cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
יפה בוורוד
עלילה
אנדי עובדת בחנות מוזיקה, במהלך העבודה היא מתחילה לדבר על נשף הסיום שלה עם המנהלת שלה איונה, המציעה לה לבוא אליו על אף שאין לה בן זוג לנשף. בליין מקדונו, אחד מהנערים המקובלים בבית ספר וחברו של סטף, מתחיל לדבר עם אנדי ומציע לה לצאת איתו.
ג'ק מביא לאנדי במתנה שמלה ורודה שקנה עבורה. לאחר מכן מערכת היחסים בין האב לבתו נהיית מתוחה בעקבות כך שהוא שיקר בנוגע לכך שסיפר שהוא עובד במשרה מלאה. הוא נשר ומודה שהוא עדיין מדוכא עקב כך שאשתו עזבה אותו. בבית הספר אנדי מתעמתת עם בליין על כך שהוא מתעלם ממנה ולא עונה לשיחות הטלפון שלה. כשהיא מדברת איתו על הנשף הוא אומר שהוא כבר הציע למישהי אחרת ללכת איתה לנשף ושכח זאת, היא קוראת לו שקרן ואומרת לו שהוא מתבייש להיות איתה מפני שקליקת החברים אליה הוא משתייך לא יאהבו את הקשר ביניהם. אנדי הולכת בבכי וסטפף מטיח עלבון בה כשהוא עובר. דאקי שומע את סטף ותוקף אותו במסדרון. השניים מתחילים להתקוטט עד שהמורים מפרידים ביניהם. עצובה ממה שקרה, אנדי הולכת לאיונה ומבקשת ממנה את שמלת הנשף שלה.
אנדי משלבת בין השמלה שאביה קנה לה לבד של השמלה של איונה ויוצרת שמלת נשף מקורית. כשהיא מגיעה לנשף היא רואה את דאקי והם משלימים והולכים יד ביד ביחד לאולם הנשף. סטף השתוי מתחיל ללעוג להם, בליין מתעמת איתו ובמהלך העימות הוא מבין שסטף מתגרה באנדי מפני שהיא דחתה את ההצעה שלו. בליין לוחץ את ידו של דאקי ומתנצל בפני אנדי. הוא אומר לה שהוא תמיד האמין בה והוא תמיד יאהב אותה, נותן לה נשיקה בלחי ולאחר מכן עוזב את הנשף. דאקי מודה שבליין הוא לא כמו שאר חבורת הילדים העשירים והמפונקים בבית הספר ומציע לאנדי ללכת אחריו. באותו זמן דאקי מבחין בילדה אחרת המחייכת לעברו, היא שולחת לו סימן לבוא ולרקוד עימה. אנדי מוצאת את בליין בחניה והם מתנשקים.
פסקול
פסקול הסרט יצאה באלבום מוזיקה, שזכה להצלחה רבה וכלל שירים של מוזיקאי "גל חדש", בהם: תמרונים תזמורתיים בחשיכה (OMD), INXS, ניו אורדר, אקו והבאנימן, הסמית'ס, סוזן וגה וג'ו ג'קסון.
The Ballads
The Ballads (בעברית: הבלדות) הוא אלבום אוסף של הזמרת-יוצרת האמריקאית מריה קארי. אלבום האוסף יצא לאור ב-17 באוקטובר 2008 על ידי חברות התקליטים לגסי רקורדינגס, קולומביה רקורדס ווירג'ן רקורדס. האלבום מכיל אוסף של הבלדות המצליחות ביותר של קארי לאורך כל הקריירה שלה. אלבום האוסף יצא בכל העולם כבר באוקטובר 2008, אך בארצות הברית יצא רק בינואר 2009 ובגרסה שונה. גם בבריטניה הוא יצא בגרסה שונה הנקראת, LoveSongs.
עם יציאתו נכנס אלבום האוסף אל המקום ה-10 במצעד הבילבורד 200, וה-13 במצעד האלבומים הבריטי.
רקע
מהאלבום לא יצאו סינגלים רשמיים אך יצאה גרסה מחודשת לשיר "Hero" שאף לוותה בקליפ חדש בו נראית קארי שהיא מתהלכת באולפן הקלטות מלווה בכלב שלה וסצנות נוספות שלה מאזינה לשיר ומקליטה אותו ובמקביל נראית העיר ניו יורק בלילה.
האלבום מכיל אוסף של בלדות אשר יצאו כסינגלים מכל מיני שנים ואלבומים של קארי, החל מתחילת הקריירה שלה ועד לשנים מאוחרות יותר.
קידום
על מנת לקדם את האלבום ביצעה קארי את השיר "Hero" בהשבעה של נשיא ארצות הברית לשעבר ברק אובמה בספיישל ששודר בטלוויזיה. בנוסף לכך, קארי הוציאה מהדורה מוגבלת של האלבום בטארגט כאשר רוכשי האלבום מקבלים גם בושם קטן של קארי.
נמל טילברי
נמל טילברי (באנגלית: Port of Tilbury) הוא הנמל הימי העיקרי של מטרופולין לונדון רבתי. הנמל ממוקם על גדות נהר התמזה באסקס, 40 קילומטרים ממזרח לגשר לונדון. הנמל מופעל על ידי חברת Forth Ports. הנמל הוא נמל יבוא עיקרי של הממלכה המאוחדת לסחורות במכולות, תבואה בתפזורת, כלי רכב ומוצרי נייר. לשעבר חלק מנמל לונדון ההיסטורי.
גאוגרפיה
הנמל ממוקם על גדתו הצפונית של נהר התמזה, בנפתול שנוצר במקום בו הנהר עורך עיקול לדרום (Northfleet Hope), רוחבו כ-750 מטרים ועומקו כ-10 מטרים. סמוך לנמל ממוקמת העיירה טילברי.
היסטוריה
נמל לונדון הוקם בשלבים לאורך התמזה מאזור מצודת לונדון ומזרחה, במהלך המאה ה-19 עד שהיה לנמל הגדול בעולם. ב-1882 התיר חוק של הפרלמנט הבריטי להקים נמל מים עמוקים סמוך יותר לשפך נהר התמזה, במורד הזרם מלונדון, באזור טילברי שייקרא רציפי טילברי (Tilbury Docks). הקמת הנמל דרשה ניקוז וכיסוי של 450 אקר של אדמות ביצה בנפתול של טילברי באזור אסקס. כלי השיט הראשון עגן בנמל ב-17 באפריל 1886. מיקומו היה מוצלח והתאים במיוחד לעידן ספינות הקיטור ולפיכך עבר עד מהרה למוביל ולמוצלח בין רציפי נמל לונדון.
הרציפים כללו תא שיט גדול (213 מטרים ארכו ו-24 מטרים רחבו), לחיפוי על תנודות הגאות והשפל ממנו התפצלו שלושה רציפים עיקריים (מזרח, מרכז ומערב) ושני מבדוקים יבשים. ב-1909 נכלל נמל טילברי ברשות נמל לונדון (Port of London Authority ;PLA).
מ-1916 החל הנמל לשרת גם אניות נוסעים והיה נמל קווי השיט היחיד בלונדון (ולפיכך, גם נקודת ההגירה הראשית לעיר, דרכו הגיעו אליה במהלך השנים גם פליטים, בהם ילדי הקינדר-טרנספורט, מהגרים מאוסטרליה ומאיי הקריביים).
בין 1921 ל-1929 נערכו במקום שיפוצים, בהם הרחבת תא השיט לכדי 300 מטרים אורך ו-34 רוחב, חפירת תעלת קישור נוספת לתמזה והקמת מבדוק יבש גדול נוסף. בשנות הארבעים שימש הנמל את הצי הבריטי. בשנות השישים החלו רציפי נמל לונדון שבמעלה הזרם (קרוב יותר למרכז לונדון) להסגר. במקביל פיתחה רשות נמל לונדון את טילברי. בין 1963 ל-1966 הוקמה שלוחה רביעית באורך של כקילומטר וחצי, ב-1967 נפתח מסוף מכולות ענק (Tilbury Container Services Ltd ;TCS, שהחל לפעול רק ב-1970 עקב סכסוכי עבודה) וב-1969 הוקמה ממגורת תבואה גדולה, שהייתה בשעתה הגדולה באירופה וטרמינל הנוסעים נסגר. ב-1978 נחפרה גישה עמוקה לנמל עבור ספינות מכולה גדולות.
בשנת 1981 נסגר נמל לונדון, כאשר החלק היחיד מתוכו שהמשיך לפעול ולהתפתח היה נמל טילברי.
ב-1992 הופרט הנמל ונמכר לחברת Forth Ports. ב-1995 נפתח מחדש טרמינל הנוסעים (The London Cruise Terminal - Tilbury).
אתר צילום לסרטים
בנמל צולמו סצנות מן הסרטים אינדיאנה ג'ונס ומסע הצלב האחרון, באטמן מתחיל ואלפי.
ג'ורג' למברט
ג'ורג' למברט (באנגלית: George Lambert; 1700 – 30 בנובמבר 1765) היה אמן נוף אנגלי וצייר גם תפאורות תיאטרון. לצד ריצ'רד וילסון, הוא מוכר כחלוץ ציורי הנוף האנגלי.
ביוגרפיה ועבודה
למברט נולד בקנט ולמד אמנות אצל וורנר האסלס וג'ון ווטון, ומשך עד מהרה תשומת לב באיכות ציור הנוף שלו. הוא צייר הרבה נופים גדולים ומשובחים בסגנון גספר פוסין וסלבטור רוזה. רבים מנופיו נחקקו היטב על ידי פרנסואה ויוואר, ג'יימס מייסון (1710–1785) ואחרים, כולל הנוף של פלימות' והר אדגקומבה (צויר יחד עם סמואל סקוט), נוף של טירת סלטווד בקנט, ונוף של דובר, שהוצג בפאונדלינג הוספיטל בלונדון.
למברט גם זכה למוניטין רב כצייר תפאורות, ועבד תחילה בתיאטרון לינקולן אין פילדס, בלונדון, בניהולו של ג'ון ריץ'. כשעבר ריץ' לתיאטרון קובנט גארדן, למברט קבל את עזרתו של ג'ספו אמיקוני, ויחד הם הפיקו תפאורה באיכות גבוהה בהרבה מכל הביצועים הקודמים.
בחינת רישוי ברפואה
בחינת הרישוי ברפואה היא בחינת ההסמכה הרשמית בישראל לכל רופא שסיים לימודי רפואה מחוץ למדינת ישראל, בעל דיפלומה מוכרת, ואשר לא סיים סטאז' (שנת עבודה מעשית בסבבים) בארץ בה למד. הצלחה בבחינה היא חלק מההליך לקבלת רישיון לעסוק ברפואה במדינת ישראל יחד עם שנת סטאז' במוסד מוכר.
ג'ורג' למברט
ביוגרפיה ועבודה
למברט היה איש עם אופי עליז ושנינות ממולחת, ובילה את ערביו לעיתים קרובות באולפן הציור שלו בתיאטרון קובנט גארדן, התארחו אצלו אנשים מפורסמים בעולם האופנה או התיאטרון לחלוק איתו ארוחת הערב. מתוך הפגישות הללו קם "מועדון הביפסטייק" הידוע ששמר זמן רב על מוניטין חברתי גבוה. רוב ציורי למברט הושמדו כאשר תיאטרון קובנט גארדן נהרס בשריפה בשנת 1808.
בחינת רישוי ברפואה
בחינת הרישוי ברפואה (נקראת גם הבחינה לקראת סטאז' או הבחינה הממשלתית ברפואה) נערכת פעמיים בשנה על ידי המועצה המדעית שהוא גוף בהסתדרות הרפואית. הבחינה היא בחינה מקצועית המורכבת ממספר חלקים.
ג'ורג' למברט
ביוגרפיה ועבודה
למברט היה חבר של ויליאם הוגארת' וחבר בחבורה עליזה שנפגשה בטברנה בסנט מרטין ליין. בשנת 1755 היה אחד מוועד האמנים באקדמיה המלכותית לאמנויות בלונדון. הוא היה חבר באגודת האמנים של בריטניה והציג איתם בשנת 1761 ובשלוש השנים העוקבות, ובמקביל תרם לתערוכות באקדמיה. בשנת 1765 הוא וחברים אחרים התנתקו והקימו את החברה המאוגדת של אמני בריטניה, שבה נבחר לנשיא הראשון.
בחינת רישוי ברפואה
בחינת הרישוי ברפואה נחשבת לאחת הבחינות המחמירות והקשות ביותר למעבר בישראל. אחוזי המעבר נעים בין מספר אחוזים בודד ל-30% לערך. לבחינה קדמו מחאות רבות של בוגרי רפואה בחו"ל.
ג'ורג' למברט
ביוגרפיה ועבודה
יחד עם סמואל סקוט, צייר למברט סדרה של נופים הודים לבניין החברה הבריטית למזרח הודו, ברחוב לידנהול. הוא גם חרט שני הדפסים בעקבות ציורים של סלבטור רוזה. למברט התחבר בשנת 1735 לג'ורג' ורטו, הוגארת וג'ון פיין (1660–1756) בקבלת הצעת חוק מהפרלמנט שהבטיחה לאמנים זכויות יוצרים על יצירותיהם.
הציור המפורסם ביותר של למברט הוא "נוף של בוקס היל" (1733), המתאר נוף ידוע מדרום ללונדון.
בחינת רישוי ברפואה
מטרה
לבחינה שלוש מטרות: לבדוק את רמת הידע ויישום הידע של הנבחנים. לאתר את הנבחנים שרמת הידע ויישום הידע שלהם אינו מגיע למינימום הנדרש. ליצור רמת הערכה אחידה, בסטנדרט המתבקש.
ג'ורג' למברט
ביוגרפיה ועבודה
הוגארת ראה בלמברט יריב לצייר הנוף הצרפתי המפורסם קלוד לורן (1600–1682). אף שמעולם לא ביקר באיטליה, הוא קיבל השראה מהמסורת הקלאסית של ציור נוף.
למברט נפטר ב־30 בנובמבר 1765 בביתו בקובנט גארדן.
בחינת רישוי ברפואה
פטורים
בוגרי לימודי רפואה במדינות מסוימות פטורים מבחינת הרישוי וכך גם רופאים עולים מכל המדינות העומדים בתנאים מסוימים הקבועים בפקודת הרופאים ובתקנות הרופאים.
ג'ורג' למברט
ביוגרפיה ועבודה
תלמידיו כללו את ג'ון איניגו ריצ'רדס (1731–1810) וג'ון קולט (1725–1780).
בחינת רישוי ברפואה
פטורים
לבחינה קיימים מספר תחליפים או פטורים:
מחאת בוגרי חו"ל
בשיאה של שביתת הרופאים בישראל (2011), התקיים מבחן רישוי שעורר כהרגלו הדים רבים-בעקבות הבחינה שנערכה, הוחלט לראשונה לקיים מבחן חוזר (3 מועדים בשנה במקום 2). המבחן החוזר, היה המבחן הקשה ביותר שנערך להסמכה כלשהי בתחומי מדינת ישראל, ומתוך 600 רופאים עברו אותו 3 רופאים בלבד.
חוסה אנטוניו מירנדה
חוסה אנטוניו מירנדה בואצ'ו (בספרדית: José Antonio Miranda Boacho; נולד ב-22 ביולי 1998 בחטאפה שבספרד), הידוע בקיצור כחוסטה, הוא כדורגלן מגינאה המשוונית המשחק בעמדת הקשר בקבוצת ניקי וולוס, המשחקת בליגה היוונית השנייה.
קריירה
חוסטה נולד בחטאפה שבספרד. בגיל 12 החל לשחק במחלקת הנוער של ריאל מדריד, ובגיל 14 עבר למחלקת הנוער של חטאפה. בחודש ינואר 2015 שיחק לראשונה בקבוצת המילואים של המועדון, חטאפה ב'. ב-10 באפריל 2021 חוסטה ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של חטאפה בהפסד 1-0 לקדיס.
ב-13 בספטמבר 2021 הושאל לניקי וולוס מהליגה היוונית השנייה בדכורגל עד לסיום העונה.
מוצאה של אמו של חוסטה הוא בגינאה המשוונית, מה שאפשר לו לייצג אותה בזירה הבינלאומית. ב-26 במרץ 2015 ערך חוסטה את הופעת הבכורה שלו בנבחרת גינאה המשוונית, כשנכנס כמחליף בהפסד 2-0 לנבחרת מצרים במשחק ידידות.
Jericho
Jericho (בעברית: יריחו) הוא אלבומם השלישי של להקת הצ'רצ'ילים, שיצא לאחר שהיא עברה לבריטניה והחליפה את שמה לשם "Jericho Jones". האלבום יצא על ידי חברת התקליטים הבריטית A&M, והופץ במדינות רבות, בהן ישראל, דרום אפריקה, אוסטרליה, גרמניה ויפן.
רקע
בשנת 1970 עזבו חברי להקת הצ'רצ'ילים, ובראשם מיקי גבריאלוב, את ישראל וניסו את מזלם בלונדון, בריטניה, תחת השם "Jericho Jones". (מאוחר יותר, קוצר ל-"Jericho".)
לאחר צאת אלבומם הראשון כלהקה בריטית, "Junkies Monkeys & Donkeys", צברה הלהקה פופולריות שיא. עד מהרה החלה חברת התקליטים הגדולה, A&M, להתעניין מאוד בלהקה, והחתימה אותם על חוזה הקלטות לאלבום חדש. במשך שנת 1972 שקדו חברי הלהקה על הקלטה של אלבום חדש. לבסוף, אחרי כמה חודשי הקלטה, סיימו הקבוצה את הקלטות כל שירי האלבום החדש, שעתיד להיקרא "JERICHO".
האלבום היה להצלחה כבירה בבריטניה, ועד מהרה הוא פורסם גם במדינות נוספות. התקליט יצא גם בדרום אפריקה, ובשנות התשעים הופץ כתקליטור בדרום אפריקה, ארצות הברית, ישראל (תחת השם הצ'רצ'ילים לצד שם הלהקה באנגליה), יפן וגרמניה. תקליטי ויניל שיצאו מאוחר יותר פורסמו גם הם במדינות הללו.
לאחר הוצאת האלבום הלהקה הפסיקה את פעילותה, עד שנת 2015, כשהופיעו יחד בהופעת איחוד בתל אביב. הופעת האיחוד הוקלטה, וכללה את כל שירי האלבום. אלבום ההופעה יצא שנה אחת לאחר מכן.
ביקורות
אורי ברייטמן מאתר "רוק מתקדם" כתב על האלבום כי "אלבומה האחרון של להקת הצ'רצ'ילים, ששינתה את שמה לג'ריקו ג'ונס ולבסוף ל"ג'ריקו" (יריחו), הוא לדעתי הטוב מבין השלושה שהפיקה". יואב קוטנר כתב על האלבום בביוגרפיה של הצ'רצ'ילים באתר MOOMA כי הוא אלבום של "יצירות ארוכות ומורכבות". גם ערן דינר התייחס לנושא המורכבות המוזיקלית בשירי האלבום, כשסיכם את תולדות הצ'רצ'ילים בעיתון "מעריב" באמרו "האלבום הכיל חמישה קטעים ארוכים ומורכבים".
עקדת יצחק (רמברנדט)
עקדת יצחק (בהולנדית: Het offer van Abraham) הוא ציור שמן מעשה ידי הצייר רמברנדט ואן ריין משנת 1635. היצירה מוצגת במוזיאון הארמיטאז' בסנקט פטרבורג.
הסיפור המקראי
הציור מציג את הרגע בו קיבל אברהם את ההוראה, מן השמיים, של מלאך האלוהים לעצור, הוראה אשר מסיחה את דעתו ומונעת ממנו לשחוט את בנו יצחק.
תיאור היצירה
רמברנדט מתאר אירוע המתרחש על הר, כפי שמתואר בסיפור המקראי, מאחור נשקף עמק יפה. אפשר לראות את עצי העולה ואת האש. להבדיל מהסיפור המקראי, מלאך האלוהים אינו קורא מן השמיים לאברהם לעצור, אלא מונע ממנו פיזית לשחוט את יצחק על ידי תפיסת ידו. מבטו של המלאך אינו מופנה לאברהם אלא ליצחק, כאילו רצה לוודא שאכן הגיע בזמן.
הקומפוזיציה מלאה חיוניות ותנועה. תשומת לב רבה מוקדשת לתיאור גופו היפה של יצחק. ראויה לציון העובדה שרמברנדט, אשר תמיד נהג לתאר הבעות פנים באופן אובססיבי, בחר לכסות את פניו של יצחק בכף ידו של אברהם. המאכלת הנראית נשמטת מטה מידו של אברהם, בעוד הוא מביט מעלה, יוצרת אפקט של תנועה.
השימוש המופלא של רמברנדט במשחקים של אור וצל (טכניקה הקרויה קיארוסקורו) בולט לעין. בעיקר נעשה שימוש בניגודיות בין בגדיו הכהים של אברהם מצד אחד, וצבע העור הבהיר של פני אברהם וגופו של יצחק מצד שני.
קוואי לנארד
קוואי אנתוני לנארד (באנגלית: Kawhi Anthony Leonard; נולד ב-29 ביוני 1991) הוא כדורסלן אמריקאי המשחק בעמדת הסמול פורוורד בקבוצת לוס אנג'לס קליפרס מליגת ה-NBA.
ביוגרפיה
בעונת ה בתיכונים רשם לנארד ממוצעים של 22.6 נקודות, 13.1 ריבאונדים, 3.9 אסיסטים ו-3.0 חסימות למשחק. הוא הוביל את קבוצתו למאזן של 30 ניצחונות מול שלושה הפסדים, ולאליפות החטיבה הדרומית בקליפורניה לתיכונים. בסיום העונה זכה לנארד בתואר "", ונבחר לשחקן התיכונים המצטיין גם מטעם העיתון לוס אנג'לס טיימס לאחר שסיים בשישה משחקים עם לפחות 20 נקודות ו-20 ריבאונדים.
קריירת מכללות
עם סיום לימודיו התיכוניים, לא נחשב לנארד כאחד מבכירי שחקני התיכונים בארצות הברית כולה. הוא דורג במקום ה-48 באתר rivals.com, ובמקום ה-56 בדירוג של רשת ESPN, והחל לשחק במדי קבוצת הכדורסל של אוניברסיטת המדינה של סן דייגו הקטנה, המשחקת בחטיבת ה-Mountain West (הנקראת גם MWC).
כבר בעונת ה היה לנארד לשחקן מפתח בקבוצה. הוא היה לקלעי המצטיין של הקבוצה עם 12.7 נקודות למשחק, ועם 9.9 ריבאונדים למשחק היה לקוטף הריבאונדים המצטיין בחטיבה כולה. הוא הוביל את קבוצתו לסיים במקום הרביעי בעונה הסדירה עם מאזן של 11 ניצחונות מול חמישה הפסדים, נבחר לפרשמן המצטיין של העונה בחטיבה, והיה לשחקן הראשון בהיסטוריה של החטיבה שנבחר לחמישייה המצטיינת של העונה. בטורניר האליפות של החטיבה, הוביל לנארד את קבוצתו עד למשחק הגמר, בו קלע 16 נקודות, קבע שיא לטורניר החטיבה כשקטף 21 ריבאונדים במשחק הגמר והוביל את הקבוצה לניצחון 45–55 ולאליפות החטיבה.
בעונתו השנייה במכללות, הוביל לנארד פעם נוספת את קלעי האוניברסיטה עם 15.7 נקודות למשחק, ועם 10.6 ריבאונדים היה שנית לקוטף הריבאונדים המצטיין בחטיבה, ולתשיעי בליגת המכללות כולה. הוא נבחר לחמישייה העונה של החטיבה, ולחמישיית העונה השנייה במכללות. בטורניר החטיבה הוליך לנארד את סן דייגו סטייט לאליפות שנייה ברצף, ובטורניר אליפות המכללות סייע לקבוצה להעפיל לשלב שמינית הגמר לראשונה בתולדות האוניברסיטה.
סן אנטוניו ספרס
לאחר שנתיים במכללות העמיד עצמו לנארד לבחירה בדראפט ה-NBA ב-2011. הוא נבחר במקום ה-15 על ידי אינדיאנה פייסרס, וזמן קצר לאחר מכן הועבר ב אל סן אנטוניו ספרס. בעונת הרוקי, שהייתה עונה מקוצרת בשל שביתת שחקנים, שותף לנארד ב-64 משחקים ועלה בחמישייה הפותחת ב-39 מהם. הוא תרם 7.9 נקודות ו-5.1 ריבאונדים בממוצע, ובסיום העונה נבחר לחמישיית הרוקיז הראשונה.
בעונת זכה לנארד בפרס שחקן ההגנה של העונה. הוא נבחר לשחקן ההגנה של העונה גם בעונת.
בעונת הוביל לנארד את הספרס למאזן השני בטיבו במערב, עם 61 ניצחונות, כשהוא קולע 25.5 נקודות למשחק. בסיומה של העונה הגיע למקום השלישי בבחירות ל-MVP, ונבחר לחמישיית העונה הראשונה. בפלייאוף הוביל את סן אנטוניו לגמר המערב, שבו נפצע לאחר צעד מעורר מחלוקת של שחקן גולדן סטייט ווריורס, זאזה פאצ'וליה. אחרי שנפצע לא הצליחה סן אנטוניו לנצח בסדרה, והפסידה לווריורס בארבעה משחקים.
בשל הפציעה לא שיחק לנארד ב-27 המשחקים הראשונים של הספרס בעונת. הוא חזר בדצמבר 2017, ולאחר מספר משחקים נפצע שנית. גם כאשר החליטו אנשי הצוות הרפואי של סן אנטוניו שהוא כשיר לשחק, בחר לנארד להתייעץ עם צוות רפואי משלו, שלפיו לא יכול היה לשחק. על מנת לנסות לשכנעו לשוב ולשחק ערכו הספרס פגישה בהשתתפות השחקנים, שתוארה כ"מתוחה ואמוציונלית".
טורונטו ראפטורס
לקראת עונת הודיע סוכנו שהוא גם דודו, דניס רוברטסון, כי ברצונו לעזוב את הספרס. קבוצות רבות התעניינו בצירופו באמצעות טרייד, אך עקב העובדה שהיה לו חוזה לעונה אחת בלבד לא מיהרו להחתימו. בסופו של דבר, ב-18 ביולי 2018 הועבר בטרייד לקבוצת טורונטו ראפטורס ביחד עם דני גרין, תמורת דמאר דרוזן, יאקוב פולטל ובחירת סיבוב ראשון מוגנת בדראפט 2019.
לנארד הצטיין במדי הקבוצה והוביל אותה לזכייתה הראשונה אי פעם באליפות ה-NBA. לאורך סדרת הגמר, מול הווריורס, רשם לנארד ממוצעים של 28.5 נקודות, 9.8 ריבאונדים, 4.2 אסיסטים ו-2.0 חטיפות למשחק, ובסיומה זכה בשנית בתואר ה-MVP של סדרת הגמר.
לוס אנג'לס קליפרס
ב-10 ביולי 2019 חתם לנארד בלוס אנג'לס קליפרס. ביחד איתו הגיע לקבוצה גם פול ג'ורג' והיו ציפיות גדולות מהקבוצה שתצליח לקחת אליפות. אולם לאחר עונה סדירה ממוצעת אותה סיימו הקליפרס במקום השני, הודחו הקליפרס על ידי דנוור נאגטס בחצי גמר המערב, לאחר שהובילו בסדרה 3–1. בסיום העונה נבחר לנארד לחמישייה השנייה של העונה.
אנה לירינג
אנה לירינג (בגרמנית: Anna Lühring; 3 באוגוסט 1796 – 25 באוגוסט 1866) הייתה גרמנייה אשר התחזתה לגבר, התגייסה ל, והפכה לגיבורה עממית בגרמניה.
ביוגרפיה
לירינג נולד בברמן ב-3 באוגוסט 1796. היא הייתה בתו של נגר. במהלך מלחמת הקואליציה השישית שטף גל של לאומיות את גרמניה. לברמן הגיעה המלחמה כאשר כוחותיו של הגנרל פרידריך קרל פון טטנבורן נכנסו אל העיר. בעקבות מותה של אלאונורה פרוכסקה, החליטה לירינג להתגייס ל ולהשתתף במלחמה. ב-13 בפברואר 1814 היא לבשה את בגדיו של אחיה, והתגייסה לפרייקור של ליצו כגבר בשם אדוארד קרוזה. היא השתתפה בקרבות נגד הצרפתים עד סיום המלחמה, ולאחר מכן חזרה עם החיילים לברלין.
לאחר שנודעה זהותה האמיתית נאלצה לעזוב את הצבא, אולם הפכה לגיבורה עממית ולאורחת קבועה בסלוני החברה הגבוהה ובחצר המלוכה. בהוראתו של ראש העיר יוהאן שמידט, היא חזרה לעיר הולדתה ברמן והתקבלה שם בכבוד רב ב-4 בפברואר 1815. זמן קצר לאחר מכן היא עברה להמבורג, וב-1821 נישאה למלצר בשם יוהאן לוקס. ב-1832 מת בעלה, והיא מצאה את עצמה ללא הכנסה. היא חיה בעוני עד שנת 1860, אז הסכימה עיר הולדתה להעניק לה קצבה שממנה התפרנסה עד מותה ב-25 באוגוסט 1866.
הן בהמבורג והן בברמן יש כיום רחובות על שמה.
דייוויד אלדריג'
דייוויד אלדריג' (באנגלית: David Eldridge; נולד ב-20 בספטמבר 1973) הוא מחזאי אנגלי.
ילדות ונעורים
אלדריג' נולד וגדל ברומפורד, בלונדון רבתי באנגליה, כילד הקטן מבין שלושת ילדיהם של אנשים דלי אמצעים. אביו, ששורשיו בהאקני היה פועל בבית חרושת לנעליים ומוכר בשוק. אמו דחפה את דייוויד להירשם לבית הספר הפרטי ברנטווד שתלמידיו היו בני מעמד גבוה ממנו. הצליח להשתלב בחברתם הודות לכדורגל ומאוחר יותר למשחק התיאטרון. בתום לימודי התיכון נרשם לאוניברסיטת אקסטר כדי ללמוד דרמה. בהתחלה חלם להיות במאי, אולם אחרי שראה את מחזותיהם של דייוויד הר וטרבור גריפית'ס החליט להיות מחזאי כמוהם.
פעילותו האמנותית
מחזותיו הועלו על במות רבות בבריטניה, כולל תיאטרון רויאל קורט, תיאטרון בוש, תיאטרון פינבורו והתיאטרון המלכותי הלאומי. עיבודו לבמה של הסרט הדני "פסטן" (החגיגה) הוצג בתיאטרון אלמיידה, ואחר כך על במות וסט אנד וברודוויי. הצלחתו הראשונה הייתה "Serving it Up" בתיאטרון בוש. המחזה תיאר את הרסנות הדעות הקדומות והעצבות בחיי הנוער באיסט אנד הלונדוני. בגיל 22 הפך אלדריג' למחזאי מוערך ובהמשך נבחר להיות מחזאי הבית של הסטודיו של התיאטרון המלכותי הלאומי. בשנת 1997 מחזה שלו Summer Begins הועלה על במת ה"דונמאר וורהאוס", שבניהולו של סם מנדס.
יצירתו Market Boy שאבה השראה מזכרונות ילדותו כשעבד באחד הדוכנים של שוק רומפורד. היא הועלתה ביוני 2006 באולם הגדול על שם אוליבייה בתיאטרון המלכותי הלאומי. ביולי המחזה שלו Under the Blue Sky הוצגה בתיאטרון דיוק אוף יורק בליהוק השחקנים כריס או'דאוד, קתרין טייט ופרנצ'סקה אניס.
במרץ 2011 תיאטרון אלמיידה הציג מחזה אחר שלו "קשר בלב" (The Knot of the Heart) בכיכובה של לייזה דילון, שהתפקיד הראשי שלה, לוסי, נכתב במיוחד בשבילה. בפברואר 2012 המחזה שלו "In Basildon" עלה על במת התיאטרון קורט רויאל בבימויו של דומיניק קוק ועם לינדה באסט ורות שין בתפקידים ראשיים. שני המחזות האחרונים זכו לבקורות נלהבות.
אימפיריאל ג'פניז איירווייז
היסטוריה
עם תחילת מלחמת סין–יפן השנייה, היה צורך גדול ביכולת ההובלה האווירית של הצבא היפני, שגייס באופן מסורתי את משאביו של חברת התעופה הלאומית, תאגיד התעבורה האווירית של יפן. עם זאת, התעוררו עימותים רבים בין הצבא היפני הקיסרי והצי הקיסרי היפני על תעדוף והממשלה החלה לראות צורך ביצירת מונופול בתחום התעופה הלאומי של יפן. הממשלה רכשה כ-50% מתאגיד התעבורה האווירית של יפן ובדצמבר 1938 שינתה את שמה ל"דאי ניפון קוקו".
בסוף שנות השלושים הפעילה החברה רשת בינלאומית ענפה של טיסות עם מטוסים יפנים ומטוסים זרים. חברת התעופה עבדה באופן צמוד עם מנצ'וקו נשיונל איירווייז שטסה ליעדים במדינת הבובות של האימפריה היפנית, מנצ'וקוו וליעדים נוספים בשטחים שיפן כבש בסין. החברה גם הפעילה כמה טיסות שכר ארוכות יותר, בהם טיסות לאיראן ואיטליה כבר ב-1939.
לאחר תחילת המערכה באסיה ובאוקיינוס השקט בדצמבר 1941, החברה הפכה לחברה בבעלות ממשלתית מלאה ולמעשה פעלה כשתי יחידות נפרדות, אחת על ידי הצבא היפני ואחת על ידי הצי היפני. עד 1943 הפעילה החברה מסלול שירות צבאי מעגלי שעובר מטאיוואן דרך הפיליפינים, תאילנד, סינגפור, אינדונזיה ודרום סין.
לאחר כניעת האימפריה היפנית באוגוסט 1945 הופסקו הטיסות המבצעיות בפרט והטיסות של החברה בלל, חודש לאחר מכן בעלות הברית כבשו את נמל הבית של החברה, נמל התעופה האנדה על ידי בעלות הברית כבר חודש לאחר הכניעה. באוקטובר 1945 החברה פרוקה באופן רשמי.
במהלך הכיבוש האמריקאי של יפן הוחרמו כלי טיס בכל רחבי יפן ותעופה אזרחית ביפן נאסרה עד להקמת ג'פאן איירליינס ב-1951.
בראונר
בראונר הוא שם משפחה ממקור גרמני.
כריסטופר מרטינס פריירה
כריסטופר מרטינס פריירה (בלוקסמבורגית: Christopher Martins Pereira; נולד ב-19 בפברואר 1997 בלוקסמבורג שבלוקסמבורג), הוא כדורגלן לוקסמבורגי המשחק בעמדת הקשר בקבוצת ספרטק מוסקבה.
קריירה
מרטינס פריירה נולד בלוקסמבורג שבלוקסמבורג. הוא אומן במחלקת הנוער של ראסינג אף. סי. יוניון לוקסמבורג. ב-30 במרץ 2013 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של המועדון, כששיחק 51 דקות בהפסד 0–2 לג'אוניס אסץ' במסגרת המחזור ה-15 בליגת העל הלוקסמבורגית. הוא ערך 8 הופעות ליגה במועדון, ובחודש יולי 2013 עבר לאולימפיק ליון והחל לשחק בקבוצת המילואים שלה, אולימפיק ליון ב'.
מרטינס פריירה היה רשאי לשחק בנבחרות לוקסמבורג וכף ורדה. בחודש מרץ 2013 סירב לזימון לנבחרת לוקסמבורג מכיוון שעוד לא החליט באיזו נבחרת הוא רוצה לשחק. בהמשך זומן שוב לנבחרת לוקסמבורג, וב-8 בספטמבר 2014 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת, כששיחק 90 דקות בתיקו 1-1 נגד נבחרת בלארוס במסגרת מוקדמות יורו 2016.
תארים
ספרטק מוסקבה
מערכת למניעת דלף מידע
מערכת למניעת דלף מידע (באנגלית: Data Loss Prevention Software; בקיצור: DLP) היא תוכנה המנטרת, מדווחת ומונעת פרצות נתונים בתוך הארגון ומחוצה לו.
המערכת מנטרת נתונים ובהתאם למדיניות החוקים שנקבעה מראש חוסמת העברת המידע אל גורמים בלתי מורשים. הדלפות מידע יכולות להתרחש בכוונת זדון או כתוצאה מטעויות אנוש.
תקריות של אובדן ודליפת נתונים הופכות לאירוע אבטחתי כאשר המידע שדלף מכיל נתונים רגישים כגון: פרטים על לקוחות החברה, מידע פיננסי, כרטיסי אשראי ועוד. לעיתים, הנתונים שדלפו עשויים להיות בעלי ערך רב ולהירכש על ידי מתחרים וגורמים בלתי מורשים.
מונחים נוספים הקשורים למניעת דלף מידע:
קטגוריות
ניתן לחלק את האמצעים הטכנולוגיים המשמשים לטיפול באירועי דליפת מידע למספר קטגוריות:
אמצעים סטנדרטיים
חומת אש, מערכת לגילוי חדירות (IDS) ותוכנות אנטי וירוס, הם מוצרים זמינים המגנים מפני התקפות חיצוניות ופנימיות. השימוש בחומת אש, מונע גישה של אנשים מבחוץ, אל הרשת הפנימית. מערכת גילוי חדירות מזהה ניסיונות חדירה של אנשים מבחוץ. באמצעות סריקות אנטי וירוס ניתן לזהות סוסים טרויאניים השולחים מידע רגיש אל גורם מחוץ לארגון.
אמצעים מתקדמים
תפקידם של אמצעים אלה הוא לאתר נתיבים המתירים גישה אל המידע הרגיש למרות שנחסמו מראש (גישה אל מסדי נתונים). בנוסף ליכולות לימוד והכרת המשתמש על ידי ניטור הקשות, תיעוד מעבר בין תיקיות ובדיקת הרשאות וזאת כדי להבין אם למשתמש יש כוונת זדון.
מערכות ייעודיות
מערכות המנסות למנוע שליחת מידע רגיש אל מחוץ לארגון ובודקת בעיקר משתמשים להם מותרת הגישה אל הנתונים השמורים. כדי לסווג מידע מסוים כרגיש, יש צורך בהתאמת מדויקת כגון: שימוש במילות מפתח, טביעות אצבע, שיטות סטטיסטיות ועוד.
זיהוי ומניעת דלף העובר ברשת
הטכנולוגיה מותקנת בנקודות היציאה ברשת ומנתחת את התעבורה כדי לאתר נתונים רגישים שנשלחו תוך הפרה של מדיניות אבטחת המידע.
מניעת דלף מהארכיון
פעולה זו מתייחסת למידע המאוחסן בארכיון הנתונים. מערכת למניעת דלף מידע מגנה על נתונים אלה בעזרת הצפנה ושימור נתונים, הגדרת בקשת גישה ועוד.
מניעת דלף בעת שימוש בנתונים
פעולה זו מתרחשת כאשר המשתמש משתמש בקבצים, מערכות למניעת דלף מידע, מגנות על הנתונים בזמן השימוש ויכולות לנטר ולדווח על פעולות לא מורשות (צילום מסך, העתקה או שינוי של מידע, הדפסה ומשלוח בפקס ועוד).
מניעת דלף בעת העברה
פעולה זו מתרחשת כאשר הנתונים עוברים דרך רשת פנימית או חיצונית אל נקודת הקצה. מערכות למניעת דלף מידע מגנות ועוקבות אחר הנתונים הרגישים שמועברים ברשת.
פוסק (פירושונים)
{{פירושונים| אישים:
ראו גם
}}
הנרייטה וורד
ביוגרפיה ועבודה
היא למדה אומנות בבית הספר לאומנות בלומסברי ובאקדמיה שהקים הנרי סאס.
בשנת 1843, כשהייתה בת 11, התאהבה הנרייטה בצייר ההיסטורי בן ה-27 אדוארד מתיו וורד. הם התחתנו בחשאי במאי 1848, בסיוע חברו של החתן וילקי קולינס. אמה של הנרייטה מעולם לא סלחה על החתונה, והחרימה אותה. למתיו והנרייטה וורד נולדו שמונה ילדים, שאחד מהם היה לסלי וורד, הקריקטוריסט המכונה "ספיי". בזמן שגידלה ילדיה, הנרייטה פיתחה גם את הקריירה האמנותית שלה. היא עבדה בז'אנרים שונים, אך כמו בעלה, נודעה בציוריה ההיסטוריים, בנושאים כמו תומאס צ'טרטון ואליזבת פריי. היא הצטיינה גם בתמונות של ילדים והשתמשה בילדיה כמודלים.
פליסי הקדר
אחד מציוריה המפורסמים ביותר היה "פליסי הקדר", שהוצג באקדמיה המלכותית בשנת 1866. הציור ממחיש את המקרה בו הקדר ברנרד פאליסי פוצץ בטעות את ביתו תוך כדי ניסוי בטכניקות של קרמיקה. יצירות דומות (כמו המלכה מרי 1863 וסצנה מילדותה של ז'אן דארק; 1867) אולי הפכו אותה לציירת ההיסטוריה הנשית הבולטת ביותר בדור שלה. היא העבירה שיעורי אמנות לכמה מילדי המלוכה של המלכה ויקטוריה והנסיך אלברט.
היא חיה עם בעלה ארבעים וחמש שנים. לאחר מותו בשנת 1879 הקימה הנרייטה וורד בית ספר לאמנות משלה כדי לעזור לפרנס את משפחתה. כמו לואיז ג'ופלינג בת זמנה, הנרייטה וורד התמחתה בהכשרת אמניות צעירות. בנוסף קיבלה פנסיה של 100 ליש"ט עבור שירותה הקודם כמורה מלכותית. וורד הציגה את עבודותיה בארמון האמנויות בתערוכה הקולומביאנית העולמית בשנת 1893 בשיקגו, אילינוי.
וורד פרסמה שני ספרים אוטוביוגרפיים, בשנת 1911. ספרה הראשון נקרא "אחד מהסיפורים הטובים ביותר בחיי אמנית ויקטוריאנית." היא תיארה תמונה של נישואים כמעט אידיאליים עם בעל שעודד את עבודתה, והיה "תמיד המורה הטוב ביותר, החבר הכי לא שגרתי שהכרתי."
גיל ארי כהן
גיל ארי כהן (נולד ב-22 באוגוסט 1990) הוא שחקן ומחזאי ישראלי.
ביוגרפיה
גיל ארי כהן נולד בתל אביב וגדל בבת ים. בוגר בית צבי במחזור נ"ג (2015).
בשנת 2015 שיחק בהצגה "חתונה מושלמת" בתיאטרון הספרייה, ובהצגה "איבנוב" בתאטרון הקאמרי. בשנת 2016 שיחק בהצגה "אויב הציבור" בתיאטרון הקאמרי. בשנת 2017 שיחק בהצגה "שייקספיר מאוהב" בתיאטרון הלאומי הבימה. בשנת 2018 שיחק במחזמר "סוליקא" בתיאטרון באר-שבע. בשנת 2019 שיחק בהצגה "הפקר" בתיאטרון באר-שבע.
בשנת 2020 שיחק בהצגה "זורבה היווני" בתיאטרון הלאומי הבימה. בשנת 2021 כתב ושיחק במחזמר "עמירם" במסגרת חג המחזמר המקורי בתיאטרון הבימה. בשנת 2022 שיחק במחזמר "הלהקה" בתיאטרון הארצי לנוער. בשנת 2022 כתב את המונודרמה "פנתר", שזכתה בפסטיבל סוליקו להצגות יחיד בתיאטרון השעה הישראלי. בשנת 2023 שיחק במחזמר "לעבור את הקיר" בתיאטרון בית-ליסין. בשנת 2023 כתב את ההצגה "הבן של מושיקו הגדול" של תיאטרון הקאמרי. בשנת 2023 כתב את ההצגה "נגזר לחיים" של תיאטרון השעה הישראלי.
ורנר גינתר
ורנר גינתר (בגרמנית: Werner Günthör; נולד ב-1 ביוני 1961) הוא אתלט עבר שווייצרי. הוא אלוף עולם 3 פעמים ברציפות (רומא 1987, טוקיו 1991 ושטוטגרט 1993), אלוף אירופה (שטוטגרט 1986) וסגן אלוף אולימפי (סיאול 1988) בהדיפת כדור ברזל.
ביוגרפיה
גינתר נולד בווטוויל שבקנטון תורגאו.
באליפות העולם הראשונה באתלטיקה שנערכה בהלסינקי, פינלנד בשנת 1983 סיים גינתר במקום 15 בהדיפת כדור ברזל בתוצאה של 19.18 מטר.
באליפות אירופה באתלטיקה באולם שנערכה בגטבורג, שוודיה במרץ 1984 זכה גינתר במדליית כסף בהדיפת כדור ברזל בתוצאה של 20.33 מטר, אחרי יאניס בויארס מברית המועצות (20.84 מטר) ולפני אלסנדרו אנדריי מאיטליה (20.32 מטר). באולימפיאדת לוס אנג'לס (1984) הוא סיים במקום חמישי בהדיפת כדור ברזל בתוצאה של 20.28 מטר.
באליפות אירופה באתלטיקה באולם שנערכה באתונה, יוון במרץ 1985 זכה גינתר במדליית ארד בהדיפת כדור ברזל בתוצאה של 21.23 מטר, אחרי רמיגיאוס מכורה מצ'כוסלובקיה (21.74 מטר) ולפני אולף טימרמן ממזרח גרמניה (21.44 מטר).
באליפות אירופה באתלטיקה באולם שנערכה במדריד, ספרד במרץ 1986 זכה גינתר במדליית זהב בהדיפת כדור ברזל בתוצאה של 21.51 מטר, לפני סרגיי סמירנוב מברית המועצות (20.36 מטר) ומרקו מונטלטיצ'י מאיטליה (20.11 מטר). באליפות אירופה באתלטיקה שנערכה בשטוטגרט, מערב גרמניה אותה שנה הוא זכה במדליית זהב בהדיפת כדור ברזל בתוצאה של 22.22 מטר, לפני אולף טימרמן (21.84 מטר) ואודו באייר (20.74 מטר) שניהם ממזרח גרמניה.
אלוף עולם
באליפות אירופה באתלטיקה באולם שנערכה בליווה, צרפת בסוף פברואר 1987 זכה גינתר במדליית כסף בהדיפת כדור ברזל בתוצאה של 21.53 מטר, אחרי טימרמן (22.19 מטר) ולפני סרגיי סמירנוב (20.97 מטר). באליפות העולם באתלטיקה באולם שנערכה באינדיאנפוליס, ארצות הברית בתחילת מרץ אותה שנה הוא זכה במדליית כסף בהדיפת כדור ברזל בתוצאה של 21.61 מטר, אחרי טימרמן (22.24 מטר) ולפני סמירנוב (20.67 מטר). באליפות העולם באתלטיקה שנערכה ברומא, איטליה בתחילת ספטמבר אותה שנה, הוא זכה במדליית זהב בהדיפת כדור ברזל בתוצאה של 22.23 מטר, לפני אנדריי (21.88 מטר) וג'ון ברנר מארצות הברית (21.75 מטר).
באולימפיאדת סיאול (1988) זכה גינתר במדליית ארד בהדיפת כדור ברזל בתוצאה של 21.99 מטר, אחרי טימרמן (22.47 מטר) ורנדי בארנס מארצות הברית (22.39 מטר).
באליפות העולם באתלטיקה באולם שנערכה בסביליה, ספרד במרץ 1991 זכה גינתר במדליית זהב בהדיפת כדור ברזל בתוצאה של 21.17 מטר, לפני קלאוס בודנמילר מאוסטריה (20,42 מטר) ורון בקס מארצות הברית (20.06 מטר). באליפות העולם שנערכה בטוקיו, יפן בסוף אוגוסט אותה שנה הוא זכה במדליית זהב בפעם השנייה ברציפות בהדיפת כדור ברזל בתוצאה של 21.67 מטר, לפני לארס ארביד נילסן מנורווגיה (20.75 מטר) ואלכסנדר קלימנקו מברית המועצות (20.34 מטר).
באולימפיאדת ברצלונה (1992) סיים גינתר במקום רביעי בהדיפת כדור ברזל בתוצאה של 20.91 מטר.
באליפות העולם שנערכה בשטוטגרט, גרמניה בשנת 1993 זכה גינתר במדליית זהב פעם שלישית ברציפות בהדיפת כדור ברזל בתוצאה של 21.97 מטר, לפני רנדי בארנס (21.80 מטר) ואלכסנדר באגץ' מאוקראינה (20.40 מטר).
גינתר התחרה גם במזחלות (בובסלי).
חייו האישיים
גינתר נשוי ומתגורר בבייל, שבקנטון ברן הנמצא בשווייץ.
פונט דה פייר
פונט דה פייר (בצרפתית: Pont de pierre; מילולית: "גשר האבן") הוא גשר בעיר בורדו שבצרפת, החוצה את נהר הגארון.
היסטוריה
הגשר תוכנן בתקופת הקיסרות הראשונה, בהוראתו של נפוליאון בונפרטה, אך הקמתו החלה רק בתקופת הרסטורציה, בשנת 1819. הבנייה לוותה בקשיים, בשל הזרימה העזה בנהר, והבנאים נעזרו בפעמון צלילה כדי לבצע עבודות לייצוב העמודים בקרקעית הנהר. ב-1822 נחנך הגשר, ועד הקמתו של גשר סן-ז'אן ב-1965, היה הגשר היחיד בעיר שחצה את הנהר. מאז 2003 עובר על הגשר קו A של הרכבת הקלה של בורדו.
הגשר כולל 17 קשתות, כמספר האותיות בשמו של נפוליאון (Napoléon Bonaparte).
מאן 24.3x0
מאן 24.3x0 (באנגלית : MAN 24.3x0, קרוי גם MAN 24.3x0 HOCLNR-NL) היא סדרה של אוטובוסים דו-קומתיים עירונים אשר נבנתה והורכבה על ידי יצרנית האוטובוסים האוסטרלית Volgren ברישיון חטיבת המשאיות והאוטובוסים MAN Truck & Bus  אשר ייצרה את השלדה בבעלות מאן, אשר הורכבו בין השנים 1997–2000 ב-אוסטרליה
מספר יחידות נבנו והורכבו בשנת 1998 על ידי יצרנית האוטובוסים ההולנדית VDL Berkhof בשיתוף Volgren.
דיאנדרה במברי
דיאנדרה פייר במברי (באנגלית: DeAndre' Pierre Bembry; נולד ב-4 ביולי 1994) הוא כדורסלן אמריקאי, שמשחק בקבוצת מילווקי באקס מליגת ה-NBA, בעמדות הקלע והסמול פורוורד. בן דודו של שחקן פילדלפיה 76', ג'יידן ספרינגר.
קריירת מכללות
במברי נולד וגדל בשארלוט שבקרוליינה הצפונית, ובשנת 2013 החל ללמוד באוניברסיטת סנט ג'וזף בפילדלפיה. כבר בעונתו הראשונה בקבוצת הכדורסל של האוניברסיטה שימש כשחקן חמישייה קבוע, לצד הרכז לנגסטון גאלוויי, ובשתי העונות הבאות הפך לשחקן המוביל של הקבוצה, ורשם ממוצעים של 17.6 נקודות, 7.7 ריבאונדים ו-4.1 אסיסטים למשחק.
אטלנטה הוקס
בדראפט ה-NBA 2016 נבחר במברי על ידי אטלנטה הוקס, בבחירה ה-21. לאורך 4 עונותיו עם ההוקס קלע 6.2 נקודות ואסף 3.4 ריבאונדים בממוצע למשחק.
ברוקלין נטס
באוגוסט 2021 חתם במברי על חוזה בברוקלין נטס. ב-27 בנובמבר קלע שיא עונתי של 18 נקודות כולל 9 ריבאונדים בהפסד לפיניקס סאנס. ב-10 בפברואר 2022 שוחרר מהקבוצה.
בית האופרה של קהיר
היסטוריה
בית האופרה נחנך ב-10 באוקטובר 1988. המימון להקמתו היה תרומה של האומה היפנית לעם המצרי בעקבות ביקור נשיא מצרים חוסני מובארכ ביפן, באפריל 1983. העבודות להקמת המבנה החלו בשנת 1985 ונמשכו שלוש שנים.
בחודש אוקטובר 1988 נחנך הבניין במעמד נשיא מצרים חוסני מובארכ, והנסיך טומוהיטו ממיקסה, בן דודו של אקיהיטו קיסר יפן. הייתה זו הפעם הראשונה שתיאטרון קבוקי יפני הציג ביבשת אפריקה, או בארצות ערב. בינואר 2007 פתחה התזמורת הפילהרמונית המלכותית את מסע הופעותיה במזרח התיכון ובאפריקה, בהופעה בבית האופרה בקהיר.
בית האופרה הקודם
לפני כן היה בית אופרה נוסף שלבסוף נחרב. בשנת 1869 ציווה אסמאעיל פאשא על הקמת בית אופרה לכבוד החגיגות לפתיחת תעלת סואץ. בית האופרה המלכותי נקרא על שם אסמאעיל פאשא ונועד להיות בית לאמנויות הבמה. בניין האופרה הוקם במרכז קהיר, בעיצוב אדריכלים איטלקים, והושלם בשישה חודשים.
ההופעה הראשונה בבניין הייתה יצירתו של ג'וזפה ורדי, ריגולטו. בניגוד לדעה הרווחת, האופרה אאידה לא נוצרה לכבוד חנוכת בניין האופרה המלכותי בקהיר ולא לכבוד חנוכת תעלת סואץ, ובוצעה לראשונה בשנת 1871. בבניין האופרה המלכותי בקהיר הוצגו, לראשונה ביבשת אפריקה, יצירות בולטות לאופרה ולתזמורת פילהרמונית.
למעלה ממאה שנים לאחר שהוקם, ב-28 באוקטובר 1971, הוחרב בניין האופרה המלכותי עד היסוד בשריפה שפרצה בו. לאחר כ-20 שנה נחנך בית האופרה הנוכחי.
אתר השיגור של SpaceX בדרום טקסס
סְטַארְבֵּייס (מאנגלית: Starbase) או בשם הרשמי אתר השיגור של SpaceX בדרום טקסס (באנגלית: SpaceX South Texas launch site), מכונה גם אתר השיגור בּוֹקָה צִ'יקָה הוא נמל החלל של חברת SpaceX. הנמל נמצא בשטח גלילי בבוקה צ'יקה, טקסס. מתקני הנמל כוללים מפעלי ייצור ומתקני בדק טילים, וממנו מתבצעים שיגורי הניסיון של רכב החלל העתידי סטארשיפ. בעתיד מיועד האתר לשמש בסיס לשיגורים מסחריים של החברה.
ב-2011 הכריז מנכ"ל SpaceX אילון מאסק שהחברה מתעתדת להקים נמל חלל משלה עבור שיגורים מסחריים. בשנת 2012 החלה רכישת קרקעות באתר. ב-2016 החלו עבודות הבנייה בעבודות עפר בהיקף הרחב שדרוש לשם הקמת כן שילוח. עם תחילת העבודות בשטח נתקלו הבנאים בבעיה קשה של קרקע לא יציבה, בעיה שפתרונה דרש שינוע כמויות קרקע גדולות לאתר ועיכב את הבנייה לשנתיים בערך.
בבוקה־צ'יקה קיים מפעל הייצור של סדרת החלליות סטארשיפ, ובאופן שהולם את פעילות SpaceX עוצבו מיכלי התדלוק שעל הקרקע בגודל זהה לאלו של החללית כך שהמפעל מייצר גם מיכלים אלו. בשטח נבנו שני משטחי שיגור תת־מסלולי, משטח שיגור למסלול ומשטח נחיתה.
עם תחילת 2021 קצב ייצור משגרי הניסיון עלה על קצב אישורי סוכנות הפיקוח הממשלתית לביצוע שיגורי ניסיון, כשרוב הזמן בנוסף למשגר שנמצא בסדרת בדיקות ושיגורים כבר בנוי המשגר הבא.
סביב המפעל הנוכחי נרכשו קרקעות בשטח נרחב. החזון של SpaceX הוא שנמל החלל יהיה מסוגל לשגר כ־20 חלליות סטארשיפ מדי חודש, וסמוך אליו תוקם עיר שתאכלס אוכלוסייה של כמה עשרות אלפי מהנדסים, פועלים, מפעילי תיירות ואנשי שירותים. להבדיל מתוכניות החלל של סוכנויות החלל הממשלתיות ושל החברות הפרטיות האחרות, תהליכי הניסוי העיקריים בבוקה צ'יקה חשופים לעין הקהל. מספר יזמים פרטיים הקימו מערך של עשרות מצלמות טלסקופיות המשדרות את הפעילות בבוקה צ'יקה באופן שוטף, עם פרשנות בשידור חי באירועים, ויכולת מעקב אחר הבנייה.
קנישקה
קַנִישְׁקָה הראשון (בסנסקריט: कनिष्क, ב: Κανηϸκε), קנישקה או קנישקה הגדול היה קיסר של אימפריית קושאן, שתחת שלטונו (בערך 127–150 לספירה) הגיעה האימפריה לשיאה. הוא מפורסם בהישגיו הצבאיים, הפוליטיים והרוחניים. צאצא של, מייסד אימפריית קושאן, קנישקה הגיע לשלוט באימפריה המשתרעת ממרכז אסיה וגנדהארה ועד ב. הבירה העיקרית של האימפריה שלו הייתה ממוקמת בפורושאפורה (פשאוור) בגנדהארה, עם בירה מרכזית נוספת ב. מטבעות של קנישקה נמצאו בטריפורי (ג'בלפור של ימינו).
כיבושיו וחסותו על הבודהיזם מילאו תפקיד חשוב בפיתוח דרך המשי, ובהעברת הבודהיזם מזרם המהאיאנה מגנדהארה על פני רכס קארקוראם לסין. בסביבות שנת 127 לספירה, הוא החליף את היוונית ב כשפת הממשל הרשמית באימפריה.
חוקרים מוקדמים האמינו שקנישקה עלה לכס השלטון של אימפריית קושאן בשנת 78 לספירה, וכי תאריך זה שימש כתחילתו של. עם זאת, כיום ההיסטוריונים כבר אינם מתייחסים לתאריך זה כתאריך העלייה לשלטון של קנישקה. פאלק מעריך שקנישקה הגיע לכס המלכות בשנת 127 לספירה.
גנאלוגיה
קיימות שתי תאוריות מאין הגיע קנישה, שתיהן מבוססות על ההנחה של שושלת קנישקה נפרדת. הקדומה יותר של המומחה הנורווגי לתת-היבשת ההודית היא שקנישקה הגיע מ, לאחר שזומן כבעל ברית אתני בזמן הצרות לאחר תום שלטונו של. סטן קונוב ביסס תאוריה זו על ידי ציטוט של מסורת טיבטית לפיה הגיעה משלחת מחוטאן להודו בערך בשנת 120 לספירה שהייתה בפיקודו של מלך ויג'יאקירטי יחד עם המלך קניקה ומלך גוזאן.
התאוריה הדומה של רומן גירשמן היא שקנישקה היה במקור מלך קשמיר לפני שהפך לשליט של השושלת כולה. הוא מצטט את האפיגרף של הנזכר לעיל, שעשוי לרמוז על ששלטון קושאן הגיע לפינה הצפון-מזרחית של קשמיר, וגם את הכרוניקה, שבה רשימת מלכי שושלת טורושקה של קשמיר שבה מופיע שמו של קנישקה כשלישי ברצף, יחד עם שמותיהם של חושקה ויושקה. לבסוף, עדות על פעילותו של קנישקה בקשמיר לטובת האמונה הבודהיסטית מעידה על כך שהוא העדיף את האזור על פני אחרים ושהוא ייסד את פשאוור כבירתו כדי להיות קרוב לקשמיר.
הוא היה ממוצא אתני של ה (月氏), קונפדרציה רופפת של עמים הודו-אירופאיים שחיו באזורי המרעה הצחיחים של אגן טארים שבאזורי שינג'יאנג וגאנסו של היום בטרם נדדו מערבה, ושפת האם שלו הייתה כנראה טוכארית. קנישקה היה יורשו של, כפי שהוכח על ידי אילן יוחסין מרשים של מלכי קושאן, הידוע כ. הקשר של קנישקה עם שליטי קושאן אחרים מתואר בכתובת רבאטאק כשקנישקה נכנס לרשימת המלכים ששלטו עד זמנו: קוג'ולה קדפיסס כסבא רבא שלו, כסבו, וימה קדפסיס כאביו.
כיבושים בדרום ומרכז אסיה
האימפריה של קנישקה הייתה עצומה. היא השתרעה מדרום אוזבקיסטן וטג'יקיסטן, צפונית לאמו דריה (אוקסוס) בצפון-מערב ועד לצפון הודו, עד ל בדרום-מזרח ( אפילו טוענת שהוא החזיק ב וסרי צ'אמפה), ושטחו כלל גם את קשמיר, שבה הייתה עיירה קנישקאפור (קניספורה של ימינו), הנקראת על שמו לא הרחק ממעבר שעדיין מכיל בסיס של סטופה גדולה.
הידע על שליטתו במרכז אסיה פחות מבוסס. ספר האן המאוחרת, קובע שהמצביא לחם בקרבות ליד חוטאן עם צבא קושאן של 70,000 איש בראשותו של משנה למלך קושאן לא מוכר אחרת בשם שְׂיֵה (בסינית: 謝) בשנת 90 לספירה. באן צ'או טען שהוא ניצח, ואילץ את הקושאנים לסגת על ידי שימוש במדיניות אדמה חרוכה. השטחים של קאשגאר, חוטאן ו היו מדינות חסות סינית באגן טארים, במחוז שינג'יאנג של ימינו. כמה מטבעות של קנישקה נמצאו באגן טארים.
נראה כי השליטה בנתיבי הסחר היבשתיים (דרך המשי) והים בין דרום אסיה לרומא העתיקה הייתה אחת המטרות האימפריאליות העיקריות של קנישקה.
את קנישקה ירש כנראה. איך ומתי זה קרה עדיין לא ברור.
מטבעות קנישקה
על המטבעות שלו, המלך מתואר בדרך כלל כאדם מזוקן לבוש במעיל ארוך ומכנסיים אסופים על הקרסול, עם להבות הבוקעות מכתפיו. הוא נועל מגפיים מעוגלים וגדולים, וחמוש בחרב ארוכה וגם ברומח. לעיתים קרובות רואים שהוא מקריב קורבן על מזבח קטן. החצי התחתון האיראנו-הודי של תבליט אבן גיר בגודל טבעי של קנישקה בלבוש דומה, עם כתף רקומה מתחת למעילו ודורבנים מחוברים למגפיו תחת מכנסיו המקופלים קלות, שרד במוזיאון בקאבול עד שנהרס על ידי הטליבאן.
שלב הלניסטי
האלים היוונים, עם שמות יווניים מיוצגים על המטבעות המוקדמים האלה הם: הכתובות ביוונית מלאות בשגיאות כתיב ותחביר.
שלב איראני/הודי
בעקבות המעבר לשפה הבקטרית על מטבעות, האלים האיראנים וההודים מחליפים את האלים היוונים:
נעשה שימוש מעט בקדושים בודהיסטים
נעשה שימוש מעט באלים הינדים:
קנישקה ובודהיזם
במסורת הבודהיסטית יש הערכה רבה לקנישקה, מכיוון שהוא לא רק האמין בבודהיזם אלא גם עודד ללמוד אותו. כהוכחה לכך, הוא ניהל את המועצה הבודהיסטית הרביעית בקשמיר כראש המועצה. בראשה היו המלומדים הבודהיסטים ואסומיטרה ואשווגושה. תמונות של בודהה המבוססות על 32 סימנים פיזיים נוצרו בתקופתו.
הוא עודד הן את אסכולת גנדהארה ל והן את אסכולת לאמנות (סינקרטיות דתית בלתי נמנעת שררה בשלטון קושאן). נראה כי קנישקה אישית אימץ הן את הבודהיזם והן את האמונות הפרסיות, אך הוא העדיף את הבודהיזם, שהוכח על ידי מסירותו לתורה הבודהיסטית וסגנונות התפילה המתוארים בספרים שונים הקשורים לאימפריית קושאן.
תרומתו הגדולה ביותר לארכיטקטורה הבודהיסטית הייתה בפרושאפורה, פשאוור של ימינו. ארכאולוגים שגילו מחדש את בסיסה בשנים 1908–1909 העריכו שלסטופה זו קוטר של 87 מטרים. דיווחים של עולי רגל סינים כמו מצביעים על כך שגובהה היה 600 עד 700 "רגלים" סינים (בערך 180–210 מטרים) והיא הייתה מכוסה בתכשיטים.
אומרים שקנישקה היה מקורב במיוחד למלומד הבודהיסטי, שהפך ליועצו הדתי בשנותיו האחרונות.
מטבעות בודהיסטיים
המטבעות הבודהיסטים של קנישקה נדירים יחסית (פחות מאחוז אחד מכל המטבעות הידועים של קנישקה). כמה מהם מראים את קנישקה בצד הנושא ואת הבודהה עומד בצד הערך. כמה גם מראים את בודהה שקיאמוני ומאיטריה. כמו כל המטבעות של קנישקה, העיצוב גס למדי והפרופורציות נוטות להיות לא מדויקות; דמותו של הבודהה מוגזמת לעיתים קרובות מעט, עם אוזניים וכפות רגליים במידות גדולות פרושות זו מזו באותה צורה כמו המלך קושאן.
ידועים שלושה סוגים של מטבעות בודהיסטים של קנישקה: בודהה עומד, בודהה שקיאמוני ובודהה מאיטריה.
ראש העכביש
ראש העכביש (באנגלית: Spiderhead) הוא סרט מדע בדיוני אמריקאי של נטפליקס, שעלה לשירות ההזרמה של החברה ב-17 ביוני 2022. הסרט מבוסס על הסיפור הקצר "Escape From Spiderhead" של ג'ורג' סונדרס.
עלילה
במתקן כליאה חדשני המנוהל על ידי סטיב אבנסטי (כריס המסוורת'), נעשים ניסויים חדשניים בסמים משני תודעה. בין שני אסירים נוצר קשר מיוחד, והם מנסים לנצל את הניסויים לטובתם.
הפקה
הסיפור הקצר "Escape From Spiderhead" פורסם לראשונה ב על ידי ג'ורג' סונדרס בשנת 2010, והודפס בספרו "העשירי בדצמבר" שיצא בשנת 2013.
בפברואר 2019 הוכרז על עיבוד קולנועי לסיפור, ובספטמבר 2020 לוהקו לסרט אנסמבל השחקנים הראשי.
באפריל 2022 פורסם כי הסרט יעלה לשירות ההזרמה ב-17 ביוני 2022.
יצחק זקס
יצחק זקס (כ"ה בטבת ה'תרצ"ב, 4 בינואר 1932 - כ"א באב ה'תש"ף, 11 באוגוסט 2020), יקיר ירושלים, היה סא"ל במילואים, מג"ד בחטיבת ירושלים, ממשחררי ירושלים וחברון, ממייסדי ענף התיירות בישראל, מדריך מצטיין בחברה להגנת הטבע, כתב ספרים ומדריכים בידיעת הארץ ובתיירות.
קורות חייו
ד"ר ​יצחק זקס נולד בירושלים (דור שביעי), למד בתלמוד תורה שילה, בבית הספר חורב בירושלים ובישיבת תפארת ישראל בחיפה. לאחר השירות הצבאי עסק בקליטת עליה ובהוראה בישובי העולים בפרוזדור ירושלים במסגרת שורת המתנדבים.
יצחק זקס סיים תואר ראשון ושני במחלקה למדעי כדור הארץ באוניברסיטה העברית, ותואר שלישי באוניברסיטת UCLA, בארצות הברית.
הדרכה
יצחק זקס ריכז והדריך במפעל אוהב ציון להעמקת ההיכרות עם ירושלים ואתריה. הוא הדריך במשך שנים רבות סיורים ללא תשלום בירושלים מטעם החברה להגנת הטבע, וזכה בשל כך בפרס המדריך המצטיין. במשך יובל שנים הדריך מדי שנה סיור בעיר העתיקה בליל תשעה באב.
תיירות
יצחק זקס היה פעיל בענף הנסיעות והתיירות ושימש בתפקידים רבים, בהם חבר בהנהלת התאחדות סוכני נסיעות ותיירות, מרכַז ומייסד המגמה להכשרת סוכני נסיעות ותיירות בבית הספר לתיירות, יו"ר התאחדות סוכני נסיעות ותיירות בירושלים, מפקח-יועץ למשרד החינוך במגמה להכשרת עובדי תיירות, מרצה ומדריך בקורסים להכשרת מורי דרך.
38 שנים היה בעליהם ומנהלם של משרדי נסיעות בעיר ומנהל האגף לסוכני נסיעות ותיירות במשרד התיירות. זכה פעמיים בפרס Great Performer של חברת התיירות העולמית American Express.
תפקידים ציבוריים
בין תפקידיו הציבוריים בעבר: מזכיר מועצת המורים למען קרן קיימת לישראל, חבר ועד החברה להגנת הטבע, מנהל בית העם, מנהל מחלקת ההדרכה ביד בן צבי, וחבר הנהלת העמותה לנפגעי שבץ מוחי. היה העורך הראשי של הרבעון ניב ירושלים של אגודת בני ברית.
הערות שוליים
__לחיפוש__
קבוצת LATAM איירליינס
קבוצת LATAM היא קבוצת תעופה, שהוקמה ממיזוג של שתי חברות תעופה דרום אמריקאיות, LAN, TAM, שלהם בהתאמה חברות בנות. לחברה משרד ראשי בסנטיאגו, צ'ילה, החברה מפעילה טיסות נוסעים ומטען ליעדים מחוץ בדרום אמריקה, מרכז אמריקה, צפון אמריקה, האיים הקריביים, אירופה ואוקיאניה ,עם סך של 135 יעדים ב-23 מדינות. החברה מספקת הובלת מטענים למעל 144 יעדים ב-26 מדינות. LATAM מעסיקה צוות של כ-53 אלף איש ובבעלותה צי של 312 מטוסים, לא כולל מטוסים בהזמנה. החברה הוקמה ב-6 באוגוסט 2015, המיזוג נעשה בעקבות תהליך אינטגרציה, אימות, טיסה חיבור התייעלות, צמצומים וחידוש צי המטוסים בשתי החברות. ב-26 במאי 2020 הודיעה החברה כי היא הגישה בקשה לבית משפט בארצות הברית להגנה מפני נושים בהליך צ'פטר 11.
היסטוריה
LAN נוסדה ב-5 במרץ 1929 בשם Linea Aerea Nacional, כחברת תעופה ראשונית של צ'ילה שהפכה במהרה ל- LAN צ'ילה. לאחר פתיחת שווקים מסוימים בדרום אמריקה (אשר הובילה ליצירתו של LAN פרו, LAN ארגנטינה, אקוודור LAN ), החברה שינתה את שמה שוב והפכה ל- LAN איירליינס ב-2005. ב-2011, LAN רכשה את חברת התעופה הקולומביאנית איירס, שהפכה מאוחר יותר ל- LAN קולומביה.
TAM נוסדה ב-21 בפברואר 1961 על ידי חמישה טייסים, אשר הצטרפו כדי ליצור חברה משלהם. במקור החברה רשומה תחת השם "Transportes Aéreos Marília. S.A", שנקראה כך על מריליה בסאו פאולו, היום פירוש ראשי תיבות אומר "Transportes Aéreos Meridionáis".
קבוצת LATAM איירליינס הושקה באופן רשמי ב-13 אוגוסט 2010, כאשר שתי החברות הודיע בפומבי כי הן חתמו על מזכר הבנות ביניהן, והודיעו כי המיזוג אושר על ידי הרשויות המתאימות בשתי המדינות. כל חברה שמרה על פעילות נפרדת במשרדים שלהן בסנטיאגו ובסאו פאולו עד להשלמת המיזוג ב-22 ביוני 2012.
ב-2014 שתי החברות יחד הפכו להיות לברית חברות התעופה הראשונה בדרום אמריקה שנכנסו למדד הדאו ג'ונס.
החברה החדשה
ב-6 באוגוסט 2015, ברית LATAM איירליינס הודיעה שהיא מאמצת שם אחד: LATAM. המותג איחד את כל מטוסי החברות: LAN איירליינס והחברות המאוחדות שלה בפרו, ארגנטינה, קולומביה, אקוודור; TAM Linhas Aereas S. A., TAM Transportes Aereos דל מרקוסור (TAM איירליינס פרגוואי).
LATAM איירליינס עובדת על שינוי המבנה הארגוני, תהליך זה ייקח כ-3 שנים, עם שינויים בולטים החל ב-2016; בין היתר במרחבים הפיזיים, על מטוסים, עסקים, משרדים, שדה התעופה, דלפקי שירות, אתרי אינטרנט, ומדים.
מספר שינויים כבר יושמו, בעיקר בחוויית תנועת הנוסעים, כגון חידוש תא הנוסעים ועל גבי פלטפורמות דיגיטליות כגון מערכת בידור עבור התקנים ניידים במטוסים.
בשוק המקומי היא מתחרה עם סקיי איירליין, החברה שנייה בגודלה בצ'ילה.
פעילות בישראל
החל מ-13 בדצמבר 2018 ועד שנת 2020 הפעילה חברת הבת LATAM צ'ילה, קו טיסות מנמל התעופה בן-גוריון אל סנטיאגו בצ'ילה שכלל עצירה בסאו פאולו בברזיל. בכך חודשו טיסות ישירות מישראל לדרום אמריקה, לאחר שאל על סגרה בסוף 2011 את הקו הישיר שהפעילה לסאו פאולו.
חברות הבת
להלן חברות הבת של LATAM:
חמור (ספר)
חמור הוא ספרו השמיני של הסופר סמי ברדוגו. הספר ראה אור בשנת 2019 בהוצאת הספריה החדשה וזיכה את ברדוגו בפרס ספיר ובפרס ברנר.
עלילה
הספר, המתאר שמונה ימים בלבד, עוסק באדם כבן 50, יליד אזרבייג'ן, בשם רוסלאן איסקוב. העלילה מתרחשת לאחר שינוי פתאומי שחווה איסקוב בחייו; הוא מחליט לנטוש את השגרה הבטוחה שלו כהנדסאי בניין באשקלון ועובר לחיות חיים פשוטים ביישוב קטן ונטוש בחלקו, במרחק מה מהעיר. איסקוב עובר להתגורר על חלקת אדמה עזובה שם הוא עוסק בחקלאות לצריכה עצמית ומסתפק בתנאי קיום בסיסיים ביותר.
באמצע חודש יוני 2018, על פי הספר, נתקל איסקוב בשני שוטרים המחזיקים חמור. השוטרים קוראים לו ומבקשים ממנו להחזיק לרגע את החמור, בזמן שהם הולכים למקום אחר. איסקוב נענה בחיוב, וכעבור זמן מה, כשהשוטרים לא חוזרים, הוא מחליט לשמור את החמור לעצמו.
הספר נפתח כתשע שנים לאחר שעבר למושב הקטן, וחמישה שבועות לאחר שהופקד בידו החמור. החזקתו דורשת טיפוח וטיפול רב, ולשם כך נאלץ איסקוב לבצע מאמצים נועזים, שבסופו של דבר הם אלו שמקדמים את העלילה. איסקוב מתחיל במקביל לפתח מערכת יחסים מינית עם גבר אחר, מהגר אמריקאי בשם סטיב.
מסרים אידאולוגיים
בספר, ברדוגו מעביר מספר מסרים אידאולוגיים לגבי החיים בפריפריה הארצית ככלל ובפריפריה העירונית בפרט. במאמר ביקורת שפרסם בהארץ, כתב הסופר איתן גלס כי החמור בספר - המכונה בו פשוט "חמור" - הוא מטאפורה לאנשים הנדחקים בשולי החברה, אשר הפכו לסמליים בעיניי הכלל תוך התעלמות מהיותם חיים ונושמים. על כן בספר, רק איסקוב מתייחס אל החמור כאל יצור חי ונושם. קרן דותן, מעיתון ישראל היום, התייחסה גם היא לכינויו "חמור" בביקורת שפרסמה לספר וטענה כי החמור אינו מכונה 'החמור' בה"א הידיעה כדי להדגיש את היותו לא-ייחודי, לא אחד, אלא כללי וסמלי.
הוסיפה דותן והתייחסה גם לכתיבתו האידאולוגית הייחודית של ברדוגו, וכתבה כי "הכתיבה הזאת, בבולענותה, סוחפת לתוכה כל מה שנקרה בדרכה, מהבחנות סוציולוגיות ופוליטיות על המקום ועל ישראליות בכלל ועד למונחים תאורטיים בתורת הספרות".
כתיבה
בראיון אחר שערך עם יוני ליבנה, נשאל ברדוגו על יחסי המין החוזרים בספרו, ומצידו ענה הסופר כי חיי מין וכתיבה מתקיימים באותו רובד, ולא נפרדים זה מזה. "בספר הזה אני מנסה להפגיש את לשד-החיים עם הכתיבה. הגיבור שלי רוצה את הדברים הכי פשוטים, את התכל'ס: לשטוף את החמור שלו, לגעת במאהב שלו, לראות עלים. לא מעניינים אותו דברים נשגבים. הוא לא סובל למשל את המילה 'ארכיטקטורה'. את היומרה מאחוריה. וגם אני לא".