cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Half-Life
הרחבות, משחקי המשך, גרסאות אחרות, רימייקים ומודים
משחק ההמשך, Half-Life 2, היה בגדר תעלומה עד שנחשף לעיני הציבור בתערוכת ה-E3 של שנת 2003. המשחק יצא בסופו של דבר ב-16 בנובמבר 2004 ועלילתו מתרחשת מספר שנים (בין עשר לעשרים שנה) לאחר סיום המשחק הראשון המקורי. המשחק יוצא מנקודת ההנחה שגורדון פרימן קיבל את הצעתו של הג'י-מאן בסוף המשחק הקודם, לעבוד בשבילו. לאחר מותו של ניהילנט', שערים החלו להיפתח בכל העולם, ומפלצות מתחילות לעבור בהם מהצד השני, כולל החייזרים מעולם Xen מהמשחק הקודם שפולשים לכדור הארץ במלוא העוצמה. ה"קומביין", גזע חייזרי תבוני, פולש לכדור הארץ דרך השערים האלו ומביס את כל צבאותיו תוך שבע שעות (כפי שנחשף בספר המתעד את יצירת המשחק, “Half-Life 2: Raising the Bar”). הקומביין משתלטים על כדור הארץ וממנים את דוקטור ברין לשליט הראשי. המשחק רובו מתרחש ב"עיר 17" שנמצאת ברוסיה ובה ד"ר ברין נמצא.
ב-2006 שוחרר משחק ההמשך: Half-Life 2: Episode One וכמו כן הוכרז שהוא היה המשחק הראשון מתוך טרילוגיה. ואכן שנה מאוחר יותר יצא הפרק השני כחלק מחבילה שנקראה The Orange Box.
כ10 שנים אחרי שחרור הפרק השני והמתנה ממושכת של השחקנים לפרק השלישי, ב-25 באוגוסט 2017 הכותב הראשי של הסדרה מארק ליידלו שחרר את הסיפור בכתב לפרק השלישי. אמנם פרסום זה אינו רשמי, אך תואם ברמה מאוד גבוהה לדמויות המשחק ותואם למאורעות הקודמים של הסדרה.
ובכל זאת, עדיין לא ידוע מה יהיה גורלו של הפרק השלישי, או משחק ההמשך, אם יהיה.
בשנת 2004 החברה Valve הוציאה גרסה חדשה למשחק - רימייק למשחק בשם Half-Life: Source. המשחק הוא בדיוק אותו המשחק כמו האף לייף רק עם מנוע ה-Source המשופר. עם זאת הטקסטורות נשארו אותם טקסטורות חוץ מהמים שמציגים אפקט ריאליסטי הרבה יותר ותמיכה ב-HDRR. Half-Life Deathmatch: Source הואמצב מרובה משתתפים לגרסת ה-Source של Half-Life. המשחק זכה לביקורות מעורבות. ב-IGN אהבו את הממשק המשתמש החדש, ואפשרויות טכניות אחרות, אך ציינו שלא קיבל הרבה שיפורים בהשוואה למשחקי Valve אחרים אשר עברו פורט מנוע ל-Source. ב-GameSpy אמרו שאף שהוא היה "בונוס קטן וכיפי", הוא היה "בוודאי לא השדרוג הגרפי הגדול שכמה אנשים חשבו שיכול להיות". בעל חברת Valve, גייב ניוול, אמר שהשלמת ריימק של Half-Life על ידי מעריצי המשחק, על ידי שימוש במנוע Source "לא רק אפשרי, אלא בלתי נמנע ...". ואכן כך היה: ב-2012 יצא לאור הרימייק Black Mesa שהחל כשילוב של שני פרויקטים התנדבותיים עצמאיים, כל אחד במטרה לשחזר לחלוטין את המשחק Half-Life תוך שימוש במנוע Source. המשחק כולל את רוב הפרקים המקוריים ב-Half-Life, מתחילת המשחק, עד לפני שיגור לעולם החייזרי Xen, שהושמט כיוון שהמפתחים יוציאו את המשחק המלא בחנות הסטים. לאחר שחרור המשחק, ההתרשמות הראשונית מהמשחק הייתה חיובית מאוד.
Valve רכשה בשנת 1999 עד שנת 2003 מודים למשחק: בגרסאות הקודמות הם אומנם נחשבו כמודים אך בגרסאותיהם החדשות (החל מגרסה 1.5 של קונטר סטרייק) הם כבר "הוצמדו" למשחק המקורי או ששווקו כמשחקים עצמאיים תוצרת וואלב. הגרסה החדשה ביותר של המשחק היא 1.8 ששווקה ומתאימה גם ל-Counter-strike: Condition Zero (המשחק האחרון שהשתמש במנוע ה-GoldSrc)
ReHLDS
Rehlds, היא ספריית DLL ל-HLDS (מנוע הרצת שרתים שמתבססים על Half-Life) המחליפה את קובצי המנוע ונועדה לספק גרסה יותר יציבה מהגרסה הרשמית של המנוע, שיפור הביצועים (שימוש ב-SSE לטובת מתמטיקה ווקטורית למשל) וטיפול בשגיאות שיש במנוע המקורי שלא מטופלות על ידי Valve עקב סיום תמיכה רציפה במשחק. כיום, רוב שרתי ה-HLDS מורצים על גבי תוספת מנוע זה.
קבלה וביקורות
Half-Life זכה לשבחים רבים ולדירוגים גבוהים. גרסת המחשב האישי של המשחק מחזיקה בציון של 96/100 באתר Metacritic, לפי ממוצע של 24 ביקורות, כולן חיוביות. גרסת הפלייסטיישן 2 מחזיקה בציון של 87/100, על פי ממוצע של 24 ביקורות, 22 חיוביות ושתיים מעורבות.
השבחים הופנו כלפי הצגת העלילה והמשחקיות של המשחק, ורבים מהמבקרים מצאו את הסיפור סוחף, את הצגת העולם מרשימה ומגוונת, ואת השילוב המתוחכם בין מאפיינים השונים ממשחקי יריות גוף ראשון אחרים. ג'ייסון בייטס מהאתר IGN, שהעניק למשחק ציון של 9.5/10, טען ש"הסוד האמיתי של האף-לייף הוא במאפייני הסיפור והמשחקיות שלו". "הוא לוקח כל מאפיין ממשחקי היריות בגוף ראשון, בודק אותו מחדש, משפר אותו, ו"דוחס" אותו עם השאר על מנת ליצור משחק מפתיע באופן תדיר, עקבי מבפנים, ותמיד מהנה". קלווין האבל מהאתר Gamerevolution, אשר העניק למשחק ציון של A, הגיב בחיוביות ש-Half-Life אינו זונח את עלילתו לטובת שיטוט במפות וזירות קרב ענקיות, תוך כדי אזכור לגלגני למשחק Unreal. רון דאלין מ-GameSpot, אשר העניק את הציון 9.4/10, טען שהעלילה אומנם סטנדרטית למדי ושהמשחק הוא לא משחק מעולה בגלל העלילה שלו, אלא בגלל הדרך בה הוא מציג אותה. עיצוב השלבים והמקומות במשחק התקבלו בצורה טובה, כשמבקרים רבים מציינים לטובה את האסטרטגיה וטקטיקות שבהם השחקן נדרש להשתמש והגיוון בעיצוב המפות.
כמו כן המשחק זכה לתארים רבים של "משחק השנה", "משחק הפעולה הטוב ביותר", ואף בתואר "המשחק הטוב ביותר בכל הזמנים" מפי מגזינים רבים דוגמת GameSpot, IGN ועוד. בגיליון שיצא בשנת 2005 למגזין PC Gamer, הכריז המגזין על Half-Life למשחק הטוב ביותר בכל הזמנים (כאשר למקום השני הגיע המשחק DOOM). הוא גם זכה להיכנס לספר השיאים של גינס של שנת 2008 בתואר משחק המחשב הנמכר ביותר בכל הזמנים (Best-Selling First-Person Shooter of All Time).
גביע איסטנבול
גביע איסטנבול הוא טורניר טניס מהקטגוריה הבינלאומית בסבב העולמי לנשים (WTA) הנערך מאז שנת 2005 בעיר איסטנבול שבטורקיה. במסגרת הטורניר מתנהלים המשחקים על מגרשי חימר פתוחים.
עפרה קלינגר
עפרה קלינגר (נולדה ב-1962) כיהנה כנציבת בתי הסוהר בשנים 2015–2018.
ביוגרפיה
ב-1989 התגייסה לשירות בתי הסוהר, והייתה מראשוני עורכי הדין שעבדו בלשכה המשפטית של שירות בתי הסוהר. היא שימשה תובעת בבית הדין למשמעת של הארגון. ב-1993 מונתה למשנה ליועץ המשפטי של השב"ס. בשנים 2007–2002 שירתה כראש מחלקת האסיר. בתפקידה הבא שימשה ראש מחלקת הסגל. במאי 2008 מונתה לראש חטיבת הכליאה בדרגת תת-גונדר. ב-2011 קודמה לדרגת גונדר ומונתה לראש אגף האסיר. היא שימשה גם כנשיאת בית הדין לערעורים של בתי הסוהר וחברת הנהלת ארגון הסוהרים הבינלאומי (ICPA).
קלינגר הייתה חברת הוועדה לבחינת מדיניות הענישה והטיפול בעבריינים בראשות השופטת בדימוס דליה דורנר.
ב-23 בנובמבר 2015 הועלתה לדרגת רב-גונדר ומונתה לנציבת בתי הסוהר. היא הנציבה הראשונה המגיעה משורות שירות בתי הסוהר.
בדצמבר 2016 לקתה בשבץ מוחי במהלך עבודתה ואושפזה לתקופה של ארבעה חודשים. בעת מחלתה מונה גונדר אשר וקנין, ראש אגף האסיר, למחליפה הזמני של קלינגר. באפריל 2017 שבה לתפקידה והחלה במקביל בתהליך שיקום.. באוקטובר 2018 הוטמן ברכבה מטען חבלה.
בסוף 2018 סיימה את כהונתה כנציבת בתי הסוהר.
חיים אישיים והשכלה
קלינגר בוגרת המכללה לביטחון לאומי (מחזור ל"ו) ובעלת תואר שני במדע המדינה מאוניברסיטת חיפה. במהלך לימודיה כתבה את העבודה "הגירה מאפריקה לישראל והשפעותיה על הביטחון הלאומי".
היא נשואה לעו"ד מאיר קלינגר ואם לשלושה. מתגוררים ביהוד.
הבילויים (אלבום)
"הבילויים" הוא אלבום הבכורה של להקת הבילויים, שהופק על ידי הלהקה בשיתוף עם ברי סחרוף. האלבום יצא בשנת 2003 וגרף ביקורות חיוביות רבות. השירים הידועים ביותר באלבום הם "אוטו זבל", "נפלא פה" ו"כשנפוליאון יכבוש את עכו".
סגנון
מרבית השירים באלבום הם בסגנון הקבוע של הבילויים - שילוב של רוק ומוזיקת כליזמר. למרות זאת, שירים רבים באלבום שואבים השראה ממגוון סגנונות מוזיקליים, כגון רוקבילי, רוק מתקדם, ג'אז, ואפילו מוזיקה מזרחית בשיר "מטבח אל יהוד". הבילויים עושים שימוש במגוון רחב של כלי נגינה כמו יוקולילי, טרומבון וטובה.
מבחינה מילולית, האלבום נע בין רצינות להומור, ולגבי שירים מסוימים קשה לקבוע אם מדובר בשיר רציני או בשיר מצחיק. כמעט לכל השירים משותף הטון הביקורתי של הכתוב.
האלבום מכיל משחקי מילים רבים, וכן בפראפרזות על משפטים ידועים. למשל: "אני יורק לבאר שממנה אשתה גם מחר" כפרפרזה על "אל תירק לבאר שממנה אתה שותה".
באלבום נעשה שימוש רב בהומופונים ו"כמעט הומופונים": מילים שונות הנשמעות זהות או כמעט זהות. למשל "אוטו" ו"אותו" בשורה "אוטו זבל, אותו זבל כל חיי סביב היה" בשיר "אוטו זבל", או "מטבוחה ילדונת, מה את בוכה" מתוך "מטבח אל יהוד".
האלבום עוסק במגוון רחב מאוד של נושאים, ביניהם חייהם של דמויות בשולי החברה (עובדים תאילנדים, בחורי ישיבה, אם חד הורית, ובעלי מסעדה ערביים). כמה מהשירים באלבום ("מטבח אל יהוד", "שאול מופז" ו"נפלא פה") הם שירים פוליטיים במובהק, ושנויים במחלוקת. במיוחד עורר ביקורת השיר "שאול מופז" המתאר את שאול מופז, הרמטכ"ל דאז, נוסע במזחלת ומחלק איברים קטועים של חיילים להוריהם.
שירוקי ברייג (קבוצת כדורגל)
מועדון הכדורגל שירוקי ברייג (NK Široki Brijeg) היא קבוצת כדורגל בוסנית המשחק בליגת העל הבוסנית, ומייצגת את העיירה שירוקי ברייג. אצטדיונה הביתי של הקבוצה הוא אצטדיון פקארה, המונה כ-7,000 מקומות ישיבה. האצטדיון עומד בתקנות אופ"א ומארח גם משחקים בינלאומיים.
הקבוצה נוסדה ב-1948, וימיה הטובים ביותר הגיעו בשנות ה-90 של המאה ה-20, כאשר זכתה ב-4 אליפויות הרצג-בוסניות תוך 5 שנים. גם בשנות האלפיים הצליחה הקבוצה משמעותית, כשזכתה ב-2 אליפויות בוסניה-הרצגובינה ובגביע המקומי פעם אחת.
מדי הקבוצה הם כחולים, ובמשחקי חוץ הקבוצה לובשת הקבוצה מדים לבנים. על סמל הקבוצה מוצג חלק מדגל קרואטיה. שירוקי היא עיירה נוצרית, ורוב האוהדים תומכים בנבחרת הקרואטית ומתנגדים להזדהות עם בוסניה. קהל הקבוצה תומך מאוד, אך לא באופן פנאטי. האוהדים נוהגים לשיר במהלך המשחקים, ולעיתים להשתמש בפירוטכניקה, אך לא מוכרים כאלימים.
פראיטור
פְּרָאיְטוֹר (בלטינית: praetor, מיסוד prae, להקדים, להיות לפני) היה ברפובליקה הרומית תוארו של הקונסול כאשר הוא מוביל צבאות למלחמה. ההיסטוריון טיטוס ליוויוס הקביל תואר זה לתואר הסטרטגוס אצל האכאים ביוון.
במקורו היה השירות כפראיטור סוג נוסף של כהונה קונסולרית, ותפקידיו הראשיים של הפראיטור היו חלק מתפקידי הקונסולים. הפראיטור עמד לעיתים בראש צבא רומי, וכאשר נעדרו הקונסולים מרומא לצורך פיקוד על צבאות, מילא את תפקידיהם בעיר עצמה (ולפי ליוויוס נקרא אז praetor maximus). הפראיטור היה מגיסטרטוס קורוליס ולווה בשישה ליקטורים, שומרי ראש ועוזרים. מאוחר יותר, הופחת מספר הליקטורים של הפראיטור לשניים, עובדה שביטאה את הפיחות במעמד המשרה.
היסטוריה
הפראיטור הראשון המוזכר מונה בשנת 366 לפנה"ס. הבחירה לתפקיד הייתה מוגבלת לפטריקים. הפראיטור הפלבאי הראשון מונה בשנת 337 לפנה"ס. שם המשרה היה אז "קולגה קונסוליבוס", לסמן את היותו עמיתם של הקונסולים. הפראיטור נבחר במסגרת "אספת המאות" (comitia centuriata) מיד אחרי בחירת הקונסולים.
בשנת 246 לפנה"ס מונה פראיטור נוסף, שתפקידו היה לנהל את ענייני המשפט בין תושבי העיר לזרים. כך נוצרו שתי משרות נפרדות: פראיטור אורבנוס (praetor urbanus), שהיה ממונה על השגחה על ציות לחוק הרומי וניהול ענייני המשפט בין בני רומא. על הפראיטור אורבנוס נאסר לעזוב את העיר לתקופה של למעלה מעשרה ימים. תפקידו היה לפקח על הלודי אפולינארס (ludi apollinares). לצדו כיהן פראיטור פרגריני (praetor peregrini) שתפקידו היה לעסוק בניהול ענייני המשפט בין זרים ובין תושבי רומא לזרים. בתפקידים אלו העלו הפראיטורים תרומה נכבדת להתפתחותו של החוק הרומי ובמיוחד להתפתחות חוקי קניין ברורים בתוכו. כאשר נעדר אחד מהפראיטורים מן העיר לפיקוד על צבא, מילא השני את תפקידיו. בתחילה, היה מקובל להעניק משרת פראיטור לקונסולים בשנה שאחרי כהונתם כקונסולים. מאוחר יותר, התפתח גם נוהג להעניק לפראיטור אימפריום צבאי לשנה נוספת.
עם הזמן, נוספו משרות פראיטור נוספות, כדי לעמוד בעומס העבודה שנוצר כאשר התרחבה רומא מעבר לאיטליה. שתי משרות פראיטור חדשות נוצרו בשנת 227 לפנה"ס לניהול סיקיליה וסרדיניה, ועוד שתיים לניהול הפרובינקיה היספניה בטיקה שבחצי האי האיברי שנוספה בשנת 197 לפנה"ס. עם הזמן גדל מספרם עד שישה עשר, כאשר הדיקטטורים ואחר כך הקיסרים מוסיפים משימות שונות לניהול השיפוטי שהיה באחריותם, כמו למשל תוספת שני פראיטורים על–ידי קלאודיוס לדיון בעניינים הנוגעים לפידאיקומיסה, פראיטור לענייני פיסקוס ואזרחים פרטיים שהוסיף נרווה ופראיטור לדיון בענייני טטולה שהוסיף מרקוס אורליוס.
סמכויות
עיקר תפקידיהם של הפראיטורים היה דיון וקביעת מידת ההתאמה לחוק הרומי באמצעות קביעת פסק דין, judex. הפראיטורים עסקו בעניינים אזרחיים וכן בעניינים פליליים. בפני הפראיטורים עמדו ארבע "שאלות מתמידות" (questiones perpeuae):
סולה הוסיף לאלו שאלות נוספות:
הפראיטורים היו מתכנסים לשמוע משפט ולקבוע, והיו מקבלים את החלטתם, להעניש או לזכות את הנאשם ברוב קולות. בכהנם במשפט, ישבו הפראיטורים על סלה קורוליס (sella curulis) בטריבונל, שהיה אותו חלק מבית המשפט שהיה ראוי לפראיטור, עוזריו וידידיו. מן הצד השני ניצב הסובסליה (subsellia), החלק בו ניצבו המתדיינים ואחרים.
נד בלוק
נד ג'ואל בלוק (בשם מלא באנגלית: Ned Joel Block; נולד ב-1942) הוא פילוסוף אמריקאי העוסק בתחום הפילוסופיה של הנפש ותרם מספר תרומות חשובות בהבנה של ההכרה ובפילוסופיה של מדעי הקוגניציה. הוא פרופסור לפילוסופיה ופסיכולוגיה באוניברסיטת ניו יורק מאז 1996.
השכלה וקריירה
בלוק קיבל את פרס ז'אן ניקו ב-2013, והוזמן להרצות כחלק מהרצאות ויליאם ג'יימס באוניברסיטת הרווארד בשנת 2012 וב-2013 הוזמן להרצות באוניברסיטת אוקספורד כחלק מהרצאות ג'ון לוק ב-2013.
בלוק הוא הנשיא לשעבר של חברת הפילוסופיה והפסיכולוגיה (SPP) ונבחר להיות חבר באקדמיה האמריקאית לאמנויות ולמדעים ב-2004.
הוא התחתן עם הפסיכולוגית ההתפתחותית סוזן קארי.
עבודה פילוסופית
בלוק מוכר כהוגה "טיעון בלוקהדד" שהוא טיעון נגד מבחן טיורינג כמבחן אינטליגנציה במאמר שכותרתו "פסיכולוגיזם וביהביוריזם" (1981). הוא ידוע גם בשל הביקורת שלו על פונקציונליזם, בטענה כי מערכת עם אותה מצבים פונקציונליים כמו בן אדם היא לא בהכרח בעלת מודעות. בעבודתו החדשה על התודעה, הוא ביצע הבחנה בין הכרה פנומנלית ובין הכרה נגישה, כאשר הכרה פנומנלית מורכבת מחוויה סובייקטיבית ורגשות והכרה נגישה מורכבת ממידע הזמין במערכת הקוגניטיבית למטרות חשיבה, דיבור ופעולות ברמה שליטה גבוהה. הוא טוען כי הכרה פנומנלית והכרה נגישה לא תמיד קיימות באופן חופף אצל בני אדם.
בלוק היה שופט בתחרות פרס לובנר, תחרות הנערכת במתכונת דומה למבחן טיורינג כדי לקבוע אם המשתתף הוא בוט או אדם.
קרול ברנט
קרול קרייטון ברנט (באנגלית: Carol Creighton Burnett; נולדה ב-26 באפריל 1933) היא שחקנית, קומיקאית וזמרת אמריקאית. ברנט, הקומיקאית המצליחה ביותר בשנות ה-70, זכתה במהלך הקריירה שלה כשחקנית בחמישה פרסי גלובוס הזהב, שישה פרסי אמי ובפרס גראמי. ידועה בעיקר בזכות הסדרה הקומית על שמה "המופע של קרול ברנט".
ביוגרפיה
ברנט נולדה בסן אנטוניו ללואיס, סופרת ולתומאס בארנט, מנהל תיאטרון. עזבה את ביתה בגיל צעיר בשל בעיית אלכוהוליזם של הוריה, ועברה להתגורר ביחד עם אחותה כריס אצל סבתה. לאחר שהוריה התגרשו עברה להתגורר עם סבתה ליד בית אמה שבהוליווד. עבדה למשך תקופה קצרה כסדרנית בקולנוע.
ברנט למדה עיתונות ב"אוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס", במהלך השנה הראשונה שלה באוניברסיטה החליפה ברנט את מקצועות הלימוד, ללימודי ספרות אנגלית ותיאטרון במטרה להפוך למחזאית. על מנת להתקבל לקורס המחזאות היה עלייה לקחת שיעורי משחק, בהם הראתה יכולות קומיות ומוזיקליות מרשימות שהוצגו גם בחזות מטעם האוניברסיטה.
ברנט שקיבלה עזרה כלכלית בלתי צפויה עזבה באמצע לימודיה ונסעה לניו יורק במטרה להפוך לשחקנית. באותו הזמן אביה נפטר מאלכוהול ואמה נפטרה בתחילת ההצלחה שלה כשחקנית.
טלוויזיה
שיחקה בתחילת דרכה גם לצידה של חברתה ג'ולי אנדרוז בספיישל הקומי–מוזיקלי המצליח של מייק ניקולס "Julie and Carol at Carnegie Hall", ההופעה זיכתה אותה בפרס אמי שני. ברנט הייתה לחברה טובה של השחקנית לוסיל בול והופיעה כאורחת בתוכניתה "המופע של לוסי", בול אף הציעה להפיק לברנט סיטקום בכיכובה.
בשנת 1967 עלתה לאוויר התוכנית הקומית המוצלחת בכיכובה, "המופע של קרול ברנט" שזכתה בסוף שנות ה-60 ושנות ה-70 בלא פחות מ-25 פרסי אמי. יוצרי הסדרה לא האמינו ביכולתה של ברנט להוביל את התוכנית, בטענה שתוכנית בידור מוצלחת חייבת להיות מוגשת בידי גברים. ברנט הצליחה לשבור את המוסכמויות השמרניות והובילה בהצלחה יתרה את התוכנית בכל 11 שנותיה.
ברנט הייתה לקומיקאית המצליחה והמוערכת ביותר בשנות ה-70 עם זכיות בחמישה פרסי גלובוס הזהב לשחקנית הקומית הטובה ובשלושה פרסי אמי. בסוף כל תוכנית נהגה ברנט למשוך באוזנה, סימן הוקרה לסבתה שגידלה אותה וצפתה בה מהבית.
בשנת 1997 זכתה בפרס אמי השישי שלה בזכות הופעות אורח בקומדיית המצבים "משתגעים מאהבה", בתפקיד טריז סטמפל אמה של ג'יימי באקמן (הלן האנט). בשונה משאר בנות תקופתה, המשיכה ברנט להיות מעורבת בהפקות וב-2009 אף הייתה מועמדת לפרס אמי על תפקיד אורח בסדרה "חוק וסדר: מדור מיוחד".
בשנת 2019 דיבבה את כיסא רול ברנט בסדרה "מזלגוני שואל שאלה".
קולנוע
ברנט התפרסמה לראשונה בהוליווד ב-1972 לצידו של וולטר מתאו בדרמה הקומית "פיט וטילי", על התפקיד הועמדה לפרס גלובוס הזהב בקטגוריה קומית/מוזיקלית. ב-1974 שיחקה בדרמה הקומית של בילי ויילדר "כותרת ראשית". ב-1978 שיחקה בקומדיה השחורה של רוברט אלטמן "חתונה" והועמדה לפרס שחקנית המשנה הטובה ביותר של גלובוס הזהב.
בתחילת שנות ה-80 הועמדה פעמיים ברציפות לפרס גלובוס הזהב לשחקנית הקומית/מוזיקלית הטובה ביותר על הופעותיה בקומדיה של אלן אלדה "ארבע העונות" בתור עורכת המגזין העסקים קייט בורג'ס ובקומדיה המוזיקלית של ג'ון יוסטון "אנני" בתור אגת'ה האניגן, המנהלת השיכורה והאכזרית של בית היתומים. ב-1980 זכתה בפרס קריסטל למצוינות נשים בקולנוע.
ב-1992 הופיעה בקומדיה של פיטר בוגדנוביץ' "נתפסים על חם" בתפקיד השחקנית דוטי אוטלי. ב-2008 דיבבה בסרט האנימציה "הורטון שומע מישהו" את דמותו של הקנגורו סוואר. ב-2009 שיחקה בקומדיה "בוגרת" בתור מאורין סבתה של בוגרת הקולג' ריידן מאלבי (אלקסיס בלדל).
חיים אישיים
ברנט חוותה בחייה שלוש מערכות נישואים, הראשונים היו לחבר ילדותה השחקן דון סארויין ונמשכו שבע שנים. בשנת 1963 התחתנה עם מפיק הטלוויזיה ג'ון המילטון איתו עבדה בתוכנית "המופע של גארי מור", לזוג נולדו שלוש בנות המפיקה ג'ודי המילטון, הזמרת ארין המילטון והשחקנית קארי המילטון שנפטרה בשנת 2002 ממחלת סרטן המוח כשהיא בת 38. לפני מות בתה, השתיים יצרו את המחזה "זרועות הוליווד" שעלה כשלושה חודשים לאחר פטירתה של המילטון. ברנט וג'ו המילטון התגרשו לאחר 21 שנות נישואים. משנת 2001 נשואה ברנט בפעם השלישית בחייה למתופף בריאן מילר.
פרסי הוקרה
בשנת 1992 קיבלה כהוקרה על עבודתה בטלוויזיה את פרס פיבודי. ב-2003 קיבלה כהוקרה על תרומתה לתחום הבידור האמריקאי את פרס מרכז קנדי. ב-2005 קיבלה ברנט באופן אישי מנשיא ארצות הברית ג'ורג' בוש את מדליית החירות הנשיאותית. בשנת 2009 הוכנסה ברנט להיכל התהילה של מדינת קליפורניה ביחד עם הבמאי ג'ורג' לוקאס והפוליטיקאי ופעיל זכויות הלהט"ב הארווי מילק. כוכב הטלוויזיה על שמה שבשדרת הכוכבים של הוליווד הוצב בכניסה ל"תיאטרון הוליווד הפסיפי", בו עבדה לפני שהתפרסמה. ב-2015 זכתה בפרס גילדת שחקני המסך למפעל חיים. ב-2019 הוחלט לקרוא על שמה את פרס גלובוס הזהב למפעל חיים בתחום הטלוויזיה, והיא התכבדה להיות הזוכה הראשונה בו.
התקיפה במערב לוב (2019–2020)
התקיפה במערב לוב היה מבצע צבאי, שיזם ב-4 באפריל 2019 צבא לוב (כחלק ממלחמת האזרחים השנייה בלוב), אשר מייצג את בית הנבחרים הלובי, כדי לכבוש את טריפוליטניה ומערב לוב, ובסופו של דבר את הבירה טריפולי שבידי ממשלת ההסכמה הלאומית. ממשלת ההסכמה הלאומית חזרה לשלוט בכל טריפולי ביוני 2020 וכוחות בית הנבחרים נסוגו מהבירה, לאחר ארבעה עשר חודשי לחימה.
מהלך הלחימה
ב-4 באפריל 2019 צבא לוב אשר מייצג את בית הנבחרים בלוב, יזם מתקפה במערב לוב כדי לכבוש את האזור המערבי בלוב.
ב-10 באפריל 2019 לאחר שישה ימים של קרבות קשים כוחות הצבא של חפתר הגיעו קרוב מאוד לטריפולי ואף שלטו בחלקים מפרווריה, והטילו מצור עליה.
ב-23 בדצמבר 2019 ארדואן הצהיר שחלקים גדולים מהשטח הימי בין טורקיה ללוב שייך לטורקיה כדי למנוע את הקמת צינור הגז של ישראל, יוון, קפריסין. ב-5 בינואר 2020 ארדואן אמר: "יחידות צבא טורקיות החלו לנוע ללוב כדי להשיג שלום ויציבות" זאת לאחר שעברה בהאספה הלאומית הגדולה של טורקיה הצעת החוק המאפשרת שליחת כוחות ללוב.
ב-6 בינואר 2020 כוחות הצבא של חפתר כבשו את העיר סירת אשר הייתה מעוזו של קדאפי. ב-14 בינואר 2020 דיווח העיתון "גרדיאן" בבריטניה כי כ-2000 לוחמים סורים הגיעו או עומדים להגיע בקרוב מאוד ללוב כדי לעזור ל"ממשלת ההסכמה הלאומית". על פי מקורות ב"צבא הסורי הלאומי" אשר הוא ארגון שמורכב בין כמה ארגונים בסוריה שטורקיה תומכת בהם כלכלית הלוחמים יקבלו 2000 דולרים בחודש לעומת 90 דולרים בסוריה והכסף יגיע דרך ממשלת ההסכמה ולא דרך טורקיה.
ב-18 באפריל 2020 כוחות ממשלת טריפולי והכוחות הטורקים בלמו מתקפה של כוחות הצבא אשר נאמן לגנרל חפתר, ויצאו למתקפת נגד שבה כבשו עד העיר Tarhunah דרומית מזרחית לטריפולי. ב-5 במאי 2020 כוחות ממשלת טריפולי והכוחות הטורקים פתחו בהתקפה על בסיס חיל האוויר האסטרטגי אל-וואתיה, רק לאחר ארבעה עשר ימים הם כבשו את הבסיס וגם כבשו את הגבול הצפון מערבי עם אלג'יריה וכך חיברו את כל המובלעות של ההסכמה הלאומית לשטח אחד (חוץ משטח קטן בבארות הנפט בדרום מערב).
ב-21 במאי 2020 כוחות ממשלת ההסכמה הלאומית כבשו את Al Asabi'ah בנפת אל-ג'בל אל-ע'רבי וכתרו את כוחות חפתר במערב אל-ג'בל אל-ע'רבי. בו זמנית כוחות ממשלת ההסכמה הלאומית והכוחות הטורקים הדפו את הכוחות של חפתר מלהיכנס לטריפולי ויצאו למתקפת נגד שבה נכבשו בחזרה שטחים בפרוורים של טריפולי.
ב-3 ביוני 2020 כוחות ממשלת ההסכמה הלאומית כבשו את שדה התעופה הרשמי של טריפולי בסדרת קרבות נגד הכוחות של חליפה חפתר אשר בכולן ניצחו. ב-5 ביוני 2020 כוחות ממשלת ההסכמה הלאומית הגיעו עד העיר באני ווליד ומרכז נפת אל-ג'בל אל-ע'רבי וכמעט כל מערב הנפה שבה עדיין יש מובלעת של חיילי חפתר ממכותרים. מתקפתו בת השנה וחצי של הגנרל חפתר נהדפה על ידי הממשל בטריפולי. ב-2 ביולי התרחשה מתקפה בטאג'ורה בה נהרגו 53 אנשים.
בבוטוב
250px|ממוזער|שמאל|[[קניאז וסילי בבוטוב]] בבוטוב (ברוסית: Бебутовы) או בֶּבּוּתוֹבי (בגאורגית: ბებუთოვი) או בֶּבּוּתָשווילי (ბებუთაშვილი) הייתה משפחת אצולה גאורגית ממוצא ארמני שמילאה תפקיד חשוב בחיים הכלכליים והתרבותיים של העיר טביליסי במאות ה-17 וה-18, ומאוחר יותר, במאה ה-19, שירתה בצבא האימפריה הרוסית.
המשפחה מוכרת מתחילת המאה ה-17, כאשר היגרו מן העיר אני שבארמניה לכפר פירשאווי שליד טביליסי גאורגיה, לאחר שהפרסים הרסו את בתיהם. באמצע אותה מאה הם התגלו כאחת ממשפחות הסוחרים העשירות בממלכת כארתלי. הם רכשו נכסים וגנים ובנו בתי מרחצאות. במאה ה-18 הם שירתו כאתנארך של הארמנים בטביליסי ונשאו בתואר מליק-מאמאסאחליסי, ומאוחר יותר כראש אבירי הציד ("מישקרבש") בחצר המלוכה הגאורגית.
בשנת 1783 העלה ארקלה השני את מעמד המשפחה לתואר "נסיכי בבוטוב", והכליל אותה ברשימת האצולה הגאורגית שצורפה לחוזה גאורגייבסק שנערך עם האימפריה הרוסית. לאחר סיפוח ממלכת כארתלי-קאחתי לאימפריה הרוסית של 1801, התקבלה משפחת בבוטוב כחלק מאצולת הנסיכים של האימפריה, בשנת 1826, וקיבלה את התואר "קניאז".
בניין עיריית בוסטון
הבניין הניצב בלב קריית הממשלה במרכז בוסטון, הוא בן תשע קומות ובנוי בסגנון הברוטליסטי. הברוטליזם הוא תנועה אדריכלית במחצית השנייה של המאה ה-20, ובנייניו כוללים לעיתים קרובות צורות נוקשות ובטון. הסגנון היה נפוץ משנות החמישים עד שנות השבעים של המאה העשרים, במיוחד מבני תחבורה וציבור.
תיאור
הבניין המונומנטלי עוצב על ידי גרהרד מ. קאלמן, נואל מ. מקינל ואדוארד פ. נולס, שלושתם פרופסורים מאוניברסיטת קולומביה. תוכניתם זכתה ב-1962 בתחרות כלל-ארצית לתכנון בית העירייה, ונבחרה מבין 256 מועמדויות. מטרת ההצעה הייתה ליצור בניין שיהיה נגיש ומתקשר עם הציבור. הם תכננו את בניין עיריית בוסטון בשנות השישים כסמל לפתיחות ושקיפות. פרויקט השיפוץ הביא לדעות חלוקות מאוד לגבי עתיד הבניין, כאשר חלק מתושבי בוסטון מאמינים שהוא חסר ערך ומייחלים שייהרס. עם זאת, ראש עיריית בוסטון מרטי וולש העדיף להחיות את הבניין, והתמקד בשיפור המבנה.
הבניין שנוא על ידי הקהל הרחב ומככב ברשימות "הבניינים המכוערים בעולם".
הבניין היווה השראה בעיצובו לבניין בנק ישראל שבירושלים.
גוף הידע של הנדסת תוכנה
גוף הידע של הנדסת תוכנה או בקיצור SWEBOK (ראשי תיבות של Software Engineering Body of Knowledge) הוא מסמך המשמש כמדריך לידע בהנדסת התוכנה. המסמך נועד לסייע בגיבושו של תחום הנדסת התוכנה ולזרז את ההכרה בו כדיסצפלינה הנדסית. המסמך, שגרסתו העדכנית היא משנת 2004, נכתב על ידי עשרות כותבים, אנשי מקצוע ואקדמיה כאחד. את המסמך מוציא לאור Software Engineering Coordinating Committee, גוף המאגד את בעלי העניין השונים במיזם.
תוכן המסמך
במהדורת 2004, SWEBOK מגדיר 10 תחומי ידע (KAs) השייכים לתחום הנדסת תוכנה:
נוסף עליהם, מוגדרים גם הקשרים של דיסציפלינות הקרובות להנדסת תוכנה:
ביקורת
בשנת 2001 הקים ה-ACM צוות משימה להערכת ה-SWEBOK. הצוות, בראשותו של ACM Fellow דייוויד נוטקין, טען כי אופן הכנת המסמך שגוי, ויש פער בין השיטות התאורטיות המפורטות במסמך, לבין אלה המשמשות בפועל. לבסוף, קבע צוות המשימה שעל ה-ACM "להימנע מפעילות נוספת ב-SWEBOK", שכן, למסמך יש סיכוי רב לגרום לבלבול בציבור.
טריירים
"טֵרִיֵּרִים" (בצרפתית עתיקה: Chien Terrier - כלב טרייר, מלטינית של ימי הביניים: Canis Terrarius - כלב האדמה/השדה) הם קבוצת גזעים של כלבי ציד קטנים (למשל יורקשייר טרייר) עד גדולים (למשל איירדייל טרייר), ששימשו בעבר לציד לוטרות, גיריות וחיות בר קטנות אחרות. הטריירים נחשבים לכלבים המתאימים למחיה בדירה מכיוון שפרוותם בדרך כלל קצרה או זיפית ונושרת במידה מועטה או שאינה נושרת כלל. מרבית גזעי הטרייר דורשים טיפוח הכולל סירוק הפרווה אחת ליום ותספורות שונות, לעיתים מוכתבות על ידי תקן הגזע.
מקורם
רוב כלבי הטרייר הגיעו מבריטניה (על אף שיש יוצאי דופן). הטריירים מתחלקים לשתי קבוצות עיקריות: כלבי ציד קטנים של חיות בר וקבוצת טריירים אשר גדולים יותר. רוב הטריירים הקטנים יכולים לרדוף אחרי טרפם בעזרת חוש הריח ונחישותם, לתוך מחילות מתחת לאדמה (כמו גזעי הספנייל), ולהרוג אותו שם.
אופי
לטריירים אופי ידידותי אך עקשן. הטריירים טובים גם ככלבי שמירה, בעיקר בזכות עברם והם גם ידועים ככלבי משפחה.
הגזעים
הטריירים הבולטים הם: איירדייל טרייר, בול טרייר, ג'ק ראסל טרייר, פארסון ראסל טרייר, אמריקן פיטבול טרייר, טרייר סקוטי, טרייר אמריקאי חסר שיער, פוקס טרייר (ששמו מעיד על ייעודו – ציד שועלים), בורדר טרייר, יורקשייר טרייר וקאירן טרייר.
ליגטורה
לִיגָטוּרָה (בעברית: צֵרוּף אוֹתִיוֹת. לעִתים גם: מִשְׁלָב אוֹתִיוֹת) היא כתיבה של שתי גרפמות סמוכות, או יותר, כסימן גרפי אחד. מצב זה מתרחש, למשל, כאשר שתי אותיות בעלות סממנים דומים נכתבות זו ליד זו במילים רבות או במילה נפוצה מאוד.
האות f
האות f (האות F קטנה) יכולה להשתלב עם האות שאחריה. הדוגמה הנפוצה ביותר היא האות i (האות I קטנה) שנכתבת אחרי f, במקרה כזה, הנקודה מעל ה-i משתלבת עם הלולאה מעל ה-f, ונוצרת הליגטורה ﬁ. ליגטורות אחרות שנוצרו באופן דומה כוללות את ﬀ, ﬂ, ﬃ, ﬄ.
אמפרסנד
הסימן אמפרסנד - & - מקורו בליגטורה שנוצרה מהמילה הלטינית (וכיום גם הצרפתית) Et (ו"ו החיבור).
האות ß
האות ß היא ליגטורה המשמשת בשפה הגרמנית ומקורה בשילוב האות ſ (הנקראת s ארוכה) עם s קצרה או עם z.
האות W
האות W ("דבל יו") מקורה בכתיבת שתי אותיות V אחת ליד השנייה. אות זו לא הייתה באלפבית הלטיני ומקורה בשפה האנגלית העתיקה. עם הכיבוש הנורמני של אנגליה הופסק השימוש באות אולם בימי הביניים שבו להשתמש בה.
האותיות Æ Œ
האות Æ (אות קטנה: æ), המשמשת בדנית, נורווגית, איסלנדית ואנגלית עתיקה, מקורה בליגטורה של האותיות AE, אך היא מהווה אות בפני עצמה. מקורו של סימן Æ הוא בלטינית, והוא משמש גם באנגלית מודרנית ובצרפתית, אך בשפות אלה הוא ליגטורה הניתנת להחלפה ב-AE, ולא אות. בדומה, הליגטורה Œ (אות קטנה œ) מקורה באותיות OE.
הסימן Ĳ
Ĳ הוא סימן טיפוגרפי המשמש בלשון ההולנדית. יש לו מאפיינים של אות, של דיגרף, ושל ליגטורה, אולם לא ניתן להגדיר אותו כאף אחד מאלו באופן בלעדי.
ליגטורות באלפבית העברי
בכתבי יד ודפוסים מימי הביניים (ובמידה מועטה גם כיום) מצורפות לפעמים האותיות א ול לליגטורה ﭏ, בפרט במילים "אל" ו"אלוהים", כדי להימנע מכתיבת שם ה', דבר המצריך גניזה לפי ההלכה היהודית. האות נפוצה במיוחד בטקסטים שנכתבו בערבית יהודית, משום ש"אל" היא תחילית היידוע בשפה זו. בכתיב התקני של היידיש קיימות האותיות װ,ױ,ײ, ו־ײַ, אולם אין מדובר בליגטורה, אלא באותיות בפני עצמן.
ליגטורות באלפבית הערבי
האלפבית הערבי הוא רהוט (קורסיבי, כלומר האותיות מתחברות זו לזו). כיוון שכך, צירופי אותיות רבים נכתבים כליגטורות. הליגטורה הנפוצה ביותר היא لا שהיא צירוף האותיות ل (ל) ו-ا (א). תפוצתה נובעת, בין היתר, מכך שהיא מסמנת את מילת השלילה "לא". בחישובי גימטריה יש המחשיבים את הליגטורה הזו כאות נפרדת. ליגטורה נפוצה אחרת היא צירוף האותיות ﳌ (ل+مـ - ל+מ). סגנונות הכתיבה השונים של הכתב הערבי כוללים ליגטורות רבות נוספות.
ריבוי הליגטורות הקשה על הדפסת טקסטים ערביים באמצעי הדפוס שהיו מקובלים עד אמצע המאה ה-20. לפיכך פותח באירופה כתב ערבי מפושט, מיוחד לדפוס, שכולל ליגטורות מעטות ככל האפשר. למשל, הצירוף ﳌ נכתב בשיטה הזאת: لـمـ. למעשה, הליגטורה היחידה שנשארה הכרחית בשיטת הדפוס הזו היא لا, ואכן במכונות כתיבה רבות הוקצה לה מקש מיוחד. ככל שנעשה הדפוס נפוץ בעולם הערבי, כך נעשתה שיטת הכתב המפושטת נפוצה, אם כי היא מעולם לא שימשה בכתבי יד, ורק לעיתים נדירות שימשה בהדפסת ספרי הקוראן. כיום, עקב שכלול אמצעי ההדפסה, יש נטייה לחזור לסגנונות הכתיבה המסורתיים גם בהדפסת עיתונים וספרים.
המילה אללה - الله - אינה ליגטורה של ממש, שכן האותיות שבה מתחברות זו לזו לפי כללי הכתב הרגילים, אולם כשמילה זו מופיעה בטקסטים מודפסים, תמיד נשמרים בה כללי הכתב המסורתי, ואף נהוג לסמן בה שַדַה (סימן המקביל לדגש חזק בעברית), ו"אלף קטנה" (סימן לתנועת a ארוכה) - סימנים אשר בדרך כלל משמיטים, כשם שמשמיטים את סימני התנועות. מבחינת המדפיס מדובר למעשה בשני סימנים: האות ا (א) ואחריה ליגטורה של האותיות لـلـه (ללה) והסימנים "שדה" ו"אלף קטנה".
יחסי ספרד–קרואטיה
יחסי ספרד–קרואטיה הם יחסי החוץ שבין ספרד לקרואטיה. שתי המדינות (ששתיהן בעלות אוכלוסייה קתולית) הן בעלות יחסים טובים ביותר, וחברות באיחוד האירופי ונאט"ו.
לקרואטיה יש שגרירות במדריד וקונסוליות בברצלונה, פלמה דה מיורקה, סביליה ופמפלונה. לספרד יש שגרירות בזאגרב ובקונסוליה בדוברובניק.
היסטוריה
יחסי המדינות החלו עוד במאה ה-16, כאשר האימפריה הספרדית תמכה בקרואטיה בעימותיה כנגד האימפריה העות'מאנית. בזמן מלחמת האזרחים בספרד, קרואטים רבים התנדבו לשרת במלחמה, במיוחד לטובת הכוחות הרפובליקניים, בהם יוסיפ ברוז טיטו שלימים הנהיג את יוגוסלביה. התקשורת הקרואטית סיקרה רבות את המלחמה. גופים קומוניסטים ופשיסטיים קרואטים הביעו תמיכה בכוחות השונים שנלחמו.
יחסים דיפלומטיים אלו החלו ב-9 במרץ 1992 לאחר עצמאותה של קרואטיה מיוגוסלביה. בשנת 2013 ספרד פעלה למען הצטרפותה של קרואטיה לאיחוד.
נשיא קרואטיה, סטייפן מסיץ' ביקר בספרד פעמיים (בשנים 2000 ו-2005). בשנים 1997 ו-2001 ביקר ראש הממשלה הקרואטי בספרד. בשנת 2000 ביקר ראש ממשלת ספרד, חוסה מריה אסנאר בקרואטיה. מלבד ביקורים אלו, התקיימו ביקורים רבים של שרי החוץ משני הצדדים.
כלכלה
בשנת 2013 סחורות בשווי 40.8 מיליון אירו יוצאו מקרואטיה לספרד וסחורות בשווי 234 מיליון אירו יוצאו מספרד לקרואטיה.
You Need Me, I Don't Need You
You Need Me, I Don't Need You (בעברית: את צריכה אותי, אני לא צריך אותך) או בקיצור, You Need Me, הוא שיר שבוצע על ידי הזמר-יוצר הבריטי, אד שירן. הוא פורסם בתור הסינגל השני מתוך אלבום האולפן הראשון שלו, +, ויצא לאור ב-26 באוגוסט 2011 בממלכה המאוחדת.
הרצועה פורסמה במקור כסינגל שיווקי כ-"You Need Me" ב-2009. הגרסה החדשה של השיר הוקלטה מחדש, והגיע למקום הרביעי במצעד הסינגלים הבריטי. הוא זכה לתואר זהב על ידי ה-BPI עבור מכירה של מעל 400,000 עותקים.
הופעות חיות
ב-24 ביוני 2011, שירן ביצע את השיר בפסטיבל גלסטונברי 2011 על במת ה-BBC, וכן בפסטיבל האייטונס בשידור חי ב-8 ביולי 2011, ובפסטיבל רדינג ולידס. שירן גם ביצע את הרצועה בפרסי הנוער BBC רדיו 1 ב-9 באוקטובר 2011 בארנה של ומבלי. בהופעה של שירן בבריקסטון, 21 בינואר 2012, ביצוע השיר סיכם את ההופעה כללה הופעות של ריזל קיקס, וורטץ' 32 ודבלין, עם הופעה לאורך יותר מ-15 דקות. הוא אף ניגן את השיר בהופעות מקומיות שונות לפני שהפך לאמן מוצלח יותר. ב-21 באפריל 2012, ניגן אד את השיר בשידור חי, באולם ארגון בולרום בעת סיבוב ההופעות של סנואו פטרול, Fallen Empires tour. ביום ראשון ה-25 ביוני, הוא סגר את הסט של פסטיבל גלסטונברי 2017 עם השיר.
וידאו קליפ
הקליפ הנלווה ל-"You Need Me, I Don't Need You" פורסם לראשונה ביוטיוב ב-19 ביולי 2011. הקליפ בוים על ידי שיין רמירז, והוא כולל את חתימת השחקן מת'יו מורגן.
כביש 482
כביש 482, הקרוי גם דרך הרצליה, הוא ציר אורך בין עירוני בישראל, המקשר בין צומת עלית ברמת גן לבין צומת הרחובות ארלוזורוב, הרב קוק ושדרות בן-גוריון בהרצליה - צומת בו הוא מתחבר לציר הרוחב כביש 541. הכביש נחשב לאחד החשובים בגוש דן ומשמש ציר כניסה לתל אביב מכיוון צפון מזרח.
היסטוריה
תוואי הכביש בחלקו המערבי מבוסס על תוואי הדרך ההיסטורית יפו-שכם.
תוואי
מצפון לדרום: הציר מתחיל, כשדרות בן-גוריון, במפגש הרחובות ארלוזורוב הרב קוק ושדרות בן-גוריון בהרצליה וממשיך לאורך שדרות בן-גוריון ורחוב סוקולוב ברמת השרון עד למחלף הכפר הירוק. מכאן ממשיך הכביש בתל אביב לכיוון רמת גן על דרך משה סנה ודרך פנחס רוזן חוצה את נחל הירקון ומסילת הירקון על גשר "מבצע קדש", וחולף ממזרח לקניון אילון. משם דרך רחוב ששת הימים בבני ברק הוא מתחבר לדרך אבא הלל סילבר ברמת גן וממשיך עד לצומת עלית שם הוא מתחבר עם כביש 481 הוא ציר ז'בוטינסקי.
בחודש אוגוסט 2015 החלו העבודות להקמת תחנת אבא הלל של הקו האדום של הרכבת הקלה של מטרופולין תל אביב בנקודה הדרומית ביותר בכביש, צומת עלית.
צמתים לאורך הכביש
את הכביש חוצים בעיקר צמתים בתוך הערים שבו הוא עובר. בנוסף, חוצה אותו מחלף הכפר הירוק, במפגש עם כביש 5.
אנטיגוריט
אנטיגוריט הוא מינרל פילוסיליקטי (סיליקט במבנה בצורת לוחיות) של ברזל, מגנזיום והידרוקסיד, השייך לקבוצת הסרפנטין.
הרכב
נוסחת המבנה הכימי של האנטיגוריט היא. נוסחה זו זהה למרבית המינרלים של קבוצת הסרפנטין ומשום כך המינרלים קלינוכריזוטיל, ליזרדיט, אורתוכריזוטיל ופאראכריזוטיל הם פולימורפים של האנטיגוריט וההבדל ביניהם הוא בסימטריה הגבישית וביחסים שבין כמויות הברזל והמגנזיום.
קריסטלוגרפיה
האנטיגוריט מתגבש במערכת המונוקלינית, חבורת סימטריות נקודתית "מונוקלינית המיהדרלית" \ m, וחבורת סימטריות מרחבית Cm. הפרמטרים של תא היחידה הם: Åa=43.53, b=9.259Å, c=7.263Å, וגודלה של זווית β הוא 91.63°. המבנה הפנימי של האנטיגוריט הוא של לוחיות זעירים ברוחב של מספר אנגסטרם. כל לוחית בנוי משלוש שכבות. השכבה העליונה והתחתונה בנויות מטטרהדרונים של סיליקה (SiO4). שלושה מתוך ארבעת אטומי החמצן שבסיליקה נמצאים במישור השכבה ומתחברים לאטומי חמצן של הטטרהדרונים האחרים באותה שכבה ויוצרים בכך רשת של משושים. אטום החמצן הרביעי בסיליקה מתקשר עם שכבת הביניים (כלומר "מצביע" למעלה בשכבה התחתונה ו"מצביע" למטה בשכבה העליונה). שכבת הביניים היא של Mg(OH)2 הקרויה "שכבת הברוסיט" משום ששכבות של Mg(OH)2 מצויות גם במינרל ברוסיט. השכבות לא נערמות בצורה מושלמת והתוצאה היא לוחיות מעוותות.
תכונות פיזיקליות
המינרל מופיע בדרך כלל כמסה חסרת צורה או בצורת סיבים, לוחיות או קשקשי דגים (כמו נציץ). הגבישים זעירים. לאנטיגוריט יש פצילות מושלמת בכיוון אחד ({001}), ופצילות שאובחנה בשני כיוונים נוספים ({100} ו־{010}). לחלק מהלוחיות המתקלפות מהמינרל יש תצורה מלבנית בשל הפצילות. הקשיות של המינרל נמוכה, 4-3.5 בסולם מוס, ומשקלו הסגולי הממוצע 2.54 גרם לסמ"ק. גבישים תאומים קיימים. צבעו וצורתו דומים מאוד לאלו של מינרלים אחרים בקבוצת הסרפנטין (למעט כריזוטיל המופיע בתצורת סיבים ובגוון זהוב) ונדרשת בדיקה במעבדה בעזרת קריסטלוגרפיה באמצעות קרני רנטגן על מנת להבדיל ביניהם.
גילוי ומקור השם
המינרל נתגלה לראשונה ב-1840 במחשוף של סרפטיניט על הגבול שבין שווייץ לאיטליה ולכן יש שני מקומות לגביהם נטען כי המינרל נתגלה בהם לראשונה: באזור גייספפד (Geisspfad) בעמק בין (Binn) שבקנטון ואלה שבשווייץ מצד אחד, ובעמק אנטיגוריו (Valle Antigorio), חלק מעמק אוסולה (Valle Ossola) בפרובינציה ורבנו-קוסיו-אוסולה (Verbano-Cusio-Ossola) שבמחוז פיימונטה שבאיטליה. המינרל קרוי על שם עמק אנטיגוריו, על שם המקום באיטליה בו נתגלה לראשונה. הדוגמית הראשונה של המינרל שנתגלתה בשווייץ יחד עם אוליבין בתוך סרפטיניט מצויה כיום במכון הטכנולוגי של ציריך.
שימושים
שני סוגים שקופים למחצה של אנטיגוריט, בואניט וויליאמסיט מוערכים על ידי אומנים ואספנים ומכונים "סרפנטין אציל" או "סרפנטין יקר ערך", והם מצויים בשימוש נרחב כאבני חן ובעבודות גילוף. השימוש בסרפנטין למטרה זו, בעיקר לפיסול החל עוד בתקופת הפרעונים.
בואניט
בואניט הוא סרפנטין קשה במיוחד (5.5 בסולם מוס) בצבע ירוק בהיר עד ירוק כהה בגוון התפוח, ולעיתים קרובות מנומר בכתמים לבנים מעורפלים ועורקים כהים. זהו הסרפנטין הנפוץ ביותר בגילוף ובתכשיטים. לעיתים מכנים בואניט צהוב בשם רטינליט. המאורים בניו זילנד נהג לגלף חפצים יפהפיים מבואניט מקומי שלו נהגו לקרוא "טאנגיווי" (tangiwai), כלומר דמעות. החפץ הידוע הגדול ביותר שגולף מבואניט שגודלו 35 ס"מ מצוי במוזיאון הלאומי של סין. לעיתים קרובות כשצובעים את האבן היא יכולה לחקות ירקן. לחומר זה נוהגים לקרוא בשמות מטעים כמו "ירקן קוריאני", "ירקן סוג'ואו", "ירקן שטיריה" ו"ירקן חדש".
אף על פי שבואניט אינו סוג מוכר רשמית הוא הוכרז כמינרל מדינתי רשמי של מדינת רוד איילנד, זהו גם המקום בו נמצא סוג זה לראשונה. קבושון (ליטוש אבן חן בצורה מעוגלת) של באוניט היווה חלק מ"סיכת מורשת המינרלים שלנו" שהוענקה לגברת הראשונה ליידי בירד ג'ונסון ב-1967.
בנוסף לרוד איילנד וניו זילנד קיימים מקורות נוספות לבואניט: אזור סוג'ואו בסין (ומכאן הכינוי "ירקן סוג'ואו") ודרום אפריקה, שם נתגלה מרבץ גדול ב-1989. ביקוש נמוך ועקב כך מחירים נמוכים הפכו את כריית המינרל לבלתי כלכלית.
הכינוי בואניט ניתן לסוג זה של אנטיגוריט על ידי המינרלוג האמריקני ג'יימס דנה (James Dwight Dana) ב-1850 לכבודו של הכימאי והרופא האמריקני ג'ורג' בואן (Ggeorge Thomas Bowen 1828-1803) שביצע אנליזה למינרל שנתגלה ברוד איילנד ב-1822.
ויליאמסיט
לוויליאמסיט גוון ירוק-נפט שבו משובצים לעיתים קרובות גבישים של כרומיט או מגנטיט. את הוויליאמסיט, הדומה במידת מה לירקן משובח, נוהגים לחתוך לקבושונים או לחרוזים. אבן זו מצויה בעיקר במרילנד ובפנסילבניה שבארצות הברית.
מקור ותפוצה
אַנטיגוֹריט נוצר בדרך כלל כתוצאה מהתמרה של סלעים אולטרה-מאפיים (עשירים בברזל ובמגנזיום), התמרה שתוצאתה יצירת סלעים עשירים בסרפטנטין המכונים סרפטיניטים. כשהתמרה זו מתבצעת בעומק של כ-60 קילומטרים מתחת לפני השטח נוצר אנטיגוריט היציב בטמפרטורות גבוהות מעל ל-600°C. בניגוד לו, הליזרדיט והכריזוֹטיל נוצרים בדרך כלל קרוב לפני השטח ומתפרקים בטמפרטורות נמוכות יחסית, כנראה פחות מ-400°C. דגימות של הקרום הימי ומחלקה העליון של המעטפת שמתחת לאוקיינוסים מראות שסלעים אולטרה-מאפיים שם מכילים כמויות גדולות של סרפנטין. אנטיגוריט כולל בהרכבו מים, כ-13% ממשקלו. מכאן שייתכן שלאנטיגוריט תפקיד חשוב בהולכת מים לתוך כדור הארץ באזורי הפחתה ועקב אידוי המים נוצרת המאגמה הבונה את "קשת האיים" (מונח המתאר איים הנוצרים בקשת במקביל ליבשת, לדוגמה יפן), וחלק מהמים מולכים אף לעומק רב יותר. אנטיגוריט נוצר גם בהתמרת מגע של דולומיט צורני עם סילים של דיאבז.
האנטיגוריט הוא מינרל נפוץ. מקומות בהם ניתן למצוא את המינרל כוללים את עמק אנטיגוריו (Valle Antigorio), חלק מעמק אוסולה (Valle Ossola) בפרובינציה ורבנו-קוסיו-אוסולה (Verbano-Cusio-Ossola) שבמחוז פיימונטה שבאיטליה (שם נמצא המינרל לראשונה); בוודסריף (Woodsreef) שבניו סאות' ויילס שבאוסטרליה; באזבטוס (Asbestos) שבהפרובינציה של קוויבק ובטימינס (Timmins) שבפרובינציה אונטריו שבקנדה; בברוסטר (Brewster) במחוז פטנם (Putnam) שבמדינת ניו יורק ובבק קריק (Buck Creek) שבמחוז קלי (Clay) שבצפון קרולינה שבארצות הברית; ובאזור נישוסונוגי במחוז נגסאקי ביפן.
לקריאה נוספת
Deer, W.A., R.A. Howie, and J. Zussman (1963) Rock-forming minerals, vol. 3, sheet silicates, 171-190
פינוקיו (סרט, 1940)
פינוקיו (באנגלית: Pinocchio) הוא סרט הנפשה אמריקאי משנת 1940, שהופק על ידי וולט דיסני ומבוסס על הספר "הרפתקאותיו של פינוקיו" מאת קרלו קולודי. זהו הסרט השני שיצרה חברת וולט דיסני, ונעשה אחרי ההצלחה של "שלגיה ושבעת הגמדים". הסרט הופץ על ידי חברת RKO ויצא לאקרנים ב-7 בפברואר 1940. עלילת הסרט סובבת סביב בובת עץ בשם פינוקיו שנבנתה בידי נגר בשם ג'פטו, וקמה לתחייה על ידי פיה כחולה, שאומרת לו שהוא יוכל להיות ילד אמיתי, אם יוכיח את עצמו כ"אמיץ, הגון ומתחשב בזולת".
הסרט זכה בשני פרסי אוסקר, אחד עבור הפסקול המקורי הטוב ביותר ואחד עבור השיר המקורי הטוב ביותר לשיר "When You Wish upon a Star" ("אם תביעו משאלה"). מכון הסרטים האמריקאי דירג את הסרט במקום השני, מבין עשרת סרטי ההנפשה האמריקאים הטובים ביותר שנוצרו אי פעם.
לסרט היה אמור לצאת המשכון בהפקת אולפני דיסניטון, אם כי בעקבות שינוי מוקד האולפן הוא בוטל. ב-8 בספטמבר 2022 עלה לדיסני+ עיבוד לייב אקשן לסרט, אשר נקרא כמו סרט זה "פינוקיו".
עלילה
הסרט נפתח בשיר הנושא "אם תביעו משאלה" אותו שר ג'ימיני הצרצר. לאחר מכן הוא מספר במבט לאחור על משאלה שהתגשמה. ג'ימיני נעצר ערב אחד בבית המלאכה של הנגר המבוגר ג'פטו כדי להתחמם מפני הקור. הוא צופה בג'פטו מסיים לעבוד על בובת מריונטה שלה הוא קורא בשם פינוקיו. לפני שנרדם, ג'פטו מביע את רצונו שפינוקיו יהפוך לילד אמיתי. במהלך הלילה מבקרת פיה כחולה (הפיה הטובה) בבית המלאכה כדי למלא את משאלתו של ג'פטו. הפייה מעניקה חיים לפינוקיו, אולם הוא נותר בובה. הפיה מסבירה לפינוקיו שיוכל להיות ילד אמיתי בשר ודם אם יוכיח את עצמו כאמיץ, כן, לא אנוכי ומסוגל להבדיל בין טוב לרע על ידי האזנה למצפון שלו. פינוקיו לא מבין מה הוא מצפון, וג'ימיני מופיע כדי להסביר לו את זה. הפיה הכחולה מציעה לג'ימיני לשמש כמצפונו של פינוקיו והוא מסכים לקבל עליו את המשימה.
ג'פטו מגלה כי משאלתו התגשמה, והוא מתמלא שמחה. למחרת, הוא שולח את פינוקיו ליומו הראשון בבית הספר. עם זאת, פינוקיו התמים מובל בדרך הלא נכונה על ידי שני נוכלים בשם ג'ון הישר וגדעון, המשכנעים אותו כי עדיף לו להצטרף לתיאטרון הבובות של סטרומבולי. פינוקיו הופך לכוכב ההצגה כבובת מריונטה קסומה בלי חוטים. אולם, כאשר פינוקיו רוצה לחזור הביתה למשך הלילה (אם כי מבטיח לחזור לפנות בוקר), סטרומבולי נועל את פינוקיו בכלוב ציפורים ומאיים עליו אם לא יציית לו. במהלך הלילה, הפיה הכחולה מגיעה כדי לשאול מדוע פינוקיו לא ציית לג'פטו. למרות הפצרותיו של ג'ימיני, פינוקיו משקר מפני שהוא בוש במעשיו, אבל, עם כל שקר האף שלו גדל וגדל עד שהוא הופך להיות ענף ארוך של עץ. הפיה הכחולה מסבירה כי "שקר ימשיך לגדול ולגדול, עד שיהיה חשוף כמו האף על פניך." פינוקיו נודר לשפר את דרכיו להבא והפיה הכחולה משחררת אותו לחופשי, ומזהירה כי זו תהיה הפעם האחרונה שהיא עוזרת לו.
לצערו, בדרכו חזרה לביתו של ג'פטו, פינוקיו מולך שוב שולל על ידי ג'ון הישר וגדעון, המשכנעים אותו שהוא חולה, ושהתרופה היחידה היא ללכת לאי התענוגות. בדרך הוא מתיידד עם למפוויק, ילד פרוע וחצוף. על האי פינוקיו והנערים האחרים מתחילים ליהנות, לעשן, להמר, להשתכר ולהרוס את אי התענוגות, למורת רוחו של ג'ימיני. במקביל מגלה ג'ימיני כי האי שומר בחובו קללה נוראה - כל הנערים הופכים לחמורים, והעגלון מוכר אותם לאחר מכן לעבודה במכרות וקרקסים. למפוויק הופך עד מהרה לחמור, אבל פינוקיו מצליח להימלט בשחייה ברגע האחרון, לאחר שכבר צמחו לו אוזניים וזנב של חמור.
בחזרתם הביתה, הם מוצאים את בית המלאכה ריק ומגלים (מתוך מכתב של הפיה הכחולה) כי ג'פטו, שיצא לים כדי למצוא את פינוקיו, נבלע, יחד עם החתול שלו, פיגארו, והדגה שלו, קליאו, על ידי לוויתן ענק בשם מונסטרו. נחוש להציל את אביו, פינוקיו קופץ אל קרקעית האוקיינוס, עם ג'ימיני המלווה אותו. פינוקיו מחפש את מונסטרו וכאשר הוא מוצא אותו הוא נבלע על ידו. שם הוא מתאחד עם ג'פטו וחיות המחמד שלו בבטן הלווייתן. פינוקיו רוקם תוכנית בריחה על ידי הדלקת אש כדי לגרום למונסטרו להתעטש. התוכנית פועלת, אבל הלוויתן הזועם רודף אחריהם. בסופו של דבר, פינוקיו מצליח להביא את ג'פטו למקום מבטחים מזעמו של הלוויתן. לאחר שמונסטרו שוחה מן המקום, ג'ימיני מגלה כי פינוקיו מת, וג'פטו מחזירו לביתו. שם מתאבלים כולם על פינוקיו. הפיה הכחולה מחליטה כי פינוקיו הוכיח את עצמו, והראה את אומץ ליבו כאשר יצא לחלץ את סבא ג'פטו מפה הלוויתן, ועל כך הוא נולד מחדש ולפתע מתעורר בתור ילד אנושי, למרבה השמחה של משפחתו.
The Man (שיר של אד שירן)
The Man (בעברית: האיש) הוא שיר שבוצע על ידי הזמר-יוצר הבריטי אד שירן, והופק על ידי ג'ייק גוסלינג. השיר יצא להורדה דיגיטלית בחנות ה-iTunes ב-19 ביוני 2014, בתור הסינגל השיווקי השישי מתוך שבעה באלבום האולפן השני שלו, x. כמו כן, נכנס השיר למצעד הסינגלים הבריטי במקום ה-87.
במופעו בדיסלדורף, ב-5 בנובמבר 2014, ביצע שירן את השיר כבחירתו לאותו לילה ואמר כי הוא היה היחיד שמעולם הוא לא ביצע בשידור חיי, ושזה השיר היחיד שהוא קיווה שמעולם לא יכניס לאלבום, שכן כתיבתו הייתה טיפולית ורגשית ולכן אישית מאוד.
גימנסיה דרור-החלוץ
פלישת הנאצים לפולין, ב-1 בספטמבר 1939, תפסה את מדריכי תנועת הנוער "דרור" בפולין בעיצומו של סמינר. הנהגת התנועה נמלטה לאזור הכיבוש הסובייטי, והתארגנה לפעילות מחתרתית. לאחר מספר חודשים החליטה הנהגת התנועה לחזור לפולין ולארגן את סניפי התנועה בשטחי הכיבוש הנאצי.
עם הגיעם לוורשה, התמקמו בקומונת "החלוץ" בדז'לנה 34 בגטו, וארגנו את תנועת הנוער במחתרת. בנוסף לפעילות החברתית והחינוכית, הפעילו גני-ילדים ומטבח ציבורי בגטו. לאחר התבססותו של המשטר הנאצי בשטחי הכיבוש הפולניים, התיר השלטון הנאצי לפולנים לפתוח את בתי הספר, אך אסר זאת על היהודים. בשנת 1940, בסמינר מדריכים שקיימה התנועה במחתרת, הוחלט להקים גימנסיה עברית-אידית בגטו.
הקמת הגימנסיה
להקמת הגימנסיה המחתרתית בגטו היו שני מניעים מרכזיים: הצורך הדחוף בפעילות חינוכית ולימודית בגטו, המנוון מבחינה ציבורית, וכן הצורך התנועתי בכוחות חינוכיים והדרכתיים. הגימנסיה החלה לפעול ב-1940 עם 3 תלמידים ו-7 מורים, וצמחה בשיאה ל-120 תלמידים ו-13 מורים.
נאמנה לערכי התנועות המייסדות אותה, פתחה הגימנסיה את שעריה בפני כל ילד וילדה, נער ונערה, מבלי קשר ליכולתו לשלם עבור הלימודים. בתחילה מומנה הגימנסיה בעיקר מתרומות ששלחו מוסדות יהודיים וסיוע ששלחו חברי התנועה מווילנה. המזון היקר שהגיע נמכר, ובכסף קנו לחם למורים, לתלמידים ולבני-משפחותיהם הרעבים. לאחר מכן מומנה הגימנסיה מכספי "החלוץ" ומעבודתם של חברי "דרור".
בגימנסיה למדו את המקצועות המקובלים בלימודי תיכון בפולין, ובנוסף התעמקו בהיסטוריה ותרבות יהודית, סוציאליזם, תולדות תנועת הפועלים, לימודי ארץ-ישראל ועברית. מורי ותלמידי הגימנסיה אף העלו הצגות תיאטרון שהוצגו לתושבי הגיטו. דגש מרכזי ניתן לחינוך הערכי והאידאולוגי, שנעשה באמצעות חוגי פעילות המודרכים על ידי חברי התנועה.
ניהול בית הספר הופקד בידי ועד מצומצם: יוסף סאק, יצחק צוקרמן (מרכז תנועת "דרור" ולעתיד סגנו של מרדכי אנילביץ' במרד גטו ורשה) ומאראק פולמן – מנהל הגימנסיה. הרוח החיה בגימנסיה היה המשורר יצחק קצנלסון. כל המורים בגימנסיה היו מקורבים לתנועה, ופעילותם העמידה אותם ואת בני משפחותיהם בסכנה מתמדת. עם הקמת אי"ל (הארגון היהודי הלוחם) בגטו, שאיגד את תנועות הנוער החלוציות, ותחילתו של המרד המזוין, השתלבו רוב תלמידי הגימנסיה בפעילות המחתרת הלוחמת, והגימנסיה סיימה את פעולתה.
הנצחה
עמותת דרור בתי חינוך הפועלת למען ילדים ובני נוער נקראת ע"ש הגימנסיה
לקריאה נוספת
חווקה פולמן-רבן, לא נפרדתי מהם, לוחמי הגטאות: בית לוחמי הגטאות ('פנקסי עדות'), 1997.
אלוהי הקטל
אלוהי הקטל (במקור בצרפתית: Le Dieu du Carnage) היא קומדיה סאטירית מאת המחזאית הצרפתייה-יהודייה יסמינה רזה. המחזה עלה להצגת בכורה בציריך בדצמבר 2006.
עלילה
המחזה מספר אודות שני זוגות הורים מהמעמד הבינוני הגבוה שבין ילדיהם פרצה קטטה פיזית. הם נפגשים בסלון ביתו המהודר של אחד הזוגות כדי לדון בנושא בצורה תרבותית, אולם לאט לאט הם משילים את הנימוסים והופכים להיות גרועים מילדיהם. הוויכוח ביניהם מתלהט וגולש מהר מאוד לאלימות ולכאוס.
הפקות
הגרסה המקורית הוצגה לראשונה בפריז בינואר 2008 בתיאטרון אנטואן, בבימויה של יסמינה רזה. שיחקו במחזה איזבל אופר, אנדרה מרקון, אריק ואלרי ובונטון אלמוסינו. הגרסה האנגלית, בתרגומו של כריסטופר המפטון, הוצגה בשנת 2008 בתיאטרון גילגוד בלונדון, והשתתפו בה השחקנים רייף פיינס, טאמסין גריג, ג'נט מק'תיר וקן סקוט. בברודוויי הוצג המחזה בפברואר 2009 בכיכובם של ג'ף דניאלס, הופ דייוויס, מרשה גיי הארדן וג'יימס גנדולפיני. ההפקות בברודוויי ובלונדון זכו בפרס טוני ובפרס לורנס אוליבייה בהתאמה.
הגרסה העברית של המחזה, בתרגום של דורי פרנס, עלתה בדצמבר 2008 בתיאטרון בית ליסין בהשתתפותם של ליאור אשכנזי, מיה דגן, אלון נוימן ונעמה שפירא, בבימויו של הלל מיטלפונקט. המחזה היה מועמד לפרס התיאטרון הישראלי בקטגוריית הקומדיה של השנה, וזכה לשבחי הביקורת.
בשנת 2011 עובדה היצירה לסרט קולנוע בשם "אלוהי הקטל", בהשתתפות קייט וינסלט, ג'ודי פוסטר, כריסטוף ואלץ וג'ון ס. ריילי, ובבימויו של רומן פולנסקי, שגם כתב את התסריט יחד עם רזה.
בשנת 2020 עלה המחזה בתיאטרון הקאמרי בבימויו של גדי רול ובכיכובם של יובל סגל, קרן מור, אולה שור-סלקטר ואוהד שחר.
ג'ק לונדון
ג'ק לונדון (באנגלית: Jack London, נולד בשם ג'ון גריפית צ'ייני; 12 בינואר 1876 - 22 בנובמבר 1916) היה אחד מגדולי סופרי ההרפתקאות האמריקאים וידוע בסיפוריו שהתרחשו בצפון אמריקה.
חג מילת ישו
חג מילת ישו (חג ברית המילה של ישו) הוא חג נוצרי בו נחגג זכר ברית המילה של ישו, שלפי המסורת היהודית נעשתה לו בגיל שמונה ימים. באירוע זה, שמונה ימים לאחר הלידה, קיבל ישו את שמו באופן רשמי. ברית המילה התקיימה בבית פרטי ולא בבית המקדש, אם כי בציורים שונים מתואר האירוע לעיתים כמתקיים בבית המקדש.
ג'ק לונדון
ביוגרפיה
לונדון נולד בשכונת פועלים בסן פרנסיסקו, מחוץ לנישואין. הוריו, ויליאם צ'ייני (William Chaney), אסטרולוג, ופלורה ולמן (Flora Wellman), שהתפרנסה כמדיום, שכרו חדר יחד במשך כשנה. השניים חיו תקופה קצרה כבני זוג לא נשואים, אך לאחר שהתגלה לוולמן בקיץ 1875 כי היא הרה, הודיע צ'ייני כי לא יישא את ולמן וכי אין לו עניין בגידול הילד. ולמן ניסתה להתאבד פעמיים - ברעל ובירייה, אך שרדה. צ'ייני עזב אותה, והיא ילדה ב-12 בינואר 1876 וקראה לבנה ג'ק גריפית צ'ייני. זמן קצר לאחר הלידה פגשה ולמן את ג'ון לונדון, אלמן שגידל שתי בנות, וזה התאהב בה. השניים נישאו בספטמבר 1876, ולונדון גידל את התינוק כאילו היה בנו. ג'ק גילה זאת רק לאחר גיל 20. את רוב נעוריו בילה בעיר אוקלנד שליד סן פרנסיסקו. מצבו הכלכלי היה גרוע מאוד בילדותו, וכבר מגיל 10 החל לונדון הצעיר לעבוד למחייתו.
חג מילת ישו
באופן מסורתי מקובל היה לראות את ברית המילה של ישו (כפי שהוסבר ביצירה הפופולרית מהמאה ה-14, מקראת הזהב) כפעם הראשונה בה נשפך דמו של ישו ובכך החל תהליך הגאולה של האדם, וכן הצגת אנושיותו של ישו והעובדה שהוא היה יהודי וציית לחוק המקראי.
ג'ק לונדון
ביוגרפיה
בצעירותו לונדון עבד במגוון רב של עבודות, ביניהן, עובד במפעל לשימורים, מוכר עיתונים, דייג, ימאי במשמר החופים, מלח בספינת ציידי כלבי ים, וספן באוניות באוקיינוס השקט ואזורי הקוטב.
חג מילת ישו
יום החג מופיע ב-1 בינואר בלוח השנה הליטורגית של הכנסייה הביזנטית והכנסיות האורתודוקסיות. בלוח השנה הרומאי צוין 1 בינואר בין השנים 1568–1960 כ"ברית המילה של אלוהים והיום השמיני שלאחר המולד". כיום זהו יום חג למרים, אם ישו ויום השנה השמיני ללידת ישו. יום זה נחגג על ידי כמה כנסיות אנגליקניות וכמעט כל הכנסיות הלותרניות.
ג'ק לונדון
ביוגרפיה
בתקופה זו התחבר לונדון עם עבריינים ועסק בהברחה לא חוקית של צדפי פנינה. בנוסף לכך היו ללונדון תקופות בהם נדד בצפון אמריקה, שבמהלכם נעצר מספר פעמים על שוטטות.
חג מילת ישו
הכנסייה הביזנטית והכנסיות האורתודוקסיות המזרחיות
החג נחוג במשך כל הלילה. הוא מתחיל בשעות הערב של 31 בדצמבר. מזמורי חג משולבים עם מזמורים לכבוד בזיליוס הגדול. לאחר התפילה האלוהית, למחרת בבוקר, כנסיות רוסיות חוגגות לעיתים קרובות את השנה החדשה בטקס תפילה למען ברכתו של אלוהים עבור התחלת השנה האזרחית חדשה (נוצרים ביזנטים מנציחים את תחילת השנה הכנסייתית החדשה ב-1 בספטמבר).
ג'ק לונדון
ביוגרפיה
למרות כל זאת, הצליח לונדון לסיים את לימודיו בתיכון, ובשנת 1895, בגיל 19, החל ללמוד באוניברסיטת ברקלי אך לאחר שסיים שנה אקדמאית אחת, פרש לונדון מלימודיו, ויצא ליוקון, כחלק מהגל הגדול של הבהלה לזהב בקלונדייק. על רקע חוויותיו בצפון הקר כתב את ספריו הפופולריים ביותר, ביניהם פנג הלבן, קול קדומים, אודיסיאה בצפון, "הבהלה לזהב" ו"הרפתקאות סמוק בליו".