cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
ניתוח בעזרת חשמל
תצורות נפוצות
עיצוב נוסף למכשיר דו-קוטבי הוא של שתי אלקטרודות בעלות אותו העיצוב, אך האלקטרודה המפזרת גדולה יותר מהאלקטרודה הפעילה. כיוון שצפיפות הזרם גדולה משמעותית באזור האלקטרודה הפעילה, רוב החימום נוצר שם ומיקום האלקטרודה המפזרת נהפך לפחות משמעותי. לפעמים תצורה כזו נקראת ססקי-פולארית (באנגלית: sesquipolar), בשל המילה בלטינית sesqui שמשמעותה יחס של 1.5.
ניתן לבצע ניתוח בעזרת חשמל בהספק נמוך ובתדר גבוה במכונות ייעודיות בעלות אלקטרודה מפזרת שאינן מוארקות. ניתן לבצע ניתוח בעזרת חשמל ללא אלקטרודה מפזרת בזרם נמוך ובתדירות בינונית (100–500 קילו-הרץ) שנמצאת בין יכולת הקיבול של הגוף לבין יכולת הקיבול של האדמה.
דוגמה אחת של מכונה כזו נקראת הייפראקטור (באנגלית: hyfreactor). מקור השם הוא מראשי התיבות של "חותך בתדר גבוה", אבל כיום משמש כשם כללי למכונות לניתוח בעזרת חשמל בעלות אלקטרודה אחת ושאינן מוארקות. מכיוון שקיימת סכנה לסגירת מעגל עם חלק מגופו של המטופל ובכך לגרום לכוויה, השימוש במכונות אלו נעה רק על מטופלים בהכרה ועל שולחנות מבודדים בלבד.
תחת ההתניות הללו, הייפראקטורים לא משמשים לשם חיתוך רקמות אלא להריסת נגעים קטנים וכן להפסקת דימומים שנוצרו במהלך ניתוח.
גירוי חשמלי של תאי עצב ושריר
תאי עצב ושריר רגישים לגירוי חשמלי, כלומר ניתן להפעיל אותם באמצעות זרם חשמלי. למטופלים מסוימים, גירוי שכזה עלול לגרום כאב אקוטי, התכווצויות שרירים, ואפילו דום לב. הרגישות של תאי עצב ושריר לחשמל קיימת בשל תעלות יונים ממותגות מתח שממוקמות בקרום התא. בתדרים נמוכים הגירוי אינו עובר את סף הגירוי לפתיחת התעלות. עם זאת, הסף מתחיל כאשר משך זמן הפעימה (או מחזור) יורד מתחת למינימום מסוים שנקרא כרונאקסי (באנגלית: chronaxie). בדרך כלל, כרונאקסי של תאי עצב הוא 0.1–10 מילי-שניות, כך שהרגישות לגירוי חשמלי (המעבר של גירוי הסף) פוחתת כאשר התדירות היא בטווח הקילו-הרץ ומעלה. כדי למזער את ההשפעות על גירוי שרירים וגירוי עצבי, ציוד לניתוח בעזרת חשמל פועל בתדרים שבין 100 קילוהרץ ל-5 מגה הרץ.
עבודה בתדרים גבוהים יותר, עוזרת גם למזער את כמות המימן והחמצן שנוצרים בתהליך אלקטרוליזה של מים. שיקול זה חשוב במיוחד עבור הליכים המבוצעים בסביבה מימית תחומה, שבה יצירה של בועות גז עלולה להפריע להתליכים בגוף. לדוגמה, בועות שייווצרו במהלך ניתוח תוך עיני עשויות לטשטש את שדה הראיה.
אופני ניתוח בעזרת חשמל
במצב חיתוך, האלקטרודה נוגעת ברקמה, וצפיפות ההספק הגבוהה מאדה את המים בתוך הרקמה. כיוון שאדי מים לא מוליכים חשמל במצב טבעי, זרם חשמלי לא יכול לזרום דרך שכבת האדים. ניתן להעביר זרם בשכבה זו אם משתמשים במתח גבוה יחסית (מעל ל-200 וולט) ההופך את אדי המים לפלזמה מוליכה. אדי מים ושברי רקמה נפלטים ויוצרים תוך כדי כך שקע. משטח המגע של האלקטרודות שנועדו לחיתוך, מורכב לרוב מחוט מוליך דק או מלולאה שכזו, בניגוד ללהב שטוח בעל שטח פנים מעוגל.
כדי לבצע קרישה באמצעות חשמל, משתמשים בצורות גל בעלות ממוצע כוח נמוך יותר, המייצרות חום שאינו מייצר פיצוץ, אלא קרישה תרמית במקום.
ייבוש בעזרת חשמל מתרחש כאשר האלקטרודה נוגעת ברקמה החשופה לאוויר וכמות החום הנוצרת נמוכה יותר מהדרוש לחיתוך. פני השטח של הרקמה וכן שכבות מעט עמוקות יותר מתייבשים ויוצרים מקרש ("טלאי" של שכבות מתות). טכניקה זו עשויה לשמש לטיפול בגושים מתחת לעור, במצב בו רוצים להשאיר נזק מינימלי לפני השטח של העור.
במצב הבזק, מהאלקטרודה מורחקת מהרקמה וכך כאשר מרווח האוויר שבין הרקמה למכשיר מיונן, במתח מתפרק בצורת קשת חשמלית. במצב זה חריכת הרקמה היא שטחית יותר, כי הזרם משתרע על פני שטח גדולים יותר מאשר רק הקצה של האלקטרודה, במצב זה, נוצרת חריכה או השחמה בשטח גדול יותר מאשר מצב בו פועלים רק עם קצה האלקטרודה ולכן טכניקה זאת משמשת לטיפול בנגעים שטחיים ביותר כגוון נגעי עור. יינון של מרווח האוויר דורש מתח בתחום הקילו-וואט.
פרט לאפקטים התרמיים ברקמות, שדה חשמלי יכול לייצר נקבוביות בממברנת התא - תופעה הנקראת אלקטרופורציה. אפקט זה עשוי להשפיע על תאים יותר מאשר נזק תרמי.
ניתוח בעזרת חשמל בסביבה רטובה
ישנם מתקנים רטובים ויבשים לניתוח בעזרת חשמל. מכשירים בשדה רטוב פועלים בתמיסת מי מלח, או בפצע פתוח. חימום נוצר כאשר זרם עובר בין שתי האלקטרודות. החימום גדל ככל שהזרם צפוף יותר. לכן, לרוב אלו האלקטרודות הקטנות והחדות ביותר שמפיקות את החום הב ביותר.
רוב המערכות בשדה רטוב עובדות בשני מצבים: "חיתוך" הגורם לאזור קטן מהרקמה להתאדות, ו"קרישה" הגורם לרקמה ל"התייבש" (במובן של עצירת דימומים). רקמות "מיובשות" מתות (ולאחר מכן מושלות או מוחלפות ברקמות פיברוטיות) אך הן נותרות שלמות באופן זמני לאחר תהליך הניתוח בעזרת חשמל. לרוב עומק מוות הרקמה הוא מספר מילימטרים מאזור מגע האלקטרודה.
ב חיתוך, אם רמת המתח גבוהה מספיק, החום שמופק גורם ליצירת כיס אדים. כיס האדים בדרך כלל מגיע לטמפרטורות של כ-400 מעלות צלזיוס, אשר מאדות ומפוצצות קטעים קטנים של רקמה רכה, וכתוצאה מכך נוצר חתך.
קרישה - כאשר פועלים במצב "קרישה" מתח הפלט הוא בדרך כלל נמוך יותר מאשר במצב חיתוך ופחות כוח מועבר. לכן מופק פחות וכתוצאה מכך לא נוצר כיס אדים. הרקמה נשארת שלמה בכללותה, אבל בנקודת המגע מתבצע הרס תאי וכלי דם קטנים נהרסים ונאטמים, בכך מתבצעת עצירה של דימום נימי או דימום מעורקים קטנים.
צורות גל לניתוח בעזרת חשמל
צורות גל שונות משמשות להליכים שונים. לחיתוך משתמשים לעיתים קרובות בגל סינוס רציף בתדר בודד. חימום הרקמות המהיר מוביל לאידוי נפיץ של הנוזל הבין-תאי. אם המתח גבוה מספיק (מעל ל-400 וללט מפסגה לפסגה). כיס האדים מיונן, ונוצרת פלזמה מוליכה. זרם חשמלי ממשיך לזרום מן האלקטרודה המתכתית דרך הגז המיונן ולתוך הרקמה. התחממות היתר המהירה של הרקמה מובילה לאידוי, שבירה ופליטת השברים, דבר המאפשר חיתוך רקמות. בשימוש בגל מתמשך, החום הרציף מוביל לרוב ליצירת אסור נזק תרמי בקצוות הנגע. ניתוחים בעזרת חשמל בזרם רציף, לרוב מבוצעים בצורות גל בטווח של 300-10,000 וולט מפסגה לפסגה.
ניתן להשיג דיוק גבוה יותר באמצעות שימוש בצורות גל של פולסים. שימוש בפרצים בעלי משך של כמה עשרות מיקרו-שניות מעניק את האפשרות לחתוך את הרקמה, בעוד אזור דיפוזיית החום לא עובר את הרמה התאית. ניתן למנוע הצטברות חום לאחר שימוש במספר פרצים אם ישנו מרווח זמן מספק בין הפרצים, דבר המאפשר לרקמה להתקרר. היחס בין זמן הפעולה לזמן ההפסקה ניתן לשינוי לשם שליטה על קצב החימום. פרמטר הקשור לכך, מחזור הפעולה, מוגדר כיחס זמן הפעולה לאורך המחזור (הזמן של מחזור פועל-מופסק יחיד). בטרמינולוגיה של הנדסת חשמל, תהליך זה של שינוי המשרעת בגל מחזורי נקרא אפנון.
לטובת קרישה, ההספק הממוצע בדרך כלל הוא מתחת לסף הדרוש לחיתוך. לרוב, משתמשים בגל סינוס שמופעל ומופסק בקצב מהיר. הראפקט המצטבר הוא תהליך חימום איטי יותר, אשר גורם לרקמות להתקרש. במכונות בעלות מצב קרישה/חיתוך פשוט, מחזור הפעולה הנמוך של מצב הקרישה לרוב יכול להשמע על ידי האוזן האנושית כבעל תדירות נמוכה וטון מחוספס יותר מאשר מוד החיתוך באותו הציוד.
מכשירי ניתוח בעזרת חשמל מודרניים רבים מאפשרים שליטה בזמן אמת על צורות גל מורכבות לשם התאמת הפעולה לרקמה.
מניעת פגיעה לא מכוונת
אם יש מתכת בגוף המטופל, האלקטרודת ההחזרה תמוקם בצד הנגדי של המתכת בגוף, בין אזור הטיפול לבין המתכת בגוף המטופל. כך זה מונע מהזרם לעבור באופן סלקטיבי דרך המתכת בדרך לאלקטרודת ההחזרה. אם קיימת מתכת בשני הצדדים של גוף המטופל, אלקטרודת ההחזרה תמוקם בין המתכת לבין אזור הטיפול במידת האפשר. מקומות נפוצים למיקום אלקטרודת ההחזרה נמצאים באזור החיצוני של הירכיים, הבטן, הגב, או הכתפיים.
בעת עבודה בצורה דו-קוטבית אין צורך למקם אלקטרודת החזרה כיוון שהזרם עובר רק בין קצות המלקחיים החשמליים או כלי דו-קוטבי אחר.
ניתוח בעזרת חשמל צריך להתבצע אך ורק על ידי רופא אשר קיבל הכשרה ספציפית בתחום ומי שמכיר את הטכניקות בשימוש על מנת למנוע כוויות.
הועלו גם חששות לגבי רעילות של עשן כירורגי המיוצר בתהליך של ניתוח בעזרת חשמל. הוכח בעבר שעשן זה מכיל חומרים כימיים אשר עלולים לגרום נזק בשאיפה למטופלים, או לצוות.
היסטוריה
הפיתוח של המכשיר המסחרי הראשון לניתוח בעזרת חשמל נזקף לזכותו של ויליאם ט. בובי, שפיתח את המכשיר הראשון לניתוח בעזרת חשמל בעת שעבד באוניברסיטת הרווארד. הניתוח הראשון התרחש ב-1 באוקטובר 1926, בבית החולים פיטר בנט בירגהם בבוסטון. הניתוח -הסרת גוש מראש המטופל - בוצע על ידיד הארווי קושינג. ההייפראקטור המסחרי הראשון שפועל בכוח נמוך שווק לראשונה בשנת 1940.
ג'רוזלם פוסט
העיתון הוא העיתון השני הוותיק ביותר בישראל (אחרי עיתון הארץ שהופיע לראשונה ב-1918).
בתקופת המנדט הבריטי
העיתון "Palestine Bulletin" יצא לאור על ידי "הסוכנות הטלגרפית היהודית", מיזם עסקי של המוציא לאור היהודי-אמריקני ג'ייקוב לנדאו (מיזם שאינו קשור לסוכנות היהודית). אחד מעורכי העיתון, לימים עורכו הראשי, היה גרשון אגרונסקי, עיתונאי אמריקני יליד רוסיה. מאוחר יותר שינה אגרונסקי את שמו לגרשון אגרון, לימים ראש עיריית ירושלים. עורך אחר בעיתון היה המשפטן היהודי-אנגלי דוד גויטיין, אשר עלה לארץ בשנת 1929, לימים שופט בבית המשפט העליון הישראלי.
בשנת 1932 הקים אגרונסקי עיתון חדש, במטרה להתחרות בבולטין, אך בסופו של דבר סיכמו אגרונסקי ולנדאו על שיתוף פעולה, והיו לבעלים שותפים של עיתון אחד. הבולטין חדל מלהופיע, ולמחרת היום, ב-1 בדצמבר 1932 (א' בכסלו תרצ"ג) החל לצאת העיתון "The Palestine Post", אשר בגיליון הראשון שלו נכתב כי הוא ממשיך את העיתון "Palestine Bulletin".
במאמר הראשי בגיליון הראשון כתב אגרונסקי:.
תחת שלטון המנדט נקט "פלסטיין פוסט" קו שתמך במאבק להקמת בית לאומי לעם היהודי בארץ ישראל, ונקט קו גלוי ותקיף נגד הגבלות שהטיל השלטון הבריטי על הגירת יהודים לארץ ישראל. על אף שלא היה כזה באופן רשמי, נחשב העיתון לשופרה של הסוכנות היהודית. בתקופת מלחמת העולם השנייה היה העיתון השני הנפוץ ביותר בא"י (אחרי "דבר" ולפני "הארץ") ותפוצתו הייתה כ-20,000 עותקים ביום. ב-6 ביוני 1944, יום הפלישה לנורמנדי, הגיע לשיא תפוצתו עד אז - 50,000 עותקים.
המשרדים והדפוס של העיתון שכנו בירושלים ברחוב הסולל 9 (כיום רחוב החבצלת).
במלחמת העצמאות
בראשית מלחמת העצמאות, ב-2 בפברואר 1948, התפוצצה ליד מערכת העיתון מכונית תופת שאותה הובילו, ככל הנראה, שוטרים בריטים. ארבעה אנשים נהרגו ושלושים נפצעו, ולבניין העיתון נגרם נזק רב, אולם הוא לא התמוטט. זאת משום שהקבלן שבנה אותו, שש שנים לאחר רעידת האדמה של שנת 1927 (תרפ"ז), שהייתה בעוצמה של 6.25 בסולם ריכטר, חיזק אותו במיוחד ביסודות ובקירות. חרף הנזק הרב הצליח העיתון לצאת לאור למחרת, תוך הסתייעות בסדר הדפוס של דפוס "אחוה", והדפסת גיליונות בדפוס "ליפשיץ". במאמר המערכת נכתב "שום חומר נפץ לא ימנע מאיתנו להשמיע את קולנו".
בנוסף לנזקי הפיצוץ, סבל העיתון מירידה חדה בתפוצתו, שכן הפינוי הבריטי הוריד בהרבה את מספר קוראיו. בעיה נוספת הייתה ניתוק ירושלים, אשר פגע באפשרות להפיץ את העיתון ברחבי הארץ. לפיכך, במשך כעשרה שבועות, החל מן ה-26 במאי 1948, הופץ העיתון בשתי מהדורות מקבילות, תל אביבית וירושלמית.
פנחס לבון סיפר שבשנת 1948, בעקבות נזקים שגרמה מלחמת העצמאות, פנה גרשון אגרון להסתדרות בבקשת סיוע לעיתון. ההסתדרות הסכימה והשקיעה בעיתון, באמצעות סולל בונה, 25,000 לירות ארץ ישראליות, תמורתן קיבלה מניות בעיתון. עם זאת, היא מעולם לא התערבה בהנהלת העיתון ובעריכתו.
לאחר קום המדינה
עם קום המדינה המשיך העיתון להיות כלי הביטוי של הגישה הישראלית, כלפי דיפלומטים זרים ותיירים.
בשנת 1950 ביקש גרשום שוקן, בעליו של העיתון באותה עת, להעבירו מירושלים לתל אביב. אגרון התנגד לכך, ובחר לשנות את שם העיתון ל"Jerusalem Post", אשר הוא שמו עד היום.
בשנת 1963 החזיקו גופים המקושרים להסתדרות, בהם ניר שיתופי, סולל בונה, בנק הפועלים, הסנה והמשביר המרכזי, 37% ממניות העיתון. בשנות ה-70 הייתה חברת משקיעי ישראל של סם רוטברג גורם מרכזי בבעלות על העיתון.
בבעלות קונרד בלק
בשנת 1987 ביקר בישראל דייוויד רדלר, שותפו של איל העיתונות קונרד בלק וסגן נשיא קבוצת "הולינג'ר", ופגש את אריה מקל, שהיה היועץ המדיני של ראש הממשלה יצחק שמיר. רדלר ביקש לפגוש ולסייע לראש הממשלה, והציג את עצמו כשמרן ימני. לשאלתו כיצד יוכל לסייע לראש הממשלה, השיב מקל כי יקנה את העיתון ג'רוזלם פוסט הליברלי ומאוד ביקורתי כלפי שמיר, אך העיתון לא עמד למכירה באותה עת. בתחילת שנת 1989, העמיד קונצרן כור תעשיות, בעל השליטה בעיתון, את ג'רוזלם פוסט למכירה. אריה מקל נזכר בביקורו של רדלר וביקש מחבר הכנסת בנימין נתניהו, שהיה בניו-יורק בסיור הרצאות וגיוס כספים למען הליכוד, ליצור קשר עם רדלר כדי לעניין אותו בהזדמנות לרכוש את העיתון. כאשר נפתחו המעטפות עם הצעות הרכישת שנתקבלו במשרדי הנהלת "כור" באפריל 1989, סברו המנכ"ל, בני גאון, ושמעון רביד, מנהל הכספים של הקונצרן, שבהצעה שהגישה חברת "הולינג'ר" הקנדית נפלה טעות דפוס. ההצעה בסך 20.7 מיליון דולר, הייתה גבוהה פי 4 ויותר מההצעות האחרות שהגישו אנשי העסקים רוברט מקסוול יחד עם צ'ארלס ברונפמן, אריה גנגר ויעקב נמרודי. לאחר רכישת הג'רוזלם פוסט על ידי קבוצת "הולינג'ר", הפך הקו המדיני של העיתון למזוהה עם הימין הפוליטי הישראלי, בעקבות זאת עזבה את העיתון קבוצה גדולה של עיתונאים והקימה את השבועון המתחרה ג'רוזלם ריפורט. אולם בשנת 1998 רכשה "הולינג'ר" גם את הג'רוזלם ריפורט, לאחר שזה נקלע לקשיים כספיים.
בבעלות אלי עזור
בשנת 2004, לאחר קריסת עסקי קבוצת "הולינג'ר" והפסד מצטבר של 15 מיליון דולר בשלוש שנים, הועמד העיתון למכירה. כמו כן, מו"ל העיתון, טום רוז, פוטר, והעורך הראשי ברט סטיבנס התפטר.
בנובמבר 2004 רכש איש העסקים אלי עזור, מבעליה של קבוצת צ'רלטון, את העיתון תמורת 13.2 מיליון דולר, באמצעות חברת "מרקעי תקשורת" בשותפות עם חברה קנדית בשם קאנווסט. אך במהלך 2005 התגלו קשיים בהשלמת העסקה עקב מחלוקת בין אלי עזור ושותפיו. לבסוף רכש אלי עזור את השליטה בעיתון לבדו. העיתון בבעלותו הגיע לשיתוף פעולה עם הוול סטריט ג'ורנל, במסגרתו הוא מפיץ ומשווק עותקים של "וול סטריט ג'ורנל אירופה" בישראל, החל מינואר 2008.
סטיב לינדי היה העורך הראשי של העיתון משנת 2011 ועד מאי 2016, וב-2016 החליף אותו יעקב כץ.
החל משנת 2012, העיתון מקיים כנס שנתי בניו יורק, The Jerusalem Post Conference, בהשתתפות אישים בכירים בממשלת ישראל ובעולם היהודי.
ביולי 2018 פוטר המאייר אבי כ"ץ מהעיתון בגלל קריקטורה המציגה את נתניהו וח"כים מהליכוד כחזירים.
ב-3 בינואר 2022 כחלק ממתקפת סייבר לרגל יום השנה השני לחיסולו של קאסם סולימאני נפרץ האתר וחזר לפעילות לאחר שעה.
Future Nostalgia (שיר)
Future Nostalgia (בעברית: נוסטלגיה עתידית) הוא סינגל שיווקי שהוקלט על ידי הזמרת-יוצרת הבריטית דואה ליפה, מתוך אלבומה השני, Future Nostalgia. השיר יצא לאור ב-13 בדצמבר 2019, על ידי חברת תקליטים וורנר רקורדס. השיר הוא נקרא על שמו האלבום.
עם יציאתו נכנס השיר אל המקום ה-63 במצעד הסינגלים הבריטי.
רקע וכתיבה
השיר נכתב על ידי דואה ליפה, קלארנס קופי ג'וניור וג'ף באסקר והופק על ידי באסקר וסקיילר מונס. השיר בסגנון הפופ.
בסמוך לצאתו כסינגל, עלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי.
וידאו קליפ
הווידאו קליפ המלא שיצא עבור השיר, הועלה לערוץ היוטיוב של דואה ליפה ב-13 בדצמבר 2019, בקליפ ניתן לראות את ליפה משחקת גולף, רוקדת במטבח ועל גג בית ושרה את השיר ביחד עם מילות השיר.
התצפית בעב"מים במהלך טיסה 1628 של ג'פאן איירליינס
<div style="position: absolute; z-index: 2; top: 29.403439047619%; left: 72.230273050847%; height: 0; width: 0; margin: 0; padding: 0;"><div style="position: relative; text-align: center; left: -4px; top: -4px; width: 8px; font-size: 8px; z-index:100;"> <div style="position: absolute; z-index: 2; top: 32.654761904762%; left: 70.210922711864%; height: 0; width: 0; margin: 0; padding: 0;"><div style="position: relative; text-align: center; left: -4px; top: -4px; width: 8px; font-size: 8px; z-index:100;">    האירוע התרחש בין הנקודות שבמפה המופיעה לעיל. התצפית בעב"מים במהלך טיסה 1628 של ג'פאן איירליינס הוא אירוע נודע של מפגש מהסוג הראשון שהתרחש לכאורה ביום שני ה-17 בנובמבר 1986 כאשר שלושה עצמים בלתי מזוהים טסו בקרבת מטוס משא יפני מסוג בואינג 747 במשך 50 דקות, בעת שהמטוס עבר מעל לאלסקה.
התצפית זכתה לסיקור נרחב בתקשורת הבינלאומית, בעיקר משום שהעב"מים נצפו הן במכ"מים על הקרקע והן במכ"ם מוטס, כאשר בנוסף לכך העב"מים נצפו על ידי טייסים מנוסים. לאחר האירוע קפטן טראוצ'י התראיין בתוכניות רדיו וטלוויזיה רבות, בנוסף לשבועון האמריקאי פיפל.
התקרית
ביום שני בערב של ה-17 בנובמבר 1986 מטוס משא יפני של ג'פאן איירליינס מסוג בואינג 747, אשר היה בדרכו מצרפת לטוקיו, נכנס לתחום האווירי של אלסקה במהירות 909 קמ"ש ובגובה של 11,000 מטרים בעת שהמטוס היה בדרכו לתחנת בניים באנקורג' שבאלסקה לצורך תדלוק. שלושת אנשי הצוות שהיו במטוס הם קפטן קנג'ו טראוצ'י, טייס קרב לשעבר עם ניסיון של מעל ל-10,000 שעות טיסה, טייס המשנה טאקאנורי טאמפוג'י ומהנדס הטיסה יושיו טסוקובה.
בשעה 17:11 הבחין סרן טראוצ'י לראשונה בשני עצמים בלתי מזוהים לשמאלם, אשר נמצאו במרחק של כ-610 מטר מתחת למטוס. טראוצ'י היה סבור בתחילה כי מדובר בכלי טיס צבאיים. בסביבות 17:18 שני האובייקטים סטו בפתאומיות ממסלולם ועלו במהירות כלפי מעלה, נצמדו למטוס וליוו אותו במרחק של בין 150 - 300 מטרים.
ב-17:19 קפטן טראוצ'י יידע לראשונה את בקרת התעבורה האווירית על העב"מים, אך להם לא היה ידוע על הימצאות כלי טיס במיקום זה. לאחר 3 עד 5 דקות האובייקטים שינו את עמדתם באופן שבו הם טסו זה לצד זה, מבנה בו נשארו במהלך 10 דקות.
בסביבות השעה 17:23 שני האובייקטים שליוו את המטוס נעו במהירות עצומה מזרחה עד שנעלמו בקו האופק.
לאחר שהאובייקטים הראשונים נעלמו, קפטן טראוצ'י הבחין כעת באובייקט ענק אשר החל להתקדם לעבר המטוס.
בקרת התעבורה האווירית באנקורג' הציעה בשלב זה לשלוח למקום מטוסי קרב, אך קפטן טראוצ'י התעקש כי לא יעשו כן. האובייקט לא זוהה על ידי שני המטוסים שעברו בהמשך באותו הנתיב ולבסוף האובייקטים נעלמו גם מטווח הראייה של טיסה 1628.
בשעה 18:20 בערב המטוס הגיע בבטחה לאנקורג' שבאלסקה.
אחרית דבר
קפטן טראוצ'י ציין בדו"ח ה-FAA הרשמי כי האובייקט שבו צפה היה עב"ם. בדצמבר 1986, טראוצ'י העניק ריאיון לרשת החדשות היפנית קיודו ניוז. בעקבות כך ג'פאן איירליינס השעו את טראוצ'י מתפקידו משום שהוא העניק ראיונות לתקשורת, והעבירו אותו לתפקיד משרדי. מספר שנים לאחר מכן טראוצ'י חזר לעבוד כטייס, ובסופו של דבר הוא יצא לגמלאות בחלקו הצפוני של מחוז קאנטו שביפן.
לאחר חקירה רשמית שנמשכה שלושה חודשים, ה-FAA פרסם את תוצאות החקירה במסיבת עיתונאים שערך ב-5 במרץ 1987. במסיבת העיתונאים פול סטאוסקי הכחיש כי בקרי הטיסה של ה-FAA הבחינו בעב"ם באופן וודאי וייחס את התקרית ל"פיצול בתמונת המכ"ם" אשר אירע בעיתוי גרוע. הוא הבהיר כי אין ברשות ה-FAA מספיק חומר שיכול לאמת שמשהו אכן היה שם, ועל אף שה-FAA איננו פוסל את "התיאורים של צוות הטיסה" הסוכנות לא יכולה לאמת את מה שצוות הטיסה טוען שראה.
התצפית זכתה לסיקור נרחב בתקשורת הבינלאומית, בעיקר משום שהעב"מים נצפו הן במכ"מים על הקרקע והן במכ"ם מוטס, כאשר בנוסף לכך העב"מים נצפו על ידי טייסים מנוסים, בעוד שלאחר האירוע ראש חטיבה של ה-FAA אישר את אמיתות האירוע. לאחר האירוע קפטן טראוצ'י התראיין בתוכניות רדיו וטלוויזיה רבות, בנוסף לשבועון האמריקאי פיפל.
טיסה AS-53
ב-29 בינואר 1987 בשעה 18:40 בערב, טיסה AS-53 של אלסקה איירליינס הבחינה במכ"ם באובייקט שנע במהירות עצומה. על אף שצוות הטיסה לא הצליח להבחין באובייקט כלשהו, הם הבחינו כי האובייקט שהופיע על המכ"ם הגביר את מהירותו בקצב גבוה מאוד. לפי הדיווח של הטייס האובייקט טס במהירות של 5,800 קמ"ש. האובייקט היה מחוץ לטווח המכ"ם של מגדל הפיקוח של אנקורג'. נתוני המכ"ם האחרים שכיסו אזור זה לא הצליחו לבסס את הטענה של הטייסים.
התצפית בעב"ם ממטוס בואינג KC-135
ב-30 בינואר 1987 במהלך טיסה של מטוס בואינג KC-135 של חיל האוויר האמריקני מאנקורג' לפיירבנקס אנשי הצוות במטוס הבחינו באובייקט גדול מאוד בצורת דיסק. הטייס דיווח כי האובייקט היה במרחק 12 מטרים מן המטוס. לאחר מכן האובייקט נעלם.
אסלן (דמות)
אסלן הוא דמות ראשית בסדרת ספריו של ק.ס. לואיס "דברי ימי נרניה". הוא הדמות היחידה שמופיעה בכל שבעת ספרי הסדרה. אסלן הוא אריה מדבר, והוא בנו של הקיסר שמעבר לים, והמלך מעל כל המלכים בנרניה. פירוש שמו הוא "אריה" בטורקית.
אסלן הוא מעין אלוהות עבור יצורי נרניה: הוא שבורא בהבל פיו את עולמה של נרניה, הוא הדמות המכוונת את האירועים, הגיבורים מתפללים אליו ונשבעים בשמו, והוא המורה על הבאת הקץ לעולם זה.
האריה, המכשפה וארון הבגדים
אסלן מוצג לראשונה כאשר מר בונה מספר לילדי פיוונסי (פיטר, סוזן, אדמונד ולוסי) על אסלן. מר בונה מסביר כי אסלן הוא המלך האמיתי של נרניה וכי הילדים (כבני אדם ובנות חוה) הם הנבחרים שיעזרו לסיים את השלטון הרודני של המכשפה הלבנה. בהמשך פוגשים הילדים באסלן, וכאשר המכשפה טוענת שצריך להוציא להורג את אדמונד בגין בגידה, אסלן מציע את עצמו במקומו של אדמונד. המכשפה הורגת את אסלן על שולחן האבן, אך אסלן קם מהמתים, משחרר את האסירים שהמכשפה הפכה לאבן, הורג את המכשפה בקרב ומכתיר את ילדי פיוונסי כמלכי נרניה.
הנסיך כספיאן
ילדי פיוונסי מזומנים לנרניה מעולמם כדי לסייע לנסיך כספיאן - מלך נרניה החוקי - להפיל את דודו מירז שעלה בכוח לכס המלכות, ולהחזיר את החופש לנרניה. כאשר הם תועים ביער, לוסי פוגשת באסלן, והוא מוביל אותם אל כספיאן. בזמן המלחמה אסלן עובר בנרניה ומחזיר לחיים את רוחות היער והמים, ובסופו של דבר משיב את אנשיו של מירז לעולמם, ואת ילדי פיוונסי לעולמם.
המסע בדורך השחר
אדמונד ולוסי פיווונסי עברים לים המזרחי של העולם הנרנייני יחד עם בן דודם יוסטס, שם הם מצטרפים למלך כספיאן למסע ימי. אסלן מופיע בכמה נקודות של המסע כדי להעניק הדרכה - בין השאר כשיוסטס מכושף והופך לדרקון, אסלן מציל אותו מהקסם. בסוף הספר מגיעים הילדים עם ריפיצ'יפ העכבר אל ארצו של אסלן, שמשיב אותם לעולמם.
כס הכסף
אסלן מביא את יוסטס ואת חברתו לכיתה ג'יל פול לנרניה, ושולח אותם למצוא את הנסיך ריליאן שנחטף. לאחר שמוצאים הילדים את ריליאן ומשחררים אותו מהקסם שהוטל עליו, משיב אותם אסלן לעולמם, ועוזר להם גם בו.
הסוס ונערו
הסיפור מתמקד במסעם של הנער שסטה והסוס ברי, ובהמשך גם הנערה ארוויס והסוסה הווין, מקלורמן לארץ המלאכים. לקראת סוף הספר מתברר כי אסלן ליווה את הדמויות לאורך כל המסע, ואפילו לפני פתיחת הסיפור - הוא הציל את הנסיך התינוק קור מארץ המלאכים מידי אויביו, ומסר אותו לדייג קלורמני שקרא לו שסטה. בסוף הספר קור מוכתר למלך.
אחיינו של הקוסם
ספר זה הוא המוקדם ביותר מבחינת הכרונולוגיה של העלילה. הספר מגולל את סיפור היווצרותה של נרניה בידי אסלן. לאחר שהיא נוצרת, שולח אסלן את שתי הדמויות הראשיות - דיגורי קירק ופולי פאלמר - שג'דיס הרשעה (לימים המכשפה הלבנה) תהפוך לאיום גדול על נרניה, ושולח אותם למצוא תפוח קסם, שכאשר הוא נטוע יגן על נרניה מג'דיס. אסלן מכתיר את מלכי נרניה הראשונים, ומשיב את דיגורי ופולי לעולמם.
הקרב האחרון
קוף בשם טריק מוצא פרוות אריה, ומשכנע את ידידו החמור בהייה להתחזות לאסלן, וכך משתלט על נרניה. טריק מנסה לכרות ברית על הקלורמנים, אך הם מנסים לשלוט בעצמם על הארץ. בסוף הספר מופיע אסלן עצמו, מביא לסופה של נרניה, ומעביר את כל הגיבורים דרך שער גדול אל "נרניה החדשה".
ההקבלה בין אסלן לישו
בתחילת הספר האריה, המכשפה וארון הבגדים אדמונד מעדיף את התענוג באכילת רחת לוקום של מלכת השלג בתמורה ל"מכירת" אחיו ואחיותיו. המקבילה הנוצרית של סיפור זה הוא מכירת ישו על ידי יהודה איש קריות לרומאים בתמורה לשלושים שקלי כסף. בנוסף, ניתן להקביל את רדיפת מלכת השלג אחר האחים בנרניה לסיפור של טבח החפים מפשע ובכך בעצם להקביל את מלכת השלג להורדוס.
אסלן הוא הגואל, בנו של האל - הקיסר המולך על ימים - אשר נעדר לפרקי זמן ממושכים מנרניה. בהיעדרו, הולכת ונחלשת אמונתם של בני עמו באסלן, בקיומו ובכוחו. אסלן מקריב עצמו ונעקד על שולחן האבן (המקביל לצלב), על מנת לגאול ממוות את הנער אדמונד. בכך הוא שובר את הכישוף ולאחר מכן קם לתחייה, ועוזב שוב לאחר השלמת משימתו. דבר זה מקביל למעשהו של ישו על-פי המסורת הנוצרית, שהוקרב על הצלב כדי לתת לבני-האדם הזדמנות להיגאל מן החטא הקדמון של אדם וחווה באמצעות טבילה ואמונה בו, ולאחר-מכן קם לתחייה. לאחר הריגתו של אסלן על שולחן האבן, לוסי וסוזן נשארות כדי לבכות על גופתו. בברית החדשה, מריה אם ישו ומריה מגדלנה נשארות כדי להוריד את גופת הצלוב ולבכות עליו.
כאשר הוא מחליט להפגין את כוחו, שאגתו מזכירה גם לאלו ששכחוהו כי הוא האל האמיתי. הוא בוחן כליות ולב, ולא ניתן לשקר לו. כמו ישו, אשר לפי הנצרות בכוחו לרפא חולים כבמעשה נס, גם אסלן עושה ניסים - נשיפתו משיבה לחיים את היצורים שהמכשפה הפכה לפסלי אבן.
בסוף המסע בדורך השחר אומר אסלן לילדים כי הוא מופיע גם בעולמם, אך שם יש לו שם אחר.
בסוף הקרב האחרון אסלן דן את כל היצורים, ומעביר את הטובים שבהם לגן עדן ואת השאר אל האבדון, סיטואציה המקבילה לסיפור הביאה השנייה בנצרות.
הטרופודה מאקסימה
הטרופודה מאקסימה (שם מדעי: Heteropoda maxima, באנגלית: Giant huntsman spider, או עכביש הצייד הענק) נחשב לעכביש הגדול ביותר בעולם בהתייחס למוטת הרגליים (תראפוזה בלונדי הוא הגדול ביותר מבחינת משקל). עכביש זה הוא שוכן מערות, והוא נתגלה בלאוס בשנת 2001. שמו בא מהמילה הלטינית "מאקסימוס" שפירושה "הגדול ביותר".
תיאור
צבעיו של העכביש צהבהבים-חומים, והוא בעל כתמים כהים לא סדירים בחציו האחורי. המפרק הראשון של רגליו מפוספס בפסים חומים סדירים עד למפרק. בדומה לעכבישים ציידים אחרים, רגליו ארוכות ביחס לגופו, ונוטות קדימה באופן המזכיר רגלי סרטן. מוטת רגליו של העכביש היא כ-30 ס"מ. המין הגדול ביותר ממשפחת המברישנים שהיה מוכר למדע עד לגילויה של המאקסימה היה Beregama aurea האוסטרלי שמוטת רגליו עד 15 ס"מ וגודל גופו 4 ס"מ.
ההבדלים בין הזכר והנקבה הם מינוריים יחסית ומתבטאים בעיקר בכך ששני זוגות הרגליים הקדמיות של הזכר ארוכות יותר מאלו של הנקבה ביחס לשני הזוגות האחוריים. על קצה זוג הרגליים השני של הזכר מופיע מבנה שיער דמוי מברשת שנעדר אצל הנקבה. הבדלים נוספים ניתן לזהות בדגם הצבע המופיע סביב אברי המין של העכביש. הזכרים שנמדדו היו גדולים יותר מהנקבות.
תפוצה וסביבת מחיה
ההטרופודה מאקסימה נפוץ בלאוס, וההנחה הרווחת לאור צבעו החיוור ושיערות החישה של הזכר היא כי הוא שוכן מערות. למרות היותו שוכן מערות, אין התנוונות של העיניים, כפי הנראה מאחר שהעכביש חי בכניסה למערות.
גילוי
ההטרופודה מאקסימה נתגלה לראשונה בצפון לאוס בשנת 2001. בין השנים 1997 ל-2007 נתגלו באזור מקונג רבתי למעלה מאלף מינים חדשים של בעלי חיים.
נציג של הקרן העולמית לשימור חיות הבר ציין כי "לחלק מהמינים הללו לא הייתה שום סיבה להתגלות רק לאחרונה", רומז שמפתיע שמין גדול כל כך התגלה רק כעת.
סופרנובה (סרט, 2020)
סופרנובה (באנגלית: Supernova) הוא סרט דרמה רומנטית להט"בית בריטית משנת 2020 שנכתב ובוים על ידי. בסרט מככבים קולין פירת' וסטנלי טוצ'י.
הקרנת הבכורה העולמית של הסרט התקיימה במסגרת פסטיבל הסרטים הבינלאומי סן סבסטיאן ב-22 בספטמבר 2020. הסרט שוחרר להפצה בארצות הברית ב-29 בינואר 2021 על ידי ובבריטניה ב-25 ביוני 2021 על ידי.
בישראל, הסרט עלה לאקרנים ב-7 ביולי 2022.
תקציר העלילה
סם (קולין פירת') וטאסקר (סטנלי טוצ'י), בני-זוג מזה כ-20 שנה ואסטרונומים חובבים, יוצאים בקראוון לטיול באזור האגמים של אנגליה, כדי לבקר בכמה מהמקומות האהובים עליהם וכדי להיפגש עם חברים ובני משפחה. טאסקר אובחן עם דמנציה מוקדמת, כאשר מחלתו המתקדמת מעמיסה על מערכת היחסים בינו לבין סם. טאסקר הוא סופר הנמצא באמצע כתיבת ספר חדש, אבל מתקשה בכך, ומסרב להראות לסם את הטיוטה. סם הוא פסנתרן שמתכונן לקראת הקונצרט הפסנתר האחרון שלו.
הזוג מגיע לבית אחותו של סם, שם מתאספים מאוחר יותר שאר בני משפחתם וחבריהם למסיבה לכבודם. במהלך הערב, סם מגלה שטאסקר נתקל בקשיים בכתיבה. סם נכנס לקראוון ומגלה ביומן של טאסקר שיכולת הכתיבה שלו הלכה ופוחתת עם הזמן. הוא גם מגלה שלטאסקר יש בקבוקון של פנטוברביטל ושהוא הכין קלטת פרידה, בה הוא מסביר שהחליט לשים קץ לחייו.
הזוג ממשיך לקוטג' מושכר באזור הכפר. סם מתעמת עם טאסקר בנוגע לגילוי שלו ומשמיע לו את הקלטת, וחושף את תוכניתו של טאסקר להתאבד לפני שהדמנציה שלו תהפוך לחמורה מדי. סם מתווכח עמו בתקיפות ובתחינה נגד הרעיון הזה, ללא הועיל. הם משלימים ומתפייסים. למחרת בבוקר, בעוד סם מנגן בפסנתר, הוא מודיע לטאסקר שהוא מקבל את החלטתו ורוצה להיות לצדו כשזה יקרה.
הפקה
באוקטובר 2019, פורסם כי קולין פירת' וסטנלי טוצ'י יככבו בסרט, אותו יביים על פי תסריט שכתב, עם  כחברת ההפצה של הסרט בבריטניה. פסקול הסרט נכתב והוקלט על ידי.
הפצה
הסרט הוצג בהקרנת בכורה עולמית בפסטיבל הסרטים הבין-לאומי סן סבסטיאן ב-22 בספטמבר 2020, והוא עלה לאקרנים בבריטניה ב-25 ביוני 2021, בהפצת. באוקטובר 2020, רכשה את זכויות ההפצה של הסרט בארצות הברית. הסרט עלה לאקרנים בארצות הברית ב-29 בינואר 2021. בשנת 2020, הסרט נכלל בתחרויות רשמיות של פסטיבלי סרטים בלונדון, סן סבסטיאן ורומא.
תגובות וביקורות
באתר האינטרנט Rotten Tomatoes מדווח כי 89% מתוך 194 ביקורות המבקרים לסרט הן חיוביות. על פי דעת הרוב, נכתב כי "בהובלת הופעות מרגשות של קולין פירת' וסטנלי טוצ'י, סופרנובה היא מבט קורע לב על המחיר הרגשי שמגיע עם קבלת תמותה". באתר האינטרנט Metacritic חושב ציון ממוצע משוקלל של 73 מתוך 100, המבוסס על 31 ביקורות, רובן חיוביות.
הסרט היה ברשימת המועמדים לשני פרסי באפט"א לקולנוע בשנת 2021, כולל פרס באפט"א לסרט הבריטי הטוב ביותר.
בשנת 2022, הסרט נבחר לאחד מ"הסרטים הבריטים הטובים ביותר של המאה ה-21" בסקר שנערך על ידי מבקרי קולנוע.
שמידל
שמידל (בגרמנית: Schmiedel; Schmidl; Schmidel; או Schmiedl) הוא שם משפחה.
Schmiedel
מרקסס
מרקסס (שם מדעי: Meraxes) הוא סוג של דינוזאור ממשפחת הקרכרודונטוזאוריים, אשר התקיים באמריקה הדרומית של הקרטיקון העליון שלפני 95 עד 93.9 מיליון שנה מזמננו. המאובנים שלו התגלו בתצורות הוינקול שבפטגוניה, ארגנטינה. הסוג תואר מדע ב-2022 בידי Canale ועמיתיו והוא קרוי על שם הדרקון הבדיוני "מרקסס" מסדרת הפנטזיה שיר של אש ושל קרח של הסופר ג'ורג' ר. ר. מרטין. הסוג הכיל מין יחיד - Meraxes gigas, שמשמעותו מיוונית: "ענק".
המרקסס היה טורף גדול שידוע מתצורות של ממצא אחד שלם ברובו, אשר דמה לזה של קרכרודונטוזאוריים, והשלד שנמצא ממנו היה המזוהה ביותר מממצאי המשפחה הידועים מחצי הכדור הדרומי והוא נמצא עם גולגולת חזקה ועוצמתית כמעט בשלמותה. במראהו וגודלו דמה לאקרוקנתוזאורוס מאמריקה הצפונית והיה טורף שהגיע לאורך של 12 מטרים ולמשקל של 3,196 עד 5,331 ק"ג בקירוב.
מבנהו של דינוזאור זה מרמז שהיה טורף-על דומה לגיגאנוטוזאורוס, אשר אולי ניזון מנבלות ומטיטאנוזאורים שרעו סביבו.
תמות נפשי עם פלשתים
לפי מודל הסלמת הקונפליקט של פרידריך גלזל זהו השלב האחרון בהסלמת סכסוך, בו אדם מוכן להפסיד הכל, והעיקר להביס את יריבו.
מקור הביטוי
לאחר שנתפס שמשון על ידי הפלשתים, עיניו נוקרו והוא הוחזק בבית הסוהר בעזה. לאחר מכן הביאו הפלשתים את שמשון למקדש דגון כדי לחגוג את ניצחונם. הוא נשען על עמודי הבית, אמר "תמות נפשי עם פלשתים", והטה את העמודים שבידיו בכוח. כתוצאה מכך הבית נפל על כל מי שהיה בתוכו. באירוע זה, היו הרוגים רבים יותר מאלה שהרג שמשון במהלך כל חייו, וביניהם גם סרני פלשתים.
השוטר מרובליובקה: כאוס השנה החדשה 2
'''השוטר מרובליובקה. כאוס השנה החדשה 2 (ברוסית: «Полицейский с Рублёвки. Новогодний беспредел 2»''') הוא סרט עלילתי רוסי באורך מלא מז'אנר הקומדיה, שצולם בשנת 2019 על ידי חברת הטלוויזיה TNT יחד עם אולפני LEGIO FELIX. הסרט מהווה המשך לסרט הקודם השוטר מרובליובקה: כאוס השנה החדשה. העלילה מתרחשת בערב השנה החדשה ומבוססת על תסריט מאת איליה קוליקוב ובדומה לקודמה משתתפים בה מרבית שחקני הסדרה השוטר מרובליובקה.
הקרנת הבכורה התקיימה ב-12 בדצמבר 2019. הסרט, בדומה לקודמו הפך לשובר קופות, כשהוא מכניס למעלה ממיליארד רובלים.
עלילה
השנה החדשה מתקרבת ושוטרי תחנת בארוויחה מתכננים לחגוג את החג מחוץ לעיר, בחברתם החמה של חברים ועמיתים ישנים. עם זאת, נסיבות בלתי צפויות של עבריינים ששודדים חברת תכשיטים גדולה, מעמידים את רוח החג בסכנה. האם משטרת רובליובקה תוכל להחזיר את אבני החן הגנובות בשווי מיליוני דולרים ולהציל את חופשתם לפני שהשעון מכה חצות?
הפקה
לאור הצלחת הסרט הקודם, הופק סרט המשך, הפעם ללא אלכסנדר פטרוב, כוכב הסדרה והסרט הקודם ובכיכובם של סרגיי בורונוב, רומן פופוב, רינה גרישינה ואלכסנדרה בורטיץ'. הסרט יצא לאקרנים ב-12 בדצמבר 2019.
דירוג והכנסות
הסרט מותאם לכל המשפחה ומגבלת הגיל היא 12+. לפי דירוג האתר Kinopoisk.ru הסרט זכה לרייטינג של 6.96 נקודות מתוך 13,001 מצביעים. הסרט הפך לשובר קופות משהכניס למעלה ממיליארד רובלים.
אליפות צרפת הפתוחה 1978
אליפות צרפת הפתוחה 1978 הייתה תחרות טניס שנערכה על מגרשי חימר באצטדיון רולאן גארוס בפריז. התחרויות התחילו ב-29 במאי והסתיימו ב-11 ביוני. זו הייתה האליפות ה-77 מאז ייסודה.
וירג'יניה רוזיץ' מרומניה השתתפה ב-3 גמרים אך זכתה רק בתחרות הנשים.
הפרסים
סך הפרסים היה 75 אלף $.
תחרות הגברים
בתחרות זו השתתפו 128 טניסאים שחולקו ל-8 בתים. לקראת התחרות המשתתפים החזקים דורגו כדלקמן:
מנצח תחרות 1977 גיז'רמו וילאס נפגש במשחק הגמר עם ביורן בורג  והפסיד ב-3 מערכות. באותה שנה הוא ניצח גם אליפות וימבלדון ובאליפות ארצות הברית הפתוחה.
תחרות הנשים
בתחרות הנשים השתתפו 64 טניסאיות שחולקו ל-4 בתים. כמו בתחרות הגברים, הטניסאיות החזקות זכו לדירוג:
מנצחת תחרות 1977 מימה יאושובץ נפגשה במשחק הגמר עם וירג'יניה רוזיצ'י ( רומניה) והפסידה בשתי מערכות.
תחרות זוגות גברים
בתחרות השתתפו 64 זוגות. להלן הזוגות שקיבלו דירוג:
מנצחי תחרות 1977 בריאן גוטפריד וראול רמירס  הודחו בחצי הגמר. במשחק הגמר ג'ין מאייר והנק פיסטר נפגשו עם חוסה איגרס ומנואל אורנטס  וניצחו ב-3 מערכות.
תחרות זוגות נשים
בתחרות השתתפו 32 זוגות.
מזוג מנצחות תחרות 1977 רק רגינה מרשיקובה השתתפה בתחרות. במשחק הגמר מימה יאושובץ ווירג'יניה רוזיצ'י ( רומניה) נפגשו עם לסלי טרנר  וגייל שריף  וניצחו ב-3 מערכות.
תחרות זוגות מעורבים
בתחרות השתתפו 28 זוגות.
זוג מנצחי תחרות 1977 מרי קרילו וג'ון מקנרו לא השתתפו בתחרות. במשחק הגמר רנטה טומנובה ופאבל סלוז'יל נפגשו עם וירג'יניה רוזיצ'י ( רומניה) ופטריס דומינגס  וניצחו לאחר שיריבים פרשו במערכה השנייה.
Snowflakes
עם יציאתו נכנס האלבום אל המקום ה-119 במצעד הבילבורד 200.
רקע והפקה
רוב שירי האלבום הם גרסאות כיסוי לשירי חג מולד ידועים אך מספר שירים מהאלבום הם שירי R&B מקוריים אשר נכתבו והופקו ביחד עם בעלה קרי לואיס ואחד מהשירים נכתב והופק גם על ידי הזמר בייביפייס אשר עבד עם ברקסטון גם בעבר.
בנוסף ישנו באלבום רמיקס לאחד מהשירים המקוריים שברקסטון כתבה בשיתוף עם הראפר שאגי. בנוסף לבייביפייס ברקסטון שיתפה פעולה גם עם המפיק אל. איי ריד אשר עבד עם ברקסטון על אלבומיה הקודמים, צוות המפיקים פוק אנד טון (אשר עבדו עם אמנים ידועים נוספים כמו מריה קארי ומרי ג'יי בלייג'), המפיק זוכה הגראמי דארלי סימונס ואף גם עבדה עם אחותה תמר ברקסטון על כתיבת אחד משירי האלבום.
ביקורות והצלחה
האלבום קיבל ביקורות מעורבות מהמבקרים אשר מצד אחד החמיאו לשירים המקוריים והשוו אותם לשירים קודמים של ברקסטון אך מצד שני אמרו כי הם נשמעים עכשוויים מדי בשביל להיות שירי חג מולד.
עם שחרורו האלבום הגיע למקום ה-119 בארצות הברית ובמקום ה-57 במצעד אלבומי ה-R&B וההיפ-הופ מה שהופך אותו לאלבום שלה שהגיע למיקום הנמוך ביותר במדינה בכל הקריירה שלה עד היום. אך למרות זאת האלבום הגיע למעמד זהב במדינה. "Snowflakes of Love" ו-"Christmas in Jamaica" יצאו כסינגלים רשמיים מהאלבום אך לא זכו להצלחה גדולה.
צפע (סוג)
צֶפַע (שם מדעי: Vipera) הוא סוג של נחש ארסי בתת-משפחת הצפעונים. הוא בעל תפוצה רחבה, החל מצפון אפריקה בדרום ועד לחוג הצפוני בצפון, מבריטניה הגדולה במערב ועד אסיה הפסיפית במזרח. כיום מוכרים 23 מינים שונים של צפעים.
תיאור
צפע הוא הסוג הגדול ומוכר ביותר במשפחת הצפעונים. הראש נבדל מהצוואר, בעל צורה משולשת, ומכוסה בקשקשים קטנים במגוון צורות. מאפיין בולט של סוג נחשים זה הוא גוף קצר ועבה יחסית. הנחש הקטן ביותר בסוג הוא צפע גמד החי באירופה (כ-30 ס"מ), והארוך ביותר הוא הצפע הודי שמגיע עד 1.65 מטר והוא הארסי ביותר מבני הסוג. נחשים הנמנים בסוג הצפע משמעים קולות נשיפה מפיהם בעת סכנה (להבדיל מכמה סוגים אחרים המשמיעים קולות באמצעים אחרים כמו רשרוש הזנב (עכסנים) או חיכוך קשקשי הגוף זה בזה (שפיפון). בישראל מצויים שני מינים בלבד מסוג הצפע והם צפע מצוי וצפע החרמון.
מרחב גאוגרפי
ניתן למצוא את הצפע בבריטניה הגדולה וכמעט בכל רחבי אירופה, בחלק מאיי הים התיכון (אלבה, מונטקריסטו, סיציליה) והים האגאי, כמו גם בצפון אפריקה, במרוקו, תוניסיה ואלג'יריה. כמו כן הוא מצוי בחוג הארקטי מזרחה דרך צפון אסיה עד לסחלין וצפון קוריאה.
אזור מחיה
רוב המינים מעדיפים אזורים קרירים. המינים המצויים באזורים הדרומיים מעדיפים אזורים גבוהים ויבשים בעוד המינים החיים בחלקים הצפוניים מעדיפים אזורים נמוכים בעלי צמחייה ולחות.
ארס
רוב מיני הצפעים בעלי ארס המכיל רכיבים המו-טוקסים (פוגע בכלי הדם) ונוירו-טוקסים (פוגע בעצבים). חומרת ההכשות מגוונת. מינים קטנים וצפוניים יותר, כדוגמת הצפע האירופאי, בעלי ארס חלש יותר ומזריקים כמות קטנה יותר בהכשה. מינים אחרים כדוגמת הצפע המקורנן והצפע המצוי, מסוגלים להזריק כמויות גדולות יותר של ארס בעלות השלכות הרסניות. אולם, הכשות מהסוג צפע לרוב קטלניות פחות מהכשות של סוגים אחרים וגדולים יותר כמו צפע מזרחי וצפע הודי.
פטי דיוק
אנה מרי "פטי" דיוק (באנגלית: Anna Marie "Patty" Duke; 14 בדצמבר 1946 – 29 במרץ 2016) הייתה שחקנית קולנוע, טלוויזיה ותיאטרון אמריקאית. דיוק הייתה לאחת הכוכבות הגדולות ביותר בטלוויזיה האמריקאית בשנות ה-60 וה-70. זכתה בשלושה פרסי אמי, פרס גלובוס הזהב ופרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר לשנת 1962 על הופעתה בתפקיד הלן קלר בסרט "עושת הנפלאות".
קולנוע
לאחר מכן התפרסמה כשחקנית קולנוע במספר דל מאוד של סרטים כבראשם מותחן האימה "את כמו אמא שלי" בתפקיד פרנצ'סקה קינסולבין, סרט האסונות "הנחיל" והקומדיה "חתומים בנשיקה"
טלוויזיה
זמן קצר לאחר זכייתה באוסקר קיבלה דיוק תוכנית טלוויזיה על שמה בערוץ ABC "המופע של פטי דיוק". בסדרה הופיעה דיוק בתפקיד המתבגרת פטי ליין במשך שלוש שנים שבמהלכן הייתה מועמדת לפרס אמי ולפרס גלובוס הזהב לכוכבת הטלוויזיה הטובה ביותר.
דיוק זכתה בפרס אמי ב-1970 על הופעתה בהפקת הטלוויזיה "צ'ארלי המתוק שלי" בה שיחקה את הצעירה ההריונית מרליין צ'יימברס. דיוק זכתה לקראת סוף שנות ה-70 בשני פרסי אמי נוספים על תפקידיה בעיבוד הטלוויזיוני למחזה עושת הנפלאות בתור המחנכת אן סאליבן ובמיני סדרה "הקפטנים והמלכים".
ב-1999 הייתה דיוק מועמדת בפעם העשירית לפרס אמי על הופעות האורח שעשתה עבור סדרת הדרמה "מגע של מלאכים"
חיים אישיים
לצורך בריחתה מחייה האישיים המורכבים נישאה דיוק בגיל צעיר לבעלה הראשון, הבמאי הארי פאלק שהיה מבוגר ממנה ב-13 שנה. לאחר תקופה קשה בה סבלה ממצבי רוח התמכרה דיוק לאלכוהול ולכדורים ולבסוף התגרשה בשנת 1970. כאשר הייתה בהריון מהרומן הקצר שלה עם השחקן והמוזיקאי דזי ארנז ג'וניור נישאה דיוק לתקופה של שבועיים לאיש המכירות מייקל טל. בשנת 1971 ילדה דיוק את בנה הבכור כוכב "טרילוגיית שר הטבעות" שון אסטין. ב-1972 התחתנה דיוק עם השחקן מועמד פרס האוסקר ג'ון אסטין והביאה איתו לעולם בן נוסף, השחקן מקנזי אסטין. לאחר שורה של ניסיונות התאבדות והתמכרויות אובחנה דיוק בגיל 36 כבעלת הפרעה דו-קוטבית. דיוק ואסטין התגרשו בשנת 1985 לאחר שנים של שיתוף פעולה מקצועי. משנת 1986 ועד מותה הייתה נשואה דיוק לבעלה הרביעי איש הצבא מייקל פירס איתו אימצה ילד אחד.
בשנת 2004 זכתה דיוק לכוכב על שמה בשדרת הכוכבים של הוליווד.
דיוק נפטרה בבוקר של 29 במרץ 2016.
אוטו השלישי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה
אוטו השלישי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה (בגרמנית: Albrecht II Heiliger Römischer Kaiser יוני 980 קאסל – 23 בינואר 1002 צ'יביטה קסטלנה. כונה גם Mirabilia mundi) היה קיסר האימפריה הרומית הקדושה מ-983 ועד מותו.
ילדותו כמלך הרומאים
אוטו נולד ביוני 980 לאוטו השני, קיסר האימפריה הרומית הקדושה ולתאופנו, נסיכה ביזנטית, בתו של קונסטנטין סקלרוס ורעייתו סופיה פוקאינה.
אביו, אוטו השני, מת בארמונו ברומא ב-7 בדצמבר 983, כתוצאה ממחלת המלריה. אוטו הוכתר כמלך הרומאים בהיותו בן שלוש. בהתחשב בעובדה כי בזמן שאביו נפטר הוא היה בגיל צעיר מידי מכדי למלוך נאלץ השלטון למצוא מחליף זמני לאוטו הצעיר. בתחילה ניסה בן דודו היינריך מבוואריה לתפוס את השלטון בשיתוף פעולה עם ארכיבישוף קלן, ואף הפך למלך לזמן קצר, אולם משנוכח לדעת שאין לו תמיכה מהאצילים הסיר את תביעתו ונקבע שעד בגרותו של אוטו ישלטו בשמו אמו וסבתו אדליידה מאיטליה. כשנפטרה אמו החליפה אותה אדלייד מאיטליה (עד 994).
אוטו קיבל חינוך מהמעלה הראשונה במשך נעוריו וילדותו - תחילה כשהיה צעיר יותר היה החינוך מפי ברנארד, בישוף הילדסהיים, שהקנה לו חלק נרחב מהחינוך בחייו והמשיך על ידי האדם שהעתיד להיקרא סילבסטר השני ולהיות אפיפיור והוא ז'רבר מאוריאק (Gerbert d'Aurillac).
הכתרתו לקיסר במהלך מרד האפיפיורות
בשנת 996, שנת הכתרתו כקיסר, הוא עבר דרך האלפים עד לאיטליה, שם הוכתר כמלך לומברדיה בפאביה ואף הצליח לדכא מרידה של האצולה הרומאית כנגד האפיפיור.
המרד הונהג בידי איש האצולה קרסצנטיוס השני ולאחר שדיכא אוטו את המרד, החליף את קרסצנטיוס בדודנו, ברונו מקרינתיה, שהוכתר על ידו כאפיפיור וזכה לשם גרגוריוס החמישי, ב-21 במאי שנת 996 לספירה והפך לאפיפיור הראשון ממוצא גרמני. קרסצנטיוס פתח במרד נוסף בשנת 998, הדיח את ברונו והכתיר תחתיו את יוחנן השישה עשר. אוטו דיכא פעם נוספת את המרד, הוציא להורג את שניהם והכתיר בתור האפיפיור את סילבסטר השני הנאמן לו, ובכך חיזק את כוחו ברחבי האימפריה.
כמנהיג ראה עצמו אוטו בחסד האל אף כמנהיג העולם הנוצרי כולו. כשהוא מאמץ את רומא כמרכז האימפריה (בפועל מעין כבירה) הוא למעשה אימץ גם תארים כגון "משרת השליחים", "משרתו הראשון של ישוע" ואף "קיסר העולם". הוא אימץ אורח חיים רומאי לארמונו ולחצר מלכתו המתאפיינת אף בחידוש תלבושות מרומא ויוון העתיקות בנוסף לאלו עם מראה גרמני עתיק. חלק מחצר ארמונו היו גם אנשי דת וכמורה (ובהם גם בישופים). הוא אף ידע לטינית באופן מרשים במיוחד, כל זאת כחלק מהחייאת המורשת של קרל הגדול בחצר המלוכה. בעולם ההשכלתי של התקופה הקים אוטו ספרייה גדולה ורחבה כשבחצר ארמונו מתגוררים הוגי דעות חשובים. חוץ מהעובדה כי הבישופים של התקופה זכו לחינוך גבוה בבתי ספר ייחודיים או אף בחצר המלכות, האנשים שהקיפו את אוטו היו לידועים ובהם ניתן למנות את לאו מוורסלי.
מאבקי הכוח מול בכירי הנצרות
בשנת 1000 ייסד את ארכיבישופות פולין. אל ארכיבישופות זאת המשיך לייסד את ארכיבישופות הונגריה בשנת 1001.
תחילה לא היה ידוע מה יעלה בגורלן של הארכיבישופויות אותן הקים אך הסתבר לבסוף כי הן הוכרו בעקיפין על ידי הכנסייה הקתולית כאשר התייחסו אליהן במכתבים מכתב ידו של האפיפיור גרגוריוס השביעי בעצמו. כך בעקיפין הן גם הוכרו על ידי השליחים ששלח גרגריוס ואף גם יורשיו העתידיים בתפקיד - כל זאת לאותו הזמן עוד לא הספיק כי ארצות אלו בהחלט יתבססו כארצות נוצריות-קתוליות גם לעתיד אך עקב גורמים נוספים שבאו מאוחר יותר הן תהליך הטמעתן אכן הושלם.
אוטו פעל רבות על מנת להפריד אף יותר את הכנסייה מהאצולה הגבוהה. אז עדיין הייתה קיימת השפעה של החברה הגבוהה על אנשי הכמורה והדת ואוטו פעל על מנת לשנות זאת. כך לעיתים הוא אף נתן לבישופים ולראשי מנזרים סמכויות כוח גדולות יותר כשהוא למעשה מעניק להם טריטוריות גדולות לשלטונם.
הריבונות במרכז אירופה
אוטו היה היוזם והמבצע של ה-Donation of Constantine, מסמך שלמעשה ביסס את הטענה כי הבעלות על מערב האימפריה הרומית (העתיקה) למעשה עבר הוא לתחת חסותו של האפיפיור על ידי הקיסר קונסטנטינוס כאשר אצלו נשארים החלקים המזרחיים שלה (מה שעתיד לאותה התקופה להיות האימפריה הביזנטית).
המרידות באזור רומא
אף על פי שאוטו הפך את רומא למרכז האימפריה, הדבר לא הספיק כדי למנוע מהומות באזור. כאשר תושבי טיבולי הסמוכה מרדו בו בשנת 1001, העיר הוקפה תחת מצור, אך אוטו חס עליה ולא השמידה. ידיעות על כך, שהגיעו לרומא הקרובה - יריבה מרה של טיבולי באותם הימים, גרמו למרד על כך שאוטו לא השמיד את טיבולי והחריב אותה. המרד פגע מאוד בשלטונו של אוטו ואילץ אותו לבקש עזרה מבן דודו, היינריך, לימים היינריך השני, או הנריך הקדוש. היינריך נעתר לבקשה, כשאז היה לדוכס בוואריה, ושלח כוחות צבאיים אל רומא לעזרתו של אוטו. עם זאת הכוחות הגיעו מאוחר מדי, לאחר מותו של אוטו ב-23 בינואר 1002 מקדחת. לימים החליפו היינריך כקיסר וכמלך, לאחר מאבק ירושה קצר, וארדואינו, מלך איטליה מונה למלך איטליה.
תלמי האחד עשר
תלמי האחד עשר השם המלא תלמי אלכסנדר השני (ביוונית: Πτολεμαῖος Ἀλέξανδρος; 105 לפנה"ס - 80 לפנה"ס), היה מלך מצרים מבית תלמי לתקופה קצרה מאוד בשנת 80 לפנה"ס. הוא היה אחרון המלכים החוקיים של מצריים התלמיית.
קורות חיים
תלמי האחד עשר היה בנו של תלמי העשירי שמלך בקפריסין ובמצרים. אמו הייתה קלאופטרה סלנה הראשונה, אחותו של האב. הוא בילה את רוב חייו בגלות ממצרים. בעת המאבק שניהלה סבתו קלאופטרה השלישית ביחד עם אביו כנגד בית סלאוקוס בסיוע לאלכסנדר ינאי בארץ ישראל כנגד תלמי התשיעי שבא לסייע לתושבי עכו. בשנת 103 לפנה"ס סבתו שלחה אותו לאי קוס בים האגאי, יחד עם בני דודו תלמי השנים עשר ואחיו, לימים תלמי מלך קפריסין, לשם הגנתם. יחד אתם הם העבירו לאי סכום כסף גדול.
בשנת 88 לפנה"ס לערך, בעת מותו של אביו, הוא נשבה על ידי מלך פונטוס מיתרידטס השישי שכבש את אסיה הקטנה וחלקים נרחבים ביוון כולל האי קוס. הוא קיבל יחס טוב ממיתרידטס שגם דאג לחינוכו כיאה לנסיך הלניסטי. למרות זאת, בשנת 84 לפנה"ס ניצל את הקרב בין מיתרידטס לרפובליקה הרומית בהנהגתו של לוקיוס קורנליוס סולה שיצא לקרב כדי לעצור את מסע כיבושיו של מיתרדטס ולהחזיר את השטחים שנכבשו, וברח למחנהו של סולה ושב איתו לרומא כבן חסותו. סולה שהפך לאחר חזרתו לדיקטטור של רומא, השאיר אותו בעיר כבן ערובה פוליטי יקר ערך.
בשנת 81 לפנה"ס מת דודו תלמי התשיעי ללא יורשים חוקיים. את השלטון הוא השאיר לבתו ברניקי השלישית ששלטה שלטון יחיד. על פי קיקרו, תושבי אלכסנדריה לא התנגדו לשלטון היחיד שלה בגלל אהבתם הרבה אליה. סולה החליט על דעתו, ללא כל התייעצות עם ברניקי או עם אנשי שלטון אחרים במצרים, לשלוח את תלמי האחד עשר למצרים כדי לשאת את ברניקי השלישית לאישה ולמלוך יחד אתה ובכך להשיג לעצמו בן חסות בכתר המצרי. ברניקי נישאה לו בשנת 80 לפנה"ס, אך לא שיתפה פעולה וסירבה לחלוק איתו את השלטון. תלמי האחד עשר רצח אותה 19 יום לאחר נישואיהם והכריז על עצמו כשליט יחיד במצרים. כתגובה על כך אנשי אלכסנדריה, שאהבו את המלכה, גררו אותו ממקום למקום עד לבית הגימנסיון הגדול שם רצחו אותו כנקמה על מעשיו.
מאחר שלא נותרו עוד יורשים חוקיים לבית תלמי, את תלמי האחד עשר ירש בן דודו תלמי השנים עשר, בנו הלא חוקי של תלמי התשיעי.
סטנגה (להקה)
סטנגה הייתה להקת רוק-גראנג' ישראלית שהוקמה ב-1999 על ידי דר גולן. הלהקה הצליחה לבסס את עצמה בסצנה המחתרתית של תל אביב וצברה מאזינים צעירים רבים, זאת על אף שלא הצליחה להיכנס לזרם הרוק המרכזי בארץ.
היסטוריה
הלהקה החלה את דרכה באשדוד, בשנת 1999, כאשר דר גולן, סולן הלהקה הקים את להקת הגראז' הראשונה שלו. דר גייס את אחיו, תום גולן לעמדת המתופף ואת נועם "המנוע" האוזמן לעמדת גיטרת הסולו. עמדת הבס, שאוישה בתחילת הדרך על ידי זהר ינוביץ', עדיין לא מתייצבת לחלוטין אבל לראשונה יש הרכב שלא משתנה לגמרי בין הופעה להופעה והשם סטנגה נולד.
בשנת 2003 הצטרף יואב מצ'ולסקי לסטנגה, כבסיסט.
בשנת 2006 הלהקה התחילה להופיע ברחבי הארץ, בין היתר בפסטיבלים דוגמת "רוק עצמאות", "בראשית", "בומבמלה" ו"שיר היונה".
ב-2008 חתמה סטנגה על חוזה עם אן אם סי, וחברה למפיק יפתח שחף (היהודים), לטובת הקלטת דיסק ראשון.
ב-2009 יצא אלבום הבכורה של הלהקה, "מה שבא לאט הולך מהר". מתוכו יצאו כסינגלים "בואי כפרה" ו"טרנזיסטור" (יוליה פלוטקין מככבת בקליפ), הסינגלים התקבלו יפה ברדיו אך לא לאורך זמן.
סטנגה ואן אם סי נפרדו ב-2011 וסטנגה הודיעה על הפסקת פעילות.
ויליאם טוגי
קריירת מועדונים
טוגי החל את הקריירה המקצוענית שלו במועדונים מליגת העל של חוף השנהב וליגת העל המרוקאית.
ב-1 ביולי 2018 חתם במכלן מהליגה הבלגית השנייה. בתום עונת העפיל עם הקבוצה לליגת העל הבלגית.
ב-1 בפברואר 2021 הושאל למשך חצי עונה לאספראנסה דה תוניס מליגת העל התוניסאית.
ב-31 באוגוסט 2021 הושאל למשך עונה אחת ל-RWDM מהליגה הבלגית השנייה.
ב-18 ביולי 2022 הושאל טוגי להפועל ירושלים. ב-20 באוגוסט ערך את משחק הבכורה שלו בקבוצה, בתיקו 1-1 מול הפועל חדרה. ב-18 בספטמבר הבקיע את שער הבכורה שלו, בניצחון 0–3 על מכבי חיפה.
קריירה בינלאומית
ב-14 בינואר 2018 ערך טוגי את הופעת הבכורה שלו בנבחרת חוף השנהב, בהפסד 0–1 לנבחרת נמיביה, במסגרת אליפות האומות האפריקאיות.
ארנסט לודוויג השני, דוכס סקסוניה-מיינינגן
ארנסט לודוויג השני, דוכס סקסוניה-מיינינגן (בגרמנית: Ernst Ludwig II, von Sachsen-Meiningen; 8 באוגוסט 1709 – 24 בפברואר 1729) היה דוכס סקסוניה-מיינינגן בין השנים 1724–1729.
ביוגרפיה
ארנסט לודוויג נולד ב-8 באוגוסט 1709 בקובורג שהשתייכה לדוכסות סקסוניה-קובורג, לארנסט לודוויג הראשון, דוכס סקסוניה-מיינינגן, ולדורותיאה מריה מסקסוניה-גותה-אלטנבורג, בתם של פרידריך הראשון, דוכס סקסוניה-גותה-אלטנבורג ומגדלנה זיבילה מסקסוניה-וייסנפלס.
בשנת 1724 מת אחיו יוזף ברנהרד, נסיך הכתר של סקסוניה-מיינינגן, וארנסט לודוויג מונה לנסיך הכתר. שבעה חודשים לאחר מכן מת אביו ארנסט לודוויג הראשון, דוכס סקסוניה-מיינינגן, וארנסט לודוויג עלה לשלטון במקומו, אולם מכיוון שהיה קטין, מונו דודיו פרידריך וילהלם ואנטון אולריך לעוצרי הדוכסות. ב-24 בפברואר 1729 מת ארנסט לודוויג, ובמקומו עלה לשלטון אחיו קרל פרידריך, דוכס סקסוניה-מיינינגן.
בודזין
מחנה בודזין (בפולנית: Budzyń) היה מחנה עבודה ומחנה ריכוז בעת השואה, 5 ק"מ מצפון-מערב לקרשניק בפרובינציית לובלין.
רקע
עקב בלימת הכוחות הגרמניים במזרח בסוף מבצע ברברוסה ביקשו שר החימוש אלברט שפר ושר התעופה הרמן גרינג להאיץ את התחמשותה של גרמניה ולהגביר את פעילות הייצור של מטוסים וחימוש, תוך כדי שימוש מאסיבי בעובדי כפייה בתנאים "חסכוניים" (כמעט ללא מזון או חימום) ובתפוקות מקסימליות (עבודה עד אפיסת כוחות). האחריות על אספקת כוח העבודה הוטלה על מפקד האס אס, היינריך הימלר.