cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
תומאס האנזון
תומאס האנזון (בשוודית: Thomas Hanzon; נולד ב-20 ביוני 1962) הוא שחקן קולנוע, טלוויזיה ותיאטרון שוודי, ידוע בשל עבודתו עם הבמאי אינגמר ברגמן.
ביוגרפיה
האנזון נולד במחוז סטוקהולם. הוא התגלה על ידי מפיק בתיאטרון בסטוקהולם וב-1985 החל להופיע בתיאטרון, עבודתו במקום הופסקה עקב כך שאינו היה בוגר לימודי משחק.
ב-1987 הופיע לראשונה בקולנוע בסרטו של הבמאי הבריטי קולין נוטלי, וב-1997 שיחק בסרט המתח "Tic Tac" אשר היה מועמד לפרס אוסקר בקטגוריית הסרט הבינלאומי הטוב ביותר.
ב-2000 שיחק בסרטה של ליב אולמן "Trolösa", ובאותה שנה שיחק את בעלה של הדמות הראשית בסרט פעם בחיים. הוא דיבב את הנסיך אריק בשוודית בסרט "בת הים הקטנה 2: השיבה לים" ואת הלורד שן בסרט "קונג פו פנדה 2".
הוא היה במערכת יחסים עם השחקנית לנה אנדרה ולהם שני ילדים משותפים.
סיגד
סִיגְד (בגעז: ስግድ, "סגידה") שמו העממי של חג המֶהֶללַה (ምህልላ, "תחינה"); הנקרא גם עמתה סו (ዐመተ ሰወ, "יום הקיבוץ"), הוא אחד מחגי ומועדי ביתא ישראל. החג חל חמישים יום אחרי יום הכיפורים הנקרא אסתרי, בתאריך כ"ט בחשוון. הסיגד הוא יום של צום, טהרה והתחדשות, ובמרכזו טקס חידוש הברית בין העם לאל, הכולל קריאת קטעים מן המצהף קדוס וברכות ותפילות לגאולה. הטקס נערך בראש הר גבוה, כסמל למעמד הר סיני, ומנהלים אותו כהני הקהילה. ההשראה למנהגי החג לקוחה ממעמד דומה שאותו קיימו עזרא ונחמיה בירושלים בימי שיבת ציון, כמתואר בפרקים ח'-י' של ספר נחמיה.
בישראל התקבל המנהג לערוך את טקס הסיגד בטיילת ארמון הנציב, המשקיפה אל הר הבית בירושלים, בנוכחות בני העדה ואישי ציבור. בשנת 2008 התקבל בכנסת חוק הקובע את הסיגד כחג רשמי של מדינת ישראל וכיום בחירה.
שם החג וזמנו
המהללה חל בערב ראש חודש שהוא גם צום המאליא החודשי. בעבר היה מועד החג בכ"ט בכסלו, אך לאחר רפורמה שהתרחשה בלוח השנה של ביתא ישראל באמצע המאה ה-19 הוא הועבר לכ"ט בחשוון, 50 יום אחר אסתסרי (יום הכיפורים).
השם "מהללה" משמעותו תחינה או תחנון, ומבדיל את החג מתפילות ימות הצום האחרים הנקראים 'סומא'. השם העממי "סיגד", או סֶגדֶת, המתפרש כ"יום עבודת ה'", סגידה, שימש בעבר אחד הכינויים ליום הכיפורים וממנו ירש את השם. שם נוסף לחג הוא עמתה סו שמשמעותו, "יום הקיבוץ". שמות אלו מעידים כולם על אופי החג.
באתיופיה לעיתים היו דוחים את החג בכמה ימים, אם כדי להבדילו מימי המהללה הנוצריים - צומות הנוצרים - ואם בשל חפיפתו את השבת; כאשר נפל ביום שישי היה מוקדם ליום חמישי, וכאשר חל בשבת היה נדחה ליום ראשון.
קביעת החג
קיימות מספר מסורות לגבי זמן ונסיבות קביעת החג. למרות ההבדלים ביניהן, המסורות כולן מדגישות כי החג נקבע בהשראת העצרת שקיימו עזרא ונחמיה לחידוש הברית בין עם ישראל ואלוהיו בימי שיבת ציון, וכי מטרתו הייתה בראש ובראשונה להגן על הקהילה ולשמר את זהותה בימים קשים של מלחמות, רדיפות והתבוללות באמצעות שיבה למעמד הר סיני וקבלת התורה.
משמעות החג
החג משמש כבניין קומה נוספת על חשבון הנפש הפרטי של יום הכיפורים. ביום זה מוסיפים לחשבון הנפש הפרטי את הפן הציבורי, ובהתקהלות המונים מכריזים על חידוש הברית עם האל ומתפללים על המשכיות האמונה ובוא הגאולה השלמה.
הרב שרון שלום מקהילת ביתא ישראל מציין חמש נקודות משמעותיות בחג:
מהלך החג באתיופיה
באתיופיה היה נהוג להתחיל בהכנות לחג ימים רבים לפניו. תושבי כפרים נידחים היו מתקבצים לכפרים היהודיים הגדולים ומתארחים אצל קרובי משפחתם או אצל תושבים מקומיים, כדי לקיים עצרת המונית.
ערב החג
יום לפני החג היה נהוג להיטהר ולהכין את מלבושי החג. בנוסף, יום לפני החג, או מוקדם בבוקר החג, היו הכהנים בסיוע גברים אחדים, שוחטים כבשים ופרות שישמשו לתפילה ולשבירת הצום. נוסף על כך, נהגו הכוהנים לבחור הר שיתאים לטקס ולוודא שהוא נקי וטהור מעצמים גדולים ומקברים. הבחירה בהר נעשתה משתי סיבות: לשם הגברת הדמיון למעמד הר סיני ומתוך אמונה שמקום גבוה הוא טהור יותר וששורים בו שכינה וחסד. אחרי בחירת ההר המתאים הקימו הכוהנים סביב פסגתו מעגל אבנים והכינו שולחן מיוחד למצהף קדוס.
ליל ובוקר החג
בערב החג היה נהוג להתפלל תפילות מיוחדות במסגיד, וביום החג, שהיה גם יום צום, נהגו אנשי הקהילה להשכים קום, לטבול בנהר וללבוש בגדי חג. לאחר מכן התאסף הקהל במסגיד. בני הקהילה נהגו לשאת בחג תפילות רבות, רובן לסיום הגלות ולשיבה לירושלים.
אז היו הכהנים מוציאים את ספר האורית מן ההיכל שבו שכן, כשהם מלווים בקריאות שמחה של החוגגים. אחר הוצאת הספר החלו החוגגים לצעוד לעבר ההר הנבחר, ובראשם הכהנים והשמגלוּץ', זקני העדה, הנושאים את האורית. אנשים מן הקהל נהגו לא פעם לטפס במעלה ההר כשעל ראשיהם אבנים או ספרי קודש.
קריאה מהמצהף קדוס
בהגיעם לפסגת ההר היו הכהנים מוציאים את האורית מהבד העוטף אותו והקהל ליווה אותם בשירה. ברגע זה קיבל הטקס סבר חמור יותר; הכהן הגדול של היישוב היה נכנס למתחם המגודר - צעד סמלי הדומה לכניסת הכהן הגדול לקודש הקודשים בבית המקדש - ומתחיל בקריאת מקטעים מן המצהף קדוס, המספרים על התגלות האלוהים בהר סיני למשה רבנו - פרשת הסנה הבוער ומעמד הר סיני -, ועל טקס האֲמָנָה - טקס חידוש הברית בין העם לאלוהיו בתקופת נחמיה - ואת פרשת הברכות והקללות מספר ויקרא, ופרקים נוספים מספר מלכים, ירמיהו, ישעיהו, דניאל ותהילים. הקריאה בפרקים נעשתה בשפת געז ותורגמה במקביל לשפת ההמון - אמהרית או טיגראינית. הקהל היה חוזר על המילים כשהוא פורס ידיו לעבר השמים, מעשה המציין את קבלת חוקי התורה.
בתום חלק זה של החג, היו בני הקהילה מתוודים על חטאיהם, כשהם פורשים ידיהם כלפי מעלה וכורעים ומשתחווים. בסיום הטקס היו תוקעים בחצוצרות ומביעים את הרצון לחגוג בשנה הבאה בירושלים.
סיום החג
לאחר מכן היו יורדים מן ההר וצועדים חזרה אל הכפר בשירה וריקודים, ומתכנסים שוב במסגיד, שם נהגו הכוהנים להכות בתוף ולרקוד ולשיר עם האורית. בכפר היו מקיימים סעודת מצווה חגיגית לחתימת היום. אף על פי שטקסי החג נערכו ביום אחד, נהוג היה בקרב העם לחגוג ולשמוח משך כמה ימים לאחריו. נזירי העדה, לעומת זאת, נהגו לפרוש בתום היום המקודש לתקופת התבודדות.
מקום טקס הסיגד
טקסי הסיגד הראשונים בישראל נחוגו בתחילת שנות ה-80 של המאה ה-20, כאשר אירועי החג בשנת 1982 אף נערכו בהשתתפות הנשיא יצחק נבון. העצרת המרכזית והתפילות נערכו במקומות שונים עד שהתקבע המנהג לערכם בהר ציון, ולקיים בסיומם תהלוכה לעבר כותל המערבי בליווי שירה ותפילות. חוסר הנחת של הכהנים מן המעבר בסמוך לכנסיות הרבות שבהר ציון הוביל להחלטה לנהל את טקס החג באזור טיילת גבריאל שרובר (טיילת ארמון הנציב), שם מתכנסים כיום בני העדה האתיופית. במסורת חדשה החלו חניכי תנועות הנוער בני עקיבא והנוער העובד והלומד לצעוד אחר ירידת הכוהנים מן ההר אל הכותל המערבי, בתהלוכה המלוּוה בשירה ובריקודים. מתכונת החג בישראל שונה מזו שהייתה נהוגה באתיופיה, ולמעט התהלוכה המשותפת והתפילות, רבים מן המנהגים מצוינים באופן סמלי בלבד.
חוק חג הסיגד
ב-30 ביוני 2008 אישרה הכנסת את חוק חג הסיגד, ה'תשס"ח-2008, שהוצע על ידי חבר הכנסת אורי אריאל מן האיחוד הלאומי, בשיתוף חברי כנסת מש"ס, מרצ, העבודה והליכוד. החוק קובע כי חג הסיגד יצוין על ידי המדינה בכ"ט בחשוון, בעצרת מרכזית שתאורגן על ידי משרד התרבות והספורט ובפעילויות חינוכיות שייוחדו לחג הסיגד על ידי שר החינוך. כמו כן נקבע בחוק כי יום הסיגד הוא יום בחירה. נוסח הצעת החוק התבסס על נוסח חוק יום ירושלים. בדברי ההסבר להצעת החוק נאמר כי "אימוץ החג על ידי הכנסת ועל ידי מדינת ישראל יאפשר את שימורה של מסורת עתיקת יומין ויתרום לתחושת ההזדהות והמעורבות של בני הקהילה האתיופית בחברה הישראלית". עוד קובע החוק, כי אם יחול יום כ"ט בחשוון ביום השבת, יוקדם החג ליום חמישי, כ"ז בחשוון.
אוסמונד, מלך סאסקס
אוסמונד (באנגלית: Osmund) היה מלך ממלכת סאסקס באמצע המחצית השנייה של המאה השמינית.
פרטים מועטים בלבד ידועים אודות מלכותו, אולם ידוע שבשנים 760–772 מלך בממלכה, ככל הנראה לצד אוסוולד, אאלפוולד ואוסלאק. ייתכן שמלך קודם לשנת 760 וייתכן שמלך לאחר שנת 772. ייתכן שאוסמונד, אוסוולד, אאלפוולד ואוסלאק היו מועצת זקנים ששלטה בממלכה (כל אחד היה אלדרמן - חבר מועצה, אשר נשא את התואר "מלך").
על פי דברי הימים האנגלו סאקסים אוסמונד כבר כיהן כמלך סאסקס בעת מותו של הארכיבישוף קת'ברט, בשנת 760 (וככל הנראה מלך קודם לשנה זו).
בצו נוסף שהוציא אוסמונד בשנת 770 מכונה אוסמונד בתואר "אוסמונדוס רקס" (Osmundus rex - המלך אוסמונד).
אוסמונד חתום כעד על צו משנת 772 אשר הוציא אופה, מלך ממלכת מרסיה. בצו זה מכונה אוסמונד בתואר "אוסמונד דוקס" (Osmund dux - הדוכס אוסמונד), דבר המעיד על ירידת כוחה של מועצת הזקנים בעקבות כיבוש ממלכת סאסקס על ידי אופה, אולם מעיד על כך שנותרה אוטונומיה מסוימת בממלכה, וכי אוסמונד, כמו גם חברים אחרים במועצת הזקנים, עדיין שלטו בממלכה בשנה זו.
קלאוס פיכטל
קלאוס פיכטל (בגרמנית: Klaus Fichtel, נולד ב-19 בנובמבר 1944 בקאסטרופ-ראוקסל שבגרמניה) הוא כדורגלן עבר גרמני ששיחק בעיקר בשאלקה 04, בורדר ברמן ובנבחרת גרמניה המערבית בעמדת המגן.
פיכטל הוא שיאן ההופעות של שאלקה 04 בכל הזמנים, עם 477 הופעות בבונדסליגה במדי הקבוצה. פיכטל ממוקם רביעי בטבלת שיאני ההופעות בבונדסליגה בכל הזמנים עם 552 הופעות, 477 במדי שאלקה 04 ועוד 75 במדי ורדר ברמן.
קריירת מועדונים
פיכטל החל לשחק בקבוצה הבוגרת של שאלקה 04 בשנת 1965 כאשר היה בן 21. פיכטל שיחק בקבוצה במשך 15 עונות ברציפות, בהן כבש 14 שערים ב-437 הופעות. עם שאלקה זכה פיכטל בגביע מקומי בשנת 1972, לאחר ניצחון 5-0 בגמר על קייזרסלאוטרן.
בשנת 1980 עבר פיכטל לורדר ברמן, שנשרה בעונה הקודמת לליגת הבונדסליגה השנייה. פיכטל עלה עם הקבוצה לבונדסליגה בעונת 1982, וכבר בעונת הבכורה המחודשת של הקבוצה בבונדסליגה, סייע לה לסיים במקום השני, ובעונה העוקבת במקום החמישי. פיכטל עזב את ורדר ברמן לאחר ארבע עונות, בהן ערך 75 הופעות בבונדסליגה ועוד 42 הופעות בבונדסליגה השנייה, שבהן לא הבקיע.
בשנת 1984 חזר פיכטל לשאלקה 04, והוסיף 40 הופעות נוספות בארבע עונות במדי הקבוצה. בשנת 1988 פרש פיכטל ממשחק פעיל, כשהוא בן 44.
קריירה בינלאומית
לפיכטל 23 הופעות ושער אחד במדי נבחרת גרמניה המערבית. פיכטל השתתף עם הנבחרת במונדיאל 1970, בו סיימה נבחרתו במקום השלישי.
תארים
עם שאלקה 04:
פדריקו פרננדס
פדריקו פרננדס (בספרדית: Federico Fernández; נולד ב-21 בפברואר 1989) הוא כדורגלן ארגנטיני שמשחק בעמדת הבלם.
קריירה
בינואר 2009 הוא צורף לסגל נבחרת ארגנטינה בכדורגל עד גיל 20 לקראת אליפות דרום אמריקה בכדורגל עד גיל 20 שהתקיים אותה שנה בוונצואלה.
ב-2014 נכלל בסגל נבחרת ארגנטינה למשחקי מונדיאל 2014.
עשרימון משוכלל
עֶשְׂרִימוֹן משוכלל (נקרא גם אִיקוֹסָהֶדְרוֹן רגולרי; מאנגלית: Icosahedron), הוא פאון משוכלל בעל עשרים פאות, אשר כל אחת מהן היא משולש שווה-צלעות, כלומר, משולש שכל צלעותיו שוות זו לזו וכל זוויותיו שוות זו לזו. לאיקוסהדרון 12 קודקודים, 30 מקצועות ו-20 פאות. העשרימון הוא אחד מחמשת הפאונים המשוכללים. בדרך כלל נקרא סתם עשרימון או איקוסהדרון.
שטח הפנים \ A והנפח \ V של עשרימון שצלעו באורך \ a הם ו-, בהתאמה.
הפאון הדואלי לעשרימון המשוכלל, כלומר, הפאון שמתקבל אם מחברים את המרכז של כל פאה אל מרכזי הפאות הסמוכות לה, הוא התריסרון המשוכלל.
צורת העשרימון המשוכלל נמצאת גם בטבע. למשל, לרבים מהנגיפים יש קפסיד (מבנה המורכב מחלבונים המקיף את המטען הגנטי הנגיפי) בצורה זו. קפסיד כזה בנוי מעשרים או יותר תת-יחידות זהות, המיוצרות כל אחת בנפרד, והוא מאפשר מזעור פי עשרים של הגן המקודד לחלבון הקפסיד. היחידות היוצרות את הפאות הן בצורת משושה, בעוד הקודקודים בנויים מחלבונים מחומשים (שהרי כל קודקוד מאגד 5 משולשים).
העשרימון ידוע בקהילת משחקי התפקידים כ-ק20 בעברית או D20 באנגלית - קובייה בת 20 פאות. זוהי אחת הקוביות השימושיות במשחקי תפקידים דוגמת מבוכים ודרקונים (היא משמשת בעיקר במצבי קרב לבדיקה האם הדמות הצליחה לפגוע באויבה), וישנן אף שיטות משחק המשתמשות רק בקובייה זו, הנקראות "שיטות ק20".
לשון פרה מס' 74
"לשון פרה מס' 74" הוא ציור שמן מאת הצייר הישראלי ישראל הרשברג.
הציור מציג שולחן עץ ועליו לשון פרה. על הבשר מוטבע סימון מספרי בצבע כחול-סגול, ממנו ניתן לראות את הספרות 74. האיקונוגרפיה של תיאורי טבע דומם קשורה למסורת תאורי ה"ואניטאס". היא מדגישה את ארעיות החיים האנושיים, המתגלמת בבשר המת.
בציור הרשברג בחר לתאר את השולחן במבט מלמעלה, אולם הוא ממקם את השולחן במרחק משולי הבד. יגאל צלמונה טוען, בהקשר לציור זה, כי בתרבות היהודית תיאורי שולחן קשורים אל תיאורי מזבחות.
המצור על ברצלונה (1706)
המצור על ברצלונה התרחש בין 3 ל-27 באפריל 1706 במהלך מלחמת הירושה הספרדית, כאשר צבא צרפתי-ספרדי הטיל מצור על ברצלונה בניסיון לכבוש מחדש את העיר בעקבות נפילתה בשנה הקודמת, לצבא הברית הגדולה בראשות אנגליה.
לאחר שהרוזן מפיטרבורו נכנס לולנסיה בניצחון בינואר 1706, ברצלונה נותרה פגיעה. בעקבות זאת הצרפתים החליטו לשנות את תוכניות התקיפה של ולנסיה ולנסות לצור על ברצלונה במקום זאת, בזמן שהעיר נחסמה מחוף הים על ידי הרוזן מטולוז. הכוחות הספרדים הונהגו על ידי פיליפה החמישי, ואילו הרוזן רנה דה פלוראי דה טסה, הופקד על כוחות היבשה הצרפתיים במהלך המצור.
לשון פרה מס' 74
בשנת 2005 הוצג הציור בתערוכה "יופי וקדושה" במוזיאון ישראל, והחל משנת 2010 הוא מוצג בתצוגת הקבע של אוסף האמנות הישראלית במוזיאון.
המצור על ברצלונה (1706)
למרות שהיו להם כוחות ארטילריה מועטים וההטרדה המתמדת מפיטרבורו, שצעד צפונה עם 3,000 איש ותקף את הנצורים מההרים, הצליחו לבסוף הכוחות הצרפתיים-ספרדים לבקע שלוש פרצות בחומות. אך לפני שהתקבלה ההחלטה להסתער על העיר, נזנח המצור, בעקבות הופעתו של צי אנגלי גדול בפיקודו של ג'ון ליק עם תגבורת.
הצבא הצרפתי-ספרדי נטש את ציודו והארטילריה שלו ונסוג במהירות. פיליפ נותר מנותק ולא יכול היה לחזור למדריד, וכך הוא חצה לצרפת. ברצלונה וכל אזור קטלוניה נשארו בידי בעלות הברית עד 1714.
לאחר ניצחון הברית הגדולה בברצלונה, ליקוי החמה ב-12 במאי 1706 התפרש באופן נרחב כ"ליקוי מלך השמש", כלומר, הטלת פקפוק בלואי הארבעה עשר, מלך צרפת, בעוד בית המשפט הצרפתי ראה רשמית את הליקוי רק כתופעה מדעית.
אלפא רומיאו 1000 AF
אלפא רומיאו 1000 AF (באיטלקית: Alfa Romeo Mille AF) הוא אוטובוס חשמלי מסוג טרוליבוס אשר יוצר על ידי יצרנית הרכב האיטלקית אלפא רומיאו בין השנים 1959–1964. הדגם מונע באמצעות רשת חשמל, מושך חשמל באמצעות כבל תקרה המחובר לרשת המספקת חשמל.
טרוליבוס
טרוליבוס הוא סוג של אוטובוס חשמלי אשר מושך חשמל מכבל תקרה. מעל גג האוטובוס מחובר מוט לרשת החשמל. ה"טרוליבוס" נבדל מסוגים אחרים של אוטובוסים חשמלים אשר מסתמכים על סוללה חשמלית.
על רשת החשמל המזינה את הטרוליבוס לכלול שני חוטי חשמל מקבילים הסוגרים מעגל חשמלי.
בדרך כלל הכח החשמלי הנפוץ הוא 600 וולט זרם ישיר.
נתיב הנסיעה הוא תמיד קדימה. (דגמי הטרוליבוס לא מסוגלים לנסוע אחורנית).
בניגוד לחשמלית שהיא כלי תחבורה ציבורית הנעה על מסילה ברחובות ערים, ה"טרוליבוס" נע על כביש אספלט ללא צורך במסילה.
באיטלקית "טרוליבוס" קרוי: "Filobus".
פייר לאטור
פייר רוז'ה לאטור (בצרפתית: Pierre Roger Latour; נולד ב-12 באוקטובר 1993) הוא רוכב אופני כביש צרפתי בקבוצת קבוצת טוטאל אנרז'י. לאטור הוא מנצח קטגוריית הרוכב הצעיר בטור דה פראנס לשנת 2018 ואלוף צרפת בנגד השעון בשנים 2017–2018.
AG2R La Mondiale (2015–2020)
ב-2015, הפך למקצוען ביחד עם הצטרפותו לקבוצת AG2R La Mondiale. ההישג הראשון שלו בעונה זו היה מקום שביעי באטואל דה בסאז'. ביוני, סיים שלישי ברוט דו סוד, 41 שניות מאלברטו קונטדור המנצח. ביולי, סיים שביעי בטור של אוסטריה. לאטור סיים בעשירייה הראשונה גם בוואלטה אה בורגוס, כשסיים במקום החמישי, וגם בטור ד'לאן כשסיים שלישי, לאחר שניצח את הקטע הרביעי במרוץ.
ב-2016, פתח את העונה במרוץ אטואל דה בסאז' ושוב סיים שביעי את המרוץ, כשניצח את קטגוריית הנקודות במרוץ. במרץ, סיים שני במרוץ קריטריום אינטרנשיונל, 37 שניות אחרי טיבו פינו המנצח וניצח את קטגוריית הרוכב הצעיר במרוץ. הוא ניצח את קטגוריית הרוכב הצעיר בטור דה רומאנדי, כשסיים במקום ה-12 הכללי. הוא סיים שוב שלישי בטור ד'לאן ואחר כך נבחר לראשונה לגרנד טור, כאשר השתתף בוואלטה אספנייה. בקטע ה-20, היה חלק מקבוצת בריחה ששרדה עד הסיום, לבסוף הגיע לספרינט סיום בעלייה מול דרווין אטאפומה, גבר עליו, וניצח את השלב. באוקטובר, סיים במקום העשירי במונומנט ג'ירו די לומברדיה.
ב-2017, לאטור שוב פתח את עונתו במרוץ אטואל דה בסאז' וסיים רביעי במרוץ. הוא סיים חמישי בקלאסיקת ארדש וסיים שלישי במרוץ החד יומי "הטור של פיניסטרה". לאחר מכן ניצח בפעם הראשונה את אליפות צרפת בנגד השעון וניצח שוב את קטגוריית הרוכב הצעיר בטור דה רומאנדי. כל התוצאות האלו הובילו אותו להיבחר בפעם הראשונה לטור דה פראנס, התוצאה הבכירה שלו במרוץ הייתה מקום 15 בקטע ה-12 וה-13, והוא סייע לבן קבוצתו רומן בארדה לסיים שני את המרוץ. לקראת סוף העונה, סיים תשיעי במילאנו–טורינו ושישי במרוץ הנג"ש החד יומי "Chrono des Nations".
ב-2018, ערך לאטור עונה דומיננטית מאוד. הוא סיים שלישי בוולטה אה קטלוניה, כשניצח את קטגוריית הרוכב הצעיר במרוץ. לאטור סיים במקום השמיני בטור דה רומאנדי ובמקום השביעי בדופינה ליברה, כשבמרוץ האחרון ניצח גם את קטגוריית הרוכב הצעיר. הוא הגן על תוארו כאלוף צרפת בנגד השעון ונבחר שנית לטור דה פראנס וניצח את קטגוריית הרוכב הצעיר, מקדים את איגן ברנל ב-5:39 דקות ואת גיום מרטן ב-22:05 דקות. לאטור סיים במקום ה-13 הכללי, כשהוא מסייע לרומן בארדה לסיים שישי. באוקטובר, סיים שוב במקום השישי ב"Chrono des Nations".
ב-2019, סבל בתחילת העונה מפציעה ובעקבות כך החמיץ את רובה. לאחר שחזר, הוא סיים שישי ב. הוא נבחר שנית לוואלטה אספנייה, כשהתוצאה הבכירה שלו במרוץ הייתה מקום 3 בקטע ה-13, 27 שניות אחרי טאדיי פוגאצ'אר ופרימוז' רוגליץ'. באוקטובר התחרה במספר מרוצים באיטליה, כשסיים שביעי בג'ירו דל'אמיליה, 11 בטרה ואלי וארזינה ותשיעי בג'ירו די לומברדיה.
טוטאל דיירקט אנרז'י (2021–)
ב-3 באוגוסט 2020 פורסם שלאטור חתם בקבוצת טוטאל דיירקט אנרז'י מדרג הפרו טים לשנתיים, ובכך יעזוב את AG2R La Mondiale, בה רכב מתחילת הקריירה, בסוף עונת 2020.
מגזר השירותים
בכלכלה, מגזר השירותים כולל את ענפי המשק העוסקים במתן שירותים מסוגים שונים, שלא כענפים המייצרים מוצרים חומריים, כגון תעשייה, חקלאות, בנייה.
אל-פרעי
טארק אבו כְּוׇיְכּ (בערבית: طارق ابو كويك), ידוע בשם הבמה אל-פרעי (ערבית: الفرعي) הוא זמר, ראפר, פזמונאי, מתופף ומפיק מוזיקלי ירדני-פלסטיני. הוא חבר בלהקות 47סול (47 سول) ושאמסטפ וחבר לשעבר של להקת אל מורבע (المربّع). מאז 2012 שחרר אל-פרעי ארבעה אלבומי סולו.
מגזר השירותים
מגזר השירותים מכונה גם המגזר השלישוני של הכלכלה, לצד המגזר השניוני (מגזר התעשייה) והמגזר הראשוני (בעיקר מגזר החקלאות). הגדרתו של המגזר השלישוני היא בכך שהוא עוסק בתחומים שבהם לא עוסקים שני המגזרים האחרים. שירותים מוגדרים בספרות הכלכלית המקובלת כ"סחורות לא מוחשיות".
המגזר עוסק במתן שירותים לגופים ציבוריים, לעסקים ולצרכנים פרטיים. שירותים עשויים לכלול שינוע, שירותי הפצה ומכירה של סחורות מן היצרן אל הצרכן. כמו כן נכללים בו שירותים אחרים כגון בידור, הסעדה, תיקון ציוד, ועוד. עיקר מיקודו של מגזר השירותים הוא באנשים הבאים במגע באופן ישיר עם אנשים אחרים, שהם הצרכנים, ולא בהפיכת מוצרי גלם לסחורות מוחשיות.
אל-פרעי
השקפותיו הפוליטיות
אל-פרעי מבקש לא להיות מתויג כאמן מחאה. בריאיון לכתב העת "Scenenoise" אמר: "אני לא אקטיביסט, אני ראפר". עם זאת, הוא נצפה בעבר עם סטיקר של תנועת ה-BDS על הגיטרה שלו בהופעותיו; הוא הוריד אותו בהמשך, וטען שאין הוא בטוח כי גישת התנועה היא הנכונה לפתרון הסכסוך.
מגזר השירותים
ענפי השירותים
לעיתים מספק עסק שירות מסוים כשירות עסקי וכשירות אישי. דוגמאות:
סיווג אחר הוא לפי סוג השירות. לענף השירותים הפיננסיים, למשל, יסווגו שירותי בנקאות, ביטוח, קופות גמל, מסחר בניירות ערך וכדומה.
הבחנה בין ענפי השירותים לענפי התעשייה
לעיתים ההבחנה בין ענפי השירותים לענפי התעשייה אינה חדה. לעיתים מפעל תעשייתי עשוי להתמקד אך ורק בייצור, ואילו את מלאכת ההפצה של מוצריו ימסור למפיץ (הנמנה עם ענף השירותים העסקיים); לחלופין יכלול המפעל גם חטיבת הפצה, וכך יתקיימו בו פעילות ייצורית ופעילות שירותים גם יחד.
בנוסף לעסקים שכל פעילותם היא מתן שירותים, פועלות יחידות שירותים גם במפעלי תעשייה. מהן הפונות אל הצרכן (מחלקת שירות לקוחות, למשל), ומהן המעניקות שירות ליחידות היצרניות (מחלקת משאבי אנוש, למשל).
בשנים שבהן חוק מס מעסיקים צמצם את תחולתו של מס זה למגזר השירותים בלבד, התקיימו ויכוחים רבים בין עסקים שביקשו לסווג עצמם כתעשייה, ובין גובי המיסים, שראו עסקים אלה כשירותים.
מרכיבים
מגזר השירותים מורכב מן החלקים ה"רכים" של הכלכלה כגון: ביטוח, ממשל, תיירות, בנקאות, קמעונאות, חינוך, ושירותים חברתיים. בתחומים אלה אנשים עושים שימוש בזמן כדי להביא לידי ביטוי נכסי ידע, נכסים בתחום שיתוף הפעולה ושיתוף בתהליכים כדי ליצור תפוקה, שיפור פוטנציאל הביצועים וקיימות. מגזר השירותים הוא מקום העבודה הנפוץ ביותר.
בדרך כלל המוצר של מגזר זה הוא בתוכן (מידע), שירות, תשומת לב, עצה, ניסיון, ו/או דיון (מוצרים הידועים בכינוי "סחורות לא מוחשיות"). דוגמאות נוספות למגזר השירותים כוללות: זכיינות, שירותי חדשות, שירותי ייעוץ, שירותים משפטיים, שירותי בריאות, שירותי ניקיון ופינוי אשפה, תיווך נדל"ן ושירותים עסקיים.
שירותי תשתיות, כגון: אספקת מים, חשמל, ביוב, גז וטלפון, נחשבים בדרך כלל לחלק מן המגזר השלישוני, בעוד הקמת התשתיות לצורך אספקת שירותים אלה היא חלק מן המגזר השניוני, זאת אף שקיימים עסקים המספקים את שירות התשתית ואף בונים את התשתית לאספקתו.
מקומו בכלכלה
כלכלות נוטות להשתנות במסלול של התקדמות המתחילה מהסתמכות רבה על חקלאות ומכרות לקראת פיתוח אמצעי יצור (לדוגמה, תעשיית רכב, טקסטיל, מספנות, פלדה, וכדומה) ולבסוף לקראת כלכלה המבוססת יותר על שירותים. המערכת הכלכלית הראשונה שעברה בנתיב זה בעולם המודרני הייתה זו של בריטניה. המהירות שבה מערכות כלכליות אחרות ביצעו את השינויים ההתפתחותיים הללו אל עידן כלכלת השירותים, המכונה לעיתים העידן הפוסט-תעשייתי, הלכה וגברה.
באופן היסטורי, כלכלה תעשייתית נוטה להיות פתוחה יותר למסחר בינלאומי ולתחרות, מאשר כלכלת שירותים. כתוצאה מכך, המערכות הכלכליות הראשונות שנכנסו לעידן התעשייתי הפכו חשופות להתקפות תחרותיות מאלה ששאפו לתעוש בשלב מאוחר יותר, מכיוון שעלויות הייצור באחרונות, זולות יותר בזכות כוח אדם זול. כורח זה של צמצום המגזר התעשייתי בכלכלות המובילות בעולם עשוי להסביר את הסתמכותן הגוברת על מגזר השירותים.
אולם, עם הירידה הדרמטית בעלויות התחבורה ועם העלייה במהירות ובאמינות של אמצעי התחבורה, וכן על רקע ההתפתחויות המהירות בתחום התקשורת, בתחילת המאה ה-21 מתחוללת תחרות בינלאומית עזה במגזר השירותים בעולם.
מקסימיליאן עמנואל, דוכס בבוואריה
מקסימיליאן עמנואל, דוכס בבוואריה (7 בדצמבר 1849 - 12 ביוני 1893) היה בן אצולה וגנרל-לוטננט בווארי.
ביוגרפיה
מקסימיליאן עמנואל נולד בטירת פוסנהופן ב-7 בדצמבר 1849. אביו היה מקסימיליאן יוזף, דוכס בבוואריה ואמו הייתה לודוביקה, נסיכת בוואריה. סבו מצד האם היה מקסימיליאן הראשון יוזף, מלך בוואריה. הוא היה הצעיר ביותר מבין עשרת ילדיהם. ילדותו עברה עליו בטירת פוסנהופן על גדות אגם סטרנברג. אחותו הגדולה הייתה אליזבת "סיסי", שנישאה לפרנץ יוזף הראשון, קיסר אוסטריה. אחות אחרת שלו הייתה מריה סופיה אשר נישאה לפרנצ'סקו השני, מלך שתי הסיציליות. בילדותו הוא כונה במשפחתו "מפרל".
מגיל צעיר חלם מקסימיליאן עמנואל להתגייס לצבא, והוא הגשים את חלומו בשנת 1865. הוא הוצב כלוטננט משנה ברגימנט האולאנים ה-2 ("המלך") של הצבא הבווארי. ב-1866 הוא לחם במלחמת שבעת השבועות כחלק מהכוח ששלחה בוואריה לעזרת בת בריתה האימפריה האוסטרית במלחמתה נגד פרוסיה. ב-1867 הוא הועבר לרגימנט הפרשים ה-3 (קרל תאודור, דוכס בבוואריה), ולחם עמו במהלך מלחמת צרפת–פרוסיה כנגד הקיסרות הצרפתית השנייה. הוא השתתף בין היתר במצור על אורליאן והמצור על פריז. בין 1873-1874 הוא נכנס ללימודים באקדמיית המלחמה. הוא השלים את הקורס הראשון בהצטיינות, אולם לאחר מכן עזב את האקדמיה וחזר לשרת ברגימנט האולאנים ה-1. ב-1875 הוא הועלה לדרגת האופטמן. שנה לאחר מכן הוא מונה למפקד גדוד ברגימנט הפרשים ה-1 (ניקולאי הראשון, קיסר רוסיה). ב-1877 הוא נאלץ לוותר על התפקיד מטעמי בריאות. הוא המשיך להתקדם בסולם הדרגות וב-1889 הפך לגנרל לוטננט. ב-12 ביוני 1893 הוא נפטר לאחר דימום בקיבה.
משפחתו
לודוויג וילהלם נישא לאמליה, נסיכת סקסוניה-קובורג-גותה, היא ילדה לו שלושה ילדים:
היסטוריה צבאית
היסטוריה צבאית היא ענף בהיסטוריה, החוקר ומתאר קרבות, סכסוכים ומלחמות בין שבטים, מדינות וקואליציות כלל-עולמיות. ההיסטוריה הצבאית מתארת את השפעות המלחמה על חברות, על תרבויות, על הכלכלה ועוד. אף על פי שמאז ומתמיד היו סכסוכים בין קבוצות, ההיסטוריה הצבאית מלווה את האנושות כ-5,000 שנה - מאז המצאת הכתב. תיעוד אירועים מלחמתיים הוא רב שנים ומובא באמצעים רבים: מציורי קיר על מערות דרך סיפורי עם וספרים ועד שידור חי של אירועים בזמן אמת. ככל שהתפתחה הטכנולוגיה, כך נוצרו דרכים רבות יותר לתעד מלחמות. התיעודים הראשונים של היסטוריה צבאית הם משנת 2700 לפנה"ס, ממלחמות שערכה האימפריה השומרית במסעות ההתפשטות שלה. קיימות מספר רשומות, כדוגמת התנ"ך והאיליאדה המתארות קרבות ומלחמות, אך עדותן כמקור היסטורי מהימן מוטלת בספק. הרודוטוס, המכונה אבי ההיסטוריה, מתאר את פלישת פרס ליוון, במאה החמישית לפני הספירה.
משחר ההיסטוריה היו ויכוחים בין קבוצות: על מזון, על שטח מחיה או על משאבים. סכסוכים אלה, פעמים רבות, הובילו למלחמות. קלאוזוביץ טען, כי המלחמה היא המשך המדיניות באמצעים אחרים. היות שמלחמות, שבהן נהרגים אנשים רבים הן אירוע משמעותי עבור משפחה ועבור אומה, נוצר צורך לתעד את קורותיה של המלחמה. ההיסטוריון האמריקאי לורנס קילי גורס, כי כל תרבות נלחמה לפחות פעם אחת, ותרבויות רבות נלחמות ללא הרף. ההיסטוריה הצבאית חופפת במידה רבה את ההיסטוריה הכללית כיוון שפגישתן של שתי תרבויות בדרך כלל מובילה למלחמה. המנצחת היא שכותבת לרוב את ספרי ההיסטוריה. פעמים רבות נמנעו מצביאים והיסטוריונים מאזכור כשלים או טעויות ממהלך המלחמה, ולעיתים אף האדירו הישגים וניצחונות. לכן, ההיסטוריה הצבאית אינה אחידה ומוסכמת על כולם: עמים שונים הציגו גרסאות שונות לקרבות וההיסטוריה הושפעה מדעות ותעמולה. כדוגמה, ניתן לראות את המיתוס של אנשי פאנפילוב.
לימוד ההיסטוריה הצבאית מתבצע הן באוניברסיטאות והן בבתי הספר הצבאיים כדוגמת בית הספר לקצינים. מטרת לימוד זה היא הפקת לקחים ממלחמות קודמות, למניעת הישנותם, בתחומים רבים: הפעלת הכוחות, יישום הטכנולוגיה הקיימת, ניהול המשק בזמן העימות ועוד. בלימוד ההיסטוריה הצבאית, מנקודת מבטו של הכוח הלוחם, מושם דגש על יישום תורת הלחימה, תורת הפיקוד והשליטה ואף על שמירת ערכי מוסר במלחמה. לדוגמה, מניתוח מספר רב של קרבות בהיסטוריה הצבאית של צה"ל, ניתן לראות כי מקרים רבים של הכרעה נבעו מכך שהצבא הפעיל כוחות דרך שטח שנחשב לבלתי עביר. ביקורת על לימוד ההיסטוריה הצבאית טוענת, כי העיסוק בה מכין את הצבא למלחמה הקודמת, במקום למלחמה הבאה.
מחקרים בהיסטוריה צבאית מראים, שהתפתחות טכנולוגית ומלחמה הולכים יד ביד: פיתוחים טכנולוגיים רבים הוסבו לשימוש מלחמתי ויצירת טכנולוגיה למלחמה שימשה לפיתוחים אזרחיים רבים.
מחזור החיים של כוכב
רוב התהליכים הקשורים להתפתחות כוכבים הם איטיים מאוד ולא ניתן ללמוד עליהם מתצפית בכוכב בודד. לכן אסטרופיזיקאים לומדים על התפתחות כוכבים משילוב של תאוריות פיזיקליות (בעיקר פיזיקה גרעינית ותורת הקוונטים), תצפיות בכמות עצומה של כוכבים הנמצאים בשלבי התפתחות שונים וסימולציות מחשב המנבאות את מבנה הכוכבים בשלבים השונים על פי מודלים ממוחשבים.
קדם-כוכב
התפתחות כוכב מתחילה בקריסה של ענן מולקולרי. הקוטר הטיפוסי של ענן מולקולרי הוא 100 שנות אור והמסה הטיפוסית שלו היא 6,000,000 מסות שמש (שהיא 1.9891x1030 קילוגרם).
במהלך הקריסה, הענן המולקולארי מתפרק לחלקים קטנים יותר, ומכל חלק המתפרק מהענן הקורס, משתחררת אנרגיה פוטנציאלית והופכת לחום. הקריסה נמשכת, הלחץ והטמפרטורה עולים, ומתקבל כדור גז מסתחרר, חם מאוד, הקרוי קדם-כוכב (protostar). מסלול ההתפתחות של הכוכב תלוי במסה הראשונית של הקדם-כוכב.
ננס חום
קדם-כוכב אשר המסה הראשונית שלו נמוכה מכ-0.08 מסות שמש, לעולם לא יצליח להגיע ללחץ ולטמפרטורה הדרושים להיתוך גרעיני של מימן להליום. טרום כוכב כזה יתפתח לננס חום. הננס החום ימשיך להתכווץ באיטיות, להתיך דאוטוריום (מימן עם גרעין המכיל פרוטון ונייטרון) ולפלוט אור עמום וקלוש במשך עשרות מיליארדי שנים, ללא שינוי מהותי במצבו ולמעשה לא ימשיך להתפתח יותר.
עצמי הרביג-הארו (Herbig-Haro Objects)
ליבת קדם-כוכב שהמסה שלו מעל 0.08 מסות שמש תתלהט מספיק ובסופו של דבר יתחילו בה תגובות גרעיניות. בתחילה מימן מותך לדאוטריום ובהמשך, כאשר הלחץ והטמפרטורה עולים, הדאוטריום מותך להליום. כאשר מתחילה התכת דאוטריום, הקדם-כוכב מתחיל לדחות את החומר המסתפח אליו. בתחילה, החומר המסתפח גובר על הדחיה, אך אט אט הדחיה מתגברת. בשלב מסוים נוצרים שני סילוני חומר הנפלטים בצורה סימטרית משני הקטבים של הקדם-כוכב. הקדם-כוכב ממשיך לספוח חומר באזור קו המשווה שלו ובו זמנית לפלוט חומר דרך הקטבים. דחיית החומר הולכת ומתגברת עד אשר מקיפה את פני כל קדם הכוכב, מפזרת את שאריות הענן המולקולרי ומפסיקה את ספיחת החומר לקדם-כוכב. סילוני חומר אלו התגלו בתצפיות בשנות החמישים, בנפרד, על ידי האסטרונומים ג'ורג' הרביג (George Herbig) וגילרמו הארו (Guillermo Haro) והם מכונים על שמם - עצמי הרביג-הארו (Herbig-Haro Objects).
כוכבי T בשור
כוכבים צעירים ביותר שנמצאים בשלב המעבר בין טרום כוכב לכוכב הסדרה הראשית. כוכבים אלו נמצאים תמיד בקרבת ענני גז ואבק שמהם הם נוצרו. עוצמת ההארה שלהם והספקטרום הנפלט מהם משתנים באורח בלתי סדיר. טמפרטורת הפנים של כוכבים אלו נמוכה יחסית והרדיוס שלהם גדול יחסית למסה שלהם. כמו כן, ניתן לזהות שרידים של דיסקת חומר המקיפה אותם. בכוכבים אלו מתקיים כבר היתוך גרעיני של מימן להליום אולם הם לא סיימו עדיין את ההתכווצות שלהם.
כוכב הסדרה הראשית
לאחר תחילת ההיתוך הגרעיני בליבה של הכוכב, הכוכב מגיע לשיווי משקל הידרוסטטי. במצב זה ההיתוך הגרעיני יוצר לחץ קרינה המאזן את הכבידה העצמית של מסת הכוכב ומונע את המשך הקריסה הכבידתית. בכוכבים קטנים, לרבות השמש שלנו, ההליום נוצר בעיקר בשרשרת פרוטון-פרוטון. בתגובות אלו מימן הופך לדאוטוריום ואחר כך להליום תוך כדי שחרור כמות אנרגיה עצומה. בכוכבים שמסתם קצת מעל מסת שמש אחת, מתקיימת שרשרת נוספת של היתוך מימן, שרשרת CNO. בכוכבים שמסתם מעל 1.3 מסות שמש שרשרת ה-CNO אחראית ליצירת רוב האנרגיה בכוכב.
הכוכב תופס את מקומו בסדרה הראשית של דיאגרמת הרצשפרונג-ראסל בהתאם למסתו. כוכב קטן עם מסה נמוכה יהיה כוכב קר יחסית והוא מכונה ננס אדום. כוכב כזה שורף את המימן שבליבה שלו בקצב איטי ביותר והוא יישאר בסדרה הראשית למשך מאות מיליארדי שנים (למעשה יותר מגיל היקום). לעומת זאת כוכב מאוד גדול, עם מסה עצומה, יהיה כוכב חם יחסית והוא מכונה על-ענק. כוכב כזה שורף את המימן שבליבה שלו בקצב גדול מאוד והוא יישאר בסדרה הראשית מספר מיליוני שנים בלבד. כוכב עם מסה בינונית, כמו השמש שלנו, מכונה ננס צהוב ויישאר בסדרה הראשית כ-10 מיליארד שנים. בכל מקרה, זהו השלב הארוך ביותר בחייו של הכוכב, והוא ארוך משמעותית יותר מכל שלב אחר בחיי הכוכב.
כאשר המימן שבליבה מתכלה, היתוך המימן בליבה נפסק והכוכב עוזב את הסדרה הראשית ועובר לשלבים המאוחרים של התפתחותו. המשך התפתחות הכוכב תלוי במסה הראשונית שלו.
כוכב בעל מסה נמוכה
משך החיים של כוכבים קטנים ארוך יותר מגיל היקום (שמוערך היום ב-13.7 מיליארד שנים). כוכב בעל מסה של 0.1 מסות שמש עשוי להישאר בסדרה הראשית כ-6 טריליון שנים (טריליון שווה ל-1,000 מיליארד). למעשה, מאז היווצרות היקום, כוכבים שמסתם קטנה מ-0.5 מסות שמש טרם עזבו את הסדרה הראשית ולכן ההבנה של מדענים לגבי התפתחות כוכבים כאלו מבוססת על ניתוחים תאורטיים ועל מודלים ממוחשבים ולא על תצפיות.
כוכב בעל מסה בינונית
כוכבים אשר המסה הראשונית שלהם היא בתחום של 0.5 מסות שמש עד 8 מסות שמש יסיימו להתיך את המימן שבליבה שלהם. במצב הזה, מתפתחת ליבת הליום מנוונת, ללא תהליכים גרעינים בתוכה. הלחץ של האלקטרונים המנוונים מונע המשך קריסה של הליבה והכוכב מגיע לשיווי משקל הידרוסטטי חדש. מעל הליבה מתפתחת שכבה דקה שבה מימן מותך להליום. המעטפת החיצונית מתנפחת ובמקביל הטמפרטורה שלה יורדת. הכוכב הופך להיות ענק אדום (RGB) ומתחיל לאבד מסה באופן רציף ומשמעותי.
כתוצאה מהתכת המימן מחוץ לליבה, ליבת ההליום הולכת וגדלה ואיתה גדלים הלחץ והטמפרטורה בליבה. כאשר הלחץ והטמפרטורה מספיקים להצתת ההליום, מתחיל תהליך גרעיני של התכת הליום לפחמן ובשלב מאוחר יותר גם לחמצן. כתוצאה מכך, הליבה מתנפחת, הניוון של הליבה נעלם ונפסקת התכת המימן להליום מחוץ לליבה. מעטפת הכוכב מתכווצת וטמפרטורת הפנים של הכוכב עולה. הכוכב נכנס לשלב יציב נוסף בהתפתחות שלו, ותופס את מקומו על הענף המאוזן בדיאגרמת הרצשפרונג-ראסל. הכוכב גדול יותר מגודלו בשלב הסדרה הראשית והבהירות שלו גבוהה יותר והופך להיות כוכב משתנה מסוג קפאיד. שלב זה מכונה לעיתים הסדרה הראשית של ההליום והוא קצר בהרבה מהשלב בו הכוכב היה בסדרה הראשית.
כאשר ההליום בליבה כלה, הכוכב הופך שנית לענק אדום. בשלב זה לכוכב ליבה שמורכבת בעיקר מפחמן וחמצן ומעליה 2 קליפות בוערות, האחת של הליום (הפנימית) והשנייה של מימן (החיצונית יותר). שלב זה מכונה הענף האסימפטוטי של הענקים (AGB), במהלכו רדיוס הכוכב וכן ההארה שלו הולכים וגדלים, טמפרטורת הפנים יורדת והכוכב מאבד מסה מהמעטפת בקצב הולך וגדל. מסלול ההתפתחות במהלך ה-AGB מקביל להתפתחות במהלך ה-RGB אבל עוצמת ההארה וקצב יצור האנרגיה גבוהים יותר והכוכב נמצא בשלב זה למשך זמן קצר יותר. תהליכי ערבול שקיימים בשלב זה בכוכב, מעשירים את המעטפת ביסודות כבדים (בעיקר פחמן וחמצן).
המעטפת העשירה במימן (וכן ביסודות כבדים יותר) מתכלה והולכת. כאשר היא יורדת למספר מאיות מסות שמש, שארית הכוכב מתחילה להתכווץ וקצב איבוד המסה עולה. לתקופה קצרה נוצרת על-רוח (super wind) במהלכה שארית המעטפת נפלטת מהכוכב במהירות מאוד גבוהה. הכוכב נפרד לשני מרכיבים שמתפתחים בנפרד, המעטפת והליבה. ליבת הכוכב נחשפת ומתקבל ננס לבן, המורכב בעיקר מפחמן וחמצן. בננס הלבן לא מתרחשים תהליכים גרעיניים ואין לו מקורות אנרגיה. הטמפרטורה שלו בשלב זה היא 120,000-150,000 מעלות קלווין והוא הולך ומתקרר בתהליך שנמשך מאות אלפי שנים. המסה המקסימלית האפשרית לננס לבן היא 1.44 מסות שמש (מסת צ'נדראסקאר או גבול צ'נדראסקאר). תהליכי איבוד המסה שתוארו לעיל, גורמים לכך כי כוכבים בטווח מסות רחב (עד בערך 8 מסות שמש) מסיימים את חייהם עם מסה נמוכה מהמסה הגבולית. במקביל, שאריות המעטפת הולכות ומתפשטות. החומר שעזב את הכוכב במהלך רוח העל, מתנגש עם חומר שעזב את הכוכב בשלבים מוקדמים יותר וגורם לו לזהור ובכך הוא יוצר את המראות המרהיבים של ערפיליות פלנטריות. ערפילית פלנטרית מורכבת בעיקר ממימן אבל מכילה גם יסודות כבדים יותר, כגון הליום, פחמן וחמצן.
כוכב בעל מסה גבוהה
כוכבים בעלי מסה העולה על 8 מסות שמש מתפתחים במסלול שונה. לאחר שנוצרת ליבת פחמן וחמצן, הלחץ והטמפרטורה בליבה גבוהים דיים על מנת להצית תגובות גרעיניות נוספות והכוכב מייצר ניאון, צורן ויסודות נוספים עד שהוא מגיע לליבת ברזל. כמו כוכבים בעלי מסה בינונית, גם כוכבים מסיביים מאבדים כמויות מסה עצומות במהלך השלבים המאוחרים של התפתחותם. כוכבים שמסתם ההתחלתית גבוהה מ-40 מסות שמש יאבדו את כל מעטפת המימן שלהם במהלך התפתחותם.
השלבים המאוחרים של התפתחות הכוכב הם קצרים מאוד. קיימות לכך שתי סיבות. הראשונה היא שכמות האנרגיה שמופקת מיחידת מסה הולכת ופוחתת ככל שמתקדמים בשרשרת התגובות הגרעיניות ולכן הכוכב מתיך את היסודות בקצב הולך וגובר על מנת לאזן את הכבידה העצומה שלו. הסיבה השנייה היא שהתהליכים הללו מתבצעים בטמפרטורות הולכות וגדלות. בטמפרטורות אלו נוצרים חלקיקי ניוטרינו רבים. הניוטרינו הוא חלקיק זעיר שיש לו תגובות חלשות מאוד עם חלקיקים אחרים. ברגע שהוא נוצר, הכוכב כמעט "שקוף" לו ורוב רובם של הניוטרינים נפלטים אל מחוץ לכוכב וגורמים לאבדן אנרגיה גדול.
כאשר הכוכב מכיל ליבה עשויה מברזל, הוא לא יכול להמשיך להפיק אנרגיה מהיתוך גרעיני. הסיבה היא שהברזל הוא היסוד בעל הגרעין היציב ביותר מבחינת אנרגיה, כלומר הן היתוך של ברזל והן ביקועו צורכים יותר אנרגיה מאשר תתקבל על ידי התהליך. הלחץ והטמפרטורה בליבה הולכים וגדלים ולבסוף ליבת הכוכב קורסת.
תהליך הקריסה המדויק תלוי במסה ההתחלתית של הכוכב. בכל מקרה, מדובר על תהליך מהיר ביותר המתרחש בחלקיקי שנייה. החומר נופל פנימה לכיוון מרכז הכוכב הקורס ונדחס לצפיפויות האופייניות לגרעין. הצפיפות הגבוהה שנוצרת, עוצרת בפתאומיות את הקריסה ונוצר גל הלם שמפוצץ את החלקים החיצוניים של הכוכב בהתפוצצות סופר נובה. התהליך המדויק עדיין לא ברור, אבל מהתצפיות ברור כי מדובר בתהליך שפולט אנרגיה עצומה. מעטפת הכוכב מועפת בעוצמה רבה ביותר בעוד שבמרכז הכוכב נותר כוכב נייטרונים או חור שחור. לאחר ההתפוצצות, מעטפת הכוכב ממשיכה להתפשט וניתן להבחין בשרידים שלה למשך עשרות אלפי שנה לאחר ההתפוצצות.
כאמור, התהליך פולט כמויות עצומות של אנרגיה. רק כ-1% מהאנרגיה הוא בצורת אור נראה, ובכל זאת למשך מספר ימים סופר נובה בודדה יכולה להאיר כמו גלקסיה שלמה. בנוסף, חלק משמעותי מהאנרגיה נפלט כחלקיקי ניוטרינו. קיימים מספר סוגים של סופרנובה (SN type Ib, SN type Ic, SN type II), התלויים בגודל הכוכב שהתפוצץ. לדוגמה, כוכב שמסתו הראשונית הייתה מעל 40 מסות שמש מתפוצץ כאשר כל מעטפת המימן שלו כבר נפלטה לחלל ולכן בעקומת האור של הסופרנובה שנוצרת ממנו אין קווי מימן כלל. החום והלחץ הנוצרים במהלך הסופרנובה מאפשרים יצירת יסודות כבדים יותר מברזל. קיימת השערה כי לסופרנובות אלו זה תרומה משמעותית לאחד התהליכים האחראיים להיווצרות היסודות הכבדים מברזל (תהליך-R), אולם בשנים האחרונות מתחזקת הסברה כי התרומה של סופרנובות לתהליך זה זניחה.
מליטון בלנצ'יוודזה
מֵליטוֹן בַּלַנצ'יווַדזֵה (בגאורגית: მელიტონ ბალანჩივაძე; 5 בינואר 1863 – 21 בדצמבר 1937) היה זמר ומלחין גאורגי.
ביוגרפיה
מליטון בלנצ'יוודזה נולד בכפר בנוג'ה שבחבל אימרתי, כאשר גאורגיה הייתה חלק מהאימפריה הרוסית; אביו היה כומר נוצרי אורתודוקסי. בנעוריו, בלנצ'יוודזה התחנך בסמינר הרוחני של כותאיסי ושר במקהלת בית הספר; הוא הצטיין בזִמרה וזכה בתשומת לב מיוחדת מצד המורה המפורסם ולַדימֵר אר'ניאשווילי. תוך זמן קצר, בלנצ'יוודזה הקים מקהלת תלמידים משלו, שבה לימד זמרה ופיוט.
בשנת 1879 עבר לסמינר הרוחני של טביליסי והתקבל כזמר במקהלת האֵגזַרך (הראש הממונה של הכנסייה הגאורגית מטעם הכנסייה הרוסית); מדריך הלהקה, ו' אַאוּשייֵב, לימד את בלנצ'יוודזה תאוריה מוזיקלית ומינה אותו לעוזרו.
בשנת 1880 הוזמן בלנצ'יוודזה למקהלת בית האופרה של טביליסי על ידי הסולן פּילימוֹן כּוֹרידזֵה; תוך זמן קצר, בלנצ'יוודזה החל לבצע קטעי סולו בהצגות האופרה "יבגני אונייגין" (בתפקיד זַרֵצקי - המשנה של לֵנסקי בדו-קרב) ו"פאוסט" (בתפקיד וַלֵנטין - אחיה של אהובת פאוסט, גרֵטכֵן).
בשנת 1882 הקים להקת פולקלור לזִמרה, שבשנת 1883 ערכה את הקונצרט הראשון אי-פעם של שירי עם גאורגיים; בשנים 1886-1883 הלהקה ערכה מסע הופעות כלל-ארצי. ללהקתו של בלנצ'יוודזה נלווה הסולן לשעבר, פּילימוֹן כּוֹרידזֵה, שוויתר על הקריירה שלו כדי לאסוף ברחבי גאורגיה פיוטים כנסייתיים (שהשתמרו מימי הביניים); על סמך השירים ששמע מפי התושבים במקומות השונים במהלך המסע, כּוֹרידזה גם החל להעלות על תוים את הזִמרה הפוליפונית העממית הגאורגית (המוזיקאי הגאורגי הראשון שעשה זאת).
בשנת 1886 הצטרף בלנצ'יוודזה למקהלתו של מורו לשעבר - ולַדימֵר אר'ניאשווילי, ובמשך תקופה קצרה גם הנהיג אותה; למקהלה הייתה תזמורת ליווי, שניגנה מחרוזת מנגינות של שירי עם גאורגיים. בשנת 1889 מליטון בלנצ'יוודזה הציג לקהל את יצירותיו כמלחין; היו אלה שלוש רומנסות: "נַנַה", "אוהב אותך לנצח" ו"בעת שאני צופה בך".
בשנים 1895-1889 למד בלנצ'יוודזה בקונסרבטוריון של סנקט פטרבורג. תחילה למד בפקולטה הווקלית; בהמשך, על פי עצת המנהל אנטון רובינשטיין, עבר לפקולטה להלחנה והפך לתלמידו של ניקולאי רימסקי-קורסקוב.
אחרי סיום הלימודים, מליטון בלנצ'יוודזה נשאר לגור בסנקט פטרבורג (1917-1895); תחילה הוא התפרנס מהופעות כזמר והלחין שירי מקהלה עבור הכנסיות של בירת רוסיה. בלנצ'יוודזה המשיך לעסוק בזִמרה הגאורגית גם ברוסיה; הוא הקים מקהלות גאורגיות בערי רוסיה, ארגן קונצרטים של שירי עם גאורגיים ופרסם מאמרים על המוזיקה הגאורגית.
במקביל להופעותיו ולפעילותו הציבורית למען הפופולריזציה של המוזיקה הגאורגית, מליטון בלנצ'יוודזה החל להלחין את האופרה הגאורגית הראשונה - "תמר הערמומית" על פי הפואמה ההיסטורית מאת אקקי צרתלי (גיבורת העלילה היא אצילה מהמאה ה-17); בשנת 1897 בלנצ'יוודזה סיים לכתוב מוזיקה עבור המערכה הראשונה וקטעים מהמערכה השלישית וב-20 בדצמבר הציג את עבודתו המוזיקלית באולם אספת האצילים של סנקט פטרבורג; המבצעים בהופעה היו זמרים רוסים, הלבריתן של היצירה בשפה הרוסית היה המשורר והמתרגם וסילי וליצ'קו (בשנת 1912 האופרה הוצגה במלואה, ברוסית, באותו מקום).
בשנת 1906 מליטון בלנצ'יוודזה השתתף בהפקה של האופרה "שד" מאת אנטון רובינשטיין בשפה הגאורגית (בסנקט פטרבורג).
באותה תקופה, מליטון בלנצ'יוודזה זכה בסכום כסף גדול בהגרלה כלל-רוסית; בעקבות הזכייה, הוא הציע למוזיקולוג ניקולאי פינדייזן לאסוף את מכתביו של המלחין הרוסי הנודע מיכאיל גלינקה ומימן את הוצאתם לאור; האוסף של 250 מכתבים, שראה אור בשנת 1908 בסנקט פטרבורג, היה הפרסום הראשון של מכתבי גלינקה.
מליטון בלנצ'יוודזה העניק מכספי הזכייה הלוואות לחבריו הרבים, שלא החזירו את החובות; הוא מימן פתיחת מסעדות גאורגיות ברחבי סנקט פטרבורג, אך נאלץ לסגור אותן עקב הפסדים. בלנצ'יוודזה החליט להשקיע את הממון שנותר לו ביוזמה להקמת מפעל ייצור תנורי התכה; הוא אף ייבא מכונות יקרות ממערב אירופה עבור המפעל, אך ההשקעה הכזיבה; בלנצ'יוודזה פשט את הרגל וחזר להתפרנס מהופעות כזמר.
בשנת 1917, עקב המהפכה הבולשביקית ברוסיה, מליטון בלנצ'יודזה שב לגאורגיה; במולדתו, בלנצ'יוודזה היה פעיל מאוד בניהול מוסדות חינוך בתחום התרבות: הוא הקים בכותאיסי את בית הספר למוזיקה (בשנת 1918, כיום נקרא על שמו), נטל חלק פעיל בארגונו מחדש של הקונסרבטוריון של טביליסי, יזם הקמת מקהלות של שירי עם גאורגיים, עמד בראש הוועדה לתיעוד ולחקר המוזיקה העממית הגאורגית, היה יו"ר הנהלת "החברה הגאורגית למוזיקה", ניהל את המחלקה לחינוך מוזיקלי במשרד החינוך של גאורגיה הסובייטית (בשנים 1924-1921) וניהל את בתי הספר למוזיקה של בתומי (1931-1929) ושל כותאיסי (1937-1935) (בלנצ'יוודזה גם נשא בתואר יו"ר הכבוד של "חברת המוזיקאים הגאורגים הצעירים").
בשנת 1926, בבית האופרה של טביליסי הועלתה האופרה "תמר הערמומית" מאת מליטון בלנצ'יוודזה; הלבריתן בשפה הגאורגית היה הזמר והמלחין קוֹנסטַנטינֵה פּוֹצחווֵרַשווילי.
מליטון בלצ'יוודזה המשיך ביצירה המוזיקלית בתקופה הסובייטית; מבין עבודותיו המוזיקליות באותה תקופה, ראויות לציון הקנטטה משנת 1927 "התהילה לְזאהֵ"ס" (ראשי התיבות בגאורגית של תחנת הכוח ההידרואלקטרית של זֵמוֹ אַווצַ'לַה, שנחנכה באותה שנה ואפשרה לראשונה אספקת חשמל לטביליסי), הקנטטה עבור המקהלה הבלתי-מסורתית המעורבת (של גברים ונשים) "שיר הסטודנטים" והיצירה "הצעדה הלאומית הגאורגית" עבור התזמורת הסימפונית הגאורגית משנת 1928.
בשנת 1937, האופרה "תמר הערמומית" מאת מליטון בלנצ'יוודזה הועלתה במוסקבה במסגרת אירועי "עשור [עשרת ימי] התרבות הגאורגית" בבירת ברית המועצות; האופרה הוצגה במוסקבה בשם "דַרֵגַ'ן הערמומית".
מליטון בלנצ'יוודזה היה נשוי פעמיים. מאשתו הראשונה, גאיאנֵה אֵריסתַווי, נולדו לו שני ילדים; אחד מהם, אפולון בלנצ'יוודזה, היה אלוף-משנה בצבא הלבן. אשתו השנייה של בלנצ'יוודזה הייתה ילידת סנקט פטרבורג, מַריַה וַסילייֵבַה; הוא התחתן איתה בשנת 1905 או 1906 ונולדו להם ארבעה ילדים, ששלושה מהם היו לאמנים: הבת תַמַרַה הייתה ציירת, שחיה ברוסיה ונספתה בשנת 1943 במצור לנינגרד; הבן גיוֹרגי בלנצ'יוודזה/ג'ורג' בלנשין, היה כוריאוגרף, שהיגר לארצות הברית והפך בה לאחת הדמויות המובילות בבלט; בן נוסף, אנדריה בלנצ'יוודזה, היה מלחין בגאורגיה הסובייטית.
מליטון בלנצ'יוודזה מת בשנת 1937 בכותאיסי ונקבר בחצר קתדרלת בגרטי שבעיר.
טובאנית
טובאנית (тыва дыл [טִיבַֿה דִיל], ידועה גם כטוביאנית, טיבאן או טובין) היא אחת השפות הטורקיות. כ-200,000 איש מנתיני הרפובליקה של טובה שבדרום־מרכז סיביר דוברים שפה זו. מילים רבות בשפה זו שאולות מהמונגולית ומעט מילים מרוסית.
הגיית השפה וכתיבתה
את השיטה המקורית לכתיבת טובאנית תכנן בשנות ה-30 של המאה ה-20 נזיר בודהיסטי בשם לופסאן-צ'ימיט שנעלם לאחר מכן בתקופת טיהורי סטלין. על-פי שיטתו נכתבה השפה באלפבית הלטיני בתוספת אותיות מיוחדות המציינות את הצלילים הייחודיים בה. כמה ספרים הודפסו בשיטת כתב זו, כולל מדריכים שנועדו ללמד מבוגרים קרוא וכתוב. האלפבית של לופסאן-צ'ימיט הוחלף מאוחר יותר בכתב מבוסס האלפבית הקירילי הנמצא בשימוש כיום, ואילו הכתיב המקורי נמחק מספרי ההיסטוריה. בעידן שלאחר ברית המועצות החלו מלומדים טובאנים ואחרים להתענײן מחדש בהיסטוריית האותיות הטובאניות ובהוצאת האמת לאור.
האלפבית הטובאני הנוכחי הוא גרסה מתוקנת של הכתב הקירילי בתוספת שלוש אותיות נוספות: האות ң (בכתיב לטיני "ng" או ב-IPA מסומן [ŋ]), האות Өө (כתב לטיני "ö", IPA: [ø]), האות Үү (כתב לטיני "ü", IPA: [y]). סדר האותיות זהה לסדר בקירילית כש־Ң מצויה אחרי הקירילית Н, Ө אחרי О, ו-Ү אחרי У. לאות ң אין אות ראשית כיוון שאינה מופיעה בראש מילה.
ספרות
בטובה קיימת מסורת עשירה של סיפורים ואגדות עם בשפה הטובאנית שהועברו מפה לאוזן, והכוללים סוגות רבות. החל מחידות קצרות מאוד ופתגמים, ביטויים קשי הגייה, סיפורי קסמים, אגדות גיבורים, סיפורי אימה וכלה באפוסים ארוכים שנדרשות שעות רבות לדקלמם. כמה דוגמאות וחלקים מתוך סוגת האפוס כדוגמת "בוֹקטוּ-קיריש, בורה-שילאי" הודפסו. צורת אמנות זו מצויה בסכנה שכן מספרי הסיפורים המסורתײם שײכים לדור ההולך ומזדקן ואין צעירים המוכנים להחליפם.
אירייזר
אירייזר (באנגלית: Eraser) הוא סרט פעולה אמריקאי משנת 1996 בבימויו של צ'אק ראסל, ובכיכובם של ארנולד שוורצנגר, ונסה ויליאמס, ג'יימס קאן, ג'יימס קובורן, ורוברט פסטורלי.
הסרט אשר הופק בתקציב של 100 מיליון דולרים, זכה להצלחה מסחרית, וגרף מעל ל-242 מיליון דולרים. הוא יצא לאקרנים בארצות הברית ב-21 ביוני 1996 והיה מועמד לפרס האוסקר בקטגוריית פרס אוסקר לעריכת הקול הטובה ביותר בשנת 1997.
תקציר העלילה
ג'ון קרוגר (ארנולד שוורצנגר) הוא סוכן ממשלתי אמריקאי המתמחה בהגנה על עדים שנרדפים על ידי ארגוני פשע. העניינים מסתבכים לאחר שהוא עובד עם עדת מפתח (ונסה וויליאמס), עם מידע שיכול להפיל חברת נשק שפיתחה נשק מהפכני ובכוונתה למכור אותו למחבלים דרך השוק השחור.
ישראל באירוויזיון 1975
ישראל השתתפה באירוויזיון 1975 עם השיר את ואני בביצוע של שלמה ארצי. התחרות התקיימה בסטוקהולם, בירת שוודיה.
בחירה פנימית
ועדה ברשות השידור בחרה בשלמה ארצי לייצג את ישראל באירוויזיון 1975 עם השיר את ואני.
באירוויזיון
ארצי היה ה-12 בסדר ההופעה בתחרות, אחרי בלגיה ולפני טורקיה. בתום ההצבעה קיבל השיר 40 נקודות, והשיר הגיע למקום ה-11 מתוך 19 מדינות שהתחרו. חבר השופטים הישראלי העניק את 12 הנקודות שלו להולנד. דובר ישראל, שחשף את תוצאות ההצבעה הישראלית בגמר, היה יצחק שמעוני.
יחסי הרשות הפלסטינית–שוודיה
יחסי הרשות הפלסטינית–שוודיה הם היחסים הבילטרליים בין הרשות הפלסטינית לשוודיה. שוודיה הכירה במדינה פלסטינית ב-30 באוקטובר 2014. לרשות הפלסטינית יש שגרירות בסטוקהולם, שנפתחה בפברואר 2015.
היסטוריה
באוקטובר 2014 הכירה שוודיה במדינה פלסטינית לאחר שהמפלגה הסוציאל-דמוקרטית זכתה בקולות רבים בבחירות הכלליות בשוודיה 2014. הפלסטינים ותומכיהם בירכו על החלטת שוודיה, וראו בה כצעד משמעותי לקראת השגת הכרה בינלאומית במדינה פלסטינית.
המצור על ברצלונה (1697)
המצור על ברצלונה של 1697 נוהל בהצלחה במהלך מלחמת תשע השנים על ידי צרפת. לואי ז'וזף דה בורבון, הדוכס מוונדום, שפיקד על כ-32,000 חיילים (מחוזקים בחיילים מהחזית האיטלקית כאשר הסתיימה שם המלחמה), אילץ את חיל המצב, בפיקודו של גאורג, נסיך הסן-דרמשטדט, להיכנע ב-10 באוגוסט. אף על פי כן, הייתה זו מלחמה קשה: לפי ג'ון לין, האבדות הצרפתיות הסתכמו בסביבות 9,000 איש, בעוד שהאבידות בצד הספרדי היו 12,000 הרוגים, פצועים או נעדרים, אם כי אנטוניו אספינו לופז קבע את נתון האבדות לספרדים ב-4,500 הרוגים ו-800 פצועים, והאבידות לצרפתים ב-15,000, כולל 52 מהנדסים.
עקב אוגור
עקב אוגור (שם מדעי: Buteo augur) הוא מין של עוף דורס גדל החי באפריקה הטרופית.
מאפיינים
עקב אוגור נחשב לקרוב משפחה של עקב תני (Buteo rufofuscus) ועקב ארצ'ר (Buteo archeri) החיים באותם אזורים ולעיתים נחשבים לתת-מינים של אותו מין.
העקב הוא עוף גדול שאורכו 55–60 ס"מ ומשקלו 1,000-1,300 גרם בממוצע. הוא בעל נוצות כהות, כמעט שחורות ברוב גופו כשהזנב אדמוני והנוצות החיצוניות של פנים הכנפיים לבנות. המקור צהוב והאזור סביבם מעט לבן.
העקב חי באפריקה באזורים הררים בין גובה 2,000 ל-5,000 מטר וכן בסוואנות ואזורי שיחים לאורך תפוצתו. הוא איננו נודד רחוק ממקום מושבו. הוא חי מאתיופיה בצפון לדרום אנגולה ולמרכז נמיביה בדרום. הוא דואה במשך היום ומחפש יונקים קטנים, עופות, חרקים, נחשים ולטאות קטנות. כמו כן הוא אוכל חיות שנדרסו בתאונות על כבישים. הטרף נתפס בהפתעה מצלילה מלמעלה ונהרג במהירות.
העקב מקנן על עצים או צוקים גבוהים והנקבה מטילה עד שתי ביצים גדולות והזכר מביא לה מזון עד לבקיעת הגוזלים.
סיפור אינטימי
סיפור אינטימי הוא סרט קולנוע ישראלי משנת 1981 בבימויו של נדב לויתן עם חוה אלברשטיין ואלכס פלג בתפקידים הראשיים.
התסריט נכתב על ידי נדב לויתן בהשתתפות דליה מבורך והוא מבוסס על סיפור בשם זה מאת לויתן שהתפרסם בכתב העת "פרוזה".
זה הראשון מתוך הטרילוגיה של סרטים העוסקים בחיי הקיבוץ אותם כתב וביים נדב לויתן, האחרים הם "ילדי סטלין" (1987) ו"אין שמות על הדלתות" (1997).
הסרט צולם בקיבוץ עינת, במהלך ההסרטה הפכו חוה אלברשטיין ונדב לויתן לזוג ונישאו.
את פסקול המוזיקה חיבר נחום היימן. שיר הנושא "לו ידעת" מושר בפי חוה אלברשטיין למילים של רחל שפירא.
תקציר העלילה
לאה (חוה אלברשטיין) ויעקב (אלכס פלג) נשואים זה עשר שנים וגרים בקיבוץ. לאה עובדת בגן הילדים ויעקב הוא מורה לטבע בקיבוץ. לזוג אין ילדים. הריון אחד הסתיים בהפלה טבעית וכעת מגיע אמבולנס לקחת את לאה ללידה בבית חולים.
הנולד מת כעבור מספר ימים בבית החולים וחברי הקיבוץ עורכים לו לוויה בגשם שוטף. לאה נכנסת לדיכאון ומסתגרת במיטתה. יחסי הזוג שהיו גם מקודם קרירים במובן הנפשי והמיני, נעשים יותר קודרים.
לאה מבחינה ביאיר (דן תורן), בנה של חברתה הטובה שושנה (אורנה ספיר) נרטב בגשם. היא קוראת לו להיכנס. הוא מוריד את חולצתו והיא מתבוננת בגופו הצעיר והחסון ומשהו מתעורר בה. היא נותנת לו סוודר של יעקב וכשהוא יוצא, מבחין בו יעקב.
לקיבוץ מגיעות מתנדבות, ואלכס מתעורר כשהוא מציץ לחדרן ורואה אותן עירומות. חבר הקיבוץ הרווק המבוגר שמחה (שמואל וולף) נוהג להציץ עליהן כשהן מתקלחות.
לאה נוסעת העירה ונבדקת על ידי הגניקולוג שלה (פיטר פריישטדט) והוא מודיע לה כי הבדיקות שלה הן בסדר וכי בעלה חייב להיבדק.
לאה נכנסת לבוטיק שמלות והזבנית (גילת אנקורי) מציעה לה שמלות לפי הבנתה אך לאה בוחרת בשמלה חושפנית ברצונה לגרות את בעלה.
יעקב לא מתרשם וחברי הקיבוץ מגחכים ומתלחששים אודותיה. לאה הנעלבת מגיעה בשמלתה החשופה לחדרו של יאיר ועד מהרה הם מתחילים להתחבק ולהתנשק אך לאה קוטעת זאת במהירות, מגיעה לביתה ומתקלחת כשהשמלה עליה.
היא אומרת ליעקב כי עליו להיבדק והוא אינו מגיב. לאה מתבודדת עם יאיר והם מקיימים יחסים. יעקב בודק את הזרע שלו במיקרוסקופ ורואה שאינו תקין ובזעם מנפץ את שמשת חדר הטבע. כשלאה מודיעה לו שהיא בהריון, הוא משוכנע שזה לא ממנו וסוטר לה. הוא מבקש ממזכיר הקיבוץ (שמואל שילה) חדר נפרד כי ברצונו להתגרש ומבקש ממנו לא לרדת לפרטי הסיפור האינטימי שלו.
לאה יולדת בבית החולים אך שוב הולד מת. היא חוזרת לקיבוץ, חולפת ליד יעקב ושניהם נפרדים איש לדרכו.
טאנו מוינו
ביוגרפיה
אביה הוא רוברט מויניו, אזרח קובני. בשנות השמונים, עבר לאודסה ונשאר באוקראינה. אמה אוקראינית. לטאנו שלושה אחים ואחות. עד גיל שש התגוררה בהוואנה.
קריירה
בשנת 2016 החלה לשתף פעולה עם הזמר האוקראיני מונטיק. החל מנובמבר 2020, מוינו ביימה 14 וידאו קליפים עבורו.
בשנת 2019 ביימה מוינו את הקליפ ל-"Small Talk", של הזמרת האמריקאית קייטי פרי.
בשנת 2020 שיתפה פעולה עם הזמרת הספרדייה רוסליה. היא ביימה את "Rhythm" של מונטיק, שהופץ בערוץ היוטיוב שלו בספטמבר 2020. בסתיו 2020, ביימה את קליפ השיר "Cotton Candy" של המוזיקאי הבריטי יאנגבלאד. הקליפ צולם בקייב ב-1 באוקטובר.
בשנת 2021 ביימה את הקליפים של "Up" מאת קארדי בי, "" מאת ליל נאז X, ו-"Wild Side" מאת נורמני וקארדי בי.