cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
רוברט מנזיס
תחילת הקריירה הפוליטית
באוגוסט 1938, כחבר בממשלתו של ליונס שהייתה בעד מדיניות הפיוס כלפי גרמניה, ביקר מנזיס בגרמניה והכריז כי הוא "נכון לתת להיטלר ליהנות מהספק ולהסיק את מסקנותיו על גרמניה בעצמו". בין מנזיס לבין ארל פייג' התפתחה איבה, אשר החמירה כאשר פייג' שימש כראש הממשלה בפועל במהלך מחלתו של ליונס לאחר אוקטובר 1938. מנזיס ופייג' תקפו זה את זה בפומבי. בהמשך היה מנזיס לסגן מנהיג מפלגת אוסטרליה המאוחדת. תומכיו טענו שהוא היה יורשו הטבעי של ליונס ומבקריו האשימו אותו בשאיפה להדיח את ליונס, האשמה שהוא הכחיש מכל וכל. באותה שנה שמו אותו מתנגדיו ללעג כשהם כינו אותו "בוב חזיר הפלדה" (Pig Iron Bob) על רקע המאבק שלו עם עובדי הנמלים שסירבו להעמיס גרוטאות ברזל שנמכרו ליפן. ב-1939 הוא התפטר מהממשלה במחאה על דחיית ביצועה של תוכנית הביטוח הלאומי.
כהונה ראשונה כראש ממשלה
לאחר מותו הפתאומי של ליונס ב-7 באפריל 1939, מונה ארל פייג' כראש ממשלה זמני עד אשר תבחר מפלגת אוסטרליה המאוחדת מנהיג חדש. ב-18 באפריל נבחר מנזיס לתפקיד ושמונה ימים לאחר מכן הוא הושבע כראש ממשלה.
מיד לאחר בחירתו לתפקיד פרץ משבר, כאשר פייג' סירב לשרת תחת מנזיס. במתקפה אישית יוצאת דופן על במת הפרלמנט, האשים פייג' את מנזיס בפחדנות על רקע אי התגייסותו לצבא במלחמת העולם הראשונה ועל בוגדנותו בליונס. מנזיס הקים ממשלת מיעוט וכאשר הודח פייג' ממנהיגות מפלגת הכפר כמה חודשים מאוחר יותר, הצטרפה מפלגת הכפר לממשלה כשיורשו של פייג', ארצ'י קמרון, הוגדר כמספר שניים בממשלה. ב-3 בספטמבר 1939 הכריזו בריטניה וצרפת מלחמה על גרמניה בעקבות פלישתה לפולין ב-1 בספטמבר ומלחמת העולם השנייה פרצה. מנזיס הגיב מיד בהכרזה שאוסטרליה מצטרפת למלחמה לצדה של בריטניה ובאותו יום נאם בשידור רדיו לאומה שהחל במילים:
בגיל 44 מצא עצמו מנזיס מנהיג אומה קטנה של 7 מיליון תושבים בזמן מלחמה. הוא עשה כמיטב יכולתו ללכד את האומה, אך הזיכרונות המרים של ההתפכחות לאחר מלחמת העולם הראשונה הפכו את משימתו לקשה, וזאת בשילוב העובדה שלמנזיס לא היה עבר צבאי. יותר מכך, כתובע כללי וכסגן ראש הממשלה קיים מנזיס ביקור רשמי בגרמניה ב-1938, כאשר המדיניות הרשמית של ממשלת אוסטרליה, בתמיכת האופוזיציה, תאמה את מדיניות הפיוס של ראש ממשלת בריטניה, נוויל צ'מברלין. מנזיס הוביל את הקואליציה בבחירות של 1940 (שהוקדמו בעקבות התאונה האווירית בקנברה) וספג אובדן של שמונה מושבים בפרלמנט ובכך איבד את הרוב הפרלמנטרי שירש מליונס. התוצאה הייתה שהכוחות בפרלמנט היו כמעט מאוזנים כשלקואליציה חסרו שני מושבים בלבד כדי להציג רוב. מנזיס הצליח להרכיב ממשלת מיעוט בתמיכתם של שני חברי פרלמנט עצמאיים. מפלגת הלייבור, בהנהגתו של ג'ון קרטין, דחתה את הצעתו של מנזיס להצטרף לקואליציית מלחמה והתנגדה לשיתופו של צבא אוסטרליה במלחמה באירופה, כשהיא מעדיפה להשאיר אותו להגנת המולדת. לעומת זאת, הסכימה הלייבור להשתתף במועצת המלחמה המייעצת של הפרלמנט. מנזיס שלח את כוחות הצבא לסייע לבריטים במזרח התיכון ובסינגפור וציין בפני וינסטון צ'רצ'יל שעל הצי המלכותי הבריטי לחזק את כוחותיו במזרח הרחוק.
החל מ-24 בינואר 1941 ערך מנזיס מסע בן ארבעה חודשים לבריטניה, לעריכת דיונים על אסטרטגיית המלחמה יחד עם צ'רצ'יל ועם ראשי הממשלה של הדומיניונים האחרים, וזאת בשעה שמעמדו בבית התדרדר. בדרכו לבריטניה הוא ניצל את ההזדמנות וביקר את הכוחות האוסטרלים בארץ ישראל ואלה שהשתתפו במערכה בצפון אפריקה. היה זה במהלך ביקורו בטוברוק, בעקבות הרצאה בנושא בה נכח, שנזרעה נטייתו האנטי-קומוניסטית. במהלך שהותו בבריטניה הועלתה אפשרות שהוא יחליף את צ'רצ'יל כראש ממשלת בריטניה, אפשרות שזכתה לתמיכתם של אישים בחוגים הפוליטיים בבריטניה ובין השאר של דייוויד לויד ג'ורג', ראש ממשלת בריטניה בתקופת מלחמת העולם הראשונה.
הקמת המפלגה הליברלית והחזרה לשלטון
מנזיס בנה את בסיס התמיכה הציבורית בו בשורה של נאומים, שלפעמים נישאו ברדיו, והופנו לאזרחים ממעמד העובדים שהוא כינה אותם "האנשים הנשכחים" (The Forgotten People), במיוחד אלה שלא נמנו על אנשי הפרברים או היו עשירים או חברים בתנועת העבודה המאורגנת.
ממשלתו של פאדן הופלה בפרלמנט בהמשך שנת 1941 לאחר ששני חברי פרלמנט עצמאיים חצו את הקווים ואפשרו לג'ון קרטין להקים ממשלת מיעוט מטעם הלייבור. פאדן היה למנהיג האופוזיציה ומנזיס עבר לספסלים האחוריים.
בבחירות של 1943 זכתה מפלגת הלייבור בניצחון סוחף כשהיא מאיישת 49 מתוך 74 מושבי הפרלמנט וכן זכתה ברוב בסנאט. קואליציית האנטי-לייבור זכתה ב-19 מושבים בלבד. יוז, שבמידה רבה נחשב כמנהיג מעבר, העביר את שרביט המנהיגות של מפלגת אוסטרליה המאוחדת בחזרה למנזיס ופאדן העביר לו את תפקיד מנהיג האופוזיציה. מיד לאחר שובו, הגיע מנזיס למסקנה שמפלגת אוסטרליה המאוחדת הגיעה לסוף דרכה. הוא קיים שורה של פגישות במהלך שנת 1944 בהם דן באפשרות של הקמת מפלגה חדשה. הייתה זו המפלגה הליברלית של אוסטרליה, שהוקמה בראשית 1945 כשמנזיס משמש כמנהיגה והיא ירשה את מפלגת אוסטרליה המאוחדת כשותפה הבכירה בקואליציית האנטי-לייבור. קרטין מת באותה שנה בעודו מכהן כראש ממשלה ובן צ'יפלי ירש אותו בתפקיד.
קואליציית האנטי-לייבור החדשה התמודדה עם המבחן הלאומי הראשון שלה בבחירות של 1946. היא זכתה ב-26 מתוך 74 מושבי הפרלמנט ועדיין נותרה כמיעוט בסנאט. למרות שהיא הגדילה את כוחה בשבעה מושבים, היא כשלה בניסיונה בכרסום הרוב המוחלט של הלייבור. בשלב זה החלו להופיע בעיתונות השמרנית הערות כמו "אנו לא יכולים לנצח עם מנזיס", במיוחד לאחר שהודלף תוכנו של מכתב שמנזיס שיגר למשרד ההגנה בנוגע להגדלת הקצבה של פצועי מלחמות העולם. במכתב זה הוא ציין: "...ההוצאה על חייל מת מסתכמת במכתב למשפחתו ובמצבה...חייל פצוע רודף את הממשלה במשך עשורים".
כהונה שנייה כראש ממשלה
למרות שהיה לו רוב בבית התחתון, מנזיס היה מתוסכל מהרוב של הלייבור בסנאט. ב-1951 הוא הגיש הצעת חוק לאיסור קיומה של המפלגה הקומוניסטית, בתקווה שהסנאט ידחה את ההצעה ובכך תינתן לו עילה לפיזור של שני בתי הפרלמנט ועריכת בחירות חדשות. אך בניגוד לציפיותיו של מנזיס, תמך הלייבור בהצעת החוק, אך בסופו של דבר קבע בית המשפט העליון כי החוק נוגד את החוקה. אך כאשר דחה הסנאט את חוק הבנקים, ביקש מנזיס מהמושל הכללי, סר ויליאם מקל, להכריז על פיזור שני בתי הפרלמנט ונערכו בחירות חדשות. בבחירות אלה שהתקיימו ב-1951, איבדה הקואליציה חמישה מושבים, אך הגדילה את מספר חברי הסנאט מטעמה בשישה, ובכך נתנה למנזיס שליטה על שני בתי הפרלמנט. מאוחר יותר באותה שנה החליט מנזיס לקיים משאל עם בנוגע לחוק האיסור על קיומה של המפלגה הקומוניסטית מתוך שיקולי ביטחון. צ'יפלי מת חודשים ספורים לאחר הבחירות ויורשו בהנהגת הלייבור, דר' ה.ו. אבט, הוביל מערכה נגד משאל העם על בסיס אמונתו בזכויות האזרח ומשאל העם נפל ברוב קטן. באותה תקופה שלח מנזיס כוחות צבא להשתתף במלחמת קוריאה. במקביל, החל מצב הכלכלה להתערער ומפלגת הלייבור הייתה משוכנעת בניצחונה בבחירות שעמדו להתקיים ב-1954. זמן קצר לפני הבחירות, הכריז מנזיס שדיפלומט סובייטי ששירת באוסטרליה, ולדימיר פטרוב, ערק למערב ועל פי מידע שהתקבל ממנו הייתה קיימת רשת ריגול סובייטית באוסטרליה, כולל בקרב אנשיו של אבט. אבט חש שהוא מוכרח לצטט מעל בימת הפרלמנט חליפת מכתבים שלו עם שר החוץ של ברית המועצות, ויאצ'סלב מולוטוב, שהבטיח לו שלא קיימת כל רשת ריגול באוסטרליה. לרגע קט השתררה באולם דממה ואז פרצו כל חברי הבית בצחוק רועם על תמימותו של אבט.
הפחד הזה מפני המלחמה הקרה אפשר לדעת רבים לממשלתו של מנזיס לנצח בבחירות. הממשלה זכתה ב-64 מתוך 121 מושבי הפרלמנט. אבט האשים את מנזיס בכך שהסדיר את עריקתו של פטרוב. לאחר הבחירות חל פילוג בשורות הלייבור, כאשר כמה חברים מוויקטוריה פרשו כדי להקים את מפלגת הלייבור האנטי-קומוניסטית. המפלגה החדשה הייתה מקורבת למפלגה הליברלית ובבחירות של 1955 הגדילה ממשלתו של מנזיס את הרוב שלה. מנזיס נבחר מחדש באותו אופן בבחירות של 1958 ושוב בתמיכתם של פורשי הלייבור שכעת שונה שם מפלגתם למפלגת הלייבור הדמוקרטית. באותה תקופה תהליך השיקום של הכלכלה שהחל לאחר המלחמה כבר היה במלוא התנופה, זאת בנוסף לתנועת הגירה מסיבת לאוסטרליה, תנופת בנייה, גידול בייצור ועלייה במחירי התוצרת החקלאית.
ב-1956 עמד מנזיס בראש משלחת שיצאה למצרים כדי לשכנע את נשיא מצרים, גמאל עבד אל נאצר, להתפשר עם המערב על רקע הלאמת תעלת סואץ. באותה עת נתפס מנזיס כמדינאי עולמי, אך פעילותו במשבר הייתה על רקע החשיבות שייחסה אוסטרליה לתעלת סואץ כנתיב סחר בינה לבין בריטניה. עם כישלון המגעים, תמך מנזיס בבריטניה ובצרפת בפלישתן למצרים במסגרת משבר סואץ.
מנהיג הלייבור החדש, ארתור קלוול, תקף את מנזיס רקע טיפולו הלקוי בנושא האשראי, בניסיון לרסן את האינפלציה, צעד שגרם לעליה באבטלה. בבחירות של 1961 נשארה ממשלתו של מנזיס בשלטון לאחר שעברה אותם עם רוב דחוק של 62 מתוך 122 מושבי הפרלמנט. הממשלה הצליחה לנצל את הפילוגים בלייבור בשנות המלחמה הקרה ואת הברית עם ארצות הברית ולהגדיל את הרוב שלה בפרלמנט בבחירות של 1963, שהיו האחרונות שמנזיס הוביל אותם. בחירות אלה היו הראשונות שזכו לסיקור טלוויזיוני ומנזיס, למרות שכבר היה בן 70, הפגין שליטה באמצעי התקשורת החדש. ב-12 בנובמבר 1963 נשא מנזיס נאום ראשון בטלוויזיה.
באותה שנה הוענק למנזיס תואר אביר מסדר הדרדר, כאות הוקרה למורשתו הסקוטית. מנזיס הוא האוסטרלי היחיד שזכה לתואר זה, והשני מבין שני ראשי ממשלת אוסטרליה שזכו לתואר אבירות במהלך תקופת כהונתם.
ב-1965 שיגר מנזיס כוחות אוסטרליים להשתתף במלחמת וייטנאם ובמקביל חידש את הדיון על גיוס החובה. צעדים אלו זכו בתחילה לאהדה ציבורית, אך מאוחר יותר היו בעייתיים מבחינתם של יורשיו של מנזיס. למרות גישתו הפרגמטית שעל פיה הוא הבין את מאזן הכוחות החדש באוקיינוס השקט לאחר מלחמת העולם השנייה ותמיכתו הנלהבת בברית עם ארצות הברית, הצהיר מנזיס בפומבי על תמיכתו בקשרים עם בריטניה. גישתו זו הודגמה בהערצתו למלכה אליזבט השנייה. במהלך העשור דעכה במקצת ההערצה לבריטניה באוסטרליה, אך מנזיס לא היה שותף לתהליך זה. בטקס לכבודה של המלכה בבניין הפרלמנט בקנברה שהתקיים ב-1963, ציטט מנזיס את המשורר מהתקופה האליזבתנית, תומאס פורד: "לא ראיתיה חולפת על פני, אך עדיין אני אוהב אותה עד מוות". למרות גאוותו במורשתו הסקוטית-פרסביטריאנית, הטיף מנזיס לפלורליזם דתי ולסובלנות כנורמה בחיים הציבוריים של אוסטרליה.
פרישה
מנזיס התפטר מתפקידו כראש ממשלה ביום אוסטרליה (26 בינואר) 1966 ומחברותו בפרלמנט ב-16 בפברואר אותה שנה, ובכך סיים קריירה פוליטית של 38 שנים, מתוכן 32 שנים כחבר הפרלמנט הפדרלי, שאת רובן הוא בילה ליד שולחן הממשלה או על הספסלים הקדמיים של האופוזיציה. במשך 25 שנים היה מנזיס מנהיג קואליציית האנטי-לייבור. בתפקיד מנהיג המפלגה הליברלית וכראש הממשלה ירש אותו שר האוצר לשעבר בממשלתו, הרולד הולט. מנזיס סיים את תפקידו בהיותו בן 71 שנים, חודש אחד ו-26 ימים ובכך הוא היה לאדם המבוגר ביותר בתפקיד שכיהן כראש ממשלת אוסטרליה. למרות שקואליציית האנטי-לייבור המשיכה להחזיק בשלטון עוד לפחות שבע שנים, עמדו בראשה ארבעה ראשי ממשלה שונים.
לאחר פרישתו מונה מנזיס להיות הנשיא השלושה עשר של אוניברסיטת מלבורן ושימש בתפקיד זה עד ל-1972. עוד מוקדם יותר, ב-1942 העניקה לו האוניברסיטה תואר דוקטור לשם כבוד במשפטים. אחריותו לתחייתם של החיים האוניברסיטאיים של אוסטרליה, זכתה להכרה באמצעות הענקת שורה של תוארי כבוד על ידי האוניברסיטאות של קווינסלנד, אדלייד, טסמניה, ניו סאות' ויילס ועל ידי האוניברסיטה הלאומית של אוסטרליה. זאת בנוסף לתוארי כבוד שהוענקו לו על ידי 13 אוניברסיטאות בקנדה, ארצות הברית ובריטניה, כולל אוניברסיטת אוקספורד ואוניברסיטת קיימברידג' ולחברויות כבוד שקיבל מטעם מוסדות מדעיים בבריטניה ובאוסטרליה.
שנותיו האחרונות ומותו
ביולי 1966 מינתה המלכה את מנזיס לתפקיד הטקסי של לורד חמשת הנמלים והמפקד (Constable) של טירת דובר, תפקיד שכלל זכות למגורים בטירת וולמר (Walmer Castle) במהלך ביקוריו השנתיים בבריטניה. בסוף אותה שנה קיבל מנזיס משרת מחקר באוניברסיטת וירג'יניה. הוא ערך סדרת הרצאות שפורסמו לאחר מכן בספר. בהמשך הוא פרסם שני כרכים של זכרונותיו. ב-1971 הוא לקה בשבץ מוחי שהגביל את ניידותו בשנות חייו האחרונות.
מורשתו
רוברט מנזיס כיהן כראש ממשלה בשתי תקופות שהסתכמו יחדיו ב-18 שנים, 5 חודשים ו-12 ימים, תקופת כהונה הארוכה מכל תקופות כהונותיהם של כל ראשי הממשלות של אוסטרליה. אפילו תקופת כהונתו השנייה שארכה 16 שנים, חודש אחד ושבעה ימים, היא תקופת הכהונה הרצופה הארוכה ביותר של ראש ממשלה אוסטרלי כל שהוא. במהלך תקופת כהונה זו הוא שלט בפוליטיקה האוסטרלית בצורה חסרת תקדים. הוא הצליח להתגבר על הכישלונות מתקופת כהונתו הראשונה ולבנות מחדש את הצד השמרני של המפה הפוליטית מנקודת השפל של 1943. מנזיס אף תרם רבות לפיתוח ההשכלה הגבוהה באוסטרליה ופעל רבות לפיתוחה של הבירה קנברה. מנזיס היה גם ראש הממשלה האוסטרלי היחיד שהמליץ על מינוים של ארבעה מושלים כלליים.
תקופתו של מנזיס עמדה בסימן של הפיכתה ההדרגתית של אוסטרליה לחברת שפע. השכר הממוצע של 1965 היה גבוה ב-50% בהשוואה לזה שנרשם ב-1945. השגשוג ההולך וגדל, שממנו נהנו רוב האוסטרלים במהלך תקופתו של מנזיס, היה מלווה בהרחבה כללית של שעות הפנאי, כששבוע עבודה בן חמישה ימים הפך לנורמה מקובלת באמצע שנות השישים, יחד עם חופשה שנתית בתשלום של שלושה שבועות.
אמנת עוקייר (1922)
אמנת עוקייר הייתה אמנה שנחתמה בעוקייר ב-2 בדצמבר 1922 שהגדיר את הגבולות בין עיראק המנדטורית, סולטנות נג'ד ושייח'ות כווית. האמנה נחתמה לאחר גירוש בדואים מסולטנות נג'ד על ידי אבן סעוד. הנציב העליון הבריטי של מסופוטמיה, פרסי קוקס, נפגש עם אבן סעוד ועם הסוכן הפוליטי הבריטי לכווית, מייג'ור ג'ון מור. באמנה נכללו האזור הנייטרלי בין עיראק וערב הסעודית והאזור הנייטרלי בין כווית וערב הסעודית.
הבריטים לא אפשרו לשייח'ות כווית להשתתף במשא ומתן על הגבולות. לפיכך, שייח'ות כווית איבדה למעלה משני שלישים מהשטח שהיה בבעלותה, מה שהביא להתעצמות ההתנגדות לאימפריה הבריטית בכווית.
אריקה מואן
אריקה מואן (באנגלית: Erika Moen; נולדה ב־1983) היא קומיקסאית אמריקאית הידועה בעיקר בשל הרומן הגרפי האוטוביוגרפי שלה, "!DAR", ובקומיקס החינוכי-מיני שלה, "Oh Joy, Sex Toy".
ביוגרפיה
מואן נולדה בשנת 1983 בפורטלנד, אורגון. היא סיימה את לימודיה במכללת פיצר עם תואר ראשון בסיפורת מאויירת בשנת 2006. מאז שנות העשרים לחייה מזדהה מואן כג'נדרקוויר. היא ובעלה, האמן מתיו נולאן, נשואים מאז אוקטובר 2008. מואן היא היוצרת של הקומיקס האוטוביוגרפי "!DAR" שפורסם תחילה בחלקים ברשת, ומאוחר יותר פורסם תחת כריכה קשה.
בשנת 2005 אספה וערכה את אוסף הסיפורים הגרפיים "Unsafe for All Ages", שמלקט סיפורי קומיקס אירוטים מאת אמני הומוסקסואלים. בשנת 2004 הוגדרה מואן ככישרון חדש ומבטיח "שהשתלט על עולם הקומיקס עם סיפוריה על תרבות הקוויר, המין, ההומור והנערות החמודות" על ידי מגזין Sequential Tart.
בשנת 2011, שיתפה פעולה עם סופר הקומיקס ג'ף פארקר (שמזוהה בעיקר בזכות עבודתו עם מארוול קומיקס) ויחד השניים יצרו את הובקומיקס Bucko. הסיפור פורסם בהמשכים והסתיים ב־2012, ומאוחר יותר התפרסם בצורה מודפסת על ידי הוצאת Dark Horse Comics. מאז 2012 מואן היא חברה בסטודיו פריסקופ שבפורטלנד.
בשנת 2010 הציגה מואן את עבודותיה כחלק משורה של אמני קומיקס בכנס "Stumptown Comics" שנערך באפריל ובמאי אותה שנה במרכז פורטלנד לאמנויות הבמה. מאז אפריל 2013, מואן עובדת במשרה מלאה על פרויקט הקומיקס שלה "Oh Joy, Sex Toy", שמטרתו להביא ביקורת "על כל מה שקשור למין, מיניות ותעשיית המין".
מת'יו הורן
ביוגרפיה
הורן נולד בברטון ג'ויס שבנוטינגהאם לבריאן הורן וגלניס ריינולדס. אחיו הבכור, דניאל, לוקה באוטיזם. הורן למד בבית ספר יסודי בברטון ג'ויס. אחר כך למד אמנויות הבמה בבית הספר סאות'וול מינסטר בנוטינגהאמשייר, וסיים תואר בדרמה באוניברסיטת מנצ'סטר. אחרי שבועות אחדים פגש באוניברסיטה את ברוס מקינון, והם גילו לשניהם יש חוש הומור דומה, אבל הם התחילו לשתף פעולה בכתיבה רק בשנה השלישית ללימודיהם.
הורן החל את הקריירה שלו כקומיקאי, ובהמשך היה חבר בצמד "מאט ומקינון" שהופיעו לראשונה בפסטיבל הפרינג' באדינבורו בשנת 2000. בפסטיבל צד את עינה של קתרין טייט שהזמינה אותו להופיע בתוכניתה "המופע של קתרין טייט". מאז המשיך להופיע עם טייט בתוכנית הספיישל "Catherine Tates Nan". ב-2015 גילם שוב את הדמות של ג'יימי בשני פרקים נוספים.
ב-2003 כיכב הורן בתוכנית "20 Things to do Before You're 30" של ערוץ 4. ב-2004 לוהק לתפקיד המורה האתאיסט בן בסדרה הקומית "מורים".
עוד באותה שנה שיחק הורן בעונה הראשונה של הסדרה "דוק מרטין". ב-2005 הופיע בסיטקום "The Smoking Room" בתפקיד דומיניק, האחיין של ג'נט שעורך ניתוח פסיכולוגי של העובדים.
ב-2007 כיכב הורן בסיטקום "Roman's Empire" של ה-BBC, ובנובמבר אותה שנה הופיע בתוכנית המערכונים "המופע של קיילי" של ערוץ ITV1 לצדה של קיילי מינוג בתפקיד העוזר שלה. הורן שיחק בתפקיד אורח בעונה השנייה של הסדרה "רובין הוד".
בין 2007 ל-2010 כיכב הורן בסדרה זוכת הבאפט"א "גאווין וסטייסי" בתפקיד הראשי בדמות גאווין שיפמן, צעיר טוב לב שמכיר בחורה בעבודה בשיחות טלפון ביניהם, והוא מתאהב בה. הסדרה רצה במשך שלוש עונות ופרק ספיישל לחג המולד וזכתה לשבחי הביקורת.
ב-2008 הופיע הורן בעיבוד מודרני לאגדה "Three Billy Goats Gruff" כחלק מעונת אגדות של ה=BBC. עוד היה קריין בסדרה "The Passions of Girls Aloud" של ערוץ ITV2.
הורן כיכב בסרט "ציידי הערפדיות הלסביות" לצדו של ג'יימס קורדן. ב-2009 הופיע לראשונה בתיאטרון בהפקה מחודשת של המחזה "Entertaining Mr Sloane" בטרפלגר סטודיוס. ב=3 באפריל 2009 דווח שהורן התמוטט על הבמה במהלך הופעה במחזה, ונלקח לבית חולים.
ב-2009 הופיע הורן בווידאו קליפ של הסינגל "No Kind Words" של להקת ה-Maccabees. ב-18 בפברואר 2009 הגיש את טקס פרסי ה-BRIT לצדם של ג'יימס קורדן וקיילי מינוג.
ב-2010 הופיע הורן בפרק מתוך הסדרה "מיס מארפל" בשם "The Secret of Chimneys" בתפקיד ביל אברסלי. שם הופיע לצדה של רות ג'ונס, מי שכיכבה יחד איתו ב"גאווין וסטייסי".
הורן גילם את ג'ון מוס, המתופף של להקת מועדון תרבות, בסרט דוקודרמה של ה-BBC אודות שנות הנערות של בוי ג'ורג' בשם "Worried About the Boy".
שיתוף פעולה עם ג'יימס קורדן
מאז הופעתם המשותפת בסדרה "גאווין וסטייסי", הורן שיתף פעולה פעמים אחדות עם ג'יימס קורדן שהיה מיוצרי הסדרה.
הורן וקורדן הגישו יחד את התוכנית "Big Brother's Big Mouth" ספין אוף של תוכנית "האח הגדול" בשנת 2007, והשתתפו בתוכנית "Big Brother: Celebrity Hijack" של ערוץ E4.
השניים הנחו את טקס חלוקת הפרסים NME Shockwaves Awards ב-2008, והשתתפו בקומיק ריליף במרץ 2009.
ב-2008 יצאו הורן וקורדן לסיבוב הופעות בבריטניה במופע סטנד-אפ עבור תוכנית המערכונים שלהם בטלוויזיה. הפרק הראשון שודר ב-10 במרץ 2009 בערוץ BBC Three. התוכנית הוצגה לפני קהל בסגנון המזכיר את "מורקמב ווייז" או את "שני הרונים". בנוסף כללה התוכנית מערכונים שצולמו מראש.
ב-2009 יצא לאקרנים הסרט "ציידי הערפדיות הלסביות", סרט אימה קומי, שקיבל בעיקר תגובות שליליות. באתר Rotten Tomatoes קיבל הסרט דירוג של 29% וציון של 4/10.
הורן הופיע לצדו של קורדן בסרט האנימציה "פלאנט 51" בתפקיד קטן של החייל וסקלין.
חיים אישיים
הורן חי במזרח לונדון. הוא אוהד של מועדון הכדורגל טוטנהאם הוטספר ונראה לעיתים קרובות באצטדיון וייט הארט ליין.
סטאף
סטאף שייך לאומנויות הלהטוטנות. הסטאף הוא מקל באורכים שונים שמסובבים אותו בעזרת הידיים, ולעיתים משתמשים בשני מקלות בו זמנית (מקל אחד בכל יד). ניתן להשתמש בכל דבר כסטאף, החל ממקל של מטאטא וכלה במקלות מיוחדים שעשויים מחומרים קלים אך עמידים. ישנם גם, מקלות שניתן להבעיר באש. ישנם מספר סוגי סטאף, כגון: קונטקט סטאף, דרגון סטאף וספינינג סטאף.
להטוטנות עם אש
להטוטנות עם אש היא שימוש באביזרי להטוטנות בוערים באש.
חומרי דליקה
החלק הבוער נעטף בקוולר (חומר מרוכב) ונטבל בחומר דליקה. חומרי דליקה שונים ידלקו לאורך זמן שונה ובצבעי אש שונים.
ביהדות
.
יהודה אטלס
יהודה אטלס (נולד ב-12 בפברואר 1937) הוא סופר, משורר, מתרגם ועיתונאי ישראלי, זוכה פרס מפעל חיים לספרות ילדים מטעם המרכז הישראלי לחדשנות בחינוך.
ביוגרפיה
יהודה אטלס נולד במושב עין עירון, לאסתר ויצחק שעסקו בחקלאות. למד בבית ספר יסודי בכרכור ובית ספר תיכון בחדרה. שירת בצה"ל בחטיבת גולני. היה חבר קיבוץ מזרע ועבד כמדריך ילדים בבתי ספר חקלאיים.
למד מזרחנות ופילוסופיה באוניברסיטת תל אביב.
הוא ערך את כתב העת לנוער: ׳במחנה גדנ"ע׳ ושימש סגן-העורך של המוסף: "7 ימים" של העיתון: ידיעות אחרונות. במוסף זה פרסם במשך שמונה שנים מדור בשם: ׳ילד גדול׳ שעסק בספרי-ילדים ובסופרים שכתבו אותם.
הספר אשר הביא לפרסומו הוא והילד הזה הוא אני (1977), המכיל שירי ילדים קצרים המציגים את העולם מנקודת מבטו של ילד. ספר זה זכה גם בפרס זאב לספרות ילדים ונוער.
בשנת 2013 זכה אטלס בפרס סטימצקי על ספרו "והילד הזה הוא אני - אוסף ראשון".
בעקבות הצלחתו הרבה של ספר זה (שגם תורגם לאנגלית ונקרא בשם It's Me), באו בעקבותיו ספרים נוספים בסגנון דומה: על הכתיבה לילדים כמבוגרים כתב:
ב-1979 יצא אלבום תקליט מוזיקלי בשם "והילד הזה הוא אני", ובו מבוצעים שירים מן הספר שהולחנו בידי אבנר קנר. לצד קנר שרים באלבום דויד ברוזה, אפי בן ישראל, מזי כהן ויואל לרנר. אטלס עצמו מקריא באלבום מספר שירים.
שלושת ספרי ילדים גדולים, שיצאו בשנת 2003, הם פרויקט גדול שלו בתחום חקר ספרות הילדים. הכרך הראשון בספר זה מתרכז בשחר ספרות הילדים וביוצרים אנגלים, השני - באמריקאים, והשלישי - בעיקר באירופאים. אטלס מעביר סדנאות והרצאות על ספרות ילדים, לעיתים קרובות בהתנדבות.
ב-2011 זכה בפרס היצירה למתרגמים, נימוקי השופטים:.
ב-2013 זכה בפרס ראש הממשלה לסופרים עבריים.
בפברואר 2020 פורסם כי אטלס יזכה בפרס מפעל חיים לספרות ילדים מטעם המרכז הישראלי לחדשנות בחינוך. הפרס בסך 7,500 שקלים, יוענק לאטלס באירוע הגמר של תחרות הכותבים הצעירים שמקיים המרכז מדי שנה, ב-18 בפברואר 2020 בבית דני בתל אביב. אטלס נבחר על ידי המרכז בראשות דן פוטרמן, מנכ"ל המרכז. בשנים הקודמות זכו בפרס לאה נאור, נורית זרחי, סמדר שיר, גלילה רון-פדר-עמית, אפרים סידון ועוד.
בשנת 2015 הוציא את הספר ה-33 במספר שלו: "אני רוצה לדבר איתך!". מדובר בספר מצויר, שאייר גיא מורד, העוסק בנושא האלימות בין ילדים (ילד המתמודד עם אלימות המופנית כלפיו מצד חברו לכיתה). גיבור הסיפור הצעיר מצליח לשים קץ לסיטואציות האלימות שהוא חווה בדרך מיוחדת אשר הופכת את הסיפור למעין משל על תקשורת בין בני אדם, ומעלה על הדעת גם נושאים אחרים הקשורים לתחומי חיים אחרים בישראל של סוף שנת 2015.
ספריו על ילדים בסיכון
בשנת 2017 עסק יהודה אטלס בחיבור נוסף על נוער בסיכון.
אטלס מספר שהחל לכתוב על ילדים בסיכון אחרי הרצאה שנתן לעובדים סוציאליים במרכז הקהילתי בית דני בשכונת התקווה.
אטלס מספר כי מטרת הפרויקט היא לעורר מודעות לתחום הילדים ונוער בסיכון. מטרתו היא בעזרת השירים שנכתבים לעורר פעולה בנושא.
בפברואר 2021 הוציא את ספרו "ילדים של אף אחד", שעוסק בילדים בסיכון. שחלקו כולל סיפורים קשים על התעללות מינית בילדים. אחד משיריו רמז לטענותיה של גליה עוז על התנהגותו של אביה עמוס עוז כלפיה: "אבא שלי הוא איש מפורסם/ נערץ, מכובד, גם מעבר לים/... אבל הרחק מההמון, אצלנו בבית/ הוא בכלל לא יונה עם עלה של זית/ מעניין מה יקרה אם יידעו האנשים/ איך הוא מעליב ואיך הוא מאשים/... איך מכל האנשים בעולם ובעמו/ האיש מעריץ רק את עצמו/... איך האיש שמדבר בתבונה ובטעם/ רק את נפש ילדיו לא הבין אף פעם".
אטלס נשוי בשנית. אב לשלושה וסב לארבעה. מתגורר בתל אביב. ארכיונו של אטלס הועבר לארכיון גנזים של אגודת הסופרים, בבית אריאלה, תל אביב.
קישורים חיצוניים
מכּתביו:
לפטון
הלפטונים (מיוונית: "לפטוס" - "קל", בניגוד להאדרון - "כבד") הם קבוצה של חלקיקי יסוד בעלי ספין חצי שלם, כלומר פרמיונים, אשר אינם מגיבים לכוח החזק. במיון החלקיקים, הלפטונים מהווים קבוצה המקבילה לקבוצת הקווארקים.
מקור השם הוא, כאמור, במילה היוונית "לפטוס", שפירושה "קל"; שם זה נתקבל בתקופה שבה עדיין לא היה ידוע הטאו, שהוא כבד יותר מהפרוטון ומהנייטרון, וכל הלפטונים הידועים היו קלים מאוד בהשוואה לחלקיקים אחרים.
מאפיינים
הלפטונים הם האלקטרון, המיואון והטאו, ושלושה סוגי נייטרינו המקבילים להם, וכן האנטי-חלקיקים המתאימים להם.
לכל הלפטונים מטען שלם, כאשר ללפטונים עצמם מטען שלילי, לאנטי-לפטונים מטען חיובי, ולנייטרינואים מטען 0. ללפטונים הטעונים יכול להיות ספין הן שמאלי והן ימני, ואילו בקרב הנייטרינואים יש הפרדה: הנייטרינואים מתנהגים כבורג שמאלי, והאנטי-נייטרינואים - כבורג ימני.
אפקט החסינות (סרט)
אפקט החסינות (באנגלית: Songbird, בתרגום מילולי לעברית: ציפור שיר) הוא מותחן מדע בדיוני דיסטופי אמריקאי משנת 2020, בהשראת מגפת הקורונה בארצות הברית. זהו הניסיון הקולנועי הראשון לעסוק במישרין במשבר מגפת הקורונה, והסרט הראשון שצולם בלוס אנג'לס בעיצומה של המגפה. ביים אדם מייסון, שגם כתב את התסריט יחד עם סיימון בוייס. מייסון הסביר את בחירת שם הסרט בכך שציפורי שיר מסמלות תקווה, והסרט עוסק בתקווה, חוסן נפשי וכוחה של הרוח האנושית.
הסרט הופץ לצפייה על פי דרישה ב-11 בדצמבר 2020, קיבל ביקורות שליליות בדרך כלל, ומבקרים רבים חלקו על המסר המוסרי המשתמע ממנו. אדם מייסון אמר על כך שהוא מבין לחלוטין את התגובות השליליות, ועם זאת, הוא סבור שהסרט מדבר בעד עצמו במושגים של יצירה חיובית ומלאת תקווה, וכקולנוען שמשתדל למצב את עצמו כשנוי במחלוקת, הוא השיג את מטרתו בסרט הזה.
הבחירות לרשויות המקומיות בישראל (2003)
הבחירות לרשויות המקומיות בישראל התקיימו בפעם השתים עשרה ב-28 באוקטובר 2003.
אבו גוש
המועמד סלים גבר (54.11%) ניצח את המועמד יוסף איברהים (45.89%) בבחירות לראשות העיר. בבחירות למועצת העיר, רשימתו של איברהים זכתה ביותר קולות אך למספר מנדטים שווה כמו זאת של גבר (4 מנדטים כל אחד). רשימה נוספת זכתה במנדט אחד.
אפקט החסינות (סרט)
עלילה
בשנת 2024 נמצא העולם בשנה הרביעית של מגפת הקורונה. נגיף הקורונה 2019 התפתח למוטציה קטלנית – נגיף קורונה 2023 (COVID-23) התוקף את המוח, וכבר גרם למות 110 מיליון נפשות בעולם. בארצות הברית מחויבים האזרחים למדוד את חומם באמצעות יישומון המותקן בטלפונים הסלולריים, והנגועים נלקחים מבתיהם ונכלאים בכפייה במחנות הסגר, שם הם מקבלים טיפול רפואי או מושארים למות. לוס אנג'לס תחת ממשל צבאי, כל ערב מוטל עוצר מלא, והמפרים אותו נורים במקום. החסינים עונדים צמיד דיגיטלי צהוב המקנה להם אישור תנועה.
ניקו פרייס עוסק בבלדרות, בהיותו מחוסן נגד המחלה ורשאי לנוע בחופשיות. הוא נמצא במערכת יחסים רומנטית וירטואלית עם שרה גרסייה, ציירת בת 26 המתגוררת עם סבתה ("סבתוש", ככינוי חיבה בתרגום לעברית). ניקו עובד עבור לסטר, בעל עסק לשילוח חבילות עבור אזרחים אמידים, ובין לקוחותיו הגדולים של לסטר נמצאים בני הזוג ויליאם ופייפר גריפין, אשר בתם אמה בת ה-12 סובלת מכשל חיסוני. ויליאם, מפיק תקליטים במקצועו בזמנים כתיקונם, מקיים רומן מחוץ לנישואים עם מיי, זמרת יוצרת מתחילה, לה הבטיח לשווא חוזה הקלטות בתמורה לטובות הנאה מיניות. מיי מפתחת קשר רגשי עם מייקל דוזר, נכה בכיסא גלגלים בעקבות שירותו הצבאי באפגניסטן, אחד המנויים על אתר האינטרנט שלה. מייקל מפעיל עבור לסטר רחפנים לשם פיקוח על הבלדרים שלו.
יום אחד מפתחת סבתוש תסמיני COVID-23. בינתיים, אנשי "אגף התברואה" בראשותו של אמט הרלנד, מפנים בכוח את אליס, שכנתה של שרה, אחרי שנדבקה בנגיף. הרלנד מזהיר את שרה, שבבניין המגורים שלהן יש עלייה במספר מקרי ההדבקה. שרה חוששת שכעת יבואו לפנות אותן לבידוד, ולכן מבלה ניקו את הלילה מחוץ לדלת דירתן של השתיים. בבוקר שרה מעדכנת אותו שהיא בריאה, אך הבדיקה של סבתוש לא עולה יפה, ושרה מבקשת להיפרד מניקו לפני שהן יילקחו למחנה ההסגר. הוא מסרב ונחוש בדעתו להצילה.
הבחירות לרשויות המקומיות בישראל (2003)
אבן יהודה
רב-גונדר בדימוס, עמוס עזאני (69.85%) גבר על המועמדת שמולו, קרן כצמן (30.15%) ואחרי שהמועמד אברהם הררי, פרש מהתמודדות לראשות העיר.
אפקט החסינות (סרט)
עלילה
ויליאם מבקש להיפגש עם מיי, אך היא מסרבת ומבקשת לנתק את הקשר. אחרי שהוא לוחץ עליה, מיי מזהירה את ויליאם שהיא הקליטה אותו מציע לה צמיד חסינות מזויף, ואם לא יניח לה, היא תפיץ את ההקלטה ברבים. פייפר שומעת את שיחת ויליאם עם מיי, ומסלקת אותו מהבית, משום שסיכן את בתם ביציאותיו מהבית ולא נזהר בהתנהלותו עם מיי. הוא יוצא במטרה להשתיק את מיי, אך פייפר מתקשרת למיי ומזהירה אותה שוויליאם בדרכו לפגוע בה. מיי מתקשרת למייקל דוזר, והוא מסכים להעניק לה מקלט אצלו. היא לא מצליחה להניע את מכוניתה, ויליאם מגיע בחמת זעם, מנפץ את שמשת המכונית ומנסה להרוג אותה, אך מייקל הורג את ויליאם באמצעות רחפן חמוש ששלח להגן על מיי.
עם חשיכה חוזר ניקו ומתגנב לבית גריפין. לסטר מזהה את מיקומו במערכת הג'י.פי.אס של הבלדים, ומזהיר את פייפר. זו מסתירה את בתה אמה, ותופסת את ניקו תחת איומי אקדח. בחילופי הדברים ביניהם ניקו מסביר שהוא רק רצה להציל את חברתו, ופייפר כמעט גרמה למותו. בתשובה, היא מסבירה שחששה שניקו יחשוף אותם, ובעצם חדירתו לבית הוא סיכן את חיי אמה. ניקו עונה שאין לו עניין לפגוע באיש, והוא רוצה להגן על חברתו כפי שהיא מגנה על בתה. פייפר מתרצה ונותנת לו צמיד חסינות עבור שרה. הוא חוזר לדירתה של שרה (אחרי שהיא נלקחה משם) ופוגש בדירה את הרלנד שאומר ששרה כבר נלקחה לבידוד. מתפתחת תגרה שבסופה ניקו הורג את הרלנד. הוא מוצא את הטלפון של שרה, ומתברר שהיא צילמה מחלון הדירה את הרכב המסחרי שבו הגיעו הרלנד ואנשיו לקחתה משם. לסטר ומייקל דוזר עוזרים לניקו לאתר את הרכב באמצעות מספר הרישוי שלו, במהלך נסיעתו אל מחנה ההסגר. ניקו ממהר על אופנועו אל המחנה, ומצליח להגניב לשרה את הצמיד לפני שתוכנס לבידוד. אנשי התברואה סורקים את הצמיד המאשר את חסינותה, ושרה משוחררת לידיו של ניקו. בפעם הראשונה מאז הכירו, הם מתחבקים, ושרה מגלה לו שהיא באמת חסינה.
נוזלי גז טבעי
נוזלי גז טבעי (באנגלית: Natural Gas Liquids ; בר"ת באנגלית: NGL; בעברית: נג"ט) הם מרכיבי גז טבעי (פחמימנים נלווים) במצב צבירה גזי מתחת לפני הקרקע ונוזלית מעל פני הקרקע שמופקים במתקני הפרדה, מתקני שדות גז או מתקנים לעיבוד גז טבעי. בין נוזלי גז טבעי ניתן למנות, בין השאר, את הבאים: אתאן (C2H6); פרופאן (C3H8); בוטאן (C4H10); איזובוטאן (C4H10); פנטאן (C5H12); הקסאן (C6H14); והפטאן (C7H16). נוזלי גז טבעי משמשים למגוון יישומים, כגון: זירוז הפקה מבארות נפט, אספקת חומרי גלם לבתי זיקוק ומפעלים פטרוכימיים וכמקורות אנרגיה.
אפקט החסינות (סרט)
עלילה
פייפר ומיי מפלילות את ויליאם ואת הרלנד כמי שעמדו מאחורי ניהול שוק שחור של צמידי חסינות, והפרשה מתפרסמת בטלוויזיה. כעבור שלושה חודשים מוסר הסגר מעל לוס אנג'לס, התושבים רשאים לנוע בחופשיות ללא צורך בצמידים, ודוזר מזמין את מיי לצאת יחד אל חוף הים. ניקו ושרה עברו להתגורר באזור הרי ביג סר שבמערב קליפורניה, לחוף האוקיינוס השקט, וניקו שולח ללסטר את הצמיד שלו לאות תודה, ומסביר במכתבו שהבין שהצמידים המזויפים בעצם נתנו תקווה לבני אדם. בתמונת הסיום רוכבים ניקו ושרה על האופנוע לאורך החוף, בדרך מדינת קליפורניה מספר 1.
הבחירות לרשויות המקומיות בישראל (2003)
אבן יהודה
רשימות שינוי, ש"ס ואבן יהודה אחת לא עברו את אחוז החסימה.
אום אל-פאחם
הרכב מועצת העיר:
רשימות אלאימאן (האשם מחאג'נה), בל"ד (סעיד אגבאריה) לא עברו את אחוז החסימה. רשימות אום אל-פאחם אל מוסתקבל ותחאלף אלמוסתקלין (יוסף מחאמיד) פרשו מהתמודדות וקיבלו 0 קולות.
אופקים
ראש העיר המכהן, יאיר חזן (40.37%) שהתמודד ברשימה עצמאית (בתמיכת הליכוד) הפסיד ליו"ר הליכוד בעיר, אבי אסרף (43.06%). בנוסף התמודד עוד מועמד, יעקב עבאדה (16.58%). במועצת העיר הרשימה שזכתה להכי הרבה קולות הייתה רשימת הקהילה התורנית (דגל התורה) לעומת רשימתו של יאיר חזן (שירדה מהשנייה בגודלה לשלישית בגודלה) ולעומת רשימת הליכוד (שזכתה למנדט בודד והייתה הרשימה השישית בגודלה). רשימתו של המועמד יעקב עבאדה לא עברה את אחוז החסימה וזכתה להכי מעט קולות.
הרכב מועצת העיר:
הרשימות אור באופק, מהפך, אופק חדש ושילוב (יעקב עבאדה) לא עברו את אחוז החסימה.
אורנית
לראשונה התקיימו בחירות גם במספר יישובים ביהודה ושומרון וביניהם גם אורנית.
צבי מה-יפית (45.23%) זכה בבחירות לראשות העיר לאחר קרב צמוד עם דב רוזן (44.40%) שהוכרע ב-20 קולות בלבד. בנוסף התמודדו גם שמעון אדרי (6.47%) ורוני שמר (3.90%).
הרכב מועצת העיר:
רשימת יחד (רוני שמר) לא עברה את אחוז החסימה.
אזור
ראש העיר המכהן, אמנון זך (48.51%) זכה שוב בבחירות לראשות העיר לאחר שקיבל תמיכה רחבה ממפלגות השמאל בארץ ומהרשימה החרדית בעיר. מולו התמודדו יו"ר הליכוד בעיר, אוריאל תנעמי (25.03%), ציון חוה (14.73%) ונבון קצב (11.73%).
אפקט החסינות (סרט)
פיתוח
ב-19 במאי 2020 דווח כי מייקל ביי, אדם גודמן ואיבן דייווידסון יפיקו סרט על מגפת הקורונה, בשם "ציפור שיר". אדם מייסון, שכתב יחד עם סיימון בויס את התסריט, היה אמור לביים. ביוני 2020 לוהקו דמי מור, קרייג רובינסון, פיטר סטורמר ופול וולטר האוזר. ביולי הצטרפו לצוות השחקנים בראדלי וויטפורד, ג'נה אורטגה, קיי. ג'יי. אפא וסופיה קרסון. צוות השחקנים הוכשר מרחוק לקראת הצילומים.
שולמית לסקוב
שוּלמית (סולה) לַסְקוֹב (10 ביוני 1916 – 16 בספטמבר 2016) הייתה אשת חינוך, היסטוריונית ומחברת ספרי תעודה ישראלית.
ביוגרפיה
לסקוב נולדה בהאג שבהולנד למשפחת ליין-ח"ן, שהיגרה מרוסיה לקלן שבגרמניה.
בשנת 1922 נשלח אביה, פרץ, לירושלים מטעם קק"ל והיא עלתה לארץ ישראל עם משפחתה. שולמית גדלה בשכונת בקעה ובשכונת תלפיות בירושלים ולמדה בבית הספר למל ובגימנסיה העברית רחביה. על חבריה למחזור נמנו, בין השאר שרה שניאורסון ואפרים קציר. לסקוב הייתה חברה בשומר הצעיר ולאחר סיום לימודיה החלה ללמוד היסטוריה באוניברסיטה העברית, אך עזבה את לימודיה ב-1935 והצטרפה לקיבוץ אילון, בו הייתה חברה במשך ארבע שנים, עד שהחליטה לעוזבו ושבה לירושלים. ספרה הראשון נכתב על רקע חוויותיה מהקיבוץ. בירושלים עסקה במוזיקה וניגנה בכינור, בפסנתר ובוויולה. ב-1939, בעקבות תאונת דרכים בה נפצעה קשה, החלה לעבוד ככתבנית במחלקת העלייה של הסוכנות היהודית בירושלים. ב-1940 נישאה לרענן ויץ. לסקוב הוכשרה כאלחוטנית בקורסים בכפר ויתקין, בחניתה ובעין השופט והצטרפה לגדעונים.
לסקוב עבדה במשרד החינוך בתפקידים שונים, בהם כמפקחת על חינוך מיוחד.
לסקוב כתבה ביוגרפיה של יוסף טרומפלדור שיצאה לאור בתחילת 1972. בעקבות ספר זה בקשה לסקוב לחקור את תולדות תנועת ביל"ו, ועשתה זאת במסגרת המכון לחקר הציונות וישראל באוניברסיטת תל אביב. עבודתה נמשכה מספר שנים והניבה מאמרים על הבילויים וספר עליהם שיצא בשנת 1979, והיו שראו בו מנפץ המיתוס של ביל"ו. בהמשך חיברה ביוגרפיות על יוסף ויתקין ואחד העם. היא הוציאה לאור את מכתביו של ד"ר חיים חיסין. ב-2010 פרסמה אוטוביוגרפיה בשם "לפנים", בהוצאת הקיבוץ המאוחד.
אפקט החסינות (סרט)
פיתוח
ג'נה אורטגה הייתה אמורה לגלם דמות בשם "איזי" (Izzy), אולם הדמות נמחקה לבסוף מהתסריט, ואורטגה לא השתתפה בסרט.
שולמית לסקוב
ביוגרפיה
נפטרה ב-16 בספטמבר 2016, בגיל 100, ונטמנה בבית העלמין קריית שאול.
אפקט החסינות (סרט)
צילומים
שלב הצילומים החל ב-8 ביולי 2020 בלוס אנג'לס, קליפורניה, ונמשך 19 ימים. מספר ימים לפני תחילת הצילומים, ב-2 ביולי, הורה ארגון עובדי הבידור האמריקאי SAG-AFTRA (מיזוג של גילדת שחקני המסך והאיחוד האמריקאי של אמני הטלוויזיה והרדיו ) לשחקנים חברי הארגון לסרב לעבוד בהפקה זו, לאחר שלטענת הארגון, המפיקים לא נהגו בשקיפות ולא הסדירו את החתימה על המסמכים הנוגעים לעבודה לפי נוהלי מגבלות הקורונה. איסור העבודה בוטל כעבור יום, לאחר שהעניין הוסדר.
בספטמבר באותה שנה פרסם ה"הוליווד ריפורטר" מפי מקור אנונימי באתר הצילומים, האשמות כלפי ההפקה על אי-עמידה בפרוטוקול הבטיחות הנוגע למגבלות מגפת הקורונה. המקור טען להתעלמות מהנחיות ואי-ביצוע סידורי הבטיחות הנחוצים מדי יום, אתרי הצילומים היו צפופים שלא לצורך, ציוד לניטור הנגיף לא היה זמין בכל עת ועוזרי ההפקה התנערו מאחריותם, ולכן לא בוצע ניטור כנדרש, לא נעשה חיטוי של חפצים שעברו מיד ליד, ולא הייתה הקפדה על עטיית מסכות. המפיקים ג'ייסון קלארק וג'ינט וולטורנו דחו את הטענות, ואמרו שאתרי הצילומים היו בטוחים ככל שניתן, נעשו התאמות לפי הצורך, ואחרי הצילומים הוקדשו עשר שעות לקבלת היזון חוזר מיותר מעשרים אנשי צוות.
שולמית לסקוב
פרסים
בשנת 1972 זכתה שולמית לסקוב בפרס יצחק שדה לספרות צבאית על הביוגרפיה של יוסף טרומפלדור.
מאבריק (חברה)
מאבריק היא חברת בידור אמריקאית, שנוסדה בשנת 1992 על ידי מדונה, פרדריק דהמן וגם ורוניקה "רוני" דשב והייתה בעבר מופעלת על ידי וורנר מיוזיק גרופ. בתוכה נכללת חברת התקליטים (מאבריק רקורדס), חברת הפקת סרטים (סרטי מאבריק), הוצאת ספרים, הוצאת מוזיקה, חברת תקליטים לטינית (מאבריק מיוזיקה) וחברת הפקת טלוויזיה.
שולמית לסקוב
פרסים
בשנת 1981 זכתה בפרס יצחק בן-צבי.
מאבריק (חברה)
בראשיתה, יצאו דרכיה הספר המצליח "סקס" והאלבום השנוי במחלוקת, Erotica. דהמן קנה את החברה תמורת 20 מיליון דולר, על פי דיווחים בשנת 1998. גיא עוזרי הגדיל את חלקו בחברה והפך ליו"ר ולמנכ"ל שלה. מדונה ודשב עזבו אותה בשנת 2004, לאחר תביעה בין מאבריק לוורנר מיוזיק גרופ.
אפקט החסינות (סרט)
ביקורות
במאגר ביקורות הקולנוע "Rotten Tomatoes" עומד שיעור הדעות החיוביות על 9%, עם דירוג ממוצע של 3.50/10, בשקלול 80 ביקורות. המבקרים הסכימו שהסרט הוא גימיק מבולבל, מעיק וחסר השראה, שאיננו משתלב בסיפור רב המשמעות של סגר בעת מגפה. באתר "Metacritic" מקבל הסרט ציון 27/100, בשקלול 12 ביקורות שהוגדרו "שליליות באופן כללי".
שולמית לסקוב
פרסים
בשנת 2010 זכתה באות יקיר העיר תל אביב-יפו על פועלה ותרומתה לחקר הציונות
אפקט החסינות (סרט)
ביקורות
בראיין טלריקו דימה את הסרט לתגובה של טרול אינטרנט הכותב "ראשון!", וטען שבימים של דאגה גוברת נוכח אנשים שמסרבים להתחסן, ושיעור המתים מקורונה עולה על מספר הרוגי פיגועי 11 בספטמבר, מייסון וביי לקחו את החרדה הלאומית ועטפו אותה במסווה של קולנוע אסקפיסטי, ולכן טלריקו סבור שלסרט אין זכות קיום מוסרית, וגם אם מניחים בצד את הטיעונים המוסריים, זה עדיין סרט רע. דייוויד ארליך כתב באתר הקולנוע "IndieWire", שהסרט הוא בבחינת "הטיהור פוגש מגפה" בניסיון ראשון ונורא של הוליווד לעשות סרט קורונה. ארליך העיר שעם כל העניין הגימיקי, הסרט רע דיו שכל השכונה תריח אותו זורם למכשיר הטלוויזיה, ונעשה גרוע מהר יותר משהאף מסתגל לצחנה.
שולמית לסקוב
פרסים
בשנת 2011 זכתה בפרס הרצל על תרומתה לחקר תולדות היישוב והתנועה הציונית.
קישורים חיצוניים
מכּתביה:
אפקט החסינות (סרט)
ביקורות
בביקורת ב"הגרדיאן" הבריטי, בנג'מין לי העניק לסרט שלושה כוכבים מתוך חמישה, וציין שלמרות עלילה נדושה לעיתים, הנעשית משעממת לקראת המערכה האחרונה, ביי ומייסון יצרו סרט מבריק וראוי לצפיה, המנסה לספר סיפור גדול במשאבים מועטים. לדבריו, הסרט ייזכר כמסמך היסטורי מרתק וכהישג טכני, מכיוון שיוצריו השכילו לעקוף את מגבלות התקופה שבה תעשיית הקולנוע נאבקה לשרוד, ואי אפשר להתכחש לטלטלה שגורמת צפייה בסרט מחוכם, ששורשיו נעוצים במציאות קודרת. מייסון השתמש במוטיבים מוכרים כדי ליצור עולם מפחיד יותר, ולעיתים מרשים בעוצמתו, גם אם הוא עלול להיראות לחלקנו כסרט ניצול. לי ציין עוד את דמות הנבל שגילם פיטר סטורמר תוך פנטומימה משעשעת. פול קליין כתב שהסרט מהנה, עם דמויות המגולמות היטב על ידי צוות שחקנים שמייסון השכיל לחברם יחד. אולם לטענתו, מדובר במסחור עלוב של מגפת הקורונה, והסרט נעשה בחיפזון: תסריט חלש, בימוי מרושל, ומצלמה הזקוקה נואשות לחצובה. לי הוסיף, שאמנם מוקד הסרט הוא סיפור האהבה של אפא וקרסון בסגנון רומיאו ויוליה, אולם הדמות המוגזמת מבחינה תיאטרלית שגילם סטורמר, היא המהנה ביותר.
שולמית לסקוב
קישורים חיצוניים
על ספריה:
הבחירות לרשויות המקומיות בישראל (2003)
אזור
הרכב מועצת העיר:
מאבריק (חברה)
היסטוריה
מאבריק רקורדס הושקה באפריל 1992, כיחידה של חברת הבידור מאבריק. הדבר היה מיזם משותף בין מדונה, פרדריק דהמן, ורוניקה "רוני" דשאב וטיים וורנר, ושמה אוחד משמותיהם של שלושה מהמייסדים; מדונה, ורוניקה ופרדריק. החברה הייתה אחראית על הוצאת מוזיקה, טלוויזיה, קולנוע, סחורה שונה והוצאת ספרים. המיזם היה חלק מעסקת הקלטות ועסקים בסך 60 מיליון דולר בין מדונה לוורנר מדיה. במסגרת המיזם, קיבלה מדונה 20 אחוזים מתמלוגי המוזיקה; אחד מהשיעורים הגבוהים ביותר בענף, שהושווה באותה התקופה לתמלוגים של מייקל ג'קסון.
איתמר פרת
איתמר (איתקה) פרת (נולד ב-1933) הוא משורר, עורך, סופר, מתרגם וגאולוג ישראלי.
ביוגרפיה
פרת נולד ב-1933 באמסטרדם שבהולנד. בגיל 4 נשלח ללמוד בבית-ספר בשיטת מונטסורי, המטפחת בעיקר את הנטיות האינדיבידואליות של התלמיד. בגיל 5 עבר ללמוד באחד מבתי-הספר היהודיים הגדולים באמסטרדם, שם החל ללמוד בכיתה ב', למרות היותו צעיר משאר התלמידים, מאחר שכבר ידע לקרוא ולכתוב ואת יסודות החשבון. בבית-ספר זה למד, בנוסף ללימודים הכלליים, גם עברית כשפה שנייה ויהדות. הוריו היו ציונים ושאפו זמן רב לעלות לארץ, אך העלייה התעכבה בשל הגבלות המנדט הבריטי. הבקשה לעלייה הוגשה בסביבות מועד לידתו, אך הסרטיפיקט המיוחל הגיע רק כשהיה כמעט בן 7.
פרת עלה עם משפחתו לארץ בסוף 1939, לאחר שמלחמת העולם השנייה כבר החלה, דרך ביירות, באונייה "שמפוליון". מבירות הגיעו באוטובוס ערבי לגבול שבין המנדט הצרפתי על לבנון למנדט הבריטי על פלשתינה בראש הנקרה. העלייה הייתה מטעמים אידיאליסטיים ציוניים, ולא כבריחה, שכן הולנד נכבשה במפתיע על ידי גרמניה הנאצית רק 4–5 חודשים לאחר שעלו. בשנים הראשונות לעלייתו חש פרת נוסטלגיה וגעגועים עזים לעולם ילדותו שנכחד, דבר שלפי עדותו בא לידי ביטוי גם ביצירתו.
לאחר חציית הגבול, הובאו פרת ומשפחתו לבית עולים בחיפה, אך האם לא הסכימה להישאר בו, והם נסעו לבת ים, שם גר דודו עם משפחתו. הוא נשלח עם בת דודתו לבית ספר דתי, תלמוד תורה. לדבריו שכח לחלוטין את השפה העברית שלמד בבית הספר היהודי באמסטרדם ונאלץ להתמודד עם קשיים של שפה חדשה. על פי החוק המנדטורי, אסור היה לאביו לעבוד כרופא במשך 5 שנים, ולכן האב נקלט כמתנדב בבית החולים הדסה הר הצופים, עם הבטחה לקלוט אותו כרופא מן המניין לאחר שיקבל את הרישיון לעסוק ברפואה בארץ. לשם כך עברו לגור בשכונת בית הכרם בירושלים, שבה גר מגיל 8 עד 16. את התקופה הזאת הוא זוכר כתקופה מאושרת, למרות המצב הכלכלי הקשה, הצל המרחף של השואה באירופה והפחד מפני כיבוש הארץ על ידי הגרמנים. כנער היה תלמיד מצטיין, במיוחד באנגלית, שנהג להרבות בקריאה, זכר היטב את מה שקרא ועסק גם בכתיבה יוצרת.
בגיל 16 הצטרף לתנועת הצופים ונתפס לרעיונות אידיאליסטיים חלוציים, סוציאליסטיים ואפילו בולשביסטיים, שהיו חדשים עבורו. במקביל היה בגדנ"ע ועסק בהקמת ביצורים. כהמשך טבעי להיותו בתנועת הצופים התגייס לנח"ל, ובמסגרת זאת הגיע לקיבוץ חצרים. גם בתקופה זו המשיך לקרוא ולכתוב שירה, אך לא הראה לאף אחד את מה שכתב. הדבר היחידי שאי-פעם פרסם היה שיר ששלח למוסף הספרותי של העיתון "למרחב" תחת הפסבדונים איתמר הלוי. עם זאת, כתב שירי הזדמנות, מקאמות ובדיחות לרגל אירועים שונים, במסגרת חיי החברה התוססים שם באותה תקופה, אותה הוא תיאר כנהדרת ומלאת סיפוק. שם גם התפתח הקשר עם אשתו הראשונה, אם ארבעת ילדיו, אותה הכיר כבר בגיל 15–16 בירושלים, לכדי חברות זוגית. הזוגיות הזאת גרמה בסופו של דבר לעזיבתו את הקיבוץ ולחזרתו לירושלים. הם נישאו כשהיה בן 23. בתו הבכורה, חמוטל, נולדה כשהיה בן 30.
לאחר פרידתו מאשתו הראשונה, עבר לגור במשך כ-10 שנים בשואבה, בבית שבנה בעצמו בשעות הפנאי על חלקת המשפחה. במקביל עסק גם בעבודות תרגום ועריכה. בין היתר תרגם מהולנדית לעברית את ספרה של קלרה אשר-פינקהוף "ילדי כוכבים" על תקופת השואה בהולנד. כך הכיר את אשתו השנייה, עתליה (תלי) זילבר, שהייתה העורכת הלשונית של הספר מטעם הוצאת יד ושם. פרת גר שנים אחדות ביישוב כמון בגליל. כיום הוא גר ביישוב שואבה.
מאבריק (חברה)
היסטוריה
בשנת 2019 החברה ניהלה את סיבוב הופעות, "Madame X Tour".
הצלחה
ההצלחה של מאבריק רקורדס הייתה מסחררת כאשר יצא האלבום Jagged Little Pill של אלאניס מוריסט, על ידה. האלבום, שצעד 12 שבועות בראש מכירת האלבומים בארצות הברית, זכה להצלחה אדירה. הוא אחד משלושת האלבומים היחידים בהיסטוריה ששהו למעלה משנה שלמה במצעד עשרת האלבומים הנמכרים בארצות הברית יחד עם Thriller של מייקל ג'קסון ו-Falling into You של סלין דיון. בסך הכל האלבום היה במשך 69 שבועות ברציפות במצעד עשרת האלבומים הנמכרים, ו-118 שבועות סך הכול ב-200 האלבומים הנמכרים בארצות הברית.
איתמר פרת
קריירה
במהלך חייו הרבה פרת ליצור ולכתוב, אך הטקסטים לא ראו אור ולא הגיעו לקהל הרחב, אלא נותרו יצירות שנכתבו "למגירה", חוץ משיר אחד, "אסיף" (ראו להלן). לדברי פרת, הוא כתב במהלך השנים הרבה שירים, בשלוש שפות (עברית, הולנדית ואנגלית), וגם תרגם שירים של אחרים, ולא מעט מהם טובים בעיניו כמו "אסיף", ואף יותר טובים, אך מעולם לא עשה שום מאמץ לפרסם את שיריו. השירים נותרו מפוזרים לאורך שנים, וחלק אבדו.
מאבריק (חברה)
הצלחה
ב-2003 האלבום צעד במקום ה-327 במצעד "500 האלבומים הגדולים בכל הזמנים" של מגזין הרולינג סטון. מכירות האלבום, כ-30 מיליון עותקים, הפכו אותו לאלבום העשירי הנמכר ביותר אי פעם וחולק את כמות מכירותיו עם Let's Talk About Love ו-Falling into You של סלין דיון. אלבומה של שאניה טוויין, Come On Over, הוא האלבום הנשי היחידי שמכר יותר ממנו. בנוסף לכך, הפך לאלבום הנמכר ביותר בבריטניה בשנת 1996.
איתמר פרת
קריירה
פרת מתאר את הסוגה הספציפית שלו ככתיבה לאדם ולרגע ("מקאמה"). זה כולל פתקים, הקדשות, אירועים וכו'. הטווח הוא רחב – חגים, משפחה, חברים ללימוד, לצבא, לעבודה, לקורסים, לטיולים. לדבריו רובם ככולם מוצלחים למדי, ספוגי הומור (לפעמים סרקסטי מדי), אבל מטבע הדברים הם עבור חוג קטן, וזר לא יבין – אם כי זר בהחלט יוכל ליהנות מהרבה דברים, בלי לחוש את העוקץ.
הבחירות לרשויות המקומיות בישראל (2003)
אליכין
ראש העיר המכהן ויו"ר "אליכין עצמאית", גדעון חממי (54.52%) ניצח את המועמד השני, יו"ר הליכוד בעיר, זרח יהודה (45.48%) ולאחר שהמועמד דוד חממי פרש מהתמודדות לראשות העיר.
מאבריק (חברה)
הצלחה
בהמשך, יצאו אלבומים נוספים מצליחים על ידי חברת התקליטים, ביניהם Ray of Light של מדונה עצמה, שבסך-הכול, נמכר ברחבי העולם בלמעלה מ-20 מיליון. ב-1999, האלבום קיבל שלוש מועמדויות לפרס גראמי בקטגוריות "אלבום הפופ הטוב ביותר", "אלבום הדאנס הטוב ביותר" ואת הפרס הראשי באותה שנה.
הבחירות לרשויות המקומיות בישראל (2003)
אליכין
הרכב מועצת העיר:
באר יעקב
מועמד הליכוד, ניסים גוזלן (66.67%) ניצח בבחירות לראשות העיר. מולו התמודדו יוסף אומיד מרשימת "יש דרך אחרת" (32.66%) ויו"ר החזית החרדית, אברהם בוסקילה (0.67%).
הרכב מועצת העיר:
באר שבע
ראש העירייה המכהן יעקב טרנר זכה לכהונה נוספת לאחר שקיבל כ-48% מהקולות. יריביו העיקריים היו אנדריי אוזן מרשימת הליכוד (16.7%) וצבי פוגל מרשימת באר שבע בראש (15.4%). בבחירות למועצה זכתה רשימתו של טרנר ב-4 מנדטים, רשימתו של פוגל ב-2 מנדטים ורשימת הליכוד של אוזן ב-2 מנדטים. הדתיים שרצו במשותף קיבלו 4 מנדטים, "באר שבע ביתנו" זכתה ב-3 מנדטים ושלוש רשימות קטנות זכו כל אחד במנדט אחד. רשימתו של רוביק דנילוביץ', (שכיום מכהן כראש העירייה) זכתה להישג מכובד כאשר קיבלה 7 מנדטים.
עוד התמודדו לראשות העיר: יו"ר באר שבע ביתנו, משה בורוכוב (7.91%), חבר המועצה זכריה אוהב שלום (5.11%), יוסף שכטמן (3.51%) ויעל מגן (2.82%).
הרכב מועצת העיר:
הרשימות אלטרנטיבה (יוסף שכטמן), חידוש (יעל מגן), מחנה הצדק (מרצ), שח"ר, התקווה החדשה ונחל 2003 לא עברו את אחוז החסימה.
בני עי"ש
ראש העיר המכהן, מרק בסין (60.92%) זכה בבחירות לראשות העיר והמשיך לכהונה שנייה. מולו התמודדו יצחק בן יצחק מהליכוד (24.16%) ובוריס גורמן (14.91%).
הרכב מועצת העיר:
גבעתיים
ראש העיר המכהן מאז 1993, אפרים (אפי) שטנצלר (55.88%) נבחר לקדנציה נוספת בעיר (ממנה פרש ב-2006). מולו התמודדו יוסף זרזבסקי (23.64%) וטליה ארגמן (20.48%).
הרכב מועצת העיר:
איתמר פרת
קריירה
באוקטובר 2013, לאחר שמלאו לו 80 שנה, יזמה משפחתו את הוצאת ספר שיריו "חגיגת אסיף", שמכיל עשרות רבות של שירים, מקאמות ותרגומי שירה, שכתב פרת משחר נעוריו ועד הגיעו לגיל 80. מדובר באותן יצירות שבמשך כל השנים נשמרו במגרה. בהפקת הספר והוצאתו לאור סייעו אשתו השנייה ואחיו, הגרפיקאי עמרם פרת, שעיצב אותו. בדצמבר 2020 יצאה מהדורה שנייה, מקוונת, של הספר "חגיגת אסיף".
הבחירות לרשויות המקומיות בישראל (2003)
הרצליה
הרכב מועצת העיר: הרשימות ועדי הורים בהרצליה (הראל ניסנוב), הרצליה למען תושביה, הרצליה חוזרת להוביל (דניאל פלטי), אורית רשפי לראשות עיריית הרצליה ורשימת "גבעתי היתרון בניסיון" לא עברו את אחוז החסימה.
איתמר פרת
קריירה
בין עבודותיו כמתרגם, כסופר כעורך וכגאולוג:
הבחירות לרשויות המקומיות בישראל (2003)
חולון
ראש העיר המכהן ומועמד מפלגת העבודה, מוטי ששון (58.54%) נבחר לקדנציה נוספת בעיר לאחר שניצח את מועמד הליכוד יואל ישורון (41.46%)
הרכב מועצת העיר: רשימת חולון בראשות משה רום (ראש העיר בין השנים 1989-1993) לא עברה את אחוז החסימה.
חיפה
בחיפה נבחר מועמד שינוי יונה יהב, עם כ-51.8% מההצבעות. יהב היה לראש העיר הראשון שנולד בחיפה ושאינו מטעם מפלגת העבודה. מולו התחרה מועמד הליכוד שמואל ארד שגרף 42% מהקולות, המועמד החרדי יהודה אריה בליטנטל (כ-3%) ושמעון אוחיון (כ-1.5%).
איתמר פרת
השיר "אסיף" ("אסוף את המעשים")
השיר "אסיף" - המוכר יותר בשם "אסוף את המעשים" לפי שורתו הראשונה - נכתב לזכר אחותו תרצה רבינוביץ', שנהרגה בתאונת דרכים בשנת 1976 בערב חג הסוכות. השיר הולחן על ידי נעמי שמר וזכה להצלחה גדולה ולביצועים רבים.
הבחירות לרשויות המקומיות בישראל (2003)
חיפה
הרכב מועצת העיר: הרשימות אלטלנה (שמעון אוחיון), הירוקים, אור לשכונות ו"פוש" לא עברו את אחוז החסימה.
טבריה
לאחר שראש העיר בנימין קריתי הודיעה כי לא יתמודד לכהונה שנייה, החליט סגנו יוסף בן-דוד להתמודד מול הקבלן זוהר עובד. עובד ניצח ונבחר לראשות העירייה.
ירושלים
בבחירות לראשות העיר המועמדים המרכזיים היו המועמד החרדי מטעם יהדות התורה אורי לופוליאנסקי והמועמד החילוני ניר ברקת מטעם סיעת "ירושלים תצליח". בסופו של דבר לופוליאנסקי זכה בכ-99,000 קולות (51%) לעומת 74,500 (42.7%) שהצביעו לברקת. מועמדים שוליים יותר היו יגאל עמדי מהליכוד, לריסה גרשטיין מישראל ביתנו ורוני אלוני. מועמדים אלו קיבלו כאחוזים בודדים של תמיכה.
המועצה הנבחרת:
כפר ורדים
רון מוסקוביץ' (54.47%) מרשימת רם בתנופה גבר על שני המועמדים האחרים, חנן חן (35.53%) וראובן מלאך (10%).
הרכב מועצת העיר:
רשימת יותר (ראובן מלאך) לא עברה את אחוז החסימה.
כפר יונה
ראש המועצה המקומית מאז 1977, אפי דרעי (42.11%) גבר על ששת המועמדים האחרים שהתמודדו מולו וזכה בבחירות לראשות העיר. מול דרעי התמודדו: ישראלה רוזן (21.40%), יצחק דב (18.42%), אבישי ברעם (10.88%), רפאל אליה (2.96%), חיים מור (2.83%) ואהרון חלפון (1.39%).
הרכב מועצת העיר:
רשימות המפד"ל, חיים חדשים בכפר (חיים מור, בתמיכת עם אחד), הליכוד (אהרון חלפון) והאיחוד הלאומי (רפאל אליה).
מגדל העמק
ראש העיר המכהן ויו"ר הליכוד, אליהו ברדה (57.54%) זכה והמשיך לכהונה נוספת. מולו התמודדו גולן משעלי משינוי (22.48%), עמוס גלם מ"יחד- עם אחד" (16.59%) ואליעזר סעדה ממפלגת העבודה (3.39%).
הרכב מועצת העיר:
הרשימות העבודה (אליעזר סעדה), תנועת חי, וביחד חילונים דתיים לא עברו את אחוז החסימה.
מעלות תרשיחא
ראש העיר המכהן מאז 1976, שלמה בוחבוט (59.61%) ניצח את דן צייזלר (25.35%) ואת ליאור לסרי (15.04%) בבחירות על ראשות העיר.
הרכב מועצת העיר:
הרשימות אלטרנטיבה (ליאור לסרי), אחווה ושיתוף, התנועה לשינוי ושיקום, תרשיחא אלמוסתקבל, שינוי-תפנית במעלות תרשיחא ומד"ע לא עברו את אחוז החסימה.
נהריה
ראש העיר המכהן מאז 1989, ז'קי סבג (45.74%) נוצח על ידי רון פרומר (53.06%). בנוסף התמודד על ראשות העיר גם איל אלי (1.21%). ב-2005 פסק בית המשפט המחוזי בחיפה על בחירות חוזרות, לאחר שנקבע שההסכמים של פרומר עם כמה מהסיעות טרום הבחירות היו בלתי חוקיים.
הרכב מועצת העיר:
הרשימות יד לנהריה ויחד נהריה שבלב (איל אלי) לא עברו את אחוז החסימה.
נצרת עילית
ראש העיר המכהן, מנחם אריאב (48.02%) זכה לכהונה נוספת, שביעית במספר. מולו התמודדו רונן פלוט (38.37%), נסים אקוקה (13.61%) והמתמודד ראיד גטאס פרש מהתמודדות.
הרכב מועצת העיר: