cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
אוורט דירקסן
בסנאט של ארצות הברית
דירקסן נמנה בין אדרכלי חקיקות זכויות האזרח בשנות השישים. הוא הצביע בעד חוקי זכויות האזרח מהשנים 1957, 1960, 1964, ו-1968, וכן בעד התיקון ה-24 לחוקת ארצות הברית, חוק זכויות ההצבעה ואישור מינויו של ת'ורגוד מרשל לבית המשפט העליון של ארצות הברית. בשנת 1964 הסנאטורים הדמוקרטים מדרום ארצות הברית ערכו פיליבסטר נוקשה בן 54 יום שבלמו את חוק זכויות האזרח של אותה השנה. דירקסן, תומאס קיקל, מייק מנספילד ויוברט האמפרי הציגו הצעת חוק חליפית בתקווה שתגרוף מספיק קולות מתנדנדים שיסיימו את הפיליבסטר. הצעת החוק הייתה רפה יותר מזו שעברה בבית הנבחרים של ארצות הברית בשל סירוס יכולת הממשלה הפדרלית לבצע רגולציה על התנהלות העסקים הפרטיים, אך לא רפה במידה כזו שבית הנבחרים ישקול מחדש את החקיקה. כמו כן, מחלקת המשפטים טענה כי תיקון מנספילד-דירקסן לא ימנע אכיפה יעילה. עם זאת, הסנטור הדרומי ריצ'רד ראסל מג'ורג'יה מיאן לאפשר הצבעה על התיקון. לבסוף, הסנאטור ת'ורסטון בלרד מורטון מקנטקי הציע תיקון שהבטיח חבר מושבעים בכל התיקים הפליליים של בזיון בית המשפט למעט תיקי זכויות הצבעה. התיקון אושר ב-9 ביוני, והאמפרי חתם על הסכם עם שלושה רפובליקנים להחליפו בתיקון מנספילד-דירקסן בתמורה לתמיכתם בסיום הפיליבסטר. לפיכך, לאחר 57 ימי פיליבסטר, הועברה הצעת החוק החליפית בסנאט, ואת אימוצו בסנאט אישרה ועידה משותפת של בית הנבחרים ובסנאט.
דירקסן היה מתנגד נחרץ לרעיון "קול אחד לכל אחד", בטענה שערים גדולות (כמו שיקגו באילינוי, מדינת ביתו של דירקסן) עשויות להפוך את תושבי הפריפריה והכפרים לחסרי אונים בממשלותיהם ללא סוג כלשהו של רוב מקביל. לאחר שבית המשפט העליון בהנהגתו של נשיא ביהמ"ש ארל וורן נתן את פסק הדין "ריינולדס נגד סימס" מ-1964, שהחיל את אותה אמת מידה למחוזות הבחירה במדינות על בסיס סעיף הזכות להגנה שווה, הוביל דירקסן מאמץ לתיקון חוקת ארצות הברית שתאפשר מחוזות בחירה לאוכלוסייה לא-שוויונית. דירקסן נפטר בטרם מספיק מדינות אימצו תמיכה רשמית בתיקון החוקה, ובאותה נקודה החלו בתי מחוקקים לבטל את החלטות קודמיהם בהוראת בתי משפט מדינתיים.
מותו
באוגוסט 1969, צילומי רנטגן של בית החזה של דירקסן אבחנו מסה ממוקמת היקפית ללא תסמינים באונה העליונה של הריאה הימנית. דירקסן אושפז במרכז הרפואי הצבאי הלאומי וולטר ריד לשם ניתוח, שבוצע ב-2 בספטמבר. כריתת האונה העליונה בריאתו הימנית הסירה את מה שהתגלה כסרטן ריאות (אדנוקרצינומה). תחילה דירקסן הגיב טוב להליך הרפואי, אך סיבוכים פרוגרסיביים התפתחו לדלקת ריאות חמורה. הוא סבל מדום לב ומת ב-7 בספטמבר 1969, בגיל 73. ארונו הוצב ברוטונדה של הקפיטול, ולאחר מכן נטמן בגני הזיכרון גלנדייל בפיקין, עיר הולדתו.
חוסה אמדור דה לוס ריוס
חוסה אמדור דה לוס ריוס (בספרדית: José Amador de los Ríos, 1 בינואר 1816, באנה, אנדלוסיה, ספרד - 17 בפברואר 1878, סביליה, אנדלוסיה, ספרד) היה היסטוריון, ארכאולוג, חוקר הספרות הספרדית ומחלוצי העניין בתולדות יהדות ספרד במדינה הספרדית של העשורים המרכזיים של המאה התשע-עשרה.
ביוגרפיה
אף שרבים מהפרטים הביוגרפים על אודותיו עדיין לא אומתו במידה מספקת, ניתן לקבוע כי חוסה אמדור דה לוס ריוס נולד בשנת 1816 בעיר האנדלוסית באנה (Baena), ששם קיבל את ראשית חינוכו. בשנת 1827 בשל רדיפות ממנו סבל אביו בשל דעותיו הליברליות, עברה המשפחה לעיר קורדובה שם למד חוסה אמדור בבית הספר של הקתדרלה המקומית ובסמינר הקונסילארי על שם סן פלגיו. בשנת 1832 עברה המשפחה למדריד, שם יכול היה אמדור הצעיר ללמוד במוסד הלימוד על שם סן איסידורו ולהשתלם בציור באקדמיה לאומנויות על שם סן פרננדו.
בשנת 1837 עברה המשפחה לעיר סביליה, שם התחיל אמדור לו שם כמלומד צעיר ומבטיח והתחיל לפרסם את חיבוריו הראשונים שכללו הן שירים, הן תרגומים של חיבורים מצרפתית והן מונוגרפיה שתיארה תיאור אומנותי ארכאולוגי של עירו סביליה. בשנת 1843, לבקשתם של גורמי השלטון המקומיים, כתב אמאדור את סיפור מאבקה של עירו סביליה ברודן ספרד בלדומרו אספרטרו שהסתיים במפלתו ובעלייתה לשלטון של המפלגה הליברלית השמרנית שנקראה מפלגת המתונים (el partido modearado). הודות לספר זה ולקשרים שקשר עם האינטלקטואלים וגורמי הכוח הבולטים של המפלגה בעיר, הוזמן אמדור בשנת 1844 למדריד על מנת להשתלב במאמצי המפלגה המתונה לשנות את אופי המשטר הספרדי ברוח עקרונות ריכוזיים מודרניים. בכלל, אמדור נשאר כל ימיו נאמן לאידאולוגיה של המשטר הליברלי השמרני ששרר בספרד עד מהפכת ספטמבר 1868. עם הגיעו למדריד התחילה הקריירה האדמיניסטרטיבית והמחקרית של חוסה אמאדור. בשנת 1844 קיבל את משרת המזכיר של הוועדה המרכזית למונומנטים היסטוריים, ויותר מאוחר מונה כפקיד בכיר במשרד המסחר, ההוראה והעבודות הציבוריות. תפקידו במשרד היה לסייע בהקמת מוסדות לחינוך בינוני וגבוה בכול רחבי ספרד. בשנים 1847/8 הודות לפרסום ספרו הראשון על היהודים קיבל אמדור את הקתדרה לספרות ספרדית באוניברסיטת קומפלוטנסה של מדריד וכן מונה כחבר בחברה המלכותית להיסטוריה. מאוחר יותר אף מונה לדיקאן הפקולטה למדעי הרוח ולסגן הרקטור. בשנת 1863 שימש אף לזמן קצר ציר בפרלמנט הספרדי מטעם העיר אלמריה. את הקורטס ייצג מטעם המפלגה המתונה, והביע שם התנגדות נחרצת למגמות הדמוקרטיות ולרעיון הדמוקרטי שאותו הציג כסרטן. בראשית שנת 1868 מונה אמדור ליושב ראש של המוזיאון הארכאולוגי, אולם בחודשי הסתיו של שנת 1868 לאחר מהפכת ספטמבר 1868 נבאש ריחו של אמאדור בידי המשטר המהפכני החדש הואיל והוא נחשב כאיש המשטר הישן ועל כן נאלץ להגיש את התפטרותו מתפקידו, והקתדרה שלו באוניברסיטה בוטלה אף היא. עם זאת בשנת 1870 הודות לקשרים אישיים עם אישי ממשל, הצליח אמדור לזכות מחדש בקתדרה שלו, וב- 1874 אף מונה למפקח הכללי על החינוך הציבורי. בשנת 1877, עקב מצבו הרפואי, התפטר אמדור מתפקידו באוניברסיטה ובשנת 1878 נפטר בעיר סביליה.
יצירתו
אמדור ידוע כאחד מאנשי הרוח הבולטים בספרד של המאה התשע-עשרה ויצירתו הקיפה למעשה חלק גדול מתחומי הידע האנושי וכוללים יותר מ-46 כרכים של כתבים. הוא היה הספרדי הראשון שכתב חיבור היסטורי מקיף של הספרות הספרדית מראשיתה ועד תקופת המלכים הקתוליים וכתב חיבורים רבים בארכאולוגיה ובאמנות של הערים הראשיות בספרד כגון טולדו, סגוביה, סביליה ועוד. אמדור היה בין הראשון שחקר את סגנון הבנייה המוסלמי בספרד של ימי הביניים ואף העניק לו בשנת 1857 את השם "אמנות מודחאר". שם שמקובל עד היום במחקר לתיאור סגנון זה. כמו כן כתב היסטוריה מקיפה של העיר מדריד.
תולדות יהודי ספרד - חיבורים
אחד התחומים שבהן הצטיין חוסה אמדור דה לוס ריוס היה בחקר תולדות היהודים בספרד של ימי הביניים. לנושא חקירתם הקדיש אמדור שני ספרים. הראשון פורסם בשנת 1848, ונקרא בשם: מחקרים היסטוריים, פוליטיים וספרותיים על תולדות היהודים בספרד. הספר כלל מחקר היסטורי על יהודי ספרד מראשית ימיהם בחצי האי ועד גירושם בשנת 1492, ושני מחקרים ספרותיים. הראשון עסק ביצירתם של יהודי ספרד עד הגירוש, והשני עסק ביצירתם של צאצאיהם של יהודי ספרד והאנוסים שברחו מחצי האי האיברי וחזרו ליהדות בצפון אירופה. מחקרו ההיסטורי אף שהתיימר להתייחס לכלל יהודי ספרד התייחס בעצם בצורה שיטתית רק להיסטוריה של יהדות ממלכת קסטיליה. להיסטוריה של שאר יהודי חצי האי התייחס אמדור רק באופן רנדומלי ומההיסטוריה של היהודים בספרד המוסלמית התעלם לגמרי. בשנת 1875/6 הרחיב אמדור את חיבורו הראשון ההיסטורי על יהודי ספרד, ופרסם שלושה כרכים בשם היסטוריה, חברתית, פוליטית ודתית של היהודים בספרד ובפורטוגל. בניגוד לחיבורו הראשון לא עסק אמדור בחיבורו החדש בעניינים ספרותיים כלל, וכן התייחס לא רק ליהדות קסטיליה בלבד אלא אף ליהודים בשאר המלכויות בחצי האי האיברי כולל בספרד המוסלמית. על פי הערות שונות לחיבורו האחרון, נראה שתכנן להוציא גם היסטוריה ספרותית של יהודי חצי האיברי כמעין משלים לחלק ההיסטורי, אולם תוכנית זו לא יצאה מעולם לפועל. בשנת 1855 בתגובה לבקשתו של הרב הגרמני לודוויג פיליפסון מהפרלמנט הספרדי לבטל את צו הגירוש של 1492 ולהתיר ליהודים לחזור לספרד, כתב אמדור תגובה, שפורסמה בעיתונות המקומית, ובה שלל את בקשתו משום הפגיעה באחדות הקתולית שהודות לה לדעתו יכלה ספרד להתחזק ולהפוך לאימפריה עולמית.
תפיסת תולדות היהודים בספרד של ימי הביניים
בשל חוסר היכרותו המספקת של אמדור עם השפה העברית ועם היצירות העבריות של יהודי ספרד, לא יכול היה אמדור להתמקד בחיים הפנימיים של יהודי ספרד. חיבוריו ההיסטוריים עוסקים על כן בעיקר ביחסים בין הרוב הנוצרי לבין המיעוט היהודי. עיסוקו הספרותי ביהודים מתמקד בעיקר בספרות שנכתבה על ידיהם בשפה הספרדית-קסטיליאנית, וכמעט שאין הוא מתייחס כלל לספרות העברית שנוצרה בספרד של ימי הביניים. כתוצאה מכך מחברים כמו פבלו דה סנטה מריה, יהודי לשעבר והבישוף של בורגוס מקבלים מקום נרחב בספרו הראשון בעוד שמחברים עבריים חשובים כגון הרא"ש או הרשב"ם זוכים רק להערות קצרות, שלרוב מועתקים ממקורות שקדמו לו. אמדור הדגיש את החשיבות של העיסוק בתולדותיהם של יהודי ספרד לצורך הכרת ההיסטוריה של ספרד וראה את היצירה הקסטיליאנית של היהודים והקונברסוס כחלק בלתי נפרד מהיצירה הספרדית. לעומת זאת זלזל ביצירה העברית וראה אותה כתאולוגית וכחסרת ערך ספרותי. לדעתו אף שהיו מקצת יהודים שישבו בחצי האי האיברי עוד מזמן קדום, הרי שהם התחילו להגר לשם במספרים הולכים וגדלים לאחר חורבן ארץ ישראל בשל חורבן המקדש ומרד בר כוכבא. בתקופה הוויזיגותית אריאנית יכלו היהודים לגדול ללא הפסקה ולהשיג כוח והשפעה רבה. בשנת 589 לאחר קבלת הדת הקתולית על יד המלך רקרדהחלה רדיפה שיטתית מצד השלטון הוויזיגותי וששיאיה היו הצו של המלך סיסבוט בשנת 613 שחייב את היהודים לבחור בין טבילה לבין גירוש, והצו של המלך אגיקה בשנת 694 שבו הורדו היהודים למעמד של עבדים ופוזרו ברחבי הממלכה כעונש על ניסיונותיהם כביכול לפגוע במלוכה הוויזיגותית באמצעות קונספירציה עם היהודים שגרו מעבר לים. אמדור אינו מגנה את הרדיפות הוויזיגותית, להפך הוא מצדיק אותן הועיל והוא רואה אותם כתגובה צודקת לסכנתם של היהודים לממלכה, סכנה שהוכחה לדעתו בשל שיתוף הפעולה של היהודים עם הכובשים המוסלמים בשנת 711
גירוש יהודי ספרד
ניתן לראות הבדל משמעותי בדרך שבא שפט אמדור את הגירוש בין ספרו הראשון לשני. בעוד שבספר הראשון נטה להצדיק אותו בספרו השני נטה לדחות אותו. בספרו הראשון הצדיק אמדור את הגירוש בשל בעיית ביטחון הציבור. לדעתו, בשל כיבוש ממלכת גרנדה המוסלמית, הגיעו הרגשות הדתיים של ההמונים הנוצריים לנקודת רתיחה. המלכים הקתולים חששו כי רגשות אלו יביאו לפרעות ביהודים כפי שקרה ב- 1391, ועל כן, על מנת למנוע את הפורענות מראש החליטו על גירוש היהודים כמעין צעד מקדים. לדעתו גירוש היהודים גם הוביל לאחדות דתית, דבר שבזכותו הפכה ספרד למעצמה החזקה ביותר באירופה של המאה השש-עשרה. לעומת זאת בספרו השני, אף שהצדיק את חששם של המלכים הקתוליים מפני הפרת הסדר הציבורי שיסכן את קיום היהודים בממלכה גינה הפעם את הגירוש משום אי חוקיותו. לדעתו המלכים הקתולים היו צריכים להגיש את הצו לאישורם של הפרלמנטים (מוסדות הקורטס) של מלכות קסטיליה ומלכות אראגון, ומשלא עשו כן יש לראות בכך אקט שרירותי ודיקטטורי. ראוי לציין שגם בספרו הראשון שבו תמך אמדור בגירוש, הוא הודה בכך שהיה בו משום כפיות טובה כלפי היהודים כיוון שהם גורשו מספרד בדיוק לאחר שסייעו לנוצרים לכבוש את הממלכה המוסלמית של גרנדה. לגבי שאלת נזקי הגירוש הכיר אמדור בנזק כלכלי משמעותי בשל עזיבתם של יהודים רבים בעלי כישורים פיננסיים ומסחריים את ספרד, אולם, הנזק התרבותי לא היה לדעתו גדול בשל המרתם של מלומדים יהודים רבים לנצרות במהלך המאה החמש עשרה ובשל השפעת הרנסאנס האיטלקי שאיפשרה לנוצרים להגיע לעצמאות תרבותית ללא צורך במלומדים היהודים. עם זאת טען בספרו האחרון כי מן הראוי היה להכיר תודה ליהודים על שירותיהם בעבר ולא לגרש אותם.
פריץ הונקה
פרידריך פול "פריץ" הונקה אשר נודע מאוחר יותר בחייו בשם פיטר ינסן (בגרמנית: Friedrich Paul "Fritz" Honka או Peter Jensen, 31 ביולי 1935 – 19 באוקטובר 1998) היה רוצח סדרתי גרמני שרצח לפחות ארבע נשים בין השנים 1970–1975 באזור, המבורג, גרמניה המערבית.
ביוגרפיה
פרידריך פול הונקה נולד ב-31 ביולי 1935 ב, לייפציג, גרמניה הנאצית, לפריץ ואלזה הונקה, השלישי מבין עשרת ילדיהם. שלושה מאחיו מתו במהלך לידתם. אביו התפרנס כנגר ואמו כמנקה. תיעודים מעטים שרדו מאותה העת, אך בחייו המאוחרים טען כי לקראת פרוץ מלחמת העולם השנייה נשלח אביו למחנה ריכוז בשל דעותיו הפוליטיות ושבועתו למפלגה הקומוניסטית של גרמניה. הונקה עצמו נשלח בהמשך למחנה ריכוז לילדים. עם כניעתה של גרמניה שוחררו שניהם בידי כוחות רוסים של בעלות הברית.
עם שחרורו מהמחנה נלקח לבית יתומים בלייפציג בו התגורר לאורך השנים הבאות. בה בעת מצא אביו עבודה כמסיק תנורים, אך מת ב-1946 בשל מצבו הבריאותי שהתדרדר במהלך שנות מאסרו, והמשיך להחמיר בעקבות התמכרותו למשקאות חריפים.
בראשית שנות ה-50 החל הונקה בהתמחות כשוליית מניח לבנים, אותה נאלץ לעצור תוך זמן קצר בשל אלרגיה שפיתח. כעבור שנה נמלט מגרמניה המזרחית לגרמניה המערבית ועבד במשך זמן-מה כפועל כפיים בחוות שונות באזור. באותה העת נודע בשם פריץ בולמן הודות למזגו המנומס, ככל הנראה על שמו של האמיתי מברנדנבורג. באותה העת נולד בנו הראשון היינריך מקשר קצר ימים שניהל עם אישה בשם מרגוט, אך לאחר שאולץ לשלם לה דמי מזונות שנתיים בגובה של כ-3,000 מארקים גרמניים עזב את הכפר בו התגורר ויצא לדרכו.
בשנים הבאות הגיע להמבורג והחל לעבוד במספנת בשורותיה של חברת הוואלדטסוורקה-דויטשה ורפט. ב-1956 נפצע בתאונת דרכים קשה באזור שבעקבותיה סבל מעיוות בפניו אשר נגרם בשל אפו המרוסק ופזילה קבועה בשתי עיניו.
כעבור שנה נישא לאישה בשם אינגה ממנה נולד בנו השני, פריץ, אולם התגרשו ב-1960. שכניהם מאותה העת העידו על תגרות אלימות שהתקיימו בין השניים בדירתם שב. על אף כן, שבו להיפגש זה עם זו והתחתנו בשנית, אך התגרשו שוב ב-1967.
אהבתו של הונקה למשקאות חריפים החמירה בשנים הבאות לאלכוהוליזם, דבר שהפריע לו לנהל מערכות יחסים יציבות עם נשים, והובילו לחפש אחר מין מזדמן עם זונות, אותן פגש לרוב בפאבים שונים ב שב.
הרציחות
כל קורבנותיו הידועים של הונקה היו נשים מבוגרות שהכיר ברובע החלונות האדומים של. חלקן היו דרות רחוב אשר עסקו מעת לעת בזנות בתמורה לקורת גג, מזון, אלכוהול, וסכומי כסף קטנים. היעלמותן, אפוא, לא משכה תשומת לב רבה ולא הובחנה בידי גורמי החוק, דבר שעזר להונקה לשמור על חשאיות. הוא נהג לפקוד לעיתים קרובות את הפאבים הרבים של אותו אזור, ביניהם, והונג קונג, מקומות שהיו ידועים בשל קהל השתיינים והזונות שנהגו לבקר בהם. על אף שמאוחר יותר טען כי כל מבוקשו היה למצוא אנשים עמם יוכל לשוחח, הערכות פסיכולוגיות שנמסרו במהלך משפטו קבעו כי מטרתו האמיתית הייתה הלכה למעשה להשיג.
ככל הידוע לא רצח הונקה שוב במשך ארבע השנים הבאות. קורבנו הבא, אנה בוישל בת ה-54, הייתה עקרת בית עמה נפגש בפאב הכפפה הזהובה ב-1974. לאחר שהשתכרו יחדיו לקח אותה לדירתו וחנק אותה למוות, מפני שלטענתו,, משמע לא הגיבה לניסיונותיו לקיים עמה יחסי מין. לאחר מכן ביתר את גופתה והחביא את השאריות בין כותלי ביתו.
לקראת סוף אותה שנה רצח הונקה את פרידה "ריטה" רובליק בת ה-57, זונה לה שילם כמאתיים מארקים בכדי שתבוא לביתו ותקיים עמו יחסי מין, אולם לאחר שגילה כי גנבה ממנו כמאתיים מארקים נוספים חנק אותה למוות.
כעבור שנה רצח הונקה את קורבנו האחרון, רות שולט בת ה-52, זונה נוספת שפגש בפאב הכפפה הזהובה והביא לביתו. תחילה הכה אותה נמרצות בראשה עם בקבוק ליקר מסוג ולאחר מכן חנק אותה למוות עם זוג גרביונים. ביתור גופתה תואר בדוח הנתיחה שלאחר המוות,. מאוחר יותר כאשר נשאל לגבי העניין הסביר הונקה,.
מעצר
רציחותיו של הונקה התגלו בטעות לאחר שפרצה שרפה בבניין בו התגורר ב-17 ביולי 1975. במהלך פעולות ההצלה וכיבוי האש גילו הכבאים את חלקי הגופות שהחביא בתוך קירות דירתו, וכוח משטרתי הוזעק לזירה במהרה. הונקה שהה במקום עבודתו באותה העת, וכאשר חזר לביתו נעצר ונלקח לחקירה.
גופותיהן המבותרות של שלושת הנשים האחרונות שרצח, בנוסף לחלק גופה העליון של בראואר, קורבנו הראשון, נמצאו בתוך שקיות אשפה כחולות לאחר שנדחסו לתוך חלל הקירות והרצפה של דירתו. הוא הודה ברציחתן של ארבעת הנשים ב-29 ביולי 1975, אולם חזר בו מהודאתו בנובמבר 1976 בטענה כי לא זכר דבר מהאירועים שהתרחשו באותה העת.
משפט
משפטו של הונקה נפתח ב-1976 ב תחת שיפוטו של ריימר הדנפלדט, כאשר עורך הדין מטעם ההגנה שייצג אותו היה. התביעה דרשה להרשיע את הונקה בארבעה אישומי רצח, אחד עבור כל אחד מהקורבנות, אולם לאחר שבית המשפט קבע כי לא ניתן להטיל על הונקה את האחריות הפלילית של מעשיו מאחר שסבל מחולי נפשי בעת ביצוע העבירות, הופחתו שלושה מהאישומים נגדו לסעיפי הרג, כאשר סעיף הרצח של בראואר נותר על כנו.
עתירת התביעה להטיל על הונקה עונש מאסר עולם, אפוא, נדחתה, ובמקום זאת נידון הלה ל-15 שנות מאסר בבית חולים פסיכיאטרי, זאת לאחר שבית המשפט קבע באופן סופי כי בעת הפשעים היה נתון תחת.
אחרית חייו
הונקה שוחרר מהאגף הפסיכיאטרי של בית החולים ב-1993 ושינה את שמו לפיטר ינסן. הוא העביר את שנותיו האחרונות בבית אבות ב, בו לא הכירה אף נפש חיה את זהותו האמיתית, ומת כעבור מספר שנים בבית חולים אוכסנצול שב, ב-19 באוקטובר 1998, בעודו בן 63.
הבחירות לרשויות המקומיות בישראל (1978)
הבחירות לרשויות המקומיות בישראל התרחשו בפעם השביעית ב-7 בנובמבר 1978. בחירות אלו היו הראשונות שהתקיימו באמצעות שיטת הבחירות הנוכחית שכוללת הפרדה בין הבחירות למועצת העיר לבחירה הישירה של המועצה. בנוסף על כך, היו אלה הבחירות הראשונות שלא הוצמדו ליום הבחירות לכנסת, וכן הבחירות הראשונות שהתרחשו לאחר המהפך ועליית מפלגת הליכוד לשלטון הארצי – מאורע ששינה את המפה הפוליטית במדינה.
תוצאות הבחירות
בירושלים התמודד לראשונה ראש העיר טדי קולק מטעם רשימה עצמאית ("ירושלים אחת") ולא מטעם המערך. סיעתו של קולק קיבלה רוב מוחלט של 16 מושבים, ואילו שאר המושבים התחלקו בין הליכוד (5), אגודת ישראל (5), המפד"ל (3) ורשימה הדתית נוספת שקיבלה כשני מושבים. בבחירות לראשות העיר קולק קיבל כ-64,622 קולות, שהם 62% מהבוחרים.
בעיר תל אביב-יפו ניצח מועמד הליכוד שלמה להט שקיבל כ-85,000 קולות, שהיוו כ-58% מקולות תושבי העיר. סיעת הליכוד קיבלה כ-15 מושבים מתוך 31 מושבי המועצה, לעומת 10 מושבים שקיבל המערך. החזית הדתית המאוחדת של אגודת ישראל והמפד"ל קיבלה כשישה מושבים ואילו הרשימה הליברלית העצמאית קיבלה כשני מושבים.
בעיר חיפה מספר חברי מועצת העיר גדל מ-25 ל-27 וניצח מועמד המערך אריה גוראל. סיעתו השיגה כ-11 מושבים, ואילו הליכוד קיבל כחמישה מושבים. המפד"ל קיבלה כשלושה מושבים, מפלגת חד"ש קיבלה כמושב אחד ושאר המושבים התחלקו בין 5 סיעות מקומיות. גוראל עצמו קיבל כ-46,500 קולות שהיוו קצת יותר מ-50% מ-91,000 הבוחרים.
באילת התמודדו כשלוש רשימות: הליכוד, המערך והמפד"ל על 13 מושבי מועצת העיר. המערך קיבל רוב מוחלט של כ-7 מושבים, ואילו הליכוד קיבל כחמישה מושבים והמפד"ל כמושב אחד. ראש העיר המכהן מטעם המערך גד כץ ניצח עם כ-58.5% מקולות הבוחרים.
בבאר שבע ניצח ראש העיר המכהן אליהו נאוי, שהתמודד לראשונה במסגרת רשימה מקומית ולא מטעם המערך. סיעתו קיבלה כתשעה מושבים מתוך 21 מושבי המועצה. נאוי עצמו קיבל כ-18,000 קולות, שהיוו 52% מקולות הבוחרים.
בגבעתיים ניצח מועמד המערך יצחק ירון עם כ-48% תמיכה ושבעה מתוך 15 מושבי המועצה.
בהרצליה ניצח ראש העירייה המכהן מטעם המערך יוסף נבו עם כמעט כ-50% מקולות הבוחרים. הליכוד ניצח גם בקריית גת עם ראש העיר המכהן דוד מגן. הליכוד ניצח גם בערים רמת גן (ישראל פלד) ולוד.
בחולון התמודדו שלוש רשימות גדולות על 23 מושבים: המערך בראשות ראש העיר פנחס אילון (14 מושבים), הליכוד (7 מושבים) והמפד"ל (שני מושבים). אילון עצמו קיבל כשני שלישים מקולות הבוחרים.
בעפולה ניצח מועמד המערך שמשון שחורי. רשימתו קיבלה כחמישה מושבים, ואילו הליכוד קיבל כארבעה מושבים בלבד. הרשימה הדתית המאוחדת למפד'ל ולאגודת ישראל קיבלה כשני מושבים.
באופקים ניצח מועמד המפד"ל אברהם רביבו את ראש המועצה המכהן יחיאל בנטוב בהפרש של 7% בלבד.
גם בבית שמש ניצח מועמד הליכוד יהודה בן אז את ראש המועצה המכהן מטעם המערך עמרם לוק.
בעומר ניצח ראש מועצה המכהן בצלאל גבר מטעם רשימת "עומר שלנו".
Java Standard Edition
Java Platform, Standard Edition או Java SE היא פלטפורמה נפוצה לתכנות בשפת Java. זוהי פלטפורמת ג'אווה המשמשת ליצירת יישומים חוצי-פלטפורמות המיועדים לשימוש כללי. Java SE מורכבת מהמכונה הווירטואלית של ג'אווה (JVM) אשר נדרשת להרצת תוכניות ג'אווה, ביחד עם קבוצת ספריות תוכנה הנדרשות כדי לאפשר לתוכניות אלה להשתמש במערכות קבצים, ממשקים גרפיים, גישה לרשת, וכדומה.
בעבר, מגרסה 1.2 עד לגרסה 1.5, Java SE נקראה Java 2 Platform, Standard Edition או J2SE. ה-"SE" משמש כדי להבחין בין הפלטפורמה ה"סטנדרטית" לבין הפלטפורמות Java EE ו-Java ME. במקור, ה-"2" נועד כדי להדגיש את השינויים הגדולים שהוצגו בגרסה 1.2, אבל השימוש בו הופסק בגרסה 1.6.
אחד מהמשחקים שמשתמשים בJava Platform Edition הוא Mincraft.
יערה בנבנישתי
יערה בנבנישתי (נולדה ב-23 ביוני 1989) היא דוגמנית ושחקנית ישראלית.
ביוגרפיה
בנבנישתי נולדה בירושלים, לאב צבר שמוצא משפחתו ממגורשי ספרד מבולגריה, ולאם צברית שמוצא משפחתה מניצולי שואה מהולנד ומרומניה. הוריה הם רות בנבנישתי, עובדת סוציאלית קלינית; ורמי בנבנישתי, פרופסור אמריטוס לעבודה סוציאלית וזוכה פרס א.מ.ת. לשנת 2016. היא בת הזקונים מבין ארבעה אחים. היא גדלה במישיגן שבארצות הברית מגיל 4 עד 6 וחצי עקב שליחות של הוריה. כששבו ארצה התגוררו ביישוב רעות. בילדותה הייתה מתעמלת קרקע, עד שבגיל עשר אובחנה אצלה בעיית גב גנטית והיא נאלצה לפרוש. למדה בתיכון פיזיקה ותיאטרון, והייתה בצופים.
את שירותה הצבאי עשתה דרך עמותת "שר-אל", המביאה מתנדבים מכל רחבי העולם לסדנאות בצה"ל. אחרי הצבא, עברה לתל אביב.
ב-2011 למדה במכון לי סטרסברג לתיאטרון ולקולנוע שבניו יורק, במשך כחצי שנה. בנוסף, התגוררה בלונדון כשנה. לה תואר בכלכלה ובפסיכולוגיה מהאוניברסיטה הפתוחה.
דוגמנות
בנבנישתי אמנם מיוצגת על ידי סוכנות הדוגמנות עלית ישראל מגיל 14, אך קריירת הדוגמנות שלה פרחה רק לאחר הצבא. נכון ל-2017, מיוצגת גם על ידי מספר סוכנויות דוגמנות מחוץ לישראל, ועל ידי סוכנות השחקנים זוהר יעקובסון.
הופיעה בפרסומות והובילה והשתתפה בקמפיינים לחברות: "דולצ'ה וגבאנה", "פורד", "לוריאל", "גארנייה פראקטיס", "דיור", "ולה", "זארה", "H&M", "רמינגטון", "עמנואל", "קוקה-קולה", "סנפרוסט", "טיק טק", "נביעות", "דיוטי פרי", "אפריל", "נטורל פורמולה", "יאנוש", "העין השלישית", "קסטרו", ו"קניוני עזריאלי".
הופיעה על השערים של כתבי העת הישראלים: "סגנון", "פנאי פלוס", "בלייזר", "מגזינה", "ראש אחד", "זמנים בריאים" ו"זמנים פלוס".
בשנת 2013 כתב העת העסקי "פורבס ישראל" דירג אותה במקום השישי ברשימת הדוגמניות המרוויחות בישראל.
טלוויזיה וקולנוע
שיחקה בסדרות הישראליות: "האלופה", "שנות ה-80", "פאודה", "Oboy", "פולמון", "החברים של נאור", "בת אל הבתולה", "סברי מרנן"; ב-2015 שיחקה בסרט הזר דובר-האנגלית "Exodus to Shanghai" בתור מוזיקאית יהודייה בשם פניה, וב-2017 שיחקה בסרטו של דורון ערן "רוח חדשה".
ב-2018 הגישה פינה שבועית שעוסקת בעמותות ב"לפני החדשות" עם אודי סגל ועם הילה קורח, ברשת 13, ולפני כן התארחה בנושא ב-2017 ב"פותחים שישי" עם אלעד זוהר ונועה רוזין ברשת 13.
ב-2018 השתתפה בתוכנית "נינג'ה ישראל VIP" בקשת 12, בו סיימה במקום התשיעי. בשנת 2018 שיחקה תפקיד משני בסדרה אקדמיית החממה כמגישת חדשות.
עיסוקים אחרים
ניהלה אירועים באולם, עבדה כברמנית מספר שנים, ועבדה בקרן השקעות של אוניברסיטת תל אביב.
לאחר שהיא ובעלה ירדו לתאילנד ב-2019, החלו לנהל בית הארחה פרטי על החוף באי קופנגן עם 16 בונגלואים קטנים.
חיים אישיים
ב-2016 נישאה ליזם הנדל"ן, אור גרינבלום, והזוג התגורר בתל אביב. החל מ-2019 ירדו לתאילנד.
היא טבעונית.
קלן האופטבאנהוף
קלן האופטבאנהוף (בגרמנית: Köln Hauptbahnhof) היא תחנת הרכבת המרכזית של קלן, מדינת נורדריין-וסטפאליה, גרמניה.
תחנת הרכבת ממוקמת במרכז העיר וסמוכה לקתדרלת קלן ולנהר הריין, אשר מעליו עוברות הרכבות על גשר הוהנצולרן בעת שנכנסות לתחנה מכיוון מזרח. כ-280 אלף נוסעים משתמשים בתחנה מדי יום, מה שהופך אותה לחמישית בגרמניה מבחינת עומס נוסעים. לתחנה חשיבות רבה במערך התחבורתי בגרמניה ואף במדינות הסובבות אותה, והיא משמשת תחנת עצירה לרכבות מהירות רבות מסוג אינטרסיטי אקספרס ו-Thalys, כמו גם לרכבות בינעירוניות, מחוזיות ופרבריות.
היסטוריה
עד שנת 1850 נבנו בקלן חמש תחנות רכבת שונות על שתי גדות הריין ותופעלו על ידי חברות פרטיות. בהמשך הוחלט לבנות תחנה נוספת אשר תהיה סמוכה לקתדרלה של העיר, אך במהרה הבינו שנכון יהיה להפוך את התחנה החדשה לתחנת רכבת ראשית שתחבר בין כל הקווים השונים. תחנת הרכבת המרכזית הראשונה נפתחה בשנת 1859 ובסמוך לה נחנך "גשר הקתדרלה" מעל הריין (כיום זהו מקומו של גשר הוהנצולרן). התחנה הכילה ארבעה רציפי מסוף ושני רציפים שעברו דרכה ואיפשרו לרכבות להמשיך לצידה השני. התחנה צברה פופולריות ובמהרה הגיעה לגבול הקיבולת שלה. בשנת 1889 הוחל בשדרוג התחנה והגדלת הקיבולת שלה. עבודות הבנייה הסתיימו בשנת 1894 וכעת היא הכילה ארבעה רציפי מסוף מקורים הן ממזרח והן ממערב ומצדיהם שני רציפים לרכבות העוברות דרך התחנה. בנוסף נבנה אולם המתנה בן 2 קומות שממנו התאפשרה גישה נוחה לרציפים. בין השנים 1905–1911 עברה התחנה שיפוצים פעם נוספת, במהלכם בוטלו כל רציפי המסוף והוחלפו ברציפי מעבר.
במהלך מלחמת העולם השנייה התחנה חרבה כמעט במלואה, כשאולמות ההמתנה הם המבנים היחידים ששרדו את המלחמה. כעשור לאחר המלחמה פעלה התחנה באמצעות מבנים זמניים, עקב מחלוקות שהתגלעו במוסדות התכנון לגבי האופן שבו יש לבנות אותה מחדש. באמצע שנות ה-50 של המאה ה-20 נהרס המבנה הישן של התחנה והיא קיבלה את צורתה הנוכחית, עם מבנה מודרני והקירוי דמוי השריון מעל הרציפים. בשנות ה-70 של המאה ה-20 נבנו בתחנה שתי מסילות נוספות עבור קו הרכבת הפרברית ריין-רוהר. בשנת 2000 הוסב החלל מתחת לרציפי התחנה למרכז קניות המכיל כשבעים חנויות ובתי עסק.
שירות הרכבות בתחנה
קלן היא עוגן משמעותי ברשת הרכבות האירופאית. רכבות ארוכות טווח עוברות דרך העיר משני צדי נהר הריין, כאשר לעיתים הן עוצרות בתחנת קלן-דויץ אשר על הגדה הימנית של הריין, כחצי קילומטר מתחנת הרכבת המרכזית, אשר על הגדה הנגדית, ללא כניסה אליה. תחנת הרכבת המרכזית של קלן מחוברת בקווי רכבת ישירים לדרום גרמניה, אזור ברלין, הולנד, שווייץ ובלגיה. רוב הרכבות ארוכות הטווח מגיעות לתחנה ממזרח, בעוד הרכבות הפרבריות בעיקר ממערב. סמוך לתחנה ישנן 2 תחנות תת-קרקעיות של הרכבת העירונית של קלן.
תוכניות עתידיות
עד שנת 2019 צפויה התחנה להיות מורחבת בשתי מסילות נוספות אשר תשמשנה את הרכבת הפרברית ריין-רוהר. בשנת 2016 צפויה הפעלתה של רכבת מהירה לתחנת סנט פנקראס בלונדון, דרך מנהרת תעלת למאנש. לשם כך מתוכננת הרחבה של רציף מספר 1 בתחנה במטרה להקים אזור בידוק ביטחוני עבור רכבות אלה.
הרחבה משמעותית של התחנה אינה אפשרית במיקומה הנוכחי, עקב המבנים ההיסטוריים שסובבים אותה.
אהקטל
אהקטל או אהקאטל (eʔˈeːkatɬ) הוא אל הרוח במיתולוגיה האצטקית.
אהקטל מתואר כנחש בעל נוצות ולעיתים מכונה אהקאטל קצלקואטל. בשל אופיו - כאל הרוח, הוא יוצג לרוב כפסל בעל שני ראשים שפיהם מקושרים ודרכם יכלה רוח לנשוב.
סיפור הבריאה האצטקי מספר כי כאשר השמש הרביעית הושמדה (על מנת להשמיד את בני האדם), התאספו האלים בטאוטיווקאן, שם קפצו נאנאהואצין וטקיזטקאטל לתוך מדורה, והפכו להיות השמש והירח. הם נותרו נייחים במקומם עד שאהקטל נשף עליהם והתחיל את תנועתם בשמיים.
פיינונגולטה
פיינונגולטה (שם מדעי: Paenungulata; משמעות השם: "כמעט בעלי פרסות") היא קבוצת יונקי שליה ממוצא אפרוטרופי השייכת לקבוצה אפרותריה. בתוך קבוצה זו ישנם מספר סדרות בעלות מספר מינים מעטים, לאחר שרובם הגדול נכחד. סדרות אלה כוללות כיום את השפנאים, הפילאים והתחשאים ובעבר כללו גם את סדרת האמבריתופודיים ואת הדסמוסטיליים הימיים.
קבוצה זו נפרדה מהאפרואינסקטיפילים (Afroinsectiphilia) בערך לפני 61 מיליון שנה. הם גדולו בהרבה וכיום חיות היבשה הגדולות ביותר - הפילים שייכים אליה, זאת אף על פי שמרבית בני הקבוצה קטנים בהרבה.
את הקבוצה מחלקים למיני השפנאים, הקטנים יחסית ובעלי מאפיינים יבשתיים, בעוד שאר הסדרות שחיו כנראה לאורך ים תטיס פיתחו מאפיינים של חיות ימיות והם משויכים לקבוצה נפרדת - טתיתריה (Tethytheria). עם זאת בדיקות מיוגלובין מרמזות על כך שאף לשפנאים היה אב קדמון מימי, מה שאולי מקשר אותם גם לקבוצה זו.
עוזי ריטה
עוזי ריטה (20 בדצמבר 1937 – 23 באוקטובר 2012) היה גנטיקאי ישראלי, פרופסור באוניברסיטה העברית.
ביוגרפיה
עוזי ריטה נולד בתל אביב ב-1937. למד בבית הספר העממי "בלפור" ולאחר מכן בתיכון עירוני א'. בתחילת שנות ה-50 הקים ביחד עם נערים בתל אביב את "אגודת הצעירים חובבי חי", ובראשי תיבות: אצח"ה, שעסקה באיסוף וזיהוי של בעלי חיים וארגנה הרצאות בנושאי טבע. בין חברי האגודה היו אוריאל ספריאל, איתן צ'רנוב ואילן פפרנה. הם טופחו על ידי פרופסור היינריך מנדלסון והזואולוג חיים מירום, ובהמשך קיבלו מעיריית תל אביב חדר בבית הנוער ביפו (ששכן במסגד חסן בק), שם העבירו פעולות ושיעורים. ריטה יצר גם קשר עם האנטומולוג חנן ביטינסקי-זלץ, שהיה פרופסור באוניברסיטת תל אביב וערך לקבוצה הדרכות בהתנדבות. משום שדילג על כיתה בבית הספר היסודי, סיים ריטה את לימודי התיכון בגיל 17 והחל ללמוד ביולוגיה באוניברסיטה העברית בירושלים. אחר כך התגייס לגדנ"ע ובתום השירות הצבאי המשיך את לימודיו.
קריירה ומחקר
ריטה חקר תהליכי אבולוציה והתמקד בחשיפת השונות הגנטית של אוכלוסיות וההשפעה של תנאים סביבתיים על המבנה הגנטי שלהן. בתואר המוסמך חקר אוכלוסיות של עכברים בחורבת סעדים שליד ירושלים, בהדרכתו של פרופסור יעקב ורמן. את עבודת הדוקטורט שלו, שעסקה באוכלוסיות של הידרות, השלים ב-1969 באוניברסיטת מישיגן. בפוסט דוקטורט ערך מחקר על מכרסמים במכון הסמיתסוני לחקר אזורים טרופיים בפנמה. ב-1971 חזר לאוניברסיטה העברית, תחילה כמרצה במחלקה לזואולוגיה ולאחר מכן במחלקה לגנטיקה. הוא המשיך לחקור אוכלוסיות של עכברים גם ברמת הגולן, באילת, בספרד ובסקנדינביה. חלק אחר של מחקריו עסק בגורמים הגנטיים, הסביבתיים והאבולוציונים להפצה ביולוגית והשלכותיה, כלומר מה מאפיין פרטים המהגרים מאוכלוסייה מסוימת ומקימים אוכלוסייה חדשה, והאם ניתן לחזות על סמך פרמטרים גנטיים איזו אוכלוסייה תצליח להתבסס בבית הגידול החדש. הוא חקר יותר מ-120 מינים שפלשו מים סוף לים התיכון לאחר פתיחת תעלת סואץ. במחקר אחר השתמש ריטה בגנום המיטוכונדרי העובר בתורשה אימהית ובכרומוזום Y שמועבר בתורשה מהאב על מנת לבחון הבדלים גנטיים בין עדות ישראל: יהודים אשכנזים, צפון אפריקאים, יוצאי אסיה הקטנה וארצות הבלקן, יוצאי המזרח הקרוב, תימנים ויוצאי אתיופיה. מחקריו הראו כי באוכלוסיות המציגות בעיקר הפלוטיפים ממוצא קווקזי יש קרבה גנטית רבה, אך גם העידו על מזיגה עם הקהילות הלא-יהודיות הסובבות.
ריטה היה המורה העיקרי בהוראת האבולוציה באוניברסיטה העברית במשך שנים רבות, וכן לימד קורסים מיוחדים בביולוגיה בחוג לפסיכולוגיה ובתוכנית המצטיינים "אמירים". פעל להנגשת המדע על ידי כתיבה ועריכה בכתבי העת המדעיים לנוער "לדעת" ו"מדע", ובאנציקלופדיה המדעית לנוער, וכן בכתיבת מאמרים וחומרי לימוד באקולוגיה ואבולוציה לתלמידי האוניברסיטה הפתוחה ולמורים לביולוגיה בבתי הספר התיכוניים.
פציעתו
בפסח 1983, תקופת מלחמות השבת בכביש רמות בירושלים, נכנס ריטה בטעות עם מכוניתו לשכונה החרדית גאולה. מכוניתו הותקפה במטר של אבנים, ולבנה גדולה שזרק נער בן 14 פגעה בראשו ופצעה אותו באורח קשה. הוא עבר ניתוח מציל חיים לעצירת הדימום במוחו. תקיפתו עוררה הד ציבורי נרחב, ועמיתיו של ריטה ארגנו בשבוע שלאחר האירוע עצרת מחאה נגד אלימות השבת בירושלים, שהתקיימה בכיכר ציון בהנחיית נתנאל לורך, ובהשתתפות ראש העיר טדי קולק, יהודה עמיחי, פרופסור שמואל אטינגר, פרופסור יהושע פורת וד"ר שלום רוזנברג.
ריטה אושפז בעקבות פציעתו במשך כחודשיים וסבל מליקויים בזיכרון וקשיי דיבור. על אף שנראה היה שהצליח להתאושש ולהשתקם, וכעבור שבועות אחדים אף שב לעבודתו באוניברסיטה העברית, ההשלכות של הנזק הופיעו בשנים מאוחרות יותר – הוא לקה בדמנציה שאובחנה כנובעת מהפציעה בראשו, ונאלץ לפרוש מעבודתו האקדמית. נפטר ב-2012.
חיים אישיים
בזמן לימודיו בירושלים פגש את שלומית, תלמידה בבית ספר תיכון בעיר, וב-1962 השניים נישאו. נולדו להם שלוש בנות ובן.
אמיר לביא
קריירה
לביא התחיל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של מ.ס. אשדוד. ב-13 בפברואר 2007 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת בתיקו 1-1 נגד בני יהודה תל אביב במסגרת גביע הטוטו נגד בני יהודה תל אביב. שבוע וחצי לאחר מכן, ערך את הופעת הבכורה שלו בליגת העל בהפסד 1–2 למכבי נתניה. ב-5 במאי 2007 הבקיע את שער הבכורה שלו בקריירה בניצחון 0–2 נגד הפועל כפר סבא. בעונת 2008/2009 לביא הפך לשחקן הרכב באשדוד וסיים את העונה עם 24 הופעות בליגה ושני שערים. ב-26 בינואר 2011 ננגח על ידי חברו לקבוצה עמנואל סארקי במהלך אימון הקבוצה.
בינואר הושאל להכח עמידר רמת גן מהליגה הלאומית עד לסיום העונה. ב-25 בדצמבר 2014 חתם בהפועל אזור מליגה א' אחרי שלא שיחק עונה וחצי.
בקיץ חתם בבני אילת. ב-20 באפריל 2016 כבש את שערו הראשון לאחר שנתיים ו-11 חודשים, בהפסד 1–2 נגד הפועל מרמורק. בתום העונה ירדה אילת לליגה ב' ולביא עזב את המועדון.
בדצמבר הצטרף להפועל בני אשדוד מליגה ג'.
בינואר חתם לביא במכבי הרצליה מליגה א'.
ב-4 באוגוסט 2019 חתם בהפועל אכסאל.
ב-17 ביוני 2021 חתם לביא בהפועל אום אל-פחם.
ב-28 ביוני 2022 חתם לעונה אחת בהפועל רעננה.
2021 במאלי
אירועים בשנת 2021 במאלי.
אירועים
מתמשך – מגפת הקורונה במאלי ומלחמת האזרחים במאלי.
ליגת העל הדנית בכדורסל
ליגת הכדורסל (בדנית:Basketligaen) היא ליגת הכדורסל הבכירה בדנמרק. הליגה נוסדה ב-1957 כהליגה המקצוענית ופועלת במתכונתה הנוכחית כליגת הכדורסל מ-1995.
מבנה
מבנה הליגה השתנה פעמים רבות והכיל מספר משתנה של קבוצות. במהלך השנים התקיימה במתוכנת של שני בתים והצלבה, בית יחיד בעל חמש קבוצות ומספר סיבובים, ליגה מחולקת לשני בתים, בית עליון של חמש הקבוצות הטובות בעונה שקדמה לאותה עונה ושאר הקבוצות בבית תחתון פנימי.
כיום (2023) מתנהלת הליגה בשיטת ליגה רגילה עם 11 קבוצות המשחקות בשני סבבים, כ-20 משחקים בסך הכל ובסיומן מחולקת הליגה לבית עליון לקבוצות שסיימו במקומות 1-6 ובית תחתון לקבוצות במקומות 7-11 המשחקות סיבוב אחד בכל אחד מהבתים ובסיומו מתקיימת סדרת פלייאוף שכוללת את 6 הקבוצות מהבית העליון ו-2 הקבוצות שסיימו במקומות הראשונים בבית התחתון.
ליאור אליהו
ליאור אליהו (נולד ב-9 בספטמבר 1985) הוא כדורסלן עבר ישראלי ששיחק בעמדת הפאוור פורוורד במכבי תל אביב, הפועל ירושלים, מכבי אשדוד, הפועל גליל עליון, קאחה לבורל ויטוריה ובנבחרת ישראל.
קריירת נוער
אליהו נולד לקבלן הבניין מפתח תקווה, אבנר אליהו, וגדל ברמת גן, למד בה בבית הספר "המנחיל" ובתיכון בליך, בית ספר המפורסם בקבוצת הכדורסל שלו, בה כיכבו בעבר גם דורון ג'מצ'י ועודד שעשוע. בנערותו שיחק בקבוצת הנוער של עירוני רמת גן. בעונת 2002/03 היה שחקן משמעותי בעונה מוצלחת מאוד, בה הצליחה הקבוצה להעפיל לחצי גמר גביע המדינה לנוער ולפלייאוף. באותה עונה, על אף גילו הצעיר יחסית, שותף לראשונה בנבחרת העתודה ואף עזר לה להעפיל לטורניר הגמר של גביע אירופה. גם אחיו, דור אליהו, שהיה כדורגלן בתחילת דרכו עשה הסבה לכדורסל.
ליאור אליהו מזוהה עם זריקותיו לסל בסגנון ייחודי שזכה לכינוי "גויאבה".
הפועל גליל עליון
בעונתו הראשונה בבוגרים, שיחק במדי הפועל גליל עליון.
בעונה שלאחר מכן (2004/2005), השתפר באופן ניכר והפך לשחקן הישראלי הבולט ביותר בקבוצתו. באותה עונה העמיד ממוצעים יפים של 14.5 נק' (18.2 נק' למשחק בשלב הפלייאוף), 5.3 ריבאונדים ו-1.6 אסיסטים בממוצע למשחק. עם זאת, מספר מאמנים טענו כי על השחקן להשתפר עוד רבות טרם יוכל לשחק ברמה האירופית. מאמן מכבי תל אביב דאז, פיני גרשון, התבטא כי "לא יכול לקלוע לסל מ-4 מטר" וטען כי הוא עוד צריך להשתפר רבות.
בעונת 2005/2006, המשיך את התקדמותו, כשהפעם הוכיח את עצמו גם בזירה האירופאית, כאשר שיחק במדי הפועל גליל-עליון במפעל ה"יורוקאפ" של פיב"א. הוא העמיד ממוצעים מרשימים של 19.2 נק', 6.3 ריבאונדים ו-1.7 אסיסטים בממוצע למשחק. באותה עונה, הגיע להישג מרשים כשנבחר להשתתף במשחק האולסטאר של מפעל היורוקאפ, ואף קלע 10 נק'. גם בליגת העל הישראלית המשיך להרשים, כאשר קלע 16 נק', קלט 5.9 ריבאונדים ומסר 3.1 אסיסטים בממוצע למשחק ואף זכה בתואר "מלך הסלים הישראלי". מאמנו בגליל באותה עונה, עודד קטש, אמר עליו שהוא ניחן בכישרון רב יותר ממנו.
דראפט
בקיץ 2006, בגיל 20, העמיד עצמו לדראפט ה-NBA. פרשנים רבים בישראל פקפקו בהחלטה, מאחר שנותרו לו בשלב זה שנתיים נוספות של זכאות.
הוא נבחר בסיבוב השני של דראפט 2006 במקום ה-44 על ידי אורלנדו מג'יק והיה בכך לישראלי השני, אחרי דורון שפר, להיבחר בדראפט. עם זאת, עוד באותו הערב בחרה אורלנדו לוותר עליו ולהעביר את זכויות הדראפט עליו ליוסטון רוקטס תמורת פיצוי כספי. היות שהאחרונה בחרה שלא לממש את זכותה להחתימו על חוזה משחק, בחר אליהו להצטרף לקבוצת מכבי תל אביב.
לדבריו מ-2011 הוא קיבל טרם הדראפט רמז עבה מהמינסוטה טימברוולבס כי הם מעוניינים להחתימו גם אם לא יבחר בדראפט וכי ינסו לבחור בו בסיבוב השני אם לא ילטשו אליו עיניים מועדונים אחרים (מה שלא יצא לפועל, היות שאורלנדו ביצעה את המהלך עליו - אך לאחר חמש שנים שיחק במדי מינסוטה בליגת הקיץ של ה-NBA).
יוסטון החזיקה בזכויות הדראפט עליו עד יוני 2012 אז העבירה אותן, בנוסף לצ'ייס באדינגר אל מינסוטה טימברוולבס תמורת בחירת דראפט של הסיבוב הראשון. ב-9 ביולי 2019 הודיעה הגולדן סטייט ווריורס כי רכשה את זכויות הבחירה בדראפט על ליאור אליהו ממינסוטה, מהלך הזה נעשה בעיקר כדי לפנות מקום בתקרת השכר.
במכבי תל אביב ובספרד
במהלך עונת 2006/2007 קלע אליהו במדי מכבי 10.8 נקודות למשחק והוסיף 5.3 כדורים חוזרים בממוצע במסגרת היורוליג, בעוד בליגת העל תרם 9.4 נקודות למשחק ו-4.2 ריבאונדים. בתום עונה זו זכה אליהו באליפות המדינה הראשונה שלו. בפגרת קיץ 2007, השתתף במחנה קדם-עונה של יוסטון רוקטס בלאס וגאס, אך ניסיון זה לא צלח והוא לא הוחתם על חוזה.
עונת 2007/2008 לא היטיבה עמו. תחילה שיחק תחת הדרכתו של עודד קטש והציג מספרים יפים, אך לאחר פיטוריו של קטש, מונה למאמן צביקה שרף, תחתיו לא הרבה אליהו בדקות משחק. היחסים בין השניים הגיעו לסף פיצוץ לאחר שמשפחתו של אליהו התראיינה ב"מעריב" ותקפה את שרף ואת הנהלת מכבי. במהלך עונה זו שיחק רק 10.2 דקות ביורוליג ו-15.2 דקות למשחק בליגת העל בממוצע.
בעונת 2008/2009, תחת אימונו של פיני גרשון, קלע 14 נקודות בממוצע ביורוליג, ואף רשם את משחק השיא שלו ביורוליג ב-4 בדצמבר 2008, נגד ציבונה זאגרב, עם 24 נקודות, 17 כדורים חוזרים ו-6 אסיסטים (מדד משוקלל של 42 נקודות). במהלך חודש זה זכה בתואר ה-MVP של היורוליג לחודש דצמבר, יליד ישראל הראשון להישג.
ב-31 באוגוסט 2010 חזר לליגה הישראלית כשחתם על חוזה ל-5 שנים במכבי תל אביב. בעונת 2010/2011 זכה ביחד עם מכבי בגביע ובאליפות המדינה, והגיע לגמר היורוליג שם הפסיד עם קבוצתו. בעונת 2011/12 נבחר לשחקן העונה בליגת העל.
בדצמבר 2012 מונה לקפטן מכבי תל אביב לאחר השעיית גיא פניני מהקבוצה בשל קללותיו הבוטות בדרבי.
בתום עונת 2012/13, בה הפסידה מכבי תל אביב במשחק הגמר של הליגה למכבי חיפה, מימשה הקבוצה סעיף יציאה בחוזה עם אליהו הכולל תשלום 100 אלף דולר לשחקן. מכבי הציעה לאליהו לחתום על חוזה חדש בשכר נמוך יותר מהחוזה הקודם, אך הוא סירב.
הפועל ירושלים
ב-14 בנובמבר 2013 חתם אליהו לקבוצת הפועל ירושלים ל-3 עונות. בעונת הבכורה בקבוצה שימש אליהו שחקן מפתח. עונת 2013/14 סומנה כאכזבה גדולה לאחר שהקבוצה שהבטיחה רבות סיימה אותה ללא תואר. בתחילת עונת 2014/15 זכה עם הקבוצה בגביע ווינר והוביל אותה לאליפות ראשונה בתולדותיה. אליהו נבחר בפעם השנייה לשחקן העונה.
בינואר 2016 האריך את חוזהו בהפועל ירושלים בשלוש שנים.
בעונת 2016/2017 זכה אליהו עם הפועל ירושלים באליפות ליגת העל בפעם השנייה בתולדותיה מול מכבי חיפה.
ב-10 במאי 2018 רשם אליהו שיא קריירה של 15 אסיסטים בניצחון על הפועל אילת והוסיף 10 נקודות, 5 ריבאונדים ו-4 חטיפות.
לאחר פרישתו של יותם הלפרין ממשחק פעיל, ב-23 באוגוסט 2018 מונה אליהו לקפטן הקבוצה. במהלך העונה התגלעו ויכוחים בינו לבין מאמנו, עודד קטש, כשבשיאם הושעה אליהו לכחודש ממשחק פעיל. בחודש פברואר 2019 הוביל את קבוצתו לזכייה בגביע המדינה, והצטיין במהלך משחק גמר הגביע. קבוצתו הודחה ברבע גמר ליגת האלופות בכדורסל מול טנריפה הספרדית וחצי הגמר (פיינל פור) הישראלי על ידי מכבי ראשון לציון. בסיום עונת 2018/2019 אליהו עזב את הפועל ירושלים לאחר שש עונות.
מכבי אשדוד
ב-25 ביולי 2019 אליהו חתם במכבי אשדוד מליגת העל. בפברואר 2020 נפצע באימון ושבר את ידו ובכך סיים את העונה בטרם הושבתה הליגה בשל נגיף הקורונה; קבוצתו ירדה ליגה בסיום העונה.
ב-23 באוגוסט 2020 הודיע אליהו על פרישה ממשחק פעיל.
לאחר הפרישה
בחודש מרץ של שנת 2021 נחשף כי ליאור אליהו התחיל להתאמן עם הפועל תל אביב ברצונו לחזור למשחק פעיל.
נבחרת ישראל
כששיחק בנבחרת הצעירה (העתודה) של ישראל, נחשב אליהו לאחד השחקנים הבולטים שלה. מלבד השתתפותו במדי העתודה בעודו בליגת הנוער, הוא שיחק ב-2004 במדי נבחרת העתודה באליפות אירופה עד גיל 20, שם זכתה במקום השני. שנה לאחר מכן הצעיד את נבחרת העתודה למקום הרביעי באליפות אירופה עד גיל 20 בצ'כוב (רוסיה), ביולי 2005. אליהו זכה בתואר סגן מלך הסלים באליפות, עם 18 נק' בממוצע למשחק, ובנוסף נבחר לחמישיית האליפות. חודש לאחר מכן השתתף באליפות העולם לנבחרות עד גיל 21, אשר נערכה בארגנטינה, בה סיימה ישראל במקום העשירי.
עם הזמן, קנה לעצמו מקום קבוע בהרכב הנבחרת הבוגרת, והשתתף במסגרתה ביורובאסקט 2007 וביורובאסקט 2009 ובשנה האחרונה השתתף עם הנבחרת במוקדמות היורובאסקט 2011 וסיים עם ממוצעים של 20 נק', 2 ריב', ועלה עם הנבחרת ליורובסקט 2011.
במוקדמות אליפות אירופה בכדורסל 2013 ב-8 בספטמבר רשם טריפל דאבל של 18 נקודות, 12 ריבאונדים ו-11 אסיסטים נגד נבחרת סלובקיה. באותו משחק עלתה נבחרת ישראל ליורובסקט 2013.
באוגוסט 2017 נבחר אליהו לסגל הנבחרת ליורובאסקט.
במאי 2018 הודיע אליהו על פרישה מנבחרת ישראל לאחר 160 משחקים, בהם קלע 1,686 נקודות, רביעי בקלעי כל הזמנים לאחר דורון ג'מצ'י, מיקי ברקוביץ' ובועז ינאי.
מייק טובי
מייקל אדוארד "מייק" טובי (באנגלית: Michael Edward "Mike" Tobey; נולד ב-10 באוקטובר 1994) הוא כדורסלן אמריקאי-סלובני, שמשחק בברצלונה מליגת העל הספרדית והיורוליג, בעמדת הסנטר. כמו כן, מאז שנת 2021 משתתף במשחקי נבחרת סלובניה.
קריירת מכללות
טובי נולד במונרו שבדרום מדינת ניו יורק, ובשנת 2010 החל ללמוד באוניברסיטת וירג'יניה. לאורך 4 עונותיו בקבוצת הכדורסל של האוניברסיטה שיתף פעולה עם שחקני ליגת ה-NBA לעתיד ג'ו האריס, מלקולם ברוגדון ואנתוני גיל, בין היתר, ורשם ממוצעים כוללים של 6.8 נקודות ו-4.0 ריבאונדים למשחק.
קריירת משחק מקצועית
לאחר שלא נבחר על ידי אף קבוצה בדראפט ה-NBA 2016, חתם טובי על חוזה בקבוצת גרינסבורו סווארם מליגת הפיתוח של ה-NBA. לאורך עונתו היחידה בקבוצה, 2016/2017, קלע 12.0 נקודות ואסף 9.0 ריבאונדים בממוצע למשחק. בפברואר 2017 חתם על שני חוזים עוקבים ל-10 ימים בקבוצת האם של גרינסבורו, שארלוט הורנטס, והשתתף במדיה בשני משחקי NBA.
בקיץ 2017 חתם על חוזה בטנריפה, ולאורך עונתו היחידה במדיה העמיד ממוצעים של 10.6 נקודות ו-6.3 ריבאונדים למשחק.
ביולי 2018 חזר לשחק בוולנסיה, כשחתם על חוזה בקבוצה. בעונת 2018/2019 זכה עם ולנסיה באליפות היורוקאפ, לאחר שגברה על אלבה ברלין בסדרת הגמר. בין השנים 2018–2021 רשם בקבוצה ממוצעים של 8.7 נקודות ו-4.8 ריבאונדים למשחק בליגה הספרדית וביורוקאפ.
נבחרת סלובניה
ביוני 2021 קיבל טובי אזרחות סלובנית, ומאז הוא מייצג את נבחרת סלובניה בכדורסל. בטורניר מוקדמות אולימפיאדת טוקיו בקובנה סייע לסלובניה לסיים במקום הראשון, ובכך להעפיל למשחקי האולימפיאדה, לראשונה בתולדותיה.
שמעון הוברבנד
בימי השואה
בתחילת המלחמה בהיותו בפיוטרקוב הפולנים ריכזו את ספרי התורה מבתי הכנסת בעיר לבית כנסת אחד. בכ"ז בטבת ת"ש (8 בינואר 1940) הרב הוברבנד וחברים נוספים פרצו את דלת בית הכנסת שבו רוכזו ספרי התורה, והצילו כ-300 ספרי תורה. רעייתו ובניו נהרגו בהפצצות על פיוטרקוב וסביבתה באותו זמן, והוא החליט לעבור לוורשה.
בגטו ורשה סייע במתן עזרה ומילא תפקידים חשובים. היה מנהל המדור הדתי של חברת 'יס"ס', חברה יהודית לעזרה הדדית, ומאוחר יותר נבחר למועצת הרבנים של הגטו. בנוסף שימש כחבר הנהלה של ארכיון "עונג שבת" בניהולו של ד"ר עמנואל רינגלבלום. תפקידו היה לאסוף עדויות מאנשי הגטו על חייהם בו ולרשום רשימות משלו. בייחוד התייחס לחיים הדתיים בגטו. המשיך בכתיבת העדויות והרשימות גם בתנאים הקשים ביותר, ועל עבודתו זו זכה בפרס מטעם "הארגון היהודי לתרבות". רינגלבלום הטיל עליו גם לרכז את החומר ההיסטורי המופיע בספרות השו"ת של רבני פולין. הוא הספיק לכתוב רק את החלק הראשון שיצא לאור לאחר המלחמה ביידיש, תורגם לעברית בזמן מאוחר יותר והודפס בספר "קידוש השם - כתבים מימי השואה" כמו כתביו האחרים.
בגטו חלה בטיפוס הבהרות אך החלים ממנה. זמן די קצר לאחר שקם מחוליו נשלח לטרבלינקה בה' באלול תש"ב (18 באוגוסט 1942) ושם נספה יחד עם רעייתו השנייה.
לקחי ההיסטוריה
לקחי ההיסטוריה (באנגלית: The Lessons of History) הוא ספר שיצא ב-1968 ונכתב על ידי ויל דוראנט ואריאל דוראנט, שנכתב במטרה לתאר מגמות לאורך ההיסטוריה.
את הספר פרסמו הכותבים כהמשך לספרם בעל 10 הכרכים "סיפור הציוויליזציה", כמעין תקציר המלווה בהערות. הסופרים פרסמו כי מטרתם בספר הייתה לשפוך אור על מגמות חוזרות בנושאים כמו "טבע האדם" והתנהלותן של מדינות, התרחשויות מפתח בהווה, והערכות לגבי מגמות עתידיות.
פרקי הספר סוקרים נושאים שונים על פני 5000 שנים, ועוסקים בגאוגרפיה, ביולוגיה, גזע (אדם), אופי, מוסר, דת, כלכלה, סוציאליזם, שלטון, מלחמה, צמיחה ובליה ובנושא הקידמה.
אריק מקולום
אריק ליין מקולום השני (באנגלית: Errick Lane McCollum II; נולד ב-22 בינואר 1988) הוא כדורסלן אמריקאי המשחק בעמדות הרכז והקלע בפינאר קרשיאקה מליגת העל הטורקית וליגת האלופות.
קריירה בתיכון
מקולום למד בבית הספר התיכון גלן אוק בקאנטון, אוהיו, מ-2002 עד 2006, שם שיחק עם סנטר ה-NBA לעתיד, קוסטה קופוס.
קריירת מכללות
מקולום שיחק כדורסל מכללות במכללת גושן מ-2006 עד 2010. הוא סיים כקלע המוביל בכל הזמנים של המכללה עם 2,789 נקודות בקריירה. הוא נבחר לחמישייה הראשונה של חטיבה II אול-אמריקן של NAIA בעונת הסיניור (הרביעית והאחרונה שלו).
קוליקיב
קוּליקִיב (נקראת גם קוּלִיקוֹב, באוקראינית: Куликів; בפולנית: Kulików, ביידיש: קוליקאוו) היא עיירה במחוז לבוב שבמערב אוקראינה, בה התקיימה עד השואה קהילה יהודית גדולה.
אריק מקולום
ישראל
מקולום החל את הקריירה המקצוענית שלו בשנת 2010, באליצור עירוני נתניה מליגת העל בכדורסל. בעונת 2011/12 הוא שיחק בהפועל כפר סבא מהליגה הלאומית, במדיה העמיד ממוצעים של 23.8 נקודות, 7.6 ריבאונדים ו-3.4 אסיסטים למשחק.
קוליקיב
תולדות היישוב
לקוליקיב הוענקו זכויות עיר בשנת 1431, ועד אז נקראה בשם בושץ'. מהמחצית השנייה של המאה ה-17 היה היישוב בבעלות משפחתו של המלך יאן סובייסקי, ולאחר מכן היה בבעלות משפחת רדזיביל.
אריק מקולום
יוון
מקולום שיחק במועדון הליגה היוונית אפולון פטרס במהלך עונת 2012/13. הוא הצטרף למועדון היווני פאניוניוס לעונת 2013/14. במהלך עונת, הוא הוביל הן את הליגה היוונית והן את התחרות האירופית השנייה בחשיבותה, היורוקאפ, בנקודות.
קוליקיב
תולדות היישוב
במאות ה-17 וה-18 נודע היישוב בשל תעשיית האריגה שבו. לאחר מלחמת העולם הראשונה נכללה העיירה בתחום הרפובליקה הפולנית השנייה. בתחילת המאה ה-20 נודעה העיירה בשל הלחם המיוחד שנאפה בה, אשר שווק בלבוב.
אריק מקולום
סין
ביולי 2014, מקולום הצטרף לסגל ליגת הקיץ של דנוור נאגטס לליגת הקיץ 2014.
בקיץ 2014 חתם מקולום חתם על חוזה לשנה בג'ג'יאנג גולדן בולס מליגת ה-CBA. ב-30 בינואר 2015 הוא קבע את שיא הנקודות החדש במשחק יחיד בליגה הסינית, 82, והוסיף 10 ריבאונדים ו-4 אסיסטים באותו משחק, אך קבוצתו הפסידה במשחק לגואנגדונג סאות'רן טייגרס 119–129.
טורקיה
ב-5 בספטמבר 2015 חתם מקולום על חוזה לשנה במועדון הטורקי גלאטסראיי מליגת העל הטורקית והיורוקאפ. בעונת 2015/2016 ביורוקאפ, הוא נבחר לחמישיית העונה וזכה בפרס ה-MVP של היורוקאפ. קבוצתו של מקולום, גלאטסראיי, זכתה בסופו של דבר באליפות היורוקאפ באותה העונה.
חזרה לסין
ב-1 באוגוסט 2016, מקולום חתם בבייקונג פליי דרגונס מה-CBA. הוא הוביל את ליגת ה-CBA בנקודות בפעם השנייה.
חזרה לטורקיה
ב-8 במרץ 2017, חזר מקולום לטורקיה ולגלאטסראיי וחתם בקבוצה לשארית עונת 2016/17 של ליגת העל הטורקית.
קוליקיב
יהודי קוליקיב
רבנים מפורסמים כיהנו בקהילה זו וביניהם הרב שלמה קלוגר והרב נתן הלוי רוזנפלד מחבר סדרות הספרים 'אמרי בינה' (על שם אשתו).
אריק מקולום
חזרה לטורקיה
ב-14 ביולי 2017 מקולום חתם במועדון הטורקי אנאדולו אפס מהליגה הטורקית והיורוליג, לעונת. ב-14 בנובמבר 2017 מקולום רשם 31 נקודות, כולל 8 מ-11 לשלוש, יחד עם ארבעה ריבאונדים ושלושה אסיסטים, בניצחון 92–72 על מכבי תל אביב. לאחר מכן הוא נבחר ל-MVP של מחזור 7 ביורוליג. ב-28 ביוני 2018 מקולום ואפס נפרדו רשמית.
קוליקיב
יהודי קוליקיב
בעת פרעות תרפ"ט בארץ ישראל, נאמו בבית הכנסת והספידו את ההרוגים רבה הראשי של העיירה, הרב נתן רוזנפלד, נכדו של מחבר 'אמרי בינה', וכן נציג הציונים בעיירה וראש הקהילה עוה"ד הד"ר גרוסבארד. הרב רוזנפלד היה רבה האחרון של העיירה ונספה יחד עם משפחתו וקהילתו בשואה. ד"ר גרוסבארד שרד את השואה ולאחריה מסר עדות על קורות יהודיה ליד ושם.
אריק מקולום
רוסיה
ב-21 בספטמבר 2018, מקולום חתם בקבוצה הרוסית אוניקס קאזאן מהליגה המאוחדת של VTB לעונת. הוא העמיד ממוצעים של 19.9 נקודות למשחק בליגת ה-VTB. ב-19 ביולי 2020, מקולום נפרד מהקבוצה.
קוליקיב
יהודי קוליקיב
העיירה שימשה כמקום האספה של ועד ארבע ארצות עבור מנהיגי יהודי רייסן (רוסיה האדומה) (ובירתה לבוב). באסיפות אלו היו שלושה נציגים ליהודי העיר ברוד, ונציג אחד לכל אחת מהעיירות הבאות: רוהטין, בוצ'אץ', סטרי, בורו-הודצני וזלוטשוב.
אריק מקולום
רוסיה
ב-7 בספטמבר 2020 חתם מקולום בחימקי מה-VTB. הוא קלע 14.1 נקודות בממוצע למשחק במשחקי ליגת ה-VTB.
קוליקיב
יהודי קוליקיב
המשכיל, שמשון בלוך נולד, למד וחי בעיירה זו, בתקופות בהן היה בקשר עם נחמן קרוכמל. בשנים אלו חי בעיירה בעוני רב ובדוחק ותיאר את קשייו.
אריק מקולום
רוסיה
ב-17 באוגוסט 2021 הוא חתם בלוקומוטיב קובאן, גם היא מה-VTB.
קוליקיב
יהודי קוליקיב
במהלך המאה ה-19 גדלה האוכלוסייה היהודית בעיירה, וזו הגיעה בתחילת המאה ה-20 ל-1,211 איש. לאחר מלחמת העולם הראשונה עזבו את העיירה רבים מיהודיה. בין מלחמות העולם נמנו בעיירה כ-600 יהודים, קרוב לרבע מתושביה, והתקיימה בה פעילות ציונית. פעילות זו נאסרה עם כיבוש האזור בידי הסובייטים בספטמבר 1939.
אריק מקולום
קדנציה שלישית בטורקיה
ב-22 ביוני 2022 חתם מקולום בפינאר קרשיאקה מליגת העל הטורקית וליגת האלופות בכדורסל, הליגה השלישית בחשיבותה באירופה.
טורניר ה-TBT
מקולום שיחק במדי אוברסיז אליט בטורניר ה-TBT. הוא היה רכז בקבוצות של 2015, 2016, 2017 ו-2018, שכולן זכו בטורניר. בשנת 2017, מקולום העמיד ממוצעים של 13.7 נקודות למשחק במהלך הטורניר. ב-TBT, מקולום שיחק שישה משחקים והעמיד בהם ממוצעים של 13.2 נקודות, 2.8 אסיסטים ו-2.7 ריבאונדים למשחק. אוברסיז אליט הגיעה למשחק הגמר, ניצחה 70–58 וזכתה בתואר ה-TBT הרביעי ברציפות שלה. מקולום גם נבחר לנבחרת הטורניר ב-2018. מקולום לא שיחק ב-טורניר ה-TBT ב-2019, עקב נישואיו.
קוליקיב
יהודי קוליקיב
בחורף 1941–1942 מתו רבים מיהודי העיירה ברעב. בשל סמיכות העיירה למסילת הברזל, הגיעו אליה לא אחת יהודים שהצליחו להימלט מקרונות הרכבת העמוסים שעשו דרכם למחנה ההשמדה בלז'ץ מרחבי גליציה.
אריק מקולום
חיים אישיים
אחיו הצעיר של אריק, סי. ג'יי. מקולום, גם הוא כדורסלן מקצועי המשחק בניו אורלינס פליקנס מה-NBA.
קוליקיב
יהודי קוליקיב
ב-25 נובמבר 1942 שולחו כל עובדי הכפייה היהודים מהעיירה בעגלות ללבוב, וממנה הועברו לבלז'ץ. יתר יהודי העיירה גורשו ב-כ' וכ"א בכסליו תש"ג, ה-29 וה-30 בנובמבר 1942 לגטו ז'ולקייב (זולקווא). במהלך השנה שלאחר מכן סבלו תושבי הגיטו מתנאי הרעב וממגפה שבשיאה המיתה כ-20 איש ביום. כשנה לאחר הגעתם, ביום חמישי י"ח באדר ב' תש"ג (ארבעה ימים לאחר חג הפורים), 25 במרץ 1943, הובלו כל יושבי גטו זה למעט 100 יהודים שהושארו לעבודות דחק, אל היער הסמוך ושם נורו לתוך בורות הריגה שהוכנו לכך מראש. מיהודי העיירה שרדו את השואה בודדים בלבד.
לאחר השואה ובשנות השלטון הסובייטי, נבנו בתים על בית הקברות היהודי במקום והמצבות נשדדו. בית הכנסת המרכזי נותר על כנו, הפך לבית פרטי, ותועד בידי מספר קבוצות, ביניהם תלמידי בצלאל.
שם המשפחה קוליקוב, ילידי עיירה זו או יוצאיה נפוץ בקרב יהודים בולטים וביניהם
ריפ סיטי רמיקס
ריפ סיטי רמיקס (באנגלית: Rip City Remix) היא קבוצת כדורסל אמריקאית מצפון פורטלנד, אורגון, המשחקת בליגת הפיתוח של ה-NBA ומסונפת לפורטלנד טרייל בלייזרס מליגת ה-NBA. הקבוצה צפויה לשחק לראשונה בעונת 2023/24.