cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
טום פורבס
קריירה
בשנת 2023 שיחק בתפקיד חוזר בסדרת הטלוויזיה "Champion".
טקס פרסי האקדמיה הבריטית לקולנוע ה-58
הסרט "הטייס" זכה בפרס הסרט הטוב ביותר, פרס שחקנית המשנה לקייט בלאנשט, עיצוב ההפקה הטוב ביותר, ופרס האיפור ועיצוב השיער. ג'יימי פוקס ואימלדה סטונטון זכו בפרסי השחקן והשחקנית הטובים ביותר עבור "ריי" והסרט "וירה דרייק" בהתאמה. מייק לי זכה בפרס הבמאי הטוב ביותר על "וירה דרייק" והסרט זכה גם בפרס עיצוב התלבושות. הסרט "אהבה של קיץ" בבימויו של פאבל פאבליקובסקי נבחר לסרט הבריטי המצטיין של שנת 2004.
סרטים עם מועמדויות וזכיות מרובות
width="20px"|
מס פיגוביאני
מס פיגוביאני (Pigovian tax) הוא מס המוטל על פעילות מסחרית המייצרת עלויות חיצוניות שליליות, כלומר עלויות המשפיעות על צדדים שלישיים או על סביבה בנוסף על מי שעליו הוטל המס.
מס פיגוביאני נועד לתקן מצבי כשל שוק, שבהם עלויות הפעילות המסחרית (עלויות חברתיות) אינן מתורגמות לעלויות הפרטיות של הפירמה. כך למשל, במקרה של זיהום אוויר, לא בעל הפירמה המזהמת ולא הצרכנים משלמים על העלויות הכלכליות הנגרמות מזיהום זה, עובדה המובילה ל"צריכת יתר" של המוצר.
עונת 2010/2011 בליגה הלאומית
עונת 2010/2011 בליגה הלאומית הייתה העונה ה-12 של הליגה הלאומית כליגה השנייה בחשיבותה בכדורגל בישראל. הליגה החלה ב-21 באוגוסט 2010 והסתיימה ב-20 במאי 2011.
על ניצחון במשחק הוענקו שלוש נקודות ונקודה בודדת הוענקה על תיקו.
הליגה כללה 16 קבוצות שתחילה שיחקו ביניהן במשך 2 סיבובים בני 15 משחקים כל אחד - 30 מחזורים בסה"כ. לאחר מכך, קוזזקו הנקודות שצברו הקבוצות בחצי, והליגה חולקה ל-3 בתים: פלייאוף עליון (6 קבוצות), פלייאוף אמצעי (4 קבוצות) ופלייוף תחתון (6 קבוצות). העונה הסתיימה בניצחון של עירוני ניר רמת השרון שעלתה לעונת 2011/2012 לליגת העל לצד הפועל ראשון לציון. הפועל כפר סבא בשנה השנייה ברציפות השתתפה במשחקי המבחן נגד הפועל פתח תקווה ובעקבות שני הפסדים נותרה בליגה השנייה.
מכבי עירוני ג'ת אל-אהלי ואחווה עראבה ירדו לליגה השלישית. הכח רמת עמידר רמת גן השתתפה במשחקי המבחן נגד מכבי קביליו יפו ובסיכום שני משחקים נותרה בליגה השנייה.
האב פרוספר
האב פרוספר של רוח הקודש (באנגלית: Fr. Prosper of the Holy Spirit; בצרפתית: P. Prosper du Saint Esprit; 1583 – 1653) היה כומר ממסדר 'הכרמליתים היחפים'. במהלך המאה ה-17 פעל האב פרוספר רבות במיסיון הקתולי באסיה, והפך לאחת הדמויות הנערצות בהיסטוריה של המסדר הכרמליתי כאחראי לשובו של המסדר אל כור מחצבתו על הר הכרמל.
פעילותו במיסיון באסיה
האב פרוספר נולד בשנת 1583 תחת השם ריוחאנו (Riojano) בעיר נלדה (Nalda), השייכת לדיוקסיה של קלהורה (Calahorra) בלה-ריוחה (ספרד). פרוספר התחנך בכנסייה, וכבר היה כומר כאשר הצטרף למיסיון בשנת 1607, ונשלח על ידי הכנסייה הקתולית לאסיה. בשנת 1621, כאשר היה כומר בכיר במיסיון בעיר אספהאן בפרס, ניצל מטבח שהתחולל בקרב המיסיונרים הנוצרים בעיר. לאחר מכן ייסד מיסיון בעיר הנמל בצרה (היום בעיראק), ומאוחר יותר שימש ראש המנזר הכרמליתי בעיר חלב בסוריה.
שובם של הנזירים הכרמליתים אל הר הכרמל
בשנות ה-20 של המאה ה-17 החלה להתגבש תוכנית חזרה של המסדר אל כור מחצבתו על הר הכרמל. המועצה העליונה של הכנסייה הקתולית ברומא אישרה את בקשת 'הכרמליתים היחפים' ב-30 בינואר 1627, והמשימה הוטלה על האב פרוספר, שיצא מיד לארץ-ישראל. תחילה התגורר האב פרוספר עם נזירים פרנציסקנים בנצרת, שסייעו לו רבות, וב־29 בנובמבר אותה שנה חתם האב פרוספר על הסכם עם שליט הכרמל באותה התקופה, האמיר אחמד טורבאי, ובו נמסרו לכרמליתים מערת אליהו ופסגת ההר לבניית מנזר ונטיעת גנים, כולל שטחים סביב הכנסייה היוונית-אורתודוקסית. עם חתימת ההסכם, ערך האב פרוספר מיסה במערת אליהו שלמרגלות הכרמל, כמעט בדיוק 400 שנה לאחר שחברי המסדר הכרמליתי הסתלקו משם לאחרונה.
בשנים 1631–1635 הפך האב פרוספר את מערת אליהו לכנסייה, אך מחאת הדרווישים המוסלמים, שהחזיקו במערה לפני כן, הגיעה עד לאיסטנבול, בירת האימפריה העות'מאנית. בנוסף, גם בפסגת ההר התגלעו סכסוכים קשים בין הכרמליתים ובין הכנסייה היוונית-אורתודוקסית.
בעקבות זאת, החליט האב פרוספר בשנת 1635 להקים את המנזר במדרון שבין הכנסייה היוונית ובין מערת אליהו, ובשל המתלול נחצב רוב המבנה בצלע ההר, במקום שקיבל מאז את השם 'מערת פרוספר' או 'מנזר פרוספר'. מקום זה שמש את הנזירים הכרמליתים במשך שנים רבות, עד שנהרס בימי דאהר אל-עומר, בשנת 1767.
החיים בחדרים החצובים בסלע היו דלים וקשים, ומעט הנזירים שהתגוררו במנזר לא האריכו לחיות. בדרך כלל התגוררו במקום 5–6 נזירים, ובנוסף למחלות הם גם סבלו מתקיפות שודדים רבות, ונאלצו לא אחת לנטוש את המנזר למקום מבטחים בחיפה או בעכו. האב פרוספר נפטר אף הוא במנזר שחצב בצלע ההר בשנת 1653. היום ניתן לראות את שרידי המנזר שהקים האב פרוספר, בשביל היורד אל רכבל חיפה.
מס פיגוביאני
המס הפיגוביאני קרוי על שם הכלכלן הבריטי ארתור פיגו (Arthur Pigou) שכתב את הספר "כלכלת הרווחה" בשנת 1920 והתייחס להשפעות החיצוניות והמס הכרוך בהן. פיגו התייחס למספר רב של דוגמאות בהן ההשפעות החיצוניות שליליות, כגון בניית מפעלים באמצע שכונה צפופה הגורמים לפגיעה בתושבים בעקבות זיהום אוויר, אובדן של אור וכו'. מכירת אלכוהול גם מחייבת עלויות סביבתיות גבוהות יותר בשל תוספת השוטרים, בתי הכלא והעלייה בפשיעה ולכן מחייבת בהטלת מס בהתאם. פיגו ממליץ להטיל מס שיאמוד בדיוק את העלויות החברתיות ובכך ליצור מצב להפחתת הכמויות המיוצרות והכלכלה תחזור לשיווי משקל בריא.
תיאור המס הפיגוביאיני
התרשים מטה מדגים את שילובו של המס הפיגוביאני, המס מתווסף לעלויות הפרטיות השוליות של הפירמה וכתוצאה מכך מתקבל תמריץ שלילי לפירמה להפחתת התפוקה לרמה החברתית האופטימלית.
ייתכנו מיסים סביבתיים שאינם מס "פיגו" ובמקרים אלו בהם מופעל המס על ההשפעות החיצוניות השליליות אך לא מעבירים את הכסף למי שנפגע מכך או שלא מבצעים פעולות לתיקונם של ההשפעות החיצוניות השליליות ולכן העיוות בשוק אינו מתוקן.
סבסוד חד פעמי
בשנת 1980, התקבלה ביקורת חדשה על המס הפיגוביאיני מפי דניס קרלטון וגלן לורי. הם טענו כי הטלת המס על חברות לא תיצור תוצאה יעילה לאורך זמן משום שהמסים חלים על קנה מידה קטן של מספר חברות ולא כל החברות בענף מסוים. זאת אומרת שאם מספר החברות יגדל בטווח הארוך כמות הזיהום תגדל אף היא ועל כן, קרלטון ולורי ממליצים על מדיניות הכוללת רגולציה להסדרת מספר החברות בתעשייה והטלת מיסים חד פעמיים או מנגד סובסידיות חד פעמיות. דוגמה למס חד פעמי יכול להיות כמס כניסה לחברות פוטנציאליות המצטרפות לענף מסוים, או סבסוד חיובי לחברות המצליחות להקטין את ההשפעות החיצוניות השליליות בעזרת שיפור הטכנולוגיה או מעבר לדרכי יצור אחרים.
מיסים סביבתיים בטווח הארוך
מיסים פיגוביאינים הם מרכזיים להבנת המדיניות הסביבתית, וזאת כי הם קבעו סטנדרט לרגולציה יעילה. הם מהווים את הבסיס להערכה של מיסים סביבתיים תחת מונופול (ברנט 1980), וצורות אחרות של תחרות לא מושלמת. היעילות של מיסים פיגוביאינים היא נקודת השוואות של מכסות ופיקוח על מחירים (ויצמן, 1974). בטווח הקצר מס לשיעור מס שווה לנזק שולי הוא רגולציה יעילה. עם זאת, יש דעות החולקות על היעילות של מס פיגוביאני ביחס להשפעות הארוכות טווח של רגולציה (קרלטון ולורי, 1980). ברגולציה היעילה בטווח הארוך עשויה המדיניות לשנות תפוקה לחברה. ההשקפה המקובלת היא כי מספר החברות המזהמות הוא אופטימלי. כל חברה מייצרת עד לנקודה שיתרון לגודל מנוצל במלואו. לכן את היעילות של מס בשיעור אחיד מניחה שהייצור החברתי האופטימלי לחברה ממזער העלות הממוצעת של הפירמה.
השוואה בין מס לתקן
כפי שצוין, ישנן שיטות נוספות חוץ מאשר הטלת המס הפיגוביאני על חברות לבקרה ושליטה על רמות ההחצנה. הטלת המס אמנם "נוחה" בשל עלויות העסקה הנמוכות הקשורות ליישום השיטה, אך ניתן גם לקבוע תקנים ומכסות או סובסידיות לצורכי בקרה ושליטה על תהליכי הייצור. בנוסף חשוב לציין, כי בחירת התקן והמכסות המתאימות מצריכות ידע של כל השווקים בידי הממשלה ויכולת אכיפה גבוהה (פיקוח) ולכן שיטות אלו קשות מאוד ליישום.
תקן - יישום כרוך בשני שלבים:
מס פיגוביאני - מאתר את ההחצנה ומטיל על המפעל מס בשווי ההחצנה שהוא מייצר. המפעל משלם את עלות נזק שהוא מייצר בפועל כלומר הפנמה מלאה של הנזק שהוחצן. במס זיהום צריך הרבה פחות מידע מאשר בשיטת תקן. בשיטת תקן צריך לדעת מה שיעור הזיהום, האפשרויות למניעת הזיהום והעלות למניעת הזיהום (למשל המחיר למסנן), במס פיגוביאני צריך לדעת רק דבר אחד וזה ערך ההחצנה (גם אם לא מדויק) כלומר את ערך הזיהום.
ביקורות על השיטה
עיקר הביקורת על המס הפיגוביאני מתייחס לקביעת ערך המס והיישום שלו, ההנחה (ע"פ פרידרייך האייק) היא כי הממשלה תתקשה במדידת וקביעת ערך העלות השולית החברתית בגין ההשפעות החיצוניות השליליות ועל כן בהתאם התרגום למס והערך הכספי. מחלוקות רבות קיימות סביב הנושא וישנם אף טוענים כי אף גורמים פוליטיים יכולים לסבך את שיטת הטלת המס.
הטענה (ע"פ ויליאם באומל) המקובלת היא כי יש לקבוע סטנדרט אחיד של רמת מינימום אופטימלית להשפעות החיצוניות השליליות וע"י כך ליצור מערכות מס מתאימות להשגת רמות אלו. בנוסף לכך, ישנם הטוענים (רונלד קואז) כי ייתכנו מצבים בהם מדובר בבעיה הדדית של יחסי גומלין בין הגורם בעל ההשפעה החיצונית השלילית ובין הגורם הנפגע וכי לא תמיד יש להטיל מס על הגורם בעל ההשפעה החיצונית השלילית. לדוגמה, בעל מפעל המזהם באזור ללא אנשים אינו פוגע באף אדם ולכן יש להקטין את המס או לבטלו. יתרה מזו, במידה והיו אנשים באותו האזור והעלות להוצאתם מהאזור הייתה קטנה מהעלות הדרושה להקטנת הזיהום במפעל ייתכן הממשלה הייתה גורמת להוצאת של אנשים אלו.
עונת 2010/2011 בליגה הלאומית
אורן נסים מעירוני רמת השרון זכה בתואר מלך השערים של הליגה עם 18 כיבושים.
משחקי המבחן לליגת העל
בסיום העונה התקיימו משחקי מבחן לליגה הבכירה כשהפועל פתח תקווה שסיימה במקום ה-14 בליגה הבכירה התמודדה מול הפועל כפר סבא שסיימה במקום השלישי בליגת המשנה. השיטה הייתה נוק-אאוט במפגש כפול בית-חוץ.
תוצאה: הפועל פתח תקווה ניצחה 5:1 בסיכום שני המשחקים ונשארה בליגה הבכירה עונה נוספת.
משחקי המבחן לליגה הלאומית
בסיום העונה התקיימו משחקי מבחן לליגה הבכירה כשהכח עמידר רמת גן שסיימה במקום ה-14 בליגת המשנה התמודדה מול מכבי קביליו יפו שסיימה במקום הרביעי בליגה א' דרום והגיעה למשחק דרך פלייאוף העלייה (מקום 2-5 בשתי הליגות המחוזיות). השיטה הייתה נוק-אאוט במפגש כפול בית-חוץ.
תוצאה: הכח עמידר רמת גן ניצחה 3:2 בסיכום שני המשחקים ונשארה בליגה הלאומית לעונה נוספת.
מלון ניו אימפריאל
מלון אימפריאל הוא בית מלון, הממוקם בכיכר עומר אבן אל ח'טאב שליד שער יפו שבעיר העתיקה של ירושלים. בשנים הראשונות לאחר הקמתו היה מהמפוארים והמשוכללים במלונות ירושלים.
ההיסטוריה של המלון
בתחילת המאה ה-20 שימש המלון כמקום מפגש לאנשי השלטון העות'מאני ולהנהגת היישוב היהודי. לאחר כיבוש הבריטי ב-1918 הוחרם המלון, ושימש כבית חולים וכמטבח ציבורי לתושבי ירושלים, כשמפעילי המטבח היו אנשי המושבה האמריקאית.
עם השנים השתנה המלון שם המקום מ"מלון גרנד ניו הוטל" ל"מלון אימפריאל" והוא מנוהל על ידי משפחת אל-דג'אני.
ממצאים ארכאולוגיים
בזמן בניית המלון התגלו במקום מספר ממצאים ארכאולוגיים:
עומר ורד
עומר ורד (נולד ב-25 בינואר 1990) הוא כדורגלן עבר ישראלי ששיחק בעמדת המגן הימני.
קריירה
ורד החל לשחק במחלקת הנוער של מכבי תל אביב כשהיה בן 6. בשנת 2009 הושאל לסקציה נס ציונה מהליגה הלאומית, ובעונה שלאחר מכן הושאל להפועל חיפה. ב-21 באוגוסט 2010 ערך את הופעת הבכורה שלו בליגת העל, בניצחון הפועל חיפה 1–0 על הפועל תל אביב. לקראת עונת 2011/2012 חזר למכבי תל אביב, ושותף במרבית משחקי הקבוצה בעונה זו, בהם משחקיה במסגרות אירופאיות, ואף כבש שער במשחק הליגה האירופית מול דינמו קייב. בעונת 2012/2013 זכתה הקבוצה באליפות תחת המאמן אוסקר גארסיה, אך ורד מיעט לשחק והשתתף רק ב-9 משחקי ליגה. בתום עונה זו עזב את הקבוצה לאחר שחוזהו הסתיים.
בדצמבר 2013 חתם ורד בבני יהודה תל אביב בהשאלה עד לסיום העונה, אך סיועו לא הספיק להציל את הקבוצה מירידה לליגה הלאומית. ביוני 2014 הושאל שוב להפועל חיפה. ביולי 2015 שוחרר ורד ממכבי תל אביב וחתם על חוזה לעונת אחת במכבי נתניה, עמה ירד בתום העונה לליגה הלאומית. בספטמבר 2016 חתם לשנתיים בהפועל פתח תקווה מהליגה הלאומית, ובתום עונת 2017/2018 עזב את המועדון.
ביוני 2018 חתם ורד לשנתיים בהפועל רעננה, אך במדיה ערך רק ארבע הופעות בליגת העל, ובינואר 2019 חזר להפועל פתח תקווה. עד תום עונת 2018/2019 ערך במדי הקבוצה 17 הופעות בליגה הלאומית, עזר לה להינצל מירידה לליגה השלישית ובסופה עזב את המועדון.
ב-11 בנובמבר 2019 חתם ורד בהפועל כפר שלם מליגה א'.
בינואר 2020 הכריז על פרישה ממשחק פעיל.
חיים אישיים
ורד בוגר תיכון אליאנס תל אביב בהצטיינות, במגמות כימיה וצרפתית. בשנת 2017 השלים תואר במנהל עסקים מהמרכז הבינתחומי הרצליה. בשנת 2019 השלים תואר שני בניהול ספורט באקדמיה של ריאל מדריד (Univesrdiad Europea Real Madrid), והחל לימודים לתואר ראשון במדעי המחשב באוניברסיטה הפתוחה.
אריק סרה
אריק סרה (בצרפתית: Éric Serra; נולד ב-9 בספטמבר 1959 בסנט מנדה, צרפת) הוא מוזיקאי ומלחין צרפתי. ידוע בעיקר ככותב הפסקולים הכמעט קבוע לסרטיו של לוק בסון.
רקע כללי ועבודותיו עם לוק בסון
סרה נולד וגדל בסנט מנדה, פרוור הגובל בפריז. גדל בבית מוזיקלי - אביו, קלוד סרה, היה פזמונאי מצליח בשנות ה-50 וה-60. אמו מתה כשהיה בן 7. למד לבדו לנגן בגיטרה בגיל 11, ובגיל 15 הפך למוזיקאי מקצועי וניגן בין היתר עם הזמר הגינאי-צרפתי מורי קאנטה.
בתחילת שנות ה-80 פגש את לוק בסון והתיידד איתו. בסון הפקיד בידי סרה את כתיבת הפסקול לסרטו הראשון, "הקרב האחרון". מאז הלחין סרה את הפסקולים לכל הסרטים שבסון ביים (למעט "אנג'ל A" ו-"ולריאן ועיר אלף הכוכבים"), ולסרטים נוספים שבסון השתתף בכתיבתם והפקתם.
סרה מיעט לכתוב פזמונים, אך במספר מקרים חרג ממנהגו וכתב פזמונים לסרטים להם כתב פסקולים. כך היה ב"רכבת תחתית", "הכחול הגדול" ו"האלמנט החמישי".
פרויקטים נוספים
ב-1995 כתב את הפסקול ל"גולדן איי", מסדרת סרטי ג'יימס בונד. הפסקול, שהיה אוונגרדי ושונה תכלית שינוי מהפסקולים הרגילים של סרטי ג'יימס בונד, התקבל ברגשות מעורבים על ידי מעריצי הסדרה. מפיקי הסרט בחרו להשמיט את המוזיקה של סרה מאחת הסצינות המרכזיות בסרט, מרדף הטנקים ברחובות סנקט פטרבורג, ושכרו לשם כך את שירותיו של המלחין האנגלי ג'ון אלטמן.
ב-1998 הוציא סרה, בפעם הראשונה והיחידה, אלבום רוק. שם האלבום, RXRA, הוא משחק מילים על שמו - כשהאותיות מבוטאות בשמן הצרפתי (אֶר-איקס-אֶר-אָה), מבוטא למעשה שמו. מאז מופיעות האותיות לעיתים כמחליפות את שמו במתן הקרדיטים לפרויקטים בהם הוא עוסק.
ב-2002 כתב את הפסקול לעיבוד המחודש ל"רולרבול" ולסרט הצרפתי "ג'ט לאג".
כתב את המוזיקה למופע של הקוסם כריס אנג'ל וקרקס השמש, המוצג בהצלחה בלאס וגאס מאז 2008.
ישראל אוירבך
ישראל אוירבך (1925-2010) היה ימאי ששירת בפלמ"ח ובפלי"ם ליווה אוניות מעפילים ופיקד על אוניות חיל הים. נעשה רב חובל בכיר, הקים את חברת הספנות הקיבוצית וניהל את אגף הספנות והנמלים.
משפחה
האב אליקים אוירבך למד הנדסת רכבות במכון הטכני הגבוה באודסה. שירת בצבא הצאר במלחמת העולם כתותחן, נפצע קשה אך ניצל. באודיסה פגש את רבקה-רחל ממשפחת ניסנבוים שלמדה רפואת שיניים ונישאו. אליקים הצטרף למהפכנים לזוג נולדה בת שושנה. נעשה להוט לציונות והחליטו לעלות לארץ ישראל. עברו בסירת מבריחים את נהר הדניסטר לרומניה. אליקים עלה בגפו ובארץ ישראל נעשה מודד קרקעות.
בשנת 1923 הביא את אשתו ובתו לארץ ישראל והקימו, במשולש היישובים יבנאל, כפר תבור וסג'רה, מרפאת שיניים ניידת. האב חמוש במקל מוליך חמור הנושא את ציוד הרפואה בארגזים עליו רוכבת רופאת השיניים כשהבת הקטנה בחיקה. הדרכים היו לא בטוחות גם חיות בר ושודדי דרכים.
אליקים אוירבך שהיה יזם באופיו התקבל כמהנדס טלפון וטלגרף לעבודה במחלקת הדואר והטלגרף של ממשלת המנדט בירושלים. המשפחה עברה לירושלים והאם עסקה בריפוי שיניים במרפאה במחנה יהודה. המשפחה נדדה בין דירות שכורות עד שאליקים אוירבך גייס תריסר משפחות שיחד קנו קרקע ליד בית חולים שערי צדק ובנו בתים משותפים עם גינה קטנה. בירושלים נולד בשנת 1925 ילד ונקרא ישראל על שם אבי האב שלא הגיע לארץ ישראל.
ילדות
ישראל אוירבך נולד בירושלים בשנת 1925 בביתו דיברו עברית ורוסית וברחוב קלט גם את השפה הערבית. למד בבית החינוך לילדי עובדים בבית הכרם. בין ההורים שרר מתח ובשנת 1931 החליט אליקים אוירבך להעביר את ישראל להתחנך בקיבוץ רמת רחל. שם סבל אוירבך מבדידות. אך פגש בין העולים מגרמניה את יצחק חצרוני והקים קשר חזק וחם.
בשנת הלימודים תרצ"ג נפתח בירושלים בית החינוך לילדי עובדים ואוירבך למד שם בכתה ג'. עם הילדים שם נשאר בקשר שנים רבות. טייל הרבה בעיר העתיקה ויזם משחקים רבים. כילד היה קטן ורזה סבל מהקור ומהצטננויות תכופות. על כן נשאר הרבה בבית. הפסיד לימודים אך רכש דעת מספרים רבים שהביאה אחותו שושנה.
האב אליקים אוירבך דרש וחינך בקשיחות. הנער ישראל יזם מעשי שובבות רבים שחלקם הובאו לידיעת האב מה שגרם למהלומות בציטוט.
מעבר לחיפה
היחסים בין ההורים הידרדרו והאב החליט לעבור לחיפה ולקח איתו את אוירבך. בשכונת בת גלים על חוף הים. שם בנה רפסודה עם חברו ושייט במפרץ. למד בקולג' הסקוטי והצטרף להכשרה צעירה של המחנות העולים בקיבוץ חולתה ועבד בדיג באגם החולה.
פלמ"ח ופלי"ם
בשנת 1942 התגייס אוירבך לפלמ"ח במסגרת פלוגה ו' בעין החורש ובאיילת השחר. התנדב לפלי"ם ובינואר 1943 התקבל לקורס הראשון מפקדי סירות בקיסריה. בשנת 1943 עסק בהעברת יהודים מארצות ערב, אשר רוכזו בקונטרה, סוריה, דרך דרדרה במזרח החולה, והועברו בסירות לחולתה במערב האגם. במשך חצי שנה עבד על סירות השירות בחברת "העוגן" בנמל חיפה, בהמשך כסוור בנמל. בתחילת 1944 עלה על האנייה "עמל" של חברה לשירות ימי עתיד כנער סיפון.
בשנת 1944 עלה לאונייה "עמוס" של חברה לשירות ימי עתיד. האונייה נשאה תחמושת ושימשה אניית אספקה לצבא הבריטי הנלחם באפריקה ולמלטה. בין השאר עסק בהברחת נשק, אשר נאסף על ידי חיילים ארץ ישראלים אשר שירתו במחנה הצבאי באלכסנדריה, לחיפה. בנמל ברי (BARI) פגש לראשונה את ניצולי השואה. בסוף 1944 השתתף אוירבך בקורס חובלים הראשון של הפל"ים בבית הספר הימי בחיפה. ובסיומו עלה על האנייה "עמוס" גם היא בבעלות חברה לשירות ימי עתיד. במחצית שנת 1945 ירד מהאנייה ועבר להדריך בקורס מפקדי סירות מספר 5. תוך כדי הקורס השתתף בהורדת מעפילים מברל כצנלסון וחנה סנש ובהובלת חבלני הפלמ"ח בדרך הים למשימות חבלה בחוף. בשנת 1946 נשלח לצרפת ולאיטליה על מנת לקחת חלק בהכנת ספינות מעפילים. היה מעורב בהכנת הספינות אליהו גולומב ודב הוז לקליטת המעפילים.
אוניית מעפילים וג'ווד
ג'וזאיה קלמנט וג'ווד היה חבר פרלמנט בריטי מהמפלגה השמרנית שתקף בחריפות את ממשלת בריטניה על התנהגותה כנגד העם היהודי בארץ ישראל. על כך זכה שאניית מעפילים תיקרא על שמו. מפקד האנייה מטעם הפלי"ם נקבע דב מגן. אוירבך צורף כמלווה לאוניית המעפילים 'ו'גווד' שהוכנה בנמל סבונה באיטליה. האונייה צוותה במאים מקצועיים ומתנדבים מארצות הברית. בהתארגנות בודו עצרה המשטרה את המעפילים בהערכה שאלה פשיסטים בורחים. אך לאחר דין ודברים הסכימו להעלות את כולם לאונייה. דב מגן התייחס לאוירבך כמלווה בכיר והודיע לו שהאנייה תצא בשעה 9 ואכן ב-09:00 ניתק את החבל האחרון לחוף. והאונייה יצאה. התוכנית הייתה לנצל את מהירות הקורבטה ולפרוץ אל החוף. בדרך התקבלה הוראה להיפגש בלב ים עם אניית המעפילים הגנה ולקבל ממנה 1,000 מעפילים נוספים. לתוכנית היה היגיון להחזיר את אחת הספינות שתבצע הובלה נוספת. אך קליטת 1,000 נוספים נראתה בלתי אפשרית. והובעה התנגדות במברק בתואנה של אובדן היציבות והקברניט לא מסכים. בהתקרבה לחוף ארץ ישראל נתקבלה הוראה להמתין עם האונייה מחוץ למים הטריטוריאליים על מנת שהבריטים יתפסו אותה בניגוד לחוק הימי. הוג'ווד המתינה יממה אך הבריטים לא התפתו. דב מגן החליט לנסות לפרוץ אל החוף. כאשר זה לא הצליח היטה את מלוא ההגה שמאלה והאנייה הסתובבה במעגל כדי להקשות את הגישה אליה.
האונייה הובאה ב-26 ביוני 1946 למפרץ חיפה, והועגנה במשך הלילה במרחק מייל וחצי מהנמל. כאשר רצו בבוקר לגרור אותה לנמל, לא ניתן להעלות את העוגן מחוסר קיטור ונאלצו לנתק את השרשרת. ב-27 ביוני 1946 לפני הצהריים נגררה ה'וג'ווד' אל תוך הנמל והמעפילים כולל החלוצים האמריקאים הועלו לחוף ונלקחו למחנה המעצר בעתלית. אנשי הפל"ים, רב החובל והקצינים הוברחו מהאוטובוסים עוד לפני צאתם מהנמל.
אוניית מעפילים יגור
לאוירבך היה כבר ניסיון ימי ביקר ב"יגור" הספינה הייתה בת 300 טון עשויה מעץ מערכת מפרשים מנוע עזר קטן בלי סידורי הצלה וכיבוי אש ונראתה רעועה. צוות טורקי וצוות ימאים ספרדי לגיבוי. במקום ימאי ארץ ישראלי אחד ורנר סלומון בעל ותק רב אך ללא ניסיון עם מעפילים. יחד עם אלחוטנית מלכה רופא מקיבוץ מעוז ומנחם סטולר מקבוצת כנרת. לפני היציאה לים הגיע במפתיע שאול אביגור עם רעיתו ושמריה צמרת. אביגור הודיע שהוא מבקש שמנחם סטולר יהיה מפקד הספינה. מבוגר נעים אך לא ימאי וללא ניסיון עם מעפילים. אוירבך החליט לקבל את המצב והודיע שישתף פעולה.
האונייה תוכננה ל-650 מעפילים שאורגנו בקבוצות לפי תנועות הנוער השונות. בבוקר ההפלגה נודע על קבוצה נוספת של כ-100 דתיים. המעפילים הגיעו עם חפצים אישיים שלא היה להם מספיק מקום. אוירבך ארגן ודרש להשאיר בחוף מרבית הציוד. העלייה התעכבה ומנהל הנמל דרש לצאת מהר. ב-29 ביולי בשעה 14:00 יצאה האונייה בעזרת גוררת שארגן ורנר סלומון. בחוץ סערת מיסטרל אנשים הרגישו רע והקיאו מעבר לדופן. הקבוצה הדתית גילתה שהמזון להפלגה אינו כשר. אוירבך פתר את הבעיה ושכנע אותם שיקבלו יותר גבינה הולנדית וסרדינים. התוכנית הייתה להיפגש בים ולהעביר את המעפילים לאונייה אחרת. כך גם הובטח לצוות הטורקי. אך מכשיר הקשר לא עבד ולא ניתן לתאם פגישה. המים לשתייה לא הספיקו על רחצה אין מה לדבר. הונהגה משמעת מים ליטר אחד לאדם ליום.
לכאורה היה המצב יציב האונייה התקדמה לאט אך בלי הפרעות. אוירבך הפגין אופטימיות אך מצב רוחו נעכר. אין מים אין קשר לא ניתן לקיים מפגש וגם לפרוץ לחוף לא ניתן לתאם. בקרבת קפריסין הודיע לקברניט הטורקי שאין מפגש והאנייה תגיע לחופי ארץ ישראל. הטורקים חששו שיעצרו על ידי הבריטים ואונייתם תוחרם. החלה מהומה במשא ומתן עם הטורקים שוכנעו להמשיך הובטח להם בונוס והגנה משפטית. הימאים הספרדים הוצבו בגשר ובמכונה למנוע שינוי כיוון. ב-11 באוגוסט הופיע מטוס סיור ובערב נפגשו בשתי משחתות. ב-12 באוגוסט הגיעו למפרץ חיפה והטילו עוגן מחוץ לנמל. הצוות הטורקי עמד בדיבורו קיבל פיצוי. המעפילים רווח עם הגעת המים המתוקים לרחצה. מסירה של עוגן קיבל מידע לבדוק בכיכרות הלחם ואכן מצאו בהן דינמיט במטרה לחבל באוניית הגירוש. חלק ממנגנון ההפעלה נמצא אצל אוירבך. המעפילים אורגנו למאבק. שהוכרע באלימות רבה מצד החיילים הבריטים. אוירבך עצמו היה תחת מעקב הובל לחקירה והחבלה התגלתה. החלק השני של המנגנון נזרק לים והחבלה באונית הגירוש לא צלחה.
יחד עם המעפילים הובל לפמגוסטה ולמחנות המעצר בקפריסין שהיו בשלב התארגנות. אוירבך פנה ביזמתו לרס"ן בריטי מפקד המחנה והציע שיתוף פעולה למען הסדר כדי שחיי המחנה יהיו אפשריים. לאחר זמן חמק מהמחנה וחזר לארץ ישראל.
אוניית מעפילים חיים ארלוזורוב
אניית המעפילים התארגנה באירופה, שאול אביגור, ראש המוסד לעלייה ב', בחר לתפקיד מפקד האונייה והאחראי עליה מטעם המוסד את אריה אליאב ("לובה"), שכינויו היה "ארטור", בן 25. בניגוד למקובל אז, הרי אף על פי שאליאב היה איש המוסד לעלייה ב' ולא ימאי מקצועי, הוא נבחר לפקד על האונייה בשל הנסיבות המיוחדות של ההפלגה שחייבו אדם בעל כושר משא ומתן עם שלטונות בארצות שונות..
המלווים, שלושה ימאי הפלי"ם - ישראל אוירבך שכינויו היה "עוזי", צבי כצנלסון שכינויו היה "מירי", שכבר צברו ניסיון באוניות מעפילים, וניסן לויתן ("ליטואק"). האלחוטן משה גדרון שכינויו היה "מוזיק". הימאים גד הילב (רב החובל בפועל) ואפרים צוקר קצין המכונה הראשי שהביאו את האונייה מארצות הברית למרסיי.
הכנת האנייה נעשתה במרסיי הימאים והמלוים השתתפו באפן פעיל בהכנת האונייה לקליטת המעפילים. ימאי הפלי"ם נועדו לפקד על המעפילים כשיעלו ולעזור בכל נושא ימי שידרש. ב-1 בינואר 1947 יצאה האונייה ממרסיי ויעדה עיר הנמל טרלבורג בשוודיה. לאיסוף מעפילים. ב-23 בינואר נכנסה לטרלברג. בנמל עלו 664 מעפילים, בחלקם הגדול בחורות שהבריאו בשוודיה. ועוד 100 אנשי החלוץ מדנמרק. השלטונות השוודים לא עשו קשיים. האנייה נכנסה לנמל לה הבר לצורכי תדלוק. שם עברה ביקורת וקיבלה אישור משלטונות צרפת. חצתה את מפרץ ביסקאיה בסערה. נכנסה לנמלי אלג'יר פיליפויל וסוסה. בים התיכון התקבלה הוראה לאיסוף כ-800 מעפילים נוספים באיטליה. היה צורך בעבודת הכשרה שנעשתה על ידי המלווים והמעפילים. המעפילים משוודיה הוכיחו רמה גבוהה של סולידריות בהכנת המקום למעפילים נוספים כולל זריקת חפצים אישיים לים כדי לפנות מקום. בערב 21 בפברואר 1947 עגנה האונייה כ-500 מטר מול מחנה ההעפלה בחוף מטפונטו. תוך שלוש שעות נוספו 684 מעפילים.
בקרבת חופי ארץ ישראל הוקפה האונייה במשחתות בריטיות ונדרשה להתמסר. קבוצת בריטים שעלתה לאונייה נזרקו למים רק שלושה פצועים נשארו במרפאה. ב-28 בפברואר התחולל קרב בין המעפילים לחיילים הבריטיים הצוות הנחית את האנייה כ-50 מטר מחוף בת גלים. צוות חדר המכונות את מכונותיה ופתח את שסתומי הטביעה. בחוף היה מחנה צבאי בריטי ומעפילים שקפצו ושחו לחוף נתפסו. שלושה מהמלווים הארץ-ישראלים של האונייה – ניסן לויתן, ישראל אוירבך ואברהם שביט - נחבאו בתוך מכלים בבטן האונייה עם תום הקרב עליה. בלילה, לאחר שהבריטים סרקו וירדו כולם מן האונייה המקורקעת. יצאו השלושה ממחבואם, שחו לחוף ודיווחו למטה ארגון ההגנה על קורות הקרב על האונייה. מערכות הפיץ חוברת מיוחדת בכותרת 'ספינת המרי שנועדה להיות דגם מופת של ספינת מעפילים.
הדרכה בפלי"ם
לאחר שרכש ניסיון מעשי באניות מעפילים, לאחר חופשה של מספר חודשים נקרא על מנת לרכז קורס מס. 8 של הפלי"ם בקיסריה. לקראת סוף שנת 1947 נתמנה למפקד קורס חובלים החמישי של הפלי"ם.
שירות בחיל הים
במלחמת השחרור הצטרף אוירבך לחיל הים נעשה מפקדה של "דרום אפריקה" ו"חנה סנש". מאוחר יותר נעשה מפקדה של שייטת הנחתות שהייתה בשלב היבנות ראשוני. זמן קצר לאחר מלחמת העצמאות נוכח אוירבך כי לנחתות עליהן פיקד לא היו צפיות. זקף את התנפחות המפקדה בחוף על חשבון כלי השיט. והחליט שמקומו איננו בחיל הים. בחודש מאי 1949 סיים את תפקידו ויצא עם רעייתו לטיול באירופה כאורחי חברת צים בתיאודור הרצל (אוניית נוסעים).
.
ספנות קיבוצית
בשנת 1949 נעשה חבר בקיבוץ מעגן מיכאל במגמה להקים חברת ספנות קיבוצית. בשנת 1950, הוסמך לדרגת קצין שני ועד סוף 1951 שימש, לסירוגין, כרב חובל של האנייה "שיאו", בדגל איטלקי העבירה חימוש לישראל למרות פיקוח של האו"ם למנוע זאת. אשר היוותה את הגרעין הראשון ממנו צמחה מאוחר יותר, הספנות הקיבוצית. המשיך להפליג באניות בדרגת קצין שני וראשון ובשנת 1954 הוסמך לרב חובל והא בעל תעודת סמיכות מס. 217.
תקופה קצרה שירת באנייה "שיאו" שבדגל איטלקי העבירה חימוש לישראל למרות פיקוח של האו"ם למנוע זאת. אוירבך רכש ניסיון בקו למערב אפריקה על האנייה "צפונית".
בחודש מרץ 1955 יצא אוירבך לבקשת מנהל חברת צים ד"ר נפתלי וידרא כיועץ לקברניט, על אנייה "יפו" של חברת אל-ים אניות ונשלחה למערב אפריקה. קברניט ה"יפו" לא שעה לעצותיו של אוירבך והעלה את אנייתו לסלעים. אוירבך נשלח לגרמניה לפקח על בניית אוניות עבור חברת הספנות הקיבוצית. אספת הקיבוץ נתבקשה לאשר שהמשפחה תצא גם היא ורות עבדה בחינוך נוער.
ישראל אוירבך הוסמך בשנת 1950, הוסמך לדרגת קצין שני ועד סוף 1951 שימש, לסירוגין, כרב חובל של האנייה "שיאו", בדגל איטלקי העבירה חימוש לישראל למרות פיקוח של האו"ם למנוע זאת. אשר היוותה את הגרעין הראשון ממנו צמחה מאוחר יותר, הספנות הקיבוצית.
על אף שאיפתו העזה הגיע אוירבך למסקנה כי חברת ספנות והקיבוץ אינם מסתדרים יחד. בקיבוצים צמחו אנשי ים שהעדיפו לעבור לחברות אחרות. הקיבוץ העדיף שחברים טובים ימלא תפקידי מפתח בקיבוץ עצמו. לקיבוץ המאוחד היו אז שתי אוניות "פלמ"ח" ו"פלי"ם" מועסקות על ידי צים בשכירות. מספר חברי הקיבוצים בהן היה זעום. בשנת 1959 בהחלטה שהגדיר אותה כ החליטה משפחת אוירבך לעזוב את הקיבוץ והמשפחה עברה לחיפה.
ספנות מסחרית
מיד לאחר עזיבת הקיבוץ בשנת 1959 עלה אוירבך כקברניט על אוניית הנוסעים "ארצה" של חברת צים. בנובמבר 1959 הועמדה "ארצה" לתיקונים ואוירבך עבר לאוניית המשא "תפוז" אונייה חדשה חיה ופעילה. מיד יצא להפלגה ארוכה למקסיקו וארצות הברית. לאחר היציאה מניו יורק 12 בדצמבר 1959 בשעה 22:00 נכנס אוירבך עם האונייה 'תפוז' לסערת הוריקן 36 שעות קשות. גלי ענק שהציפו את הסיפון. מטען התחיל לזוז. ארגזים התנפצו, מים חדרו למחסנים, פוצצו חלונות וחדרו למגורים. זרועות בארבעה מנופים התעקמו ונשברו עקב תזוזת מטען. סירת העבודה בסיפון הירכתיים נשברה.
אוירבך הקברניט החליט לפנות לאי ברמודה כנמל מסתור. שם בדקו את המטען והגיעו עיתונאים. בשנים 1960–1963 למד בבית ספר גבוה לימאות בלונדון והוסמך לתאר "רב חובל בכיר"
מנהל הספנות
כשחזר מהלימודים בלונדון בשנת 1964 מונה אוירבך למנהל אגף הספנות והנמלים במשרד התחבורה. במסגרת תפקידו נכללה גם הוראה המכון להכשרה ימית בעכו. בתוקף תפקידו שימש גם כיו"ר רשות להובלה ימית במסגרת משק לשעת חירום. במסגרת תפקידו השתתף בבדיקת ישימות כלי שיט אמפיבי של נאות הככר במפרץ אילת. תפקיד זה מילא אוירבך עד שנת 1969.
החברה להובלת דלק
בשנת 1970 החברה הימית להובלת פרי נעשה מנהל החברה הימית להובלת דלק חברה בת של החברה הימית להובלת פרי. בתפקיד זה פיקח על בניית מכליות ענק במספנות בנורווגיה, ספרד וצרפת ותפעל אותן בחברה. בשנים 1971–1977 עבד אוירבך כקברניט בשדות הנפט באבו רודס וא-טור בסיני והייתה לו גם בעלות חלקית על אוניות אלה.
השכלה
בשנים 1981–1984 שהה באנגליה, שם למד לתאר שני בבית הספר לכלכלה בלונדון בנושא "מדיניות בשימושי ים".
משפחה ושארים
במאי 1947 נשא אוירבך לאשה את אורסולה פיק אותה פגש לראשונה ביגור (אוניית מעפילים) והקשר נוצר במחנות המעצר בקפריסין. אורסולה עברתה את שמה לרות ולזוג נולדו שלושה ילדים. הבת ליאורה נעשתה צלמת וחיה בניו יורק. הבן נועם נעשה קצין בחיל הים ולאחר מכן עסק בשילוח ימי. השלישי אסא אוירבך פרופ' לפיזיקה בטכניון – מכון טכנולוגי לישראל.
קלאס באקר
קלאס באקר (בהולנדית: Klaas Bakker; 22 באפריל 1926 באמסטרדם, הולנד - 3 בינואר 2016 באמסטלפיין, הולנד) היה כדורגלן הולנדי ששיחק בעמדות הקשר והחלוץ.
קריירה
באקר שיחק בדה פולוויקרס בין השנים 1943 ו-1951, ולאחר מכן עבר למועדון אייאקס, בו שיחק 169 משחקי ליגה בהם הבקיע 37 שערים. במשחק הליגה שנערך בנובמבר 1955 הוא הבקיע שש שערים. בעונת 1956/57 הוא זכה עם המועדון באליפות הליגה.
המשחק האחרון של באקר נערך במאי 1957, משחק זה היה גם המשחק האחרון של חלוץ נוסף של הקבוצה גה ואן דייק.
נפטר ב-3 בינואר 2016 בגיל 89.
מדברית פסים
תפוצתה מוגבלת לצפון אפריקה, לסיני ולישראל. היא מאכלסת קרקעות קלות וחולות עצורים ומכוסי צומח, וכן מישורי טרשים. בארץ היא שוכנת בין חולות החוף דרומית ליפו, בנגב ובערבה. בכמה אזורים היא חולקת את תפוצתה עם המדברית העינונית. באזורי המפגש והחפיפה שבין שני המינים של המדברית נמצאת מדברית הפסים בערוצי הלס שבין הגבעות, והמדברית העינונית על הגבעות הטרשיות.
רבייה
עונת החיזור באביב. הנקבה מטילה בקיץ 2-4ביצים פעם או פעמים בשנה. הצעירים בוקעים אחרי 5-7 שבועות ואורכם 5 סנטימטרים. רק מעטים מגיעים לבגרות.
Gang of Four
Gang of Four היא להקת פוסט-פאנק בריטית מלידס, אנגליה. הלהקה הייתה פעילה באופן מלא מ-1977 עד 1984, והתאחדה פעמיים בשנות ה-90.
ההרכב המקורי כלל את הסולן ג'ון קינג, הגיטריסט אנדי גיל, הבסיסט דייב אלן והמתופף הוגו ברנהאם. מרכיב אופייני במוזיקה של הלהקה הוא קטע מקצב כמעט ריקודי, עם אקורדים ניסיוניים של גיטרה, יוצא דופן עבור קבוצות פאנק מוקדמות (מבנים מלודיים-קצביים אלה כללו: אוסטינאטו, קטעי סינקופה "לסירוגין", שיכוך ו"שריטה" של מיתרי גיטרה, שימוש ב-flageolets, "משוב" גיטרה יוצר "קירות של סאונד" רועשים. גם קלאוס מיטפוך וגם Rage Against the Machine נותרו תחת ההשפעה המוזיקלית הברורה של הלהקה.
ב-2005 התאחדה הלהקה עם אלבום של ביצועים חדשים לשיריה ישנים, מעודדת מהעובדה שהלהקה צברה פופולריות בזכות אמנים חדשים בהשראתם: The Futureheads, Bloc Party ופרנץ פרדיננד.
הלהקה קיבלה את שמה מ"כנופיית הארבעה" בסין. קבוצה של ארבעה חברים בכירים במפלגה הקומוניסטית של סין, שהגיעו לשיא כוחם בתקופת מהפכת התרבות.
הלהקה חזרה לפעילות משותפת ב-2004 שנקטעה בשנת 2020 עם מותו של אנדי גיל.
מחנה ביל"ו
מחנה ביל"ו (מחנה ליפקין) הוא מחנה צבאי גדול ליד כפר ביל"ו, צומת ביל"ו ורחובות.
היסטוריה
הבסיס הוקם על ידי הצבא הבריטי ונכבש על ידי גדוד 52 של חטיבת גבעתי ב-2 באפריל 1948. במלחמת העצמאות שימש המחנה כבסיס ליציאת השיירות לירושלים דרך כביש חולדה ודרך בורמה והוקם בו בית חולים צבאי מספר 8, שקלט את פצועי קרבות הנגב במלחמת העצמאות.
המחנה משמש כבסיסה של עוצבת האש ובו שוכנות שתי חטיבות המילואים השייכות אליה (55 ו-551).
במאי 2013 נקרא המחנה על שם רב-אלוף אמנון ליפקין-שחק.
בשנת 2016 הוחל בשיפוץ המחנה במאות מיליוני שקלים בהערכות לקליטת יחידות שפונו ממחנה סירקין.
בשנת 2021 הועברה לבסיס חטיבה 55 לאחר שפונתה ממחנה סירקין.
יצורים שמימיים
יצורים שמימיים (במקור: Heavenly Creatures) הוא סרט דרמה פסיכולוגית ביוגרפית מניו זילנד משנת 1994 המבוסס על מעשה רצח אמיתי שהסעיר את ניו זילנד בשנות ה-50 של המאה ה-20.
הסרט בוים על ידי פיטר ג'קסון אותו גם כתב לצידה של פראן וולש ומככבות בו מלאני לינסקי וקייט וינסלט.
תקציר העלילה
עלילת הסרט אשר מתרחשת בשנות ה-50 של המאה ה-20 בעיר כרייסטצ'רץ' שבניו זילנד, מתמקדת בשתי נערות, פולין פארקר בת ה-16 וג'ולייט היולם בת ה-15 אשר מכירות בבית הספר. הידידות ביניהן הופכת לסיפור אהבה אובססיבי כאשר השתיים מסתגרות בתוך עצמן ויוצרות עולם קסום ופנטסטי משלהן. המשפחות שלהן מחליטות לנסות ולמנוע מהן להמשיך ולהיפגש, כאשר הוריה של פולין מנסים לשלוח את בתם ללמוד באזור אחר. בעקבות כך, בסופו של דבר הן מחליטות לרצוח את אמה של פולין על מנת שיוכלו להיות יחד.
מנגן דו חמצני
מנגן דו-חמצני הוא תחמוצת מנגן שנוסחתה MnO2. מנגן דו-חמצני הוא מוצק שצבעו שחור -חום שהוא המרכיב העיקרי במינרל פירולוזיט.
השימוש העיקרי במנגן דו חמצני הוא בסוללות אלקליין ובסוללות אבץ-פחמן. בנוסף משמש החומר כפיגמנט וכחומר מוצא לתרכובות מנגן אחרת כדוגמת אשלגן פרמנגט.
מבנה
למנדן דו-חמצני מספר פולימורפים כמו גם צורה ממויימת. בצורה
β-MnO2 מבנה הגביש כשל רוטיל בו יוני המתכת במרכז אוקטאדר ויוני החמצן בקואורדינציה 3.
צורה α-MnO2 פתוחה ומכילה חללים או "תעלות" היכולים להכיל אטומי מתכת כדוגמת כסף או בריום.
הפקה
מנגן דו חמצני טבעי המופק ממינרלים גוגמת פירולוזיט אינו בדרגת נקיון המספיקה ליישומים דוגמת סוללות. כדי לקבל חומר נקי מחזרים את חומר הגלם לקבלת מנגן חנקתי Mn(NO3)2 המתפרק מעל 500°C למנגן דו חמצני
דרך אחרת היא תגובת הקומפרופורציונציה של אשלגן פרמנגנט עם מנגן גופרתי
תגובות
ניתן לחזר מנגן דו חמצני למנגן באמצעות קוק
בחימום ל 530°C מנגן דו-חמצני מתפרק ל Mn2O3 וחמצן
מייקל ג'טר
מייקל ג'טר (באנגלית: Michael Jeter; 26 באוגוסט 1952- 30 במרץ 2003) היה שחקן קולנוע וטלוויזיה אמריקאי. הוא ידוע בעיקר ממשחקי טלוויזיה בסדרה הקומית "Evening Shade" ובדיבובו ברחוב סומסום ולאחר מכן בעולמו של אלמו את מר נודל. בקולנוע הוא שיחק במספר סרטים כמו זליג, טנגו וקאש, פארק היורה 3 ורכבת לקוטב.
ביוגרפיה
ג'טר נולד באוגוסט 1952 בלורנסבורג, טנסי לוירג'יניה, עקרת בית וויליאם קלוד ג'טר, רופא שיניים. היה לו אח אחד וארבע אחיות. הוא נרשם ללימודי רפואה באוניברסיטת ממפיס אך עבר ללימודי משחק באוניברסיטה. הוא החל להופיע בכמה הצגות תיאטרון במרכז העיר ממפיס. לאחר מכן הוא עבר לבולטימור, מרילנד.
ג'טר היה הומוסקסואל שחי יחד עם בן זוגו, סין בלו עד למותו, כתוצאה מהתקף אפילפטי במרץ 2003.
משחק
הוא שיחק ב-1989 ב"טנגו וקאש" בתור סקינר. ב-1990 בסרט הפשע "צומת מילר" של האחים כהן וב-1991 בסרט "פישר קינג" כזמר קברט.
ב-1993 שיחק בסרט "הנזירות בלוז 2", ובסרט הטלוויזיה "ג'יפסי" בכיכובה של בט מידלר.
ב-1995 שיחק בסרט "עולם המים" בכיכובו של קווין קוסטנר בדמות גרגור הזקן. הוא הופיע גם בסדרה "שיקגו הופ".
ב-1997 שיחק בקומדיה "הצילו! עכבר בבית!", בקומדית המצבים "ג'וני בראבו" ובסדרה "מרפי בראון" בתור ויק. שנה לאחר מכן שיחק בסרט "יום חמישי", ובסרט "פאץ' אדמס" שהתבסס על חייו של הליצן הרפואי ד"ר פאץ' אדמס.
ב-1999 שיחק את אוורון בסרט השואה יעקב השקרן. באותה שנה שיחק בגרין מייל את אדוארד דלקרויקס ושיחק גם בסדרה מגע של מלאכים. בשנה שאחריה החל להופיע בסדרת הילדים רחוב סומסום בדיבובה של דמותו של מר נודל, איתו המשיך גם בסדרה עולמו של אלמו.
בשנת 2001 שיחק בסרט השלישי בסרטי פארק היורה, פארק היורה 3 בתפקיד שכיר החרב אודסקי. שנה לאחר מכן שיחק בסרטם של האחים רוסו "ברוכים הבאים לקולינווד" בהפקתו ובכיכובו של ג'ורג' קלוני.
ב-2003 שיחק בסרט הפעולה שטח פתוח בתור פרסי. בשנה שלאחר מכן החל לדבב את הדמויות סמוקי ואת סטרימר (באמצעות לכידת תנועה) בסרט האנימציה רכבת לקוטב. לפני ששני הסרטים יצאו הוא נפטר והסרטים הוקדשו לזכרו.
תגובת ערביי ארץ ישראל לעליית הנאצים ולשואה
תגובת ערביי ארץ ישראל לעליית הנאצים ולשואה הייתה ברובה אוהדת לנאצים והיו ששיתפו פעולה.
דעת קהל
סקרי דעות שנערכו אז (ככל הנראה הראשונים שנערכו אי פעם בקרב ערביי ארץ ישראל) הראו תמיכה רחבה בגרמניה הנאצית. סרי א-סכאכיני, בנו של הסופר והפעיל הפוליטי ח'ליל א-סכאכיני, שתמך בגרמניה הנאצית, והביע צער על תבוסתה, ערך סקרים במהלך עבודתו בקונסוליה של ארצות הברית בירושלים. בפברואר 1941, הביעו 88 אחוז מהנשאלים תמיכה בגרמניה הנאצית, ואילו רק 9 אחוזים תמכו בבריטניה.
ב-2 ביולי 1942, היום השני לקרב אל-עלמיין הראשון במלחמת העולם השנייה, בתקופת מאתיים ימי חרדה, ארגנו תומכיו של המופתי של ירושלים, אמין אל-חוסייני, מפגש ציבורי בשכם, כדי לברך זה את זה על הניצחון המתקרב ולאחל למופתי חיים ארוכים. באותו יום ביולי דווח כי הערבים קיבלו בשמחה גלויה את החדשות על גורל היהודים באירופה במהלך השואה. הם הביעו את התקווה שהגרמנים יכבשו את ארץ ישראל ו"ישחררו" אותם מהיהודים. חלק מהמיעוט המתון סירב להאמין לחדשות, וטען שמדובר בתעמולה יהודית בלבד שנועדה לתפוס את אהדת העולם.
מנהיגים ואישים
פעילות המופתי הייתה לאחר שכבר שוכנע שהנאצים לא היו מוכנים לעזור לו, ואפילו לא היה ביכולתו למנוע הגירת יהודים מעטים שגרמניה נתנה תמורת גרמנים שהיו בידי הבריטים מראשית המלחמה. הסופר מ. כהן ציטט הגדרה, "המניעים של החוסייני להתמיד בחיפושם אחר ברית עם גרמניה הנאצית, התגלו כחזקים מאכזבתם מהיטלר לאחר שסירב לעצור את הגירת יהודי גרמניה". יהושע פורת במחקרו על הלאומיות הערבית הפלסטינית הגיע למסקנה: "הנטייה הנאצית של החוסיינים לא הייתה מקרית. עמדותיהם האנטי-יהודיות הבהמיות של הנאצים הפנו את תשומת ליבם של הלאומנים הערבים הפלסטינים שראו בנאצים כבעלי ברית טבעיים נגד היהודים".
ארגונים
לפני מלחמת העולם השנייה היו מספר ארגונים ערבים–נאצים באזור, כולל: "המועצות להגנת פלסטין הערבית" (בראשות מנהיגים פרו-נאציים ידועים כמו נביח אל-אזמה, אדיל ארסלן ואחרים)  בשנות השלושים, סטודנטים פלסטינים ערביים שהתחנכו בגרמניה חזרו לארץ ישראל נחושים בדעתם להקים את המפלגה הנאצית הערבית. בשנת 1935 הקימו ערבים בחיפה את מועדון הירח האדום.
אהדה פומבית לנאצים
במהלך שנות השלושים וביתר שאת עם פרוץ המרד הערבי הגדול התפרסמו ידיעות אודות שימוש של סמלים נאצים על ידי ערבים בארץ ישראל, בקריאה לחרם על חנויות של יהודים ובמאבק בשלטון הבריטי. גילויי האהדה לנאצים דווחו בפרט סביב חגיגות הולדת מוחמד (מוולד א-נבי) מחלקת החינוך הממשלתית הבריטית פרסמה הודעות האוסרות על תלמידים ערבים להשתתף בהפגנות. עיתונים ערבים, לעומת זאת האיצו בתלמידים להפר את ההוראות.
לדברי אורייב ארף נג'אר, שחקר את מאמרי המערכת שפורסמו בפילסטין במהלך מלחמת העולם השנייה, "העיתון תמך בטיעון הפרו בעלות-הברית בשני אופנים. ראשית, הוא הבחין בין האוניברסלי למקומי, ויצר היררכיה של ערכים הסביר מדוע העיתון צידד בבעלות הברית. שנית, על ידי שימוש בערכים ערבים-אסלאמיים מסורתיים (וכריית התיעוד ההיסטורי לדוגמאות), הציעו העורכים כי ערכים אסלאמיים מונעים את הלחימה עם גרמניה הנאצית ודוחקים ב"סובלנות בזמנים קשים" להתמודד עם המשך שלטון קולוניאלי פלסטינים שנמצאו (מה שהגדירו) "אכזריים ובלתי מקובלים".
לאחר תבוסת הנאצים באל-עלמיין
מספר חודשים אחר תבוסת הנאצים בקרב אל-עלמיין השני, בשנת 1943, הותקף עבד אל-קאדר אל-מוזפר, תומך מופתי לשעבר, בבקבוק תבערה, לאחר שמתח ביקורת על הברית של המופתי עם המשטר הנאצי.
המועדון המטאפיזי
המועדון המטאפיזי הוא שמו של מועדון פילוסופי שהתקיים באוניברסיטת קיימבירדג' ונוסד על ידי שופט בית המשפט העליון של ארצות הברית לעתיד אוליבר ונדל הולמס, הפילוסוף והפסיכולוג ויליאם ג'יימס והפילוסוף צ'ארלס ס. פרס.
למרות שמו, במפגשי המועדון המשתתפים דנו ועסקו במחשבה אודות פרגמטיזם ופוזטיביזם, והם שללו את המסורת המטאפיזית האירופאית. למעשה, בקרב מועדון זה התגבשה משנתה הפילוסופית של תנועת הפרגמטיזם.
המועדון המטאפיזי לא הוזכר מעולם על ידי אדם אחר שהשתייך אליו מלבד פירס. האדם היחיד הנוסף שהזכיר את המועדון הוא הנרי ג'יימס, הסופר הנודע ואחיו של ויליאם ג'יימס.
זעמן סיני
זַעֲמַן סִינַי (שם מדעי: Platyceps sinai) הוא מין של נחש מסוג זעמן שאנדמי לנגב, סיני ודרום ירדן. בישראל הוא מצוי במדבר יהודה, דרום הנגב, הערבה והרי אילת. מאופיין בגוף מאורך עם טבעות שחורות וצהובות לסירוגין. הוא דומה למין זעמן יפהפה. בעבר הוא היה בסוג זעמן, אך הועבר לסוג Platyceps (אין שם עברי).
נחש דק המגיע לאורך 60 סנטימטרים. נחשב לאחד הנחשים הנדירים והיפים בישראל. מאכלס בתי גידול מצוקיים מדבריים, בעל יכולת טיפוס מצוינת על קירות ומצוקים. ניזון מלטאות ופרוקי רגליים, אינו ארסי ואינו מסוכן כלל לאדם.
צ'ארלס מלטון
צ'ארלס מייקל מלטון (באנגלית: Charles Michael Melton; נולד ב-4 בינואר 1991) הוא שחקן ודוגמן אמריקאי, אשר מוכר בשל תפקידו בתור רג'י מנטל בסדרה "ריברדייל".
ראשית חייו
מלטון נולד בג'ונו, אלסקה, ארצות הברית, לסוקיונג ולפיל מלטון. אביו הוא אמריקאי לבן, שמשפחתו מקורה באנגליה, אך גם כבעל שורשי צ'רוקי. אמו היא מהגרת קוריאנית שעברה לארצות הברית עם אביה בשנת 1990. מלטון הוא בנם הבכור. משפחתו עברה לעיתים קרובות מפני שאביו עבד בצבא. בתקופה מסוימת הוא ומשפחתו התגוררו בדרום קוריאה במשך כחמש שנים. בסופו של דבר הם התמקמו במנהטן, קנזס, שם סיים מלטון את בית הספר התיכון בשנת 2009. מלטון למד באוניברסיטת המדינה של קנזס, שם שיחק כמגן הגנה בקבוצת הכדורגל. מאמנו היה ביל סניידר. הוא עזב את האוניברסיטה בגיל 20 כדי להתמקד במשחק ועבר ללוס אנג'לס, קליפורניה, בשנת 2012.
בעבר הוא עבד גם כמטייל כלבים באפליקציית Wag.
קריירה
בשנת 2017 לוהק לתפקיד חוזר בעונה השנייה של סדרת הטלוויזיה "ריברדייל". הוא החליף את רוס באטלר, שעזב את צוות השחקנים בשל מחויבותו לסדרת הטלוויזיה "13 סיבות". מלטון הפך רשמית לחלק מקאסט השחקנים הראשי החל מהעונה השלישית. בשנת 2019 שיחק בסרטו העלילתי הראשון בתפקיד דניאל ביי בסרט הקולנוע "גם השמש היא כוכב", עיבוד הקולנועי של ניקולה יון לספר באותו שם. מלטון הוא השחקן האסייתי-אמריקני הראשון שהוביל סרט רומנטי באולפן הוליוודי גדול.
חיים אישיים
ביוני 2018, מלטון צייץ בטוויטר ציוצים המביישים שמנים שכתב בשנים 2011 ו-2012. מאז התנצל בפומבי.
באוקטובר 2018 החל מלטון לצאת עם עמיתתו לסדרה "ריברדייל", השחקנית קמילה מנדס, אך השניים נפרדו בדצמבר 2019.
תומאס קוטיר
תומאס קוטיר (בצרפתית: Thomas Couture; 21 בדצמבר 1815 – 30 במרץ 1879) היה צייר ומורה צרפתי לציור היסטורי. הוא לימד אמנים ידועים כמו אדואר מאנה, אנרי פנטין-לאטור, ג'ון לה פרג', פייר פובי דה שאבאן, קארל יאוורק ואחרים.
ביוגרפיה
קוטיר נולד בסנליס, בצפון צרפת. כשהיה בן 11 עברה משפחתו לפריז, שם למד בבית הספר לאמנויות תעשייתיות ולאחר מכן בבית הספר לאומנויות יפות.
קריירת אמנות והוראה
הוא לא הצליח שש פעמים בתחרות "פרס רומא" החשוב של בית הספר לאמנות, אבל הוא הרגיש שהבעיה היא בבית הספר, לא בו עצמו. קוטיר זכה לבסוף בפרס בשנת 1837.
בשנת 1840 הוא החל להציג תמונות היסטוריות וז'אנריות בסלון פריז, וזכה במספר מדליות עבור יצירותיו, במיוחד עבור יצירת המופת שלו, "הרומאים במהלך הדקדנס" (1847). זמן קצר לאחר ההצלחה הזו, קוטיר פתח אטלייה עצמאי שנועד לאתגר את בית הספר לאמנויות יפות על ידי הדרכת ציירי היסטוריה החדשים והטובים ביותר.
הטכניקה החדשנית של קוטיר זכתה לתשומת לב רבה, והוא קיבל הזמנות ממשלתיות וכן מכנסיות עבור ציורי קיר במהלך שנות ה-40 המאוחרות עד שנות ה-50. הוא מעולם לא השלים את שתי ההזמנות הראשונות, והשלישית נתקלה בביקורת מעורבת.
נסער מהקבלה השלילית של ציורי הקיר שלו, ב-1860 עזב את פריז, לזמן מה חזר לעיר הולדתו סנליס, שם המשיך ללמד אמנים צעירים שהגיעו אליו. בשנת 1867 הוא הרחיק את עצמו מהממסד האקדמי על ידי פרסום ספר על רעיונותיו ושיטות העבודה שלו. הוא גם תורגם לספר "שיחות על שיטות אמנות" ב-1879, השנה בה הוא מת.
בשנת 1879 הוא נפטר, ונקבר בבית הקברות פר לשז, פריז.
Sunflower
Sunflower הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרים והראפרים האמריקאים פוסט מאלון וסוואה לי, מתוך פסקול הסרט "ספיידרמן: ממד העכביש". השיר יצא לאור ב-18 באוקטובר 2018, כסינגל הראשון מתוך הפסקול, על ידי חברת התקליטים ריפבליק רקורדס. השיר נכלל גם באלבום האולפן השלישי של מאלון, Hollywood's Bleeding. השיר הוא שירם השלישי של פוסט והראשון של סוואה לי שהגיע למקום הראשון במצעד הבילבורד הוט 100. השיר צעד בעשירייה הפותחת של המצעד כ-33 שבועות, ובכך החזיק בשיא מספר השבועות הרב ביותר בעשירייה הפותחת של המצעד, יחד עם "Girls Like You" של מארון 5 וקארדי בי ו-"Shape of You" של אד שירן. מאלון שבר את שיא זה מאוחר יותר עם השיר "Circles", בשנת 2019.
השיר הועמד לפרס גראמי לביצוע הפופ הטוב ביותר של צמד/להקה בטקס פרסי גראמי ה-62.
רקע
מאלון אישר את מוערבותו בסרט ספיידרמן: ממד העכביש ב-2 באוקטובר 2018 בתוכנית הלילה בכיכובו של ג'ימי פאלון, בו הודיע כי כתב את "Sunflower", אותו הוא גם מבצע, וביצע קטע מתוך השיר. ב-15 באוקטובר, חשף סוואה לי שהוא ישתתף בשיר יחד עם מאלון, ופרסם קטע נוסף מהשיר. לי אמר שהוא "נרגש מאוד" לקראת השיר. ב-18 באוקטובר 2018, השיר יצא כסינגל. ספרינג אספרס, ראש המוזיקה והעניינים היצירתיים של סרטי סוני, אמר כי "פוסט וסוואה העבירו שיר הרואי ורגשי כאחד, וזה בדיוק מה שצריך סיפור של ספיידרמן. הוא אנמטי, אבל גם לבבי - הפסקול המושלם כדי שמיילס יגלה את איש העכביש שבתוכו".
מאלון ולי שיתפו בפעולה בעבר, בשיר "Spoil My Night", שנכלל באלבומו של מאלון, Beerbongs & Bentleys, משנת 2018.
וידאו קליפ
ב-18 באוקטובר 2018 פורסם וידאו קליפ מילים של השיר. הקליפ מורכב מצילומי הסרט והמילים מוצגות בסגנון הקומיקס של הסרט. ב-10 בינואר 2019 יצא קליפ רשמי לשיר. הקליפ הוא בלייב אקשן ומכיל גם קטעי וידאו של הקלטת השיר. מאז צאתו, זכה וידאו קליפ המילים ללמעלה ממילארד צפיות ביוטיוב.
ביקורת
בבילבורד, כינה גיל קאופמן את השיר "בלדה פאנקית וחולמנית", לאחר שהאזין לתצוגה מקדימה של השיר. ישראל דאראמולה מ-Spin טען כי השיר הוא שיר "נוצץ ונשמתי" ש"יאהבו מעריצי השירים המלודיים יותר שנעשו על ידי פוסט וסוואה לי". פטריק דויל מרולינג סטון אפיין את השיר כ"יומן של מערכת יחסים סלעית, שעובר על הגבול בין היפ הופ לדרים פופ".
הצלחה
השיר הגיע היישר אל המקום התשיעי במצעד הבילבורד הוט 100. לאחר ששהה כשלושה שבועות בחמישייה הראשונה, ב-19 בינואר 2019 הגיע השיר למקום הראשון, תוך שעלה מהמקום השלישי בשבוע הקודם. השיר הוא שירו השלישי של מאלון ושירו הראשון של סוואה לי כסולן שהגיע למקום הראשון במצעד, וכן השיר הראשון מתוך פסקול, מאז "" של ג'סטין טימברלייק מהפסקול של טרולים, שהגיע למעמד זה. השיר צעד כ-33 שבועות לא רצופים בעשירייה הפותחת של המצעד, ובכך הפך לשיר בעל המספר הרב ביותר של שבועות בעשירייה הפותחת של המצעד, יחד עם "Shape of You" של אד שירן ו-"Girls Like You" של מארון 5 בהשתתפות קארדי בי. בשנת 2020, נשבר השיא בשנית על ידי מאלון עם השיר "Circles", כשהה בעשירייה הפותחת כ-38 שבועות רצופים.
על פי הפדרציה הבינלאומית לתעשייה הפונוגרפית, השיר היה השיר הרביעי המצליח ביותר לשנת 2019, תוך שמכר כ-13.4 יחידות. בארצות הברית, השיר הוא שיר ה-R&B/היפ הופ השני המצליח ביותר לשנת 2019, עם 6.3 מיליון יחידות, ובהם 668,000 הורדות דיגיטליות.
היסטוריה של נאורו
ראשיתה של ההיסטוריה של נאורו בהתיישבות של נאורו המיקרונזים והפולינזים לפני 3,000 שנה לפחות. מאז היו 12 שבטים על נאורו, המיוצגים בכוכב בעל שנים עשר החודים שבדגל המדינה.
היסטוריה מוקדמת
12 השבטים של נאורו חיו על האי בשלווה. התושבים עסקו בחקלאות ימית: הם תפסו דגים, אקלמו אותם במים מתוקים וגידלו אותם בלגונת בואדה, מה שמספק מקור מזון אמין. המרכיבים האחרים שגדלו במקום בתזונתם כללו קוקוסים ופירות פנדנוס. השם "נאורו" נובע כנראה מהמילה נאורואנית Anáoero, שפירושה "אני הולך לחוף הים".האירופאים הראשונים שנתקלו באי היו על ספינת ציד הלווייתנים הבריטית האנטר, בשנת 1798, בהובלת קפטן ג'ון פירן. התרשמותו של הקפטן מהאי היא מקור השם האנגלי לאי: "Pleasant Island", האי הנעים. מסביבות 1830, תושבי נאורו היו בקשר עם אירופאים מספינות לווייתנים וסוחרים שחידשו את אספקתם (כמו מים מתוקים) בנאורו. תושבי האי סחרו במזון בתמורה לאלכוהול ונשק. הכנסת כלי הנשק והאלכוהול השמידה את השלווה של 12 השבטים החיים באי. מלחמה פנימית של 10 שנים החלה בשנת 1878 והביאה לצמצום האוכלוסייה מ-1,400 איש ב-1843 ל-900 אנשים בלבד בסוף המלחמה ב-1888. יותר משליש מאוכלוסיית האי נהרגה.
בשליטת הקיסרות הגרמנית
בשנת 1886 הועבר האי לשליטת הקיסרות הגרמנית כחלק מההצהרה האנגלית-גרמנית שמסדירה את שליטת המעצמות במערב האוקיינוס השקט. האי סופח לגינאה החדשה הגרמנית.
בשנת 1900 גילה החוקר האוסטרלי אלברט פולר אליס מחצבי זרחה בנאורו, וב-1906 התחילה הכרייה באי על ידי חברת פוספט פסיפיק בהסכם עם ממשלת גרמניה, עד מלחמת העולם הראשונה.
בין שתי מלחמות העולם
בשנת 1914, לאחר פרוץ מלחמת העולם הראשונה, נאורו נכבשה על ידי אוסטרליה, ולאחר מכן בריטניה החזיקה בשליטה עד 1920. אוסטרליה, ניו זילנד ובריטניה חתמו על הסכם נאורו בשנת 1919, ויצרו את ועדת הפוספטים הבריטית (BPC) שהשתלטה על זכויות על כריית הפוספטים באי. בשנת 1921 מגפת שפעת גרמה למותם של 230 תושבי האי. בשנת 1923, חבר הלאומים העניק לאוסטרליה מנדט נאמנות על נאורו, ובריטניה וניו זילנד היו נאמנות שותפות.
בשלטון האימפריה היפנית
במהלך מלחמת העולם השנייה, לנאורו נגרם נזק משמעותי הן ממדינות הציר (גרמניה הנאצית והאימפריה היפנית) והן מכוחות בעלות הברית.
ב-6-7 בדצמבר 1940 הופגזה נאורו על ידי כוח גרמני ששייט באזור, מתוך מטרה לפגוע במשאבי הזרחה שבמדינה, שהיו חיוניים לייצור תחמושת. זוהי כנראה הפעולה הצבאית הרחוקה ביותר שבוצעה על ידי גרמניה במהלך המלחמה.
כוחות האימפריה היפנית כבשו את נאורו ב-26 באוגוסט 1942. בדומה למקומות אחרים, גם בנאורו היה יחס הכובשים לאוכלוסייה מזוויע. על פי החשד, באחד המקרים הועלו 39 חולי צרעת על סירות שנגררו והוטבעו בלב ים.
היפנים הקימו בנאורו שדה תעופה שהופצץ לראשונה ב-25 במרץ 1943, דבר שמנע את אספקת המזון למדינה. באותה שנה גירשו היפנים 1,200 מקומיים לעבודות כפייה בלגונת טרוק במיקרונזיה. במהלך תקופת הכיבוש היפני, הייתה המדינה יעד להפגזות של ספינות קרב אמריקאיות שונות והפצצות אוויריות.
עצמאות חלקית ומלאה
ב-1948 הוקם באי משטר נאמנות מטעם מועצת הנאמנות של האו"ם, ואוסטרליה, ניו זילנד ובריטניה הפכו לנאמנות. המדינה קיבלה רשות לממשלה אוטונומית ב-1966, וקיבלה עצמאות מלאה ב-31 בינואר 1968. נשיאה הראשון היה האמר דה-רובורט. בשנת 1989 הגישה נאורו תביעה בבית הדין הבינלאומי בהאג נגד אוסטרליה, על פעילותה נגד נאורו כששלטה באי, ובפרט על הנזק הסביבתי שגרמה בעקבות כרייה לא מבוקרת של פוספטים. המשפט נסגר בעסקה מחוץ לבית המשפט, בה אוסטרליה הסכימה לשלם לנאורו פיצויים בסך 50 מיליון דולרים אוסטרליים, וניו זילנד ובריטניה הסכימו לשלם פיצויים בסך 12 מיליון דולרים אמריקניים כל אחת. ב-1999 התקבלה נאורו לאו"ם.
ערוץ 2000
ערוץ 2000 הוא ערוץ שידורים חיים באינטרנט, אתר ואפליקציה המשדר תכנים יהודיים ותורניים, וכן מוזיקה ואקטואליה.
תוכן שידורים
ב-2016 עבר הערוץ לשדר בפורמט מקוון הכולל שידורים חיים ותוכניות אקטואליות יומיות ושבועיות ועוד. בנוסף הערוץ יוצר תוכן מקור בדמות כתבות וסרטונים.
הערוץ מחזיק באולפנים במעגל סגור ובאולפן ירוק המשדרים תוכניות חדשותיות, אקטואליות ותחקירים לצד צוות כתבי שטח המשדרים בלייב ממוקדי האירועים השונים באופן יומי.
לערוץ כ-29 אלף כניסות לאתר ביום ממוצע. עד 2021 נספרו כבר מיליוני כניסות לדפי התוכן השונים.
רבי טבלא
רבי טבלא היה אמורא בבלי בדור השני והשלישי. הוא מוזכר בעיקר בתלמוד הבבלי, אך גם בתלמוד הירושלמי.