cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
אייפון
היסטוריה
ב־9 בספטמבר 2015 הכריזה אפל על אייפון 6S ואייפון 6S פלוס, בעלי עיצוב זהה כמעט לזה של האייפון 6, אך בעלי שיפורים רבים אחרים.
ב-21 במרץ 2016 הכריזה אפל על אייפון SE שהוא גרסה מוזלת לאייפון 6S. האייפון SE כולל מסך 4 אינץ' ועם מפרט דומה מאוד לזה של האייפון 6S.
ב-7 בספטמבר 2016 השיקה אפל את אייפון 7 ואייפון 7 פלוס, כאשר השדרוג העיקרי של האייפון נמצא בתכונה החדשה- חסינות למים. בנוסף המצלמות האחורית והקדמית שודרגו, כאשר באייפון 7 פלוס ניתן למצוא 2 מצלמות אחוריות. מבחינת מראה האייפון 7 וה-7 פלוס הם באותו גודל ומראה של ה-6S וה-6S פלוס חוץ מכמה הבדלים קטנים ביניהם חיבור האוזניות שירד.
ב-12 בספטמבר 2017 השיקה אפל את אייפון 8, אייפון 8 פלוס ואייפון X ובהמשכים שונים, חברת אפל החליטה לדלג על אייפון 7S, לראשונה מאז ה-3GS. באייפון X אין כפתור בתחתית המסך לעומת כל האייפונים הקיימים האחרים. האיכות של המצלמה גבוהה ביותר והוא חסין ממים וגם כך אייפון 8 והמשכיו.
ב-3 בנובמבר 2017 אפל הוציאה את סדרת האייפונים iPhone X, שהיה אייפון העשור של החברה. החידושים העיקריים שלו הם: הסרת כפתור הבית, נעילת טלפון חדשה בשם Face ID, אימוג'ים חדשים ועיצוב חדש. כמו כן נוספו אליו מצלמות שנחשבות לאחת המצלמות הטובות המסוגלות לצלם במצב דיוקן. כמו כן יצאו לו מספר גרסאות, כגון אייפון Xr, אייפון XS ואייפון XS Max.
ב-20 בספטמבר 2019 אפל הוציאה שני טלפונים נוספים, אייפון 11 ובסדרה החדשה גם אייפון 11 פרו. לאייפון 11 נוספו מספר שדרוגים, ביניהם שינוי המצלמה. האייפון החדש 11 פרו כלל שדרוגים משמעותיים לעומת הסדרה הקודמת, כגון מעבד עוצמתי והוספת מצלמה רחבה למערך הצילום.
ב-24 באפריל 2020 אפל הוציאה גרסה חדשה של אייפון SE. הוא הגיע עם המעבד החדש של אפל, ונשארו התכונות מגרסאות של אייפונים ישנים, כמו Touch ID. כמו כן הוא הגיע עם מצלמה משופרת ומערכת הפעלה iOS 13.
ב-13 באוקטובר 2020 אפל השיקה 4 טלפונים חדשים: אייפון 12, אייפון 12 מיני, אייפון 12 פרו ואייפון 12 פרו מקס. כל האייפונים החדשים קיבלו עיצוב חדש בדומה לעיצוב של אייפון 4. כמו כן הם קיבלו את המעבד החדש של אפל, A14 ומערך צילום משופר ואת מערכת ההפעלה החדשה iOS 14. האייפון 12 מיני קיבל עיצוב שונה מהשאר, עם מסך קטנטן בגודל 5.4 אינץ'. האייפונים 12 פרו ו-12 פרו מקס קיבלו עוד אפשרויות חדישות, כגון מצלמת ה-LiDar שמסוגלת לסרוק חללים בתלת מימד, מצלמה אולטרה רחבה חדשה וייצוב וידאו.
ב-14 בספטמבר 2021 אפל השיקה את סדרת אייפון 13 החדשה: אייפון 13, אייפון 13 מיני, אייפון 13 פרו ואייפון 13 פרו מקס. האייפונים החדשים נשארו עם אותו עיצוב של האייפון 12, לרבות אייפון 13 פרו ופרו מקס. האייפונים 13 ו-13 מיני קיבלו עדכון עיצובי קל, כשהמצלמות בגב מסודרות באלכסון במקום בצורה אנכית. כמו כן כל הסדרה קיבלה עדכון עיצובי מלפנים, כשהמצח (נוטץ') המפורסם של אפל הוקטן ב-20%. האייפונים החדשים קיבלו את המעבד החדש A15, וגרסה משופרת שלו עבור סדרת הפרו. לאייפונים 13 ו-13 מיני שופר מערך הצילום, בעוד שהאייפונים 13 פרו ופרו מקס קיבלו מערך צילום חדש ומשופר, לרבות מצלמת טלפוטו חדשה. הסדרה תקבל את מערכת ההפעלה החדשה של אפל, iOS 15. עדכון נוסף באייפונים 13 פרו ו-13 פרו מקס הוא המסך, שכעת תומך ב-ProMotion, כלומר תמיכה בקצב רענון של 120 הרץ.
ממשק משתמש
ממשק המשתמש של המכשיר מבוסס על מסך מגע בטכנולוגיית מגע מרובה (Multi-Touch), ומרבית הפעילויות והשליטה שלו מבוצעות בעזרת המסך. נוסף על המסך קיימים כפתור כיבוי, וכפתור Home (כפתור הבית) אשר מעביר את האייפון אל המסך הראשי. בצד המכשיר ישנם כפתורים נוספים לשליטה על עוצמת הקול של המכשיר, והחלפה בין מצב שקט לרגיל. לאייפון מד תאוצה אשר מזהה הטיה של המכשיר בשני צירים, ומשנה את כיוון המסך בהתאם לזווית בה האייפון נמצא.
לממשק בתצוגה הראשית של האייפון אחראית תוכנה (נקראת גם Springboard) המאפשרת גלישה בין כל האפליקציות המותקנות על המכשיר. לכל אפליקציה יש צלמית ולחיצה עליה תגרום להפעלת האפליקציה.
מסך המגע מאפשר שליטה מלאה על המכשיר באמצעות מגע בלבד, כאשר ניתן לבצע מגוון פעולות בהתאם לצורת הלחיצה על המכשיר, וכמות האצבעות הלוחצות.
המקלדת של האייפון תומכת במספר מגעים בו זמנית (Multi-Touch) ויישומים למכשיר יכולים להשתמש בעד חמש אצבעות בו זמנית על המסך על מנת לתפעל את היישומים. הקלדת מלל מתבצעת על ידי לחיצה על האותיות המופיעות על גבי המסך כמקלדת וירטואלית (ראו תמונה).
מערכת הפעלה
מערכת ההפעלה של האייפון נקראת "iOS" (או "iPhone OS" עד לגרסתה הרביעית). בעת הכרזת האייפון המקורי, אפל אישרה שמערכת הפעלה זו היא גרסה מיוחדת של מערכת ההפעלה macOS אשר מיועדת לריצה על האייפון. ההבדל בין השתיים הוא בממשק המשתמש: האייפון משתמש בשכבה הנקראת Cocoa Touch, בניגוד למערכת המקורית המשתמשת ב-Cocoa. פרט לכך, מערכת האייפון, בדומה למק, מבוססת על אותם יישומים, פרויקטים וקובצי מקור.
תוכנת ה-iOS כוללת בתוכה רכיב תוכנה שנקרא "Core Animation" הנמצא גם ב-macOS 10.5, רכיב התוכנה האחראי על הרצת האנימציות של ממשק המשתמש באופן מהיר. מערכת ההפעלה משתמשת בפחות מחצי גיגה של זיכרון. ב-6 במרץ 2008 הוציאה אפל, את ה-SDK למכשיר האייפון, חבילת התוכנה מאפשרת ליצור תוכנות עבור האייפון באמצעות ה-Xcode ולבדוק אותן על מכשיר וירטואלי הנקרא Aspen או על מכשיר אייפון (או אייפוד טאץ') המחובר למחשב באמצעות כבל Universal Serial B.
יישומים
המכשיר כולל מספר יישומי מערכת: מסרונים, לוח שנה, תמונות, גישה ל-YouTube (עד IOS 5), צפייה במניות, שירות מפות, נתוני מזג אוויר, שעון, פייסבוק, מחשבון, פתקים, הגדרות, Appstore ו-iTunes. זאת בנוסף לארבעת היישומים המהותיים במכשיר - הטלפון, הדוא"ל, הדפדפן ספארי ויישום המוזיקה.
ניתן לרכוש ולהתקין יישומים ומשחקים נוספים במכשיר דרך AppStore. תוכני מוזיקה ניתן לרכוש דרך iTunes.
כל מתכנת המתמצא במערכת יכול לפתח יישום המתאים לאייפון, להעבירו לבחינה לאנשי אפל, ואם עבר את אישורם, היישום עולה לחנות וכל משתמש יכול להוריד אותו על פי התנאים שסוכמו. חלק מהיישומים ניתן להוריד בחינם וחלק מהיישומים עולים כסף (בסכומים שונים ליישום). עבור כל הורדה מקבל המתכנת סכום כסף כפי שסוכם עם אנשי אפל. אפשרות זו הביאה לכך, שנכון לינואר 2011, עומדים מאות אלפי יישומים לרשות בעל האייפון. בין היישומים הפופולריים ניתן למנות סינכרון עם חשבונות דואר רשת ועם תוכנת ה-Outlook, השתלטות מרחוק על המחשב האישי של בעל האייפון ויכולות (מוגבלות) של משיכת קבצים. בחלק מהיישומים ניתנת גרסה פשוטה בחינם (לעיתים משולבות בה פרסומות) ורק עבור הגרסה המורחבת ונטולת הפרסומת יש לשלם.
חלק מהבנקים פיתחו יישום שמאפשר ללקוחותיהם גישה לחשבון שלהם וביצוע פעולות בחשבון (כולל מסחר בניירות ערך בבורסה) באמצעות האייפון.
קיימות אפליקציות חינמיות, כמו סטנזה ו-iBooks, המאפשרות קריאת ספרים אלקטרוניים על המכשיר ובכך הופכות אותו גם לקורא ספרים אלקטרוני.
הכתיבה של אפליקציות למכשיר נעשית באמצעות שפת התכנות Objective c ובסביבת הפיתוח Xcode, שבמערכות ההפעלה של מחשבי אפל. באופן הזה מחייבת אפל את המתכנתים לקנות את מחשביה ואת מערכת ההפעלה שלה. אפל חוסמת כל דרך ליצור אפליקציות למכשיר באמצעות סביבות פיתוח שמתרגמות את הקוד לשפת התכנות Objective c. מהלך זה חוסם ניסיונות של חברות לפתח כלי פיתוח חלופיים לאייפון כדוגמת monotouch של חברת נובל, שנועד לאפשר למתכנתי דוט נט ליצור אפליקציות למכשיר, או Flash CS5 iPhone שנועד לפתח אפליקציות לאייפון באמצעות פיתוח אדובי פלאש.
JailBreak
מכשירי האייפון תוכננו על ידי אפל כך שיריצו רק תוכנות שאושרו בחתימה מוצפנת על ידי אפל. גורמים שונים יצרו תוכנות המאפשרות לערוך שינוי קל בקושחה (firmware) של המכשיר, כך שיעקוף את בדיקת החתימה. פריצת המכשיר מאפשרת, בגרסאות שונות, שליטה מלאה על מראה המכשיר באמצעות ערכות נושא, והתקנה של תוספים וכלים שימושיים למערכת ההפעלה; תוספים שחלקם אומצו על ידי אפל במהלך השנים. בנוסף בעזרת הפריצה ניתן להתקין כלים לא חוקיים המאפשרים התקנה של תוכנות הזמינות בחנות ה-App Store של אפל בלי לשלם עליהן (דבר שהפך את הפריצה לפופולרית מאוד בשוק הישראלי). סוג אחר של פריצה מאפשר הסרת נעילת ה-SIM (אנלוק). זהו שינוי תוכנה שמבצעות רשתות סלולריות לכל מכשיר שנמכר אצלן כדי לגרום לכך שהמכשיר לא יעבוד ברשת סלולרית מתחרה. הסרת הנעילה מאפשרת שימוש במכשיר בכל רשת סלולרית.
נגישות
האייפון הוא כלי נגיש ביותר הכולל יכולת תצוגה גרפית טובה, תצוגת מקלדת שמשתנה בקלות ומאגר תוכנות גדול המאפשרות לבעלי לקויות שונות להשתמש במכשיר. חברת אפל מפרסמת הרבה מידע הדרכתי לנגישותו של האייפון. קיימות, למשל, תוכנות הגדלה עבור האייפון שמועילות ללקויי ראייה ותנועה (בעלי קואורדינציות אצבעות לקויה), תוכנות שמשנות את הצבעים של התצוגה בהתאם ליכולת הראיה של המשתמש וקורא מסך ללקויי ראייה ודיסלקטים כמו גם לבעלי לקות דיבור המשתמשים במכשיר לצורך תקשורת חלופית ותומכת. חלק מתוכנות הנגישות האלה נמכרות עם המכשיר.
קיימת חומרה שמאפשרת חיבור קבוע לטעינת הסוללה של האייפון מסוללות של כיסאות גלגלים ממונעים כמו גם חומרה לקיבוע האייפון ליד קצה ידית הכיסא עבור נכים שמתקשים בהזזת ידיהם ומתקשים לשלוף במהירות את האייפון מכיס בגדם או מהתיק. קיימת גם תוכנה שמשפרת את השליטה של המשתמש בכיסא הגלגלים הממונע ומספקת לו מידע עדכני על המצב המכני-חשמלי של הכיסא. תוכנה זו מסייעת גם לכוונן את הפרמטרים של מנוע הכיסא על פי יכולותיו של המשתמש, כמו הגבלת מהירות מקסימלית עבור משתמש שמתקשה לבלום ביעילות בשל נכותו.
ללקויי תנועה קשים האייפון יכול לשמש כשלט רחוק המפעיל מכשירים רבים הנמצאים מחוץ להישג ידם, כגון מתגים לאור או מנועים לפתיחת תריסים, חלונות ודלתות. יש לצייד מכשירים אלה בחיישן ל-WiFi, חיישן לבלוטות' או חיישן לאותות של מכשיר כלשהו המשמש כתחנת ממסר, כך שהמכשיר יופעל בשלט רחוק על ידי האייפון.
השוואה בין הגרסאות
זיהוי פנים (Face ID) -->
אייפון (הדור הראשון)
הגרסה הראשונה של מכשיר האייפון נקראת "אייפון" (מכונה היום גם אייפון 2G).
אייפון 3G
הגרסה השנייה של המכשיר נקראת "אייפון 3G" (השם בא מהיכולת החדשה העיקרית - אינטרנט סלולרי 3G), והשינויים העיקריים בה הם:
אייפון 3GS
הגרסה השלישית של המכשיר נקראת "אייפון 3GS" (השם בא מהמהירות הגבוהה יותר של המכשיר - s=speed), והשינויים העיקריים בה הם:
אייפון 4
הגרסה הרביעית של המכשיר נקראת "אייפון 4", והשינויים העיקריים בה הם: ב-11 בינואר 2011 השיקו אפל וחברת ורייזון מכשיר אייפון 4 מחודש בצבע לבן, שהותאם לרשת CDMA. במכשיר נעשו גם שינויי עיצוב קלים לאנטנה החיצונית שבה נפתרו בעיות הקליטה, וגרסת הקושחה עודכנה בו ל-iOS 4.2.5.
אייפון 4S
הגרסה החמישית של המכשיר נקראת "אייפון 4S", והשינויים העיקריים בה הם:
אייפון 5
הגרסה השישית של המכשיר נקראת "אייפון 5", והשינויים העיקריים בה הם:
אייפון 5S
הגרסה השביעית של המכשיר נקראת "אייפון 5S", והשינויים העיקריים בה הם:
אייפון 5C
אייפון 5C הוא בעצם גרסה מוזלת ומפלסטיק יותר לאייפון 5, ולכן השיפורים מזעריים:
אייפון 6
הגרסה השמינית של המכשיר נקראת "אייפון 6", והשינויים העיקריים בה הם:
אייפון 6 פלוס
הגרסה השמינית הנוספת שהוכרזה יחד עם האייפון 6 הוא הפאבלט הראשון מבית אפל ה"אייפון 6 פלוס" שבתכונותיו כולל את אותו המפרט, עיצוב והחידושים של האייפון 6 והשינויים העיקריים בו מהאייפון 6 הם:
אייפון 6S
הגרסה התשיעית של המכשיר נקראת "אייפון 6S", והשינויים העיקריים בה הם:
אייפון 6S פלוס
הגרסה התשיעית הנוספת שהוכרזה יחד עם האייפון 6S הוא פאבלט ה"אייפון 6S פלוס" שבתכונותיו כולל כמעט את אותו המפרט של האייפון 6S והשינויים העיקריים בו (מהאייפון 6 פלוס) הם:
אייפון SE
אייפון SE הוא גרסה מוזלת של אייפון 6S עם מסך 4 אינץ' בדומה למכשירים קודמים בסדרה, אך המפרט של המכשיר דומה מאוד לשל האייפון 6S.
אייפון 7
הגרסה העשירית של המכשיר נקראת "אייפון 7", והשינויים העיקריים בה הם:
אייפון 8
מכשיר הדגל ה-11 בסדרת הטלפונים החכמים של אפל הוכרז ב-12 בספטמבר 2017 לצד אייפון 8 פלוס ואייפון X. באופן חריג ממסורת ההכרזות של אפל, לפיה בכל שנתיים מוכרז מכשיר דגל, ובכל שנה מכשיר ביניים הנושא את השם "S", דילגה הפעם החברה על הכינוי "אייפון 7S" ובחרה להעניק למכשיר את השם "אייפון 8". מבנה ועיצוב המכשיר כמעט ולא השתנה מהדגם הקודם, אייפון 7, מלבד חיפוי הזכוכית בגבו. חומרת המכשיר כוללת מסך בגודל 4.7 אינץ' בטכנולוגיית Retina HD Display מבית אפל, ומעבד ה-A11 Bionic, בעל 6 ליבות 64 ביט ונפח זיכרון RAM של 2GB. המכשיר כולל אפשרות לטעינה אלחוטית בתקן Qi, תמיכה בקישוריות בלוטות’ 5.0, ומערך צילום בעל עדשת 12 מגה-פיקסל, בעל חיישן גדול יותר.
אייפון 8 פלוס
האייפון 8 פלוס הוא גרסה מוגדלת של האייפון 8, הכולל מסך בגודל 5.5 אינץ׳ והוכרז ב-12 בספטמבר 2017 לצד אייפון 8 ואייפון X. לאייפון 8 פלוס יש שתי עדשות כמו ל-7 פלוס כאשר שתי המצלמות זהות בדיוק לאייפון X למעט זה שבאייפון X יש לשתי העדשות מייצבים אופטיים ולאייפון 8 רק אחד. האייפון 8 מצופה זכוכית בשביל שהיה אפשר לטעון אותו בצורה אלחוטית. האייפון הגיע עם iOS 11. לפלאפון יש את אותו המעבד של האייפון 8 הרגיל והאייפון X.
אייפון X
מכשיר העשור בסדרת הטלפונים החכמים של אפל, אייפון X (אייפון 10), הוכרז ב-12 בספטמבר 2017 לצד אייפון 8 ואייפון 8 פלוס. לראשונה מאז השקת דגם האייפון הראשון, עבר האייפון X מתיחת פנים, ומגיע ללא כפתור בית כלל, תוך שתצוגת המסך שלו מתפרסת על רוב חזית המכשיר. מלבד המסך בחזית, ומערך המצלמה בגב שכעת עומד באופן מאונך, מבנה ועיצוב המכשיר כמעט ולא שונה מאייפון 7. מסך המכשיר מגיע בגודל 5.8 אינץ' עם טכנולוגיית 3D Touch. את המסך מחפה זכוכית מוקשחת, ובמקום חיישן טביעות האצבע, כולל המכשיר טכנולוגיה חדשה בשם Face ID לפתיחת ולאבטחת המכשיר באמצעות זיהוי הפנים. המכשיר כולל את מעבד ה-A11 Bionic וזיכרון RAM של 3GB, מערך צילום כפול הכולל שתי עדשות עם חיישני צילום של 12 מגה-פיקסל, ומספר חידושים אשר לא קיימים בדגמי האייפון הקודמים, כדוגמת טעינה אלחוטית על גבי משטח ייעודי.
אייפון XS ו-XS Max
דגם ההמשך לאייפון X שהושק שנה אחרי כן, הכולל בעיקר שיפורי ביצועים, צבע חדש (זהב) ומהווה את מכשיר הדגל הנוכחי של החברה. המכשיר כולל הגנה ממים ומאבק, לראשונה בתקן IP68. המכשיר כולל מסך OLED בגודל 5.8 אינץ' בשם "סופר רטינה", וברזולוציה של 2688X1242 בצפיפות 458ppi. הוא מגיע גם עם תמיכה ב-HDR, שמשפרת את ביצועיו ב-60 אחוזים מקודמו. מערכת השמע החדשה שלו כוללת אופציית האזנה בסטריאו משופרת יותר. מערכת הזיהוי Face ID שופרה ומהירה יותר. האייפון XS מריץ את מערכת השבבים A12 Bionic שנבנה בארכיטקטורת 7 ננומטר, וסוללתו מספקת חצי שעת עבודה יותר מאשר קודמו. המכשיר מגיע עם תמיכה ב-Dual Sim וב-eSIM, בצבעים כסוף, אפור כהה וזהב, ובנפחים של 64, 256 ו-512GB.
לצד האייפון XS הוצגה גרסה מוגדלת של המכשיר, בעלת מסך OLED בגודל 6.5 אינץ', בשם אייפון XS MAX. מכשיר זה הוא גם בעצם גרסה משודרגת המחליפה את סדרת ה"אייפון פלוס" שהושקה לראשונה עם האייפון 6. רוב החומרה והתכונות זהות לאלו שבאייפון XS, מלבד אורך חיי סוללה של שעה וחצי יותר מאשר באייפון X.
אייפון XR
אייפון מוזל, בעל מסך LCD ובעל עדשת צילום בודדת בגבו, המגיע במספר צבעים וללא כפתור בית. זהו דגם המשך לאייפון 5C ולאייפון SE המוזלים, המגיע עם מערך זיהוי הפנים Face ID.
אייפון 11
אייפון בעל מסך LCD, בעל שני מצלמות בגבו יש לו את המעבד החדש A13 Bionic (מצלה רחבה ומצלמה אולטרה רחבה). האייפון מגיע במספר צבעים וללא כפתור בית מגיע עם מערך זיהוי הפנים Face ID.
אייפון SE 2020
הדור השני של SE דומה לממדים ולצורה של אייפון 8 (כולל הלוח הקדמי וכפתור הבית הפיזי עם Touch ID ומכיל מצלמה בודדת בגבו), וכן חולק רכיבי חומרה מאייפון 11, כולל מעבד A13 (במקום ה-A11, אשר נמצא באייפון 8). וממשיך את הדפוס שנקבע על ידי האייפון SE מהדור הראשון (שחלק את הממדים ואת הצורה עם מכשירי האייפון 5 ואייפון 5S הישנים יותר, אך את מרבית החומרה הפנימית שלו הוא חלק עם האייפון 6S הגבוה והגדול יותר).
אייפון 12
אייפון בעל מסך OLCD. לטלפון יש שתי מצלמות בגבו: מצלמה רחבה ומצלמה אולטרה רחבה. הוא משתמש במעבד A14 Bionic. האייפון מגיע במספר צבעים בניהם לראשונה בצבע הסגול. וללא כפתור בית מגיע עם מערך זיהוי הפנים Face ID. באיפון זה אפל הפסיקה לספק מטען ואוזניות באריזת המכשיר. לטענתם בשל כך שלצרכנים יש מספיק מטענים ואוזניות, בנוסף שכך יוכלו להגדיל את מספר המכשירים שהם שולחים בכל ארגז (משום שאריזת המכשיר קטנה יותר) ועל ידי כך יקטינו את הזיהום הסביבתי הנובע מהמשלוח. הדבר גרר זעם רב ובמדינות כמו ברזיל, אפל חויבה לספק מטען חדש לכל רוכש. לאחר שהנהיגה זאת באייפון 12 גם שאר המכשירים אותם אפל מייצרת חדלו להישלח עם מטען ואוזניות. יצרניות מכשירים נוספות החלו לפעול כדוגמת אפל. כמו סמסונג שראשית לעגה על המהלך של אפל עם סדרת קמפיינים שאמרה "הגלאקסי נותן כל מה שצריך מהדברים הבסיסים כמו ממטען ועד המצלמה הכי טובה.." ולאחר פחות משלושה חודשים גם סמסונג עצמה חדלה לשלוח מטענים באריזה של מכשירים חדשים.
אייפון 13
סדרת ה-13 למשפחת מכשירי האייפון כוללת את אייפון 13, אייפון 13 מיני, אייפון 13 פרו ואייפון 13 פרו מקס. המכשירים מבוססים על מעבד מסוג מערכת על שבב דגם A15 ביוניק, בעל ארכיטקטורת ARM של 64 ביט, ומצלמה ברזולוציה של 12 מגה פיקסל. בעוד שדגמי המיני וה-13 הרגיל מצוידים ב-2 עדשות בגב המכשיר, דגמי הפרו והפרו מקס מצוידים ב-3 עדשות.
אייפון 14
הסמארטפון הוכרז ב־7 בספטמבר 2022 לצד האייפון 14 פרו ואייפון 14 פרו מקס באירוע מיוחד של אפל שנערך באפל פארק שבקופרטינו, קליפורניה.
מכשירי האייפון 14 וה־14 פלוס זמינים לרכישה בארצות הברית החל מ־9 בספטמבר 2022. אייפון 14 זמין לרכישה מלאה החל מ־16 בספטמבר 2022, בעוד דגם הפלוס יהיה זמין לרכישה מלאה החל מ־7 באוקטובר. בישראל, דגם הבסיס זמין לרכישה מלאה החל מ־22 בספטמבר 2022, ודגם הפלוס יהיה זמין החל מ־7 באוקטובר.
חקיינות עצמית
בצורה הראשונה, שתוארה לראשונה על ידי לינקולן ברואר ב-1967, חברים במין מסוים שיש לו צבעי אזהרה ושההגנה שלהם חלשה הם טפילים של חברים באותו מין שההגנה שלהם חזקה יותר, כשהם מחקים אותם על מנת לייצר למידת חיזוק שלילית הנדרשת על מנת שסימני האזהרה יפעלו. מנגנון זה, האנלוגי לחקיינות בטסיאנית, מצוי בחרקים כדוגמת דנאית מלכותית.
שימוש אנושי של חקיינות עצמית, אנלוגי לזה המתקיים בעולם החי, נעשה לעיתים למטרות צבאיות. נהוג לעיתים קרובות לצבוע חופה מזויפת על תחתית גוף מטוס הסיוע A-10 ת'נדרבולט II המחקה את החופה האמיתית. לדגם ה-ARV של טנק צ'רצ'יל היה תותח מדומה, שחיקה אותו טנק שצויד בתותח אמיתי.
חקיינות של חברים באותו מין שבשרם לא טעים
חקיינות עצמית דוּוחה לראשונה על ידי האקולוג לינקולן ברואר ועמיתיו, שמצאו שדנאיות מלכותיות שגדלו על כרוב היוו מזון טעים לעורבני כחול. לעומת זאת, דנאיות שגדלו על הצמח המארח הטבעי שלהם מהסוג אסקלפיאס (Asclepias, באנגלית milkweed) היו רעילות לעורבנים ועורבנים שאכלו אותן הקיאו. עקב כך הציע ברואר את השערה החקיינות העצמית הכוללת פולימורפיזם או ספקטרום של טעימוּת: חלק מהפרטים יכולים להיות מוגנים, ואחרים טעימים.
מסתבר שמינים רבים של חרקים הם רעילים או שטעמם רע לאחר שניזונו מצמחים המכילים תרכובות כימיות מסוגים מסוימים, אבל אינם כאלו אם הם ניזונו מצמחים החסרים תרכובות אלו. למשל, חלק מהפרפרים מתת־משפחת הדנאיתיים (Danainae) ניזונים מצמחי אסקלפיאס המכילים אולנדרין (oleandrin), רעלן שהוא גליקוזיד של הלב (cardiac glycoside). עקב כך הוא הופכים רעילים למרבית הטורפים. חרקים אלו מכריזים על היותם רעילים באמצעות דפוסי צבע וצבעי אזהרה. כאשר חרקים אלו ניזונים מצמחים שאינם רעילים, הם אינם רעילים ויכולים להיות מזון לאוכלי חרקים, אבל לא סביר שציפור שטעמה פרט רעיל אפילו פעם אחת תסתכן באכילת הפרטים שאינם רעילים שיש להם אותם צבעי אזהרה. רעילות נרכשת זו אינה מוגבלת לחרקים: הוכח שגופם של קבוצות רבות של בעלי חיים הופך לרעיל עקב תזונתם, ולכן חקיינות עצמית היא תופעה נרחבת. גם אם תרכובות רעילות נוצרות כתוצאה מתהליכים מטאבוליים בגוף בעל החיים, עדיין יכולה להיות שונות באותו מין בכמות שבעל החיים מייצר, ולכן האפשרות לחקיינות עצמית קיימת גם כאשר לא קיימת גמישות פנוטיפית בתחום התזונה. בלא קשר למנגנון, הרעילות של פרט מסוים תלויה בגיל, בזוויג ומתי הוא השתמש לאחרונה במקור האספקה של הרעלן.
הקיום של חקיינות עצמית בדמות חברים בלתי רעילים המחקים חברים רעילים באותו המין (אנלוגי לחקיינות בטסיאנית) מציבה שני אתגרים בפני תאוריית האבולוציה: כיצד יכולה החקיינות העצמית להישמר, וכיצד היא יכולה להתפתח? לשאלה הראשונה, כל עוד טרף של מין מסוים, הוא בממוצע רעיל מכדי שטורפים יתקפו אותו יכולה החקיינות העצמית להימשך. אם תנאי זה לא מתקיים, אזי האוכלוסייה של המין תתמוטט במהירות. השאלה השנייה קשה יותר, וניתן לנסחה כשאלה על המנגנונים השומרים על איתותי אזהרה אמיתיים. אם האיתותים לא היו אמיתיים, הם לא היו יציבים מבחינה אבולוציונית. אם העלות של השימוש ברעלנים למטרת הגנה משפיעה לרעה על כושרם של חברים במין מסוים, אזי חברים במין המרמים יהיו בכושר טוב יותר מפרטים המוגנים על ידי רעלן יקר שהאיתות שלהם אמיתי. מגוון של השערות הועלו על מנת להסביר איתות אמיתי במינים בעלי צבעי אזהרה. ראשית, רעלנים לא חייבים להיות יקרים. ישנן הוכחות שבמקרים מסוימים אין לרעלן עלות כלל, והתרכובות הרעילות יכולות להיות מועילות למטרות שאינן קשורות להגנה. אם כך, החקיין העצמי הוא פשוט ביש מזל שלא צבר מספיק רעלנים מהסביבה. השערה שנייה לאיתות אמיתי היא יתרונות תלויות תדירות לחקיינות עצמית. אם טורפים עוברים מצמחים רעילים המשמשים מזון לזחלים לצמחים שאינם רעילים, כתלות בשפע הזחלים בכל סוג, אזי החקיינות העצמית של זחלים רעילים על ידי זחלים שאינם רעילים תישמר בפולימורפיזם מאוזן. השערה שלישית היא שקרוב לוודאי שחקיינים עצמיים ימותו או יפצעו כתוצאה מהתקפת טורף. אם הטורפים דוגמים בזהירות את הטרף שלהם ויורקים את אלו שטעמם רע לפני שהם גורמים נזק משמעותי (התנהגות של "הליכה בזהירות"), אזי לבעלי החיים שהאיתות שלהם אמיתי יש יתרון על פני חקיינים עצמיים שמרמים.
ראש מדומה
ההסבר מדוע ברירה טבעית לטובת תכונות המסיטות את התקפות הטורפים הוא פשוט: גרסאות של דפוסים המסיטות בצורה יעילה יותר את ההתקפות עדיפות, שכן בעלי חיים עם גרסאות דפוסים לא יעילות צפויים להיהרג. מאז שיצא לאור ב-1890 הספר "הצבעים של בעלי החיים" (The Colours of Animals) מאת אדוארד פולטון הבחינו חוקרי טבע שצפוי שפרפרים שעל כנפיהם יש כתמים בצורת עיניים או סימונים אחרים בצורת ראש יצליחו להימלט עם נזק מינימלי לכנפיים בעוד שהטורף משיג, לדברי פולטון, רק "פה מלא בכנפיים" במקום ארוחת חרק.
ניסוי ב-1981 אישר את ההתאמה הצפויה בין הטעיה ושרידות בפרפרים.
בין החולייתנים, נחשים כדוגמת Charina bottae (באנגלית Rubber Boa) ופתן אלמוגי מתלפפים סביב עצמם ומסתירים את ראשם, ובמקומו הם מראים את זנבם כראש מדומה.
לכמה מיני דגים כדוגמת הפרפרון Chaetodon capistratus (באנגלית foureye butterflyfish) יש כתמים בצורת עיניים סמוך לזנבם, וכאשר הם מבוהלים מעט הם שוחים לאט אחורה, כשהם מציגים את הזנב כראש. עם זאת, הוצעו השערות אחרות למטרה של כתמים דמויי עיניים אלו. על עורפם של כמה מינים של ינשוף ננסי מצוירים עיניים מדומות, שמטרתם להטעות טורפים לחשוב שהם מטרה ללטישת עיניים תוקפנית.
ריי קופר
ריי קופר (באנגלית: Ray Cooper; נולד ב-19 באוגוסט 1942) הוא מוזיקאי, נגן כלי הקשה ושחקן בריטי.
חקיינות עצמית
שימוש צבאי
לעיתים משתמשים בחקיינות עצמית בכלי רכב ובמטוסים צבאיים. בין כלי הרכב, גרסאות מיוחדות כדוגמת גרסת טנק החילוץ, ה-ARV (ראשי תיבות של Armoured Recovery Vehicle) של הטנק צ'רצ'יל, שלא היה בו מקום לתותח, אבל צויד בקנה תותח דמה, תוך חיקוי הגרסה הרגילה של אותו טנק, במטרה לשפר את הגנתו. תחתיתו של A-10 ת'נדרבולט II, מטוס אמריקני לסיוע לכוחות הקרקע, נצבעה לעיתים בתבנית הסוואה שכללה שבירת קווי מתאר וחקיינות עצמית בדמות חופה מזויפת על תחתית גוף המטוס. דבר זה נעשה במטרה להטעות את האויב לגבי הכוונה של המטוס והכיוון המיועד שלו.
ריי קופר
ביוגרפיה
תרומתו החשובה ביותר של קופר למוזיקה הפופולרית במחצית השנייה של המאה ה-20, היא הפיכת הנגינה בכלי הקשה שונים לחלק בלתי נפרד מצוות הנגנים שליווה את גדולי כוכבי הפופ.
החל משנות ה-60 ניגן קופר לצד ההרכבים אמריקה, המי ועוד. באמצע שנות ה-70 חבר לאלטון ג'ון, והפך לחלק בלתי ניפרד מההרכב שליווה את ג'ון בשנות השיא שלו. כמו כן עבד עם אריק קלפטון, קרלי סימון, בריאן פרי, סטינג, עם שני יוצאי להקת פינק פלויד רוג'ר ווטרס ודייוויד גילמור, וכן עם יוצאי להקת הביטלס ג'ורג' האריסון, פול מקרטני ורינגו סטאר. עם להקת הרולינג סטונז עבד על אלבומם "זהו רק רוק'נ'רול" משנת 1973.
בשנת 1980 הצטרף קופר לאלטון ג'ון לסיבוב הופעות, שבמהלכו הופיעו גם בהיכל התרבות בתל אביב ובבנייני האומה בירושלים. במהלך שנת 2012 יצאו השניים לסיבוב הופעות מצומצם במסגרתו הופיעו יחד ללא להקה.
קופר אף שיחק במספר סרטי קולנוע. שיתוף הפעולה בינו לבין במאי הקולנוע יוצא חבורת מונטי פייתון - טרי גיליאם, הוביל למספר פסקולים אותם הלחין וניגן וכן שיחק במספר מהסרטים.
פרוונית שחורה
פרוונית שחורה (שם מדעי: Chaetopelma olivaceum, בעבר Chaetopelma gracile, לפני כן - Chaetopelma aegyptiaca) היא עכביש ממשפחת הפרווניתיים (טרנטולות), החיה גם בארץ ישראל. הפרוונית השחורה היא הטרנטולה היחידה החיה בארץ. המין כולל לפחות שלושה מינים נפרדים שתיאורם לא הושלם ולכן טרם סווגו, אך כולם מסווגים כעת בסוג פרוונית ובמין פרוונית שחורה.
הפרוונית חיה באזור המזרח התיכון (בין השאר בטורקיה, מצרים, סודאן וקפריסין), והיא נפוצה בבתים בישראל.
גודל גופה של הפרוונית הוא אצל זכרים בוגרים ו- אצל נקבות בוגרות, ולעיתים אף יותר. עד גילויו של המין מברישימון הערבה בחולות סמר נחשבה הפרוונית לגדולה בעכבישי ישראל. צבעה נע בין שחור, אפור וחום כהה, גופה מכוסה בשערות זעירות ומבריקות כקטיפה והיא פעילה בעיקר בלילה. קיימים מופעים שונים אצל הפרוונית, להם הבדלי גודל וצבע, בין צפון לדרום. הפרוונית ניזונה מחרקים קטנים ואף עכברים ולטאות צעירים.
קיימת דו צורתיות זוויגית: הנקבה גדולה מן הזכר והזכר מאופיין במעין זוג ווים קטנים והתעבות קלה בצורת אגרוף קטן, שעל רגלי הבחנין שלו. הווים משמשים אותו לאחיזת הנקבה בשעת ההזדווגות, על מנת שלא תפגע בו. בטבע ניתן למצוא אותו מסתתר מתחת לאבנים או קליפות עצים, אך בנדודיו עשוי להגיע גם אל אזורי מגורים של בני אדם ולחדור למחסנים או לדירות, ביישובים ובערים הקרובות לשדות ושטחים פתוחים (דוגמת ירושלים).
כאשר העכביש חש מאוים הוא מרים את כל פלג גופו הקדמי, מניף רגליו אל על וחושף את הכתם האדמדם שעל פיו ואת טפריו - הכליצרות שלו. אם האיום נמשך יפנה העכביש הלאה בריצה ויחפש לעצמו מקום מסתור.
עכביש זה אינו נחשב מסוכן לאדם ועוזר בחיסול מזיקים כגון תיקנים. הפרוונית השחורה מהירה ותוקפנית ביחס לסוגי טרנטולה אחרים. ניסיון להחזיקה ביד עלול להוביל לנשיכה שאינה נעימה, הכוללת המסה קלה של הרקמה המקומית, אך הארס עצמו אינו מסוכן לאדם שאינו רגיש אליו במיוחד. את נשיכתה ניתן להשוות לעקיצת דבורה. הבהלה מהתקפתה המהירה גדולה יותר מהכאב שבנשיכה עצמה.
סלומון השלישי, קיסר אתיופיה
סלומון השלישי (גרסה אתיופית של השם "שלמה") היה קיסר אתיופיה במהלך תקופת השופטים האתיופית. נולד בשם הנסיך "וולדה סלומון" בנו של הקיסר תקלה היימנות השני הוטבל בשם "גברה מדכהן" נכלא בבית הסוהר המלכותי ווחאני ב-1782. הוכרז כקיסר על ידי ראס וולדה סלאסי וראס מאריד ב-20 במאי 1796, הוכתר באופן רשמי בכנסיית גבירתנו מרים מציון שבאקסום ב-19 ביוני. בתחילת שלטונו היה במאבק בקיסר לשעבר תקלה גיורגיס הראשון אך תוך כדי הלחימה הדיח אותו יריב אחר. סלומון התפייס עם גיורגיס ב-16 בפברואר 1798 בעיר גונדר. סלומון הודח לטובת יונס ב-18 באוגוסט 1797 ופרש לחי הכפר באקסום תחת חסותו של וולדה סלאסי, סולומון הוחזר לתקופה קצרה כקיסר בין 15 ביוני - 25 ביולי 1799 עד שהודח על ידי הדאג'זמץ גוגסה והדאג'זמץ אלולה גוגסה, נכבל בשלשלאות והוגלה לתיגראי לטובת מועמדם דמטריוס. סלומון נפטר בגונדר ב-1827 ונקבר באקסום, הותיר אחריו ילד שבעתיד יהפוך לקיסר ייאסו הרביעי.
The M+M's Tour
ההופעה עצמה שנמשכה כ-12–16 דקות, כללה את ספירס בליווי ארבע רקדניות שביצעו מספר קטעי ריקוד לגרסאות מקוצרות של חמישה שירים, כולל להיטים כמו "" ו-"Toxic". במהלך ביצוע של שיר אחד, הצטרף רקדן מתוך הקהל ורקד על הבמה. השירה של ספירס במהלך ההופעה הייתה ליפ סינק. ההופעות זכו לביקורות מעורבות מטעם מבקרים ומעריצים כאחד. חלקם אמרו שספירס נראתה מאושרת ובכושר מצוין, בעוד שאחרים ראו את נדבר כמדרון לספסרות בשל העובדה שכרטיסים בשווי $35 נמכרו במחירים בין $200 ל-$500.
רקע ופיתוח
סיבוב ההופעות התרחש על רקע מאבקי חייה של ספירס באותה העת, נגד הרכילויות שפורסמו אודותיה בצהובונים וקטעי עת שונים. באותן הרכילויות עסקו בנישואיה, גירושה והתמודדותה עם צלמי הפפראצי, כמו גם גילוח שיערה. בריאיון למגזין "פיפל" בפברואר 2006, הסבירה ספירס שהיא להוטה להחיות את הקריירה שלה, ואמרה, "זה אולי נשמע מוזר, אבל אני מתגעגעת להופיע. אני מתגעגעת לתחושה, לראות מקומות שונים ולהיות עם הרקדנים וליהנות מזה. ההרגשה הזו של להיות על הבמה, לדעת שזה הטוב ביותר שלך, אני אוהבת את זה. הייתי צריכה הפסקה. הייתי צריך להיות רעבה שוב". ב-26 באפריל 2007, איבן קיין, הבעלים של מועדון הלילה "פורטי דוס" שבלוס אנג'לס, התראיין לחדשות E!. קיין הצהיר שבמהלך החזרה ספירס "נראתה לוהטת מאוד, עם ארבע רקדניות ו[היא] ביצעה שלושה שירים. הן ביצעו מספר קטעי ריקוד, הכוראוגרפיה הייתה מפולפלת, וספירס נשמעה נהדר". מארק מלקין מחדשות E! אמר שספירס חשבה שאולי תצטרך עוד זמן להתכונן. הוא גם דיווח שהיא מתכננת לקיים סיבוב הופעות באולמות האוס אוף בלוז בארצות הברית. ספירס רצתה לשמור את החזרות בחשאי, ולא הודיעה לבעלי האולפנים השונים על סיבות החזרות. בסוף אפריל 2007, הוקם אוהל ועליו הופיע השם "The M+M's" בבית הבלוז בסן דייגו. כמה אתרי רכילות ומקורות תקשורת מקומיים זיהו את הדבר כקשור לספירס, מה שגרם להופעות להימכר במהירות. השם, "M+M" נקרא בהשראת היותה אמא (לאחר שני ילדיה שנולדו) ומיס/עלמה (לאחר שהתגרשה). ב-1 במאי 2007, כתבה בעמוד הראשון ב-The San Diego Union-Tribune עוררה את הסערה בנושא. באותו יום, השערים נפתחו בשעה 19:00, וספירס עלתה לבמה בשעה 22:00. זה סימן את הפעם הראשונה שספירס עלתה על הבמה מאז פציעתה בברך שגרמה לביטול "The Onyx Hotel Tour" ביוני 2004.
תקציר סיבוב ההופעות
כל הופעה במסגרת סיבוב ההופעות "The M+M's Tour" נפתחה כאשר שספירס עלתה לבמה בליווי ארבע רקדניות בלונדיניות. הן ביצעו גרסה קצרה של להיטה הבין-לאומי "", כשהן לבושות בחזייה עם חרוזים כסופים, חצאית לבנה עם קפלים ומגפיים לבנים גם כן. ספירס חבשה פאה חומה ארוכה (בלונדינית בתאריכים מאוחרים יותר בהמשך סיבוב ההופעות) כדי לכסות את הראש שגילחה חודשיים וחצי קודם לכן ונראתה בכושר גופני שתואר כ"בריא" ו"טוב". לאחר מכן, ההופעה המשיכה עם ביצוע של גרסה מקוצרת ל-"I'm a Slave 4 U". בעוד שספירס ביצעה את הכוראוגרפיה המקורית, הביצוע הושווה לסגנון הכוראוגרפי של הפוסיקט דולז. בהמשך לכך, הרקדניות עזבו את ספירס לבדה על הבמה על מנת שתבצע את "Breathe on Me", ותרקוד על כיסא, בהתאם לשיר. בהמשך, הן נכנסו שוב עם מעריץ מהקהל. ספירס ביצעה עליו ריקוד לאפ-דאנס. באמצע הריקוד, ספירס נעלמה לצורך החלפת תלבושות והשאירה את הרקדניות שלה להמשיך בהופעה. לאחר מכן, היא נראתה בשנית עם חזייה ורודה שתוארה כ"לוהטת", מעיל פרווה לבן וחצאית ג'ינס כדי לבצע את "". זאת, תוך שהיא זורקת גיטרות לעבר הקהל. ההופעה הסתיימה עם "Toxic", במהלכו ספירס ורקדניותיה ביצעו קטעי ריקוד בסגנון של שאקירה. כשההופעה הגיעה לסיומה, ספירס אמרה "תודה רבה. אלה הרקדניות שלי" (המילים היחידות שלה במהלך ההופעה), וירדה מהבמה. ההופעה נמשכה כ-12–16 דקות.
ההופעה הראשונה בסן דייגו החלה שעתיים לאחר השעה הנקובה. לא הייתה להקה שניגנה בלייב אלא מוזיקה מוקלטת מראש. כלומר, ספירס והרקדניות שלה הופיעו לצלילי רצועות מוקלטות. גם השירה של ספירס במהלך ההופעה לא הייתה בלייב אלא הייתה ליפ סינק מוקלט מראש. במהלך ההופעה, בשלב מסוים לעסה ספירס מסטיק. סגנון הליפ סינק גרר ביקורות שליליות. במהלך ההופעות בפלורידה, ספירס החליפה את התלבושות המקוריות בכאלה אחרות.
ביקורת
טרי ואנהורן מ-MTV אמרה ש"עם הגוף שלה חדש והחיוך שלה קורן, היא נראתה כמו אישה שיצאה ממשבר רבע חייה חזקה יותר מאתמול". היא גם אמרה שספירס הופיעה ב"גישה שובבה וחופשית", כאילו "הזמינה 900 חברים למסיבת הריקודים הקטנה והמלוכלכת שלה, וחבל לך אם לא יכולת להתגלגל עם הכיף". , אף הוא מ-MTV, הצהיר שבתוכנית "אין גילוי ענק", והסביר, "זה לא היה מסוג המופע שאומר: 'היא חזרה. היא הולכת לצאת עם האלבום הכי גדול בקריירה שלה״. זה גם לא אמר שהיא אבודה לנצח ולעולם לא נראה את בריטני הישנה שוב. כל אלה הם ממש צעדים קטנים." תומאס ק. ארנולד מ-USA Today אמר שהמופע "התבררה כחזרה יותר מקאמבק", אם כי "כל האימונים שלאחר הגמילה היו שווים את המאמץ". ב-2 במאי 2007, סקלפרים מחוץ לבית הבלוז שבסן דייגו מכרו כרטיסים בשווי נקוב של 35 דולר במחירים שבין 200 ל-500 דולר. כריס לי מלוס אנג'לס טיימס כתב ש"הקאמבק שלה" אם אתה רוצה לקרוא לזה כך חיזק את מקומה של ספירס כמלכת הדרמה השלטת של מוזיקת הפופ, המסוגלת לכבוש כותרות צהובונים ברחבי העולם במינימום הוצאות יצירתיות."
תגובת המעריצים למופע הייתה חלוקה בדרך כלל. חלק מהמעריצים שהשתתפו במופע לא היו מרוצים מאורכה הקצר, כאשר אחד צוטט לאחר מכן אומר, "זה היה כל כך מאכזב." חלק מהמעריצים התאכזבו גם מאיכות הביצוע, כאשר אחד צוטט אומר, "זה נראה כאילו היא חיברה את דרכה בכל העניין." מעריצים אחרים היו נעימים יותר, שמחו לראות אותה במצב בריאותי ומראה טוב ועוד מעריץ שצוטט אומר, "מה שלא יהיה, אנחנו נאהב אותה. היא מדהימה." קבוצה אחת של מעריצות לבשה חולצות ורודות תואמות שעליהן היה כתוב "Bald Ambition" בצד אחד ו"הקאמבק 2007" מצד שני. ג'ים אבוט מ"אורלנדו סנטינל" סיכם חלק מהתגובה בכך שכתב שהמעריצים בסוף סיבוב ההופעות "ידעו שהתוכנית תהיה קצרה... הם גם ידעו שהיא תסנכרן שפתיים, אבל זה לא היה לא על מוזיקה באותה מידה שזה היה על סלבריטי, נאמנות ומכות מצוקה."
רשימת השירים
רשימת השירים מותאמת מ-MTV.
כיס פלוג'ה
כיס פלוג'ה הייתה מובלעת ובה אלפי חיילים של הצבא המצרי, יחד עם כמה מאות לוחמים ערבים מקומיים, אשר הייתה נתונה תחת מצור של צה"ל במהלך מלחמת העצמאות בתחומי העיירה הערבית אל-פאלוג'ה, סמוך לצומת פלוגות וקריית גת של ימינו. המצור שנמשך קרוב לארבעה חודשים וחצי היווה מנוף לחץ חשוב של ישראל להביא את מצרים לחתום עמה על הסכם שביתת נשק ולהוצאת האחרונה מן המלחמה.
היוצרות הכיס
צבא מצרים שפלש לארץ ישראל בחצות ליל הכרזת העצמאות, התפצל לשני ראשים: כח עיקרי לאורך החוף דרך עזה שהגיע עד גשר עד הלום וכח משני שנכנס מזרחה והתמקם בפאלוג'ה. במהלך החודשים ממאי עד אוקטובר היו היישובים היהודיים בנגב שמדרום לקו אשקלון-פאלוג'ה מעבר לקו המצרי. אולם גם קווי האספקה של המצרים היו ארוכים ושבירים. במבצע יואב, שהתקיים בין 15–22 באוקטובר 1948, כבשו כוחות צה"ל שטחים נרחבים בנגב ופרצו את הדרך לבאר שבע. בעקבות כיבוש משלטי הצומת, כאוכבה וחוליקאת נשארה בריגדה מצרית, החטיבה הרביעית, יחד עם כוחות מקומיים, בפיקודו של הקולונל הסודני סייד טהא שכונה הנמר הסודני, נצורה באזור קטן, סביב הכפר פאלוג'ה ומצודת עיראק סווידאן. לאחר תום המבצע המשיך צה"ל לפעול כדי להדק את הכיתור סביב כיס פלוג'ה. נעשו מספר ניסיונות לכבוש את משטרת בית ג'וברין כדי למנוע מעבר בין הכוחות המצריים בהר חברון וכיס פלוג'ה. שני הניסיונות הראשונים שנעשו על ידי גדוד 52 של חטיבת גבעתי נכשלו, אולם ניסיון שלישי, שנעשה על ידי גדוד 89 של חטיבה 8 ב-27 באוקטובר 1948, הצליח ובעקבות זאת נכנסו כוחות צה"ל לדווימה וניקו את האזור בין בית ג'וברין להרטוב.
בצה"ל העריכו שבעקבות הכיתור של כיס פלוג'ה המצרים במקום ייכנעו. ההערכה התחזקה כאשר ב-27 באוקטובר, בעקבות כיבוש בית חאנון וניתוק קווי האספקה לעיקר הכח המצרי באזור בין אשדוד למג'דל, נסוג עיקר הכח המצרי לרצועת עזה, שכן מצב הנצורים בכיס היה קשה מזה של הכח באשדוד.
ג'ו וודקוק
ג'ו וודקוק (באנגלית: Jo Woodcock; נולדה ב-9 בספטמבר 1988) היא שחקנית קולנוע, טלוויזיה ותיאטרון אנגלייה. היא זכתה להכרה ולשבחים אחרי שהופיעה בתפקיד אליס בדרמה הטלוויזיונית "Torn" משנת 2007, ובתפקיד ליזה-לו דרביפילד במיני-סדרה "טס לבית דרברוויל" ב-2009. עוד ב-2009 שיחקה בתפקיד סיליה רדלי בסרט "דוריאן גריי" עיבוד קולנועי לרומן "תמונתו של דוריאן גריי" מאת אוסקר ויילד.
ביוגרפיה
וודקוק נולדה במחוז קנט שבאנגליה. היא התחילה את קריירת המשחק בדרמת הפשע "Hero of the Hour" בתפקיד ג'סיקה. אחרי הפסקה של חמש שנים הופיעה ב-2005 הן בטלוויזיה והן בתיאטרון. היא שיחקה בסדרת הדרמה הרפואית "חדר מיון". על הבמה גילמה את דמותה של אסטלה הצעירה בעיבוד לרומן "תקוות גדולות" מאת צ'ארלס דיקנס. ב-2007 כיכבה בתפקיד אליס לצדם של הולי איירד וברדלי וולש במיני-סדרה "Torn", תפקיד עליו זכתה לשבחי הביקורת. ב-2008 שיחקה בעיבוד הטלוויזיוני לרומן "טס לבית דרברוויל" בתפקיד אחותה הצעירה של טס, ליזה-לו דרביפילד. במרץ 2009 הופיעה בסדרה "All The Small Things" של ה-BBC בתפקיד ג'ורג'יה קאדיק לצדם של שרה אלכסנדר, שרה לנקשייר וריצ'רד פלישמן. בסתיו 2009 שיחקה בתפקיד סיליה ראדלי בסרט "דוריאן גריי", עיבוד לרומן "תמונתו של דוריאן גריי" מאת אוסקר ויילד. עוד ב-2009 הופיעה בתפקיד קטן במיני-סדרה "Collision" בהפקת גרינליט פרודקשנס. בסדרה "Land Girls" של ערוץ BBC One שיחקה וודקוק בתפקיד בי.
כיס פלוג'ה
היוצרות הכיס
אולם משהכניעה בוששה, כבש צה"ל את משטרת עיראק סווידאן ב-9 בנובמבר 1948 והשטח שנותר בידי המצרים באזור אל-פאלוג'ה הצטמצם. בישראל דווח על חיילים מצריים שברחו מהכיס והגיעו אל קווי צה"ל כדי להיכנע. מעריב יצא בכותרת "כיס פאלוג'ה מתחסל". בשלב זה שלח מפקד חזית הדרום, יגאל אלון, את שלישו, ירוחם כהן, ליצור קשר עם מפקדת ה"כיס". בבוקר ה-10 בנובמבר 1948, הוסע כהן במכונית משוריינת מצוידת בדגלים לבנים ובמגבירי קול כשהוא משמיע קריאות באנגלית ובערבית שרצונו להיפגש עם קצין מצרי. מעמדות המצרים יצאו שלושה קצינים שאחד הציג את עצמו כגמאל עבד אל נאצר, שליש הגדוד ה-6. כהן הציע להם לקיים פגישה בין מפקד החטיבה המצרית הנצורה ומפקד הכוחות הישראלים.
לאחר קבלת האישור מהמפקדה המצרית ברפיח סוכם כי הפגישה תיערך ביום ה-11 בנובמבר 1948 בקיבוץ גת הסמוך ל"כיס". יגאל אלון ביקש שהפגישה תיערך בערבית אבל סייד טהא התעקש על אנגלית. בפגישה החמיא יגאל אלון לסייד טהא על כושר הלחימה של חייליו, תיאר לו את מצבו הנואש והציע לו כניעה תוך כבוד צבאי והערכה מלאה עם אפשרות של חזרה מהירה הביתה, וזאת כדי לחסוך דם משני הצדדים וכי בנסיבות מיוחדות על המפקד במקום לקבל אחריות על החלטות כמו שעשה פרידריך פאולוס בקרב סטלינגרד. סייד טהא הודה כי מצבו קשה אולם עליו להציל את כבודו של הצבא המצרי ולכן הוא יילחם עד הכדור האחרון ועד האיש האחרון אלא אם יקבל פקודה אחרת ממשלתו. המשא ומתן נכשל.
לאחר כישלון המשא ומתן קיבלו הכוחות הצרים על ה"כיס" הוראה להפעיל "מצור פעיל", דהיינו לפתוח באש על המצרים בכל זמן שהדבר אפשרי על ידי סיורים אלימים וצליפות. המצרים השיבו באש (באחת התקריות נפצע קשה אורי אבנרי, אז מ״כ בגדוד 54 של חטיבת גבעתי). כוחות צה"ל פעלו להדק את המצור ולמנוע הגעת שיירות אספקה אל החיילים הנצורים. להערכת ישראל היא הצליחה לגלות את רוב השיירות.
משא ומתן
בחסותו של הגנרל ריילי התקיים משא ומתן בין ישראל למצרים על המצב בנגב. המצרים שטענו שפעילות צה"ל במבצע יואב הייתה בניגוד להחלטת האו"ם, דרשו את פירוז האזור ומתן אפשרות להעברה חופשית של אספקה לכיס. ישראל סירבה לכך בכל תוקף, ודרשה את כניעת המצרים. בחלוף הימים בחודש נובמבר התגמשה ישראל, וביקשה את כניעתם של הקצינים והסמלים בלבד, ומאוחר יותר אף ניאותה לנסיגת הכוחות המצריים ללא כניעה. אולם המצרים סירבו להצעות אלה. ב-1 בדצמבר, בחסות האו"ם, יצאה לכיס שיירת אספקה מצרית מעזה. לאחר שישראל גילתה תחמושת בשיירה היא סירבה לאשר שיירות נוספות לכיס. ראלף באנץ' ביקש לחקור כיצד אישר האו"ם שיירה שהובילה תחמושת.
מבצע חיסול
ב-16 בדצמבר 1948 הוחלפה חטיבת גבעתי שצרה על כיס פלוג'ה בחטיבת אלכסנדרוני על מנת לאפשר לאחרונה להשתתף במבצע חורב. על פי התוכנית הראשונית של מבצע חורב, חטיבת אלכסנדרוני הייתה אמורה להסתפק במצור בלבד. אולם בעת ביקור של דוד בן-גוריון בחזית, ב-24 בדצמבר 1948, הוא הנחה לתקוף ולחסל את הכיס, על מנת לפנות את החטיבה המרותקת למצור על פלוג'ה למשימות אחרות. הנחייתו של בן-גוריון התקבלה ללא התנגדות מצד יגאל ידין ויגאל אלון, והוראות נתנו לביצוע מבצע חיסול אשר התקיים ב-28 בדצמבר 1948 והסתיים בכישלון ובמותם של 87 חיילים, לאחר שפלוגה ג', גדוד 33 של אלכסנדרוני כותרה וחוסלה.
בינואר 1949 המצרים ניאותו להתיר לרב צבאי מטעם צה"ל להיכנס לכיס ולזהות את החללים הרבים שהושארו שם. מטעם צה"ל נשלח הרבצ"ר שלמה גורן, והוא לווה על ידי קצין המודיעין של החטיבה הסודנית, רס"ן (אז) גמאל עבד אל נאצר. נאצר קיבלו בכבוד רב ואף הצדיע לו בהיותו נמוך ממנו דרגה (גורן היה סגן-אלוף).
מצב הנצורים
המצור הביא את החיילים למחסור במזון, ויטמינים, תרופות, ביגוד חם וחלקי חילוף לנשק. ניסיונות להבריח לנצורים אספקה בשיירות ליליות מעזה וחברון סוכלו ברובם. להערכת ישראל החיילים המצרים נזונו משעורה ומזון לעופות וסבלו ממחלות הנגרמות מהעדר ויטמינים. ישראל אישרה לאנשי הצלב האדום להעביר אספקה רפואית לכיס, אולם העריכה שמצבם קשה ביותר. הרב גורן כתב בביוגרפיה שלו שבזמן הביקור שלו בכיס, בינואר 1949, נערכה לכבודו סעודה גדולה, והוא סירב לאכול מטעמי כשרות. על פי הערכתו, הסעודה נועדה ליצור אצלו את הרושם המוטעה, אותו יעביר לראשי צה"ל ומדינת ישראל, שמצב הנצורים איננו נואש. בעיתונות הישראלית התפרסם שהמצרים היו נכנעים אילולא מספר קצינים גרמנים המכריחים אותם שלא להיכנע.
תוכניות הערבים לחילוץ
מבצע דמשק היה מבצע צבאי שתוכנן ב-10 בנובמבר 1948 על ידי ראשי המטות הצבאיים של כוחות הפלישה הערביים לארץ ישראל במטרה לחלץ את החטיבה המצרית שכותרה על ידי צה"ל בכיס פאלוג'ה.
לפי התוכנית היה על כוחות ירדניים ועיראקיים לתקוף את קווי צה"ל באזור בית גוברין, וכאשר אלה יהיו מרותקים ללחימה, תשמיד החטיבה המצרית המכותרת את התותחים הכבדים ואת העמדות המבוצרות של צה"ל באזור פאלוג'ה. לאחר מכן תסתנן החטיבה בדרך הידועה לרב-סרן הבריטי לוקיט, ששירת בלגיון הירדני, ושעליו הוטל לחמוק בעוד מועד אל כיס פאלוג'ה כדי לשמש מורה דרך לנצורים.
המבצע נכנס לשלבי הכנה מעשיים, אולם אז העלה מפקד כיס פאלוג'ה התנגדות לרעיון בנימוקים שונים. הוא טען כי נסיגת ארבעת אלפים חיילים מכיס פאלוג'ה דרך קווי היהודים יש בה סכנת השמדה; כי פיצוץ התותחים יעורר את תשומת לבם של היהודים; וכי מסע נסיגה ארוך של כארבעים וחמישה קילומטרים הוא מאמץ קשה מדי לחייליו העייפים והם לא יעמדו בו.
לאור התנגדותו של המפקד המצרי, גורש לוקיט מכיס פאלוג'ה. יחד איתו יצא גם קצין מצרי, שהיה עם לוקיט בדעה אחת וחלק על מפקדו. אור ל-24 בנובמבר הצליח הקצין המצרי להחדיר לכיס פאלוג'ה שיירה גדולה שהכילה רבבות כדורים ופגזים, מצרכי מזון ותרופות. כך הוכיח כי ניתן להסתנן דרך קווי צה"ל. אולם באותו היום עצמו גילו כוחות צה"ל את עקבות השיירה (שכללה, בין היתר, עשרות גמלים) ואת מסלולה. בצה"ל הניחו כי אנשי השיירה יחזרו על מעשה ההסתננות בלילה הבא והכינו מארב. ואכן, שיירה נוספת שעברה במקום נפגעה קשה מתקיפת המארב, והיא נאלצה לסגת. כך טורפדה תוכנית המבצע עוד לפני שיצאה לפועל.
תודעה
עוד בזמן המצור על הכיס, ביטא דוד בן-גוריון ביומנו הערכה וכבוד כלפי העמידה של הנצורים. ב-6 בינואר 1949 כתב ביומנו: "המצרים למדו להילחם - גם התקווה להפסקת אש מעודדת אותם לעמידה עקשנית. פלוג'ה נהפכה לתל־חי מצרי". יגאל אלון כתב: "עמידת המצרים ב'כיס פלוג'ה', ראויה להיחשב כגילוי מזהיר בהתגוננות המצרים... עקשנותם של המצרים ועמידתם במצור ממושך הן לכבוד ליחידה ולמפקדה הסודאני האמיץ".
הקרב בכיס פלוג'ה נחשב לאחד משני הקרבות היחידים במלחמת העצמאות בהם הערבים שמרו על כבודם. מגיני הכיס, בהם גמאל עבד אל נאצר, הפכו גיבורים לאומיים. הנצורים בכיס פלוג'ה חזרו הביתה עם מרירות רבה על ההנהגה שלהם שלא דאגה להם ולא שחררה אותם. זו נחשבת לאחת הסיבות למרד הקצינים שהדיח את פארוק, מלך מצרים ב-1952. בעת מלחמת עיראק ב-2003, הוזכרה עמידתם האיתנה של המצרים בכיס פלוג'ה בהקבלה להתקוממות העיראקית בפלוג'ה שבעיראק נגד כוחות ארצות הברית.
ויליאם קמפבל
ויליאם ססיל קמפבל (באנגלית: William Cecil Campbell; נולד ב-28 ביוני 1930) הוא ביולוג ופרזיטולוג אירי-אמריקאי, הנודע בשל פיתוח תרופה נגד תולעים נימיות, ועל כך זכה בפרס נובל לפיזיולוגיה או לרפואה לשנת 2015 יחד עם סטושי אומורה וטו יויו.
ביוגרפיה
קמפבל נולד באירלנד כבן שלישי למשפחה. הוא סיים את התואר שלו בקולג' טריניטי שבדבלין בשנת 1952 בהצטיינות יתרה, ולאחר מכן המשיך ללימודי דוקטורט באוניברסיטת ויסקונסין–מדיסון, אותם סיים ב-1957. מייד לאחר מכן ועד 1990, עבד בחברת התרופות מרק, כאשר החל משנת 1984 הוא היה חוקר בכיר בחברה וניהל את המחקר והפיתוח בחברה. בעת שעבד בחברה, בשנת 1962, קיבל אזרחות אמריקאית. בשנת 2002 הוא נבחר כחבר להאקדמיה הלאומית למדעים של ארצות הברית.
מחקריו
קמפבל המשיך את מחקריו של סטושי אומורה, עמו זכה בפרס נובל, שחקר Streptomyces, קבוצה של חיידקים שנמצא קודם לכן על פעילותם להפקת אנטיביוטיקות כמו סטרפטומיצין ומצא מין חדש של חיידקים. אומורה הפיק מהחיידקים הללו חומרים שיש להם פעילות אנטי-מיקרוביאלית. קמפבל במחקריו מצא דרך לשפר את אותם חומרים ולפתח מהם את התרופה אברמצטין, שעוזרת נגד עיוורון הנהרות ואלפנטיאזיס טרופית, שתי מחלות הנגרמות מתולעים טפיליות ותוקפים במדינות עולם שלישי. שתי המחלות פוגעות יחד במאות מיליוני בני אדם. כך תרמו השניים לגילוי תרופות יעילות נגד טפילים שונים ופתחו מחקר למציאת תרופות נוספות כאלה שפעיל גם היום. המחלות נגדם פותחו התרופות נמצאות היום על סף הכחדה. חומרים דומים משמשים נגד תולעים פרזיטיות נוספות, שתוקפים יונקים שונים.
הם הזריקו לעכברים כמויות לא ידועות של חומרים לא ידועים ובדקו אם יש תגובה של העכברים. הם מצאו שהטיפול בטוח מאוד ומאוד יעיל. כמו כן, מצאו במעבדתו שהחומר פעיל נגד שלב הלרווה של הפרזיט. השתמשו בחומר נגד עיוורון הנהרות בשלביו המוקדמים של המחלה וראו שהוא יעיל. עיוורון הנהרות נגרם מהלרוות, ולכן הריגתם גרמה להיעלמות התסמינים של המחלה. מאוחר יותר, התרופה נתרמה לטובת טיפול במחלה ללא עלות, וכך התאפשר הצמצום העולמי של המחלה.
העולם החדש (סרט)
העולם החדש הוא סרט משנת 2005 בבימויו של טרנס מאליק, העוסק בראשית ההתיישבות על אדמות וירג'יניה. הוצאות הסרט מוערכות ב-30 מיליון דולר. עלילת הסרט מסופרת בשלושה קולות מתחלפים (ג'ון סמית', פוקהונטס וג'ון רולף).
עלילה
העולם החדש נפתח בראשיתה של המאה ה-17, כאשר מתועד את סיפורם של המהגרים האנגלים הראשונים על אדמת וירג'יניה. במהרה מתגלה כי המתיישבים הראשונים אינם מוכנים לחיים הקשוחים על אדמות העולם החדש, יחסיהם עם המקומיים גורע. שמועות על עיר הנמצאת במעלה הנהר תחת שלטון מלך חזק מעלה תקוות מסחר בפני התושבים. כשקפטן ג'ון סמית' ממונה על אחת מהמשלחות לאיתור העיר היא מותקפת על ידי התושבים המקומיים. הם רוצחים את כל חברי המשלחת מלבד ג'ון סמית שנלקח שבוי אל כפרם. שם פוגש את אחת מבנותיו של הצ'יף פאוואטן, פוקהונטס הצעירה. שלמלמדת אותו על בני עמה, מנהגיהם, אמונתם ותרבותם. במהלך שהותו בכפר סמית' ופוקהונטס מתקרבים זה לזה. היא מאפשרת לו לשוב לבני עמו ושולחת עמו מזון שיעזור להם לשרוד את החורף הקשה של וירג'יניה ואף מגלה לו כי אביה מתכוון לתקוף את המהגרים עקב הפרת הבטחתו של סמית' שיעזבו עד האביב. בכך פוקהונטס משפיעה ומשנה את גורל עמה, המתיישבים והמדינה שבדרך.
פסקול הסרט
פסקול הסרט הולחן על ידי ג'יימס הורנר וכולל בתוכו 12 נעימות ושיר אחד (Listen to the Wind).
שיעור הוצאה
בהלכות מלאכת הוצאה, קיים כלל המגביל את האיסור רק אם נעשתה הוצאה בשיעור מסוים, שבו המלאכה נחשבת למלאכה חשובה, ולא לפעולה חסרת ערך.
שיעור ההוצאה
כמו כן, המוציא גרעיני גינה לצורכי זריעה חייב עליהם גם אם לא היה בהם שיעור גרוגרת. המוציא חגב חייב בכל שהוא שכן הדרך הייתה בימיהם לתת אותו לתינוק קטן למשחק, אך אם מת - והוא מהסוגים הכשרים לאכילה - השיעור הוא כגרוגרת, כמו שאר האוכלים. ציפור שניתן היה לעשות בימי חז"ל רפואות מסוימות בכל שהוא, וכן הלאה.
הדבר אותו מוציאים חייב להיות כשיר מעשית לאותה פעולה לשמה הוצא. כך למשל, המוציא מי רגלים (עימם נהוג היה בעבר לכבס בגדים) או חומרי כביסה אחרים (נתר ובורית), חייב להיות בהם שיעור כדי לכבס בגד קטן, ומקובל בפי חכמי התלמוד כי על המי רגלים להיות בתקופה של ארבעים יום מההשתנה, כי לאחר מכן אין בהם כל תועלת.
אחשביה
היו שרצו לומר, כי גם כאשר נעשתה פעולה המחשיבה את השיעור לשיעור חשוב (אחשביה) יש צורך שיהיה בזרע שיעור מינימלי של כזית, אך רב יהודה מסר את שקיבל מרבו המובהק שמואל שמסר כי מילות המשנה "חייב כל שהוא" אינם גוזמא ומשמעותם הפשטנית היא הנכונה.
עם זאת, לכלל זה קיימת הגבלה מסוימת, בכלל סותר של בטלה דעתו אצל כל אדם שלפיו דעה הנחשבת למשונה ולא מקובלת בין הבריות אין לה ערך, שכן דעת הרוב ודעת העולם קובע כי היא לא נכונה וחסרת חשיבות. על פי זה, הבהיר רב יהודה, לבנו רב יצחק שהקשה מה תהא ההלכה באדם שחישב להוציא את כל ביתו למקום מסוים, האם בשיעור קטן מזה לא תחשב ההוצאה להוצאה? ועל כך הבהיר לו אביו כי מכיוון שהשיעור הכללי הוא קטן יותר, אין ביכולתו להפריך את החשיבות הקיימת מעשית לשיעור "גרוגרת" שהוא השיעור המקובל להוצאת אוכלים. ביכולתו של האדם הפרטי רק להוסיף חשיבות לערך, לפי המידה בה הוא חשוב אצלו עצמו, או מכיוון שגם מידה זו עצמה יש לה חשיבות אצל כל אדם לעניין זריעה, והוא רק קובע שאוכל זה משמש לזריעה, או מכיוון שיש אנשים ששיעור זה חשוב להם, אלו שעוסקים בזריעה.
אחשביה לאדם אחר
נחלקו התנאים האם יכול אדם להעניק חשיבות לחפץ גם לעניין איסור מלאכה הוצאה של חבירו, כך שאם אדם א' הצניע זרע לצורך רפואה יתחייב עליו אדם ב' חיוב סקילה (במזיד) או קרבן חטאת (בשוגג). המשנה במסכת שבת מפריכה דעה זו וקובעת בפשטות כי, אך ברייתא אחרת המצוטטת בתלמוד קובעת משמו של רבי שמעון בן אלעזר כי גם אם כמות מסוימת של אוכל ראויה לאדם מסוים, והצניע אותה למטרה מסוימת יש למעשה זו תוקף הלכתי גם בנוגע לאדם אחר -.
שיעור בעקירה והנחה
שאלה אחרת, מורכבת יותר היוותה בסיס מחשבתי שבה התחבט רבא זמן רב. הוא הסתפק באדם שהוציא אוכל בשיעור של חצי גרוגרת למטרת זריעה והיא תפחה ויש בה שיעור של גרוגרת, השאלה היא האם יש צורך שיהיה שיעור הן בעקירה והן בהנחה במקרה ספציפי זה. השאלה היא האם מכיוון שיש בה דין חשיבות לעניין זריעה, "אחשביה", נחשב האוכל לחשוב גם אם בסופו של דבר הוציאו למטרה אחרת - ובשעתה גם בה היה שיעור ראוי, או שמא החשיבות מיוחדת רק אם לא ביטל את מחשבתו הראשונה, אך לא במקרה שחשב בפירוש למטרה אחרת, שאז מתבטלת החשיבות הראשונית למפרע כליל, וכאילו לא היה בה שיעור ראוי בשעת העקירה.
על בסיס שאלה זו, הוא הסתפק בשאלה מסובכת יותר, שבנויה על בסיס שהתשובה לשאלה הראשונה חיובית (כמו שאכן נפסק ברמב"ם), שקיים חיוב חטאת במקרה כזה. מה תהיה ההלכה אם המקרה היה הפוך: הוציא זרע לאכילה וצמק. נמצא שלפי המטרה הראשונית אין שיעור ראוי לזרע זה, מצד שני לפי המטרה הסופית שהיא זריעה, יש חשיבות גם לשיעור הקטן ואולי במקרה כזה ניתן להחשיב למפרע את ההוצאה למלאכה גמורה.
שאלה אחרת, הדומה לשאלת הדיחוי במצוות, היא אם יש "דיחוי" לחצי שבת, במקרה שהגרגיר צמק וחזר ותפח, האם בכך שהגרגיר צמק נדחתה ופקעה דין המלאכה ושוב אינו חוזר למרות שחזר ותפח, או שמא אנו אומרים ש"אין דיחוי לחצי שבת".
מיגו
שאלת המיגו הידועה נשאלה גם בנוגע לסוגיא זו, בנוגע לאדם שזרק אוכל במידה פחותה מהשיעור ההלכתי והאוכל נח על חתיכה אחרת כך שלעניין טומאה הועילה זריקה זו לצרף את האוכל לאוכל אחר ולהחשיבו לשיעור מספיק שתוכל לחול עליו טומאת אוכלין, ומיגו (מכוח) שנחשבת זריקה זו כמלאכה ופעולה חשובה לעניין טומאה, תחשב זו גם פעולה חשובה לעניין שבת.
יחסי ברבדוס–ישראל
יחסי ברבדוס–ישראל הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים המתקיימים בין ברבדוס לבין מדינת ישראל.
היסטוריה
ברבדוס וישראל כוננו את יחסיהן הדיפלומטיים שנה לאחר שהאי קיבל עצמאות מהממלכה המאוחדת, בשנת 1967. ראש הממשלה הברבדי הראשון, ארול בארו, הגיע לביקור רשמי בישראל בדצמבר 1963. בארו הגיע לביקור נוסף בספטמבר 1972. באותו חודש מונה לראשונה שגריר ברבדוס בישראל. הקהילה היהודית בברבדוס, על אף שגודלה קטן, מתוארכת כקיימת מאז 1654 ומוגדרת מבין הוותיקות ביבשת אמריקה והעתיקות ביותר באזור הקריבי. פעילויות שונות בין שתי המדינות עוזרות לשמור על הקשר בין הקהילה היהודית הברבדית לישראל.
בפברואר 1971, נערך ביקור רשמי ראשון של נציג ממשלת ישראל, כאשר שר העבודה, יוסף אלמוגי ביקר באי.
בשנת 1984, זכתה החברה הממשלתית אגרידב, שעסקה ביצוא ידע חקלאי מישראל, במכרז בינלאומי של הבנק העולמי, לביצוע פרויקט פיתוח בברבדוס. מטרת הפרויקט הייתה פיתוח ושיפור היבול של שטחי גידול ירקות ומשקי בעלי חיים. זאת במטרה להוציא מהקרקע יבולים גבוהים ולשפר את הכלכלה הלאומית של ברבדוס, שנאלצה לייבא 80% מהמזון שלה. צוות החברה שהגיע מישראל מנה מומחים בתחומי ההשקיה, ההדרכה החקלאית, שיווק תוצרת חקלאית, מיכון חקלאי, וגידול ירקות.
ברבדוס מעולם לא הכירה במדינה פלסטינית ואיננה בעלת קשרים דו-צדדיים עם אש"ף. ב-29 בנובמבר 2012, נמנעה בהצבעה על החלטה 67/19 של העצרת הכללית של האו"ם, על שדרוג מעמדה של הרשות הפלסטינית באו"ם – מישות משקיפה שאינה מדינה, למדינה משקיפה שאינה חברה. עם זאת, ב-21 בדצמבר 2017, הצביעה בעד החלטת העצרת הכללית בגנות ההכרה של ארצות הברית בירושלים כבירת ישראל.
בשנת 2014, שתי המדינות קיימו סחר של למעלה מ-2 מיליון דולר אמריקאי. מספר קטן של אנשי מקצוע ברבדים נוסעים לישראל מדי שנה לקורסים מתקדמים בתחומים שונים בהם חינוך, חקלאות ובריאות.
ישראלים המבקרים בברבדוס אינם זקוקים לאשרת כניסה.
נציגויות דיפלומטיות
לישראל אין נציגות בברבדוס ולברבדוס אין נציגות בישראל.
שירות דוב
שירות דוב הוא ביטוי המתאר ניסיון לפתור בעיה באופן המקלקל עוד יותר את מצב העניינים. נאמר על אדם המזיק מתוך כוונה לעזור, שהוא "נותן שירות דוב". מקור הביטוי במשל שנכתב במקור במזרח והוצג לראשונה למערב על ידי ז'אן דה לה פונטן.
הביטוי מופיע במשל מהמאה ה-17 מאת הסופר הצרפתי ז'אן דה לה פונטן:
משל זה עובּד ותורגם לרוסית בידי איבן אנדרייביץ' קרילוב ב"משלי קרילוב", והנה מוסר ההשכל: