cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
טחנת הרוח הטמפלרית
מבנה הטחנה
הטחנה היא מבנה גבוה בנוי מאבן. בראשה עמד קרון עץ מסתובב, שעליו הותקנו כנפי התחנה (בדומה לקרון הקיים כיום בטחנת הרוח במשכנות שאננים). במהלך השנים נעלמו הקרון והכנפיים, ולאחר זמן שעמד נטוש הוסב המבנה לבית מגורים. וינברג, שהתגורר בו עד שנת 2017, שיפץ אותו כך שהוא כולל כיום חמש קומות וביניהן מדרגות לולייניות.
המכללה הצבאית המלכותית בסנדהרסט
המכללה הצבאית המלכותית הבריטית בסנדהרסט (באנגלית: Royal Military College; בראשי תיבות: RMC) היא מכללה צבאית, שנוסדה ב-1802, אשר נועדה להכשיר קציני חיל רגלים וקציני פרשים לצבאות אנגליה והודו הבריטית.
היסטוריה
המכללה הייתה פרי יוזמתו של ג'ון לה מרשאנט, יוזמה שנתקלה תחילה בהתנגדות הפרלמנט להענקת התקציבים הדרושים, ודווקא בתקופה של המלחמות הנפוליאוניות. קודם לכן לא היה בבריטניה מוסד מתאים להכשרת קציני צבא, מלבד האקדמיה הצבאית המלכותית בווליץ', שנוסדה ב-1741 והכשירה קציני תותחנות. המכללה הצבאית, שהוקמה ב-1802 להכשרת קציני רגלים ופרשים ונועדה הן לקצינים בתפקיד והן לצוערים המועמדים לקצונה.
בשנת הקמתה, 1802, נוסדו גם האקדמיה הצבאית סן-סיר של צבא צרפת והאקדמיה הצבאית וֶסט פּוֹינט של ארצות הברית.
ב-1812 עברה המכללה למשכנה בסנדהרסט שבמחוז ברקשייר.
במלחמת העולם השנייה גויסו רבים מהצוערים והמדריכים לשירות פעיל. עם זאת המשיכה המכללה בהכשרת קציני חי"ר, ומ-1942 ועד סוף המלחמה שימש הקמפוס בסנדהרסט לאימון צוערי שריון.
ב-1947 מוזגה המכללה עם האקדמיה הצבאית המלכותית בווליץ' ליצירת האקדמיה הצבאית המלכותית בסנדהרסט ובמטרה להעניק הכשרה לקצונה בכל החילות.
מיסטר לוקא ודוקטור טל
מיסטר לוקא ודוקטור טל הוא אלבום אולפן משותף של לוקץ' וטל טירנגל. האלבום יצא לאור ב-13 באוקטובר 2020, על ידי חברת התקליטים BMusic.
האלבום כולל 11 רצועות שהופקו על ידי אורי שוחט וצוקוש.
באלבום מתארחים מיכאל סוויסה, אורי שוחט, הילה חלואני ושקל.
האלבום מתאפיין בשירים המשלבים סאטירה והומור.
ציעור
צִיעֹר הייתה עיר מקראית בנחלת שבט יהודה, הנזכרת פעם אחת בתנ"ך.
העיר נזכרת בספר יהושע, ברשימת ערי שבט יהודה באזור הר חברון:.
אוסביוס, בחיבורו האונומסטיקון (תחילת המאה ה-4 לספירה), ציין כי בימיו התקיים יישוב בשם זה בין ירושלים ובית גוברין.
יש המציעים לזהות את העיר הקדומה עם הכפר סעיר, הסמוך לבית עינון, צפונית מזרחית לחברון, שבו אותרו חרסים החל מהתקופה הישראלית. הפריטים הארכאולוגים מעידים על יישובה של ציעור בתקופת הברזל. לדעת שמואל אחיטוב, זיהוי ציעור בסעיר הוא בעייתי, וזאת כיוון שלא ברור אם היישוב שהיה בסעיר לא נכלל עם יישובי הסביבה, חלחול ובית ענות, באותו המחוז. גרשון גליל זיהה את ציעור עם ח'רבת א-נצרא השוכנת כ- 3 ק"מ מחברון. לשיטתו, ההצעה לזהות את ציעור עם סעיר אינה מתיישבת עם הממצאים באתרים הסמוכים.
הגאוגרף המוסלמי בן המאה ה-13 יאקות אל-חמאווי הזכיר את העיר בכתביו בגרסה "צָעִיר".
מו"פ מדבר וים המלח
מו"פ מדבר וים המלח (לשעבר: מרכז מדע ים המלח והערבה) הוא מרכז מו"פ יישומי אזורי, הפועל באזור ים-המלח, הערבה והר הנגב. מטרתו העיקרית היא להוות מרכז מחקר מוביל בתחומים מגוונים תוך ניצול המאפיינים הייחודיים של האזור שבו הוא פועל ומתן מענה לצורכי הפיתוח של האזור. המרכז הוקם על ידי משרד המדע והמועצות האזוריות במרחב ופועל בחסות אקדמית של אוניברסיטת בן-גוריון בנגב, כמוסד ללא כוונת רווח. למרכז וועד מנהל המורכב מנציגי הרשויות המקומיות ונציגים מהאקדמיה.
היסטוריה
המרכז הוקם בגלגולו הראשון כמו"פ קטן בים המלח בשנת 2006 בשם "מרכז מדע ים המלח והערבה" ומנה חוקרים בודדים. כחלק ממהלך לאיחודם של גופי המחקר הקטנים בפריפריה שיזם משרד המדע הטכנולוגיה, אוחד המרכז עם המו"פ האקולוגי בחצבה והוקמה שלוחת חבל אילות בשנת 2007 על ידי מנהלו הראשון חנן גינת. בשנת 2012 צורפו חוקרים ממצפה רמון ובשנת 2017 הוכרה מצפה רמון כשלוחה רשמית במרכז המדע. כיום מורכב המרכז מאיחודם של ארבעה מרכזי המו"פ האזוריים.
מבנה המרכז ותקציבו
פעילות המרכז מתבצעת בארבעה מוקדים:
משרדי מטה מרכז המדע ממוקמים במכון מחקר ים המלח, בסמוך למרכז המבקרים מצדה של רשות הטבע והגנים.
לאור המרחק הפיזי הרב בין השלוחות, נוצרה הלכה למעשה רשת רב-תחומית המאגדת את המחקר לאורכו ורוחבו של הנגב מורד יריחו בצפון, אילות בדרום ומצפה רמון בהר הנגב. רשת זו מקיימת מחקר יישומי של מרחב ים המלח, הערבה והר הנגב על ידי 30 חוקרים, עוזרי מחקר ותלמידי מחקר. המחקרים מתמקדים בהבנת תופעות ייחודיות המתקיימות בסביבת מדבר יהודה, הנגב, ים המלח והערבה. דגש מיוחד ניתן על קיום מחקרים יישומיים שיוכלו להביא לפיתוח אזורי הפריפריה המדבריים, לעודד התיישבות, פיתוח כלכלי, קידום תיירות ומצוינות בחינוך. במסגרת זו חוקרים הנקלטים במו"פ מחויבים להתגורר או להעתיק את מקום מגוריהם למרחבי הפעילות, במטרה לעודד מעורבות פעילה ועידוד ההתיישבות בפריפריה הגאוגרפית של הנגב.
עמותת המו"פ נתמכת על ידי משרד המדע והטכנולוגיה, הרשויות המקומיות (מועצה מקומית מצפה רמון, מועצה אזורית חבל אילות, מועצה אזורית ערבה תיכונה, מועצה אזורית תמר ומועצה אזורית מגילות ים המלח), קרן יק"א, רשויות הניקוז ערבה וים המלח, ומענקי מחקר תחרותיים.
סגל המרכז
מרכז המדע מאגד כשלושים חוקרים במגוון תחומים מדעיים שביניהם גאולוגיה, ארכאולוגיה, הידרולוגיה, אקולוגיה וביולוגיה.
מכון מחקר ים המלח
בשנת 2016 הוקם מבנה למרגלות מצדה על בסיס שיקום מבנה ישן ששימש לרפָּאוּת חרסים מחפירות מצדה. המבנה הוקם במימון מועצה אזורית תמר ובתמיכת משרד המדע והטכנולוגיה, המשרד לשיתוף פעולה אזורי, קרן יק"א וקרן פורטר. מעבדות המבנה משמשות את מרכז מדע ים המלח והערבה למחקרים ביולוגים בתחומי העור, מחקרי סביבה בתחומי אקולוגיה, הידרולוגיה וגאולוגיה.
בנוסף למערך המעבדותי, שנועד לשמש את המכון לחקר העור, המבנה נועד כפלטפורמה למחקרי החיים בתנאי קיצון ולרכז ארבעה תחומי עניין מרכזיים:
לצד מרכז מדע ים המלח והערבה, הוקמו כיתות לימוד ומחקר לטובת חוקרים אורחים בשיתוף פעולה עם אוניברסיטת תל אביב.
מכון מחקר ערבה תיכונה
שלוחת ערבה תיכונה ממוקמת בחצבה בסמוך למרכז מבקרים על שם ויידור. במרכז מעבדה לפאלאונתולוגיה מעבדה לבוטניקה של צמחי מדבר, ומעבדה ביולוגית. בחצבה ממוקמת חממת ערבה המשמשת זרוע חינוכית למרחב כולו. במכרז החינוכי מתקיימת פעילות ענפה בהקשר של יצירה מבוססת טכנולוגיה.
מכון מחקר חבל אילות
שלוחת חבל אילות ממוקמת בצומת יטבתה בסמוך לבניין המועצה האזורית חבל אילות. השלוחה פועלת במבנה מחקר משולב עם מינהלת האנרגיה האזורית אילת אילות. במקום מעבדה אקולוגית ומעבדה לבחינת כלים באנרגיה מתחדשת.
מכון מחקר ארץ המכתשים (מצפה רמון)
שלוחת מצפה רמון במרכז מדע ים המלח והערבה היא גוף מחקר ופיתוח. המרכז ממוקם במצפה רמון וכולל חוקרים בתחומים גאולוגיה, הידרולוגיה, אקולוגיה, אנתרופולוגיה ומחקרי חברה וחינוך סביבתי. צוות המחקר מונה 5 חוקרים בעלי תואר דוקטור, 7 עוזרי מחקר וצוות מנהלה. המרכז יוזם ומקדם מיזמים מקומיים, ארציים ובינלאומיים בתחומי חינוך, קהילה, חקלאות עירונית ותיירות ובהם: גיאופארק ארץ המכתשים, פלטפורמה סביבתית חברתית ארוכת טווח (LTSER), תחנת מחקר אקולוגית ארוכת טווח (LTER), היערכות למצבי חירום, כיתה מדברית מתוקשבת במדעי כדור הארץ, חקלאות עירונית מדברית,, פיתוח תיירות ציורי סלע ושימור מורשת תרבותית.
שלוחת מצפה רמון במרכז מדע ים המלח והערבה הוקמה בשנת 1990 כמרכז מדע רמון (גוף עצמאי). בשנת 2010 הוחל תהליך האיחוד לתוך מו"פ מדבר וים המלח. בינואר 2017 הוכרה השלוחה באופן רשמי.
נשיונל ולווט
נשיונל ולווט (באנגלית: National Velvet) הוא סרט קולנוע אמריקאי בצבעי טכניקולור משנת 1944 בבימויו של קלרנס בראון, עם אליזבת טיילור ומיקי רוני בתפקידים הראשיים.
התסריט מבוסס על רומן בשם זה מאת אניד בגנולד משנת 1935.
NBC הפיקו סדרת טלוויזיה על הספר ששודרה בשנים 1960–1962.
ב-1978 הופק סרט המשך בשם "נולדה לתהילה" (International Velvet) עם טייטום אוניל בתפקיד הראשי.
ב-2003 נבחר הסרט לשימור בארכיון הסרטים הלאומי של ארצות הברית על ידי ספריית הקונגרס על היותו בעל חשיבות תרבותית, היסטורית ואסתטית.
העלילה מתרחשת בעיירת החוף סוולס במחוז סאסקס באנגליה בסוף שנות ה-20.
תקציר העלילה
ולווט בראון (אליזבת טיילור) היא נערה בת 12 שגרה עם משפחתה בעיירה קטנה במחוז סאסקס באנגליה. אביה הרברט (דונלד קריספ) הוא קצב ומנהל את חנותו בסיוע אשתו (אן רביר). הם נוהגים לפנות אחד לשנייה בשם גב' ומר בראון. האחותה הבכורה והמתבגרת היא אלווינה (אנג'לה לנסבורי) וכן ישנם מלי (ג'ואניטה קוויגלי) והבן הקטן דונלד (ג'קי ג'נקינס). ולווט חובבת סוסים כמעט מלידה.
לעיירה מגיע נער נודד בשם מייקל "מי" טיילור (מיקי רוני). אביו נפטר ומאז הוא נודד. הוא מצא בפנקס של אביו את שמה של גב' בראון והחליט להגיע לשם. ולווט פוגשת אותו בחזרה מבית הספר ומזמינה אותו לארוחת צהרים בביתם. האם לא מגלה כי אביו של מי היה מאמן השחייה שלה לפני שחצתה בשחייה את תעלת למאנש, דבר שהיה אז הישג לשחיינית. מי מחליט להישאר בבית בראון ולעזור להורים בקצביה
ולווט מתאהבת בסוס הפרוע של החוואי איד. לאחר שהסוס מתפרע ועושה נזק בעיירה הוא מועמד להגרלה וולווט זוכה בו וקוראת לו "פאי". ביחד עם מי היא מתחילה להתאמן ברכיבה עליו ובקפיצה על מכשולים. מי לא מספר לה בהתחלה כי הוא היה פרש במנצ'סטר וכי באחת התחרויות הוא נתקל בפרש לידיו וגרם למותו ומאז הוא לא רוכב יותר.
חלומה של ולווט הוא ש"פאי" ישתתף בתחרות היוקרתית גרנד נשיונל בלונדון. מי מפקפק בכך בגלל ההוצאות הגדולות. אך האם מעודדת אותה ונותנת לה את כסף הפרס שקבלה בזמן על חציית התעלה. לבסוף הם יוצאים ללונדון עם "פאי" אך מי לא מצליח למצוא פרש שירכב עליו תמורת תשלום.
בלילה לפני התחרות מתגבר מי על פחדיו, רוכב על "פאי" ומודיעה לוולווט כי הוא ירכב בתחרות. ולווט מודיעה לו כי היא תרכב על הסוס בתחרות ותתחזה לגבר. מי מקבל זאת בחששות אבל לבסוף מסכים ועוזר לה על ידי גזיזת שערה. לפני התחרות היא עוברת את כל הבדיקות ולא מגלים שהיא נערה.
לבסוף מגיע "פאי" ראשון לקו הסיום אך ולווט מרוב עייפות ומאמץ נופלת ממנו. היא מובאת לבדיקה רפואית ואז מגלה הרופא לתדהמתו שמדובר בנערה. התוצאה כמובן מתבטלת אך הסיפור מתפרסם בכל העולם וולווט ו"פאי" הופכים לידוענים.
מציעים לה חוזה של 5000 דולר בהוליווד אך היא מסרבת. מי מרגיש ששליחותו הסתיימה והוא עוזב אותה בלי להיפרד אבל היא רוכבת לעברו ונפרדת ממנו.
פרסים
כן היה הסרט מועמד לפרס אוסקר לבמאי הטוב ביותר, לפרס אוסקר לעיצוב ההפקה הטוב ביותר ולפרס אוסקר לצילום הטוב ביותר.
אנטי קאיקונן
אנטי סמולי קאיקונן (בפינית: Antti Samuli Kaikkonen; נולד ב-14 בפברואר 1974) הוא פוליטיקאי פיני ממפלגת המרכז שימש כשר ההגנה של פינלנד בין 2019 ל-2023.
ביוגרפיה
קאיקונן נולד בטורקו ב-14 בפברואר 1974. בין השנים 1997–2001 שימש כנשיא המרכז הפיני לנוער. ב-2003 נבחר לפרלמנט הפיני כנציג מחוז הבחירה של אוסימה מטעם מפלגת המרכז ומאז הוא מכהן בתפקיד ברציפות. ב-2004 שימש לתקופה קצרה כחבר המשלחת הפינית לפרלמנט האירופי. ב-2009 הסתבך קאיקונן בפרשת שחיתות הקשורה לתקופת כהונתו כנשיא המרכז הפיני לנוער. ב-2013 קבע בית המשפט המחוזי בהלסינקי כי קאיקונן ניצל לרעה את תפקידו כנשיא המרכז כדי לגייס תרומות עבור הקמפיינים שלו ועבור מסעות הבחירות של מפלגת המרכז. בין 2016–2019 שימש קאיקונן כיו"ר הסיעה של מפלגת המרכז בפרלמנט הפיני. ב-6 ביוני 2019 הוא מונה לשר ההגנה של פינלנד.
בתחילת 2023 קאיקונן לקח חופשת לידה באורך כחודשיים, מספר חודשים לאחר לידת בנו השני. ביוני באותה שנה ממשלתו סיימה את כהונתה ומפלגתו עברה לאופוזיציה.
שתינו
שתינו (בצרפתית: Deux; באנגלית: Two of Us) הוא סרט דרמה צרפתי משנת 2019 בבימויו של פיליפו מנגטי. הסרט היה מועמדה של צרפת ברשימת 15 הסרטים המועמדים לפרס אוסקר לסרט הבינלאומי הטוב ביותר בטקס פרסי אוסקר ה-93.
תקציר העלילה
נינה דורן ומדלן "מדו" ג'ירר  הן שתי נשים בגמלאות המתגוררות בשכנות בבניין דירות בצרפת, דלת מול דלת. השתיים הן מאהבות בסתר, שלמעשה חיות במשותף בדירתה של מדו ומתכננות למכור את דירותיהן ולעבור לגור יחדיו ברומא, העיר בה נפגשו לראשונה לפני עשרות שנים. משפחתה של מדו אינה מודעת לאהבתה לנינה, ומדו מתקשה לצאת מהארון בפני בתה אן ובנה פרדריק (ג'רום וראנפריין), שנוטר טינה לאמו על כך שהייתה נשואה במשך 20 שנה לאביו, עד שמת, למרות שלא אהבה אותו.
כאשר מדו לוקה בשבץ מוחי ומאבדת את יכולת הדיבור, אן שוכרת את שירותיה של מוריאל (מיוריאל בנזרף), אחות סיעודית, שנכנסת לגור בדירתה של מדו. נינה משדלת את מיוריאל להסכים לברית סודית ביניהן: נינה תדאג למדו, בעוד מיוריאל תקבל תשלום על עבודה שלא תעשה, ללא ידיעת משפחתה של מדו. אולם בטרם הברית יוצאת לפועל, מדו בורחת מהבית ונמצאת מאוחר יותר לבדה בפארק. כתוצאה מכך מיוריאל מפוטרת מעבודתה, אך דורשת מנינה את הכסף עליו סיכמו. נינה מסרבת ומיוריאל מאיימת לנקום בה.
אן עוברת לגור בדירתה של מדו על מנת לטפל בה, ומוצאת תצלום ישן של נינה ומדו שצולם ברומא. אן מגלה את האמת על מערכת היחסים של נינה ומדו, ומנסה להוציא את נינה מחייהן, ללא הצלחה. בלית ברירה, אן מכניסה את מדו לבית אבות סיעודי, שם מצבה של מדו מתדרדר בצורה מהירה. יום אחד, מדו מתקשרת אל נינה, שמצליחה לאתר אותה ולהגיע אל בית האבות. נינה מוציאה את מדו לטיול בחצר, ומנצלת את ההזדמנות על מנת לברוח איתה. נינה חוזרת לדירתה, על מנת לקחת בגדים וכסף ולברוח עם מדו לאיטליה, אולם כאשר הן מגיעות לדירה הן מגלות שהיא נפרצה וכספה של נינה נעלם. אן מגיע אל הדירה, דופקת בדלת ומבקשת סליחה, בעוד שתי הנשים מחבקות זו את זו בשמחה.
תגובות וביקורות
באתר האינטרנט Rotten Tomatoes לסרט יש דירוג של 98% המבוסס על 87 ביקורות, עם דירוג ממוצע של 7.8 מתוך 10. על פי דעת הרוב, נכתב באתר כי "סרט הביכורים יוצא הדופן של הבמאי-תסריטאי פיליפו מנגטי מספר סיפור אהבה מורכב תוך תצוגת משחק מרשימה מצד שלוש השחקניות הראשיות". על פי האתר Metacritic, שדגם 20 מבקרים וחישבו ציון ממוצע משוקלל של 82 מתוך 100, הסרט זכה פה אחד לשבחים.
דריולסטים
דריולסטים (שם מדעי: Dryolestoidea) היא על-סדרה של יונקים נכחדים שחיו מתור היורה ועד לתקופת הנאוגן ומאובניהם נמצאו ברחבי אפריקה, אמריקה הדרומית וייתכן שגם באוסטרליה.
יצורים אלה היו קטנים ברובם ובעלי שיניים חדות וחסרות דנטין שאיתם הם אכלו בעיקר חרקים. הם שרדו בעיקר בעידן המזוזואיקון והחלו להתמעט עם הכחדת הדינוזאורים הגדולים. ככל הנראה הם לא עמדו בתחרות עם יונקים מפותחים יותר ועם אקלימים משתנים.
פיאוני
פיאוני (באנגלית: Peony) הוא רומן היסטורי מאת פרל בק שיצא לאור ב-1948. הספר עוסק בימיה האחרונים של קהילת יהודי קאיפנג מנקודת מבטה של משרתת סינית העובדת בביתה של משפחה יהודית.
עלילה
הספר מסופר מנקודת מבטה של פיאוני, נערה סינית שנמכרה בילדותה כשפחה לבית משפחת עזרא - משפחה יהודית המתגוררת בקאיפנג. פיאוני גדלה בבית יחד עם בנו של אדונה, דוד. כאשר היא מתבגרת, היא מתאהבת בדוד, אולם הוא אינו מסוגל לראות בה יותר מאשר אחות קטנה. דוד עצמו עומד בפני דילמה באשר לנישואיו הקרבים. בעוד שאמו מעוניינת שיתחתן עם בתו של רב הקהילה, אביו מעוניין שיינשא לבתו של סוחר סיני עשיר. ההתלבטות של דוד מייצגת את הדילמה העומדת בפני כל שארית הקהילה בקאיפנג: שמירת המסורת היהודית, או היטמעות בתרבות הסינית.
אגודת הסטודנטים של אוניברסיטת בר-אילן
אגודת הסטודנטים של אוניברסיטת בר-אילן היא עמותה רשומה ומלכ"ר, המאגדת את הסטודנטים הלומדים באוניברסיטת בר-אילן, מייצגת אותם ופועלת למען רווחתם. תפקידה של האגודה הוא להשמיע את קולם של הסטודנטים ולתווך בינם לבין האוניברסיטה.
האגודה נוסדה בשנת 1960 והיא אחת מאגודות הסטודנטים הוותיקות והגדולות בישראל. אגודת הסטודנטים של אוניברסיטת בר-אילן היא חברה מלאה בהתאחדות הסטודנטים בישראל.
היסטוריה
בשנת 2010 מותגה האגודה מחדש והיא נקראה "הגילדה". מהלך המיתוג הובל על ידי יו"ר האגודה שי בכור, בעקבות ירידה משמעותית באמון הסטודנטים בה. ב-2015 בוטל המיתוג על ידי יו"ר האגודה אדם ארבל. בשנת 2014 רשמה האגודה בראשות היו"ר מתן בר-נוי הישג כאשר קיבלה לראשונה אישור על ניהול תקין מרשם העמותות.
ביוני 2023 נבחרה הדס קורמש בלישה לראשות האגודה, והיא האישה הראשונה בתפקיד.
חברי האגודה
כל סטודנט הלומד באוניברסיטת בר-אילן בן 17 ומעלה, זכאי להיות חבר באגודת הסטודנטים. חברות באגודת הסטודנטים מקנה לסטודנט את הזכות ליהנות מכל שירותי האגודה, וכן את הזכות לבחור ולהיבחר למוסדותיה. סטודנט מתחת לגיל 17 אינו יכול להיות חבר באגודה, בשל מגבלות חוק העמותות, אולם באפשרותו ליהנות ממעמד של "ידיד אגודה". המעמד מקנה לו את הזכות ליהנות ממרבית שירותי האגודה, אך הוא אינו יכול לבחור או להיבחר למוסדותיה.
מועצת הסטודנטים
מועצת הסטודנטים היא האספה הכללית שלה, והיא מהווה את הגוף העליון בה. המועצה בוחרת את שאר מוסדות האגודה (נשיאות, הנהלה ועדות), מפקחת על פעולות הנהלת האגודה, מאשרת את התקציב השנתי ואת הדוחות הכספיים של האגודה, והיא המוסמכת לאשר שינויים בתקנון האגודה. המועצה מורכבת מ-45 חברי אגודה, המייצגים את מחלקות הלימוד השונים בקמפוס, ונבחרים בבחירות אזוריות ואישיות על ידי ציבור הסטודנטים חברי האגודה.
בנוסף, ישנו את הוועד המנהל של האגודה שנבחר על ידי מועצת הסטודנטים וכפוף לה.
תקציב האגודה
תקציב האגודה נקבע מדי שנה בהתאם ללוח השנה האקדמי (אוקטובר עד ספטמבר) ולא על פי לוח השנה הקלנדרי, וזאת בדומה לתקציב האוניברסיטה. הצעת התקציב מוגשת על ידי הנהלת האגודה ומאושרת על ידי מועצת האגודה. מקור התקציב העיקרי (75%–80%) מגיע מדמי הרווחה שגובה האוניברסיטה מהסטודנטים, אשר מועברים בחלקם הגדול לאגודה, בהיותה הספקית המרכזית של שירותי הרווחה בקמפוס.
חואן פרים
דון חואן פרים (בספרדית: Juan Prim; 6 בדצמבר 1814 - 30 בדצמבר 1870) היה איש צבא ופוליטיקאי ספרדי ממוצא קטלאני. היה ממנהיגי "המהפכה המהוללת", ולאחר מכן הפך לאחד האנשים המשפיעים ביותר בספרד. ארגן את הכתרתו של אמדאו הראשון לבית סבויה כמלך ספרד, אולם נרצח במדריד זמן קצר לאחר מכן.
תחילת דרכו
פרים נולד ב-6 בדצמבר 1814 בעיר ראוס (Reus) שבממלכת ספרד למשפחה ממוצא קטלאני. אביו, פבלו פרים, היה נוטריון, אשר מאוחר יותר שרת כקפטן בלגיון הקטלאני הראשון של הצבא הספרדי במהלך מלחמת חצי האי. אמו נקראה תרזה וילנובה.
בשנת 1833 פרצה "המלחמה הקרליסטית הראשונה" בין תומכי איזבלה השנייה, מלכת ספרד, ובין תומכי הנסיך קרלוס. שנה לאחר פרוץ המלחמה, בהיותו בן 19 שנים, התגייס פרים לצבאם של תומכי איזבלה. בניגוד למרבית החיילים בני גילו, פרים לא עבר שום הכשרה צבאית ולא בא ממשפחת אצולה, כך שכדי לעלות בדרגה, פרים היה חייב להוכיח את עצמו. עד מהרה הוא אכן עשה זאת, כבר בהתנגשות הראשונה עם הקרליסטים הוא הפגין אומץ לב יוצא דופן. באוגוסט 1835 קודם לדרגת לוטננט. בשנת 1838 עלה לדרגת קפטן וזכה ב"צלב סן פרננדו". על גבורתו בקרב על סולסונה (Solsona) הועלה לדרג קומנדנט. בשנת 1840 הסתיימה המלחמה, ופרים כבר היה קולונל מוערך ומפורסם.
כניסתו לפוליטיקה
לאחר המלחמה קיבל פרים מושב בפרלמנט שהרכיב העוצר החדש, הגנרל בלדומרו אספרטרו. כאשר ברצלונה מרדה, אספרטרו הפציץ אותה באכזריות רבה, מה שקומם את פרים. ב-20 בנובמבר 1842 פרים מחה בפרלמנט על פרשת ברצלונה, ומיד נמלט מספרד מחשש לפעולת נקמה מצד אספרטרו. הוא הגיע לפריז, ושם חבר אל העוצרת הגולה מריה כריסטינה, אמה של המלכה הקטינה איזבלה. בשנת 1843 ביצעו לאופולדו או'דונל ורמון מריה נרוואז הפיכה צבאית-פוליטית והדיחו את אספרטרו, מה שאפשר לפרים לחזור לספרד. הוא הועלה לדרגת לוטננט-גנרל, ונרוואס שלח אותו לדכא התקוממות שפרצה בקטלוניה (במיוחד בברצלונה), ואשר זכתה לכינוי "בולאנגואס" (בקטלאנית: bullanga "המולה").
מאוחר יותר באותה שנה הואשם בניסיון לרצוח את נארוואז, ולמרות שזוכה מאוחר יותר, נידון לשש שנות מאסר באיי מריאנה. למזלו של פרים, נארוואז התפטר כעבור זמן מה, ויורשו, חואקין פרנסיסקו פצ'קו, העניק לפרים חנינה ב-1847. הוא מונה למושל של פוארטו ריקו, מינוי שהיה לטעמו, שכן הוא חזר לספרד בחוסר כל. בשנת 1848 פרץ מרד במושבה הצרפתית מרטיניק. פרים חשש שהמרד עלול להתפשט גם לפוארטו ריקו, ונקט צעדים קשים נגד האוכלוסייה השחורה. בהמשך פרץ מרד גם במושבה הדנית הסמוכה סנט קרואה. כוחות ספרדיים בפיקודו של פרים נחתו בסנט קרואה וסייעו לדנים לדכא את המרד. הקונסול הבריטי בסנט קרואה כתב בזעזוע אודות אכזריות הספרדים, אולם פרים טען שאלו צעדים הכרחיים. כאות תודה, קיבל פרים את אות מסדר דננבורג מאת ממשלת דנמרק. עם זאת, למרות כל מאמציו, בכל זאת המרד התפשט, ונעשה ניסיון למרוד גם בפוארטו ריקו. פרים הוציא להורג את שני מנהיגי המרד, והלקה את שאר הקושרים. בספטמבר של אותה שנה הוא הוחלף בתפקידו ונקרא לחזור לספרד.
המהפכה המהוללת
מותו של הגנרל לאופולדו א'ודונל, בשנת 1867 היה הקש ששבר את גב הגמל מבחינת מתנגדי המלכה. תנועת ההתנגדות חצתה קווים מפלגתיים, ושמה לה למטרה להפיל את שלטון בית בורבון לטובת משטר יעיל יותר. בספטמבר 1868 כוחותיו של האדמירל חואן באוטיסטה טופטה התמרדו בקאדיז. פרים וגנרל נוסף בשם פרנסיסקו סראנו הצטרפו למרד בהתלהבות, ובעקבות כך ערק מרבית הצבא הספרדי לצד המורדים. המלכה איזבלה חצתה את הגבול לצרפת מותירה את השלטון במדינה בידי המורדים.
הניצחון המהיר היה מפתיע מאוד. המורדים שהתחלקו לליברלים, מתונים, ורפובליקנים, התפלגו עד מהרה ונאלצו כעת להרכיב ממשלה שתתאים לכולם. סראנו מונה כראש הממשלה באופן זמני, ופרים מונה כשר הצבא. פרים וסראנו מיהרו לפזר את המיליציות והחונטות המהפכניות, והנהיגו חוקה ובחירות. פרים דחה את הרעיון להפוך את ספרד לרפובליקה, והעדיף לחפש עבור ספרד מלך חדש.
בשל מעמדה האסטרטגי של ספרד, הביקוש לכתר היה גדול. בתחילה הוצע להמליך את בנה של איזבלה אלפונסו, אולם פרים דחה את ההצעה בנימוק שייתכן כי אלפונסו ירש את מידותיה של אמו, וייתכן שהוא יהפוך למעשה לשפוט שלה. לאחר מכן הציע פרים את הכתר לפרננדו השני, מלך פורטוגל, אולם פרננדו דחה את ההצעה בנימוס, והצביע על חתנו, הנסיך הגרמני לאופולד פון הוהנצולרן כמועמד פוטנציאלי. עם זאת, פליטת פה מאוחרת יותר של פרים מלמדת על כך שהיוזם האמיתי של הצעת הכתר ללאופולד היה הקנצלר הפרוסי אוטו פון ביסמרק. לאופולד לא נטה לקבל את ההצעה, אולם בלחצו של ביסמרק הסכים. הסכמו של לאופולד עוררה סערה בצרפת, שחששה שאם הן פרוסיה והן ספרד יישלטו בידי שושלות גרמניות היא תמצא את עצמה מוקפת במדינות עוינות. הקיסר הצרפתי נפוליאון השלישי איים על פרים, והוא נאלץ לבקש מלאופולד שיוותר על הכתר. לאופולד וויתר בשמחה, אולם הפרשה התגלגלה לאירוע שזכה לכינוי "מברק אמס" ובעקבותיו פרצה מלחמת צרפת–פרוסיה והוקם הרייך השני.
באותו זמן שלט באיטליה ויטוריו אמנואלה השני, מלך איטליה. ויטוריו אמנואלה היה בעיני פרים מופת למונרכיה מסוג חדש, מתונה בהרבה, שתתאים לצרכים של ספרד. פרים הציע את הכתר לבנו של ויטוריו אמנואלה, אמדאו, והמלך קידם יוזמה זו בשמחה אף שהנסיך הצעיר לא מצא בה עניין רב. פרים יצא בראש משלחת לאיטליה, וחברי המשלחת התרשמו מאוד מאמדאו, התנהגותו הייתה מכובדת ופשוטה, ידע להקשיב לבן שיחו, הביע עניין במצב בספרד ודיבורו היה מאופק. ב-16 בנובמבר 1870 נערכה הצבעה בקורטס בשאלת המשטר הבא בספרד, ו-191 מתוך 301 הצביעו בעד אמדאו. משלחת פרלמנטרית הפליגה לפירנצה כדי להביא את הבשורה לנסיך, שאישר את הסכמתו למהלך ב-4 בדצמבר. ב-30 בדצמבר 1870 נחת אמדאו בקרטחנה וב-2 בינואר הגיע למדריד.
פרים לא זכה לראות את מאמציו מגיעים לקיצם. ב-27 בדצמבר התקיימו בקורטס הצבעות אחרונות בעניין בית המלוכה החדש, ובשעות הערב נכנס פרים למרכבתו שהייתה אמורה להסיע אותו לביתו. באמצע הדרך שתי עגלות אחרות חסמו את המעבר, והרכב נאלץ לעצור בפינת הרחוב המתינו שלושה אנשים חמושים ברובים, שפתחו באש על המרכבה מיד כשזו נעצרה. בקושי רב הצליחו להביא את פרים הפצוע לביתו, אולם עד מהרה נאלצו הרופאים לקבוע את מותו. זהות הרוצחים נותרה עלומה עד ימינו. יש המצביעים על סראנו כעל מי ששלח אותם, וסוברים שסראנו רצה לשלוט במלך החדש בעצמו ללא פרים לצדו. אחרים סוברים שהרוצחים היו רפובליקנים שהתאכזבו מכך שספרד חזרה להיות מונרכיה ולא הפכה לרפובליקה. יש המאשימים את הנסיך הצרפתי אנטואן ד'אורליאן, שרצה לנקום בפרים על שבחר באמדאו למלך ולא בו. יש אף הסבורים שהרוצחים היו אנשי עסקים מקובה, שחששו מפני שינויים שפרים תכנן להנהיג במדיניות הקולוניאלית של ספרד.
דרך ארץ קדמה לתורה
דרך ארץ קדמה לתורה הוא ביטוי שמשמעותו היא שחשיבותה של "דרך ארץ" (שהיא התנהגות במוסר המידות ובנימוס, או יישוב העולם, עיסוק ומסחר) קודמת והכרחית לפני חשיבות התורה. כיום המשמעות המקובלת הרווחת מייחסת ל"דרך ארץ" משמעות של נימוסים טובים, ושלא ניתן ללמד תורה ומצוות למי שאין בו דרך ארץ, או שאין שווי לתורה ולמצוות שמקיים בלא שיש לו דרך ארץ.
במקורו, הביטוי הוא פתגם חז"לי שבא לתאר את הקדימה הכרונולוגית של "דרך ארץ" למתן תורה.
מקורות
המקור לאמרה זו הוא במדרש רבה:. מקור פחות מובהק, אך זהה יותר לפתגם כפי שהוא מוכר, מופיע באוצר מדרשים של יהודה דוד אייזנשטיין, במדרש השכם (שמ"ספר הלקוטים" של אלעזר הלוי גרינהוט), בו נאמר:.
הביטוי כפי שהוא מוכר כיום, בשם: "דרך ארץ קדמה לתורה", מופיע רק בראשית תקופת האחרונים, והוא מתחיל להיקלט בצורה זו רק מאוחר יותר. הוא מופיע לראשונה אצל המהר"ל מפראג, והחל מאמצע שנות ה'ת"ק-ה'ת"ר (שלהי המאה ה-18) הוא מופיע במספר מקורות מיהדות מזרח אירופה, וכמאה שנה לאחר מכן גם אצל יהדות ארצות האסלאם.
פירוש הביטוי
משמעות הפתגם בדברי חז"ל היא כי "דרך ארץ" קדמה כרונולוגית למתן תורה, שכן התורה ניתנה לדור המדבר רק לאחר 26 דורות מבריאת העולם, ולפני כן התנהל העולם על פי "דרך ארץ". משמעות "דרך ארץ" בהקשר זה, כפי שעולה מדברי חז"ל אלו היא מוסר המידות והיושר, אולם יש שהתייחסו בזה גם לפרנסה, מלאכה ומסחר, ויש שציינו לשתי המשמעויות. יש המבארים את דברי חז"ל באופן שאינם רק תיאור כרונולוגי, אלא שהפתגם בא לומר כי הדורות הראשונים, כמו האבות, מחמת מעלתם ידעו לנהוג בדרך הישרה עוד טרם מתן תורה.
בפירוש הביטוי "דרך ארץ קדמה לתורה", רווח הפירוש לפיו יש העדפה או הקדמה - לפחות מבחינה מסוימת - של "דרך ארץ" על פני התורה, או ש"דרך ארץ" הרי הוא תנאי הכרחי לחשיבות התורה. גם בביטוי זה קיימים שני הפירושים לביאור "דרך ארץ", יש שפירשו זאת כמוסר המידות, ויש שפירשו זאת כמילוי צורכי הגוף ועיסוק על מנת להשׂתכר, שהוא נדרש כתנאי קיומי כדי שיהיה ניתן ללמוד תורה ולעבוד את ה', וכן ביישוב העולם בכלל.
לביטוי קיים ביאור חסידי מרבי צבי אלימלך שפירא מדינוב ובשם מחותנו רבי צבי הירש מזידיטשוב, לפיו "דרך ארץ" היא תפילה, שכן "תפִלה" בגימטריא "דרך ארץ" (515), והוא מבאר זאת על פי דעת רש"י שמתחילת זמן תפילה חל איסור עיסוק בעניינים אחרים עד התפילה, ואפילו לימוד תורה נאסר לפני התפילה. ביאור חסידי נוסף מרבי צדוק הכהן מלובלין מזהה את "דרך ארץ" עם יראת שמיים, ועל פיו הביטוי הוא על משקל "כל שיראתו קודמת לחכמתו - חכמתו מתקיימת".
אופק מלכה
אופק מלכה (נולד ב-10 בפברואר 2000) הוא כדורסלן ישראלי, המשחק בעמדת הקלע בקבוצת מכבי חיפה.
ביוגרפיה
מלכה נולד וגדל בנתניה שם שיחק מגיל 7 בקבוצת הכדורסל המקומית.
קריירה
בגיל נערים ונוער שיחק לרוב באליצור נתניה עמה הגיע לשלב חצי הגמר אליפות המדינה לנוער בעונת 2016/2017. בתיכון למד במגמת הכדורסל של תיכון משה שרת בנתניה עמה זכה בעונת 2016/2017 במקום השני בגמר ליגת העל לתיכונים.
עונתו הראשונה בקבוצת בוגרים הייתה עונת 2017/2018, במקביל למשחק בקבוצת הנוער של הפועל עמק חפר שיחק בליגה הארצית בקבוצת הבוגרים. בעונה שלאחר מכן עבר לשחק במכבי הוד השרון מהליגה הלאומית בכדורסל. בעונת 2019/20 חתם לשנה בקבוצת בני הרצליה. בתום העונה הקבוצה העפילה לליגת העל בכדורסל. לקראת עונת 2020/21 חתם לעונה בקבוצת עירוני רעננה.
בנבחרות הלאומיות
מלכה, שיחק בכל הנבחרות הצעירות של ישראל. ב-2016 שיחק באליפות אירופה לנבחרות עד גיל 16 בטורניר שנערך בסופיה. הנבחרת סימה במקום השני והעפילה חזרה לדרג א'. בטורניר קלע בממוצע 11.8 נקודות למשחק. ב-2017 שיחק באליפות אירופה דרג ב' לנבחרות עד גיל 18 בטורניר שנערך באסטוניה. מלכה סיים את הטורניר עם 11.3 נקודות למשחק עם 51 אחוז מהשלוש.
ב-2018 השתתף עם נבחרת הנוער באליפות אירופה דרג ב' עד גיל 18 שנערכה בבסקופיה מקדוניה. מול סלובקיה, במשחק השיא שלו בטורניר קלע 19 נקודות עם 6 שלשות ב-75 אחוז. בהמשך השנה בטורניר חג המולד בבלגיה (xmastournamet) מול אוסטנד הבלגית, סיים עם 32 נקודות כשמתוכן קלע 10 שלשות ב71 אחוז. בטורניר זה אף זכה בתחרות השלשות.
ביולי 2019 זכה עם נבחרת העתודה של ישראל בכדורסל תחת מאמן הנבחרת אריאל בית הלחמי באליפות אירופה בכדורסל עד גיל 20 שנערכה בישראל.
רוחות השמיים
ארבע רוחות השמיים הן הכיוונים צפון, דרום, מזרח ומערב. הן משמשות לרוב להתמצאות גאוגרפית על פני כדור הארץ, אך ניתן להשתמש בהן על פני כל גרם שמים מסתובב. הצפון והדרום מצביעים על הקטבים המוגדרים על ידי ציר הסיבוב, כך שממבט מעל הקוטב הצפוני נראה כי הגוף מסתובב כנגד כיוון השעון. המזרח והמערב הם בזווית ישרה לצפון ולדרום כך שהמזרח הוא בכיוון הסיבוב, ואילו המערב נגדי לו. בקרטוגרפיה לרוב מציירים מפות כאשר הצפון למעלה והמזרח בימין.
אטימולוגיה
מקור הביטוי "רוחות השמים" הוא בתנ"ך: "וַיַּעַן הַמַּלְאָךְ וַיֹּאמֶר אֵלָי: אֵלֶּה אַרְבַּע רוּחוֹת הַשָּׁמַיִם יוֹצְאוֹת מֵהִתְיַצֵּב עַל אֲדוֹן כָּל הָאָרֶץ. אֲשֶׁר בָּהּ הַסּוּסִים הַשְּׁחֹרִים יֹצְאִים אֶל אֶרֶץ צָפוֹן, וְהַלְּבָנִים יָצְאוּ אֶל אַחֲרֵיהֶם, וְהַבְּרֻדִּים יָצְאוּ אֶל אֶרֶץ הַתֵּימָן" . ביטויים דומים יש בספרים אחרים בחטיבת הנביאים האחרונים - "ארבע קצות השמים" ו"ארבע כנפות הארץ" . ביטוי מקביל בעברית המודרנית הוא "ארבעה כיווני אוויר". רוחות השמיים הן חלק משושנת הרוחות.
אמצעי מציאת רוחות השמים
כאשר אדם פונה לכיוון צפון, הדרום נמצא מאחוריו, המזרח לימינו והמערב לשמאלו (יש לציין שבעבר היה נהוג לפנות דווקא לכיוון מזרח). כדי למצוא את רוחות השמים ניתן להיעזר במיקום השמש בשמים, אשר זורחת במזרח ושוקעת במערב. שיטה זו מוצלחת במידה פחותה ככל שמתקרבים לקו המשווה, כלומר בין חוג הגדי לחוג הסרטן.
ניתן להשתמש גם בכוכבים ובמיוחד בכוכב הצפון בחצי הכדור הצפוני ובקבוצת הכוכבים הצלב הדרומי בחצי הכדור הדרומי. בעוד שנעשה שימוש נרחב במצפן לידיעת הכיוונים, מכשיר זה מתבסס על השדה המגנטי של כדור הארץ ומצביע לכיוון הקוטב המגנטי הצפוני כצפון, שמיקומו שונה מאשר הקוטב הגאוגרפי הצפוני. המצפן הגירוסקופי, אשר הומצא במאה ה-19, מצביע על הצפון האמיתי, והחליף את השימוש במצפן בניווט על ספינות.
רוחות השמים ומעגל היחידה
השימוש ברוחות השמים נעשה בהקשר של זוויות מעגל היחידה באופן שכיח, בטריגונומטריה ועבור מערכת ניווט לוויינית כגון GPS. הצפון מסומן ב-0° או ב-360°, המזרח ב-90°, הדרום ב-180° והמערב ב-270°. בהתאם, כיווני הביניים מסומנים גם הם - צפון מזרח ב-45°, דרום מזרח ב-135°, דרום מערב ב-225° וצפון מערב ב-315°.
רוחות השמים בתרבויות העולם
בעוד שבתרבות האירופאית ישנם ארבעה כיוונים, בתרבויות אחרות מצוינים כיוונים נוספים, לרוב כיוון "מרכז" ככיוון החמישי. בעוד שבתרבויות המערב נעשה שימוש באותיות כדי לציין את הכיוונים ("צ" לצפון, "ד" לדרום, "מע" למערב, ו"מז" למזרח, ובשפות רומאניות "N" לצפון, "S" לדרום, "E" למזרח, ו"W" למערב), בתרבויות שונות נעשה שימוש בצבעים שונים כדי לציין את רוחות השמיים. צבעים אלו מתבטאים גם בשמות לצורות נוף ולאזורים שונים, כך הים השחור בהתאם לתרבות של העמים הטורקיים, מכיוון שהצבע השחור ציין את הצפון, ואורדת הזהב בהתאם לתרבות המונגולית והסינית, מכיוון שהצבע זהב סימן את המרכז.
במפות נהוג שהצפון יהיה בראש המפה, אולם במספר ארצות בחצי הכדור הדרומי מקובל שראש המפה פונה דרומה. גם במספר מפות עתיקות הדרום נמצא בראש המפה. בארצות נוצריות היה נהוג שראש המפה מכוון מזרחה לעבר ירושלים. בסין הקיסרית, על-פי-רוב, המפה כוונה לדרום היות שאדם הפונה דרומה רואה את תנועת השמש לכל אורך היום (בחצי הכדור הצפוני). הצפון היה מקושר לקור ומוות ואליו הופנה הגב. הסימן הסיני למילה 'גב' (背) מורכב מהסימן 'צפון' (北) ומסימן המסמל, בין היתר, 'חלקי גוף' (月).
אדריאנה סלוואטיירה
אדריאנה סלוואטיירה אריאס (בספרדית: Adriana Salvatierra Arriaza; נולדה ב-3 ביוני 1989) היא פוליטיקאית בוליביאנית. במשך מספר שעות ב-10 בנובמבר 2019 היא שימשה דה יורה כנשיאת בוליביה, מבלי שנכנסה לתפקיד רשמית. עם זאת, עד מהרה התפטרה. לפני כן היא הייתה נשיאת הסנאט הבוליביאני מאז ינואר 2019.
פעילות פוליטית
סלוואטיירה נכנסה לפוליטיקה בשנת 2005, כשהייתה בת 16 בלבד. היא הצטרפה לשורות התנועה לסוציאליזם. בשנת 2014, ארגון הנוער של המפלגה בחר בה כמועמדת לסנאט על מקצועיותה ועבודתה מול ארגונים ציבוריים ואזרחיים. היא נבחרה לסנאט בגיל 26 בשנת 2015 מטעם סנטה קרוז ובגיל 29 הייתה סלוואטיירה לנשיאה הצעירה ביותר של הסנאט בתולדות בוליביה.
התפטרות
ב-10 בנובמבר 2019 הודיעה נשיא בוליביה אבו מוראלס על התפטרותו בעקבות מחאות ואולטימטום מהצבא. בעקבותיו עזב סגן נשיא המדינה, אלווארו גרסיה לינרה, את תפקידו. הבא בתור לכהן כנשיא היה יו"ר לשכת בית הנבחרים ויקטור בורדה, אשר, עם זאת, התפטר לפני הנשיא מוראלס. על פי החוקה, במקרה זה, נשיאת הסנאט, אדריאנה סלוואטיירה, הייתה צריכה לשמש כנשיאה. ברם, סלוואטיירה הודיעה על התפטרותו באותו יום והגישה בקשה למקלט בשגרירות מקסיקו בלה פאס, זמן קצר לאחר שמוראלס עשה זאת על רקע המשבר הפוליטי במדינה. סגנית הנשיא השנייה של הסנאט, ג'נין אנייס, מכוח סירובו של סגן הנשיא הראשון, החליפה אותה בתפקיד. עם זאת, סלוואטיירה טענה מאוחר יותר כי אף על פי שהתפטרה, הסנאט עדיין לא קיבל רשמית את התפטרותה עד אז ולכן היא נותרה נשיאת הסנאט. הסנאט קיבל לבסוף את התפטרותה ב-14 בנובמבר 2019 ובחר את מוניקה אווה קופה לנשיאת הסנאט החדשה.
ניתוח עפעפיים
ניתוח עפעפיים (באנגלית: Blepharoplasty) הוא ניתוח פלסטי לתיקון פגמים, עיוותים בעפעפיים ולשינוי אסתטי של אזור העיניים. עם הכריתה וההסרה, או מיקומם מחדש של רקמות עודפות, כגון עור ושומן, וחיזוק רקמות השריר והגידים המקבילות, הליך ניתוח העפעפיים פותר בעיות תפקודיות וקוסמטיות מסביב לאזור העין. ההליך נפוץ יותר בקרב נשים, שהיוו כ־85% מהליכי ניתוח העפעפיים בשנת 2014 בארצות הברית ו-88% מההליכים הללו בבריטניה. ניתוחי עפעפיים מבוצעים לרוב למטרות אסתטיות להרמת העפעף ויכולים להיות גם לסיבות תפקודיות כמו השבת התפקוד התקין של העפעפיים. במהלך הניתוח משתמשים בסילוק עודפי עור מהעפעפיים, החלקת שרירי העין הבסיסיים, הידוק המבנים התומכים וכריתת שומן עודף באזור בעין, על מנת לייצר מעבר אנטומי חלק מהעפעף התחתון ללחי.
הליך ניתוח העפעפיים בדרך כלל מתבצע באמצעות חתכים כירורגיים חיצוניים המתבצעים לאורך קמטי העור הטבעיים של העפעפיים העליונים והתחתונים ובכך מסתירים את צלקות הניתוח מהעין. ניתן לבצע את החתכים גם מהלחמית, המשטח הפנימי של העפעף התחתון. ניתוח עפעפיים נמשך בדרך כלל 1–3 שעות כדי להשלים. לאחר הניתוח, הנפיחות הראשונית והחבורות כתוצאה מהניתוח ייפוגו ויחלפו תוך שבועיים, התוצאות הסופיות והיציבות של תיקון ניתוח העפעפיים יתגלו לאחר מספר חודשים. לאחר ההליך, תפר מיוחד ממוקם ליד הפינה החיצונית של העפעף התחתון, שנמצא בתוך הרקמה. זה מאפשר לעפעף להתייצב ולהישאר קבוע במהלך תהליך הריפוי. התפר מומס לאחר ארבעה עד שישה שבועות של שימוש. המצב האנטומי של העפעפיים, איכות "הבלאי" של עור המטופל, ומצבם הכללי של הרקמות הסמוכות כתוצאה ממצבים אנטומיים של המטופל, משפיעים על התוצאות התפקודיות והאסתטיות. הסיבוכים הרפואיים של הניתוח מושפעים מתסמונת העין היבשה, רפיון עור ועיניים בולטות. במדינות רבות באסיה ניתוח עפעפיים כפול הוא הניתוח הפופולרי ביותר, במיוחד בקוריאה הדרומית. תלוי בשיטות, בניסיון הרופאים ובמורכבות הניתוח, ניתוח זה יכול לעלות בין כ-2,000 $ ל-4,000 דולר. ההליך מפורסם בייצור עפעפיים הנראים טבעיים לטווח הארוך. בגלל שכיחותה הרבה של הפעולה, זרים רבים בארצות הברית נוסעים מדי שנה לדרום קוריאה כדי לבצע את ניתוח העפעפיים.
נקודת מורו
נקודת מורו (באנגלית: Moureaux Point) היא לשון יבשה המהווה את הקצה הצפוני של חצי האי קראן באי לייז' בארכיפלג פאלמר, שבאנטארקטיקה.
גילוי ומיפוי הנקודה
לשון היבשה התגלתה ומופתה על ידי המשלחת הצרפתית לאנטארקטיקה (אשר חקרה את אנטארקטיקה בין השנים 1903–1905) בפיקודו של ז'אן-באטיסט שארקו.
לשון היבשה מופתה על ידי משלחת הסקר האווירי של שטחי חסות איי פוקלנד בין השנים 1955–1956.
מקור השם
שארקו נתן ללשון היבשה את שמה.
שארקו קרא ללשון היבשה על שמו של ט. מורו, שהיה מנהל מצפה הכוכבים פארק-סן-מור שליד פריז.
לקריאה נוספת
• NATIONAL GEOSPATIAL-INTELLIGENCE AGENCY, Sailing Directions (planning Guide) and (enroute) for Antarctica, P 145
מפעלי ההגנה הוונציאניים בין המאות ה-16 וה-17: סטטו דה טרה ומערב סטטו דה מאר
מפעלי ההגנה הוונציאניים בין המאות ה-16 וה-17: סטטו דה טרה ומערב סטטו דה מאר הוא שמו של אתר מורשת עולמית של אונסק"ו המרכז שש מערכות ביצורים שנבנו על ידי הרפובליקה של ונציה, הן בחלקה היבשתי הידוע בתור "סטטו דה טרה" (Stato da Terra, "מדינת היבשה") או "דומיני דה טראפרמה" (Domini di Terraferma, "המרחבים היבשתיים"), והן בשטחיה מעבר לים הידועים בשם "סטטו דה מאר" (Stato da Mar, "מדינת הים") , בין המאה ה-16 והמאה ה-17. שלושה מהאתרים שוכנים באיטליה, שניים בקרואטיה ואחד במונטנגרו.
ההכרזה על האתר התקיימה ב-2017.
מערכות הביצורים
להלן מערכות הביצורים הכלולות באתר לפי המספר הסידורי שלהן באונסק"ו:
אצטדיון קאופמן
אצטדיון קאופמן (באנגלית: Kauffman Stadium) הוא אצטדיון בייסבול בקנזס סיטי, מיזורי המשמש את קבוצת קנזס סיטי רויאלס מליגת ה-MLB. האצטדיון נמצא במתחם משותף עם אצטדיון ארווהד, שמשמש את קנזס סיטי צ'יפס מליגת ה-NFL. האצטדיון נקרא על שמו של יואינג קאופמן, המייסד והבעלים הראשון של קבוצת הרויאלס.
האצטדיון נפתח בשנת 1973 בתור אצטדיון הרויאלס, וקיבל את שמו הנוכחי 20 שנה מאוחר יותר, ב-2 ביולי 1993. מאז השיפוץ הגדול האחרון שלו בשנת 2009, יש בו 37,903 מושבים.
אצטדיון קאופמן נבנה במיוחד עבור בייסבול, בתקופה שבה נהגו לבנות אצטדיונים רבי-שימוש, שיוכלו לשנות את ייעודם בין ענפי הספורט השונים. יחד עם אצטדיון דודג'ר, שנבנה בשנת 1962, נחשב לאצטדיון חדיש. זהו האצטדיון היחיד בליגת ה-MLB שנקרא על שם אדם, ואחד מתשעה אצטדיונים שלא נקראים על שם תאגיד או חברה שנותנת חסות לאולם. לאצטדיון קאופמן קדמו רק חמישה אצטדיוני בייסבול גדולים ברחבי ארצות הברית, והוא אירח את משחקי האולסטאר של ליגת ה-MLB בשנים 1973 ו-2012, ואת סדרת הוורלד סיריס בשנים 1980, 1985, 2014 ו-2015, כאשר קבוצת הרויאלס היו אלופי הליגה האמריקאית. בין השנים 2007 ו-2009, עבר האצטדיון שיפוץ בעלות של 250 מיליון דולר, שכלל שדרוגים במתקני האוהדים ובניית היכל תהילה חדש של הרויאלס.
הופעות חיות של טיילור סוויפט
הזמרת-יוצרת האמריקאית טיילור סוויפט קיימה חמישה סיבובי הופעות, שלושה קונצרטים חד-פעמיים, 21 פסטיבלי מוזיקה ו-196 אירועים חיים. היא קידמה לראשונה את אלבום הבכורה שלה Taylor Swift, בין השנים 2006–2007, באמצעות הופעות בכמה טקסי פרסים ותוכניות טלוויזיה, כולל טקס פרסי ה-ACM ה-42 ו"בוקר טוב אמריקה". לאחר מכן, הייתה להופעת החימום של רסקאל פלטס (2006), ג'ורג' סטרייט (2007), קני צ'סני (2007), בראד פייזלי (2007–2008), טים מקגרו ופיית' היל (2007).
בשנת 2009 יצאה לסיבוב ההופעות הראשון שלה, "Fearless Tour", שאירע באמריקה הצפונית, אירופה, אוסטרליה ואסיה, וגרף למעלה מ-63 מיליון דולר. היא יצאה לסיבוב הופעות השני שלה "Speak Now World Tour" בשנת 2011, שאירע באסיה, אירופה, אמריקה הצפונית ואוקיאניה. בסוף 2011, הוא דורג במקום הרביעי ברשימת "25 סיבובי ההופעות המצליחים ביותר", השנתית של פולסטאר, כאשר גרף למעלה מ-104.2 מיליון דולר עבור 100 הופעות. הוא היה לסיבוב ההופעות המכניס ביותר של אישה ושל אמן סולו בשנת 2011. הוא הסתיים במרץ 2012, וגרף למעלה מ-123 מיליון דולר. בנוסף לכך, נמכרו 1,642,435 כרטיסים במהלך סיבוב ההופעות כולו, מה שהופך אותו לאחד מהמצליחים ביותר שהיו באותן השנים.
סיבובי ההופעות הבאים של סוויפט שברו שיאי עולם, כאשר "The Red Tour" (2013–2014) גרף 150 מיליון דולר והפך לסיבוב ההופעות המכניס ביותר בכל הזמנים של אמן קאנטרי. "The 1989 World Tour" (2015) הפך לסיבוב ההופעות המכניס ביותר של סוויפט, תוך שנכחו בו 2,278,647 אנשים בסך הכול. הוא גרף למעלה מ-250 מיליון דולר. הוא הפך לסיבוב ההופעות המכניס ביותר בשנת 2015, וכן לאחד מסיבובי ההופעות המכניסים ביותר בכל הזמנים. סיבוב ההופעות גרף למעלה מ-199.4 מיליון דולר באמריקה הצפונית בלבד ושבר את שיא "סיבוב ההופעות המכניס ביותר בכל הזמנים באמריקה הצפונית", שקבעה להקת הרולינג סטונז בשנת 2005. סוויפט הפכה לאישה הראשונה בתולדות עולם המוזיקה שעשתה זאת. עם סיבוב ההופעות החמישי שלה "Reputation Stadium Tour" משנת 2018, היא שברה שיאים היסטוריים גם כן, תוך שהצליחה להכפיל את ההצלחה של קודמו. באמריקה הצפונית הוא גרף 202.3 מיליון דולר ובכך שברה את השיא שקבעה עם "The 1989 World Tour". כמו כן, נחשב "Reputation Stadium Tour" לסיבוב ההופעות המצליח והמכניס ביותר בכל הזמנים בארצות הברית.
סיבוב ההופעות "Lover Fest", אמור היה להתקיים באצטדיונים ובפסטיבלי מוזיקה החל מ-20 ביוני 2020, אך בעקבות מגפת הקורונה כל תאריכי ההופעות שלו התבטלו.
ההצגה הגדולה בתבל (ספר)
ההצגה הגדולה בתבל: הראיות בזכות האבולוציה הוא ספר מדע פופולרי פרי עטו של הביולוג הבריטי ריצ'רד דוקינס משנת 2009. בספרו שוטח דוקינס את הראיות לאבולוציה ביולוגית באופן המתאים לקהל שאינו בקיא בתחום. הספר פורסם לראשונה בבריטניה ותורגם לעברית בשנת 2010. הוא פורסם אחרי רב המכר של דוקינס יש אלוהים? (2006) ואחרי The Ancentor's Tale (2004) המתאר את היסטוריית המוצא האנושי עד לאביוגנזה.
בשבוע הראשון לאחר הוצאתו לאור, טיפס הספר לצמרת רשימת רבי המכר של הסאנדיי טיימס. גרסת ספר מוקלט באנגלית הופקה גם כן, כשהמקריאים הם דוקינס עצמו ובת זוגו השחקנית ללה וורד. ספרים רבים נוספים של דוקינס יצאו בפורמט זה.
רקע
ריצ'רד דוקינס כתב ספרים רבים על אבולוציה כשהראשונים והמפורסמים שבהם הם הגן האנוכי (1976) והפנוטיפ המורחב (1982). לאחר הוצאת ספרים אלו פרסם דוקינס שלושה ספרים נוספים המבהירים חוסר הבנות נפוצות לגבי האבולוציה. דוקינס הפיק סדרה תיעודית בשם הגאונות של צ'ארלס דרווין בה בחן את חייו של דרווין ודן בהוכחות נוספות לאבולוציה (2008). למרות עבודות אלו ואחרות, חש דוקינס ב"חולייה חסרה" בעבודתו בהסברת ממשות האבולוציה לקהל הרחב משום שמעולם לא הסביר באופן מקיף ופרטני את הראיות למוצא משותף. דוקינס טוען שבזמן כתיבת הספר הקולות המתנגדים לאבולוציה היו חזקים מאי פעם על אף קיומן של הוכחות מכריעות למוצאנו המשותף. הספר יצא, שלא במקרה, בשנת חגיגות 150 שנה להולדתו של צ'ארלס דרווין.
ראיות בזכות האבולוציה
דוקינס בספר הזה פורס מגוון שלם של ראיות שתומכות בתהליך האבולוציה. מטרתו כפי שהצהיר עליה בתחילת הספר היא לחמש את כל מי שתומך באבולוציה במידע כנגד אותם אנשים שמכחישים אותה. בספר הוא מעלה מאפיינים של האבולוציה, וכנגדם את הטענות השגורות בפי המתנגדים לה. הוא משתמש בדוגמאות רבות כדי להוכיח את אותם המאפיינים וללעוג לאותם מתנגדים. למתנגדים לטענות בדבר השבחה טבעית, הוא מציג ראיות בנוגע להשבחה מלאכותית שמתרחשת כבר שנים רבות. הוא מציג את המחקר במאובנים כהזדמנות נהדרת להפריך את תורת האבולוציה (שצריכה כמו כל תורה מדעית אחרת, להיות מסוגלת להפרכה), על ידי מציאת מאובן בשכבה גאולוגית לא תואמת. אך עד כה לא נמצאו שום מאובנים כאלה. כמו כן הוא מציין כי מוצאים שלדים של יצורים שיכולים להיות חוליות חסרות בין מינים שונים. הוא טוען שהמתנגדים תמיד מתמקדים במאובנים שלא נמצאו, ובחוליות שעדיין חסרות, ולא בשפע המאובנים שכן נמצא ותואם את התאוריה. הוא מציג את מחקרו של לנסקי בחיידקים שמציג תהליך של ברירה טבעית. לטוענים כי תא אחד ופשוט לא יכול להתפתח לאורגניזם שלם הוא עונה שכל בני האדם התפתחו מתא אחד פשוט שהפך תוך תשעה חודשים להיות יצור מאוד מורכב.
מאדאם סול-טה-ואן
מאדאם סול-טה-ואן (באנגלית: Madame Sul-Te-Wan; נולדה בשם נלי קרופורד (Nellie Crawford); 7 במרץ 1873 – 1 בפברואר 1959) הייתה שחקנית במה, קולנוע, וטלוויזיה אפריקאית-אמריקאית. בת לעבדים משוחררים, היא החלה את הקריירה שלה בתחום הבידור בסיבובי הופעות בחוף המזרחי עם מגוון להקות תיאטרון, ואז היא עברה לקליפורניה כדי להצטרף לתעשיית הקולנוע המתפתחת. היא נודעה בתור שחקנית אופי, והופיעה בסרטים בעלי פרופיל גבוה כגון "הולדתה של אומה" (1915) ו"אי-סובלנות" (1916), וצלחה בקלות את המעבר לסרטי קול.
הקריירה שלה ארכה כשבעה עשורים, ובשנת 1986, היא הוכנסה להיכל התהילה של הקולנוענים השחורים. סול-טה-ואן הייתה האפריקאית-אמריקאית הראשונה, מכל מגדר, לחתום על חוזה עם אולפן ולהשתתף כשחקנית מובילה בסרטים.
ביוגרפיה
נלי קרופורד נולדה בלואיוויל, קנטאקי, שבארצות הברית, להורים שהיו עבדים משוחררים - קליאון דה לונדה וסילאס קרופורד. אביה עזב את המשפחה בתחילת חייה, ואמה הפכה לכובסת בלואיוויל עבור שחקניות התיאטרון שם. נלי הצעירה הייתה מוקסמת מהחזרות שזכתה לצפות בהן במסגרת עבודתה של אמה. פעם אחת, שתי שחקניות לבנות סידרו לה כניסה לתחרות כישרונות, והיא זכתה במקום הראשון. כשהגיע לגיל בגרות, היא עברה לסינסינטי, אוהיו עם אמה, והצטרפה ללהקת תיאטרון, Three Black Cloaks, והחלה להיקרא "קריאול נל". עם הזמן, היא הקימה להקות תיאטרון משלה, ותיירה ברחבי החוף המזרחי בהופעותיה. בתקופה זו אימצה את השם "מאדאם סול-טה-ואן". לאחר שעברה לקליפורניה, מאדאם סול-טה-ואן החלה את הקריירה הקולנועית שלה בתפקידים ללא קרדיט בסרטו הקלאסי והידוע לשמצה של ד. וו. גריפית', "הולדתה של אומה" ב-1915, ובסרט האפי "אי-סובלנות" ב-1916.
בשנת 1910, נישאה סול-טה-ואן לרוברט ריד קונלי. היו להם שלושה בנים, אך קונלי נטש את משפחתו כאשר הילד השלישי היה בן שלושה שבועות. שניים מבניה, אודל ואונסט קונלי, היו לשחקנים והופיעו במספר סרטים, חלקם בהשתתפות אמם.
קריירה קולנועית מוקדמת
בעקבות תפקידיה בסרטיו של גריפית, מאדאם סול-טה-ואן שיחקה ב-1916 בתפקיד בסרט הדרמה  The Children Pay עם ליליאן גיש הצעירה, ובשנת 1917 השתתפה בסרט Stage Struck עם דורותי, אחותה של גיש.
במהלך שנות ה-1910 וה-1920, מאדאם סול-טה-ואן ביססה את עצמה בתור דמות מוכרת לציבור, כשהיא לרוב הופיעה בתפקידי "מאמי" (דמויות סטראוטיפיות של נשים שחורות כשפחות או משרתות). היא שיחקה לצד שחקנים מובילים של עידן הסרט האילם, כגון טום מיקס, לאטריס ג'וי, מאט מור, מילדרד האריס, הארי קארי, רוברט הארון, ומיי מארש. בין תפקידיה המוכרים של התקופה, הקומדיה משנת 1927 בבימויו של באסטר קיטון, College, ובשנת 1929 הסרט בבימויו של אריך פון שטרוהיים, Queen Kelly, בכיכובה של גלוריה סוונסון.
עם בוא עידן סרטי הקול, מאדאם סול-טה-וואן עשתה את המעבר בקלות יחסית, והמשיכה להופיע בלהיטים של התקופה לצד הכוכבים הבולטים, כמו קונרד נייגל, ברברה סטנוויק, פיי ריי, ריצ'רד ברתלמס, ג'יין ויימן, לואיז ריינר, מלווין דאגלס, לוסיל בול, ורוניקה לייק וקלודט קולבר. עם זאת, כאישה שחורה בעידן של ההפרדה הגזעית, היא באופן עקבי הוגבלה לתפקידים יחסית קטנים או שוליים, כמו תפקידי אסירות, נשים "ילידיות", או משרתות, כגון תפקידה בתור המשרתת הילידית בשובר הקופות משנת 1933 "קינג קונג". אך למרות המגבלות של התעשייה עבור שחקנים אפריקאים-אמריקאים, סול-טה-ואן עבדה באופן עקבי לאורך שנות ה-1930 וה-1940.
קריירה מאוחרת
ב-12 בספטמבר 1953, נערך משתה לכבודה של סול-טה-ואו בהוליווד. בין כ-200 האורחים היו שחקנים ידועים של התקופה, במאים ומנהלי אולפנים.
בשנת 1954, סול-טה-ואן הופיעה בדרמה המוזיקלית של אוטו פרמינגר, "כרמן ג'ונס" מול דורותי דנדרידג', הארי בלפונטה, דיאן קארול, ופרל ביילי בתור סבתה של דנדרידג'. הסרט, שכלל צוות שחקנים שכמעט כולו שחור, איפשר לסול-טה-ואן לחרוג מהדמויות הסטריאוטיפיות שגילמה במשך כארבעה עשורים, ולשחק בתפקיד בעל עומק. החיבור בין דנדרידג' וסול-טה-ואן כסבתא ונכדתה הוליד שמועות שסול-טה-ואן היא אכן סבתה של דנדרידג', אך בפועל אין יחסי קרבת משפחה בין שתי הנשים.
בגיל 77, סול-טה-ואן נישאה בפעם השנייה, למעצב הפנים הצרפתי אנטון אבנתור. נישואיהם נמשכו שלוש שנים. במהלך שנות ה-1950, כשהיא בשנות ה-80 שלה לחייה, היא המשיכה להופיע על המסך במספר סרטים שזכו לתשבחות, אם כי בשלב זה תפקידיה היו בעיקר קטנים ולעיתים ללא קרדיט. תפקידה האחרון היה בשנת 1958 בסרט ההרפתקאות של אנתוני קווין, The Buccaneer, בכיכובם של יול ברינר וצ'רלטון הסטון.
מותה
ב-1 בפברואר 1959, מאדאם סול-טה-ואן נפטרה כתוצאה משבץ מוחי בגיל 85, בבית הגמלאים של שחקני הקולנוע בוודלנד הילס, קליפורניה. היא נקברה בבית העלמין ולהאלה ממוריאל פארק בצפון הוליווד, לוס אנג'לס, קליפורניה.
מורשת
מאדאם סול-טה-ואן הוכנסה להיכל התהילה של הקולנוענים השחורים ב-1986.
יהודית אקרמן
יהודית אקרמן, טניסאית שולחן עבר, הייתה חמש פעמים אלופת ישראל בטניס שולחן לנשים יחידות (1963 - 1966, ו-1968). היא שיחקה בקבוצת מכבי תל אביב ולאחר שנת הסגר (1968) שיחקה בקבוצות הפועל תל אביב ואס"א תל אביב.
מבחן הוודאות הקרובה
מבחן הוודאות הקרובה הוא מבחן שנקבע לראשונה בבג"ץ קול העם שמטרתו היא לאזן בין אינטרסים מתחרים. המבחן בא לידי ביטוי כאשר הזכות לחופש הביטוי מתנגשת עם אינטרס מוגן אחר וזו תיאלץ לסגת אם מתקיימת וודאות קרובה לפגיעה ממשית ורצינית באינטרס מוגן האחר.
המבחן בוחן קיומה של אפשרות קרובה, ולאו דווקא וודאית, שיקרה דבר מה. מחד גיסא, מבחן זה מבטיח שלא יבוא דיכוי השקפותיהם של אחרים רק בגלל היותן מנוגדות או שאינן תואמות לאלה המוחזקות בידי אנשי השלטון, ומאידך גיסא, יש במבחן גם להגשים את המטרה של מניעת סכנה לשלום הציבור אליה חתר המחוקק. מבחן זה אינו מחייב לנבא נבואה בטוחה להתרחשותה של אחת התוצאות הנכללות בהגדרה של "סיכון לשלום הציבור", בשל מעשה פרסום ביטוי מסוים. דרושה לכל היותר הערכה בלבד, שאותו דבר עלול להתרחש. במילים אחרות, נדרשת הערכה לקיומה של אפשרות קרובה שיקרה דבר מה אם לא תימנע הבעת הדעה מראש. מלבד שימוש בעובדות חיצוניות - שביניהן לבין הפרסום נוצר קשר ישיר - מבחן זה מאפשר שימוש בפרמטרים נוספים כגון: מצב חירום נתון בו נמצאת המדינה בפרק זמן מסוים או מורכבות בינלאומית זו או אחרת השוררת באותה שעה.
מבחן של "וודאות קרובה", אינו מחייב שהסכנה לשלום הציבור עלולה להתרחש אך זמן קצר לאחר שנתפרסמו הדברים, ואינו מחייב בקרבת הסכנה מבחינת הזמן. עם זאת, יש לומר כי ככל שהמרחק בין הפרסום לסכנה לשלום הציבור גדול יותר, יש בו כדי להרחיק את האפשרות כי בכלל תתממש הסכנה ויש בכך כדי להחליש את הקשר בין הפרסום לסכנה הנובעת בגינו.
לסיכום, ניתן לקבוע כי מקום בו לא קיימת אפשרות של גרימת נזק מידי ואף לא ודאי, לשלום הציבור, מוטב לשקול היטב את היקף סיכוי התרחשותה של הסכנה הנטענת מחמת פרסום של ביטוי מסוים.
המשחקים הנומדים העולמיים
המשחקים נערכו לראשונה בקירגיסטן ב-2014 ושנית שם ב-2016. במשחקים שנערכו בשנת 2018 השתתפו ספורטאים מ-66 מדינות.
דודג' פולרה
דודג' פולרה (באנגלית : Dodge Polara) היא מכונית סלון אשר יוצרה על ידי חטיבת דודג' בקונצרן הרכב קרייזלר האמריקאי בין השנים 1973–1960.
"דודג' פולרה" כרכב שרד במדינת ישראל
רכבה הרשמי של ראש ממשלת ישראל גולדה מאיר היה "דודג' פולרה"
בתקופות מסוימות לשר הביטחון משה דיין ולרמטכ"ל חיים בר-לב היה "דודג' פולרה" (ראו תמונות).
לואיס ארסה
לואיס אלברטו ארסה קטאקורה (בספרדית: Luis Alberto Arce Catacora; נולד ב-28 בספטמבר 1963), הידוע גם בשם לוצ'ו ארס, הוא פוליטיקאי בוליביאני המכהן כנשיא בוליביה מאז שנת 2020. הוא כיהן כשר הכלכלה והאוצר הציבורי בשנים 2006–2017 ובשנת 2019 בממשלו של אבו מוראלס. הוא חבר בתנועה לסוציאליזם (MAS-IPSP).
ביוגרפיה
ארסה נולד בלה פאס למשפחה ממעמד הביניים. הוא סיים השכלה כרואה חשבון במכון להשכלה בנקאית בלה פאס בשנת 1984 לפני שקיבל תארים בכלכלה מהאוניברסיטה הגבוהה בסן אנדרס ומאוניברסיטת ווריק באנגליה. הוא בילה את מרבית שנות ה-90 כפקיד ציבורי במספר תפקידים, וגם לימד כלכלה באוניברסיטאות שונות. בשנת 2006 הוא מונה לשר האוצר על ידי הנשיא החדש, אבו מוראלס. ארסה פיקח על הצמיחה הכלכלית בבוליביה, וכחבר תנועת MAS צבר מוניטין כטכנוקרט. בעת כהונתו במשרדי האוצר והכלכלה פעל לקידום מדיניות סוציאליסטית עקבית - שכללה, בין השאר, הלאמה של תעשיות הנפט והאנרגיה, כריית הפחם, המלט, התקשורת ותשתיות התחבורה; הגדלת שכר המינימום בכמעט 400%; הגדלת אחזקות המדינה במשק מ-17% לכמעט 40% והגדלת הוצאות המדינה על תשתיות ורווחה בעשרות אחוזים. תחתיו, בוליביה חוותה צמיחה כלכלית עצומה.
לאחר הבחירות הכלליות השנויות במחלוקת בשנת 2019 והתסיסה שבעקבותיה, מוראלס הסכים לקריאות להתפטרותו וז'אנין אנייס הפכה לנשיאה זמנית. אנייס פיקחה על הבחירות הכלליות בשנת 2020, בהן ניצח ארסה ברוב קולות. האתגר הראשון לשלטונו היה ההתמודדות עם מגפת הקורונה בבוליביה.
רוברט קוז'ניובסקי
רוברט מרק קוז'ניובסקי (בפולנית: Robert Marek Korzeniowski; נולד ב-30 ביולי 1968) הוא אתלט עבר פולני. הוא ההלך המעוטר ביותר במשחקים האולימפיים, 3 פעמים ברציפות אלוף אולימפי ובעל 4 מדליות זהב אולימפיות, (אטלנטה 1996, סידני 2000 ואתונה 2004), 3 פעמים אלוף עולם (אתונה 1997, אדמונטון 2001 ופריז 2003), פעמיים ברציפות אלוף אירופה (בודפשט 1998, ומינכן 2002) ושיאן עולם לשעבר בהליכה ל-50 ק"מ.
ביוגרפיה
קוז'ניובסקי נולד בלובאצ'וב. אחותו הצעירה, סילביה, אף היא אתלטית אולימפית שהשתתפה בתחרות ל-20 ק"מ הליכה (באתונה 2004 ובבייג'ינג 2008).