cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
ראיין היגה
קולנוע וטלוויזיה
בשנת 2016 שיחק היגה בסרט המותחן הפסיכולוגי "Tell Me How I Die" לצד שחקנים כמו אית'ן פק ונייתן קרס.
בשנת 2021 שיחק בסרט מקורי של נטפליקס "אוהנה: לחפש את האוצר".
פליקס פסלאק
פליקס פסלאק (בגרמנית: Felix Passlack; נולד ב-29 במאי 1998 בבוטרופ שבגרמניה) הוא כדורגלן גרמני המשחק בעמדת המגן בבוכום.
קריירת מועדונים
פסלאק גדל במחלקות הנוער של פורטונה בוטרופ ושל רוט-וייס אוברהאוזן, ובשנת 2012 הצטרף למחלקת הנוער של בורוסיה דורטמונד מהבונדסליגה. ב-3 במרץ 2016 ערך פסלאק את הופעת הבכורה שלו במועדון, כששיחק 69 דקות בניצחון 0–2 על דרמשטאדט 98 במסגרת המחזור ה-24 בליגה. בסך הכל ערך פסלאק שלוש הופעות ליגה בעונת, בה סיימה קבוצתו במקום השני.
ב-18 באוקטובר 2016 ערך פסלאק את הופעת הבכורה שלו בליגת האלופות, כשהוחלף בתוספת הזמן של המחצית השנייה בניצחון 1–2 על ספורטינג ליסבון במסגרת המחזור השלישי בשלב הבתים לעונת 2016/2017. ב-22 בנובמבר, בהופעתו השנייה במפעל, הבקיע פסלאק את שער הבכורה שלו במועדון, שער בדקה ה-81 בניצחון 4–8 על לגיה ורשה במסגרת המחזור החמישי בשלב הבתים, משחק ששבר את שיא ההבקעות למשחק אחד במפעל.
בקיץ 2017 הושאל פסלאק מבורוסיה דורטמונד להופנהיים לעונה אחת, כחלק מעסקת מכירתו של ג'רמי טוליאן לבורוסיה דורטמונד. ב-17 בספטמבר ערך את הופעתו הבכורה בקבוצה בתיקו 1-1 נגד הרטה ברלין.
ב-2 ביולי 2018 הושאל לנוריץ' סיטי לעונה אחת. הוא שותף במשחק אחד עד לסיום העונה. בהמשך הושאל לקבוצת פורטונה סיטארד מליגת העל ההולנדית.
באפריל 2023 חתם בבוכום.
אלי קנדריק
'''אלינור לוסי ו. "אלי" קנדריק (באנגלית: Eleanor Lucy V. "Ellie" Kendrick'''; נולדה ב-8 ביוני 1990) היא שחקנית אנגלייה הידועה בעיקר מגילום דמותה של אנה פרנק במיני-סדרה מ-2009 "יומנה של אנה פרנק" של ה-BBC, איווי מוריס בסדרה "על אדונים ומשרתים" מ-2010, ובתפקיד מירה ריד בסדרה "משחקי הכס" של HBO.
ביוגרפיה
קנדריק נולדה בלונדון. היא למדה בבית הספר בננדן שבקנט ושיחקה בתיאטרון הלאומי לנוער. באוקטובר 2009 החלה ללמוד ספרות אנגלית באוניברסיטת קיימברידג'.
קנדריק שיחקה בפרק בסדרה "להעיר את המתים" (2004), בסדרה "רופאים" (2004), בסרט הטלוויזיה "החשוד העיקרי" (2006), בסדרה "לואיס" (2007) ובסרט הקולנוע "לחנך את ג'ני" מאת ניק הורנבי, ושהוקרן לראשונה ב-2009 בפסטיבל סאנדנס.
ב-2009 גילמה קנדריק את דמותה של אנה פרנק במיני-סדרה "יומנה של אנה פרנק". היא אמרה שהגישה שלה לגילום אנה פרנק הייתה "לקלף את כל שכבות ההערצה ולחשוב על הדמויות כבני אדם רגילים". היא קיבלה שבחים על כך שבהופעתה "הביאה ריאליזם רענן לדמות שהיא סמל".
ב-2011 השתתפה קנדריק בעיבוד רדיופוני של BBC Four לרומן "החיים והגורל". ב-2012 שיחקה בתפקיד אליסון בפרק "Puppy Love" בסדרה "כמעט אנושיים". ב-2013 חזרה וגילמה את הדמות בפרק האחרון של הסדרה "The Last Broadcast".
ב-2012 לוהקה קנדריק לתפקיד מירה ריד בעונה השלישית של הסדרה "משחקי הכס". ב-2013 הופיעה במחזה "In the Republic of Happiness" ובמחזה "The Low Road" בתיאטרון רויאל קורט. היא שיחקה בתפקיד קונסטנס בסיטקום "Chickens" של SKY1, וגילמה את הדמות הלן בסדרת הטלוויזיה "עברייני על".
פוליטיקה ארגונית
פוליטיקה ארגונית מהווה את כל הפעילויות המבוצעות בארגון או על ידי ארגון על מנת להשיג עוצמה ולאחר השגת העוצמה להשתמש בה ובמשאבים אחרים וזאת על מנת להשיג תוצאות רצויות במצבי אי הסכמה או חוסר ודאות. ככלל, ככל שיש לארגון פחות משאבים, מטרות מנוגדות ומספר רב של בעלי עוצמה יש בו יותר פוליטיקה. פוליטיקה קיימת בכל ארגון ברמה כלשהי.
בסיסי עוצמה
הגדרה: כל מה שנותן לבעל עוצמה בארגונים את הכוח ואפשרות להשפיע על הרושם של אחרים ובכך להשיג את מטרותיו.
סוגי בסיסים:
מקורות עוצמה
הגדרה: מקורות שדרכם משיגים שליטה על בסיסי עוצמה.
דוגמאות: מתוקף התפקיד או עמדה מרכזית בארגון, מאפיינים אישיים או מומחיות.
קבוצות המשתמשות בעוצמה בארגון:
קואליציה פנימית
עוצמה היא היכולת או הפוטנציאל שיש לאדם אחד להשפיע על התנהגות אדם אחר ולגרום לו לפעול בהתאם למניעיו שלו (של הראשון). ההיבט החשוב ביותר של עוצמה הוא מידת התלות - ככל שאדם ב' תלוי יותר באדם א', כך עוצמתו של א' תהיה גדולה יותר. מידת התלות נקבעת לפי מספר האלטרנטיבות העומדות בפני אדם ב' ומה מידת חשיבותן ביחס לאלטרנטיבה (אחת או יותר) שמציע לו אדם א'.
בסיסי עוצמה בארגונים
בסיסי העוצמה בארגון מהווים את המקורות עליהם נשען גורם מסוים כדי להשיג כוח או השפעה על האחר. ניתן להגדיר מספר בסיסים כאלה:
טקטיקות להשגת עוצמה
כיצד מתרגמים עובדים את בסיסי העוצמה שלהם לפעולות ממשיות? מחקרים שתשאלו עובדים בשאלה זו מצאו מספר טקטיקות ליישום בסיסי עוצמה:
המחקרים הראו שהעובדים לא משתמשים בכל הטקטיקות במידה שווה. הטקטיקה הפופולרית ביותר היא שכנוע, גם כאשר הדרישה מופנית כלפי אנשים בדרג נמוך יותר וגם כלפי דרג גבוה יותר של סמכות.
קואליציות ארגוניות
הדרך הטבעית להשיג השפעה היא להיות בעל עוצמה. לכן, אלו שרוצים כוח ינסו בדרך כלל לבנות לעצמם בסיס עוצמה אישי. אולם, במקרים רבים, ניסיון זה עלול להיות מסוכן, יקר או בלתי אפשרי ולכן פתרון אפשרי עבור אדם זה היא ליצור קואליציה.
קואליציות בארגון מחפשות בדרך כלל להרחיב את עצמן במטרה לגבש הסכמה בנושאים מסוימים. מטרה זו קלה יותר להשגה בארגונים אשר מעריכים ותומכים בשיתוף פעולה, מחויבות וקבלת החלטות משותפת. בארגונים היררכיים, למשל, ישנה פחות משמעות לגודל הקואליציה. בנוסף, סביר יותר שיקומו קואליציות בארגונים בהם ישנה תלות הדדית במטלות ובחלוקת המשאבים בין תתי היחידות ופחות בארגונים בהם היחידות עצמאיות ויש שפע משאבים. היבט נוסף שמשפיע על הקמת קואליציות הוא אופי העבודה המתבצעת. ככל שהעבודה שגרתית יותר, כך גדלה החליפיות של העובדים זה בזה ולכן גם התלות ההדדית. כדי לקזז את התלות הזו, העובדים יכולים להקים קואליציה.
קואליציות נדונו עד כה בעיקר מנקודת מבטם של העובדים בארגון. אולם קואליציות יכולות להיווצר על ידי בעלי עניין שונים בארגון, ביניהם אף מנהלים בדרגות שונות. יש לציין כי מרבית המשתתפים בארגון משתייכים בעת ובעונה אחת למספר קבוצות של בעלי עניין, על כן הם נוטים לתמוך לפרקים בקבוצה אחת ולפרקים בקבוצה היריבה לה כדי להפיק את מרב התועלת ממהלכים פוליטיים אלה. נציג מספר סוגי קואליציות אפשריות, מחולקות לקואליציות פנימיות הכוללות את בעלי העניין הלוקחים חלק פעיל, מלא וקבוע בפעילות הארגונית השוטפת וקואליציות חיצוניות הכוללות את שאר הגורמים בסביבה הארגונית העשויים להשפיע על הארגון ומהלכיו.
קואליציות חיצוניות
כל המשתתפים שייכים לסביבה הפנימית. כל המשתתפים נוטלים חלק פעיל בפעילות הארגונית השוטפת. למשל ועד עובדים.
קואליציה חיצונית
כל המשתתפים שייכים לסביבה חיצונית. כל שאר הגורמים בסביבה הפועלים כדי להשפיע על הארגון. למשל התאגדות סטודנטים נגד הבחינה הפסיכומטרית.
דוגמאות:
רוי סילבה
רוי טיאגו דנטס דה סילבה (בפורטוגזית: Rui Tiago Dantas da Silva; נולד ב-7 בפברואר 1994 באגואס סנטס שבפורטוגל) הוא כדורגלן פורטוגזי המשחק בעמדת השוער בקבוצת ריאל בטיס מהלה ליגה ובנבחרת פורטוגל.
קריירת מועדונים
סילבה גדל במחלקות הנוער של מאיה ושל נסיונל מדיירה. ב-11 במאי 2014 הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של נסיונל מדיירה, בהפסד 0–1 לז'יל ויסנטה במסגרת ליגת העל הפורטוגלית. בסך הכל ערך 50 הופעות ליגה במדי המועדון.
ב-27 בינואר 2017 חתם סילבה על חוזה לארבע עונות וחצי בגרנדה מהלה ליגה, כמחליפו של אוייר אולסאבל. בחצי הראשונה שלו במועדון, שהסתיימה בירידה של גרנדה להליגה הספרדית השנייה, לא זכה לדקות משחק, ושימש כשוער שני לגיירמו אוצ'ואה. ב-6 בספטמבר ערך סילבה את הופעת הבכורה שלו במועדון, בהפסד 0–3 לריאל סרגוסה במסגרת הסיבוב השני של גביע המלך הספרדי. ב-2 בדצמבר ערך את הופעת הבכורה שלו בליגה, בהפסד 0–1 לראיו ואיקאנו. בסך הכל ערך ארבע הופעות ליגה בעונת. בעונת, שהסתיימה בהעפלה ללה ליגה, שימש כשוער הראשון של הקבוצה, וערך 40 הופעות ליגה. ב-17 באוגוסט 2019 ערך סילבה את הופעת הבכורה שלו בלה ליגה במדי גרנדה, בתיקו 4-4 נגד ויאריאל במסגרת המחזור הראשון לעונת 2019/2020. בסך הכל ערך סילבה 111 הופעות ליגה במהלך תקופתו בגרנדה, 77 מתוכן במסגרת הלה ליגה.
ב-11 ביוני 2021 חתם סילבה על חוזה לחמש עונות בריאל בטיס מהלה ליגה. ב-14 באוגוסט ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בתיקו 1-1 נגד מיורקה במסגרת המחזור הראשון לעונת 2021/2022. בסך הכל ערך 22 הופעות ליגה בעונתו הראשונה במועדון, וכן זכה בגביע המלך הספרדי.
קריירה בינלאומית
ב-9 ביוני 2021 ערך סילבה את הופעת הבכורה שלו בנבחרת פורטוגל, בניצחון 0–4 על נבחרת ישראל במשחק ידידות. הוא היה חלק מסגל נבחרת פורטוגל לטורניר יורו 2020 בשנת 2021, אך לא שיחק בטורניר.
מישל ברז'ה
מישל ברז'ה (בצרפתית: Michel Berger; 28 בנובמבר 1947 – 2 באוגוסט 1992) היה זמר ופזמונאי צרפתי. היה מהדמויות הבולטות בפופ הצרפתי במשך שני עשורים, כזמר וככותב שירים לאמנים ובהם: פרנסואז ארדי, ג'וני האלידיי ולאשתו פראנס גל. הוא מת מהתקף לב בגיל 44.
ביוגרפיה
ברז'ה נולד כמישל-ז'אן אמבורז'ה (Michel Jean Hamburger) ב-28 בנובמבר 1947 בניי-סיר-סן, כבן הזקונים של הורים יהודים, ד"ר ז'אן המבורגר, נפרולוג שביצע ב-1952 את השתלת הכליה הראשונה בצרפת ואנט האס, פסנתרנית קונצרט ממוצא יהודי שווייצרי.
ברז'ה התפרסם לראשונה בציבור הצרפתי בשנות השישים כזמר שיר הלהיטים Salut les copains, לאחר מכן הוא הפך למפיק תקליטים וכותב שירים ב-EMI ושם כתב בין השאר את השיר Les Girafés עבור בורביל בשנת 1967. בתחילת שנות השבעים עבר לוורנר מיוזיק שם הפיק את האלבומים המוקדמים של ורוניק סנסון. בשנת 1973, הוא היה אחראי על הפקת האלבום Message personnel, ששיר הנושא שלו השיק מחדש את הקריירה של פרנסואז הארד. הוא גם הפיק את הסינגל Je Suis Moi עבור הרדי. ברז'ה החל לכתוב לפראנס גל בשנת 1974, הפיק את כל אלבומיה החל משנת 1975 ואילך והתחתן איתה ב-22 ביוני 1976. בשנת 1978 הלחין את המחזמר סטארמניה, למילותיו של לוק פלמונדון. במחזמר כיכבו גאל, קלוד דובואה, דניאל בלבוין, דיאן דפרסן, ננט וורקמן, אריק אסטבה ופאביאן טיבולט. המחזמר זכה להצלחה גדולה בצרפת בשנות השמונים והתשעים. גרסה באנגלית, תחת הכותרת Tycoon, הועלתה בשנת 1991 עם מילים מאת טים רייס, אך לא זכתה להצלחה שהייתה הגרסה המקורית בצרפת. שני מחזות הזמר שהעלה ברז'ה מיד לאחר סטארמניה, לא זכו להצלחה. ב-1980, ברז'ה חבר למפיק ז'רום סאבארי ולכותב לוק פלאמונדון להפקת המחזמר "האגדה של ג'ימי" בהשראת סיפור חייו של ג'יימס דין אך המחזמר כשל בקופות.
הפרויקט המוזיקלי הבא של ברז'ה, Dreams in Stone, נכתב כמחזמר אמריקאי, עובד במשותף עם מישל ברנולק, כיכבו בו בין השאר רוזאן קאש, ביל צ'מפלין, לין קארי, ג'ניפר וורנס וביל ויטרס והוא הוקלט בארצות הברית. אף על פי שהמחזמר לא הועלה על הבמה, האלבום פורסם ב-1982.
האלבום כשל לחלוטין בקופות ולא מוכר לציבור מלבד למספר אתרי מעריצים בודדים.
מותו
ב-2 באוגוסט 1992, שבועות לאחר יציאת אלבום הדואטים הראשון שלו עם פראנס גאל, וחצי שנה לאחר מות אביו, ספג ברז'ה התקף לב קטלני לאחר משחק טניס ברמתואל.
ברז'ה נקבר בפריז, בבית הקברות של מונמארטר. בתו פולין, שמתה בשנת 1997 בגיל 19 בלבד, קבורה בסמוך, וב-2018 נקברה עימם גם פראנס גל. הוא היה גם אביו של המעבד הצרפתי, רפאל המבורגר.
מחווה
ב-28 בנובמבר 2019, גוגל ציינה את יום הולדתו ה-72 עם שרבוט גוגל.
מתאוס נונס
מתאוס לואיז נונס (בפורטוגזית: Matheus Luiz Nunes; נולד ב-27 באוגוסט 1998 בריו דה ז'ניירו שבברזיל) הוא כדורגלן פורטוגזי-ברזילאי המשחק בעמדת הקשר בקבוצת וולברהמפטון וונדרס ובנבחרת פורטוגל.
קריירת מועדונים
נונס גדל במחלקת הנוער של אריקיירנסה. הוא החל את הקריירה המקצוענית שלו בקבוצה הבוגרת של המועדון, במסגרת הליגות הנמוכות בפורטוגל.
ב-1 ביולי 2018 חתם באשטוריל מהליגה הפורטוגלית השנייה. הוא ערך שש הופעות במדי המועדון.
ב-29 בינואר 2019 חתם על חוזה לחמש עונות וחצי בספורטינג ליסבון מליגת העל הפורטוגלית. ב-4 ביוני 2020 ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בתיקו 2-2 נגד ויטוריה דה גימארייש במסגרת המחזור ה-25 בליגה לעונת.
ב-18 באוגוסט 2022 חתם בוולברהמפטון וונדררס מהפרמייר ליג, תמורת 45 מיליון אירו, מה שהיה לרכש היקר ביותר בתולדות המועדון. שלושה ימים לאחר מכן ערך הופעת בכורה בקבוצה, בהפסד 0–1 לטוטנהאם הוטספר.
קריירה בינלאומית
ב-9 באוקטובר 2021 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת פורטוגל, בניצחון 0–3 על נבחרת קטר במשחק ידידות. ב-24 במרץ 2022 הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת, בניצחון 1–3 על נבחרת טורקיה במסגרת מוקדמות מונדיאל 2022.
נכלל בסגל נבחרת פורטוגל לטורניר מונדיאל 2022.
בנין במשחקים האולימפיים לנוער
בנין משתתפת במשחקים האולימפיים לנוער מאז היווסדם באולימפיאדת הנוער סינגפור (2010). היא מעולם לא השתתפה במשחקי החורף האולימפיים לנוער. עד כה, אף ספורטאי נוער מבנין לא זכה במדליה אולימפית לנוער, והשתתפותה במשחקים היא בעיקר סמלית.
משחקי הקיץ
המשלחת הראשונה של בנין למשחקים האולימפיים לנוער הייתה לאולימפיאדת הנוער סינגפור. המשלחת כללה ארבעה ספורטאים שהתחרו בשלושה ענפי ספורט. הספורטאים שהתחרו באתלטיקה, טאקוונדו והיאבקות קיבלו את כרטיס הכניסה למשחקים באמצעות הוועדה המשולשת. המשלחת לאולימפיאדת הנוער נאנג'ינג מנתה חמישה ספורטאים שהתחרו בשלושה ענפים. בענף הקשתות השיגה מרוילה זינסו את הקריטריון האולימפי בתחרות המוקדמות היבשתית. ארבעת הספורטאים הנוספים, שניים בענף האתלטיקה ושניים בענף השחייה, קיבלו את כרטיס הכניסה באמצעות הוועדה המשולשת.
פטרישיה, נסיכת קונוט
פטרישיה, נסיכת קונוט (באנגלית: Princess Patricia of Connaught; 17 במרץ 1886 – 12 בינואר 1974) הייתה בתו של הנסיך ארתור, דוכס קונוט וסטראת'רן, בנה השלישי של המלכה ויקטוריה. עם נישואיה לאלכסנדר רמזי, היא ויתרה על תוארה של נסיכה בריטית ועל התואר הוד מלכותה.
ילדותה
הנסיכה פטרישיה – "פטסי" מקונוט נולדה ב-17 במרץ 1886, בארמון בקינגהאם בלונדון לארתור, דוכס קונוט וסטראת'רן, בנה של ויקטוריה, מלכת הממלכה המאוחדת, וללואיזה מרגרטה, נסיכת פרוסיה, בתם של פרידריך קרל, נסיך פרוסיה ומריה אנה, נסיכת אנהלט. היו לה שני אחים גדולים, ארתור ומרגרט, לימים נסיכת הכתר מרגרטה משוודיה.
היא הוטבלה בשם המלא ויקטוריה פטרישיה הלנה אליזבת בכנסיית סנט אן בבאגשוט ב-1 במאי 1886. הסנדקים שלה היו ויקטוריה, מלכת הממלכה המאוחדת, ארנסט השני, דוכס סקסוניה-קובורג-גותה, אליזבת אנה, נסיכת הכתר של אולדנבורג, וילהלם השני, קיסר גרמניה, הלנה, נסיכת הממלכה המאוחדת ואלברכט, נסיך פרוסיה. היא נקראה ויקטוריה על שם המלכה ויקטוריה; פטרישיה, על שם פטריק הקדוש, הקדוש של יום הולדתה; והלנה, לכבוד אחותו של אביה, הלנה, נסיכת הממלכה המאוחדת.
היא הייתה שושבינה בחתונת הדוכס והדוכסית מיורק (ג'ורג' החמישי והמלכה מרי לעתיד) ב-6 ביולי 1893.
נישואין
בסופו של דבר, עם זאת, פטרישיה בחרה להתחתן עם פשוט עם. היא נישאה למפקד חיל הים אלכסנדר רמזי (29 במאי 1881 – 8 באוקטובר 1972), אחד משלישיו של אביה ובנו השלישי של הרוזן ה-13 מדלהוסי, במנזר וסטמינסטר ב-27 בפברואר 1919.
לרגל נישואיה, הנסיכה פטרישיה מקונוט ויתרה על התואר הוד מלכותה ועל תואר הנסיכה מבריטניה ואירלנד.
לאלכסנדר רמזי וליידי פטרישיה רמזי היה ילד אחד:
חיים מאוחרים יותר
למרות הוויתור על תוארה המלכותי, ליידי פטרישיה נותרה חברה במשפחת המלוכה הבריטית, נשארה בסדר הירושה לכתר הבריטי, והשתתפה בכל האירועים המלכותיים הגדולים, כולל חתונות, הלוויות והכתרותיהם של ג'ורג' השישי, מלך הממלכה המאוחדת ואליזבת השנייה, מלכת הממלכה המאוחדת בשנים 1937 ו-1953 בהתאמה. היא רכבה בתהלוכות הכרכרה עם חברים אחרים במשפחת המלוכה בהלוויות של ג'ורג' החמישי וג'ורג' השישי. בטקס ההכתרה, היא המשיכה במדינה מארמון בקינגהאם עם חברים אחרים במשפחת המלוכה והשתתפה בתהלוכה של נסיכים ונסיכות של מלכות הדם, בהשתתפות נושא רכבת וקצין לשאת קורונט שלה. היא גם השתתפה במסיבות בגן המלוכה והשתתפה בביקורי מדינה, כאשר נוכחותה נרשמה בחוזר החצר יחד עם חברים אחרים במשפחת המלוכה.
ליידי פטרישיה הייתה אמנית מוכשרת שהתמחתה בצבעי מים. היא מונתה לחברה כבוד במכון המלכותי לציירים בצבעי מים. חלק גדול מעבודתה נוצר בהשראת מסעותיה במדינות טרופיות. סגנונה הושפע על ידי גוגן ואן גוך, כי היא למדה אצל ארצ'יבלד סטנדיש הארטריק שהכיר את האמנים.
מותה
ליידי פטרישיה מתה בריבסדן הולט, וינדלשם, סארי ב-12 בינואר 1974, שמונה שבועות לפני יום הולדתה ה-88 ו-15 חודשים אחרי בעלה. בעת מותה, היא הייתה הצעירה מבין שני הנכדים היחידים ששרדו של המלכה ויקטוריה (השנייה הייתה הנסיכה אליס, רוזנת אתלון).
ליידי פטרישיה ואדמירל אלכסנדר רמזי קבורים בשטח הקבורה המלכותי, פרוגמור, ממש מאחורי המאוזוליאום המלכותי של סבה וסבתה, המלכה ויקטוריה והנסיך אלברט, בפארק הגדול של וינדזור.
הפיתול המצחי העליון
הפיתול המצחי העליון (באנגלית: Superior frontal gyrus) או בקיצור ה-SFG הוא פיתול בקליפת המוח, העליון מבין ארבעת הפיתולים שבאונה המצחית וחלק מן האונה הקדם מצחית. הפיתול תחום צידית (לטרלית) על ידי החריץ המצחי העליון, מרכזית (מדיאלי) על ידי החריץ האורכי ואחורית על ידי החריץ הקדם-מרכזי. צידית לו נמצאהפיתול המצחי האמצעי ואחורית לו נמצא הפיתול הקדם-מרכזי המהווה את מקום משכנו של האזור המוטורי העיקרי.
תפקוד
הפיתול מעורב בתפקודים קוגניטיביים גבוהים, אשר ככל הנראה ייחודיים למוח האנושי כמו דיבור וצחוק, ממחקר אשר השתמש בשיטת PET על מנת לחקור את המעגלים המוחיים המעורבים בגמגום נמצא כי הפיתול פעיל ביתר שאת בעת גמגום, עובדה אשר מעמדה אותו כרכיב בהנעת דיבור רצוני, עם זאת מחקרים מאוחרים יותר לא הצליחו לשחזר את פעילות זו. כמו כן החוקר הישראלי יצחק פריד מצא כי גרייה של אזורים ב-SFG גוררת פרץ צחוק בלתי נשלט, כאשר העוצמה של הצחוק ומשך הזמן שלו תלויים ביחס ישר לעוצמת הגריה. נוסף לתפקידים אלו לפיתול תפקיד מרכזי בתהליכים מטא קוגניטיביים של מודעות עצמית.
בורג' קטר
בורג' קטר (בערבית: قطر برج) הוא גורד שחקים ברובע וסט ביי אשר בדוחה, שבקטר. בניין המשרדים, שעלות בנייתו הייתה 125 מיליון דולר, תוכנן על ידי האדריכל הצרפתי ז'אן נובל. הבניין מתנשא לגובה של 238 מטרים. עיצובו של הבניין גלילי ועליו דפוסים קדומים שהיו אופייניים מאוד לאסלאם הקדום.
מאפיינים
צורתו הגלילית של המגדל מזכירה את צורתו של גורד השחקים טורה אגבר בברצלונה, המגדל שימש השראה לבניית המגדל בקטר, אך בניגוד למגדל בברצלונה, החזית של בורג' קטר תוכננה בדיוק עבור התנאים המקומיים, דהיינו, החזית של המגדל בברצלונה הייתה חשופה לשמש והיא קופחת על הגרים שם, בקטר, הדפוסים המוסלמיים שעל הבניין עוזרים להגנתו מהשמש ובנוסף לאהדתו של הבניין על ידי העם המוסלמי.
רצפת הבניין מורכבת מאריחים עשויים מסידן גופרתי שגודלן הוא 500X500 מילימטר. גולת הכותרת של הבניין היא קוטרו הלא שגרתי של הבסיס, 45 מטרים בלבד, ובכל זאת, מצליח הבניין לשרוד הרבה תלאות ואסונות.
מכ"ם ביסטטי
מכ"ם בִּיסְטַטִי (באנגלית: Bistatic radar) הוא כינוי למערכת מכ"ם אשר כוללת משדר ומקלט אשר מופרדים ונמצאים במרחק זה מזה הדומה למרחק הצפוי מהמטרה. לעומת זאת, מכ"ם שבו המשדר והמקלט מרוכזים במקום אחד נקרא מכ"ם מוֹנוֹסְטַטִי. מערכת המכילה מספר יחידות מכ"ם פזורים מרחבית עם חפיפה על אזור הכיסוי נקראת מכ"ם מוּלְטִיסְטַטִי.
אנדריי מישצ'נקו
אנדריי פטרוביץ' מישצ'נקו (באוקראינית: Андрій Петрович Міщенко; נולד ב-7 באפריל 1991) הוא כדורגלן אוקראיני המשחק בנפצ'י פרגאנה מליגת העל האוזבקית בעמדת בלם.
מכ"ם ביסטטי
רבות ממערכות טילי אוויר-אוויר או קרקע-אוויר המודרניות משתמשות במכ"ם ביות פעיל למחצה אשר הוא אחד המופעים של מכ"ם ביסטטי.
אנדריי מישצ'נקו
קריירה
מישצ'נקו התחיל את הקריירה שלו בקולוס קובאליבקה. כעבור 3 עונות חתם בהירניק-ספורט קומסומולסק מהליגה האוקראינית השנייה והיה אחד המצטיינים של הקבוצה עם 5 שערים ב-27 משחקים.
בקיץ חתם בסטאל אלצ'בסק מהליגה האוקראינית הראשונה. בעונתו הראשונה במועדון סיים עם המועדון במקום השני בליגה.
מכ"ם ביסטטי
מכ"מים פסאודו-מונוסטטיים
מערכות שבהם המשדר נמצא קרוב למקלט. מערכות מכ"ם אחדות עשויות להכיל אנטנות נפרדות עבור המשדר והמקלט, אולם אם הזווית בין המשדר, המטרה והמקלט, הנקראת הזווית הביסטטית קרובה לאפס, המערכת תיחשב עדיין מונוסטטית (זווית אפס) או פסאודו-מונוסטטית (קרובה לאפס). לדוגמה, מערכות מכ"ם HF (תדירות גבוהה - High Frequency) ארוכות טווח יכולות להכיל משדר ומקלט המופרדים זה מזה במרחק של כמה עשרות קילומטרים עבור בידוד אלקטרוני, אך מכיוון שהמטרה ממגניטודת מרחק של 1,000-3,000 קילומטרים, הם לא נחשבים ביסטטיים "קלאסיים" ובדרך כלל ההתייחסות אליהם תהיה כפסאודו-מונוסטטיים.
אנדריי מישצ'נקו
קריירה
בינואר חתם בסבסטופול מליגת העל האוקראינית. בסיום העונה המועדון התפרק בעקבות כיבוש חצי האי קרים על ידי רוסיה, ומישצ'נקו חתם באולימפיק דונצק.
ב-26 ביולי 2014 ערך את הופעת הבכורה שלו בליגה במשחק נגד צ'רנומורץ אודסה.
מכ"ם ביסטטי
מכ"ם פיזור קדמי
מערכות שבהן המשדר רחוק מהמקלט. בתצורות מסוימות, מכ"ם ביסטטי עשוי להיות מתוכנן לפעול בתצורה דמוית גדר, תוך איתור מטרות החולפות בין המשדר והמקלט עם זווית ביסטטית גדולה המתקרבת ל-180°. מקרה מיוחד זה של מערכת ביסטטית נקרא "מכ"ם פיזור קדמי" (forward scatter radar) לאור אופן הפיזור של האנרגיה המשודרת על ידי המטרה.
בפיזור קדמי, הפיזור יכול להיות ממודל באמצעות העיקרון של בבינט (Babinet) הוא אמצעי פוטנציאלי כנגד כלי טיס חמקניים מכיוון שה RCS נקבע אך ורק על ידי צללית כלי הטיס כפי שיראה על ידי המשדר, ואינו מושפע מציפויים חמקניים או הצְרַנַה. ה-RCS במצב זה מחושב  על ידי σ=4nA2/λ2, שבו A הוא אזור הצללית. λ הוא אורך גל המכ"ם. עם זאת, המטרה עשויה להשתנות ממקום למקום, והמעקב אחריה מאתגר במכ"ם פיזור קדמי מכיוון שהמידע בדגימות הקלט של טווח הנושא את הדופלר, הופך נמוך מאוד (הפרמטרים הללו נוטים להתאפס, ללא קשר למיקום המטרה בגדר).
אנדריי מישצ'נקו
קריירה
ב-12 ביולי 2015 עזב לראשונה את אוקראינה וחתם במכבי נתניה לעונה אחת.
ב-5 ביולי 2016 חתם בהפועל אשקלון.
מכ"ם ביסטטי
מכ"ם מולטיסטטי
מערכת מכ"ם מולטיסטטי היא אחת שבה לפחות שלושה רכיבים - לדוגמה, מקלט אחד ושני משדרים, או שני מקלטים ומשדר, או מספר מקלטים ומספר משדרים. זוהי הכללה של מערכת מכ"ם ביסטטית, עם אחד או יותר מקלטים המעבדים החזרות ואחד או יותר משדרים שנמצאים במקומות שונים.
מכ"ם פסיבי
מערכת ללא משדר. מערכת מכ"ם המנצלת משדרים מזדמנים שאינם חלק ממנה: "מערכת מיקום פסיבית קוהרנטית" (passive coherent location system) או "מערכת מכ"ם פסיבית סמויה" (passive covert radar).
אנדריי מישצ'נקו
קריירה
ב-27 במרץ 2021, מישצ'נקו חתם באיסטיקלול דושנבה מליגת העל הטג'יקית.
מכ"ם ביסטטי
מכ"ם פסיבי
כל מכ"ם אשר אינו שולח אלומות אלקטרומגנטיות מכונה מכ"ם פסיבי. מיקום קוהרנטי פסיבי או PCL (ראשי תיבות של: Passive coherent location) הוא סוג מיוחד של מכ"ם פסיבי, אשר מנצל את המשדרים המזדמנים במיוחד את אלו המסחררים שבסביבתו.
אנדריי מישצ'נקו
קריירה
ב- 6 בינואר 2022 חתם בקבוצת AGMK מליגת העל האוזבקית.
מכ"ם ביסטטי
יתרונות וחסרונות
החסרונות המרכזיים של מכ"ם ביסטטי ומולטיסטטי כוללים:
אנדריי מישצ'נקו
קריירה
ב-31 ביולי 2022 חתם בקבוצת נפצ'י פרגאנה מליגת העל האוזבקית
הספרייה והמוזיאון הנשיאותיים על שם ג'ון קנדי
הספרייה והמוזאון הנשיאותיים על שם ג'ון קנדי (באנגלית: The John F. Kennedy Presidential Library and Museum) הם הספרייה והמוזיאון הנשיאותי על שמו של נשיא ארצות הברית ה-35, ג'ון פיצג'רלד קנדי. הספרייה נמצאת בבוסטון, מסצ'וסטס באוניברסיטת מסצ'וסטס. הספרייה הוקדשה למשפחת קנדי על ידי הנשיא ג'ימי קרטר ב-20 באוקטובר 1979, 16 שנים לאחר רצח קנדי. הספרייה והמוזיאון עוצבו על ידי הארכיטקט איי אם פיי.
היסטוריה
קנדי החליט למצוא מיקום לספרייה הנשיאותית ב-19 באוקטובר 1963, חודש לפני הירצחו. בעת שחיפש מיקום לספרייה, היו ארבע ספריות נשיאותיות (הספרייה והמוזיאון הנשיאותיים על שם פרנקלין דלאנו רוזוולט, הספרייה והמוזיאון הנשיאותיים על שם דווייט אייזנהאואר, הספרייה והמוזיאון הנשיאותיים על שם הרברט הובר והספרייה והמוזיאון הנשיאותיים על שם הארי טרומן) ששכנו בעיירות קטנות מניו יורק ועד איווה. קנדי בחר לשכן את הספרייה והמוזיאון הנשיאותיים על שמו במדינת הולדתו, מסצ'וסטס, ליד האוניברסיטה ובסמוך לנהר צ'ארלס, בתקווה שאנשים יגיעו לחקור על מורשתו ופעילותו כנשיא ארצות הברית.
לאחר רצח קנדי, דנו משפחתו של קנדי ואלמנתו ג'קלין קנדי כיצד לבנות מוזיאון וספרייה שייצרו זיכרון הולם. ג'קלין קנדי ומשפחתו התייעצו עם פרופסורים אדריכלים מכל העולם, בהם לואי קאהן ואלוור אלטו, במטרה ליצור ספרייה שתנציח את שמו כראוי. לבסוף נבחר האדריכל איי אם פיי לתכנן את בניין הספרייה והמוזיאון.
חנוכה
הספרייה והמוזיאון נחנכו ב-20 באוקטובר 1979 במעמד נשיא ארצות הברית ג'ימי קרטר וסגן נשיא ארצות הברית וולטר מונדייל, מזכיר המדינה סיירוס ואנס, בתו של קנדי קרוליין קנדי, הסנאטור טד קנדי וג'ון קנדי ג'וניור. אזרחים רבים הגיעו לטקס החנוכה והאירוע היה מכונן בחיי משפחת קנדי.
השרפה במוזיאון
ב-15 באפריל 2013 פרצה במוזיאון שרפה. האש כובתה לאחר דקות רבות, ולא נגרם נזק כבד למוצגים. המשטרה הודיעה כי אין שום קשר בין האש לפיגוע במרתון בוסטון, וכי האש פרצה כתוצאה מתקלה במנוע שהיה בחדר טכני במוזיאון.
בילאל אל-עיפה
בילאל אל-עיפה (בערבית: بلال العيفة, בתעתיק: בלאל אלעיפה; נולד ב-9 במרץ 1990 באריאנה שבתוניסיה) הוא כדורגלן תוניסאי המשחק בעמדת הבלם בקבוצת אבהא מליגת העל הסעודית ובנבחרת תוניסיה.
קריירת מועדונים
בין השנים 2007-2022 שיחק אל-עיפה בקלאב אפריקן מליגת העל התוניסאית. הוא ערך 209 הופעות ליגה במדי המועדון, בהן הבקיע 14 שערים.
ב-12 בינואר 2022 חתם אל-עיפה באבהא מליגת העל הסעודית.
קריירה בינלאומית
ב-19 בנובמבר 2008 ערך אל-עיפה את הופעת הבכורה שלו בנבחרת תוניסיה, בתיקו 0-0 נגד נבחרת גאנה במשחק ידידות.
הוא היה חלק מסגל נבחרת תוניסיה בטורנירי גביע אפריקה לאומות 2010, 2012, 2013 ו-2021.
נכלל בסגל נבחרת תוניסיה לטורניר מונדיאל 2022.
ג'יילן ברנסון
ג'יילן מרקיז ברנסון (באנגלית: Jalen Marquis Brunson; נולד ב-31 באוגוסט 1996) הוא כדורסלן אמריקאי המשחק בקבוצת ניו יורק ניקס מליגת ה-NBA, בעמדת הרכז. אביו ריק ברנסון היה אף הוא כדורסלן, אשר שיחק ב-NBA בין השנים 1997–2006.
קריירת תיכונים
ברנסון נולד בעיר ניו ברונזוויק אשר בניו ג'רזי, ובבגרותו למד ב"תיכון סטיבנסון" אשר בלינקנשר, אילינוי. בעונתו השנייה בקבוצת הכדורסל של התיכון קלע 21.5 נקודות בממוצע למשחק, והעפיל עמה למשחק גמר אליפות התיכונים של אילינוי, בו הפסידה מול "אקדמיית סימאון" אשר הובלה על ידי ג'בארי פארקר וקנדריק נאן. במהלך עונתו השלישית שבר את שיא הקבוצה כשקלע 57 נקודות במשחק מול "תיכון לייק פורסט". במשחק חצי גמר אליפות התיכונים של אילינוי לשנת 2014 קלע ברנסון 56 נקודות מול "תיכון ויטני יאנג", אשר גברה על סטיבנסון הודות ליכולת טובה של שחקנה ג'אליל אוקפור. בעונת 2014/2015 הוביל את סטיבנסון להעפלתה השלישית ברציפות לשלב הפיינל פור, ולזכייתה הראשונה באליפות התיכונים של אילינוי. במשחק הגמר קלע 30 נקודות מול "תיכון נורמל קומיוניטי". לאורך אותה עונה קלע 23.3 נקודות וחילק 5.2 אסיסטים בממוצע למשחק, ובסיומה זכה בתואר שחקן התיכונים המצטיין של אילינוי (Illinois Mr. Basketball). כמו כן נבחר ברנסון להשתתף במשחק מקדונלד'ס אול-אמריקן ובנייקי הופ סאמיט לשנת 2015.
נבחרת ארצות הברית הצעירה
בשנת 2014 יצג את נבחרת ארצות הברית הצעירה בטורניר אליפות האמריקות בכדורסל עד גיל 18. לאורך הטורניר קלע ברנסון 12.0 נקודות בממוצע למשחק עבור נבחרתו, אשר ניצחה בכל חמשת משחקיה בפער ממוצע של כ-55 נקודות, וזכתה במדליית הזהב. בשנת 2015 השתתף בטורניר גביע העולם בכדורסל עד גיל 19, וזכה עם נבחרת ארצות הברית במדליית זהב נוספת. לאורך הטורניר הוביל את קלעי נבחרתו עם ממוצע של 14.0 נקודות למשחק, ובסיומו זכה בתואר ה-MVP של הטורניר.
קריירת מכללות
בשנת 2015 החל ללמוד באוניברסיטת וילאנובה אשר בפנסילבניה, והצטרף לקבוצת הכדורסל שלה יחד עם מיקל ברידג'ס ודונטה דיווינצ'נזו. בעונתו הראשונה בקבוצה זכתה וילאנובה בטורניר אליפות המכללות בפעם השנייה בתולדותיה, והראשונה מזה 31 שנים, לאחר שגברה על אוניברסיטת קרוליינה הצפונית במשחק הגמר. לאורך אותה עונה שימש ברנסון כשחקן חמישייה קבוע, וקלע 9.6 נקודות בממוצע למשחק. בעונה העוקבת קלע 14.7 נקודות למשחק, אך קבוצתו הודחה כבר במשחק השני של טורניר המכללות. בעונת 2017/2018 הוליך את קלעי וילאנובה עם ממוצע של 18.9 נקודות למשחק, והוביל אותה לצד ברידג'ס, דיווינצ'נזו, אריק פסקל ואומארי ספלמן לזכייה נוספת באליפות המכללות. בסיום אותה עונה זכה ברנסון בפרס נייסמית' ובפרס ג'ון אר. וודן, המוענקים לשחקן המצטיין של העונה בליגת המכללות.
קריירה ב-NBA
בדראפט ה-NBA 2018 נבחר ברנסון בבחירה ה-33 (סיבוב שני), על ידי דאלאס מאבריקס. לאורך המחצית הראשונה של עונת הרוקי שלו שימש כמחליפו מהספסל של דניס סמית', והחל מפברואר 2019 תפס את מקומו בחמישייה הפותחת, לאחר שסמית' הועבר בטרייד לניו יורק ניקס. ב-12 במרץ 2019 קלע ברנסון שיא קריירה של 34 נקודות במשחק מול סן אנטוניו ספרס.
ב-12 ביולי 2022 חתם לארבע שנים בניו יורק ניקס.
יעל וגנר-אביטל
יעל וגנר-אביטל (Yael Wagner-Avital; נולדה ב-2 באוקטובר 1955) היא מנצחת מקהלות קאמריות ישראלית.
ביוגרפיה
יעל וגנר נולדה בשכונת "נווה בצלאל" בירושלים. סבה של יעל, שלמה רבינוביץ, היה צייר ופסל. בהיותו מתלמידיו של בוריס שץ, זכה רבינוביץ לקבל נחלה באחד מ-27 המגרשים באותה שכונה שיזם שץ, מתוך כוונה שתהיה שכונת אמנים. אחיה של וגנר-אביטל הוא המוזיקולוג פרופ' נפתלי וגנר מהאוניברסיטה העברית.
למדה בבית הספר היסודי של הגימנסיה העברית בירושלים ואת שנות התיכון עשתה בבית הספר של האקדמיה למוסיקה ולמחול בירושלים. במהלך התיכון, למדה פיתוח קול אצל רובין ויזל-קפסוטו. בצה"ל שירתה בחיל האוויר.
וגנר שרה במקהלת הנוער של "קול ישראל" בניצוחו של צבי בן-פורת. אביה של וגנר-אביטל, אפרים וגנר, שימש זמר בס-בריטון סולן בפסטיבל אבו גוש, וכך הכיר את פליכס זולמן, מי שעמד בראש קבוצת המייסדים של הפסטיבל. משהקים זולמן מקהלה בניהולו, נטלה יעל וגנר חלק גם בפעילותה של מקהלה זאת.
לווגנר-אביטל תואר ראשון בקומפוזיציה וזימרה מהאקדמיה למוסיקה ולמחול בירושלים ובנוסף, היא בוגרת האוניברסיטה למוזיקה ולאומנויות הבמה של פרנקפורט. בתקופת שהותה בגרמניה, למדה ניצוח אצל הלמוט רילינג. היא גם הייתה חברה במקהלת "גכינגר קנטוריי" (Gächinger Kantorei), אותה הקים רילינג - מקהלת האקדמיה הבינלאומית ע"ש באך משטוטגרט.
עם שובה לישראל ב-1985, הופיעה וגנר-אביטל כסולנית עם התזמורת הקאמרית הישראלית ועם תזמורת רשות השידור. בהמשך, הופיעה כזמרת-סולנית בהפקות של עמותת "נוער מוסיקלי בישראל". לאחר מכן, החלה לנצח על מקהלות בבית הספר לשירת מקהלה על שם גרי ברתיני, לימדה סולפג' ומקהלה בבית הספר רימון וכן ניצוח, פיתוח קול ומקהלה במכללת אורנים. ב-1990 הקימה מקהלה באוניברסיטת חיפה וזו פעלה במשך שמונה שנים. ב-1991 שימשה כמנהלת המוזיקלית של פסטיבל "ימי מוסיקה וטבע" במשגב.
מאז 1996 ועד פרישתה לגמלאות ב-2019, ניצחה וגנר-אביטל על "המקהלה הקאמרית הישראלית - טבעון" (הפועלת בקריית טבעון) וכן, על "מקהלת העמקים" (בשמה הקודם, "מקהלת גלבוע", עורכת את חזרותיה בקיבוץ עין חרוד איחוד) ו"מקהלת משגב הגליל" (בחסות המרכז למוזיקה במועצה האזורית משגב).
וגנר-אביטל נשואה ואם לבן. מתגוררת ביישוב מנוף.
מרפריסבורו
מרפריסבורו (באנגלית: Murfreesboro) היא בירת מחוז רתרפורד במדינת טנסי בארצות הברית. העיר שוכנת על גדות ההסתעפות המערבית של נהר סטונס במרכז טנסי והיא חלק מהמטרופולין של נאשוויל, בירת טנסי. בעיר מתגוררים 108,755 תושבים (נכון ל-2010).
היסטוריה
מרפריסבורו נוסדה ב-1811 בהוראת אספת הנבחרים של טנסי במטרה לשמש כבירת מחוז רתרפורד. היא נקראה בתחילה "קנונסברג" (Cannonsburgh) כהוקרה לפוליטיקאי המקומי ניוטון קנון, אך כעבור זמן קצר השם שונה למרפריסבורו על שמו של הארדי מרפרי, גיבור ממלחמת העצמאות של ארצות הברית.
באותן שנים ההתיישבות בטנסי החלה להתפשט מערבה ונוקסוויל, הבירה של טנסי באותו זמן ששכנה במזרח, לא הצליחה לתפקד כבירה במלוא היעילות. לכן הוחלט בסביבות 1818 להעביר את הבירה למרפריסבורו במרכז טנסי. עם זאת ב-1826 הבירה הועברה בשנית, הפעם לנאשוויל הקרובה.
במהלך מלחמת האזרחים האמריקנית התרחשו שני קרבות במרפריסבורו. קרב מרפריסבורו הראשון התרחש ב-13 ביולי 1862 והסתיים בניצחון צבא הקונפדרציה על צבא האיחוד. קרב מרפריסבורו השני, הידוע יותר בתור קרב נהר סטונס, החל ב-31 בדצמבר באותה שנה ונגמר ב-2 בינואר 1863. קרב זה היה אחד הקרבות העקובים מדם במהלך המלחמה ואף על פי שהוא עצמו לא הוכרע לטובת אחד הצדדים, בסופו של דבר צבא הקונפדרציה נסוג.
העיר התאוששה במהירות יחסית מהמלחמה והחלה לגדול באופן משמעותי בתחילת המאה ה-20. הגדילה הואצה לאחר מלחמת העולם השנייה. מאז שנות ה-90 של המאה ה-20 מרפריסבורו קלטה מהגרים רבים מאזורי מלחמה, בעיקר סומלים וכורדים מעיראק.
חינוך
בעיר נמצאת אוניברסיטת המדינה מרכז טנסי.
תחבורה
בעיר עובר כביש בין-מדינתי 24, המקשר בין מדינת אילינוי לעיר צ'טנוגה בדרום-מזרח טנסי.
דייוויד בואי
דייוויד רוברט ג'ונס (באנגלית: David Robert Jones; 8 בינואר 1947 – 10 בינואר 2016), הידוע בשם הבמה דייוויד בואי (באנגלית: David Bowie), היה מוזיקאי, זמר, שחקן ומפיק מוזיקלי אנגלי, זוכה פרס גראמי למפעל חיים, פרס המוזיקה הבריטית, ופרס אמי (לתוכנית יומית). בואי נחשב בעיני רבים לאחד מגדולי האמנים במוזיקה הפופולרית העולמית בכל הזמנים.
הקריירה המוזיקלית של בואי, שנפרסה על פני כחמישה עשורים, זכתה להוקרה בזכות שילובי תחומי אמנות שונים ביצירתו, חלוציותו בסגנונות מוזיקליים רבים, ושילוב אלמנטים חזותיים פורצי דרך בהופעותיו. יצירותיו התפרסו על יותר מסוגה מוזיקלית אחת. השינויים המושָגיים (קונצפטואליים) שעבר, ובעיקר הדרך שבהּ גילם אישיויות שונות, העניקו לו בתקשורת את הכינוי "הזיקית של הרוק אנד רול".
הוא דורג במקום ה-39 ברשימת "100 האמנים הגדולים בכל הזמנים" של המגזין "רולינג סטון".
השנים הראשונות 1947–1967
נולד בשם דייוויד רוברט ג'ונס (David Robert Jones) בבריקסטון שבלונדון. הוריו לא היו נשואים. כשהיה בן שש עשרה עברה משפחתו לגור בברומלי שבקנט, והוא למד בבית הספר הטכני שבאזור מגוריו.
בואי החל להתעניין במוזיקה בגיל תשע, כאשר אביו קנה לו מארז תקליטים אמריקאיים, רובם של אמנים שחורים כגון צ'אק ברי וליטל ריצ'רד. בריאיון לעיתון ה"רולינג סטון" בשנת 1972 נזכר בואי: "ראיתי את בת דודתי רוקדת לצלילי להיטו של אלביס 'כלב ציד', ומעולם לא ראיתיה מושפעת ממשהו לפני כן. מיד לאחר מכן התחלתי לאסוף תקליטים". לטענתו, כשהקשיב ל"טוטי פרוטי", שמע את קולו של אלוהים. אחיו למחצה הציג לפניו את מוזיקת הג'אז, והתלהבותו גרמה לאמו לקנות לו סקסופון מפלסטיק לחג המולד של שנת 1959. לאחר שעבר לנגן בסקסופון אמיתי, הקים את להקתו הראשונה, "הקונראדס".
באוגוסט 2018, במוסך ביתו של דייוויד הדפילד, חבר נוסף מהלהקה, נמצאה קלטת דמו נדירה של בואי בן ה-16 שר את השיר I Never dreamed. הקלטה זו אורכת 15 שניות בלבד. חברת התקליטים, שעבורה הקליטה הלהקה את הקלטת, לא זיהתה את הכישרון וסירבה להחתים את בואי וחבריו.
במהלך שנות השישים היה חבר בלהקות רית'ם אנד בלוז נוספות כמו "הקינג ביז", "המאניש בויז" ו"הריוט סקוואד". בתקופה זו פרסם את הקלטתו הראשונה, הסינגל "Liza Jane", עם "הקינג ביז". בהתחלה השתמש בשמו דייוויד ג'ונס, אך בשל הבלבול שנוצר בינו לבין חבר להקת המאנקיס, בחר בשם הבמה בואי, על שם הגיבור מקרב אלמו, ג'יימס בואי "וסכין הבואי המפורסמת שלו". מתקופה זו ואילך נודע דייוויד רוברט ג'ונס כדייוויד בואי.
ב-1967 הוציא בואי את אלבומו הראשון, בחברת מותג "דרם" של חברת דקה, והוא נקרא בפשטות "David Bowie". באלבום שילב האמן בין מוזיקת פופ ומוזיקה פסיכדלית, ובאותה תקופה הוציא גם את הסינגל "The Laughing Gnome", שכלל ביצועים ווקאליים בסגנון הצ'יפמאנקס, ודיבר בתוכנו על פגישתו המדומיינת עם סולן "הרולינג סטונז" מיק ג'אגר. ה-B Side של הסינגל היה השיר "The Gospel According to Tony Day". הסינגל נחל כישלון חרוץ, ולא העפיל למצעדי המוזיקה. בעקבות זאת פרש בואי לתקופה קצרה מתחום המוזיקה לשם לימודי בודהיזם, ולא הוציא אף לא אלבום אחד במשך שנתיים. כמה שירים מאלבום זה נוספו בשנים מאוחרות יותר לאלבומי אוסף.
באותה שנה, בעקבות השפעת האמנות המודרנית ותחום הדרמה בעיקר, החל בואי ללמוד עם לינדזי קמפ (Lindsay Kemp), מורה לפנטומימה בתיאטרון האוונגארד. תקופה זו השפיעה עליו רבות בהמשך הקריירה, שלאורכה הציג עצמו דרך דמויות שונות, והוא אף הצהיר עליה כעל התקופה שבה הרגיש שהשתתף בעשייה המשמעותית ביותר בחייו. בתקופה זו מכר בואי את שירו הראשון לזמר בשם "אוסקר", שם הבמה הראשון של המוזיקאי פול ניקולאס. השיר היה "Over the Wall We Go" – סאטירה על בריחות מבתי הכלא בבריטניה. בשנת 1968, סוכנו של בואי, קנט פיט, הפיק סרט באורך חצי שעה שנקרא "Love You Till Tuesday", שבו הוצג בואי מבצע מספר משיריו, אך הסרט לא יצא עד לשנת 1984.
תקופת הפולק הפסיכדלי 1969–1971
בשנת 1969 טעם בואי לראשונה את טעם ההצלחה עם פרסום הסינגל "Space Oddity", שיצא במקביל לנחיתת האדם הראשון על הירח. השיר, בלדה שסיפרה את סיפורו של מייג'ור טום, אסטרונאוט שאבד בחלל, פרט על מיתר ההתרגשות שבלאו-הכי ליוותה את הנושא באותה תקופה (אם כי בואי עצמו טוען שהפרסום כלל לא סונכרן במודע עם תאריך הנחיתה). לשיר קיימת גם פרשנות המתקשרת לשימוש בסמים, אך בואי עצמו מתאר את השיר כסיפורו של אדם שמימש את חלומו ובדרך לשם איבד קשר עם כל מה שהיה חשוב ויקר לו לפני כן. השיר הגיע למקום החמישי במצעדים בבריטניה, והוסף לאלבום השני שלו, הפעם תחת חברת התקליטים "Mercury". האלבום, שנקרא כמו קודמו, "David Bowie", יצר בלבול בבריטניה (בארצות הברית האלבום הופץ בשם "Man of Words, Man of Music"). מספר שנים מאוחר יותר יצא האלבום תחת השם "Space Oddity".
בסיום העבודה על השיר "Space Oddity" החל בואי לעבוד יחד עם אמנים שונים כמו מארי פיניגן, כריסטינה אוסטרום ובארי ג'קסון על הקמת מועדון פולק שפעל בערבי יום ראשון בפאב "שלוש חביות הבירה" שבבקנהאם (Beckenham). המקום הועבר במהרה ל"מעבדת האמנויות בבקהאם", וזכה להצלחה אדירה. באוגוסט 1969 אירח המקום 'פסטיבל חינם' בפארק מקומי, אשר זכה לתיעוד מאוחר יותר בשירו של בואי, "Memory of a Free Festival".
בשנת 1970 הוציא בואי את אלבומו השלישי, "The Man Who Sold the World". באלבום זה זנח את הצליל האקוסטי שאפיין את אלבומיו הקודמים ועבר לסגנון הרוק הכבד. באלבום זה שיתף פעולה לראשונה עם הגיטריסט מיק רונסון, איתו ניגן עד שנת 1973. רוב שירי האלבום היו זהים לסגנון מוזיקת הרוק ששלט בבריטניה באותה תקופה, אך חלק מהשירים היו בעלי סגנונות שונים, כמו השיר הנושא של האלבום, שהיה בהשראת המוזיקה הלטינית. השיר זכה להצלחה רבה ובמהלך השנים בוצע על ידי הרכבים שונים, מהמפורסמים שבהם להקת נירוונה. שירים מסוימים באלבום חושפים טפחים בחייו האישיים של בואי, השיר "All The Mad Men" המתאר את הגיגיו של אדם הנחשב למטורף הוקדש לטרי, אחיו המעורער בנפשו של בואי, שנכנס ויצא ממוסדות שיקום שונים כל חייו. כמו כן היו שירים שהציגו את הנושאים בהם עסק בואי, בהם השיר האפי "A Width of a Circle", בו סיפר על יחסי המין שחווה עם אלוהים והשטן. עטיפת האלבום הציגה את בואי לבוש בשמלה, הופעה ראשונה לחזות האנדרוגינית אותה החל לאמץ בעידודה של אשתו דאז, אנג'לה, שהייתה בעלת נטיות ביסקסואליות (כמו בואי עצמו), ואף סולקה כמה שנים קודם לכן ממוסד לימודי בגלל רומן לסבי. המראה השערורייתי עורר סערה קטנה בארצות הברית, שם עטיפת האלבום צונזרה והציגה קטע קומיקס, בלי שום זכר לבואי. באותה שנה התחתן בואי עם אנג'לה, שעסקה בין היתר בתחום עיצוב אופנה והייתה, כאמור, שותפה לעיצוב תדמיתו.
שנה מאוחר יותר, ב-1971, הוציא בואי את האלבום "Hunky Dory", אשר סימן את התחלתו של שיתוף פעולה מתמשך עם חברת התקליטים תקליטי RCA. את האלבום הפיק בואי יחד עם המפיק הבריטי קן סקוט. באלבום שולבו סגנונות מוזיקליים ונושאים שונים. היו בו נגיעות פופ כמו בשיר "Kooks" אשר הוקדש לבנו התינוק, זואי; האלבום עסק בנושאים בעלי משמעות לבואי כמו נושא ה"הומו סופריור" בשיר "Oh! You Pretty Things", הסמי-אוטוביוגרפיה "The Bewlay Brothers" שבה לעסוק ביחסיו עם אחיו למחצה טרי, והשיר "Quicksand" שהשראתו הייתה עיסוקו של בואי בבודהיזם. במקביל לכל אלה, חלק משירי האלבום היו מחוות לאליליו של בואי, בהם השיר "Andy Warhol" שדיבר על האמן הרב תחומי אנדי וורהול שאימץ אותו לקומונת האמנים "בית החרושת"; השיר "Song for Bob Dylan" שהיה מעין מכתב פתוח לבוב דילן (בו אף היה מחווה לאלוויס פרסלי כאשר בואי חיקה את קולו של אלוויס בחלק מהשיר), והשיר "Queen Bitch" מחווה ללו ריד ולהקת הוולווט אנדרגראונד. האלבום והסינגל "Changes" מתוכו לא נהיו להיטים בזמנו, אך האלבום היווה בסיס יציב לעלייתו של בואי למעמד של כוכב. "Hunky Dory" נחשב לאלבום היסטורי ולקלאסיקה וזוכה ללא הרף במקומות ראשונים במשאלי פופולריות. השיר "Life On Mars" מתוך האלבום, שבלט בעיבוד כלי המיתר שכתב מיק רונסון ובנגינת הפסנתר של קלידן להקת "יס" ריק וייקמן, נחשב בעיני רבים לאחד השירים הגדולים של בואי אי פעם.
חוגי
{{פירושונים|
דייוויד בואי
תקופת זיגי סטארדסט 1972–1973
בשנת 1972 התרחשה הפריצה הגדולה של בואי ככוכב רוק, בצאת אלבום הקונספט שנחשב לאלבום החשוב ביותר שיצר ולאחד החשובים בהיסטורית המוזיקה: "The Rise and Fall of Ziggy Stardust and the Spiders from Mars". האלבום מספר את סיפורו של חוצן אנדרוגני בשם זיגי סטארדסט, כוכב רוק אולטימטיבי המגיע לכדור הארץ בתקופה בה הסתבר כי זה יחרב תוך חמש שנים. האלבום אופיין בשילוב החריף בין כל הסגנונות בהם עסק בואי עד לאלבום הנוכחי, מוזיקת פופ, רוק כבד ומוזיקת פולק (מוזיקת עם מקומית, עם השפעות של מוזיקה מאזור יורקשייר). מספר משירי האלבום הפכו לקלאסיקות רוק, בהם "Ziggy Stardust", "Moonage Daydream", "Hang on to Yourself" ו-"Suffragette City". עם יציאתו זכה האלבום להצלחה כבירה: הוא הגיע למקום החמישי במצעדים של בריטניה, והסינגל מהאלבום, "Starman", הגיע למקום העשירי. הצלחת האלבום הביאה לכך שאלבומו הקודם של בואי, "Hunky Dory" עקף את "זיגי סטארדסט" והגיע למקום השלישי במצעדים. באותה תקופה הסינגל "John, I’m Only Dancing" שיצא בנפרד מאלבום, הגיע למקום ה-12 במצעדים והסינגל "All the Young Dudes", שבואי כתב ללהקת מוט דה הופל, הגיע למקום השלישי.
חוגי
ראו גם
}}
דייוויד בואי
תקופת זיגי סטארדסט 1972–1973
עם הצלחתו המסחרית החל בואי לשווק ולהפיק בשביל מי שהיה בעבר אחד מגיבורי הרוק שלו, אלבום הסולו של לו ריד, "Transformer", הופק על ידי בואי ורונסון, והפך להיות האלבום החשוב ביותר של ריד. איגי פופ ולהקתו הסטוג'ס אותם הכיר בואי בסיבוב ההופעות שערך בארצות הברית, חתמו תחת חסותו של בואי בחברת ההפקות "MainMan", שם יצרו את אלבומם השלישי "Raw Power".
בשנת 1973 המשיכו "עכבישי המאדים" ליצירת האלבום "Aladdin Sane". האלבום תואר בפי בואי כ"זיגי נוסע לאמריקה", שכן כל שירי האלבום נכתבו במהלך נסיעה על ספינות, אוטובוסים או רכבות במהלך מסע ההופעות בארצות הברית משנת 1972. עטיפת האלבום תוארה כמפחידה ביותר והיא הציגה את בואי כזיגי סטארדסט בעירום, עם ברק בצבעי אדום, כחול ושחור לאורך פניו. האלבום כלל בתוכו את הסינגל המצליח "The Jean Genie", שהגיע למקום השני במצעדים של בריטניה, ואת הסינגל "Drive-In Saturday" שהגיע למקום השלישי (את השיר כתב בואי במקור ללהקת מוט דה הופל שכאמור הצליחו מאוד עם הסינגל הראשון שבואי כתב בעבורם, אולם הלהקה סרבה לקבל את השיר החדש וכתגובה לעלבון זה בואי גילח את הגבות שלו. מכאן ואילך המשיך בואי להופיע בלי גבות עד 1976). באלבום נכללה גם גרסת כיסוי לשיר של להקת הרולינג סטונז, "Let's Spend the Night Together". בשיר הנושא של האלבום מנגן הפסנתרן מייק גרסון, והסולו שלו נחשב לאחד משיאיו המוזיקליים של האלבום.
ההופעות של בואי בתקופה זו כללו שירים מאלבומיו הראשונים, אך בעיקר משני אלבומיו האחרונים, בהם זיגי סטארדסט היה הכי דומיננטי. הופעות אלו היו טעונות מבחינה תיאטרלית, בואי היה מחליף ללא הרף את תלבושותיו, ואף מקיים יחסי מין אוראליים עם הגיטרה של רונסון. בואי טוען שבתקופה זו החל לסבול מבלבול בין זהותו לזהותו של זיגי, מצב שהוחרף עקב שימוש הולך וגובר בסמים שונים. לבסוף החליט בואי לבצע הופעת "פרישה" מדמותו של זיגי סטארדסט, ביולי 1973, בהיכל המרסמית' המפורסם, שם התקיימה הופעת החותם של מסע ההופעות הנרחב. הופעה זו הוסרטה ועשר שנים מאוחר יותר יצאה כסרט "Ziggy Stardust - The Motion Picture". במהלך ההופעה הכריז בואי:
באוקטובר של אותה שנה הוציא בואי בלחץ חברת התקליטים שמיהרה להפיק רווחים משיא תהילתו, אלבום קאברים שהוא מחווה לשירים שהיו אהובים על בואי אהובים משנות השישים, "Pin Ups". האלבום הגיע לראש המצעדים בבריטניה, ובואי הפך למוזיקאי המוכר ביותר בבריטניה דאז. באותה תקופה פירק בואי סופית את "עכבישי המאדים" והחל בניסיונות לנוע הלאה מדמותו של זיגי. אלבומיו המוקדמים של בואי החלו לזכות לנתוני מכירות מרשמים יותר מבעבר, כולל "The Man Who Sold the World" שיצא בהוצאה מחודשת, השיר "Life on Mars" מ-"Hunky Dory" שיצא כסינגל והתקליט משנת 1967, "The Laughing Gnome".
העכביש הטרופודה דייווידבואי נקרא על שמו של בואי, כנראה כמחווה לתקופת עכבישי המאדים, והשיער האדום שאימץ בהופעותיו כזיגי סטארדאסט.
פלסטיק סול והדוכס הלבן 1974–1976
בשנת 1974 ניגש בואי ליצור את אופרת הרוק "1984", אשר הייתה אמורה להתבסס על הרומן הבדיוני "1984" מאת ג'ורג' אורוול, רומן שהשפיע רבות על בואי באותה תקופה. במהלך העבודה על האלבום, הוגשה תביעת זכויות יוצרים מצד אלמנתו של אורוול שביקשה שלא לעשות שימוש ביצירה הספרותית. בואי נאלץ לשנות את תוכניותיו ולבסוף יצא האלבום במתכונת סטנדרטית ללא קשר מחייב בין השירים, תחת השם "Diamond Dogs". האלבום מכיל כמה מפסגות הרוק של בואי, אך מעל לכל בולט השיר "1984" הנחשב ליצירה המוזיקלית שבישרה את בוא הדיסקו. במקור היה השיר מורכב משני שירים, אך לקראת העריכה הסופית של האלבום הסיר בואי את השיר השני שנקרא "Dodo" ו-"1984" נותר שיר אחד. תוכניותיו הנוספות של בואי היו להפוך את האלבום לסרט, אך אלו מעולם לא התממשו. תוכניות נוספות של בואי היו להעלות מחזה של הספר "1984", אך מאחר שניתקל בקשיים בקבלת הזכויות, הוא נסוג גם מהפרויקט הזה.
במקביל ליציאת האלבום, העלה בואי מופע טלוויזיוני ברשת הטלוויזיה NBC, אשר נקרא "The 1980 Floor Show". המופע הציג את התהליך בו בואי החל לעבור מתחום מוזיקת הרוק אל כיוון מוזיקת הדיסקו. עם יציאתו לחנויות, "Diamond Dogs" הגיע אל המקום הראשון במצעדי בריטניה, והעניק לבואי שנתיים ברציפות את תואר המוזיקאי המוכר ביותר. בארצות הברית זכה בואי להצלחה המסחרית המאסיבית הראשונה כאשר האלבום הגיע למקום החמישי במצעדים.
באותה שנה הוציא בואי את אלבום ההופעה הראשון שלו, "David Live", אשר כלל את הופעתו ב"מגדל פילדלפיה". בואי טען כי שם האלבום צריך להיות "דייוויד בואי בחיים ובריא וחי רק בתאוריה", בהתייחס למצבו הפסיכוטי באותה תקופה כה עמוסה בחייו. האלבום הגיע למקום השני במצעדים בבריטניה ולמקום השמיני בארצות הברית והצדיק את מעמדו של בואי כאחד מכוכבי הרוק הגדולים באותה תקופה.
לאחר ההופעה שפתחה את מסע ההופעות לקידום "Diamond Dogs" של אותה שנה, זנח בואי אט אט את סגנון ההופעות המוגזם אשר אפיין אותו באותה תקופה. לאחר הפסקה קצרה לטובת הקלטת חומרים חדשים, חזר בואי להופיע, כאשר הסאונד הבומבסטי של מסע ההופעות הקודם לא היה קיים עוד. שינויים נוספים מצד בואי היו להחליף מספר מנגני ההרכב, וכשחזר להופיע באוקטובר, החלפת שמו של מסע ההופעות ל-"Philly Dogs Tour", בהתייחס לפילדלפיה.
בשביל מעריצי זיגי סטארדסט שלא גילו אהדה רבה כלפי השינוי שחל בסגנונו של בואי לכיוון מוזיקת פאנק ודיסקו, אלבומו החדש, "Young Americans", היווה נקודת שבר. שנת 1975 הייתה בין הקשות בחייו של בואי. הוא נפרד ממנהלו הקבוע טוני דה פריז לאחר שגילה כי הלה עשק אותו במשך שנים. האלבום, שיצא בשנת 1975, היווה את סיום המעבר ממוזיקת הרוק המסורתית לסגנון ה"פילי סול" (Soul), אם כי בואי כינה באירוניה את הסאונד שאפיין תקופה זו כ"פלסטיק סול", בהתייחסו לחוסר האותנטיות שחש ביצירותיו, במיוחד בניגוד לאופי האורגני המקורי של מוזיקת הנשמה (סול). האלבום כלל את הלהיט הראשון של בואי אשר הגיע לראש המצעדים בארצות הברית, "Fame", שנכתב יחד עם ג'ון לנון, אשר תרם גם קולות ליווי, ואת הגיטריסט החדש בלהקתו של בואי, קרלוס אלומאר. בריף הגיטרה שבשיר "Win" השתמש שנים לאחר מכן בק לשירו "Debra" מהאלבום "Midnight Vultures". על אף האופי השטחי שהיה קיים באלבום בהשוואה לקודמיו, זכה בואי למוניטין של אחד מהמוזיקאים הלבנים הבודדים שהוזמנו להופיע בתוכנית "Soul Train" הפופולרית ואף זכה למחמאות על האלבום מאומנים שחורים כמו ג'יימס בראון שטען כי "זוהי אחת המחוות המעולות ביותר למוזיקה השחורה". אולם, הופעתו האלימה והפרנואידית בתוכנית האירוח של דיק קאבט ברשת ABC חיזקה את השמועות כי הרגלי צריכת הקוקאין של בואי מתחילים להראות סימנים. לפי אנג'י בואי הגיעה צריכת הסמים של בואי באותה תקופה למנות קוקאין בשווי של 200$ ליום. האלבום הפך להיות זה שסימן את פריצת דרכו של בואי אל הקהל האמריקאי. על אף שהגיע רק אל המקום התשיעי במצעדים האמריקאים, בעוד "Diamond Dogs" הגיע למקום החמישי, הוא צעד במשך זמן כפול. בתקופה זו הגיע האלבום למקום שני במצעדים של בריטניה, רק מספר חודשים לאחר שהשיר "Fame" הגיע למעמד זהה בארצות הברית.
על אף כל אלה, מסע הופעות נרחב תוכנן לשנת 1976, ועמד לכלול מספר רב משיריו החדשים של בואי. ההרכב שליווה אותו במסע ההופעות היה: אלומאר על הגיטרה, ג'ורג' מאריי על הבס ודניס דייוויס על התופים. הרכב זה נשאר פעיל לצד בואי עד לתחילת שנות השמונים. מספר נגנים אורחים במסע ההופעות היו הגיטריסט ארל סליק וקלידן להקתו של ברוס ספרינגסטין, רוי ביטאן. מסע הופעות זה זכה להצלחה רבה אך היה גם שנוי במחלוקת מאחר שהחלו לצוץ שמועות שבהשקפותיו היה בואי פשיסט, לאחר הצהרות תמוהות שלו כמו בריאיון לקמרון קרואו במאי 1976: "היטלר היה כוכב הרוק הראשון בהיסטוריה" או "בריטניה תרוויח הרבה משלטון פשיסטי". לאחר מכן פרסם הבהרה לפיה הוא דוחה כל האשמה כזו וכל מעורבות בפשיזם.
בתקופה זו "Station to Station" הגיע למקום השלישי במצעדים בארצות הברית, השיגו הגדול ביותר שם, לצד הצלחת הסינגל "Golden Years". בואי היה בשיא הצלחתו, אך מצבו הנפשי, לדבריו, החל להתערער בצורה חמורה בעקבות צריכת הקוקאין והוא חווה מספר מנות יתר באותה שנה.
תקופת ברלין 1976–1980
לאחר "תקרית תחנת ויקטוריה" במאי 1976 בה צולם בואי מצדיע במועל יד דבר שגרם להתקפה חריפה בעיתונות הבריטית ומהקהילה היהודית, עבר בואי אל ברלין המערבית על מנת להתנקות מסמים לחלוטין, ולהחזיר את הקריירה שלו למסלולה. בתקופה בה שהה שם החל לגלות עניין בסצנת המוזיקה הגרמנית, בזמן שחלק דירה יחד עם איגי פופ. בתקופה זו הוא הפיק שלושה מאלבומיו של פופ לצד טוני ויסקונטי, ובכך עזר רבות בקריירה שלו. עם בואי לצידו ככותב שירים, השלים פופ שני אלבומי סולו: "The Idiot" ו-"The Lust for Life". באופן בלתי צפוי, חבר בואי אל להקתו של פופ באביב של אותה שנה. הוא לקח פיקוד על הקלידים לקולות הליווי וההרכב הופיע בבריטניה, אירופה ובארצות הברית ממרץ ועד אפריל.
הצליל הגס אשר אפיין את "Station to Station" הציג את הניצנים הראשונים לסגנון המוזיקלי שבואי אימץ לעצמו ברצף של שלושה אלבומי אלבומים שנקרא "טרילוגיית ברלין". חלק ניכר מהעבודה על הטרילוגיה הייתה של המוזיקאי בריאן אינו, בכתיבת השירים ובעבודת הקלידים. על אף שבמקומות רבים זכה אינו לקרדיט על הפקת הטרילוגיה, היחידים שהפיקו אותו היו בואי וטוני ויסקונטי. מספר שנים מאוחר יותר, בואי עצמו הצהיר כי לא ניתנה מספיק הוקרה לוויסקונטי על הפקת האלבומים, על אף שרוב ההפקה הייתה נתונה לו.
על האלבום הראשון בטרילוגיה אמר ויסקונטי כי "בואי רצה לעשות אלבום בלתי מתפשר המשדר בדיוק מה שהוא מרגיש, ושלא היה לו אכפת אם זה יהיה אלבום להיט ושההקלטות יהיו כל כך מבולגנות עד שאף אחד לא יסכים להפיץ את האלבום". בהשפעה ניכרת מאמנים גרמניים שונים כמו קאן, נוי!, קרפטוורק ומלחינים אמריקאים כמו סטיב רייך ופיליפ גלאס, בואי נסע לניונקריצ'ן שליד קלן על מנת לפגוש את המפיק הגרמני הידוע קונרד (קוני) פלאנק, אשר נחשב למהפכני בקרב הרוק הגרמני של אותה תקופה. אולם, פלאנק לא גילה שום עניין לעבוד לצד בואי, וסירב להכניסו לאולפן. לפיכך, בואי ושותפיו החלו להקליט בעצמם שירים שנחשבו לפשוטים באופן יחסי, פשטניים ועקביים, כתגובה לצמיחת זרם הפאנק-רוק באותה תקופה. אולם, שירים נוספים שהיוו צד שלם בתקליט החדש היו קטעים אינסטרומנטליים בלבד. לאחר סיום העבודה יצא האלבום בתחילת שנת 1977 תחת השם "Low", ובאופן מפתיע הגיע למקום השלישי במצעדי בריטניה, ועם השנים זכה להוקרה כאלבום שהקדים את זמנו.