cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
לאנס ארמסטרונג
הטור של 2003
כל הפרשנים צפו שארמסטרונג ינצח בקלות במרוץ. אולריך חזר מפציעה ארוכה ולא הרשים לפני המרוץ. בשלב ההררי הראשון ארמסטרונג ניסה ליישם את הטקטיקה הרגילה שלו, אך הפעם לא הצליח לשבור את יריביו וסיים רק שלישי בשלב. באחת הירידות בשלב התשיעי רכבו ארמסטרונג ובלוקי זה לצד זה במהירות גבוהה בעיקול בדרך. הצמיג בגלגל האחורי של בלוקי התפוצץ והוא הוטח על הכביש ונפצע קשה. ארמסטרונג הצליח ברגע האחרון להימנע מהתנגשות עם בלוקי, ירד לשדה חרוש בשולי הכביש, אך הצליח להתעשת ולחזור לכביש ולמרוץ. בשלב ה-15 במצב שבו במרוצים הקודמים ארמסטרונג היה כבר עם פער גדול על יריביו, היה לו פער של 15 שניות בלבד מאולריך ו-18 שניות מוינוקורוב. ארמסטרונג הצליח לנצח בשלב זה שהסתיים בפסגה בפירנאים אף על פי שנפל מאופניו במהלך השלב. מכאן ועד הסיום הוא הצליח לשמור על היתרון הקטן שלו וסיים לפני אולריך ווינוקורוב.
האמה העליונה
תוואי האמה ותבניתה
אורך האמה העליונה היה כמחצית מאורך האמה החשמונאית - כ־13 קילומטרים בלבד. היא עברה בתוואי גבוה יותר מבחינה טופוגרפית, לאורך קו פרשת המים הארצי. רוב האמה העליונה נהרס וחלקיה נשדדו, אולם נמצאו קטעים בודדים שלה פה ושם. הקטע הראשון נמצא ליד הכביש לארטאס בדמות כמה עשרות מטרים של תעלה חצובה בסלע; סמוך לבתים הדרומיים של בית לחם נתגלו שרידים של האמה בנויים בבנייה נמוכה; קטע של כ-300 מטרים מהאמה השתמר ליד קבר רחל, וכן קטע של כמה מטרים בודדים צפונית-מזרחית לו. קטעים אלה מלמדים כי הידע הטכנולוגי בעת בניית האמה העליונה היה מפותח יותר מאשר בתקופה החשמונאית, ולכן הצליחו בוני האמה להימנע מפיתולים ואילוצים טופוגרפיים. הם העבירו את המים בתעלה ישרה למדי, שנחצבה בחלקה בסלע, ובמקומות אחרים הועברה על פני גשרים וקטעי בנייה.
לאנס ארמסטרונג
הטור של 2004
לאחר התצוגה הלא משכנעת ב-2003 ציפו הפרשנים כי ארמסטרונג יתקשה להשיג ניצחון שישי ברציפות. גם הפעם טפח ארמסטרונג על פניהם והפגין עליונות על כל מתחריו, כשהוא מנצח בחמישה קטעים, ומוביל בחלקו האחרון של המרוץ בצורה משכנעת ביותר. לראשונה בהיסטוריה זכה רוכב אחד בשישה ניצחונות רצופים בטור דה פראנס. שני הגיע אנדראס קלודן ושלישי איוואן באסו.
האמה העליונה
תוואי האמה ותבניתה
ליד קבר רחל הועברו המים דרך צינור אבן ששימש כ'סיפון' על בסיס עקרון חוק הכלים השלובים: תנועת המים בצינור יצרה לחץ, בעזרתו צנחו המים מצדה האחד של הבקעה לגובה של 740 מטרים, ועלו בצדה השני לגובה של כ-780 מטרים. צינור זה נמתח לאורך של כ־2-3 קילומטרים, אך מרבית חלקיו נשדדו לשימוש משני בדורות הבאים. נראה כי האמה חצתה גם את עמק רפאים באמצעות 'סיפון', אולם עדויות לכך לא נמצאו.
לאנס ארמסטרונג
הטור של 2005
באפריל 2005 הכריז ארמסטרונג כי הטור של 2005 יהיה האחרון בקריירה שלו וכי לאחריו יפרוש מרכיבת אופניים מקצועית. ארמסטרונג, שקבוצתו החליפה בראשית השנה מאמן ועברה מ"שירות הדואר של ארצות הברית" ל"ערוץ דיסקברי", המעיט במרוצי הכנה לטור דה פראנס אף יותר מבשנים קודמות וזאת, למרות הצהרותיו המוקדמות על כך שייטול חלק במרוצים הקלאסיים של האביב.
האמה העליונה
תוואי האמה ותבניתה
האמה עברה לאורך תוואי דרך חברון של ימינו, המשיכה דרך משכנות שאננים והגיעה לאזור שכונת ממילא. במהלך חפירות ההצלה בממילא נתגלה קטע של כמה מטרים מן האמה העליונה, כשהוא מקורה בלוחות אבן. קטע זה כוסה, והוא קבור עתה תחת המדרחוב החדש, ליד 'בית הרצל'. משם המשיכה האמה ונכנסה לעיר העתיקה באזור שער יפו.
לאנס ארמסטרונג
הטור של 2005
מתחריו של ארמסטרונג בטור זה היו אמורים להיות בעיקר אולריך ועמיתיו לקבוצת טי-מובייל (יורשת "טלקום"): אנדראס קלודן ואלכסנדר וינוקורוב. שלושתם כבר עלו על הפודיום בפריז (דירוג בין שלושת המובילים בסיום הטור), וכן איוואן באסו מקבוצת סי.אס.סי. השאפתנית ואיבן מאיו הספרדי.
כבר בפתיחת הטור אותת ארמסטרונג על כוונותיו, כאשר במרוץ הראשון נגד השעון הצליח לצבור פער של למעלה מדקה מאולריך, ואף חלף על–פניו לקראת סוף המרוץ. גם במרוץ הקבוצתי נגד השעון ניצחה קבוצת דיסקברי. שני ניצחונות אלו אפשרו לארמסטרונג לפתוח פער של דקה וחצי עד שלוש דקות וחצי על-פני יריביו העיקריים כבר בפתיחת המרוץ.
האמה העליונה
תיארוך ושימוש
בריכות שלמה נבנו בשלבים, והן כוללות שלוש בריכות וחמש אמות-מים: שתי אמות שסיפקו מים לבריכות (אמת הערוב ואמת הביאר) ושלוש אמות שיצאו מהן (האמה העליונה, האמה התחתונה ואמת המים להרודיון). עקב כך, קשה לתארך בוודאות את כל חלקיו של מפעל המים האדיר הזה, וסביר להניח כי הוא נבנה בשלבים.
לאנס ארמסטרונג
הטור של 2005
עם תחילת הקטעים ההרריים התברר שקבוצתו של ארמסטרונג, שבשנים עברו הייתה זו שדחפה לקצב מהיר בעליות בהרים ולהכנה ליצירת פער עבור ארמסטרונג, לא הגיעה לרמתן של הקבוצות שליוו את ארמסטרונג בטורים הקודמים. במספר מקרים הצליחה קבוצת טי-מובייל לבודד את ארמסטרונג והוא נשאר ללא תמיכה קבוצתית.
האמה העליונה
הורדוס - המאה הראשונה לפנה"ס
הדבר נכון גם לגבי האמה העליונה: נטיית החוקרים (כמו ד"ר דוד עמית למשל) היא לייחס את ראשית בניית האמה למלך הורדוס, בשלהי המאה הראשונה לפנה"ס. תיארוך זה מתבסס על המאמץ הגדול שהושקע ביצירת אמה בתוואי טופוגרפי גבוה, תוך איסוף מים ממעיינות מרוחקים. התוואי הביא חוקרים רבים למסקנה כי יעדה הסופי של האמה לא היה הר הבית, הנמוך יחסית, אלא ארמונו של הורדוס והעיר העליונה באזור ארמון שער יפו, השוכנים באזור הגבוה ביותר בירושלים. עם זאת, יש הסוברים כי התוואי הגבוה נועד בסך הכל לאפשר בנייה קצרה ונוחה לאורך קו פרשת המים, וכי גם האמה העליונה הגיעה בסופו של דבר להר הבית.
פונטיוס פילטוס - המאה הראשונה לספירה
יוסף בן מתתיהו בספרו קדמוניות היהודים (ספר י"ח, ג', ב') סיפר כי הנציב הרומי פונטיוס פילטוס, שפעל במאה הראשונה לספירה, הביא לירושלים מים ממרחקים באמצעות צינור:
אם מזהים את מפעל המים המדובר עם האמה העליונה, הרי שהיא מאוחרת לימיו של הורדוס, אך היום מקובל לזהות את אמת המים של פילטוס עם אמת הערוּבּ, שהגבירה את זרימת המים לבריכות שלמה, ושיפרה בכך את ספיקת האמה העליונה שבנה הורדוס.
הלגיון העשירי - המאה השנייה לספירה
במאה השנייה לספירה, לאחר שירושלים הפכה לאיליה קפיטולינה בידי הרומאים, עברה האמה העליונה שיפוץ מקיף. בחפירות שנערכו ליד קבר רחל בראשית שנות האלפיים, נתגלו בצד חוליות צינור ה'סיפון' שרידי גשר קשתות. ההנחה היא שגשר זה שימש את האמה בשלב ההרודיאני שלה, והוא הוחלף ב'סיפון' במאה השנייה לספירה. תיארוך השיפוץ למאה השנייה מתבסס על כמה מחוליות צינור ה'סיפון', שעליהן נמצאו כתובות בלטינית המוקדשות לקנטוריונים של הלגיון העשירי פרטנסיס שישב בירושלים. ממצא זה מעיד כי חיילי הלגיון שיפצו את האמה העליונה, כדי להבטיח את אספקת המים למחנה שלהם בעיר, ששכן באזור הרובע הארמני של ימינו. ייתכן כי המים נאגרו בבריכת חזקיהו, אך בוודאי לא הגיעו עד להר הבית, שכבר עמד חרב.
לאנס ארמסטרונג
הטור של 2005
ארמסטרונג התמקד בתגובות להתקפות (ניסיונות בריחה מהדבוקה) של אולריך ובאסו בלבד והתעלם מההתקפות של קלודן ושל וינוקורוב שאף זכה בשלב הררי לאחר בריחה. למרות ניסיונות התקיפה של אולריך ובאסו שהיו רבים יותר מבשנים קודמות, לא נקלע ארמסטרונג, בשום שלב משלבי ההרים, לבעיה אמיתית ואף הגיב בהתקפות נגד שאפשרו לו פתיחת פערים קטנים משני מתחריו העיקריים תוך כדי הפגנת שליטה מלאה בכל סיטואציה שנוצרה תוך כדי המרוץ. עם זאת, לא הצליח ארמסטרונג לפרוץ לבדו, כדרכו בעבר, באף אחד משלבי ההרים. בשלבי ההרים הראשונים הרשים במיוחד אלחנדרו ולוורדה, הספרדי הצעיר אשר סיים שלישי בוואלטה אספניה של 2003, כאשר נצמד לארמסטרונג ולבאסו ובסיום השלב העשירי אף הצליח לנצח את ארמסטרונג.
מספר גורמים באו לעזרתם של ארמסטרונג וקבוצתו. דייוויד זבריסקי, מנצח השלב הראשון מסי.אס.סי, קבוצתו של באסו, נפל כמה מאות מטרים לפני קו הסיום במרוץ הקבוצתי, ויש הטוענים כי בכך גרם לסי.אס.סי לאבד את הניצחון בשלב לקבוצתו של ארמסטרונג. קבוצת טי-מובייל סבלה משתי תאונות אימונים תמוהות. בשתיהן נפגע קלות יאן אולריך, והאחרונה אף הובילה לפרישתו של אנדראס קלודן. טי-מובייל, כרגיל, סבלה גם מסכסוכים פנימיים בניגוד ללכידות הקבוצתית שהפגינה דיסקברי, שהייתה ממוקדת כרגיל בארמסטרונג ובמטרותיו. בנוסף, ולוורדה, שניצחונו המרשים על ארמסטרונג בשלב העשירי הוביל את זה להכריז עליו כ"עתידה של הרכיבה על אופניים", נאלץ לפרוש אף הוא אחרי השלב ה-13 בגלל פציעה. לראשונה זה מספר שנים, איבדה קבוצתו של ארמסטרונג רוכב במהלך הטור. היה זה מנואל בלטרן שנפצע באחד משלבי ההרים הראשונים וחסרונו פגע בתפקוד הקבוצה במיוחד בשלבי ההרים. כמו כן, השכיל יוהאן ברויינל, מנהלה הספורטיבי של קבוצת דיסקברי, להפוך את חולשתה היחסית של קבוצתו ליתרון, על ידי שינוי הטקטיקה ושליחת רוכבים לבריחות, דבר אשר הוביל לניצחונות של ג'ורג' הינקאפי ופאולו סבולדלי בשני קטעים הרריים.
פרישה וחזרה לרכיבה
ב-9 בספטמבר 2008, הכריז ארמסטרונג כי הוא חוזר להתחרות בסבב המקצועני ומטרתו המוצהרת היא זכייה בטור דה פראנס של 2009 "לאחר ששוחחתי עם ילדיי, עם משפחתי ועם חבריי הקרובים, החלטתי לחזור לרכיבה מקצועית על מנת לעורר מודעות עולמית לנטל הסרטן הגלובלי." אמר ארמסטרונג בריאיון לאתר שלו.
עוד דווח כי ארמסטרונג ימסור את תוצאות בדיקות הסמים שלו והן יפורסמו באינטרנט. וכי לא יקבל משכורת או בונוסים עבור תוצאות. ארמסטרונג הצטרף לקבוצת אסטנה בה היה חתום כבר הרוכב הספרדי, אלברטו קונטדור שניצח בטור דה פראנס של 2007. הימצאותם של שניים מהרוכבים הבכירים ביותר בדבוקה העולמית בקבוצה אחת יצרה ציפיות אצל אוהדי הענף למאבק פנים קבוצתי.
2009
בינואר 2009 השתתף ארמסטרונג בטור דאון אנדר באוסטרליה וסיים במקום ה-29. היה זה המרוץ המקצועני הראשון בו השתתף מאז שנת 2005. בפברואר הוא השתתף במרוץ השני שלו, הטור של קליפורניה, וסיים במקום השביעי.
במרץ 2009, במהלך מרוץ בקסטיליה ולאון שבספרד, שבר ארמסטרונג את עצם הבריח בתאונה ועבר ניתוח, והשתתפותו בג'ירו ד'איטליה, עליה הצהיר כבר בסוף 2008, הוטלה בספק. אף על פי כן, הוא חזר במהירות להתאמן, והודיע למארגני הג'ירו כי הוא יהיה כשיר לפתיחת המרוץ. כהכנה לג'ירו התחרה ארמסטרונג, יחד עם חברו לקבוצה לוי ליפהיימר, בטור של גילה במסגרת קבוצה שמומנה על ידי חנות האופניים שלו, וסיים במקום השני. בג'ירו הציג ארמסטרונג יכולת טובה, יחסית לרוכב שאך חזר מפציעה והחסיר ימי אימון ומרוצים רבים, וסיים במקום ה-12.
בשלבים הראשונים של הטור דה פראנס הציג ארמסטרונג כושר מצוין. בקטע השלישי, שהתנהל בדרום צרפת, ניצלה קבוצת "HTC קולומביה" את משטר הרוחות באזור ואת יכולתם הגבוהה של רוכביה ויצרה פיצול בדבוקה. חלק מקבוצת אסטנה, כולל ארמסטרונג, הצטרף לבורחים ואף סייע בהגדלת הפער וזאת אף על פי שחבר קבוצתם, אלברטו קונטדור, המועמד שנחשב בתחילת המרוץ כבעל הסיכוי הרב ביותר לנצח במרוץ, נשאר בחלקה האחורי של הדבוקה ואיבד בסוף הקטע 41 שניות לארמסטרונג שעבר למקום השלישי בדירוג הכללי. אירוע זה הביא את המתח הפנימי בקבוצת אסטנה לשיא חדש וניכר היה כי מנהלי הקבוצה ורוב הרוכבים בה פועלים בעדיפות ראשונה לטובת ארמסטרונג. בקטע הרביעי, שהיה שלב של מרוץ קבוצתי נגד השעון, ניצחה קבוצתו של ארמסטרונג והוא העפיל למקום השני, אך הודות לפער של 0.22 שניות נותרה חולצת המוביל בידיו של פביאן קנצ'לארה.
בקטע השביעי, שהסתיים בפסגה באנדורה, התהפך הגלגל. קונטדור תקף בסיום את כל יריביו, השיג פער של 21 שניות על ארמסטרונג וזה נדחק למקום השלישי בדרוג הכללי בפיגור של 2 שניות אחרי קונטדור. בקטע ה-15 שהתקיים באלפים, פיגר ארמסטרונג אחרי קונטדור (שניצח בקטע) ושאר הרוכבים הבכירים ונראה היה כי יקשה עליו מאוד לנצח במרוץ כולו. ארמסטרונג לא הצטיין בקטע ה-18, שהיה מרוץ אישי נגד השעון, וסיים במקום ה-16, אך הצליח בכל זאת לעלות למקום השלישי בדרוג הכללי כשהוא מפגר אחרי קונטדור ואנדי שלק. עד לסיום בפריז הצליח לשמור על מקומו וסיים שלישי בפיגור של 5:24 מחברו לקבוצת אסטנה שניצח, אלברטו קונטדור.
2010
עם שובו של אלכסנדר וינוקורוב לקבוצת אסטנה, אחרי עונש השעיה, הודיע ארמסטונג כי יחזור לטור בשנת 2010, בראשות קבוצה חדשה שהוא מקים, קבוצת רדיושק. יחד עם ארמסטרונג, עזבו מאסטנה לרדיושק גם יוהאן ברויינל המנהל הספורטיבי ורוב הרוכבים החזקים שהביאו עמם ארמסטרונג וברויינל לאסטנה, כולל פופוביץ', קלודן, ליפהיימר וזובלדיה.
ארמסטרונג מיעט להשתתף במרוצים שקדמו לטור דה פראנס. אף על פי שהיו ספקות לגבי יכולתו להתמודד בגיל 38 עם רוכבים צעירים ממנו, נחשב ארמסטרונג לאחד המועמדים הבולטים לניצחון לפני המרוץ, וזאת לאחר שסיים במקום השני בדירוג הכללי בטור של שווייץ, כשבועיים לפני הזינוק לטור דה פראנס. הוא פתח את המרוץ היטב כשסיים רביעי בפרולוג והקדים את קונטדור. בקטע השלישי, שהתנהל בתנאי מזג אוויר קשים בבלגיה, היה מעורב ארמסטרונג בנפילה המונית אך התאושש ממנה, אם כי סיים בפיגור קטן וקונטדור עבר אותו בדירוג הכללי. בקטע השמיני, שהיה הקטע הראשון באלפים, היה ארמסטרונג מעורב בשתי נפילות. הוא אמנם יצא מהן עם חבורות קלות בלבד, אך כשהוגבר הקצב החל לפגר, דבר שהביא את אסטנה, קבוצתו של קונטדור, לראש הדבוקה תוך שהיא מגבירה את הקצב כדי לנצל את חולשתו של ארמסטרונג. ארמסטרונג סיים 11:45 דקות לאחר מנצח הקטע, אנדי שלק ובכך בא הקץ לניסיונו לנצח במרוץ בפעם השמינית. בשארית המרוץ תפקד כרוכב מהשורה והיה אף מעורב בניסיון בריחה שהצליח בקטע ה-16 אולם הפסיד במירוץ הסיום של הבריחה (ניצח בקטע פייריק פדריגו). הוא סיים את המרוץ בפריז ודורג במקום ה-23 בפיגור של 39:20 דקות אחרי המנצח קונטדור.
ב-16 בפברואר 2011 הודיע לאנס אמסטרונג על פרישתו מרכיבה תחרותית.
האשמות בדבר שימוש בסמים
ארמסטרונג נטל EPO כחלק מהטיפול הרפואי שעבר בעת מחלתו, אך מאחר שהשפעת הסם נוטה להתפוגג במהירות, לא הייתה לו השפעה על ביצועיו שנים מאוחר יותר. כמו כן, בזמן הטור דה-פראנס בשנת 1999 נמצא קורטיקואיד בדמו, אך התאחדות האופניים הבינלאומית, ה-UCI קיבלה את טענתו כי הימצאות החומר נובעת משימוש במשחה במרשם לטיפול בשפשופים וכאבים הנובעים מישיבה ממושכת על אוכף האופניים.
ההאשמות נגד ארמסטרונג החלו נשמעות כאשר נודע ברבים כי לארמסטרונג קשר הדוק עם מאמן הספורט ד"ר מיקלה פרארי. נגד פרארי הוגשה בשנת 2001 תביעה לבית המשפט בבולוניה שבאיטליה, שהביאה להרשעתו של פרארי ב"תרמית ספורטיבית" וברשלנות פושעת ולהרשעת הרוקח מסימו גואנדליני שסיפק סמים אסורים לספורטאים לפי הוראותיו של פרארי. גואנדליני נדון לשנתיים מאסר בפועל. בחודש מאי 2006 זיכה בית הדין לערעורים את פרארי.
לפי עדותו של פליפה סימאוני, אחד משלושה רוכבים שהעידו נגד פרארי, הרופא לא רק סיפק את הסמים אלא גם מתכונים להימנעות מגילויים בדמו של הרוכב. כך, לדוגמה, טען סימאוני כי הורה לו ליטול אמנגל בבוקר הבדיקות ולהשתמש במוצר אחר בלילה שלפני כדי להוריד את רמות ההמטוקריט בדמו לרמות חוקיות.
גילוי הקשרים בין ארמסטרונג וקבוצת יו-אס-פוסטל לפרארי הוביל כמה מבקרים לטעון כי עצם קיום הקשר מהווה עדות לכך שארמסטרונג נוטל סמים בלתי חוקיים. בין המבקרים בלט גרג למונד, רוכב אמריקני שזכה שלוש פעמים בטור דה-פראנס בשנות השמונים. ביקורת חריפה הושמעה גם בעיתונות הצרפתית, בין השאר בלה מונד. ובעיתון הספורט "ל'אקיפ". זמן קצר לפני הטור דה-פראנס של 2004 יצא ספר בשם "L.A. Confidentiel : Les secrets de Lance Armstrong" פרי עטם של דייוויד וולש, כתב ספורט מכובד ב"סאנדיי טיימס," ופייר באלאסטה, כתב לשעבר ב"ל'אקיפ". בספר הובאו עדויות, כולן נסיבתיות, לשימוש בסמים על ידי ארמסטרונג. עורכי דינו של ארמסטרונג ניסו למנוע את הוצאת הספר ואחרי כישלונם כאן הגישו תביעת דיבה כנגד מחברי הספר והעיתון הצרפתי "ל'אקספרס" שפרסם קטעים מתוכו.
אחרי עדותו של סימאוני כינה אותו ארמסטרונג "שקרן כפייתי." סימאוני הודיע על כוונתו להגיש תביעה על הוצאת דיבה נגד ארמסטרונג. שלושה ימים לפני סיום הטור דה-פראנס ב-2004, כאשר ארמסטרונג כבר הבטיח למעשה את ניצחונו, ניסה סימאוני להצטרף לחבורה של שישה רוכבים שהחלה לברוח מן הדבוקה ("פלוטון", קבוצת הרוכבים העיקרית). ארמסטרונג סירב לאפשר לחבורה לברוח כל עוד סימאוני בתוכה. בסופו של דבר, ויתר סימאוני והחבורה ברחה בלעדיו.
אחרי תום המרוץ הצדיק ארמסטרונג את 'חיסול החשבונות' בטענה ש"סימאוני אינו רוכב שהדבוקה רוצה לראות בחבורת המובילים. כל מה שהוא רוצה זה להרוס את הרכיבה על אופניים, להרוס את הספורט שמשלם את משכורתו." לטענתו של ארמסטרונג, כאשר שב לדבוקה אחרי שמנע את בריחתו של סימאוני ברכו אותו רוכבים אחרים על פעולתו. אירוע זה מזכיר מקרה דומה שאירע לכריסטוף בסון בשנת 1999. הרוכב הצרפתי הצעיר העז לטעון כי אחרי שערוריית פסטינה בטור של 1998, בה נתפס מאגר סמים במגורי הקבוצה שהוביל להשעייתה, עולם הרכיבה עדיין אינו מוכן להתמודד עם בעיית הסמים. על אמירה זו נענש בסון בדחיקתו מחבורת החוד, מן המרוץ ובסופו של דבר מרכיבה מקצוענית על אופניים.
ב-23 באוגוסט 2005, פרסם העיתון הצרפתי "ל'אקיפ" תחקיר הטוען כי בדגימות שתן של ארמסטרונג, שנלקחו בזמן הטור דה פראנס של 1999, ואשר נבדקו שוב על ידי מעבדה צרפתית ב-2005, נתגלו עקבות של החומר EPO האסור בשימוש. עם זאת, ב-31 במאי 2006 קבע עורך דין הולנדי, אשר ניהל חקירה בעניין מטעם איגוד האופניים הבינלאומי (ה-UCI) כי יש לנקות את ארמסטרונג מכל החשדות נגדו ואף מתח ביקורת על פעולות הסוכנות העולמית נגד סמים בספורט (WADA), בראשות דיק פאונד, אשר יזמה את בדיקת הדגימות הישנות.
באפריל 2009 האשימה הסוכנות הצרפתית למלחמה בסמים (ALFD) את ארמסטרונג בכך שלא עמד בנוהלי בדיקות הסמים. ארמסטרונג סירב להיות בהשגחה מלאה לפני בדיקת סמים שנערכה לו, שהתבררה כנקייה. ה-ALFD חשדה כי ארמסטרונג חיבל בבדיקת הסמים בזמן שבו לא היה בהשגחה. בעקבות מקרה זה, ארמסטרונג עלול היה להיות מושעה מהשתתפות בטור דה פראנס של 2009. ארמסטרונג שלח מכתבים לסוכנות הצרפתית והסביר את מעשהו בפני התקשורת, ועל כן החליטה הסוכנות שלא להעניש את ארמסטרונג ולאפשר לו להשתתף בטור דה פראנס.
רוכב האופניים פלויד לאנדיס, שהיה עמיתו של ארמסטרונג בקבוצת הדואר האמריקאי והושעה מתחרויות עקב שימוש בחומרי אמרוץ, יצא במאי 2010 בהצהרה כי בקבוצת הדואר האמריקאי התקיים אמרוץ שיטתי בקנה מידה נרחב וכי לאנס ארמסטרונג היה בין הרוכבים שהשתמשו בחומרי אמרוץ. על רקע הצהרתו של לאנדיס נפתחו מספר חקירות, על ידי גופים בינלאומיים. החקירה מטעם הממשל הפדרלי האמריקאי שנפתחה בנושא, נסגרה ללא הגשת אישום לאחר כשנתיים, בפברואר 2012.
רוכב נוסף בקבוצתו של ארמסטרונג, טיילר המילטון, טען בתוכנית התחקירים האמריקנית "60 דקות" כי ראה את ארמסטרונג מזריק חומרי אמרוץ, וכי השתמש בהם כבר כאשר זכה בטור הראשון שלו. לפי "60 דקות", החקירה שהתנהלה בארצות הברית, ונועדה להכריע אם להעמיד את ארמסטרונג ואחרים לדין בגלל שימוש בסמים, כפתה על המילטון לתת עדות, וכפתה גם על עמיתו לקבוצה, ג'ורג' הינקאפי, שהיה שותף לכל זכיותיו של ארמסטרונג בטור, להעיד כי ראו את ארמסטרונג משתמש בסמי אמרוץ, בסטרואידים ובהזרקת דם מוקפא. המילטון העיד עוד כי ההדרכה במסגרת קבוצת הרוכבים של ארמסטרונג כללה הכשרה עקבית לשימוש בסמים באופן שלא ניתן יהיה לאתרם בבדיקות. המילטון העיד גם כי ארמסטרונג נתפס משתמש בסמי אמרוץ ב"טור של שווייץ" (אחד המרוצים החשובים בהכנה ל"טור דה פראנס"), סיפר על כך להמילטון ואמר כי "יטפל בכך".
ביוני 2012, האשימה הרשות לפיקוח על שימוש בסמים בספורט האמריקני את ארמסטרונג בשימוש בסמים, ועקב כך הוא הושעה מתחרויות רכיבה על אופניים. ב-24 באוגוסט 2012 הודיעה הרשות האמריקנית למלחמה בסמים בספורט שהיא שוללת מארמסטרונג את כל התארים שבהם זכה החל מ-1 באוגוסט 1998 ואוסרת עליו להשתתף בתחרויות. עם זאת, החלטה בעניין תאריו תוכל לקבל תוקף רק לאחר אישור איגוד האופניים הבינלאומי וארגונים נוספים כמו "ספורט אמאורי" (המנהל את טור דה פראנס) והוועד האולימפי הבינלאומי. ארמסטרונג הודיע בתגובה כי לא ימשיך במאבק המשפטי נגד האשמות אלו, וכינה את התביעה נגדו "ציד מכשפות". בתחילת אוקטובר 2012 העבירה הרשות האמריקנית למלחמה בסמים בספורט ל-UCI דו"ח בן 1,000 עמודים (מתוכו פורסם לציבור תקציר בן 200 עמודים) המפרט עדויות של רבים מחברי קבוצתו של ארמסטרונג לגבי סימום קבוצתי מאורגן שנעשה בהוראת ארמסטרונג ומנהלים אחרים בקבוצה, תוך העזרות בתוכניות סימום של ד"ר מיקלה פרארי. פרקליטיו של ארמסטרונג המשיכו לטעון כי אין בחומר זה מאומה, וכי מדובר בהמשך המסע של הרשות האמריקנית למלחמה בסמים בספורט כנגד ארמסטרונג. ב-22 באוקטובר 2012 הודיע ה-UCI כי הוא מקבל את עונש ההשעיה של USADA ואת ביטול שבעת ניצחונותיו של ארמסטרונג בטור דה פראנס.
ההודאה
ב-14 בינואר 2013 כינס ארמסטרונג את עובדי "קרן ארמסטרונג למלחמה בסרטן", הודה והתנצל בפניהם על כך שהשתמש בחומרי אמרוץ במרוצי האופניים בהם נטל חלק. בריאיון לתוכניתה של אופרה וינפרי, ששודר ב-17 בינואר 2013, הודה לאנס ארמסטרונג בשימוש בחומרי אמרוץ בכל שבעת ניצחונותיו בטור דה פראנס. הוא התנצל ואמר שהוא אכזב אנשים רבים שהאמינו בו. הוא לא הודה בהאשמות הרשות האמריקנית למלחמה בסמים בספורט לפיהן הוא הדיח אחרים לשימוש בסמים, ואף ארגן רשת לחלוקת הסמים ולהסתרתם. הרשות אמריקאית למלחמה בסמים בספורט טענה בתגובה כי הוא ממשיך להפיץ שקרים, והתנצלותו אינה כנה.
בשנים שלאחר מכן שילם ארמסטרונג יותר מ-20 מיליון דולר פיצויים בגין תביעות מצד גורמים שונים. תביעות הפיצויים השונות הסתיימו עם הסכם פשרה שנחתם בשנת 2018 עם הממשל הפדרלי, על החזר של חמישה מיליון דולר, שהיו כספי החסות הממשלתיים שהושקעו בו ובקבוצת "יו.אס פוסטל" בטרם הודה בשימוש במשפרי הביצועים.
קרן ארמסטרונג למלחמה בסרטן
הצלחתו של ארמסטרונג, לצד הכסף והפרסום הרב שהגיעו בעקבותיה, איפשרו לו לפעול רבות בתחום המאבק במחלת הסרטן. בשנת 1997, הקים ארמסטרונג את "קרן ארמסטרונג למלחמה בסרטן", גוף המתמקד בהגשת סיוע נפשי לקורבנות המחלה ומשפחותיהם. ארמסטרונג מגדיר כ"ניצוֹל" את מי שמתמודד או התמודד עם סרטן. הגדרה זו באה לבטא את ההרגשה של רבים שעברו את המחלה, וגם אם החלימו מבחינה גופנית, יישאו לעולם את הטראומה הנפשית הכרוכה בה. חוויה זו מוכרת לאנשים שהיו במצב של כמעט מוות גם מסיבות אחרות, לכן הגישה המיוחדת של ארמסטרונג יכולה להתאים גם למצבים אחרים. השאלה שאנשים במצב זה מתמודדים אתה היא, לדברי ארמסטרונג: "מהרגע שהבנת שאתה הולך לחיות, מה אתה עושה?" שאלה שלמרבה הפלא, די קשה להשיב עליה.
"קרן לאנס ארמסטרונג למלחמה בסרטן" שמה לה למטרה לסייע לניצולים בארבע דרכים: מידע, תמיכה, מוטיבציה ותקווה. באתר האינטרנט של הקרן ניתן למצוא מאגר מידע בנושאים אלו. סיסמת הקרן היא "איחוד הוא עוצמה, ידע הוא כוח וגישה היא הכל".
הקרן וחברת נייקי הוציאו את הצמיד LIVESTRONG שממנו נמכרו כ-80 מיליון יחידות והרווחים ממכירתו מיועדים למטרות הקרן, נכון ל-2012.
באוקטובר 2012 החליט ארמסטרונג לפרוש מכל פעילות בקרן עקב ההאשמות נגדו על שימוש בסמים. בהודעת העזיבה הוא אמר כי פעילותו בקרן עלולה בשלב זה לגרום לנזק תדמיתי לקרן, ולכן הוא עוזב אותה. בנובמבר 2012 הודיעה הקרן שהיא משנה את שמה לקרן "Live Strong".
טקטיקה
כיוון שהישגיו של ארמסטרונג נחשבו כבלתי נתפסים, התקשו רבים לקבל אותם כפשוטם. לבד מטענות על שימוש בסמים, שנשמעו גם במהלך שנותיו כרוכב פעיל, היו שטענו כי ארמסטרונג אינו משתווה לרוכבי עבר גדולים שזכו בסוגים שונים ומגוונים של מרוצים, כיוון שמיעט להשתתף במרוצים החד-יומיים הקלאסיים או במרוצים מפורסמים אחרים, ולמעשה כל המרוצים בהם השתתף במהלך עונות המרוצים, היו בגדר הכנה לטור דה פראנס. ארמסטרונג גם נמנע, בניגוד לרוכבים מובילים אחרים, מסיוע לקבוצתו בטורים אחרים, כך שרוכבים בולטים בקבוצתו, כמו רוברטו הראס ופאולו סבולדלי, נאלצו להתמודד ולנצח בוואלטה ובג'ירו עם עזרה יחסית מועטה מצד קבוצתם.
מאחורי הצלחתו של ארמסטרונג עמדה נכונותו להשקיע כל מאמץ שיידרש בהשגת המטרה שהציב לעצמו. נחישות זאת אפשרה לארמסטרונג לבנות מחדש את גופו אחרי הטיפולים הכימותרפיים הקשים שעבר ודחפה אותו להשקיע זמן רב יותר מכל רוכב אחר באימונים, לרבות אימונים מחוץ לעונה, בתנאי מזג אוויר קשים ובגובה רב. נתוניו הפיזיים הטבעיים והכושר הגופני יוצא הדופן של ארמסטרונג אפשרו לו לאמץ סגנון רכיבה מיוחד. הוא נהג לדווש בקאדנס גבוה בהילוך נמוך יחסית, דבר שלא היה מקובל לפני זמנו.
נקודה נוספת בנוסחת ההצלחה של ארמסטרונג היא שיתוף הפעולה שלו עם המנהל הספורטיבי הבלגי של קבוצת הדואר האמריקאי (ששינתה את שמה ל"דיסקברי צ'אנל" בטור של 2005) - יוהאן ברוינל, שנחשב כמנהל מצוין וטקטיקן ערמומי שיש לו חלק חשוב בהצלחת הקבוצה. לפני מחלתו, נחשב ארמסטרונג לרוכב משולל כל חוש טקטי, ואילו בשנים שלאחר המחלה הפגין ארמסטרונג, בדרך כלל, תבונה טקטית רבה. חלק מתבונה זאת ניתן לייחס להדרכתו של ברוינל וחלק לתהליך ההתבגרות הנפשית שעבר בעקבות מחלתו.
מרכיבי הטקטיקה העיקריים של קבוצת רשות הדואר האמריקאי בזמנו של ארמסטרונג היו:
חלק מהרוכבים הבולטים שרכבו יחד עם ארמסטרונג בניצחונותיו בטור דה פראנס הם:
התמקדותו של ארמסטרונג במרוץ אחד בלבד מדי שנה, תרמה לשינוי מוחשי במפת הרכיבה על אופניים. בעיני רבים, ובמיוחד בעיני מתעניינים בספורט בארצות-הברית, נדחקו המרוצים הקלאסיים (כמו מילאנו-סן רמו או פריז - רובא) לשוליים, ואילו הטור דה פראנס, אף שהוא המרוץ החשוב ביותר, זכה לדגש מופרז, כשבתוכו הדגש הוא על רוכבים כוכבים, דבר הפוגע במידת מה בחלק גדול מהרוכבים בסבב המקצועני שהם מאיצים מצטיינים או מתבלטים במרוצי יום או טורים קטנים, ולהפחתת תשומת הלב המוענקת לשלל המרוצים המתקיימים מדי שנה.
חילוקי דעות קשים הרבה יותר ישנם ביחס למקומו בטבלה הדמיונית של רוכבי האופניים הגדולים ביותר. ישנה הסכמה כללית בין מומחים וחובבים כי קשה לראות את ארמסטרונג (או רוכב אופניים אחר) עומד על דרגה אחת עם אדי מרקס, שהישגיו נמצאים כנראה מעבר ליכולתו של רוכב אופניים כלשהו. עם זאת, לדעת רבים מקומו של ארמסטרונג בראש השורה השנייה, אחרי מרקס ולצד אלופים כמיגל אינדוראין וברנאר אינו.
חייו הפרטיים
לאנס קרוי על שמו של שחקן פוטבול אמריקאי מקבוצת דאלאס קאובויס בשם לאנס רנצל. אביו הביולוגי עזב את אמו כאשר לאנס היה בן שנתיים. בשנת 1974 נישאה אמו בשנית ולאנס אומץ על ידי טרי ארמסטרונג. לאנס מתאר בספרו כי טרי נהג להכותו במחבט. ארמסטרונג ניתק את קשריו עמו ולמעשה רק שמר את שמו. אמו של ארמסטרונג נישאה 4 פעמים.
ארמסטרונג פגש את קריסטין ריצ'רדס ביוני 1997 ונשא אותה במאי 1998. לזוג נולד בן וזוג תאומות. ההריונות יצאו לפועל הודות לכך שארמסטרונג הקפיא זרע טרם הניתוח והכימותרפיה והזוג עבר תהליכים ארוכים של טיפולי פוריות והפריה חוץ-גופית. הזוג התגרש בשנת 2003. לבקשתו של ארמסטרונג הוטסו ילדיו למעמד הניצחון בטור של 2005 והשתתפו בטקס: בנו אחז בגביע המוענק ובנותיו, בשמלות צהובות, אחזו בזר הפרחים הצהוב ובקמע פוחלץ אריה המוגש למנצח.
לאחר גירושיו, החל ארמסטרונג לצאת עם הזמרת שריל קרואו. מערכת יחסים זו זכתה לסיקור נרחב בתקשורת והזוג אף הודיע על אירוסיו בספטמבר 2005. מאוחר יותר, בפברואר 2006 הודיע הזוג על פרידה. בדצמבר 2008 הודיע ארמסטרונג כי חברתו, אן הנסן, בהריון. היריון זה, שלא נוצר בהפריה חוץ גופית, הסתיים בלידת בנו מקס ביוני 2009. באוקטובר 2010 נולדה להנסן וארמסטרונג בת, אוליוויה מארי. הנסן וארמסטרונג נישאו באוגוסט 2022.
ארמסטרונג הוא אגנוסטי ולמרות זאת הוא נושא צלב על צווארו. בספרו הוא מתייחס לאמונתו: "אם אמנם קיים אלוהים בסוף חיי, קיוויתי שהוא לא יאמר "מעולם לא היית נוצרי, אז אתה לא תיכנס לגן העדן". אם כך, אני הייתי משיב, "אתה יודע מה? אתה צודק. בסדר"."
ארמסטרונג רמז בעבר כי ייתכן וירוץ למשרת מושל טקסס ויחסיו עם ג'ורג' ווקר בוש מוגדרים על ידיו כ"חברים". ארמסטרונג חובב גאדג'טים ותקשורת: הוא מנהל בלוג ומתראיין תדירות לאתר שלו ולאתר הקרן. הוא מעדכן תדירות את דף הטוויטר שלו. יותר מ 2,500,000 איש עוקבים אחרי דף זה.
ארמסטרונג כתב שלושה ספרים: "בחזרה לחיים", המתאר את המאבק בסרטן; "כל שנייה קובעת", המתאר גם הוא את המרוצים שלאחר הסרטן ואת הספר "comeback 2.0" המתאר את חזרתו לרכיבה לאחר פרישתו בשנת 2005. הספר טרם ראה אור בעברית.
ארמסטרונג מתגורר באוסטין, טקסס והוא הבעלים של חווה גדולה, גם היא בטקסס.
מרדכי בן-זאב
מרדכי בן-זאב (2 ביולי 1916 – 19 בנובמבר 2010) היה שחקן תיאטרון, קולנוע וטלוויזיה ישראלי. ממייסדי תיאטרון חיפה.
ביוגרפיה
מרדכי בן זאב נולד כמרדכי גימיינר, בוורשה שבפולין.
ב-1923, כשהיה בן שש, עלה ארצה עם משפחתו ולמד בבית הספר תחכמוני.
בשנת 1936 נבחן על ידי צבי פרידלנד והתקבל לסטודיו שלו יחד עם עדה טל, בתיה לנצט, יצחק שילה, נחום בוכמן, אברהם ניניו ועוד. הוא שיחק בהבימה בתפקידים קטנים ופרש היות שהוותיקים לא נתנו לצעירים להתקדם. הוא הקים סטודיו דרמטי של המשמרת הצעירה ליד ההסתדרות בתל אביב והיה מראשוני התיאטרון הקאמרי בו שיחק בשנים 1945–1956.
בשנת 1954 נסע לניו יורק ולמד משחק אצל לי שטרסברג.
בשנת 1956 התפטר מהקאמרי ויסד ביחד עם זאב ברלינסקי את תיאטרון סמבטיון - בימה זעירה לסאטירה.
התיאטרון התקיים בשנים 1957–1960 ונסגר תוך הפסדים כבדים.
בן זאב עבר לשחק ביידיש ביחד עם שמעון דז'יגאן.
בן זאב שיחק במספר סרטים, ובהם: "קללה לברכה", "מציצים" (בתפקיד אלטמן), "צ'רלי וחצי" (בתפקיד ארליך), "יופי של צרות" (בתפקיד מנדל), "דודה קלרה", "השועל בלול התרנגולות" ו"אדון לאון" (בתפקיד קלמן).
הוא שיחק גם בתוכניות טלוויזיה: ב"דלת הקסמים" (בתפקיד דוקטור טוביה גוטמן) ובפרק בסדרת הטלוויזיה "עברית בסימן טוב" בתפקיד גולומבק, גונב הסמובר.
משפחתו
לבן זאב ולרעייתו בתיה, מורה במקצועה, נולדו שלושה ילדים: הזמר דורי בן זאב, הפזמונאית חמוטל בן זאב והשחקן ערן בן זאב.
בשנותיו האחרונות כונה "זקן שחקני ישראל", מאז שמת השחקן נתן כוגן שהיה מבוגר ממנו.
בן-זאב נפטר בגיל 94 ונקבר בזכרון יעקב.
אוטונומיות
אוטונומיות היא מיני-סדרה מסוגת דרמה דיסטופית, שעלתה לשידור ב-HOT 3 ב-6 בספטמבר 2018 והסתיימה ב-11 באוקטובר לאחר 6 פרקים. הסדרה עוסקת במציאות חלופית, בה יש מלחמה תוך-ישראלית בין מדינת המגזר החילוני לבין אוטונומיה של המגזר החרדי. יוצרי הסדרה הם יהונתן אינדורסקי ואורי אלון (יוצרי הסדרה שטיסל) ומככבים בה בין היתר אסי כהן, רותם סלע ושולי רנד. הסדרה היא הפקה משותפת של HOT וקשת באמצעות אולפני הרצליה, ובתמיכת קרן גשר לקולנוע רב תרבותי. בנובמבר 2018 זכתה הסדרה בפרס הסדרה הטובה ביותר בפסטיבל הקולנוע הבינלאומי בז'נבה.
עלילה
הסדרה מתארת היסטוריה חלופית ובה מדינת ישראל התפצלה לשתי טריטוריות, מדינה חילונית שבירתה בתל אביב, ואוטונומיה חרדית שבירתה בירושלים. הסדרה מתרחשת בהווה מקביל ב-2018, כשלושים שנה אחרי מאורעות תשמ״ט (1989) העקובים מדם, שגרמו בסופו של דבר, להקמתה של פדרציה חרדית בתחומי ירושלים וגלילותיה הפועלת לפי חוקי ההלכה היהודית. בני-ברק הפכה לפרוור של תל אביב החילונית. כדי לעבור בין שתי הישויות יש צורך בבידוק ואשרה. הכלכלה המקומית באוטונומיה נמצאת בקשיים. כמו כן השלטון מנוהל על פי הלכה היהודית והפרשנות החרדית שלה הכולל איסור להחזיק מוצרי מזון שאינם כשרים. במדינה האוטונומית פועלת משטרה מקומית, ששוטריה מכונים "שומרים", והם לבושים במעין מעילים חסידיים שעליהם מונחים הדרגות וסמלי המדינה. תפקידם מתבטא בשמירה על הסדר ועל חוקי הדת והצניעות באוטונומיה.
במרכז העלילה נמצא "מאכער" חרדי בשם יונה בְּרוֹידֶא (אסי כהן), המתפרנס מהברחות קטנות ואסורות בין המדינה החילונית והאוטונומיה החרדית, תוך העלמת עין מידי השלטון, ואף שימוש בשירותיו. ברוידא מתאהב באנה בלום, בחורה מהמדינה החילונית.
לאלקה וחיליק ריין, בתו וחתנו של הרבי מקרייניץ מנהיג האוטונומיה, הייתה בת שנחשבה למתה, אולם בהמשך מתברר שהיא גודלה בידי הזוג החילוני, בתיה ואשר לוצאטו, ועונה לשם "גוני".
ברוידא, הנמצא בקשרים מול הרבי ומארגן עבורו ספרים מוברחים, מקבל מהרבי הצעת עבודה, בה הוא נדרש לבצע חטיפה של הילדה עליה מתנהל מאבק משפטי על משמורת בין שתי משפחות – חרדית וחילונית. כאשר הוא מסרב ליטול על עצמו את התפקיד, מופעל עליו לחץ כבד מצד הרבי מקרייניץ ועושי דברו. בסופו של דבר הוא ניאות לעשות זאת רק אחרי שהוא נעצר באשמת רצח והרבי נותן לו את האפשרות, לקבל את התפקיד ובכך לא לעמוד למשפט. תוך שהוא דורש מהרבי להתחייב לדאוג למשפחתו במקרה שהוא נפגע, וכן להשאיר גט גירושין לבלומי אשתו, והרבי נענה לדרישותיו. ברוידא יוצא למשימה ויחד עם אנה, מכרה מהמדינה החילונית, הם חוטפים את הילדה ומבריחים אותה לאוקראינה כשבמהלך המסע ברוידא מקצץ את זקנו ופאותיו ומתכנן לאחר סיום המשימה, להתחיל בחיים חדשים באירופה יחד עם אנה.
במהלך ההתרחשויות מאשימה אלקה את אביה בארגון החטיפה למטרה פוליטית של השפעה על דחיית האיחוד עם המדינה החילונית בהצבעה המתוכננת. על דעת עצמה היא משתפת פעולה עם בתיה מה שגורם לביקורת על אביה ולדחיית עמדתו בהצבעה, מה שגורם לרבי להידרדרות רפואית ולהעברת קהילתו לעיירה קרייניץ באירופה. בקרייניץ מתכנן הרבי לאחד את הילדה עם הוריה הביולוגיים אך לאחר שביתו מוותרת עליה מול המצלמות, הוא מורה לה להשיב את הילדה להוריה המאמצים. שני זוגות ההורים יוצאים לאירופה במטרה לקבל את הילדה מהחוטפים. בינתיים מאבדת הילדה את אמונה בחוטפיה וחומקת מהם. בסופו של דבר היא נפגשת בתחנת המשטרה המקומית עם הוריה המאמצים והביולוגיים, כאשר ההורים המאמצים לוקחים אותה עמם.
בינתיים הרבי מקרייניץ מת, וברוידא ואנה ממשיכים בדרכם באוקראינה בלי הילדה. השניים נקלעים יחד עם הלך נוסף, לתאונת רכבת קטלנית שבמהלכה אנה וההלך מתים, וברוידא נפצע קשה. גופתו של ההלך מזוהה בטעות כגופת יונה ברוידא ומועברת על כך הודעה לאשתו לשעבר הנישאת ללייביש, חברו של ברוידא. ברוידא עצמו נכנס לקומה למשך כחצי שנה, כשבסופה הוא חווה מעין מוות קליני שבו הוא נפגש עם הרבי המת, לכאורה בעולם הבא, ונענה לבקשת המחילה שלו. לאחר מכן הוא מתעורר וחוזר לאוטונומיה. שם הוא נוכח לראות שהוא נחשב כמת ושאשתו לשעבר נישאה ללייביש, מה שגורם לו לוותר על הפגישה המחודשת אתה. תחת זאת הוא נכנס לבית מדרש של ישיבה ונקלע למאבק בין הלומדים המסרבים להתגייס לצבא, לכוחות הביטחון הישראלים שכחלק מסיפוח האוטונומיה דורשים גיוס חרדים לצה"ל. במהלך ההתרחשויות האלו מוצג זיכרון הילדות הטראגי של ברוידא ממות אביו במהלך הפגנה על גיוס חרדים. הסדרה מסתיימת כשברוידא מצית עצמו למוות תוך כדי לימוד תורה, לכאורה כגיבוי לסרבני הגיוס.
קונדילומה
קוֹנְדִילוֹמָה (באנגלית: Condyloma או Genital Wart) היא יבלת, המופיעה בדרך כלל באיברי המין ופי הטבעת בקרב גברים ונשים. זוהי מחלת מין מדבקת מאוד הנגרמת כתוצאה מסוגים שונים של נגיף הפפילומה האנושי.
ההידבקות במחלה נעשית כתוצאה ממגע ישיר עם עור נגוע, בעיקר במהלך יחסי מין. יבלות אלו הן התסמין הבולט ביותר להידבקות בווירוס זה. 90% מהיבלות נגרמות כתוצאה מסוגים 6 ו-11 , אך עם זאת הן מופיעות רק באחוז קטן של הנדבקים בווירוס. תפוצת הווירוס באוכלוסייה רבה מאוד, ועל פי הערכות 27% מכלל האוכלוסייה הפעילה מינית נגועה בו, ו-45% מאוכלוסיית בני ה-14 עד 19.
סקלבמייז'
סקלבמייז' (בפולנית: ) היא עיירה במחוז קזימייז'ה שבפרובינציית שוויינטוקז'יסקיה בפולין, בה התקיימה עד השואה קהילה יהודית.
תולדות היישוב
העיירה נזכרת לראשונה בשנת 1217, ובאמצע אותה מאה נהרסה בידי הטטרים. בשנת 1342 הוענקו ליישוב זכויות עיר, אשר אושרו בידי המלך ולדיסלב השני יגיילו בשנת 1427.
באמצע המאה ה-17 הוחרבה העיירה בידי גייסות האימפריה השוודית, ולאחר מכן בידי הקוזקים וההונגרים. בשנת 1869 נטלו הרוסים את זכויות העיר מהיישוב, בעקבות מרד ינואר, ואלה הושבו לו בשנת 1927.
יהודי סקלבמייז'
יהודים התיישבו בעיירה מסוף המאה ה-19, עם ביטול האיסור על ישיבת יהודים בה. בין מלחמות העולם נמנו בעיירה כ-400 יהודים, כרבע מתושביה, ופעל בה סניף של ההסתדרות הציונית.
עם כיבוש העיירה בידי הגרמנים בתחילת ספטמבר 1939, גויסו יהודיה לעבודות כפייה, רכושם הוחרם והוטלו עליהם תשלומי כופר וחובת ענידת טלאי צהוב, שהומר בהמשך בסרט זרוע.
בספטמבר 1940 רוכזו יהודי העיירה וכאלף יהודים שגורשו מקרקוב בגטו שהוקם ביישוב. ב-29 באוגוסט 1942 פשטו על הגטו שבעיירה אנשי ס"ס ושוטרים גרמנים ופולנים, והעבירו את כל יושביו למחנה המעבר סלומניקי עם אלפי יהודים נוספים מאזור מייחוב. לאחר המתנה בת מספר ימים תחת כיפת השמיים, נערכה ביהודי המקום סלקציה. קשישים נרצחו במקום, צעירים שולחו למחנות עבודה, וכל יתר היהודים שולחו למחנה ההשמדה בלז'ץ.
אורי מלמיליאן
אוּרי מלמיליאן (נולד ב-24 באפריל 1957 בירושלים) הוא כדורגלן ומאמן כדורגל ישראלי לשעבר ששיחק בעמדת הקשר, ומזוהה עם בית"ר ירושלים. לזכותו 16 שערים ב-62 הופעות במדי נבחרת ישראל.
בשנת 2009 נבחר להיכל התהילה של הכדורגל הישראלי כאחד מחמשת הכדורגלנים הישראלים הגדולים בכל הזמנים.
קריירה כשחקן
מלמיליאן נולד בשכונת ממילא שבירושלים, לחיים ודינה, בני העדה הכורדית, שעלו לישראל מאיראן ב-1950. להוריו היו תשעה ילדים (שש בנות ושלושה בנים), כשאורי הוא הילד החמישי, בן ראשון אחר ארבע בנות. למרבה ההפתעה אורי התחיל לשחק דווקא בהפועל ירושלים היריבה העירונית, ורק אחר כך הצטרף לקבוצת הנוער של בית"ר ירושלים וסומן כקשר התקפי מבטיח. בעונת, כשהיה בן 16, עלה מלמיליאן לקבוצה הבוגרת. באותה עונה כבש מלמיליאן את שער הניצחון של קבוצתו ברבע גמר גביע המדינה, במשחק הדרבי מול הפועל ירושלים, בבעיטת קרן. לכל אורך הקריירה שיחק בחולצה מספר 8, והתאפיין כשחקן טכני בעל שליטה בכדור, כמו כן הצטיין בביצוע מצבים נייחים כמו בעיטות חופשיות והרמת קרנות. בעונת בית"ר סיימה במקום ה-15, שמוביל לירידת ליגה, אך בעקבות הקפאת הירידות באותה העונה, נותרה הקבוצה בליגה הבכירה. באותה העונה הפסידה בית"ר בגמר גביע המדינה להפועל כפר סבא בתוצאה 1–3.
במהלך שלוש העונות הבאות, על אף שלא זכתה באליפות, הייתה בית"ר ירושלים בצמרת הטבלה, כשהיא מסיימת במקום השלישי ופעמיים במקום השני, ומלמיליאן הוסיף להיות דומיננטי במרכז הקישור של הקבוצה ואף להוביל את טבלת הכובשים שלה פעמיים מתוך השלוש. בעונת זכתה הקבוצה בגביע השני בתולדותיה, כשניצחה במשחק הגמר 2–1 את מכבי תל אביב. מלמיליאן בישל לדני נוימן את השער הראשון במשחק. בעונת  חוותה הקבוצה משבר עמוק לאחר פציעתו הקשה של אורי מלמיליאן לאחר המחזור החמישי בליגה, במשחק אמון מול הפועל רמת גן, וירדה לליגת המשנה מהמקום האחרון בטבלה. מלמיליאן, שסירב לעבור לקבוצה הצרפתית פריז סן-ז'רמן במהלך הקיץ, כבש ארבעה שערים באותה עונה, מתוך 15 שערי ליגה בלבד שכבשה הקבוצה. אורי מלמיליאן נותח 3 פעמים במהלך השנתים שלאחר פציעתו.
מלמיליאן הוסיף לשחק בקבוצה גם בתקופת שהותה בליגת המשנה, והקבוצה חזרה לליגה הבכירה תוך עונה אחת בלבד. בעונת שוב הוביל מלמיליאן את טבלת כובשי הקבוצה, עם שמונה שערי ליגה לזכותו. בית"ר ירושלים חזרה להשתייך לצמרת הליגה בעונת כשסיימה במקום השני בטבלה, לאחר שאיבדה את הבכורה למכבי חיפה, מחזור אחד לפני תום העונה. באותה עונה החל השילוב המוצלח של מלמיליאן עם החלוץ הצעיר אלי אוחנה, והשניים הובילו את הקבוצה לזכייה שלישית בגביע המדינה, בעונה שלאחר מכן, לאחר ניצחון על מכבי חיפה במשחק הגמר.
עונת הייתה עונת השיא של מלמיליאן במדי בית"ר ירושלים. הוא כבש 14 שערים וסיים כמלך השערים של הליגה. הקבוצה, שסיימה במקום הרביעי בליגה, הוסיפה זכייה שנייה ברציפות ורביעית בסך הכל בגביע המדינה. מלמיליאן כבש את שער הניצחון (3–2) על מכבי חיפה בשלב רבע הגמר, ובמשחק הגמר הבקיע את שער הניצחון (2–1) מול שמשון תל אביב בהארכה.
בעונת הוביל השילוב בין מלמיליאן לאוחנה, תחת הדרכתו של המאמן דרור קשטן, לזכייה באליפות המדינה, לראשונה בתולדות בית"ר ירושלים, כשכל אחד מהם כובש 15 שערי ליגה. טרם העונה, מלמיליאן החרים את ערב פתיחת העונה של המועדון, עקב מחלוקת סביב חוזהו. המחלוקת נמשכה והוא לא יצא עם הקבוצה למחנה האימונים בהונגריה, אך לבסוף זכה לשדרוג בחוזהו, כמו גם לאופציה לעזוב את הקבוצה בתום שלוש שנים. בשבוע משחק ההכתרה של המועדון נפטרה סבתו של מלמיליאן, ולכן הוא לא נכח בחגיגות אלא רץ הישר לחדרי ההלבשה בסיום המשחק. בסיום העונה נבחר מלמיליאן בפעם השנייה בקריירה לתואר כדורגלן העונה.
לאחר עזיבתו של אוחנה, מלמיליאן הוביל את טבלת הכובשים של המועדון שנתיים נוספות ברציפות, אך הקבוצה רשמה עונות חלשות בחלקה התחתון של הטבלה. למרות זאת, בעונת, זכתה הקבוצה בגביע המדינה בפעם החמישית. בשמינית הגמר פגשה בית"ר ירושלים את הפועל תל אביב, ולאחר הפסד 0–2 במשחק הראשון, כבש מלמיליאן צמד בניצחון 5–0 במשחק הגומלין. ברבע הגמר ניצחה הקבוצה 6–0 את הפועל צפרירים חולון בסיכום שני המפגשים, כששלושה מהשערים נכבשים על ידי מלמיליאן. משחק הגמר מול מכבי חיפה היה משחק הפרידה של מלמיליאן מהמועדון בו גדל. בדקה ה-48 כבש מלמיליאן משמונה מטרים את שער השוויון הזמני שקבע 1–1. המשחק הסתיים בתוצאה 3–3, ובית"ר ירושלים ניצחה בתום בעיטות הכרעה. מלמיליאן היה רשום כבועט החמישי והמכריע, אך הקבוצה הבטיחה את ניצחונה כבר אחרי ארבע בעיטות של בית"ר ירושלים ו 5 בעיטות של שחקני מכבי חיפה, בית"ר נצחה בבעיטות ההכרעה בתוצאה 4–3, ומלמיליאן סיים את דרכו במועדון עם גביע מדינה חמישי.
מלמיליאן שיחק במדי בית"ר ירושלים 16 עונות ברציפות, בהן רשם 423 הופעות ליגה, והוא מוביל את טבלת הופעות הליגה במועדון בכל הזמנים. כמו כן, הוא כבש 140 שערי ליגה לזכות הקבוצה, שני רק לאלי אוחנה (142). מלמיליאן הוא מלך שערי הגביע של הקבוצה בכל הזמנים, עם 29 שערים. על אף שתופקד כקשר, מלמיליאן הוביל את טבלת הכובשים של הקבוצה בתשע מתוך 16 עונותיו במועדון. עד היום, מלמיליאן נחשב לגדול שחקני בית"ר ירושלים בכל הזמנים.
לקראת עונת עבר מלמיליאן בן ה-32 לקבוצת מכבי תל אביב. כבר בעונתו הראשונה במועדון כבש מלמיליאן 16 שערים, והיה למלך שערי הליגה בפעם השנייה בקריירה. מלמיליאן, שעבר למכבי תל אביב יחד עם שותפו בבית"ר אבי כהן (הירושלמי), נחשב לאחד המובילים בדור הוותיק של הקבוצה, שפרש את חסותו על הדור הצעיר והמוכשר שהתפתח במועדון, וכלל שחקנים כמו אבי נמני ואיציק זוהר. השילוב בין הצעירים המוכשרים לשחקנים הוותיקים הגיע לשיאו בעונת, אז זכתה הקבוצה באליפות המדינה לראשונה לאחר 13 שנים. עבור מלמיליאן היה זה תואר אליפות אישי שני בקריירה.
לאחר שלוש עונות במדי מכבי תל אביב, עזב מלמיליאן את הקבוצה וחתם בהפועל באר שבע. מלמיליאן הוותיק רשם שש הופעות בלבד, בהן כבש פעם אחת. באמצע העונה עבר מלמיליאן להפועל כפר סבא, במדיה רשם שלוש הופעות, ובסיום העונה פרש בתום קריירה עשירה, בה כבש 159 שערים בליגה הבכירה, שמציבים אותו במקום השביעי בטבלת כובשי הליגה הבכירה בכל הזמנים.
נבחרת ישראל
מלמיליאן זומן לסגל נבחרת ישראל על ידי המאמן דוד שווייצר. ב-15 בינואר 1975, עוד בטרם מלאו לו 18, ערך מלמיליאן את הופעת הבכורה שלו במדי הנבחרת, שניצחה במשחק ידידות שהתקיים באצטדיון וסרמיל בבאר שבע את בתוצאה 1–0. בכך היה לשחקן הצעיר ביותר שהופיע בנבחרת, עד שבן שהר שבר את שיאו בפברואר 2007. כשנתיים אחר כך, כבש מלמיליאן את שער הבכורה שלו במדי הנבחרת, במשחק ידידות מול בבנגקוק, במשחק שהסתיים בשוויון 3–3.
קריירה כמאמן
מלמיליאן החל את קריירת האימון שלו בעונת, בקבוצת הפועל ירושלים, אותה העלה בסיום העונה לליגה הבכירה. הוא שחזר את ההישג עם מכבי נתניה, לאחר שהתמנה למאמנה בעונת כששיחקה בליגת המשנה, והעלה אותה לליגה הבכירה. למרות ההישג, מלמיליאן לא המשיך לעונה נוספת, והוחלף במוטי איווניר. במהלך העונה פוטר איווניר מתפקידו ומלמיליאן חזר לתפקיד המאמן 11 מחזורים לסיום העונה, והצליח במשימתו להשאיר את הקבוצה בליגה הבכירה, תוך שהקבוצה רושמת חמישה ניצחונות והפסד אחד בלבד. הפעם נותר מלמיליאן בתפקידו לעונה נוספת, אותה סיימה הקבוצה במקום השמיני בטבלה. במהלך עונת, לאחר שבעלי הקבוצה אשר אלון החליט למכור את כוכב הקבוצה איציק זוהר לבית"ר ירושלים ללא אישורו, הגיש מלמיליאן את התפטרותו מאימון הקבוצה.
לקראת עונת מונה מלמיליאן לתפקיד המנהל המקצועי ויועץ הבעלים בקבוצת הכח עמידר רמת גן, שהורדה באותה עונה לליגה השלישית עקב פירוק, והחלה את עונתה הראשונה כקבוצה מאוחדת. תחתיו מינתה הקבוצה את רפי כהן כמאמן, בסיום העונה עלתה הקבוצה לליגה הלאומית. לאחר התפטרותו של כהן מונה מלמיליאן למאמן הקבוצה, ובסיום עונתו השנייה בתפקיד, עונת, העלה אותה לליגת העל. מלמיליאן הוסיף לאמן את הקבוצה בליגה הבכירה, אך הקבוצה סיימה את העונה מתחת לקו האדום וחזרה לליגה השנייה. בסיום העונה עזב מלמיליאן את הקבוצה.
לקראת עונת מונה מלמיליאן למאמן הפועל פתח תקווה, שירדה לליגת המשנה לראשונה אחרי 23 עונות, במטרה להעלותה לליגה הבכירה. הקבוצה פתחה את העונה באופן לא משכנע, אך הצליחה להתאושש ואף לזכות בגביע הטוטו של הליגה הלאומית, וטיפסה עד למקום הראשון בליגה. אמנם, שני הפסדים רצופים, מול הפועל רמת גן והפועל חיפה, הובילה לירידת הקבוצה למקום הרביעי בטבלה ולפיטוריו של מלמיליאן ב-14 בינואר 2008. מלמיליאן אימן את הקבוצה למשך 15 מחזורים, והוחלף באלי מחפוד. בסיום העונה עלתה פתח תקווה לליגה הבכירה.
לקראת עונת מונה מלמיליאן למאמן הפועל אשקלון, ששיחקה אז בליגה הלאומית, והוביל אותה להעפלה לליגת העל. הייתה זו הפעם השנייה בלבד בה אשקלון עולה לליגה הבכירה, והיא שיחקה בה לפני כן רק עונה אחת בתולדותיה. אשקלון הייתה לקבוצה הרביעית אותה מעלה מלמיליאן לליגה הבכירה. עם סיום העונה, הודיע מלמיליאן לבעלי הקבוצה כי הוא עוזב, וזאת עקב פנייה לא רשמית מקבוצת נעוריו, בית"ר ירושלים.
ב-11 ביוני 2010 מונה מלמיליאן למאמן קבוצת נעוריו, בית"ר ירושלים. ב-17 בינואר 2011, כחצי שנה לאחר מינויו, הודיע מלמיליאן על התפטרותו מהמועדון, לאחר שהקבוצה דורגה במקום ה-12 בלבד.
חיים אישיים
הכדורגלנים אבירם ברוכיאן ואביתר ברוכיאן הם אחייניו של מלמיליאן. השניים שיחקו בקבוצת הנוער של בית"ר ירושלים, וכן במדי הקבוצה הבוגרת. בעוד אביתר לא הפך לשחקן משמעותי בקבוצה, אבירם היה מכוכביה הגדולים ואף זכה עם הקבוצה בתארים. מלמיליאן אימן את ברוכיאן במשך חצי שנה בבית"ר ירושלים. לאורך תקופתו בבית"ר, זכה ברוכיאן להשוואות רבות לדודו מלמיליאן, הן במספר 8 על חולצתו והן מבחינת יחס הקהל של הקבוצה כלפיו.
אורי שומר מסורת וכשרות, דבר שהתנגש לעיתים עם עיסוקו. בית הוריו שבשכונת ממילא שכן קרוב למגרש ימק"א, ואף ששיחק בשבתות, היה מגיע למגרש בהליכה, או שנאלץ לשהות בבית מלון סמוך. בעבר נפגשו הוא ועוד כמה שחקנים עם הרבנים הראשיים כדי לבטל את המשחקים בשבת, ולהעבירם למוצ"ש או לימי שישי וראשון, למען שומרי השבת.
מורשת
במאי 2009 נכנס מלמיליאן להיכל התהילה של הכדורגל הישראלי, ואף נבחר לאחד מחמשת גדולי הכדורגלנים הישראלים בכל הזמנים.
ב-2017 נבחר להדליק משואה בטקס הדלקת המשואות בהר הרצל, ביום העצמאות שעמד בסימן ירושלים.
פסגת ארצות הברית-קוריאה הצפונית בסינגפור (2018)
פסגת ארצות הברית-קוריאה הצפונית היא פסגה שהתקיימה בין מנהיגי ארצות הברית וקוריאה הצפונית ב-12 ביוני 2018 במלון "קפלה" באי סנטוסה בסינגפור. זו הייתה הפגישה הראשונה בין נשיא ארצות הברית מכהן לבין המנהיג העליון של קוריאה הצפונית, על רקע שיפור שחל ביחסי ארצות הברית-קוריאה הצפונית. לאחר הפסגה הצהיר קים ג'ונג-און כי ארצו תפעל לפירוק מלא של חצי האי הקוריאני מנשק גרעיני.
רקע
קוריאה מחולקת מאז 1945. מלחמת קוריאה בשנים 1950–1953 הסתיימה בהסכם שביתת הנשק אך לא בהסדר שלום. מאז נמשך הסכסוך, כשחיילים אמריקאים נותרו בדרום. מאז שנות ה-90, גברה הדאגה הבינלאומית לגבי תוכנית הגרעין של קוריאה הצפונית. הנשיא ג'ורג' ווקר בוש התייחס לקוריאה הצפונית כאל "ציר הרשע" במהלך נאום מצב האומה משנת 2002. אולם לקראת סוף כהונתו סיפקה קוריאה הצפונית מידע מרצון על תוכנית הגרעין שלה בתמורה לסיוע והסרת סנקציות והיא הוסרה לאחר זמן קצר מרשימת המדינות המממנות טרור. למרות זאת, פקחי גרעין לא הורשו לבקר במתקני הגרעין בקוריאה הצפונית לקראת סוף 2008. לממשל הנשיא ברק אובמה הייתה מדיניות של "סבלנות אסטרטגית" כלפי המשא ומתן עם הצפון. קוריאה הצפונית עשתה ניסויים גרעיניים נוספים בשנים הבאות. ההפגזה של יאו-פיונג 2010 העלתה במידה ניכרת את המתיחות בין צפון קוריאה לדרום קוריאה. ההסלמה של תוכנית הגרעין של צפון קוריאה אירעה במיוחד תחת שלטונו של קים ג'ונג-און, שהפך למנהיגה בדצמבר 2011, לאחר מות אביו, קים ג'ונג-איל.
במשך כהונתו של נשיא ארצות הברית ברק אובמה נקטה ארצות הברית מדיניות פייסנית כלפי צפון קוריאה בניסיון לשכנע את הצפון קוריאנים לפתוח בדיאלוג באמצעות מתן סיוע, אולם קים ג'ונג און דחה גישה זו והמשיך לפתח כלי נשק בליסטיים וכלי נשק גרעיניים ביתר שאת. עם היבחרו של דונלד טראמפ לנשיאות בשנת 2016 הוא הכריז על שינוי המדיניות כלפי צפון קוריאה מן המסד ועד הטפחות. הנשיא דונלד טראמפ נקט כלפי קוריאה הצפונית עמדה חמורה ונוקשה יותר מאשר הנשיא אובמה כאשר האמריקאים הובילו סנקציות בינלאומיות נרחבות שטרם נראו כמותן, כאשר גם באו"ם בעקבות המאמצים האמריקאים הוטלו סנקציות נוקשות כלפי צפון קוריאה. בה בעת, טראמפ הביע פתיחות לדיאלוג עם קים ג'ונג-און.
ב-11 באפריל 2017 איימה קוריאה הצפונית כי הגעת ספינות חיל הים האמריקני לאזורה מצדיקה התקפה בנשק גרעיני. איום זה הגיע בהמשך לחימוש מתמשך של קוריאה הדרומית על ידי צבא ארצות הברית. בתגובה לאיום צייץ טראמפ בחשבון הטוויטר שלו כי "קוריאה הצפונית מחפשת צרות. אם סין לא רוצה לעזור, נפתור את הבעיה בלעדיה". למחרת בבוקר צייץ שוב כי שוחח בטלפון עם נשיא סין שי ג'ינפינג והגיע איתו להסכמים בנושא קוריאה הצפונית.
ב-7 באוגוסט 2017, לאחר שנחשף כי המודיעין האמריקני חיבר דו"ח הקובע כי קוריאה הצפונית הצליחה להרכיב ראש נפץ גרעיני על טיל בליסטי המסוגל להגיע לשטחה של ארצות הברית, הצהיר טראמפ כי הוא ממליץ לצפון קוריאה לא לאיים יותר על ארצות הברית, משום שהיא "תפגוש אש וזעם כפי שהעולם לא ראה מעודו". יומיים לאחר מכן, הזהיר טראמפ פעם נוספת כי "אולי לא הייתי תקיף מספיק: קוריאה הצפונית עלולה להיות בצרות כמו שעמים מעטים היו אי פעם. הפתרון הצבאי חמוש ומוכן אם היא לא תנהג בחכמה".
בנאומו באו"ם ב-19 בספטמבר 2017, אמר טראמפ כי אם ארצות הברית תצטרך, היא תשמיד כליל את צפון קוריאה. בתגובה, אמר קים ג'ונג-און, כי דברי טראמפ הם הכרזת מלחמה.
צפון קוריאה הודיעה כי היא שוקלת ירי טילים לכיוון גואם. קוריאה הצפונית ביצעה את הניסוי הגרעיני השישי שלה, של פצצת מימן, ב-3 בספטמבר. הניסוי זכה לגינוי בינלאומי, וגרר הטלת סנקציות כלכליות נוספות על קוריאה הצפונית. ב-28 בנובמבר שיגרה קוריאה הצפונית טיל נוסף, אשר לפי האנליסטים היה מסוגל להגיע לכל מקום בארצות הברית. הניסוי הביא את האו"ם להטיל סנקציות נוספות על המדינה. ארצות הברית החזירה את קוריאה הצפונית לרשימת המדינות המסייעות לטרור לאחר תשע שנים.
בתחילת שנת 2018 הציע מנהיג צפון קוריאה, קים ג'ונג-און, לשלוח משלחת לאולימפיאדת החורף בדרום קוריאה. בחודש ינואר אירעה התראת שווא על ירי טיל שגרמה לבהלה גדולה בהוואי. בהמשך נפתח מחדש הקו החם של סיאול-פיונגיאנג, לאחר כמעט שנתיים. צפון קוריאה ודרום קוריאה צעדו יחד בטקס פתיחת האולימפיאדה והקימו נבחרת הוקי קרח נשים משותפת. צפון קוריאה שלחה משלחת ספורטאים לאולימפיאדה, בראשותו של קים יו-ג'ונג, אחותו של קים ג'ונג-און.
במרץ 2018 הכריז דובר רשמי מטעם קוריאה הדרומית, במהלך ביקור בבית הלבן, כי קים ג'ונג-און הצהיר לדרום קוריאנים שיפעל לפירוק הנשק הגרעיני, וכי קוריאה הצפונית לא תערוך ניסויים נוספים בטילים גרעיניים או בליסטיים.
ב-27 באפריל 2018 נערכה במסגרת הפסגה הבין-קוריאנית פגישה היסטורית בין קים ג'ונג - און ונשיא קוריאה הדרומית מון ג'יאה-אין. הפגישה נערכה בשטח הגבול שבין שתי המדינות, והשניים אף חצו את הגבול לשני הצדדים. השניים חתמו על הצהרת פנמונג'ום, ובה התחייבות לפרוז חצי האי מנשק גרעיני, הפיכת הגבול ל"אזור שלום", וקידום שיחות עם ארצות הברית וסין, ובכך חל מפנה ביחסי קוריאה הדרומית-קוריאה הצפונית. ב-15 במאי 2018 הקפיאה קוריאה הצפונית את שיחותיה עם קוריאה הדרומית בשל התרגיל הצבאי המתכונן של ארצות הברית עם קוריאה הדרומית. תשעה ימים לאחר מכן, פרסם הנשיא טראמפ הצהרה המבטלת את הפסגה, אך השאיר פתח לקיים אותה במועד אחר. למחרת אמר הנשיא טראמפ בעקבות מסר חיובי מקוריאה הצפונית, כי ישנה עוד אפשרות לקיים את הפסגה כמתוכנן בסינגפור ב-12 ביוני. ב-1 ביוני הודיע טראמפ כי הפסגה אכן תתקיים כמתוכנן ב-12 ביוני, לאחר שפגש את קים ז'ונג צ'ול בבית הלבן. ב-6 ביוני 2018 הוכרז כי סינגפור מתכוננת לפסגה.
ההכרזה וההכנות לפסגה
במרץ 2018 אישר טראמפ כי נתן את הסכמתו להצעה להיפגש עם קים ג'ונג-און. במאי 2018 הודיע נשיא ארצות הברית טראמפ כי נענה להצעה להיפגש עם קים ג'ונג-און בסינגפור ב-12 ביוני, בניסיון להגיע להסכם לפירוז חצי האי קוריאה מנשק גרעיני. לקראת הפסגה המתוכננת, ב-9 במאי, שוחררו מכלאם שלושה שבויים אמריקאים שהוחזקו בקוריאה הצפונית לאחר פגישה נוספת בין קים ג'ונג-און לבין מזכיר המדינה של ארצות הברית מייק פומפאו. אולם ב-24 במאי בעקבות החרפת הרטוריקה של קוריאה הצפונית והקשחת עמדתם לאחר ביקור של קים ג'ונג-און בסין, הודיע הנשיא טראמפ על ביטול הפסגה המתוכננת עם קים ג'ונג-און. ב-1 ביוני, לאחר פגישתו עם קים יונג צ'ול בבית הלבן וקבלת מכתב שנשלח בידיו על ידי קים, הודיע טראמפ כי ייפגש עם קים בתאריך שנקבע.
ב-9 ביוני, סמוך לפני המראתו מפסגת ה-G7 בקנדה לסינגפור, אמר הנשיא טראמפ, כי נעשתה עבודת הכנה טובה בסינגפור עם צוותים של קוריאה הצפונית, וכי הפסגה תהיה הזדמנות חד פעמית לקוריאה הצפונית, והוא מקווה שהיא תסתיים בהסכמה חיובית על פירוז הגרעין בקוריאה.