cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
מתי כספי
הפקה מוזיקלית לזמרים אחרים
עוד ב-1981 הפיק כספי את אלבומו של אושיק לוי "לילות שרב". כספי הלחין שני שירים עבור האלבום, שניהם למילים של זאב טנא: "אפשר היה למשוך את זה שנים" ו"לילות שרב". אלבום נוסף שהפיק באותה שנה היה "צל כבד" של אריק סיני. כספי הלחין עבור האלבום את אחד משיריו המוכרים ביותר, "סיבה טובה", למילים של אהוד מנור. לאלבומה של נורית גלרון "שירים באמצע הלילה" שיצא באותה שנה הלחין את השיר "כמעט טוב" למילים של נתן זך. ב-1982 הפיק את אלבומו של שלמה גרוניך "צמר גפן מתוק" ואת אלבומו של אריק סיני "שירים חוזרים". באותה שנה הועלה במסגרת פסטיבל ישראל המופע "ששת הימים ושבעת השערים". את הטקסט כתב נשיא המדינה דאז יצחק נבון. יוסי בנאי היה הקריין, וכספי הלחין וניצח על התזמורת הקאמרית הישראלית.
ב-1983 העלה כספי מופע משותף עם צמד הפרברים בשם "שיר אהבה רחוק", שבוסס על שירים דרום אמריקאים בתרגומים לעברית של אהוד מנור. בין שירי המופע היו "אלפונסינה והים", "ארץ שמש ומים", "אני אשתגע" ו"בלב כבד". המופע תועד על גבי אלבום בשם זה. באותה שנה הפיק כספי את אלבומו של דני רובס "מסגרות", וכן את אלבומו של יוסי בנאי "שיכור ולא מיין". כספי הלחין עבור אלבום זה מספר שירים, שהמוכר מהם הוא "שיכור ולא מיין" (מילים: בנאי).
ב-1984 הפיק כספי את אלבומו של ארז הלוי "הלילה" ואת אלבומה של גלי עטרי "ממריאה ברוח". כספי הלחין שישה שירים עבור האלבום, ובהם הלהיטים "ממריאה ברוח" (זאב אולמן), "הייתי אומרת" (עידית חכמוביץ) ו"עוד יום" (רחל שפירא).
באותה תקופה פעל כספי כמנהל מוזיקלי של להקת חילות השדה כחלק משירות המילואים שלו, והלחין ועיבד את כל שיריה. ב-1985 עלתה תוכניתה של הלהקה "חופשה בדרכים", שהורכבה כולה משירים שהלחין כספי למילים של אהוד מנור. מתוכנית זו התפרסם השיר "קו ההתחלה".
ב-1986 הפיק את אלבומם של הדודאים "מנגינה נשכחת", שכלל בעיקר ביצועים של הצמד בעיבודים מחודשים של כספי לשירים עבריים ישנים. כמו כן הפיק כספי באותה שנה את אלבומם "חמש אחר הצהריים - חמישים שנה למלחמת האזרחים בספרד", שתיעד מופע של הצמד משירי פדריקו גארסיה לורקה.
ב-1987 יצא כספי במופע של מוזיקה ברזילאית בשם "ארץ טרופית משגעת" בהפקת אברהם דשא (פשנל). המופע כלל ברובו שירים ברזילאים שתרגם לעברית אהוד מנור. חלקם בוצעו כבר במופע "ארץ טרופית יפה" שעלה עשר שנים קודם לכן, כמו "ארץ טרופית יפה" ו"סמבה בשניים". כמו כן נכללו במופע מספר שירים שהלחין כספי עבורו למילים של מנור, כ"שיר בדואי" ו"בשביל דבר אחד אין כוח". שירים בולטים נוספים במופע היו "אפילו דקה" ו"הו מה יהיה". אחת ההופעות תועדה על גבי אלבום בשם "ארץ טרופית משגעת" שיצא באותה שנה.
עוד ב-1987 הפיק כספי את אלבום הבכורה של ריקי גל, והלחין את כל שיריו. האלבום כלל להיטים רבים, כ"נערת הרוק" (יצחק לאור), "מערבה מכאן" (תרצה אתר), "ילד אסור ילד מותר" (יעקב גלעד) ו"הנה פתחתי חלון" (נתן זך). אלבומים נוספים שהפיק באותה שנה היו "גשם" של מאיר בנאי, "נשמה צוענית" של ירדנה ארזי ו"שירים חוזרים ב'" של אריק סיני, שיצא לבסוף כעבור שנתיים. כמו כן הלחין ללהקת הנח"ל באותה שנה את השיר "תל אביב אינה מודאגת" (מילים: אהוד מנור).
ב-1988 הלחין, עיבד והפיק מוזיקלית את אלבומה השני של ריקי גל, "מה זאת אהבה...", שכלל גם הוא להיטים רבים, כ"אילו יכולתי" ("אמא") (אהוד מנור), "בצער לא רב ביגון לא קודר" (חנוך לוין) והדואטים "מה זאת אהבה" עם ריקי גל (מנור) והגרסה המחודשת לשירו "מקום לדאגה" (מילים: יהונתן גפן). לאחר מכן יצאו השניים במופע משותף בשם "מה זאת אהבה". כמו כן הפיק כספי באותה שנה את אלבומה של שושנה דמארי "אור", שעבורו גם הלחין שיר אחד בשם "לילה לא נשאר" (מילים: מנור).
ב-1989 הפיק כספי את אלבומם של הפרברים "מוזיקה", וכן הלחין עבורו את השיר "שתיים ועשרים" למילים של אהוד מנור. עוד באותה שנה הפיק את אלבומו של יהורם גאון "ירח מלא", לו הלחין את השיר "בדרך אליך" למילים של מנור, את אלבומו של אדם "חופשי" שלו הלחין את השיר "איש עוד לא הכיר אותי" ואת אלבומו של בעז שרעבי "נע ונד". באלבום זה השתתף כספי בדואט "שלום עליכם", שהלחין למילים של מנור.
שיתוף הפעולה עם סשה ארגוב
בשני אלבומיו הבאים שיתף כספי פעולה עם המלחין סשה ארגוב. ב-1982 יצא האלבום "מתי כספי שר סשה ארגוב", שהורכב ברובו מגרסאות מחודשות של כספי לשירים שהלחין ארגוב, כ"כשאור דולק בחלונך", "שיר ערש" ו"זמר מפוחית". ארגוב הלחין במיוחד בעבור האלבום את השיר "האהבה שלי אינה תלויה בדבר" (מילים: חיים חפר). ארגוב אף צולם על עטיפת האלבום לצדו של כספי, על אף שלא השתתף ביצירתו, למעט דקלום מספר שורות בשיר "שיר ערש".
ב-1984 יצא האלבום מתתיהו ואלכסנדר, שהכיל רק מעט גרסאות כיסוי, כ"וידוי" ו"שיר משמר", והורכב בעיקר משירים חדשים שהלחין ארגוב. מהם התפרסמו "עד" (מילים: אהוד מנור) ו"הם בזמר הזה" (מילים: קובי לוריא). לאחר יציאת האלבום השני נמכרו שני האלבומים המשותפים של כספי וארגוב במארז אחד. בתקופה זו הופיעו כספי וארגוב במשותף, כאשר כספי שר וארגוב ניגן בפסנתר.
תחילת שנות התשעים
בשנות התשעים של המאה ה-20 המשיך כספי בקריירת סולו, אך הפחית בפעילותו כמפיק מוזיקלי, והחל מעשור זה לא הרבה להפיק אלבומים של זמרים אחרים.
ב-1990 יצא אלבומו ההומוריסטי של כספי "שירים במיץ עגבניות", שם שהוא משחק מילים על הביטוי שטויות במיץ עגבניות, ומרמז בכך על מהות השירים כשירי איגיון. בין שיריו המוכרים היו "סטירת לחי" ו"נחליאלי" שכתב אהוד מנור. כמו כן נכללו באלבום מספר מערכונים, ובהם "מוריס והיונים". באלבום ניכרות השפעות רבות של שירי עם מארצות שונות, כמו הלחן בסגנון האיטלקי של "סטירת לחי" או השאנסון הצרפתי של השיר "שירים במיץ עגבניות". לשיר 'נחליאלי' חיבר כספי לחן בסגנון מרוקאי מסורתי, ומאוחר יותר ביצעה להקת שפתיים את השיר למלים במרוקאית. ביצוע זה הפך לפופולרי ומושמע רבות בחגיגות המימונה ברחבי ישראל. האלבום עצמו לא זכה להצלחה רבה.
ב-1992 השתתף כספי ב"בובה מתי", סרט ילדים שכתב וביים שמי זרחין, שיצא על גבי קלטת וידאו וזכה להצלחה רבה. בסרט נכללו שירי ילדים שהלחין ושר כספי, שרובם היו כבר מוכרים קודם לכן, כ"אחותי הקטנה" ו"בן". שני שירים נוצרו במיוחד עבור הסרט, "שש" ו"נמלים", שאת שניהם הלחין כספי למילים של אהוד מנור. שירי הסרט הופצו גם על גבי תקליטור. בשנת 2008 יצא הסרט על גבי DVD.
עוד ב-1992 יצא לאור אלבום אוסף בשם "בפעם הראשונה", שכלל את הקלטותיו של כספי מתחילת הקריירה, בטרם יצא אלבומו הראשון. בין היתר נכללו בו שיריו מלהקת פיקוד דרום ועם להקת "לא אכפת להם", וכן שירים שיצאו רק על גבי תקליטי שדרים קודם לכן, כ"אפרים". במרץ 1993 יצא אלבומו של כספי "מתי", שאת כל שיריו כתב אהוד מנור. מנור כתב את השירים לבקשתו של כספי, ורובם מתארים את חייו האישיים של כספי באותה תקופה, עת היה שרוי בתהליכי גירושים. השיר המוכר מהאלבום הוא: "שדה התעופה".
לאלבומו של דוד ד'אור "בגובה משתנה" שיצא באותה שנה הלחין כספי את השירים "ולנו יש" ו"איש ואישה", שניהם למילים של ד'אור.
המעבר לארצות הברית
ב-1993 עבר כספי להתגורר בארצות הברית. בעת שהותו שם כתב לו אהוד מנור שני שירים, "עוד זמן" ו"ים של געגוע", שניהם על פי מנגינות ששלח לו כספי. שני השירים באו לבטא את מה שחש מנור כלפי כספי באותה תקופה; בשיר "עוד זמן" קרא לכספי להישאר בארצות הברית, וב"ים של געגוע" ביטא את הגעגוע שחש כלפיו. מנור הקליט בעצמו את השיר "עוד זמן", בדואט עם הזמרת נתנאלה.
ב-1994 הפיק כספי את אלבומו של דודו אלהרר "בשקט", שעבורו הלחין שיר אחד בשם "הנסיך הקטן". באותה שנה יצא אלבום אוסף משיריהם המשותפים של כספי ומנור בשם "השירים הגדולים". כעבור שנה יצא אלבום אוסף נוסף של כספי, "חלומות שמורים".
ב-1996 הפיק כספי את אלבומה של ריקי גל "אוהבת אותך יותר", והלחין את רוב שיריו. כספי גם השתתף באלבום בדואט "היא שלו והוא שלה", שהלחינה אשתו רחל כספי למילים של אהוד מנור. שיר מוכר נוסף מהאלבום היה "אוהבת אותך יותר" (מילים: יהונתן גפן). באותה שנה יצא אלבום שירי ילדים של יהונתן גפן בשם "הדרקון הלא נכון", שאת רוב שיריו הלחין כספי.
החזרה לישראל
ב-1997 חזר כספי לישראל, והופיע בליווי אחד עשר נגנים וזמרים במספר הופעות, שהראשונה שבהם התקיימה בפסטיבל ערד והונצחה באלבום כפול בשם "הופעה חיה בערד". בהופעה זו שר כספי מספר שירים שאינו נוהג לשיר בהופעותיו בדרך כלל, כ"ברית עולם" ו"עיר עצובה".
ב-1998 הוציא כספי אלבום אולפן ראשון מאז שובו לישראל, "עולם אחר". באלבום זה כתב כספי לראשונה את חלק ממילות השירים בעצמו. את רוב שירי האלבום כתבה אשתו של כספי, רחל. באלבום השתתפה בתו של כספי, סויאן, בדואט "עולם אחר". שיר אחד באלבום, "לא חזרת", שר כספי בפורטוגזית.
באותה שנה הפיק כספי את אלבומה הפורטוגזי של רחל כספי "Raquel", והלחין את רוב שיריו. אחד משירי האלבום, "Mistério Azul", הוא גרסה בפורטוגזית לשיר בשם "איש ואישה" שהלחין כספי במקור לדוד ד'אור. כספי הצטרף לאשתו בשני דואטים באלבום, וכן נכלל בו דואט של כספי עם בתו סויאן. כמו כן הקליט כספי באותה שנה גרסת כיסוי לשיר "אגדה יפנית" (אהוד מנור/אריאל זילבר), במסגרת הפרויקט "עבודה עברית".
ב-1999 הפיקה חברת "מדיה דיירקט" אלבום אוסף של 70 משיריו של כספי.
העשור הראשון של המאה ה-21
ב-2000 יצא אלבומו של כספי "דואטים", שבו שר בדואט עם זמרים אחרים, ובהם רמי קלינשטיין, אתי אנקרי ולאה שבת. שיר אחד באלבום, "מס", שר כספי לבדו. חלק מהשירים היו שירים ישנים שהלחין כספי, ושבעה מהשירים נכתבו במיוחד עבור האלבום.
ב-2002 העלו כספי ושלמה גרוניך פעם נוספת את המופע "מאחורי הצלילים", שתועד על גבי האלבום הכפול "מאחורי הצלילים 2002". במופע זה השתתפו נשותיהם של כספי ושל גרוניך, רחל כספי ומיכל אדלר.
בשנת 2003 יצאו לאור שני אלבומי אוסף של כספי. הראשון בלדות ששר כספי בשם "בלדות" והשני "משירי מתי כספי", שכלל בעיקר שירים שהלחין כספי לאחרים. ב-2004 יצא אלבום אוסף נוסף של שיריו של כספי, בשם "המיטב". בשנה זו, השתתף כשופט בעונתה הראשונה של תוכנית המציאות כוכב נולד.
בשנת 2004 הועלה מופע הצדעה ליצירתו של כספי, בהשתתפותו ובעיבודו, בשיתוף התזמורת הקאמרית הקיבוצית בניצוחו של ירון גוטפריד. משיאי המופע היה ההדרן במהלכו ביצעו מתי, רחל ושתי בנותיו את השיר "אחותי הקטנה" בעיבוד א-קפלה לארבעה קולות. כל העיבודים למופע נכתבו על ידי כספי.
באוגוסט 2005, לאחר הפסקה של כשבע שנים, יצא לאור אלבום סולו חדש של כספי, "את האשה שלי". האלבום מכיל שירים שנכתבו במהלך העשור שקדם ליציאת האלבום, וכן חידוש לשיר של כספי שהוקלט במקור בשנת 1978 ונגנז: "השלום" (מילים: יוסי בנאי), המתחיל כמעין אלתור על הפרלוד הראשון מתוך הפסנתר המושווה של יוהאן סבסטיאן באך. שניים משירי האלבום היו תרגומים של אהוד מנור: "איי לאב יו" שנכתב על פי השיר "Something Stupid" ו"היא" שנכתב על פי שירו של שארל אזנבור "She".
העשור השני של המאה ה-21
בשנת 2010 יצא אלבומו של כספי "נפש תאומה", שהורכב ברובו משירים שכתב אהוד מנור ולא נחשפו קודם לכן לציבור הרחב. משפחתו של מנור, שהיא בעלת זכויות היוצרים על השירים, בחרה להעביר אותם לכספי. האלבום נקרא כך על שם כינויו של מנור לכספי, "האיש שנשמתי צרורה בנשמתו". חלק משירי האלבום הולחנו והוקלטו בעבר על ידי מוזיקאים אחרים, כמו "רוח האדם" ששרה במקור עפרה חזה ללחן של אילן וירצברג. באלבום התארחו יהודית רביץ בדואט "גוף אחד" ושירי מימון, שהקליטה עם כספי גרסה מחודשת לשיר "סמבה בשניים". כמו כן השתתפו בו בקולות רקע עידן רייכל ובתו של כספי, סויאן. בדצמבר 2009 יצא סינגל ראשון מהאלבום, "כמה מילים".
בשנים 2011–2013 שימש כספי כ"מורה למוזיקה" ב"בית ספר למוסיקה", תוכנית טלוויזיה של זכיינית השידור "שידורי קשת" בערוץ 2, בשתי עונות.
בשנת 2012 הוציא כספי אלבום הופעה משותף עם ריקי גל בשם "מה זאת אהבה".
בשנת 2014 התארח באלבומו של אביב גפן "סדקים", ושר אתו בדואט שיר שכתב והלחין גפן בשם "מסתובב". השיר זכה להצלחה רבה בהשמעות ברדיו ובמצעדי הפזמונים השונים, והיה לשיר המושמע ביותר בישראל באותה שנה.
בינואר 2016 יצא השיר "אין אף אחת כמוה" שהלחין כספי למילותיו של דני רובס שזכה להצלחה, ושנה מאוחר יותר נכלל באלבומו "כמו בריקוד".
העשור השלישי של המאה ה-21
בשנת 2020 הוציא כספי 4 שירים, כולם הולחנו על ידו: "זוג יונים" (מילים: שלום חנוך), "שיר לזכרנו" (מילים: יהונתן גפן), "הבטחה" (מילים: דני רובס) וחידוש לשיר "Vovo" שכתב כספי בעצמו ובביצועה של הזמרת שלומית אהרון.
בינואר 2021 הוציא את השיר "לצאת לאור" במילותיו של דני רובס ולחנו ועיבודו של כספי.
סגנונו המוזיקלי
בנוסף לממד היצירתי המובהק, עוסק כספי גם בעיבוד מוזיקלי. מגוון רחב של זמרים ולהקות הפקידו בידיו את מלאכת העיבוד, והוא ידוע בתחום זה בזכות המקוריות, הדייקנות וההקפדה האופייניות לו. אחת היצירות הייחודיות להן היה אחראי כמפיק מוזיקלי היא האלבום "צמר גפן מתוק" של שלמה גרוניך, בו נעשה שימוש בכלים רבים ובשיטות חדשניות. האלבום לא זכה להצלחה מסחרית, אך לימים נודעה לו חשיבות של ממש בקרב מבקרי מוזיקה שהכירו בייחודו.
שיתופי פעולה בולטים
לאורך השנים בלט שיתוף הפעולה של מתי כספי עם שלמה גרוניך, שתחילתו באלבום והמופע "מאחורי הצלילים" בשנת 1972. בשנת 1984 חברו יחד שוב ויצאו באותו המופע עם תוספות קלות, תחת אותו השם, וזכו להצלחה רבה. השניים יצאו שוב במופע גם בשנת 2002 ובשנת 2009.
מעשה ידיה
בהלכה, מַעֲשֵׂה יָדֶיהָ הוא מונח המתאר את התוצרת של אשה נשואה. על פי ההלכה, תוצרת זו ניתנת לבעל, תמורת חיוב המזונות שלו כלפי האשה. כמו כן מעשה ידיה של בת קטנה מתחת לגיל 12 ניתנים לאביה.
מתי כספי
שיתופי פעולה בולטים
כספי הרבה לעבוד יחד עם הפזמונאי אהוד מנור, שאף כינה את כספי כ"נפש תאומה" לו. בין השירים הרבים שהלחין כספי למילותיו של מנור: "ברית עולם", "ילדותי השנייה", "ימי בנימינה", "הנה הנה", "אחותי הקטנה", "נחליאלי", "מישהו", "סטירת לחי" ו"סליחה".
מעשה ידיה
תקנות אלו של חז"ל מטרתם למנוע איבה בין אב לבתו, ובין בני זוג שכן כשהאשה תתפרנס מבעלה ובמקביל תרוויח ותנהל קופה עצמאית סביר להניח שייווצרו חיכוכים ומריבות ביניהם.
מתי כספי
חיים אישיים
בשירותו הצבאי בלהקת פיקוד דרום הכיר את גליה סופרשטיין (סממה). כאשר השתחרר מהצבא, נשא אותה לאישה אך השניים התגרשו אחרי שנה. ב-1972 מונה למנהלה המוזיקלי של להקת חיל האוויר, שם פגש את השחקנית דורין לובצקי, והם נישאו ב-1975. לשניים נולדו שני ילדים.
מעשה ידיה
תקנה זו נתקנה לטובתה של האשה ולכן במקרים שהאשה איננה מעוניינת להתפרנס מבעלה, לא קיימת תקנה זו.
מתי כספי
חיים אישיים
ב-1986 פורסם באמצעי התקשורת שכספי הורשע בעבירות מס ונידון למאסר על תנאי.
מעשה ידיה
התקנה
לפי התקנה, יש שבע מלאכות שאשה עושה לבעלה, שש מהם לצורכי הבית, ואחת - עבודה כפי כוחה וכשרונותיה. טחינת חיטים לצורכי הבית, אפייה, בישול, הנקת תינוקות המשותפים לשניהם, הצעת המיטה, מזיגת הכוס, רחיצת פניו ידיו ורגליו, ו"עושה בצמר" - עבודה. במקרה רגיל לא קצבו חז"ל את שיעור העבודה, והוא לפי זמנה הפנוי וכוחותיה בזמן שהאשה אינה מתגוררת עם בעלה באופן תמידי, קבעו חז"ל סכום מסוים של צמר שהאשה חייבת לטוות ביום (חמישה סלעים שתי ביהודה), אך אין הכוונה שתעבוד במלאכה זו דווקא, אלא במלאכות הנהוגות בין בני העיר.
מתי כספי
חיים אישיים
בסוף 1989 החל להתפתח קשר רומנטי בין מתי כספי להָקֵאוּ (רחל) וֶנְגֶר, שעמה עבר לגור ב-1990. ב-1993 עברו השניים עם בתם המשותפת ללוס אנג'לס. בשנת 1994 נתן כספי גט מבית הדין בבוורלי הילס, בעקבותיו נישא לוונגר בקליפורניה וב-1995 נולדה לזוג בת נוספת. גירושיו של כספי מדורין כספי לא הוכרו על ידי בתי הדין הרבניים בישראל, ועקב כך הועמד לדין, ולפי פרסומים באמצעי התקשורת ובמאגרים משפטיים הורשע בביגמיה, ונידון למאסר על תנאי ולקנס. ב-1994 התפרסם במעריב שהצטרף לעדי יהוה, דבר שפגע בפרנסתו כמורה למוזיקה בקרב ישראלים בלוס אנג'לס.
ב-2015 יצא הסרט "וידוי", בו כספי חשף בעיות נפשיות שמהן סבל. בפברואר 2019 חשף כספי שחלה במחלה אוטואימונית שגרמה לו לאובדן ראייה בעין אחת ולפגיעה בכושר השמיעה שלו.
מעשה ידיה
התקנה
אם הכניסה לו האשה מכספה הפרטי (של לפני הנישואין) שפחות, היא יכולה להפטר משבע המלאכות כאשר השפחות עובדות במקומה, אך יש להתחשב גם בכמות העבודה העולה משום שיש אנשים נוספים בבית, השפחות עצמן שגם הן אוכלות ומתפרנסות מהבית, והאורחים המתרבים והולכים כפי כמות השפחות והעושר שמפגין הבית. לפי רבי אליעזר אף אם הכניסה לו מאה שפחות, יכול הבעל לכפות את האשה לעבוד במלאכה קלה כדי שלא תבוא לידי שעמום (שגעון), וגם אם עוסקת במשחקים, כך שאין חשש תבוא לידי שגעון, קיימת דעה שיכול לכפות אותה כדי שלא תבוא לידי זימה וכך נפסקת ההלכה.
מתי כספי
חיים אישיים
משנת 2000 עד שנת 2012, התגורר עם משפחתו בכפר ורדים ולאחר מכן עבר לכפר סבא בה גר 6 שנים. בשנת 2019 עבר לראש העין. באוקטובר 2020 הודיע שהוא עוזב את הארץ לפירנצה בעקבות סגירת הופעות ממושכת לאור נגיף הקורונה בישראל. ב-2022 לאחר הסרת כל מגבלות הקורונה שב לישראל ומתגורר בתל אביב.
מעשה ידיה
התקנה
בנוסף, קובע רב הונא כי גם אם הכניסה לו בכספה מאה שפחות חייבת להגיש לפניו את "הכוס" (הכוונה למזיגת כוס היין שהייתה נהוגה בעבר והייתה מביאה לידי חיבה), להציע את מיטתו ולרחוץ פניו ידיו ורגליו, שכן דברים הללו מביאים לידי קרבת אישות. כמו כן, מגישה לפניו אוכל ושתייה, וכל הדברים הנהוגים בין בני זוג.
מתי כספי
דיסקוגרפיה
{{טורים
מעשה ידיה
הסכם הדדי
לאשה ישנה אפשרות להתחמק מתקנה זו מכיוון שכל כולה לא תוקנה אלא לטובתה, ואם אמרה האשה לבעלה: "איני ניזונת ואיני עושה", שומרת אני את כספי לעצמי ומוותרת אני על זכות המזונות שתיקנו לי, הרשות בידה. אין בכך עקירת תקנת חכמים, שהרי ביכולתה לחזור בה, כי המזונות של כל יום ויום הם תחת מעשה ידיה של כל יום ויום, כך שאם למחרת תחליט לחזור בה ולהסכים לתת את מעשה ידיה לבעל - יחזור על הבעל חיוב המזונות. לדעת רבותינו האחרונים, יכולה לאמור "איני ניזונת ואיני עושה" ולחזור בה, פעם אחת בלבד בחיים, כדי שלא תערים עליו לכשתכניס כספים מרובים ותחזור בה כשתכניס כספים מועטים וחוזר חלילה.
מתי כספי
עם שלמה גרוניך
}}
מעשה ידיה
הסכם הדדי
כמו כן, במקרה שהאשה מרוויחה מספיק כדי פרנסתה, יכול הבעל לומר לאשה "צאי מעשה ידייך למזונותייך", כלומר במקום שאפרנס אותך, קחי את כספך שלך שאותו את מרוויחה ובו תקני אוכל לעצמך. בכך אין הפקעה מחיוב המזונות, שכן מעשה ידייה של האשה שייך לבעלה, כך שעל ידי זאת שהיא לוקחת לעצמה את כספה הוא מקיים את חיוב המזונות, ותקנת חיוב המזונות נועדה בעיקר למקרה שבו האשה אינה מוכשרת דיה ואין בכוחה לפרנס את ביתה, שאז מוטל על הבעל לפרנס אותה מכספו.
נגילה הללויה
נָגִילָה הַלְלוּיָהּ (נקרא גם: נָגִילָה הַלְלוּיָהּ נָגִילָה) הוא פיוט שחובר על ידי הפייטן אשר מזרחי (חי במאה ה-20). לפיוט שני לחנים, אחד מאת רחמים עמר והשני מאת משה אליהו.
מעשה ידיה
מורדת על בעלה
נחלקו החכמים, בדין מורדת על בעלה, האם גם אשה שמורדת על בעלה ממלאכות כלולה בדין זה. לפי רב הונא דין מורדת על בעלה שקונסים אותם בשבעה טרפעיקין (טרפיק = חצי זוז) בכל יום, הוא רק על אשה שמורדת על בעלה מתשמיש המיטה, אך לפי רבי יוסי בר חנינא גם אשה שמורדת על בעלה ממלאכה נחשבת למורדת. יש מהראשונים שלמדו שמדובר על כל שבע המלאכות שאשה עושה לבעלה, שלפי רבי יוסי בר חנינא אם אינה עושה אותם היא נחשבת למורדת, ויש מהראשונים שלמדו שעל שש המלאכות הראשונות אין מחלוקת כלל וכולם מודים שאם אינה מבשלת, אופה או מניקה את בנה היא נחשבת למורדת על בעלה, והמחלוקת בין רב הונא לרבי יוסי בר חנינא היא רק אודות מלאכת "עושה בצמר", שאינה לצורכו הישיר של הבעל אלא לצורך פרנסת הבית, ועל כך המחלוקת. ההלכה נפסקת כרב הונא שאין מורדת ממלאכות נחשבת למורדת על בעלה שדינה חמור ושקונסים אותה בשבעה טרפעיקין ליום שמקזזים מסכום כתובתה.
נגילה הללויה
הפיוט מבטא את הצפייה הרבה והגדולה לקראת הגאולה האמורה לבוא, שלבואה מצפה ומתפלל כל אדם יהודי. כך לדברי השורה המרכזית ולדברי הפזמון בפיוט; "נָגִילָה הַלְלוּיָהּ נָגִילָה, בָּא זְמַן הַגְּאֻלָּה". השורה מבטאת את השמחה לגאולה שהגיעה ולגאולה שעתידה לבוא על העולם ועל עם ישראל בפרט. השיר הפך לפופולרי עד מאוד אצל רבים מיוצאי עדות המזרח. בדרך כלל שרים שיר זה בליל שבת.
מעשה ידיה
מורדת על בעלה
כמו שיש דין "מורדת על בעלה", מוזכר במשנה גם דין "מורד על אשתו", שהוא גבר המורד על אשתו, שמוסיפים לאשה על כתובה כל יום שלושה טרפעיקין, לפי רב הונא הכוונה היא שהוא מורד מתשמיש המיטה ולפי רבי יוסי בר חנינא גם המורד ממלאכה נחשב ל"מורד" שקונסים אותו.
הראשונים נחלקו בגדר חיוב מזונות, שהחורג ממנו נחשב ל"מורד", אם הוא רק בעבודה עצמאית, או גם חיוב לעבוד תחת אדם אחר, ולהשכיר את עצמו למלאכה. לפי רבי אליהו מפריז הבעל אכן מחויב להשכיר את עצמו כדי לפרנס את ביתו, וסמך את דבריו מהכתוב בלשון הכתובה "ואני אפלח ואיזון ואפרנס"  אך הריטב"א כותב שמדובר בחידוש גדול, ומביא את דעתו של רבינו תם ורש"י החלוקים על כך וסבורים ש"מורד ממלאכה" הכוונה היא שאינו רוצה לפרנס את בני ביתו בעבודה עצמאית, ופירוש המילה "ממלאכה" כוונתה שמורד מחיוב המזונות שבא לו תמורת חיוב המלאכה של האשה. רבינו תם אף הסביר כי אין להביא ראיה מלשון הכתובה, שכן הכתוב שם "ואנא אפלח" הוא בהקשר אחר - לעבוד בשדה המשפחה כדי להביא אוכל, אך אינו חייב להשכיר את עצמו למלאכה אצל אדם אחר כמו מלמד תינוקות או עבודה אחרת.
מותר מעשה ידיה
גם מותר מעשה ידיה של האשה שייך לבעלה, כלומר - שווי מעשה ידיה הגדול מהסכום שהיא חייבת לעבוד - חמישה סלעים. הגישה הידועה היא שחיוב המזונות היא תחת מעשה ידיה, ותחת מותר מעשה ידיה חייב הבעל לתת לה מעט דמי כיס - מעה כסף בכל שבוע לצרכים קטנים, וכן היא דעת רב, ושמואל. דעתו של רב אדא בר אהבה שונה, ולפיו חיוב מזונות של האשה הוא תחת מותר מעשה ידיה, ואילו המעה כסף שנותן לצרכיה הוא תחת מעשה ידיה. בתלמוד הוסבר כי הם חולקים בסברא: לפי רב ושמואל מסתבר כי חז"ל תיקנו את חיוב המזונות שמצוי וקיים תמיד תמורת מעשה ידיה המצוי יותר (מאשר מותר מעשה ידיה שלא תמיד קיים), ואילו המעה כסף שהוא חיוב חד פעמי נתקן תמורת מותר מעשה ידיה שמצוי פחות, ולפי רב אדא בר אהבה מסתבר שחז"ל תיקנו את המעה כסף שהוא סכום קצוב תמורת מעשה ידיה שהוא סכום קצוב - חמישה סלעים.
בין שיטת רב ושמואל לשיטת רב אדא יש נפקותא הלכתית: במקרה שהבעל מעניק לאשה אוכל לצרכיה אך אינו מעניק לה מעה כסף כדמי כיס, שלפי רב ושמואל שחיוב המזונות הוא תחת מעשה ידיה, אז מעשה ידיה יהיו שייכים הלאה לבעל ורק מותר מעשה ידיה שתחת המעה כסף לא יהיה של הבעל, אך לפי רב אדא בר אהבה ההפך הוא הנכון; במקרה כזה רק מותר מעשה ידיה יהיו שייכים לבעלה, אך לא מעשה ידיה.
מוטציית דיכוי
דיכוי אינטראגני
מוטציה אינטרגנטית נגרמת ממוטצית דיכוי המופיעה באותו הגן כמו המוטציה המקורית. במחקר הקלאסי, פרנסיס קריק (Francis Crick) משתמש בדיכוי אינטראגנים להבין את הבסיס הטבעי של הקוד הגנטי. ממחקר זה גילו שהגן מתבטא כשלשות לא חופפות (קודונים).
חוקרים הראו כי מוטציה הנגרמת על ידי הכנסת בסיס בודד (+) או הורדת בסיס בודד (-) יכולות לעבור דיכוי או אף לחזור לקדמותו על ידי מוטציה שנייה בסימן הפוך למוטציה הקודמת, כל עוד שתי המוטציות מתרחשות באותו הסביבה של הגן. זה הוביל למסקנה שגנים צריכים להיקרא על ידי אותה מסגת קריאה ספציפית. החסרה או הוספה של בסיס אחד יגרום לתזוזה של מסגרת הקריאה בצורה כזו שה DNA הנשאר יקודד לפוליפפטיד אחר. על כן, חוקרים הסיקו שמוטציה שנייה עם סימן הפוך תדכא את המוטציה המקורית על ידי החזרת מיקום מסגרת הקריאה, זאת כל עוד יחס הבסיסים הללו לא קריטי לתפקוד החלבון.
בנוסף למסגרת הקריאה קריק השתמש גם במוטציית דיכוי כדי לקבוע את גודל הקודון. נמצא, ששינוי של שני בסיסים המחיקה או הוספה כל עוד שניהם באותו הסימן גורמים לשינוי בפנוטיפ, לעומת זאת, הורדה או הוספה של שלושה בסיסים תיצור פנוטיפ של זן הבר. מתוצאות אילו הסיקו הוספה או מחיקה של שלשת בסיסים לא מפריעה למסגרת הקריאה והקוד הגנטי מורכב משלשות.
MP-448
האקדח MP-448 הוא אקדח חצי אוטומטי תוצרת רוסיה, שפותח על ידי דימיטרי בוגדנוב במפעל הנשקים בעיר איז'בסק בשנת 1990. הוא יוצר כגרסה משופרת של האקדח מקארוב PM משנות החמישים.
מאפיינים
משקל-650 גרם
אורך- 162 מ"מ
אורך קנה- 94 מ"מ
רוחב- 32 מ"מ
קליבר-9x18 מילימטר מקארוב
קיבולת מחסנית- 12 כדורים
גרסאות
MP-448 סקייף- האקדח הרגיל
MP-448S-  גרסה מיוחדת של האקדח, נועדה לחברות הגנה ואבטחה
MP448-MINI גרסה קומפקטית וקטנה של האקדח, עם קליבר 9x17
שימוש
בלארוס- בשימוש באימונים קזחסטן- בשימוש בחברות פרטיות, מאז 2003.
אבנר שמר
אבנר שמר (נולד ב-6 בנובמבר 1956) הוא רופא ישראלי, דרמטולוג בכיר ומומחה לרפואת עור ומין במרכז הרפואי שיבא תל השומר, פרופסור מן המניין במסלול הקליני באוניברסיטת תל אביב, מייסד ויו"ר החוג לדרמטו-מיקולוגיה ומחלות ציפורניים בישראל.
ביוגרפיה
שמר שירת בצה"ל בתחילה בחיל השריון ולאחר מכן בחיל הרפואה, השתחרר כקצין בדרגת סרן.
בשנת 1987 סיים את לימודי הרפואה באוניברסיטת תל אביב. את התמחותו ביצע במחלקת עור בבית החולים רמב"ם בחיפה, תחת ניהולה של פרופ' רחל פרידמן. במהלך ההתמחות עסק במחקרים קליניים ומעבדתיים תוך התמקדות במחלות עור פטרייתיות בכלל, ובמחלות ציפורניים בפרט.
בתום תקופת ההתמחות, בשנת 1994, יצא להשתלמות בבית החולים Guy's Hospital בלונדון שם התמקצע במעבדה המיקולוגית ובמיומנויות הכוללות ביצוע משטחים ישירים ותרביות מדגימות עוריות.
לאחר שובו החל לעבוד כרופא מומחה בכיר במחלקת עור ומין במרכז הרפואי שיבא תל השומר, וכבוחן בבחינות ההסמכה של רופאים מתמחים לקבלת תואר מומחה למחלות עור ומין. במקביל מנהל מרפאה פרטית בנתניה.
פעילות ציבורית ואקדמית
שמר משמש כפרופסור מן המניין במסלול הקליני בפקולטה לרפואה של אוניברסיטת תל אביב. כמו כן ייסד את החוג לדרמטו-מיקולוגיה ומחלות ציפורניים בישראל ומכהן כיושב הראש שלו. החוג עוסק בחידושים הקשורים לשיטות מחקר, שיטות אבחון, טיפולים במחלות דרמטו-מיקולוגיות בשילוב עם מחלות אחרות, שימוש בטכניקות מתקדמות בביולוגיה מולקולארית. שמר יוזם כנסים בנושא דרמטומיקולוגיה בישראל ובעולם ומרצה בכנסים לאומיים ובינלאומיים. הוא יועץ דרמטולוגי לחברות הזנק בתחום הרפואה ואף עורך איתן מחקרים קליניים.
מחקרים
אבנר שמר פרסם מעל 100 מחקרים בסיסיים ועבודות קליניות כחוקר ראשי, או כשותף עם מומחים מקצועיים נוספים מהארץ והעולם בתחום מחלות העור והציפורניים.
פעילותו האקדמית של שמר עוסקת במחקר בסיסי של מחלות עור פטרייתיות, מחלות ציפורניים שונות, מחלות עור דלקתיות, כגון אטופיק דרמטיטיס (אסתמה של העור), פסוריאזיס (ספחת העור) ואלופציה אראטה (התקרחות מוקדית של השיער בקרקפת או במקומות אחרים בגוף). מחקריו אלה מתמקדים בהבנת תהליכי מפתח במחלות הדלקתיות במטרה לקדם פיתוח תרופות ותכשירים. כמו כן עוסק שמר בכירורגיה של מחלות ציפורניים תוך התמקדות בטכניקות של דיגום המאפשרות אבחון מדויק, בהן מחלות ממאירות של יחידת הציפורן.
פרסומים
שמר משמש ככותב ועורך במספר מגזיני רפואה, בהם:
מבחר ממאמריו
בנוסף, כתב מספר פרקים בתחום התמחותו בספרי לימוד אמריקאים:
TVXQ
בשנת 2009 נכנסו שלושה מחברי הלהקה, קים ג'אג'ונג, קים ג'ונסו ופארק יוצ'אן, לתהפוכות משפטיות עם החברה תחתה פעלו. בשנת 2010 השלושה פרשו מהלהקה והקימו את JYJ. כיום, TVXQ חזרו לבמה בהרכב חדש הכולל את שני חברי הלהקה הנותרים- ג'אנג יונהו ושים צ'אנגמין.
TVXQ ידועים כאומנים מובילים בתופעה הנקראת "הגל הקוריאני" (באנגלית: The Hallyu Wave) שבה אומנים בתעשיית הבידור הקוריאנית צוברים פופולריות מחוץ לקוריאה. מאז שפרצו לתעשייה הקוריאנית צברו מעריצים רבים במדינות המזרח הרחוק. בנוסף, ללהקה קיים בסיס מעריצים יציב בשאר העולם, כמו מדינות אירופה, אמריקה הדרומית, אמריקה הצפונית והמזרח התיכון.
2003-2004: הופעת בכורה ואלבום ראשון
הופעת הבכורה של TVXQ נערכה בתאריך 26 בדצמבר 2003, במהלך מופע משותף של הזמרות בואה ובריטני ספירס. הם ביצעו את הסינגל הראשון שלהם "Hug", איתו הופיעו במהלך החצי הראשון של שנת 2004 וצברו פופולריות רבה בזכותו. פופולריות שגברה עם הופעת הסינגל השני, בהמשך השנה, "The Way U Are". לקראת סוף השנה, בתאריך 13 באוקטובר 2004, יצא האלבום הראשון של הלהקה "Tri-Angle". האלבום מכר 242,580 עותקים והגיע למקום 8 ברשימת האלבומים הנמכרים ביותר לשנת 2004. בסוף השנה, זכו TVXQ בכל ארבעת טקסי המוזיקה הנחשבים בקוריאה בתואר "האמן החדש הטוב ביותר", והבטיחו בכך את מקומם כאמנים חדשים ומצליחים.
באותה תקופה נבחר השם למועדון המעריצים שלהם, "קסיופאה", על שם קבוצת כוכבים בעלת שם זהה, בקבוצה זו חמישה כוכבים התואמים את מספר חברי הלהקה. בשנת 2007 שבר "קסיופאה" את שיא הגינס של מועדון המעריצים הגדול בעולם, עם 800,000 חברים.
2005: הכניסה לשוק היפני
בתחילת שנת 2005 החלו TVXQ בהכנות לקראת פעילות ביפן. ובתאריך ה-27 באפריל 2005, יצא הסינגל היפני הראשון של הלהקה: "Stay With Me Tonight". במשך השנה, הלהקה טיילה הלוך וחזור בין יפן וקוריאה, בעודם מקדמים סינגל קוריאני "Hi Ya Ya" ואת הסינגל היפני השני שלהם "Somebody To Love" בו זמנית – בקיץ 2005. לקראת סוף השנה חזרו לקוריאה והוציאו את אלבומם השני: "Rising Sun". האלבום מכר 222,472 עותקים והגיע למקום 4 מבין האלבומים המוכרים ביותר לשנה זו. "Rising Sun" אף זיכה את הלהקה במספר פרסים, ביניהם "הוידאו-קליפ של השנה" ופרס "חביבי הקהל". בספטמבר 2005, במהלך חזרה, נפצע אחד מחברי הלהקה –ג'אג'ונג – כשקרע את הסחוס בברך. עוד באותו יום עבר ג'אג'ונג ניתוח בהצלחה, אך לא הופיע עם שאר חברי הלהקה למשך חודש בעת הפעילויות לקידום האלבום.
2006: אלבום שלישי וסקנדלים
בסוף 2006, הלהקה החלו לקדם את אלבומם הקוריאני השלישי " 正.反.合 - O", ובתוכו גם השיר "BALLOONS". האלבום ראה הצלחה מסחרית מעולה, בסופו של דבר מכר 385,000 עותקים בקוריאה ובעולם, וזיכה את הלהקה במגוון פרסים.
2006 הייתה שנה מלאה סקנדלים על הלהקה. באפריל הירו הואשם בנהיגה תחת השפעת אלכוהול. בהופעה לאחר מכן הוא הופיע והתנצל 100 פעמים מול המעריצים. באוקטובר, תקרית עם אנטי-מעריצה ששלחה את יו-נואו לטיפול רפואי אחרי ששתה מבקבוק שהכיל דבק (סופר גלו). למרות שהזהות של אותה בחורה הייתה ידועה, לא התפרסם שום כתב אישום מיו-נואו כי הוא חשש שהבחורה היא בסביבות גילה של אחותו. רקדן אחר החליף את יו-נואו בהופעות באותה תקופה. לקראת סוף נובמבר אדם בשם האן טען שהוא אביו הביולוגי של הירו, ופתח תביעה משפטית נגד הוריו המאמצים של הירו. התביעה נסגרה, הירו הבין שזה אכן היה אביו האמיתי אך הוא בחר להשאיר את שמו המאומץ.
2007: החזרה ליפן
לחברי הלהקה היה לוח זמנים צפוף, בסוף שנת 2006, TVXQ החזירו את תשומת לבם לשוק היפני. בדצמבר, הם הוציאו את הסינגל היפני התשיעי שלהם, Miss You/ "O" - Sei Hun Gou, שהגיע למקום השלישי ברשימת ה-Oricon .כל חמשת חברי הלהקה התחילו לקחת שיעורים בשפה היפנית כדי שיוכלו לתקשר בשפה בנוחות ואז הם החלו להופיע בתוכניות יפניות בזמן שיצאו סינגלים והאלבום היפני השני שלהם,Five In The Black. הם התחילו את הופעתם "Five In The Black" וזכו ליותר פופולריות, הם ארגנו שני קונצרטים באולם המפורסם וה"אגדי" Tokyo Nippon Budoukan Arena. ביוני, הם הוציאו את הסינגל Lovin' You, שהייתה לו הצלחה מרובה והגיע למקום השני ב-Oricon. באוגוסט, הם הוציאו את הסינגל המרובע SUMMER~Summer Dream/Song for you/Love In The Ice~, שהגיע למקום הראשון ברשימות השירים היפנים, אבל הסינגל Hey! Say! 7 עקף אותם והם לקחו את המקום השני של השבוע. הסינגל ה13 שלהם Shine/Ride On יצא ב-19 בספטמבר וגם דורג במקום השני ברשימות ה-Oricon. TVXQ המשיכו את הקונצרט הבינלאומי שלהם ואת מפגש המעריצים Concert 'O' " "2rd Asia Live Tour הם עצרו להופיע גם בסין וטייוואן. בשל תנאי מזג האוויר בטייפון "קרוסה", התבטל הקונצרט שהיה צריך להיות בטייוואן, וגרם להפסד של 30 מיליון דולר. הלהקה ערכו הופעות של הקונצרט הראשון ב-5 באוקטובר הם הופיעו באצטדיון הנמצא במרכז טאיפיי (בירת טייוואן), למרות הגשמים והרוחות החזקות, הם היו מאוד מאוכזבים שהקונצרט השני בוטל. למחרת TVXQ חזרו ליפן לצילומי הקליפ LAST ANGEL לסינגל החדש שלהם אשר ביצעו יחד עם הזמרת קודה קומי. בדצמבר 2007, Avex [חברת כישרונות יפנית] הכריזו על 7 פרסומים חדשים בזמן של שלושה חודשים. בהכרזה רשמית, החברה החליטה להתרכז יותר בTVXQ, בזכות הפרסום הרב והגובר של הקבוצה. Bigeast [מועדון המעריצים היפני שלהם] שכלל בעבר 5,000 חברים, הגיע ל-19,000 חברים ב-2007. במועדון זה נכללים הרבה מאוד מעריצים לעומת שאר מועדוני המעריצים של זמרים אחרים המנוהלים על ידי Avex.
2008: פרויקטים והאלבום "T"
TVXQ התחילו את השנה עם הסינגל ה16 שלהם,Purple Line, שתפס את המקום הראשון ברשימת שירים השבועית של הOricon; הלהקה הייתה הראשונה הלא-יפנית שתופסת עמדה כזאת. הם קידמו את הסינגל בקוריאה, והוציאו לו גרסה קוריאנית. השיר הזה נכלל גם באלבום השלישי היפני שלהם. ב-23 בינואר 2008, הקבוצה פרסמה את האלבום היפני השלישי שלהם הנקרא "T". בו נכללו גם שירים ישנים שלהם כמו "Lovin' You" ,"Summer Dream", "SHINE" ,"Forver Love" ו"Together". כבונוס הם הוסיפו שיר אקסקלוסיבי "Kiss Shita Mama, Sayonara" שנכתב והולחן על ידי מיקי והירו, ובנוסף לזה, האלבום שכולל גם גרסה של TVXQ לשיר "LAST ANGEL". "T", הגיע למקום השני ברשימת האלבומים בORICON, מקום טוב יותר לעומת האלבום הקודם, "Five In The Black". Rhythm Zone, המוציאים לאור חבילות הכוללות את הסינגלים של קודה קומי שהיו שם 12 שבועות ברצף, תכננו להכין חבילות כאלה גם לTVXQ. קודה קומי הגיעה למקום הראשון שלה בזכות החברה הזאת. בעקבות הצלחתה, Rhythm Zone הגיעו לרעיון שיוציאו לאור עוד סינגלים בפברואר 2008 בשביל TVXQ. כל סינגל כולל סולו של אחד מחברי הלהקה. כל חמשת הסולואים נכללו בתוך שיר אחד שנקרא "Trick",שהוא גם השיר הפותח לאלבום שלהם "T",והשיר שמאחוריו מסתתרים הסינגלים שמרכיבים את ה- "Trick". TVXQ הוציאו את הסינגל ה21 שלהם Beautiful you/Sennen Koi Uta, ב-23 באפריל הגיע לראש הרשימה השבועית של הOricon, האלבום השלישי הגיע למקום הראשון ברשימות ולמקום השני ברשימות השבועיות, וזוהי הפעם השנייה שלהקה לא-יפנית מצליחה לעשות דבר כזה לאחר 24 שנים. ב-17 במאי 2008, TVXQ ערכו הופעה חייה של "Rising Sun", "Tonight" ו- "Purple Line" בפסטיבל ה-6 למוזיקה קוריאנית בלוס אנג'לס שבקליפורניה. הם לקחו חלק בהופעות של "ensemble encore" לשיר "Balloons", ולהופעות של SMTown בשיר "Let's Go on a Trip". בנוסף, הלהקה הופיעה ב-7 ביוני 2008, בסיום הקונצרט השנתי ה-14 במספר- "Dream" באצטדיון האולימפי בסיאול. ב-12 ביוני, הלהקה סיימה את הסיור המוזיקלי ה-2 שלהם באסיה בבייג'ינג, בהופעה אליה הגיעו מעל 20,000 מעריצים. הסיור התחיל ב-23 בפברואר 2007 בסיאול, ונמתח ל-13 הופעות במדינות כגון טאיפיי, בנגקוק, קואלה לומפור, שנחאי ובייג'ינג. שתי הופעות נפרדות שלהם ביפן ב-2007 וב-2008, משכו סך הכל קהל של כ-390,000 אנשים, מה שקבע שיא חדש למספר הכרטיסים שנמכרו לקונצרט של אמנים קוריאנים.
תיאטרון באנג'ון
"דרמת באנג'ון" הייתה תוכנית טלוויזיה קוריאנית. מדי שבוע, הועלתה מיני-דרמה על ידי ידוענים שונים (כאשר כל דרמה אינה קשורה בתוכנה לקודמתה ולזו שאחריה). בשנת 2006, שודר ספיישל עם TVXQ שכונה "תיאטרון באנג'ון". הספיישל כלל שבע דרמות, דרכן התנסו לראשונה חברי הלהקה במשחק.
פרויקטים נוספים
"VACATION" הוא פרויקט המורכב מארבעה פרקים. העלילה מתחילה כאשר לחברי הלהקה ניתנת חופשה בת שבועיים מלוח הזמנים הצפוף שלהם, ובכל פרק מוצגים קורותיהם במהלך החופשה. פרקי הסדרה הוצגו מתאריך 28 ביולי עד ה-6 באוגוסט 2006, באוניברסיטת יונסה. בהמשך, שוחררו בגרסת DVD מורחבת של האלבום השלישי של הלהקה. הפסקול של הפרויקט יצא כסינגל וכלל שני שירים שבוצעו על ידי TVXQ.
הסרט "지구에서 연애중" ("זוגיות בכדור הארץ") מספר על נישואים בין תלמיד למורה, כאשר תלמיד חדש מגיע לכיתה ומתאהב במורה. בסרט מככבים חברי הלהקה יוצ'אן וג'אג'ונג לצד השחקנית הונג סו-היון, בעוד שלושת החברים הנוספים משחקים דמויות משניות. הסרט צולם בשנת 2006 אך יצא לאור רק בשנת 2010 כבונוס ב-DVD של ההופעה "Mirotic".
שריר העין החוגי
שריר העין החוגי (TA: Musculus orbicularis oculi) הוא אחד משרירי הפנים. שריר העין החוגי הוא שריר סוגר הסובב את העין. כיווץ השריר מצר את פתח העין וסוגר את העפעפיים בזמן עצימת עיניים או מצמוץ. הכיווץ מסייע בריקון שק הדמעות, הנעת נוזל הדמעות ופיזורו על פני גלגל העין. כיווץ חזק של השריר מקמט את עור הפנים מסביב לעיניים.
תיאור
סיבי שריר העין החוגי עוטפים את השוליים הארובתיים ואת העפעפיים במבנה מעגלי. לשריר שלושה חלקים. החלק הארובתי (Pars orbitalis musclusorbicularis oculi) הוא הגדול בהם והוא עוצם את העיניים בחוזקה. החלק העפעפי (Pars palpebralis musclusorbicularis oculi) סוגר את העפעפיים בעדינות ומשמר את לחלוחית העין. החלק העמוק של החלק העפעפי (Pars profunda partis palpebralis musclusorbicularis oculi) או חלק שק הדמעות מניע את העפעפיים וחלקים ממערכת הדמעות בדרך שתגרום לנוזל לזרום ולכסות את העיניים.
עצבוב
שריר העין החוגי מעוצבב על ידי ענף העול של עצב הפנים (CN VII).
שלום סמיד
ביוגרפיה
נפטר בשנת 1997, ונקבר בבית העלמין בקיבוץ נגבה בו היה חבר.
כתיבתו
בשנות ה-70, חיבר סמיד קדיש קיבוצי, גרסה חילונית לקדיש הנאמר בהלוויות. קיבוצים רבים אימצו את הקדיש של סמיד והוא נאמר עד היום בהלוויות קיבוציות.
סרט אמנויות לחימה
סרט אמנויות לחימה הוא תת-סוגה של סרט פעולה. סרטי אמנויות לחימה מכילים מספר רב של קרבות בסגנונות אמנויות לחימה שונות בין הדמויות (לרוב מן המזרח). הקרבות בדרך כלל מהווים חלק עיקרי בסרט ולעיתים קרובות הם תורמים להתפתחות הדמויות. הסרטים בדרך כלל כוללים סוגים אחרים של פעולה, כגון קרבות יד-ביד, פעלולים, מרדפים וקרבות ירי.
היסטוריה
כמו עם סרטי אקשן אחרים, סרטי אמנויות לחימה נשלטים על ידי פעולה בדרגות שונות; ברבים מן הסרטים ישנו פיתוח מועט של הדמויות ועלילות קצרות והם מתרכזים באופן כמעט בפעולה. בסרטים אחרים בז'אנר, יש עלילות יצירתיות ומורכבות יותר ודמויות מפותחות עם סיפור מורכב. הסרטים בעלי העלילה המורכבת נחשבים בדרך כלל לאמנותיים יותר, אבל הסרטים האחרים, בעלי העלילה הפשוטה יותר הם בעלי הצלחה מסחרית וגם המועדפים על ידי חובבי הז'אנר. אחד הסרטים ההוליוודיים הראשונים המעסיק את השימוש של אמנויות לחימה היה הסרט בהלה בצוק השחור משנת 1955.
דמויות רבות בסרטי אמנויות לחימה הם אמני לחימה אשר לרוב מגולמים על ידי אמני לחימה אמיתיים. אם זה אינו המקרה, השחקנים מתאמנים באומניות הלחימה לקראת תפקידיהם, או הבמאי יכול להסתמך על אקשן מסוגנן או על טריקים של צילום כגון זוויות צילום, עריכה, כפילים ו- computer-generated imagery. טרמפולינות וקרשי קפיצה יכולים לשמש כדי להגדיל את הגובה של קפיצות. מעת לעת גם אמני לחימה אמיתיים משתמשים בטכניקות אלה, תלוי בסגנון האקשן של הסרט.
במהלך שנות ה-70 וה-80 של המאה ה-20, הסרטים בעלי הנוכחות המרבית היו מאות סרטי קונג פו וסרטי נינג'ה אשר דובבו לאנגלית. הסרטים הופקו על ידי האחים שו, גודפרי הו, ומפיקים אחרים מהונג קונג. סרטים אלו שודרו באופן נרחב בסופי השבוע בטלוויזיה באמריקה הצפונית. זמנים אלו בטלוויזיה היו לעיתים קרובות ידועות כקולנוע קונג פו, תיאטרון חגורה שחורה, או וריאציות שונות. כלול ברשימה זו של סרטים מסחריים קלאסיקות כמו "הבוס הגדול", "מאסטר שיכור", "מתאגרף אחד חמוש".
סרטי אמנויות לחימה מופקים בכל העולם, אבל הז'אנר נשלט על ידי קולנוע הפעולה של הונג קונג, ששיאם משנת 1971 עם עלייתו של ברוס לי עד אמצע שנות ה-1990 עם ירידה כללית בתעשייה. שחקנים בולטים בז'אנר כוללים את ג'קי צ'אן, ג'ט לי, דוני ין וסאמו האנג.
נשים אף הן ממלאות תפקידים ראשיים בז'אנר, כולל שחקניות כמו מישל יאו, אנג'לה מאו, סינתיה רות'רוק. בנוסף, תעשיית האנימציה המערבית אימצה את הז'אנר ופרצה עם סרט הזיכיון קונג-פו פנדה, בכיכובם של ג'ק בלאק ואנג'לינה ג'ולי, של החברה הבינלאומית DreamWorks Animation.
עמרי מניב
ביוגרפיה
מניב נולד ב-1983 בחיפה כצעיר מבין שלושת האחים במשפחתו. אביו, שמואל, נולד בקיבוץ רמת הכובש ובעל תואר ד"ר בפיזיקה. אמו ענת עסקה בחינוך. דודו הוא הכימאי התאורטי פרופ' צופר מניב מהטכניון.
מניב למד בבית הספר התיכון "חוגים". שירת בצה"ל כלוחם בחיל התותחנים ובחיל ההנדסה. הוא בוגר האוניברסיטה העברית בפסיכולוגיה ובכלכלה.
את דרכו העיתונאית החל מניב בעיתון הסטודנטים "פי האתון". בשנת 2008 החל לעבוד ככתב פלילים בעיתון "כל העיר" של רשת שוקן בירושלים.
בין השנים 2008–2011, עבד ככתב במקומון "זמן ירושלים" - תחילה ככתב מגזין ולאחר מכן, ככתב מוניציפלי וכעורך החדשות.
בגיל 28 התחיל מניב לעבוד בעיתון "מעריב", שם שימש ככתב חינוך עד שנת 2013.
במרץ 2013 הצטרף ל"חדשות עשר" ככתב אזור ירושלים, ושימש בתפקיד זה במהלך שני גלי טרור. באוגוסט 2013 עוכב מניב לחקירה על ידי הצבא הבריטי, בעקבות כניסתו לבסיס בריטי בעיר אקרוטירי בקפריסין, במטרה לסקר את מוכנות הצבא הבריטי לתקיפה בסוריה. הציוד שנשא איתו מניב הוחרם, ורק לאחר יצירת קשר עם חדשות עשר ואנשי קשר נוספים, הוא שוחרר.
בשנת 2014 החל לשמש במקביל גם ככתב החינוך של הערוץ. בשנת 2015, ביום הבחירות, הוזמן מניב לראיין את ראש הממשלה בנימין נתניהו במעונו. לאחר הגיעו למקום, סולק על ידי ניר חפץ, יועץ התקשורת דאז של נתניהו, במסגרת מפגן חרם כלפי ערוץ עשר.
בשנת 2016 שודר בערוץ עשר סרטו "חרם", על התפשטות תנועת החרם נגד ישראל מאירופה לארצות הברית. באותה שנה מונה לראש דסק התחקירים של מהדורת החדשות. בין היתר, פרסם בפרסום ראשוני טענות להטרדות מיניות, להדרת נשים והתבטאויות שנויות במחלוקת של רבני מכינות קדם צבאיות. באחת מהן הציג קטע מדבריו של הרב אסף נאומבורג ממכינת עצם, שכלל דברים קשים כנגד חילונים, תוך השמטת המקומות בהם הובהר שאין מדובר בעמדתו אלא בהצגה מכוונת של עמדה לעומתית לצורך התמודדות עימה. לאחר פרסום ההקשר המקורי כתב התנצלות בטוויטר. יום למחרת הוצא מניב לחופשה עד לבירור העניין. כשבועיים אחר כך, לאחר שהתנצל, חזר לתפקידו בסגל כתבי "חדשות 13". בעקבות תביעת נזיקין שהגישו נאומבורג והמכינה נגד "ערוץ 13" הושגו בין הצדדים "הסכמות הכוללות רכיב כספי".
באוקטובר 2020 מונה לכתב משטרה ארצי בנוסף לתפקידו ככתב תחקירים בחברה.
בינואר 2022 הודיע מניב על עזיבתו את "חדשות 13", ושיחל לעבוד ככתב תחקירים בחדשות 12. התחקיר הראשון שהכין ל"חדשות 12" שודר כחודשיים אחר כך.
מניב נשוי בשנית. הוא מתגורר בתל אביב.
בניין בנק לאומי
בניין בנק לאומי (במקור בניין בנק אנגלו-פלשתינה) הוא מבנה הנמצא ברחוב יפו שבירושלים, ממול כיכר ספרא ובניין עיריית ירושלים.
היסטוריה
המבנה נבנה בין השנים 1937–1939 בתכנונו של האדריכל אריך מנדלסון. המבנה נבנה על ידי השלטון הבריטי כאחד מארבעה מבנים לאורך ראשית רחוב יפו (בניין עיריית ירושלים, בניין הדואר המרכזי ובניין ג'נרלי). המבנה נבנה עבור בנק אנגלו-פלשתינה (לימים בנק לאומי) שהוקם על ידי ההסתדרות הציונית במטרה לספק מימון עבור הפרויקטים שלה ביישוב הארץ.
בפועל היו בשימוש הבנק רק שתי הקומות הראשונות וקומות המרתף. בשאר הקומות השתכן משרד המשפטים.
המבנה בנוי משני גושים בסגנון הבינלאומי. בניין זה היה "גורד השחקים" הראשון של ירושלים - בהיותו הבניין הראשון שגובהו 7 קומות שנבנה בירושלים.
בחזיתו הדרומית של המבנה נבנו חלונות מעגליים המאפיינים את הסגנון הבינלאומי. בחלקו האחורי של המבנה בנה מנדלסון מרפסות הפונות לרחוב כורש. מרפסות אלה מהוות עיטור בלבד, ואין בהם שימוש של ממש.
האולם המרכזי של המבנה צופה שיש על מנת לפאר את המבנה, והואר באמצעות תאורה טבעית.
המבנה עבר בשנת 1985 שיפוץ במסגרתו נסגרו פירי התאורה באולם המרכזי, וזאת בשל הצורך להתקין במבנה מיזוג אוויר.
תוכניות להקים מבנה זכוכית מודרני בחלקו האחורי של המבנה זכו להתנגדות רבה. המבנה שימש את בנק לאומי במתן שירותים עסקיים של החטיבה המסחרית במקום שכנו הנהלת מרחב הבירה והדרום והסניף הראשי של ירושלים עד שנת 2008.
לאחר שבנק לאומי העמיד את הנכס למכירה בשנת 2009 נמכר הבניין לחברה פרטית בסכום של 40 מיליון שקלים. בשנת 2019, נמכר הבניין שוב תמורת 110 מיליון שקל, בעליו החדשים מתכננים להסב אותו לשימוש מלונאי.
פרנהיים
פרנהיים הוא סיפור קצר בן ארבעה פרקים מאת ש"י עגנון. הסיפור עוסק בוורנר פרנהיים, שחזר מהמלחמה לאחר תקופת שבי ארוכה. המוטיב המרכזי בסיפור הוא מוטיב השיבה המאוחרת. הסיפור פורסם לראשונה בגיליון ערב פסח תש"ט של העיתון "הארץ", ובשנת 1952 נכלל באוסף סיפוריו של עגנון "עד הנה".
תקציר העלילה
וורנר פרנהיים, גרמני יהודי שבמשך תקופה ארוכה הוחזק בשבי בידי הסרבים, שב לביתו ומוצא שדלת ביתו נעולה. השוערת מגלה לו שאשתו עזבה לביתם של אחותה וגיסו, גרטרוד והיינץ שטיינר, ובנו התינוק נפטר. לאחר שהוא מבלה יומיים בעיר הוא נוסע לעיירת הנופש ליקנבך שבה שוהה אשתו. כשהוא מגיע הוא לומד על השינויים שחלו ביחסיו עם אשתו בזמן המלחמה, באמצעות שיחות עם קרובי משפחתו. גרטרוד גיסתו "קיבלה אותו בסבר פנים יפות ומזגה לו כוס של מי פטלים, אבל קיבלה אותו בלי שמץ שמחה, כאילו לא מן השביה הוא שב וכאילו לא יצאו שנים שלא ראתה אותו." גם גיסו היינץ החמיץ פניו למראהו. וורנר מביע תמיהה בפני היינץ על שאשתו לא באה לקבל פניו בשובו מן השבי, אך היינץ מנסה להרחיקו ממנה, ומסביר: "העולם שהנחת בזמן המלחמה נשתנה ואף עיקר ענייננו נשתנה." היינץ מגלה לוורנר שקרל נייס, שהיה אהובה של אינגה טרם נישואיה ונחשב למת, חי ובריא, ומוסיף: "אינגה תולה ביטחונה בך שאתה לא תעמיד עצמך ביניהם כמחיצה." בנוסף, היינץ מזכיר לפרנהיים את המעילה בכספים שביצע, על מנת לשכנע אותו לעזוב ולהתרחק מאינגה. "רואה אתה וורנר שאיני מזכיר לך מעילת כספים ולא חילול שם הפירמה שנתחלל על ידך"
לבסוף הוא מדבר עם אשתו, אינגה, בחדרה. "אינגה קיבלה אותו בסבר פנים יפות. אלמלא לא ידענו את שאנו יודעים היינו סבורים שהייתה שמחה לראותו." וורנר מגלה שהיא כלל לא מתעניינת בו, אינה יודעת אודותיו דבר וראשה עסוק בפגישה הקרובה שלה עם אהובה הקודם, קרל נייס. הוא פונה אלה בתחינה: "שמא אף על פי כן כדאי לך לשמוע. ואם לא לשם וורנר זה שעומד כאן כאורח לא קרוא הרי לשם אותו וורנר שזכה ליכנס עם אינגבורג לחופה", אך היא אינה מעוניינת בו ותגובתה קצרה: "ועתה שלום". וורנר מביע את אהבתו באוזני אינגה, אך היא יוצאת מהחדר. "שעה קטנה עמד לו בחדר זה שפירשה ממנו אינגה. אחר כך חזר לאחוריו ובא לו אצל הדלת. השקיף על החדר ויצא וסגר את הדלת."
מוטיבים
מוטיב השיבה המאוחרת: העלילה עוסקת באדם שנעדר מביתו לתקופה ארוכה מחמת המלחמה, וכאשר הוא חוזר מצפה למצוא את חייו הקודמים. עבור פרנהיים מוטיב זה הוא "חלום ושברו", המציאות שהכיר כבר לא מחכה לו. עבור קרל נייס, שסיבת היעדרותו הממושכת אינה ברורה (כפי שמציג וורנר: "אם כן היכן היה כל אותן השנים. אגרות לא כתב, בספרי החיים לא נכתב.") השיבה מצליחה, כיוון שהוא בן זוגה הנוכחי של אינגה, כפי שהיה בעבר הרחוק.
מוטיב הזיווג הכפול: בן עמי פיינגולד כולל סיפור זה ברשימת סיפורים שבהם מתקיים מוטיב הזיווג הכפול, שאותו הוא מגדיר: "סיטואציה שבה מתקיים זיווג בין איש לאישה שסופו נישואין כדת, אלא שהוא מסתיים בכישלון, שכן הוא בא במקומו של זיווג שנגזר מראש ונעשה ניסיון להתעלם ממנו, ביודעין או בלא־יודעין. הזיווג הקיים מתבטל, ואז שב ומתגשם הזיווג המיועד." כדוגמה בסיסית למוטיב זה מביא פיינגולד את אגדת "חולדה ובור", ובין סיפורי עגנון שבהם נכלל מוטיב זה הוא מונה, בנוסף ל"פרנהיים", את "שבועת אמונים", "עגונות", "בדמי ימיה" ו"סיפור פשוט".
מוטיב הדלת הנעולה: המוטיב מופיע בפעם הראשונה באקספוזיציה כאשר פרנהיים חוזר לביתו ומוצא אותו נעול. אינגה נעלה את הבית ולא חזרה, כך שפיזית, בנוסף לנפשית, הוא איננו יכול לחזור לחיו הקודמים. מוטיב זה מופיע גם בפגישה שלו עם גרטרוד שטיינר, גיסתו, כאשר דלת פנימית נפתחת בביתה והיא אומרת לו שאינו רשאי לעבור דרכה. בפעם השלישית שבה מופיע המוטיב, בסיום הסיפור, אינגה עוזבת את החדר והוא זה שסוגר את הדלת מתוך השלמה והתפכחות שלזוגיות שלהם אין סיכוי להצליח.
מוטיב הסיגריה: פרנהיים מעשן לקראת סוף השיחה עם גרטרוד. העישון מאפשר לו לחשוב ולהירגע, ורומז על חוסר התקשורת ביניהם גם אם זה באופן עקיף. היינץ שטיינר מעשן סיגריה טובה וגרטרוד נענית מיד לבקשתו למאפרה - ברור מי שולט בבית.
מוטיב הנעליים: אינגה, אשתו של פרנהיים, מביטה בנעליו הישנות והוא מתנצל ומסביר לה שלא היה לו די זמן לרכוש נעליים חדשות. בכך היא רומזת לו שבחיים יש דברים ישנים שמחליפים אותם בחדש - אנלוגיה ליחסיהם ולכך שהיא שבה לבעלה החדש-ישן, קרל נייס.
סיפורם של שניים (או שלושה) זוגות
הסיפור מציג שני זוגות שמסלול חייהם מנוגד: מחד הזוג וורנר ואינגה פרנהיים, שזוגיותו נפגעה מחמת היעדרותו הממושכת של וורנר עקב גיוסו לצבא ונפילתו בשבי, ומאידך הזוג גרטרוד והיינץ שטיינר - היינץ לא גויס, ולכן הזוגיות שלו לא ניזוקה מהמלחמה. חוקרת הספרות ניצה בן-דב מוצאת בסיפור זוג נוסף: קרל נייס ואינגה פרנהיים, ומציינת: "העבר הקרוב, שבו פרנהיים ואינגה היו זוג, מעומת עם עבר רחוק ועם עתיד, שבהם קרל נייס ואינגה היו זוג ועתידים לשוב ולהיות זוג."
השמות כאמצעי מאפיין
לשמות בסיפור זה, כמו ברבים מסיפורי עגנון, יש משמעות. שמו של גיבור הסיפור, פרנהיים, פירושו בתרגום חופשי מגרמנית הוא "רחוק מהבית". השם מתאר באופן ישיר את הרקע לסיפור. שם המשפחה של גיסו וגיסתו של פרנהיים, שטיינר (שנגזר מהמילה "שטיין", שפירושה אבן), משקף את יחסם הקשה אל פרנהיים.
דמות הגיבור
וורנר פרנהיים הוא דמות פסיבית, המתואר בעיקר בעזרת דבריהן ומחשבותיהן של הדמויות האחרות. לדוגמה גרטרוד, גיסתו שמשווה אותו בראשה להיינץ. האפיון של פרנהיים ייחודי מאוד, כיוון שכל הדמויות מדברות, וחושבות עליו דברים שליליים, ואף על פי כן, הוא מתואר בעיני הקורא בצורה חיובית. דמותו הולכת ומתפתחת עם התפתחות העלילה ונשאלות שאלות רבות שאין עליהן תשובות. פרנהיים מתגלה כאדם מנומס המנסה לשמור על חזות מכובדת - על אף שהשוערת מתנהגת אליו בזלזול הוא נותן לה תשר. דמותו נחשפת יותר בעימות בינו לבין שטיינר, שם מתגלה כי פרנהיים מעל בכספי העסק המשפחתי. בנקודה זו של הסיפור, הקורא מבין את הסיבה להתנהגותם הקרה והמרוחקת של בני המשפחה ופרנהיים מואר באור שלילי. פרנהיים מוצג כאדם ערמומי אשר ניצל את בני משפחתו ומעל באמונם. עגנון משתמש במעט מאוד כלים לאפיון ישיר של פרנהיים. אחד הדברים היחידים שמאפיינים אותו באופן ישיר הוא הדרך שבה הוא מגיב לשוערת: "חש פרנהיים שצריך לומר דבר, עד שלא תתרתר עליו שאר דברים קשים. דחק עצמו להשיב לה, ולא השיב אלא אמירה קצוצה ומעוכה שלה היה בה כדי כלום." כבר בתיאור זה ניתן ללמוד רבות על הדמות הפסיבית של פרנהיים.
זיגי
על אף היותו דמות משנית, יש לזיגי, ילדם של בני הזוג שטיינר, משמעות קריטית בפענוח הסיפור. זיגי מתואר בעזרת מבע משולב, "עמד לו התינוק כשהוא תוהה, באיזו מטה דיברה אמו? ואם הזיז את המטה למה לא היה צריך להזיזה? אבל הרי אין כאן מטה. ואילו באמת הייתה מטה והיה הוא מזיז אותה, הרי צריכה אמו לשמוח, שגברתן גדול הוא ובעל כוח, שאם הוא רוצה, הוא מזיז מטה." זיגי, בהיותו תמים וילדותי, נותן תיאור גרוטסקי וברור לביקורת החברתית.
חוקר הספרות גדעון שונמי ציין כי: "יש חשיבות מיוחדת לדמותו של התינוק זיגי (שכבר יצא מכלל תינוקוּת ולכלל ילדות בוגרת טרם הגיע) להארת הגיבור המרכזי, שעל שמו גם נקרא הסיפור – פרנהיים. במבט ראשון נדמה שזיגי אינו אלא דמות משנית שבמשניות, ותפקידו היחיד הוא לשמש חלק זעיר מהמסגרת החברתית המוצקת, שפרנהיים נתקל בה, וחושף אגב כך את חולשתו האישית. אולם במבט נוסף מסתבר שזיגי בגישתו הנאיבית והפשטנית מרמז לעולמו רב־האנפין של פרנהיים, כשם שהוא חושף בתגובותיו את מניעיהם של הוריו."
השוערת
השוערת מייצגת את הקהילה האירופאית ואת הציניות והזלזול שבה היא מקבלת את החיילים השבים מן המלחמה. השוערת היא הדמות שמתאפיינת באופן הכי ישיר בסיפור, היא מאופיינת בעיקר בעזרת הדברים שהיא אומרת לפרנהיים והדרך בה היא אומרת לו אותם, לדוגמה הצורה הגרוטסקית שבה היא מודיעה לו על מות בנו.
המשכו של הסיפור
בתו של עגנון, אמונה ירון, מצאה בעזבונו המשך לסיפור, שאותו בחר עגנון שלא לפרסם. היא פרסמה המשך זה בעיתון "הארץ" מיום 25 בפברואר 1972. ההמשך מוסיף פרטים על התקופה שקדמה לאירועים המתוארים ב"פרנהיים", ומתוארת ב"פרנהיים" רק ברמזים:
על המשך זה העירה ניצה בן-דב: "לדעתי חיבל לא רק במבנה המושלם של פרנהיים אלא גם בקסם סיומו הפתוח, וטוב עשה עגנון שלא הכלילו בפרנהיים".
עיבודים
הסיפור זכה לעיבודים אחדים:
מטען פלאנק
מטען פלאנק הוא יחידת מטען חשמלי, המהווה את אחת היחידות הבסיסיות במערכת יחידות פלאנק.
ערכו של מטען פלאנק מוגדר כ:
כאשר:
במערכת היחידות CGS, בה, מטען פלאנק מוצג בצורה פשוטה יותר:
להויסק (מחוז משנה)
מחוז משנה להויסק (בבלארוסית: Лаго́йскі раё́н) הוא אחד מ-22 מחוזות משנה המרכיבים את מחוז מינסק שבמרכז בלארוס. מרכזו המנהלי היא העיר להויסק.
דמוגרפיה
בתקופת עריכת מפקד האוכלוסין של בלארוס (2009), מנתה אוכלוסיית מחוז המשנה להויסק 35,957 בני אדם. ההרכב האתני של האוכלוסייה במחוז היה: 92.79% בלארוסים, 5.09% רוסים ו-2.12% אחרים. שפות הדיבור הנפוצות: בלארוסית (80.83%) ורוסית (17.00%).
ההפיכה בסוריה (1966)
ההפיכה בסוריה ב-1966 או מהפכת הנאו-בעת' היא מהפכה פנים מפלגתית אשר נערכה כאשר הנאו-בעת', הפלג השמאלני והמרכסיסטי של מפלגת הבעת' בסוריה, השתלט בהפיכה אלימה על סוריה על חשבון הפלג הימני של המפלגה. ההפיכה התרחשה בפברואר 1966, כאשר מי שהוביל אותה הוא סלאח ג'דיד בראש חבורת אנשי צבא בכירים, כנגד השליט דאז אמין אל-חאפז. לאחר ההפיכה הוביל ג'דיד שורת רפורמות, שכללו הלאמות ומדיניות מרכסיסטית נגד בעלי האדמות המסורתיים. כמו כן ג'דיד ביצע טיהורים נרחבים בתוך הצבא והמנהל האזרחי בסוריה, והציב את תומכיו בתפקידי מפתח שונים. לאחר שההפיכה נערכה, חלו שינויים בשלטון: מונה נשיא וראש ממשלה מהמנהיגות הישנה האליטיסטית – שהיו מנהיגי בובה בידי הדמויות הצבאיות. כמו כן הפרלמנט המשיך לפעול כשהוא מחוסר סמכויות, וכך נשמרת חזות של משטר דמוקרטי.