cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
יחסי לוב–מלטה
שיפור היחסים (1982–1987)
מלטה ולוב שיפרו את היחסים אחד לשני, בתגובה לפתיחות חוזרות ונשנות של קדאפי לאיחוד רשמי והדוק יותר בין שתי המדינות; ולמשך תקופה קצרה ערבית הפכה למקצוע חובה בבתי ספר תיכוניים במלטה. בשנת 1984 נפתח רשמית מסגד מרים אל-בטול על ידי מועמר קדאפי במלטה.
מלחמת האזרחים בלוב (1987–2011)
לאחר סיום ממשלות מינטוף ובוניצ'י שמרה מלטה על היחסים המצוינים שלה עם לוב. היחסים התקררו ב-2005 בעקבות ההתנקשות במלטה על פתחי שקאקי, ככל הנראה על ידי המוסד, אולם מאוחר יותר היחסים נורמלו.
ב-21 בפברואר 2011, בתחילת מלחמת האזרחים בלוב הראשונה, ערקו שני מטוסי קרב של חיל האוויר הלובי למלטה במקום להפציץ מפגינים בבנגאזי. סירובה של ממשלת מלטה להסגיר את הטייסים או להחזיר את המטוס ללוב במהירות גרם לכך את מדינת שמלטה הפכה לשכנה לא ידידותית במלחמת האזרחים. מלטה גם תיאמה את פינוים של רבבות עובדים זרים שנקלעו לסכסוך; ושיחקה תפקיד פחות בהתערבות הבינלאומית המאוחרת יותר בסכסוך.
ב-11 במרץ, אחד מבני דודיו של קדאפי ניסה לשחד את פקידי חיל האוויר המלטזי כדי לרכוש דלק סילוני.
עידן פוסט קדאפי (2011–הווה)
בעקבות הפלתו של מועמר קדאפי מממשלת לוב, היחסים המשיכו להתחזק משני החלקים. ממשלת מלטה בשיתוף עם MCAST הציעה מלגות לסטודנטים לוביים. גם דיונים בנושא הגירות בלתי חוקיות נערכו. בספטמבר 2013 הושגה עסקה למלטה לרכישת נפט גולמי, נפט מזוקק, דלק סילוני וגפ"מ במחיר קבוע. מלטה תסייע גם ללוב בתחום התחבורה והתעופה האזרחית. ממשלת לוב הייתה מעוניינת בשיפור הקשרים בין שתי המדינות, כולל נפט וגז, חינוך, כולל שיקום מכון תא גיורני והיבטים אחרים. במהלך מלחמת האזרחים השנייה בלוב, מלטה (יחד עם מרבית הקהילה הבינלאומית) המשיכה להכיר בממשלת ההסכם הלאומי לאחר שבית המשפט העליון בלוב הוכרז כבלתי חוקתי. מטען הלובי חוסין מוסראטי התעקש כי בכך מלטה "מתערבת בענייני לוב". בשל הסכסוך, יש שתי שגרירויות לוב במלטה. הקונגרס הלאומי הכללי המוכר שולט כעת בשגרירות לוב הרשמית בבלזן, ואילו בית הנבחרים הלא מוכר פתח קונסוליה בתא' שיביקס. כל אחת משתי השגרירויות אומרת כי אשרות שהונפקו על ידי הגורם האחר אינן תקפות.
ב-27 בינואר 2015, טרוריסטים חמושים של המדינה האיסלאמית תקפו את מלון קורינתיה המנוהל על ידי מלטה בטריפולי. לאחר התרחבות נוספת של המדינה האיסלאמית בלוב (במיוחד נפילת נוופליה), קרא ראש הממשלה ג'וזף מוסקט ומנהיג האופוזיציה סימון בוסוטיל לאומות המאוחדות ולאיחוד האירופי להתערב בלוב כדי למנוע מהמדינה להפוך למדינה כושלת.
פגישה בין מנהיגי שתי הממשלות היריבות בלוב התקיימה באוברז' דה קסטיל בוולטה, מלטה ב-16 בדצמבר 2015. הפגישה התעכבה בכמה ימים לאחר שנציגי ממשלת טוברוק נכשלו בהתחלה.
מערות הכומר
מערות הכומר (באוקראינית: Озерна; "אגם", על שם האגמים במערה) הן מערכת גדולה של מערות גיר, נמצאות כ-450 ק"מ (280 מייל) ממערב לקייב, וכ-5.5 ק"מ (3.4 מייל) מדרום לבורשצ'יב שבאוקראינה. זוהי אחת ממערכות המערות הארוכות ביותר בעולם עם יותר מ-124 ק"מ (77 מייל) של מסדרונות וחדרים.
המערה כמקלט בשואה
בשנים 1942–1944, בעת הכיבוש הנאצי והכפפת המדינה לנציבות הרייך אוקראינה, חיו בתוך המערות כמה משפחות יהודיות ולא עזבו אותן במשך 344 ימים, מה שהפך אותם למקרה המתועד הארוך ביותר של חיים במערה ברציפות. חלק מהיהודים נתפסו ונרצחו על ידי הנאצים, אך 38 מהם הצליחו לשרוד את שואת יהודי אוקראינה עד שהאזור שוחרר על ידי הצבא האדום באפריל 1944.
אנשים אלה קרוב לוודאי לא היו שורדים אלמלא היו מוצאים מקלט במערות, יתר על כן, קבוצה זו כללה שתי משפחות שלמות, דבר שהופך את הישרדותם למיוחדת יותר, בתחילה הם התחבאו במערת ורטבה (Verteba), אולם לאחר שהגרמנים גילו את נוכחותם שם, הם עברו למערות הכומר (אשר כונו כך משום שנמצאו על אדמה בבעלות פרטית של כומר הקהילה), שם הצליחו לשרוד תחת הכיבוש הגרמני באזור. כמה אוקראינים מקומיים סייעו ליהודים בכך שמכרו להם אוכל, אולם אחרים ניסו למנוע מהם להסתתר במערה. בשלב מסוים אף אירעה תקיפה בנשק נגד גברים יהודים שהביאו שקי תבואה למערה בלילה.
המשפחות ארגנו את חייהן בקפידה על מנת לשרוד, כאשר רק הגברים יוצאים מדי פעם מהמערות על מנת לקנות אוכל ומצרכים נוספים, ואילו הנשים והילדים לא יצאו כלל. מנות המזון הקצובות חולקו כך שהגברים, שעבדו קשה יותר, קיבלו מנות כפולות, כפי שקרה (בקנה מידה גדול הרבה יותר) גם בקבוצת האחים ביילסקי.
יושבי המערה חיו בעלטה מוחלטת. נרות ודלק היו יקרי מציאות, והיה עליהם לכפות על עצמם משמעת קיצונית בצריכתם, כך שהם הרשו לעצמם להאיר את המערה רק על מנת להכין את הארוחות כמה פעמים ביום. פפקלה בליצר, אחת הניצולות שהייתה בת ארבע כאשר היא ומשפחתה מצאו מקלט במערות מהנאצים, העידה לאחר מכן כי שכחה לגמרי את מראה השמש או אור יום. בסופו של דבר, בתחילת אפריל 1944, מצא אחד מהמסתתרים בקבוק על האדמה מתחת לכניסה למערה. בפנים היה מסר מאיכר אוקראיני ידידותי, אשר כתב: "הגרמנים הלכו". כמה ימים לאחר מכן, כל הקבוצה, שמנתה 38 אנשים, יצאה. רוב הניצולים מן המערה היגרו לצפון אמריקה, שם עדיין חיים צאצאיהם.
גילוי הסיפור ופרסומו
הסיפור נשאר עלום עשרות שנים לאחר המלחמה ונתגלה במקרה בשנת 1993, כאשר צעיר אמריקאי בשם כריסטוס ניקולא חקר מערות באזור, וגילה סימנים לכך שאנשים מצאו בהן מקלט. הוא תחקר תושבים מקומיים, וקיבל רסיסי מידע שהובילו אותו לחקור את המערות, בהן מצא עדויות נוספות על היהודים שחיו שם. כשחזר לביתו בקווינס, ניו יורק, בילה ניקולא עשר שנים בחיפוש אחר מידע שיאמת את הסיפור. קצה החוט היה כשהצליח לאתר ניצול שגר כמה קילומטרים ממנו בקווינס, שהוביל אותו לפגישה עם ניצולים יהודיים שנותרו בחיים, והוא הקליט את חוויותיהם.
הדבר הוביל ליצירתו של סרט בשם "No Place On Earth", המספר את סיפורם של הניצולים, ואת סיפורו של ניקולא שהקדיש לנושא שנים מחייו. בנוסף התפרסם הסיפור בכתבה במגזין נשיונל ג'יאוגרפיק.
טוטצינג
טוטצינג (בגרמנית: Tutzing) היא עיירה במחוז שטרנברג, בוואריה, גרמניה. העיירה נמצאת על הגדה המערבית של אגם שטרנברג. העיירה משקיפה על הרי האלפים, והיא מקום נופש פופולרי. בטוטצינג בית חולים אזורי ומרפאות שונות. העיירה מארחת את מרכז הכנסים של האקדמיה האוונגליסטית, שנוסדה בשנת 1947. תיירים ורוכבי אופניים באים לבקר בעיירה לעיתים קרובות, בזמן שהם מקיפים את האגם או מתחילים או מסיימים טיול. רכיבה על סוסים אפשרית ממספר חוות סמוכות. בטוטצינג התגוררו סלבריטאים גרמנים שונים, בהם נשיא בית המשפט החוקתי הפדרלי לשעבר הנס-יורגן פפייר, המוזיקאים פיטר מאפיי, לסלי מנדוקי, ואלי ניי, גווידו דסאואר, והגנרל הצבאי והתאורטיקן אריך לודנדורף, שמת ונקבר בעיירה.
היסטוריה
במהלך מלחמת העולם השנייה, היה מחנה משנה של מחנה הריכוז דכאו, בו ייצרו מכונות עבור חברת המטוסים הגרמנים דורנייה. העיירה הייתה גם תחנה של צעדות המוות בסוף המלחמה. בעיירה יש אנדרטה המנציחה את הנרצחים.
בריכה עירונית נויקלן
בריכה עירונית נויקלן (בגרמנית: Stadtbad Neukölln; בעבר: "בריכה עירונית ריקסדורף") היא בריכה הנמצאת בשכונת נויקלן בברלין, גרמניה.
היסטוריה
הבריכה עוצבה על ידי האדריכלים ריינהולד קיל (האדריכל העירוני) והיינריך בסט. נבנתה בין השנים 1914-1912 ונפתחה ב-10 במאי 1914.
בעבר שימש הבניין כבית מרחץ ציבורי. המבנה נבנה בסגנון הנאו-קלאסי, על פי חזונו של קיל לשלב כושר גופני, הגיינת הגוף והקניית ערכים רוחניים. במבנה, מלבד הבריכה, שכנה גם ספרייה ציבורית.
בזמן פתיחתה הייתה זו הבריכה הגדולה והמודרנית ביותר באירופה עם כ-10,000 מבקרים ביום. בתחילה היו מתרחצים הגברים והנשים בנפרד בבריכה הגדולה והקטנה לסירוגין.
בין השנים 2010-1961 פעל "מוזיאון נויקלן" במקום הספרייה, כיום הספרייה נמצאת באזורים אחרים של העיר.
לאחר עבודות השיקום בשנת 1984 הפכה הבריכה לאתר מורשת ובשנת 1998 שופץ שוב אזור הסאונה כך שיראה דומה יותר לעיצובו המקורי.
כיום מנוהלת הבריכה על ידי "ברלינר בדרבטריבה" (Berliner Bäderbetriebe).
אלכסיס ציפראס
אלכסיס ציפראס (ביוונית: Αλέξης Τσίπρας; נולד ב-28 ביולי 1974) הוא פוליטיקאי יווני שכיהן כראש ממשלת יוון וכחבר הפרלמנט האירופאי. עומד בראש מפלגת "קואליציית השמאל הרדיקלי" (הידועה בשמה סיריזה).
ציפראס נבחר לעמוד בראש מפלגת סינאספיסמוס בפברואר 2008. בבחירות 2012 ביוון הוביל את מפלגת סיריזה לזכייה ב-71 מושבים בפרלמנט היווני, ומונה לראש האופוזיציה. בבחירות לפרלמנט האירופאי בשנת 2014 נבחר לעמוד בראש גוש השמאל הרדיקלי האירופי, והוביל אותו לתוצאה הטובה ביותר אי פעם עם 51 מנדטים (6 מתוכם של סיריזה ביוון). לאחר הבחירות שנערכו במדינה בינואר 2015 מונה ציפראס לראש ממשלת יוון. באוגוסט 2015 התפטר מתפקידו והכריז על בחירות כלליות. בבחירות החוזרות שנערכו בספטמבר 2015 זכתה מפלגתו בניצחון, והוא נבחר בשנית לראשות ממשלת יוון.
בבחירות שנערכו ב-7 ביולי 2019 הפסידו ציפראס ומפלגתו "סיריזה" למועמד מפלגת דמוקרטיה חדשה קיריאקוס מיצוטאקיס, שהחליף אותו כראש ממשלת יוון.
ביוגרפיה
ציפראס נולד באתונה. הוא סיים לימודי הנדסה אזרחית באוניברסיטה הטכנית הלאומית של אתונה בשנת 2000, ולאחר מכן עסק במקצוע זה.
קריירה פוליטית
ציפראס היה פעיל פוליטי כבר בנעוריו, כשהצטרף לנוער הקומוניסטי של יוון וכתלמיד תיכון הוביל מחאת נוער נגד שינויים במערכת החינוך. בזמן לימודיו באוניברסיטה היה חבר באגודת הסטודנטים. לאחר פרישתה של המפלגה הקומוניסטית של יוון ממפלגת סינאספיסמוס, עזב אותה ציפראס, ונותר חבר בסינאספיסמוס. בין 1999 ל-2003 שימש כמזכ"ל הראשון של תנועת הצעירים במפלגה. במסגרת פעילותו בתנועה, נטל חלק בפעולות מחאה נגד הגלובליזציה. בשנת 2004 נבחר לחבר בהנהגת המפלגה, והיה אחראי לסוגיות חינוך וצעירים.
בשנת 2006 נבחר ציפראס למועצת העיר אתונה. בבחירות הכלליות שנערכו ביוון ב-2007 ויתר על ההתמודדות לפרלמנט, כדי להמשיך בכהונתו במועצת העיר. בשנת 2008 פרש אלקוס אלוואנוס מראשות המפלגה, וציפראס בן ה-33 נבחר לתפקיד במקומו. בבחירות שנערכו בשנת 2009 נבחר לראשונה לפרלמנט מטעם סיעת סיריזה, סיעה המורכבת ממספר מפלגות, בהן סינאספיסמוס. הסיעה מנתה 13 חברים (מתוך 300), וציפראס נבחר ליו"ר הסיעה. במהלך כהונתו הביע ציפראס התנגדות לתוכנית הצנע של ממשלת יוון, שהייתה חלק מתוכנית החילוץ של מנגנון היציבות הפיננסית האירופית ממשבר החוב החריף אליו נקלעה יוון. ציפראס טען כי המסים והקיצוצים פגעו בעם היווני וכי.
בבחירות החוזרות שנערכו ביוני 2012 הגדילה סיריזה את כוחה עוד יותר, וזכתה ב-71 מושבים. תוצאות הבחירות החוזרות הניבו הכרעה ברורה יותר, ומפלגת הדמוקרטיה החדשה הרכיבה את הממשלה החדשה. סיריזה הפכה לסיעת האופוזיציה הגדולה, וציפראס היה לראש האופוזיציה.
כהונה ראשונה כראש ממשלת יוון (ינואר-אוגוסט 2015)
בבחירות בינואר 2015 זכתה מפלגתו. הוא הקים קואליציה בהשתתפות מפלגת "היוונים העצמאיים" השמרנית, אשר כמו סיריזה מתנגדת בחריפות למדיניות הצנע, והושבע לראשות הממשלה ב-26 בינואר.
במהלך הישיבה הראשונה של הממשלה החדשה, הכריז ציפראס כי סדרי העדיפויות של ממשלתו יהיו להיאבק ב"משבר ההומניטרי" ביוון, לשאת ולתת עם האיחוד האירופי וקרן המטבע הבינלאומית בנושא החוב היווני, וביצוע ההבטחות של מפלגתו, סיריזה, להפסיק את מדיניות ההפרטה של הממשלה הקודמת.
משאל העם
ב-27 ביוני 2015, הכריז ציפראס שייערך משאל עם שייקבע אם לקבל את תנאי החילוץ שהוצעו במשותף על ידי ועדת יונקר, קרן המטבע הבינלאומית והבנק המרכזי של אירופה.
ציפראס המליץ להצביע "לא" במשאל העם. במשאל העם שנערך ב-5 ביולי 2015, 61.3% מהמצביעים הצביעו "לא".
הסכם ההצלה
ב-13 ביולי, לאחר כמה ימים של משא ומתן, ציפראס הגיע להסכם עם המלווים. יוון הייתה אמורה לקבל הלוואה של 82 עד 86 מיליארד אירו, אשר תימסר בהדרגה מ-2015 עד יוני 2018. בתמורה, יוון תעלה את המע"מ, תשלים רפורמה במערכת הפנסיה, תבטיח את עצמאות שירות הסטטיסטיקה הלאומי של יוון, ותצמצם את ההוצאות הציבוריות ועוד. ממשלת יוון קיבלה את חבילת החילוץ הכוללת קיצוצים והעלאות מיסים גדולות יותר מאשר החבילה שנדחתה במשאל העם.
התפטרותו ובחירתו מחדש
על רקע המשבר הכלכלי במדינה ואישורו בפרלמנט של הסכם לתוכנית חילוץ, נוצרה מחלוקת בתוך מפלגתו של ציפראס. ב-20 באוגוסט אותה שנה הכריז על התפטרותו מראשות ממשלת יוון עקב המחלוקות במפלגתו, וקרא לעריכת בחירות בזק במדינה. בבחירות, שנערכו ב-20 בספטמבר 2015, זכתה מפלגתו ב-145 מושבים מתוך 300 בפרלמנט היווני. לאחר הבחירות הקים ציפראס בשנית קואליציה צרה עם מפלגת "היוונים העצמאיים", וב-21 בספטמבר הושבע לראש ממשלת יוון.
כהונה שנייה כראש ממשלת יוון (2015-2019)
ב-8 במאי 2016, ציפראס העביר בפרלמנט צעדי צנע חדשים, שכללו העלאת מיסים למפרנסים ברמה בינונית וגבוהה וקיצוצים. הרפורמות כללו גם ביטול הטבות במס ערך מוסף, קיצוץ בפנסיה והגברת הדה-רגולציה. ב-22 במאי העביר ציפראס צעדי צנע נוספים. החקיקה כללה קיצוץ שכר ופנסיה, שתתקבל באופן אוטומטי אם יעדי התקציב ירדו בשנה הבאה. העלאת מיסים על סיגריות, קפה ובירה, בעוד מס הרכוש הלא פופולרי הוטל מחדש כדי להגדיל את ההכנסות מבניינים גדולים והוקמה סוכנות הפרטה חדשה. בריאיון להגרדיאן שפורסם ב-24 ביולי 2017, ציפראס סבר שהכלכלה היוונית נמצאת במעלה והגרוע מאחוריה. הוא גם הביע ביטחון שיוון לא תצטרך להסתמך עוד על החילוץ ועל הפיקוח הבינלאומי בשנת 2018. יוון השלימה באופן רשמי את תוכנית החילוץ ב-20 באוגוסט 2018. בעקבות כך, ציפראס אמר בנאום כי "יום חדש מתרחש במדינה שלנו, היום הוא תחילתו של עידן חדש". ציפראס הוסיף וטען כי המדינה החזירה לעצמה את ריבונותה. סיריזה ספגה תבוסה קשה בבחירות לפרלמנט האירופי שנערכו במאי 2019 וציפראס הכריז על בחירות חדשות לפרלמנט ההלני. בבחירות שנערכו ב-7 ביולי, סיריזה הובסה לאחר שזכתה ב-31.53% בלבד מהקולות, המעניקים לה רק 86 מושבים בפרלמנט, לעומת 158 מושבים של מפלגת דמוקרטיה חדשה השמרנית. זמן קצר לאחר פרסום התוצאות ציפראס הודה בהפסדו והתפטר מראשות הממשלה.
חייו האישיים
ציפראס חי עם בת זוגו, פריסטרה בזיאנה, אותה הכיר כשהיו בני 13. הם מעולם לא נישאו ומגדלים יחד שני ילדים.
יחסי מלטה–פורטוגל
יחסי מלטה-פורטוגל הם היחסים הדיפלומטיים בין מלטה לפורטוגל. שתי המדינות חברות במלואן באיחוד האירופי ובאיחוד מדינות הים התיכון.
ביקורים רשמיים
נשיא מלטה אדוארד פנק אדאמי, ביקר בפורטוגל ב-11 בנובמבר 2008. אדאמי ערך ביקור ממלכתי בן יומיים בפורטוגל ביוני 2009. במהלך ביקורו ניהל שיחות עם עמיתו נשיא פורטוגל אניבל קבאקו סילבה, ראש הממשלה ז'וזה סוקרטש ונשיא הפרלמנט חיימה חוסה דה מאטוס דה גאמה.
סחר
בשנת 2007 אמר אנטוניו רוסו דיאס, שגריר פורטוגל במלטה: "אני לא חושב שהעובדה שיש לפורטוגל את נשיאות האיחוד האירופי עכשיו תהיה גורם לשיפור הקשרים המסחריים והכלכליים בין מלטה לפורטוגל. עם זאת יש דו צדדי מתכננים לשפר את היחסים הללו עם פתיחת השגרירויות האחרונות במדינות המתאימות ולכן, כן בהחלט יש את הרצון לשפר את הקשרים. ייתכן שהמודעות המוגברת לפורטוגל דרך נשיאות האיחוד האירופי, אך לא קישור ישיר, לפחות לדעתי". בנק באניף הפורטוגלי פתח את הסניף הראשון שלו במלטה בשנת 2008 וצפה כי יהיו בו עד "25 סניפים נוספים בתוך חמש שנים ויבטיחו 10 אחוז מהשוק".
יחסים דיפלומטיים
רוסו דיאס היה השגריר הראשון של פורטוגל במלטה, וסיים את תפקידו בספטמבר 2008. לדברי ראש ממשלת מלטה לורנס גונצי, היחסים בין שתי המדינות הגיעו לרמות חסרות תקדים בזכות מאמציו.
ביוני 2008 שיגר שגריר מלטה בפורטוגל, סלב סטליני, שיחה אחרונה בפני אניבל קבאקו סילבה, נשיא פורטוגל, וסיים את כהונתו כשגריר תושב מלטה בליסבון. קוואקו סילבה הודה לסטליני על תמיכתו בהקמת שגרירות פורטוגל במלטה, ומינה אותו כחבר במסדר הכבוד של פורטוגל.
ב-11 באפריל 2017, שגרירת פורטוגל החדשה במלטה, פרנסיסקו מריה דה סוזה ריביירו טלס, נפגשה עם נשיאת מלטה, מארי לואיז קוליירו פרקה בארמון הגדולה (ולטה), כדי להציג את תעודותיו ולדון ביחסים הבילטרליים.
לאבוסלב קאדלבורג
דוקטור לאבוסלב קאדלבורג (בסרבו-קרואטית: Lavoslav Kadelburg; 26 באוגוסט 1910, וינקובצי, האימפריה האוסטרו-הונגרית - 12 בדצמבר 1994, בלגרד, הרפובליקה הפדרלית של יוגוסלביה) היה איש ציבור יהודי-יוגוסלבי, משפטן אשר כיהן כשופט בית המשפט העליון של סרביה תחת יוגוסלביה וכנשיא איגוד הקהילות היהודיות ביוגוסלביה בין השנים 1964–1991.
ראשית חייו ומלחמת העולם השנייה
לאבוסלב קאדלבורג נולד בווינקובצי למשפחה מהמעמד הבינוני. אביו, טוביה, היה סוחר שהתיישב בעיר ב-1908. לאבוסלב רכש השכלה יסודית ותיכונית בעירו. בהמשך, למד משפטים באוניברסיטת זאגרב וב-1935 רכש דוקטורט. לאחר תום לימודיו עבר לוורשאץ ועסק בעריכת דין. בשנים אלו הצטרך לתנועה הציונית וכיהן כיו"ר ההסתדרות הציונית בוורשאץ. בפרוץ מלחמת העולם השנייה גויס לצבא היוגוסלבי כקצין מילואים בדרגת קפיטן. במהלך הפלישה ליוגוסלביה נפל בשבי הוורמאכט ונלקח למחנה שבויים באוסנבריק אשר בגרמניה הנאצית, ובו היה כלוא ביחד עם אלברט וייס. בעודו בשביו הצטרך לכוחות הפרטיזנים של טיטו, כיהן במועצה האנטי-פאשיסטית של תנועת השחרור, ועסק בהפצת חומר כתוב מחתרתי וארגון השבויים תחת כוחותיו של טיטו. בתקופת השואה נרצחו כל בני משפחתו ובכלל זה אשתו מאגדה. ב-5 במאי 1945 שוחרר ממחנה השבויים על ידי כוחות הצבא האדום.
לאחר מלחמת העולם השנייה
לאחר המלחמה שב קאדלבורג לוורשאץ ונישא בשנית. הוא מונה לשופט מחוזי בפנצ'בו ובהמשך מונה לעוזר התובע הכללי של וויבודינה. ב-1951 מונה לשופט בבית המשפט העליון של סרביה תחת יוגוסלביה. כן כיהן כבורר מטעם יוגוסלביה בבוררויות בינלאומיות, וכעוזר המזכיר הכללי של המועצה המנהלית הפדרלית של יוגוסלביה. לאורך שנות פעילותו היה חבר ויושב ראש של מספר לשכות עורכי דין אזוריים וארציים. ב-1969 מונה לשופט בבית המשפט הכלכלי העליון של יוגוסלביה.
במקביל לעבודתו המשפטית, שב קאדלבורג לעבודתו הציבורית בקרב יהודי יוגוסלביה. הוא נבחר לוועד הפועל של איגוד הקהילות היהודיות ביוגוסלביה, ובהמשך כיהן כסגן נשיא תחת אלברט וייס. לאחר מותו של וייס מונה לנשיא איגוד הקהילות היהודיות. הוא השתתף בכנסי הקונגרס היהודי העולמי ונבחר לוועד הפועל של הקונגרס. בתקופת המלחמה הקרה שמר על קשרים עם ראשי קהילות יהודיות באירופה, בארצות הברית ובישראל, וזאת אף על פי שיוגוסלביה הייתה מדינה קומוניסטית וחברה בגוש המזרחי. בעקבות מלחמת ששת הימים, ניתקו מדינות הגוש המזרחי ובכללן יוגוסלביה את היחסים הדיפלומטיים עם ישראל. למרות דרישת השלטונות ביוגוסלביה, סירב קאדלבורג להוציא הודעת גינוי לישראל מטעם איגוד הקהילות היהודיות של יוגוסלביה. לאורך שנות פעילותו זכה לאותות הוקרה מממשלת יוגוסלביה ומארגונים יהודיים. קאדלבורג פרש מתפקיד נשיא איגוד הקהילות ב-1991 וכיהן כנשיא לשם כבוד עד מותו ב-1994. הוא הלך לעולמו בבלגרד ב-1994 והוא בן 84.
גדעון סמילנסקי
גדעון (גידי) סמילנסקי (נולד ב-2 במאי 1977) הוא צייר ישראלי.
תיאור
גדעון סמילנסקי נולד ברחובות בשנת 1977. בנעוריו עסק במוזיקה קלאסית. במחצית הראשונה של שנות ה-2000 למד אמנות, ואחר כך קולנוע, במדרשה לאמנות. לאחר לימודיו יצר, ביחד עם גיורא קריב, סדרה של סרטים קצרים אודות אמנים ישראלים בשם "Artist in Action". בשנת 2005 היה סמילנסקי ממקימי הגלריה השיתופית "אלפרד" בתל אביב-יפו. יצירותיו המוקדמות של סמילנסקי עשו שימוש בחומרים כגון נייר ולכה, בעזרתם יצר דימויים פואטיים של דמויות או פרחים. החל משנת 2010 הוא יוצר ציור פיגורטיבי על בד, שנעשה מתוך התבוננות במודל.
אמיר להבות
אמיר להבות (נולד ב-7 במאי 1975) הוא שחקן פוקר מקצועני ישראלי. בעל צמיד באליפות העולם בפוקר. בשנת 2013 סיים להבות במקום השלישי באירוע המרכזי וזכה בפרס של 3.7 מיליון דולר. אמיר להבות הוא שחקן הפוקר הישראלי עם מירב זכיות, נכון ליולי 2022 הוא זכה בכ-6 מיליון דולר.
קריירה
להבות נולד בעיר מכבים-רעות. בגיל 16 היגר עם משפחתו לארצות הברית. בעל תואר בהנדסת אלקטרוניקה מאוניברסיטת טקסס שבאוסטין. עד שנת 2004 עבד כמהנדס בעיבוד שבבים.
לאחר מכן החליט לקחת פסק זמן מעולם הטכנולוגיה, טייל בעולם והתחיל לשחק פוקר. בהמשך עזב את עבודתו כדי להשקיע בהקמת אתר מקצועי לפוקר בשם PokerWit, העבודה על האתר גרמה לו לשחק יותר, בעיקר בטורנירים אינטרנטיים והוא התחיל להרוויח מכך כסף. בהדרגה עשה אמיר הסבה מקצועית - ומהאינטרנט הוא עבר לזירה האמיתית, למשחקים החיים ופילס את דרכו לליגת הפוקר המקצוענית.
בשנת 2007 זכה להבות בסכומים כספיים של אלפי דולרים במספר טורנירים קטנים.
בשנת 2009 סיים במקום 229 מתוך 6,494 שחקנים באירוע המרכזי של אליפות העולם בפוקר, וזכה בסך של 32,963 דולר.
בשנת 2011 לאחר שאתרי הפוקר הוצאו מחוץ לחוק בארצות הברית, להבות החל להתמקד בטורנירי פוקר מקצועיים. שיחק שלושה חודשים באירופה, ולעיתים נסע מחוץ לארצות הברית כדי להמשיך לשחק און-ליין.
ב-3 במרץ 2011 סיים מקום רביעי באירוע המרכזי של סבב WPT וזכה בסך של 421,680 דולר.
ב-5 ביוני 2011 רשם להבות הישג יוקרתי, כאשר סיים במקום הראשון בטורניר בסבב אליפות העולם בפוקר, וזכה בסך של 574,456 דולר ובצמיד אליפות העולם.
לאחר שבשנת 2012 כמעט שלא שיחק בעקבות לידת בנו הבכור, בשנת 2013 חזר להבות להתחרות וב-3 במרץ זכה במקום הראשון בטורניר בסבב ה-WPT ב־140,050 דולר.
ב-5 ביולי 2013 רשם להבות את הישגו המרשים ביותר - המקום השלישי באירוע המרכזי של אליפות העולם וזכה בפרס של 3.7 מיליון דולר.
סטטיסטיקות
נכון ליולי 2022, להבות זכה בסך של כ-6 מיליון דולר מטורנירי פוקר, כשמתוכם כ-5 מיליון דולר בסבב אליפות העולם.
צמידי אליפות העולם בפוקר
בסבב אליפות העולם, זכה להבות בצמיד אחד, הגיע 4 פעמים לשולחן הסופי וסיים 20 פעמים במיקומים שמקנים זכיות כספיות.
בסבב ה-WPT הגיע לשולחן הגמר פעם אחת, וסיים 7 פעמים במיקומים שמקנים זכיות כספיות.
חיים אישיים
להבות נשוי לאמריקאית ואב לילד. מקפיד לדבר עברית ולקרוא לבנו ספרים בעברית.
יש לו בית בווסטון, פלורידה ובסן פרנסיסקו, קליפורניה והוא מחלק את הזמן בין שניהם.
מקס רייס
מקס וַלטר רַיְיס (Max Reis; 18 באוקטובר 1927 - ספטמבר 2014) היה כימאי ישראלי, נשיא הטכניון בשנים 1986–1990.
ביוגרפיה
רייס נולד בברלין, בירת גרמניה.
היה חבר הוועדה לאנרגיה אטומית ושימש סגן נשיא חברת כימיקלים לישראל. שימש משנת 1995 כיו"ר דירקטוריון חברת דגם מערכות לפיתוח תוכנות לימוד ואימון ממוחשבות. כיהן כדירקטור בחברות שונות, בהן יכין-חק"ל, טבע תעשיות פרמצבטיות ובנק אגוד, וכיו"ר ועדת השקעות בדירקטוריון בתי הזיקוק בחיפה.
בשנים 1986–1990 היה נשיא הטכניון.
החזיק באזרחות ישראלית ובריטית.
ביליארד דינמי
ביליארד דינמי, במתמטיקה, הוא מערכת דינמית שבה התנועה של חלקיק מורכבת מתנועה לאורך קו ישר בתוך תחום מסוים, ומהחזרות ראי כאשר הוא מגיע לשפת התחום. כאשר החלקיק פוגע בשפה הוא מוחזר ממנה ללא אובדן מהירות. מערכות ביליארד דינמי הן אידיאליזציות המילטוניאניות של משחק הביליארד, ומתייחסות למצבים בהם לאזור התחום על ידי השפה יכול להיות צורות אחרות חוץ מהצורה המלבנית ועשוי אף להיות רב-ממדי. מערכות ביליארד דינמי נחקרות גם על מרחבים בעלי גאומטריה לא אוקלידית. החקר של מערכות ביליארד דינמי בהם החלקיק נשמר מחוץ לתחום מסוים, במקום להישמר בתוך תחום מסוים, נקרא תאוריית הביליארד החיצוני.
התנועה של חלקיק בביליארד בין החזרה להחזרה היא לאורך קו ישר, באנרגיה קבועה (תנועתו היא מסילה גאודזית אם המטריקה הרימנית של השולחן אינה שטוחה). כל ההחזרות הן החזרות ראי: זווית הפגיעה רגע לפני ההתנגשות שווה לזווית ההחזרה מיד עם סיום ההתנגשות. סדרת ההחזרות של החלקיק מתוארת על ידי מיפוי הביליארד שמאפיין את תנועת החלקיק.
מערכות ביליארד דינמי "לוכדות" במובן מסוים את כל המורכבויות של מערכות דינמיות, מאינטגרביליות לתנועה כאוטית, וזאת מבלי הקשיים הכרוכים בביצוע אינטגרציה רציפה של משוואות התנועה, שלרוב הן סבוכות מאוד. בירקהוף הראה שמערכת ביליארד עם שולחן אליפטי היא אינטגרבילית.
מערכת אדמר
הביליארד של אדמר מתייחס לתנועה של חלקיק על משטח בעל עקמומיות שלילית קבועה, ובאופן ספציפי לתנועה על משטח רימן קומפקטי הפשוט ביותר בעל עקמומיות שלילית קבועה, משטח בעל גנוס 2 (טורוס עם שני חורים). המודל הזה פתיר במדויק, וניתן על ידי הזרימה הגאודזית על המשטח. זו הדוגמה הראשונה שנמצאה אי פעם להתנהגות כאוטית דטרמיניסטית, והיא הוצגה על ידי ז'אק אדמר ב-1898. אדמר אף נתן ביטוי מפורש למידת הכאוטיות של המערכת (מעריך ליאפונוב) בתלות בערך הקבוע של העקמומיות השלילית על המשטח:, כאשר K=-1/R^2 היא העקמומיות הקבועה.
גז לורנץ
השולחן של המודל של גז לורנץ הוא ריבוע עם דיסק שהוסר ממרכזו; השולחן שטוח, ואין לו עקמומיות. במודל זה חוקרים את ההתנהגות של שני דיסקים שמקיימים אינטראקציה אחד עם השני בתוך הריבוע, ומוחזרים מגבולות הריבוע ואחד מהשני. באמצעות אלימינציה של מיקום מרכז המסה כמשתנה קונפיגורציה, ניתן לפשט את הדינמיקה של שני הדיסקים.
מערכת הביליארד הזאת הוצגה על ידי יעקב סיני כדוגמה של מערכת מתמטית מופשטת שמציגה תכונות פיזיקליות תרמודינמיות: כל המסלולים האפשריים שלה הם ארגודיים ויש לה מעריך ליאפונוב חיובי.
הישגו הגדול של סיני בנוגע למודל הזה היה להראות שמודל בולצמן-גיבס הקלאסי של גז אידיאלי הוא מבחינה מהותית מערכת אדמר בעלת כאוס מקסימלי. כיוון שזהו מבחינה מהותית סוג של מודל של גז, הביליארד של סיני נקרא גז לורנץ.
יישומים
לנושא של דינמיקה של כדורי ביליארד יש אנלוגיה מעניינת בתורת הגלים, זאת שכן חוקי ההחזרה של גלים זהים לאלו של חלקיקים. למשל, ניתן להסיק מהכאוטיות של מערכות ביליארד מסוימות שבבריכות גלים עם מקור גלים נקודתי (שהפסיק לחולל גלים), ובעלות צורה של ביליארד דינמי, ההתפלגות של עוצמת הגל בנקודה מסוימת לאורך מספיק זמן היא בדיוק נורמלית. זה נובע ישירות מהעובדה שמערכות כאוטיות מתנהגות כעבור זמן ארוך בהרבה מזמן ליאפונוב שלהן בצורה אקראית. כיוון שנוצרת התאבכות בונה בנקודות מסוימת, האמפליטודה של הגל בנקודה מסוימת, שהיא סכום התרומות הזעירות של חלקי הגל הראשוני השונים, מתנהגת לפיכך בהתאם להתפלגות בינומית (בגלל האקראיות המושלמת, שגוררת התפלגות אחידה). כיוון שהתפלגות נורמלית היא למעשה התפלגות בינומית בגבול של אינסוף ניסיונות, נקבל את המסקנה לעיל.
הנרי ג'ורג'
הנרי ג'ורג (באנגלית: Henry George; 2 בספטמבר 1839 - 29 באוקטובר 1897) היה סופר, פוליטיקאי וכלכלן אמריקאי. יצירתו המפורסמת ביותר היא קידמה ועוני שנכתבה במהלך 1879 ומכרה מיליוני עותקים. הוא היה אבי הזרם הכלכלי ג'ורג'יזם.
ביוגרפיה
נולד בפילדלפיה שבפנסילבניה למשפחה מהמעמד הבינוני- נמוך, השני מבין עשרה ילדים. אביו היה מוציא לאור של ספרי קודש, ולכן שלח את בנו ללימודי דת, אך ג'ורג' עזב בטרם סיום הלימודים, ועזב בשנת 1858 לקליפורניה. התחתן בשנת 1861, ונולדו לו כחמישה ילדים. בתקופה זו המשפחה הייתה בעוני כבד, על סף רעב.
לאחר שוויתר על עבודה בכריית זהב, החליט לכתוב מאמרים בעיתון בסן פרנסיסקו והפך לעורך העיתון בשנת 1867.
בתחילה תמך בנשיא אברהם לינקולן ובמפלגה הרפובליקנית, אך בהמשך החליט לתמוך במפלגה הדמוקרטית.
בשנת 1879 כתב את ספרו הידוע קידמה ועוני, זאת בעקבות ביקור בניו יורק. הוא נדהם לגלות שבניו יורק, עיר הנחשבת למפותחת מאוד, מצב העניים לכאורה גרוע מזה של העניים בקליפורניה, שנחשבה באותה התקופה לפחות מפותחת. טענתו בספר הייתה כי העושר הנוצר מההתפתחות הטכנולוגית והמסחרית בשוק חופשי מגיע לכיסם של העשירים בעלי הקרקעות, זאת באמצעות דמי השכירות הכלכליים. ג'ורג' ראה בכך עוול גדול.
בשנת 1890 קיבל את השבץ המוחי הראשון שלו. כתוצאה משבץ זה, הוא נחלש מאוד ומעולם לא השתקם לגמרי. השבץ הראשון לא מנע ממנו להתמודד בפעם השנייה לראשות העיר בשנת 1897 כמועמד עצמאי, זאת בניגוד לעצת רופאיו. הוא קיבל את השבץ השני שלו, ונפטר כארבעה ימים לפני הבחירות. ג'ורג' נקבר בניו יורק. רבים מתושבי העיר השתתפו באבל, והלווייתו הייתה אחת מהלוויות הגדולות בתולדות העיר, ויש מחלוקת אם לא הגדולה ביותר (בכך לכאורה ג'ורג' עקף את הלווייתו של אברהם לינקולן).
קראז
קְרָאז או β בעורב הוא הכוכב השני בבהירותו בקבוצת הכוכבים עורב עם בהירות נראית מדרגה 2.64. מקור שמו לא ידוע והוא ככל הנראה ניתן לו רק במאה ה-20. כ-3.5 מעלות מדרום-דרום-מזרח לכוכב נמצא הצביר הכדורי M68.
תכונות
קראז הוא ענק צהוב מסוג ספקטרלי G5 II-III שנמצא במרחק של כ-146 שנות אור ממערכת השמש. מסתו כ-3.7 מסות שמש, רדיוסו פי 16 מרדיוס השמש, טמפרטורת פניו כ-5,100 קלווין והוא מאיר בעוצמה של פי 150 מעוצמת ההארה של השמש. בעבר דווח שבהירותו של הכוכב משתנה באופן ניכר, אך בקטלוג הכוכבים המשתנים הוא מופיע רק כחשוד כמשתנה, עם השתנות של מספר מאיות של דרגת בהירות. גילו של קראז מוערך בכ-200 מיליון שנים, כך שהוא כבר סיים להתיך מימן להליום בליבתו וההיתוך עבר לשכבות חיצוניות יותר, מה שגורם להתנפחות והתקררות של פני הכוכב. בשל מסתו, הוא צפוי בעתיד, כשיגמר המימן בשכבות המקיפות את הליבה, להתכווץ ולהתחמם יותר עד שיתחיל להתיך את ההליום שבליבתו לפחמן. כשגם ההליום בליבה ייגמר הוא צפוי להפוך לענק אדום ולאחר מכן לננס לבן.
חומה לבנה (סדרת טלוויזיה)
חומה לבנה היא סדרת דרמה ומסתורין שוודית-פינית, בת 8 חלקים בהזמנת SVT ו-Yle משנת 2020. אירועי הסדרה מתרחשים במכרה נטוש בכפר כורים דמיוני בצפון שוודיה, שם ייבנה אתר פינוי פסולת גרעינית הגדול בעולם. תאונה מתרחשת במכרה, ולאחר מכן צצים שם דברים בלתי מזוהים. בסדרה מככבים ורה ויטלי השוודית ואקסל הני הנורווגי.
את הסדרה ביימו במשותף סלמנפרה ואנה זקריסון השוודית. חברות ההפקה הן Fire Monkey הפינית ו-Nice Drama השוודית.
הפקה
אתר הצילומים המרכזי של הסדרה היה מכרה פיהסאלמי בפינלנד. צילומי הסדרה נערכו בנובמבר 2018 והסתיימו באפריל 2019.
זוהי סדרת הטלוויזיה הפינית היקרה ביותר עד 2019 עם תקציב של שבעה מיליון יורו. מימון הסדרה חולק בין Yle ל-SVT בהתאם למספר הצופים, מה שהגדיל את חלקה של SVT. היה גם מימון מבריטניה, בין היתר. תקציב הסדרה עמד על כ-900,000 יורו לפרק.
פרק הבכורה שודר בשוודיה ב-20 בספטמבר 2020 (ברשת SVT1) ובפינלנד ב-15 בנובמבר 2020 (בערוץ Yle TV1).
יאיר אסולין
יאיר אסולין (נולד ב-23 בנובמבר 1986) הוא סופר והוגה דעות ישראלי, בעל טור בעיתון "הארץ", משמש כמרצה אורח בתוכנית למדעי היהדות ובמחלקה לספרות השוואתית באוניברסיטת ייל (סתיו 2018). חתן פרס ספיר לספרי ביכורים לשנת 2011, חתן פרס שרת התרבות ופרס ראש הממשלה לסופרים עבריים לשנת 2016.
ביוגרפיה
אסולין נולד בחיפה, גדל בקריית מוצקין וכיום מתגורר ברחובות.
שיריו וסיפוריו התפרסמו ברוב כתבי העת הספרותיים בישראל ובעיתונות היומית.
החל מספטמבר 2011 כותב אסולין את הטור ההגותי "קטע לסיום" בעמודי הדעות של עיתון "הארץ" מדי יום שישי, וכן מדור פוליטי-תרבותי בכתב העת "ליברל".
בצד הפובליציסטיקה והספרות, עוסק אסולין בעריכת תסריט וייעוץ אומנותי. בשנים 2016 - 2017 כיהן כלקטור ראשי בקרן גשר לקולנוע רב תרבותי וכיועץ אומנותי עבור המיזם המשותף עם קרן אבי חי בנוסף מייעץ לקרנות הקולנוע ולגופי שידור הן בתחום הדוקומנטרי והן בתחום הדרמה.
אסולין לימד ומלמד כתיבה ומחשבה במוסדות שונים, בהם קמרה אובסקורה, בית הספר לאומנות המילה ומוסדות נוספים.
בשנת 2017 כיהן כשופט ועדת הפרס של פרס ספיר, אשר בחרה את ספרה של אסתר פלד - ״פתח גדול מלמטה״ (הוצאת בבל).
בשנת 2020 יצא ספרו "נסיעה" בארצות הברית תחת השם THE DRIVE בהוצאת NEW VESSEL PRESS ובתרגומה של ג'סיקה כהן והתקבל בהתלהבות רבה. בין יתר הביקורות המהללות הוכתר הספר על ידי ה-The Los Angeles Review of Books כ"התפסן בשדה השיפון הישראלי" ועל ידי ה-Open Magazine ההודי כ"מדריך למה זה אומר להיות היום אינדיבידואל בתוך מדינה".
מאז חזרתו מאוניברסיטת ייל עוסק אסולין רבות ביצירה וניסוח של פילוסופיה פוליטית ועסקית חדשה תחת רעיונות היסוד של "המאה של האיך" ו"סוף עידן הפוליטיקה " המבקשים להציע פרדיגמה חדשה לחשיבה על המרחב הפוליטי-עסקי-חברתי היום, כפי שהוא מתעצב על ידי המהפכה הטכנולוגית וההשלכות שלה. תפיסות אלה שהתעצבו ופורסמו עוד טרם מגפת הקורונה הן במסות גדולות ב"הארץ" והן במרחבים נוספים (למשל המכון למחקרי ביטחון לאומי), ואף תורגמו לאנגלית, הפכו למושגים מרכזיים בחשיבה על המציאות הפוליטית עסקית וחברתית בזמן הזה. נושאים אלה גם נוכחים רבות בטורו הקבוע של אסולין ב"הארץ" והוא מתראיין עליהם רבות בתקשורת הכלכלית והכללית.
ספרו "במקום ייאוש: מדיטציות ישראליות" המבקש להתבונן ולפענח את התודעה הישראלית יצא בשנת 2020 בהוצאת הקיבוץ המאוחד. הוא הוגדר על ידי עיתון הארץ כ"פה ושם בארץ ישראל 2020", אך זכה גם לביקורות שליליות. אברהם בורג לדוגמה כתב "בספר המסות שלו אסולין מיטיב לגרד פצעים חברתיים שותתים, אבל לא פעם קשה לחלץ את התובנות מבין הררי המלים, האסוציאציות וההרהורים השבורים".
על יצירתו
מתוך נימוקי השופטים לפרס ספיר: "זוהי נובלה דחוסה, אינטנסיבית ורבת עוצמה שמתרחשת בזמן נסיעה של חייל דתי עם אביו למשרד הקב"ן. יומן ישיר ושלדי הנושא מימד של דחיפות ושל תנופה פואטית חפה מגינונים. ספר נועז של נסיעה אל גוף ראשון".
מתוך נימוקי השופטים לפרס ראש הממשלה לסופרים עבריים: "כתיבתו הספרותית והפובליציסטית של יאיר אסולין באה חשבון עם החברה הישראלית בכלל, ובפרט עם העולם הציוני דתי שבו גדל. לאסולין תודעה פוליטית שניכר כי נולדה מתוך התבוננות עמוקה בתהליכים ובתופעות שמתרחשים בחברה הישראלית. הוא אינו נמנע מביקורת עצמית, ומצליח לחדד שאלות של מוסר ואמונה. כישרון הכתיבה של אסולין משמש אותו לא רק כדי להעמיד יצירה ספרותית מקורית ונועזת, אלא גם ככלי לשינוי המציאות, והוא מצליח לתת ביטוי לקונפליקטים הגדולים שעמם מתמודדים אלו שחיים בארץ הזאת".
מתוך נימוקי השופטים לפרס שרת התרבות:
״בקול חד ומדויק, באוניסון משכנע וחשוב דובר אלינו גיבורו של יאיר אסולין...נסיעה הופכת למסע פנימה אל תוך הנפש הצעירה הזאת, הרוויה אהבה אל אישה צעירה מחד גיסא וקריעה דתית אמונית מאידך גיסא, פחד מפני המוות מכאן ואהבה אל הטבע ואל הנוף החי והסובב עד כאב היופי - מכאן. במונולוג חד ומרתק מצליח אסולין להכניס את הקורא בבת אחת אל לב ליבו אל הקרע המתחולל בנפש גיבורו...על אומץ הלב שגילה המחבר בכתיבת ספר זה ועל חשיבותו הרבה של הספר הן מבחינה סיפרותית והן מבחינת הערכים המשתקפים בו - ראוי יאיר אסולין לפרס...יתרה מזו - הוא ראוי לקבלו דווקא מטעמו של הממסד.״
קישורים חיצוניים
על שיריו
על ספרו "נסיעה"
על ספרו "הדברים עצמם"
Angelic 2 the Core
Angelic 2 the Core הוא אלבום האולפן החמישי של השחקן והזמר האמריקאי קורי פלדמן, אשר יצא ב-22 ביוני 2016. פלדמן ביקש ממעריציו לעזור לגייס 105,000 דולר כדי לממן את האלבום דרך Indiegogo, אך נכשל וגייס רק 14,982 דולר. האלבום קיבל ביקורות חריפות ברחבי העולם ונחשב לאחד האלבומים הגרועים בכל הזמנים.
פלדמן הוציא שני אלבומי סולו שקדמו לאלבום זה: Love Left ב-1992 ואת Former Child Actor ב-2002.
Interplay
Interplay היא חברת פיתוח והפצת משחקי המחשב, אשר יועדה לפיתוח משחקי תפקידים ממוחשבים. החברה הוקמה בשנת 1983, ומשרדיה המרכזיים מוקמו במדינת קליפורניה שבארצות הברית. המחלקה התפרסמה בעיקר בעבודתה על המשחק Planescape: Torment וסדרת המשחקים Fallout, אך נחלה הצלחה גם במשחקיה האחרים. (כדוגמת סדרות המשחקים Baldur's Gate, ו-Icewind Dale).
בשנת 2005 נסגרה חברת פיתוח משחקי וידאו Titus Interactive (שפיתחה בין היתר את המשחק "פרהיסטוריק") וכל הזכויות על משחקיה הועברו ל-Interplay.
Distributed Denial of Secrets
Distributed Denial of Secrets (בתרגום חופשי: מניעת סודות מבוזרת), או בקיצור DDoSecrets, הוא אתר חושפי שחיתויות ללא מטרות רווח להדלפות שנוסד בשנת 2018. האתר מכונה לעיתים "היורש של ויקיליקס",   והוא ידוע בעיקר בזכות פרסום של אוסף גדול של מסמכים משטרתיים פנימיים בארצות הברית ביוני 2020, הידועים בשם BlueLeaks. הקבוצה גם פרסמה נתונים על אוליגרכים רוסים, קבוצות פשיסטיות, חברות קש, מקלטי מס ובנקאות באיי קיימן, כמו גם נתונים שנאספו מהרשת החברתית פרלר בינואר 2021 והדלפה מאתר בפברואר 2021. הקבוצה גם פרסמה אימיילים מאנשי צבא, בית העירייה בשיקגו ומשטרת המטרופולין של וושינגטון די.סי. נכון לאפריל 2022, האתר מארח עשרות טרה-בייט של נתונים של למעלה מ-200 ארגונים.
האתר מהווה מקור עבור כלי חדשות אחרים שמשתמשים במידע שהוא מפרסם. ההדלפות של האתר גרמו או תרמו לחקירות ממשלתיות רבות בארצות הברית, כולל תהליך ההדחה של הנשיא דונלד טראמפ ב-2021. במהלך הפלישה הרוסית לאוקראינה, האתר נחשב לאחד מהמאגרים הציבוריים הטובים ביותר של המידע הרוסי שדלף מאז החלה הפלישה.
היסטוריה
DDoSecrets נוסד על ידי, עיתונאית אמריקאית שידועה בהגשת בקשות לחופש המידע, וחבר נוסף בקבוצה הידוע בשם האדריכל. לדברי בסט, האדריכל, שאותו כבר הכירה, פנה אליה והביע את רצונו לראות פלטפורמה חדשה לחומרים מודלפים ופרוצים, יחד עם עוד מידע רלוונטי. האדריכל סיפק את הידע הטכני ההתחלתי שנדרש להקמת הפרויקט. כאשר האתר הושק בדצמבר 2018, האתר כבר החזיק ביותר מטרה-בייט אחד של נתונים מהדלפות בפרופיל גבוה שכבר פורסמו בעבר, כגון מסמכים שנפרצו על ידי קבוצת אנונימוס. האתר שקל במקור להפוך את כל הנתונים שפרסם לציבוריים ונגישים לכולם, אולם לאחר משוב הפך חלק מהם לזמינים רק לעיתונאים וחוקרים שביקשו את המידע, והוריד לגמרי חומרים מסוימים מהאתר.
2018
בדצמבר 2018 DDoSecrets פרסמו הדלפה ממשרד הפנים הרוסי, שחלקים ממנה פירטו מיקומים של פריסת חיילים רוסים באוקראינה בשעה שהקרמלין הכחיש שקיימת שם נוכחות צבאית. כמחצית מהחומר מאותה הדלפה פורסם ב-2014; המחצית השנייה הופיעה ב-2016. לפי דיווחים ויקיליקס דחתה בקשה לאכסן את האוסף המלא של הקבצים ב-2016 בטענה שהם כבר פורסמו, בזמן שבו המייסד ג'וליאן אסאנג' התמקד בחשיפת מסמכי המפלגה הדמוקרטית שהועברו לוויקיליקס על ידי האקרים מהקרמלין.
2019
בינואר 2019, DDoSecrets פרסמו מאות גיגה-בייט של מסמכים ודוא"ל רוסיים שנפרצו מעיתונאים תומכי הקרמלין, אוליגרכים ומיליציות.
בנובמבר 2019, DDoSecrets פרסמו למעלה מ-2 טרה-בייט של נתונים מהבנק הלאומי של איי קיימן. הקבצים סופקו על ידי אקטיביסט שידוע בשם, וכללו רשימות של לקוחות של הבנק. הדליפה שימשה חוקרים לחקור כיצד אליטות משתמשות בבנקאות מחוץ למדינתם. בדצמבר 2019, DDoSecrets פרסמו את "#29 Leaks" בשיתוף עם הפרויקט לדיווח על פשע מאורגן ושחיתות. 450 גיגה-בייט של נתונים הגיעו מחברת Formations House (כיום The London Office), "בית חרושת לחברות קש" שרשמה והפעילה חברות עבור לקוחות שונים שכללו קבוצות פשע מאורגן, חברות נפט בבעלות ממשלתית, ובנקים פיקטיביים. ההדלפה הושוותה הן למסמכי פנמה והן למסמכי פרדייז. רשויות המס בבלגיה פתחו בחקירה על סמך הדלפות בנק קיימן וFormation House.
2020
ב-2020 DDoSecrets פרסמו עותק של רשם החברות באיי הבהאמה. DDoSecrets שיתפה פעולה עם, רשת עיתונים אירופים, ובית הספר הגרמני לעיתונות Henri-Nannen-Schule ,כדי ליצור את פרויקט "רדאר מעלימי המס" (Radar Tax Evader), פרויקט לבדיקת מאגר הנתונים של כמעט מיליון מסמכים שנחשפו בהדלפה. הפרויקט חשף את אחזקותיהם מחוץ למדינה של אזרחים גרמנים בולטים, את פעילות המס של חברת אקסון מוביל, וכן ישויות עסקיות בחו"ל ששייכות למשפחות דבוס ופרינס.
באפריל 2020, DDoSecrets פרסמו כמעט עשרה מיליון הודעות מיותר מ-100 שרתי דיסקורד של קבוצות נאו-נאציות ותומכי תאוריית הקונספירציה QAnon. השיחות שהודלפו הראו איומים באלימות וניסיונות להשפיע על בחירות האמצע בארצות הברית ב-2018.
ב-19 ביוני 2020, DDoSecrets פרסמו את BlueLeaks (בתרגום חופשי: הדלפות כחולות), שהורכב מ-269 גיגה-בייט של נתונים פנימיים של אכיפת החוק בארצות הברית שנפרצו על ידי קולקטיב ההאקרים אנונימוס מ"Fusion Centers", מרכזים משותפים לשיתוף מידע בין סוכנויות אכיפה שונות בארצות הברית. DDoSecrets כינו אותו "הפריצה הידועה הגדולה ביותר של סוכנויות אכיפת חוק אמריקאיות". העיתונאית בטסי ריד תיארה את BlueLeaks כמקבילה של מערכת אכיפת החוק האמריקאית למסמכי הפנטגון. לאחר פרסום המסמכים הרשת החברתית טוויטר חסמה את החשבון של הארגון בטענה שתנאי השימוש שלה אוסרים על הפצת חומרים שנפרצו.
ביולי 2020, DDoSecrets פרסמו מסמכים הקשורים לתיק של ארצות הברית נגד מייסד ויקיליקס, ג'וליאן אסאנג'. הפרסום כלל גם יומני צ'אט ומכתבים בין אסאנג' למקורות שונים.
פלנוקרניה
פלנוקרניה (שם מדעי: Planocrania) הוא סוג נכחד של דמוי-תנינאי שחי בתקופת הפלאוקן, בתחילת עידן הקנוזואיקון שלפני 61.6 עד 56 מיליון שנה. הסוג מכיל 2 מינים: Planocrania datangensis ו-Planocrania hengdongensis שמאובניהם התגלו בסין ב-1976, כשאחד התגלה בגואנגדונג ואחד בחונאן.
Distributed Denial of Secrets
2021
בינואר 2021, DDoSecrets הנגישה סרטונים שנאספו בצורה אוטומטית (Web scraping) מאתר Parler לעיתונאים. חלק מהסרטונים האלו שימשו מאוחר יותר כראיות במהלך משפט ההדחה השני של דונלד טראמפ.
פלנוקרניה
סוג זה היה דומה לתנין מודרני אך בעל גפיים גבוהות יותר ולסתות מעוצבות אחרת, אשר העידו שבעליהם היה יבשתי בדומה לתנינים של תחילת הפלאוגן ושל המזוזואיקון. הוא היה קרוב לסוג פריסטיכאמפסוס ובעבר סברו שהשתייך למשפחה פריסטוכאמפסיים (Pristichampsidae), אף שכיום הוא משויך למשפחה פלנוקרניים.
Distributed Denial of Secrets
2021
בפברואר 2021, DDoSecrets נתנה לעיתונאים גישה למאות אלפי מסמכים פיננסיים ממנהל ההשקעות והחברות במיאנמר (DICA). הארגון "צדק למיאנמר" כינה את הפרסום "ההדלפה הגדולה ביותר בהיסטוריה של מיאנמר".
פלנוקרניה
תנינאי זה נע על הקרקע והיה כנראה טורף גדול ומהיר שניזון מיונקים וזוחלים קטנים בביצות סין. הוא החל להיכחד עם סוף הפלאוקן, אולי בשל יובש נרחב שהחל בעת האאוקן.
Distributed Denial of Secrets
2021
בספטמבר 2021, DDoSecrets פרסמו מיילים ויומני צ'אט מארגון הימין הקיצוני האמריקני "Oath Keepers" לציבור. הם גם סיפקו לעיתונאים נתונים על חברים בארגון ותורמים אליו. חשיפת המידע גרמה לגילוי של חברים או תומכים בארגון שנמצאים בסוכנויות אכיפת החוק בארצות הברית, שייכים לצבא ארצות הברית, ו28 נבחרי ציבור.
בנובמבר 2021, DDoSecrets פרסמו 1.8 טרה-בייט של סרטוני מעקב של מסוקים משטרתיים של משטרת דאלאס וסיירת מדינת ג'ורג'יה.
2022
בפברואר 2022, לאחר שתורמים אנונימיים רבים תרמו לשיירת החירות של 2022, DDoSecrets החלה לספק לעיתונאים ולחוקרים רשימה פרוצה של מידע אישי של תורמים דרך אתר GiveSendGo. מאוחר יותר באותו חודש, GiveSendGo נפרצה שוב, וחשפה את רשימת התורמים לכל קמפיין בתולדות האתר, מידע ש-DDoSecrets חשפו לעיתונאים וחוקרים.
במהלך מלחמת אוקראינה-רוסיה, DDoSecrets פרסמו יותר מ-40 מאגרי נתונים של הדלפות רוסיות, בהיקף של לפחות 5.8 טרה-בייט. אמה בסט העריכה שהקבוצה פרסמה למעלה משישה מיליון מסמכים רוסיים תוך פחות מחודשיים מתחילת המלחמה. חדשות NBC דיווחו כי "ייתכן שהאתר הוא המאגר הציבורי הטוב ביותר של כל המסמכים הרוסיים שדלפו לכאורה מאז תחילת הפלישה", והאתר The Intercept כתב שהוא הפך ל"דה פקטו הבית" של הדלפות רוסיות.
לשכת הביון של הודו
לשכת הביון של הודו (בהינדית: खुफिया ब्यूरो; באנגלית: The Intelligence Bureau; בראשי התיבות: IB) היא סוכנות הביון הממשלתית ההודית. הלשכה הוקמה ב-1964, וב-1947 כונתה בשם לשכת הביון המרכזית שתחת משרד הפנים.
מטה הארגון שוכן בניו דלהי.
היסטוריה
ב-1885 מונה סר צ'ארלס מק'גרגור לראש מחלקת המודיעין של הצבא הבריטי בהודו. מטרת מינויו הייתה מניעת היחידות הקיסריות של רוסיה באפגניסטן מלפלוש להודו הבריטית, חשש שהתקיים לאורך כל המאה ה-19.
ב-1909 נוסד משרד הביון הפוליטי ההודי באנגליה כתגובה להתפתחות הפעולות האנרכיסטיות בהודו.
ב-1921 המשרד נקרא "המודיעין הפוליטי ההודי" שהייתה ארגון פיקוח ממלכתי הכפוף למשרד ממשלת הודו ולמזכיר המשפטים והציבור.
אלו גובי
אלו גובי (באנגלית: Aloo Gobi) הוא מאכל צמחוני מתת היבשת ההודית העשוי מתפוחי אדמה (אלו), כרובית (גובי), ותבלינים הודיים.
הוא פופולרי במטבחים הודיים ופקיסטניים. צבעו צהבהב עקב השימוש בכורכום, ומדי פעם מכיל עלי קארי וקצח. מרכיבים נפוצים אחרים כוללים שום, ג'ינג'ר, בצל, גבעולי כוסברה, עגבנייה, אפונה וכמון. ישנן מספר וריאציות ומנות דומות.
בתרבות הפופולרית
Aloo Gobi הוא שם של שיר והרצועה השנייה באלבומם של ויזר מ-2021, OK Human.
סוכר תחבירי
סוכר תחבירי (Syntactic sugar) הוא מבנה תחבירי ההופך קוד לקריא יותר.
תיאור מקובל נוסף לסוכר תחבירי הוא כל תוספת לשפה אשר אינה מרחיבה את יכולות השפה, אך מאפשרת כתיבת קוד קריא יותר.
מקור הביטוי
המושג סוכר תחבירי נטבע לראשונה על ידי פיטר לנדין בשנת 1964 במטרה לתאר את השימוש בתחשיב למדא בשפת ALGOL.
שפות מאוחרות כדוגמת CLU, ML, ו-Scheme הרחיבו את משמעות המונח לכל תחביר פנימי נוח של שפה אשר ניתן לתיאור על ידי מבניה הבסיסיים של השפה.
אידניה-אה-נובה
אידניה-אה-נובה היא עיר ורשות מקומית, הממוקמת במחוז קשטלו ברנקו במרחב מרכז בפורטוגל. על פי מפקד האוכלוסין, שנערך בשנת 2011 בעיר, נמצא כי היא מונה 9,716 תושבים על שטח של 1416.34 קילומטר רבוע. נתונים אלו קובעים כי אידניה-אה-נובה היא אחת הערים הגדולות והדלילות ביותר בפורטוגל. אפונסו השני, מלך פורטוגל בשנים 1211–1223, אישר את אמנתו בשנת 1219 ושינה את שם המקום לאידניה-אה-נובה, כדי להבדיל בינו לבין אידניה-אה-ולאה, הממוקמת במרחק של כ-18 קילומטרים משם. יום העיר חל מדי שנה ביום שני, חמישה עשר ימים לאחר חג הפסחא. ראש העיירייה המכהן הוא ארמינדו מוריירה פאלמה ז'סינטו מהמפלגה הסוציאליסטית.
כלכלה
כלכלת העיר מתבססת בעיקר על חקלאות, גידול בעלי חיים מבויתים, ייעור ותיירות. החל משנת 1997 מארחת עיריית אידניה-אה-נובה את פסטיבל בום הבינלאומי. במהלכו מספר התושבים בעיר גדל פי כמה. מתוקף תפקידה כרשות מקומית, בשטחה של אידניה-אה-נובה שוכנת עיר הספא טרמאס דה מונפוטינהו. החקלאות בה כוללת ייצור זרעי יבול, ייצור גבינה, גננות ועיבוד של זיתים ושקדים. ליד המאגר של הסכר המקומי, מארשל קרמונה, נמצא פארק קמפינג.
חלון תקרה
חלון תקרה המוכר גם בשם סקיילייט (באנגלית: Skylight) ומכונה לפעמים גם חלון גג הוא מבנה או חלון המאפשרים מעבר אור, ועשוי בדרך כלל מזכוכית שקופה או שקופה למחצה, המהווה את כל חלל הגג של בניין או חלק ממנו לצורכי תאורת יום ואוורור.
היסטוריה
חלונות תקרה פתוחים שימשו באדריכלות הרומית העתיקה, דוגמת האוקולוס של הפנתיאון. חלונות גג 'סגורים' מזוגגים היו בשימוש מאז שהמהפכה התעשייתית התקדמה בייצור זכוכית באופן תעשייתי. מאז אמצע המאה ה-20 ייצור המוני הביא את צוהר הגג לשימושים והקשרים רבים. חיסכון באנרגיה גרם למוטיבציה חדשה, חדשנות עיצובית, אפשרויות שידור ומערכות דירוג יעילות עבור חלונות גג.
תיאור
סוגי סקיילייט כוללים חלונות גג, חלונות גג ליחידה, התקני תאורת יום צינוריים (TDDs), זיגוג משופע וצוהר מותאמים אישית. השימושים כוללים:
נטלי וין
נטלי וין (באנגלית: Natalie Wynn; נולדה ב-21 באוקטובר 1988) היא יוטיוברית, הוגת דעות ופרשנית פוליטית אמריקאית. וין צברה פופולריות רבה ברשת דרך ערוץ היוטיוב שלה שנקרא ContraPoints (בתעתיק: קונטרה פוניטס; בתרגום חופשי: "נקודות נגדיות") בו היא מעלה מאמרי-וידאו מסוגננים דרכם היא חוקרת סוגיות שונות בנושאי פוליטיקה, מגדר, אתיקה, גזע, תאוריה ביקורתית ופילוסופיה. סרטוני הווידאו שלה עוסקים בנושאים פוליטיים וחברתיים, ולעיתים מספקים טיעוני נגד לוויכוח פוליטי מול עמדות ימניות ושמרניות. רבים מסרטוני הווידאו שלה בנויים כוויכוחים בין דמויות שונות שהיא מגלמת בעצמה. הסרטונים שלה זכו לביקורת חיוביות בין היתר גם בשל השימוש הייחודי בתפאורות ובתלבושות המעוצבות בקפידה ובזכות הטון ההומוריסטי והאפל שלה.
חיים מוקדמים
וין נולדה ב-21 באוקטובר 1988 בארלינגטון, וירג'יניה, וגדלה באותה מדינה. אביה הוא פרופסור לפסיכולוגיה ואמהּ רופאה. לאחר שלמדה פסנתר במכללת ברקלי למוזיקה, למדה פילוסופיה באוניברסיטת ג'ורג'טאון, ולאחר מכן עברה לאוניברסיטת נורת'ווסטרן כדי להמשיך לתואר ללימודי דוקטורט בפילוסופיה, שם שימשה גם כמתרגלת. היא פרשה מהאקדמיה לפני שהשלימה את לימודיה, באומרה כי "הרעיון להיות אקדמאית למשך שארית חיי הפך למשמים עד לכדי ייאוש קיומי". היא עברה לבולטימור עבור מערכת יחסים, שבסופו של דבר נכשלה. לאחר הפסקת תוכנית הדוקטורט שלה, וין כתבה ספרות, לימדה פסנתר, ועבדה בתור עוזרת משפטית וקופירייטרית. בסופו של וין החליטה להתחיל ליצור סרטוני וידאו באתר יוטיוב.
קריירה ביוטיוב
בסרטוניה, וין משתמשת בפילוסופיה, סוציולוגיה וניסיון אישי כדי להסביר רעיונות שמאליים ולבקר נקודות דיבור שמרניות, ליברליות, ימניות-אלטרנטיביות ופשיסטיות. לסרטונים של וין טון לוחמני אך הומוריסטי, המכיל קומדיה שחורה וסוריאליסטית, עוקצנות סרקסטית, ועיסוק במיניות. לעיתים קרובות היא ממחישה מושגים על ידי משחק דמויות שונות המתכווחות ביניהן. הסרטונים זכו לשבח בשל רמת ההפקה הגבוה והמיז-אנ-סצנה הכוללת התאורה דרמטית, תלבושות משוכללות ואסתטיקה תזזיתית. האסתטיקה שלה מושפעת בין היתר גם מביצועי מופעי דראג. בראיון משנת 2019 היא התלוצצה שאם שמרנים ממילא היו קוראים לה דראג קווין, אז היא בחרה להיות "מלכת הדראג האקסטרוגנטית ביותר ביוטיוב". וין אמרה בראיון:
ערוץ היוטיוב שלה ממומן באמצעות פלטפורמת מימון ההמונים פטריון, וין היא בין 20 היוצרים המובילים באתר. החל מפברואר 2021 היו לוין כ -14,000 תומכי פטריון. בראיון לפודקאסט עם כריס הייז, וין הצהירה שהיא עושה כמעט את כל עבודות ההפקה בסרטוניה בעצמה, כולל כתיבה, מחקר, עבודת מצלמות ועריכת וידאו.
ביקורות
הסרטונים של ווין זכו לשבחים בזכות הבהירות, הניואנסים וחוש ההומור ה"אינטרנטי" שמצליח למשוך את תשומת לב הצופים. ג'ייק הול, ממגזין Vice, כינה את וין "אחת ממסאיות-הווידאו החריפות והמשכנעות ביותר ביוטיוב". במאמר שפורסם ב-The Verge וין תוארה בתור ה"אוסקר וויילד של יוטיוב". במגזין ניו יורק נכתב: "ContraPoints היא טובה מאוד. ללא קשר לעניין אול לחוסר העניין של הצופים במלחמות התרבות באינטרנט, נאו-נאצים ביוטיוב, או כל אחד מהנושאים הנרחבים הנוספים בסרטונים שלה, הם מצחיקים, ביזארים, משכילים ומרתקים." נתן ג'יי. רובינסון מכנה את ContraPoints "מלחמת-בזק של אישה אחת כנגד הימין ביוטיוב", ומתאר את סרטוני הווידאו שלה כ"לא דומה לשום דבר שראיתי [...] היא מראה כיצד צריך להתנהל ויכוח: לא על ידי מתן אינץ לרעיונות רעילים, אלא על ידי הבאת רעיונות חכמים ומעולים, בדיחות מצחיקות ותלבושות אלגנטיות יותר למאבק."
הערוץ מאופיין כמתאים באופיו לקהל דור המילניום, בשל סגנונו ההומוריסטי והתייחסותו הישירה לתרבות המקוונת. הניתוח של וין על השימוש של פשיסטים בממים ובסמלים מקודדים צוטט על ידי המרכז המשפטי לדרום העני במאמר המסביר את השימוש של תנועות עליונות לבנה בסימן "👌". העיתונאית ליזה פתרסטון המליצה על הערוץ, ואומרת כי היא עושה "עבודה נהדרת" בהכרה בנקודות התקפות של יריביה תוך ניתוק ויכוחים חלשים וחשיפת השפעתה של סדר יום פוליטי של ימין קיצוני שלעיתים לא נודע.
בנובמבר 2018, לאחר שסרטון של וין העוסק באינסל הגיע ליותר ממיליון צפיות, "הניו יורקר" פרסם סקירה של הערוץ, ותיאר את וין כ"אחת מבין הדמי-סלבריטאיות המועטות באינטרנט שהן חכמות כפי שהן חושבות שהן, ואחת מבין השמאלנים הבודדים בכל מקום שהם ייחודיים מבלי לשעמם". האטלנטיק שיבח את השימוש של וין ב"סטים שופעים, תאורה סוערת ומוזיקה מקורית של המלחינה זואה בלייד". "פוליגון" כינתה את הסרטון שלה על תרבות האינסל כאחד מעשר מסות-הווידאו הטובות ביותר של שנת 2018. במאי 2019, היא הגיעה למקום הראשון מתוך 100 ב"רשימת Dazed" המדרגת אנשים ש"העזו לתת לתרבות זריקה בזרוע".
בספטמבר 2019 תיארה וין ברשת החברתית טוויטר שהיא לעיתים מובכת כשהיא נשאלת בהקשרים מסוימים לתאר את כינויי המגדר המועדפים עליה. הציוצים זכו לביקורת כמזלזלים בג'נדרקווירים שמשתמשים בכינויים שאינם "אתה/הוא" (he/him) או את/היא (she/her). לעומת זאת, פרופסור לאל צימן סבר ש"וין צודק לחלוטין שאנשים יעסקו בפרקטיקה זו בדרכים שיכולות להיות בעייתיות במקצת". בעקבות הטרדה שלילית מתמדת, ווין ביטלה את חשבון הטוויטר שלה למשך שבוע, ולאחר מכן פרסמה התנצלות. זמן קצר לאחר מכן, הסרטון "שפע" (Opulence) של ווין הציג ציטוט של ג'ון ווטרס שהוקרא על ידי השחקן הפורנוגרפי הטרנסקסואל באק אנג'ל, שדעותיו על טרנסג'נדרים ואנשים לא-בינארים עוררו ביקורת, כולל על ידי מי שרואה בדעותיו של אנג'ל טרנסמדיקאליות. היא ספגה ביקורת על כך שהיא הציגה את אנג'ל והעיתונאית אנה ואלנס. ווין, כמו גם יוטיוברים אחרים הקשורים לערוץ שלה, הוטרדו רבות.
הסרטון "Canceling" (ביטול) של ווין הפורסם בינואר 2020, התייחס הן לביקורת עליה והן להטרדות כלפיה, ולהקשר הרחב יותר של "תרבות הביטול". הסרטון זכה לשבחים על ידי רובי סייב של "מ-Reason". בראיון ל"גרדיאן" אודות הסרטון שלה "ג'יי קיי רולינג" בינואר 2021, שבו התייחסה שוב לתרבות הביטול בהקשר של TERF, היא הביעה חוסר עניין כללי בביטול מישהו, ואמרה כי יש לחלק ביקורת תקפה בצורה בונה, כדי לחנך אנשים.
בשנת 2020 וין זכתה עם ערוץ היוטיוב שלה "ContraPoints" בפרס הקומנטר הטוב ביותר (Best Commentary) בטקס פרסי הסטרימי.
חיים אישיים
וין היא אישה טרנסג'נדרית, נושא שחוזר רבות בסרטוניה. היא החלה את תהליך ההתאמה המגדרית שלה בשנת 2017. היא הזדהתה בעבר כג'נדרקוויר. וין היא פמיניסטית וכינתה את עצמה סוציאל-דמוקרטית ודמוקרטית-סוציאליסטית, והפגינה תמיכה בעמדותיו של ברני סנדרס בבחירות המקדימות לנשיאות ארצות הברית במפלגה הדמוקרטית 2020. מאז 2017 היא מתגוררת בבולטימור. בשנת 2020, היא יצאה מהארון כלסבית בסרטון שלה "Shame" (בושה).
פרקים בערוץ ContraPoints
רשימת הפרקים הבאה כוללת רק פרקים שעדיין נגישים בערוץ היוטיוב "ContraPoints". בפברואר 2020, ווין העבירה לצפייה פרטית בלבד את כל הסרטונים שיצרה לפני אוגוסט 2017 (אז החלה במעבר המגדרי שלה) בטענה שהם "כבר לא מייצגים את האדם שהפכתי להיות". וין פרסמה תמלילים של רוב הסרטונים הישנים שלה באתר הרשמי שלה.