cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
טרור פלסטיני
מימון הטרור
בשנת 2005, התגלה בעקבות מידע מודיעיני כי בנק אוף צ'ינה מחזיק חשבונות בנק עבור פעילות החמאס, אשר מקורות המימון שלו בירדן. סין הודיעה שאינה מכירה בחמאס ובג'יהאד האסלמי כארגוני טרור וסירבה לעצור את פעילות החשבון. בשנת 2012 הוזהרה ממשלת אוסטרליה כי הכספים שהיא מעבירה לארגון צדקה חזון עולם World Vision Australia, משמשים את בכירי החמאס ואינם מגיעים ליעדם. בשנת 2016 לאחר חקירה ולחץ מתמשך מצד ארגון שורת הדין הנלחם במימון הטרור הפלסטיני, השעתה אוסטרליה את הסיוע לארגון הצדקה.
ב-23 בפברואר 2015 הרשיע בית המשפט הפדרלי של ארצות הברית את הרשות הפלסטינית באחריות לפיגועי טרור שביצעו מחבלים פלסטינים בזמן האינתיפאדה השנייה וחייב אותה בתשלום פיצויים של מאות מיליוני דולרים לקורבנות הטרור ומשפחותיהם. באוגוסט 2016 הפך בית המשפט לערעורים בניו-יורק את ההחלטה.
ב-6 במאי 2021 חשף שירות הביטחון הכללי (השב"כ) שמיליוני אירו שתרמו עמותות אירופאיות כביכול למטרות הומינטריות הועברו לארגון הטרור "החזית העממית לשחרור פלסטין".
תמיכה כלכלית במחבלים
הרשות הפלסטינית מעניקה תמיכה חודשית למחבלים הכלואים בישראל בגין פעולות טרור ולמשפחותיהם. התמיכה ניתנת בצורת קצבה חודשית והטבות נוספות, כדין עובדי הרשויות הפלסטיניות. על פי החוק הפלסטיני, חוק האסירים המשוחררים 2004/19, זכאים למשכורת כל היושבים בבתי הכלא הישראליים על רקע השתתפותם במלחמה נגד ישראל (אסירים פליליים הכלואים בישראל, כגנבי מכוניות, אינם זכאים למשכורת). המשכורת נגזרת מאופי פעולת הטרור, תקופת המאסר שנקצבה על ידי בית המשפט, ואזרחות המחבל. מחבלים בעלי אזרחות ישראלית (ברש"פ מכונים 'ערביי הפנים') מקבלים משכורות גבוהות יותר מאלה של מחבלים בעלי נתונים זהים שהם בעלי אזרחות פלסטינית. נתונים שנחשפו באוקטובר 2015 הראו שהרשות הפלסטינית העבירה למחבלים בכירים מאות אלפי שקלים כתגמול על מעשי הטרור שלהם.
במרץ 2018 אישר הסנאט של ארצות הברית את חוק טיילור פורס ששולל סיוע כספי לרשות הפלסטינית כל עוד היא משלמת למחבלים ולמשפחותיהם. ביולי של אותה שנה הודיעה אוסטרליה על הפסקת הסיוע הכלכלי בסך 10 מיליון דולר אוסטרלי שהיא מעבירה לרשות מחשש שהכסף ישמש לתשלום למחבלים.
ביולי 2018 אישרה הכנסת את חוק להקפאת כספים ששילמה הרשות הפלסטינית בזיקה לטרור מהכספים המועברים אליה מממשלת ישראל, המקזז מהכספים שישראל מעבירה לרשות הפלסטינית את התשלומים שהיא משלמת למחבלים ולמשפחותיהם.
ראלי דקר 2019
ראלי דקר 2019 הוא המרוץ ה-41 של ראלי דקר, והפעם ה-11 ברציפות בו התקיים המרוץ בדרום-אמריקה. המרוץ החל ב-7 בינואר 2019 בלימה, בירת פרו והסתיים באותו המקום ב-17 בחודש. נאסר אל-עטיה ניצח את המרוץ בפעם השלישית עבורו ובפעם הראשונה שהוא מנצח עם טויוטה. טובי פרייס ניצח בקטגוריית האופנועים אף על פי שסבל משבר בפרק כף היד במהלך המרוץ. הצוות של קאמאז בו התחרו אדוארד ניקולייב, יבגני איקובלב וולדימיר ריבקוב זכה קטגוריית המשאיות בפעם השלישית ברציפות.
לחמה בעג'ין
לחם בעג'ין (מערבית: لحم بعجين לחמעג'ון, "בצק עם בשר"; בטורקית: Lahmacun להמג'ון; בארמנית: լահմաջու להמג'ו) הוא בצק אפוי עגול ודק, עליו בשר קצוץ (לרוב בשר כבש או בקר), סלט ירקות קצוצים ועשבים הכולל פטרוזיליה ובצל, ותבלינים כגון פפריקה, כמון, קינמון ופלפלת צ'ילי.
לחם בעג'ין הוא מנה מוכרת בארמניה, לבנון, טורקיה, סוריה ובקהילות ארמניות וטורקיות בעולם. לעיתים נקראת המנה פיצה ערבית פיצה טורקית או פיצה ארמנית.
המנה פופולרית בירושלים בזכות הקהילה היהודית האורפלית והערבית. האורפלים נוהגים להוסיף תמרהינדי לבשר.
מרדכי בלוי
מרדכי זאב בלוי (ידוע גם בכינוי מוטק'ה בלוי, נולד ב-13 ביולי 1957) הוא עסקן פוליטי ואיש דגל התורה, יושב ראש משמרת הקודש והחינוך מטעם בית דין צדק בני ברק.
נולד בירושלים לדוד נחמן בלוי, מראשי החינוך העצמאי ומראשי ארגון צא"י, נכדו של משה בלוי וללאה לבית רוזנברג. נישא לשולמית, בתו של האדמו"ר מבוטושאן, רבי מרדכי פרנקל. מתגורר בבני ברק.
בלוי הוא יושב ראש משמרת הקודש והחינוך, הוביל כמה ממלחמות הממסד החרדי נגד תופעות תרבותיות וחברתיות שרווחו בקהילה החרדית, והייתה לו השפעה רבה על מהלכים במגזר החרדי. הוא מרבה להתראיין ולהתבטא בעיתונות החרדית והכללית בנושאים הנוגעים לציבור החרדי כמו לימודי ליב"ה, הדרת נשים ואחרים.
כיו"ר משמרת הקודש והחינוך נודע גם בהתבטאויות בנושאים שהביאו לו חשיפה בתקשורת. לדוגמה, לפני הבחירות לכנסת העשרים כתב בהקשר להקמת מפלגת ובזכותן, כי "כל אשה שתתקרב למפלגה שלא בהנהגת גדולי ישראל - ואסור ללמוד במוסדות החינוך שלה, וכן לרכוש ממנה כל מוצר, ומצווה להוציא את כל הצאצאים שלה מהמוסדות". בעקבות כך הודיעה הפרקליטות שהיא שוקלת לפתוח בחקירה נגד בלוי. במקרה אחר הזהיר נגד השתתפות במופע של מרדכי בן-דוד ויעקב שוואקי. בריאיון לכתב בחדרי חרדים אמר כי "כל משתתפי האירוע הערב באצטדיון רמת-גן יצולמו, בדרכים שונות ומשונות, והתמונות יובאו לידיעת הגורמים הרלוונטיים, אם זה ראשי ישיבות, מנהלי סמינרים או כל גורם אחר". במקרה נוסף הביא לביטולו של מופע זמר חסידי בטענה שהאירוע מתקיים נגד דעתם של גדולי ישראל.
בלוי הוא ממקימי "תודעה" - ארגון התרבות ושעורי התורה של דגל התורה, מכהן כיו"ר הנהלת "שמעיה" - ללקויי שמיעה ולקויות נוספות, ומפקח חינוכי בארגון "אנחנו וצאצאינו".
עיניים גדולות (2014)
עיניים גדולות (באנגלית: Big Eyes) הוא סרט ביוגרפי אמריקאי מ-2014. הסרט בוים על ידי טים ברטון, נכתב על ידי סקוט אלכסנדר ולארי קרסווסקי ומככבים בו איימי אדמס וכריסטוף ואלץ. עלילת הסרט מתמקדת בחייה של האמנית האמריקאית מרגרט קין, שהתפרסמה בזכות ציורי הפורטרט שלה וציורי דמויות עם עיניים גדולות, ועוקבת אחר היחסים שלה עם בעלה, וולטר קין, אשר לקח את הקרדיט על ציוריה והצלחתה הגדולה של מרגרט בשנות ה-50 וה-60, ובעקבות כך בתביעה והמשפט שהתנהל ביניהם, לאחר שמרגרט חושפת כי היא היוצרת של הציורים.
עלילה
וולטר הולך למועדון ג'אז פופולרי ומנסה לשכנע את הבעלים לרכוש את ציוריהם של בני הזוג. הבעלים מסכים להשכיר חלק מקירות המועדון רק לוולטר. אישה שיכורה מתרשמת מאחד הציורים של מרגרט וקונה אותו. בפעם השנייה שוולטר מגיע למועדון, כתב רכילות מקומי מעוניין לדעת עוד על האמנות של וולטר, אבל מתעניין רק בציוריה של מרגרט. לאחר מכן, וולטר מראה למרגרט את כל הכסף שהרוויחו ממכירת הציורים. הוא אומר לה שהם צוות טוב, ושהיא יכולה להקדיש עוד זמן לציור בבית, בזמן שהוא ינסה למצוא רוכשים לציורים.
וולטר פותח את גלריית "קין", מקדם את ציוריה של מרגרט כאילו הוא היוצר, ומוכר רפרודוקציות של ציורי מרגרט. מרגרט נעשית מתוסכלת ביחס ללקיחת הקרדיט של וולטר על ציוריה, ועל כך שהוא משקר לבתה ג'יין בנוגע לאמן האמיתי העומד מאחורי הציורים. מרגרט מחליטה לצייר בסגנון אחר, דמויות מוארכות עם עיניים קטנות, כדי שתוכל לספר לאנשים שהיא גם ציירת.
מרגרט ווולטר עוברים להתגורר באחוזה. בזמן שהיא מחפשת בארגז עם חפצים ישנים, מוצאת מרגרט ערמת ציורים זהים לציורים שמכר וולטר בתערוכת הרחוב, אך כולם חתומים על ידי אמן אחר. מרגרט מבינה שוולטר מכר ציורים של מישהו אחר כאילו הם שלו גם בעבר, ולאחר שהיא מתעמתת איתו הוא מודה בפניה שהוא תמיד חלם להיות אמן, אך לא היה לו את הכישרון לכך אף פעם.
וולטר שומע על תערוכה עולמית שעתידה להתקיים בניו יורק ב-1964 ("היריד העולמי של ניו יורק)", ודורש ממרגרט לצייר משהו לתערוכה. היא מסרבת, ווולטר מאיים להרגה. ג'יין מגלה את אמה עובדת על הציור "Tomorrow Forever" שנועד לתערוכה בניו יורק. ג'יין אומרת למרגרט כי היא תמיד ידעה שהיא זו שציירה את הציורים. במסיבה, וולטר כועס לאחר שהוא קורא את הביקורת השלילית של מבקר אמנות על היצירה "Tomorrow Forever" ומתעמת איתו. לאחר מכן בבית זעמו גובר, והוא מתחיל להשליך גפרורים בוערים לעבר מרגרט וג'יין. מרגרט וג'יין נסות לעבר הסטודיו ונועלות את הדלת, ולבסוף בורחות מהבית.
שנה אחרי כן, מרגרט וג'יין התמקמו בהונולולו, הוואי. וולטר אינו מסכים להתגרש ממרגרט עד אשר תוותר על זכויותיה בכל הציורים והוא ממשיך לייצר אותם. מרגרט מסכימה ושולחת ציורים נוספים לקליפורניה. שני חברים בארגון עדי יהוה מבקרים את מרגרט ומשכנעים אותה שהאמת שלה חשובה. בפעם הבאה שוולטר מקבל את הציורים ממרגרט הם חתומים על ידי "MDH Keane". בתוכנית רדיו בהוואי חושפת מרגרט שהיא האמנית האמיתית שציירה את הציורים שיוחסו עד היום לוולטר, דבר שיוצר הדים ומגיע לחדשות הארציות. עיתונאי הרכילות מסן פרנסיסקו מפרסם את טענותיו של וולטר שמרגרט איבדה את שפיותה. מרגרט תובעת את וולטר ואת העיתונים אשר פרסמו את גרסתו בטענה כי הוציאו את דיבתה.
הפקה
התסריטאים סקוט אלכסנדר ולארי קרסווסקי ניהלו משא ומתן עם מרגרט קין על הזכויות לסרט, וכתבו בהתחלה את "עיניים גדולות" כתסריט ספקולטיבי. באוקטובר 2007 דווח שפיתוח הסרט מתקדם, כשאלכסנדר וקרסווסקי יביימו את התסריט שכתבו. קייט הדסון ותומאס היידן צ'רץ היו אמורים לככב בסרט, וההפקה הייתה אמורה להתחיל ביוני 2008. בספטמבר 2010 הוכרז שטים ברטון יהיה גם הוא מעורב בהפקה של הסרט. צילומי הסרט נקבעו להתחיל באפריל 2012, וריס וית'רספון וראיין ריינולדס היו אמורים לשחק בו. במהלך שנת 2013 ברטון נטל את תפקיד הבימוי וההסרטה נקבעה לבסוף ליולי 2013, תחת ההפקה של "חברת ויינשטיין" (The Weinstein Company - TWC), בכיכובם של אדמס וואלץ.
פסקול
בנובמבר 2014 דווח שהזמרת לנה דל ריי תקליט שני שירים מקוריים לפסקול של הסרט. אלבום פסקול הסרט והשירים "Big Eyes" ו-"I Can Fly", שנכתבו ובוצעו על ידי דל ריי, יצאו רשמית ב-23 בדצמבר 2014. על שירה "Big Eyes", שיר הנושא של הסרט, דל ריי הייתה מועמדת בקטגוריית השיר המקורי הטוב ביותר בטקס פרסי גלובוס הזהב ה-72.
הפדרציה של מאלי
הפדרציה של מאלי (בצרפתית: Fédération du Mali) הייתה מדינה פדרטיבית מורכבת מהרפובליקה הסודאנית (סודאן הצרפתית לשעבר, בימינו מאלי) וסנגל, שתי מושבות צרפתיות לשעבר במערב אפריקה, ושהתקיימה לזמן קצר בשנים 1959–1960. בהתחלה הייתה מדינה אוטונומית ואחר כך למשך חודשיים בשנת 1960 הייתה עצמאית. בירתה הייתה דקר.
השאיפה הפדרליסטית בקרב הארצות האפריקאיות
אחרי מלחמת העולם השנייה המושבות הצרפתיות ממערב ומרכז אפריקה התחילו לדרוש הגדרה עצמית מוגברת ובחינה מחדש של היחסים הקולוניאליים עם צרפת.
אחרי אישור חוק-המסגרת על שם דפר ב-23 ביוני 1956 שהעניק אוטונומיה למושבות והחליט על ביזור הסמכויות באפריקה המערבית הצרפתית ואפריקה המשוונית הצרפתית, הוויכוחים בנושא הפדרליזם פילגו את המעמד הפוליטי האפריקאי. בקונגרס של "ההתלכדות הדמוקרטית האפריקאית" (RDA), שהתכנס במכללה הטכנית בבמקו ב-25 - 30 בספטמבר 1957, תמכו פליקס הופואה-בואני והנהגת השלוחה מחוף השנהב של המפלגה, ברעיון יישום החוק דפר וחיזוק האוטונומיה של המושבות בכל אחת בנפרד, מול התנגדות רוב סיעותיה שתמכו בפדרליזם.
ב-15 בפברואר 1958 המפלגות האפריקאיות שהתכנסו בארמון בורבון בפריז, סירבו להתאחד תחת דגל ה-RDA והקימו אחר כך בדקר את ה-PRA - מפלגת האחדות האפריקאית Parti du Regroupement Africain ששאפה להקמת פדרציה עצמאית של הארצות האפריקאיות.
ב-5 באפריל הנציגים הנבחרים של RDA במועצה הגדולה של אפריקה המערבית הצרפתית, הצביעו בעד יצירת מוסד פדרלי אקסקוטיבי עוררו על ידי כך את התגובה הנזעמת מצד נציגי חוף השנהב בעוד שזכו לתמיכה ממנהיג גינאה, אחמד סקו טורה. בהגיעו לשלטון בצרפת במאי 1958, שארל דה גול הקים יחד עם הופואה בואני את הקהיליה הצרפתית, מעין פדרציה צרפתית-אפריקאית, שכללה את צרפת ואת מושבותיה.
המהלך לא השביע במלואו את רצונם של תומכי העצמאות המוחלטת והמידית שהתכנסו בקונגרס של PRA בקוטונו שבדהומיי ב-25–27 ביולי 1958. הסתייגות הביע לאופולד סדאר סנגור מסנגל. למושבות ניתנה הזדמנות לבחור בין עצמאות מידית ובין הצטרפות לקהיליה צרפתית מאורגנת מחדש. רק גינאה הצביעה בעד עצמאות מלאה ומידית, בעוד שאר המושבות בחרו להצטרף לקהיליה הצרפתית.
לידת הפדרציה של מאלי
ב-29 - 30 בדצמבר 1958 מיוזמתם של גבריאל ד'ארבוסייה, יושב המועצה הגדולה של אפריקה המערבית הצרפתית, ושל נציגי סנגל, סודאן הצרפתית, וולטה עילית ודהומיי בוועידת במקו הוחלט על הקמת פדרציה שתכלול את ארבע המדינות הנ"ל. ב-14 בינואר 1959 בכינוס אספה מחוקקת בארמון המועצה הגדולה של אפריקה המערבית הצרפתית הפדרציה קרמה עור וגידים. האספה נפתחה בנאום הסנטור ראש העיר דקאר, לאמין גיי: "התכנסותנו באולם דיונים זה של המועצה הגדולה היא הצהרת אימונים בגורלה של אפריקה המחוזקת על ידי איחוד כל חבריה ללא אפליה מכל סוג שהוא". נאמו בהמשך מהמאן אלאסאן היידארה בשם סודאן הצרפתית, מוריס יאמאוגו, יושב ראש האספה המחוקקת של וולטה עלית ולאופולד סדאר סנגור בשם סנגל. סנגור דיבר על הקמת קהילייה צרפתית הדומה לחבר הלאומים הבריטי. כיושב ראש האספה המחוקקת הפדרלית נבחר מודיבו קייטה מסודאן הצרפתית, כשסגניו היו מוריס ימאוגו ולואי גיאבר.
החוקה שהוצגה על ידי דודו טיאם, אושרה פה אחד על ידי 44 הנציגים של ארבע המדינות ב-17 בינואר 1959. היא אושרה בהמשך רק על ידי סודאן הצרפתית וסנגל ב-21 בינואר וב-22 בינואר בהתאמה, כשוולטה עילית ודהומיי חזרו מהסכמתן, והחליטו להצטרף לצרפת ולחוף השנהב במה שנקראה "מועצת ההסכמה" (Conseil de l'Entente).
ב-15 במאי 1959 דה גול קיבל את מודיבו קייטה בארמון אליזה והצהיר על הכרת הפדרציה של מאלי כחלק מהקהיליה הצרפתית. מאוחר יותר דה גול התייצב ב-13 בדצמבר 1959 בפני האספה הפדרלית בדקאר ונענה בחיוב לדרישה להעברת סמכויות מהקהיליה לפדרציה, דרישה שהועלתה קודם לכן ב-29 בספטמבר. המו"ם שהתחיל ב-18 בינואר 1960 באוטל מטיניון בפריז, מושב ראש ממשלת צרפת, הסתיים בחתימתם ב-4 באפריל 1960 של הסכמי הענקת העצמאות. עצמאות הפדרציה הוכרזה רשמית על ידי לאופולד סדאר סנגור בחצות 20 ביוני 1960 בכינוס של האספה הפדרלית.
התפרקות הפדרציה
עוד בטקסים המכוננים קרו כמה תקלות שאולי בישרו את הרע: הדגל הונף לראשונה הפוך, על צלילי ההמנון, נתקעה המעלית שבה עלה מודיבו קייטה לטקס קבלת "המפתח" של הפדרציה מידי השליח של צרפת, ובטקס עצמו המפתח נפל מידיו.
מהר מאוד בימי הקיץ באווירה של חשדנות הדדית, התעוררו חילוקי דעות רציניים בין הסנגלים וה"סודאנים" בנוגע לנושאים פוליטיים ולמינויים. הסנגלים ראו עצמם מוצפים בפקידים מהרפובליקה הסודאנית, קייטה נראה מתערב יותר מדי בענייניה הפנימיים של סנגל ומינה רמטכ"ל ללא האישור המתבקש של סגנו דיה, שמילא גם את תפקיד שר הביטחון וכו'.
גרוע מכך, ב-18 באוגוסט 1960 בפקודת מודיבו קייטה, שלא יידע את סגנו דיה, הקולונל סומארה, מפקד הצבא, גייס את יחידות הצבא המאלינזי שהוצבו בפודור ובביניונה, כדי לאבטח את הצבעה בבחירות הנשיאותיות. ה"סודאנים" חששו מפילוג הסנגלים, והאחרונים חששו ממהלך כוחני של הראשונים. למחרת ישיבה מיוחדת של הממשלה, בנוכחות שר סנגלי בודד בלבד, פיטרה את ממאדו דיה מתפקידו כסגן ראש הממשלה והכריזה על מצב חירום במדינה הפדרטיבית.
בתגובה סנגור ודיה, בתמיכת הז'נדרמריה בפיקוד סנגלי, הורו ב-20 באוגוסט על מעצרו של הקולונל סומארה בידי מפקד המשמר הרפובליקאי הסנגלי. באותו לילה נציגי סנגל באספה הצביעו בעד העצמאות של סנגל והכרזת מצב חירום והורו על גירושם של מודיבו קייטה והנציגים ה"סודאנים" מדקאר. ראש הממשלה ממאדו דיה הצהיר:
ב-22 בספטמבר 1960 מודיבו קייטה הכריז בבמקו על עצמאות הרפובליקה הריבונית של סודאן, ששמרה בסופו של דבר על שם הפדרציה והפכה לרפובליקה של מאלי. האירועים התקבלו בשביעות רצון בצרפת ובחוף השנהב.
ניסיון הפדרציה ארך בסך הכל 506 ימים, מתוכם רק חודשיים בפועל ממש.
בשנים 1982–1989 ערכה סנגל ניסיון נוסף לכונן איחוד פדרלי עם אחת משכנותיה, גמביה, אך גם הקונפדרציה שיצר איחוד זה, סנגמביה, התפרקה לבסוף.
קישורים חיצוניים
Sénégal, la leçon de Dakar - 20 août 1960 La Fin d'une union,la naissance d'une nation
HD 164595
HD 164595 הוא כוכב מסוג G הממוקם בקבוצת הכוכבים הרקולס וייחודו הוא דמיונו לשמש בממדיו, אף על פי שגילו גדול מזה של השמש. יתרה מזו, יש ל־HD 164595 סיווג ספקטרלי זהה לשמש וגם טמפרטורה דומה.
סביבו חג כוכב לכת אחד ידוע, HD 164595 b, המשלים סיבוב כל 40 ימי-ארץ במרחק של 0.23 יחידות אסטרונומיות, גודלו הוא כגודלו של כוכב הלכת נפטון ומסתו כ-16 מסות ארץ.
ב-15 במאי 2015 זיהה RATAN-600, רדיו-טלסקופ של האקדמיה המדעית הרוסית שבזלנצ׳קסקיה , אותות רדיו אשר הגיעו בעוצמה של 11 ג'יגה-הרץ ונקלט בחלקו מספקטרום רדיו שמצוי בשימושו של צבא רוסיה. עוצמת השדר הראתה שהוא שודר ממשדר איזוטרופי, מה שנותן אינדיקציה כי מדובר בציוויליזציה מסוג 2 בסולם קרדשב. התגלית נשמרה בסוד מהקהילה הבינלאומית, כאשר בין המדענים חלקו הדעות - בעוד חלק סברו כי מדובר בתופעת טבע, הרי שהיו אסטרונומים שפנו לפרויקט סט"י לצורך מחקר יותר מעמיק. ימים לאחר מכן הודיעה האקדמיה למדעים ברוסיה כי "עיבוד וניתוח מאוחר יותר של האות גילה שמקורו הסביר ביותר הוא מכדור הארץ" וגם בפרויקט סט"י סברו כי אין שום דבר שיכול להבדיל בין האות לבין אות רדיו מלוויין שחלף בשדה הראיה של הטלסקופ.
מיגל אנחל לופס (הלך)
מיגל אנחל לופס ניקולאס (בספרדית: Miguel Ángel López Nicolás; נולד ב-3 ביולי 1988) הוא הלך ספרדי. הוא אלוף העולם (בייג'ינג 2015) ואלוף אירופה בהליכה ל-20 ק"מ.
ביוגרפיה
לופס נולד במורסיה.
2010
באליפות אירופה שנערכה בברצלונה, ספרד בשנת 2010 סיים לופס במקום 13 בהליכה ל-20 ק"מ בתוצאה של 1:24:28 שעות.
2011
באליפות העולם שנערכה בטגו, קוריאה הדרומית בשנת 2011 סיים לופס במקום 17 בהליכה ל-20 ק"מ בתוצאה של 1:23:41 שעות.
2012
באולימפיאדת לונדון (2012) סיים לופס במקום חמישי בהליכה ל-20 ק"מ בתוצאה של 1:19:49 שעות.
מדליית ארד באליפות עולם
באליפות העולם שנערכה במוסקבה, רוסיה בשנת 2013 זכה לופס במדליית ארד בתחרות הליכה ל-20 ק"מ בתוצאה של 1:21:21 שעות, אחרי אלכסנדר איוואנוב מרוסיה (1:20:58 שעות) וצ'ן דינג מסין (1:21:09 שעות).
אלוף אירופה
באליפות אירופה שנערכה בציריך, שווייץ בשנת 2014 זכה לופס במדליית זהב בתחרות הליכה ל-20 ק"מ בתוצאה של 1:19:44 שעות, לפני אלכסנדר איוואנוב (1:19:45 שעות) ודניס סטרלקוב (1:19:46 שעות), שניהם מרוסיה.
אלוף עולם
באליפות העולם שנערכה בבייג'ינג, סין בשנת 2015 זכה לופס במדליית זהב בתחרות הליכה ל-20 ק"מ בשיא אישי חדש של 1:19:14 שעות, לפני ז'נג וואנג מסין (1:19:29 שעות) ובנג'מין ת'ורן מקנדה (1:19:57 שעות).
חיים שאול ברוק
הרב חיים שאול ברוק (בחייו הוכר כשאול ברוק; נהגה: שׁוֹאֶל; ט"ו באב תרנ"ד, 17 באוגוסט 1894 - י"ב בניסן תשכ"ה, 14 באפריל 1965) היה ראש ישיבות חב"ד "אחי תמימים" בתל אביב ובראשון לציון, רב קהילת חב"ד בראשון לציון ומשפיע חב"די מרכזי בישראל; רבים ממשליו ואמרותיו בעת התוועדויותיו נכנסו לפולקלור החב"די.
תולדות חייו
נולד בעיירה סנובסק, לר' ישראל בן ציון ולגיטל לאה, נכדת הרב שאול יהודה ליב הכהן ליבין (מרבני העיר חברון). בלידתו נקרא שאול, על שם סבו, אך לאחר עשרות שנים עקב מחלה קשה, נוסף לו השם חיים.
משנת ה'תרס"ט (1909) למד בישיבת תומכי תמימים בלובביץ', לצד המשפיע הרב שמואל גרונם אסתרמן, עסק בלימוד ספר התניא, ובחסידות של הרבי שלום דובער שניאורסון; ביאוריו ומאמריו על הספר הועלו על הכתב אחרי שנים, והם נדפסו בספר על תולדות חייו. בהיותו בן 16 חלה אביו במחלת הטיפוס, חזר מנדודיו לביתו שבסנובסק, ונפטר מספר ימים לאחר חג הפסח; ברוק סירב לבקשת משפחתו לחזור אל ביתו ולסייע בפרנסת המשפחה, ונשאר ללמוד בישיבה.
בשנת ה'תרע"ו (1915) נשא את צביה בת מנחם מענדל קרסניק, חסיד חב"ד ומלמד בעיירה ביישינקוביץ. לאחר נישואיו מונה לרב העיירה אלינוי (פלך ויטבסק, בלארוס). באותם ימים החלו הקומוניסטים ברדיפת כלי הקודש בכלל והרבנים בפרט; הוא כיהן כשמונה שנים כרב למרות רדיפותיהם, אך בהדרגה נעשתה הפעילות חשאית יותר ויותר.
בחורף תרפ"ח (1928) נסע בהוראת האדמו"ר הריי"צ לעיירת זוויהל, כדי לפתוח את ישיבת תומכי תמימים במקום. הוא שימש כראש ישיבה, משפיע ומשגיח. בתחילת חודש טבת תרפ"ט נעצר על ידי משלחת של שישה אנשים (ראש העיר, 3 אנשי יבסקציה, איש ג.פ.או. ושוטר) ונשלח למאסר. בפסח אותה שנה נשפט במשפט פומבי בפני אלפיים איש; המשפט ארך כשבע שעות, ובו הואשם שלימד תורה לנערים. הוא נשפט לתשעה חודשי עבודת כפייה, ולאחר מכן גלות של חמש שנים בעירו הקודמת אלינוי. לאחר קבלת בקשתו להעביר את מקום גלותו לעיר ברדיצ'ב, הוא עבר אליה בחודש סיון תרצ"א. בשנת תרצ"ה (1935) הוקמה בעיר ישיבת "תומכי תמימים" על ידי יעקב ש"ץ (לימים חתנו של ברוק), וברוק התמנה למשפיע בישיבה זו.
בחורף ה'תרצ"ז (1936) הצליח ברוק לעזוב את ברית המועצות ועלה לישראל. הוא התיישב בראשון לציון ומונה לרב קהילת חב"ד בעיר. בחודש אייר תרצ"ח הקים הרב אליעזר קרסיק בתל אביב את ישיבת "אחי תמימים"; ברוק התמנה לראש הישיבה ובה'ת"ש התמנה גם למשפיע בישיבה. בתשי"א עברה הישיבה ללוד; לפיכך הקים ברוק בחורף תשי"ב, עם מספר עסקנים, את ישיבת "אחי תמימים" בראשון לציון, בצריף ליד בית כנסת חב"ד בו שימש כראש ישיבה ומשפיע. לאחר מספר שנים גדלה הישיבה, ובחודש אב תשט"ז פתח ברוק את המבנה החדש שלה, שהוקם על שטח שתרם ר' יוסף שמוטקין. כעבור חמש שנים החל בהקמת בנין נוסף עבור הפנימייה של הישיבה.
בשנת תשי"ז נישא ברוק בשנית למינה גולדשמיד. נפטר לאחר מחלה בי"ב בניסן תשכ"ה, ונקבר בבית הקברות הישן בראשון לציון.
משפחתו
לברוק היו מאשתו הראשונה ארבע בנות ושני בנים: בתו מרת רבקה שץ- אשת התמים הרב יעקב ש"ץ שכיהן כראש ישיבת תומכי תמימים בחרקוב, נלקח למאסר בשנת תרצ"ח שממנו לא שב. אחרי 83 שנים נחשף תיק החקירה שלו בק.ג.ב. ושם הופיע שנרצח על ידי כיתת יורים בג' ניסן תרצ"ח.
עם נפילת מסך הברזל, עלתה אשתו לישראל בשנת תשנ"א והתגוררה באחרית ימיה בכפר חב"ד. נפטרה בו' מנחם אב ה'תש"ס ונטמנה בבית העלמין בראשון לציון בסמיכות לאביה.
בנו ר' מנחם מענדל ברוק חתן ר' מנחם מאניש שיינברגר מירושלים, עם עלותו לישראל נשלח על ידי הרבי הריי'ץ ללמוד בישיבת תורת אמת בירושלים תחת השפעת ר אלטר שימחאווישט, לאחר חתונתו עבר להתגורר בסמיכות לאביו בראשון לציון ועסק בניהול ישיבת אחי תמימים בראשון לציון, התגורר בירושלים בין השנים ה'תשכ"א- ה'תנש"א ולאחר מכן עבר להתגורר בכפר חב"ד, נפטר בי"ג בכסלו ה'תשס"ו בכפר חב"ד ונטמן לצד ביתו מרת יוכבד וילהלם בחלוקת חב"ד בהר המנוחות בירושלים.
בנו ר' ישראל ברוק (חתן של יצחק גרשטנקורן), נפטר בכפר חב"ד י"ג אדר א' ה'תש"ס ונטמן בבית העלמין בבני ברק לצד בניו וחמיו.
בתו מרת בלה אשת ר' יצחק גליצנשטיין- ירושלים.
בתו מרת אסתר אשת ר' מנחם שרגאי- באר שבע.
בתו מרת רחל (נפטרה כ"ד חשון תשפ"ב ונטמנה בבית עלמין גורדון בראשון לציון), אשת הרב משה צבי הלפרין, ממלא מקום חותנו כראש ישיבה ורב בראשון לציון (נפטר ליל יום הכיפורים תשנ"ה).
פנינה מושקוביץ - אשדוד (נפטרה י"ב טבת תשפ"ב).
נכדו הרב חיים שאול ברוק הוא מנהל "ועד הנחות בלשון הקודש", המוציאה לאור את סדרת הספרים תורת מנחם.
דלקת כבד נגיפית
סוגי הנגיפים
קיימים מספר סוגים של נגיפים הפטיטיס האחראים לדלקת כבד נגיפים.
נגיף הפטיטיס B
נגיף הפטיטיס B הוא נגיף DNA, עם מבנה קומפקטי, מעגלי וקטן, המסוגל לקודד ארבעה סטים של תוצרים וירליים עם מבנים מורכבים מאוד. היכולת הזו מושגת באמצעות ארבעה גנים החופפים זה לזה- S, C, P, ו- X. הגן S עצמו מקודד לחלבון המעטפת הגדול, הנקרא גם HBsAg. הגן P מקודד לפולימרז, הגן C מקודד לשני חלבונים- האחד, HBeAg- הוא חלבון מסיס ומופרש מהנגיף, המעיד על מידת הרפליקציה של הנגיף ויכולת ההדבקה היחסית שלו, והשני הוא HBcAg- חלבון ליבה תוך תאי. הגן X מקודד ל- HBxAg – אשר הרלוונטיות הקליניות שלו כיום אינה ידועה, ייתכן והוא מביא לתהליך יצירת סרטן על ידי היקשרות ל- p53.
נגיף הפטיטיס C
נגיף ההפטיטיס C הוא נגיף RNA, ממשפחת ה-Flaviviridae. נגיף זה מקודד ל-10 חלבונים ויראליים שונים. חלבונים אלו כוללים את חלבון הליבה, שני חלבוני מעטפת הקרויים E1 ו- E2, חלבון ממברנלי הנקרא p7, וחלבונים מבניים שונים. הנגיף עצמו לא עובר אינטגרציה לתוך הגנום של המאכסן, אולם הוא בעל זמן רפליקציה מהיר יחסית (10 בחזקת 12 ויריונים פר יום). הסיבה לכך שכיום אין חיסון מפני נגיף זה נעוצה בעובדה שריבוי המוטציות בו מביאות לקושי בתגובה החיסונית כנגון- גם כאשר נוצרים נוגדנים, הם לטווח קצר.
נגיף הפטיטיס D
לעיתים, הדבקה בהפטיטיס B מתרחשת יחדיו עם הדבקה בהפטיטיס D. נגיף הפטיטיס D הוא נגיף מסוג RNA, אשר "נזקק" לנגיפים אחרים על מנת לפעול. משך ההדבקה בנגיף ההפטיטיס D תלוי במידת הזמן של הזיהום בהפטיטיס B (ולא יכול לעלות עליה).
נגיף הפטיטיס E
הפטיטיס E הוא נגיף קטן יחסית, המועבר דרך מערכת העיכול, ומביא להפטיטיס חריפה בעיקר ובאזורים יחסית ספציפיים כגון הודו, אסיה, אפריקה ומרכז אמריקה. כיום אין מבחנים סרולוגיים רוטיניים לצורך איתור זיהום בנגיף.
תסמינים קליניים
זיהום חריף בהפטיטיס מתחיל לאחר תקופת דגירה המשתנה בהתאם לנגיף הספציפי, כאשר לרוב מדובר במספר שבועות של דגירה טרם הופעת התסמינים. הסימנים הראשונים, או הפרודרום מאופיינים במגוון של תלונות שאינן ספציפיות - ירידה בתיאבון, הקאות, ובחילות המגיעות עם שינוי בחוש הטעם והריח, עייפות, חולשה, כאבי מפרקים ושרירים, כאבי ראש ולוע, פוטופוביה, שיעול ונזלת- תופעות אלו מקדימות את הופעת הצהבת בכשבוע עד שבועיים. חום נמוך יותר אופייני בהפטיטיס A או הפטיטיס E. טרם הופעת הצהבת, (כיום עד חמישה ימים) המטופל יכול להבחין בשתן כהה או בצואה חיוורת המעידים על היפרבילירובינמיה.
בשלב ההחלמה, התסמינים עצמם נעלמים, אולם עדיין יש עדות להגדלה מסוימת של הכבד וכן לממצאים הנותרים אבנורמליים בבדיקות הדם. ריפוי מלא, הן קליני והן ביוכימי, יכול להתרחש בתוך חודש עד חודשיים מההדבקה בהפטיטיס A או E, ועלול להימשך עד 3–4 חודשים במקרים של הידבקות בהפטיטיס B או C.
הידבקות במקביל הן בהפטיטיס B והן בהפטיטיס D מביאה לעיתים למחלה חמורה יותר, ואילו הידבקות בהפטיטיס D אצל אדם שהוא נשא כרוני של הפטיטיס B, דומה במאפייניה הקליניים להחרפה של המחלה הקיימת.
אבחנה
כאשר חולה מתלונן על סימנים קליניים המחשידים להפטיטיס, יש לערוך מספר בדיקות מעבדה ספציפיות לאיתור קיומם של הנגיפים בדם או קיום של נוגדנים כנגד מרכיבים בנגיפים אלו.
כיום מקובל לערוך ארבע בדיקות סרולוגיות כאמור:
כל אחת מ-4 הבדיקות הללו יכולה להעיד על מצב החולה- כך למשל, מצב בו ה- HBsAg חיובי מעיד על זיהום בהפטיטיס B, כאשר במידה וקיימים נוגדנים מסוג IgM anti-HBc ההדבקה נעשתה בזמן האחרון (ואילו בהיעדר נוגדנים אלו הרי שהמחלה היא כרונית, היות שנוגדנים אלו נעלמים לאחר חצי שנה ממועד ההדבקה). כך למעשה, באמצעות שתי בדיקות ניתן לבסס האם יש הדבקה בנגיף והאם היא התרחשה לאחרונה או שהיא כרונית. במידה ויש הדבקה בהפטיטיס A, ניתן לראות נוגדנים מסוג IgM anti-HAV, ובמידה ויש הדבקה בהפטיטיס C, ניתן לראות נוגדנים להפטיטיס C.
פרוגנוזה
הפטיטיס חריפה: הידבקות בנגיף הפטיטיס A או B לרוב מביאה להפטיטיס חריפה אולם עם שיעור הבראה גבוה מאוד במרבית המקרים וללא סיבוכים. עם זאת, ישנם מצבים בהם ייתכנו סיבוכים של המחלה אשר עלולים להיות מסוכנים. סיבוכים אלו מתרחשים לרוב בגיל מבוגר יותר ואצל אנשים הסובלים ממחלות רקע, כאשר תסמינים קליניים חמורים כגון מיימת, צהבת קשה ואנצפלופתיה כבדית מצביעים על פרוגנוזה שאינה טובה. שיעור התמותה מהדבקה בהפטיטיס A ו- B הוא נמוך יחסית (0.1%) אולם בקרב חולים המאושפזים בגין הפטיטיס חריפה מנגיף הפטיטיס B, למשל, שיעור התמותה עולה ל-1% לפחות. הפטיטיס C היא מחלה חריפה פחות מבחינת השלב האקוטי שלה, וכן התמותה בשלב המוקדם היא נדירה, אולם קיימים סיכויים גבוהים של החולה לפתח מחלה כרונית. הפטיטיס D, אשר מביא להדבקה של אנשים אשר נשאים כרוניים בהפטיטיס B, עלול לגרום למחלה פולמיננטית וחריפה עם שיעורי תמותה גבוהים יותר. הפטיטיס E מקושר בשיעורי תמותה של 1% עד 2% ואצל נשים בהריון בין 10% עד 20%.
הפטיטיס פולמיננטי: הסיבוך המפחיד והרציני ביותר אצל חולי הפטיטיס הוא הפטיטיס פולמיננטי- כלומר נזק נרחב ומסיבי לרקמת הכבד. אירוע זה הוא יחסית נדיר ונראה בעיקר בהפטיטיס B, D ו- E, אם כי הוא ייתכן גם בהדבקה בהפטיטיס A בעיקר אצל אנשים מבוגרים הסובלים ממחלה כבד כרונית. יש לחשוד בקיום של הפטיטיס פולמיננטי במצבים בהם החולה מפתח אנצפלופתיה עד כדי שקיעה בקומה, יחד עם בדיקות דם והדמיה המאששות נזק נרחב לכבד. הסימנים הבאים מעידים על מצב זה:
רמות התמותה בהפטיטיס פולמיננטי כאמור הן גבוהות מאוד- מעל 80% למטופל הנמצא בקומה עמוקה- אולם מטופלים אשר שורדים לעיתים מציגים התאוששות ביוכימית והיסטולוגית מלאה. השתלת כבד היא מצילת חיים במקרים אלו, במידה וניתן לאתר כבד להשתלה בזמן.
התפתחות המחלה להפטיטיס כרונית- מחלה כרונית או הפטיטיס כרונית היא סיבוך של הדבקה חריפה בנגיף ההפטיטיס. המשמעות היא שיש עליה בסיכון לפתח מחלות כבד שונות כגון שחמת הכבד והתפתחות של סרטן הכבד כתוצאה מהנזק הכרוני הנגרם לתאי הכבד. הפטיטיס כרונית נפוצה בעיקר אצל חולים אשר נדבקו בהפטיטיס C- בין 85% עד 90% מן החולים שנדבקו בהפטיטיס C יפתחו מחלה כרונית, כאשר עד 20% ולעיתים אף יותר עלולים לפתח שחמת הכבד בתוך 10–20 שנים ממועד המחלה החריפה. לגבי הידבקות בהפטיטיס B, נמצא בבדיקות עכשוויות כי כ־1% מהחולים בהפטיטיס חריפה מפתחים מחלה כרונית (אלא אם מדובר בתינוקות אשר נדבקו במהלך הלידה, אצלם שיעור המחלה הכרוני הוא גבוה עד כדי 90%, או חולים מדוכאי חיסון וכן חולי דיאליזה למשל). סימנים קליניים ומעבדתיים המחשידים להתפתחות המחלה למחלה כרונית יכולים להיות למשל המשך תלונות הקשורות בעייפות, אובדן משקל וכדומה, חוסר התנרמלות של בדיקות תפקודי כבד במשך שנה לאחר המחלה, או נוכחות של אנטיגנים מסוימים של נגיף ההפטיטיס B יותר ממספר חודשים מסוים ממועד המחלה האקוטית. הדבקה בהפטיטיס D על גבי נשאות כרונית של הפטיטיס B מסבכת עוד יותר את מצב החולה בחלק מן המקרים ועלולה להביא להפטיטיס פולמיננטי או להתפתחות מהירה יותר של שחמת הכבד או סרטן הכבד.
טיפול בהפטיטיס
הטיפול בהפטיטיס ויראלית נחלק לטיפול במחלה האקוטית, במידה ויש צורך בכך, וכן טיפול במחלה הכרונית במידה ומתפתחת וכתלות בנגיף שהביא למחלה.
באופן כללי, מרבית החולים לא נדרשים לאשפוז בבית החולים אלא אם מדובר בהפטיטיס חריפה מאוד. במחלה האקוטית לאחר ההדבקה, מומלצת צריכת קלוריות גבוהה בעיקר בבוקר (היות שאחר הצהריים לרוב מתחילות בחילות). ניתן לתת כולסטריאמין במידה והחולה מתלונן על גרד, ובכל מקרה אין לתת סטרואידים בכל שלב של המחלה האקוטית.
ענבר מארק
ענבר שרי מארק (נולדה ב-11 בפברואר 1998, ט"ו בשבט ה'תשנ"ח) היא שחיינית ישראלית, אלופת ישראל בשחייה המתמחה בסגנון גב.
ביוגרפיה
מארק נולדה וגדלה במיתר, למשפחה דתית לאומית, בתם של שלמה ודקלה ואחות בכורה במשפחה של 4 אחים. היא החלה לשחות בגיל 6 ולהשתתף באליפויות ישראל לילדים מגיל 11. היא התאמנה בבריכת השחייה בגני עומר בהדרכתם של עדי ולפמן, רוני סנדלר וברק עטר בקבוצת הפועל דולפין נתניה. היא בוגרת מדרשת אמי"ת קמה ירוחם. בספטמבר 2016 עברה מארק להתאמן במכון וינגייט בהדכתם של לירן ועקנין, חנן גלעד ולאוניד קאופמן. במהלך הקריירה שלה זכתה מארק באליפויות הגילאים של ישראל לנערות. בשנים 2019-2023 מארק לומדת מדעי הרפואה באוניברסיטת המדינה בוולינג גרין וחברה בנבחרת השחייה של האוניברסיטה.
2012
בתחרות "רב אומות" לנוער שנערכה בקורפו, יוון באפריל 2012 זכתה מארק בשתי מדליות, זהב וארד. מדליית זהב, במשחה ל-200 מטר גב בתוצאה של 2:24.04 דקות ומדליית ארד במשחה שליחות 4x100 מטר מעורב בתוצאה של 4:31.69 דקות. נוסף לכך, היא סיימה במקום חמישי במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 1:07.99 דקות.
2013
בתחרות "רב אומות" שנערכה בקייב, אוקראינה באפריל 2013 השתתפה מארק ב-4 משחים, במשחה ל-50 מטר גב (31.14 שניות), במשחה ל-100 מטר גב (1:07.17 דקות), במשחה ל-200 מטר גב (2:25.56 דקות) ובמשחה ל-50 מטר חזה (37.13 שניות).
באליפות אירופה בשחייה לנוער שנערכה בפוזנן, פולין ביולי אותה שנה היא השתתפה ב-3 משחים, במשחה ל-50 מטר גב (31.24 שניות), בשמחה ל-100 מטר גב (1:07.70 דקות) ובמשחה ל-200 מטר גב (2:26.30 דקות).
2014
באליפות ישראל (בריכת 25 מטר) שנערכה במכון וינגייט זכתה מארק במדליית ארד במשחה ל-50 מטר גב בשיא אישי חדש של 29.65 שניות, אחרי אור תמיר מהפועל עמק חפר (29.30 שניות) ודקל שחף מהפועל בית שמש (29.46 שניות).
2015
באליפות ישראל שנערכה באוגוסט 2015 סיימה מארק במקום רביעי במשחה ל-50 מטר גב בתוצאה של 31.16 שניות ובמקום שישי במשחה ל-200 מטר גב בתוצאה של 2:23.99 דקות.
2016
באליפות ישראל (בריכת 25 מטר) שנערכה בדצמבר 2016 זכתה מארק לראשונה במדליית זהב, במשחה ל-50 מטר גב בתוצאה של 29.77 שניות, לפני אור תמיר (30.02 שניות) ואיריס פאור מבני הרצליה (30.22 שניות). כבר בשלב חצי הגמר היא קבעה תוצאה של 29.69 שניות ועלתה מהמקום הראשון. נוסף לכך, היא סיימה במקום רביעי במשחה ל-100 מטר גב בשיא אישי חדש של 1:02.94 דקות, במקום רביעי במשחה ל-200 מטר גב בתוצאה של 2:17.65 דקות ובמקום חמישי במשחה ל-100 מטר פרפר בשיא אישי חדש של 1:04.41 דקות.
הדיוויזיה ה-29 (האימפריה הגרמנית)
הדיוויזיה ה-29 (בגרמנית: 29. Division) הייתה דיוויזיה של צבא הקיסרות הגרמנית. הדיוויזיה לחמה במלחמת העולם הראשונה, ופורקה עם סיומה.
היסטוריה
הדיוויזיה הוקמה ב-1 ביולי 1871, על בסיס דיוויזיית הדוכסות הגדולה של באדן, שלחמה במלחמת צרפת–פרוסיה, יחד עם הדיוויזיה ה-28, וחייליה גויסו מהדוכסות הגדולה של באדן, ובפרט מאזור פרייבורג.
עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה באוגוסט 1914 הייתה הדיוויזיה חלק מהקורפוס ה-14 בפיקוד ארנסט פון הוינינגן, אשר היה חלק מהארמייה השביעית בפיקוד יוזיאס פון הרינגן. הדיוויזיה נטלה חלק בקרב מילוז ולאחר מכן בקרב לורן. בסוף ספטמבר הועברה הדיוויזיה תחת פיקוד הארמייה השישית באזור אראס, ולחמה בקרב אראס (1914). לאחר מכן הועברה הדיוויזיה לשמפאן, שם נטלה חלק בקרב שמפאן השני בשנת 1915, ובשנת 1916 היא השתתפה לתקופה קצרה בקרב על הסום. בשנת 1917 היא לחמה ב, ובשנת 1918 השתתפה הדיוויזיה במתקפת האביב, ולאחר מכן לחמה כנגד מתקפת מאה הימים של מדינות ההסכמה. לאחר המלחמה חזרה הדיוויזיה לגרמניה, וב-10 בדצמבר 1919 פורקה הדיוויזיה.
910-919 לפנה"ס
שימו לב: ערך זה מכיל אירועים מן השנים 919 - 910 לפני הספירה
סטנלי אנסוקי
סטנלי פייר אנסוקי (בצרפתית: Stanley Pierre Nsoki; נולד ב-9 באפריל 1999 בפואסי שבצרפת) הוא כדורגלן צרפתי המשחק בעמדת הבלם בקבוצת הופנהיים.
קריירת מועדונים
אנסוקי גדל במחלקת הנוער של פריז סן-ז'רמן. ב-20 בדצמבר 2017 ערך אנסוקי את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של המועדון, בניצחון 1–3 על קן במסגרת המחזור ה-19 בליגה לעונת 2017/2018. בסך הכל ערך 13 הופעות ליגה במדי המועדון.
ב-31 באוגוסט 2019 חתם אנסוקי בניס מליגת העל הצרפתית. ב-1 בספטמבר הוא ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בניצחון 1–2 על סטאד רן במסגרת המחזור הרביעי בליגה לעונת 2019/2020. בסך הכל שיחק במועדון במשך שתי עונות, בהן ערך 35 הופעות ליגה.
ב-24 ביולי 2021 חתם אנסוקי בקלאב ברוז' מליגת העל הבלגית. ב-1 באוגוסט הוא ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בניצחון 0–1 על רויאל אוניון סן-ז'ילואז במסגרת המחזור השני בליגה לעונת. בעונתו הראשונה במועדון, שהסתיימה בזכייה של קלאב ברוז' באליפות בלגיה, ערך אנסוקי 31 הופעות ליגה.
ב-3 באוגוסט 2022 חתם בהופנהיים מהבונדסליגה.
ריצ'רד אוגלסבי
ריצ'רד ג'יימס אוגלסבי (באנגלית: Richard James Oglesby; ) היה איש צבא ופוליטיקאי אמריקאי מאילינוי, איש המפלגה הרפובליקנית, שכיהן כמושל אילינוי ה-14 בשלוש תקופות כהונה בלתי רצופות בשנים 1865–1869, במשך עשרה ימים בשנת 1873, ובשנים 1885–1889. הוא גם כיהן כסנאטור מטעם אילינוי בשנים 1873–1879, וקודם לכן כיהן כחבר הסנאט של אילינוי ב-1860.
אוגלסבי שירת בצבא ארצות הברית בשנים 1846–1847 ולחם אז במלחמת ארצות הברית-מקסיקו. לאחר המלחמה הוא עסק בחיפוש זהב בתקופת הבהלה לזהב בקליפורניה. במלחמת האזרחים האמריקאית הוא התנדב לצבא האיחוד ועלה בו לדרגת מייג'ור גנרל ולחם בזירה המערבית. ב-1864, כאשר נבחר לראשונה כמושל הוא פרש מן השירות.
ראשית חייו
ריצ'רד אוגלסבי נולד בפלוידסבורג שבמחוז אולדהאם, קנטקי. הוא התייתם בגיל 12 ועבר לגור עם דודו בדיקייטר, אילינוי, שם הוא עבד בחווה ובנגרות.
עם פרוץ מלחמת ארצות הברית-מקסיקו התגייס אוגלסבי כלוטננט ראשון בפלוגה C של רגימנט הרגלים המתנדבים הרביעי של אילינוי. הוא השתתף בקרב וראקרוס ובקרב סרו גרודו, שם הרגימנט שלו כמעט נלכד על ידי נשיא מקסיקו, הגנרל סנטה אנה. במאי 1847 השתחרר אוגלסבי מהשירות.
כניסתו לפוליטיקה
ב-1848 החל אוגלסבי ללמוד משפטים בלואיוויל, אך ב-1849 הוא נסע לקליפורניה בעקבות הבהלה לזהב וניסה לשלוח את ידו בכרייה. לאחר שנתיים של מסעות באירופה, הוא שב ב-1851 לאילינוי, והצטרף לשורות המפלגה הרפובליקנית עם הקמתה. ב-1858 הוא התמודד בבחירות לבית הנבחרים של ארצות הברית ללא הצלחה, אך ב-1860 הוא נבחר לסנאט של אילינוי. ב-1859 נשא אוגלסבי לאישה את אנה וייט, ילידת דיקייטר, ונולדו להם ארבעה ילדים.
מלחמת האזרחים
עם פרוץ מלחמת האזרחים האמריקאית, מונה אוגלסבי כקולונל ברגימנט הרגלים המתנדבים השמיני של אילינוי. הוא היה מפקד שהתחבב על פקודיו, וכונה על ידיהם "הדוד דיק" (Uncle Dick). הוא פיקד על הבריגדה שלו ב וב, וזמן קצר לאחר מכן הוא קודם לדרגת בריגדיר גנרל. הוא פיקד על כוחות בזמן המצור על קורינת'. ב ב-1862 הוא סבל מפציעות קשות, ובאותה שנה קודם לדרגת מייג'ור גנרל.
שובו לפוליטיקה
כהונתו הראשונה של אוגלסבי כמושל אילינוי הייתה בשנים 1865–1869. במהלך תקופת כהונה זו הוא דחף לשיפור איכות הטיפול בחולי הנפש ובשאר קבוצות אוכלוסייה מוגבלות. הוא גם חתם על חקיקה שהרחיבה את מערכת בתי החולים המדינתית מבית חולים אחד לשלושה. לאחר תום כהונתו כמושל, הוא עסק בעריכת דין עד 1872, אז הוא נתן את הסכמתו לעסקה, שבמסגרתה הוא יתמודד שוב למשרת המושל, ולכשייבחר, הוא יתפטר ויעביר את התפקיד לסגנו מיד לאחר השבעתו, ובתמורה ימנה אותו המושל החדש לאייש מושב בסנאט של ארצות הברית. בסנאט כיהן אוגלסבי בשנים 1873–1879. ב-1884 הוא נבחר בפעם השלישית כמושל, והיה לאדם הראשון בהיסטוריה של אילינוי שכיהן בתפקיד שלוש פעמים בלתי רצופות. בתום תקופת כהונתו השלישית, ניסה אוגלסבי להיבחר שוב, אך ללא הצלחה, למושבו בסנאט, ופרש מן החיים הפוליטיים.
מותו והנצחתו
ריצ'רד אוגלסבי נפטר באחוזת "אוגלהרסט" שבאלקהרט, אילינוי ב-24 באפריל 1899. הוא נטמן בבית הקברות המקומי.
גבריאל ורון
גבריאל ורון פונסקה דה סוזה (בפורטוגזית: Gabriel Veron Fonseca de Souza; נולד ב-3 בספטמבר 2002 באסו שבברזיל) הוא כדורגלן ברזילאי המשחק בעמדת קשר הכנף בקבוצת פורטו מליגת העל הפורטוגלית.
קריירת מועדונים
ורון גדל במחלקת הנוער של פלמיירס. ב-28 בנובמבר 2019 ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בהפסד 1-0 לפלומיננסה במסגרת המחזור ה-35 בליגת העל הברזילאית לעונת. ב-5 בדצמבר הבקיע את שערי הבכורה שלו במועדון, צמד שערים בניצחון 5-1 על גויאס במסגרת המחזור ה-37 באותה עונה. בסך הכל ערך ורון 49 הופעות ליגה במדי המועדון, בהן הבקיע שמונה שערים.
ב-22 ביולי 2022 חתם ורון בפורטו מליגת העל הפורטוגלית.
תארים
פורטו
נוירואנדוקרינולוגיה
נוירואנדוקרינולוגיה (באנגלית: Neuroendocrinology) הוא תחום בביולוגיה וברפואה החוקר את יחסי הגומלין בין מערכת העצבים לבין המערכת האנדוקרינית.
רשין מקדונלד
רשין מקדונלד (באנגלית: Rusheen McDonald; נולד ב-17 באוגוסט 1992) הוא אתלט ג'מייקני. שיאן ג'מייקה בריצת 400 מטר.
ביוגרפיה
מקדונלד נולד במנדוויל.
2012
במבחנים הג'מייקנים לאולימפיאדת לונדון (2012) סיים מקדונלד במקום השני בריצת 400 מטר בתוצאה של 45.1 שניות. במשחקים עצמם בשלב המוקדמות הוא קבע תוצאה של 46.67 שניות ואל הצלינלעלות לשלב חצי הגמר.
2015
באליפות העולם שנערכה בבייג'ינג, סין בשנת 2015 בשלב המוקדמות קבע מקדונלד בריצת 400 מטר, שיא ג'מייקה חדש של 43.93 שניות, שיפור לשיא בן ה-5 שנים של ג'רמיין גונזלס (44.40 שניות) ועלה מהמקום השני אחרי יוסף מסרחי מערב הסעודית שקבע תוצאה זהה ושיא אפריקה חדש. בחצי הגמר קבע תוצאה של 44.86 שניות ולא העפיל לגמר.
2016
באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו זכה עם ג'מייקה במדליית כסף בריצת שליחים 4x400 מטר בתוצאה של 2:58.16 דקות. בריצת 400 מטר קבע תוצאה של 46.12 שניות ולא העפיל לגמר.
האורות כבים
"האורות כבים (מילולית: הפנסים כבים) בכל רחבי אירופה, ולא נראה אותם דולקים שוב בימי חיינו" (באנגלית: The lamps are going out all over Europe, we shall not see them lit again in our life-time), הייתה הערה שהעיר שר החוץ הבריטי סר אדוארד גריי באוזני ידיד ערב כניסתה של בריטניה למלחמת העולם הראשונה. ההצהרה, שפורסמה לראשונה בזכרונותיו של גריי בשנת 1925, קיבלה תשומת לב רחבה בזמנה, וכן אזכורים רבים בספרות ההיסטורית, כתפיסה מדויקת, כמו-נבואית, של מלחמת העולם הראשונה והשלכותיה הגאופוליטיות והתרבותיות.
מקור
בספר זיכרונותיו של גריי, "עשרים וחמש שנים: 1892–1916", נזכרת ההערה בתור הערה שככל הנראה נאמרה ב-3 באוגוסט 1914:
בשנת 1927, זיהה עצמו ג'ון אלפרד ספנדר, עורך עיתון הווסטמינסטר עד 1922, כחבר שאליו דיבר גריי:
"קיימתי שתי שיחות קצרות עם גריי במהלך "שנים עשר הימים". נתקלתי בו במדרגות של משרד החוץ בשבת, 1 באוגוסט. [...] ראיתי אותו שוב בשעת ערב מאוחרת בחדרו במשרד החוץ ביום שני, 3 באוגוסט, והוא השתמש במילים עליהן חזר בספרו, "האורות כבים בכל רחבי אירופה, ולא נראה אותם דולקים שוב בימי חיינו." עמדנו יחד ליד החלון והסתכלנו אל השקיעה שמעבר לפארק סנט ג'יימס, והמראה של הפנסים הראשונים הנדלקים לאורך המאל העלה בו את המחשבה."
אזכורים מאוחרים
הציטוט מפיו של גריי - הגם שקדם למלחמה - שימש כסיכום תקופת המלחמה ביצירות היסטוריות רבות. הסופר הגרמני לודוויג ריינרס (1896–1957) פרסם דיווח על מלחמת העולם הראשונה שכותרתו המנורות כבו באירופה. ההערה של גריי באה ביצירה זו בעקבות הקביעה המיוחסת לאוטו פון ביסמרק: "הטעויות שנעשו במדיניות החוץ אינן ניכרות לציבור עד הדור שלאחר מכן."
ב-16 באוקטובר 1938 שידר וינסטון צ'רצ'יל נאום המכונה "ההגנה על החופש והשלום (האורות כבים)" ללונדון ולארצות הברית. בנאום אמר: "תחנות הביטוי החופשי, הלא מצונזר, נסגרות; האורות כבים; אבל עדיין יש זמן להתייעצות משותפת עבור אלו שעבורם יש משמעות לחירות ולממשל הפרלמנטרי."
סמואל היינס החל את ספרו מלחמה מדומיינת משנת 1990 בפיסקה ובה הציטוט, ומתייחסת אליו בתור התגובה הידועה ביותר והמצוטטת ביותר בנושא תחילתה של מלחמת העולם הראשונה. בשנת 2014 היוו דבריו של גריי את ההשראה למפעל ההנצחה הבריטי במלאת מאה שנה לפרוץ מלחמת העולם הראשונה. בין השעות 10 עד 11 בערב ב-4 באוגוסט 2014, עומעמו אורות במקומות ציבוריים רבים ובבתים פרטיים, כולל בטקס אזכרה לאומי במנזר וסטמינסטר.
סברינה: חברות לנצח
סברינה: חברות לנצח (באנגלית: Sabrina: Friends Forever) הוא סרט הנפשה טלוויזיוני אמריקאי מסוגת פנטזיה והרפתקאות, אשר מבוסס על סדרת ההנפשה "סברינה המכשפה הצעירה", סדרה המבוססת על דמותה של סברינה ספלמן מתוך הקומיקס "Sabrina the Teenage Witch". הסרט בוים על ידי סקוט המינג, נכתב על ידי פמלה פטלר וקרטר קרוקר, והופק על ידי DIC Entertainment כחלק מסדרת הסרטים "DIC Movie Toons", כאשר הסרט הוא השני בסדרה.
הסרט שודר לראשונה בארצות הברית בערוץ ניקלודיאון ב-13 באוקטובר 2002. בישראל הסרט הופץ לראשונה בשנת 2014 בדיבוב לעברית. אורך הסרט הוא כ-74 דקות, ושפת המקור שלו היא אנגלית.
בשנת 2003, שנה לאחר שידור הסרט במקור, החלה להיות משודרת הסדרה "עולמה הסודי של סברינה", אשר הופקה בעקבות הסרט ומשמשת כסדרת המשך לסדרה המקורית.
תקציר העלילה
הסרט מתרחש כשנה לאחר אירועי הסדרה "סברינה המכשפה הצעירה". לאחר שסברינה בת ה-13 קיבלה מאנצ'נטרה את שרביט הקסמים הראשון שלה, היא נרשמת לאקדמיה למכשפות כדי ללמוד את שלושת העקרונות של המכשפות - להשתמש בקסם בחוכמה, להיות נאמנים לחברים שלך, ולהיות נאמן לעצמך. תחילה, סברינה מרגישה נחותה מפני שהיא רק חצי מכשפה, אך עם הזמן היא פוגשת את ניקול, חצי מכשפה בדיוק כמוה, ובמהרה הן נהיות חברות. במהלך הסרט החברות עוברות הרפתקאות חדשות וקסומות.
דמויות ומדבבים
הסרט בדיבוב העברי בוים על ידי טליה ברקאי, והופק על ידי יעל אללוף ודן שצברג. בנוסף, בדיבוב האנגלי, קולין מרדוק, אליסטייר אבל וברנט מילר, דיבבו שחקני הוקי.
רנספורד-יבואה קניגסדרפר
רנספורד-יבואה קניגסדרפר (בגרמנית: Ransford-Yeboah Königsdörffer; נולד ב-13 בספטמבר 2001 בברלין שבגרמניה) הוא כדורגלן גרמני המשחק בעמדת החלוץ בקבוצת המבורג מהבונדסליגה השנייה.
קריירת מועדונים
קניגסדרפר גדל במחלקות הנוער של הרטה ברלין ושל דינמו דרזדן. ב-20 בדצמבר 2019 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של דינמו דרזדן, בהפסד 0–2 לנירנברג במסגרת המחזור ה-18 בליגה לעונת. בסך הכל ערך 69 הופעות ליגה במדי המועדון, בהן הבקיע 12 שערים.
ב-28 ביוני 2022 חתם קניגסדרפר על חוזה לארבע עונות בהמבורג מהבונדסליגה השנייה. ב-17 בדצמבר ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בניצחון 0–2 על איינטרכט בראונשווייג במסגרת המחזור הראשון לעונת.
צבי שור (קצין)
צבי שור (נולד ב-17 באוקטובר 1935) הוא קצין צה"ל בדימוס בדרגת תת-אלוף, שירת כיועץ הכספי לרמטכ"ל וכיהן כמנכ"ל התאחדות תעשייני היהלומים בישראל.
ביוגרפיה
שור נולד בחדרה, למד בכפר הנוער מאיר שפיה ובתיכון בסמ"ת. למד הנדסת חשמל בטכניון במסגרת העתודה האקדמית, התגייס לצה"ל ושירת בחיל הים כקצין חשמל של שייטת המשחתות. במהלך שירותו סיים תואר ראשון נוסף בהנדסת ייצור ותואר שני בתעשייה ובמנהל עסקים בטכניון.
בשנת 1964 עבר למשרד הביטחון ושירת ביחידת התכנון בלשכת סגן שר הביטחון. בשנת 1967 היה חלק מצוות ההקמה של יחידת המחקר והפיתוח במשרד. בשנת 1969 עבר ליחידת היועץ הכספי לרמטכ"ל ובשנת 1973 מונה לסגן היועץ הכספי לרמטכ"ל. בשנת 1976 מונה לראש המחלקה הכלכלית במשלחת הרכש של משרד הביטחון בניו יורק שבארצות הברית. בשנת 1978 חזר לישראל ובאוקטובר אותה שנה מונה ליועץ הכספי לרמטכ"ל, תפקיד בו שירת עד ינואר 1982.
לאחר שחרורו עבד כמבקר בחברת תדיראן ובשנים 1983 עד 2002 כיהן כמנכ"ל התאחדות תעשייני היהלומים. במקביל כיהן כיו"ר ארגון צוות - ארגון גמלאי צה"ל, חבר במועצת המנהלים של תנועת "המכבי העולמי", יו"ר העמותה שהקימה את המרכז האולימפי לקליעה בהרצליה, יו"ר איגוד הקליעה הארצי בשנים 1989 עד 1994 ויו"ר התאחדות הקליעה בישראל בשנים 2001 עד 2008. שימש חבר דירקטוריון בחברות ציבוריות רבות בהן שמן תעשיות, אמבלייז, בנק אוצר החייל, קרדן, כלל ביטוח, אל-אופ, ברטל זיווד אלקטרוני, שניב תעשיות נייר, אפריקה ישראל מלונות ונביעות. הוא נשיא עמותת "מגן לעורף" לקידום מערכות הגנה המבוססות על לייזר.
בוריסלב
בוריסלב (באוקראינית: Борислав, בפולנית: Borysław) היא עיר באזור לבוב ודרוהוביץ שבמערב אוקראינה.
תולדות העיר
אזור העיר הנוכחי היה מיושב לפחות מאז תקופת הברונזה. באזור שרידי מקדש אלילי מהאלף הראשון לפני הספירה, ובו מאות ציורי קיר חרוטים בסלע, ציורים המעידים על עבודת אל שמש מהתקופה הקדם-נוצרית.
בין המאות ה-9 וה-13 התקיים במקום מבצר בשם טוסטאן (Tustan), שהיה חלק מחגורת מבצרים שהגנה על נסיכות קייב ממערב ומדרום. לאחר פירוק נסיכות קייב הועבר האזור לנסיכות גאליץ'-וולין ועם נפילתה של זו במאה ה-14 נכלל האזור בשטח שלטונה של ממלכת פולין שקדמה לאיחוד הפולני-ליטאי. אזכורה הראשון של בוריסלב הוא במסמך מ-19 במרץ 1387, ובו מפורט רכושה של ידוויגה, מלכת פולין.
בעת חלוקת פולין ב-1772 סופחה בוריסלב לאוסטריה והפכה לחלק מאזור גליציה תחת שלטון אוסטריה. באזור פותחו מכרות מחצבים, בהם נפט, ובשנת 1863 נוסד במקום אחד מאתרי קידוח הנפט הראשונים בעולם. בשנת 1909 הופקו באתר קידוחי הנפט באזור למעלה מ-2 מיליון טון נפט - כ-5% מתפוקת הנפט העולמית באותה תקופה. עקב השגשוג בתחום הנפט גדלה אוכלוסיית היישוב. כמו כן, במכרות בסביבות העיירה הופק המחצב אוזוקריט (ozokerite), בו נעשה שימוש לשם בידוד הכבל הטלפוני התת-מימי הטרנס אטלנטי הראשון. ב-1872 נחנך קו הרכבת בין בוריסלב לדרוהוביץ.
לאחר מלחמת העולם הראשונה ומלחמת פולין-אוקראינה, סופח האזור לפולין. במקום הוקם מכון מחקר והכשרה בתחום הפקת הנפט, והאזור היה אחד מאזורי התעשייה החשובים בפולין באותה תקופה. ב-1933 הוענק ליישוב מעמד של עיר.
בשנת 1939 סיפחה ברית המועצות את בוריסלב. בשנת 1941 כבשה את העיר גרמניה הנאצית. לאחר מלחמת העולם השנייה שבה העיר לשליטה סובייטית. מאז שנת 1991 שייכת העיר לאוקראינה העצמאית. למרות שמחצבי הנפט כמעט מוצו, ענף הפקת הנפט הוא עדיין הענף העיקרי של התעשייה המקומית.
יהודי בוריסלב
תחילה הייתה כפופה קהילת בוריסלב לקהילת דרוהוביץ, אך בראשית המאה ה-20 נעשתה לקהילה עצמאית. בשנת 1900 גרו בעיר 5,950 יהודים, ורבים מהם היו קשורים לתעשיית הנפט המקומית. בשנים אלה פוטרו מאות מיהודי העיר ממשרותיהם בתעשיית הנפט בשל אנטישמיות, והחלה הגירה גדולה של יהודים מהעיר לארצות הברית.
פעילות ציונית החלה בבוריסלב עוד במאה ה-19, עם הקמת אגודה ראשונה של חובבי ציון במקום בשנת 1887, וייסוד ארגון בני ציון בעיר בשנת 1892. בשנת 1902 נפתח בעיר סניף של ההסתדרות הציונית, ובשנת 1911 נוסד בה סניף של תנועת המזרחי. בית ספר יהודי מרשת כי"ח נוסד בעיר בשנת 1890, ובשנת 1893 הוקם בה בית ספר עברי. בתקופה זו פעל בעיר המחנך צבי אלעזר טלר. בין מלחמות העולם פעלו בעיר מספר תנועות נוער ציוניות, ובהן עקיבא, בית"ר, גורדוניה והשומר הצעיר.
בעיר פעלו מספר חצרות חסידיות, ובין האדמו"רים שכיהנו בה היו רבי אברהם מרדכי ספרין משושלת קומרנה ורבי גדליהו גוטליב משושלת לודמיר-סאמבור. הרב האחרון של הקהילה היה ד"ר יעקב אביגדור, שכיהן גם כרבה הראשי של דרוהוביץ'.
בשנות השלושים סבלו יהודי העיר מגילויי אנטישמיות מצד שכניהם הפולנים והאוקראינים, תוך מעשי אלימות וקריאה לחרמות. ערב מלחמת העולם השנייה חיו בבוריסלב כ-14,000 יהודים, מתוך כ-41,000 תושבים.
הלנה שרה בלם הצילה מספר יהודים וקיבלה על כך הכרה כחסידת אומות העולם.
בשואה
בתחילת ספטמבר 1939 כבשו הגרמנים את בוריסלב, וב-24 בספטמבר הועברה העיר לידי הצבא האדום בהתבסס על הסכם ריבנטרופ–מולוטוב. הגרמנים כבשו בשנית את בוריסלב ב-1 ביולי 1941, ועם כניסתם אליה נרצחו ברחובות העיר מאות יהודים בידי אוקראינים ופולנים, בסיוע הגרמנים. לאחר הפוגרום, מונה בעיר יודנרט, בראשות מיכאל הרץ, אשר נצטווה לספק יהודים לעבודות כפייה, ולהעביר לגרמנים תשלומי כופר. במהלך עבודות הכפייה נהרגו יהודים רבים כתוצאה מהתעללות הגרמנים והאוקראינים.
בנובמבר 1941 רצחו שוטרים גרמנים למעלה מ-800 מיהודי העיר, ובהם נכבדי הקהילה ומשכיליה, ביער סמוך.
בחורף 1942-1941 מתו רבים מיהודי העיר כתוצאה מרעב וממגיפות. באוגוסט 1942 גורשו למחנה ההשמדה בלז'ץ למעלה מ-4,000 מיהודי בוריסלב, ורבים נרצחו במקום. לאחר הגירוש הוקמו בבוריסלב שני גטאות בחלקה העני של העיר.
באוקטובר 1942 גורשו מבוריסלב לבלז'ץ עוד למעלה מאלף יהודים, ובנובמבר נרצחו וגורשו עוד כ-2,000 יהודים, בעיקר זקנים, נשים וילדים. כ-1,500 יהודים הועברו למחנה עבודה סמוך, ויתר יהודי הגטו נרצחו בבורות ירי עד יוני 1943.
עד יולי 1944 נרצחו רוב היהודים שהועברו למחנה העבודה הסמוך, ויתר היהודים הועברו למחנה פלאשוב ולאושוויץ. בד בבד, נערך מצוד של אוקראינים אחר יהודים שהסתתרו בסביבת העיר. מספר יהודים שניסו להימלט מהעיר לכיוון הונגריה נתפסו, ונרצחו בידי איכרים מקומיים.
סימון אדינגרה
סימון אדינגרה (בצרפתית: Simon Adingra; נולד ב־1 בינואר 2002 ביאמוסוקרו שבחוף השנהב) הוא כדורגלן איווארי המשחק בעמדת קשר הכנף בקבוצת ברייטון אנד הוב אלביון.
קריירת מועדונים
אדינגרה גדל באקדמיית "רייט טו דרים" באקרה, ובשנת 2020 הצטרף לנורשלן מליגת העל הדנית. ב-18 באפריל 2021 ערך אדינגרה את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של המועדון, בתיקו 2-2 נגד פ.צ. קופנהגן במסגרת המחזור ה-25 בליגה לעונת. במשחק זה הבקיע את שער הבכורה שלו במועדון. בסך הכל ערך אדינגרה 38 הופעות ליגה במדי המועדון, בהן הבקיע 11 שערים.
ב-24 ביוני 2022 חתם אדינגרה על חוזה לארבע עונות בברייטון אנד הוב אלביון מהפרמייר ליג. עשרה ימים לאחר מכן הושאל למשך עונה אחת לרויאל אוניון סן-ז'ילואז מליגת העל הבלגית. ב-23 ביולי ערך אדינגרה את הופעת הבכורה שלו במועדון, בתיקו 1-1 נגד סנט טרוידן במסגרת המחזור הראשון בליגה לעונת. במשחק זה הבקיע את שער הבכורה שלו במועדון.
אדוארד פון בהם-ארמולי
אדוארד פון בהם-ארמולי (בגרמנית: Eduard von Böhm-Ermolli; 12 בפברואר 1856 – 9 בדצמבר 1941) היה מפקד בכיר בצבא האוסטרו-הונגרי במלחמת העולם הראשונה.
קריירה מוקדמת
פון בהם-ארמולי נולד באנקונה. אביו גאורג בהם היה קודם לכן סרן בצבא האוסטרי, ושירת כסמל בקרב נובארה ב-1849, ועם פרישתו הועלה לדרגת רב-סרן. ב-1885 קיבל האב תואר אצולה והוסיף לשם המשפחה את שם נעוריה של האם (ארמולי), ומאז נודעה המשפחה בשם פון בהם-ארמולי.
מלחמת העולם הראשונה
עם פרוץ המלחמה מונה פון בהם-ארמולי למפקד הארמייה השנייה, שהשתתפה במערכה על סרביה, ולאחר מכן הופנתה לחזית המזרחית. הארמייה בפיקודו לחמה בקרב גליציה, אך הגיעה מאוחר מכדי לשנות את התוצאות. לאחר מכן השתתפה הארמייה בקרב על הוויסלה ובמתקפת הקרפטים.
בקיץ 1915 השתתפה הארמייה בפיקודו במתקפת גורליצה-טרנוב, וב-22 ביוני 1915 כבשה את לבוב. בספטמבר 1915 מונה בנוסף פון בהם-ארמולי למפקד קבוצת ארמיות פון בהם-ארמולי. ב-1 במאי 1916 קודם פון בהם ארמולי לדרגת גנרל אוברסט. בקיץ 1916 לחם עם הכוחות שבפיקודו (הארמיות האוסטריות הראשונה והשנייה) בבלימת מתקפת ברוסילוב. ביולי 1917 בלם עם הכוחות שבפיקודו (ארמיית הדרום הגרמנית והארמיות האוסטריות השנייה והארמייה השלישית) את מתקפת קרנסקי, ולאחר מכן ב-3 באוגוסט כבש בסיוע כוחות גרמניים את צ'רנוביץ.