cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
מאיר יעקובי
ביוגרפיה
יעקובי נולד בעיראק עלה עם הוריו בגיל צעיר לישראל. התאמן בקבוצת הפועל גבת בהדרכתו של יצחק מנדלברוד ולאחר מכן בהפועל חיפה ובקבוצת מכבי חיפה.
1957
בתחרויות הנוער במסגרת המכביה החמישית זכה יעקובי במקום הראשון בהדיפת כדור ברזל, עם מרחק של 14.79 מטר.
1961
באליפות הפועל שנערכה בסוף יוני 1961 זכה יעקובי ביידוי פטיש בשיא ישראלי חדש של 50.77 מטר, שיפור לשיא של זוהר שוהם (50.56 מטר). באליפות ישראל שנערכה באותה שנה הוא זכה במדליית זהב ביידוי פטיש בשיא ישראלי חדש של 51.53 מטר.
אלוף המכבייה
בתחרויות האתלטיקה של המכביה השישית שנערכו בספטמבר הוא זכה במדליית זהב ביידוי פטיש בתוצאה של 52.39 מטר, לפני מייקל שנקר מארצות הברית (49.43 מטר) וזוהר שוהם (45.78 מטר).
1962
באליפות ישראל שנערכה בסוף יוני 1962 זכה במדליית זהב ביידוי פטיש בשיא ישראלי חדש של 53.19 מטר, שיפור לשיאו הקודם שעמד על 52.73 מטר.
1963
בתחרות שנערכה בפינלנד ביוני 1963 זכה בשתי מדליות כסף, ביידוי פטיש בשיא ישראלי חדש של 54.50 מטר, שיפור לשיאו הקודם שעמד על 54.26 מטר ובהדיפת כדור ברזל בתוצאה של 15.35 מטר.
1964
באליפות ישראל שנערכה ב-1964 זכה במדליית זהב ביידוי פטיש בתוצאה של 53.89 מטר.
1965
באליפות ישראל שנערכה ב-1965 זכה בשתי מדליות זהב, ביידוי פטיש בתוצאה של 51.53 מטר ובהדיפת כדור ברזל בתוצאה של 14.29 מטר. בתחרויות האתלטיקה של המכביה השביעית שנערכו באוגוסט הוא זכה בשתי מדליות, זהב וארד. מדליית זהב בפעם השנייה ברציפות ביידוי פטיש בתוצאה של 54.61 מטר, לפני קנרס (53.62 מטר) ווולף (49.3 מטר), שניהם מארצות הברית. מדליית ארד בהדיפת כדור ברזל בתוצאה של 15.18 מטר, אחרי מרטין אייזנר מארצות הברית (16.40 מטר) ואסא פלביו מאיטליה (15.85 מטר).
1966
באליפות ישראל שנערכה ב-1966 זכה במדליית זהב ביידוי פטיש בתוצאה של 53.52 מטר.
1968
בתחרות שנערכה במכון וינגייט ב-6 באפריל 1968 קבע ביידוי פטיש שיא ישראלי חדש של 57.08 מטר. חודשיים וחצי לאחר מכן, באליפות ישראל שנערכה בסוף יוני זכה במדליית זהב בתוצאה של 56.78 מטר, לפני עמיהוד רבינוביץ' ממכבי תל אביב (43.60 מטר) ואחיקם פולונסקי מהפועל חדרה (35.68 מטר).
1969
באליפות ישראל שנערכה ב-1969 זכה במדליית זהב ביידוי פטיש בתוצאה של 56.64 מטר. בתחרויות האתלטיקה של המכביה השמינית שנערכו בתחילת אוגוסט הוא זכה בפעם השלישית ברציפות במדליית זהב ביידוי פטיש בתוצאה של 52.94 מטר, לפני מגיד סטנפורד מארצות הברית (47.78 מטר) ועמיהוד רבינוביץ' (47.01 מטר).
1970
באליפות ישראל שנערכה בסוף יוני 1970 זכה במדליית זהב ביידוי פטיש בתוצאה של 50.19 מטר.
1973
באליפות ישראל שנערכה בסוף יוני 1973 זכה במדליית זהב ביידוי פטיש בתוצאה של 51.34 מטר, לפני עמיהוד רבינוביץ' (48.64 מטר) ודב אליאס ממכבי תל אביב (28.94 מטר). שבועיים לאחר מכן, בתחרויות האתלטיקה של המכביה התשיעית שנערכו ביולי הוא זכה במדליית כסף ביידוי פטיש בתוצאה של 50.70 מטר, אחרי דב ג'רסי שקבע שיא מכביה חדש של 60.84 מטר ולפני ג'ו גולד (48.70 מטר), שניהם מארצות הברית.
1974
באליפות ישראל שנערכה ביולי 1974 זכה במדליית זהב ביידוי פטיש בתוצאה של 49.56 מטר, לפני שלמה רבינוביץ מהפועל תל אביב (45.66 מטר) ויאיר מקלר מהפועל אשקלון	(23.18 מטר).
חיים אישיים
יעקובי אב לבת ובן.
דיוויזיית הפולקסגרנדיר ה-564 (ורמאכט)
דיוויזיית הפולקסגרנדיר ה-564 (בגרמנית: 564. Volks-Grenadier-Division) הייתה דיוויזיית חיל רגלים של ה במלחמת העולם השנייה.
היסטוריה
הדיוויזיה הוקמה בספטמבר 1944 באוסטריה, על ידי ייעוד מחדש של דיוויזיית הגרנדירים ה-564, בפיקודו של וולפגנג לאנג. היא הכילה את רגימנטים הגרנדירים ה-1150, ה-1151 וה-1152 ואת רגימנט הארטילריה ה-1564. ב-15 בספטמבר 1944 הפכה הדיוויזיה לדיוויזיית הפולקסגרנדיר ה-183.
חבורת הגופים
חבורת הגופים (באנגלית: Bubble Guppies) היא סדרה לילדים בגיל הרך שהופקה עבור ניקלודאון ונוצרה על ידי ג'וני בלט ורוברט סקול. הסדרה משתמשת בטכנולוגיית תלת־ממד, ועוסקת בעיקר בהרפתקאות מתחת למים של חבורת הגופים, בני הגיל הרך, (בבית הספר). הסדרה משודרת בניקלודאון וניתנת להורדה ב-iTunes. לאחר ככמעט שלוש שנים מאז זמן שידורו המקורי של הפרק האחרון, חודשה הסדרה לעונה חמישית ב-4 ביוני 2019, עם 26 פרקים. ב-19 בפברואר 2020 הזמינה ניקלודאון עונה שישית ששודרה לראשונה ב-19 באוקטובר 2021.
עלילה
כל הפרקים בנויים בתבנית עלילה דומה:
אחרי השיר, אחד מהגופים ילך לחנות כלשהי שקשורה בנושא של הפרק. הבעלים של החנות (שהוא אחד מהגופים האחרים), ישאל שאלות בנוגע למה שהלקוח צריך. אחר כך מר מורה מודיע על זמן הארוחה, ושיר "הארוחה" מתנגן. בארוחה שלושה גופים עושים "בדיחת אוכל" על נושא הפרק. אחרי האוכל מופיע מערכון נוסף של גיל ומולי. כמעט בכל פרק אחרי הבדיחה הדגים הקטנים יגידו: "זה מגוחך" או: "זה מצחיק" אחרי שיחזרו על הבדיחה.
סדר השירים לפעמים משתנה בין פרק לפרק. מר מורה אומר לכולם שזה הזמן לצאת החוצה ואז השיר "החוצה" מתנגן, והגופים מציגים סיפור וממחיזים אותו, הסיפור קשור לנושא של הפרק, שמערב בו טכנולוגיית Adobe Flash-animated. אחרי זה גיל ומולי עושים עוד מערכון.
יובנטוס (כדורגל נשים)
היסטוריה
לפני עונת 18–2017, היו ליובנטוס קבוצות נוער נשים בלבד.
חבורת הגופים
עלילה
הגופים יוצאים לטיול שלפעמים הוא הפתרון לבעיה שהוצגה בתחילת הפרק (כמו בקטע שגובי איבד את המשאית שלו), ומתעסק בנושא הפרק. הטיול כולל גם את הדמות הראשית. אחר כך בא עוד מערכון של מולי וגיל, ואז חוזר חלק קטן משיר הפתיחה.
יובנטוס (כדורגל נשים)
היסטוריה
בעונתה הראשונה של יובנטוס בסרייה א' נשים (2017/2018) זכתה יובנטוס בתואר אליפות הסרייה A ב-20 במאי 2018, כשניצחה את ברשיה 5–4 בדו-קרב פנדלים לאחר שוויון מאופס במשחק ההכרעה מכיוון ששתי הקבוצות סיימו את העונה עם 60 נקודות. יובנטוס נשים זכתה בתואר השני ברציפות ב-20 באפריל 2019. באותה עונה יובנטוס זכתה בדאבל אחרי שזכתה בקופה איטליה נגד קבוצת הנשים של פיורנטינה, בתוצאה 1:2 ב-28 באפריל 2019.
חבורת הגופים
עלילה
הגופים גרים במקום דמיוני מתחת למים בעיר שנקראת "תל בועה" (Bubbletucky), אשר יכול להיות משחק מילים של מדינת קנטקי (באנגלית).
גונן שרון
גונן שרון (נולד ב־22 במרץ 1967) הוא פרופסור לארכאולוגיה פרהיסטורית במכללה האקדמית תל חי. הוא יסד את המעבדה לפרהיסטוריה במכללה האקדמית תל חי ועומד בראשה. עיקר עבודתו הארכאולוגית מתרכזת בחפירת אתרים פרהיסטוריים לחופו של הירדן העליון במוצאו דרומה מעמק החולה באזור גשר בנות יעקב. מחקריו עוסקים בתקופה הפלאוליתית של עמק החולה, בחקר טכנולוגיות קדומות ובמיוחד כלי האבן מהאתרים העתיקים, בארכאולוגיה ניסויית, בשחזור אורחות חייו של האדם וסביבתו ובאבולוציה של האדם.
קריירה אקדמית
שרון נולד ב-1967 בקיבוץ אשדות יעקב איחוד. הוא למד באוניברסיטה העברית בירושלים, שם השלים בשנת 1996 תואר ראשון בארכאולוגיה ופילוסופיה. את התואר הראשון ואת עבודת הדוקטורט שלו עשה בהנחיית פרופסור נעמה גורן-ענבר. עבודת המאסטר שלו עסקה בטכנולוגיה של ייצור כלי בזלת קדומים באתר האשלי גשר בנות יעקב. עבודת הדוקטורט שלו בנושא תעשיות נתזים גדולים באשלית: טכנולוגיה, כרונולוגיה, תפוצה ומשמעות (אושרה בשנת 2007) הגדירה שלב חדש בטכנו-קומפלקס האשלי (התקופה הפלאוליתית התחתונה) בו יוצרו הכלים הדו-פניים (אבני יד וקופיצים), המאפיינים את התרבות האשלית, על נתזים גדולים. עבודת הדוקטורט פורסמה כספר בהוצאת Archaeopress : Acheulian Large Flake Industries - Technology, Chronology, Distribution and Significance
בשנת 2010 נקלט שרון כחבר סגל במכללה האקדמי תל חי בה הוא מלמד בחוגים ללימודים רב תחומיים, מדעי התזונה ובתוכנית לתואר שני בלימודי גליל. בשנת 2016 מונה שרון לדרגת פרופסור חבר.
מחקרים
בשנת 2014 התחיל שרון לנהל את החפירה באתר האפיפלאוליתי מדרגות הירדן (JRD), השוכן גם הוא בגדת הירדן מצפון לגשר בנות יעקב. באתר התקיימה פעילות דייגים לחופו של אגם החולה הקדום בין 20 אלף ל-11 אלף שנים לפני זמננו.
החל בשנת 2012 חוקר שרון את שדה הדולמנים של שמיר, השוכן ליד קיבוץ שמיר, בעקבות התגלית של חריטות הסלע בתקרתו של חדר הקבורה בדולמן ענק (דולמן 3). המחקר הוליך לזיהויו של דולמן מטיפוס חדש שטרם תואר בלבנט. ייחודו בגודלו החריג, קוטרו של גל האבנים המקיף אותו מעל לעשרים מטרים ומשקלה של אבן הכיסוי מוערך בכחמישים טונות, במורכבותו ובחריטות על תקרתו. זו היא אומנות הסלע הראשונה שתוארה מדולמנים במזרח התיכון. פרויקט החפירות והסקר בשדה הדולמנים בשמיר מתבצע בשיתוף רשות העתיקות והאוניברסיטה העברית בירושלים.
שרון מכהן החל מ-2012 כאוצר מוזיאון האדם הקדמון בקיבוץ מעיין ברוך המוקדש לפרהיסטוריה של עמק החולה וממונה על האוסף הענק שהקים אמנון אסף, מייסד המוזיאון, ובו ממצאים בעלי חשיבות עולמית מחפירות פרהיסטוריות ועשרות שנים של סקרים בעמק החולה.
סמר מר
"סמר מר" (באנגלית: "Samar-Mar") הוא שיר שהוקלט על ידי הזמרת-יוצרת הישראלית דנה אינטרנשיונל, מתוך אלבום הבכורה שלה, דנה אינטרנשיונל (1993). הוא יצא לאור בשנת 1993, על ידי חברת התקליטים IMP דאנס בע"מ, כסינגל החמישי מתוך האלבום.
אני אוהב את גרושתי
אני אוהב את גרושתי (באנגלית: Blume in Love) הוא סרט קולנוע אמריקאי מסוגת קומדיה רומנטית משנת 1973 בבימויו, בכתיבתו ובהפקתו של פול מזורסקי, עם ג'ורג' סיגל וסוזן אנספק בתפקידים הראשיים.
העלילה מתוארת בפלאשבקים של יחסי אהבה-שנאה בין שני בני זוג. חלק גדול מהצילומים נערכו בכיכר סן מרקו בוונציה. - סצנות הפתיחה והסיום.
תקציר העלילה
סטיבן בלום (ג'ורג' סיגל) יושב בכיכר סן מרקו בוונציה ומספר לצופה על ההיסטוריה שלו עם גרושתו נינה (סוזן אנספק).
הוא עורך דין לענייני גירושין בבוורלי הילס והיא עובדת במחלקת הרווחה של לוס אנג'לס. לאחר היכרות קצרה הם מתחתנים ומבלים את ירח הדבש שלהם בוונציה. הם נשואים שש שנים עד שיום אחד היא חוזרת מוקדם מעבודה בגלל הצטננות ומוצאת את גלוריה (אנזט צ'ייס) מזכירתו של סטיבן, בחדר המיטות שלהם.
בשקט וללא צעקות היא עוזבת את הבית והם מתגרשים בלאס ווגאס. שם הוא נפגש עם ידידתה של נינה, ארלין (מרשה מייסון) והם מתחילים לקיים יחסים אבל סטיבן אינו מרוצה - הוא חושב כל הזמן על נינה וזה פוגע באונו המיני וגם הפסיכיאטר לא מסוגל לעזור לו. ידידו, עורך הדין הלמן (פול מזורסקי) מייעץ לו לפטר את גלוריה.
בינתיים מתחילה נינה ביחסים עם אלמו קול (כריס כריסטופרסון) מוזיקאי מובטל הצעיר ממנה ב-12 שנים.
סטיבן מרגיש כל הזמן משיכה לגרושתו והיא מרשה לו להיכנס לביתה שם הוא מתידד עם אלמו ושלושתם שרים ביחד ומעשנים ג'וינט.
באחד הפעמים מגיע סטיבן לנינה כשאלמו אינו נמצא ותוך כדי המפגש הוא כופה עצמו עליה. כשאלמו חוזר היאה אומרת לו שסטיבן אנס אותה והוא מכה אותו.
סטיבן חוזר למשרדו ומטפל בלקוחה גב' קרמר (שלי וינטרס) שבעלה נטש אותה לטובת דיילת צעירה.
כעבור מספר חדשים מגיעה נינה למשרדו של סטיבן ומודיעה לו שהיא בהריון ממנו וכי אלמו עזב אותה. הוא מוכן לממן את אחזקת התינוק והם נדברים להיפגש עוד שבועיים בכיכר סן מרקו. סטיב יושב לבדו ומאזין לקונצרט בכיכר עד שהוא מזהה את נינה והם מתחבקים.
פילו אסבאק
יוהאן פיליפ (פילו) אסבאק (בדנית: Johan Philip "Pilou" Asbæk; נולד ב-2 במרץ 1982) הוא שחקן קולנוע וטלוויזיה דני, הידוע בזכות גילומו של יורון גרייג'וי בסדרת הפנטזיה של HBO "משחקי הכס" וקספר יול בסדרת הדרמה הדנית "הממשלה".
ביוגרפיה
אסבאק למד בבית הספר הרלופסהולם (אנ') (Herlufsholm) שבו היה פעיל בחוג לדרמה. לאחר מכן למד משחק בבית הספר הלאומי של דנמרק לתיאטרון (אנ') וסיים את לימודיו בשנת 2008.
קריירה
אסבאק הנחה לצד ליסה רנה את אירוויזיון 2014 בקופנהגן.
בשנת 2020 שיחק בסדרה "החקירה" דרמת מתח המבוססת על סיפור אמיתי; בבימויו של הבמאי הדני מועמד פרס האוסקר טוביאס לינדהולם (אנ'). הסדרה שודרה בערוץ TV 2 הדני וברשת HBO האמריקאית.
חיים נייגר
חיים (יואכים) נייגר (1873–1944) היה פעיל ציוני בגליציה ובארץ ישראל, יו"ר ההסתדרות הציונית במערב גליציה וחבר מועצת העיר טרנוב שבגליציה.
ביוגרפיה
נולד באוטפינוב (Otfinów) שבמערב גליציה. אביו, משה אהרן, היה ממייסדי אגודת "אהבת ציון" בגליציה, שייסדה את המושבה מחניים. קיבל חינוך תורני וכללי.
התגורר בטרנוב (Tarnów) והיה פעיל בתנועה הציונית. היה יו"ר ועד הקהילה היהודית בטרנוב וחבר מועצת העיר. שלוש פעמים היה מועמד לסיים הפולני, אך לא נבחר. לפרנסתו עסק בעסקי ביטוח, ניהל את הסוכנות של חברת "פניקס" הווינאית במערב גליציה. החברה הייתה קשורה בחוזה עם הקרן הקיימת לישראל וחלק מהכנסותיה מעסקי הביטוח עם יהודים ציונים הופרש לטובת הקרן הקיימת.
ייסד בטרנוב שבועון ציוני בפולנית ופרסם מאמרים רבים בעיתונות הציונית בגליציה ובפולין. כמו כן היה שותף לייסוד היומון הציוני "וינר מורגנצייטונג" בווינה.
היה יו"ר ההסתדרות הציונית במערב גליציה. השתתף כציר בעשרה קונגרסים ציוניים רצופים, מהקונגרס ה-11 בווינה ועד הקונגרס ה-20. כמו כן השתתף בוועידת לונדון בשנת 1920 ובוועידת קרלסבד בשנת 1922. בין השנים 1923 - 1938 היה חבר הוועד הפועל הציוני והשתתף בכמה מישיבותיו בלונדון, בברלין ובירושלים.
הצטיין כנואם ודרשן. חיבר פירוש על מסכת אבות בשם "אבות לבנים".
בשנת 1932 ביקר בארץ ישראל, ובשנת 1937 עלה לארץ ישראל והשתקע בחיפה. המשיך לעסוק בפעילות ציונית ובעסקי ביטוח. היה יו"ר המועצה הארצית של ברית הציוניים הכלליים ויו"ר הסניף בחיפה. היה חבר ועד הקהילה היהודית בחיפה. נפטר בחיפה בשנת 1944.
תחרות העל בבילבאו 2015
תחרות העל השמינית בסדרת ה"גרנד-סלאם מאסטרס" בשחמט התקיימה בבילבאו, בין התאריכים 25 באוקטובר 2015 ל-1 בנובמבר 2015. התחרות, בה השתתפו ארבעה שחמטאים, התנהלה בשיטת ליגה בסיבוב כפול: כל שחמטאי שיחק מול יתר השחקנים פעמיים: פעם אחת בצבע לבן ופעם נוספת בצבע שחור, כך שנערכו שישה סיבובים. ניצחון נחשב כשלוש נקודות ותיקו כנקודה אחת.
יחסי טאיוואן–לטביה
יחסי טאיוואן–לטביה הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין הרפובליקה הסינית לבין רפובליקת לטביה.
היסטוריה
היחסים בין הרפובליקה הסינית לרפובליקת לטביה כוננו בשנת 1923 כאשר הכירה הרפובליקה הסינית (ששלטה אז בשטח כל סין) בלטביה דה יורה. לאחר כיבוש המדינות הבלטיות על ידי ברית המועצות בשנת 1940 הייתה הרפובליקה הסינית מבין המדינות היחידות בעולם שלא הכירו בריבונותה של ברית המועצות שם, כאשר היא מתייחסת ללטביה בתור מדינה עצמאית לחלוטין במשך כל שנותיה כרפובליקה קומוניסטית.
לאחר פירוק ברית המועצות בשנת 1991 וחזרת עצמאותה של לטביה, כוננה לטביה יחסים עם הרפובליקה העממית של סין, מה שדרש ממנה לנתק כל קשר עם ידידתה הרפובליקה הסינית שבינתיים הפכה לטאיוואן. שתי המדינות שומרות על היחסים ביניהן בצורה לא פורמלית ומסחרית בעיקר.
מריה קרולינה מאוסטריה
מריה קרולינה מאוסטריה (בגרמנית: Maria Karolina von Österreich; 13 באוגוסט 1752 – 7 בספטמבר 1814) הייתה מלכת נאפולי, אשתו של פרננדו הראשון, מלך שתי הסיציליות, בתה ה-13 של מריה תרזה ואחותה של מארי אנטואנט.
ביוגרפיה
מריה קרולינה נולדה ב-13 באוגוסט 1752 בארמון הופבורג, וינה, בירת האימפריה ההבסבורגית, לפרנץ הראשון, קיסר האימפריה הרומית הקדושה ולמריה תרזה. היא נקראה על שם שתי אחיותיה הגדולות שמתו שנקראו באותו שם אך משפחתה הכירה אותה בשם שרלוט. מריה קרולינה הייתה בקשר מאוד טוב עם אחותה מארי אנטואנט, עד שבשנת 1767 הפרידה אותן אמן בעקבות התנהגותם הרעה.
בשנת 1767 מתה אחותה מריה יוזפה שהייתה אמורה להתחתן עם פרננדו הרביעי, מלך נאפולי, ועל מנת לשמר את הברית עם ספרד חיתנו ב-7 באפריל 1768 את מריה קרולינה עם פרננדו.
ב-12 במאי 1768 הגיעה מריה קרולינה לנאפולי, ופגשה את בעלה. מריה קרולינה לא אהבה כלל את בעלה, אולם למרות זאת ילדה לו 18 ילדים, שמתוכם רק 7 הגיעו לבגרות. מריה קרולינה התערבה בפוליטיקה המקומית, ועד מהרה החלה להחליף את היועצים ואנשי הממשל הספרדים ביועצים אוסטרים, ובשל כך הייתה מאוד לא פופולרית.
היו שגרסו כי היא שאמרה את המשפט המפורסם: "אם אין להם לחם, שיאכלו עוגות", שנקשר למארי אנטואנט בזמן המהפכה הצרפתית, אחרים טענו כי המשפט נאמר על ידי הדוכסית של טוסקנה בסביבות 1760 וכי מריה קרולינה אימצה אותו לעצמה . כיום ברור לחוקרים כי המשפט נאמר זמן רב לפני תקופת מלכותה של מריה קרולינה, או של מארי אנטואנט, שכן בספרו של ז'אן-ז'אק רוסו, הווידויים אשר פורסם ב -1767, מצוטט משפט זה כאנקדוטה ידועה בהיסטוריה הצרפתית.
למריה קרולינה משייכים גם את הצלחת הפיצה בקרב האצולה בנאפולי, בכך שביקשה לבנות תנור לבנים במטבח הארמון על מנת שהטבח יוכל להכין פיצות עבורה ועבור אורחיה. הפיצה שבמאה ה-18 הייתה נפוצה כמאכל של העניים, נהפכה בזכות קרולינה למאכל הנחשב ראוי לאצילים.
משפחתה
בשנת 1768 התחתנה מריה קרולינה עם פרננדו הראשון, מלך שתי הסיציליות, ממנו נולדו לה 18 ילדים:
נתן חץ
נתן חץ (נולד ב-7 באוקטובר 1952) הוא יזם נדל"ן ישראלי. משמש כמנכ"ל של חברת אלוני חץ, הנמצאת בבעלותו ובבעלות משפחת ורטהיים.
ביוגרפיה
נולד וגדל ברמת גן כנתן חייצ’וק. שירת כטייס בחיל האוויר. סיים תואר ראשון בכלכלה ומנהל עסקים באוניברסיטת בר-אילן, ובעל תואר ראשון בחשבונאות באוניברסיטת תל אביב, אותו סיים בשנת 1980.
החל את דרכו בעולם העסקים כחשב בקבוצת כלל. לאחר מכן מונה לסמנכ"ל הכספים ובהמשך למנכ"ל של קבוצת אקרשטיין תעשיות. בשנת 1989 הקים את חברת אלוני חץ העוסקת בהשקעות נדל"ן. בשנת 1993 החלה החברה להיסחר בבורסה ובשנת 1996 נכנס אליה מוזי ורטהיים כשותף. ביחד מחזיקים השניים בכ-45% מהשליטה החברה, בעוד שהציבור שולט בשאר המניות. כיום לחברה נכסים במערב אירופה, בישראל ובצפון אמריקה. בשנת 2005 רכשה החברה כ-80% ממניות אמות השקעות, אשר כיום משמש חץ כיו"ר שלה.
חץ משמש כחבר בוועד הפועל איגוד החברות הציבוריות והוא חבר בחבר הנאמנים של אוניברסיטת תל אביב. בעבר שימש כדירקטור בבנק המזרחי. נשוי לקלרה ומתגורר ברמת גן.
רפי סער
רפי סער (נולד בשם רפאל סעדון ב-25 בספטמבר 1967) הוא ראש עיריית כפר סבא החל מ-2018. בעברו כיהן במספר תפקידים בעיריית כפר סבא תחת ראש העיר יצחק ולד בין השנים 1994–2004, לאחר תקופה זו, בין 2009–2014 כיהן כמנכ"ל עיריית הוד השרון.
ביוגרפיה
סער נולד בשם רפאל סעדון בכפר סבא ובה גדל. בשנים 1982–1985 למד בבית ספר התיכון "כצנלסון" בעיר.
בצבא שירת בחיל ההנדסה. הוא למד באוניברסיטת בר-אילן משם יש לו תואר ראשון במדעי המדינה ובסוציולוגיה ותואר שני במנהל עסקים.
סער התחיל את עבודתו בעיירית כפר סבא כראש מנהלת אזורי התעשייה ופרויקט מחיר למשתכן בשכונת הדרים. בהמשך, מונה לעוזרו האישי של יצחק ולד כסמנכ"ל, ובהמשך ב-2002 מונה למנכ"ל העירייה. לאחר שוולד החליט שלא לרוץ בבחירות של 2003, עם זכייתו של יהודה בן חמו בתפקיד ראש העיר, סער סיים את תפקידו בעירייה בתחילת 2004.
מ-2009 עד 2014 שימש כמנכ"ל עיריית הוד השרון.
ב-12 ביולי 2018 הכריזה מפלגת העבודה על תמיכתה בסער לראשות עיריית כפר סבא. ב-30 באוקטובר 2018 התמודד מול יוסי סדבון, צביקה צרפתי, עילאי הרסגור-הנדין, הדר לביא, יובל לוי ומירית שקד ברק ועלה לסיבוב השני. ב-13 בנובמבר התמודד בסיבוב השני מול יוסי סדבון וזכה בכ-53.2 אחוזים מהקולות לעומת כ-46.8 אחוזים של סדבון.
אצטדיון יאן בריידל
אצטדיון יאן בריידל הוא אצטדיון רב-תכליתי בעיר ברוז', בלגיה. האצטדיון בבעלות העירייה המקומית משמש כמגרש הביתי של שתי קבוצות הכדורגל העירוניות: קלאב ברוז' וסרקל ברוז'. בנייתו של האצטדיון הושלמה בשנת 1975 והוא מכיל 29,042 מקומות ישיבה. עד לשנת 1999 היה ידוע המקום בשם "אולימפיהסטדיון" (האצטדיון האולימפי) ובו היו 18,000 מקומות ישיבה. במהלך אירועי יורו 2000 אירח האצטדיון ארבעה משחקים, 3 משחקים בשלב הבתים ואת משחק רבע הגמר בין נבחרת צרפת לנבחרת ספרד.
האצטדיון קרוי על שם יאן בריידל, ממובילי המרד נגד פיליפ הרביעי, מלך צרפת בתחילת המאה ה-14.
דוד פאפו
קורות חיים
נולד בקושטא ב-26 במאי 1848 (כ"ג באייר ה'תר"ח) לשלמה ולסולטנה פאפו. בגיל שבע עלה עם הוריו לארץ ישראל. אביו, שהיה היה סוחר עשיר דאג לחינוך בנו, ובצעירותו הכניסו להתחנך בישיבות העיר לצד הרבנים יצחק אשכנזי, יעקב מאיר ומרדכי ישראל. בסיום לימודיו הוסמך להוראה על ידי רבני העדה הספרדית בירושלים, ונישא למזל. תחילה התפרנס מעזבון אביו, אך בשל שרפה שהתרחשה בעיר עלה כל רכושו באש, ומקור מחייתו העיקרי אבד.
בשנת 1893 (ה'תרנ"ג) עבר להתגורר בטריפולי, שם מונה לשמש כחכם באשי במשך כשנתיים. בסיום כהונתו בטריפולי עבר להתגורר בבורסה, שם מונה בפירמן רשמי לכהן כרב הראשי ואב בית הדין של בורסה למשך שבע שנים, וקיבל מהסולטאן העות'מאני את אות מסדר המג'ידיה ממדרגה שלישית.
בשנת 1902 (ה'תרס"א) מונה לשמש כרבה הראשי של ביטולה שבמקדוניה למשך כשנתיים. בסיום כהונתו עבר להתגורר בבגדאד, שם מונה לשמש כחכם באשי למשך שבע שנים, וקיבל מהסולטאן הטורקי אות כבוד ממדרגה ראשונה בשם "מג'ידיה". במהלך שנות כהונתו בבגדאד הביא לבניית תלמוד תורה גדול שכלל גם מטבח ליתומים ולנזקקים.
בשל חשד מצד הממשל כי הסית את הציבור בבגדאד לטובת נזים פאשה, מושל פלך שהודח, פוטר הרב פאפו ממשרתו והועמד למשפט מצד הממשל הטורקי. לפני המשפט נדר כי אם יצא ממנו זכאי יעלה לירושלים. ואכן, לאחר שזוכה במשפט עזב את בגדאד והחל במסע לירושלים. בדרך עצר בחלב שבסוריה, והשתכן במשך יממה בביתו של הרב חזקיה שבתי. למחרת יצאו ללוות אותו בדרכו לרכבת הנוסעת לביירות שבלבנון כל נכבדי העיר, בהם הרב מאיר נחמד. מביירות יצא בהפלגה לישראל, ולירושלים הגיע בחודש ספטמבר 1911 (ה'תרע"א). עם הגיעו לירושלים מונה לשמש כחבר משרד הרבנות, ולאחר מכן כאב בית הדין של העדה הספרדית. בהמשך שימש כממלא מקום הרב משה יהודה פרנקו במועצת הפלך ונמנה עם מנהלי בית החולים משגב לדך.
בחודש ינואר 1912 נבחר לשמש כחבר בוועד העדה הספרדית בירושלים, לצד הרבנים אברהם ביג'אג'ו, יוסף מרדכי הלוי, חנניה גבריאל, רפאל שלמה לניאדו ויוסף שאול אלישר, ובחודש מאי 1913 התפטר מתפקיד בוועד.
ביום כ"ב בניסן תרפ"ז, בהיותו כבן 79, נפטר הרב פאפו בירושלים.
חתנו היה הרב בן ציון פיזאנטי.
ספריו
חכם דוד פאפו כתב גם רעיונות רבים אותם נהג לשמור מקופלים כניירות יחידים בתוך שק. הוא הנציח את שני בניו בהקדמות לספריו: את בנו, מאיר, שמת בצעירות במהלך שהות המשפחה בבל, ואת בנו שלמה, שגויס לצבא העות'מאני במלחמת העולם הראשונה ועקבותיו לא נודעו.
Dancing with the Devil
Dancing with the Devil (בתרגום חופשי: לרקוד עם השטן) הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת-יוצרת האמריקאית דמי לובאטו. השיר יצא לאור ב-26 במרץ 2021, על ידי חברות התקליטים איילנד רקורדס והוליווד רקורדס, כסינגל שלישי מתוך האלבום Dancing with the Devil... the Art of Starting Over.
רקע
"Dancing with the Devil" נכלל בטריילר לסדרה התיעודית דמי לובאטו: לרקוד עם השטן שיצא בשנת 2021. לובאטו הודיעה שהשיר יצא ב-26 במרץ 2021, שלושה ימים לאחר צאתם של שני הפרקים הראשונים של הסדרה התיעודית.
וידאו קליפ
הווידאו קליפ של השיר פורסם בערוץ היוטיוב שלה ב-2 באפריל 2021. הקליפ בוים על ידי דמי לובאטו ומייקל ד. ראטנר.
תקציר
הקליפ מתאר את הלילה בו לובאטו עברה התמוטטות כתוצאה ממנת היתר במהלך שנת 2018, ובמקביל גם את האירועים שהתרחשו אחריו באופן דומה בו תיארה בסדרה התיעודית דמי לובאטו: לרקוד עם השטן.
הווידאו קליפ מסתיים בצילום של הקעקוע "Survivor", שעל צווארה של לובאטו.
הופעות
ב-22 במרץ 2021, הופיעה לובאטו עם השיר בבכורת הסדרה "דמי לובאטו: לרקוד עם השטן" יחד עם השירים "ICU (Madison's Lullaby)" ו-"Anyone".
ב-6 באפריל 2021, הופיעה לובאטו עם השיר בהופעה חיה שהועברה בשידור חי ברשת החברתית טיקטוק. בהופעה גם ביצעה את השירים "California Sober", "ICU (Madison's Lullabye)", "The Way You Don't Look At Me", "Tell Me You Love Me", "The Art Of Starting Over", "OK Not to Be OK" ו-"Mad World".
שירווינטוס (מחוז משנה)
שירווינטוס (בליטאית: Širvintų rajono savivaldybė; בעברית וביידיש: שירווינט) הוא אחד מ-60 מחוזות משנה של ליטא. הוא מחוז משנה של מחוז וילנה ואוכלוסייתו מנתה בשנת 2011, למעלה מ-17,300 תושבים. העיר שירווינטוס היא העיר הגדולה ביותר במחוז, ומשמשת כמרכז המנהלי שלו.
גאוגרפיה
בשטחי מחוז המשנה עוברים הנהרות נריס ושירווינטה, ויש בו 28 אגמים, הגדול שבהם הוא אגם אליס המשתרע על כ-1.5 קמ"ר, והעמוק שבהם הוא גלוואניס  המגיע לעומק 25 מ'.
היסטוריה מנהלית
מחוז-המשנה הוקם כיחידה מנהלית מוגדרת בשנת 1950 ומאז השתייך למחוזות שונים. השיוך הנוכחי של מחוז-משנה זה למחוז וילנה, החל בשנת 1995, עם הקמתו מחדש של מנגנון המנהל של מחוז-המשנה.
יישובים
במחוז המשנה עיר אחת: עיר המחוז שירווינטוס; 5 עיירות: בוגוסלאווישקיס (בוגוסלאווישוק), גלוונאי (גלוואן), קרנאווה (שהייתה בימי הביניים בירת הדוכסות הגדולה של ליטא), מוסנינקאי (מוסניק) וזיבאלי; ועוד 483 כפרים קטנים יותר.
נינה סלמן
ביוגרפיה
סלמן נולדה בדרבי שבאנגליה, ליעקב בן יצחק (ארתור) דייוויס (דעויס) ואשתו לואיזה. משפחת אביה היגרה מבוואריה. בניגוד לרוב קרוביו, שהתבוללו והתנצרו, אביה נמשך למסורת היהודית ולשפה העברית מילדותו. בנוסף לפרנסתו כמהנדס, היה חוקר תפילה ובקיא בעברית, וערך תרגומים לאנגלית של מחזור התפילה. חודש וחצי לאחר לידת בתו, עבר ארתור עם משפחתו לקילברן שבלונדון הבירה. שם הצטרף לחוג המלומדים היהודים שהתאסף סביב שלמה זלמן שכטר. מאחר שארתור היה חשוך בנים, חינך את שתי בנותיו לידיעת הלשון העברית, בנוסף ליוונית, לטינית ומספר שפות אירופאיות.
בגיל שבע-עשרה פרסמה נינה את תרגום השירה הראשון שלה מעברית לאנגלית, על פי "מְלָכִים נִפְגְּשׁוּ" לראב"ע, שיצא ב"ג'ואיש כרוניקל" ב-22 ביוני 1894. ב-1898 פגשה את ריי פרנק, שביקרה בבריטניה, והתרשמה ממנה עמוקות. נינה ואחותה הבכורה אלזי סייעו לאביהן בעבודה על תרגום אנגלי חדש למחזור, שיצא לבסוף החל מ-1904. הן תרגמו את קטעי השירה. נינה התוודעה לישראל זנגוויל, שקישר בינה לבין השופט האמריקני והנדבן היהודי מאיר זולצברגר, מראשי החברה היהודית להוצאת ספרים אשר באמריקה. ב-1901 פרסמה החברה מאסף פרי עטה, "זמרות בלילה" (Songs of Exile), שכלל תרגומי שירה מאת רבי אלעזר הקליר, ריט"ע, רשב"ג ואחרים.
ב-1910 היא פרסמה ספר שירה אנגלית פרי עטה, "רעש הנהרות" (The Voices of the Rivers). זמן-מה לאחר מכן מונתה לסגנית-הנשיאה של "הליגה היהודית למען זכות בחירה לנשים", אם כי לא הייתה סופרג'יסטית פעילה במיוחד. היא פעלה למען חינוך יהודי מקיף לנערות, ותרמה לשם כך את כל תמלוגיה. את חמשת ילדיה לימדה לקרוא בעברית בטרם רכשו את האלפבית האנגלי. בנוסף, הייתה מעורבת בפעילויות צדקה שונות, יהודיות וכלליות, כיאה למעמדה.
ב-1916 החלה סלמן במפעל חייה, כשהחברה להוצאת ספרים באמריקה הזמינה ממנה תרגום של שירת ריה"ל. היא עמלה על החיבור במשך שש שנים, בעודה עוזרת לאברהמס, שהופקד על תרגום מקביל לרשב"ג. ב-1918 מונתה לחברת החברה ההיסטורית היהודית באנגליה, האישה הראשונה שנשאה בתפקיד, וב-1922 אף ביקשו למנותה לנשיאה, אך היא סירבה מטעמי בריאות. לאחר הצהרת בלפור, היא ובעלה אימצו בהדרגה גם את הציונות (נינה הייתה חדורה בתודעת נבדלות יהודית מאז ילדותה, אם כי תיארה אותה במונחים אוניברסליים). ב-1918 חיברה שיר-לכת באנגלית עבור הגדודים העבריים, שרדקליף שירת בהם כקצין רפואה. עוד קודם תרגמה את "התקווה" לאנגלית.
בערב שבת י"ד בכסלו תר"ף, פרשת וישלח, 5 בדצמבר 1919, נשאה סלמן דרשה על פרשת השבוע בבית-הכנסת "קהל קדוש קאנטאבריגיא" (Cambridge Hebrew Congregation). היא הייתה האישה הראשונה לשאת דברים בבית-כנסת אורתודוקסי בבריטניה, והיחידה לעשות כן עד המאה ה-21. הדבר עורר סערה, והתפרסם אף בעיתונות הבריטית הכללית. הרב הראשי יוסף צבי הרץ, שנדרש לעניין, ענה שמאחר שדיברה רק לאחר התפילה, לא דרשה בבית-הכנסת מבחינה טכנית, משום שהמבנה לא שימש עוד לצורכי דת. לפיכך, לא היה איסור או תקדים בדבר.
ב-1923 פרסמה ספר שירה נוסף באנגלית, "שירי ימים רבים" (Songs of Many Days), שנכתב בנימה ציונית-רומנטית ובקריאה להתעוררות לאומית. סלמן מתה כעבור שנתיים מסרטן המעי הגס. היא נספדה בידי הרב הראשי הרץ.
גרסיליצרטופס
גרסיליצרטופס (שם מדעי: Graciliceratops) הוא סוג דינוזאור בן לקבוצת הצרטופסים שהתקיים באסיה במשך הקרטיקון העליון שלפני 96 עד 89 מיליון שנה מזמננו.
המאובנים של דינוזאור זה התגלו משרידים מקוטעים בתצורות ביאן שירן שבמונגוליה ב-1975 בידי החוקרות הפולניות טרזה מריאנסקה (Teresa Maryańska) והלצ'קה אוסמולסקה (Halszka Osmólska) ששייכו את הממצאים למיקרוצרטוס הקרוב ובהמשך גם בוטל מספק. החוקר פול סרנו שבדק את הממצאים סיווג את הסוג ב-2000 כשמשמעות שמו: "gracilis" - דק בלטינית ו-"keras" - קרן ביוונית, כלומר: "קרן דקה". סוג זה כולל מין יחיד - Graciliceratops mongoliensis, הקרוי עקב הימצאו במונגוליה.
מאפיינים
צרטופסיד זה היה קטן יחסית, בעל גולגולת באורך 20 ס"מ שהגיע לאורך של 60 ס"מ ומשקל מוערך של 2.27 עד 9.1 ק"ג. עם זאת נראה שמדובר היה בפרט צעיר ופרטים בוגרים יכלו להגיע לאורך שני מטרים.
הוא דומה מעט לפרוטוצרטופס קל-משקל והיה בעל עטרה קטנה לאורך העורף ומבנה גפיו התאים לתנועה דו-רגלית כשהיו לו גפיים ארוכות ודקות ועצמות מסרק רחבות וקצרות דומות מעט לפרסות. ככל הנראה היה צמחוני שהתבסס על צמחייה קרקעית כמו שרכים ומחטניים.
מרחק חברתי
בסוציולוגיה, מרחק חברתי מתאר את המרחק בין קבוצות שונות בחברה, כגון מעמד חברתי, גזע / אתניות, מגדר או מיניות. חברים בקבוצות שונות מתערבבים פחות מחברים באותה קבוצה. זהו מדד הקרבה או האינטימיות שאדם או קבוצה חשים כלפי אדם או קבוצה אחרת ברשת חברתית או רמת האמון שיש לקבוצה אחת כלפי אחרת והיקף הדמיון הנתפס של אמונות.
רוברט א. פארק הגדיר את המרחק החברתי כ"ניסיון להפחית למשהו כמו מונחים מדידים את הציון ואת דרגות ההבנה והאינטימיות המאפיינים יחסים אישיים וחברתיים באופן כללי".
בסוציולוגיה, המרחק החברתי כולל:
ניתן לראות בתפיסות שונות אלה "ממדים" של מרחק חברתי, שלא בהכרח חופפים. חברי שתי קבוצות עשויים לקיים אינטראקציה זה עם זה בתדירות די גבוהה, אך אין זה אומר תמיד שהם ירגישו "קרובים" זה לזה או באופן נורמטיבי שהם יראו זה את זה כחברי אותה קבוצה. במילים אחרות, ייתכן שממדים אינטראקטיביים, נורמטיביים ואפקטיביים של מרחק חברתי אינם קשורים באופן ליניארי.
האנתרופולוג אדוארד ט. הול הסביר שהמרחק החברתי גדל בשל התקדמות טכנולוגית כמו טלפון, מכשיר קשר וטלוויזיה, בין היתר. הניתוח של הול על המרחק החברתי הגיע לפני התפתחות האינטרנט שהרחיב את המרחק החברתי באופן אקספוננציאלי.
מרחק בין-אישי
הול מתאר את המרחק החברתי באופן שונה, ומתאר את המרחק הפסיכולוגי בו בעל חיים יכול לעמוד כדי להיות רחוק מקבוצתו לפני שהוא מתחיל לחוש חרדה. ניתן לראות תופעה זו אצל תינוקות ופעוטות אנושיים שרק מתחילים ללכת או לזחול כל כך רחוק מהוריהם או מהאפוטרופוסים שלהם לפני שהם נחרדים וחוזרים במהירות למרחב הבטוח. המרחק החברתי של התינוקות די קטן.
הברהמינים הם בעלי הגבוה ביותר, והשודרות הן המעמד הנמוך ביותר בחברה ההינדית. אם ילד ברהמין נוגע אי פעם בילד של שודרה כלשהי, הראשון מקבל אמבטיה כדי להיפטר ממנו מהטומאה כביכול הנגרמת על ידי מגעו. כתוצאה מניסוח קפדני זה של פעילויותיו, ילד הברהמין מהווה במוחו דעה קדומה על כך ששודרות אינן ניתנות למגע וטמאות.
דרכים ללמוד מרחק חברתי
כמה דרכים ניתן למדוד מרחק חברתי כוללות: תצפית ישירה על אינטראקציה עם אנשים, שאלונים, משימות מהירות של קבלת החלטות, תרגילי תכנון מסלול או משימות ציור חברתיות אחרות.
בשאלונים נשאלים בדרך כלל חברים באילו קבוצות הם יקבלו במערכות יחסים מסוימות. למשל, לבדוק אם הם מקבלים חבר של כל קבוצה כשכן או לא, כעמית לעבודה כשותף לנישואין. שאלוני המרחק החברתי עשויים שלא למדוד במדויק מה אנשים היו עושים בפועל אם חבר בקבוצה אחרת מבקש להיות חבר או שכן. סולם המרחק החברתי הוא רק ניסיון למדוד את תחושת חוסר הרצון להתרועע באופן שווה עם קבוצה. מה שאדם באמת יעשה במצב תלוי גם בנסיבות המצב.
במשימות קבלת החלטות מהירות, מחקרים הציעו קשר שיטתי בין מרחק חברתי למרחק פיזי. כשהם מתבקשים לציין את המיקום המרחבי של מילה שהוצגה או לאמת את קיומה של מילה, אנשים מגיבים מהר יותר כאשר "אנו" הוצג במיקום קרוב וכאשר "אחרים" הוצגו במרחב רחוק, מה שמצביע על כך שמרחק חברתי ופיזי קשורים באופן רעיוני.
תרגילי תכנון מסלולים רמזו גם על קשר רעיוני בין מרחק חברתי למרחק פיזי. כשהם מתבקשים לצייר מסלול על גבי מפה, אנשים נוטים לקרב מסלולים לחברים שהם עוברים בדרך ומתרחקים מזרים. השפעה זו חזקה גם לאחר שליטה על כמה קל לאנשים העוברים אחד את השני לתקשר.
בשנת 1991 הצהיר ג'וף מולגן כי "מרכזי שתי הערים נמצאים לרוב לצרכים מעשיים קרוב יותר זה לזה מאשר לפריפריה שלהם." התייחסות זו למרחק חברתי נכונה במיוחד לערים גלובליות.
במהלך מגפת הקורונה, נעשה שימוש נרחב במונח כדי לתאר את הצורך לשמור על מרחק חברתי על מנת למנוע את הפצת המגפה, במקרה זה מדובר במרחק חברתי יזום תוך התחשבות באחר ומונח זה נודע בשם ריחוק חברתי.
כתאב אל-אסמא
כתאב אל-אסמא (בערבית: كتاب الاسماء الله كلّ شيء; תעתיק לאנגלית: Kitab asma'i allah kulli shay'i; באנגלית: The Book of the Divine Names of All-Things; בעברית: ספר השמות האלוהיים של כל הדברים) (ידוע גם בשמו הנוסף, בפרסית: چهار شأن; בתעתיק לעברית, צ'האר שאן  או בעברית:  ספר ארבע הדרגות) הוא ספר שנכתב בערבית על ידי עלי מוחמד שיראזי, הידוע בכינויו הדתי, הבּאבּ, מייסד הבאביזם, הזרם הדתי שקדם להופעת הדת הבהאית, במהלך מאסרו במאקו ובצ'הריק שבאיראן (1847–1850). עם נפח כולל של יותר מ-3000 דפים, זה הוא הגדול מבין כתבי הקודש הנגלים בהיסטוריה הדתית העולמית. קיימים לפחות עשרים ושישה כתבי יד, ויש להדגיש שרובו של הטקסט עדיין לא אותר. זמינים באנגלית כמה טקסטים מתומצתים בכרך מבחר מתוך כתביו של הבאב. לפי דבריו של דוקטור סטיבן למבדן (Dr. Stephen Lambden), המנהל את אתר האינטרנט הורקליה (Hurqalya), המשמש כמאגר מקוון ללימוד כתבי הקודש הבאבים והבהאים, המסונף לאוניברסיטת מרסד שבקליפורניה, את כתבי היד של כתאב אל-אסמא יש למנות בין הטקסטים החשובים ביותר מבחינה תאולוגית, אשר נכתבו על ידי הבּאבּ. הטקסטים עשירים, לדוגמה, בדחיפות משיחית, בהם ניתן לציין את הביטוי הנבואי התיאופני "זה שאלוהים יגלה (לאנושות)" (מַן יֻטְ'הִרֻהֻ אללה, בערבית: من يظهره الله; באנגלית: He whom God shall make manifest) וכן את השם בהאא' (بهاءِ). ביטוי, אשר נאמר על ידי הבּאבּ באופן המזכיר מעין תפילה, אשר באה ממעמקי נשמתו של המתפלל אותה. חשיבותם של הביטוי והשם הנ"ל, למאמיני הדת הבהאית, טמונה בכך שלדידם הם מתייחסים אל מייסד הדת, בהאא אללה. כמו כן, נאמרים בטקסטים 99 שמותיו של האלוהים באסלאם, כאשר סודותיהם נחשפים באופן פתלתל . דבר ההופך את כתאב אל-אסמא לטקסט הנאמר בקצב ובאינטנסיביות ושצריך להאזין לו כאל טקסט המבוטא באופן עוצמתי, אשר יש להתייחס אליו כאל טקסט בעל מאפיינים של התגלות נבואית.
תוכן
הטקסט מחולק לתשע עשרה יחידות (וחיד) ול-361 שערים (או באב; פרקים). הוא מורכב במידה רבה מ-"וריאציות ארוכות של תפילות הכוללות את שמותיו של האלוהים". כל שם נידון בארבעה חלקים שונים, כל חלק כתוב בצורה שונה, המהווה 'מצב של התגלות' שונה: פסוקים אלוהיים, תפילות, מדרשים, טיעונים הגיוניים. 361 הפרקים מסמלים "את כל הדברים" (כל-י שי), ואת הימים הכלולים בלוח השנה הבאבי-בהאי - הבדיע. שאלת עניין מיקום החומרים על לוח השנה בכתאב אל-אסמא מצריכה עדיין מחקר נוסף.
קטע הפתיחה של הואחיד הראשון והשער הראשון של החיבור
להערכתו של דוקטור סטיבן למבדן, על בסיס המצוי במאגר הנתונים של חוקר בשם סטיבן פלפס (Steven Phelps), קטע הפתיחה של הואחיד הראשון והשער הראשון של כתאב אל-אסמא, מתחיל כדלקמן, באופן הבא:
דוקטור סטיבן למבדן מציין שהתרגום שלו את טקסט הפתיח של ואחיד מס' 1 (אשר נמצא בארכיונים של המרכז הבהאי העולמי בחיפה, אך מעולם לא פורסם ועדיין לא זמין לציבור הרחב) הוא חופשי וראשוני, זאת מפני שהוא עדיין לא ראה את כתב היד המקורי של הואחיד הנ"ל. למרות זאת, הוא מציין שהוא תרגם את הסופרלטיב המאוד לא נפוץ המופיע בנוסחת הנאו-בסמלה, במסגרת הקטע הנדון, כ-s-m-m, על בסיס השורש s-m-y, אשר משמעותו בערבית היא "לקרוא בשם". מבחינתו של הבאב, היה זה מתאים לפתוח את כתאב אל-אסמא בצורה זאת וכן לתאר את האלוהים כמעניקם העליון של השמות. הסופרלטיב اسمم (asmam), בא לציין בנוסף לכך שהאלוהים הוא היוצר העליון של נוסחאות הנאו-בסמלה המופיעות באופן כה תכוף, בכתביו של הבאב.
קטע הפתיחה של כתב היד מס' 29, ואחיד מס' 8
בקטע הפתיחה של כתב יד זה, המקוטלג ככתב יד מספר 29, על ידי הארכיונים הבהאיים הלאומיים של אירן (Iranian National Baha'i Archives), במסגרת השער הראשון (באב), של הואחיד הנדון פה (אשר מספרו המשוער הוא 8, זאת לכאורה לפי השערתו של דוקטור סטיבן למבדן), הבּאבּ מתייחס בתחילה אל השורש הלשוני הערבי ר-ש-ד. משמעות שורש לשוני זה, בערבית, היא 'להיות על המסלול הנכון, בדרך הנכונה, להדריך'. הסופרלטיב הראשון ששייך לשורש זה, ארשאד, מופיע כשם האל, בתור המדריך העליון, פעמיים בקטע פתיחה זה, בנוסחה החדשה של הבסמלה (טקסט נוסחת הנאו-בסמלה מוגש באנגלית ובערבית, מתוך אתר האינטרנט הורקליה, המנוהל בידי דוקטור סטיבן למבדן, כאשר יש להדגיש שדוקטור למבדן מציין באתרו שלא מדובר בתחילת הטקסט של כתאב אל-אסמא אלא בכתב יד שמספר הואחיד המשוער שלו הוא 8):
כמו כן, מובא פה קטע הפתיחה של כתב היד מספר 29, כפי שהוא מצוי באתרו של דוקטור סטיבן למבדן, באתר האינטרנט הורקליה וכפי שהוא מצוי באתר כתבי היד של אקדמיית גטינגן למדעי הרוח, הקטלוג המאוחד לכתבי יד, המחלקה למזרחנות, הן בערבית והן באנגלית:
האופן הספציפי של התבטאות ארבע הדרגות בחיבור
בואחיד מס' 8, כפי שהוא מצוי בשלמותו באתר האינטרנט oceanoflights, המתוחזק על ידי דוקטור חביב ריאזטי, מובאות ארבע הדרגות, על פי שתי דוגמאות ספציפיות, המובאות באופן הבא, גם אם בצורה חלקית, כאשר הדוגמה הראשונה מתרכזת סביב פורמולות הנאו-בסמלה הראשונה והרביעית, بسم اﻟﻠﻪ الأرشد الأرشد ו-بسم اﻟﻠﻪ الأشهد الأشهد, בשם האל, המדריך העליון וכן בשם האל, העד העליון, בהתאמה. כאשר יובאו להלן רק חלק מארבע הדרגות לכל פורמולה של נאו-בסמלה:
מופעי השם בהאא' והביטוי מַן יֻטְ'הִרֻהֻ אללה בחיבור
חיבור ארוך זה, שנכתב בערבית כאמור, כולל בתוכו כתבי יד רבים ושונים לרוב והוא כולל מופעים רבים של השם בהאא' וכן נגזרות שונות מאותו שורש. כמות נכבדה של מופעים רבים אלו, קשורה בקשר הדוק לתפילת השחר השיעית של צום הרמדאן (دعاء السحر, תעתיק לעברית: דועאא' אלסהר; دعاء البهاء, תעתיק לעברית: דועאא' אלבהאא') וכן לתפילת הקללה ההדדית (دُعاء ٱلْمُبَاهَلَة, תעתיק לעברית: דועאא' אלמובהלה), הקשורה לחדית' הקללה (حديث ٱلْمُبَاهَلَة). שתי תפילות אלו, חוברו כל אחת, על ידי האימאמים השיעים מוחמד אל-באקר וג'עפר א-צאדק. הנוסח הכמעט זהה של שתי תפילות אלו, בתורו, כולל כמה שמות וייחוסים שונים של אללה, כאשר השם בהאא' מופיע כמה פעמים בתחילת הטקסטים של שתי התפילות. במסגרת חדית' זה, מסופר אירוע הקללה, ٱلْمُبَاهَلَة, אלמובהלה. משמעות מילה זו בקוראן, היא לעורר את קללתו של אללה על מי שלא מאמין באסלאם. אירוע זה התרחש כשמוחמד כינס את מאמיניו בעיר נג'ראן שבערב הסעודית של היום, כדי להשתתף במסגרת עימות דתי עם הקהילה הנוצרית שהתגוררה בעיר ולנהל ויכוח על טיבו האלוהי של ישו. לפי חדית' זה, ניסיונו הראשוני של מוחמד היה לאסלם את הקהילה הנוצרית בנג'ראן ולהכיר בו כנביא האמונה החדשה. במהלך הוויכוחים הדתיים שניהלו לגבי נקודות הדמיון והשוני בין שתי האמונות, עלה לדיון נושא טיב האלוהות של ישו. במהלך הוויכוח, הנוצרים סירבו לקבל את עקרונות הדת של מוחמד לגבי טיבו האלוהי של ישו וסירבו להתכחש לאמונתם. בתגובה, מוחמד עורר את קללתו של אללה, על הנוצרים, בהקשר לסרבנותם וקרא לילדיו ולנשותיו להשתתף בתפילה זו. לפי אחד חיבורי הפרשנות לאירוע זה, מוחמד הזמין אך ורק את נציגיה הבכירים ביותר של משפחתו, כלומר את פאטמה, עלי, חסן וחוסיין, כאשר על ארבעתם הוא מסוכך בגלימתו. הנוצרים הופתעו מכך ועל פי המסורות השונות, החליטו לא לעורר את קללתם הנגדית על מוחמד ואנשיו. במקום זאת, הם הציעו לו תשלום דמי חסות בתמורה לכך שיגן עליהם. אולם, יש כמה מקורות מוסלמיים הטוענים שמוחמד הזהיר אותם מפני טבח אם הם יעוררו את קללתם על מוחמד ומאמיניו. לזכר אירוע זה, מכונים מוחמד ובני משפחתו שהשתתפו בו, אנשי הגלימה (أهل الكساء, אהל אלכיסאא; אנגלית: People of the Cloak; People of the Mantle).
בהקשר של כתב היד מס' 29, מופיע, כמה עמודים לאחר קטע הפתיחה המוצג לעיל בערך (עמ' 4 -5), טקסט המכיל עשרים ואחד שמות וייחוסים אלוהיים, הדומה לנוסח של הטקסטים של שתי התפילות המוזכרות בפסקה שלעיל. זאת לאחר פסוק הכולל את מילת הציווי כל (كل): המופעים הראשונים של השם בהאא' (بهاءِ), כמילת ברכה על ה"ואחיד" הבאבי הראשון (الواحد الاول), שמספרו בגימטריה שווה ל-19 וכן של התואר המשיחי מַן יֻטְ'הִרֻהֻ אללה (من يظهره الله), זה אשר אלוהים יגלה (לאנושות), מצויים בכתב היד מספ' 29 של כתאב אל-אסמא, בעמודים 8 - 9, של כתב היד:
الرابع فی الرابع بسم الله الارشد الارشد الحمدلله الذی لا اله الا هو الارشد الارشد وانما البهاءِ من الله علی الواحد الاول ومن يشاهد ذالك الواحد حيث لا يری فيه الا الواحد الاول وبعد فاشهد ان لا مرشد الا الله سبحانه ولا مراد سواه ولا هادی غيره ان استرشدت بارشاد من يظهره الله جل ذكره فاذا انه جل جلاله مرشدك وهذا لا تقدر عليه من سبيل الی يوم In the Name of God, the Supreme Guide (al-arshad), the Supreme Guide (al-arshad). Praised be to God, Who, no God is there except Him, the Supreme Guide, the Supreme Guide. And al-Baha' (the Glory-Beauty) from God be upon the al-Wāḥid al-Awwāl ("The First Unity") and whose testifies unto that Wāḥid and who seeth naught therein save al-Wāḥid al-Awwāl ("The First Unity"). So Bear witness now that there is no Guide (murshid) except God. So praised be unto Him! No Intended One (murad) is there aside from Him and no Guidance (hādi) other than He. Then beseech ye guidance (R-SH-D from X) in the Guidance (bi-irshād) of man yuẓhiru-hu Allāh (Him Whom God shall make manifest), exalted be His remembrance..." (K-Asma, 8-9).
קישורים חיצוניים
חלק מכתב היד, המובא באינטרנט (רק חלק קטן מגודלה של העבודה המלאה):
Você Partiu Meu Coração
Você Partiu Meu Coração (באנגלית: You Broke My Heart, ובעברית: שברת לי את הלב) הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמר הברזילאי ניגו דו בורל בשיתוף אניטה וווסלי ספדאו.
השיר זכה להצלחה בברזיל כאשר נכנס שם לכ-11 מצעדים שונים, ובשלושה מתוכם הוא הצליח להגיע למקום הראשון.
השיר יצא לאור ב-10 בינואר 2017, תחת חסותה של חברת התקליטים סוני מיוזיק אנטרטיינמנט.
וידאו קליפ
בתחילת הקליפ מקבלים הזמרים מכתב שבו ניתן לראות סרט נע של עצמם, לאורך כל הקליפ ניתן לראות את המכתב ואת מה שבתוכו. בין לבין ניתן לראות את אניטה וניגו דו בורל על מסך מלא בפרחים ורודים וכחולים, כאשר הם רוקדים לצלילי השיר.
פרקינס 6.372
פרקינס 6.372 הוא מנוע דיזל המיוצר על ידי מנועי פרקינס. ייעודו 6.372 מציין שישה צילינדרים והקיבולת שלו היא 372 אינץ' מעוקב (6.1 ליטר). הוא נגזר ממנוע 6.354 (שישה צילינדרים, מנוע 354 ב -3 או 5.8 ליטר, L6). הוא מייצר 112 כוחות סוס בצורה תעשייתית.
ייצור המנוע החל בשנות ה-70 והופסק בהדרגה במהלך שנות ה-80 של המאה ה-20.
גרסת טורבו
ה- T6.3724 הוא הגרסה המונעת בטורבו של המנוע הנ"ל, וה- "4" בקצה המינוח, מציין מנוע מסדרת DOT 4 (מאוחר יותר, משופר).
אולסטייט (מותג רכב)
אולסטייט (מותג רכב) (באנגלית: Allstate) היה מותג של כלי רכב אמריקאים ששווקו על ידי רשת סירס (שם רשמי: Sears, Roebuck and Company) אשר פעל בין השנים 1926 – 1995 בארצות הברית.
שווקו קטנועים, אופנועים, ומכוניות שהוצאו מכמה יצרנים ותויגו מחדש עם המותג "סירס אולסטייט".
בין המותגים ששווקו ברשת: קטנועי "Cushman (company)", קטנועי וספה מתוצרת פיאג'ו האיטלקית, טוסטוסים, ואופנועים מתוצרת היצרנית האוסטרית "Puch" (שם רשמי: "Puch AG & Co KG") והיצרנית האיטלקית "Gilera".
בנוסף שווקו מכוניות מתוצרת קייזר-פרייזר: דגם אולסטייט, שווק בין השנים 1952–1953 ודגם "אולסטייט דה-לוקס".
"סירס"
"סירס", היא רשת חנויות כלבו שהוקמה על ידי ריצ'רד וורן סירס ואלווה קרטיס רובוק  בשנת 1893 בשם: "Sears, Roebuck & Company". בשנת 1895 הצטרף לשותפות ג'וליוס רוזנוולד. הפעילות מוקמה במגדל ויליס שיקגו, אילינוי, וב"Hoffman Estates, Illinois" באילינוי.
החברה הוגדרה כחברה לקטלוג להזמנת דואר והחלה לפתוח מוקדי קמעונאות בשנת 1925.
"Allstate"
במהלך השנים השתמשה "סירס" בשם המותג "Allstate" במגוון רחב של מוצרים המיועדים לתחום המסחר, החל במצתים וכלה במנועי רכב שנבנו מחדש. המותג "Allstate" החל בשנת 1925 כחלק מההתמודדות הלאומית לציון מותג הצמיגים החדש של "סירס". 937,886 אנשים הגישו בסך הכל 2,253,746 שמות. הרשומות הגיעו מכל מדינה וב-25 שפות שונות. הנס סימונסון מביסמרק, קיבל פרס כספי בסך 5,000 דולר עבור הצעתו לשם: Allstate.
בשנת 1926 אימצה "סירס" את הסימן המסחרי "Allstate" לשימוש ראשוני בצמיגים וצינורות רכב. הצמיגים שהובטחו לנסיעה של 12,000 מיילים הפכו למותג בקטלוג ובחנויות הקמעונאיות החדשות "Sears, Roebuck and Co" (שנפתחו לראשונה בשנת 1925).
"סירס" הקימה את חברת הביטוח "Allstate" ב-17 באפריל שנת 1931. "Allstate" הציעה תעריפים נמוכים, הזמינים ללקוחות באמצעות מכירות באמצעות דואר ישיר (קטלוגים של "Sears") ובאמצעות דוכני מכירות בחנויות "Sears". בסופו של דבר "Allstate" התרחבה לביטוח כנגד שריפות.
נקודת השיא של המותג "Allstate" הגיעה בשנות ה-50 של המאה ה-20 ובשנות ה-60 של המאה ה-20, כאשר המותג הופיע על מגוון רחב של מוצרים, כולל פתיחת דלתות מוסך, מטפי כיבוי אש, מנועי פגזים וחניונים. במהלך השנים הללו חגורות הבטיחות הקדמיות, תנורי החימום, מכשירי הרדיו והמזגנים הפכו לציוד סטנדרטי במכוניות, סירס הציעה שורה שלמה של אביזרים נלווים תחת המותג "Allstate".
בשנת 1952 הציגה סירס את רכב האולסטייט. הדגם שנבנה על ידי תאגיד קייזר-פרייזר, הגיע בדגם הסטנדרט (1,395 דולר) ודגם דה-לוקס (1,796 דולר), הדגמים הגיעו עם בחירה של מנועי ארבעה או שישה צילינדרים אופציונליים. כל המכוניות הגיעו עם אחריות של 90 יום. מכירות מאכזבות גרמו לדגמי אולסטייט להיעלם מחנויות "סירס" לאחר 1953.
אלי, עזור לי לשרוד את האהבה הקטלנית הזו
[[קובץ:Bundesarchiv B 145 Bild-F088809-0038, Berlin, East Side Gallery.jpg|שמאל|ממוזער|300px| "אלי, עזור לי לשרוד את האהבה הקטלנית הזו"  אמן: דמיטרי ורובל
שנה: 1990
מיקום: מזרח ברלין, גרמניה
בעלות: ציבורית ]] אלי, עזור לי לשרוד את האהבה הקטלנית הזו (רוסית: «Господи! Помоги мне выжить среди этой смертной любви», גרמנית: Mein Gott, hilf mir, diese tödliche Liebe zu überleben) הוא שמו של ציור גרפיטי שצויר על ידי דמיטרי ורובל על חומת ברלין, ואחד הציורים הידועים בגלריית איסט סייד. הציור צויר בשנת 1990 ומתאר את מנהיג גרמניה המזרחית, אריך הונקר, ואת נשיא ברית המועצות, ליאוניד ברז'נייב, מתנשקים בפה עם הלשון. הציור מבוסס על תמונה שצולמה בשנת 1979, ביום השנה השלושים לייסוד הרפובליקה הדמוקרטית הגרמנית.
התמונה
התמונה האייקונית שהנציחה את החיבוק המפורסם צולמה על ידי רג'יס בוסו בברלין המזרחית ב-7 באוקטובר 1979. ברז'נייב ביקר במזרח גרמניה לרגל חגיגות ה-30 לייסודה כמדינה קומוניסטית. יומיים לפני כן, ב-5 באוקטובר, חתמו מזרח גרמניה וברית המועצות על הסכם לעשר שנים של תמיכה הדדית, ובו מזרח גרמניה תספק אוניות, מיכּון וציוד כימי לברית המועצות, ובתמורה תספק ברית המועצות דלק וטכנולוגיה גרעינית למזרח גרמניה. הזכויות על התמונה נתונות בידי תאגיד קורביס.
הציור
ורובל יצר את הציור בשנת 1990. כמו ציורי קיר אחרים בקטע חומה זה, הציור לא הוסר לאחר נפילת החומה, אבל ונדליזם ופגעי מזג האוויר הובילו בהדרגה להרעת מצב הציור. במרץ 2009 הוסר הציור מהחומה בלחץ אדים, יחד עם ציורים מפורסמים אחרים, על מנת לאפשר לאמנים המקוריים לציירם מחדש בצבעים עמידים יותר. ורובל הוזמן לצבוע מחדש את עבודתו. את 3000 הפאונד שקיבל מעבודה זו החליט לתרום לטובת פרויקט אמנות חברתי ברובע מרצאן בברלין.
לפני תחילת עבודתו המחודשת של ורובל על ציור הקיר, נפגשו הוא וצלם התמונה וצולמו יחדיו ב-16 ביוני 2009 עם העתקים של יצירותיהם.
בוב פק
רוברט "בוב" פק (באנגלית: Robert "Bob" Peck; 23 באוגוסט 1945 - 4 באפריל 1999) היה שחקן תיאטרון, טלוויזיה וקולנוע אנגלי. הוא מוכר בעיקר מהופעותיו בתפקיד רונלד קרייבן בסדרת הטלוויזיה "Edge of Darkness" ובדמות רוברט מולדון בסרט "פארק היורה".
ביוגרפיה
רוברט פק נולד בלידס שבמערב יורקשייר למשפחה ממעמד הפועלים. הוא למד בבית הספר "לידס מודרן סקול" בלונסווד. פק למד בקולג' לאמנות בלידס וקיבל דיפלומה על אמנות ועיצוב.
קריירה
לפני שהחל להופיע בסרטי קולנוע ובטלוויזיה, היה פק שחקן תיאטרון שהופיע עם הלהקה השייקספירית המלכותית ושיחק יחד עם איאן מקלן, דונלד סינדן וג'ודי דנץ'. בין 1979 ל-1980 גילם את יאגו לצדו של דונלד סינדן במחזה "אותלו" בסטרטפורד ובלונדון. הופעה בלתי נשכחת שלו הייתה בהפקה של הלהקה השייקספירית המלכותית של המחזה "חייו והרפתקאותיו של ניקולס ניקלבי" על פי הרומן מאת צ'ארלס דיקנס, בו גילם שתי דמויות, את ג'ון ברודי, איש יורקשייר קולני, ואת סר מלבורי הוק. הוא שב וגילם דמויות אלה על הבמות בברודוויי, וב-1981 בהצגה שצולמה לטלוויזיה. ב-1976 שיחק פק בתפקיד מקדאף במחזה "מקבת'" מאת ויליאם שייקספיר בבימויו של טרוור נאן על הבמה ובטלוויזיה. ב-1982 הופיע בהפקה נוספת של "מקבת'". לדברי חברו ללהקה סר איאן מקלן, פק היה השחקן ש"ממנו למד הכי הרבה".
הקריירה של פק בטלוויזיה החלה בשנות השבעים של המאה העשרים, בסדרת האנתולוגיה "Thirty-Minute Theatre" של ה-BBC, בה הופיע ב-1972 בפרק " Bypass". הוא השתתף גם בסדרות טלוויזיה נוספות בהן "Z-Cars" ו-"Play for Today". עוד שיחק בסרטי קולנוע כמו "חשיפה מלכותית" ו"פרקר".
ב-1985 התסריטאי טרוי קנדי מרטין, מי שכתב את התסריט לסרט "הג'וב האיטלקי" ויצר את סדרת המשטרה "Z-Cars", ליהק את פק לתפקיד הראשי בדמות השוטר רונלד קרייבן במיני-סדרה טלוויזיונית בשם "Edge of Darkness". בדרמת פשע זו מנסה השוטר לגלות את האמת על הרצח האכזרי של בתו (בגילומה של ג'ואן ויילי). לצדו כיכבו בסדרה השחקן האמריקאי ג'ו דון בייקר, והשחקנים הבריטים צ'ארלס קיי ואיאן מקניס.
הסדרה שודרה בשישה פרקים בערוץ BBC Two החל מ-4 בנובמבר ועד 9 בדצמבר 1985. בסדרה צפו ארבעה מיליון צופים, ופק זכה על הופעתו בפרס באפט"א לטלוויזיה לשחקן הטוב ביותר בטקס פרסי האקדמיה הבריטית לאומנויות הקולנוע והטלוויזיה. אחרי הסדרה היה פק לדמות פופולרית ואהובה בבריטניה.
אחרי שזכה לפופולריות בתפקיד ראשי בסדרה "Edge of Darkness" החל פק להופיע גם בסרטי קולנוע. ב-1987 הופיע לראשונה בתפקיד ראשי בסרט קולנוע בשם "The Kitchen Toto" המתרחש בקניה בשנת 1950. הוא גילם שוטר, ג'ון גרהאם הלוקח תחת חסותו את הבן של מי שרצח כומר שחור. עוד ב-1987 שיחק בסרט "On the Black Hill" עיבוד לרומן באותו שם מאת ברוס צ'טווין. התפקיד שקידם את הקריירה שלו בקולנוע היה ב-1989 כשגילם את האנדרואיד ביירון בסרט המדע בדיוני הפוסט-אפוקליפטי בשם "מרדף בנהר הרוח". בסרט כיכב לצדם של מארק המיל, ביל פקסטון, פ. מארי אברהם, בן קינגסלי ורובי קולטריין. בסוף שנות השמונים של המאה העשרים הופיע פק בתוכניות טלוויזיה בהן "סיפורי עמים", "השעה של ג'ים הנסון" וב-"Screen One".
ב-1990 דיבב פק את כל הדמויות הגבריות בסדרת הטלוויזיה לילדים "Forget Me Not Farm" של ה-BBC.
ב-1990 הופיע פק בתפקיד קצין חיל הים בסרט על פי הספר "בעל זבוב". בטלוויזיה השתתף בסדרה "Screen Two", בסדרת המחזות "Screen Two" ובמיני-סדרה "A TV Dante". עוד שיחק בסרטי הטלוויזיה "The Black Velvet Gown" ו-"An Ungentlemanly Act". ב-1993 הופיע פק בתפקיד הגדול שלו בקולנוע בדמות מפקח הצייד רוברט מולדון בסרט שובר הקופות "פארק היורה" בבימויו של סטיבן ספילברג, עיבוד לרומן באותו שם מאת מייקל קרייטון.
ב-1993 שיחק פק בתפקיד גנרל טארגו בסדרת הטלוויזיה הפופולרית "אינדיאנה ג'ונס הצעיר". הוא גילם את דמותו של המלחין האיטלקי ג'וזפה ורדי בסרט טלוויזיה דוקומנטרי על חייו.
בשנותיו האחרונות הופיע פק בסרטי קולנוע נוספים. הוא גילם את קפטן סבסטיאן בלג'ר בסרט "Merisairas", אביו של פרנסואה בסרט "אהבותיו של פיקאסו", ראוון ב"חוש השלג של העלמה סמילה", הארי בריגס ב"סיפורי פיות" ואת דנטון בסרט "The Opium War". ב-1988 שיחק בסרט הטלוויזיה "רסן הסוררת".
בשנת 2000, שנה אחרי מותו של פק, יצא לאקרנים סרט האנימציה סטופ מושן "עושה הניסים" בו גילם פק את דמותו של יוסף הרמתי. הסרט הוקדש לזכרו.
פרסים
ב-1986 זכה פק בפרס באפט"א לטלוויזיה על הופעתו בדמות השוטר רונלד קרייבן במיני-סדרה "Edge of Darkness".
חיים אישיים
ב-1982 התחתן פק עם השחקנית ג'יל בייקר. לבני הזוג היו שלושה ילדים, האנה (נולדה ב-1983), ג'ורג' (נולד ב-1986) ומילי (נולד ב-1990). הם היו נשואים במשך 17 שנה עד למותו ב-1999.
בנובמבר 1994 אובחן פק כחולה בסרטן. הוא נפטר בביתו בלונדון ב-4 באפריל 1999 בהיות בן 53. טקס הלוויה נערך בלונדון, וחברו השחקן איאן מקניס קרא דברי הספד. גופתו נשרפה ואפרו נמסר לבני המשפחה.
מאני מורי
עמנואל "מאני" מורי (באנגלית: Emanuel "Manny" Mori; נולד ב-25 בדצמבר 1948) הוא נשיא המדינות הפדרליות של מיקרונזיה בשנים 2007-2015.