cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
אסטריקס ומרבד הקסמים
תקציר העלילה
גם שם לא תמות הצרות שלהם כאשר דורמיקס מאבד את קולו. הוא נחטף ממאלף הפילים פאקאפאקא בידי משרתיו של דירהבאלה וניצל על ידי אסטריקס ואובליקס. בשנייה האחרונה הם מצילים את הנסיכה ומצליחים לגרום לדורמיקס לשיר ולהוריד גשמי ברכה על הממלכה היבשה.
רמי דותן
רמי דותן (1945 – 12 בספטמבר 2020) היה ראש להק הציוד בחיל האוויר הישראלי, בדרגת תת-אלוף שהורשע בשורה של סעיפי אישום ובהם קבלת שוחד ונידון ל-13 שנות מאסר ולגירוש מהצבא (וכתוצאה מכך גם לשלילת דרגתו).
ביוגרפיה
בשנת 1989 קודם לדרגת תת-אלוף ומונה לראש להק הציוד. קודם למינויו לתפקיד עלו ביחס לדותן חשדות להפרת תקנות הרכש של משרד הביטחון בעת ששימש כממונה על הרכש בארצות הברית, ומנכ"ל משרד הביטחון דוד עברי אף מינה ועדת חקירה לבדיקת החשדות, אך לבסוף הפרקליט הצבאי הראשי אמנון סטרשנוב לא מצא שיש בחומרים שנאספו כדי למנוע את קידומו של דותן.
פרשת השוחד
הפרשה נחשפה על ידי אחד המעורבים במכרזים המכורים, שדותן החליט לסיים את עבודתו. בטרם נחשפה הפרשה תכנן דותן לפגוע בחקירה באמצעות חטיפת העד המרכזי, סימומו, הכאתו והשמדת מסמכים שהיו ברשותו ואף העביר סכומי כסף לאחרים שיבצעו את המעשה בעבורו, אך מעצרו סיכל את הפעולה.
דותן נעצר ב־28 באוקטובר 1990. הוא הועמד לדין ב-12 סעיפים. בתחילת החקירה הכחיש דותן את החשדות נגדו. אחד מאנשי סודו שימש כעד מדינה וגילה שדותן החזיק צוואה שנכתבה במרץ 1989 במרתף בסיס חיל האוויר בו שירת, ובה פירוט נרחב של סכומי כסף גבוהים המופקדים בחשבונות בנק זרים. בעקבות גילוי הצוואה הסכים דותן לעסקת טיעון, שבה הודה בכל סעיפי האישום. הורשע בקבלת שוחד מחברות אמריקניות, ביניהן ג'נרל אלקטריק, בגנבת 12 מיליון דולר, ובקבלת דבר במרמה, בתקופת שירותו כראש ענף הנעה וראש להק הציוד (רלצ"ד) בחיל האוויר, בדרגת תת-אלוף.
ב-27 במרץ 1991 הוא נידון ל־18 שנות מאסר, מתוכן 13 בפועל, לגירוש מהצבא (המביא גם לשלילת דרגותיו), ולקנס כספי. הכסף הוחזר למדינה על ידי שותפיו. ככל הנראה, סכום הכסף שהוצא במרמה הגיע ל־40 מיליון דולר בעסקאות סיבוביות.
ב-13 במרץ 1997 החליטה ועדת שחרורים לשחררו מהכלא, לאחר מחצית מתקופת מאסרו, כנהוג לגבי אסירים צבאיים, בין השאר בגלל הרעה במצבו הבריאותי. בעקבות ארבע עתירות שהוגשו בעניין, ביטל בג"ץ את ההחלטה, בין השאר כיוון שהוועדה לא שמעה את הפרקליט הצבאי הראשי והורה לוועדה לשוב לדון בעניין. ב-31 בינואר 1998 דנה הוועדה בבקשת השחרור והחליטה לדחותה ועתירה של דותן לבג"ץ נגד ההחלטה נדחתה. ביוני 1999 החליטה הוועדה לשחרר את דותן, לאחר סיום ריצוי שני שלישים מתקופת מאסרו, בשם עקרון השוויון לעומת אסירים אחרים ולאחר שלא מצאה שהוא מהווה סכנה. אולם בג"ץ ביטל את החלטת השחרור בקובעו פה אחד: "הוועדה התעלמה מהיותו של העניין שלפניה עניין מיוחד במינו, וכך נתעלמו ממנה שיקולים מיוחדים שחובה היה עליה לשוקלם (שיקולי שכר ועונש, שיקולי הרתעה, הרתעת היחיד והרתעת הרבים, שיקול כיבוד החוק ועוד). שנית, משנתעלמו מן הוועדה שיקולים כבדי-מישקל שהיה עליה לשוקלם בדעתה, ממילא לא זכו אותם שיקולים - בהם הנזק הנורא שגרם דותן לכל אשר סביבו, ולא רק לאשר סביבו - שישפיעו על שיקול דעתה כמישקלם הראוי. די בדברים אלה כדי להביא לפסילת החלטתה של הוועדה הצבאית.". בסופו של דבר שוחרר דותן באוקטובר 2002, לאחר שריצה 12 שנות מאסר בכלא 4 הצבאי בצריפין.
על דותן כתב השופט מישאל חשין: "דותן - אשר הגיע לרום-המעלה בחיל האוויר ובצה"ל - הוכיח עצמו כאדם מושחת מן-היסוד, אדם שבמעשיו פגע אנושות בליבה של צה"ל, של מערכת הביטחון, של המדינה. דותן לא היה אך חַטָּא; חוטא ומחטיא היה. במעשיו קשר דותן סביבו ואחריו אנשי-צבא נוספים, אותם החטיא והניע אותם לעשות מעשים שהמיטו עליהם קלון". נטען גם שפרשת השוחד והגנבה של רמי דותן גרמה נזק רב לחיל האוויר, לצה"ל וליחסי ארצות הברית–ישראל.
דותן נישא בשנית. היו לו שלושה ילדים משותפים מאשתו הראשונה. התגורר ברעננה. הוא נפטר ב-12 בספטמבר 2020 בגיל 75.
אפרת בן יעקב
אפרת בן-יעקב פלג (נולדה ב-27 בינואר 1983) היא עורכת ושחקנית ישראלית.
ביוגרפיה
בן יעקב למדה בסטודיו למשחק של יורם לוינשטיין תלמידת המסלול המלא. במסגרת הלימודים שיחקה במחזות: "כשיפסיק לרדת גשם", "האישה מן הים" ו"DNA". כמו כן, עברה קורס משחק מול מצלמה אצל רותי דייכס.
תפקידה הראשון והמשמעותי של בן יעקב, היה בסדרת הנעורים "האי", ששודרה בערוץ הילדים של HOT, שם גילמה את דמותה של אנה עיני / נעמה למשך כשלוש עונות (2007–2010), וכן גילמה את אנה הציידת כפילתה של אנה עיני בעונתה השנייה של הסדרה. בנוסף לקחה חלק במופע "עיר ערוץ הילדים" עם חבריה מהסדרה.
בשנת 2008, ערכה את סרט הסטודנטים "18 קילומטר".
בשנת 2010 גילמה את נחל סומך בסדרה "15 דקות" בתפקיד ראשי, אחת ממתמודדי ה"מגה-סטאר".
בשנת 2012 גילמה בתפקיד ראשי בסרט "אנחנו לא לבד" בבימויו של ליאור הר-לב את "מאי" לצד אוהד קנולר.
בנוסף בשנת 2012, שיחקה בסרט דרמה קצר בן 40 דקות הנקרא "שליטה מלאה" בתפקיד אליה, לצד גיל דסיאנו ביטון וגיא אדלר.
משנת 2013 משחקת בתיאטרון תמונע במחזה "עד ראייה".
ב-2014 ערכה את הסרט התיעודי "אילוף הגוררת" העוסק ב-48 נשים ידועניות ואת הסרט "טוביאנסקי".
ב-2015 ערכה את הסרט הקצר "בלדה ליוסף".
הייתה כתבת שטח ב"Y בעשר".
מ-2018 משמשת כמנכ"לית הסטודיו למשחק של גל אמיתי.
חיים אישיים
נשואה לדר פלג ואם לשני ילדים. מתגוררת ברעננה.
אדוארד לוואסה
אדוארד נגויאי לוואסה (באנגלית: Edward Ngoyai Lowassa; נולד ב-26 באוגוסט 1953) הוא פוליטיקאי טנזני, אשר כיהן כראש ממשלת טנזניה בשנים 2005 – 2008, תחת הנשיא ג'קאיה קיקווט. לוואסה הוא ראש הממשלה הראשון בתולדות טנזניה שנאלץ להתפטר בעקבות שערוריית הונאה. בעקבות התפטרותו פיזר הנשיא קיקווט את הממשלה שלו כנדרש בחוקה והקים ממשלה חדשה תחת מיזנגו פינדה.
ראשית חייו
אדוארד לוואסה הוא ילדו הרביעי של נגויאי לוואסה שעבד במשרה חלקית בממשלה הקולוניאלית במחוז מונדולי כמפעיל חוק כפר. ללוואסה יש אחות אחת בשם קליין.
לוואסה למד בבית הספר היסודי מונדולי (ששמה הוחלף לימים לבית הספר היסודי מורינגה) בשנת 1961 עד 1967. לאחר שסיים את לימודיו בבית הספר היסודי, לוואסה המשיך בלימודיו בבית הספר התיכון ארושה בין 1968 ל־1971. לאחר מכן הצטרף לבית הספר העל יסודי מילמבו בטבורה לחינוך תיכון מתקדם משנת 1972 עד 1974.
לוואסה קיבל את התואר הראשון באומנויות אומנות הבמה מאוניברסיטת דאר א-סלאם בשנת 1977. בשנת 1978, התגייס לצבא. לאחר מכן לוואסה המשיך ללימודי תואר שני במדעים מדויקים (Ms.c) בלימודי מחקר באוניברסיטת באת' בבריטניה בשנת 1984.
שירותו הצבאי
בשנת 1978, לוואסה התגייס לצבא טנזניה ונלחם במלחמת קגרה שבין טנזניה לאוגנדה. על שירותו ניתנה לו מדליית מלחמה נישאני יא ויטה.
קריירה
לוואסה כיהן כשר המדינה במשרד ראש הממשלה בתקופת כהונתו השנייה של הנשיא עלי חסן מוויני. הוא התחרה על המועמדות של מועמד הנשיאות של הצ'מה צ'ה מאפינדוזי (CCM) בשנת 1995 אך הודח בשלבים מוקדמים על ידי הנשיא הקודם יוליוס נייר, אשר האמין כי לוואסה לא היה אז בנוי מהחומר הנכון לנשיאות. הוא שמר על מושבו הפרלמנטי והפך לסרן חזק בפרלמנט עד 1997, כאשר מונה לשר המדינה במשרד הסמנכ"ל לסביבה ועוני.
לאחר הבחירות הכלליות בשנת 2000, הוא מונה לשר לפיתוח מים ופיתוח בעלי חיים והטביע את חותמו כשר חרוץ. בשנת 2005 בחר לוואסה שלא לקחת את המועמדות לנשיאות מפלגת הCCM אבל הפך לאיש מפתח בקמפיין של חברו לזמן רב, ג'קאיה קיקווט, על הצעתו לכיסא הנשיאות.
קיקווט בסופו של דבר זכה בבחירות בפער רב, כאשר הוא קיבל 82% מהקולות. בתמורה, הנשיא קיקווט מינה את לוואסה כראש הממשלה ב-29 בדצמבר 2005.
לוואסה היה חבר באספה הלאומית של טנזניה (National Assembly of Tanzania) מנובמבר 1995 ועד אוקטובר 2015.
שערוריית השחיתות של ריצ'מונד
ב-7 בפברואר 2008, אולץ לוואסה להתפטר לאחר שהוטל בסקנדל השחיתות בעסקת ריצ'מונד אנרגיה. זאת בעקבות דוח וועדת הנבחרת הפרלמנטרית על חוזה ייצור חשמל לשעת חירום בין חברת החשמל של טנזניה (TANESCO), תאגיד ציבורי, וחברת פיתוח אמריקאית ר'יצמונד LLC ביוסטון, טקסס. וועדה המונה חמישה חברים, בראשות חבר הפרלמנט של קיילה, ד"ר הריסון מוואקיאמבה, מצאו כי החוזה הושלם במרמה וכי לא ניתן יהיה לבטלו. ב-2006, טנזניה נאלצה להתמודד עם משבר גדול בהספקת החשמל. כאמצעי חירום, קיבלו ר'יצמונד חוזה לספק 100,000 מגה-וואט חשמל בעלות של 172 מיליארד TShs. הגנרטורים לא הגיעו בזמן, וכאשר הגיעו, לא עבדו כראוי. הצנרת מעולם לא נבנתה והגנרטורים סופקו על ידי חברה אחרת. אולם בחלק מהחוזה, הממשלה הסכימה לשלם כ-137,000 דולר ליום ללא קשר לכמות החשמל המסופקת.
לוואסה הכחיש כי משרדו היה מעורב בהענקת חוזה שלא כדין לחברת החשמל האמריקאית ריצ'מונד פיתוח בשנת 2006.
תפקידיו בממשלה
לוואסה מילא תפקידים שונים בממשלה מאז סוף שנות השמונים:
חייו האישיים
לוואסה נשוי לרגינה מומבה לוואסה. ביחד הם איחדו את החברה "Barare Limited", כאשר שניהם רשומים כבעלי המניות, 500 לכל אחד. שניהם היו רשומים גם כדירקטורים בחברה שנמצאה ברחוב מקטבה, דאר א-סלאם.
במאי 2009 היה Barare Limited נושא לחקירת הלבנת הון בבריטניה, לאחר שבנו של לווסה, פרדריק אדוארד לואסה, נחשד בהלבנת הון.
ללוואסה ואשתו יש 4 ילדים, פמלה לוואסה, ברנרד לואוסה, אודה לוואסה ופרדריק אדוארד לוואסה.
.ru
.ru היא סיומת האינטרנט (ccTLDs - Country Code Top Level Domains) הלאומית של שמות המתחם (Domain name) של אתרי אינטרנט הרשומים ברוסיה, אשר נרשמה באפריל 1994. הסיומות מנוהלות על ידי "מרכז התיאום הלאומי לסיומת אינטרנט" (Координационный центр национального домена сети Интернет). ב-1 בינואר 2005, 'המכון הרוסי לרשתות ציבוריות' (RIPN) חדל מלספק הרשמות אתרים תחת הסיומת .ru אך עדיין רושם אתרים אחרי הסיומות .com.ru, .net.ru, .org.ru ו-.pp.ru.
Hasta la Vista (שיר של הוריקן)
Hasta la Vista (בעברית: להתראות) הוא שיר בסרבית, שנכתב והולחן על ידי נמניה אנטוניץ', קוסאנה סטויץ', סאניה ווצ'יץ', ובוצע על ידי הוריקן. ב-1 במרץ 2020 השיר זכה בקדם הסרבי לאירוויזיון, וזכה לייצג את המדינה באירוויזיון 2020 ברוטרדם, הולנד.
דוד ניב (היסטוריון)
דוד ניב (ליניבסקי) (15 בדצמבר 1915 – 21 בספטמבר 1988) היה לוחם והיסטוריון של האצ"ל.
ביוגרפיה
נולד בעיר וולקוביסק שברוסיה. היה חבר ילדות של יצחק שמיר. בשנת 1930 הצטרף לארגון בית"ר. סיים גימנסיה עברית בביאליסטוק, ולאחר שנת לימודים באוניברסיטת ורשה עלה לארץ ישראל בשנת 1935.
שירת בפלוגת הגיוס של בית"ר בזכרון יעקב, ירושלים העתיקה (פלוגת הכותל) ובנחלת יצחק בדרך לירושלים. במאורעות תרצ"ו-תרצ"ט שירת שנה וחצי כנוטר במשטרת המנדט.
ב-1936 הצטרף לאצ"ל. כינויו במחתרת היה "שאול". תפקידיו היו הדרכה, הסברה וארגון. דרגתו הייתה סמל.
ב-1942 התגייס לצבא הבריטי. תפקידו היה ארגון "מזכירות החיילים", גוף שנוצר לשמש כמתווך בין אנשי אצ"ל שהתגייסו לצבא ושלטונות הצבא.
ב-1945 השתחרר מהצבא ובאוגוסט אותה שנה נעצר במעצר מנהלי לפי תקנות ההגנה (שעת חירום) ללא משפט בגלל עברו באצ"ל ונשלח למעצר במחנה המעצר בלטרון.
ב-20 בדצמבר 1945 הוטס בקבוצה של 55 עצירים, למחנה המעצר "סמבל" ליד אסמרה באריתריאה. הוא השתתף בחיי התרבות במחנה, כתב והלחין את השיר הם לא ישברו אותנו שהפך עד מהרה להמנון כל הגולים:
ב-17 בינואר 1946 פתחו חיילי המשמר הסודניים באש על הגולים. שניים נהרגו ו-12 נפצעו. הוא נפצע קשה והיה מאושפז כשנה בבית חולים צבאי בריטי.
ב-12 במרץ 1947 הועבר עם כל הגולים למחנה גילגיל בקניה משם שוחרר ב-11 במרץ 1948 והוחזר ארצה. נשלח על ידי האצ"ל לאירופה בענייני רכש וארגון. עם שובו ארצה ב-1949, המשיך את לימודיו האקדמיים באוניברסיטה העברית בירושלים וב-1953 הוענק לו תואר מוסמך בספרות ולשון עברית.
במשך הזמן מונה כנציב בית"ר בארץ וכראש ההנהגה העולמי של בית"ר. היה מנהל מדור העיתונות של הקרן הקיימת לישראל ועורך ביטאונה (1949–1960).
במאי 1962 ייסד את הרבעון "האומה", הבמה למחשבה לאומית של המסדר על שם זאב ז'בוטינסקי, והיה עורכו הראשון.
בשנים 1968–1980 היה עורך דברי הכנסת. פרסם מאמרים רבים בענייני חינוך, ספרות ולשון. יצירתו הגדולה והחשובה ביותר היא מערכות הארגון הצבאי הלאומי שראתה אור בשישה כרכים (1965-1976).
השאיר אלמנה, נעמי ניב, שתי בנות: נאוה פוגל ומיכל סדן, וכן את תמי בתה של רעייתו נעמי. לדוד ארבעה נכדים, ביניהם העיתונאית יסמין סצ'ני.
על שמו רחוב בשכונת פסגת זאב בירושלים. וכן רחוב בבאר שבע.
ועדה מסדרת
ועדה מסדרת היא שיטה להרכבת רשימת מועמדים של מפלגות לקראת בחירות. שיטה זו הייתה נהוגה בעבר בקרב רוב המפלגות בישראל לקראת הבחירות לכנסת. כיום שיטה זו מקובלת בעיקר בקרב מפלגות קטנות.
בשיטה זו מוסדות המפלגה ממנים ועדה, המורכבת מבכירי המפלגה, לשם הרכבת רשימת המפלגה שתוגש לוועדת הבחירות המרכזית (לרוב ראש הרשימה נבחר עוד לפני הרכבת הוועדה, בבחירה נפרדת במוסדות המפלגה). ועדה זו משבצת ומסדרת את סדר המועמדים ברשימה, לרוב תוך התייחסות ליחסי הכוחות בין הקבוצות והמגזרים המרכיבים את חברי המפלגה. בדרך כלל הוועדה מונה בין שלושה לחמישה משתתפים (בכך נבדלת השיטה משיטה שבה מורכבת הרשימה על ידי אדם אחד, לרוב ראש הרשימה).
יתרונות וחסרונות
יתרונותיה של שיטת הוועדה המסדרת נובעים מכך שהיא מאפשרת בקרה על רשימת המועמדים (לעומת שיטות של בחירה על ידי גוף בוחר, בהן הרכב הרשימה אינו צפוי מראש). לכן ניתן להרכיב רשימה שתיתן ייצוג לכל הקבוצות ולכל המגזרים שבמפלגה, לגוון את הרשימה, וגם לצרף מועמדים איכותיים שאינם עסקנים פוליטיים או מועמדים חסרי השפעה בקרב חברי המפלגה או מוסדותיה.
יתרון נוסף הוא עלותה הכלכלית הנמוכה של השיטה, לעומת שיטות הבחירות המקדימות. שיטה זו חוסכת כסף לקופת המפלגה (ובעקיפין גם לציבור), מונעת את התלות של המועמדים בתרומות כספיות וגם מצמצמת את ההבטחות למתן משרות וטובות הנאה אחרות לחברי הגוף הבוחר.
מאידך שיטה זו נחשבת כשיטה דמוקרטית פחות, מפני שקביעת אופי הרשימה תלוי במספר אנשים מצומצם, ולא בגוף בוחר, ולכן אינה מקיימת את עיקרון הכרעת הרוב, ואינה מאפשרת תחרות הוגנת בין חברי המפלגה על הזכות להיבחר לכנסת. מכיוון שחברי הרשימה ממונים ולא נבחרים הרשימה משקפת פחות את רחשי הציבור ודעת הקהל. כמו כן בחירת המועמדים סובלת מהעדר שקיפות, שהרי המועמדים אינם נבחרים על פי קריטריונים ברורים. נוסף לכך, בשיטה זו לעיתים נדחקים מהרשימה אישים שמהווים אופוזיציה להנהגת המפלגה.
שיטת הוועדה המסדרת בישראל
שיטת הוועדה המסדרת הייתה נהוגה ברוב המפלגות כבר בבחירות למוסדות השונים בתקופת היישוב. כמעט כל המפלגות המשיכו להרכיב את רשימותיהן לפי שיטה זו בכל מערכות הבחירות, עד לבחירות לכנסת התשיעית בשנת 1977. במערכת בחירות זו המירה לראשונה תנועת החירות את שיטת הרכבת הרשימה (כחלק מרשימת הליכוד) מועדה מסדרת לבחירה על ידי חברי מרכז המפלגה. המרת השיטה גרמה לשינוי באופי הרשימה, לעומת הרכבה בבחירות קודמות, שבאה לידי ביטוי בדחיקת רבים מוותיקי המפלגה ובחירת מועמדים צעירים.
מפלגת העבודה המשיכה להרכיב את רשימתה בשיטת הוועדה המסדרת עד לבחירות לכנסת האחת עשרה שנערכו בשנת 1984. לקראת הבחירות לכנסת השתים עשרה, בשנת 1988, המירה מפלגת העבודה את שיטת הרכב הרשימה לשיטת בחירות על ידי חברי מרכז המפלגה, ולקראת הבחירות לכנסת השלוש עשרה, בשנת 1992 המירה שוב את השיטה לשיטת הבחירות המקדימות בקרב כל מתפקדי המפלגה. כיום אף מפלגה גדולה אינה בוחרת את מועמדיה בשיטת הוועדה המסדרת (אם כי רשימות מפלגת קדימה וישראל ביתנו לבחירות לכנסת השבע עשרה הורכבו על ידי ראש הרשימה). מספר מפלגות קטנות מרכיבות את רשימתן על ידי ועדה מסדרת, ויש רשימות המורכבות בידי ראש הרשימה.
לאחר שנחשבה בשנים האחרונות כשיטה מיושנת, יש הקוראים כיום להנהיג מחדש את שיטת הוועדה המסדרת, לאור חסרונותיהן של שיטות בחירת המועמדים השונות שהונהגו במערכות הבחירות האחרונות. עם זאת, רוב ההצעות קוראות להרכיב את רשימות המפלגות תוך שילוב שיטת הוועדה המסדרת עם שיטות בחירה אחרות, ולא בהכרח כשיטה שתרכיב את כל הרשימה.
בלשנות מודרנית
בלשנות מודרנית הוא כינוי להתפתחויות שחלו במדע הבלשנות (חקר שפות טבעיות) מראשית המאה ה-20 ועד ימינו, ולאסכולות השליטות היום בתחום הבלשנות. הבלשנות המודרנית, שרואה באפיון היכולת הלשונית האנושית את נושא המחקר העיקרי שלה, היא ענף מרכזי במדעים הקוגניטיביים.
היסטוריה
בראשית המאה ה-20 החלה להתפתח גישה חדשה במחקר הבלשני, גישה שהושפעה מההתפתחויות בתחום הפסיכולוגיה. השאלה שהועמדה במרכז המחקר הבלשני הייתה: מהו הידע הלשוני? או במילים אחרות: מה אנחנו יודעים כשאנחנו יודעים לדבר בשפה? אחד המובילים בתחום זה הוא פרופ' אברם דה סוואן מאוניברסיטת אמסטרדם בספרו החלוצי "עולם של מילים".
דה סוסיר והסטרוקטורליזם
פרדינן דה-סוסיר (Ferdinand de Saussure) נחשב לבלשן המודרני הראשון. הוא עסק גם בבלשנות היסטורית ותולדות כל לשון ולשון, אבל החל לפתח גישה החוקרת את ההבדלים בין הלשונות ואת אופן השימוש הייחודי לכל לשון או קבוצת לשונות. מחקר זה מתמקד בלשון המדוברת ואינה מתמקדת בהתפתחות שפות אלו או מצבן בזמנים אחרים. משזוהו מרכיבי מבנה השפה ואופן השימוש בה, אפשר גם לחקור ולסווג את השפות לפי בלשנות משווה, ולהגדיר קבוצות של שפות לפי אופן השימוש בהן. כל שפה אנושית מסווגות לפי מרכיבים אלו, ולעיתים מתגלים קשרים חוצי גבול ותרבות. למחקר זה, המתבונן בכל השפות בו זמנית, ומתעלם מהעבר שלהן, קרא דה-סוסיר מחקר סינכרוני (מתוזמן, או בו-זמני). לעומת זאת, כינה את הגישה הבוחנת את השתלשלותה של שפה, המתבוננת בכל פעם בשפה אחת בלבד ובוחנת אותה לאורך הזמן, כגישה דיאכרונית (מחקר תוך-זמני).
האסכולות שממשיכות באופן ישיר את דרכו של דה סוסיר מכונות סטרוקטורליזם (Structuralism) ובלשוננו בלשנות מבנית.
מחקר סינכרוני לעומת מחקר דיאכרוני
למשל, דובר העברית יכול להטות כל שורש בבניין ובמשקל, ולהשתמש בו כפועל חדש, או כשם עצם.
לפי מחקר התפחות הלשון העברית - מחקר דיאכרוני המתבונן בעברה של השפה, בתקופת המקרא היה בניין קל סביל ששרידיו נותרו במקרא, אך בסוף התקופה החשמונאית, עם תחילת השימוש בלשון חז"ל הוחלף בניין זה בבניין נפעל. דובר העברית בבואו להביע את הפועל הסביל, או אפילו ליצור פועל חדש משורש ששמע, ישתמש בבלי דעת מודעת בתבנית הבניין נפעל, שבו יש תחילית נ' ולא יעלה על דעתו להשתמש בתבנית שנעלמה מן הלשון מזה 2800 שנה. את אופן השימוש בה כן יבחר להביע את מחשבותיו באה לחקור הבלשנות המבנית. היא תזהה שדובר עברית הנתקל במילים זרות שימושיות, כמו אבורט - ביטול פעולה (ובאופן מילולי באנגלית משמעותה הציווי פּול, מלשון נפילה), ברייק - פעולת בלימה (ובאופן מילולי משמעותה שְׁבוֹר), וקראש - קריסת מערכות (ובאופן מילולי התנגשות), עשוי להשתמש בתבניות הבניין תוך סטיה מעטה מהמתכונת הדקדוקית ולומר שהחללית אוּבְּרְטָה, נברקה ולבסוף קרשה.
המחקר הבו-זמני של הבלשנות המבנית פתחה צוהר שאפשר תחומי חקר חדשים רבים וביניהם בלשנות השוואתית וחקר רכישת שפה. לילד בגיל הרך הלומד לדבר לראשונה אין כל מידע על השפה הזו בעבר, או על שפות אחרות מקבילות, ועליו לקלוט ולהבין מתוך הדיבור הראשוני המגיע לאזניו, המהווה עבורו יחידה מגובשת אחת ללא שלבי עבר והתפתחות. עליו לפענח את הדיבור אליו, לגלות את הכללים הדרושים ליצירת דיבור, ולייצר בעקבות הבנותיו את דבריו שלו. למחקר זה מתאימה רק הגישה הבו-זמנית הסינכרונית.
סקינר - גישה ביהביוריסטית לשפה
בצד המשך המחקר בבלשנות היסטורית, ובשיטות בלשניות מסורתיות, התחזקה המגמה של חקר השפה ואופן השימוש בה בגישה פסיכולוגית. פרדריק סקינר, שנחשב לאחד החוקרים הבולטים ביותר באסכולה הביהביוריסטית של הפסיכולוגיה, עסק באופן השימוש בשפה ובאופן שבו ילדים רוכשים שפה. סקינר היה אמון על גישה קיצונית של התאוריה הביהביוריסטית, ולפיכך האמין שהיכולת לדבר בשפה היא לא יותר מסוג של התנהגות, שנרכשת, כמו כל התנהגות אחרת, בתהליך של גירוי-תגובה-חיזוק (חיובי או שלילי). את רעיונותיו בנוגע לשפה פרסם סקינר בספר "Verbal Behavior" (התנהגות מילולית) בשנת 1957. לפי סקינר, הילד נחשף למבעים לשוניים ומגיב עליהם כראות עיניו. תגובה לא ראויה למבע הלשוני תגרור חיזוק שלילי (למשל עונש), ותגובה ראויה תגרור חיזוק חיובי. גם המבעים הלשוניים שהילד מנסה להשתמש בהם יזכו לחיזוק חיובי או שלילי, למשל אם הילד יבקש תפוח באמצעות המילה "ציפור" הוא לא יקבל את מבוקשו (חיזוק שלילי). כך גם אם לא יבטא את המילה "תפוח" בצורה מובנת. לעומת זאת אם הילד יאמר "תפוח" בצורה מובנת ויקבל תפוח, הוא יזכה לחיזוק חיובי, וכך ירכוש עוד מבע תקין בשפת אמו. מגישתו של סקינר נובע שמספר המבעים בשפה הוא סופי, זאת כיוון שהזמן שבו הילד רוכש שפה הוא מוגבל, וכיוון שמבעים חדשים לא-מוכרים יגררו בסבירות גבוהה חיזוקים שליליים. הנחה זאת סותרת את העובדה שבשפה טבעית, ובפרט אצל ילדים, נוצרים כל הזמן מבעים חדשים לא-מוכרים. סקינר טען שמבעים כאלה נוצרים על דרך האנלוגיה. למשל, ילד שלמד את המשפטים "אבא נסע לחיפה", "אבא נסע לבאר שבע" יוכל ליצור מהם את המשפט "אבא נסע לתל אביב" - כל שעליו לעשות הוא ליצור מהמשפטים שלמד את הנוסחה "אבא נסע ל-X" או "Y נסע ל-X".
חומסקי והבלשנות הגנרטיבית
הביקורת של חומסקי על הגישה הביהביוריסטית התקשרה גם לאבחנותיו של חומסקי בדבר מבנה השפה האנושית. למשל, חומסקי טען שמספר המבעים בשפה הוא אינסופי. כדי להוכיח זאת, הוא הראה שעבור כל משפט בשפה אפשר ליצור משפט מורכב ממנו. לדוגמה: "אבא נסע לחיפה">>"דני אמר שאבא נסע לחיפה">>"דינה אמרה שדני אמר שאבא נסע לחיפה">>"רינה אמרה שדינה אמרה שדני אמר שאבא נסע לחיפה" וכו'. במילים אחרות, כשם שעל כל מספר טבעי אפשר למצוא מספר טבעי גדול יותר (X+1), ולפיכך יש אינסוף מספרים טבעיים, כך על כל משפט בשפה אפשר ליצור משפט מורכב יותר, ולפיכך יש אינסוף משפטים בשפה. חומסקי טען שבהתחשב בעובדה שיש אינסוף מבעים בשפה, ושרוב הילדים לומדים לדבר בצורה מובנת עד גיל 3, לא ייתכן שכל המבעים שהם משתמשים בהם או מבינים אותם נרכשו בדרך של גירוי-תגובה-חיזוק. לכל הפחות, יש להניח שילד לומד מערכת כללים (או חוקיות), שממנה ניתן לייצר עוד ועוד משפטים; אלא שבגישתו של סקינר, לא ברור איך נרכשת מערכת מופשטת מסוג זה.
סמוק שמפיי
סמוק שמפיי (בספרדית: Semuc Champey) הוא אזור מוגן במחוז אלטה וראפאס במרכז גואטמלה, סמוך לעיירה לנקין.
האתר בנוי מגשר טבעי של אבן גיר קשה באורך של כ-300 מטרים, מתחתיו זורם נהר הקחאבון, שחצב באבן הרכה יותר. על הגשר עצמו נוצרה סדרה מרהיבה של מפלים וברכות רדודות, בהן זורמים מים לאורך כל השנה. ביער הגשם הטרופי המקיף את האתר זוהו יותר מ-100 מיני ציפורים ועשרות נוספות של מיני יונקים וזוחלים.
ההגעה לסמוק שמפיי בעבר הייתה קשה ומסובכת, אך מאז הכרזתו כאתר לאומי בשנת 1999 יותר ויותר מבקרים מגיעים למקום, שנחשב לאטרקציה תיירותית פופולרית בגואטמלה.
סק"א רוסטוב
מועדון הכדורגל סק"א רוסטוב על הדון (ברוסית: Футбольный клуб СКА Ростов-на-Дону) הוא מועדון כדורגל רוסי מהעיר רוסטוב על הדון. הישג השיא של הקבוצה הוא הזכייה בגביע הסובייטי ב-1981 והיותה סגנית האלופה ב-1966.
יריבתה הגדולה היא קבוצת רוסטוב, והמשחקים ביניהם מכונים הדרבי של רוסטוב.
תור הזהב: התקופה הסובייטית
המועדון הוקם כמועדון ספורט צבאי בקיץ 1937 בשם "רודקה סקב"ו" (קבוצה של בית הקצינים הפיקודי). שמו הנוכחי הוענק לו ב-1960. הקבוצה העפילה לליגה הסובייטית הראשונה ב-1958. עד אז הקבוצה התמודדה רק בטורנירים אזוריים.
ב-1958 העפילה לליגה הבכירה ונותרה בה עד שנת 1973. בשנים 1959, 1960, וב-1963 ו-1964 הקבוצה סיימה במקום הרביעי בליגה, אך הישג השיא שלה היה מקום שני בעונת 1966 כשהוכתרה לסגנית האלופה באותה עונה, שבה זכתה דינמו קייב.
ב-1980 היא זכתה בגביע ובשל זכייתה בגביע, ב-1981 הקבוצה קיבלה את הזכות להשתתף במשחקי גביע המחזיקות.
סק"א שיחקה מול אנקרגיוז'ו הטורקית: במשחק הראשון סק"א ניצחה 3:0 ובמשחק הגומלין הביסה 0:2 והעפילה לשלב שמינית הגמר, בו שיחקה מול איינטרכט פרנקפורט הגרמנית. המשחק הראשון הסתיים בניצחון 0:1 לרוסים, אך במשחק הגומלין בפרנקפורט הרוסים התקשו מאוד והפסידו 2:0, תוך שהם מאבדים את הסיכוי להעפיל לרבע הגמר מול טוטנהאם.
בשנים 1990–1991 הודחה לליגה השנייה.
הצניחה החופשית: התקופה הפוסט סובייטית והתחייה
למרות הצלחתה המזהירה בעת הסובייטית, לאורך שני העשורים הראשונים לקיומה של הליגה הרוסית הקבוצה התנדנדה בין הליגה הראשונה והשנייה ושיחקה מספר עונות בליגה החובבנית. היא מתקשה לשחזר את הישגיה ההיסטוריים והישג השיא שלה בתקופה הפוסט-סובייטית הוא מקום 13 בליגת המשנה הרוסית בעונת 2008. באותה עונה העפילה לשמינית גמר הגביע הרוסי בכדורגל.
ביולי 2019 נודע שהראפר הרוסי באסטה גייס משקיעים לקבוצה על מנת לסייע לתחייתה המחודשת.
תארים
בברית המועצות:
כדורעף
למועדון היה גם מחלקת כדורעף שזכתה בגביע הסובייטי בכדורעף בעונת 1983.
מחדד
היסטוריה
חידוד עפרונות בוצע עד למאה ה-19 בעיקר באמצעות גילוף ידני בעזרת סכין. שיטה זו רווחת עד היום בנוגע לחידוד עפרונות נגרים בשל גודלם וצורתם. במהלך המאה ה-20 נרשמו פטנטים במדינות שונות למחדדים והם הפכו בהדרגה לכלי זמין וזול.
סוגים
קיימים סוגי מחדדים שונים:
יתרון שני האחרונים הוא בחיסכון של סיבוב העיפרון (בחשמלי יותר ובשולחני פחות), וכן בדיוק של חוד העיפרון.
רוב המחדדים עשויים ממתכת אך חלקם עשוי מפלסטיק.
עם ההתפתחות בתחום מכשירי הכתיבה עלתה הפופולריות של העיפרון המכני, שחוסך את הצורך בשימוש במחדד.
משה מוקדי
משה מוֹקָדי (ברנדשטטר) (Mokady; 5 ביוני 1902 – 21 בספטמבר 1975) היה צייר ישראלי, מעצב תפאורות ותלבושות, מנהל מכון אבני לאמנות בתל אביב (1952–1965), ממייסדי כפר האמנים עין הוד. חתן פרס דיזנגוף לציור (1937, 1942 ו-1951).
ביוגרפיה
מוקדי נולד בטארנוב שבגליציה בשם משה ברנדשטטר, בנם של הלינה לבית איסלר ואברהם ברנדשטטר (ממשפחת מרדכי דוד ברנדשטטר). בשנת 1914 עברה משפחתו לווינה, ושם למד ציור אצל לזר קרסטין. ב-1916 עבר לציריך ושם המשיך ללמוד ציור במקביל למוזיקה ונגינת פסנתר. לאחר שנתיים חזר אל משפחתו בווינה, ועִמה עלה לארץ ישראל, אל העיר חיפה, בשנת 1920. מ-1922 עד 1923 חזר לווינה ללימודים באקדמיה לאמנות. בין השנים 1927 עד 1933 חי בפריז. אחרי כן חזר מוקדי ארצה והתגורר לסירוגין בירושלים ובתל אביב עד לשנת 1965. כשחזר ניהל במשך שנתיים (1933-1935) בית ספר לרישום וציור בירושלים. בשנת 1949 מוקדי נהיה מנהל המחלקה לאמנות של משרד החינוך והתרבות. הוא היה המנהל הראשון של מכון אבני לציור ולפיסול בתל אביב. (1952-1965).
מוקדי שימש כמעצב תפאורה, תלבושות ותאורה במספר הפקות של תיאטרון הקאמרי, הבימה ואהל (תיאטרון) בשנים 1949–1958. הוא זכה בפרס דיזנגוף לאומנות בשנים 1937, 1942 ו-1951. למוקדי היו 38 תערוכות יחיד והשתתף בתערוכות קבוצתיות רבות בישראל ובחו"ל. ב-1952 מוקדי היה אחד משלושה אמנים ישראלים שיצגו את ישראל בהביאנלה של ונציה ושוב פעם ב-1958.
היה ממייסדי כפר האמנים עין הוד למרגלות הכרמל, שם גר באופן קבוע משנת 1965 ועד למותו.
מוקדי, חתן פרס דיזנגוף, היה מראשוני האמנים הישראלים שעסקו בציור המודרני ובפרט בציור המופשט.
נישא לוורד והיה אב לבן, רפי מוקדי, חוקר בתחום מדעי הקרקע, שנפל במלחמת ששת הימים. אחר כך נפרדו בני הזוג, והוא נישא להדי (לה היה נשוי עד מותו) והיה אב למיכאל ולנינה.
משה מוקדי נפטר בשנת 1975 בבית החולים רמב"ם בחיפה ונטמן בבית העלמין חוף הכרמל. עיריית תל אביב הנציחה את זכרו בשלט בכניסה לבית בו התגורר ברחוב ליברמן 4 במרכז העיר.
דרך עזה
דרך עזה (דרב אל-ע'זה) היא דרך מסחר קדומה במזרח חצי האי סיני המובילה מעזה למפרץ אילת למרגלות רכס ההר הגבוה שבנגב.
בימי קדם יצאה הדרך מנמל עזה שלחופי הים התיכון, עברה דרך קדש ברנע, דרך החאן בכונתילת עג'רוד והגיעה לעציון גבר לחופי מפרץ אילת. נוסעי המדבר נאלצו לעבור דרך מקורות מים הפזורים בדלילות במרחב שבין עזה לאילת, ולפיכך עוברת דרך עין קודירת, עין קדיס, וכונתילה. הדרך ההיסטורית נחקרה על ידי הארכאולוג זאב משל. הוא מצא לאורכה ממצאים כגון גלעדים ושרידי מבנים שתיארך החל בסוף האלף השלישי לפנה"ס בתקופת הברונזה וכלה בתקופה הרומית.
יש המזהים את "דרך הר האמורי", המוזכרת בספר דברים עם דרך עזה.
כיום משמש המסלול כחלק מתוואי הדרך של כביש הגבול המצרי. כביש זה עובר בתחומי מצרים מצידו הדרום-מערבי של גבול ישראל-מצרים במקביל לכביש 10 שבנגב, דרך העיירות החקלאיות קוסיימה וכונתילה.
ג'בל מוסא
ג'בל מוסא (ערבית جبل موسى - "הר משה") הוא הר בדרום חצי האי סיני אשר לפי מסורת נוצרית מזוהה כהר סיני - ההר שעליו ניתנה התורה לעם ישראל לפי המקרא, במעמד הר סיני.
מיקומו של הר סיני המקראי וזיהויו עם ג'בל מוסא נתונה במחלוקת דתית ומחקרית. המסורת הנוצרית מספרת כי המלכה הלנה, אמו של הקיסר קונסטנטינוס, היא שזיהתה את הר סיני בג'בל מוסא. בשנת 527 בנה הקיסר יוסטיניאנוס הראשון במקום כנסייה נוצרית בשם 'סנטה קתרינה'.
בשנת 1972 הוקם למרגלות ההר בית ספר שדה "צוקי דוד", על שם סגן.
צינור הזנה של הר געש
ג'בל מוסא נוצר ככל הנראה כתוצאה מפריצת מגמה כלפי מעלה, ממקום בו חלה המסה חלקית של קרום כדור הארץ. ייתכן וג'בל מוסא הוא שריד עמוק של צינור הזנה של הר געש. בספרו של צבי ענבר 'דרום סיני- מרחב שלמה', בהוצאת משרד הביטחון, ניתן תיאור גאולוגי של המקום (עמוד 26 שורה 5): "פסגת הר משה עצמה אינה אלה מילוי הלוע של הר געש קדום, וניתן בנקל לראות באזור את כיוון הזרימה האנכי של הלבה, אשר עלתה וזרמה בעבר דרך לוע זה. הסלעים הוולקניים התגבשו על פני השטח. סלעים כהים אלה דומים לבזלת והם מופיעים בכל חלקי דרום סיני".
מתחת לאף שלך
מתחת לאף שלך הוא ספר ובו אסופת מאמרים, מסות וסיפורים של הסופר הבריטי הנודע ג'ורג' אורוול (1903–1950).
שם הספר לקוח מאחד המשפטים של אורוול המופיע בספר: "כדי לראות את מה שמתחת לאף נדרש מאבק מתמיד". ג'ורג' אורוול כתב בשנת 1946 כי "הדבר שהכי רציתי לעשות לאורך כל עשר השנים האחרונות הוא להפוך כתיבה פוליטית לאמנות". זאת למרות  ההבנה שלו כי "בעולם הספרות האליטיסטי אתה 'מסתדר', אם אתה 'מסתדר' בכלל, לא כל כך בזכות היכולת הספרותית שלך כמו בזכות היותך הרוח החיה של מסיבות קוקטייל ומלקק ישבניהם של אריות קטנים שורצי כינים". ועוד כתב כי "בתקופתנו אין דבר כזה 'להישאר מחוץ לפוליטיקה'. כל הנושאים הם נושאים פוליטיים, והפוליטיקה עצמה היא מסה של שקרים, התחמקויות, איוולת, שנאה וסכיזופרניה" הכתיבה הזו מאפיינת את הכתוב בספר.
אורוול מושפע משירותו בבורמה שהביא לשנאת האימפריאליזם. הוא שב לאנגליה ורצה להתערות במעמדות הנמוכים, אולי כתוצאה מהרגשות האשם על ימי בורמה אותם הפליא לתאר בסיפור הריגת פיל משנת 1936. גם הרצון שלו להכיר טוב יותר את הרקע ואת החיים של החיילים ששירתו איתו הביאו להתענינות הזו. הוא הבין שכאשר האדם הלבן הופך לרודן הוא הורס את החרות שלו עצמו. נסע לספרד כדי לכתוב כעיתונאי על מלחמת האזרחים בספרד והחליט להצטרף לכוחות הרפובליקנים. ההשתתפות הזו הובילה אותו להבחנות כלליות יותר על לחימה ומה היא עושה לנפש האדם. המלחמה בספרד גרמה לו להתאכזב מהקומוניזם. השרות במנגנון ההסברה הבריטי במלחמת העולם השנייה הביאה את הסלידה שלו מהבירוקרטיה.
הספר כולל מבוא מקיף שכתב העורך, הערות היסטוריות שנכתבו בגוף הספר ומפתח שמות ונושאים בסוף הספר. על העטיפה מופיעה תמונה של ג'ורג' אורוול בדירתו באיזלינגטון בלונדון בשנת 1946, תמונה שצילם ורנון ריצ`רדס.
עופר גלזר
עופר גלזר (נולד ב-16 בפברואר 1960) הוא איש עסקים ישראלי, המוכר בציבור בעיקר כבעלה-לשעבר של המיליארדרית שרי אריסון.
ביוגרפיה
עופר גלזר נולד בקריית ים. אביו היה סקיפר, ולאמו הייתה חנות צמר לסריגה. למד בבית ספר היסודי "אורים", והמשיך ללימודי התיכון בפנימייה של בית הספר החקלאי בכפר גלים, אך לא סיים את לימודיו. בצה"ל, שירת כקצין בגדנ"ע, ולאחר שחרורו, עבד כמאבטח בסניף בנק לאומי בלונדון. בשובו לישראל, התחתן עם בתו של סוכן ביטוח אצלו עבד בתל אביב, ובשלהי שנות ה-80 הפעיל בריכה שחכר במושב שדה משה ליד קריית גת. במהלך עבודתו במושב, התגרש מאשתו והתחתן עם בת המושב. בתחילת שנות ה-90, עבר עמה לאילת. גלזר חכר והפעיל עם אשתו את המזנון על אנייה עם קרקעית זכוכית, בשם "ז'ול ורן".
ב-1992 החל לעבוד כסוכן מכירות של יחידות נופש בחברת "ישרוטל" אך פוטר כעבור חצי שנה. לאחר פיטוריו, הפעיל באילת, בזכיינות, חנויות לבגדי תינוקות של החברות הוניגמן ושילב, עסק במכירת דירות, ורכש יאכטה בשם "נירוונה", אותה שיפץ והפעיל כספינת טיולים במפרץ אילת. במקביל, קנה גלזר וילה באילת, חילק אותה ליחידות נופש, והשכיר כל יחידה.
ב-2001 התגרש שוב, ועבר להתגורר בתל אביב, עבד כסוכן של חברה פיננסית, ובילה את סופי השבוע באילת, שם הכיר את המיליארדרית שרי אריסון. ב-2003 התחתן עם אריסון בחתונה מתוקשרת, ונחשף לראשונה לציבור בישראל.
לאחר נישואיו, המשיך גלזר לפעול בעסקיו, ואף להרחיבם. בתחילה, שילבה אותו אריסון בחברות שונות הקשורות לקבוצת העסקים שלה, אך ספגה ביקורת ציבורית על כך כאשר התברר כי בנק הפועלים מייעץ ללקוחותיו להשקיע בחברה בה שותף גלזר. מאז, עופר גלזר פועל בנפרד מעסקי אשתו, ועל פי פרסומים בעיתונות, הוערכו עסקיו בינואר 2008, בסך כולל של כ-50 מיליון דולר
במאי 2009 התגרש משרי אריסון.
לעופר גלזר שלוש בנות – אחת מאשתו הראשונה ושתיים מאשתו השנייה.
הפרשה הפלילית
ב-2003, חודשים ספורים לאחר נישואיו לאריסון, נחקר עופר גלזר בחשד למעשים מגונים שביצע בשתי נשים. נגד גלזר הוגש כתב אישום בבית משפט השלום בתל אביב, ולמרות הכחשותיו, הורשע במעשים מגונים ובהטרדה מינית ונידון לחצי שנת מאסר וכן פיצוי כספי למתלוננות. לאחר שגזר הדין אושר גם בבית המשפט המחוזי ריצה גלזר את עונש המאסר ב-2007 בכלא מעשיהו, ולאחר ניכוי שליש בגין התנהגות טובה שוחרר ושב לעסקיו. עניינו נסקר בהרחבה באמצעי התקשורת, והודגשה במיוחד התייצבותה של אשתו הטרייה, שרי אריסון, ושל ידידם רני רהב, לימינו. אריסון סוקרה כשהיא מלווה אותו לדיוני בית המשפט, והצהירה כי היא אוהבת את בעלה ומאמינה בחפותו.
נוער מרצ
נוער מרצ הוא ארגון נוער חינוכי פוליטי המשויך למפלגת מרצ.
נוער מרצ מפעיל סניפים בערים דוגמת תל אביב, ירושלים, חיפה, פרדס חנה, השרון, מודיעין, ובאר שבע. פעילים בה כמה מאות בני נוער בגילאים 12–18 מכל רחבי ישראל. בסניפים מרוכזת פעילות תרבותית ופוליטית ונוער מרצ מקיים הפגנות ומשמרות מחאה, וזוכה לייצוג משמעותי במוסדות מפלגת מרצ. חוקת מפלגת מרצ קבעה ייצוג של לפחות 2% מצירי ועידת המפלגה לנציגי נוער מרצ.
נוער מרצ הוקם עם הקמת מרצ ב-1992, על בסיס תנועות הנוער שהיו לשלושת המפלגות שהרכיבו את מרצ נוער מפ"ם, נוער רצ ונוער שינוי. הרכז הראשון של התנועה היה ח"כ אילן גילאון.
בבחירות לכנסת העשרים שנערכו במרץ 2015, גייס נוער מרצ מתנדבים רבים לשורות המפלגה ביום הבחירות, וכשליש מהמתנדבים של מרצ ביום הבחירות היו חברים בנוער מרצ.
פעילות התנועה
במסגרת פעילותו, חניכי הארגון משתתפים בהפגנות לפי העקרונות של המפלגה, ובסניפי הארגון ישנם פעילויות לאורך השנה, בהן סמינרים, פעולות שבועיות והפגנות.
התנועה משתפת לעיתים פעולה עם גופים בעלי רקע אידאולוגי שונה. לדוגמה, בשנת 2010 פעלה התנועה בשיתוף פעולה עם ההנהגה הצעירה באיחוד הלאומי להוזלת מחירי לימודי הנהיגה בישראל, הגבוהים באופן משמעותי ביחס למדינות אחרות בעולם. בשנת 2011 קיימה התנועה פעילות משותפת עם ארגוני נוער נוספים, כגון בני עקיבא, למען שחרור יונתן פולארד.
מבנה התנועה
בראש התנועה עומדת היו"ר נגה מאיר, שנעזרת בהנהגת נוער מרצ בקבלת החלטות הנוגעות להתנהלות התנועה, ארגון הפגנות, פעולות מחאה וכו'. יושב הראש נבחר אחת לשנה בבחירות בהשתתפות כל חברי נוער מרצ. אחת לחצי שנה נבחרת לתנועה הנהגה, גוף המורכב מ-7 פעילי נוער מרצ מכל רחבי הארץ (כולל יו"ר הנוער המכהן) שמחליט החלטות הקשורות לנוער. בנוסף, לתנועה יש גם וועדת ביקורת (המתפקדת גם כבית דין), וועדת בחירות.
התנועה עצמה מורכבת מסניפים, כשבכל סניף לפחות 4 חברים.
אנרגיה פוטנציאלית
אֵנֶרְגִּיָּה פּוֹטֶנְצִיָּאלִית היא אנרגיה האצורה בגוף כלשהו כתוצאה מכוח הפועל עליו, או בתוכו. אנרגיה פוטנציאלית ניתנת להמרה לצורות שונות של אנרגיה - אנרגיה קינטית, אנרגיית חום או אנרגיה פוטנציאלית מסוג אחר, ולבצע עבודה ("פוטנציאל" משמעו סך היכולות או האפשרויות הגלומים בדבר מה).
הגדרה
כאשר פועל על גוף כוח לאורך דרך, מתבצעת עליו עבודה. אם הכוח הוא כוח משמר, עבודה זו תלויה רק בהעתק נקודות הקצה שביניהן פעל הכוח (ולא במסלול התנועה). במקרה כזה ניתן להגדיר את האנרגיה הפוטנציאלית של הגוף שנע בהשפעת הכוח כתלות במיקומו במרחב כעבודה שמבצע הכוח על גוף כאשר הוא נע מנקודת ייחוס עד לנקודה זו במסלול כלשהו. מאחר שהכוח משמר, העבודה תלויה רק בנקודות הקצה, והאנרגיה הפוטנציאלית של הגוף תלויה רק בהעתק שלו:
במערכת שבה פועלים רק כוחות משמרים, האנרגיה המכנית (סכום האנרגיה הפוטנציאלית והאנרגיה הקינטית) משתמרת: או בניסוח שקול:
כאשר מושקעת בגוף מסוים אנרגיה על מנת להביאו למיקום מסוים ואנרגיה זו לא נפלטת בחזרה לסביבה, האנרגיה שהושקעה נאצרת בגוף כתוספת לאנרגיה הפוטנציאלית. את התוספת לאנרגיה הפוטנציאלית ניתן לחשב באמצעות אינטגרציה של הכוח לאורך המסלול מהמיקום ההתחלתי עד למיקום החדש:
כאשר \vec{dl} הוא אלמנט דיפרנציאלי מתוך מסלול שכיוונו מהנקודה ההתחלתית לנקודה הסופית. תוצאת האינטגרל אינה תלויה בבחירת המסלול, לכן לרוב נוח לבחור מסלול ש'רץ' על כל קואורדינטה בנפרד. לדוגמה, בקואורדינטות קרטזיות:
(כיוון הווקטורים הוא כיוון המסלול ולאו דווקא הכיוון החיובי של הצירים.)
הכוח הפועל על הגוף הנובע מהאנרגיה הפוטנציאלית יפעל בכיוון שבו האנרגיה הפוטנציאלית קטנה, וגודל הכוח הוא נגזרת האנרגיה הפוטנציאלית לפי קואורדינטה (בדרך כלל מיקום). במרחב התלת־ממדי הכוח הוא הגראדיאנט של האנרגיה הפוטנציאלית: כוח זה מקטין את האנרגיה הפוטנציאלית וממיר אותה לסוג אחר של אנרגיה, לרוב לאנרגיה קינטית או לחום. לכן, האנרגיה הפוטנציאלית היא העבודה שיש ביכולתו של גוף לבצע כתוצאה משינוי ההעתק שלו.
לדוגמה, האנרגיה הפוטנציאלית של כוח רדיאלי שגודלו קטן באופן ריבועי, כלומר כוח מהצורה - היא. כוח הכבידה והכוח החשמלי הם כוחות כאלה. במקרה כזה, מערכת הייחוס לרוב נבחרת כך שהאנרגיה הפוטנציאלית מתאפסת כאשר העתק הגוף הוא אינסוף.
שיווי משקל
בנקודת קיצון של האנרגיה הפוטנציאלית כתלות במקום, הכוח מתאפס והמערכת נמצאת בשיווי משקל מכני. סביב נקודות מינימום הכוח פועל בכיוון נקודת המינימום ולכן הוא נקרא כוח מחזיר, ונקודת המינימום מהווה שיווי משקל יציב. גם בנקודות מקסימום הכוח מתאפס, אולם סביב נקודות מקסימום הכוח פועל בכיוון המנוגד אליהן ולכן נקודות מקסימום מהוות שיווי משקל רופף.
האנרגיה הפוטנציאלית של מתנד הרמוני במימד אחד - מערכת הפועלת בהשפעת כוח מחזיר מהצורה \ F = -kx - היא, כאשר x הוא ההעתק מנקודת שיווי המשקל של המערכת.
אנרגיה כבידתית
אנרגיה כבידתית היא האנרגיה הפוטנציאלית שנובעת מכוח הכבידה: כאשר G הוא קבוע הכבידה ו-m_1, m_2 המסות שביניהן פועל הכוח.
אנרגיה פוטנציאלית אפקטיבית משמשת לתיאור מערכת בקואורדינטות קוטביות כמו בעיה דו-גופית. גודל זה מכיל הן את האנרגיה הכבידתי ובנוסף לה רכיב של האנרגיה הקינטית התלוי בהעתק. אנרגיה פוטנציאלית אפקטיבית שימושית במיוחד בחישובי מסלולים ובעיות פיזור במכניקה אנליטית.
אנרגיה חשמלית
אנרגיה חשמלית היא אנרגיה פוטנציאלית שנובעת מכוחות הנגרמים על ידי מטענים חשמליים (ראו גם מתח חשמלי).
אנרגיה פוטנציאלית אלקטרוסטטית היא האנרגיה הפוטנציאלית של מטענים במנוחה, הנובעת מחוק קולון. האנרגיה הפוטנציאלית האלקטרוסטטית של זוג מטענים נקודתיים היא: כאשר \epsilon_0 הוא המקדם הדיאלקטרי של הריק ו-r המרחק בין המטענים. פוטנציאל חשמלי הוא האנרגיה האלקטרוסטטית של יחידת מטען במערכת. שדה חשמלי הוא כוח חשמלי ליחידת מטען, ולכן הקשר בין פוטנציאל חשמלי ושדה חשמלי דומה לקשר בין אנרגיה פוטנציאלית וכוח.
אנרגיה פוטנציאלית אלקטרודינמית (או אנרגיה אלקטרומגנטית) היא אנרגיה פוטנציאלית שנובעת מכוח לורנץ - הכוח שפועל על מטען חשמלי בהשפעת שדה חשמלי ושדה מגנטי. ניתן לייחס את האנרגיה האלקטרומגנטית ישירות לשדה האלקטרומגנטי: כאשר הוא המקדם הדיאלקטרי של התווך, \vec{E} השדה החשמלי, \mu_0\mu_r המקדם המגנטי של התווך, \vec{B} השדה המגנטי והאינטגרל הוא על כל המרחב.
שטף האנרגיה האלקטרומגנטית מתואר על ידי וקטור פוינטינג, והוא שימושי במיוחד לתיאור קרינה אלקטרומגנטית. ניתן להמיר את אנרגיית האור לצורות אנרגיה אחרות: בבליעת אור היא מומרת לאנרגיית חום, בפוטוסינתזה לאנרגיה כימית, ובתא פוטו-וולטאי לאנרגיה פוטנציאלית אלקטרוסטטית.
אנרגיה כימית
אנרגיה כימית היא אנרגיה פוטנציאלית חשמלית שאגורה בקשרים כימיים שבין אטומים במולקולות או בקשרים בין מולקולריים. אנרגיה כימית הופכת לצורות אחרות של אנרגיה בתגובה כימית, כמו בעירה, פוטוסינתזה ואלקטרוכימיה.
אנרגיה גרעינית
אנרגיה גרעינית היא אנרגיה פוטנציאלית שאגורה בחלקיקים שבגרעין האטום. היא נובעת מהכוח הגרעיני ומהכוח הגרעיני החלש. האנרגיה הגרעינית יכולה להשתחרר בביקוע גרעיני, בהיתוך גרעיני או בהתפרקות רדיואקטיבית.
שעורה (סוג)
שעורה (שם מדעי: Hordeum) היא סוג במשפחת הדגניים.
בעולם מצויים 31 מיני בר של שעורה, ומהם מיוצגים בצמחיית הבר של ארץ ישראל שישה מינים, שלושה נפוצים מאוד: שעורת התבור, שעורת הבולבוסין ושעורה מכחילה ושלושה פחות נפוצים: שעורת החוף, שעורה נימית ושעורה דמוית שיפון. שעורה תרבותית ושעורה דו-טורית הם מינים תרבותיים של שעורה המופיעים בישראל לעיתים גם כפליטי תרבות.
כשלושה רבעים ממיני השעורה הם צמחים חד שנתיים זקופים בעלי תפרחת המורכבת משיבוליות. השעורה ניכרת במלעניה הארוכים. המלענים הם זיפים בקצות הגרעינים.
מרחצאות פאסילידס
מרחצאות פאסילידס (באמהרית: ፋሲል መዋኛ) הם בית מרחץ השוכן בעיר גונדר שבצפון אתיופיה, שהקמתו מיוחסת לקיסר פאסילידס. בית המרחץ נמצא כקילומטר וחצי צפונית-מערבית לפאסיל גמב, המתחם המלכותי ההיסטורי בעיר, והוכרז יחד עמו, בשנת 1979, כאתר מורשת עולמית מטעם ארגון אונסק"ו. מדי שנה, ב-19 בינואר או ב-20 בו, נערכות במרחצאות פאסילידס חגיגות חג הטמקת בגונדר.
היסטוריה
לפי הגרסה המקובלת וכפי שמעיד עליו שמו, הוקם בית המרחץ בידי הקיסר פאסילידס, ששלט באתיופיה בין השנים 1667-1632, וייסד את גונדר בשנת 1635 או בשנה שלאחר מכן . גרסה אחרת גורסת כי האתר הוקם מאוחר יותר, בימיו של הקיסר ייאסו השני שמלך בין השנים 1755-1730 בחסות אמו, הקיסרית מאנטאוואב. מנגד, הנוסע והרוקח הצרפתי שארל פונסה (Charles-Jacques Poncet), ששהה בגונדר משך תשעה חודשים, בשנים 1700-1699, תיאר בית מרחץ שמיקומו הגאוגרפי ותיאורו מתאימים לאלה של מרחצאות פאסילידס. פונסה הוסיף כי הקיסר ייאסו הראשון ואנשי חצרו חגגו במרחצאות את חג הטמקת. נראה כי חגיגות הטמקת היו המטרה שלשמה הוקמו המרחצאות מלכתחילה, אם כי סביר שהמקום שימש גם את הקיסר ואת בני משפחתו כאתר מנוחה ומרגוע. בימיו של הקיסר סלומון השני, ששלט בין השנים 1779-1777, שימש המקום ככנסייה.
האתר
המרחצאות שוכנים בין ערוצו של נהר אנגאראב התחתון ממערב, לאצטדיון כדורגל ממזרח. צורתו הכללית של המתחם היא כשל מחומש לא משוכלל, אורכו המרבי מדרום-מזרח לצפון-מערב מגיע ל-160 מטרים, ורוחבו עומד על כ-120 מטרים. המתחם מוקף חומה ומבנה שער בן שתי קומות קבוע בצדו הצפוני. בחומה משולבים שישה מגדלי שמירה קטנים, המזכירים מלחיות בצורתם, ובראשם כיפות. עוד משולב בחומה, בפינה הצפון-מערבית של המתחם, מבנה ששימש כאורווה, גם הוא בן שתי קומות.
בלב המתחם נחפרה בריכה גדולה, באורך של 50 מטרים. וברוחב של 30 מטרים. עומקה של הבריכה נע בין שני מטרים ל-2.5 מטרים, והיא ניזונה מערוצו של האנגראב התחתון דרך תעלה תת-קרקעית. תעלה בפינה הדרום-מזרחית של האגן משמשת לפינוי מים עודפים. הבריכה מוקפת בחומה המשמשת גם כמרפסת, ומדרגות יורדות ממנה אל האגן. בצידה הצפוני של הבריכה הותקן גשרון עשוי משתי קשתות, המוביל אל המבנה המרכזי. מבנה זה, שלו שתי קומות, ניצב גם הוא על-גבי קשתות בלבה של הבריכה, ואלה מהוות את קומתו הראשונה. הגשר מתחבר אל הכניסה המרכזית השוכנת בקומה השנייה שבחזית הצפונית של המבנה. בקומה זו שלושה חדרים. משני צדי הכניסה קבועים שני חלונות, וכל שלושת הפתחים מעוטרים בקשת עשויה אבן אדומה ובמשקופים לבנים. מעל דלת הכניסה קבוע פתח דומה במרכזו של מעין גמלון, המשמש כמעקה לגג המבנה השטוח. בחזית הדרומית תולה מרפסת עץ שאליה נפתחים דלת וחלון, מעוטרים באופן זהה לפתחי החזית הצפונית. מעל מרפסת זו, בפינה הדרום-מזרחית של המבנה, הוקם מגדלון, המוסיף למבנה קומה השלישית, וגם בו קבוע פתח המוביל אל מרפסת קטנה יותר. גג המגדלון נושא שינות. שני גרמי מדרגות - אחד בפנים המבנה והאחר מחוצה לו - מובילים מהקומה השנייה אל גג המבנה והמגדלון.
מחוץ למתחם, בצדו המזרחי, שוכן מבנה עגול הכולל כיפה הנישאת על-גבי עמודים. המבנה מכונה "קבר הסוס", אך ייתכן ששימש כעמדת תצפית ופיקוד לקיסרים עת סקרו את חייליהם. מקור שמו של המבנה באגדה על סוסו של אחד הקיסרים, שנקרא "סוביל" או "זובל", שנלכד על ידי סולטאן ממלכת סנאר בעת מערכה צבאית. הסוס לא נכנע לסולטאן ולא ניתן היה להשתלט עליו, והסולטאן החליט להורגו. הקיסר, אז עדיין נסיך צעיר, חילץ את הסוס ורכב על-גבו עד לגונדר. בהגיעם ליעדם, נפל הסוס ומת מתשישות; והקיסר הקים את מבנה הקבר במקום שבו הוטמן הסוס.
לוביץ'
{{פירושונים|
ראו גם
}}
רונן צור
רונן צור (נולד ב-27 ביולי 1969) הוא יו"ר תנועת דגל ישראל, יועץ תקשורת, שכיהן כחבר הכנסת בשלהי הכנסת ה-16.
ביוגרפיה
בשנת 2004 החל לעבוד במשרד הפרסום של מוטי מורל, ובשנת 2007 הפך לשותף במשרד. ב-2016 מכר צור את חלקו למורל, בעקבות סכסוך בין השניים.
רנו PN
רנו PN (בצרפתית: Renault PN) הוא אוטובוס עירוני מתוצרת יצרנית הרכב הצרפתית רנו אשר יוצר בין השנים 1926–1930 בצרפת.
רונן צור
פעילות כיועץ תקשורת
צור מוכר בשיטות עבודה לוחמניות המאפיינות לרוב את הקמפיינים בניהולו. כך גם יחסיו עם אנשי תקשורת המלווים לא מעט באיומי תביעה וכיפופי ידיים. בראיון לליידי גלובס הסביר צור כיצד הוא מתמודד עם "עיתונאי תאב כח" ואמר "יש שיטה מצוינת, והיא להגיע אל העיתונאי דרך בן/בת הזוג שלו".
צור דברר את שר הפנים אלי ישי במשבר השרפה בכרמל, ואת הרופאים במשבר הרופאים המתמחים, ובין לקוחותיו החברה לישראל, דלק אנרגיה, קרן אדמונד דה רוטשילד, איגוד החברות הציבוריות, איגוד חברות התרופות, פורום תאגידי המים, בומברדייה, אורקל ישראל, וריפון, חברות נדל"ן, ארגון המורים ובועז הרפז. הוא ייצג את נשיא המדינה משה קצב והתפטר לאחר שקצב הפר את הסיכומים עם יועציו במסיבת העיתונאים שנמשכה שעות.
במרץ 2012 החל לייצג את הפסיכיאטר אילן רבינוביץ' אשר עלה לכותרות ב"פרשיית הכדורים" בתוכנית "האח הגדול", במסגרתה מתמודדי התוכנית התלוננו בתקשורת כי רבינוביץ' "שידל אותם להשתמש בכדורים פסיכיאטריים" במהלך התוכנית ובסופו של דבר נאלץ יחד עם חברת ההפקה לשלם פיצוי לשלושה מתמודדים, ובאפריל 2012 מונה לייצג גם את מנכ"ל האתר "בחדרי חרדים" בפרשה שנקשרה בשם האתר.
בבחירות לראשות ההסתדרות שנערכו במאי 2012 הוא ניהל את קמפיין הבחירות של עופר עיני, יו"ר ההסתדרות החדשה.
במהלך 2012 ייצג את ארגון האחיות בישראל במאבק לשיפור תנאיהן, ניהל את משבר פלאפון, מכללות להוראת החינוך ואיגוד חברי הבורסה.
ב-2013 ייצג צור גורם אנונימי בשם "קבוצת משקיעים מודאגים" והפיץ לבתי ההשקעות לוח שנה עם תמונות המאשימות את יו"ר רשות ניירות ערך, פרופ' שמואל האוזר, במצבה הקשה של הבורסה לניירות ערך בתל אביב, למשל עם הכיתוב "כולם אשמים חוץ ממנו" על תמונתו . כן הופץ סרטון תחת השם "האקסיות של האוזר". קמפיין ההכפשה גרר גינוי מקיר לקיר כנגד שיטותיו של צור, מצד חברי ועדת הכספים של הכנסת.
ב-2014 ייצג את מזכ"לית ישראל ביתנו וסגנית שר הפנים פאינה קירשנבאום, שהורשעה מאוחר יותר בקבלת שוחד, תוך קבלת תשלומים מעמותת איילים.
לקראת הבחירות לכנסת העשרים ואחת באפריל 2019, מונה צור ליועץ האסטרטגי של הקמפיין של רשימת כחול לבן אך לאחר הקמפיין התגלעו מחלוקות בינו לבין יאיר לפיד וצור סיים את תפקידו זה. באוגוסט 2019 ייעץ פעם נוספת, הפעם באופן אישי למועמד לראשות הממשלה מטעם כחול לבן, בני גנץ במסגרת הריצה הנוספת של המפלגה בבחירות לכנסת העשרים ושתיים.
באפריל 2020, רשתות האופנה והמסחר הגדולות שכרו את צור למאבק, שבסופו השיגו מהממשלה הטבות בשווי של 6 מיליארד ש"ח במשבר הקורונה.
בספטמבר 2020 נשכר משרדו על ידי עיריית בני ברק ליצור קמפיין בעד קביעת תוואי הרכבת הקלה בעיר. במסגרת הקמפיין פורסם סרטון בו מוצג עובד רכבת ישראל המונע מחרדים להיכנס לרכבת. הסרטון עורר זעם רב ברשתות החברתיות, אך בהמשך התברר כי האירוע בוים כחלק מהקמפיין.
החל מדצמבר 2020 צור דיברר את חברת "שירביט" לאחר שהאקרים פרצו למאגר הנתונים שלה.
בשנת 2021 הוקם אתר "צ'אנל" בבעלותו של רונן צור. האתר הוגדר כאתר תחקירים אקטיביסטי, אך בפועל לא פורסמו בו תחקירים. עיתונאים רבים, ביניהם חיים לוינסון, שרון שפורר ודוד ורטהיים טענו שהאתר הוא תעלול למטרות יח"צניות . בסופו של דבר האתר ירד מהרשת.
לאחר הבחירות לכנסת העשרים וארבע מונה למנהל המשא ומתן הקואליציוני מטעם מפלגת העבודה.
במחצית השנייה של 2021, ייעץ לחסידות גור במאבקה נגד הפורשים ממנה, במסגרת הפיצול בחסידות. צור ניהל מסע הכפשה נגד הרב שאול אלתר וחסידי גור שהחליטו לפרוש.
ביולי 2022 האשימה העיתונאית העצמאית שרון שפורר את צור באחריות לקמפיין הכפשה שהופץ נגדה ברשת.
בראשית 2022 הגיש שותפו לשעבר עופר רוזנבאום תביעה נגד צור בטענה שהוסתר ממנו מידע ויש חשד שהעלימו ממנו הכנסות.
תנועת דגל ישראל
בשנת 2023, כחלק מגל המחאה נגד הרפורמה המשפטית של ממשלת נתניהו, הקים צור את "תנועת דגל ישראל" וכיום עומד בראשה ומשמש כיו"ר התנועה. התנועה יצאה בקריאה לאיחוד המחנה הציוני-ליברלי — ״מחנה הדגל״ בלשונו — לכלל רשימה משותפת ודמוקרטית לקראת בחירות כלליות. עם הקמת התנועה, יצא רונן צור לסבב הרצאות תחת הכותרת "לחסל את הטרור הביביסטי" והבטיח לקהל הכנס שארגן "לגרום לאנשים להתבייש לומר שהם ביביסטים" ולסגור את "ערוצי התקשורת והארגונים של הזרוע הטרור הביביסטי; ולהוציאם אל מחוץ לחוק" (כשהכוונה היא בעיקר לערוץ 14).
קודם לכן, צור נשכר על ידי ערוץ 14 וייעץ להם כיצד להתמודד נגד העסקים הנמנעים מלפרסם. כמו כן, צור הציע לערוץ 14 לקנות את אתר התחקירים "צ'אנל" שהוקם על ידו, ואף הציע להמשיך לעבוד עמם בתפעול אתר התחקירים. בתחקיר של ערוץ כאן 11 נחשף עוד כי במקביל למאבקו כנגד ערוץ 14, ביקש צור להתקבל לפאנל "הפטריוטים" של ערוץ 14.
חיים אישיים
צור הוא אב לבת. מתגורר ברמת השרון, סמוך לשכונת מורשה שבה גדל, אחיו הוא העיתונאי ניסן צור.
הוריקן (להקה)
הוריקן היא להקה סרבית עם שלוש חברות - סאניה ווצ'יץ' (נציגת סרביה באירוויזיון 2016), איוונה ניקוליץ', קסניה קנז'ביץ'. הלהקה זכתה בקדם האירוויזיון הסרבי לשנת 2020 וזכתה לייצג את המדינה ברוטרדם, הולנד באירוויזיון 2020 עם שירה Hasta la Vista. לאחר ביטול התחרות בשל מגפת הקורונה, הוריקן נבחרו לייצג את סרביה גם באירוויזיון 2021, עם השיר "Loco Loco". ב-20 במאי 2021, הן ביצעו את השיר בחצי הגמר השני של התחרות, והגיעו למקום השמיני עם 124 נקודות. ב-22 במאי, בגמר התחרות, הגיעה הלהקה למקום ה-15 עם 102 נקודות.
ספר ניצחון ישן
ספר ניצחון ישן, הוא ספר מסוגת ספרי ויכוח (ניצחון=התנצחות) שנכתב על ידי יהודים במסגרת הפולמוס היהודי-נוצרי. הספר נכתב ככל הנראה בתחילת המאה ה-14, והוא כולל אסופת טענות אנטי-נוצריות שנלקחו, בין היתר, מספר יוסף המקנא (אמצע המאה ה-13) ומספר הטענות לר' משה מסאלרנו. לדעת אפרים אלימלך אורבך, סגנון הספר, תוכנו ולשונו מלמדים כי הוא נערך בגרמניה.
תוכן הספר
עיקרו של הספר הוא פירוש לפסוקי התורה, שמתמודד עם פרשנותם של אבות הכנסייה לכל פסוק. בעיקר תוקף הספר את הפרשנות הנוצרית המוצאת בפסוקי המקרא פרה-פיגורציה לאירועים בברית החדשה ומפגין בקיאות רבה בפרשנות הנוצרית. הספר מציג הפרכה כנגד כל פירוש נוצרי, ומעמיד את הפרשנות היהודית. פעמים רבות מתוך עמדה אירונית ואף פרודית, המציגה את הפירוש הנוצרי כאבסורדי. טכניקה נפוצה אחרת בספר היא אימוץ לכאורה של עמדות היסוד של הפרשנות הנוצרית, רק על מנת להעמידן על ראשן ולהוכיח את אמיתות הפרשנות היהודית, גם לשיטת הפרשנות הנוצרית.
למשל:
שעורה תרבותית
שעורה תרבותית (שם מדעי: Hordeum vulgare), המכונה בקיצור שעורה, היא מין תרבותי בסוג שעורה שבמשפחת הדגניים. השעורה היא צמח עשבוני חד שנתי או רב שנתי ויש לה ציצית שורשים. התפרחת של השעורה היא שיבולת והפרי הוא גרגר.
השעורה מהווה, יחד עם החיטה, מקור ראשוני לפחמימות. שני הדגנים האלה היו בין היבולים המבויתים הראשונים של האדם, במהלך התקופה הנאוליתית בסהר הפורה, כבר לפני יותר מ-10,000 שנים. בהשוואה לחיטה ערכם הכלכלי של גרגרי השעורה נמוך בהרבה. בהתאם לכך, קמח שעורה היה מזונם של עניים, ושל בהמות הבית. השעורה משמשת גם כחומר גלם לייצור בירה.
השעורה יכולה לצמוח גם באזורי בצורת, דלים בגשם, שהחיטה אינה יכולה לצמוח בהם. היא נפוצה מאוד מן הקוטב הצפוני ועד לאזורים הטרופיים שבדרום. בהתאם לכך השעורה נחשבת גידול המזון החמישי בחשיבותו בעולם.
ישנם כ־30 מינים של שעורה, שישה מהם גדלים בר בישראל.