cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
ראס רוברטס
ספרים על כלכלה
בשנת 2001 פרסם את הרומן The Invisible Heart: An Economic Romance, שמעביר רעיונות כלכליים באמצעות שיחות בין שני מורים דמיוניים בבית ספר תיכון יוקרתי שבוושינגטון. האחד מורה לכלכלה הנוטה בדעותיו לכלכלת שוק, והשני מורה לאנגלית שרוצה לראות יותר התערבות שלטונית שמרסנת את הקפיטליזם הבלתי נשלט.
בשנת 2008 הוציא רוברטס רומן נוסף, The Price of Everything: A Parable of Possibility and Prosperity, המתמקד בקורותיו של רמון פרננדז, סטודנט באוניברסיטה ושחקן טניס מצטיין, שכילד היגר עם אמו לארצות הברית לאחר שהיא ברחה משלטונו של פידל קסטרו בקובה. כמו ב־The Invisible Heart, גם ב־The Price of Everything עושה רוברטס שימוש בשיחות בין הדמויות הראשיות שלו בכדי להתייחס למושגים כלכליים (במקרה זה רעיונות כמו מנגנון המחירים, שווקים המסדרים את עצמם והאפשרות של הקפצת מחירים במצבי משבר).
בשנת 2014 הציע רוברטס נקודת מבט נדירה על אדם סמית בספרו, How Adam Smith Can Change Your Life: An Unexpected Guide to Human Nature and Happiness. הספר לא דן בעבודתו הידועה של סמית' מ־1776, עושר העמים, במקום זאת הוא בוחן את ספרו הקודם של סמית משנת 1759 בכלכלה התנהגותית, The Theory of Moral Sentiments.
עמדות מדיניות
רוברטס אינו תומך בדרך כלל ביישום כלכלה קיינסיאנית, במיוחד להוצאות ממשלתיות לעידוד הצריכה. באוקטובר 2011 הוא יזם דיון בנושא אפקטיביות המדיניות הקיינסיאנית עם חתן פרס נובל פול קרוגמן. בפוסטים שבאו לאחר מכן, היו שני הכלכלנים חלוקים בדברים רבים, אך איש מהם לא סתר רעיון מרכזי אחד: קרוגמן הסתפק בכך שהוא מאופיין כקייסניאני, ואילו רוברטס אינו כזה.
רוברטס מפציר באלו שמגבשים מדיניות ציבורית, ובכלכלנים המייעצים להם, להיות ספקניים כלפי ממצאי מחקרים אמפיריים, ורואה בטענות נקודתיות של פוליטיקאים לפיהן המדיניות המקודמת שלהם תייצר מספר מסוים של משרות או כמות צמיחה מסוימת כבלתי אמינה מטבעה.
הבחירות הכלליות בגרמניה המערבית 1976
הבחירות הכלליות בגרמניה המערבית התקיימו ב-3 באוקטובר 1976 לבחירת חברי הבונדסטאג (הבית התחתון של הפרלמנט הגרמני) השמיני מאז הקמתה של גרמניה המערבית. לקראת הבחירות, כל מנהיגי המפלגות הגדולות התחלפו. קודם הבחירות התקיימה בגרמניה קואליציה צרה של המפלגה הסוציאל-דמוקרטית של גרמניה (SPD) והמפלגה הדמוקרטית החופשית (FDP). האיחוד של המפלגה הנוצרית-דמוקרטית הגרמנית (CDU) והמפלגה הנוצרית-סוציאלית בבוואריה (CSU) הרכיב את האופוזיציה בבונדסטאג.
ב-1974, פרשיית ריגול הובילה להתפטרותו של הקנצלר המכהן, וילי ברנדט, והחלפתו בהלמוט שמידט. ברנדט המשיך בהנהגת ה-SPD אם כי שמידט היה למועמדה למשרת הקנצלר. ביולי אותה השנה, מנהיג ה-FDP, ולטר של, התמודד וניצח בבחירות לנשיאות גרמניה המערבית, והוחלף בהנהגת מפלגתו בהנס-דיטריך גנשר. לאחר ההפסד המר בבחירות 1972, העמיד האיחוד CDU\CSU את הלמוט קוהל כמועמד מטעמו למשרת הקנצלר במקום ריינר ברצל.
בעקבות הבחירות איבדה ה-SPD את מעמדה כסיעה הגדולה ביותר בבונדסטאג, תואר ששב לאיחוד של ה-CDU\CSU. עם זאת, לאיחוד עדיין לא היה רוב נדרש בבונדסטאג, והקנצלר שמידט המשיך לכהן בראשות ממשלה צרה דרך שימור הקואליציה של ה-SPD וה-FDP. קודם הבחירות הרכב הבונדסטאג, על 518 חבריו, היה כזה:
בעקבות הבחירות, השתנה הרכב הבונדסטאג לכדי:
הנס שמידט
גנרל הנס שמידט (בגרמנית: Hans Schmidt; 28 באפריל 1877 – 5 ביוני 1948) היה מפקד בכיר בוורמאכט שפיקד על כוחות במלחמת העולם השנייה.
קריירה מוקדמת
שמידט נולד ב-28 באפריל 1877 באולם, שהשתייכה לאימפריה הגרמנית. בשנת 1895 התגייס לצבא הגרמני הקיסרי, והצטרף לרגימנט הרגלים ה-121 (וירטמברג ה-3 - וירטמברג הישנה), וב-1 באוקטובר 1912 הועלה לדרגת האופטמן. ב-22 באפריל 1914 מונה שמידט לקצין מטה במטה הכללי, ושם שירת בפרוץ המלחמה. ב-15 בפברואר 1915 הוצב שמידט במטה של הדיוויזיה ה-36, ובאותה שנה מונה למפקד הגדוד ה-3 ברגימנט ה-121. ב-18 באפריל 1917 הועלה לדרגת מיור, וב-30 באוקטובר 1917 מונה לקצין מטה בקורפוס המילואים ה-25. בסוף אוגוסט 1918 הוצב שמידט במטה הדיוויזיה ה-9, ושירת שם עד סוף המלחמה. על פעולותיו בקרבות קיבל את עיטורי צלב הברזל דרגה ראשונה ושנייה, צלב האבירים של מסדר בית הוהנצולרן עם חרבות, וצלב הכבוד של מלחמת העולם 1914/1918.
לאחר המלחמה הצטרף שמידט לרייכסווהר, ומילא בו תפקידי פיקוד ומטה. ב-20 במרץ 1922 הועלה שמידט לדרגת אוברסט לוטננט, וב-1 בדצמבר 1926 הועלה לדרגת אוברסט. ב-1 במרץ 1928 מונה למפקד רגימנט הרגלים ה-13 (וירטמברג), וב-1 באוקטובר 1929 הועלה לדרגת גנרל מיור. ב-1 במרץ 1930 מונה למפקד אגד הרגלים ה-6 בהנובר, ב-31 בינואר 1931 הועלה שמידט לדרגת גנרל לוטננט, ופרש משירות פעיל.
מלחמת העולם השנייה
עם פרוץ המלחמה גויס שמידט, ומונה למפקד הדיוויזיה ה-260, שהייתה חלק מהקורפוס ה-25 במסגרת הארמייה השביעית. במהלך המערכה על צרפת פיקד שמידט על הדיוויזיה בתחילה כעתודת ה-OKH, ולאחר מכן כחלק מהקורפוס ה-13 במסגרת הארמייה ה-12. במהלך מבצע ברברוסה פיקד שמידט על הדיוויזיה בתחילה כחלק מהקורפוס הממונע ה-40 במסגרת הארמייה השנייה, ולאחר מכן כחלק מהקורפוס ה-13 במסגרת הארמייה הרביעית, עמו לחם אף במהלך הקרב על מוסקבה. ב-22 בספטמבר 1941 קיבל שמידט את עיטור צלב האבירים של צלב הברזל, וב-1 בינואר 1942 מונה למפקד הקורפוס ה-9, שהיה חלק מארמיית הפאנצר הרביעית במסגרת קבוצת ארמיות מרכז. ב-1 בפברואר 1942 הועלה שמידט לדרגת גנרל חיל הרגלים, וב-6 בדצמבר 1942 הוענק לו עיטור הצלב הגרמני בזהב. ב-31 באוקטובר 1943 פרש שמידט משירות פעיל, וב-24 בנובמבר 1943 קיבל תוספת עלי אלון לעיטור צלב האבירים של צלב הברזל.
ב-17 באוקטובר 1944 הוקמה על בסיס המחוז הצבאי ה-5 הארמייה ה-24, והנס שמידט מונה למפקדה. הארמייה הוצבה בדרום גרמניה, ונועדה להגן מפני פלישת בעלות הברית דרך שווייץ. ב-1 במאי 1945 נכנע שמידט בראש כוחות הארמייה לקורפוס האמריקני ה-6 בפיקוד אדוארד ברוקס ונלקח בשבי.
לאחר המלחמה
שמידט שוחרר מהשבי בשנת 1947. לאחר שחרורו התגורר בעיר שטוטגרט, עד למותו ב-5 ביוני 1948, והוא בן 71 שנים.
סוזן לימן
סוזן לימן (באנגלית: Susan Leeman; נולדה ב-9 במאי 1930) היא אנדוקרינולוגית ופיזיולוגית אמריקאית ממוצא יהודי. היא נחשבת לאחת המייסדות של תחום הנוירואנדוקרינולוגיה בגלל מחקרה על הפפטידים (Substance P (SP  ו-Neurotensin. כיום היא פרופסורית במחלקה לפרמקולוגיה ותורת ריפוי ניסיונית ומנהלת המעבדה לנוירופפטידים במחלקה לפרמקולוגיה בבית הספר לרפואה באוניברסיטת בוסטון. בשנת 1991 היא הייתה לאישה הראשונה שנבחרה לאקדמיה הלאומית למדעים של ארצות הברית (National Academy of Sciences).
קורות חיים
סוזן לימן נולדה בשיקגו ב 9 במאי 1930 בשם סוזן אפשטיין. אביה היה יהודי, ומשפחתו היגרה מרוסיה לניו יורק כאשר היה בן שבע. אמה למדה במכללה בתקופה שבה נשים מעטות למדו במוסדות להשכלה גבוהה, ואביה היה מטלורג. כאשר לימן הייתה בת שישה שבועות, עברה המשפחה לקולומבוס שבאוהיו, בעקבות העבודה של אביה, וכשהייתה בת 6, הודיעו לאביה שלא סביר שהוא ימשיך להתקדם בעבודתו כי הוא יהודי. האב החליט לקבל הצעת עבודה אחרת והמשפחה עברה לפנסילבניה. לימן מספרת שמשפחתה חוותה אנטישמיות בעבודה ובבית הספר. כן, היא מספרת שבתור ילדה היא בילתה זמן רב בגיוס כספי תרומות למען הקמת מדינת ישראל.
בשנת 1951 לימן קיבלה תואר ראשון (BA) ממכללת גאוצ'ר בארצות הברית. בשנת 1954 קיבלה תואר שני (MA) ממכללת רדקליף ובשנת 1958 קיבלה דוקטורט מאותה מכללה.
כאשר הייתה באוניברסיטת הרווארד לצורך לימודיה, הכירה את קווין לימן, סטודנט לרפואה. הם התחתנו ונולדו להם שלושה ילדים. נישואיהם חוו קשיים, במיוחד סביב הצלחתה המקצועית של סוזן לעומת הקריירה האקדמית של קווין, ולבסוף הם התגרשו.
קריירה
לאחר שהשלימה את לימודיה, לימן החלה בחיפוש אחר משרה קבועה. במשך שנה עבדה בהרווארד (1958-1959). לאחר מכן עזבה לאוניברסיטת ברנדייס לצורך פוסט-דוקטורט ושם היא נשארה שתים עשרה שנים. היא מעולם לא קיבלה משרת פקולטה מלאה ולכן חזרה לאוניברסיטת הרווארד ב-1972. לימן נשארה בהרווארד עד 1980, אז עזבה לאוניברסיטת מסצ'וסטס כדי להיות פרופסורית לפיזיולוגיה בבית הספר לרפואה. בשנת 1992 לימן עזבה את מסצ'וסטס כדי לעזור להקים את המחלקה לפרמקולוגיה באוניברסיטת בוסטון, שם היא עובדת עד היום, בתור פרופסורית במחלקה לפרמקולוגיה ותורת ריפוי ניסיונית והמנהלת של המעבדה לנוירופפטידים בבית הספר לרפואה.,.
מחקר
המחקר של לימן מתמקד בשני נוירופפטידים:Substance P  ו- Neurotensin, אותם היא בודדה והגדירה במעבדה.
Substance P
Substance P התגלה ובודד כבר בשנת 1931 על ידי אולף פון אולר (Ulf von Euler) שזכה בפרס נובל על ההישג. Substance P נשאר כ"אבקה" לא מוגדרת כימית במשך ארבעים שנה עד שסוזן לימן הגדירה את המבנה שלו - 11 חומצות אמינו, ב-1971. Substance P נמצא בכמויות משמעותיות בעצב התועה ופעולותיו כוללות: הורדת לחץ דם, כיווץ תאי השריר, גירוי ייצור הרוק ותגובות דלקתיות ברקמות. הוא גם אחראי להעברת כאב דרך סיבי עצב מסוימים. לא ברור האם הוא יותר משריד אבולוציוני.,
Neurotensin
Neurotensin מופרש מהתאים של המעי הדק בתגובה לשומן. הוא מווסת את הניעות, מרגיע את סוגר הוושט התחתון וחוסם את הגירוי שגורם להפרשת חומצה ופפסין על ידי העצב התועה.
לימן נחשבת לאחת ממייסדות תחום הנוירואנדוקרינולוגיה בזכות עבודתה המחקרית.
פרסים
סוזן לימן זכתה בפרסים רבים, וביניהם האישה הראשונה שזכתה להיות חברה באקדמיה הלאומית למדעים (National Academy of Sciences) בשנת 1991. בשנת 1993 זכתה ב- FASEB Excellence in Science Award,
בנוסף, בשנת 2005 זכתה ב-the Committee on Women in Neuroscience’s Mika Salpeter Lifetime Achievement Award.
Newsmax TV
Newsmax TV הוא ערוץ טלוויזיה אמריקאי המשדר בטלוויזיה בכבלים ובלוויין החל משנת 2014. הוא משרד חדשות לקהל שמרני.
היסטוריה
הערוץ הוקם על ידי כריסטופר רודי והחל לשדר ב-16 ביוני 2016 לכ-35 מיליון לקוחות תוך שימוש ב-DirecTV ו-Dish Network. במאי 2019 היו לו 75 מיליון לקוחות רשומים בטלוויזיה בכבלים. רוב השידורים משודרים מאולפן טלוויזיה במזרח מנהטן. מטה הערוץ ממוקם בוסט פאלם ביץ' ומטה נוסף בטקסס.
הערוץ משדר לקהל שמרני ומייסדו משווה אותו לפוקס ניוז. החברה קלטה מספר שדרנים של רשת פוקס כולל ביל או'ריילי, גרג קלי, רון שמידט ובוב סלרס.
במהלך הבחירות לנשיאות ארצות הברית 2020 דונלד טראמפ הרחיב את תמיכתו בערוץ. במרץ 2020 שון ספייסר, לשעבר דובר הבית הלבן, החל לשדר בערוץ תוכנית קבועה. גם אחרי שג'ו ביידן הוכרז המנצח בבחירות על ידי רוב ערוצי הטלוויזיה אמריקנית, המשיך הערוץ לסקר את הטענות של עורכי הדין של טראמפ בתביעות שהם ואחרים הגישו לבתי המשפט בנוגע לטענות לזיופים ואי-סדרים לכאורה היו קיימים במהלך הבחירות. הערוץ תמך בטראמפ, שהמליץ לצפות בהם ולא בפוקס ניוז שאמצו קו מאוזן יותר. כתוצאה מכך היקף הצפיות גדל מ-182 אלף לפני הבחירות ל-700–800 אלף. ב-7 בדצמבר 2020 דווח שמספר הצפיות בערוץ עבר את כמות הצפיות בפוקס ניוז.
טום בויד
תומאס בויד (באנגלית: Thomas Boyd; נולד ב-24 בנובמבר 1965 בגלאזגו) הוא כדורגלן עבר סקוטי ששיחק בעמדת המגן השמאלי.
בויד רשם קריירה ארוכה בסקוטלנד, במדיהן של מאת'רוול ושל סלטיק, ובתווך שיחק לתקופה קצרה בצ'לסי האנגלית. הוא זכה לאורך הקריירה בשלוש אליפויות סקוטלנד ובשלושה גביעים.
בויד הוא משיאני ההופעות בנבחרת סקוטלנד. הוא רשם 72 הופעות במדי הנבחרת, שממקמות אותו בחמישייה המובילה במדי הנבחרת מאז ומעולם. בין היתר, ייצג בויד את נבחרתו בשני טורנירי אליפות אירופה, וכן במונדיאל 1998.
קריירה מקצועית
בויד החל את הקריירה המקצועית בקבוצת מאת'רוול מליגת העל הסקוטית. במהלך עונת, עונת הבכורה שלו בקבוצה, רשם בויד 13 הופעות ליגה, אך לא הצליח לסייע לקבוצתו להימלט מירידת ליגה, והיא סיימה במקום העשירי והאחרון בטבלה. ירידת הליגה אפשרה לבויד להפוך לשחקן הרכב משמעותי, וכבר בתום עונה אחת בליגת המשנה סיימה מאת'רוול במקום הראשון, זכתה באליפות ליגת המשנה וחזרה לליגה הבכירה. בויד נותר שחקן מפתח עבור הקבוצה בעונות הבאות, שהביאו אותו עד למקום בנבחרת סקוטלנד.
בסיום עונת, עונתו השמינית והאחרונה במועדון, הצליח בויד לזכות עם קבוצתו לראשונה בתואר. בויד הוביל כקפטן את קבוצתו לגמר הגביע הסקוטי, לאחר שהדיחה בחצי הגמר את סלטיק. במשחק הגמר הדרמטי גברה מאת'רוול 4-3 על דנדי יונייטד לאחר הארכה, וזכתה בגביע השני בתולדותיה והראשון מזה קרוב לחמישים שנים. בסך הכול בשמונה עונות במדי מאת'רוול רשם בויד 252 הופעות ליגה, בהן כבש שישה שערים.
יכולותיו של בויד כמגן שמאלי מוכשר שתומך היטב גם בחלק ההתקפי, הביאה אותו לחתימה בצ'לסי מהליגה האנגלית הבכירה, תחת המאמן בן ארצו איאן פורטרפילד. עם זאת, החוויה האנגלית הייתה קצרה עבור בויד. הוא התקשה להשתלב בקבוצה ועזב לאחר כמחצית העונה, עם 23 הופעות ליגה בלבד במדי הקבוצה.
בחציה השני של עונת עבר בויד לסלטיק, הקבוצה אותה אהד מילדות, בעסקת חליפין במסגרתה עשה טוני קסקרינו האנגלי את הדרך ההפוכה. בויד השתלב באופן מיידי והיה לאחד משחקני ההגנה הבולטים של סלטיק, שסבלה באותן שנים מרצף אליפויות של היריבה העירונית גלאזגו ריינג'רס. רק בעונת זכה בויד בתואר ראשון עם קבוצתו, לאחר שסלטיק זכתה בגביע הסקוטי. בויד פתח בהרכב למשחק הגמר, בו גברה סלטיק 1-0 על איירדריוניאנס.
בויד נותר בסלטיק לאחר הפרישה כמאמן קבוצת הנוער עד גיל 17 של המועדון.
נבחרת סקוטלנד
בויד ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת סקוטלנד ב-12 בספטמבר 1990, תחת המאמן אנדי רוקסברג, כשעלה כמחליף במהלך ניצחונה של סקוטלנד 2-1 על, משחקה הראשון של סקוטלנד במסגרת מוקדמות יורו 1992.
בויד היה שותף לחמישה משחקים בטורניר המוקדמות (מתוך שמונה של נבחרתו), וסייע לה להעפיל לראשונה בתולדותיה לטורניר גמר אליפות אירופה. בויד זומן על ידי רוקסברג לסגל סקוטלנד לקראת טורניר הגמר בשוודיה. סקוטלנד הודחה בתום שלב הבתים, ובויד רשם הופעה אחת בטורניר, כשעלה בהרכב במשחקה האחרון של סקוטלנד בטורניר, ניצחון 3-0 על.
Hearts of Iron IV
משחקיות
Hearts of Iron IV הוא משחק מלחמה ואסטרטגיה שסובב בעיקר סביב מלחמת העולם השנייה. השחקן יכול לשחק כמו כל אומה בעולם בתאריכי התחלה של 1936 או 1939 במצבי שחקן יחיד או רב משתתפים, אף על פי שהמשחק לא נועד לחרוג מ-1950. צבא המדינה מחולק בין כוחות ימיים, כוחות אוויריים וכוחות קרקע. עבור כוחות הקרקע, השחקן יכול לאמן, להתאים אישית ולפקד על אוגדות (דיוויזיות) המורכבות מסוגים שונים של חי"ר, טנקים ויחידות אחרות. אוגדות אלו דורשות ציוד וכוח אדם כדי להילחם כראוי. חילות הים והאוויר דורשות גם אנשים וציוד, כולל ספינות המלחמה ומטוסי הקרב. הציוד לצבאות מיוצר על ידי מפעלים צבאיים, בעוד שהספינות נבנות על ידי מספנות. מפעלים צבאיים אלו נבנים, בתורם, על ידי מפעלים אזרחיים, אשר גם בונים מגוון של מבנים אחרים, מייצרים מוצרי צריכה עבור האוכלוסייה האזרחית ומפקחים על המסחר עם המדינות האחרות. רוב המדינות נאלצות בתחילה להקדיש מספר לא מבוטל מהמפעלים האזרחיים שלהן לייצור מוצרי צריכה, אך ככל שהאומה תתגייס יותר ויותר, מפעלים נוספים יופנו למטרות אחרות. ההתגייסות מיוצגת כ"מדיניות" שהשחקן עשוי להתאים במידת הכוח הפוליטי הראוי, "משאב" מופשט המשמש גם למינוי שרים חדשים ולשינוי היבטים אחרים בממשלת האומה. בנוסף להתגייסות, יש מדיניות נוספת, כולל עמדת המדינה לגבי גיוס חובה ומסחר.
טום בויד
נבחרת סקוטלנד
בויד העפיל עם נבחרתו לטורניר מונדיאל 1998 בצרפת. במהלך טורניר המוקדמות, בניצחון הביתי 2-0 על במרץ 1997, כבש בויד את שערו היחיד במדי הנבחרת. הוא זומן לסגל סקוטלנד לטורניר המונדיאל ופתח בהרכב בכל משחקיה בשלב הבתים, במשחק הפתיחה של הטורניר כבש בויד שער עצמי שהביא להפסדה של סקוטלנד 2-1 ל.
Hearts of Iron IV
משחקיות
היבט ההדיפלומטיה מתרחב עוד יותר באמצעות הוספת אלמנטי ריגול בהרחבה La Résistance, שמרחיבה את המשחקיות בניהול השטחים הכבושים שנעשה אחרת בהתאם לבחירות השחקנים והאידאולוגיה. יתר על כן, הפעלת רשתות ריגול מאפשרת לאומות לגנוב טכנולוגיה, לאסוף מידע על צבא היריבים ולעסוק במאמצי ריגול אחרים.
טום בויד
נבחרת סקוטלנד
משחקו האחרון של בויד במדי סקוטלנד היה בטורניר מוקדמות מונדיאל 2002, בהפסדה של סקוטלנד 2-0 ל ב-5 בספטמבר 2001. בסך הכול ערך בויד 72 הופעות (מקום חמישי בטבלת ההופעות בנבחרת בכל הזמנים), וכבש שער אחד.
Hearts of Iron IV
משחקיות
בעוד Hearts of Iron IV אכן מציג כמה אירועים מתוסרטים, המשחק כולל מערכת "מיקוד לאומי" שהופכת אירועים קבועים לפחות נחוצים מאשר בפרקים קודמים בסדרה. לכל מדינה במשחק יש "עץ מיקוד" עם "מוקדים לאומיים" שונים המעניקים אפקטים מסוימים או מעוררים אירועים. לדוגמה, כדי שהאנשלוס יתרחש, גרמניה חייבת קודם כל להשלים את המיקוד שקשור אליו. מיקודים אחרים יכולים להעניק בונוסים מיוחדים, כמו זמני מחקר מהירים יותר עבור טכנולוגיות מסוימות או מפעלים נוספים. בעוד כמה בונוסים (כמו מפעלים נוספים) מוחשיים מאוד, אחרים (כמו שיפורים במורל) מופשטים יותר. בונוסים מופשטים אלה מיוצגים על ידי "רוחות לאומיות" שיכולות להיות זמניות או קבועות. לא כל הרוחות הלאומיות מוענקות ממוקדים, ולא כל הרוחות מועילות לחלוטין מטבען. ההתמקדות מסתיימת עם הזמן; אפשר לעבוד רק על מיקוד אחד בבת אחת, והעבודה על הנקודה צורכת קצת כוח פוליטי. בתחילה, רק לקומץ מדינות מפתח, כמו גרמניה הנאצית, בריטניה, ברית המועצות וארצות הברית, היו עצי מיקוד ייחודיים; לכל שאר העמים חולקים אחד גנרי. עדכונים והרחבות משחק שנוספו לאחר מכן הוסיפו עצי מיקוד גם לאומות האחרות.
המשחק מתייחס גם למושג "מתח עולמי", ייצוג מופשט של כמה העולם קרוב למלחמה עולמית, בסולם מ-0 עד 100. פעולות אגרסיביות של כל אומה יכולות להגביר את המתח העולמי, בעוד שפעולות של שלום יכולות להפחית זה. בהתאם לנסיבות של אומה, כמו האידאולוגיה שלה, רמה מסוימת של מתח עולמי עשויה להיות נחוצה כדי לבצע פעולות מסוימות, כמו הצדקת מלחמה נגד מדינה אחרת.
ביקורת
Hearts of Iron IV זכה להצלחה מסחרית. הוא מכר יותר מ-200,000 עותקים תוך שבועיים מהשקתו, מה שהפך אותו לכותר הפרדוקס בעל הנושא ההיסטורי הנמכר ביותר עד אז, לפני מלכים צלבנים 2 ו-Europa Universalis IV. מכירות המשחק עלו על 500,000 עותקים בפברואר 2017, ו-1 מיליון עותקים במאי 2018. זה היה משחק Hearts of Iron הראשון שהגיע למיליון עותקים, וכותר הפרדוקס השלישי שעשה זאת. המשחק קיבל "ביקורות חיוביות בדרך כלל" מהמבקרים, על פי אתר הביקורות Metacritic.
GameSpot העניקה ביקורת חיובית למשחק, וכתבה כי "Hearts of Iron IV מגלם את האמיתות הקשות על מלחמה כוללת ועל הפוליטיקה הבינלאומית שמנחה אותה". הם טענו שמדריך המשחק הוא נקודת התורפה היחידה, וש"עבור המסורים, Hearts of Iron IV יכול להיות משחק האסטרטגיה הגדול הטוב ביותר בעוד זמן מה".
המשחק סוקר גם ב-Kotaku, כשהמבקר כתב שהוא "מכריע גם בעומק שלו וגם, חשוב מכך, במורכבות שלו" וטען שחלק מהשחקנים שלא מכירים את הזיכיון עלולים למצוא את ממשק המשחק מורכב מכדי לנווט בקלות.
IGN כתבו ביקורת חיובית, ותיארה את המשחק כ"סימולציה מורכבת להפליא של מלחמת העולם השנייה שתדרוש מאות שעות פוטנציאליות כדי לשלוט בה, הן במשחק והן עיון במאמרי ויקי שנקראים כמו ספר לימוד בכלכלה", אך הוסיפה כי "התמורה גדולה עבור אלה שמוכנים להשקיע זמן כדי ללמוד". הביקורת שיבחה את העיצוב, וכתבה "בזכות מראה בולט בצורה יוצאת דופן וממשק נקי וקל לניווט, האתגרים הגדולים ביותר שמציב לנו Hearts of Iron IV הם מהסוג הטוב: תכנון אסטרטגי, הרכב אוגדות והכוונה עדינה של מדיניות כלכלית ופוליטית". IGN הוסיפו למסקנה כי Hearts of Iron IV "הוא מתחרה חזק על התואר של משחק כורסה-גנרל אולטימטיבי. הבעיות הגדולות ביותר שעליהן אנחנו יכולים להצביע הן כמעט כולן קשורות לביצועים, ומציבות סיום איטי ומתסכל על מה שהוא אחרת גירוי אסטרטגי מפורט בצורה גאונית של כמעט כל היבט של הלוחמה העולמית של המאה ה-20".
סקירה ב-PC Gamer תיארה אותו כ"משחק מלחמה ייחודי, יפהפה ומרגש", שיבחה במיוחד את מערכת החזית ואת מכניקת הייצור שלו, אבל גם מתחה ביקורת על המערכת האידאולוגית ועל היותה תפלה מדי, ומצאה שהקרב היה קצת לא אינטואיטיבי, וכתבה ש"בזמן שאני מצאתי מספר פגמים, חשוב לזכור ש-Hearts of Iron IV קיים כדי להקיף את כל מפת המלחמה".
Kylie's Non-Stop History 50+1
הוא אלבום רמיקס של הזמרת האוסטרלית קיילי מינוג. הוא יצא לאור ב-1 ביולי 1993 ביפן ובממלכה המאוחדת באוקטובר 1993. האלבום הכיל קליפים של רוב השירים של מינוג שיצאו במהלך תקופת החוזה שלה עם PWL בתוספת הרמיקס ל-"Celebration".
כל הרצועות מלבד נשזרו יחדיו למגה-מיקס ארוך.
יהדות בגדאד
התבססות הקהילה היהודית עד המאה ה-19
עד לאמצע המאה ה-11 יהדות בגדאד הייתה חלק מאחד האזורים אשר היו ממרכזי התרבות של העולם בכלל ושל היהדות בפרט. בשנים 1027 ועד 1060 תקף אז האזור גל קור קיצוני, אשר השפיע על גידולי החקלאות, וככל הנראה היה גורם מרכזי במשברי רעב רבים שהיו בתקופה זו. כבר בשנים 1031-1027 תיעדו תושבים באזור בגדאד בכתביהם רעב גדול, מגפות ותופעות של נוודים אלימים, אשר מחפשים כרי מרעה פוריים במקביל לפשיטות ביזה על יישובים.
בסוף שנות ה-30 של המאה ה-11 החלו אירועי תסיסה ואלימות שונים בבגדאד בפרט ובשטחה של השושלת הבויהית בכלל. נמצאה קורולציה בין אירועים אלימים אלו לבין שינויי האקלים (שגרמו לעליית מחירי המזון). ידוע שחלק מאירועי אלימות אלו נסובו סביב נושאים של דת ומיעוטים. בעיצומן של אחת מנקודות השיא של אירועי אלימות אלו - נעלמות הישיבות של בגדאד, וכן ישיבות חשובות נוספות באזור. נהוג לראות בשנת 1040 את סיומו של תור זהב התרבותי של האזור, ועם שקיעתו של האזור כולו, שוקעת גם יהדות בגדאד. יהודים רבים שהיו חלק מיהדות בבל, שיהדות בגדאד הייתה חלק ממנה, עזבו את האזור אל עבר חלקים אחרים של העולם שנכבש על ידי המוסלמים, ובמיוחד ספרד וכן לשטחים שהיו תחת שלטון האימפריה הביזנטית. כל אלה הביאו לסוף מוסד הגאונות, ולירידת כוחה המכריע של יהדות בבל כולה.
במאה ה-12 כללה הקהילה היהודית בעיר כ-40,000 יהודים. אחרי נפילת העיר בשנת 1258 בידי האימפריה המונגולית, נשארה בה קהילה יהודית קטנה, אשר הלכה וגדלה לאורך השנים. מיקומה של בגדאד על ציר המסחר בין הודו והמזרח הרחוק לבין המזרח התיכון ואירופה, עודד את הגירתם של סוחרים עשירים אליה, בהם יהודים רבים ממגורשי ספרד, וכן יהודים שהיגרו מפרס בשל המצב הכלכלי הקשה והרדיפות כנגדם בארץ מוצאם.
החל מאמצע המאה ה-18, בעקבות התבססות האימפריה הבריטית בהודו הואצו תהליכי הסחר וההגירה לעיר והעיר החלה להתאושש. ריכוז היהודים העשירים בבגדאד איפשר לקהילה היהודית לקיים מוסדות חינוך, דת ורווחה מפותחים. בין המשפחות העשירות המפורסמות של יהודי בגדאד באותם ימים נמנות משפחת ראובן (יחזקאל ראובן ובניו מנשה וששון), משפחת ששון משפחת זלכה ועוד. באותה תקופה קמו בבגדאד תלמידי חכמים גדולים, חלקם היגרו אליה מבחוץ, בהם הרב צדקה חוצין (הראשון) שהוזמן לרבנות לאחר מגפת הדבר מהעיר חלב ושימש כרב הקהילה במשך כ-30 שנה, הרב יעקב בר יוסף הרופא והרב עבדאללה סומך. הגידול באוכלוסיית העיר היה מאסיבי, ובתחילת המאה ה-19 חיו בעיר כ-700 יהודים, ובסופה כ-50,000 יהודים, כשליש מאוכלוסיית העיר. כוחם הכלכלי והפוליטי היה רב.
לצד התפתחותה הכלכלית, עברה הקהילה היהודית בבגדאד התפתחות דתית-רוחנית מאסיבית במאה ה-19, שכללה בניית בתי כנסת רבים (החל משני בתי כנסת בתחילת המאה ועד 30 בתי כנסת בסופה) ושיאה היה בהקמת "מדרש בית מנשי" אשר הפך ברבות הימים ל"מדרש בית זלכה" על ידי הרב עבדאללה סומך, ישיבה אשר מקרבה יצאו עשרות רבות של תלמידי חכמים שנשאו משרות תורניות בקהילות היהודיות באזור. בגדאד הפכה למרכז רוחני-תורני ליהדות ארצות האסלאם, לצד היותה מרכז כלכלי. מוסד חשוב נוסף לתלמידים צעירים היה מדרש תלמוד תורה. בתקופה זו, קמו בעיראק רבנים מפורסמים שהטביעו את חותמם על הקהילה היהודית המקומית ועל היהדות המזרחית בכללה, בהם הרב יוסף חיים מבגדאד (בעל בן איש חי), הרב יצחק מג'לד, הרב אברהם הלל, הרב אלישע דנגור, הרב שמעון אגסי ועוד, ובמאה הבאה פעלו בעיר הרב יעקב חיים (בנו של הרב יוסף חיים) ובנו הרב דוד חיים, הרב ששון כדורי, הרב עזרא דנגור ועוד, כאשר רבים מחכמי הקהילה היגרו לארץ ישראל ולמצרים ונשאו שם משרות תורניות בהם הרב יעקב חיים סופר, הרב יהודה פתיה, הרב שלום דנגור הרב סלמאן אליהו, הרב יצחק נסים, הרב אפרים כהן, הרב סלמאן מוצפי, הרב יצחק כדורי, הרב עובדיה יוסף, הרב יהושע משה ועוד רבים, ובכך גדלה השפעתה של בגדאד על העולם היהודי-ספרדי.
לצד זה, החל תהליך הפוך. יהודים רבים רצו להשתלב בחברה הערבית המקומית, והחלו אט-אט לסגל לעצמם אורח חיים דומה לזה של הערבים: הם החליפו את שמותיהם בשמות ערביים, יצרו מוזיקה ערבית, התלבשו בלבוש ערבי מסורתי, עברו לגור בשכונות מוסלמיות ולעיתים אף החלו לעבוד במשרות ציבוריות העובדות בשבת.
המאה ה-20
ב-1908, בעקבות מהפכת הטורקים הצעירים, הוענק שוויון זכויות מלא ליהודי עיראק, דבר שסייע להתפתחותם.
בזמן מלחמת העולם הראשונה
במהלך מלחמת העולם הראשונה נכבשה עיראק על ידי אנגליה מידי האימפריה העות'מאנית. בגדאד עצמה נכבשה רק ב-11 במרץ 1917. בפברואר 1917, כחודש לפני כניסת האנגלים לבגדאד עצרו השלטונות העות'מאניים 19 (או 17 לפי גירסה אחרת) חלפני כספים יהודים שהואשמו באשמת שווא של סחר לא חוקי בשער הלירה התורכית שגרם לפגיעה בערכה.
חלפני הכספים עברו חקירות קשות מאוד כולל קטיעת אברים אכזרית, ולבסוף נרצחו וגופותיהם הושלכו לנהר החידקל בתוך שקים עם אבנים.
בנוסף, ככל שהאנגלים התקרבו יותר לכיבוש בגדאד נערכו פרעות רבות בקהילה היהודית שכללו ביזה, אלימות, החרמת רכוש ונכסים ורצח של חפים מפשע. הפרעות נפסקו עם כיבוש בגדאד על ידי האנגלים ב-11 מרץ 1917.
מעצר, עינוי וחיסול חלפני כספים
הסיפור מפורט גם בספרון קטן בהוצאה פרטית בשם "על נהרות בבל" שנכתב על ידי רפאל שלמה ציון שאביו שלמה ציון נרצח בתקופה הזו (אחיו של שלמה ציון הוא הרב יצחק נסים שלימים היה הראשון לציון והרב הראשי לישראל (ספרדי) בשנים 1955 עד 1972). בספרון זה מצוין כי נרצחו 17 חלפני כספים יהודים בחורף של שנת תרע"ז (1916). בתחילה עצרו התורכים אדם בשם אהרון חזן והעבירו אותו עינויי תופת כדי שיודה בביצוע עבירות על ידי חלפנים אחרים. בסופו של יום מת אהרון חזן כתוצאה מעינויים קשים וגופתו נמצאה כשהיא מושלכת מחוץ לעיר כשהיא מרוסקת ואבריה מפוזרים לכל עבר.
בעקבות מעצרו של אהרון חזן נעצרו 16 או 18 חלפני כספים יהודים נוספים שעברו עינויים אכזריים ביותר שכללו חיתוך אפים, קיצוץ אזניים, עיוור עיניים, דפיקת מסמרים בראשיהם ועוד. לבסוף הם נרצחו וגופותיהם כרותות האברים הושלכו בשקים עם אבנים לנהר החידקל. בין העצורים היו יהודה סומך, יחזקאל ברוך דנגור ובנו יוסף דנגור, אליהו דנגור, ששון סופר, שלמה ציון, אהרון מועלם, עבדאללה יצחק מצפי, אברהם דבול ויצחק נסים מינה.
בסמוך למעצרם הלך הרב יצחק נסים (לימים הרב הראשי לישראל עד 1972) לתחנת המשטרה כדי לברר מה עלה בגורל אחיו שלמה ציון ושם שמע כי הוא נלקח מתחנת המשטרה ועקבותיו לא נודעו.
הסיפור הזה מופיע גם בספרו של חייל אנגלי בשם אדמונד קנדלר (Edmond Candler) שהשתתף במלחמה בעיראק וכתב ספר בשם The long road to Baghdad. לפי עדותו של קנדלר פשטה המשטרה התורכית על בתי כמה יהודים, חטפום, עינום, רצחום, וזרקום לנהר החידקל. כאשר בני משפחותיהם הלכו למשטרה כדי לתת להם ארוחת בוקר אמרו להם בלעג שהם נסעו לעיר כות.
מתוך חלפני הכספים שחוסלו נפלטו ממי הנהר גופותיהם של חמישה. ביום 7 במרץ נפלטו גופות שלושה: אהרון מועלם, עבדאללה יצחק מצפי ואברהם דבול. אחרי כמה שבועות נפלטו גופותיהם של שלמה ציון ויצחק נסים מינה. רגלו של אהרון מועלם נראתה שרופה במגהץ חם מעל עצם כף הירך.
פרעות ביהודים וכניסת האנגלים
בליל יז באדר תרע"ז (11 במרץ 1917) נכנס הגנרל האנגלי פרדריק סטנלי מוד לבגדאד בראש צבאות בריטניה ומצבם של היהודים הוקל. לפני צאתם, שרפו התורכים חלק גדול מבגדאד. המוסלמים בעיר ניצלו את ההזדמנות, התנפלו על חנויות היהודים, שיברו את דלתותיהם, שדדו ובזזו את כל אשר בהן. עם כניסת האנגלים שקטה העיר.
יהודי בגדאד ראו בכניסת האנגלים לעיר "נס" מן השמיים וקבעו את יום יז באדר כ"יום נס" בכל שנה וחגגו אותו בתפילות ובשמחה. פיוט מיוחד נכתב לזכר האירוע הזה והוא נאמר ביום כיפור.
היהודים התלוננו בפני גנרל מוד הבריטי על פאייק ביי ובקשו לבוא אתו חשבון, אולם הוא הצליח להימלט ולא נמצא בין השבויים שהבריטים לקחו.
קינה לזכר האירוע
בעקבות האירוע כתב הרב יצחק נסים, קינה בשם "שודדו מבית מגורותיהם" שעותק ממנה נמצא ביד בן צבי. הקינה נאמרה במעמד קבורתו של אחיו שלמה ציון בהשתתפות רבנים וקהל מלווים גדול. הקינה מבוססת על קינה קדומה בשם "גרושים מבית תענוגיהם" שחיבר רבי יהודה הלוי ואותה נהוג לומר בתשעה באב.
הקינה מתארת את המעצר והעינויים האכזריים שעברו העצורים ואת סופם האכזרי: "הכבידום באבנים בתוך שקים והשליכום בנהרות רחוקים". יוצאי בגדאד שעלו לישראל נהגו לומר אותה בתשעה באב אבל ככל הנראה מנהג זה נפסק ברבות הימים בשלהי שנות ה-70 של המאה העשרים.
לאחר מלחמת העולם הראשונה
הצלחתה של הקהילה היהודית חיזקה את האנטישמיות בעיראק בכלל ובבגדאד בפרט, ומהומות שהתחוללו בבגדאד נפצעו עשרות יהודים. גם תחת שלטונו של המלך פייסל מצב היהודים היה טוב, ואף בממשלתו כיהן ששון יחזקאל היהודי כשר האוצר. גם בפרלמנט העיראקי ישבו יהודים, בהם שלום דרוויש, מזכיר הקהילה היהודית בבגדאד. עם עלייתו לשלטון של בנו ע'אזי, ב-1933 הורע מצבם של היהודים. לצד זה, תעמולה אנטישמית, ואף נאצית הופצה בעיראק, בסיועו של המופתי של ירושלים, מנהיג ערביי ארץ ישראל הגולה, חאג' אמין אל-חוסייני. יהודים החלו להיות מורחקים ממשרות ציבוריות.
שיאה של ההתנכלות ליהודים מצד השלטון, הייתה עם תפיסת השלטון בידי המורד הפרו-נאצי רשיד עאלי אל-כילאני בשנת 1941. כנופיות חמושות קיבלו סמכויות לפגוע ביהודים. האשמות שווא, ביזה, הלאמת רכוש וכסף נעשו לתופעות נפוצות. מיד לאחר שהבריטים השתלטו מחדש על עיראק, בחג השבועות, ו'-ז' בסיוון ה'תש"א התחולל הפוגרום הגדול ביהודי בגדאד הפרהוד, על רקע דיכוי מרד רשיד עאלי אל-כילאני. במהלך האירועים, נרצחו 179 יהודים, 2,118 נפצעו, 242 ילדים היו ליתומים ונבזז רכושם של כ-50,000 יהודים.לצד הרציחות, נרשמו מקרים של הצלת יהודים על ידי מוסלמים. בשנת 1945 חוקק חוק שהגביל משמעותית את זכויות היהודים בעיראק. שני גורמים אלו, האיצו את התפתחותה של הציונות בעיראק, אשר הייתה מחוץ לחוק מאז שנות ה-30, והוקמה המחתרת הציונית, אשר פעלה להעלאת יהודי עיראק ארצה. בראשית שנות ה-50 התרחשו סדרת פיגועים כנגד מטרות יהודיות בעיר, ובמקביל החלה מדינת ישראל בשיתוף המחתרת הציונית בהעלאת יהודי עיראק במסגרת מבצע עזרא ונחמיה. רוב רובה של הקהילה היהודית בעיר עלתה ארצה במסגרת מבצע זה, ונותרו בה כמה אלפי יהודים בלבד. בשנת 1962 בהוראת הממשל נעקר בית הקברות היהודי העתיק בעיר והועבר לפאתיה הצפוניים של העיר בשכונת אל-חביבייה. יהודי העיר המשיכו לסבול, ובשנת 1969 נתלו 9 מיהודי העיר (ועוד 3 מוסלמים ושני נוצרים) באשמת ריגול למען ישראל. כהמשך לכך, נהרגו בשנים שלאחר מכן כ-50 יהודים, דבר שגרם לעלייה נוספת של מרבית שארית יהודי בגדאד לישראל במהלך שנות ה-70, וכיום נותרו בבגדאד כמה עשרות יהודים בלבד.
בית הכנסת הפעיל האחרון שנשאר בבגדד הוא בית הכנסת מאיר טוויג.
במרץ 2021 נפטר הרופא ד"ר ד'אפר פואד אליהו, מומחה לרפואה אורתופדית וכירורגיה שהיה אחד היהודים העיראקים האחרונים שנותרו במדינה. נכון לשנת 2022 נותרו בעיר רק יהודים בודדים, אשר הם אף היהודים האחרונים בעיראק כולה.
אליפות העולם בשחייה 2015
אליפות העולם השש עשרה בשחייה נערכה בקאזאן שברוסיה בין 24 ביולי ל-9 באוגוסט 2015. האליפות כללה את חמשת המקצועות האולימפיים הכרוכים בשחייה: שחייה תחרותית, קפיצה למים, שחייה צורנית, כדורמים ושחייה במים פתוחים. נוסף לכך, גם המקצוע הלא אולימפי קפיצה למים מגובה. באליפות השתתפו 2,400 ספורטאים מ-190 מדינות ב-75 תחרויות.
לראשונה בהיסטוריה, התקיימה במסגרת אליפות העולם תחרות בשחייה צורנית לזוגות מעורבים נשים וגברים. לאליפות נוספו תחרויות משולבות של נשים וגברים. במסגרת תחרויות השחייה נוספו שני משחי שליחים משולבים, 4x100 מטר חופשי ו-4x100 מטר מעורב ובמסגרת תחרויות קפיצה למים נוספו 3 תחרויות משלובות, קפיצה סינכרונית ממקפה של 3 מטר, קפיצה סינכרונית ממקפצה של 10 מטר ותחרות קבוצתית משתי מקפצות 3 ו-10 מטר.
תחרויות השחייה התחרותית והשחייה הצורנית נערכו בקאזאן ארנה, אצטדיון כדורגל המשמש את רובין קאזאן המקומית, אשר הוסב לבריכת שחייה לצורך התחרויות.
שיאי עולם
12 שיאי עולם נקבעו באליפות, מהם 6 לנשים, 2 לגברים ו-4 מעורב.
נשים
2 באוגוסט 3 באוגוסט 4 באוגוסט 8 באוגוסט
גברים
4 באוגוסט
מעורב (2 נשים ו-2 גברים)
5 באוגוסט 8 באוגוסט
קפיצה למים
קופצות למים מצטיינות:
שחייה צורנית
הספורטאיות המצטיינות:
כדורמים
{| cellpadding="2"
נבחרת ישראל
המשלחת הישראלית כללה 16 ספורטאים: 11 שחיינים, מהם 2 שחייניות ו-9 שחיינים, 3 שחיינים בתחרות מים פתוחים ושתי שחייניות בתחרות שחייה צורנית.
HTTP/2
HTTP/2 (במקור HTTP/2.0) היא גרסת המשך של הפרוטוקול HTTP. הפרוטוקול מבוסס על פרוטוקול הרשת SPDY שפותח במקור על ידי גוגל, ומפותח כיום על ידי קבוצת ה-HTTP של ארגון ה-IETF.
מאמצים להופכו לסטנדרט RFC מונעים מהפיתוח של SPDY על ידי גוגל, שהוא פרוטוקול תומך HTTP ונתמך ב-Chrome, Opera, Firefox, IE11, Safari, ודפדפני Amazon Silk.
רוגה (פירושונים)
{{פירושונים|
ראו גם
}}
מעון פלג בוצ'ארוב
מעון פלג בוצ'ארוב (ברוסית: Бочаров Ручей) הוא בית קיץ, אחד המעונות הנשיאותיים ברוסיה, המשמש כמעון המגורים של נשיא רוסיה. המעון שוכן בעמק פלג בוצ'ארוב בתחומי סוצ'י החדשה, בנפת המרכז של סוצ'י שבחבל קרסנודאר.
היסטוריה
המעון הנשיאותי נבנה על פי יוזמתו של קומיסר הצבא והצי קלימנט וורושילוב משנת 1934. לאדריכל הפרויקט מונה מ. מרז'אנוב. בשנת 1955, בתכנונו של וסילי ששקוב ובשיתוף פעולה עם המעצב ס. ונצ'אגוב בוצע שדרוג האתר.
שם המעון ניתן לו על ידי נחל קטן שזורם בקרבתו. ב-22 באוקטובר 1938 נעצר במקום וסילי בליוכר. משנת 1960 החלו להתארח וללון בו מנהיגי ברית המועצות, כדוגמת ניקיטה חרושצ'וב, ליאוניד ברז'נייב ומיכאיל סוסלוב, והתגוררו בו גם מנהיגים אחרים מהגוש הסוציאליסטי, כדוגמת יוסיפ ברוז טיטו, מנהיג יוגוסלביה.
משנת 1991 זהו אחד המעונות העיקריים על חופי הים השחור המשמש את מנהיגות רוסיה ומשמש כבית קיץ לנשיא רוסיה.
מאז 2000 היה לאחד המעונות הנשיאותיים המועדפים על ולדימיר פוטין, ונבנה בתוכו מעגן יאכטות ומנחת מסוקים. בתקופת נשיאותו של דמיטרי מדבדב הוא אירח כאן את הקנצלרית אנגלה מרקל באפריל 2009.
בנובמבר 2017 אירח פוטין את נשיא טורקיה ארדואן בפגישה שנמשכה יותר מארבע שעות. בספטמבר 2019 הוא אירח גם את ראש ממשלת ישראל בנימין נתניהו לפגישה משותפת שנערכה בנוכחות שר ההגנה של רוסיה סרגיי שויגו, שר החוץ של רוסיה סרגיי לברוב ועוזריו.
לפופית כפנית
לְפוּפִית כַּפָּנִית (שם מדעי: Ipomoea cairica) היא מין של לפופית שבמשפחת החבלבליים. זהו צמח מטפס רב-שנתי שביכולתו לטפס לגובה רב אף על עצמים דקים, כדוגמת חוטי חשמל. צבע הפרח סגול בהיר, עם כתם כהה במרכז. גדל כצמח בר במקומות לחים. מין זה נפוץ בישראל כצמח נוי על גדרות ומבנים.
השם לפופית ניתן משום התכונה הבולטת של חלק ממיני הלפופית להתלפף סביב עצמים. העצם יכול להיות צמח אחר, עצם דומם או אותו צמח עצמו. הלפופית נכרכת על ידי פטוטרות העלים הארוכות, שאופייניות לסוג. רוב הצמחים המטפסים עושים זאת בעזרת קנוקנת ארוכה. בשל עליו המאוצבעים ל-5–7 אונות והפרח בעל הסימטריה המחומשת שלו הוא זכה בעברית לשם המין "כפנית", כלומר: כמו כף יד.
מין זה מוכר בזכות פרחיו הגדולים, שלהם סימטריה רדיאלית. הפרח הוא פרח צינורי. עלי הכותרת מאוחים לרוב ומתמזגים בבסיסם לצינור. ברוב המינים, הפרח נפתח בשעות הבוקר, ונסגר עד הצהריים. תופעה זו הקנתה לצמח זה את שמו העממי באנגלית "Morning Glory" - כלומר, "תהילת הבוקר". גודל הפרחים והמראה הרענן של עלי הלפופית, שלרוב מחולקים לאונות, הפכו מין זה לצמח נוי.
מקום מוצאו הוא כנראה המזרח התיכון וצפון אפריקה, ומשם הוא התפשט ברחבי העולם, בעיקר על ידי האדם שהביא אותו לצורכי נוי ומאכל. במקומות מסוימים הוא הפך למין פולש. בישראל הוא גדל כצמח בר במקומות לחים ופורח בקיץ בחודשים יוני עד אוקטובר. בית הגידול הוא קרקעות קלות.
דנידינה
פרקי הסדרה ליוו את שני האחים דני (יואב רן) ודינה (אפרת פריימן, בתו של שלמה פריימן, שהיה מנהל מחלקת הצליל בטלוויזיה ואיש חברת הד ארצי) בחיי היום-יום שלהם כגון בדרך לבית הספר, בטיול עם כלבם ומשחקיהם בשכונה.
שיר הפתיחה של התוכנית נכתב על ידי אוריאל אופק ואלברט פיאמנטה ובוצע על ידי שלמה ארצי.
ב-1993 שילבה להקת מופע הארנבות של ד"ר קספר את השיר "בואי דינה", המתייחס לתוכנית ולשיר הפתיחה שלה, בתקליט הבכורה של הלהקה.
הבחירות הכלליות בגרמניה המערבית 1980
הבחירות הכלליות בגרמניה המערבית נערכו ב-5 באוקטובר 1980 ובמהלכן נראה שינוי משני במושבים של הסיעות הגדולות בבונדסטאג (הבית התחתון של הפרלמנט הגרמני). שינוי זה ניכר לטובת הקואליציה הקיימת של המפלגה הסוציאל-דמוקרטית של גרמניה (SPD) והמפלגה הדמוקרטית החופשית (FDP), שהמשיכו לתפקד כקואליציה בראשות הקנצלר המכהן הלמוט שמידט.
לקראת הבחירות החליפה האופוזיציה, שהורכבה מן האיחוד המפלגתי של המפלגה הנוצרית-דמוקרטית הגרמנית (CDU) והמפלגה הנוצרית-סוציאלית בבוואריה (CSU) את מנהיגם המועמד למשרת הקנצלר, מהלמוט קוהל לפרנץ יוזף שטראוס. שטראוס, שנחשב לפוליטיקאי ניצי לעומת שמידט המתון, הוביל לנסיגת חלק מקהל בוחריו ומעברו לתמיכה בקואליציה הסוציאל-ליברלית. כך תוצאות הבחירות הובילו לירידת האיחוד ב-17 מושבים, עליית ה-SPD ב-4 מושבים ועליית ה-FDP ב-14 מושבים. ממשלת שמידט החדשה (שהייתה לממשלתו השלישית) התפרקה באמצע כהונתה, כאשר מאבקים פנים-קואליציוניים הובילו להדחת הקנצלר בהצבעת אי-אמון ב-1983 ולהחלפתו בהלמוט קוהל, שהתמנה מחדש למנהיג מפלגות האיחוד CDU\CSU.
קודם הבחירות הרכב הבונדסטאג, על 518 חבריו, היה כזה:
בעקבות הבחירות, השתנה ההרכב לכדי:
אנוק פטר
אנוק פטר (בהולנדית: Anouk Vetter; נולדה ב-4 בפברואר 1993) היא אתלטית הולנדית, שיאנית הולנד, סגנית האלופה האולימפית (טוקיו 2020), סגנית אלופת העולם (יוג'ין 2022) ואלופת אירופה (אמסטרדם 2016) בקרב שבע.
ביוגרפיה
פטר נולדה באמסטרדם בתם של רונלד פטר וגרטה בלוקזיל. אביה היה אתלט שהתחרה ביידוי פטיש ומאמן ספורט שאף מאמן אותה, אמה הייתה אלופת הולנד בהטלת כידון.
באליפות העולם באתלטיקה 2017 זכתה במדליית ארד בשיא הולנדי של 6636 נקודות, לאחר נפיסטו ת'יאם וקרוליין שפר. באליפות אירופה באתלטיקה 2018 סיימה במקום החמישי.
ב-2019 זכתה באליפות הולנד בקפיצה לרוחק ובהטלת כידון, ב-2020 זכתה שוב באליפות הולנד בקפיצה לרוחק וב-2021 זכתה באליפות הולנד באולם בקפיצה לרוחק בשיא אישי של 6.42 מטר.
באולימפיאדת טוקיו זכתה במדליית כסף בקרב שבע בשיא אישי של 6,689 נקודות, לאחר המנצחת נפיסטו ת'יאם.
באליפות העולם באתלטיקה 2022 זכתה במדליית כסף בשיא אישי של 6,867 נקודות וסיימה שוב אחרי נפיסטו ת'יאם.
ליגת האומות 2020/2021
הזוכה היא שניצחה בגמר 2–1 את.
מבנה התחרות
ב-24 בספטמבר 2019 הודיעה אופ"א, על תיקון הפורמט לקראת עונה זו, כך שמספר הנבחרות יישאר 55 ומספר הרמות (ליגות) יישאר ארבע, והחלוקה בין הרמות נקבעה מחדש.
55 הנבחרות החברות באופ"א שובצו לארבע ליגות, ליגות א', ב' וג' כוללות 16 נבחרות שחולקו לארבעה בתים של ארבע נבחרות וליגה ד' כוללת 7 נבחרות שחולקו לבית אחד של ארבע נבחרות ובית נוסף בן שלוש נבחרות. המשחקים בכל בית יערכו בשיטת משחקי בית וחוץ בין כל הנבחרות בבית. הנבחרות שובצו לכל ליגה לפי הדירוג הסופי של ליגת האומות 2018/2019.
ארבע הנבחרות בליגה א' שסיימו את שלב הבתים במקום הראשון התמודדו בשלב הגמר של הטורניר באוקטובר 2021, שם הוכתרה אלופת ליגת האומות. העליות והירידות בין הליגות נקבעו כך: ארבע המנצחות בליגות ב' וג' ושתי המנצחות בליגה ד' עלו ליגה לקראת העונה הבאה וארבע האחרונות בליגה א' וב' ושתיים מארבע האחרונות בליגה ג' (נקבעו בפלייאוף) ירדו ליגה.
מוקדמות מונדיאל 2022
שתי נבחרות מליגת האומות יעלו לפלייאוף שיכלול את עשר הסגניות מהמוקדמות, כאשר מתוך 12 הנבחרות תעפלנה שלוש, ובכך תשלמנה את 13 העולות מאופ"א למונדיאל.
ההגרלה
כל 55 הנבחרות הלאומיות של אופ"א ישתתפו בטורניר. בגלל שינוי הפורמט של התחרות, אף נבחרת לא ירדה ליגה מעונת 2018/19. בנוסף לזוכות הבתים, קודמו גם הנבחרות במקום השני בליגות ג' ו־ד', יחד עם הנבחרת במקום השלישי הטובה ביותר בליגה ד'.
בדירוג הנבחרות של אופ"א לשנת 2020/21, דורגו הנבחרות בהתבסס על הדירוג הכללי של ליגת האומות 2018/19, פרט לכך שנבחרות שהורדו במקור ליגה בעונה הקודמת דורגו מתחת לנבחרות שקודמו לפני שינוי הפורמט. הרמות (ליגות) להגרלת הבתים התבססו על דירוג הנבחרות.
ליגה א'
הנבחרות שיסיימו במקום הראשון בכל בית יעפילו לשלב הגמר של ליגת האומות, והנבחרות שיסיימו במקום האחרון בבית ירדו לליגה ב'.
גמר ליגת האומות
למארחת משחקי הגמר נבחרה איטליה. הגרלת המשחקים נערכה ב-3 בדצמבר 2020 במטה אופ"א בניון, שווייץ. חצי-הגמר הראשון והגמר יערכו באצטדיון סן סירו, ואילו חצי-הגמר השני והמשחק על המקום ה-3 באצטדיון אליאנץ.
ליגה ב'
הנבחרות שיסיימו במקום הראשון יעפילו לליגה א' והנבחרות שיסיימו במקום הרביעי ירדו לליגה ג'.
בית ב1
נורווגיה לא התייצבה למשחק נגד רומניה בגלל מגפת הקורונה. ובעקבות החלטת אופ"א הפסידה 3–0.
ליגה ג'
הנבחרות שיסיימו במקום הראשון יעפילו לליגה ב'. הנבחרות שיסיימו במקום הרביעי, יתמודדו בפלייאוף, ושתי הנבחרות המפסידות ירדו לליגה ד'.
ליגה ד'
הנבחרות שיסיימו במקום הראשון יעפילו לליגה ג'.
מוקדמות מונדיאל 2022 - פלייאוף
לפי פורמט העפלה למונדיאל 2022, שתי קבוצות, מנצחות בתים, המדורגות הכי גבוה שלא סיימו באחד משני המקומות הראשונים בבית המוקדמות למונדיאל, יעפילו לפלייאוף.
יגואר XK120
יגואר XK120 (באנגלית: Jaguar XK120) היא מכונית ספורט בעלת 2 מושבים, מתוצרת יצרנית רכבי היוקרה יגואר, אשר יוצרה בין השנים 1948-1954 בבריטניה.
פרנסס המילטון ארנולד
ביוגרפיה
פרנסס המילטון ארנולד נולדה וגדלה באדג'ווד, פרוור קטן בפיטסבורג שבפנסילבניה. אביה, ויליאם הווארד ארנולד, הוא פיזיקאי גרעין מוכר בארצות הברית. עוד בצעירותה הייתה פעילה בתחומים חברתיים ופוליטיים. בהיותה נערה השתתפה במחאה נגד המלחמה בווייטנאם, ונסעה מביתה שבפיטסבורג עד וושינגטון בטרמפים כדי לקדם את דעותיה.
בשנות ה-20 לחייה החלה לעבוד על פרויקט סולארי באמריקה הדרומית, שם למדה להסתדר עם כדולר ליום ובאזור מוכה פשפשים. לדבריה, במבט לאחור זה היה הדבר הנכון לעשות כדי לחקור את זהותה. בסיום הפרויקט קיבלה משרת פוסט-דוקטורט באוניברסיטת קליפורניה בברקלי.
את התואר הראשון עשתה במכניקה ובאווירונאוטיקה באוניברסיטת פרינסטון בשנת 1979. את הדוקטורט קיבלה מאוניברסיטת קליפורניה בברקלי בתחום ההנדסה הכימית, שם גם עשתה את עבודת הפוסט-דוקטורט בכימיה ביופיזיקלית.
ב-2005 לקחה חלק בייסוד חברת Gevo, המתמחה בייצור דלק ביולוגי וכימיקלים ממקורות מתחדשים. בסוף 2019 צורפה לדירקטוריון אלפאבית, החברה האם של גוגל.
בינואר 2021 מונתה ליושבת ראש הוועדה המדעית של נשיא ארצות הברית הנבחר, ג'ו ביידן.
פעילותה המחקרית
תחום המחקר העיקרי של ארנולד הוא האבולוציה המכוונת. זהו תחום העוסק בשיפור תהליכים בגוף בעזרת הבנת פעולות של חלבונים.
אחד ממחקריה של ארנולד בנושא האבולוציה המכוונת הוא התפתחות מכוונת של אסטראז. היא בחנה את הקשר בין יציבות ופעילות אסטראז מסופילי בתוך מבחנה. מחקרים קודמים בחומרים אלו הראו כי אנזימים הומולוגיים התפתחו לתפקד בטמפרטורות שונות, וכי יציבות בטמפרטורות גבוהות אינה עולה בקנה אחד עם פעילות קטליטית גבוהה בטמפרטורות נמוכות, באמצעות דרישות סותרות על גמישות אנזים. יתר על כן, ניתוח של היציבות ופעילויות של מספר רב של מוטציות אקראיות עולה, כי חומרים אלה אינם בקורלציה הפוכה. האסטרז ששימש לניסוי הוא בעל תכונה של שימור תכונותיו בחשיפה לחום (thermostability). חלק מן המוטציות שנוצרו עקב ההקרנות היו בעלות תכונה זאת באופן מוגבר, ואף בעלי יכולת תפקוד בטמפרטורה נמוכה, שהיא תופעה נדירה.
ארנולד פיתחה שיטה בתחום זה, התורמת ליצירת מערכות ביולוגיות שימושיות כגון אנזימים, מסלולים מטבוליים, מעגלי ויסות גנטיים, ואורגניזמים. שיטתה של ארנולד תרמה לחוקרים רבים במחקריהם, ואף בזכות השיטה שלה, חברת התרופות "מרק" (Merck) פיתחה את התרופה "Januvia" לטיפול בסוכרת סוג 2.
עיצור וילוני, סותם, אטום
עיצור וילוני סותם אטום הוא צליל עיצורי המצוי בשפות מדוברות רבות. סימן ה-IPA לעיצור הוא K לטינית קטנה /k/, ובמערכת X-SAMPA הוא נכתב כ-<tt>k</tt>. זהו הצליל לאותיות כ|כּ ו- ק - בהגיות העברית המקראית והטברנית הקו"ף מבוטאת כעיצור ענבלי, סותם, אטום.
אנתוני דניסון
אנתוני ג'ון סאררו (באנגלית: Anthony John Sarrero; נולד ב-20 בספטמבר 1949), הידוע בשם הבמה אנתוני דניסון (קרדיטים גם כאנתוני ג'ון דניסון וטוני דניסון), הוא שחקן תיאטרון, קולנוע וטלוויזיה אמריקאי. הוא ידוע בזכות גילום דמותו של הבלש אנדי פלין בסדרה "המפענחת" ובספין אוף "המפענחת: פשעים חמורים".
ביוגרפיה
דניסון הוא הבכור מבין שלושה אחים, הוא נולד וגדל בהארלם. הוא עבד בחברת הביטוח ג'ון הנקוק סוכן ביטוח חיים בפוקפסי, ניו יורק, בעודו ממשיך בקריירת המשחק שלו, וכיכב בכמה הפקות תיאטרון ברחבי ניו פאלץ, ניו יורק. שם המשפחה (כשם הבמה שלו "דניסון") נלקח מידידו ג'אן דניסון במהלך ימיו כשחקן ובמאי בתיאטרון פעיל ללא מטרות רווח בסוף שנות ה-70.
קריירה
דניסון נודע בתפקידו כסגן אנדי פלין בסדרה המפענחת, ששודרה בין השנים 2005–2012 והספין אוף "המפענחת: פשעים חמורים", ששודרה בין השנים 2012–2018. בשנים 1986–1988 הוא גילם את ריי לוקה בסדרת הפשע "Crime Story".
לאחר מכן, הוא כיכב והתארח במספר סרטי פשע וסדרות טלוויזיה, בין היתר כסוכן הסמוי ג'ון הנרי ראגלין בסדרת הטלוויזיה "סוכן סמוי" בשנים 1987–1990.
הוא גילם את ג'ואי באטפוקו בסרט הטלוויזיה המבוסס על סיפור אמיתי, "סיפורה של איימי פישר" בשנת 1993.
שנה לאחר מכן גילם את בוס המאפייה ג'ון גוטי בסרט הטלוויזיה "לתפוס את גוטי". באותה שנה שיחק בסרט "תשוקה פלילית". היה לו תפקיד חוזר כאלדו בורוז בסדרת הטלוויזיה נמלטים בין השנים 2005–2009.
דניסון גילם את "משקיע הממשלה" בסרט גיבורי העל של פרנקי מוניז, "איש הפיצה".
זניט סנקט פטרבורג (בית הספר לכדורגל)
בית הספר לכדורגל "זניט" (ברוסית: СШОР «Зенит») הוא בית הספר לספורט אולימפי בסנקט פטרבורג, רוסיה, שנפתח בשנת 1976 בתמיכת העירייה.
בית ספר נפתח בחסות מועדון הכדורגל זניט תחת ועדת האיגודים המקצועיים LOMO. עד נובמבר 2017, נקרא ברוסית ГОУ ДОД СДЮСШОР по футболу «Зенит». בשנת 1994 בית הספר סונף לוועדה לתרבות גופנית וספורט של ממשלת סנקט פטרבורג והוא ממומן ישירות על ידי העירייה.
זהו אחד משני בתי הספר לכדורגל החזקים ביותר בעיר, יחד עם אקדמיית זניט והוא אחד מבתי הספר הטובים ברוסיה.
בית הספר נמנה מדי שנה בין שלושת בתי הספר לכדורגל החזקים ברוסיה. בשנת 1998, שלוש הקבוצות שלקחו חלק באליפות ובגביע רוסיה תפסו את המקומות הראשונים (ילידי 1981, 1983, 1984). הזוכים באליפות רוסיה היו קבוצות הכדורגל של בית הספר, לשחקנים שנולדו בשנת 1987, (אליפות 2004), 1988, (אליפות 2005), 1990, (אליפות 2006) וילידי 2003 (אליפות 2019). מאז 1994 - בית הספר מחזיק ב-14 תוארי אליפות סנט פטרבורג בגילאים שונים.
מבין תלמידי בתי הספר ובוגריו נמנים סרגיי ודנייב, ניקולאי וורוביוב, דמיטרי בראניק, דניס אוגארוב, דמיטרי דווידוב, אלכסיי איאונוב, אלכסנדר פאנוב, אלכסנדר קרז'אקוב, מיכאיל קרז'אקוב, דמיטרי סניקוב, מקסים קאנוניקוב, יבגני בשקירוב, סרגיי פטרוב, רמיל שיידאייב, אנדריי וסילייב, איוואן אובליאקוב ואחרים. מנהל בית הספר מאז 1988 הוא יבגני נאומוביץ' שיינין.
מאז עונת 2018/19, תלמידי בית הספר מהווים את הבסיס למועדון ליגת PFL "לנינגראדץ" ושחקני זניט שנולדו בשנת 2002 משתתפים בטורניר החדש - אליפות בין האקדמיות של מועדוני הכדורגל המקצועיים ברוסיה - ליגת הכדורגל לנוער (החל מעונת 2019/20).
ת'ו כריסטיאנסן
ת'ו כריסטיאנסן (בדנית וגרינלנדית: Thue Christiansen; 25 בפברואר 1940 – 26 ביוני 2022) היה מורה, אמן ופוליטיקאי גרינלנדי. כריסטיאנסן נודע בעיקר כמעצב הדגל של גרינלנד, שאומץ רשמית ב-21 ביוני 1985.
ביוגרפיה
כריסטיאנסן נולד במאמוריליכּ, גרינלנד. עבד כמורה בדנמרק וגרינלנד. בשנת 1964 נשא לאישה את קתרין. הוא שימש כשר התרבות והחינוך של גרינלנד משנת 1979 עד 1983. בשנת 1985 עיצב את הדגל של גרינלנד. הוא עבד גם כצייר, פסל ומתווך תרבותי והציג את יצירותיו בגרינלנד ובעולם. הוא גם עיצב לוגואים לחברות, ארגונים ומוסדות.
נפטר ב-26 ביוני 2022.
מרקנזיניו
היכל הספורט ג'ינאסיו ג'ילברטו קרדוסו (בפורטוגזית: Ginásio Gilberto Cardoso) הוא שמו של אולם ספורט שהוקם בעיר ריו דה ז'ניירו ב-1954 בסמוך לאצטדיון מרקנה ולכן מכונה גם מרקנזיניו (Maracanãzinho) שמשמעותו מרקנה הקטן. האולם שימש במשך שנים בתור אולמה הביתי של נבחרת ברזיל בכדורעף.
ההיכל נבנה ב-1954 תוך חמישה חודשים בלבד והאירוע הראשון שאירח היה אליפות העולם בכדורסל של 1954 בה השתתפה לראשונה גם נבחרת ישראל בכדורסל. באותו טורניר שיא נוכחות הצופים באולם היה 35,000 צופים ביציעים שהיו אז יציעי עמידה. מאז אירח היכל הספורט תחרויות ספורט נוספות לצד מופעים ואירועים אחרים. בין תחרויות הספורט החשובות שאירח ניתן למנות את אליפות העולם בכדורסל 1963 (בה גם זכתה נבחרת ברזיל בכדורסל בטורניר הביתי), אליפויות העולם לגברים ולנשים בכדורעף ב-1960 ואליפות העולם לגברים בכדורעף ב-1990. במשך השנים ביציעי העמידה הותקנו מושבים וקיבולת האולם ירדה ל-13,163 מושבים.
לקראת המשחקים הפאן-אמריקאיים שאירחה העיר ריו דה ז'ניירו ב-2007 עבר היכל הספורט שיפוץ מקיף שכלל התקנת מערכת מיזוג מרכזית, התקנת קוביית מסכים בגג האולם המשמשים גם כלוח תוצאות, נפערו פתחים בכיפת האולם המאפשרים חדירת אור יום טבעי וכן הוסדרו מחדש היציעים במטרה לשפר את זוויות הצפייה ומספר המקומות הוקטן בהם ל-12,300 מושבים (11,800 קבועים והשאר הסמוכים למגרש, הם טריבונות ניידות הניתנות להסרה). במהלך המשחקים אירח האולם את משחקי הכדורעף.
ב-2013 אירח האולם את אליפות העולם בג'ודו.
גם באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016) אירח ההיכל את תחרויות הכדורעף ולאחריה את תחרויות הכדורעף בישיבה לנכים במשחקים הפאראלימפיים.
ניגון הקפות
ניגון הקפות לרבי לוי יצחק (או ניגון להקפות) הוא ניגון שמח ללא מילים מניגוני חב"ד שנרשם מפי אביו של הרבי מלובביץ' רבי לוי יצחק שניאורסון ונקרא על שמו.
אודות הניגון
לניגון היה קבלה אצל רבי לוי יצחק שניאורסון ששרו אותו בעת הקפות בשמחת תורה אצל אדמו"ר הזקן.
ניגון זה נרשם בספר הניגונים מפי החסיד ר' פנחס אלטהויז כפי ששמעו אותו מרבי לוי יצחק.
בבית מדרשו של הרבי ובקהילות חב"ד בעולם בסיום תפילת מוסף בימים הנוראים, בסיום ברכת שים שלום נוהגים לשיר את הפיוט "היום תאמצנו" בנוסח ניגון ההקפות, והוא אחד מהניגונים המכוונים אותם נוהגים בחב"ד לנגן בזמנים מיוחדים.
הניגון מופיע בספר הניגונים - חב"ד מספר קפ"ה (185).
עיבודים מוזיקליים
בתחילת שנות ה-60 של המאה ה-20 הופיע השיר באלבום "ניגוני חב"ד" 3 של ניח"ח, ב־2015 הופיע הניגון באלבום "צמאה 1" בביצוע של עקיבא תורג'מן, ב־2017 הופיע הניגון באלבום "הניגונים" של משה לאופר בביצוע יוני שלמה, הופיע באלבום ניגוני ליל שבת - ד' בהוצאת גל עיני בביצוע הרב יצחק גינזבורג ואחרים.
השיר בוצע במהלך השנים גם על ידי שמחה פרידמן, אלי ליפסקר ואחרים.
קישורים חיצוניים
ביצועים:
אלכסנדר דז'יקיץ'
אלכסנדר דז'יקיץ' (בסרבית: Александар Џикић; נולד ב-23 במרץ 1971) הוא מאמן כדורסל סרבי המאמן את הפועל ירושלים. והוא אחד המאמנים הטובים בעולם.
קריירה
דז'יקיץ' החל את קריירת האימון שלו ב-1991, כשהחל לעבוד בסגל אימון קבוצת הנוער של פרטיזן בלגרד. לאחר מכן קודם לעוזר מאמן קבוצת הנוער, ואף שימש בקבוצה כמאמן זמני לזמן קצר.
ב-1994 מונה לעוזר מאמן ק.ק. ביובוק מהליגה היוגוסלבית השנייה. בקיץ 1997 מונה למאמן הראשי, ואימן אותה במשך שתי עונות.
במקביל לעבודתו בפרטיזן בלגרד, דז'יקיץ' שימש כמאמן בליגת הקיץ של ה-NBA. בקיץ 2003 הצטרף לצוות האימון של סיאטל סופרסוניקס ושל סן אנטוניו ספרס. בקיץ 2004 הצטרף שוב לספרס, לאחר שהוזמן על ידי המאמן גרג פופוביץ'. בהמשך הקיץ השתתף גם בתוכנית פיתוח למאמנים שנערכה בשיתוף קבוצת הכדורסל של אוניברסיטת קרוליינה הצפונית בצ'אפל היל. בקיץ 2005 הוזמן לליגת הקיץ על ידי דוויין קייסי, מאמן מינסוטה טימברוולבס.