cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
סטיב באנון
סטיבן קווין "סטיב" באנון (באנגלית: Stephen Kevin "Steve" Bannon; נולד ב-27 בנובמבר 1953) הוא איש תקשורת אמריקאי ובנקאי השקעות לשעבר, שכיהן כאסטרטג ראשי בבית הלבן (משרה חדשה שנוצרה) למשך שבעת החודשים הראשונים של כהונת הנשיא דונלד טראמפ ובאופן תקדימי עבור איש פוליטי, כחבר המועצה לביטחון לאומי של ארצות הברית, בה כיהן חודשים ספורים עד אפריל 2017. קודם לכן, החל מאוגוסט 2016 היה מנכ"ל הקמפיין של טראמפ לנשיאות. ב-18 באוגוסט 2017 הודח ממשרתו כיועץ אסטרטגי וחזר לתפקידו כיו"ר אתר חדשות ברייטברט, ממנה הודח בינואר 2018 לאחר פרסום הספר "אש וזעם" אשר גרם לקרע עם טראמפ וממשלו.
באוגוסט 2020 באנון נעצר בחשד להלבנת הון והונאה של תורמים בסך מיליוני דולארים מכספים שיועדו לחומת טראמפ בגבול מקסיקו, אך לא נשפט עקב חנינה מטרמאפ. בבספטמבר 2022 הואשם באנון על ידי בית משפט במדינת ניו יורק במעילה והלבנת הון באותה פרשה. ביולי 2022 הורשע באנון על ידי חבר מושבעים בביזוי הקונגרס לאחר שסרב לזימון וסרב לספק מסמכים לועדה מיוחדת של בית הנבחרים החוקרת את ההסתערות על הקפיטול ב-6 בינואר, ונגזרו עליו 4 חודשי מאסר.
חייו
באנון נולד וגדל בנורפוק, וירג'יניה למשפחה אירית קתולית שתמכה באיגודים המקצועיים ובמפלגה הדמוקרטית. לאחר שסיים תואר ראשון באוניברסיטת ג'ורג'טאון, השלים קורס קציני מילואים והתגייס לצי ארצות הברית. באנון שירת כקצין ימי במשחתת, התמחה במערכות נשק, ובהמשך שירת כעוזר מיוחד לראש המבצעים הימיים. לאחר שבע שנים פרש משירות פעיל בדרגת לוטננט, והשלים תואר שני במדע המדינה מטעם אוניברסיטת הרווארד.
חדשות ברייטברט
בשנת 2007 באנון הפך לשותף מייסד ומנכ"ל של חדשות ברייטברט, אתר חדשות, דעה ופרשנות של ימני-שמרני.
קרול (סרט)
קרול (באנגלית: Carol) הוא סרט קולנוע אמריקאי/בריטי מסוגת דרמה בבימויו של טוד היינס. תסריט הסרט נכתב על ידי פיליס נאגי, והוא מבוסס על הספר "The Price of Salt" של פטרישה הייסמית'. בסרט משחקים קייט בלאנשט, רוני מארה, שרה פולסון, קורי מייקל סמית', ג'ייק לייסי וקייל צ'נדלר. עלילת הסרט מתרחשת בתחילת שנות ה-50 בניו יורק ומגוללת את סיפורו של רומן בין שתי נשים במעמדות ובגילאים שונים.
הסרט התחרה על פרס דקל הזהב בפסטיבל קאן בשנת 2015, וזכה בפרס השחקנית הטובה ביותר עבור משחקה של מארה. הסרט גם היה מועמד לשישה פרסי אוסקר, חמישה פרסי גלובוס הזהב ותשעה פרסי באפט"א.
סטיב באנון
חדשות ברייטברט
בשנת 2012 התמנה באנון ליו"ר ההנהלה של חדשות ברייטברט לאחר מות מייסד האתר, אנדרו ברייטברט. ומאז האתר, שנטה לכיוון הימין השמרני המתון בהקמתו, הקצין והתקרב לזרמי ה"אלט רייט" - הימין האלטרנטיבי של ארגוני ימין רדיקלי בארצות הברית. בשנת 2016 הצהיר באנון כי האתר הוא "הפלטפורמה ל"אלט רייט".
בינואר 2018, הכריז על פרישה מתפקידו כיו"ר חדשות ברייטברט.
במרוץ לנשיאות 2016
ב-17 באוגוסט 2016, 88 ימים לפני הבחירות לנשיאות, מונה באנון ליועץ אסטרטגי בכיר לדונלד טראמפ כדי לסיע לו במרוץ. בראיון ל"הוליווד ריפורטר" הוא הסביר את האסטרטגיה הכלכלית פולטית של טרמאפ ושלו - לפיה תומכי הגלובליזציה "בזזו" את מעמד הפועלים בארצות הברית כדי לחזק את מעמד הביניים באסיה. לדבריו הכעס של הפועלים הלבנים העניים הוא נקודת עיוורון של המפלגה הדמוקרטית בארצות הברית.
היבט זה היווה שינוי משמעותי מהקו שנקטה בו המפלגה הרפובלקנית והשמרנים שתמכו במשך עשרות שנים בגלובלציזיה על ידי קידום הסכמי סחר חופשי וטענות כי ליברליזם כלכלי שכולל הסרת מכסים, הגבלות על סחר, השקעה וכסף יעודד שוק חופשי, וכי בזכות עקרון של יתרון יחסי כל המדינות הנוגעות בדבר יהנו ממנו. מדיניות זו קודמה בהמשך גם על ידי המפלגה הדמוקרטית (בימי קלינטון) והיתה נתונה בביקורת מצד זרמים בשמאל כמו תנועת אנטי-גלובליזציה בסוף שנות ה-90.
בנון טען כי תוכנית הממשל שתבטיח נצחון לשמרנים לעוד שנים רבות היא הקמת מקומות עבודה רבים. הוא הכחיש את הטענה שהוא "לאומן לבן". וטען כיה הוא "לאומן כלכלי".
בנון טען כי ברצונו לגדוע את יסודות המפלגה הרפובליקאית ולהתחיל הכל מחדש, עם תנועתו של טראמפ כתנועה "לאומנית-כלכלית" פופליסטית ימנית אותה השווה לפופוליזם של אנדרו ג'קסון הוא טען כי "אנחנו הולכים לבנות תנועה פוליטית חדשה מהיסוד". שאמורה להוביל מהפכה גדולה יותר ממה שהוביל רייגן, ומרגשת כמו שנות ה-30 (הניו דיל). הוא תאר את טראמפ כנואם טוב שיש לו דעות כלכליות פופוליסטיות, ומולו ניצבות שתי מפלגות פוליטיות שנמצאות בבעלות התורמים העשירים שלא מדברות לקהל שלהן.
בפברואר 2018 בראיון שהעניק לעיתונאי מייקל לואיס, הוא הסביר כי הוא ביסס את הקמפיין של טרמפ לנשיאות על ידי שימוש בפחד, כעס והצפת התקשורת בכמות רבה של מידע זבלי. הוא תאר את השימוש בסיסמאות כמו "לייבש את הביצה" (האשמה כי צריך לייבש את הממשל הפרדלי), "נעל אותה" (האשמה כי הילרי קלינטון היא פושעת שצריך לכלוא אותה. טענה שהושמעה בהמשך נגד פוליטיקאיות אחרות), "לבנות את החומה" (כדי לעצור מהגרים ממקסיקו). הוא טען כי בזכות סיסמאות אלה הוא וטראמפ ניצחו את הבחירות. "זה היה כעס טהור. כעס ופחד זה מה שמביא אנשים לקלפיות". הוא הוסיף, "הדמוקרטים לא חשובים. האופוזיציה האמיתית היא התקשורת. והדרך להתמודד איתם היא להציף את הזירה בחרא."
אריה חביב
קריירה
חביב החל לשחק בשנת 1973 בקבוצת הנוער של הפועל יהוד וצורף לסגל הקבוצה הבוגרת במהלך עונת 1975/1976. באותה עונה התמודדה הקבוצה על העלייה מליגה א', אז הליגה השנייה בחשיבותה, לליגה הבכירה. לקראת סוף העונה נפצעה שוערה של הקבוצה וחביב החליפו במשחקים המכריעים, בסיומם הבטיחה הקבוצה את עלייתה. יכולותיו הטובות במשחקים אלו הקנו לו מקום בסגל הפותח של הקבוצה בעונתה הראשונה בליגה הבכירה.
סטיב באנון
בממשל טראמפ ולאחריו
בסוף ינואר 2017 שינה טראמפ את הרכב המועצה לביטחון לאומי של ארצות הברית ומינה את באנון לנוכח קבוע במועצה; וצעד חסר תקדים זה גרר ביקורת רבה מצד חברי הממשל הקודם, בהם סוזן רייס, היועצת לביטחון לאומי בממשל אובמה, שכינתה את המינוי "מטורף לחלוטין"', אך ב-5 באפריל 2017 החזיר טראמפ את המבנה הישן לקדמותו והסיר את באנון מחברות קבועה במועצה לביטחון לאומי.
אריה חביב
קריירה
בעונת 1981/1982 היה שותף לזכייתה של הפעול יהוד בגביע המדינה, לאחר שניצחה 0–1 את הפועל תל אביב במשחק הגמר. בתום עונת 1983/1984 ירד עם הקבוצה בחזרה לליגת המשנה.
לאחר הירידה סירב לשחק בקבוצה, עד שלבסוף שוחרר משורותיה. לאחר קבלת השחרור עבר לשחק בקבוצת הפועל כפר סבא. בסיום העונה עבר למכבי נתניה, בה שיחק במשך שתי עונות עד שאיבד את מקומו לטובת קובי בלדב. בעונת 1987/1988 שיחק בהפועל חיפה בליגת המשנה, ובסיום העונה שב לליגה הבכירה, כשעבר לשחק בקבוצת בית"ר תל אביב, בה שיחק שתי עונות עד לפרישתו ממשחק פעיל.
נבחרת לאומית
חביב זומן לראשונה לנבחרת ישראל בשנת 1978 במשחק ידידות מול נבחרת דנמרק, ובמהלך השנים רשם 25 הופעות במדי הנבחרת. חביב שיחק במדי הנבחרת במשחקי מוקדמות מונדיאל 1982, ואת הופעתו האחרונה ערך ב-10 בנובמבר 1985, בניצחון 0–3 על נבחרת ניו זילנד במסגרת מוקדמות מונדיאל 1986.
סטיב באנון
בממשל טראמפ ולאחריו
בפברואר 2017 באנון הופיע על עטיפת הטיים מגזין ותחת הכיתוב "המניפולטור הגדול". כותרת כתבת הנושא של גיליון זה הייתה "האם סטיב באנון הוא האדם השני בכוחו בעולם?" בהתייחסות להשפעתו על הנשיא טראמפ. למרות השפעתו הרבה, הופסקה כהונתו במועצה לביטחון לאומי באפריל 2017. ב-18 באוגוסט 2017 עזב את הבית הלבן לאחר שהודח מתפקידו כיועץ האסטרטגי. ימים ספורים לאחר שעזב את תפקידו בממשל דיווח המגזין ואניטי פייר, שבאנון היה ראש הדוחפים למימוש ההחלטה האמריקאית מזה שנים רבות להעברת השגרירות לירושלים, אך חתנו של טראמפ, קושנר בלם אותה. בנוסף, באנון רצה לאמץ קו נוקשה מול הפלסטינים, הרבה יותר מזה שרצה קושנר.
קרול (סרט)
קישורים חיצוניים
ביקורות
סטיב באנון
בממשל טראמפ ולאחריו
בינואר 2018 יצא ספר של העיתונאי מייקל וולף, "אש וזעם", המביא פרטים רבים על הנעשה בבית הלבן בתקופת טראמפ, פרסום הספר הביא לקרע בין טראמפ לבאנון שאיים עליו בתביעה משפטית וניסה לעצור את פרסום הספר. באנון מספר כי במטה טראמפ לא באמת האמינו בניצחון וכשהחלו להגיע התוצאות נראה היה כאילו שררה רוח רפאים על המטה עד שלבסוף טראמפ התחזק והאמין בעצמו כמי שמסוגל להוביל את ארצות הברית. כמו כן, באנון כינה את הפגישה בין דונלד טראמפ ג'וניור לגורמים רוסיים "בגידה". טראמפ הגיב בזעם לפרסום הדברים וטען ש"כשבאנון פוטר מהבית הלבן הוא לא איבד רק את משרתו, אלא גם את שפיותו". לאחר הקרע עם טראמפ, פוטר באנון מתפקידו כיו"ר ברייטבארט ואיבד את המימון הכספי מהמיליארדרית ריבקה מרסר.
בשנת 2018 הוא הכיר מיליארדר סיני גו ונגוי שמתגורר בניו יורק. בשנת 2020 הם החלו בקמפיין בקדיום של "ממשל סיני חדש".
בנובמבר 2020 הושעה חשבון הטוויטר של באנון לצמיתות לאחר שהוא כתב בו שיש לערוף את ראשיהם של אנתוני פאוצ'י וכריסטופר ריי.
אישומים פליליים והרשעות
באוגוסט 2020 נעצר באנון עם אחרים בחשד להלבנת הון והונאה של מיליוני דולרים שנלקחו מאנשים שתרמו להקמת חומת טראמפ בגבול מקסיקו. בינואר 2021 חנן אותו טראמפ, ביום האחרון לכהונתו.
הקורפוס ה-23 (ארצות הברית)
היסטוריה
הקורפוס הוקם ב-15 בינואר 1944 בפורט בואי, טקסס. הקורפוס נשלח לחזית המערבית, והשתתף בפלישת בעלות הברית המערביות לגרמניה כחלק מהארמייה ה-15 של לאונרד ג'רואו. ב-6 בפברואר 1945 מונה ג'יימס ואן פליט כמפקד הקורפוס, ובאפריל הוא הוצב ככוח כיבוש במערב גרמניה, באזור סביב טריר וקובלנץ, ובסיסו היה באוברשטיין. ביולי העביר הקורפוס את העמדות לידי צרפת. הקורפוס פורק ב-10 בפברואר 1946.
סטיב באנון
אישומים פליליים והרשעות
ב-12 בנובמבר 2021 הוגש כתב אישום נגד באנון בגין ביזוי הקונגרס של ארצות הברית, לאחר שלא ציית לזימון להופיע בפני ועדה מיוחדת של בית הנבחרים  החוקרת את ההסתערות על הקפיטול ב-6 בינואר באותה שנה, לא המציא לוועדה מסמכים ולא מסר לה תצהיר כנדרש. פרקליטיו של באנון נימקו את סירובו להיענות לדרישות אלה, בכך שהנשיא לשעבר טראמפ טען שהרישומים והעדויות שנדרשו, מוגנים ב"Executive privilege". ב-22 ביולי 2022 הורשע באנון בעבירה זו על ידי חבר מושבעים. ב-21 באוקטובר 2022 נגזר דינו לארבעה חודשי מאסר.
ב-8 בספטמבר 2022 הואשם באנון על ידי בית משפט במדינת ניו יורק במעילה והלבנת הון. הוא מואשם בין היתר ששלח ידו בכסף שגויס בקמפיין שיזם הנשיא הטראמפ לבניית חומה בין ארצות הברית למקסיקו כדי למנוע כניסת מהגרים לא חוקיים. קודם לכן באנון נמנעה הגשת כתבי אישום עקב חנינה שהעניק לו טראמפ ביום האחרון לכהונתו, אך חנינה זו נוגעת לכתבי אישום פדרליים בלבד.
יחסו ליהדות ולישראל והאשמות בגזענות
הליגה נגד השמצה האשימה את באנון באמירות אנטישמיות ואחר כך במאמר באתר סייגה עצמה: "איננו מודעים לאמירות אנטישמיות מבאנון עצמו ועובדים יהודים בברייטברט הגנו עליו", אך לא הסירה את התנגדותה לפעילותו ומינויו בגלל קשריו לגורמים אנטישמיים מוכרים וכתבות גזעניות שהתפרסמו באתר ברייטברט בניהולו.
המשפטן היהודי-אמריקאי, פרופסור אלן דרשוביץ, אמר כי "צריך להיות מאוד זהירים לפני שמאשימים מישהו באנטישמיות. הראיות מצביעות כי לבאנון יש יחסים טובים מאוד עם אישים יהודים, ובהם חוקר שלי לשעבר ג'ול פולק שהוא יהודי אורתודוקסי שעובד איתו בצמידות", עם זאת, דרשוביץ הזהיר כי קשה "להעריך אדם שאינו בעל מאפיינים שליליים בפני עצמו, אך זוכה לתמיכה רחבה בקרב קהל בעל מאפיינים אלו".
"הניו יורק טיימס" תיאר את חדשות ברייטברט בניהולו של באנון כ-"מקור לשערוריות... סביב חומר שכונה מיזוגיני, קסנופובי, וגזעני".
על פי בן שפירו, עורך לשעבר בחדשות ברייטברט ופעיל ימין ידוע, מאז תחילת כהונתו של באנון כיו"ר ההנהלה ובהשפעתו הישירה האתר הקצין את עמדותיו ואימץ נקודת מבט גזענית ושתומכת בעליונות לבנה.
בריאיון לגדי טאוב ביולי 2018 אמר שהוא מעריץ את דמותו של דוד בן-גוריון, ואמר "הרוח והבסיס המשותף של המערב כולו ושלי כמובן היא התרבות היהודו-נוצרית (Judeo-Christian)".בראיון בנון דחה את האשמותיו באנטישמיות. לטענתו, מכיוון שאנדרו ברייטברט היה יהודי לא ייתכן שהעיתון בניהולו של באנון אנטישמי. הוא מציין כי באתר הועסקו עיתונאים יהודים, וכי גייס לאתר את מילו יאנופולוס בעצמו, עיתונאי בריטי קתולי נכד לסבתא יהודיה. עוד טען שברייטברט ניוז תמכה בישראל באופן עקבי ולא מתנצל. בהמשך הראיון התייחס לעצמו כ"נוצרי ציוני".
שגריר ישראל בארצות הברית, רון דרמר, אמר כי "ישראל מצפה לעבוד עם כל חברי ממשל טראמפ, כולל עם סטיב באנון".
בריאיון ל"וול סטריט ג'ורנל" אמר באנון כי אתר ברייטברט בראשותו הוא האתר הכי פרו-ישראלי בארצות הברית וממובילי המאבק ב-BDS.
במרץ 2017 דחה מורטון קליין נשיא ארגון ציוני אמריקה את כל ההאשמות באנטישמיות שהוטחו כנגד באנון והסביר שמהיכרות אישית עם באנון הוא סבור כי באנון הוא פילושמי אוהב ישראל.
באנון, שהיה היועץ היחיד בבית הלבן שתמך בתגובתו של טראמפ לאירועים בהפגנות בווירג'יניה, נרעש במיוחד מכך שהדבר זיכה אותו בהאשמות באנטישמיות. "זו אחת ההאשמות שהוא לוקח בצורה הכי אישית כי היא אינה נכונה", טען אחד מעובדי אתר ברייטברט, שבו חזר באנון לעבוד אחרי פיטוריו.
יועץ לנשיא ארצות הברית
בתקופת ריצ'רד ניקסון מספר אנשים החזיקו את המשרה במקביל. לעומת זאת, בתקופת ג'ימי קרטר המשרה הייתה פנויה. בתקופת ג'ורג' הרברט ווקר בוש על איוש המשרה הוחלט רק בשנה הרביעית לכהונתו.
זמן קצר לאחר מערכת הבחירות של שנת 2016, דונלד טראמפ הכריז שבכוונתו למנות למשרה זו את קליאן קונוויי ואת סטיב בנון יועץ בכיר ו"אסטרטג הראשי". לאחר שבנון עזב את הצוות של בית הלבן באוגוסט 2017, ג'וני די סטפנו מונה ליועץ נוסף.
פאמפטרק
מבנה
בנוסף למבנה הבסיסי של הפאמפטרק, ניתן להוסיף אביזרים שמגוונים את המסלול, כקירות גבוהים, נדנדות ועוד.
מסלולים הבנויים מחומרים קשיחים מאפשרים גם שימוש בסקייטבורד או גלגיליות.
טכניקה
הטכניקה המשמשת לאימון בפאמפטראק היא רכיבה על אופניים בעמידה, ללא שימוש בדוושות, אלא על ידי תנועות גוף אשר מעניקות את ההינע לאופניים ("פימפום"). העיקרון המרכזי הוא השארת מרכז הכובד של הגוף בגובה קבוע, כאשר הרגליים דוחפות את האופניים בירידות ומרפות בעליות. בנוסף, על מנת להתמודד עם הסיבובים החדים, מופנה המבט להמשך הסיבוב ו"מושך" את שאר הגוף להסתובב אחריו (טכניקה חשובה מאוד בספורט אתגרי לסוגיו).
אופניים
האופניים המומלצים לאימון בפאמפטרק הם אופניים ללא מתלים, ועם שלדה קשיחה. קיימים דגמי אופניים שתוכננו במיוחד על מנת להתאים לפאמפטרק.
תחרויות
ברחבי העולם התארגנו תחרויות וליגות מקומיות לתחרויות פאמפטרק. בשנת 2018 התקיימה בארקנסו אליפות העולם הראשונה בחסות רד בול, בהשתתפות 67 רוכבים. בתחרות ניצחו דייוויד גראף וכריסטה ון ניידרהאוזן, שניהם משווייץ.
היסטוריה
שורשיו של הפאמפטרק נטועים במסלולים האתגריים ששימשו את רוכבי ה-BMX של שנות ה-70 וה-80. מסלולי הפאמפטרק הראשונים נבנו באוסטרליה ב-2002. המסלול הראשון בארצות הברית נבנה ב-2004 בחנות האופניים "Fix" בבולדר, קולורדו, על ידי מקצועי בשם סטיב וונץ. כיום ניתן למצוא מסלולי פאמפטרק במדינות רבות נוספות. בישראל נבנה מסלול הפאמפטרק הראשון ב-2007, בכפר אחים.
נשרון מלכותי
מאפיינים
אורך גופו של הנשרון המלכותי 67-81 ס"מ, ומוטת כנפיו 1.2-2 מטר. משקלו נע בין 2.7 ל-4.5 ק"ג. הוא ניזון מנבלות וחיות קטנות וחלשות כמו גוזלים ואפרוחים ואף לא יהסס להרוג עגלים בני יומם. בניגוד לשאר העופות הדורסים הוא מסוגל להבחין בריח הבשר ממרחקים.
אורך חייו בשבייה עד 30 שנים.
איגור אולשנצקי
איגור אולשנצקי (נולד ב-16 בפברואר 1986 בחארקוב, אוקראינה) הוא מרים משקולות ישראלי. אלוף ישראל (2014–2016) בהרמת משקולות (105+ ק"ג). ייצג את ישראל באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016).
ביוגרפיה
אולשנצקי עלה לישראל ב-2010 מאוקראינה.
100% גבר
על השיר
"100% גבר" נכתב על ידי יונה וולך, שהייתה ידועה בכתיבתה הארוטית והמינית. הוא מתאר את אהבת הגברים לנשים מנקודת מבט של אישה, ומסתיים בשורה "כשאני מתנהגת כמו לא אישה הוא לא אוהב" – כלומר, אישה צריכה להאדיר את נשיותה על מנת שבן-זוגה לא ייפרד ממנה.
איגור אולשנצקי
ביוגרפיה
בשנת 2014 השתתף אולשנצקי באליפות אירופה בהרמת משקולות שנערכה בתל אביב, בתחרות זו קבע שיא ישראלי חדש לאחר שדחק 214 ק"ג, שיא אותו שבר לאחר כשנה. ב-2015 הגיע למקום ה-9 באליפות אירופה שנערכה בגיאורגיה ובשנת 2016 הגיע למקום ה-12 באליפות זו שנערכה בנורווגיה.
100% גבר
על השיר
במגזין "הזמן הוורוד" כתבו על השיר:. "100% גבר" דורג במקום העשירי במצעד של תחנת הרדיו אמצע הדרך.
איגור אולשנצקי
ביוגרפיה
בעקבות הגעתו למקום ה-12 באליפות אירופה 2016 השיג אלושנצקי את הקריטריון הישראלי לאולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016), אך נבחרת ישראל לא השיגה כרטיס למשחקים. לאחר פסילת נבחרות רוסיה, בלארוס וקזחסטן קיבלה נבחרת ישראל את הכרטיס ואולשנצקי הצטרף למשלחת הישראלית כחודש לפני פתיחת המשחקים. באולימפיאדה עצמה הניף אולשנצקי 165 ק"ג ודחק 207 ק"ג וסיים במקום ה-17 מתוך 21 מתחרים.
טרבור אמבקווה
טרבור אמבקווה (באנגלית: Trevor Mbakwe; נולד ב-24 בינואר 1989) הוא כדורסלן אמריקאי, ממוצא ניגרי, המשחק בעמדות הפאוור פורוורד והסנטר.
ביוגרפיה
אמבקווה נולד בסיינט פול שבמינסוטה בנם של אנה דייוויס ומארק אמבקווה. ב-2007 החל ללמוד באוניברסיטת מרקט, בעקבות פציעה החמיץ את מרבית משחק הקבוצה, שותף ב-11 משחקים בלבד בהם רשם דקות מועטות ולא בלט. שנה לאחר מכן עבר לקולג' הקהילתי מיאמי דייד בפלורידה שלא משתייך לארגון ה-NCAA. הוא עזב את פלורידה לאחר שהסתבך בפלילים וקיבל עונש מאסר על תנאי לאחר עסקת טיעון. הוא עבר לאוניברסיטת מינסוטה והחל לשחק בקבוצת הכדורסל שלה ב-2010. בעונתו הראשונה במינסוטה השיג ממוצע של 13.9 נקודות, 10.5 ריבאונדים ו-1.5 חסימות למשחק. הוא היה חבר בנבחרת ארצות הברית לאוניברסיאדת שנג'ן (2011) בה סיימה במקום החמישי. בעונתו השנייה באוניברסיטה סבל מפציעה ושותף ב-7 משחקים בלבד. כמו כן עמד לדין על נהיגה בשכרות ונגזר עליו מאסר על תנאי לשנה, לאחר מכן הורשע שוב בהפרת תנאי המאסר שלו, ומאסרו על תנאי הוארך בשנתיים נוספות. בעונתו השלישית רשם ממוצע של 10 נקודות, 8.7 ריבאונדים ו-1.4 חסימות למשחק.
בנובמבר 2016 הצטרף לקבוצת זניט סנקט פטרבורג הרוסית.
יחסי הפיליפינים–פורטוגל
יחסי הפיליפינים–פורטוגל הם היחסים הדיפלומטיים בין הפיליפינים ופורטוגל. לשתי המדינות יחסים דיפלומטיים ישירים מאז 1960.
האימפריה הפורטוגזית
טומה פירס דיווח בשנת 1515 על מגעים עם אנשים מהאי לוזון במלאקה. ככל הנראה המגעים עם קהילה זו היו מהסיבות של המלחים הפורטוגזים להפליג ללוזון בפעם הראשונה.
עם זאת, הביקור המתועד הראשון של פורטוגלי באזור הפיליפינים היה הגעתו של מגלן ב-16 במרץ 1521 לאי הומונהון. מגלן, שהיה בשירות ספרדי, ביקר אז בסבו ובאיים אחרים באזור הפיליפינים, עד שמת ב-27 באפריל 1521 בקרב על מקטן.
בשנים שלאחר מכן פנו מדי פעם ספינות פורטוגזיות לאיים שונים בדרום הפיליפינים. עם זאת, הם לא הקימו קשרים קבועים או אפילו בסיסים משלהם, מכיוון שלא מצאו שם סחורות או מקומות מסחר מעניינים. הספרדים, לעומת זאת, התיישבו מייד בפיליפינים במטרה לקבל מכאן גישה לנתיבי הסחר בפורטוגל. משלחתו של הנווט הספרדי רואי לופז דה וילאלובוס בשנת 1543 העניקה לפיליפינים את שמה הנוכחי לכבוד המלך הספרדי פליפה השני. אולם הקשיים הימיים לחזור מהפיליפינים לבסיסים הספרדיים באמריקה מנעו מתוכניותיה של ספרד לגזול מהפורטוגלים את שליטתם בסחר עם המזרח הרחוק.
הקשר הרשמי המתועד הראשון בין פורטוגל לפיליפינים הוא נחיתתו של הנווט הפורטוגלי פרו פידאלגו על האי לוזון בשנת 1545 במסעו מבורנאו לחוף סין.
לאחר הידיעה באירופה על ההתיישבות המוצלחת של הפורטוגלים במקאו בשנת 1557, ספרד הגבירה את מאמציה במזרח אסיה, וכתוצאה מהמאמצים הוקמה קולוניה ספרדית על ידי מיגל לופז דה לגזפי בשנת 1564 וגילוי נתיב ימי אמין מהפיליפינים חזרה לאמריקה על ידי אנדרס דה אורדנטה.
סוחרים פורטוגזיים ממקאו נסעו אז בתדירות גבוהה יותר לפיליפינים, שם הפורטוגלים החליפו בעיקר מוצרים סיניים בכסף מאמריקה. סחר זה התוגבר במיוחד בתקופת השלטון הספרדי על פורטוגל בין השנים 1580–1640.
קשר סחר זה נמשך עד המאה ה-19. סוחרים פורטוגלים המשיכו לסחור בקביעות בסחורות סיניות כמו משי ופורצלן בעד מזון וכסף מאמריקה. ישנן עדויות גם למשלוחים של תותחים פורטוגזיים שנעשו ממקאו לפיליפינים. למרות קשר הסחר המתמשך, לא ידוע על עקבות פורטוגזיים משמעותיים בפיליפינים. בנוסף לחרסינה ותותחים ממקאו ומאמבני נמבאן המסופקים על ידי הפורטוגזים, הספרים הפורטוגזיים והדפסים, במיוחד בספרייה של אוניברסיטת תומאס אקווינס במנילה, הם חלק ממורשת זו.
הנוכחות הפורטוגזית בהיסטוריה של הפיליפינים, במיוחד במאות ה-16 וה-17, טרם נחקרה בצורה מספקת.
יחסים מודרניים
הפיליפינים קיבלו עצמאות מספרד בשנת 1898, אך מאוחר יותר הפכו למושבה של ארצות הברית, ממנה הם קיבלו עצמאות בשנת 1946.
בפברואר 1960, הפיליפינים ופורטוגל כוננו יחסים דיפלומטיים רשמיים.
לאחר מהפכת הציפורנים בשנת 1974, פורטוגל, שחזרה לדמוקרטיה, העניקה למושבותיה עצמאות וכוננה מחדש את היחסים הבינלאומיים. הפיליפינים תחת הדיקטטור הפרו-מערבי פרדיננד מרקוס לא הייתה בין המדינות איתן התפתחו יחסים אינטנסיביים יותר. היחסים השתפרו לאחר נפילתו של מרקוס בשנת 1986, אך בגלל היעדר נקודות התייחסות, שתי המדינות לא התקרבו זו לזו. בין השנים 1981–1996 הייתה פורטוגל מיוצגת בפיליפינים באמצעות שגרירותה בסיאול, קוריאה הדרומית.
כחלק מהצעדים שלה לאחר משבר האירו בשנת 2010, סגרה פורטוגל את נציגותה במנילה בשנת 2012, ומאז היא מיוצגת שם באמצעות שגרירותה בג'קרטה, אינדונזיה. הקמה מחודשת של נציגות פורטוגזית במנילה, שתוכננה מאז 2014, טרם יושמה (נכון לאפריל 2017).
יחסי סחר
בשנת 2016 פורטוגל ייצאה סחורות בשווי 13.66 מיליון אירו לפיליפינים (2015: 8.77 מיליון אירו; 2014: 7.61 מיליון אירו; 2013: 6.15 מיליון אירו; 2012: 6.52 מיליון אירו), מתוכם 42.5% מכונות ומכשירים, 15.8% מוצרים כימיים-פרמצבטיים, 6.9% פקק ועץ, 5.2% ביגוד ו-5.1% כלי רכב וחלקי רכב.
באותה תקופה הפיליפינים ייצאה לפורטוגל סחורות בשווי 24.69 מיליון אירו (2015: 20.91 מיליון אירו; 2014: 13.32 מיליון אירו; 2013: 12.47 מיליון אירו; 2012: 14.45 מיליון אירו), מתוכם 40.6% אלסטומרים (כולל גומי טבעי ופוליאתילן), מכונות ומכשירים 29.7%, מזון 8.8%, תוצרת חקלאית וטקסטיל 3.9% 7.1%.
בני אילת
בני אילת היא קבוצת כדורגל ישראלית מהעיר אילת, אשר משחקת, נכון ל-2023, בליגה א' דרום. הקבוצה הוקמה ב-2006 ומאז 2010 משחקת בליגה א' לסירוגין.
היסטוריה
בעבר היו קיימות מספר קבוצות בולטות המייצגות את העיר אילת: משנות ה-50 ועד 1999 הייתה קבוצת הפועל אילת, ובהמשך את קבוצת "א.ס. אילת" שהתפרקה ב-2004/2005, אולם בני אילת איננה קשורה לאף אחת מהן.
בעונת ההקמה 2006/2007, בליגה ג' דרום-מרכז, סיימה הקבוצה כבר במקום הראשון, ועלתה לליגה ב' דרום ב'. בעונת 2009/2010 בליגה ב' סיימה הקבוצה במקום הראשון בהפרש 14 נקודות ועלתה לליגה א'. בני אילת הייתה לקבוצה הראשונה מהעיר אילת שמשחקת בליגה א' אחרי 38 שנים (קודמת לה הייתה קבוצת הפועל אילת שירדה ב-1973 לליגה ב' ולא חזרה עוד). עונה אחת לאחר מכן ב-2010/2011 הייתה לעונת השיא של המועדון שסיים במקום השלישי בליגה א' דרום. הקבוצה העפילה לפלייאוף העלייה לליגה הלאומית, שם הפסידה למכבי קביליו יפו 2:3 לאחר שספגה גול מאוחר, והודחה ממנו. בעונת 2013/2014 סיימה בתחתית הליגה וירדה חזרה לליגה ב', אולם עונה אחת לאחר מכן בסיום עונת 2014/2015 חזרה הקבוצה לליגה א'. ב-2015/2016 שוב ירדה הקבוצה בתום העונה לליגה ב'. בעונת 2020/2021 עלתה חזרה לליגה א', והצליחה להישאר בליגה עונה לאחר מכן, אולם בעונת 2022/2023 ירדה חזרה לליגה ב'.
גאיוס מאטיוס
גאיוס מאטיוס (בלטינית: Gaius Matius, המאה ה-1 לפנה"ס) היה ידידם של יוליוס קיסר וקיקרו. הוא היה תומך נלהב של קיסר, וסייע לקיקרו בקשריו איתו בשנים 48-49 לפנה"ס. קיקרו מזכיר אותו בכתביו. מאטיוס לא נשא באף משרה פוליטית, אבל היה פעיל במהלך מלחמת האזרחים לצדו של קיסר. ההיסטוריון והפילולוג הגרמני קונרד ציכוריוס סבור כי מכתב שכתב קיסר ב-47 לפנה"ס, בו הוא מספר על ניצחונו על פארנאקס השני שליט ממלכת בוספורוס, היה ממוען אל מאטיוס. במכתב מופיע המשפט המפורסם "Veni Vidi Vici" ("באתי, ראיתי, ניצחתי"). כאשר הגיע אוגוסטוס לרומא, נעשה מאטיוס לאחד ממקורביו. ביולי שנת 44 ניהל את המשחקים לזכרו של קיסר שקבע אוגוסטוס. לאחר מות קיסר שיתף מאטיוס פעולה עם אנטוניוס ואוגוסטוס.
גאיוס מאטיוס נזכר אצל פליניוס הזקן כמחברם של שלושה ספרי בישול. ככל הנראה מדובר באיש אחר, אפשר בבנו של מאטיוס.
השער המונומנטלי של תדמור
השער המונומנטלי של תדמור, נקרא גם: הקשת המונומנטלית, שער הניצחון (בערבית: قوس النصر) או הקשת של ספטימיוס סוורוס, היה מבנה קשת נוי רומאי בעיר תדמור בסוריה. השער נבנה במאה ה-3 בתקופת שלטונו של הקיסר ה-21 של האימפריה הרומית, ספטימיוס סוורוס. בהמשך חורבות הקשת נהפכו לאחת האטרקציות העיקריות של תדמור עד להריסתה הרשמית על ידי ארגון הטרור האסלאמי סוני המדינה האסלאמית (ISIL) בשנת 2015.
רוב בסיס האבן של השער עדיין עומד במקום וישנן תוכניות לבנות אותו מחדש באמצעות אנסטילוזיס (שיטת שיחזור ושימור).
היסטוריה
הקשת המונומנטלית שוחזרה בשנות השלושים. כאשר חורבות פלמירה הפכו לאטרקציה תיירותית במאה ה-20 ובראשית המאה ה-21 הקשת הייתה אחד המראות המרכזיים בעיר.
ארכיטקטורה
הקשת המונומנטלית הייתה יוצאת דופן מבחינה ארכיטקטונית מכיוון שהייתה לה חזית כפולה, המסווה עיקול של 30 מעלות בין החלקים המזרחיים והמרכזיים של האכסדרה הגדולה. הקשת כללה שער גדול במרכזו שלצדו פתח קטן יותר משני הצדדים.
הקשת עוטרה בפיתוחי אבן מעוטרים, כולל תבליטים המתארים צמחים או עיצובים גאומטריים. העיצובים היו דומים לסגנון העיצובי שנמצא בקשתות אחרות שנבנו בתקופת שלטונו של סוורוס במקומות אחרים באימפריה הרומית, כמו בלפטיס מגנה שנמצאת בלוב של ימינו. התבליטים על הקשת תוארו על ידי אונסק"ו כ"דוגמה יוצאת מן הכלל לאמנות הפלמירית" והם הופכים אותה לאחד המונומנטים המעוטרים המפוארים ביותר בעיר.
הרס הקשת
תדמור נכבשה על ידי ארגון הטרור האסלאמי סוני המדינה האסלאמית במאי 2015. המיליציות לכדו את הקשת זמן קצר לאחר מכן, וב-4 באוקטובר דווח כי הקשת פוצצה באמצעות דינמיט.
לשכת נשיא סוריה וכן מנכ"ל אונסק"ו גינו את הרס הקשת המונומנטלית. על פי ארגון האומות המאוחדות, ההרס הראה שהמדינה האסלאמית "מבועתת מההיסטוריה ומהתרבות".
העתק של החלק המרכזי של הקשת המונומנטלית נחרט משיש מצרי באיטליה על ידי מכונות תוך שימוש במודל מחשב תלת־ממדי של המכון לארכאולוגיה דיגיטלית באוקספורד, אנגליה. ההעתק הותקן בכיכר טרפלגר בלונדון ב-19 באפריל 2016. הוא הוצג שם במשך שלושה ימים, לפני שהועבר למספר מקומות אחרים, כולל ניו יורק, פירנצה, ז'נבה, וושינגטון די.סי. ודובאי. הוא אמור להישלח לסוריה לאחר מכן.
Kylie
Kylie (בעברית: קיילי) הוא אלבום הבכורה של הזמרת-יוצרת האוסטרלית קיילי מינוג. אלבום הבכורה יצא לאור ב-4 ביולי 1988, על ידי חברת התקליטים מאשרום רקורדס. מתוך האלבום יצאו חמישה סינגלים בסך הכול.
האלבום הגיע למקום הראשון במצעד האלבומים הבריטי.
רקע
לפני שהחלה לעבוד על האלבום, החלה מינוג להתנסות במשחק ובהמשך החליטה להתנסות גם בשירה וכתוצאה מכך הוציאה את סינגל הבכורה שלה "The Loco-Motion". הצלחת השיר הובילה אותה להמשיך לעבוד על מוזיקה נוספת, עם שלושת המפיקים מייק סטוק, מאט אייטקן ופיט ווטרמן, אשר הפיקו וכתבו את מרבית שירי האלבום.
הקלטות האלבום החלו בספטמבר 1987, והתרחשו בלונדון ובמלבורן, בסמוך להשתתפותה באופרת הסבון "שכנים שכנים".
סוגה וביקורות
מבחינה מוזיקלית, האלבום הוא אלבום מסטיק-פופ ודאנס-פופ. האלבום קיבל ביקורות מעורבות ממבקרי המוזיקה, אשר מתחו ביקורת על אופן הפקת האלבום. למרות זאת, זכה האלבום להצלחה כאשר הגיע למקום הראשון במצעד האלבומים הבריטי למשך שישה שבועות, ובכך לאלבום הנמכר ביותר בשנת 1988 במדינה. לבסוף, הגיע למעמד של פלטינה משושת על מכירות של למעלה מ-2.1 מיליון עותקים. בשנת 2015 חזר בשנית למצעד האלבומים הבריטי.
בניו זילנד, הגיע האלבום למקום הראשון גם כן, תוך שבאוסטרליה הגיע אל המקום השני. בארצות הברית, קיבל את מעמד הזהב על מכירות של למעלה מ-500 אלף עותקים, תוך שבכל העולם נמכר בלמעלה מ-6 מיליון עותקים בסך הכול.
סינגלים
על מנת לקדם את האלבום, הוציאה מינוג ב-29 בדצמבר 1987, את השיר "I Should Be So Lucky" כסינגל הראשון מתוכו. השיר זכה להצלחה, תוך שהגיע אל המקום הראשון במצעד המוזיקה האוסטרלי ובמצעד הסינגלים הבריטי. בעקבות כך, הפכה מינוג לאמנית הראשונה ששיר שלה הגיע אל המקום הראשון במקביל בבריטניה ואוסטרליה.
הסינגל השני שיצא מהאלבום הוא "Got to Be Certain". הסינגל השלישי היה מעין הקלטה מחודשת של השיר "The Loco-Motion", תוך שהסינגל הרביעי הוא השיר "Je ne sais pas pourquoi". כל שלושת השירים הגיעו למקום השני בבריטניה. הסינגל החמישי מהאלבום הוא "It's No Secret". בשיאו, הגיע אל המקום ה-37 בארצות הברית ונהיה לשיר השלישי שלה שנכנס ל-40 העליונים במדינה. הסינגל השישי והאחרון מתוך האלבום היה השיר "Turn It into Love", אך הוא יצא לאור ביפן בלבד ולכן לא זכה להצלחה עולמית. האלבום עצמו יצא לאור מחדש במהלך שנת 1988 בשם, The Kylie Collection.
המשחקים האירופיים
הולנד נבחרה לארח את המשחקים האירופיים בשנת 2019, בתשע ערים שונות, אך שבועות ספורים לאחר בחירתה, ושלושה ימים לפני פתיחת המשחקים האירופיים בבאקו, הודיעה כי היא מוותרת על האירוח, בשל העלויות הגבוהות. בסופו של דבר, בשנת 2016 בחרו הוועדים האולימפיים האירופיים בבירת בלארוס, מינסק, לארח את המשחקים. מינסק הייתה העיר היחידה שהגישה את מועמדותה לאירוח.
ענפים
התחרויות במשחקים האירופיים הראשונים בבאקו ב-2015 נערכו ב-20 ענפים שונים. חלק מהענפים (כדורגל חופים, סמבו וקראטה) אינם ענפים אולימפיים. גם בענפים אולימפיים נערכו תחרויות במקצועות שאינם אולימפיים, כגון התעמלות אירובית והתעמלות אקרובטית, ואילו בכדורסל, למשל, נערכו תחרויות במתכונת של 3x3. ענפים אולימפיים שבהם אין תחרויות במשחקים האירופיים הם הוקי שדה, הרמת משקולות, טניס, כדורגל, כדוריד, קרב חמש מודרני, רוגבי שביעיות, רכיבה על סוסים ושיט.
20 הענפים בהם התקיימו תחרויות הם:
טבלת מדליות
הטבלה מסודרת לפי שיטת זהב תחילה, הטבלה נכונה עד למשחקים האירופאיים 2019
השתתפות ואירוח
50 מדינות השתתפו במשחקים אלו
אנדרטת סאיפאן האמריקאית
אנדרטת סאיפאן האמריקאית היא מבנה זיכרון למלחמת העולם השנייה, הממוקם באי סאיפאן בקבוצת איי מריאנה הצפוניים, השוכנת במערב האוקיינוס השקט.
האנדרטה
האנדרטה שוכנת בתחומי פארק הזיכרון האמריקאי, מצפון ליישוב גרפאן שבחופו המערבי של האי, וצופה אל אחד החופים שבהם נחתו חיילי ארצות הברית בראשית הפלישה לאי. היא כוללת אובליסק רבוע בגובה של 3.6 מטר, המצופה אבן גרניט אדומה.
על גבי האובליסק נחרתה כתובת זו:
אנדרטה זו הוקמה על ידי
ארצות הברית של אמריקה
שהקריבו את הקורבן היקר מכל
לשם שחרורם של איי מריאנה
1941-1945
ליד האובליסק הוקם לימים מגדל בגובה של שישה מטר ובו קריון.
האנדרטה הוקמה ומתוחזקת על ידי הוועדה האמריקנית למצבות קרב.
סטפן יוהאן סטפנסון
סטפן יוהאן סטפנסון (באיסלנדית: Stefán Jóhann Stefánsson; 20 ביולי 1894 – 20 באוקטובר 1980) היה פוליטיקאי איסלנדי שכיהן כמנהיג המפלגה הסוציאל-דמוקרטית של איסלנד בין השנים 1938 – 1952. הוא שימש כשר החוץ הראשון של איסלנד וכשר לענייני חברה ומפברואר 1947 ועד דצמבר 1949 הוא כיהן כראש ממשלת איסלנד.
חייו
על פי מסמכים שפורסמו על ידי הספרייה והמוזיאון הנשיאותיים על שם הארי טרומן, פעל סטפנסון בשיתוף פעולה קרוב עם ה-CIA במהלך תקופת כהונתו כראש הממשלה ונראה שהוא החזיק באמונה שיש צורך בנוכחותם של הכוחות המזוינים של ארצות הברית באיסלנד כדי להגן עליה מפני מורדים קומוניסטים.
ריינהולד גליאר
ריינהולד גליאר (ברוסית: Рейнгольд Морицевич Глиэр; 30 בדצמבר 1874 (לפי הלוח היוליאני שנהג ברוסיה באותה עת; 11 בינואר 1875 בלוח הגרגוריאני) – 23 ביוני 1956) היה מלחין רוסי וסובייטי. הוא הלחין מספר יצירות של מוזיקה קלאסית והיה מחנך במשך שנים רבות. על יצירותיו הוענקו לו פרס סטלין (שלוש פעמים), תואר אמן העם (בשנת 1938) ומספר עיטורים. הוא היה בין המלחינים הבודדים שקיבלו הכרה גם מן המשטר הצארי וגם מן המשטר הסובייטי.
ביוגרפיה
ריינהולד גליאר נולד בקייב לאב בשם ארנסט מוריץ גליאר, יליד סקסוניה, מומחה גרמני לייצור כלי נגינה ולאם פולנייה, יוזפה לבית קורצ'אק. בשנת 1894 סיים את לימודי המוזיקה בבית הספר בקייב ועבר ללימודים בקונסרבטוריון של מוסקבה. בשנת 1897 קיבל גליאר אזרחות רוסית. בשנת 1900 הוא סיים את לימודיו ולאחר מספר שנים נסע לגרמניה במטרה ללמוד ניצוח. עם חזרתו לרוסיה ניצח על יצירות קלאסיות בקונצרטים.
בשנת 1901 הוא החל ללמד מוזיקה וסרגיי פרוקופייב היה בין תלמידיו הראשונים. בשנים 1913-1920 כיהן גליאר כפרופסור בקונסרבטוריון של קייב. בשנת 1920 עבר למוסקבה, מונה לפרופסור להלחנה בקונסרבטוריון של מוסקבה וכיהן בתפקיד זה עד לשנת 1941. גליאר היה בעל תואר דוקטור לביקורת מוזיקה.
בשנות ה-30 הרבה גליאר בהופעות מוזיקה קלאסית ברחבי ברית המועצות, אך בכול התקופה הסובייטית לא נסע אל מעבר לגבולות המדינה. במשך עשור, עד לשנת 1948 היה עסקן באיגוד המלחינים הסובייטי. גליאר נחשב לממשיך דרכם של מלחינים רוסים של המאה ה-19. התקפות שנת 1948 של ראשי המשטר הסובייטי על המלחינים לא נגעו בגליאר, שהיה אהוד על המשטר והוצג כמלחין סובייטי למופת. הבלט שלו, "הפרג האדום", ששמו שונה ל"הפרח האדום" כדי להסיר חשש של קשר לאופיום, סיפר על פועלת סינית המקריבה את חייה כדי להציל מנהיג מרד מנבלים קפיטליסטים. הבלט הכיל סולמות פנטטוניים לשם נופך אכזוטי ואת האינטרנציונל, להדגשת הצד הפוליטי. באותה רוח יצא לארגן את חיי המוזיקה באזרבייג'ן. את המוזיקה שלו השמיעו בקולי קולות ברמקולים בתחנות הרכבת, לאות ולמופת לעם הסובייטי.
גליאר נפטר במוסקבה ונטמן בבית העלמין נובודוויצ'יה. ברוסיה ובאוקראינה נקראו על שמו מוסדות רבים להוראת מוזיקה. בהנחיית של נכדתו פועל במוסקבה מוזיאון, המוקדש לחייו ויצירותיו.
יצירותיו
גליאר היה מלחין פורה, ממשיך נאמן של מסורת המוזיקה הרומנטית הרוסית והתמסר לכתיבת יצירות רחבות יריעה, כגון אופרות, סימפוניות, פואמות סימפונית וכדומה. היסוד החשוב ביותר בכתיבתו המוזיקלית הוא עושר המבע המלודי. המוזיקה שלו לבלט מצטיינת בצבעוניות, ביופי וברגישות. בלטים ידועים: "הפרג האדום" (Красный Мак) הנזכר לעיל ו"פרש הארד" (Медный всадник). את האופרה הראשונה שלו כתב בשנת 1900. במוזיקה הסימפונית שלו ניכרת בעיקר השפעת המסורת האפית הרוסית ובייחוד כתיבתם של בורודין וגלאזונוב. בתקופה הסובייטית כתב גליאר מספר אופרות, הקשורות להיסטוריה ולפולקלור של אזרבייג'ן ואוזבקיסטן ועל כך קיבל פרסים מרפובליקות סובייטיות אלו.
בשנת 1927 כתב גליאר את הבלט הסובייטי הראשון שזכה להצלחה גדולה. הגרסה האחרונה של הבלט עלתה על הבמה בשנת 2010. בשנת 1948 סיים גליאר כתיבת בלט על פי יצירות של אלכסנדר פושקין, שהוקדשו לסנקט פטרבורג.
גליאר כתב מספר יצירות נוספות בתחום מוזיקה קלאסית. יצירותיו נחשבו לקלאסיות עוד בתקופת חייו. את יצירתו האחרונה - קונצ'רטו לכינור ותזמורת, סיים גליאר בשנת 1956.
הקורפוס ה-22 (ארצות הברית)
הקורפוס ה-22 היה קורפוס של צבא ארצות הברית שלחם במהלך מלחמת העולם השנייה ומלחמת וייטנאם.
היסטוריה
הקורפוס הוקם ב-9 בינואר 1944 וכמפקדו מונה הנרי טרל הבן. הקורפוס הוצב בפורט קמפבל, קנטקי. תחת פיקודו של ארנסט הרמון, נשלח הקורפוס לחזית המערבית, ולחם בפלישת בעלות הברית המערביות לגרמניה. בינואר 1946 פורק הקורפוס. ב-10 בינואר 1966 הוקם הקורפוס מדש בפורט הוד, טקסס, ונשלח לווייטנאם. הקורפוס השתתף במלחמת וייטנאם כחלק מכוח השדה השני (II Field Force), ופורק ב-3 במאי 1971.
נקר מצויץ
נקר מצויץ (שם מדעי: Dryocopus pileatus) הוא מין ממשפחת הנקריים המצוי באמריקה הצפונית. זהו מין הנקר השני בגודלו באמריקה לאחר המין הנדיר נקר שנהבי (Campephilus principalis).
מאפיינים
אורכו של הנקר 40–49 סימטרים ומוטת כנפיו 66–75 סנטימטר, משקלו 250–400 גרם. הוא בעל ראש לבן המפוספס בשלושה פסים שחורים לאורך העיניים, הסנטר והמצח וכן בעל מקור אדום וכיפה אדומה מצוייצת. שאר הגוף שחור והרגליים בעלי טפרים ארוכים ואפורים.
הנקר מצוי ביערות של ארצות הברית וקנדה ומחפש חרקים בין העצים. מקורו החזק עוזר לו לשבור את הקליפה החזקה של העצים ולהגיע לזחלים ולחרקים המקננים בקליפות.
אין סכנה לנקר בטבע.
איסו סואומן קיאליופי
איסו סואומן קיאליופי (בפינית: Iso suomen kielioppi, מילולית: "הדקדוק הגדול של הפינית") הוא ספר יעץ שעוסק בדקדוק הפיני. הוא הוצא לאור בשנת 2004 על ידי האגודה לספרות פינית ונחשב לספר המקיף ביותר בתחומו גם בימינו. הספר נכתב במסגרת שיתוף פעולה בין האולי האקולינן, מאריה וילקונה, ריטה קורהונן, וסה קויויסטו, טריה-ריטה היינונן ואיריה אלהו, מומחים בולטים לשפה הפינית.
הספר, שבו 1,698 עמודים, נבדל מספרי דקדוק קודמים בכך שהוא משתמש בגישה דסקריפטיווית (תיאורית) ומתאר גם את הפינית הדבורה בנוסף לפינית הספרותית הסטנדרטית.
כמו כן, הספר זמין כולו בצורה מקוונת בחינם.
ההארדקיס
ההארדקיס (באנגלית: The HARDKISS) היא להקת רוק/מטאל אוקראינית. הם ידועים בסאונד הייחודי שלהם, המשלב רוק פרוגרסיבי עם אלמנטים של סינת'פופ והבי מטאל, כמו גם בסגנון האופנתי הגותי המאפיין אותם.
בתחילת דרכם, הלהקה ביצעה שירים בעיקר בשפה האנגלית, אך מאז 2018 שיריהם בעיקר בשפה האוקראינית.
ההארדקיס השתתפו בקדם האוקראיני לאירוויזיון 2016 עם השיר "Helpless" (חסרת אונים). הלהקה העפילה לגמר התחרות, ובסופו של דבר סיימה בשוויון נקודות במקום הראשון עם ג'מאלה. ג'מאלה זכתה בשובר השוויון ועלתה לתחרות האירוויזיון, בה זכתה לבסוף.
בפברואר 2023, הוכרז שסולנית ההארדקיס יוליה סנינה תנחה את אירוויזיון 2023.
סוזן קלצ'י ווטסון
סוזן קלצ'י ווטסון (באנגלית: Susan Kelechi Watson; נולדה 11 בנובמבר 1981) היא שחקנית אמריקאית, שהתפרסמה מתפקידה כג'נט בסדרה "לואי" (2012–2014) ובדמותה של בת' פירסון בסדרת הדרמה של NBC "החיים עצמם" (2016–2022).
ההארדקיס
היסטוריה
בשנת 2012, ההארדקיס היו מועמדים לפרס MTV לאמן המוזיקלי האוקראיני הטוב ביותר. הלהקה הופיעה בפסטיבל MIDEM ב-29 בינואר.
סוזן קלצ'י ווטסון
ביוגרפיה
ווטסון נולדה בברוקלין, ניו יורק, להורים ילידי ג'מייקה. שמה האמצעי "קלצ'י" מגיע משפת האיגבו הניגרית ומשמעותו "תודה לאל". היא בוגרת תואר ראשון באומנויות מאוניברסיטת הווארד ותואר שני בחוג לדרמה של בית הספר לאמנויות על שם טיש באוניברסיטת ניו יורק.
קריירה
ב-2005 גילמה את דמותה של ג'ולייט לאפין במחזה של ברודוויי "A Naked Girl on the Appian Way" מאת המחזאי ריצ'רד גרינברג (אנ'), שם שיחקה לצדם של ריצ'רד תומאס וג'יל קלייבורג.
ההארדקיס
היסטוריה
בשנת 2014 ההארדקיס הופיעו בפסטיבל פארק לייב וחלקו את הבמה עם הלהקות The Prodigy, דפטונס וסקילט.
סוזן קלצ'י ווטסון
קריירה
בשנים 2012–2014 שיחקה בסדרת הטלוויזיה של לואי סי קיי "לואי". היא הופיעה בהמשך בסדרות "NCIS", "רופא להשכיר", "שוטרים בדם", "המעקב", "מיליארדים", "Veep" ו"הרשימה השחורה".
ההארדקיס
היסטוריה
בשנת 2015 הלהקה שוב הייתה מועמדת לפרס המוזיקה YUNA, עם מועמדויות בקטגוריות "אלבום המוזיקה הטוב ביותר" ו-"השיר הטוב ביותר".
סוזן קלצ'י ווטסון
קריירה
החל מ-2017 החלה לשחק בסדרת הטלוויזיה "החיים עצמם" של רשת NBC, בדמותה של בת' פירסון, רקדנית בלט ומורה לריקוד, אשתו של רנדל פירסון, תפקיד אותו מילאה עד סיום הסדרה ב-2022. ב-2022 זכתה בפרס Black Reel לשחקנית המשנה הטובה ביותר בסדרת דרמה על משחקה בעונה השישית של "החיים עצמם".
ההארדקיס
היסטוריה
בשנת 2016 הם השתתפו הקדם האירוויזיון האוקראיני עם שירם "Helpless". לאחר ציוני חבר השופטים הם היו במקום הראשון, אך ירדו למקום השני לאחר הוספת קולות הצופים.
סוזן קלצ'י ווטסון
קריירה
בשנת 2019 שיחקה בסרט הדרמה הביוגרפית "יום יפה בשכונה" בבימויה של מריאל הלר (אנ'), בו מגלם טום הנקס את דמותו של איש הטלוויזיה פרד רוג'רס.
ההארדקיס
היסטוריה
ב-2018, הלהקה זכתה בשני פרסים ב-YUNA – "להקת הרוק הטובה ביותר" ו-"השיר האוקראיני הטוב ביותר".
סוזן קלצ'י ווטסון
קריירה
בספטמבר 2022 עלתה ההצגה על מתנגדי חיסונים "Eureka Day" בכיכובה של הלן האנט על במות בלונדון. קלצ'י ווטסון משחקת את קרינה, אמא בוועד המרכזי של בית הספר של בנה בזמן שפורצת בו מגפת חזרת.
ההארדקיס
היסטוריה
סולנית הלהקה יוליה סנינה שופטת בגרסה האוקראינית של אקס פקטור.
סוזן קלצ'י ווטסון
חיים אישיים
בשנת 2020 דווח כי ווטסון ביטלה את אירוסיה לשחקן ג'יימי לינקולן סמית'.
ההארדקיס
היסטוריה
יוליה סנינה וגיטריסט הלהקה ולרי בבקו נשואים זה לזה מאז שנת 2011.
זכויות
יוליה סנינה וולרי בבקו מחזיקים בזכויות לכל שירי הלהקה, אותם הם כותבים ביחד.
עוד שירי אהבה
עוד שירי אהבה ובאנגלית MORE LOVE POEMS הוא אסופת שירים של המשורר הישראלי יהודה עמיחי בהוצאת שוקן בירושלים ותל אביב בתשנ"ד 1994, והוקדשה ל"חנה". השירים באסופה ראו אור בשתי שפות: עברית ואנגלית, חלקם בתרגום המשורר, שיש בו ממד פרשני עצמי ליצירתו. השירים באסופה נלקחו מספריו של המשורר בהוצאת שוקן: שירים 1962-1948, עכשיו ברעש, ולא על מנת לזכור, מאחורי כל זה מסתתר אושר גדול, הזמן, שולווה גדולה: שאלות ותשובות, שעת החסד, מאדם אתה ואל אדם תשוב, גם האגרוף היה פעם יד פתוחה ואצבעות. חלק מהשירים הולחנו ונעשו אהודים בחברה הישראלית.
נושאי השירים שכונסו באסופה הם המשמעות והעניין שמוצא האדם בחייו על עלי אדמות, שאלות מהותיות על מושגי הזמן והמקום, מעגל החיים: לידה, ילדות, בגרות ומוות, היחסים בין בני האדם והעניין שהם מוצאים בזולתם. המשורר מתאר באסופת השירים את מנעד הרגשות והחוויות הכלול במילה "אהבה", בעמדה הנראית כאילו כמתוך ניסיונו האישי, בתיאור שסגנונו קונקרטי ומלווה בכמו שלווה או השלמה. ורובם של השירים נכתבו כגוף ראשון יחיד. ועם זאת, טון הווידוי האישי והמסקנות המוכמנות במילים, על גבול ההיגד הפילוסופי, תובע כביכול קריאה אינדוקטיבית מכלילה, ועיון כמעט הגותי במקומם של רגשות האהבה, ארוטיקה ומעשה האהבה בחיים האנושיים. כמו בשיריו האחרים, למשל אלהים מרחם על ילדי הגן, גם באסופת "עוד שירי אהבה", מתאר המשורר לפרטיהם קווים ונימים של מצבים ורגשות אהבה ותשוקה, אשר מתעוררות ומתקיימות בנפש יחד עם ידיעת הקץ וההכרה באובדן הבין-זוגי או הסביבתי העלול להתרחש. עמיחי אינו נרתע ואף מוכיח לקהל מאזיניו את אפשריות הצבתן של התשוקה והחרדה זו לצד זו; מבלי שתמנענה האחת את השנייה, ולעיתים אף תופענה אחת בעטיָה של השנייה.
יחסי אקוודור–קטר
היחסים בין רפובליקת אקוודור למדינת קטר כוננו ב-20 ביוני בשנת 1975 לאחר שאקוודור הכירה בעצמאותה של קטר בשנת 1972. ב-15 בינואר בשנת 2012 נפתחת שגרירות אקוודור בדוחה ובתגובה שגרירות קטר באקוודור נפתחה בקיטו ב-31 באוקטובר באותה השנה (2012). שתי המדינות חברות באופ"ק.
תיירות
התחום הבולט ביותר בו אקוודור וקטר משתפות פעולה הוא תחום התיירות, קטר ואקוודור מנסות לפתח את התיירות במדינותיהן ויש להן גורל משותף: רוב התיירים מעדיפים לנסוע למדינות הגובלות בהן מאשר אליהן, סביר יותר שיסעו לערב הסעודית מאשר לקטר, וסביר יותר שיסעו לקולומביה או לפרו מאשר לאקוודור. בנושא התקיימה פגישה ב-16 בפברואר 2013 באקוודור. הנושא המרכזי של הפגישה היה מחסור הטיסות שבין קטר לאקוודור ותלאות הדרך שצריך לעבור כדי להגיע אחת לשנייה. קטרים שרוצים לנסוע לאקוודור יצטרכו לעצור בפריז, בלונדון, במדריד, בניו יורק או באמסטרדם וזמן הטיסה המצטבר הוא מ-24 עד 30 שעות טיסה. עקב כך בפגישה נחתמה עסקה על פתיחת קו חדש של קטר איירווייז מדוחה לקיטו. דבר שחוסך מאות דולרים ועד 10 שעות טיסה. עם הקו החדש, טיסה לאקוודור היא בין 20 ל-21 שעות.
פאי אוכמניות
פאי אוכמניות הוא פאי עם מלית אוכמניות. הוא נחשב לאחד מסוגי הפאי הפשוטים ביותר להכנה וזאת, כיוון שהוא אינו מצריך פיטום או קילוף של פרי. בדרך כלל, יש לו קלתית וציפוי עליון; הציפוי העליון יכול להיות מורכב מפירורים אך עם זאת, אינו קריטי. פאי אוכמניות נאכל לעיתים קרובות בקיץ (המכונה "עונת האוכמניות").
היסטוריה
פאי אוכמניות הוכן ונאכל לראשונה על ידי מתיישבים אמריקאים ראשונים, ובהמשך התפשט לשאר העולם. הוא הפך לקינוח פופולרי בארצות הברית ובקנדה. פאי אוכמניות המיוצר מאוכמניות ויילד מיין ("wild Maine blueberries") הוא הקינוח הממלכתי הרשמי של מדינת מיין בארצות הברית. פאי אוכמניות תועד ב"ספר הבישול של אפלדור" בשנת 1872.
רכיבים
מרכיב אופייני לפאי אוכמניות הוא אוכמניות שטופות והגבעול שלהן. הגרגרים עצמם יכולים להיות קפואים או טריים. מרכיבים אחרים כוללים קמח, או טפיוקה (חומר גלם עמילני דל טעם המשמש להכנת מזון). בין המרכיבים הנוספים נמנים: קינמון, אגוז מוסקט, סוכר, וניל וחמאה. עם זאת, ישנם מתכונים שונים המותאמים לאזורים שונים.
ערך תזונתי
100 גרם של פאי אוכמניות מעובד בעל ערך של 55 קלוריות; הוא מכיל 10% שומן, 35% פחמימות, 2% חלבון ו-52% מים. כמו כן, הוא מכיל ויטמינים כדוגמת: ויטמין A, חומצה פולית, ויטמין C, ויטמין E וגם ויטמין K. מינרלים כמו סידן, נחושת, ברזל, מגנזיום, זרחן, אשלגן, סלניום, נתרן ואבץ נפוצים בו גם כן.
סטולוטו
החברה נוסדה בשנת 2012 והיא חברה באיגוד ההגרלות האירופי וכן חברה באיגוד ההגרלות העולמי (WLA). לרשת המסחר הפדרלית יש יותר מ-60 אלף נקודות מכירה ומאחדת את כל ענף ההגרלות ברוסיה, כולל הלוטו הרוסי, גוסלוטו, ספורטלוטו ועוד.
היסטוריה
בשנת 2008 החליטה ממשלת רוסיה להחזיר את הגרלות הלוטו הממשלתיות. באותה תקופה, שוק ההגרלות הרוסי לא נשלט בשום דרך, וזו הסיבה שהופיעו למעלה מ-3,000 הגרלות ו-300 מפעילים בתחום זה. אטימות התחום ערערה את אמון האוכלוסייה בהגרלות: הזכיות לרוב לא הגיעו לסוכים ותקציב המדינה, על פי סוף 2013, קיבל רק כ-10 מיליארד רובל בשנה ממיסוי ההגרלות.
בדצמבר 2013 אומצו תיקונים לחוק ההגרלות, האוסרים על כל ההגרלות הפרטיות. בשנת 2014 ברוסיה היו רק 7 מחזורים ו-10 הגרלות ממשלתיות שלא היו במחזור, שאורגנו על ידי משרד האוצר ומשרד הספורט. מפעילי ההגרלות נבחרו במכרזים - חברת Sportloto וחברת המניות המשותפת GSL, כהמפיצה של שתיהן היא סטולוטו. לפיכך, "סטולוטו" (ב-17 במאי 2018, שם החברה שונה לחברת המניות המשותפת "TK Center" ) הפכה למפיצה הבלעדית של הגרלות לוטו ברוסיה.
על פי הנחיה ממשלתית מיום 6 במאי 2015 מס' 800-r, מס' 801-r. תקופת עריכת ההגרלות הממלכתיות בתחום הספורט הוארכה עד 2029.
באוקטובר 2015 הופסקה פעילות "סטולוטו". אנשי שירות ההוצאה לפועל הפדרלי, בליווי כוחות מיוחדים משטרתיים, כיבו את שרתי סטולוטו ואטמו את הציוד. אנשי ההוצאה לפועל פעלו במסגרת הליכי האכיפה בשל תביעה של חברת אינטרלוט, המחזיקה בבעלותה בהגרלת "מפתח הזהב", על פי פסק דין של בית הדין לבוררות במוסקבה. מבנה סטולוטו, שהיה ידוע בעבר בשם גוסלוטו ואורגלוט, השתמש במשך מספר שנים בטכנולוגיה המוגנת בפטנט של אינטרלוט לדרך האלקטרונית לביצוע הגרלות. היה מדובר בסגירה מוחלטת ופשיטת רגל של סטולוטו, שכן בנוסף לציוד, סטולוטו הפסידה יותר ממיליארד וחצי רובל בתביעה שהגישה חברת אינטרלוט בגין הנזק שנגרם כתוצאה משימוש בלתי חוקי בשיטת ההגרלה והרישום המוגן בפטנט שלה.
בהחלטה של בית הדין לבוררות נאסר על סטולוטו להשתמש בהמצאה "שיטת משיכת פרסים במזומן ומתקן ליישומה" על פי הפטנט של הפדרציה הרוסית כאשר שאר התביעות נדחו.
הדיוויזיה ה-294 (ורמאכט)
הדיוויזיה ה-294 (בגרמנית: 294. Infanterie-Division) הייתה דיוויזיית חיל רגלים של ה שלחמה במלחמת העולם השנייה.
היסטוריה
הדיוויזיה השתתפה במערכה המערבית בבלגיה ובצרפת. באביב 1941 השתתפה בהתקפה על יוגוסלביה. מיולי 1941 הייתה הדיוויזיה חלק מקבוצת ארמיות דרום בחזית המזרחית ולחמה בקרבות באזור חרקוב ובשנת 1942 בעיקול הדון. בנובמבר 1943 ההפסדים בעמדת מיוס היו כה גבוהים עד שהדיוויזיה, שהייתה מורכבת מקבוצה קרבית אחת בלבד, נאלצה לסגת לאזור ניקופול ורק לאחר שילובה של קבוצת הדיוויזיה ה-333 חזרה לכשירות מבצעית. באוגוסט 1944 הושמדה דיוויזיית הרגלים ה-294 במהלך מבצע יאשי-קישינב של הצבא האדום ליד קישינב ומפקדה נהרג, והיא פורקה רשמית ב-9 באוקטובר 1944.
קטאלין הילדן
קטאלין גאורגה הילדן (ברומנית: Cătălin George Hîldan; 3 בפברואר 1976 – 5 באוקטובר 2000) היה כדורגלן רומני ששיחק בעמדת הקשר בנבחרת רומניה ובדינמו בוקרשט מליגת העל הרומנית.
קריירת מועדונים
בשנת 1986 הצטרף הילדן אל מחלקת הנוער של דינמו בוקרשט מליגת העל הרומנית. ב-2 באוקטובר 1994 הוא ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, במשחק נגד היריבה סטיאווה בוקרשט.
לאחר מספר חודשים הושאל הילדן לאוצלול טרגובישטה, ובמהלך תקופתו במועדון עזר לו לעלות לליגה הרומנית השנייה ולאחר מכן לליגת העל הרומנית. הוא נקרא בחזרה לדינמו בוקרשט במהלך ההשאלה. לאחר מספר שנים במועדון נבחר לקפטן הקבוצה. בעונת זכה עם המועדון באליפות רומניה לראשונה מזה תשע שנים, וכן בגביע הרומני.
קריירה בינלאומית
ב-3 במרץ 1999 ערך הילדן את הופעת הבכורה שלו בנבחרת רומניה, בניצחון 2-0 על נבחרת אסטוניה במשחק ידידות. ב-4 בפברואר 2020 הבקיע את שערו היחיד בנבחרת, במשחק שנגמר בניצחון 4-2 של נבחרתו בדו-קרב בעיטות עונשין לאחר תוצאה של 1-1 בתום הזמן החוקי נגד נבחרת גאורגיה במשחק ידידות.
הילדן היה חלק מסגל נבחרת רומניה לטורניר יורו 2000, אך לא זכה לדקות משחק בטורניר.
בסך הכל ערך הילדן שמונה הופעות במדי נבחרת רומניה, כולן במשחקי ידידות, והבקיע שער אחד.
מותו
ב-5 באוקטובר 2000 מת הילדן במהלך משחק ידידות בין דינמו בוקרשט לאולטניצה, לאחר שחווה דום לב וצנח על המגרש בדקה ה-74 של המשחק.
היציע הצפוני באצטדיונה של דינמו בוקרשט קרוי "יציע קטאלין הילדן", כמחווה.
הקורפוס השביעי (ורמאכט)
הקורפוס השביעי (בגרמנית: VII. Armeekorps) היה קורפוס של הורמאכט שלחם במלחמת העולם השנייה.
הקמה ראשונה
הקורפוס הוקם במינכן ב-1 באוקטובר 1934 בשם "הקורפוס השביעי", ולמפקדו מונה וילהלם אדם. ב-1 באוקטובר 1935 מונה ולטר פון רייכנאו למפקד הקורפוס, וב-4 בפברואר 1938 הוחלף על ידי אויגן פון שוברט.
בפרוץ המלחמה היה פון שוברט מפקד הקורפוס ה-7 שהיה בעתודת קבוצת ארמיות דרום, ופיקד עליו בפלישה לפולין. במהלך המערכה על צרפת לחם הקורפוס כחלק מהארמייה ה-16 במסגרת קבוצת ארמיות A, וב-25 באוקטובר 1940 מונה וילהלם פהרמבאכר למפקד הקורפוס. במהלך מבצע ברברוסה לחם הקורפוס כחלק מהארמייה הרביעית במסגרת קבוצת ארמיות מרכז, ובמהלך הקרב על מוסקבה לחם הקורפוס כחלק מארמיית הפאנצר הרביעית. ב-8 בינואר 1942 מונה ארנסט-אברהרד הל למפקד הקורפוס, וביוני 1942 הועבר הקורפוס תחת פיקוד הארמייה השנייה, ובין היתר השתתף עימה בקרב קורסק. באוגוסט 1943 הועבר הקורפוס תחת פיקוד ארמיית הפאנצר הרביעית, וב-5 באוקטובר 1943 מונה אנטון דוסטלר למפקד הקורפוס. ב-30 בנובמבר 1943 חזר ארנסט-אברהרד הל לפקד על הקורפוס, ובינואר 1944 הועבר הקורפוס תחת פיקוד ארמיית הפאנצר הראשונה, ולחם עימה בקרב קורסון-צ'רקאסי. במרץ 1944 הועבר הקורפוס תחת פיקוד הארמייה השמינית, וביוני הועבר הקורפוס תחת פיקוד הארמייה השישית. באוגוסט 1944 כותר הקורפוס, יחד עם היחידות האחרות של הארמייה השישית, על ידי כוחות הצבא האדום, במסגרת המתקפה הסובייטית בשטח רומניה (מבצע יאשי-קישינב), והושמד לאחר לחימה קשה.
הקמה שנייה
ב-18 בדצמבר 1944 הוקם הקורפוס השביעי מחדש על בסיס הדיוויזיה ה-49, והוגדר כקורפוס פאנצר, ולמפקדו מונה מורטימר פון קסל. הקורפוס פעל כחלק מהארמייה השנייה במסגרת קבוצת הארמיות ויסלה, ולאחר מכן היה בעתודת הOKH עד סוף המלחמה.
המערכה בפולין
במערכה בפולין כלל הקורפוס את היחידות הבאות:
המערכה בצרפת
במערכה על צרפת כלל הקורפוס את היחידות הבאות:
מבצע ברברוסה
במבצע ברברוסה כלל הקורפוס את היחידות הבאות:
קרב קורסון-צ'רקאסי
בקרב קורסון-צ'רקאסי כלל הקורפוס את היחידות הבאות:
26 בינואר 1945
ב-26 בינואר 1945 כלל הקורפוס את היחידות הבאות:
NAACP
האיגוד הלאומי לקידום אנשים צבעוניים (באנגלית: National Association for the Advancement of Colored People; מוכר בראשי תיבות שמו: NAACP) הוא ארגון זכויות אדם אזרחי למען אפרו-אמריקאים, שנוסד בארצות הברית ב-1909 ומהווה את הארגון הוותיק, הגדול והמוכר ביותר בתחום זה. מטרתו המוצהרת של הארגון היא: "להבטיח את שוויון הזכויות הפוליטי, החינוכי, החברתי, והכלכלי של כל בני האדם ולחסל שנאה גזעית ואפליה גזעית". על מנת להימנע ממינוח פוגעני בשם הארגון נבחרה המילה "צבעונים" (Colored people) במקום "שחורים" (Blacks) או "כושים" (Negroes). מטה הארגון נמצא בבולטימור, מרילנד. נכון ל-2011 היו בארגון למעלה מ-300,000 חברים ותקציבו השנתי עמד על למעלה מ-43 מיליון דולר. הארגון פועל במספר תחומים, בהם סיוע משפטי בנושאי אפליה כנגד מיעוטים בתחומי תעסוקה, ממשל וחינוך; הפעלת שדולה בקונגרס בתחום החקיקה נגד אפליה ובחינת משמעותם של חוקים בראי השוויון הגזעי; יצירת תוכניות חינוכיות הן בחינוך פורמלי והן בחינוך בלתי פורמלי מן הרמה המוניציפלית, דרך רמת המדינה ועד הרמה הפדרלית; קידום חינוך לבריאות בקרב אוכלוסיות מיעוטים ומהגרים וקידום התרבות, במסגרת זו מעניק הארגון את פרס NAACP Image לאפרו-אמריקאים שהצטיינו בתחומי התרבות השונים (קולנוע, טלוויזיה, מוזיקה וספרות במגוון קטגוריות), כן מעניק הארגון מדי שנה את מדליית ספינגרן (Spingarn Medal) לאפרו-אמריקאי שהגיע להישגים ראויים לציון.