cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
MetroLyrics
מסד הנתונים של MetroLyrics מכיל מילים של מעל מיליון שירים שבוצעו על ידי יותר מ-16,000 אמנים. דירוג האתר על פי אלכסה הוא 2,432 בעולם; בארצות הברית דירוגו 1,911 (נכון לאוגוסט 2017). האתר הפסיק לפעול ביוני 2021. לא ניתן הסבר להפסקת הפעילות.
היסטוריה
MetroLyrics היה האתר הראשון שהוקדש למילים לשירים שניתן לו רישוי בקטלוג המילים של האַגְרֶגָטוֹר "גרייסנוט" (Gracenote) באפריל 2008. באמצעות מודל הרישוי, בעלי זכויות היוצרים למילים צוברים תמלוגים כאשר תוצר עבודתם מוצג ב-MetroLyrics.com. התמלוגים משולמים על כל מילות השירים המוצגות ומטופלים באמצעות Gracenote. בינואר 2013, רכשה LyricFind את עסקי רישוי הליריקס של Gracenote, ומיזגו אותו עם עסקיהם. מודל הרישוי של MetroLyrics הוא ייחודי, מפני שכמה אתרי אינטרנט למילות שירים עדיין מציעים תוכן שהוא לכאורה לא מורשה ומפר זכויות יוצרים.
טיסה 214 של אסיאנה איירליינס
טיסה 214 של אסיאנה איירליינס הייתה טיסה מסחרית של חברת אסיאנה איירליינס משאנגחאי, סין, לנמל התעופה הבינלאומי של סן פרנסיסקו, הנמצא דרומית לעיר סן פרנסיסקו שבקליפורניה בארצות הברית, עם עצירה בנמל התעופה הבינלאומי של אינצ'ון שבסיאול, קוריאה הדרומית. ב-6 ביולי 2013, במהלך גישה לנחיתה בשדה התעופה של סן פרנסיסקו, התרסק מטוס ה-בואינג 777-200ER שטס בקו זה באותו יום. על הטיסה היו 291 נוסעים ו-16 אנשי צוות, בהם 141 סינים, 77 קוריאנים ו-61 אזרחים אמריקאים. מתוך 307 נוסעי המטוס נהרגו שלושה, וכ-182 נפצעו. מקרה זה היה האירוע הראשון שבו נהרגו נוסעים במטוס ה-777 של חברת בואינג.
המטוס
מטוס הבואינג 777 מספר HL7742, נמסר לאסיאנה איירליינס במרץ 2006. המטוס, בעל שני מנועי PW4000 של פראט אנד ויטני, צבר יותר מ-36,000 שעות טיסה ב-5000 טיסות. למטוסי הבואינג 777 רקורד בטיחות מהטובים בתחום.
התרסקות
טיסה 214 המריאה משדה התעופה אינצ'און הנמצא מחוץ לסיאול בשעה 5:04 אחה"צ שעון קוריאה, באיחור של 34 דקות, והייתה מיועדת לנחיתה בנמל התעופה של סן פרנסיסקו ב-11:04 בבוקר (זמן מקומי).
ב-6 ביולי 2013, בשעה 11:26 שעון מקומי, בואינג 777-200ER, מספר רישום HL7742, התרסק בנמל התעופה של סן פרנסיסקו (SFO) בעת הנחיתה, בקרבת סף מסלול 28L. מנוע אחד ואזור הזנב ניתקו לחלוטין מכלי הטיס. מייצבי הזנב האנכיים והאופקיים (עלרוד וסבסוב) הגיעו לעצירה מלאה על סף המסלול, עת שאר גוף המטוס נעצר רק כ-610 מטרים משם. עדי ראייה תיארו כדור אש גדול שיצרה ההתרסקות עת נחת המטוס, ופיצוץ משני גדול, דקות לאחר הפגיעה, עם כדור עשן שחור וגדול שעלה מגוף המטוס. מגלשות הפינוי נפתחו בצד אחד של המטוס, ושימשו לפינוי הנוסעים מהמטוס.
מערכת נחיתת המכשירים של מסלול 28L לא פעלה בעת ההתרסקות, והגישות התבצעו על ידי גישות ראייה סטנדרטיות, תוך שמזג האוויר הבהיר אפשר זאת.
זהו אירוע ההתרסקות השלישי ב-25 שנותיה של חברת אסיאנה שבו היו הרוגים מקרב נוסעי המטוס.
אחרית דבר
סיבת ההתרסקות אינה ידועה, וטרור נשלל כגורם לאירוע.
במסיבת עיתונאים שהתקיימה בשדה התעופה סן פרנסיסקו, אישר מפקד מכבי האש של סן פרנסיסקו שישנם שני הרוגים - שניהם סינים, וששתי הגופות נמצאו מחוץ לכלי הטיס. דובר בית החולים הקרוב אמר כי חמישה נמצאים במצב קריטי. בסך הכל, תשעה בתי חולים קיבלו כ-182 פצועים. במסיבת עיתונאים נוספת, דובר שדה התעופה דאג יאקל מסר שאדם אחד עדיין נעדר. מאוחר יותר נמסר שכל הנעדרים נמצאו.
שדה התעופה נסגר לכחמש שעות אחרי ההתרסקות, וטיסות נכנסות לשדה הופנו לנמלי תעופה גדולים אחרים באזור מפרץ סן פרנסיסקו, או לסקרמנטו, או ללוס אנג'לס. מאוחר יותר, נפתחו כל המסלולים מלבד המסלול המעורב בהתרסקות והאחד שמקביל אליו.
לאחר ניתוח הקופסאות השחורות וצילומי וידאו של עדים ניתן לראות כי המטוס בא לנחיתה נמוך מדי ואיטי מדי, ב-7 השניות האחרונות שלפני ההתרסקות הטייס ניסה להאיץ אך ללא הצלחה. לטייס לא היה כל ניסיון בהנחתת מטוס מסוג זה, כך מסרה חברת התעופה אסיאנה. עם זאת, צבר הטייס 43 שעות טיסה בכלי הטיס מדגם בואינג 777.
חקירה
המועצה הלאומית לבטיחות בתעבורה החלה בחקירה ושלחה צוות לזירת האירוע.
הושע רבינוביץ
הרב ד"ר הושע רבינוביץ הוא מזקני תלמידיהם של הרצי"ה קוק והרב אברהם שפירא, מחבר הספרים מאורות הרצי"ה וחוקר תורני, לשעבר רבם של קיבוץ חפץ חיים ובארות יצחק וראש כולל האידרא.
ביוגרפיה
הוריו עלו מפולין לארץ ישראל בשנות השלושים. אביו גדל בבית הרב של העיירה סופרסלא, והיה תלמיד ר' אלחנן וסרמן בישיבה בברנוביץ'. אמו הייתה בת למשפחה חסידית מהעיר לודז', המקורבת לחסידות ברסלב והאדמו"ר רבי יחזקאל מקוזמיר. השניים נפגשו בירושלים בגיל מבוגר יחסית, ונולדו להם שני ילדים. הבכור, נפל בעת שירותו הצבאי, והצעיר הוא הרב הושע. בילדותו התגורר בכפר אברהם שבפתח תקווה.
למד בבית הספר היסודי החרדי "שארית ישראל", לימודיו בישיבה התיכונית היו במדרשית נעם פרדס חנה.
באלול תש"ך עבר לישיבת מרכז הרב. שם למד מספר שנים. הוסמך לרבנות על ידי הרב יצחק אריאלי, הרב עמרם אבורביע והרב שלום יצחק הלוי. קיבל מהרב אברהם אלקנה כהנא שפירא כושר לרבנות עיר.
בשנת תש"מ נבחר לרב הקיבוץ בארות יצחק, תפקיד שבו כיהן 5 שנים. לאחר מכן היה הרב של קיבוץ חפץ חיים במשך שמונה שנים.
ההדיר את פירוש רבי יצחק אבוהב (השני) לטור. בשנת 1992 סיים את עבודת הדוקטורט במסגרת המחלקה לתלמוד באוניברסיטת בר-אילן, עבודתו עסקה בפרשנותו של ר' יצחק אבוהב לתלמוד. לימד במכללת אורות ישראל ובאוניברסיטת בר-אילן. העביר ביישוב אלקנה שבו התגורר, שיעורים קבועים במשך כעשרים שנה. כיום מעביר שיעורים בירושלים.
בשנת 2011 הוציא את "מאורות הרצי"ה", סיכומים של שיעורים ששמע מפי הרצי"ה קוק, ובכך קיים את בקשתו של הרב להוציאם לאור.
הרב רבינוביץ מתגורר כיום בירושלים בסמיכות לישיבת מרכז הרב. חתנו הוא הרב ציון לוז, חבר בית הדין הגדול בירושלים.
אריאל כהנא
יוסף אריאל כהנא (נולד בח' בתשרי ה'תשל"ד, 4 באוקטובר 1973) הוא איש תקשורת ישראלי, עיתונאי ופובליציסט. שימש ככתב המדיני של עיתון "מקור ראשון" וכתב באתר nrg. במאי 2018 מונה לכתב המדיני של עיתון "ישראל היום". זוכה פרס בני ברית לשנת 2022.
ביוגרפיה
נולד בירושלים למיכאל, ניצול השואה יליד צ'רנוביץ, שעלה ארצה באניית המעפילים כנסת ישראל, ולרבקה (לבית ויסברג), ניצולת שואה ילידת אמסטרדם. ב-1977 הצטרפה משפחתו לגרעין המייסד של בית אל. למד בישיבת בני עקיבא מטה בנימין בבית אל ובישיבת ההסדר אור עציון. שירת כתותחן טנק בחטיבה 500 של חיל השריון. ב-2002 השתתף כחייל מילואים במבצע חומת מגן.
את דרכו העיתונאית החל ב-1996 כעורך ומגיש יומני חדשות ברדיו ערוץ 7. בין היתר ראיין את ראשי הממשלה יצחק שמיר ואריאל שרון, שרים, חברי כנסת ואנשי ציבור, הביא את העדות הראשונה בעברית מאסון קריסת מגדלי התאומים. בהמשך שימש ככתב פרלמנטרי מטעם ערוץ 7.
במקביל, פרסם כתבות ותחקירים בהצופה וירחון המתנחלים נקודה. ב-2006 הצטרף ככתב ועורך כלכלי למקור ראשון. ב-2009 החל כהנא לשמש ככתב המדיני של מקור ראשון, ובהמשך של מעריב ואתר nrg. ביוני 2018 עבר לשמש ככתב המדיני של "ישראל היום".
בשנת 2023 החל לשמש כפאנליסט בנושא המדיני ובנושא יחסי החוץ במהדורת החדשות המרכזית של עכשיו 14.
נשוי ללימור, מורה, ואב לשבעה. הוא מתגורר בגבע בנימין, שם הוביל הקמת בית ספר קהילתי-תורני וחבר בוועד המקומי.
בעל תואר ראשון בלוגיסטיקה וכלכלה מאוניברסיטת בר-אילן ותואר שני בלימודי תקשורת מהאוניברסיטה העברית בירושלים.
עבודה עיתונאית
הוא סיקר רבים מהאירועים המרכזיים שעברו על ישראל בשנים אלה, כגון ההתנתקות, הרס תשעת הבתים במאחז עמונה, מלחמת לבנון השנייה, מבצע צוק איתן, ושחרור גלעד שליט. בזירה המדינית סיקר התפתחויות מדיניות משמעותיות רבות, בכלל זה מפגשי נתניהו עם נשיאי ארצות הברית ברק אובמה ודונלד טראמפ, טקס חנוכת שגרירות ארצות הברית בירושלים, מעמד ההכרה האמריקנית בריבונות ישראל על רמת הגולן וטקס השקת עסקת המאה. כמו כן השתתף בעשרות מפגשים של ראש הממשלה בנימין נתניהו עם מנהיגים זרים ברחבי העולם ובישראל, בכלל זה נשיא רוסיה ולדימיר פוטין ואחרים. כהנא סיקר עצרות כלליות של האו"ם, מפגש פסגה של ברית נאט"ו וכנסים ברחבי העולם.
בשונה ממרבית עמיתיו לתחום הסיקור המדיני, כהנא נקט בקו לאומי וניצי. הוא דחה את הטענות שנפוצו בשנים 2010 והלאה, כאילו ישראל סובלת מבידוד מדיני, הצדיק את מדיניות נתניהו לחזק את קשרי ישראל עם מעצמות אסיה, ושלל את הדרישות לוותר על שטחים ביהודה ושומרון בשל הלחץ הבינלאומי. ככלל, כהנא נקט גישה אוהדת כלפי מדיניות נתניהו במרבית התחומים, למעט היקפי הבנייה הנמוכים בתקופתו בירושלים, יהודה והשומרון.
כהנא מקיים ראיונות רבים עם אישי ציבור בישראל ומחוצה לה, בכלל זה עם בנימין נתניהו, שר החוץ האמריקני מייק פומפיאו, קנצלר אוסטריה סבסטיאן קורץ, שגרירי ארצות הברית בישראל, דן שפירו ודייוויד פרידמן, סגן נשיא ארצות הברית לשעבר, מייק פנס ועוד.
כהנא מבקר את האקטיביזם השיפוטי וטוען שיש לערוך רפורמה בתפקוד מערכת אכיפת החוק, בשל אוזלת ידה באזורים רבים בארץ.
כהנא משתתף בכנסים וועידות בארץ ובעולם ומרואיין קבוע בכלי תקשורת ישראלים וזרים.
בשנת 2016 פרסם את החוברת "מיקרופון, מקלדת והמקורות: 50 ערכים על עיתונאות ויהדות".
טניס באולימפיאדת אתונה (1896)
אולימפיאדת 1896 נערכה באתונה, יוון. תחרויות הטניס נערכו בין ה-8 באפריל ל-11 באפריל. נערכו תחרויות הגברים וזוגות גברים. בתחרויות הזוגות היה ניתן להרכיב את הזוג מטניסאים ממדינות שונות.
משתתפי התחרות
בתחרות השתתפו 13 טניסאים מ-6 מדינות:
תחרות הגברים
כל 13 הטניסאים שנרשמו לאולימפיאדה השתתפו בתחרות זו. הטניסאים שהפסידו במשחק חצי הגמר זכו במדליית ארד.
תחרויות זוגות גברים
התחרויות נערכו ב-11 באפריל בהשתתפות 4 זוגות בלבד. במשחק הגמר ג'ון פיוס בולאנד ( בריטניה) ופרידריך טראון ( הקיסרות הגרמנית) נפגשו עם הזוג היווני דיוניסוס קסדגליס ודמטריוס פטרוקוקינוס ( יוון) וניצחו אותם ב-3 מערכות (7:5, 6:4, 6:1).
בת עמי לא תחשה
בַּת עַמִּי לֹא תֶחֱשֶׁה הוא פיוט מסוג סליחה (מהתת-סוג "פזמון") שחובר לתפילת מנחה של יום הכיפורים על ידי הפייטן רבי בנימין בן אברהם ממשפחת הענווים. הסליחה חוברה במקור לתפילת מנחה של יום הכיפורים, ובמקום זה היא נאמרת גם כיום לפי המנהג האיטליאני.
במנהגי אשכנז לא התקבלה הסליחה למנחה של יום הכיפורים, אולם לאחר התפתחותו של מנהג אמירת סדר יום כיפור קטן, הנאמר אף הוא בתפילת המנחה, הוכנס הפזמון לסדר זה ונאמר כיום בקהילות רבות מדי חודש בתפילת מנחה של יום כיפור קטן.
תוכן הפיוט
הנושא המרכזי בפיוט הוא הזכרת זכותם של שלושת האבות – אברהם, יצחק ויעקב, שעבורם יגן עלינו ה'. כיוון שבמקורו, נועד הפיוט לתפילת מנחה של יום כיפור, לאחר אמירת סדר העבודה, על כן נושא-המשנה השזור בכל בתי הפיוט הוא עבודת הכהן הגדול ביום הכיפורים בבית המקדש, ובפרט הקטרת הקטורת בקודש הקדשים.
שלושת האבות מוזכרים בפיוט בהיבטים המתקשרים לעבודת בית המקדש, וכך חוברים שני נושאי הפיוט לאחד. הפיוט מזכיר כי אברהם, לפי חז"ל, תיקן את תפילת שחרית הנאמרת במקום קרבן תמיד של שחר; יצחק התרצה לה' ככהן גדול בעת עבודת יום הכיפורים, במעשה העקדה או בתפילת המנחה שתיקן; ויעקב לן בהר המוריה, בו ייבנה המקדש.
במסגרת נושא המשנה מספר הפייטן על העבודה ומיצר על ביטולה עם חורבן הבית, ולצד הצער מדגיש כי בעוונותינו נחרב הבית, וה' צדיק בדינו עמנו. על כן, כנסת ישראל, כלומר תפילה, ולפיכך מייחל הפייטן לקב"ה כי ; נמשיך ונתקן את מעשינו, ביָדעֵנוּ כי , ואולי ימחל לנו ה' וישיב לנו את העבודה בבית המקדש השלישי, עם ביאת המשיח.
מבנה הפיוט
הפיוט הוא בעל שישה בתים, כאשר הראשון משמש כפתיח. כל אחד מחמשת הבתים הבאים הוא בן שמונה צלעות, שבסופן חוזר הרפרן:, הרומז לתפילת המנחה לה יועד הפיוט במקורו. כל אחת מהצלעות היא בת שש תנועות. בראשי הבתים חתום שם המחבר: בנימן. חריזתו של הפיוט ייחודית ויוצאת דופן, כאשר בכל בית מעוצבת חריזה פנימית כאשר שש הצלעות הראשונות מחורזות זו עם זו לסירוגין (הצלע הראשונה עם השלישית והחמישית, השנייה עם הרביעית והשישית), הצלע השביעית מחורזת עם קודמתה, והשמינית מחורזת בחריזה חיצונית זהה בכל הבתים ותואמת את הרפרן. שתי הצלעות האחרונות בכל בית הן תמיד פסוק מקראי או פרפרזה על פסוק.
עדי חתימה כרתי או עדי מסירה כרתי
עדי חתימה כרתי או עדי מסירה כרתי הוא שמה של מחלוקת בהלכות השטר במשפט העברי, בה נחלקו רבי מאיר ורבי אלעזר.
לפי רבי מאיר החתימה היא עיקר השטר, שכן היא מבססת את חלותו וכוחו המשפטי בכך, שהעדים מעידים שהכתוב בשטר אמת, ואכן בעליו של השטר הוא זה שכתב אותו. לעומת זאת סבור רבי אלעזר, כי מסירת השטר ליד הלווה או הקונה היא עיקר כוחו של השטר, שכן בכך מוכיח הבעלים שהוא אכן התכוון סופית למכור ולהעביר את בעלותו בקניין.
רקע
לאחר תום סיפור הנבואה, הוא מזהיר את האנשים הקונים קרקעות מחבריהם בתקופה שעד חורבן בית המקדש, לכתוב שטרות ולהעמיד עדים בחתימתם כי יגלו מן העיר.
.
בציווי זה, אנו מוצאים כי אחת מדרכי הקנייה היא קניין שטר, ועדיפות קניין זה היא בנימוק שהשטר מהווה ראיה משפטית לאורך זמן, שכן העדים חתומים עליו ומאשרים את תוקפו.
שיטת הרי"ף
רבי מאיר ורבי אלעזר נחלקו, האם זקוק השטר דווקא לעדי חתימה, או שדי בכך שישנם עדים על מסירת השטר מהמוכר לקונה, למרות שמתוך השטר עצמו לא ניכרת הראיה בשלמותה. אך ברור, שגם לפי רבי אלעזר, די בעדים החתומים על השטר. בגישה זו עצמה ישנן שתי דעות: לפי הרי"ף והרמב"ן, מחלוקת רבי אלעזר ורבי מאיר היא ביסודה האם צריך דווקא עדי חתימה או די בעדי מסירה, למרות שכולם מודים שדי בעדי חתימה, ולפי הסברם של כמה מהראשונים, הסיבה שלפי רבי אלעזר די בכך שיש עדי חתימה, היא מפני שגם עדי החתימה נחשבים כעדי מסירה, שכן עדי החתימה יודעים כי השטר נכתב מדעת המתחייב במטרה למסור אותו.
שיטת הר"ן
שיטת הר"ן היא כי מחלוקת רבי מאיר ורבי אלעזר אינה בדיני העדים, שכן שניהם - גם רבי אלעזר - סבורים כי שטר ממוני צריך להיות בליווי חתימת עדים, שהרי נאמר במקרא "למען יעמדו ימים רבים", כלומר על השטר להיות שטר כזה שהראייה שנראית מתוך השטר עצמו היא ראייה כזו העתידה להחזיק זמן רב, ולא כזו הנזקקת לראיות נוספות, ולכן על העדים להיות חתומים בשטר עצמו, ושניהם - גם רבי מאיר - סוברים כי השטר צריך להמסר ליד הלווה, ושניהם סוברים כי עדי החתימה נחשבים גם כעדי מסירה, ולכן חילוקי הדעות היחידים הם רק מה יוצר את החבות על פי השטר.
גט
אחת מההשלכות ההלכתיות של מחלוקת הלכתית ויסודית זו בהלכות שטרות, היא בהלכות גט, ולמעשה על שם ההלכה בגט נקבע שמה של המחלוקת "עדי חתימה או מסירה כרתי" מלשון "ספר כריתות" - כינויו של הגט במקרא.
בפרשת גט כתוב:
חכמי התנאים התחבטו בפירוש המילה "וכתב". בעוד שרבי מאיר סבור שהכוונה היא על חתימת הגט, הדרושה כשאר השטרות, מסרב רבי אלעזר בפירוש זה, שכן לשיטתו אין כל הכרח שבשטר תהיה חתימת עדים, ולכן מפרש רבי אלעזר שהכוונה במילה "וכתב" הוא על כתיבת הגט, ומלמדת התורה שכתיבת הגט צריכה ליעשות "לה" - לשם האשה, ולכן אדם שמצא באשפה גט שנכתב לשם אשה אחרת או שנכתב כדי להתלמד, אינו יכול לגרש את אשתו עם גט כזה, בניגוד לרבי מאיר שכמובן חלוק על דרשה זו מעיקרה.
אותיות נקנות במסירה
לפי דבריהם של כמה מהראשונים, המחלוקת האם אותיות נקנות במסירה או לא, תלויה בעצם במחלוקת זו של רבי מאיר ורבי אלעזר, והדיעה האומרת כי אותיות הנקנות במסירה סבורה כרבי אלעזר; בהתאם לכך פוסקים כמה מהראשונים, כי לפי שיטתם - שההלכה נפסקת כרבי אלעזר רק בגט ולא בשאר שטרות - אין אותיות נקנות במסירה.
לפי הסברו של רבי חיים מבריסק, מחלוקתם של רבי מאיר ורבי אלעזר היא האם מכיוון שחלות השטר נגרמת על ידי העדים, על חתימת העדים להיות בשטר עצמו, שהרי עדותם היא אשר עושה את תוקף השטר, ומכיוון שכך גם חלק זה צריך שיהיה כתוב בשטר, או שמא די בכך שהעדות תהיה על פה. זו היא גם המחלוקת האם ניתן להקנות שטר על ידי מסירתו לקונה אחר, או שמא לא ניתן להקנות שטר כך שהוא יהיה של אדם שלישי, ללא שדבר זה עצמו יהיה כתוב בשטר, לפי שיטת רבי מאיר שכל מה שגורם לחלות השטר צריך שיהיה כתוב בשטר, לא די בכך שהמסירה ואחיזת הלוק בשטר מוכיחה על בעלותו על השטר, כדי שהוא יהיה מושלם, אלא גם מכירה זו צריכה להכתב בשטר.
מסירה אל מול חתימה במשפט הישראלי
השטר במשפט הישראלי הוא מכשיר משפטי שונה מאוד מהשטר במשפט העברי. בניגוד לשטר במשפט העברי, שהוא למעשה תיעוד של התחייבות קניינית בין שני צדדים ישירים, השטר במשפט הישראלי הוא הוראה של אדם לצד ג' לתת סכום כסף לאדם אחר. סעיף 30 לפקודת השטרות קובע כי סיחור השטר הוא בדרך של מסירה, או בלשון הסעיף "משהועבר שטר מאדם לאדם בדרך העושה את הנעבר לאוחז השטר – השטר מסוחר".
העברת קניין בקניינים שונים שלשמה נועד השטר במשפט העברי מתבצעת באופן שונה במשפט הישראלי. למעשה המקום היחיד בו יש דרישת כתב לשם העברת קניין, הוא עסקה במקרקעין, שלפי דורשת הסכם כתוב. קניינים אחרים יכולים לעבור גם על בסיס עסקה בעל פה, על פי הסכמות שהשתכללו לפי או. גם החתימה על הסכם כתוב להעברת מקרקעין אין בה די, והסכם זה נשלט על ידי הדרישה ל"גמירות דעת" ו"מסוימות", כך שלעיתים גם הסכם כתוב אינו מספיק, ולבסוף, העסקה אינה משתכללת לא עם חתימת ההסכם ולא עם מסירתו, וגם לא עם החתימה על שטרי המכר הנלווים להסכם ומסירתם, אלא, על פי, רק ברישום העסקה בלשכת רישום המקרקעין.
וסת קבוע
אישה שיש לה וסת קבוע, אינה צריכה לחשוש לשאר הווסתות, אלא רק ליום שקבעה בו את וסתה. וסת קבוע נעקר רק לאחר שלוש פעמים שיגיע הזמן שנקבע לווסתה ולא תראה בו דם בכל שלוש הפעמים, לאחר מכן שוב אינה צריכה לחשוש לו ולפרוש באותו הזמן, אך צריכה שוב לחשוש לכל הווסתות מדין וסת שאינו קבוע.
בתלמוד ובראשונים נתבארו מספר חילוקי דינים בין אישה שקבעה לה וסת לבין אישה שאין לה וסת קבוע.
סוגי וסת קבוע
ישנם כמה סוגי וסת קבוע: ישנם שתי וסתות עיקריים: וסת החודש, ווסת ההפלגה. בנוסף ישנם עוד כמה סוגי וסתות: וסת השבוע, וסת השעות, וסת הדילוג, ווסת הגוף ווסת המורכב.
בדרך כלל וסת נקבעת לאחר שראתה שלוש פעמים באותו זמן.
וסת החודש
הווסת צריך להתחיל בכל חודש באותו תאריך (בלוח העברי) או בהפרש קבוע של ימים או מלווה בהרגשה גופנית קבועה.
אישה שיש לה וסת קבוע, יום הפרישה שלה יהיה ביום הקבוע לתחילת וסתה. כלומר, ביום הקבוע בחודש או לאחר הפרש הימים הקבוע או לאחר ההרגשה הגופנית הקבועה. יש לשים לב, כי הפרישה היא רק באותה עונה (יום או לילה) בה יש לה קביעות לראות דם ויש המחמירים אף בעונה אחת קודם (כנזכר למעלה).
בווסת קבוע, חובת הבדיקה (המפורטת למעלה) היא חובה גמורה אף בדיעבד. אם עברה עונת הפרישה והאישה לא בדקה את עצמה, שוב אינה יכולה לחזור לקיים יחסי אישות עם בעלה עד שתבדוק את עצמה.
וסת ההפלגה
וסת ההפלגה פירושו מספר הימים שעברו עליה בין שתי הראיות האחרונות. כגון אם ראתה היום, והראיה הקודמת הייתה לפני 32 ימים, צריכה לפרוש בעוד 32 יום מראייה זו. אם ראתה ארבע ראיות שביניהם אותן ימי הפלגה, קבעה לה וסת להפלגות. גם כאשר ימי ההפלגות אינם שווים ממש, אך יש ביניהם רצף מסוים כגון שראתה פעם ראשונה לאחר 32 יום ובפעם הבאה לאחר 33 ובפעם הבאה לאחר 34 יום, קבעה וסת החודש בדילוג.
וסת הגוף
וסת הגוף הוא כאשר האישה מרגישה כל פעם קודם וסתה מיחוש מסוים, באופן קבוע, שלאחריו מגיעה הווסת, במקרה ואירע כן שלוש פעמים קבעה לה וסת הגוף.
וסת שאינו קבוע
כל זמן שלא קבעה את הווסת בשלוש פעמים, דינה כאישה שאין לה וסת, והיינו שיש לה וסת רק שאינה קבוע וצריכה לחשוש, לעונה בינונית, ולשאר הווסתות (וסת הפלגה וסת החודש).
מאחר שלאישה שאין לה וסת קבוע, אין תאריך עליו ניתן להצביע שבו תתחיל את המחזור הבא שלה, קבעו חכמים שלושה תאריכים שבהם עליה לפרוש:
אוניברסיטת מסצ'וסטס אמהרסט
אוניברסיטת מסצ'וסטס אמהרסט (באנגלית: University of Massachusetts Amherst; ידועה בקיצור: UMass Amherst או UMass) היא אוניברסיטה ציבורית הממוקמת ב, מסצ'וסטס, שוכנת על כמעט 5,867 דונם ב הציורי של, 144 ק"מ מבוסטון ו־280 ק"מ מניו יורק, אשר בארצות הברית. האוניברסיטה הוקמה ב־1863 ולומדים בה למעלה מ־32,000 סטודנטים יחד עם מעל ל־1,400 חברי סגל. היא אוניברסיטת ספינת הדגל והקמפוס הגדול ביותר ב אוניברסיטת מסצ'וסטס, כמו גם הקמפוס הראשון שהוקם. האוניברסיטה חברה ב שבעמק הפיוניר.
האוניברסיטה מציעה 110 תוכניות לתואר ראשון, 80 תוכניות לתואר שני ו־48 תוכניות לדוקטורט.
וסת קבוע
וסת שאינו קבוע
לעיתים, שתיים או שלוש עונות מבין העונות הללו יחולו באותו יום, אך אין לכך משמעות. עונות חופפות יסתכמו בפרישה של עונה אחת בלבד.
אוניברסיטת מסצ'וסטס אמהרסט
מבין אלו שקיבלו תואר דוקטור לשם כבוד מן המוסד ניתן למנות את בילי ג'ין קינג, ג'ייק טאפר ושירלי אן ג'קסון.
וסת קבוע
וסת שאינו קבוע
אישה שאין לה ווסת קבוע חייבת לבדוק את עצמה בכל עונות הפרישה. אולם, בדיעבד, אם לא בדקה את עצמה בתוך העונה - בעונה בינונית צריכה לבדוק את עצמה לאחר העונה, ובשאר העונות יכולה לחזור לקיים יחסי אישות עם בעלה לאחר שהסתיימה העונה, אלא אם כן היא רואה שהחל המחזור ואז, יש לה דין נידה גמור.
אקסל אוקסנסטירנה
אקסל גוסטבסון אוקסנסטירנה (16 ביוני 1583 באופלנד, שוודיה – 28 באוגוסט 1654 בסטוקהולם, שוודיה) היה רוזן ומדינאי שוודי. בשנת 1609 מונה לחבר במועצת המלוכה השוודית, ושימש כריקסקנצלר של שוודיה משנת 1612 ועד מותו. הוא היה איש סודם של גוסטב השני אדולף, מלך שוודיה וכריסטינה, מלכת שוודיה.
אוקסנסטירנה נחשב לאחד מגדולי מדינאיה של שוודיה לאורך השנים. הוא מילא תפקיד חשוב במהלך מלחמת שלושים השנים, והיה אבי ההחלוקה המנהלית הנוכחית של שוודיה.
תחילת דרכו
אוקסנסטירנה נולד ב-16 ביוני 1583 במחוז אופלנד שבשוודיה. הוא היה הבכור מבין תשעת ילדיהם של גוסטב אוקסנסטירנה וברברו ביילקה. משפחתו הייתה משפחה עתיקה שהחזיקה במשך דורות במשרות בכנסייה השוודית. לאחר מות אביו, שלחה אמו אותו ואת שני אחיו הצעירים להתחנך מחוץ לשוודיה. אוקסנסטירנה למד באוניברסיטאות של רוסטוק, ויטנברג ויינה. בשנת 1603 חזר לשוודיה והצטרף לחוג האינטלקטואלים של קרל התשיעי, מלך שוודיה. הוא שלט היטב בסקוטית, מה שהקנה לו אהדה רבה בקרב האוכלוסייה הסקוטית הגדולה שחייה אז בשוודיה.
בשנת 1606 הוא יצא לשליחות דיפלומטית מטעם המלך במקלנבורג-שוורין ונסיכויות גרמניות אחרות. בשנת 1609 הפך לחבר במועצת המלוכה השוודית, והיה לאחד המשרתים הנאמנים ביותר של המלך. אותה שנה הוא יצא לשליחות דיפלומטית לעיר רוואל (כיום טאלין) שבאסטוניה, כדי לקבל ממנה מחוות עבור המלך. הוא השתתף גם בשליחות דיפלומטית לקופנהגן בירת דנמרק, שניסתה למנוע מלחמה אפשרית בין שוודיה לדנמרק, אולם נכשלה כך. בשנת 1611 כריסטיאן הרביעי, מלך דנמרק חצה את הגבול השוודי בראש צבאותיו, פותח בכך את "מלחמת קאלאמר". בתחילת שנת 1612 מת המלך קרל, ובנו גוסטב אדולף היה נער בן 17. גיל שלא נחשב מבוגר מספיק בשביל לשלוט. עם זאת, האצילים הסכימו להכיר בו כמלך, בתמורה לכך שיעניק להם זכויות נוספות וימנה את אוקסנסטירנה כריקסקנצלר (יועץ למלך הנמנה עם קבינט היועצים המצומצם של המלך).
תחת שלטונו של גוסטב אדולף
אוקסנסטירנה גילה עד מהרה שהארץ שאותה הוא מתעתד לנהל, מסובכת בשלוש מלחמות בו זמנית. מלחמת קאלמאר נגד דנמרק, המלחמה הפולנית-שוודית (1600-1611) ומלחמת אינגריאן נגד רוסיה הצארית. אוקסנסטירנה החליט קודם כל לסיים את המלחמה עם דנמרק, שנחשבה למסוכנת ביותר מבין השלוש כיוון שהאויב איים על שוודיה עצמה. ב-20 בינואר 1613 נחתם הסכם קנרד, שבמסגרתו פינו השוודים את כל הנקודות האסטרטגיות שדרשו הדנים. למרות זאת, הישגי המלחמה מבחינת דנמרק לא היו מכריעים.
במהלך ההיעדרויות התכופות של המלך אל ליבוניה ופינלנד בין השנים 1614–1616, שימש אוקסנסטירנה כמשנה למלך ושליט הממלכה. הוא הסדיר את נישואיה של אחות המלך הנסיכה קתרינה עם יוהאן קזימיר, רוזן פפאלץ-קלבורג. ב-1617 היה כבר גוסטב אדולף בוגר דיו, והוא הוכתר כמלך באוקטובר של אותה שנה. במהלך טקס ההכתרה, קיבל אוקסנסטירנה תואר אבירות לאות תודה על שירותיו למען שוודיה. בשנת 1620 הוא יצא בראש משלחת אל ברלין כדי להסדיר את נישואי המלך עם מריה אלאונורה מברנדנבורג. במהלך מסעות המלחמה של המלך נגד רוסיה ופולין, היה אוקסנסטירנה אחראי על תחזוק הצבא והצי השוודי, ובכלל זה דאג לגיוס ולתקציבים עבור הצבא. הוא ביצע את מטלותיו בצורה כה טובה, עד שבשנת 1622 לקח אותו המלך עמו במסעו לליבוניה, ומינה אותו כמושל ריגה, עיר בעלת חשיבות אסטרטגית במלחמה נגד פולין. על שירותיו העניק לו המלך ארבע טירות במתנה.
בשנת 1623 הוא היה מופקד על ניהול המשא ומתן עם פולין, ובשנת 1625 הצליחו הצדדים להגיע להפסקת אש. עם זאת, שנה לאחר מכן שוב פרצה מלחמה בין שוודיה לפולין. בספטמבר 1628 ארגן אוקסנסטירנה ברית בין שוודיה לדנמרק, והשתיים כבשו את העיר שטרלזונד. בשנת 1629 ארגן את חתימת שלום אלטמרק עם פולין, וסיים בכך את המלחמה. בקיץ 1630 נכנסה שוודיה למלחמת שלושים השנים, ותמכה בכוחות הפרוטסטנטיים שלחמו נגד האימפריה הרומית הקדושה והליגה הקתולית.
לגוסטב אדולף היה רק יורש אחד, בתו כריסטינה, שהייתה בת פחות משש. היא הוכתרה כמלכה, וביוזמתו של אוקסנסטירנה חתמה על חוקה חדשה שקבעה של"מלך" חייבת להיות מועצה מלכותית. אוקסנסטירנה שלט במדינה באותו זמן, ועד מהרה גילה שישנם חילוקי דעות בתוך המועצה המלכותית. לאחר קרב נורדלינגן (1634), שהסתיים בתבוסה שוודית כואבת, חפצו רבים מחברי המועצה בהוצאת הכוחות השוודיים מהמלחמה, בעוד אחרים ואוקסנסטירנה ביניהם, סברו שיש להמשיך ולהילחם. שוודיה בקשה לכרות ברית עם ממלכת צרפת. ראש ממשלת צרפת הקרדינל רישלייה הסכים להעניק סבסוד כספי לצבא השוודי, אולם לא מעבר לכך. בשנת 1635 נחתם שלום פראג, שסיים רשמית את המעורבות השוודית במלחמת שלושים השנים. בשנת 1636 חזר אוקסנסטירנה לסטוקהולם, ובפועל כוחות שוודיים נשארו בגרמניה ולחמו לצד הפרוטסטנטים עד סיום המלחמה בשנת 1648.
יחסיו עם המלכה כריסטינה
ערב צאתו של גוסטב אדולף לגרמניה, הוא הבטיח את זכותה של בתו לרשת את כס המלכות במקרה שהוא לא ישוב והורה למרשל שלו, אקסל גוסטבסון באנר, לדאוג לכך שכריסטינה תקבל חינוך מהסוג שניתן בדרך כלל לבנים. אמה של כריסטינה, המלכה מריה אלאונורה, הייתה בעלת אופי מבולבל, סבלה ממלנכוליה וככל הנראה גם מאי שפיות. לאחר שהמלך נהרג, הביאה מריה אלאונורה את גופתו בארון קבורה ואת ליבו בתיבה נפרדת. היא הורתה שהמלך לא ייקבר עד אשר היא תוכל להיקבר יחד איתו. היא גם דרשה שארון הקבורה יישאר פתוח, ביקרה אותו באופן קבוע, ליטפה אותו ולא התייחסה לריקבונו. בסופו של דבר, לא הייתה לאוקסנסטירנה הנבוך, ברירה, אלא להציב שומרים בחדר בו נשמרה גופתו של המלך כדי למנוע מבוכה נוספת. כתוצאה מכך נקבר גוסטב אדולף רק ב-22 ביוני 1634, יותר משנה וחצי לאחר מותו.
בשלב זה הפכה כריסטינה להיות באיחור במרכז תשומת לבה של אמה. לאחר שקודם לכן הייתה מריה אלאונורה אדישה לבתה, לפתע היא נעשתה קשובה לה באופן קיצוני. גוסטב אדולף החליט שבמקרה שהוא ימות, יטפלו בכריסטינה אחותו-למחצה, קתרינה, נסיכת שוודיה ואחיו למחצה, קרל גילנהילם, כעוצר. הסדר זה לא התאים למריה אלאונורה, שאסרה על גיסתה להיכנס לטירה. ב-1636 לא ראה אוקסנסטירנה ברירה, אלא להגלות את המלכה-האלמנה לטירת גריפסהולם ועל המועצה המלכותית הוטל להחליט מתי יותר לה להיפגש עם בתה בת התשע. אוקסנסיטרנה לימד את כריסטינה את רזי הפוליטיקה וקיים אתה דיונים על טקיטוס. אוקסנסיטרנה כתב בגאווה על הנערה בת ה-14, "היא לא כמו כל בת" ושהיא בעלת "אינטליגנציה מזהירה". נראה היה שכריסטינה הייתה מאושרת ללמוד עשר שעות ביום. בנוסף לשוודית, היא למדה לפחות שמונה שפות נוספות: גרמנית, הולנדית, דנית, צרפתית, איטלקית, ערבית ועברית. בכל הקשור לענייני חוץ, קולו נחשב לכל יכול.
במאי 1643, התקבלה ההחלטה, שאוקסנסטירנה עצמו היה מעורב בה רבות, להכריז מלחמה על דנמרק. מלחמה זו זכתה לכינוי מלחמת תורסטנסון, ונועדה לנקום על התנאים הקשוחים של שלום קנרד ב-1613, ולהחזיר לשוודיה שטחים שנותרו בשליטה דנית. כוחות שוודיים תחת פיקודו של פילדמרשל לנארט תורסטנסון תקפו את יוטלנד דרך בוהמיה, בעוד כוחות נוספים תחת פיקודו של פילדמרשל גוסטב הורן פלשו לסקניה. המלחמה הוכרעה בקרב ימי בשנת 1644, שבמהלכו הנחיל הצי השוודי תבוסה מוחצת לצי המלכותי הדני. תבוסת הצי הדני הפכה את איי דנמרק לפתוחים לפלישה שוודית, ודנמרק פנתה לצרפת והולנד בבקשה שיתווכו בינה לבין שוודיה. אוקסנסטירנה עצמו היה מעורב במשא ומתן באופן אישי, ובסופו של דבר נחתם הסכם ברומסברו ב-8 בפברואר 1645. בהסכם זה נאלצה דנמרק לוותר על גוטלנד, סארמאה והלנד. נורווגיה (שהייתה אז חלק מדנמרק) איבדה שני מחוזות: ימטלנד והריידלן. בכך השיגה שוודיה שליטה מוחלטת בים הבלטי.
למרות זאת, אוקסנסטירנה התנגד לרצונה של כריסטינה להתפטר ולהעביר את כתרה לבן-דודה קרל גוסטב, בין היתר משום שהתרשם לרעה מאופיו הפרוע וההרפתקני של קרל. בסופו של דבר שינה אוקסנסטירנה את דעתו, וסייע לכריסטינה להשלים את תהליכי התפטרותה. קרל הוכתר כ"קרל האחד עשר גוסטב, מלך שוודיה" ב-6 ביוני 1654. אוקסנסטירנה מת בסטוקהולם ב-28 באוגוסט של אותה שנה. הוא נטמן בכנסיית סנט ניקולס בסטוקהולם.
הארמייה השישית (האימפריה הרוסית)
הארמייה השישית (ברוסית: ) של צבא האימפריה הרוסית, הייתה ארמייה רוסית שפעלה במלחמת העולם הראשונה.
היסטוריה
הארמייה הוקמה עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה בשנת 1914, ולמפקדה מונה קונסטנטין פטרוביץ' ואן דר פליט. משימת הארמייה מיום הקמתה הייתה הגנה על חופי הים הבלטי, הים הלבן והגישות לעיר הבירה סנקט פטרבורג. באוגוסט 1915 היא הפכה לחלק מהחזית הצפונית, ופורקה בדצמבר 1916. לאחר הצטרפות רומניה למלחמה באותה שנה, הארמייה השישית הוקמה מחדש והועברה ללחימה בזירה זו. הארמייה פורקה יחד עם כל צבא האימפריה ב-1918.
פרס הרב מימון
פרס הרב מימון לספרות ומחקר תורניים הוא פרס הניתן בתחום הספרות התורנית על ידי "יד הרב מימון" (בתוך מוסד הרב קוק), על שם הרב יהודה לייב פישמן מימון (שר הדתות הראשון של מדינת ישראל, ממקימי תנועת המזרחי). הפרס מוענק מדי שנה ביום הזיכרון לפטירתו והוענק לראשונה ביום ה' בתמוז תשכ"ח. הפרס נועד לעודד מחברים שהשקיעו את זמנם ומרצם במחקר התורני. "עתידה בת קול להיות מפוצצת בראש ההרים ולומר: כל מי שפעל עם אל יבוא ויקבל שכרו...אחד מהם ודאי יהיה הרב מימון שעל שמו וביום פטירתו אנו מעניקים היום את הפרס".
הזוכים בפרס
בין זוכי הפרס במהלך השנים: הרב שלמה יוסף זוין - על מפעל האנציקלופדיה התלמודית (תשכ"ח), פרופ' שרגא אברמסון על חיבורו "רב ניסים גאון" (תשכ"ט), הרב דוד כהן (הנזיר) - על "מפעליו בתחום המחקר והקבלה", על עריכת אורות הקודש ועל קול הנבואה (תש"ל), הרב יוסף קאפח - על תרגומו למורה הנבוכים (תשל"ב), הרב איסר יהודה אונטרמן על ספרו "שבט מיהודה" (תשל"ג), הרב שאול ישראלי על ספריו "ארץ חמדה" ו"פרקים במחשבת ישראל" (תשל"ד), הרב אליעזר יהודה ולדינברג על ספרו ציץ אליעזר (תשל"ה), הרב עובדיה יוסף (תשל"ו), הרב שמואל ברוך ורנר על ספרו "משפטי שמואל" (תשל"ח), הרב חיים דוב שעוועל (תשל"ט), הרב שמואל תנחום רובינשטיין והרב עזרא בצרי (תשמ"ו), הרב ד"ר מרדכי ברויאר ופרופ' אהרן מירסקי (תשמ"ט), הרב אליהו בקשי דורון ופרופ' נחום רקובר (תש"ן), יהודה קיל (תשנ"א), הרב יהושע מאמאן, פרופ' יהודה רצהבי ומכון מאיר (תשנ"ב), פרופ' זאב לב על מחקריו בפיזיקה והלכה ויונה עמנואל על עריכת המעיין ועל ספריו "ברכת הארץ" ו"יסופר לדור" (תשנ"ו), הרב מרדכי אלון על סדרת "תכלת מרדכי" (תשס"ב), הרב שמואל טל על סדרת ספרי "טל חיים" (תשס"ז), הרב יצחק ידידיה פרנקל, והרב שלמה גורן.
סויוז TM-24
סויוז TM-24 (ברוסית: Союз TM-24) הייתה משימה מאוישת ה-24 אל תחנת החלל מיר. המשימה שוגרה ב-17 באוגוסט 1996 מקוסמודרום בייקונור, קזחסטן, כשבתוכה שלושה אנשי צוות: שני קוסמונאוטים ואסטרונאוטית צרפתייה - קלודי אניירה - שהייתה לאישה הצרפתית הראשונה בחלל.
תיאור המשימה
באוקטובר 1995 הוחלט על צוות של משלחת קבועה מס' 22 לתחנת החלל מיר. הצוות היה אמור לכלול גנאדי מנאקוב ופאבל וינוגרדוב מרוסיה, ג'ון בלאהה מארצות הברית וקלודי אניירה מצרפת. באוגוסט 1996 במהלך בדיקה רפואית שגרתית התגלה בעיה לבבית אצל גנאדי מנאקוב. בעקבות כך צוות רוסי הוחלף לצוות גיבוי שנשלח לחלל בטיסת "סויוז TM-24".
ב-19 באוגוסט החללית התחברה לתחנת החלל מיר. באותה עת לתחנת החלל כבר הייתה מחוברת חללית סויוז TM-23 ושהה צוות של משלחת קבועה מס' 21 שכלל יורי אונופריינקו ויורי אוסצ'וב מרוסיה ושאנון לוסיד מארצות הברית. הצוותים שכללו יחד 6 אנשים החלו בביצוע ניסויים מתוכננים והעברה מסודרת של המתקן למשלחת קבועה מס' 22. ב-2 בספטמבר חללית סויוז TM-23 התנתקה מתחנת החלל ועל סיפונה צוות משלחת קבועה מס' 21 וקלודי אניירה שחזרו לכדור הארץ.
ב-16 בספטמבר לתחנת החלל התחברה מעבורת החלל אטלנטיס במסגרת משימה STS-79 (ויליאם רדי היה מפקד צוות). על סיפונה היו 6 אסטרונאוטים, כך שצוות התחנה גדל ל-9. מעברות הביאה לתחנת החלל אספקה וציוד מדעי. איתה הגיעה גם חבר נוסף של משלחת קבועה מס' 22 - ג'ון בלאהה. ב-24 בספטמבר מעבורת התנתקה מתחנת החלל כאשר על סיפונה צוותה ושאנון לוסיד שסיימה את פעילותה בתחנת החלל.
ב-15 בינואר 1997 לתחנת החלל התחברה מעבורת החלל אטלנטיס במסגרת משימה STS-81 (מייקל בייקר היה מפקד צוות). צוותה כלל 6 אנשים כך בתחנת החלל גדל ל-9. מעבורת הביאה לתחנת החלל אספקה, ציוד רפואי וחבר משלחת קבועה מס' 22 ג'רי לינינג'ר. המעברות התנתקה מתחנת החלל ב-20 בינואר 1997 והחזירה לכדור הארץ ג'ון בלאהה. ב-2 בדצמבר בוצע פעילות חוץ רכבית שנמשכה כ-6 שעות. פעילות חוץ רכבית נוספת בוצע ב-6 בדצמבר והיא נמשכה 6 שעות. בפעילויות אלו קורזון וקאלרי ביצעו עבודות תחזוקה של תחנת החלל.
ב-10 בפברואר 1997 לתחנת החלל התחברה חללית סויוז TM-25 (וסילי ציבלייב היה מפקד צוות). החללית הביאה אספקה חדשה. וסילי ציבלייב ואלכסנדר לאזוטקין היו משלחת קבועה מס' 23 של תחנת החלל.
סויוז TM-24 נחתה ב-2 במרץ 1997 כשבתוכה שני הקוסמונאוטים המקוריים של המשימה והאסטרונאוט הגרמני ריינהולד אוואלד, שהגיע למיר במשימת סויוז TM-25. .
אלי וייצמן
אלי וייצמן (נולד ב-1969) הוא אלוף-משנה במילואים בצה"ל המשמש מנהל הלחימה של עוצבת המפץ ולימים מונה כסמאו"ג במערך הלחימה. פיקד על חטיבה 226.
שירות צבאי
וייצמן התגייס לצה"ל בשנת 1987 והתנדב לצנחנים ושובץ בגדוד 890. בצנחנים עבר וייצמן מסלול הכשרה כלוחם, קורס מ"כים חי"ר וקורס קציני חי"ר ושימש כמפקד מחלקה, ולקח חלק בלחימה בדרום לבנון. לאחר שחרורו שירת במילואים בחטיבה 226 כמפקד מחלקה וכמפקד פלוגה, במלחמת לבנון השנייה שימש סגן מפקד גדוד. לאחר מכן שימש מפקד גדוד 9263. בשנת 2017 שימש כמפקד החטיבה.
ביום ההוקרה למערך המילואים שנערך בחודש יוני 2018 פורסם כי בשנת 2017 היה וייצמן משרת המילואים הפעיל ביותר לשנה זו בכל מערך המילואים של צה"ל - עם 177.5 ימי מילואים בפועל.
אוניברסיטת צ'נג קונג הלאומית
אוניברסיטת צ'נג קונג הלאומית (במנדרינית: 國立成功大學/成大) היא אוניברסיטה ציבורית, הממוקמת בטאינאן שבטאיוואן, אשר הוקמה ב-1931. באוניברסיטה לומדים כ-21,000 סטודנטים והיא נחשבת לאחת מן הטובות במדינה (במיוחד בתחומי ההנדסה, מדעי המחשב, הרפואה, התכנון והעיצוב). בוגרי האוניברסיטה משתלבים בתעשיות רבות ובהן TSMC ואפלייד מטיריאלס.
אוניברסיטת צ'נג קונג היא האוניברסיטה הטייוואנית היחידה שחברה ברשת אוניברסיטאות עולמית.
לאוניברסיטת צ'נג קונג הסכמי שיתוף פעולה עם 251 מוסדות ואוניברסיטאות ברחבי העולם. נחתמו הסכמי חילופי סטודנטים עם 98 אוניברסיטאות זרות ובהן האוניברסיטה הלאומית של סיאול, האוניברסיטה הטכנית של מינכן, אוניברסיטת דרום קליפורניה, אוניברסיטת ליידן, אוניברסיטת קיוטו, האוניברסיטה הלאומית של סינגפור ואוניברסיטת ניו סאות' ויילס.
שער השוק של מילטוס
שער השוק של מילטוס הוא אחד המוצגים הגדולים והמרשימים במוזיאון פרגמון בברלין. הוא נבנה בשנים 110–120 לספירה בתקופתו של הקיסר אדריאנוס בעיר מילטוס (כיום בטורקיה) וחרב ברעש אדמה במאה ה-10 או במאה ה-11.
היסטוריה
מילטוס הייתה פוליס באיוניה (טורקיה של היום), לחופי הים האיגאי. ההיסטוריה של העיר משתרעת מתקופת הברונזה, התקופה המינואית, התקופה המיקנית, היוונית, הרומית הביזנטית והעות'מאנית. היא הייתה עיר נמל עשירה בחוף המערבי של אנטוליה. נעזבה בתחילת השלטון העות'מאני ונמלה נסתם. כיום חורבותיה נמצאות במרחק 10 ק"מ מהחוף.
לשער שתי קומות. הוא בנוי משיש ברוחב 30 מטר בגובה 16 מטר ובעומק 5 מטר. הוא נחפר בשנים 1899–1911 על ידי משלחתו של תאודור ויגאנד וחלקיו הובלו לברלין שם הורכבו בשנים 1925–1929.
השער נפגע קשה בהפצצות במלחמת העולם השנייה ועבר שיקום ושחזור בשנים 1952–1954; 40% ממנו הם חלקים לא מקוריים.
בחדר התצוגה יש גם רצפת פסיפס ממילטוס ובמרכזה אורפאוס פורט על לירה ומוקף בחיות. מול השער נמצאת במה מוגבהת מקושטת מעתיקות ממילטוס ועליה דגם של העיר ושער השוק.
קישומארו אואשיבה
קִישּוֹמָארוּ אוּאֶשִיבָּה (ביפנית: בקאנג'י 植芝 吉祥丸 ובהיראגאנה うえしば きっしょうまる; נהגה אואשיבה קישומארו) היה אמן לחימה יפני. הוא היה בנו של מוריהי אואשיבה מייסד אמנות הלחימה אייקידו. הוא סייע בפיתוח השיטה, ולאחר מותו של אביו, הוא מונה לדושו (כינוי לעומד בראש השיטה) שלה.
ראשית חייו
אואשיבה נולד ב-27 ביוני 1921 בעיר איאבה שבמחוז קיוטו שביפן, לאביו מוריהי אואשיבה ולאמו אַצוּ אואשיבה, כילד הרביעי מבין שני אחיו (שמתו בילדותם) ואחותו.
בשנת 1927, עבר יחד עם משפחתו למגורים בעיר טוקיו.
הוא החל להתאמן באמנויות לחימה בעקבות אביו, בשנת 1937 לערך.
קריירה
בשנת 1942, כשהוא עדיין היה סטודנט באוניברסיטת ואסדה, מונה על ידי אביו (שפרש באותה עת לעיר איואמה) לראש ההומבו דוג'ו בטוקיו.
בנו מוריטרו אואשיבה סיפר, כי בתקופה שקדמה למלחמת העולם השנייה, לא הייתה פעילות רבה בהומבו דוג'ו, היות שקישומארו היה רוב הזמן באיואמה, זאת מאחר שהוא לא היה יכול להתפרנס מהדוג'ו, והוא הוצרך לעבוד לפרנסתו בחברה בשם אוסקה שוג'י בעיר. למעשה, עיקר הפעילות שלו בתחום האייקידו, הייתה אחרי המלחמה.
בשנת 1946 הוא קיבל תואר ראשון בכלכלה, מאוניברסיטת ואסדה.
בתחילת שנת 1948 הוא החל לפקח על הקמת ארגון שיטת האייקיקאי (הזרם המרכזי באייקידו, לאחר השינויים שהכניס המייסד בהשפעת הדת אומוטו).
חייו המאוחרים
לאחר מותו של אביו מוריהי ב-1969, הפך קישומארו לממלא מקומו של אביו כראש שיטת האייקידו (דושו).
בשנת 1995, קיבל אואשיבה מהממשלה היפנית, את המדליה הממשלתית צואי.
בשנות חייו האחרונות אך למרות זאת, הוא המשיך את האימונים בדוג'ו. מספרים, כי אף על פי שהוא נזקק לסיוע בדרך אל הדוג'ו, באימון עצמו, הוא היה מניע את גופו ללא כל קושי ובכוחות עצמו.
בשנת 1998, חלה הידרדרות במצב בריאותו והוא אושפז בבית חולים בטוקיו, וב-4 בינואר 1999, הוא מת כתוצאה מכשל נשימתי.
לאחר מותו המשיך בנו מוֹרִיטֶרוּ אואשיבה את דרכו כראש האייקידו (דושו), והוא עדיין מכהן בתפקידו.
ספריו
אואשיבה חיבר במהלך חייו כמה ספרים בנושא אייקידו, והמפורסם שבהם הספר אייקידו העוסק בטכניקות אייקידו, תורגם לשפות רבות כולל עברית.
רענן דרעי
רענן דרעי (נולד ב-12 ביולי 1976) הוא כדורגלן עבר ישראלי, ששיחק בעמדת הקשר האחורי ומזוהה בעיקר עם קבוצת בית"ר ירושלים.
קריירה
דרעי גדל במחלקת הנוער של בית"ר ירושלים, אליה הצטרף בגיל 8. בעונת 1992/1993 רשם את הופעת הבכורה שלו בקבוצת הבוגרת של המועדון, ובסיומה זכתה הקבוצה באליפות, עונה אחת לאחר עלייתה לליגה הבכירה. דרעי היה שותף לשתי אליפויות נוספות של הקבוצה, בעונת 1996/1997 ובעונת 1997/1998, אך שימש בעיקר כשחקן מחליף.
דרעי שיחק לרוב בעמדת הקשר האחורי, אך לפעמים שיחק גם כבלם או כמגן ימני בהתאם לצורכי הקבוצה. כונה "השחקן האפור האולטימטיבי", כיוון שהיה עוסק בעבודות הגנתיות על המגרש דוגמת תיקולי יריב וחילוצי כדור, ומנגד לא היה זוכה להבקיע שערים או לבשל עבור הקבוצה.
ב-17 בספטמבר 2000 שבר את רגלו במהלך אימון. בהמשך חזר לאימונים, אך לא הרבה לשחק בעונות שלאחר הפציעה. במאי 2004 שוחרר דרעי מהקבוצה ועבר לשחק בקבוצות בליגות הנמוכות, עד שפרש ממשחק פעיל בשנת 2009.
בכ-12 עונות רצופות במדי בית"ר ירושלים צבר דרעי 182 הופעות ושער ליגה אחד. כמו כן לזכותו 13 הופעות ושער אחד במדי בהנבחרת הצעירה של ישראל, אותם רשם בשנים 1996–1997.
תזמורת העולם החדש של מיאמי
תזמורת העולם החדש (באנגלית: New World Symphony) היא אקדמיה תזמורתית אמריקאית היושבת דרך קבע במיאמי ביץ', פלורידה. הארגון, שנוסד בשנת 1987, הוא הרכב לימודי לנגנים צעירים הלומדים לקראת קריירה מקצועית בתחום המוזיקה הקלאסית. מאז 2011 יש ל"תזמורת העולם החדש" משרדים משלה במרכז העולם החדש.
היסטוריה
בשנת 1987 ייסד מייקל טילסון תומאס את תזמורת העולם החדש, בסיוע פיננסי ראשוני מטד אריסון, מייסד קבוצת קרניבל. הן תומאס והן אריסון הגו חזון דומה של תזמורת לימודית לבוגרי קונסרבטוריון צעירים, שתעזור להם במציאת תעסוקה בתזמורות מקצועיות. תזמורת העולם החדש הופיעה בקונצרט הפומבי הראשון שלה ב-4 בפברואר 1988 במיאמי. עד מותו של אריסון בשנת 1999, הגיעו תרומותיו לסך של 62 מיליון דולר לארגון.
ארי כהן
ארי כהן (באנגלית: Ari Cohen; נולד בוויניפג, מניטובה, קנדה) הוא שחקן טלוויזיה, תיאטרון וקולנוע יהודי-קנדי.
קולנוע
טלוויזיה
לוקסמבורג באירוויזיון 1957
לוקסמבורג באירוויזיון 1957 השתתפה עם השיר "", שבוצע על ידי הזמרת הצרפתייה, דניאל דופרה.
לפני האירוויזיון
בשנת 1957, רשות השידור הלוקסמבורגית הכריזה כי דופרה נבחרה לייצג את לוקסמבורג באירוויזיון. דופרה, שהייתה באותה העת בצרפת, הוטסה במהירות ללוקסמבורג. דופרה התאמנה על השיר רק פעם אחת, בחזרה הגנרלית לפני הופעתה בתחרות.
באירוויזיון
דופרה שובצה שנייה בסדר ההופעות, לפני הממלכה המאוחדת ואחרי בלגיה. השיר זכה במקום הרביעי עם שמונה נקודות.
סלאבים!
סלאבים! (באנגלית: , ובשמו המלא: Slavs!: Thinking About the Longstanding Problems of Virtue and Happiness) הוא מחזה מאת טוני קושניר מ-1994, המתרחש בברית המועצות המתפוררת, במהלך לידתה המחודשת כאוסף של מדינות עצמאיות. ההצגה כוללת ארבע מערכות, המתרחשות בין השנים 1985 ל-1992. ההצגה עלתה לראשונה ב בלואיוויל, קנטקי ב-8 במרץ 1994. מאוחר יותר עברה ל- בניו יורק ב-12 בדצמבר 1994, בהפקה בהשתתפות זוכת פרס האוסקר מריסה טומיי ומישה ברטון.
תקציר העלילה
העלילה מתחילה במוסקבה, מרץ 1985, כאשר מיכאיל גורבצ'וב מחליף את קונסטנטין צ'רניינקו בתפקיד המזכיר הכללי של המפלגה הקומוניסטית של ברית המועצות.
קתרינה היא מאבטחת לסבית נמרצת במתקן ארכיון סובייטי המחזיק את מוחם של מנהיגי ברית המועצות המנוחים. פופולטיפוב, בכיר בממשל הסובייטי אשר השיג לה את העבודה במתקן, מנסה לחזר אחריה. לרוע מזלו של פופוליטפוב, היא כבר מאוהבת באונקולוגית בונפילה, צאצאית של אחד מאבות המהפכה.
סרג' הוא בולשביק שה שלו לעתיד מביאה לתוצאות קטלניות. וודיה היא נערה צעירה שמתה מהרעלת פסולת גרעינית. היא מופיעה שוב בשנת 1992 בסיביר, אך הפעם חיה ואילמת. בסיביר, קתרינה ובונפילה מתמודדות עם הנפולת ועם הסבל האנושי שנגרם מהפסולת הגרעינית. רודנט, ביורוקרט לא אינטליגנטי במיוחד, נשלח גם הוא למשימת רצון טוב למען המדינה, ומתמודד עם מצוקותיהן של וודיה האילמת ואמה הזועמת.
תגובות וביקורות
המגזין ניו יורק שיבח את הופעותיהם של (פרלפסריאנוב) ומישה ברטון (וודיה דומיק), עליה נכתב שהיא "ילדה קטנה וחמודה, המפגינה קסם מושלם אפילו במתן רטוריקה מופרזת מדי שקושנר משמיע לכולם". המגזין ציין לחיוב גם את עיצוב התפאורה של.
הוצאה לאור
המחזה יצא לאור על ידי כחלק מאוסף מחזות מאת טוני קושנר.
רפנומאמוס
רפנומאמוס (שם מדעי: Repenomamus) הוא סוג יונק נכחד שחי בקרטיקון התחתון לפני 123.2–125 מיליון שנה. הוא היה שונה מכל יונק חי והשתייך לסדרה הנכחדת – אאוטריקונודונטים שנכחדה בסוף המזוזואיקון. מאובניו של היצור נמצאו בתצורת יישיין שבסין ונמצאו ממנו 2 מינים.
יצור זה היה מהגדולים שביונקי המזוזואיקון שאוכלס בדינוזאורים אשר מילאו את רוב הגומחות האקולוגיות (ייתכן שהסוג קוליקודון היה יותר גדול ועוד כמה סוגים היו זהים לו). המין Repenomamus robustus היה בערך בגודל של אופוסום וירג'יניה והגיע למשקל 4–6 קילוגרם. המין Repenomamus giganticus היה באורך מטר והגיע למשקל 12–14 קילוגרם. ככל הנראה חי על קרקע היערות בדומה לגירית, ואולי התחפר במחילות כדי למנוע טריפה מטורפים גדולים. הוא היה בעל כתפיים גדולות, רגליים קצרות ולסתות חזקות וממבנה שיניו נראה כי היה אוכל בשר.
כמה מאובנים מראים שהוא צד מדי פעם גם דינוזאורים כמו תרופודים קטנים או פסיטקוזאורוסים צעירים. ייתכן שאכל גם ביצים של דינוזאורים.
הארמייה החמישית (האימפריה האוסטרו-הונגרית)
הארמייה החמישית של הצבא האוסטרו-הונגרי, הייתה ארמייה אוסטרו-הונגרית שפעלה במלחמת העולם הראשונה.
היסטוריה
הארמייה החמישית הוקמה בפרוץ מלחמת העולם הראשונה, ולמפקדה מונה ליבוריוס פון פרנק. הארמייה השתתפה בפלישה לסרביה בין יולי - אוגוסט של אותה שנה. הסרבים הדפו את הפלישה, ואף ניסיון הפלישה השני לסרביה בראשית ספטמבר נהדף. בנובמבר 1914 זכתה הארמייה החמישית במספר ניצחונות התקדמה לעומק סרביה וכבשה את בלגרד. עם זאת, הצבא הסרבי הצליח לבלום את המתקפה ואף להודפה, וב-15 בדצמבר הסתיים קרב קולובארה בו הביסו הסרבים את הארמייה החמישית ופגעו או שבו בלמעלה ממחצית הכוח הלוחם האוסטרו-הונגרי. פון פרנק הודח מהפיקוד על הארמייה, ובמקומו מונה סבטוזר בורוייביץ'.
בעקבות הצטרפותה של איטליה למלחמה, הועברה הארמייה לחזית האיטלקית. הארמייה הצליחה לעמוד מול האיטלקים ב-11 קרבות הנהר איזונצו, ובאוקטובר 1917 הנחיל בורוייביץ' לאיטלקים ביחד עם עמיתו הגרמני אוטו פון בלוב, תבוסה קשה בקרב קפורטו. הארמייה זכתה לתהילה רבה, ואנשיה כינו את בורוייביץ' Naš Sveto ("סבטו שלנו"). הארמייה פורקה ב-1918 יחד עם כל הצבא האוסטרו הונגרי.
האשטאג
הַאשְׁטָאג (מאנגלית: Hashtag, בהמלצת האקדמיה ללשון העברית: תַּג הַקְבָּצָה) הוא מחרוזת טקסט המשמשת לסימון וקטלוג נושאים ברשתות חברתיות ובאתרים נוספים ברחבי האינטרנט. זוהי דרך מהירה ופשוטה לתייג פוסט, תגובה, תמונה או "ציוץ" (כך נקראת הודעה בטוויטר) ולקשרו לנושא מסוים. תהליך התיוג מתבצע על ידי הוספת סולמית (#) לפני שם הנושא.
מבנה ההאשטאג
ההאשטאג נכתב כמחרוזת אחת ללא מרווחים, שמתחילה בתו הסולמית (#) (באנגלית: Hash ("האש") ומכאן השם "האשטאג" – בתרגום לעברית: "תגית-האש" / "תגית-סולמית" / "תגית-#") לחיצה על ההאשטאג תוביל לחיפוש כל הציוצים או הפוסטים שהוא כלול בהם.
הכלי נמצא בשימוש ברשתות החברתיות טוויטר (לתיוג ציוצים בנושא מסוים), אינסטגרם (לתיוג תמונות בנושא מסוים), ב-Google+, בטלגרם, בלינקדאין ובפייסבוק (שם הוא משמש בעיקר לתיוג נושא).
מיקום ההאשטאג
אין חובה למקם את ההאשטאג במקום מסוים (למשל, בסוף הטקסט או בתחילתו), והוא יכול להיות משולב גם בתוך הטקסט עצמו, כחלק ממנו. למשל:
שימושים נוספים
שימוש בהאשטאג נעשה גם למטרות שונות מתיוג – למשל, לצורך הוספת רבדים נוספים לטקסט (סאבטקסט). האשטאג משמש גם בצורות אחרות, ולא רק בפוסטים (למשל: דוא"ל, הודעות ומסרונים). במקלדות וירטואליות של מכשירים סלולריים, הגישה לקו התחתון (_) פחות נוחה, ובהם הוא פחות בשימוש.
ברטולד וייס
הברון צ'פלי ברטולד וייס (במקור ברוך וייס, בהונגרית: Weiss Berthold; פשט, 5 באוקטובר 1845 – בודפשט, 11 במרץ 1915) היה תעשיין יהודי-הונגרי, סופר וחבר האספה הלאומית של ממלכת הונגריה במסגרת האימפריה האוסטרו-הונגרית. אחיו של מנפרד וייס.
ביוגרפיה
ברטולד וייס הובא למנוחות בבית הקברות היהודי ברחוב שלגוטאריאני בבודפשט.
חיים אישיים
אשתו הייתה הרמינה בלאו (1858–1937), בתם של לאזר בלאו ומאריה קייזר.
ילדיהם:
לויס וייז
לוֹיס וייז (באנגלית: Lois Wyse; 30 באוקטובר 1926 – 6 ביולי 2007) הייתה פרסומאית אמריקאית בכירה ועיתונאית. פרסמה מעל 60 ספרים במגוון נושאים, בין היתר, אודות עסקים, אהבה ומשפחה.
שנים ראשונות ותחילת הקריירה
וייז נולדה בשם לויס וולגמות (Wohlgemuth) למשפחה ממוצא יהודי בקליבלנד שבאוהיו. בגיל 17 החלה לעבוד כעיתונאית עבור היומון The Cleveland News ו-Cleveland Press. בגיל 18 עבדה על כתבה עבור מגזין "לייף" עם הצלם אלפרד אייזנשטאדט. מאוחר יותר עבדה עבור "ווג" ו"קוסמופוליטן".
קריירה בפרסום
ממקום מושבה בקליבלנד הייתה שותפה להקמת סוכנות פרסום בשם Wyse Advertising; וייז חיברה סלוגן שהיה למוכר ביותר ברחבי ארצות הברית עבור חברה קטנה מאוהיו בשם "Smucker Co" וקמפיין הפרסום שיצרה עבורה וייז גרם לפרסום רב של סמאקרס. הסלוגן היה: "עם שם כמו סמאקרס, זה חייב להיות טוב". על המשפט הזה חזר ג'וני קרסון בתוכניתו The Tonight Show.
היא הייתה יועצת הפרסום האישית של קארל סטוקס אשר בזכות עבודתה נבחר לכהן כראש העיר של קליבלנד ב-1967. כמו כן, היא אחראית לשינוי שמה של רשת חנויות קטנה בשם Bed and Bath, לשם Bed, Bath & Beyond, אשר לאחר עשרות שנים קיימת כרשת בינלאומית של חנויות קמעונאיות למוצרים בייתיים, הפועלת ברחבי ארצות הברית, קנדה, פוארטו ריקו ומקסיקו.
בשנת 1966 הקימה וייז הקימה חברת פרסום בניו יורק. היא עבדה עבור מגוון רחב של לקוחות על קמפיינים שונים, ביניהם אמריקן אקספרס ורבלון.
ספרים
ספרה הראשון של וייז היה "אני לא רוצה ללכת לישון – ספר לילדים", בהוצאת מקמילן בשנת 1963. היא כתבה באופן שוטף במשך שנים מספר, כולל ספרי שירה, שתוארו כ"שירה פרסומית או חוברות של כרטיסי ברכה כמתנה". אחד מן הכרכים "שירי אהבה עבור הנשואים מאוד" יצא לאור ב-1967, ומכר מעל 200,000 עותקים.
היא כתבה רומנים ספורים, ביניהם "מגע רוזמרין" (1974) ו"נשיקה בע"מ." (1977). במגזין "Good Housekeeping" פורסם מדי שבוע הטור שלה אשר עסק בחייה ובחיי משפחתה בשם "הדרך בה אנו נמצאים". היא כתבה על אהבה, משפחה, קריירה בעיות בספרה "מוזר, את לא נראית כמו סבתא" (1989).
חייה האישיים
מבעלה הראשון, מארק וייז, התגרשה ב-1980; לזוג שני ילדים, רוברט וייז וקתרין גולדמן. ב-1982 נישאה בשנית, למפיק התיאטרון לי גובר, אשר נפטר בשנת 1988.
ב-1990 נישאה להארווי מאירהוף (Meyerhoff), בנו של איש העסקים יוסף מאירהוף.
וייז נפטרה מסרטן בשנת 2007, בגיל 80. היא השאירה אחריה בת נשואה, קת'רין גולדמן; בן חורג נשוי, זאב גלב, ושמונה נכדים. נקברה בבית הקהילה עמנואל של ניו יורק.
משולם זלמן מירלש
רבי משולם זלמן מִירְלְשׂ-ניימרק (נכתב גם: מירלס; ה'שפ"ד, 1624 – כ"ב בכסלו ה'תס"ז, 28 בנובמבר 1706) היה מרא דאתרא, אב"ד וראש ישיבה בקהילות אה"ו.
תולדותיו
נולד לרבי יעקב דוד קאפיל, ראב"ד בווינה, בן רבי נפתלי צבי הירש אב"ד פולדא. ככל הנראה נשא שלוש נשים זו אחר זו: גננדיל, בת רבי יעקב טמלש רבה של וינה; מרים, בת רבי נתן פרידלנד; ואישה שלישית, בת "הקצין" ברוך קרפלס. התגורר בווינה עד לשנת ת"ל, בה גורשו יהודי וינה, אז עבר לברלין.
בשנת ה'ת"ם עזב רבי הלל אשכנזי את רבנות קהילות אה"ו והתמנה לרבה של ז'ולקבה. במקומו בא לתפקיד רב הקהילות רבי משולם זלמן. בתפקיד זה כיהן כ-26 שנה. הוא הקים ישיבה במָקום, ועמד בראשותה.
רבי משולם זלמן מתואר כ"למדן" וכ"גאון" בפי גדולי דורו. בבית דינו דנו בעיקר דיני ממונות, והוא היה מהיחידים באירופה שהיה מוסמך לכך מטעם השלטונות, ופסקי דינו קיבלו אישור רשמי מטעמו של כריסטיאן הרביעי, מלך דנמרק, אליה השתייכה אז אה"ו.
הפצצת שווייץ במלחמת העולם השנייה
הפצצת שווייץ במלחמת העולם השנייה הייתה סדרה של התקפות אוויריות על שטחה של שווייץ, שנערכו על ידי מטוסי בעלות הברית, וגרמו לאבדות בנפש ולנזקי רכוש. לטענת בעלות הברית נעשו התקפות אלו בשוגג. שווייץ חששה שההתקפות או חלקן היו מכוונות ונועדו ללחוץ עליה להפסיק את שיתוף הפעולה הכלכלי שלה עם גרמניה.
משולם זלמן מירלש
תולדותיו
בשנת ה'תנ"ב נקרא לכהן כרב הערים ז'ולקובה וטיקטין, אך סירב.
בהשתדלותו נבנה באלטונה מבנה בית כנסת גדול, בשנת ה'תנ"א. בית הכנסת חרב בשואה.
הפצצת שווייץ במלחמת העולם השנייה
רקע
במהלך המלחמה שמרה שווייץ על נייטרליות. מיקומה - הגובל בגרמניה, צרפת, איטליה ואוסטריה - הביא לכך שבמהלך חלק ניכר מן המלחמה היא הייתה מוקפת כליל בטריטוריות שבשליטת צבאות מדינות הציר. פעולות אוויריות רבות של בעלות הברית כוונו אל מטרות של מדינות הציר ששכנו בקרבת גבולותיהן עם שווייץ.
משולם זלמן מירלש
תולדותיו
בשנותיו האחרונות מינה את חתנו רבי צבי הירש אשכנזי לכהן כרב לצידו. אחר פטירתו רצו קהילות המבורג ו שרבי צבי הירש ימלא את מקום חותנו, אך חלק מתושבי אלטונה רצו למנות את הרב משה מרוטנברג. על פי הסכם רוטציה, הוסכם ששניהם יכהנו כרבנים, כל אחד חצי שנה, לסירוגין.
הפצצת שווייץ במלחמת העולם השנייה
רקע
במהלך המלחמה חדרו מטוסי כל הצדדים הלוחמים אל המרחב האווירי של שווייץ. לא פעם ניצלו מטוסי בעלות הברית את שמי שווייץ כנתיב אווירי בטוח יותר בדרך לתקיפת מטרות במדינות הציר או בדרך חזרה מהן. צוותי מטוסים שנפגעו גם העדיפו לא פעם להנחיתם בשטח שווייץ ולהימנע על ידי כך מנפילה בשבי גרמני או איטלקי. בעקבות זאת עצרה שווייץ והחזיקה בשטחה במהלך המלחמה כ-1,700 אנשי צוות אוויר אמריקניים.
משולם זלמן מירלש
תולדותיו
על צדקותו סופר שקודם תפילתו שחרית הוצעה לפני רכישת יהלומים במחיר זול, אך הוא דחה את ההצעה לאחר התפילה, משום חשיבות תפילה בציבור, על אף מניעת רווח כספי גדול. בינתיים ההצעה חמקה מידיו, ובוצעה מול אחר שהיה זמין לעסקה. רבי משולם זלמן שמח ביותר על שעלתה בידו לקיים את המצווה מול הפסד ממון זה.