cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
אווטאר (דמות וירטואלית)
שימוש באווטאר
במשחקים מרובי שחקנים, קיים תג השבט שהוא קידומת או סיומת אשר מוסיפים לכינוי כדי לזהות שהשחקן הוא חלק מהשבט. השבטים הם בדרך כלל קבוצה של שחקנים שמשחקים יחד כצוות נגד קבוצות או שבטים אחרים. ניתן להבחין בתגי שבט בעיקר אצל משחקים מקוונים מרובי שחקנים, שבהם קבוצה אחת יכולה להתחרות נגד אחר. שבטים יכולים גם להיווצר, אולי באופן רופף יותר, על ידי כל האוהדים של אותו המשחק או על ידי שחקנים שיש להם קשרים אישיים קרובים זה לזה. קיים תג לקבוצה שהוא קידומת או סיומת אשר מוסיפים לשם כדי לזהות כי השחקן נמצא בתוך צוות. צוותים, בדרך כלל, מהווים תת-מחלקות בתוך השבט. השחקנים האלה הם בדרך כלל בליגה באינטרנט כגון Cyberathlete (CAL) - הליגה החובבנית וחברת האם שלהם Cyberathlete (CPL) - הליגה המקצועית, שבה כל השחקנים המקובצים תויגו כצוותים ולא כשבטים.
המושג "אווטאר" בתחום אבטחת המידע
ב"לוחמת סייבר", אווטאר יכול לשמש לדליית מידע מרשתות חברתיות, להפעלת סוכנים אנושיים, לשיחה עם כנופיות ו/או ארגונים עוינים וכיוצא באלו. השימוש ב"אווטאר" מאפשר למפעיל אנושי אחד לפעול כאילו היה כמה וכמה ישויות במקביל. שימוש כזה מחייב שליטה בשפה של יתר המשתמשים, ב"עגה" שלהם, בעולם המונחים הרלוונטי וב"סיפור כיסוי" איכותי מספיק.
נעמה כהן
נעמה גלי כהן דורון (נולדה ב-16 ביוני 1985) היא זמרת-יוצרת ישראלית.
ביוגרפיה
כהן דורון נולדה וגדלה בקריית מוצקין בשם נעמה כהן, אחות צעירה לאח ואחות גדולים. בשנת 2013 נישאה כהן לבן זוגה הזמר והמוזיקאי יהל דורון, שחבר בצמד "גיא ויהל".
קריירה מוזיקלית
כבר מגיל צעיר, הבחינו הוריה כי היא אוהבת לשיר, ועודדו אותה מילדותה ובהמשך דרכה כמוזיקאית, כשהשתתפה בהופעות ותחרויות מקומיות. בנוסף, בצעירותה הייתה כהן חלק מלהקת הנוער של קריית ביאליק. גם במהלך שירותה בצה"ל המשיכה כהן לעסוק במוזיקה, כששירתה בלהקה צבאית, לאחר שחרורה מצה"ל, החלה ללמוד בבית הספר למוזיקה "רימון".
כמה חודשים לאחר השתתפותה בתוכנית, בנובמבר 2011 הוציאה כהן שיר ווידאו קליפ בכורה בשם "אולי תבוא", השיר נכתב על ידי כהן עצמה, והולחן על ידה ועל ידי בן זוגה, המוזיקאי יהל דורון. השיר לא יצא רשמית כסינגל, אך ליווה אותה במהלך המופע שלה, איתו הופיעה באותה התקופה, בנוסף לשירים אחרים שכתבה והלחינה וגרסאות כיסוי לשירים נוספים.
האלבום הראשון
בינואר 2013 השתתפה כהן ביחד עם זמרים נוספים בפסטיבל הזמר והפזמון 2013 עם השיר "כמה עוד" שנכתב והולחן על ידה. מאוחר יותר, בדצמבר אותה השנה יצא השיר כסינגל הבכורה שלה והסינגל הראשון מתוך האלבום וזכה להצלחה והשמעות רבות בתחנות הרדיו. כחודשיים לאחר יציאת הסינגל, בפברואר 2014, יצא לו גם קליפ.
ב-24 בפברואר 2014 הוציאה כהן את הסינגל השני מתוך האלבום "טוב לה גם כשרע" שכתב נועם חורב והלחין יהל דורון, מספר ימים לאחר מכן, במרץ אותה השנה, יצא לסינגל זה קליפ.
ב-3 ביולי 2014, יצא הסינגל השלישי מתוך האלבום, "לא להיות שם" אותו כתבה יחד עם בעלה, יהל דורון, והלחינה לבדה.
ב-18 באוגוסט 2014 יצא אלבום הבכורה של כהן "שאלות על החיים" הכולל בתוכו שמונה שירים, שנכתבו והולחנו ברובם על ידי כהן עצמה. כותבים ומלחינים נוספים המשתתפים באלבום הם יהל דורון, נועם חורב, עידו זלזניק והדר גלרון.
האלבום הראשון באנגלית
ב-2015 התחילה לעבוד על אלבומה הראשון באנגלית והוציאה את הסינגל "Slave For The City".
ב-2017 הושק האלבום באנגלית "Walk Of Freedom".
לאחר האלבום הראשון
ב-2018 השתתפה בעונה השישית של הכוכב הבא לאירוויזיון. בשלב האודישנים התמודדה עם השיר "New Rules" ועברה לשלב המבחן הגורלי. בשלב זה התמודדה עם השיר "Crazy in Love" ועברה לשלב הדו-קרב עם השיר "Rockabye" שבו התמודדה מול דניאל ברזילאי ולא צלחה את הדו-קרב ובשלב השני של התחרות השופטים בחרו להציל מהדחה את שפיטה ואת אברהם דה קרביליו וכהן סיימה את דרכה בתחרות.
ב-23 בינואר 2019 שחררה את הסינגל "Keep Your Head Up", בו משתתפים גם גיא מנטש ובעלה יהל דורון, חברי הצמד המצליח גיא ויהל. השלושה עבדו על השיר יחד עם יעל ביאגון.
בשנת 2022, השתתפה כהן בכתיבת השיר "Head Up", אחד משני השירים שנבחרו עבור ספיר סבן, ביחד עם בעלה יהל דורון, אלה דורון ולירון לב, שעלתה לגמר התוכנית, לקראת הליך הבחירה הישראלי לאירוויזיון 2022.
קישורים חיצוניים
נעמה גלי: "בא לי שיהיה לי חשק שוב לקום" באתר ישראל היום, 18 בנובמבר 2021.
מכ"ם דופלר
מכ"ם דופלר (באנגלית: Doppler Radar) הוא מכ"ם המבוסס על אפקט דופלר (הסטת תדר כתלות במהירות היחסית בין המכ"ם לעצם הנבדק). באמצעות מכ"ם זה ניתן לגלות את מהירות האובייקט שאחריו עוקבים.
אות המיקרוגל המשודר על ידי אנטנת מכ"ם כיוונית לעבר עצם כלשהו מוחזרת עם הסטת תדר ביחס לתדר המשודר ומאפשרת לפענח בדיוק רב את מהירות העצם. גופי אכיפה בעולם, כגון משטרת התנועה, עושים שימוש נרחב במכ"ם זה, כמו גם גופי צבא וביטחון, בקרת תנועה אווירית, לוויינים, וכן בתחומי רדיולוגיה ומטאורולוגיה.
אפקט דופלר
אפקט דופלר קרוי על שם הפיזיקאי האוסטרי כריסטיאן אנדראס דופלר, אשר תיאר לראשונה ב-1842 כיצד תדרי אור וגלי קול מושפעים מהתנועה היחסית בין מקור הגלים לגלאי. האפקט מוכר מאוד, משינוי בצליל של גלי הקול שמשמיעים רכבות למשל. צליל שריקת הרכבת נשמע גבוה יותר כשהרכבת מתקרבת ונמוך יותר כאשר היא מתרחקת.
עקרון פעולה
מכ"ם דופלר הוא מכ"ם (מגלה כיוון מרחק) המספק מדידת מהירות כפלט. מכ"ם דופלר מסווג כמשדר: פולס קוהרנטי, גל רציף או מאופנן תדר. מכ"ם דופלר על גל רציף (CW) מספק רק תוצאת מהירות. המכ"מים הראשונים היו מסוג רציף, אך במהרה התפתחו למכ"מים מאופנני תדר (FM-CW) אשר סורקים את תדרי המשדר כדי לפענח ולקבוע מרחק.
מיכאיל ברודסקי
מיכאיל ברודסקי (באוקראינית: Михайло Бродський) (נולד ב-27 במרץ 1969 בחרקוב) הוא שחמטאי יהודי-אוקראיני בדרגת רב-אמן.
נכון לאוקטובר 2022, מדורג במקום ה-42 באוקראינה לפי מד כושר.
ביוגרפיה
מיכאיל ברודסקי נולד בחרקוב. בשנת 1990 הוא זכה באליפות אוקראינה הסובייטית בשחמט. לאחר התפרקות ברית המועצות הוא השתתף בתחרויות בינלאומיות שונות.
במהלך הקריירה הוא ניצח במספר תחרויות שנערכו באירופה.
בשנת 2011 הוא מונה למאמן נבחרת הנשים של אוקראינה. תחת הנהגתו הנבחרת ניצחה באליפות העולם לנבחרות (בשנת 2013), ופעמיים זכתה במקום השלישי באולימפיאדות השחמט (ב-2012 וב-2014).
ברודסקי ממשיך להשתתף בתחרויות במקביל לאימון.
טרומסה
טְרוֹמְסֶה (בנורווגית: Tromsø, בסאמי: Romsa, "רומסה") היא עיר ומרכז מוניציפלי במחוז טרומס ופינמרק בצפון נורווגיה ובה מתגוררים, נכון לשנת 2022, כ־77,500 תושבים.
טרומסה היא העיר השביעית בגודלה בנורווגיה מבחינת אוכלוסייה והראשונה בגודלה מבחינת שטח, ומהווה בית לאוניברסיטה הצפונית בעולם, וכן למבשלת הבירה, הגן הבוטני והפלנטריום, כולם הצפוניים ביותר בעולם. העיר היושבת על אחד האיים מתוך 239,057 האיים של נורווגיה, נמצאת 344 קילומטרים צפונית לחוג הארקטי.
בשל קרבתה לזרם הגולף, נהנים תושבי העיר מטמפרטורות סבירות, יחסית למידת קרבתה של העיר לקוטב הצפוני. הטמפרטורות בתקופת החורף עומדות על 2- עד 4- מעלות צלזיוס, בעוד שעל אותו קו רוחב הטמפרטורות נמוכות בהרבה ככל שמתרחקים מהים לפנים היבשת.
היסטוריה
העיר נוסדה באופן רשמי ב-1794, אבל כבר ב-1250 נבנתה במקום כנסייה. באמצע המאה ה-19 היו בעיר כ-1,400 תושבים בלבד אבל לקראת סוף אותה מאה גדלה מאוד אוכלוסיית העיר בגלל היותה בסיס מרכזי למשלחות לחקר הקוטב הצפוני. במהלך מלחמת העולם השנייה העיר שימשה לתקופה קצרה כמושב של הממשלה הנורווגית.
תיירות
העיר נחשבת לאחד ממרכזי התיירות העולמיים לצפייה באורות הצפון ולחוויית גלישה באמצעות מזחלות הרתומות לכלבים אסקיים.
טרומסה נחשבת "השער לקוטב". עוד בעבר, חוקרי הקוטב הראשונים השתמשו בה כנקודת היערכות לפני יציאתם לקוטב הצפוני. גם היום היא משמשת מטיילים באופן דומה ובעיקר כנקודת יציאה לתצפית על הלווייתנים הקטלנים ועל הזוהר הצפוני.
העיר נהנית משמש חצות במשך כ-70 ימים בשנה והשמש אינה שוקעת החל ממחצית חודש מאי ועד לקראת סוף חודש יולי.
מפקדי אוכלוסין ברוסיה
מפקד האוכלוסין ברוסיה (ברוסית: Перепись населения в России) הוא מפקד אוכלוסין שנערך בפדרציה הרוסית על ידי השירות הפדרלי לסטטיסטיקה ממלכתית אשר אוסף מידע דמוגרפי, כלכלי וחברתי ונתונים הקשורים ספציפית לכל אדם ברוסיה ולנתונים כלליים של המחוזות. המפקדים נערכים אחת למספר שנים, במטרה לאסוף נתונים על אוכלוסיית המדינה כדי ליצור מאגר מידע מדויק ומלא ככל האפשר על תכונותיה הדמוגרפיות והכלכליות של האוכלוסייה. נתונים אלה מתפרסמים ועומדים לרשות הציבור ומקבלי ההחלטות.
רוסיה הסובייטית וברית המועצות
לאחר מכן נערך מפקד בשנת 1920, במהלך מלחמת האזרחים ברוסיה והמלחמה הפולנית-סובייטית, המפקד בוצע לפני הקמת ברית המועצות, בגבולות רוסיה הסובייטית. המפקד נערך בניהולו של ו. מיכאילובסקי החל מה-28 באוגוסט 1920, במקביל למפקד החקלאות הכל-רוסית (בספטמבר-אוקטובר 1920) וספירה קצרה של מפעלים. בשל אי-ייצוג טריטוריאלי (בעקבות היות חצי האי קרים, המזרח הרחוק, אזורים הרריים בצפון הקווקז ומספר מקומות אחרים שלא בשליטת סובייטית ונמשכו בהן פעולות צבאיות) המפקד אינו נחשב אוניברסלי. במהלך המפקד נלקחה בחשבון האוכלוסייה באותה עת. באזורים עירוניים נעשה שימוש בכרטיס דירה וגיליון חצר. באזורים כפריים נעשה שימוש ברשימה מיושבת של משקי הבית. תוכנית המפקד בשנת 1920 כללה 18 תכונות (דגש מיוחד הושם על חקר העיסוקים וההרכב המקצועי): מגדר; גיל לאום; שפת אם; אזרחות (לזרים); מקום לידה; משך המגורים במקום בו נערך המפקד; מצב משפחתי; אוריינות; חינוך; עיסוק (עיקרי ומשני); מיקום בדייג; מקום עבודה; מקצוע; מקור פרנסה; מוגבלות פיזית; בריאות נפשית; השתתפות במלחמות. היא לקחה בחשבון את התעסוקה בחקלאות, את השפעות המלחמה עליה ואת היכולת לעבוד במקצוע ולעבוד באופן כללי. אוכלוסיית המדינה (עם הערכות נוספות לשטחים שאינם מכוסים במפקד) הסתכמה בכ-136.8 מיליון תושבים, כולל עירוניים - 20.9 מיליון (15%). תוצאות ראשוניות פורסמו בשנים 1920-1921 בגיליונות של המינהל המרכזי לסטטיסטיקה של רוסיה הסובייטיות. תוצאות סופיות פורסמו בפרסומים סטטיסטיים מהשנים 1922-1923 ובאוסף נפרד בשנת 1928.
בברית המועצות נערך מפקד בשנים 1926, 1939, 1959, 1970, 1979 וב-1989.
הפדרציה הרוסית
בפדרציה הרוסית נערך מפקד ראשון בשנת 2002 (שהיה אמור להיערך ב-1999 ונדחה עקב המשבר הכלכלי) ובשנת 2010 כשהמפקד הבא יועד להיערך בשנת 2020, אך נדחה לשנת 2021, בעקבות התפרצות נגיף הקורונה ברוסיה.
טירת צבי (אוניית מעפילים)
טירת צבי הייתה אוניית מעפילים. נקראה על שם קיבוץ טירת צבי בעקבות עמידתו בקרב טירת צבי.
האנייה הייתה במקור אניית משא, במשקל 600 טון. כהכנה למסע נבנו משטחי לינה על הסיפון, ואורגנו סליקים לאנשים ולמכשירי קשר בתוככי האנייה. מפקד האנייה היה איש הפלי"ם בצלאל פלדמן.
האנייה הפליגה ב-3 באפריל 1948 ממעגן פורמיה (מפרץ גאטה) באיטליה, כשעל סיפונה 798 מעפילים. השלטונות האיטלקים לא התערבו בהכנות וביציאה של האנייה, אך בשל בעיות מקומיות מול השלטונות, לא הועלה תחילה מזון לאנייה, בניגוד לתכנון. תחילה הועלו 400 נוסעים, האנייה נאלצה לעזוב, והיא שבה למחרת בלילה כדי להעלות את שאר הנוסעים. רק אחר הצהרים באותו יום התקבל המזון מכלי שיט אחר. האנייה התעכבה בתחילת הדרך עוד פעמיים לצורך תיקון תקלות.
ב-8 באפריל, סמוך לכרתים, החלה סערה חזקה להשתולל ונמצא מחסה באי קטן בשם סאריה. עם שיפור מזג האוויר, לאחר יומיים, המשיכה האנייה בדרכה.
מטוס בריטי גילה את האנייה ב-12 באפריל, ומשחתת הצי המלכותי שהוזנקה למקום ליוותה אותה מאותו יום עד לנמל חיפה. על פי ההנחיות שהיו מקובלות בקרב המפליגים, חיבל הצוות בחדר המכונות, ולכן האנייה נקשרה לספינה גוררת, ונגררה ללא התנגדות לנמל חיפה.
ב-13 באפריל הועברו המעפילים לאוניות גירוש ונשלחו למחנות המעצר בקפריסין. אנשי הצוות המלווה של הספינה הסתתרו בסליקים, ולאחר גירוש המעפילים הם התחזו לעובדי ניקיון ויצאו ממנה בחיפה יחד עם עובדי הניקיון האחרים.
בתרבות
האונייה טירת צבי מוזכרת בספרו של הרב והסופר חיים סבתו "בואי הרוח", בו מסופר על קורותיו של משה פרקש, אחד מנוסעי האונייה, וקורותיה משולבים בסיפורו.
גורגונה
במיתולוגיה היוונית, הגוֹרְגוֹנוֹת (ביוונית: γοργόνες, מילולית: "נוראיות", ולפי מקורות אחרים "שואגות בקול"; הן נקראות על שם גורגו - אלת הפחד והמגור) היו דמויות נשיות מפלצתיות ואכזריות בעלות שיער העשוי מנחשים חיים וארסיים, שנודעו ביכולתן לאבן את המביט בהן. לעיתים הן מתוארות כבעלות כנפיים מזהב, שריון קשקשים בלתי חדיר, טפרים מתכתיים וניבים חדים כמו של חזירי בר. הגורגונות, על פי סיפורי המיתולוגיה, חיות הרחק במערב, על-יד האוקיינוס, שם הן שומרות על פתח השאול. עם זאת, גרסאות מאוחרות יותר מתארות אותן חיות בלוב.
ב"איליאדה" וב"אודיסיאה" מאת הומרוס, מסופר על גורגונה אחת בלבד, שראשה היה קבוע במרכז שריון החזה של זאוס, ראש האלים. אולם, הסיודוס מתאר שלוש גורגונות: סתינו ("האדירה"), אריאל ("הנודדת למרחוק") ומדוזה ("המלכה"), וקובע שהן הבנות של אל הים הקדמון פורקיס ושל אשתו קטו. אוריפידס, לעומתו, מתאר את הגורגונות כיציר כפיה של גאיה, אלת האדמה, שיצרה אותן כדי לסייע לבניה הטיטאנים, במלחמתם נגד האלים.
מבין שלוש הגורגונות, רק מדוזה היא בת תמותה, ואכן, בסופו של דבר היא נהרגה על ידי הגיבור היווני פרסאוס, ואילו שתי אחיותיה הן בנות אלמוות.
הגורגונה מדוזה היא הגורגונה הידועה ביותר, ועליה נסבים רוב המיתוסים. ב"מטמורפוזות" מאת אובידיוס מסופר שרק למדוזה היה שיער עשוי מנחשים, וזאת בשל קללה שהטילה עליה אתנה, אלת החוכמה. המיתוס מספר שמדוזה הייתה אישה יפהפייה, בעלת תלתלי זהב, שפותתה על ידי פוסידון, אל הים, ותנתה אהבים עמו במקדשה של אתנה. אתנה, בזעמה על חילול מקדשה, הפכה את תלתליה הזהובים של מדוזה לנחשים, והעניקה לה מבט שמסוגל לאבן את היצורים החיים. בהמשך, אתנה התערבה שוב בגורלה של מדוזה, והעניקה ללוחם פרסאוס מגן, שהיה מלוטש כמו מראה, ובעזרתו פרסאוס היה יכול להתקרב אל המפלצת ללא פגע, כיוון שהוא הביט בהשתקפותה במראה ולא בדמותה האמיתית, ולקטול אותה עם החרב המעוקלת שקיבל מהרמס, שליח האלים. פרסאוס העניק את ראשה הכרות של מדוזה לאתנה, שהטביעה אותו על שריון חזה.
המיתוס היווני מספר שדם שנלקח מצדה הימני של גורגונה יכול היה להחזיר את המתים לחיים, ואילו דם שנלקח מצדה השמאלי היה רעל קטלני, שקטל חיים כהרף עין. אתנה העניקה בקבוקון של הנוזל המרפא לאסקלפיוס, אל הרפואה.
הגורגונה מדוזה הופיעה בספר "פרסי ג'קסון וגנב הברק" ושתי הגורגונות האחרות הופיעו בספרים "גיבורי האולימפוס" ו"בן נפטון".
איוואן השני, נסיך מוסקבה
איוואן השני, נסיך מוסקבה (ברוסית: Иван II Иванович Красный; 30 במרץ 1326 - 13 בנובמבר 1359) בנו של איוואן הראשון, נסיך מוסקבה היה נסיך ולדימיר ונסיך מוסקבה. היה ממשיכו של מדיניות אביו ביחסים טובים עם אורדת הזהב.
בהתאם לצוואה של אביו הוא קיבל לשליטתו 23 ערים ברחבי נסיכות מוסקבה. לאחר פטירת אחיו, סימאון בשנת 1353 החל מאבק על כס נסיכות ולדימיר בין איוואן לבין נסיך סוזדל, קונסטנטין. לקונסטנטין הייתה תמיכה אצל הנסיכים הרוסים, אך חאן אורדת הזהב מינה את איוואן לנסיך ולדימיר. היריבות לא הסתיימה עם קבלת המינוי. כל תקופת שלטונו היו מאבקים צבאיים נגד רפובליקת נובגורוד וקונסטנטין עצמו קיבל את מרותו של איוואן רק פרק זמן קצר לפני מותו.
היה נשוי פעמיים. בנו הבכור היה דמיטרי דונסקוי.
פול קדר
ביוגרפיה
קדר נולד בתל אביב בשם יוסף פנחס חומסקי, בנם של רבקה ובן-ציון חומסקי. אביו היה לוחם בגדודים העבריים שנכלא עם זאב ז'בוטינסקי בכלא עכו והוגלה מארץ ישראל.
ב-1927 עברה משפחתו לפריז. במלחמת העולם השנייה הצטרף קדר לכוחות הבריטים שנסוגו מצרפת ומצא מקלט בבריטניה. הוא זייף את גילו והתנדב לחיל האוויר המלכותי. את הכשרתו עשה בקנדה והתמחה בהטסת מטוסים ימיים בצי ארצות הברית. ב-1943 הצטרף למערכה באוקיינוס האטלנטי כמלווה שיירות ובלוחמה נגד צוללות. בסוף 1943 הוצב בציילון והשתתף בלחימה בזירה הדרום-מזרח אסייתית כטייס מטוסי PBY קטלינה ושורט סנדרלנד. השתחרר כקצין ב-1946.
בינואר 1955 מונה לנספח חיל האוויר בצרפת, ובמהלך מבצע מוסקטר ומבצע סיני היה קצין הקישור של צה"ל לכוח הצרפתי בקפריסין.
ב-1959 מונה לראש להק ההדרכה במטה חיל האוויר. לאחר מכן שירת כמפקד זרוע האוויר בפו"ם ונספח צבאי בטורקיה. שימש ראש משלחת משרד הביטחון באירופה וקונסול כללי בניו יורק.
היה חבר בצוות ההקמה של בית התפוצות.
קדר נפטר ב-13 באוקטובר 2021. הותיר אחריו אישה, רות, בתו של יוליוס ג'ייקובס, וארבעה ילדים, בהם אלכסנדר (סנדי) קדר, פרופסור למשפטים באוניברסיטת חיפה.
התזמורת הסימפונית של סידני
התזמורת הסימפונית של סידני (באנגלית: Sydney Symphony Orchestra) היא תזמורת סימפונית שמושבה הקבוע בסידני שבאוסטרליה. בית האופרה של סידני הוא מקום משכנה של התזמורת, אחת התזמורות העמוסות ביותר באוסטרליה.
התזמורת הסימפונית של סידני התפתחה מקבוצה קטנה של עשרים וארבעה נגנים, שגויסו לנגן בקונצרטים ולספק מוזיקה תוכניתית לתסכיתי רדיו כשאיגוד השידור האוסטרלי נוסד בשנת 1932. בשנת 1934 ביקר באוסטרליה המנצח האירי המילטון הארטי אשר במהלך ביקורו ניצח על קונצרט בביצוע קבוצת הנגנים. בעקבות הצלחת הקונצרט קמה דרישה לתזמורת סימפונית קבועה בסידני.
בשנת 1936 הורחבה תזמורת סידני ל-45 נגנים, עם תגבור ל-70 לצורך הופעות פומביות. אותה שנה גם חנכה התזמורת עונות קונצרטים שנתיות. מחמת אי-היציבות הפוליטית באירופה בשנות ה-30' של המאה ה-20, עשו הרבה אמנים מן השורה הראשונה תקופות זמן ממושכות באוסטרליה. קונצרטים של תזמורת סידני התנהלו תחת שרביטיהם של המנצח ההונגרי אנטל דוראטי והמנצח והבריטי סר תומאס ביצ'ם. בין הסולנים שניגנו עם התזמורת היו ארתור רובינשטיין, ברוניסלב הוברמן וארטור שנאבל.
בסוף מלחמת העולם השנייה, הגיע איגוד השידור להסכם עם מועצת העיר סידני ועם ממשלת מדינת ניו סאות' ויילס להקים תזמורת בסידני. התזמורת הסימפונית החדשה של סידני, ובה 82 נגנים, הופיעה לראשונה בינואר 1946. יוג'ין גוסנס הצטרף לתזמורת כמנצחה הראשי הראשון בשנת 1947. גוסנס חידש קונצרטים תחת כיפת השמיים וניצח על ביצועי בכורה אוסטרליים של מוזיקה חדישה. בשנת 1948 הגה את המילים הנבואיות: "לסידני מוכרח להיות בית אופרה."
אחרי גוסנס באו עוד מנצחים, ביניהם דין דיקסון, משה עצמון והמנצח ההולנדי וילם ואן אוטרלו. בניצוחו של אוטרלו יצאה התזמורת ב-1974 לסיור בן שמונה שבועות באירופה, ששיאו בשני קונצרטים באמסטרדם ובהאג. בהנהגתו עשתה התזמורת את אולם הקונצרטים של בית האופרה של סידני למשכן הקבע שלה.
בשנת 1994 קיבלה התזמורת מן הממשלה הפדרלית תמיכה מוגברת, שאיפשרה לה להגדיל את מספר הנגנים ל-110, להוסיף סיורים והקלטות ולשפר את משכורות חברי התזמורת. אותה שנה, נתמנה המנצח ההולנדי אדו דה וארט למנצח ראשי ומנהל אמנותי. הוא החזיק במשרתו עד 2003. בולטים בתקופת כהונתו בסידני ביצוע "הטבעת" של ריכרד וגנר בגרסה קונצרטית וסיורים באירופה (1995), יפן (1996) וארצות הברית (1998).
התזמורת מופיעה ב 150 קונצרטים בשנה לקהל של כ-350,000 איש.
מפברואר 2004 עד שנת 2008 היה ג'אנלואיג'י ג'למטי המנצח הראשי והמנהל האמנותי של התזמורת, אחריו שימשו כמנצחים ראשיים ולדימיר אשכנזי ודייוויד רוברטסון.
משנת 2022 המנצחת הראשית של התזמורת היא סימון יאנג. זאת הפעם הראשונה בתולדות התזמורת שבה אישה משמשת בתור מנצחת ראשית.
זריע
זָרִיעַ הוא עץ פרי שצמח מזרע.עצי פרי רבים - הדרים, אבוקדו, שזיפיים - מניבים כמעט תמיד פרי בלתי צפוי, שונה מאוד מתכונות העץ שממנו הזרעים. בדרך כלל מדובר בפרי נחות, לעיתים קרובות לא טעים או ממש לא אכיל ולעיתים אף רעיל, כמו במקרה של עצי שקד. הסיבה לכך היא שרק צירוף מדויק של מטען גנטי יניב פרי טוב לשיווק ומאכל, ומכיוון שבזרע מעורב באופן אקראי מטען גנטי של שני עצים - זכר ונקבה - הסיכוי לקבלת פרי מוצלח נמוך. הסיכוי שפרי הזריע יהיה אכיל תלוי במין העץ. לרוב ההדרים פרי שכמעט תמיד אינו אכיל, וכך גם בעצי שקד (שכאמור, בדרך כלל יפיקו פרי רעיל ממש). תפוחים זַריעים בדרך כלל ראויים למאכל, אך חמוצים וקטנים. ישנם גם מינים של עצי פרי שבהם תופעה זו לא קיימת, למשל שסק, שבדרך כלל יניב פרי טעים גם אם הוא זריע (אם כי יהיה קטן ופחות אסתטי משסק שמשווק מסחרית), וכך גם תאנה.
השאלה עד כמה פרי זריע יהיה דומה או שונה מהעץ שממנו הזרע תלויה במנגנון ההפריה של המין הספציפי, ובנוסף בשאלה מהו המגוון הגנטי שקיים ומשפיע על איכות הפרי.
שיטות להפצת זני עצים ללא זריעה
שתי טכניקות עיקריות מאפשרות נטיעת עצים שלא מזרע. הראשונה היא הרכבה. בשיטה זו משתילים ענף של עץ מזן המניב פרי שתכונותיו מוכרות ורצויות על גבי גזע כַּנָּה - שורשים וגזע של זן אחר או זריע. צינורות ההובלה של הכנה ושל הענף מתחברים, וגדל עץ שהשורשים והגזע שלו הם עץ הכנה, והנוף והפירות של הענף שהושתל.השיטה השנייה היא יִחוּר - חלק מהעצים, כגון עצי תמר - מצמיחים משורשיהם גזעים סביב הגזע הראשי. גזעים אלה מופרדים בניסור זהיר מהגזע הראשי ומערכת השורשים, כך שמתקבל שתיל. גם בצמחים שאינם יוצרים בעצמם ייחורים אפשר בדרך כלל להשתמש בהורמון השרשה כגון אוקסין הגורם לענף לצמח שורשים, ואז ניתן לשתול אותו.
שימושים לעצים זַריעים
בפיתוח זנים חדשים עושים שימוש בלעדי כמעט בזריעים, בידיעה מראש שכמעט כל התוצאות תהיינה פסולות למאכל. לאחר גידול זריעים רבים הם נבחנים מול הקריטריונים ששימשו מוטיבציה לתהליך הפיתוח - פרי גדול יותר, אסתטי יותר, מתוק, בעל טעם ייחודי, בעל חיי מדף ארוכים, מניב פרי בעונה שונה משל הזנים הקיימים ועוד. כמעט כל הזַריעים נפסלים, לעיתים כולם.
עצי זריע משמשים פעמים רבות לנוי. על פי רוב הם חסינים יותר למחלות, וצומחים מהר יותר, מעצים שעברו הרכבה. מסיבות אלו גם משתמשים לעיתים קרובות בזריעים עבור כנות להרכבה.
זריע של עץ הדר, המכונה חושחש משמש למטרות רבות. על פי רוב מנצלים את צמיחתו המהירה והיותו קוצני ליצירת גדר חיה. הפרי גם משמש להכנת ריבה בעלת טעם מורכב וייחודי לאחר בישול ארוך עם סוכר שמסלק את טעמו המר. בנוסף חושחש הוא אחד מחומרי הגלם העיקריים בייצור שמן אתרי.
דאגי פוינטר
דאגי לי פוינטר (באנגלית: Dougie Lee Poynter; נולד ב-30 בנובמבר 1987) הוא הבסיסט וזמר הרקע בלהקת הפופ רוק הבריטית מקפליי.
ביוגרפיה
פוינטר נולד וגדל בקורינגהם, אסקס, אנגליה. הוא התגורר עם אימו סאם ואחותו הקטנה ג'זמין. אביו עזב את המשפחה מעט לפני הצטרפותו של פוינטר ללהקה מקפליי. בילדותו, נהג פוינטר לגדל לטאות ולעזור להן להמליט, וכך זכה בכינוי "מלך הלטאות" בבית הספר.
פוינטר היה חבר בלהקת פאנק בשם "ATAIZ" ולאחר מכן עבר ללונדון ובגיל 15 הצטרף ללהקה מקפליי. בלהקה הוא מנגן בס, ועושה קולות רקע ולעיתים גם כותב שירים ושר.
הוא כתב את השיר "Silence Is A Scary Sound" שיצא בשנת 2005 (וגם שר אותו יחד עם דני וטום), וגם הסינגל של מקפליי, "Transylvania", אשר יצא במאי 2007. דאגי שר את השיר "Ignorance" והשיר "Mr.Brightside" ואת גרסאותיו לשירים "Baby's Coming Back" ו-"I'll Be OK". דאגי משחק תפקיד ראשי בקליפ "That's The Truth" של מקפליי, שצולם בלונדון ב-14.1.2011.
ב-2006 זכה פוינטר בפרס "Virgin Media" בקטגוריית "הגבר הנערץ של השנה", ועם מקפליי בפרס "להקת השנה". ב-2007, זכה פוינטר שוב בקטגוריית "הגבר הנערץ של השנה", ועם להקתו זכה ב"הופעת השנה".
ביירות (מחוז)
מחוז ביירות (בערבית: محافظة بيروت, תעתיק מדויק: מחאפט'ת בירות) הוא אחד משמונה מחוזות לבנון והקטן מביניהם. המחוז מכיל את העיר ביירות בלבד, אשר משמשת כבירת המחוז ובירת לבנון.
שטחו של המחוז הוא 19.8 קמ"ר (ללא הפרברים). למרות גודלו הקטן, מחוז ביירות הוא האזור החשוב ביותר בלבנון, היות שהוא מהווה מרכז כלכלי, פוליטי, תרבותי וחברתי של המדינה.
באופן מסורתי, מושל המחוז הוא נוצרי-אותודוקסי וראש העיר ביירות הוא מוסלמי-סוני.
דוד גורודצקי
דוד גורודצקי (נולד ב-30 בספטמבר 2000) הוא שחמטאי ישראלי בדרגת אמן בינלאומי.
זכה פעמיים באליפות ישראל לנוער בשכבות גיל שונות. החל משנת 2017 משחק בליגה הלאומית, כחלק מקבוצת מועדון רחובות. נכון ליולי 2022, מדורג במקום ה-22 בישראל לפי מד כושר.
ביוגרפיה
גורודצקי גדל בבני עי"ש. הוא בוגר כפר הנוער יוענה ז'בוטינסקי.
Close to You
Close to You (מאוחר יותר יצא כ-Close to You and More) הוא אלבום מאת הזמר פרנק סינטרה. זה אלבום האולפן ה-13 של הזמר וה-6 בחברת קפיטול רקורדס.
באלבום משתף סינטרה פעולה עם רבעיית כלי מיתר שהובלטה מעל לתזמורת הרגילה שהשתתפה בהקלטת האלבום, שיתוף פעולה זה יצר אווירה חדשה שלא הייתה באלבומי הסווינג הקודמים שלו. האלבום נחשב על ידי מבקרי המוזיקה לאחד המיוחדים שהוציא סינטרה וזאת עקב האווירה השקטה, הרגועה והאינטימית שייצרה רבעיית כלי המיתר.
ההקלטות לאלבום היו מהארוכות שידע סינטרה, והן התפרסו על פני שמונה חודשים וחמישה מפגשי הקלטה.
בניגוד לאווירה המהורהרת ושבורת הלב שאפיינה את אלבומו השקט האחרון, In the Wee Small Hours, באלבום זה האווירה היא מקסימה ורומנטית, התוספת ברביעיית כלי המיתר נותנת תחושה של גיוון נוסף במוזיקת הפופ הקלאסי.
את האלבום ארגן נלסון רידל והוא זה שניצח עליו.
פארקו דל קארדטו
פארקו דל קארדטו (מאיטלקית: Parco del Cardeto) הוא פארק המשתרע על שטח של 140 דונם, במורד הר קארדטו, מעל המרכז ההיסטורי של העיר אנקונה. פארק זה, הכולל אתרים היסטוריים ושמורת טבע, הוא הפארק הגדול של העיר, והוא נחנך בשנת 2005.
בין האתרים המרכזיים של הפארק מצוי בית הקברות העתיק של יהדות אנקונה שהוא מרכיב ב"מוזאון המרחב העירוני".
עיריית אנקונה מקיימת בפארק, מדי קיץ, פעולות תרבות לכל הגילים כולל הצגות תיאטרון, ערבי מוזיקה, וקונצרטים, כל זאת על רקע מבנה המגדלור הישן.
תולדות הפארק
הפארק הוקם הודות ללחץ ציבורי, שגרם לכך שבאזור זה, הקרוב למרכז העיר, יוגדר תחום ירוק מוגן ותשמר איכות הסביבה. בשנת 1972 האזור הוכרז "שמורה ירוקה". הצעד המכריע ליישום התוכנית היה בשנת 1988, כאשר אותרו האתרים ההיסטוריים בתחומו ופרטי הטבע שנדרשה שמירתם. לאחר שהתגברו על מכשולים מינהליים רבים, כולל משאל עם, נחנך הפארק בשנת 2005.
צמחיית הפארק
הפארק נמצא במורד ההר, במישור ללא מצוקים, במקום נוח לגידולי צמחים. בין השיחים המצויים בפארק נמנים: רותם, עוזרר חד-גלעיני, יערה איטלקית, אולקס (שיח קוצני צהוב). מקירות הבניינים צומחים סגוליות למיניהם (violaciocche), צלף ולוע הארי. יפים במיוחד הנרקיסים הפורחים בבית הקברות היהודי. בדרך למגדלור מופיעה פריחה מקדימה של תאנים.
השמורה כוללת גם עופות, בהם שחפים, בז מצוי וקורמורן.
מוזיאון המרחב העירוני
מסלול ביקורים ראשון הוגדר בתחום בית הקברות העתיק של העיר. בוצע בו עבודה מקיפה לשיחזורו. במוזיאון מרכז מידע על יהדות העיר, חייה הגשמיים והרוחניים וכך נחשפה תרומתה לעיר בתחומי החברה, תרבות והכלכלה.
בית הקברות היהודי
בשנת 1428, במרחק קצר ממרכז העיר, הוקצב על ידי ממשל העיר שטח להקמת בית קברות ליהודים. כמקובל ביהדות איטליה בית הקברות הוקם מחוץ לחומות העיר, ביציאה פורטה סן פיאטרו (porta San Pietro). לאחר ארבעים שנה הורחב בית הקברות לשטח נוסף. בשנת 1711 הוקם בית קברות נוסף בשטח אחר בעיר. יש להניח כי ליהודי העיר היה בית קברות נוסף, שכן הם התגוררו בעיר מאות שנים קודם לכן.
בית הקברות היהודי מצוי במורדות הגבעות קפוצ'יני וקארדטו. בבית הקברות אותרו 1,058 מצבות, מהן 700 במקומן המקורי. 178 מצבות הן עם כתובות עבריות מהמאה ה-15 עד המאה ה-19. המצבה העתיקה ביותר שזוהתה היא של ישי פינטו משנת 1552. חלק מהמצבות נפלו בשל חשיפת פני הקרקע במורד ההר. המצבות הונחו לכיוון ירושלים כמקובל אצל היהודים. המצבות נראות באור הראשון של הזריחה בצבען הלבן על רקע הצמחייה הירוקה.
בית הקברות נחשב לבית הקברות היהודי הגדול באירופה - אותרו בו מעל אלף אתרי קבורה. הוא נחשב בין אלו השמורים ביותר.
המגדלור העתיק
בשנת 1860, על גבעת קפוצ'יני, בנקודת תצפית גבוהה, נבנה על ידי האפיפיור פיוס התשיעי המגדלור העתיק של העיר. היה זה בתקופה שהעיר נכללה במדינת האפיפיור. מראש המגדלור יש מראה פנורמי מקיף של העיר: המרכז ההיסטורי, נמל עמוק המים, ומבנה "המרפק" של העיר, שממנו בא שמה.
המבנה ספג נזקים במרוצת השנים, בין היתר בשתי מלחמות העולם, עקב רעידות אדמה והסחף באדמות ההר. מסיבות אלו, בשנת 1965, הוקם מגדלור חדש, במרחק עשרות מטרים מהישן. אחרי ארבעים שנה, הוחלט לשקם את המבנה הישן, ובכך לתת ביטוי למבנים ששרתו את העיר בעבר.
מבנה צבאי חדש
המבנה "La Polveriera Castelfidardo" הוקם במחצית השנייה של המאה ה-18. הוא שימש מבנה צבאי (Caserma Villarey) ויש בו אולמות גדולים. היום משמש אודיטוריום ומקום לתערוכות.
מצודת קארדטו
המצודה הייתה מוגנת על ידי חפיר והמורדות התלולים של ההר.
מבנה צבאי ישן
במבנה שוכנת הפקולטה לכלכלה של אוניברסיטת מארקה. המבנה שוקם במאה ה-19. הוא נמצא ליד אחת משלוש הכניסות לפארק, לפי התכנון, המבנה נועד להיות הכניסה הראשית לפארק, אבל בינתיים הוא נמכר לאוניברסיטה.
טירן (טנק)
טירן הוא השם הישראלי לטנקים מהדגמים T-55/54 מתוצרת סובייטית שנפלו שלל במלחמות ישראל והוכנסו לשימוש בצה"ל, רובם לאחר שעברו השבחה.
טירן 4 ו-5
במלחמת ששת הימים ובמלחמת יום הכיפורים תפס צה"ל מעל לאלף טנקי שלל מדגמי T-54 ו-T-55 מצבאות סוריה ומצרים. טנקי ה-T-54 קיבלו את השם טירן 4 וטנקי ה-T-55 קיבלו את השם טירן 5. בעוד שבשתי הגרסאות המנוע הוחלף למנוע דיזל מתוצרת ג'נרל מוטורס, רק בטנקי הטירן 5 הוחלף תותח ה-D10 הסובייטי לתותח L68 היורה תחמושת נאט"ו 105 מ"מ סטנדרטית. לטנקים נוספו תאי זיווד בצדי הצריח כדי להבדילם מהטנקים של כוחות האויב. במערב נודעו טנקי הטירן כ-Ti-67. בין מובילי צוות ההסבה היה ארקדי תימור, מהנדס חשמל ואלוף-משנה חיל השריון של הצבא האדום במהלך מלחמת העולם השנייה.
טירן לדגמיו השונים שרת בצה"ל עד 1990, בעיקר בחטיבות המילואים. בתחילה בחטיבה 274 שהוקמה לאחר מלחמת ששת הימים, כאשר בשל משקלם הקל יחסית של טנקים אלו והתאמתם למשימות צליחה הם נטלו חלק במבצע רביב במלחמת ההתשה, במהלכו פשטו על יעדים במפרץ סואץ. החטיבה נטלה חלק בקרבות בחזית הדרום במלחמת יום הכיפורים. לאחריה הורחב מערך הטירן בצה"ל עם הסבתה של אוגדה 440 לאוגדת שריון המבוססת על טנקי טירן 4 ו-5. היא כללה שלוש חטיבות: חטיבה 274 הוותיקה שהייתה לחטיבה 691, חטיבה 265 וחטיבה 889.
עם סיום שירותם בצה"ל נמכרו רוב הטנקים למדינות זרות, אך חלקם שימשו כבסיס לנושא הגייסות המשוריין (נגמ"ש) "אכזרית".
טירן 6
ה-T-62 נכנס לשירות בצבאות ערב בראשית שנות ה-70. במלחמת יום כיפור נפלו לידי צה"ל טנקים מסוג זה, והוחלט להכניס חלק מהם לשירות בצה"ל. חטיבה 320 כללה כ-100 טנקים שהוכנסו לשירות, כמעט ללא שינויים, וקיבלו את השם טירן 6.
סמובר
בסוף שנות השבעים, הועלתה בחיל החימוש אפשרות ליצירת גרסה מחודשת של הטירן שכונתה "סמובר". הסמובר, שנחשף ב-1984, היה למעשה טירן שרוקן מתוכנו, נותר כקליפה ריקה של תובה וצריח ואובזר מחדש במערכות מערביות - מנוע, ממסרת מערכות אלקטרוניות ותותח טנק 105 מ"מ.
הסמובר לא נכנס בסופו של דבר לשימוש כאשר הוחלט להתמקד בטנק המרכבה החדש, אך הקונספט של התקנת מנוע מערבי בתובת ה-T-55 יושם בנגמ"ש האכזרית ובטנק המצרי רעמסס השני.
ענק
ענק הוא יצור מיתולוגי החוזר במספר תרבויות. הענקים הם דמויי אדם גבוהים וגדולים מאוד. בסיפורים עתיקים רבים הענקים הם לרוב אכזריים ובעלי נטיות כאוס ורוע, ביצירות מודרניות יותר אפשר למצוא ענקים עדינים וטובי לב. הם מופיעים ברבים מן המיתולוגיות וסיפורי העמים.
הענקים במיתולוגיות
במיתולוגיה היוונית מופיעים שלושה סוגי ענקים: טיטאנים (משמם נגזר שמו של ירח שבתאי) קיקלופים וגיגאנטים. הטיטאנים היו ענקים קדמונים, אבותיהם של האלים. טיטן נודע הוא אטלס הנושא על כתפיו את השמיים ומשמו נגזר השם לקובץ מפות העולם.
הקיקלופ פוליפמוס היה בנו של פוסידון אל הים. הוא היה ענק בעל עין אחת, והוא מופיע באודיסיאה. כמו כן, נזכרים במיתולוגיה היוונית יצורים ענקיים שחלקם אדם וחלקם חיה.
במיתולוגיה הנורדית קיימים הענקים, שבשפת המקור מכונים כ"יוטנאר" (רבים של "יוטון"). למרות שמם, הענקים אינם בהכרח עצומים, הגדרתם רב-משמעית, והם יכולים להיות יפים מאוד או גרוטסקיים במיוחד.
הענקים במקרא
במקרא מוזכרים הענקים כעם של אנשים גדולי ממדים שחיו במקומות מסוימים בארץ כנען. בחברון מוזכר שישבו אחימן ששי ותלמי ילידי הענק. המרגלים שנשלחו לתור את הארץ סיפרו: "וגם ילידי הענק ראינו שם". העיר חברון קרויה קריית ארבע על שם ארבע, "האדם הגדול בענקים", שהיה בעל המקום (יהושע י"ד ט"ו). על פי המדרש נקראה העיר על שם ארבעת הענקים שחיו בה, השלושה המוזכרים ואביהם.
גם על אנשי מידה נוספים אשר הופיעו בספר שמואל, ביניהם גוליית הפלשתי מגת, נאמרו שהיו "מילידי הרפה", דבר אשר עשוי להתפרש כהיותם מצאצאי הרפאים. עם זאת, הגמרא במסכת סוטה מזהה את הענקים האלו כצאצאי ערפה המואבייה, המזוהה שם כ"הרפה". בסוף ספר שמואל ב' מפורטים ארבעה מ"ילידי הרפה" אשר הוכרעו בידי דוד המלך ואנשיו:
במסעי גוליבר
בחלק השני של הספר מסעי גוליבר מאת ג'ונתן סוויפט שיצא לאור ב-1726, נקלע גוליבר לממלכת ברובדינגאנג, ארץ הענקים, שם כל יצור קטן מוכר הפך למפלצת של ממש, וכך גם כיעורם וחסרונותיהם גדלים והופכים לבולטים לעין. למרות זאת, הענקים בסיפור של סוויפט חיים חיי הרמוניה ושלווה. הם נדיבים ובעלי מעלות שונות - וזאת בניגוד גמור לליפוטים הקטנים שהיו קטנוניים, כפויי טובה ובוגדניים.
העי"ג
העי"ג (ראשי תיבות של "ענק ידידותי גדול") הוא ספר ילדים שנכתב על ידי רואלד דאל ואויר על ידי קוונטין בלייק. הספר יצא לאור לראשונה בשנת 1982. בספר זה רוב הענקים הם רעים וטיפשים, בעוד שענק אחד, גיבור הספר הוא ידידותי, משכיל ועדין.
פנתר (רכב)
פנתר הוא רכב שטח ממוגן שנבנה בחט"ל על בסיס משאיות אושקוש, הכלי נמצא בשימוש צה"ל ונועד להחליף את הזאב.
ענק
בסדרת הארי פוטר
בסדרת ספרי הארי פוטר, מופיעים הענקים מספר פעמים. רובאוס האגריד הוא חצי ענק, כמו גם מאדאם מקסים - מנהלת בית ספר בובאטון. הענק היחיד המתואר לעומק הוא גרעפ - אחיו של האגריד.
פנתר (רכב)
עיצוב
הפנתר שוקל כעשרה טונות ומגיע למהירות של עד 70 קמ"ש מטעמי בטיחות. הוא יועד להיות יציב בשטח ושבעזרתו יהיה ניתן להוביל לוחמים ולפנות פצועים במהרה. בפנתר יש מקומות ישיבה המסוגלים להכיל עד 14 אנשים, ובניגוד לזאב הפנתר תוכנן כך שיהיה מסוגל לשאת במשקל של מספר טונות ואף יותר מכך וללא שחיקה.
ענק
בסדרת הארי פוטר
הענקים מתוארים כמשתכנים בהרים גבוהים ושוממים, אשר מסתכסכים זה עם זה ומחליפים מלכים בתכיפות. החלפת המלכים מתבצעת על ידי הריגתם והריגת תומכיהם, ולכן הענקים נכחדים במהירות רבה, אך גם בשל הציידים בני האדם. הענקים אוהבים חפצים קסומים, אך אין להם יכולת קסומה. כמו כן, וולדמורט משתמש בהם כאחד מכלי הנשק רבי העוצמה שלו שכן הענקים מסוכנים למדי.
פנתר (רכב)
היסטוריה
במהלך מבצע צוק איתן נצפה רכב פיקוד ממוגן בכינוסי כוחות צה"ל מחוץ לרצועה שהופעל על ידי איחוד הצלה, הכלי ככל הנראה הוא אב טיפוס של הפנתר שהושאל ממנת"ק.
ענק
ספר סיפורי הענקים
הספר "ספר סיפורי הענקים" מאת דוד ל. הריסון הוא אסופה של סיפורי ענקים קצרים. הספר זכה להצלחה גדולה ברחבי העולם ותורגם לעשרות שפות.
פנתר (רכב)
היסטוריה
בתחילת 2017 צה"ל החל לחליף את צי משאיות הריאו שלו במשאיות של אושקוש. וכך הוחלט שכדי להוריד את עלויות התחזוקה הפנתר יבנה על בסיס משאיות אושקוש.
בתחילת 2019 נחשף הפנתר, שנועד להחליף את הזאב. ב-2021 נמסר הפנתר ליחידות המבצעיות, ומאז משתמש צה"ל בפנתר בכניסה לשטחי A, ו-B ולכפרים ביהודה ושומרון.
ענק
הענקים בקומיקס
"הענק הירוק" הוא דמות גיבור-על בחוברות קומיקס מבית מארוול קומיקס. הדמות נוצרה על ידי סטן לי וג'ק קירבי בשנת 1962 והפכה לאחת הדמויות המזוהות ביותר עם החברה. הענק הוא למעשה מדען שנקלע לתאונה ששינתה את גופו, כאשר הוא זועם הוא הופך באופן בלתי נשלט לענק, אשר כוחו גדול ככל שזעמו גדול יותר.
פנתר (רכב)
היסטוריה
בתחילת 2023 שופר הפנתר ונוספו לו יכולות הגנתיות נוספות, ויוצר רכב ממוגן חדש קטן יותר, טיגריס.
ענק
הענקים בקומיקס
בקומיקס המנגה "מתקפת הטיטאנים", בני האדם מותקפים על ידי ענקים, ולכן הם ביצרו את עצמם בחומות כדי להגן על עצמם מפניהם.
פנתר (רכב)
היסטוריה
ביוני 2023 נפגע רכב פנתר ממטען שהתפוצץ תחתיו במהלך פעילות מבצעית במחנה הפליטים ג'נין כתוצאה מכך הוא הושבת לחלוטין והיה צורך לחלצו תחת אש כבדה. במבצע החילוץ נפצעו שבעה לוחמים וחמישה כלי רכב נוספים נפגעו ממטענים. בעקבות כך עתיד צה"ל להוסיף מיגון לפנתרים ולכלי רכב נוספים שבשימוש בשטח A.
יעקב פרידמן (אדמו"ר)
רבי יעקב פרידמן (כ"ח בחשוון תרל"ט, 24 בנובמבר 1878 – י"ח בחשוון תשי"ז, 23 באוקטובר 1956) היה האדמו"ר מהוסיאטין בין השנים תש"ט-תשי"ז ומראשי תנועת המזרחי באוסטריה.
תולדות חייו
נולד בבוהוש שברומניה לרבי יצחק פרידמן, מייסד חסידות בוהוש, בנו של הרב שלום יוסף פרידמן, ונכדו של רבי ישראל פרידמן מרוז'ין מייסד שושלת בית רוז'ין, שהיה נינו של המגיד ממזריטש. מצד סבתו (אם אביו) היה צאצא של הרב יחיאל מיכל מזלוטשוב, הרב אברהם יהושע השיל מאפטא ועוד. מצד אמו היה צאצא של הרב מנחם מנדל הגר מקוסוב, הרב משה לייב מסאסוב ואדמו"רים נוספים. נקרא בשם "יעקב" מאחר שנולד במוצאי שבת פרשת תולדות, בה מסופר על הולדת יעקב.
עוד בהיותו פעוט שודך עם קרובת משפחתו (בת דודה שנייה), חיה שרה רחל, בתו של רבי ישראל פרידמן מהוסיאטין (נפטרה בתשי"ט). בכסלו תרנ"ה, כשהיה בן 16, התקיימו נישואיו והוא עבר להוסיאטין, שהייתה עיירת ספר בגבול בין רוסיה לאוסטריה. בהיותו סמוך על שולחן חותנו, למד בעיקר תורה, ורכש גם ידע כללי, לרבות שפות זרות. החל מנישואיו ועד לפטירת חותנו (במשך כ-54 שנים), חי ופעל בסמיכות אליו.
עם פטירת חותנו בחנוכה תש"ט (1949) מילא את מקומו על פי צוואתו, עם זאת, חלק מחסידי חותנו פנו לחסידויות אחרות.
לרבי יעקב נולדו בן ובת. חתנו, הרב יעקב יושע בוימינגר שהיה מנהל בתי הדין הרבניים בתל אביב, נפטר עוד בחייו.
רבי יעקב נפטר בי"ח בחשוון תשי"ז (1956) ונקבר בבית הקברות היהודי העתיק בטבריה בסמוך לקבר חותנו. בצוואתו לא מינה רבי יעקב ממשיך כאדמו"ר, ולאחר פטירתו חסידים פנו גם לאשתו כדי שתברך אותם. לאחר פטירת אשתו בשנת 1958 הוכתר בנו רבי יצחק פרידמן מהוסיאטין ('השיח יצחק') לאדמו"ר. רבי יצחק לא נישא מעולם, ולאחר פטירתו בתשכ"ט (1969) נפסקה השושלת.
כתביו
תורותיו של רבי יעקב כונסו על ידי חסידיו לספר אהלי יעקב שמכיל (דרשות) לפי סדר פרשיות השבוע, שנשא מתקופת עלייתו (החל מאביב תרצ"ז, כ-3 חודשים לאחר עלייתו ארצה) ועד פטירתו, בדרך כלל בסעודה שלישית. רוב התורות שבספר הם מהתקופה שבין עלייתו לארץ ישראל לבין מינויו לאדמו"ר, שכן מנהג אדמור"י בית הוסיאטין היה שלא לומר דברי תורה בפומבי, ולכן כל זמן שחותנו כיהן כאדמו"ר נשא דברי תורה כמעט מדי שבת, אך לאחר מינויו לאדמו"ר נשא דברי תורה רק באירועים מיוחדים.
התורות מבוססות על מחברות שבהן רשם רבי יעקב את דבריו, בתוספת עריכה מעטה. הוא מתייחס בדבריו למאורעות השעה, בהם השואה והקמת המדינה. רוב תורותיו ליום העצמאות נשארו בכתב יד, מלבד תורה אחת שנאמרה בשבת, ו' באייר תש"ח (כ־24 שעות לאחר הכרזת המדינה), ותורה נוספת שנאמרה באחת השנים הראשונות למדינה כאשר ה' באייר חל בשבת (בפרשת 'תזריע-מצורע', אך ללא ציון כי מדובר ביום העצמאות).
הספר יצא בשני חלקים ובשלוש מהדורות, האחרונה שבהם משנת תשס"ו (2006).
דינוקרוקוטה
דינוקרוקוטה (שם מדעי: Dinocrocuta; מילולית: "צבוע נורא") הוא סוג של טורף נכחד מקבוצת דמויי חתול שהיה דומה מאוד לצבוע מודרני אך היה גדול יותר. הוא חי ברחבי אירואסיה מסין עד ספרד ובצפונה של אפריקה של תקופת המיוקן.
טורף גדול זה הגיע במין Dinocrocuta gigantea לגובה 1.3–1.9 מטר ואורך הגולגולת שלו הגיעה ל-43 ס"מ. הוא הגיע למשקל של 300 קילוגרם, קרוב מאוד למשקל של טיגריס סיבירי, הגדול שבדמויי החתולים המודרניים. שאר המינים היו קטנים יותר ושקלו עד 200 ק"ג. בדומה לצבועים היו לו לסתות בעלי עוצמת נשיכה חזקה מאוד ביחס לגודלו.
הדינוקרוקוטה היה טורף או אוכל נבלות שלא ברור אם צד לבד או בקבוצות, אך ידוע שהוא ניסה לצוד גם בעלי חיים גדולים ממנו שיכולים להיות של נקבות, צעירים וחלשים. מאובנים של הקרנף הקדום כילותריום מראים סימני נשיכה חזקים על גולגולתו, אשר נעשו מנשיכת דינוקרוקוטה. מאובנים נוספים שמראים נשיכות נוספות מראים שהקרנף הצליח לברוח מטורפו ולשרוד.
גזית (כתב עת)
גזית היה ירחון לאמנות ולספרות, "במה ליצירת אמנותית-ספרותית ולמחשבה חופשית", לפי הגדרתו בשער כל אחד מגליונותיו. את כתב העת ייסד גבריאל טלפיר (יוסף וונדרמן) בשנת 1931. הירחון יצא באופן סדיר כל חודש משנת 1932 עד 1982 (למעט תקופה קצרה במחצית השנייה של שנות השלושים). במשך שנים ארוכות היה זה כתב העת העברי היחיד שהיה מוקדש לאמנות פלסטית.
אחת ממגמותיו הראשוניות של כתב העת הייתה לאשרר את מקומה של האמנות ביהדות והצדקת העיסוק בה בארץ ישראל ("אמנם לפנים הייתה זו [האמנות] נראית כסתירה לרוח האומה... אך כעת היא חדלה מלהיות אידיאל לבד, אידיאל שהנהו מנת חלקם של זרים, היושבים באהלי יפת. לא מעבר לתחום פרושות יריעותיה, כי אם תוך תוכנו.")
לרגל יובל "גזית" ושבעים שנה לתל אביב, כתב שלמה להט, ראש עיריית תל אביב-יפו, לטלפיר כי אינו יכול לתאר לעצמו את העשייה האמנותית והתרבותית המקורית בעיר ללא כתב העת וללא עבודתו המסורה.
כספומט
כספומט (באנגלית: Automated Teller Machine – ATM) או מכשיר בנק אוטומטי הוא מסוף אוטומטי לקבלת שירותי בנקאות, ללא צורך בפקיד אנושי. במכשיר ניתן לבצע מגוון פעולות, כגון בירור יתרה בחשבון הבנק, משיכת מזומנים (במטבע מקומי ובמטבע זר), הפקדת מזומנים, הפקדת שיקים, תשלום חשבונות, רכישת זמן אוויר לטלפון סלולרי ועוד.
בכספומט ניתן להשתמש בכל זמן, גם כשהבנק סגור, ובכל מקום, גם שלא בסניף או בבנק שבו מתנהל החשבון, ואפילו במדינה אחרת. בנוסף לשיפור השירות באמצעות הכספומט, יש בו חיסכון בעלויות התפעול של הבנק, בשל החלפת עבודה אנושית בעבודת מכונה.
מחיר כספומט נע בין 2 ל-50 אלף דולר, תלוי בפעולות שניתן לבצע באמצעותו.
היסטוריה
המכשיר הראשון לביצוע עצמי של פעולות בבנק הותקן בשנת 1961 בניו יורק על ידי סיטיבנק. הוא איפשר הפקדת מטבעות, שטרות וצ'קים בתוך מעטפות, אך לא משיכת מזומנים. לאחר שישה חודשים סולק המכשיר, שאת הרעיון לו הגה לותר ג'ורג' סימיאן, מפאת חוסר שימוש.
ג'ון שפרד-ברון מחברת "דה לה רו" המציא את המכשיר הראשון למשיכת מזומנים, שהותקן באנפילד טאון בצפון לונדון ב-27 ביוני 1967 על ידי בנק ברקליס. כרטיסי פלסטיק מגנטיים לא היו קיימים עדיין, והמכשיר זיהה את המשתמש באמצעות התאמת צ'קים שסומנו בדיו שאיפשרה קריאה אלקטרונית עם מספר סודי בן ארבע ספרות. תוך שנים ספורות הותקנו מכשירים דומים בכל רחבי אירופה.
תפעול
לאחר הכנסת הכרטיס לכספומט, הלקוח מקליד מספר זיהוי אישי סודי בן ארבע ספרות או יותר. מספר זיהוי זה נבדק, באמצעות אלגוריתם מתאים, מול המידע הרשום בכרטיס, וכאשר הוא נמצא מתאים, הלקוח יכול לבצע פעולות עסקיות. חלק מהכספומטים "יבלעו" את הכרטיס לאחר מספר ניסיונות שגויים מחשש שזהו כרטיס גנוב.
לחלק מהפעולות, כגון הפקדת המחאה, די ביכולת המקומית של המכונה. לרוב המכריע של הפעולות האחרות, ובפרט משיכת מזומנים מבנק אחר, נדרשת תקשורת של הכספומט עם מאגר מידע מרוחק. החל משנת 2012 לערך הפעילו הבנקים את שירות "מזומן ללא כרטיס" שמאפשר לקבל קוד סודי לטלפון הנייד ולבצע משיכה אף למי שאינו מחזיק את הכרטיס בעצמו. לשם כך מחוברים הכספומטים לרשת תקשורת, המאפשרת לקבל מידע זה. כאשר לקוח מבצע משיכה מבנק מסוים, בנק זה מעדכן באופן אלקטרוני את הבנק שבו מתנהל חשבון הלקוח בפעולה שנעשתה.
לאחר שהפעולה העסקית שהלקוח רצה לבצע הושלמה, ואם הלקוח רוצה בכך, מודפס תדפיס של הפעולה העסקית, שבדרך כלל מורכב מתיאור הפעולה, מועד ביצועה, ומיקום המכשיר. לעיתים כולל התדפיס גם את היתרה בחשבון של בעל הכרטיס.
בהפקדת מזומנים ניתן פירוט של סוגי השטרות שהתקבלו, סכומם והסיכום הכולל של ההפקדה.
שמות
בתחילה, כל בנק המציא שם משלו למכשיר האוטומטי שלו. בנק לאומי השתמש בשם "בנקומט", כשמה של חברה שוודית שפעלה בתחום זה.. את המושג העברי "כספומט" המציא ראובן וימר עבור בנק דיסקונט. את המושג העברי "בנק-קט" המציאו יחזקאל ויהודית חי עבור בנק הפועלים במסגרת תחרות מציאת שם נושאת פרסים שערך הבנק בשנת 1974. הבנק הבינלאומי כינה את המכשיר שלו "סניפומט" ובנק המזרחי כינה את מכשיריו "שיאון".
שימוש
המכונה הראשונה למשיכת מזומנים בישראל הותקנה בדצמבר 1970 בבנק לאומי, סניף דיזנגוף, בתל אביב, ונקראה "בנקומט". באוגוסט 1971 הותקן מכשיר נוסף במרכז הכרמל בחיפה ועד סוף 1971 הותקן מכשיר נוסף בתל אביב ועוד מכשיר בנמל התעופה בן-גוריון. ביולי 1973 הותקן המכשיר ה-11 של בנק לאומי בבאר שבע. למעט מכשיר אחד, כולם פעלו במשך 24 שעות ביממה. במהלך שנת 1974 הגיעו בנק קופת עם ובנק אוצר החייל להסדר עם בנק לאומי שאפשר ללקוחותיהם להשתמש במכשירי הבנקומט.
באוגוסט 1973 החל בנק דיסקונט בהתקנת מכשירים אוטומטיים דומים שנקראו "דיסקונטומט 24". עד יולי 1976 הוצבו 19 מכשירי דיסקונטומט. בנק הפועלים פרש בשנת 1976 רשת של מכשירים שנקראו "בנק קט" וביולי 1976 היו כבר 13 מכשירים כאלו. הבנק הבינלאומי הראשון הציב ב-1976 מכשיר בסניף הבנק ברחובות, וקרא למכשיר "סניפומט".
בשנת 1977 חברו בנק לאומי ובנק דיסקונט להתקנת מכשירים חדישים יותר שנקראו בשם החדש "כספומט". במכשירים אלה ניתן היה לראשונה להפקיד מזומנים וצ'קים ולקבל אישורי יתרה, בנוסף למשיכת מזומנים. עד נובמבר 1978 הוצבו 64 מכשירים אוטומטיים על ידי לאומי ודיסקונט. בשנת 1978 החל גם בנק הפועלים בהתקנת מכשירים מדגם חדיש יותר שנקרא "בנק קט 2000".
בראשית ימיהם של מכשירים אלה בישראל, ניתן היה למשוך מזומנים רק ברשת הבנקאית שאליה שייך חשבון הבנק, במכשירים שבסניפי הרשת. לקוח של בנק הפועלים, למשל, לא היה יכול למשוך מזומנים במכשיר של בנק לאומי. בסוף 1978 הוקמה חברת שירותי בנק אוטומטיים, המשותפת לכל הבנקים, שהציבה מכשירים במקומות ציבוריים ששירתו את לקוחות כל הבנקים. המערכת של חברת שירותי בנק אוטומטיים החלה לפעול בתחילת 1980. בתחילת 1981 הגיעו בנק הפועלים, בנק המזרחי והבנק הבינלאומי להסכמה על שימוש הדדי במכשיריהם, שמנו אז יחד למעל 100 מכשירים. לאחר מכן הסכימו כל הבנקים לאפשר לכל לקוח להשתמש בכל המכשירים בישראל.
בהתאם להנחיות בנק ישראל, החל מ-1 בינואר 2007 חייב כל בנק להציב מכשיר אוטומטי למשיכת מזומנים בקיר חיצוני של כל סניף שלו (או ברדיוס שאינו עולה על 500 מטרים מהסניף), למעט סניפים חריגים שקיבלו פטור מבנק ישראל.
בישראל מותקנים כ־2,300 כספומטים בבעלות הבנקים, ועוד מעל 3,000 מכשירים של חברה פרטית (כספונט) שקיבלה מבנק ישראל היתר לכך. כ-300 כספומטים עברו מבעלות חברת שירותי בנק אוטומטיים לבעלות חברה פרטית בעקבות החלטת הממונה על ההגבלים העסקיים. המכשירים מותקנים בסניפי בנקים וכן במקומות ציבוריים לרבות מרכזי קניות, מסעדות, בתי קולנוע, מרכולים, קיוסקים ותחנות דלק.
יצחק בננסון
יצחק בננסון (נולד ב-7 בפברואר 1954) הוא גאוגרף, ביולוג ומתמטיקאי ישראלי, פרופסור אמריטוס שכיהן כראש החוג לגאוגרפיה באוניברסיטת תל אביב.
ביוגרפיה
יצחק בננסון נולד וגדל ביקטרינבורג שבהרי אורל (עד 1991 סְבֶרְדְלוֹבְסְק) ולמד לתואר הראשון והשני באוניברסיטת אורל בעיר. עשה דוקטורט בביופיזיקה במודלים דינמיים של גנטיקת אוכלוסיות (population genetics), וקיבל תואר דוקטור מאוניברסיטת מוסקבה ב-1975. באותה תקופה עבד במכון לאקולוגיה של האקדמיה למדעים של רוסיה. ב-1991 עלה לישראל והחל באותה שנה ללמד באוניברסיטת תל אביב. עשה שנות שבתון באוניברסיטאות צפון-קונטיקט, רומא, טוקיו, ובאוניברסיטת ראדבאונד בניימכן שבהולנד. מאז ספטמבר 2008 עד 2013 כיהן כראש החוג לגאוגרפיה באוניברסיטת תל אביב. בננסון זכה ביחד עם דוקטור ארז חטנה בפרס "מייקל ברייני" (Michael Breheny Prize) על המאמר הטוב ביותר לשנת 2007 בכתב העת Environment and Planning B. ב-2011 התמנה לפרופסור מן המניין.
יצחק בננסון נשוי לילנה לבית זפסקי ולהם שלושה ילדים.
תחומי מחקריו
תחום המחקר העיקרי של יצחק בננסון הוא דינמיקה מרחבית של מערכות מורכבות, אותן הוא חוקר בעזרת מודלים ומחקרי שטח. היישומים הם באקולוגיה ובגאוגרפיה, בעיקר בתחום של גאוגרפיה חברתית העוסק בקשר בין האדם והסביבה. בננסון חקר באופן נרחב דינמיקת אוכלוסין בעיר, כולל סגרגציה חברתית, אתנית וכלכלית, דינמיקה של שימושי קרקע, ומערכות תחבורה. הוא מנסה לעשות פורמליזציה ליחסי אדם וסביבה.
מודלים של מערכות אקולוגיות מורכבות
מודלים אקולוגיים הוא תחום בו עסק בננסון ברוסיה והמשיך בישראל. הוא עוסק במודלים אקולוגיים השייכים לתחום של איכות הסביבה - מודלים אינטגרטיביים שמנסים להבין דינמיקה כוללת של מערכת אקולוגית-חברתית-כלכלית באזור. ברוסיה היה זה מודל של שינויים מרחביים שמתרחשים בחצי האי יאמאל (Yamal) בצפון סיביר, שם מועברות כמויות גדולות מאוד של גז טבעי ממרבצים שנמצאים בחלק הצפוני של חצי האי דרומה, בצינורות ענקיים בקוטר של מטר וחצי, דרך הטונדרה. הצינורות החמים על הקרקע הקפואה גורמים להתמוססות ויוצרים מחסומים של מאות קילומטרים בלב חצי האי. כיום מתחיל מחקר במסגרת האירופית FP7, שהוא עורך ביחד עם דוקטור יצחק אומר ופרופסור טל סבוראי מאוניברסיטת בן-גוריון בנגב. המחקר הנערך בצפון הנגב בודק את פגיעות (vulnerability) האזור לשינויים הנובעים מתמורות אזוריות ומהתחממות גלובלית.
מודלים של גנטיקת אוכלוסייה
בין התחומים בהם עסק בננסון ברוסיה היה חקר מערכת מיוחדת להגדרת המין אצל למינגים (lemming). בשני מינים של למינגים חלק מהנקבות הן בעלות כרומוזומים מיניים רגילים (XX) אך חלק הן בעלי הרכב כרומוזומי זכרי – XY. אחד מבין המינים של סוג זה נפוץ מאוד והשני נדיר יחסית. הוא בחן שאלה הנוגעת לתיאורית האבולוציה של מערכת הגדרת המין - מהן הסיבות שקבוצות עם כרומוזומים לא רגילים שורדות באוכלוסייה. מסקנות מחקרו היו שהדבר תלוי בפרמטרים דמוגרפיים של המין.
דינמיקת אוכלוסין של יונקים קטנים
זהו ספר (Small Mammals Population Dynamics: Hypothesis, Theories, Models) שכתב בננסון (ביחד עם עמיתו Oleg Sadykov) ברוסית על דינמיקת יונקים קטנים – עכברים ואחרים בטבע. בננסון ועמיתו גילו במחקרי שדה שיונקים קטנים "מטיילים" באופן יומיומי למרחקים גדולים בהרבה מאלו שצוינו במחקרים קודמים, ופיתחו מודל שמתאר את הפריסה המרחבית של אוכלוסיות היונקים הקטנים בהתאם לתנאי הסביבה. במאמרים שכתבו בתקופת העבודה במכון לאקולוגיה בנו בננסון ועמיתיו מודלים של דינמיקת אוכלוסין של מינים נוספים, כגון שועלים, מין חשוב מבחינת הציד שהמודל ניסה לחזות את פריסתו המרחבית.
תכנון וביצוע
בננסון עוסק במחקר מנקודת מבטו של המודליסט, ומנסה לבדוק את מידת יישומו של תוכניות הפיתוח. יחד עם עמיתיו הוא חוקר תוכניות פיתוח שנעשו בשנות השמונים, שהיו כבר אז ממוחשבות, ומשווה אותן עם הנעשה בשטח דרך צילומי אוויר ולוויין. בנושא זה הוא עורך כעת שני מחקרים: האחד לגבי התפתחות יישובים ערבים בגליל, האם הם מתפתחים בהתאם לתוכניות או שהתוכניות מתעדכנות בהתאם להתפתחות השטח הבנוי. מחקר שני, שנערך מטעם משרד הפנים, עשה בננסון ביחד עם דוקטור נורית אלפסי ודוקטור טל סבוראי מאוניברסיטת בן-גוריון. הם ערכו בדיקה של התפתחות שימושי הקרקע במרכז הארץ בהשוואה למה שתוכנן. מטרת המחקר - לנסח כללים לגבי אילו שימושי קרקע באמת מתרחשים לעומת השינויים שהיו מתוכננים, אילולא התרחשו. ההבנה זו נחוצה על מנת פיתוח תוכניות בנות-ביצוע.
מודלים גאוגרפיים ברזולוציה גבוהה
הנושא הכללי בו עוסק בננסון הוא מודלים גאוגרפיים ברזולוציה גבוהה (high-resolution spatial modeling). ברזולוציה גבוהה לא עובדים עם "מייצג הממוצע" של תכונות, אלא עם אובייקטים, כגון יחידות קרקע, כלי רכב או משפחה, הממוקמים במרחב ומבטאים את תכונותיהם בקשת מלאה של הטרוגניות טבעית. המודלים של סוג זה נקראים מודלים מבוססי סוכנים (agent-based modeling). הסוכנים הם בדרך כלל ניידים והם יוצרים דינמיקה של מערכת "בעצמם". למשל, פקקי תנועה נוצרים כאשר הפקק הוא אוסף של כלי רכב שלא יכול להתקדם. במונחים אלה, השפעה עצמית היא מרכיב חשוב ברוב המערכות המורכבות והתהליך הזה נקרא ארגון עצמי (self-organization). רוב המודלים מעדיפים להציג מערכות אמיתיות בצורה אגרגטיבית, אך ייצוג זה לא מאפשר הדמיה של התנהגות האובייקטים, כגון אנשים שמהגרים בעיר ממקום למקום או הולכי רגל ברחוב. מודלים שעובדים עם האובייקטים כינו יצחק בננסון ופול טורנס בשם גיאוסימולציה Geosimulation, כלומר הדמיה של מערכות מרחביות מורכבות דרך הדמיית כללי התנהגות והשתנות של האובייקטים בסביבה הטרוגנית. הגיאוסימולציה מתבססת על מערכת מידע גאוגרפית (ממ"ג). גיאוסימולציה היא הנושא העיקרי בו עוסק בננסון מאז עלייתו לישראל. הוא כתב ספר בתחום זה שרוב יישומיו הם בתחום העירוני.
סגרגצית מגורים בעיר
תחום מחקר בו הרבה לעסוק בננסון הוא ניידות מגורים והיבדלות קבוצות אוכלוסייה בעיר - עד כמה יש סגרגציה, כולל סגרגציה כלכלית וסגרגציה אתנית. בננסון ערך מחקרים ביחד עם פרופסור יובל פורטוגלי ודוקטור יצחק אומר. הם בנו כמה מודלים של תפרוסת מרחבית בעיר, כולל מודל ניידות מגורים ביפו, שיש בה יהודים וערבים. תחזית המודל התאימה למה שקרה בפועל במשך 50 השנים האחרונות. לצורך כיול המודלים משתמש בננסון בנתונים מפורטים (ברזולוציה של בית ומשפחה) של מפקד האוכלוסין של 1995. בכיוון זה ממשיך בננסון לחקור את מידת הסובלנות של אנשים לשכנים "זרים" להם לפי דת, לאום או מצב כלכלי, ומצא כי שיעורם באוכלוסייה הוא 20%-30%.
תחבורה ציבורית ונגישות
בננסון לקח נתונים על רשת תחבורה ציבורית והתפלגות אוכלוסייה בגוש דן ובנה עליהם מודל שמאפשר השוואת זמני נסיעה ממקום למקום בתחבורה ציבורית: באוטובוס וברכבות. על ידי כך הוא בודק נגישות למקומות עבודה ולמקומות ציבוריים לקבוצות חלשות של אוכלוסיית המטרופולין, פרויקט במימון משרד המדע.