cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
קפיצות סקי
הגביע העולמי
הגביע העולמי בקפיצות סקי הוא סבב עונתי של תחרויות בהשתתפות הדרג הבכיר של הקופצים. התחרות הראשונה מתקיימת לרוב בסוף השבוע האחרון של נובמבר בעיירה קוּסָמוֹ שבצפון פינלנד והתחרות האחרונה מתקיימת על פי רוב בסוף השבוע השלישי של מרץ בגבעה הגדולה ביותר בעולם, בפלניצה שבסלובניה. המדינות שמארחות את תחרויות הגביע העולמי הן בעיקר גרמניה, אוסטריה, שווייץ, צ'כיה, איטליה, נורווגיה, פינלנד ויפן. בכל מפגש מתקיימת תחרות אישית אחת או שתיים ובחלק מהמפגשים גם תחרות קבוצתית. הקופצים שסיימו בשלושים המקומות הראשונים מקבלים ניקוד בהתאם למיקום כאשר המנצח מקבל 100 נקודות, המקום השני - 80 נקודות, המקום השלישי - 60 נקודות וכן הלאה עד המקום ה-30 שמקבל נקודה אחת. מנצח הגביע העולמי הוא זה שצבר את מירב הנקודות בסיכום כל תחרויות הסבב. במסגרת הסבב מתקיימות שתי תחרויות משנה שנחשבות כחלק מהגביע העולמי. הראשונה, טורניר ארבע הגבעות (ראו לעיל), מתקיימת בסוף דצמבר ותחילת ינואר בגרמניה ובאוסטריה והזכייה בה נחשבת יוקרתית אף יותר מזכייה בגביע העולמי. התחרות השנייה, הטורניר הנורדי, מתקיימת בחודש מרץ (לקראת סוף הסבב) בפינלנד ובנורווגיה ונחשבת יוקרתית פחות. תחרויות במסגרת האולימפיאדה ובמסגרת אליפויות עולם אינן נחשבות כתחרויות גביע העולם.
ספיר (אבן חן מקראית)
קישורים חיצוניים
Priestly breastplate Наперсник
קפיצות סקי
הגביע העולמי
רשימת זוכי הגביע העולמי מאז 1990
שיא העולם
שיא העולם נכון ל-2021 עומד על 253.5 מטרים והוא נקבע על ידי שטפן קראפט (Stefan Kraft) מאוסטריה בגבעת תעופת הסקי בויקרסונד, נורווגיה ב-18 במרץ 2017.
יניקה
יניקה היא הכוח המופעל על מוצק, נוזל או גז, במטרה ליצור ואקום. במהלך פעולת היניקה נוצר תת-לחץ הגורם לוואקום. יניקת אוויר מחלל יוצרת תת-לחץ שעלול לגרום לנוזלים לחדור לחלל או להיווצרות אדהזיה.
כאשר הלחץ בחלק אחד של המערכת מופחת ביחס לחלק אחר, הנוזל באזור הלחץ הגבוה יותר יפעיל כוח יחסית לאזור הלחץ המופחת. הפחתת הלחץ עשויה להיות סטטית או דינמית (כמו למשל בשואב אבק).
היניקה היא פעולה בסיסית בתהליך הנשימה של בעלי חיים, במהלך השאיפה, הסרעפת והשרירים סביב כלוב הצלעות גורמים לשינוי נפח הריאות (הסרעפת נעשית שטוחה ומרחיבה את שטח בית החזה, השרירים הבין צלעיים מתכווצים וגורמים לעליה של הצלעות. השרירים הבין צלעיים והסרעפת מושכים בתנועתם את קרום הפלואורה הראשון. קרום הפלואורה השני נמשך אחריו, ומושך איתו את הריאות. הריאות גדלות, ונפח בית החזה גדל) כאשר נפח בית החזה גדל הלחץ בתוכו קטן, וכך החמצן נשאף פנימה.
קישורים חיצוניים
קט:פיזיקה
יאו מינג
יאו מינג (בסינית: 姚明, בפין-יין Yáo Míng; נולד ב-12 בספטמבר 1980) הוא כדורסלן עבר סיני ששיחק בקבוצת יוסטון רוקטס ובנבחרת סין בעמדת הסנטר. באפריל 2016 הוכרז כי נבחר להיות חבר בהיכל התהילה של הכדורסל, והוא הוצג כחבר בו בספטמבר 2016.
הוא השתתף עם נבחרת סין בשלוש אולימפיאדות ובשתי אליפויות עולם. הוא הוביל את נבחרתו לרבע הגמר באולימפיאדת אתונה ובאולימפיאדת בייג'ינג. כיום ובמשך הרבה שנים הוא יו"ר האיגוד הסיני בכדורסל.
ילדות וקריירה ב-CBA
יאו נולד בשאנגחאי ליאו ז'יואן ולפנגדי פאנג, כדורסלנית בעברה וקפטן לשעבר של נבחרת הנשים של סין. הוריו של יאו היו הזוג הגבוה ביותר בסין בעת היוולדו.
בילדותו חלם להיות ארכאולוג, אך לאחר ששוכנע להפוך לכדורסלן הוא הלך לאימונים פרטיים עם מאמן אישי, שהחלו כבר בגיל 9. כתלמיד בבית ספר לא הפגין יאו עניין מרובה בכדורסל, בעיקר בשל כושר גופו הירוד וגובהו החריג שהוביל למבנה גוף מגושם שהקשה עליו לשחק. מאוחר יותר הוריו החלו לאמנו, ובעקבות זאת החל יאו לפתח את כישוריו ולאהוב את משחק הכדורסל. בגיל 13 נבחן לראשונה במחלקת הנוער של הקבוצה המקומית שאנגחאי שארקס, והתאמן 10 שעות ביום על מנת להתקבל לקבוצה. יאו שיחק במשך ארבע עונות בקבוצת הנוער של המועדון, ובקיץ 1997 הוא השתתף במחנה כדורסל מיוחד לזיהוי כישרונות של נייקי, לאחר שמשך תשומת לב בשל הצטיינותו בכדורסל. הוא הצטרף לקבוצה הבוגרת בגיל 17, וקבע של 10 נקודות ו-8  בעונת הרוקי שלו,. בשנות ה-90 התגברה הפופולריות של הכדורסל בסין, בין היתר כתוצאה מהפופולריות האישית שזכה בה, וכתוצאה מכך הוקמה ליגת ה-CBA.
עונתו השנייה נקטעה עקב שבר ברגלו, שלדברי יאו הפחית את יכולת הניתור שלו ב-10 עד 15 סנטימטרים. בקיץ 1999 השתתף יאו עם נבחרת סין לראשונה באליפות אסיה, וזכה עמה במדליית הזהב הראשונה שלו. לאחר מכן, שאנגחאי שארקס העפילה פעמיים לגמר אליפות ליגת ה-CBA בעונות ו-, אך הפסידה בשתי הפעמים לקבוצת באיי רוקטס. בעונה שלאחר מכן, עונת, עזב ואנג ג'ג'ה את באיי רוקטס ועבר ל-NBA. כתוצאה מכך, הפך יאו לכדורסלן המוביל בסין, והוביל את שאנגחאי שארקס לאליפותה הראשונה מזה 25 שנים. במהלך משחקי הפלייאוף בעונתו האחרונה בשאנגחאי הגיע יאו לממוצעים של 38.9 נקודות ו-20.2 ריבאונדים למשחק, ול-76.6 אחוזי קליעה מ. באחד ממשחקי סדרת הגמר קלע לסל בכל זריקותיו (21 זריקות).
דראפט ה-NBA
לי יאומין, סגן המנהל הכללי של שאנגחאי שארקס, עודד את יאו ללכת להיבחן בדראפט ה-NBA של שנת 1999, בגיל 19. אולם יאו החליט להישאר מספר שנים נוספות בסין. כאשר יאו החליט להירשם לדראפט ה-NBA של 2002, קמה קבוצת יועצים שהייתה ידועה בכינויה "Team Yao" (בתרגום חופשי: קבוצת יאו). הקבוצה הורכבה ממנהל המשא ומתן של יאו, אריק ז'אנג, סוכן ה-NBA שלו, ביל דאפי, הסוכן הסיני שלו לו האו, הפרופסור לכלכלה מאוניברסיטת שיקגו ג'ון הויזינגה, וסגן נשיא מחלקת השיווק של "BDA Sports Management", ביל סאנדרס. הופצו תחזיות רבות שלפיהן יאו ייבחר במקום הראשון בדראפט. עם זאת, היו שהטילו ספק ביכולת של יאו להיבחר במיקום גבוה, עקב יציאתו המאוחרת מדי לכאורה מליגת ה-CBA.
השנים הראשונות (2002–2005)
יאו לא לקח חלק במחנה האימונים של טרום-העונה של יוסטון רוקטס עקב השתתפותו באליפות העולם עם נבחרת סין. מספר פרשני ספורט, כדוגמת ביל סימונס ודיק ויטאל, חזו כי ייכשל בליגה. התחזיות נבעו מהעובדה שיאו לא היה שחקן בעל יכולת פיזית גבוהה, עובדה שהייתה עלולה לפגוע בסיכוייו להשתלב ב-NBA. במשחק הראשון שלו, נגד אינדיאנה פייסרס, הוא שותף ב-11 דקות בהן לא קלע אף נקודה והוריד שני ריבאונדים. בשבעת משחקיו הראשונים הוא שיחק 7 דקות בלבד וקלע 4 נקודות בממוצע למשחק. עם זאת, יאו השתפר בהמשך העונה, וסיים את עונת הרוקי שלו ב-NBA עם ממוצעים של 13.5 נקודות ו-8.2 ריבאונדים למשחק, ואף זכה במקום השני בבחירת רוקי השנה ב-NBA אחרי אמארה סטודמאייר. הוא נבחר פה אחד לחמישיית הרוקיז ב-NBA, וזכה גם בתואר רוקי השנה מטעם "Sporting News" ובפרס Laureus ל"פריצת הדרך של השנה בספורט".
לאחר שמאמן יוסטון החדש ג'ף ואן גאנדי פיתח את יכולת ההתקפה אצל יאו, הצליח יאו לקבוע ממוצעי נקודות וריבאונדים גבוהים יותר בעונתו השנייה בליגה, כולל שיא קריירה של 41 נקודות ו-7 אסיסטים במשחק הניצחון בשלוש הארכות מול אטלנטה הוקס בפברואר 2004. הוא נכלל בפעם השנייה ברציפות כסנטר הפותח במשחק האולסטאר של ה-NBA 2004. יאו סיים את העונה עם ממוצעים של 17.5 נקודות ו-9 ריבאונדים למשחק. הוא העפיל עם יוסטון למשחקי הפלייאוף הראשונים שלו, וקלע בסדרת הסיבוב הראשון, בה הפסידה יוסטון ללוס אנג'לס לייקרס, 15 נקודות בממוצע למשחק.
בקיץ 2004 רכשה יוסטון את כרטיס השחקן של טרייסי מקגריידי מאורלנדו מג'יק, בעסקה שכללה שבעה שחקנים ובמסגרתה הועברו סטיב פרנסיס וקוטינו מובלי לאורלנדו. מגריידי השלים יחד עם יאו צמד שחקנים מובילים ביוסטון. יאו נבחר למשחק האולסטארס של ה-NBA 2005, כשהוא שובר את שיא הקולות בהצבעה למשחק האולסטאר, שהיה שייך עד אותה עת למייקל ג'ורדן, עם 2,558,278 קולות בסך הכול. בפלייאוף, במשחק השני בסדרת הסיבוב הראשון מול דאלאס מאבריקס, קלע יאו 13 מ-14 זריקותיו, אחוז הקליעות הטוב ביותר במשחקי הפלייאוף בהיסטוריה של יוסטון. עם זאת, ולמרות ממוצע של 21.4 נקודות בממוצע למשחק בסדרה, הוא לא הצליח למנוע את הדחתה של קבוצתו.
העונות רדופות-הפציעות
על אף שהחמיץ שני משחקים בלבד בשלוש שנות המשחק הראשונות שלו ב-NBA, בעונת יאו נעדר תקופה ארוכה, לאחר שהתפתח זיהום בכף רגלו השמאלית והוא נאלץ לעבור ניתוח, ב-18 בדצמבר 2005. למרות שהחסיר 21 משחקים עקב פציעתו, הוא קיבל שוב את מספר הקולות הרב ביותר בהצבעת האוהדים לבחירה למשחק האולסטאר של ה-NBA 2006.
בתחילת עונת, עונתו החמישית ב-NBA, נפצע יאו פעם נוספת, כאשר שבר את ברכו ב-23 בדצמבר 2006 בעת שניסה לחסום זריקה. אף על פי כן, לאחר פציעתו הצטיין יאו רבות וקבע ממוצעים של 26.8 נקודות, 9.7 ריבאונדים ו-2.3 חסימות למשחק, והוזכר על ידי פרשנים כמועמד לזכייה בפרס ה-MVP של העונה הסדירה ב-NBA. יאו נבחר למשחק האולסטאר, אך לא היה ביכולתו לשחק בו עקב פציעתו, אך הוא היה כשיר מבחינה רפואית לחזור לשחק ב-4 במרץ 2007, לאחר שהחמיץ 34 משחקים. בסך הכל קלע בעונה זו 25 נקודות בממוצע למשחק.
יוסטון הודחה בסיבוב הפלייאוף הראשון לאחר הפסד במשחק השביעי והמכריע מול יוטה ג'אז, חרף 29 נקודות שקלע יאו, 15 מתוכן ברבע הרביעי. ההדחה הגיעה חרף ממוצעים של 25.1 נקודות ו-10.3 ריבאונדים למשחק שהעמיד יאו בסדרה. בעקבות יכולתו הטובה וממוצעיו הגבוהים בעונה זו, יאו נבחר לראשונה בקריירה שלו לתואר החמישייה השנייה של העונה ב-NBA, לאחר שבשנים קודמות נבחר פעמיים לחמישייה השלישית.
בעונה הבאה, במשחק האולסטאר של ה-NBA 2008, נכלל יאו שוב כסנטר הפותח בנבחרת המערב. בשבוע שלפני האולסטאר ניצחו יאו ויוסטון שמונה משחקים ברציפות, ולאחר ההפוגה שבאה בעקבות האולסטאר האריכו את הרצף ל-12 משחקים. עם זאת, ב-26 בפברואר 2008 צצו דיווחים לפיהם יאו יחמיץ את כל שארית העונה עקב שברי מאמץ ברגלו השמאלית. הוא נעדר ממשחקי הפלייאוף באותה עונה. הוא צלח ב-3 במרץ את הניתוח, שמיקם ברגים ברגלו על מנת לחזק את העצם, וזמן תקופת ההחלמה שלו הוערך בכארבעה חודשים. יאו סיים את העונה, שבמהלכה שיחק 55 משחקים בלבד, עם ממוצעים של 22 נקודות, 10.8 ריבאונדים ו-2 חסימות למשחק. בסיומה הוא נבחר לחמישייה השלישית של העונה, בפעם השלישית בקריירה שלו.
במהלך הקיץ של 2008 רכשה יוסטון את כרטיס השחקן של רון ארטסט מסקרמנטו קינגס, בעסקה במסגרתה הועברו לסקרמנטו דונטה גרין ובובי ג'קסון. ארטסט צורף ליאו ומגריידי, והשלים יחד איתם שלישיית שחקנים מובילים, שגרמה לתחזיות שההגנה של יוסטון תתחזק. לאחר פציעתו של מגריידי, יאו היה המנהיג הבלעדי של יוסטון, והוביל את קבוצתו לצמרת האזור המערבי, תוך שהוא קולע 19.7 נקודות בממוצע למשחק בעונה הסדירה. בניגוד לעונות הקודמות, הפעם יאו לא נפצע לתקופה ממושכת בעונה הסדירה ושיחק ב-77 משחקים. כמו כן, הוא נבחר למשחק האולסטאר של ה-NBA 2009. יאו קלע 15 נקודות בסדרת הסיבוב הראשון בפלייאוף מול פורטלנד טרייל בלייזרס, הוביל את קבוצתו לניצחון 2–4 בסדרה, ובכך עבר לראשונה בקריירה שלו סדרת פלייאוף. אף על פי כן, הוא סבל שוב משבר מאמץ בסדרת הסיבוב השני מול לוס אנג'לס לייקרס, ונעדר משאר משחקי הפלייאוף. בסיום העונה הוא נבחר שוב לתואר החמישייה השנייה של העונה.
בקיץ שלאחר עונה זו התבררו שברי המאמץ של יאו כחמורים במיוחד, מה שהוביל לכך שיאו החמיץ את כל עונת. זמן קצר לאחר חזרתו מהפציעה, לאחר שהשתתף בחמישה משחקים בעונת, נפצע שוב ונעדר למשך שארית העונה. ביולי 2011 נכנע יאו לפציעותיו והודיע על פרישתו הסופית מכדורסל מקצועני.
נבחרת לאומית
יאו שיחק לראשונה במשחקים האולימפיים עבור נבחרת סין באולימפיאדת סידני 2000. נבחרתו לא זכתה להצלחה באולימפיאדה, והודחה כבר בשלב הבתים. במהלך הטורניר הוא הפתיע רבים, כאשר במשחק מול הציג יכולות חסימה ולקיחת ריבאונדים מצוינות, והתמודד בכבוד מול כוכבי היריבה וינס קרטר ואלונזו מורנינג. אולימפיאדה זו היוותה בכך את מקור החשיפה שלו ברחבי העולם.
באליפות העולם בשנת 2002 שנערכה באינדיאנפוליס הוא היווה גורם משמעותי בנבחרתו ושיחק נגד כוכבי NBA אחרים כדוגמת מאנו ג'ינובילי, דירק נוביצקי ופרדראג סטויאקוביץ'. עם זאת, גם הפעם נבחרת סין לא נחלה הצלחה מרובה, וסיימה במקום האחרון בשלב הבתים השני. למרות הכישלון, נבחר יאו לסנטר המצטיין של הטורניר.
בטקס הפתיחה של אולימפיאדת אתונה 2004 נשא יאו את דגל סין, ואמר שהיה זה "חלום ישן שהתממש". לפני פתיחת הטורניר נתלו בו תקוות שיהיה השחקן המוביל של נבחרתו. במשחק הראשון יאו קלע 39 נקודות בניצחון נבחרתו על. יאו קלע 27 נקודות ולקח 13 ריבאונדים, כולל שתי זריקות מקו העונשין 28 שניות לסיום המשחק, שהבטיחו לנבחרתו את הניצחון על, שבזכותו עלתה הנבחרת לשלב הבא. בזכות הופעותיו בטורניר, בהן קבע ממוצעים של 20.7 נקודות תוך דיוק של 55.9% מהשדה ו-9.3 ריבאונדים למשחק, הוא נכלל בסיומו ב"חמישיית הטורניר".
באליפות אסיה 2005, ששימשה גם כמוקדמות אליפות העולם, זכה יאו עם סין בטורניר, לאחר ניצחון במשחק הגמר 61–77 על. הוא זכה בתואר ה-MVP של הטורניר בפעם השלישית ברציפות, לאחר שזכה בתואר גם ב-2003 וב-2001. הייתה זו מדליית הזהב הרביעית בה זכה יאו עם נבחרת סין.
פציעתו של יאו בסיום עונת 2005/06 ב-NBA גבתה ממנו שישה חודשים של היעדרות, והעמידה את השתתפותו באליפות העולם 2006 בסימן שאלה. אף על פי כן, הוא החלים לפני פתיחת הטורניר, ובמשחק האחרון בסיבוב המוקדם הוא קלע 36 נקודות ולקח 10 ריבאונדים בניצחון נבחרת סין על, ניצחון שהעלה אותה לשמינית הגמר. עם זאת, נבחרתו הובסה במשחק שמינית הגמר 64–95 על ידי נבחרת יוון, שהעפילה לבסוף עד לגמר הטורניר. יאו זכה בתואר של הטורניר עם 25.3 נקודות למשחק, ואף סיים רביעי בדירוג מלך הריבאונדים עם 9 בממוצע למשחק.
בשנת 2007, על אף ששיחק במספר משחקי ידידות במדי הנבחרת, יאו נעדר ממשחקי אליפות אסיה, עקב ההעפלה האוטומטית לאולימפיאדת בייג'ינג. ראשי הנבחרת רצו לשמור על כושרם של שחקני הנבחרת המובילים עבור ההצלחה באולימפיאדה, ועל כן הם לא לקחו חלק באליפות כדי שלא להתעייף או להיפצע. עקב כך, איבדה הנבחרת את תואר אלופת אסיה וסיימה רק במקום העשירי הכללי בטורניר.
לאחר שעבר ניתוח על מנת לחזק את רגלו השבורה, אמר יאו שאם לא יוכל לשחק באולימפיאדת בייג'ינג 2008, "זה יהיה ההפסד הגדול ביותר בקריירה שלי". למרות הניתוח, חזר להתאמן עם נבחרת סין ב-17 ביולי 2008. ב-6 באוגוסט נשא יאו את הלפיד האולימפי לתוך כיכר טיין-אן-מן, כחלק מטקס מסירת הלפיד. הוא אף נשא את דגל המשלחת הסינית במהלך טקס הפתיחה של האולימפיאדה. לאחר שני הפסדים של נבחרת סין, יאו קלע 30 נקודות בניצחונה של סין על ו-25 נקודות בניצחונה על. כתוצאה מכך, העפילה סין לרבע גמר הטורניר האולימפי בפעם השלישית בהיסטוריה שלה. ברבע הגמר הפסידו יאו ונבחרתו לנבחרת ליטא בתוצאה 94-68; יאו קלע 19 נקודות ולקח 7 ריבאונדים במשחק זה.
סגנון משחק
יאו, שהיה בזמנו השחקן הגבוה ביותר ב-NBA, מיתמר לגובה של 2.29 מטר. בהתאם לגובהו, הוא שיחק בעמדת הסנטר, וגובהו העניק לו יתרון על פני יריביו במאבקים מתחת לסל, בלקיחת ריבאונדים, ובקליעת נקודות. ממוצעי הנקודות שלו גבוהים מאוד ביחס לשחקנים אחרים בעמדת הסנטר. הוא היה מלך הסלים באליפות העולם ב-2006, והקולע המוביל מבין השחקנים בעמדתו בעונת 2006/07. עם זאת, הוא לא הצטיין בזריקות מטווח השדה או מטווח שלוש נקודות (לאורך כל הקריירה שלו ב-NBA קלע רק שלוש שלשות).
החל מאולימפיאדת סידני, בה הופיע לראשונה על הבמה הבינלאומית, התגלה יאו כבעל יכולות אתלטיות טובות וכחוסם מצטיין. עם זאת, בעת הגעתו ל-NBA היו פרשנים שחזו כי הוא לא יצליח להשתלב בליגה עקב יכולת פיזית לא טובה. במהלך שנותיו הראשונות בליגה הוא שיפר את יכולתו הפיזית מתחת לסל ואת האומץ שלו במאבק מול שחקנים יריבים. גם יכולת ההתקפה שלו השתפרה, לאחר הגעתו של המאמן ג'ף ואן גאנדי לקבוצה. דרך קבע היה יאו שחקן הגנה מצטיין, וממוצעי החסימות שהשיג היו בין הגבוהים בליגה. אולם דווקא גופו הגדול וכושרו הגופני היווה גורם לפציעותיו הרבות.
חייו האישיים
יאו התחתן עם יי לי, כדורסלנית בנבחרת הנשים של סין, אותה פגש לראשונה כבר בהיותו בן 17. הקשר ביניהם נחשף כאשר הם הופיעו יחד בטקס הסיום של אולימפיאדת אתונה, וב-6 באוגוסט 2007 הם התחתנו בטקס פרטי ללא נוכחות התקשורת.
ב-2004, כתב הספורט של ESPN ריק בוצ'ר שימש כסופר צללים עבור האוטוביוגרפיה של יאו בשם "יאו: חיים בשני עולמות" (Yao: A Life in Two Worlds). הספר מתאר את מהלך הקריירה של יאו עד לעונת הרוקי ב-NBA, את קשיי השתלבותו בארצות הברית, ואת הפיכתו לסמל ספורט לאומי בסין. באותה שנה הוסרט סרט תיעודי שנקרא "השנה של יאו" (The Year of the Yao), ועסק בעונת הרוקי שלו ב-NBA. הסרט סופר על ידי חברו של יאו, קולין פיין, ששימש כמתורגמנו לאורך שלוש שנותיו הראשונות בארצות הברית. בשנת 2005 הוציא ברוק לארמר, כתב העבר של השבועון "ניוזוויק", ספר בשם "מבצע יאו מינג", בו חשף כי הוריו של יאו שוכנעו להינשא זה לזה על מנת שילדם יהפוך לספורטאי דומיננטי. במהלך ילדותו, היה יאו נתון בטיפול מיוחד על מנת לסייע לו להפוך לכדורסלן מצטיין.
לאחר פרישתו של מינג מכדורסל מקצועני בשנת 2011 בעקבות פציעה, למד כלכלה וניהול באוניברסיטת ג'יאו טונג שאנגחאי. בשנת 2012 הצטרף לגוף המייעץ על הרשות המחוקקת בשאנגחאי.
חייו הציבוריים
יאו הוא אחד מהספורטאים הסינים המפורסמים ביותר, לצדו של האתלט ליו שיאנג. הוא הוביל את דירוג 100 הידוענים המובילים בסין של מגזין פורבס מבחינת הכנסה ופופולריות, עם הכנסה של 54.6 מיליון דולר (387.8 מיליון יואן) ב-2007. חלק ניכר מהכנסותיו מגיע מהסכמי החסויות שלו: יאו חתם עם חברת נייקי עד לסיום עונת הרוקי שלו ב-NBA; כאשר נייקי החליטה שלא לחדש את חוזהו, הוא עבר לחברת ריבוק. הוא היה חתום בחוזה גם עם חברת פפסי. ב-2003 תבע את חברת קוקה-קולה, לאחר שזו השתמשה בתמונתו על הבקבוקים שלה ללא הסכמתו והגיע להסדר פשרה מחוץ לכותלי בית המשפט. מספר שנים לאחר מכן, חתם עם קוקה קולה על חוזה עבור אולימפיאדת בייג'ינג. הסכמי הפרסום האחרים שלו כוללים את החברות ויזה, אפל, גרמין ומקדונלד'ס.
יאו השתתף באירועי צדקה רבים במהלך הקריירה שלו, ביניהם התוכנית כדורסל ללא גבולות. בסיום עונת ה-NBA בשנת 2003 הוא אירח תוכנית לאיסוף תרומות, שאספה 300,000 דולר על מנת לעזור בעצירת התפשטות מחלת הסארס. בספטמבר 2007 קיים מכירה פומבית שגרפה 965,000 דולר (6.75 מיליון יואן), והשתתף במשחק צדקה שבו נאסף כסף עבור ילדים מעוטי יכולת בסין, יחד עם עמיתיו, כוכבי ה-NBA סטיב נאש, כרמלו אנתוני ובארון דייוויס, וכוכב הקולנוע ג'קי צ'אן. לאחר רעידת האדמה בסצ'ואן 2008 תרם יאו 2 מיליון דולר לסיוע לעבודות החילוץ והקים קרן מיוחדת שנקראה "קרן יאו מינג" על מנת לסייע בהקמתם מחדש של בתי הספר שנהרסו ברעידת האדמה. יאו משמש דובר הקמפיין הסיני להגברת המודעות למחלת האיידס ושל הקמפיין להגנת חיות בסכנת הכחדה, במסגרתו קרא לסינים להימנע מאכילת מאכלים מסורתיים כגון מרק סנפירי כרישים.
באוגוסט 2008, לאחר שהדליק את הלפיד האולימפי באולימפיאדת בייג'ינג, נבחר יאו להוביל קמפיין מיוחד מטעם ארגון האומות המאוחדות שמטרתו לשפר את איכות הסביבה על אף משבר האנרגיה. לדברי יאו, "כספורטאי, אני מאמין שלספורט תפקיד מרכזי בקידום הנושאים הסביבתיים". ביולי 2009 רכש יאו את הבעלות על קבוצתו לשעבר שאנגחאי שארקס, שהייתה מצויה בקשיים כלכליים, תמורת כ-3 מיליון דולר.
השפעתו
ליאו השפעה רבה על הכדורסל בסין, והוא תרם רבות לפיתוח הספורט והכדורסל במדינתו. מאז הצטרפותו ליוסטון רוקטס ב-NBA בשנת 2002 גדלה הפופולריות של הכדורסל בסין במידה רבה. הצלחתו של יאו הביאה את ארצות הברית לשים לב לשחקנים סינים כישרוניים, כדוגמת אי ג'יאנליאן שנכנס ל-NBA מספר שנים לאחר כניסתו של יאו. פציעתו בעונת 2007/08 ב-NBA שסיכנה את השתתפותו באולימפיאדת בייג'ינג, גרמה לדאגה רבה בקרב מארגני האולימפיאדה. עקב כך עבר יאו טיפולים רפואיים מיוחדים, ולאחר שנודע שיוכל להשתתף הוקל למארגני האולימפיאדה ולאנשי סין עקב הרייטינג הגבוה שמביא יאו למגרשים.
יאו הוא גורם עיקרי בתרומתה הגדולה של סין לפיתוח הכלכלי של ה-NBA – 20 אחוז מהכנסות הליגה השנתיות מגיעות ממדינות אחרות, ובסין למעלה מ-20,000 חנויות המוכרות סחורה של ה-NBA. על אף שליטתה של נבחרת ארצות הברית בענף, שהתבטאה בניצחונה הגבוה על סין באולימפיאדת בייג'ינג, ישנה מעין שותפות בין המדינות, המסייעת לפיתוחה הכלכלי והעסקי של ה-NBA. יאו אמר בסיום המשחק מול ארצות הברית: "אוצר בשבילי, כולי תקווה שזה יהיה סימן ליותר סינים שמשחקים את המשחק". בנוסף, יש הרואים בו גורם לפיתוחו הרב של הכדורסל האולימפי לעומת משחקי כדור אחרים, כדוגמת הכדורגל האולימפי.
הצלחתו של יאו ב-NBA משפיעה גם על הפוטבול האמריקני, כאשר ניכרים שיפורים בענף ברחבי סין וליגת ה-NFL, ליגת הפוטבול האמריקנית המובילה בעולם, מחפשת כישרונות סינים חדשים. שחקני פוטבול צעירים נמשכים לענף ומתקדמים בעקבות השיפורים. יאו נערץ מאוד על ידי אנשים רבים בסין ומשפיע על התרבות הסינית; בסין ראו בו כוח לפיתוח של ספורטאים סינים רבים, ופתחו בפרויקט הנקרא "תוכנית יאו מינג".
יאו נתפס גם כסמל פוליטי; העובדה שסין אפשרה לו להתחיל בקריירה עצמאית מחוץ למדינה נתפסה כניסיון סיני ליצור קשרים טובים עם ארצות הברית, ולהיתפס כמדינה פתוחה יותר לעולם.
ברית שלושת הקיסרים
ברית שלושת הקיסרים (בגרמנית: Dreikaiserbund) הייתה ברית שהתגבשה בשנת 1873 בין קיסרי האימפריה הגרמנית, אוסטריה־הונגריה והאימפריה הרוסית, שהיו המדינות החזקות ביותר במזרח ובמרכז אירופה באותה תקופה. המגעים לקראת הברית וחתימתה התקיימו במהלך התערוכה העולמית של וינה.
מנהיגי מדינות הברית באותה תקופה היו וילהלם הראשון (גרמניה), פרנץ יוזף הראשון (אוסטריה־הונגריה) ואלכסנדר השני (רוסיה). מנהיגים אלה היו שמרנים בהשקפת עולמם והם עמדו מנגד למנהיגים הליברליים ממערב אירופה כגון פטריס דה מק-מהון, נשיא צרפת וויקטוריה, מלכת הממלכה המאוחדת.
יש הטוענים כי בטווח הארוך הברית גרמה לתחילת מלחמת העולם הראשונה וכי מטרתה הייתה להביע עמדה נגד הליברליות ההולכת וגוברת של ממשלות המערב. הברית הוקמה לאחר איחוד גרמניה על ידי פרוסיה, ולאחר תבוסתה של צרפת במלחמת צרפת–פרוסיה.
הסכם ראשון (1873)
ב־22 באוקטובר 1873 ביסמרק ניהל משא ומתן בין קיסרי גרמניה, אוסטריה־הונגריה ורוסיה, לאחר ועדת שנברון (ב־6 ביוני, אותה שנה) בין רוסיה ואוסטריה־הונגריה. הברית הייתה ניסיון לשחזר את הברית הקדושה מ־1815 ולפעול כחומת מגן מפני תנועות רדיקליות במרכז ומזרח אירופה.
השמרנים בשלוש המדינות הללו היו מודאגים מהכוח העולה של הליברליזם ולפיכך הקימו את הברית שתגן על צורת המשטר שלהם. אף על פי שהברית לא היוותה ברית רשמית, היא התייחסה לסוציאליזם, ובמידה רבה יותר לרפובליקניזם, כאל דברים גרועים מאוד (המשטר בצרפת באותה תקופה היה רפובליקני).
מדיניות
ביסמרק הנהיג את הברית לעיתים קרובות כשהברית נעמדה מול אתגרים קשים של מאזן כוחות בין המעצמות החברות ובאירופה בכלל. העיקרון המנחה במדיניותו היה מניעת מלחמה ושמירת המצב הקיים. למרות הניצחון הגרמני במלחמה הפרנקו־פרוסית בשנים 1870–1871, האלימות עודנה נשארה טרייה בזכרונה של המדינה הגרמנית החדשה לאחר איחודה. מה שגרם לגרמניה לתפוס עמדת התגוננות מפני מלחמה נוספת עם צרפת, וניסיון מתמיד להגביל את כוחה.
הברית נבעה מהעיקרון המנחה את מדיניות החוץ של אוטו פון ביסמרק - שימור על בידודה של צרפת במידת האפשר, תוך חיזוק הקשרים עם אוסטריה־הונגריה, זאת כדי להימנע מתרחיש של לחימה בשתי חזיתות, מול רוסיה מצד אחד וצרפת בצד השני.
לפי הקואליציה, תנועות רדיקליות וסוציאליסטיות כגון הסתדרות הפועלים הבינלאומית היוו לאיום מרכזי כלפי יציבותן הפנימית ועליונותן האזורית במזרח ומרכז אירופה. המעצמות החברות בברית שתפו פעולה באופן מתמיד כדי למנוע את התפשטותה והשפעתה באזור.
הברית נעמדה מול משבר כאשר התקוממות בולגרית במזרח אירופה נגד נוכחתם של כוחות עות'מאנים, ספגה דיכוי ואכזריות קשה מצד הכוחות. התיעוד מעת הסופר האנגלי אדווין אגס מתאר מחזות קשים מהתקרית שהשאירו קוראים בריטים בהלם.
פירוק ראשון (1878)
היחסים בין רוסיה לגרמניה התקררו בקונגרס ברלין שהתרחש בשנת 1878 כשרוסיה חשה שהישגיה במלחמה העות'מאנית־רוסית האחרונה נוצלו לרעתה.
ובנוסף היחסים בין רוסיה לאוסטריה־הונגריה הפכו לעוינים לאור סכסוכי שטחים בבלקנים בין אוסטריה־הונגריה וסרביה, כשרוסיה תמכה בסרביה. זה הוביל למשבר אמון בין המעצמות ופירוק הברית. אוסטריה־הונגריה גם חששה מפני התעוררות לאומית סלבית בשטחיה כתוצאה מכך.
לאחר פירוק הברית, גרמניה ואוסטריה יצרו יחד את הברית הכפולה ב־1879 כדי להתגונן מפני רוסיה. מאוחר יותר איטליה הצטרפה לברית וכך נוצרה הברית המשולשת.
תחיית הברית (1881–1887)
ביסמרק נתן חשיבות רבה למערכת היחסים בין רוסיה לגרמניה ונקט במאמצים רבים כדי להחיות את הברית. הוא הצליח לשכנע את רוסיה להצטרף והברית הוקמה מחדש ב־18 ביוני בשנת 1881, וזאת מבלי לקבל אישור מוקדם לכך מאוסטריה־הונגריה.
הברית החזיקה שלוש שנים, וחודשה שוב ב־1884 אך פסקה ב־1887 סופית לאור האיבה שנוצרה בין אוסטריה־הונגריה ורוסיה באזור הבלקנים. כדי לשמור על יחסי שלום עם רוסיה, גרמניה חתמה על ברית ביטוח המשנה עם רוסיה ב־1887.
בעקבות לחץ של הקיסר וילהלם השני, ביסמרק נאלץ להתפטר מתפקיד שר החוץ של גרמניה ב־1890, והוא הוחלף על ידי לאו פון קפריבי. ההתפטרות הייתה כתוצאה מהנסיגה הגרמנית ממדיניות החוץ השמרנית של ביסמרק.
באותה שנה קאפריבי דחה את הצעתה של רוסיה לחדש את התנאים של ברית שלושת הקיסרים, מה שגרם לאכזבה רבה מצד שר החוץ הרוסי וביסמרק. רוסיה, שכעת כבר הייתה מבודדת, תכרות ב־1893 ברית עם צרפת על מנת להתגונן מפני האיום של הברית הכפולה בין גרמניה ואוסטריה־הונגריה שנחתמה בחשאי ב־1879.
סקאניה-ואביס L75
סקאניה-ואביס L75 (באנגלית Scania-Vabis L75) היא סדרת משאיות כבדות (13-22.5 טון), אשר יוצרה על ידי חברת סקאניה השוודית בין השנים 1958–1963.
יוצרו מדגמי L75 ומדגמי L76 סך של 43,334 יחידות.
פונקציה רקורסיבית
פונקציה רקורסיבית היא פונקציה מתת-קבוצה של המספרים הטבעיים לעצמם, הנחשבת, באופן אינטואיטיבי, כ"ניתנת לחישוב". בפרט, תורת החישוביות מראה כי הפונקציות הרקורסיביות הן בדיוק אותן פונקציות שניתנות לחישוב בידי מכונת טיורינג, הנחשבת (על פי תזת צ'רץ'-טיורינג) כמודל הכללי ביותר של חישוב סביר.
בדומה להגדרות השקולות של מכונות טיורינג, גם עבור פונקציות רקורסיביות קיימות מספר הגדרות שקולות.
כדי לבנות את קבוצת הפונקציות הרקורסיביות יש קודם לבנות קבוצה כללית פחות - הפונקציות הפרימיטיביות.
פונקציה רקורסיבית פרימיטיבית
קבוצת הפונקציות הרקורסיביות הפרימיטיביות מוגדרת להיות הקבוצה המינימלית, \ PR^{(k)}, של פונקציות מ-\N^k למספרים הטבעיים, שמקיימת את התנאים הבאים:
הפונקציות הרקורסיביות הפרימיטיביות כוללות את כל הפונקציות האריתמטיות, ופונקציות רבות נוספות, אבל קיימות פונקציות שניתנות לחישוב על ידי אלגוריתם סביר שאינן פרימיטיביות (כמו פונקציית אקרמן), ולכן הגדרה זו לא עומדת בקריטריון של תזת צ'רץ'-טיורינג.
קיימות \aleph _0 פונקציות רקורסיביות פרימיטיביות.
פונקציה רקורסיבית
הפונקציות הרקורסיביות מתקבלות מהפונקציות הרקורסיביות-פרימיטיביות על ידי הוספת אופרטור, שמכונה אופרטור \mu או אופרטור החיפוש. נסמן את קבוצת הפונקציות הרקורסיביות הפועלות על קלט בן k מספרים ב- \ R^{(k)}. אופרטור זה פועל על פונקציה רקורסיבית קיימת, ומחזיר את הפונקציה , שעבור הקלט מחזירה כפלט את ה-y המינימלי שעבורו מתקיים השוויון. y כזה לא בהכרח קיים, ורק אם הוא קיים הפונקציה עוצרת על אותו קלט. פונקציות אלו הן פונקציות חלקיות, כלומר הן אינן מוגדרות על כל קלט ולפעמים אפילו על שום קלט. לדוגמה הפעלת אופרטור \mu על הפונקציה הפרימיטיביות-רקורסיבית הקבועה 1 תיצור בהכרח פונקציה שלא מוגדרת על שום מספר טבעי.
קישורים חיצוניים
Рекурсивная функция (теория вычислимости)
תה ויסוצקי
תה ויסוצקי היא חברת תה ישראלית-בינלאומית שנוסדה בשנת 1849 על ידי הנדבן היהודי קלונימוס זאב ויסוצקי (1824–1904) מראשי חובבי ציון במוסקבה, רוסיה. החברה הוקמה במקור ברוסיה, אך במהלך השנים הועתק מיקומה של החברה מרוסיה לישראל.
היסטוריה
בשנת 1904 הקימה החברה סניף ראשון מחוץ לגבולות רוסיה בניו יורק אשר קהל היעד שלו היה קהילת המהגרים הרוסים בעיר.
בשנת 1907 נפתח סניף ראשי בלונדון אותו ניהל אחד העם. עם הזמן נפתחו סניפים חדשים ברחבי העולם ובשנת 1935 הקים שמעון זידלר, נצר למשפחת ויסוצקי, שניהל עם אביו כטועם-תה את קונצרן ויסוצקי בפולין את המפעל הראשון בישראל, בעיר תל אביב. בשנת 1963 הועבר המפעל לבית ויסוצקי במרכז תל אביב ולאחר מכן לקריית אריה שבפתח תקווה. עם הזמן העתיקה החברה את מוצאה מרוסיה לישראל.
בשנות ה-60 פיתחה החברה את שקיק התה עם "פס הכסף" כדי להימנע משימוש בסיכות מתכת בחיבור התלי לשקית. עד סוף שנות ה-80 שיווקה החברה בעיקר מוצרי תה שחור במגוון אריזות. בשנות ה-90 החלה לייצר גם חליטות צמחים שאינן מכילות תה.
בשנת 2001 נכנסה החברה לתחום הקפה כאשר הפיצה קפה שחור תחת המותג "רג'ואן" בשותפות עם משפחת רג'ואן. השותפות החזיקה כשנה וחצי בלבד. בשנים 1996 עד 2009 הפיצה החברה משקה תה קר תחת המותג "אייס T", אך וויתרה עליו לאחר שנים של הפסדים, בשנת 2016 השיקה החברה משקה דומה תחת השם "חליטת ויסוצקי ICE". בשנת 2009 השיקה החברה סדרת פרימיום – "קולקציית העלים" - תערובות תה שונות בשקיקי פירמידה הארוזים בקופסה מיוחדת.
החברה משווקת כיום מעל ל-200 מוצרים, בהם מוצרי תה שחור, תה ירוק, תה אדום, תה לבן ותה בטעמים שונים.
מפעלה החדש שהוקם באזור התעשייה קדמת גליל, תחת הנהלת שלום זיידלר, בנם של המייסדים, הוא הגדול במזרח התיכון לערבול ואריזת תה. החברה מפיצה את מוצריה באמצעות שני מרכזי הפצה הממוקמים בצריפין, ובקדמת גליל. בנוסף, מספקת החברה את מוצריה ללקוחות מוסדיים כגון צה"ל, אל על.
ב-26 ביוני 2023, הכריזה הממונה על התחרות על ויסוצקי כמונופול בשוק התה הירוק וחליטות הצמחים.
תלייה
התלייה היא שיטה ותיקה להוצאה להורג, לרצח ולהתאבדות. התלייה מתבצעת בדרך כלל על ידי קשירת לולאת חנק לצווארו של הנתלה והשלכתו כך שהחבל נמתח בפתאומיות. בדרך כלל המוות בתלייה לא נגרם עקב חנק אלא ממספר גורמים ובהם שבירת המפרקת. התלייה משמשת גם להוקעת מוצאים להורג, לרבות כאלו שהוצאו להורג בשיטות אחרות. במקרים של שימוש בחבל מיוחד או שעוברת תקופה של כ-48 שעות מזמן התלייה, הראש של הנתלה עלול להתנתק מהגוף.
הגורמים למוות בתלייה
התלייה יכולה לגרום למותו של התלוי במספר דרכים:
שימוש בתלייה לאורך ההיסטוריה
התלייה שימשה כשיטת הוצאה להורג לאורך ההיסטוריה. חוקרים סבורים ששיטה זו פותחה ויושמה לראשונה באימפריה הפרסית לפני כ-2,500 שנה וממנה נפוצה לשאר התרבויות והעמים באירופה ואסיה. במגילת אסתר מסופרת תלייתם של המן ועשרת בניו.
השיטה אומצה במדינות ותרבויות רבות בגלל יתרונותיה הבאים:
באופן היסטורי, התלייה שימשה כעונש מוות עבור פושעים רגילים. באנגליה הפיאודלית, לדוגמה, התלייה שימשה כנגד איכרים בעוד שהאצילים היו מוצאים להורג בעריפת ראש. מסיבה זו יצא לתלייה מוניטין של הוצאה להורג ללא כבוד (לנידון), כלומר: עונש הממיט קלון על זה הנידון. ייתכן כי מסיבה זו שימשה התלייה כעונש לפושעי מלחמה ונאצים במשפטים שנערכו באירופה, ביפן ובישראל לאחר מלחמת העולם השנייה.
כהוצאה להורג במשפט הפלילי באנגליה, השימוש לראשונה בתלייה מתוארך לסביבות שנת 400, התקופה הסקסונית. התליין הראשון שמופיע ברשומות שמות התליינים של בריטניה הוא תומאס דה וורבלינטון (Thomas de Warblynton) ב-1360, אך מידע שלם ומתועד לגבי כל התליינים קיים רק לגבי 1500 ואילך, עד לתליינים האחרונים: לסלי סטוארט והארי אלן, שביצעו את התלייה האחרונה בבריטניה בשנת 1964.
דוגמאות לנידונים למוות שהומתו בתלייה בארצות הברית במאה ה-19 הם נט טרנר וג'ון בראון, שהנהיגו מרידות נגד מוסד העבדות.
התלייה הייתה צורת ההוצאה להורג החוקית ברוב ארצות העולם עד המאה ה-20, אז החלו מדינות לבטל בהדרגה את עונש המוות. היא הייתה נפוצה מאוד באירופה של העת החדשה ושימשה גם את גרמניה ורוסיה. התלייה הונהגה גם בצרפת עד להנהגתה של הגיליוטינה בעת המהפכה הצרפתית. גם הנאצים השתמשו בתלייה כשיטת הוצאה להורג, בעיקר נגד אסירים ומתנגדים פוליטיים, שהיו אסורים במחנות ריכוז.
התלייה המשיכה להיות אחת משיטות ההוצאה להורג הנפוצות ביותר (שנייה אחרי כיתת יורים) גם במאה ה-20. התלייה עדיין נהוגה במדינות הבאות: ארצות הברית (בשימוש רק במדינות ניו המפשייר ווושינגטון ורק כאלטרנטיבה לזריקת רעל), יפן, סינגפור, מלזיה, קוריאה הדרומית, קוריאה הצפונית, הודו, פקיסטן, בנגלדש, מספר מדינות אפריקניות כגון בוטסואנה וזימבבואה, מדינות המזרח התיכון כגון איראן, עיראק, סוריה, מצרים, ירדן, כווית, תימן ולבנון.
התלייה בארץ ישראל
הבריטים השתמשו בתלייה באופן נרחב כדי לדכא מרידות וסכסוכים אלימים בקולוניות שבהן שלטו ובשטחי החסות שלהם. התלייה שימשה גם את המנדט הבריטי על ארץ ישראל כדי לדכא מרידות, כנופיות אלימות, ארגוני מחתרת ופושעים מסוכנים. הבריטים התקינו מספר גרדומים (ראו בהמשך) בתחנות משטרה ברחבי הארץ, ביניהם במצודה בעכו העתיקה ובבית הסוהר המרכזי במגרש הרוסים בירושלים. בגרדומים אלה הוצאו להורג בין השאר פעילי אצ"ל ולח"י בעוון פעילותם כנגד הבריטים והערבים, אלה נקראים עולי הגרדום. כדי להפסיק את ההוצאות להורג, חטף האצ"ל שני חיילים בריטים ותלה אותם. מאז לא הוצאו עוד פעילי מחתרות יהודים להורג.
במדינת ישראל בוצעה רק תלייה אחת – תלייתו של הפושע הנאצי אדולף אייכמן. אייכמן נתלה ב-1962 בכלא רמלה בידי שלום נגר, גופתו נשרפה ואפרו פוזר מחוץ למים הטריטוריאליים של מדינת ישראל.
התלייה ביהדות
התלייה לא נמנתה עם ארבע המיתות המסורות לבית דין. אף על פי כן, התורה דנה במציאות של תלייה, והגבילה אותה למשך יום אחד:
חז"ל למדו מפסוקים אלו שעל התלייה להיעשות לאחר ההמתה. עוד למדו, מהמילים "כי קללת אלהים תלוי" - שיש לענוש בתלייה את המקלל את ה', ובדומה לו את העובד עבודה זרה, לאחר סקילתם. ואף על פי כן אין להלין את נבלתם, כי השארתם על העץ תגרום לפרסום קללתם את ה', מה שיביא לפגיעה בכבודו.
כפרקטיקה נפסק להלכה שאת המקלל את ה' ואת העובד עבודה זרה שנסקלו על ידי בית דין תולים על עץ בידיהם סמוך לשקיעת החמה, ומתירים מייד. גם העץ עליו נתלו נקבר עמם, שלא יאמרו "זה העץ שנתלה עליו פלוני".
בספר יהושע מסופר על תלייתם של חלק ממלכי ארץ ישראל על ידי יהושע, שהוריד את נבלתם מהעץ בערב.
במגילת אסתר אנו רואים כי המן ועשרת בניו נתלים על עץ, את אותו העץ הכין במקור המן עבור מרדכי, אך לבסוף התהפכו היוצרות, והעץ שימש נגדו, ובסופו, לתליתו ומותו.
תלייה על עצים
שיטות תלייה קדומות נעזרו בעץ גבוה על מנת לתלות את הנידון. התליין היה קושר לולאת חנק לצווארו של הנידון ואת הקצה השני של החבל היה מלפף סביב עמוד עץ מספיק גבוה וחזק. אזי התליין היה מושך את הנידון כלפי מעלה, מקבע את החבל (קושר את הקצה החופשי לעצם כבד ומוצק) ונותן לנידון להיחנק לאט. את הנידון היו משאירים כמה ימים על מנת שהעוברים ושבים יראו את גופתו המרקיבה כאות אזהרה למען יראו וייראו. כך, למשל, בסיפור "מעשה באחד שיצא ללמוד פחד" - המעשייה הרביעית ברשימת הסיפורים שליקטו האחים גרים בכפרי גרמניה - רואה הגיבור בדרכו את "העץ ששבעה גברים נשאו עליו את בתו של עושה החבלים לאישה, ועכשיו הם לומדים לעוף..".
שכלול ועידון של שיטה זו כלל סולם או עגלה שעליה טיפס הנאשם בשעה שהחבל הונח על צווארו. אחרי שהחבל היה מהודק, התליין היה מזיז את העגלה או הסולם והנידון היה נופל ונתלה. ב-1800 הומצאה מכונה שנועדה למשוך כלפי מעלה נידונים למוות בתלייה.
היסטוריונים ופילוסופים רבים טענו כי המשמעות של תלית אדם דווקא על עץ ולא גרדום וכדומה בימי קדם היא כי עץ בניגוד לשאר הכלים היה נותן תחושה לא נעימה למבחינים באדם התלוי, שכן עץ נחשב לסמל של חיים, ולראות אדם תלוי עליו מעורר הרגשות לא נעימות בקרב הצופים שרואים שהחיים והמוות מתנגשים (העץ והאדם תלוי עליו),חלק מההרגשות היו: צמרמורת, חרדות וכדומה. הגורמים האחראים לתליה בחרו הרבה פעמים דווקא בשיטה זו משום שהיא גרמה לאנשים להבין שטעות אחת קטנה עלולה לעלות להם במחיר של מעבר של כמה דקות בין חיים למוות, ובכך, התלייה על העצים גרמה לאנשים לחדול ממעשיהם הרעים.
הגרדום
בעקבות הגידול במספר ההוצאות להורג בתלייה, פותח מתקן ייעודי לתלייה, הנקרא גרדום. הגרדום כלל במה עם דלת נפתחת וקורה שבה היה מקום לתלות מספר אנשים והחליפה את התלייה על עץ. מתחת לבמה הוצבו לעיתים סלים מעץ, עגלה או כיור מבטון על מנת להיפטר ביעילות ובאופן היגייני מהגופות. הגרדום הפך במהרה נפוץ בכל רחבי בריטניה. בצרפת, לעומת זאת, העדיפו את הגיליוטינה.
תהליך ההוצאה להורג בגרדום היה מתבצע כדלהלן:
תלייה בגרדום
חידוש משמעותי בתחום התלייה היה המצאת הדלת הנפתחת (באנגלית דלת זו והשימוש בה מכונים "the drop" או "ההפלה"), שהייתה למתקן הכרחי בכל גרדום. למרות שבסוף המאה ה-18 כבר הומצאה הדלת הנפתחת ויושמה בתליות, בהתחלה היא שימשה רק כתחליף לעגלה או סולם. התליין הראשון שהיה ידוע בשימוש בה היה ויליאם קלקראפט (William Calcraft).
יורשו, ויליאם מרווד (William Marwood), לו מיוחס הציטוט "קלקראפט תלה אותם, אני הוצאתי אותם להורג", היה זה שהכניס לשימוש את שיטת "ההפלה הארוכה" (באנגלית "long drop") ב-1872 אחרי שהבין שעל מנת לגרום לנידונים למות מהר משבירת מפרקת יש צורך בהפלה שונה בהתאם למשקל הנידון.
באמצעות תהליך של ניסוי וטעייה על נידונים למוות, גילה מרווד שדרושה אנרגיה של 1,710 ג'אול על מנת לשבור מפרקת של אדם. מכאן, אפשר לחשב את גובה הנפילה הדרוש על מנת לשבור אדם עם מסה נתונה m באמצעות חוקי המכניקה הניוטונית.
במשך הזמן, מרווד שכלל את הנוסחה הבסיסית הזו והוסיף לה פרמטרים הנובעים ממצבו הפיזיולוגי של האדם: בריאותו, מבנה גופו, חוסנו ועוד. הוא עשה זאת לאחר שכמה טעויות הובילו להפלת נידון חזק מידי, באופן שתלש את ראשו מעל צווארו וגרם למעשה לעריפתו. מרווד ערך גם ניסויים במיקום הקשר של לולאת החנק וגילה שהצבתו מתחת לאוזן השמאלית או מתחת לזווית הלסת השמאלית יגרום למשיכת הראש אחורנית בסוף ההפלה וישבור את המפרקת (ליתר דיוק את ה cervical vertebrae). אנשי הצוות שנדרשו, בעקבות ביטול ההוצאות להורג בפומבי בשנת 1868, לחזות בהוצאות להורג, קידמו בברכה את המוות המהיר והנקי שסיפקה להם שיטת התלייה של מרווד.
ואכן, במאה ה-19 התלייה נהפכה לפעולה הנדסית יותר מאשר אומנות. במאה ה-20 בוצעו רוב התליות בצורה מהירה ומדויקת, כאשר הזמן הממוצע שבו לקח לנידון לתלייה למות עמד על 15 שניות. השיא העולמי בהוצאה להורג המהירה ביותר שייך לתליין הבריטי אלברט פיירפוינט כאשר תלה ב-8 במאי 1951 את ג'יימס אינגליס (James Inglis), שהורשע ברצח זונה 3 שבועות קודם לכן. אינגליס הוכרז מת כ-7 שניות אחרי שהופל.
הפלה קצרה
בהפלה הקצרה (Short Drop) מופל הנידון מרחק קצר, כך שהוא נופל בעוצמה שרק מותחת את החבל אך לא גורמת לשבירת מפרקת. הנידונים שמוצאים להורג בשיטה זו מתים בדרך כלל מחנק.
שיטה זו היא הקדומה ביותר, שכן ההפלה הקצרה היא התוצאה הטבעית של תליית אדם באמצעות העמדתו על עגלה מוגבהת, קשירת חבל לצווארו, ואז הזזת העגלה. למרות ההתפתחות בשיטות התלייה - בייחוד המצאת ההפלה התקנית וההפלה הארוכה (האחרונה כללה חישובים מדעיים שהבטיחו את שבירת המפרקת אצל הנידון) שפותחו בסוף המאה ה-19, שיטת ההפלה הקצרה עדיין נהוגה בכמה מדינות בהן נהוג עונש מוות למשל סוריה, איראן, אפגניסטן ולוב. שיטה זו הייתה נהוגה גם על ידי הנאצים.
תלייה על ידי משיכה
בתלייה על ידי משיכה (Suspension Hanging) מתיחת החבל לא נעשית על ידי הפלת הנידון, אלא על ידי משיכת החבל כלפי מעלה והסתמכות על משקל הנידון שימתח את החבל. שיטה זו נהוגה באיראן ובאפגניסטן תחת שלטון הטאליבאן. במדינות אלה, לנידונים נקשר חבל סביב הצוואר שקצהו השני חובר למנוף נייד (ולעיתים, גם לקנה של טנק או מנוף של רכב גרר). המנוף משך את החבל וכך גרם להרמת הנידון לאוויר תוך מתיחת החבל. מאחר שהמשיכה הייתה לרוב איטית יחסית, הנידון מת רק כתוצאה מחנק איטי או מאטימת העורקים והוורידים ללב בצוואר. ייסורי התלוי הנחנק על החבל הונצחו בעקיפין ברומן הידוע של צ'ארלס דיקנס, "תקוות גדולות". גיבור הספר, פיפ הצעיר, מתוודע בלונדון של המאה ה-19 לפקידו של עו"ד מפורסם, המחזיק באוסף מסכות גבס, שנטבעו מפניהם של תלויים, זמן קצר לאחר שהורדו מהגרדום. כששואל פיפ את מר ומיק האספן לפשר אותם "קלסתרי פנים נפוחים להחריד ונעווים", הוא נענה כי "אכן, זה המראה האופייני, כאילו נתפס אחד מנחירי האף בקרס זעיר של חכה...".
בארצות הברית הונהגה וריאציה שונה לתלייה על ידי משיכה: לקצה השני של החבל חוברה משקולת כבדה, וכאשר הופלה, נמשך הנידון בכוח כלפי מעלה. לעיתים המשיכה באמצעות משקולת הייתה חזקה מספיק על מנת לגרום לנידון מוות מהיר כתוצאה משבירת מפרקת.
הפלה תקנית
הפלה תקנית (Standard Drop Hanging) הייתה שיטת ההוצאה להורג התקנית ששימשה בארצות הברית במסגרת הפיכת ההוצאה להורג להליך ענישה פורמלי, מסודר ואחיד. בשיטה זו נופל הנידון מגובה (מרחק נפילה) של 4–6 רגל (כ-125–183 סנטימטר), בכך שהוא מופל על ידי פתיחת הדלת ברצפה כלפי מטה. מרחק הנפילה נקבע באופן אחיד לכל הנידונים, ללא שקלול של משקלו או מצבו הבריאותי.
שיטה זו נחשבה לעדיפה על פני ההפלה הקצרה, ואכן גרמה למותם של רבים מוות מהיר כתוצאה משבירת מפרקת או להקלת המוות האיטי כתוצאה מאובדן הכרה. למרות זאת, נידונים רבים מתו מחנק ולא משבירת מפרקת מאחר שלא הופלו מגובה מספיק. יתרה מכך, לעיתים היו מקרים בהם הנפילה הייתה ארוכה מידי, וכתוצאה מעוצמת הנפילה, ראשו של הנידון נתלש מצווארו. במשפטי נירנברג השתמשו התליינים בשיטה זו כדי לתלות את הבכירים הנאצים, חלק מהם מתו באיטיות כתוצאה מחנק.
בשיטה זו נתלה בשנת 2006 הרודן העיראקי סדאם חוסיין.
הפלה ארוכה
הפלה ארוכה (Long Drop Hanging) היא שיטת תלייה הנדסית (ראו לעיל) שמטרתה לגרום למותו המהיר (וחסר הכאב יחסית) של נידון כתוצאה משבירת מפרקת. השיטה פותחה אי שם ב-1850 אך הונהגה בבריטניה רק ב-1872 על ידי התליין ויליאם מרווד. רק ב-1877 החליפה שיטה זו סופית את "ההפלה הקצרה" בבריטניה.
השיטה מבוססת על תגליתו של מרווד שדרושה אנרגיה של 1710 ג'אול על מנת לשבור מפרקת של אדם ועל האבחנה האמפירית (שנתגלתה באמצעות ניסוי וטעייה) שעל מנת לשבור מפרקות של אנשים שונים יש להפילם מרחקים שונים, התלויים במשקלו ובמצבו הבריאותי של כל נידון. התליינים השתמשו בטבלאות שהוכנו מראש שקבעו את גובה ההפלה הדרוש כפונקציה של משקל האדם. במשך השנים השתנו הטבלאות בהתאם להערכות השונות לכמות האנרגיה הדרושה לשבירת מפרקתו של אדם.
המוות בשיטה זו נגרם כמעט תמיד על ידי שבירת המפרקת: בעת שהנידון מופל, הגוף מבצע נפילה חופשית ומואץ כלפי מטה עקב כוח הכבידה, בסוף הנפילה - בעוד שהגוף ממשיך ליפול בתאוצה כלפי מטה במהירות הנקבעת לפי המרחק שהחבל מאפשר לו ליפול - הראש נעצר על ידי לולאת החנק ומרגיש משיכה חזקה כלפי מעלה ביחס לשאר הגוף, דבר שלמעשה שקול למכה חזקה שהראש ועמוד השדרה העליון סופגים. המכה החזקה, בצירוף תנועת המשיכה היחסית שמבצעת לולאת החנק, גורמים לקרע בעמוד השדרה בין החוליה העליונה לגזע המוח וכתוצאה מכך לאובדן הכרה ומוות מהיר.
טריש דסיין
טריש דסיין (Trish Deseine; נולדה ב-1964) היא שפית צרפתית אירית הידועה בכתיבת ספרי בישול.
דסיין נולדה כ"פטרישיה סטיבנס" בבלפסט היא למדה שפות באקדמיה המלכותית בבלפסט ואוניברסיטת אדינבורו. בשנת 1987 עברה לפריז והחלה לעבוד בבית האופנה הבינלאומי "French Connection". בשנת 1990 התחתנה ושינתה את השם "דסיין". בשנות ה-90 עבדה כרכזת אזור דרום אירופה עבור לשכת התיירות של צפון אירלנד. לטריש דסיין ארבעה ילדים. בשנת 2015 היא חזרה לאירלנד.
ספריה
על אף שמעולם לא למדה בישול באופן מקצועי, פתחה בשנת 2000 עסק בשם "Comptoir des chefs", למכירת שוקולד. הצלחת העסק הביאה לכך שהתבקשה על ידי המוציא לאור הצרפתי "מרבו" (Marabout) לכתוב ספר בישול.
כן הוציאה מספר ספרים בפורמט קטן יותר, רובם עוסקים בשוקולד.
בסך הכול היא פרסמה מעל ל-30 ספרי בישול שזכו ב-5 פרסים.
ישיבת ארחות תורה
ישיבת ארחות תורה היא ישיבה גדולה בבני ברק שנוסדה על ידי הרב אהרן יהודה ליב שטינמן בה'תשנ"ח (1998). בעשור השני של המאה ה-21 נפתחו לישיבה ארבעה סניפים ושתי ישיבות לצעירים. לישיבה גם כוללים לאברכים. בכל מוסדותיה לומדים כ-2000 בחורים, וכ-1300 אברכים.
צוות
בחודש סיוון ה'תשנ"ח (1998), ייסד את הישיבה הרב אהרן יהודה לייב שטינמן, ממנהיגי הציבור הליטאי. בראשות הישיבה העמיד הרב שטינמן שניים מתלמידיו, בוגרי ישיבת פוניבז', הרבנים איתמר גרבוז, וברוך דב דיסקין, ראש כולל "נחלת משה". למנהל רוחני מונה הרב חזקיהו מישקובסקי. הרב שטינמן עצמו הגיע לעיתים לישיבה ומסר בה שיעורים. כשרבו התלמידים מונו שני ראשי ישיבה נוספים: הרבנים יחיאל קלרמן וצבי יהודה אדלשטיין (בנו של הרב גרשון אדלשטיין). כנהוג בישיבת פוניבז', מידי שלושה חודשים מתחלפים ארבעת ראשי הישיבה באמירת השיעורים לשלושת השיעורים הנמוכים והרביעי מוסר שיעור כללי.
לאחר פטירתו של הרב שטינמן מונה על פי צוואתו בנו, הרב שרגא נח, ראש ישיבה לצעירים "קהילות יעקב" בבני ברק, לנשיא הישיבה. גם הרב גרשון אדלשטיין היה מעורב בהכרעות בישיבה.
ראש הקיבוץ הוא הרב נחום לבה, והרב אליהו דיקמן הוא ר"מ בקיאות. הנושא והנותן הראשי והאחראי על קבלת התלמידים הוא הרב יצחק שרייבר. מנכ"ל הישיבה הוא יעקב וירז'בינסקי, חבר עיריית בני ברק ומקורבו של הרב שטינמן.
הישיבה
בישיבה לומדים כשש מאות בחורים וכחמישים אברכים. כל שיעור מונה כ-100 תלמידים. על פי הוראת הרב שטינמן, ושלא כמקובל, השיעורים לא פוצלו לשנים כדי למנוע תחרות. לקראת שנת ה'תשע"ח הורה הרב לפצל את שיעור א' מחמת ריבוי תלמידים, והרב אהרן אוסטרן, חתנו של הרב ניסים קרליץ ומרבני ישיבת רינה של תורה בכרמיאל, מונה לר"מ. בישיבה יש שיעור שבועי של הרב דיסקין על פרשת השבוע ושיעור של הרב גרבוז על סדר טהרות.
בשנים הראשונות שכנה הישיבה במבנה ארעי ברחוב הרב כהנמן (השומר) בבני ברק, ובהמשך עברה למתחם שבו שכן בעבר מפעל המנעולים "ירדני" ברחוב שלמה המלך. לפני מספר שנים נבנה בסמוך מבנה חדש המשמש כפנימייה לתלמידי הישיבה. בתמוז ה'תשע"ב החלה בניית מבנה קבע לישיבה ברחוב הרב כהנמן, מול בניין הפנימייה, אולם הליך הבנייה נעצר בסוף 2013 בעקבות עתירה שהגיש נציג סיעת בני תורה בעיריית בני ברק לוועדה המחוזית לתכנון ולבנייה. ב"שבעה" לפטירתו של הרב שטינמן, בסוף 2017, נערך בנוכחות רבנים בולטים טקס הספד ומעמד הנחת אבן הפינה למתחם הישיבה, שמתוכנן לכלול גם את בניינה החדש, בשם "קריית אילת השחר", על שם ספרו של הרב שטינמן.
כוללי אברכים
לישיבה כעשרים כוללי אברכים. כוללים לבוגרי הישיבה קיימים בבני ברק (2 סניפים) ירושלים (3 סניפים), מודיעין עילית (3 סניפים), ביתר עילית, טלז סטון, רכסים, עוצם, כרמיאל, אלעד, נוף הגליל, בית שמש ועפולה. 6 בתי כנסת ובתי מדרש ל"יוצאי הישיבה" נושאים את שמה, אחד במרכז רחוב רבי עקיבא בבני ברק, ושלושה במודיעין עילית.
פוקוצ'יאמה
פוּקוּצִ'יָאמָה (ביפנית: 福知山市) היא עיר בצפון מחוז קיוטו שביפן, על שפת נהר היורה.
גאוגרפיה
פוקוצ'יאמה נמצאת בתוך הארץ, כ-25 ק"מ מים יפן, בקצה הדרומי של עמק פוקוצ'יאמה, והיא מוקפת בהרים מהצפון, מהדרום, ומהמזרח.
נכון לשנת 2008 אוכלוסיית העיר מונה כ-82,425 איש, וצפיפותה עומדת על כ-146 אנשים לקמ"ר.
ב-1 בינואר 2006 הערים מיווה ויקונו ממחוז אמטה, והוי ממחוז קסה, מוזגו לעיר.
יצחק אריה זליגמן
הרב פרופ' יצחק אריה זליגמן (10 בינואר 1907 – 13 במאי 1982) היה חוקר מקרא ישראלי-הולנדי. עמד בראש החוג למקרא באוניברסיטה העברית בירושלים ונחשב כמי שנטל חלק מרכזי בעיצוב חוג זה, שבאמצעותו השפיע רבות על חקר המקרא בישראל.
תולדות חיים
נולד באמסטרדם, הולנד לאביו רבי שמואל זליגמן, ולאמו יהודית למשפחת ורסהים, ובשנים שלפני מלחמת העולם השנייה (1936–1939) שימש כמרצה לתולדות עם ישראל ולמקרא בבית המדרש לרבנים באמסטרדם, שם הוסמך גם לרבנות. בתקופת המלחמה נכלא יחד עם אשתו ושתי בנותיו על ידי המשטר הנאצי במחנה המעבר וסטרבורק שבהולנד, וב-4 בספטמבר 1944 הועבר משם למחנה הריכוז טרזין שם שימש כספרן, יחד עם יהודים משכילים רבים. הוא שרד בתנאים הקשים שם, ולאחר המלחמה חזר להולנד ועבד כספרן במחלקת מדעי היהדות בספריית אוניברסיטת אמסטרדם בשנים 1946–1949. בתוך תקופה זו קיבל דוקטורט מאוניברסיטת ליידן (1948), עבודת הדוקטורט הייתה על תרגום השבעים לספר ישעיהו ונראה כי עבד עליה גם במחנות. באוניברסיטת אמסטרדם התמחה בלימודים קלאסיים, ושימש כחבר באקדמיה המלכותית של ארצות השפלה לאמנויות ולמדעים.
בשנת 1950 עלה לישראל מטעמים ציוניים, למרות שהוצעה לו פרופסורה בהולנד. הוא מונה מיד לתפקיד מרצה בכיר בחוג למקרא באוניברסיטה העברית. בשנת 1956 קודם לתפקיד פרופסור חבר, ובשנת 1966 קודם שוב לתפקיד פרופסור מן המניין. הוא יצא לגמלאות בשנת 1977. במשך שנותיו באוניברסיטה העמיד תלמידים הרבה, שלימים הלכו והרכיבו חלק נכבד מחוג זה, ביניהם זוכי פרס ישראל פרופ' שמריהו טלמון ופרופ' שרה יפת.
ישראל באולימפיאדת הנוער לוזאן (2020)
אולימפיאדת הנוער לוזאן היא משחקי החורף האולימפיים לנוער ה-3 שנערכו בין 9 בינואר ל-22 בינואר בעיר לוזאן, שווייץ. המשלחת הישראלית מנתה שלושה ספורטאים שהתחרו בשלושה ענפי ספורט: ההחלקה האמנותית, סקי אלפיני וסקי בסגנון חופשי.
המחליק האומנתי, ניקיטה קובלנקו, נשא את דגל ישראל בטקס הפתיחה.
הגולשת האלפינית, נועה סולוש, זכתה במדליית כסף במסלול המשולב ובמדליית ארד במסלול הסופר G. אלו מדליות החורף האולימפית הראשונות של ישראל.
הרכב המשלחת הישראלית
המשלחת מנתה שלושה ספורטאים שהתחרו בשלושה ענפי ספורט.
החלקה אומנותית
המחליקים, היילי קופס וארטיום צוגלין, הבטיחו למשלחת הישראלית מקום בתחרות החלקה לזוגות לאחר שסיימו במקום השביעי באליפות העולם לנוער בהחלקה אמנותית לשנת 2019. הוועד האולימפי הישראלי ויתר על המקום בתחרות הזוגות. אולם בתחרות הגרנד פרי, זכתה ישראל בכרטיס לתחרות היחידים. ניקיטה קובלנקו נבחר לייצג את ישראל.
בנים
סקי אלפיני
נועה סולוש ייצגה את ישראל.
בנות
סקי בסגנון חופשי
מריה צ'רבקובסקיה ייצגה את ישראל במקצוע הסקי קרוס.
Crazy World
Crazy World הוא שמו של אלבום הבי מטאל של הלהקה הגרמנית, סקורפיונז, שיצא בשנת 1990. בשנה בה יצא, דורג האלבום במקום ה-21 על ידי המגזין בילבורד, ברשימת מאה האלבומים של השנה. ב-1991, השיר Wind of Change, דורג במקום הרביעי במצעד הבילבורד הוט 100, והשיר Send Me an Angel דורג במקום ה-44.
אברל הארימן
ויליאם אברל הארימן (באנגלית: William Averell Harriman; 15 בנובמבר 1891 - 26 ביולי 1986) היה פוליטיקאי, איש עסקים ודיפלומט אמריקאי.
ביוגרפיה
הארימן נולד בניו יורק לאיש העסקים אדוארד הנרי הארימן ולרעייתו מרי ויליאמסון הארימן. הוא למד בבית הספר גרוטון ובאוניברסיטת ייל. בייל הצטרף לאחוות הגולגולת והעצמות, ובעת לימודיו יצר קשרים שהובילו להקמת חברה בנקאית שהתמזגה בסופו של דבר עם "חברת האחים בראון, הארימן ושות'". הוא היה בעליהם של חלקים מחברות אחדות, בהן יוניון פסיפיק ותאגיד פולארויד. במהלך נשיאותו של פרנקלין דלאנו רוזוולט, שירת הארימן ב"מנהל השיקום הלאומי" (National Recovery Administration) ובמועצה המייעצת לעסקים, לפני שעבר לתפקידים הנוגעים למדיניות חוץ.
לאחר שעזר לתאם את תוכנית השאל-החכר, כיהן הארימן כשגריר ארצות הברית בברית המועצות והשתתף בפגישות בין מנהיגי בעלות הברית במלחמת העולם השנייה. לאחר המלחמה הפך לתומך בולט של תורת הבלימה של ג'ורג' קנאן. נוסף על כך, כיהן כמזכיר המסחר של ארצות הברית בקבינט בממשלו של הנשיא הארי טרומן ותיאם את יישום תוכנית מרשל. מ-30 באפריל עד 1 באוקטובר 1946 כיהן כשגריר ארצות הברית בממלכה המאוחדת.
ב-1954 ניצח הארימן את נציגה של מדינת ניו יורק בסנאט של ארצות הברית, אירווינג אייבס הרפובליקני, בבחירות למושלות ניו יורק. הוא שירת בתפקיד זה במשך תקופת כהונה אחת בעקבות תבוסתו לנלסון רוקפלר ב-1958. הארימן התמודד ללא הצלחה על המועמדות הדמוקרטית לנשיאות ארצות הברית בכינוס הוועדה הדמוקרטית הלאומית ב-1952 ובכינוס הוועדה הדמוקרטית הלאומית ב-1956. אף על פי שקיבל את תמיכתו של טרומן בוועידת 1956, הדמוקרטים בחרו את עדלי סטיבנסון למועמדם הנשיאותי.
לאחר תבוסתו בבחירות למושלות, הפך הארימן לבכיר בכל הנוגע למדיניות חוץ בתוך המפלגה הדמוקרטית. הוא סייע במשא ומתן על האמנה למניעת ניסויים גרעיניים באטמוספירה, בחלל החיצון, ותחת פני המים תחת הנשיא ג'ון פיצג'רלד קנדי, והיה מעורב עמוקות בניהול מלחמת וייטנאם בממשלם של קנדי ולינדון ג'ונסון. לאחר שג'ונסון עזב את הבית הלבן ב-1969, הארימן נקשר לארגונים שונים, כולל מועדון רומא והמועצה למדיניות חוץ. הוא נפטר ביולי 1986.
לסלו רוט
לַסלוֹ רוֹט (לפי השם הפרטי בהונגרית: László Roth; ברומנית: Ladislau Roth; נודע גם בכתיב Laslo Rooth; נולד ב-4 ביולי 1920) הוא מנצח תזמורות ומקהלות, מוזיקאי, פסנתרן, מלחין, מתזמר ומעבד מוזיקלי ישראלי הפועל גם ברומניה. בין היתר כיהן כמנצח בתזמורת הסימפונית ירושלים, המקהלה הקאמרית תל אביב, מקהלת צדיקוב וכמנהלה המוזיקלי של להקת הפולקלור "אנחנו כאן", וכתב עיבודים מוזיקליים להצגות ולאלבומים רבים.