cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
קלווין מרפי
קריירה מקצועית
מרפי נבחר בבחירה ה-18 של דראפט ה-NBA לשנת 1970, על ידי קבוצת סן דייגו רוקטס. בעונת הרוקי שלו קלע מרפי 15.8 נקודות בממוצע למשחק ונבחר לחמישיית הרוקיז של העונה, ובסיום העונה עבר מועדון הרוקטס לעיר יוסטון שבטקסס. ב-13 עונותיו במדי הרוקטס היה מרפי אחד השחקנים המובילים בקבוצה, לצד הפאוור פורוורד רודי טומג'נוביץ', עמו שיתף פעולה במשך 11 עונות. בעונת הצטרף לרוקטס הסנטר מוזס מלון, שבעונת  עזר לקבוצה להעפיל לגמר ה-NBA. בסדרת הגמר התמודדה יוסטון מול בוסטון סלטיקס, והפסידה לה בתוצאה 4-2.
בכל אחת מ-13 עונותיו ב-NBA היה מרפי אחד מעשרת קלעי העונשין המדויקים בליגה, ובעת פרישתו דורג שני בתולדות ה-NBA עם 89.2% קליעה מקו העונשין (ראשון היה ריק בארי עם 90.0%). כמו כן, בעת פרישתו הוביל מרפי את הרוקטס במספר רב של קטגוריות סטטיסטיות כגון מספר משחקים (1,002), דקות משחק (30,607), נקודות (17,949), אסיסטים (4,402) וחטיפות (1,165) בקבוצה.
לאחר הפרישה
ב-17 במרץ 1984 הרוקטס הוציאו לגמלאות את גופייתו של מרפי, עם המספר '23', ובשנת 1993 הוצג מרפי כחבר בהיכל התהילה של הכדורסל. מאז פרישתו ממשחק ממשיך מרפי למלא תפקידים שונים במועדון הרוקטס, בעיקר כפרשן בשידורי משחקי הקבוצה בטלוויזיה.
למרפי 14 ילדים מתשע נשים שונות. בשנת 2004 הואשם בגין ניצול מיני של חמש מבנותיו, אך בהמשך בוטלו כל ההאשמות נגדו.
טליאנדרגד
טליאנדרגד (בהונגרית: Taliándörögd) הוא כפר קטן במחוז וספרם שבמרכז הונגריה.
יהודי טליאנדרגד
בטליאנדרגד חיו יהודים בתקופות זמן שונות. בכפר קיים בית קברות יהודי.
אייס לייק
אייס לייק (באנגלית: Ice Lake, תרגום: "אגם קרח") היא מיקרוארכיטקטורת מעבדים המפותחת על ידי אינטל ומבוססת על צומתי 10 ננומטר. אייס לייק מתוכנן לייצור עם ערכת השבבים 500 Series. אייס לייק מהווה את הדור השני של מעבדי 10ננומטר (10nm+).
באפריל 2021 השיקה אינטל את המעבדים הראשונים לשרתים בארכיטקטורת אייס לייק.
מעבדים
המעבד Xeon Platinum 8380 מגיע עם תצורה של 40 ליבות, בעוד דגמים נוספים זמינים עם 38, 36 ו-32 ליבות מלבד כל אלו שהם 28 ליבות ומטה (שזה המקסימום שהיה בדור Xeon הקודם). בנושא אבטחה, מעבדי Ice-Lake SP כוללים את סט התכונות SGX המספק סביבת ביצוע מוגנת (TEE) ברמה החומרתית שמונעות גישה ברמת הגרעין.
Jäger March
"Jäger March", (במקור מפינית: Jääkärimarssi או Jääkärien marssi; תעתיק לעברית: יֶקָארִימַארְסִי; בתרגום חופשי: "שיר היגרים") Op. 91a, הוא שיר לכת פיני שהולחן על ידי ז'אן סיבליוס. הגרסה הראשונה של השיר נכתבה בשנת 1917 על ידי ההילפסגרופנפיהרר, הצייד הפיני, הייקי נורמיו ששירת בלייפאיה בגדוד הציידים ה-27 הפרוסי המלכותי בצבא הקיסרות הגרמנית. היחידה נלחמה מול האימפריה הרוסית, שבאותה העת הדוכסות הגדולה של פינלנד הייתה חלק ממנה. המילים הוברחו לתוך פינלנד לסיבליוס, שהלחין להן מנגינה בעיר יארבנפה.
במקור ייעד סיבליוס את המילים כדי שיושרו על ידי מקהלת גברים ופסנתר, אך לאחר מכן שינה אותן כדי שיתאימו גם לתזמורת סימפונית. השיר בוצע בציבור לראשונה על ידי האקדמיה לתזמורת גברים של הלסינקי, בניצוחו אולוף וואלין, ב-18 בינואר 1918, ערב מלחמת האזרחים הפינית בהלסינקי. השיר נחשב כצעדת כבוד של מחלקות צבא רבות בצבא הפיני כמו כן השיר מנוגן בתזמורת הצועדת הסאמית של רובניימי.
כדורסל באולימפיאדת מינכן (1972)
אולימפיאדת 1972 נערכה במינכן, גרמניה המערבית. תחרויות הכדורסל נערכו בין ה-27 באוגוסט ל-9 בספטמבר. זו הייתה תחרות כדורסל השמינית במשחקים האולימפיים. בתחרות השתתפו 190 ספורטאים מ-16 נבחרות גברים. המשחקים נערכו ב- Rudi-Sedlmayer-Halle.
נבחרת ברית המועצות זכתה במדליית זהב בפעם הראשונה בתולדות המשחקים.
צ'ארלס וילסון פיל
צ'ארלס וילסון פיל (באנגלית: Charles Willson Peale; 15 באפריל 1741 - 22 בפברואר 1827) היה צייר, חייל, מדען, ממציא, פוליטיקאי וחוקר טבע אמריקאי. הוא זכור בעיקר בזכות ציורי דיוקן של דמויות מרכזיות במהפכה האמריקאית, והקים את אחד המוזיאונים הראשונים בארצות הברית.
ראשית חייו
פיל נולד בשנת 1741 בין קווינסטאון המודרנית לסנטרוויל, מרילנד, בנם של צ'ארלס פיל ואשתו מרגרט. היה לו אח צעיר יותר, ג'יימס פיל (1749-1831). הוא היה גיסו של נתנאל רמזי, ציר בקונגרס של הקונפדרציה.
קריירה כצייר
כשגילה כי היה לו כישרון לציור, במיוחד דיוקנאות, למד פיל במשך תקופה אצל ג'ון הסליוס וג'ון סינגלטון קופי. ג'ון ביל בורדלי. חבריו גייסו בסופו של דבר מספיק כסף כדי שיוכל לנסוע לאנגליה כדי לקבל הדרכה מבנג'מין וסט. פיל למד עם וסט במשך שלוש שנים החל משנת 1767, לאחר מכן שב לאמריקה והתיישב באנאפוליס, מרילנד. שם, הוא לימד ציור את אחיו הצעיר, ג'יימס פיל, שהפך עם הזמן לאמן ידוע.
המהפכה האמריקאית
ההתלהבות של פיל מהממשלה הלאומית המתהווה הביאה אותו לבירה, פילדלפיה, בשנת 1776, שם צייר דיוקנאות של נציגים אמריקאים ומבקרים מעבר לים. (עדיין ניתן לבקר באחוזתו, שנמצאת בקמפוס של אוניברסיטת לה סאלה בפילדלפיה.) הוא גם הקים כוח צבאי למלחמת העצמאות ובסופו של דבר לאחר שהשתתף בכמה קרבות, זכה לדרגת סרן במיליציה של פנסילבניה בשנת 1776.
בעודו בשטח, הוא המשיך לצייר, ויצר דיוקנאות זעירים של קצינים שונים בצבא. הוא צייר גרסאות מוגדלות של ציורים אלה בשנים מאוחרות יותר. הוא שירת בעצרת המדינה בפנסילבניה בשנים 1779–1780, ואחריה חזר לצייר במשרה מלאה. פיל היה פורה כאמן. הוא צייר דיוקנאות של עשרות דמויות היסטוריות (כמו ג'יימס ורנום, בנג'מין פרנקלין, ג'ון הנקוק, תומאס ג'פרסון ואלכסנדר המילטון), הוא ככל הנראה נודע בעיקר בזכות דיוקנאותיו של ג'ורג' וושינגטון. הפעם הראשונה שבה וושינגטון ישב לציור דיוקן, הייתה עם פיל בשנת 1772, והיו להם שש ישיבות נוספות. באמצעות שבע טיוטות אלה, הפיק פיל בסך הכל קרוב ל-60 דיוקנאות של וושינגטון. (בינואר 2005, דיוקן באורך מלא של וושינגטון בפרינסטון משנת 1779 נמכר תמורת 21.3 מיליון דולר, וקבע שיא למחיר הגבוה ביותר ששולם עבור דיוקן אמריקני.)
מוזיאון פיל
לפיל היה עניין רב בחקר הטבע, והוא ארגן את המשלחת המדעית האמריקאית הראשונה בשנת 1801. שני תחומי העניין העיקריים הללו השתלבו בייסודו של דבר ברעיון להקים מוזיאון בפילדלפיה, לימים כונה המוזיאון האמריקני של פיל. היה בו אוסף מגוון של דגימות בוטניות, ביולוגיות וארכאולוגיות.
המוזיאון הכיל מגוון גדול של עופות אותם רכש פיל, ובמקרים רבים חנט אותן בעצמו, לאחר שלמד את השיטה. בשנת 1792 יזם פיל התכתבויות עם תומאס הול, ממוזיאון פינסברי, פינסברי, לונדון, והציע לרכוש פריטים חנוטים בריטים למוזיאון שלו. בסופו של דבר נוצר סחר חליפין בין השניים, לפיו שלח פיל ציפורים אמריקאיות להול בתמורה למספר שווה של ציפורים בריטיות. הסדר זה נמשך עד סוף המאה.
מוזיאון פיל היה הראשון שהציג שלד של מסטודון שפיל מצא במדינת ניו יורק. פיל עבד עם בנו כדי להרכיב את השלד לתצוגה.
הצגת עצמות "הממותה" (מסטודון) הביאה את פיל לוויכוח רב שנים שהיה בין תומאס ג'פרסון לז'ורז דה בופון. בופון טען כי אירופה עדיפה על אמריקה מבחינה ביולוגית, כפי שהודגם באמצעות גודל בעלי החיים שנמצאו בה. ג'פרסון התייחס לקיומן של "ממותות" אלה (שלדעתו עדיין שוטטו באזורים הצפוניים של היבשת) כעדות למגוון ביולוגי גדול יותר באמריקה.
הצגת השלד במוזיאון על ידי פיל משכה תשומת לב באירופה, וכך גם השיטה שלו להרכיב מחדש דגימות שלד גדולות.
המוזיאון עבר כמה בעלויות במהלך קיומו. בתקופות שונות הוא היה ממוקם במבנים בולטים כולל היכל העצמאות והבית המקורי של האגודה הפילוסופית האמריקאית. המוזיאון נכשל בסופו של דבר, בחלקו הגדול מכיוון שפיל לא הצליח להשיג מימון ממשלתי.
לאחר מותו, המוזיאון נמכר וחולק.
ספריית אוניברסיטת סטוקהולם
ספריית אוניברסיטת סטוקהולם (בשוודית: Stockholms universitetsbibliotek) היא ספריית המחקר של אוניברסיטת סטוקהולם.
צ'ארלס וילסון פיל
חיים אישיים
בשנת 1762 נשא פיל את רייצ'ל ברואר (1744–1790), אשר ילדה לו עשרה ילדים, שנקראו בעיקר בשמות האמנים האהובים על פיל. בין בניהם ובנותיהם, שחלקם למדו לצייר, היו: לאחר מותה של רייצ'ל בשנת 1790, נישא פיל לאליזבת דה פיסטר (1765–1804), צאצאית של יוהנס דה פיסטר, בשנה שלאחר מכן. עם אשתו השנייה נולדו לו שישה ילדים נוספים, כולל:
ספריית אוניברסיטת סטוקהולם
ספריית האוניברסיטה הוקמה לראשונה ב-1877 שהחלו לאסוף מגזינים ויצירות ספרותיות שונות מתרומות ורכישות שנעשו.
צ'ארלס וילסון פיל
חיים אישיים
גם אשתו השנייה נפטרה בגיל צעיר, ב-1804. אחריה התחתן עם חנה מור, קוואקרית מפילדלפיה, בשנת 1804, והפכה לאשתו השלישית. היא עזרה לגדל את הילדים הצעירים משני נישואיו הקודמים.
ספריית אוניברסיטת סטוקהולם
ב-1882 מספר התרומות לספרייה גדל משמעותית ותרומות גדולות הוענקו בין היתר על ידי הספרייה המלכותית של דנמרק ואוניברסיטת אוסלו.
צ'ארלס וילסון פיל
חיים אישיים
העבד של פיל, מוזס ויליאמס, הוכשר גם הוא באומנויות כשהוא גדל במשפחת פיל ובהמשך הפך לאמן צללים מקצועי.
ספריית אוניברסיטת סטוקהולם
ב-1978 ספריית האוניברסיטה נהייתה אחראית גם על ספריית האקדמיה המלכותית השוודית למדעים מה שנתן לה גישה לאחד המאגרים הגדולים באירופה לספרות של מדעי הטבע, נמנים בה גם אוספיהם של קארולוס ליניאוס ועמנואל סוודנבורג.
צ'ארלס וילסון פיל
חיים אישיים
בשנת 1810 רכש פיל חווה בג'רמנטאון שם התכוון לפרוש. הוא כינה את האחוזה הזו 'בלפפילד', וטיפח שם גנים נרחבים. לאחר מותה של חנה בשנת 1821, פיל התגורר עם בנו רובנס ומכר את בלפילד בשנת 1826. פיל נפטר ב־22 בפברואר 1827, ונקבר בכנסייה האפיסקופלית של פטרוס הקדוש בפילדלפיה לצד אשתו אליזבת דה פייסטר.
ספריית אוניברסיטת סטוקהולם
בניינה החדש של הספרייה נחנך ב-1982.
צ'ארלס וילסון פיל
מומחיות
כאיש רנסאנס, התמחה לא רק בציור אלא גם בתחומים רבים ומגוונים, כולל נגרות, רפואת שיניים, אופטומטריה. בשנת 1802, ג'ון אייזק הוקינס רשם פטנט על מכשיר לציור מכני, ושיתף פעולה עם פיל כדי לשווק אותו לקונים פוטנציאליים. פיל שלח סקיצה של צבעי מים של המכשיר, יחד עם הסבר מפורט, לתומאס ג'פרסון.
בסביבות 1804 השיג פיל את זכויות הפטנט האמריקאיות לפוליגרף (פנטוגרף?) מממציאו ג'ון אייזק הוקינס, בערך באותה עת לרכישתו של תומאס ג'פרסון. פיל וג'פרסון שיתפו פעולה עם שיפורים למכשיר הזה, מה שאיפשר להפיק עותק של מכתב בכתב יד במקביל למקור.
צ'ארלס פיל כתב מספר ספרים. אחד "בניית גשרי עץ "(1797) וכן כתב על "אמצעי לשמירת הבריאות" (1803)
קרלוס מריגלה
קרלוס מריגלה (בפורטוגזית: Carlos Marighella; 5 בדצמבר 1911, סלוודור, באהיה - 4 בנובמבר 1969, סאו פאולו) היה מהפכן, פעיל מפלגתי וסופר ברזילאי בעל דעות מרקסיסטיות, אשר כתב, בין השאר, אודות גרילה עירונית. מריגלה נהרג במארב משטרתי בסאו פאולו.
ביוגרפיה
קרלוס מריגלה נולד לאב ממעמד הפועלים, שהיגר לברזיל מאיטליה, ולאם צאצאית למשפחת עבדים שמוצאה משבטי ההאוסה שבמערב אפריקה. בשנת 1932 הוא נעצר לראשונה לאחר שכתב שיר בקורת על גורמים בממסד של באהיה.
המפלגה הקומוניסטית הברזילאית
בשנת 1934 מריגלה עזב את לימודיו בהנדסה אזרחית והצטרף לשורות המפלגה הקומוניסטית. בנוסף, הוא עזב את באהיה ועבר לריו דה ז'ניירו, שם עסק בארגונה-מחדש של המפלגה. כיוון שנרדף על ידי השלטונות, מריגלה, כמו יתר חברי המפלגה, ירד למחתרת. בשנת 1936, בעת שלטונו הרודני של ז'טוליו ורגאס, אשר נטה לימין, הוא נעצר שוב בשל חתרנות. הפעם ישב בכלא כשנה, במהלכה עבר חקירות בעינויים. לבסוף הוא שוחרר בלא שהוגש נגדו כתב אישום. ב-1939 הוא נאסר שוב, ושוחרר רק ב-1945, כאשר תהליך דמוקרטיזציה שעברה ברזיל באותה עת, הביא בכנפיו שחרור של אסירים פוליטיים. ב-1946 מריגלה נבחר כנציג באהיה של המפלגה הקומוניסטית בקונגרס הלאומי הפדרלי, אך ב-1948 נאלץ לוותר על כסאו, עת שינוי האקלים הפוליטי השיב את המפלגה למחתרת. במהלך כהונתו בקונגרס הלאומי הוא נאם פעמים רבות, כמעט בכל ישיבה.
'גרילה עירונית'
במהלך פעילותו בארגון הגרילה, מריגלה כתב מעין 'מדריך לגרילה עירונית', אשר הפך אותו לתאורטיקן בולט של אותו סוג לוחמה. הדעות שהופגנו בו הביעו קנאות בלתי רגילה לדרך המהפכה. המדריך כלל דרכי פעולה והתנהלות של ארגוני הגרילה. בין היתר, הדגיש מריגלה את חשיבותה של התקשורת המודרנית להצלחת הגרילה העירונית. כן הדגיש ב'מדריך' את חשיבות הפצת דיסאינפורמציה, במידה שהיא משרתת את מטרות המהפכה. ב'מדריך' זה הטיף לביזור ארגוני הגרילה העירונית, כך שכל חוליה תפעל כמעט עצמאית, כולל סמכויות החלטה. חוליה צריכה למנות כארבעה או חמישה לוחמים, מאומנים היטב. לטענת מריגלה פעולות הדיכוי של הממשלה, בתגובה לפעולות הגרילה, יביאו עליה, ולא על חברי המחתרת, את התמרמרותו של העם, וכך יקרבו את המהפכה המקווה. כן הטיף להרג סוכני ממשלה, ולחטיפת שוטרים ואמריקנים.
לקריאה נוספת
זאב לקויר, גרילה, הוצאת משרד הביטחון, 1979.
קישורים חיצוניים
מאמר בטיים אודות מגפת הטרור, באנגלית:
'מדריך מקוצר לגרילה עירונית' מאת מריגלה, מתורגם לאנגלית:
הדס מורנו
הדס מורנו (נולדה ב-7 ביוני 1983) היא שחקנית ומנחה ישראלית. כיום היא מורה לספרות בתיכון רוטברג ברמת השרון.
קורות חייה
מורנו נולדה בחיפה לתמי, מנהלת סניף בשמרת הזורע. בגיל 12 הצטרפה ללהקת הנוער הייצוגית של חיפה. היא שרתה בצה"ל כמפקדת קורסים בחיל הים. לאחר שחרורה משירות הצבאי, היא הצטרפה לקורס משחק בסטודיו של שרון אלכסנדר. מורנו בוגרת סל"ה - הסטודיו לאמנויות התיאטרון מיסודו של יורם לוינשטיין (2006-2009).
המשך דרכה
בשנת 2004 השתתפה במחזמר "אלאדין" בתפקיד יסמין הנסיכה, לצידם של אלי יצפאן, תום אבני וצביקה הדר.
בשנת 2005 השתתפה במופע לילדים "שיר נולד" לצד עשרות זמרים ושחקנים. השתתפה בסדרה "טלנובלה בע"מ" בתפקיד עלמה אונגר, אחותו הצעירה של כפיר (עפר שכטר). ובאותה שנה התארחה בשעשועון "לא נפסיק לשיר", והנחתה תוכנית קיץ לבני נוער בערוץ המוזיקה בשם "קליפס".
בשנת 2006 החלה להנחות את התוכנית "אקזיט" ובעקבות כך השתתפה בסרט הקולנוע "NO אקזיט".
בשנת 2007 שיחקה בתפקיד משנה בסדרה "אגדת דשא" ששודרה בערוץ 10 וגילמה את מורן, וכן שיחקה בתפקיד אורח בסדרה "מסודרים" וגילמה את סתיו. באותה שנה השתתפה במחזמר לחנוכה "סביב העולם בשמונים יום" לצד אלי יצפאן, ליאור אשכנזי, ומייקל לואיס, בו גילמה את אאודה וכיכבה בקמפיין לזהירות בדרכים ששודר בערוץ הופ!.
בשנת 2010 שיחקה בסרט הקולנוע "התגנבות יחידים" בתפקיד עליזה. במקביל שיחקה בהצגות "מראה מעל הגשר" ו "מי מכיר את עמוס חפר" של תיאטרון בית ליסין.
בשנת 2011 השתתפה בעונה הראשונה של סדרת הנוער "אליפים" ששודרה בערוץ הילדים למנויי Yes וגילמה את קארין הדלידית.
בשנת 2013 השתתפה בהצגה "הגיבן מנוטרדאם" שהועלתה בתיאטרון באר שבע בתפקיד אסמרלדה[1]. באותה שנה שיחקה בסרט סטודנטים בשם "ששי קשת לא אוכל פלאפל" שם שיחקה בתפקיד הדס, מנהלת משמרת בפלאפליה שבחור בשם עידו (אותו משחק יון תומרקין) מאוהב בה ולא מסוגל להגיד לה מה הוא מרגיש כלפיה, עוד משחקים בסרט - ששי קשת, רועי אסף.
בשנת 2014 השתתפה בעונתה השנייה של סדרת הדרמה "תא גורדין" ששודרה בYes, וגילמה את טלי. באותה שנה לקחה חלק בסדרת הרשת הקומית "שיחות יוצאות" של יוגב יפת, העוסקת בתקשורת דיגיטלית ובמה שהיא מעוללת לחיינו, עד כה יצאו 2 פרקים ומורנו השתתפה בפרק הראשון שיצא בסוף נובמבר 2014.
הכיבוש הספרדי של אימפריית האינקה
הכיבוש הספרדי של אימפריית האינקה (בספרדית: Conquista del Tahuantinsuyo) התרחש בין השנים 1532–1572 והביא לכיבוש והסיפוח של אימפריית האינקה (על גבי השטחים של מדינות קולומביה, אקוודור, פרו, צ'ילה וארגנטינה המודרניות) בידי האימפריה הספרדית. הקונקיסטאדורים הספרדים תחת פרנסיסקו פיסארו התעלו על צבא האינקה שהיה מוחלש עקב מלחמת אזרחים ופגעו קשות באוכלוסיית הילידים עקב המגפות שהביאו איתם מאירופה, כגון אבעבועות שחורות. על בסיס השטחים שנכבשו מידי האינקה נוסדו מלכות המשנה של גרנדה החדשה, מלכות המשנה של פרו ומלכות המשנה של ריו דה לה פלטה, כולן כחלק מהאימפריה הספרדית הגדולה.
האימפריה הספרדית
גילוי אמריקה על ידי כריסטופר קולומבוס החל התיישבות של ספרדים תחת המלכים הקתוליים בעולם החדש. רווחים כלכליים, דרישה דתית להביא להתנצרותם של עמים ילידים ביבשת אמריקה, יוקרה אדירה שבאה מהשליטה במושבות כה רחוקות ועוד סיבות רבות אחרות הביאו את הכתר הספרדי להתפשט לתוך היבשת. לאחר כיבוש הקריביים והקמת סחר העבדים האטלנטי, החלו הספרדים להתיישב בתוך אמריקה המרכזית. ההתיישבות הספרדית הייתה אלימה במיוחד ורבים ראו את הילידים האמריקאים, כמו גם את העבדים מאפריקה, כנחותים לספרדים האירופאים. זרוע צבאית חדשה של הצבא הספרדי, קונקיסטאדורים, הנהיגו מסעות צבאיים לכיבוש שטחים נרחבים ביבשת אמריקה ותחת המשלחת הצבאית של הרנאן קורטס, מצאו הספרדים את האימפריה האצטקית, חטפו את הקיסר האצטקי, הפכו דה פקטו לשליטי האימפריה ופירקו אותה לכדי מלכות המשנה של ספרד החדשה, מושבה של האימפריה הספרדית.
הכיבוש הספרדי של האימפריה האצטקית החזיר לספרד, כעת האימפריה הספרדית, מרבצים עצומים של זהב וכסף ובתוך זמן קצר היה הכתר הספרדי, ביחד עם האימפריה הפורטוגזית, הממלכות החזקות ביותר של אירופה. המערכת הניהולית הפנימית של המושבות הורכבה מחוקים דרקוניים. נאסר על תושבים להחזיק בנשק חם להגנה עצמית, נוצרה מערכת כלכלית של תלות בין המושבה והכתר הספרדי ומגפות שהביאו איתם הספרדים, החמורה שהם הייתה אבעבועות שחורות, הביאו למותם של מיליוני ילידים בני המקום ולנפילתן של אוכלוסיות ותרבויות כגון המאיה.
אימפריית האינקה
האינקה, אשר החלו דרכם בתור עיר-המדינה של קוסקו, במרכז הרי האנדים, החלו להתפשט מהמאה ה-15 והלאה תחת המדיניות של הקיסר פַּאצַ'אקוּטִי ויורשיו. בעת הגעת הספרדים, אימפריית האינקה התפשטה על גבי כל רכס הרי האנדים ומיער האמזונאס ועד לחופי האוקיינוס השקט. העמים שנכבשו בידי האינקה נדרשו להישבע לקיסר האינקה, לאל השמש ולתת מעבודתם למען האימפריה. בתמורה הם קיבלו הגנה של הצבא החזק ביותר שאי פעם עמד באמריקה הדרומית עד לאותה העת ונפתחו ברחבי האימפריה בתי עזרה שמומנו בידי הממשלה כדי לתמוך בתושבים בצורכיהם הרפואיים או הכספיים.
במהלך המאה ה-16 המוקדמת, מסעות הספרדים התחברו עם תנועת סוחרים ומחלת האבעבועות השחורות הגיעה אל האינקה. מלבד קוסקו וקיטו לא היו ערים רבות באימפריית האינקה ואלו לא כללו עירוב מורחב של בעלי חיים עם בני אדם עד כדי מצב שנגיפים עברו מאחד לשני, כפי שקרה באירופה ושגרם לסדרת המגפות שאירעו שם לאורך ימי הביניים. הדבר גרם לכך שלא התפתחו מגפות גדולות בין תושבי האינקה והם מבחינה רפואית לא היו מוכנים להגעתה של מגפה שכזאת. מגפת האבעבועות השחורות פגעה קשות בתושבי האינקה והביאה למותם של מיליונים. ואיינה קאפאק, קיסר האינקה המושל, מת במגפה ואתו גם יורשו המיועד למלוכה. הדבר הביא למשבר ירושה שהסלים לכדי מלחמת אזרחים. בסופה של המלחמה עלה לשלטון אטוואלפה אך האימפריה נחלשה.
הגעת הספרדים
בשנת 1528 הגיע משלחת ספרדית לראשונה אל העיר טומבס בצפון אימפריית האינקה. הספרדים תיעדו את התפעלותם מן המראה של העיר. כעבור ארבע שנים שבה משלחת חדשה, גם זאת תחת פרנסיסקו פיסארו, ומצאה את העיר בחורבות בעוד רוב אוכלוסייתה נטשה אותה. דרך עוברי אורח שהקונקיסטאדורים העבידו והשתמשו בהם כמתרגמים התגלה להם על התפשטות המגפה ועל מלחמת האזרחים שהחלישו קשות את יציבותה של אימפריית האינקה. תושבי האינקה טענו כי המגפה הגיעה מצפון להם, מהאזורים אותם כבשו הספרדים עוד קודם לכן. לתושבי האינקה היה שימוש נרחב בזהב, בין אם בבגדים ובין אם בתור קישוטים בבתיהם. מכאן הגיעו הספרדים למסקנה כי לאינקה מרבצי זהב אדירים. הקונקיסטאדורים כבשו את צפון האימפריה ולקחו בשבי אזרחים ששרדו את הביזות שביצעו. לאחר מכן היו מתשאלים שבויים אלו לגבי מיקום הקיסר ומרבצי הזהב.
מיקלוש איבל
האביר מיקלוש איבל (בהונגרית: Lovag Ybl Miklós; סקשפהרוואר, 6 באפריל 1814 – בודפשט, 22 בינואר 1891) היה אדריכל הונגרי, מגדולי המאסטרים ההונגרים של המאה ה-19, נציג ההיסטוריציזם בעל משמעות אירופית. יצירותיו הידועות ביותר הן בית האופרה הממלכתי של הונגריה בבודפשט, בית המכס הראשי (היום הבניין הראשי של אוניברסיטת קורווינוס בבודפשט), בזאר גן הטירה, בזיליקת אישטוון הקדוש בבודפשט וכנסיית ההתעברות הטהורה (Fót).
הכיבוש הספרדי של אימפריית האינקה
הגעת הספרדים
משלחת ספרדית זאת כללה 168 פרשים בלבד אך אלו השתמשו בנשק חם והיו מנוסים בהרבה לעומת כוחות האינקה. קרל החמישי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה ומלך ספרד, העניק לכובשים צו הדורש את כיבוש פרו לידי הכתר הספרדי והתנצרות של האוכלוסייה המקומית. בפועל היה לקונקיסטאדורים סיבה נוספת להילחם והיא הייתה העושר האישי שיקבלו מתוך לקיחת מרבצי הזהב האדירים של האינקה. במהלך דרכם נפגשו הספרדים במשלחת אינקה שהביאה עמה מתנות; היה זה מנהג של האינקה לפיו היו נותנים לאויביהם לבחור בדרך השלום או המלחמה. לפי המתרגמן הספרדי, הקיסר אטוואלפה, רצה להיפגש עמם.
מיקלוש איבל
ביוגרפיה
מיקלוש איבל נולד להורים ממוצא גרמני. אביו, מיקלוש איבל (1779–1861) היה סוחר בעיר, חבר במועצת מחוז פייר, ואמו הייתה אנה איימן. הוא למד בבית הספר התיכון סנט אישטוואן של הנזירים הציסטריסטים בסקשפהרוואר, לאחר מכן במכון הקיסרי והפוליטכני המלכותי בווינה משנת 1825, מ-1832 במשרדו של האדריכל מיהאי פולאק ומ-1836 במשרדו של האדריכל הנריק קוך. בשנת 1840 נרשם לאקדמיה המלכותית לאמנויות של בוואריה במינכן. ב-1841 ערך מסע לימודים באיטליה. כשחזר הביתה, עמדה בפניו העובדה שמשפחתו נקלעה לקשיים כלכליים ונאלצה למכור את ביתם בסקשפהרוואר.
הכיבוש הספרדי של אימפריית האינקה
קרב קחאמרקה
ב-15 בנובמבר 1532 יצר המשנה של פיסארו, ארננדו דה סוטו, קשר עם קיסר האינקה, אטוואלפה. קיסר האינקה הציג לקונקיסטאדור שרשרת אזיקים וטען בפניו כי שמע שהרג מבני עמו ושם אותם בשלשלאות. ארננדו לא קיבל את הטענה של הקיסר והאחרון הציע לו ארוחה. מחשש כי האוכל מורעל, ארננדו ואנשיו לא אכלו כמעט דבר. ארננדו הציע לקיסר להציג בפניו את סוסו (מקורם של הסוסים בערבה האירואסייתית והאינקה לא ידעו על קיומם) ובעת התיישב על הסוס הסתער ארננדו לעברו של אטוואלפה. ארננדו עצר את סוסו במרחק נגיעה מן אטוואלפה, אשר סירב לקבל את עזרת שומריו ונותר עומד במקום ללא תנועה. למחרת נע אטוואלפה למחנה הספרדי בו נכחו ארננדו ופיסארו. היו 168 חיילים ספרדים לעומת 8,000 לוחמי אינקה עם הקיסר ועוד 80,000 אורבים בהרים. אטוואלפה פגש בכומר שדרש את התנצרותו והביא לעברו תנ"ך. האינקה לא ידעו אוריינות ולא רשמו ספרים. על כן אטוואלפה ראה את החוסר בקול שמיימי היוצא מהספר ככפירה וזרק אותו לאדמה. הספרדים פתחו בירי על שומרי הקיסר מתוך מארביהם. כוחות האינקה נפלו לכאוס ונסו על נפשם. פיסארו הגן על אטוואלפה מפני פגיעה ולקח אותו כבן ערובה.
ביזת הזהב
בעוד היה אטוואלפה שבוי אצל הכוחות הספרדים, אלו דרשו ממנו את הזהב הרב של האינקה. אטוואלפה הבטיח לספרדים למלא חדר רחב בזהב עד אשר לא יהיה ניתן להכניס עוד זהב לשם. הכוחות הספרדים של פיסארו הבטיחו בתמורה לשחרר את אטוואלפה מן השבי שלו. במהלך התקופה שבה החדר הרחב התמלא בזהב, אטוואלפה פעל ליצור קשרים עם חצר המלוכה בשביל לארגן צבא שיפיל סופית את הכוחות הספרדים וירחיקם מן אימפריית האינקה צפונה. החלק המרכזי והדרומי של האימפריה, אשר במהלך מלחמת האזרחים התנגדו לאטוואלפה, קיבלו את הספרדים בידיים פתוחות כצבא שחרור ורבים התנגדו לשיתוף פעולה עם ממשלו של אטוואלפה.
מיקלוש איבל
ביוגרפיה
ב-1860 ביקש הרוזן אישטוון סצ'ני מאיבל לתכנן כנסייה גם לאחוזתו בצנק, אך הרוזן כבר לא יכול היה לראות את התוכניות. בתקופה זו נבנה בית המעבר של שדרות המוזיאונים, המבנה הנוכחי בדרך על שם אנדרה בייצ'י-ז'ילינסקי 17 (בודפשט). ובית הספר הלאומי לרכיבה, שנהרס במהלך מלחמת העולם השנייה, באתר של בניין הרדיו ברחוב ברודי שאנדור של היום. בנו, פליקס, נולד ב-15 בינואר 1864.
הכיבוש הספרדי של אימפריית האינקה
קרע המחנה הספרדי
הספרדים מצידם תכננו לקרוא לתגבורת ממרכז הפעילות של הכוחות הספרדים בפנמה, המקשרת את הכוחות באימפריית האינקה עם מלכות המשנה של ספרד החדשה. במהלך הזמן שבו מולא החדר הרחב בזהב, יכלו הכובשים הספרדים לנוע ברחבי אימפריית האינקה ואלו נגעלו מן דת האינקה אותה החשיבו להיות עבודת אלילים. פיסארו אף דרש פעם אחת להפיל מקדש אלים של האינקה אשר ישב על צוק ולאחר מכן להפיל מאותו הצוק את אנשי הדת של המקדש. בעת הגיע המידע אל אטוואלפה בעודו בשבי, הוא שמח על הנושא מכיוון שבמהלך מלחמת האזרחים טענו כהני הדת של אותו המקדש כי אטוואלפה יפסיד את המלחמה. אטוואלפה החל להתיידד עם פיסארו וארננדו, מה שקרע את מחנה הקונקיסטאדורים בין פיסארו ותומכיו לבין אלו אשר החשיבו את היחס החם שייצגו בפני קיסר האינקה ככפירה באמונה ובגידה בכתר האימפריה הספרדית.
לאחר חלוקת הזהב בין הקונקיסטאדורים הפך הקונקיסטאדור דייגו דה אלמגרו, שלא היה מסופק עם שכרו, ליריב המרכזי של פיסארו על ההנהגה ומנהיג הפלג שהתנגד לאטוואלפה. פיסארו לא היה יכול לאפשר לקרע במחנה הפנימי בעודם מוקפים בכוחות האינקה, ברגע שהגיעו אליו הוכחות על כך שאטוואלפה פעל לחזק את צבאו נגד הספרדים, פיסארו הורה על משפט שדה שבסופו הואשם אטוואלפה בבגידה בכתר הספרדי. לאחר שהורשע היה על אטוואלפה לבחור בין לעלות על מוקד או להתנצר ולמות בחניקה. לפי דת האינקה, המתים עוברים לעולם הרוחות ובשביל שכל נפשם תעבור הלאה על גופם להישאר שלם בתור מומיה. על כן בחר אטוואלפה להתנצר והוצא להורג בתלייה ב-26 ביולי 1533. הוצאתו להורג של קיסר האינקה גררה כאוס בתוך האימפריה ואפשרה את ההתקדמות הספרדית לתוכה עם הגעת תגבורת מפנמה אל פיסארו ואנשיו.
נפילת האינקה
הכאוס באימפריית האינקה אפשר את התקדמות הספרדים דרומה ללא כל התנגדות סדירה ומאורגנת היטב לעצור את התקדמותם. לקראת אמצע נובמבר קוסקו נכבשה והספרדים התקינו בכס האינקה שליט חדש בממשלת בובות שהייתה אמורה להיות נאמנה לכתר הספרדי ולייצג את אימפריית האינקה אך בפועל לא יכלה למנוע את המשך הכאוס הפנימי. מנקו קאפאק, אחיו הצעיר של אטוואלפה, אותו מינו הספרדים לקיסר בממשלת הבובות החדשה, נסוג ממושבו בקוסקו וארגן התקוממות עממית נגד הספרדים בתוך אזור יער האמזונאס, אותו לא יכלו הספרדים לחצות והיה עליהם להיאבק ביערות הסבוכים כדי להגיע אל האינקה שהשתמשו בלוחמת גרילה ובידע האדמה לטובתם לעומת הספרדים אשר היו זרים לסביבה.
עם כיבושיהם הקימו הספרדים על שלד אימפריית האינקה את מלכות המשנה של פרו, יחידה מנהלית אשר נוהלה בידי מושל והייתה חלק בלתי נפרד מהאימפריה הספרדית. מלכות המשנה הייתה מחויבת מבחינה כלכלית לסחור עם ספרד ונאסר על מסחר פנימי בתוכה, מה שהביא לתלות של השווקים בדרום אמריקה בשווקים מחוץ, תלות הנמשכת עד לימינו. גם לאחר ההתקדמות הספרדית דרומה וכיבוש האנדים עד לגבולות הצפוניים של חבל פטגוניה בדרום יבשת אמריקה הדרומית, התרחשו בין עשרים לשלושים מרידות בידי האינקה נגד קיומו של השלטון הספרדי. כוחות האינקה התאגדו באמזונאס לכדי מדינת האינקה החדשה ותקפו את מוצבי הכוחות הספרדים ללא הפסק, מה שהביא את המושל הספרדי, פרנסיסקו דה טולדו, לרכז את רוב כוחותיו באמזונאס. בשנת 1572 נפלה ההתנגדות המרכזית של האינקה כאשר בנו של מנקו קאפאק, טופאק אמארו, שהנהיג את מדינת האינקה החדשה באמזונאס, נתפס בידי הספרדים ונהרג.
מיקלוש איבל
ביוגרפיה
פרידייש פודמנינצקי הוציא מכרז לתכנון בית האופרה בספטמבר 1873. התוכנית של איבל זכתה במכרז. הבנייה החלה בתמיכה מלכותית באוקטובר 1875, ועד מהרה מונה איבל למנהל הבנייה. הבניין נפתח ב-27 בספטמבר 1884 בהצגת האופרה באנק באן של פרנץ ארקל, בה השתתפה גם משפחת המלוכה.
במקביל, הוא עבד על בניית בזאר גני הטירה (1875–1882), לפי דגם של גנים תלויים איטלקיים, גרמניים וצרפתיים. הוא צורף למועצת העבודות הציבוריות, קיבל את צלב האבירים ממסדר לאופולד ב-1882 וב-21 ביוני 1885 מונה על ידי המלך לחבר בית העליון של הפרלמנט ההונגרי. בין יצירותיו הרבות, בניין הנאו-רנסאנס של בית האופרה בשדרת אנדראשי (בית האופרה של בודפשט) הוא יצירתו העיקרית.
I'm Not Alone
I'm Not Alone (בעברית: אני לא לבד) הוא שיר של הדי ג'יי והמפיק המוזיקלי הסקוטי קלווין האריס, שיצא כסינגל הראשי מתוך אלבום האולפן השני שלו, Ready for the Weekend.
ב-12 באפריל 2009, נכנס השיר ישירות למקום הראשון במצעד הסינגלים הבריטי, והפך לסינגל הסולו הראשון של האריס שכובש את ראש המצעד, כאשר לפניו נכנס Dance wiv Me, סינגל של דיזי רסקל בשיתוף עם האריס וכרום.
בשנת 2010 האריס זכה לקרדיט המיוחס לכתיבת הסינגל Yeah 3x של כריס בראון, בגלל הדמיון המובהק בין שני השירים.
האריס הוציא מחדש את הסינגל ב-5 באפריל 2019, לצד המיני אלבום I'm Not Alone 2019, ובו גרסאות מחודשות ורמיקסים של שיריו.
הופעה במצעדים
ברפובליקה של אירלנד, הסינגל נכנס בשבועו הראשון למקום ה-14 במצעד הסינגלים האירי, וב-9 באפריל 2009, הגיע למקום הרביעי, שיאו במצעד.
ורגלמיר
במיתולוגיה הנורדית, ורגלמיר (בנורדית עתיקה: Hvergelmir; "מעין חם ומבעבע", "הקדרה השואגת" בנורדית עתיקה) היא באר, הממוקמת במרכז היקום. הבאר היא אחת משלוש הבארות הנובעות משורשיו של יגדראסיל, עץ העולם.
האדה הפואטית
בסטנזה 26 ב"בלדה של גרימניר", אחת הפואמות המיתיות באדה הפואטית, מסופר שמקורה של הבאר הוא במים הזולגים מקרניו של האייל איקת'ירניר (Eikþyrnir) השוכן בולהאלה. האייל ניזון מעלוותו של העץ לאיראד (Lærad), שמו הנוסף (על פי העמדה הרווחת במחקר) לעץ העולם יגדראסיל.
האדה הפרוזאית
ורגלמיר מוזכרת מספר פעמים ב"הטעיה של גילבי", החלק השני באדה הפרוזאית. ה"הפחות קמעא במעלתו" ו"הנעלה" ממקמים את הבאר בניפלהיים ומונים את הנהרות היוצאים מן המעין ומגיעים עד למקום משכנם של האלים האסירים. לדברים, בבאר שוכנים נחשים רבים מספור ורובץ בו הדרקון נידהוג, המכרסם את אחד משורשי יגדראסיל. "הנעלה" חוזר על הסיפור אודות האייל איקת'ירניר על מנת להסביר את מקור המעיין.
גשר הדרדנלים
גשר הדרדנלים (בטורקית: Çanakkale 1915 Köprüsü, באנגלית: Dardanelles Bridge, או Çanakkale 1915 Bridge), הוא גשר תלוי בצ'נקלה שבצפון מערב טורקיה. הגשר נחנך ב-18 במרץ 2022, והוא מחבר את העיירה גליבולו, הממוקמת בצד האירופי של מחוז צ'נקלה שבצפון-מערב טורקיה, עם העיירה לאפסקי בצד האסייתי.
הגשר מאפשר למטיילים לחצות את מצר הדרדנלים – המחבר את הים האגאי עם ים מרמרה – בשש דקות בלבד, בהשוואה לשעה וחצי שלקחה עד אז המעבורת.
הגשר הוא החלק המרכזי של פרויקט כביש קינאלי-בליקסיר באורך 321 ק"מ ונבנה בעלות של 2.8 מיליארד דולר, והוא מחבר את הכבישים המהירים O-3 ו-O-7 במזרח טורקיה לכביש המהיר O-5 באנטוליה.
המרווח בין מגדליו של "גשר צ'נקלה 1915" עומד על 2,023 מטר, מה שהופך אותו לגשר התלוי הארוך בעולם (עד אז גשר אקשי-קייקיו ביפן הקצר ב-32 מ' היה הגשר התלוי הארוך בעולם).
טקס החניכה של הגשר נקבע במקביל ליום השנה ה-107 לניצחון צי האימפריה העות'מאנית על צי משותף של בריטניה וצרפת שתקף את הדרדנלים בזמן מלחמת העולם הראשונה. כישלון זה הוביל את בעלות הברית – בראשות בריטניה וצרפת יחד עם חיילים מאוסטרליה וניו זילנד – לכישלון המערכה בחצי האי גליפולי ב-1915.
הסופר קאפ הלטבי
הסופר קאפ הלטבי (בלטבית: Latvijas Superkauss) הוא מפעל כדורגל מסוגת הסופר קאפ המשוחק בין אלופת ליגת העל הלטבית לבין מחזיקת הגביע הלטבי.
הטורניר הוא בן משחק אחד, המשוחק לפני תחילת העונה. הוא נוסד בשנת 2013, שוחק פעם אחת בלבד לפני שהושעה. ביוני 2020 הודיעה התאחדות הכדורגל הלטבית כי היא מתכננת להחזיר את הטורניר בשנת 2020 או ב-2021 ולקרוא לו על שם המאמן יאניס סקרדליס.
מנזר קוזיה
מנזר קוזיה (רומנית: Mănăstirea Cozia), הוא מנזר של הכנסייה האורתודוקסית הרומנית, השוכן בסמוך לעיר קלימנשט (Călimănești) בדרום רומניה. המנזר נבנה בשנת 1388 על ידי מירצ'ה הזקן שגם קבור בו. המבנה הוא אחד המבנים המרשימים שנשתמרו ברומניה מתקופת ימי הביניים.
שמו של המנזר הוא ככל הנראה מהשפה הקומנית, שפה טורקית ששימשה בעבר את העם הקומני ומשמעותו "חורשת אגוז", מהמילה הטורקית koz שפירושה אגוז.
היסטוריה
עיטורי פנים הקיר עם רוזטות אבן, שורות אופקיות בסגנון ביזנטי בסגנון לבני ואבן ומסגרות אנכיות חסרות תקדים באדריכלות הוולאכית. הדמיון עם כנסיית לאזאריצה ( Lazarica) בקרושבץ בסרביה מעיד כי בבניה הועסקו בעלי מלאכה סרבים. כנסיית בית החולים, "בולניצה" (1543), היא בעלת ערך רב, כיוון ששם נשתמרו היטב ציורי קיר מקוריים ובהם דיוקנאות של שליטי האזור בעבר. ציורי פרסקו צוירו במנזר בשנים 1390 – 1391, וחלקם עדיין שמורים היטב.
המנזר חווה גם תקופות לא נעימות. בין 1879 ל 1893 הוא שימש כבית כלא, מה שגרר מחאות של אזרחים בעיתונות המקומית. בתקופת מלחמת העולם הראשונה בנייניו שימשו כאורוות סוסים.
במנזר מוזיאון עם תערוכת אמנות וכתבי יד ותדפיסים עתיקים. כנסיית המנזר הונצחה על בול רומני בשנת 1968. במנזר קבור מירצ'ה הזקן שליט ואלכיה בין 1386–1395 ובין 1397- 1418
נייט ססטינה
נתן מייקל ססטינה (באנגלית: Nathan Michael Sestina; נולד ב-12 במאי 1997) הוא כדורסלן אמריקאי, המשחק בעמדת הפאוור פורוורד והסנטר במרקזפנדי בלדייסי דניזלי באסקט.
קריירת תיכונים ומכללות
אביו של ססטינה, דונלד, הוא מורה לשעבר, מאמן כדורסל ואחראי אתלטיקה בתיכון קאמרון קאונטי. אימו רייצ'ל, היא גם מורה והייתה שחיינית באוניברסיטת אינדיאנה בפנסילבניה. יש לו ארבעה אחים ושני אחיו הגדולים, אנדרו וג'ייסון, שירתו בצבא ארצות הברית.
ססטינה נולד בסנט מריס שבפנסילבניה וגדל באמפוריום. בשנתו האחרונה בתיכון מחוז קמרון, ססטינה העמיד ממוצעים של 22.6 נקודות ו-14 ריבאונדים למשחק ונבחר לשחקן העונה של הליגה. הוא סיים את קריירת התיכונים שלו עם 1,703 נקודות ושיא התיכון עם 955 ריבאונדים.
ססטינה החל לשחק באוניברסיטת באקנל. בעונתו הראשונה סבל מפציעה בכתף לאחר ארבעה משחקים ופספס את שאר העונה, מה שגרם לו להפעיל על העונה חולצה אדומה שנותנת לו שנה נוספת לזכאות בקריירת המכללות. בעונתו השנייה במכללה, העמיד ססטינה ממוצעים של 4.8 נקודות ו-3.7 ריבאונדים למשחק ב-31 משחקים. בעונתו השלישית, ססטינה העמיד ממוצעים של 6.5 נקודות ו-3.9 ריבאונדים ב-14.9 דקות למשחק. בעונתו האחרונה במכללה פתח בחמישייה באופן קבוע ונהנה מעונת פריצה, כשהוא מעמיד ממוצעים של 15.8 נקודות (שישי בליגה) ו-8.5 ריבאונדים למשחק (שני בליגה), מה שהכניס אותו לחמישייה השנייה של העונה. בתום העונה הודיע כי יעבור לאוניברסיטת קנטקי בשנתו האחרונה במכללות.
במשחקו הראשון במכללה, קלע ססטינה 7 נקודות והוריד 7 ריבאונדים בניצחון 62–69 על אוניברסיטת המדינה של מישיגן אשר דורגה ראשונה בליגה. במשחקו השישי בליגה, נגד אוניברסיטת לאמר, שבר ססטינה את פרק כף היד השמאלית והחמיץ שלושה משחקים. בזמן הפציעה העמיד ססטינה ממוצעים של 7.3 נקודות ו-7.2 ריבאונדים למשחק ב-27.8 דקות למשחק. ססטינה חזר באופן רציף ב-18 בדצמבר מול אוניברסיטת יוטה ולא קלע נקודה. משחק לאחר מכן מול אוניברסיטת המדינה של אוהיו, קלע ססטינה שיא עונתי של 17 נקודות בהפסד מכללתו 65–71. ב-18 בפברואר 2020, קלע ססטינה את הנקודה ה-1,000 שלו בקריירת המכללות במהלך משחק מול אוניברסיטת מדינת לואיזיאנה בו קלע 13 נקודות. בעונתו האחרונה העמיד ססטינה ממוצעים של 5.8 נקודות ו-3.8 ריבאונדים למשחק ב-28 משחקים.
קריירה מקצועית
ב-30 ביולי 2020, חתם ססטינה בקייב באסקט מהסופרליגה האוקראינית. ב-13 באוקטובר חתם בניז'ני נובגורוד מהליגה המאוחדת של VTB, אך בעקבות ביטול העונה עקב מגפת הקורונה, שוחרר ססטינה לפני ששותף במשחק רשמי בקבוצה.
ב-1 בדצמבר 2020, לאחר שלא נבחר בדראפט ה-NBA, חתם ססטינה על חוזה לעשרה ימים בברוקלין נטס מליגת ה-NBA. לאחר שהוחלט לא להאריך את חוזהו בקבוצה, הוא חתם בלונג איילנד נטס, קבוצת הבת של ברוקלין מליגת הפיתוח של ה-NBA.
בעונת 2020/21 זכה עם הקבוצה באליפות הליגה הבלקנית לאחר ניצחון 75:91 על קבוצת אקדמיק פלובדיב.
פונדק ג'מייקה (סדרת טלוויזיה, 1983)
פונדק ג'מייקה (באנגלית: Jamaica Inn) היא מיני-סדרה בריטית משנת 1983, עיבוד לרומן "פונדק ג'מייקה" מאת דפנה דה מוריאה. זהו דרמה תקופתית גותית על פיראטיות, הברחות ורצח המתרחשת בצפון מזרח קורנוול בתחילת המאה ה-19. בסדרה מככבים ג'יין סימור, פטריק מקגוהן וטרוור איב, וביים לורנס גורדון קלארק.
מקום ההתרחשות
הסדרה מתרחשת בקורנוול שבאנגליה בתחילת המאה ה-19, ומתמקדת בבית מבודד בשם פונדק ג'מייקה שנמצא באזור בודמין מור (Bodmin Moor) קרוב לכפר בולוונטור.
תקציר עלילה
כאשר בעלה הימאי של מרתה ילן מת כתוצאה מטביעת הספינה שלו בחוף קורנוול היא מאבדת את שפיותה. היא מתכננת לשלוח את בתה מרי לחיות עם אחותה פיישנס. זמן קצר אחר כך גם מרתה מתה, ומרי עוזבת את עיר הולדתה הלסטון. פיישנס נשואה לג'וס מרלין, הבעלים של פונדק ג'מייקה השכון במקום מבודד בבודמין מור. עד מהרה מגלה מרי שדודתה חיה בפחד מבעלה, שהופך אלים כאשר הוא שותה לשוכרה. האורחים הקבועים במלון כוללים בריונים ופושעים. עוד היא מגלה שבמקום מתרחשת פעילות בלתי חוקית, ושסחורות נטענות על עגלות בלילות. הדוד מאיים על אחד מעמיתיו, ולדעתה של מרי הוא נרצח, כשהיא שומעת שיחה בין הדוד שלה לבין אדם בלתי נראה שהוא כנראה מנהיג הכנופיה.
כשגלגל של קרון בו מוסעים אסירים הנידונים למוות מתפרק ליד הפונדק, איש צעיר עוזר לאסירים להימלט. מרי שמה לב לכך אבל מסתירה זאת מהשומרים. לבסוף מתברר שהצעיר הוא ג'ם, אחיו הצעיר של ג'וס, שהוא גנב סוסים.
באחד הימים מרי מטיילת בסביבה ופוגשת את הכומר של אלטרנון, פרנסיס דייווי, שמלווה אותה בחזרה אל הפונדק. בהמשך היא מבקרת אצלו בכנסייה ומגלה שהוא מתעניין במיתולוגיה מקומית. מרי בוטחת בו ומגלה לו שיש פעילות בלתי חוקית בפונדק. עם זאת רק מאוחר יותר היא מגלה את כל האמת על פעילות הכנופיה, הריסת הספינות ורצח כל אנשיהם, מפי הדוד שמתוודה על כך כשהוא שיכור.
בערב חג המולד מרי נוסעת עם ג'ם לשוק בלאונסטון, שם הם מבלים יחד, אבל בערב הוא עוזב אותה להביא את העגלה שלו, ואינו חוזר. מרי נאלצת ללכת ברגל הביתה בגשם שוטף, ונאספת על ידי דייווי שעובר שם בכרכרה. מרי מודיעה לו שהדוד שלה הוא בכנופיית הורסי הספינות. דייווי שולח אותה בחזרה לפונדק בכרכרה שלו, אבל בדרך תופסים אותה אנשי הכנופיה כשג'וס בראשם. הם לוקחים את מרי איתם לחוף שם היא עדה להטיית הספינה ממסלולה כדי שתעלה על הסלעים, ואז הם תוקפים את הניצולים.
בבוקר מרי רואה שג'וס נעל את הפונדק ויושב ומחכה עם רובה בידו. היא מצליחה להימלט והולכת לאלטרנון, שם היא משאירה הודעה לדייווי, שלא נמצא בביתו. גם בעל האחוזה השופט באסט אינו נמצא בבית, אבל אנשיו מלווים את מרי בחזרה לפונדק. שם היא מגלה שדודה ודודתה נרצחו. באסט ודייווי מגיעים גם הם לפונדק ודייווי מציע לקחת את מרי לביתו. מרי מגלה בבית ציורים שצוירו על ידו והם מראים את שניהם בטקס דרואידי. עוד היא שמה לב שבציורי מופיע סמל קלטי אותו היא ראתה על זרועו של מנהיג הכנופיה שדיבר עם ג'וס.
בינתיים הוויקאר הצטרף אל בעל האחוזה ואל ג'ם ושמע שג'ם מצא פרסת סוס חדשה, והוא חושד שבעל הסוס הוא הרוצח, והוא הלך לברר את זהותו אצל הנפח. דייווי חוזר לביתו ומתוודה לפני מרי שהוא המנהיג הסודי של הכנופיה. הוא רואה בעצמו כהן דרואידי שנולד מחדש, ולוקח את מרי לאתר עם אבנים גדולות המשקיף על הצוקים. ג'ם ושאר אנשי החוק מגיעים לשם, וג'ם מציע לו לבחור בין מוות בירייה או בקפיצה מהצוק. דייווי קופץ.
שידור
הסדרה שודרה לראשונה בבריטניה בשני פרקים באורך 187 דקות. בהמשך נערכה הסדרה לאורך של 150 דקות כדי שתתאים לרצועת שידור של 3 שעות כולל פרסומות.
אוז'ה
אוז'ה (בהונגרית: Uzsa) הוא כפר קטן במחוז וספרם שבמרכז הונגריה. כמו כפרים רבים באירופה גם באוז'ה מספר התושבים נמצא בירידה. כך, בשנת 1996 חיו בכפר 413 תושבים, ובשנת 2020 רק 304 תושבים.
הלנה, נסיכת ולדק ופירמונט
הלנה, נסיכת ולדק ופירמונט (17 בפברואר 1861 – 1 בספטמבר 1922), הייתה אשתו של לאופולד, דוכס אולבני.
צפעוני גומה
מאפיינים
רובם בורחים כאשר הם מאוימים, מסתתרים ורק אז לאחר התגרות מכישים. לעכסנים ישנו עכס בקצה הזנב, איתו הם מקשקשים ומזהירים את התוקפים שהם ארסיים.
אוז'ה
עד שנת 1995 היה הכפר חלק מהכפר לשנצאישטוואנד.
הלנה, נסיכת ולדק ופירמונט
ביוגרפיה
הלנה נולדה ב-17 בפברואר 1861 בארולזן לגאורג ויקטור, נסיך ולדק ופירמונט והלנה, נסיכת נסאו, בתם של וילהלם, דוכס נסאו ופאולינה, נסיכת וירטמברג, והייתה אחותם של פרידריך, נסיך ולדק ופירמונט ואמה, נסיכת ולדק ופירמונט.
בנובמבר 1881 התארסה הלנה עם לאופולד, דוכס אולבני, בנה של ויקטוריה, מלכת הממלכה המאוחדת, וב-27 באפריל 1882 התחתנו השניים בקפלת ג'ורג' הקדוש בטירת וינדזור. לאחר חתונתם גרו השניים בבית קלרמונט, והיו להם חיי נישואים מאושרים. אולם ב-28 במרץ 1884 מת לאופולד בקאן, צרפת, כתוצאה ממחלת ההמופיליה שהייתה לו, וזאת בזמן שהלנה הייתה בהריון של ילדם השני - צ'ארלס אדוארד.
בשנת 1899 התאבד אחיינה אלפרד, יורש העצר לדוכסות סקסה-קובורג-גותה, ובנה צ'ארלס אדוארד נבחר לרשת את דוכסות סקסוניה-קובורג-גותה לאחר מות אלפרד, דוכס אדינבורו וסקסוניה-קובורג-גותה. צ'ארלס אדוארד נסע לגרמניה, שם דאג וילהלם השני, קיסר גרמניה לחינוכו, ובשנת 1900 הוכתר כדוכס סקסוניה-קובורג-גותה. בשנת 1901 עלתה הצעה שהלנה תתחתן עם ארצ'יבולד פרימרוז, רוזן רוזברי החמישי, אולם ההצעה לא יצאה לבסוף אל הפועל.
ב-1 בספטמבר 1922 מתה הלנה בטירול, אוסטריה, בזמן שביקרה אצל בנה קרל אדוארד, דוכס סקסוניה-קובורג-גותה, כתוצאה מהתקף לב.
משפחתה
ב-27 באפריל 1882 התחתנה הלנה עם לאופולד, דוכס אולבני, בנה של ויקטוריה, מלכת הממלכה המאוחדת, ממנו נולדו לה שני ילדים:
אוגוסטה מריה מהולשטיין-גוטורפ
אוגוסטה מריה מהולשטיין-גוטורפ (בגרמנית: Augusta Marie von Schleswig-Holstein-Gottorf; 6 בפברואר 1649 - 25 באפריל 1728), הייתה בתו של פרידריך השלישי, דוכס הולשטיין-גוטורפ ואשתו של פרידריך השביעי, מרקיז באדן-דורלאך.
ביוגרפיה
אוגוסטה מריה נולדה ב-6 בפברואר 1649 בטירת גוטורפ, לפרידריך השלישי, דוכס הולשטיין-גוטורפ ולמריה אליזבת מסקסוניה, בתם של יוהאן גאורג הראשון, הנסיך הבוחר מסקסוניה ומגדלנה זיבילה, דוכסית פרוסיה. ב-15 במאי 1670 התחתנה אוגוסטה מריה עם פרידריך, נסיך הכתר של באדן-דורלאך, ממנו נולדו לה 11 ילדים.
בשנת 1677 מת חמיה פרידריך השישי, מרקיז באדן-דורלאך, ובעלה עלה לשלטון במקומו כפרידריך השביעי, מרקיז באדן-דורלאך. בשנת 1709 מת בעלה פרידריך, וב-25 באפריל 1728 מתה אוגוסטה מריה בטירת אוגוסטנבורג בגרצינגן.
משפחתה
ב-15 במאי 1670 התחתנה אוגוסטה מריה עם פרידריך השביעי, מרקיז באדן-דורלאך, ממנו נולדו לה 11 ילדים:
בעלי היכולות
בעלי היכולות (באנגלית: The Gifted) היא סדרת טלוויזיה אמריקאית מסוגת גיבורי-על שהופקה עבור פוקס, המבוססת על חוברות הקומיקס של מארוול "אקס-מן". זאת סדרת הטלוויזיה השנייה הקשורה לסדרת סרטי אקס-מן אחרי סדרת הטלוויזיה "לגיון", ושתיהן מתרחשות ביקום בדיוני משותף משלהן. הסדרה מופקת על ידי חטיבת הטלוויזיה של "פוקס המאה ה-20" בשיתוף פעולה עם חטיבת הטלוויזיה של מארוול. היוצר מאט ניקס משמש כמפיק בפועל.
בסדרה מככבים סטיבן מוייר ואיימי אקר כזוג הורים הנאלצים לצאת למנוסה מפני הממשלה יחד עם שני ילדיהם המתגלים כמוטאנטים, אותם מגלמים נטלי אלין לינד ופרסי היינס וייט, ולהצטרף למחתרת מוטאנטית.
תקציר העלילה
בעידן בו המוטאנטים נרדפים על ידי הממשלה, חייהם של משפחת סטראקר מתנהלים על חיי מנוחות - האב, ריד סטראקר, הוא תובע מחוזי אשר מייצג את הממשלה בתיקים נגד המוטאנטים והאם, קייטלין, היא אחות במקצועה. לאחר שמתגלה בתאונה בתיכון המקומי כי שני ילדי המשפחה, לורן ואנדי, הם למעשה מוטאנטים, המשפחה נאלצת לצאת למנוסה על חייהם הן מפני הממשלה והן מפני גורמים עוינים אחרים ולהצטרף למחתרת מוטאנטית הנלחמת על חייה וזכויותיה, אשר בין חבריה נמנים ת'אנדרבירד, בלינק ופולאריס.
פיתוח
ביולי 2016, לאחר שהפיילוט של סדרת טלוויזיה שהייתה אמורה להיות מבוססת על ארגון מוטאנטי בשם מועדון הלפייר וקשורה ליקום האקס-מן לא צלח ובוטל, רשת "פוקס" נתנה אור ירוק לקידום פיילוט לסדרה אחרת הגם היא תתבסס על יקום האקס-מן. הפיילוט החדש, שנכתב על ידי היוצר ומעריץ מושבע של חוברות הקומיקס של "אקס-מן", מאט ניקס, שינה את סגנון הסדרה המיועדת לסדרת הרפתקאות פעולה המספרת על הורים רגילים המגלים כי שני ילדיהם הם מוטאנטים. הנשיא של "Fox Entertainment", דייוויד מאדן, הצהיר כי "פיתוח נכס השייך למארוול היה בראש סדר העדיפויות של הרשת - ואנחנו כל כך מרוצים מהדרך שבה מאט ניקס הוביל אותנו אל היקום המרגש הזה". הסדרה מופקת על ידי חטיבת הטלוויזיה של פוקס המאה ה-20 וחטיבת הטלוויזיה של מארוול, לצד מפיקי הסרטים של יקום האקס-מן, בריאן סינגר, לורן שולר דונר, וסיימון קינברג, והמנהלים של חטיבת הטלוויזיה של מארוול, ג'ף לואב וג 'ים צ'ורי.
הגרסאות המוקדמות של התסריט של הפיילוט של ניקס התקבלו בהתלהבות על ידי מנהלי הרשת, ומנכ"ל הרשת, גארי ניומן, ציפה לטיוטה סופית בתחילת ינואר 2017, עם פיילוט גמור בתוך שבועות ספורים. ניומן ציין כי "הפיתוח [של הסדרה] על פני הלוח השנה הוא קצת איטי מהרגיל", אבל הרשת קיוותה להתחיל לשדר את הסדרה הפוטנציאלית כבר בשנת 18–2017. ניקס ציפה שהסדרה תרוץ במשך 12 או 13 פרקים, ולא במשך 22 פרקים כפי שקורה בסדרות טלוויזיה רבות, והוסיף כי כמעריץ מושבע של "אקס-מן", הוא לא רוצה למחזר את המבנה של העונה ולמשוך אותה במשך 22 פרקים כמו שכולם עושים, אך עם זאת, הוא מודע לחשיבות הסדרה, וכי הוא חייב את זה ל"עצמו" בן ה-10 והוא מרגיש כי הוא צריך ליצור משהו שיהיה מתגמל עבור אותו הילד שבתוכו. בסוף החודש, רשת "פוקס" הזמינו באופן רשמי את הפיילוט של הסדרה, תחת הכותרת "סדרת הרפתקאות של מארוול ללא כותרת" ("untitled Marvel action-adventure series").
במרץ, דונר קראה לסדרה בשם "The Gifted", והבהירה כי מדובר בכותרת זמנית עבור הסדרה. ב-9 במאי, רשת "פוקס" הזמינה את הסדרה בשם זה. פרשנים מסוימים קראו לפיילוט "אחד הפיילוטים החמים ביותר בעונת הפיתוח של שידורי 2017". העונה הראשונה תוכננה להיות בת עשרה פרקים. באוגוסט, לן ויסמן הצטרף כבמאי וכמפיק בפועל של הסדרה.
כתיבה
ניקס תיאר את הסדרה כ"[סדרה] המתקרבת לעולם המוטאנטים מהצד האחר"; הסרטים וחוברות הקומיקס שעסקו ביקום של האקס-מן נפתחו בדרך כלל עם קבוצת האקס-מן [ועולם המוטאנטים] ואז העולם החיצוני והאנושי נפרש לעיני הצופים מנקודת מבטם של המוטאנטים, אך הסדרה מתרחשת בתוך עולם של אנשים שהם לא האקס-מן, שעדיין לא מכירים את עולם המוטאנטים. ניקס הצהיר כי הסדרה תספר סיפור יותר "אינטימי" מהסרטים שבחנו סוגיות שעסקו סביב נושא מוטאנטים וניסיון לספר סיפור יותר אינטימי יהיה הרבה יותר קשה לעשות בסרט של שעתיים כי [הסרט] צריך להתרחש מהר מאוד וצריך להגיע מהר יותר לכל האקשן. הנושאים העתידים להיבחן במהלך הסדרה משקפים בעיות מודרניות ומציאותיות, כגון טבח מוטאנטים על ידי רשויות הביטחון רק בשל שונותם החיצונית, או הסכמה של הממשלה להתייחס לסוגיית המוטאנטים רק באם הם יסכימו להזדהות בפומבי ולוותר על פרטיותם, מה שמהווה אלגוריה להפרת זכויות האדם או זכויות הפרט. בנוסף, ניקס ציין כי מסילת הרכבת המחתרתית שימשה כהשראה לכתיבת המחתרת המוטאנטית.
בהתייחסו לסדרת הסרטים של "אקס-מן", ניקס הצהיר כי חברי קבוצת ה"אקס-מן" ייחשבו כנעדרים במהלך אירועי הסדרה, והיעדרותם תהיה קו עלילה נוסף שהסדרה תחקור. זמן לא רב לאחר מכן, ניקס ציין כי קו העלילה שיעסוק בהיעדרותם של חברי "אקס-מן" במהלך אירועי הסדרה, הוא אחת מהתעלומות המרכזיות של הסדרה.
ליהוק
בפברואר 2017, בלייר רדפורד לוהק לדמותו של סאם, מוטאנט המנהיג מחתרת מוטאנטית, ג'יימי צ'ונג לוהקה לדמותה של בלינק, מוטאנטית פופולרית שהופיעה בעיבודים קודמים של "אקס-מן", בין היתר בסרט "אקס-מן: העתיד שהיה, סטיבן מוייר לוהק לדמותו של ריד סטראקר ושון טיל לוהק לדמותו של המוטאנט מרקוס דיאז, שפותחה במיוחד עבור הסדרה. במרץ, נטלי אלין לינד לוהקה לדמותה של לורן סטראקר, אשר הסדרה סובבת סביבה וסביב התמודדותה עם גילוייה כמוטאנטית, איימי אקר לוהקה לדמותה של קייטלין סטראקר, אם המשפחה ואחות במקצועה, אמה דומונט לוהקה לדמותה של פולאריס, פרסי היינס וייט לוהק לדמותו של אנדי סטראקר, נער מופנם חברתית ורגשית ואחיה של לורן, אשר נאלץ להתמודד עם גילוייו כמוטאנט וקובי בל לוהק לדמותו של ג'ייס טרנר, סוכן ממשלתי. עם הכרזת הסדרה באופן רשמי בחודש מאי, התגלה כי רדפורד יגלם למעשה את ת'אנדרבירד.
צילומים
סינגר, מי שביים כמה מסרטי אקס-מן בעצמו, החליט לביים את פרק הפיילוט של הסדרה בעצמו לאחר שלוח הזמנים עבור סרט שכבר עסק בבימויו, השתנה. סינגר הדגיש כי "מבחינת הטון הוויזואלי, הסדרה תהיה מאוד מאוד שונה מהסרטים", וציין כי יהיו "כמה דברים שיהיו נחותים יותר ויזואלית [ביחס לסדרת הסרטים של אקס-מן], אך לב העניין ומרכז הסדרה על עלילותיה של המשפחה [משפחת סטראקר]". סינגר החל את ההפקה ב-27 בינואר, וצילם את הפיילוט תחת הכותרת "גן עדן" ("Heaven") ב-13 במרץ 2017 בדאלאס, טקסס, והשלים את צילומי הפיילוט עד 11 באפריל. עד סוף אותו החודש, צולמו גם צילומים משלימים עבור הפיילוט.
במאי 2017, ועדת הסרטים של דאלאס הודיעה כי שאר הפרקים של "בעלי היכולות" לא יצולמו בעיר. ההפקה של הסדרה דחתה את מועד הצילומים בתקווה שהחוק לבי החזרי המס במדינה ישונו על ידי בית המחוקקים של טקסס, אך משלא יכלו יותר לדחות את תחילת מועד הצילומים, ההפקה החליטה לצלם את שאר הסדרה באטלנטה שבג'ורג'יה. צילומי שאר הפרקים של הסדרה התחילו ב-17 ביולי.
חיבור ליקום ה"אקס-מן"
בינואר 2017, דונר הסביר שבניגוד לסדרת הטלוויזיה "לגיון", שזו סדרת טלוויזיה הראשונה שקושרה ליקום הסרטים של "אקס-מן", הסדרה הנוכחית "היא מהווה חלק הרבה יותר נרחב מן מיקום הסרטים של אקס-מן בכך שהסדרה עוסקת בהצגתם של מוטאנטים הנחשבים שנואים בחברה... אתה יכול להרגיש שאתה נמצא ביקום של אקס-מן", ולמרות זאת, "היקום הקולנועי לא יושפע מסדרות הטלוויזיה ["לגיון" ו"בעלי היכולות"] בכלל. הם [הסרטים] פשוט ימשיכו להתקיים בדרך שהם מתקיימים". ניקס הוסיף כי "סרטי ה'אקס-מן' לא מסתדרים כולם בשורה מושלמת מבחינת המשכיות וכרונולוגית, אז זה לא כאילו שאני נאלץ להתאים את עצמי אל חריץ מסוים, [אבל] אם אתה אוהב את היקום הזה ואת היקום של הסרטים, הסדרה בהחלט קורצת אל הסרטים. הסדרה והסרטים בהחלט קיימים באותו היקום הכולל." ניקס רצה שהקשר בין הסדרה לסרטים יהיה הרבה יותר כללי מהקשר שבין "סוכני " לבין הסרטים של היקום הקולנועי של מארוול, ואמר: "אני חושב שזה מגניב, אבל 'סוכני ' כבר עשתה קשר כזה".
כמו כן, ניקס ציין כי "יש כמות מוגבלת של דמויות [קיימות] שאני יכול להשתמש בהם, ואני משתמש בכמה מהם, אבל אחרים מהם אני פשוט ממציא". עד מהרה, ניקס פירט כי הסדרה "מכילה מספר דמויות שהמעריצים יתרגשו לראות אותם. אני לא יכול לדבר על הפרטי פרטים, אבל זה לא כאילו שלא מתקיים בה קבוצת ה'אקס-מן'". דונר חשפה כי קבוצה פופולרית מסוימת בחוברות הקומיקס של מארוול, שאכן תתקיים בסדרה, היא חיל הסנטינל, נבלי-על רובוטיים אשר תפקידם הוא לצוד מוטאנטים ולהשמידם שהופיעו במספר עיבודים קודמים שנעשו לחוברות הקומיקס של אקס-מן, אך דונר הבהירה כי הופעתם של חיל הסנטינל בסדרה תהיה שונה מאוד ממה שנראה לפני כן.
ביוני 2017, מוייר הצהיר כי ציר הזמן של "בעלי היכולות" יתרחש בין סדרת הטלוויזיה "לגיון", בו המוטאנטים עודנם נחשבים "זן לא מובן", לסרט "לוגאן - וולברין", אשר מסמל את סוף עידן המוטאנטים. מוייר הוסיף, "אנחנו משובצים בתוך ציר הזמן הזה, אבל בינתיים, אנחנו לא מקושרים מספיק [לשאר הסרטים ביקום]. אני חושב שהם [המפיקים] נתנו לעצמם הרבה מרחב פעולה כדי להיות מסוגלים ללכת למקומות שונים, אבל יש לנו עלילה משלנו בתוך היקום שמניעה אותנו הלאה מבלי לעשות זאת [באמת]". חודש לאחר מכן, ניקס ציין כי הסרט "אקס-מן: העתיד שהיה" הקים צירי זמן מרובים ושונים ביקום הסרטים של "אקס-מן", וכי הסדרה מנצלת את העובדה הזו על מנת להימנע מהסרטים שנעשו ובמקום זאת, לספר את הסיפור שלה. ניקס הסביר כי הסדרה מתרחשת בציר זמן בו חברי ה"אקס-מן" נעדרים למשך פרק זמן ארוך, והוסיף כי הסדרה לא תהיה "תניע" את הסרטים או להפך, "כי הסיפור שאנחנו מספרים מתעלמת מאירועי הסרטים, אבל לא על ידי העמדת פנים שה'אקס-מן' אינם קיימים או איפשור לדמויות לעשות דברים [העלולים להשפיע על היקום] שאף אחד לא ישים לב אליהם בהמשך".
שידור
מפיקי הסדרה הצליחו לקבל אישור לפיילוט על רשת "פוקס", לאחר שניסיונם הקודם ליצור סדרה המבוססת על יקום ה"אקס-מן" בשנת 2016 לא יצא לפועל. הסדרה הוכרזה רשמית במאי 2017.
הסדרה עלתה לשידור לראשונה ברשת "פוקס" ב-2 באוקטובר 2017. רשת הטלוויזיה "CTV" רכשה את זכויות השידור עבור קנדה. בישראל, הסדרה שודרה ב-yes Action. ב-7 באפריל 2019, לאחר עונה ראשונה בת 13 פרקים ועונה שנייה בת 16 פרקים, רשת "פוקס" הכריזה על ביטולה של הסדרה בעקבות עסקת דיסני-פוקס.
שיווק
עם הכרזתה של עליית הסדרה לאוויר באופן רשמי, רשת "פוקס" פרסמה טיזר טריילר קצר, אותו הבלוגר ג'ייקוב הול מהבלוג "Film/" תיאר כ"תפל" ובמיוחד כשהוא מגיע בעקבות סרטי וולברין, דדפול וסדרת הטלוויזיה "לגיון, שכל אחד מהם הוכיח כי יש המון אנרגיה ורצון להראות יותר על המין המוטאנטי, ובלבד שכל המעורבים [בהפקה הנוכחית] מוכנים באמת לסכן את כל זה וללכת על קרח דק." שבוע לאחר מכן, "פוקס" פרסמו טריילר באורך מלא במהלך מצגת לוח הזמנים שלהם שהוצג במאי 2017, ועליו הגיב הבלוגר הואיי טרן-בואי, גם הוא מהבלוג "Film/", ציין כי "נראה שסינגר מנסה להתמודד מול 'גיבורים'." בנוסף, בואי ציין כי "כש'בעלי היכולות' משודרת על רשת המוגבלת בתשלום ומבוימת על ידי במאי הסרט אקס-מן, סינגר, נראה כי הסדרה מחוברת בבירור ליקום של סרטי האקס-מן... בין אם הקשר [בין הסדרה לשאר הסרטים] תורם או לא להצלחת סדרה שעדיין לא ראינו - מעורבותו של סינגר אינה תורמת ליקום, מפני שסרטי של האקס-מן הופכים ליותר ויותר מבולגנים ו ... גרועים". הטריילר נצפה מעל 31 מיליון פעמים ביום השחרור, כולל מעל ל-11 מיליון צפיות ב-YouTube. דבר זה היווה הצלחה לעומת הטריילר של הסדרה המצליחה "החיים עצמם" שפורסם שנה לפני כן. במהלך מצגת לוח הזמנים של "פוקס", סוכני ממשלה מדומים מ"סוכנות שירותי הסנטינל" של הסדרה ניהלו את "מרכז הבדיקות לזיהוי מוטאנטים" והציעו בדיקות גנטיות למעוניינים על מנת לראות אם הם נושאים את "הגן המוטאנטי" בדמם, כשתוצאות הבדיקות יישלחו להם כחודש לאחר מכן. קטעים מהסדרה הוקרנו בכנס הקומיק-קון, סן דייגו שנערך ב-2017.