cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
אנסמבל סולני תל אביב
היסטוריה
אנסמבל סולני תל אביב מקיים סדרות מנויים בתל אביב ובחיפה ומופיע בקונצרטים ובפסטיבלי מוזיקה ברחבי הארץ.
כן הופיע האנסמבל בחוץ לארץ, בין השאר בקרנגי הול שבניו יורק, בווינה ובבודפשט, בפסטיבלי מוזיקה בינלאומיים ובשידורי רדיו וטלוויזיה בישראל ובאירופה. במשך השנים הופיעו עם אנסמבל סולני תל אביב אמנים ידועי שם, ביניהם הכנרים מקסים ונגרוב ואידה הנדל, הויולנית טביאה צימרמן, הקלרינטנים גיורא פיידמן וחן הלוי, הפסנתרנים איתמר גולן, בוריס ברמן ואיאן פאונטיין ואחרים.
דיסקוגרפיה
בנוסף, השתתף האנסמבל באלבום "עיר" של שלומי שבן.
נג'ף
נַגַ'ף (בערבית: النجف) היא בירת המחוז הקרוי על שמה בדרום-מרכז עיראק, העיר שוכנת כ-150 ק"מ מדרום לבירה בגדאד. לפי אומדן רשמי מתאריך 1 ביולי 2018 אוכלוסיית העיר מונה 747,261 בני אדם והיא העיר השישית בגודלה בעיראק (אחרי בגדאד, מוסול, בצרה, כירכוכ וארביל). זוהי אחת הערים הקדושות ביותר לאסלאם השיעי והיא מוקד הכוח השיעי הפוליטי בעיראק.
מסופר כי העיר הוקמה ב-791 על ידי הח'ליף העבאסי הארון אל-רשיד. היא התפרסמה כאתר הקבורה של עלי בן אבי טאלב מקים השיעה והאימאם הראשון (אם כי יש המאמינים כי הוא קבור במזאר-י שריף באפגניסטן). כיום העיר נג'ף היא אתר חשוב של עלייה לרגל מכל העולם המוסלמי. רק למכה ולאל-מדינה מגיעים יותר עולי רגל מוסלמים.
היסטוריה
נג'ף היא עיר עתיקה ובעלת היסטוריה עוד לפני ימי האסלאם המגיעה עד למאה ה-1.
העות'מאנים שלטו בעיר תקופה ארוכה, אך השלטון נתקל בקשיים רבים כתוצאה מתקיפות של שבטים מדבריים וצבא פרסי, אשר גרמו לתקופת רעב ולמחסור במים. בתחילת המאה ה-16 כמות התושבים צנחה והחקלאות קרסה. במהלך המאה ה-18 החלה השפעה עצומה מצד פרס על החיים האינטלקטואליים בעיר. משבר המים נפתר בשנת 1803 ,לאחר ניסיונות רבים להסית את זרימת הנהרות והנחלים בסביבה.
ב-1915 הקימו השבטים הערבים המקומיים אוטונומיה בנג'ף שהתקיימה עד כיבוש העיר על ידי האימפריה הבריטית ב-1917. ב-1918 מרדו השייח'ים של נג'ף בשלטון הבריטי, אך המרד דוכא וראשי המרד הוצאו להורג.
מספר רב של העולמא השיעי גורשו לאיראן בה חיזקו את מעמדה של העיר קום כמרכז למידה שיעי חשוב במקום נג'ף, ובכך גרמו לעיר לאבד את מעמדה הדתי. עם זאת, כיום יושב בעיר האייתוללה עלי סיסתאני, אשר נחשב לסמכות העליונה בזרם השיעי באסלאם.
קליפר (חללית)
ב-2006 חדלו להגיע דיווחים על התקדמות כלשהי בפיתוח המיזם. בשנת 2009 הוחלט על סגירת המיזם ומעבר לפיתוח חללית אחרת - "אוריול". מיזם זה צפוי להשתמש ברוב המערכות שפותחו לחללית קליפר.
יישומים
לחללית קליפר היו מתוכננים שני דגמים עיקריים:
תאגיד "אנרגיה" פרסם מספר תרחישי משימות, בהן נעשה שימוש בחללית זו לצורך שיגור צוות אל הירח, למאדים, ואף מעבר לו, לחגורת האסטרואידים.
שיתוף פעולה עם סוכנות החלל האירופית
סוכנות החלל האירופית שקלה לשגר צוותים של אסטרונאוטים מטעמה, באמצעות החללית קליפר, ממרכז החלל הגיאני. בנוסף, פורסמו מספר איורים המציגים חיבור בין החללית הרוסית לחללית המטען האירופית ATV.
ב-2006 סוכנות החלל האירופית הודיעה כי לא תיקח חלק בפיתוח החללית קליפר.
אופן השיגור לחלל
החללית קליפר הייתה מתוכננת לטיסות חלל תוך שימוש במספר משגרים, ובהם המשגר הוותיק "סויוז" (סויוז-3 המשודרג או "אונגה"), והמשגר העתידי של רוסיה, המכונה "אנגרה", שעתידו אינו ברור בשלב זה, בשל בעיות מימון. קיימת אפשרות להתאים את החללית לשיגור באמצעות המשגר "זניט", מתוצרת אוקראינה.
שילוב עם החללית "פארום"
החללית קליפר הייתה מתוכננת להתחברות בחלל עם החללית הבלתי מאוישת פארום. שילוב כזה יכול להקנות לה יכולת פעולה ממושכת של עד חצי שנה במסלול סביב כדור הארץ, ולאפשר מרחב מחיה מספק לצוותה. אם תופעל החללית קליפר עם החללית פארום, ניתן יהיה להשתמש במנועי הפארום על מנת להאיץ את החללית למסלול שיביא אותה לטיסות סביב הירח, ובעתיד אף אל מאדים.
מגדיר צמחים
מגדיר צמחים (בלועזית: פלורה, flora) הוא ספר עיון (מודפס, אלקטרוני או מקוון) המתאר צמחים, בעיקר לצורך זיהויים.
סוגי מגדירים
מגדירי צמחים מתחלקים לקטגוריות של מגדירים מקצועיים, המיועדים לתלמידי וחוקרי בוטניקה, ולמגדירים עממיים, המיועדים לקהל הרחב. הסוג הראשון מנחה את המשתמש בשיטה מדעית: לפי טקסונומיה (משפחות, סוגים, וכדומה), ולפי מורפולוגיה של הצמחים. דוגמה למגדיר כזה היא "מגדיר חדש לצמחי ישראל". מגדירים עממיים נוקטים בגישה פשוטה יותר, כגון זיהוי לפי צבע הפרחים. דוגמה למגדיר כזה היא "מדריך פרחי הבר בישראל".
חלוקה נוספת היא לפי סוגי הצמחים – למשל, מגדירים לצמחי בר, כגון השניים הנ"ל, או מגדירים לצמחי תרבות כגון "צמחי התרבות של ארץ ישראל".
טוסטיג גודווינסון
טוסטיג גודווינסון (Tostig Godwinson; סביבות 1026 – 25 בספטמבר 1066) רוזן נורת'מבריה; היה בנם של גודווין, רוזן וסקס וגיתה תורקלסדוטיר ואחיו הצעיר של הרולד השני, אחרון מלכיה האנגלו-סקסים של אנגליה. טוסטיג מילא תפקיד מכריע בשרשרת האירועים שהובילה למפלתו של אחיו הרולד, ולנפילת הממלכה בידי הנורמנים.
מרד נגדו
טוסטיג זכה, כמו גודווין וארבעה מבניו האחרים, לרוזנות מידי המלך אדוארד המודה. ב-1055 הוא מונה לרוזן נורת'מבריה, שבירתה יורק. הוא לא היטיב לשלוט, וב-3 באוקטובר 1065 מרדו בו נתיניו, פשטו על אוצרו, הרגו את חייליו ותבעו מהמלך, ששהה במסע ציד יחד עם טוסטיג, למנות במקומו נער בשם מורקיר כרוזן נורת'מבריה.
אדוארד הזועם שלח את הרולד - יד ימינו מאז מות גודווין - לפגוש את צבאות המורדים במסעם דרומה ולשאת ולתת עימם. הרולד שמע את טענותיהם נגד טוסטיג, שהתנקש ביריביו ושדד את נתיניו, השתכנע שבכל מקרה לא יקבלו עליהם יותר את טוסטיג כרוזן ודיווח ברוח זו לאדוארד. המלך, שככל הנראה היה תומכו היחיד של טוסטיג, ציווה לגייס את צבאו כדי להילחם במורדים. אולם הצבא סירב לפקודותיו ובסופו של דבר לא הייתה לו ברירה אלא להכיר במציאות, להגלות את טוסטיג בבושת פנים ולמנות לרוזן את האיש שחפצו המורדים.
טוסטיג זעם על הרולד, אותו האשים בחתירה תחתיו ובניסיון לתמרן את אדוארד כנגדו. הוא אף האשים את הרולד בכך שעמד מאחורי המרד - האשמה שהרולד הכחיש בשבועה, ושאין כל ראיה התומכת בה.
טוסטיג נאלץ לעזוב את אנגליה. כעבור שבועות בודדים מת אדוארד, לאחר שרשרת של התקפים, שהחלו בסמיכות למרד. ויטנגמוט בחרו בהרולד למלך במקומו.
הפלישה הראשונה
לאחר שהות של כשישה חודשים בפלנדריה, מולדתה של אשתו ג'ודית, שב טוסטיג לאנגליה בראשו של צבא לא גדול. הוא נחת לראשונה על האי וייט והחל לעבור מנמל לנמל, בניסיון לקבץ סביבו תומכים נוספים. בכל אשר פנה דחו אותו, ועל מנת להצטייד במזון הוא נאלץ להילחם ולשדוד. בסופו של דבר הובס בידי צבאם של הרוזנים הצפוניים אדווין ומורקיר. לאחר מכן, כשבידו רק ספינות בודדות ובמפרשיו רוח דרומית, הוא ביקש מקלט בחצרו של מלך סקוטלנד.
פלישה זו לא היוותה איום של ממש על הרולד, שהיה עסוק בהכנה למאבק באיום הרציני יותר, מצידו של ויליאם, דוכס נורמנדי. אולם ההתייחסות של הרולד במאי 1066, אל אחיו הצעיר כאל מטרד בעלמא, התבררה כטעות מרה בספטמבר של אותה שנה.
הפלישה השנייה (עם הראלד הרדרדה)
לאחר שהות קצרה בסקוטלנד המשיך טוסטיג במסעו לנורווגיה ופגש שם את המלך הראלד הרדרדה. לאחר שכשל בניסיונו לשתף פעולה עם ויליאם עצמו, קודם שיצא למסעו מפלנדריה, כמו גם עם מלכי דנמרק וסקוטלנד, כעת הוא הצליח לערב במאבק על הכתר האנגלי שליט זר אחר: את הראלד, שהיה לוחם ותיק השש אלי קרב.
טוסטיג הצליח לשכנע את הראלד, שזה לא מכבר סיים מלחמה בת חמש עשרה שנים עם דנמרק, שאצילי אנגליה יעמדו לצידו כנגד הרולד. כעת היה לטוסטיג סוף-כל-סוף בעל ברית במלחמתו, בעל עוצמה ימית וצבאית לא מבוטלת.
חיל הפלישה של הראלד וטוסטיג נחת בצפון אנגליה והכריז על הגעתו בשריפת העיירה סקרבורו. הם ניצחו את צבאם המאולתר של אותם רוזנים צפונים, שבמאי הביסו בקלות את טוסטיג לבדו, והכניעו את העיר יורק. הרולד הצעיד את צבאו, שחנה בדרום בציפייה לפלישה הנורמנית, במהירות מרשימה לצפון כדי להילחם בהם. ב-25 בספטמבר, הובסו הפולשים בקרב גשר סטמפורד בידי האנגלו-סקסים, וטוסטיג עצמו, כמו גם הראלד בן בריתו, נהרג.
לאחר מותו מצאו בניו מקלט בנורווגיה. אשתו נישאה מחדש, לוולף הראשון, דוכס בוואריה.
אף שטוסטיג הובס והומת, הרי אחיו הגדול ויריבו השנוא הרולד לא האריך ימים אחריו: כשלושה שבועות לאחר הקרב, לאחר צעדה מתישה נוספת בכיוון ההפוך, מת הרולד בקרב הייסטינגס וצבאו הובס על ידי הנורמנים, שנחתו בתזמון מצוין מבחינתם, על חופה הדרומי של הממלכה.
משרת העם (מפלגה)
משרת העם (באוקראינית: "Слуга народу", מבוטא "סְלוּגָה נָרוֹדִו") היא מפלגת השלטון האוקראינית, שבראשה עומד הנשיא וולודימיר זלנסקי. זוהי המפלגה היחידה המרכיבה את ממשלת אוקראינה, לצד שרים חסרי שיוך מפלגתי. המפלגה נרשמה רשמית במשרד המשפטים ב-31 במרץ 2018. ולאחר בחירות פרלמנטריות ביולי 2019 הפכה למפלגה הגדולה ביותר באוקראינה. שמה של המפלגה זהה לשמה של סדרת טלוויזיה אוקראינית מצליחה "משרת העם", שהופקה על ידי חברת ההפקה רובע 95 ובה גילם וולודימיר זלנסקי את נשיא אוקראינה.
היסטוריה
מנהיג המפלגה הראשון היה עורך הדין של חברת ההפקות, איוואן בקאנוב. בעת הקמת המפלגה בחברת ההפקות טענו כי היה להם חשוב לעשות זאת, כדי שאיש לא יגזול את שם הסדרה ל"מטרות פוליטיות ציניות". מבחינה משפטית, מפלגה זו היא היורשת של "המפלגה לשינויים מכריעים" (באוקראינית: Партія рішучих змін).
בחודש דצמבר 2017, סקר של מרכז רזומקוב טען שהמפלגה זוכה לתמיכה של 4% (שאינם מספיקים כדי לקבל מושב בפרלמנט האוקראיני, בשל אחוז החסימה העומד על 5%). בחודש אפריל 2018 בסקר של חברת הסקרים "RATING", 9% מהנשאלים אמרו שהם יצביעו למפלגה. בסקר שנערך ביוני 2018 המפלגה כבר זכתה ב-10.4%.
השחקן הראשי של סדרת הטלוויזיה "משרת העם" וולודימיר זלנסקי הודיע בסוף דצמבר 2018 כי הוא חבר במפלגה וכי הוא פעיל פוליטית. הוא הוסיף כי הוא עדיין לא מוכן עדיין לתת שמות אחרים של שותפים וחברים למפלגה. בביקור מתוכנן למשרדי המפלגה, הממוקמים במשרד עורכי הדין בקייב "עורכי הדין קצ'ורה", כתבים של מערכת העיתון "אוקראינסקה פרבדה" באוקטובר 2018 נדחו על ידי חבר המפלגה שנכח במקום (וסירב לתת את שם המשפחה שלו) והוסיף שאינו רשאי לאפשר לאנשים להיכנס למשרדי המפלגה.
המפלגה תמכה בוולודימיר זלנסקי, שזכה בבחירות לנשיאות. בבחירות הפרלמנטריות שנערכו ביולי 2019 הפכה למפלגה הגדולה ביותר, עם 43.16% אחוזי תמיכה. במקום השני סיימה מפלגת המצע האופוזיציוני בראשות יורי בויקו הפרו-רוסי עם 13.06%, מפלגתה של יוליה טימושנקו, מולדת, סיימה במקום השלישי עם 8.18%. מפלגתו של פטרו פורושנקו, סולידריות אירופית, סיימה רביעית עם 8.10% ובמקום החמישי מפלגת "קול" בראשות סביאטוסלב וקארצ'וק עם 5.82%.
קרן הסיוע לילדי פלסטין
קרן הסיוע לילדי פלסטין (באנגלית: The Palestine Children's Relief Fund או PCRF) היא עמותת סיוע שהוקמה בשנת 1991 בארצות הברית. מטרת העמותה היא סיוע רפואי והומניטרי לילדים ובני נוער פלסטינים. בין השאר מסייעת העמותה בהעברת ילדים פלסטינים לארצות הברית או אירופה לקבלת טיפולים רפואיים שאינם ניתנים להשגה בשטחים הפלסטיניים. מאז היווסדה, עשרות אלפי ילדים ובני נוער קיבלו טיפול רפואי בעזרת העמותה.
היסטוריה
קרן הסיוע לילדי פלסטין הוקמה בשנת 1991 על ידי סטיב סוסבי, עיתונאי אמריקאי שסיקר את הסכסוך הישראלי-פלסטיני בחברון. סוסבי איתר תורמים שיסייעו להעביר ילדים פלסטינים לאקרון (אוהיו) כדי לקבל טיפול רפואי. מאוחר יותר פגש סוסבי את הודא אל-מסרי, עובדת סוציאלית פלסטינית שעבדה בימק"א ירושלים. השניים נישאו ב-1993, ונולדו להם שתי בנות.
העמותה מסייעת להעביר ילדים פלסטינים לארצות הברית או אירופה לקבלת טיפולים רפואיים שאינם ניתנים להשגה בשטחים הפלסטיניים. בשנת 2004 דחתה העמותה תרומה של ארגון "קרן ארץ הקודש" בגלל חשד לקשרים בין התורמים לבין ארגוני טרור.
בשנת 2006 הפיקה העמותה סרט תיעודי בשם "לב פתוח" ("Open Heart") אודות ג'מאל, תינוק בן תשעה חודשים בעל מום לב מולד שטופל בבריטניה בסיוע העמותה.
הודא אל-מסרי נפטרה בשנת 2009 מסרטן, וסוסבי עבר להתגורר בחברון עם בנותיו. המחלקה לסרטן ילדות בבית החולים בבית החולים בבית ג'אלא קרויה על שם אל-מסרי. סוסבי נישא מחדש ב-2016 לזינה סלמן, רופאה המתמחה בסרטן ילדות. תורמי העמותה מימנו את הקמת המרכז הרפואי לסרטן ילדות בעזה, שנפתח בשנת 2019.
החל משנת 2014 מפעילה העמותה מרכז סיוע לבריאות הנפש בעזה, המספק תמיכה וטיפולים לילדים הסובלים מרמות גבוהות של מתח נפשי וחרדה עקב תקיפות של הצבא הישראלי, ולבני משפחותיהם.
לעמותה מספר סניפים בערים פלסטיניות. מאז היווסדה, עשרות אלפי ילדים ובני נוער קיבלו טיפול רפואי בעזרת העמותה, בהם גם ילדים ממחנות פליטים פלסטינים בירדן, סוריה ולבנון.
בין הילדים שטופלו בסיוע העמותה נמנית ילדה בת 11 שנפצעה מרסיסי כדור טנק בעזה בשנת 2009 וטופלה בבית החולים תל השומר וילדה בת 10 מעזה, חולת סרטן, שטופלה בבית החולים א-נג'אח בשכם אך נפטרה במרץ 2020.
פעילות העמותה
קרן הסיוע לילדי פלסטין שולחת לבתי חולים פלסטיניים ציוד רפואי ואנשי צוות מארצות הברית ומאירופה כדי לטפל במקרים קשים ולהכשיר רופאים ואנשי צוות רפואי פלסטינים. הקרן מביאה לשטחים הפלסטיניים מאות רופאים מתנדבים מדי שנה. במידת הצורך נשלחים ילדים פצועים או חולים לטיפול בארצות הברית או באירופה. העמותה ממומנת מתרומות. לעמותה רשת של מתנדבים ברחבי ארצות הברית הפועלים כמשפחות מארחות.
בין תורמי העמותה נמנים הסנאטור האמריקאי פול סארביינז והשחקן ריצ'רד גיר. באוקטובר 2006 פרסם ג'ימי קרטר, נשיא ארצות הברית לשעבר, סרטון בו הוא ממליץ לתרום לעמותה. המתרגם דורי פרנס שזכה בפרס התיאטרון הישראלי לשנת 2013 תרם את כפסי הזכייה לעמותה.
צלחת לוויין
באמצעות צלחות לוויין ניתן לבצע שידור ו/או קליטה של אותות מול לוויינים. רוב הצלחות בשימוש מיועדות לקליטה בלבד על ידי צרכני תקשורת. ארגוני תקשורת וחובבי רדיו מפעילים צלחות גם לשידור. לרוב הצלחות מותקנות באופן קבוע הפונה לכיוון מסוים, וקולטות מידע מלוויין שנמצא במסלול גאוסטציונרי. עם זאת, ישנן צלחות שאינן קבועות, והן נעות באמצעות מנועים בשני צירים. תנועה זו מאפשרת תקשורת מול לוויינים שונים, או תקשורת עם לוויינים שאינם גאוסטציונריים לאורך כל הזמן בו הם גלויים (מעל האופק).
קוטרן הנפוץ של צלחות לשימוש ביתי נע בין 40 ס"מ ל-7 מטרים, אך קיימות אנטנות גם בגדלים אחרים. במדינות שונות ישנן הגבלות בנייה שמונעות הצבת צלחות לוויין מעל גודל מסוים, או דורשות סדרת אישורים. גודל הצלחת משפיע על הקליטה באופן ישיר, צלחת גדולה תקלוט טוב יותר מקטנה מכיוון שהיא תצליח לרכז יותר קרניים אל ה-LNB. עובדה זו משפיעה בעיקר על צלחות שנמצאות בקצה גבול אזור הכיסוי.
דב צור
דב צור (נולד ב-17 באוקטובר 1955) הוא פוליטיקאי ישראלי אשר כיהן כראש עיריית ראשון לציון בין השנים 2008–2018.
ביוגרפיה
צור נולד בראשון לציון. אמו עלתה לישראל מחלב שבסוריה ואביו היה ניצול שואה מהונגריה. למד בגימנסיה הריאלית ושירת בצה"ל במערך הנ"מ, ממנו השתחרר בדרגת רב-סרן במילואים.
צור הוא בעל תואר ראשון בכלכלה וחשבונאות מאוניברסיטת תל אביב ותואר שני במנהל עסקים.
צור שימש כדירקטור בחברה הממשלתית עמידר ומשנת 1994 ועד אוגוסט 2008 שימש בתפקידים שונים בקבוצת הנדל"ן מגור-נאות, בהם דירקטור וחשב בחברה הציבורית "נאות מגור יזום ובנייה בע"מ" (כיום אורן השקעות), וסמנכ"ל ב"נאות מגור החזקות". בשנת 2006 מונה לדירקטור חיצוני בחברה הציבורית סטאר נייט טכנולוגיות.
צור כיהן כיו"ר קבוצת הכדוריד מכבי ראשון לציון וקבוצת הכדורגל עירוני ראשון לציון.
קריירה פוליטית
בשנת 1993 התמודד לראשונה למועצת עיריית ראשון לציון, וכיהן בין 1993 ל-1997, עד לפרישתו לאופוזיציה, כסגן ראש העירייה דאז מאיר ניצן.
בשנת 1998 התמודד לראשונה לראשות העירייה כנציג סיעתו העצמאית "ראשון של איכות", אותה הקים יחד עם עו"ד סורין גנות, לימים חבר מועצת עיריית ראשון לציון. בבחירות אלה הפסיד אך נכנס למועצת העירייה ושימש כחבר באופוזציה.
בשנת 2003 התמודד לראשות העיר כנציג מפלגת שינוי וזכה לתמיכה של 37.55% מהקולות. למרות זאת, גם בבחירות אלו הפסיד לניצן והמשיך לכהן כחבר באופוזיציה.
בפעם השלישית שהתמודד לראשות העירייה, בנובמבר 2008 התמודד בראשות רשימה עצמאית חדשה בשם "רק ראשון", שקיבלה את תמיכת סניף מפלגת העבודה בעיר והיו"ר מוטי עג'מי ששובץ במקום השלישי ברשימה. הרשימה זכתה בארבעה מנדטים וצור גבר על ניצן, ראש העירייה שכיהן מאז 1983, כשצור זוכה בכשני אחוזים יותר מהקולות להם זכה ניצן.
בשנת 2013 הדליק משואה בטקס הדלקת המשואות של יום העצמאות ה-65, יחד עם איריס הלפרין, מנהלת בית הספר חביב.
בשנת 2013 נבחר לתקופת כהונה שנייה בראשות עיריית ראשון לציון עם תמיכה של כ-70.7% מקולות הבוחרים. סיעתו, "רק ראשון", זכתה בשבעה מנדטים והפכה לגדולה ביותר במועצת העירייה. צור כיהן גם כיו"ר הדירקטוריון של בית לעברית ראשון לציון.
ביוני 2018 הודיע דב צור שירוץ בבחירות המוניציפליות הקרובות. ביום הבחירות קיבל צור 31% מהקולות ועלה לסיבוב שני מול סגנו לשעבר רז קינסטליך. הסיבוב השני נערך ב-13 בנובמבר, ובו הפסיד צור לקינסטליך בהפרש של כ-5%. מספר ימים לאחר ההפסד, הודיע צור כי הוא פורש ממועצת העיר.
פעילותו כראש עיר
צור כיהן כחבר בוועדה המקומית לתכנון ובנייה והיה בין המתנגדים לבניית דירות נופש פרטיות בקרבת הים. לאחר שנבחר לראשות העירייה ביקש לבטל היתר בנייה למפעל שאושר על ידי קודמו בתפקיד מתוך מטרה "לפעול להעדפת אינטרסים של איכות הסביבה ושל רווחת התושבים על פני שיקולים מסחריים".
צור הביע עניין בקידום הקו החום של הרכבת הקלה, המתוכנן לחצות את ראשון לציון לכל רוחבה ממזרח למערב. בפברואר 2014 אמר שר התחבורה ישראל כץ שעיריית ראשון לציון, בראשות צור, מוכנה להשתתף במימון הקמת הקו החום של הרכבת הקלה. בפברואר 2017 פורסמה פעם נוספת כוונה של עיריית ראשון לציון לקחת לידיה את הקמת הקו במימון גופי השקעות בינלאומיים. במסגרת פרסום זה צוטט צור כאומר: "אנחנו לא נוכל לשבת בתחנה ולחכות שהמדינה תיתן מענה. עלינו לקחת את האחריות אלינו ולקדם כבר היום פתרונות של הסעת המונים בתוך העיר". למרות הצהרת כוונות זו, הפרסומים הרשמיים של העירייה אינם מכילים לוחות זמנים או סכומי הכסף שגויסו למען הנושא.
חיים אישיים
צור גרוש ואב לשלושה ילדים. בת זוגו היא אריאלה ישראלי, מי שכיהנה כראש מינהל החינוך בעיריית ראשון לציון.
גביע הפדרציה 1983
גביע הפדרציה 1983 הייתה התחרות ה-21 לנבחרות טניס נשים. היא אורגנה על ידי פדרציית הטניס הבינלאומית.
התחרות נערכה במגרשי מועדון הטניס בציריך. התחרות נערכה בחסות של NEC.
התחרות החלה ב-17 ביולי בהשתתפות 39 נבחרות והסתיימה ב-24 ביולי 1983.
המנצחת של התחרות הייתה צ'כוסלובקיה שניצחה במשחק הגמר את נבחרת גרמניה המערבית וזכתה בגביע בפעם השנייה בתולדות הנבחרת. בכך נפסק רצף של שבע זכיות בגביע של ארצות הברית שהחל במחצית השנייה של שנות ה-70.
ישראל בתחרות
בנבחרת השתתפו רכפת בניימיני, שגית דוטרון ואורלי ביאלוסטוצקי. בסיבוב המוקדם הן נפגשו עם וניצחו 0:3. בסיבוב הראשון הן נפגשו עם והפסידו 1:2.
הנבחרת החלה סבב תנחומים מהסיבוב השני בו היא ניצחה את 2:1. ברבע הגמר היא שיחקה נגד והפסידה 2:1.
פרוטוקול ICE
ICE הוא פרוטוקול כימותרפי המשמש לטיפול בחולי לימפומה ולימפומה שאינה הודג'קין חוזרת או עמידה לטיפול. שם הפרוטוקול מורכב מראשי התיבות של התרופות: איפוספאמיד, מזנה ואטופוסיד.
במקרה שתאי B יוצאים חיוביים ל-CD20 מתווספת לפרוטוקול גם ריטוקסימאב (מבטרה).
הודג'סון
הודג'סון (באנגלית: Hodgson) הוא שם משפחה בריטי.
קולומבוס (אוהיו)
קולומבוס (באנגלית: Columbus) היא עיר הבירה של מדינת אוהיו בארצות הברית. היא קרויה על שמו של כריסטופר קולומבוס, מגלה יבשת אמריקה.
בנוסף משמשת העיר כמקום המושב (County seat) של מחוז פרנקלין. זוהי העיר הגדולה והמאוכלסת ביותר במדינת אוהיו, וה-14 בגודל אוכלוסייתה בארצות הברית כולה. מספר תושביה הוא 905,748 (נכון ל-2020). מספר התושבים במטרופולין של העיר הוא 2,138,926 (נכון ל-2020).
העיר ממוקמת במפגש הנהרות סאיוטו ואולֶנטֶגִ'י. האקלים בקולומבוס, כבמרבית אוהיו, הוא אקלים יבשתי לח (Humid continental climate), שבו קיץ חם ולח, בעוד החורפים קרים מאוד ועם מיעוט משקעים.
היסטוריה
במאה ה-18 סוחרים אירופיים עברו רבות באזור, על מנת לסחור בפרוות. אוהיו אף נטלה חלק במלחמת הצרפתים והאינדיאנים, עד שחוזה פריז משנת 1763 העביר את אזור אוהיו לאימפריה הבריטית. לאחר מלחמת העצמאות של ארצות הברית, הפכה אוהיו לחלק מארצות הברית.
בשנת 1798 החלה התיישבות באזור קולומבוס. לאחר שאוהיו הפכה למדינה בשנת 1803, נוצרה מחלוקת קשה לגבי בירת המדינה. לבסוף בית המחוקקים של אוהיו החליט על פשרה, והוחלט כי קולומבוס העתידה להיווצר בשנים שלאחר מכן, תהפוך לבירת המדינה. העיר לבסוף נוסדה בשנת 1812, ומשנת 1816 משמשת באופן רשמי כבירת אוהיו. בעשורים הראשונים לקיומה, נתקלה העיר בקשיים כגון מלחמת 1812 ומגפת כולרה אשר פרצה בשנת 1833.
בשנת 1834 קולומבוס הוכרה רשמית כעיר, ובכך ניתנו לרשויות המקומיות בה סמכויות נרחבות יותר.
במהלך מלחמת האזרחים האמריקנית (1861–1865) קולומבוס היוותה מרכז גדול לגיוס לצבא האיחוד, ואף שכן בה מחנה שבויים גדול לחיילי צבא הקונפדרציה.
עד סוף המאה ה-19, תעשיית קולומבוס פרחה. ההשפעות של המשבר הכלכלי העולמי בשנת 1929 היו יחסית שוליות בקולומבוס, בשל כלכלה רחבה ומגוונת. מלחמת העולם השנייה הביאה איתה לקולומבוס מקומות עבודה רבים, דבר שגרם להגירה רבה אל העיר.
דמוגרפיה
לפי מפקד האוכלוסין משנת 2010, מתגוררים בעיר כ-787,033 נפשות, כאשר הצפיפות היא כ-1,400 נפש לקמ"ר.
37.6% מתושבי קולומבוס הם דתיים. מתוכם 15.7% מזוהים כפרוטסטנטים, 13.7% כקתולים, 1.5% כיהודים, 0.6% מוסלמים וכ-0.5% כמורמונים.
כלכלה
קולומבוס נחשבת לאחת מעשר הערים החזקות והגדולות בארץ מבחינה כלכלית. לעיר יש כלכלה חזקה ומגוונת אשר מבוססת מרכיבים רבים, ובהם: ביטוח, בנקאות, אופנה, תעופה, מזון, לוגיסטיקה, פלדה, אנרגיה, קמעונאות וטכנולוגיה. בשל גיוון זה העיר נפגעה באופן קטן יחסית במשבר הכלכלי העולמי בשנת 2008.
שלטון מקומי
העיר מנוהלת על ידי ראש העירייה ומועצה בת כ-7 נציגים נבחרים אחת ל-4 שנים. התושבים בוחרים גם את השופטים, התובע ואת המבקר העירוניים.
מניפתה של ליידי וינדרמיר
מניפתה של ליידי וינדרמיר (באנגלית: Lady Windermere's Fan) הוא מחזה קומי בארבע מערכות מאת אוסקר ויילד. המחזה עובד להצגת תיאטרון לראשונה ב-22 בפברואר 1892 בתיאטרון סנט ג'יימס שבלונדון, והועלה לראשונה על הבמה בשנת 1893. בדומה לקומדיות אחרות של ויילד, גם כאן מדובר בסאטירה עוקצנית על המוסר והאתיקה בחברה הוויקטוריאנית, ובעיקר באופן שהם באים לידי ביטוי במסגרת מוסד הנישואין.
הסיפור מספר את קורותיה של ליידי וינדרמיר, שהחלה לחשוד שמא בעלה מנהל רומן עם אישה אחרת. לאחר שבחרה להעמיד בפניו את חשדה, הזמין בעלה את האישה האחרת (היא גברת אירלין) למסיבת יום ההולדת שלה, וליידי וינדרמיר, בכעס רב, החליטה בתגובה לעזוב את בעלה לטובת גבר אחר. משהבינה גברת אירלין במה הדברים אמורים, החלה לעקוב אחר ליידי וינדרמיר בניסיונות לשכנע אותה לחזור לבעלה. על אף שהשתלשלות העניינים העמידה אותה במצב מביך, היא המשיכה להקריב את עצמה ואת שמה הטוב במטרה להציל את נישואיה של ליידי וינדרמיר.
דמויות רבות במחזה קיבלו את שמם ממקומות אמיתיים בצפון אנגליה- ליידי וינדרמיר מאגם וינדרמיר, הדוכסית מבֶּריק, מבריק על טוויד, לורד דרלינגטון מדרלינגטון.
ב- 5 בפברואר 1893 הוצג המחזה לראשונה בתיאטרון פלמר שבברודוויי בהופעה שהייתה גם הופעתה הראשונה בברודוויי של שחקנית התיאטרון והקולנוע ג'וליה ארתור שגילמה בתפקיד הראשי את ליידי וינדרמיר.
מערכה ראשונה
תחילתו של המחזה בבוקרו של יום בסלון ביתם של ליידי וינדרמיר ובעלה שבלונדון. השעה היא שעת התה האנגלית המפורסמת, וליידי וינדרמיר, שיום זה הוא יום הולדתה, זוכה לביקורו של חבר העונה לשם לורד דרלינגטון. היא מציינת בפניו את דאגתה לנוכח המחמאות הרבות שהוא מרעיף עליה, אף על פי שברור לכל שהיא כלל לא מודעת לאהבתו הרבה כלפיה. גם הדוכסית מבריק ובתה, ליידי אגאת'ה, באות לבקרה ביום זה ומתוודעות באותה ההזדמנות ללורד דרלינגטון שעוזב זמן קצר לאחר מכן.
לאחר שהדוכסית שילחה את בתה מהחדר, היא מפנה את תשומת לבה של ליידי וינדרמיר שייתכן ובעלה בוגד בה, היות שנפוצו שמועות בכל רחבי לונדון שהוא מבקר לאחרונה פעמים רבות בביתה של מישהי בשם גברת אירלין, ובזאת גם לא די, וייתכן שהוא גם תומך בה מבחינה כספית.
לאחר עזיבתן של הדוכסית ובתה מחליטה ליידי וינדרמיר לבדוק את דפי החשבון של בעלה ולאחר שערכה חיפוש בספר החשבונות שבשולחן הכתיבה שלו ולאחר שלא מצאה בו שום דבר מחשיד, צץ לנגד עיניה ספר חשבונות אחר, ספר חשבונות נעול. לאחר שפרצה את המנעול ועיינה בספר החשבונות היא מגלה שאכן נעשו העברות כספיות גדולות למישהי בשם גברת אירלין. בשלב הזה נכנס לורד וינדרמיר לחדר ומגלה שרעייתו מעיינת בספר החשבונות. בין השניים מתפתחת מריבה ואף על פי שלורד וינדרמיר לא הכחיש את קשריו עם אותה גברת אירלין, הוא טען שהוא לא בגד בה מאחר שכל עניינו וכל רצונו היו אך ורק להגן עליה (על ליידי וינדרמיר) מפני סוד שעלול היה להמיט עליה חרפה גדולה. ליידי וינדרמיר מסרבת להאמין לדבריו, אך לורד וינדרמיר מתעקש ואף שולח לגברת אירלין הזמנה בכתב ידו למסיבת יום הולדתה של אשתו המתוכננת להיערך עוד באותו יום בשעות הערב, בעוד שליידי וינדרמיר מצידה טוענת שהיא תגרום לשערורייה אם גב' אירלין אכן תופיע למסיבתה, בתגובה, טוען לורד וינדרמיר, שזה יהיה אך ורק לטובתה אם היא לא תעשה כן.
מערכה שנייה
המערכה השנייה נפתחת מאוחר יותר בערב, בחדר האורחים של משפחת וינדרמיר, במהלך מסיבת יום ההולדת.
האורחים נכנסים, ופארקר, רב המשרתים, מכריז על הגעתם. לורד וינדרמיר נכנס ומבקש מאשתו לשוחח עם גב' אירלין, אך ליידי וינדרמיר לא מתייחסת לבקשתו. לורד אוגוסטוס לורטון (הידוע בכינויו "טאפי"), חברם המשותף של הזוג וינדרמיר, נכנס, ובשיחה שהוא מנהל ביחידות עם לורד וינדרמיר הוא מבקש לדעת פרטים אודות גב' אירלין, אותה הוא מכיר זה לא מכבר. לורד וינדרמיר מציין בפניו שאף על פי שהוא נפגש פעמים רבות עם גב' אירלין, אין שום דבר פסול בקשר שלו עימה.
גב' אירלין מגיעה למסיבה וזוכה לקבלת פנים מאוד קרירה מצידה של ליידי וינדרמיר. לורד וינדרמיר ומספר חברים נוספים עורכים הכרה בין גב' אירלין לאורחים נוספים בשעה שרבות מהנשים המתוודעות אליה מודעות לסיפורים אודותיה מצד אחד, אך מצד שני, נשבות מקסמה ומאישיותה.
ליידי וינדרמיר ולורד דרלינגטון משוחחים ביניהם על הגעתה של גב' אירלין למסיבת יום הולדתה, ולורד דרלינגטון, שזעם על הזמנתו של לורד וינדרמיר את גב' אירלין בניגוד לרצונה של ליידי וינדרמיר, חושף בפניה את אהבתו אליה. ליידי וינדרמיר מופתעת מגילוי הלב שלו ונעצבת עוד יותר לאחר הודעתו שהוא עתיד לעזוב למחרת לצמיתות ושככל הנראה לא יהיה באפשרותם להיפגש בשנית. הוא מתחנן בפניה שתצטרף אליו ועוזב מיד לאחר מכן. בצידו השני של החדר באותה עת, משוחחת גב' אירלין עם לורד וינדרמיר על מספר דברים, ומודיעה לו שברצונה להתחתן עם הלורד אוגוסטוס (טאפי), אלא שהיא תהיה זקוקה למעט עזרה כספית ממנו.
ליידי וינדרמיר, שחשה מצד אחד התרוממות רוח מהבעתו של לורד דרלינגטון את אהבתו כלפיה אך גם כעס רב מצד שני על עצם נוכחותה של גב' אירלין במסיבת יום הולדתה, מגיעה לידי החלטה לעזוב מיד את הבית ומשאירה לבעלה מכתב בו היא מציינת בפניו שהיא עוזבת אותו. כשגב' אירלין שואלת את פארקר לאן הלכה ליידי וינדרמיר, הוא עונה לה שהיא עזבה את הבית והשאירה מכתב ללורד וינדרמיר.
גב' אירלין, שחשה אי נחת בשל כך, פתחה את המכתב, ונזכרה כי עשתה מעשה דומה לזה של ליידי וינדרמיר, עשרים שנה קודם לכן. היא לוקחת את המכתב ועוזבת את המסיבה במטרה לאתר את ליידי וינדרמיר ולהצילה מהטעות שהיא בעצמה עשתה.
מערכה שלישית
ליידי וינדרמיר מופיעה לבדה בביתו של לורד דרלינגטון תוך ניסיונות להצדיק את מעשיה לעזוב את בעלה. גב' אירלין מגיעה ומנסה לשכנע את ליידי וינדרמיר לחזור לביתה אל בעלה ובנם, ואף על פי שליידי וינדרמיר מגלה התנגדות בתחילה, תחנוניה של גב' אירלין לחזרתה של ליידי וינדרמיר לבנה, גורמים לה בסופו של דבר להסכים להצעתה. אלא שבשעת התארגנותן לצאת הן שומעות ברקע את קולותיהם של לורד דרלינגטון וחבריו, לרבות לורד וינדרמיר, והן בתגובה, מתחבאות מפניהם.
בזמן שהחברים משוחחים ביניהם, מבחין אחד החברים בשם "ססיל גראהם" שהמניפה של ליידי וינדרמיר (זו שניתנה לה על ידי בעלה כמתנת יום הולדת) מונחת על השולחן. בדומה לאחרים, הוא מרשה לעצמו להניח שבביתו של לורד דרלינגטון מבקרת אישה, ושבשעת הכנותיו של לורד וינדרמיר לחזור לביתו, הוא מפנה את תשומת לבו אל המניפה. לורד וינדרמיר, מזדעזע לגלות כי מדובר במניפה של רעייתו, דורש לדעת מלורד דרלינגטון אם הוא מסתיר את רעייתו במקום כלשהו תוך סירובו לעזוב את הבית עד לעריכת חיפוש יסודי אחריה בבית. לורד דרלינגטון מסרב לעשות כן, ובשעה שלורד וינדרמיר דורש זאת בשנית, חושפת גב' אירלין את עצמה להפתעתם של הנוכחים, ובייחוד להפתעתו של לורד אוגוסטוס, תוך טענה שהמניפה נלקחה על ידה בטעות.
מערכה רביעית
המערכה האחרונה נפתחת כשליידי וינדרמיר שוכבת על הספה בסלון ביתה תוך ניסיונות לבחור באופן שבו עליה לספר לבעלה על אירועי הערב הקודם. בעלה נכנס והם משוחחים ביניהם על האפשרות לעזוב את לונדון, בטרם התחילו לשוחח על גב' אירלין שליידי וינדרמיר מצד אחד סלחה לה על מעשיה ואף הביעה את רצונה להזמינה אליהם בשנית, ושלורד וינדרמיר מצד שני מציין את סלידתו המוחלטת ממנה. בשלב הזה נכנס רב המשרתים פארקר כשהוא נושא מגש עם מניפתה של ליידי וינדרמיר ופתק מגב' אירלין שממתינה בכניסה לבית. ליידי וינדרמיר מתעקשת לפגוש אותה למרות מחאותיו של בעלה.
ליידי וינדרמיר מזמינה את גב' אירלין להיכנס לסלון. גב' אירלין מציינת בפניה שהיא נוסעת לחוץ לארץ אך מבקשת ממנה שתיתן לה תמונה שלה ושל הילד שלה, ג'רארד.
ליידי וינדרמיר עוזבת את הסלון כדי למצוא את התמונות המבוקשות וגב' אירלין ולורד וינדרמיר משוחחים על אירועי הערב הקודם וזהו הרגע בו נחשף הסוד כולו לפיו מתברר שגב' אירלין עזבה את אביה של ליידי וינדרמר לטובת מאהב זמן קצר לאחר שנולדה, אלא שזמן לאחר מכן עזב המאהב את גב' אירלין והיא חיה בעוני תחת זהות בדויה, וכשהודיעו לה שבתה עתידה להינשא לאדם עשיר, הוא לורד וינדרמר, היא החליטה לסחוט אותו כדי לקיים את עצמה מבחינה כספית וכדי לנסות לשקם את מעמדה בחברה הלונדונית. גב' אירלין התחננה בפני לורד וינדרמיר שלא יחשוף את זהותה האמיתית אך גם ביקשה שיתיר לה לשמור את המניפה לעצמה. ליידי וינדרמיר חוזרת עם התמונה המבוקשת ומוסרת אותה לגב' אירלין.
בזמן שלורד וינדרמיר בודק אם הנהג של גב' אירלין חזר, גם ליידי וינדרמיר וגב' אירלין החלו לשוחח אודות אירועי הערב הקודם וגב' אירלין מתחננת בפני ליידי וינדרמיר שלא תחשוף את סיפור התחבאותן בביתו של לורד דרלינגטון, בקשה שליידי וינדרמיר ניאותה לשמור בסוד.
עיבודים לקולנוע ולטלוויזיה
המחזה זכה לעיבודים רבים בקולנוע ובטלוויזיה. בסרט האילם שהופק בשנת 1925 כיכבו רונלד קולמן, מיי מק'אווי, ברט ליטל, אירין ריץ' ואדוארד מרטינדל. הוא עובד על ידי ג'וליאן ג'וספסון ובוים על ידי ארנסט לוביטש. גם רשות השידור הבריטית (ה-BBC) הפיקה את גרסתה למחזה בשנות השבעים.
עיבוד חדש שיצא היה הפקת סרט הקולנוע בשם "אישה טובה" שיצא לאקרנים בשנת 2004. שם הסרט לקוח מכותרת המשנה של המחזה "מחזה על אישה טובה", שיכולה להיות מכוונת באותה מידה ממש גם לליידי וינדרמיר מצד אחד וגם לגב' אירלין מצד שני, דבר הנתון לשיקולם ולטעמם של הצופים והמבקרים. הבדל משמעותי נוסף בין המחזה לעיבוד הקולנועי של 2004 הוא הרקע לאירועים: בסרט הרקע אינו אנגליה של סוף המאה ה-19, כי אם חופי אמאלפי באיטליה של שנות השלושים. במאי הסרט הוא מייק ברקר. בסרט מככבים הלן האנט שמגלמת את דמותה של גב' אירלין, סקרלט ג'והנסון שמגלמת את דמותה של ליידי וינדרמיר, וטום וילקינסון שמגלם את דמותו של "טאפי" הוא לורד אוגוסטוס.
בנגאזי
בֵּנְגָֿאזִי (בערבית: بنغازي - בִּנְעָ'אזִי) היא העיר השנייה בגודלה בלוב והגדולה בחבל קירנאיקה שבמזרח המדינה. העיר ממוקמת על רצועת קרקע בין הים התיכון ובין שני מקווי מים עומדים, ויש בה שני חלקים: הרובע הערבי והרובע המודרני. נכון ל-2006, התגוררו בה כ-670 אלף בני אדם. בעיר יש מספנה, שדה תעופה ובתי נופש. כמו כן בעיר מפעלים רבים, כגון בתי חרושת לעיבוד עורות, טחנות קמח, טקסטיל, שימורים, שמנים, לְבֵנִים וצמנט.
היסטוריה
בימי קדם הייתה בנגֿאזי מושבה יוונית שנקראה אוספירידס. מיוון עברה בנגֿאזי לידי מצרים. לאחר מכן הועברה ממקומה בחסות המלכה ברניקי השנייה אשתו של תלמי השלישי ונקראה על שמה "בירניקי". ממצרים עברה בנגזי אל הרומאים. הקיסר הביזנטי יוסטיניאנוס הראשון פיאר את העיר ובנה את חומותיה.
במאה השביעית עבר בבנגֿאזי הצבא הערבי הכובש בדרכו לספרד, והשאיר בה חורבן. הטורקים כבשו את העיר במאה ה-16, והחזיקו בה עד לשנת 1911, אז כבשו אותה האיטלקים. בימי מלחמת העולם השנייה נכבשה בנגֿאזי על ידי הבריטים. העיר עברה מידי האיטלקים, והגרמנים לידי הבריטים לסירוגין, במשך חמש פעמים, עד שנכבשה סופית בידי הבריטים ב-1943. העיר ניזוקה קשות מהפצצות, ונבנתה מחדש לאחר המלחמה.
בפברואר 2011 הייתה בנגֿאזי במוקד ההפגנות נגד הממשל הלובי בראשות מועמר קדאפי. במהומות בעיר נהרגו מאות בני אדם מאש הצבא הלובי. לאחר מכן הפכה בנגֿאזי לעיר המרכזית של המורדים ולמשכנם של חברי מועצת המעבר הלאומית, עד לנפילת משטרו של קדאפי.
הקהילה היהודית בבנגאזי
הקהילה היהודית בבנגאזי היא אחת מהקהילות היהודיות העתיקות בעולם והעתיקה ביותר מבין קהילות צפון אפריקה. היא ישבה בעיר עוד במאה הרביעית לפני הספירה והמשיכה להתקיים שם עד לסוף שנות השישים של המאה העשרים.
מיקומה של בנגאזי כצומת מסחר ימי ויבשתי, העניק לקהילה היהודית לאורך הדורות השפעה בתחומי הכלכלה והשלטון בקשרים עם המעצמות השונות. הקהילה היהודית ביססה את מעמדה הרוחני בעיקר לאחר גירוש ספרד, כאשר היגרו אליה חכמים כדוגמת: ר' אברהם חביב, ר' שמעון לביא, ר' יששכר חכמון ובנו משה חכמון.
בימי בית שני
קהילות קרינאיקה ובנגאזי בתוכן, שמרו על זיקה לנעשה בארץ ישראל. בשל הקשרים האמיצים הייתה למרד הגדול בארץ ישראל, שנגמר בחורבן בית שני, השלכה על יהודי קרינאיקה ובנגאזי בתוכה. חלק מגולי החורבן מצאו מקלט במקום. בין הגולים הגיעו גם כמה מהגורמים ה"סיקריים" שעודדו מרידה בשלטון הרומאי. לבסוף, השפעת הגורמים הקיצוניים מארץ ישראל הביאה להתפרצות מרידה יהודית בשנים 115–117 לספירה, הידועה בשם "מרד התפוצות". המרד נגמר בדיכוי אכזרי שהמיט שואה על היישוב היהודי המפואר לדורות רבים.
תעודות היסטוריות מספרות על רדיפת יהודים בעיר בנגאזי ובאזור כולו על ידי נוצרים במאה ה-4.
כאשר הגיעו העות'מאניים למקום במאה ה-16 מצאו קהילה יהודית קטנה ביותר, ככל הנראה שרידים של הקהילה מימי הביניים. איננו יודעים מה קרה בתקופה זו, אך כפי הנראה היהודים בעיר בנגאזי לא חיו בשלווה באותן שנים, ואולי אף חוו מאורעות.
התחדשות הקהילה במאה ה-18
התחדשות היישוב היהודי בבנגאזי והקמת מוסדות קהילה החלו מראשית המאה ה-18 במשך כל תקופת השלטון העות'מאני ועד לכיבוש האיטלקי (אוקטובר 1911) יהודי בנגאזי נחשבו למיעוט חשוב ובעל ערך בתוך האוכלוסייה הערבית, הן ביחס למספרם והן ביחס למעמדם החברתי והכלכלי. כמו כן בתקופת התחדשות הקהילה היגרו יהודים מאיטליה וממלטה. בזמן המרידות נגד השלטון האימפריה העות'מאנית השתדלה האוכלוסייה היהודית של בנגאזי לפעול בצנעה, זאת על מנת לא גרום להתנגדות בזמן חילופי השלטון.
גוגל מפות
גוגל מפות (באנגלית: Google Maps) הוא יישום רשת של גוגל, אשר הציג מפות על גבי תמונות לוויין וצילומי אוויר של העולם כולו. השירות יכול להציג ארבעה מצבים: מפה רגילה, צילומי לוויין, הדמיה תלת־ממדית של פני השטח ותצלומים מפני השטח.
גוגל מפות מאפשר גם לראות תמונות של הרחוב על ידי לוויין שמקומו בחלל שמצלם את הרחוב. על פי רעיון זה יצרו גוגל ונאס"א את Google Mars ו-Google Moon.
גוגל מפות משתמשת בגרסת מפה דומה לזו של היטל מרקטור ולכן אין ביכולתה להציג אזורים הנמצאים סביב הקטבים.
אירועים והתפתחויות
בסוף 2008 נוסף גם שירות בעברית המיועד לכבישי ישראל. בשל הסכם זכויות יוצרים שנחתם בין גוגל לבין ספקית המפות בישראל, מפות אלה זמינות רק באתר הרשמי של Google Maps ולא באפליקציות Google Maps המוצגות באתרי צד ג'.
ב-2010 נגרמה תקרית גבול בין צבא ניקרגואה לקוסטה ריקה בעקבות אי דיוקים בגוגל מפות. מפקד מניקרגואה הסתמך על מקטע לא מדויק בגוגל מפות והורה לחייליו לנוע בהסתמך על המקטע הלא מדויק. החיילים ביצעו תנועה לתוך קוסטה ריקה ואף הסירו דגלים שלה בשטח זה.
ב-18 באפריל 2013 הודיעה גוגל כי הוסיפה לגוגל מפות ישראל את זמני התחבורה הציבורית ודרכי ההגעה אליהם (אוטובוס ורכבת) בכל הארץ. הזמנים הם זמנים מתוכננים ולא בזמן אמת.
בינואר 2014 פורסם כי גוגל מפות הייתה אחת מהאפליקציות ששימשה למעקב בידי סוכנות הביון של בריטניה (GCHQ) והסוכנות לביטחון לאומי של ארצות הברית כחלק מפרשת הציתותים בארצות הברית.
מציאת נתיב נווט, הצגת זמני נסיעה ו"פקקי תנועה"
לאחר בחירת יעד הנסיעה, נפתח חלון המאפשר לבחור את נקודת היציאה לנווט. לאחר בחירת נקודת היציאה, היישום מחשב נתיב אופטימלי ומציג אותו על המפה. בדרך כלל יוצגו שני נתיבים אפשריים כאשר לגבי כל אחד מהם מוצג זמן הנסיעה המוערך. במצב זה ניתן לבחור גם הצגה של התנועה בכבישים לאורך המסלול. לא ברור מאין גוגל לוקחת את נתוני התנועה והועלו שתי השערות לגבי נתון זה. מעקב אוטומטי על כל משתמשי גוגל שלא חסמו את דיווחי המיקום העצמי או שימוש בנתוני חברת Waze שנרכשה על ידי גוגל. במצב זה, הקשה על "השלבים במסלול" תפתח חלון הכולל את סיפור הנסיעה המפורט במלל/ טקסט.
כאשר הגישה לגוגל מפות מתבצעת מתוך מכשיר נייד, כברירת מחדל, הנווט יוצג מהמיקום העכשווי של המכשיר אל נקודת היעד שנבחרה.
תצוגת תמונות מגובה פני השטח - שימוש ב"גוגל תצוגת רחוב" ו"Google Views"
השירות מציע גם אפשרות לראות אזור מסוים מתצפית מציאותית אשר צולמה על ידי גוגל בחלק מהמקומות הבנויים, גוגל מחזיקה גם מודל תלת־ממדי של המרחב סביב נקודת הצילום.
אוסף התכונות הזה, מאפשר לעשות "סיור וירטואלי" במקומות שונים. עיקר הכבישים והרחובות מופו באמצעות רכב נושא מצלמה. אתרים שונים בעולם תועדו באמצעות מצלמה נישאת על ידי אדם-כך לדוגמה בישראל מופו אתרים כגון ראש הנקרה, העיר העתיקה בירושלים ושביל ישראל.
תמונות של משתמשים
בחלון השמאלי תחתון, ניתן גם לבחור הצגה של חלון ייעודי הכולל בתוכו "בולים" של תמונות שהעלו כלל משתמשי "פנורמיו". מעבר עם העכבר מעל תמונות אלו מראה איפה כל תמונה כזו צולמה. תכונה זו ככל הנראה, תועבר ל-Google Views לאחר סגירת פנורמיו עליה גוגל הכריזה בספטמבר 2014.
Google maps נודעת כיום גם כמקום ובו מידע על בתי עסק, מוסדות ממשלתיים, מקומות ציבוריים, כאשר משתמשים שמעלים תמונות גם מדרגים כל מקום ואתר. בעלי עסקים רבים מצטרפים ומעלים גם תמונות ומידע, רשתות פארם וקופות חולים לצד בוטיקים ואתרי תיירות. בכך הפכה "מפות" לאפליקציה שמעניקה מידע על מקומות ובה אנשים מתעדכנים לגבי רמת השירות, היצע, מחיר, המלצות, ותיירים רבים משתמשים בה, כמו גם הקהל המקומי. מידע על שווקים ומקומות בילוי, מחירים, נגישות לכיסא גלגלים והיכן לרכוש מוצר או לקבל שרות הכי טוב והקרוב ביותר. שעות פתיחה וכו' של מקומות ציבוריים או משרדים ומוסדות. מי שתורם וישנם רבים, בתמונות או ביקורת, זוכה להערכה ומדורג. המשתמש הופך למדריך, וזוכה להכרה ולצ'ופרים ויכולת להתקדם ולהתפתח ככל שהוא מוסיף מידע ותוכן. בכך חברת גוגל הפכה את הציבור לגוף המכריע בכל אמת מידה. היכן מוכרים את הפירות הטריים ובאיזה פארק לאומי כדאי לטייל ומדוע, עסקים ומקומות רבים מעלים תכנים עדכניים מנגד, וזוכים לחשיפה עצומה. אשמח לבצע תחקיר ולהעלות שוב תוכן על הנושא. זוהי רק פלטפורמה אחת של גוגל, ישנן נוספות, בה המפרסם והמשתמש הרגיל הפכו לחלק עצום מהאפליקציה המקורית.
וודאם ערד, קיסר אתיופיה
וודאם ערד היה קיסר אתיופיה בין השנים 1299–1314. הוא היה אחיו של הקיסר יאגבה ציון, ועלה לשלטון לאחר אחיינו.
בשנת 1306 הקיסר שלח משלחת של 30 שגרירים לאירופה על מנת לחפש את "מלך הספרדים" (ככל הנראה ממלכת קסטיליה וממלכת אראגון). כנראה בגלל החדשות שהגיעו על ההצלחות של הנוצרים כנגד אל-אנדלוס בספרד, הקיסר שאף להקים ברית הגנה הדדית עם הספרדים כנגד האויבים המוסלמים. לא ידוע אם השגרירים הגיעו ליעד שלהם, אך הם ביקרו ברומא והגיעו עד לאביניון. בדרך חזרה לאתיופיה, הם עברו בג'נובה, ושם רואיינו על ידי הגאוגרף ג'ובאני דה כריגנו ("Giovanni da Carignano"). דיווחו של ג'ובאני על הראיונות אבד, אך סיכום של דוח זה נכתב על ידי ג'קומו פיליפו פוראסטי ("Giacomo Filippo Foresti") בסופלמנטום כרוניקרום (Supplementum Chronicarum), החיבור הראשון המזהה את ממלכתו של הכומר יוחנן עם האימפריה האתיופית.
כוס: הצהרת עצמאות
כוּס: הצהרת עצמאות (באנגלית: Cunt: A Declaration of Independence) הוא ספר פמיניסטי מאת אינגה מוסיו משנת 1998, הקורא לשבירת הגבולות בין נשים ומיניותן. הספר בא לשנות את המשמעויות השליליות של כינויי גנאי לנשים ולאברים נקביים, ונוגע בנושאים כמו וסת, אונס, ותחרות בין נשים.
הספר זכה לביקורת פמיניסטית נלהבת, ונכלל ברשימות ספרים חשובים ורבי מכר לסביים ופמיניסטיים. הוא נחשב גם ליצירה חשובה במסגרת הגל השלישי של הפמיניזם.
תקציר
מוסיו מתחילה בדיון לגבי המילים וגינה וכוס. היא מצביעה על כך שווגינה היא מונח רפואי שמתייחס לחלק ספציפי מהגניטליה הנקבית, בעוד כוס היא מילה, שלמרות הקונוטציות השליליות שלה, מתייחסת "לחבילה כולה" של הנשיות. היא מסבירה שכוס היא מילה בעלת עוצמה, בעוד וגינה היא מהלטינית, ופירושה 'נדן חרב', דבר המתייחס בעצם לפונקציונליות עבור האיבר הזכרי, ומצהירה ש"לי אין שום וגינה".
בחלקו השני, הספר דן באופנים השונים שנשים נגרמות להרגיש בושה בשל הווסת שלהן, כולל אמירות רווחות כמו שהכאב ואי-הנוחות "זה הכל בראש שלך", ושנשים צריכות להתקלח לעיתים קרובות כדי למנוע את המבוכה שתגרם אם יריחו כמו דם. מוסיו מתארת את החוויות האישיות שלה בבית ספר יסודי, בשיעור חינוך מיני, בו שלחו את הבנים החוצה לשחק בזמן שהציגו לבנות סרטון על "מסתרי הווסת המטונפת". היא גם תוקפת חברות שמייצרות "מוצרי היגיינה" לכאורה, כמנציחות את הסטריאוטיפים השליליים ובשל העלות הגבוהה של מוצרים אלו. מוסיו רוצה לקדם תדמית חיובית לווסת, ומציעה לקיים לבנות מסיבות "מנארש" (הווסת הראשון), וליצור הכרות עם מחזוריות הירח כדי להגביר מודעות למקצבים הביולוגיים של הגוף הנקבי. היא גם ממליצה על מוצרי וסת אלטרנטיביים, כמו ספוגי ים וגביעוניות.
הנושא הבא שהיא תוקפת הוא אמצעי למניעת היריון. מוסיו מספרת על שלוש הפלות שעברה בחייה - שתיים בקליניקת הפלות, והשלישית שהיא גרמה לעצמה. היא מתארת את ההפלות הרפואיות כחוויות מכאיבות, לא אישיות, שנוצרו על ידי גברים. היא טוענת שההפלה העצמית, שמוחלת בעזרת צמחי מרפא, מסאז' בבטן, ואמצעים טבעיים אחרים, עדיפה על הדרך הקלינית. היא גם מדברת על הדרכים שבהן אמצעי מניעה יכולים להזיק לנשים, ולגרום להן למצוקה, וממליצה על קונדומים בתור אמצעי מניעה עיקרי.
מוסיו סוקרת את ההיסטוריה של הזנות, ומתייחסת לעבודותיה של האקטיביסטית קרול קווין לגבי ההתייחסות לנשים אלו בזמנים קדומים, כאשר זונות היו קדושות בדתות מסוימות. מוסיו קוראת לנשים לאמץ מחדש את הזנות (לעשות ריקליימינג), ולמגר את הסטיגמה המיוחסת לה.
בסוף הספר מספקת מוסיו "מדריך אהבת כוס ליקום" שהוא אינדקס מידע לגבי הנושאים שהיא כותבת עליהם בספר.
במהדורה השנייה ישנה אחרית דבר שכוללת תגובות לספר, ומתייחסת למעמדן של נשים טרנסיות בפמיניזם ותנועת זכויות הלהט"ב, נושא שהיה חסר במהדורה הראשונה.
ביקורת וקבלה
כוס: הצהרת עצמאות נכלל ברשימת רבי המכר הלסביים של מגזין Curve במקום השישי, ובביקורת שלה כתבה רייצ'ל פפר, "רחוק מלהיות פארסה, הספר בוחן באופן רציני ואף משעשע את המקומות הפיזיים האינטימיים ביותר שלנו". היא הוסיפה שהספר מדגיש את מה שמשותף לכל הנשים.
הספר נמנה עם מאה הספרים הפמיניסטיים החשובים של Ms. Magazine.
בעלת הטור מישל לי כתבה בירחון הפמיניסטי-רדיקלי off our backs: "הספר הזה הוא כל כך משמעותי לי והוא באמת עזר לי לעצב את מי שאני כאישה ובת אנוש." לי קראה ל"כוס: הצהרת עצמאות" ספר חשוב באופן אישי ובאופן כללי לנשים. "בשבילי, הספר הזה הוא כמעט-קדוש, מין תנ"ך של מה זה להיות אישה, גם עבור פמיניסטיות באופן כללי." היא סיימה את דבריה כך: "בכל כך הרבה נקודות בקריאה, בעיקר בחלקים הקשורים לתדמית גוף ואוננות, מצאתי את עצמי חושבת, 'יא, הלוואי שאמא שלי הייתה מספרת לי את הדברים האלה!' ואלו החלקים הטובים ביותר בספר - פירורי חוכמה מאחות גדולה שמלמדת דור חדש."
ונדי ברבר מהמגזין הפמיניסטי הקנדי Herizons  קראה לספר "קריאה מענגת ומעוררת מחשבה לגבי היחס שלנו לגוף שלנו, ובעיקר לכוס שלנו". ברבר כתבה שהספר הוא "אחד הספרים הפמיניסטיים הטובים ביותר שנכתבו על הגוף הנקבי".
ב-Publishers Weekly הספר קיבל ביקורת שלילית, בעיקר בשל סגנון הכתיבה ומבנה הספר, ובעיקר מה שהמבקרת כינתה "סטיות מבולבלות" מהנושא.
מוסיו קיבלה כמויות גדולות של דברי משטמה לאחר שהספר יצא, והיא אמרה ש"תגובות לספר עם השם 'כוס' תמיד יהיו חריפות. הדבר היחיד שלא נתקלתי בו בתגובה זה אמביווילנטיות".
בהשראת הספר נולדה תנועה בשם Cuntfest, שחוגג נשים ונשיות, ומקיימת פסטיבלי מוזיקה במגוון ערים בארצות הברית בשיתוף פעולה עם ארגונים פמיניסטיים מקומיים. הספר הפך ליצירה חשובה של הגל השלישי של הפמיניזם ונכלל ברשימות קריאת חובה של קורסי מגדר ובריאות האישה באוניברסיטאות.
ויטסאנדיי
האי ויטסאנדיי (אנגלית: Whitsunday) הוא הגדול ביותר בקבוצת איי ויטסאנדיי, הממוקם באוקיינוס השקט סמוך לחופה של קווינסלנד, במזרח אוסטרליה.
האי, כשאר האיים בקבוצה, עשוי חול לבן, שנוצר כתוצאה מסחיפה של אלמוגים משונית המחסום הגדולה. המים הרדודים במפרץ היל שלחופו של האי, מאפשרים ניווט כלי שיט בין דיונות החול הלבן, החורצות את השטח הימי. המראה הנאה הפך את האי ויטסאנדיי ואת קבוצת האיים שסביבו ליעד מבוקש לתיירים ושייטים. היעדים הנודעים של האי הם מפרץ היל, מפרץ גלנר וחוף וייטהֵבֵן (Whitehaven Beach).
האי התגלה על ידי ג'יימס קוק בתחילת יוני 1770, והוא קרא לו בשם זה.
רב שימי מחוזנאה
רב שימי מחוזנאה הוא אמורא בבלי שהתגורר בעיר מחוזא, בדור הרביעי לאמוראי בבל, בדורם של אביי ורבא.
מוזכר בתלמוד פעמים בודדות.
בולגריה במשחקים הפאראלימפיים
היסטוריה
בולגריה שלחה לראשונה משלחת למשחקים שהתקיימו בסיאול בשנת 1988 שכללה שמונה ספורטאים, גברים כולם. כבר המשלחת הראשונה אותה שלחה, הצליחה לשוב למולדתה עם שלוש מדליות פאראלימפיות במקצועות האתלטיקה. דונקו אנגלוב זכה במדליית הכסף בקפיצה משולשת (קטגוריה B3) עם תוצאה של 12.95 מטרים, ואילו גיאורגי סקלרוב זכה שבר שני שיאים פאראלימפיים (קטגוריה B2), כשזכה במדליית הזהב בזריקת דיסקוס עם תוצאה של 38.74 מטרים, ובמדליית זהב נוספת בהדיפת כדור ברזל עם תוצאה של 13.36 מטרים.
אל אולימפיאדת הנכים ברצלונה (1992) שלחה בולגריה משלחת של שבעה ספורטאים, חמישה גברים ושתי נשים. המשלחת הצליחה לזכות בשלוש מדליות פאראלימפיות נוספות, כשאנגלוב זכה במדליית כסף נוספת בקפיצה המשולשת, עם תוצאה של 13.16 מטרים, שני רק לשיא עולם של אנריקה קפדה הקובני, ושתי מדליות נוספות של סקרלוב - מדליית הכסף בזריקת הדיסקוס, כשנכנע רק לשיא עולם, ומדליית זהב נוספת בהדיפת כדור ברזל, עם תוצאה של 13.35 מטרים.
באולימפיאדת הנכים אטלנטה (1996) זכה סקרלוב במדליה נוספת בזריקת הדיסקוס, כשקטף את מדליית הארד עם תוצאה של 38.56 מטרים, ואילו פולינה דז'ורובה הייתה לבולגרית היחידה בתולדות המשלחת הבולגרית שזכתה במדליה מחוץ לתחרויות האתלטיקה, כשזכתה במדליית הארד במקצה השחייה ל-100 מטר בסגנון גב (קטגוריה S6) בתוצאה של 1:42.26 דקות.
באולימפיאדת הנכים סידני (2000) זכתה המשלחת הבולגרית במדליה אחת בלבד כשהודפת כדור הברזל איוונקה קולבה זכתה במדליית הזהב עם שיא עולם (קטגוריה F53) של 7.85 מטרים. ובמשחקים באתונה לא הצליחה המשלחת לזכות במדליה כלל.
פראט אנד ויטני
פראט אנד ויטני (באנגלית: Pratt & Whitney) היא חברה אמריקאית המייצרת מנועים למטוסים. החברה היא אחת משלוש החברות המובילות בעולם בתחום יחד עם ג'נרל אלקטריק ורולס-רויס. בין שלוש החברות האלה ישנם אף מפעלים העובדים בשיתוף פעולה. היא חברת בת של ריית'און טכנולוג'יס.
בנוסף למנועי מטוסים מייצרת החברה גם טורבינות גז לתעשייה וייצור חשמל, טורבינות לספינות, מנועי קטר לרכבות ומנועי טילים.
מנועי פראט אנד ויטני משרתים כ-40% ממטוסי הנוסעים בעולם ב-160 מדינות. בנוסף מנועי פראט & וויטני משמשים במגוון רב של מטוסים צבאיים ביניהם מטוסי תקיפה כגון: F-15 איגל, F-16 פייטינג פלקון, F-22 ראפטור, F-35 לייטנינג II ועוד.
החברה מספקת גם מנועים למטוסי מנהלים.
היסטוריה
בשנת 1925, מספר שנים לאחר מותם של מייסדי החברה, שכנע המהנדס פרדריק רנטסצ'לר את החברה להשקיע כספים בפרויקט שלו שבו נבנה מנוע מטוס חדש. ויטני ופראט הלוו לו סכום של 250,000$ ואישור להשתמש בשם החברה על המנועים. משם נולדה חברת מנועי מטוסים פראט אנד ויטני. בשנת 1925 החלה החברה לייצר באופן סדרתי את מנוע המטוסים הראשון שלה, ואספ בעל. מנועי מטוסים אלו נמכרו לחיל האוויר של ארצות הברית ולצי האמריקני.
בשנת 1929 נגמר שיתוף הפעולה בין פראט אנד ויטני ופרדריק רנטסצ'לר, שהקים חברה בשם Aircraft and Transport Corporation אשר הפכה עם השנים ליונייטד טכנולוג'יס. ההסכם בין החברה לרנטסצ'לר קבע שהוא יוכל להמשיך להשתמש בשם החברה בפרויקטים עתידיים.
בשנת 2005 רכשה פראט אנד ויטני מבואינג את חברת רוקטדיין המתמחה ביצור כוח הנעה לכלי טיס בחלל.
בשנת 2014 רכשה את חברת טכנולוגיית להבים הישראלית ממשפחת ורטהיימר.
בשנת 2020 התמזגה יונייטד טכנולוג'יס עם חברת ריית'און כדי להקים את ריית'און טכנולוג'יס, כאשר פראט אנד ויטני הפכה לאחת מארבע החברות הבנות העיקריות של התאגיד החדש.
פעילות בישראל
החברה מוכרת מנועי סילון לחיל האוויר הישראלי וכן השקיעה בתעשיית מנועי סילון בארץ. היא מחזיקה בבעלותה את מפעל חישולי כרמל ושותפה במפעל טכנולוגיית להבים (בעבר: להבי ישקר) שהפכה להיות בעלים מלאים של המפעל במאי 2014. בדצמבר 2022 הודיעה פראט אנד ויטני על כוונה לצמצם את פעילות הייצור בתחום ייצור להבי קומפרסור, עד לסגירה מלאה של פעילות זו בשנת 2025.
ב-1984 רכשה Thames Holdings (חברת בת של חברת פראט אנד וויטני) 40% ממניות מפעל מנועי בית שמש והחזיקה בהם עד שנת 1992.
סוגי מנועים
{{טורים|תוכן= JT3D/TF33
JT4D
JT8D
JT9D
PW4000
PW6000
מנועים למטוסי צבא
J52
J57
TF33
J75
TF30
F100
F119
F135 }}
מבחן רומברג
מבחן רומברג היא בדיקה נוירולוגית המעידה על תפיסת מצב הגוף. המבחן חיובי בחולים שלהם אטקסיה חושית, דהיינו אובדן הקואורדינציה הנגרם על ידי אי-הולכת התחושה מן האיבר למוח. לעיתים עושים שימוש במבחן רומברג כדי לבדוק האם אדם מצוי בהשפעת אלכוהול.
המבחן נקרא על שם הנוירולוג הגרמני יהודי מוריץ היינריך רומברג (1795–1873) אשר גילה גם את תסמונת רומברג ועל שמו היא קרויה.
המבחן
מבחן רומברג מבוצע בשני שלבים:
כיוון שהבודק מבקש לראות האם הנבדק ייפול כאשר עיניו עצומות, חשוב שהבודק יתכונן לאפשרות שיצטרך לתפוס את הנבדק ולמנוע את פגיעתו בקרקע. לנבדקים בעלי משקל גוף גבוה, רצוי אף שהבודק יסתייע בעזרה נוספת.
תוצאת המבחן
מבחן רומברג הוא חיובי, אם ורק אם, שני התנאים הבאים מתקיימים:
תוצאת המבחן שלילית אם מתקיים אחד משני התנאים:
על נבדקים הנמצאים חיוביים במבחן רומברג נאמר כי יש להם את "סימן רומברג" או "רומברגיזם". לעיתים מתארים אותם כ"רומברג חיובי".
וריאציה נוספת שהתווספה במשך השנים למבחן רומברג המקורי היא "רומברג מחודד", הביצוע הוא זהה למבחן רומברג רק מבוצע עם רגליים בעמידת טאנדם (עקב בצד אגודל).
העיקרון
שמירה על שיווי משקל כאשר עומדים במקום אחד, תלויה בהולכה חושית תקינה, במרכזי תחושה-תנועה תקינים ובהולכה מוטורית תקינה.
המסרים החושיים העיקריים במצב זה הם:
המוח מסוגל לשמור על שיווי המשקל של הגוף במידה ואחד משני החושים הללו מתפקד באופן תקין. האינטגרציה החושית-מוטורית מתבצעת בצרבלום.
השלב הראשון של המבחן (עמידה בעיניים פקוחות) מדגים כי לפחות אחד משני החושים תקין וכי האינטגרציה החושית-מוטורית במוח תקינה.