cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
מרכז-ימין
לאחר מלחמת העולם השנייה
הכלכלה הנאו-ליברלית אושרה על ידי ראש ממשלת הממלכה המאוחדת מהמפלגה השמרנית, מרגרט תאצ'ר, אשר התאימה אותה כחלק משמרנות השוק החופשי הקרובה יותר להתפתחויות בשמרנות האמריקאית, בעוד שהשמרנות המסורתית הפכה פחות משפיעה בתוך המפלגה השמרנית הבריטית. תאצ'ר תמכה בפומבי בפוליטיקת מרכז-ימין ותמכה בהפצתה במזרח אירופה לאחר תום המשטרים המרקסיסטים-לניניסטים בסוף שנות ה-80 ותחילת שנות ה-90. לאחר קריסת הקומוניזם במזרח אירופה, קמו שם מגוון מפלגות מרכז-ימין, כולל רבות התומכות בנאו-ליברליזם.
בארצות הברית, הנשיא רונלד רייגן (1981–1989) אימץ מדיניויות רבות הנובעות מהתאוריות הכלכליות של מילטון פרידמן. בעוד שהשמרנים החברתיים ועלייתו של הימין הנוצרי תרמו רבות להקמת קואליציית רייגן, הנשיא זכה גם לתמיכה של נאו-ליברלים כלכליים מהמרכז-ימין. תוך שימוש בתאוריות הנאו-ליברליות של פרידמן, ממשל רייגן הוריד את מס ההכנסה השולי מ-70% ל-28% והאט את גידול ההוצאות הממשלתיות מ-10% ב-1982 ל-1% ב-1987, ובכך הפחית את האינפלציה מ-13.5% ל-4.1% ואת האבטלה מ-7.6% ל-5.5% מכוח העבודה לאורך כהונתו.
בישראל
עם מפלגות המרכז-ימין בפוליטיקה של ישראל ניתן למנות את שלומציון שהקים אריאל שרון, מפלגת המרכז הליברלי, הציונים הכלליים ולאחר מכן גם המפלגה הליברלית הישראלית. יש המשייכיים גם את מפלגת הליכוד למרכז-ימין הפוליטי בישראל.
יו דניס
ביוגרפיה
דניס נולד בקטרינג שבמחוז נורת'האמפטונשייר, הצעיר במשפחת בת שני בנים. הוא בנם של דורותי מ. (הינלס), מורה בבית ספר, וג'ון ד. דניס. אחיו שגם שמו הוא ג'ון, הוא שגריר בריטניה באנגולה. דניס גדל במיל היל שבצפון לונדון, כי זמן קצר אחרי שנולד מונה אביו לכומר הקהילה במיל היל. בהמשך מונה האב לבישוף של קנרסבורו ואחר כך בסיינט אדמונדסברי ואיפסוויץ'. דניס למד ב-University College School בלונדון. בתקופת לימודיו שיחק רוגבי יחד עם ויל סלף.
אחר שסיים את התואר בהצטיינות, עבד דניס במשך שש שנים במחלקת השיווק של חברת יוניליוור. באותה עת בסופי שבוע הופיע יחד עם פונט במופעים קומיים באולמות כגון "The Comedy Store". הצמד היו חלק מתוכנית המערכונים "The Mary Whitehouse Experience" ששודרה ברדיו 1 של ה-BBC. דניס השתמש בשמו האמצעי, יו, כשם הבמה שלו מכיוון שבאיגוד השחקנים (Equity) היה כבר רשום פיטר דניס.
כאשר ה-BBC הזמינו את התוכנית עבור ערוץ הטלוויזיה BBC Two, יצא דניס לשנת שבתון כי החזרות נערכו במשך השבוע, ולבסוף עבר לעסוק בתחום הקומדיה במשרה מלאה.
קריירה ברדיו ובטלוויזיה
דניס עשה חיקויים בתוכנית "Spitting Image" והופיע יחד עם פונט בשתי תוכניות קומיות שהנחה ג'ספר קארוט ב-BBC. עוד הופיע דניס כמתמודד בתוכנית הפאנל "Have I Got News for You", בה התחרה פעם נגד חברו ללימודים סלף.
קריירת הרדיו של פונט ודניס כוללת למעלה מעשור של הופעות בתוכניות שונות בהן "פונט ודניס", "It's Been a Bad Week", הסיטקום "The Party Line" והתוכנית הקומית סאטירית "The Now Show". בתוכנית "The Now Show" משתתפים בנוסף לדניס גם פונט, מיץ' בן, לורה שווין, ג'ון הולמס ומרקוס בריגסטוק. הוא חבר של הקומיקאי כריס מוריס והשתתף בתפקידי קמע בתוכנית "Brass Eye". דניס היה קריין בתוכנית "Sam and Mark's Guide To Dodging Disasters" של ערוץ CBBC.
בדצמבר 2009 הצטרף דניס לאוז קלארק בהנחיית תוכנית ספיישל חג המולד "Oz and Hugh Drink to Christmas" ששודרה בערוץ BBC Two. בדצמבר 2010 הופיעו השניים בסדרה בת ארבעה חלקים בשם "Oz and Hugh Raise the Bar" בה הם מתמודדים בתחרות ליצירת בר המציע מזון ומשקאות בריטיים בלבד.
דניס כיכב במספר קומדיות מצבים בהן הסיטקום "הגיבור שלי" שבו גילם דמות של רופא בשם פירס קריספין. בין השנים 2007 ל-2014 כיכב בסיטקום המאולתר בחלקו בשם "Outnumbered" ("לא ממש סיטקום") על אודות חיי משפחה עם ילדים, והיה מועמד לפרס באפט"א לטלוויזיה בקטגוריית הקומדיה על הופעתו בספיישל חג המולד של 2009. ברדיו 4 השתתף דניס בסיטקום "Revolting People" מאת אנדי המילטון, שכתב גם את "Outnumbered".
בנוסף לעבודתו הקבועה בטלוויזיה, משתתף דניס כפאנליסט בתוכנית "Mock the Week" והופיע בכל פרק מראשיתה. הוא מופיע כאורח בשעשועונים שונים של ה-BBC כגון "They Think It's All Over", "Would I Lie To You?", ו-"Qi". כמו כן הוא היה מנחה אורח בתוכנית "Have I Got News for You". ב-2011 הנחה דניס סדרה קומית של אלתורים בשם "Fast and Loose".
Halley's Comet
Halley's Comet (בעברית: שביט האלי) הוא שיר שהוקלט על ידי הזמרת-יוצרת האמריקאית בילי אייליש. השיר יצא לאור ב-30 ביולי 2021, על ידי חברות התקליטים דארק-רום ואינטרסקופ, כרצועה מתוך האלבום, Happier Than Ever.
יו דניס
חיים אישיים
דניס חי בפרסטון. ב-2015 נפרד מאשתו השנייה, קתרין (קייט) אבוט-אנדרסון, איתה התחתן ב-15 ביוני 1999. לבני הזוג נולד ב-1997 בן פרדי, וב-1999 נולדה בתם מג. ב-1987 התחתן דניס עם מירנדה קרול ממנה התגרש ב-1993.
ביולי 2008 הוענק לדניס תואר דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת נורת'המפטון.
Halley's Comet
רקע ופרסום
השיר נכתב על ידי אייליש, יחד עם אחיה, פיניאס או'קונל, שגם הפיק את השיר. "Halley's Comet" היא הרצועה השמינית מתוך אלבומה השני של אייליש, Happier Than Ever. השיר קרוי על שמו של שביט האלי, כוכב שביט הנראה מכדור הארץ לתקופה קצרה, כל 75–76 שנים. אייליש תיארה את תוכן השיר כ"התאהבות, תחושת אופוריה, וההרגשה כאילו אתה צף".
ב-30 ביולי 2021, יום יציאת האלבום, עלה קליפ המילים הרשמי לשיר בערוץ היוטיוב של אייליש.
בסמוך לצאתו, עלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי, תוך שהצליח לצבור שם למעלה מ-107 מיליון השמעות.
ביקורות
השיר זכה לביקורות חיוביות ולשבחים רבים מצד המבקרים. ליסה רייט ממגזין DIY השוותה את השיר ל-"The Greatest", סינגל של הזמרת האמריקאית לנה דל ריי, מתוך אלבום האולפן השביעי שלה,, וכתבה: "'Halley’s Comet' מנגן באותם רגשות שהפכו את 'The Greatest' של לנה דל ריי להצלחה גדולה שכזו".
מרי סירוקי ממגזין "Consequence" ציינה כי השיר משמש כמעבר הולם בין החצי הראשון והשני של האלבום. בביקורת לאלבום בלוס אנג'לס טיימס נכתב כי "משמח לשמוע את אייליש עדיין בולטת במנגינות יפות ואקסצנטריות כמו "Halley's Comet", שם היא ממשיכה למתוח את התנועות שלה יותר ממה שאתה מצפה ממנה".
האריסון ברוקלהרסט מ-"The Tab" דירג את השיר במקום ה-37 מתוך 47 שיריה של אייליש, וכתב כי השיר הוא "רצועת אלבום נחמדה, אם כי לא ראויה לציון". ב-MTV אוסטרליה דורג השיר במקום ה-22 מתוך שיריה של אייליש, וכונה "בלדה מדהימה, מחממת לב ועדינה". בבילבורד, דורג השיר במקום ה-9 בדירוג 16 השירים מתוך האלבום, ונכתב כי הוא "שיר שנשמע כמו קלאסיקה מהרגע שבו צלילי הפסנתר הראשונים מתנגנים".
דסיור קצר-שיער
דסיור קצר-שיער (שם מדעי: Murexia longicaudata; מכונה גם דסיור ארוך-זנב), הוא מין של טורף כיס קטן דמוי חולדה ממשפחת נמיות הכיס האנדמי לאי גינאה החדשה והאיים הסמוכים.
טקסונומיה
הדסיור קצר השיער תואר מדעית לראשונה בשנת 1866 על ידי הזואולוג הגרמני הרמן שלגל. במקור, הוא תואר כמין בסוג פסקוגל או בסוג אנטכינוס, ובהמשך הוקם עבורו הסוג דסיור ניו-גינאי (Murexia); לאחר הקמת הסוג, צורפו אליו בהמשך 4 מינים נוספים: דסיור שחור-זנב, דסיור רחב-פס, דסיור ארוך-אף ודסיור הבאמה. מחקר קלדיסטי משנת 2002 מצא הבדלים משמעותיים בין כל המינים הנזכרים, שהוביל להקצאת סוג נפרד לרובם על ידי הזואולוג האוסטרלי קולין גרובס; מאידך יש שסברו שהדסיור קצר השיער והדסיור רחב הפס בכל זאת צריכים להישאר כמינים היחידים בסוג דסיור ניו-גינאי. ניתוח גנטי משנת 2007, טען לעומת זאת שכל המינים אינם מצדיקים פיצול לסוגים נפרדים, וזוהי הדעה הרווחת כיום.
המשמעות האטימולוגית של השם המדעי של מין זה, היא "עכבר ארוך-זנב".
אנטומיה ומראה
הדסיור קצר השיער הוא המין הגדול מבין סוגי הדסיורים הניו-גינאים לאחר הדסיור המנומר: אורכו מקצה החוטם עד לקצה הזנב כ-33 ס"מ ומשקלו בסביבות ה-200 גרם. הזכרים גדולים וכבדים בצורה ניכרת מהנקבות. דסיור זה בעל מבנה גוף גוצי וגמיש, עם ראש מחודד, אוזניים קצרצרות וקירחות, וזנב שעיר ודק אשר ארוך יחסית לעומת קרוביו. רגליו קצרות ושעירות, והן בעלות טפרים חדים ורפידות דביקיות בכפות הרגליים.
כפי שמרמז שמו, לדסיור קצר השיער פרווה חלקה וקצרה במיוחד אשר יוצאת דופן יחסית לדסיורים אחרים הידועים בפרוותם השעירה והזיפית. צבע הפרווה הכללי הוא חום אפרפר בהיר או בז' דהוי, עם נטייה לחום כהה בפלג הגוף האחורי, ברגליים, בלחיים ומהמצח עד לקצה הזנב. הגחון, הסנטר, הגרון ופנים הרגליים - צהבהבים או כתמתמים. כפות הרגליים, האוזניים והחוטם ורדרדים. הזנב כהה בצידו העליון ולבן בצידו התחתון.
תפוצה וביולוגיה
הדסיור המנומר אנדמי לאי גינאה החדשה, והוא בעל התפוצה הרחבה ביותר מבין הדסיורים החיים באי. הוא מצוי במרבית חלקי האי - הן בשטח פפואה והן בשטח אינדונזיה, אך נעדר מהמישור הדרומי ומחצאי האיים המזרחיים: בומבראי וראש-ציפור. הוא חי באופן טבעי גם באי יאפן בצפון גינאה, והובא על ידי האדם לאיי ארו בדרום גינאה. בית הגידול שלו מורכב בעיקר מיערות גשם טרופיים לאורך רכסי ההרים של גינאה החדשה; בדרך כלל בגבהים של 1,800 מטר מעל פני הים, אך הוא מצוי הן בגבהים נמוכים של כ-600 מטר והן בכרי דשא תת-אלפינים בגבהים של 2,200 מטר.
המידע על האקולוגיה והביולוגיה של הדסיור קצר השיער מועט מאוד בדומה לסוגי דסיורים רבים. הוא טפסן עצים מעולה תודות לטפריו ולרפידות בכפות הרגליים, ובונה לעצמו קן למקלט במרומי העצים או על הקרקע; הוא ניזון מחרקים ומחולייתנים זעירים, ופעיל בשעות היום בגפו. הדסיור יכול להתרבות לאורך השנה, והנקבה ממליטה 4 גורים לכל היותר לאחר תקופת הריון של 19 ימים. הגורים שוהים בתקופה הראשונה לחייהם בקפל עור דמוי כיס סביב הפטמות.
מצב שימור
הדסיור קצר השיער מסווג על ידי הרשימה האדומה של IUCN במצב השימור ללא חשש (LC), בשל תפוצה רחבה, העדר איומים משמעותיים, וכי אין זה סביר שתהיה בעתיד הקרוב ירידה המצדיקה סיווג בקטגוריה מאוימת יותר. הוא מצוי במספר אזורים מוגנים.
תולדות מלאכות שבת
תולדות מלאכות שבת הן אוסף של פעולות פרטיות האסורות לביצוע בשבת, שנגזרות מהעקרונות הכלליים הבאים לידי ביטוי באבות המלאכה השונים. התולדות גם הן אסורות מדאורייתא והעובר עליהם בשוגג מחויב בקורבן חטאת ובמזיד חייב מוות בסקילה, כמו האבות. עקרונית אין גבול למספר התולדות שניתן לשייך לאותו אב, וכדי להדגים זאת, מסופר בתלמוד הירושלמי שרבי יוחנן וריש לקיש, לאחר מאמץ של שלוש וחצי שנים, מצאו 39 תולדות לכל אחד מהאבות.
הגדרה פורמלית
על פי המקרא, בעת בניית המשכן נעשו 39 מלאכות שונות, ומקובל לומר כי מהן נגזרות התולדות. בקרב הראשונים זה לא מוסכם, וקיימות כמה גישות באשר לתנאים הפורמליים המגדירים מלאכה כ"אב" או כ"תולדה":
הגדרה מהותית
התלמוד בתחילת מסכת בבא קמא דן בשאלה האם ומגיע למסקנה כי התולדות הן כיוצא באבות, אך ישנה נפקא מינא לגבי אדם שעבר בשוגג על שני אבות מלאכה שונים לבין אדם שעבר בשוגג על אב מלאכה ועל תולדה שלו. אמירות כלליות מסוג זה מקשות על הגדרה ברורה בין פעולה המוגדרת כ"אב" לפעולה המוגדרת כ"תולדה", ואכן בספרי ההלכה והפסיקה העוסקים בל"ט מלאכות שבת לא קיימת הגדרה מקיפה וחד-משמעית באשר ליחס שבין אבות ותולדות.
התלמוד הבבלי, בתחילת מסכת מועד קטן, מביא את המחלוקת בין רבה לרב יוסף בנוגע לתולדות מסוימות - ניכוש קרקע והשקיה של זרעים. רבה סבור כי זוהי מלאכה הנגזרת ממלאכת חורש, מכיוון שהניכוש וההשקיה מביאים להרפיה של הקרקע - כמו חרישה, ורב יוסף סבור כי היא נגזרת ממלאכת זורע, מכיוון שהניכוש וההשקיה מעודדים את צמיחת הזרעים. בעלי התוספות מסבירים כי שורשה של מחלוקת זו נעוץ בהגדרת היחס בין אב ותולדה; רבה סבור כי היחס בין אב לתולדה הוא יחס של נִרְאוּת חיצונית, וניכוש וזריעה דומים מבחינה חיצונית למלאכת החרישה. לעומתו רב יוסף סבור כי היחס בין אב לתולדה הוא יחס סובייקטיבי של עושה־המלאכה, ומבחינה זו ניכוש והשקיה קרובים יותר לזריעה. במסקנת הדיון במסכת מועד קטן האמורא אביי נותר בתמיהה מדוע רבה ורב יוסף חושבים כי קיימת סתירה בין הדברים, ומדוע שלא יאמרו כי ניכוש וזריעה מהווים תולדות הן של מלאכת חורש והן של מלאכת זורע. נראה, לפיכך, כי התלמוד מכיר בשני סוגי האפיונים הללו של היחס בין אבות לתולדות. עם זאת, הלכה למעשה נפסק במשנה תורה לרמב"ם כי השקיה אסורה כתולדת מלאכת זורע ולא כתולדת מלאכת חורש.
הלכה למעשה, הרמב"ם מתאר את היחס שבין "אב" ל"תולדה" שלו באופן הבא: בפירוש המשניות הרמב"ם מדגים זאת:
חומרת האיסור
אין הבדל מבחינת חומרת האיסור בין אב לתולדה, וגם מלאכה שהיא תולדה אסורה מדאורייתא והעובר עליה בשוגג מחויב בקורבן חטאת ובמזיד חייב מוות בסקילה. הנפקא מינא בין אב מלאכה לתולדה, היא במקרה של מי שעשה שתי מלאכות בשוגג; עקרונית כל מחלל שבת בשוגג חייב להביא קרבן חטאת, ומי שעשה שתי מלאכות המשתייכות לשני אבות מלאכה שונים (כגון כותב ואופה) - חייב להביא שני קרבנות חטאת. לעומת זאת מי שעשה אב מלאכה אחד ותולדה שלו או שתי תולדות של אב מלאכה אחד - אינו חייב להביא אלא קרבן חטאת אחד.
קווארק (פירושונים)
{{פירושונים|
בתרבות
}}
מארטון הורבאט
מארטון הורבאט (במקור מרצל שילר, בהונגרית: Horváth Márton; בודפשט, 8 באוקטובר 1906 – בודפשט, 7 ביוני 1987) היה פוליטיקאי יהודי-הונגרי מן החשובים ורבי ההשפעה ביותר בשנים 1945–1956, עורך עיתון. בנו איוואן הורבאט (1948) הוא היסטוריון ספרות. שני ילדיו הנוספים הם: מריה הורבאט (1952) ובאלינט הורבאט (1954).
קורות חייו
מארטון שילר נולד במשפחת סוחרי עתיקות יהודית עשירה. אביו היה ינה שילר ואמו קטלין שטיינר. בשנת 1926, נרשם לפקולטה להנדסה אדריכלית של אוניברסיטת יוז'ף קיראי (שמה היום אוניברסיטת בודפשט לטכנולוגיה וכלכלה). ב-1931 הפך לחבר במפלגת הקומוניסטים של הונגריה (KMP) וקטע את לימודיו באוניברסיטה (השלים אותם מאוחר יותר). ב-1932 נעצר על ארגון שביתות שכר דירה, ונכלא לכמה חודשים לאחר חקירה. הוא נעצר שוב בינואר 1935 ונידון ל-12 שנות מאסר על עריכת עיתון בשם ואשאש (Vasas) האופוזיציוני של האיגודים המקצועיים. בשנת 1937, בהשתדלות אביו, הופחת עונשו ל-5 שנים.
הוא שוחרר ב-1940, ולאחר מכן חי באופן בלתי חוקי בבירת הונגריה, שכן נאסרה שהייתו בבודפשט. הוא הדפיס והפיץ חוברות. מסוף 1941, הוא היה אחד הכתבים ואחד מהעורכים של העיתון "עם חופשי" (Szabad Nép) הבלתי חוקי. באביב 1942 נעצר שוב יחד עם אחרים ונידון שוב ל-12 שנות מאסר. במרץ 1944 קטעו את עונשו עקב מחלתו המעושה. בקיץ 1944 יצר קשר עם אנשי "מפלגת השלום" (Békepárt), הפך לחבר בוועד המרכזי של המפלגה ושמר על קשר עם הוועד הצבאי. הוא נתפס שוב זמן קצר לאחר מכן. בנובמבר 1944 וגורש למחנה ריכוז בגרמניה, אך נמלט מקרון המשא מול העיר קומארום יחד עם שלושה מחבריו.
בינואר ובפברואר 1945 הפך לראש מחלקת התעמולה של ההנהגה המרכזית של המפלגה הקומוניסטית ההונגרית (MKP). ממארס 1945 עד 1950 היה העורך האחראי של העיתון "עם חופשי" (Szabad Nép), בין השנים 1945-1956 היה חבר ב-MKP ולאחר מכן בהנהגה המרכזית של מפלגת העובדים ההונגרית (MDP) שבאה אחריה ובמקומה בשנת 1948, בשנים 1945-1946 היה חבר חליף בוועדה המדינית של ה-MKP, בשנים 1948-1949 של מפלגת ה-MDP. הוא נבחר כחברמלא ב-1949-1953, בוועדה המארגנת של ההנהגה המרכזית של ה-MDP בשנים 1950–1953, היה חבר ועדת המערכת של סאבאד נפ בשנים 1950–1954 וראש מחלקת ההסברה והתעמולה של ההנהגה המרכזית של ה-MDP, מ-1954 עד 1956 עד אוקטובר, הוא שוב היה העורך האחראי של סאבאד נפ.
יצירתו הספרותית
ברומן שלו "מגילות ים המלח" (1970), כתומך בתנועה עם מטרות הצלת עולם, הוא תוהה מדוע במקום הגאולה המובטחת והמקווה של העולם, הוא ביצע פשעים חדשים עם חבריו? אולם שאלתו החשובה יותר היא האם תנועה זו תצליח לממש את מטרותיה הגדולות לאחר הפרות החוק של פולחן האישיות? המסגרת לכך היא הרגע ההיסטורי בו נפל השלטון לידי קומוניסטים שנרדפו לפני כן ועם השלטון גם האפשרות של הניצול לרעה של כוח (משנת 1945 ואילך).
ראוי להזכיר גם את כתבו שכותרתו "פולחן חוסר האישיות". בחלק הראשון, מדובר באותם קאדרים (סגל) בולטים, "חברים שעבדו בעמדות נמוכות יותר" ש"חיו ופעלו במקום שהפוליטיקה ההונגרית נפגשה עם המציאות" ואשר "חיפשו את הפתרון המקומי הטוב ביותר, את דרכה של מנהיגות קומוניסטית ההומאנית, גם בתוך משברי מצפון". מגילות ים המלח לא הציגו את הסוג הזה של התלבטות, ולכן כתבו זה האחרון מצל על תמונת העידן שהוא צייר בעבר. בחלקו השני של כתבו זה הוא מעביר את צורות המגע הלשוני בעידן פולחן האישיות ל"ניתוח" סוציו-לשוני.
אובולון קייב
אובולון ברובאר קייב היא קבוצת כדורגל אוקראינית מהעיר קייב (רובע אובולון). נותנת החסות העיקרית היא מבשלת אובולון מאז 1999.
המועדון הוקם לראשונה בשנת 1993 כקבוצת זמינה. ב-2013 בשל בעיות כלכליות הקבוצה ירדה ליגה ופורקה. זמן קצר לאחר מכן הוקמה מחדש.
אצטדיון הקבוצה
הקבוצה מארחת את משחקי הבית שלה באובולון ארנה.
שזרן ג'קסון
שזרן ג'קסון (שם מדעי: Euplectes jacksoni) הוא מין של ציפור קטנה ממשפחת האורגיים. השרזן מצוי בערבות עשב, שדות וסוואנות בקניה וטנזניה. הוא מצוי בקרבה לסיכון עקב הפגיעה בבית גידולו.
אורך השרזן 14 ס"מ אך זנבו גדול בהרבה ממנו ומגיע לאורך 30 ס"מ. משקלו 40–49 גרם. הוא בעל מקור לבן חרוטי ושאר גופו שחור לגמרי. נוצות זנבו ארוכות ומפותלות כמו זנב תרנגול. הנקבות קטנות יותר מהזכרים וצבעם חום.
זכרי השזרן מקפצים מעל זירות חיזור במרבצי עשב בניסיון להרשים נקבות. אם ישנם כמה זכרים הנקבות יבדקו איזה זכר ימשיך לקפץ הכי הרבה זמן ויזדווגו איתו.
השזרנים ניזונים מזרעי העשב Panicum ומחרקים.
הלן דה מונטג'רו
הלן דה מונטג'רו (בצרפתית: Hélène de Montgeroult; 2 במרץ 1764 – 20 במאי 1836) הייתה פסנתרנית ומלחינה צרפתייה. מונטג'רו נולדה למשפחה אריסטוקרטית ולמדה לנגן בפסנתר מילדותה. מונטג'רו הופיעה בסלונים ידועים בפריז. בשנת 1784 היא התחתנה עם המרקיז אנדרה מארי גוטיה, ובכך הפכה למרקיזה בעצמה.
בשנת 1793, שנים ספורות לאחר המהפכה הצרפתית, יצאה מונטג'רו עם בעלה, גוטיה למשלחת דיפלומטית באיטליה, שמטרתה הייתה להציל את מארי אנטואנט מהגיליוטינה. אולם, המשלחת נתפסה על ידי חיילי המהפכה שהכו אותם באלימות ושבו אותם. גוטיה מת בשבי, אך מונטג'רו הוחזרה לצרפת, הועמדה למשפט בבית המשפט של המהפכה (הידוע בגזרתו - עריפת ראשה של מארי אנטואנט).
ידידה של מונטג'רו משכבר הימים, ברנרד שארט, שעמל באותו הזמן על הקמת קונסרבטוריון לאומי בפריז, נחלץ לעזרתה והעיד בבית המשפט כי הלן דה מונטג'רו היא פסנתרנית יוצאת דופן וכי הוא צריך אותה לקונסרבטוריון שלו. כדי להוכיח זאת, הוא דאג להביא פסנתר לבית המשפט, עליו אלתרה מונטג'רו, לעיני השופטים, פנטזיה על נושא ההמנון הצרפתי (La Marseillaise). כך הוכיחה גם את כשרונה, וגם את נאמנותה לשלטון המהפכה, והצילה את חייה.
לאחר מכן, מונטג'רו מונתה לראש הקורס הראשי לפסנתר לגברים, בקונסרבטוריון של פריז, ובכך הייתה לאישה הראשונה שעשתה זאת. היא קיבלה שכר שווה לקולגות שלה, הגברים. מונטג'רו נודעה כמורה נפלאה ואף הלחינה קובץ יצירות לפסנתר לתלמידים.
בין יצירותיה, מונטג'רו הלחינה מגוון יצירות לפסנתר, וכן יצירות לכינור ופסנתר, אך לא ידוע על יצירות רבות שלה.
קוסטאס מנולאס
קריירת מועדונים
מנולאס החל את הקריירה שלו בנוער של קבוצת תראסיוולוס היוונית בשנת 2007. בשנת 2009, הדוד של קוסטאס, סטליוס מנולאס, שהיה המנהל הטכני של א.א.ק. אתונה, בחן אותו במהלך משחק נוער והיה מאוד מרוצה מהיכולת שלו. באותה שנה באמצע חודש יוני מנולאס חתם על חוזה לשלוש שנים בא.א.ק. אתונה. את שערו הראשון בקבוצה הבקיע נגד אולימפיאקוס ב-19 במאי 2010.
ב-11 ביולי 2011 מנולאס חתם על הארכת חוזה בקבוצה עד שנת 2014, כשהחוזה שלו מוערך בכ-900 אלף אירו. מנולאס האריך את החוזה למרות התעניינות מקבוצות כמו ורדר ברמן, וולפסבורג, המבורג וסביליה. אחד מהסעיפים בחוזה שמנולאס הסכים לחתום היה סעיף שחרור של 4 מיליון אירו לקבוצות לא מהליגה היוונית וסעיף שחרור של 10 מיליון אירו לקבוצות מהליגה היוונית.
ב-1 ביולי 2012 מנולאס הצטרף לאולימפיאקוס בהעברה חופשית עד שנת 2016 לאחר שהחוזה שלו בא.א.ק. אתונה תם. ב-15 בספטמבר ערך מנולאס את הופעת הבכורה במדי הקבוצה בניצחון החוץ 1–2 על ג'יאנינה. את שערו הראשון בקבוצה כבש ב-20 באוקטובר בניצחון הבית 0–4 על סקודה קסנתי. מנולאס רשם 24 הופעות בעונתו הראשונה בקבוצה, כשבאותה עונה זכה עמה באליפות יוון ובנוסף ב-11 במאי 2013 זכה גם בגביע היווני לאחר ניצחון 1–3 על אסטרס טריפוליס.
דיווחים ביוון אמרו שקבוצות אנגליות כמו טוטנהאם, סנדרלנד ופולהאם עוקבות אחר מנולאס ורוצות להחתימו כבר בחלון ההעברות של ינואר. מנולאס לא שקל ברצינות את מעברו לאחת מקבוצות אלה בנוסף להתעניינות מצידו של המאמן, דייוויד מויס, שאימן את מנצ'סטר יונייטד וחיפש מחליף לנמניה וידיץ' לאחר מעברו לאינטר.
ב-5 בנובמבר 2013 מנולאס הבקיע את שערו הראשון במפעל ליגת האלופות בניצחון הבית 0–1 על בנפיקה ליסבון. ב-27 בנובמבר הבקיע את שערו השני במפעל בהפסד החוץ 1–2 לפריז סן-ז'רמן. ב-22 במרץ 2014 מנולאס חתם על הארכת חוזה של שנה אחת בקבוצה עד לקיץ של שנת 2017. מנולאס עזב את אולימפיאקוס כשבכל המסגרות יש לו 73 הופעות, בהן שישה שערים ושני בישולים.
ב-27 באוגוסט 2014 קבוצת הסרייה א', רומא, החתימה את מנולאס בסכום של כ-15 מיליון אירו. את הופעת הבכורה שלו במדי הזאבים ערך בניצחון 0–2 על פיורנטינה במשחק הפתיחה של עונת 2014/15. את ההופעה האירופית הראשונה שלו במדי רומא ערך במסגרת ליגת האלופות, בניצחון 1–5 על צסק"א מוסקבה. ב-5 באוקטובר מנולאס קיבל כרטיס אדום במשחק הליגה נגד יובנטוס לאחר שהכשיל את אלברו מוראטה, שנשלח החוצה גם הוא. ההתאחדות הכדורגל האיטלקית השעתה את מנולאס לשני משחקים בעקבות העימות עם מוראטה. העונה הראשונה של מנולאס בקבוצה גרמה להתעניינות מצד קבוצות אירופאיות כמו קבוצת הפרמייר ליג, ארסנל. למרות ההתעניינות הרבה, סוכנו, מינו ראיולה, הודיע שמנולאס לא מעוניין במעבר ואף אמר בראיון: "קוסטאס הוא שחקן רומא וכל קבוצה שרוצה אותו בקבוצה שלה צריכה לבקש מהמועדון. כל מה שאני יכול לומר זה שמנולאס מחזיק בחוזה עד 2019. רומא שילמה המון עבורו וזה אומר שיש המון ציפיות ממנו." בסוף עונת 2014/15 נערכה הצבעה באתר של רומא בנוגע ל"רכישה הכי מוצלחת של העונה" ומנולאס זכה ב-56% מהקולות, מקדים את סיידו קייטה (18%) וחואן איטורבה (8%).
מנולאס החל את עונת 2015/16 כמנהיג בהגנה של רומא. לפי האתר האיטלקי Tuttomercatoweb, המאמן של צ'לסי, ז'וזה מוריניו, ניסה להחתים את הבלם היווני כולל קבוצות כמו ארסנל וטוטנהאם. ב-23 בספטמבר 2015 רצף הניצחונות של רומא מתחילת העונה נשבר לאחר הפסד חוץ 1–2 לסמפדוריה, כשמנולאס הבקיע גול עצמי. שלושה ימים לאחר מכן הבקיע את שערו הראשון בקבוצה בניצחון 1–5 על קארפי. ב-20 באפריל 2016 כבש את שערו השני בקבוצה בניצחון הבית הדרמטי 2–3 על טורינו, מנולאס הבקיע את השער לאחר בישול מדייגו פרוטי.
ב-4 באפריל 2018, במשחק הראשון ברבע גמר ליגת האלופות כבש שער עצמי בהפסד 1–4 לברצלונה. 6 ימים לאחר מכן, במשחק הגומלין כבש מנולאס את השער השלישי של קבוצתו שמחקה פיגור של 3 שערים ועלתה לחצי גמר ליגת האלופות לראשונה מאז עונת 1983/1984.
ב-14 ביולי 2019 חתם בנאפולי, ששילמה עליו 36 מיליון אירו. ב-24 באוגוסט 2019, מנולאס ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בניצחון החוץ 3–4 על פיורנטינה. שבוע לאחר מכן, כבש את שערו הראשון בקבוצה, כשעלה לנגיחה מכדור חופשי של מריו רוי בהפסד החוץ 4–3 ליובנטוס.
ב-16 בדצמבר 2021 שב לאולימפיאקוס.
קריירה בינלאומית
מנולאס ערך את הופעת הבכורה שלו במשחק ידידות נגד נבחרת שווייץ בשנת 2013. בעקבות היכולת ההגנתית המרשימה של מנולאס במדי אולימפיאקוס בעונת 2013/14, המאמן פרננדו סנטוש זימן אותו לסגל הנבחרת לקראת מונדיאל 2014. באותו המונדיאל, נבחרת יוון הגיעה עד לשמינית הגמר שם הודחה בפנדלים על ידי נבחרת קוסטה ריקה, כמו כן, הישג זה הוא הגדול ביותר של הנבחרת במסגרת המונדיאל.
ב-9 ביוני 2017, במהלך משחק מוקדמות מונדיאל 2018 בין נבחרת יוון לנבחרת בוסניה והרצגובינה, מנולאס וחברו לקבוצת רומא, אדין דז'קו הבוסני, היו מעורבים בקטטה מכוערת. המשחק הסתיים בתיקו מאופס, אך לאחר שריקת הסיום שחקני שתי הנבחרות התעמתו שוב.
חיים אישיים
קוסטאס הוא אחיינו של שחקן הכדורגל סטליוס מנולאס.
קרב וייקפילד
קרב וייקפילד (באנגלית: Battle of Wakefield) נערך ב-30 בדצמבר 1460 למרגלות טירת סנדל הסמוכה לווייקפילד, מערב יורקשייר, אשר בצפון אנגליה. היה זה קרב חשוב במסגרת מלחמות השושנים, בין צבא בראשות אצילים הנאמנים למלך השבוי הנרי השישי לבית לנקסטר, מלכתו מרגרט מאנז'ו ובנם אדוארד בן השבע, לכוחות בפיקודו של הדוכס ריצ'רד לבית יורק, הטוען לכתר ממלכת אנגליה.
במהלך השנים אשר קדמו לקרב, התעמת ריצ'רד דוכס יורק עם אנשי חצרו של המלך החלש הנרי השישי מבית לנקסטר, והפך ליריבו העיקרי. לאחר שהפך הנרי לאסירו בפעם השנייה, תבע ריצ'רד את כתר ממלכת אנגליה, אך חסרה לו תמיכה מספקת, ולכן, במסגרת הסכם אשר כונה "צו ההסכמה" (Act of Accord), קיבל לידיו את התואר לורד פרוטקטור והבטחה שהוא או צאצאיו יירשו את הכתר. מרגרט מאנז'ו ומספר אצילים בכירים התנגדו לצו ההסכמה וכינסו את צבאם בצפון הממלכה, ויורק צעד לשם בראש כוחותיו כדי להתמודד עימם, אך מצא עצמו בנחיתות מספרית.
אף על פי שהתבצר בטירת סנדל, ערך יורק גיחה אל מחוץ לטירה ב-30 בדצמבר. מקורות שונים מספקים מספר סיבות ליציאתו מתחומי הטירה וביניהן ניתן למנות הונאה על ידי כוחות לנקסטר, בגידה על ידי אצילים או קצינים תומכי בית לנקסטר שהתחזו לבעלי ברית, או פשוט זלזול ושיקול דעת מוטעה מצידו של יורק. ריצ'רד נהרג, צבאו הושמד ומנהיגים יורקיים בכירים רבים ובני משפחותיהם מתו בקרב או נשבו והוצאו להורג מיד עם סיומו.
הקרב זכה לתיאור אמנותי במחזה "הנרי השישי, חלק שלישי", מאת ויליאם שייקספיר.
קילו (סדרת צוללות)
ייעוד הצוללות הוא להגנה מספינות וצוללות אויב בעיקר במים רדודים. הן מצוידות בסונאר MGK-400 רוביקון (מכונה בנאט"ו Shark Gill), אשר כולל אפשרות של גילוי מוקשים ימיים.
קרב וייקפילד
רקע
הנרי השישי הפך למלך אנגליה כאשר היה רק בן תשעה חודשים. הנרי גדל להיות מלך בלתי יעיל, הנתון לתקופות של מחלת נפש. בין בעלי התפקידים והיועצים אשר שלטו בשמו של הנרי שררה מחלוקת עזה באשר לניהול המלחמה עם צרפת. בתחילת העשור של 1450 התפתחה היריבות הגדולה ביותר בין דוכס יורק לבין אדמונד בופורט, דוכס סאמרסט, כאשר הראשון דרש להתמיד במלחמה ולנהלה בצורה נמרצת יותר כדי להשיב שטחים שאבדו במהלך השנים לצרפתים, בעוד האחרון העדיף שלום אותו יש לבסס באמצעות ויתורים. יורק, אשר שימש כמושל ומפקד הצבא בצרפת במשך מספר שנים, נטר טינה ארוכת שנים לסאמרסט אשר החליפו בתפקיד, ושנכשל בהגנתה של נורמנדי, בבת עינו של יורק, מפני הצרפתים.
ריצ'רד דוכס יורק היה לא רק האציל העשיר ביותר בממלכה, אלא גם צאצא למלך אדוארד השני דרך שני הוריו, דבר שהוביל לקריאה להכיר בו כמלכה הבא של אנגליה ולרשת את הנרי חשוך הילדים. אנשי בית בופורט, יריביו, היו רק דודנים רחוקים של המלך הנרי. אף על פי שהלגיטימיות שלו לכתר הייתה קלושה, זכה בית בופורט להכרה בזיקתו לירושה באמצעות צו של הפרלמנט. על אף הזיקה הקלושה, תמיד הייתה קיימת אפשרות של שינוי במצב מבחינת יורשים פוטנציאליים, ושושלת בית בופורט אכן הוציאה מתוכה לבסוף את המלך הנרי השביעי, אשר ייסד את שושלת בית טיודור.
יורק מונה למושל ומפקד הצבא באירלנד, תפקיד שלמעשה הרחיקו מחצר המלוכה, בעוד סאמרסט מגביר את השפעתו על המלך. ב-1452 צעד יורק ללונדון בניסיון לגרום להנרי לפטר את סאמרסט מהממשלה, אך בשלב זה היה חסר תמיכה מספקת מצד בתי אצולה נוספים. לאחר ששוכנע במשא ומתן לפזר את צבאו, נעצר יורק ושוחרר לאחר שאולץ להישבע אמונים בקתדרלת סנט פול הישנה על שלא יפתח בעימות מזוין נוסף כנגד המלך. בתחילת אוגוסט 1453 סבל המלך מהתמוטטות נפשית מוחלטת, והמועצה הגדולה של האצילים החליטה למנות את ריצ'רד דוכס יורק ללורד פרוטקטור ב-27 במרץ 1454. יורק משל בממלכה בצורה אחראית, אם כי דאג גם להציב את תומכיו בעמדות מפתח, אך הנרי חזר לשפיותו לאחר שמונה-עשר חודשים והשיב את סאמרסט לתפקידו הבכיר. בנוסף, ב-13 באוקטובר, במהלך תקופת מחלתו הארוכה של הנרי, ילדה המלכה בן, אירוע אשר שם קץ לתקוותיו של יורק להפוך למלך לאחר מותו של הראשון.
מחשש שיאסרו באשמת בגידה, חזרו יורק ובעלי בריתו הבולטים ביותר, בית נוויל (גיסו של יורק, רוזן סולסברי ובנו, ריצ'רד נוויל, הרוזן מווריק, אשר כונה מאוחר יותר "ממליך המלכים") למאבק מזוין ב-1455. בקרב סנט אולבנס נהרגו רבים מיריביהם של יורק וסולסברי, וביניהם סאמרסט, רוזן נורת'מברלנד (שמשפחתו, בית פרסי, הייתה בסכסוך ארוך שנים עם בית נוויל) ולורד קליפורד.
לאחר הקרב הבטיח יורק מחדש את נאמנותו להנרי השישי, אשר נמצא נטוש בחנות בעיירה, וקיבל שוב את תפקיד הלורד פרוטקטור ומפקד הצבא באירלנד. בן בריתו, רוזן ווריק, מונה למפקד העיר קאלה, אשר הפכה לבסיס חשוב של תומכי יורק. אף על פי כן חשדה מרגרט כי בכוונתו של יורק להדיח את בנה התינוק, אדוארד, כממשיכו של הנרי, והפכה לאחת מיריביו הגדולים. יורשיהם של האצילים תומכי בית לנקסטר, אשר נהרגו בקרב סנט אולבנס, נותרו יריבים גדולים ובמצב מתמיד של נקמת דם מול יורק ותומכיו.
האירועים בשנה אשר קדמה לקרב
לאחר תקופה של שביתת נשק לא יציבה במהלכה נכשלו ניסיונות פיוס בין הצדדים, פרצו מחדש מעשי האיבה ב-1459. ריצ'רד דוכס יורק חשש פעם נוספת מהעמדה לדין באשמת מרד בפני מועצת האצילים אשר התכנסה בקובנטרי ביוני 1459, אשר נשלטה בידי יריביו. יורק ובני בריתו מבית נוויל ריכזו את כוחותיהם סמוך לבסיסו של ריצ'רד בטירת לדלו הסמוכה לגבול ויילס וצבא המלך צעד לעימות מולם, אשר נודע כקרב גשר לדפורד. הקרב הוכרע במהלך הלילה שבין 12 ל-13 באוקטובר, כאשר ערקו חלק מכוחותיו של ווריק שהגיעו מחיל המצב של קאלה בפיקודו של אנדרו טרולופ המנוסה לצד לנקסטר. יורק ואנשי בית נוויל נטשו את צבאם ונמלטו, ולמחרת נכנעו חייליהם חסרי ההנהגה והנחותים מספרית.
יורק פנה לעבר אירלנד, בה נהנה מתמיכה נרחבת, בעוד סולסברי, ווריק ואדוארד, בנו הבכור של ריצ'רד, עשו את דרכם לקאלה, שם שימש ווריק כמושל העיר, ומנעו בקושי מדוכס סאמרסט החדש מלהשתלט עליה. ניסיונות תומכי בית לנקסטר להשליט את מרותם על אירלנד וקאלה נכשלו, אך יורק ותומכיו הוכרזו כבוגדים ונושלו מרכושם ומתאריהם. תומכי בית לנקסטר המנצחים ספגו גינויים על האופן בו בזז צבאם את העיירה לדלו לאחר הניצחון בגשר לדפורד על צבא יורק ופעולות הדיכוי שבאו לאחר כינוס הפרלמנט גרמו לאצילים שלא צידדו באחד מן הצדדים לחשוש לנכסיהם ולתאריהם, ונמשך הכאוס ברחבי הממלכה.
ב-26 ביוני 1460, לאחר מסע תעמולה נרחב, פלשו אנשי בית נוויל דרך ראש גשר עליו השתלטו מוקדם יותר בסנדוויץ' שבקנט וכבשו במהירות את לונדון ואת אזור דרום אנגליה, שם נהנה ווריק מתמיכה רבה. בקרב נורת'האמפטון, אשר נערך ב-10 ביולי, ערק חלק מצבא לנקסטר לצידו של ווריק והנותרים הובסו. הנרי השישי נתפס בשדה הקרב בפעם השנייה ונלקח ללונדון, בעוד המלכה מרגרט ובנו נמלטים צפונה. ג'ורג' נוויל בישוף אקסטר מונה לצ'נסלור של אנגליה והוויקונט בורכיאר (Bourchier, גיסו של יורק) מונה לשר האוצר. בנוסף, הושבו תאריהם ורכושם של תומכי יורק בהחלטת פרלמנט חדשה ובכך הוחזרו למעמד של נאמני המלך והושגה מטרתה העיקרית של הפלישה.
יורק מצידו, נחת בצ'סטר רק ב-8 בספטמבר וצעד ללונדון בראוותנות. לאחר שנכנס לפרלמנט ב-10 באוקטובר, ניסה לדרוש את הכתר לעצמו אך נתקל בהתנגדות, ואפילו בעלי בריתו הקרובים ביותר לא היו מוכנים לתמוך בצעד דרסטי שכזה. במקום זאת, ולאחר שבית הלורדים דן בדרישתו, הועבר ב-24 באוקטובר "צו ההסכמה" (Act of Accord), כאשר לפיו יישאר הנרי בכסאו, אך יורק ימשול בפועל כלורד פרוטקטור. בנו של הנרי ינושל מירושתו, ויורק או יורשיו יהפכו למלכי אנגליה לאחר מותו של הנרי.
מהלכי בית לנקסטר
בזמן שנערך הקרב בנורת'האמפטון, שהו המלכה מרגרט ובנה בן השבע אדוארד בטירת אקלשל (Eccleshall Castle) הסמוכה לקובנטרי. במסע שלווה בעימותים מול פורעי חוק ושודדים נמלטו דרך צ'שייר אל טירת הרלך שבצפון ויילס, שם חברו אליהם אצילים נאמנים לבית לנקסטר (וביניהם אחיו-למחצה של הנרי ג'ספר טודור ודוכס אקסטר), אשר גייסו צבא בוויילס ובאזור המערבי של אנגליה. מאוחר יותר הפליגו המלכה ובנה לסקוטלנד, שם השיגה מרגרט חיילים נוספים בעזרת המלכה והעוצרת מרי מחלדר, בתמורה לויתור על העיירה בריק והטירה הסמוכה לה.
באותו הזמן, התאספו תומכים נוספים של בית לנקסטר בצפון אנגליה. לרבים מהם, ובכלל זה רוזן נורת'מברלנד הנרי פרסי והברונים ג'ון קליפורד ותומאס דה רוס, היו אחוזות והשפעה בצפון. מאוחר יותר הצטרפו אליהם דוכס סאמרסט ורוזן דבון, אשר הובילו את אנשיהם ממערב אנגליה. נורת'מברלנד, סאמרסט וקליפורד היו כולם בניהם של יריביהם של יורק וסולסברי, אשר נהרגו בקרב סנט אולבנס. כוחות בית לנקסטר התכנסו באזור האל ועל פי אחד המקורות, שנכתב סמוך לתקופת האירועים, הגיע מספרם ל-15,000 איש (אם כי מקורות אחרים נוקבים במספר של 18,000 ועד 22,000 איש). חלק ניכר מכוחות אלה חנה בעיירה פונטפראקט (Pontefract) והחלו לבזוז את שטחי אחוזותיהם הסמוכות של יורק וסולסברי.
תגובת יורק
כנגד פעולות אלה אשר אתגרו את סמכותו כלורד פרוטקטור, שלח יורק את בנו הבכור, אדוארד, למערב ויילס כדי לבלום את פעולות בית לנקסטר באזור זה, ואת הרוזן מווריק השאיר כאחראי על לונדון. יורק צעד עם כוחותיו לצפון אנגליה ב-9 בדצמבר בלוויית בנו השני אדמונד והרוזן מסולסברי. יורק אף ניסה לצרף לצבאו שיירה של תותחים, אך מזג האוויר הגרוע אילץ אותה לשוב ללונדון.
ככל הנראה הגיע מספר חיילי צבאם של יורק וסולסברי לכ-5,000 עד 6,000 איש, אך מקורות אחרים מתארים את מספרם במאות בודדות, מכיוון שיורק התעתד לגייס כוחות מקומיים באמצעות ייפוי כוח (Commission of array) הניתן למפקדי צבא במצב מלחמה לגבי אותה טריטוריה. בית נוויל היה אחד העשירים והמשפיעים ביותר בצפון, ובנוסף להחזקת אחוזות נרחבות החזיק סולסברי בעבר גם במינוי "שומר הגבול המזרחי" (Warden of the Eastern March) שבין אנגליה לסקוטלנד במשך מספר שנים. אף על פי כן, בנוסף לבתים אחרים בצפון, ובעיקר בית פרסי רב העוצמה, אשר התנגדו ליורק ולסולסברי, היה גם בית נוויל עצמו מחולק. אצילי האגף הצעיר של בית נוויל האפילו ונישלו מסמכותם את אצילי האגף הוותיק בראשות הרוזן מווסטמורלנד, אשר בילה מספר שנים בניסיונות להשיב לעצמו את אדמותיו, ולאחר מכן חלה, ככל הנראה בליווי הפרעה נפשית, אשר מנעה ממנו למלא תפקיד פעיל במלחמה. לאחיו הצעיר של וסטמורלנד, ג'ון נוויל היה צפוי רווח גדול מהשמדתם של יורק וסולסברי.
קילו (סדרת צוללות)
ישנן גרסאות מתקדמות יותר עם מכ"ם MGK-400EM.
סדרת הצוללות הייתה אמורה להיות מוחלפת על ידי סדרת הצוללות "לאדה". אולם בנובמבר 2011 לאחר גילוי כשלים רבים בסדרה החדשה, הצי הרוסי הודיע כי לא יצטייד בהן.
ביולי 2012 חידש הצי את כוונתו לבנות צוללות מסוג לאדה והייצור חזר למסלולו.
הצוללות משווקות לארצות שונות ומלבד רוסיה, נמצאות בשימוש סין, אלג'יר, הודו, פולין, איראן, רומניה ווייטנאם.
קרב וייקפילד
תגובת יורק
ככל הנראה, לא העריך יורק את עוצמתם של תומכי בית לנקסטר בצפון, אשר המשיכו לקבל תגבורות. בקרב וורקסופ, שנערך ב-16 בדצמבר באזור נוטינגהאמשייר, התכתש המשמר הקדמי של יורק עם כוח של סאמרסט שנע ממערב אנגליה לצפונה כדי להצטרף לצבא לנקסטר, והובס.
ב-21 בדצמבר הגיע יורק אל טירת סנדל השוכנת דרומית לווייקפילד. ב-28 בדצמבר עזבו 15,000 אנשי צבא לנקסטר את טירת פונטפראקט והחלו לנוע לכיוון אנשי יורק. צבא לנקסטר התגלה על ידי סיירים וכוחותיו של יורק התרכזו בתוך הטירה ובסביבתה הקרובה. תחילה שלח יורק בקשה לתגבורת מבנו אדוארד, אך ב-30 בדצמבר החליט לתקוף ויצא מן הטירה בראש כוחותיו.
פריסת כוחות לנקסטר
כנגד צבאו של יורק נפרסו כוחות לנקסטר במספר מערכים, כולם במרחק קצר ממטרתם. סאמרסט, יחד עם רוזן דבון, התמקמו מצפון לטירה, ונורת'מברלנד ואנשיו בסמוך להם. דוכס אקסטר, בתמיכתו של טרולופ, חנה מצידו השני של נהר קלדר, מדרום. דרומית-מערבית, נפרס כוח נוסף בפיקודו של הרוזן מווילטשייר. השדה הפתוח צפונית לטירה נראה על פניו ריק מכוחות, אך קליפורד ארב ממזרח בעוד רוס ואנשיו המתינו צפונית-מזרחית לו. סיורים פעלתניים של כוחות לנקסטר מנעו מאספקה להגיע בצורה סדירה אל טירת סנדל, מה שהקשה על יורק ועל אנשיו. במצב זה הייתה הטירה מוקפת, ולמעשה תחת מצור, על ידי כוחות לנקסטר, אך סאמרסט לא נקט בפעולה התקפית וניסה לפתות את יורק לפעול בצורה נמהרת. תאורטית, היה יורק יכול להמתין מאחורי חומות הטירה ולהמתין לתגבורת, אך הצורך לקיים את כוחותיו באמצע החורף הכריח אותו להוציא כוחות לאיסוף מזון, אשר הרחיקו אותם מהסביבה הקרובה שמשאביה התכלו במהירות.
הקרב
טירת סנדל הייתה יעד קשה לכיבוש, ובידי צבא לנקסטר לא היו כלי מצור. הסיבה ליציאתו של יורק לקרב אינה ידועה בוודאות, וקיימים מספר דיווחים שניסו להסביר זאת ולתאר בדיעבד את מהלך הקרב.
תאוריה אחת נזכרת מאוחר יותר בכרוניקות של אדוארד הול, אשר נכתבה מספר עשורים לאחר האירוע אך בחלקה נלקחה ממקורות ראשוניים, ושל ז'ון דה ואורין (Jean de Wavrin) מבורגונדי שנכתבה באותה התקופה. באמצעות תכסיס אותו רקם הלוחם הוותיק אנדרו טרולופ, התקדם מחצית מצבא לנקסטר, בפיקודם של סאמרסט וקליפורד, בגלוי לכיוון טירת סנדל במישור פתוח אשר כונה "שדה וייקפילד" (Wakefield Green), בין הטירה לנהר קלדר, בעוד המחצית הנותרת, בפיקודם של רוס והרוזן מווילטשייר הסתתרו ביערות המקיפים את האזור. ככל הנראה סבלו כוחותיו ממחסור במזון, ובראותו שצבא לנקסטר שווה לו בכוחו, ניצל יורק את ההזדמנות לתקוף חזיתית במקום למצוא עצמו תחת מצור בטירה בעודו ממתין לתגבורת. עם זאת, ידוע כמעט בוודאות כי בעת הקרב לא היה וילטשייר נוכח, מכיוון שנמלט ליבשת זמן קצר לפני נחיתת אנשי בית נוויל בסנדוויץ', ונחת בדרום ויילס עם כוח שכירי חרב של ברטאנים, צרפתים ואירים בשבועות הראשונים של 1461.
מקורות אחרים מציעים כי בנוסף להונאה שביצע טרולופ, התחזו כוחותיו של ג'ון נוויל לתגבורת בלובשם מדים בצבעים של אנשיו של ווריק. דיווח בן התקופה מאת ויליאם וורסטר (William Worcester) מדווח כי ג'ון נוויל השיג מיורק ייפוי כוח לגיוס חיילים ואסף כ-8,000 איש תחת דגלו של רוזן וסטמורלנד. לאחר שגייס את הכוח ופיתה את יורק לצאת מתחומי הטירה כדי לחבור אליו, ערק נוויל לצד לנקסטר. על פי התיעוד מאת וארין, שלח גם טרולופ שליחים אל יורק והעמיד פנים כי בכוונתו לערוק מצבא לנקסטר ולהילחם שוב לצידו.
הצעה אחרת היא שיורק וסאמרסט הסכימו על הפסקת אש לרגל חג המולד עד 6 בינואר 1461, חג ההתגלות, אך לתומכי לנקסטר לא הייתה כל כוונה לכבד את ההסכם. במשך שלושה ימים רצופים נשלחו כרוזים על מנת להתגרות ביורק ולגרום לו לצאת להתקפה פזיזה באמצעות הטחת עלבונות, וכאשר יצא יורק אל השטח הפתוח פתחו הלנקסטרים בהתקפה מוקדם מכפי שהוסכם ותפסו את יורק בעמדה נחותה, כאשר רבים מאנשיו נמצאים במשימות חיפוש אחר מזון.
ההצעה הפשוטה ביותר הייתה שיורק פעל באופן נמהר. על פי ההיסטוריון ג'ון סדלר, לא הייתה הונאה או מארב מצד לנקסטר; יורק הבחין בכוח אותו זיהה בטעות לג'ון נוויל המגיע לסייע לו, והוביל את אנשיו מהטירה כאשר ראה הזדמנות לתקוף ולהשמיד בנפרד את הכוח בפיקודו של סאמרסט אשר נחשף במהלך התקפה על קבוצה שיצאה לאסוף מזון צפונית לטירה (או על פי אחד הדיווחים, להציל את אחת הקבוצות שיצאו לחפש מזון והותקפו). תחת עוצמת ההתקפה החלו סאמרסט ונוויל לסגת, אך הצליחו לייצב את קו הלחימה שלהם עם הצטרפותו של נורת'מברלנד לקרב. קו ההסתערות של צבא יורק, אשר נפרס לכיוון צפון, נחשף להתקפה על אגפו הימני מצידו של רוס שנע ממזרח בעוד אקסטר וטרולופ תוקפים את האגף השמאלי ממערב. סולסברי שנותר בטירה הבחין במתרחש, אסף את כל אנשיו הנותרים ויצא לסייע לגיסו. הכוח האחרון להצטרף לקרב היה הכוח של קליפורד, אשר נע מדרום-מזרח, וניתק את דרך הנסיגה בחזרה לטירה. צבאו של יורק, שהיה בנחיתות מספרית מכרעת, הוקף והוכרע.
אבדות
אדמונד, בנו של יורק, ניסה להימלט ברכיבה על גבי גשר וייקפילד, אך נתפס ונהרג, כפי הנראה על ידי קליפורד, כנקמה על מותו של אביו בסנט אולבנס. בנו השני של סולסברי, סר תומאס נוויל, נהרג אף הוא בקרב. חתנו של סולסברי, ויליאם לורד הרינגטון ואביו ויליאם בונוויל נתפסו והוצאו להורג מייד לאחר הקרב (בית בונוויל היו מסוכסכים עם רוזן דבון ועם בית קורטניי בדבון ובקורנוול). סולסברי עצמו נמלט משדה הקרב, אך נתפס במהלך הלילה ונלקח למחנה לנקסטר. על אף שאצילי לנקסטר היו מוכנים ככל הנראה לשחררו לאחר תשלום כופר עצמי, נגרר סולסברי מחוץ לטירת פונטפראקט וראשו נערף בידי המון של פשוטי עם, להם היה אדון נוקשה.
תוצאות הקרב
לאחר הקרב הוצגו ראשיהם של יורק, ראטלנד וסולסברי על השער הדרום-מערבי של חומות העיר יורק. על ראשו של יורק הולבש כתר נייר ושלט עם הכיתוב: "תנו ליורק להשקיף על העיר יורק".
מותו של ריצ'רד מיורק לא סיים את המלחמה או את טענת בית יורק לכתר. הצבא הלנקסטרי המנצח בצפון תוגבר בלוחמים נוספים מסקוטלנד ומאזורי הגבול הסמוכים לה וצעד דרומה תוך שחייליו בוזזים את הערים והיישובים שבדרכם. צבא לנקסטר הביס את צבאו של ווריק בקרב סנט אולבנס השני ב-17 בפברואר 1461 והמלך הנרי השישי, שננטש בשדה קרב בפעם השלישית, חולץ משביו. כניסת צבא לנקסטר ללונדון נמנעה על ידי תושבי העיר אשר חששו מביזת עירם, ובשל מחסור במזון ובאספקה נסוג צפונה לשטח ידידותי. קודם לכן, הובסו כוחות לנקסטר בוויילס בקרב מורטימר'ס קרוס ב-2 בפברואר על ידי אדוארד, בנו הבכור של ריצ'רד, אשר צעד בראש צבאו ללונדון וב-4 במרץ הוכרז כמלך אדוארד הרביעי. אדוארד צעד צפונה בעקבות צבא לנקסטר, ובקרב טאוטון, שהתנהל בזמן סופת שלג ב-29 במרץ 1461 ונחשב כקרב העקוב-מדם ביותר במלחמה, הביס את תומכי לנקסטר והשתלט על הממלכה בשם בית יורק.
בקרב הראשון בסנט אולבנס היה יורק מרוצה ממותם של יריביו. בווייקפילד ובכל הקרבות שבאו לאחר מכן במלחמות השושנים, היו המנצחים מחסלים לא רק את מנהיגי הצד היריב אלא גם את בני משפחותיהם ואת תומכיהם, מה שהפך את המאבק לאכזרי ונקמני הרבה יותר.
אנדרטה הוקמה בנקודה בה נהרג ככל הנראה יורק, אשר ממוקמת מעט דרומית לנקודה בה עמדה אנדרטה ישנה יותר שציינה את מקום מותו אך נהרסה במהלך מלחמת האזרחים האנגלית. צלב לזכר בנו של יורק, ראטלנד, נמצא בתחומי העיר וייקפילד.
שירות ביון החוץ של רוסיה
הארגון מקביל ל־CIA האמריקאי ולמוסד הישראלי.
היסטוריה
סוכנות הביון האזרחית שמטרתו ביון מחוץ לגבולות המדינה הראשונה ברוסיה לאחר המהפכה הוקמה ב־20 בדצמבר 1920 כמחלקת החוץ של הצ'קה. עד 1954 המחלקה פעלה תחת שמות שונים, אך הייתה כפופה לשירות הביטחון ופעלה כארגון מודיעין.
במרץ 1954 הוקם הקג"ב ובו מנגנון המודיעין: המינהל הראשי הראשון שהיה סוכנות הביון הסובייטית עד 1991. בשל שורת שינויים ארגונים מבניים בקג"ב, שהיה מעורב בניסיון הפוטש של אוגוסט של השמרנים הקומוניסטים בקיץ 1991, המינהל פורק.
יבגני פרימקוב ויו"ר הקג"ב ואדים בקאטין, הביאו למעצרו של יו"ר הקג"ב הקודם, ולדימיר קריוצ'קוב והחליטו להפריד את תפקידי הביון מהקג"ב:
רשמית, הארגון פורק ב־18 בדצמבר 1991 וירש אותו שירות ביון החוץ של רוסיה, שברבות השנים סמכויותיו גדלו והוא מפעיל את הסוכנים החשאיים של המדינה ומשתף פעולה עם סוכנויות ביון זרות. למעשה כל הסוכנים שהיו מופעלים על ידי הק.ג.ב. מחוץ לגבולות ברית המועצות המשיכו לעבוד תחת שירות ביון החוץ של רוסיה. בשנת 2020 ראש השרות חשף חלק מהם לרבות יורי שווצ'נקו שעבד תחת מסווה בשנים 1963-2001 במדינות שונות ובשנת 2017 ולדימיר פוטין העניק לו תואר גיבור רוסיה.
דו"ח המודיעין הראשון של שירות ביון החוץ של רוסיה יצא בשנת 1993 והוא כלל רשימה של עשרות מדינות ומצב תוכניות הגרעין שלהן וקצב התפתחותן האפשרית בעתיד. הדו"ח כלל מדינות כמו מצרים, סוריה, קוריאה הצפונית, איראן ומדינות נוספות באסיה ואפריקה. שירות ביון החוץ של רוסיה שיחק תפקיד פעיל מאוד בתקופת בוריס ילצין והיה ממנסחי מדיניות החוץ של רוסיה בתקופה זו. ראש הארגון, יבגני פרימקוב התבטא רבות כנגד נאט"ו ומדיניות ההתפשטות שלה מזרחה כשגייסה לשורותיה כמה ממדינות הגוש המזרחי לשעבר. פרימקוב, ערביסט ואנטי-מערבי, תבע ממדינות המערב לחדול מלחתור תחת רוסיה, דברים שגם אמר אז שר החוץ הרוסי, אנדריי קוזירב.
בספטמבר 1999 הניח הארגון דו"ח בפני נשיא רוסיה, אודות סיכויי פלישת נאט"ו לקוסובו וניסיונה של איראן לעבור לשימוש בטכנולוגיה גרעינית וב עמל על מבצעי חדירה לארגוני טרור ופעל נגד הבלדנים הצ'צ'ניים.
באפריל 2010 נחשפה רשת ריגול רוסית בארצות הברית — עשרה מרגלים שנשלחו לארצות הברית בשנות ה־90, על מנת להוות בעתיד מרגלים פעילים עבור המדינה. לאחר עסקת חילופי אסירים בין רוסיה לארצות הברית, המרגלים הוחזרו לרוסיה. ביניהם התפרסמה המרגלת אנה צ'פמן שהייתה לסמל תרבות רוסי, בעקבות הפרשה.
בדצמבר 2020 נטען על ידי חברות אבטחת מידע כי הארגון עומד מאחורי קבוצת ההאקרים "Cozy Bear" שביצעה את מתקפת הסייבר על הממשלה הפדרלית של ארצות הברית.
הארגון מנהל מבצעים לשחרור בני ערובה המוחזקים במדינות עוינות, חשיפת תאי טרור ואבטחת השגרירים והמשלחות הדיפלומטיות, בייחוד באזורי סכסוך, באמצעות לוחמי יחידת זסלון.
מבנה
סרגיי נארישקין הוא מנהל הסוכנות מאז 2016 והתמנה לתפקיד על ידי נשיא רוסיה.
על פי פרסומים שונים בשנות ה-90 אלה היו מחלקות הארגון: מטה סוכנות הביון הרוסית ממוקם בנפת יאסנבו שבמוסקבה והוא מכונה על ידי עובדי השירות בכינוי "המרכז" או "היער" משום שהמבנה ממוקם בלב אתר מיוער בצפון העיר.
על פי מודיעין ממקורות גלויים הארגון גם מפעיל את המכון הרוסי למחקרים אסטרטגיים, שהוקם כמרכז אנליטי של שירות הביון על פי צו נשיאותי מפברואר 1992. בשנת 2009 המכון אורגן מחדש והוכפף ישירות לסגל הנשיאותי של רוסיה.
עם זאת, באתר האינטרנט הרשמי מבנה הארגון מתואר באופן הבא:
ראשי הביון הרוסי
ראש הביון הרוסי הראשון היה מנהל מחלקת החוץ של הצ'קה שהתמנה בנובמבר 1920. בשנות מלחמת העולם השנייה היה זה ראש המודיעין של נקוו"ד. בתקופת המלחמה הקרה ראש המודיעין הסובייטי היה מנהל המינהל הראשי הראשון של הקג"ב ומאז 1991 ראש הביון הרוסי הוא מנהל שירות ביון החוץ של רוסיה שממונה ומפוטר על פי צווי נשיא רוסיה.
שירות ביון החוץ של רוסיה בתרבות הפופולרית
אחת מסדרות הטלוויזיה הנודעות אודות הארגון היא המולדת מחכה שגוללה את קורות סוכני הארגון ב וכן הסדרה המרצה. בתעשיית הקולנוע הרוסית הארגון הוצג בסרטי פעולה כדוגמת בלתי מנוצח והסרט גיבור.
נכתבו ספרים בודדים על ידי יוצאי הארגון אודות הסוכנות ובישראל הארגון זכה לחשיפה רבה באשר לשיטות הפעולה שלו, בסדרת הטלוויזיה תא גורדין המגוללת את סיפורם של סוכני שירות ביון החוץ של רוסיה שהושתלו בישראל לפני שנים ונדרשים לפעול שוב, לאחר הקפאה של שנים רבות. לסדרה תא גורדין נוצרה מקבילה בארצות הברית Allegiance ששודרה החל מינואר 2015.
הגוף הופיע בכמה מספריו של טום קלנסי בזיכיון ג'ק ראיין, כמו בספר חומת אש, ובספריו של דניאל סילבה כמו ב"האישה האחרת".
אליפות העולם בכדוריד 1974
אליפות העולם בכדוריד 1974 היא אליפות העולם השמינית והיא נערכה על ידי איגוד הכדוריד העולמי. הטורניר התקיים בגרמניה המזרחית בין ה-26 בפברואר ל-10 במרץ 1974. המשחקים נערכו במספר ערים. משחקים של שלב הגמר נערכו בברלין ב-Werner-Seelenbinder-Halle שמכיל כ-10,000 מקומות.
זכתה באליפות בפעם הרביעית בתולדות הנבחרת.
מתכונת התחרות
נבחרת גרמניה המזרחית העפילה לאליפות ללא מוקדמות כמארחת התחרות, נבחרת רומניה העפילה כאלופת העולם המכהנת. בנוסף לכך העפילו ישירות 6 נבחרות בהתאם לתוצאות תחרות כדוריד באולימפיאדת מינכן. מ-15 נבחרות אירופאיות העפילו 5 נבחרות. בנוסף לכך דרך המוקדמות העפילה נציגת אסיה (יפן), נציגת אפריקה (אלג'יריה) ונציגת אמריקה (ארצות הברית).
הקבוצות חולקו ל-4 בתים. מנצחי הבתים והסגנים העפילו לשלב השני בו קבוצות רוכזו ב-2 בתים. בהתאם לתוצאות המשחקים בבתים, נערכו משחקי הכרעה על המקום הראשון, השלישי, החמישי והשביעי.
בית א'
המשחקים נערכו בקארל מרקס שטאדט, האלה ושוורין.
בית ג'
המשחקים נערכו בברנדנבורג וברלין.
בית ד'
המשחקים נערכו בהאלה, מגדבורג ודסאו.
משחקי הגמר
במשחק האליפות נפגשה עם  וניצחה 12:14.
במשחק על המקום השלישי נפגשה עם  וניצחה 16:18.
במשחק על המקום החמישי נפגשה עם  וניצחה 24:26.
במשחק על המקום השביעי נפגשה עם  וניצחה 15:22.
ישראל באליפות
נבחרת ישראל בכדוריד השתתפה במוקדמות תוך התמודדות נגד נבחרת יפן בכדוריד על הזכות לעלות למשחקי האליפות. היא סיימה בתיקו 14:14 את המשחק הראשון אך הפסידה 18:14 במשחק השני.
מנחם שריד
מנחם שריד (10 בספטמבר 1932 - 9 באוקטובר 2012) היה איש חינוך וחוקר היסטוריה ארץ-ישראלית.
ביוגרפיה
שריד שירת בצה"ל כקצין חי"ר ושריון, היה עורך "מערכות", מנהל תיכון מקיף א' בבאר-שבע, ובשנים 1979–1992 מנהל בית הספר תיכון רוטברג רמת השרון.
חיבר את הספר "לשלטון בחרתנו - בן-גוריון וז'בוטינסקי 1930-1935". ספר זה זכה בפרס ז'בוטינסקי לספרות ולמחקר בשנת 2005, שנת היובל להיווסדו של המסדר ע"ש זאב ז'בוטינסקי, מעניק הפרס. ספרו השני הוא "חרב לדוד - המחתרות בין הבלגה לתגמול (1941-1920)", שיצא לאור ב-2008.
שריד הירבה לפרסם את מחקריו בעיקר ברבעון "האומה", הבמה למחשבה לאומית של מסדר ז'בוטינסקי. רובם עוסק בפעילות הציונית של זאב ז'בוטינסקי ובוויכוחים הרעיוניים שהיו לו עם מתנגדיו בתנועת העבודה. שריד חשף במאמריו ובספריו פרוטוקולים ומסמכים רבים, מן הארכיונים של תנועת העבודה ומכון ז'בוטינסקי.
מנחם שריד הלך לעולמו ב-9 באוקטובר 2012, כחודש לאחר שחגג את יום הולדתו ה-80. נטמן בבית העלמין מורשה ברמת השרון, שם ספד לו עורך "האומה" יוסי אחימאיר.
דקסטר פלטשר
דקסטר פלטשר (באנגלית: Dexter Fletcher; נולד ב-31 בינואר 1966) הוא שחקן ובמאי אנגלי. פלטשר הופיע בסרטו של גאי ריצ'י "לוק, סטוק ושני קנים מעשנים", ובתפקידים שונים בטלוויזיה כגון בסדרה "מלון בבילון", בסדרה "אחים לנשק" של רשת HBO, קודם לכן בתוכנית הטלוויזיה לילדים "Press Gang", ובסרט הקולנוע "באגסי מלון".
ביוגרפיה
פלטשר נולד ברובע אנפילד של העיר לונדון. הוא למד בבית הספר למשחק "תיאטרון אנה שר". הופעת הבכורה שלו בקולנוע הייתה בתפקיד בייבי פייס בסרט "באגסי מלון" משנת 1976. בתיאטרון הופיע לראשונה בשנה שאחרי כן בהפקה של "חלום ליל קיץ". כשחקן ילד השתתף פלטשר בהפקות קולנוע בריטיות בתחילת שנות השמונים של המאה העשרים כגון "יום שישי הארור", "איש הפיל" ו"הבאונטי". בהמשך שיחק בטלוויזיה בדמות ספייק תומסון, צעיר מרדן, בסדרת הטלוויזיה "Press Gang". ב-1991 שיחק בסדרה הקומית "Murder Most Horrid" בכיכובה של דון פרנץ'. בגלל המבטא האמריקאי שלו היו חלק מהמעריצים משוכנעים שהוא אמריקאי. פלטשר כיכב בסרטים "קאראווג'ו" (1986), "הסיפור שלי עם רייצ'ל" (1989), "לוק, סטוק ושני קנים מעשנים" (1998), ובסרט "לאייר קייק" (2004). בסרט "שלמה" גילם את דמותו של רחבעם, וב-"Doom - הסרט" שיחק בתפקיד איש תקשורת המכונה "פינקי".
בטלוויזיה הופיע פלטשר בדרמה של רשת HBO "אחים לנשק", ובתפקיד משנה בדרמה ההיסטורית של ערוץ BBC One "המלכה הבתולה" משנת 2005. ב-1997 השתתף בווידאו קליפ של השיר "Some Kind of Bliss" של הזמרת קיילי מינוג. פלטשר כיכב בסדרת הטלוויזיה "מלון בבילון" המבוססת על ספרה של אימוג'ן אדוארדס-ג'ונס, שרצה במשך ארבע עונות עד לביטולה ב-2009. עוד הופיע בפרק "The Booby and the Beast" בעונה השנייה של הסדרה "רובין הוד" בדמות רוזן גרמני בשם פרידריך. ב-2008 שיחק בסדרת הרדיו "The Way We Live Right Now" עיבוד לרומן באותו שם מאת אנתוני טרולופ.
ב-2009 שיחק פלטשר בסדרה "עברייני על" בתפקיד אביו של נתן יאנג, וחזר לגלם את הדמות בעונה השנייה בשנת 2010. עוד ב-2009 כיכב בסרט הערפדים "Dead Cert" בבימויו של סטיבן לוסון.
ב-2011 שיחק פלטשר בתפקיד בלש המשטרה אדוארדס בסרט האפל הבריטי "Jack Falls" לצדם של ג'ייסון פלמינג ואלן פורד ששיחקו יחד איתו ב"לוק, סטוק ושני קנים מעשנים". ב-2012 הופיע בתפקיד קטן בקומדיית האימה "Cockneys vs Zombies" בדמות בשם 'אבא מגווייר'.
הסרט הראשון בבימויו של פלטשר "ביל הפרוע" יצא לאקרנים ב-20 במרץ 2012. הסרט השני שביים הוא הסרט המוזיקלי "Sunshine on Leith" מאת סטיבן גרינהורן, המבוסס על שיריהם של להקת The Proclaimers, והוא יצא לאקרנים ב-4 באוקטובר 2013.
ב-2015 ביים סרט באורך מלא בשם "אדי הנשר".
ב-2019 ביים את הסרט "רוקטמן", המבוסס על חייו של אלטון ג'ון.
פלטשר הופיע פלטשר בפרסומות טלוויזיה של מקדונלד'ס. הוא הקליט את ספר השמע "The Game" מאת ניל שטראוס. כמו כן היה הקריין בתוכניות אחדות בערוץ דיסקברי.
ב-1998 השתתף פלטשר בהקלטת השיר "Here Comes the Flood" מהאלבום "Fin de Siecle" של להקת "The Divine Comedy".
ב-2014 היה המספר בתוכנית "Del Boys and Dealers" בערוץ BBC1.
חיים אישיים
פלטשר נולד באנפילד. הוא יצא עם ג'וליה סוואלה שכיכבה לצדו בסדרה "Press Gang". הייתה לו מערכת יחסים עם השחקנית ליזה ווקר.
Disturbia (שיר)
Disturbia (בעברית: הפרעה) הוא שיר של הזמרת ריהאנה. השיר יצא לאור ב-22 ביולי 2008 כסינגל השלישי מהגרסה המחודשת לאלבומה השלישי של ריהאנה, Good Girl Gone Bad: Reloaded. השיר נכתב על ידי אנדרה מריט, כריס בראון, בריאן קנדי ורוברט אלן והופק על ידי בריאן קנדי. ב-17 ביוני 2008 הוא נשלח לרדיו העכשווי האמריקאי ויצא לאור כעותק פיזי בבריטניה ב-22 ביולי 2008.