cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
בואינג 747
747-300
747-300SR בדומה ל-747-100SR גם גרסה זו פותחה עבור חברות התעופה היפניות, בדגם זה צומצם טווח הטיסה 3800 ק"מ, והוא יכול להכיל עד 624 נוסעים. מדגם זה נבנו ארבעה מטוסים בלבד, עבור ג'פאן איירליינס ואול ניפון איירוויז.
747-400
דגם זה נחשב למוצלח ביותר מבין שאר הגרסאות. בואינג הכריזה על ייצורו באוקטובר 1985, הוא טס לראשונה באפריל 1988, וקיבל את אישור הרשויות בינואר 1989.
לגרסה זו הוסף קוקפיט מזכוכית שביטל את הצורך במהנדס טיסה, מערכות רבות הוחלפו באוטומטיות. בכנפיים שולבו חומרים מרוכבים שהפחיתו ממשקלם, מוטת הכנפיים הוגדלה בכ-5 מטרים, המנועים משופרים ולהם בקרת מנוע אלקטרונית (FADEC), למטוס הוסף מערכת ממוחשבת לניהול טיסה.
747-400 גרסה משופרת ל-300–747. בשנת 1989 טס מטוס מדגם זה בשירות קוואנטס בטיסה ישירה בין לונדון לסידני, מרחק של 18,001 ק"מ ב-20 שעות ו-9 דקות, ובכך קבעה שיא עולמי לטיסה למרחק שכזה. בואינג הפסיקה את ייצור דגם זה במרץ 2007, לאחר שנבנו 442 מטוסים מדגם זה.
חברת אל על הפעילה 6 מטוסים מדגם זה החל מאמצע שנות ה-90 ועד שנת 2019.
747-400F גרסת מטען, המטוס טס לראשונה במאי 1993 ונכנס לשירות בחברת קרגולוקס בנובמבר אותה השנה. בין החברות שמפעילות דגם זה אטלס אייר, קוריאן אייר, צ'יינה איירליינס, וסינגפור איירליינס. חברת ק.א.ל (קווי אוויר למטען) הישראלית מפעילה מטוס מדגם זה, ברישום 4X-ICB.
בדגם זה הסיפון העליון קצר יותר, חרטום המטוס מתרומם דרכו ניתן להכניס מטענים בגובה 12 מטרים, בדגם זה גם מערכת מתקדמת להכנסת סחורות ללא צורך במנוף. מדגם זה יוצרו 126 מטוסים.
747-400M Combi גרסת נוסעים או מטען או בשילוב נוסעים ומטען על ידי מחיצה המחלקת את המטוס לשניים. מדגם זה יוצרו 61 מטוסים.
747-400D גרסה שפותחה עבור חברות התעופה היפניות, דגם זה מיועד לנשיאת נוסעים רבים לטווחים קצרים. בדגם זה הוספו כיסאות במקום בו מוצב המטבח האמצעי במרבית הדגמים. למטוס קיבולת מקסימלית של 660 נוסעים בתצורת מחלקה אחת, בסה"כ יוצרו 19 מטוסים מדגם זה.
747-400ER גרסה שיוצרה במיוחד עבור חברת התעופה האוסטרלית קוואנטס מטוס זה מסוגל לטוס 805 ק"מ יותר מדגם ה-400, ולשאת מטען של 6,800 ק"ג יותר. בסה"כ יוצרו שישה מטוסים מדגם זה.
747-400ERF גרסת מטען ל-747-400ER. במטוס זה הופחת מטען הדלק, כך שיוכל לשאת 9,980 ק"ג מטען יותר מדגם המטען הרגיל. המטוס טס לראשונה באפריל 2001 ונמסר לאייר פראנס באוקטובר 2002, סה"כ ייוצרו 40 מטוסים מדגם זה. חברת ק.א.ל (קווי אוויר למטען) מפעילה מטוס מדגם זה 4X-ICA.
LCF Dreamlifter 747
[[קובץ:Giant planes comparison - Updated.svg|ממוזער|225px|השוואת ממדים בין 5 המטוסים הגדולים ביותר שנבנו:
]] גרסת מטען ל-400–747 המיועדת למטענים גדולים במיוחד. המטוס מיוצר בשיתוף פעולה עם חברת השילוח הטאיוואנית אוורגרין גרופ (Evergreen Group). מטוסים אלו הם מטוסים רגילים בהם הורחבה בטן המטוס בצורה משמעותית. זנב המטוס נפתח ודרכו ניתן להכניס מטענים.
גודלו הוא 1,840 מטר רבוע ויכול להחזיק פי שלושה ממטען של 747-400F. טיסתו הראשונה הייתה ב-9 בספטמבר 2006 והוא פעיל עד היום. המטוס נבנה על ידי חברת בואינג, והוא מועסק על ידי החברה אטלס אייר. נכון ל-2021, נבנו 4 מטוסים מסוג זה.
ביוני 2006 הושלם בניית המטוס DBL-100, הראשון מסוג זה, אשר שימש להעמסת חלקי בואינג 787. הסמכתו תוכננה לתחילת 2007 אך נדחף ליוני באותה שנה, ועד אותה נקודה השלים המטוס 639 שעות של טיסה.
747-8
דגם 8–747 הוא הדגם הגדול והמתקדם ביותר של המטוס, והוא נועד להתחרות באיירבוס A380. בואינג הכריזה על כוונתה לייצרו בנובמבר 2005. המטוס מיוצר בשתי גרסאות - נוסעים ומטען, והוא תוכנן לשאת עד 550 נוסעים בשלוש מחלקות, לטווח של 14,800 ק"מ במהירות של 0.86 מאך. דגם הנוסעים ארוך יותר מדגם ה-400–747 ב-5.8 מטר וקומתו העליונה של המטוס הוגדלה לאורך של בואינג 737-800. ה-747-8 מסוגל לשאת 34 נוסעים יותר מ ה-747-400 דגם המטען ארוך יותר ממנו בכ-5.6 מטר. טיסתו הראשונה של ה-747-8F נערכה ב-8 בפברואר 2010 וטיסתו הראשונה של דגם הנוסעים נערכה ב-20 במרץ 2011. המטוס הראשון בגרסת המטען נמסר לחברת קרגולוקס ב-12 באוקטובר 2011, והמטוס הראשון בגרסת הנוסעים נמסר לחברת לופטהנזה ב-25 באפריל 2012. ייצורו הופסק בדצמבר 2022.
תאונות ותקריות
מאז תחילת שיווקו המטוס היה מעורב ב-124 תאונות ותקריות, מתוכן 49 תאונות קטלניות בהם נהרגו 2,852 איש בסך הכל. כמו כן המטוס היה מעורב ב-31 מקרי חטיפה שהסתכמו בסך הכל ב-25 אבדות בנפש. להלן כמה מהן:
הקונגרס הלאומי האפריקני
הקונגרס הלאומי האפריקני (באנגלית: African National Congress או בקיצור ANC) היא מפלגת השלטון בדרום אפריקה מאז שנת 1994 – השנה בה לראשונה הורשה הרוב השחור במדינה להשתתף בבחירות דמוקרטיות. מבחינה אידאולוגית מגדירה עצמה המפלגה כסוציאל-דמוקרטית. בין שנות ה-60 לשנות ה-80, במשך מרבית שנות שלטון האפרטהייד, פעל ה-ANC כתנועת מחתרת לא חוקית שהצמיחה חלק ניכר ממנהיגי המאבק נגד האפרטהייד.
ייסוד ושנים ראשונות
הקונגרס הוקם ב-8 בינואר 1912 תחת השם "הקונגרס הלאומי הדרום אפריקני של הילידים", כתנועה שנועדה להגן על זכויותיו של הרוב השחור. התקופה הייתה שנותיה הראשונות של דרום אפריקה כמדינה, לאחר קבלת עצמאותה (1910) מהאימפריה הבריטית. הקונגרס מראשיתו כלל ייצוג הן של האלמנטים המסורתיים באוכלוסיית המדינה והן של השחורים המודרניים, מצ'יפים שבטיים ועד אנשי כנסייה, משכילים ומנהיגים קהילתיים. מאבקם הראשון היה ב"חוק הקרקעות" (1913), שנישל שבטים שחורים מאדמתם. בשנת 1923 שינתה המפלגה את השם ל"קונגרס הלאומי האפריקני". החל משנת 1931 קיבל הקונגרס נשים לשורותיו כחברות-נספחות, ומ-1943 כחברות מלאות.
הקמת ליגת הנוער של הקונגרס בשנת 1944 על ידי נלסון מנדלה, וולטר סיסולו ואוליבר טמבו סימנה נקודת מפנה בהתפתחותה של התנועה, עם דור חדש של מנהיגות צעירה ותחילתו של מאבק מסיבי לא-אלים נגד שלטון הלבנים במדינה. הימים ימי מלחמת העולם השנייה, והשלטון במדינה פרו-בריטי ומתון יחסית; תחתיו, אמנם, האוכלוסייה השחורה מנוצלת ומופלה לרעה, אך טרם החל שלטון האפרטהייד הגזעני במוצהר.
ימי האפרטהייד
בבחירות 1948 עלתה לשלטון המפלגה הלאומית, מפלגה ימנית קיצונית המונהגת על ידי לבנים אפריקאנרים לאומנים וגזענים. הממשלה החדשה בראשות דניאל פרנסואה מאלאן החלה מיד בתכנון ויישום מדיניות האפרטהייד שכוונה להבטחת המשך השלטון הלבן במדינה תוך קיפוח גובר והולך של האוכלוסייה הלא-לבנה. במשך שנות ה-50 נשללו מעט הזכויות האזרחיות שעוד החזיקו השחורים, והוצרו צעדיהם חברתית ופוליטית. הגבלות חלו גם על פעילותו הפוליטית של ה-ANC.
ביוני 1952 שילב ANC כוחות עם ארגוני אופוזיציה נוספים להקמת "קמפיין ההתנגדות" נגד ההגבלות החברתיות והפוליטיות. קמפיין זה כלל הפרה מכוונת ומתריסה של החוקים המגבילים, ברוח דרכו של מהטמה גאנדי, שאת מאבקו לשוויון זכויות החל בדרום אפריקה. לאחר כשנה, באפריל 1953, הופסקו פעולות אלה בעקבות סדרת חוקים חדשה שאסרה על התכנסויות מחאה.
ביוני 1955 התקיים "קונגרס העם" בקליפטאון שליד יוהנסבורג בהשתתפות נציגי ה-ANC ותנועות התנגדות מקבילות של "צבעונים", לבנים והודים. הקונגרס אימץ במעמד זה את "אמנת החופש" (Freedom Charter), הקוראת לשוויון זכויות מלא לכל תושבי דרום אפריקה ללא הבדל גזע ומוצא אתני. אמנה זו הפכה להיות מסמך היסוד של המאבק נגד האפרטהייד. פעולות המחאה נגד השלטון נמשכו, והובילו לגל מעצרים נרחב ב-1956 בו נעצרו 156 מפעילי ההתנגדות, והועמדו לדין באשמת בגידה. לאחר משפט שנמשך 5 שנים, נמצאו כל הנאשמים זכאים ב-1961.
בשנת 1959 פרשו מספר חברים מהתנועה על רקע חילוקי דעות אידאולוגיים והקימו ארגון מתחרה – הקונגרס הפאן אפריקניסטי (PAC) בהנהגתו של רוברט סובוקווה. הרקע לפילוג היה התנגדותם של מקימי ה-PAC לסטיית ה-ANC מהעקרונות הלאומניים-אפריקניים והליכת ANC בדרך הקוראת לשוויון בין בני הגזעים השונים. לשיטתה של PAC, על המאבק לשאוף להחליף את העליונות הלבנה בעליונות שחורה.
ב-21 במרץ 1960 פיזרה המשטרה בברוטאליות ותוך שימוש בנשק חם הפגנת מחאה לא-אלימה בעיירת השחורים שארפוויל. במהלך אירוע זה, שנודע בשם טבח שארפוויל, נהרגו 69 ונפצעו 180 מבין המפגינים. בתגובה פרץ גל הפגנות, מהומות ושביתות ברחבי המדינה, שבעקבותיו הכריזה הממשלה על מצב חירום והוציאה את ארגוני ההתנגדות מחוץ לחוק, ביניהם ה-ANC וה-PAC.
באותה שנה (1960) קיבל מנהיג ה-ANC אלברט לוטולי את פרס נובל לשלום. נושא המאבק נגד האפרטהייד קיבל תהודה בינלאומית במישור המדיני, הדיפלומטי ובדעת הקהל.
ה-ANC, שפעילותו הפוליטית הוצאה אל מחוץ לחוק, היה בעל כרחו לארגון מחתרת והחליט על רוויזיה אסטרטגית בדרכו לנוכח המצב החדש. על אלימות יש להגיב באלימות, כך גרס, ודרכי האי-אלימות של מהטמה גאנדי, שהתאימו למאבק נגד האימפריה הבריטית, אינן מתאימות למאבק מול משטר האפרטהייד הברוטאלי. ברוח זו ייסד ה-ANC ב-1961 את הזרוע הצבאית שלו -"חנית האומה" (Umkhonto we Sizwe), שמטרתה להילחם בדרכי חבלה נגד מטרות שלטוניות. המטרה המוצהרת דיברה על פעולות שיכללו בעיקר חבלה ברכוש, עם מינימום פגיעות בנפש. בראש "חנית האומה" עמד נלסון מנדלה, אך זמן קצר לאחר מכן, ב-1962, נעצר מנדלה יחד עם פעילים נוספים. הם הועמדו לדין על פעילות טרור במשפט שנודע כמשפט ריבוניה, וב-1964 הורשע מנדלה ונשלח, עם מורשעים נוספים, למאסר ממושך באי רובן. עד לאמצע שנות ה-80 הונהגה הזרוע הצבאית בידי ג'ו סלובו. לעדותו של נלסון מנדלה במשפטו, מבנה הזרוע הצבאית, ובפרט החלוקה למפקדה ראשית ומפקדות אזוריות, יובא מהאצ"ל. מפקד הזרוע הצבאית כריס האני נרצח בשנת 1993 על ידי המתנקש.
כמפלגת שלטון
ב-1990, לאחר עלייתו לשלטון של הרפורמיסט פרדריק וילם דה קלרק, הותרה מחדש פעילותם החוקית של הקונגרס הלאומי האפריקני, הקונגרס הפאן אפריקניסטי, וארגוני אופוזיציה נוספים. נלסון מנדלה, שב-27 שנות ישיבתו בכלא הפך לסמל המאבק באפרטהייד בעולם ובדרום אפריקה, שוחרר מכלאו והתקבל ללא עוררין כמנהיגו של ה-ANC - כעת תנועה חוקית ולגיטימית, המתארגנת כמפלגה לקראת הבחירות החופשיות הראשונות.
בבחירות 1994, בהן לראשונה השתתפו בני כל הגזעים במדינה, זכה ה-ANC ברוב מוחץ עם מנדלה בראשו כנשיא המדינה. בכל מערכות הבחירות מאז הוביל ה-ANC ברוב ניכר, ומאז כינון הדמוקרטיה המלאה בדרום אפריקה הוא עומד בראש קואליציית השלטון. לאחר פרישתו של מנדלה ירש את מקומו סגנו תאבו מבקי, בנו של גובן מבקי, מחבריו של נלסון מנדלה לספסל הנאשמים במשפט ריבוניה. מבקי כיהן כנשיא דרום אפריקה עד ספטמבר 2008.
בדצמבר 2007 נבחר כנשיא המפלגה הפוליטיקאי השנוי במחלוקת ג'ייקוב זומה, ששמו נקשר באישומים של שוחד, שחיתות שלטונית, הלבנת הון ואף אונס. זומה אמור היה להיות מועמדה של המפלגה לנשיאות הרפובליקה בבחירות בשנת (2009), אולם בעקבות ביטול כתב האישום באשמות שחיתות שהוגש נגדו, והטענות כי כתב האישום הוגש ממניעים פוליטיים, דרשה המפלגה ממבקי להתפטר מתפקידו. מבקי עשה כן ב-20 בספטמבר 2008. במקומו נבחר לנשיא סגן נשיא המפלגה, קגאלמה מוטלנטה, שישמש כנשיא זמני עד הבחירות.
ביטול כתב האישום בספטמבר 2008 סלל בפני זומה את הדרך להובלת מפלגת ANC בבחירות הלאומיות של 2009. בבחירות אלה ניצחה המפלגה, כבכל מערכות הבחירות מאז ביטול האפרטהייד, וזומה נתמנה ב-9 במאי 2009 כנשיא המדינה. בבחירות במאי 2014 שוב עמד בראשות מפלגתו, והובילה לניצחון ולהמשך כהונתו כנשיא לקדנציה נוספת.
ביקורת
פעילים מרכזיים וזוטרים של הקונגרס הלאומי האפריקני הואשמו ונחקרו באשר לפעילויות טרור ורצח, בידי ועדת האמת והפיוס בראשות הארכיבישוף דזמונד טוטו, אשר חקרה את עוולות תקופת האפרטהייד משני הצדדים. מסקנות הוועדה, שפורסמו ב-1998, כללו גינוי חריף לאלה שעסקו ברצח ובטרור, ולא כולם זכו לחנינה ממנה.
בשנת 2004 חזר דזמונד טוטו בביקורת על ה-ANC, הפעם בשבתה כמפלגת שלטון, בטענה שהתנהלות הנהגת המפלגה פטרונית ואינה מעודדת שיח. הוא גם ביקר שיטות רפורמה עסקיות שהיטיבו עם בודדים מקורבים, תחת להיטיב עם המוני העם העניים. גם בקרב רבים מתומכי המפלגה, שחורים ולבנים כאחד, נשמעת ביקורת זו, ואף טענות על שחיתות שלטונית, טיוח וחיפוי על מקורבים החשודים בפלילים.
תוצאות מערכת הבחירות הפנימיות לוועד הפועל של המפלגה בדצמבר 2007 הביאו לביקורת קשה על תדמיתה הציבורית ונקיון כפייה, כאשר התברר כי 16% מבין 80 החברים שנבחרו הם פושעים פליליים מורשעים (שלא בענייני מאבק באפרטהייד אלא לאחריו), ואליהם מצטרפים עוד נבחרים שלא הורשעו בדין אך מרחפים סביבם ענני חשדות. נשיא המפלגה הנבחר עצמו, ג'ייקוב זומה, הוא אחד מאלה שצל כבד של חשדות בשחיתות ובפלילים מלווה אותם.
מנוסת בהלה
מנוסת בהלה היא ריצה מרוכזת ובלתי מבוקרת כפעולת דחף המוני בקרב חיות עדר או קהל של אנשים. כאשר הקבוצה הקולקטיבית מתחילה לרוץ, לעיתים קרובות בניסיון להימלט מאיום או סכנה.
מינים לא-אנושיים שנפוצה אצלם מנוסת בהלה כוללים זברות, פרות, פילים, איילים, גנו כחול, ניבתנים, סוסי פרא, וקרנפים.
מנוסת בהלה בבקר
מנוסת בהלה גדולה בדרך כלל מנטרלת את כל מה שנמצא בדרכה. עם בעלי חיים, מנסים הבוקרים לשנות את כיוון העדר הנע לתוך עצמו, כך שהוא ירוץ במעגלים במקום לברוח לקצה צוק או לנהר, וכן להימנע מפגיעה בחיי אדם או ברכוש. הטקטיקות המשמשות על מנת לשנות את כיוון העדר לעצמו כוללות ירי אקדח, שיוצר רעש כדי לגרום למנהיגי המנוסה להסתובב.
בעלי חיים שנוהגים לנוס בבהלה, במיוחד בקר, נוטים פחות לעשות זאת לאחר שאכלו והתפזרו לקבוצות קטנות יותר כדי לעכל את המזון. כדי לצמצם עוד יותר את הסיכון למנוסה, בוקרים לפעמים שרים או שורקים כדי להרגיע את העדרים עם רדת הלילה. המשגיחים בלילה נמנעים מלעשות דברים שעלולים להבהיל את העדר ואף להתרחק ממנו לפני ירידה מסוס או הדלקת גפרור.
לפעמים אנשים גורמים למנוסת בקר בכוונה, כמרכיב של לוחמה או ציד, כמו חלק מהעמים הילידים באמריקה, שהיו ידועים בכך שהתגרו בעדרי ביזונים כדי לגרום להם לרדוף אחרי עדרי תאו למטרות ציד.
מנוסות בהלה בבני אדם
לדברי מומחים, "מנוסות בהלה" אמיתיות ופאניקה מתרחשות לעיתים נדירות (בעיקר כאשר אנשים רבים בורחים מפחד, כמו למשל מאש), ורמיסת אנשים במצבים כאלו לעיתים נדירות גורמת לפציעות קטלניות. מרבית מנוסות הבהלה המדווחות הן למעשה תדחוקות קהל.
דב לוין (פיזיקאי)
דב לוין (נולד ב-1958) הוא פיזיקאי ישראלי, פרופסור בפקולטה לפיזיקה בטכניון.
ביוגרפיה
באוקטובר 2009 הוענק לו פרס באקלי, פרס בתחום הפיזיקה של החומר המעובה, שמעניקה האגודה האמריקאית לפיזיקה, והיה לישראלי הראשון הזוכה בפרס. לוין זכה ביחד עם שני חוקרים נוספים, על "תרומותיהם החלוציות לתורת הגביש הכמו-מחזורי, לרבות תחזית תמונת הפיזור".
קדש (יששכר)
קֶדֶשׁ שבנחלת שבט יששכר מזוהה עם תל אבו קודֵיס, כשלושה ק"מ מדרום-מזרח לצומת מגידו.
קדש (יששכר) מופיעה בספר יהושע כאחת מ-31 הערים אותן כבש יהושע. ברשימה זו היא מופיעה אחרי תענך ומגידו. לאחר מכן הייתה קֶדֶשׁ חלק מנחלת יששכר ונמסרה כעיר לויים לִבְנֵי גֵּרְשׁוֹם:.
בפסוק המקביל בספר יְהוֹשֻׁעַ, העיר נקראת בשם "קִשְׁיוֹן":. יש המפרשים לכן שמדובר באותו מקום, או במסורות זיהוי שונות, או בשיבוש שחל באחת או בשתי הרשימות.
למרות קרבתה למגידו, אין קשר בינה לבין קדש נפתלי, עירו של ברק בן אבינועם, המזוהה בח'ירבת קדיש שממזרח לפוריה. ואולם ייתכן כי היא העיר קדש, הסמוכה למקום מושבה של יעל אשת חבר הקיני:.
כמו כן, אין לבלבל בין קדש שבנחלת שבט יששכר לבין קדש שבגליל העליון, המכונה "קדש בגליל בהר נפתלי", קדש זו מזוהה בגן הלאומי "תל קדש", כשני ק"מ ממערב לצומת ישע. הארכאולוגים אפרים שטרן ויצחק בית אריה ערכו במקום חפירה בשנת 1968 מטעם אוניברסיטת תל אביב, ובה נתגלו שכבות יישוב אחדות, ביניהן ארבע שכבות שונות מתקופת הברזל, ששתיים מתוכן חרבו כתוצאה ממלחמות. באחת משכבות אלו נתגלה מזבח קטורת ולו ארבע קרנות, עשוי אבן גיר.
נובאיה צ'ארה
נ֫וֹבָאיָה צָ'ארָה (ברוסית: Но́вая Ча́ра) היא עיירה מרכזית בנפת קלרסקיי שנמצאת בצפון מחוז צ'יטה ברוסיה. העיירה ממוקמת בצומת מרכזי של מסילות רכבת בחלק הסיבירי של רוסיה. היא נוסדה ליד הכפר צ'ארה שבזמנו היה יישוב מרכזי בנפה. ההתפתחות הגדולה של העיירה התרחשה הודות לפיתוח מכרה הנחושת "אוּדוֹקָן".
ספאק טקראו
ספאק טקראו (במלאית: Sepak takraw) הוא ספורט המשלב כדורעף, כדורגל ואמנויות לחימה שמקורו בדרום-מזרח אסיה. ספאק טקראו שונה מפוצ'יוולי כיוון שבו משחקים בכדור קש ומותר לשחקנים להשתמש רק ברגליים, בברכיים, בחזה ובראש שלהם. מטרת המשחק היא שמירת הכדור באוויר והעברתו לצד הקבוצה היריבה.
זהו ספורט פופולרי במלזיה, תאילנד ואינדונזיה. הוא יהפוך לספורט אולימפי החל משנת 2022.
במלזיה, המשחק נקרא ספאק ראגא או טקראו. בתאילנד, הוא נקרא טקראו. בפיליפינים, מלבד טקראו הוא ידוע גם בשם סיפה, כלומר "בעיטה". במיאנמר, או בבורמה, המשחק מכונה "chinlone", בלאוס, "kator" או "cầu may". בווייטנאם ובאינדונזיה, המשחק מכונה ראגא או ספאק טקראו.
משחקים דומים כוללים פוצ'יוולי, בוסה בול, טניס כדורגל, ג'יאנג', ג'וקגו וסיפה.
אטימולוגיה
"ספאק" היא מילה מלזית שמשמעותה לבעוט ו"טקראו" היא המילה התאילנדית עבור כדור ארוג, ולכן פירושו של ספאק טקראו הוא לבעוט בכדור. בחירת שם זה עבור הספורט הייתה למעשה פשרה בין מלזיה ותאילנד, שתי מדינות חזקות ומרכזיות בתחום ספורט זה.
היסטוריה
הראיות ההיסטוריות המוקדמות ביותר מראות שהמשחק הופיע לראשונה במאה ה-15 בסולטנות של מאלאקה, שכן הוא נזכר בטקסט ההיסטורי המלאי, "Sejarah Melayu" בשם ספאק ראגא. הטקסט תיאר בפרוטרוט אירוע בו ראג'ה מוחמד, בנו של סולטאן מנסור שאה, נפגע בטעות במהלך משחק ספאק ראגא מכדור הקש הקלוע שבעט טון בשאר, בנו של טון פראק. הכדור פגע והפיל ארצה את כיסוי הראש של ראג'ה מוחמד. בכעסו, דקר מיד ראג'ה מוחמד והרג את טון בשאר. כתגובה, כמה מבני משפחתו של טון בשאר רצו להרוג את ראג'ה מוחמד. אבל, טון פראק הצליח למנוע מהם מלבצע מעשה בגידה שכזה, באומרו כי ראג'ה מוחמד ייענש בכך שלא יהיה יורשו של הסולטאן. בעקבות תקרית זו, הורה הסולטאן מנסור שאה לבנו לצאת ממלאקה והפך אותו לשליט פאהאנג.
כבר במאה ה-16 באינדונזיה, ספאק טקראו התפשט מאזור לאזור. החל מקרבת מלאקה, על פני המיצר לאיי ריאיו ולאזור ריאיו בסומטרה. בתקופה זו, כמה אזורים מסומטרה היו עדיין חלק מן הסולטנות של מלאקה. משם והלאה תפשטו בני המלאי על פני הארכיפלג והציגו את המשחק בפני אנשים בוגינזים בסולאווסי. מאז הפך המשחק להיות המשחק הבוגינזי המסורתי אשר נקרא "ראגה" (השחקנים נקראים "Pa'Raga"). כך שמקורו של משחק ה"ראגה" הוא בסולטנות של מלאקה, והוא הפך פופולרי בסולאווסי הדרומית מאז המאה ה-19.
בבנגקוק, ציורי קיר ב- Watt Phra Kaeo, שנבנה בשנת 1785, מתארים את האל ההינדי האנומן משחק טאקראו במעגל עם קבוצת קופים. מקורות היסטוריים אחרים מזכירים את המשחק אף מוקדם יותר, בתקופת שלטונו של המלך נארסואן (1590–1605) ב-Ayutthaya. במשך מאות שנים המשיכו לשחק ספאק טקראו במעגל. גרסתו המודרנית של המשחק החלה להתפתח בתאילנד בסביבות 1740. ב-1829, איגוד הספורט של סיאם ניסח לראשונה את הכללים הרשמיים לתחרות טקראו. ארבע שנים מאוחר יותר, הכניס האיגוד לשימוש רשת הדומה לזו המשמשת במשחק כדורעף וערך לראשונה תחרות ציבורית. בתוך שנים ספורות, הפך ספאק טקראו לחלק מתוכנית הלימודים בבתי הספר בסיאם. המשחק הפך למנהג מקומי כה אהוב, עד כי מופע של משחק ספאק טקראו, עם רשת, נערך כדי לחגוג את החוקה הראשונה של הממלכה בשנת 1933, שנה אחת בלבד לאחר שהמונרכיה המוחלטת בתאילנד בוטלה.
יש המאמינים כי גרסאות רבות של המשחק התפתחו מ-cuju, תרגיל צבאי סיני עתיק, בו החיילים מנסים לשמור באוויר כדור נוצה על ידי בעיטה בו הלוך וחזור בין שני אנשים. ככל שהספורט התפתח, הכדורים שהיה עשויים מעור חיה ומנוצות של תרנגולת הוחלפו לבסוף בכדורים העשויים מרצועות ארוגות של Rattan.
הגרסאות הראשונות של ספאק טקראו לא היו תחרותיות, אלא הדגמה מתואמת של מיומנות שנועדה לאמן ולחזק את הגוף, לשפר את הגמישות ולשחרר את הגפיים לאחר זמן ארוך של ישיבה, עמידה או עבודה.
תחרויות
המשחק הבינלאומי מנוהל כעת על ידי ISTAF, הפדרציה הבינלאומית של ספאק טקראו. תחרויות גדולות של הספורט כגון ISTAF SuperSeries, גביע העולם ISTAF ואליפות העולם "גביע המלך" מתקיימות מדי שנה. כיום, ספאק טקראו הוא ענף ספורט מוכר הנכלל באופן קבוע באליפויות באסיה ודרום-מזרח אסיה.
קנדה
ספאק טקראו הגיע לראשונה לקנדה כאשר היגרו אליה פליטים מלאוס בשנות ה -70'. אבל המשחק זכה לחשיפה מחוץ לקהילות לאוטיות וצבר תנופה כאשר מורה בשם ריצ'רד אנגל, שהתוודע לראשונה לספאק טקראו בעת שחי באסיה, כלל אותו בתוכנית הלימודים העוסקת בספורט, חינוך ותרבות אסיה בבתי הספר הבינלאומיים בקנדה. ספאק טקראו התקבל כה טוב בבתי הספר עד ש-ASEC, הארגון לספורט חינוך ותרבות אסייתיים, קבע כחלק ממטרותיו, לקדם את ספאק טקראו ברחבי הארץ כולה. בחודש מאי 1998, לאחר שבתי ספר רבים החלו לשחק ספאק טקראו, ASEC הבינלאומי, בשיתוף פעולה עם שחקנים מקצועניים, ארגן את הטורניר הקנדי הבין המחוזי הראשון, בו נכללו קבוצות של בנים ובנות. בסוף 1998 נשלח אנגל לבנגקוק, תאילנד, כדי לצלם באליפות העולם (גביע המלך) ה-14 של ספאק טאקראו. חומר הצילום שהביא משם שימש להכנת מדריך הווידאו/DVD הפופולרי שנקרא "Sepak takraw - just for kicks".
ב -11 בדצמבר 1998, התאחדות ספאק טקראו של קנדה (STAC) התאגדה כדי לארגן ולנהל את הספורט ברמה הלאומית. המשרד שלה הוקם ב-Regina, SK, בה יש שחקנים מנוסים ותמיכה ארגונית, ושם התאפשר להתאחדות לחלוק משאבים ושטחי משרדים עם ארגון ASEC הבינלאומי. בכך הפכה ההתאחדות ל- .Sepak Takraw Saskatchewan Inc. האליפות השנתית הפתוחה של ספאק טקראו בקנדה (טורניר לאומי ובינלאומי) התקיימה לראשונה במאי 1999 ברגינה. ומשכה אליה, במשך השנים, קבוצות מרחבי קנדה, ארצות הברית, יפן, מלזיה וסין. באותה שנה, קנדה השתתפה לראשונה גם בקונגרס של הפדרציה הבינלאומית לספאק טקראו (ISTAF) השולטת בספורט זה ברמה הגלובלית והתקבלה כחברה בה. בשנת 2000, ריק אנגל, פרי סנקו ובריידון בלקלוז שיחקו עם נבחרת קנדה באליפות גביע המלך בתאילנד וזכו במדליית כסף לרמה הבסיסית. ציון דרך חשוב נוסף הושג ב-3 בדצמבר 2000, כאשר STAC והספורט ספאק טקראו הפכו באופן רשמי לחברים בוועד האולימפי הקנדי.
מאז ועד היום קנדה תרמה למאמץ לפיתוח של ספאק טקראו ברחבי העולם. בעזרת אנגל, שחיבר שלושה ספרי הדרכה לספאק טקראו וסייע בהפקת חמישה תקליטורי DVD של ספאק טקראו, ש-STAC דאגה לפרסומם. הבולט מבין הספרים הוא Sepak takraw 101 המדריך השלם לאימון והדרכה לספאק טקראו, שהמהדורה השלישית שלו גם תורגמה ופורסמה בשפה האינדונזית ויצאה לאור באינדונזיה כחלק מפרויקט חינוך ממשלתי. אנגל הפך מבוקש מאוד כנואם על הספורט ומנהל סדנאות ספאק טקראו בבתי ספר ובכנסים למורים לחינוך גופני בכל רחבי קנדה, ארצות הברית ואירופה.
יפן
נבחרת יפנית שיחקה במשחקים האסייתיים ב-1990 בבייג'ינג. על אף שמאז 2010 אין קבוצות מקצועיות ביפן, הוקמו קבוצות באוניברסיטאות כגון אוניברסיטת אסיה, אוניברסיטת צ'יבה, אוניברסיטת Waseda ואוניברסיטת Keio.
ארצות הברית
התיאורים המוקדמים ביותר של טקראו מאורגן בארצות הברית עוסקים בקבוצה של סטודנטים מאוניברסיטת נורת'רופ ב-1986 באינגלווד, קליפורניה, שלמדו על הספורט ואף שיחקו בו. בתחילת שנות ה-80', יוצאי דרום-מזרח אסיה קיימו טורנירים של כדורגל שכללו גם אירועים של ספאק טקראו בוויסקונסין, מישיגן, מינסוטה וקליפורניה, במיוחד בתוך קהילות מלאוס, המונג ותאילנד. סטודנטים מלזים, הלומדים באוניברסיטה, נהנו לעיתים קרובות לשחק ספאק טקראו על מגרש שעל גג הקפטריה במעונות הסטודנטים. הם לימדו קומץ של סטודנטים אמריקנים סקרנים איך לשחק, ואלו השפיעו חברת התעופה המלזית להעניק חסות לנבחרת אמריקנית מהאוניברסיטה על מנת שתשתתף בטורניר הלאומי של ספאק טקראו שנערך בקואלה לומפור בנובמבר 1987. נבחרת נורת'רופ שיחקה עם קבוצות בינלאומיות חדשות מקוריאה, סרי לנקה ואוסטרליה. היא ניצחה את נבחרות סרי לנקה ואוסטרליה וזכתה במדליית זהב.
טקראו החל לצבור תנופה ממשית, בסוף 1980, כאשר קורט סונדרגר, אמריקאי שעבד בשווייץ, פגש אמריקאי נוסף שהראה לו כדור קופצני עשוי רצועות ארוגות של ראטאן. הוא סיפר לסונדרגר שמקורו של הכדור מתאילנד ונתן לו את הכדור במתנה. סונדרגר היה אוהד כדורגל, ולכן נמשך מייד לטקראו. סונדרגר הנלהב נסע לתאילנד כדי לברר פרטים נוספים על המשחק. בתאילנד, הוא למד מהו ספאק טקראו והפך אוהד מושבע של הספורט. הקהילה האסיאתית בלוס אנג'לס יחד עם הנבחרת של נורת'רופ כבר הקימו קהילת טקראו בלוס אנג'לס וסביבתה. סונדרגר עבר לגור בה, הקים את האגודה האמריקנית של טקראו, והקים עסק למכירת כדורי טקראו מפלסטיק. ב-1989, סונדרגר קיבל הזמנה מהפדרציה הבינלאומית של ספאק טקראו ויחד עם כמה שחקנים מקבוצת "נורת'רופ" נסע לייצג את ארצות הברית באליפות העולם. הקבוצה הובסה קשות אך עולם הטקראו היה מוקסם מכך שקבוצות שאינן אסיאתיות התחרו באליפות העולם.
חוקים ותקנות
מידות של מגרשי המשחק ושל ציוד משתנות לעיתים קרובות בין טורנירים וארגונים, הפועלים החל ממשחק לשם השעשוע בלבד ועד לרמה התחרותית, בה משמשים הכללים והתקנות הבינלאומיים לתחרויות. המשחק מתחלק לשני סוגים: regu ו-regu זוגות. במשחק regu משחקים שלושה שחקנים בכל קבוצה בעוד שב-regu זוגות, משחקים רק שני שחקנים בכל קבוצה.
בעלי גלגול מלא
בעלי גלגול מלא (שם מדעי: Endopterygota או Holometabola) הם חרקים מתת-מחלקה Pterygota המאופיינים במחזור החיים הייחודי של ביצה, זחל, גולם, בוגר. מחזור חיים זה נקרא גלגול מלא.
ספאק טקראו
המגרש
מגרש ספאק טקראו דומה בגודלו למגרש בדמינגטון (כדור נוצה).
בעלי גלגול מלא
על-סדרה זו היא המגוונת ביותר בין על-הסדרות ומכילה כ-680,000 פריטים ברחבי העולם.
חרקים מסדרה זו מתפתחים בסדר הבא:
ספאק טקראו
הרשת
הרשת עשויה מחבל דק או ניילון בדומה לרשת כדורעף.
הרשת ברוחב 0.7 מטר ולא קצרה מ 6.10 מטרים. כל שולי הרשת מכוסים בפס כפול של דבק ברוחב 0.05 מטרים, כאשר בחלקה העליון והתחתון עובר בתוך פס הדבק, החבל או חוט הניילון ממנו עשויה הרשת, כך שהרשת תיקשר לראשי העמודים בצידי המגרש ותימתח היטב. גובה הרשת ינוע בין 1.52 ל-1.55 מטרים לגברים (ובין 1.42 ל-1.45 מטרים לנשים).
הכדור
כדור ספאק טקראו עגול ועשוי סיבים סינתטיים או שכבה ארוגה אחת של ראטאן.
בעלי גלגול מלא
סדרות תחת על-סדרה זו
קבוצת רקומי-כנף (Neuropterida)
ספאק טקראו
הכדור
כדורי ספאק טקראו ללא כיסוי גומי סינתטי חייבים להיות בעלי 12 חורים ו-20 הצטלבויות של הרצועות. היקף הכדור הוא 42–44 ס"מ (16.5-17.3 in) עבור גברים, 43-45 ס"מ (16.9-17.7 in) עבור נשים. משקל הכדור נע בין 170–180 גרם (6.0-6.3 oz) לגברים, 150-160 גרם (5.3-5.6 oz) לנשים.
הכדור יכול להיות בצבע יחיד, או בצבעים שונים, או בצבעים זוהרים, ובלבד שלא יפגע בביצועים של השחקנים.
כדור ספאק טקראו עשוי להיות מצופה בגומי סינתטי או בחומר עמיד ורך על מנת לרכך את הפגיעה של הכדור בגוף השחקן. סוג החומר והשיטה המשמשים לבניית הכדור או ציפוי הכדור בגומי או בכיסוי רך ועמיד, חייבים להיות מאושרים על ידי ISTAF לפני שניתן יהיה להשתמש בו בתחרות. בתחרויות עולמיות, תחרויות בינלאומיות ואזוריות שאושרו על ידי הפדרציה הבין לאומית של ספאק טקראו, ובכללן המשחקים האולימפיים, משחקי העולם, משחקי חבר העמים, משחקי אסיה ומשחקי SEA, יש לשחק אך ורק בכדור שאושר על ידי ISTAF.
השחקנים
אחד משלושת השחקנים יהיה מאחור. הוא נקרא "Tekong" ומשמש כמגיש. שני השחקנים האחרים יהיו מלפנים, אחד בצד שמאל והשני בצד ימין. תפקידו של השחקן בצד שמאל הוא להגביה את הכדור לכיוונו של השחקן הימני ותפקידו של השחקן בצד ימין הוא להנחית את הכדור בצד של הקבוצה היריבה.
פתיחת המשחק והגשה
הקבוצה שאמורה להגיש תתחיל את המערכה הראשונה. לקבוצה שמנצחת במערכה ניתנת האפשרות לבחור מי מבין שתי הקבוצות תגיש.
על השחקן להגיש מיד אחרי שהשופט מכריז על הניקוד. אם שחקן זורק את הכדור לפני שהשופט מכריז על הניקוד עליו לזרוק שוב את הכדור והוא יקבל אזהרה. במהלך ההגשה ברגע שה "Tekong" בועט בכדור יכולים כל השחקנים לזוז לנוע בחופשיות בתחומי המגרש שלהם. ההגשה נחשבת חוקית אם הכדור עובר את הרשת בין אם נגע בה או לא, ועובר אל תוך המגרש של הקבוצה היריבה.
עבירות במשחק
במהלך ההגשה
במהלך המשחק
שיטת הניקוד
כאשר קבוצה מבצעת עבירה, מוענקת נקודה לקבוצה היריבה.
הגשה: קבוצה מגישה שלוש פעמים ואז תורה של הקבוצה השנייה להגיש, לא קשר למי ניצח בנקודות. במצב של תיקו 21-21, כל קבוצה תגיש נקודה אחת עד שהמערכה מוכרעת.
מערכה: קבוצה מנצחת מערכה כאשר היא מגיעה ל-21 נקודות ומובילה בהפרש של שתי נקודות או יותר על הקבוצה היריבה. אם קבוצה לא מגיעה להפרש מספיק, ממשיכים לשחק עד שאחת הקבוצות משיגה הובלה של 2 נקודות או מגיעה ל-25 נקודות (מה שקורה קודם).
במערכה והאחרונה בכל regu, הקבוצות מחליפות צדדים במגרש כאשר אחת מהקבוצות מגיעה ל-11 נקודות.
משחק רשמי של regu או regu זוגות מסתיים בניצחון של הטוב משלוש מערכות (אחת הקבוצות מגיעה לניקוד של 2:0 או 2:1);, כאשר כל מערכה נמשכת עד 21 נקודות.
משחק קבוצתי הוא למעשה שלושה משחקי regu ברצף, כשבכל regu משתתפים שחקנים שונים של הקבוצה. הקבוצה הזוכה נקבעה על ידי הטוב משלושה regus, כלומר ניצחון ב-2 מתוך 3 regus.
דירוג: בטורנירים ומשחקי צוות, דירוג הקבוצה נקבע על ידי: 1. סכום הניצחונות במשחקים: ניצחון במשחק מעניק לקבוצה נקודה אחת. 2. סכום הניצחונות במערכות. 3. הפרש הנקודות בין הקבוצות.
המדינות המתחרות
משחקים בינלאומיים נשלטים כעת על ידי: ISTAF,הפדרציה הבינלאומית של ספאק טקראו
Fresh Out the Oven
Fresh Out the Oven הוא שיר של הזמרת והשחקנית ג'ניפר לופז בשיתוף הראפר פיטבול. השיר היה אמור לצאת כסינגל שיווקי מתוך אלבומה השביעי ?Love, אך לופז החליטה שלא להכניס אותו בסוף כי חשבה שהוא לא מתאים לסוג המוזיקה שאיתו עבדה באותה תקופה.
השיר הופץ לראשונה באינטרנט ב-7 באוקטובר 2009 על ידי אפיק רקורדס. הווידאו קליפ לשיר בוים על ידי ג'ונאס אקרלונד וכולל סצנות של לופז שוכבת על מיטה, מטפסת במדרגות וכולי. השיר אמנם לא זכה להצלחה בעולם, אך הגיע למקום הראשון במצעד שירי הדאנס קלאב בארצות הברית.
רקע
בטקס ה-VMA של 2009 אמר פיטבול כי הוא הקליט שיר עם לופז אשר ייצא כסינגל הראשון מתוך אלבומה השביעי ושהוא ייקרא "Lola" אך בסוף השיר יצא כסינגל באזז והוא לא נכנס לאלבום, ושמו של השיר השתנה ל-"Fresh Out the Oven".
השיר הוא שיר אלקטרו-R&B והוא נכתב על ידי אמנדה גוסט, לופז עצמה, ארמנדו פרז ופארל ויליאמס והופק על ידי הנפטונז.
מוזיקה ומילים
השיר הוא שיר מיד טמפו מסוג אלקטרו-R&B שאורכו 3:35 דקות. הוא נכתב על ידי לופז עצמה אמנדה גוסט, פיטבול ופארל ויליאמס שגם הפיק את השיר עם צוות ההפקה שלו "הנפטונז". אף על פי ששם השיר באנגלית השיר מכיל בתוכו גם משפטים בספרדית.
בריאיון במרץ 2010 אמרה לופז על השיר: ראש חברת התקליטים שלי אמנדה אהבה את השיר הזה והיא אמרה שהשיר הזה חייב ללכת אליי, היא נתנה לי לשמוע את השיר ואמרתי לה: "את יודעת מה אני אוהבת את השיר אבל אני לא בטוחה שאני יכניס אותו לאלבום שלי" והיא אמרה לי שלא משנה אם אני אכניס את זה או לא אני חייבת להקליט את השיר הזה".
קגו
קגו (שם מדעי: Rhynochetos jubatus) הוא מין יחיד במשפחתו ואנדמי לקלדוניה החדשה של עוף מסדרת סופיות השמש. כל גופו של הקגו צבוע באפור כחלחל מלבד רגליו ומקורו האדומים. רגליו של הקגו ארוכות, ויש לו ציצת נוצות.
אורכו של הקגו כ-55 ס"מ, ומשקלו יכול להשתנות מאוד בין עונה לעונה, בטווח 0.7 עד 1.1 קילוגרם. מכיוון שהוא אינו יכול לעוף (ואולם הוא יכול לדאות תוך כדי בריחה), הוא מבלה את רוב זמנו על הקרקע, ומחפש אחר חסרי חוליות שאותם יוכל לאכול. אפילו קנו, הבנוי מזרדים, נבנה על הקרקע. הנקבה מטילה ביצה אחת, והזכר והנקבה משתפים פעולה בדגירה ובגידול הגוזל. מכיוון שהוא אינו יכול לעוף, הקגו חשוף מאוד לטורפים - שלא היו בבית גידולו עד שהובאו על ידי האדם, ולכן הוא כעת בסכנת הכחדה.
הקגואים מאוד טריטוריאליים, והטריטוריות שלהם נפרשות על שטחים של 100 עד 280 דונם. בתוך הטריטוריות שלהם, הזכרים והנקבות בודדים, ושטחי האכילה שלהם נפרדים זה מזה (אך חופפים). הקגו משתמש בציצת הנוצות ובכנפיים שלו לצורך מצגי חיזור, שהקגואים משתמשים בגרסה שונה מעט שלהם כדי להרתיע טורפים פוטנציאליים. בעיות טריטוריאליות בין קגואים נפתרות בדרך כלל על ידי קרב ביניהם, המתבצע בעזרת הכנפיים והמקורים ועלול לגרום לפציעות חמורות.
הקגו ניזון כמעט אך ורק מבשר של בעלי חיים שונים: חלזונות, לטאות ותולעים טבעתיות מהוות חלק עיקרי מתזונתו; אך הוא ניזון גם מזחלים, עכבישים, מרבי רגליים וחרקים כמו חגבים וחיפושיות.
עלילה (סרט)
עלילה (באנגלית: Alila) הוא סרט קולנוע ישראלי מסוגת דרמה וקומדיה, המבוסס על הספר "מחזיר אהבות קודמות" מאת יהושע קנז. הסרט עוקב במשך מספר ימים אחר חייהם של דיירי בניין בין תל אביב ליפו. הסרט בוים ונכתב על ידי עמוס גיתאי, והופק על ידיו יחד עם מיכאל תפוח ולורן טרושו.
הסרט הוקרן לראשונה בפסטיבל הסרטים של ונציה שהתקיים באיטליה ב-5 בספטמבר 2003. בישראל הסרט הוקרן לראשונה בבתי הקולנוע ב-26 באוקטובר 2003. אורך הסרט הוא כ-122 דקות ושפתו היא עברית.
תקציר העלילה
בסצנת הפתיחה, במקום מזכים הכתובים בתחילת הסרט, כנהוג, מקריא עמוס גיתאי את שמות השחקנים ומאוחר יותר בסצנה את שמות צוות ההפקה. כל זאת על רקע סצנה בה עזרא הקבלן נוסע עם בנו אייל באזור התחנה המרכזית הישנה של תל אביב ומנסה לשכנע את בנו להישאר בשירות הקרבי בצה"ל אליו התגייס בניגוד לנטייתו, כשברקע מתנגן שירה של אביבה אבידן, "פרי גנך". שאר הסרט מורכב מארבעים סצינות בודדות עם תמונות בודדות המתארות את חייהם של מספר דמויות החיות בבניין בין תל אביב ליפו. בנוסף למקום המגורים, חיי הדמויות חופפים ומתנגשים. גבי ומאהבה חזי שוכרים חדר בבניין כדי לנהל רומן, בזמן שעזרא בונה תוספת בלתי חוקית בבניין. אירועים אלו מניעים את הדייר שוורץ, ניצול השואה, להתמוטטות נפשית. דמויות אחרות כוללות מעפילים, נער מתבגר שחושש לשרת בצבא וקצין משטרה מושחת. בכל סצנה המצלמה עוברת דרך קירות, מעל שולחנות עבודה וסביב חדרים כדי להמשיך להתמקד בדמות שהיא עוקבת אחריה ברגעי הדרמה או ברגעים של פעילות יומיומית ושגרתית.
ביקורות
הסרט זכה לביקורות מעורבות. "Newsday" כינה את הסרט כסרט סקסי, צבעוני, אמיץ ומבדר באומץ. "וילג' ווייס" קרא לבמאי "הגל החדש של ישראל". סטיפן הולדן מאתר "הניו יורק טיימס" הצהיר שאין באמת דמות חביבה בסרט, בנוסף הוא הוסיף שהשקפתו הצהובה של הקולנוען על האנושות תואמת את העין שלו למכוערים.
פרסים ומועמדויות
הסרט היה מועמד לשני פרסים מטעם האקדמיה הישראלית לקולנוע בשנת 2003:
הסרט היה מועמד לפרס אחד מפסטיבל הסרטים הבינלאומי של ויאדוליד בשנת 2003:
הסרט היה מועמד לפרס אחד מפסטיבל הסרטים של ונציה בשנת 2003:
קישורים חיצוניים
ביקורות
האלף ה-1 לפנה"ס
האלף ה-1 לפנה"ס הוא פרק הזמן שבין שנת 1,000 לפנה"ס עד שנת 1 לפנה"ס (תחילת המאה ה-10 לפנה"ס עד סוף המאה הראשונה לפנה"ס).
אוכלוסיית העולם הוכפלה במהלך האלף הראשון לפנה"ס - מ-100 מיליון לכ-200 עד 250 מיליון.
ריקי נאטיל
ריצ'רד רנארד "ריקי" נאטיל, (באנגלית: Richard Rennard "Ricky" Nattiel; נולד ב-25 בינואר 1966 בגאיינסוויל, פלורידה) הוא שחקן פוטבול אמריקני לשעבר בליגת ה-NFL.
קריירה
נאטיל החל את קריירת באוניברסיטת פלורידה. ב-1987 נבחר על ידי הברונקוס בדראפט. במהלך הקריירה שלו העפיל יחד עם הקבוצה לפלייאוף שמונה פעמים מתוכם פעמיים העפיל לסופרבול. אחד ממשחקיו הבולטים בקריירה היה סופרבול XXII. כבר במהלך הראשון של הברונקוס תפס נאטיל מסירה מג'ון אלווי ורץ איתה לטאצ'דאון. ב-1992 פרש נאטיל. במהלך הקריירה תפס 121 מסירות למרחק של 1,972 יארדים בהם שמונה תפיסות לטאצ'דאונים.
טירת סוורנדרוג
טירת סוורנדרוג (באנגלית: Severndroog Castle) היא מבנה שטות (folly) שתוכנן על ידי האדריכל ריצ'רד ג'אפ בשנת 1784 ביער אוקסליז שעל גבעת שוטרז בדרום מזרח לונדון ברובע גריניץ'.
היסטוריה
המבנה הוקם כאנדרטה לזכרו של רב החובל סר ויליאם ג'יימס שבאפריל 1755 התקיף את מצודת שודדי הים בסווארנאדורג - בין מומבאי לגואה, לחופה המערבי של הודו. המבנה הוקם לאחר מותו של ג'יימס בשנת 1783 על ידי אשתו, ליידי ג'יימס מאלת'ם. המבנה נבנה בסגנון גותי, גובהו 19 מטרים, צורתו משולשת, ושני מגדלים מחומשים מצויים בשני קצותיו. בראש המבנה ממוקמת מרפסת תצפית.
בשנת 1988 הודיעה המועצה המקומית כי אינה יכולה לממן את אחזקת המבנה וסגרה אותו. בשנת 2002 הוקמה קרן הנאמנות לשימור טירת סוורנדרוג על ידי תושבי הסביבה במטרה לשפץ את המבנה. עבודות השיפוץ החלו בשנת 2004 וצולמו על ידי רשת הטלוויזיה BBC כסדרת טלוויזיה בשם "שיקום".
קים איל
קים איל הוא מתאבק צפון קוריאני. הוא זכה בשתי מדליות זהב בהיאבקות במשקל זבוב (עד 48 ק"ג), באולימפיאדת ברצלונה (1992) ואולימפיאדת אטלנטה (1996). כמו כן הוא זכה במדליית כסף באליפות העולם ב-1991.
משנת 2006 נכלל איל קים בהיכל התהילה של FILA (התאחדות מקצועות ההיאבקות הבינלאומית).
שערה חודרנית
שערה חודרנית (באנגלית: Ingrown hair), נקראת גם שערה הפוכה או שערה כלואה, היא שערה הצומחת מתחת העור. כתוצאה מכך נוצר ניפוח של העור, שעלול לגרום לפוליקוליטיס, (הצטברות מוגלה בזקיק השערה הגורמת לתהליך דלקתי מקומי).
גורמים
צמיחת שערה מתחת העור מתרחשת כאשר שערה נשברת או נחתכת קרוב מאוד לגובה פני העור, כך שבתהליך הצמיחה עליה לעבור את שכבת האפידרמיס. השערה מתחילה לצמוח בזווית קלה, עד שהיא מגיעה לשכבת העור העליונה, אך אינה מצליחה לחצות אותה, ובמקום לפרוץ אל פני העור, היא נוטה ומוסיפה לצמוח בין שכבות העור.
צמיחת שערה הפוכה נגרמת עקב:
לודוויג קונן הוראק פון הנקמפף
לודוויג קונן הוראק פון הנקמפף (בגרמנית: Ludwig Koennen Horak von Höhenkampf; 15 בפברואר 1861, וינה, האימפריה האוסטרית – 14 באוקטובר 1938, וינה, גרמניה הנאצית) היה גנרל אוסטרו-הונגרי, מפקד הקורפוס ה-9 בחזית האיטלקית במלחמת העולם הראשונה בגזרת דרום טירול ובהמשך מפקד הקורפוס ה-19 בחזית המקדונית בגזרת אלבניה.
קריירה מוקדמת
ב-1882 סיים לודוויג קונן את האקדמיה הצבאית הטרזיאנית בווינר נוישטאדט והוסמך כקצין רגלים בדרגת סגן. מ-1885 ועד 1887 הדריך באקדמיה הצבאית בווינה וב-1896 הועלה לדרגת מייג'ור והוצב לשורת תפקידי מטה ובכללם ביחידת הקרטוגרפיה של הצבא האוסטרו-הונגרי. ב-1909 מונה למפקד חטיבת הרגלים ה-44 וב-5 במאי 1910 הועלה לדרגת גנרל מיור.
מלחמת העולם הראשונה ואחריתו
מיולי 1914 ועד מאי 1915 כיהן כמפקד הצבאי של אזור אינסברוק.
בהמשך מונה קונן למפקד הדיוויזיה ה-91 וכיהן בתפקידו עד נובמבר 1915, עת מונה למפקד הקורפוס ה-9 והוצב בחזית האיטלקית בגזרת דרום טירול. ב-12 בנובמבר 1916 הועלה לדרגת גנרל. באוקטובר 1917 הודח מפקד הקורפוס ה-19 בחזית המקדונית איגנץ טרולמן פון לובצ'נברג, לאחר כיבוש העיר פוגרדץ בידי הסרבים ולודוויג קונן מונה במקומו. ב-יולי 1918 הודח גם קונן מפיקוד על הקורפוס ה-19 ובינואר 1919 לאחר תום המלחמה וכניעת האימפריה האוסטרו-הונגרית שוחרר מצבאה. לודוויג קונן הוראק פון הנקמפף הלך לעולמו ב-1938 בווינה והוא בן 77 שנים.
Shine On You Crazy Diamond
Shine On You Crazy Diamond הוא שיר מאלבום האולפן Wish You Were Here של להקת הרוק המתקדם פינק פלויד.
השיר מחולק לשני חלקים ראשיים, אחד בתחילת האלבום ואחד בסופו. השיר ידוע בהתפתחויות המורכבות בו ובשלבים שהוא עובר לאורך השיר. החלק הראשון כולל את חלקים 1-5 והחלק השני כולל את חלקים 6-9.
רקע
היצירה היא המרכזית באלבום, נכתבה על ידי רוג'ר ווטרס, דייוויד גילמור וריצ'רד רייט ומחולקת לתשעה חלקים מוזיקליים. השיר בוצע לראשונה בסיבוב ההופעות של שנת 1974 והוקלט לקראת צאת האלבום בשנת 1975.
השיר הוא מעין קינה וגעגועים לסיד בארט, מייסד הלהקה וסולנה הראשון, שעזב את הלהקה עקב התמכרותו לסמים ובעיות נפשיות. ראשי התיבות של שם השיר הם גם שמו הפרטי של בארט באנגלית – Shine on You crazy Diamond.
השיר היה ארוך יותר מצד אחד של תקליט ויניל, ולכן הוא פוצל, והוא משמש כמעין "כריכה" לאלבום. השיר מחולק לשתי רצועות:
חלק 1
00:00–03:55החלק הראשון של השיר מתחיל בצלילי קלידים שמתחזקים בהדרגה. לאחר מכן יש סולו של סינתיסייזר-מינימוג וסולו גיטרה. החלק הראשון נמשך כמעט ארבע דקות ומסתיים בעמעום צליל הקלידים. בנוסף, בחלק זה נעשה שימוש בתיפוף על כוסות יין מלאות במים בכמויות שונות.
חלק 2
3:55–6:28החלק השני נפתח במוטיב בן 4 צלילים החוזר על עצמו כמעט לאורך כל הקטע. קיים גם סולו נוסף של גילמור, וכן גם מתחיל המתופף, מייסון, את תפקידו. המוטיב הזה מכונה לעיתים בשם "המוטיב של סיד".
חלק 3
6:29–8:43החלק מתחיל בסולו מינימוג של רייט. ישנו סולו גיטרה שלישי של גילמור, עם כמה צלילי בלוז.
חלק 4
8:43–11:10זהו החלק הווקלי (מילולי) בשיר. רוג'ר ווטרס מוביל את השירה, וגילמור, רייט וזמרות הליווי מלווים ברקע.
חלק 5
11:11–13:14שתי גיטרות חוזרות על עצמן בקטע חוזר ("ריף"), במשך כדקה. סקסופון בריטון מלווה את הגיטרות. בסוף הקטע, הבריטון מתחלף לטנור, הגיטרות ממשיכות לנגן והמקצב מואץ. בסוף הקטע נשמעים צלילי מכונה המובילים את השיר לתוך השיר הבא – Welcome to the Machine.
חלק 6
00:00–5:00חלק זה מתחיל ברוח שורקת שממשיכה מהשיר הקודם (Wish You Were Here). כשהרוח דועכת, מצטרף דייוויד גילמור בגיטרת בס. ווטרס מצטרף עם עוד ריפ בבס, ואליו מצטרף גם ריק רייט, עם צלילי "כינורות" של סינתיסייזר ARP. אחרי מספר תיבות עם קטעי גיטרת-קצב, נשמעים תופים, ורייט מגיע עם סולו מינימוג. בערך שתי דקות אחרי תחילת השיר, מנגנים הקלידים והגיטרה יוניסון. אחריו מגיע סולו גיטרת סלייד עם הדגשים קטנים של המשך סולו המינימוג. במשך 3 דקות של סולו גיטרה, גילמור עולה לאט לאט באוקטבות, עד שמגיע לתו סי (B) שנמצא חצי טון אחד לפני הדו, שלוש אוקטבות מעל הדו האמצעי. אחריו ממשיך גילמור למנגינה המרכזית (כמו בחלק 4), שאחריו מגיע חלק 7.
חלק 7
5:00–6:05כולל את קטעי השירה, בדומה לחלק 4, רק בחצי האורך.
חלק 9
9:05–12:31חלק זה תואר על ידי גילמור כ"מארש אבל של ארבעה רבעים (4/4)... הספד הפרידה המוזיקלי לסיד". ברוב החלק מלווים תופים, עד שבדקה האחרונה הם מפסיקים, ורק קטעי סולו איטי של קלידים ממשיכים ודועכים לאט. בערך בדקה ה-12:07 ניתן לשמוע קטע קטן מתוך המלודיה של See Emily Play, אחד משיריו הידועים של סיד בארט עם פינק פלויד.
עמוקה
עמוקה (עֲמֻקָּה) הוא יישוב קהילתי קטן בגליל העליון ליד חצור הגלילית וצפת, השייך למועצה אזורית מרום הגליל. היישוב הוקם בשנת 1980 כחלק מתוכנית המצפים בגליל. במקום שכן עד קום המדינה הכפר הערבי עמוקה (ערבית: عمّوقة).
צפונית-מערבית ליישוב שוכן קבר המיוחס לרבי יונתן בן עוזיאל שיש המייחסים לו סגולות לשידוך.
היסטוריה
יישוב בשם כפר עמיקו, מוזכר בתלמוד ויש המזהים אותו עם עמוקה. עמוקה הייתה יישוב יהודי בתקופה הצלבנית. הרב משה באסולה ביקר בעמוקה בין השנים 1521–1523 וסיפר: "רכבתי עם יהודי אחד לעשות סיבוב לראות כל הגליל העליון והצדיקים אשר בו.. באנו לעמוקה, מקום כשמו כן הוא, עולה להר גבוה מאד ואחר כך יורדים בעמק ושם כפר כ-60 בתים ואין שם יהודים".
בשנת 1875 ביקר בעמוקה חוקר ארץ ישראל ויקטור גרן, וכתב כי במקום יושבים אלג'ירים אחדים שהתיישבו במקום לאחר ששירתו בצבאו של עבד אל-קאדר. הוא ציין כי מצא בקרבת מקום בניין עתיק שנראה כמו בית כנסת, וכן עץ זקן שחלק מענפיו "נסמכים על אבני גזית שעולי הרגל היהודים כותבים עליהן את שמותיהם".
הכפר הערבי עמוקה מנה לפי "סקר הכפרים" משנת 1945 כ-140 תושבים, נכבש על ידי צה"ל במאי 1948.
עמוקה הוקמה כשנת 1980 בלב יער ביריה במסגרת תוכנית המצפים בגליל. במקור יועדה עמוקה לכלול רק 7 משפחות, אך בלחץ בני מושבי מרום הגליל, ספסופה, דובב ושזור, הוחלט במרץ 1980 להוסיף לו עוד 15 אשקוביות בהם התיישבו בני המושבים. במהלך שנות ה-80 הפך היישוב ליישוב של בעלי מקצועות חופשיים.
בסוף 2019 התגוררו בעמוקה כ-130 תושבים, שהתפרנסו מתיירות וממקצועות חופשיים. ילדי היישוב לומדים בבתי ספר חיצוניים: יסודי – "נוף הרים" בסאסא, תיכון – "אנה פרנק" בסאסא, תיכון "הר וגיא" ותיכון "עינות ירדן".
קברו של רבי יונתן בן עוזיאל
על פי המסורת מצוי קברו של התנא יונתן בן עוזיאל בעמוקה. רבי יונתן היה מגדולי תלמידיו של הלל הזקן. אזכור ראשון בכתב מופיע ב"מגילת אביתר" מסוף המאה ה-11 (כאלף שנה לאחר מותו של בן עוזיאל). זאב וילנאי כותב כי "רבי שמואל בן שמשון, בשנת 1210, מספר על הקבר הזה: ועליו אילן גדול והישמעאלים מביאין עליו שמן ומדליקין נר לכבודו וגם נודרים שם נדרים לכבודו". ציון הקבר של יונתן בן עוזיאל מובא בציור משנת רצ"ו, 1537, מתוך "יחוס אבות ונביאים". נהוג לעלות אל קברו בראשי חודשים, באמצע החודש וב־כו בסיון (יום פטירתו), אך ניתן למצוא שם עולי רגל כל ימות השנה.
מנהג שהחל במאה ה-17 הוא לבקש על קברו זרע בר קיימא, פרנסה טובה, נחת מהילדים, בריאות טובה, זיווג הגון וזוגיות טובה. מקור המנהג אינו ברור. וילנאי, בספרו "מצבות קודש בארץ־ישראל", מעלה שתי השערות: האחת, שהמנהג התפתח בעקבות הכתוב בתרגום פסבדו-יונתן הכותב כי כל המונע את הקשר בין חתן לכלה הרי הוא כופר בחיי העולם הבא. השנייה, כי מדובר בקריאה מוטעית של דברי רש"י:. למעשה, צמד המלים "והיא עמוקה" משתייך ל"דיבור המתחיל" הבא בדברי רש"י, ומתייחס לדברי הגמרא "והיא עמוקה משאול", אך הקריאה המוטעית קשרה דברי רש"י עם היישוב עמוקה.
הרב יעקב ישראל קניבסקי טען אף הוא שאין מקור לסגולה, הרב עובדיה יוסף תמך בסגולה זו.
מספר רבנים נתנו מקורות דרשניים לסגולה.
בית כנסת
חורבה ומבנה גדול מעל הקבר המיוחס ליונתן בן עוזיאל. שרידיה מצויים ממזרח לגיא, בו היה היישוב הקדום כפר עמיקו, עמיקין. במאה ה-19 כתב החוקר ויקטור גרן שראה במקום "בסיס עמוד וכמות של אבני גזית - שרידיו של בניין עתיק, אולי בית כנסת". צבי אילן כותב כי כיום יש במקום חוליה מגולפת של קורה או כרכוב ואבני גזית. חלק מאבני הגזית מרוכזות במרכז החורבה, במעין "במה". מערבה נמצא משטח של 20 על 30 מטר מתאים לבית כנסת. בעבר נמצא במקום לוח שבור משיש שעליו תבליט גפן, אולי חלק מהסורג.
אייב אטל
אברהם וושינגטון "אייב" אטל (אנגלית: Abraham Washington "Abe" Attell; 22 בפברואר 1883 – 7 בפברואר 1970), היה מתאגרף אמריקאי-יהודי. אלוף העולם באגרוף במשקל נוצה במשך שש שנים רצופות, בין השנים 1906-1912 ובמשך כעשור, משנת 1903, החזיק כמעט ברציפות בכתר האליפות. אטל כונה לעיתים קרובות על ידי עיתונים "העברי הקטן".
חייו ודרכו כמתאגרף
אטל נולד בסן פרנסיסקו, קליפורניה, בנם זוג הורים יהודי, בשנת 1883. הוא גדל בשכונה שבה היה רוב של מהגרים ממוצא אירי ולעיתים קרובות ניהל קרבות עם נערים בשכונה. לימים סיפר כי כילד היה מעורב לעיתים בכ-10 קרבות ביום. לאחר שאביו נטש את משפחתו בעת שאטל היה בן 13, הוא מכר עיתונים כדי להרוויח כסף. בפינת הרחוב בה עבד שכן אולם שאירח קרבות אגרוף רבים וחשובים. בשנת 1897 זכה אטל לראות את הקרב בין סאלי סמית לבין ג'ורג ' דיקסון על אליפות העולם במשקל נוצה. לאחר אירוע זה אטל ואחיו סיזר ומונטה השתכנעו כי מצפה להם עתיד בעולם האגרוף.
הקרב המקצועי הראשון של אטל היה בגיל 17, ב-19 באוגוסט 1900, במועדון הספורט של סן פרנסיסקו, כאשר הוא ניצח בנוקאאוט את לנט "הילד" בשני סיבובים. אמו אשר התנגדה בתחילה נחרצות לקריירת האגרוף שלו, הפכה מאוחר יותר לאחת מאוהדותיו המושבעות והימרה עליו לנצח.
אלוף העולם במשקל נוצה
לאחר שזכה בנוקאאוט ב-10 קרבות ברציפות, אטל עבר לדנוור, קולורדו. בגיל 18, הוא נלחם נגד ג'ורג ' דיקסון על אליפות העולם במשקל נוצה וניצח בהחלטת שופטים לאחר 15 סיבובים. בשנת 1904 הוא ניצח את ג'וני רייגן ב-20 סיבובים. שנה אחר כך הוא איבד את כתר האליפות לטוני סאליבן אבל זה חזר וזכה באליפות בפברואר 1906 בניצחון על ג'ימי וולש.
בין השנים 1906–1912 אטל הגן בהצלחה על תואר שמונה-עשר פעמים, תקופת שיא שלא נשבר במשך שבעים שנה. בעיתוני התקופה הוא כונה לעיתים קרובות "האלוף הקטן" או "העברי הקטן".. בשנים 1909–1910, החזיק אחיו מונטה אטל באליפות העולם במשקל תרנגול, בכך הפכו לשני האחים הראשונים בהיסטוריה שהחזיקו באליפויות העולם באגרוף בו זמנית. אף אחיהם סיזר היה למתאגרף מקצועי. בתקופת היותו אלוף העולם במשקל נוצה אטל היה לכאורה בקשרים עם העבריין היהודי ארנולד רוטשטיין והם הפכו לחברים טובים במהלך תקופה זו.
לאחר שפרש מאגרוף מקצועי  אטל היה בעל חנות נעליים מצליחה בעיר ניו-יורק, לאחר שרבים מלקוחות החנות היו אוהדיו כמתאגרף ובקרו בחנות כדי לראותו. הוא פרש מעסקי הנעליים ביוני 1916 והחל קריירה כבדרן.
מותו ומורשתו
אטל נפטר בכפר ניו פאלץ, מצפון לניו יורק, ב-7 בפברואר 1970.
עוד בחייו, בשנת 1955, הוכנס להיכל התהילה של האגרוף בארצות הברית. בשנת 1982 הוכנס להיכל התהילה הלאומי של ספורטאים יהודים ובשנת 1983 להיכל התהילה הבינלאומי של ספורטאים יהודים.
ישיבת תל אביב (פירושונים)
בעיר תל אביב יש מספר ישיבות
מרוץ אופניים
מרוץ אופניים הוא ענף ספורט שבו נערכת התחרות ברכיבה על אופניים. קיימים מספר סוגי תחרויות המקובלים בענף זה:
ילנה בוסינובה
ילנה בוסינובה (באוקראינית: Олена Босінова, ברוסית: Елена Босинова; 6 ביולי 1951 - 26 באוגוסט 2005; כ"א באב תשס"ה) הייתה פעילת ימין ישראלית שהציתה את עצמה למוות במחאה כנגד תוכנית ההתנתקות. בוסינובה היא הראשונה בישראל שנקטה בהצתה עצמית כפעולת מחאה פוליטית כנגד השלטון.
ביוגרפיה
נולדה באודסה, שבשטח אוקראינה (אז ברית המועצות). הייתה מהנדסת במקצועה, וכן למדה היסטוריה ופילוסופיה יהודית. עם הגעת השינויים הפוליטיים והפרסטרויקה הצטרפה לארגון הדמוקרטי-ליברלי "ממוריאל", שעסק בחקר פשעי המשטר הסובייטי ובעזרה לקורבנותיו. בנוסף הייתה פעילה מרכזית בקהילה היהודית באודסה, וסייעה לקשישים ולחולים יהודים.
בשנת 2000 עלתה לישראל עם אמה. התיישבה בקדומים, וחייתה על קצבה חודשית. היא המשיכה לעסוק בנושאים של זהות יהודית, לקחה קורסים ביהדות בשפה הרוסית באוניברסיטת בר-אילן ובין היתר השתתפה בהפעלתו של חוג לחיזוק הזהות היהודית בקרני שומרון, שגם סייע למעוניינים לעבור גיור.
לקראת יישום תוכנית ההתנתקות ניסתה להשתתף במשאל מתפקדי הליכוד, ללא הצלחה. בהמשך, לאחר ששרון הביא את התוכנית לאישור הממשלה, נפגשה עם חברי הליכוד במטרה לשכנעם לפעול כנגד ההתנתקות ופרסמה מאמרים ארוכים באתרי אינטרנט ברוסית, שבהם הביעה את חששה שההתנתקות תמיט אסון על ישראל. בשלב מסוים החלה בשביתת רעב מול הכנסת שהסתיימה ללא תוצאות. בהמשך יצאה למחאות בצמתים, ועוכבה פעמיים לחקירה.
בוסינובה היא הישראלית הראשונה שבחרה בהצתה עצמית כדרך ביטוי של מחאה פוליטית וממשה את החלטתה (שמואל פרומר, חבר גוש אמונים מקריית שמואל, התכוון להצית את עצמו מול בית ראש הממשלה ב-1978 במחאה על מדיניות הממשלה, אך נעצר על ידי המשטרה, שהוזעקה על ידי הכתב דן סממה).
בגיליון העין השביעית כתב גדי וולפספלד:
לאחר מותה הוקמה ביישוב מגוריה, קדומים, ספרייה תורנית לעילוי נשמתה.
כפר סבא הורסס
כפר סבא הורסס (Horses; מאנגלית: סוסים) היא קבוצת הוקי קרח ישראלית מהעיר כפר סבא המשחקת בליגת ההוקי קרח הישראלית. הקבוצה הוקמה בשנת 2012 על ידי המרכז לקידום ופיתוח הוקי רולר בישראל שעד אותה שנה פעל בענף ההוקי רולר בלבד. מאמן הקבוצה הוא פאבל לווין. בעונת 2013/14 הגיעה הקבוצה לגמר אליפות ישראל בו הפסידה לקבוצת ראשון דווילס.
סטטיסטיקה
מקרא: מש' = משחקים, נצ' = ניצחונות, נצה' = ניצחונות בהארכה, הפ' = הפסדים, הפה' = הפסדים בהארכה, נק' = נקודות, שעז' = שערי זכות, שעח' = שערי חובה.
מועצת גדולי התורה
מועצת גדולי התורה היא מועצת רבנים המהווה את הסמכות הדתית העליונה בתנועת אגודת ישראל. לאחר התפצלות תנועת דגל התורה מאגודת ישראל, הקימה התנועה החדשה מועצת גדולי תורה נוספת, שהיא הסמכות הרוחנית העליונה בתנועה זו.
הקמת המועצה
מועצת גדולי התורה הוקמה בעקבות הקמתה של אגודת ישראל, בקטוביץ בשנת תרע"ב (1912). הוחלט אז שתוקמנה לתנועה שתי מועצות: מועצת בעלי בתים ומועצת רבנים שבה יהיו חברים גדולי התורה בעולם. באותו מעמד התמנתה מועצה זמנית של רבנים. מבחינת סמכויות המועצה הוצעו הצעות בסגנון: "כל שאלה העומדת ושתעמוד על הפרק תיפתר אך ורק על פי חוות דעת מועצת גדולי התורה" ו"היא תהיה המנהלת הרוחנית אשר תעמוד בראש אגודת ישראל. דעת הוועד הזה תהיה מכרעת כשעלינו למדוד את הפעולות המעשיות באמת המידה של התורה ולהתוות להן דרך". בכנסייה הגדולה בווינה בשנת תרפ"ג (1923) אושרו חברים קבועים במועצה. באותו מעמד הכריז יצחק ברויאר בשם הוועד הפועל של אגודת ישראל שמועצת גדולי התורה עומדת "מעל לכנסייה הגדולה בכל השאלות החשובות".
דרכי בחירה
לקראת הוועידה המתוכננת בבאד הומבורג באוגוסט 1914, שלא יצאה אל הפועל בגלל פרוץ מלחמת העולם הראשונה, פנתה הוועדה המארגנת אל רבנים ברחבי העולם היהודי בבקשה שיצביעו על גדולי הדור "היותר מצוינים בתורה ובחכמה" ממדינתם הראויים להיות חברים במועצה.
דרך בחירה אחרת שהייתה יותר רווחת הייתה שהחברים במועצה צירפו אליה חברים חדשים.
שם המועצה
בקטוביץ טרם הוחלט על שם למועצת הרבנים, והרב יצחק אייזיק הלוי התנגד בשנת 1913 להצעת הרב שלמה ברויאר: "ועד גדולי הרבנים". לקראת הוועידה בבאד הומבורג ב-1914 השתמשה הוועדה המארגנת בשם "מועצת חכמי התורה". היה גם שימוש בשם "מועצת גדולי ישראל". עם זאת, השם "מועצת גדולי התורה" כבר תפס אחיזה בדיונים מסוף שנת 1912.
עמדת המועצה לגבי תוכנית החלוקה ורעיון הקמת המדינה
אחת ההחלטות החשובות והידועות של מועצת גדולי התורה התקבלה במהלך הכנסייה הגדולה השלישית שהתקיימה במרינבד שבצ'כוסלובקיה בשנת תרצ"ז (1937), כאשר חברי המועצה החליטו לדחות את תוכנית ועדת פיל לחלוקת ארץ ישראל בכתבם:.