cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
בית הגלגלים
פעילות
הפעילות וההתנהלות של העמותה מכוונת לכך שאנשים עם מוגבלות ישתלבו בחיי החברה הרגילים חרף מוגבלותם; בין השאר הדבר מתבטא בחידוד היכולת להגיע לעצמאות במידה האפשרית. הפעילות כוללת מפגשים בסופי שבוע (כולל לינה ב"בית הגלגלים" ופעילות חברתית מגוונת), חוגים וסדנאות במהלך השבוע, נופשונים, מחנות קיץ וקייטנות, הפעלת דירות אימון, לימוד כישורי חיים, הכשרה תעסוקתית ופעילויות נוספות. תוכנית "מתגלגלים קדימה" לבני נוער פועלת לקידום השתתפות במעגל העבודה בקהילה תוך רכישת כלים וכישורי חיים להתנהלות עצמאית בקהילה ויציאה מהבית. מיזם "החוויה המתגלגלת", שיזמו בוגרי בית הגלגלים, נועד לקרב את הציבור שאינו נכה לעולמם של בעלי הנכויות, באמצעות התנסות באתגרי היומיום בהם נתקלים בעלי הנכויות, ועל ידי חשיפה אישית לחייהם. כן מעודדת העמותה ומסייעת בשילוב אנשים עם מוגבלות בחברה, כאנשים יוצרים ותורמים בכל המישורים, לרבות עידוד השירות בצה"ל.
בשנת 1998 הוקמה על ידי גרואר תוכנית ההשמה של בית הגלגלים, שמטרתה לסייע ולעודד כל חבר בקבוצת הבוגרים להשתלב בעולם התעסוקה, בעיקר בשוק החופשי (אך גם במפעל המוגן ובתעסוקה נתמכת), וכן לפעול להסרת חסמים שבחוק וחסמים אחרים לקידום תעסוקת הנכים. במסגרת זו הוגשה על ידי גרואר עתירה לבג"ץ ליישום דו"ח השופט אפרים לרון
אברמי טורם שימש כמנכ"ל העמותה עד שנת 2016, בשנים אלו הוביל את בניה והקמת הבית החדש בהרצליה עד לפתיחתו , הקים את הבית הערבי, הבית הבדוואי ויזם את הקמת מרכז היום של העמותה.
יו"ר היא ד"ר פנינה שור (בתה של המייסדת מרים שוורץ).
שלושת הקבלרוס
הסרט סובב סביב הרפתקאות דונלד דאק וקרובי־משפחתו באמריקה הלטינית, תוך־כדי שילוב הנפשה עם שחקנים אמיתיים. זהו סרט־החבילה השני מתוך שישה של חברת וולט דיסני. בסרט מספר קטעים העומדים בפני עצמם שהדבר המקשר ביניהם הוא דונלד דאק שפותח מתנת יום־הולדת מחבריו שבאמריקה הלטינית. מספר כוכבים מאמריקה הלטינית מופיעים במהלך הסרט, בהם הזמרת אורורה מירנדה (אחותה של כרמן מירנדה), דורה לוז וכרמן מולינה.
הסרט נוצר במטרה להביע יראת כבוד מטעם חברת וולט דיסני כלפי התרבות של דרום אמריקה. בסרט מככב דונלד דאק אשר במהלכו מצטרף לחברו חוזה קריוקה, התוכי המעשן מהסרט הקודם סלודוס אמיגוס, אשר מייצג את ברזיל, ולאחר־מכן חובר אל פנצ'יטו פיסטולז, אשר מייצג את מקסיקו.
בעקבות הסרט נעשתה סדרת־טלוויזיה בשנת 2018 בשם Legend of the Three Caballeros, וכן הם כיכבו בסדרה סיפורים של ברווזים.
עלילה
הסרט בנוי משבעה פרקים, אשר כל אחד מהפרקים בעל מכנה משותף אל משנהו. בסרט, דונלד דאק חוגג את יום־הולדתו, אשר מתקיים ביום שישי השלושה־עשר, ומקבל שלוש מתנות מחבריו מאמריקה הלטינית. המתנה הראשונה היא מקרן אשר מציג לדונלד דאק סרט דוקומנטרי על ציפורים. במהלך הסרט, מגלה דונלד דאק את ציפור האראקואן, אשר לוקחת חלק במהלך הסרט. המתנה השנייה אותה מקבל דונלד היא ספר מחוזה. הספר מספר על באהיה, אחת מעשרים ושש המדינות של ברזיל. חוזה מכווץ אותו ואת ודונלד ושניהם נכנסים אל הספר ופוגשים מספר מקומיים אשר רוקדים סמבה, ודונלד מתאהב במקומית אך לא זוכה לאהבה חוזרת ממנה. לאחר מכן, דונלד וחוזה יוצאים מן הספר. כשהם חוזרים, דונלד מגלה שהוא קטן מדי מכדי לפתוח את מתנתו השלישית. חוזה מראה לדונלד כיצד להיעזר ב"כישוף שחור" כדי לשוב לגודלו המקורי. לאחר שהוא פותח את המתנה, פוגש דונלד בפנצ'יטו, ציפור מקסיקנית. השלושה חוברים לקבוצה בשם "שלושת הקבלרוס" וחוגגים יחדיו. לאחר מכן, פנצ'יטו מציג לדונלד מתנה נוספת; פיניאטה. פנצ'יטו מספר לדונלד על המסורת של הפיניאטה. חוזה ופנצ'יטו מכסים את עיניו של דונלד, במטרה שהוא ינסה לפגוע בפיניאטה, אשר טומנת בתוכה הפתעות רבות. לבסוף, דונלד חוגג בכך שמשוגר על ידי טילים בצורת שור זועם שהודלקו בטעות על ידי חוזה שמען סיגרים. לאורך הסרט, ציפור האראקואן מופיעה במספר קטעים, לפעמים גונבת את הסיגר של חוזה. הציפור שבה לאחר כארבע שנים בסרט אחר של חברת וולט דיסני: "עת הזמיר".
בסרט ישנם 7 פרקים בנוסף לקו העלילה המקשר ביניהם:
הגאוצ'יטו המרחף
בקטע הזה של הסרט מופיע ילד קטן מאורוגוואי בגרסה האנגלית, ומארגנטינה בגרסה הספרדית, וחמורו, אשר שמו Burrito ("חמור קטן" בספרדית).
Las Posadas
סיפור על ילידים מקסיקנים אשר חוגגים את חג־המולד בשחזור מסעה של מריה ויוסף הקדוש.
הסיור המרחף במקסיקו
פנצ'יטו מזמין את דונלד וחוזה לסיור במקסיקו על מרבד מעופף. במסעם, שומעים מספר שירים ורוקדים ריקודים אשר מאפיינים את התרבות המקסיקנית. דונלד בשנית מתאהב בכמה מקומיות ומנה אף לנשקן, ניסיון שאיננו צולח, ולבסוף נושק בטעות לחוזה.
You Belong To My Heart
דונלד מתאהב בזמרת דורה לוז. מילות השיר מספרות את המתרחש על המסך.
חלומו הסוריאליסטי של דונלד
מספר נשיקות דמיוניות מובילות את דונלד אל סצנת "אהבה היא סם". הוא רואה פרחים ואת פנצ'יטו וחוזה אשר מופיעים לפעמים והורסים את חלומו. הסצנה חולפת לאחר שדונלד רוקד עם כרמן מולינה.
גרסה עברית
עד 2023, הסרט לא דובב לעברית והיה אחד מחמשת הסרטים שטרם דובבו לעברית (הארבעה האחרים כוללים את הסרט הקודם סלודוס אמיגוס, ואת שני סרטי החבילה האחרים הבה לי מוזיקה ועת הזמיר, והסרט הרפתקאותיו של סופר בלש). ב-16 בפברואר 2023, הסרט יצא לראשונה בדיבוב לעברית בדיסני+.
החברה ההיסטורית אתנוגרפית יהודית בליטא
החברה ההיסטורית אתנוגרפית יהודית בליטא היה מוזיאון יהודי לאתנוגרפיה והיסטוריה יהודית שפעל בליטא והופעל על ידי ועד הנהלה של יהודים ציונים משכילים ומנהיגי הקהילה בקובנה.
היסטוריה
הרעיון הראשוני להקמת המוזיאון ההיסטורי אתנוגרפי היהודי הועלה בשנת 1911 על ידי ד"ר צמח שאבאד מווילנה. בהמשך ובהשראת החזון של שאבאד פעלה בווילנה בין השנים 1913-1919 החברה ליהדות עתיקה (JEWISH ANTIQUITY SOCIETY IN VILNIUS) על ידי קבוצת פעילים היסטוריונים יהודים. בעקבות סיפוח וילנה לפולין הועבר בשנת 1931 המוזיאון לקובנה, שם הוקמה מחדש החברה האתנוגרפית בהתארגנות חדשה שנקראה החברה ההיסטורית אתנוגרפית יהודית בליטא על ידי ד"ר אבא לפין שהיה גם ליושב הראש הראשון שלה.
בשנת 1940 הולאם המוזיאון על ידי השלטונות הסובייטים, וכעבור שנה ב-1941 הורו על סגירתו. יושב הראש האחרון במוזיאון היה ד"ר אבא בלושר. בחודש ספטמבר 1941 הקימו הנאצים את אוגדות וילנה וקובנה בפיקודו של אלפרד רוזנברג. מטרתן של יחידות אלה הייתה לאסוף את חפצי הערך היהודיים והתרבותיים של ליטא, ובין היתר נבזזה כמעט לחלוטין גם החברה להיסטוריה ולאתנוגרפיה למעט מספר פריטים שהוסלקו והוברחו במחתרת על ידי פעילים יהודיים.
ועד החברה להיסטוריה ואתנוגרפיה
חברי ההנהלה היו ראשי הקהילה היהודית בקובנה, ציונים משכילים ואמידים בהם ד"ר אבא לפין, ד"ר דוד מרדכי שוורץ והגברת שוורץ, ד"ר אבא בלושר, דוד מתתיהו ליפמן, הרב ישראל רוזנסון, רחביה מוגיליוקר, נתן יונסביץ, ד"ר מנדל סודרסקי והגב' אלטה סודרסקי, נח לידסקי, יוסף ליוושין, שלמה חורונז'ינסקי.
אוספי המוזיאון
המוזיאון ההיסטורי אתנוגרפי היהודי הפך לשם דבר בעולם ובאוספיו הצטברו נכסי תרבות רבים ובהם כ-3,000 יצירות אמנות וקטעי שירה, 6,000 ספרים, וכ-100,000 מסמכים, פנקסים, תמונות ועיתונים, בנוסף לאלפי פרטי יודאיקה וחפצים עתיקים.
התפלגות פואסון
בתורת ההסתברות, התפלגות פואסון (Poisson distribution) היא התפלגות של משתנה מקרי בדיד, הקרויה על שם המדען הצרפתי סימאון דני פואסון (1781–1840).
כמו התפלגויות חשובות אחרות, התפלגות פואסון היא למעשה משפחה של התפלגויות בעלת פרמטר אחד, ה"קצב", המסומן בדרך כלל באות \lambda. הפרמטר יכול לקבל כל ערך ממשי חיובי. אם X הוא משתנה מקרי בדיד שמתפלג פואסונית, אז הוא יכול לקבל רק ערכים שלמים אי שליליים, וההסתברות לקבלת הערך k היא
כאשר k מקבל ערכים בתחום (עבור k אחר ההסתברות היא אפס). מסמנים.
התפלגות פואסון מתקבלת כאשר סופרים אירועים שמתרחשים בפרק זמן קבוע. אם האירועים מתרחשים באופן בלתי תלוי ובקצב (ממוצע) קבוע, אזי מספר האירועים שהתרחשו בפרק זמן נתון מתפלג פואסונית. דוגמה לכך היא מספר השיחות המתקבלות במרכזיית טלפונים במשך דקה.
הנוסחה מתארת את הסיכוי שיקרו k אירועים בזמן שפרופורציוני ל-\lambda.
התפלגות פואסון מתקבלת מהתפלגות בינומית כאשר המכפלה של מספר הניסויים בסיכויי ההצלחה בכל ניסוי נשארת קבועה (ושווה ל-\lambda), ומספר הניסויים שואף לאינסוף. ניתן לפרש את הפרמטר \lambda כמספר המאורעות הממוצע המתרחש לכל דגימה. הקירוב הזה מתיישב עם העובדה שהתוחלת והשונות של משתנה מקרי פואסוני שוות שתיהן ל-\lambda.
מאידך, כאשר, ההתפלגות של מתקרבת להתפלגות הנורמלית הסטנדרטית (משפט הגבול המרכזי).
להתפלגות פואסון חשיבות רבה בתורת התורים. אם מניחים שלקוחות נוספים לתור באופן בלתי תלוי זה בזה, מתברר שזמן ההמתנה בין לקוח ללקוח הוא בעל התפלגות מעריכית, ומספר הלקוחות שנוספים לתור מדי שעה מתפלג פואסונית.
הופעות של התפלגות פואסונית
התפלגות פואסונית מתאימה לתיאור מספר התופעות המתרחשות בפרק זמן מסוים, כאשר ההסתברות להתרחשות התופעה בפרק זמן קצרצר היא קבועה.
הכלכלן לדיסלב פון בורטקייביץ', שהיה פרופסור בברלין בשנים 1901–1931, הוא אחד הראשונים שהבינו את החשיבות המעשית של התפלגות פואסון. בספרו "חוק המספרים הקטנים" הוא נתן דוגמאות (מקבריות) רבות, שאחת הידועות שבהן היא ההתפלגות של מספר החיילים בגדוד של חיל הפרשים הפרוסי שנהרגו בשנה מבעיטת סוס.
להלן דוגמאות נוספות:
הקשר בין התפלגות פואסון להתפלגות הבינומית
כפי שנכתב לעיל, ניתן לראות את התפלגות פואסון בתור גבול של סדרת התפלגויות בינומיות שבה מספר הניסויים שואף לאינסוף, ותוחלת מספר ההצלחות נשארת קבועה.
נקבע פרמטר \lambda. לכל n טבעי נביט בהתפלגות הבינומית של מספר ההצלחות ב-n ניסויים בעלי הסתברות הצלחה, כלומר ההתפלגות. נראה ש- כאשר.
אכן,
בנוסף,  לפי תכונות ידועות של הקבוע e, ו- כי החזקה אינה תלויה ב-n, והביטוי שבתוך הסוגריים שואף ל-1. לכןשהיא ההסתברות שמשתנה פואסוני עם תוחלת \lambda יקבל את הערך k.
גבעת ווטצ'טאואר
גבעת ווטצ'טאואר או גבעת ווטצ'טאוור (באנגלית: Watchtower Hill; מילולית: "גבעת מגדל התצפית") היא גבעה קטנה ברכס מסה, שבאזור חוף פנל של ארץ ויקטוריה שבאנטארקטיקה.
הגבעה ממוקמת מדרום-מזרח לאוכף פינאקל.
לגבעה פסגה מחודדת.
מקור השם
שמה של הגבעה ניתן לה על ידי מחלקת המחקר הצפונית (the Northern Party) של משלחת הסקר הגאולוגי מטעם ניו זילנד לאנטארקטיקה, אשר חקרה את אנטארקטיקה בעונת המחקר (הקיץ האנטארקטי) 1962 – 1963.
וטצ'טאוור באנגלית משמעו "מגדל תצפית".
סטיגמטה
סטיגמטה (ריבוי המילה סטיגמה, ביוונית "דקירה" או "צלקת המהווה סימן בעלות") הוא הכינוי שניתן לפצעים אשר לפי הברית החדשה נגרמו לישו בזמן צליבתו. התופעה המוכרת כסטיגמטה בימינו מתייחסת להופעת פצעים מעין אלה על גופיהם של מאמינים נוצרים, כסוג של סימן אלוהי.
סימני הסטיגמטה מקבילים לרוב לסימני "חמשת הפצעים הקדושים": ארבעת הפצעים שנגרמו לישו במפרקי (או בכפות) הידיים והרגליים כתוצאה ממסמור גופו לצלב, ופצע אחד בצדו הימני של הגוף, שגרם לונגינוס מדקירת חנית בגופו על מנת לסיים את ייסוריו. אצל סטיגמטיסטים מסוימים הופיעו גם פצעים על המצח, בדומה לאלה שנגרמו על ידי כתר הקוצים, ופצעי ההצלפות על הגב.
סימור מיין
סימור מיין (באנגלית: Seymour Mayne; נולד ב-1944 במונטריאול, קנדה), משורר יהודי-קנדי בלשון האנגלית, מתרגם, עורך, מורה ומרצה.
קורות חיים
סימור מיין הוא מהבולטים מהדור השני של משוררים יהודים-קנדים בלשון האנגלית, שהידוע שבהם הוא לאונרד כהן. למד והתחנך במונטריאול. השלים לימודיו באוניברסיטת מקגיל ובאוניברסיטת קולומביה הבריטית. משמש כפרופסור לאנגלית ולספרות אנגלית באוניברסיטת אוטווה. בילדותו שמע ודיבר ביידיש, ולימים תרגם משירת היידיש לאנגלית. תרגומו לשירת אברהם סוצקבר קנה לו אוהדים לא מעטים.
סטיגמטה
היסטוריה
לאורך ההיסטוריה הנוצרית נודעו ברבים כ־500 אנשים בעלי סטיגמטה. הסטיגמטיסט הראשון והמפורסם ביותר הוא פרנציסקוס הקדוש, מייסד מסדר הפרנציסקנים. על פי המסורת, קיבל פרנציסקוס את פצעי הסטיגמטה לראשונה בשנת 1224, בעקבות התגלות דתית שחווה בעיר לה ורנה באיטליה. בעקבות פרנציסקוס הופיעו סטיגמטיסטים רבים אחרים, רובם הגדול נשים. סיפורים על התופעה נמשכו מאז ימי הביניים ועד לימינו. אחד המקרים המפורסמים ביותר של מאה ה־20 הוא האב פיו, כומר ממוצא איטלקי שנחשב לעושה ניסים אשר סבל מסטיגמטה במשך שנים רבות והוכרז כקדוש על ידי האפיפיור יוחנן פאולוס השני ב־16 ביוני 2002, אם כי סימני הסטיגמטה לא נחשבו לאחד משלושת הניסים הדרושים להכרת אדם כקדוש.
הלב שלי עומד למכירה
הלב שלי עומד למכירה הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת הישראלית מאיה בוסקילה. השיר יצא לאור ב-12 במרץ 2019, על ידי חברת התקליטים של הפי"ל. השיר עתיד להיכלל באלבומה החמישי של בוסקילה, אשר שמו טרם פורסם.
סטיגמטה
היסטוריה
באופן רשמי, ובניגוד למסורות העממיות, הכנסייה הקתולית אינה מכירה באף מקרה של הופעת סטיגמטה, למעט מקרים ספורים, בהם זה של פרנציסקוס הקדוש מאסיזי וכן של קתרינה הקדושה מסיינה.
סימור מיין
קורות חיים
מיין כותב שירה אישית מודרנית, הנעה בין מולדתו הקנדית ומסורת התרבות האנגלית, לבין יהדותו וציונותו, זיקתו העזה אל לשונות היהודים, העברית והיידיש. בשנות השמונים ניסה סימור מיין להיאחז בארץ, ושהה בירושלים עם משפחתו למעלה משנה, בתקווה ללמד במרכז לתרבות קנדית באוניברסיטה העברית. הדברים לא נסתייעו והוא נאלץ לשוב לקנדה ולמשרתו שבאוטווה.
הלב שלי עומד למכירה
רקע וכתיבה
השיר נכתב על ידי נועם חורב, הולחן על ידי סתיו שמש והופק על ידי תמיר צור. השיר הוא מעין בלדת פופ, בו בוסקילה מדברת על שברון לב שחוותה ועל כך שלאחר המקרה, הלב של כביכול "עומד למכירה".
יוסי חרסונסקי סקר את השיר בחיוב והעניק לו ציון של שלושה וחצי כוכבי זהב מתוך חמישה בסך הכל.
וידאו קליפ
טרם יצא הווידאו קליפ המלא של השיר, העלתה מאיה בוסקילה לערוץ היוטיוב של את האודיו הרשמי של השיר, בו ניתן לראות את עטיפתו של הסינגל. בנוסף לכך, ניתן לראות באודיו את מילותיו של השיר.
נכון לינואר 2022, מונה הצפיות של הקליפ עומד על כ-860 אלף צפיות.
סימור מיין
קורות חיים
סימור מיין הוא מתרגם פורה שתרגם עשרות משוררים לאנגלית. הוא רב לשונאי, ותרגם מיידיש, עברית, ספרדית ופולנית. הוא פרסם גם קרוב לחמישים כרכים של שירה, תרגומי שירה, שירה לילדים וממוארים. בין הספרים שערך גם הכרך "ירושלים, אנתולוגיה של שירה יהודית-קנדית". בספר בולטת הפואמה הלא ידועה של לאונרד כהן "ישעיה".
סטיגמטה
ההסבר המדעי
כיום ידוע בוודאות כי לפחות חלק ממקרי הסטיגמטה הידועים היו מזויפים, כמו במקרה של מגדלנה דה לה קרוז (1487-1560), שהודתה בביצוע תרמית שכזו. למרות זאת, מעולם לא הוכחה או הופרכה באופן חד-משמעי אמיתותם של רבים ממקרי הסטיגמטה.
יש המשערים כי תופעת הסטיגמטה אינה אלא מקרה מיוחד של היחס הפסיכוסומטי. הללו טוענים שאדם המוציא חלק ניכר מזמנו בהתבוננות ממושכת באיקונת הצלוב הפצוע והשוקע בהגיגים עמוקים סביב פציעותיו, יכול לגרום (גם מבלי להתכוון) להופעת דימום בגופו.
ידוע כי מספר אנשים שזייפו סטיגמטה סבלו מסינדרום מינכהאוזן, מחלת נפש אשר נגרמת מרצון בלתי מרוסן לתשומת לב. החולים במחלה לרוב פוגעים בעצמם, או מזייפים חולי כדי להגיע לבתי חולים, שם הם מקבלים תשומת לב וטיפול חם.
מילוי קפילרי
מילוי קפילרי (CRT) הוא בדיקה להערכת העבודה האפקטיבית של נימי הדם. המדידה מבוצעת באמצעות הפעלת לחץ עורי על המשטח הרך של האצבע או הציפורן, המכיל נימים רבים עד שהוא הופך לבן (עצירת זרימת הדם, 5 שניות), ומעקב על הזמן הדרוש לחזרת הצבע ברגע ששוחרר הלחץ. חזרה של מילוי קפילארי עד 2 שניות נחשבת לתקינה.
אצל תינוקות שזה עתה נולדו ניתן למדוד את זמן מילוי קפילרי על ידי לחיצה על עצם החזה למשך חמש שניות בעזרת אצבע או אגודל, וציון הזמן הדרוש להחזרת הצבע לאחר שחרור הלחץ. המגבלה הנורמלית העליונה למילוי קפילרי בילודים היא 3 שניות. ניתן להעריך את זמן המילוי הקפילרי גם בבעלי חיים על ידי לחיצה על החניכיים שלהם לעומת עצם החזה שמכוסה בדרך כלל בפרווה או בלתי נגישה.
זמן מילוי קפילרי ממושך עשוי להוות סימן להלם ויכול גם להעיד על התייבשות וירידה בזלוף היקפי. זמן מילוי נימי ממושך עשוי להצביע גם על מחלת עורקים היקפית. מקובל להניח כי הבדיקה מושפעת מגורמים חיצוניים רבים ומגוונים ולכן אין להסתמך עליה כאמצעי אבחון וודאי.
כוח: 48 החוקים
48 חוקי הכוח (באנגלית: The 48 Laws of Power) הוא ספרם של רוברט גרין ויוסט אלפרס מסוגת העזרה העצמית שיצא לאור בשנת 1998. בספר מובאים חוקים שאמורים ללמד את הקוראים כיצד לצבור כוח, לשמר אותו ולהתגונן מפני מי שמאמללים את חייהם. גרין ניזון מכמה מהוגי הדעות הפוליטיים המשפיעים ביותר בעולם, כגון ניקולו מקיאוולי, סון דזה וקרל פון קלאוזביץ, ומבודד מהגותם את הנקודות החשובות ביותר הקשורות לכוח.
מקורות והשראה
גרין משתמש באנקדוטות, בציטוטים ובסימוכין מדמויות היסטוריות ואומני תככים כגון בלטסר גרסיאן, טקיטוס, פלוטרכוס, מישל דה מונטן, הרודוטוס, איזופוס, לואי הארבעה עשר, מלך צרפת, שארל-מוריס דה טליראן, אוטו פון ביסמרק, קתרינה הגדולה, מאו דזה-דונג, היילה סלאסי על מנת להמחיש את השימוש של החוקים בעולם האמיתי. גרין גם משתמש לעיתים קרובות בהשקפה לא-מוסרית, ומשאיר את הקוראים לשקול את ההשלכות המוסריות של החוקים.
משפט פושעי המלחמה בחברובסק
היסטוריה
כל שנים-עשר פושעי המלחמה הנאשמים נמצאו אשמים ונידונו לתקופות שנעו בין שנתיים לעשרים וחמש שנים במחנה עבודה. בשנת 1956 שוחררו מי שעדיין ריצו את עונשם והוחזרו ליפן.
בשנת 1950 פרסמה ברית המועצות חומרים רשמיים הנוגעים למשפט באנגלית. הספר נקרא "חומרים על משפטם של אנשי שירות לשעבר של הצבא היפני המואשמים בייצור והפעלת נשק בקטריולוגי". הוא כלל מסמכים מהחקירה המקדימה (כתב האישום, כמה ראיות תיעודיות וחלק מתיעוד החקירה), עדויות של הנאשמים וגם מהעדים, תחינות אחרונות של הנאשמים, כמה ממצאי מומחה ונאומים של התובע והסנגור.
הספר, שהוצא לאור על ידי הוצאת שפות זרות, כבר לא יצא להדפסה, אך בנובמבר 2015 קבעה גוגל ספרים שהוא נמצא כעת ברשות הציבור ופרסמה פקסימיליה שלו ברשת ובנוסף הציעה אותו למכירה כספר אלקטרוני.
לדברי אחד המומחים לביו-אתיקה: "למרות הנימה האידאולוגית החזקה שלו והחסרונות הברורים הרבים כמו היעדר שיתוף פעולה בינלאומי, המשפט קבע מעל לכל ספק סביר כי הצבא היפני הכין ופרס נשק בקטריולוגי וכי חוקרים יפנים ערכו ניסויים אכזריים בבני אדם חיים. עם זאת, המשפט, יחד עם הראיות שהוצגו בפני בית המשפט וממצאיו העיקריים — שהוכחו מדויקים להפליא — נדחו כתעמולה קומוניסטית והתעלמו מהם לחלוטין במערב עד שנות ה-80." ההיסטוריון שלדון האריס תיאר את המשפט בהיסטוריה שכתב על יחידה 731: "הראיות שהובאו במהלך הדיונים התבססו על שמונה עשרה כרכים של חקירות וחומר תיעודי שנאסף בחקירות בארבע השנים הקודמות. חלק מהכרכים כללו יותר מארבע מאות עמודים של תצהירים... בניגוד למשפטי הראווה במוסקבה בשנות ה-30, ההודאות היפניות שהוגשו במשפט חברובסק התבססו על עובדה ולא על הפנטזיה של החוקרים." האריס גם ציין את המסקנות המבעיתות שנחשפו במשפט, שקשר את הקיסר הירוהיטו לתוכנית הלחימה הביולוגית היפנית, וכן את הטענות כי ניסויי הלחימה הביולוגית היפנית נערכו גם בשבויי מלחמה של בעלות הברית.
אחד המומחים ששימש את התובעים הסובייטים במהלך המשפט, נ. ז'וקוב-ורז'ניקוב, שימש מאוחר יותר בפאנל המדענים בראשותו של ג'וזף נידהם, שחקר את האשמות הסיניות והצפון קוריאניות על לוחמה ביולוגית במלחמת קוריאה, שנערכה על ידי ארצות הברית.
קייט איסיט
קייט איסיט (באנגלית: Kate Isitt; נולדה ב-1979) היא שחקנית אנגלייה, הידועה בעיקר מתפקידה כסאלי הארפר הקוסמטיקאית בסיטקום "זיווגים" של ה-BBC.
ביוגרפיה
בשנים 1995 ועד 1998 שיחקה איסיט בתפקיד אליסון, פקידה במשרד עורכי דין, בסדרה הקומית. ב-1997 השתתפה בתפקיד קטן בסרט הקולנוע "המלאך". ב-1998 שיחקה לצדו של אלן דייוויס בפרק "Black Canary" בסדרת המסתורין "ג'ונתן קריק". היא גם הופיעה בתפקיד אשתו של דייוויס בפרק פיילוט של הסדרה הקומית "אין לעמוד בפניה", שהופקה בשנת 2000. באותו זמן איסיט הצטרפה לצוות השחקנים של הסדרה "זיווגים" בה הופיעה על לשנת 2004. בשנת 2000 הופיעה איסיט בדרמה הטלוויזיונית של סטיבן פוליאקוף "The Tribe" לצדן של אנה פריל וג'ואלי ריצ'רדסון. ב-2006 שיחקה בסדרת הדרמה "Strictly Confidential" ובסרט הקולנוע "דמדומים" (Half Light) בכיכובה של דמי מור ובבימויו של קרייג רוזנברג.
ב-2015 הופיעה איסיט בעונה השלישית של סדרת הדרמה המצליחה "הטנגו האחרון בהליפקס" בתפקיד פליסיטי, אשתו של גארי (רופרט גרייבס).
חיים אישיים
איסיט למדה בבית הספר "Arts Education School". בן זוגה הוא הבמאי נייג'ל קול ולהם שני ילדים.
אולגה, נסיכת יוון ודנמרק
אולגה, נסיכת יוון ודנמרק (ביוונית: Πριγκίπισσα Όλγα της Ελλάδας και Δανίας; 11 ביוני 1903 - 16 באוקטובר 1997) הייתה נכדתו של גאורגיוס הראשון, מלך היוונים ואשתו של פאבלה, נסיך יוגוסלביה.
ביוגרפיה
אולגה נולדה ב-11 ביוני 1903 באתונה שבממלכת יוון. אביה היה ניקולאס, נסיך יוון ודנמרק ואמה הייתה ילנה ולדימירובנה, הנסיכה הגדולה של רוסיה. סבא שלה מצד האבא היה גאורגיוס הראשון, מלך היוונים. סבא רבא שלה מצד אביה היה כריסטיאן התשיעי, מלך דנמרק. ומצד אמה היה אלכסנדר השני, קיסר רוסיה. היא בת דודה שנייה של פיליפ, דוכס אדינבורו, והנסיך אדוארד, דוכס קנט הוא אחיין שלה. בילדותה, היא הייתה בקשר הדוק עם משפחות המלוכה של האימפריה הרוסית ודנמרק.
ב-9 באוקטובר 1934, לאחר רציחתו של אלכסנדר הראשון, מלך יוגוסלביה ובהתאם לצוואתו, מונה פאבלה ליושב ראש מועצת עוצרי המלוכה ולשליט בפועל של ממלכת יוגוסלביה. בפרוץ מלחמת העולם השנייה הכריזה יוגוסלביה על נייטרליות מדינית, אך ככל שהורע מצבן של בעלות הברית, ובעיקר לאחר כיבוש צרפת, נטתה המדיניות היוגוסלבית לכיוון מדינות הציר. ב-25 במרץ 1941 חתמה יוגוסלביה על ההסכם התלת-צדדי ויומיים לאחר מכן פרצה בממלכה הפיכה צבאית בתמיכת מנהלת המבצעים המיוחדים הבריטית. פאבלה, מועצת העוצרים וממשלת יוגוסלביה הודחו ופטר השני הוכתר כמלך יוגוסלביה. פאבלה ומשפחתו הוגלו לקניה והושמו במעצר בית עד תום המלחמה. בראשית אפריל פלשה גרמניה הנאצית ליוגוסלביה והכניעה אותה תוך ימים אחדים.
מאולגה נשללו כל תאריה היוגוסלביים, ולאחר שיוון הפכה לרפובליקה ב-1975 היא איבדה גם את תאריה היווניים ונותרה רק עם אלו הדניים. לאחר המלחמה היא ומשפחתה עברו לפריז. בעלה מת בפריז ב-1976, ונקבר בלוזאן שבשווייץ. אולגה חיה עד 16 באוקטובר 1997 ונקברה לצד בעלה. ב-2012 הועברו עצמותיהם לקבורה באחוזת אופלאנץ, הסמוכה לטופולה שבסרביה.
משפחתה
אולגה ילדה שלושה ילדים לפאבלה, נסיך יוגוסלביה:
היגרומטר
היגרומטר או מד לחות, הוא מכשיר מדידה המיועד למדוד את כמות הלחות הנמצאת באוויר ביחס לאוויר יבש. מודל פשוט של היגרומטר ידוע בתור פסיכרומטר והוא בנוי משני תרמומטרים: אחד מודד את טמפרטורת האוויר היבש והשני עטוף בפתיל שקצהו התחתון טבול במים למדידת הטמפרטורה הלחה (השם - גולה לחה, נובע מכך שקצהו טבול במים). אידוי מהגולה הלחה מוריד את הטמפרטורה (על פי קלאוזיוס קלפירון), כך שתרמומטר הגולה הלחה בדרך כלל מראה טמפרטורה נמוכה יותר מאשר זו המודדת את טמפרטורת האוויר היבש. כאשר טמפרטורת האוויר נמוכה מטמפרטורת הקיפאון, הגולה הלחה מתכסה שכבה דקה ומבודדת של קרח. במצב זה ייתכן שהטמפרטורה הלחה תהיה גבוהה יותר מהטמפרטורה היבשה.
בעזרת הטמפרטורות היבשה והלחה שתימדד, אפשר לחשב את נקודת הטל ואת הלחות היחסית באוויר בעזרת דיאגרמה תרמודינמית או באמצעות חישוב מנוסחאות.
ירון סבוראי
ירון סבוראי (נולד ב-1954) הוא בלש, סופר ומרצה ישראלי. הוא ידוע בשל פעילותו נגד נאו-נאצים. סבוראי חדר לקבוצות נאו-נאציות גרמניות, ותרם רבות למעצרו של פושע המלחמה הנאצי אריך פריבקה, וגם היה פעיל בחיפוש אחר אוצרות שנבזזו על ידי הנאצים.
ביוגרפיה
ירון סבוראי נולד וגדל בחולון. אביו יהודה סוברסקי עלה לארץ בשנת 1938 מגרמניה. שאר בני משפחת סוברסקי נספו בשואה. אמו, רחל שטרן, נולדה במצרים ועברה עם משפחתה לרומניה כשהייתה ילדה. מרבית קרוביה נרצחו בשואה והיא ברחה לארץ עם חלק ממשפחתה בשנת 1943. אביו עברת את שם המשפחה מסוברסקי לסבוראי ועבד ככתב בעיתונים "למרחב" ו"מעריב".
סבוראי שירת בחטיבת הצנחנים ולאחר מכן עבד כבלש ב של מחוז תל אביב במשטרת ישראל.
הוא נסע לארצות הברית שם סיים את התואר הראשון והשני בתקשורת, ועבד כעיתונאי ומרצה. בשנים 1990–1991 שימש ככתב העיתון "חדשות" בניו-יורק.
קריירת מודיעין
בספטמבר 1992 הסתנן לארגונים נאו-נאצים בגרמניה בשליחות מרכז שמעון ויזנטל. הוא שכנע אותם שהוא ניאו נאצי אוסטרלי בשם רון פיורי שמבקש להצטרף לארגונם. פעילותו של סבוראי הביאה אותו למגע עם מנהיגים נאו-נאצים מרכזיים. יתר על כן, היו עדויות לכך שהקבוצות הגרמניות הצליחו ליצור קשרים עם קבוצות דומות באמריקה הדרומית ובארצות הברית. הוא חשף את ממצאיו במסיבת עיתונאים בניו-יורק, ב-20 באפריל 1993.
בשנת 1994 פרסם את ספרו "צלו (צילו) של היטלר - מרגל ישראלי בשורות הנאו-נאצים", שעובד מאוחר יותר לספיישל של HBO משנת 1995, "המסתננים", בכיכובו של אוליבר פלאט בתפקיד סבוראי.
תוך כדי עבודתו כסמוי גילה סבוראי, שפושע מלחמה נאצי אריך פריבקה שהשתתף בטבח במערות הארדיאטין ברומא נמלט לדרום אמריקה וחי שם תחת שם בדוי. המודיעין שאסף הקל על לכידתו ומעצרו של פריבקה.
בשנת 2005, יזם את הפקתו של סרט תיעודי על קורותיהם של ניצולי שואה. במסגרת צילומי הסרט חשף בשטח מחנה מיידנק בפולין עשרות חפצי ערך שטמנו יהודים בטרם נרצחו בתאי הגזים על סמך עדותם של המשתתפים בסרט.
בשנת 2008, סבוראי מצא את מגרש ההשלכה לשרידי רכוש יהודי שנשדד במהלך ליל הבדולח. המזבלה, הממוקמת ביער בברנדנבורג, היא בגודל של כמה מגרשי כדורגל. במקום נחשפו מגוון רחב של פריטים. שנה אחר כך הופק סרט תיעודי, "משיב האוצרות", בבימוי דייוויד נוי ויובל ארז, על פעילותו של סבוראי לחשיפת אוצרות יהודים שאבדו בשואה. הסרט הוצג בפסטיבל "דוקאביב" באותה שנה.
בשנת 2013 סבוראי וצוותו החלו בחיפוש אחר תיבות מלאות בזהב שהושלכו לאגם סטולפסי בגרמניה. פרויקט זה צולם על ידי נשיונל ג'יאוגרפיק.
יצירות שפורסמו
לציבור הרחב סבוראי כנראה ידוע בעיקר בזכות הציד שלו אחר יהלומים מהתקופה הנאצית. החיפוש של סבוראי תועד ב- Blood from a Stone שהוצג בערוץ ההיסטוריה, שהתבסס על הספר, "Blood from a Stone", שנכתב על ידי סבוראי ופורסם על ידי חטיבת "Tor Books" בהוצאת "St. Martin's Press".
ספרו הבא של סבוראי היה "אלי המוות", שיצא לאור ב-1997 על ידי סיימון ושוסטר. הספר מתאר את המצוד של סבוראי אחר המקור סרט הסנאף בו חזה בעודו סמוי בתוך התנועה הנאו-נאצית. הפעם סבוראי הציג את עצמו כמתווך תחילה עבור קונים ולאחר מכן עבור סוחרי סרטי סנאף, בניסיון לזייף את דרכו לתעשייה חשאית ביותר.
תקשורת מחשבים - מונחים
מונחים נוספים
Компьютерлік желі
הפיקוד האווירי המערבי
הפיקוד אחראי על 16 בסיסי חיל אוויר ועל שטח גדול בצפון הודו, מקשמיר לראג'סטאן, כולל ג'אמו וקשמיר, הימאצ'ל פרדש, פנג'אב, הריאנה, דלהי וחלקים ואוטר פרדש.
אדי איזרד
אדוארד ג'ון "אדי" איזרד (באנגלית: Edward John "Eddie" Izzard; נולדה ב-7 בפברואר 1962) היא סטנדאפיסטית ושחקנית אנגלייה. סגנונה מאופיין בדיבור לא ממוקד ומונולוגים סוריאליסטיים, בנוסף להופעותיה, איזרד גם משחקת בטלוויזיה, בקולנוע ובתיאטרון, כמו כן היא ידועה בפעילותה הרבה למען ארגוני צדקה ובהיותה טרנסג'נדרית.
נעוריה ותחילת דרכה
איזרד נולדה בקולוניה הבריטית בעדן, תימן כבן האחרון של הזוג האנגלי הרולד ג'ון ודורות'י אלה איזרד. משפחת איזרד עברה לצפון אירלנד בשנת 1962, מעט לפני הכרזת מצב החירום בעדן (בעקבות אירועים שהובילו לעצמאות דרום תימן). היא חיה בבנגור, דאון, עד 1967, אז החמיר המצב הפוליטי בצפון אירלנד ומשפחתה עברה לסקוון שבוויילס, אחר כך לבקסהיל שבמזרח סאסקס באנגליה, שם היא למדה במכללת איסטבורן. אמה מתה בשנת 1968 בהיותה בת שש והיא מציינת זאת כאחד מהאירועים שהשפיעו רבות על חייה.
לאחר מות אמה התנחמה איזרד בקומדיה. היא אהבה במיוחד את מונטי פייתון, סטיב מרטין, ריצ'רד פריור ואת העבודות המוקדמות של בני היל. היא החלה להשתעשע בסטנד-אפ בזמן לימודיה באוניברסיטת שֶפילד, ולאחר שהתבקשה לעזוב את לימודי החשבונאות, החלה להופיע ברחוב. לאחר שלאורך מרבית שנות ה-80 עבדה ברחובות אירופה וארצות הברית, עברה איזרד להופיע במועדוני בריטניה. הופעתה הראשונה הייתה במועדון ה"קומדי סטור" הבריטי. בתחילת שנות ה-90 החלה לקבל הכרה כקומיקאית, אם כי היא עוד לא גיבשה לעצמה את סגנונה באותה תקופה.
איזרד מביעה לעיתים קרובות את רצונה בילדים, ולגבי נישואין אמרה כי "ודאי שאולי אתחתן".
הצלחה כקומיקאית
הופעות הסטנד-אפ של איזרד זיכו אותה בפרס הקומדיה הבריטית ב-1993 (על "בשידור חי בשגרירים" - Live at the Ambassadors) וב-1996 (על "תווית יידוע" - Definite Article). לאחר שהשוק הבריטי מוצה, יצאה איזרד עם המופע "תווית יידוע" לסיבוב הופעות בערים מרכזיות מחוץ לבריטניה, כולל הופעה חד-פעמית בניו יורק. בכל מקרה, פריצתה לתודעה האמריקאית באה רק בשנת 1999, כשמופעה "לבוש להרוג" (Dress to Kill) שודר בערוץ הטלוויזיה HBO. לאחר כשנה ערכה איזרד סיבוב הופעות בבריטניה, צרפת וארצות הברית. בעקבות זאת זכתה לשני פרסי אמי על המופע שלה (ביצוע וכתיבה) בשנת 2000.
בינואר 2006 הכריז ערוץ הטלוויזיה האמריקאי FX (חלק מתאגיד קבוצת הבידור פוקס) על השקת סדרת טלוויזיה חדשה בשם הנובוריצ'ים בכיכובה של איזרד. איזרד היא אחת מהכותבים של הסדרה, ואחת הדמויות מבוססת על ילדותה. הסדרה עלתה לשידור ב-12 במרץ 2007.
איזרד הופיעה גם בלייב 8 על פסנתר כליווי למוזיקאי הסקוטי מיג' אור בשיר "וינה". בשנת 2016 דיבבה את דמותו של אנגוס בסרט האנימציה "כלב מי שמנגן".
הופעות בתיאטרון
ב-1994 שיחקה איזרד לראשונה בתיאטרון, בהצגה "הצופן" שנכתבה על ידי דייוויד מאמט והוצגה בתיאטרון הווסט אנד. בהצגה, שהופקה על ידי תיאטרון הקומדיה הלונדוני, כיכבה גם לינדזי דאנקן. הצלחת ההצגה, ובייחוד הצלחת איזרד בתפקידה, הובילו אותה לתפקיד נוסף בהצגה "Oneonta 900" של דייוויד ביירד. ב-1995 היא שיחקה את הדמות הראשית במחזה "אדוארד השני" של כריסטופר מרלו.
איזרד שיחקה את לני ברוס במחזה "לני" בהפקה של 1999. בשנת 2001 היא החליפה את קלייב אוון במחזה "יום במותו של ג'ו אג" מאת פיטר ניקולס. בשנת 2003 חזרה איזרד לשחק במחזה בהופעותיו בברודוויי, וזכתה על כך בפרס טוני לשחקן הראשי. ההצגה עצמה זכתה בעוד ארבעה פרסי טוני.
סגנונה הקומי
הסגנון הקומי של אדי איזרד מושפע רבות ממונטי פייתון, בייחוד במעבר האסוציאטיבי בין נושאים בהופעתה. לרוב, איזרד לא עובדת עם תסריט. היא מרשה לעצמה להיקטע על-מנת להעלות בדיחות חדשות, דמויות שהיא מציגה יכולות להיהפך לדמויות אחרות בן רגע, והיא יכולה לעבור כהרף עין בין ניתוח היסטורי למוצרי חשמל ביתיים. הסגנון הזה גורם להפסקות קצרות בין קטעים בהם איזרד יכולה למלמל "ובכן...", "גם זה נכון" ודברים מעין אלו. מלמולים אלה הפכו ברבות השנים לסמנה המסחרי. לעיתים קרובות איזרד שמה לב לתגובות הקהל לבדיחותיה תוך כדי הופעה ומגיבה אליהם בכתיבה בפנקס דמיוני בידו: "אל תספרי את זה שוב", "איבדתי אותם בבדיחה הזאת" וכדומה. כמו כן, היא מרבה לפנות לקהל בשאלות ואף נעזרת בהם אם היא נתקעת עם ניסוח מסוים.
בין הכישורים הקומיים שאדי איזרד מרבה להשתמש נמצאים החיקוי והפנטומימה. איזרד מרבה להציג את אלוהים בקולו של ג'יימס מייסון ואת נח בקולו של שון קונרי, היא גם מחקה לעיתים קרובות את פעולתם של מכשירים ביתיים כמו: מכסחת דשא, שואב אבק ומסור, תוך כדי שהיא מעניקה להם מבטאים שונים ותכונות אנושיות. בדיחות שהיו מוצלחות במיוחד יחזרו מכיוון בלתי צפוי בקטע אחר. איזרד עוסקת בהופעותיה בנושאים מודרניים כמו-גם בנושאים היסטוריים, בולטים המקרים בהם איזרד מדמיינת ומציגה אירועים היסטוריים בראייה מחודשת, מקרים כאלה מניבים קטעים כמו "עוגה או מוות: האינקוויזיציה בבריטניה" ו"שליחי ישו לדינוזאורים". על-אף שאיזרד עוסקת בנושאים רגישים, בעיקר בדת הנוצרית, לרוב אין היא מתכוונת להרע או לפגוע. איזרד מפנה חלק ניכר מתשומת הלב לאישיותה, כולל לעובדה שהיא לובשת בהופעותיה בגדי נשים ("זו מטרתי הברורה: עליי ללבש שמלה בכל שבעת היבשות"). כמו כן, איזרד מרבה להתייחס לנושאים פופולריים (הארי פוטר, מלחמת הכוכבים וכדומה) תוך שהיא מבקרת את הנקודות החלשות ומעלה את הטובות שבהן.
מגדר
איזרד מגדירה את עצמה כג'נדרפלואיד. בעבר נהגה להגדיר את עצמה כקרוס-דרסר ואמרה באחת מהופעותיה ש"נשים לובשות מה שהן רוצות, אז גם אני". לפי איזרד "רוב הקרוס-דרסרים נמשכים לנשים".
איזרד מדברת רבות על "קנאת שדיים" אותה היא מרגישה כלפי המין הנשי (ללא ספק משחק מילים על קנאת פין). מאז צילומי הסרט " הסופר אקסית שלי" היא נוהגת להסתובב לעיתים עם זוג שדיים מזויף שהמודל לצורתם הוא הזוג של אומה תורמן ששיחקה לצידה בסרט.
הכרה
ב-18 במאי 2007 דורגה איזרד במקום השלישי ברשימת 100 הקומיקאים הגדולים שערך ערוץ 4 הבריטי כחלק מסדרת "100 ה... הגדולים". היא דורגה במקום ה-75 ברשימת 100 הקומיקאים הגדולים בכל הזמנים של הקומדי סנטרל. בשנת 1999 התארחה איזרד בתוכנית המסקרת את סיפורה של קבוצת מונטי פייתון, ג'ון קליז אמרה עליה שהוא "חברת מונטי פייתון אבודה", היא גם מילאה את מקומו של גרהאם צ'אפמן בהופעה מיוחדת שערכה הקבוצה לזכרו.
דעות פוליטיות
איזרד התבטאה מספר פעמים והצהירה כי תתמודד לראשות עיריית לונדון בשנת 2020. היא התמודדה ללא הצלחה על מושב בוועד הפועל במלפגת הלייבור בשנת 2016 ו-2018. בינואר 2021 סיפרה בראיון לעיתון Sunday Morning כי היא מתכוונת לרוץ לחיים הפוליטיים, והביעה עמדה נחרצת נגד ראש הממשלה לשעבר, בוריס ג'ונסון, ונשבעה לעזור ככל שתוכל לראש האופוזיציה קיר סטארמר להיבחר.
פיתיון
פיתיון הוא אמצעי לדיג של דגים שונים באמצעות משיכתם לעבר הדייג. הפיתיון מוצמד לקרס הנמצא בקצה חכת דיג. כאשר דג בולע את הפיתיון הוא נתפס בקרס ונמשך למעלה.
ישנם 2 סוגים של פתיונות:
בית פג'אר
בית פג'אר היא עיירה בנפת בית לחם של הרשות הפלסטינית, השוכנת במרחק של עשרה קילומטר מדרום לבית לחם ומונה על-פי הערכה כ-13,800 תושבים (נכון ל-2016).
היסטוריה
בסקר ארכאולוגי שנערך בבית פג'אר לא נתגלו כלל שרידים קדומים.
התקופה העותמאנית
אדוארד רובינסון, חוקר ארץ ישראל במאה ה-19, תיעד את העיירה במסעותיו באזור בשנת 1838. בית פג'אר היו בעיקרו אזור חקלאי עד המאה ה-19, כאשר הפך בהדרגה ליישוב עירוני. התושבים היו צאצאיהם לנוודים למחצה מן החורן. על פי תושבי הכפר, הם באו מבית לחם, והתיישבו בבית פג'אר בשנת 1784.
החוקר צרפתי ויקטור גרן ביקר בכפר ב-1863, ותיאר אותו כ"כפר על ראש גבעה טרשית, עם טרסות שיוצרו מאבנים מסותתות מעשי ידי אדם. במורד הגבעה נתקלתי בקבר עתיק חצוב בסלע והכפריים עדיין קברו מתיהם בקברים חצובים כאלו. בכפר חיו כ-400 אנשים.". ברשימת כפרים עות'מאנית מ-1870 נרשם שבכפר יש 27 בתים ו-81 תושבים, אם כי הרשימה כללה רק את הגברים בכפר. ב-1883, ב"סקר ארץ ישראל המערבית" של הקרן לחקר ארץ ישראל, תוארה בית פג'אר כ"כפר קטן שעמד גבוה מאוד על רכס. מקבל את מימיו ממעיינות ובארות ואדי אל-ערוב".
בתקופת המנדט הבריטי
בתקופת המנדט הבריטי, בשנים 1920–1940, בית פג'אר שימש כנקודת תצפית על אזור בית לחם-חברון.
במפקד אוכלוסין מ-1922 שנערך על ידי המנדט הבריטי אוכלוסיית בית פג'אר מנתה 766 תושבים, כולם מוסלמים. במפקד 1931 אוכלוסיית בית פג'אר מנתה 1,043, עדיין כולם מוסלמים, ב-258 בתים. בשנת 1945 אוכלוסיית בית פג'אר מנתה 1,480 תושבים, אשר בבעלותם 17,292 דונם של קרקע, על פי סקר שטחים ואוכלוסיות רשמי.
לאחר 1967
מאז מלחמת ששת הימים ב-1967, בית פג'אר נמצאת תחת שלטון ישראלי. האוכלוסייה במפקד 1967 שנערך על ידי הרשויות הישראליות הייתה 2,474. בשנת 1995 עברה השליטה לידי הרשות הפלסטינית ("שטח B").
ב-4 באוקטובר 2010 שפכו מציתים נפט והציתו שטיחים במסגד בבית פג'אר. כמו כן הושארו הכתובות "תג מחיר" ו"נקמה" וכן מגן דוד עם הספרה 18 – אולי רמז לפינוי המאחז גבעה 18 הסמוכה לקריית ארבע. ב-30 באוקטובר 2015 דיווח משרד הבריאות הפלסטיני כי ילד בן 8 חודשים מבית פג'אר מת משאיפת גז מדמיע שנורה על ידי צה"ל.
בכפר קיימת מחצבה בלתי חוקית מאז 2002. החל מ-2010 הוגשו עתירות נגד המחצבה, ובעקבותיהן המדינה התחייבה לבית המשפט שתהרוס את המחצבה. ההריסה לא בוצעה, ובאוגוסט 2022 פורסם כי המחצבה פגעה בכמה מאות מטרים של שמורה ארכאולוגית אמת הערוב, והוגשה עתירה שלישית בנושא.
כלכלה
ענפי הכלכלה העיקריים הם חקלאות ותעשיית האבן. בית פג'אר היא אחד המרכזים העיקריים של ייצור אבן ירושלמית ברשות הפלסטינית. כ-80% מכוח העבודה בה מועסק בתעשיית האבן, רובו באחד מ-150 המפעלים לעיבוד אבן או באחת מארבעים המחצבות באזור. רוב המפעלים לניסור אבן נמצאים בשטח B שבשליטה מנהלית פלסטינית, אולם המחצבות ממוקמות ברובן בשטח C, ולפיכך זקוקות להיתר ישראלי כדי לפעול.
הפתעה
הפתעה היא מצב רגשי וקוגניטיבי הנוצר בעקבות אירוע בלתי צפוי מבחינת המקום, הזמן או האופן בו התרחש, וכן כשאופי תוצאותיו והשלכותיו אינו צפוי. בשל כך לתופעת ההפתעה חשיבות בתחומים רבים ובניהם כלכלה ומנהל עסקים, אסטרטגיה צבאית, מדיניות ועוד.
הפסיכולוגיה של ההפתעה
ההפתעה נגרמת על ידי הבדלים בין ציפיות היחיד לחוויה או המצב הבאים אחריה. ההפתעה היא התגובה הרגשית לכל שוני, שינוי או ניגוד אשר בה יתקל היחיד. הפתעה נחשבת לאחד מן המצבים הרגשיים הבסיסיים, המאופיינים בסממנים מובחנים של הרגש והערכה מיידית של הרגש על ידי הסובבים אותו. הפתעה היא רגש בעל עוררות גבוהה, אשר איננו בהכרח חיובי או שלילי, נעים או לא נעים. חקר ההפתעה מתאפיין באופן יחסי בכך שקל לבחון דיווח עצמי וקיימות אינדיקציות פשוטות להופעתו ובניגוד לרגשות אחרים לרוב איסוף הנתונים איננו כרוך בבעיות אתיות.
בנייה
יש קשר הדוק בין הרגש הפתעה והתנהגות לפי מערכת חוקים. אשר החוקים של המציאות מייצרים אירועים יומיומיים השונים מהציפיות התוצאה לכך היא הפתעה. הפתעה מייצגת את הפרש בין המציאות לציפיות, הפער שישנו בין ההנחות והציפיות של אירועים ארציים לבין איך בפועל קרו
פער זה יסוד חשוב שיכול להיחשב ממצאים חדשים מבוססים מאז הפתעות יכולות לגרום לאנשים להיות מודעות בורות משלהם. ההכרה של בורות, בתורה, יכול להיות חלון לידע חדש.
הפתעה יכולה להתרחש גם עקב הפרה של ציפיות. במקרה הספציפי של תקשורת בינאישית, לפי the Expectancy Violation Theory (EVT), קיימים שלושה גורמים שמשפיעים על הציפיות של האדם : משתנה אינטראקציה, משתנה סביבתי והמשתנים הקשורים לאופי האינטראקציה או למשתני האינטראקציה:
הפתעה עלולה להתרחש עקב הפרה של אחד, שניים, או שילוב של שלושת הגורמים הנ"ל.
הפתעה לא תמיד חייבת להיות בעל ערכיות שלילית. EVT מציעה כי הציפיות ישפיעו על התוצאה של התקשורת כאישור, התנהגויות בטווח הצפוי, או פרה, התנהגויות מחוץ לטווח הצפוי.
EVT גם מניחה כי אינטראקציות חיוביות יגדיל את רמת המשיכה של המפר, ואילו הפרות שלילית מפחיתות את המשיכה.
הפרות חיוביות גורמות הפתעה חיובית, כגון מסיבת יום הולדת הפתעה, ועומת הפרות שליליות תגרומנה להפתעה שלילית, כגון דו"ח חניה. הפרות חיוביות של הפתעה עשויות לשפר את אמינותו, כוח, משיכה, שכנוע, לעומת הפרות שליליות של הפתעה עשויות להפחית את אמינותו, כוח, משיכה, שכנוע
הבעות פנים
קיימים מספר ביטויים לתחושת ההפתעה בשפת הגוף:
תחושת הפתעה לא נמשכת יותר מחלקיק שנייה. היא בדרך כלל הופכת לתחושת פחד או שמחה, עקב היותו הרגש לא חיובי ולא שלילי. קיימת הנחה (מוטעית) כי "עוצמת" ההפתעה קשורת למידת התרחבות הלסת, אך קיימים מצבים שבהם הפה כלל אינו נפתח. לעומת זאת, הרמת הגבות היא סימן מובהק להפתעה. התחושה המתוארת באמנות (פנטומימה, קומיקס) היא "התרחבות העיניים" ו"נפילת הלסת".
גם חיות מופתעות לעיתים ומגיבות בצורה דומה.
למרות השערה של משוב פנים (הבעות הפנים חשובות בחוויה של רגש או קובע עיקרי של רגשות), במקרה של הפתעה, ישנם מחקרים הראו שאין קשר חזק בחיבור בין הבעות הפנים של הפתעה ובחוויה המעשי של הַפתָעָה. הדבר מצביע על כך שקיימות סטיות ברמת הביטוי של הפתעה.
הועלתה השערה כי הפתעה היא מונח מעטפה כלומר שהפתעה היא התגובה בהלה וגם בחוסר אמון. ממחקר עדכני יותר מראה כי הרמות של הגבות אין לספק משוב הפנים חוסר אמון אבל לא בהלה.
התרחבות וצמצום יכולות לקבוע את הערכיות של הפתעה מהפעולה עד לתגובה של הפרט. ערכיות חיוביות להפתעה מוצגות באמצעות התרחבות או הרחבת האישון, לעומת ערכיות שליליות בהפתעה קשורה התכווצות אישון.
אבל, מחקרים חדשים מראים הרחבת אישון עבור שלילית דומה לגירויים חיוביים, מה שמעיד על עוררות אוטונומיות כלליות קשור הרחבת אישון ולא ערכיות רגשית.
נטיות התנהגות
בזמן שהאדם מופתע, הוא ייטה לעצור את פעולותיו ולכוון אנשים למקרה או למקור ההפתעה והאדם המופתע לרוב יעדיף לחקור את מושא ההפתעה. על פי רוב המופתע יעביר את רגשותיו אל רגש אחר, אשר הנפוצים ביותר הם עניין, שעשוע או אכזבה.
תגובות מילוליות
התגובה הלשונית יכולה לשחק תפקיד בעיצוב של הפתעה. The Language expectancy theory (LET) קבע כי אנשים מפתחים נורמות וציפיות בנוגע לשימוש הולם שפה במצב נתון. כאשר נורמות או ציפיות של שפה מילולית מופר הפתעה עלולה להתרחש. מודל EVT תומך שציפיות ניתן להפר מילולית וכן כי פגיעה זו עלולה לגרום הפתעה בתוך הפרט. ציפיות של שפה מילולית שעלולות להוביל לפתעה כוללות  קללות, צעקות, צרחות, ומתנשם.
הציפיות המילולית קשורה הדוקה יותר בציפיות שליליות של הפתעה, אבל ציפיות חיוביות יכולות להתרחש מאינטראקציה מילולית גם כן. הפרה חיובית של ציפיות שעלולות לגרום הפתעה חיובית  עשויות לכלול מקור אמינות נמוך שעושה טיעון משכנע  אשר מוביל לשינוי באמונות או רגשות ובכך משפר את אמינותו של הדובר.
המהלכים ממקור אמינות נמוך לרמה גבוהה ביותר יכולים לעורר הפתעה חיובית בקרב יחידים.
המעשה של השכנוע על ידי הדובר יכולה לעורר גם הפתעה חיובית, כפרט אולי נתפס הדובר כבעל נמוך מדי של אמינות לעורר שינוי והשינוי של אמונות או רגש ואז גורם ההפתעה.
פונקציה של הרגש
הפונקציה מאחורי ההפתעה היא הפרעה לפעילות הקיימת ואיסוף מחודש של משאבים כדי להכין את היחיד לניתוח העוקב וההערכה של הלא צפוי. התפקיד האבולוציוני של ההפתעה הוא לפקח על סכמת האמונות והשקפת עולמו של האדם ולעדכן אותה כדי שיוכל להתמודד עם דבר לא צפוי. כיום, מניחים כי הבעות הפנים המיוחדות לרגש חשובות כדי ליצור קשר עם בני אותו הזן.
גורמים קוגניטיביים
כאשר אדם יתקל בתרחישים מפתיעים, תתחיל סדרה של ניתוחים המתחילים בהערכת המצב ובדיקה האם נוגד את סכמת האמונות של אותו האדם. לאחר מכן, תבוא חוויית ההפתעה (הבעות הפנים, ההתנהגות) ובאותו הזמן הפסקת פעולת ניתוח מידע והשמה מחדש של המשאבים (דבר המתאפיין בתשומת לב למקרה המפתיע), ולבסוף ניתוח והערכת המקרה, ובמקרה הצורך יהיה תהליך של עדכון סכמת האמונות של היחיד.
הפתעה ואסטרטגיה
הפתעה יכולה להתרחש גם במישור האסטרטגי, והיא מקנה יתרון לכוח המבצע מתקפת פתע או עושה שימוש בנשק חדיש, לפחות בתחילת המסע הצבאי. צבי לניר הבחין (בספרו "ההפתעה הבסיסית, מודיעין במשבר", 1983), בין הפתעה מצבית והפתעה בסיסית. הפתעה מצבית היא אירוע הנגרם כתוצאה מכשל באיסוף, ניתוח או הפצה של מידע (למשל: בשל חוסר במידע מופתע חתן מסיבת ההפתעה; בשל חוסר במודיעין או בשל פירוש לא נכון שלו, צבא מופתע ממתקפת האויב). הדרך המקובלת לצמצם את שכיחותן של הפתעות מצביות היא באמצעות הפעלת מערכות של התרעה מצבית – מערכות המבוססות על חיישנים אנושיים וטכנולוגיים שמנטרות מידע על תופעות, אירועים ותהליכים בלתי רצויים על בסיס סט של אינדיקטורים קבוע מראש, כדוגמת מערכות מודיעין לאומי או מערכות מודיעין עסקי.
הפתעה בסיסית, לעומת זאת, היא הפתעה החושפת מערכת מושגית (Mind Set) שחדלה להיות רלוונטית לסביבה. הפתעה בסיסית נגרמת כתוצאה מפער רלוונטיות מושגי מתמשך, שלא הובחן ולא טופל לאורך זמן. ספרו של לניר עוסק במלחמת יום הכיפורים אך ניתן למנות הפתעות רבות אחרות אשר נבעו מ"קונספציה", לפיה מצב מסוים לא ייתכן (למשל - התקיפה היפנית בפרל הארבור, מבצע ברברוסה, פיגועי 11 בספטמבר ועוד). בניגוד להפתעות מצביות, אשר השלכותיהן קשורות באירוע ההפתעה עצמו, להפתעות הבסיסיות יש השלכות, היבטים ומשמעויות מקיפים ועמוקים מאלה המגולמים באירוע. מחקר ההפתעות הבסיסיות הראה שהפתעות אלה מתאפיינות בתהליך אינקובציה מטרים, בו הלך והעמיק פער הרלוונטיות בין התפיסה ובין המציאות המשתנה. תהליך ההתאוששות מההפתעה הבסיסית הוא ארוך וסבוך, שכן הוא מחייב גיבוש של מערכת תפיסתית חדשה שתהיה רלוונטית לסביבה החדשה. במקרים רבים תהליך זה עלול להימשך זמן רב ובמהלכו המערכת חשופה להתרחשותן של הפתעות בסיסיות נוספות (פרדיגמה).
סוסון-ים ננסי
סוסון-ים ננסי (שם מדעי: Hippocampus bargibanti) הוא מין של דג ממשפחת האבובוניים החי בשוניות אלמוגים באינדונזיה.
זהו אחד מסוסוני-הים הקטנים ביותר בעולם. אורכו 2 סנטימטרים בלבד והוא מוסווה מאוד, דומה למיני אלמוגים בעלי גבשושיות אדומות ואצל כמה מהפרטים גבשושיות צהובות.
התפוצה של סוסון-הים הננסי היא באזור האינדו פסיפי מדרום יפן לאינדונזיה ועד לאוסטרליה וניו קלדוניה. הוא נמצא בעומקים 30–40 מטרים, בדרך כלל בין מיני אלמוגים אחרים.
הזכרים מתחרים ביניהם בהתנגחויות ראש על האלמוגים עד שאחד מהם נכנע. הנקבה מזדווגת עם המנצח ונותנת לו ביציות אותם הוא מפרה בכיס על בטנו ומשריץ אותם החוצה כעבור שבועיים. הוא משריץ עד 34 סוסונונים צעירים לעולם. סוסוני-הים ניזונים מסינון פלנקטון של יצורים קטנים כמו חסילונים ויצורי פלנקטון זעירים לעבר פיהם.
ועדת משמר הגבול הממלכתית של בלארוס
ועדת משמר הגבול הממלכתית של בלארוס (בבלארוסית: Дзяржаўны пагранічны камітэт Рэспублікі Беларусь, ДПК; ברוסית: Государственный пограничный комитет Республики Беларусь, ГПК) היא הגוף הממשלתי המנהל את הגבולות הבינלאומיים של בלארוס. הכוח הצבאי המזוין שלה ידוע בשם שירות משמר הגבול (בבלארוסית: Пагранічны Служба Беларусі; ברוסית: Пограничная служба Беларуси) האחראי לאכיפת חוק, מאבק בהגירה בלתי חוקית ושמירת גבולות. השירות מאבטח את הגבולות עם רוסיה, אוקראינה, פולין, ליטא ולטביה.
היסטוריה
ועדת הגבול הוקמה על פי צו של הסובייט העליון של בלארוס ב-20 בספטמבר 1991. ב-15 בינואר 1992 תחת מועצת השרים הוקמה המנהלת הכללית של יחידות הגבול הבלארוסיות. ב-19 באוגוסט 1993 החלה עבודת הקמת כוחות הגבול בבלארוס. בשנים 1994–1997 הוקמו / נפרסו יחידות הגבול הראשונות ונערכו הסכמים על שיתוף פעולה בין כוחות הגבול של בלארוס למדינות השכנות.
הבחירות הכלליות בבריטניה 1910 (דצמבר)
גם בבחירות אלו יצרו קשיים פוליטיים בעקבות ניצחון פוליטי של המפלגה הליברלית בפרלמנט למרות שמרבית הקולות תמכו במפלגה השמרנית. אלו היו הבחירות האחרונות שהתקיימו במשך מספר ימים, הבחירות האחרונות שבהן המפלגה הליברלית קיבלה את מרב המושבים, וכן האחרונות שהתרחשו בבריטניה לפני מלחמת העולם הראשונה.
ירוחם פיליפ קורנגרין
קורות חיים
קורנגרין נולד בטרנופול שבגליציה המזרחית (אז בשליטת האימפריה האוסטרו-הונגרית) לדוד קורנגרין, מורה בבית הספר מיסודו של יוסף פרל, ולפרידה בת מאיר וולף וקסלר. קורנגרין הצעיר למד בבית הספר שבו לימד אביו, והתחנך ברוח ההתבוללות, אך לאחר שקרא בגיל 14 את ספרו של הרצל "מדינת היהודים", החל לפעול בתנועה הציונית, ולאחר שסיים את לימודיו, ביולי 1901, ארגן וניהל בטרנופול את הכינוס הארצי הראשון של בוגרי הגימנסיות הציוניים מכל גליציה. החל ללמוד משפטים, ובשנתו הראשונה ללימודים היה בין מארגני תנועת הסטודנטים "בר כוכבא". בשנת 1906 סיים לימודי משפטים באוניברסיטת לבוב, התמחה במשרד עורכי דין, ובשנת 1909 קיבל תואר דוקטור למשפטים ולמדעי המדינה. פעל במערכת הבחירות שהביאה לכניסת מפלגה ציונית לפרלמנט האוסטרי בשנת 1906. החל בשנת 1907 השתתף בקונגרסים ציוניים. עמד בראש הסתדרות בתי הספר העבריים בגליציה. התמנה כמזכיר הוועד הפועל הציוני המצומצם ועבר לברלין.
באוגוסט 1913 שב לגליציה ועבד כעורך דין בדרוהוביץ'. במלחמת העולם הראשונה שירת כקצין בצבא האוסטרי בחזית ובאדמיניסטרציה הצבאית ובחיל הכיבוש האוסטרי באוקראינה. לאחר המלחמה נבחר מטעם הוועד הלאומי היהודי שברפובליקה העממית של מערב אוקראינה (הישות המדינית החדשה שחלשה עתה על גליציה המזרחית) כשליחו לוועד המשלחות היהודית שליד ועידת השלום בפריז (1919). עסק בפוליטיקה היהודית המקומית לקראת הבחירות לפרלמנט המערב-אוקראיני, ולאחר ניצחון פולין במלחמת פולין-אוקראינה שב למקצועו, ופעל כחבר הוועד המרכזי של ציוני גליציה שבראשות ליאון רייך. בין השנים 1920–1924 שימש מנהל המשרד הארצישראלי בוורשה, ומ-1922 היה גם בא-כוחה של חברת הכשרת היישוב בפולין. פעל בסיעת "עת לבנות" בוועד המרכזי של ציוני פולין, ונבחר לוועד קהילת ורשה.
בשנת 1921 נישא לפרידה בת מרים גיטל ומנחם מֶנדֶל זילבּרדיק מוורשה, עורכת דין, פעילה חברתית (ממייסדות חברת "חלוקת לחם בסתר" בארץ) ומזכירת הקלוב של הצירים היהודים בפרלמנט הפולני. (אשתו הייתה אחותם של ד"ר שמואל אריאל, מייסד ומנהל מפעל התמרוקים "מפעלים כימיים מזרחיים עדיף" ברמת גן, מעסקני התאחדות בעלי התעשייה וממייסדי וראשי האיגוד למען תוצרת הארץ (וגיסו של יוסף שופמן), של המהנדס ישראל זילברדיק ושל פרומה, פעילה ציונית בפולין ובארץ, שנישאה לאהרן יעקב אוהב-עמי (היט), ממייסדי ברית הציונים הרוויזיוניסטים והסתדרות העובדים הלאומית.
במהלך השנים ביקר קורנגרין פעמיים בארץ ישראל, ובשנת 1925 עלה אליה עם אשתו. בארץ עבד בעריכת דין ובפעילותו הציבורית היה חבר מועצת עיריית תל אביב ונבחר לחבר באספת הנבחרים השנייה מטעם רשימת העלייה הרביעית (עולי פולין). היה חבר הוועד הלאומי. שנת 1929 מונה לשופט, וכיהן בבית משפט השלום בתל אביב ובחיפה. בשנת 1935 מונה לבית המשפט המחוזי בתל אביב כיהן בו עד 1944. בין היתר ישב במשפטו של אברהם סטבסקי על רצח ארלוזורוב ובמשפט שהתנהל נגד סעדיה שושני על חובותיו לעיריית תל אביב. היה נשיא לשכת הכוכב מס' 13 של הבונים החופשיים.
קורנגרין נפטר ב-1960, סמוך ליום הולדתו ה-77. נקבר בבית העלמין נחלת יצחק.
בנו היחיד, דוד קורנגרין (1930–2010), היה איש חינוך, מנהלו של התיכון הראשון ברעננה, תיכון אוסטרובסקי, במשך מרבית תקופת קיומו. נכדו ד"ר אלון קורנגרין הוא פרופסור בפקולטה למדעי החיים באוניברסיטת בר-אילן.
יאיר מיכאלי
יאיר מיכאלי (נולד ב-13 בספטמבר 1944) הוא שייט ישראלי בעבר. הוא התחרה לאורך הקריירה במפרשיות מדגם 420 וההולנדי המעופף.
מיכאלי ושותפו יצחק ניר היו השייטים הישראלים הראשונים שהשתתפו במשחקים האולימפיים.
קריירה
בשנת 1968, מיכאלי זכה במדליית הארד באליפות העולם למפרשיות מדגם 420 בתחרות היחידים. באליפות העולם בשנת 1970 שנערכה בתל אביב, מיכאלי זכה שוב במדליית ארד בתחרות היחידים במפרשיות מדגם 420.
יחד עם יצחק ניר, מיכאלי ייצג את ישראל באולימפיאדת מינכן בתחרות המפרשיות מדגם ההולנדי המעופף. השיוטים התקיימו בחופי העיר קיל, 900 קילומטרים ממינכן. מיכאלי וניר השתתפו בשישה שיוטים אך לא לקחו חלק בשיוט השביעי והאחרון עקב טבח הספורטאים במינכן. הם סיימו במקום ה-26. לאחר הטבח ממשלת ישראל החליטה לפרוש מהמשחקים ולהחזיר לארץ את הספורטאים הנותרים. מיכאלי, ניר וההלך הישראלי שאול לדני רצו להישאר עד טקס הנעילה של המשחקים, כדי להראות שהם לא עוזבים "עם הזנב בין הרגליים", אך בסופו של דבר נאלצו להסכים לדרישת הממשלה.
לקראת אולימפיאדת מונטריאול 1976, מיכאלי ושותפו החדש גילי אמיר הפסידו את המקום במשחקים האולימפיים ליהודה מעיין ויואל סלע הצעירים.
הדיוויזיה ה-223 (ורמאכט)
היסטוריה
הדיוויזיה הוקמה ב-26 באוגוסט 1939, והועמדה תחת פיקוד פאול-וילי קרנר. במהלך פלישת גרמניה הנאצית לפולין שהתה הדיוויזיה בחזית המערבית בעתודת הארמייה הראשונה, ובמהלך המערכה על צרפת היא לחמה כחלק מהקורפוס ה-1 במסגרת הארמייה הרביעית. לאחר מכן נותרה הדיוויזיה כחיל כיבוש בצרפת, ובנובמבר 1941 הועברה הדיוויזיה תחת פיקוד הארמייה ה-18 כחלק מהקורפוס ה-28, ובשנים שלאחר מכן היא לחמה באזור לנינגרד. בספטמבר 1943 הועברה הדיוויזיה תחת פיקוד קורפוס הפאנצר ה-3 כחלק מהארמייה השמינית, ובנובמבר היא ספגה אבדות כבדות במהלך קרב קייב ושרידיה אוחדו עם הדיוויזיה ה-168.
יחסי פורטוגל–שווייץ
יחסי פורטוגל–שווייץ הם היחסים הדו-צדדיים והדיפלומטיים בין פורטוגל לקונפדרציה השווייצרית. באופן מסורתי, המדינות מנהלות מערכות יחסים נטולות בעיות. לאחר ההכרה הפורטוגזית בנייטרליות השווייצרית בשנת 1815, כוננו היחסים הדיפלומטיים הרגילים בין המדינות, שהוסדרו בשנת 1883 בהסכם דו צדדי.
היסטוריה
הקשר המודרני הראשון בין שתי המדינות היה ביקורו של פאראצלסוס בפורטוגל בשנת 1515. מאוחר יותר ביקר חוקר הטבע מבזל לאונהרד תורנייסן בפורטוגל בשנים 1555 ו-1556. יותר ויותר שווייצרים הגיעו לפורטוגל במהלך המאה ה-18, במיוחד אנשי עסקים כמו בנקאי החצר דוד דה פורי, שהתיישב במקום בשנת 1736.
במלחמת שבע השנים בשנים 1762–1763 היו גם כוחות שווייצרים בשירות פורטוגל. עם זאת, מאמציהם הסתיימו בבושת פנים, והם הודחו לאחר חוסר משמעת גס כמו מעילה ועריקה.
פורטוגל הכירה בנייטרליות של שווייץ בשנת 1815, ולאחר מכן שתי המדינות כוננו יחסים דיפלומטיים, עליה חתמו בהסכם בשנת 1883. במהלך מלחמת העולם השנייה (1939-1945) שתי המדינות נותרו נייטרליות, והיוו מקום מקלט לפליטים באותה מידה.
בשנת 1959 שדרגו פורטוגל ושווייץ את הייצוגים ההדדיים שלהם למסרים מלאים. עם חברותם של שתי המדינות באיגוד האירופי לסחר חופשי (EFTA) משנת 1960 ואילך, היחסים הדו-צדדיים המשיכו להעמיק. במהלך המלחמה הקולוניאלית הפורטוגלית ייצגה שווייץ את האינטרסים של פורטוגל בסנגל בין 1963 ל-1975.
דיפלומטיה
הקונסוליה השווייצרית הראשונה נפתחה בליסבון בשנת 1817. בשנת 1936 הקימה שווייץ משרד עורכי דין דיפלומטי בליסבון, שבשנת 1959 הפכה לשגרירות שווייץ בפורטוגל. פורטוגל פתחה את הקונסוליה הראשונה שלה בשווייץ בשנת 1855 בז'נבה. בשנת 1892 הוקמה בברן משלחת דיפלומטית שהפכה לשגרירות פורטוגזית בשווייץ בשנת 1959.