cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
איגור ברזין
ביוגרפיה
ברזין משמש כבמאי, וכמנהל האמנותי של תיאטרון מלנקי. בנוסף הוא אחראי לעיבודים בתיאטרון שרובם נעשו בשיתוף עם בוריס ינטין.
לאו לאו
תהליך הייצור
תהליך ההכנה מורכב מהשלבים הבאים:
תהליך זה מספק כעשרה ליטרים של משקה "לאו לאו" המכיל כ-47% אלכוהול. בלאוס נהוג להאכיל חזירים בשאריות האורז הנותרות לאחר הבישול.
טעמו של הלאו לאו מתקתק ומזכיר במקצת יין אדום מתוק. צבעו של המשקה נע בין לבן ושקוף, ולרוב מאוחסן בבקבוקי פלסטיק ישנים שבעבר שימשו למים מינרליים אך כעת ממוחזרים על ידי המקומיים.
אטימולוגיה
ה"לאו" הראשון נהגה בטון גבוה יותר מהשני. משמעות ה"לאו" הראשון הא אלכוהול ואילו ה"לאו" השני מתייחס לעם הלאו המקומי.
אצטדיון קאנג'ורוהאן
אצטדיון קאנג'ורוהאן (באינדונזית: Stadion Kanjuruhan) הוא אצטדיון הממוקם ברובע קפנג'ן בעיר מאלאנג במחוז מזרח ג'אווה שבאינדונזיה. אצטדיון זה הוא האצטדיון הביתי של קבוצות הכדורגל: ארמה, ארמה פוטרי ופרסקאם מטרו שמקורם במאלאנג.
האצטדיון נקרא על שם ממלכת קנג'ורוהאן, ממלכה הינדית מהמאה ה-8 באזור מאלאנג של ימינו.
היסטוריה
אצטדיון קאנג'ורוהאן נבנה בשנת 1997, כאשר עלות בנייתו המשוערת היא כ-35 מיליארד רופי מקומי. ב-9 ביוני 2004, האצטדיון נחנך על ידי הנשיאה האינדונזית מגוואטי סוקרנופוטרי, במסגרת משחק של הליגה האינדונזית הראשונה לעונת 2004, בין ארמה ל-PSS סלמן. המשחק הסתיים בניצחון 0–1 לארמה. האצטדיון שופץ בשנת 2010 למטרות להתאמה לליגת האלופות האסיאתית לעונת 2011, כאשר הוסף כוח תאורה.
ב-1 באוקטובר 2022, לפחות 129 בני אדם נהרגו ו-180 נפצעו לאחר שנרמסו, בסיום משחק ליגה כאשר פרסבאיה סורבאיה ניצחה 2:3 את הקבוצה המקומית ארמה מלאנג, ואוהדי הקבוצה המקומית הזועמים פרצו למגרש והתעמתו עם כוחות המשטרה שהפעילו אמצעים לפיזור הפגנות שגרמו למהומות ותדחוקת קהל. אירוע זה ידוע בתור אחד מהאסונות הקשים במהלך אירוע ספורט בהיסטוריה, ונקרא אסון אצטדיון קאנג'ורוהאן 2022.
יחסי אנדורה–יפן
יחסי אנדורה–יפן הם היחסים הדיפלומטיים בין נסיכות אנדורה לבין יפן. שתי המדינות כוננו יחסים דיפלומטיים רשמיים לראשונה באוקטובר 1995.
שליחויות מאנדורה ליפן
בשנת 1996 אנדורה ערכה את הביקור הראשון שלה באומה היפנית. ג'וליף מינוב-טריוול שגריר אנדורה לאו"ם ביקר ביפן. לאחר כשנה מהביקור הראשון, בשנת 1997 מנואל מאס ריבו שר החוץ האנדורי לשעבר ערך גם הוא ביקור דיפלומטי ביפן. בשנת 2005 מנואל מאס ריבו ראש הממשלה האנדורי לשעבר מנואל מאס ריבו ערך ביקור רשמי בטוקיו, בירת יפן. בשנת 2019 מריה אובך פונט שרת החוץ של אנדורה ערכה ביקור דיפלומטי באוסקה שביפן.
שליחויות מיפן לאנדורה
סגן שר החוץ היפני קנטארו סונורה ערך ביקור באנדורה לה ולה, בירת אנדורה בשנת 2015.
יפנים באנדורה
מספר היפנים אשר חיים באנדורה עומד על 13 יפנים (אוקטובר 2016).
טלפלא
טֶלֶפֶּלֶא היא תוכנית טלוויזיה ישראלית לילדים, שהוקלטה ושודרה בטלוויזיה הישראלית (הערוץ הראשון) בין השנים 1975–1979 ובשידורים חוזרים במהלך שנות ה-80 של המאה ה-20.
במרכז התוכנית עמדה אינטראקציה בין המגישים לבין בובת גרב בצורת תולעת בעלת כובע קסקט בשם "טלא"; הבובה לא השמיעה קול, אבל המגיש תמיד הבין מה היא אומרת ומסר את דבריה לצופים. במהלך התוכנית נדונו נושאים שונים מחיי הילדים, באמצעות שירים וסיפורים. בנוסף, במהלך התוכנית הוקרן פרק מסדרת אנימציה, כדוגמת "ברבאבא" ו"סיימון בארץ ציורי הגיר".
צוות ההקמה של התוכנית כלל את מנהלת תוכניות הילדים אסתר סופר, התפאורן יוסי עצמון, התסריטאים פוצ'ו ובינה אופק,
המנהל המוזיקלי היה מוני אמריליו, הבמאי פינחס הר-זהב, הבמאית ורדינה ארז והמפיקה שרה פרידמן.
לאורך מרבית התקופה היא שודרה שלוש פעמים בשבוע. התוכנית זכתה לשיעורי צפייה גבוהים מאוד, ותקופת שידורה הייתה הממושכת מכל תוכניות הילדים שהופקו בטלוויזיה בישראל עד אז. התוכנית זכתה בפרס רשות השידור לשנת 1978.
בעקבות התוכנית הופקו מספר ספרים ותקליטים, וכמו כן נכתב בהשראת התוכנית השיר "טלפלא" שביצעה יונית שוהם בשירוויזיון 1979.
השיר "טלפלא"
את שיר הנושא "טלפלא" כתב אוריאל אופק (בן-זוגה של בינה אופק) והלחין ועיבד מוני אמריליו וביצעו אלי גורנשטיין ומוטי ברכאן יחד עם סיגל זיו.
ניטרוצלולוזה
ניטרוצלולוזה (או: "כותנת הנפץ") היא חומר נפץ שמתקבל מניטרציה של צלולוזה (תאית). נוסחתה הכימית: C6H7N3O11.
ניטרוצלולוזה בוערת מהר מאוד ויכולה לעבור גם דטונציה ספונטנית בעת הבעירה.
יחסי הודו–סנגל
יחסי הודו–סנגל הם היחסים הדיפלומטיים הדו-צדדיים בין הודו לסנגל. אף על פי שהקשרים בין אזרחי המדינות היו מוגבלים, שתי המדינות נהנות מיחסים חמים ובשנים האחרונות המסחר וההשקעות גדלים בהתמדה.
היסטוריה
להודו וסנגל היו יחסים קרובים ולבבים מאז שהאחרונה קיבלה את עצמאותה מצרפת ב-1960. היחסים הדיפלומטיים בין שתי המדינות כוננו ברמת השגרירות עם הקמת נציגות הודית בדקר ב-1962. שתי המדינות חולקות ערכים משותפים של דמוקרטיה, פיתוח וחילוניות ותמכו זו בזו בפורומים בינלאומיים. סנגל תמכה בחתירה של הודו לחברות בארגון לשיתוף פעולה אסלאמי ושתי המדינות יזמו את פרויקט Team-9 הכולל גם שבע מדינות נוספות במערב ומרכז אפריקה.
הודים ותרבות הודית בסנגל
בניגוד למזרח או דרום אפריקה שיש בהן אוכלוסיות גדולות של הודים ואנשים ממוצא הודי, הקהילה ההודית בסנגל היא זעירה ומונה רק כ-300 אנשים המנהלים עסקים או מעורבים בביצוע פרויקטים המתבצעים במסגרת קווי אשראי שמסופקים על ידי הודו. עם זאת, סנגל מתוארת לעיתים קרובות כאינדופילית ביותר מבין מדינות מערב אפריקה והיא הושפעה ממגוון מוסדות תרבות הודיים, החל מקולנוע הינדי ועד למושג הקאסטה והמנודים. ישנן עשרות אגודות ידידות הודו-סנגליות ומועדוני קולנוע ומוזיקה ומאכלים הודיים פופולריים בסנגל, כמו גם סרטי בוליווד וסדרות טלוויזיה הודיות כמו Vaidehi. הזמר הסנגלי-אמריקאי אייקון, ששר בהינדית, הפך לסנסציה בהודו בזכות הביצוע שלו לשיר "Chammak Challo" בסרט הבוליוודי Ra.One.
סחר
הסחר בין הודו לסנגל הסתכם ב-425 מיליון דולר בשנים 2009–2010, כאשר הודו נהנתה מעודף קטן במאזן הסחר. המסחר הוכפל פי 5 מ-2002 ל-2003, כאשר עמד על 222 מיליון דולר. פוספטים וגרוטאות ברזל מהווים את עיקר היבוא ההודי מסנגל בעוד שהיצוא מורכב מטקסטיל, מכוניות, תרופות ופריטי מזון. הודו היא בין שותפות הסחר המובילות של סנגל. סנגל מייבאת ציוד עבור מסילות הברזל שלה מהודו. גם רכבות הודו וגם RITES היו מעורבים במתן מגוון שירותים לחברת הרכבות בסנגל כולל מתן שירותי ייעוץ, ביצוע מחקרי היתכנות ואספקת מלאי כולל יחידות דיזל מרובות, מנועים ותאי רכבת. שתי המדינות התקשרו ב-2005 על הסכם קידום השקעות דו-צדדי והגנה על הסכם מניעת כפל מס ב-2007.
השקעות
סנגל קיבלה בברכה השקעות הודיות במדינה זו במגוון מגזרים כולל טקסטיל, כימיקלים וייצור. בשנת 2006 התקשרה ארסלור-מיטל בהסכם עם ממשלת סנגל לייצור עפרות ברזל בדרום מזרח סנגל באמצעות השקעות בהיקף של 2 מיליארד דולר. מכיוון שהחוק הסנגלי מחייב חברות אסייתיות שזוכות לחוזי תשתית לשתף פעולה עם חברות סנגליות, מיזמים משותפים עם חברות הודיות היו אמצעי חשוב להעברת ידע והכשרה טכנולוגית לסנגל. המתחם התעשייתי הגדול ביותר של סנגל, ה-Industry Chimiques du Senegal (ICS), הוא מיזם משותף בין סנגל והודו הכולל את IFFCO הגדולה בחברות הדשנים ההודיות והיא מייצאת חלק ניכר מתפוקת הפוספטים שלה להודו. IFFCO בשנת 2007 לקחה על עצמה פרויקט של 100 מיליון דולר להחייאת מפעל חומצה זרחתית של חברת Industries chimiques du Sénégal כדי להעלות את הייצור שלו לרמות אופטימליות.
שיתוף פעולה טכני
הודו מספקת מלגות להכשרת אנשי סנגל במסגרת תוכנית שיתוף הפעולה הטכני והכלכלי ההודי שלה. סנגל היא גם חלק מפרויקט הרשת האלקטרונית הפאן-אפריקאית של הודו המאפשר לה לנצל מומחיות הודית באמצעות טלרפואה וחינוך טלפוני. תחנת מרכז קרקעית של הרשת ממוקמת בכפר סביקוטנה בסנגל. סנגל, בעבר היבואנית הגדולה ביותר של אורז באפריקה, ביקשה תמיכה טכנולוגית מהודו להגדלת ייצור האורז שלה בשנת 2008. בשנת 2011, בנאום בוועידת פורום אפריקה-הודו באדיס אבבה ב-2011, ציין נשיא סנגל, עבדוליי ואד, כי הסיוע של הודו סייע למדינתו "בהגדלת ייצור האורז בצורה כה דרמטית שהיא הפכה מיבואן ליצואן בעניין מסוים של ארבע שנים".
נחל ארנון
שטח אגן הניקוז של הנחל הוא 6,450 קמ"ר וספיקת המים שלו היא כ-7,200 מטר מעוקב בשעה. בחלקו הצפוני של אגן הניקוז של הנחל, מגיע יובלו העיקרי, ואדי ואלה, עד סמוך לעמאן, ובדרום אגן הניקוז מגיעות שלוחותיו עד כרך. מקורו המזרחי של הנחל האיתן מצוי בעין אל-לג'ון, בגובה של 690 מטר מעל פני הים, בין כרך ובין תחנת קטראני שעל מסילת הברזל החיג'אזית, במקום הנקרא "ראס אלמוג'ב". מנקודה זו ועד שפכו במרכז חופו המזרחי של ים המלח, יורד הנחל כ-1,111 מטרים במהלך של 51 קילומטר.
אורכו של הנחל הוא כ־76 ק"מ. כיום, חלקו התחתון של הנחל הוא חלק משמורת טבע מוכרזת של "הרשות המלכותית לשמירת טבע" בירדן. השמורה משתרעת על השטח שבין ואדי זרקא-מעין בצפון ובין ואדי שקיק בדרום. סמוך לשפך הנחל הוקם גשר המשמש את הכביש הסלול לאורך חופו המזרחי של ים המלח.
הנחל הוא בעל אופי קניוני לכל אורכו, וכולל מפלי מים רבים שמונעים הליכה רצופה בערוצו. הנחל אינו ניתן לחצייה אלא במעבר ערוער בו פונה הנחל מזרימה צפונה לזרימה בכיוון מערב. מעבר זה (מעברות הארנון) היה בעל חשיבות רבה מאז ומתמיד. ב-2004 נחנך באזור המעבר סכר אל-מוג'יב הגדול אשר יוצר אגם מלאכותי שמימיו מיועדים להשקיה. בחלקו התחתון של הנחל, מכ-15 קילומטר ממזרח לים המלח ועד שפכו, זורם הנחל בקניון אבן חול נובית בשורה של מפלים. בשפך הנחל לים המלח נוצרה דלתה ברוחב ובאורך של כקילומטר. אדמת הסחף של הדלתה מכוסה בצמחייה סבוכה וגדלים בה עצי אשל, שיזף מצוי, דקל ושיטה וחישות של קנה מצוי וקנה צמר. בנחל מתרחשים שיטפונות מעת לעת וכתוצאה מכך משתנה מדי פעם מהלך הנחל בתוך הדלתה. בשנת 1925 ערכו תלמידי גימנסיה הרצליה טיול במקום, נקלעו לשיטפון ואת אשר ראו תיאר רפאל סברדלוב:
נחל ארנון במקורות
הנחל נזכר רבות בתנ"ך כנקודת ציון בתיאור הגבול שבין שטחי מואב שלא יועדו לבני ישראל (מדרום לנחל) ובין שטחי מואב שהיו בשליטת האמורים (מצפון לנחל), ואשר יועדו לנחלות גד וראובן:.
בספר יהושע מתואר כי גבול בני ישראל בעבר הירדן היה מערוער שבשפת נחל ארנון (כיום "ח'רבת עראער" שבאפיק הארנון) בדרום ועד הר חרמון בצפון:, וכן:.
חז"ל מייחסים את הפסוק "את והב בסופה ואת הנחלים ארנון" לנס שנעשה לעם ישראל בנחל ארנון בזמן יציאת מצרים: כאשר עמדו בני ישראל לעבור בערוץ נחל ארנון, המתינו להם אמוריים בשני ההרים שמצידי הנחל על מנת להרגם כשיעברו בנחל, אך קודם שהגיעו בני ישראל לאזור קרבו שני ההרים זה לצד זה ומחצו למוות את האמוריים שבפנים. בני ישראל עברו על פסגת ההר ולא ידעו על האויבים הקבורים בו, וכדי לפרסם את הנס זרמה בארה של מרים לתוך הנחל ושטפה מתוכו החוצה את דמם ואיבריהם של המתים.
נחל ארנון נזכר גם במצבת מישע של מישע מלך מואב שישב בדיבון הסמוכה מצפון (כיום "דיבאן"), שם הוא מציין כי סילק את ישראל ואת בני שבט גד מהאזור, ובנה "מסילה" (דרך) בארנון.
נחל ארנון מצוין גם באופן בולט בפסיפס מפת מידבא. בימי רומא נפלה באזור אימת השודדים ועל כן התקיימה בו פעילות צבאית של לגיונות רומיים.
אינסטינקט השפה
אינסטינקט השפה (באנגלית: The Language Instinct) הוא ספר משנת 1994 שנכתב על ידי סטיבן פינקר לקהל הרחב. פינקר טוען שבני אדם נולדים עם יכולת מולדת לשפה. הוא מתייחס באהדה לטענתו של נועם חומסקי, כי כל השפות האנושיות מראות ראיות לדקדוק אוניברסלי, אך מתנגד לדעתו הספקנית של חומסקי כי התאוריה האבולוציונית יכולה להסביר את אינסטינקט השפה האנושי. הוא משווה את השפה להסתגלויות מיוחדות של מינים אחרים, כמו אריגת קורים אצל עכבישים או בניית סכר אצל בונים, וקורא לכל השלוש "אינסטינקטים".
תזה
פינקר מבקר כמה דעות מקובלות על שפה. למשל: שצריך ללמד ילדים להשתמש בה, שאצל רוב האנשים הדקדוק גרוע, שאיכות השפה יורדת בצורה קבועה, שלסוג השירותים הבלשניים ששפה מספקת (כך למשל יש שפות שיש בהן מילים לאור וחושך אבל אין מילים לצבעים) יש השפעה ניכרת על טווח המחשבות האפשרי של אדם (היפותזת ספיר-וורף) וכי לימדו בעלי חיים שפה (ראה שפת הקופים הגדולים). פינקר רואה את הלשון כיכולת ייחודית לבני האדם, שנוצרה על ידי האבולוציה כדי לפתור בעיות תקשורת ספציפיות בין ציידים-לקטים חברתיים. הוא משווה את השפה להתאמות מיוחדות אחרות של מינים אחרים, כמו אריגת קורים של עכבישים או בניית סכרים של בונים, כשהוא קורא לכל אלה אינסטינקטים.
שפה (דיבור) מתפתחת גם בהיעדרה של הדרכה פורמלית או ניסיונות אקטיביים על ידי ההורים לתקן את הדקדוק של הילדים. סימנים אלה מצביעים על כך שיותר משהיא המצאה אנושית, השפה היא יכולת אנושית מולדת. פינקר גם מבדיל בין השפה לבין יכולת ההסקה הכללית של בני האדם, ומדגיש כי זה לא רק סימן של אינטליגנציה מתקדמת אלא "מודול נפשי" ייחודי. הוא מבדיל בין תפיסת הדקדוק של הבלשן, כגון מיקום שמות תואר, מכללים פורמליים, כמו אלה שבמדריך הסגנון האמריקאי לאנגלית. הוא טוען כי מאחר שחוקים כמו "מילת יחס אינה מילה נכונה לסיים בה משפט" חייבים ללמד במפורש, הם אינם רלוונטיים לתקשורת בפועל ויש להתעלם מהם.
פינקר מנסה להתחקות אחר קווי המתאר של אינסטינקט השפה, על ידי ציטוט ממחקריו על רכישת שפה אצל ילדים, ומעבודותיהם של בלשנים ופסיכולוגים רבים אחרים בתחומים רבים, וכן דוגמאות רבות מן התרבות הפופולרית. הוא מציין, למשל, כי סוגים מסוימים של נזק מוחי גורמים ליקויים ספציפיים בשפה כגון אפאזיה של ברוקה או אפאזיה של ורניקי, כי סוגים מסוימים של בנייה דקדוק קשה במיוחד להבין, וכי נראה שיש תקופה קריטית בילדות בה השפה מתפתחת בדיוק כפי שיש תקופה קריטית להתפתחות ראייה אצל חתולים. רובו של הספר מתייחס לתפיסתו של חומסקי את הדקדוק האוניברסלי, מטה-דקדוק שכל השפות האנושיות מתאימות לו. פינקר מסביר שדקדוק אוניברסלי מייצג מבנים ספציפיים במוח האנושי שמזהים את הכללים הכלליים בדיבורם של בני אדם אחרים, למשל אם השפה המקומית מציבה שמות תואר לפני או אחרי שמות עצם, ומתחיל תהליך למידה מיוחד ומהיר מאוד שאינו ניתן להסבר כהסקה מן העקרונות הראשונים או מלוגיקה טהורה. מנגנון למידה זה מתקיים רק בתקופה קריטית מסוימת של הילדות ולאחר מכן מתפרק ומשחרר משאבים במוח הרעב לאנרגיה.
קבלת התזה
היו שהטילו ספק בהנחותיו של פינקר על היותה של השפה מולדת. הבלשן האנגלי ג'פרי סמפסון טוען כי "או שהלוגיקה מטעה, או שהנתונים העובדתיים אינם נכונים (או, לפעמים, שניהם)".
ריצ'רד ובסטר, בספרו "למה פרויד טעה" (Why Freud Was Wrong) (1995), מסכם כי פינקר טוען במפורש כי היכולת האנושית לשפה היא חלק מהכישרון הגנטי הקשור לאבולוציה באמצעות בחירה טבעית של רשתות עצביות מיוחדות במוח, וכי ההתקפה על "מודל מדעי החברה הסטנדרטי" של הטבע האנושי הוא יעיל. ובסטר מקבל את הטיעון של פינקר, שאנשי מדעי החברה במאה העשרים המעיטו במידה שבה הטבע האנושי מושפע מגנטיקה ממניעים אידאולוגיים. עם זאת, וובסטר מוצא את השערותיו של פינקר על רשתות עצביות מיוחדות אחרות, שעשויות להתפתח בתוך המוח האנושי - כגון "מכניקה אינטואיטיבית" ו"ביולוגיה אינטואיטיבית" - כמוטלות בספק, ומאמין שיש סכנה שהן יטופלו על ידי אחרים כמדע. ובסטר סבור כי ספקולציות כאלה מחזקות את התומכים בדטרמיניזם גנטי קיצוני.
ויזואל קיי
ויזואל קיי (ביפנית: ヴィジュアル系; באנגלית: Visual Kei, "סגנון ויזואלי") מתייחס לתנועה חתרנית ברוק היפני שהתפתחה במהלך שנות השמונים ביפן וזכתה לפופולריות נרחבת במהלך בשנות התשעים והאלפיים המוקדמות.
את הויזואל קיי מאפיינים בעיקר שימוש באיפור, תלבושות צעקניות וצבעוניות ותסרוקות מיוחדות וססגוניות. לעיתים קרובות, אם כי לא בכל המקרים, קיימים גם סימנים של אנדרוגניות, מוזיקאים גברים המגלמים דמויות נשיות, ושימוש במאפיינים נשיים כלליים.
פרידריך אוגוסט השלישי, מלך סקסוניה
פרידריך אוגוסט השלישי, מלך סקסוניה (בגרמנית: Friedrich August III; 25 במאי 1865 – 18 בפברואר 1932), מלך סקסוניה האחרון (15 באוקטובר 1904 - 13 בנובמבר 1918) לבית וטין. קודם עלייתו לשלטון, הייתה לפרידריך אוגוסט קריירה צבאית מוצלחת, שבמהלכה פיקד על כוחות בצבא הסקסוני.
ילדותו
פרידריך אוגוסט השלישי נולד ב-25 במאי 1865 בדרזדן כבנם של הנסיך גאורג, שהיה מאוחר יותר מלך סקסוניה, ומריה אנה, נסיכת פורטוגל, בתם של פרננדו השני, מלך פורטוגל ומריה השנייה, מלכת פורטוגל.
קריירה צבאית
בשנת 1877 הצטרף פרידריך אוגוסט לצבא הסקסוני, שהיה חלק מצבא האימפריה הגרמנית, והתגייס לרגימנט הגרנדירים ה-100 (הסקסוני ה-1 - המשמר), ובשנת 1883 הועלה לדרגת אובר לוטננט. בשנת 1887 הועלה פרידריך אוגוסט לדרגת האופטמן, ובשנת 1889 הועלה לדרגת מיור. בשנת 1891 הועלה לדרגת אוברסט לוטננט, ומונה למפקד הגדוד ה-1 ברגימנט הרובאים ה-108. בשנת 1892 הועלה לדרגת אוברסט, ומונה למפקד רגימנט הרובאים ה-108. בשנת 1894 הועלה פרידריך אוגוסט לדרגת גנרל מיור, ומונה למפקד חטיבה ה-45 (הסקסונית ה-1). בשנת 1898 הועלה לדרגת גנרל לוטננט, ומונה למפקד הדיוויזיה ה-23 (הסקסונית ה-1). בשנת 1902 מונה למפקד הקורפוס ה-12 (הסקסוני ה-1), ובשנת 1904 הועלה לדרגת גנרל חיל הרגלים.
תקופת שלטונו
ב-15 באוקטובר 1904 עלה פרידריך אוגוסט לשלטון, לאחר מות אביו גאורג, מלך סקסוניה. במהלך שלטונו הועלה פרידריך אוגוסט לדרגת גנרל אוברסט, וב-11 בספטמבר 1912 הועלה לדרגת גנרל-פלדמרשל בצבא האימפריה הגרמנית.
ב-13 בנובמבר 1918 לאחר תבוסת גרמניה במלחמת העולם הראשונה, התפטר פרידריך אוגוסט מרצונו הטוב מהמלוכה. ב-18 בפברואר 1932 מת פרידריך אוגוסט בזיבילנורט שבשלזיה התחתית, והובא לקבורה בדרזדן.
משפחתו
ב-21 בנובמבר 1891 התחתן פרידריך אוגוסט עם לואיזה, ארכידוכסית אוסטריה, בתם של פרדיננד הרביעי, הדוכס הגדול של טוסקנה ואליס, נסיכת פארמה. ממנה היו לו 7 ילדים:
בשנת 1903 גאורג, מלך סקסוניה אביו של פרידריך אוגוסט כפה עליו להתגרש מאשתו, לאחר שברחה מהבית בזמן ההריון של ילדה האחרון (בשנת 1907 היא התחתנה עם אנריקו טוסלי).
בוהוסלב מרטינו
בוהוסלב מרטינו (8 בדצמבר 1890 – 28 באוגוסט 1959) היה מלחין בוהמי פורה, שכתב שש סימפוניות, 15 אופרות, 14 באלטים וכמות גדולה של יצירות תזמורתיות, קאמריות, ווקאליות ואינסטרומנטליות.
ביוגרפיה
מרטינו היה לכנר בתזמורת הפילהרמונית הצ'כית בניצוחו של ואצלב טאליך ולימד מוזיקה בעיר הולדתו. בשנת 1923 עזב מרטינו את צ'כוסלובקיה ונסע לפריז. הוא התרחק בכוונה מן הסגנון הרומנטי שבו השתלם בלימודיו. בשנות ה-30 של המאה ה-20 ערך ניסויים באקספרסיוניזם והקונסטרוקטיביזם והתפעל מן הפיתוחים הטכניים שרווחו אז באירופה, כפי שעולה מאמירותיו התזמורתיות Half-time ו La Bagarre. הוא אימץ לו גם ביטויי ג'אז, כמו ב-Kuchyňské revue ("רביו המטבח"). מבין סגנונות האבנגארד שלאחר מלחמת העולם השנייה, הנאו-קלאסיציזם הוא שהשפיע עליו ביותר. הוא המשיך להשתמש בנעימות עם צ'כיות ומוראביות בכל יצירותיו, על פי רוב בשירי ילדים - למשל ב-Otvírání studánek ("פתיחת הבארות").
מרטינו נולד במגדל פעמונים בפוליצקה שבבוהמיה, שם שימש אביו (סנדלר במקצועו) כשומר. כילד יצאו לו מוניטין בעירו, והופעתו הראשונה בקונצרט פומבי הייתה שם בשנת 1905. ב-1906 היה לתלמיד כינור בקונסרבטוריון של פראג, שם למד תקופה קצרה עד שסולק בשל "התרשלות חסרת תקנה". הוא המשיך בלימודים בכוחות עצמו.
בשנות מלחמת העולם הראשונה עבד בהוראה בעיר הולדתו ועסק בהלחנה. במקביל הצטרף ככנר לתזמורת הפילהרמונית הצ'כית. הבלט שלו, "עשתרת", הושלם בשנת 1922. הוא יצא לפריז בשנת 1923, שם היה לתלמידו של אלברט רוסל, אף כי שמר על קשרים רבים עם מולדתו. כשהצבא הגרמני התקרב לפריז בראשית מלחמת העולם השנייה, נמלט ממנה, תחילה לדרום צרפת ואחר, בשנת 1941, לארצות הברית, שם השתקע בניו יורק עם אשתו הצרפתייה. החיים באמריקה היו קשים לו, כמוהו כרבים מן האמנים ידועי השם שהגיעו לשם בנסיבות דומות. הבעיות של קשיי שליטה בשפה האנגלית, חסרון-כיס והעדר הזדמנויות לעשות שימוש בכשרונותיהם היו משותפות לכל האמנים המהגרים בראשית דרכם בארץ החדשה, אך מרטינו הצליח להתאקלם במשך הזמן. הוא הרבה להלחין ולימד בבית ספר מאנס למוזיקה ברוב התקופה שבין 1948 ל-1956. שש הסימפוניות שלו נכתבו בתקופה בת אחת-עשרה השנים שבין 1942 ל-1953, וחמש הראשונות נוצרו בין 1942 ל-1946. את הסימפוניה השלישית סיים ביוני 1944 והקודה הארוכה שלו נותנת ביטוי לנשימת הרווחה שהביאה הפלישה לנורמנדי.
תלמידיו הנודעים כוללים את אלאן הובהאנס, ברט בכרך ואחרים.
האסטרואיד שהתגלה על ידי לובוש קוהואוטק, נקרא על שמו.
מוזיקה
במוזיקה של מרטינו ניכר מגוון רחב של השפעות: יצירות כמו La Revue de Cuisine משנת 1927 מושפעות במידה רבה מג'אז, בעוד שהקונצ'רטו הכפול לשתי תזמורות מיתרים, פסנתר וטימפני (1938) הוא בין היצירות, שבהן ניכרת השפעת הקונצ'רטו גרוסו הבארוקי. גם השפעתם של באך, מוצרט ובטהובן מוצאת ביטוי ביצירותיו. יצירות אחרות מושפעות ממוזיקה עממית צ'כית. "מיסת שדה" למקהלת גברים (1939) שחוברה לצבא הצ'כי בצרפת, מזכירה את סגנונו הנוקשה והמחוספס של ינאצ'ק. "מצבה ללידיצה" (1943) מספרת על חיסול הכפר הצ'כי לידיצה בידי הנאצים.
מאפיין מובהק בכתיבתו התזמורתית היא נוכחותו המתמדת כמעט של הפסנתר; רוב יצירותיו התזמורתיות כוללת תפקיד בולט לכלי זה, בהן קונצ'רטו קטן לצ'מבלו ותזמורת קאמרית. עיקר כתיבתו משנות ה-30' עד שנות ה-50' הייתה בקו נאו-קלסי, אבל ביצירותיו האחרונות כלל בסגנונו מחוות רפסודיות ותחושה צורנית משוחררת וספונטנית יותר. דבר זה בולט ביותר לאוזן כשמשווים את הסימפוניה השישית שלו, "פנטזיות סימפוניות", לחמש קודמותיה, שנכתבו כולן בשנות ה-40'.
אחת היצירות הידועות פחות של מרטינו כוללת תרמין ונכתבה בהזמנת לוסי ביגלו רוזן. מרטינו החל לעבוד על הזמנה זו בקיץ 1944 וסיים את ה"פנטזיה לתרמין, אבוב, רביעיית מיתרים ופסנתר" ב-1 באוקטובר. הוא הקדיש אותה לרוזן, שביצעה אותה כסולנית תרמין בביצוע בכורה בניו יורק ב-3 בנובמבר 1945, עם רביעיית קוטצן ורוברט בלום.
האופרה של מרטינו "הפסיון היווני" מבוססת על רומן באותו שם מאת ניקוס קאזאנצאקיס.
פראן אדריה
פראן אדריה אקוסטה (בספרדית: Ferran Adrià Acosta; נולד ב-14 במאי 1962), הוא שף ספרדי.
חייו
נולד ב-14 במאי 1962 בסנטה יולאליה שבקטלוניה, ספרד. החל עבודתו כשוטף כלים במלון Playafels שבאיביזה. ב-1981 עבד במועדון Cala Lena באיביזה, ב-1982 החל את שירותו הצבאי בצי בקרטחנה כחלק מצוות במטבח ספינה. ב-1983 הצטרף למסעדת אל בולי ב-Cala Montjoi שב-Roses בצפון ספרד כשף דה פארטי. מ-1984 כיהן כשף הראשי ביחד עם Christian Lutaud. החל מ-1986 היה השף הראשי לבדו. ב-1986 השתתף בסדנת בישול שהעביר השף ז'אק מקסימין וכשמישהו שאלו מהי יצירתיות עבורו הוא ענה "אל תעתיק מאחרים". משפט זה היווה נקודת מפנה בקריירה של אדריה והפיכת מוסדו הגסטרונומי לסדנת ניסוי עבור טכניקות חדשות. ב-1990 קיבל שני כוכבים במדריך מישלן וב-1998 קיבל שלושה כוכבים, בהם הוא מחזיק עד עצם היום הזה. אדריה הקים את מסעדת "אל בולי" בו היה השף והבעלים יחד עם שותפו Juli Soler. המסעדה הייתה ממוקמת בקוסטה בראבה בין ברצלונה לגבול צרפת, בחוף ים מבודד. ביולי 2011 נסגרה המסעדה.
ב-2011 פתח את מסעדת "41 מעלות" בברצלונה.
פרסים והישגים
פראן אדריה הוא השף המשפיע ביותר בעולם כיום. הוא נחשב לאחד מאבותיה של הגסטרונומיה המולקולרית ובנוסף נבחר על ידי מגזין הטיים כאחד מהממציאים הגדולים ביותר של המאה. מסעדתו של פראן אדריה,"אל בולי" שבצפון ספרד, קיבלה תשע עשרה נקודות וארבעה כובעי שפים אדומים על ידי הגו מיו. המדריך הספרדי Campsa העניק לה ארבעה כוכבים. המדריך הספרדי Gourmetour העניק לה תשע וחצי מתוך עשר נקודות. היא נכללה במדריך השולחנות הגדולים בעולם. זכה ב"פרס הגסטרונומיה הספרדי הלאומי" וקיבל ב-1994 את ה"European Culinary Grand Prix"
אל בולי זכתה ב-2002, ב-2006, 2007, ב-2008 וב-2009 להיבחר כמסעדה הטובה בעולם על ידי המגזין רסטורנט (restaurant). בשנים 2003 עד 2005 ובשנת 2010 הייתה בין שלוש הראשונות לפי המגזין.
מה אמרו עליו עמיתיו
המבקרים נוטים להשוות את מנותיו לציוריו של סלבדור דאלי, בשל הסוריאליזם שלהן וחדשנותן. אל בולי נמצאת בכפר השוכן חצי שעת נסיעה מהכפר של דאלי.
פול בוקיז אמר כי הוא השף הטוב בעולם. ז'ואל רובישון אמר כי הוא השף הטוב בעולם ואחר כך חזר בו ואמר כי הוא רק השף היצירתי ביותר בעולם.
המסעדה
אל בולי בה ביקרו שמונת אלפים סועדים בשנה קיבלה שלוש מאות אלף פניות מדי שנה להזמין בה מקום. היא מנתה חמישים מקומות ישיבה וארבעים ושמונה אנשי צוות.
המסעדה הייתה פתוחה חצי מהשנה ויתר השנה אדריה שקד במעבדה שהקים ב-1997 על המצאתם של מאכלים חדשים ביחד עם צוות קטן, הם עשו ניסויים וליטשו מטעמים אשר הופיעו בתפריטים הבאים של אל בולי. במסעדה הגישו ארוחת טעימות המונה למעלה משלושים מנות קטנות המתחלפות תדיר בעלות של מאתיים שישים וחמישה דולרים.
לאדריה מסעדה נוספת בכפר ליד סביליה, המגישה אוכל עממי ברמה גבוהה.
ביוני 2023 מסעדת אל בולי נפתחה מחדש כמוזיאון.
תבשיליו
אדריה המציא טכניקות בישול ומאכלים רבים, שהועתקו על ידי מסעדות בכל רחבי תבל. אין תבשיל המופיע דרך קבע בתפריט, וכל שנה הוא יוצר מאה ושישים מנות חדשות. בין הטכניקות שיצר היא טעם משתנה של המנה לפי טמפרטורה שונה: תבשיל שבחלק אחד שלו חם וחלק אחר קר, קצף אוורירי, ביטול ההפרדה בין מתוק למלוח בתפריט: קינוחים מלוחים, הסועדים מתבקשים על ידי המלצרים לאכול באופן מסוים על מנת שיחוו את טעמיה ומגעה של המנה באופן אופטימלי: באיטיות או במהירות, בנגיסה אחת או בנגיסות אחדות, למהול ביחד את חלקיו השונים של התבשילים שיבואו לידי ביטוי בצורה מיטבית בפה או לאכול כל אחד בנפרד.
גרשון גליל
גרשון גליל הוא פרופסור אמריטוס בחוג לתולדות ישראל ומקרא באוניברסיטת חיפה, ולשעבר ראש המחלקה להיסטוריה של עם ישראל באוניברסיטה. פרסם למעלה מ-150 מאמרים וספרים בעברית ובאנגלית על המקרא ועל ההיסטוריה של עם ישראל והמזרח הקדום.
ביוגרפיה
שימש ראש החוג להיסטוריה של עם ישראל באוניברסיטת חיפה; ראש תוכנית המ"א "המקרא ועולמו" וראש תוכנית המצטיינים "רוח הכרמל" המשותפת לפקולטאות לחינוך ומדעי הרוח באוניברסיטת חיפה. היה גם העורך והמרכז של סדרת "עולם התנ"ך", פירוש מדעי למקרא ב-24 כרכים.
פרסומים
מחקריו של גליל עוסקים בהיסטוריה ובתרבות של המזרח הקרוב, ובכללם:
תיארוך מלכות בית דוד
לטענתו, ממצאים שנמצאו בחורבת קייאפה הם הוכחה לקיומה של ממלכה חזקה באזור יהודה, בתקופת דוד ושלמה.
בשנת 2022 פרסם בפייסבוק פענוח של כתובות מימי חזקיהו מלך יהודה, המוכיחות לטענתו את ההיסטוריוגרפיה המקראית של תקופת חזקיהו, כולל חציבת נקבת השילוח ובריכת השילוח, ומלחמתו בפלשתים.
מרצ'נדייזינג
מרצ'נדייזינג (באנגלית: merchandising; על פי הצעת האקדמיה ללשון העברית: תִּסְחוּר) היא פרקטיקת שיווק בה המותג או התמונה של מוצר או שירות אחד משמש למכירת מוצר אחר. אחד מסוגי המרצ'נדייזינג הנפוצים ביותר כיום והמזוהים ביותר עם פרקטיקת שיווק זו הוא השימוש בסמלילים, תמונות ודמויות מזיכיונות מדיה – כגון סרטי קולנוע, תוכניות טלוויזיה וקומיקסים עכשוויים פופולריים (ובעיקר סרטים או תוכניות טלוויזיה פופולריות בקרב ילדים ובני נוער) – כדי למכור מוצרים שונים.
מרצ'נדייז (באנגלית: merchandise; בעברית: תִּסְחֹרֶת) הוא שם למגוון רחב של מוצרי צריכה ממותגים שמשווקים בפרקטיקת מרצ'נדייזינג. המותגים מתבססים לרוב על זיכיון מדיה מצליח כגון סרט קולנוע, סדרת טלוויזיה, ספרות או קומיקס. מוצרי מרצ'נדייז טיפוסיים כוללים צעצועים בדמות גיבורי ודמויות הזיכיון, חפצים שונים עם סמליל הזיכיון עליהם (כגון כוסות שתייה עם ציור הגיבור וסמליל הזיכיון), ביגוד ומשחקי מחשב ווידאו ועוד. כיום מהווים המרצ'נדייז חלק נכבד בהכנסות מזיכיון מדיה, מעבר לרכישת כרטיסי קולנוע או הספרים עצמם, ומרכיב חשוב בתעשיית הבידור. מרצ'נדייז רבים מבוססים גם על אלילי נוער, מוזיקאים ואייקוני פופ, קבוצות ספורט וספורטאים (בעיקר כוכבי כדורגל ו-NBA).
על מנת למכור מוצרים עם מותגים או תמונות ממוצרים אחרים, יצרני מוצרים כגון צעצועים או בגדים רוכשים קודם כל את הזכויות לעשות שימוש במותגים, לוגואים, או תמונות של דמויות אשר אותם הם מעוניינים לעטר על הפריטים שהם רוצים למכור, בתקווה שבאופן זה הם יצליחו למכור כמות רבה בהרבה של פריטים מאשר כמות הפריטים אותה הם היו מוכרים אלמלא אותם המוצרים היו מעוטרים באותם המותגים, לוגואים או תמונות.
אף על פי שבדרך כלל היצרנים מייצרים צעצועים של הדמויות המופיעות בסרט או תוכנית, לעיתים רבות מלכתחילה הסרט או התוכנית נוצרים במיוחד על מנת לקדם סט צעצועים מסוים. דוגמאות בולטות לסדרות שנוצרו במיוחד לקדם סט צעצועים מסוים כוללות בין היתר את הי-מן ושליטי היקום והרובוטריקים.
לעיתים המרצ'נדייזינג של סרט קולנוע או תוכנית טלוויזיה מסוימת עשויה לזכות להצלחה רבה במיוחד לאורך זמן אפילו עשורים רבים לאחר שהפופולריות העיקרית לה זכתה הסדרה דעכה בינתיים. פרטי מרצ'נדייז ישנים נהפכים לעיתים לפריטי אספנות.
בנוסף, מרצ'נדייז כוללים לרוב מוצרים המיועדים לקהל הצעיר שכוללים לוגואים ושמות של המותג שמטרת יצירתם הייתה פרסומו. לדוגמה, יומנים, מחברות, קלמרים, סימניות ועוד. חברות הייטק גדולות נוהגות לחלק מרצ'נדייז עם לוגו החברה לעובדים, וכן לאורחים שמוזמנים לאירועים שונים.
נישה קטנה יותר של מרצ'נדייזינג כוללת שיווק של מוצרים נלווים עבור סרטים ותוכניות טלוויזיה הנצפים על ידי קהל בוגר או שיווק של מוצרים נלווים הקשורים לענפי ספורט מקצועי (כגון כדורגל וכדורסל) וספורטאים פופולריים במיוחד. בפרט, בגדי ספורט עם סמלי הקבוצות (ולעיתים קרובות חולצה עם שמו ומספרו של כוכב הקבוצה) הם מוצר פופולרי במיוחד בקרב אוהדי ספורט. גם צעיף של קבוצת ספורט נחשב לאביזר סמלי ופופולרי במיוחד בקרב אוהדי ספורט.
סופרים רבים, יוצרי סרטים וסדרות טלוויזיה, וחברות משחקי וידאו מצליחים בפעמים רבות להרוויח כמות ניכרת של הכנסות כתוצאה מהמרצ'נדייזינג של דמויות הספרים, הסרטים, סדרות הטלוויזיה או משחקי הווידאו אותם הם יצרו. לדוגמה, בשנת 2011 חברת משחקי הווידאו הפינית Rovio ציינה כי הכנסותיה ממכירת המוצרים הנלווים של משחק הווידאו אנגרי בירדס היוו 30% מסך הכנסות החברה באותה השנה.
ידע (פירושונים)
{{פירושונים|
ראו גם
}}
2 בדצמבר
2 בדצמבר הוא היום ה-336 בשנה (337 בשנה מעוברת), בשבוע ה-49 בלוח הגרגוריאני. עד לסיום השנה, נשארו עוד 29 ימים.
יום הניצחון
במדינות שונות, יום הניצחון הוא כינוי ליום בו הושג ניצחון צבאי או אסטרטגי משמעותי שהכריע או סיים מלחמה בעלת חשיבות במהלך ההיסטוריה של אותן מדינות.
יום הניצחון על גרמניה הנאצית
יום הניצחון - במערב אירופה ובמזרחה מציין יום הניצחון את כניעת גרמניה הנאצית, ב-8 במאי 1945, וסיום מלחמת העולם השנייה. בחבר המדינות ובמדינות נוספות שהשתייכו בעבר לברית המועצות נהוג לציין את יום הניצחון ב-9 במאי בכל שנה. ב-7 במאי 1945 חתם הגנרל אלפרד יודל, מפקד המבצעים בפיקוד העליון הגרמני, על כתב הכניעה של הצבא הגרמני, במטהו של דווייט אייזנהאואר, המפקד העליון של בעלות הברית באירופה. ואולם על פי דרישתו של סטלין נערך ב-8 במאי, מעט לפני חצות, טקס כניעה נוסף, שבו חתם וילהלם קייטל יחד עם עוד שני בכירים בוורמאכט על כתב כניעה בברלין. בשעה זו במוסקבה ובארץ ישראל התאריך היה כבר 9 במאי.
יום הניצחון בווייטנאם
בווייטנאם מציינים ב-30 באפריל את יום הניצחון על ארצות הברית וסיום מלחמת וייטנאם. יום הניצחון מסמל את נפילתה של סייגון, בירת דרום וייטנאם. יום זה מצוין בווייטנאם כ"יום הניצחון", Ngày Chiến thắng, או כ"יום האיחוד", Ngày Thống nhất.
יום הניצחון בטורקיה
בטורקיה מציינים ב-30 באוגוסט את "חג הניצחון ויום הצבא הטורקי" (Zafer Bayramı), היום בו הסתיים קרב דומלופינר, הקרב שסימן את סיום מלחמת העצמאות הטורקית, ב-1922.
יום הניצחון במלטה
במלטה מציינים ב-8 בספטמבר את יום הניצחון של אבירי מסדר ההוספיטלרים, או בשמו המלא "מסדר יוחנן הקדוש של בית החולים בירושלים", על צבא האימפריה העות'מאנית במצור הגדול של שנת 1565. באותו תאריך מציינים גם את כניעת איטליה במלחמת העולם השנייה, ב-1943.
יום הניצחון במצרים
במצרים מציינים ב-6 באוקטובר את יום הניצחון על ישראל במלחמת יום הכיפורים. תאריך זה מציין את יום ה-6 באוקטובר 1973, בו כבשו כוחות צבא מצרים את קו בר-לב.
יום הניצחון בקוריאה הצפונית
בקוריאה הצפונית מציינים ב-27 ביולי את יום הניצחון במלחמת שחרור המולדת הגדולה. תאריך זה מציין את מועד החתימה על הסכם שביתת הנשק במלחמת קוריאה.
רצח אורי אנסבכר
רצח אוֹרי אַנְסְבַּכֶר הוא פיגוע טרור פלסטיני שנעשה בעין יעל שבירושלים, ובו אנס ורצח מחבל פלסטיני את אנסבכר, מתנדבת שירות לאומי בת 19 מתקוע, בתאריך ב' אדר א' התשע"ט, 7 בפברואר 2019.
הפיגוע
ב-7 בפברואר 2019, בשעה 11:00, דיווחה משפחתה של אנסבכר למשטרה על היעדרותה. לפי עדויות היא יצאה נסערת ממקום עבודתה והלכה להתבודד בטבע. אורי בת ה-19 התנדבה במסגרת השירות הלאומי ב"מרכז יעלים", מרכז לטיפול בנערים בסיכון ובבעלי צרכים מיוחדים הסמוך לעין יעל. התגוררה בתקוע, והיא בתם של נעה, מחנכת וממייסדות בית ספר משלב (דתי-חילוני), והרב גדי, ר"מ בישיבת תקוע.
לפי ממצאי החקירה יצא ערפאת ארפאעיה, פלסטיני בן 29 תושב חברון, מעירו לכיוון בית ג'אלא, כשהוא מצויד בסכין ובכיפה שרכש שבועיים קודם, במטרה לבצע פיגוע רב נפגעים. הוא חדר לשטח ירושלים בהליכה רגלית דרך פרצה ברוחב 200 מטרים בגדר ההפרדה סמוך לבית ג'אלה. בג"ץ קיבל ב-2015 עתירה נגד בניית הגדר במקום והורה לממשלה לאתר פתרון חלופי. הנחייתו לא בוצעה והאזור נותר פרוץ.
באותו יום, בשעה 19:14, נמצאה אנסבכר ללא רוח חיים, כשעל גופה סימני אלימות. למחרת הובאה למנוחות בבית העלמין בתקוע.
החקירה והמשפט
בחקירתו שחזר הרוצח את האירועים וטען כי פעל לבדו. בית המשפט הוציא צו איסור פרסום זמני על שאר פרטי החקירה.
בתחילת מרץ 2019 הגישה הפרקליטות כתב אישום כנגד ארפאעיה, באשמת אונס ורצח.
ב-7 ביוני 2020 הודה הנאשם בבית המשפט המחוזי בירושלים בביצוע הרצח ובעבירות נוספות.
ב-20 בדצמבר 2022 שופט בית המשפט המחוזי בירושלים רפי כרמל, הרשיע את המחבל בעברות המיוחסות לו ודחה את טענות סנגוריו של המחבל שאינו כשיר לדין.
ב-29 בינואר 2023 גזר בית המשפט המחוזי בירושלים על המחבל מאסר עולם ו-20 שנות מאסר..
בעקבות הפיגוע
בעקבות הרצח מיפה צה"ל כתהליך לפני הריסה את שתי הדירות שבהן התגורר ארפאעיה, הנמצאות בבניין בן חמש קומות. אלוף פיקוד מרכז הוציא צו להריסת הדירות. בתחילת מרץ 2019, בעקבות עתירה שהגישה משפחת המחבל, הקפיא בג"ץ את ההליכים. לאחר כארבעים יום התיר בג"ץ את ההריסה. ב-18 באפריל 2019 הרס צה"ל את דירות הרוצח, תוך פיזור הפרות סדר פלסטיניות.
התגובות לפיגוע
רצח אורי אנסבכר עורר סערה בקרב הציבור הישראלי, בעיקר בשל שמועות על פרטי הרצח, שאותן הכחישה המשטרה בהודעה רשמית.
ראשי המערכת הפוליטית בישראל, אישי ציבור וארגוני זכויות אדם, גינו בחריפות את הפיגוע וקראו למיצוי הדין עם המחבל. נשיא המדינה ראובן ריבלין וראש הממשלה בנימין נתניהו פרסמו הודעות תנחומים. ב-11 בפברואר פרסם שליח האו"ם למזרח התיכון, ניקולאי מלדנוב הודעה שבה שלח את תנחומיו למשפחה, וכתב: "אני מזועזע מהרצח הנורא של אורי אנסבכר בת ה-19 על ידי עבריין פלסטיני בירושלים". חבריה של אנסבכר קראו לציבור להגיב לאירוע בטיולים ברחבי ארץ ישראל.
לאחר הפיגוע החליט הקבינט ליישם את החוק להקפאת כספים ששילמה הרשות הפלסטינית בזיקה לטרור, שאושר בכנסת ביולי 2018, וקיזז כחצי מיליארד ש"ח מהכספים המועברים לרשות.
הנצחה
לאחר הרצח נמצא במחברתה של אנסבכר שיר שכתבה, הפותח במילים "עשי שיהא עולמך עולם של שלום, שלום עולמים, שלום עלוּמים". השיר פורסם בהבלטה באמצעי התקשורת וברשתות החברתיות.
כשבוע לאחר הפיגוע נערכה בירושלים "צעדת האור", לזכרה של אנסבכר, שבה השתתפו כאלפיים בני אדם, בהם בני משפחתה, ראש עיריית ירושלים משה ליאון, והאמנים אהוד בנאי, שלומי שבת, יובל דיין, עמיר בניון, מיכה שטרית וחברי להקת שלווה. עוד נערכה בירושלים עצרת להעצמת מתנדבות השירות הלאומי, לזכרה של אנסבכר, בה השתתפו ישי ריבו, הרב יונה גודמן והרבנית ימימה מזרחי.
סמוך ליישוב תקוע נטעו תושבי נוקדים חורשה לזכרה של אנסבכר. החורשה נעקרה בידי חבורת פלסטינים מספר ימים לאחר מכן, ומרבית העצים נגנבו. לאחר זמן מה ניטעו בחורשה עצים חדשים, והוקם בה שלט זיכרון.
בסוכות תש"ף הקימו חניכי שכבת י"ב של תנועת בני המושבים גַּלְעֵד במקום הירצחה, ואת "שביל אורי" שמוביל למצפה לזכרה בסמוך למקום הפיגוע.
חוות נווה אורי
בשנת 2019 הוקמה "חוות נווה אורי" בסמוך למקום הירצחה באדמות קק"ל ובשיתוף עם משפחתה, במטרה למנוע את הבנייה הבלתי חוקית הפלסטינית באזור. בחווה מתגוררים כיום משפחה אחת ונוער בסיכון, העובד בפיתוח האזור ובמרעה כבשים. באוגוסט 2022 ביקרה במקום שרת הפנים איילת שקד ושיבחה את בלימת ההשתלטות הפלסטינית על האדמות, על ידי הקמת החווה.
אנה אמליה, דוכסית בראונשווייג-וולפנביטל
אנה אמליה, דוכסית בראונשווייג-וולפנביטל (בגרמנית: Anna Amalia von Braunschweig-Wolfenbüttel; 24 באוקטובר 1739 – 10 באפריל 1807), הייתה בתו של קרל הראשון, דוכס בראונשווייג-וולפנביטל, ואשתו של ארנסט אוגוסט השני, דוכס סקסוניה-ויימאר-אייזנך.
ביוגרפיה
אנה אמליה נולדה ב-24 באוקטובר 1739 בעיר וולפנביטל שבדוכסות בראונשווייג (ברונסוויק בסקסונית ובשפות אחרות; כיום גרמניה), לקרל הראשון, דוכס בראונשווייג-וולפנביטל ולפיליפינה שרלוטה, נסיכת פרוסיה, בתו של פרידריך וילהלם הראשון, מלך פרוסיה ואחותו של פרידריך הגדול.
ב-16 במרץ 1756 התחתנה אנה אמליה עם ארנסט אוגוסט השני, דוכס סקסוניה-ויימאר-אייזנך, ממנו נולדו לה שני ילדים. ב-28 במאי 1758 מת ארנסט אוגוסט, והותיר אחריו את בנם בן השנה קרל אוגוסט, דוכס סקסוניה-ויימאר-אייזנך שעלה לשלטון במקומו. בשל היות בנה קטין, שלטה אנה אמליה כעוצרת הדוכסות עד לבגרותו בשנת 1775. היא ניהלה את ענייני הדוכסות בהגינות וביושרה, וחיזקה את משאביה, על אף תלאות מלחמת שבע השנים שהשתוללה בגרמניה באותה העת.
כפטרונית של אמנות וספרות היא תמכה ברבים מהגברים הבולטים ביותר בגרמניה באותה העת, ביניהם יוהאן גוטפריד הרדר, יוהאן וולפגנג פון גתה, פרידריך שילר וחברת התיאטרון של אבל זיילר, אשר תחת חסותה של אנה אמליה "הפכה למוצלחת ביותר, ולחברת התיאטרון הטובה ביותר בגרמניה באותה עת". כמו כן היא הקימה את ספריית הדוכסית אנה אמליה, המכילה כיום כ-1,000,000 כרכים. בנוסף, היא גם הייתה מלחינה בולטת, ובין יצירותיה החשובות יש סימפוניה לשני אבובים, שני חלילים, שני כינורות ובס-באס (1765), אורטוריה תלת-ממדית (1768), אופרה בשם ארווין ואלמיר (1776), המבוססת על טקסט של גתה, ודיברטימנטו לפסנתר, קלרנית, ויולה, וינצ'לו (בסביבות 1780).
שמלה חשופת גב
שמלה חשופת גב היא שמלה באורכים שונים שנועדה לחשוף את גב הלובשת אותה. הגב עשוי להיות חשוף חלקית או חשוף במלואו כשהשמלה מוחזקת בעזרת חוטים. השמלה נלבשת בעיקר באירועים רשמיים, ומשמשת גם כשמלת ערב וכשמלת כלה ואף כבגד ים.
היסטוריה
השמלה הופיעה לראשונה בשנות ה-20 של המאה ה-20. בשנות ה-30 של המאה ה-20 הסגנון נקשר לאופנת השיזוף של התקופה, והשמלה נטולת הגב הייתה דרך להשוויץ בשיזוף, כשהלובשת בדרך כלל הייתה צריכה להיות רזה כדי למשוך תשומת לב.
בדצמבר 1937, במסגרת הסדרה הדוקומנטרית "Clothes-Line" של רשת ה-BBC, צולמה מאחור השחקנית מישלין פלאטון כשהיא לבושה שמלה חשופת גב שיצרה אשליית עירום. הצילום עורר מחלוקת והתנגדות בקרב חלק מהצופים.
סגנונות
שמלה נטולת גב יכולה להיות מוחזקת במספר דרכים. הדרך הנפוצה ביותר היא על ידי חתיכת בד או רצועה יחידה העוברת מאחורי צווארה של הלובשת בדומה לצווארון אפסר. רצועת הצוואר יכולה עצמה להיות מכוסה בשיער הלובשת, ולהשאיר את הרושם מאחור ששום דבר לא מחזיק את השמלה. לחלופין, השמלה יכולה להיות מוחזקת על ידי שרוולים קצרים או על ידי רצועות הכרוכות סביב הכתפיים.
תמיכה בשדיים
תמיכת השדיים עשויה להיות סוגיה של נשים רבות כאשר הן לובשות שמלה ללא גב, אך ניתן להשיג עיצובים של חזיות המציעות תמיכה בשד עם שמלות ללא גב. חלק מהפתרונות הן חזיות דבק וחזיות סטרפלס.
שמואל רכטמן
שמואל רכטמן (28 בפברואר 1924 – 23 ביולי 1988) היה ראש עיריית רחובות וחבר הכנסת מטעם הליכוד בכנסת התשיעית.
ביוגרפיה
רכטמן נולד ברחובות ב-1924. שימש כמנהל אדמיניסטרטיבי של בית הספר החקלאי כפר סילבר.
בשנת 1949 הצטרף לציונים הכלליים, והיה מראשי איגוד העובדים הליברליים. לאחר הקמת המפלגה הליברלית, שימש בה כיושב-ראש המועצה הארצית. הוא שימש כחבר מועצת העיר רחובות בשנים 1965–1969. בבחירות למועצת העיר בסוף 1969 הוביל את רשימת גח"ל שעלתה מ-3 ל-5 מנדטים. לאחר הבחירות גיבש קואליציה עם המפד"ל, אגודת ישראל ורשימת ל"ה המקומית וב-30 בנובמבר 1969 נתמנה לראש העיר. בכך הביא לסיום 23 שנות שלטון מפלגות הפועלים ברחובות. בסוף 1973 הוביל את גח"ל ברחובות להישג מרשים כאשר רשימתו זכתה ל-10 מתוך 15 מושבים במועצת העיר.
בבחירות לכנסת התשיעית נבחר רכטמן לכנסת מטעם רשימת הליכוד.
החל משנת 1970 הוביל רכטמן את רחובות לתנופת בנייה שכללה גם חריגות בנייה, ובעקבות זאת נשמעו טענות על כך שרכטמן קיבל שוחד מקבלני בניין. במשך זמן רב חקירת המשטרה לא העלתה דבר, אך לבסוף הקבלן אהרן גיבור הסכים להעיד נגד רכטמן ואף הקליט שיחה ביניהם. ביולי 1978 ביקש היועץ המשפטי לממשלה, להסיר את חסינותו, כדי להגיש נגדו כתב אישום על קבלת שוחד מהקבלן אהרן גיבור. בינואר 1979 הורשע בלקיחת שוחד ונידון למאסר בפועל, ובכך היה חבר הכנסת הראשון שהורשע בפלילים, ונידון למאסר בעת כהונתו. ביוני 1979 נדחה ערעורו על ידי בית המשפט העליון. בדצמבר 1980, הוא נדון לתשעה חודשי מאסר על קבלת כרטיס טיסה לאולימפיאדת מינכן כשוחד. רכטמן הסביר שלא ראה כל פסול בקבלת הכרטיס ושהדבר היה מקובל אז.
רכטמן היה חבר הכנסת הראשון שנכנס אי-פעם לכלא. הוא נכנס לכלא בפברואר 1979, בעוד ערעורו תלוי ועומד בפני בית המשפט העליון וקיבל הסעות מטעם המדינה מהכלא להצבעות בכנסת. לאחר שנדחה הערעור, דרשו ממנו חבריו בליכוד להתפטר מהכנסת והוא נענה לדרישתם והוחלף על ידי דוד שטרן. הנשיא יצחק נבון קצב את עונשו והוא שוחרר מהכלא ב-1982 בשל מצבו הבריאותי. גם לאחר שחרורו המשיך רכטמן לטעון לחפותו, וביקש לשוב לחיים הפוליטיים, אך חבריו בליברלים סירבו לקבלו חזרה.
בשנת 1987 לקה בסרטן הריאה אך המשיך להופיע באירועים וטקסים בעיר רחובות. למרות הרשעתו בפלילים ומאסרו, רבים מתושבי העיר המשיכו לרחוש לו הערכה.
רכטמן נפטר ב-23 ביולי 1988. לאחר מותו נקרא אזור התעשייה הקרוב לקריית משה, "קריית רכטמן", על שמו.
הימלאיה (חתול)
הימלאיה הוא גזע של חתול הבית שנוצר מהכלאת חתול פרסי עם חתול סיאמי.
היסטוריה של הגזע
חתול ההימלאיה הוא תוצאה של הכלאת החתול הפרסי עם חתול סיאמי. הניסיונות המסודרים הראשונים להכלאה בין החתולים הפרסים לחתולים הסיאמים התקיימו בארצות הברית ושוודיה בתחילת שנות ה-20 של המאה ה-20, אך אין תיעוד המראה את תוצאות הניסיונות הללו. בשנת 1931 שני חוקרים מהפקולטה לרפואה באוניברסיטת הרווארד החלו לעבוד על פיתוח חתול עם גוף ופרווה של חתול פרסי ודוגמת החודים (החוטם, האוזניים, כפות הרגליים והזנב) המיוחדת של החתול הסיאמי. לאחר חמש שנות מחקר הצליחו במשימתם וגור חתולי ההימלאיה הראשון שנקרא דביוטנט (Debutante) נולד. כעבור שני עשורים נוספים הגזע הוכר באופן רשמי על ידי התאחדויות החתולים, וב-1955 ערך את הופעת הבכורה בשם "כהה חודים ארוך שיער".
במהלך עשר השנים הבאות צבר הגזע פופולריות במהירות. עם זאת, רוב חתולי הגזע התקשו לעמוד בתקן הגזע, שתמך בחתול עם מאפיינים פרסיים. מגדלים רבים חדלו להשתמש בחתולים פרסיים אחידי צבע בתוכניות הגידול כשם שהיו אמורים לעשות. במקום זאת, הם זיווגו כהי חודים אחד עם השני וכתוצאה מכך התרחקו מהמראה הפרסי, ואת מקומו של האף הפחוס האופייני החל לתפוס אף ארוך.
בשנות ה-70 המגדלים ניסו לנסח מחדש את היעדים שהם מנסים להשיג בפיתוח הגזע. היה ברור לרובם שצריך להתחיל לעבוד על חתולים בעלי מאפיינים פרסיים יותר בולטים. כדי להשיג זאת, החלו בזיווגים עם פרסיים בעלי צבע אחיד, והמשיכו בתוכנית הגידול רק עם החתולים הטובים שהתקבלו. לא כל המגדלים הסכימו עם התוכנית. היו שהעדיפו להישאר עם ההימלאיה הנבדלת מהפרסי, אך הם לא יכלו להמשיך להשתתף בתערוכות.
בימינו נהוג לזווג מדי פעם בין החתולים הימלאיים לחתולים פרסיים כדי לקרב את המבנה של חתול ההימלאיה למבנה של החתול הפרסי. סטנדרט הגזע זהה לסטנדרט של החתול הפרסי וכיום חתול ההימלאיה מוצג באותו סיווג יחד עם שאר החתולים הפרסיים.
מבנה כללי
ההימלאיה הוא בעל פרווה ארוכה ומלאה דוגמת החתול הפרסי. צבעיה של הפרווה מגוונים ודומים לצבעיו של החתול הסיאמי. צבע זה הוא מוטציה של גן הלבקנות וזהו גם מקור העיניים הכחולות. צבע פרווה מיוחד זה קשור לטמפרטורה ולכן החתול מתכהה עם הגיל.
עיניו של ההימלאיה כחולות, פניו רחבות ורגליו קצרות ועבות.
צבע פרווה
ההימלאיה מצוי במגוון רחב של שילובי צבעים:
כל הזנים קיימים גם בגרסת לינקס (Lynx), כלומר חודים בעלי פסים, וצורת M על המצח כמו בדוגמת הטאבי.
רודולף אדום האף
רודולף – אייל הצפון אדום־האף (Rudolph the red-nosed reindeer) הוא דמות בדיונית מסיפור פופולרי לחג המולד. הסיפור הופיע בגרסאות שונות לרבות שירה, טלוויזיה וקולנוע.
מקורות לסיפור
סיפורו של רודולף נכתב במקור על ידי רוברט ל. מיי עבור רשת חנויות הביגוד "מונטגומרי וורד" ב-1939. הסיפור הופץ בבתי הכלבו בחינם בתקופת חג המולד לילדים שנכנסו לחנות. מיי היה יהודי ששירותיו נשכרו על ידי הרשת ככותב.
הסיפור
על פי הסיפור רודולף היה בנו של דונר (donner), אחד משמונת איילי הצפון המקוריים של סנטה קלאוס. רודולף נולד עם אף אדום זוהר, שהפך אותו למנודה חברתית בקרב איילי הצפון האחרים. אולם ערב חג מולד אחד השמיים היו מעוננים מדי וסנטה קלאוס לא יכול היה לעוף עם מזחלתו רתומת האיילים. לפתע הבחין סנטה קלאוס באפו הזוהר של רודולף והחליט שאפו ישמש כפנס, ושהוא יעמוד בראש האיילים הגוררים. מאז כלל צוות גרירת מזחלתו של סנטה קלאוס 9 איילים.
השיר
ג'וני מרקס גיסו של מיי החליט לאמץ את הסיפור וכתב עליו שיר, שבמשך השנים הוקלט ובוצע על ידי מספר רב של אמנים. השיר נחשב לנכס תרבותי במדינות דוברות אנגלית.
רוטב ברווז
רוטב ברווז (מאנגלית: Duck sauce) הוא רוטב צהוב מתוק המוגש במסעדות סיניות באירופה ובארצות הברית כרוטב לתיבול אגרולים וספרינג רולים. הרוטב עשוי משזיפים, משמשים או אפרסקים וכן סוכר, חומץ, זנגביל ופלפל צ'ילי.
מקור השם
שמו של "רוטב הברווז" מקורו בשמו האנגלי: "duck sauce". ברוטב זה אין ברווז, אולם הוא הוגש במסעדות סיניות בארצות הברית שם הוגש כתוספת לברווז בנוסח פקינג במקום רוטב ההויסין המסורתי.
העמותה ללוויינות זעירה בישראל
העמותה ללוויינות זעירה בישראל הוקמה בשנת 2006 על ידי קבוצת מהנדסי חלל מתעשיות החלל השונות של ישראל. מטרת העמותה - קידום העיסוק בלוויינות זעירה בישראל, תוך תכנון משימות חלל, בניה ושיגור של לוויינים זעירים, חינוך והתנעת דיון ציבורי בנושא הלוויינים הזעירים.
נכון לשנת 2015, נראה שהעמותה אינה פעילה יותר.
מיזמי חלל של העמותה
העמותה ללוויינות זעירה בישראל ביצעה מחקרי היתכנות עבור מספר פרויקטי חלל. ביניהם ניתן להזכיר את הפרויקטים הבאים:
פלטפורמת קיובסאט
קיובסאט הוא שם כללי לפלטפורמה לוויינית זעירה, שפותחה במקור על ידי אוניברסיטת סטאנפורד מארצות הברית. התצורה של הלוויין הבסיסי במשפחה זו היא קובייה, בעלת ממדים של 10 ס"מ * 10 ס"מ * 10 ס"מ. מזה שנים ניתן להשיג שלד של לוויין, כולל מחשב ותוכנת הפעלה, במחירים נמוכים ובאופן מסחרי. העמותה ללוויינות זעירה בחרה - בשלב ראשון - להתבסס על הפלטפורמה של קיובסאט, בתצורה הגדולה יותר בעלת ממדים של 30 ס"מ * 10 ס"מ * 10 ס"מ. לעמותה הישראלית ללוויינות זעירה הסכם עם חברה מארצות הברית בשם Pumpkin המייצרת קיטים ללוויינים, ולפיו היא הנציגה בישראל של חברה זו.
שיתוף פעולה עם התעשיות בישראל
העמותה הישראלית ללוויינות זעירה זוכה לשיתוף פעולה הדוק עם תעשיות החלל של ישראל. במסגרת זו, קיבלה העמותה ללא תשלום רכיבי חלל חדשניים, דוגמת שעון אטומי ללוויינים מהחברה הישראלית אקיוביט. בנוסף, פועלת העמותה במרכז השילובים של חברת מבת-חלל של התעשייה האווירית, ובחדר הנקי שבמקום נמצאים שני אבות טיפוס ללוויינים.
Inklajn-1
Inklajn-1 היה שיתוף פעולה בין התעשייה האווירית לבין העמותה ללוויינות זעירה בישראל. הלוויין הזעיר שתוכנן היה Inklajn-1 אשר נבנה על ידי מתנדבי העמותה ללווינות זעירה, ונמצא בחדר השילובים של התעשייה האווירית לישראל. הלוויין קרוי על שמו של חלוץ החלל הישראלי ד"ר מרסל קליין. גודלו של הלוויין 10X10X32 ס"מ והוא מתוכנן לנוע במסלול מסונכרן-שמש בגובה של כ-650 ק"מ ולהקיף את כדור הארץ בכל 90 דקות. הלוויין ישרת את קהילת חובבי הרדיו ויכיל מספר ניסויים מדעיים. נכון ל-2018, לא ידוע מועד השיגור.
ימי עיון וכנסים
על מנת לקדם את מטרותיה, מקיימת העמותה הישראלית ללוויינות זעירה ימי עיון מקצועיים וכנסים. עד כה נערכו האירועים הפומביים הבאים:
סקנדר קיינס
אלכסנדר אמין קספר "סקנדר" קיינס (באנגלית: Alexander Amin Casper "Skandar" Keynes; נולד ב-5 בספטמבר 1991 בלונדון) הוא שחקן תיאטרון בריטי.
ביוגרפיה
קיינס, צאצא לצ'ארלס דרווין, מתגורר כיום בבריטניה. הוא בן זקונים לרנדל ולזלפה קיינס, ואח קטן לסאומיה. לקיינס קרובי משפחה מצד אמו בלבנון (בביירות ובמארג' עיון) והוא מבקר במדינה מדי שנה.
קריירה
את קריירת המשחק החל קיינס בשנת 2000 כשהיה בן 9, בהצגה "מקבת" שהעלתה הלהקה השייקספירית המלכותית עבור ערוץ 4 הבריטי. משם הוא המשיך למיני סדרה נוספת בשם "The Victorians" שהוקרנה ב-BBC2. קיינס המשיך להופיע על הבמה והופיע בעוד כמה הפקות טלוויזיוניות, עד שלוהק ב-9 בדצמבר 2005 לתפקיד אדמונד פבנסי ב"סיפורי נרניה: האריה, המכשפה וארון הבגדים", כשהיה בן 14. ב-16 במאי 2008, כשקיינס היה בן 17, המשיך את תפקידו בתור אדמונד פבנסי בסרט ההמשך "סיפורי נרניה: הנסיך כספיאן". קיינס שיחק בסרט השלישי "סיפורי נרניה: המסע בדורך השחר", שיצא ב-8 בדצמבר 2010.
יום המורים העולמי
יום המורים העולמי מתקיים ב-5 באוקטובר מדי שנה, מאז שנת 1994, לציון פועלם של ארגוני המורים ברחבי עולם וכהוקרה למורים עצמם. מטרת היום היא לגייס תמיכה במורים ולהבטיח כי מורים ימשיכו לספק את צורכי החינוך של דורות בעתיד.
התפתחות הרעיון
הרעיון של ציון יום המורה התפתח במקביל במדינות רבות לאורך המאה ה-20. במרבית המקרים התאריך הנבחר מסמל אירוע משמעותי הקשור לדמות או אירוע מרכזיים בעולם החינוך. זוהי גם הסיבה המרכזית לכך שיום זה מצוין במדינות שונות בתאריכים שונים. בארגנטינה נקבע יום המורה (Domingo Faustino Sarmiento) ביום אזכרתו של נשיאה השביעי של המדינה, אשר תרם רבות להתפתחות החינוך הציבורי בה. בהודו נקבע יום המורה בתאריך הולדתו של ד"ר סרבהלי רדהקרישנן, נשיאה השני של הודו.
בשנת 1994 הציע אונסק"ו את 5 באוקטובר כיום המורה הבינלאומי, לצד פרסום מסמך המלצות בנושא מעמד המורה. מסמך זה מאגד את זכויות וחובות המורים, תקנים בינלאומיים להכשרת מורים, תנאי העסקה ועוד. המסמך קרא לקובעי מדיניות לשתף מורים בהחלטות חינוכיות, רפורמות ועיצוב מערכות החינוך בכל מדינה, במטרה לקדם הוראה איכותית. המסמך והמלצותיו אומצו על ידי ארגון העבודה הבינלאומי של האו"ם (ILO) המייצג 183 מדינות ברחבי העולם, ובשנת 1997 פרסם אונסק"ו מסמך המשך השם דגש על מעמד המורה וההוראה בבתי ספר העל-יסודיים.
על פי ארגון אונסק"ו, יום המורים העולמי מבטא פעולה סמלית משמעותית לקידום המודעות, ההבנה וההערכה הקיימת לתרומה החיונית שמעלים מורים לחינוך ולהתפתחות. ארגון Education International, שהוא פדרציה עולמית של ארגוני המורים, המייצג את בעלי מקצוע ההוראה בעולם, מקדם את ציונו של יום המורים העולמי ברחבי תבל.
יום המורה בעולם
יום המורים העולמי נחגג בלמעלה מ-100 אומות בעולם. בעומאן, סוריה, מצרים, לוב, קטר, בחריין, איחוד האמירויות הערביות, תימן, תוניסיה, ירדן, ערב הסעודית, אלג'יריה, מרוקו ועוד כמה מדינות ערביות מצוין יום המורים ב-5 באוקטובר. במדינות אחדות מצוין יום המורה במועד משלהן. בישראל מצוין יום המורה בכ"ג בכסלו.
יונו (מיתולוגיה)
במיתולוגיה הרומית, יוּנוֹ (בלטינית: IVNO) הייתה מלכת האלים ומגינת המדינה הרומאית, אחת מהאלות החשובות והמכובדות בפנתאון האלים הרומי. היא הייתה אלת הנישואין, האמהות והלידה, ופטרוניתן של הנשים הנשואות. מקבילתה היוונית הייתה הרה. יונו הייתה אלה אטרוסקית במקור (אוני ), שזוהתה עם עשתרת הפיניקית (לפי לוחיות פירגי).
יונו הייתה בתם של סטורנוס ואופס, ואחותם של יופיטר, נפטון, פלוטו, וסטה וקרס. היא נישאה לאחיה יופיטר, ראש האלים, ויחד עמו היא הביאה לעולם את אל המלחמה מרס, אלת הנעורים יובנטאס ואת אל האש והנפחים וולקן. יונו תוארה כאלה הדורה ונשואת פנים, העונדת לראשה נזר מלכות. פעמים רבות היא יוצגה עוטה בגדי קרב, שריון וגלימת מלחמה. להרחבה על המיתוסים המרכזיים בהם יונו מופיעה ולתיאור דמותה ראו את הערך הרה.
חגה החשוב ביותר של יונו נקרא המטרונאליה, ונחוג כל שנה ב-1 במרץ. היה זה חג מרכזי וידוע, וקודם לרפורמה שיוליוס קיסר הנהיג בלוח השנה הרומאי, יום זה נחשב ליום הראשון של השנה החדשה. פסטיבל נוסף לכבודה, הנונאה קפרוטינאה, נחוג ב-7 ביולי. יתרה מזאת, החודש השישי בלוח השנה הרומאי, חודש יוני, נקרא על שמה.
משמה כאלת המדינה, Moneta, שחותמה הופיעה על המטבעות שנחשבו כמטבעות בעלות ערך נגזרו המילה מוניטין, מוניטארי להגדרת תחומים פיננסיים וכן מאוחר יותר המילה Money לכסף. יונו מתוארת לבושה במעיל עור ונוצת טווס. טווס הוא גם החיה הקדושה לה.
יצחק לוי (שחור)
יצחק לוי (נולד ב-2 באוקטובר 1958), הידוע בכינוי "שחור", הוא דמות מרכזית בכדורסל הישראלי. פעיל מרכזי באגודת הפועל תל אביב משנות ה-70, במשך כ-40 שנים.
החל את דרכו בקבוצה כמנהל המשק באגודת הכדורסל של הפועל תל אביב. לימים הפך למנהל הקבוצה ויו"ר מחלקת הנוער. שימש גם כמנהל אולם אוסישקין לפני שנהרס על ידי עיריית תל אביב. לאורך השנים הפך למושא הערכה ודוגמה אישית עבור אוהדי הפועל תל אביב, שכינו אותו "שחור". שימש גם כמנהל הקבוצה ויו"ר מחלקת הנוער של המועדון.