cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
ג'ייקוב פרג' רפאל ג'ייקוב
ג'ייקוב פרג' רפאל ג'ייקוב (באנגלית: Jacob Farj Rafael Jacob; 1923, כלכותה, הודו הבריטית – 13 בינואר 2016, ניו דלהי, הודו) היה לוטננט גנרל יהודי בצבא הודו אשר כיהן כראש המטה הכללי של פיקוד המזרח ההודי ונודע בחלקו במלחמת הודו-פקיסטן (1971). לאחר תום שירותו הצבאי הצטרף למפלגת העם ההודית וכיהן כמושל גואה ופנג'אב.
קורות חיים
לאחר המלחמה נשלח ללימודים צבאיים בבריטניה ובארצות הברית ולאחריהם שב לשורות הצבא ההודי ולחם במלחמת הודו-פקיסטן (1965) כמפקד אוגדה. ב-1969 מונה לראש המטה הכללי של פיקוד המזרח ההודי והועלה לדרגת מייג'ור גנרל. במהלך מלחמת הודו-פקיסטן (1971) ניצחו כוחות פיקוד המזרח ההודיים את צבא פקיסטן והביאו לקריסתו. פרג' רפאל זכה להערכה על תפקודו במערכה ונחשב לאחד מגיבוריה.
ב-1978 סיים את שירותו הצבאי והצטרף למפלגת העם ההודית. הוא כיהן כמושל גואה ופאנג'ב. הוא פעל להעמקת יחסי הודו–ישראל ולכינון יחסים דיפלומטיים בין המדינות. עוד פעל להעמקת שיתוף הפעולה הצבאי בין המדינות.
ג'ייקוב פרג' רפאל ג'ייקוב הלך לעולמו ב-2016 לאחר סיבוך של דלקת ריאות, והוא בן 92. הוא נקבר בבית העלמין היהודי בניו דלהי.
חמור בעור אריה
חמור בעור אריה הוא אחד ממשלי איזופוס, שיש לו שתי גרסאות שונות בשפה היוונית. ישנן גם כמה גרסאות מתרבות המזרח, והפרשנות של הסיפור משתנה בהתאם.
המשל
אחת מבין שתי הגרסאות היווניות של סיפור זה, המקוטלג במספר 188 במדריך פרי (Ben Edwin Perry), מתארת את סיפורו של חמור העוטה על עצמו עור של אריה, ומשעשע את עצמו על ידי הפחדתן של החיות התמימות שאינן מזהות אותו. כאשר פונה החמור לשועל, ומנסה להפחיד אף אותו, מגיב השועל לאחר שהוא מזהה את קולו של החמור, ומיד אומר: "ייתכן וגם אותי היית מפחיד, אילולא שמעתי קודם את קול הנעירה שלך". מוסר ההשכל של הסיפור מתומצת, לעיתים, באופן הבא: לעיתים קרובות בגדים עשויים להסוות טיפש, אבל דבריו יסגירו אותו מיד. גרסה זו מופיעה כמשל מס' 56 באוסף של בבריוס (Babrius).
מוטיבים עממיים ושימושים
בהודו, סיפור דומה מתואר בסיפורי הג'טקה הבודהיסטים. בגרסה זו, אדונו של החמור קושר עליו עור של אריה, ומשלח אותו לרעות בשדות, במהלך מסעותיו. האדון נודד מכפר לכפר, ובכל מקום - שומר הכפר, בדרך כלל, פוחד מדי מהאריה כדי לעשות דבר מה. עד שלבסוף, שומר בכפר אחד מזעיק לעזרה את יתר תושבי הכפר, ויחד הם רודפים אחר החמור, עד אשר הוא נוער, ובכך מסגיר את זהותו האמיתית, ולאחר מכן - החמור מוכה למוות. סיפור דומה משחק על המוטיב של הסגרת הזהות האמיתית על ידי קול. בסיפור זה, אריה מוליד בן לנקבת תן; הבן נראה כמו אביו, אך יש לו יללה של תן. לפיכך, מייעצים לו להיות תמיד בשקט בעתיד. גרסה אירופאית לסיפור זה של יהדות ספרד, בשפה הלאדינו, היא הפתגם "Asno callado, por sabio contado", שפירושו: "חמור שקט הוא חמור חכם". פתגם מקביל בשפה האנגלית הוא (בתרגום לעברית): "זהותו של טיפש איננה ידועה, עד אשר יפתח את פיו".
הסיפור, על גרסותיו, מוזכר, בצורה כזו או אחרת, בשפות אחרות שונות. בלטינית זה הוא נקרא Leonis exuvium super asinum. בסינית-מנדרינית הסיפור הוא yang zhi hu pi - "עז בעור של נמר". בסיפור הסיני, עז מניחה על עצמה תחפושת, אבל ממשיכה לאכול עשב, כרגיל. כאשר העז מבחינה בזאב, האינסטינקט משתלט על העז, והיא יורדת על ברכיה.
אזכורים מאוחרים יותר
בתרבות הפוליטית האמריקאית, חמור בעור אריה היה אחד ממשלי איזופוס שבהם עשה שימוש הקריקטוריסט תומאס נאסט, כאשר היו שמועות בשנת 1874 כי הנשיא הרפובליקני יוליסס גרנט ינסה לרוץ לכהונה שלישית - מהלך חסר תקדים נכון לאותן השנים. בערך באותו הזמן, היה דיווח חדשותי כוזב אודות מספר חיות אשר נמלטו מגן החיות שבסנטרל פארק, וכי הן משוטטות חופשי ברחבי העיר ניו יורק. נאסט שילב את שני הנושאים הללו לקריקטורה השבועית אשר פורסמה בעיתון Harper's Weekly ב-7 בנובמבר, תחת הכותרת "פאניקה מכהונה שלישית", בה מוצג חמור בעור של אריה (תחת הכיתוב "קיסרות"), מבריח בעלי חיים שונים, המייצגים אינטרסים שונים.
במאה ה-20, נעשה שימוש ספרותי במשל זה על ידי הסופר ק.ס. לואיס. בספרו "הקרב האחרון", הספר השביעי והאחרון בסדרת ספרי דברי ימי נרניה, קוף נכלולי בשם שיפט מערים על חמור טיפש בשם פאזל ללבוש עור של אריה שהשניים מצאו. לאחר מכן, הקוף מוליך שולל את תושבי נרניה התמימים לחשוב כי אסלן, האריה האגדי, חזר אל ארצם. קת'רין לינדסבוג, החוקרת את יצירותיו של לואיס, מזהה את גרסתו של אביאנוס כמקור של פרק זה.
מנחם מנדל שטיינהארט
רבי מנחם מנדל שטיינהארט (1768–1825), רבה של הילדסהיים, היה צעיר חברי הקונסיסטוריה היהודית של וסטפליה.
ביוגרפיה
שטיינהארט נולד לשמעון מהיינספורט וליטלה שהייתה אחותו של הרב יוסף שטיינהארט מפיורדא, ממנו לקח את שם משפחתו. הוא נישא להענדל בתו של ליב ש"ץ והיה סמוך על שולחנו במינדן שבמדינת הנובר. בשנת 1804 הוציא לאור ספר שו"ת בשם דברי מנחם ובאותה שנה מונה לכהונת רב בהילדסהיים. שטיינהארדט היה מוערך בעיני יהודים מסורתיים ומשכילים גם יחד ואפילו בעיני הגויים. ההיסטוריון צבי גרץ כינה אותו "חכם תלמודי נבון דעת". ודוד קארו בספרו "תכונת הרבנים" העמידו כרב אידיאלי. בשנת 1808 מונה שטיינהארט לחבר בקונסיסטוריה היהודית של וסטפליה ובשנת 1810 פרסם עם עמיתיו בקונסיסטוריה היתר לאיסור קטניות בפסח דבר שעורר עליו את רוגזם של עמיתיו הרבנים. בשנת 1812 פרסם ידידו, הרב וולף היידנהיים, את ספרו "דברי אגרת" הכולל עשר תשובות לתמיהות לגבי שינויים מהנוהג הדתי המקובל ובראשם הצדקת החלטתה של הקונסיסטוריה להתיר אכילת קטניות בפסח גם ליהדות אשכנז. בשנת 1813 הוא נתמנה לרבה של ורבורג ומשנת 1815 עד סוף ימיו כיהן כרבה של פאדרבורן.
עמדותיו
בשנת 1804 בספרו דברי מנחם, התייחס שטיינהארט להימנעות משימוש בתה בפסח מחשש חימוץ ולמרות שלא מצא לכך כל סיבה כתב: "אמנם באשר שהעולם נהגו בהם איסור לא יהא אלא כדברים המותרים ואחרים נהגו בהן איסור אי אתה רשאי להתירו בפניהם". כאשר נטל חלק בהיתר קטניות בפסח הוא הסביר זאת בספרו 'דברי אגרת' בכך שגם חכמי הגמרא לא פסלו אכילת קטניות בפסח.
בספרו 'דברי אגרת' הוא מתייחס לשורה של נושאים:
הערכה
מיכאל מאיר מציין את שטיינהארט כניצן ראשון של רבנים מחדשים שהובילו בדרך לרפורמה. לעומתו, יעקב כ"ץ טוען ששטיינהארט לא חרג ממסגרת ההלכה המקובלת ואת הנטיות הרפורמטריות בפסק על הקטניות יש לייחס לראש הקונסיסטורה, ישראל יעקבסון.
מחברים רבניים שונים ציטטו מדבריו של הרב שטיינהארט לאחר מותו. למשל, הרב צבי הירש פרידלינג מביסקוביץ מצטט מספרו דברי אגרת את דעתו שעדיף שכל האבלים יאמרו את הקדיש ביחד וכן הרב שמואל הכהן בארשטין מצטטו בספרו מעדני שמואל, כך גם הוזכרו דבריו בפתחי תשובה על השו"ע.
קישורים חיצוניים
ספריו
וחטנג צ'לידזה
וַחטַנג צֵ'לידזֵה (בגאורגית: ვახტანგ ჭელიძე; 10 באפריל 1917 – 11 ביוני 2005) היה מתרגם וסופר גאורגי.
ארץ עוץ
ארץ עוץ (באנגלית: Oz) היא ארץ בדיונית המשמשת כרקע לעלילת סדרת ספרי עוץ של ליימן פרנק באום.
וחטנג צ'לידזה
ביוגרפיה
וחטנג צ'לידזה נולד בשנת 1917 בכפר בחווי שבחבל גוריה, כאשר גאורגיה הייתה חלק מהאימפריה הרוסית; בשנת 1941 הוא סיים את לימודיו בחוג לשפה וספרות אנגלית בפקולטה הפילולוגית של האוניברסיטה הממלכתית של טביליסי.
ארץ עוץ
ארץ עוץ מוזכרת בספר "הקוסם מארץ עוץ" משנת 1900, אחת מארצות בדיוניות רבות, שאותן יצר באום בסדרת ספריו. ספר זה זכה לפופולריות הרבה ביותר מבין ספריו של באום. בעקבות הצלחת הספר באום המשיך לכתוב ספרים בסדרת עוץ אשר עלילותיה התרחשו בארץ עוץ ובארצות השוכנות בסביבתה.
וחטנג צ'לידזה
ביוגרפיה
בשנת 1945 פורסם התרגום הראשון של צ'לידזה - "רומיאו ויוליה" מאת ויליאם שייקספיר; בשנים 1952-1948 הוא היה העורך הראשי בהוצאת הספרים של משרד החינוך של גאורגיה הסובייטית - "סַבּליגמַטי".
בשנת 1955 צ'לידזה פרסם את יצירתו המקורית הראשונה - הרומן הביוגרפי "חייו של איוואנה מצ'בלי" - שגיבורו הוא מתרגם ופובליציסט גאורגי מהמאה ה-19.
ארץ עוץ
בסך הכול, באום כתב 14 ספרי ילדים ו-6 ספרים קצרים על ארץ עוץ. לאחר מותו של באום, רות פלומלי תומפסון וסופרים נוספים כתבו ספרי המשך לסדרת ספרי עוץ המקורית.
וחטנג צ'לידזה
ביוגרפיה
בשנים 1957-1955 צ'לידזה ערך את הגרסה הגאורגית של כתב העת הסאטירי הסובייטי "קרוקודיל" - "ניאנגי"; בשנים 1962-1957 הוא ערך את כתב העת הספרותי "ציסקַרי".
ארץ עוץ
ארץ עוץ, שמה של הארץ בתרגום העברי, מוזכרת בתנ"ך כארצו של איוב, ב:, ב: וכן ב: . השם עוץ מופיע גם מספר פעמים בתנ"ך כשם אדם.
וחטנג צ'לידזה
ביוגרפיה
בשנים 1967-1963 צ'לידזה עמד בראש מנהלת האמנות במשרד החינוך של גאורגיה הסובייטית, ואילו בשנים 1973-1967 היה מנהל הוצאת הספרים "סַבּצ'וֹתַה סַכַּרתווֵלוֹ".
ארץ עוץ
גאוגרפיה
ארץ עוץ היא ממלכה המחולקת לחמישה חלקים הנשלטים על ידי קוסם מופלא שחי בעיר הברקת, לכל אחד מארבעת החלקים האחרים יש שליט מקומי שכפוף לקוסם וצבע שמאפיין את הנוף בו.
וחטנג צ'לידזה
ביוגרפיה
בשנים 1983-1973 צ'לידזה פרסם בארבעה כרכים את עבודתו הספרותית הבולטת ביותר - החיבור התיעודי-ספרותי "הכרוניקות של חיי כארתלי"; הוא התבסס על אוסף החיבורים ההיסטוריים הגאורגיים מימי הביניים - "חיי כארתלי" - בשילוב עם מקורות היסטוריים חיצוניים.
ארץ עוץ
עיר הברקת
עיר הברקת (באנגלית: The Emerald City) היא בעצם עיר הבירה של ארץ עוץ הנמצאת ביבשת נונסטיקה. העיר נמצאת בדיוק במרכז ארץ עוץ וגובלת בכל אחת מארבע הארצות האחרות. על פי הספר הראשון בסדרה, הקוסם בנה את העיר ומינה עצמו לשליט שלה. בספרים מאוחרים יותר מסופר שהקוסם הגיע לשם ופיתח את העיר, אך לא הקים אותה ממש. בזמן שלטונו של הקוסם כל תושבי העיר נאלצים להרכיב משקפיים מיוחדים שדרכם נראית העיר בצבע ירוק כמו ברקת ומכאן שמה. העיר נחשבת עשירה מאוד ומלאת מסתרים.
וחטנג צ'לידזה
ביוגרפיה
בשנים 1985-1973 צ'לידזה היה העורך הראשי של העיתון "ליטֵרַטוּרוּלי סַכַּרתווֵלו" - ביטאונהּ של התאחדות הסופרים הגאורגית; באותה תקופה הוא גם הקים את כתב העת "חוֹמלי". בשנים 1991-1987 צ'לידזה היה מנהל הוצאת הספרים "נַקַדוּלי", שהתמחתה בספרי ילדים ונוער; במשך שני עשורים אלה, הוא היה גם חבר במועצות העריכה של עיתונים, כתבי-עת והוצאות ספרים אחרים.
ארץ עוץ
ארץ המנצ'קינים (ארץ המזרח)
ארץ המנצ'קינים (באנגלית: Munchkin Country) או אוזנקים נמצא במזרח ארץ עוץ ונשלט על ידי המכשפה המרשעת מן המזרח עד לבואה של דורותי. תושבי הארץ נקראים מנצ'קינים והצבע האהוב עליהם הוא כחול, בו הם צובעים את ביתם ונוהגים להתלבש. ביתה של דורותי נחת בארץ המנצ'קינים והרג את המכשפה הרעה, ובכך שחרר את הארץ משלטון הרודנות שלה. בנוסף ארץ המנצ'קינים הוא מקום הולדתם של הדחליל, איש-הפח והאריה הפחדן. בארץ עוברת גם דרך הלבנים הצהובות.
וחטנג צ'לידזה
ביוגרפיה
מלבד "רומיאו ויוליה" מאת שייקספיר, צ'לידזה תרגם מאנגלית לגאורגית את יצירותיהם של ג'ון פלטשר, ג'ון מילטון, דניאל דפו, וולטר סקוט, צ'ארלס דיקנס, ג'ון גולסוורתי, מארק טוויין, ג'ק לונדון, ארנסט המינגוויי, ג'ון סטיינבק, ג'רום דייוויד סלינג'ר ואחרים.
ארץ עוץ
דרך הלבנים הצהובות
דרך הלבנים הצהובות (באנגלית: Yellow Brick Road) היא שביל הבנוי לבנים צהובות המוביל מארץ המנצ'קינים לעיר הברקת, ובו הולכים דורותי וחבריה כדי להגיע לקוסם. בספר ההמשך נערת-הטלאים מעוץ מתגלה כי ישנה עוד דרך לבנים צהובות שמובילה לעיר הברקת.
קיום שטרות
קיום שטרות הוא שמה של תקנת חכמים מתקופת המשנה, לפיה לא ניתן לסמוך על שטר רק על סמך העובדה שהוא חתום בידי שני הצדדים ושני עדים, אלא צריך שהעדים או הלווה יעידו כי השטר אכן אמיתי.
ארץ עוץ
דרך הלבנים הצהובות
אחת הטעויות הנפוצות, שמתרחשת גם בסרט שנעשה על פי הספר, היא שנהוג לחשוב שדרך הלבנים הצהובות מובילה לארץ עוץ. האמת היא שדרך הלבנים הצהובות כבר נמצאת בארץ עוץ והיא מובילה רק לעיר הברקת.
וחטנג צ'לידזה
ביוגרפיה
צ'לידזה זכה בחייו בתארים ובפרסים הבאים: פעיל אמנות נכבד של גאורגיה הסובייטית (1967), פרס איוואנה מצ'בלי למתרגמים גאורגים (1978), הפרס הלאומי של גאורגיה (1998) והפרס הספרותי הממלכתי "סַבַּה" של גאורגיה (2003).
קיום שטרות
קיום השטר
ד-ה) קיימת גם אפשרות לקיום כאשר הדיינים עצמם מזהים את כתב ידם של העדים החתומים או שמראש העדים יחתמו בפני בית הדין.
ארץ עוץ
דרך הלבנים הצהובות
על פי תאוריה של קוראי סדרת הספרים, לכל ארץ יש דרך לבנים שמובילה אל עיר הברקת, וההבדל בין הדרכים הוא הצבע שלהן. לתאוריה זו אין שום ביסוס בספרים עצמם אבל בסדרת הטלוויזיה היא מומשה, וכאשר דורותי הלכה לפגוש את הקוסמת מהדרום היא השתמשה בדרך הלבנים האדומות.
וחטנג צ'לידזה
ביוגרפיה
וחטנג צ'לידזה מת בשנת 2005 בטביליסי ונקבר בפנתאון דידובה שבעיר.
המערכה על איי מריאנה ופלאו
המערכה
המערכה התחילה כאשר ב-15 ביוני ופלשו האמריקאים לסאיפאן. בתגובה תקף הצי הקיסרי היפני את כוחות הצי האמריקני שתמכו בפלישה, וכך התחיל ב-19 ביוני קרב ים הפיליפינים בו ספג הצי היפני תבוסה כואבת לאחר שאיבד 3 נושאות מטוסים וכ-600 מטוסים.
ב-21 ביולי פלשו הכוחות האמריקאים לגואם וב-24 ביולי לטיניאן. ב-9 ביולי הסתיים כיבוש סאיפאן, כיבוש טיניאן וגואם הסתיים ב-1 וב-8 באוגוסט בהתאמה. לאחר הקרבות החלה ארצות הברית לבנות שדות תעופה בסאיפאן ובטיניאן והציבה שם מפציצי בואינג B-29 סופרפורטרס שיועדו להפצצות אסטרטגיות על יפן.
קיום שטרות
קיום השטר
למרות שבכל התורה כולה צריך שני עדים על כל פרט ופרט, במקרה זה סברו חכמים שדי בכך שכל עד מעיד על חתימתו. יש שפירשו זאת, שחכמים הצריכו את העדים להעיד מחדש על הכתוב בשטר, ולכן יש לקיום זה תוקף מיוחד, שכן מלבד קיום החתימות יש גם קיום ובירור שהעדות עצמה נכונה יש שפירשו, שקיום העדים על חתימת ידם נחשבת כעדות על השטר עצמו, שכן מכיוון שהעדים עצמם יודעים שחתימתם נכונה, וכשחתמו - על האמת חתמו, הם יודעים על ידי כך שהכתוב בשטר נכון, ולכן די בכך שכל עד מעיד על חתימת ידו, שעל ידי כך הוא מעיד על הכתוב בשטר. רבי יהודה הנשיא חלוק על כל זה, והוא סבור שגם כאשר העדים עצמם מעידים ומקיימים את חתימת ידם, צריך עוד אחד שיצטרף עם כל אחד מהם, כדי שיהיו שני עדים על כל חתימה, או לחלופין יש צורך שכל אחד מן העדים יעיד הן על חתימת ידו והן על חתימת חבירו.
מודה בשטר שכתבו - צריך לקיימו?
ישנם הסברים שונים בראשונים בשיטתו של רבי מאיר. רש"י כותב כי ניתן להסביר את דברי רש"י אלה, בכך שדין "הפה שאסר הוא הפה שהתיר" נאמר דווקא במקרה כזה שבו דברי האוסר הם הסמך לפעולתנו, אך במקרה הנוכחי אמירתו של האוסר מחזקת מקור חיוב אחר - שטר, ולכן אמירה נוספת שלו אינה יכולה להגביל את כוח השטר.
התוספות מסבירים זאת באופן אחר; לדבריהם המחלוקת בין חכמים לרבי מאיר אינה מהותית-הלכתית אלא בשאלה עובדתית - מה הייתה תקנת חכמים שיש לקיים שטרות; האם התקנה הייתה שלפני טענת הלווה "מזויף" יש לקיים את השטר, וממילא שייך הדין הפה שאסר גם במקרה שהוא יודה באמיתות השטר (אלא שטוען פרוע), שכן הוא זה שיצר את כח השטר, או שמא דווקא לאחר שיטען הלווה מזויף, אז יש לקיים את השטר, וממילא השטר היה קיים מאז ומעולם, ולא הלווה הוא זה שיצר אותו.
במענה לקושיה אחרת למה לא יהיה הלווה נאמן לטעון כי השטר פרוע מדין מיגו שהיה יכול לטעון כי השטר מזויף ולא לקיים אותו, משיבים התוספות כי מדובר ב"מיגו דהעזה", כלומר הלווה חש אי-נעימות לומר שהשטר מזויף, שכן ישנם עדים ואנשים נוספים היודעים כי הדבר שקר. הסבר אחר בנושא מסביר רבי שמעון יהודה שקופ, כי במקרה שהלווה הודה כי השטר אינו מזויף, לא יכול הלווה לטעון שהשטר פרוע בטענת 'מיגו' שהיה יכול לטעון שהשטר מזויף, שכן טענת 'מיגו' קיימת רק כאשר יש לו נאמנות לטעון טענה מסוימת והוא זוכה בכוח הטענה, בניגוד לטענת "מזויף" שאינה כוח עצמאי של עצם הטענה אלא תקנת חכמים בלבד האומרת כי יש להתנהג באופן חשדני לשטר כזה למרות שאינו חשוד בשקר, ולא שייך לומר בה 'מיגו'. הסבר זה מבוסס על השיטה כי מיגו הוא כח הטענה.
גדר התקנה
הראשונים נחלקו האם בתקנת קיום השטרות עקרו חז"ל את תוקפו הרגיל של השטר לגמרי עד שיקיימו אותו, והפכו אותו לנייר חסר כל ערך, או שמא החכמים הותירו את כוח השטר על כנו, אלא שהצריכו למעשה לקיים את השטר, אך מדאורייתא יש לו עדיין תוקף משפטי. לפי רש"י בתקנת קיום השטרות עקרו חז"ל את דין השטר לגמרי עד שיקיימו אותו, וקבעו כי למרות שמדאורייתא יש לשטר תוקף, הם מבטלים תוקף זה וכעת השטר אינו מועיל לכלום עד שיתקיים. בכך סבור רש"י כי במקרה שהשטר אינו מקוים אין לעדות כל תוקף, ולכן דין כיון שהגיד שוב אינו חוזר ומגיד, הקובע כי לא ניתן לעד להעיד לאחר שנתקבלה עדותו - לא קיים, והעדים יכולים להעיד שוב. לעומת זאת סבורים חכמי התוספות, כי החכמים הותירו את כוח השטר על כנו, אלא שהצריכו למעשה לקיים את השטר, אך מהתורה יש לו עדיין תוקף הלכתי, ושעבודו קיים.
פתרונות הלכתיים
בעיה הלכתית שנידונה בין חכמי בבל היא, כיצד ניתן לקיים את השטר, כאשר יש רק שלושה אנשים, שמתוכם רק שניים מכירים את חתימת העדים. האם יכולים העדים המעידים על החתימות לשמש בעצמם גם כבית דין המקבל את העדים ("עד נעשה דיין")? האם די בכך שהדיינים עצמן מכירים את החתימות או שמא צריכים הם להעיד בפני חבריהם כעדים על החתימות? האם צריכים כל שלושת הדיינים לדעת שהחתימות אמת, או שמא די בכך ששניים יודעים? רב הונא פסק (יש אומרים שאמר זאת בשם רבו רב), כי די בכך שהדיינים עצמם יודעים שהחתימות אמת, ובכך הם משמשים גם כעדים וגם כדיינים, ואין בכך כל פסול בדרבנן. הבעיה היא רק, שכל שלושת הדיינים צריכים לדעת כי אכן החתימות נכונות כדי לקיים את השטר, ולכך יש פתרון: יעידו שני הדיינים שמכירים את החתימות, בפני השלישי שאינו מכיר את החתימות, ולאחר מכן יכתבו את ה"אשרתא דדייני" בה יכתבו "אשרנוהי וקיימנוהי לשטרא דנן במותב תלתא דאשתמודענא דחתימת ידא דסהדי היא" (תרגום: קיימנו את השטר במעמד שלושה אנשים ואכן וידאנו כי אכן חתימת ידי העדים היא, ולא זיוף).
רבי אבא מסר את אשר מסר לו רב הונא בשם רב, כי שלושה אנשים שישבו לקיים שטר, והתברר שקיים ערעור פסול על אחד מהם שפסול להיות דיין, רשאים הם להעיד עליו שכשר הוא לפי הידוע להם, רק לפני שחתמו יחד על קיום השטר. בתלמוד הוסבר כי מדובר באיש שהיה גזלן ובאו להעיד עליו כי חזר בתשובה. חכמי התוספות מסבירים, כי כאשר הוועד על האיש שהוא גזלן בטל וועד המושב של בית הדין, כי עד שלא באו להעיד העדים לפני בית הדין בפועל כי חזר בתשובה, הוא נותר בפסולו הראשון של "גזלן" שפסול להעיד, וממילא למרות שהתברר למפרע שלא היה גזלן, וועד המושב של בית הדין שנקבע שלא כהלכה בטל, ושוב צריך לקובעו מחדש ולכתוב שטר חדש.
ארץ עוץ
מחוז הווינקים (ארץ המערב)
ארץ הווינקים (באנגלית: Winkie Country) נמצאת במערב ארץ עוץ ועליה שלטה המכשפה המרשעת מן המערב, אשר שעבדה את תושביה. כאשר דורותי הרגה את המכשפה, היא שחררה את התושבים שהיו אסירי תודה. לאחר מכן, הם המליכו עליהם את איש-הפח כמלכם החדש. הצבע המאפיין את הנוף ואת האנשים החיים בארץ הווינקים הוא צהוב.
העיר טאי
העיר טאי נמצאת בארץ הווינקים והיא שטח לא מוכר בארץ עוץ. היא מופיעה לראשונה בספר הנסיכה האבודה של ארץ עוץ. העיר מוקפת ביער קסום שמשנה את צורתו וכך מונע מאנשים להגיע אליו.
האנשים החיים בעיר נקראים טאיסטים והם יצורים קסומים בעלי ראש של בצורת יהלום וגוף בצורת לב, מערכת העיכול שלהם מרופדת בזהב ובכך מאפשרת להם להתקיים מאכילת קוצים שגדלים בעיר. למרות שהעיר נמצאת בתחומי ארץ עוץ היא לא כפופה לנסיכה עוצמה מפני שתושבי העיר פשוט לא מודעים לקיומה ומניחים שהם האנשים היחידים ביקום. תושבי העיר חושבים שהם אדונים לעצמם ואינם מונהגים על ידי אף אחד אבל בפועל ישנה דמות בשם קוקו לורם שבשל חוכמתה הרבה היא פותרת סכסוכים בין אנשים באמצעות המצאת חוקים בטענה שהם קיימים כבר שנים, ובכך הוא גורם לאנשי העיר לעשות ככל העולה על רוחו.
ארץ ג'יליקין (ארץ הצפון)
ארץ ג'יליקין (באנגלית: Gillikin Country) נמצאת בצפון ארץ עוץ ועליה שולטת הקוסמת הטובה מן הצפון, הצבע המאפיין את הממלכה הוא סגול. ג'יליקין היא הארץ שבה התגוררה המכשפה ממבי, זיק/ברקת, וג'ק ראש דלעת. כמו כן זו הארץ ממנה הגיעו הקופים המכונפים. בעבר שלטה שם נסיכה עם משפחת המלוכה שלה, מה עלה בגורלה לא ברור. בהמשך סדרת הספרים, מתגלה כי ממבי שלטה בארץ ג'יליקין כמכשפה הרעה מהצפון עד שהודחה בידי הקוסמת הטובה מהצפון.
ארץ הקוואדלינגים (ארץ הדרום)
ארץ הקוואדלינגים (באנגלית: Quadling Country) נמצאת בדרום ארץ עוץ ונשלטת על ידי גלינדה, הקוסמת הטובה מן הדרום. הצבע המאפיין אותה הוא אדום. בארץ הקוואדלינגים נמצא היער עליו שולט האריה הפחדן מאז סוף הספר הראשון, בנוסף נמצאת שם ארץ החרסינה העדינה ויער העצים הלוחמים.
ארץ החרסינה העדינה
ארץ החרסינה העדינה (באנגלית: Dainty China Country) היא ארץ מסתורית השוכנת בתוך ארץ קוודלינג שבארץ עוץ. הארץ כולה עשויה מחרסינה כולל האנשים והחיות החיים בה. כאשר דורותי, הדחליל, איש-הפח והאריה היו בדרכם לפגוש את גלינדה, הקוסמת הטובה מן הדרום, הם עברו בדרך בארץ החרסינה ואף שברו בטעות את רגלה של אחת הפרות שם.
האנשים בארץ החרסינה לא יכולים לחיות מחוץ לה, כיוון ששם הם יהפכו לחרסינות רגילות ללא יכולת לזוז ולדבר, זאת אנו יודעים מהמפגש בין דורותי לנסיכת החרסינות כאשר דורותי ביקרה בארץ החרסינות וביקשה מהנסיכה לבוא עמה לקנזס.
יבשת נונאסטיקה
מסביב לארץ עוץ ישנו מדבר המכונה המדבר הקטלני (Deadly Desert) ומסביבו נמצאות ארצות נוספות המקיפות את ארץ עוץ כל הארצות ביחד יוצרות את יבשת נונאסטיקה שמוקפת באוקיינוס הנונסטיקי האגדי. ארץ עוץ היא הארץ הגדולה והעשירה ביותר ביבשת.
תושבי ארץ עוץ אינם עוזבים את ארצם לארצות אחרות בגלל המדבר ואין להם שום קשר עמם, לעומתם הארצות האחרות מקיימות קשרים ביניהם.
המדבר הקטלני
המדבר הקטלני הוא המדבר הקסום שמקיף את ארץ עוץ ומפריד אותה משאר הארצות של היבשת. למרות שהשם המדבר הקטלני מתייחס לכל המדבר הוא בעצם השם של החלק המזרחי של המדבר, שמחולק לארבעה חלקים:
כל מי שדורך על החול של אחד המדבריות האלו מתפורר והופך לחול שבונה את המדבר, עם זאת ישנם אנשים שהצליחו לחצות אותו, בהם דורותי.
הממלכה הקסומה של מו
הממלכה הקסומה של מו או בקיצור מו (Mo) נמצאת על יבשת נונאסטיקה, לא ברור היכן בדיוק. הממלכה מופיע בפעם הראשונה בספר אחר שכתב פרנק באום שנה לפני שהוא כתב את הקוסם מארץ עוץ, ספר שלא זכה להצלחה. בספר התשיעי בסדרה הדחליל מארץ עוץ הדחליל מגיע לביקור בממלכה.
מו מלאה בדמויות מסתוריות ובקסמים בראשה עומד מלך ששמו הוא פשוט "המלך" (The Monarch) ומלכה ששמה הוא "המלכה" (The Queen).
מקורות השראה
עיר הברקת נוצרה בהשראת "העיר הלבנה" אשר הוקמה על ידי דניאל ברנהם ופרדריק לו אולמסטד במיוחד בשביל התערוכה העולמית של שיקגו (1893) בה פרנק ליימן באום אשר היה תושב שיקגו ביקר לעיתים קרובות. באופן סכמתי, ארץ עוץ דומה מאוד לארצות הברית: במזרח, אדמות החקלאיות ואזורים מיוערים; במערב, שטחים אשר אינם מיוערים ושדות חיטה ובדרום, שטחים פוריים רבים.
בני האלמוות
העולם של ספרי עוץ נשלט על ידי בני אלמוות הכוללים פיות, ננסים, בנות ים, נימפות, ומספר גזעים אשר נוצרו על ידי באום בעצמו.
ננסים
באום הציג את הננסים (Nome) לראשונה בספר עוצמה מעוץ, והם שימשו כדמויות הרעות לכל אורך הסדרה. הננסים הם גזע החי באזורים תת-קרקעיים אשר מבלים את מרבית זמנם בכריית אבנים יקרות מן האדמה. לגזע הננסים צבא מסיבי, אבל הם לא מחזיקים ביכולות קסם רבים. על אף שהם ממלאים תפקיד מרכזי לאורך סדרת ספרי עוץ, במשך רוב הסדרה, אין למעשה ננסים אשר מתגוררים בארץ עוץ. שמם באנגלית הוא למעשה, שיבוש של המילה Gnome, שפירושה הוא, כאמור ננס.
גזעים אחרים
שאר הגזעים בני האלמוות בסדרת ספרי עוץ ממלאים תפקיד פחות משמעותי, ומופיעים בעיקר בספרים המאוחרים ביותר בסדרה אשר מתרחשים מחוץ לגבולות ארץ עוץ.
בני התמותה
למרות שבאום לא הרבה להשתמש במילה "בן תמותה", תומפסון השתמשה במילה זו באופן תדיר על מנת לתאר את האנשים אשר הגיעו במקור מן העולם החיצון אל ארץ עוץ.
הקוסם היה בן התמותה הראשון אשר הגיע לארץ עוץ. אחריו הגיעה דורותי ומרבית הדמויות אותן דורותי פוגשת בדרכה בארץ עוץ.
מכשפות וקוסמים
לאורך תקופת הזמן בו מתרחש הספר הקוסם מארץ עוץ, האזור הצפוני, האזור הדרומי, האזור המזרחי והאזור המערבי של ארץ עוץ נשלטים על ידי מכשפות. המכשפות של האזור הצפוני והאזור הדרומי הן מכשפות טובות, ובאום עושה הבחנה וקורא להן קוסמות (Sorceress), בניגוד למכשפות (Witch) של האזור המזרחי והאזור המערבי הן רעות. גלינדה, הקוסמת הטובה מהדרום, נחשפת מאוחר יותר כמכשפה החזקה ביותר מבין ארבע המכשפות. לאחר שביתה של דורותי נוחת על המכשפה הרעה מהמזרח, ומשחרר את המאנצ'יקים מעבדות, הקוסמת הטובה מהצפון מספרת לדורותי שהיא איננה חזקה באותה המידה כמו שהמכשפה הרעה מהמזרח הייתה, ובמידה וכן היא הייתה משחררת את גזע המנצ'קינים מעבדות בעצמה.
הצבע הלבן הוא הצבע המסורתי של המכשפות בארץ עוץ. הקוסמת הטובה מהצפון חובשת כובע בצבע לבן ולובשת שמלה לבנה. גלינדה, הקוסמת הטובה מהדרום לובשת גם כן שמלה לבנה. חלק מדמויות הסדרה מחשיבים את דורותי כמכשפה, לא רק משום שהיא הרגה את המכשפה הרעה מהמזרח, אלא בגלל שהשמלה שלה מכילה צבעי כחול ולבן.
לאחר שברקת הופכת לשליטת ארץ עוץ היא אוסרת שימוש בקסם על ידי כלל תושבי ארץ עוץ מלבד גלינדה, הקוסם, והיא עצמה.
מתתיהו יחזקאל גוטמן
הרב מתתיהו יחזקאל גוטמן (י"א בתמוז ה'תרנ"א – י' בכסלו ה'תשל"ג; 1891–1972) היה רב רומני־ישראלי, מראשוני חוקרי תנועת החסידות. מחבר סדרות "מגדולי החסידות" ו"מגבורי החסידות". מרבני תנועת המזרחי.
ביוגרפיה
נולד בשנת ה'תרנ"א (1891) ביאשי למשפחה חסידית מיוחסת. אמו היא שיינדל (לבית דרברימדיגר) ואביו הוא הרב שלום גוטמן (נפטר ה'תרפ"ט), ששימש כרב העיר 36 שנה, מחבר "תפארת בית לוי" על תולדות רבי לוי יצחק מברדיטשב (יאסי תרע"ט), שיצא לאור גם בעריכת הרב מתתיהו יחזקאל.
הרב גוטמן נפטר בתל אביב ביום י' בכסלו ה'תשל"ג (1972). חוקר החסידות ד"ר יצחק אלפסי ציין כי, הרב גוטמן "לא נספד כראוי לפעילותו ולתרומתו לחסידות".
חיים אישיים
נישא לינטע, בתו של הרב יעקב גוסטמן מזאסטוונה, בוקובינה. בנותיהם הן רחל ידעיה וחיה שרה גרוסמן. ילד נוסף נפטר בילדותו.
כל שלושת אחיו שימשו רבנות: הרב ישראל, מילא את מקום אביהם ברבנות יאשי ואחר כך שימש כרב שכונת נווה שרת בתל אביב; הרב ד"ר פנחס גוטמן, התגורר בניו יורק; הרב מנחם נחום גוטמן (תרס"ב-תשמ"ט), שימש כרב ביאשי, פעיל מרכזי בתנועת המזרחי, התגורר בירושלים ופרסם כאחיו חיבורים רבים בתחומי החסידות, ביניהם סדרת "אוצר אגדות החסידים". אחותו היחידה אדל, בעלה יעקב שמאי אפרתי, רבה של בריטשן, ושני בניהם, גיסו הרב יעקב גוטמן וגיסו שמואל ואשתו מרים, נספו כולם בשואה.
אלפונס ג'יימס דה רוטשילד
מאייר אלפונס ג'יימס רוטשילד (1 בפברואר 1827 – 26 במאי 1905), היה איש כספים צרפתי, בעל כרמים, אספן אמנות, פילנתרופ, מגדל סוסי מרוץ וחבר משפחת רוטשילד בצרפת.
כבעל כרם
אלפונס ואחיו גוסטב פיתחו היו יריבים של בן דודם האנגלי נתנאל דה רוטשילד שעבר לפריז לאחר שנישא לאחותם שרלוט. נתנאל עבד בבנק de Rothschild Frères ובשנת 1853 הוא רכש את כרם שאטו מוטון רוטשילד ב-Pauilac באזור גידול היין מדוק. כרם שאטו מוטון של נתנאל קיבל דירוג גידול שני בסיווג הרשמי של יין בורדו של 1855. שלושה חודשים בלבד לפני מותו של אביהם ב-1868, אלפונס וגוסטב שכנעו אותו לקנות את הכרם היוקרתי יותר שאטו לאפיט רוטשילד בפאיולק שהוצע למכירה.
עם מות אביהם ב-1868, ירשו אלפונס וגוסטב את כרם שאטו לאפיט רוטשילד. עם זאת, לאור מגוריהם בפריז הכרם לא היה משמעותי ביחס להשקעות המאסיביות שלהם בבנקאות ובמיזמים עסקיים אחרים. בגלל זה הם ביקרו רק מדי פעם בכרם תוך שהם שומרים על עניין דל בכרם. עם מותם הורישו האחים רוטשילד את הרכוש לילדיהם והוא נותר בידי המשפחה עד היום.
כמממן וכמשקיע
אלפונס דה רוטשילד ירש הון גדול עם מות אביו ב-1868, כולל מניות בבנק דה רוטשילד פרז ובחברת Chemin de Fer du Nord. את הכשרתו בפיננסים החל בגיל צעיר ואביו הפקיד אותו לאחראי על פעילות מטילי הזהב של הבנק.
במהלך מלחמת צרפת–פרוסיה, אלפונס דה רוטשילד שמר על חומות פריז ערב המצור הפרוסי. כאשר סוכם לבסוף על הסכם שלום בינואר 1871, הבנק שלו מילא תפקיד מרכזי, לא רק בגיוס חמשת מיליארד הפרנקים שצרפת נאלצה לשלם כפיצויים לאימפריה הגרמנית החדשה, אלא בסיוע להביא ליציבות כלכלית. צרפת התאוששה פיננסית בצורה דרמטית והחזירה את חוק השילומים לפני המועד, אשר במסגרת שביתת הנשק הביאה לסיום הכיבוש הגרמני של צפון צרפת ב-1873. לעומת זאת, באותה שנה, גם בורסות ברלין וגם בווינה קרסו, והובילו את כל מרכז אירופה לשפל כלכלי ארוך. עם זאת, פחות מעשור אחרי זה אלפונס דה רוטשילד היה עד למהפך כלכלי ניכר בצרפת. קריסת בנק ההשקעות Société de l'Union Générale זירזה את מפולת שוק המניות ב-1882 שגרמה למיתון בכלכלה.
ב-1883 הוא הקים את חברת הנפט הכספי והים השחור (בניטו) כדי להתחרות עם יצוא הנפט של ארצות הברית. המיזם הפך למתחרה של Standard Oil כשניסה לספק נפט רוסי בשווקים הבינלאומיים. ב-1889 נמסר הבנק Comptoir d'Escompte de Paris לכונס נכסים וזמן קצר לאחר מכן פרצו שערוריות פנמה, שהגיעו לשיא בחקירה רשמית בנושא שנערך ב-1893 על ידי הפרלמנט הצרפתי.
הוא הפך לחבר בלגיון הכבוד, על תרומתו לכלכלה הצרפתית בזמן משבר, בשנת 1896 הועלה אלפונס דה רוטשילד לאביר צלב הגדול, המעמד הגבוה ביותר של לגיון הכבוד.
מרוצי סוסים
אלפונס דה רוטשילד היה תומך נלהב של מרוצי סוסים גזעיים, ובשנת 1852, בגיל עשרים וארבע, הפך לחבר במועדון הג'וקי של פריז. בסופו של דבר הוא רכש נכס כפרי ליד Touques, Calvados באזור נורמנדי תחתית, שם בנה את חוות גידול הסוסים Haras de Meautry. שם, הוא הניח את היסודות למבצע רבייה שהוכח כמוצלח ביותר במשך יותר ממאה שנים וכזה שבהדרכת צאצאיו נשאר פעיל כיום. אלפונס דה רוטשילד התחרה בעידן שלפני יצירת פרס דה ל'ארק. בין המרוצים העיקריים בהם זכו הסוסים שלו היו:
בתור אספן אמנות
במהלך חייו אסף אלפונס דה רוטשילד אוסף עצום של יצירות אמנות. הוא היה אספן נלהב בייחוד של הציירים ההולנדים וכן אספן חשוב של יצירות אמנות אסלאמיות. בשנת 1885 הוא מונה לחבר באקדמיה לאמנויות היפות והוא היה תורם והוריש כ-2,000 יצירות למוזיאונים רבים ושונים.
מגורים
כחלק מעיזבונו של אביו, אלפונס דה רוטשילד ירש בית מגורים גדול בפריז ברחוב סן-פלורנטין 2 בכיכר הקונקורד שהיום מהווה חלק ממתחם השגרירות האמריקאית. בנוסף, הוא גם קיבל את שאטו דה פרייר, אחוזה ענקית ואדמות יער במדינה כ-26 ק"מ מזרחית לפריז.
ניסיון התנקשות
באוגוסט 1895 נמסרה מעטפת נפץ שהופנתה לאלפונס דה רוטשילד לביתו בפריז. חבר צוות הבית העביר אותו למשרדי דה רוטשילד פרז, שם הוא התפוצץ ופצע קשה את הפקיד הראשי.
דנה סומברג
דנה סומברג (נולדה ב-17 בינואר 1982) היא עיתונאית ומגישת טלוויזיה ישראלית.
ביוגרפיה
ב-2008 הצטרפה לחברת החדשות, שם שימשה ככתבת לענייני פלילים, וסיקרה פרשיות מרכזיות במהדורה המרכזית. ב-2010 עברה לתפקיד כתבת לענייני תחבורה ותעופה, ובמקביל לקחה חלק בתוכנית "עובדה" שהופקה על ידי "קשת", וצולמה באולפני חברת החדשות. בתפקידה היא סיקרה נושאים חברתיים, וכן ערכה סדרות של כתבות בנושא החנייה ברשויות המקומיות, ניצול קשישים ובמיוחד ניצולי שואה.
באוגוסט 2012 עברה מחברת החדשות אל חברת בטר פלייס שם שימשה כדוברת החברה, אולם עזבה את התפקיד לאחר שלושה חודשים בלבד, אחרי שהחברה נקלעה לקשיים כלכליים.
יום בחייו של מרלון באנדו
יום בחייו של מרלון באנדו (או: השבוע שעבר עם ג'ון אוליבר מציגים: יום בחייו של מרלון באנדו; באנגלית: A Day in the Life of Marlon Bundo או Last Week Tonight with John Oliver Presents: A Day in the Life of Marlon Bundo) הוא ספר ילדים משנת 2018 שנכתב על ידי ג'יל טוויס ואויר על ידי אי. ג'י. קלר, אשר מתאר יום בדיוני בחייו של הארנב מרלון באנדו, חיית המחמד האמיתית של משפחת סגן נשיא ארצות הברית מייק פנס. הסיפור עוסק במערכת יחסים רומנטית וחד-מינית בין מרלון באנדו לבין ארנב אחר בשם וסלי.
דנה סומברג
ביוגרפיה
ב-2013 שימשה ככתבת לענייני צרכנות וכלכלה לתוכנית "רשת כלכלית" של הזכיינית רשת, וכשנה לאחר מכן שימשה ככתבת הצרכנות של התוכנית "הבוקר של קשת", בזכיינית המתחרה "קשת", במסגרת שידורי ערוץ 2.
בין השנים 2014–2017 הייתה כתבת מדינית של העיתון מעריב.
יום בחייו של מרלון באנדו
ספר להט"בי זה נכתב על ידי ג'יל טוויס, אחת הכותבות של תוכנית הטלוויזיה "השבוע שעבר עם ג'ון אוליבר", בתגובה להתנגדותו הנחרצת של פנס לנישואים חד-מיניים ותמיכתו בטיפולי המרה. הספר שוחרר ב-18 במרץ 2018, כפארודיה על הספר "יום בחייו של סגן הנשיא מאת מרלון באנדו" (באנגלית: "Marlon Bundo's: A Day in the Life of the Vice President"), ספר ילדים שנכתב על ידי בני משפחתו של פנס, ובו מככב הארנב. בגרסה המוקלטת של הספר הפרודי נשמעים קולותיהם של ג'ים פרסונס, ג'סי טיילר פרגוסון, ג'ף גרלין, אלי קמפר, ג'ון לית'גו, ג'ק מקברייר ורופול.
דנה סומברג
ביוגרפיה
ב-2017 החלה להגיש את התכנית "לפני כולם" ששודרה בערוץ 20, ומ-25 במרץ 2018 עד לדצמבר 2018 הגישה ארבע פעמים בשבוע את מהדורת החדשות המרכזית של ערוץ 20. בין דצמבר 2018 ועד ליולי 2019 הגישה את התכנית "כולם ב-20". ביולי 2019, שימשה ככתבת בתוכנית ברקוד בערוץ 13.
יום בחייו של מרלון באנדו
ביום שבו יצא הספר לאור קידם ג'ון אוליבר את מכירתו בתוכנית שהוקדשה ברובה לפנס ולעמדותיו בסוגיות להט"ביות. הספר הפך לרב-מכר וכבר למחרת היום הגיע למקום הראשון של אמזון, הן כספר והן כספר אלקטרוני. הרווחים ממכירות הספר נתרמים לארגונים הפרו-להט"בים "פרויקט טרוור" ו-"AIDS United".
דנה סומברג
ביוגרפיה
סומברג נתבעה ביחד עם חברת ערוץ יהודי ישראלי בע"מ הבעלים של עכשיו 14, ויורם כהן עורך מהדורת החדשות, על ידי דמיטרי אפרצב ראש מועצת קצרין על דברים שהיא אמרה במהדורת המרכזית של עכשיו 14 ביחס לארפצ'ב במערכת הבחירות לראשות המועצה בשנת 2018. הדיווח היה של אלירן טל במהדורה המרכזית של הערוץ בה נטען שממועמדת לראשות המועצה הותקפה על ידי פרסומים גזעניים מהמתחרה שלה. בפסק דין שפורסם ביוני 2023 נמסר, שחברת ערוץ יהודי ישראלי תפצה  את ארפצ'ב בסך של 21,000 ש"ח בגין פרסום לשון הרע. כיום משמשת סומברג כמנהלת השיווק של חברת אקסנצ'ר בישראל.
חיים אישיים
ב-2009 נישאה לאיש העסקים אמיר לייטרסדורף, ממנו התגרשה. אם לבת.
יום בחייו של מרלון באנדו
רקע
בתאריך 18 במרץ 2018, נעשה שימוש בהוצאתם לאור של שני הספרים בתוכנית הטלוויזיה "השבוע שעבר עם ג'ון אוליבר" כדי להעלות את המודעות הציבורית לעמדותיו של מייק פנס כנגד נישואים חד מיניים. בתוכניתו, ג'ון אוליבר הצהיר כי הדבר היחיד שהוא אוהב בפנס הוא ארנב המחמד שלו, ועל כן בחר להתמקד בארנב על מנת למחות על הקשר הקיים בין פנס לבין "Focus on the Family", ארגון אמריקאי נוצרי-שמרני אנטי-להט"בי. בעוד הספר של משפחת פנס תוכנן לצאת ב-19 במרץ, ג'ון אוליבר הקדים אותו ביום ופרסם את ספרו שלו, באומרו כי הוא "ספר באנדו טוב יותר".
ג'ון אוליבר רכש שני דומיינים כדי לקדם את הספר: הדומיין שנועד להתחרות בספר של משפחת פנס, והדומיין  (אשר מפנה ל betterbundobook.com) שנועד לשמש כסאטירה על שמו של הארגון האמריקאי הנוצרי-שמרני האנטי-להט"בי "Focus on the Family".
בשידור שנערך ב-18 במרץ אמר אוליבר, כי מלבד שליחת מסר כולל, הוא מקווה לעצבן את פנס, הן בשל התחרות שהוא יוצר בין שני הספרים, והן בשל העובדה שכל ההכנסות ממכירת הספר "יום בחייו של מרלון באנדו" יתרמו לארגונים הפרו-להט"בים "פרויקט טרוור" ו-"AIDS United".
תקציר העלילה
מרלון בנדו, ארנב שחור-לבן, בעל עניבת פרפר צבעונית מנוקדת, מתגורר בביתו של "סבא", סגן נשיא ארצות הברית מייק פנס. מרלון בודד, אבל בוקר אחד אחרי ארוחת הבוקר, הוא פוגש את וסלי, ארנב חום ממושקף. הם מבלים יחד במהלך היום, מקפצים בגינה ובבית. השניים מחליטים להתחתן, כי אף אחד מהם לא רוצה לקפץ עוד שוב ללא האחר.
מרלון ווסלי מספרים על החלטתם לחבריהם, שמגיבים בהתלהבות. אבל הפשפש המסריח צועק לעברם שארנבות-בנים יכולים להתחתן רק עם ארנבות-בנות. הוא טוען שהם שונים, ושלהיות שונה זה דבר רע. בעלי החיים האחרים מסבירים לו שכל אחד מהם שונה בדרכו שלו. הם מחליטים להצביע ומדיחים את הפשפש המסריח מתפקידו. מרלון ווסלי עורכים חתונה, בנוכחות כל החברים שלהם. השניים הולכים לישון יחד, בציפייה לקראת ירח הדבש שלהם.
השקה, הפצה ומכירות
יום אחד בלבד לאחר הפצתו, היקפי המכירות של הספר עקפו את אלו של "A Higher Loyalty" מאת ג'יימס קומי, ובכך הגיע למקום הראשון ברשימת הספרים המודפסים הנמכרים ביותר של אמזון. גם הגרסה כספר אלקטרוני הגיעה למקום הראשון (ברשימת מכירות ספרים אלקטרוניים), ובשל כך שתי הגרסאות של הספר הגיעו למקומות הראשון והשני ברשימת מכירות הספרים הכללית של אמזון, כאשר הגרסה המודפסת נמכרה יותר מבין השתיים. ביומיים הראשונים להפצתו, נמכרו 180,000 עותקים של הספר. צוות "השבוע שעבר" לא ציפה לביקוש גדול כל כך של הגרסה המודפסת של הספר, והמלאי אזל בתוך יומיים. על אף שעותקים נוספים של הספר טרם הודפסו, הספר המודפס עדיין זמין לרכישה באתר אמזון, כמו גם גרסת הספר האלקטרוני עבור אמזון קינדל ופלטפורמות אחרות. מפיצי הספר מדווחים כי ישנן הזמנות של כ-150 אלף עותקים נוספים של הספר, שעדיין אינו זמין בחנויות.
תגובות חיוביות
ביום שבו הושק ספרה של טוויס, ביקורות ותגובות שליליות הושארו בדף של ספרו של פנס באמזון על ידי גולשים שלא רכשו את ספרו והביעו אהדה כלפי ספרה של טוויס. אוהדי פנס הגיבו מצידם עם ביקורות חיוביות. מאוחר יותר באותו היום, כבר לא ניתן היה לכתוב תגובות לספר של פנס על ידי מי שלא רכשו אותו ותגובות שליליות מצד מי שלא רכשו את הספר נמחקו מהאתר.
Common Sense Media, מוסד ללא כוונת רווח מסן פרנסיסקו המסייע להורים באמצעות קידום מדיה וטכנולוגיה בטוחה לילדים, העניק לספר דירוג של ארבעה כוכבים וקבע כי הוא מתאים לילדים מגיל 4 ומעלה, בשל היותו בעל "מסרים חיוביים" ו-"ייצוג חיובי של מודלים לחיקוי".
אלן דג'נרס אירחה את ג'ון אוליבר בתוכניתה "המופע של אלן דג'נרס" על מנת לקדם את הספר, והעניקה לו צ'ק על סך 10,000 דולר - תרומה של HBO עבור "פרויקט טרוור". דג'נרס קראה לצופיה לתמוך בפרויקט באמצעות רכישה של הספר.
תגובת שרלוט פנס
שרלוט פנס, בתו של מייק פנס ומחברת הספר "יום בחייו של סגן הנשיא מאת מרלון באנדו" הביעה תמיכה בספר המתחרה "יום בחייו של מרלון באנדו" ופרסמה בטוויטר תמונה של עצמה ושל מרלון באנדו האמיתי, כשעליו עניבת פרפר זהה לזו המופיעה בספרה של טוויס. בראיון טלוויזיוני אמרה: "הספר שלו תורם לארגוני צדקה שאני חושבת שכולנו יכולים להביע תמיכה בהם ... אני בעד זה". גם בעמוד האינסטגרם הרשמי של מרלון באנדו הוזכר ספרה של טוויס בצורה חיובית, בו נכתב: "לא אשקר לכם, אני באמת נראה די מגניב בעניבת פרפר ... הדבר היחיד שטוב יותר מאשר ספר אחד על ארנב למען צדקה הוא... שני ספרים על ארנבים למען צדקה". חלק מהרווחים ממכירות ספרו של פנס נתרמו לצדקה, בעיקר לקמפיין A21 הנאבק בסחר בבני אדם.
תגובות שליליות
הוצאת הספרים השמרנית Regnery Publishing, אשר הוציאה לאור את ספרו של פנס, מתחה ביקורת על הוצאת הספר המתחרה "יום בחייו של מרלון באנדו" ואמרה כי "מצער שיש מישהו שמרגיש צורך ללעוג לספר ילדים חינוכי ולהפוך אותו למשהו שנוי במחלוקת ומפלג".
גם הארגון האמריקאי הנוצרי-שמרני האנטי-להט"בי "Focus on the Family", שהיה מושא לביקורת נוקבת מצד ג'ון אוליבר, הגיב לפרסום הספר וכינה את התנהגותו של אוליבר "לא רק מרושעת, אלא גם וולגרית ומתועבת במלוא המובן של המילה".
פלורנס גריפית' ג'וינר
פלורנס גריפית' ג'וינר (באנגלית: Florence Griffith-Joyner; נולדה בשם דלורז פלורנס גריפית'; 21 בדצמבר 1959 – 21 בספטמבר 1998) הייתה אתלטית אמריקאית. אלופה אולימפית (סיאול 1988) ושיאנית העולם הנוכחית בריצות ל-100 ול-200 מטר. גריפית' נודעה גם בשל הופעתה הססגונית, ובפרט בשל ציפורניה הארוכות והצבעוניות. כינויה היה פלו ג'ו (Flo Jo).
חייה
גריפית' נולדה בלוס אנג'לס וגדלה בשיכון של דיור ציבורי.
הישגה הספורטיבי המשמעותי הראשון היה ב-1983, כאשר סיימה במקום רביעי בריצת 200 מטר באליפות העולם הראשונה שנערכה בהלסינקי. באולימפיאדת לוס אנג'לס כבר זכתה במדליית כסף. לאחר המשחקים האולימפיים צמצמה את פעילותה הספורטיבית באופן משמעותי, והקדישה את זמנה לנישואיה הטריים עם האלוף האולימפי בקפיצה משולשת, אל ג'וינר.
שיאנית עולם
ב-1987 שבה למסלולי הריצה, וזכתה במדליית הכסף באליפות העולם שנערכה ברומא. במבחנים הקדם-אולימפיים שערכה נבחרת ארצות הברית לקראת אולימפיאדת סיאול, הפתיעה כשקבעה שיא עולם חדש דווקא בריצת 100 מטר, והעמידה אותו על 10.49 שניות, קיזוז של 27 מאיות השנייה משיא העולם שקבעה אוולין אשפורד ארבע שנים קודם לכן. מד הרוח הורה כי לא הייתה כל רוח בעת הריצה (0.0 קמ"ש), אף שבכל הריצות האחרות שנערכו באותו יום באצטדיון באינדיאנפוליס נמדדו רוחות חזקות. היו שטענו כי ככל הנראה אירעה תקלה במד הרוח בזמן ריצה זו, מה גם שגריפית ג'וינר לא הצליחה אף להתקרב להישג זה בריצותיה הבאות, ואולם שיאה הוכר, והוא מהווה את השיא העולמי גם כיום.
אלופה אולימפית
באולימפיאדת סיאול זכתה גריפית' ג'וינר במדליית זהב בריצות ל-100 ול-200 מטר. בשלב חצי הגמר בריצת 200 מטר, קיזזה 15 מאיות השנייה משיא העולם 21.71 שקבעה מריטה קוך ב-1979 וב- 1984 והייקה דרקסלר ב- 1986 (פעמיים), והעמידה אותו על 21.56 שניות. בגמר שיפרה שוב את השיא וקבעה 21.34. כן הייתה שותפה לזכייתה של נבחרת ארצות הברית במדליית זהב בריצת שליחות 4x100 מטר ובמדליית כסף בריצת שליחות 4x400 מטר.
מותה
ב-21 בספטמבר 1998 נמצאה גריפית' ג'וינר בביתה ללא רוח חיים, והיא בת פחות מ-39. לפי הדו"ח הפתולוגי, שאיתר אנגיומה מולדת במוחה, היא נחנקה מהכרית שלה במהלך התקף אפילפטי. פרקליט משפחתה ציין כי ב-1990 סבלה גריפית'-ג'וינר מהתקף טוני-קלוני, וקיבלה טיפולים נגד פרכוסים ב-1990, ב-1993 וב-1994.
המחלוקת סביב הישגיה
לאחר ששברה את שיאי העולם ב-1988, החלו לצוץ שמועות לגבי האפשרות שנטלה סמים לשם השגת תוצאות אלה. תרמו לכך העובדה כי הגיעה לשיאים בתוך פרק זמן קצר, גילה המאוחר יחסית לאצניות במרחקים קצרים (28), והשינויים הפיזיולוגיים הבולטים לעין שחלו בגופה באותה שנה. גם פרישתה המהירה לאחר האולימפיאדה הגבירה את החשדות, במיוחד עקב ההחלטה לחייב אתלטים לעבור בדיקות סמים החל מ-1989.
מעולם לא נמצאו ראיות לכך שגריפית'-ג'וינר נטלה סמים, אך בבדיקות שנערכו באותה תקופה גם לא התגלו ראיות לכך שספורטאים ממזרח גרמניה נטלו סמים, אף שכיום ידוע שעשו כן.
לאחר מותה הדפו בני משפחתה שמועות על כך שמותה נגרם כתוצאה משימוש בסמים. בנתיחה שלאחר המוות נאסר על הפתולוג לבדוק את קיומם של סמים בגופה.
יורד לאומנות חברו
מקור האיסור
יש מן הראשונים שהסמיכו את האיסור על המקרא "ארור מסיג גבול רעהו". אמנם, לפי פשוטו המקרא עוסק בדיני קרקעות ואוסר השתלטות על קרקעותיו של הזולת. אולם הראשונים למדו שכלול באיסור זה גם שכשם שאין לפלוש למקרקעין של הזולת כך אין לפלוש לתחום העיסוק שלו באמצעות ירידה לאומנותו. יש מן הראשונים שלמדו את איסור "יורד לאומנות חברו" מדין "עני המהפך בחררה". לפיו, במידה ואדם מנסה לזכות בחפץ כלשהו, אסור לאחר להתערב ולהוציאו מידיו. בדומה לכך, אדם שסוחר זה מכבר באומנות מסוימת זכה בלקוחותיו, ואל לו לאדם זר למשוך ממנו את הלקוחות על ידי עיסוק באותה אומנות. בין האחרונים, יש הסבורים שאיסור "יורד לאומנות חברו" הוא מן התורה ומקורו באיסור גזל "לא תעשוק את רעך ולא תגזול". עמדה זו מקנה לאיסור תוקף הלכתי גמור. ויש מן האחרונים שלמדו איסור זה מדיני שכנים שאם תיפתח חנות חדשה הרי היא תפריע את חנותו, ועל כן יכול בעל החנות למנוע מלפתוח בסביבתו חנות חדשה. בדומה לכל הפרעה שיכול למנוע בסביבתו.
בן אותה העיר
בתוספתא נחלקו התנאים: "כופין בני מבוי זה את זה שלא להושיב ביניהן לא חייט ולא בורסי ולא אחד מן כל בעלי אומניות. לשכנו אין יכולין לכופו. ר' שמעון בן גמליאל אומר אף לשכנו יכולין לכופו". להלכה נקטו מרבית הראשונים כשיטת חכמים. ברם יש מי שנקט כשיטת רשב"ג.
במהרי"ק כתב שכל הדברים דלעיל הם רק לגבי בית הדין שאינם מתערבים במקרים דלעיל אבל יכול בעל החנות לסלק את השני דרך שר העיר. אולם בבית יוסף חולק על דבריו.
בן עיר אחרת
עוסק בן עיר אחת זכאי למנוע מעוסק בן עיר אחרת להקים עסק מתחרה בעירו (של הראשון) זכות זו תקפה בכל העיר, ואף שלא בקרבת מקום העיסוק של העוסק הראשון. בדומה לכך, סוחרים מקומיים זכאים לעכב סוחרים העוברים בין הערים מלסחור בעירם, בטענה שבכך הם מקפחים את פרנסת בני העיר. עם זאת, אין למקומיים זכות לעכב את האחרים מלסחור בסחורות שאינן מצויות בקרב בני העיר.
אם הסוחר שאינו גר בעיר מציע את מרכולתו במחיר זול יותר, ישנה מחלוקת בראשונים האם יש למנוע ממי שאינו בן העיר לפתוח חנות כמו במקרה רגיל או שיש להעדיף את טובת כלל התושבים שיקבלו מחיר זול יותר, ולכן אין למנוע מהקמת חנות חדשה במקרה כזה. עם זאת, אם הסוחר הזר מציע מחיר נמוך משמעותית מן המקובל, על מנת לפגוע בסוחרים המקומיים אין להתיר לו למכור בעיר. בנוסף, זכות התחרות של הסוחר הזר מוגבלת למוצרים הזולים ולא לכלל מרכולתו.
מי הוא בן אותה העיר
מבואר בגמרא שגם מי שאינו מבני העיר אם הוא משלם מס עם בני העיר הרי יכול לפתוח חנות בעיר ולא ניתן לעכב עליו. נחלקו הראשונים באיזה מס מדובר לשיטה אחת מדובר במס הכנסה ("מנת המלך"), ולשיטה אחרת זהו מס הגולגולת, המוטל על כל אחד מתושבי העיר ללא קשר לעיסוקו. בדין אומנים המתגוררים במבואות שונים באותה עיר, קיימת מחלוקת ראשונים: לפי גישה אחת בן מבוי רשאי לעכב על בן מבוי חברו, ולפי גישה אחרת אינו רשאי. ר' חיים מצאנז סבור שבזמננו כל תושבי העיר נחשבים בני אותו מבוי.
חריגים
1. איסור תחרות מצד סוחרים מחוץ לעיר, חל רק על רוכלים המוכרים בכמויות מועטות, אולם במקום של מכירה סיטונאית התחרות מותרת, משום שזו טובתם של בני העיר.
2. סוחר הבא לעיר לגבות חובו מותר לו למכור את סחורתו עד שיסיים לגבות את חובותיו ויעזוב את העיר.
3. עיר המקיימת יום שוק פתוח, בו מגיעים לעיר סוחרים ממקומות שונים, אי אפשר למנוע מהם מלמכור את מרכולתם ביום זה, אולם ניתן למנוע מהם מלהסתובב על פתחי בני העיר לשם מכירת מרכולתם.
4 עזרא תיקן לטובתן של בנות ישראל שיהיו רוכלים מסתובבים בעיירות על מנת שיהיו בשמים ותכשיטים מצויים להן.
אומנות של מצווה
על אף האמור לעיל, באומנויות של מצווה אין ביכולתו של מלמד למנוע ממלמד אחר להתחרות עימו בהתבסס על תקנת עזרא: "עזרא תיקן להן לישראל שיהו מושיבין סופר בצד סופר." בהתאם לכך נקבע, שמורה המלמד את תלמידיו מקרא, משנה, או תלמוד אינו יכול למנוע מחברו לפתוח בית ספר מתחרה שנאמר "ה' חפץ למען צדקו יגדיל תורה ויאדיר". היתר התחרות בתחום לימוד התורה נובע מהרצון להאדיר את לימוד תורה באמצעות "קנאת סופרים תרבה חכמה".
בדומה לתלמוד תורה, גם בעסקים בצרכי מצווה, דוגמת סוחרים בתשמישי קדושה או בספרי קודש, עוסק אינו זכאי למנוע מחברו להתחרות בו. יוצאים מכלל זה סופרי תפילין ומזוזות, הנדרשים לרמת דיוק גבוהה, וקיים חשש שעידוד התחרות יפגע באיכות ובמקצועיות של עבודתם.
ביחס למלאכת הרבנות נחלקו האחרונים האם רב חיצוני זכאי לקפח את פרנסתו של רב העיר בעריכת גיטין וקידושין וכדומה, יש הסבורים שבזמננו הואיל ומשרת הרבנות מוגדרת מבחינת תפקידיה וסמכויותיה, תחרות בתחומים עליהם מופקד הרב משמעה, פגיעה בסמכויותיו ובפרנסתו של רב העיר. לעומתם, יש הסבורים שאין מינויו של הרב הראשון מונע את האחר מלעסוק ברבנות - אם מפני ש"קנאת סופרים תרבה חוכמה", ואם מפני שתלמיד חכם הבא לעיר נידון כמשלם מס (על אף הפטור שלו), ולכן הוא זכאי, ככל תושבי העיר, לעסוק בכל משלח יד בו הוא חפץ מבלי שיוכלו למנוע זאת ממנו.
תחרות שאינה הוגנת
באמצעות מתנות –נחלקו התנאים במשנה: "רבי יהודה אומר לא יחלק החנוני קליות ואגוזין לתינוקות מפני שהוא מרגילן לבא אצלו וחכמים כמתירין." רב הונא התיר את חלוקת האגוזים בתחרות בין סוחרים, מתוך טענה כי אין בכך יתרון של סוחר אחד על משנהו, כיוון שכל אחד יכול לחלק בעצמו ולהשוות את היתרון של חברו, וכך נפסק להלכה.
באמצעות הפחתת מחירים - נחלקו התנאים האם חנווני יכול להפחית את מחיר סחורותיו על מנת למשוך לקוחות. רבי יהודה אוסר פעולה זו כי כך החנווני פוגע בפרנסתם של שאר החנוונים, אולם חכמים מתירים ואף מציינים התנהגות זו לשבח ("זכור לטוב"), משום שהיא מובילה להוזלת מחירים. ההלכה נפסקה כחכמים.
האחרונים נחלקו בגדר ההיתר למכירה במחיר מופחת: יש הסבורים כי ההיתר קיים רק במקום בו צפויה השפעה על מחירי הסחורות הקבועים בשוק, אך אם לא צפויה הוזלת מחירים כללית, משום ששער המחירים קבוע - אין להתיר הפחתת מחירים פרטנית של סוחר בודד. לעומת זאת, יש הסבורים שמותר לסוחר להפחית את המחירים של מוצריו, אף אם הפעולה הזו לא תוביל להוזלת מחירים כללית, כל עוד אין הוא מקפח בכך את פרנסת שאר הסוחרים. לפי דעה נוספת, מותר לסוחר להפחית מחירים ואין בכך ירידה לאומנות שאר הסוחרים כי הם יכולים לנקוט דרך פעולה דומה, אך במקום בו שאר הסוחרים לא יכולים להפחית את השער יהיה הדבר אסור.
תחרות מסחרית בימינו
יש אחרונים שמגדירים את כל העיר כרשות אחת ולפיכך אינם מבדילים בין בני מבואות שונים אלא כל בני העיר רשאים לעשות את מלאכתם בכל מקום שירצו, ואין זכות קדימה לבני מבוי מסוים. מקביעה זו נובע, שאין איסור לבן המקום לפתוח עסק מתחרה בסמוך לחברו. עם זאת, ראוי שלא לעשות זאת, משום מידת חסידות.
לצד ההלכות שלעיל, לבני העיר עומדת הרשות למנוע תחרות עסקית בלתי מרוסנת באמצעות הטלת קנסות ("להסיע על קיצתן"). ובאמצעות תקנות הקובעות מי זכאי לפתוח חנות בעיר ובאילו תנאים.
כיום, מדינת ישראל מעודדת תחרות עסקית תחת הגבלות "חוק התחרות הכלכלית". עוסק שברצונו להתחרות בבעלי עסקים קיימים לא יתקל בהתנגדות מצד רשויות החוק להלכה הותרה פתיחה של רשת מרכולים גדולה וזולה, אף על פי שהיא עלולה לפגוע במרכולים המקומיים הקטנים, משום שהעסק החדש משלם מיסים בדומה למתחריו, ובנוסף פתיחתו תתרום להפחתת מחירים שתועיל עם תושבי האזור. מטעמים אלה, העסק החדש אינו נחשב לגורם זר ומותר לו להתחרות כנגד הסוחרים המקומיים.
דוגמאות לפסיקת בתי הדין בימינו
1. הסגת גבול של ספק שיש לו לקוח קבוע
חברה ארגנטינאית להספקת בשר הפסיקה לסחור עם חברה ישראלית עימה עשתה עסקים במשך שנים, ועברה לסחור עם חברה ישראלית אחרת. התובעת טענה שהחברה הישראלית החדשה הסיגה את גבולה, באמצעות הצעת תנאים משופרים שהובילו להפסקת הפעילות העסקית עם החברה הארגנטינאית. הנתבעת השיבה כי תחרות היא דבר מותר, והוסיפה שההצעה לא באה מיוזמתה אלא החברה הארגנטינאית הציעה לה את הזיכיון ליבוא בשר. יתר על כן, נטען שבעבר החברה החדשה היא שהייתה בעלת הזכיינות לייבוא הבשר עד להחלפתה בחברה התובעת.
בית הדין קבע:
א. לא מתקיים בנידון "דין עני המהפך בחררה" כלפי החברה הנתבעת מפני שהתובעת טרם החלה את המשא ומתן עם הספקית לגבי השנה הבאה.
ב. "הרחקת מצודת הדג" לצורך מניעת הסגת גבול של חברה חדשה בתחום עיסוק של חברה קיימת לא חלה בנסיבות העניין מפני שנדרשת הוכחה וודאית שהדגים היו אמורים להיכנס למצודת הדג של הראשון, וכאן אין הוכחה לכך.
ג. דין מערופיא אוסר תחרות עסקית רק במקרה בו קיים קשר עסקי קבוע בין יהודי לגוי.
בנידון שלפנינו, החברה הארגנטינאית אינה מקיימת מערופיא עם החברה הישראלית מפני שבפועל תחרות עסקית היא דבר נפוץ, וחברות רגילות להחליף את הספקים שלהן לצורכי יעילות כלכלית. לכן, אין בנסיבות העניין קשר הנחשב קבוע בין החברות.
מכל הטעמים הללו, בית הדין דחה את התביעה, ובכך אישר את העסקה שנחתמה בין הנתבעת לחברה הארגנטינאית.
2. זכות מכירת ספרים בישיבה
בעל חנות ספרים מכר לישיבה מסוימת את ספריו ברווח של 20%. אחד מבחורי הישיבה החל למכור בה ספרים במחיר עלות ללא מטרות רווח, וכך בעל חנות הספרים החל להפסיד את לקוחותיו. התובע ביקש להפסיק את מכירת הספרים של התלמיד מפני שהלה פוגע בפרנסתו. הנתבע טען שאין במעשיו כוונת רווח אלא הוא פועל לשם שמיים.
נקבע כי על פי דין הגמרא מותר לבן אותה עיר לפתוח עסק שכבר קיים באותה עיר. יתר על כן, הרא"ש מציין שניתן להכניס סוחר חיצוני לעיר כאשר הוא מוכר בזול והדבר מיטיב עם תושבי העיר. מנגד, ערוך השולחן מסייג את היכולת של סוחר חיצוני להתחרות בקיימים כאשר הוא מוכר במחירים שאי אפשר להתחרות בהם כלל כי בכך הוא פוגע במסחר.
בנידון שלפנינו הנתבע פעל באופן מסחרי המשפיע על השוק המקומי שלא למטרות רווח. לפיכך, אף שהוא תושב המקום, הואיל ואינו שומר על תנאי מסחר הוגנים קבע בית הדין שאסור לו להתחרות בתובע.
משרדי ממשל ארצות הברית
משרדי ממשל ארצות הברית הן היחידות העיקריות של הממשלה הפדרלית של ארצות הברית. המשרדים מקבילים למשרדים המקובלים במערכות פרלמנטריות או נשיאותיות למחצה (ארצות הברית היא מערכת נשיאותית), אך הם מובלים על ידי ראש ממשלה שהוא גם ראש המדינה. המחלקות הביצועיות הן הזרועות הניהוליות של נשיא ארצות הברית. כיום פועלות 15 מחלקות ממשלתיות.
ראשי המחלקות מקבלים את התואר מזכיר המחלקה, למעט התובע הכללי העומד בראש משרד המשפטים (ומנהל הדואר הכללי שהיה עד 1971 ראש מחלקת הדואר). ראשי המחלקות המבצעות ממונים על ידי הנשיא ונכנסים לתפקידם לאחר אישורם על ידי הסנאט של ארצות הברית ומשרתים את הנשיא. ראשי המחלקות הם חברי הקבינט של ארצות הברית, גוף מבצע הפועל בדרך כלל כגוף מייעץ לנשיא. בפרק 2, חלק שני, סעיף 1 לחוקה האמריקנית, ראשי המחלקות המבצעות מכונים "פקיד ראשי בכל אחת מהמחלקות המבצעות".
ראשי המחלקות המבצעות נכללים בסדר הירושה לנשיא, במקרה של נבצרות בנשיאות, אחרי סגן הנשיא, יושב ראש הבית והנשיא הזמני של הסנאט.
מערך ניהול דומה גם במקסיקו, בה משרדי הממשלה הן מחלקות וראשיהן מכונים מזכיר.
ודים רפין
ודים ויקטורוביץ' רפין (ברוסית: Вадим Викторович Репин; נולד ב-31 באוגוסט 1971) הוא כנר רוסי. בעל אזרחות כפולה רוסית ובלגית.