cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
ז'אן-ז'אק דסאלין, קיסר האיטי
מנהיג צבאי
עם זאת, בשנת 1803 הכריז נפוליאון על כוונתו להשיב את מוסד העבדות (עבדות בהאיטי בוטלה בפועל עם עליית המרד והוצאה מחוץ לחוק בצורה רשמית בידי האספה הלאומית של הממשלה הצרפתית המהפכנית בשנת 1794). בתגובה הצטרף דסאלין למרד מחודש נגד השלטון הצרפתי. לבסוף הביסו הכוחות המורדים את המוצב הצרפתי בהאיטי. דסאלין הפך למנהיג המרד וב-1 בינואר 1804 הכריז על הקמתה של מדינת האיטי. בהמשך הוא הורה על ההוצאה להורג של כל התושבים הצרפתים בהאיטי ללא כל הבחנה, עקב חשש שלטעמו הם הציגו כלפי שימור העצמאות של המדינה החדשה, דבר שהוביל לבידודה של האיטי במגרש הבינלאומי.
דניל ליסנקו
ביוגרפיה
באולימפיאדת הנוער נאנג'ינג (2014) זכה במדליית זהב בתוצאה של 2.20 מטר. באליפות העולם עד גיל 19 באותה שנה סיים במקום השישי בתוצאה של 2.22 מטר.
ב-2016 זכה במדליית כסף באליפות רוסיה באתלטיקה ובמדליית ארד באליפות רוסיה באתלטיקה באולם.
באליפות העולם באתלטיקה 2017 התחרה כעצמאי לאחר השעיית רוסיה מתחרויות בינלאומיות. הוא זכה במדליית כסף בתוצאה של 2.32 מטר לאחר המנצח מועתז עיסא בראשים.
באוגוסט 2017 קבע שיא אישי של 2.38 מטר בתחרות בגרמניה. בינואר 2018 קבע שיא אישי באולם של 2.37 מטר בנהלך תחרות בהוסטופצ'ה שבצ'כיה.
באוגוסט 2018 הודיעה התאחדות האתלטיקה הבינלאומית כי היא לא תאפשר לו יותר להתחרות כספורטאי עצמאי, מאחר שלא סיפק מידע הנדרש על פי תקנות האנטי-סימום. ביולי 2021 הושעה על ידי התאחדות האתלטיקה הבינלאומית לתקופה של שש שנים. הוא המשיך להתחרות ברוסיה.
ז'אן-ז'אק דסאלין, קיסר האיטי
שליט האיטי
עם עלייתו לשלטון קבע דסאלין את עיר הנמל פורט-או-פרנס להיות לו לבירה. שלטונו הדיקטטורי והאכזרי של דסאלין הוביל לעליית ההתנגדות לשלטונו עם הזמן. עיקר ההתנגדות למשטר נבעה מאילי הון ובעלי נחלות שהיו בעבר השחורים המשוחררים בסדר המעמדות שהתקיים במהלך תקופת המושבה הצרפתית. מנהיג האופוזיציה של בעלי הנחלות, אלכסנדר סאבס פטיון (Alexandre Sabès Pétion), החל מרד נגד דסאלין במהלך שנת 1806. דסאלין שלח כוחות להפיל את המרד ומצא את מותו בהתנקשות פוליטית שהתרחשה במאבק שפרץ. לאחר מכן נחלקה השליטה בהאיטי בין אלכסנדר סאבס פטיון ותומכו ואנרי כריסטוף (Henri Christophe).
באדר אל-ג'מאלי
אבו אל נג'אם באדר איבן עבדאללה אל-ג'מאלי אל-מוסתנסירי, הידוע יותר בשם באדר אל-ג'מאלי (בערבית: بدر الجمالى; תעתיק מדויק: בדר אלג'מאלי) היה וזיר ומדינאי בולט בשושלת הפאטִמית תחת שלטונו של. הוא מונה לווזיר בשנת 1073 וסייע לשושלת להתגבר על המשבר הכלכלי שאליו נקלעה. אל-ג'מאלי יזם גל של הגירה ארמנית למצרים, והיה הראשון מבין סדרת וזירים ממוצא ארמני שמילאו תפקיד מרכזי בשושלת הפאטמית במאה ה-12.
חייו המוקדמים
באדר אל-ג'מאלי, ארמני במוצאו, נולד על פי הכתובים בין השנים 1005–1008. הוא נרכש כעבד ממלוכי על ידי ג'מאל אל-דאולה בן עמר, שליט טריפולי, ומכאן כינויו "אל-ג'אמאלי". לא קיים מידע על חייו עד שנת  1063.
באפריל 1063 מונה למושל הצבאי (ולי) של מחוז דמשק בשושלת הפאטמית, והתגורר בפרבר אל-מיזה הסמוך לדמשק. כוחות מיליציה מקומיים התנגדו לשלטון הפאטמי ונלחמו בצבאו של אל-ג'מאלי מספר פעמים. בשנת 1068 הם אף הצליחו להעלות את ארמונו באש, אך הובסו לאחר מכן.
בשנים אלה השושלת הפאטמית הייתה קרובה לקריסה. שלטונו של מעאד' אל-מסתנצר באללה התאפיין במאבקים פנימיים ובשחיתות שלטונית. בשנים 1062–1067 התרחשה בקהיר מלחמת אזרחים בין התושבים הטורקים לסודאנים, ורק לאחריה תפסו הטורקים את השלטון בקהיר ובמצרים התחתונה. המצב החמיר בגלל בצורת קשה בין השנים 1065–1072, ובתקופה זו לחמו הטורקים בפאטמים, בזזו את ארמונותיהם והרסו חלק ניכר מהעיר קהיר. האימפריה הפאטמית איבדה את השליטה גם במצרים עילית ובסוריה לבית עבאס.
בשנת 1069 לערך מונה אל-ג'מאלי למפקד הצבאי הראשי של השושלת ונשלח לסוריה בראש צבא שהורכב בעיקר מברברים וארמנים. הוא התגורר בעכו, נקודה אסטרטגית במערך השמירה על ערי החוף וכן מרכז תקשורת עם מצרים, דרך הים התיכון. לאחר מאבקים עם הטורקים ועם שבטי בדואים, הצליח אל-ג'מאלי לגייס לוחמים נאוויקים משבט האוע'וז, שנמלטו ממתקפת הסלג'וקים. לאחר זמן קצר מרדו הנאוויקים באל-ג'מאלי. חלקם הצטרפו לבדואים ואחרים השתלטו על שטחים בארץ ישראל ובדרום סוריה וקיבלו הכרה מבית עבאס. בשנת 1076 שלטו הנאוויקים בירושלים, רמלה ומספר ערים נוספות, והפאטמים בערי החוף.
עלייתו לשלטון
בשנת 1073 רצחו הטורקים את שליט דמשק, נאסיר אל-דאולה אבן-חמדאן, איש השושלת הפאטמית. באותה שנה הסתיימה גם הבצורת שפקדה את האזור. השושלת הפאטמית במצרים חששה מהפיכה טורקית בעיר, ושליט קהיר, מעאד' אל-מסתנצר באללה, קרא בחשאי לאל-ג’מאלי לעזרה. הוא הגיע לקהיר בינואר 1074 בליווי עוזרו הארמני, ובתוך זמן קצר הם חיסלו את כל מנהיגי הצבא הטורקי בקהיר. בזכות פעולה נועזת זו הוא מונה לווזיר וזכה בתוארי מלוכה רבים.
ממשל מקומי
לאחר כיבוש קהיר, השתלט בהדרגה צבאו של אל-ג’מאלי על אזור הדלתא של הנילוס, ממזרח למערב. הוא כבש את אלכסנדריה, ולאחר מכן את שטחי מצרים עילית. תחת שלטונו הונהג חופש דת יחסי, ובני דתות האסמאעיליה, הסונים והשיעים הורשו לקיים טקסים דתיים.
אל-ג’מאלי ביצע גם רפורמה מנהלתית גדולה במצרים, וחילק אותה ל-23 מחוזות, במקום 60 עד 96 שהיו נהוגים בה לפני כן. מחוזות אלה נהוגים עד ימינו, בשינויים קלים.
אל-ג’מאלי עודד הגירה של ארמנים, מוסלמים ונוצרים כאחד, למצרים. הוא פיתח במצרים את הכנסייה הארמנית, שהייתה יריבה של הכנסייה הקופטית.
פעילויות צבאיות
צבאו של אל-ג'מאלי השתתף במספר פעולות צבאיות. הבולטות שבהן היו כיבוש הערים הקדושות לאסלאם, מכה ומדינה, בידי השושלת הפאטמית, בשנת 1075. בשנת 1079 השתתף צבאו במלחמה נגד הסלג'וקים, בהנהגת תתש הראשון. הפאטמים הפסידו במלחמה זו, והסלג'וקים כבשו את רוב שטחי סוריה.
מותו ומורשתו
אל-ג’מאלי מת ב-21 ביוני 1094 וסמכויותיו עברו לבניו.
במורשתו שני מרכיבים עיקריים. הראשון הוא מוצאו הארמני. הוא, בניו ועוזריו מילאו תפקידים מרכזיים בשושלת הפאטמית, ותקופתו מכונה "התקופה הארמנית". המרכיב השני הוא ההסתמכות על כוח צבאי ככלי שלטוני. לאל-ג'מאלי היה צבא נאמן שסייע בידו במשימותיו.
מבנים וחפצי אמנות
החל משנת 1080 בנה אל-ג'מאלי חומת אבן סביב, כדי להגן על העיר מפני מתקפה אפשרית של סלג'וקים. שלושה שערים שבנה בחומת העיר העתיקה עומדים על תילם עד ימינו. כמו כן בנה את על גבעה בפאתי העיר, לזכר בנו עוואד, שמת בקרב באלכסנדריה בשנת 1085.
בין חפצי האמנות הבולטים ששרדו מהתקופה הפאטמית נמנה המינבר במסגד אל-ג'וואלי בחברון, שהוזמן על ידי אל-ג'מאלי.
זיין אמורי
זיין אמורי (באנגלית: Zayne Emory; נולד ב-3 ביוני 1998) הוא שחקן קולנוע וטלוויזיה וזמר אמריקאי.
ביוגרפיה
אמורי נולד במקמינוויל, אורגון. הוא התעניין במשחק מגיל צעיר. בזמן לימודיו בבית הספר היסודי, אמורי זכה בפרס תיאטרון הגלריה לשנת 2007 על הופעת בכורה מצטיינת לנוער ובאליפות מדינת אורגון ב-2008 במופע כישרונות לנוער.
קריירה
את הופעת הבכורה שלו על המסך הוא עשה בגיל אחת עשרה בפרק של סדרת המתח "מחשבות פליליות" ב-2009. לאחר מכן, לאמורי היו תפקידים בסדרות נוספות כמו "עקרות בית נואשות", "הלוחשת לרוחות" ו-"CSI: מיאמי". ב-2010, הוא גם הצטרף לצוות השחקנים של סדרת הקומדיה המוזיקלית "אני והלהקה" בתפקיד צ'ארלס "צ'אקי" אלברטסון. אמורי זכה בפרס האמן הצעיר ב-2011 וב-2012 על תפקידו. הוא גם היה מועמד על תפקידו בסדרות הטלוויזיה "שייק" ו"החרשנים" בשנת 2014.
מלבד תפקידיו בטלוויזיה, אמורי הופיע גם בכמה סרטים עלילתיים. הוא עשה את הופעת הבכורה שלו בסרט בשנת 2011 בקומדיה הרומנטית "טיפש, מטורף, מאוהב", בכיכובם של סטיב קארל, ראיין גוסלינג וג'וליאן מור. לאחר מכן, הוא הופיע בסרטים נוספים בהם, "Little Loopers" ו-"Maximum Ride". מאז 2016, לאמורי היו כמה תפקידים חוזרים בסדרות טלוויזיה בהן, "24: מורשת", "סופרגירל", "הבורחים", "האקסית המטורפת" ו"הטירון". בשנת 2015, הוא לוהק לתפקיד ג'יי.סי ספינק, במקום קופר רוט, לעונה השנייה של קומדיית המצבים של רשת ABC, "הגולדברגים".
טונה סקיליוס
טונה סקיליוס (בשוודית: Tone Sekelius; נולדה ב-16 ביולי 1997) היא זמרת שוודי ת.
קריירה
בפברואר 2017 הוציאה את סינגל הבכורה שלה, "Awakening", שהגיע למקום ה-89 במצעד הסוורייטופליסטן.
בשנת 2021, במהלך ריאיון ל-Aftonbladet, יצאה מהארון כטרנסג'נדרית, וחשפה את שמה החדש, טונה. שמה הקודם היה תומאס.
בשנת 2022 השתתפה במלודיפסטיבלן, הקדם השוודי לאירוויזיון 2022, עם השיר "My Way". הייתה זו הפעם הראשונה בה טרנסג'נדר מוצהר משתתף באירוע. היא הגיע למקום החמישי עם 84 נקודות. בשנה שלאחר מכן שבה לאירוע, עם השיר "Rhythm of My Show", ודורגה במקום ה-12 והאחרון עם 20 נקודות.
בונקיו
היסטוריה
הרובע המיוחד בונקיו נוסד ב-15 במרץ 1947, על ידי איחודם של רובע הונגו ורובע קוישיקאווה. הונגו, מקום משכנן של אוניברסיטת טוקיו וכמה אוניברסיטאות פרטיות, נחשב מאז תקופת מייג'י למרכז השכלה ומקום מגוריהם של סופרים ומשוררים יפנים רבים, בהם זוכה פרס נובל לספרות, יאסונרי קאוובטה.
אתרים מיוחדים
הגן הבוטני קוישיקאווה שייך לאוניברסיטת טוקיו ומוצגים בו כ-4,000 מינים שונים של עצים וצמחים. הוא נוסד ב-1684 כגן לגידול צמחי מרפא ובשנת 1877 צורף לאוניברסיטה כמרכז הראשון למחקר בוטני ביפן. הגן כולל גם עשבייה גדולה המחזיקה כ-1.4 מיליון פריטים וספרייה שבה כ-20,000 ספרים. בגן נמצאים גם זנים שונים של עצי הדובדבן וניתן לצפות בו בפריחת הדובדבן בעונת הסאקורה.
מכון קודוקאן, המרכז העולמי של הג'ודו, נוסד בשנת 1882 על ידי פרופ' ג'יגורו קאנו ושוכן מאז 1958 בבניין בן שמונה קומות ברובע בונקיו. בבניין נמצא דּוֹג'וֹ מרכזי ומתחמי אימונים שונים, פנימייה לג'ודוקא הבאים להתאמן במכון, וכן מכון מחקר, ספרייה ומוזיאון לתולדות הג'ודו.
בנוסף נמצאים ברובע מקדשים וגנים יפנים מסורתיים.
יחסי ברוניי–ישראל
בשנות ה-90 של המאה ה-20 ברוניי כיננה לראשונה יחסים עם אש"ף.
היסטוריה
כמדינה מוסלמית, ברוניי לא כוננה יחסים דיפלומטיים עם מדינת ישראל, לאחר שזכתה לעצמאות מלאה בתחילת 1984. בניגוד לשאר המדינות המוסלמיות באסיה, ישראל לא עודדה את ברוניי לכונן עמה יחסים דיפלומטיים. בשנים שלאחר קבלת עצמאותה של ברוניי מהממלכה המאוחדת, העריכו בישראל כי ברוניי לא תנקוט אף לא צעד קטן לכינון יחסים כלשהם בין שתי המדינות לפני ששכנותיה, אינדונזיה ומלזיה יעשו כך.
ב-25 במאי 1994 ברוניי כיננה יחסים עם אש"ף. באותם ימים, ב-29 במאי נפגש שר החוץ וממלא מקום ראש הממשלה שמעון פרס עם שר החוץ של ברוניי, מוחמד בולקאיה בניו יורק לרגל העצרת הכללית של האומות המאוחדות.
בחודש נובמבר 1999 הגיע לביקור בישראל יועצו של סולטאן ברוניי, באגאיוקו באליק פאקולי, שכיהן כנשיא של חברת נפט גדולה בברוניי וכממונה על סוכנות ההשקעות הלאומית. הוא הגיע לישראל לאחר שהוזמן לפורום המנכ"לים הישראלי. על פי היועץ, הסולטאן שלח אותו לכונן יחסים כלכליים עם ישראל, מה שלא הניב פרי.
מאז תחילת המאה ה-21, לא ידוע על המשך כלשהו במגעים בין שתי המדינות.
סעאדת חסן מנטו
סעאדת חסן מנטו (באורדו: سعادت حسن منٹو; 11 במאי 1912 – 18 בינואר 1955) היה סופר הודו-פקיסטני ומחזאי שנחשב לאחד מכותבי הסיפורים הקצרים הגדולים בהיסטוריה של דרום-מזרח אסיה.
לאורך קריירת הכתיבה שלו הוציא 22 אוספים של סיפורים קצרים, רומן אחד, חמישה תסכיתי רדיו, שלושה קובצי מאמרים, והסיפורים הקצרים הטובים ביותר שלו זוכים להערכה רבה על ידי סופרים ומבקרים. הרבה לכתוב על אמיתות אכזריות שאף אחד אחר לא העז לכתוב עליהן. מנטו ידוע בעיקר בשל סיפוריו הקצרים על חלוקת תת-היבשת ההודית מיד לאחר שקיבלה את עצמאותה בשנת 1947.
ביוגרפיה
סעאדת חסן מנטו נולד בסַמְבְַּרלַה, במחוז לוּדְהִיָאנַה שבפנג'אב, בן לע'ולאם ולסארדר, ממשפחה מוסלמית קשמירית של עורכי דין. גדל באמריטסר. היה קשמירי במוצאו וגאה בשורשיו הקשמיריים ובשרידי התרבות הקשמירית ששימרה משפחתו. במכתב לג'ווהרלל נהרו כתב כי להיות "יפה" היא המשמעות השנייה של להיות "קשמירי".
את השכלתו המוקדמת רכש בבית, ורק בשנת 1921 החל ללמוד, בכיתה ד'. הוא נכשל שלוש פעמים בבחינת הבגרות שלו לפני שעבר אותה. נקודת המפנה הגדולה בחייו התרחשה ב-1933, כשהיה בן 21 ופגש בעבדול בארי אליג (1906–1949), סופר, היסטוריון ומבקר, בארמיטסר. אליג שכנע אותו לחשוף את כישרונותיו האמיתיים ולקרוא מספרי מחברים רוסיים וצרפתיים.
הקריירה הספרותית בהודו
לאחר כמה חודשי עבודה סיים מנטו לתרגם לאורדו את ספרו של ויקטור הוגו, "יומו האחרון של הנידון למוות". הספר נמכר בדוכן לממכר ספרים תחת השם "סארגוזאשט-א-אסיר" (سرگذشت اسير - "סיפורו של אסיר"). זמן קצר לאחר מכן הצטרף לצוות העורכים של "מסאוואת", עיתון שהתפרסם מדי יום בלודהיאנה.
ההתלהבות הרבה דחפה את מנטו להמשיך ללמוד באוניברסיטה המוסלמית של אַלִיגַר, שבה החל ללמוד בפברואר 1934. זמן קצר לאחר מכן הצטרף לאגודה ההודית לסופרים פרוגרסיביים (IPWA). באגודה פגש את הסופר עלי סרדאר ג'עפרי (علی سردار جعفری) ובפרץ מחודש המשיך את כתיבתו. סיפורו השני, "אנקלאב פסנד" (انقلاب پسند), פורסם בכתב-עת אליגרי במרץ 1935. את אליגר עזב תוך שנה, ומשם עבר תחילה ללאהור, ואחר כך למומביי. במומביי חי וכתב במשך עשור.
ב-1941 הסכים מנטו להצעה שהוצעה לו, לעבור לדלהי כדי לכתוב תסכיתים עבור השירות באורדו של תחנת הרדיו "רדיו כל-הודו" (All India Radio). הייתה זו התקופה הפורה ביותר בקריירה הספרותית שלו. בשמונת החודשים שלאחר מכן פרסם ארבעה אוספים של תסכיתי רדיו, "אאו" (آو - בוא), "מנטו כה דראמה" (منٹو کے ڈرامے - הדרמות של מנטו), "ג'נאזה" (جنازے - לוויות) ו"תין עוורתי" (تین عورتیں - שלוש נשים). הוא המשיך בכתיבת סיפורים קצרים, וקובץ הסיפורים הקצרים הבא שלו, "דהואן" (دھواں - עשן) יצא זמן קצר לפני צאת קובץ סיפורים נוסף, "מנטו כה אפסאנה" (منٹو کے افسانے - הבדיוניים של מנטו), ולפניו קובץ מאמרי אקטואליה, "מנטו כה מזאמין" (منٹو کے ادبی مضامین - המאמרים של מנטו). התקופה הפורה הגיעה לשיאה עם פרסום האוסף המעורב של כתביו - "אפסנה אוור דראמה" (افسانے اور ڈرامے - בדיוניים ודרמות) - ב-1943. בינתיים הסתכסך עם מנהל הרדיו, המשורר נ' מ' ראשיד, עזב את עבודתו וחזר למומביי ביולי 1942, שם עבד בתעשיית הקולנוע ההודית. הייתה זו תקופתו הטובה ביותר כתסריטאי, ויצאו בה סרטים כ"צ'אל צ'אל רה נאווג'אן" ו"מירזה ע'אליב", שיצא ב-1954. גם כמה מהסיפורים הקצרים הטובים ביותר שכתב מקורם בתקופה זו. בין הסיפורים שכתב באותה תקופה "כאלי שלוואר" (کالی شلوار - מכנסיים שחורים; 1941) ו"בּוּ" (بو - ריח; פברואר 1945). נקודת שיא נוספת בתקופת חייו השנייה במומביי הייתה יציאתו לאור של אוסף הסיפורים הקצרים שלו, "צ'וע'ד" (چغد). הוא נותר בעיר עד שעבר לפקיסטן בינואר 1948 בעקבות חלוקת הודו ב-1947.
חייו בלאהור
מנטו ומשפחתו היו בין מיליוני המוסלמים שעזבו את הודו של-ימינו לטובת לאום בעל רוב מוסלמי בפקיסטן. הוא עבר לעיר לאהור; וכשהגיע לעיר ממומביי, חי בקרבת ולצד אינטלקטואלים בולטים כפאיז אחמד פאיז, נאצר כאט'מי , אחמד ראהי ואחמד נדים קאסמי. כל האישים הללו נהגו לשהות ב"פאק טי האוס", בית קפה ותה אייקוני בלאהור, שהיה עד לכמה מהוויכוחים הספרותיים הלוהטים ביותר והדיונים הפוליטיים הנלהבים ביותר בשנים 1948–1949. לבית הקפה מקום בזכרונות המכירים את עברה התרבותי והתוסס של לאהור: ""לא הייתה שום השפעה חיצונית, ואנשים היו חולקים את דעותיהם על כל נושא בלי פחד, אפילו בזמן משטרם של הדיקטטורים הצבאיים".
כתיבתו ומורשתו
מנטו תיאר את התוהו-ובוהו ששרר במהלך ולאחר חלוקת הודו בשנת 1947. הוא החל את הקריירה הספרותית שלו בתרגום עבודתם של גדולי הספרות, בהם ויקטור הוגו ואוסקר ויילד ובתרגום עבודתם של סופרים רוסים בצ'כוב וכגורקי. סיפורו הראשון נקרא "תמאשא" (تماشا - הצגת ראווה), והתבסס על טבח ג'אליאנוואלה באג בארמיטסר. אף על פי שעבודותיו המקודמות, שהושפעו מהסופרים הפרוגרסיביים בתקופתו, הציגו נטייה שמאלית וסוציאליסטית מובהקת, עבודתו המאוחרת יותר החלה בהדרגה לתאר את חושך הנפש האנושית, ככל שערכים הומניסטיים נחלשו בסביבות החלוקה. עבודותיו האחרונות, שצמחו בתוך האקלים החברתי שבו חי וכתוצאה מהמאבקים הכספיים שבהם נאבק בעצמו, שיקפו תחושה פנימית של אובדן עצות אנושי כלפי החשיכה וכללו סאטירה שהובעה בקומדיה אפלה, כפי שניתן לראות בעבודתו האחרונה, "טובה תכ סינג" (ٹوبہ ٹیک سنگھ). הסיפור לא הראה רק את השפעת "שדיו" האישיים, אלא גם את הטירוף הקולקטיבי שראה בעשור הבא בחייו. נוסף על כך, התיקים המשפטיים הרבים שבהם נתבע ותוכחות החברה העמיקו את השקפתו הצינית עליה, חברה שממנה הרגיש מבודד.
פעמים רבות נעשות השוואות בין מנטו לבין ד. ה. לורנס, בין השאר בשל כתיבתו של מנטו על טבואים בחברה ההודו-פקיסטנית. כל חלקי הקיום האנושי זכו לכיסויו, ואף טאבו לא נותר ללא פגע, והוא הפיק בכנות סיפורי זנות וסרסורים כאחד, בדיוק כפי שהבליט את העבדות המינית החתרנית של נשות זמנו. בעיני סופרות רבות בנות זמננו, שפתו הציגה את המציאות והעניקה להן את הכבוד לו היו ראויות זמן רב. הוא עדיין ידוע בשל תובנותיו הנוקבות על התנהגות האדם, וכן על התגלות טבעם החייתי והמבעית של אנשים נזעמים, שבולט בפרוזה שלו.
מנטו היה סופר שסיפור חייו היה לנושא לדיון מתמשך ולהסתכלות פנימית. במהלך שני העשורים האחרונים נעשו הפקות במתיות רבות כדי להציג את דמותו בקונפליקט עם המציאות החברתית והכלכלית הקשה של העידן שלאחר חלוקת הודו. מחזה מאת דאניש איקבאל, "אק קוטה קי קאהאני" (Ek Kutte Ki Kahani), הוא דוגמה להפקה שכזו, והוא מציג את מנטו בפרספקטיבה חדשה לרגל מאה שנה להולדתו. ב-2015 ביים והוציא לאור במאי הקולנוע סרמד ח'וסט סרט בשם "מנטו" על חייו של הסופר. ב-2017 צפוי לצאת סרט נוסף על מנטו, בבימויה של ננדיטה דאס  ובכיכובו של נוואזואדין סידיקוי  בתור מנטו.
אישומים בניבול פה
מנטו ניצב בפני משפט בשל גסויות בכתיבתו מספר פעמים, הן בהודו והן בפקיסטן: שלוש פעמים בהודו לפני 1947 (בשל "דהואן", "בו" ו"כאלי שלוואר"); ושלוש פעמים בפקיסטן, לאחר 1947 (בשל "ח'ול-דו", "ת'נדה גוסט" ו"אופר ניצ'ה דרמיאן"). הסיבה לכך הייתה סעיף 292 בחוק העונשין ההודי, ובחוק העונשין הפקיסטני בשנותיה הראשונות של פקיסטן. הוא נקנס במקרה אחד בלבד.
פרסים והוקרה
ב-18 בינואר 2005, יום השנה החמישים למותו, הונצח מנטו על בול דואר פקיסטני. ב-14 באוגוסט 2012, יום העצמאות של פקיסטן, הוענק לסעאדת חסן מנטו, לאחר מותו, פרס נישאן-י אימתיאז ("מסדר ההצטיינות") על ידי ממשלת פקיסטן.
לילי רייב
לילי רייב (באנגלית: Lily Rabe; נולדה ב-29 ביוני 1982) היא שחקנית טלוויזיה, קולנוע ותיאטרון אמריקאית ממוצא יהודי, מועמדת פרס טוני על משחקה במחזה "הסוחר מוונציה" לשנת 2011.
ביוגרפיה
לילי רייב נולדה באפר וסט סייד בניו יורק סיטי, ניו יורק, בתם של השחקנית ג'יל קלייבורג והמחזאי דייוויד רייב. יש לה אח צעיר יותר, מייקל, הוא שחקן ומחזאי, ואח למחצה הבוגר ממנה מנישואיו הראושנים של אביה, ג'ייסון, הוא מוזיקאי. אביה הוא קתולי סבה מצד אמה היה יהודי, וסבתה מצד אמה הייתה פרוטסטנטית. רייב גדלה בעיירה בדפורד שבמדינת ניו יורק, ועברה ללייקוויל, קונטיקט כשהייתה בכיתה ז'. שם, היא למדה בבית הספר הוצ'קיס.
קריירת משחק
רייב נכנסה לתודעה כשהשתתפה בסרט "חיוך של מונה ליזה" בשנת 2003. בשנת 2005 השתתפה בהעלאה המחודשת של ברודוויי למחזה "מגנוליות מפלדה" ולאחר מכן במחזה "התוכנית האמריקנית".
חיים אישיים
החל מ-2012 רייב נמצאת בזוגיות עם השחקן האמיש לינקלייטר. בדצמבר 2016 פורסם כי רייב מצפה לילדה הראשון עם לינקלייטר. רייב ילדה את בתם הראשונה במרץ 2017. ביוני 2020, לזוג נולדה בתם השנייה. בספטמבר 2021, רייב הכריזה על הריונה השלישי.
ורגה
{{פירושונים|
ראו גם
}}
שנדון בפטיסט
שנדון הארקים בפטיסט (באנגלית: Shandon Harkeem Baptiste; נולד ב-8 באפריל 1998 בגרנדה) הוא כדורגלן גרנדי המשחק בעמדת הקשר בקבוצת ברנטפורד מהפרמייר ליג.
תחילת הקריירה
בפטיסט גדל במחלקת הנוער של רדינג, ולאחר שחרורו מהמועדון עבר למחלקת הנוער של אוקספורד יונייטד. הוא ערך במדי המועדון 26 הופעות במסגרת הפוטבול ליג הראשונה, בהן הבקיע שער אחד. בעונת הושאל להמפטון אנד ריצ'מונד בורו מהנשיונל ליג דרום, במדיה ערך 18 הופעות ליגה.
ברנטפורד
ב-31 בינואר 2020 חתם בפטיסט על חוזה לארבע עונות וחצי בברנפורד מהפוטבול ליג צ'מפיונשיפ. הוא ערך 13 הופעות ליגה במועדון בעונת, ובשל פציעה ערך הופעת ליגה אחת בלבד בעונת , בסופה עלתה ברנטפורד לפרמייר ליג.
ב-28 באוגוסט 2021 הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בפרמייר ליג, בתיקו 1-1 נגד אסטון וילה במסגרת המחזור השלישי לעונת 2021/2022.
קריירה בינלאומית
ב-24 באוקטובר 2017 ערך בפטיסט את הופעת הבכורה שלו בנבחרת גרנדה, בהפסד 0–5 לנבחרת פנמה במשחק ידידות. ב-12 בנובמבר הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת, בתיקו 2-2 נגד נבחרת טרינידד וטובגו במשחק ידידות. לאחר שערך שלוש הופעות במדי נבחרת גרנדה במשחקי ידידות, הוא זומן למשחקי מוקדמות ליגת האומות של CONCACAF לעונת בחודש ספטמבר 2020, אך מאוחר יותר סירב לזימון על-מנת להשאיר לעצמו את האפשרות לייצג את נבחרת אנגליה בעתיד.
ארנבת אירופית
ארנבת אירופית או ארנבת מצויה (שם מדעי: Lepus europaeus) היא מין של ארנבת החיה בטבע באירופה ובכמה אזורים במרכז אסיה אך הועברה על ידי האדם לעוד יבשות, שם היא מהווה מין פולש. ארנבת זו היא הגדולה בסדרת הארנבאים.
אורכה 60–75 ס"מ, גובהה 7–11 ס"מ ומשקלה 3–5 ק"ג. היא בעלת פרווה חומה-אדמדמה ובעלת אוזניים לבנות וזנב קצר ולבן. הרגליים גדולות ויכולות לזנק במהירות קדימה.
היא פעילה בלילות וניזונה בעיקר מעשבים ומעלים. לארנבת טורפים רבים – בעיקר עופות דורסים, חתוליים וכלביים. היא נמלטת מהם בקפיצות חזקות ומהירות.
אליפות העולם באתלטיקה 1993
אליפות העולם באתלטיקה 1993 הייתה אליפות העולם הרביעית באתלטיקה, שנערכה בין 13 באוגוסט ל-22 באוגוסט 1993 באצטדיון גוטליב דיימלר הממוקם בשטוטגרט שבגרמניה. בתחרות השתתפו 1,689 אתלטים ואתלטיות מ-187 מדינות, ב-44 תחרויות.
אירועים בולטים
ארצות הברית זכתה במקום הראשון עם 13 מדליות זהב ו-25 מדליות בסך הכל. סין דורגה לראשונה במקום שני עם 4 מדליות זהב, 2 מדליות כסף ו-2 מדליות ארד, כל המדליות שלה הושגו על ידי הנשים.
שיאי עולם
בסך הכל נקבעו בתחרות זו, 4 שיאי עולם חדשים, 2 לנשים ו-2 לגברים:
נבחרת ישראל
נבחרת ישראל כללה רק אתלטים גברים ואף לא אתלטית אחת.
סשה אלכס סלואן
אלכסנדרה ארטורובנה יטצ'נקו (באנגלית: Alexandra Artourovna Yatchenko, נולדה ב-11 במרץ 1995), הידועה בשם הבמה סשה אלכס סלואן (Sasha Alex Sloan), היא זמרת ופזמונאית אמריקאית.
ביוגרפיה
אלכסנדרה ארטורובנה יטצ'נקו גדלה מחוץ לבוסטון ולימדה את עצמה לנגן על פסנתר שאמה רכשה כשהייתה בת חמש. סבה וסבתה התגוררו בסיביר, שברוסיה, והיא בילתה בקיץ בחווה שלהם שם בילדותה. כשסלואן הייתה בת תשע עשרה היא עברה ללוס אנג'לס כדי להמשיך בקריירה ככותבת שירים; היא עבדה בבית קפה כדי לפרנס את עצמה. היא ביצעה את הופעת הבכורה שלה בטלוויזיה בארצות הברית בתוכנית לייט שואו עם סטיבן קולבר ב-6 בפברואר 2019.
פיינדאם
ספורט קלאב פיינדאם (בהולנדית: Sportclub Veendam) הייתה קבוצת כדורגל הולנדית מהעיר פיינדאם שבמחוז חרונינגן, שפעלה בין השנים 1894 ל-2013, ובשיאה שיחקה הקבוצה בליגת העל ההולנדית.
היסטוריה
הקבוצה נוסדה ב-4 בספטמבר 1894 בעיירה פיינדאם. בתחילת המאה ה-20 שינתה את שמה מספר פעמים, ושמה התקבע כפיינדאם. ב-1916 העפילה הקבוצה העפילה הקבוצה לבית האזורי העליון באליפות הולנד וב-1932 הגיעה להישג השיא שלה וזכתה באליפות הליגה המחוזית של אליפות הולנד. בעקבות הזכייה העפילה הקבוצה לשלב בית הגמר עם אלופות כלל המחוזות אך סיימה במקום ה-5 והאחרון לאחר שהשיגה ניצחון בודד על ה-4 פ.ס.ו איינדהובן.
המעבר לכדורגל מקצועני
עם ההחלטה על הפיכת הכדורגל למקצועני בהולנד, נרשמה הקבוצה כמועדון מקצועני ושובצה לליגת המבחן השלישית. שכר השחקנים בקבוצה הושפע מהישג ולא על בסיס משכורת חודשית בלבד והרכב מ-15 גילדן הולנדי עבור ניצחון, 10 עבור תוצאת תיקו ו-5 עבור הפסד, נוסף על 5 גילדן לשבוע.
את עונת הבכורה בליגת המבחן סיימה הקבוצה במקום ה-13 ולא הצליחה להעפיל לליגה השנייה. לאחר חלוקת הליגות ב-1956 שובצה בליגה השלישית בה שיחקה עד עונת 1958/59 אז סיימה במקום ה-2 והעפילה לראשונה לליגת המשנה ההולנדית. בליגת המשנה שיחקה כ-6 עונת ובשיאה העפילה למקום ה-5. בסיום עונת 1964/1965 סיימה במקום ה-15 ונשרה לליגה השלישית. לאחר שלוש שנים במאבקי הצמרת שבה הקבוצה לליגה השנייה. מסוף שנות ה-60 ועד לאמצע שנות ה-80 הייתה קבוצה לחברה קבועה בליגת המשנה כאשר לרוב הייתה בחלק האמצעי והתחתון של הטבלה. כל זה השתנה כאשר בעונת עונת 1985/1986 הצליחה הקבוצה לסיים במקום הרביעי ולהפעיל לשלב הפלייאוף. בשלב זה הצליחה לגבור על כל יריבותיה והעפילה לראשונה לליגת העל. עונתה הראשונה בליגת העל עונת 1986/1987 הייתה קשה והקבוצה התקשתה לנצח והשיגה 4 ניצחונות בלבד כולן על קבוצות ממרכז ותחתית הטבלה. עקב כך סיימה במקום ה-17 ונשרה לליגת המשנה. בעונה הבאה בליגת המשנה הצליחה הקבוצה להיצמד לראש הטבלה ובסיומה העפילה לליגת העל לאחר שסיימה במקום ה-2. גם בעונתה השנייה בליגה הבכירה לא הצליחה הקבוצה לנטוע שורשים בליגה הבכירה ולמרות שהצליחה להכפיל את כמו הניצחונות ל-8, ספגה לא פחות מ-18 הפסידים, סיימה במקום האחרון וירדה לליגת המשנה.
מתחילת שנות ה-90 ועד להתפרקותה ב-2013 הייתה הקבוצה חברה קבועה בליגת המשנה, ואף העפילה לפלייאוף העלייה מספר פעמים אך לא הצליחה לשחזר את הישג השיא שלה.
הפירוק
בשנת ה-2010 נכנס המועדון להליך פשיטת רגל, אחרי שלאורך שנות ה-90 וה-2000 ביצע מספר תוכניות הבראה, אך למרות מאמצים של נותני חסות ואף עיריית פיינדאם המועדון לא הצליח להתאזן ובאפריל 2013 נמחק מהליגה השנייה והתרפק.
תזמורת הבידור של קול ישראל
תזמורת הבידור של קול ישראל הוקמה בשנת 1960 ופעלה עד תחילת 1965, לשם נגינת מוזיקה קלה שתלווה מופעים של "קול ישראל", ותשודר ב"גל הקל".
להקמתת התזמורת הוזמן לישראל המנצח ההולנדי, שצבר ניסיון כמי שניצח על התזמורות שליוו את מתחרי האירוויזיון. הוא שהה בישראל כחצי שנה, והקים את תזמורת הבידור, שמנתה 34 נגנים. במקביל הכשיר את משה וילנסקי ומלחינים נוספים בהכנת עיבודים לתזמורת.
התזמורת הופיעה מדי שבועיים, בדרך כלל באולם "אהל שם" בתל אביב, במופע שנקרא "בידור 60" (החל מפברואר 1960), ואחר כך "בידור 61", "בידור 62" וכו'. עם מנצחי התזמורת נמנו גארי ברתיני, משה עצמון, ליאון אלפסי, משה וילנסקי, יצחק גרציאני, אריה לבנון, לסלו רוט, שמעון כהן ואלי רובינשטיין. את המופעים הנחתה עפרה סמואל, שאליה הצטרפו לעיתים עזריה רפפורט ורבקה מיכאלי. בכל מופע ניגנה התזמורת עיבוד לשיר מוכר, וליוותה אמנים אחדים. כל מופע נמשך כשעתיים, והוא שודר בשני חלקים ביום רביעי. בעקבות הצלחת התוכנית היא נערכה אחת לחודש בהיכל התרבות.
בנוסף להופעות הפומביות עסקה התזמורת גם בהקלטת יצירות מוזיקליות.
בשנת 1962 החלה התזמורת בהופעות בתוכנית נוספת מדי שבועיים, "השרביט מורם", בניהולו המוזיקלי של אדי הלפרן ובהנחיית עפרה סמואל. התוכנית כללה מוזיקה קלאסית קלה, מחזות זמר, עיבודים תזמורתיים ונעימות. גם תוכנית זו שודרה בגל הקל בימי רביעי. התוכנית הופסקה לאחר כשנתיים.
בשנת 1963 הפיק העיתון "הארץ" תקליט בשם "'עד אור הבוקר", ובו תריסר נעימות בביצוע התזמורת.
בנובמבר 1964 פתחו חברי התזמורת בשביתה, בדרישה שתינתן להם קביעות. בתגובה קיבלו נגני התזמורת הודעות פיטורים, ובפברואר 1965 פורקה התזמורת. היא הוחלפה בהרכב קטן יותר שנקרא "תזמורת ההקלטות של קול ישראל", שהמשיכה במופעי "בידור 65".
ארגון אוטונומי מבוזר
ארגון אוטונומי מבוזר (באנגלית: Decentralized Autonomous Organization או DAO, גם Decentralized Autonomous Corporation או DAC) הוא ארגון אשר אינו כפוף לסמכות ממשלתית כלשהי אלא נשלט בידי חבריו, הפועלים על פי קובץ חוקים מוסכם שבנוי על תוכנת מחשב. תנועותיו הכספיות של הארגון מתועדות על גבי יומן מבוזר והחוקים להם הוא מציית מוטמעים דרך חוזה חכם על רשת בלוקצ'יין. מעמדן המשפטי של קבוצות אלו טרם עוגן בחוק.
רקע
ארגונים אוטונומיים מבוזרים בולטים בעיקר בזכות שימושם בטכנולוגיית הבלוקצ'יין על מנת ליצור יומן דיגיטלי בטוח אשר עוקב אחר תנועותיהם הכספיות ברחבי הרשת, ומונע זיופים או רמאויות באמצעות ביזור מידע והטמעת חותמות זמן. שיטה זו מבטלת את הצורך בשימוש בצד שלישי כגון בנקים או ברוקרים עבור העברות כספיות ואינטראקציות דיגיטליות אחרות.
העלויות הכספיות של אחזקת ארגונים אוטונומיים על גבי רשת בלוקצ'יין מופחתות בצורה משמעותית לאחר סילוקם של מתווכים וצדדים שלישיים אשר עשויים לדרוש עמלות ומיסים, וכן בשל ביטול הצורך בשמירת מסמכים ותיקים המתעדים את הפעילות העסקית של הארגון; המידע המורכב על גבי הבלוקצ'יין עשוי להחליף מסמכים משפטיים כגון שטרות קניין, ניירות ערך, תעודות, וכיוצא בזאת. השימוש בבלוקצ'יין מאפשר למשתמשים העובדים במתכונת מחשוב ענן לתקשר זה עם זה בשיטת עמית לעמית תחת חוקים מוסכמים הנקבעים על ידי חוזה חכם.
היסטוריה
ויטליק בוטרין הציע לראשונה את הרעיון כאשר תיאר ארגון נטול מתווכים אנושיים המנוהל על ידי חוזים חכמים הבנויים על פלטפורמת מכונת טיורינג שלמה. חזונו התגשם בדמות בלוקצ'יין אתריום, הנוסד ב-2015, אשר הפך לפתרון הטכנולוגי שענה לדרישות הללו ואיפשר את בנייתם של הארגונים האוטונומיים.
ארגון נוסף בשם ארגון החוקה או ConstitutionDAO ביקש לרכוש עותק מקורי של חוקת ארצות הברית במכירה פומבית בנובמבר 2021. חברי הארגון גייסו מטבעות אתריום בשווי של כ-47 מיליון דולר אולם הפסידו להצעה של 43.2 מיליון דולר מידי תאגיד סותבי'ס, לאחר שמייסדי הארגון החליטו שלא להמשיך מפני שהאמינו כי אין ברשותם את ההון הנחוץ להגנת, אבטחת ושינוע העותק. הכסף שנאסף הוחזר לתורמים לאחר החסרת עמלות הגז של הרשת.
מעמד ורגולציה
המעמד המשפטי והחוקי של ארגונים מסוג זה עדיין אינו ברור, ועלול להשתנות לפי תחומי שיפוט. ב-1 ביולי 2021 הפכה מדינת ויומינג בארצות הברית לראשונה בעולם המכירה בארגונים אוטונומיים מבוזרים כישויות משפטיות, והארגון האמריקאי CryptoFed DAO הפך לראשון שהוכר כאחת.
מספר ארגונים אוטונומיים הואשמו על ידי הוועדה לניירות ערך ולבורסות של ארצות הברית בהפרות חוקים שונות ובעיקר בהצעת ניירות ערך ללא רישיון. עם זאת, האשמות אלו מוגבלות לנכסים דיגיטליים המשמשים כחוזי השקעות, המחייבים את כל המשקיעים בהם להשתתף בארגון האוטונומי כחברים מן המניין, המייחסים לנכס המדובר את רעיון השיתופיות והאחדות הקבוצתיים.
ארגונים אוטונומיים עשויים לתפקד לעיתים כתאגידים אשר אינם נתונים למעמד משפטי רגיל מאחר שהם מוגדרים בחוק כשותפויות כלליות. חברים בארגון הנמצאים בתפקיד המציב אותם בינו ובין הרשויות הרגולטוריות של המדינה עלולים להיות מטרות נוחות לתביעות או פעולות אכיפה שונות מצדן, אם פעילות הארגון אינה מצייתת לחוק.
והתיק המשפטי של מ-1946 מגדירים ניירות ערך כהשקעות שהרווחים מהן מופקים באופן בלעדי ממאמציהם של אחרים, ועל כן פעילותם של ארגונים אוטונומיים רבים אינה נחשבת למפרת חוק במסגרת קביעה זו. רווחיהם של הארגונים נובעים לעיתים רבות מפעילויות אשר אינן נשלטות בידי ישות מרכזית, או, לחלופין, מופיעים בדמות עודף כספי אישי המגיע לידי חברי הארגון תמורת השתתפותם העצמאית בפעילותו.
אבטחה
הקוד עליו מבוסס הארגון האוטונומי אינו פשוט לשינוי לאחר שעלה לאוויר, ופעולות אחזקה קלות כגון תיקון באגים, הנחשבות לעניין טריוויאלי במערכות ממורכזות, עלולות להפוך לעניין מסובך. עריכת תיקון דורשת כתיבת קוד חדש המוסכם על כל חברי הקבוצה, והעברת כלל הכספים למערכת החדשה. קשיים אלו עשויים להשאיר פריצות אבטחה גלויות לעיני כל למשך זמן רב מאחר שהקוד הוא פתוח.
הרודס ים המלח
הרודס ים המלח הוא הוותיק בשלושת המלונות בחמי זוהר.
היסטוריה
הקמת המלון החלה בתחילת 1971, בסמוך למרחצאות של חמי זוהר. על פי התוכנית יועד המלון לכלול בתוכו 180 חדרים ומרחצאות משלו שיתפסו את כל קומת הקרקע של המלון ויכללו בריכת מי ים המלח ובריכת מי גופרית. המלון הוקם בשותפות על ידי חברת המלונות האמריקאית פן אמריקן, חברת הבניה פון לון וגדעון בן צבי שהיה שותף בבעלות של מלון גלי זוהר בעין בוקק. סמוך לבנייה ביקש משרד התיירות להזיז את מיקום המלון מספר קילומטרים דרומה כדי למנוע תחרות של המלון במרחצאות, אולם בעלי המלון סירבו בטענה שכבר השקיעו בהכשרת המגרש של המלון כסף רב. את הבנייה ביצע הקבלן אפרים אברון.
באפריל 1973, עוד טרם פתיחת המלון, הגיע סכסוך בין השותפים במלון לבית המשפט ועבר סדרה של העברות בעלות. המלון נפתח זמן קצר לפני מלחמת יום הכיפורים שפגע קשות בפעילות המלון. המלון נמכר בשנת 1974 לחברת כלל אשר מכרה אותה לחברת מוריה של קופת חולים כללית וחברת העובדים ושמה שונה ל"מוריה ים המלח". המלון נפתח בשנת 1974. בשנות ה-70 ראה המלון רווחים נאים הודות לתיירות מרפא של נופשים שהגיעו מאירופה על חשבון הביטוח הרפואי הממשלתי שלהם, הודות לכך שעלות השהות בישראל הייתה כמחצית עלות האשפוז באירופה.
בתחילת 1984 מונה אורי אונגר למנהל המלון. זמן קצר לאחר מכן, ב-5 בפברואר 1984, פרצה במלון שרפה שגבתה שני קורבנות בנפש וגרמה למלון נזק כבד. המלון שופץ בקרוב ל-6 מיליון דולר ונפתח מחדש ב-1 באוקטובר 1984. ביולי 1989 היה המלון סגור בגלל שביתה של העובדים. בתחילת 1991 מונה יאיר פלד למנהל המלון.
בשנת 1995 נחתם הסכם לניהול מלונות מוריה עם חברת רדיסון, והמלון פעל מאז תחת השם רדיסון מוריה פלאזה ים המלח. בשנת 1998 החליטה מוריה למכור את רשת המלונות שלה ובתחילת 1999 נמכר המלון, יחד עם כל הרשת, לכור-שרתון, שהפעילה את המלון בעצמה תחת השם שרתון מוריה ים המלח. המלון היה סגור לשיפוצים למספר חודשים בשנת 2000 ונפתח מחדש באוקטובר 2000.
ביולי 2009 נמכר המלון, יחד עם שאר מלונות שרתון לרשת מלונות פתאל. המלון עבר אז שיפוץ יסודי שעלותו נאמדת בכ-70 מיליון ש"ח כדי להופכו למלון יוקרתי מסדרת הרודס.
המלון המחודש נפתח במאי 2013. עיצוב המלון בוצע ונהגה על ידי המעצב הבינלאומי אנדראס נויידם, ואת השראתו קיבל נויידם מסביבת המלון. הוא עשה שימוש מורחב בצבעי ירוק, טורקיז, כחול, חום וזהב והשתמש בשלל חומרי גלם מהסביבה הטבעית של המלון כגון עץ, שיש ופסיפס - כדי לממש את החזון העיצובי שלו. העיצוב כולל גם את מדי הצוות שהם טוגות בהירות ואת הספא כמרחצאות מהעת העתיקה.
פרנץ באואר
פרנץ אנדראס באואר (בגרמנית: Franz Bauer; 14 במרץ 1758 – 11 בדצמבר 1840) היה חוקר ואמן בוטני אוסטרי.
ביוגרפיה
הוא נולד בפלדסברג, מוראביה (בצ'כיה), והוא היה בנו של לוקאס באואר (נפטר 1761), צייר החצר של נסיך ליכטנשטיין, ואחיהם של הציירים יוזף אנטון (1756–1830) ופרדיננד באואר (1760 –1826). לאחר מותו של לוקאס באואר, אשתו, תרז המשיכה להעביר לשלושת בניה שיעורים באמנות ובאיור. יוזף החליף את אביו כצייר החצר ובסופו של דבר הפך למנהל הגלריה בווינה.
פרנץ ופרדיננד רכשו את החוויה הראשונה שלהם באיור בוטני עם הגעתו של נורברט בוקיוס, אב המנזר מפלדסברג, בשנת 1763, והפיקו מעל 2000 רישומי צבעי מים של דגימות צמחים בהדרכתו. הם הועסקו אז על ידי הרוזן דיטריכשטיין כציירי פרחים בווינה - פרנץ אייר עבודות של הברון ניקולאוס יוזף פון ז'קין ובנו הברון יוזף פרנץ פון ז'קין בגנים הקיסריים של ארמון שנברון. פרנץ ליווה את האחרון לאחר מכן ללונדון. שם הוצג בפני ז'קין הצעיר סר ג'וזף בנקס, שהכיר ביכולת כישרונו יוצא הדופן והבטיח לו תפקיד כמאייר בוטני ראשון בגנים הבוטניים המלכותיים, קיו ובמוזיאון, בשכר שנתי של 300 ליש"ט.
הוא שהה שם למשך שארית חייו, והפיק שפע של איורים בוטניים ואנטומיים מעולים, הפך לחבר בחברה המלכותית ומונה לצייר בוטני של המלך ג'ורג' השלישי.
ב-1790 התיישב פרנץ באואר בקיו והיה מעורב בציורים מפורטים ורישומים של נתיחות פרחים, לרוב ברמה מיקרוסקופית, והקפיד מאוד על צביעת היד של עותקים ליטוגרפיים של עבודותיו. במהלך תקופה זו הוא הדריך את המלכה שרלוט, הנסיכה אליזבת ויליאם הוקר באומנות האיור, ולעיתים קרובות אירח בביתו חברים ובוטנאים.
הוא נפטר בשנת 1840, ונקבר בכנסיית סנט אן, קיו, ליד תומאס גיינסבורו.
את המורשת שלו אפשר למצוא בפרסומים מפוארים כמו מיון צמחים אקזוטיים (1796–1803), שיתוף הפעולה שלו עם ג'ון לינדלי איורי צמחי סחלבים (1830–1838), והליטוגרפיות העדינות שלו ב"סטרליציא דיפיקטה" (1818).
מסיבת ליל כל הקדושים הלא כל כך מפחידה של מיקי
מסיבת ליל כל הקדושים הלא כל כך מפחידה של מיקי (באנגלית: Mickey's Not-So-Scary Halloween Party; בראשי תיבות: MNSSHP) היא אירוע שנתי שחל בליל כל הקדושים ומתקיים מדי שנה בחודשי אוגוסט, ספטמבר ואוקטובר בפארק השעשועים של ממלכת הקסם של אתר הנופש בדיסניוורלד, שבאגם בואנה ויסטה, פלורידה. האירוע חל גם ליד אורלנדו ובאתר הנופש דיסנילנד פריז מחוץ לפריז, צרפת. האירוע החל כתגובה ל-Halloween Horror Nights. האירוע של דיסני תואר כ"מספק אווירה משפחתית מסורתית" ואילו של יוניברסל תואר כאירוע "ממוקד ומפחיד".
באירוע נהוג כי המשתתפים באים כשהם מחופשים בתחפושת של ליל כל הקדושים. האירוע מתחיל בשעה 19:00, אך אורחים עם כרטיס מיוחד יכולים להיכנס לממלכת הקסם החל מהשעה 16:00.
דיסנילנד פריז
מסיבת ליל כל הקדושים הלא כל כך מפחידה של מיקי התקיימה לראשונה מחוץ לארצות הברית בשנת 2008. באוקטובר 2008, אירחה דיסנילנד פריז את "מסיבת ליל כל הקדושים הלא כל כך מפחידה של מיקי" (שתורגמה בצרפתית כ-"Pas-Si-Trouille of Adventureland"). במסגרת המסיבה, נוצרו מספר אטרקציות ומופעים שונים הקשורים לליל כל הקדושים.
Simpsons Roasting on an Open Fire
Simpsons Roasting on an Open Fire (בתרגום חופשי לעברית: סימפסונים על האש) הוא פרק טלוויזיה באורך מלא של סדרת הטלוויזיה האמריקנית המונפשת משפחת סימפסון שהיה הראשון לעלות למסך בהקרנה חגיגית לחג המולד (Christmas Special). פרק זה, ששודר לראשונה ב-17 בדצמבר 1989 ברשת פוקס, נועד במקור להיות הפרק השמיני בעונה הראשונה. הוא נכתב על ידי מימי פונד ובוים על ידי דייוויד סילברמן. שם הפרק מרמז באנגלית לשיר "שיר חג המולד" המוכר גם בשם "Chestnuts Roasting on an Open Fire"; בתרגום חופשי: "ערמונים נקלים על האש". הפרק היה מועמד לשני פרסי אמי.
עלילה
הפרק נפתח בביקורם של הומר, מארג' ומגי בטקס חג המולד של בארט וליסה בבית הספר היסודי ספרינגפילד. במהלך המופע, מוצג בארט לראשונה כילד סורר הקורא תיגר בסמכות ומציג פרודיה של שירי חג המולד המסורתיים. בבית, מארג' שואלת את ילדיה אילו מתנות הם מעוניינים לקבל בחג המולד ובארט מבקש קעקוע, אך נתקל בסירובה של משפחתו. בארט מחליט למרוד, להפתיע את הוריו ולבצע את הקעקוע למרות התנגדותם. מארג' קוטעת את תהליך ציור הקעקוע "Mother" ("אמא"), באמצעו והשניים ניגשים למרפאת הסרה בלייזר, במטרה להסיר את הקעקוע החלקי ("Moth") ("עש") וכך מבזבזת את כספי חג המולד של המשפחה.
גרגירן מגושם
גרגירן מגושם (שם מדעי: Choriaster granulatus) הוא מין יחיד בסוג גרגירן  של כוכב-ים ממשפחת הגרגריניים. מין זה נפוץ בישראל במפרץ אילת ואינו מזיק לבני אדם.
Simpsons Roasting on an Open Fire
עלילה
הומר מקבל את תלוש המשכורת ומופתע לראות כי הסכום הנקוב בו הוא 13$ בלבד. ברני, שקיבל סכום דומה, מציע להשתמש בכסף להימורים במרוץ כלבים. בעידודו של ברני הולכים השניים למסלול המרוצים. הומר מחליט להמר על כלב בשם העוזר הקטן של סנטה שהצטרף לתחרות ברגע האחרון, וזאת בניגוד לחוות דעתו של ברני. ואולם, הכלב מגיע אחרון (זו הפעם ה-25, לכאורה) ובעלי הכלב נוטשים אותו. הכלב הולך אחרי הומר ובארט שמחליט לבסוף לאמץ אותו. הומר מתכוון לספר למשפחתו על המזל הרע שלו אך כשהשניים חוזרים לביתם עם הכלב, המשפחה חושבת שהכלב הוא מתנה ולכולם יש חג מולד שמח.
עניינים אישיים (סרט)
"עניינים אישיים" הוא סרט דרמה ישראלי משנת 2016 בבמויה של מהא חאג'.
גרגירן מגושם
תיאור
גרגירן מגושם הוא כוכב ים גדול בעל חמש זרועות קצרות ועבות. לזרועותיו מראה מעוגל שנראה ״שׁמנמן״ ומזכיר בובה ממולאת או ממתק מרשמלו. הגרגירן המגושם גדול יחסית לכוכבי ים אחרים ומגיע עד לרדיוס מרבי של כ-27 ס"מ. לרוב, צבעו ורוד חיוור עם גבשושיות חומות במרכזו, אך ישנם גם מופעים שלו בצבעים נוספים כגון אפור, צהוב ואפילו אדום.
Simpsons Roasting on an Open Fire
פרשנות
עלילת הפרק סקרה באופן יוצא דופן ותקדימי לזמנה נושאים טעונים בחברה האמריקאית כגון שבירתו של חלום הפרברים האמריקאי, התפוררות התא המשפחתי, פערים חברתיים, כשלי מערכת הבריאות בארצות הברית ושוביניזם. בסצנה בפרק הומר ועובדי המפעל מקבלים הודעה כי הפועלים בתחנת הכוח לא יקבלו בונוס לכבוד חג המולד, אולם אין להם סיבה לחשוש שכן הבונוס למנהלים לא קוצץ. הודעה זו מציגה באור סאטירי את מדיניותם של תאגידים רבים להעניק בונוסים שמנים למנהלים, גם בתקופות של קשיים כלכליים וקיצוצים בדרגים הזוטרים. בחירתו של בארט לקעקע לב שבמרכזו כתוב אמא מצביע על מערכת היחסים המורכבת של בארט עם משפחתו, כאשר אקט המרידה שלו הוא למעשה אקט של הבעת אהבה. עבודתו של הומר כסנטה קלאוס לועגת לשימוש הציני ולמסחור שנעשה בסמלים דתיים לצורך קידום צרכנות ומכירות בתקופת החגים.
עניינים אישיים (סרט)
הסרט השתתף בפסטיבל קאן בתחרות הרשמית של "Un Certain Regard". כמו כן זכה, ב"פרס המבקרים" בפסטיבל הקולנוע הים תיכוני במונפלייה שבצרפת, בפרס "סרט הביכורים הטוב ביותר" בפסטיבל הסרטים בפילדלפיה ובפרס "הסרט העלילתי הטוב ביותר", שהוא הפרס העיקרי ובעל המענק הכספי הגדול ביותר, בפסטיבל הסרטים הבינלאומי ה-32 בחיפה.
Simpsons Roasting on an Open Fire
פרסים ומועמדויות
פרק זה היה מועמד לשני פרסי אמי בשנת 1990 בקטגוריית "תוכנית האנימציה הטובה ביותר" ו"העריכה הטובה ביותר של מיני-סדרה או תוכנית ספיישל". הפרק נחשב גם לתוכנית ספיישל, ומכיוון שכך, הסדרה זכתה לשתי מועמדויות בקטגוריה "תוכנית האנימציה הטובה ביותר". פרק זה הפסיד לפרק האחר מאותה עונה, "Life on the Fast Lane".
עניינים אישיים (סרט)
עלילה
הבן הישאם (זיאד בכרי), החי לבדו בשוודיה, מזמין את הוריו לבקר ולהכיר את זוגתו. הבת סמאר (חנאן חילו) ההרה גרה ברמאללה עם בעלה ג'ורג' (עמר חליחאל), פלסטיני תמים, ועם הסבתא (ג'יהאן דרמלקוניאן) הסנילית האוהבת דברי מתיקה. גם הבן טארק (דוראד לידאווי) מצא לעצמו מקלט ברמאללה מעול ההורים ומתמודד עם בת זוגו מאיסה (מאיסה עבד אלהאדי) הדורשת הכרה בזוגיות שלהם והוא מתקשה להתחייב.
Simpsons Roasting on an Open Fire
פרסים ומועמדויות
בשידור האמריקאי המקורי דורג פרק זה במקום ה-30 בדירוג השבועי שבין 11 בדצמבר ל-17 בדצמבר 1989. בנוסף, זכה הפרק למדד נילסן של כ-14.5 ולכ-13.4 מיליון צופים.
גרגירן מגושם
מקום
מין זה מתקיים בימים טרופיים רבים, בין היתר:
בית גידול
הגרגירן המגושם נמצא לרוב במים רדודים יחסית, מעומק 1.5 מטרים ועד לעומק של 53 מטרים, באזורים טרופיים בהם טמפרטורת המים נעה בין 24–29 מעלות צלזיוס. יכול להמצא בקבוצות או בבודדים בקרבת שוניות אלמוגים.
תזונה
הגרגירן המגושם הוא טורף, פיו ממוקם בתחתית הגוף שלו, בדומה לכוכבי ים אחרים. הטרף נכנס אל הגוף מחוץ לפיו של הכוכב, ע״י הוצאה של איברי העיכול החוצה מתוך בטנו. מזונו העיקרי כולל חסרי חוליות קטנים, אלמוגים ופגרים.
מחזור חיים ורבייה
מתוך הביצים בוקעים זחלים שהופכים לכוכבי ים צעירים עם חמש זרועות. כוכבי הים מתרבים הן ברבייה מינית והן ברבייה א-מינית.
ואקר אינסברוק (2002)
מועדון הכדורגל ואקר אינסברוק (בגרמנית: Fußballclub Wacker Innsbruck) הוא מועדון כדורגל אוסטרי, המשחק בעיר אינסברוק שבאוסטריה. המועדון משחק בליגה האוסטרית הראשונה.
היסטוריה
המועדון שיחק בליגת העל האוסטרית 4 עונות ברציפות, מעונת 2004/2005 ועד עונת 2007/2008. בעונת 2004/2005 הפסיד בסיבוב הראשון של הגביע לקבוצת ראפיד וינה. בעונת 2005/2006 הגיע לשלב שמינית גמר הגביע והפסיד לקבוצת אוסטריה וינה. בשנת 2007 המועדון שינה את שמו לווקר אינסברוק. בסוף עונת 2007/2008 ירד לליגה השנייה.
המועדון שיחק בליגה השנייה 2 עונות. בעונת 2009/2010 הגיע לשלב שמינית גמר הגביע והפסיד לקבוצת אוסטריה לוסטנאו ובסוף העונה עלה לליגת העל האוסטרית. המועדון שיחק בליגת העל האוסטרית 4 עונות ברציפות מעונת 2010/2011 ועד עונת 2013/2014.
בעונות 2010/2011, 2011/2012 הגיע לשלב שמינית גמר הגביע והפסיד לקבוצות אוסטריה וינה וגרודיג בהתאמה. בעונת 2012/2013 הגיע לשלב רבע גמר הגביע והפסיד לקבוצת רד בול זלצבורג. בעונת 2013/2014 הגיע לשלב 32 האחרונות בגביע והפסיד לקבוצת פאשינג. בסוף העונה ירד לליגה האוסטרית השנייה.
בעונת 2014/2015 הקבוצה הגיעה לשמינית גמר הגביע והפסידה לקבוצת רד בול זלצבורג.
ביזון היערות
ביזון היערות (שם מדעי: Bison bison athabascae) הוא תת-מין של הביזון האמריקאי הנפוץ ביערות הצפוניים של ארצות הברית וקנדה וגדול הרבה יותר מביזון המישורים. כמו מצב השימור של המין גם הביזון היערוני במצב "קרוב לסיכון".
מאפיינים
ביזון היער יכול להגיע למשקל של 900 ק"ג אצל הזכרים, ו 540 ק"ג אצל הנקבות. והוא המין היבשתי הגדול ביותר באמריקה הצפונית. הוא שונה מקרובו שבערבה בגודלו, בשערו הכהה ביותר ורעמת הגב החומה שלו, בשיער הדליל באזור הזקן ובקרניו הגדולות.
לביזון היערות יש קרניים מפותלות שמצביעות כלפי מעלה ושיער על הסנטר הדומה לזקן. ראשם וכתפיהם גדולים בהשוואה לאחוריהם, עם גבנון בולט לפני הרגליים הקדמיות. גיבנת ביזון העץ עולה כמעט ישר מהצוואר ואז משתפלת כלפי מטה אל הירכיים. מבנה העצם של הגיבנת הענקית הקדמית הזו התפתח בביזון היערות כדי לתמוך במבנה שרירים מסיבי המסייע להם לטאטא את ראשם בשלגים צפוניים עמוקים כדי לגשת לעשבים ושקעים בחורף. יש להם מעיל צפוף של שיער רך ועמיד שאינו חלול כמו קריבו של איילים וכבשים, אלא דומה יותר לשיער אדם. צבע השיער נע בין חום כהה לשחור לאורך הרגליים וגוף תחתון, לחום בהיר לאורך הגיבנת.
אוכלוסיות הביזון נמצאות בעיקר ביערות טייגה באלסקה, יוקון, הטריטוריות הצפון-מערביות, צפון קולומביה הבריטית, צפון אלברטה ובצפון מזרח ססקצ'ואן. שם הם ניזונים מעצים מחטניים שונים ומשורשים ועשבים, שורדים גם בחורפים האכזריים ומתגוננים נגד טורפים חזקים כמו זאבים.
האוכלוסיות מתמעטות עקב אובדן היערות לטובת בנייה ומרעה, ציד והתערבות עם ביזוני הערבה, מה שמחליש אותם גנטית. בעבר הם ניצודו בהמוניהם אבל היום מוגנים ביותר הן בארצות הברית והן בקנדה.
עמותת הניצחון הסופי
עמותת הניצחון הסופי נוסדה בשנת 2014 על ידי רואי מנדל, מפיק סרטים דוקומנטריים. העמותה מנציחה את הרוח היהודית שצמחה מאפר השואה על ידי הקרנת סרטי 'ניצחון' דוקומנטריים באירועים הכוללים דיאלוג מותאם-קהל בבתי ספר, אוניברסיטאות, ארגונים וחברות פרטיות. בשבע שנות פעילותה, עמותת 'הניצחון הסופי' הפכה לכלי חינוכי המשולב בתוכניות הלימוד הבית-ספריות, במשרד הביטחון ובצבא ובמוסדותיו השונים, תוך שיתוף פעולה עם ארגונים חינוכיים מקומיים וגלובליים המעלים על נס ערכים אנושיים אוניברסליים.
שם העמותה
שם העמותה מתכתב עם 'הפתרון הסופי' של אדולף היטלר. השם מבטא את ניצחון הרוח היהודית שצמחה מאפר השואה, על-אף מאמצי המפלגה הנאצית להשמיד את העם היהודי.
הניצחון הסופי של פליקס זנדמן
הסרט 'הניצחון הסופי של פליקס זנדמן' מתחקה אחר סיפור חייו של ד"ר פליקס זנדמן - מהנדס, ממציא, יזם ובעל חזון, שייסד את חברת וישיי אינטרטכנולוג'י העולמית, מיצרניות הרכיבים האלקטרוניים הגדולות והמוערכות בעולם. פליקס, שורד שואה, התחבא יחד עם דודו ו-2 יהודים נוספים בבור שנחפר תחת מיטת העוזרת הפולניה שעבדה בבית משפחתו. ב-17 החודשים בהם שהו בבור למד פליקס מדודו מתמטיקה ופיזיקה. בצאתם מהבור הפך פליקס לאחד המדענים החשובים בעולם ולימים אף רכש את קונצרן 'AEG טלפונקן' הגרמני שהיה מקור גאוותו של היטלר ושימש את הוורמאכט כחיל הקשר הגרמני במלחמת העולם השנייה. הסרט מביא את סיפור ניצחונותיו של פליקס; החל מהצלחתו לשרוד מול ניסיונות הנאצים לרוצחו, המשך בהקמת הקונצרן העולמי 'וישיי', עבור בתרומתו לביטחון ישראל וכלה בניצחון הסופי שלו על אדמת גרמניה.
טיסה אחת בשבילנו
הסרט "טיסה אחת בשבילנו" מבוסס על ספרו של פרופ' דייוויד ס. ויימן 'הפקרת היהודים' ומביא מחקרים ועדויות שמוכיחים שבנות הברית, בראשות ארצות-הברית ובריטניה, ידעו על השמדת יהודי אירופה והחרישו בעת שהקרמטוריום ומסילות הברזל שהובילו אל אושוויץ היו בטווח טיסותיהם של מטוסי בנות הברית. האלוף אמיר אשל, מפקד חיל האוויר היוצא, הוא גיבור הסרט ששיאו במטס חיל האוויר הישראלי שהוביל מעל מחנה ההשמדה אושוויץ.
הכינור שחזר
זיגמונט רולט, ששרד את זוועות הנאצים בצ'נסטוחובה מספר על הקמתה של התזמורת הפילהרמונית הישראלית, סיפור ששזור בקורותיהם של ריינהרד היידריך ויוזף גבלס, טוסקניני ואלברט איינשטיין.
שני אסמים
הסרט "שני אסמים" מלמד כי עוד קודם שהנאצים החליטו על 'הפתרון הסופי' רבבות יהודים נרצחו בידי שכניהם הכפרים ועיירות בפולין, ברוסיה ובאוקראינה. בין גיבורי הסרט: פרופסור שבח וייס - שגריר ישראל בפולין, המשוררת כלת פרס נובל לספרות ויסלבה שימבורסקה וההיסטוריונים פרופסור יהודה באואר, פרופסור יאן גרבובסקי וד"ר חוי דרייפוס - מהבולטים בחוקרי השואה בעולם.
תוצרת ז'יד
סיפורו של מחנה עבודות הכפייה בסְקַרְזִ'יסְקוֹ-קָמְיֶינָה, שבו מייצרת כיום רפאל את טילי הספייק שפולין רכשה בישראל.
סולגי
קדם-בכורה
קאנג סולגי נולדה ב-10 בפברואר 1994, באנסאן שבקוריאה הדרומית, ולה אח גדול. סולגי למדה בבית ספר התיכון המקומי באנסאן ומאוחר יותר למדה בתיכון לאומנויות בסיאול.
כחלק מתוכניות הלימוד, סולגי למדה קוריאנית כשפת אם ויפנית כשפה שוטפת.
ביולי 2014, סולגי לקחה חלק בישר "Butterfly" של הנרי לאו אשר היווה חלק מהמיני-אלבום השני שלו בשם "Fantastic", ובנוסף, השתתפה סולגי בקליפ של השיר.
ב-1 באוגוסט 2014, סולגי נחשפה לציבור כחברה בלהקת הבנות "Red Velvet" בהופעת הבכורה הרשמית של הלהקה.
קריירת סולו
בינואר 2015, סולגי כיכבה בתפקיד הראשי במחזמר אשר הופק על ידי SM Entertainment על הסיפור "הקוסם מארץ עוץ", בתפקיד של דורתי.
באפריל ומאי של אותה השנה, לקחה סולגי חלק בתוכנית הבידור "Off to school" של רשות השידור JTBC.
ביולי 2016, בשיתוף עם חברתה ללהקה, וונדי, יצא לאור שיר כחלק מרשימת השירים של הדרמה "Uncontrollably Found" של רשות השידור KBS2.
ב-18 בנובמבר 2016, יצא לאור שיר הנושא של סדרת האנימה "Blade & Soul" אשר אותו שרה סולגי.
בנוסף,ב-30 בדצמבר, סולגי, חברתה ללהקה וונדי ועוד מספר אמנים אשר נמצאים תחת החברה SM, הוציאו סינגל דיגיטלי אותו שידרו ב"SM Station" בשם "Sound of Your Heart".
בינואר 2017, הוצא לאור שיר נוסף של סולגי עם חברתה ללהקה וונדי לרשימת השירים של סדרת הדרמה "Hwarang: The Poet Warrior Youth" לרשות השידור KBS2. ב-22 בינואר, שוחרר דואט בשם "Draling U" עם יסונג של להקת הבנים "Super Junior" שאר שודר גם הוא ב"SM Station".
באוקטובר של אותה שנה, השתתפה סולגי בדואט נוסף בשם "Heart Stop" עם טימין של להקת הבנים "SHINee" כחלק מאלבום השני שלו בשם "Move".
בשנת 2019 דורגה סולגי כאמנית הקיי-פופ הפופולרית ביותר במקום הרביעי בסקר שנערך על חיילים אשר עושים שירות צבאי חובה בדרום קוריאה.
ב-20 באפריל 2020 SM Entertainment אימתו כי סולגי וחברתה ללהקה איירין ייצרו יחידת משנה ראשונה ללהקה התקרא "Red Velvet - Irene & Seulgi". ב-6 ביולי 2020 יצא סינגל הבכורה של יחידת המשנה הנקרא "Monster" שהוא שיר הכותרת אשר לוקח חלק מהמיני אלבום שלהן הנקרא "Monster" גם הוא, המיני אלבום של יחידת המשנה כלל בתוכו שיר סולו של סולגי אשר נקרא "Uncover".
פראבו רם שארמה
פראבו רם שארמה (בנפאלית: प्रभु राम शर्मा; נולד ב-5 בינואר 1964) הוא גנרל נפאלי המשמש כראש מטה הצבא (מקביל לרמטכ"ל) הנוכחי של הכוחות המזוינים של נפאל.
ביוגרפיה
שארמה נולד בקטמנדו ב-5 בינואר 1964. ב-1984 התגייס לצבא הנפאלי. הוא שירת בצבא במשך 37 שנים, וב-9 בספטמבר 2021 מונה לראש מטה הצבא (מקביל לרמטכ"ל). ב-10 בנובמבר של אותה שנה הוא קיבל דרגת כבוד של גנרל בצבא הודו.
במקביל לשירותו הצבאי, לשארמה יש תואר שני בהיסטוריה מאוניברסיטת טריבהואן ותואר שני בפילוסופיה, הגנה ולימודי אסטרטגיה מאוניברסיטת מדרס. הוא נשוי לסוניטה שארמה ויש להם שתי בנות.
תחרות השחמט הייסטינגס 1934–1935
תחרות הייסטינגס היא תחרות שחמט שנערכה בהייסטינגס (עיירת מרפא, המרוחקת כ-100 ק"מ מלונדון, שבאנגליה) והפכה למסורת. בין השנים 1934–1935 התקיימה תחרות מהחזקות ביותר בתולדות התחרות, בה השתתפו שחמטאים מהחזקים ביותר באותה תקופה.
מידע כללי
התחרות נערכה בין 27 בדצמבר 1934 לבין 5 בינואר 1935 והתנהלה בשיטת ליגה: כל שחמטאי שיחק מול יתר השחקנים. בסך הכל נערכו תשעה סיבובים. בתחרות השתתפה שחמטאית אלופת העולם דאז, ורה מנצ'יק). היה זה אירוע נדיר בתחרויות מסוג זו. בנוסף אליה, נטלו חלק בתחרות שלושה שחמטאים שהיו במהלך חייהם אלופי עולם בשחמט (מקס אויבה, חוסה ראול קפבלנקה, מיכאל בוטביניק). בכך הפכה התחרות לאחת החזקות שהתקיימו בשנים שלפני פרוץ מלחמת העולם השנייה.
תוצאות התחרות
בתחרות זכה מקס אויבה שצבר 6.5 נקודות מ-9 אפשריות, בהקדימו בהתרת שוויון נקודות את ג'ורג' אלן תומאס וסאלו פלור. אויבה ופלור סיימו את התחרות ללא הפסד ואילו תומאס צבר את מספר הניצחונות הרב ביותר. טבלת התוצאות בסיום התחרות:
הדס גרינברג
הדס גרינברג (נולדה ב-8 בנובמבר 1983) היא עיתונאית ישראלית המשמשת ככתבת פלילים בערוץ כאן 11. קודם לכן, שימשה בעבר כשדרנית קווים, מגישה, ושדרנית ספורט. בנובמבר 2017 הצטרפה למערכת החדשות של התאגיד כאן והחל מספטמבר 2018 משמשת כתבת פלילים ומשפט באזור השרון, השפלה וגוש דן.
ביוגרפיה
במהלך שנים אלו (2006–2016) עבדה גרינברג ככתבת וסיקרה את הספורט הישראלי באתר nrg מבית "מעריב", ב"וואלה ספורט" וב"ידיעות אחרונות".
בשנת 2010 הגישה את מהדורה החדשות הצפונית היומית מבית קודה תקשורת, מהאולפנים בקריית שמונה.
בשנת 2011 החלה גרינברג לשדר בערוץ הראשון את "המשחק המרכזי" בכדורגל ובכדורסל ואת משחקי נבחרת ישראל בכדורגל. גרינברג משדרת את משחקי מוקדמות המונדיאל בתאגיד השידור הציבורי, את משחקי היורוקאפ של הפועל ירושלים בכדורסל בערוץ 20 ועורכת את תוכנית הרדיו של רון קופמן, צביקה שרף, יוני הללי, אריה מליניאק ומשה פרימו, ברדיו 103FM. ב-2 בנובמבר 2017 שודרה תוכניתה האחרונה ברדיו ללא הפסקה.