cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
ברדלה
ברדלה (בערבית: بردلة או بردلا) הוא כפר פלסטיני ממערב לכביש הבקעה, בסמיכות למעבר הבקעה, 14 ק"מ דרומית לבית שאן. בשנת 2013 היה מספר תושבי הכפר 3,000. ברדלה במוצאה היא "בת" לכפר הגדול טובאס. הדרך ביניהם היא ב"ואדי אל-חישנה" הסמוך, בו עברה הדרך הרומאית מבית שאן לשכם.
הכפר שוכן על אתר קדום, בו מצוי נדבך תחתון של בניין קדום, המכונה בפי תושבי הכפר "קצר ברדוויל", ולידו בור עתיק. לפי המסורת בכפר חי בו מלך בשם ברדוויל. בעת הנחת צינור מים נחשפו עתיקות ובשנת 1972 נמצאה במקום כנסייה מהתקופה הביזנטית, אשר מעליה נבנה בית מרחץ בתקופה הערבית.
אזכורים במקורות
לשם ברדלה אין משמעות בערבית. ייתכן כי זה שיבוש של שם יישוב עברי, ברדלה, המוזכר בתלמוד.
קיומם של שרידים מהתקופה הביזנטית מחזקים את הצעת הזיהוי עם ברדלה העברית.
מקור מים
באזור ברדלה - מחולה יש שפע של מים במעיינות ובקידוחים, כגון "עין סוכות", ממזרח ל"ח'א-סכות", שופע 76 מטרים מעוקבים בשעה, עין אשר, עין א-שק ועוד. עין ברדלה מגיר 22 מטרים מעוקבים לשעה של מים מתוקים - 50 מ"ג כלור לליטר. לצורך אגירת-מים וניצולם נבנתה בריכת בטון גדולה ממערב לכביש המקבלת את מימיה מקידוחים במקום. הקידוח לא נעשה לעומק רב במטרה לא לגרום לירידת מים במעיינות בדרום עמק בית שאן.
מלחמת הכוכבים: אבירי הרפובליקה הישנה
מלחמת הכוכבים: אבירי הרפובליקה הישנה (באנגלית: Star Wars: Knights of the Old Republic) הוא משחק תפקידים ממוחשב שפותח על ידי BioWare והופץ על ידי לוקאס ארטס. המשחק יצא עבור אקס בוקס ב-15 ביולי 2003, עבור מחשבי PC המריצים חלונות ב-19 בנובמבר 2003, ומאוחר יותר עבור Mac OS X. אבירי הרפובליקה הישנה הוא משחק התפקידים הממוחשב הראשון שהשתמש בגלקסיית מלחמת הכוכבים. המערך במשחק הוא אינטראקטיבי - החל ממילה פשוטה עד להחלטות חשובות בעלילה - וקובע אם אתם בצד האפל או בצד האור.
המערכת של המשחק מבוססת על משחק התפקידים של מלחמת הכוכבים, שמבוסס על מערכת משחקי תפקידים מערכת d20, שהיא הגרסה השלישית של החוקים מ-מבוכים ודרקונים. קרבות בנויים כסיבובים. הזמן במשחק מחולק לסיבובים מופרדים והלוחם תוקף/מגיב בו זמנית. בכל אופן, מספר הפעולות שהשחקן יכול לבצע בכל סיבוב מוגבל. כשמשך הזמן של כל סיבוב מכוון לפי זמן אמיתי, השחקן יכול לקבוע שמערכת הקרבות תעצור באירועים ספציפיים או בסוף של כל סיבוב.
משחק ההמשך, מלחמת הכוכבים: אבירי הרפובליקה הישנה: הלורדים של הסית' פותח על ידי חברה אחרת, Obsidian Entertainment, שהשתמשה בגרסה מעודכנת של המנוע מהמשחק הקודם. BioWare היו עסוקים בהפקת המשחק Jade Empire והם רצו יותר להתמקד בהפקות מקוריות משלהם במקום לפתח משחקים תחת רישיון, אבל הם המליצו על Obsidian לפיתוח משחק ההמשך. הוא יצא עבור האקס בבוקס בדצמבר 2004 ועבור ה-PC בפברואר 2005.
סביבה
המשחק מתרחש במספר כוכבי לכת בגלקסיית מלחמת הכוכבים: קאשיק, קוריבן, מנאן, ראקאטה פריים (מוזכר במשחק כ-"הכוכב הלא ידוע"), טאריס ו-טטואין. השחקנים מבקרים גם במקומות: האבון הוק, האנדאר ספייר, לויתן של סאול קראת', הסטאר פורג' ותחנת החלל יאבין (בגרסת ה-PC בלבד, לאקס בוקס ניתן להורדה דרך האקס בוקס לייב).
דמויות
במהלך המשחק השחקן פוגש מספר דמויות, הכוללות את הג'דיי בַּסְטִילַה שָאן, קַ'רְת' אוֹנָסִי החייל, קַנְדֶרוּס אוֹרְדוֹ המנדלורי, HK-47 דרואיד הפרוטוקול/קרב, ג'וֹלִי בִּינְדוֹ, הג'דיי האפור, ג'ֹוּהַנִי, הג'דיית שנפלה לצד האפל עד שדמות השחקן החזירה אותה לאור, מִישֵן וֵאוֹ, ילדת הרחוב הטווילקית, זַאאלבַּאר הווקי, וטְרַסְק אלְגוֹ, חייל נוסף (חבר זמני בקבוצה). דמויות נוספות שהשחקן פוגש בדרך כוללות את: אג'ונטה פול, בנדאק סטארקילר, קאלו נורד, דארת' באנדון, דארת' מאלאק, דאביק קאנג, אות'אר ווין ויות'ורה באן.
הסיפור
אבירי הרפובליקה הישנה מתרחש בגלקסיית מלחמת הכוכבים 4000 שנה לפני אירועי פרק 4, בתקופת הרפובליקה הישנה. הסיפור מתחיל כשפלוגות סית' אורבים לספינת חלל של הרפובליקה, האנדאר ספייר, שהסתובבה סביב הכוכב טַריס. הדמות של השחקן וק'ארת' אונסי נמלטים לפני שהיא מושמדת ונוחתים על הכוכב טַריס. בעדיפות ראשונה עליהם לאתר את בסטילה שאן, ג'דיי צעירה שליוותה אותם על האנדאר ספייר וגם שולטת ביכולת הנדירה של מדיטציית הקרב של הג'דיי. שנה קודם, באסטילה השתמשה במדיטציית קרב כדי להוביל תקיפה על דארת' רבאן, הלורד האפל של הסית'. בזמן שהיא נלחמה ברבאן, תלמידו דארת' מאלאק תקף את הספינה של רבאן והשתלט על התואר "הלורד האפל של הסית'". כעת מאלאק מחפש את באסטילה כי הוא חושש מהכוח שלה; הוא מתכוון לקחת את היכולות שלה או להרוג אותה.
אחרי שתאי המילוט נוחתים בעיר העליונה של טאריס שני חברי הספינה מתחילים בחיפוש אחר באסטילה. במהלך החיפושים מצטרפים אליהם נערת רחוב טוילקית (מין חיזרי עם זוג זנבות היוצאים מהראש) בשם מישן ואו ואת חברה הווקי מומחה המחשבים זאאלבאר שנשבע לדמות הראשית אמונים אחרי שהצילה אותו מסוחרי עבדים גמורייאנים. אחרי שהם מצילים את בסטילה החבורה פוגשת צייד ראשים מנדלוריאני בשם קנדרוס אורדו שמחזיק בתוכנית לברוח מהכוכב שנמצא תחת מצור של הסית' על ידי פריצה לבסיס הסית' להשגת קודי המעבר וגנבת הספינה של דאביק קאנג - אדון הפשע של הכוכב והבוס של קנדרוס. בדיוק כשהם יוצאים מהכוכב מתייאש מאלאק מהחיפושים אחר בסטילה ומורה להפציץ את העיר (היחידה בטאריס) ולא להשאיר ממנה זכר כדי להרוג את הג'דיית. יחד הם מגיעים לכוכב דנטואין שם השחקן לומד איך להשתמש בכוח. מועצת הג'דיי נותנת לשחקן ובני הלוויה שלו/שלה משימה - למצוא מפות כוכבים מסוימות שיגלו את המיקום של נשק עתיק ומסתורי בשם הסטַר פורג' שמאפשר יצירה אין סופית של ספינות מלחמה. השחקן מטייל לארבעה כוכבים כדי להשיג את המיקום של הסטאר פורג'. באמצע המשימה, עימות בין השחקן לדארת' מאלאק לשחקן חושף שהשחקן הוא בעצם הלורד לשעבר, רבאן, שאיבד את הזיכרון שלו אחרי הבגידה הראשונה של מאלאק. עוד במהלך התקרית, באסטילה נתפסת ולבסוף עוברת לצד האפל.
אחרי שנמצאו כל המפות, השחקן פונה אל העולם הלא ידוע של ראקאטה פריים שבו הוא/היא מתרסק/ת. השחקן ניתקל במספר קשיים עם המקומיים אבל לבסוף מצליח להגיע למקדש שבו חיכתה באסטילה. לאחר עימות, או שהשחקן בוחר לא ללכת עם באסטילה ולעזור לבני הלוויה שלו/שלה להגיע לסטאר פורג' ולהביס את איום הסית' (בצד האור) או שהשחקן בוחר ללכת עם באסטילה כדי לגזול מידיו של מאלאק את התואר "הלורד האפל של הסית'" (בצד האפל). צד האור הוא ברירת מחדל במשחקי ההמשך, למרות שניתן לקבוע מה קרה במשחק הקודם, בנויים על העובדה שאחרי הצלת הגלקסיה, או כיבושה, רבאן עזב לכיוון הטבעת החיצונית (אנגלית:"Outer Rim"), נתון שנחשף רק במשחק ההמשך, מלחמת הכוכבים: אבירי הרפובליקה הישנה: הלורדים של הסית'.
בסצנת הסיום בצד האור, האדמירלית שהנהיגה את הצי של הרפובליקה במהלך הקרב נגד הסטאר פורג' נותנת לשחקן ולחבורתו/ה את פרס "צלב התהילה". קהל של אזרחים וחיילים מריעים לדמות. בסצנת הסיום של הצד האפל, באסטילה מכריזה על הדמות שנתנו לשחקן כ"הלורד האפל של הסית'" והיא או הוא עומדים על במה מוגבהת מול קהל המורכב מדרואידים וחיילים. אחר כך, יש סרטון קצר ובו ספינות שנוצרו על ידי הסטאר פורג' מתקדמות באטיות לחלל הפתוח.
סוויני טוד: הספר השטן מרחוב פליט (מחזמר)
עלילת המחזה מתרחשת באנגליה של המאה ה-19, ומספרת את סיפורו של בנג'מין בארקר, הידוע כסוויני טוד, שחוזר ללונדון אחרי 15 שנות גלות לאחר שהואשם באשמת שווא. כשהוא מגלה שאשתו הרעילה את עצמה לאחר שנאנסה על ידי השופט שהגלה אותו, הוא נשבע לנקום בשופט, ומאוחר יותר, גם באנשים אחרים. הוא מצרף אליו את אופת הפשטידות הגברת לובט, ופותח מספרה שבה הוא משסף את גרונם של לקוחותיו ועושה מהם פשטידות בשר.
יוצר ההצגה סונדהיים טען, שסוויני טוד הוא סיפור על נקמה וכיצד היא מכלה את האדם הנקמן, והוסיף כי "..מה שההצגה באמת מתעסקת בו היא אובססיה". אחרים ראו את המחזה כביקורת חברתית על התנהלותה של החברה המערבית של אחרי המהפכה התעשייתית, הרודפת אחרי יצריה, וכאלגוריה על האנוכיות שבקפיטליזם.
"סוויני טוד" עלה בברודוויי בשנת 1979 ובווסט אנד ב-1980. הוא זכה מאז למספר חידושים, כולל בגרסת אופרה, וזכה בפרס טוני למחזמר הטוב ביותר ובפרס אוליבייה למחזמר החדש הטוב ביותר.
עלילה
מקהלה מופיעה לאורך כל המופע, כשהיא מגיבה על המתרחש במחזה באמצעות שירים.
מערכה I
השנה היא 1846. מלח צעיר בשם אנתוני הופ שט על ספינה ללונדון, מלא שמחה על חזרתו הביתה. לעומתו, סוויני טוד, שאנתוני הציל לאחרונה במהלך סערה בים, עגום ומנוכר. כשהם מגיעים ללונדון, מצב רוחו של טוד מחמיר בעקבות קבצנית מטורפת שמשדלת אותו ואת אנתוני. טוד מוכיח את אנתוני על השקפת העולם התמימה והמאושרת שלו ומספר את סיפורו הטרגי של ספר צעיר ונאיבי, אשתו היפה והשופט התאוותן שהגלה את הספר במרדף אחר אשתו. טוד נכנס לחנות פשטידות ברחוב פליט, שם הוא נתקל בבעלת החנות, הגב' נלי לובט, שמקוננת על הזמנים הכלכליים הקשים. כאשר טוד שואל על הדירה הפנויה בקומה השנייה, היא מגוללת את הסיפור העצוב של הדייר הקודם, ספר בשם בנג'מין ברקר. ברקר נשפט באשמת שווא על ידי השופט המושחת טרפין בגלל תאוותו של השופט לאשתו של ברקר, לוסי. הגברת לובט מגלה איך ברקר הוגלה לאוסטרליה, ולאחר מכן השופט והשמש שלו במפורד, פיתו את לוסי להגיע לביתו של השופט ואנסו אותה. תגובתו המיואשת והנסערת של טוד לאחר ששמע את הסיפור מאמתת את החשדות של גב' לובט, שהוא עצמו בנג'מין ברקר, שחזר מאוסטרליה. היא מספרת לטוד שאשתו הרעילה את עצמה ושבתו התינוקת, ג'ואנה, נמסרה לחסות השופט. טוד נשבע לנקום בשופט ובעוזרו, וגב' לובט חושפת בפניו את אוסף תערי הכסף הישנים שלו שהסתירה במשך השנים, ואומרת לו שעכשיו הוא יוכל לחיות מעל החנות שלה ולהפוך שוב לספר.
בינתיים, אנתוני, מטייל ברחובות לונדון ומבחין בנערה ענוגה שרה מבעד לחלון. האישה הקבצנית עוברת לידו שוב ומספרת לו שהילדה היא ג'ואנה, שנמצאת תחת חסותו של השופט טרפין. אנתוני שאינו יודע שג'ואנה היא בתו של חברו טוד, מתאהב בג'ואנה ומעוניין לחזר אחריה, אך השופט ועוזרו במפורד מאיימים עליו באלימות לא לעשות זאת. אנתוני נשבע להציל אותה מחוטפים נתעבים כאלה. בינתיים, בשוק הומה אדם, ספר איטלקי נודע בשם אדולפו פירלי ועוזרו הצעיר, טובי ראג, מציעים תרופת קסם לנשירת שיער, "שיקוי הפלאים של פירלי". לאחר שטוד חושף את השיקוי כתרמית, הוא מאתגר את פירלי לקיים תחרות גילוח. השמש במפורד שנמצא אף הוא בשוק ממונה לשופט בתחרות. פירלי עושה הצגה גרנדיוזית לפני תושבי העיר, אך טוד מנצח אותו בקלות. במפורד מתרשם מיכולותיו של טוד, וטוד מזמין אותו לבקר במספרה שלו.
בצד השני של העיר, השופט טרפין מתייסר בתאוותו לג'ואנה ולבסוף מודיע על כוונתו להינשא לה. מזועזעים מאפשרות זו, ג'ואנה ואנתוני מתכננים לברוח. במקביל, במפורד ממליץ לשופט על ביקור במספרה של טוד, על מנת לשפר את מראהו עבור ג'ואנה. טרפין מקבל את העצה ומגיע למספרה של טוד. למרות שנתפס לא מוכן, טוד צמא הדם מתכנן את נקמתו בסבלנות, אולם לפני שהוא מספיק להוציא אותה לפועל, אנתוני מתפרץ למספרה ומספר לטוד על תוכניותיו עם ג'ואנה. השופט, ששומע את דבריו של אנתוני, יוצא זועם מהחנות כשהוא נשבע לא לחזור לעולם. טוד, שאיבד את ההזדמנות שלו לנקמה, מסלק את אנתוני משם. בהתקף של טירוף וזעם הוא מחליט להרחיב את נקמתו לאנושות כולה: את העשירים והמושחתים הוא ירצח על מנת להענישם, ואת העניים הוא יהרוג כדי להקל על סבלם. בינתיים, לגברת לובט יש רעיון כיצד להיפטר מהגופה של או'היגינס: להשתמש בבשר הקורבן בפשטידות הבשר שלה. מה שמעניק לטוד השראה מה לעשות עם קורבנותיו.
מערכה II
החנות של הגברת לובט הפכה לעסק משגשג כשטובי, עוזרו לשעבר של פירלי, עוזר לשרת את לקוחותיה הרבים. רק האשה הקבצנית נתקעת ללא הרף בחנות ומשמיצה את הגברת לובט. לטוד ולגברת לובט יש עכשיו כיסא ספר מכני, שתוכנן במיוחד על מנת לאפשר לטוד לרצוח את לקוחותיו ולאחר מכן לשלוח את גופותיהם באמצעות דלת סתרים ישירות לתוך המרתף שבו לובט מכינה את הפשטידות. טוד מתרגל לרעיון שהוא לא יוכל לראות את ג'ואנה שוב ומבלה את זמנו באופן שיטתי בשיסוף גרונות, בעוד אנתוני משתוקק לקיים עם ג'ואנה קשר רומנטי. אחרי יום עבודה קשה, הגברת לובט מפנטזת על חיים עתידיים עם טוד לאחר הפרישה, למרות שהוא נראה חסר כל עניין.
בינתיים, אנתוני מגלה כי השופט שלח את ג'ואנה לבית המשוגעים של פוג, ובעזרתו של טוד הוא מתכנן להציל אותה על ידי התחזות ליצרן פאות המעוניין לרכוש את שיערם של החוסים במוסד. כשטוד מבין שישנה אפשרות שהנקמה שלו בשופט תתממש אחרי הכל, הוא שולח מכתב סודי בו הוא מודיע לשופט על המבצע של אנתוני, בתקווה לפתות אותו להיכנס למספרה שלו, ומציין כי אנתוני מתכנן לחזור עם ג'ואנה.
אנתוני מגיע לבית המשוגעים כדי להציל את ג'ואנה, אבל פוג, מנהל המוסד, מנסה לעצור בעדם. אנתוני מנופף באקדח, אך כאשר הוא לא מצליח להרוג את פוג, ג'ואנה אינסטינקטיבית תופסת את הנשק, יורה בו ובורחת עם אנתוני למספרה של טוד כשהיא מחופשת בבגדי מלח, בעוד דיירי המוסד בורחים החוצה אל הרחוב. ג'ואנה נכנסת למספרה ומסתתרת במהירות בתוכה, בעוד אנתוני יוצא לחפש כרכרה. באותו הזמן, טוד וגברת לובט מנסים למצוא את טובי במרתף החשוך, אך נוטשים את חיפושם כאשר השופט מתקרב למספרה. טוד, שנתקל באשה הקבצנית שנכנסה למספרה בעודו מצפה לבואו של השופט, משסף את גרונה ושולח את גופתה למרתף, רגע לפני שהשופט נכנס. טוד מבטיח לשופט שג'ואנה "חזרה למוטב" והשופט מבקש ממנו טיפול פנים זריז לפני שיפגוש אותה. השופט מתיישב בכיסאו וטוד מרגיע אותו, אך לאחר מכן מתחיל ללעוג לו תוך שהוא חושף את זהותו האמיתית. השופט וטוד צועקים יחד "בנג'מין בארקר!" וטוד, סוף סוף, משסף את גרונו של אויבו ושולח אותו במורד התעלה אל המרתף. ג'ואנה, ששמעה את כל הרעש, יוצאת ממקום מחבואה וכמעט שנרצחת על ידי טוד, אך באותו זמן הגברת לובט צורחת מהמרתף, מה שמאפשר לג'ואנה לברוח.
למטה במרתף, הגברת לובט נאבקת עם השופט הפצוע, עד שלבסוף הוא מת. טוד פורץ למרתף ולאור התנור הבוער הוא רואה את פניה של הקבצנית בבירור. לאימתו, הוא מגלה שהקבצנית היא אשתו לוסי, שטוד חשב שמתה לאחר שנטלה רעל. טוד זועם ומאשים את הגברת לובט על כך שרימתה אותו, אך היא מיתממת ומשיבה לו כי לוסי אכן בלעה את הרעל, כפי שסיפרה לו, אך היא לא מתה אלא רק איבדה את שפיות דעתה. לובט מוסיפה ומסירה לטוד שהיא הסתירה את האמת המלאה ממנו כי היא אוהבת אותו ורצתה לחסוך ממנו סבל. טוד מעמיד פנים שהוא סולח לה, רוקד איתה ואלס בסמוך לתנור הענק, עד שלפתע הוא הודף אותה אל תוך האש וסוגר את דלת התנור. הוא גוחן לרצפה ולוקח את אשתו המנוחה בזרועותיו. לפתע טובי חוזר ומופיע מתוך הצללים, מונע מטירוף מוחלט, מרים את התער ומשסף את גרונו של טוד, שנופל ומת. באותו זמן אנתוני, ג'ואנה ומספר שוטרים פורצים למאפייה.
אפילוג
הלהקה מבצעת בפעם האחרונה את השיר "הבלדה על סוויני טוד". כשרוחות הרפאים של טוד והגברת לובט קמות לתחייה ועולות מקבריהן, הן מגיעות למסקנה כי היכולת לנקום טבועה בתוך כל אחד מאיתנו. כשמוציאים החוצה את טוד והגברת לובט, טוד עוצר בדלת הברזל הגדולה על מנת להביט על גברת לובט בפעם האחרונה, ולאחר מכן הוא טורק את הדלת בפני הקהל.
המחזמר בישראל
המחזמר עלה בישראל בתיאטרון הקאמרי בשנת 1982 בתרגומו של אהוד מנור בבימויו של פיטר ג'יימס. בתפקיד סוויני טוד שיחק אלברט כהן, את גברת לובט שיחקה תיקי דיין. את אנתוני גילם גבי שדה, את ג'ואנה גילמה חני נחמיאס באחד מתפקידיה הראשונים בתיאטרון. את השופט טרפין גילם קרול מרקוביץ', את הקבצנית גילמה סנדרה שדה ואת פירלי גילם ראובן שפר. ההפקה נחלה כישלון רב וירדה אחרי 60 הצגות, כשאר השאירה מאחוריה חובות של מיליונים
שירים
{|
הארמייה השנייה (מצרים)
ארמיית השדה השנייה (בערבית: الجيش الثاني الميداني) היא ארמייה של צבא מצרים שהוקמה ב-1968 ומפקדתה נמצאת באסמאעיליה.
בדרך כלל, מפקד על הארמייה קצין בדרגת לוטננט גנרל שיש לו לפחות 34 שנות ותק בשרות הצבאי. הארמייה מדווחת ישירות למטה הכללי של הצבא המצרי.
סדר הכוחות
סדר הכוחות מצפון לדרום היה:
בקו הקדמי - במטרת צליחת תעלת סואץ
הדיוויזיה פעלה בגזרת קנטרה. בגזרה זו היו ערב הקרב 130 טנקי T-62 מצרים.
בקו העורפי - עתודה בצד המערבי של תעלת סואץ
כל חטיבות הדיוויזיה חצו את תעלת סואץ מזרחה עד 13 באוקטובר והן התייצבו ב-15 באוקטובר מדרום וממערב לאגם תמסח, בעורפה של דיוויזיה 16.
השתתפות במלחמה
הארמייה השנייה השתתפה במבצע בדר שפתח את המלחמה ובו כבשה מצרים את קו בר-לב ואת הגדה המזרחית של תעלת סואץ. הארמייה השנייה הייתה אחראית על הגזרה הצפונית של זירת הלחימה לאורך תעלת סואץ; מהים התיכון ועד חלקו הצפוני של האגם המר הגדול (על הגזרה הדרומית הייתה אחראית הארמייה השלישית). בחלקה הראשון של המלחמה פיקד על הארמייה לִואא' סעד א-דין מאמון וב-17 באוקטובר 1973 החליף אותו (לטענת המצרים, בשל התקף לב של מאמון) לִואא' עבד אל-מנעם ח’ליל. לטענת הרמטכ"ל המצרי, סעד א-שאזלי, מאמון התמוטט נפשית ופיזית בצהרי יום 14 באוקטובר, בעת שנודעו לו תוצאות המתקפה המצרית הכושלת.
לאחר צליחת תעלת סואץ על ידי צה"ל ב-15 וב-16 באוקטובר, הייתה הארמייה השנייה מעורבת בלחימה בשתי גדות התעלה: היא נכשלה במשימתה לכבוש מחדש את ראש הגשר הישראלי, אך הצליחה לבלום את ההתקפות הישראליות בגדה המערבית של תעלת סואץ בכיוון איסמעיליה. בין הקרבות בהן השתתפו יחידות מהארמייה השנייה היו:
סדר הכוחות בהווה
החל מינואר 2019, מפקד על הארמייה, רפיק רפאת ערפאת. הארמייה כוללת:
דנאית הדורה
דָּנָאִית הֲדורָה או דנאית תפוח-סדום (שם מדעי: Danaus chrysippus) הוא מין פרפר המשתייך לסוג דנאית שבמשפחת הנימפיתיים בגודל בינוני עד גדול הנפוץ באסיה ואפריקה. מספר מינים מחקים את צבעיו.
דנאית הדורה נחשבת לרוב לדנאית הנפוצה ביותר בהודו. מין זה נחקר לעומק יותר ממינים אחרים בסוגו בהודו.
תיאור
דנאית הדורה הוא פרפר בגודל בינוני עד גדול עם מוטת כנפיים של כ-7–8 סנטימטרים. גופו שחור עם הרבה נקודות לבנות. הכנפיים הן כתומות-צהובות, צידן העליון בהיר יותר ועשיר יותר מצידן התחתון. חציו העליון של הכנפיים הקדמיות הוא שחור עם פס לבן. על כנפיו האחוריות יש שלוש נקודות שחורות במרכז כל כנף. על כנפיו האחוריות מסגרת שחורה דקה ועליה נקודות בצורת חצאי עיגולים.
זכר דנאית הדורה קטן יותר מהנקבה וצבעיו בהירים יותר. לדנאים זכרים יש מספר מאפיינים מיניים נוספים. במקרה של דנאית ההדורה, אלה הם:
מספר מיני נימפיתיים מחקים את הדנאית ההדורה כמנגנון הגנה מפני טורפים, למשל נימפית הרגלה. פרפרים אלו עשויים לעיתים לגרום לטעויות בזיהוי.
תפוצה ונדידה
הדנאית ההדורה בעלת תפוצה עולמית רחבה. היא נפוצה ברחבי כל אפריקה. גבול תפוצתה מתרחב עד הודו ובמרבית תת-היבשת ההודית, יחד עם מספר איים באוקיינוס השקט. אוכלוסיות של מין זה מתקיימות אף באזורים מסוימים באוסטרליה. היא מתרבה במהלך כל השנה בהודו, מלבד בהרי הימלאיה שם היא עונתית. מכן ניתן להסיק שכך תקף גם לאזורים טרופים וסובטרופים אחרים בטווח שלו.
אסתר נמדר תמאם
אסתר נמדר תמאם (נולדה ב-11 ביוני 1977) היא תסריטאית ועורכת תסריט ישראלית. היא מרצה לתסריטאות בבית הספר לקולנוע וטלוויזיה ע"ש סטיב טיש באוניברסיטת תל אביב מאז 2002.
דנאית הדורה
תפוצה ונדידה
לדנאית ההדורה שלושה תת-מינים הנמצאים באזורי תפוצה שונים:
אסתר נמדר תמאם
ביוגרפיה
נמדר נולדה בירושלים וגדלה בשכונת רחביה, היא דור ראשון בישראל למשפחה מצאצאי אנוסי משהד. אביה היה מוכר כצלם סטילס וכבעלים של חנות "פוטו יעקבי", ואמה הייתה עקרת בית. אחיהּ הם הסופר רובי נמדר ומעצב המוצר שלומי נמדר. בילדותה השתתפה בסרט "תרזה ויולק" שביים חיים גיל. על חוויותיה כילדה שחקנית אמרה: "התיאוריה שלי הוא שאם היית כילד על סט, זו חוויה שתכתים לך את כל החיים, בקטע טוב. אתה תמיד תרצה לחזור לשם. יש שם איזה קסם מיוחד. חבורה שלמה של אנשים שמשחקת בכאילו. כמו איזה משחק די־אנד־די ענק". בתיכון למדה בגימנסיה העברית רחביה. בשירותה הצבאי שירתה כמורה חיילת בפנימייה בבאר שבע.
דנאית הדורה
הגנה מפני אויבים
אויב אפשרי הוא עכבישים שפורסים את רשתותיהם על הצמחים הפונדקאים ותופסים כך את הזחלים הצעירים. הם לוכדים וטורפים אותם ובכך גורמים לצמצום גדול בכמותם.
ביצה
נקבת הדנאית תופסת בצידו העליון של עלה, ומלפפת את בטנה על קצה העלה ומטילה ביצה אחת על צידו התחתון של העלה. רק ביצה אחת מוטלת בכל פעם על עלה, כדי למנוע צפיפות יתר של הזחלים. אקט ההטלה אורך 1–2 שניות והנקבה ממשיכה מייד לעלה הבא. הביצה היא בצבע צהבהב-קרמי, זוהרת, גבוהה, בצורת חבית, עם קצה בולט ועליו מעין פסים בולטים. אורכה כ-1.2 מ"מ. לפני בקיעתה ראשה אפור.
אסתר נמדר תמאם
ביוגרפיה
נמדר היא בעלת תואר ראשון בהצטיינות בקולנוע מאוניברסיטת תל אביב, ותואר שני בהצטיינות בתוכנית הרב-תחומית באמנויות. נמדר מכהנת כמנהלת דרמה של חברת "ארצה הפקות". בעבר שימשה כמרצה במחלקה לקולנוע במכללת ספיר ובמדרשה לאמנות במכללת בית ברל.
חיים אישיים
נשואה לעו"ד ליאור תמאם, לזוג שלושה ילדים.
דנאית הדורה
זחל
לאחר שהזחל בוקע, ארוחתו הראשונה היא קליפת ביצתו. הוא חי את משך כל חייו כפגית בצידם התחתון של העלים. במהלך ימיו הראשונים יש לו מנהג תזונתי מעניין: הוא תופס נקודה מסוימת בחלקו התחתון של העלה ונושך בסיבוב מלא סביב עצמו בחלקה התחתון של הקוטיקולה בעלה. על ידי כך הוא עוצר את הלשד הרעיל של צמחו הפונדקאי מלזרום לתוך העיגול שלו. הוא ממשיך לאכול את החלק התחתון של האזור, ומשאיר את החלק העליון של הקוטיקולה שלם. לאחר התנשלות אוכל הזחל גם את נשלו. אורכו של הזחל הצעיר הוא כ-3 מ"מ.
במהלך גדילתו, הוא אוכל גם את החלק העליון וגם את התחתון של הקוטיקולה של עיגולו ומשאיר חורים עגולים קטנים בעליו של הצמח הפונדקאי. כשלסתו גדולה מספיק הוא אוכל את כל העלה על ידי כרסום מהקצוות.
הזחל הוא בצורת גליל לא אחיד. גופו מכוסה בפסים שחורים ולבנים ועליהם פזורות נקודות צהובות עבות. המאפיין הבולט ביותר הוא שלושה זוגות של תוספים דמויי משושים. הזוג הראשון ניתן להזזה ובשליטת הזחל וגם הארוך ביותר. המשושים נמצאים על קטעו השלישי, השישי והשנים עשר. ראשו הוא נוצץ, חלק ובעל קשתות לבנות שחורות לסירוגין. רגליו שחורות והרגליים היוצאות מבטנו בעלות פסים לבנים בבסיסם. אורכו של הזחל הבוגר הוא כ-40–45 מ"מ.
גולם
הגולם תלוי באופן חופשי בעזרת התמיכה, לרוב על הצמח הפונדקאי. אורכו כ-23 מ"מ. הוא מגיע לשיא רוחבו בקטע בטנו השביעי היכן שיש עליו מעין פס טבעתי כפול ועליו שורה של נקודות זעירות במיוחד בצבע זהוב או כסוף. על כתפיו נקודות זהובות קטנות ונרתיקי כנפיים. שאר הגולם הוא ירוק בהיר עם משטח חלק. הגולם נוטה לצבע ורדרד כאשר מתגלם באזורים יבשים או מקומות לא טבעיים.
שדרות סאנסט (מחזמר)
שדרות סאנסט (באנגלית: Sunset Boulevard) הוא מחזמר מאת אנדרו לויד ובר, המבוסס על הסרט "שדרות סאנסט" של הבמאי בילי ויילדר.
היסטוריה
המחזה הועלה לראשונה בשנת 1993 על במות וסט אנד בלונדון בכיכובה של פטולה קלארק. הגרסה נותרה נאמנה לקו העלילה ולדיאלוג, וניסתה להעלות תפאורה דומה לזו המופיעה בסרט. בילי ויילדר נתן את ברכתו למחזה. המחזה זכה להצלחה.
עלילת המחזה מתרחשת בשנות ה-30 של המאה ה-20, ומתארת את דמותה של נורמה דזמונד, שחקנית מבוגרת אשר בעברה הייתה כוכבת הוליוודית של סרטים אילמים, החולמת לעשות קאמבק, ולהיות כוכבת גם בסרטים מדברים.
בין השירים הבולטים במחזמר: With One Look, Sunset Boulevard ו-As If We Never Said Goodbye.
בין השחקניות הבולטות שגילמו את נורמה דזמונד: פאטי לופון וגלן קלוז.
שיחות על הפקת גרסה קולנועית למחזמר הסתובבו בהוליווד במשך שנים. התסריט נכתב שוב ושוב וליהוקים התחילו מאמצע שנות ה-90 ולא פסקו. בשנת 2005 גלן קלוז, ויואן מקגרגור היו הבחירות הברורות לתפקידים הראשיים של נורמה וג'ו. אבל אף אולפן לא הסכים להפיק את הסרט. נכון למאי 2020 אין תכנונים להפקת גרסה קולנועית למחזמר.
דריל מק'קורמק
דריל מק'קורמק (באנגלית: Daryl McCormack; נולד ב-22 בינואר 1993) הוא שחקן קולנוע וטלוויזיה אירי.
ביוגרפיה
מק'קורמק נולד ב-22 בינואר 1993. הוא בנם של אם אירית, תרזה מק'קורמק, ואב אפרו-אמריקאי, אלפרד תומאס, מבולטימור. הוריו נפגשו בקיץ אחד בקליפורניה. אמו חזרה לאירלנד כשהיא בהריון וגידלה את דריל בעיירה ננה, שבמחוז טיפררי. הוא שומר על מערכת יחסים טובה עם אביו.
מק'קורמק למד בסנט ג'וזף. הוא שיחק כדורסל והשתתף במקהלה הבית ספרית. הוא המשיך ללמוד בקונסרבטוריון של המכון הטכנולוגי של דבלין ובבית הספר למשחק "Gaiety", וסיים את לימודיו עם תואר ראשון בדרמה 2014.
קריירה
מק'קורמק ערך את הופעת הבכורה שלו בווסט אנד ב-2018 בתור ברנדן במחזה "The Lieutenant of Inishmore" מאת מרטין מקדונה. הוא גילם את רומיאו במחזה "רומיאו ויוליה" ואת התפקיד הראשי ב"אותלו". בתחילת הקריירה שלו, הוא כמעט לוהק לתפקיד בסרט "מלחמת הכוכבים - פרק 7: הכוח מתעורר".
הוא לוהק לתפקיד איזאייה ג'יזוס בעונה החמישית של סדרת הטלוויזיה "כנופיית ברמינגהאם" בשנת 2019.
בשנת 2022 הוא גילם את התפקיד של עובד מין רגיש, לצד אמה תומפסון, בסרטה של סופי הייד, "Good Luck to You, Leo Grande". באותה שנה החל לשחק בתפקיד ראשי בסדרת הטלוויזיה "אחיות רעות".
השדרה העשירית
השדרה העשירית (באנגלית: Tenth Avenue) המכונה גם שדרת אמסטרדם (Amsterdam Avenue) היא שדרה ברובע מנהטן של העיר ניו יורק במדינת ניו יורק שבארצות הברית.
השדרה חד סטרית בחלקה הדרומי ומאפשרת תנועה לכיוון צפון בלבד עד רחוב 110, ותנועת דו סיטרית בחלקה הצפוני.
מהלך השדרה
ראשיתה של השדרה במפגש רחוב 13 עם הוסט סייד הייווי בשכונת גריניץ' וילג'. השדרה עוברת לאורך 47 גושי בניינים (דרך שכונת אריזת הבשר) עד רחוב 59, שם משנה השדרה את שמה ונקראת "שדרת אמסטרדם", וממשיכה צפונה לאורך 129 גושי בניינים נוספים באפר וסט סייד (הצד המערבי העליון של האי מנהטן) עד שכונת הייברג'י פארק (רחוב 190), שם משנה השדרה את שמה ל"שדרת מצודת ג'ורג'" (Fort George Avenue). השדרה מסתיימת בקצה הצפוני של האי מנהטן, במפגש הרחובות 218 וברודוויי, סמוך לגשר ברודוויי העובר מעל נהר הארלם.
בין הרחובות 184 ו-186 עובדת השדרה דרך קמפוס אוניברסיטת ישיבה, ובאזור זה היא צרה יותר, וכוללת מסלול אחד לכל כיוון.
השדרה העשירית היא השדרה הארוכה ביותר באי מנהטן - אורכה הכולל 177 גושי בניינים (ברודוויי ודרך FDR ארוכות יותר, אולם אין הן נחשבות שדרות).
השדרה בתרבות
הבלט "רצח בשדרה העשירית" הקרוי על שם השדרה מתאר את האלימות בראשית המאה ה-20 בשכונת הלס קיצ'ן הנמצאת בחלקה הדרומי של השדרה.
האנטומיה של גריי (ספר)
אנטומיית גוף האדם של הנרי גריי (באנגלית: Henry Gray's Anatomy of the Human Body ובקיצור הנפוץ Gray's Anatomy) הוא ספר לימוד באנגלית על האנטומיה של האדם. הספר ראה אור לראשונה ב-1858, ונחשב עד היום ליצירה קלאסית בנושא.
האנטומאי הבריטי הנרי גריי נולד ב-1827. הוא חקר את התפתחות הבלוטות האנדוקריניות והטחול וב-1853 מונה למרצה לאנטומיה בבית הספר לרפואה של בית החולים סנט ג'ורג בלונדון.
ספרי הלימוד באותה התקופה היו בגודל כיס, והאיורים בהם היו קטנים מאוד וקשים לקריאה. במהלך מלחמת קרים חש גריי כי יש צורך בספר לימוד חדש לאנטומיה, שיסייע לסטודנטים ולרופאים ללמוד כיצד לטפל בחיילים פצועים. ב-1855 פנה גריי לעמיתו, ד"ר הנרי ואנדייק קרטר, והציע לו להפיק יחד ספר לימוד לאנטומיה לתלמידי רפואה. השניים רצו ספר זול ומדויק, שיהיה עזר הוראה מעשי לסטודנטים. למזלם של גריי וקרטר, בתקופתם נחלשו ההתנגדויות למדע האנטומיה: פקודת האנטומיה מ-1832 התירה שימוש לימודי ומחקרי בגופות שלא נמצאו להן דורשים, כך שחלפו הימים שבהם נאלצו רופאים לגנוב גופות מקברים טריים. בתי חולים החלו לבנות חדרים ייעודיים לדיסקציה, ויוקרתה של האנטומיה החלה מתאוששת. עבודתם של גריי וקרטר במהלך השנה וחצי הבאות, שעות רבות מדי יום, הייתה הבסיס לספר. הם ביצעו ביחד את כל נתיחות הגופות, גריי הופקד על ההסברים המילוליים וקרטר אייר את האיברים השונים. כשסיימו את כל הדיסקציות יצא גריי לחופשה ללא תשלום במשך חצי שנה, כדי לטפל בהוצאת הספר לאור. המידות שנבחרו לספר היו 24 על 15 סנטימטר, בכרך יחיד - היו אלה מידות שאפשרו את נשיאת הספר בקלות יחסית, ומצד שני אפשרו עדיין איורים גדולים וברורים, שבמקום לכלול רק מספרים (ומקרא שהושם במקום אחר) כמקובל אז בספרים אחרים, הכילו את שמות האיברים וחצים מתאימים. האיורים האיכותיים והמפורטים של קרטר היו ייחודיים באותה תקופה ובזכותם זכה הספר להצלחה מידית.
קרטר הפליג להודו באביב 1858, כשהספר היה בשלבי הגהה מתקדמים, וחזר לאנגליה רק בפרישתו - לאחר שלושים שנה. המהדורה הראשונה של הספר, בשם "Gray's Anatomy: Descriptive and Surgical", יצאה בבריטניה באוגוסט 1858, ושנה אחר כך - בארצות הברית. על גב הספר הופיעו שמות המשפחה של גריי ושל קרטר (באותו הגודל) וביניהם שם הספר, "Anatomy". קרטר קיבל סכום חד-פעמי עם יציאת הספר, בניגוד לגריי שקיבל תמלוגים של 150 לירה שטרלינג על כל אלף עותקים שנמכרו.
גריי נדבק מאחיינו הגוסס באבעבועות שחורות, והלך לעולמו ב-1861 בגיל 34, זמן קצר לאחר שהמהדורה השנייה של הספר ראתה אור, ב-1860. רבים אחרים המשיכו את עבודתו - המהדורה הבריטית ה-39 של הספר הידוע ראתה אור ב-2004.
מהדורות
הספר זכה להצלחה רבה בבריטניה עם יציאתו, וב-1880 הודפסה שם המהדורה התשיעית שלו. באותה התקופה יצאה גם מהדורה אמריקאית ראשונה של הספר (כנראה ב-1878 - אין מידע רב בנושא). בארצות הברית המשיכו לראות אור מהדורות נוספות, שהתפתחותן הייתה נפרדת מהתפתחות המהדורות הבריטיות. על אף שכשמונה מהדורות בריטיות ראו אור לפני הגרסה האמריקאית הראשונה, נראה כי המהדורה האמריקאית של 1878 נקראה "מהדורה ראשונה", ומהדורות מאוחרות יותר בארצות הברית מוספרו בהתאם. הדבר הביא לחוסר התאמה ולבלבול בין מספרי המהדורות הבריטיות והאמריקאיות.
גריי כתב את גרסתו המקורית של הספר לקהל קוראים של רופאים וסטודנטים לרפואה, במיוחד מנתחים. מאחר שהספר הפך במהירות לקלאסיקה, עורכים מאוחרים יותר התאמצו לקבע את מעמדו כטקסט מוסמך באנטומיה, באנגלית, דרך אסטרטגיה שיווקית של הכללת הידע המקיף באנטומיה וברפואה, נכון לזמן הפרסום. עם הגידול בידע הרפואי במהלך המאה ה-20, גרמה אסטרטגיה זו להרחבה ניכרת של הספר, עד כי גודלו ומשקלו הפכו לבעייתיים. מהמהדורה ה-35 נעשו מאמצים להפוך מגמה זו ולשמור על הספר כך שיהיה קריא לסטודנטים. למרות זאת, המהדורה ה-38 כללה 2,092 עמודים בפורמט גדול, וזכתה לכינוי "התנ"ך של האנטומיה".
נכון לאוקטובר 2020, מהדורה 42 של הספר היא העדכנית ביותר. העורכת הבכירה שלה היא סוזאן סטנדרינג, פרופסור לנוירוביולוגיה וראש מחלקת האנטומיה והביולוגיה של התא והאדם, בקינגס קולג' באוניברסיטת לונדון.
המהדורה ה-39 היא המהדורה הראשונה של הספר שסוקרת את הגוף לא לפי מערכות הגוף השונות (למשל דם, שלד, עיכול וכדומה) כבשיטה הקלאסית, אלא לפי אזורים בגוף. זאת במטרה לסייע בידי רופאים או סטודנטים הזקוקים למידע על איבר מסוים, למצוא בפרק יחיד את כל המערכות הקשורות בו. כמו כן התווספו לספר תמונות שהתקבלו בטכניקות דימות חדשות (כגון טומוגרפיה ממוחשבת והדמיית תהודה מגנטית) כדי ללמד את הסטודנטים כיצד לקרוא תמונות אלה. במהדורה זו 1,600 עמודים בגרסה הבריטית ו-1,627 עמודים בגרסה האמריקאית. היא ראתה אור ב-24 בנובמבר 2004 בארצות הברית, ויום למחרת - בבריטניה, וזמינה גם בגרסת תקליטור. ההבדלים בין הספרים הם משניים, בעיקר הבדלי מינוח בין אנגלית אמריקנית לאנגלית בריטית - למשל אדרנלין לעומת אפינפרין.
מהדורות חדשות של "האנטומיה של גריי" (וגם חלק מהישנות) נחשבות גם היום לספרים המקיפים והמפורטים ביותר בנושא. חלק מהמהדורות הישנות עדיין מודפסות לעיתים, בעיקר בשל ערכן האמנותי והוויזואלי, אך הן מיושנות ואינן מייצגות נאמנה את הידע האנטומי העכשווי.
מהדורה מיוחדת של הספר המיועדת לסטודנטים, "Gray's Anatomy for Students", יצאה ב-2004. על אף שמו, מדובר בספר חדש לחלוטין, שאין לו ולספר המקורי דבר משותף, למעט שמו.
אצטדיון פאלמר
אצטדיון פאלמר (באנגלית: Falmer Stadium) אשר נקרא גם American Express Community Stadium הוא אצטדיון כדורגל הנמצא במזרח סאסקס שבאנגליה ומשמש כמגרשה הביתי של ברייטון אנד הוב אלביון. האצטדיון מונה 30,750 מקומות ישיבה.
פרט לאירוח משחקי הבית של מועדון הכדורגל ברייטון, האצטדיון אירח מספר משחקים של הנבחרת הצעירה האנגלית וגם מספר משחקים של גביע העולם ברוגבי בשנת 2015. באצטדיון מתקימות לעיתים הופעות מוזיקה, משחקי הוקי ותערוכות.
ב-12 באוגוסט 2017 אירח האצטדיון לראשונה משחק פרמייר ליג שנגמר בהפסד 2–0 של ברייטון נגד מנצ'סטר סיטי.
ארל ויליאמס
ארל ויליאמס (באנגלית: Earl Williams; ) הוא כדורסלן עבר אמריקאי-ישראלי, ששיחק בישראל בשנות ה-80. גובהו 2.04 מטרים.
קריירה
ויליאמס נולד בפנסילבניה וגדל במונטגומרי, אלבמה, עם אימו (שהייתה עוזרת הבית של מרטין לותר קינג) ושמונת אחיו. החל לשחק כדורסל בגיל 8.
לאחר שסיים את לימודיו באוניברסיטת וינסטון-סיילם בצפון קרוליינה, נבחר ויליאמס במקום ה-49 בדראפט ה-NBA בשנת 1974 על ידי פיניקס סאנס. בסה"כ שיחק ויליאמס כ-4 שנים בליגת ה-NBA בהן קלע בממוצע 4.5 נק' למשחק וקלט 5.6 כדורים חוזרים ב-146 משחקים.
בעונת 1985/86 חזר לארץ ושיחק בהפועל תל אביב. בשנים הבאות שיחק בקבוצות אליצור נווה דוד רמלה, הפועל חולון, מכבי רמת גן ובני הרצליה. פרש ממשחק בתום עונת 1994 בה שיחק בהרצליה.
ויליאמס שיחק בעמדת הסנטר, ונודע בין השאר בכישורי הריבאונד שלו. לאורך כל הקריירה, מה-NBA ועד העונות בישראל, נחשב לשחקן מוכשר בעל מזג סוער והיה מעורב במספר סכסוכים וקטטות. בסה"כ קלע 3,225 נקודות בליגה הישראלית הראשונה בקבוצות השונות.
נסים בריטיים
הניסים הבריטיים הם הדגלים אשר מונפים על ספינות ומטוסים ברחבי הממלכה המאוחדת, בטריוטוריות הבריטיות שמעבר לים ובכמה מממלכות חבר העמים הבריטי.
בחוק הימי הבריטי וכמו גם על פי המנהג, הדגלים המתאימים לספינות הבריטיות הם דגלים בעלי שדה בצבע אדום, כחול או לבן עם דגל האיחוד בקנטון (הרבע השמאלי העליון, בסמוך לתורן) אשר שמם נגזר מצבע שטח הדגל.
השימוש בדגל הממלכה המאוחדת (היוניון ג'ק) כדגלון חרטום מאושר רק לספינות הצי המלכותי הבריטי בהפלגה, שיוט, עגינה וכאשר הן מקושטות בדגלים וניסים או כאשר אדמירל הצי או המונרך נוכח על הסיפון. הנפת היוניון ג'ק על ספינות אזרחיות אסורה עוד מימיו של צ'ארלס הראשון אשר ציווה במאה ה-17 כי השימוש בדגל יוגבל רק לספינות הוד מלכותו, בעיקר עקב השימוש הלא מאושר של ספינות סוחר בדגל על מנת להשתמט מתשלום מיסי נמל תוך התחזות לספינת צי מלכותי.
מחוץ לתחום הימי קיימים דגלים רבים אשר עיצובם מבוסס על הניסים האדום, כחול והלבן אך צבועים בצבעים לא רגילים (כגון דגל חיל האוויר המלכותי בצבע כחול שמיים).
היסטוריה
הצבעים כחול, אדום ולבן היו צבעיהם של שלוש השייטות של הצי המלכותי הבריטי אשר נוצרו בעקבות ארגונו מחדש של הצי המלכותי בשנת 1652 בידי האדמירל רוברט בלייק. לכל שייטת היה דגל הצבוע על פי צבעה.
נס אדום ייצג גם ספינות מלחמה אשר לא הוקצו לפיקוד שייטת מסוימת (זאת אומרת, הפליגו תחת פיקוד עצמאי) ושימש גם כדגל צי הסוחר האנגלי משנת 1674 (צו מלכותי של המלך צ'ארלס השני אישר את הנפתו של הנס האדום על ספינות צי סוחר אנגליות עצם הוצאתו של הצו משנת 1674 מאשש כי הנס האדום היה בשימוש ספינות צי סוחר אנגליות עוד לפני הוצאתו).
רבים באדמירליות חשו כי עצם השימוש בשלושה דגלים נפרדים בידי הצי המלכותי מיושן ומבלבל ובנוסף חשבו כי על ספינות צי הסוחר להיות מסומנות בדגלים שונים מספינות המלחמה של הצי המלכותי. דבר המלך במועצה מיולי 1864 קבע כי הנס הלבן ישויך לצי המלכותי, הנס הכחול יועד להיות הצבעים לספינות בפיקוד חיל המילואים של הצי המלכותי כמו גם (בציון תג או סמל ראוי) כדגל אשר בשימוש ספינות בשירות הממשלה. הנס האדום יועד לצי הסוחר הבריטי. סידור זה תקף גם היום.
כמה שנים לאחר מכן (1867-1869), האדמירליות קבעה כי נס כחול המוכתם במטען ישמש ספינות אשר בשירות ציבורי או צבאי של הקולוניות הבריטיות הרבות. רבות מן המושבות היו חייבות להשתמש בנס הכחול עקב העובדה כי רוב הספינות היו בשירות ממשלתי; לכמה מן המושבות (לדוגמה: אוסטרליה הדרומית) היו אף ספינות מלחמה. כתוצאה מכך, הנס הכחול הונף בכל רחבי האימפריה הבריטית וכך הפך למודל עבור דגלם של קולוניות וקולוניות לשעבר של האימפריה. באותן השנים, מספר קולוניות גדולות קיבלו את אישור משרד הימייה להניף את הנס האדום (אשר יועד לשימוש ספינות סוחר) על ספינות הסוחר שלהן, המושבות היו: קנדה (1892), ניו זילנד (1899), אוסטרליה (1901), דרום אפריקה (1910) וקפריסין (1922). המושבות אשר לא קיבלו את אישור המשרד להנפת נס אדום משלהן היו אמורות להניף נס אדום חלק, אולם גרסאות לא רשמיות של ניסים אדומים המוכתמים בסמלי המושבות היו בשימוש גם כן.
סברה נוספת לעיצובם של דגלי המושבות הייתה כי הם התבססו על עיצובי הדגלים של השייטת אשר פטרלה באזורם (ולכן דגל ברמודה הוא דגל אדום ודגלי אוסטרליה וניו זילנד הם דגלים כחולים), יש לזכור כי לאוסטרליה, ניו זילנד, דרום אפריקה (עד 1928, קנדה (עד 1965) ולברמודה יש גם דגלים אדומים וגם כחולים כך שהתאוריה מעט בעייתית.
דגל ארצות הברית עוצב גם הוא על פי התבנית הזו והדגלים הראשונים של המהפכה האמריקנית היו גרסאות של הנס האדום. דגל האיחוד הגדול (נס אדום בתוספת שישה פסים לבנים) היה הדגל אשר הונף במהלך קרבות העצמאות עד אשר הוחלף הדגל כדגל שבקנטון שלו משובצים כוכבים בשנת 1777.
השימוש המודרני
הניסים הבריטיים אשר בשימוש כיום ניתנים לסיווג לחמש קטגוריות בסדר חשיבות יורד: סדר החשיבות המסורתי של הדגלים היה אדום, לבן, כחול כאשר הנס האדום היה הבכיר ביותר.
נס לבן
מאז הארגון מחדש של הצי המלכותי בשנת 1864 השימוש בנס הלבן (דגל צלב ג'ורג' הקדוש עם דגל הממלכה המאוחדת בקנטון) הוגבל לשימוש על ספינות, אוניות, צוללות ובסיסי חוף של הצי המלכותי. גם לשייטת היאכטות המלכותית יש אישור להניף את הנס הלבן כדגל השייטת.
נס כחול
הנס הכחול (שדה כחול כהה עם דגל הממלכה המאוחדת בקנטון) נקי מכל סמל מונף על ספינות אשר מגויסות תחת צו של מפקד חיל המלואים של הצי המלכותי. צו שכזה עשוי להיות מונפק לקצינים בדימוס של הצי המלכותי או של צייהם של אחדות מממלכות חבר העמים הבריטי. על רב החובל להיות בדרגת לוטננט לפחות ועל צוותה ספינת דיג למנות לפחות ארבעה יוצאי צי על מנת לקבל צו שכזה. מועדוני יאכטות מסוימים רשאים להניף את הנס הכחול ללא כל סמל.
נס כחול (מוכתם)
דגליהם של משרדי הממשלה הבריטית הם ניסים כחולים אשר "מוכתמים" בתג או בסמל המשרד כמו גם הממשלות של הקולוניות אשר משבצות את סמל הקולוניה על הדגל. ניסים מוכתמים אחרים כוללים דגלי נמלים ורציפים ממשלתיים, דגל המכס, לויד מלונדון, רשות הדואר הבריטי ומשרד המלחמה הבריטי ומשרדים אחרים. דגלהם של אוסטרליה וניו זילנד הם ניסים כחולים מוכתמים. מספר מועדוני יאכטות רשאים להניף את ניסים כחולים מוכתמים.
נס אדום מוכתם
בית טריניטי (הממונה על רשות המגדלורים באנגליה, ויילס והמים הטריטוריאליים) מניף את הנס האדום (שדה אדום עם דגל הממלכה המאוחדת בקנטון) מוכתם בסמל הבית, גם מספר מועדוני יאכטות, ספינות סוחר וספינות פרטיות הרשומות בטריטוריות מעבר לים ובמספר ממלכות חבר העמים מניפות נס אדום המוכתם בסמל הטריטוריה.
נס אדום
נס אדום הנקי מכל סמל הוא דגלם של ספינות צי הסוחר הבריטי וספינות פרטיות הרשומות בממלכה המאוחדת. הנס האדום הוא הדגל הנכון להנפה כנס ידידות על ידי ספינה זרה המשייטת במים הטריטוריאליים של הממלכה המאוחדת. ספינות מהטריטוריות שמעבר לים רשאיות להניף נס אדום המוכתם הסל המשובה שלהם.
דגלים נוספים
נס חיל האוויר המלכותי ודגל התעופה האזרחית הבריטית הם דגלים בצבע כחול שמיים עם דגל האיחוד בקנטון. דגל חיל האוויר המלכותי מוכתם בראונדל אדום-לבן-כחול (אשר מעטר את מטוסי חיל האוויר המלכותי) ואילו על דגל התעופה האזרחית מוטבע צלב בצבע כחול כהה ממוסגר בלבן. דגלי פיג'י וטובלו גם כן כי ניסים כחולים מוכתמים בצבע כחול שמיים.
לדגל חברת הודו המזרחית כמו גם לדגל האיחוד הגדול של שלוש עשרה המושבות האמריקניות היה שדה אדום משובץ בפסים לבנים, דגלים הדומים לדגלי הפסים הלבנים-אדומים והפסים הלבנים-ירוקים אשר היו בשימוש הצי האנגלי במאה ה-16.
ישנם מספר עדויות לשימוש בנס ירוק המוכתם בנבל בריאן בורו מוזהב במימי אירלנד הבריטית. כיום לא ברור מה היה מעמדו של הדגל והאם היה בשימוש בידי ספינות סוחר איריות בזמן כלשהו.
דגל הטריטוריה הבריטית באנטארקטיקה הוא דגל עם שטח לבן המוכתם בסמל הטריטוריה, בעוד שעל שטחו של דגל הטריטוריה הבריטית באוקיינוס ההודי מופיעים גלים כחולים על רקע לבן המוכתמים בסמלה.
דגלי קנדה
בשנת 1868, הפכה האדמירליות הבריטית את נס קנדה הכחול לדגל אשר היה בשימוש בידי ספינות הממשל הקנדיות ובשנת 1892 נכנס נס קנדה האדום לשימוש ספינות סוחר קנדיות. בשנת 1870 לערך, השתמשה קנדה, באופן לא רשמי, בנס אדום המוכתם בסמלי הפרובינציות שלה תחת מגן אחד, כדגלה הלאומי ובשנת 1924 דבר המלך במועצה הפך את נס קנדה האדום לדגל הרשמי של קנדה והחליף את מגן הפרובינציות בשלט האצולה של קנדה. הנס האדום הוחלף בדגל עלה המייפל בשנת 1965 ובאותה השנה אימצו הפרובינציות ניסים אדומים משלהם כדגלי הפרובינציות כאקט מחאה כנגד ההחלפה.
הסכם ישראל-לבנון 1983
הסכם ישראל-לבנון 1983 או הסכם 17 במאי הוא הסכם ביטחוני שנחתם ב-17 במאי 1983 בקריית שמונה ובמקביל בח'אלידה בין ממשלת ישראל לבין ממשלת לבנון, בתיווכה של ארצות הברית. מטרת ההסכם הייתה הכרזה משותפת על סיום מצב הלחימה בין המדינות שנמשך מאז 23 במרץ 1949 אז נחתם הסכם שביתת נשק בין ישראל ללבנון עם תום מלחמת העצמאות. בנוסף ההסכם התיימר להסדיר את היחסים בין ישראל ללבנון, תוך כיבוד הגבולות הטריטוריאליים (הגבול הבינלאומי, הסכם ניוקומב-פולה 1923) של שני הצדדים - מחד, נסיגה ישראלית משטחי לבנון, ומאידך, התחייבות לבנונית לפעילות ביטחונית ומניעת פעולות טרור היוצאות מתחומה. עם זאת, ההסכם הופר ונכשל כבר בפברואר 1984, בשל התפרקות צבא לבנון, סירוב סוריה להוציא את כוחותיה מאדמת לבנון, והתנגדות העולם הערבי להכרה בריבונות ישראל.
עיקרי ההסכם
עיקרי ההסכם:
היסטוריה
השיחות החלו בדצמבר 1982 ביוזמתו של פיליפ חביב, שליח נשיא ארצות הברית למזרח התיכון, אך התנהלו בעצלתיים כאשר במשך שבועות הצדדים לא הצליחו להגיע להסכמה על סדר היום של הדיונים. ישראל דרשה שסדר היום יכלול נורמליזציה בין המדינות, בעוד הלבנונים דרשו לדון רק בנסיגה ישראלית. ממשלת ישראל לא ששה לקדם את הדיונים ואריאל שרון טען שארצות הברית לוחצת על הלבנונים להקשיח את עמדותיהם כדי למנוע מישראל הישגים בלבנון.
ההסכם הופר בפברואר 1984 בעקבות התפרקותו של צבא לבנון שהיה אמור לתחזק "אזור ביטחון" בדרום לבנון. סיבות נוספות היו סירובה של סוריה להסיג כוחותיה מאדמת לבנון, וכן התנגדות העולם הערבי להכרה בריבונות ישראל, כפי שקובע ההסכם. ישראל התנתה את יציאתה מלבנון ביציאת סוריה משם, ולאור סירובה של סוריה כשל ההסכם והאש חודשה, כשבעשורים העוקבים התרחשו המערכה ברצועת הביטחון ומלחמת לבנון השנייה, אם כי ישראל כיוונה במלחמות אלו להילחם נגד ארגון חזבאללה ופעולות הטרור, ולא נגד לבנון כולה.
ב-5 במרץ 1984 הודיעה ממשלת לבנון כי ההסכם מבוטל.
FanMail
FanMail (בעברית: דואר אלקטרוני של מעריץ) הוא אלבום האולפן השלישי של להקת הבנות האמריקאית, TLC. האלבום יצא לאור ב-23 בפברואר 1999, על ידי חברות התקליטים לה-פייס רקורדס ואריסטה רקורדס.
האלבום הגיע למקום הראשון במצעד הבילבורד 200.
רקע והצלחה
האלבום קיבל 8 מועמדויות לפרס גראמי כולל אלבום השנה, מתוכם זכה ב-3 פרסים. האלבום מכר 6 מיליון עותקים בארצות הברית, ובכך קיבל זכאות ל-6 מעמדות פלטינה. בכל העולם עצמו האלבום זכה להצלחה אדירה גם כן כאשר מכר 14 מיליון עותקים.
סיבוב הופעות
על מנת לקדם את האלבום יצאה הלהקה לסיבוב ההופעות "FanMail Tour".
ג'פרסון לרמה
ג'פרסון אנדרס לרמה סוליס (בספרדית: Jefferson Andrés Lerma Solís; נולד ב-25 באוקטובר 1994) הוא כדורגלן קולומביאני, המשחק בתפקיד הקשר האחורי ולעיתים המגן הימני בקריסטל פאלאס ובנבחרת קולומביה.
אתלטיקו וילה
לרמה ערך את הבכורה הרשמית שלו במדי אתלטיקו וילה במגרשה הביתי, גיירמו פלסס אלסיד, ב-30 במרץ 2013 במשחק מול מיונאריוס. במהלך כל העונה רשם 26 הופעות. את שערו הראשון כבר בטורניר האפרטורה של 2014, כאשר וילה שיחקה מול פורטלסה ולרמה כבר את שערה ה-1000 של וילה בהיסטוריה של הליגה המקצוענית וכן הוסיף שער נוסף במהלך המשחק. הבסזך הכל שיחק 93 משחקים בכל המסגרות במדי וילה וכבש שבעה שערים.
לבאנטה
בתחילת עונת 2015/16 עבר בהשאלה ללבאנטה הספרדית. בחוזהו הוכנס סעיף שאם הוא ישחק למעלה מ-25 משחקים, לבאנטה תהיה רשאית לרכוש את כרטיסו תמורת 900,000 אירו. ב-30 באוגוסט 2015 ערך כמחליף את הבכורה שלו מול לאס פאלמס ובמחזור הרביעי שיחק לראשונה בהרכב הפותח במשחק מול ברצלונה. ב-7 בדצמבר רשם את שער הבכורה שלו בתיקו 1-1 מול אספניול. ב-21 במאי 2017 השיג ביחד עם קבוצתו את אליפות הליגה השנייה לאחר שסיימו בתיקו 0-0 מול טנריפה.
בורנמות'
ב-7 באוגוסט 2018 חתם לרמה בבורנמות' מהפרמייר ליג, תמורת 25 מיליון ליש"ט. ב-1 בספטמבר ערך את הופעתו הבכורה בהפסד 2-0 לצ'לסי. ב-10 בנובמבר 2018 הבקיע את שערו הראשון בהפסד 2-1 לניוקאסל יונייטד.
קריסטל פאלאס
ב-8 ביוני 2023 חתם לרמה לשלוש שנים בקריסטל פאלאס.
נבחרת עד גיל 23
הוא שיחק עם קולומביה באולימפיאדת ריו ששובצה בבית אחד עם ניגריה, יפן ושוודיה. היא העפילה לרבע הגמר אך הודחה על ידי המארחת, ברזיל. לרמה שיחק את כל ארבעת המשחקים ולא כבש.
נבחרת בוגרת
ב-10 בנובמבר 2017 ערך את הופעת הבכורה שלו כשהחליף את סטפן מדינה בדקה ה-82 במשחק ההפסד ל, משחק הכנה לקראת המונדיאל. הוא זומן לסגל הסופי של קולומביה ללמונדיאל וערך את הבכורה בהפסד ל 1-2 ב-19 ביוני. שיחק בכל ארבעת המשחקים של הנבחרת בטורניר, עד שהודחה בשלב שמינית הגמר לאחר הפסד בדו-קרב פנדלים מול.
גורבודאק
גורבודאק (באנגלית: Gorboduc, בוולשית: Gorwy או Goronwy; נפטר בשנת 663 לפנה"ס לערך) היה מלך בריטניה על פי ספרו של ג'פרי ממונמות' "ההיסטוריה של מלכי בריטניה".
אין כל תיעוד היסטורי למלכותו, והוא נחשב לאחד המלכים האגדיים של בריטניה.
ג'פרי מספר כי גורבודאק עלה לשלטון לאחר מות אביו, קימארקאס. גורבודאק נשא לאישה את יאדון (Judon) ונולדו להם שני בנים: פרקס ופורקס. בשלהי מלכותו ובזיקנתו לקה גורבודאק בשיטיון (סניליות), ובין שני בניו פרצה מלחמת אזרחים על השלטון במדינה.
אזכורים ספרותיים
גורבודאק מוזכר במחזהו של ויליאם שייקספיר "הלילה ה-12" וכן בשירו של ג'ון אשברי הנושא את שם המלך.
צבי יבשה
צבי יבשה (שם מדעי: Testudinoidea) הם על-משפחה בתת-סדרת צבים חבויי-צוואר (Cryptodira) שבסדרת הצבים. רק משפחה אחת בקבוצה כוללת צבי יבשה אמיתיים ושאר המינים חיים בביצות ובנהרות איטיים, רוב הזמן בשחייה. עם זאת כולם יכולים לצאת מהמים לפרקי זמן ממושכים או פחות להתחמם בשמש ויכולים לנוע ביעילות על היבשה.
צבי היבשה מתחלקים לארבע משפחות ועוד שלוש שנכחדו:
2018 בקולנוע
בערך זה מופיעה סקירה של שנת 2018 בקולנוע, הכוללת סיכומי אירועים בולטים, טבלת שוברי קופות לשנה זו בעולם ובארץ, אנשי קולנוע שנפטרו ופרסים.
בעולם
להלן רשימת שוברי הקופות שיצאו ב-2018:
ישראל
מספרי הכרטיסים נמסרו ממפיצי הסרטים.
אמנון אחי נעמי
אמנון אחי נעמי (אהרונסון) (1925 – 2007) היה שדר רדיו, כותב תסכיתים בקול ישראל, מתרגם, תסריטאי, ופזמונאי. זכור בעיקר מהשתתפותו בתוכנית הסאטירה שלושה בסירה אחת.
ביוגרפיה
הוא החל לעבוד בקול ישראל כעורך תוכניות היסטוריות ותוכניות לנוער.
ב-1956 צירף אותו יצחק שמעוני לצוות התוכנית שלושה בסירה אחת שזכתה בהצלחה מסחררת בתקופה של ערוץ רדיו אחד (מלבד גלי צה"ל הצבאי). הוא המשיך בעריכת תוכניות ברדיו כמו: "אמנון אחי נעמי וידידיו", "פרופיל" ו"מסעותי עם אשתי", תרגם מחזות רבים וכתב תסריטים לקולנוע וטלוויזיה.
ב-1965 תרגם ועיבד את המחזה אדם הוא אדם של ברטולט ברכט שלעה בתיאטרון "אהל". באותה שנה גם תרגם את המחזה "קורטוב של דבש" שגם עלה ב"אהל" בבימוי ראובן מורגן, מחזה שנכתב על ידי המחזאית הבריטית שילה דילייני שהועלה לראשונה בלונדון ב-1958, כשהייתה בגיל 19.
ב-1967 השתתף בכתיבת התסריט של הסרט "האם תל אביב בוערת?" ("60 שעות לסואץ") (ביחד עם אלכס מימון ויעקב יגר).
ב-1972 כתב את המחזה לילדים "ת'תרופה ניתן לפיג'מה" שיצא בצורת תקליט בביצוע רבקה מיכאלי ללחניו של אריה לבנון. ב-2007, זמן קצר לפני מותו, עובד המחזה להצגה לילדים.
נטע זיו
נטע זיו (נולדה ב-5 בספטמבר 1957) היא סגנית נשיא אוניברסיטת תל אביב להוגנות, גיוון וקהילה. פרופסור מן המניין בפקולטה למשפטים באוניברסיטת תל אביב, המנהלת האקדמית של מרכז הגר, ונציבת השוויון של אוניברסיטת תל אביב. החל מ-2018 היא מכהנת כחברת מועצת העיר רמת השרון מטעם מפלגת מרצ.
ביוגרפיה
נטע זיו גדלה ברחובות. סיימה בהצטיינות את לימודיה בפקולטה למשפטים של האוניברסיטה העברית (1983), ובהמשך התמחתה במחלקת הבג"צים שבפרקליטות המדינה. את לימודי התואר השני במשפטים השלימה באמריקן יוניברסיטי (1986), ואת הדוקטורט כתבה באוניברסיטת סטנפורד (2001) על זכויות אדם ועריכת דין ציבורית.
עבדה כעורכת-דין וכמנהלת המחלקה המשפטית באגודה לזכויות האזרח בין השנים 1986 ל-1996 וטיפלה במגוון תיקים משפטיים בולטים בתחום זכויות האדם בישראל. הידועים שבהם הם בג"ץ אליס מילר שעסק בשילוב נשים בקורס טיס, בג"ץ לאה שקדיאל שעסק בזכותן של נשים לכהן במועצות דתיות ובג"ץ קעדאן במסגרתו נפסל נוהל ממשלתי שהתיר הקצאה ליהודים בלבד של קרקע ציבורית ביישובים קהילתיים. פרופ' זיו הייתה בין המייסדות של "בזכות - המרכז לזכויות אדם של אנשים עם מוגבלויות", של המרכז המשפטי של שדולת הנשים בישראל, ושל איתך-מעכי: משפטניות למען צדק חברתי.
ב-1999 הצטרפה לסגל הפקולטה למשפטים באוניברסיטת תל אביב, והקימה את מערך הקליניקות המשפטיות, אותו ניהלה עד לשנת 2015. בשנת 2014 הקימה את מרכז הגר - העוסק במחקר ופיתוח מדיניות דיור חברתי (דיור ציבורי ודיור בהישג יד) באמצעות מחקר, שינוי חקיקה, ופרויקטים מחוללי שינוי, והיא מכהנת כמנהלת האקדמית של המרכז.
היא לימדה כמרצה אורחת בבתי הספר למשפטים בנורת'ווסטרן, סטנפורד, ופורדהאם, וב-2018 שהתה כמרצה אורחת באוניברסיטת NALSAR בהיידראבאד, הודו.
ב-2010 מונתה לפרופסור חבר באוניברסיטת תל אביב, וב-2015 קודמה לדרגת פרופסור מן המניין.
לצד מחקריה ופעילותה בתחום המשפט והשינוי החברתי, זיו חוקרת ומלמדת את תחום האתיקה המקצועית של מקצוע עריכת הדין, זכויות אנשים עם מוגבלות ותחום הדיור החברתי. במאי 2021 מונתה לנציבת השוויון של אוניברסיטת תל אביב, הראשונה בתפקיד זה.
זיו חברת המועצה הציבורית של ארגון "בצלם" ושל הקרן החדשה לישראל. בשנת 2018 נבחרה כחברת מועצת העיר רמת השרון מטעם סיעת מרצ. היא חברה בפורום המרצות והמרצים למשפטים למען הדמוקרטיה, הפועל נגד שינויי המשטר שהוצעו במערכת המשפט בשנת 2023.
קישורים חיצוניים
מכּתביה:
Shadows in the Deep
Shadows in the Deep (מאנגלית: צללים במעמקים) הוא האלבום השני של להקת הדת' מטאל השוודית אנלישד. האלבום יצא לאור במאי של שנת 1992.
רשימת שירים
כל השירים נכתבו והולחנו על ידי אנלישד, למעט שיר 5.
מבצעים
אנלישד
הולם אוף פאפא
הולם אוף פאפא (באנגלית: Holm of Papa - נהגה "הולם אב פאפא") או הולם אוף פאפיי (Holm of Papay) או פאפאי הולם (Papay Holm) הוא אי בלתי מיושב הממוקם בצפון איי אורקני שבצפון סקוטלנד בממלכה המאוחדת. שטחו של האי כ-150 דונם, והוא ממוקם כ-100 מטרים מזרחית מהאי פאפא וסטריי.
באי מתגוררת מושבה של כלבי ים.
היסטוריה
ממצאים ארכאולוגיים שהתגלו באי מלמדים כי האי שימש אתר קבורה בתקופה הנאוליתית, ככל הנראה אתר של מתיישבים שהתגוררו בנפ או'האואר שבאי הסמוך. באי התגלה קבר חצוב המתוארך לכ-5,500 שנה לפני זמננו, שעל קירותיו התגלו תגליפי אבן. חדר זה, וכן שני חדרי קבורה נוספים הסמוכים לו, שימשו כאתר קבורה ציבורי של התושבים הקדומים. ככל הנראה הונחו גופות הנפטרים במקום גלוי, ורק לאחר שבשר הגופות נאכל על ידי ציפורים הונחו העצמות בתוך תאי הקבורה.
החפירה הארכאולוגית הראשונה באי נערכה בשנת 1849. בשנת 1929 נבנה גג בטון במטרה להגן על המבנה. במסגרת הבניה של הגג נחסם פתח הכניסה המקורי למבנה הקבר (שהיה ממוקם בצידו) וכיום ניתן להיכנס אל הקבר באמצעות פתח בתקרת הבטון.
קרבות סג'רה
המושבה סג'רה בגליל התחתון הייתה במלחמת העצמאות זירת קרבות קשים. המרים שבין הקרבות נערכו בין צבא ההצלה בפיקודו של פאוזי אל קאוקג'י ולוחמי חטיבת גולני וכרמלי (פלוגה).
רקע היסטורי
סג'רה נמצאת בגליל התחתון ליד צומת דרכים חשוב בין נצרת, טבריה והגליל העליון. הצומת הנקרא היום מחלף גולני נקרא אז "צומת מסכנה" על שם חורבת משכנה הנמצאת שם (כיום בתחום מוזיאון גולני). המושבה הייתה מוקפת משלושה צדדים ביישובים ערביים ורק הכביש מבית הספר החקלאי כדורי חיבר אותה לשאר הארץ. צמוד אליה היה הכפר הערבי שג'רה שבתיו גבלו בבתיה אולם האיום הגדול עליה היה הכפר הגדול לוביה. כבר בשלבים הראשונים של מלחמת העצמאות התנכלו ערביי לוביה לתנועת היהודים בכביש המוביל לטבריה. ב-24 בפברואר 1948 התפתח קרב גדול בין לוחמי לוביה לשיירת נוטרים יהודים ומאז נחסם הכביש לתנועה.
הכפר לוביה שכן על שתי כיפות מדרום לכביש טבריה - נצרת. בכפר היו כמה מאות ערבים חמושים. מערך ההגנה של לוביה היה מבוסס על שורה של משלטים קדמיים לכיוון סג'רה וכן על משלט חורבת מסכנה שחלש על הצומת החשוב.
ב-6 במאי 1948 נכבש הכפר שג'רה וכך חוזקה הגנת סג'רה אולם ההתקפה על כפר שבט הזביחים נהדפה באבידות כבדות.
ההתקפה על לוביה
ב-5 ביוני 1948, בשלישי מבין קרבות מלכיה, כבש 'צבא ההצלה', בסיוע לבנוני וסורי, את מלכיה. לקראת כניסת ההפוגה הראשונה לתוקף הוחלט להתקיף ולכבוש את לוביה כדי לפתוח את הכביש לטבריה ולחסום את תנועת הערבים מנצרת לצפון הארץ. להתקפה על לוביה הוקצו שתי פלוגות חי"ר מגדוד דרור (גדוד 14) וגדוד ברק (גדוד 12) בסיוע מקלעים בינוניים, מרגמות 3 אינץ' ושני תותחי הרים 65 מ"מ (נפוליאונצ'יקים). ההתקפה נקבעה ל-9 ביוני 1948.