cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
ישראל שמיר
קריירה כעיתונאי ומתרגם
על פי הביוגרפיה של שמיר, לאחר מלחמת יום הכיפורים ב-1973 ולאחר שהוא הפסיק את לימודי המשפטים באוניברסיטה העברית הוא החל לעבוד כעיתונאי. בין השאר עבד עבור "קול ישראל", עבור ה"בי-בי-סי" ויותר מאוחר עבר ליפן. לאחר חזרתו לישראל כתב לטענתו ב"הארץ" וב"מעריב" ובתחילת שנות ה-90 שימש ככתב העיתון הרוסי "פרבדה" בישראל. במקביל לעבודתו כעיתונאי החל שמיר לעסוק בתרגום של ספרות יפה מעברית לרוסית. בין השאר תרגם ספרים של ש"י עגנון ושל גבריאל מוקד. לאחר פרוץ האינתיפדה ב-1987 חזר שמיר לברית המועצות שם כתב על השינויים הפוליטיים שהתרחשו במדינה עד ל-1993 ובין השאר כתב גם בעיתון הלאומני-קיצוני זבטרה (Zavtra - מחר) המקושר בין השאר לדייוויד דיוק, מכחיש שואה נאו-נאצי ומנהיג הקו קלוקס קלאן.
ספריו ומאמריו של שמיר נוגעים לסכסוך הישראלי-פלסטיני ולדת היהודית. רבים ממאמריו פורסמו בכתב העת האמריקאי קאונטרפאנץ'. חלק מספריו תורגמו לשפות שונות.
ספרו של שמיר, הפרחים של הגליל (Flowers of Galilee) במהדורה הצרפתית יצא לאור באוקטובר 2003 ונמכר בחנויות רבות. הספר הורד מן המדף בסוף אוקטובר 2003 לאחר שמנהל ההוצאה לאור שם לב לתוכן הספר, אשר לדבריו היה אנטישמי. הספר פורסם בשנית ב-2004 תחת הוצאה לאור אחרת מה שהוביל לתביעה משפטית על ידי ארגון ה-LICRA (Ligue internationale contre le racisme et l'antisémitisme). בית המשפט הצרפתי אסר אז על הוצאת הספר ודן את מנהל ההוצאה לאור ל-3 חודשי מאסר על תנאי ולקנס של 10,000 יורו. בעקבות עתירה על ההחלטה הקנס הופחת.
דעותיו ומשנתו של שמיר
שמיר ידוע כתומך בפתרון מדינה דו-לאומית אחת בהקשר של הסכסוך הישראלי-פלסטיני וכמתנגד הן לציונות והן ליהדות. לטענתו של שמיר ישנה שליטה יהודית מאורגנת על אמצעי התקשורת והסדר העולמי: "היהודים העשירים קונים את התקשורת כדי לכסות על המעשים שלהם ... היהודים והתקשורת מספקים הגנה ליהודים העשירים בארצות הברית ואפילו במערב אירופה ואף דעה לא יכולה להיות מוצגת לציבור מבלי לאושרה (אחרי שעברה תיקונים) על ידי קבוצה יהודית כלשהי." בנוסף, טוען שמיר כי קיימת תוכנית שליטה יהודית על העולם "פלשתינה היא לא המטרה של היהודים, אלא העולם. פלשתינה היא רק המקום ההכרחי למרכז השליטה, אחרת, העמים של אירופה לא היו מסונוורים כמו ארנב על ידי הפנסים של המכונית." כמו כן, במאמרו "הפרדיגמה היהודית" טוען שמיר כי ישנה מזימה פיננסית יהודית בינלאומית וכי היהודים אחראים להידרדרות כלכלית של ארצות שונות בעולם ויותר מזה - לשורה של התנקשויות פוליטיות.
שמיר תמך במכחיש השואה הבריטי דייוויד אירווינג ולאחר הרשעתו של אירווינג הצהיר כי "היהודים עכשיו שולטים במוחות ובנשמות האירופאים." לגבי השואה הצהיר שמיר בשנת 2011 כי אינו מכחיש את עובדת הטרגדיה אלא מטיל ספק בייחודיות שלה ובשימוש שכביכול נעשה בנרטיב השואה כדי לקדם את העליונות והייחודיות של היהודים. במאמרו "הפרדיגמה היהודית" טען שמיר כי "הזונדרקומנדו היהודי הוא נושא ההערצה שלנו היום... החל מגן הילדים עוברים היהודים שטיפת מוח שהם ה"אובר אלס" עושים להם אינדוקטרינציה שהגויים הם לא לגמרי בני אדם ולכן מותר להרוג אותם."
במאי 2011 מגזין הטבלט (Tablet) פרסם כתבה על שמיר ובה תמליל של ראיון בו שמיר מסרב להכיר בהשמדה ההמונית באושוויץ. כמו כן באתרו האישי של שמיר יש הפניות רבות לאתרים המכחישים את עובדת קיום תאי הגזים באושוויץ.
בשל דעות אלה כונה שמיר "אנטישמי" על ידי גורמים רבים ובהם העיתונאי הישראלי בן-דרור ימיני.
קשריו עם ארגונים רדיקלים וארגוני זכויות אדם
בשנת 2001 חבר שמיר לקבוצת פעילים פלסטינים למען זכויות אדם הפועלת בארצות הברית אך לאחר זמן קצר הפסיקה הקבוצה את הקשרים עמו לאחר ששמיר כינה את היהודים "רוצחי ישו" ולאחר שבמאמר ב"ג'רוזלם פוסט" משנת 2001 נכתב כי שמיר אמר באחת ההרצאות שלו ש"יהודים קיימים בעיקר כדי לטפטף דם של ילדים פלסטינים על המצות שלהם".
העיתון הלונדוני "טיימס" דיווח כי בתחילת ספטמבר 1998 היה ניסיון של קבוצה רוסית למכור מסמכים נאציים אותנטיים, שנותרו במחסנים שונים עוד מימי סטלין. האיש שעמד במרכז הסיפור, כנציג הקבוצה הרוסית, היה ישראל שמיר. שמיר פנה לדייוויד אירווינג במכתב בו ציין שבשבועיים הקרובים הוא יהיה בישראל, תוך שהוא משאיר את מספרי הטלפון והסלולרי אך אירווינג לא יצר עמו קשר למעט התכתבות במיילים. בשלב מסוים טען אירווינג, שכל מי שירכוש את החומר עלול להסתבך עם הרשויות, בגרמניה או ברוסיה, שכן מדובר במסמכים גנובים. אירווינג גם דיווח, במקביל, למשטרת גרמניה, על ההצעה של שמיר. שמיר המשיך בפניותיו לאירווינג, אך החל משלב מסוים הפסיק אירווינג לענות לו.
טריבונו ממו
טריבונו ממו (באיטלקית: Tribuno Memmo; נפטר ב-991) היה הדוכס ה-25 של ונציה. ויטאלה כיהן כדוג'ה בין השנים 979–991.
טריבונו ממו לא היה אדם משכיל, ואף לא ידע קרוא וכתוב, אולם היה אמיד ביותר בשל נישואיו למרינה, בתו של הדוג'ה ה-22 של ונציה, פייטרו קאנדיאנו הרביעי, ובשל עושרו והשפעתו נבחר לתפקיד דוג'ה.
למרינה ולטריבונו נולד בן אחד - מוריציו.
ככל הנראה טריבונו עבר לארמון הדוג'ה רק בשלהי כהונתו, מאחר שעבודות שיקום הארמון לאחר שריפתו בעת הדחתו של פייטרו קאנדיאנו הרביעי טרם הושלמו. בתקופת כהונתו של טריבונו הפכה בזיליקת מרקוס הקדוש לבזיליקה הדוכלית (הקפלה הפרטית של הדוג'ה).
ב-7 ביוני 983 נחתם הסכם בין ונציה לקיסר האימפריה הרומית הקדושה אוטו השני אשר העניק מחדש את זכויות המסחר הייחודיות שהוענקו בעבר לסוחרים הוונציאניים ברחבי האימפריה (זכויות שבוטלו לאחר רצח פייטרו קאנדיאנו הרביעי).
טריבונו ממו נפטר בשנת 991. לאחר מותו נבחר לתפקיד הדוג'ה פייטרו אורסאולו השני.
מקיילה ג'יי רודריגז
מקיילה אנטוניה ג'יי רודריגז (באנגלית: Michaela Antonia Jaé Rodriguez; נולדה ב-7 בינואר 1991), הייתה ידועה בעבר בשם '''אם. ג'יי. רודריגז''', היא שחקנית וזמרת אמריקאית.
ביוגרפיה
רודריגז נולדה ב-7 בינואר 1991, בניוארק, ניו ג'רזי לאם אפרו-אמריקאית ואב ממוצא חצי פוארטוריקני וחצי אפרו-אמריקאי. היא רצתה להיות שחקנית מגיל שבע, והחלה לעסוק במקצוע בגיל 11 לאחר שאמה רשמה אותה למרכז לאמנויות הבמה בניו ג'רזי - שם הייתה במשך שמונה שנים והשתתפה בתוכנית תיאטרון הנוער של ניו ג'רזי.
התחלה בתיאטרון
בזמן שלמד במכללה, רודריגז לוהקה להפקת תיאטרון של "רנט" בתור אנג'ל דומוט שונארד. רודריגז רצתה לשחק את התפקיד מאז שראתה לראשונה את העיבוד הקולנועי משנת 2005. היא התחברה לשחקנית פרדי ווקר-בראון שהייתה נוכחת באחת מההופעות של רודריגז. ווקר-בראון ביקשה מרודריגז לקרוא את החלק של אנג'ל ועזרה לה להגיע לאודישן בהפקה הקרובה של אוף ברודוויי של רנט. רודריגז לוהקה לתפקיד, ושיחקה לצד שחקנית התיאטרון אנאלי אשפורד.
שינוי מין
במהלך תקופה זו, רודריגז החלה לחקור על תהליך שינוי מין. ב-2012, רודריגז קיבלה את ההחלטה לצאת להפסקה ממשחק כדי להתחיל בתהליך. החל מטיפול הורמונלי בתחילת 2016, ובמתן זמן מספק לפרטיות, רודריגז הופיעה מחדש כשחקנית. לאחר מכן, רודריגז יצרה קשר עם הסוכנות שלה כדי להודיע להם שהיא לא עושה עוד אודישנים לתפקידים גבריים.
בין השנים 2012 עד 2016, רודריגז הופיע בתפקידי טלוויזיה קטנים, ביניהם "האחות ג'קי", "יומני קארי" ו"לוק קייג'". הופעתה ב-2016 בתפקיד של "Sister Boy" ב"לוק קייג'" סימנה גם את ההופעה הראשונה שלה כשחקנית טרנסג'נדרית וגם של דמות טרנסג'נדרית ביקום הקולנועי של מארוול.
בעקבות הופעתה מחדש, רודריגז העלתה סרטון שלה לפייסבוק שרה את השיר "Satisfied" מהמחזמר המילטון בברודוויי. הסרטון זכה לתגובה חיובית והעניק לה הזמנה לאודישן לתפקיד פגי סקיילר/מריה ריינולדס בהמילטון. החדשות על האודישן שלה כטרנסג'נדרית לתפקיד סיסג'נדרית סוקרו באתרי החדשות והתרבות. לאחר מכן הופיעה במספר הפקות תיאטרון נוספות.
רודריגז קיבל גם תפקיד משנה בסרט העצמאי "ערב שבת בכנסייה" בתור אבוני. הסרט עלה לאקרנים בינואר 2018. דמותה של אבוני זיכתה אותה במועמדות לשחקנית הטובה ביותר בפסטיבל טרייבקה 2017.
"פוזה" וקריירה כזמרת
בשנת 2017, רודריגז לוהקה לתפקיד הראשי של בלנקה אוונג'ליסטה בסדרה של FX, "פוזה" לאחר תהליך ליהוק של שישה חודשים. התוכנית נוצרה על ידי ראיין מרפי, בראד פלצ'וק וסטיבן קנלס ועשתה היסטוריה בכך שליהקה חמש שחקניות טרנסג'נדריות לתפקידים ראשיים. נכון לשנת 2018, התוכנית מציגה את הקאסט הגדול ביותר של שחקנים טרנסג'נדרים בסדרה מתוסרטת. הסדרה עלתה בינואר 2018. רודריגז הופיעה עם דילון ברנסייד, בילי פורטר וראיין ג'מאל סוויין במופע התרמות ב-23 ביולי 2018, כדי לחגוג את סיום העונה הראשונה של הסדרה ולגייס כסף ל-GLSEN ולשיר את "Waving Through a Window" מהמחזמר " אוון הנסן היקר".
בסתיו 2019, רודריגז גילמה את אודרי, הדמות הראשית בהפקה של "חנות קטנה ומטריפה", והפכה לאישה הטרנסג'נדרית השחורה הראשונה ששיחקה את התפקיד בהפקה גדולה. בנובמבר 2019, רודריגז קיבלה חוזה עם Olay Body, והפכה לאישה הלטינית הטרנסית הראשונה שנכנסה לשותפות עם החברה. ב-7 במאי 2021, דווח על ידי וראייטי שרודריגז תככב לצד מאיה רודולף בסדרה קומית של Apple TV.
בשנת 2021, היא הפכה לאישה הטרנסית הראשונה שקיבלה מועמדות לפרס אמי בקטגוריית משחק ראשית; היא הייתה מועמדת לפרס אמי לבידור בפריים טיים לשחקנית ראשית בסדרת דרמה על הופעתה בעונה השלישית והאחרונה של "פוזה". ב-4 ביוני 2021, רודריגז הוציאה את סינגל הבכורה שלה "Something to Say" תחת חברת התקליטים אקסס רקורדס. השיר משמש כסינגל מוביל למיני אלבום הראשון שלה. ב-9 בינואר 2022, רודריגז זכתה בפרס גלובוס הזהב לשחקנית הטובה ביותר בסדרת דרמה בטקס פרסי גלובוס הזהב ה-79, והפכה לשחקנית הטרנסג'נדרית הראשונה שזוכה בגלובוס הזהב אי פעם.
עמנואל קוריר
ביוגרפיה
קוריר גדל באיטן שבקניה. בנעוריו התחרה בריצת 400 מטר, ובאפריל 2016 עבר להתחרות בריצת 800 מטר.
ב-2016 החל ללמוד ולהתאמן במסגרת אוניברסיטת טקסס באל פאסו שבארצות הברית. בינואר 2017 קבע שיא עולם בריצת 600 מטר באולם בתוצאה של 1:14.97 דקות. במרץ 2017 זכה באליפות האתלטיקה באולם של ה-NCAA וביוני זכה באליפות ה-NCAA באצטדיון בזמן של 1:45.03 דקות. ביולי 2017 ניצח בתחרות ליגת היהלום במונקו בשיא אישי של 1:43.10 דקות. באוגוסט 2017 החליט להפוך למקצוען ולוותר על המשך זכאותו להתחרות במסגרת ה-NCAA. הוא חתם על חוזה עם חברת נייקי. במקביל הוא ממשיך ללמוד באוניברסיטה ולהתאמן תחת מאמן האתלטיקה שלה.
בפברואר 2018 קבע בתחרות באולם בניו יורק תוצאה של 1:44.21 דקות המהווה שיא אפריקה ומדרגת אותו שלישי בכל הזמנים. ביולי 2018 ניצח בתחרות ליגת היהלום בלונדון ושיפר את שיאו האישי באצטדיון ל-1:42:05 דקות, תוצאה המדרגת אותו שישי בכל הזמנים. באוגוסט 2018 זכה במדליית כסף באליפות אפריקה באתלטיקה בתוצאה של 1:45.65 דקות ובמדליית זהב עם נבחרת השליחים 4X400 מטר.
באליפות העולם באתלטיקה 2022 זכה במדליית זהב בתוצאה של 1:43.71 דקות.
הנאום הסודי (ספר)
הנאום הסודי (באנגלית: The Secret Speech) הוא הספר השני בטרילוגיית לב דמידוב מאת הסופר הבריטי טום רוב סמית.
זהו המשך לספר ילד 44, ומבוסס על המהפכה שבאה בעקבות הנאום הסודי שנשא ניקיטה חרושצ'וב בליל ה-24 - 25 בפברואר 1956, נאום בו הוקיע את סטלין על הפשעים שביצע נגד עמו. שם הספר מתייחס לנאומו של מנהיג ברית המועצות ניקיטה חרושצ'וב ב-1956, שהודה בפשעיו של סטלין. הספר ממשיך לפתח את הנושא שהחל בעבודתו הראשונה של סמית'. הלאומיות של לב מתפתחת כמיקרוקוסמוס של המהפכה החברתית במדינה. הספר משמש המחשה טובה לסכסוך הפנימי שחשו האזרחים בתקופת שלטונו של סטלין. במהלך שני הספרים, סמית מפתח את הבנתו של גיבורו את המשפחה. בספר מופיעות שוב בנותיהם של האיכרים ההרוגים מהספר הראשון. מתפתח סכסוך המסייע להמחיש בפני הקורא את הנושאים שהוצגו במהלך שחרור האסירים הפוליטיים לאחר מות סטלין.
עלילת הספר
בשלוש השנים שחלפו מאז אירועי ילד 44, הקים לב דמידוב את אגף הרצח בתוך הק.ג.ב., בו הוא משתמש כדי לחקור את מה שהוא מכנה "פשעים אמיתיים". במהלך חקירת הרצח לכאורה של סורן מוסקווין, קצין המשרד לביטחון המדינה, ניגש אל לב ניקולאי, קצין בכיר לשעבר במשרד ביטחון המדינה. ניקולאי טוען שהוא מוטרד על ידי מישהו ששולח לו תצלומים של אנשים שעצר. לב, לעומת זאת, מוסח מבעיות עם בתו המאומצת זויה - שאינה מקבלת אותו כאביה - וכותב את טענותיו של ניקולאי כתסבוכת של שיכור. כאשר מפיצים את נאומו של חרושצ'וב, על פולחן האישיות והשלכותיה, בו גוזל חרושצ'וב את הטקטיקות בהן סטלין קורא, ניקולאי טובע באשמתו והורג גם את עצמו וגם את משפחתו. כאשר לב מבין שמוסקווין התאבד גם לאחר שנשלחו לו צילומים של אנשים שעצר, הוא מסיק שמישהו מבקש תגמול נגד הממשלה וסוכניה בגין פשעיהם וכי הוא עצמו יעד.
האחראית היא אניסיה, אשתו של כומר אותו לב עצר לאחר שחדר לכנסייה שבע שנים קודם לכן. בתקופה שלאחר שנשלחה למחנה עבודה, עלתה אניסיה בשורות הפשיעה עד למצב שהיא מפקדת על חבורה שלמה של פושעים. כיום ידועה בשם פריירה, היא שומרת טינה מסוימת כלפי לב ומתכננת לגרום לו לסבול. היא חוטפת את זויה ומכריחה את לב לשחרר את בעלה, לזר. בעזרת פרול פנין, סוכן בכיר בק.ג.ב, נוסעים לב וחברו טימור נסטרוב לקולימה 58 - גולאג ידוע לשמצה ב - מתחזים לפושע ושומר עם תוכנית להבריח את לזר מהכלא וללוותו בחזרה למוסקבה. המסע מוכיח את עצמו כקשה ולב וטימור נפרדים; כאשר טימור נאלץ לחשוף את עצמו כסוכן של הממשלה, הוא נרצח, בעוד שלזר מזהה את לב מיד והוא נתון לעינויים על ידי האסירים האחרים בזמן שהוא מנסה לשכנע את לזר שאניסיה שלחה אותו לשחררו. לב משכנע את מפקד המחנה המטורף למחצה לקרוא את נאומו של חרושצ'וב בפני האסירים; המפקד גם מודה בכמה מפשעיו שלו. זה מעורר את האסירים להתקומם, להפיל את השומרים ולהשתלט על קולימה 58. האסירים מקיימים משפט נגד השומרים ומוציאים את המפקד להורג. ליאו גם נתון למשפט, אך ניצל על ידי לזר כאשר לזר מבין שהוא דובר אמת בקשר לאניסיה. ליאו ולזר בורחים מהגולאג בזמן שהאסירים מנסים לשאת ולתת עם כוחות הממשלה באזור.
בינתיים, פריירה מתחילה להפוך את זויה נגד לב. לאחר שהבינה את חוסר אהבתה העזה לאביה המאמץ, פריירה מניעה אותה אל הגנבים בחוק, שם היא מתחילה להיקשר עם מאליש, כייס. כאשר לב ולזר חוזרים למוסקבה, זויה מביימת את מותה שלה בידי פריירה ונמלטת בעצבנות כאשר פריירה הורגת את לזר ברגע שהיא רואה אותו. מבולבל, לב מבין שתוכניתה של פריירה נתמכה על ידי פרול פנין ובכירים סובייטים ב הסבורים כי פולחן האישיות ותוצאותיה היא מבוכה בינלאומית ועידודו לדיון בפשעי סטלין בקרב האוכלוסייה החליש את סמכות הממשלה. פנין משתמש בתוכניות הנקמה של פריירה כדי לשכנע את הקרמלין לבטל חלקים מנאומו של חרושצ'וב ולהקים מחדש את שליטתם. עם זאת, הוא לא סומך עליה, ומודה בתוכנית בפני לב והוסיף כי זויה עדיין חיה וחיה עם הגנבים בחוק בבודפשט, שם הם מנסים לעורר התקוממות בקרב האוכלוסייה שתוכשל על ידי הכוחות הסובייטים הכובשים, עוד לגיטימציה לעמדת הקרמלין. פנין מתכנן לנצל את זעמו של לב ולהפוך אותו לרוצח, להרוג את פריירה ולקשור קצוות רופפים.
לב ואשתו ראיסה נוסעים לבודפשט ושם הם מוצאים את העיר בעיצומה של מהפכה שתוזמנה על ידי פריירה. פריירה לא עושה כל ניסיון להסתיר את לב, לפתות אותו ולהחזיקו בשבי בזמן שהיא מערערת את השלטון הסובייטי בהונגריה וממשיכה להפוך את זויה נגדו. עם זאת, זויה ומאליש התאהבו מתפיסת המהפכה ומתכננים לברוח יחד. פריירה מרשה להם ללכת, ומתוודה בפני לב שעכשיו יש לו משפחה שלעולם לא תאהב אותו. כאשר הם בורחים על הגגות, פריירה משתמשת במצלמה כדי לצלם את ההרס בעיר, ומבריחה את התצלומים מחוץ למדינה עם פליטים ומתנגדים כדי להראות לעולם את האופי האמיתי של השלטון הסובייטי. היא נהרגה בתקיפה אווירית לפני שניתן יהיה לחשוף את הראיות המאיימות ביותר.
כשהם מנסים להימלט מהעיר, מאליש נפרד מלב, ראיסה וזויה. לב מוכן להשאיר אותו מאחור לפני שהוא מבין שמאליש מתכנן להבטיח מעבר בטוח על ידי השמדת טנק. הוא מצליח, אך נפצע אנושות בתהליך. זויה מסרבת להשאיר אותו מאחוריו, ולב נושא את גופתו של מאליש מהלחימה כדי שתהיה לו קבורה ראויה. מעשה זה משכנע את זויה שאביה המאמץ אינו רע ומסוגל לגאול את עצמו. לא מספיק שהיא תתחיל לסמוך עליו, אבל היא מוכנה לחיות איתו. הסיפור מסתיים בכך שלב עוזב את הק.ג.ב כדי להפוך לאופה, ואילו זויה מתאחדת עם אחותה במוסקבה.
משטח ישרים
בגאומטריה, משטח ישרים (באנגלית: Ruled surface) הוא משטח שבו דרך כל נקודה, עובר ישר השוכן על המשטח. מלבד המישור עצמו, גם הגליל, והחרוט הם משטחי ישרים. לעומת זאת, פני הכדור אינם משטח ישרים.
משטחי ישרים נוספים הם הפרבולואיד ההיפרבולי, הקונואיד, המשטח הבורגי. טבעת מביוס ניתנת לשיכון במשטח ישרים, למרות שהיא אינה כזו בעצמה. האליפסואיד, וכמוהו כל משטח קומפקטי, אינו משטח ישרים. הפרבולואידים, למעט הפרבולואיד ההיפרבולי, אינם משטחי ישרים.
ישנם משטחי ישרים בהם על כל נקודה ניתן להעביר שני ישרים שונים ששוכנים עליו ולא רק ישר אחד. משטחים אלו מכונים באנגלית "doubly ruled". המשטח היחיד בו ניתן על כל נקודה למצוא יותר משני ישרים ששוכנים עליו (למעשה אינסוף) הוא המישור.
ההצגה הפרמטרית של משטח ישרים
יריעה דיפרנציאבילית תיקרא משטח ישרים אם היא מהווה איחוד של משפחה בת-פרמטר אחד של קווים ישרים. הישרים במשפחה הזאת הם היוצרים של משטח הישרים.
משטח ישרים ניתן לתיאור על ידי הצגה פרמטרית מהצורה
כל עקומה עם פרמטר קבוע u=u_0 היא יוצר, בעוד שהעקום  הוא עקום מכוון (directrix) של ההצגה. הווקטורים מתארים את הכיוונים של היוצרים.
לעיתים, אחד העקומים המכוונים עשוי לקרוס לנקודה (למשל, במקרה של חרוט).
באופן חלופי, משטח הישרים (CR) ניתן לתיאור גם כ-
כאשר העקום המכוון השני הוא.
משטחי ישרים המהווים משטחים פריסים
כל המשטחים הפריסים הם משטחי ישרים; עם זאת, הטענה ההפוכה אינה נכונה, ובחלק זה נאפיין את משטחי הישרים המהווים גם משטחים פריסים.
בעבור הקביעה של הווקטור הנורמל למשטח הישרים בנקודה נתונה נזדקק לנגזרות החלקיות של ההצגה :
ולפיכך הווקטור הנורמל הוא
מכיוון ש- (מכפלה מעורבת שמכילה שני וקטורים זהים היא תמיד 0), הווקטור   הוא וקטור משיק בכל נקודה. המישורים המשיקים למשטח בכל הנקודות על הישר הזה יהיו זהים אם יהיה כפולה של. זה אפשרי רק כאשר שלושת הווקטורים נחים במישור (כלומר פורשים מישור ולא מרחב תלת-ממדי), כלומר כאשר הם תלויים ליניארית. התלות הליניארית של שלושת הווקטורים הללו ניתנת לבדיקה באמצעות חישוב הדטרמיננטה של שלושת הווקטורים הללו:
החשיבות של קריטריון הדטרמיננטה הזה באה לידי ביטוי בטענה הבאה:
בכל נקודה.
את השקילות בין התאפסות עקמומיות גאוס לאי-השתנות של המישור המשיק כאשר נעים לאורך ישר יוצר ניתן להבין על ידי מיפוי גאוס - אודות לאי-השתנות הווקטור הניצב למישור המשיק, התמונה של אלמנט שטח של משטח הישרים (תחת מיפוי גאוס) על ספירת היחידה היא בהכרח עקומה חד-ממדית בעלת שטח אפס. מכיוון שעקמומיות גאוס היא גם היחס בין שטח התמונה לשטח המקור, נקבל שאי-השתנות המישור המשיק גוררת עקמומיות גאוס אפס.
את ההבדל בין משטח ישרים שאינו משטח פריס למשטח ישרים שהוא גם משטח פריס כפי שבא לידי ביטוי בתנאי הדטרמיננטה ניתן להמחיש ביתר בהירות באמצעות ההשוואה בין שני משטחי ישרים: גליל (או חרוט) והיפרבולואיד.
הגליל הוא משטח ישרים שבו הם וקטורים זהים, ולפיכך יחד עם היוצר \mathbf r הם פורשים בכל רגע מישור. לעומת זאת, ההיפרבולואיד הוא משטח ישרים הנוצר על ידי זיהוי וחיבור בקו ישר של שתי נקודות שונות במעגל העליון והתחתון (מוראה באיור השמאלי עבור חיבור כל שתי נקודות הנבדלות זו מזו בחצי-זווית מרכזית ), ולפיכך הווקטורים המשיקים המתאימים פורשים לבדם מישור, ויחד עם הקו היוצר \mathbf r פורשים מרחב תלת-ממדי. יש לציין שהמקרה של חצי-זווית מרכזית הוא מקרה מנוון של היפרבולואיד שהופך לחרוט כפול, ולפיכך הוא כן פריס.
איורים של משטחי ישרים
150px|חרוט חרוט 150px|גליל גליל 250px|פרבולואיד היפרבולי פרבולואיד היפרבולי 150px|משטח בורגי משטח בורגי
סה"ר
סה"ר - סייר הנדסי רובוטי הוא רובוט צבאי וכלי רכב בלתי מאויש על בסיס מיני-מעמיס זחלי של בובקאט המצויד בכף, מגרפה-קלשון או מחרשה, הפועל באופן אוטונומי או נשלט מרחוק על ידי לוחמי הנדסה. הסה"ר נועד לטפל במטעני חבלה ומוקשים, לפתוח צירים, לבצע סיור הנדסי וביכולתו גם לבצע עבודות עפר קטנות. לדברי התעשייה האווירית המייצרת את הכלי: "סהר היא מערכת אוטונומית לחלוטין שפותחה על מנת לבצע מגוון רחב של משימות מבצעיות בזירות שונות הכוללות פריצת צירים, מיפוי סביבה, גילוי ופינוי מוקשים, מטענים וחסימות צירים ועוד."
נאילה תווייני
נאילה תווייני (בערבית: نايلة تويني; תעתיק מדויק: נאילה תויני; נולדה ב-31 באוגוסט 1982) היא עיתונאית ופוליטיקאית לבנונית ממוצא נוצרי.
ביוגרפיה
נאילה תווייני נולדה בשנת 1982 בביירות, בירת לבנון, למשפחה נוצרית אורתודוקסית משכילה מהמעמד הגבוה. אביה, ג'בראן תווייני היה עיתונאי לבנוני מוערך ועורך היומון "א-נהאר", אותו ייסד אבי-סבה של נאילה, ג'בראן תווייני. אביה, אשר כיהן גם כחבר פרלמנט, נהרג בהתנקשות בשנת 2005. סבה של נאילה, ע'סאן תווייני היה עיתונאי ועורך "א-נהאר" בעברו, וסבתה, נאדיה תווייני, הייתה משוררת ידועה, אחת המשוררות הבולטות בלבנון במאה העשרים.
את השכלתה התיכונית רכשה תווייני בבית הספר הפרטי "Collège Louise Wegman" וכאשר סיימה את לימודיה התיכוניים בתום למדה תווייני בקולג' היוקרתי "Collège Notre Dame de Nazareth" שברובע האשרפייה במזרח ביירות. בדומה לאביה וסבה, בחרה תווייני ללמוד עיתונאות. היא למדה באוניברסיטה הלבנונית וקיבלה את התואר בשנת 2005. כמו כן, היא בעלת תואר באסטרטגיה ומשא ומתן מאוניברסיטת "Paris Sud" הצרפתית. את הקריירה העיתונאית שלה החלה תווייני אף בטרם סיימה את התואר הראשון שלה. בגיל 21 הצטרפה למערכת א-נאהר בשנת 2003 וכתבה במדורי ההשכלה והצעירים.
ב-12 בדצמבר 2005 נהרג אביה של נאילה, ג'בראן, בהתפוצצות מכונית תופת. את האחריות להתנקשות לקחה קבוצה טרוריסטית בשם "הנאבקים למען האיחוד והחופש של אלשאם", בפקס שהגיע למשרדי רויטרס הכריזה הקבוצה כי ההתנקשות בוצעה על רקע התנגדותו של תווייני ל"ערביזם בלבנון" (הסדר הסורי בלבנון). ההתנקשות באביה השפיעה רבות על נאילה תווייני והייתה לאירוע מכונן בחייה. תווייני, שעד כה שימשה עיתונאית זוטרה במערכת א-נאהר, התקדמה לעבר עמדות בכירות במערכת העיתון ובמקביל לפעילותה העיתונאית החלה לעסוק גם בפעילות חברתית ופוליטית.
בשנת 2007 נבחרה תווייני לדירקטוריון "א-נהאר" ומונתה לסגנית העורך הכללי של העיתון. באותה השנה, ייסדה את "פרס ג'בראן תווייני לעיתונאות", על שם אביה, בשיתוף עם התאחדות העיתונאים העולמית ונבחרה כחברה בארגון מנהיגי דור העתיד של העולם הערבי וכן כחברה פעילה בהתאחדות העיתונאים העולמית.
אולריך פון האסל
אולריך פון האסל (12 בנובמבר 1881 – 8 בספטמבר 1944) היה דיפלומט גרמני, חבר בקבוצת ההתנגדות הגרמנית לשלטון הנאצי ואדולף היטלר במלחמת העולם השנייה. הוצא להורג לאחר כישלון קשר ה-20 ביולי.
תולדות חייו
פון האסל נולד באנקלם, גרמניה, ב-1881. למד משפטים וכלכלה במספר אוניברסיטאות. בין השנים 1903 ו-1909, שהה בצ'ינגדאו (קולוניה גרמנית בסין) ובלונדון. ב-1909 החל לעבוד כשמאי במשרד החוץ הגרמני. ב-1911 נשא לאשה את בתו של האדמירל אלפרד פון טירפיץ ולזוג נולדו ארבעה ילדים. בשנה זו הוא גם מונה לקונסול משנה בג'נובה.
במלחמת העולם הראשונה נפצע פון האסל בחזהו בקרב הראשון על המארן (8 בספטמבר 1914). מאוחר יותר שימש עוזרו ויועצו של חותנו, שהיה מפקד הצי הגרמני הקיסרי (ולימים אף כתב את הביוגרפיה שלו). לאחר סיום המלחמה הצטרף פון האסל למפלגת העם הגרמני הלאומית. במהלך השנים הבאות שימש בתפקידים שונים במשרד החוץ הגרמני בשגרירויות ברומא, ברצלונה, קופנהגן ובלגרד. ב-1932 מונה פון האסל לשגריר גרמניה באיטליה. ב-1933 הצטרף פון האסל למפלגה הנאצית, אך התנגד להסכם אנטי-קומינטרן - ברית בין גרמניה הנאצית, יפן ואיטליה, והעדיף הצטרפות לברית עם מדינות מערב אירופיות. ב-1938, בעקבות פרשת בלומברג-פריטש ומינויים של אנשים נאמנים להיטלר בתפקידי מפתח, הוחזר פון האסל לגרמניה אך לא סולק מהשירות הדיפלומטי. לאחר פרוץ מלחמת העולם השנייה והפלישה לפולין שימש פון האסל כראש משלחת, שנועדה להרגיע את מדינות צפון אירופה שחששו מפלישה גרמנית אליהם.
קשר ה-20 ביולי
במהלך ארגון הקשר נגד היטלר שימש פון האסל כגורם מקשר בין קבוצות האופוזיציה השמרניות שהתרכזו סביב קרל פרידריך גרדלר ולודוויג בק וקבוצת ההתנגדות שכונתה חוג קרייזאו. פון האסל ניצל את תפקידו בקונגרס הכלכלי המרכז אירופי כדי לדון יחד עם פקידים שותפים לקשר על עתיד גרמניה לאחר הצלחת ההפיכה. הוא עצמו היה מיועד למלא את תפקיד שר החוץ בממשלת המעבר הגרמנית. לאחר 1943 כבר לא היה פון האסל בגרעין המרכזי של ארגון הקשר, ואף לא היה מעורב בניסיון ההתנקשות של קלאוס שנק פון שטאופנברג בחיי היטלר.
ב-29 ביולי 1944, לאחר כישלון ההפיכה, נעצר פון האסל על ידי הגסטפו בשל מעורבותו בניסיון ההפיכה. ב-8 בספטמבר באותה שנה, לאחר שנשפט במשפט בזק בן יומיים ב'בית הדין העממי' (הפולקסגריכט) בראשות רולנד פרייזלר, נידון פון האסל למוות והוצא להורג בתליה על מיתרי פסנתר באותו יום בכלא פלצנזה בברלין,לבקשת היטלר הוצאתו להורג צולמה ונשלחה אליו.
עיצורים מכתשיים
בטבלת העיצורים המכתשיים שלהלן, כאשר יש שני עיצורים באותה משבצת, הימני קולי והשמאלי אטום:
עיצורים מכתשיים בעברית
סימן לזכירה הוא "טסת לצן זד" (הנשמע: טיסת ליצן זד)
האות שי"ן אינה מכתשית בניגוד לסמ"ך המכתשית, כי הלשון מתכנסת באות שי"ן וזו נקראת בתר מכתשית. כך גם עיצורים הנשמעים כמו שי"ן, והמביעים קולות עיצור ממקורות זרים כמו ז' במילה ז'אנר, ג' - במילה ג'ורג', וצ' - במילה צ'רלי. - כל אלו אינם עיצורים מכתשיים, אלא עיצורים בתר מכתשיים.
דיי
דיי (בטורקית: Dayı; בערבית: داي, מילולית: דוד מצד האם) הוא תואר מטעם האימפריה העות'מאנית שניתן לשליטי תוניסיה ואלג'יריה. בפועל, האנשים בעלי התואר "דיי" כיהנו כשליטים כמעט עצמאיים. הדיי נבחר בידי אנשי צבא, דת ומנהל וזכה לאוטונומיה מרובה מהאימפריה העות'מאנית. עמד בראש מועצה שנקראה "דיואן". בה היו חברים מפקדי הצבא והצי, שר האוצר והאחראי על המיסים.
שיתוף עובדים בקבלת החלטות
שיתוף העובדים בתהליך קבלת ההחלטות צמח מהאסכולות החברתיות שהתפתחו במאה ה-19, אך החל להתפתח רק בשלהי מלחמת העולם הראשונה עם כינונן של ועדות עובדים ומועצות ייצור במספר ארצות. כך למשל, דו"ח וויטליי שהוגש בבריטניה בשנת 1916 המליץ על מועצות ייצור משותפות לעובדים ולהנהלה, חקיקה בדבר מועצות משותפות פורסמה בשנת 1919 באוסטריה ובשנת 1920 בצ'כוסלובקיה וגרמניה. רעיון שיתוף העובדים סימן התנתקות מתפישות עבר בתחום של יחסי עבודה, לפיהם שכירת שירותי עובד מבוססת אך ורק על תמורה כספית.
שיתוף העובדים בתהליך קבלת ההחלטות יכול להיות רשמי ובלתי רשמי, ומידת השיתוף של העובדים בתהליך קבלת ההחלטות עשוי להשתנות מארגון לארגון.
המודל הגרמני לשיתוף עובדים בקבלת החלטות
המודל הגרמני לשיתוף עובדים מגלם שיטת שיתוף עובדים שראשיתה בתעשיית הפחם הפלדה והברזל בגרמניה המערבית שלאחר מלחמת העולם השנייה. הניהול המשותף בגרמניה המערבית נתמך ב"חוק הניהול המשותף" משנת 1951, אשר עודכן באופן מקיף בשנת 1976 ובחוק מועצות העובדים, אשר איפשר שיתוף עובדים גם בחברות מתעשיות אחרות המעסיקות בין 501 ל-1,999 עובדים משנת 1952 ועדכונו בשנת 1972. כחלק מהרפורמה בשנת 1976, הממשלה הגרמנית הרחיבה את תחולת חוקי השיתוף על כל הארגונים המעסיקים למעלה מ-2,000 עובדים על פני כל המגזרים במשק הגרמני. כל החוקים הועברו גם לגרמניה המזרחית לאחר האיחוד. על ידי השילוב של חוקים אלו, 85% מכלל העובדים הגרמניים נכללים בצורות מסוימות של שיתוף עובדים. שיתוף העובדים בגרמניה מיושם דרך שני מבנים עיקריים: המועצה המפקחת ומועצות עובדים או מועצות ייצור. בקרב למעלה משני –שליש מכלל הפירמות הגרמניות קיימות מועצות ייצור כאשר רק כרבע מהפירמות בגרמניה בעלות מועצות עובדים.
הניהול המשותף מופעל בשלוש רמות ארגוניות:
השפעה על האיגודים המקצועיים
תהליך שיתוף זה, שינה מהותית את תפקידו של האיגוד המקצועי. היות שהאינטרסים של העובדים ממילא מיוצגים ישירות במועצת המנהלים, תפקידם העיקרי של האיגודים המקצועיים הוא ייעוץ למועצות העובדים בנושאים הקשורים לקידום המפעל. בתוך האיגודים, מועצות העובדים משמשות כנציגות האיגוד ולוקחות חלק בישיבות של האיגודים, במשא ומתן על הסכמים קיבוציים ומשמשות כבסיס לגיוס אנשים לאיגוד.
רכיבים לא פורמליים בשיתוף העובדים בקבלת החלטות בגרמניה
בזכות יישומו של רעיון שיתוף העובדים בגרמניה, הפנייה לעובדים לקבלת הצעות אינה רק פורמלית, כמתחייב מהחוק, אלא נובעת גם מהכרה שראשי העובדים והעובדים עצמם מרכזים בידיהם מידע חשוב, ולכן הם גם מצפים מהעובדים להציע הצעות בנושאים עקרוניים למפעל, כמו השגת תשואה גדולה יותר להון, צמצום עלויות ייצור והגדלת הפריון. כמו כן, למרות הקושי לגשר על כל הפערים, לאורך השנים התפתחה בגרמניה שיטה פרגמטית השואפת להגיע להחלטות מתוך קונצנזוס גם מצד ההנהלה וגם מצד העובדים. ביסוד גישה זו עומד עיקרון שקיפות המידע אשר מתבטא בין היתר בהעברת נתונים כלכליים שונים. מצד העובדים, נציגי העובדים אינם מתנגדים אוטומטית לכל הצעה לשינויים מבניים או הגברת היעילות ואף לא לפיטורים, אלא בוחנים כל הצעה מתוך ראייה כוללת של טובת המפעל לטווח הארוך. התיאום בין העובדים להנהלות נעשה בכל רמות התאגיד התעשייתי, החל מהמפעל המקומי ועד למטה החברה.
הלגיון ההודי
הלגיון ההודי (באנגלית: Free India Legion; בגרמנית: Indische Legion או Legion Freries Indien) היה יחידה צבאית של חיילים הודים, שלחמו בשורות הצבא הגרמני במלחמת העולם השנייה.
רקע
הדמות הדומיננטית מאחורי הקמתו של הלגיון ההודי היה המנהיג ההודי סובהאז צ'נדרה בוסה.
בוסה נבחר פעמיים רצופות כנשיא מפלגת הקונגרס ההודי הלאומי אבל התפטר בגלל חילוקי דעות עם מהטמה גנדי. בוסה התנגד למדיניות אי האלימות של גנדי וסבר כי את עצמאות הודו אפשר להשיג רק בכוח צבאי. הוא יסד מפלגה שקראה להכרזה מיידית של עצמאות הודו. בוסה נאסר 11 פעמים על ידי הבריטים.
בוסה ראה הזדמנות לנצל את חולשת הבריטים בפרוץ מלחמת העולם השנייה. הוא ניסה ליצור קשרים עם אויבי בריטניה וסיסמתו הייתה :"האויב של אויבי (הבריטים) הוא ידידי". בוסה כעס על החלטת הבריטים לצרף את הודו למלחמה בלי לשאול להסכמתם. הוא ארגן בקלקוטה הפגנת המונים והושם במעצר בית. ב-19 בינואר 1941 הצליח בוסה בעזרת ידידים ואוהדים לברוח מביתו, לעבור את הגבול לאפגניסטן ומשם למוסקבה. הוא ניסה לשכנע את הרוסים לעזור לו לארגן מרד עממי בהודו. הרוסים סירבו אך היפנו אותו לשגריר גרמניה במוסקבה, הרוזן פרידריך ורנר פון דר שולנבורג.
שולנבורג התלהב מבוסה וסידר לו מטוס מיוחד לברלין. הוא הגיע לשם ב-3 באפריל 1941 והתקבל על ידי שר החוץ הגרמני יואכים פון ריבנטרופ שארגן לו פגישה עם אדולף היטלר.
בתמיכת הגרמנים יסד בוסה בגרמניה את "המרכז להודו החופשית". הוא הפיץ עלונים, כתב מאמרים והופיע ברדיו אזאד הינד שהקים במטרה לגייס תמיכה במאבקו. לקראת סוף שנת 1941 הכיר משטר היטלר ב"ממשלת הודו החופשית" ואיפשרה לו להקים כוח צבאי.
היסטוריה
בוסה גייס אנשים ללגיון ההודי מבין החיילים ההודים שנפלו בשבי הגרמנים בקרבות בצפון אפריקה. הוא ביקר במחנות השבויים והציע תנאים טובים למצטרפים ללגיון ההודי.
על המצטרפים היה להישבע בזו הלשון:
. בוסה הצליח לגייס כ-3,000 הודים שאומנו על ידי קצינים גרמנים. הוא היה להוט להתחיל בפעולות בהודו ושכנע את הגרמנים לתמוך בפעולה דרך הגבול עם פרס.
בתחילת 1942 הוצנחו 100 חיילים מהליגיון ההודי במערב פרס וחדרו להודו דרך בלוצ'יסטן. בהודו עסקו בפעולות חבלה ובהתססת האוכלוסייה למרד. לפי דו"חות הגרמנים עבר המבצע בהצלחה אבל לא הייתה לו השפעה על החזית בהודו.
בוסה נפגש עם היטלר והתברר לו שהאחרון מעוניין בלגיון ההודי רק כדי להפיק ממנו ערך תעמולתי ולא צבאי. עם כישלונות הגרמנים במלחמה נואש בוסה מהגרמנים. תקוותו האחרונה הייתה יפנים. הגרמנים הפגישו אותו עם שגריר יפן בברלין שהתלהב ממנו. במבצע מסובך וייחודי הובל בוסה ושניים מעוזריו ב-פברואר 1943 לנמל קיל משם הוסע בצוללת גרמנית עד לנקודה מזרחית למדגסקר, שם נפגשו בצוללת יפנית שהביאה אותם לסינגפור.
בחסות ובמימון היפנים הקים בוסה צבא של כ-8,000 שבויים הודים שהשתתף בבמערכה נגד הבריטים בבורמה. בוסה נספה רשמית בתאונת מטוס ב-18 באוגוסט 1945 אבל הסיבות האמיתיות בקשר להיעלמותו נותרו בגדר תעלומה למרות מספר ועדות חקירה שהוקמו. עם עזיבתו של בוסה נותר הלגיון ההודי ללא מנהיג והחלה דמורליזציה. הגרמנים צרפו את הלגיון ההודי לוואפן אס אס שלחו אותו למשימות הגנה בהולנד ולאחר מכן לצרפת להגנת החוף מפלישה. עם נחיתת בעלות הברית בנורמנדי נסוג הלגיון ההודי ביחד עם שאר הצבא הגרמני.
עם כניעת גרמניה הנאצית נסוג הלגיון ההודי לגבול שווייץ אך נתפס על ידי הכוחות הצרפתים והאמריקאים והוסגר לאנגלים. החיילים ההודים הוסעו באניות להודו שם שוחררו לאחר מאסר קצר. כאשר רצו הבריטים להעמיד שלושה ממפקדי הלגיון ההודי למשפט צבאי בדלהי עורר הדבר מהומות והם שוחררו.
הורמון משחרר תירוטרופין
הורמון משחרר תירוטרופין (באנגלית:, ובקיצור TRH, או , ובקיצור TRF) הוא הורמון בעל שלוש חומצות אמינו המופרש מההיפותלמוס אל האונה הקדמית של בלוטת יותרת המוח ותפקידו לגרום לשחרור של ההורמון תירוטרופין (TSH) מיותרת המוח. התירוטרופין מופרש אל זרם הדם, במטרה להגיע לבלוטת התריס הממוקמת סביב קנה הנשימה, שם הוא מגרה שחרור של ההורמון תירוקסין, שלו פעולות פזיולוגיות רבות בתחום המטבוליזם של פחמימות, חלבונים ושומנים.
באדם מורכב ההורמון מפירו-גלוטמט, היסטידין, פרולין ואמין.
הלגיון ההודי
יחסו של היטלר ללגיון ההודי
היטלר התייחס בזלזול ללגיון ההודי. בפרוטוקול מ"מועצת הפיהרר" מ-23 במרץ 1945 נכתב כי אחד הגנרלים הציע להפעיל את הלגיון ההודי בקרבות ההגנה. על כך ענה היטלר:
קישורים חיצוניים
הצבא ההודי הסודי של היטלר
מכתש (אנטומיה)
המכתש הוא האזור החלול בין השיניים לבין החך הקשה.
המכתש נקרא כך על שום צורתו דמוית המכתש הנוצרת עקב בליטות שורשי השיניים. המכתש באינטראקציה עם הלשון משמש בסיס חיתוך להפקת העיצורים המכתשיים.
יחסי ארגנטינה–דנמרק
יחסי ארגנטינה–דנמרק הם היחסים הבילטרליים הרשמיים, הפוליטיים, השיתופיים והמדיניים שבין מדינת הרפובליקה הארגנטינאית לבין ממלכת דנמרק.
רקע כללי
שתי המדינות כוננו יחסים דיפלומטיים ב-20 בינואר 1941. בשנת 2019 ביקרו מרגרטה השנייה, מלכת דנמרק ובנה פרדריק, נסיך הכתר של דנמרק בביקור רשמי בארגנטינה.
מרכז מרקטוס
מרכז מרקטוס הוא מכון חשיבה שמרני הפועל במסגרת אוניברסיטת ג'ורג' מייסון בארצות הברית. המכון חוקר נושאים כלכליים הקשורים בתעשייה, מסחר ושווקים ובהשפעת תקנות ממשלתיות על אלה.
אודות
המכון הוקם באוניברסיטת ראטגרס על ידי ריץ' פינק, סגן נשיא קוק תעשיות ונשיא קרן קוק, ותחילה נקרא Center for the Study of Market Processes. בתחילת שנות השמונים המכון עבר לאוניברסיטת ג'ורג' מייסון. בשנת 1998 הוא התמזג עם Center for the Study of Public Choice ובשנת 1999 שונה שמו ל"מרכז מרקטוס" (מרקטוס, מילה הלטינית שפירושה מסחר). מטרתו של המכון הוא לחקור ולייצר ידע אודות הדרכים שבהן ארגונים יכולים לפעול בחופשיות כדי לשגשג ולמצוא דרכים להתגבר על מכשולים המונעים מפרטים ומארגונים לצמוח ולשגשג.
המכון מוציא לאור פרסומים, מפעיל תוכניות שונות, מקיים כנסים ופורומים. הוא מציע מסלולים לסטודנטים וכן מקבל לשורותיו עמיתי מחקר אשר עורכים מחקרים.
יחסי דנמרק–מקסיקו
היסטוריה
הדני הידוע הראשון שביקר במקסיקו היה יקוב הדאקיאן, נסיך דני שהגיע למקסיקו בשנת 1542 וחי בקרב הילידים בדרום מקסיקו. היחסים הדיפלומטיים החלו ב-19 ביולי 1827 עם חתימת הסכם ידידות, סחר וניווט בין שתי המדינות.
מרכז מרקטוס
אודות
התורם העיקרי לארגון הם האחים קוק, בעליהן של תעשיות קוק. בין השנים 1997 ל-2008, תרמו ממוסדות התמיכה של האחים כ-9,874,500 דולר. בין החברות התורמות כסף לארגון הוא תאגיד הנפט אקסון מוביל.
יחסי דנמרק–מקסיקו
היסטוריה
בשנת 1864, מקסיקו מינתה את השגריר הראשון שלה לדנמרק. זמן קצר לאחר מכן, נפתחה בקופנהגן קונסוליית כבוד של מקסיקו תחת הקונסוליה הכללית של מקסיקו בהמבורג, גרמניה, ובמרץ 1931 נפתחה הנציגות המקסיקנית הראשונה בבירת דנמרק. במהלך מלחמת העולם השנייה, מקסיקו סגרה את נציגותה בדנמרק, בעוד דנמרק שמרה על משרדה הדיפלומטי במקסיקו פתוח. זמן קצר לאחר תום המלחמה, מקסיקו פתחה מחדש את נציגותה בקופנהגן ובשנת 1956 שתי המדינות העלו את הייצוגים הדיפלומטיים שלהן לדרגת שגרירויות.
מרכז מרקטוס
אודות
ארגון איכות הסביבה גרינפיס האשים את הארגון כי הוא מכחיש את תופעת התחממות עולמית.
יחסי דנמרק–מקסיקו
היסטוריה
בשנת 2017 חגגו שתי המדינות 190 שנה של יחסים דיפלומטיים.
ביקורים רמי דרג
ביקורים רמי דרג מדנמרק למקסיקו
ביקורים רמי דרג ממקסיקו לדנמרק
הסכמים דו צדדיים
במהלך השנים שתי המדינות חתמו על מספר הסכמים דו צדדיים כמו הסכם לשיתוף פעולה כלכלי; הסכם להגנה הדדית על יצירותיהם של מחברים, מלחינים ואמנים; הסכם לשיתוף פעולה מדעי וטכני; הסכם להימנעות ממיסוי כפול ולמניעת העלמות מס במס הכנסה ורכוש; והסכם לקידום והגנה הדדית על השקעות.
תחבורה
קיימות טיסות ישירות בין נמל התעופה הבינלאומי קנקון לנמל התעופה קופנהגן קסטרופ עם חברות התעופה הבאות: תומאס קוק איירליינס סקנדינביה ו-TUI איירווייז.
יחסי סחר
בשנת 1997 חתמה מקסיקו על הסכם סחר חופשי עם האיחוד האירופי (הכולל את דנמרק). מאז, הסחר בין שתי המדינות גבר באופן דרמטי. בשנת 2018 הסתכם הסחר הדו-צדדי בין שתי המדינות ב-904 מיליון דולר. הייצוא העיקרי של דנמרק למקסיקו כולל: אלקטרוניקה, צעצועים, תרופות, כלים כירורגיים ומכונות תעשייתיות. הייצוא העיקרי של מקסיקו לדנמרק כולל: חלקי מטוס, צנטריפוגות, מחשבים, מנועים, גנרטורים, תרופות וטלפונים (כולל טלפונים ניידים).
דנמרק היא המשקיעה הגדולה ביותר במקסיקו מכל המדינות הנורדיות וישנן 218 חברות דניות הפועלות במקסיקו, בעיקר בענפי הייצור, הבנייה והתחבורה. חברות רב-לאומיות דניות דוגמת מארסק, גרונדפוס, לגו, דניסקו, נובו נורדיסק, FLSmidth ודנפוס פועלות במקסיקו. חברת Cemex, רב-לאומית מקסיקנית, פועלת בדנמרק יחד עם 31 חברות מקסיקניות נוספות הפועלות במדינה.
ליגניט
ליגניט, הידוע גם בשם פחם חום, הוא הדרגה הנמוכה ביותר של פחם, המשמש כמעט באופן בלעדי כדלק לייצור חשמל באמצעות קיטור. צבעו חום-שחור, ויש לו תכולת מים גבוהה, לעיתים עד 66% ממשקלו, וכמו כן תכולת אפר גבוהה ביחס לפחם ביטומני. ליגניט הוא תערובת הטרוגנית של תרכובות, ולא ניתן לתארו באמצעות נוסחת מבנה בודדת.
תכולת האנרגיה של ליגניט נעה בין 10 ל-20 מגה-ג'אול לק"ג (10 עד 18 מיליון BTU לטונה), בהתייחס למשקל כולל לחות, אך ללא מינרלים. בתגובה עם אמוניום רביעוני מתקבל "ליגניט מטופל אמין" (ATL), המשמש בבוץ קידוח להקטנת איבוד הנוזלים.
סוגים
ניתן לסווג את הליגניט לשני סוגים. הראשון הוא "קסילויד ליגניט", או "עץ מאובן", והשני "ליגניט דחוס", או "ליגניט מושלם". אמנם מראה הקסילויד לעיתים דומה לעץ רגיל, אך ניתן לזהות את ההבדל ביניהם בבעירה. ניתן לטחון את החומר לאבקה עדינה (Trituration), ובתגובה עם תמיסת אשלג מדוללת תתקבל כמות משמעותית של חומצה אולמית.
תפוקה
קיימת מגמה של הקטנת שימוש בליגניט ברוב המדינות. בגרמניה תפוקת הליגניט פחתה בכ-50%. במדינה זו קיימת התנגדות נחרצת ציבורית לקיום ופיתוח של מכרות פחם שמובלת על ידי ארגון אנדה גלנדה.
גריף (זמרת)
שרה פיית' גריפית'ס (באנגלית: Sarah Faith Griffiths; נולדה ב-21 בינואר 2001) הידועה בשם במה גריף (באנגלית: Griff) היא זמרת-יוצרת אנגלייה. בשנת 2019, היא הוציאה את סינגל הבכורה שלה, "Mirror Talk". לאחר מכן באותו השנה הוציאה את מיני-אלבום הבכורה שלה, The Mirror Talk. ב-11 ביוני 2021, ייצא לאור המיקסטייפ שלה, One Foot in Front of the Other.
2001–2018: ילדות ולימודים
גריף נולדה בשם שרה פיית' גריפית'ס, וגדלה בקינגס לאנגלי שבאנגליה. היא נולדה לאב ג'מייקני ואם סינית, והיו לה סבים וג'מייקים שהיו חלק מ"דור הרוח". גריף הצהירה כי היא חשה "בקשר רב יותר" עם מוצאה הסיני וקיבלה את הלאום, מכיוון שאמה נחשבת למהגרת, שנדדה לאנגליה במהלך מלחמת וייטנאם. הוריה של גריף מטפלים בילדים.
גריף הצהירה כי הזיכרון המוקדם ביותר שלה לתחילתה של אהבתה למוזיקה היה האלבום Fearless של הזמרת טיילור סוויפט משנת 2008, כאשר אותו לראשונה הורידה לאייפוד שאפל שלה, כשהייתה בסביבות גיל שמונה. לאחר מכן, לימדה את עצמה להקליט ולהפיק מוזיקה במחשב הנייד של אחיה, והשתמשה בהדרכות ביוטיוב כדי ללמוד טכניקות עריכה שונות. במהלך לימודיה בבית הספר, שמרה גריף על חייה המוזיקליים באופן פרטי, מכיוון שלא ידעה אם הקריירה המוזיקלית שלה תצליח, ואמרה: "אף אחד לא אוהב את אותו האדם בבית הספר שמדבר על איך הוא רוצה לשיר". על שם הבמה שלה "גריף", הצהירה: "השם שרה גריפית'ס לא כל כך זוהר. הוא נשמע כמו מישהי שיש לה משכנתה וארבעה ילדים, זה מאוד מלאכותי".
2019–הווה: תחילת הקריירה ופריצה
ב-4 ביולי 2019, הוכרז כי גריף הוחתמה בחברת התקליטים וורנר רקורדס. באותו היום, היא הוציאה את סינגל הבכורה שלה "Mirror Talk", יחד עם וידאו קליפ נלווה. אנני מאק הציגה את השיר ברדיו 1 של ה-BBC, ברשימת ההשמעה בשם New Name. היא הצהירה כי תהליך הכתיבה של השיר ארך כשעה. גריף תיארה את ההוצאה כנקודת שיא בקריירה שלה שכן, הוא יצא מיד לאחר שסיימה כמה מהמבחנים שלה. מגזין בילבורד תיאר את השיר כ"הופעת בכורה מחשמלת", ושיבח את היכולות שלה "הקול החזק והמילים הפגיעות שלה". ב-30 באוגוסט, הוציאה גריף את הסינגל השני שלה, "Didn't Break It Enough", יחד עם וידאו קליפ בו הבגדים שנילבשו נוצרו על ידי גריף עצמה. ב-25 באוקטובר, יצא לאור הסינגל השלישי "Paradise". ב-15 בנובמבר, הוציאה גריף את מיני-אלבום הבכורה שלה, The Mirror Talk, שכלל את שלושת הסינגלים שצוינו קודם לכן. בדצמבר 2019, גריף הוציאה גרסת כיסוי לשיר "Eternal Flame", משנת 1989, של להקת הפופ רוק הבאנגלס.
ב-7 בפברואר 2020, הוציאה גריף את הסינגל "Good Stuff". אף על פי שאנשים חשבו שהשיר הוא על פרידה רומנטית, היא הבהירה כי נושאו הוא על ילדים נעדרים. במרץ 2020, יצא לאור השיר "I Love You's", אותו כתבה גריף יחד עם הזמרת האמריקאית היילי סטיינפלד אשר נכלל באלבומה של סטיינפלד. ב-29 במאי, הוציאה את הסינגל "Forgive Myself", שתואר על ידי מגזין NME כ"המנון". ביולי 2020, הייתה מועמדת על ידי אקדמיית איווורס לפרס "הכוכבת העולה של איבור נובלו", באותו החודש, הוציאה את "Say It Again". באוקטובר 2020, השתתפה בסינגל "" של עם להקת האון, ובסינגל "Inside Out", של הדיג'יי הגרמני זד.
בינואר 2021, הוציאה גריף את הסינגל "Black Hole", אותו תיאר מגזין NME כ"המנון פופ אפל". ב-19 במרץ 2021, זכתה בפרס המוזיקה הבריטית, בקטגוריית "בחירת המבקרים", וביצעה את "Black Hole" באותו הטקס. באותו היום, הכריזה על צאת מיקסטייפ הבכורה שלה, One Foot in Front of the Other, שיצא לאור ב-11 ביוני 2021. באוקטובר 2021, אמורה לצאת לסיבוב הופעות ברחבי הממלכה המאוחדת ואירלנד על מנת לקדם את המיקסטייפ.
בשנת 2022 נכללה ברשימת פורבס 30Under30 האירופאית.
חתולונובלה
חתולונובלה היא סדרת רשת קומית שנוצרה על ידי רועי כפרי ובכיכובו עבור אתר שיתוף הסרטונים הישראלי FLiX. כל פרק בסדרה מורכב מסרטונים ויראלים של חתולים שחוברו לכדי עלילה, בתוספת דיבוב של כפרי ואחרים. הסדרה מתאפיינת בהומור נונסנס מהיר ומהווה פרודיה על אופרות סבון בשילוב אלמנטים של סרטי בורקס וקומדיה שחורה. אלמנט הומוריסטי נוסף הוא הפער בין התיאורים הדרמטיים (לדוגמה, "ברחתי ולא הסתכלתי לאחור") להתרחשות היומיומית ולעיתים קומית (לדוגמה, חתול מטפס על גג מושלג).
ישנם 29 פרקים: 27 פרקים עלילתיים, ועוד שני פרקי ספיישל בדמות איחול שנה טובה ולקט.
הסדרה הפכה לתופעת רשת שגרפה מיליוני צפיות באתר FLiX וכן בחשבון היוטיוב הפרטי של כפרי. אחד מפרקי הסדרה היה הסרטון הפופולרי ביותר באתר לשנת 2011, ועם סיום עונתה הראשונה של הסדרה, גרפה "חתולנובלה" יותר מ-2 מיליון צפיות.
בעקבות ההצלחה בישראל, עשרה פרקים מתוך הסדרה דובבו לאנגלית ופורסמו בערוץ היוטיוב של אתר FLiX תחת השם "Gatonovela".
תקציר הסדרה
עלילת הסדרה תוארה באתר FLiX כ"שלוש משפחות אמידות של חתולים וחתולות חיות יחדיו בבניין דירות פאר בעיר ומנהלות את העסק המשפחתי". אף על פי שהסדרה ממוסגרת כטלנובלה ופרקיה מתחילים בקטע קצר המסכם את אירועי "הפרקים הקודמים", לרוב אין קשר עלילתי בין הפרקים.
כל פרק מורכב ממונטאז' של סרטוני חתולים מרחבי הרשת השזורים לעלילה קצרה באמצעות דיבוב ולעיתים אפקטים חזותיים. הפרקים מוצגים לרוב כ"יום בחייהם" של חתולים שונים וסובבים סביב חוויות יומיומיות. חלק מהפרקים כוללים פרודיות על קלישאות המופיעות בסרטי ז'אנר כגון סרטי אקשן, סרטי אסונות, וסרטי פשע.
הפקה
לטענת מנהלת אתר FLiX הילית וולברג, האתר ביקש להפיק תוכן מקורי בעלות נמוכה. הרעיון לסדרה הגיע מעורכי התוכן של האתר שפיתחו את הרעיון במשך שנה. את הפיילוט לסדרה יצר כפרי, ולאחר ההצלחה הראשונית היה אמון על עריכתה. בנוסף אליו, וולברג וכן מנכ"ל FLiX דן חן היו אחראיים על הסדרה.
זמן קצר לאחר תחילת עונתה השנייה יצאה הסדרה לפגרה, וצוות FLiX עודד את מעריצי הסדרה לשלוח אליהם סרטוני חתולים לשימוש הסדרה.
שלום עירון
שלום עירון (21 ביולי 1919 - 7 במרץ 2010) היה קצין תותחנים ראשי בצה"ל בדרגת אלוף-משנה.
חייו
עירון נולד בשם פרדי בלום באיצקן שברומניה, גדל בצ'רנוביץ ובבוקרשט, בה החל לימודי הארכיטקטורה. גויס על ידי המוסד לעלייה ב' לסייע בהעפלת יהודים מרומניה לארץ ישראל דרך נמל קונסטנצה בספינת המעפילים טייגר היל. עם ההגעה לחופי ישראל הצליח לחמוק מהמשטרה הבריטית ולהיטמע בקהל המקומי.
שירת בסוללת תותחי החוף בבת גלים, התנדב לבריגדה היהודית ושירת בגדוד התותחנים 200, עמו לחם בקרבות באיטליה. למד בטכניון ארכיטקטורה בשנים 1946 עד 1948.
במלחמת העצמאות שירת כמפקד סוללת תותחי 75 ליטראות בחטיבת הנגב. היה סמג"ד ומפקד גדוד 402, מפקד תותחנים פיקודי פיקוד הצפון בשנים 1950 עד 1952. ב-1952 מונה לקצין תותחנים ראשי. במבצע שומרון - פעולת התגמול בקרב על משטרת קלקיליה באוקטובר 1956, טס כקצין תצפית בפייפר וכיוון את קצין הסיוע הארטילרי שלמה גל. פיקד על החיל במהלך מלחמת סיני.
למד ב"בית הספר הגבוה למלחמה בפריז" (École supérieure de guerre) ובשנים 1958 עד 1960 שירת כעוזר ראש אג"ם במטה הכללי. במקביל השלים את לימודי ההנדסה בטכניון בפקולטה לאלקטרוניקה.
לאחר שחרורו מונה למנכ"ל הראשון של חברת "ורד", חברת בת של מקורות שעסקה בעבודות פיתוח ברחבי העולם. ב-1965 מונה לנספח כלכלי בשגרירות ישראל בפריז, ב-1967 מונה למנהל החברה הממשלתית אנריס לתכנון והקמת תעשיות ברחבי העולם וב-1968 מונה לראש אגף התפעול בכור תעשיות, לאחר מכן עסק בחקלאות.
בשנים 1977 - 1978 כיהן כיועץ מיוחד לשר התעשייה, המסחר והתיירות יגאל הורוביץ בנשוא פיתוח הקשרים הכלכליים עם איראן.
אגודת פועלי הדפוס בירושלים
אגֻדת פועלי הדפוס בירושלים הייתה איגוד מקצועי של פועלי דפוס בירושלים שנוסדה ב-1908.
אנכרוניזם
סוגי האנכרוניזם ושימושיהם
ישנם שני סוגי אנכרוניזם: פאראכרוניזם (Parachronism) ופרוכרוניזם (Prochronism). פאראכרוניזם (בעברית: מַעַתָּק לֶעָבָר) הוא ייחוס זמן מאוחר מדי לאנכרוניזם. למשל, עגלה הנמשכת בידי סוס על כביש מהיר. שימוש זה מקובל גם לתיאור דבר מיושן, שאבד עליו הכלח. פרוכרוניזם (בעברית: מַעַתַּק לֶעָתִיד או הָטְרָמָה) הוא ייחוס זמן מוקדם מדי לאנכרוניזם. למשל תיאורהּ של דמות היסטורית בת המאה ה-15, כאשר היא עונדת על ידה שעון דיגיטלי.
צורה נוספת של אנאכרוניזם היא שיפוט העבר על פי נורמות של היום או נורמות המאוחרות לתקופה הנדונה. בכתיבה אקדמית, אנכרוניזם נחשב לשגיאה מתודולוגית שאין לה מקום. אנכרוניזם שכזה יכול להיות, למשל, ייחוס מושג מסוים לתקופה מוקדמת יותר בטרם נעשה בו שימוש. כגון הגדרת עליית מגורשי ספרד כגל הגירה ציוני, שכן מושג הציונות אינו רלוונטי למאה ה-15. דוגמה אחרת יכולה להיות התייחסות למערכת החברתית-כלכלית של בני האינקה כצורה מוקדמת של קומוניזם, שכן תורת הקומוניזם מתמקדת ביחסי ייצור המתאימים למאה ה-19 באירופה, ולא למאה ה-15 בדרום אמריקה. עם זאת, הגבולות אינם ברורים. יש הטוענים שייחוס מחשבה פמיניסטית, למשל, לכותבת בת המאה ה-12 הוא אנכרוניזם, בעוד שמיעוט החוקרים טוענים שתובנות על הקיום האנושי ישׂימות בכל זמן ובכל תרבות.
בהשאלה, משתמשים בביטוי זה לתיאור מוסדות וארגונים מיושנים, כאילו הם הושמו בטעות בזמננו. לדוגמה, משרד שמשתמש בשנת 2020 במחשבים עם מערכת הפעלה Windows 98, הוא אנכרוניסטי. פסיכיאטר שעדיין מאמין בשנת 2020 שאוטיזם נגרם בשל אי גילוי רגשות אל תינוק בידי אמו (תאוריה שנשללה כבר בשנת 1950), הוא רופא אנכרוניסטי.
למור זנב-טבעת
למור זנב-טבעת או למור קטה (שם מדעי: Lemur catta) הוא מין יחיד בסוג למור, אחד מחמשת הסוגים במשפחת הלמוריים. כמו שאר בני משפחתו, הוא אנדמי ליערות גלריה קוצניים באי מדגסקר ועל כן מרחב התפוצה שלו בטבע הוא מרחב תפוצה בודד. תפוצת המין מוגבלת לאי מדגסקר עקב תזוזת הלוחות הטקטוניים. לפני כ־160 מיליון שנה בתור היורה, מדגסקר השתייכה ליבשת העל גונדוואנה. כאשר היבשת החלה להתפצל, החלק של מדגסקר נפרד והחל לנוע, לפני כ-125 מיליון שנה הוא נעצר במיקומו הנוכחי כיום, מזרחית לאפריקה. ככול הנראה משפחת הלמוריים הגיעה לאי מאפריקה או מהודו על גבי צמחייה או בסחף לפני כ־15 מיליון שנה, בתקופת המיוקן. המשפחה שגשגה עקב העדר תחרות על משאבי מזון ומחייה בטריטוריה גדולה בעלת צמחייה מגוונת. כתוצאה מכך נוצרו מינים אנדמיים רבים, ביניהם למור זנב-טבעת.
תפוצת למור זנב-טבעת נפגעה מאוד בטבע בשל הפגיעה בבית הגידול שלו מכמה גורמים, בירוא היערות הנרחב באי מדגסקר למטרות חקלאות, יישוב ושריפת פחם הביא להרס בית הגידול שלו ולצמצום משמעותי במרחב המחיה שלו. נוסף על כך המין קורבן לציד לא חוקי של חיות אקזוטיות ולסחר בלתי-חוקי לחיות אקזוטיות למטרת שעשוע, נוסף על כך היותו מין אנדמי עם תפוצה מצומצמת יחד עם כל הגורמים החיצוניים הביאו לכך שהמין יהיה בסכנת הכחדה. נכון לשנת 2014, המין סווג כ"סכנת הכחדה" ברשימה האדומה של IUCN. עם זאת, הוא חיה פופולרית בגני חיות ומתרבה בהם בחופשיות.
מאמצי שימור
למור זנב-הטבעת הוא מין דגל של מדגסקר עקב פרסומו בסרטים ומראו הייחודי. ונעשים מאמצים רבים לשמר את בתי הגידול שנותרו לו, כתוצאה מכך הוא משמש כמין מטרייה ועוזר להגנה על מינים שחולקים איתו את בית הגידול. מרבית האזורים שאוכלוסיית המין מתקיימת בהם הוכרזו כאזורים מוגנים ושמורות טבע. בנוסף, מאמצי השימור והשיקום באים ליידי ביטוי דרך אקולוגיית שימור, שמורת בזה מפאלי פועלת יחד עם אוניברסיטת ייל והשמורה משמשת מרכז למחקר על המין בניסיון לשנות את רמת האיום שבו הוא נמצא.
תיאור פיזי
למור זנב-טבעת אפור ברובו כשחלקו התחתון לבן. גופו צנום ופניו צרות, לבנות עם כתמים שחורים סביב העיניים וזרבובית זאבית שחורה. סימן ההיכר שלו הוא זנבו הארוך והשעיר, שעליו טבעות בצבעי שחור ולבן. כמו כל הלמורים, רגליו האחוריות ארוכות מהקדמיות. אצבעותיהם דקות וזריזות וציפורניהם שטוחות וחדות. על האצבע השנייה ברגליו האחוריות יש טופר מוארך, שמטרתו גירוד הדדי.
לוולדות הצעירים עיניים כחולות, ולבוגרים צהובות. גודל הבוגרים מגיע עד 46 סנטימטר ומשקל של 2.2 קילוגרם. זנבותיהם ארוכים מגופם, ועשויים להגיע עד לאורך של 56 סנטימטר.
סביבה ותזונה
משכנו של למור זנב-הטבעת בדרום ובדרום-מערב מדגסקר כאשר דפוס הפיזור שלו באי הוא דפוס פיזור מקובץ, המין חי בלהקות. הוא חי ביערות נשירים שקרקעיתם מכוסה עשב או ביערות לאורך גדות נהרות. לעיתים ניתן למוצאו באזורי שיחים יבשים בעלי מעט עצים. נראה שהוא זקוק ליער ראשוני כדי לשרוד - ששטחו הולך ומצטמק במדגסקר.
למור זנב-טבעת הוא אומניבור (אוכל כל) אך הוא ניזון בעיקר מפירות מעץ התמרהינדי, תלוי זמינות המשאבים הוא עשוי לאכול לעיתים גם עלים, גרעינים, זוחלים ואפילו חרקים.
התנהגות ורבייה
למור זנב-הטבעת הוא חיה יומית, השוכנת הן על האדמה והן על העצים, בקבוצות של עד 4–36 פרטים (אך בדרך כלל 11–17) המורכבות מריבוי זכרים ונקבות. הלמורים הם אתלטים טובים ויכולים לקפוץ למרחקים וגבהים גבוהים. ההירארכיה החברתית נקבעת לפי מין - לנקבות יש הירארכיה ברורה, אך לזכרים יש הירארכיה לא ליניארית הנתונה לעיתים לשינויים, אך הנקבות לעולם בכירות מהזכרים. בראש ההירארכיה הזכרית עומדים בין זכר אחד לשלושה, הנמצאים בשיא אונם (גיל 6–9). זכרים אלו זוכים לאינטראקציה מוגברת עם הנקבות יחסית לזכרים האחרים, הנותרים בשולי הקבוצה - הזקנים, הצעירים ואלו שזה עתה הצטרפו לקבוצה. למבנה זה של מרכז ושוליים משמעות מרחבית - הזכרים המרכזיים נמצאים במרכז הקבוצה, בעוד זכרי השוליים נוטים לשהות בשוליה. להירארכיה החברתית בין הלמורים, הן להירארכיה התוך מינית והן להירארכיה הבין-מינית, משמעות כבדת משקל - הבכירים בהירארכיה זוכים לגישה קלה יותר למזון, להגנה בפני טורפים ולנגישות לבני המין השני, ובמיוחד לבכירים שביניהם.
בקבוצה יש נקבה אחת דומיננטית, הנמצאת במוקד תשומת הלב של בנות הקבוצה. הנקבות מסודרות במספר קבוצות מטריליניאליות, ואינן עוזבות את הקבוצה במשך כל חייהן, ואילו הזכרים נוטים לעבור מקבוצה לקבוצה כל 3.5 שנים בממוצע. הקבוצות תובעות לעצמן שטח נרחב העשוי לחפוף את זה של קבוצות אחרות. ביום של חיפוש מזון הם עשויים לכסות 5.6 קמ"ר ממנה. על אף שהם נמצאים על העצים לא מעט, הם נמצאים על הקרקע יותר מכל למור אחר.