cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
הרפובליקה המקסיקנית הראשונה
הרפובליקה הראשונה נפגעה במשך כל 12 שנות קיומה בחוסר יציבות פיננסית ופוליטית חמורה. מחלוקות פוליטיות, מאז ניסוח החוקה נטו להתרכז בשאלה האם מקסיקו צריכה להיות מדינה פדרלית או צנטרליסטית, כאשר סיבות ליברליות ושמרניות נרחבות יותר נקשרו לכל סיעה בהתאמה. למעט נושאת הכהונה, גוואדלופה ויקטוריה, כל הממשל במהלך הרפובליקה הראשונה נפל על ידי הפיכה צבאית.
הפיקוד האסטרטגי של ארצות הברית
הפיקוד האסטרטגי של ארצות הברית (באנגלית: United States Strategic Command; בקיצור: USSTRATCOM) הוא אחד מהפיקודים הקרביים המאוחדים של מחלקת ההגנה של ארצות הברית. הוא ממונה על פעולות חלל (כמו לוויינים צבאיים), פעולות מידע, הגנה מפני טילים, שליטה ובקרה עולמיים, מודיעין, מעקב, תקיפה ברחבי העולם והרתעה (מאגר הנשק הגרעיני של ארצות הברית) ולחימה נגד נשק להשמדה המונית.
הפיקוד האסטרטגי הוקם ב-1992 כממשיך של פיקוד האוויר האסטרטגי. המפקדה שלו ממוקמת בבסיס חיל האוויר אופט מערבית לאומהה, נברסקה. באוקטובר 2002 הוא התמזג עם פיקוד החלל של ארצות הברית. הוא מעסיק יותר מ-2,700 עובדים, המייצגים את כל ארבע החיילות, כולל אזרחים של מחלקת ההגנה וקבלנים.
הכרה בחלל ותקיפה עולמית
ההפעלה מחדש של הפיקוד האסטרטגי התקיימה ב-1 באוקטובר 2002. המפקדה המאוחדת הייתה אחראית גם להתראה מוקדמת וגם להגנה מפני טילים וכן להתקפות אסטרטגיות לטווח ארוך.
הנשיא ג'ורג' ווקר בוש חתם על שינוי ב-10 בינואר 2003, ו-4 מטלות חדשות נוספו לפיקוד האסטרטגי: תקיפה עולמית, שילוב של הגנות מפני טילים, פעילות מידע של מחלקת ההגנה ושליטה ובקרה (תקשורת, מחשבים, מודיעין, מעקב). השילוב של התפקידים, יכולות וסמכויות תחת סמכויות של מפקדה אחת הוא ייחודי בהיסטוריה של הפיקודים הקרביים המאוחדים.
משימה
המשימות של הפיקוד האסטרטגי הן לאתר התקפות על אינטרסים חיוניים של ארצות הברית, להבטיח את חופש הפעולה של ארצות הברית בחלל ובמרחב הקיברנטי, לאפשר הכללת גרעין ופעולות מידע בפעולות שונות, לסנכרן את מערכת ההגנה העולמית מפני טילים, לספק מודיעין ומעקב.
נהר האגם האדום
נהר האגם האדום (באנגלית: Red Lake River) הוא נהר הממוקם בצפון-מערב מינסוטה. הנהר זורם מצידו המערבי של האגם האדום התחתון (Lower Red Lake) וממשיך מערבה. לאחר שעובר בערים תיף ריבר פולס, רד לייק פולס וקרוקסטון, מתמזג הנהר עם הנהר האדום של הצפון בעיר איסט גרנד פורקס. אורכו הכולל של הנהר הוא 310.6 ק"מ. נהר האגם האדום ידוע כאתר בילויים פופולרי לתושבי האזור.
נהר האגם האדום הוא אחד מנתיבי שיט הקאנו הבודדים במדינת מינסוטה, ומספר אתרי קמפינג פזורים לאורכו.
יחסי רוסיה–תאילנד
יחסי רוסיה–תאילנד הם יחסי החוץ בין רוסיה לבין תאילנד.
רקע כללי
היחסים דו-צדדיים בין רוסיה לתאילנד מתוארכים לסוף המאה ה-19, אז יצרו הצאר הרוסי ניקולאי השני והמלך צ'ולונגונגקורן (ראמה החמישי) מסיאם (כפי שכונתה אז תאילנד) קשר אישי ידידותי. שתי המדינות החליפו אמנות בין השנים 1897–1898, וחתמו על חוזה ידידות וחוזה ידידות ימי בשנת 1899. היחסים הדיפלומטיים נותקו לאחר המהפכה הרוסית בשנת 1917, וכוננו מחדש בין ברית המועצות ותאילנד ב־12 במרץ 1941; תאילנד הכירה בפדרציה הרוסית כיורשת של ברית המועצות ב-28 בדצמבר 1991. רוסיה מחזיקה בתאילנד שגרירות cבנגקוק ושתי קונסוליות כבוד בפוקט ובפאטאיה. תאילנד מחזיקה ברוסיה שגרירות במוסקבה ושתי קונסוליות כבוד (בסנקט פטרבורג ובוולדיווסטוק). שתי המדינות חברות מלאות ב-APEC ובארגון לביטחון ושיתוף פעולה באירופה (רוסיה היא מדינה משתתפת ותאילנד היא שותפה).
הקשר המתועד הראשון בין רוסיה לסיאם היה ב-19 בפברואר 1863, אז הגיעו הספינות גאידמק ונוביק לבנגקוק. היחסים ההדוקים בין משפחות האצולה בתאילנד לבין האימפריה הרוסית התפתחו, עם ידידות מתועדת היטב בין צ'ולונגונגקורן לניקולאי השני. צ'אקראבונגסה בוואנאת, ילדו ה-40 של צ'ולונגונגקורן, התחתן מאוחר יותר עם יקטרינה דזניצקאיה, אותה הכיר בזמן שלמד באימפריה הרוסית.
סחר דו צדדי
נתונים רשמיים של נפח סחר שפרסמו שתי המדינות סותרים זה את זה.
עד לא מכבר, בשנת 2002, הייתה רוסיה גירעון מסחרי משמעותי, וייבאה כמויות משמעותיות (עד חצי מיליון טון PA) של אורז תאילנדי. בשנת 2005 רוסיה הטילה תעריפי פרוטקציוניזם אוסרים על אורז, ולאחר מכן הטילה אמברגו על אורז תאילנדי ואיסור מלא על יבוא אורז תאילנדי בשנת 2007.
בשנת 2004 פנתה תאילנד לרשויות רוסיות בנוגע לסיכויים לרכוש 12 מטוסי erc Su-30. ענף העוף התאילנדי, שנחלש ממשבר שפעת העופות, גיבה בהתלהבות את העסקה, ואף הסכים על הקלות הדדיות במשטר יבוא המזון הרוסי, אך העסקה מעולם לא התממשה. באוקטובר 2008 הסכים ראש ממשלת תאילנד סומצ'י וונגסוואט לרכוש מסוקים צבאיים רוסיים מסוג Mi-17, תוך שבירת התלות בנשק אמריקני, אולם ממשלתו הודחה חודשיים לאחר מכן.
תיירות
בשנת 2018 מעריכים כי כמיליון וחצי רוסים ביקרו בתאילנד, עלייה של 15% לעומת 2017. בממוצע כ-20,000 תאילנדים מבקרים ברוסיה בשנה.
מדליין פטץ'
מדליין גרובלר פטץ' (באנגלית: Madelaine Grobbelaar Petsch; נולדה ב-18 באוגוסט 1994) היא שחקנית אמריקאית, אשר ידועה בעיקר בזכות תפקידה כשריל בלוסום בסדרה "ריברדייל" של רשת The CW.
ילדותה
מדליין נולדה ב-18 באוגוסט 1994 בפורט אורצ'רד, וושינגטון. בגיל שלוש החלה ללמוד מחול, ולאחר שנתיים תיאטרון. הוריה של פטץ' דרום אפריקאים במוצאם, והיא בילתה עד גיל 10 במעברים בין דרום אפריקה לוושינגטון. פטץ' חוותה בריונות בילדותה, בשל שערה האדמוני הטבעי, מבטאה הדרום אפריקאי וחינוכה ללא דת. לאחר שסיימה את לימודי התיכון עברה ללוס אנג'לס. למדליין אח אחד.
קריירה
בשנת 2014 הופיעה בפרסומת לקוקה-קולה.
בפברואר 2016 היא לוהקה לתפקיד שריל בלוסום ב"ריברדייל", לאחר שבתחילה הייתה אמורה להיבחן לתפקיד בסדרה "אגדות המחר", וצילומי הסדרה החלו בספטמבר של אותה שנה.
בשנת 2019, גילמה את דמותה של שרה בסרט האימה "פולארויד". בשנת 2020 שיחקה בתפקיד הראשי בסרט מותחן הפסיכולוגי "תועה באפלה" שביים קופר קארל ומבוסס על סרטו הקצר באותו שם משנת 2017.
חיים אישיים
בגיל 14 אימצה אורח חיים טבעוני לאחר שהייתה צמחונית כל חייה.
נקאר
נקאר (בגרמנית: Neckar) הוא נהר הזורם בגרמניה.
הנקאר זורם רובו במדינת באדן-וירטמברג שבדרום גרמניה; חלק קצר ממנו זורם בהסה. מקור הנהר ביער השחור, לא רחוק מהגבול עם שווייץ, בגובה 706 מטרים מעל לפני הים. הנהר זורם לאורך 367 ק"מ, ונשפך אל נהר הריין בתחומי העיר מאנהיים, בגובה 95 מטרים מעל פני הים. זהו אחד מיובליו הארוכים של הריין.
הנהר חולף על פני טובינגן וערים קטנות אחרות. בפולכינגן הוא משתנה למסלול צפון-מערבי וזורם בשטוטגרט. ככל שהנהר ממשיך צפונה, עמקו הציורי נעשה רחב ועמוק יותר, עובר בין גבעות עטופות כרמים, על יד טירות פיאודליות. בהמשך הוא זורם על יד היילברון לאברבך, שם הוא עובר למסלול מערבי מפותל, חוצה את הגבעות המיוערות של דרום אודנוולד. בפיתול ליד Neckarsteinach ו- Neckargemünd, הוא עובר למרגלות פסגת Königstuhl (566 מטרים מעל פני הים), חולף על פני היידלברג ונכנס לריין מימין למנהיים. באזור היידלברג יוצר הנהר עמק ירוק ורומנטי המהווה אתר תיירות חשוב.
אינטרפרומטר פברי-פרו
אינטרפרומטר פברי-פרו (מכונה לעיתים "אטלון") הוא מכשיר אופטי המורכב משני מישורים (מראות) מקבילים, בעלי מקדמי החזרה גבוהים, הממוקמים במרחק קטן זה מזה.
המישורים יכולים להיות ממוקמים במרחק d אחד מהשני, הנע באופן טיפוסי בין מספר מילימטרים למספר סנטימטרים בודדים. אם המרווח d יכול להשתנות על ידי תזוזה מכנית של אחת המראות, אזי זהו האינטרפרומטר; אך אם זוג המראות המקבילות מקובעות במקום, מכונה המכשיר בשם "אטלון".
מכשיר זה נבנה לראשונה על ידי שארל פברי ואלפרד פרו בסוף המאה ה-19. מלבד היותו מכשיר המשמש לספקטרוסקופיה עם כושר הפרדה גבוה (נתח תדרים), הוא משמש גם כחלל תהודה עבור הלייזר הבסיסי (מהוד אופטי).
תיאור כללי
אינטרפרומטריה היא תחום המתבסס על תופעת ההתאבכות בין גלים. תבנית ההתאבכות נוצרת למשל על ידי פיצול קרן אור אחת לשתי אלומות אור כאשר כל אחת מהן עוברת דרך אופטית שונה ואיחוד הקרניים המפוצלות חזרה.
מהוד אופטי (אינטרפרומטר) מורכב מזוג מראות מישוריות מקבילות המחזירות חלקית והמרוחקות במרחק של מילימטרים עד סנטימטרים בודדים זו מזו. ההארה מושגת על ידי הצבת מקור אור נקודתי במישור מוקד של עדשה מרכזת הגורמת לקרני האור להיות מקבילות זו לזו. לאחר מכן קרני האור עוברות דרך המהוד האופטי ודרך עדשה מרכזת לקבלת תבנית ההתאבכות הנוצרת בצורת טבעות מעגליות. חדות הטבעות הללו תלויה במידת ההחזרה של המראות המישוריות במהוד, ככל שמידת ההחזרה גבוהה יותר כך החדות ויכולת ההבחנה בין טבעות ההתאבכות גבוהה יותר.
מהלך הקרניים
קרן אור (גל אלקטרומגנטי) נכנסת לאינטרפרומטר ומתקדמת ימינה לאורך ציר המהוד.
חלק מהקרן מועבר החוצה דרך מראה 2 וחלק אחר מוחזר ממראה 2 ומתקדם חזרה למראה 1, ומשם מוחזר שוב לכיוון מראה 2 וחוזר חלילה (איור 1).
המערכת נמצאת באוויר: n=1, וכמו כן מחוק שימור האנרגיה מתקיים: , כאשר r, t הם מקדמי החזרת השדה והעברת השדה בהתאמה.
עבור מצב בו אין הפסדי אנרגיה נקבל:. נוכל תמיד להתייחס אל מקדמי ההחזרה כממשיים חיוביים.
השדה של הגל האלקטרו-מגנטי
השדה השקול במוצא נתון על ידי חיבור סקלארי של השדות החלקיים העוברים:.
לפי סכום סדרה הנדסית נקבל:
כאשר k הוא וקטור הגל, וגודלו.
חסידות דושינסקיא
חסידות דושינסקיא (קרי: דושינסקי) היא קהילה בעלת מוטיבים של חצר חסידית שמרכזה בירושלים.
היסטוריה
את הקהילה ייסד הרב יוסף צבי דושינסקיא (המכונה "מהרי"ץ דושינסקיא"), שעלה לארץ לאחר פטירתו של רבי יוסף חיים זוננפלד בשנת 1932, כדי לשמש במקומו כגאב"ד העדה החרדית. הוא הקים בירושלים, בשולי שכונת בית ישראל, את ישיבתו, שנקראה על שמו "בית יוסף צבי". בשנת ה'תש"ד (1944) הוקמה בהסכמתו אגודה שנועדה לאחד את תלמידיו.
לאחר פטירתו של המהרי"ץ בתש"ח התמנה לראשות הישיבה בנו, רבי ישראל משה דושינסקיא, שכיהן בתפקיד עד לפטירתו בכ"ב באדר ב' תשס"ג (2003). כיהן מספר שנים גם כגאב"ד העדה החרדית. הוא היה עורך מעין טיש. עם זאת, בישראל, מרבית תלמידיו פנו לאחר נישואיהם לחצרות חסידיות, כמו תולדות אהרן, בעלז וויז'ניץ.
אינטרפרומטר פברי-פרו
מקדם העברת ההספק
נגדיר: וכמו כן נגדיר את מקדם העידון (Finesse): ונקבל:
חסידות דושינסקיא
היסטוריה
רבי יוסף צבי עודד את תלמידיו, אף אלו שמוצאם מיהדות אוברלנד, ללבוש לבוש חסידי (שטריימל בשבת וחליפה ארוכה באמצע השבוע). בתקופת רבי ישראל משה, פעלו כמה תלמידי אביו, בהנהגת יוסף דוידוביץ' והרב אברהם גולדשטיין, לפתח קהילה סביב רבי ישראל משה. הם עודדו אברכים להשתתף בטישים ובאירועים של הישיבה, והחלה להיווצר קהילת אברכים סביב הישיבה. במהלך השנים מרבית תלמידי הישיבה המשיכו להשתייך לקהילה לאחר נישואיהם, והיא הפכה לישיבת של בני הקהילה בלבד. מרבית בני הקהילה אימצו גם את הלבוש הירושלמי בשבתות ("קאפטן", "דז'ובה" וגרביים לבנים). עם זאת, עדיין הקהילה אינה חצר חסידית לחלוטין. כך למשל בטיש בליל שבת משתתפים בעיקר תלמידי הישיבה.
בתקופת רבי ישראל משה הוקמה קהילה בבני ברק. בשנות ה-90 הוקמה קהילה גם בבית שמש. בערים אלו קיימים תלמודי תורה וישיבות קטנות של הקהילה. בירושלים ובבית שמש נפתחו בתי ספר וסמינרים לבנות. בתי מדרש של חסידי דושינסקיא קיימים גם באלעד, בני ברק אשדוד, לונדון וניו יורק. נוסח התפילה של הקהילה נקרא נוסח מהרי"ץ והוא משלב נוסח אשכנז ונוסח ספרד. לדוגמה, אומרים הודו קודם ברוך שאמר, ואומרים קדושה בנוסח נקדישך וכתר, אבל נוסח השמונה עשרה כמעט זהה לנוסח אשכנז.  אומרים וידוי וי"ג מדות בתחנון בשחרית, אך לא במנחה.
אינטרפרומטר פברי-פרו
מקדם העברת ההספק
העברת הספק מקסימלית תתרחש כאשר יתקיים: kd=m\pi
חסידות דושינסקיא
היסטוריה
כיום מנהיג הקהילה וראש הישיבה הוא בנו של הרב ישראל משה, רבי יוסף צבי, חתנו של הרב יקותיאל יהודה (זלמן לייב) מייזליש רבה של קהילת סיגעיט בניו יורק. אחיו, רבי מרדכי יהודה, הוא רבה של קהילת דושינסקיא ברמת בית שמש.
כמו חצרות חסידיות נוספות שמקורן בהונגריה מתאפיינת גם חסידות דושינסקיא בהתבדלות קהילתית, בהתנגדות למדינת ישראל ובהקפדה על דיבור ביידיש.
אינטרפרומטר פברי-פרו
מקדם העברת ההספק
\Leftarrow
,כאשר m מספר ממשי שלם.
כלומר כאשר המרחק בין המראות הוא כפולה שלמה של חצי אורך גל מתקבל רזוננס (כלומר כל הגלים היוצאים באותו כיוון בעלי אותה פאזה).
העברת הספק מינימלית תתרחש כאשר יתקיים :
לעיתים נוח להשתמש במונחים של התדר האופטי ולכן נגדיר: ,כאשר n הוא מקדם השבירה.
אז ניתן לרשום:
ונקבל:
לפיכך קיבלנו כי v_F, נקרא גם (Free Spectral Range (FSR, הוא המחזור של T_{out}(v).
מקסימום מתקבל עבור v_q=qv_F כאשר q הוא מספר ממשי שלם
ומינימום מתקבל עבור.
חצאי הגובה המקסימלי יתקבלו עבור.
עבור \hat{F}>>1 נקבל: , לכן נקבל שמלוא הרוחב בחצי הגובה הוא:
עוצמת האור העובר תלויה בפאזה היחסית \phi הנוצרת בין הגלים היוצאים ומשפיעה על ההתאבכות ביניהם. הפאזה היחסית הזו פרופורציונית לתדר האופטי v. העוצמה I היא פונקציה מחזורית של \phi, ומקבלת ערך מקסימום כאשר \phi=2\pi m. ככל שמקדם העידון גבוה יותר כך מקבלים פיקים צרים יותר וסף מינימום נמוך יותר. כך ניתן להשתמש באינטרפרומטר פברי פרו לצורך פילטר צר סרט.
כניסת האור בזווית וכושר הפרדה כרומטי
התנאי למקסימה בהעברה הוא:, וכל הנקודות המצויות על המעגל מקיימות אותו. כאשר מקור האור אינו מונוכרומטי נוצרת מערכת של מעגלי התאבכות לכל אורך גל בנפרד, ויהיה ניתן להבחין בין שתי טבעות התאבכות בסדר m השייכות לאורכי גל שונים אם הן רחוקות אחת מהשנייה כך שלפחות הן משיקות החל ממחצית מעוצמתן:
נגדיר: ונקבל, בדומה לפיתוח הקודם:
לכן מקדם העברת ההספק, כלומר היחס בין העוצמה העוברת I_t לעוצמה הפוגעת I_i יהיה:
כאשר נגדיר בשנית ונניח שימור אנרגיה ללא בליעה  נוכל לרשום:
הגודל מוגדר כפונקציית איירי (Airy function) ומייצג למעשה את העוצמה העוברת היחסית. ניתן לראות כי נקודות המקסימום מתקבלות עבור ,
כלומר כאשר: ,
והן הולכות ונעשות צרות יותר ככל ש- F גדל, כלומר r_1r_2 גדל.
כושר ההפרדה הכרומטי (Chromatic Resolving Power) מוגדר לפי: וניתן לראות כי ככל שמקדמי ההחזרה גדלים כך משתפרת הרזולוציה הכרומטית, כיוון שהטבעות נעשות צרות יותר, אך יחד עם זאת עוצמת האור העובר נחלשת.
כיטין
כיטין (באנגלית: Chitin) הוא רב-סוכר בעל חשיבות בביולוגיה. כיטין הוא אחד המרכיבים העיקריים בדופן התא של פטריות, ובשלד החיצוני והמוקשה (exoskeleton) של החרקים, פרוקי-רגליים אחרים ומספר בעלי חיים נוספים.
מבנה כימי
הכיטין הוא פולימר המורכב מתתי יחידות של אצטילגלוקוזאמין (N-acetyl-D-glucos-2-amine) אשר מחוברות ביניהן בקשרים גליקוזידיים 1,4 בטא. חיבור זה זהה לחיבור מולקולות הגלוקוז בתאית, ולכן מולקולת הכיטין היא למעשה מולקולה של תאית, שבכל מונומר של גלוקוז, אחד ההידרוקסילים (קבוצות -OH) הוחלף בקבוצה אצטילאמינית. החלפה זו מאפשרת יצירת קשרי מימן נוספים בין שרשרות סוכריות קרובות, מה שמביא לחוזק הרב של החומר הנוצר. השילוב של קשיותו וגמישותו של כיטין הפכו אותו לחומר העיקרי המשמש ליצירת חוטים המשמשים בניתוחים.
מקור המילה
למילים כיטין וכיטון, אותו מקור כמו למילה היוונית לטוניקה שמשמעותה מעטפה מגינה.
טיהור שפכים
טיהור שפכים הוא תהליך של הוצאת חומרים מזהמים, כימיקלים וחיידקים, המסוכנים לבני אדם, ממי הביוב באמצעות תהליכים פיזיקליים, כימיים וביולוגיים. כלומר שימוש במגוון טכנולוגיות הכוללות סינון מכני, טיפול ביולוגי אירובי, טיפול ביולוגי אנארובי כדי לטפל בשפכים ולבסוף הפיכתם למי קולחין, בהם ניתן לבצע שימוש חוזר, לרוב בחקלאות או הזרמה לנחלים מבלי שיגרמו לזיהום.
טיהור שפכים מבוצע באמצעות מכון טיהור שפכים או בריכת חימצון המופרדות משפכים תעשייתיים. טיפול בשפכים תעשייתיים הוא תהליך מורכב הכולל מגוון רחב של טכנולוגיות שונות המותאמות לפי סוג המזהמים.
מכון טיהור שפכים
מכון טיהור שפכים הוא מתקן המנקז אליו את שפכי הביוב, לשם טיהורם. המים המטוהרים משמשים בחקלאות או מושבים לנחלים בטבע.
מכוני טיהור אינטנסיביים
תהליך הטיפול בשפכים במכוני הטיהור האינטנסיביים נחלק לשלושה שלבים עיקריים: טיפול ראשוני, שניוני ושלישוני. איכות מי הקולחין נקבע על פי מספר השלבים בתהליך הטיהור. כיום נכנסות לתוקף באירופה תקנות חדשות הדורשות טיפול רביעוני המצריך הפרדה של מיקרו-מזהמים שבדרך כלל מקורם בתרופות אנטיביוטיות והורמונים ששורדים את תהליך הטיפול.
שיטות הטיהור
לאחר זמן שהיה של מספר שעות מוזרמים השפכים המטוהרים מאגני האיוור לאגני שיקוע, בהם מופרדים המוצקים המרחפים (רובם הם תאי חיידקים ותרכובות אורגניות לא מסיסות) ומתקבלים קולחין.
חלק מהבוצה הנוצרת כמשקע מוחזרת בסחרור לאגני האיוור והיתרה מסולקת כבוצה עודפת.
מכוני טיהור אקסטנסיביים
תהליכים אקסטנסיביים כוללים בדרך כלל בריכות ייצוב אנאירוביות (בהן עומק המים גדול יחסית), המשולבות עם בריכות אארוביות רדודות. בבריכות אלו מתפתחות אצות התורמות חמצן למים ומסייעות בכך לפירוק מיקרוביאלי של המזהמים. בבריכות בהן מצוי עומס אורגני גבוה או פני שטח קטנים יחסית, יש לעיתים צורך בהוספת איוור מכני לשיפור תהליכי החמצון.
יתרונות וחסרונות
יתרונותיה של שיטה זו הם: כמויות הבוצה הנוצרות קטנות ביותר ומחייבות סילוק רק אחת למספר שנים. ההפעלה פשוטה ביותר ואינה דורשת כוח אדם מיומן. עלות הטיפול במכונים מסוג זה אמורה להיות נמוכה באורח משמעותי מזו של מכונים אינטנסיביים. טיהור בדרך זו רגיש פחות לשינויים בכמות ואיכות השפכים ויעיל יותר בפירוק מזהמים אורגניים יציבים.
חסרונות שיטה זו הם באיכות הקולחין הנמוכה יחסית.
מחקרים שנערכו בישראל בשנים האחרונות הראו כי ניתן להגיע לאיכות קולחין גבוהה מאוד במערכות אקסטנסיביות על ידי שימוש במאגרים מקבילים. בשיטה זו מוזרמים שפכים לאחר טיפול ראשוני, לסירוגין, למאגרים מקבילים.
השיטה מאפשרת הזרמת שפכים טריים למאגר קולט, בעוד מאגר שני משמש כגוף אגירה ומאפשר זמן שהיה ארוך לקולחין המצויים בו, ללא תוספת שפכים טריים. ההשקיה נעשית אך ורק בקולחין ששהו במאגר שלושה חודשים לפחות. לאחר התרוקנות המאגר, מתחילה הזרמת שפכים אליו בעוד המאגר המקביל נסגר לקליטת שפכים טריים וחוזר חלילה.
בריכות חמצון
תהליכי הטיהור המתבצעים בבריכות חמצון מתבססים על קשרי גומלין בין אצות ירוקות המבצעות פוטוסינתזה בשכבת המים העליונה, שאליה חודרות קרני השמש, ובכך מעשירות את המים בחמצן, לבין מיקרואורגניזמים המנצלים את החמצן כדי להתקיים ולפרק את החומר האורגני המצוי בשפכים. כמו כן מתבצעים תהליכים של מינרליזציה וניטרפיקציה שבה הופכת האמוניה לחנקית ולחנקה.
התהליך רגיש לתנאי האקלים, לטמפרטורה, לאורך היום, להיפוך שכבתי של המים וכדומה. ככל שעומס השפכים על הבריכות גדול יותר, הן הופכות למטרד בגלל היחס בין קצב ייצור החמצן הנגרם על ידי השמש והאצות (פוטוסינתזה), לדרישת החמצן הנגרמת על ידי כמות השפכים.
המים בבריכת חמצון הם סביבה עוינת לבעלי חיים. הכמויות הגדולות של חומרי מזון גורמות להתפתחות יתרה של אצות בבריכה. האצות מבצעות הטמעה בנוכחות אור יום ונשימה בלילה, ויוצרות מחזוריות יום-לילה בבריכה. במשך היום ה-pH וריכוז החמצן עולים. ערך ההגבה הגבוה גורם לעליית ריכוז האמוניה לעומת יון האמון. במשך הלילה, לעומת זאת, יש ירידה בערך ההגבה וברמת החמצן המומס עד מתחת ל־ppm 0.1. בעלי חיים שמסוגלים לחיות בבריכות חמצון צריכים להתמודד עם ריכוזי אמוניה גבוהים ביום ועקת חמצן במשך הלילה. כל זאת בנוסף לריכוזי ניטריטים, דטרגנים ומזהמים אחרים.
ברם, ישנם בעלי חיים שמעדיפים התפתחות במים מזוהמים בחומר אורגני. כאלה הם למשל יתושי כולכית מצויה טרדנית, ואכן, בעיית היתושים הללו קיימת בכל אגני החמצון, תעלות הביוב והנחלים המזוהמים שבהם מוזרמים שפכים, שכן אלו מהווים מוקדי דגירה עיקריים של היתושים. במקווי מים בלתי מזוהמים מתפתחת אוכלוסייה של אויבים טבעיים לזחלי יתושים כמו דגים, זחלי חיפושית המים, זחלי שפיריות וראשנים. במקווי מים כאלה מתפתחים בדרך כלל מעט מאוד זחלי יתושים או שהם נעדרים כליל. אולם, בניגוד לטורפיהם, מסוגלים הזחלים של יתושי כולכית מצויה טרדנית, להתקיים בסביבה העוינת מאוד של חלק ממקווי המים המלאכותיים, משום שטווח התנאים לקיומם של הזחלים רחב בהרבה מן הטווח הצר שבו מתקיימים אויביהם. התפתחות הזחלים מתרחשת במים מתוקים או מליחים, בטווחי חומציות וטמפרטורה רחבים ובמים שבהם העומס האורגני גבוה וריכוז החמצן נמוך. בנוסף להיעדר כמעט מוחלט של אויבים, מצויות במי בריכות החמצון תרכובות של זרחן ושל חנקן בריכוזים גבוהים, המדשנות את גדות הבריכות וגורמות להתפתחות צמחייה עשירה על שפת המים, שהיא חביבה על יתושים אלה. גם הזרימה האיטית בבריכות ופני המים השקטים הם גורמים ההופכים את בריכות החמצון לבתי גידול אידיאליים לזחלי יתושים.
הדברת יתושים בבריכות חמצון
הדרך הנפוצה למניעת התפתחות יתושים בבריכות חמצון מבוססת על עיקור צמחיית הגדות באמצעות קוטלי צמחייה כימיים, ריסוס רצועת המים הקרובה לגדות בקוטלי חרקים כימיים ויציקת חומרים שמנוניים למים בצמוד לגדות. לשיטה זו מספר חסרונות :
מרבדי קנה
שיטת מרבדי קנה (נקראת בדרך כלל אחו לח או אגנים ירוקים) היא שיטה טבעית ואקולוגית לטיהור מי שופכין, המחקה את מנגנוניו הטבעיים של הטבע בטיהור מי ביצות. מי השופכין מוזרמים לאגם מלאכותי האוגר את המים לפרקי זמן ארוכים. צמחי מים וצמחי גדה שונים נשתלים סביב האגם ומטהרים את המים באופן טבעי. מרבית הגידולים הם גידולי קנה מסוגים שונים ומכאן נגזר שמה של השיטה.
השיטה פועלת בכל רחבי העולם ובישראל נעשה בה שימוש בנאות סמדר ובקיבוץ להב וכן מתוכנן אגם נוסף בערד שמטרתו לטהר את 400 אלף הקוב המוזרמים מדי שנה על ידי מפעל מגבות שבעיר.
ג'וזף מריק
ג'וזף קארי מריק (באנגלית: Joseph Carey Merrick; 5 באוגוסט 1862 – 11 באפריל 1890), הידוע בכינויו "איש הפיל", זכה לאהדתה של בריטניה הוויקטוריאנית בשל עיוותו המורפולוגי.
תולדות חייו
מריק נולד בלסטר, ובגיל חמש החלו לגדל עיוותים משמעותיים על פניו וגופו. הוא הלך לבית ספר בערך עד גיל 11, אז מתה אמו. אביו התחתן בשנית ואמו החורגת דחתה אותו. במשך שנתיים הוא עבד בייצור סיגרים, אולם התקשה בעבודה בגלל עיוותו. מאז התקשה למצוא עבודה. אביו ניסה לסייע לו לעבוד כרוכל, אולם אנשים נרתעו ממנו ולא קנו אצלו. הוא הופיע במופע שוליים בקרקס. בהמשך חייו הפך מריק לידוען בחברה הוויקטוריאנית הגבוהה, ולבסוף הפך לחביבה של המלכה ויקטוריה עצמה. עם זאת, פעם אחת עלה החשד כי הוא "ג'ק המרטש", דבר שהופרך תוך זמן קצר.
מריק מצא נחמה בכתיבה של פרוזה ושירה ואף כתב על עצמו אוטוביוגרפיה קצרה. מריק התיידד עם ד"ר פרדריק טרבס, רופא בבית חולים לונדון. הוא טופל והתגורר במקום זה עד מותו. בריאותו של מריק התערערה בעיקר משום שהעיוות בו לקה הקשה עליו לישון במאוזן. בסופו של דבר הוא נפטר משום שנחנק בשינה כתוצאה מהתנוחה בה הונח ראשו, בשל משקל פניו. מאמינים כי זו הייתה תאונה, שנבעה מניסיונו של מריק לחקות חיים רגילים. טרם התאונה הוא ישן בישיבה.
יצירות עליו
על סמך סיפור חייו כתב ברנארד פומרנץ מחזה שהוצג בברודוויי בבימויו של ג'ק הופסיס ובכיכובו של דייוויד בואי וזכה בשלושה פרסי טוני ב-1979 ושלושה פרסי אובי. ב-1980 הופק סרט קולנוע בנושא זה בכיכובם של ג'ון הרט ואנתוני הופקינס ובביומו של דייוויד לינץ'. הסרט היה מועמד לפרס אוסקר לסרט הטוב ביותר ב-1980. גם הסרט וגם המחזה נקראו "איש הפיל".
מחלתו
ב-1971, אשלי מונטגיו הציע שמריק סבל מנוירופיברומטוזיס מטיפוס 1 - מחלה גנטית הידועה גם בשם מחלת פון רקלינגהאוזן. מחלה זו (וגם אלפנטיאזיס) עדיין מקושרת עם מריק בעיני הציבור. ב-1979 זיהה מיכאל כהן מצב שרודולף ווידרמאן כינה ב-1983 תסמונת פרוטאוס. ב-1986 נטען כי מריק סבל מסינדרום זה בעצם.
בניגוד לנוירופיברומטוסיס, תסמונת פרוטאוס (הקרוי על שם האל משנה הצורה פרוטאוס), פוגעת ברקמות נוספות פרט לשרירים, והיא מחלה ספורדית ולא גנטית העוברת בתורשה. ביולי 2003, ד"ר קאריס אנג הודיעה שכתוצאה מבדיקות DNA שבוצעו על דגימות משערו ומעצמותיו של מריק, ניתן לקבוע בוודאות כי מריק אכן סבל מתסמונת פרוטאוס, וייתכן שסבל בנוסף לכך גם מנוירופיברומטוסיס מטיפוס 1. גן PTEN שלו, אשר בדרך כלל עובר מוטציה בתסמונת פרוטאוס, נראה בריא (כלומר לא עבר מוטציה).
שלדו המשומר של מריק נמצא בתצוגה קבועה בבית החולים המלכותי בלונדון.
מלאכת אוכל נפש
בהלכה, מלאכת אוכל נפש היא מלאכה שאדם עושה לצורך הכנת מזונותיו לאותו יום, ומותר לעשותה ביום טוב (בניגוד לשבת, בה פעולה כזו היא מלאכה האסורה מהתורה). למשל, אפייה או הבערת אש לצורך הכנת המזון לאכילה מותרת ביום טוב. עם זאת, מלאכות שדרכם להיעשות בזמן מרובה, כגון קצירה, צידה, דישה, נקראות "מלאכת עבודה" והן אסורות על אף שהן נעשות לצורך אוכל נפש.
ביום טוב
היתר מלאכת אוכל נפש מפורש בתורה: "וּבַיּוֹם הָרִאשׁוֹן מִקְרָא קֹדֶשׁ וּבַיּוֹם הַשְּׁבִיעִי מִקְרָא קֹדֶשׁ יִהְיֶה לָכֶם, כָּל מְלָאכָה לֹא יֵעָשֶׂה בָהֶם, אַךְ אֲשֶׁר יֵאָכֵל לְכָל נֶפֶשׁ הוּא לְבַדּוֹ יֵעָשֶׂה לָכֶם". כך הותרו שחיטה, לישה, בישול וכיוצא באלה.
חכמים אסרו לעשות כל מלאכה שאפשר לעשותה בערב יום טוב מבלי שיהיה בה הפסד או חיסרון, זאת כדי שאדם לא ידחה ליום טוב את כל המלאכות שהן לצורך אוכל נפש כגון טחינה וניפוי הקמח וכיוצא באלה, ואז ייטרד בהן כל היום ויימנע משמחת החג.
להלכה נפסקה דעת בית הלל, שכיוון שמלאכות ההוצאה וההבערה הותרו כמלאכת אוכל נפש, הם הותרו גם לצורך שאר הנאות, גם אם אינן קשורות דווקא באוכל, בתנאי שהם צורך "השווה לכל נפש".
הגם שמלאכת הבערה הותרה לצורך אוכל נפש, היינו דווקא מאש לאש משום איסור מוליד ביום טוב
האחרונים נחלקו לגבי העישון ביום טוב, לדעת חלק מן הפוסקים, העישון מותר למי שהורגל בכך, משום שזה צורך "השווה לכל נפש", אולם הדלקת הסיגריה צריכה להיעשות מאש הדלוקה מערב יו"ט, כשם שנאסרה הדלקה לבישול, והותרה רק מאש לאש, אך ישנם פוסקים רבים האוסרים זאת, בטענה שאין זה צורך אוכל השווה לכל נפש, שהרי ישנם אנשים רבים שאינם נהנים מעישון, ואף אינם סובלים את הריח.
מכשירי אוכל נפש
רבי יהודה וחכמים נחלקו במסכת ביצה האם גם עשיית מכשירי או כל נפש הותרו או רק מלאכות לצורך אוכל נפש עצמו. לפי רבי יהודה גם מכשירי אוכל נפש הותרו.
בין שתי השיטות מספר הלכות הנתונות במחלוקת: אחת מהם היא הדילמה הבאה: בזמן הראשונים, היו מחממים את התנור על ידי פיזור גחלים על רצפת התנור כדי לחממו, ואחר מכן היו מפנים את הגחלים מרצפת התנור, ואז היו אופים את הלחם, אך פינוי הגחלים מתבצע תוך כדי כיבוי חלקי, לפי השיטה הראשונה מכיוון שפינוי הגחלים היא פעולה עקיפה היא נחשבת למכשירי אוכל נפש, ולפי שיטת הרא"ש היא מותרת מכיוון שאי אפשר לאפות את הלחם על הגחלים והיא פעולה המוכרחת לצורך האוכל.
במשכון
המושג אוכל נפש מוזכר גם לעניין איסור משכון כלי אוכל נפש. ומשמש כנימוק "כי נפש הוא חובל", היינו שאלו כלים שנצרכים לכדי חייו של האדם, ולכן אין לקחתם. מדובר בכלים המשמשים להכנת מזון כמו רחיים של תבואה וסכין שחיטה.
גדרי המצווה
לפי המגיד משנה, "ואני אומר ש'מלאכת עבודה' כולל כל מה שדרך העבד לעשות לאדוניו ואין רוב בני אדם עושין אותה לעצמן אלא שוכרים אחרים לעשותן, אבל כל מלאכה שדרך רוב בני אדם לעשותה כל אחד בביתו לעצמו לא הוזהרנו", כלומר, שביום טוב אסורים לעשות סוגי מלאכות שהיו בדרך כלל דורשים עבודה מסיבית מחמת שדרך הפעולה היא לימים הרבה אלא שהתורה התירה פעולות שדרך לעשות אותם בבית באופן מינימלי.
יחיאל צבי צימרינסקי
יחיאל צבי צימרינסקי (תרי"ט, 1859 – ו' באלול תרצ"ג, 28 באוגוסט 1933) היה איש היישוב היהודי, רב פעלים בקהילה היהודית, אומן ליצירות מעץ זית, עמד בראש ארגון האומנים ובעלי המלאכה. חבר הנהלת לשכת "בני ברית" בירושלים ובין מייסדיה, בין מקימי שכונת בית יעקב ובית הכנסת "בית יהודה" וכן היה בורר ידוע ומקובל בירושלים.
ראשית חייו
יחיאל צבי נולד בשנת 1859 לנח ובאשה חיה בעיר נבהרדק שבתחום המושב היהודי של האימפריה הרוסית. הוריו, חובבי ציון, החליטו בילדותו לעלות לארץ ישראל. יחד איתו הפליגו בספינת מפרש מנמל אודסה לנמל אלכסנדריה (מצרים) בעל המים העמוקים ורציפי עגינה ומשם לנסוע במרכבה לאורך חוף ים התיכון דרך מדבר סיני אל ארץ ישראל. בהגיעם לאלכסנדריה, שמעו אנשי הקהילה היהודית כי בדעת המשפחה לנסוע לירושלים, ואלה סיפרו להם כי בירושלים משתוללת מגפת כולרה מכיוון שחדרו מי הביוב למאגרי מי השתייה, מאחר שתשתית הביוב בעיר הייתה בתעלות פתוחות ובורות ספיגה. ולכן גמרו אומר להישאר במצרים. האב, שהיה נגר במקצועו, חיפש עבודה לפרנסתו ונודע לו כי לבית המלוכה בקהיר דרושים נגרים. האב החל לעבוד בנגרות עבור בית המלוכה ובמשך השנים אף הגיע שם למעמד נגר ראשי. הוריו ביקשו להקנות לבנם חינוך יהודי והכניסו אותו ללמוד בחדר. בגיל 12 נשלח לירושלים ושהה בבית משפחת אליהו מוניש ברובע היהודי בעיר העתיקה, שם למד תורה בישיבה של הרב יהושע לייב דיסקין, שנחשב לאחד מחשובי רבני עדת האשכנזים הפרושים בירושלים.
פעילותו בקהילה
בי"ג בסיוון תרל"ו, 1877, בהיותו בן 18, נשא לאישה את חנה בת מאיר חיים אייזנברג, בירושלים. כשהשכונות החדשות היו עדיין פזורות ורחוקות ממרכז היישוב היהודי שהיה אז בין חומות העיר העתיקה בירושלים, ייסד אגודת מתנדבים ללינה אצל חולים בשכונות ולטיפול בהם בלילה, וגם בתו הבכורה נרתמה לעבודת התנדבות בשירות חברה זו.
עקב תרומתו לקהילה ומעורבותו הענפה בה, נבחר צימרינסקי לבורר בקהילה וכל שכר שקיבל בעבור בוררות היה מוסר לבית המדרש "תלמוד תורה – בית יהודה". בשנת תרל"ט, 1879, בהיותו בן 21, הוטלה עליו שליחות על ידי הרב יהושע לייב דיסקין, כיוון שנודע כאדם טוב ומסור. הרב תיאר בפניו את מצבם העגום של היתומים ואת הסכנה לנפילתם בידי המיסיון הנוצרי וביקש ממנו לשתף פעולה עמו בייסוד בית יתומים בניהולו. צימרינסקי נטל עליו את המשימה והקדיש שלוש שנים ומחצה לביסוס המוסד ולפיתוחו וזנח לשם כך את מלאכתו ואף משכן רכוש מביתו כדי להשיג כסף הדרוש למטרה זו.
פעם נזדמן לו לעזור גם בהבאת יהודים ארצה. כאשר נסע לרגל עסקיו לביירות, הכיר באונייה שני צעירים שלא הורשו לרדת לחוף ביפו והוכרחו לחזור באוניה לאודסה. הוא הוריד אותם עמו לחוף בבירות ואחר כך הכניסם עמו ארצה בדרך היבשה דרך מטולה וצפת. אחרי מלחמת העולם הראשונה השתתף ביסוד בית העולים של לשכת בני ברית בירושלים, נטל חלק בניהול משק המוסד ובהשתדלותו קיבלה הלשכה מאת הגב' חנה סטרסלסקי תרומה בסך 2,000 לירות לקניית "בית העולים". הבית נקנה כדי לספק דיור זמני לעולים עד שימצאו מגורי קבע. כשנתערער מצבו של מושב זקנים בירושלים בשל סכסוכים בין הגבאים וחוסר כספים בעקבותיו, מינה מושל המחוז את צימרינסקי לחבר הנהלה והצליח לשפר את מצבו.
יחיאל צבי ירש מאביו את הזיקה למלאכת העץ. הוא הקים בית מלאכה שנשא את השם "התעשייה לכל מיני עצי זית - ממציא עבודה בסיטונות ולאחדים". בית המלאכה ובחזיתו חנות ממכר למזכרות מגולפות מעץ זית מהארץ הקדושה היה ליד מחנה הצבא העות'מאני מול מגדל דוד.
תיבה אמנותית שיצר מעץ זית נעשתה לפי הזמנת קהילת אונגארין בירושלים (יוצאי אוסטריה והונגריה) נשלחה כשי לקיסר האימפריה האוסטרו-הונגרית, פרנץ יוזף הראשון, במלאת לו שבעים שנה בשנת 1900. הקיסר היה אהוד על היהודים בהעניקו להם שוויון זכויות בארצו. תודתו הועברה באמצעות הקונסול האוסטרי בארץ, אנטון שרפראט, במקום מושבו בירושלים וגם זכתה לתשבחות בעיתוני וינה. באותו מעמד אמר לו הקונסול: "מכל אלפי המתנות שקיבל הקיסר שבתה את לבו התיבה שיצרת ואילו היית חורט את שמך עליה, היית מקבל אות כבוד מידי הקיסר".
בחול המועד סוכות תרע"ה, אוקטובר 1914, היה בין ששת מייסדי הארגון "אומנים ובעלי מלאכות בירושלים". צימרינסקי השתתף כנציג ארגון האומנים ובעלי המלאכה בהנחת אבן היסוד לאוניברסיטה העברית וכן השתתף ביזמה ובפעולה בארגון בעלי מלאכה בירושלים ובהנהגתה במשך עשרות שנים ונחשב לזקן האומנים בירושלים.
אספת הכנסייה הארצישראלית
יחיאל מיכל פינס ניסח את הדברים בקצרה: "האישה היא חברה רק לבעלה, ואין היא יכולה להיות חברה בהסתדרות". המתנגדים דבקו בעמדה הגורסת כי השתתפותה של האישה מנוגדת לדת ולאורח החיים היהודי ואין היא נתונה כלל למיקוח. אחד מבין השוללים את זכותה של האישה להשתתף בהתאחדות נימק את דבריו מתוך הצגת המטרה הדתית כמטרה העליונה של יישוב ארץ-ישראל. "עלינו לחדש כוחותינו החומרים והרוחניים בארץ ישראל ואיך נשיג מטרתנו אם לא נשמור על חוקי תורתנו?". צימרינסקי עצמו צעק כשהחלו הצירים לעזוב את האולם - "הלזאת הובאו מירושלים הנה? איך יוכל לשאת פני שולחיו אם תקובל הצעה כזאת?". יהושע שטמפפר השתמש בביטוי הלטיני "Non possumus", שמשמעותו "איננו יכולים" וציין סירוב מטעמים דתיים.
צימרינסקי היה בין מייסדי וחבר הנהלת לשכת של "בני ברית" בירושלים והיה כל ימיו מפעיליה. הלשכה הייתה הארגון הראשון בארץ שכל ישיבותיו התנהלו בעברית.
אחרית דבר
במאורעות תרפ"ט נרצחו במוצא בתו בתיה חיה ובעלה אריה לייב מקלף, שתי בנותיהם מינה ורבקה ובנם אברהם משה. עד סוף ימיו סירב להיפרד מהתרבוש האדום שהקפיד לחבוש על ראשו מאז האסון, כאות מחאה נגד השלטון המנדטורי, בהסבירו: "בימי הטורקים לא הרגו את ילדי". נפטר בירושלים, ב-28 באוגוסט 1933, בן 75 במותו. הוא נקבר בצמוד לקבר בנו בהר הזיתים.
במלאת שלשים לפטירתו הוציא לאור פנחס גרייבסקי חוברת לזכרו בשם "צרור פרחים" וכן הקדיש לו דברי שבח בסדרת חוברות "החרש והמסגר בירושלים". בתו רבקה שרה הנציחה את שמו בקניית ספר תורה לבית הכנסת "בית יהודה" ומתפללי בית הכנסת הנציחו את שמו ופועלו על לוח הנצחה חרוט על שיש המותקן מעל פתח היציאה. נכדו, מרדכי מקלף, היה הרמטכ"ל השלישי של צה"ל.
ליל כל הקדושים
ליל כל הקדושים או האלווין (באנגלית: Halloween) הוא חג עממי בעל שורשים נוצריים הנחגג בליל ה-31 באוקטובר, ערב יום כל הקדושים בנצרות המערבית. החג נהוג בעיקר באיים הבריטיים ובצפון אמריקה, אולם הפך נפוץ בארצות רבות בעולם בזכות תרבות הפופ האמריקאית. יש הסוברים שמקור החג אלילי, וראשיתו ביום הקציר הקלטי סאווין, ועם המאות הוא נוכס ושונה על ידי הנצרות. מנגד, יש חוקרים הגורסים שהתפתח מתחילתו כחג נוצרי.
פעילויות ליל כל הקדושים כוללות משחקי תעלול או ממתק, מסיבות תחפושות, נשיאת עששיות דלועים (ג'ק-או-לנטרן), הדלקת מדורות, תפיסת תפוחים בגיגית מים, משחקי חיזוי ומתיחות וסיפור מעשיות מפחידות. הקישור בין החג לרוחות המתים הביא לכך שביום זה משודרים, בייחוד בארצות הברית, סדרות וסרטי אימה. נוצרים מקיימים את ההיבטים הדתיים במסורת ליל כל הקדושים, כמו תפילה בכנסייה והדלקת נרות על קברים, בעוד שהיבטיה הפופולריים נחווים כחגיגה חילונית עבור כל היתר. במסורת הנצרות המערבית זהו אחד המועדים בהם נמנעו מבשר, ועל כן מאכלי החג המסורתיים הם צמחוניים: תפוחים מסוכרים, תפוחי קרמל, לביבות, ועוגות נשמה.
מקורו הנוצרי
מקורו הנוצרי של החג הוא היותו ערב "יום כל הקדושים" המצוין ב-1 בנובמבר. כבר במאות הראשונות לספירת הנוצרים, צוין על ידי הכנסיות הנוצריות השונות "חג הקדושים", שהוקדש לזכר כל הקדושים ומי שמצאו את מותם בשל אמונתם בנצרות. מועד החג לא היה אחיד עד המאה השביעית לספירה הנוצרית, בתקופתו של האפיפיור בוניפקיוס הרביעי. האפיפיור חנך בתאריך 1 בנובמבר את הפנתאון ברומא, שהיה קודם היכל פגאני, והקדישו כ"כנסיית מרים הקדושה של הקדושים המעונים". מאז מצוין "יום כל הקדושים" בכל שנה ב-1 בנובמבר. התאריך נבחר, כפי הנראה, גם בשל קרבתו לחג הפגאני הקלטי שצוין בצפון אירופה. ערבו של אותו יום הוא 31 באוקטובר, שהוא מועד החג הקלטי. בהיותו ערב "חג כל הקדושים" הוא קרוי "ליל כל הקדושים".
מקורו האירי
מקורו האירי של החג נשען, ככל הנראה, על חגיגות השנה החדשה בימי הקלטים - סאווין, שהאמינו כי בלילה זה עולם הרוחות קרוב ביותר לעולם החיים, ולכן ניתן לראות בו את רוחות המתים. מכשפות ובעלי כוחות על טבעיים אחרים עדיין נזכרים בכל רחבי אירלנד בשעה שילדים בתחפושות מפחידות שונות סובבים בחוצות ונושאים בידיהם עששיות אופייניות לחג - דלועים מנוקבים שפרצוף מפחיד גולף בצדם האחד ונר דולק מאיר בתוכם.
כפי הנראה, גם מקור המנהג להתחפש בליל כל הקדושים נובע מהחג הקלטי. מחשש שהרוחות ייכנסו באדם, הקלטים התחפשו לרוחות ושדים על מנת לבלבלם. מסיבות ליל כל הקדושים (בעיקר לילדים) כוללות משחקים, כגון תפיסת תפוחים מתוך גיגית מים או כשהם תלויים על חוט. מטרת המשחק היא לתפוס תפוח בשיניים בלבד בלי שימוש בידיים.
סמלים
לאורך השנים התפתחו מסורות, סמלים וחפצים הקשורים ליל כל הקדושים. בין הקישוטים הידועים ביותר הם ג'ק-או-לנטרן; עששית העשויה מדלעת, רוטבגה או לפת שרוקנו מתוכנם, כאשר פרצוף מפחיד נחתך בצידן האחד ונר דולק מאיר בתוכם. נהוג להניח את הג'ק-או-לנטרן על חלונות או דלתות הבתים. מנהג זה נפוץ במיוחד בחג ליל כל הקדושים באמריקה הצפונית.
הדימויים המודרניים של ליל כל הקדושים מגיעים ממקורות רבים, ביניהם אסכטולוגיה נוצרית, מנהגים לאומיים, יצירות ספרויות גותיות (כמו הרומנים פרנקנשטיין ודרקולה) וסרטי אימה קלאסיים (כגון פרנקנשטיין והמומיה) אלמנטים של עונת הסתיו, כמו דלועים, קליפות תירס ודחלילים, נפוצים גם הם. בתים מעוטרים לרוב בסמלים מסוג זה בתקופת ליל כל הקדושים. בין היתר, מוצגות תמונות ליל כל הקדושים שכוללות נושאים של מוות, רוע ומפלצות וחיות אגדיות. שחור, כתום ולפעמים סגול הם הצבעים המסורתיים של ליל כל הקדושים.
חברות רבות כמו חברת בייסטל, אילופ, בע"מ ובן קופר, בע"מ מייצרות קישוטים לכבוד החג, בשלל צורות וסוגים.
מנהגי החג
בארצות הברית, בקנדה ובמרבית בריטניה כוללות חגיגות ליל כל הקדושים מספר אלמנטים: בתים מקושטים ברוח החג, כולל דלועי ג'ק-או-לנטרן בחזית הבית ומוטיבים מסרטי אימה שונים; הילדים מתחפשים לדמויות מעוררות פחד - החל מרוחות רפאים ועד דמויות מודרניות מסרטי קולנוע - יוצאים לאסוף ממתקים ולעיתים מתחרים זה בזה על התחפושת הטובה ביותר; סוכריות דלעת וסוכריות תירס מהוות חלק עיקרי במכירות הממתקים בתקופת החג. באולמות הקולנוע בארצות הברית נפוצה מסורת של סרטי אימה היוצאים בסמוך לליל כל הקדושים וסדרות טלוויזיה אמריקאיות רבות מקדישות פרק ברוח החג שמשודר בסמוך (לרוב לפני) החג. הסדרה משפחת סימפסון ידועה במיוחד בפרקי חג כל הקדושים שלה, המופקים כבר 25 שנים ברציפות.
תעלול או ממתק
עם השנים צברה פופולריות המסורת של "תעלול או ממתק" (בתרגומים אחרים: "תעלול או גמול" או "ממתק או ברדק", באנגלית: "Trick or treat") והיא נחשבת מאז לאחת מהמסורות העיקריות בחג. לפי המסורת, הילדים יוצאים בתחפושות מפחידות לרחובות, עוברים מבית לבית, דופקים על הדלת ואומרים "תעלול או ממתק!". אם האדם שנמצא בבית לא נותן לילדים ממתקים, הם מעוללים לו תעלול כלשהו, זורקים ביצה על הבית, או כורכים נייר טואלט סביב הבית.
מאכלים אופייניים
בערב כל הקדושים, עדות מערביות נוצריות רבות מעודדות התנזרות מבשר, דבר שהוביל למסורת של מאכלים צמחוניים הקשורים ליום זה. מכיוון שבחצי הכדור הצפוני ליל כל הקדושים מתקיים בסמוך לעונת קציר התפוחים, תפוחים מסוכרים (המכונים תפוחי טופי מחוץ לאמריקה הצפונית), תפוחי קרמל ותפוחי טאפי הם מאכלים נפוצים של ליל כל הקדושים. הם מיוצרים על ידי גלגול תפוח שלם בסירופ סוכר ולעיתים קרובות מצופים גם באגוזים.
בתקופה מסוימת, ממתקי תפוחים הוענקו בדרך כלל לילדים כחלק מתעלול או ממתק, אך המנהג דעך במהירות בעקבות שמועות נרחבות כי ישנם אנשים שהטמינו פריטים כמו סיכות וסכיני גילוח בתפוחים בארצות הברית. אף על פי שיש עדויות לאירועים כאלה, מקרי הדיווח אודותיהם מעטים. מעבר לכך, מקרים ממשיים הקשורים למעשים האלה נחשבים לנדירים ביותר ומעולם לא גרמו לפגיעה קשה. עם זאת, הורים רבים הניחו שפרקטיקות כאלה זוכות לתשומת לב בגלל תקשורת ההמונים. בשיא התבהלה שנגרמה כתוצאה מכך, כמה בתי חולים הציעו לבצע צילומי רנטגן בחינם עבור ילדים במטרה למצוא עדויות לכך. כמעט כל מקרי הממתקים המורעלים המוכרים, נגרמו כתוצאה ממעורבות של הורים שהרעילו את הממתקים של ילדיהם.
אחד המנהגים הידועים ביותר באירלנד הוא אפייה (או לעיתים קרובות יותר בימינו, רכישה) של ברמברק (באירית: báirín breac); לחם מהיר בתוספת סולטנות וצימוקים. הלחם מזוהה עם ליל כל הקדושים במדינה ונהוג להטמין בתוכו פריט כלשהו. יש ששמים בלחם תליון, בדרך כלל של מרים, אם ישו. המאכל מקביל לעוגת המלך.
ברחבי העולם
המסורות והחשיבות של ליל כל הקדושים משתנות מאוד בין המדינות המציינות אותו. בסקוטלנד ובאירלנד, המנהגים המסורתיים שלו כוללים ילדים שמתחפשים בתחפושות של ליל כל הקדושים ועורכים מסיבות, בעוד שבאזורים אחרים באירלנד מדליקים מדורות וזיקוקים. בקנדה, ההוצאה על ממתקים בליל כל הקדושים היא השנייה בגודלה לאחר חג המולד. ליל כל הקדושים שם תואר כ"זמן לתרומות וצדקה". בזמני החג, קוויבק מציעה סיורים בחלקים מהעיר העתיקה ובתי הקברות ההיסטוריים שבה. בארצות הברית, שם מסורת פוריטנית מתמשכת הגבילה קיום של חגים רבים, ליל כל הקדושים לא נחשב כחג עד המאה ה-19. ההגירה הטרנס-אטלנטית של קרוב לשני מיליון אירים בעקבות רעב תפוחי האדמה הגדול באירלנד הביאה את החג למדינה. בתחילת המאה העשרים, ליל כל הקדושים הפך לליל ונדליזם, עם הרס רכוש ואכזריות לבעלי חיים ולאנשים. עם זאת, ליל כל הקדושים הוא החג השני הפופולרי ביותר במדינה מבחינת סחר בקישוטים, מכירות ממתקים ומכירת תלבושות. איגוד הקונדיטורים הלאומי (NCA) דיווח בשנת 2005 כי 80% מהמבוגרים האמריקאים תכננו לחלק ממתקים במסגרת תעלול או ממתק.
אירועי החג נמצאים במרכז עלילה של מספר סרטים מסוגות שונות כמו מ"יובי יציל את האלווין" (סרט אימה קומי) או "Babysitter Massacre" שהתפתח לסדרה של מספר סרטים.
באוקטובר 2022 ברובע איטוון בסיאול שבדרום קוריאה יצאו המונים לחגיגות בהם אירע האסון בחגיגות ליל כל הקדושים בסיאול, שאירע לאחר 3 שנות הפסקה בגלל מגפת הקורונה ובו נהרגו 158 אנשים ונפצעו כ-200. הנשיא יון סוק-יאול הכריז על תקופת אבל לאומית.
יחס היהדות לחג
על פי היהדות ליל כל הקדושים נחשב לחג אלילי, ולכן בישראל לא היה נהוג לחגוג אותו. עם זאת, במרוצת השנים החלו ברים, מסעדות, פאבים עסקים ומקומות שונים במדינה, לקיים מסיבות ליל כל הקדושים, בעקבות חיקוי ואימוץ של התרבות האמריקאית. בנוסף לכך, קיים דמיון מסוים בין ליל כל הקדושים לבין פורים שכן, בשניהם לובשים תחפושות, מחלקים ממתקים וכולי.
בשנת 2012, פורסם כי קהילות יהודיות ברחבי העולם אימצו את מנהג תעלול או ממתק, תוך שהן מחלקות ממתקים בסוכות השונות כלומר, מניחים ממתקים ומאכלים שונים בסוכות, תוך שהילדים והמבוגרים כאחד אוספים אותם. על פי הארץ נאמר כי "בארצות הברית, שם נחוג החג מעט לפני ליל כל הקדושים, הדילוגים (בין הסוכות) הם פיצוי-מה לילדים היהודים שאינם מורשים להשתתף באירועי ה"תעלול או ממתק" המסורתיים". שנה לאחר מכן, פורסם בפרוגי כי יש קריאה לחגוג את החג במדינה.
הצטרפות מנהג "תעלול או ממתק" של חג "ליל כל הקדושים" לחג הסוכות, מהווה צעד נוסף של "פיצוי" לילדים יהודים באמריקה. כאשר הצעד הראשון התווסף לחג החנוכה בו אימצו את מסורת נתינת המתנות לילדים מחג הקריסמס. במנהג החדש נותנים לילדים מתנה קטנה בכל יום בו מדליקים את החנוכיה, ומתנה אחת גדולה בסוף החג כאשר כל החנוכיה דולקת (כלומר, סך של 8 מתנות במהלך חג החנוכה).
שירים קטנים (1990)
"שירים קטנים" (או: "שירים קטנים 1 - לקט שירים ראשונים לפעוטות") היא קלטת הילדים הראשונה שיצאה בישראל, ובה שירי ילדים בביצועו של עוזי חיטמן. היא הופקה על ידי חברת "סרטי סקופוס" והופצה לראשונה בשנת 1990 על ידי חברת MCI.
הקלטת זכתה להצלחה רבה ובעקבותיה יצאו שבע קלטות המשך, בהן השתתפו האמנים הבאים: חני נחמיאס, עירית ענבי, ג'וליאן שגרן, ישראל גוריון, שרי צוריאל, גלי עטרי ואהרון פררה.
תוכן הקלטת
בקלטת 44 שירי ילדים מוכרים, רובם מושר במחרוזות. לצד עוזי חיטמן מופיעים ילדי סטודיו "בימות", והווידאו צולם על רקעים מונפשים המתאימים לאופי ותוכן השיר. את ההנפשה ביים המאייר חנן קמינסקי.
חנן קמינסקי היה האחראי על האיורים והאנימציה (בקלטות 1, 2, 4 ו-6 בסדרה).
לאחר מכן, יוחנן לקיצביץ היה האחראי על האיורים והאנימציה (בקלטות 3, 5, 7 ו-8 בסדרה).
"שירים קטנים" הינה קלטת הילדים הישראלית הראשונה.
בגרסת ה-VHS, כל קלטת בסדרה נפתחת בהצגה של שעון הסופר לאחור.
קלטות נוספות בסדרה
קלטות האוסף בסדרה:
הפצה
הקלטת הופצה בשנת 1990 בקלטות וידאו ותקליטורי שמע. לאחר מכן הופצה פעמיים ב-DVD בתחילת 2004, ויצאה מאוחר יותר מחדש על ידי חברת NMC, שרכשה את הזכויות לסרטי MCI.
בסביבות 2020 חדלה NMC להפיץ דיסקים, ומאז לא מיוצרים עותקים חדשים של הקלטת. עם זאת, מאז רכשה את חברת התוכן לילדים "יוקיד" (YOUKID), וכל הקלטות בסדרת "שירים קטנים" זמינות לצפייה באתר.
משחק סדר
משחק סדר (Sequencing game) הוא משחק בתורת המשחקים שבו יש לסדר את השחקנים לפי סדר מסוים. כל שחקן מעדיף להופיע מוקדם יותר בתור, מפני שהוא מפסיד יותר ככל שמקומו בתור מאוחר יותר. משחק זה ניתן לייצוג בתור משחק בצורה קואליציונית.
דוגמה
יהיו שלושה שחקנים בוליוודים A,B,C, המעוניינים בשירותיו של מורה למשחק. הטבלה הבאה מציגה את המספר הסידורי של כל שחקן ביומן העבודה של המורה למשחק, זמן הלימוד הנדרש לשחקן, וההפסד הכספי (ברופי) שאותו שחקן סופג בכל יום עד להשלמת לימודיו:
לפי הסידור הנוכחי, הפסדו של A הוא 900 רופי, הפסדו של B הוא 1750 רופי והפסדו של C הוא 3600 רופי. אם B ו-C יחליפו את הסדר ביניהם, אזי ההפסד של C ירד ל-2000 רופי, בעוד שההפסד של B יעלה ל-2250 רופי. סך ההפסדים של השניים יקטן ב-1100 רופי. לכן אם C יפצה את B ב-1000 רופי, שניהם ירוויחו. נשים לב כי A ו-C אינם יכולים להתחלף ללא הסכמת B. באופן דומה ניתן לחשב את הסידור האופטימלי אליו ניתן להגיע על ידי שינוי סדר השחקנים. נאמר כי סידור חדש של השחקנים קביל עבור קואליציה אם תחת שני הסידורים (החדש והמקורי) משך הזמן עד שיסתיים הלימוד אצל כל שחקן שאינו חבר בה אינו משתנה. למשל הסידור שבו C ראשון, B שני ו-A שלישי קביל עבור הקואליציה {A,B,C} אך אינו קביל עבור הקואליציה {A,C}. ניתן להתאים למשחק סדר משחק בצורה קואליציונית שבו שוויה של קואליציה S הוא סכום הכסף שיכולים חברי הקואליציה לחסוך על ידי קביעת סדר שקביל עבור S. הפונקציה הקואליציונית המתאימה לדוגמה שתיארנו היא:
v(A)=0
v(B)=0
v(C)=0
v(A,B)=0
v(B,C)=1100
v(A,B,C)=1700
משפחת ח'אלידי
משפחת ח'אלידי (בערבית: الخالدي) היא אחת המשפחות הוותיקות והנכבדות ביותר בקרב הציבור המוסלמי בירושלים. לפי מסורת משפחתית המשפחה היא נצר לח'אלד בן אל-וליד, מצביא צבאו ואחד מבני לווייתו של הנביא מוחמד, מכובשי ארץ ישראל. למרות שלמשפחה אין רכוש רב וקרקעות כמו למשפחות חוסייני או נשאשיבי, היא נחשבת למכובדת ביותר ובניה נשאו באופן מסורתי משרות שיפוט ושלטון.
הגולם (סרט, 2019)
הגולם (באנגלית: The Golem) הוא סרט אימה אמריקאי עצמאי בהפקה ישראלית שבוים על ידי צמד האחים יואב ודורון פז לפי תסריט של אריאל כהן. הסרט הוקרן בבכורה ארצית בפסטיבל אוטופיה 2018. הועמד לעשרה פרסים בינלאומיים מתוכם שלושה פרסי אופיר. הוקרן בבתי קולנוע בחו"ל ונמכר לנטפליקס. ע"פ פרסום של הניו יורק טיימס באוקטובר 2020 הסרט הוא אחד מ-13 הסרטים הכי מפחידים של נטפליקס.
עלילה
עיבוד קולנועי לאגדת הגולם מפראג. מגפה קטלנית ופולשים חיצוניים מאיימים על שלומה של קהילה יהודית באירופה. חנה (חני פירסטנברג), חברה צעירה בקהילה, פונה אל תורת הקבלה והמיסטיקה היהודית כדי למצוא מושיע שיגן על המקומיים מפני סביבתם האלימה, אך היצור שמגיע חזק והרסני מכפי שהייתה יכולה להעלות על הדעת.
הפקה
הסרט הוא קופרודוקציה ישראלית-אמריקאית שהופק על ידי שלום אייזנבך וצולם באוקראינה.
קישורים חיצוניים
מן הביקורת
ראיונות
חדר פלאות
חדר פלאות בתקופת הרנסאנס באירופה היה אוסף אנציקלופדי של חפצים ללא קיטלוג ברור, בתקופה בה גבולות הקטגוריות של עולמות התוכן טרם הובררו. על פי טרמינולוגיה בת-ימינו, החפצים בחדרי הפלאות כללו פריטים מעולם הטבע (לרבות זיופים), הגאולוגיה, האתנוגרפיה, הארכאולוגיה, שרידי קדושים דתיים והיסטוריים, עבודות אמנות ועתיקות.
בבעלותם של שליטים ואצילים היו חדרי פלאות מפורסמים ומתועדים. אוספים כאלו היו גם בבעלות אנשים ממעמד הסוחרים ומראשוני חוקרי המדע באירופה. חדרי הפלאות היו אבותיו של המוזיאון המודרני.
חדרי הפלאות שיקפו את רוח התקופה, את הגיוון והעושר באמנות ומדע הרנסאנס, החתירה להרחבת הידע, ותגליותיהם של מגלי הארצות. הם שימשו גם כסמל סטטוס לעושר הכלכלי והאינטלקטואלי של בעליהם.
על אודות האוסף של צ'ארלס הראשון, מלך אנגליה ציין פיטר תומאס בתמציתיות:
אטימולוגיה
בשפות אירופאיות שונות שמו של האוסף היה Wunderkammer, מגרמנית - חדר פלאות. לעיתים תורגם שם זה לשפה המקומית (צרפתית, איטלקית). באנגלית היה השם המקובל "Cabinet of curiosities", הניתן לתרגום כ"חדר המוזרויות", "חדר הקוריוזים". המילה "קבינט" שימשה בזמנו במשמעות "חדר". במאה ה-17 באנגלית ובצרפתית משמעות המילה הייתה אוסף יצירות אמנות, ובכך נכללו גם פריטים מעוררי עניין אחרים. כיום משמשת במשמעויות: ארון; לשכה; גוף ייעוץ או קבלת החלטות ברשות המבצעת (כגון הקבינט המדיני-ביטחוני, קבינט ממשלת בריטניה, הקבינט של ארצות הברית).
אירופה הקונטיננטלית
התיעוד המצויר הראשון של חדר פלאות מתחום ידיעת הטבע הוא תחריט בספר "Dell'Historia Naturale" (על ההיסטוריה של הטבע) מאת פרנטה אימפרטו, שיצא לאור בנאפולי ב-1599 (ראו משמאל). הציור שימש לתיקוף אמינותו של המחבר כמקור מידע בתחום ידיעת הטבע, על ידי הצגת ארונות הספרים שלו (בימין התמונה) כשעל מדפיהם כרכים רבים מוערמים בשכיבה זה על גבי זה, בסגנון ימי-ביניימי, או כששדרתם פונה מעלה, כדי להגן על דפי הספר מאבק. חלק מהספרים מייצגים ללא ספק את העשבייה שלו. על כל שטח התקרה הקמורה מאוחסנים דגים מיובשים, יונקים מפוחלצים, קונכיות מעניינות ותנין מפוחלץ התלוי ממרכז התקרה. אלמוגים מוצבים על מדפי הספרים. בשמאל התמונה, בחלק התחתון שורת ארונות מדפים, עם קופסאות של דגימות או צנצנות מכוסות. מעליהן ארונות שאת דלתותיהן ניתן לפתוח כלפי מטה, ובתוכם גומחות בהן הוצגו דגימות מינרלים. על הארונות מוצבות ציפורים מפוחלצות, כשמאחוריהן לוחות משובצים דגימות אבני שיש וישפה מלוטשות או תאים לדגימות.
שניים מחדרי הפלאות המפורסמים ביותר שתוארו במאה ה-17 היו אלו של אולה וורמס (אולאוס וורמיאוס) (1588–1654), רופא ואנטיקוריאט דני, ושל אתנסיוס קירכר (1602–1680), מלומד ישועי גרמני. חדרי הפלאות הללו היו עמוסים בעלי חיים מפוחלצים, קרניים, ניבים, גולגולות, מינרלים, כמו גם מגוון סוגים של חפצים מעשי ידי אדם מרתקים באותה מידה: פסלים מדהימים בעתיקותם, עדינותם או קטנותם; בובות מכניות מונעות על ידי מנגנון שעון; ופריטים אתנוגרפיים מאתרים אקזוטיים. חדרי הפלאות עירבו לעיתים מציאות ובדיה, לרבות יצורים הנראים מיתולוגיים. האוסף של וורמס כלל למשל שרך צמרירי שהוא שיער ככבשה סקיתית (צמח אגדתי שיוחס למרכז אסיה, ופריו הוא כבשה). מאידך הוא זיהה כי הקרן של חדשן חדקרן היא של לווייתן ולא של חדקרן אגדתי, כפי ששיערו רוב האספנים אשר הייתה ברשותם קרן כזו.
כאשר תמונות של תוכנם פורסמו, חדרי הפלאות פעלו בשירות הקדמה המדעית. הקטלוג של האוסף של וורמס, שפורסם ב-1655 בשם "Museum Wormian" עשה שימוש בפריטי האוסף כנקודת פתיחה לספקולציות של וורמס על פילוסופיה, מדע, ידיעת הטבע ועוד.
בציורו של פרנס פרנקן הצעיר "חדר אמנות ופלאות" מ-1636 (ראו משמאל), פינה בחדר מדגימה את טווח תחומי העניין שהכיל. ציורים על הקיר - החל בציורי נוף, ביניהם סצנה לאור ירח (סוגה בפני עצמה), המשך בפורטרטים וציור דתי ("סגידת האמגושים"), מעורבים בדגי ים טרופיים מיובשים ומחרוזת חרוזים מגולפים, כפי הנראה מענבר, שהוא גם פלא טבע וגם חפץ יקר ערך, לצד פסלים, הן קלאסיים והן דתיים. על השולחן מוצגים, בין קונכיות אקזוטיות ושן כריש, פורטרטים מיניאטוריים, אבני חן עם פנינים בקופסה מסקרנת בצורת תלתן ארבעה-עלים, רישומים או גילופי עץ בגוון ספיה בסגנון "קיארוסקורו", ציור טבע דומם, מטבעות ומדליות (כנראה יווניות ורומיות), מנורת שמן רומאית מטרקוטה, צלוחיות מעניינות וקערת פורצלן מתקופת שושלת מינג בכחול ולבן.
בעלות על חדר פלאות הוגבלה מטבע הדברים לאלו שיכלו להרשות לעצמם להקימם ולתחזקם. בפרט, מונרכים רבים פיתחו אוספים גדולים. אוסף כזה היו הסטודילו של פרנצ'סקו הראשון, הדוכס הגדול של טוסקנה הראשון מבית מדיצ'י. כזה היה גם האוסף של פרדריק השלישי מדנמרק, אשר הוסיף את האוסף של וורמס לאוספיו לאחר מותו של וורמס. דוגמה נוספת היא חדר הפלאות שיסד פטר הגדול בסנקט פטרבורג ב-1727. פריטים רבים שנאספו בו נקנו באמסטרדם מידי אלברטוס סבה (רוקח, זואולוג ואספן) ופרדריק ריוסח (בוטניסט ואנטומיסט). האוסף המדהים של האימפריה ההבסבורגית, לרבות פריטים אצטקים חשובים שביניהם כתר הנוצות של מונטזומה, מוצג כיום במוזיאון האתנולוגיה בווינה (בארמון הופבורג).