cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
פדור סולנצב
ביוגרפיה
עבודתו של פדור סולנצב נתמכה על ידי נשיא האקדמיה האימפריאלית לאמנויות אלכסיי אולינין והקיסר ניקולאי הראשון. הקיסר הזמין את סולנצב לעצב נשף קיסרי וליפות את דירותיו הפרטיות בקרמלין. במהלך חייו עבד סולנצב על שיקום מבנים רבים בקרמלין במוסקבה, כולל ארמון הקרמלין הגדול ונשקיית הקרמלין. הוא צייר את קתדרלת ישו המושיע וכנסיות אחרות במוסקבה.
אולנין הזמין את סולנצב לתעד חפצים ארכאולוגיים והיסטוריים של המדינה הרוסית. סולנצב החל לעבוד על כך בשנת 1830. הוא הכין יותר מ-3000 רישומים מפורטים ביותר של חפצים שונים, כולל תיעוד של כל העושר של הקרמלין. שבע מאות מהרישומים הללו הופיעו כפרסום של שישה כרכים שכותרתם "עתיקות המדינה הרוסית". האנציקלופדיה פורסמה לאחר מותו של אולנין תוך שימוש בכספים שסיפק ניקולאי הראשון.
סולנצב נפטר ב-3 במרץ 1892 ונקבר בבית הקברות וולקובו בסנט פטרסבורג.
פרליטיטאן
פרליטיטאן (שם מדעי: Paralititan) הוא סוג של דינוזאור זאורופוד מהענף טיטאנוזאוריה שנודע בגודלו העצום וייתכן שהוא שייך למשפחת הסלטזאוריים. פרליטיטן חי בצפון אפריקה (שרידיו נתגלו במצרים) בתקופת הקרטיקון העליון, כ-98 עד 93 מיליון שנה לפני זמננו. פירוש שמו הוא "טיטאן הגאות" או "ענק הגאות". בכתבה של נשיונל ג'יאוגרפיק תואר הפרליטיטן כחיית היבשה השנייה בגודלה שחיה אי-פעם אך תיאור זה אינו מדויק.
אטימולוגיה
דינוזאור זה נקרא Paralititan stromeri, ופירוש שמו "טיטן הגאות של שטרומר". שם הסוג מורכב מהמילים היווניות "פרא" ו"הלוס" שפירושו "ליד הים" ו"טיטאן" על שם הטיטאנים מהמיתולוגיה היוונית. השם ניתן לו על ידי ג'ושוע סמית', מתיו למאנה, קנת' ג'. לאקוברה, פיטר דודסון, ג'ניפר ר. סמית, ג'ייסון פול, רוברט ג'יגנגק ויורי עטיה ב-2001 לכבוד ארנסט שטרומר, פלאונטולוג וגאולוג גרמני שגילה דינוזאורים באזור זה.
תיאור
מאובן הפרליטיטאן הראשון שנתגלתה היה עצם הזרוע באורך 1.69 מטר, גדול יותר מכל זאורופוד אחר שהיה ידוע אז, דבר שגרם לראש משלחת המחקר סמית' להכריס שמדובר ב"דינוזאור עצום בכל קנה מידה."
מאז נתגלו מאובנים נוספים אך עדיין הפרליטיטאן ידוע מחומר מאובנים חלקי ביותר, דבר המקשה לדעת על גודלו ואורחות חייו. עם זאת, נעשו ניסיונות להעריך את גודלו: משקלו הוערך בכ-59 טון מטרי, דבר ההופך אותו לאחד הדינוזאורים הכבדים ביותר הידועים כיום, ואורכו הוערך כנע בין 26 ל-30 מטר. קנת' קרפנטר השתמש בסלטזאורוס כמודל לפרליטיטאן ועל ידי שינוי סקלה איזומטרי העריך את אורכו ב-26 מטר.
המאובנים של הפרליטיטאן שנמצאו מקורם בשלד של גווייה שנטרפה על ידי אוכלי נבלות. הוא נשמר בסלעי משקע שמקורם בגאות (מכאן שמו המדעי). בסלעים אלה נשמרו גם מאובני מנגרובים ששכנו בחוף הדרומי של ים תטיס. הפרליטיטאן הוא הדינוזאור הראשון שידוע שחי בביום של ביצות מנגרובים. הפרליטיטאן שימש כנראה טרף לקרכרודונטוזאורוס הענק. לצדו חיו גם התרופוד ספינוזאורוס והזאורופוד אג'יפטוזאורוס.
1976 בישראל
1976 בישראל (ה'תשל"ו - ה'תשל"ז) הייתה השנה בה חגגה מדינת ישראל 28 שנה מיום היווסדה.
פוליטיקה
ב-30 במרץ יורים כוחות הביטחון למוות בשישה מפגינים ערבים. בנוסף נמנים 69 פצועים ו-250 עצורים באירועי מחאה שכונו "יום האדמה" בגליל.
ב-12 באפריל נערכות (בפעם השנייה והאחרונה תחת שלטון ישראל) בחירות לרשויות המקומיות הפלסטיניות ביהודה ושומרון; ניצחון למועמדי אש"ף, ביניהם בסאם א-שכעה בשכם ופאהד קוואסמה בחברון.
מספר פרשיות שחיתות מקשות על תפקוד הממשלה ומעכירות את שמה של "המערך". בין היתר נחשף חשבון מטבע חוץ שהחזיק ראש הממשלה יצחק רבין בארצות הברית, דבר המעורר שערורייה; באוקטובר נחשפת פרשה בה מעורב אשר ידלין, אשר מואשם כי נטל שוחד בתיווך עסקאות נדל"ן בהן הייתה מעורבת קופת החולים של ההסתדרות הכללית. בנובמבר עולים גם חשדות נגד אברהם עופר, שר השיכון (ובינואר 1977 הוא מתאבד על רקע החקירה).
קשיי ממשלת רבין מחריפים בדצמבר עם הימנעותם של שרי המפד"ל בהצבעת אי אמון בכנסת על חילול השבת בהבאת מטוסי F-15 לארץ. רבין נוקט פעולה שכונתה (ככל הנראה באירוניה) "התרגיל המבריק" - הוא מפטר (20 בדצמבר) את שרי המפד"ל, מגיש את התפטרותו (21 בדצמבר) לנשיא המדינה ובכך מוקדמות הבחירות לכנסת התשיעית.
צבא וביטחון
האירוע המרכזי מבחינת צבא וביטחון הוא חטיפתו של מטוס "אייר פראנס" ב-27 ביוני על ידי מחבלים, המכוונים אותו לאוגנדה. ב-4 ביולי משחרר כוח צה"ל במסגרת "מבצע יונתן" את כמעט כל החטופים מנמל התעופה של אנטבה.
נולדו
(קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1976)
נפטרו
(קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1976)
פורד חמש מאות
פורד חמש מאות (באנגלית: Ford Five Hundred) היא מכונית משפחתית גדולה מתוצרת יצרנית הרכב פורד אשר יוצרה מ-12 ביולי 2004 – 12 באפריל 2007 בארצות הברית (שנות דגם: 2005–2007).
מקור שם הדגם "פורד חמש מאות" בלוחית השעון שלו בסיומת 500 המשמשת את יצרנית הרכב פורד בדגמי "Fairlane 500" ופורד גלקסי 500 שיוצרו משנות ה-50 של המאה ה-20 עד שנות ה-70.
רוויית יתר
רוויית יתר היא מצב פיזיקלי, שבו תמיסה מכילה יותר חומר מומס מאשר כמות החומר הממיס בתמיסה רוויה (saturated). גם המצב הפיזיקלי שבו לחץ אדי המים באוויר גדול מלחץ האדים, המוגדר על ידי הטמפרטורה, קרוי רווית יתר. במצב זה הלחות היחסית גבוהה מ-100%.
איך נוצרת רוויית יתר
הכמות היחסית של החומר המומס תלויה בגורמים פיזיקליים, כמו טמפרטורת התמיסה. ניתן להגיע למצב של רוויית יתר באמצעות שינוי מבוקר של הגורמים הפיזיקליים. כך למשל, הגדלת הטמפרטורה, תגדיל את מסיסות התמיסה. אם בשלב זה ניצור תמיסה רוויה, ולאחר מכן נקטין את הטמפרטורה, אז ייתכן שנקבל תמיסה במצב של רוויית יתר (supersaturated). קיומם של אתרי התגרענות גורם לחומר המומס להתמצק, ובכך הוא מונע את התופעה של רוויית יתר.
רווק
רווק הוא מצבו המשפחתי של אדם שלא נישא מעולם. להלכה רווקות זה מצבו המשפחתי של אדם מרגע לידתו ועד לנישואיו, אך ההתייחסות העיקרית למצב זה היא רק משעה שאדם הגיע לגיל הנישואים.
בחברות שונות, הרואות בזוגיות את המצב המשפחתי הראוי, רווק השומר על מצבו זה שנים לאחר שהגיע לגיל הנישואים נחשב לחריג. דוגמה לכך היא האמור במסכת פסחים: "אמר רבי יוחנן: שלשה מכריז עליהן הקב"ה בכל יום: על רווק הדר בכרך ואינו חוטא, ועל עני המחזיר אבדה לבעליה, ועל עשיר המעשר פירותיו בצינעה". בציבור החרדי האשכנזי, בחור ישיבה שנשאר רווק בגיל מבוגר יחסית קרוי אלטער בחור. רווק המעוניין בזוגיות נכלל בקבוצה הקרויה פנויים פנויות.
האיגוד ההומניסטי והאתי הבין-לאומי
האיגוד ההומניסטי והאתי הבין-לאומי (International Humanist and Ethical Union) הוא ארגון-גג בין-לאומי של יותר ממאה ארגונים הומניסטיים, רציונליסטיים, חילוניים, ספקניים, תומכים במחשבה חופשית ובעלי אופי דומה. האיגוד הוקם בשנת 1952, וכיום חברים בו יותר ממאה ארגוני הומניזם חילוני ביותר מארבעים מדינות, בהם גם האגודה ההומניסטית הבריטית.
אודות
הארגון הוקם באמסטרדם בשנת 1952 ונרשם בניו יורק. נשיאו הראשון של הארגון היה היהודי-הולנדי יאפ ואן פראך, אשר שימש בתפקיד משנת 1952 ל-1975. בשנת 2002, לרגל חמישים שנה לארגון, העצרת הכללית של הארגון אישרה את "הצהרת אמסטרדם", אשר אמורה להיות ההצהרה הרשמית של ההומניזם. מדי כמה שנים מעניק הארגון את פרס האיגוד, "International Humanist Award". האיגוד מוציא לאור מגזין בשם "International Humanist News".
מדי שלוש שנים האיגוד עורך את "הקונגרס ההומניסטי הבין-לאומי", בכל פעם במדינה אחרת, בניהולו של ארגון הומניסטי מקומי במדינה המארחת. עד כה נערכו כ-20 קונגרסים. בשנת 2014 נערך הקונגרס באוקספורד, קונגרס 2017 היה אמור להתכנס בסאו פאולו, באירוחה של "הליגה החילונית-הומניסטית של ברזיל" אך שינויים במצב הכלכלי בברזיל והטלת חרם נסיעה לארצות הברית גרמו לביטולו של הקונגרס. הקונגרס הבא בא אמור להתכנס בשנת 2020 במיאמי בארצות הברית.
סנאן ראיס
סנאן ראיס היה שודד ים יהודי אשר הפליג עם האדמירל המפורסם באימפריה העות'מאנית, ח'יר א-דין, המכונה "ברברוסה".
ביוגרפיה
נולד למשפחה ממוצא יהודי ספרדי אשר נמלטה מספרד אל האימפריה העות'מאנית. ישנם מספר מקרים של יהודים שנמלטו מחצי האי האיברי והחליטו לנקום באימפריה הספרדית על ידי תקיפת ספינותיה בים, אסטרטגית נקמה רווחית כנגד הרדיפה הדתית של האינקוויזיציה. סנאן היה מבוסס בכמה נקודות בים התיכון אחת מהן היא האי סנטוריני, ונלחם בכמה קרבות חשובים כנגד הספרדים והאימפריה הרומית הקדושה, שבזמן ההוא נשלטו על ידי אותו אדם, קרל החמישי.
כינויו "היהודי הגדול", ניתן לו ב-1528 על ידי המושל של הודו הפורטוגזית, אשר בטעות חשב שסנאן נשלח בפקודת סולימאן המפואר על מנת לסיע למלך קליקוט.
בשנת 1538, סנאן הפליג עם האדמירל המפורסם של האימפריה העות'מאנית, אדמירל ח'יר א-דין, לקרב פרבזה, נגד הצי של קרל החמישי קיסר האימפריה הרומית, בפיקוד מפקד הצי, אנדראה דוריה. סנאן הציע להנחית את הכוחות באקטיום, אשר במפרץ ארטיה, ליד פרבזה. ברברוסה התנגד לרעיון בתחילה, אולם לאחר שהסכים, התברר מהלך כזה אשר הוביל לניצחון האימפריה העות'מאנית בקרב.
בסביבות שנת 1540, בנו של סנאן הפליג בים על מנת לפגוש את אביו לאחר אחד מניצחונותיו של האב. הילד נתפס ונלקח בשבי על ידי כוחותיו של קרל החמישי, ונמסר לידי הלורד של אלבה, אשר הטביל אותו וגידל אותו בחצר המלך. אדמירל ח'יר א-דין ניסה כמה פעמים לפדות את בנו של סנאן, אך לא הצליח. בזמן ששט בקרבת מקום ב-1544, ברברוסה שלח שליח אל אלבה על מנת לנסות לשחרר את בנו של סנאן. לורד האי השיב כי נקיפות מצפונו הדתי מונעות ממנו למסור נוצרי אשר עבר טבילה לכופר. ברברוסה נתקף זעם למשמע תגובתו, והורה לחיילו לפלוש אל העיר פיומבינו. חייליו בזזו, ופוצצו מבצר בעיר, ורק לאחר מכן הסכים הלורד של אלבה לשחרר את הילד.
מקום קבורתו של סנאן ראיס אינו ידוע. בעבר היו סבורים כי הוא קבור בבית הקברות היהודי באלבניה, אולם בהמשך התגלה שאין זה כך. הבלבול נוצר עקב העובדה שהיה אדמירל עות'מאני אחר, בשם דומה, "סנאן יוסוף פאשה", והאחרון שימש בצי העות'מאני בשנים 1550–1553, בסמיכות לשנות פעילותו של סנאן ראיס.
האיגוד ההומניסטי והאתי הבין-לאומי
ההצהרה המינימלית
כל ארגון המעוניין להיות חבר בתנועה צריך קבל עליו את ההצהרה המינימלית של התנועה:
אמנת ברן להגנת יצירות ספרותיות ואמנותיות
קודם לאמנת ברן היו קיימים חוקים במספר ארצות, למשל בצרפת ובממלכה המאוחדת, שהגנו מקומית על יוצרים בני הארץ. אולם שום דבר לא מנע מהוצאה לאור בצרפת להעתיק בלא רשות יצירה של מחבר בריטי - ולהפך. חשיבותה הגדולה של האמנה הייתה בהעלאת ההגנה על זכויות יוצרים מרמת המדינה הבודדת לרמה הבינלאומית.
תוכן האמנה
כל אומה החתומה על אמנת ברן מחויבת להעניק למחברי יצירות בני אומות אחרות החתומות על האמנה, את אותה הגנה שחקיקת זכויות היוצרים שלה מספקת למחברים בני הלאום. בנוסף לכלל זה, מחייבת האמנה להעניק לאותם מחברים מספר זכויות מינימליות הקבועות באמנה, בלי תלות בחקיקה המקומית ובכללן:
בנוסף לאיסורים לעיל, מקנה האמנה למחבר שתי זכויות "מוסריות": הזכות "לטעון לזכותו על היצירה" והזכות להתנגד לכל שימוש בה שיפגע בכבודו או בשמו.
האמנה כוללת בתוכה הקלות מסוימות למדינות מתפתחות, כמו גם אמצעי-נגד למאבק במדינות שאינן חתומות עליה: מחברים בני אומות אלה מאבדים את זכותם להגנה כלשהי במדינות האמנה, אם מדינתן הפרה זכות של מחבר אחד בן אומה חתומה.
ההגנה המוענקת למחברים תחת אמנת ברן עומדת לרשותם בלי לדרוש מהם כל רישום מוקדם ופורמלי של יצירותיהם.
תוקפה של ההגנה על זכויות המחבר קבוע באמנה לחול לפחות חמישים שנה לאחר מותו. יוצאים מן הכלל הם צילומים, שלהם נקבעה הגנה של לפחות 25 שנה מיצירתם, וסרטים, שמוגנים לפחות 50 שנה מיום הקרנתם הראשונה (או 50 שנה מיצירתם, אם נגנזו ולא הוקרנו מעולם). מדינות חברות יכולות בחוקיהן להגדיל את התקופה לעיל אך לא לגרוע ממנה. בכל מקרה לא יזכה מחבר, ממדינה החתומה על האמנה, להגנה ארוכה יותר בחו"ל מאשר בארצו, אלא לקצרה מבין השתיים ("כלל התקופה הקצרה", באנגלית: rule of the shorter term).
היסטוריה
בישראל תקפה אמנת ברן משנת 1950 והיא אומצה כחלק מהדין הפנימי שלה בצו זכות-יוצרים (אמנת ברן), התשי"ג-1953.
ארצות הברית מאנה להצטרף לאמנה במשך שנים רבות והמשיכה להנהיג דרישה לרישום פורמלי של יצירות כתנאי להגנה על זכויות יוצרים. רק בשנת 1988 אימצה לבסוף את האמנה.
על מנת לפקח על יישום האמנה ולנהלה, הוקם ארגון מיוחד שישב בברן ועבר ב-1960 לז'נבה. ב-1967 הפך ארגון זה לארגון העולמי לקניין רוחני (WIPO), שהסתנף ב-1974 לאומות המאוחדות.
מצואו באשו
מצוּאוֹ באשו (ביפנית: 松尾芭蕉; 1644 – 28 בנובמבר 1694) – שם עט (האיגו ביפנית) של משורר יפני מתקופת אדו. נחשב כמי שרומם את צורת השירה היפנית המכונה הייקו לדרגות העליונות ביותר, אף על פי שבזמנו היה באשו ידוע כמשורר בסגנון הקרוי "האיקי נוֹ רנְגָה" (חרוזים מקושרים, קומיים למחצה, שנוצרו על ידי קבוצה של משוררים). במאה ה-19 התפתח מהבית הראשון של הרנגה (הקרוי הוֹקוּ) סוג חדש של שירה הידוע כ"האיקי". היה זה המשורר שיקי מתקופת מייג'י שכינה לראשונה סוג שירה זו "הייקו".
שמות
"מצואו" היה שם משפחתו של המשורר, אך לרוב מתייחסים אליו כאל "באשו" ומשמיטים את שם המשפחה. הוא היה ידוע כקינסאקוּ כילד, ומוּנפוּסה כשבגר. הוא השתמש בכמה שמות ספרותיים. השם הראשון שנטל לעצמו היה טוֹסֶיי שמשמעו אפרסק בוסר (או "אפרסק בכחול") מחווה למשורר הסיני לי פו שמשמעות שמו "שזיף בלבן". את שמו באשו שפירושו "עץ בננה", נטל לאחר שקיבל מתלמידו עץ בננה ושתל אותו בסמוך לבקתתו. נאמר שהאקלים היה קר מידי מכדי שהעץ יישא פירות, וכי הוא התכוון ששם העט יכוון לרעיון של משורר חסר־תועלת, או לפחות את החיבה למה שהוא חסר־תועלת.
קורות חיים
הוא נולד באוּאנוֹ במחוז "איגה" שליד קיוטו. הוא היה בנו של סמוראי מדרגה נמוכה שמת ב-1656 כשבאשו היה בן 12. באשו עבד תחילה בשרותו של האציל המקומי, טוֹדוֹ יוֹשיטאדה שהיה מבוגר ממנו בשנתיים בלבד. שניהם נהנו לכתוב הייקו ועבודותיו הידועות הראשונות של באשו נכתבו סביב 1662. ב-1664 הודפסו שיריו הראשונים בקיוטו. בתקופה זו אימץ באשו את השם, בעל המקור הסמוראי, מונפוסה. ב-1666 מת פטרונו ובאשו העדיף לעזוב את ביתו מאשר לשרת אדון חדש.
על פי המסורת הוא חי בקיוטו לפחות חלק משש השנים הבאות. הוא הדפיס שירים בכמה אנתולוגיות בתקופה זו. ב-1676 עבר באשו להתגורר באדו (כיום טוקיו). הוא המשיך לכתוב, וב-1676 כבר היה ידוע כאמן של האיקי. הוא הדפיס ספרים בעצמו ושפט בתחרויות שירה. סביב באשו התקבצה עדת תלמידים, שבנו עבורו בחורף 1680 את בקתת באשו הראשונה.
באשו חש חוסר סיפוק מהצלחתו ופנה למדיטציה בסגנון זן לנחמה. בחורף 1682 נשרפה הבקתה, ואימו מתה בתחילת 1683. בחורף של 1683 בנו מאמיניו בקתה שנייה, אך הוא נותר חסר סיפוק. בסתיו 1684 הוא החל במסע שלו קרא אחר־כך "רשומות של שלד סחוף רוחות" ("נוזאראשי קיקו"), הכותרת של יומן המסע שהכיל סיפורים ושירים שהפיק עם תום המסע. המסע החל מאדו להר פוג'י, לאיסה, אואנו וקיוטו לפני שחזר לאדו בקיץ 1685.
הלן קלארק
הלן אליזבת קלארק (באנגלית: Helen Elizabeth Clark; נולדה ב-26 בפברואר 1950) היא מדינאית ניו זילנדית לשעבר שכהנה כראש ממשלת ניו זילנד ה-37 וכמנהלת תוכנית הפיתוח של האו"ם. כראש ממשלת ניו זילנד היא שירתה בשלוש תקופות כהונה רצופות מ-1999 ועד 2008 והייתה האישה הראשונה שכיהנה בתפקיד זה לאחר שנבחרה בבחירות והאדם שאורך הכהונה שלו בתפקיד היה החמישי באורכו. בתפקידה בתוכנית הפיתוח של האו"ם היא מכהנת מאז 2009, תפקיד הנחשב לשלישי בהיררכיה של הארגון הבינלאומי.
מצואו באשו
קורות חיים
נראה כי המסע הצליח להוציאו מהמרה השחורה בה לקה וכתביו במשך השנים הבאות מספרים על הנאתו השלווה מידידות ומהטבע. הוא ערך מסע קצר לקשימה בסתיו של 1667 על מנת לצפות בירח הקציר (הירח המלא בתקופת יום השוויון הסתווי), ושוב הוציא יומן מסע, "טיול למקדש קשימה" (קשימה קיקו).
הלן קלארק
קלארק סיימה את לימודיה באוניברסיטת אוקלנד ב-1974 והייתה פעילה במפלגת הלייבור של ניו זילנד כבר בהיותה נערה. בהיותה מרצה זוטרה באוניברסיטה בראשית שנות השבעים, נכנסה קלארק לפוליטיקה המקומית של אוקלנד ב-1974, אך לא נבחרה לשום משרה ציבורית. ב-1975 היא הגיעה שנייה מטעם הלייבור במחוז הבחירה הכפרי (אך מעוז של המפלגה הלאומית) של פיאקו.
מצואו באשו
קורות חיים
בחורף של אותה שנה הוא החל מסע ארוך נוסף, לאחר שנערכה לו פרידה "שנראתה כמו פרידה מאציל נכבד". בדרכו עבר באואנו, אוסקה, סומה, אקאשי, קיוטו, נגויה, האלפים היפניים וסאראשינה שם צפה בירח הקציר. המסע מאדו לאקאשי מתואר ב"רשומות של תרמיל בלוי מנסיעות" (אוֹי נוֹ קוֹבּוּמי), ובו הוא מפרט את אמונתו בהאיקי כסוג אמנות מרכזי. המסע לסאראשינה מתואר ב"ביקור בכפר סאראשינה" (סאראשינה קיקו).
הלן קלארק
ב-1981 היא נבחרה לפרלמנט של ניו זילנד במחוז הבחירה מאונט אלברט, מעוז של הלייבור, מושב אותו החזיקה עד לפרישתה מהפוליטיקה ב-2009. במהלך שנות השמונים וראשית שנות התשעים, כיהנה קלארק במגוון רחב של תפקידי שרה בממשלת הלייבור הרביעית, כולל שרת השיכון, שרת הבריאות ושרת השימור. במשך שנה היא גם כיהנה כסגנית ראש הממשלה.
מצואו באשו
קורות חיים
לקראת סוף אביב 1689 הוא החל מסע קשה יותר לאדמות השוממות של צפון הונשו. המקומות בהם עצר במסע זה היו "ניקוֹ טוֹשוֹגוּ", "מאטסוּשימה", "קיסאגאטה" ו"קאנאזאווה" ובחלק האחרון של מסעו זה עבר באי "סאדוֹ". כרגיל הפיק מסע זה יומן מסע "הדרך הצרה לצפון הרחוק" (אוֹקוּ נוֹ הוֹסוֹמיצ'י) שהמוטיב השולט בו הוא המושג "סאבּי" הזדהותו של האדם עם הטבע. כרכים נוספים פיתחו את הרעיון: "דין וחשבון על שבעה ימים" (קיקיגאקי נאנוּקאגוסה) ו"שיחות ביאמאנאקה" (יאמאנאקה מוֹנדוֹ).
הלן קלארק
לאחר ההישג הנאה של הלייבור בבחירות 1993, בהם גרפה המפלגה 16 מושבים מידי המפלגה הלאומית של ניו זילנד, התמודדה קלארק מול מנהיג המפלגה, מייק מור על תפקיד מנהיגת המפלגה, זכתה והייתה גם למנהיגת האופוזיציה. לאחר שלא עלה בידה לנצחה בבחירות 1996, היא הובילה את מפלגתה לניצחון סוחף בבחירות 1999. כראש הממשלה של ממשלת הלייבור החמישית, כיהנה קלארק במשך כמעט עשור של צמיחה כלכלית ובמקביל הצליחה לשמור על עודף תקציבי גדול.
מצואו באשו
קורות חיים
מסתיו 1689 ואילך בילה באשו שנתיים בביקור חברים ובמסעות קצרים סביב אזור קיוטו ואגם ביווה. במהלך תקופה זו הוא עבד על אנתולוגיה של יצירותיו שנאספה בידי חלק מתלמידיו "מעיל הגשם של הקוף" (סארוּמינוֹ), שבה הובעו עקרונותיו האסתטיים שאליהם הגיע במהלך מסעו לצפון.
הלן קלארק
ממשלת קלארק יישמה שורה של יוזמות כלכלית, כולל הקמתו של קיוויבנק (בנק הדואר בבעלות ממשלתית), הקמתה של קרן הפנסיה הממשלתית, תוכנית מכסות הזיהום של ניו זילנד והקמתה של תוכנית החיסכון KiwiSaver. צעדי המדיניות הנוספים של ממשלת קלארק כללו את הנהגתה של תוכנית מס הכנסה שלילי (Working for Families), גידול בשכר המינימום בשיעור של 5% בשנה, הלוואות ללא ריבית לסטודנטים, הקמתם של מועצות בריאות מחוזיות, הנהגתן של נקודות זיכוי למס, תיקון תנאי הקבלה לחינוך התיכוני והנהגתן של 14 שעות היעדרות שבועיות בתשלום להורים. ממשלת קלארק חוקקה גם את חוק שפת הים וקרקעית הים ב-2004, חוק שגרם למחלוקת ובוטל בסופו של דבר ב-2011. קלארק שלחה כוחות צבאיים להשתתף במלחמת אפגניסטן אך במקביל לא שלחה כוחות קרביים למלחמת עיראק, אף על פי שכמה יחידות רפואיות וכוחות הנדסה נשלחו לשם. סדר היום שלה שיקף את העדיפויות שלה לליברליזם בינלאומי, במיוחד קידומן של הדמוקרטיה וזכויות האדם, חיזוק תפקידו של האו"ם, קידום ההשקפה האנטי-מיליטריסטית ופירוק החימוש ועידוד הסחר החופשי. קלארק דחפה לכינונם של כמה הסכמי סחר חופשי עם כמה מדינות וניו זילנד הייתה למדינה המערבית הראשונה שחתמה על הסכם כזה עם סין. יחד עם מדינות נוספות, שלחה קלארק ב-2006 כוח צבאי לטיפול במצב החירום במזרח טימור.
מצואו באשו
קורות חיים
בחורף 1691 חזר לאדו והתגורר בבקתת באשו השלישית שנבנתה בידי חסידיו. עם זאת, הוא לא נותר בודד, יחד איתו התגוררו אחיינו וחברה בשם ג'וּטי ששניהם לא היו בריאים, וכן זכה למבקרים רבים. באחד המכתבים התלונן כי אלה הותירוהו "בלא שלוות נפש". בסתיו 1693 הוא סירב במשך חודש לראות פני איש והפסיק התנזרות זו רק לאחר שאימץ את העיקרון של "קארוּמי" או "קלילות": מדיניות של חוסר מחויבות שאפשרה לו לחיות בעולם, אך להתעלות מעל תסכוליו. באשו נסע לקיוטו בפעם האחרונה בקיץ 1694 ובילה זמן מה באואנו ובקיוטו לפני שחזר לאוסקה. הוא מצא שם את מותו עקב מחלת קיבה, לאחר שכתב את ההייקו האחרון שלו:
הלן קלארק
ממשלת קלארק הובסה בבחירות הכלליות של 2008 ולאחריהן היא התפטרה מתפקידיה כראש הממשלה וכמנהיגת מפלגת הלייבור. באפריל 2009 היא התפטרה מחברותה בפרלמנט כדי לקבל את תפקיד מנהלת תוכנית הפיתוח של האו"ם. ב-2006 דירג אותה המגזין פורבס במקום ה-20 ברשימת האנשים המשפיעות בעולם. ב-2012 היא דורגה במקום ה-50 וב-2014 עלתה חזרה למקום ה-23.
מצואו באשו
עבודות
באשו העדיף כתיבה ביום השנים־עשר של החודש העשירי על פי לוח השנה המבוסס על מחזור הירח ולהשתמש ב"שיגורה" (時雨), גשם סתווי קר כ"קיגוֹ" (מונח בהייקו, מילה שיש לה קונוטציה לעונה בשנה). באשו הרבה לטייל במהלך חייו ורבים מכתביו משקפים את חוויותיו ממסעותיו. ספרו "אוֹקוּ נוֹ הוֹסוֹמיצ'י" (奥の細道, הדרך הצרה למעמקים) שנכתב ב-1694 ונחשב כספרו הטוב ביותר הוא דוגמה נאה לכך. בספר זה, התיאורים הספרותיים של הנוף בו סייר משובצים בשירי הייקו בהם הוא כיום מפורסם.
הלן קלארק
ראשית חייה
הלן קלארק נולדה למשפחת חוואים כבכורה מבין ארבע בנות באזור טה פאהו, פרבר של העיר המילטון שבחבל ואיקטו שבאי הצפוני. אמה, מרגרט מק'מוראי, ילידת אירלנד, הייתה מורה בבית ספר יסודי. אביה, ג'ורג', היה חוואי. הלן קלארק התחנכה בבית הספר היסודי המקומי ובבית ספר תיכון לבנות באוקלנד ולמדה באוניברסיטת אוקלנד, שם השלימה ב-1974 תואר שני במדע המדינה. עבודת הגמר שלה הייתה בנושא הייצוג והדפוס ההתנהגותי הפוליטי במגזר החקלאי.
ראשית הקריירה הפוליטית
כנערה הייתה קלארק פעילה מבחינה פוליטית. היא השתתפה בהפגנות נגד מלחמת וייטנאם ונגד קיומם של בסיסים צבאיים זרים על אדמת ניו זילנד. היא גודלה תחת האמונה הפרסביטריאנית והלכה באופן קבוע לבית ספר של יום ראשון. היא מגדירה את עצמה כאגנוסטית.
ב-1971 סייעה קלארק למועמדים של מפלגת הלייבור למועצת העיר אוקלנד. בין השנים 1973 – 1975 היא הייתה מרצה זוטרה למדע המדינה באוניברסיטת אוקלנד. ב-1974 היא ניסתה להיות מועמדת לפרלמנט במחוז הבחירה של אוקלנד-מרכז, אך הפסידה לריצ'רד פרבל. תחת זאת היא הציגה את מועמדותה כמועמדת במחוז פיאקו, מעוז של המפלגה הלאומית. ב-1976 היא קיבלה מלגת לימודים בחו"ל מטעם האוניברסיטה ומ-1977 היא חזרה ללמד באוניברסיטה בזמן שלמדה לתואר דוקטור (שאותו היא לא השלימה) עד שנבחרה לפרלמנט ב-1981.
זמן קצר לפני מערכת בחירות זו היא נישאה לסוציולוג פיטר דייוויס, שהיה אז בן זוגה במשך חמש השנים הקודמות. קלארק נישאה עקב לחצים מחברי הלייבור, למרות תחושותיה האישיות נגד נישואים. בביוגרפיה שלה מדווח שהיא בכתה לכל אורך הטקס, אף על פי שהיא ייחסה זאת לכאב ראש. דייוויס הוא פרופסור לסוציולוגיה רפואית וראש המחלקה לסוציולוגיה באוניברסיטת אוקלנד.
קלארק עבדה באופן פעיל במפלגת הלייבור כמעט לכל אורך חייה. היא הייתה חברה בנשיאות המפלגה מ-1978 ועד 1988 ושוב מאפריל 1989. בתקופת לימודיה היא הייתה יושבת ראש התא של מפלגת הלייבור באוניברסיטת אוקלנד והייתה פעילה לצדם של פוליטיקאים לעתיד במפלגה, כולל ריצ'רד פרבל, דייוויד קייגיל, מרגרט וילסון וריצ'רד נורת'י. היא שימשה כנשיאת מועצת הנוער של הלייבור, חברה במועצת המפלגה האזורית של אוקלנד, מזכירת מועצת הנשים של הלייבור וחברת מועצת המדיניות של המפלגה.
היא ייצגה את מפלגתה בקונגרסים של האינטרנציונל הסוציאליסטי ושל ארגון הנשים הסוציאליסטיות העולמי ב-1976, 1978, 1983 ו-1986 וכן בוועידה של הארגונים הסוציאליסטים במרחב האסיאני-פסיפי שהתקיימה בסידני ב-1981 ובפגישה הבינלאומית של ראשי המפלגות הסוציאליסטיות שהתקיימה גם היא בסידני ב-1991.
חברת הפרלמנט
קלארק נבחרה לראשונה לפרלמנט של ניו זילנד ב-1981 כאחת מארבע הנשים שנכנסו אז לפרלמנט. כנציגת מחוז הבחירה של מאונט אלברט, היא הייתה לאישה השנייה שנבחרה מטעם מחוז בחירה בתחומי העיר אוקלנד והאישה ה-17 שנבחרה לפרלמנט של ניו זילנד. פעילותה הראשונה כחברת הפרלמנט הייתה ב-12 באפריל 1982, בה היא הודיעה על כוונתה להגיש הצעה לגינוי ההכנסה של טילי שיוט גרעיניים למרחב האוקיינוס השקט על ידי צי ארצות הברית. שבועיים לאחר מכן, בנאום בכורה עם גישה בלתי רגילה בתחום מדיניות הביטחון ונושא מרוץ החימוש, היא גינתה את פעילתם של הציים של שתי המעצמות, אך טענה שהספינות של ברית המועצות לא נכנסו למימיה של ניו זילנד והיא הביעה דאגה מיוחדת בנוגע להרחבתו של מזכר ההבנות מ-1965 במסגרת ברית ANZUS לאספקת כלי נשק גרעיניים לניו זילנד.
חבתן
חבתן (באנגלית: Cooper) הוא בעל מקצוע המכין מכלים מלוחות עץ: חביות בגדלים שונים, דליים, תיבות ועוד.
רבי יהודה הנשיא
רבי יהודה הנשיא (ידוע גם בכינוי המקוצר "רבי" או "רבינו הקדוש") היה תנא בדור החמישי, נשיא הסנהדרין ועורך המשנה, נצר למשפחת הלל הזקן וחותֵם תקופת התנאים. לפי מסורת חז"ל, נולד רבי יהודה הנשיא בתקופת גזירות השמד של אדריאנוס לאחר מרד בר כוכבא, בין השנים 135 ל-137 לספירה. מנערותו למד מפי רבי שמעון בר יוחאי, רבי יהודה בר אילעי, רבי אלעזר בן שמוע, וכן מפי אביו, רבן שמעון בן גמליאל. נפטר בסביבות שנת 220. רבי יהודה חי בטבריה, בציפורי (בה נפטר) ובבית שערים (בה נקבר).
תאריך לידתו
בתלמוד הבבלי נאמר:. על פי דברים אלו מקובל לקבוע שרבי נולד בזמנן של גזרות השמד או בסמוך להן, בסביבות שנת 135 לספירה. קביעה זאת מסתמכת גם על מדרש המובא בתוספות: "כשנולד רבי גזרו שלא למול ואביו ואמו מלוהו שלח קיסר והביאו לרבי ואמו לפניו והחליפתו אמו באנטונינוס והניקתו עד שהביאתו לפני קיסר ומצאוהו ערל ופטרום לשלום ואמר אותו הגמון אני ראיתי שמלו את זה אלא הקב"ה עושה להם נסים בכל עת ובטלו הגזרה". אולם הרב אהרן היימן והרב יצחק אייזיק הלוי הקדימו את לידתו של רבי לפחות לשנת תל"ד לשטרות (122 לספירה) מפני שהם מקדימים את מותו של רבי לסביבות שנת 193 וידוע שרבי הגיע לגיל שיבה. כמו כן, הרב יצחק אייזיק הלוי מביא ראייה להקדמת לידתו של רבי מהתוספתא בסוכה המספר שרבי נתלווה לרבי אלעזר בר רבי צדוק בלכתו להקביל את פניו של רבי יוחנן בן נורי. בהתאם לתארוך זה קובע היימן שהגרסה הנכונה לאימרה בבבלי היא "עד שלא מת רבי עקיבא, נולד רבי". מנגד, ההיסטוריון צבי גרץ איחר את לידתו של רבי לשנת 150 לערך, על סמך הטענה שאביו רבן שמעון בן גמליאל היה ילד בימי מרד בר כוכבא.
ייחוסו
על פי מספר מקורות בתלמוד הבבלי, היה רבי בנו של רבן שמעון בן גמליאל במסכת עירובין מובאת מחלוקת בין רבן שמעון בן גמליאל ורבי יהודה הנשיא, ובסופו כתוב
דהיינו, שרבן שמעון בן גמליאל הוא אביו.
כמו כן, במסכת הוריות מסופר על מחלוקת בין רבן שמעון בן גמליאל ורבי מאיר ובסופו כתוב:
התייחסותו של רבי בדבריו לבנו ל"כבוד בית אביך" מתפרשת שרבן שמעון בן גמליאל היה אביו של רבי.
הלן קלארק
חברת הפרלמנט
בקדנציה הראשונה של קלארק בפרלמנט (1984-1981) היא הייתה חברה בוועדה לניסוח מחדש של החוקים. בקדנציה השנייה שלה (1987-1984) היא הייתה יושבת הראש של וועדת יחסי החוץ ושל הוועדה לפיקוח על פירוק הנשק.
שרה בממשלה
ב-1987 מונתה קלארק להיות שרה בממשלת הלייבור הרביעית בראשותם של דייוויד לאני (1989-1984), ג'פרי פאלמר (1990-1989) ומייק מור (1990), בתחילה כשרת השיכון וכשרת השימור, לאחר מכן כשרת הבריאות ומאוחר יותר כסגנית ראש הממשלה.
קלארק ישבה בראש ועדת השרים לשוויון חברתי והייתה חברה בוועדה למדיניות הממשלה, בוועדה לפיתוח הכלכלי והתעסוקה, בוועדה לבחינות ההוצאות הממשלתיות, בוועדה לחברות הממשלתיות, בוועדה לכיבודים ונסיעות ובוועדה לענייני ביטחון פנים וחוץ.
מנהיגת האופוזיציה
מאוקטובר 1990 ועד דצמבר 1993 שמשה קלארק כסגנית מנהיג האופוזיציה, דוברת האופוזיציה לנושאי בריאות ותעסוקה וחברה בוועדה לענייני השירותים החברתיים ובוועדת התעסוקה. בדצמבר 1993 היא הייתה למנהיגת האופוזיציה ושימשה בתפקיד זה במהלך כהונתם של ראשי הממשלה מטעם המפלגה הלאומית, ג'ים בולגר (1997-1990) וג'ני שיפלי (1999-1997).
ראש ממשלת ניו זילנד
כאשר עלתה מפלגת הלייבור לשלטון לאחר בחירות 1999, הייתה קלארק לאישה השנייה בתפקיד ראש ממשלת ניו זילנד והאישה הראשונה שנבחרה לתפקיד זה במערכת בחירות. קודמתה בתפקיד, ג'ני שיפלי נבחרה לתפקידה באמצע קדנציה בהתמודדות פנים מפלגתית. במהלך תקופת כהונתה של קלארק כראש הממשלה, מונו ונבחרו נשים לא מעטות לתפקידים שונים, כמו המושלת כללית, יושבת ראש בית הנבחרים ונשיאת בית המשפט העליון.
בנוסף לתפקידה כראש הממשלה, היא לקחה על עצמה את תפקיד שרת האומנויות, התרבות והמורשת. כמו כן הייתה בידיה האחריות על שירות הביון והביטחון של ניו זילנד. תחומי העניין העיקריים שלה היו המדיניות החברתית ומדיניות החוץ.
כראש הממשלה, הייתה קלארק חברה במועצת הנשים המנהיגות העולמית, רשת בינלאומית של נשיאות וראשות ממשלה לשעבר ומכהנות שמטרתה להוביל את הצמרת הנשית העולמית לשיתוף פעולה בתחומים החשובים לנשים ולמאבק לשוויון.
כמנהיגת מפלגת הלייבור, ניהלה קלארק משא ומתן להקמתן של ממשלות מיעוט קואליציוניות. אף על פי שפרשנים רבים צפו שתהיה חוסר יציבות של הממשלות לאחר שינוי שיטת הבחירות לשיטת הייצוג היחסי המעורבת (Mixed-member proportional representation), תומכיה של קלארק זוקפים לזכותה שלוש ממשלות רצופות שהוקמו לאחר בחירות בשיטה החדשה.
ממשלה ראשונה (2002-1999)
ממשלת קלארק הראשונה הוקמה במסגרת קואליציה עם "מפלגת הברית" (Alliance).
בשנת 2000 ניהל חבר הפרלמנט כריס קרטר חקירה על עברו של השר לענייני המאורים בממשלת קלארק, דובר סמואלס. במהלך החקירה התייחסה קלארק לאדם בשם ג'ון ילש כאל רוצח, אף על פי שהוא הורשע בבית משפט בהריגה. ילש הגיש תביעה נגד קלארק על הוצאת לשון הרע, אך תביעה זו הסתיימה בפשרה מחוץ לכותלי בית המשפט.
באותה שנה, התפטר מתפקידו מי שהיה אז המפקח הכללי של משטרת ניו זילנד, פיטר דון, לאחר שהעיתון The Sunday Star-Times חשף שהוא לכאורה מנע ביצוע בדיקת נהיגה בשכרות לחברו שנסע יחד איתו באותו רכב על ידי שאמר לשוטר שעצר אותם ש"אין בכך צורך". הן דון והן השוטר הכחישו את המעשה. ב-2005 תבע דון את העיתון על הוצאת לשון הרע, אך העיתון חשף את העובדה שהם בדקו את הסיפור עם קלארק. קלארק אישרה זאת, אך הכחישה שהיא דחקה בדון להתפטר והגנה על היותה המקור באומרה ש"מעצם הגדרת תפקידי, אני לא יכולה להדליף". בתגובתה לפרשה אמרה קלארק שתביעת הדיבה שהגיש דון מומנה על ידי חברי המפלגה הלאומית. הדעות על פרשה זו היו חלוקות.
על פי דיווח של העיתון הסיני, יומון העם, התייחס נשיא סין, ג'יאנג דזה-מין, אל קלארק כאל "ידידה ותיקה". הוא קיווה "לכונן יחסי שיתוף פעולה דו-צדדיים ארוכי טווח ומעל הכול יציבים המתאימים למאה ה-21", ו"סיכוי רחב לשיתוף פעולה כלכלי דו-צדדי". קלארק תמכה בקבלתה של סין לארגון הסחר העולמי.
ב-1999, הייתה קלארק מעורבת בתיק תביעת לשון הרע בבית המשפט העליון של ניו זילנד שהוגש על ידי רופא אורתופד מאוקלנד בשם ג'ו בראונלי ושהסתיים בהתנצלות גלוית לב של קלארק. הפרשה עמדה במרכזה של הצהרה לעיתונות שהוציא קלארק ושמתחה ביקורת על בראונלי, בעקבות תלונה של תושב מחוז הבחירה שלה על תוצאות ניתוח החלפת מפרק הירך שהוא ביצע. קלארק הודתה שהביקורת הייתה בלתי מוצדקת לאור העובדה שהסיבוך שממנו סבל המתלונן היה נדיר, בלתי צפוי ובלתי נמנע.
ממשלה שנייה (2005-2002)
ב-2002 חל פילוג בשורות "מפלגת הברית" על רקע מחויבותה של ממשלת ניו זילנד לשליחת כוחות למלחמה באפגניסטן. פילוג זה גרם לפירוק השותפות הקואליציונית של הלייבור עם מפלגה זו. כתוצאה מכך, הכריזה קלארק על עריכה בחירות מוקדמות והרכיבה קואליציה עם המפלגה הפרוגרסיבית בהנהגתו של ג'ים אנדרטון, מפורשי מפלגת הברית.
על פי אמונתה של קלארק, הפיכתה של ניו זילנד לרפובליקה היא בלתי נמנעת. תקופת כהונתה כראש הממשלה הייתה רצופה כמה צעדים שלכאורה נועדו לקדם מהלך כזה, במסגרת מדיניות ממשלתה לבנות לניו זילנד זהות לאומית. בין השאר ניתן למנות את ביטול האפשרות לפנות לערכאה השיפוטית של המועצה המלכותית בלונדון והקמתו של בית המשפט העליון של ניו זילנד, את ביטול מערכת הענקת תוארי האבירות (שהוחזרה ב-2009) וביטול התואר "פרקליט הכתר" (שהוחזר ב-2012).
רבי יהודה הנשיא
ייחוסו
מסורות מימי הגאונים ממשיכות קו זה ומציינות את רבי כבנו בכורו של רבן שמעון בן גמליאל וכמי שלמד אצל חכמי הדור של אביו, בהם רבי יהודה, רבי מאיר ורבי אלעזר בן שמוע. בכך היה רבי ממשיך שושלת הנשיאים של בית הלל. ייחוסו זה של רבי נתקבל על ידי החוקרים כמעט ללא עוררין. על כך שרבי היה נצר להלל הזקן מעידים שמות צאצאיו, הכוללים שוב ושוב את השמות גמליאל ושמעון, ואף את השם הלל, שמות מובהקים של שושלת הלל הזקן.
אולם הועלתה הסברה שרבי כלל לא היה בנו של רבן שמעון בן גמליאל. סברה זאת מסתמכת על מספר מקורות, בהם התוספתא במעשרות, המצוטט גם בירושלמי, בו אומר רבי: "רואה אני את דברי מדברי רבן שמעון בן גמליאל", ללא ציון כלשהו שמדובר באביו. כן נטען, שהיות רבי יעקב בן קורשי רבו העיקרי של רבי – מעיד שהוא לא היה בן הנשיא, לו נאה ללמוד מרב מהשורה הראשונה. על פי סברה זאת, המקורות שנמנו לעיל הם מאוחרים ואינם משקפים את מוצאו של רבי.
הלן קלארק
ממשלה שנייה (2005-2002)
ב-2002 התנצלה קלארק על מעשיה של ניו זילנד כאשר היא שלטה בסמואה. התנצלותה של קלארק הובעה בעת ביקור שערכה באפיה, בירת סמואה, לרגל יום העצמאות ה-40 של המדינה, היא שודרה בשידור חי בטלוויזיה של ניו זילנד וזכתה לתשבחות בסמואה.
רבי יהודה הנשיא
ייחוסו
על פי המדרש היה רבי צאצא של בית דוד (דרך בנו של דוד, שפטיה בן אביטל) מצד הנקבות, אך מצד אביו היה משבט בנימין.
פטירתו
הדעה הרווחת היא שרבי נפטר בשנת 220 (בט"ו בכסלו) או אף מעט לאחר מכן. דעה זאת נסמכת על כך שאיגרת רב שרירא גאון קובעת את ירידתו של רב לבבל בשנת תק"ל לשטרות (219 לספירה) ובהתאם לדברי הבבלי בסנהדרין שרבי, נתן לרב הסמכה כאשר ירד לבבל. אולם הלוי לא קיבל הוכחה זאת וטען שההסמכה נתנה שנים רבות קודם לכן כשרב ירד לבבל באופן זמני. לשיטתו של הלוי, קביעת פטירתו של רבי ל-219 אינה אפשרית מכיוון שמוסכם על הכל שתחילת ימי האמוראים היא בסביבות שנת 226 ולא ניתן להלום תקופה כה קצרה בין פטירת רבי לתחילת תקופת האמוראים. בהתאם לכך קובעים הלוי והיימן את פטירת רבי לסביבות שנת 194. ההיסטוריון צבי גרץ העריך שרבי נפטר בסביבות שנת 210, הגם שבמקום אחר הוא כותב שרבי נפטר ב-219.
הלן קלארק
ממשלה שנייה (2005-2002)
במרץ 2003, בהתייחסה לפעילות הקואליציה הבינלאומית בהנהגתה של ארצות הברית במלחמת עיראק, אמרה קלארק בריאיון לעיתון The Sunday Star-Times: "אני סבורה שאם פיגועי 11 בספטמבר היו מתרחשים תחת נשיאותו של אל גור, לא הייתה לכך השלכה כלפי עיראק. מאוחר יותר היא שלחה לוושינגטון מכתב התנצלות על כל פגיעה שנגרמה עקב דבריה אלה.
רבי יהודה הנשיא
פטירתו
על שמו רחובות בערים רבות בארץ.
סמכותו
בימי רבי יהודה הנשיא חל שינוי מהותי ביחסים בין היהודים לשלטון הרומי בארץ. ככל הנראה השינוי היה קשור לאישיותו של רבי יהודה והנהגתו, יחד עם שינוי במדיניות הרומית הכוללת שהפכה סובלנית יותר עם עליית השושלת הסוורית לכס הקיסרות ברומא.
בספרות חז"ל מופיע לא פעם הביטוי "לעלות למלכות" בהקשר של רבי יהודה. כבר בראשית כהונתו זכה כנראה להכרה רומית בנשיאותו, ומאז תיפקד כנשיא בעל סמכות רחבה. ככל הנראה נתנו לו הרומאים רשות לדון דיני נפשות, סמכות שבדרך כלל לא ניתנה בפרובינקיות. רבי הוכיח את כשירותו בתפקיד הנשיאות מבחינת כשרונותיו הציבוריים, עמד בקשרי ידידות עם שרי רומא ונשא ונתן עמהם כדי להגן על ענייני עמו. בהתאם לכך ניתן להבין את הוראותיו בדבר הכרה בסמכויות השלטון הרומי, כגון התקנה שלא לרמות את המוכסים. כמו כן העביר רבי את מרכז השליטה הפוליטית שלו ואת הסנהדרין לעיר ציפורי, שהייתה ידועה בתמיכתה בשלטון הרומי. ישנה השערה לפיה התגורר בבית דיוניסוס בעיר.
רבי כמעט לא נאלץ לבוא במחלוקת עם הסנהדרין, כמו אביו וסבו, כיוון ששלט גם בבית המדרש וגם בסנהדרין. בשונה מקודמיו, הוא ניהל מעין בית דין פרטי אשר עסק בענייני מועד, אך יש להניח שגלש אף לתחומים אחרים. היה כאן משום כרסום בסמכויות הסנהדרין וחכמיה מחד וביטוי לעוצמת סמכויותיו של הנשיא מאידך. המדרש מספר על ה"קצוצי", קבוצת עבדי הנשיא, שהיו חובטים בכל מי שסירב לכוף עצמו לדיני הנשיא ולהוראותיו.
רבי המשיך את מה שהנהיג סבו רבן גמליאל, ושיגר שליחים מטעמו לקהילות היהודיות בארץ ובתפוצות, שבסמכותם היה אף להדיח מנהיגים יהודים מקומיים. הנשיא פעל כאן, אולי על יסוד פרהרוגטיבה (פריבילגיה) רומית, כראש העם היהודי בעולם. שליחי הנשיא עסקו בין היתר גם בגביית כספי מס הכלילא והאפוסטולי (שליחות) מהקהילות השונות. הרומאים כינו מס זה בשם "זהב הכתר", ובפי מקורות חז"ל: "מגבת חכמים". רבי פסק לא פעם בענייני גביית מיסים בסנהדרין, אך אין לדעת האם הייתה לו סמכות בנושא גביית המיסים לשלטונות הרומיים.
במקורות נודעה סמכותו של הנשיא לבטל נידוי שהוטל על ידי חכמים, ולא רק בתחומי הארץ אלא אף מחוצה לו. סמכות זו, בהיעדר שלטון ריבוני של הנשיא על יהודי הפרובינקיה, הייתה באותם ימים בעלת משמעות רחבה. כמו כן, מאז ומעולם היו קידוש החודש ועיבור השנה בסמכותו הבלעדית של הנשיא, ובעת שכיהן כנשיא קבע רבי את האימרה "דוד מלך ישראל חי וקיים", כסימן לכך שטקס קידוש החודש בוצע.
רבי זכה שהציבור היה מתפלל לשלומו בחייו, ואחרי מותו התאבלו עליו שנה תמימה ושרפו קטורת כמנהג באבל מלכים. בימיו הנהיגו את הדרישה לשאול בשלום הנשיא על ידי ראשי המשפחות, שנאספו לפניו מדי יום ביומו. בין אלה אנו מוצאים "בולבתים" יהודים (ממלאי תפקידים בכירים במועצת העירייה), וזאת בעקבות האדיקט של קרקלה הנזכר לעיל. נוהג זה מזכיר את המנהג הרומי של ה"הצדעה", ושמו "סאלוטטיו".
חבתן
לשם הכנת חביות המיועדות למשקאות אלכוהוליים, אין משתמשים בדבקים, מסמרים או ברגים מפני שאלו עלולים לפגום בטעם המשקה. חבתנים משתמשים במים כדי להעניק גמישות לעץ ומכופפים אותו כדי לתת לחבית את צורתה הקמורה. לאחר שהעץ מתייבש וצורתו נשארת קבועה, משתמשים החבתנים בטבעות מתכת שלא חודרות לתוך העץ כדי לחבר את לוחות העץ יחדיו. כדי להדק את הלוחות, משתמשים החבתנים בקרדום.
אלישה קיז
אלישה אוג'לו קוק (באנגלית: Alicia Augello Cook), המוכרת בשם הבמה שלה אלישה קיז (באנגלית: Alicia Keys; נולדה ב-25 בינואר 1981) היא זמרת נשמה ורית'ם אנד בלוז, פזמונאית, פסנתרנית ומפיקת תקליטים אמריקאית. בנוסף, קיז היא גם שחקנית, סופרת ופילנתרופית.
ביוגרפיה
קיז נולדה במנהטן שבניו יורק. בגיל 7 החלה לנגן בפסנתר, למדה מוזיקה קלאסית, וניגנה יצירות של בטהובן, מוצרט והמלחין החביב עליה, שופן.
האלבום השלישי שלה "As I Am" יצא לאור ב-2007 ומכר חמישה מיליון עותקים וזיכה את קיז בעוד שלושה פרסי גראמי. באותה שנה, קיז הופיעה בסרט החיים הסודיים של הדבורים. היא הוציאה לאור את האלבום הרביעי שלה "The Element Of Freedom" בדצמבר 2009, שהיה האלבום הראשון של קיז שהגיע למקום הראשון בבריטניה. את אלבומה החמישי "Girl On Fire" קיז הוציאה לאור בנובמבר 2012, האלבום היה האלבום החמישי של קיז שהגיע למקום הראשון בארצות הברית.
קיז זכתה במספר רב של פרסים ומכרה מעל 35 מיליון אלבומים ו-30 מיליון סינגלים ברחבי העולם. מגזין בילבורד הכתיר אותה כזמרת האר אנד בי של העשור 00', וערוץ המוזיקה VH1 הכניס אותה, ב-2010, לרשימת 100 האומנים הטובים בכל הזמנים. קיז פתחה את הסופרבול בשירת המנון ארצות הברית, בפברואר 2013.
ב-4 ביולי 2013 הופיעה קיז לראשונה בישראל, במסגרת סיבוב ההופעות העולמי שלה "Set The World On Fire Tour". קיז הופיעה בהיכל נוקיה, לעיני כ-8,000 צופים ואירחה את הזמר הישראלי עידן רייכל.
ב-27 בספטמבר 2014 ביצעה את השיר "We Are Here" יחד עם עידן רייכל ועם הזמר עלי עמר מרמאללה במסגרת פסטיבל "Global Citizien" על במת הסנטרל פארק בניו יורק (שודר בערוץ NBC).
בשנת 2015 ערכה הופעת קמע בסרט "ג'ם וההולוגרמות" לצד אריאנה גרנדה וקשה. באותה שנה התארחה בעונה השנייה של סדרת הדרמה "אימפריה" בתפקיד סקיי סאמרס, בכיכובם של טרנס הווארד וטראג'י פ. הנסון.
בשנת 2020 שימשה כמפיקת הסרט "בתוך הקצב" בנטפליקס.
חיים אישיים
ב-31 ביולי 2010, נישאה קיז לראפר סוויז ביטז בקורסיקה. באוקטובר 2010 נולד בנם הבכור ובדצמבר 2014 נולד בנם השני.
נדבנות ואקטיביזם
קיז היא המייסדת והדוברת העולמית של "Keep a Child Alive", מוסד ללא כוונת רווח שמספק רפואה, טיפול ביתומים ונותן תמיכה כלכלית לאנשים המתמודדים עם איידס ו-HIV באפריקה והודו. קיז היא המארחת והמנהלת האמנותית של מופע הצדקה השנתי של המוסד שנקרא הנשף השחור.
רבי יהודה הנשיא
עושרו
רבי יהודה נודע בעושרו והיו בו כמאמר התלמוד. הוא תמך בבתי המדרש ובתלמידי חכמים, והיה ידוע בנדבנותו. פעם אחת, בשנת בצורת בימי מלכותו של מרקוס אורליוס, פתח רבי את אוצרות תבואתו לכל הנצרכים, לבד מ"עמי הארץ", כלומר הדיוטות. אחד מתלמידי רבי שהתרעמו על המידה הרעה הזו, יונתן בן עמרם, התחפש להדיוט וכשדחה אותו ר' יהודה, אמר לו: "פרנסני ככלב וכעורב". רבי פרנסו ואחר כך הצטער שפירנס עם הארץ משום שסבר שכל הרעות הבאות לעולם הם מפני עמי הארץ. כשרבי יהודה גילה שהוא תלמיד חכם עניו שלא רצה לקבל שכר עבור תורתו, פתח רבי את אוצרותיו בפני כולם. פרשני הגמרא מוסיפים שם שלא היה מספיק כדי לכלכל את כולם, ולכן בחר שלא לכלכל את עמי הארצות.
עושרו בא לו, בין השאר, מנישואיו עם משפחת בן אלעשה האמידה, אך בעיקר מעצם הירושה הנשיאותית. בית הלל נודע בעושרו וצבר במשך דורות רכוש קרקעי, וכבר בימי רבן גמליאל החזיקו מטעי זיתים וכרמי גפנים רבים באזור לוד, מקום שנקשר עם עושרו הקרקעי של רבי דרך התיבה התלמודית "עשרים וארבע קריות". בימי רבי נוספו על נכסי בית הנשיאות שטחים בעמק יזרעאל ובגולן וכנראה אף בעמק הירדן, שם גידלו את האפרסמון הידוע והיקר, ממנו הפיקו בשמים ומרקחות רפואה. המסורת מספרת על האפרסמון של בית רבי שהועמד בדרגה אחת עם האפרסמון של בית הקיסרות הרומית: "אין מברכין בורא עצי בשמים, אלא על אפרסמון של בית רבי ועל אפרסמון של בית קיסר".
לתוצרת הזיתים, היינות והבשמים של בית רבי נוספו גם מינים משובחים לתעשייה וליצוא כגון פשתן לאריגה ודגים, מהם הכינו את האוקסיגרון – רוטב דגים ידוע, וספינותיו של רבי הוליכו את תוצרת ביתו לייצוא אל מעבר לים. ברשותו היו גם עדרים רבים של פרדות, שמופיעות בשם "מולאות", ובתלמוד מתואר כי ה"אהוריירה" (מפקח האורוות) של בית רבי עשיר יותר מהמלך הפרסי שאפור, שנודע ברבים בעוצמתו הכלכלית. במקום אחר מתואר עושרו, ש"מעולם לא פסקו מעל שולחנו לא חזרת ולא צנון ולא קישות לא בימות החמה ולא בימות הגשמים".
במקורות מסופר גם על רבי יהודה שהיה מחליף מתנות עם ארטבן, המלך הפרסי. מהלך כזה היה מסכן מאוד את מעמדו של רבי בשל העוינות הדו-צדדית ששררה בין הרומאים לבין הפרסים, כך שייתכן שהוא הילך כאן על חבל דק מאוד.
אנטונינוס ורבי
בספרות חז"ל יש עדויות רבות המספרות על מערכת יחסים קרובה ועמוקה ששררה בין רבי יהודה הנשיא ובין אנטונינוס הקיסר הרומי. בשונה ממערכות יחסים בין חכמים יהודים לנכבדים רומאיים המתוארות בתלמוד וכוללות בעיקר שיחות ופולמוסים תאולוגים, מערכת היחסים בין רבי יהודה לאנטונינוס מתחילה עם לידתם וכוללת חברות אישית, התייעצויות וקשרים עסקיים.
הקשר בין שני האישים מתחיל עוד בינקותם, בזמן גזירות השמד הצילו הוריו של אנטונינוס את רבי יהודה ועד מותו של אנטונינוס, עת ספד רבי יהודה לאנטונינוס במילים "נתפרדה החבילה". לפי רש"י, הכוונה היא שרבי ואנטונינוס היו מחוברים וקשורים בנפשם, שרבי מתוך צערו אמר כי הוא חש שנתפרדה חבילה שהיה חלק ממנה. הגמרא מפרשת את הכתוב ב על רבקה, שברחמה "שני גוים", בצורה הבאה:, או במקום אחר: "ויאמר ה' לה: שני גיים (קרי: גויים) בבטנך. אל תקרי גויים אלא גאים. אמר רב יהודה, אמר רב: אלו אנטונינוס ורבי".
אנטונינוס ורבי היו חברים בלב ובנפש, התלמוד מספר על אירוח של רבי יהודה את אנטונינוס בביתו לסעודת שבת, בין ביתו של הקיסר לביתו של רבי הייתה חפורה מנהרה, בכל פעם שביקש להגיע לביתו של רבי ולבקרו היה הולך עם שני עבדים, אחד היה ממית בכניסה למנהרה ואת השני היה ממית בכניסה לביתו של רבי. בשל חשאיות הקשר, ביקש הקיסר מרבי שכאשר הוא מגיע לביתו לא יהיה בבית אף אחד מלבד רבי. רבי עמד בהבטחה זו, מלבד פעם אחת בה שהה בביתו רבי חנינא בר חמא. במסכת עבודה זרה, מתוארת מערכת היחסים בין שני המנהיגים. אנטונינוס התייעץ עם רבי במספר מקרים המתוארים שם: כל תשובותיו של רבי ניתנו לאנטונינוס בצורת רמזים, כך למשל עצתו לטיפול בשרי רומי, הייתה כאשר הזמין את אנטונינוס מדי יום לגינת הירק שלו ובכל יום היה עוקר ירק אחד, כך הבין הקיסר כי עליו להרוג שר אחר שר ולא את כולם ביחד.
אהבתו של אנטונינוס לרבי הייתה כה רבה, שהוא היה מאכילו, משקה אותו, שולח לו שקי זהב המוסווים כשקי חיטים וביקש ממנו אף לשמש בפועל כהדום לרגליו כאשר הוא עולה למיטתו. לבקשה זו סירב רבי, שלא רצה לזלזל במלכות עד לרמה כזו, לסירוב זה הגיב הקיסר בבקשה:. הקיסר היה טרוד בסוגיית העולם הבא, לשאלתו, ענה לו רבי כי הוא יזכה לו.
החוקרים חלוקים ביניהם באשר לזיהויו של "אנטונינוס" מכיוון שכל הקיסרים בימי חייו של רבי נשאו את השם אנטונינוס. רוב החוקרים גורסים שמדובר בקיסר קרקלה. יש הגורסים, מתוך מגמה שהוגדרה על ידי החוקרים כ"אפולוגטית", כי מדובר במרקוס אורליוס הקיסר, אשר ביקר באזור פעמיים, ואולי אף נפגש עם ההנהגה היהודית. מרקוס אורליוס נודע באופיו הפילוסופי, הסובלני, ההגותי, מה שמתאים לזיקה לאנטונינוס התלמודי אולם גם יש ידיעות על הבעת דעות שליליות ביותר מצידו כלפי היהודים. חוקרים אחרים נוטים ליחס את השם אנטונינוס לאנטונינוס פיוס, ספטימיוס סוורוס, שנודעו ביחסם ההוגן ליהודים. קשה לפסוק בין ההנחות והזיהויים, שייתכן ואולי אין הכוונה לקיסר רומי, אלא לפקיד רומי גבוה, נציב, או גורם בכיר אחר.
הסיפורים הקושרים יחד את אנטונינוס ורבי מעידים על מערכת יחסים תקינה ועל תקשורת חיובית בין הנשיאות לשלטון הרומי, מה שהשפיע לטובה על מעמד הנשיאות בפרט ועל החברה היהודית בכלל.
המרד בקיסר
בשעה שהתחוללה המלחמה בין ספטימיוס סוורוס (בו תמך הלגיון השישי, ה"ברזלי" שבעמק יזרעאל) לבין פסקניוס ניגר  המורד בקיסר (בו תמך הלגיון העשירי פרטנסיס שליד ירושלים) נחלק הציבור היהודי בפרובינקיה לשני מחנות: לתומכי סוורוס ולתומכי ניגר. מקורות חז"ל די סתומים ומעורפלים באשר למידע אודות מלחמה זו, ובעיקר בשאלת תמיכתו של הציבור היהודי. האם היה בית הנשיאות מעורב באופן זה או אחר במרד, אין לדעת. מסורת חז"לית מעידה על 24 קריות של רבי שנפגעו באזור לוד, וכתוצאה מכך נעקר המרכז מיהודה ועבר לגליל. במסורות אחרות מסופר כי "נטרפה השעה". כך או כך ברור שהאירועים חלפו לא בלי השפעה על הציבור היהודי בפרובינקיה. בסופו של דבר פרסם סוורוס, לאחר ניצחונותיו על המורד ניגר, מחילה כללית לבני פלשתינה אשר תמכו במורד.
חתימת המשנה
המפעל המרכזי והחשוב ביותר של רבי יהודה הנשיא והסנהדרין בא בדמות עריכת התורה שבע"פ – המשנה – וחתימתה כקודקס אחד, שלם וסופי. היה זה מפעל שהחל לאחר חורבן הבית השני, וריכז בתוכו תחומי עניין שונים. נוצר צורך, הן בשל ריבוי המחלוקות, הן בשל נחיצות השעה (לעיתים ימי חירום וזעם) והן בשל החשש שנושאים חשובים וההידיינות עליהם יאבדו, לרכז את החומר, לסדרו, לערכו ולחותמו. המשנה היא אוסף מסודר של הדיונים שנערכו בסנהדרין בתחומי עניין שונים והפסיקה הסופית בהם, אם כי לעיתים נותרו ויכוחים בסיכום "פתוח", בלתי מוכרע. המשנה משקפת את מערכת החשיבה של חברי הסנהדרין לדורותיהם, כאשר המפתח העיקרי להתנסחות ההלכות הוא הניסיון לגשר בין הוראות קדומות, חלקן תנ"כיות, לבין נסיבות השעה המשתנות. היינו, התאמת ההלכה למציאות.
קודקס המשנה מחולק לנושאי-אב, כשכל אחד נקרא "סדר". שישה סדרי המשנה הם: סדר זרעים, סדר מועד, סדר נשים, סדר נזיקין, סדר קדשים וסדר טהרות. הראשון דן במצוות התלויות בארץ, השני בשבתות חגים וצומות, השלישי בענייני משפחה נישואים גירושים וכו', הרביעי בענייני משפט, החמישי בהלכות מקדש והשישי בענייני טומאה וטהרה. כל סדר מתחלק לנושאי-משנה, ל"מסכתות", בלשון המשנה, כמו מסכת פאה בסדר זרעים, מסכת פסחים בסדר מועד, או מסכת בבא קמא בסדר נזיקין. כל מסכת מתחלקת לפרקים וכל פרק למשניות.
מפעל חתימת המשנה מציין פרק חשוב במיסוד עבודת הנשיא והסנהדרין.
תקנות מפורסמות
תקופתו של רבי הייתה פורייה מאוד בתחום החקיקה, ומספר התקנות שהסנהדרין הוציאה באותה תקופה היא חסרת תקדים.
רבי דאג לסיים סופית את החקיקה בנושא ה"סיקריקון", כלומר נכסי מורדים שנפלו לידי השלטון הרומי ושהו אצל בעלי נכסים וזרוע, ופסק כי אם שהה הנכס אצל הסיקריקון שנים-עשר חודש "כל הקודם ליקח, ייקח, ונותן לבעלים רביע". כלומר ניתנת קדימות לבעלים לתבוע את הנכס עד שנה מיום התפיסה, ומאז יכול לעשות זאת כל אחד, ובתנאי שיפצה את הבעלים החוקי ברבע ממחיר הנכס. רבי אף ניסה, אם כי ללא הצלחה, לעקור את צום תשעה באב ומנהגי האבלות שבו.כדי להתקין את מערכת היחסים בין הקהילה היהודית ללא-היהודית בערים המעורבות, פסקה הסנהדרין כי "עיר שיש בה ישראל וגויים, הפרנסין גובין מן ישראל ומן הגויים מפני דרכי שלום, מפרנסים עניי גויים עם עניי ישראל מפני דרכי שלום. מספידין וקוברין מֵיתי גוים מפני דרכי שלום ומנחמין אבלי גוים מפני דרכי שלום."
שעת פטירתו
בתלמוד מובא שבשעת פטירתו "הרים אצבעותיו כלפי מעלה ואמר רבש"ע גלוי וידוע שלא נהנתי מהעולם הזה אפילו באצבע קטנה שלי". לאחר שנפטר לא העז איש לבשר בשורה זו לכלל העם, עד שקם בר קפרא והכריז על מותו בכך שאמר: "אראלים ומצוקים אחזו בארון, נצחו אראלים את המצוקים ונשבה ארון הקודש".
הלן קלארק
ממשלה שנייה (2005-2002)
במרץ 2003 נסעה שיירת כלי רכב שהובילה את קלארק מואימטה לנמל התעופה של קרייסטצ'רץ' כדי להטיסה משם לולינגטון ושתספיק להיות נוכחת במשחק רוגבי. מהירותם של רכבי השיירה הגיעה ל-172 קמ"ש. בית המשפט הרשיע את הנהגים בעבירות תנועה עקב המקרה, אך בערעורים שהוגשו ב-2005 וב-2006, הם זוכו. קלארק טענה שבעת הנסיעה היא הייתה עסוקה בעבודתה במושב האחורי, שלא היה לה כל חלק על ההחלטה על האצת מהירות השיירה והיא לא הייתה מודעת למהירות בה נסע הרכב בו היא ישבה.
בנובמבר 2004 הודיעה קלארק כי החל המשא ומתן עם סין על חתימת הסכם להקמתו של אזור סחר חופשי של שתי המדינות. הסכם זה נחתם בסופו של דבר ביולי 2008.
ממשלה שלישית (2008-2005)
ב-2005, לאחר הבחירות הכלליות שנערכו באותה שנה, חידשה מפלגת הלייבור את השותפות הקואליציונית שלה עם המפלגה הפרוגרסיבית וקיבלה תמיכה מ"מפלגת ניו זילנד תחילה" ומ"מפלגת העתיד המאוחד" בתמורה לתפקידי שרים מחוץ לקבינט שניתנו למנהיגי המפלגות הללו.
ב-24 ביולי 2008 עברה קלארק את רוברט מולדון באורך תקופת כהונתה והייתה לשישית מכל ראשי ממשלת ניו זילנד באורך תקופת כהונתה. ב-27 בספטמבר אותה שנה היא עברה את אדוארד סטפורד באורך הכולל של כל תקופות כהונתו והיא עברה למקום החמישי ברשימת ראשי הממשלה לפי אורך תקופות כהונתם.
ב-8 בפברואר 2008 הייתה קלארק למנהיגת מפלגת הלייבור שתקופת כהונתה בתפקיד הייתה הארוכה ביותר, אם כי הדעות חלוקות בנוגע למועד המדויק שבו נכנס לתפקידו מנהיגה הראשון של המפלגה, הארי הולנד, ששימש בתפקיד 14 שנים ו-69 ימים בשנות העשרים והשלושים. בכל אופן, ב-26 באוקטובר אותה שנה, עברה קלארק את הולנד באורך תקופת כהונתה כמנהיגת המפלגה, בהתייחס לאפשרות הארוכה ביותר של התקופה בה שימש הולנד כמנהיג המפלגה. לאחר הבחירות הכלליות שהתקיימו באותה שנה ובהן הובסה הלייבור על ידי המפלגה הלאומית בראשותו של ג'ון קי, הודיעה קלארק על פרישתה מתפקיד מנהיגת הלייבור. ב-11 בנובמבר 2008 הוחלפה קלארק בפיל גוף בתפקידה כמנהיגת המפלגה. קלארק היא גם ראש הממשלה הראשונה מטעם הלייבור שהובסה בבחירות ומיד לאחר מכן התפטרה מהנהגת המפלגה ולא הובילה את מפלגתה לאופוזיציה.
מנהלת תוכנית הפיתוח של האו"ם
ב-17 באפריל 2009 מונתה קלארק להיות מנהלת תוכנית הפיתוח של האו"ם והייתה לאישה הראשונה בתפקיד זה. היא משמשת גם כיושבת הראש של קבוצת הפיתוח של האו"ם, ועדה של ראשי כל תוכניות הפיתוח של האו"ם. קלארק קיבלה תמיכה חזקה למועמדותה לתפקיד מממשלת ניו זילנד, יחד עם ממשלות אוסטרליה, מדינות אוקיאניה וראש ממשלת בריטניה, גורדון בראון. כמו כן היא קיבלה את תמיכתן של חמש מדינות במועצת התוכנית (איראן, האיטי, סרביה, הולנד וטנזניה) ובחירתה אושרה בהצבעה פה אחד של העצרת הכללית שהתקיימה ב-31 במרץ. היא הושבעה לתפקידה על ידי מזכ"ל האו"ם, באן קי-מון ב-27 באפריל 2009. בעקבות מינויה לתפקיד זה מיקם המגזין פורבס את קלארק במקום ה-23 ברשימת הנשים המשפיעות ביותר בעולם.
בראיון שהעניקה קלארק לרשת התקשורת 3 News במרץ 2012, היא אמרה כי היא שואפת להאריך את כהונתה בתפקיד בעוד ארבע שנים.
בינואר 2014, בראיון שהעניקה לעיתון הגרדיאן, הועלתה האפשרות שקלארק תרוץ לתפקיד מזכ"ל האו"ם לאחר סיום כהונתו של באן קי-מון ב-2016. קלארק לא אישרה זאת, אך אמרה: "זה יהיה מעניין אם לאו"ם תהיה מזכ"לית ראשונה. הארגון נראה כמו המבצר הגברי האחרון". באותו ראיון היא גם אמרה: "אם תהיה תמיכה מספקת בסגנון המנהיגות שלי, אהיה מעוניינת". בתגובה אמר ראש ממשלת ניו זילנד, ג'ון קי, שממשלתו תתמוך בבחירה כזו, אך הוא הזהיר שקלארק עלולה להיתקל בקשיים כדי להשיג את התפקיד.
רבי יהודה הנשיא
שעת פטירתו
עוד מובא, שבשעת פטירתו התבקשו בניו של רבי לסור לבית אביהם בהוראתו כדי שיוכל להורות להם ציון דרך לכל הנוגע לעתיד ילדיו בחייהם הרוחניים, וכך ציווה לבניו בדרך רמז:
במדרש רבה פרשת ויחי מובאת גרסה אחרת של הצוואה לבניו: "רבינו, כשהיה נפטר מן העולם, צוה שלשה דברים. אמר להם: אל תזוז אלמנותי מתוך ביתי, ואל תספדוני בעיירות שבארץ ישראל ואל תניחו לנכרי שיגע במטתי אלא מי שנטפל עמי בחיי יטפל בי במותי בחייו."
צוואתו של רבי
לפני פטירתו פרסם רבי יהודה גם את צוואת ירושת מקומו. על פיה אמור רבי שמעון בנו להתמנות לחכם, ורבן גמליאל בנו - יהיה לנשיא וחנינא בר חמא יהיה אב בית הדין.
עוד מובא בתלמוד, כי ארבעה דברים צוה רבינו הקדוש את בניו: אל תדור בעיר שכנציב שהם ליצנים וגוררים את תושביהם אחר ליצנות, ואל תשב על מטת ארמית ואל תבריח את עצמך מן המכס ואל תעמוד בפני השור בשעה שעולה מן האגם מפני שהשטן מרקד בין קרניו.