cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
מועצה אזורית אפעל
המועצה הוקמה בשנת 1950 בשם "מועצה אזורית אונו" על שם היישוב המרכזי בה, כפר אונו, וכללה את היישובים כפר אונו, כפר אז"ר, רמת פנקס, קיבוץ אפעל ומעברת אונו שהייתה בשלב ראשון ועד מקומי נפרד. בשנת 1954, בעקבות הקמת שכונה של משוחררי צה"ל שלא הייתה חלק מכפר אונו (גבעת ברכה) ובעקבות מחלוקת עם תושבי כפר אז"ר על אופי פיתוח האזור, עירוני או חקלאי, פרשו כפר אונו, יחד עם השכונה החדשה והמעברה מהמועצה האזורית והפכו למועצה מקומית בשם קריית אונו. המועצה האזורית המשיכה להתקיים בראשות זלמן מסחרי מכפר אז"ר וכללה את הוועדים המקומיים של כפר אז"ר, קיבוץ אפעל ורמת פנקס. הקיבוץ היה בשלבי פירוק ובמקומו הצטרפו כיחידות מקומיות בית האבות אפעל, סמינר אפעל ומשנת 1969 גם רמת אפעל. בשנת 1984 שונה שם המועצה ל"מועצה אזורית אפעל" על שם היישוב הגדול במועצה, רמת אפעל.
פירוק המועצה
מועצה אזורית אפעל הייתה מועצה קטנה המוקפת בערים ובמשרד הפנים ביקשו לפרק אותה. בשנת 1998 קבעה ועדה בראשות פרופסור אריה שחר שיש לאחד את יישובי בקעת אונו. בשנת 1999 מונתה למועצה "ועדת הבראה כלכלית" שפעלה לצד ראש המועצה, אורה חכם, אך ההבראה לא צלחה. בשנת 2000 החליטה ועדת חקירה בראשות פרופסור אפרת ברוב דעות לחלק את שטחי המועצה בין המועצות הסמוכות.
בפברואר 2007, לנוכח גירעונות של המועצה, החליט משרד הפנים על פירוק המועצה, בהתאם המלצות ועדות חקירה שמינה. לפי החלטת משרד הפנים, רמת פנקס הועברה לתחום שיפוטה של עיריית אור יהודה, היישובים רמת אפעל וכפר אז"ר הועברו לתחום שיפוטה של עיריית רמת גן, השטח שמצפון לכפר אז"ר הועבר לעיריית קריית אונו והשטח הדרום-מערבי של צומת מסובים, מעבר לכביש גהה, הוסב לשטח גלילי, כחלק מפארק איילון. הפירוק נכנס לתוקפו ב-10 באפריל 2008.
מייקל מולדר
ראשית חייו וקריירת מכללות
מולדר אומץ על ידי זוג הורים קנדים, בגיל שלושה חודשים. אביו כינה אותו על שמו של שחקן ה-NBA לשעבר, מייקל תומפסון, אביו של חברו לעתיד בגולדן סטייט ווריורס קליי תומפסון. מולדר גדל בווינדזור, אונטריו, לצד אחות מאומצת מבוגרת.
וינדי סיטי בולס (2017–2019)
לאחר שלא נבחר על ידי אף קבוצה בדראפט ה-NBA 2017, הצטרף מולדר לקבוצת וינדי סיטי בולס ליגת הפיתוח של ה-NBA. בעונתו השנייה עם הבולס רשם מולדר 13.7 נקודות, 4.1 ריבאונדים ו-1.6 אסיסטים למשחק ב-32.9 דקות למשחק.
גולדן סטייט ווריורס (2020–2021)
ב־27 בפברואר 2020 הודיעה גולדן סטייט ווריורס כי החתימה את מולדר על חוזה ל-10 ימים. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו מול לוס אנג'לס לייקרס באותו יום. ב-7 במרץ הוא פתח במשחק מול פילדלפיה 76' - וקבע שיא קריירה של 18 נקודות בניצחון קבוצתו. ב־10 במרץ, לאחר שפג החוזה ל-10 ימים, הווריורס החתימו אותו על חוזה רב שנתי. ב-14 במאי 2021, מולדר פתח אצל הווריירס והגיע לשיא קריירה חדש של 28 נקודות בניצחון 125–122 מול ניו אורלינס פליקנס. באוקטובר 2021 שוחרר מהקבוצה.
בוטרינט
מיקום
בוטרינט יושבת על גבעה מיוערת על חצי אי קטן שצורתו כשל עיגול בקוטר של חצי קילומטר, ומשקיפה אל תעלת ויוארי. תעלה זו שאורכה כ-5 ק"מ, מובילה ממצר קורפו החוצץ בין האי היווני קורפו לבין קו החוף של אפירוס, ומסתיימת בלגונה קטנה המכונה "אגם בוטרינט". שרידי העיר בוטרינט שוכנים על חופה הצפוני של התעלה ומוקפים על ידה מכל הכיוונים. מעבורת קטנה חוצה את התעלה מרציף השוכן בסמוך ממערב לאתר.
היסטוריה
האתר היה מיושב כבר במהלך התקופה הפלאוליתית התיכונה והעליונה, היינו לפני 50,000 עד 10,000 שנה, ונשמרו בו שרידים גם מתקופת הברונזה (משנת 2000 עד 500 לפנה"ס). מסוף המאה ה-7 לפנה"ס ועד הכרזתה כקולוניה רומית בשנת 44 לפנה"ס התגוררו בעיר יוונים חאונים. החאונים עמדו בקשר עם האילירים מצפון ועם המושבה הקורינתית בקורפו, והעיר הייתה בנויה בצורת פוליס יווני ובה תיאטרון, אגורה ומקדש חשוב לאסקלפיוס.
בשנת 228 לפנה"ס היה האזור לשטח חסות רומי, ושלטונם בו התחזק לאחר המלחמה האילירית השנייה בשנת 219 לפנה"ס. בוטרינט הייתה לקולוניה רומית בפרובינקיה איליריקום בשנת 44 לפנה"ס, והתפשטה באופן ניכר בתקופת אוגוסטוס על אדמות שיובשו מביצות. בין היתר נבנו בה אמת מים, מרחצאות רומים, פורום ונימפאום.
במאה ה-3 חרב חלק גדול מבוטרינט ברעידת אדמה, אך הממצאים הארכאולגים מגלים כי בשלב זה כבר הייתה העיר בנסיגה. במאה ה-6 הייתה בוטרינט למקום מושבו של בישוף וניבנו בה מספר מבנים נוצרים מוקדמים, ביניהם בזיליקות ובפטיסטריום. יוסטיניאנוס הראשון חיזק את חומותיה של העיר אך הדבר לא מנע מהאוסטרוגותים להחריבה בשנת 550. כאשר פלשו הסלאבים לאזור במאה ה-7 חדל היישוב האנושי במקום לזמן מה, אך הוא התחדש עם הכיבוש הביזנטי במאה ה-9. לאחר מסע הצלב הרביעי ב-1204 הייתה העיר לחלק מדספוטט אפירוס.
במאה ה-14 באה בוטרינט תחת שלטונם של בית אנז'ו ולאחר מכן של ונציה. התקפות נמשכות מצד דספוטט אפירוס והאימפריה העות'מאנית הביאו לביצורה האינטנסיבי של העיר, ובין היתר הוקמו בתקופה זו הטירה, המצודה המשולשת על הגדה הדרומית של תעלת ויוארי וחומות העיר החדשות. בסוף המאה ה-15 השתלטו העות'מאנים על המקום, לאחר שהכריעו את ההתנגדות שהונהגה על ידי הגיבור הלאומי האלבני סקנדרבג, אך העיר הלכה וננטשה.
עם עצמאות אלבניה ב-1912, הייתה בוטרינט לחלק ממנה, והיא שוכנת 5.5 ק"מ בלבד מצפון לגבול היווני.
גביע (קבוצת כוכבים)
גביע (Crater) היא קבוצת כוכבים לא בולטת מדרום לקו המשווה השמימי. כוכביה עמומים, בבהירות נראית מדרגה 3.5 ומעלה. הקבוצה הייתה אחת מ-48 קבוצות הכוכבים שנמנו על ידי תלמי.
כוכבי הקבוצה
α בגביע הוא כוכב כתום במרחק של כ-175 שנות אור. בהירותו היא מדרגה 4 ולמרות סימונו הוא אינו הכוכב הבהיר ביותר בקבוצה.
β בגביע הוא כוכב לבן במרחק של כ-265 שנות אור. בהירותו היא מדרגה 4.5.
מיתולוגיה
הקבוצה זוהתה במיתולוגיות השונות עם גביעים שונים, ובייחוד בזו היוונית. המפורסם שבהם הוא גביעו של האל אפולו, אשר עורב נצטווה למלאו במי נהר. העורב התעכב בדרכו, וכתירוץ לאיחור הביא עימו נחש מים שכביכול חסם את דרכו. כתוצאה מכך, קבע אפולו בשמים את כל השלושה.
הקבוצה זוהתה גם עם הגביע הקדוש של ישו.
רישום הקשות
רישום הקשות (באנגלית: Keystroke logging או פשוט keylogging) היא שיטה לזיהוי ורישום המקשים שנלחצו על ידי המשתמש, סדר ההקשה עליהם ורווחי הזמן שבין ההקשות. בעבר הכוונה הייתה אך ורק להקשות במקלדת, ומכאן שמה, אולם כיום הכוונה היא גם להקלקות בעכבר. שימוש לגיטימי ברישום מקשים ניתן לראות למשל במסגרת לימודי תקשורת אדם-מחשב, אך ניתן לנצל את רישום ההקשות למטרות זדוניות, למשל לשם ציתות או הקלטת סיסמאות.
שימושים
קיימים שימושים רבים לשיטה זו, ורובם נוגעים לצרכים הדורשים מעקב אחר שגרת המשתמש:
מימושי רשם הקשות
קיימות תוכנות רבות המממשות רישום הקשות, וחלקן אף זמינות ברשת לכל דורש. ניתן לסווג את השיטות הקיימות היום למימוש רישום הקשות לשתיים: מימושים באמצעות חומרה ייעודית ומימושים מבוססי תוכנה. יחד עם זאת, קיימים גם מימושים אזוטריים יותר דוגמת רשם הקשות אקוסטי המתבסס על ניתוח דגימות שמע כדי לזהות את מיקום המקשים שנלחצו. להלן השיטות העיקריות למימוש רשמים:
מניעת רישום הקשות
כיום אין שיטה טובה למניעת רישום הקשות ומרבית השיטות הקיימות עוקפות את רשם ההקשות או מבלבלות אותו ולא מתמודדות איתו ישירות על ידי מיסוכו מהנתונים הרגישים. ניתן לבלבל את רשם ההקשות באמצעים שונים או לעקוף אותו על ידי ביטול הצורך בשימוש במקלדת או על ידי הסרת רשם ההקשות מהמחשב.
הסרת רשם ההקשות
קיימות דרכים רבות לבצע זאת. החל מבקרה אישית של רשימת התהליכים הרצים על המחשב, דרך שימוש בתוכנה נגד-רוגלות (anti spyware) ובחומות אש וכלה בתוכנות לניטור הרשת והתעבורה היוצאת מהמחשב.
ביטול הצורך במקלדת
ביטול הצורך במקלדת אינו אפשרי לחלוטין, ומהווה פתרון אלטרנטיבי רק בעת הקשת נתונים רגישים דוגמת שם משתמש וסיסמה. לצורך כך קיימות תוכנות למילוי אוטומטי של טפסים בדפדפן, המונעות מהמשתמש את הצורך להקיש שוב ושוב את סיסמתו. כמו כן ניתן להשתמש במקלדות מסך, שהן מקלדות המופיעות כחלון על המסך ויש להקליק עליהן עם העכבר במקום הקשה פיזית על המקלדת. לרשם ההקשות אין שום דרך לזהות את המקשים שהוקשו במצב זה. גם שימוש במערכת זיהוי קול מאפשרות עקיפה של המקלדת.
דרכים נוספות
שימוש בסיסמה חד פעמית הופך את הסיסמה לנתון לא רגיש שאין סכנה בהעברתו לגורם אחר. דרך נוספת היא להטעות את רשם ההקשות תוך שימוש במקלדת בעלת פריסה לא סטנדרטית של המקשים, זאת בהסתמך על כך שרשם ההקשות מניח שפריסת המקלדת היא הסטנדרטית. באופן זה גם אם רשם ההקשות פעיל, אין משמעות לנתונים אותם הוא אוסף. ניתן גם להתמודד עם הרשם בדרכים לא טכנולוגיות:
מרקוס באבל
מרקוס באבל (בגרמנית: Markus Babbel, נולד ב-8 בספטמבר 1972 במינכן שבגרמניה המערבית) הוא כדורגלן עבר גרמני, ומאמן קבוצת וסטרן סידני וונדררס בהווה. באבל שיחק בבונדסליגה ובפרמייר ליג בעיקר בתפקיד המגן הימני, וזוהה בעיקר עם באיירן מינכן. באבל ערך 51 הופעות במדי נבחרת גרמניה, וזכה עמה ביורו 1996.
באיירן מינכן, המבורג והחזרה לבאיירן מינכן
באבל החל את הקריירה בקבוצת הילדים של גילשינג-ארגלסריד, ובגיל 9 עבר לבאיירן מינכן, בה שיחק עשר שנים בקבוצות הילדים והנוער. בשנת 1981, בגיל 19, עלה באבל לבוגרים של באיירן מינכן, שם מיעט לשחק. בסוף עונת 1992 עבר באבל להמבורג שם שיחק שתי עונות, צבר 60 הופעות וכבש שער אחד. בתום תקופתו בהמבורג, חזר באבל לבאיירן מינכן. באבל שיחק שש עונות בקבוצה הבווארית, זכה עמה בגביע אופ"א בשנת 1996 לאחר ניצחון במפגש כפול בגמר מול בורדו, ונטל חלק בגמר ליגת האלופות 1999, בו הפסידה באיירן מינכן למנצ'סטר יונייטד בשני שערים בתוספת הזמן. לאחר 170 הופעות בקבוצה, 9 שערים, זכייה בשלוש אליפויות, שני גביעים מקומיים, שלושה גביעי ליגה וגביע אופ"א אחד, חתם באבל בליברפול, לאחר שדחה התעניינות ממספר קבוצות אחרות.
ליברפול
באבל תפס מקום חשוב בליברפול של המאמן ז'ראר הויה, והיה חלק מהקבוצה שזכתה בגביע אופ"א בשנת 2001, לאחר ניצחון 5-4 במשחק הגמר על דפורטיבו אלאבס. לבאבל זו הייתה זכייה שנייה בגביע אופ"א, לאחר שכבר עשה זאת עם באיירן מינכן בשנת 1996. עם ליברפול זכה בנוסף בטורניר מגן הקהילה, בגביע ה-FA, בגביע הסופר-קאפ האירופי ובגביע הליגה האנגלית.
בעונת 2002/2003, באבל היה מושבת למשך שנה שלמה ממשחק פעיל לאחר שלקה בתסמונת גייאן-בארה, הפוגעת פגיעה חריפה במערכת העצבים.
בלקברן רוברס ושטוטגרט
בסוף עונת 2003 הושאל באבל לתקופה של שנה לבלקברן רוברס, לאחר שהחלים מהמחלה. עם תום תקופת ההשאלה, עבר באבל בהעברה חופשית לשטוטגרט, בה פרש ממשחק פעיל בתום עונת 2007, לאחר זכייה באליפות הבונדסליגה.
שטוטגרט
עם פרישתו של באבל ממשחק פעיל, מונה לעוזר מאמן שטוטגרט. בנובמבר 2008, לאחר ששטוטגרט פתחה רע את העונה, מונה באבל למאמן הראשי, והצליח להצעיד את הקבוצה למקום השלישי בטבלה בתום העונה ולהבטיח לה מקום בליגת האלופות, עובדה שהקנתה לו חוזה חדש עד 2011. עם זאת, פוטר באבל בדצמבר 2009, לאחר פתיחת עונה רעה של שטוטגרט, שנמצאה במקום ה-16 בטבלה.
הרטה ברלין
ביולי 2010 חתם באבל בהרטה ברלין שהציבה לעצמה מטרה לחזור אל הבונדסליגה, לאחר שנשרה בעונה הקודמת. באבל הצליח במשימתו והחזיר את הרטה ברלין לבונדסליגה כבר בעונתו הראשונה. בדצמבר 2011, פוטר מהקבוצה.
הופנהיים
בפברואר 2012 חתם באבל בהופנהיים, ופוטר בדצמבר 2012 לאחר תוצאות גרועות והימצאות במקום ה-16 בטבלה.
לוצרן
באבל מונה כמאמן לוצרן באוקטובר 2014, לאחר פיטוריו של קרלוס ברנגר, שפתח את העונה עם רצף ארוך של משחקים ללא ניצחון. את עונת 2014/15 סיים באבל במקום החמישי, ואת עונת 2015/16 סיים במקום השלישי בליגת העל השווייצרית. בעונת 2016/17 סיים באבל עם לוצרן במקום החמישי. בינואר 2018 פוטר באבל מלוצרן לאחר פתיחת עונה חלשה.
תארים כשחקן
עם באיירן מינכן:
עם ליברפול:
עם שטוטגרט:
עם נבחרת גרמניה:
תארים כמאמן
עם הרטה ברלין:
משפחת אדמס (סרט, 2019)
משפחת אדמס (באנגלית: The Addams Family) הוא סרט אנימציה ממוחשבת מסוגת דרמה-קומדיה שחורה, המבוסס על רצועות קומיקס באותו השם מאת צ'ארלס אדמס. הסרט בוים על ידי קונארד ורנון וגרג טירנן, ומדבבים בו בגרסת המקור אוסקר אייזק, שרליז ת'רון, קלואי גרייס מורץ, פין וולפהארד, ניק קרול, בט מידלר ואליסון ג'ני. הסרט הופץ על ידי חברת מטרו גולדווין מאייר והוא יצא לראשונה לאקרנים ב-11 באוקטובר 2019.
סרט המשך בשם "משפחת אדמס 2" עתיד לעלות לאקרנים ב-8 באוקטובר 2021.
תקציר העלילה
חייהם של משפחת אדמס עומדים למבחן כאשר הם מוצאים את עצמם פנים מול פנים מול מארחת תוכנית ריאליטי ערמומית ובו בזמן גם נאלצים להתכונן אל בואם של משפחתם המורחבת עבור חגיגה גדולה.
הפקה
לאחר רכישת הזכויות על רצועות הקומיקס של "משפחת אדמס", הסרט נועד להיות מופק באולפני סרטי יוניברסל כסרט אנימציית סטופ-מושן תחת שרביט הבימוי של טים ברטון ולהיות מופק על ידי המפיק כריס מלדאנרי. עם זאת, בשנת 2013, הוכרז כי חברת "מטרו גולדווין מאייר" תפיק סרט אנימציה שיתבסס על רצועות הקומיקס של "משפחת אדמס", עם תסריט מאת פמלה פטלר.
באוקטובר 2017, הוכרז כי הסרט יבוים ויופק על ידי קונארד ורנון, עם שותפות בהפקת הסרט לצידם של גייל ברמן ואלכס שוורץ, ושהתסריטאי מאט ליברמן יערוך תיקונים לתסריט, והסרט יופק על ידי אולפני "Cinesite Studios", עם המפקחת טבית'ה שיק שתפקח על הסרט עבור חברת "MGM". בדצמבר 2017 פורסם כי השחקן אוסקר אייזק נמצא במגעים לדיבוב דמותו של גומז אדמס בסרט. ביוני 2018, אייזק אישר שהוא ישתתף בסרט לצידם של שרליז ת'רון, אליסון ג'ני, בט מידלר, קלואי גרייס מורץ, פין וולפהרד וניק קרול.
ביולי 2018, איימי גרסיה הצטרפה לצוות המדבבים. באוגוסט 2018, אלזי פישר הצטרפה לצוות המדבבים. בנובמבר 2018, קתרין אוהרה ומרטין שורט הצטרפו לצוות המדבבים. באוגוסט 2019, סנופ דוג, טיטוס בורגס וג'ניפר לואיס הצטרפו לרשימת המדבבים, כשמקביל אושר שסנופ דוג ידבב את הדודן "זה".
יציאה לאקרנים
הסרט יצא לאקרנים ב-11 באוקטובר 2019, תחת הפצתם של חברת מטרו גולדווין מאייר.
טד דנסון
אדוארד ברידג' "טד" דנסון השלישי (באנגלית: Edward Bridge “Ted” Danson III; נולד ב-29 בדצמבר 1947) הוא שחקן טלוויזיה וקולנוע אמריקאי, זוכה שלושה פרסי גלובוס הזהב ושני פרסי אמי. מוכר בזכות תפקידיו הראשיים בסדרות הטלוויזיה "חופשי על הבר", "בקר" ובתפקיד מייקל הארכיטקט בקומדיה "המקום הטוב".
משפחת אדמס (סרט, 2019)
מוזיקה
את שיר הנושא של הסרט "Haunted Heart", שרה הזמרת-יוצרת האמריקאית כריסטינה אגילרה. השיר יצא לאור ב-27 בספטמבר 2019, כסינגל הראשון מתוך פסקול הסרט. את שיר הנושא השני של הסרט, שרה הזמרת הלטינית קרול ג'י, "My Family".
טד דנסון
ביוגרפיה
דנסון נולד בסן דייגו שבארצות הברית, למשפחה נוצרית ממוצא בריטי. הוריו הם ג'סיקה (מקמאסטר) ואדוארד ברידג' דנסון ג'וניור. גדל בפלגסטף, אריזונה. ב-1961 נרשם לבית הספר קנט, שם היה שחקן כדורסל מצליח. התעניין בתחום הדרמה כשלמד באוניברסיטת סטנפורד. משם עבר דנסון למכון קרנגי לטכנולוגיה (היום ידוע כאוניברסיטת קרנגי מלון) שבפיטסבורג וקיבל תואר בתחום הדרמה.
בטלוויזיה
דנסון החל את הקריירה שלו בתחום הבידור באופרת סבון בשם "עולם נוסף" ב-1975. לאחר מכן השתתף בתפקידי אורח במספר סדרות, בהן "לברן ושירלי", "משפחה", "בנסון" ו"Magnum, P.I." בשנת 1982 נבחר דנסון לתפקיד ראשי בסדרת קומדיית מצבים בשם "חופשי על הבר". בסדרה גילם דנסון את סאם מאלון, בעלים של פאב שכונתי שהיה שחקן בייסבול בקבוצת בוסטון רד סוקס, אך התמכרותו לאלכוהול הביאה למפלתו. כאלכוהוליסט משתקם החליט לקנות פאב ולנהל אותו.
על תפקידו ב-11 עונות הסדרה קיבל דנסון שני פרסי גלובוס הזהב ושני פרסי אמי, ובנוסף היה מועמד ל-9 פרסי אמי ול-8 פרסי גלובוס הזהב. הדמות שגילם דנסון בסדרה הייתה פופולרית מאוד והופיעה הופעות אורח בסדרות המצליחות "פרייז'ר" ו"משפחת סימפסון". את פרס גלובוס הזהב השלישי שלו קיבל דנסון על הופעתו הראשית בדרמה "משהו לגבי אמיליה".
בשנת 1996 גילם דנסון את דמותו הספרותית של למיואל גוליבר בסדרה זוכת 5 פרסי אמי המבוססת על הרומן של ג'ונתן סוויפט "מסעי גוליבר".
סדרה נוספת שבה כיכב דנסון הייתה הסדרה הקומית "בקר", בה גילם דנסון את הדמות הראשית, ד"ר ג'ון בקר חם המזג. בקר הוא בוגר בית הספר לרפואה של הארוורד ומנהל מרפאה שכונתית. על תפקידו בסדרה היה דנסון מועמד לפרס גלובוס הזהב. הסדרה רצה בין השנים 1998–2004.
ב-2005 שיחק דנסון בתפקיד ראשי ב"האבות שלנו", סדרת דרמה שהייתה מועמדת ל-2 פרסי אמי. בשנת 2007 נבחר דנסון להופיע בתפקיד משני בסדרה "נזקים" ולגלם את דמותו של המיליונר המושחת ארתור פרובישר. על תפקידו בעונה הראשונה היה מועמד לפרס אמי ולפרס גלובוס הזהב. דנסון גם שיחק בסדרות הטלוויזיה המצליחות "CSI" בעונות המתקדמות שלה, ו-"CSI סייבר".
בקולנוע
את הופעת הבכורה שלו בתחום הקולנוע ערך דנסון בשנת 1979 בדרמת הפשע "שדה הבצל". לאחר מכן שיחק דנסון במותחן "כחום הגוף", בקומדיית האימה המונפשת "מופע האימה", בקומדיה "שלושה גברים ותינוקת" ובדרמה הקומית "אבא". ב-1994 שיחק דנסון בתפקיד ראשי בקומדיה "תוצרת אמריקה", שבה גילם את הלברט ג'קסון, אביה הביולוגי של ילדה ממוצא אפרו אמריקאי בשם זורה מאתיוס.
בשנת 1998 הופיע דנסון בתפקיד משני בדרמת המלחמה זוכת 5 פרסי אוסקר של סטיבן ספילברג, "להציל את טוראי ראיין". בסרט גילם דנסון את דמותו של קפטן פרד המיל, מפקד כוחות הצנחנים האמריקאים על חוף אומהה במהלך הפלישה לנורמנדי.
בשנת 2008 שיחק דנסון בקומדיית הפשע "לא דופקות חשבון", ושיחק בסרט הדרמה "חוזה אינטימי" שביימה וכתבה ג'יידה פינקט סמית'.
חיים אישיים
נישואיו הראשונים היו לרנדי גוש ב-1970 והם הסתיימו ב-1975. נישואיו השניים היו ב-1977 לקייסי קוטס. ב-1979, בעת שילדה את ילדם הראשון, לקתה קוטס בשבץ מוחי פתאומי. דנסון סעד אותה מספר שנים ולאחר מכן הזוג אימץ ילדה נוספת. אולם רומן שניהל דנסון עם שחקנית הקולנוע וופי גולדברג הוביל לגירושיו השניים בשנת 1993. בשנת 1995 נישא דנסון בפעם השלישית, לשחקנית הקולנוע זוכת פרס אוסקר, מרי סטינבורגן.
בעבר היה טבעוני, אך אורח החיים התזונתי הנוכחי שלו הוא פסקטריאני.
הניסוי של רוזנהאן
הניסוי של רוזנהאן הוא מחקר מפורסם שבחן את תקפות האבחון הפסיכיאטרי. המחקר נערך על ידי דייוויד רוזנהאן בשנת 1973 בארצות הברית ופורסם במגזין Science תחת הכותרת: "On being sane in insane places".. המחקר נחשב לביקורת חשובה ובעלת השפעה על מגבלות האבחנה הפסיכיאטרית.
המחקר כלל שני ניסויים: בראשון הגיעו שמונה מתנדבים בריאים תחת זהויות בדויות, ביניהם רוזנהאן עצמו, לחדרי המיון של בתי חולים פסיכיאטריים שונים עם תלונה אחידה על הזיות אודיטוריות. רוב המתנדבים אובחנו כסובלים מסכיזופרניה וכולם אושפזו לפרק זמן של 19 יום בממוצע. מרגע שאושפזו טענו כי אין הם ממשיכים לסבול מההזיות והתנהגו כרגיל, אם כי חלקם הפגינו עצבנות וחרדה משום שלא ציפו שיאושפזו ומתוך חשש שייחשפו כמתחזים. על פי דיווחי הצוותים הרפואיים, מתנדבי הניסוי "לא הפגינו כל תסמינים אבנורמליים" אולם אף מתנדב לא זוהה כמתחזה והם שוחררו תחת האבחנה של סכיזופרניה בנסיגה (לא פעילה). רוזנהאן עצמו הודה במחקרו כי הנטייה לטובת אבחון חיובי שגוי הייתה צפויה משום שבעולם הרפואה מקובל ששחרור אדם חולה מסוכן יותר מאשפוז אדם בריא, לכן השלים את המחקר בניסוי נוסף.
בניסוי השני של המחקר, פנה רוזנהאן לחברי צוות של בית חולים פסיכיאטרי שהכירו את תוצאות הניסוי הראשון ויידע אותם כי בכוונתו להפנות לבית החולים מספר מתחזים. מתוך כלל החולים שאושפזו בזמן הניסוי, חשד הצוות הפסיכיאטרי בכ-10% כמתחזים, כאשר בפועל לא הפנה רוזנהאן לבית החולים אף לא מתנדב מתחזה אחד.
רוזנהאן טען במאמרו כי "ברור שלא ניתן להבחין בין השפויים והבלתי שפויים בבתי חולים פסיכיאטריים" והצביע על הסכנות הגלומות בתיוג ודה-פרסונליזציה המתרחשות לטענתו במוסדות פסיכיאטריים. המחקר הכה גלים בעולם הפסיכיאטרי ומעבר לו, עודד את התנועה האנטי פסיכיאטרית מחד וספג ביקורת מאנשי מקצוע מאידך.
עם זאת, הסכים שפיצר עם העובדה ששיטות האבחון הפסיכיאטרי באותן שנים היו רחוקות מלהיות מושלמות והיה ממובילי השינויים בשיטת האבחון DSM.
ניסויים קרובים
כבר בשנת 200 לפני הספירה כתב פלאוטוס הרומאי מחזה קומי בשם Menaechmi, בו אחת הדמויות מזייפת תסמינים של מחלת נפש, ומרמה בהצלחה רופא, שמפרש כל תגובה כתסמין של מחלה.
הפסיכולוג והסופר מוריס טמרלין חילק 25 פסיכיאטרים לשתי קבוצות ונתן להם להקשיב לשחקן אשר הציג אדם בעל בריאות נפשית תקינה. לקבוצה אחת נאמר "שהשחקן הוא אדם מאוד מעניין מכיוון שהוא נראה נוירוטי, אך הוא למעשה פסיכוטי" בעוד לקבוצה השנייה לא נאמר דבר. שישים אחוזים מהקבוצה הראשונה אבחנו פסיכוזה, לרוב סכיזופרניה, בעוד אף אחד לא אבחן פסיכוזה מקבוצת הביקורת.
דגל שווייץ
הדגל מבוסס על הדגל של קנטון שוויץ, והצבעים והעיצוב מושפעים מהקיסרות הרומית הקדושה.
סטיב פרנסיס
סטיבן דשאוון פרנסיס (באנגלית: Steven D'Shawn Francis; נולד ב-21 בפברואר 1977) הוא כדורסלן עבר אמריקאי ששיחק בעמדות הרכז והקלע. פרנסיס נחשב לאחד מטובי השחקנים של יוסטון רוקטס ושל אורלנדו מג'יק במהלך העשור הראשון של המאה ה-21, והשתתף שלוש פעמים במשחק האולסטאר של ה-NBA. הוא ידוע במיוחד ביכולת ההטבעה שלו ובסגנון משחקו המלהיב.
ראשית חייו
פרנסיס נולד וגדל בטקומה פארק שבמרילנד למשפחה קשת יום ללא אבא. לאחר שאמו מתה ממחלת הסרטן ב-1995, סבתו עברה לגדל אותו. בשל מותו של אמו, הפסיק פרנסיס לשחק כדורסל במשך שנתיים בבית הספר שלו. לאחר שסיים את לימודיו בבית ספר תיכון מונטגומרי בלייר הוא החל לשחק כדורסל במסגרת מכללת סן יסינטו ב-1996, ועבר למכללת אולגני במרילנד שנה לאחר מכן.
על אף העונה המרשימה והמיקום הגבוה בעונה הסדירה, הודחה מרילנד כבר בשמינית הגמר של טורניר ה-NCAA על ידי אוניברסיטת סנט ג'ונס. ממוצעיו של פרנסיס באותה עונה עמדו על 17 נקודות, 4.5 אסיסטים ו-2.8 חטיפות למשחק, והוא נבחר לחמישייה השנייה של ה"אול-אמריקן" והוצע כמועמד לזכייה בפרס נייסמית' ובפרס ג'ון וודן לשחקן השנה במכללות. לאחר אותה עונה הוא העדיף כניסה לדראפט ה-NBA על פני שנה נוספת של לימודים באוניברסיטה.
ב-2002 הודיעה מרילנד כי מספר חולצתו של פרנסיס (23) יזכה לכבוד על ידי האוניברסיטה ולא ילבש יותר על ידי שחקניה.
קריירה מקצוענית
פרנסיס נבחר במקום השני בדראפט ה-NBA ב-1999, על ידי קבוצת ונקובר גריזליס. לאחר הבחירה הודיע פרנסיס כי הוא אינו מעוניין לשחק בוונקובר, ולפני פתיחת עונת הועבר לקבוצת יוסטון רוקטס, במסגרת העסקה הגדולה בתולדות ה-NBA בה היו מעורבים 11 שחקנים ושלוש קבוצות. בעונתו הראשונה ביוסטון זכה פרנסיס בתואר רוקי השנה ב-NBA במשותף עם אלטון ברנד וכן סיים שני לוינס קרטר בתחרות ההטבעות, אך קבוצתו נחלה חוסר-הצלחה וסיימה עם מאזן של 34 ניצחונות ו-48 הפסדים.
כבר מעונתם הראשונה יחד השילוב של פרנסיס עם יאו התברר כמוצלח, כאשר שני השחקנים נבחרו לחמישייה הפותחת במשחק האולסטאר. בינואר 2003 קלע פרנסיס 44 נקודות - שיא קריירה בעבורו - במשחק נגד לוס אנג'לס לייקרס ששודר בטלוויזיה בכל רחבי ארצות הברית. פרנסיס השיג באותה עונה ממוצעים דומים של 21 נקודות ו-6.2 באסיסטים ובריבאונדים כאשר פתח בחמישייה כמעט בכל משחקי קבוצתו, אך מאזנה של יוסטון, שעמד על 43 ניצחונות ו-39 הפסדים, שוב לא הספיק לה להעפלה למשחקי הפלייאוף.
לפני עונת התפטר המאמן רודי טומחאנוביץ' מהקבוצה, ובמקומו מונה לתפקיד ג'ף ואן גאנדי. פרנסיס נתקל בבעיה תחת ואן גאנדי כאשר סגנון משחקו המהיר לא תאם לסגנון המשחק של ואן גאנדי שהיה מבוסס על הגנה, וכתוצאה מכך קלע 16.6 נקודות בלבד בממוצע למשחק. אף על פי כן, הוא נבחר בפעם השלישית ברציפות לחמישייה הפותחת במשחק האולסטאר, ויחד עם יאו מינג הוביל את יוסטון להעפלתה הראשונה למשחקי הפלייאוף מאז 1999. בפלייאוף שיפר פרנסיס את יכולתו בצורה ניכרת והשיג ממוצעים של 19.2 נקודות, 8.4 ריבאונדים ו-7.6 אסיסטים למשחק, אך קבוצתו הודחה כבר בסיבוב הראשון, על ידי לוס אנג'לס לייקרס.
בשל חוסר התיאום של פרנסיס עם ואן גאנדי ורצונו של המאמן לבסס את משחק ההתקפה של יוסטון על יאו, הועבר פרנסיס יחד עם חברו הטוב קטינו מובלי אל קבוצת אורלנדו מג'יק, במסגרת עסקה בה עבר טרייסי מקגריידי ליוסטון. באורלנדו השתלב פרנסיס בצורה מצוינת במשחק הריצה של המאמן כריס ג'נט, ולאחר הממוצע הירוד שהשיג בעונה הקודמת, חזר להשיג ממוצעים גבוהים בעונת - 21.3 נקודות, שבעה אסיסטים ו-5.8 ריבאונדים. עם זאת, באמצע העונה הועבר מובלי לסקרמנטו קינגס, להפתעתו של פרנסיס. לאחר מעבר זה ירדה יכולתה של אורלנדו והקבוצה לא העפילה לפלייאוף. במהלך העונה שלאחר מכן הושעה פרנסיס מהקבוצה בטענה שהתנהגותו הבלתי ראויה פוגעת באווירה הקבוצתית. קבוצות רבות הוזכרו כמועמדות לצרף לשורותיהן את פרנסיס, ובהן ניו יורק ניקס, לוס אנג'לס לייקרס, מינסוטה טימברוולבס ודנוור נאגטס.
לבסוף הועבר פרנסיס בפברואר 2006 לניו יורק ניקס, בה שיתף פעולה עם סטפון מרבורי בחוליית הגארדים של הקבוצה. במהלך עונת הציג פרנסיס מספר משחקים מרשימים עבור קבוצתו, כשבין היתר קלע שלשת ניצחון בסיום המשחק מול וושינגטון ויזארדס, אך בשל פציעתו השיג ממוצע נמוך עבורו של 11.3 נקודות למשחק. לאחר סיום חוזהו בניוק יורק הצטרף פרנסיס בחזרה ליוסטון בעונת, אך לא הצליח להשתלב ברוטציה של המאמן ריק אדלמן. לאחר עשרה משחקים בהם השיג ממוצעים של 5.5 נקודות ושלושה אסיסטים בלבד, נעדר פרנסיס עד לסיום העונה בשל ניתוח שעבר בעקבות פציעה בשריר הארבע ראשי.
בדצמבר 2008 הועבר פרנסיס לקבוצת ממפיס גריזליס. הוא שוחרר מסגל הקבוצה בינואר 2009 מבלי ששיחק אף משחק במדיה. בנובמבר 2010 חתם פרנסיס במדי קבוצת בייג'ינג דאקס מליגת CBA הסינית. הוא שיחק במדי הקבוצה בארבעה משחקים בהם רשם ממוצעים של 0.5 נקודות ו-0.7 ריבאונדים למשחק ב-14 דקות בלבד, בטרם חזר לארצות הברית בחודש דצמבר.
סוחר רחוב
סוחרי רחוב הם סוחרים שמוכרים את סחורתם ברחוב, ללא חנות או דוכן קבוע בשוק. יש ביניהם בעלי דוכנים ניידים או קבועים, ואחרים הפורשים סחורתם על הקרקע. בשונה מרוכלים, לרוב אין הם ניגשים לבתי או משרדי הלקוחות אלא ממתינים ללקוחות שיגיעו אליהם.
מגוון מוצרים נמכרים על ידי סוחרי רחוב, בין השאר מזון בדוכנים שהם מזנונים קטנים, תכשיטים, חפצי אמנות ואומנות, סדקית וסחורה פיראטית.
בישראל דוגמה לסוחרי רחוב המוכרים מאכלי רחוב הם מוכרי תירס חם, אשר דוכנם כולל דוד מים גדול עם קלחי התירס. באזורי בילוי של ילדים ונוער ובמסיבות נמצאים לעיתים סוחרי רחוב בעלי דוכן שערות סבתא או תפוחים מסוכרים. בחופים מצויים סוחרי שלגונים, המוכרים את סחורתם מתוך ארגז קלקר, עמו הם מהלכים בחוף.
תכשיטים נמכרים על ידי סוחרים המציבים דוכן או פורשים על הקרקע את מרכולתם באזורי תיירות כגון הטיילת באילת, בפסטיבלים כגון פסטיבל הסרטים ובאירועים שונים, למשל אירועי יום הסטודנט. במקומות אלו נמכרים לעיתים גם מוצרי אמנות ואומנות ואף ביגוד. בחלק מהמקומות נדרש רישוי להצבת דוכן או תשלום למארגני האירוע בגין הצבתו. מגוון דומה של סחורות נמכר באירועי מדרחוב (הלחם של מדרכה ורחוב), שחלקם מתקיימים בקביעות, כמו למשל מדרחוב נחלת בנימין בתל אביב, המתקיים בימי שלישי ושישי.
בשנות ה-90 נמצאו בשולי שווקים סוחרי רחוב מקרב עולי ברית המועצות לשעבר שמכרו באופן מאולתר, ללא דוכנים, מוצרים אופייניים שנמצאו ברשותם כגון "בבושקות", עבודות רקמה וסריגה, כלים שונים ועוד.
ישנם סוחרי רחוב המוכרים מוצרים מזויפים, בין השאר סיגריות, בשמים, משקאות חריפים, תקליטורי מוזיקה וסרטי די.וי.די., גאדג'טים ומכשירי חשמל. בעיר התחתית בחיפה, שבה מצוי גם נמל חיפה, ישנו אזור המפורסם בסוחרי רחוב מסוג זה, המכונים "ימאים" משום שזהו לכאורה עיסוקם ואת הסחורה הנמכרת הביאו עמם כביכול מארצות הים.
ישראלים צעירים הנוסעים לטיול ממושך בחו"ל מתפרנסים לעיתים כסוחרי רחוב. התופעה נפוצה בין השאר בקרב מטיילים ביפן ובארצות הברית.
אחמדו אהידג'ו
אחמדו באבטורה אהידג'ו (באנגלית: Ahmadou Babatoura Ahidjo; 24 באוגוסט 1924 - 30 בנובמבר 1989) היה פוליטיקאי קמרוני שכיהן כנשיא קמרון הראשון בשנים 1960–1982.
ביוגרפיה
אהידג'ו נולד בגארואה שבקמרון, בתקופת השלטון הבריטי והתחנך כמוסלמי. את לימודיו התיכוניים עשה בבירה הקולוניאלית יאונדה. בשנת 1942 הצטרף אהידג'ו לשירות הציבורי כמפעיל רדיו בשירות הדואר. במסגרת עבודה זו נדד אהידג'ו ברחבי קמרון. עבודה זו חיזקה את נטיותיו הלאומיות של אהידג'ו. בשנת 1946 החל להיות פעיל בפוליטיקה המקומית. בשנת 1957 כיהן כנשיא האספה המחוקקת של קמרון ובאותה השנה הפך אהידג'ו לסגן ראש הממשלה בפועל. בשנת 1960 נבחר אהידג'ו לראשות הממשלה ולנשיאות. היא כיהן כראש ממשלה מינואר ועד מאי באותה השנה. הוא ניצח בבחירות לנשיאות שנערכו בשנים 1965, 1970, 1975 ו-1980. בשנת 1976 התרחש ניסיון כושל להפילו מהשלטון. שלטונו התאפיין בהתנהגות דיקטטורית ויציבות רבה. אהידג'ו נחשב למנהיג שמרן במיוחד ופחות כריזמטי לעומת נשיאים אחרים באפריקה לאחר האימפריאליזם.
אהידג'ו התפטר מהנשיאות בנובמבר 1982 מסיבות בריאותיות, והוחלף על ידי פול בייה. בתחילה התקיימו יחסים טובים בין אהידג'ו לבייה, אך השניים הסתכסכו ביולי 1983. כשנה לאחר מכן אהידג'ו נידון למוות בזמן שהותו בגלות. בשנת 1984 הומר עונש המוות למאסר. בשנותיו האחרונות אהידג'ו חילק את זמנו בין סנגל לצרפת. הוא נפטר כתוצאה מהתקף לב בנובמבר 1989 בדקר שבסנגל.
על שמו נקרא אצטדיון ביאונדה.
מזלג (שחמט)
בשחמט,  מזלג (או לגיזה) היא טקטיקה שבה כלי מסוים מאיים על מספר כלים בו זמנית. כיוון שהצד השני אינו יכול לסגת עם כל הכלים באותו תור, הצד שביצע את המזלג זוכה באחד מהם. בדרך כלל יבחר הצד המותקף לנוע עם הכלי הטוב יותר. במקרה שאחד מהכלים המותקפים הוא המלך, חייב המותקף לנוע איתו ולהפסיד את הכלי השני.
כל כלי יכול לבצע מזלג. הכלי הטוב ביותר לביצוע מזלג הוא הפרש, כיוון שהוא מסוגל לקפוץ מעל כלים אחרים, וכמו כן הוא נע בצורה אחרת משאר הכלים והוא יכול לאיים על מלכה לגמרי בלי שהמלכה תאיים עליו. גם מלכה היא כלי טוב במיוחד לביצוע איומי מזלג, שכן היא יכולה לאיים על רוב הכלים מרחוק בלי שיאיימו עליה, וגם כי אפשר להזיז אותה לשמונה כיוונים.
הגנות ממזלג
מהמזלג אפשר להתגונן במספר דרכים: {|width=50%
המסעדה שבסוף היקום
המסעדה שבסוף היקום הוא ספר המשך ישיר למדריך הטרמפיסט לגלקסיה מאת דאגלס אדמס, ומתרחש זמן קצר לאחר תום הספר הראשון, כאשר הוא ממשיך מאותה נקודה בעלילה. עלילת הסיפור נכתבה על פי סיום עלילת תסכיתי הרדיו, בעוד ששלושת הספרים הבאים בסדרה נכתבו ללא הסתמכות על מקור אחר כלשהו.
תקציר העלילה
עלילת הספר מתחילה בנקודה שבה הסתיים הספר הראשון. ארתור דנט, פורד פרפקט, טריליאן וזאפוד ביבלברוקס עוזבים את כוכב הלכת מגרתיאה בחלליתם "ליבת הזהב" ומיד מותקפים על ידי ספינה של חייזרים המכונים "ווגונים". לחבורה מתברר שהם לא מסוגלים להימלט באמצעות "ההינע האי הסתברותי", מנוע השובר את חוקי ההסתברות המניע את חלליתם, משום שהמחשב המרכזי של החללית עסוק בהכנת תה לארתור. למזלם, הם מצליחים לזמן את אחד מאבותיו של זאפוד, זאפוד ביבלברוקס הרביעי, והוא מצליח להציל אותם.
זאפוד הרביעי משגר את זאפוד, יחד עם רובוט העונה לשם "מרווין", לכוכב בטא מינור, שבו ממוקמים המשרדים הראשיים של הוצאת "מדריך הטרמפיסט לגלקסיה". זאפוד ומרווין חודרים למשרדים על מנת למצוא את "זרניוופ", שנמצא במסע בין-גלקטי בעולם וירטואלי. במהלך חיפושיהם הבניינים "מוטסים" לפלאנטה השנייה של מערכת פרוגסטאר על ידי מפציצי פרוגסטאר, הרודפים אחר זאפוד בשל פשעיו. זאפוד ומרווין פוגשים את "רוסטה", העוזר להם להגיע למשרדו של זרניוופ ומנחה אותם בהמשך דרכם.
זאפוד נמלט, ומוצא את זרניוופ שמסביר לו שהמערבולת נבנתה עבור זאפוד עצמו, ושהוא אכן היצור החשוב ביותר ביקום. מתברר שזאפוד החזיק כל הזמן הזה בגרסה מיניאטורית של ליבת הזהב בכיס המקטורן שלו. ליבת הזהב משוחזרת, וזאפוד חוזר אל ארתור, פורד וטריליאן שמשוגרים למסעדה הקרובה ביותר.
החבורה מגיעה אל המסעדה שבסוף היקום, הנמצאת בנקודת הזמן שבה נהרס היקום. שם, בעת אכילת חיות מהונדסות גנטית אשר רוצות להיאכל, הם צופים בהופעת הנביא זרקון ברגע האחרון וסוף היקום אשר חוזר על עצמו שוב ושוב באמצעות מסע חוזר ונשנה בזמן. כמו כן, הם מוצאים שם את מרווין, אותו הם נאלצו לנטוש בהווה, שעבד במשך מיליוני השנים בהחניית חלליות במסעדה. לאחר שהחבורה חוטפת חללית, הם חוזרים בזמן להווה, אך ארתור ופורד ניתקים מיתר החבורה, ומוצאים את עצמם בחללית של מהגרים.
ארתור ופורד מגלים כי זו חללית של בעלי-מקצועות-חסרי-טעם אשר רומו והוטסו על ידי יתר כוכבם אל עבר כוכב מרוחק, אשר בסיום הסיפור מתגלה ככדור הארץ הפרהיסטורי. לארתור ופורד מתברר כי הם תקועים בכדור הארץ הזה יחד עם המהגרים שבספינה (אשר התבררו כאבותיהם הקדמונים של בני האדם).
בכדור הארץ הפרהיסטורי ארתור מנסה לגלות את השאלה שתשובתה היא התשובה לחיים, היקום וכל השאר, באמצעות הוצאת אותיות באקראיות מתוך שק. השאלה שיוצאת היא "מה תקבל אם תכפיל שש בתשע?".
צמד שונים
צמד שונים (תרגום של המונח בצרפתית: se-tenant) הוא מושג בולאי המגדיר מצב בו מספר בולים שונים, שניים או יותר, מחוברים יחד כחלק מאותו גיליון בולים. הבולים בצמד שונים יכולים להיות מחוברים זה לזה במאונך או במאוזן.
הסיבות ליצירת צמד שונים
צמד שונים, בדומה לצמד הפוכים או בול שכוב, מגדיר את מצבו של הבול יחסית לבולים השכנים באותו גיליון. מצב של צמד שונים עשוי להיווצר בתוך הגיליון באופן מכוון או עקב תקלה במהלך הדפסת הבול.
דוגמאות להדפסה מכוונת של צמד שונים
בעבר, הסיבה הנפוצה ביותר להיווצרות של צמד שונים הייתה הדפסת גיליונות בולים מיוחדים, שנועדו להיחתך לתתי גיליונות לצורך שילוב בקונטרסי בולים. עם השנים גדל משמעותית חלקם של הבולים המודפסים בגיליונות חריגים, וזה הפך להיות המקור העיקרי לצמד שונים.
גיליונות לייצור קונטרסי בולים
קונטרס בולים הוא מארז נוח המיועד להקל את תהליך מכירת הבולים ללקוחות הדואר. נהוג לשלב בו מגוון של בולים הנחוצים לשימוש שוטף, או יוצרים סכום עגול המקל על מכירת הבולים באשנבי הדואר. לצורך כך מדפיס הדואר גיליונות מיוחדים הכוללים לעיתים בולים שונים זה לצד זה.
שווייץ 1933
דוגמה לגיליון של קונטרס בולים ניתן לראות בהנפקה של שווייץ משנת 1933, בו נכללו 5 בולים בערך נקוב של 5 ובול אחד בערך נקוב של 10.
גרמניה המערבית 1933
דוגמה נוספת לגיליון של קונטרס בולים ניתן לראות בהנפקה של גרמניה המערבית משנת 1951, בו נוצרו מספר צירופים של צמד שונים.
ישראל 1972
לצורך ייצור של קונטרס בולים הודפסו גיליונות מיוחדים של סדרת בולי ערים הכוללים 5 בולים בערך נקוב של 18 אגורות ובול אחד בערך נקוב של 10 אגורות, המשלימים לסכום עגול של לירה אחת.
שיקולי חיסכון בעלות הדפסה
ייצור לוח הדפסה הוא תהליך ארוך ויקר, ולעיתים בחרו יצרני הבולים לשלב מספר בולים שונים מתוך הסדרה בלוח הדפסה אחד, ולהדפיסם באותו מהלך דפוס.
בולי ברזיל הראשונים - 1843
דוגמה למהלך שכזה ניתן למצוא כבר בבולי ברזיל, המדינה השנייה בעולם שהנפיקה בולי דואר אחרי בריטניה הגדולה. שלושת בולי הסדרה בערכים נקובים של 30, 60 ו-90 הודפסו יחד באותו לוח הדפסה.
ברית המועצות - 1958
בשנת 1958 הנפיקה ברית המועצות סדרה בת שלושה בולים לכבודו של המלחין פיוטר צ'ייקובסקי ויצירתו המפורסמת אגם הברבורים. שניים מבולי הסדרה הודפסו יחד באותו גיליון, כך שכל חצי גיליון כולל בול אחר. לאורך קו האמצע של הגיליון נוצר רצף של צמד שונים, שהוא גם בול שכוב.
חנינה נשיאותית בארצות הברית
בחוק הפדרלי של ארצות הברית, סמכות החנינה על פשעים פדרליים ניתנת לנשיא ארצות הברית לפי פרק 2 לחוקת ארצות הברית, הקובעת כי לנשיא "תהיה סמכות לתת חנינות וחנינות על עבירות נגד ברית המדינות, למעט במקרים של הדחה". בית המשפט העליון של ארצות הברית פירש את לשון החוק ככוללת את הסמכות להעניק חנינה, חנינה מותנית, חילופי גזר דין, חילופי גזר דין מותנים, הפסקות קנסות וחילוט, פטור וחנינה.
צמד שונים
שינוי שפה
מדינות בהן מדברים ביותר משפה רשמית אחת נהגו במקרים מסוימים להנפיק כל בול פעמיים או יותר, ולרשום בכל עותק את המסר בשפה אחרת.
בולי דרום אפריקה
הדוגמה הבולטת ביותר להנפקת בולים כפולים ידועה מדרום אפריקה, בה הונפקו החל ממחצית שנות העשרים ועד סוף שנות השישים של המאה העשרים מרבית הבולים בצמדים בהם על אחד הבולים הודפס שם המדינה באנגלית ועל השני באפריקנס.
חנינה נשיאותית בארצות הברית
כוח החנינה שנוי במחלוקת מאז חוקק בחוקת ארצות הברית. אחת החנינות הידועות והשנויות במחלוקת היא זו שהעניק ג'רלד פורד לקודמו ריצ'רד ניקסון שהתפטר בעקבות פרשת ווטרגייט. חנינה נוספת שספגה ביקורת, היא זו של מארק ריץ' (שנחשב פושע נמלט), שניתנה בסוף כהונתו של ביל קלינטון ואף הובילה לחקירה בידי ג'יימס קומי.
צמד שונים
בולי התערוכה הלאומית בשווייץ
בשנת 1939 ציינה שווייץ את התערוכה הלאומית שהתקיימה בעיר ציריך בהנפקת שתי סדרות בולים. חלק מן הבולים הונפקו בצמדות בנות שלושה בולים בעלי אותו עיצוב, כשעל כל אחד מהבולים הודפס הכיתוב בצרפתית, גרמנית, או איטלקית.
ג'רי סיינפלד
ג'רום אלן "ג'רי" סיינפלד (באנגלית: Jerome Allen "Jerry" Seinfeld; נולד ב-29 באפריל 1954) הוא סטנדאפיסט, קומיקאי, שחקן, תסריטאי, מפיק ובמאי קולנוע וטלוויזיה יהודי-אמריקאי. סיינפלד ידוע בעיקר בשל סדרת הטלוויזיה "סיינפלד", אשר שודרה מ-1989 ועד 1998, אותה הוא יצר וכתב יחד עם לארי דייוויד, וכן כיכב בה בתור הדמות הראשית, ג'רי סיינפלד (דמות), אשר מבוססת על עצמו.
חנינה נשיאותית בארצות הברית
בעקבות מלחמות הוענקו חנינות מרובות. בשנת 1977 ביומו השני בתפקיד העניק הנשיא ג'ימי קרטר חנינה גורפת לכל משתמטי הגיוס ממלחמת וייטנאם בהתאם להבטחתו במסע הבחירות. קודמו ג'רלד פורד העניק חנינה מותנית למשתמטי מלחמת וייטנאם שדרשה מהם להשלים את יתרת השירות הצבאי בשירות אזרחי.
ג'רי סיינפלד
סיינפלד נחשב אחד מאמני הסטנד-אפ המצליחים והמשפיעים בעולם. באפריל 2004, דורג סיינפלד כקומיקאי ה-12 הגדול ביותר בכל הזמנים, כחלק מתוכנית הספיישל של ערוץ Comedy Central, "קומדי סנטרל 100".
צמד שונים
שיקולי עיצוב
במדינות רבות בעולם בחרו השירותים הבולאים לשלב בתוך אותו הגיליון מספר בולים שונים כחלק מן הניסיון לגוון את המוצר הבולאי ולשכנע את האספנים לרכוש גיליון שלם ולא להסתפק ברכישת בול בודד. אופנה זו הולכת לנעשית נפוצה משנה לשנה, וניתן למצוא דוגמאות לכך במרבית מדינות העולם.
חנינה נשיאותית בארצות הברית
אחת הסוגיות שלא הובהרו היא האם נשיא יכול לחון את עצמו. נאמר בחוקה כי אינו יכול לבטל הדחה, אולם לא ברור מה מעמד הפשעים לאחר סיום תפקידו. בתקופת ניקסון הנושא עלה ומשרד המשפטים סבר כי הנשיא אינו יכול לחון עצמו כי אין אדם דן את עצמו; אולם מאידך הציע דרך שהנשיא יוכל לקבל חנינה: הוא יכריז על נבצרות על פי התיקון העשרים וחמישה לחוקה, סגן הנשיא יהיה הנשיא בפועל ואז הסגן יחון אותו ולאחר מכן הנשיא יחזור לתפקידו.
ג'רי סיינפלד
בניגוד למרבית הקומיקאים בני דורו, אשר הושפעו רבות מהסאטירה הבוטה של ריצ'רד פריור ולני ברוס, ההומור של סיינפלד מאז ומתמיד התבסס על מצבים יומיומיים פשוטים ולא על נושאים אקטואליים. הוא נמנע מלהשתמש בגסויות או לעסוק בדת, פוליטיקה וסקס. בדיחותיו השנונות והאבסורדיות אודות היבטים כביכול שטחיים של הקיום האנושי (כגון קניות בסופרמרקט, צפייה בטלוויזיה, תורים בקולנוע, הרגלי אכילה ועוד) העניקו ממד אוניברסלי לסטנד-אפ שלו ועזרו לו להגיע לקהל רחב. בשנת 2012 יצר סיינפלד סדרת אינטרנטית בשם "קומיקאים במכוניות שותים קפה", אותה הוא הנחה עד לשנת 2019.
צמד שונים
גיליונות חריגים מישראל
צמד שונים ניתן למצוא במרבית הגיליונות החריגים שהנפיק השירות הבולאי בישראל. בפריטים אלו הודפסו בולים שונים זה לצד זה כחלק מעיצוב הפריט.
ג'רי סיינפלד
ביוגרפיה
סיינפלד נולד בברוקלין, ניו יורק שבארצות הברית. אביו, קלמן סיינפלד, שירת בצבא ארצות הברית במלחמת העולם השנייה, וממוצא יהודי-הונגרי. אימו, בטי (לבית חוסני) והוריה היו ממוצא יהודי-סורי, מהעיר חלב.
סיינפלד גדל בעיירה מספקואה הנמצאת במחוז נסאו, שם למד בבית הספר התיכון העירוני של מספקואה שבלונג איילנד. בגיל 16 הגיע סיינפלד לישראל להתנדב בקיבוץ סער, במשך זמן קצר.
צמד שונים
עיצוב מפוצל
בשנת 1957 הנפיקה פולין צמד בולים בעיצוב חדשני, בו יצרו שני הבולים תמונה משותפת. בכל אחד מן הבולים אויר סייף עם חרב שלופה, ושני הבולים יחד יצרו תמונה של קרב חרבות. פולין שבה והנפיקה רביעיית בולים בעלי עיצוב מפוצל בשנת 1960, ובשנים שלאחר מכן אימצו את העיצוב הזה מדינות רבות בעולם. מאחר שמדובר בבולים שונים הצמודים זה לזה, כל עיצוב מפוצל מורכב מבולים שהם צמד שונים.
חנינה נשיאותית בארצות הברית
בחוקי המדינה
סמכות החנינה של הנשיא משתרעת רק על עבירות על החוק הפדרלי. עם זאת, למושלים של רוב ה-50 המדינות יש את הסמכות להעניק חנינה או ארכה על עבירות על פי החוק הפלילי של המדינה. במדינות אחרות, כוח זה מוענק לסוכנות או למועצה ממונה, או למועצה ולמושל בהסדר משולב כלשהו.
צמד שונים
מסיבת התה של בוסטון
ארצות הברית הנפיקה בשנת 1973 רביעיית בולים המציגים יחד איור של מסיבת התה של בוסטון.
ג'רי סיינפלד
ביוגרפיה
סיינפלד למד שנתיים באוניברסיטת ניו יורק סטייט באוסווגו, ובתום שנת הלימודים השנייה עבר לקווינס קולג' של אוניברסיטת ניו יורק סיטי; בקולג' זה הוא סיים לימודיו בקבלת תואר ראשון בתקשורת ובתיאטרון.
חנינה נשיאותית בארצות הברית
בחוקי המדינה
לפחות שלוש פעמים, מושלי מדינה - ג'ורג' ראיין מאילינוי ב -2003, טוני אנייה מניו מקסיקו ב -1986 ומרטין או'מלי ממרילנד ב -2014 - המירו את עונשם של כל הנידונים למוות במדינתם למאסר עולם לפני עזיבתם את המשרד.
ג'רי סיינפלד
ביוגרפיה
אחרי כמה הופעות סטנד-אפ במכללה בה למד, החל סיינפלד לגלות עניין בתחום זה. ב-1976, בתום לימודיו בקווינס קולג' של ניו יורק, החל סיינפלד להופיע בערבי במה פתוחים כסטנאדפיסט, ובהמשך הופיע בספיישל הטלוויזיוני של רודני דיינג'רפילד ברשת HBO. ב-1979 החל סיינפלד להופיע בתפקיד חוזר בסדרת הטלוויזיה "בנסון" בתור פרנקי, שליח דואר שאיש לא רוצה את חברתו. כמה ימים לאחר שהחל עבודתו הגיע סיינפלד למפגש קריאה של התסריט ושם לב כי הוא אינו מופיע בפרק, ומכך הסיק שפוטר - מה שהתברר בהמשך כנכון. במאי 1981 הופיע סיינפלד כסטנדאפיסט אורח בתוכניתו של ג'וני קרסון, וזכה לתשואות גם מקרסון וגם מצד הקהל, ומיד לאחר מכן הופיע בתוכנית האירוח של דייוויד לטרמן. בשנת 1985 הופיע סיינפלד באירוע התרמה למכביה ה־12.
צמד שונים
שביל ישראל
בשנת 2013 הנפיקה ישראל גיליון חריג הכולל עשרה בולים המשלימים תמונה משותפת של שביל ישראל.
חנינה נשיאותית בארצות הברית
חנינת תרנגול ההודו
חנינה זו, מבוצעת בדרך כלל סמוך לחג ההודיה שבמסגרתה מעניק הנשיא "חנינה" לתרנגול הודו.
ג'רי סיינפלד
"סיינפלד"
ב-1988 חבר סיינפלד לחברו לארי דייוויד, ויצרו ביחד עבור NBC את פרק הפיילוט "סיפורי סיינפלד", שם שהפך גם לשם הסדרה, ששונה בהמשך ל"סיינפלד" - למניעת בלבול עם סדרת הטלוויזיה "סיפורי מרשל". הפרק הראשון של "סיינפלד" שודר ב-5 ביולי 1989, והפרק האחרון שלה ב-14 במאי 1998, כשבסך הכל כללה הסדרה 180 פרקים ב-9 עונות.
יחד עם "סיינפלד", בה הוא גילם את עצמו, שיחקו בסדרה בתפקידים הראשיים גם ג'וליה לואי-דרייפוס בתפקיד איליין בניס, מייקל ריצ'רדס בתפקיד קוזמו קריימר, וג'ייסון אלכסנדר בתפקיד ג'ורג' קוסטנזה.
צמד שונים
בול 5 סנט אדום
בשנת 1917 התגלה צורך לחדש את מלאי הבולים בעלי ערך נקוב של 2 סנט, בול שהודפס לראשונה בשנת 1914. כאשר הוציאו עובדי בית הדפוס את לוח ההדפסה מן המחסן ובדקו אותו, התגלה כי שלושה מבין 200 הבולים הכלולים בלוח ההדפסה נפגמו ויש צורך לתקנם. העובד שנדרש לאתר את הגלופה של הבול בערך נקוב של 2 סנט איתר בטעות את הגלופה של הבול בערך נקוב של 5 סנט. הגלופה השגויה הוטבעה במקומות הבלויים בלוח ההדפסה, מבלי שאיש הבחין בטעות. הגיליונות הודפסו והופצו לבתי הדואר, ועד אשר הבחינו בטעות ואספו חזרה את הגיליונות הפגומים, הספיקה להימכר לציבור כמות מסוימת של הבול השגוי. כך נוצר צמד שונים הכולל בול של 5 סנט ובול של 2 סנט זה לצד זה.
ג'רי סיינפלד
"סיינפלד"
בחלוף הזמן, צברה הסדרה פופולריות עצומה, מה שלא זכתה לקבל בתחילה, והיא הפכה לאחת מסדרות הטלוויזיה הנצפות ביותר בארצות הברית. שלוש עונותיה האחרונות של הסדרה זכו לממוצע של כ-30 מיליון צופים, וכן שאר העונות זכו לממוצע צופים נאה, שנע בין 15 ל-20 מיליון צופים. פרק הסיום של הסדרה זכה לכ-76 מיליון צופים, ובכך הפך לפרק השלישי הנצפה ביותר של סדרת טלוויזיה בארצות הברית.
לאחר "סיינפלד"
ב-1998 יצא סיינפלד למסע הופעות מיוחד שכותרתו "אני מספר לך את זה בפעם האחרונה". אלבום באותו שם יצא באותה שנה, מורכב מחומרים ממופע זה.
צמד שונים
בול 70 רובל שגוי בצבע כתום
בשנת 1922 הודפסה ברוסיה הסובייטית סדרת בולים שהוקדשה לפועלים ולחיילי הצבא האדום. עקב תקלה שולב בלוח ההדפסה של הבולים שערכם הנקוב היה 100 רובל בול אחד שערכו הנקוב היה 70 רובל.
ג'רי סיינפלד
לאחר "סיינפלד"
לאחר שהופסק שידור הסדרה, חזר סיינפלד למקורות, והחל להופיע שוב במועדוני סטנד-אפ. תהליך השגת החומרים למופע שלו הוסרט לסרט התעודה "הקומיקאי". סיינפלד כתב גם מספר ספרים, כשרובם מכילים חומרים ממופעים ישנים שלו.
חברת האשראי אמריקן אקספרס שכרה את שירותיו של סיינפלד למסע פרסום ובו מספר מצומצם של סרטונים; הוא הופיע בפרסומת אחת של דקה, ששודרה במחצית משחק הסופרבול ב-2001, ובשתי פרסומות לאינטרנט בבימויו של בארי לוינסון, המציגות את סיינפלד עם גיבורו משכבר הימים - סופרמן.
ב-2007 הפיק סיינפלד ואף כיכב בתפקיד הראשי בסרט אנימציית התלת-מימד "כוורת בסרט", שיצא לאקרנים ב-2 בנובמבר 2007. במסע יחסי הציבור שליוו את יציאת הסרט, הגיע סיינפלד ב-23 בנובמבר 2007 לביקור קצר גם בישראל. בביקורו נפגש עם נשיא המדינה שמעון פרס, עם ראש הממשלה אהוד אולמרט ועם השחקן שמדבב בעברית את תפקידו של סיינפלד איל קיציס.
ביולי 2012 סיינפלד השיק סדרה אינטרנטית חדשה בשם "קומיקאים במכוניות שותים קפה", בה הוא מארח את חבריו הקומיקאים ברכבי אספנות. בדצמבר 2015 הוא אף אירח בתוכניתו את נשיא ארצות הברית ברק אובמה.
בדצמבר 2015 הגיע סיינפלד שוב לישראל כשערך ארבע הופעות בהיכל מנורה מבטחים. ב-30 בדצמבר 2017 ערך שתי הופעות נוספות בישראל, כששתיהן התקיימו באותו ערב בהיכל מנורה מבטחים בתל אביב.
בשנת 2022 החל לצלם את סרטו החדש "Unfrosted: The Pop-Tart Story" אותו סיינפלד מביים, כותב ומפיק.
חיים אישיים
סיינפלד נולד למשפחה יהודית ומזדהה כיהודי, למרות התנסות קצרה בסיינטולוגיה בשנות ה-30 שלו.
בצעירותו, ב-1984, התארס עם קומיקאית אמריקאית יהודייה בשם קרול לייפר, אך הם נפרדו. בשנות ה-30 המאוחרות לחייו, היה סיינפלד במערכת יחסים במשך ארבע שנים עם אמריקאית-יהודייה בשם שושנה לונסטיין שהייתה בת 17 בתחילת הקשר. מאז 1998 הוא בזוגיות עם מחברת הספרים האמריקאית ג'סיקה סקלר (במקור: נינה דניאל סקלר), אותה פגש במועדון ספורט של ריבוק, אף שהייתה בזמנו נשואה טרייה למישהו אחר. הם התחתנו ב-25 בדצמבר 1999, ונולדו להם שלושה ילדים: הבת סשה (7 בנובמבר 2000), הבן ג'וליאן קאל (1 במרץ 2003) והבן שפרד קלן (22 באוגוסט 2005).
בנובמבר 2014 טען סיינפלד כי הוא נמצא לכאורה על הספקטרום האוטיסטי, באומרו: "הגעתי למסקנה שאני נמצא בספקטרום האוטיזם, גם אם ברמה נמוכה. התחלתי לקלוט שלפעמים אני לא שם לב לדברים הנכונים. ומעבר לזה, אנשים מדברים אליי מדי פעם ואני לא מבין חלק מהדברים שהם אומרים לי. זה לא שאני במצב בלתי תפקודי, אבל בהחלט יש לי איזושהי בעיה ומשהו בלתי תקין אצלי". בסוף אותו חודש חזר בו סיינפלד מדבריו והצהיר שאינו שייך לספקטרום האוטיסטי, באומרו: "אני לא בספקטרום האוטיסטי; רק ראיתי מחזה בנושא, התחברתי לזה ברמה מסוימת וייחסתי זאת לעצמי. זה כל מה שאמרתי".
ב-2012 סיפר סיינפלד שהוא עושה מדיטציה כבר ארבעים שנה.
חיבה למכוניות
סיינפלד, חובב ואספן רכב נלהב, מחזיק באוסף גדול של מכוניות פורשה. הוא שכר האנגר בשדה תעופה בסנטה מוניקה, קליפורניה, לתקופת זמן ארוכה כדי לאחסן שם חלק מאוסף כלי הרכב שלו.
על פי הערכות, סיינפלד מחזיק בכ-50 דגמי מכוניות מתוצרת פורשה. פול בניסטר כתב פעם כי באוסף של סיינפלד יש: דגמי פורשה 911 משנים שונות; 10 פורשה בוקסטר בצבעים שונים; וכן פורשה 550 "ספיידר", המפורסמת, מ-1955, אותו מודל - בצבע פנינה אפורה - בה נהג השחקן ג'יימס דין, כאשר הוא התרסק בתאונה ומת. בסדרת הטלוויזיה בערוץ דיסקברי "רדיפה אחר מכוניות קלאסיות", נטען כי סיינפלד מחזיק בפורשה היחידה בעלת קירור-אוויר, שיוצרה אי פעם. אחת מן המכוניות באוסף שלו היא פורשה 959 (ששוויה כ-700,000 דולר) ממנה נבנו רק 292 יחידות אי-פעם. הוא אינו רשאי לנהוג בה, כי הרכב לא מורשה חוקית לנסיעת כביש - משום שמעולם לא נערכו לדגם זה מבחני הזיהום והריסוק האמריקאיים, הואיל וחברת 'פורשה' סרבה לתרום ארבעה רכבים ממודל 959 לצורך מבדקי ההרס. הוא ייבא את הרכב למטרות תצוגה, בתנאי שהוא לא יהיה מונע על כביש בתחומי ארצות הברית. המכונית נעשתה חוקית לנהיגת כביש שם ב-1999 תחת החוק הפדרלי "Show and Display". בפברואר 2004 סיינפלד כתב מאמר בנושא כלי רכב, הסוקר את הדגם פורשה קאררה GT.
ב-2008 סיינפלד היה מעורב בתאונת דרכים כאשר בלמי הפיאט 500 שלו (משנת 1967) כשלו, וכדי להימנע מכניסה לצומת, הוא משך את בלם החירום תוך התהפכות חדה, מה שבסופו של דבר גרם למכונית לעצור על צידה; סיינפלד לא נפגע בתאונה. בתוכנית האינטרנט 'קומיקאים במכוניות שותים קפה', סיינפלד סיפר כי "הלמבורגיני מיורה היא המכונית היפה ביותר שתוכננה אי פעם".
במרץ 2016 מכר ג'רי סיינפלד 17 מכוניות פורשה מאוספו הפרטי, בסכום כולל של למעלה מ-22 מיליון דולרים.
ביוני 2023 רכש את פורשה 996 היקרה בעולם - תמורת 1.2 מיליון דולר.
השקפות פוליטיות ויחסו לישראל
סיינפלד העניק תרומות לגופים פוליטיים אמריקאיים, כולל לקמפיין הבחירות לנשיאות של ג'ורג' וו. בוש מן המפלגה הרפובליקנית, ולזה של אל גור מהמפלגה הדמוקרטית ב-2000. בהמשך, הוא תרם לעוד ארבעה מתמודדים אחרים מהמפלגה הדמוקרטית, ב-2000 ו-2004.
סיינפלד הגיע כמה פעמים במהלך חייו לישראל, גם למופעים וגם לנופש, כשבצעירותו הוא אף התנדב לעבודה בקיבוץ סער. ב-2018 הוא בא עם משפחתו לביקור קצר בארץ לרגל הופעות סטנד-אפ שערך, והחליט להאריך את שהותו מעבר לשבוע כדי לבקר גם בבסיסים של צה"ל בשטחי יהודה ושומרון כשהועלו תמונות שלו משם לרשתות החברתיות הדבר גרר תגובות מעורבות מצד עיתונאים אמריקאיים ומצד גולשים פרו-פלסטיניים בעולם.
בעידן התקינות הפוליטית סיינפלד גינה בפומבי את רגישות היתר של הסטודנטים ואמר שרבים מהם לא מסוגלים להבין בדיחה.
וסילי שויסקי
וסילי שויסקי (1552 – [22] בספטמבר 1612) (ברוסית :Василий IV Шуйский) היה הצאר של רוסיה עד לכיבוש הפולני. אחרי נפילתו בשבי לא היה צאר שהצליח לשלוט במדינה עד לשנת 1613 – תחילת שלטון משפחת רומנוב ברוסיה.
תחילת הקריירה
שויסקי נולד למשפחת אצילים והיה בויארין משנת 1584. הוא השתתף באופן פעיל במספר מערכות צבאיות בתקופת שלטון איוואן הרביעי. בשנים 1586–1587 נשלח לגלות. בשנת 1591 בוריס גודונוב הרשה למשפחת שויסקי לחזור למוסקבה. באותה שנה הוא ניהל וועדת חקירה לבירור נסיבות מותו של הנסיך דמיטרי, בנו של איוואן הרביעי, ובנוסף הוא החל לשבת בדומה בויארית. בשנת 1605 השתתף בקרב נגד דמיטרי הכוזב הראשון אך לא ניצל את הניצחון ומעשית נתן לדמיטרי לחזק את עצמו מחדש. עם תפישת השלטון על ידי דמיטרי הכוזב הראשון ניסה לבצע מהפכה אך נכשל, חלק מתומכיו הוצאו להורג והוא בעצמו נשלח מחוץ למוסקבה. בסוף 1605 הורשה לחזור למוסקבה. היה פעיל בניסיונות להחלפת השלטון וכתוצאה מכך, ב-17 במאי 1606 דמיטרי הכוזב הראשון נהרג. ב-19 במאי 1606 התמנה שויסקי לצאר רוסיה. במסגרת ההכתרה חתם על מגבלות שלטון הצאר. כמו כן, הודיע שהריגת הנסיך דמיטרי בוצעה בהוראת בוריס גודונוב, בניגוד למסקנות הוועדה שהוא עצמו היה בראשה מספר שנים קודם לכן, שקבעה שהנסיך נהרג תוך כדי משחק ילדים עם סכין ללא מעורבות גורמים חיצוניים.
תקופת השלטון
כל תקופת שלטונו הייתה על רקע מלחמת רוסיה-פולין (1605 - 1618). הגעת שויסקי לשלטון חיזקה מאבק פנימי בין האצולה המוסקבאית לבין האצולה בדרום המדינה. הדבר גרם, בין היתר, לתחילת התקוממות האיכרים בהנהגת איוואן בולוטניקוב. כתוצאה משינוי חוקתי בהקשר למעמד החולופים הוא הצליח לפצל את מחנה מתנגדיו. לקראת אוקטובר 1607 התקוממות דוכאה סופית על ידי כוחותיו.
במקביל, באוגוסט 1607 החלה פשיטה של דמיטרי הכוזב השני לרוסיה הצארית. ב-1 במאי 1608 כוחות הצאר נוצחו והחל מצור על מוסקבה. לקראת סוף שנת 1608 רוב שטחי המדינה היו תחת שליטתו של דמיטרי הכוזב השני. בפברואר 1609 נחתם חוזה עם שוודיה. בהתאם לחוזה זה, שטחים בצפון המדינה הועברו לשליטה שוודית תמורת תמיכתם בווסילי שויסקי. בתמיכת הכוחות השוודים הצבא המשותף בהנהגת מיכאל סקופין-שויסקי הצליח להחזיר לעצמו שליטה ברוב המדינה והמצור על מוסקבה הופסק. באופן מפתיע, מיד לאחר שחרור מוסקבה ממצור, מיכאל סקופין-שויסקי שהיה מפקד צבא אהוד נפטר. היים חשד שהוא הורעל בהוראת וסילי שויסקי.
ב-24 ביוני 1610 הצבא הרוסי ספג מפלה קשה בקרב קלושינו מהכוחות הפולנים. ביולי 1610 האצולה המוסקבאית ביצעה הפיכה שלטונית והכריחה את וסילי שויסקי לפרוש למנזר. השליטה במדינה הועברה למועצה של 7 בויארים.
בספטמבר 1610 שויסקי ואחיו הועברו למפקד הכוחות הפולנים. הוא הועבר לסמולנסק ובהמשך לוורשה.
הוא נפטר במעצר במבצר כ-100 ק"מ מוורשה. מספר ימים לאחר מכך נפטר גם אחיו. האח השלישי הוחזר למוסקבה לאחר מספר שנים.
בשנת 1635 גופתו הועברה לקתדרלת המלאך מיכאל במוסקבה.
פינוקי
פִּינוּקִי (באנגלית: Spot the Dog, "ספוט הכלב") היא סדרת ספרי ילדים מאת הסופר האנגלי אריק היל. במרכז העלילה עומד פינוקי, כלבלב עם כתם חום בבטן ובזנב.
הסדרה נכתבה במקור כסיפור לילה לכריסטופר, בנו של היל. הספר הראשון יצא לאור בשנת 1980.
הסדרה זכתה להצלחה רבה, ותורגמה ליותר מ-60 שפות. בישראל היא יוצאת לאור בהוצאת שוקן.
היסטוריה
היל אמר "כשציירתי את פינוקי לראשונה הבנתי שכשבאתי לצייר את הנקודה בגופו ואת קצה הזנב שלו, העתקתי את הסימונים במטוס. גדלתי לצייר מטוסים - כך למדתי לצייר. "אני די משוכנע עכשיו, כשאני מסתכל אחורה, שהאימון בפועל של ציור קריקטורות - שהוא, כמובן, הסגנון שלי - הוביל להפקתי של פינוקי. קריקטורות חייבות להיות פשוטות מאוד ולהכיל כמה שפחות מילים, וכך גם ספרי פינוקי. עיצבתי את פינוקי מתוך הרקע הקודם שלי כמעצב ומאייר. זה היה די לא מודע אבל אני יכול לראות עכשיו שיצרתי סימן מסחרי מוכן מסוגו, עם הנקודה החיונית על הגוף וקצת על הזנב".