cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
מדריך של"ח צעיר
הכשרה
מש"צים בוגרי ט' שצברו ניסיון של שנת הדרכה בבית ספרם יוצאים בסוף ט' לקורס מש"בים (מדריכי של"ח בוגרים):
פעילות של"ח בבתי הספר
כל כיתה לומדת לפחות שעה שבועית אחת בבית הספר ויוצאת מידי כמה שבועות לימי שדה משימתיים (יש"מ) בהם מסיירים באתרים ומסלולי סיור שונים ברחבי ישראל.
ימי שדה משימתיים (יש"מ)
יום שדה משימתי - יום סיור אותו מובילים המש"צים ומורה השל"ח. הסיור מתבצע על פי המפורט בתוכנית הלימודים, אחת לכמה שבועות.
מסע של"ח
על פי דרישות המקצוע, מסע של"ח נמשך לפחות 3 ימים.
בחלק מבתי הספר כיתות י' מקיימות מסע חובק ישראל: מסע בניהול חברת בית הספר האורך 4–5 ימים להכרת החברה בישראל.
בכיתות י"ב יוצאים חלק מבתי הספר למסע "מתקומה לעצמאות" מסע בניהול חברת בית הספר האורך כ 5 ימים במסגרתו התלמידים פוגשים אנשי עדות הפועלים לפיתוח הארץ ועובדים בעבודה פיזית בחקלאות.
הנהגת המש"צים במחוזות
במרבית המחוזות, בשל היקף המשתתפים, מתקיימים כמה קורסי הסמכה בסיסיים במקביל: כך למשל במחוז חיפה מתקיימים 3 קורסים במקביל, לרוב החלוקה לקורסים גאוגרפית (קורס צפוני- אזור הקריות, קורס דרומי-אזור חדרה וקורס מרכזי-אזור חיפה). ברוב המחוזות יש קורס לדתיים בנפרד מהקורסים של שאר המחוז, כמו במחוז מרכז שמתקיימים בו 4 קורסים במקביל- צפוני, מרכזי, דרומי ודתי. בקורסים של מחוז חיפה בדומה לקורסים הארציים מתקיימת מסגרת משותפת לכל המגזרים (ממלכתי, ממלכתי-דתי, דרוזי). בהנהגות המשצים מוציאים פרויקטים רבים לתרומת הקהילה ועוברים מיומנויות וסדנאות בנושאי ערכי המשצים. לכל גרעין יש 3 מובילים / מרכזים צעירים משכבות י-יב המנהלים את ההנהגה ביחד עם המרכז הבוגר- מורה לשל"ח, חברי ההנהגה מחולקים לצוותים קטנים המוציאים בשיתוף פעולה יחד עם שאר חברי ההנהגה פרויקטים חשובים כמו איסוף כספים לנזקקים וחגיגת ימי הולדת לילדים חסרי יכולת.
ניהול והדרכת קורס המש"צים
קורס המש"צים מנוהל ומודרך על ידי ההנהגה. כל שנה המנהל הבוגר יחד עם רכז ההדרכה ומנהל המנהלה הבוגרים עורכים מיונים לשכבת יא לניהול הקורס. המנהל בוחר בדרך כלל מנהל צעיר 2 רכזי הדרכה ומנהל מנהלה צעירים לצוות המנהל של הקורס. תפקיד המנהל הצעיר הוא לנהל את הכנס ולדאוג להכל כמו תפקידו של המנהל הבוגר. תפקיד רכז ההדרכה הוא לתאם ולהיות אחראי על המדריכים ולהכשיר אותם להדרכה בקורס. תפקיד מנהל המנהלה להיות אחראי על כל הציוד, אוכל, שינוע, ועוד, והוא אחראי על הצוות מנהלה.
לאחר שיש צוות מנהל הצוות עורך מיונים להנהגיסטים שבשכבת י,יא לצוות ההדרכה והמנהלה. צוות המנהלה קובע תפריט, ציוד, ועוד צוות ההדרכה פועל בקבוצות בתור מדריכים יחד עם מורי השלח.
במקרים חריגים שיש מחסור במדריכים בשכבת י,יא הנהלת הקורס פונה למש"צים באשכולות בכיתה ט ומזמינה אותם למיונים לצוות ההדרכה.
סיכות המש"צים
בסיום כל קורס (בסיסי, מתקדם, סיו"ן והישרדות) מקבלים כל המש"צים שסיימו את הקורס סיכה, הסיכות בעלות ערך סנטימנטלי גבוה למש"צים מכיוון שהן מסמלות תהליך שעברו. במהלך שנת 2015 הוחלפו הסיכות שמחולקות בעיצוב חדש כל סיכה מזכירה את הקודמת כאשר במרכזה נמצא "האיש המטייל" של של"ח - המכונה שרוליק ומאחוריה פריט נוף שמייצג את הקורס. הסמל של מנהל חברה ונוער הוצא מהסיכות החדשות.
קורס בסיסי
סיכת הקורס הבסיסי היא המוכרת ביותר. העיצוב הישן כולל את סמל מנהל חברה ונוער ומעליו רשום מדריך של"ח צעיר, מתחת לסמל מבצבץ חצי מגן דוד מעוטר שמבטא את הזיקה לישראל ואהבת הארץ.
"סיכת הדגלים" היא סיכה שיצאה במהדורה מיוחדת לכבוד 60 שנה למדינת ישראל והיא זהה כמעט לחלוטין לסיכה הרגילה אלא שאחד השינויים הבולטים הוא ההחלפה של המגן דויד בשני דגלים, דגל ישראל ודגל כחול-לבן נוסף שעליו רשום "מנהיגות זו שליחות" אחת מסיסמאות המש"צים.
העיצוב החדש של הסיכה הוא "האיש המטייל" של של"ח - המכונה שרוליק, שמאחוריו שביל הליכה בטבע מלמעלה רשום "של"ח" ומלמטה "וידיעת הארץ".
קורס מתקדם
מכיוון שהקורס המתקדם אינו מתקיים בכל המחוזות, קיימות מספר סיכות של הקורס בהוצאה עצמית של המחוזות. עיצוב סיכת הקורס המתקדם של מחוז מרכז כולל ציור של ארץ ישראל שבמרכזה לב וסביבה רשום "של"ח מחוז מרכז המחוז שבלב". מעל כתוב מדריך של"ח צעיר ומתחת קורס מתקדם. בתחתית הסיכה יש שתי ידיים שמחזיקות את הסיכה, המסר הוא שהכל בידיים שלנו, אחד הערכים שמנסה להעביר הקורס.
העיצוב החדש הוא אחיד לכל המחוזות והוא שם במרכזו את "האיש המטייל" כשמאחוריו שביל בטבע ומלפניו שדה, המסמל את השדאות שבאה לידי דגש בקורס אך בעיקר מעביר את ערך האחריות על הסביבה.
קורס סיו"ן
סיכת קורס סיו"ן בעיצובה הישן משלבת את הסיכה של הקורס הבסיסי אך נוספות לה שתי כנפיים, על אחת רשום "סיור וניווט" ועל השנייה שושנת הרוחות, לסיכה זו גרסה צבועה בצבעים כחול וכסף ואחת שאינה צבועה.
העיצוב החדש שם במרכז את "האיש המטייל" שמלפניו כל ארץ ישראל, הקורס מזמין את המש"צים לגלות את הארץ ולטייל בה באופן עצמאי.
קורס הישרדות
העיצוב החדש בנוי בבסיסו מהר, אך אליו נוסף "האיש המטייל" של של"ח ושביל בטבע, מלמעלה וחורג מהסיכה נמצא שחף.
סיכת הדרכה בקורס המשצים
כל מש"צ המדריך באחד מקורסי המשצים המכונה מש"ב (מדריך של"ח בוגר) מקבל סיכת הדרכה בצבע זהב.
פש"צ (פרח של"ח צעיר)
למצטרפים החדשים לארגון הנוער קוראים פש"צים, רוב הפש"צים לומדים בכיתות ח' אבל ניתן להצטרף ולהפוך לפש"צ עד חנוכה של כיתה ט'.
מש"צ (מדריך של"ח צעיר)
פש"צים נהפכים למש"צים אחרי שהם סיימו בהצלחה את קורס בסיסי, הקורס שעוברים הפש"צים בפסח ובקיץ של שנתם הראשונה. רוב המש"צים לומדים בכיתות ט' ומדריכים את הפש"צים החדשים בתוך מסגרת האשכול (המסגרת הבית ספרית).
פש"צ נהיה מש"צ רק אחרי שהוא קיבל את תעודת ההדרכה בפסח של השנה השנייה שלו בארגון הנוער (מש"צ מקבל את התעודה בתנאי שעבר קורס בסיסי ונשאר פעיל).
מש"ב (מדריך של"ח בוגר)
מש"צים נהפכים למש"בים אחרי שהם סיימו את קורס מתקדם בהצלחה, הם סיימו את כל קורסי ההדרכה במש"צים. מש"בים יכולים להדריך בקורסים, בניגוד לפש"צים ומשצ"ים
למש"בים קיימת מסגרת נוספת, הגרעין, שהיא בדרך כלל מסגרת עירונית (חלק מהגרעינים כוללים כמה ערים, לדוגמה גרעין צפון במחוז תל אביב כולל את הרצליה ורמת השרון).
בגרעין, בניגוד לרוב האשכולות, כולם יכולים להדריך את כולם, אין חשיבות לדרגה. .
משב"ס (מדריך של"ח בוגר סיו"ן)
מש"בים נהפכים למשב"סים אחרי שהם סיימו את קורס סיו"ן בהצלחה. המשב"סים רכשו ידע רב בניווטים וטופוגרפיה במהלך הקורס.
משב"ב (מדריך של"ח בוגר בכיר)
משב"סים נהפכים למשב"בים אחרי שהם סיימו את קורס הישרדות בהצלחה. המשב"בים סיימו את כל הקורסים שמציע הארגון (למעט קורס ששב"ש לנותני שנת שירות).
יש להדגיש כי בארגון המש"צים המעשה והמנהיגות גוברים על הדרגה או המעמד. למשל מש"צ שסיים קורס מתקדם יכול לנהל אשכול ובכך לנהל גם מש"צים בוגרים ממנו. במש"צים מדגישים את האחריות שבתפקיד ולא את הדרגה.
מש"צים פלוס
"מש"צים פלוס" הוא פרויקט אינטרנטי שהתחיל בתחילת שנת 2002, כשעוז בן חמו, אז מש"צ צעיר מקורס 2001 במחוז דרום, זיהה שיש צורך באתר אינטרנטי שיאפשר שמירת קשר וקירוב בין מש"צים הפזורים במחוזות בארץ, גיבוש, שיתוף והפצת תכנים ומידע אודות פעילויות ועוד. כעבור מספר חודשים נפתח אתר המש"צים הרשמי הראשון בארץ שהיה מיועד בעיקרו למש"צים של מחוז דרום. בימיו הראשונים של האתר היו נכנסים לאתר כ-10 גולשים בממוצע ביום ותוך חודשים ספורים מספר הגולשים עלה לכ-80 ביום. בהמשך, מספרי הכניסות רק עלו והכפילו את עצמם. הצוות המפעיל את מש"צים פלוס מורכב בעיקרו ממש"צים ועובד בשיתוף עם מטה של"ח וידיעת הארץ במשרד החינוך.
המטרה המרכזית של האתר הייתה ועודנה לקרב בין כל המש"צים בארץ, מצפון עד דרום, לפתח מרכז הדרכה ועזרים, להוציא לפועל פעילויות נוספות על הפעילויות המחוזיות והארציות ולספק מידע לפרחי המש"צים היוצאים לקורס, וכן למש"צים הבוגרים שמעוניינים לצאת לקורסי ההמשך (מתקדם, סיור וניווט והישרדות).
במרוצת השנים עבר אתר המש"צים מספר עיצובים וצורות, ומספר הגולשים שגדל במשך הזמן נתן מוטיבציה רבה להמשך פעילותו, אך המצב חייב הקמה של מערכות חדשות שייתנו מענה נרחב יותר, ושדרוג של מערכות קיימות באתר. האתר פעל במתכונת של אתר מחוזי עבור מחוז דרום וכאתר העוזר ומגשר בין שאר המחוזות.
לאחר מספר חודשים בהם האתר לא היה פעיל עקב השדרוג, ב-1 בינואר 2006 נפתח האתר מחדש ויצא לדרך חדשה, וגם זכה לשם חדש: מש"צים פלוס.
באותן שנים עלה הצורך באתר ארצי שבו מידע לכל המחוזות וייצוג ארצי ובעקבות בקשות רבות של מש"צים ברחבי הארץ - החליטו חברי מש"צים פלוס והמייסד עוז בן חמו להפוך את הפרויקט ממחוזי לארצי עבור כל המחוזות, מצפון עד דרום. האתר סיפק תכנים מגוונים לכל המחוזות וכן עדכונים וכלל מרכז הדרכה, מערכת פורומים מגוונת, כתבות מסוגים שונים, מאגר וידאו ועוד.
כעבור תקופה קצרה התקבלה החלטה לפתיחת עמוד בפייסבוק בנוסף לאתר האינטרנט. בתקופה קצרה הצטרפו לעמוד אלפי מש"צים, מורים, הורים וחברי תנועות אחרות והפך עד מהרה לעמוד מרכזי בקרב המש"צים. מספר שנים לאחר מכן הוחלט להעביר את פעילות האתר לפייסבוק בצורה מלאה. עיקר הפעילות של מש"צים פלוס הוא דרך העמוד הרשמי בו חברים יותר מ-10,000 גולשים: מש"צים, פרחי מש"צים, שנת שירות, בנות שירות לאומי, הורים, מורים, חברי תנועות נוער אחרות וכו'.
בהמשך לעמוד מש"צים פלוס הרשמי הוקמה גם קבוצת פייסבוק רשמית למש"צים פלוס שבה ניתן לשוחח בדיון חופשי על נושאים מגוונים ולעלות תכנים מסוגים שונים. נוסף על הפעילות בפייסבוק מתפעל צוות הפרויקט גם עמוד אינסטגרם וערוץ YouTube ובו קטעי וידאו מפעילויות שונות של מש"צים ברחבי הארץ.
בשנת 2016 קיבל בן חמו את אות יקיר של"ח וידיעת הארץ על פעילותו בפרויקט מש"צים פלוס והיה המש“צ הראשון והיחיד בארץ שקיבל את האות.
מש"צים פלוס אינו מסחרי ופועל ללא מטרות רווח אלא לשם תרומה לקהילה וכן לשמירת הקשר והעברת מידע ותכנים בין המש"צים, ההורים והמורים מכל רחבי הארץ.
סרי נוסייבה
סרי נוסייבה (בערבית: سري نسيبة; נולד ב-12 בפברואר 1949) הוא פרופסור לפילוסופיה ונשיא אוניברסיטת אל-קודס במזרח ירושלים. עד דצמבר 2002 הוא היה נציג של הרשות הפלסטינית בירושלים. ב-2008, בסקר אינטרנטי פתוח, נבחר נוסייבה במקום ה-24 ברשימת 100 האינטלקטואלים המשפיעים בעולם של המגזין הבריטי "Prospect" ושל המגזין האמריקאי "Foreign Policy". נוסייבה גר עם משפחתו בשייח ג'ראח.
רקע משפחתי
משפחת נוסייבה היא משפחה מוסלמית ירושלמית מכובדת היושבת בירושלים מאז המאה ה-7. אחד מאבות המשפחה הקדומים הוא עובאדה א-סאמת - אחיה של נוסייבה בנת כעב, אישה לוחמת מבנו אלחאזרג' ואחת מארבעת הנשים המנהיגות של ארבע עשרה השבטים של האסלאם המוקדם. עובדאה, שהיה בן לווייתו של עומר בן אל-ח'טאב, היה המוסלמי הראשון שמונה כשופט עליון של ירושלים אחרי כיבושה ב-638 לספירה. משפחת נוסייבה אחראית מזה 150 שנים על מפתחות כנסיית הקבר. סבו של נוסייבה נישא לשלוש נשים ממשפחות פלסטיניות נכבדות. משפחת השיהבי, שנודעים בלמדנותם, משפחת הדרווישים משבטו של חוסייני ולמשפחת נשאשיבי. בכך סבו של נוסייבה חיבר ארבע משפחות ירושלמיות ותיקות, ששתיים מהן היו יריבות מרות.
אביו, אנוואר נוסייבה, היה מדינאי מכובד שבלט בדיפלומטיה הפלסטינית, ואחרי שנת 1948 גם בדיפלומטיה הפלסטינית-ירדנית. אמו של נוסייבה, נוזה אל חוסיין, נולדה ברמלה והייתה ביתו של המנהיג הפוליטי יעקוב אל חוסיין. נוזה אל חוסיין גדלה במשפחה של אריסטוקרטים עשירים עם אדמות בוואדי חנין (כיום העיר נס ציונה). אמו של נוסייבה עזבה את ארץ ישראל ב-1948 כדי להימנע ממלחמת העצמאות, ואביו איבד את רגלו באותה מלחמה.
ביוגרפיה
נוסייבה נולד בדמשק, סוריה. משפחתו עברה לקהיר כמה שנים מאוחר יותר, ושם השתתף אביו בגיבוש ממשלת כל פלסטין בגלות.
ב-1951 חזרה המשפחה מקהיר לירושלים. בשנת 1965 עברו זמנית ללונדון כאשר מונה האב כשגריר ירדן בבריטניה. לאחר מלחמת ששת הימים חזר נוסייבה לישראל ובסיועו של אביו התקבל כמתנדב בקיבוץ הזורע, תקופה שעזרה לנוסייבה להכיר את ישראל ואת הישראלים.
בסתיו 1967, למד נוסייבה פילוסופיה בקולג' כרייסט צ'רץ' באוניברסיטת אוקספורד, שם התיידד עם אבישי מרגלית ועם אחמד חלידי, הסטודנט הפלסטיני הנוסף היחיד בזמנו. חלידי הוא בנו של המלומד המכובד וליד ח'אלדי. בתקופה זו החלו מחאות הסטודנטים של 1968. באותו הזמן, הציג אחמד בפני נוסייבה את המורכבויות של הפלגים הפוליטיים הפלסטיניים. בכל קיץ באותה התקופה נוסייבה היה חוזר לירושלים, ובשנת 1968 החל ללמוד עברית ועבד בקיבוץ הזורע. שנה לאחר מכן, פעל נוסייבה כדי להרגיע את הרוחות לאחר שפונדמנטליסט נוצרי אוסטרלי ניסה להצית את מסגד אל אקצה.
באוקספורד, פגש נוסייבה את לוסי אוסטין, ביתו של הפילוסוף הבריטי ג'. ל. אוסטין. לוסי התאסלמה לקראת נישואיהם. הם הושאו בסוף שנת 1973 על ידי המופתי של ירושלים, סאיח סעד א-דין ג'אלאל אל-אלאמי. נולדו להם ארבעה ילדים: שלושה בנים; ג'אמאל, אבסל ובוראק, ובת אחת; נוזה. כשלמד באוקספורד, התעניין נוסייבה בפילוסופיה של הלשון ובלודוויג ויטגנשטיין. לאחר שסיים את התואר באוקספורד, הוא למד שנה במכון ורבורג בלונדון, לאחר ששמע הרצאה של אבואחמד סברה שמשכה אותו ללימודי האסלאם המוקדם, למידת המועתזילה ולמידת הגותו של אל-ע'זאלי.
לאחר תקופה קצרה שבה עבד באבו דאבי, שם התפרנס מתיווך בעסקאות נפט, החל נוסייבה לעשות דוקטורט בפילוסופיה אסלאמית באוניברסיטת הארוורד. את כתיבת הדוקטורט התחיל בסתיו 1974, ובשנת 1978 הוא קיבל תואר דוקטור לפילוסופיה. הוא חזר לגדה המערבית בשנת 1978 כדי ללמד באוניברסיטת ביר זית שם נשאר כפרופסור לפילוסופיה עד לסגירת האוניברסיטה בין 1988 ל-1990 בזמן האינתיפדה הראשונה. באותו הזמן, הוא לימד קורסים בפילוסופיה איסלאמית ב. בשנות ה-80 המוקדמות עזר להקים את ארגון המורים בביר זית, והיה נשיא הארגון במשך שלושה סמסטרים. נוסייבה הוא גם מייסד שותף של איחוד העובדים במגזר החינוך של כל הגדה המערבית.
אקטיביזם פוליטי
סרי נוסייבה נחשב לפלסטיני לאומי מתון. ב-1985 כתב מאמר בו קרא לישראל לספח את השטחים כפתרון ביניים עד להקמת מדינה פלסטינית עצמאית חילונית ודמוקרטית.
ביולי 1987, שימש נוסייבה כמתווך בין פייסל חוסייני, בכיר באש"ף, לבין משה עמירב, חבר מפלגת הליכוד בסדרה של מפגשים שמטרתם הייתה כינון של פתרון שתי מדינות לסכסוך הישראלי-פלסטיני תחת ממשלת הימין שבהנהגת יצחק שמיר. הוא ופייסל חוסייני היו הראשונים מבכירי האליטה פלסטין שנפגשו עם בכיר מפלגת הימין בממשלה. ממשלת שמיר ניסתה לכונן את הפתרון בשיתופיות עם אש"ף ופת"ח.
לאחר שנים של עבודה למען ביסוס מדינה פלסטינית לצד מדינת ישראל, ב-2011 החל נוסייבה להתייחס לפתרון שתי המדינות כ"פנטזיה". בספרו "What's a Palestinian State Worth?", הוא ביקש לכונן "ניסוי מחשבתי" בו מדינת ישראל תספח את כל הטריטוריות הפלסטיניות לכדי מדינה יחידה, בה הערבים יהיו "אזרחים סוג ב'" עם "זכויות אזרחיות אך לא פוליטיות". את המדינה "יהודים ינהלו וערבים יוכלו לחיות בה". ההצעה הספציפית הזאת בוטלה כיוון שנאמרה "בחוסר כנות". באותם זמנים, נוסייבה דיבר רבות על פתרון כזה או אחר של המדינה היחידה לשני עמים, דוגמת מדינה דו-לאומית.
האינתיפאדה הראשונה
נוסייבה היה מנהיג פלסטיני חשוב בזמן האינתיפאדה, ככותב הצהרת העקרונות הפלסטינית ובעבודתו לחיזוק פת"ח בגדה המערבית. נוסייבה גם עזר לנסח את הכרזת העצמאות פלסטינית, וייצר 200 ועדות פוליטיות ו-28 וועדות טכניות לכינון תשתיות התחלתיות למדינה פלסטינית.
מלחמת המפרץ
בעקבות ירי טילי סקאד לכיוון תל אביב, נוסייבה החל לעבוד עם תנועת "שלום עכשיו". הוא נעצר בידי ישראל והושם תחת מעצר מנהלי ב-29 בינואר 1991, בעקבות האשמה על היותו סוכן עיראקי. עובדי ציבור בריטים ואמריקאים חקרו את העניין והממשל האמריקאי הוציא בקשה להעמידו לדין או שיכירו במעצרו כמעצר פוליטי. אמנסטי אינטרנשיונל הכיר בו כאסיר מצפון. פלסטינים ראו במעצרו אזהרה פוליטית, שישראל אינה מתכוונת להתדיין עם אף מנהיג פלסטיני, לא משנה כמה מתון הוא. לדוגמה, סאיב עריקאת מאוניברסיטת א-נג'אח אמר: "זהו מסר אלינו הפלסטינים המתונים. המסר הוא: 'אתם יכולים לשכוח ממשא ומתן אחרי המלחמה כי אנחנו הולכים לדאוג שלא יהיה אף אחד לשאת ולתת איתו'". הוא שוחרר ללא אישום אחרי סיום מלחמת המפרץ, לאחר 90 ימים של מאסר בכלא רמלה.
יוזמות לשלום ופעילות משנת 2000
נוסייבה לא היה פעיל פוליטית ברוב תקופת הסכמי אוסלו אבל מונה כנציג אש"ף בירושלים ב-2001. במשך תקופה זו, נוסייבה החל לעמוד על הרעיון שפלסטינים יוותרו על זכות השיבה בתמורה למדינה פלסטינית בגדה המערבית וברצועת עזה. מספר ארגונים פלסטיניים גינו את תפיסותיו בעניין.
נוסייבה ביקר את המיליטריזציה של האינתיפאדה בינואר 2002 וקרא להתנכרות לפיגועי התאבדות ולהקמת פלסטין כמדינה מפורזת: "מדינה פלסטינית צריכה להיות מפורזת - לא משום שזה מה שישראל מבקשת, אלא בגלל שזה לטובתנו האישית". מספר גורמים ישראליים, ביניהם עוזי לנדאו, דחו את הצעתו בטענה שהיא טריק.
באוקטובר 2001 מינה יאסר ערפאת את נוסייבה כנציג אש"ף במזרח ירושלים, תפקיד שקיבל לאחר מותו הפתאומי של פייסל חוסייני אך הודח מהתפקיד תוך שנה.
ב-2008, אמר נוסייבה שהמסע לקראת פתרון שתי המדינות לא מתקדם. הוא קרא לפלסטינים להתחיל דיון על פתרון מדינה אחת.
שיוך קבוצתי
נוסייבה הוא הראש והמייסד של קבוצת הייעוץ הפלסטינית, מייסד שותף וחבר בכמה מוסדות פלסטיניים, ביניהם "החברים הירושלמים של החברה החולה", "איחוד העובדים במגזר החינוך בגדה המערבית", "המועצה הערבית ליחסי חוץ", "הועדה להתעמתות עם אגרוף הברזל", ו"מועצת ערבי ירושלים". כמו כן, הוא חבר בוועדה המייעצת של המרכז הבינלאומי לאתיקה, צדק וחיים ציבוריים באוניברסיטת ברנדייס.
יצחק גזית
יצחק גזית (10 במאי 1928 – 15 באפריל 1994) היה קצין צה"ל בדרגת אלוף-משנה, שירת כמפקד בסיס נמל חיפה בחיל הים. אחר שיצא לגמלאות מהשירות הצבאי ניהל את נמל אשדוד.
משפחה וילדות
הוריו של יצחק גזית, רחל ויוסף סמברג, עלו לארץ ישראל בשנת 1926 מהעיירה חלם בפולין והתיישבו בחיפה. יצחק נולד בחיפה למד בבית הספר הריאלי ועבר לבסמ"ת אותו סיים במגמת חשמל. בגיל 12 הצטרף לפעילות הימית של הפועל בחיפה.
שירות ביטחוני במדינה בדרך
בגיל 18 הצטרף גזית לפלמ"ח לחם בחטיבת הנגב בקבוצה שהקימה את קיבוץ פלמחים. יצחק סמברג היה פעיל בפלי"ם והשתתף בפעולות הסיוע להורדת מעפילים: בעת פריקת המעפילים מהאנייה שבתאי לוז'ינסקי (אוניית מעפילים) בחוף ניצנים, נתפס על ידי הבריטים ונשלח יחד עם מעפילים למחנות המעצר בקפריסין. שם ישב במחנה 550 ליד פמגוסטה יחד עם אנשי הפלמ"ח האחרים עסק בהדרכת הנער הלקראת השירות בצה"ל. לאחר 4 חדשים חזר לארץ ישראל. בעת מלחמת העצמאות ליווה שיירות לנגב הנצור. וכן גם נלחם נגד העיראקים באזור מענית.
חיל הים
כשהוקמה תוך כדי המלחמה יחידת הנחיתה  של חיל הים צורף אליה גזית. והשתתף בפשיטה לפיצוץ פסי הרכבת לאל עריש. לאור ניסיונו בסירות הפועל קיבל פיקוד על קורס מפקדי סירות בשנת 1949
הנחתות בשנים 1953–1955 שימש גזית מונה למפקד שייטת הנחתות ולמעשה היה מפקדה הראשון. בשייטת הגדולה גזית עבר לשייטת הגדולה ומונה למפקד הפריגטה אח"י משגב (ק-30) ב-26 בנובמבר 1956 יצאה הפריגטה בעקבות אחיותיה אח"י מזנק (ק-32) ואח"י מבטח (ק-28) בדרך לאילת סביב אפריקה. ב-18 בדצמבר 1956 בקרבת קייפטאון קיבלה הוראה לחזור לחיפה. משיקולים בעקבות החלטת מועצת הביטחון על נסיגת כוחות צה"ל מסיני בוטלה הצטרפות אח"י משגב לכח הימי בים האדום. הפריגטה הגיעה חזרה לנמל חיפה 26 ב-16 בינואר 1957.
בסיס נמל חיפה
גזית נחשב כמפקד המייסד של בסיס חיפה במתכונתו כיום. בתפקיד זה היה אחראי גם לפעילותה של יחידה 788 שבפעילה נחתות משמר בכנרת. היחידה עמדה בקו האש מול פעילות רבה של הסורים ותקריות אש. עד מלחמת ששת הימים. בתקופת פיקודו עברה פלגת הטרפדות 914 עברו לעגינה ליד שובר הגלים. בתי המלאכה וארגון הלוגיסטיקה של הבסיס אפשרו לקבוע שכל יציאה לים יהיו מוכנות למלחמה. יחידה 707 – ביזמת דב שפיר מפקד שייטת 13 הוקמה בבסיס חיפה יחידה שתבצע את עבודות הצלילה ההגנתית. מעורבותו של גזית. בהקמתה הייתה רבה. ברציפי העגינה ובניני המגורים נעשה בינוי רב היקף והבסיס היה מוכן לקראת קליטתה של שייטת ספינות הטילים.
באזרחות
בשנת 1973 פרש גזית מצה"ל והוזמן לאגף הספנות והנמלים לנהל את הרשות לחינוך והכשרה ימיים בעכו. לאחר מספר חודשים של עבודה מאומצת לשיפור תפקוד המכון. הועלתה דרישה מחיים לסקוב, ראש רשות הנמלים, לנהל את נמל אשדוד. הנמל היה בתקופה שוועד עובדים חזק בראשות יהושע פרץ זכה לתמיכה של יו"ר ההסתדרות יצחק בן-אהרון הפריע לעבודה הסדירה ועיכב התייעלות. לגזית היו מאבקים קשים וממושכים כדי לוודא ניהול תקין ורווחי.
לאחר חמש שנים קשות סיים את תפקידו בנמל אשדוד וניהל חברת בת של צים.
משפחה ושארים
גזית נישא לרות מבית קויפמן מקרית חיים ובמלחמת העצמאות שירתה כחובשת במחנה חיל הים בדור. ולזוג נולדו ארבעה ילדים. עתליה גזית הייתה קצינה בחיל הים ומורה לערבית שנשאה לירון מגל. בוגר הפנימיה הצבאית מחזור 1972, שנהרג בטנק הצוערים, בקרבות החווה הסינית, במלחמת יום הכיפורים. בעז גזית בוגר קורס בחובלים ושירת כקצין מכונה באח"י קשת. ושי גזית שנעשה עורך דין.
בשנת 1976, נישא גזית פעם שנייה למאירה מנוחין, עובדת בנמל אשדוד, ונולדה להם בת משותפת.
ב-15 באפריל 1994, ערב יום הזיכרון לחללי צה"ל, נפטר גזית, שעד סוף ימיו הביע את יגונו על נפילת בנו נמרוד במלחמת יום הכיפורים.
יקב שטרן
יקב שטרן הוא יקב בוטיק ישראלי. היקב הוקם בשנת 2004 על ידי ג'וני שטרן ורן בגם בקיבוץ תובל השוכן בגליל העליון. היקב מייצר יינות מזני בורדו אדומים: קברנה סוביניון, מרלו, פטיט ורדו, קברנה פרנק וסירה. ג'וני שטרן, יינן היקב, עבר את הכשרתו המקצועית במכללת תל חי בקורס "מתמחה בייצור יין" וכמו כן מספרות מקצועית ומעבודה מעשית ביקב. היקב ייצר כ- 12,000 בקבוקים מבציר 2009 והתפוקה השנתית מתוכננת להתרחב ל-17,000 בקבוקים.
כרמי היקב
היין המיוצר ביקב, מקורו מארבעה כרמים שונים, שהעיקרים מביניהם:
דקוטה קאי
צ'רי קראולי (באנגלית: Cheree Crowley; נולדה ב-6 במאי 1988) הידועה יותר בשם הבמה שלה, דקוטה קאי היא מתאבקת ניו זילנדית, המופיעה בארגון ההיאבקות WWE בתוכנית הדגל Raw.
אסקימואים
אחד מאבני היסוד של תזונת האסקימואים הם דגים, הנלכדים בשיטות שונות כמו רשתות דיג, מלכודות, וחניתות ארוכות המכונות "הרפונים". בנוסף הם צדים גם חיות יבשה כמו קריבו, מושקוקס ודובי קוטב לבשרם, כמו גם ציפורים ויונקי ים כמו כלבי ים ולווייתנים. בנוסף לבשר, תזונת האסקימואים כוללת מגוון ירקות ופירות שמקורם בקוטב הצפוני, כמו פירות יער, שורשים ופקעות. מזון אסקימואי מסורתי כולל גם מזונות מותססים ומיובשים, כמו דגים יבשים ובשר כלבי ים, אותם ניתן לאחסן לפרקי זמן ארוכים ולאכול במהלך חודשי החורף בהם מזון טרי דל.
תרבות האסקימואים מאופיינת בדגש חזק על קהילה, משפחה ותלות הדדית. לעמים האסקימואים יש מסורת עשירה בעל פה והם ידועים בסיפורם, המוזיקה והאומנות שלהם, שלעיתים קרובות מתארים את בעלי החיים, הנופים והאמונות הרוחניות של תרבותם. יש להם שפה ומערכת כתיבה ייחודית, המשמשת לכתיבת שפת האינואיטים.
דקוטה קאי
ניו זילנד והמעבר לאוסטרליה (2007–2016)
איווי ערכה את הופעת הבכורה שלה בזירה בדצמבר 2007 בארגון בשם Impact Pro Wrestling, הממוקם באוקלנד.
אסקימואים
היסטוריה
עדויות גנטיות מצביעות על כך שהייתה הגירה לאמריקה מצפון מזרח אסיה במספר גלים. בעוד שאת הרוב הגדול של העמים הילידים האמריקאיים ניתן לייחס להגירה מוקדמת של פלאו-אינדיאנים, האינואיטים והילידים באלסקה יש אבות קדומו של אוכלוסיות שונות שהיגרו לאמריקה במועד מאוחר יותר וקשורות קשר הדוק לעמים מצפון מזרח אסיה הרחוקה (למשל צ' צ'וקצ'ים) ההגירה המאוחרת הזאת מהווה קיום כמחצית מהגנום של הקהילה האסקימואית המודרנית. אוכלוסיית הפליאו-אסקימואים העתיקה הייתה שונה מבחינה גנטית מהאוכלוסיות המעגליות המודרניות, אך בסופו של דבר היא נובעת מאותו מקבץ צפון מזרח אסיה הרחוק. מובן שחלק מהאנשים הקדומים האלה או כולם נדדו על פני ים צ'וקצ'י לצפון אמריקה במהלך התקופה הפרה-נאוליתית, אי שם לפני 5,000 עד 10,000 שנים. ישנם סברות כי אבותיהם של בני העליות אכלסו את השרשרת האלאוטית לפני 10,000 שנה.
דקוטה קאי
ניו זילנד והמעבר לאוסטרליה (2007–2016)
בספטמבר 2011 היא ערכה את הבכורה שלה בארגון האוסטרלי PWAA בניצחון על קלי סקייטר. כעבור שנה, איווי הפכה לאלופת הנשים הראשונה של הארגון IPW, ושבוע לאחר מכן זכתה בתואר נוסף לאחר ניצחון בגמר על ג'סי מקאיי.
אסקימואים
דת
הדת המסורתית של האסקימואים, מבוססת על אנימיזם, האמונה שלכל החפצים הטבעיים, החיות והכוחות יש נשמות או רוחות. לאסקימוסים יש כבוד עמוק לרוחות החיות ולעולם הטבע, ולעיתים קרובות הם עורכים טקסים כדי לכבד ולתקשר עם הרוחות הללו. בדת האסקימואית, היקום מחולק לשני מחוזות: העולם הארצי, המאוכלס בבני אדם, ועולם הרוחות, המאוכלס ברוחות. האמונה היא שרוחות הנפטרים יכולות לחזור לעולם הארצי כדי לעזור ולהדריך את החיים, ולעיתים קרובות הם משאירים מנחות לרוחות במקומות מיוחדים בעולם הטבע. ובנוסף מאמינים גם בישות עילאית, המכונה "מאסטר החיות", האחראית לרווחה ולאיזון של עולם הטבע.
TV4 Fakta XL
TV4 FaktaXL היה ערוץ טלוויזיה שוודי בבעלות קבוצת TV4, והיה ערוץ תאום לערוץ TV4 Fakta. הוא החל לשדר ב-13 באוגוסט 2012 והחליף את TV4 Science fiction, שהיה ערוץ מדע בדיוני.
דקוטה קאי
ארגונים עצמאיים אמריקאיים (2013–2016)
ב-19 באפריל 2013 ערכה את הופעת הבכורה שלה בארגון Shine כשהיא מפסידה למרסדס מרטינז. שנה לאחר מכן איווי וסקייטר הפסידו לליבה בייטס ומיה יים בקרב על אליפות הזוגות של הארגון.
אסקימואים
אסקימואים בעת המודרנית
במאה ה-21, האסקימוסים ממשיכים לשמור על זהות תרבותית חזקה וחיבור ליבשה ולים. אסקימוסים רבים עדיין מסתמכים על שיטות ציד ודייג מסורתיות, ואימצו גם תעשיות מודרניות כמו תיירות ופיתוח נפט וגז. ישנם מאמצים מתמשכים לשמר ולהחיות את שפת האינואיט, ולטפל בנושאים כמו עוני, דיור ושירותי בריאות בקהילות האינואיט. בשנים האחרונות נעשו גם מאמצים להגביר את הייצוג והמנהיגות של האסקימוסים בפוליטיקה ובממשל ברמה המקומית, הטריטוריאלית והלאומית.
דקוטה קאי
World Wonder Ring Stardom (2015–2017)
ב-6 בדצמבר 2015 איווי ערכה את הופעת הבכורה שלה בארגון היפני Stardom כשהקרב הראשון שלה היה הזכייה באליפות השלישיות של הארגון ביחד עם הירויו מטסומוטו וקלי סקייטר. הן הפסידו את התואר ב-28 בפברואר 2016 לאיאו שיראי, קיירי הוג'ו (לימים, קיירי סיין) ומאיו איוואטאני.
TV4 Fakta XL
הערוץ שידר תוכניות בנושאי האדם, העולם והטכנולוגיה.
דקוטה קאי
הופעות מוקדמות (2015–2017)
ב-14 באוקטובר 2015 במסגרת התוכנית NXT קראולי התחרתה תחת שם הבמה איווי בהפסד לניה ג'קס בקרב הבכורה של ג'קס. חודשיים לאחר מכן, קראולי חתמה על חוזה ב-WWE. ולאחר כמה חודשים נודע שהיא תיטול חלק בטורניר הנשים לזכר מאי יאנג תחת השם דקוטה קאי. בסיבוב הראשון ניצחה קאי את קאוויטה דווי, בסיבוב השני גברה על ריאה ריפלי, אך ברבע הגמר הודחה על ידי קיירי סיין.
TV4 Fakta XL
רבות מהתוכניות ששודרו בערוץ נרכשו ממדינות כמו בריטניה, אוסטרליה, קנדה, צרפת ודנמרק. בנוסף הוא גם שידר תוכן מקורי שוודי שכלל תוכניות וסרטים, ששידורם היווה 10% משידורי הערוץ.
דקוטה קאי
הבכורה ב-NXT (2017–2019)
ב-25 באוקטובר 2017 קאי ערכה את קרב הבכורה הטלוויזיוני שלה בקרב באטל רויאל, שבו היא הודחה על ידי סייג' בקט. ב-10 בינואר 2018 קאי נוצחה על ידי שיינה בייזלר, לאחר שהשופט החליט לעצור את הקרב בשל תקיפותיה הבלתי פוסקות של בייזלר. ב-14 במרץ קאי השיגה את ניצחון הבכורה שלה לאחר שניצחה את לייסי אוואנס. קאי נטלה חלק במופע המקדים לאירוע רסלמניה 34, בקרב באטל רויאל נשים לצד כמה מתאבקות נוספות מ-NXT. ב-30 במאי קאי התמודדה מול שיינה בייזלר על אליפות הנשים של NXT והפסידה לה. ב-20 ביוני קאי נוצחה על ידי ביאנקה בלאייר ושבועיים לאחר מכן, ב-4 ביולי, קאי ניצחה את סנטנה גארט. ב-29 באוגוסט, דקוטה קאי גברה על אלייה. ב-19 בספטמבר, קאי ודיאונה פוראזו הפסידו בקרב זוגות לאלייה ולייסי אוואנס. ב-24 באוקטובר, קאי ניצחה את קילר קלי בפרק השני של התוכנית NXT UK. בתוכנית NXT UK ששודרה ב-7 בנובמבר (אך הוקלטה ב-29 בספטמבר), קאי נוצחה על ידי טוני סטורם. באותו התאריך (בתוכנית NXT שהוקלטה ב-17 באוקטובר), קאי גברה על טיינרה קונטי. ב-14 בנובמבר, קאי לקחה חלק בטורניר אשר קבע את אלופת הנשים הראשונה של NXT UK, כשבסיבוב הראשון היא ניצחה את נינה סמואלס, אך בשבוע לאחר מכן הפסידה בסיבוב השני לריאה ריפלי. ב-5 בדצמבר במסגרת התוכנית NXT, קאי הפסידה לשיינה בייזלר. במופע שאינו שודר לטלוויזיה, שהתקיים ב-7 בדצמבר, קאי ספגה פציעה במהלך קרב שבו חברה לשורותיהן של קיירי סיין וקנדיס לאריי נגד שיינה בייזלר, ג'זמין דיוק ומרינה שפיר. לאחר מכן, נודע שקאי קרעה את הרצועה הצולבת הקדמית והיא תיעדר מפעילות במשך כשישה עד תשעה חודשים. ב-19 בדצמבר (שודר בתאריך זה, אך התקיים למעשה ב-28 בנובמבר), קאי ואיאו שיראי ניצחו את ג'זמין דיוק ומרינה שפיר. ב-25 בספטמבר 2019 בתוכנית NXT, קאי שבה לזירה וגברה בקרב יחידים על טיינרה קונטי. שבועיים לאחר מכן, קאי נוצחה על ידי ביאנקה בלאייר. ב-23 באוקטובר בתוכנית NXT, קאי וטיגן נוקס ניצחו את ג'זמין דיוק ומרינה שפיר בקרב אשר קבע את זהות המועמדות לאליפות זוגות הנשים של ה-WWE לקרב אשר התקיים בשבוע לאחר מכן. בקרב זה, קאי ונוקס כשלו בניסיונן לזכות באליפות זוגות הנשים לאחר שהפסידו לאסקה וקיירי סיין.
TV4 Fakta XL
הערוץ סיים את שידוריו ב-30 בספטמבר 2017, יחד עם ערוץ TV4 Komedi.
דקוטה קאי
Damage CTRL (2022–היום)
ב-30 ביולי 2022 במסגרת האירוע סאמרסלאם, קאי הוחתמה ב-WWE בחזרה, כשהופיעה לצידן של ביילי ואיאו סקיי (לשעבר איאו שיראי), כשהשלוש ייסדו קבוצה. היא הצטרפה באופן רשמי למותג Raw, כשביססה את דמותה כבלתי חביבה על הקהל. היא ערכה את הבכורה שלה במותג זה לילה לאחר מכן בפרק העוקב של התוכנית Raw, כשתקפה ביחד עם ביילי וסקיי את בקי לינץ', אלכסה בליס ואסקה. ב-8 באוגוסט, קאי וסקיי ניצחו את דנה ברוק וטמינה בסיבוב הראשון של הטורניר להכתרת אלופות זוגות הנשים של ה-WWE, כשבשלב חצי הגמר הן גברו על בליס ואסקה. לעומת זאת, השתיים נוצחו בשלב הגמר על ידי אלייה וראקל רודריגז. חרף ההפסד, הן הצליחו לשים ידן על אליפות זו ב-12 בספטמבר בפרק של התוכנית Raw, כאשר הן ניצחו את אותן אלייה ורודריגז וזכו באליפות זוגות הנשים. ב-3 באוקטובר, קאי רשמה ניצחון על קנדיס לאריי. ב-21 באוקטובר בפרק של התוכנית סמאקדאון, קאי וסקיי הגנו בהצלחה על חגורות האליפות מול ראקל רודריגז ושוטצי. ב-31 באוקטובר בפרק של התוכנית Raw, קאי וסקיי הפסידו את חגורות האליפות לאלכסה בליס ואסקה. ב-16 בדצמבר בפרק של התוכנית סמאקדאון, השתיים רשמו הגנה מוצלחת נוספת על התואר, הפעם מול ליב מורגן וטיגן נוקס. ב-27 בפברואר 2023, קאי וסקיי הפסידו את חגורות האליפות לבקי לינץ' וליטה.
חיים אישיים
לקראולי יש אח בשם ארל ואחות בשם ניירין, הצעירים ממנה. היא הייתה מעצבת גרפית לפני שהפכה להיות מתאבקת. קראולי מאורסת למתאבק האוסטרלי ברנדן ויק, ששם הבמה שלו הוא אליוט סקסטון.
תנועה נצחית
מכונת תנועה נצחית או מכונת תנועה מתמדת (בלטינית: Perpetuum Mobile, "פרפטום מובילה") היא מכונה היפותטית המפיקה אנרגיה שימושית בצורה הגורמת להפרת חוקי הפיזיקה. באופן מעשי הכוונה למכונה שתבצע עבודה יעילה מבלי לצרוך אנרגיה חיצונית ללא הפסק.
מכונות תנועה נצחית הן בלתי אפשריות למימוש לפי ההבנה המדעית של ימינו. בפרט, מכונה מסוג זה תפר את החוק הראשון או את החוק השני של התרמודינמיקה. בהתאם לכך נחלקות מכונות אלו לשני סוגים:
למרות סתירת חוקי הפיזיקה הקיימים, ישנם עדיין ממציאים רבים המנסים את מזלם בתכנון מכונה שכזו.
טחנה (משחק)
טחנה (או "טחנות") הוא משחק אסטרטגיה מופשט לשני שחקנים, ששורשיו בעת העתיקה.
באנגלית המשחק ידוע במספר שמות, בהם Mill ו־Mills (כלומר "טחנה" או "טחנות", כמו בעברית), שהנפוץ ביניהם הוא Nine Men's Morris ("מוריס של תשעה חיילים", כמספר הכלים על הלוח). למעשה מדובר במשפחה של משחקים שההבדל ביניהם הוא בגודל לוח המשחק ומספר הכלים על הלוח, וידועים בשמות מוריס של שלושה חיילים, מוריס של שישה חיילים ומוריס של 12 חיילים (הידוע בדרום אפריקה בשם מורַבַרַבה).
המשחק מוזכר במחזהו של ויליאם שייקספיר, "חלום ליל קיץ", שבו אומרת טיטניה: "The nine men's morris is fill'd up with mud"; בתרגומו של אפרים ברוידא: "ריבוע הפסיפסים כוסה ברפש", ובתרגומו של אהרן קומם: "משחק האבנים מושבת מרוב בוץ".
לוח המשחק
המשחק נערך על גבי לוח המכיל 24 צמתים המצוירים על הלוח על ידי 3 ריבועים בגדלים שונים המחוברים על ידי 4 קווים היוצאים ממרכז צלעות הריבועים. מטרת המשחק היא להותיר בידי היריב פחות מ-3 חיילים או לחסום את היריב מלבצע מהלכים.
מהלך המשחק
המשחק מתחיל בלוח ריק. בשלב ראשון מניח כל שחקן בתורו חייל בצומת פנוי. כאשר שחקן יוצר רצף של שלושה חיילים שלו באחד מהקווים הישרים שעל הלוח (רצף הקרוי "טחנה"), הוא מסיר מהלוח חייל של היריב (אם ניתן, יש להסיר חייל שאינו בטחנה). חייל זה יוצא מהמשחק. לאחר שכל שחקן הניח על הלוח תשעה חיילים, מתחיל השלב השני של המשחק בו השחקנים מזיזים, כל אחד בתורו, חייל אחד. הזזת חייל נעשית מהצומת בו הוא נמצא לצומת סמוך פנוי. גם בשלב זה שחקן שיצר טחנה מסיר מהלוח חייל של היריב. שחקן שנותר עם פחות משלושה חיילים או שאינו מסוגל לזוז בהגיע תורו מפסיד במשחק.
Reflections (A Retrospective)
(בעברית: השקפות (רטרוספקטיבה)) הוא אלבום הלהיטים הראשון של הזמרת מרי ג'יי בלייג', אשר יצא ב-1 בדצמבר 2006 באירופה, ובארצות הברית 12 יום לאחר מכן על ידי גפן רקורדס. נכון לדצמבר 2009, מכירות האלבום עומדות על 900 אלף עותקים בארצות הברית והוא זכאי למעמד זהב. בבריטניה האלבום אמנם הגיע רק למקום 40, אך מכר 140 אלף עותקים במדינה ובכך היה זכאי גם שם למעמד זהב בזכות השבוע של חג המולד שבשבוע הזה מכירותיו עלו ב-40 אלף עותקים. נכון למאי 2008, מכירות האלבום עומדות על כ-1.3 מיליון עותקים בכל העולם.
היסטוריה
האלבום היה אמור לצאת במקור בנובמבר 2005 בשם "Reminisce... Until the Breakthrough", אך בגלל יציאת אלבומה "The Breakthrough" שנה קודם לכן הוחלט לדחות את יציאת האלבום לאביב 2006. השירים "Be Without You", "One", "MJB da MVP" ו-"Can't Hide from Luv" תוכננו להיות באלבום זה אך בסופו של דבר יצאו תחת האלבום "The Breakthrough". בסופו של דבר האלבום יצא בדצמבר 2006 והוחלט לשנות את שמו.
דמיון!
ביתן הדמיון! (באנגלית: The Imagination! Pavilion), שנקרא בעבר "ביתן המסע אל הדמיון" (The Journey Into Imagination Pavilion), הוא אחד הביתנים של פארק השעשועים אפקוט בדיסניוורלד שבפלורידה. הביתן כולל מתקנים שנושאם הוא "הדמיון".
מאז הקמת הביתן בשנת 1982 הוא ממומן על ידי חברת איסטמן קודאק.
היסטוריה
ביתן הדמיון נפתח לציבור בשמץ 1982 וכלל אזור בו הוצג הסרט התלת־ממדי "מסעות הקסם". כמו כן הוצגה בביתן המצגת "עושים זיכרונות" שהציגה את ההיסטוריה של הצילום. בשנת 1983 נפתחה האטרקציה "מסע אל הדמיון" ושם המתקן שונה לשמה של האטרקציה. כמו כן נפתח מעל האטרקציה אזור "אימג'וורקס". בשנת 1986 הוחלף הסרט "מסעות הקסם" בסרט התלת־ממדי "קפטן איו" בבימוי ג'ורג' לוקס ובכיכובו של מייקל ג'קסון. בשנת 1994 הוחלף הסרט בסרט התלת־ממדי "יקרתי, הקהל התכווץ" בכיכובם של ריק מורניס (בתפקיד פרופסור ויין זלינסקי) ואריק אידל (בתפקיד מנהל המכון לדמיון, ד"ר נייג'ל צ'אנינג). ב-2010 הסרט הוחזר להיות קפטן איו אך נסגר בשנת 2015 כדי לפנות מקום לאטרקציה פסטיבל הסרטים הקצרים של דיסני ופיקסאר.
באמצע שנות ה-90 שונה שם הביתן ל"דמיון!".
גרסת חגיגת המילניום
בשנת 1997 חברת פוג'יפילם, מתחרתה העיקרית של קודאק הציעה לחברת וולט דיסני לממן את המתקן ולהקים במקומו רכבת הרים. באותה עת עמד להסתיים החוזה של דיסני עם קודאק, וחברת וולט דיסני שקלה הצעה זו. לבסוף הציעה קודאק להמשיך לממן את המתקן תוך שיפוץ האטרקציה העיקרית בו והפיכתה לאטרקציה "מדעית" יותר. חברת וולט דיסני בחרה בהצעת קודאק שכללה מתקן מחודש שיותר זול להפעילו (המתקן הקודם של "מסע אל הדמיון" היה המתקן שהפעלתו הייתה היקרה ביותר, על אף היותו המתקן הפופולרי ביותר). בסוף שנת 1997 החליטה חברת דיסני לקבל את הצעת חברת קודאק מחשש שהציבור יעדיף מתקן מסוג מתקן אפל כפי שהיה קודם לכן על רכבת הרים. בשנת 1998 נסגר מתקן "מסע אל הדמיון" לשיפוצים. במסגרת השיפוצים הוקטנו מזרקות המים הקופצים שמחוץ לפירמידת הזכוכית במטרה להגדיל את השטחים המסחריים במתקן.
המתקן המחודש נפתח בשנת 1999 במסגרת חגיגות המליניום שנערכו באפקוט. תמת המתקן שונתה והוא הפך חלק מעלילת הסרט "יקירתי הילדים התכווצו" - כאשר במקום דמות הדרימפיינדר הופיעו דמויות מהסרט, וכן הדמות פיגמנט הופיעה רק זמן קצר ביותר בסוף המתקן.
בעקבות המחאה הציבורית הוחלט לשנות את המתקן ודמותו של פיגמנט הוחזרה למתקן.
הלורד ראש העיר של לונדון
הלורד ראש העיר של לונדון (באנגלית: Lord Mayor of London) הוא ראש העיר של הסיטי של לונדון וראש האיגוד של לונדון.
אין מדובר באותו בעל תפקיד כמו ראש העיר של לונדון, אשר משמש ראש העיר של לונדון רבתי.
הלורד ראש העיר נבחר לתפקידו בכל שנה בסוף ספטמבר, או תחילת אוקטובר ומתחיל את כהונתו בחודש נובמבר. יום לאחר תחילת הכהונה נערך "מופע ראש העיר" - הלורד ראש העיר מלווה בתהלוכה גדולה צועד מהסיטי לעיר וסטמינסטר, נשבע נאמנות לבית המלוכה של אנגליה בנוכחות שופטי בית המשפט העליון של אנגליה. התפקיד טקסי בעיקרו ואינו פוליטי. מתוך 66 ערים בבריטניה, ל-30 יש בעל תפקיד "לורד ראש העיר".
היסטוריה
מוסד הלורד ראש העיר נוסד בשנת 1189. הראשון שנשא בתפקיד היה הנרי פיץ אילווין. הלורד ראש העיר נבחר מאז ומעולם על ידי תושבי הסיטי ולא מונה על ידי בית המלוכה. המלך ג'ון הוציא בשנת 1215 כתב זכויות (צ'רטר) מיוחד המגן על זכות זו. התואר "לורד ראש העיר" הופיע לראשונה בשנת 1354. מעל 700 אנשים שירתו בתפקיד זה. מרי דונלדסון (1983) ופיונה וולף (2014) היו שתי הנשים היחידות בתפקיד עד כה.
בחירות
הלורד ראש העיר נבחר בידי מועצת העיר - ה"קומון הול" שנבחרים על ידי הגילדות של הסיטי של לונדון. המועצה מזומנת על ידי ראש העיר המכהן, ונפגשת בבית הגילדהול ב־29 בספטמבר - יום מייקלמס. ההצבעה ידנית, אף שניתן להצביע גם בקלפי.
החל משנת 1385 נדרש מועמד לתפקיד הלורד ראש העיר לשרת קודם לכן בתפקיד שריף - אחד משני הסגנים של הלורד ראש העיר הנבחרים מדי שנה. הלורד ראש העיר חייב להיבחר מאחד האלדרמנים של העיר.
השבעת הלורד ראש העיר מבוצעת בנובמבר ולמחרת נערך מופע הלורד ראש העיר. טקס ההשבעה מכונה "הטקס השקט" כי לא נישאים נאומים. בטקס ניתן ללורד ראש העיר את חותם העיר, ארנק העיר, החרב והמייס.
מופע הלורד ראש העיר
יום לאחר השבעתו נערכת תהלוכה בה משתתף הלורד ראש העיר. התהלוכה יוצאת מהסיטי אל בתי המשפט בעיר וסטמינסטר, שם הלורד ראש העיר נשבע נאמנות לבית המלוכה. בעבר נערך הטקס באוקטובר אולם בשנת 1751, משעברה בריטניה מהלוח היוליאני ללוח הגרגוריאני עבר הטקס ל־9 בנובמבר. החל משנת 1959 נערך הטקס ביום השבת השני בכל נובמבר.
היה נהוג שהמהלך של התהלוכה היה משתנה בכל שנה ושנה, והיא הייתה עוברת דרך האגף בו מתגורר הלורד ראש העיר, אולם החל משנת 1952 קבעו את מהלך התהלוכה. בעבר נהג הלורד ראש העיר לרכוב על סוס, ולחצות את התמזה במעבורת. בשנת 1710 נפל הלורד ראש העיר מסוסו בשל מוכרת פרחים שיכורה, ומאז נוסע ראש העיר בכרכרה. ראש העיר אינו מפליג במעבורת מאז שנת 1856. הכרכרה הנוכחית נבנתה בשנת 1757 בעלות השווה היום ל־120 מיליון ליש"ט.
בתהלוכה משתתפים חברי 12 הגילדות העיקריות של לונדון, והיא יוצאת מביתו הרשמי של ראש העיר (Mansion House) דרך קתדרלת סנט פול, שם מקבל הלורד ראש העיר את ברכת דיקן הקתדרלה, אל בתי המשפט בוסטמינסטר בחזרה דרך כיכר טמפל.
תפקידים
תפקידו של הלורד ראש העיר הוא בעיקר סמלי. הוא משמש השופט הראשי של הסיטי של לונדון, אדמירל נמל לונדון, אוצר אוניברסיטת הסיטי של לונדון, נשיא כוחות המילואים של הסיטי ואוצר קתדרלת סנט פול.
בית ראש העיר
הלורד ראש העיר מתגורר במבנה רשמי - בית האחוזה. הבניין תוכנן לאחר השרפה הגדולה של לונדון בשנת 1666, אך החל להיבנות רק ב־1739. הבנייה הסתיימה בשנת 1752.
סמכויות הלורד ראש העיר
כעיקרון, אסור לאנשי בית המלוכה להיכנס לסיטי של לונדון בלא אישורו של הלורד ראש העיר, ובסמכותו לגרש את אנשי בית המלוכה, ואף את המלכה עצמה מן העיר. נוהג זה מתבטא בטקס בו מקבל המלך מהלורד ראש העיר את הסכמתו לכניסתה אל העיר.
הלורד ראש העיר לובש את מחרוזת ה- SS - מחרוזת זו עשויה זהב ומורכבת מעיטורים בצורת האות S.
קינה
קינה היא ביטוי פיוטי לאבל כבד, שיר אבל והספד הנאמר על אדם או קבוצה בעקבות מוות או חורבן. קינה שימשה במקור כסוג של משקל בשירה, אם כי נעשה בה גם שימוש כהספד הכתוב בצורה לירית, המשקף את המוות של אדם קרוב או מתאר צער באופן כללי. קינה יכולה לתאר גם משהו שנראה מסתורי או מוזר למחבר. בנוסף, קינה עשויה להיות סוג של יצירה מוזיקלית, המבוצעת בנימה של עצבות.
היסטוריה
קינות מצויות כבר בתרבות הכנענית הקדומה. למשל בשירה האוגריתית מצויים אזכורים לקינות בהקשר של אבל על מותו של אדם קרוב או חשוב. בספרות השומרית העתיקה נשתמרו קינות רבות על חורבנם של מקדשים ושל ערים בידי אויב, ויש המשווים אותן למגילת איכה המקראית. אף במצרים העתיקה, היוותה הקינה חלק בלתי נפרד מטקס הקבורה והיא נאמרה על ידי הנשים המקוננות שהופיעו בדרך כלל בקבוצות כשהן בוכות, שרות ורוקדות ריקודי אבל.
בתנ"ך
המנהג לקונן על המת או על חורבן מופיעה רבות בתנ"ך. היו שהבדילו בין הקינה להספד וראו בהם מונחים נפרדים בעוד אחרים ראו בהם מונחים חופפים, ולשיטתם הקינה מופיעה כבר בספר בראשית כשאברהם בא "לספוד לשרה ולבכותה". המילה קינה, והפועל לקונן מופיעים לראשונה בתנ"ך בספר שמואל בקינות של דוד על שאול ויהונתן ועל אבנר בן נר. המילה קינה מופיעה גם בספר דברי הימים בקינות על המלך יאשיהו ושאר האזכורים הם בנביאים ירמיהו, יחזקאל ועמוס. בתנ"ך מופיעות גם קינות שלמות, שהנודעות בהם הם קינת דוד ומגילת איכה.
את הקינות בתנ"ך ניתן לחלק לשלושה סוגים:
בקינות בתנ"ך שכיחים המוטיבים הבאים:
היו שטענו שחרוז שבו הטור הראשון ארוך מהשני הוא מקצב האופייני לקינה המקראית, אולם אחרים שללו זיהוי זה וטענו שאין לקינה המקראית מקצב אופייני.
לאחר התנ"ך
בן סירא בימי הבית השני, מציג את הקינה על המות כחובה המקבילה לקבורה. הוא כותב: "בני על המת הזיל דמעה, התמרר ונהה קינה. כמשפטו אסוף שארו, ואל תתעלם בגויעתם. המר בני והתם מספד, ושית אבלו כיוצא בו. יום ושנים בעבור דמעה, והנחם בעבור עוון.
בתלמוד נשתמרו קינות רבות. פייטני ארץ ישראל חיברו קינות רבות. התייחד בכך במיוחד אלעזר הקליר שחיבר מעל מאה קינות על חורבן עם ישראל. גם בימי הביניים נתחברו קינות רבות על יחידים שמתו, על גזירות, במיוחד במסעי הצלב, ועל נפגעי רעידת אדמה.
קינות על גזירות צורפו לראשונה לתפילה כחלק מהקרובות לתשעה באב. בהמשך סודרו קבצים של קינות לתשעה באב.
מנהג הקינה היה נהוג גם בקרב עדות מסוימות על ידי נשים בעיקר. בקהילת יהדות מרוקו היה נהוג אצל נשים להגיע אל בית האבלים ולשיר קינות ולאחר מכן באזכרות בבית העלמין.
דוקומנטום
דוקומנטום (באנגלית: Documentum) היא פלטפורמה לניהול תוכן ארגוני, הנקראת על שם חברת התוכנה שפיתחה אותה.
כיום, תחזוקת המערכת נעשית על ידי חברת OpenText.
מטה החברה ממוקם בווטרלו, אונטריו, קנדה.
היסטוריה
חברת דוקומנטום הוקמה ביוני 1990, על ידי הווארד שאו (Howard Shao) וג'ון ניוטון (John Newton). החברה הוקמה על מנת לסייע לארגונים לנהל מידע שאין לו מבנה נתונים רשמי - מסמכים, תמונות, שמע, וידאו.
תחילה, שיתפה דוקומנטום פעולה עם חברת זירוקס (Xerox) ויחד הן פיתחו מערכת לאחסון, וניהול ידע לחברת התעופה בואינג ולחברת התרופות סינטקס פיתחו תהליך אוטומטי שיסייע בתהליך הרכבת תרופות חדשות (NDA).
בשנת 1993, הציגה החברה את מערכת לניהול המסמכים האלקטרוניים שלה.
בתאריך 5 בפברואר 1996, הונפקה דוקומנטום בבורסה לניירות ערך בניו יורק תחת הסימון DCTM.
בשנת 2000, הציגה החברה את הפלטפורמה הראשונה שלה Documentum 4i.
בשנת 2002, הציגה החברה את Documentum 5 ומתגה אותה כפלטפורמה אחידה לניהול תוכן ארגוני (ECM), הפלטפורמה סיפקה יכולות משולבות של ניהול תהליכים עסקיים (BPM) וכן כלים לניהול תוכן בארגון מבוזר.
בחודש דצמבר 2003 הודיעה חברת EMC על רכישת חברת Documentum תמורת 1.7 מיליארד דולר.
מוצרים
למערכת דוקומנטום מספר רכיבים:
הזמן הוורוד
הזמן הוורוד הוא עיתון לקהילת הלהט"ב בישראל, שהופץ אחת לחודש במתכונת חינמון. הגיליון הראשון של העיתון פורסם בספטמבר 1996, ומאז ובמשך כ-12 שנה כמעט ברציפות העיתון יצא לאור, עד לסגירתו בפברואר 2008.
רקע
העיתון נוסד על ידי יאיר קדר, עורכו הראשון, כעיתון הגייז הראשון שמשלב בין ארבעת אגפי הקהילה - הומוסקסואלים, לסביות, ביסקסואלים וטרנס'נדרים, והוא ביטא קו פוליטי חצוף ונועז בתקופתו. כשעזב קדר את עריכת העיתון עקב נסיעה לחוץ לארץ הועבר העיתון לידי אגודת הלהט"ב, ואורנה אושרי התמנתה לעורכת. אחר כך בשנים 2002-1998 הוא נערך על ידי גדי ששון, שהתפטר מתפקידו לטובת הקמת "הזמן החדש" שנסגר לאחר מספר חודשי פעילות מועטים.
לאחר עזיבתו של ששון חדל העיתון לצאת לאור, ורק כעבור מספר חודשים חזר לפעילות תחת הוצאת אגודת הלהט"ב, בשיתוף עם רשת שוקן בשמו החדש: העיר בוורוד.
מעבר למאבקים הציבוריים אותם ליווה, היה לעיתון גם פן בידורי, במסגרתו הופיעו פינת רכילות, צילומי אופנה שונים ועוד. במסגרת זו נהג העיתון לערוך מדי שנה תחרות "גבר השנה". זוכי התחרות השתתפו בתחרויות יופי בינלאומיות להומואים שהתקיימו מסביב לעולם, כדוגמת תחרות "מר גיי העולמי". מאז סגירת המגזין אין לישראל נציגים בתחרויות כגון אלה.
בין הכותבים בעיתון היו גל אוחובסקי, אבנר ברנהיימר, עמליה זיו, ניצן הורוביץ, אורן קנר, אלון הגר, סמי דואניאס, שבי גטניו, גדי ששון, אייל גרוס, Ne-Tasha, יורם מלמד, רונן פארי, דנה אינטרנשיונל, גור רוזן, דנה אורלנד, דנה פלג, רמי הסמן, גדעון הירש, אילן שיינפלד, דן לחמן ואחרים.
הקמה ופעילות
לצורך הקמת העיתון גויסו בהתנדבות אנשים מהאקדמיה, מחיי הלילה ומעיתון העיר. הדפסת העיתון נערכה בפורמט "טבלואיד" בנייר עיתון בצבעים. הוא הופץ לראשונה חינם בדוכני העיתונים ברחבי תל אביב והגדיל את חשיפתו לציבור ההומו לסבי. מאחר שהעיתון היה עצמאי ונטול מגבלות מימון של חברות מסחריות גדולות (הוא התפרנס מפרסומים של עסקים הפונים לחברי הציבור ההומו לסבי), או של ארגונים ממסדיים בעלי אינטרסים שונים, תכניו אופיינו בבוטות אידאולוגית ופוליטית שנעדרה בקודמיו.
בשנת 1999 נמכר העיתון ל-"אגודה לשמירת זכויות הפרט", אשר מינתה את אורנה אושרי מעצבת גרפית במקצועה לעורכת העיתון. העיתון נכרך ונדפס על נייר קשיח ומולבן אשר שיווה לו מראה מגזיני. כמו כן גויס מנהל מסחרי לעיתון אשר החל בשיווקו למפרסמים מקרב החברות הגדולות בשוק. לאחר שנה עזבה אושרי את תפקידה ומונה גדי ששון, ששימש עד אז צלם בעיתון. הרחבת מעגל המפרסמים בתקופה זו, מעבר לזה הקהילתי, הובילה לגידול במספר העמודים, להחלפת הכריכה בכריכת כרומו ולהגדלת תפוצת המגזין לכ-15,000 עותקים שחולקו חינם כמעט בכל הערים המרכזיות ברחבי הארץ. זאת בעיקר במקומות מפגש מרכזיים של הציבור ההומו לסבי ובדוכני עיתונים שונים.
מלבד זאת, העיתון החל לקשור קשרים מסחריים ומערכתיים עם גורמים שונים בשוק, כגון משרדי פרסום, משרדי יחסי ציבור ואמצעי תקשורת נוספים, אשר קירבו אותו לתודעת הציבור הרחב. עוד השתתף המגזין בארגון אירועים לציבור ההומו לסבי, אשר זכו לחשיפה בתקשורת הדומיננטית, כגון תחרות "גבר השנה" שנבנתה לפי פורמט תחרות מלכת היופי, תוך שיתוף גורמים מתעשיית האפנה והבידור בארץ.
קשיי העיתון
בשנת 2004 נקלע המו"ל לקשיים כלכליים ובמשך חודשים ספורים יצא הזמן הוורוד תחת הכותרת הזמן החדש, בחסות החברה המסחרית "טלטאץ' תקשורת" ובשיתוף פעולה מסחרי עם המקומון התל- אביבי "העיר". חזות העיתון שונתה ועיצובו דמה לאחד ממוספי עיתון העיר הן בגודל העיתון (שהוקטן לגודל A4) והן בפורמט ההדפסה, שהומר כולו לדפי כרומו.
בשנת 2005 חידשה האגודה בשיתוף העיר את הוצאת העיתון ועורכת מוספי המקומון מונתה אף לעורכת העיתון הקהילתי. בשנת 2008 רכש העיר את זכויות ההוצאה לאור והעיתון נדפס במשך שנתיים תחת השם העיר בוורוד. השינוי הוביל לשינוי תוכני העיתון, אשר לבשו אופי מסחרי והתמקדו בנושאי לייף סטייל, אפנה ויחסי ציבור וטורים מעטים אשר כוונו לקהל יעד הומו לסבי. כך איבד העיתון את אופיו הקהילתי האלטרנטיבי ועטה אופי שיווקי מסחרי אשר הפך אותו למגזין בידורי צרכני נוסף בשוק העיתונות הישראלי, עד שנסגר בשנת 2010 (קניאס, 2012).
העיתון הקהילתי כאמצעי תקשורת אלטרנטיבי
הייצוג ההומו לסבי באמצעי תקשורת ההמוניים מועט ומעוות, ולכן שימש השיח העיתונאי הקהילתי שנים רבות ככלי היחיד שבאמצעותו הומואים ולסביות קיבלו אשרור חיובי למציאות חייהם ולתחושותיהם. תפקידו של העיתון הקהילתי כסוכן חברות לפעילות חברתית בארץ מקומות מפגש ובילוי עולה כבר בסיפורי חיים של הומואים ישראלים (קמה, 2003). הדר נמיר מדגישה את חשיבות תפקיד זה בשנות השמונים והתשעים בעיקר בקרב קוראים שהיו בארון או שגרו בפריפריה, אשר לא הייתה בה פעילות קהילתית: "היה בידוד נורא חזק. לא היה שום מודל לחיקוי. העיתון שימש קרש הצלה להומואים ולסביות, שלא הייתה להם כתובת לפנות" (ריאיון עם הדר נמיר, 27.12.2005).
שיח האיידס בעיתון הזמן הוורוד
כתבות העיתון התמקדו בשאננות חברי הציבור המתנגדים לשימוש באמצעי מניעה בעקבות פיתוח קוקטייל תרופות המעכב את התפתחות הנגיף ופירטו את תופעות הלוואי והקשיים החברתיים של נטילת ה"קוקטייל". אם כן, אפשר להבחין בקו אידאולוגי אמביוולנטי העולה משיח האיידס בעיתון הזמן הוורוד. מחד גיסא יש סיקור מפורט של חוויות של נשאי הנגיף וקשייהם ומאידך גיסא אופיו המאיים של סיקור זה מטפח את הדימוי המסוכן של המחלה ונפגעיה ובכך שומר על גבולות השיח הנורמטיבי בנושא. (קניאס, 2012).
כששר האוצר יעקב נאמן סירב, בשנת 1997, לתת תוספת תקציב למשרד הבריאות לשם מימון תרופות (הקוקטייל) לנשאי HIV, מהלך שגרר ביקורת בתקשורת, ובקרב הקהילה הלהטב"ית, הופיע על שער הזמן הוורוד דיוקנו של השר, משולב בעבודה של פייר וז'יל, בליווי הכותרת "למוות יש עוזר נאמן".
מפרץ בנגל
מפרץ בֶּנְגָל הוא מפרץ היוצר את החלק הצפון מזרחי של האוקיינוס ההודי. המפרץ, אשר נודע כגדול בעולם, המזכיר בצורתו משולש, גובל במזרח עם חצי האי המלאי, ובמערב עם הודו. בקצהו הצפוני של המפרץ נמצאות מערב בנגל ובנגלדש, ומכאן שמו. נקודותיו הדרומיות ביותר נמצאות בסמוך לסרי לנקה שבמערב ואיי אנדמן וניקובר שבמזרח.
רבים מנהרותיה של הודו זורמים ממערב למזרח ונשפכים במפרץ בנגל; בצפון, הגנגס, מגנה וברהמפוטרה, ובדרום מהנדי, גודברי, קרישנה וקברי. יער המנגרוביים, סנדרבנס, גדל בדלתה של נהרות הגנגס, ברהמפוטרה ומגנה, שכולם נשפכים כאמור למפרץ בנגל. נהר האייארוודי אשר במיאנמר זורם אף הוא למפרץ.
חוף קוקס באזר המשתרע על פני כ-120 ק"מ בחלקו הצפון מזרחי של המפרץ מהווה אחת מרצועות החוף הטבעיות הארוכות בעולם. חופים אחרים לאורך המפרץ הם בקהלי, דיגהה, פורי, וולטייר ו"חוף המרינה" במדרס.
על האי צפון סנטינל חיים הסנטינלים, אחד השבטים המבודדים ביותר בעולם.
ב-26 בדצמבר 2004 נפגעו החופים חלק ניכר מחופי המפרץ בנגל מגלי צונאמי שנגרמו עקב רעידת האדמה באוקיינוס ההודי, באזור סומטרה, אירוע הנחשב לאחד מאסונות הטבע הכבדים בתולדות האנושות.
צבי פרייגרזון
צבי פרייגרזון (26 באוקטובר 1900 - 15 במרץ 1969) היה סופר ומשורר עברי, ואסיר ציון בברית המועצות. ידוע גם בשם עטו "א. צפוני".
שכונת קברות
שכונת קברות היא מושג בהלכות טומאה וטהרה החל על כל מקום שבו נמצאו שלושה מתים בשטח של בין ארבע לשמונה אמות.
צבי פרייגרזון
קורות חיים
צבי פרייגרזון נולד בג' בחשוון ה'תרס"א בעיירה שפטובקה שבאוקראינה, לראיסה לבית הלפרין ולישראל. אביו היה אדם משכיל וציוני נלהב ובבית משפחתו אף דיברו עברית. בילדותו התחנך צבי בחדר ובשנת 1913, לפי המלצת חיים נחמן ביאליק, נשלח לישראל מטעם הקונגרס היהודי העולמי ללמוד בגימנסיה העברית "הרצליה" בתל אביב.
שכונת קברות
רקע
בעבר, נהוג היה לקבור מתים רבים ממשפחה אחת, בדרך השונה מזו העכשווית. במקום לקבור מתים רבים בקברים רבים נפרדים, היו קונים מראש מערה רחבה, ושם היו חופרים כוכים רבים לכל בני המשפחה.
צבי פרייגרזון
קורות חיים
בקיץ 1914 נסע לביקור בבית הוריו שבאוקראינה, אולם עקב פרוץ מלחמת העולם הראשונה נסגרו הדרכים וצבי נאלץ להישאר במולדתו ולהשלים את לימודיו בגימנסיה שבאודסה. עם פרוץ מהפכת אוקטובר ב-1917 התאפשר לצבי לעבור למוסקבה וללמוד באקדמיה להנדסת מכרות, שם השלים את השכלתו הגבוהה. לאחר סיום לימודיו המשיך באקדמיה והיה למדען מצליח בתחום הנדסת המחצבים.
בנוסף, במהלך שהותו במוסקבה הצטרף לתנועת "צעירי ציון" והחל לפרסם שירים בעלי זיקה ציונית. בשנת 1925 התחתן עם לאה לבית זייגרמן ונולדו להם שלושה ילדים: עתליה, נינה ובנימין.
עם פרוץ מלחמת העולם השנייה המשפחה עברה לקזחסטן. צבי החל שוב לכתוב פרוזה בעברית שהייתה אסורה בברית המועצות, והתקרב עם סופרים נוספים שכתבו בסתר בשפה העברית. בתחילת שנת 1949 נעצר פרייגרזון בעקבות פעולתו של סוכן קג"ב סמוי אשר הסתובב בחוגי סופרים אלו, ובמרץ 1949 נידון ל-10 שנות מאסר במחנה עבודה בסיביר.
שכונת קברות
גודל המערה ומקום הכוכים
לפי רבי שמעון, אופן הקבורה צריך להיות באופן צפוף יותר: גודל המערה - שש אמות רוחב ושמונה אמות אורך, קוברים ארבעה מתים משני צידי הקירות באורך המערה, ושלושה מתים ברוחבה, מול הפתח. בנוסף לכך, סבור רבי שמעון שניתן לקבור עוד שני מתים בקצה המערה, (בין האורך לרוחב), לפי רבי יוסי בר חנינא הכוונה היא שהכוך יהיה בעמידה, ולפי רבי יוחנן הדבר לא ייתכן, שכן זו היא קבורת חמור, ולכן יש לומר ששני הכוכים הם באלכסון.
צבי פרייגרזון
קורות חיים
במהלך שהותו במאסר עבד פרייגרזון במעבדה מדעית ופיתח פטנטים בתחום הפחם. לאחר שחרורו כתב יומן זכרונות מפורט על תנאי ההסגר הקשים, אשר לימים הוצא לאור. בסוף שנת 1955 שוחרר מההסגר וחזר למוסקבה, שם המשיך ללמד באקדמיה, וכן לכתוב ולפרסם ספרי לימוד בנושא העשרת פחם.