cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
דלקת ריאות
פתופיזיולוגיה
מבחינה פתולוגית, דלקת ריאות קלאסית מקיימת מספר תהליכים כאשר הפאזה הראשונה שבהם היא בצקת- כלומר היווצרות של תפליט אקסודטיבי (עשיר בחלבונים ולרוב בחיידקים) בתוך נאדיות הריאה. תהליך זה מוחלף במהירות בשלב הבא המאופיין בנוכחות של כדוריות דם אדומות בתוך נאדיות הריאה ואשר נקרא בשם Red hepatization phase. השלב השלישי נקרא Gray hepatization, והוא מאופיין על ידי ליזיס (הרס) של כדוריות הדם האדומות כאשר התאים השולטים מבחינה פתולוגית הם תאי דם לבנים מסוג נויטרופילים. בנוסף ניתן להבחין בהצטברות של פיברין, כאשר לא ניתן להבחין בחיידקים. השלב האחרון נקרא שלב הרזולוציה, שבו המקרופאגים מופיעים מחדש כתא הדומיננטי בתוך נאדיות הריאה, עם "ניקוי" של שאריות החיידקים, הנויטרופילים והפיברין מהאזור. התהליך הפתולוגי שתואר לעיל מתאים בעיקר לדלקת ריאות המערבת אונת ריאה, לרוב על ידי פנאומוקוק, ופחות אופיינית לדלקת ריאות ויראלית או דלקת ריאות פנאומוציסטית.
פתוגנים המעורבים במחלה
דלקת ריאות כאמור יכולה להיגרם כתוצאה ממגוון של וירוסים, חיידקים, פטריות ופרוטוזואות. עם זאת, מרבית דלקות הריאה נגרמות בשל מספר קטן יחסית של פתוגנים- העיקרי ביניהם הוא Streptococcus pneumoniae השייך לקבוצת פתוגנים קלאסיים יותר ("טיפיים") המביאים לדלקת ריאות (וביניהם ניתן למנות גם את Haemophilus influenzae, Klebsiella pneumoniae וחיידקי הסוג Pseudomonas. קבוצה אחרת של פתוגנים נקראת הקבוצה הא-טיפית, וכוללת פתוגנים כגון Mycoplasma pneumoniae, Chlamydophila pneumoniae, או Legionella. כמו גם וירוסים שונים (Influenza viruses, Adenoviridae, RSV). הסיבה לחלוקה הזו קשורה בין היתר בכך שפתוגנים שהם א-טיפיים אינם גדלים בתרבית סטנדרטית ואינם נצבעים בצביעת גראם, וכן מציגים עמידות כלפי טיפול באנטיביוטיקה ממשפחת הבטא-לקטמים (כגון פניצילין) ועל כן הטיפול חייב להיעשות על ידי מתן מקרוליד, פלורוקינולון או טטרציקלין.
אם כי לפחות במחצית מן המקרים לא ניתן לזהות את הפתוגן אשר הביא לדלקת הריאות, הרי שדרך נוחה יחסית לנסות ולאפיין את הפתוגן המעורב במחלה היא על ידי חלוקה אפידמיולוגית:
דלקת ריאות מרגישות יתר
לעיתים רחוקות, התגובה הדלקתית של נאדיות ודרכי האוויר הקטנות של הריאה נגרמת כתוצאה משאיפת אלרגן (כגון אבק, פטריה או נבגים ממקורות שונים). מקרים אלה מכונים דלקת ריאות מרגישות יתר (hypersensitivity pneumonitis), או דלקת נאדיות אלרגית חוצית (extrinsic allergic alveolitis), והמהלך של המחלה במקרים אלה יכול להידמות לדלקת ריאות נגיפית. אבחנה מבדלת במקרים שכאלה מצריכה בירור נוסף בדבר גורמי חשיפה אפשריים ובדיקת קיומם של נוגדנים מוכרים בגוף (במיוחד כאשר יש חשיפה לגורמים אלרגניים אפשריים עקב מקצוע או תחביב מסוימים, כגון עיסוק בחקלאות וגידול ציפורים כתחביב).
אבחנה
באופן כללי, חולים בעלי סימפטומים של דלקת ריאות נזקקים להערכה רפואית. בבדיקה גופנית ניתן למצוא חום, טכיפנאה, לחץ דם נמוך, טכיקרדיה ושינוי בריווי החמצן בדם. בהאזנה לריאות ניתן לשמוע קולות חרחורים הקרויים קרפטציות בעת הנשימה, המהווים עדות לכך שנאדיות הריאה מלאות בנוזל דלקתי. צילום חזה ובדיקת כיח למזהמים שונים וכן בדיקות דם נלקחים בעת בירור האבחנה עצמה.
אבחנה של דלקת ריאות נעשית על ידי האבחנה הקלינית שקיימת מחלה, וכן אבחנה של הפתוגן אשר גרם למחלה. חשוב לציין כי אבחנה של הפתוגן עצמו אינה צריכה לעכב את מתן הטיפול וכי לא נמצא כי מתן טיפול אמפירי (כלומר, מתן טיפול תרופתי טרם האבחנה המדויקת של הפתוגן) הוא נחות בהשוואה לטיפול ספציפי בפתוגן עצמו (אלא במקרים מיוחדים כגון ביחידות לטיפול נמרץ בהן יש חשיבות לאבחון מדויק של הפתוגן).
אבחנה קלינית של דלקת ריאות נעשית על בסיס הממצאים הקליניים- דהיינו תלונות של המטופל הקשורות לדלקת ריאות (שיעול, חום, קוצר נשימה וכדומה) וכן ממצאים גופניים (חרחורים על פני הריאות, עדות לדופק מהיר למשל). עם זאת, ממצאים אלו אינם מספקים לצורך אבחנה ויכולים לעיתים לנבוע ממצבים אחרים שאינם דלקת ריאות- כגון החרפה של ברונכיטיס כרונית, אי ספיקת לב, תסחיף ריאתי ועוד. על כן, יש לבצע צילום חזה (ברנטגן) על מנת להבדיל בין מצבים אלו לבין דלקת ריאות. במקרים נדירים יש צורך בביצוע CT כאשר האבחנה איננה ברורה.
אבחנה של הגורם לדלקת הריאות (בירור סיבת האטיולוגיה) נעשית באמצעות המעבדה. למרות שאבחנה מדויקת של הפתוגן, כאמור לעיל, לא משנה במרבית המקרים את ההתנהלות מבחינה רפואית, הרי שיש מספר סיבות שכן מצדדות בעד הצורך לאבחן את הפתוגן עצמו - כגון למשל מציאת פתוגנים המקושרים עם בריאות הציבור (שחפת, וירוס השפעת), מעבר מטיפול אנטיביוטי רחב טווח לטיפול אנטיביוטי יותר ספציפי לפתוגן (כדי למנוע למשל עמידות), וכן מעקב אפידמיולוגי הנחוץ לצורך המשך מתן הנחיות טיפוליות שונות. אבחנה כאמור מתבצעת במספר שיטות:
טיפול
הטיפול בדלקת ריאות כולל בחלק מן המקרים מתן אנטיביוטיקה, אשר טובה הן לצורך הרג החיידק והן לצורך מניעת סיבוכים שונים. הטיפול משתנה כמובן בהתאם לסוג החיידק אולם גם בהתאם לגיל החולים. אצל תינוקות למשל, אשר נולדו זה עתה, הטיפול הוא אמפיצילין וגנטמיצין תוך ורידי למשך עשרה ימים, לכיסוי הפתוגנים השכיחים בקבוצת גיל זו. אצל ילדים, אמוקסיצילין למשך שבעה ימים, ואין חובה לאשפזם. לאחרונה נמצא כי מתן אנטיביוטיקה במשך 3 ימים בלבד יעיל ומספק עבור מקרים של דלקת ריאות חיידקית קלה עד בינונית.
אצל מבוגרים, ההמלצות לטיפול משתנות בהתאם לגורמי הסיכון הקיימים ולפרמטרים נוספים:
החלטה בדבר אשפוז המטופל
ראשית, יש לבחון אם יש צורך באשפוז המטופל בבית החולים או שניתן לקבל טיפול בבית. השלכות האשפוז רבות וכוללות היבטים כלכליים כמו גם היבטים בריאותיים, ועליהן להיבחן בקפידה. קיימים כיום שני מדדים שונים לצורך ההחלטה האם לאשפז חולה או לא:
טיפול אנטיביוטי
טיפול אנטיביוטי הוא הטיפול העיקרי בדלקת ריאות חיידקית, אולם בשנים האחרונות חלו שינויים מסוימים בהתוויות האנטיביוטיות לאור העלייה בעמידות של חיידקים לאנטיביוטיקה כפי שנצפתה בעשורים האחרונים.
עמידות לאנטיביוטיקה היא בעיה משמעותית אשר יכולה להשפיע לא רק ברמה המקומית כי אם גם ברמה הגלובלית. בדלקת ריאות הנרכשת בקהילה, עיקר העמידויות מתרחשות אצל Streptococcus pneumoniae ו-MRSA. עמידות של Streptococcus pneumoniae נוצרת על ידי מוטציה של זנים ושינוי במבנה DNA החיידק. הסיכון לפתח Streptococcus pneumoniae העמיד לטיפול באנטיביוטיקה מקבוצת הבתא לקטמים עולה כאשר המטופל מבוגר יחסית (מעל גיל 65) או צעיר (מתחת לגיל שנתיים) וכן בהינתן גורמי סיכון נוספים כגון שהות במוסדות, אשפוז קודם וטיפול אנטיביוטי קודם אשר נמצא כבעל גורם הסיכון המשמעותי ביותר לפיתוח זן עמיד. Streptococcus pneumoniae יוצר גם עמידויות למקרולידים במגוון של דרכים וכן עמידות לפלורוקינולונים - תופעה זו, של עמידות לשלוש או יותר קבוצות אנטיביוטיקה שונות מביא לכך שהחיידק נקרא Multi drug resistence- MDR. העמידות השנייה בשכיחותה נצפתה בחיידק MRSA (Staphylococcus aureus עמיד למתיצילין). העמידות של החיידק קיימת על גבי גן המקודד את היכולת לעמידות זו עבור כל התרופות ממשפחת הבטא לקטמים.
הטיפול האנטיביוטי הניתן הוא טיפול אמפירי, היות שברוב המקרים הרופא אינו יודע מהו הפתוגן אשר הביא למחלה. טיפול אמפירי זה מתוכנן כך שהוא אמור לכסות את הפתוגנים הסבירים ביותר שאמורים להביא למחלה אצל אותו החולה הספציפי. על פי ההנחיות הקיימות היום בארצות הברית וקנדה, הכיסוי האנטיביוטי אמור לכלול טיפול הן ל-Streptococcus pneumoniae והן לחיידקים א-טיפיים (Mycoplasma pneumoniae, Chlamydophila pneumoniae ו-Legionella). הכיסוי המשולב האמור מושג על ידי הוספת מקרוליד (לדוגמה, קלריתרומיצין או אזיתרומיצין המכסים חיידקים א-טיפיים) לצפלוספורין, או מתן פלורוקינולון כטיפול יחיד, למשל.
משך הטיפול לדלקת ריאות השתנה עם השנים ובהתאם למחלה וחומרתה. אם בעבר טיפול ניתן ל-10 ימים ואף שבועיים, כיום בחלק מהמקרים ניתן לתת טיפול תרופתי למשך 5 ימים (למשל, עם פלורוקינולונים). בנוסף לטיפול אנטיביוטי, אם קיימת היפוקסמיה יש לתקן את רמתה על ידי מתן חמצן ולסייע בהנשמה אם הסיוע נצרך.
הערכה מחודשת של החולה בדלקת ריאות צריכה להתבצע באופן כללי ביום השלישי לטיפול (ומוקדם יותר אם המצב מחמיר). חוסר תגובה לטיפול, למשל, יכולה לנבוע ממספר סיבות- למשל, חיידק שהוא עמיד לטיפול התרופתי הנבחר, או התהוות של מורסה או אמפיימה בריאה אשר טיפול אנטיביוטי במינון רגיל אינו מספק על מנת להביא להחלמה. גם חיידק אחר, לא צפוי מבחינת הטיפול האנטיביוטי, הביא לדלקת הריאות, או שיש הדבקה נוספת – Superinfection - תוך כדי האשפוז או הטיפול. במצבים בהם לא נצפית תגובה לטיפול כאמור, או שמצב החולה מתדרדר, יש צורך בהערכה מחדש של החולה וביצוע בדיקות הדמיה נוספות וכן במידת הצורך ברונכוסקופיה.
סיבוכים של דלקת ריאות
קיימים שלושה סיבוכים עיקריים של דלקת ריאות- התפשטות הזיהום לאיברים אחרים, התהוות מורסה ריאתית, והתהוות תפליט פלאורלי. התפשטות של הזיהום לאיברים אחרים, כגון למוח או ללב (ויצירת אנדוקרדיטיס זיהומית למשל, או מורסה מוחית) אינה אירוע שכיח, אולם יש לטפל בו במהירות. מורסה ריאתית מטופלת על ידי כיסוי אנטיביוטי שלרוב כולל גם חיידקים אל-אווירניים, ובמידת הצורך על ידי ניקוז או הסרה כירורגית. תפליט פלאורלי צריך להיות מנוקר לצורך אבחנה וטיפול- במרבית המקרים יהיה צורך בהנחת נקז חזה לצורך ניקוז התפליט.
מעקב ופרוגנוזה
לרוב, תוך יומיים עד ארבעה ימים החום יורד ואיתו גם יורדות רמות תאי הדם הלבנים (ירידה בלויקוציטוזיס). עם זאת, צילום חזה נותר לא תקין במשך תקופה ארוכה יחסית - בין 4 - 12 שבועות ממועד תחילת המחלה. יש לערוך צילום חזה כאמור בתוך 4 - 6 שבועות מתום המחלה, כאשר נצפית חזרה של המחלה בצילום חזה, בעיקר באותו אזור בריאה בו אירעה הדלקת הקודמת, יש לחשוד בנוסף בתהליך כגון סרטן ריאות.
מטופלים צעירים ובריאים בדרך כלל יבריאו מן המחלה באופן מלא בתוך שבועיים. אנשים מבוגרים יותר עלולים "למשוך" את המחלה לפרק זמן ארוך יותר עד החלמה מלאה. שיעור התמותה הכולל למקרים של דלקת ריאות אצל לא מאושפזים עומד על פחות מ-1%, כאשר אצל חולים מאושפזים שיעור זה מוערך בכ-10%, כמחצית מן המקרים הללו מקושרים ישירות לדלקת הריאות עצמה. מניעת המחלה באופן חלקי יכולה להתבצע על ידי חיסון (שקיים לווירוס השפעת ו-Streptococcus pneumoniae)- אנשים הנמצאים בקבוצות אוכלוסייה הנתונות לסיכון מוגבר להידבקות צריכים להתחסן, בכלל זה, אנשים החולים במחלת ריאות חסימתית כרונית.
וריאנטים שונים של דלקת ריאות
קיימים סוגים ספציפיים של דלקות ריאה, במסגרת חולים המאושפזים בבתי חולים הנתונים חשופים לפתוגנים ספציפיים והנמצאים תחת טיפול רפואי הכולל, בין היתר, הנשמה מלאכותית הטומנת בחובה סיכון לפתח דלקת ריאות כשלעצמה.
סוג אחד של דלקת ריאות הוא דלקת ריאות המתפתחת אצל חולים מונשמים, הקרויה Ventilator Associated Pneumonia (בקיצור, VAP). הפתוגנים המביאים לדלקת ריאות מסוג זה הם הן פתוגנים הנרכשים בקהילה והן פתוגנים הנרכשים בבית החולים והכוללים עמידויות למגוון של חיידקים הנקראים MDR - multi-drug resistance. במרבית בתי החולים, החיידקים פסאודומונס ו-MRSA נחשבים חיידקים עמידים כאמור, וכן קיימים חיידקים אחרים אשר פיתחו עמידות רחבה לתרופות והם משתנים בשכיחותם בין בית חולים אחד למשנהו.
באופן כללי, דלקת ריאות מהווה סיבוך שכיח אצל חולים מונשמים, והשכיחות יכולה לנוע בין 6% ועד כמחצית מהמונשמים, כתלות במצבם. כך למשל, ביחידות טיפול נמרץ, בממוצע כ-10% מהמטופלים בכל יום הם עם דלקת ריאות, כשדלקת ריאות כתוצאה מהנשמה מהווה חלק נכבד מכך. הסיכון הגדול ביותר לפתח דלקת ריאות הוא במהלך חמשת הימים הראשונים להנשמה המלאכותית, ולאחר מכן יורד לפלטו, כאשר ככל שמשך הזמן בו האדם מונשם עולה, כך עולים סיכוייו לפתח דלקת ריאות. קיימים שלושה גורמים קריטיים האחראיים לפתוגנזה של דלקת ריאות אצל מונשמים: האחד - הוא קולונוזיציה של אזור הלוע והגרון עם פתוגנים שונים, הגורם השני הוא אספירציה של אותם פתוגנים למערכת הנשימה התחתונה, קרי לריאות, והשלישי - הפרעה למערכת ההגנה הטבעית של הגוף אשר מחלישה את התמודדותו עם הפתוגנים הללו. גורם הסיכון המביא להתהוות הפתוגנזה האמורה הוא בעיקר צינור ההנשמה - הטובוס - אשר עוקף את המנגנונים הטבעיים של הגוף המונעים אספירציה, ולמעשה מגדיל את הסיכון לאספירציות קטנות – מיקרו אספירציות. כתוצאה מכך יש צורך בשאיבת הפרשות קבועה, דבר שעלול להביא לפגיעה בשכבת המוקוזה של הלוע, ולהביא להתיישבות של חיידקים באזור, כולל התיישבות על הטובוס עצמו. גורם סיכון נוסף הוא החלפה של פלורת החיידקים הטבעית בלוע בחיידקים פתוגניים אלימים יותר, מצב המתקיים אצל חולים במצב קריטי.
כדי להתמודד עם קשיים אלו, יש לנסות ולהימנע ממתן ממושך של אנטיביוטיקה, המחלישה את פלורת החיידקים הטבעיים, למשל. כמו כן, יש לדאוג לסילוק הפרשות באופן תדיר, לדאוג להיגיינה של אנשי הצוות הרפואי, וכן לנסות ולמנוע אספירציות על ידי ריקון המעיים והשכבה עם ראש מורם.
אצל כשליש מהחולים המונשמים עם קולוניזציה של חיידקים בדרכי הנשימה תתפתח דלקת ריאות, כאשר פעמים רבות מתבצעת אבחנת יתר - בין היתר, בגלל שחולים מונשמים יכולים להציג מגוון רחב של בעיות אחרות המתייצגות כדלקת ריאות.
קיימות שתי דרכים עיקריות לאבחן דלקת ריאות במצבים אלו:
הטיפול במצבים של דלקת ריאות אצל מונשמים צריך להתייחס לעובדה שטיפול לא נכון או לא מותאם הביא לשיעורי תמותה גבוהים יותר מאשר טיפול מותאם, ולכן המפתח לטיפול אנטיביוטי נכון הוא הגדרת מנגנוני העמידות בחיידקים המעורבים, היות שהסיכוי כי מדובר בחיידקים עמידים הוא גבוה יותר מאשר דלקת ריאות רגילה שנרכשה בקהילה. על כן, הטיפול האמפירי מבוסס ראשית על הסיכון שיש לאותו חולה להיות בעל חיידקים עמידים (MDR) או לא. בהינתן כי לחולה אין גורמי סיכון לחיידקים עמידים מסוג MDR, ניתן לתת טיפול אנטיביוטי בתרופה אחת בלבד, בהתאם לחלופות הבאות: צפטריאקסון (תרופה ממשפחת הצפלוספורין), תרופה ממשפחת הקינולונים (מוקסיפלוקסצין, ציפרופלוקסצין, לבופלוקסצין), אמפיצילין/סולבאקטם, או ארתפנם. בהינתן כי לחולה יש גורמי סיכון לחיידקים עמידים, יש לתת מישלב אנטיביוטי הכולל שלושה סוגי אנטיביוטיקה- שתיים המכסות בין היתר את חיידקי ה-Pseudomonas, ואחת המכוונת נגד חיידק ה-MRSA. (למשל, בטא לקטאם, בשילוב עם גנטמיצין וונקומיצין/לינזוליד).
פרוגנוזה
אצל חולים המטופלים מחוץ לבית החולים, שיעור התמותה הוא נמוך מ-1%. חום הגוף מתייצב במהלך היומיים הראשונים לטיפול ושאר הסימפטומים נעלמים בתוך שבוע. עם זאת, תצלום הרנטגן של החזה עשוי להישאר פתולוגי גם במשך למעלה מחודש. אצל חולים אשר נדרשו לאשפוז, שיעור התמותה הוא גבוה יותר ועומד על כ-12%.
סמטרדיה
סָמטרֶדיָה (בגאורגית: სამტრედია) היא עיר במישור קולכתי אשר בנפת סמטרדיה שבמחוז אימרתי גאורגיה, כ-27 ק"מ מערבית לכותאיסי, ו-65 ק"מ מעיר הנמל פותי. העיר מהווה את המרכז המנהלתי של הנפה, אוכלוסייתה מנתה, נכון ל-2014, 25,318 תושבים. 10 ק"מ מהעיר נמצא נמל התעופה קופיטנארי.
העיר ממוקמת סמוך למפגש הנהרות צחניסצקאלי וריוני שבכפר סג'ווחו (בנפת סמטרדיה); האקלים בעיר סובטרופי מתון ולח.
היסטוריה
העיר הוקמה במחצית השנייה של המאה ה-19, בשנת 1874, סביב צומת חשוב של מסילות ברזל במערב גאורגיה, והתפתחה במהירות לעיר תעשייתית חשובה. בשנת 1921 הוכרזה כעיר. בתקופת מלחמת האזרחים בגאורגיה, בשנת 1993, נכבשה העיר בידי מצדדי זוויאד גמסחורדיה, הנשיא הראשון של גאורגיה, שהודח בהפיכת דמים והוכרח להימלט קודם לכן לצ'צ'ניה. פשיטות של צבא גאורגיה תחת שלטונו של אדוארד שוורדנדזה הרסו את העיר, והתשתיות הכלכליות בעיר נחרבו ברובן.
כלכלה
העיר התפתחה כמרכז תעשייתי גדול בטבורן של מסילות ברזל טביליסי-כותאיסי-בתומי-סוחומי. העיר הייתה מפותחת גם מבחינה חקלאית, אולם כיום, במיוחד לאחר מאורעות הדמים של מלחמת האזרחים בגאורגיה, היא אחת מהערים העניות ביותר בגאורגיה. בעיר נמצאות מספר חברות גדולות, בהן: מפעל קרח, מפעל מלט, ומפעל אספלט. יש בה גם חברות קטנות יותר, בהן: מפעל משי, מפעל אריזה, מפעל כותנה, מפעל מכונות לבתי זיקוק, מפעל לעבודות עץ (מהגדולים).
תרבות
בעיר ישנם תיאטרון, 11 בתי ספר ציבוריים, שני בתי ספר פרטיים, ובית ספר טכני לחקלאות.
את העיר מייצגת קבוצת הכדורגל סמטרדיה, שזכתה באליפות גאורגיה בשנת 2016.
אמרת כנף
אמרת כנף או משפט מפתח (נקרא לעיתים catch phrase) היא ציטוט שנאמר בהקשר כלשהו, התפרסם מאוד, נותר בזיכרון ונוהגים לשוב ולהזכירו. אמרות כנף מקיפות תחומים רבים ולרוב מסתתרות בהן אירוניה או עוקצנות. רבות מאמרות הכנף מיוחסות לאישים מפורסמים, ורבות אחרות נאמרו על ידי דמות בספר, סרט או מחזה. חלק מאמרות הכנף הופכות ל"סימן המסחרי" של האדם או הדמות שאמרו אותן.
בשונה מפתגם, אמרת כנף אינה משמשת בהכרח ללימוד מוסר ואינה נושאת בהכרח מסר אוניברסלי, אלא מייצגת, לא פעם, משמעות היסטורית חד-פעמית. אם כי יש לציין, שהאבחנה בין יצירות עממיות קצרות כמו פתגם, אמרה, אמרת כנף ועוד, פעמים רבות, איננה חד משמעית.
היווצרותן של אמרות כנף
לעיתים נוצרת אמרה באופן מפורש ומודע כעצם בעל חיים עצמאיים שנועד להיחרט בזיכרון. כזו היא אמרתו של קאטו הזקן הרומי, "מלבד זאת אני סבור שיש להרוס את קרתגו", שבה סיים כל נאום שלו (קרתגו הייתה אויבתה המושבעת של רומי באותה עת). פעמים אחרות נאמרה (או נכתבה) אמרת הכנף במסגרת רחבה יותר, ורק לאחר מכן הוענקו לה חיים עצמאיים. דוגמה לכך היא הספר "מכתם לעגנון - אסופת פתגמים מתוך כתביו", שבו ליקט אורי סלע מתוך כתביו של ש"י עגנון משפטים הראויים להפוך לאמרות.
אמרות כנף שנמסרו מפי דמויות בדיוניות
מאות אמרות כנף מקורן במחזותיו של ויליאם שייקספיר. עשרות מהן נתרמו על ידי המלט, אחד המחזות הנודעים ביותר של שקספיר ובכלל. ביניהן: "להיות או לא להיות, זו השאלה", "מילים, מילים, מילים", "אל המנזר לכי", ועוד.
בספרו של הסופר הצ'כי ירוסלב האשק, החייל האמיץ שווייק, קובע הגיבור, שווייק, להיפגש עם דמות אחרת בקפה 'הגביע' "בשש אחרי המלחמה", ביטוי שהפך לאמרת כנף.
בסרט שליחות קטלנית אומרת דמות "המחסל" את המשפט "אני אחזור" (I'll be back), שהפך לאמרת כנף, וכמעט לסמל המסחרי של השחקן ארנולד שוורצנגר. לאחר הצלחת הסרט, ניסו התסריטאים והבמאים של רבים מסרטיו הבאים לתת לו "אמרת כנף" כזו שתסמל את הסרט כולו, ובחלק לא מבוטל מהמקרים אף הצליחו.
בסרטי ג'יימס בונד אומרת הדמות ג'יימס את המשפט החוזר בכמעט כל הסרטים: "השם הוא בונד, ג'יימס בונד", והפך לאחד מהמשפטים הידועים בקולנוע.
בעולם הקומיקס של מארוול נמצאת אמירת הכנף "הנוקמים התאחדו!" ("!Avengers Assemble") אשר נאמרת כל פעם כשחבורה יוצאת לקרב. המשפט עצמו הופיע בסרט "הנוקמים: סוף המשחק", לאחר שקפטן אמריקה מזמן את המיולניר לידו, ופותח את הקרב הסופי נגד ת'אנוס.
קובצי אמרות
חלק ניכר מהפעילות של איסוף אמרות עבר בשנים האחרונות אל האינטרנט, אך עדיין יוצאים לאור גם ספרי אמרות (שהם מרכיב בסיסי בקטגוריה הקרויה "ספרי מתנה").
אמרות כנף שיוחסו לאישים מפורסמים באופן שגוי
לעיתים מיוחסת לאדם אמרה שאותה לא אמר. להלן מבחר דוגמאות לכך:
הערות שוליים
成语
יוניליוור
יוניליוור היא חברה רשומה בבריטניה ובהולנד גם יחד, בהולנד היא רשומה בשם Unilever NV ומטה החברה בעיר רוטרדם, בבריטניה החברה רשומה בשם Unilever PLC ומטה החברה בלונדון. על אף כפילות זו ברישום החברה, לחברה קיים דירקטוריון אחד והיא מתפקדת למעשה כגוף אחד. מניות יוניליוור נסחרות ב-3 בורסות לניירות ערך שונות בעולם: הבורסה לניירות ערך בלונדון, Euronext, והבורסה לניירות ערך בניו יורק.
בשנה הפיננסית שהסתיימה ב-31 בדצמבר 2020 מחזור העסקים של יוניליוור עמד על 50.724 מיליארד אירו.
היסטוריה
יוניליוור נוסדה בספטמבר 1929 בעקבות מיזוג של יצרן הסבון הבריטי Lever Brothers ויצרן המרגרינה ההולנדי Margarine Unie. המיזוג היה הגיוני מבחינה מסחרית מאחר ששמן דקל היה חומר הגלם ששימש לייצור של שני המוצרים, וכך היה אפשר לייעל את היבוא בכמויות גדולות יותר.
ב-1987 יוניליוור חיזקה את מעמדה בשוק מוצרי טיפוח העור על ידי כך שרכשה את Chesebrough-Ponds (יצרן Pond’s, Cutex, ווזלין). ב-1989 יוניליוור רכשה את החברות Calvin Klein Cosmetics, Fabergé ו-Elizabeth Arden, אבל את זו האחרונה מכרה בשנת 2000 ל-FFI Fragrances.
ב-1993 רכשה יוניליוור את Breyers מפיליפ מוריס, מהלך שהפך אותה ליצרנית הגלידה הגדולה ביותר בארצות הברית.
בשנת 2001 יוניליוור התפצלה לשתי חטיבות: האחת מזון והשנייה מוצרי בית וטיפוח אישי.
פעילות
כיום יוניליוור מחולקת לארבע חטיבות עיקריות: בנוסף, החברה מפעילה חטיבה מקצועית לשוק המוסדי שנקראת Unilever Food Solutions - UFS
יוניליוור ישראל
החברה פועלת גם בישראל, בחמישה מפעלי ייצור ובמערך שיווק. יוניליוור ישראל היא בין חמש החברות המובילות בישראל למוצרי צריכה. החברה משווקת מגוון רחב של מוצרים, כ־85% מהם בייצור מקומי. המגוון כולל שלל מותגים בינלאומיים לצד מקומיים, בתחום המזון, טיפוח הגוף והבית.
פעילות נוספת של יוניליוור בישראל
יוניליוור פועלת בישראל גם דרך חברת הבת בן אנד ג'ריס על ידי חברת "מוצרי איכות אמריקאים בע”מ" ברישיון מטעם החברה העולמית.
ב-19 ביולי 2021 הודיעה החברה העולמית על התנגדותה למכירת מוצריה בשטחי יהודה ושומרון, המכונים על ידה "שטחים הפלסטיניים הכבושים". כיוון שהזכיין הישראלי סירב להיענות לדרישה זו, הודיעה החברה העולמית שהזיכיון שלו יסתיים בסוף שנת 2022, והחברה תחפש הסדר אחר להמשך פעילותה בישראל.
בעקבות המהלך אחדות ממדינות ארצות הברית, בהן מדינת ניו יורק, ניתקו את קשרי המסחר עם החברות בן אנד ג'ריס ויוניליוור ואף פתחו בהליכים נגדן בחשד לעבירה על חוקים האוסרים חרם על ישראל. אחרות, כמו אריזונה, טקסס וניו ג'רזי, הודיעו על חרם נגדי שלהן נגד בן אנד ג'ריס ויוניליוור, במסגרתו יופסקו ההשקעות בחברות. מספר מדינות הודיעו כי אף הן יפעלו כך אם החברה לא תחזור בה מההחלטה, בהן פלורידה ואילינוי. בחלק מן הערים בארצות הברית אף הוסרו מוצרי החברה מן המדפים.
תגובתה הרשמית של חברת יוניליוור העולמית לאירוע הייתה כי לחברת בן אנד ג'ריס יש יכולת לקבל החלטות באופן עצמאי והיא אינה מתערבת בהחלטותה.
ב-28 ביולי 2021, פרסמו מייסדי החברה, בן כהן וג'רי גרינפילד, מאמר בניו יורק טיימס בו הסבירו כי לדעתם הפסקת הפעילות ביהודה ושומרון אינה חרם על ישראל, וכי היא החלטה חשובה המקדמת שלום.
כביש 89
כביש 89 הוא כביש רוחב בגליל העליון, בצפונה של ישראל באורך של 58 ק"מ. כביש זה מקשר בין צומת נהריה צפון בנהריה, שם הוא נפגש עם כביש 4, עובר דרך מעלות תרשיחא ונפגש עם כביש הצפון בצומת חירם. הכביש מקיף את הר מירון מצפון ועוקף את העיר צפת מדרום, קטע בו הוא מכונה "כביש עוקף צפת". בעבר חצה הכביש את העיר והגיע לראש פינה, אך כיום מסומן קטע זה ככביש 8900. כביש 89 מסתיים במחלף אליפלט סמוך ליישוב אליפלט, שם הוא פוגש את כביש 90 ו-8652.
היסטוריה
חלקו המזרחי של הכביש, מראש פינה ועד לצפת נסלל במהלך מלחמת העולם הראשונה על ידי פועלים שגויסו לעבודות בכפייה בידי השלטון העו'תמאני. בראשית תקופת המנדט הבריטי, נסלל קטע הכביש שבין צפת למירון בידי יהודי צפת, לצורך העלייה המסורתית למירון בל"ג בעומר.
חלקו המערבי של הכביש נסלל לראשונה בימי המנדט כדי לקשר בין נהריה לצפת דרך המשטרה במעונה. עד שנת 1932 הגיע הכביש ממערב רק עד תרשיחא. בשנה זו נסלל גם כביש המשך מתרשיחא (צומת חוסן) לפקיעין (כביש 864 של ימינו). הכביש במתכונתו הסופית נסלל עד לצומת מירון דרך ג'ש ועין זיתים בין 1935 ל-1940. בצומת מירון התחבר הכביש עם כביש עכו-צפת שנסלל קודם אליו. הכביש נסלל ככביש צר בעל נתיב נסיעה אחד (ששימש לנסיעה בשני הכיוונים), וללא שוליים. במהלך השנים כונה הכביש במספר שמות: "כביש תרשיחא", "כביש נהריה-תרשיחא", "כביש נהריה-מעונה", "כביש נהריה-סאסא" ו"כביש נהריה-צפת".
תוואי הכביש יצא מנהריה לכיוון כאברי, עלה עד תרשיחא בשלוחה שבין נחל שעל לנחל געתון, ירד לצורך חציית את נחל פקיעין ועלה לכיוון הר צוריאל, וירד לאפיק נחל כזיב לצורך חציית הנחל בסמוך לצומת אלקוש. מנחל כזיב עלה הכביש לכיוון חורפיש, ומשם המשיך בתוואי נחל חירם ונחל מורן עד צומת סאסא, צומת המפגש עם כביש הצפון. משם המשיך הכביש מזרחה לג'יש, ודרומה עד צומת מירון, שם התחבר הכביש עם כביש עכו - צפת, שחצה את נחל עמוד, עלה לצפת וירד מזרחה עד ראש פינה וכביש 90.
קטע הדרך שבין נהריה לכאברי עבר בתקופת המנדט במסלול מפותל מאוד, למרות שעבר במישור. זאת, משתי סיבות:
מצבו העגום של הכביש בין כברי ומעלות נמשך גם לתוך שנות ה-60. בשנת 1965 היה הכביש צר מאוד ברוחב של 4-3 מטר, וללא שוליים בגובה הכביש, כך שבעת מפגש מכוניות היה צורך שאחת המכוניות תרד לשוליים. בעת אירועים מיוחדים, כדוגמת חגיגות ל"ג בעומר במירון, הוסב הכביש לנתיב חד-סטרי.
בסוף 1966 הוחל בהרחבת הכביש ויישורו. הקטע הראשון מנהריה לכברי, נסלל מחדש בתוואי אחר שעקף את מושב בן עמי מצפון, והכביש הישן גורד, נחרש ושטחו הועבר לצורך עיבוד למושב בן עמי. קטע זה של הכביש נפתח בשנת 1968. באותה שנה בוצעו עבודות להרחבת הכביש בין כברי למעלות לרוחב 7 מטר, ויושרו חלק מפיתוליו. במהלך העבודות הכביש היה סגור והתנועה הועברה על כביש 8833 דרך עין יעקב.
בשנת 1967 הורחב הכביש בין גוש חלב וסאסא.
באחת מפעולות הרחבת הכביש נסלל כביש עוקף מצפון לקטע הדרך העובר בתוך תרשיחא, בהרחבה נוספת נבנה מחלף 'יפה נוף' בכניסה המזרחית למעלות.
בעשור האחרון של המאה ה־20 בוצע שיפוץ מקיף בקטע הדרך שבין חורפיש לסאסא, וב־2004 נבנה גשר חדש מעל נחל כזיב, גשר שהחליף גשר קודם מתקופת המנדט הבריטי, שלא איפשר מעבר של יותר מרכב אחד בו זמנית על גביו.
בספטמבר 2020 נפתח מקטע חדש של כביש 89 החל מצומת כברי, צפונית למרכז הרפואי גליל מערבי ועד לצומת נהריה החדשה בכביש 4, על מנת להקל את עומסי התנועה בדרך לעיר נהריה, ובעיקר לבית החולים. המקטע הישן של כביש 89 העובר דרומית למרכז הרפואי גליל מערבי ועד לשדרות הגעתון הפך לכביש מקומי שמספרו 8912.
ב-29 בספטמבר 2021 נהרגו 5 אנשים ונפצעו עוד כ-50 בני אדם בעקבות תאונה במעורבות אוטובוס וכלי רכב נוספים ליד המועצה המקומית חורפיש.
חלתית
צמח תבלין ורפואה הגדל באזור איראן, אפגניסטן וכן בקשמיר שבהודו. בישראל נמצא קרוב משפחה הנקרא כלך הנגב, וידוע השימוש בשרף שלו לצורכי רפואה עממית, מוזכר במשנה מסכת עבודה זרה, ובמסכת שבת ועוד. גם הרמב"ם כותב בהלכות דעות פרק ד:.
במטבח ההודי, הפקיסטני, האפגני ובמטבחים נוספים משתמשים בשרף משורש הצמח, המגיע בגושים ונטחן או נגרס לשימוש כתבלין. לתבלין ניחוח חריף הדומה לשום, אך לאחר הבישול הוא מתעדן ותורם טעם הדומה מעט לכרישה.
אליפות ארץ ישראל באתלטיקה 1940
אליפות ארץ ישראל באתלטיקה נערכה באצטדיון המכביה בתל אביב בין התאריכים 10 - 11 במאי 1940.
גריפינדור
בית גריפינדור הוא בית בבית הספר הוגוורטס, בסדרת ספרי "הארי פוטר" שכתבה ג'יי קיי רולינג. בית זה נוסד על ידי גודריק גריפינדור, והתכונות הרצויות בו הן אומץ-לב, אצילות, נועזות ותושייה. מקור השם הוא ביצור המיתולוגי "גריפין" (Griffin) בדמות אריה מכונף, וכן במילה הצרפתית דור (d'or), שפירושה מוזהב. בהתאם לכך, סמל הבית הוא אריה זהוב על רקע אדום.
תיאור
גריפינדור הבית המרכזי ביותר בסדרת הספרים, משום שאליו שובצו הגיבורים הראשיים בסדרה: הארי פוטר, רון ויזלי והרמיוני גריינג'ר. נוכחותו של הארי בגריפינדור העלתה את קרנו של הבית. הארי הוביל רצף ניצחונות בגמר גביע הבתים השנתי בקווידיץ', רצף ניצחונות של נבחרת הקווידיץ', ואף ייצג את הוגוורטס בטורניר הקוסמים המשולש. במהלך אירועי הספר החמישי, תלמידי השנה החמישית בגריפינדור מייסדים את "צבא דמבלדור" בניצוחו של הארי. זאת בתגובה לחזרת וולדמורט והשתלטות דולורס אמברידג' על הוגוורטס. אליהם מצטרפים מספר מצומצם של תלמידים מרייבנקלו והפלפאף. בקרב על הוגוורטס בספר האחרון, מרבית תלמידי גריפינדור לא בורחים, ומשתתפים במלחמה נגד וולדמורט ואוכלי המוות. רוב חברי "מסדר עוף החול" גם הם יוצאי בית גריפינדור, בניגוד לאוכלי המוות, שרובם הם יוצאי בית סלית'רין. בין חברי המסדר והבית ניתן למנות את אלבוס דמבלדור, כל בני משפחת ויזלי, ג'יימס ולילי פוטר, סיריוס בלק, רמוס לופין ומינרווה מקגונגל.
התכונות הרצויות לתלמידי הבית הן אומץ-לב, אצילות, נועזות ותושייה. מצנפת המיון תיארה אותו: "אם אומץ לב ותושייה, אמצא אצלו במוח, אודיע חיש את זה האיש, לגריפינדור לשלוח!". מינרווה מקגונגל הסבירה כי בעולם הקוסמים שמור כבוד לביתו של גודריק גריפינדור כבר אלף שנה ("עשר מאות" כלשונה). בספר השני, שולף הארי את חרבו של גודריק גריפינדור מתוך מצנפת המיון כשנלחם בבסיליסק. בדיעבד הוסבר לו על ידי מנהל הוגוורטס, אלבוס דמבלדור, כי "רק תלמיד גריפינדור אמיתי יוכל לשלוף את החרב".
הכניסה לחדר המועדון של בית גריפינדור נמצאת בקומה השביעית של אחד ממגדלי הטירה, ומוסתרת על ידי דיוקן "האישה השמנה".
תלמידים
מלבד הארי פוטר, הרמיוני גריינג'ר ובני משפחת וויזלי, מוזכרים במהלך הסדרה מספר תלמידים נוספים מבית גריפינדור:
גוטלנד
גוֹטלנד (בשוודית: Gotland, בגוטנית: Gutland) הוא הגדול באיי הים הבלטי.
האי, ששטחו 3,140 קמ"ר, שוכן כ-90 ק"מ ממזרח לשוודיה היבשתית, והוא הגדול באייה של שוודיה. יחד עם איים קטנים בסמיכותו, הוא מהווה מחוז - שהוא גם חבל ארץ נפרד - מחוז גוטלנד, וקומין (מועצה מקומית). העיר המנהלית של קומין גוטלנד, שהיא גם בירת המחוז, היא ויסבי, והיא העיר היחידה באי.
היסטוריה
בגוטלנד ישבו אנשים עוד טרם ההיסטוריה הכתובה. כ-42 אלף שרידים עתיקים נמצאו ברחבי האי, לרבות אבנים רוניות ועדויות מתקופת הברזל. כמרכז סחר שימש האי מוקדם יחסית, כך גם כתחנה חשובה לשודדי ים. בימי הביניים המוקדמים ידע גוטלנד עצמאות מסוימת ממרכז הכוח השוודי, ובהמשך - יריבויות בין הסוחרים הגרמנים שבאו לאי לבין הגילדות המקומיות הביאו למלחמת אזרחים שאותה יזם המלך מגנוס לדולוס, ב-1288. ב-1361 נכנס האי גוטלנד תחת שלטון הכתר הדני, ובשנת 1645, לראשונה, היה שוודי. הדנים פלשו שוב ב-1676 וכעבור 3 שנים עזבו, לא לפני שהרסו את המצודה בוויסבי. מלבד כיבוש רוסי קצר בזמן המלחמה הפינית - היה גוטלנד שוודי מאז ואילך. בשנות ה-30 של המאה ה-20 פעל שר המלחמה השוודי לחיזוק ההגנה על גוטלנד למקרה של מלחמה באירופה. בעקבות פלישת גרמניה הנאצית לנורווגיה הורתה ממשלת שוודיה על יציאת כל הזרים מגוטלנד בתחילת מאי 1940.
שמו של האי - כמו גם שמם של אנשיו, הגוּטים - מצביע על שיוכה הפרוטו-גרמאני של הקבוצה שיישבה את המקום, בדומה לגותים בדרום שוודיה. סיפורם של הגוטים עלה על הכתב בסאגות המוקדמות שתיארו את האי טרם התנצרותו.
גאוגרפיה
עם אביבים קרים וחורפים מתונים, אקלימו הימי-מתון של החבל הופך אותו לאחד האזורים שטופי-השמש במדינה.
האי הוא המחוז היחידי מבין מחוזות שוודיה שכל שטחו מהווה עירייה אחת.
יישובים
מלבד הבירה ויסבי (22,236 תושבים ב-2005), אף לא יישוב אחד בגוטלנד עולה על 2,000 נפש. שבעה יישובים מונים יותר מ-500 תושבים: הֵמְסֵה, סְלִיטֶה, קְלִינְטֶהָמְן, וִיבְּלֶה, רוּמָקְלוֹסְטֶר, פוֹרֶסוּנְד ולַרְבְּרוּ.
תרבות
הדמות הגוטלנדית המוכרת ביותר בעולם היא ככל הנראה גיבורתהּ הספרותית של אסטריד לינדגרן, בילבי בת-גרב, שחיה בווילה מצחיקולה. הדיאלקט שמדובר בפי תושבי גוטלנד נחשב מהייחודיים בין המבטאים השונים בשוודיה. האי נמנה עם יעדי התיירות הפופולריים ביותר במדינה, בשל התרבות והאקלים.
הכבש שמקורו בחבל נאכל כמוצר-בשר יוקרתי בשוודיה.
קרל פרידריך פון שטיינמץ
קרל פרידריך פון שטיינמץ (בגרמנית: Karl Friedrich von Steinmetz; 27 בדצמבר 1796 – 27 באוגוסט 1877) היה איש צבא פרוסי, שפיקד על כוחות במהלך מלחמת צרפת–פרוסיה.
גוטלנד
תרבות
גוטלנד אירח מספר רב של סרטי קולנוע שצולמו בו, בהם כל גרסאות בילבי בשוודית, וכן ארבעה סרטים שצילם אינגמר ברגמן על האי הקטן פוֹרה.
קרל פרידריך פון שטיינמץ
ביוגרפיה
שטיינמץ נולד בשנת 1796 בעיר אייזנך, שהשתייכה לדוכסות הגדולה של סקסוניה-ויימאר-אייזנך. לאחר תבוסתה של פרוסיה במלחמת הקואליציה הרביעית, נכבשה פומרניה בידי הקיסרות הצרפתית. הצרפתים היו אמורים לעזוב את האזור, אולם דחו שוב ושוב את העזיבה, מה שגרם לכך שבילדותו נחשף שטיינמץ לעוני ואומללות שהביא הכיבוש. הוא התחנך בבית ספר צבאי, בין השנים 1807-1811. בשנת 1812 פרצה מלחמת הקואליציה השישית (הידועה בגרמניה בשם "מלחמת השחרור"), במהלכה איחדו כוחות פרוסיה, שוודיה, אוסטריה, בריטניה וספרד נגד צרפת. שטיינמץ ואחיו הבכור חמקו דרך העמדות הצרפתיות הגיעו לברסלאו, והתגייסו לצבא הפרוסי. שטיינמץ הועלה לדרגת לוטננט שני, ולמרות שאיפתו לשרת תחת פיקודו של גבהרד לברכט פון בליכר שאותו העריץ מילדות, הועבר לגדוד של לודוויג יורק פון וארטנבורג. שטיינמץ לחם בקרב לייפציג בשנת 1813, במהלכו נפצע ואחיו נהרג. הוא השתתף בקרבות האחרונים שנערכו בצרפת עצמה, ועל גבורתו בהם הוענק לו צלב הברזל דרגה שנייה. לאחר המלחמה שרת בחיל הכיבוש הפרוסי בפריז, אם כי נכנס לעיר רק פעם אחת, משום שחשש לבזבז את המשכורת החודשית שלו שחצי ממנה היה שולח לאמו.
הוא חי בברלין שם פיקד על גדוד בחיל המשמר העירוני, הוא חי בצמצום רב מהמשכורת שלו. בין השנים 1820–1824 למד באקדמיה הצבאית, וסיים אותה בהצטיינות רבה, הוא נישא לבת דודתו ג'ולי, בתו של הגנרל קרל פרידריך פרנציסקוס פון שטיינמץ (Karl Friedrich Franciscus von Steinmetz). מאז הוטב מצבו מעט, והוא יכל להרשות לעצמו לקנות בית וסוס. הוא מונה למפקד בריגדה שהוצבה בפוטסדאם. במהלך מהומות אביב העמים בברלין בשנת 1848, פיקד על גדוד שהוצב בעיר, אם כי לא לקח חלק מעשי בדיכוי המהומות. באותה שנה נשלח להילחם במלחמת שלזוויג הראשונה. לאחר המלחמה נשלח לפקד על גדוד בברנדנבורג, בשנת 1851 מונה למושל הצבאי של קאסל. שנה לאחר מכן למדריך בבית ספר לצוערים בברלין. בשנת 1854 הועלה לדרגת גנרל-מיור. בשנת 1857 הוא מונה למפקד הדיוויזיה ה-1, ובשנת 1858 הועלה לדרגת גנרל-לויטננט. בשנת 1863 מונה למפקד הקורפוס ה-5 שהוצב בפוזן זמן קצר לאחר מכן מתה אשתו. שנה לאחר מכן הועלה לדרגת גנרל. במהלך מלחמת שבעת השבועות נגד אוסטריה, פיקד על הקורפוס החמישי שלו, וזכה בניצחונות בשלושה ניצחונות בשלושה קרבות שנערכו יום אחר יום. הוא נישא שוב בשנת 1867 לאליס פון קרוזיק, והיה כעת בפעם הראשונה בחייו איש עשיר למדי. הוא נבחר כחבר בפרלמנט של הקונפדרציה הצפון-גרמנית. עם פרוץ מלחמת צרפת–פרוסיה, פיקד על הארמייה הראשונה שהוצבה על הריין. בתחילת המערכה הוא נע עם הארמייה שלו קדימה אל תוך צרפת בקצב מהיר מדי, מה שהותיר את הגבול הפרוסי חשוף להתקפות צרפתיות. הוא לחם במהלך קרב גרבלוט, אולם שוב ביצע התקפה פזיזה שכמעט הכריעה את הכף לרעת פרוסיה. הקרב הסתיים בכל זאת בניצחון פרוסי. באפריל 1871, פרש מהצבא, לא לפני שהועלה לדרגת פילדמרשל. הוא חי ברווח בשלזיה, מפנסיה שקיבל עד מותו בשנת 1877 והוא בן 80.
לאגודחי
לַאגוֹדֶחִי (בגאורגית: ლაგოდეხი) היא עיר בנפת לאגודחי, במחוז קאחתי שבמזרח גאורגיה, בגבול אזרבייג'ן–גאורגיה. היא הוכרזה לעיר בשנת 1962. מייצרים בה יין, וטבק.
גוטלנד
תרבות
גוטלנד גם אירח את "משחקי האיים" של שנת 1999, של איגוד משחקי האיים הבינלאומי.
סמלי גוטלנד
סמל חבל גוטלנד - שהוא גם סמל המחוז - מציג רקע כחול שעליו איל בכסף וזהב, כשמאחוריו עמוד עם צלב ודגלון באדום וזהב.
סמל הקוֹמין (עיריית גוטלנד) זהה לסמל המחוז פרט לכך שהרקע אדום במקום כחול.
סמלים נוספים של החבל:
בריליאנס H330
בריליאנס H330 (בסינית: 中华H330', באנגלית: Brilliance H330) היא מכונית משפחתית, המוגדרת מכונית קומפקטית, מתוצרת יצרנית הרכב הסינית Brilliance Auto (שם רשמי: HuaChen Group Auto Holding Co., Ltd) אשר יוצרה בסין בין השנים 2012–2017, באיראן בין השנים 2015–2018, ובסוריה משנת 2019.
בנוסף הורכב הדגם במצרים באמצעות Bavarian Auto Group.
ליבס
ליבס הוא שם משפחה.
דרגות כוחות הביטחון של רודזיה
דרגות כוחות הביטחון של רודזיה היו הדרגות בהיררכיה הצבאית אשר בקרב כוחות הביטחון של רודזיה, מדינה שהתקיימה בין השנים 1965 ו-1980. עקב העבר הבריטי של רודזיה, קיימת הקבלה ברוב המקרים בין דרגות אלו לדרגות הכוחות המזוינים הבריטיים.
הסגל הנשיאותי של רוסיה
סגל הקרמלין הוא השם הלא-רשמי לאדמיניסטרציה של נשיא רוסיה (ברוסית: Администрация президента России), או הסגל הנשיאותי הרוסי. זהו הגוף הממלכתי האחראי להבטחת פעולותיו והגדרת סדר יומו של נשיא רוסיה. הוא מורכב מצוות העובדים של נשיא רוסיה, העוזרים הנשיאותיים, היועצים, וסגני ראש סגל הקרמלין.
מקום מושבם בבניין הוועד המרכזי של המפלגה הקומוניסטית הסובייטית לשעבר, בסטאריה פלושצ'ד 4, מוסקבה.
היסטוריה
ב-1991, במהלך כהונתו של בוריס ילצין, הונחו היסודות לסגל הקרמלין, אשר דיווח ישירות לנשיא (מתקופת לנין ועד גורבצ'וב היו עובדי הקרמלין מורכבים מאנשי צוות של המפלגה הקומוניסטית). המשרד החדש כינס תחתיו את הסגל הנשיאותי שהחל לפעול בקיץ 1991 כצוות העבודה של נשיא רוסיה.
מבנה ארגוני
היחידות החשובות ביותר הפועלות בכפיפות לסגל הנשיאותי הן המועצה לביטחון לאומי, מועצת המדינה, שירות הביטחון הנשיאותי, המינהל הראשי לתוכניות מיוחדות (שאחראי לבניית ואחזקת הבונקרים הנשיאותיים), מינהל הפרוטוקול, מינהל המימון והתקציב, משרד מזכיר העיתונות הנשיאותי.
תחת כהונתו של ולדימיר פוטין מבנה הסגל אורגן מחדש ובוטלו מספר מחלקות בו.
חצ'פורי
חָצַ'פּוּרי (בגאורגית: ხაჭაპური) הוא מאפה גאורגי מסורתי. מדובר בלחם ממולא בתערובות גבינות (מכמה סוגים, לרוב סולוגוני), ביצים, חמאה או שמן ולעיתים עוד תוספות. לאזורים שונים בגאורגיה יש גרסאות שונות של חצ'פורי ואופן הכנה ייחודי לו. המילה חצ'פורי מורכבת משתי מילים בגאורגית: חאצ'וֹ (ხაჭო) - גבינה כחושה ופּוּרי (პური) לחם. את החצ׳פורי מגישים חם מהתנור, אחרת הוא מאבד את טעמה של תערובת הגבינות הייחודית לו והופך מר.
עם עליית יהודי גאורגיה לישראל נוספו וריאציות מבצקים מוכנים ומסוגי הגבינה הנמכרות בישראל.
סוגים
לחצ'פורי כמה גרסאות, כל אחת מחבל ארץ אחר בגאורגיה. הסוגים הנפוצים ביותר הם:
אנטארקטיקה צ'ילנה
אנטארקטיקה צ'ילנה (בספרדית: Provincia de la Antártica Chilena) היא הפרובינציה הדרומית ביותר במחוז הדרומי ביותר של צ'ילה - מחוז מגאיאנס ואנטארקטיקה צ'ילנה. שטח הפרובינציה 1,265,853.7 קמ"ר והיא כמעט כפולה בגודלה משאר הפרובינציות גם יחד.
מנהל ואדמיניסטרציה
בירת הפרובינציה היא פוארטו ויליאמס, והפרובינציה מחולקת לשתי קומונות:
טענת צ'ילה לריבונות באנטארקטיקה מיוחסת עוד לחוזה טורדסיאס המחלק את אמריקה הדרומית בין ספרד ופורטוגל בעת הקמת מושבותיהן הראשונות.
Platipus Records
Platipus Records הוא מותג הקלטות בלונדון, אנגליה והוא מפיק ומקליט טראנס פסיכדלי. בעל המותג הוא סיימון ברי אשר עמד מאחורי הפרויקטים:,Clanger Union Jack, Plotergeist וArt of Trance. מותג זה שיתף פעולה עם האמנים Terra Ferma, Salamander וQuietMan. ההפקות המפורסמות ביותר של מותג זה הן: "(Anomaly (Calling Your Name" שנעשתה על ידי BT ודי.ג'י טיילור, "Red Herring" של Union Jack, "אלביון" של Air.
לאחר שנת 1999 עם הצלחת "מדגסקר" של ההרכב Art of Trance עבר מותג לעסוק רק בטראנס, כאשר סצנת הטראנס הפסיכדלי החלה להתעצם, הקים סיימון ברי "מותגי-בת" כמו Platipus Euro וGekko.
חיים פלאג'י
רבי חיים פלאג'י (נהגה כיום בקרב צאצאיו בכמה אופנים: פאלאצ׳י או פלסי או פלאז'ה; מכונה בספרי האחרונים החבי"פ או מוהרח"פ; י"ט בשבט ה'תקמ"ז (7 בפברואר 1787) – י"ז בשבט ה'תרכ"ח (10 בפברואר 1868)) היה פוסק, פרשן ומקובל, מגדולי חכמי איזמיר.
תולדות חייו
נולד באיזמיר, לקאלי קאדין ולרבי יעקב פלאג'י (פלאצ'י). סבו מצד אמו היה רבי יוסף רפאל בן חיים חזן מחבר ספר "חקרי לב" אשר בערוב ימיו היה הראשון לציון. כנער שימש את זקנו.
על ילדותו מספר:. בשנת ה'תקס"ז (1807) בגיל 19 התחתן עם אסתרולה, בתו של יצחק רבי. למד אצל רבי פנחס די שיגורה. בשנת ה'תקע"ג (1813) קיבל הסמכה ל"החכם השלם" על ידי סבו רבי רפאל יוסף ועל ידי הרב חיים יצחק אלגזי.
בשנת ה'תקצ"ז (1837) נתמנה רבי חיים לאב בית דין הגדול באיזמיר שמנה 45 רבנים.
בשנת התקצ"ח נפטרה אשתו מרת אסתרולה.
בשנת ה'תרט"ו (1855) התמנה למשרה הרמה ביותר באיזמיר "חכם באשי" (רב ראשי), ולאחר כשנה אף אושר מינויו על ידי הסולטאן עבד אלמג'יד הראשון באישור מלכותי "נישאן" ובכך ניתנו לו סמכויות לשפוט, להוציא לפועל את פסקיו, והופקד בידיו שלטונה של הקהילה היהודית כולה.
רבי חיים היה ידוע כאוהב שלום ורודף שלום ופעל רבות כדי להרבות את האחדות בארצו ובקהילתו וכן פעל רבות לשפר ולחזק את קהילתו.
בשנת ה'תרי"ז, בהיותו בן שבעים, גמר בדעתו לעלות לארץ ישראל, אלא שהאישים החשובים בקהילת איזמיר מנעו זאת ממנו, והפצירו בו שלא יעזוב את קהילתו.
בשנת ה'תרכ"ח (1868) בחג שמחת תורה בשעת קריאת התורה קרא רבי חיים את הפסוק "וימת שם משה" ופרץ בבכי, בשעה זו הבינו אנשי קהילתו כי ימיו קרובים ופרצו אף הם בבכי מר, ואכן בי"ז שבט, יום לאחר שסיים את ספרו "ברכת מועדיך לחיים" נפטר רבי חיים מרעלת דם, בשיבה טובה.
פועלו החברתי
רבי חיים פעל רבות למען עניי עירו והקים מוסדות קהילתיים למען החלשים. הרבה להוכיח בדבר האיסור לצער ולפגוע באחרים, כולל ילדים קטנים, וידועה תוכחתו אל האדונים המצערים את משרתותיהם.
רבי חיים פעל רבות להקמת בית חולים יהודי באיזמיר ולשם כך אף גייס נדבנים ידועים בעולם בהם: הברון רוטשילד וסר משה מונטיפיורי עימם רקם קשרים חמים, אותם הפעיל רבי חיים גם כדי להציל את יהודי דמשק מעלילת הדם אשר העלילו עליהם. וכן פעל להקמת מוסדות לעזרה סוציאלית ומוסדות ציבוריים נוספים והיה מעורב אישית בהקמת כל מוסד ותפעולו.
רבי חיים דאג לפרנסת עניי העיר ואף בשעותיו האחרונות לפני מותו ביקש כי לא יטריחו את הציבור להתפלל לרפואתו אלא ישכרו מתפללים מעניי העיר למטרה זאת.
רבי חיים מפורסם היה במידת הכנסת האורחים שבה כיבד את כל באי ביתו, וכן בחידושו שמותר לבעל הבית לשנות מדבורו (לשקר), כדי שאורח לא יצטער.
רבי חיים תיקן תקנות אשר היו לרווחת אנשי העיר כולה ואף למען בריאות הציבור וידועה הוראתו להימנע מעישון סיגריות לא רק בשבת אלא אף בימות החול.
פועלו החינוכי
רבי חיים השקיע את רוב מרצו וסמכותו כדי לשפר את מצב החינוך בקהילתו ובעיקר את מצבם של ילדי העניים וזאת על ידי התקנת תקנות רבות המבטיחות חינוך ראוי:
תקנת "חינוך חובה" - אין אב רשאי להוציא את בנו מהתלמוד תורה לפני שהילד ידע לכל הפחות את סדר התפילות וקריאה, וכן תיקן שבעל מלאכה רשאי להעסיק נער כשוליה רק לאחר שהילד סיים את לימודיו לשביעות רצונם של מפקחים שמונו לכך. וכן הקים לפני מותו "ועד" מיוחד לפיקוח על מוסדות החינוך בעיר ועל ענייני החינוך בכלל.
רבי חיים פעל להפצת התורה והקים ישיבות בהם למדו אברכים מובחרים בלי תשלום ואף עול פרנסתם ופרנסת ביתם הייתה על רבי חיים, וכן עסק רבי חיים במתן תשובות למאות השאלות אשר הגיעו אליו ממקומות רבים בעולם, בהם: ממצרים, לוב, מרוקו , מירושלים תוניסיה, הולנד גרמניה, צרפת , האימפריה העות'מאנית, רוסיה , עיראק , סוריה , פולין , ושווייץ, וחלקן מופיעים בספרי שו"ת שהוציא לאור.
קבורתו וקברו
רבי חיים פלאג'י נקבר בבית העלמין העתיק באיזמיר בהלוויה ממלכתית שבה השתתפו גם אנשי הצבא הטורקי, נציגי השלטונות ונציגי מדינות זרות. במהלך מסע ההלוויה סבבו את ארונו בני קהילתו אשר נשאו בידיהם את ספריו ונרות דולקים. בהלווייתו הספידו אותו לפני הארון תלמידיו הרב יהושע שלמה ארדיט והרב חיים בנימין פונטרימולי, מחבר ספר פתח הדביר.
בעוד מצבות הקברים בבית העלמין פונות לכיוון דרום, מצבת קברו של רבי חיים היא היחידה הפונה לכיוון מזרח, מסיבה לא ברורה.
ספריו
רבי חיים התפרסם בספריו הרבים, כ-80 במספר, אותם התחיל לכתוב בגיל 16 ואשר עוסקים בקשת רחבה של נושאים: 7 חיבורים על התנ"ך, 9 חיבורים על התלמוד, 15 ספרי מדרשים ודרושים, ספרי מוסר ו-24 חיבורים בהלכה, קבלה, שו"ת וספרים רבים נוספים.
בי"א באב ה'תר"א (1841) התחוללה שרפה באיזמיר ובה חרבה שכונת היהודים ונפגע גם ביתו של הרב חיים:
במהלך השנים שיחזר רבי חיים חלק מכתביו והוציא לאור עשרות מהם, מיעוטם נותרו עדיין בכתב יד. בשנים האחרונות חיבוריו נדפסים בין השאר על ידי מכון 'שובי נפשי' בירושלים. חזיונותיו וחידושי תורה שנתגלו לו בחלום בחזיון הלילה, נתפרסמו בסוף ספר ויוסף אברהם בשם קונטרס חזיונות חיים (ירושלים, תשס"ח).
קוז'יניצה
קוז'יניצה (בפולנית: Kozienice, נהגה: [kɔʑɛˈɲit͡sɛ], ; ביידיש: קאזשניץ; לעיתים נכתב בספרות העברית קוז'ניץ) היא עיר בת קרוב ל-20,000 תושבים במרכז פולין, בפרובינציה מזוביה. העיר היא בירת מחוז קוז'יניצה, ויושבת במרחק מה (כ-4 מיילים) מנהר הויסלה.
העיר קיבלה זכויות עיר כבר ב-1322, אבל בשמה הנוכחי היא מופיעה ברשומות רק החל מ-1429.
למרות שהעיר ממוקמת בתחומי האזור ההיסטורי פולין קטן, מאז מלחמת העולם השנייה עברה העיר שינוי שייכות מנהלתי פעמיים (ב-1945 וב-1975). בחלוקה המנהלית החדשה (החל מ-2009) היא משתייכת מנהלתית לפרובינציה מזוביה.
יהודי קוז'ניץ
לקוז'יניצה (בשמה השגור בפי יהודיה דוברי היידיש: קוז'ניץ) היסטוריה יהודית עשירה. באזור שנת 1790 (לאחר פטירת רבי אלימלך מליז'נסק) עבר לעיר הרב ישראל הופשטיין והפך אותה למרכז חסידי מפורסם. הרב הקנה לעצמו שם של "מגיד" ואחד מבכירי התלמידים של ר' אלימלך, ועל כן אלפי חסידים פקדו את העיר ללמוד מתורתו ואף לקבל ברכות או לבקש ישועות. גם לאחר פטירתו המשיכו צאצאיו לכהן באדמו"רות קוז'ניץ עד לתקופת השואה.
בשנת 1856 נמנו בקוז'יניצה 2,855 תושבים, ומתוכם 1,961 יהודים (כשני שלישים מתושבי העיר). בשנת 1897 מנתה אוכלוסיית העיר 6,882 נפש, כאשר כ-3,700 מתוכם היו יהודים.
ערב מלחמת העולם השנייה נמנו בעיר כ-4,800 יהודים, רוב תושביה, והתקיימה בה פעילות של המפלגות היהודיות השונות. ב-9 בספטמבר 1939 נכבשה העיר בידי הגרמנים, ואלו החל לחטוף מדי יום מאות מיהודיה לעבודות כפייה.
באוקטובר 1939 שרפו הגרמנים בית כנסת בעיר, תוך רצח יהודים שניסו להוציא ממנו את ספרי התורה. בד בבד, הוטלו על יהודי העיר גזירות שונות, תוך החרמת רכושם, ושילוח חלקם למחנות עבודה.
בסוף 1940 רוכזו יהודי העיר בגטו מוקף גדר תיל שהוקם בה, תוך הוצאה להורג של יהודים שנתפסו מנסים להבריח אליו מזון, או שלא העבירו דברי פרווה לגרמנים. בחורף 1942-1941 מתו רבים מיושבי הגטו ממגפת טיפוס הבהרות שפרצה בו. בקיץ 1942 הובאו לגטו שבעיר יהודים רבים שגורשו מיישובי הסביבה, ומספר יושביו הגיע לכ-8,000 איש.
ב-27 בספטמבר 1942 פשטו על הגטו שבעיר אנשי ס"ס ושוטרים אוקראינים, ושילחו את כל יושביו (13,000 איש) למחנה ההשמדה טרבלינקה. אחר כמה מאות יהודים שהצליחו להימלט ליערות הסביבה בזמן האקציה ערכו הגרמנים מצוד ממושך, בו תפסו ורצחו את רובם המוחלט של הנמלטים. כ-70 יהודים שהושארו בעיר עבור איסוף ומיון רכוש המגורשים הועברו בדצמבר 1942 למחנה בסקרז'יסקו קמיינה.
ג'אנג יימינג
ג'אנג יִמינג (בסינית: 张一鸣; פיניין: Zhāng Yīmíng, נולד בשנת 1983) הוא יזם אינטרנט ומיליארדר סיני. הוא ייסד את "ByteDance" בשנת 2012, הוא פיתח את אתר כותרות החדשות "Toutiao" ואת פלטפורמת שיתוף הווידאו TikTok (או Douyin). נכון ל-2019, עם יותר מ-1 מיליארד משתמשים מדי חודש, ByteDance מוערכת ב-75 מיליארד דולר, מה שהופך אותה לחברת ההזנק היקרה בעולם.
הונו האישי הוערך בפברואר 2020 במעל 16 מיליארד דולר, ובמרץ 2021 במעל 60 מיליארד דולר (במקום ה-20 בעולם).
ג'אנג היה ברשימת ה-"30 מתחת ל-30 של 2013 בסין" שנערכת על ידי המגזין פורבס. בשנת 2018, הוא נכלל ברשימת "40 מתחת ל-40" של המגזין פורצ'ן.
ב-20 במאי 2021 הודיע ג'אנג כי יפרוש מהחברה, וכי מנהל אגף כוח האדם, רובו ליאנג, יחליף אותו.
דרו פולר
אנדרו אלן "דרו" פולר (באנגלית: Andrew Alan "Drew" Fuller; נולד ב-19 במאי 1980) הוא שחקן ודוגמן עבר אמריקאי, אשר התפרסם בזכות תפקידו ככריס האליוול בסדרת הטלוויזיה "מכושפות" ולאחר מכן כטרוור לה-בלאנק בסדרה "נשות קבע".
ביוגרפיה
נולד בשם אנדרו אלן פולר ב-19 במאי 1980 בעיירה אתרטון, קליפורניה וגדל בעיירת החוף ניופורט ביץ', קליפורניה. יש לו אחות צעירה בשם הילרי.
פולר מתגורר כיום בלוס אנג'לס. בזמנו החופשי, הוא משחק כדורסל, גולש, מטפס על הרים, מנגן בפסנתר ומשחק טניס.
קריירה
פולר החליט לחכות מספר שנים, ולבסוף הוא החל לעסוק בדוגמנות בגיל 16. לאחר זמן קצר הוא הפך להיות דוגמן בית של חברות מפורסמות כמו: "טומי הילפיגר", "פראדה" וקלאב מד. הוא הופיע בפרסומות רבות, ביניהן: J Crew, Subway, טויוטה, ופפסי לצד בריטני ספירס. ב-2001 הופיע פולר בקליפ של דה קולינג לשיר "Wherever You Will Go", וב-2005, הוא הופיע בקליפ של לינדזי לוהן לשיר "Over". ב-2002, התפרסם פולר בעקבות השתתפותו בסדרה "מכושפות", בה הוא מגלם את דמותו של כריס האליוול. הוא שיחק בסדרה בעונה השישית והשתתף בכמה פרקי אורח בעונה החמישית השביעית והשמינית. בנוסף הופיע בתפקיד אורח בסדרה "The O.C.". ב-2007, החל פולר לשחק בסדרה "נשות קבע" של ערוץ לייפטיים.
ס. ארקדי
'''ס. ארקדי היה שם העט של ארקדי ספרות''' (כ"ב בתשרי תרע"ב, 14 באוקטובר 1911 – י"ד בתמוז תשמ"ט, 18 ביולי 1989). הוא היה סופר ישראלי, הראשון שכתב סיפורי ריגול על רקע ישראלי בשנות המדינה הראשונות.
ארקדי ספרות נולד ברוסיה בשנת 1911. בוגר בית הספר הטכני הגבוה בקייב. בימי מלחמת העולם השנייה שירת כקצין הנדסה בצבא האדום. השתתף בקרבות ונפצע פעמים אחדות. עלה לארץ ישראל בשנת 1946. שירת בצה"ל במלחמת העצמאות והיה ממקימי חיל השריון, ועוד קודם לכן - שירות המשוריינים (שמ"ש).
ספרו הראשון שנתפרסם לאחר המלחמה (1950) היה הספר "טאנק - נשק התקפה: ספר לנוער וללוחם", שהיה ספר מקצועי- טכני על תורת השריון. הספר היה מחלוצי הספרות הצבאית המקצועית שהופיעו במדינת ישראל.
סיפוריו הבדיוניים הראשונים נדפסו ב"דבר השבוע". עניין רב עורר סיפורו "הזווית השלישית" (כותרת משנה: "זה היה יכול לקרות אצלנו..."), שפורסם בהמשכים בשבועון זה בשנת 1951, עם איורים של אבא פניכל. בסיפור זה מסכלים קציני מודיעין של צה"ל מזימת ריגול וחבלה מצרית שעמדה להתבצע באמצעות סוכן מצרי שלבש זהות בדויה של צעיר יהודי שעלה לארץ, בעזרת פושע מלחמה נאצי שהתחזה לתייר. הסיפור כלל תאורים ריאליסטיים של פעילות מודיעינית שלא היו מקובלים אז בספרות העברית. הסיפור ראה אור כספר בשנת 1953.
ב-1953 נתפרסמה ב"דבר השבוע" סדרת סיפורי ריגול נוספים של ס. ארקדי, בשם "מסיפורי חוקר ותיק", אף היא על רקע אקטואלי של ריגול ערבי בישראל. סדרה זו ראתה אור כספר בשנת 1954.
ספרו "בחייהם ובמותם", שנתפרסם בשנת 1951, היה קובץ של סיפורי גבורה – רובם מימי מלחמת העולם השנייה ומיעוטם מימי מלחמת העצמאות.
ספרו האחרון "חיים קצרים: ארבע עשרה סיפורים" הופיע בשנת 1971.
מתוך הזווית השלישית
"זוהי הפעם הראשונה, לאחר סיום לימודיך, שמוטלת עליך, איש צעיר משימה, שאתה חייב לבצע באופן עצמאי. זכור ואל תשכח, כי מרגע קבלת התפקיד חדל המרגל להיות אזרח מולדתו. למראית עין חדל גם להיות בן לעמו. הוא – כביכול – שוכח את עמו, את ביתו, זונח את משפחתו, את דתו ואת מנהגיו, הוא נולד מחדש, ולו שם אחר, שפה אחרת... וכל מה שגלגול זה מושלם יותר - מרובים יותר סיכוייו להצלחה. והצלחה, אישי הצעיר, היא תהילה לאללה, תפארת למלך ובשבילך – עליה בדרגה, כסף, נשים, עתיד מהיר".
(מצביע על מפת ישראל שעל הקיר):
"זאת היא הארץ, בה תצטרך לחיות ולעבוד. עליך ללמוד את לשונה ומנהגיה. שם – אולי – תתחתן ותצטרך להכות בה שורש ולמצוא לך עוזרים כלבבך. בארץ זו, הזרה לך לעת עתה, מעניין אותנו הכל: הצבא שלה, גודלו וציודו, התוכניות וכושר התפוקה של תחנות-החשמל, מקומות בתי החרושת ותוצרתם, כל קילומטר של כביש חדש, כל ישוב חדש. מבחינה גאוגרפית-מדינית יש בארץ הזאת פגם ניכר – בשטחה אין כל "עומק". גבולותיה קרובים מדי למרכזיה-החיוניים. תושבי הארץ הזאת באו מעשרות ארצות, מדברים בכל לשונות תבל. הם שונים זה מזה במנהגיהם, והם חיים יחד ועובדים יחד מבלי להכיר איש את רעהו – וזאת היא חולשתה השנייה. תוך ניצול שני הגורמים האלה אתה צריך, ואני בטוח שגם תצליח להתערות בארץ הזאת ולמלא את שליחותך. זכור אני מאמין בהצלחתך."
לקריאה נוספת
עמיעד ברזנר, ניצני השריון, הוצאת מערכות, 1995
האנק ויליאמס
היראם קינג "האנק" ויליאמס (Hiram King "Hank" Williams; 17 בספטמבר 1923 - 1 בינואר 1953) היה זמר, גיטריסט וכותב שירים בסגנון מוזיקת הקאנטרי. הוא הפך לסמל של מוזיקת הקאנטרי ונחשב לאחד מהזמרים המשפיעים ביותר על מוזיקת הקאנטרי והרוקנרול במאה ה-20. הוא פעל בעיקר בשנות ה-40 והניב מספר רב של קלאסיקות קאנטרי, ביניהן:
I'm So Lonesome I Could Cry שנכנס לרשימת 500 השירים הגדולים בכל הזמנים של הרולינג סטון והוא השיר הישן ביותר ברשימה זו (שנת 1949). כמו כן השיר Hey Good Looking שהפך להמנון קאנטרי.
הוא נפטר באופן פתאומי בגיל 29 בשנת 1953, בעת שהיה בנסיעה במכוניתו להופעתו הבאה המתוכננת בסיבוב ההופעות, וסיבת המוות אינה ידועה עד היום. בתחילה נטען כי מת מהתקף לב, אך לאחר מכן התחזקה ההשערה שהוא מת ממנת יתר של מורפיום, שהוזרק לו באותו היום בעקבות כאבים שמהם סבל בגבו. לאחר מותו נמצאו שירים שכתב בשבועות האחרונים לפני מותו הפתאומי. שירים אלו נמצאו על ידי המשטרה ונשתמרו במשך השנים.
בשנת 2011 יצא לזכרו האלבום The Lost Notebooks of Hank Williams. באלבום זה שרים בוב דילן, ג'ייקוב דילן (בנו של בוב דילן), נורה ג'ונס, שריל קרואו ואחרים את שירים אלו שנשכחו בארכיונים במשך השנים. בשנת 2011 בעת יציאתו הגיע למקום ה-11 במצעד הבילבורד האמריקאי והגיע להצלחה יחסית.
בנו האנק ויליאמס ג'וניור הוא זמר קאנטרי מפורסם בזכות עצמו. נכדו, האנק ויליאמס השלישי, (העונה גם לכינוי האנק 3) המשיך את המסורת המשפחתית והוא זמר קאנטרי המשלב מוטיבים של מוזיקת מטאל ופאנק רוק בשיריו.
שירות הביטחון הנשיאותי של רוסיה
שירות הביטחון הנשיאותי של רוסיה הוא שירות האבטחה האישי של נשיא רוסיה.
תחילה היה הארגון כפוף לאדמיניסטרציה הנשיאותית של רוסיה ובאמצע שנות ה-90 היה לחלק משירות האבטחה הפדרלי האחראי לאבטחת אישים ברוסיה. זהו גוף אבטחה האחראי לאבטחתו של הנשיא ובני משפחתו. הוקם ב-11 בנובמבר 1993.
היסטוריה
הארגון הוקם על ידי הנשיא בוריס ילצין כיורש למינהל האבטחה הראשי (מינהל 9 לשעבר בקג"ב). בראש הארגון הועמד אלכסנדר קורז'אקוב. במהלך מחצית שנות ה-90 בארגון הוקמו מחלקות לחקירת שחיתות בממשל ובממסד הנשיאותי.