב סן-קנטן (1557) בחבל פיקרדי, ונפל בשבי הספרדים (10 באוגוסט 1557). ב-7 בינואר 1558 כבש את העיר קאלה מידי האנגלים, ובקיץ של אותה שנה כבש את הערים טיונוויל (כיום בחבל לורן בצרפת) וארלון (כיום בדרום מזרח בלגיה), ועשה הכנות להתקדם לעבר לוקסמבורג, כאשר נחתם שלום קאטו-קמברזי (3 באפריל 1559), שהביא לסיום המלחמה בין פליפה השני, מלך ספרד לבין אנרי השני מלך צרפת.
עלייתו של פרנסואה השני לכס המלוכה (10 ביולי 1559) היוותה ניצחון גדול עבור משפחת גיז, משום שמרי, מלכת הסקוטים, אחייניתו של פרנסואה, דוכס גיז, הייתה אשתו של המלך הצעיר. למשפחת גיז נודעה השפעה רבה בחצר המלוכה, ופרנסואה, דוכס גיז, שימש כראש מועצת המדינה. אך ב-5 בדצמבר 1560 מת המלך פרנסואה השני בן ה-16, והשפעתה של משפחת גיז ירדה פלאים. העוצרת, קטרינה דה מדיצ'י, ניסתה לפייס את ההוגנוטים, שהיו אויביה מושבעים של משפחת גיז הקתולית.
ב-1 במרץ 1562 פרנסואה, דוכס גיז ואנשי צבאו היו מעורבים ב"טבח ואסי", כפר בשמפאן ההיסטורית שבו נרצחו 23 הוגנוטים בעת שעסקו בתפילה. מאורע זה סימן את פתיחת המלחמה הראשונה של מלחמות הדת בצרפת. באוקטובר 1562 ניצח פרנסואה את ההוגנוטים בעיר רואן שבחבל נורמנדי, וב-19 בדצמבר של אותה שנה ניצח את צבא ההוגנוטים בקרב דרה. הוא ניסה לכבוש מידיהם גם את העיר אורליאן, אך שם נורה בידי המתנקש ההוגנוטי ז'אן דה פולטרו דה מרה (18 בפברואר 1563). הוא נפצע באופן אנוש ומת מפצעיו שישה ימים אחרי כן.
גודל חסר ממד
באנליזת סדרי גודל, גודל חסר ממד הוא גודל ללא יחידות פיזיקליות - מספר טהור. מספרים חסרי ממד נמצאים בשימוש רחב במתמטיקה, פיזיקה, הנדסה, כלכלה וכו' ואף בחיי היום יום - מספרים ידועים רבים כמו e, פאי, ויחס הזהב הם חסרי ממד בניגוד לגדלים ממדיים רגילים הנמדדים באורך, זמן, מסה וכדומה. מספרים חסרי ממד לרוב מוגדרים כמנה או יחס של מספרים ממדיים שממדיהם מבטלים אחד את השנים בעת החלוקה. זהו המקרה לדוגמה במעוות הנדסי, שמוגדר כשינוי באורך חלקי אורך כולל התחלתי, היות שלשני הגדלים יחידות של אורך התוצאה היא מספר חסר ממד.
לגדלים שאנחנו יודעים למדוד בעולם סביבנו תמיד יש ממדים ויחידות. לדוגמה, אנחנו יכולים למדוד בסרגל את אורכו של קיר. התשובה (לדוגמה 4 מטרים) תהיה ביחידות מסוימות, על פי היחידות אליו מחולק הסרגל שלנו (במקרה זה, מטר). אנו יכולים לשנות את היחידות של התשובה בעזרת קשרים שונים בין יחידות (נניח 1 מטר = 100 סנטימטר, או 1 מטר = 3.281 רגל) אבל איננו יכולים לשנות את הממד של התשובה (היא תמיד תהיה אורך).
על אף שלמספרים חסרי ממד אין ממד פיזי, עדיין יכולות להיות להם יחידות חסרות ממד, ולעיתים שימושי להשתמש באותן יחידות במונה ובמכנה (ק"ג/ק"ג או מול/מול). המספר יכול להינתן גם כיחס בין שתי יחידות שונות בעלות אותו ממד (לדוגמה שנת אור חלקי מטר - שניהם בעלי יחידות של אורך). זהו גם המקרה בחישוב שיפוע בגרפים או בעת המרת יחידות. סימונים שכאלה לא מעידים על קיום ממד פיזי וקיימים אך ורק לצורך נוחות. דוגמאות מוכרות לסימונים אלו הם % (= 0.01), ‰ (= 0.001), חלקים למיליון (= 10−6) חלקים למיליארד (= 10−9) חלקים לטריליון (= 10−12) ויחידות זווית (מעלות, רדיאנים וגרדיאנטים לדוגמה).
היחס של שני מספרים בעלי ממדים זהים יוצר מספר חסר ממד, לדוגמה: אם גוף א' מפעיל כח בסדר גודל של F על גוף ב' וגוף ב' מפעיל כח בסדר גודל של f על גוף א' אזי היחס F/f תמיד יהיה שווה ל-1, ללא כל תלות ביחידות בהן נמדדו הגדלים F או f. זוהי אבן היסוד של מספרים חסרי ממד הנובעת מההנחה כי חוקי הפיזיקה אינם כבולים למערכת היחידות בה נעשה שימוש על מנת להגיע ליחס הנ"ל. במקרה הזה אם היחס F/f אינו תמיד שווה ל-1, אלא משתנה על פי מערכת היחידות בה בחרנו להביע אותו אזי החוק השלישי של ניוטון מתקיים או לא מתקיים על פי בחירת מערכת היחידות, דבר שעומד בסתירה לאקסיומות עליהן מבוססת הפיזיקה המודרנית. הנחה זו, שחוקי הפיזיקה אינם תלויים במערכת יחידות ספציפית היא הבסיס מאחורי משפט פאי של בקינגהאם.
משפט פאי של בקינגהאם
לפי משפט פאי של בקינגהאם (באנגלית: Buckingham π-Theorem), כל חוק פיזיקלי ניתן לביטוי על ידי זהות המורכבת אך ורק ממספרים חסרי ממד, במכפלות או מנות של המשתנים הקשורים לחוק.
לדוגמה לחץ ונפח קשורים אחד לשני בעזרת חוק בויל שם הם ביחס הפוך. אם היחס בין המספרים משתנה כתלות במערכת היחידות, המשוואה איננה זהות ומשפט פאי אינו מתקיים. עוד תוצאה של המשפט היא שאת התלות בין n משתנים בעלי k ממדים בלתי תלויים ניתן לבטא בעזרת p=n-k מספרים חסרי ממד.
לדוגמה: צריכת הכוח של בוחש חשמלי בעל צורה נתונה היא פונקציה של הדחיסות והצמיגות של הנוזל שאותו צריך לערבב, הגודל של הבוחש המבוטא (למשל) בעזרת הקוטר שלו והמהירות בה נרצה לערבב. כלומר n=5 כאשר המשתנים הם כוח, דחיסות, צמיגות, גודל הבוחש והמהירות. k=3 הממדים בהם ניתן לבטא את כל המשתנים הללו הם: אורך (L) [במטרים], זמן (T) [בשניות] ומסה (M) [בקילוגרמים]. על פי המשפט: n=5 המשתנים בעלי k=3 הממדים הבלתי תלויים יכולים ליצור p = (n-k) = 5-3 = 2 מספרים חסרי ממד בלתי תלויים. מספרים אלו הם במקרה זה: מספר ריינולדס (גודל חסר ממד המתאר את משטר הזרימה בזורמים) ומספר ניוטון או מספר כוח (המתאר את הבוחש כתלות בדחיסות הנוזל).
קבועים פיזיקליים חסרי ממד
קבועים פיזיקליים יסודיים כמו מהירות האור בריק, קבוע הכבידה האוניברסלי, קבוע פלאנק וקבוע בולצמן יכולים להיות מנורמלים ל-1 אם נבחר יחידות מתאימות של זמן, אורך, מסה, מטען וטמפרטורה. אולם לא כל הקבועים הפיזיקליים יכולים להיות מנורמלים בצורה זו, הערכים של הקבועים הבאים לדוגמה הם ללא יחידות כלל והתקבלו בצורה ניסויית:
רשימה של מספרים חסרי ממד
כל המספרים הטהורים הם מספרים חסרי ממד, מספרים מסוימים בעלי משמעות מיוחדת מובאים כאן:
רצ'יטטיב
רצ'יטטיב הוא סגנון כתיבה וביצוע מוזיקלי שנועד לחקות, בשירה או בנגינה, דיבור אנושי. מקור המילה בפועל האיטלקי "Recitativo", שמשמעותו "מדוקלם" (אטימולוגית, זהה למילה "Recite" באנגלית). נכתב בפרטיטורות גם בקיצור: "Recit".
לרוב מופיע הרצ'יטטיב בהקשר של אופרה או קנטטה, כניגוד לאריה, שהיא חיבור שירתי במובהק. רצ'יטטיבים משמשים בדרך כלל לקידום העלילה או להבעת רעיון מסוים, בעוד האריה משמשת להבעת רגשות, או לייצוג רגע עלילתי אחד באמצעות מגוון מצומצם של מילים - אם כי הבחנה זו הלכה והיטשטשה במהלך המאה ה-19. מאפיינים אחרים של הרצ'יטטיב הם שהוא ברובו הברתי (כלומר, לכל הברה צליל יחיד), ושהוא מודולטורי (כלומר, מסתיים בסולם שונה מזה שבו התחיל); בכך הוא מאפשר לעבור בין אריות בסולמות שונים.
משפטים טיפוסיים ברצ'יטטיבים עד תחילת המאה ה-19 מסתיימים בקדנצה אופיינית של שני אקורדים - דומיננטה וטוניקה.
קיימים גם רצ'יטטיבים במוזיקה כלית, כלומר קטעים שנועדו לחקות בנגינה את סגנון הרצ'יטטיב. הדוגמה המוכרת ביותר נמצאת בתחילת הפרק הרביעי של הסימפוניה התשיעית של בטהובן.
בחזנות, בעיקר האשכנזית, פרקי התפילה מושרים לרוב ברצ'יטטיבים. במוזיקת כליזמרים יש ביצועים רצ'יטטיביים המבוצעים על ידי כלי נגינה, כגון: הקלרינט; יש השומעים את הקלרינט "מדבר" ואפילו "צוחק".
בטאזואיד
ביקום הבדיוני של זיכיון "מסע בין כוכבים", בטאזואיד (באנגלית: Betazoid) הא גזע חייזרים דמויי-אדם, שמקורם בכוכב הלכת בטאזד (באנגלית: Betazed), החבר בפדרציית הכוכבים המאוחדים.
סקירה
מבחינה חיצונית, בטאזואידים כמעט ואינם נבדלים מבני אדם; ההבדל היחיד הוא שקשתית עיניו של בטאזואיד היא קצת יותר גדולה מאשר של בן-אדם, ושחורה לגמרי. המוח הבטאדואידי מכיל את ה-paracortex, שהיא האונה אשר מוקדשת ספציפית לטלפתיה. בטאזואידים הם אמפתיים וטלפתיים - הם יכולים לתקשר באופן טלפתי עם בטאזואידים אחרים (ואף עם מספר חייזרים מגזעים אחרים), ויכולים לחוש את הרגשות של מגוון רחב של מינים. כלאי בטאזואידים-אנושיים (כמו דיאנה טרוי), לעומת זאת, הם רק אמפתיים, ולא טלפתיים (אם כי הם עדיין מסוגלים לתקשר באופן טלפתי עם בטאזואידים מלאים, ועם אלה הקרובים מאוד אליהם; כלומר, דיאנה טרוי והאימזדי (imzadi) שלה - אהבת האמת הראשונה שלה ויליאם רייקר; וכן עם אמא שלה).
כריסטיאן דה דוב
דה דוב נולד באנגליה וחי בבלגיה. הוא זכה ב-1974 בפרס נובל לפיזיולוגיה או לרפואה יחד עם עמיתיו אלבר קלוד וג'ורג'ה אמיל פאלאדה. הפרס ניתן להם על מחקרם ותגליותיהם בנושאי אברוני התא ליזוזום, ופראוקסיזום.
דה דוב זכה ב-1967, בפרס מטעם עמותת גאירדנרבזכות תגלית הליזוזום וב-1989 גם במדליית וילסון (הפרס שנחשב ליוקרתי ביותר לחקר הפיזיולוגיה של התא).
בטאזואיד
סקירה
מאחר שביכולתם לחוש את הרגשות של האחר, ולפעמים גם את המחשבות, התרבות של הבטאזואידים התפתחה להיות כנה לגמרי וחסרת פרטיות; למשל, טקסי החתונה שלהם נערכים בעירום. הבטאזואידים חשים שלא-בנוח בנוכחות גזעים אשר את מחשבותיהם הם אינם יכולים לקרוא, לרבות הפרנגי (אשר המוח שלהם שונה מאשר של רוב דמויי-האדם), משני-צורה (אשר אין להם "מוח" - אין בגופם איבר האחראי על המחשבות ועל התפקודים המנטליים שלהם), והברין.
החברה הבטאזואידית כוללת היררכיה מורכבת של מעמד אצולה (תארים אשר אינם מעניקים פריווילגיות מעמדתיות בפועל). לדוגמה, השגרירה הבטאזואידית לואקסנה טרוי - תוארה הרשמי הוא: בת של הבית החמישי, מחזיקה בגביע הקדוש של ריקס, יורשת הטבעות הקדושות של בטאזד. בני האצולה, בדרך כלל, מתארסים בגיל מוקדם מאוד.
כריסטיאן דה דוב
ביוגרפיה
הוריו של דה דוב ברחו במהלך מלחמת העולם הראשונה מבלגיה לאנגליה, שם נולד בנם בעיירה תמז דיטון, הסמוכה ללונדון. ב-1920, לאחר המלחמה, כשהיה כריסטיאן בן שלוש חזרה משפחתו לבלגיה.
בטאזואיד
סקירה
תקופת ההיריון לנשים בטאזואידיות היא בדרך כלל 10 חודשים. בסביבות גיל 40, נשות בטאזד נכנסות לתקופה של תשוקה מינית מוגברת, הנקראת "השלב". האינטנסיביות של החשק המיני של האישה מוכפל פי 4, לכל הפחות, במהלך "השלב".
בשלב מסוים, היה זה אופנתי עבור נשים בטאזואידיות ללבוש פיאות מסולסלות, אשר בתוכן כלואות חיות קטנות. המנהג, אשר היה אכזרי כלפי החיות, הופסק כאשר אישה אחת התקוממה נגדו.
כריסטיאן דה דוב
ביוגרפיה
דה דוב למד בבית ספר באנטוורפן בתקופה בה למדו בבית הספר בשפות הצרפתית והפלמית, ובשנת 1934 הצטרף לאוניברסיטה הקתולית של לובן שם קיבל, ב-1942, את תואר ה-MD. בשנת 1988 העניקה לו אוניברסיטת רוקפלר שבניו יורק את תואר הפרופסור
בטאזואיד
סקירה
משמעות המילה הבטאזואידית "אימזדי" (imzadi) היא "אהוב (ה)". בספרות לא-קאנונית של "מסע בין כוכבים" המשמעות הורחבה ל-"אהוב (ה) ראשון (ה)" או בקיצור: "הראשון/הראשונה". פירוש זה מסביר מדוע דיאנה טרוי קוראת לוויליאם רייקר "אימזדי", כאשר הם נפגשים לראשונה מזה שנים בפרק הבכורה של "מסע בין כוכבים: הדור הבא" - "Encounter at Farpoint".
במשך רוב שנות הריצה של "מסע בין כוכבים: הדור הבא", דיאנה טרוי מדברת במבטא מאוד ייחודי. בראיונות לתקשורת, שנערכו במהלך צילומי העונה הראשונה, מתגלה כי המבטא נוצר על ידי מרינה סירטיס, כאשר נתבקשה לשנות מבטא מזרח-אירופאי על מנת ליצור "מבטא בטאזואידי" ברור, והיא שילבה אותו במבטא עברי. עם זאת, כאשר מאז'ל בארט לוהקה לתפקיד לואקסנה טרוי, אימה של דיאנה, מאחר שהיה לה מבטא אמריקאי, מוסבר כי המבטא הזה של דיאנה - מקורו באביה (האנושי), ולא באימה. עם זאת, לאורך השנים, השימוש של טרוי במבטא פחת בהדרגה; כמו כן, כאשר איאן טרוי מופיע בסופו של דבר (בפרק "Dark Page"), הוא מדבר במבטא אמריקאי.
כריסטיאן דה דוב
ביוגרפיה
בשנת 1943 התחתן עם ג'נינה הרמן, שנפטרה ב-2008. לבני הזוג נולדו ארבעה ילדים (שני בנים ושתי בנות).
בנאום הנובל של דה דוב, הוא הדגיש ואמר כי במהלך חייו זכה לפגוש בפנים הרבות והמופלאות של התארגנות ופעילות התאים החיים. בנוסף, הדגיש שהוא ועמיתיו מרוצים מאוד מהעובדה שממצאיהם לא רק מעשירים את הידע העולמי, אלא עשויים גם לסייע לנצח מחלות.
בטאזואיד
בטאזד
כוכב הלכת בטאזד הוא חבר בפדרציית הכוכבים המאוחדים.
כאשר סגן ויליאם רייקר הוצב על בטאזד, הוא נעשה מעורב רומנטי עם הסטודנטית לפסיכולוגיה דיאנה טרוי.
כריסטיאן דה דוב
מחקרים
דה דוב חקר, יחד עם אנשי מדע נוספים (אלבר קלוד, ג'ורג' פאלאד ואחרים), חקרו נושאים בתחומי הכימיה ומדעי החיים, ובהם את הורמוני האינסולין והגלוקוגן, הצוות שלו גילה, באמצעות תצפיות על גוף התא, את אברוני הליזוזום והפראוקסיזום. גילויים אלה סייעו לפיתוח תרופות למחלות גנטיות ואחרות (לדוגמה: ליזוזום שאינו תקין יכול לתרום להיווצרות בעיה של עיכול בלתי תקין בתא).
בטאזואיד
בטאזד
כנס תערוכות הביאנלה ההסכמים, קונגרסים הבין כוכביים, התקיים על בטאזד בשנת 2366.
אגם קטריה שעל בטאזד היה אחד המקומות האהובים של דיאנה טרוי. מפלי ג'נרן הוא מפל הממוקם על פני הכוכב.
כריסטיאן דה דוב
סיום חייו
כשהיה דה דוב בן 95, הוא היה נכה וסבל ממוגבלויות בחלקים רבים של גופו. לבקשתו, הוא הומת ב-4 במאי 2013, בהמתת חסד שבוצעה בבלגיה בנוכחות ארבעת ילדיו.
בטאזואיד
בטאזד
על פי ספרות שאיננה-קאנונית, בשנה האחרונה של מלחמת הדומיניון, בטאזד נכבש על ידי הדומיניון. הג'מהאדר והקרדאסים החזיקו בכוכב במשך ארבעה חודשים, עד ששוחרר על ידי כך שהבטאזואידים ביצעו הקרנה רגשית טלפתית נגד הג'מהדאר.
כריסטיאן דה דוב
ספרים
במהלך חייו פרסם דה דוב מאמרים רבים ושלושה ספרים שעסקו במבנה התא: ב-1984 פרסם את "A guided tour of the living cell”, ב-1991 את "Blueprint for a cell", וב-1995 את "Vital Dust". ספריו ומאמריו תורגמו למספר שפות.
בטאזואיד
בטאזד
כמו כן, על פי ספרות שאיננה-קאנונית, בטאזד שמופיע ביקום המראה הוא כוכב המונח בהריסות: האוכלוסייה המקורית נמחקה כמעט כולה, על ידי ארצנים, אשר חששו מאוד מטלפתיה מכל סוג שהוא. המעטים ששרדו - התחזו לבני אדם על כדור הארץ.
אקסון ואלדז
אקסון ואלדז (Exxon Valdez, מבוטא "ואלדיז") הייתה מכלית נפט של חברת הדלק אקסון. לאחר שעלתה המכלית על שרטון מול חופי דרום מדינת אלסקה בארצות הברית, דלפו ממנה כמויות עצומות של נפט גולמי, שהסבו נזק סביבתי ואקולוגי מהחמורים ביותר בתולדות יבשת צפון אמריקה.
המכלית
המכלית הייתה בנויה כולה מפלדה. היא נבנתה על ידי חברת הפלדה ובניית הספינות הלאומית בסן דייגו, ונמסרה לאקסון בדצמבר 1986. אורכה היה 301 מטר, רוחבה 51 מטר והשוקע שלה 20 מטר. היא הייתה מונעת על ידי מנוע דיזל בעל הספק של 24 מגהוואט. למכלית הייתה תפוסה של 235,000 טונות נפט גולמי. מהירותה הייתה כ-16 קשר (30 קמ"ש). היא שימשה להעברת נפט גולמי מטרמינל הצינור של קונסורציום אליאסקה בוואלדז שבאלסקה לבתי זיקוק בארצות הברית.
האירוע
ב-24 במרץ 1989, פגעה המכלית בשונית בליי שבמפרץ הנסיך ויליאם, בסמוך לעיר ואלדז שבאלסקה. הפגיעה גרמה לקרע רציני בגחון האניה שהייתה טעונה ב-180,000 טונות נפט גולמי. מעריכים ש-36,000 טונות נפט גולמי נשפכו לים במשך כמה ימים, וזיהמו אלפי קילומטרים של חופים עד שהצליחו לעצור את הזרימה. למעלה מ-250,000 בעלי חיים נפגעו מהאסון.
לאחר התאונה שונה שמה של המכלית ל-Sea River Mediterranean
המכלית אקסון ואלדז מופיעה בסרט "עולם המים".
K
K היא האות האחת עשרה באלפבית הלטיני. מקורה באות היוונית קפא, אשר מקבילה לאות השמית כ"ף, בהתייחס לצליל האות הראשונה במילה כף וסימנה של האות בכתב (אשר ייצג כף יד), וכיום מייצגת ברוב השפות שעושות בה שימוש את העיצור הוילוני האטום - /k/.
ייצוגים אלטרנטיביים
באלפבית פונטי מיוצגת האות על ידי המילה קילו (Kilo).
בקוד מורס מיוצגת האות על ידי קו נקודה קו: <tt>- · -</tt>
בקוד ASCII מיוצגת האות על ידי 75 (K) ו-107 (k).
בכתב ברייל:
משמעויות של האות
בהקשרים מסוימים, K יכולה לסמל:
Vuoristorataa
Vuoristorataa (בעברית: רכבת הרים) הוא סינגל הבכורה של הזמרת הפינית אוולינה. הסינגל יצא לאור ב-22 במאי 2015, כסינגל הראשון מן אלבום הבכורה שלה, 24K. הסינגל יצא לאור באותו תאריך ביחד עם סינגל נוסף, "Rakkaudesta lajiin". את שני הסינגלים איגדה אוולינה לסינגל אחד תחת שני השמות של שניהם, ושניהם יצאו כסינגל הבכורה שלה.
הסינגל לא זכה להצלחה כלל והפך לאחד מהשירים הבודדים של אוולינה שלא הצליחו להיכנס למצעד הפיני הרשמי.
רקע וכתיבה
לסינגל יצאה עטיפה משותפת שהכילה גם את "Rakkaudesta Lajiin". העטיפה שימשה את שני הסינגלים, ובה רשומים שני השמות שלהם.
וידאו קליפ
הווידאו קליפ הנלווה שצולם לשיר הועלה באותו יום שבו יצא כסינגל רשמי לערוץ ה-Vevo של אוולינה. באותו יום העלתה אוולינה גם את הווידאו קליפ ל-"Rakkaudesta Lajiin". בקליפ ניתן לראות זוג שלאורך כולו עוסק באהבתם ובמימוש האושר שבה.
רב הונא בריה דרב יהושע
רב הונא בריה דרב יהושע נמנה עם הדור החמישי של אמוראי בבל, ומן הבולטים שבהם. למד תורה מפי אביי ורבא בישיבת פומבדיתא. חברו ובר הפלוגתא שלו הוא רב פפא.
Vuoristorataa
וידאו קליפ
פרשנות שם השיר "נסיעה ברכבת הרים", מתארת את הזוגיות של הצמד שמופיע בקליפ ובעצם מתאר את "רכבת הרגשות", שהם חווים.
רב הונא בריה דרב יהושע
כשחברו הקרוב ושכנו, רב פפא, הקים את הישיבה בעיר נרש שבבבל, הצטרף אליו רב הונא בריה דרב יהושע ושימש בישיבה כראש כלה (נושא הדרשות בחודשי אדר ואלול, שאז הגיעו האנשים שעבדו לפרנסתם ולא הזדמנו לישיבה עד חודשים אלו, הנקראים ירחי כלה).
בזמן לימודו אצל רבא התפרנס רב הונא בריה דרב יהושע מקרקע קטנה שהייתה לו וכך יכול היה להשקיע זמנו בלימוד. בשלב מאוחר יותר עשה שותפות עם ידידו רב פפא והתפרנס ממכירת שומשמין.
רב הונא בריה דרב יהושע היה ותרן ומעביר על מידותיו. פעם אחת חלה רב הונא בריה דרב יהושע, וכשהגיע רב פפא לבקרו ראה כי הוא גוסס והורה להכין לו תכריכים. בסוף החלים רב הונא בריה דרב יהושע מחוליו, ואמר כי אמנם נקנסה עליו מיתה, אך מאחר שהוא נהג כל חייו בוותרנות ולא העמיד על מידותיו, אף הקב"ה לא דקדק אחריו וויתר לו. כמו שנאמר 'נושא עון ועובר על פשע'; למי נושא עון? - לעובר פשע.
על פי ספר הכריתות, נפטר בשנת תשכ"ב לשטרות (ד'קע"א - 411). הרב אהרן היימן סובר שנפלה טעות, ומציע כתאריך חלופי את שנת תרפ"ב (ד'קל"א - 371).
חבריו
על חבריו נמנה רב אדא בר אבא. על כך מסופר, כי מנהגו של רב נחמן בר יצחק היה שמדי יום לפני שנכנס לדרשה היומית הוא סיכם את יסודות הסוגיה עם רב אדא, וכך הייתה הסוגיא ברורה לו ונכנס לדרשה. באותו יום שנפטר רב אדא, עיכבו אותו רב פפא ורב הונא בריה דרב יהושע שלא היו במעמד סיום המסכת שערך רבא למסכת, ושאלו אותו כיצד למד רבא הלכות מסוימות בהלכות מעשר בהמה. רב אדא אמר להם את תורתו של רבא, ובינתיים חיכה רב נחמן בר יצחק לרב אדא שיבוא ללמוד עמו ולסכם את יסודות הסוגיא, וכבר הגיע זמן הדרשה אך רב נחמן בר יצחק התעכב כי חיכה לרב אדא שיכין עמו את השיעור. שאלו תלמידיו את רב נחמן: מאוחר כבר, מדוע מחכה רבינו? השיב רב נחמן בר יצחק: מחכה אני שתבוא לכאן מיטתו של רב אדא בר אבא שנפטר. מיד יצא הקול שנפטר רב אדא.
עין (פירושונים)
{{פירושונים|
ראו גם
}}
חנה שמיץ
חנה שמיץ (בגרמנית: Hanna Schmitz; נהגה כהאנה שמיץ) היא דמות ספרותית, גיבורת הרומן נער קריאה מאת ברנהרד שלינק.
ביוגרפיה
חנה שמיץ היא האנטגוניסטית ברומן. בצעירותה הייתה שמיץ שומרת בשירות האס אס והוצבה במחנה ריכוז לא רחוק מאושוויץ. היא הגנה על אסירות חלשות, וכן ביקשה מאסירות שהוכנסו לחדרה לקרוא לה סיפורים, ולאחר מכן שילחה אותן אל מותן בהליך של סלקציה שביצעה בעצמה. לאחר המלחמה היא עומדת למשפט על פשעים נגד האנושות, ובמקביל עובדת ככרטיסנית בחשמלית.
היא מפתחת רומן עם מיכאל, צעיר כבן 15 שסעדה על מיטת חוליו. במהלך הרומן מבקשת חנה ממיכאל להקריא לה ספרים, אך נעלמת מדירתה במפתיע. מיכאל מאוכזב, אך למפרע מגלה במקרה על עברהּ של חנה, ומנסה לשמור איתה על קשר גם לאחר שנכנסת למאסר בשל פשעיה בעת השואה. בבוקר יום שחרורה, מתאבדת חנה בתלייה.
בקולנוע
בעיבוד הקולנוע של הספר, שמיץ מגולמת על ידי קייט וינסלט.
מבקרת הקולנוע גיתית גינת מתארת את האנה כאישה פשוטה ותמימה, קורבן של חוסר אוניה ובורותה ובעלת מופנמות אלימה.
סיאמון
סיאמון היה כנראה, בן לאמנמופ, ואח לאוסורקון. עם מות אחיו נתמנה לשלטון על מצרים. כמו שאר בני השושלת ה-21 כוחו לא היה עצום, ומעגל השפעתו היה קטן יחסית. בדומה למשפחתו היה מבוסס בטאניס, (כנראה צען התנ"כית). להבדיל מקודמיו הרבה לבנות, ובבנייה הייתה תרומתו היחידה לאימפריה המצרית. המפורסמים שבמפעליו היו בנין מקדש אמון בממשית, ושיפוץ המקדש לאותו האל בתניס.
יש לייחס לו את נעילת חדרי הדיר אל-בחרי, אזור דתי וקבורתי חשוב במצרים העתיקה. לסיאמון לא הייתה חשיבות רבה למצרים, המומיה שלו הושחתה עם השנים בידי גנבים למיניהם, צורתה דומה לזאת של אביו וגובהה 1.65 מטרים.
קיימת סברה בדבר היות סיאמון אבי בת פרעה שנישאה לשלמה. במקרא מתואר אותו חותן שלמה כמוסר גזר בתור נדוניית בתו, אחר שהשמיד את העיר. כמלך חלש, ביקש להסדיר את יחסיו עם ממלכת ישראל המאוחדת - כוח עולה בימיו.
יחסי הודו–מאלי
יחסי הודו–מאלי הם היחסים הדיפלומטיים בין הרפובליקה של הודו לבין רפובליקת מאלי.
סקירה כללית
שתי המדינות הן ריבוניות וחברות בתנועת המדינות הבלתי-מזדהות. מאלי תומכת ברפורמה ההודית להוספת מושבים במועצת הביטחון של האו"ם בהם מושב הודי.
נשיא מאלי ביקר בהודו באמצע ינואר 2012 בליווי פמלייתו ובראשה רעייתו. נשיא הודו אירח אותו ואת פמלייתו לסעודת כבוד בארמון הנשיא.
מאוחר יותר פתחו שני הנשיאים את פגישתם הרשמית בבית ההיידראבאד שבמסגרתה נכללו היחסים הבינלאומיים והבילטרליים בין שתי המדינות. שני הצדדים הצהירו כי הם יעשו ככל שביכולתם כדי להעמיק את היחסים, הם חתמו על מזכר שיתוף פעולה בנושא גאולוגיה ומשאבי טבע זמינים ועל הסכם בו הודו נותנת 100 מיליון דולר למאלי כדי להקים בה תשתית חשמלית מודרנית.
אליזבת וודוויל
אליזבת וודוויל (באנגלית: Elizabeth Woodville; 1437? – 8 ביוני 1492) הייתה מלכת אנגליה, רעייתו של אדוארד הרביעי, מלך אנגליה. סבתו של המלך הנרי השמיני. נישואיה הראשונים היו לאציל נמוך-דרג בשם סר ג'ון גריי, מתומכי בית לנקסטר שנהרג בקרב סנט אולבנס השני והותיר אותה אלמנה צעירה, ליידי גריי. נישואיה למלך הצעיר מבית יורק היו שערורייה בתקופת מלחמות השושנים כיוון שהפרו את ההסכם שנערך בין תומכי המלך ללואי האחד עשר, מלך צרפת לפיו יישא מלך אנגליה את גיסתו של מלך צרפת. נוסף על כך נטען שהמלך הצעיר כבר היה נשוי ולפיכך הוכרזו לאחר מותו נישואיו לאליזבת כביגמיה וילדיהם הוכרזו כממזרים. שני הילדים, הנסיכים אדוארד, ואחיו ריצ'רד ("הנסיכים שבמצודה") נכלאו במצודת לונדון על ידי דודם ריצ'רד השלישי, ונעלמו בשנת 1483. הסברה המקובלת היא שהנסיכים נרצחו ונקברו במצודה.אך יש טענה שאומרת שהם כלל לא נרצחו.
ראשית חייה
נולדה בנורת'האמפטונשייר, אביה היה סר ריצ'רד וודוויל, אביר ממשפחה עתיקה אמידה ומכובדת, ג'נטלמן כפרי שאינו שייך לאצולה. אמה, ג'קטה מלוקסמבורג הייתה בת אצולה ממשפחה שהתייחסה לענף של בית לוקסמבורג והייתה אשתו השנייה של ג'ון מלנקסטר, דוכס בדפורד, שהיה מבוגר ממנה בהרבה. לבני המשפחה היה מעמד בחצר המלך והם נבחרו להיות מלוויה של המלכה מרגרט מאנז'ו עם נישואיה להנרי השישי, מלך אנגליה. ב-1448 הועלה סר ריצ'רד לדרגת ברון. ב-1452 נישאה אליזבת לסר ג'ון גריי, יורש ברונות גרובי. ב-17 בפברואר 1461 נהרג גריי בקרב סנט אולבנס השני, כשלחם לצד בית לנקסטר. אליזבת נותרה אלמנה צעירה עם שני בנים. הרשומות תיארו אותה כ"אשה היפה ביותר באנגליה".
מלכה
ב-29 במרץ 1461 הוכה צבא בית לנקסטר בקרב טאוטון על ידי בית יורק והנרי השישי הודח מכסאו לטובת אדוארד, דוכס יורק והטוען לכתר. על אף שאדוארד הבטיח לתומכו ויועצו ריצ'רד נוויל, רוזן ווריק לשאת לאשה את בונה מסבויה, גיסתו של לואי האחד עשר, מלך צרפת, כחלק מהסכמי השלום שטווה ווריק, נשא לאשה בחשאי את אליזבת וודוויל ב-1 במאי 1464. שנה לאחר מכן הוכתרה אליזבת כמלכה במנזר וסטמינסטר. אליזבת הייתה לא רק בת למשפחה פחותת-יחס אלא גם בת למשפחה מובהקת של תומכי בית לנקסטר ונישואיה למלך עוררו שערורייה, זאת בנוסף להרס הסיכוי לברית החשובה עם צרפת. לפיכך נטש ווריק את צד בית יורק וחבר למרגרט מאנז'ו בצרפת במטרה להדיח את אדוארד מכסאו ובהמשך קירב לצדם את ג'ורג' פלנטג'נט, דוכס קלרנס, אחיו הצעיר של המלך. בנוסף, אדוארד היה ידוע ביחסיו עם נשים רבות טרם נישואיו לאליזבת. אחת מהן הייתה אלינור טאלבוט, שייתכן שאדוארד אף נשא לאשה בחשאי בשנת 1461. רבים מ-15 אחיה ואחיותיה של אליזבת נישאו לאנשי אצולה רמי דרג. אחותה, קתרינה וודוויל, למשל, נישאה להנרי סטאפורד, הדוכס השני מבקינגהאם. עלייתם זו של האצילים מבית וודוויל הייתה אף היא לצנינים בעיני תומכי בית יורק, שלא זכו לקטוף את פירות ניצחונם, שנמסרו לבני משפחתה של המלכה החדשה.
כחלק מחתירתם של ווריק, המלכה מרגרט ודוכס קלרנס נגד אדוארד ורעייתו, הואשמה אמה של אליזבת בכישוף, אך זוכתה. באוקטובר 1470 הצליחה הקואליציה של קלרנס, ווריק ובית לנקסטר להדיח את אדוארד ולהמליך מחדש את הנרי השישי, אולם כבר באפריל 1471 נוצחו בקרב טיוקסברי ואדוארד שב לכס המלכות. במהלך תקופת ההדחה הקצרה הסתתרה אליזבת במנזר וסטמינסטר וילדה את אדוארד, לימים אדוארד החמישי. בנוסף ילדה אליזבת במהלך נישואיה למלך עשרה ילדים, בהם ריצ'רד ועוד חמש בנות שהגיעו לבגרות.
שארית ימיה
ב-1483 מת אדוארד בפתאומיות ובנם בן ה-12 ירש את הכתר בעת ששהה בטירת לדלו על גבול ויילס. עקב היותו של הנער קטין, הוכרז דודו ריצ'רד, דוכס גלוסטר כלורד פרוטקטור. גלוסטר (לימים המלך ריצ'רד השלישי) פגש את שיירתם של אחייניו בדרכה מוויילס ללונדון והמשיך ללוות את השיירה ללונדון. יורש העצר הגיע ללונדון ב-4 במאי 1483 ושוכן בטאואר של לונדון (אז אחד מארמונות בית המלוכה ולא רק בית כלא). הכתרת המלך הצעיר נדחתה מספר פעמים, עד שב-25 ביוני התכנס הפרלמנט, והכריז (בצו שנודע בכינוי Titulus Regius) כי אדוארד הוא ממזר, בהסתמך על ראיות שאדוארד הרביעי התארס לאלינור טלבוט, בטרם נישא לאליזבת. עובדה זו הפכה את נישואי הוריו של אדוארד לבלתי חוקיים, ואת אדוארד ואחיו לממזרים שאינם ראויים לשאת את הכתר. יורשו של המלך המת, אדוארד הרביעי, לא היה אם כן אדוארד החמישי, כי אם אחיו ריצ'רד, אשר הוכתר כריצ'רד השלישי. אדוארד ואחיו, שני הנסיכים שבמצודה, לא נראו עוד מחוץ למצודה. אין לדעת מה אירע להם, ומניחים כי נרצחו.
עד מהרה הדיח ריצ'רד את קרוביה של המלכה ממשרותיהם ואף אסר את אחיה ובנה מנישואיה הראשונים ולאחר מכן הוציאם להורג. אליזבת ובנותיה נותרו במסתור עד שהמלך ריצ'רד נשבע שלא יגע בהן לרעה במרץ 1484, אולם בד בבד נישל ריצ'רד מאליזבת את כל תאריה ונכסיה.
אליזבת, שכונתה כעת שוב ליידי גריי, חברה יחד עם הנרי סטאפורד, הדוכס השני מבקינגהאם ועם ליידי מרגרט בופורט למאמץ להושיב על הכס את בנה של בופורט, הנרי טיודור, הטוען לכתר הקרוב ביותר מצד בית לנקסטר. על מנת לחזק את הברית ביניהן קבעו אליזבת ובופורט שהנרי ישא לאשה את בתה של אליזבת, אליזבת מיורק, יורשתו של אביה המלך מבית יורק. באוגוסט 1485 פלש הנרי טיודור מצרפת לאנגליה עם כוחותיו וניצח במפתיע את ריצ'רד השלישי בקרב בוסוורת'.