cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
ארדיט
ארדיט הוא שם משפחה שמקורו בעיירה הספרדית רודה (בערבית ארודה).
{{פירושונים|
ראו גם
}}
מקס פיין 3
מקס פיין 3 (באנגלית: Max Payne 3) הוא משחק וידאו מסוגת פעולה מגוף שלישי שפותח על ידי Rockstar Vancouver והופץ על ידי Rockstar Games. המשחק הופץ ב-15 במאי 2012 לקונסולות וב-1 ביוני 2012 למחשב. ההכרזה הרשמית על המשחק הייתה ב-2009 ומאז נדחה המשחק פעמים רבות. המשחק הוא השלישי בסדרת Max Payne. המשחק מתרחש בסאו פאולו.
משחקיות
במהלך המשחק השחקן יכול להימצא בשלושה מצבים הכוללים: עמידה, כפיפה ושכיבה. במשחק יש את המצב זמן קליע (Bullet Time) בו השחקן נכנס להילוך איטי ויכול לירות יותר מדויק ובמספר רב יותר של אויבים. בנוסף יכול השחקן לקפוץ בהילוך איטי (Shoot Dodge) ובסיום קפיצה, מגיע לקרקע בשכיבה ויכול להסתובב 360 מעלות כדי לירות באויבים הנותרים.
במשחק מד החיים מאדים כאשר השחקן נפגע, הצבע האדום נצבע על פי אחוזי החיים של השחקן. לשחקן יש משככי כאבים, אותם מקבל או אוסף במהלך השלב. משככי הכאבים משמשים להעלאת החיים. כאשר מד החיים אדום כולו והשחקן עדיין מחזיק בלפחות משכך כאבים אחד, הוא יכנס למצב הנקרא "Last Stand" בו השחקן יצטרך לפגוע באויב האחרון שירה בו, אם יצליח הוא חוזר לחיים.
עלילה
כתשע שנים לאחר שהרג את ולדימיר לם, מקס פיין פרש מעבודתו במשטרת ניו יורק ועבר להתגורר בהובוקן, ניו ג'רזי. הוא החל לפתח התמכרות לאלכוהול ולמשככי כאבים. הוא נקלע לעימות עם אנתוני ד'מארקו ג'וניור, בנו של מאפיונר מקומי, אך אדם בשם ראול פאסוס מתערב ומקווה לשכור את מקס לעבודת אבטחה פרטית בדרום אמריקה. מקס מתנגד בתחילה, אך לאחר שהוא הופך למטרה בידי מתנקשי המאפיה בעקבות הריגתו של אנתוני בקטטת ברים, מסכים ללוות את פאסוס לברזיל.
מקס ופאסוס עובדים עבור משפחת ברנקו האמידה בסאו פאולו, אשר כוללת שלושה אחים - רודריגו איש העסקים, ויקטור הפוליטיקאי ומרצ'לו חובב המסיבות. במהלך מסיבה בפנטהאוז של רודריגו, הוא ואשתו פביאנה נחטפים בידי כנופיית רחוב שידועה בשם "קומנדו סומברה", אך מקס מציל אותם. פביאנה, אחותה ג'ובאנה ומרצ'לו הופכים למטרה בידי אותה כנופיה בעת ביקורם במועדון לילה, ופביאנה נחטפת. מקס ופאסוס מביאים תשלום כופר לאצטדיון, אך העסקה מתבטלת כאשר קבוצה צבאית פורעת חוק בשם "קראצ'ה פרטו", גונבת את הכסף. מקס ופאסוס מחליטים לפשוט על מחנה הקומנדו סומברה כדי להציל את פביאנה, אך הכנופיה נמלטת עימה.
מקס מגיע למשרדו של רודריגו אך העסק שלו מותקף וה-UFE, יחידות משטרתיות פולשים אליו. מקס הורג את רובם ומגיע לרודריגו שמתגלה כמת. מיד מקס מבחין בפצצה וקופץ מהחלון בזמן שכל המבנה מתפוצץ. לאחר פיצוץ המבנה מקס רואה חייל מ-UFE פצוע קשה וללא רגל, החייל מספר למקס איפה נמצאת פביאנה, מקס מגלח את ראשו ויוצא לחיפושים. הוא פוגש בשוטר בשם וילסון דה סילבה שעוזר לו. מקס מוצא את מרג'לו, פביאנה וג'ובאנה אך הקומנדו סומברה הורגים את פביאנה וה-UFE חוטפים את מרג'לו ואת ג'ובאנה. מקס מוצא אותם אך הוא מאחר לאחר שהם שורפים את מרג'לו בעודו חי. מקס מציל את ג'ובאנה ומביא אותה לפאסוס. פאסוס וג'ובאנה נפרדים ממקס ועוזבים את סאו פאולו.
לבסוף מקס עם דה סילבה מגיעים לתחנה של UFE ושם מקס הורג את מי שהרג את רודריגו ולבסוף פוגש את ראש ה-UFE, ארמנדו בקר. מקס חונק אותו אך לשם מגיע ויקטור שמכוון את אקדחו למקס ובוגד בו. ויקטור ובקר בורחים ומקס מתחבר לדה סילבה ושניהם מגיעים לנמל התעופה. מקס פוגש את בקר שנית ומחסל אותו. ויקטור מצליח לברוח עם מטוס אך מקס בעזרת דה סילבה מפוצצים אותו אך ויקטור ניצל. מקס בא להורגו אך דה סילבה מחליט שעדיף שהוא יכנס לכלא. שבוע לאחר מכן מקס צופה בטלוויזיה בבאהיה ורואה איך ויקטור נכנס לכלא. חייו של מקס השתפרו אחרי שהוא מצליח להשיג את שלושה מיליון הדולר שהוא איבד במגרש הכדורגל.
לואיס הראשון, מלך ספרד
ביוגרפיה
לואיס נולד במדריד ב-25 באוגוסט 1707, והיה בנו הבכור של פליפה החמישי, מלך ספרד, מאשתו הראשונה, מריה לואיזה, נסיכת סבויה, אולם, רק בשנת 1709 הוכתר לנסיך אסטוריאס. בשנת 1722 התחתן לואיס עם לואיז אליזבת ד'אורליאן, בתם של פיליפ השני, דוכס אורליאן ופרנסואז מארי דה בורבון, אך לא היו להם ילדים.
מרגריטה (פירושונים)
{{פירושונים|
ראו גם
}}
פרננדו השישי, מלך ספרד
פרננדו השישי, מלך ספרד (23 בספטמבר 1713 - 10 באוגוסט 1759) היה שליט אירופי לבית בורבון בן המאה ה-18. היה מלך ספרד בין השנים 1746–1759.
ביוגרפיה
פרננדו השישי נולד במדריד ב-23 בספטמבר 1713, והיה בנו השני של פליפה החמישי, מלך ספרד, מאשתו הראשונה, מריה לואיזה, נסיכת סבויה. בשנת 1729 נשא לאישה את ברברה מפורטוגל, בתו של ז'ואאו החמישי, מלך פורטוגל ומריה אנה, ארכידוכסית אוסטריה, אך לא היו להם ילדים.
ב-9 ביולי 1746 נפטר אביו, פליפה החמישי, ופרננדו ירש את כס המלוכה הספרדי.
פרננדו בחר בשרים מוכשרים לניהול השלטון, ועל ידי כך שמר על איזון בין ממלכת צרפת לממלכת בריטניה הגדולה, והצליח לשמור על נייטרליות במלחמת שבע השנים. פרננדו הצליח להבטיח לאחיו למחצה פליפה את השלטון בטוסקנה. בשנת 1750 הגיע להסכם עם ממלכת פורטוגל על הגבולות באמריקה, ובשנת 1753 חתם על קונקורדאט עם האפיפיור. פרננדו טיפח מאוד את הכלכלה, תמך באמנות, והקים את האקדמיה על שם סן פרננדו.
בסוף ימיו איבד פרננדו את צלילות דעתו, ונאלץ להתרחק מהשלטון.
ב-10 באוגוסט 1759 מת פרננדו השישי, ואחיו קרלוס השלישי, מלך ספרד עלה לשלטון במקומו.
Launcher One
Launcher One הוא מיזם מסחרי לשיגור לוויינים וחלליות באמצעות מערכת שיגור רקטית הנישאת לאוויר על ידי מטוס נושא ייעודי. המיזם פותח תחילה על ידי חברת וירג'ין גלקטיק, אך ב-2017 הוא פוצל מהחברה, והוקמה עבורו חברה ייעודית בשם וירג'ין אורביט.
המשגר החדש הוצג לראשונה במהלך הסלון האווירי בפארנבורו ביולי 2012. משגר הלוויינים החדש הוא דו שלבי, לשלב הראשון המרכזי יהיה מנוע בודד מסוג NewtonThree, השורף דלק RP-1 (קרוסן מזוקק ברמה גבוהה) וחמצן נוזלי, בעוד לשלב השני מנוע מסוג NewtonFour שמשתמש באותו סוג דלק. המשגר הנישא ישתחרר מהמטוס הנושא אותו בגובה של 10.6 ק"מ.
בעקבות פשיטת רגל של חברת Virgin Orbit ככל הנראה לא יהיו שיגורים נוספים.
גאורגי מיחוב דימיטרוב
ראשית הקריירה
דימיטרוב נולד בכפר אני צ'יפליק שבאסיה הקטנה. לאחר מלחמת הבלקן השנייה בוצע טרנספר אוכלוסיות בין המדינות הלוחמות ומשפחתו של דימיטרוב נאלצה להגר מכפרה לבולגריה והתיישבה בכפר דוירנצי אשר במחוז לובץ'. ב-1922 הצטרף למפלגת האיכרים ולאחר ההפיכה הצבאית שהובילה להדחתו ולרציחתו של ראש ממשלת בולגריה ומנהיג מפלגת האיכרים אלכסנדר סטמבוליסקי, נעצר ונכלא. דימיטרוב שוחרר לאחר מספר חודשים. ב-1925, לאחר הפיגוע בכנסיית סווטה נדליה נעצר דימיטרוב על ידי מנגנוני הביטחון של ממשל אלכסנדר צאנקוב, במסגרת מסע הטיהורים שנערך נגד גורמי אופוזיציה בממלכה. בהמשך, יצא ללימודי רפואה באוניברסיטת זאגרב וב-1929 סיימם בהצלחה. דימיטרוב חזר לבולגריה, חידש את פעילותו בחוגי מפלגת האיכרים ובהמשך היה למנהיגה.
מלחמת העולם השנייה ואחריתו
דימיטרוב נאבק נגד מדיניות ההתקרבות של הממלכה לגרמניה הנאצית ובהמשך, התנגד לחתימתה על ההסכם התלת-צדדי אשר הפך את בולגריה לחברה במדינות הציר. הוא נרדף על ידי השלטונות ונאלץ להימלט מבולגריה. דימיטרוב התיישב בקהיר ובה בחסות בריטית ניהל פעילות פוליטית ובכלל זה ארגון פוליטיקאים גולים ושידורי רדיו שקראו לשחרור בולגריה. בגין פעילות זו נשפט בבולגריה שלא בפניו ונדון למוות. דימיטרוב היה פרו-מערבי והתנגד לחבירת מפלגת האיכרים למפלגה הקומוניסטית במסגרת חזית המולדת הבולגרית. בספטמבר 1944, לאחר הפיכת חזית המולדת שב לבולגריה וחידש את פעילותו הפוליטית במסגרת חזית המולדת. עמדותיו האנטי-קומוניסטיות הובילו למתיחות בתוך חזית המולדת ובלחץ הקומוניסטים הודח דימיטרוב מראשות מפלגת האיכרים וסולק מהמפלגה. דימיטרוב ירד למחתרת מחשש לחייו והתגורר בהסתר במעונו של שגריר ארצות הברית בבולגריה. בספטמבר 1945 גלה לאיטליה. ב-1947 הוצא להורג על ידי הקומוניסטים ניקולה פטקוב יורשו של דימיטרוב בהנהגת מפלגת האיכרים. דימיטרוב המשיך בפעילותו נגד השלטון הקומוניסטי בבולגריה ואף ארגן את גיוסה של פלוגת גולים בולגרים לנאט"ו. בהמשך, עקר לארצות הברית ושם הלך לעולמו ב-1972 והוא בן 69 שנים.
משפחתו והנצחתו
בסופיה קיימת שדרה המנציחה את שמו וב-2008 נחנכה בעיר תחנת רכבת תחתית הנושאת את שמו של דימיטרוב. ביתו של דימיטרוב, אנסטסיה דימטרובה מוזר (נולדה 1937) היא פוליטקאית בולגרייה, שכיהנה כחברת הפרלמנט הבולגרי בין 1997–2009 וכן כסגנית יושב ראש הפרלמנט.
דימיטרוב והקהילה היהודית
דימיטרוב תמך בפעילותה של התנועה הציונית בבולגריה ונתן ביטוי פומבי לתמיכתו באמצעי התקשורת השונים. בראשית דצמבר 1944 ביקר בבולגריה דוד בן-גוריון. לאחר קבלת פנים בבית הכנסת בעיר, יצא בן-גוריון ברכבת לסופיה בקרון רכבת מיוחד שהעמיד לרשותו דימיטרוב. עם בואו של בן-גוריון לסופיה ערך לו דימיטרוב קבלת פנים מיוחדת בהשתתפות פוליטיקאים ואנשי תקשורת והשניים נועדו לשיחה ממושכת שעסקה במטרותיה של התנועה הציונית ובעליית יהודי בולגריה לישראל.
בתקופה זו הייתה בולגריה תחנת מעבר לפליטים יהודים בעיקר מרומניה, בדרכם לארץ ישראל. שר התחבורה הבולגרי היה חבר מפלגת האיכרים ובהוראתו של דימיטרוב מנהיג המפלגה, הועמדו אמצעי תחבורה לפליטים שחלפו דרך המדינה.
כדור הזהב לנשים
כדור הזהב לנשים (בצרפתית: Ballon d'Or Féminin) הוא פרס כדורגל יוקרתי, שמוענק על ידי המגזין הצרפתי "פראנס פוטבול". הפרס ניתן על בסיס שנתי לכדורגלנית שנחשבת לזו שביצועיה היו הטובים בשנה הקלנדרית שחלפה. הפרס נחשב לאחד הפרסים האישיים היוקרתיים בעולם כדורגל הנשים, לצד פרס כדורגלנית השנה של פיפ"א. הוא הוענק לראשונה בשנת 2018, כאשר אדה הגרברג מנורווגיה הפכה לזוכה בפרס.
נשואה
נשואה נבחרה פעמיים כעיר ש"הכי טוב לגור בה בארצות הברית" במשאל השנתי של המגזין "Money". היא העיר היחידה שדורגה במקום הראשון ברשימה זו פעמיים, ב-1987 ו-1997.
קרח יבש
קרח יבש, שם גנרי שניתן ב-1925 לפחמן דו-חמצני (CO2) במצב מוצק. קרח יבש דומה במראהו לקרח שנוצר ממים, אך קופא בטמפרטורה יותר נמוכה, צפיפותו כ-1.6 גרם לסמ"ק. כמודגם בדיאגרמת הפאזות, בלחץ אטמוספירי רגיל הוא אינו מותך למצב נוזלי, אלא עובר מיד למצב גזי (ומכאן שמו). תופעה זו קרויה המראה. בלחץ של אטמוספירה אחת קרח יבש ממריא בטמפרטורה של 78.5- מעלות צלזיוס וכתוצאה מכך משמש לקרור כאשר יש צורך בטמפרטורות נמוכות יותר מאלו שניתן להשיג בעזרת קרח רגיל על בסיס מים. בנוסף בקרח יבש נעשה שימוש בייצור גלידה.
הקרח היבש אינו מצוי באופן טבעי על פני כדור הארץ, בשל הטמפרטורות הגבוהות המונעות את היווצרותו, אך הוא מצוי באזורי הקטבים של מאדים.
שימושים
בדומה לקרח רגיל, משמש גם הקרח היבש לקירור מזון, ותכונת ההמראה מעניקה לו יתרון, משום שאין צורך לטרוח על סילוק נוזל.
לקרח יבש יש שימושים תעשייתיים רבים, כמו:
יתרונותיו:
בטיחות
קרח יבש מצריך אמצעי זהירות מיוחדים. הוא קר מספיק כדי לגרום כוויית קור אם נוגעים בו בלי כפפות. הוא מייצר פחמן דו-חמצני גזי באופן קבוע, ולכן הוא לא יכול להישמר בתוך מכל פשוט סגור, מכיוון שהגידול בלחץ יגרום למכל להתפוצץ (פצצת קרח יבש). חייבים לאוורר את הגז שנוצר, אחרת הוא ימלא את החלל הסגור ויגרום לסכנת חנק. אנשים שמתעסקים עם קרח יבש צריכים להיות מודעים לכך שפחמן דו-חמצני יותר צפוף מאוויר והוא ישקע לרצפה.
בבטיחות טיסה קיים חשש כי כמות גדולה מדי תגרום לחנק של האנשים במטוס, לכן לפי תקנות ICAO החומר מוגדר כחומרים מסוכנים במספר או"ם UN1845 תחת קבוצת סיווג 9.
היכל התהילה של הליגה המאוחדת של VTB
היכל התהילה של הליגה המאוחדת של VTB (ברוסית: Единая Лига ВТБ Зал славы) הוא היכל תהילה המכבד אנשים אשר תרמו תרומות חשובות לליגת הכדורסל המקצועית הבכירה ברוסיה, VTB United League, באמצעות תרומותיהם הספורטיביות למשחק. הקמת חוג היכל התהילה של VTB, הוכרז במהלך משחק האולסטאר של VTB, בפברואר 2019.
שחקנים
עבור שחקני כדורסל שהיו מהשחקנים החשובים ביותר ברמת המועדון בליגה המאוחדת של VTB.
מאמנים ראשיים
עבור מאמנים ראשיים שהיו בין המאמנים החשובים ביותר ברמת המועדון בליגה המאוחדת VTB.
קרטרטון (ניו זילנד)
קַרְטֶרְטוֹן (באנגלית: Carterton, במאורית: Taratahi) היא עיירה בחבל ולינגטון בניו זילנד ומרכזה של מחוז קרטרטון. היא שוכן באזור החקלאי הנקרא ואיראראפּה באי הצפוני של ניו זילנד. היא ממוקמת 14 ק"מ דרומית מערבית ממסטרטון ו־80 ק"מ צפון מזרחית לעיר ולינגטון. בקרטרטון מתגוררים 5,850 תושבים (נכון ליוני 2021), מתוך אוכלוסיית מחוז הכוללת של 10,050.
היסטוריה
המועצה המקומית של קרטרטון היא רָשוּת השלטון המקומי הראשונה בעולם שבחרה בראש עיר טרנסג'נדר – כשבחרה בטרנסג'נדרית ג'ורג'ינה בייר. בייר אף הפכה לחברת הפרלמנט הטרנסג'נדר הראשונה בעולם ב־1999.
ב־7 בינואר 2012 התרסק כדור פורח מעט צפונית ליישוב; אחד עשר בני אדם נהרגו, והתאונה דווחה בכל העולם. כלי הטיס נגע בקו מתח גבוה אשר מזין את מערכת החשמל של קרטרטון, וכתוצאה מכך עלה באש וניתק את העיר מחשמל לזמן קצר.
דמוגרפיה
קרטרטון מתפרסת על 5.3 קילומטרים רבועים ונכון ל־2021 היו בו כ־5850 נפשות, בצפיפות אוכלוסין של 1,104 נפשות לקילומטר רבוע.
לפי מפקד האוכלוסין, 89.4% מתושבי קרטרטון ממוצא אירופאי, ו־15.4% מאורים.
אחוז הנולדים בחו"ל הוא 16.5%, לעומת 27.1% בניו זילנד כולה.
חלק מהמשיבים סירבו לומר מה השתייכותם הדתית; מתוך אלו שהשיבו, 51.9% היו ללא דת, 35.3% היו נוצרים, 0.7% היו הינדים, 0.2% היו מוסלמים, 0.5% היו בודהיסטים ו-2.7% היו בעלי דתות אחרות.
חינוך
בקרטרטון שלושה בתי ספר יסודיים (כיתות א' עד ח'). אין ביישוב בית ספר תיכון. התיכון הקרוב הוא Kuranui College, בגרייטאון, מרחק 10 קילומטרים.
כבישים
הכביש המהיר מס' 2 של ניו זילנד, אשר מחבר את ולינגטון למסטרטון, עובר דרך הרחוב הראשי של קרטרטון.
קו אוטובוס מס' 200 של Metlink מחבר בין קרטרטון לבין מסטרטון, גרייטאון, פת'רסטון, ומרטינבורו.
רכבת
קרטרטון מצוי על קו וייראראפה, של חברת KiwiRail ו־Transdev מטעם Metlink; הקו מחבר את קרטרטון לוולינגטון.
מגדל המים (נווה שאנן)
הרקע להקמת המגדל
מעט אחרי מלחמת העולם הראשונה ביקש ארתור רופין (ממתכנני ההתיישבות הציונית בארץ ישראל) לתכנן את ההתיישבות העברית על הכרמל, והתייעץ לשם כך עם מתכנן הערים הסקוטי הידוע פטריק גדס (שלימים גם פיתח את תוכנית המתאר הראשונה של תל אביב הידועה כ"תוכנית גדס"). גדס דגל בסקר מקצועי סביבתי כהכרחי לתכנון עירוני, ואחרי שסייר על הכרמל בסביבות חיפה הוא יעץ לרופין לרכוש אדמות טובות באזור זול, יפה, ומישורי יחסית ממזרח לחיפה. אבל, ידידיו של רופין ניסו להניא אותו מהרכישה כיוון ש"שטח האדמה מרוחק מיישוב יהודי, לא מים בו ולא דרך בינו לבין העיר. שום יהודי לא ימלאנו לבו להקים לו בית במקום שממה כזה. ואשר להתקנת דרך וצינורות מים, יהא הכרח בכך ממון-קורח."
בסופו של דבר, בכל זאת נרכשו כ-600 דונם אדמות, ועליהם נוסדה נווה שאנן בשנת 1922. ביישוב החדש נבנו כ-120 בתים וכ40 צריפים במהלך 10 השנים הראשונות. התכנון העירוני (של האדריכל ריכרד קאופמן) היה בסגנון החביב עליו של עיר גנים, שלפיו כל מגרש (של 2 דונם במקרה זה) שימש גם לחקלאות פרטית זעירה. סגנון חיים זה הכתיב כמובן גם דרישות השקיה מתאימות.
חלק מהתושבים היו אוגרים מי גשמים מהמרזבים שבגגות, אבל הפתרון העיקרי בשנים הראשונות היה לרכוש מים מערבי מקומי שהביא אותם ממעיין רושמיה הסמוך (כ-2 ק"מ) בפחים שנישאו על גבי חמורים. אותו מעיין רושמיה (כיום "עינות ורדייה") שירת בימים קדומים יותר את מבצר ראש מיה שברכס שמעליו.
רק בשנת 1925 החלה אספקת מים סדירה יותר לשכונה בעזרת מגדל המים. המים נשאבו ממעיין סעדיה ("עין סעאדה"), הנובע כיום בסמוך לצומת הצ'ק פוסט העמוסה שלמרגלותיו הצפוניים של הכרמל, מתחת לשכונה. המים נשאבו דרך צינורות במעלה ההר להפרש גבהים של כ-200 מטר אל הבריכה שבראש המגדל החדש, ומשם הוזרמו אל בתי השכונה (בכוח הלחץ ההידרוסטטי של המים הגבוהים שבמגדל).
המגדל ושימושיו לאורך השנים
המגדל עשוי בטון, והוא בצורת מנסרה בעלת בסיס משושה, עם שטח של כ-30 מ"ר, וגובה של כ-9.5 מטר. המגדל כולל שתי קומות המחוברות במדרגות ספירליות צמודות לפנים הקיר המשושה. מעל קומות אלה נמצאת בריכת המים, הממולאת דרך צינור הצמוד לקיר מבחוץ, וגם הגישה אליה היא דרך סולם חיצוני. בשנים הראשונות שימשה קומת הקרקע את משטרת היישובים העבריים (כוח משטרה יהודי חוקי שפעל בחסות הבריטים בתקופת המנדט), ובקומה השנייה ישב וועד השכונה. בשנת 1934, כשהוועד כבר עבר למבנה משלו, שופצו שתי הקומות כדי לשמש כמשרד דואר עם חדרון נפרד לטלפון, ועם קיוסק קטן בקומת הקרקע. באותן שנים הייתה מעין רחבה ציבורית בסמוך למגדל, אליה נהגו להתכנס התושבים במועדים מיוחדים. אותה רחבה גם הייתה היעד הסופי של מצעד המחולות שהיה נערך ביישוב מעת לעת. המגדל עצמו שימש את הנוטרים ששמרו על השכונה לצורך קיום תצפיות ואיתות לאזור הקריות.
המגדל עבר עוד מספר שיפוצים במהלך השנים (בשנות ה-50 וה-90), ובשנים האחרונות הוא משמש כמוקד של מד"א ושל המשמר האזרחי. תושבי השכונה נאבקו שנים כדי לשמר את המגדל ההיסטורי, וכיום הוא מוכר כמבנה לשימור על ידי עיריית חיפה, וגם כאתר מורשת על ידי המועצה לשימור אתרי מורשת בישראל.
שבלונה
שַׁבְּלוֹנָה (מגרמנית: Schablone) (סטנסיל) (על-פי האקדמיה ללשון העברית: תַּדְמִית, דֹּפֶס) היא שכבה דקה של נייר, פלסטיק או מתכת, עם אותיות או עיצוב שנחתכו ממנו, המשמשת לייצור אותיות או עיצוב על פני השטח על ידי יישום פיגמנט דרך החתכים בחומר.
יתרון השבלונה שניתן לעשות בה שימוש חוזר ולייצר במהירות ובמדויק את אותו העיצוב.
קיימת טכניקה הפוכה של שבלונה, בה האלמנט אינו נחתך מהחומר, אלא משתמשים באובייקט תלת־ממדי כדי ליצור נגטיב של האובייקט במקום פוזיטיב כפי שמופיע בשבלונה. בטכניקה זו עשו שימוש בציורי המערות מתקופת 10,000 לפני הספירה, בה ידי אדם שימשו בציור את קווי המתאר של בעלי חיים וחפצים אחרים. האמנים ריססו פיגמנט מסביב לידיהם בעזרת עצם חלולה ונשפו דרכה בפיהם כדי לכוון את התזת הפגמנט.
הדפס משי, איירבראש ומימאוגרפיה משתמשים בשיטת השבלונות.
היסטוריה
השימוש בשבלונות הומצא מסיבות מעשיות, לפני המצאת חותמת הגומי, בתי הדפוס או מכונות הצילום כדי ללמד ילדים את הא-ב. פוליטיקאים השתמשו בהן עבור חתימה על מספר רב של דפי תכתובות רשמיים, וכדי שיראו נקיים יותר. האירופאיים שהתיישבו באמריקה הכירו את השבלונות בעיצוב פנים של בתים, והביאו איתם את המסורת לאמריקה כשיטה זולה יחסית לעיטור וקישוט הבית. במאות ה-18 וה-19 הם שמשו בעיטור טקסטיל, בעיקר כיסויי מיטה, שולחנות, ריהוט, מגשים, תיבות וארגזים.
השבלונות הראשונות היו עשויות בדרך כלל מנייר עבה ומשומן, או עור. מאוחר יותר נוצרו שבלונות מפח ופשתן מיוחד, אולם בהמשך ועד היום, עשויים בעיקר מפלסטיק חזק וגמיש.
שבלונות היו פופולריות כשיטה לאיור ספרים. הטכניקה הייתה בשיא הפופולריות בצרפת במהלך שנות העשרים בה מספר רב של בתי מלאכה בפריז התמחו בה. השכר הנמוך תרם לפופולריות של שיפור תהליך עבודה אינטנסיבי ביותר, כאשר השתמשו בשבלונות כדי לקצר את התהליכים, להדפיס את קווי המתאר של העיצוב ובעזרת סדרה של שבלונות עבור מיקומי הצבע השונים הונחו השבלונות אחת אחרי השנייה ליצירת העתק הציור השלם. בדרך זו הגיעו למגוון צבעים עזים ופרטים רבים, בעיקר בטכניקות של אר נובו ואר דקו.
שבלונות תרסיס
לשבלונות תרסיס יש יישומים מעשיים רבים, המושג שבלונה משמש לעיתים קרובות במרחבים תעשייתיים, מסחריים, אמנותיים, ואזורי מגורים ופנאי, כמו גם על ידי הממשלה, הצבא וחברות האחראיות על ניהול התשתיות המשתמשות בשבלונות כדי לסמן ולמספר מוצרים, להתריע על סכנות, ולארגן מידע שאפשר יהיה להתחקות אחר המקור שלו. התבניות יכולות להיות עשויות מכל חומר שקשיח מספיק להישאר בצורתו, החל מנייר קרטון, יריעות פלסטיק, מתכות ועצים.
מלבד גורמים רשמיים, חלק מהגרפיטי ואמנות הרחוב מיוצרים על ידי שבלונות תרסיס, בשל הקלות, הנוחות והמהירות של השימוש בהם. תכונות החשובות עבור אמני גרפיטי המבצעים פעילות בלתי חוקית, וכן עבור אמנים פוליטיים המייצרים את אותו הרעיון שוב ושוב במטרה להפיץ אותו לקהל רחב כלל שניתן בעלות מינימלית. לדוגמה, להקת האנרכו-פאנק קראס משתמשת במסע פרסום ברכבת התחתית של לונדון ובשלטי חוצות בשבלונות תרסיס עם נושאים אנטי מלחמתיים ואנטי תרבות הצריכה, ומעודדי אנרכיזם ופמיניזם. גם בארץ, השבלונה משמשת אמני רחוב רבים, ביניהם עדי סנד ו-Dede, בדומה לאמנים בינלאומיים כגון בנקסי.
רוברט סימפסון
רוברט וילפרד לוויק סימפסון (באנגלית: Robert Wilfred Levick Simpson; 2 במרץ 1921–21 בנובמבר 1997) היה מלחין אנגלי ובמשך שנים רבות, מפיק ושדרן בשירות השידור הבריטי.
סימפסון נודע בעיקר במוזיקה התזמורתית והקאמרית שלו (בייחוד היצירות שנכתבו בצורות המפתח הקלאסיות: 11 סימפוניות ו־15 רביעיות מיתרים), וכן בכתביו על המוזיקה של בטהובן, ברוקנר, נילסן וסיבליוס. הוא למד הלחנה אצל הרברט הוולס. בשנת 1980 ייסדו אנשים פרטיים את "אגודת רוברט סימפסון", מחשש כי המוזיקה של סימפסון עלולה להישכח מלב ללא הצדקה. היה זה מעשה יוצא דופן כשמדובר במלחין עכשווי חי ופעיל. מטרת האגודה היא להפיץ את המוזיקה של סימפסון לקהל רחב יותר על ידי מימון הקלטות והופעות חיות של יצירותיו, הוצאת כתב־עת ופרסומים אחרים, ובניהול ארכיב של חומר הנוגע למלחין.
חייו
סימפסון נולד בלימינגטון שבווריקשייר. אביו, רוברט וארן סמפסון, היה צאצא של ג'יימס יאנג סימפסון, חלוץ ההרדמה לצורך ניתוח; אמו, הלנה הנדריקה גובארס, הייתה בתו של גריט גובארס, מייסד הזרוע הית של צבא הישע. סימפסון למד בבית הספר וסטמינסטר. הוא יועד לקריירה רפואית ולמד בלונדון במשך שנתיים לפני שהחליט סופית להיות למוזיקאי. כמתנגד מטעמי מצפון במלחמת העולם השנייה, שירת ביחידת רפואה ניידת בתקופת הבליץ על לונדון, ובמקביל למד אצל הרברט הוולס. הוולס שכנע אותו ללמוד לתואר ראשון במוזיקה באוניברסיטת דארהם, ובשנת 1952 קיבל תואר דוקטור למוזיקה באותה אוניברסיטה. העבודה שהגיש לקבלת התואר הייתה הסימפוניה הראשונה שלו. לאחר המלחמה הרבה סימפסון להרצות וייסד את האגודה לקונצרטים חקרניים (Exploratory Concerts Society); ב־1951 הצטרף לצוות המוזיקה של ה־BBC והיה לאחד ממפיקי המוזיקה הוכרים והמכובדים ביותר שלו. הוא המשיך בעבודתו ב־BBC במשך קרוב לשלושים שנה. סימפסון תמך בהתלהבות במוזיקה של האברגל בריאן, ובעידוד ה־BBC הפיק שידורים רבים שהציגו את יצירותיו של בריאן. אלה כללו ב־1966 את הסימפוניה הראשונה "הגותית", בעלת ממדי הענק, של בריאן, בניצוח סר אדריאן בולט וב־1973 את הסימפוניה ה־28 בניצוח לאופולד סטוקובסקי, שהציג, בגיל 91, בביצוע בכורה, יצירה שנכתבה של ידי מלחין בן 91.
סימפסון נשא לאישה את בסי פרייזר בשנת 1946; היא מתה ב־1981 וכעבור שנה נשא סימפסון לאישה את אנג'לה מסגרייב, עמיתה שלו ב־BBC וקרובת משפחה של המלחינה תיאה מסגרייב.
בשלהי הקריירה שלו כמפיק ב־BBC, הסתכסך סימפסון לעיתים קרובות עם הנהלת הארגון. בשנות ה־70 היה אחד מאלה שהחלו בהתקוממות (הכושלת) נגד הדו"ח "שידור בשנות השבעים" ותוכניתו ל"שידור גנרי" (כלומר, רשתות נפרדות למוזיקה קלה, מוזיקה קלאסית ושיח). שותפים להתקוממות היו האנס קלר ודריק קוק. עשור לאחר מכן התנגד סימפסון נמרצות לארגון מחדש לצורך חיסכון בעלויות, שבסופו של דבר היה כרוך בביטול העסקה של חמש מאחת־עשרה התזמורת של השירות. במהלך שביתת המוזיקאים שנבעה מכך (שבעטיה התבטלו השבועות הראשונים של קונצרטי הטיילת בעונת 1980 של שירות השידור), בחר סימפסון להתעלם מתקנות סגל השירות ולדון בעניין עם עיתון ארצי; אז התפטר מן התאגיד, תוך שהוא מצהיר בפומבי על "התנוונות ערכים מסורתיים של ה־BBC במאבק לרייטינג". האנס קלר תיאר בהמשך דברי ביקורת אלה כ"עובדה בת־אימות". לו שמר סימפסון על שתיקה עוד חודשים אחדים, היה יכול לפרוש לגמלאות בשכר מלא, אבל להרגשתו, במעשה כזה היה מחלל את עקרונותיו. מחמת התיעוב שחש כלפי אתוס בריטניה של מרגרט תאצ'ר, עבר בשנת 1985 לאירלנד, שם השתקע בטראלי ביי במחוז קרי. ב־1991 עבר אירוע מוחי קשה במהלך מסע הרצאות באנגליה. הפגיעה בתלמוס שלו גרמה לכאבים, שליוו אותו במשך שש שנות חייו הנותרות והגבילו את פעילותו. הוא מת בטראלי בשנת 1997.
סימפסון גילה עניין רב גם באסטרונומיה (הוא היה חבר באגודה הבריטית לאסטרונומיה – שלא כרגיל כשמדובר בחובב – ועמית באגודה המלכותית לאסטרונומיה) ובפציפיזם, נושא שבא לביטוי במיוחד בשם רביעיית המיתרים העשירית שלו, "למען השלום". הוא זכה באותות כבוד רבים, בהם מדליית הזהב ע"ש קרל נילסן לשנת 1956 (על ספרו "קרל נילסן, סימפוניות", שיצא לאור ב־1952) ומדליית הכבוד של אגודת ברוקנר באמריקה, 1962. הוא סירב להתמנות לקצין מסדר האימפריה הבריטית בשנת 1980.
מוזיקה
כמי שהתמסר לחידוש המסורת הקלאסית של אדריכלות מוזיקלית דינמית, המיוסדת על כוח הכבידה של הטונאליות, כתב סימפסון מעט מאוד יצירות קטנות או מזדמנות והתמקד בסוגות רחבות יריעה. הוא כתב 11 סימפוניות וכן קונצ'רטי לכינור, פסנתר, חליל צד וצ'לו. (המלחין החליט למשוך את הקונצ'רטו לכינור לאחר שנוגן פעמים בודדות.) התפוקה רבת ההיקף של מוזיקה קאמרית שהלחין כללה 15 רביעיות מיתרים, שתי חמישיות מיתרים, חמישיית קלרינט, שלישיית פסנתר, שלישיית קלרינט, שלישיית קרן, סונאטה לכינור ומספר רב של יצירות להרכבים קאמריים יוצאי דופן, כמו גם יצירות לפסנתר, סונאטה לשני פסנתרים ויצירה גדולה לעוגב בשם "Eppur si muove" (בעקבות האמרה המפורסמת המיוחסת לגליליאו, "ועל אף פי כן נוע תנוע"). הוא נטה להימנע ממוזיקה ווקאלית, אבל מכלול יצירותיו כולל שני מוטטים. צורת הווריאציה הייתה חשובה לו, ונוסף לפרקי וריאציה על נושאים משלו חיבר וריאציות תזמורתיות על נושאים של נילסן ויוהאן סבסטיאן באך, כמו גם קובץ וריאציות לפסנתר על נושא פלינדרומי מאת היידן, שאליו חזר ברביעיית המיתרים התשיעית, רחבת ההיקף, שהיא סדרה של 32 וריאציות ופוגה על אותו נושא של היידן. רביעיות המיתרים 4–6 יכולות להיחשב לווריאציות על תהליכי ההלחנה, ולאו דווקא על הנושאים, של שלוש רביעיות המיתרים 7–9, אופוס 59 של בטהובן, רביעיות רזומובסקי.
שני מאפיינים משמעותיים במכלול יצירתו של סימפסון הם יכולתו לכתוב יצירות ארוכות המבוססות כל־כולן על פעימת בסיס יחידה, כשהאות למקצבים מהירים או איטיים יותר הוא בערכי תווים קטנים או גדולים יותר, ויצירת מתח דינמי בין אמצעים טונאליים או מרווחים.
סימפוניות
נאמר על רוברט סימפסון, שהוא כתב והשמיד ארבע סימפוניות (שאחת מהן השתמשה אפילו בנהלים סריאליים) לפני שפרסם את הסימפוניה הראשונה שלו. הסימפוניות שיצאו לאור באופן רשמי הן:
בין 1987 ל־1996 הקליט ורנון הנדלי את כל הסימפוניות פרט לאחת לחברת היפריון, עם התזמורת הפילהרמונית המלכותית (מספרים 1, 3, 5 ו־8) התזמורת הסימפונית של בורנמות' (2, 4 ו־9) והתזמורת הפילהרמונית המלכותית של ליברפול (6, 7 ו־10). המחזור הושלם ב־2003 כשמספר 11 הוקלטה בניצוח מקבל ההקדשה, מתיו טיילור, על תזמורת סינפוניה של לונדון.
רביעיות
סימפסון חיבר 15 רביעיות מיתרים ממוספרות; רביעייה שקדמה לרצף זה נכתבה כחלק מן הקורס שלו באוניברסיטת דרהאם ועודנה קיימת שם. הוא ראה את הרביעיות 1 עד 3 כיוצרות רצף טבעי, ואילו 4 עד 6 מהוות קבוצה נפרדת בעליל, המתייחסת לשלוש רביעיות של בטהובן, אם כי כולן ניתנות לביצוע כיצירות עצמאיות לחלוטין. הפרק השני של מספר 8 נושא את השם Eretmapodites gilletti, והרביעייה מוקדת לשני אנשים, בהם מגלה היתוש שזה שמו המדעי; הרביעייה התשיעית, משנת 1982, היא בעלת פרק יחיד (אך בתת־חלוקה, עם קטע איטי וקטע קרשנדו), 32 וריאציות ופוגה פלינדרומיות על נושא מאת היידן; מספר 10 מכונה "לשלום". (ראו את המאמר מאת מלקולם מקדונלד בפרק "קישורים חיצוניים".)
בהערות לתוכנייה לרסיטל שכלל את רביעיות 1–3 בבניין המועצה לאמנויות של בריטניה הגדולה בלונדון ב־11 בפברואר 1955, כתב סימפסון, ש"אף כי הן לא תוכננו במודע כקבוצה, נראה שאף על פי כן הן יוצרות רצף טבעי". במבנה ובטונאליות יש יסודות של סימטריה כוללת, המקיפה את שלוש היצירות. לרביעייה שני פרקים, מהיר ואיטי; הפרק השני הוא סדרה של וריאציות על נושא פלינדרומי המוצג בוויולה. מאבק כוחות מתרחש בין המרכזים הטונאליים המנוגדים של מי במול מז'ור ולה מז'ור: מי במול הוא המוקד של הפרק הראשון ומרחיק את התקפתו של לה מז'ור. נושא הפרק השני מתחיל ומסתיים במי במול מז'ור עם שיא מרכזי בלה; הווריאציות חותרות להגיע ללה מז'ור, הסולם שבו מסתיימת היצירה. הרביעייה מוקדשת לג'ורג'ה אנסקו.
יוניטאס סנקט פטרבורג
מועדון הספורט יוניטאס (ברוסית: Спорт-клуб «Уни́тас») הוא מועדון כדורגל רוסי מהעיר סנקט פטרבורג, אחד המועדונים החזקים בעיר בראשית המאה ה-20. הוא נוסד בשנת 1904 בשם "אודלנאיה", או חוג חובבי הספורט "אודלנאיה". בקיץ 1911 הוא מוזג עם מועדון "תקווה" ופעל תחת השם החדש "יוניטאס". מתקן האימונים היה בפארק אודלני, שאומץ לימים על ידי מועדון הכדורגל זניט. צבעי המדים היו אדום ולבן.
את המיזוג יזם קיריל בוטוסוב. בשלב ההקמה מילאו ששת האחים בוטוסוב תפקיד בולט בחיי המועדון. המועדון שיחק באליפות העיר משנת 1908 עד 1923. בהרכב הקבוצה בשנים 1913–1916 שיחק הסופר ויטאלי ביאנקי. אחרי שהופיעה בתחרויות עירוניות היא התפרקה לאחר מלחמת האזרחים.
תארים
אליפות סנקט פטרבורג גביע טוסמן
הזוגיות של אפס
אפס הוא מספר זוגי, משום שהוא שווה לפעמיים אפס, וכל מספר השווה לפעמיים מספר שלם הוא זוגי לפי ההגדרה.
כיוון שאפס זוגי, הוא מקיים את כל התכונות של המספרים הזוגיים: הוא ניתן לחלוקה ב-2 בלי שארית והקבוצה שבה 0 איברים (הקבוצה הריקה) היא איחוד של שתי קבוצות זרות שלהן אותו גודל (שתי קבוצות ריקות).
זוגיות במספרים הטבעיים
מערכת המספרים הבסיסית, המוכרת מראשית ימי המתמטיקה והנלמדת בתחילת לימודי החשבון, היא קבוצת המספרים הטבעיים: 1, 2, 3, 4, וכו'. מספר טבעי נקרא זוגי אם הוא כפולה של 2. לדוגמה, 10 הוא מספר טבעי זוגי, מפני שמתקיים. פעולות החשבון הבסיסיות, חיבור וכפל סגורות בקבוצת הטבעיים, כלומר חיבור של שני מספרים טבעיים אף הוא מספר טבעי, וכפל של שני מספרים טבעיים אף הוא מספר טבעי. מתקיימים גם הכללים הבאים:
מערכת זו אינה כוללת את אפס (וגם לא את המספרים השליליים), כך שבמסגרתה לשאלה האם אפס זוגי אין משמעות.
פעולת החיסור אינה סגורה בקבוצת המספרים הטבעיים. בחלק המקרים תוצאה של פעולת חיסור בין שני טבעיים היא מספר טבעי, אך לעיתים אין זה כך. כדי להגיע למצב שבו גם פעולת החיסור היא סגורה, יש לעבור מקבוצת המספרים הטבעיים לקבוצת המספרים השלמים, שבה נכללים, בנוסף לטבעיים, גם המספרים השליליים ואפס. בקבוצה זו שלוש הפעולות, חיבור, חיסור וכפל, הן פעולות סגורות.
זוגיות במספרים השלמים
מספר שלם נקרא זוגי אם הוא כפולה של 2. לדוגמה, 10 הוא מספר שלם שהוא זוגי, מפני שמתקיים. באופן דומה, גם 10- הוא מספר זוגי. תחת אותו שיקול, אפס הוא כפולה של 2, כיוון ש-, ולכן אפס זוגי.
הגדרה מדויקת של מונח מתחום המתמטיקה, כמו ש"זוגי" אומר "כפולה שלמה של שתיים", היא בסופו של דבר מוסכמה. הגדרות מתמטיות נבנות לעיתים תוך כוונה תחילה שלא לכלול מקרים טריוויאלים או מנוונים. מספרים ראשוניים הם דוגמה מפורסמת. לפני המאה ה-20, הגדרות הראשוניות היו בלתי עקביות, ומתמטיקאים מפורסמים כמו גולדבך, למברט, קיילי, קרונקר ולז'נדר כתבו ש-1 הוא ראשוני. בהגדרה העכשווית 1 אינו נחשב לראשוני. הגדרה זו יכולה להיות מוסברת בהסתכלות על משפטים מתמטיים הנוגעים למספרים ראשוניים. לדוגמה, המשפט היסודי של האריתמטיקה, על יחידוּת הפירוק לראשוניים, יפסיק להיות נכון אם נניח ש-1 ראשוני.
בעזרת הכנסת ערכים מתאימים לחלק שלפני סימן השוויון, ניתן לייצר 0 בצד השני:
החוקים למעלה יהיו לא נכונים (או יצריכו ניסוח מסורבל) אם אפס יוחרג מקבוצת המספרים הזוגיים.
המחשת הזוגיות של אפס
ניתן גם להסביר למה אפס הוא זוגי בלי לעשות שימוש בהגדרות רשמיות. ההסברים שלהלן מנסים לגרום להבנה לגבי הסיבה שאפס הוא מספר זוגי במובנים של עקרונות בסיסיים במספרים. מיסודות אלו ניתן לספק הסבר הגיוני להגדרה עצמה - והחלתה עבור המספר אפס.
מספרים משמשים אותנו לצורכי ספירה: בהינתן קבוצת עצמים, משתמשים במספרים על מנת לתאר כמה עצמים נמצאים בקבוצה. אפס הוא המונח המשמש אותנו להגיד שאין עצמים; או במינוח רשמי יותר, אפס הוא מספר העצמים בקבוצה ריקה. הרעיון של הזוגיות נוצר על מנת לאגד קבוצות של שני עצמים. אם ניתן לחלק את העצמים בקבוצה לקבוצות של 2, אז מספר העצמים בקבוצה זוגי. אם ישנו עצם שנשאר ללא בן זוג, אז מספר העצמים בקבוצה אי-זוגי. הקבוצה הריקה כוללת אפס קבוצות של שני עצמים, ואין עצם שנשאר לא מצוות, ולכן מספר איבריה הוא זוגי, היינו אפס הוא זוגי.
רעיונות אלו יכולים להיות מומחשים על ידי שרטוט עצמים בזוגות. קשה לנסות לתאר אפס קבוצות של שתיים, או להדגיש את חוסר הקיום של עצם שנשאר, כך שנוח לצייר קבוצות אחרות ולהשוות אותן לקבוצה של אפס. לדוגמה, בקבוצה של חמישה עצמים יש שני זוגות. חשוב מכך, יש שם עצם שנשאר, ולכן 5 זה מספר אי-זוגי. בקבוצה של ארבעה עצמים אין עצמים שנשארו, ולכן 4 הוא זוגי. בקבוצה של עצם אחד יש עצם אחד שנשאר, ולכן 1 הוא אי-זוגי. בקבוצה של אפס עצמים אין עצמים שנשארו, ולכן 0 הוא זוגי.
ישנה הגדרה נוספת לזוגיות: אם העצמים בקבוצה יכולים להיות מונחים בשתי קבוצות בגודל שווה, אז מספר העצמים זהה. הגדרה זו זהה להגדרה הראשונה. שוב, אפס זוגי מכיוון שהקבוצה הריקה יכולה להיות מחולקת לשתי קבוצות של אפס עצמים כל אחת.
מספרים יכולים להיות מצוירים כנקודות על ציר המספרים. כאשר מספר זוגי ומספר אי-זוגי נבדלים זה מזה, התבנית נהפכת לברורה, במיוחד אם כוללים את המספרים השליליים:
לא משנה מאיזה מספר זוגי נתחיל, אם נספור לכיוון מעלה או למטה בקפיצות של שתיים נגיע למספר זוגי. אין סיבה לדלג על אפס.
הקשרים מתמטיים
אינספור תוצאות בתורת המספרים משתמשות במשפט היסודי של האריתמטיקה ובתכונות האלגבריות של מספרים זוגיים, כך שיש לבחירות שכתובות למעלה השלכות מרחיקות לכת. לדוגמה, העובדה שניתן לפרק לגורמים מספרים שלמים חיוביים בדרך אחת בלבד משמעה שניתן להכריע האם למספר כלשהו יש מספר מחלקים זוגי או אי-זוגי. מכיוון ש-1 אינו מספר ראשוני ואין לו מחלקים, הוא מכפלה של אפס מספרים ראשוניים שונים. מכיוון ש-0 הוא מספר זוגי, ל-1 יש מספר זוגי של מחלקים שונים. מכאן ניתן להגיד שפונקציית מביוס יכולה לקבל את הערך, דבר שהכרחי עבורה כדי להיות פונקציה כפלית ודבר הכרחי על מנת שנוסחת ההיפוך של מביוס תעבוד.
לא אי-זוגי
המספר n הוא אי-זוגי אם יש מספר שלם k כך ש-. דרך אחת להוכיח שאפס אינו אי-זוגי היא על דרך השלילה: אם אזי, שהוא אינו מספר שלם. כיוון שאפס הוא לא אי-זוגי, אם מוכח שמספר כלשהו הוא אי-זוגי, מספר זה אינו יכול להיות אפס. בדיקה פשוטה זו יכולה לספק הוכחה משכנעת למדוע מספר כלשהו אינו אפס.
טענה מוכרת בתורת הגרפים היא שלגרף מסדר אי-זוגי (בעל מספר אי-זוגי של צמתים) תמיד יהיה לפחות צומת אחד בדרגה זוגית. על מנת שהטענה תתקיים, אפס חייב להיות זוגי: גרף ריק הוא מסדר זוגי, ולצמתים מבודדים יש דרגה זוגית. על מנת להוכיח את הטענה, קל יותר להוכיח טענה חזקה יותר: לכל גרף מסדר אי-זוגי יש מספר אי-זוגי של צמתים בדרגה זוגית. ההסבר לתופעה זו מונח בטענה כללית אפילו יותר, הידועה גם כלמת לחיצות הידיים: לכל גרף יש מספר זוגי של צמתים מדרגה אי-זוגית. ניתן להסביר את המספר הזוגי של צמתים מדרגה אי-זוגיים בעזרת נוסחת סכום הדרגות
בחינוך
הנושא של הזוגיות של אפס מטופל לרוב בשנתיים-שלוש הראשונות של חינוך יסודי, ומוצג כחלק מהעיקרון ופיתוח ההבנה של מספרים זוגיים ואי-זוגיים.
בקיאות תלמידים
בסקר מקדים שערך בקרב 400 תלמידים בני שבע, 45% העדיפו זוגי על אי-זוגי כשנשאלו על הזוגיות של אפס הסקר שאחריו הציע יותר אפשרויות: אף אחד מהם, שניהם ולא יודע. בניסוי זה אחוז הילדים באותו טווח גילאים שזיהו את אפס כזוגי צנח ל-32%. הצלחה בהחלטה שאפס הוא זוגי מתחילה לזנק לרמות של בערך 50% בשנה השלישית ללימודים ועד השנה השישית בחינוך היסודי. לשם השוואה, המשימה הקלה ביותר, לזהות את הזוגיות של מספר חד-ספרתי בודד, מצליחה ב-85%.
בראיונות, פרובישר ניסה לעורר את החשיבה של התלמידים. אחד מהחניכים בשנה החמישית ללימודיו החליט ש-0 הוא זוגי מכיוון שהוא נמצא בעמודה של 2 בלוח הכפל. שני תלמידים בשנה הרביעית ללימודיהם הבינו שאפס יכול להיות מחולק ל-2 חלקים שווים. אחד נוסף טען ש"1 הוא אי-זוגי ואם אני סופר לכיוון מטה זה זוגי". הראיונות חשפו גם את התפיסות המוטעות שבבסיס התשובות הלא נכונות. תלמיד בשנה השנייה ללימודיו התייחס ל-0 כאל "כלום" וחשב שהוא לא זוגי ולא אי-זוגי, מכיוון ש"הוא לא מספר". במחקר נוסף, אנני קית' צפתה בכתה של 15 תלמידי השנה השנייה ששכנעו אחד את השני שאפס הוא מספר זוגי בהתבסס על התחלפות הזוגיות בספירה מלמעלה למטה והאפשרות לחלוקת קבוצה של אפס עצמים לשתי קבוצות שוות.
מחקרי עומק נוספים בוצעו על ידי אסתר לוינסון, פסיה צמיר, דינה תירוש, שראיינו זוג של תלמידים מצטיינים בשנה השישית ללימודיהם. אחד מהתלמידים העדיף הסברים דדוקטיביים לטענות מתמטיות, בזמן שהשני העדיף דוגמאות מעשיות. שני התלמידים תחילה חשבו ש-0 אינו אי-זוגי וגם לא זוגי, מסיבות שונות. לוינסון ושותפיה הדגימו איך ההיגיון של התלמידים שיקף את העקרונות שלהם אודות אפס וחלוקה.
דבורה לוונברג בל ניתחה את רעיונותיהם של התלמידים בשנה השלישית אודות מספרים זוגיים, אי-זוגיים ואפס, עליהם דיברו עם קבוצה של תלמידים בשנה הרביעית ללימודיהם. התלמידים שוחחו על הזוגיות של אפס, החוקים של מספרים זוגיים וכיצד עושים מתמטיקה. לטענות על המספר אפס היו צורות רבות, כמו שתוכלו לראות ברשימה מימין. בל ועמיתיה טענו שדבר זה מראה איך תלמידים יכולים "לעשות מתמטיקה בבית הספר", בניגוד לשיטת הרידוד של פתרון מכני של תרגילים.
אחד מהנושאים הנדונים במחקרים הכתובים הוא המתח בין תפיסות העולם וההגדרות של התלמידים את הזוגיות. התלמידים בשנה השישית ללימודיהם מהמחקרים של לוינסון ושותפיה הגדירו מספרים זוגיים ככפולות של 2 או מספרים המתחלקים ב-2, אך הם לא הצליחו בהתחלה להחיל את ההגדרה הזו על אפס, מכיוון שהם לא היו בטוחים איך להכפיל או לחלק אפס ב-2. המראיין לבסוף עזר להם להבין שאפס הוא מספר זוגי; התלמידים לקחו דרכים שונות כדי להגיע למסקנה הזו, תוך שהם מסתמכים על שילוב של תמונות, הגדרות, הסברים פרקטיים והסברים מופשטים.
בקיאות מורים
חוקרים להוראת המתמטיקה באוניברסיטת מישיגן כללו את פסוקית האמת או שקר "0 הוא מספר זוגי" בקבוצה של מעל 250 שאלות שעוצבו על מנת למדוד את הידע של המורים בתוכן של המלמדים. עבורם, השאלה הדגימה "עובדה ידועה ... שכל מבוגר משכיל צריך לדעת", ושמדובר ב"שאלה נייטרלית מבחינה אידאולוגית" שהתשובה לא משתנה בין שיטות לימוד שונות של מתמטיקה. במחקר שנערך בשנים 2000–2004 שכלל 700 מורי יסודי בארצות הברית, ביצועיהם של המורים חזו בצורה ברורה שיפור במבחנים פסיכומטריים של תלמידים שלקחו שיעורים ממורים אלו. במחקר מעמיק יותר שנעשה בשנת 2008, החוקרים מצאו בתי ספר שבהם כל המורים חשבו שאפס הוא לא מספר זוגי ולא מספר אי-זוגי, כולל מורה שהיה מופתי בכל המדדים האחרים. התפיסה המוטעית הופצה על ידי מורה למתמטיקה בבניין שלהם.
לא ידוע כמה מורים מחזיקים בתפיסות מוטעות לגבי אפס. המחקרים במישיגן לא פרסמו מידע עבור שאלות ספציפיות. בטי ליכטנברג, פרופסור לחינוך מתמטי באוניברסיטת דרום פלורידה, דיווחה במחקר מ-1972 שכאשר קבוצה של מורים קיבלו מבחן של אמת-או-שקר כולל הסעיף "אפס הוא מספר זוגי", הם מצאו אותו כ"שאלה מכשילה", כאשר שני שלישים מתוכם ענו "שקר".
השלכות בהוראה
מבחינה מתמטית, הוכחת העובדה שאפס הוא זוגי היא עניין פשוט של החלת ההגדרה, אך הסברים נוספים דרושים בהקשרי הוראה. אחת הבעיות נוגעת לבסיסה של ההוכחה; ההגדרה עבור "זוגי" כ"מספר שלם שהוא כפולה של 2" לא תמיד מתאימה לצורכי ההוראה. תלמידים בשנים הראשונות ללימודיהם לא תמיד ידעו מה ההגדרה של "מספר שלם" או של "כפולה", ואפילו רבים יותר לא ידעו כיצד לכפול ב-0. בנוסף, הצהרה של הגדרת הזוגיות עבור כל המספרים השלמים יכולה להראות מעט כמו קיצור עקרוני שרירותי אם המספרים הזוגיים שנבחנו עד כה היו רק חיוביים. דבר שיכול לעזור הוא הכרה בכך שכפי שהעיקרון של מספרים מורחב ממספרים חיוביים שלמים לכך שיכלול גם את אפס והמספרים השליליים, תכונות של אותם מספרים כמו זוגיות יכולים להיות מורחבים בצורות שאינן מובנות מאליהן.
הקשרים יומיומיים
הסכמה שאפס הוא מספר זוגי נכללת גם בקיצוב לפי זוגיות שנהוג בעתות מחסור, למשל קביעה שמכוניות יוכלו לנהוג או לתדלק רק כל יום שני, בתלות במספר האחרון על לוחית הרישוי של הרכב. חצי מהמספרים בטווח מסתיימים ב-0, 2, 4, 6 ו-8, והחצי האחר ב-1, 3, 5, 7, 9, ולכן זה הגיוני לכלול את 0 בקבוצת המספרים הזוגיים. למרות זאת, ב-1977, מערכת הקיצוב בפריז הביאה לבלבול: בימים עבור מספרים אי-זוגיים בלבד, המשטרה נמנעה מלקנוס כלי רכב שלוחות הרישוי שלהם הסתיימו ב-0 מכיוון שהם לא ידעו ש-0 הוא מספר זוגי. על מנת למנוע בלבול שכזה, המחוקק הרלוונטי לעיתים קובע ש-0 הוא מספר זוגי; חוקים כאלו כבר עברו בניו סאות' ויילס ובמרילנד.
בכלי שיט של חיל הים האמריקאי, תאים זוגיים נמצאים תמיד בצד השמאלי, אך המספר אפס שמור לתא הנמצא באמצע. משמע, מספרי התאים משמאל לימין הם: 6-4-2-0-1-3-5. במשחק רולטה, המספר אפס לא נחשב כזוגי או כאי-זוגי, מה שנותן לקזינו יתרון במקרי הימור על זוגיות התוצאה.
המשחק זוג או פרט מושפע גם הוא: אם שני השחקנים בוחרים אפס אצבעות, סך כל האצבעות הוא אפס, אז השחקן של זוג מנצח. חלק מהמדריכים למורים מציעים ללמד ילדים את המשחק על מנת להכיר להם את הרעיון ש-0 ניתן לחלוקה ב-2.
ישיבה יוניברסיטי
לאוניברסיטה סניף נוסף בירושלים. ישיבה אוניברסיטה בלוס אנג'לס (YULA) החלה כסניף של ישיבה אוניברסיטה, אבל היום היא מוסד נפרד.
רקע
מסלולי הלימודים לתואר ראשון נפרדים לנשים ולגברים. הם כוללים מדעי הרוח ומדעי הטבע, בשילוב לימודי יהדות.
הנשיא הנוכחי של האוניברסיטה הוא הרב ארי ברמן. נשיאי האוניברסיטה בעבר: הרב דב רבל, הרב שמואל בלקין, הרב נחום לאם וריצ'רד יואל.
מלבד הקולג' האקדמי, כולל המוסד גם את ישיבת רבינו יצחק אלחנן, על שם הרב יצחק אלחנן ספקטור. תלמידי הישיבה לומדים במתכונת ישיבתית רגילה במשך חציו הראשון של היום, ובחציו השני הם לומדים לתואר ראשון או שני. בין ראשיה היו הרב שלמה פוליצ'ק, הרב משה סולובייצ'יק, הרב יוסף דב סולובייצ'יק והרב נחום לאם. לישיבה שלוחה בירושלים בשם "כולל גרוס", השוכן בסמוך לקמפוס של המרכז האקדמי לב.
מסלולים לתארים מתקדמים ומסלולי הכשרה מקצועית מוצעים בתחומים שונים.
התלמידים במסלולים אינם רק יהודים.
לישיבה מסונף גם בית ספר תיכון שהוקם ב-1916 בשם "אקדמיה תלמודית על שם מרשה שטרן". בבית הספר כ-300 תלמידים.
ב-22 באוגוסט 2019 הוגשה תביעה כנגד המוסד בטענה שרב התיכון במוסד, ג'ורג' פינקלשטיין וארבעה עובדים אחרים ביצעו בתלמידים עבירות מין שונות, לפני עשרות שנים. התביעה הוגשה לבית המשפט העליון בניו יורק, ורוב התלמידים שמצוינים בה, 33 במספר, נשארו אנונימיים.
גורילת גדת הנהר
גורילת גדת הנהר (שם מדעי: Gorilla gorilla diehli) היא תת-מין של הגורילה המערבית (Gorilla gorilla). היא תויגה כמין חדש בשנת 1904 על ידי פאול מטצ'י (Paul Matschie), טקסונום יונקים גרמני שעבד במוזיאון הזואולוגי של אוניברסיטת הומבולדט בברלין, אך אוכלוסייתה לא נסקרה באופן שיטתי עד 1987. גורילת גדת הנהר סווגה מחדש כתת-מין בשנת 2000.
תזונה
לרוב חיה גורילת גדת הנהר בקבוצות קטנות של 4–7 פרטים עם כמה זכרים ונקבות. התזונה שלהם מורכבת בדרך כלל מפירות, אבל בחודשים שיש מחסור בפירות, (אוגוסט, ספטמבר, נובמבר וינואר) התזונה שלהם מורכבת בעיקר מעשבים, קליפות עץ, ועלים של צמחים מטפסים ועצים.
רבים ממקורות מזון של גורילת גדת הנהר הם עונתיים מאוד, ולכן התזונה שלהם נמצאת בצמחייה צפופה מאוד, בדרך כלל, צמחייה מזינה נמצאת בסמוך לאתרי הרבייה שלהם. נמצא כי בקבוצת גורילת גדת הנהר של הר האפי תזונתם בעיקר כללה זנגביל ועשבי תיבול, אך כניסה בעונה הגשומה, הציגה העדפה לצמחים ממשפחת הלופיים על הזנגביל, מה שמצביע על העדפה למזונות עונתיים מסוימים ועל זיקה לצמחייה שנמצאה רק בבית הגידול שלהם.
מצב שימור
לדברי הקרן העולמית לשימור חיות הבר ומקורות אחרים, גורילת גדת הנהר היא מין בסכנת הכחדה חמורה עם מספר כולל של 200–300 פרטים בין קמרון לניגריה. סה"כ האוכלוסייה מחולקת בין 11 ל-14 אוכלוסיות שנמצאות בעיקר בשמורות טבע וגנים לאומיים במספרים של 20–65 פרטים עם שטחים קטנים המשתרעים על 19–80 ק"מ רבוע. תוכנית הפעולה האזורית לשימור גורילת גדת הנהר היא מאמץ שימור שנעשים על ידי ועדת הישרדות המינים של האיגוד הבינלאומי לשימור הטבע ומשאבי הטבע (IUCN/SSC), קבוצת ממוחי פרימטים שמנסים להבטיח את ההישרדות של גורילת גדת הנהר כאוכלוסייה יציבה ובטוחה גם בעתיד. התוכנית הוכנה בשנת 2007 על ידי אנשי שימור הסביבה, חוקרי גורילה, ופקידי ממשל מקומיים ומתייחסת לאיומים השונים העומדים בפני גורילת גדת הנהר. כמו גם טיפול בנושאים ספציפיים לאתרים שבהם מתגוררים הגורילות. תוכנית השימור המוערכת תעלה כ-4.6 מיליון דולר לאורך תקופה של חמש שנים, שליש מכך כבר נתרם על ידי תורמים ממשלתיים ואזוריים. התוכנית כוללת:
אף על פי שמעט מאוד ידוע על גודל האוכלוסיות שלהם בעבר, דיווחים ישנים ממפגשים עם הגורילות בשנת 1957 מצביעים על כך שאוכלוסיית גורילת גדת הנהר הייתה גדולה יותר בעבר. מחקר גנטי הראה כי הירידה בגודל אוכלוסייה התרחשה ככל הנראה במשך 100–200 השנים האחרונות, סביר להניח כתוצאה מעלייה בזמינות ושימוש כלי נשק חם, אך גם גורמים נוספים כמו אובדן בתי גידול וקיטוע שנגרם על ידי ההתפשטות של חקלאות, מרעה בקר, וסלילת כבישים. כמו גם הרעיון המסוכן שמחלה יכולה להיות הרסנית לאוכלוסיות שחולקות בתי גידול עם בני אדם וחיות בית.
חלוקה גאוגרפית
תחום התפוצה של תת-מין זה נמצא בגבול בין ניגריה וקמרון, ביער גשם טרופי ואקלים סובטרופי שהם גם ביתם של השימפנזה הניגרי-קמרוני, תת-מין נוסף של קוף גדול. גורילת גדת הנהר היא הגורילה המערבית והצפונית ביותר, ותפוצתה מוגבלת לגבעות המיוערות וההרים שבאזור גבול קמרון-ניגריה באזור מקורות נהר קרוס. אוכלוסייה זו מופרדת על ידי 300 ק"מ מהאוכלוסייה הקרובה ביותר של גורילת השפלה המערבית (Gorilla gorilla gorilla), ועל ידי כ -250 ק"מ מאוכלוסיית הגורילות של יער איבו בקמרון. הסקרים האחרונים מצביעים על כך שנותרו בין 200 ל-300 גורילות גדת הנהר בטבע. קבוצות של גורילות אלה מרכזים את פעילותם ב-11 יישובים בטווח של 12 אלף ק"מ רבוע, עם זאת סקרי השדה האחרונים מאשרים שישנה נוכחות גורילות בתפוצה רחבה יותר מחוץ ליישובים המוכרים שלהם בטווח זה. טענה זו נתמכת על ידי מחקר גנטי, שמצא ראיות לכך שרבים מהיישובים של גורילת שפת הנהר ממשיכים לשמור על קשר בין היישובים באמצעות פיזור אקראי של יחידים.
הופעת גורילת גדת הנהר אושרה בהרי מייב בדרום ניגריה, בשמורת היער של נהר האפי, בהתרחבות הבושי, ובאקוואנגאו - בשטחי החוף הדרומי של ניגריה, בטאקאמנדה ובשמורת נהר המון, ביער מבולו ודרום מערב קמרון. לפי תוכנית הפעולה האזורית לשימור גורילת גדת הנהר משנת 2007 אזורים אלה מכסים יערות רציפים בשטח של כ-8,000 ק"מ רבוע, מהרי האפי עד להרי קאבוון. חוקרים ואנשי שמורות טבע גם מניחים שיש יישוב נידח אפשרי ביערות שליד באקטי בדרום. היום מוערך כי אזור האוכלוסייה שלהם מכסה על 12,000 ק"מ רבוע. הגורילות נאחזות מהרי אפי ועד קאגוון כי זהו אזור מחוספס ובגובה רב, ולכן, אין בו התערבות אנושית.
ציד
התגברות תופעת ציד של חיות בר לשם מסחר נעשה גרמה להשפעה גדולה על אוכלוסיית הגורילות. נראה שהציד נעשה אינטנסיבי בשפלה ואולי אף תרם לריכוז של הגורילות באזורים הרריים והתקבצות לאוכלוסיות קטנות. למרות חוקי המנע, הציד עדיין נמשך בשל הצריכה מקומית ובסחר למדינות אחרות. החוקים רק לעיתים נדירות נאכפים בצורה יעילה ובשל האופי של גורילת גדת הנהר יש לכל ציד השפעה גדולה על האוכלוסייה והישרדותה. כל הציד באוכלוסייה אינו בר קיימא.
אהרן אבו אלדבי
ביוגרפיה
נולד לרב גרשון אבו אלדבי, חי ופעל בעיר קטניה שבסיציליה, אך נהג לנסוע ברחבי העולם לצורך מחקריו, ביקר ברומא ובירושלים, בטורקיה ובדמשק ואלכסנדריה ומקומות נוספים במזרח התיכון. בצעירותו למד בישיבת טרויס (Treves) בצרפת.
נודע בשל פירושו על פירוש רש"י לתורה שכתב בשנת ה'ק"פ (1420) שבו הוא חולק לעיתים על דברי הראשונים, כאשר סבר שדבריהם נטו מדרך הפשט, ולעיתים מסקנותיו מנוגדות גם לדרשות חז"ל. עובדות אלו קנו לו ולפירושו אהדה בחוגי המשכילים.
מלבד חיבורו זה כתב עוד ספרים שידועים מתוך פירושו וכנראה נכתבו בחלקם ואבדו: ספר המיישיר, מטה אהרן (תשובות לטענות הנוצרים והקראים בכמה נושאים בפרשנות המקרא), נזר הקדש, ספר הנפש, פרח האלוהות.
משפחתו ושמה
משפחתו ידועה מתוך כתביו, הוא מזכיר בהם את חמיו, הרב משה גבאי; את אביו ר' גרשון ואת אחיו: ר' שלום, ר' יוסף, ר' ברוך, ר' משה ור' יעקב.
במקורות רבים בעבר נכתב שמו "אבו אלרבי", אך לדעת חיים מיכל אין ספק כי שמו אבו אלדבי, וכי הוא משתייך למשפחת אלדבי הספרדית, ממנה יצא בין היתר רבי מאיר אלדבי מחבר "שבילי אמונה". הוא משער כי אבות המשפחה הגיעו לסיציליה בעקבות גזירות השמד שפקדו את קסטיליה בשנת ה'קנ"א (1391).
כדורסל 3x3 במשחקים האולימפיים
כדורסל 3x3 הוצג במשחקי הקיץ האולימפיים כענף ספורט אולימפי רשמי באולימפיאדת טוקיו 2020.
היסטוריה
ב-9 ביוני 2017, הוועד המנהל של הוועד האולימפי הבין-לאומי הודיע כי כדורסל 3x3 יהפוך לספורט אולימפי רשמי החל מאולימפיאדת הקיץ 2020 בטוקיו, יפן, עבור גברים ונשים כאחד. עם זאת, אולימפיאדת 2020 נדחתה ל-2021 עקב מגפת הקורונה).
נועה ארנברג
נועה ארנברג (נולדה ב-3 בפברואר 1979) היא תסריטאית ישראלית. זוכת פרס האקדמיה הישראלית לטלוויזיה לשנת 2016 על התסריט שכתבה לסדרה "האחיות המוצלחות שלי" יחד עם גלית חוגי. יצרה את סדרת האינטרנט "סוזי מטיפת חלב".
ביוגרפיה
ארנברג נולדה בקיבוץ בית השיטה לניסן ארנברג ולדורית צמרת, שכתבה את השיר "החיטה צומחת שוב".
בוגרת בית הספר סם שפיגל לקולנוע ולטלוויזיה ע"ש סם שפיגל ששם הכירה את גלית חוגי.
יצרה יחד עם גלית חוגי את הסדרה "האחיות המוצלחות שלי" שעלתה לשידור בשנת 2016 ב-yes. הסדרה זכתה בפרס האקדמיה לטלוויזיה לשנת 2016 עבור הסדרה הקומית הטובה ביותר ובשלושה פרסים נוספים. חוגי וארנברג זכו גם בפרס על התסריט הטוב ביותר בסדרה קומית.
כתבה יחד עם גלית חוגי את העיבוד הישראלי לסרט "זרים מושלמים" שביים ליאור אשכנזי ועלה בשנת 2021.
ארנברג מתגוררת בשכונת נווה צדק בתל אביב, נשואה ואם לשניים.
סיגפריד גראסיה
סיגפריד גראסיה אי רויו (בקטלאנית: Sígfrid Gràcia i Royo, 27 במרץ 1932 – 23 במאי 2005) היה כדורגלן ספרדי-קטלאני ששיחק בעמדת המגן השמאלי. בסך הכול, לאורך 14 שנים, הופיע גראסיה במדי ברצלונה ב-229 משחקים בליגה הספרדית, בהם הבקיע 5 שערים. הוא זכה עם הקבוצה ב-3 אליפויות, 4 פעמים בגביע הגנרל ו-3 פעמים בגביע ערי הירידים. הוא מבין מספר שחקנים בודדים ששיחקו במשך כל הקריירה שלהם בברצלונה, לצד שחקנים כגון ז'ואן סגרה וקרלס פויול. לצד משחקו בברצלונה, שיחק גראסיה במדי נבחרת ספרד, עמה השתתף במונדיאל 1962.
קריירת מועדונים
גראסיה נולד וגדל בגווה שבקטלוניה, ובצעירותו הצטרף למחלקת הנוער של ברצלונה. החל מ-1949, כשהיה בן 17, החל לשחק באספניה אינדוסטריאל, ששימשה קבוצת משנה לברצלונה. בעונת 1952/53 החל להשתלב גם בקבוצה הבוגרת של ברצלונה, במקביל לכך ששיחק עוד באספניה אינדוסטריאל. את הופעת הבכורה שלו ערך בניצחון 4-3 על דפורטיבו לה קורוניה במחזור הפתיחה של הליגה, ב-14 בספטמבר 1952. עד סוף העונה שיחק בארבעה משחקי ליגה נוספים, כשבאחרון שבהם, נגד ריאל אוביידו ב-25 בינואר 1953, אף כבש שער בכורה במדי הקבוצה ועזר לקבוצתו לנצח 4-1. ברצלונה זכתה באותה עונה בדאבל - זכייה באליפות ובגביע הגנרל - אך כאמור חלקו של גראסיה בתארים היה מצומצם.
גם בשתי העונות הבאות, בהן עדיין היה חלק מסגלה של אספניה אינדוסטריאל, השתתף במספר משחקים של ברצלונה. בעונת 1953/54 הופיע 6 פעמים בקבוצה הבוגרת ובזו שאחריה 4 פעמים. החל מעונת 1955/56 הפך לשחקן קבוע בהרכב הקבוצה, ובעונה זו פתח ב-26 מבין 30 מחזורי הליגה, עת סיימה הקבוצה במקום השני. בעונת 1956/57, עם דומנק בלמניה כמאמן הקבוצה, היה גראסיה שותף לזכייתה של ברצלונה בגביע הגנרל. בליגה, בה הגיעה ברצלונה למקום ה-3, פתח ב-27 משחקים וכבש שער אחד, במשחק בו ניצחה ברצלונה את סלטה ויגו ב-25 בנובמבר 1956. בעונה שלחר מכן המשיך גראסיה להיות שחקן קבוע בהגנת הקבוצה, והוא זכה עמה בגביע ערי הירידים בסוף העונה.
בעונת 1958/59, עם הלניו הררה הארגנטינאי כמאמן, זכה גראסיה עם ברצלונה בדאבל פעם נוספת, כשהוא ממשיך להיות מעמודי התווך של הקבוצה. ברצלונה הצליחה לזכות באליפות שנייה ברציפות בעונה שלאחר מכן. לאחר שהסתיימה הליגה, הודחה ברצלונה בחצי גמר גביע אירופה על ידי ריאל מדריד, וכן זכתה בגביע ערי הירידים פעם נוספת. בסוף העונה הררה עזב את תפקידו. בתקופה שלאחר מכן התחלפו מאמני הקבוצה באופן תדיר, וברצלונה דשדשה בליגה. בעונת 1960/61 סיימה במקום הרביעי בלבד, אך למרות זאת, בפעם הראשונה בתולדותיה הגיעה ברצלונה לגמר גביע אירופה, בו הפסידה 3-2 לבנפיקה ליסבון. בעונת 1961/62 פתח גראסיה בכל 30 משחקי הליגה וכבש שער אחד בבעיטת עונשין ב-14 בינואר 1962, אז הפסידה ברצלונה לאתלטיק בילבאו בתוצאה 3-2. לאזלו קובאלה התמנה לתפקיד המאמן במהלך העונה, אך לא הצליח לעזור לברצלונה לזכות באליפות והיא סיימה במקום השני.