cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
אגריפינה ואגאנובה
ביוגרפיה
ואגאנובה החלה להורות בלט בשנת 1916 בבית הספר של הצי הבאלטי, שאותו ייסד וניהל אקים וולינסקי. ב-1921 החלה ואגאנובה ללמד ב"מכללה הכוריאוגרפית", השם שניתן לבית הספר האימפריאלי לשעבר לתיאטרון ברח' רוסי (אחרי המהפכה הופרדה מחלקת הבלט מן הדרמה והמוזיקה). על אף הקריירה המכובדת שלה כרקדנית, תפקידה כמובילה בתחום הוראת הבלט הקלאסי הוא שהציב אותה באחד המקומות המכובדים ביותר בתולדות הבלט. היא למדה רבות ממאמציה המוקדמים בפיענוח רזי הטכניקה בבלט. בין הרקדנים שלימדה היו שנעשו עם השנים לאגדות בתחום המחול.
אחרי מהפכת אוקטובר, עתיד הבלט ברוסיה נראה קודר, משום שנחשב מסורתית לבידור האצולה וחצר הצאר. ואגאנובה "נלחמה בשיניים ובציפורניים", כפי שתיארה זאת, על שימור המורשת של מריוס פטיפה והבלט האימפריאלי. משנת 1931 עד 1937 כיהנה כמנהלת אמנותית של בלט האופרה ותיאטרון הבלט של לנינגרד (בלט קירוב. ב-1933, ביימה את הגרסה הקלאסית של אגם הברבורים מאת לב איבנוב ומריוס פטיפה עם גלינה אולנובה כאודט, אולגה יורדן כאודיל וקונסטנטין סרגייב כנסיך זיגפריד. ב-1935 השיבה לחיים את הבלט "לה אסמרלדה", בחלקו בכוריאוגרפיה שלה עצמה.
ב-1934 הוציאה לאור את ספרה המפורסם "יסודות המחול הקלאסי". הוא יצא לפחות בשש מהדורות ברוסיה ותורגם לשפות רבות. באותה שנה יזמה ואגאנובה (יחד עם בוריס שאברוב) פתיחה של מחלקה פדגוגית להכשרת מורים לבלט בקונסרבטוריון של לנינגרד, שאותה החלה לנהל. שם היו כמה מבוגרי בית הספר למחול לתלמידיה.
בין בוגרי כיתות המחול של ואגאנובה היו הבלרינות הסובייטיות הנודעות מרינה סמיונובה, גלינה אולנובה, נטליה דודינסקאיה ועוד.
ואגאנובה שילבה בהוראת הבלט שלה את הסגנון האלגנטי, המעודן של האסכולה הצרפתית הוותיקה, שואגאנובה למדה אצל כריסטיאן יוהנסן, היופי והליטוש של תנועות הזרועות של האסכולה הרוסית הישנה וטכניקת הרגליים החזקה והמיומנת של האסכולה האיטלקית עם מחול נמרץ וכוחני יותר, שפותח בברית המועצות. כיתת הבוגרים האחרונה שלה הייתה בשנת 1951 - זמן לא רב לפני מותה. ואגאנובה גם לימדה שנים רבות את כיתת השלֵמוּת לרקדניות של בלט קירוב, עד 1951, כשנטליה דודינסקאיה החליפה אותה כמורה. זמן קצר אחרי מותה, בנובמבר 1951, שונה שמה של המכללה הכוריאוגרפית ברח' רוסי והיא נקראה על שמה; בשנת 1961 קיבלה המכללה את התואר "אקדמית" וב-1991 החלה להשתמש בשם אקדמיית ואגאנובה לבלט רוסי.
שלכת (פירושונים)
{{פירושונים|
ראו גם
}}
דורקתריום
מאפיינים
סוג קדום זה היה קרוב יחסית לאיילון המים האפריקני והיה בעל מבנה שיניים מותאם לאכילת עלים, אך לא לצמחייה קשיחה כמו עשבים ובכל זאת היה בעל כותרים גבוהים, אשר מעידים על התאמה מסוימת לתזונה צמחונית. ליונק זה היו רגליים דקות ושרירי רגליים אחוריות חזקות כשל ארנבת. כמו מרבית האיילונים הוא היה חסר קרניים ובמקומם היה בעל ניבים ארוכות, איתם נלחמו הזכרים על נקבות.
ניתוח השוואתי המבוסס על בסיס מבנה שיניו ודימויי המוח (על פי נפח הגולגולת המשוער), מראה שגודל היונק הקדום הגיע מ-4 קילוגרם ל-41 קילוגרם, בהתאם למינים.
המרכז האירופי לדיני נזיקין וביטוח
המרכז האירופי לדיני נזיקין וביטוח (באנגלית: European Centre of Tort and Insurance Law ובקיצור המקובל ECTIL) הוא מרכז המחקר החשוב ביותר של האיחוד האירופי בתחומי הנזיקין והביטוח. פועל מווינה שבאוסטריה.
שלוש מטרותיו העיקריות: המרכז נוסד על ידי הקבוצה האירופית לדיני נזיקין כבסיס מוסדי להגשמת יעדים אלה.
אחד מהפרויקטים השאפתניים ביותר של המרכז, אשר הוצא אל הפועל באמצעות קבוצת הנזיקין, הוא ניסוח עקרונות דיני הנזיקין האירופיים (Principles of European Tort Law הידועים ביבשת גם בשם המקוצר PETL). בנוסף לכך מוציא המרכז ספרים העוסקים בסוגיות שונות בדיני הנזיקין באופן השוואתי – תוך ניסיון לתת במה לכל השיטות באיחוד האירופי ולזהות עקרונות, מגמות או תוצאות – ברמת האיחוד.
המרכז עורך מדי שנה את הכנס השנתי של דיני הנזיקין האירופיים בווינה בו מוצגים דוחות של כל מדינות האיחוד האירופי ואיגוד הסחר החופשי האירופי ונדונות סוגיות אקטואליות בתחום זה. לאחר כל כנס מוציא המרכז את ספר השנה של דיני הנזיקין בו מופיעים דוחות של המדינות השונות ודוחות משווים ומסכמים.
בפעילות המרכז מעורבים שני חוקרים ישראלים. פרופסור ישראל גלעד מן האוניברסיטה העברית הוא חבר קבוע בקבוצת הנזיקין, הגוף המייסד, ובמרכז עצמו ונוטל חלק בעריכה ובכתיבה של פרסומי המרכז. פרופסור רונן פרי הוא הרפורטר של ישראל לספר השנה של דיני הנזיקין וחבר קבוע של המרכז.
החטיבה האווירית הראשונה (הממלכה המאוחדת)
החטיבה האווירית הראשונה (באנגלית: 1st Aviation Brigade) היא חטיבה אווירית של הצבא הבריטי שהוקמה ב-2020 ומורכבת בעיקר מיחידות מוסקות מזרוע האוויר.
החטיבה הוקמה באפריל 2020 והפכה למבצעית שנה לאחר מכן באפריל 2021, תהליך הבנייה ההדרגתי של החטיבה מתוכנן להסתיים ב-2023 כאשר תגיע לכוחה המלא המתוכנן. רוב יחידות החטיבה משתייכות לזרוע האוויר של הצבא והיא מהווה את עיקר הכוח של הזרוע, מפקדת החטיבה שוכנת בבסיס התעופה הצבאית מידל וולופ, המפשייר, לצד מפקדת זרוע האוויר השוכנת אף היא בבסיס.
מבנה ויעוד
החטיבה נמצאת בתהליך התהוות הדרגתי שאמור להסתיים במהלך 2023. זהו מבנה החטיבה נכון למאי 2021:
סיור אווירי: מטה הטיסה ווטישהאם: יחידות סיוע: יחידות מילואים:
יצחק לבנון (שגריר)
יצחק לבנון (נולד 5 בנובמבר 1945) הוא דיפלומט ישראלי שכיהן כשגריר ישראל במצרים וכיום מרצה במרכז הבינתחומי הרצליה.
ביוגרפיה
לבנון נולד בביירות בירת לבנון. אמו שולמית קישיק-כהן הייתה מרגלת למען ישראל בלבנון ופעילת עלייה אשר עסקה בהברחת יהודים מסוריה ומלבנון לישראל. ב-1967 עלה לארץ עם משפחתו. את דרכו בשירות החוץ החל בשנות ה-80, ומילא שורה ארוכה של תפקידים בהם מנהל המחלקה לתקשורת ערבית במשרד החוץ, שליח ישראל למוסדות האו"ם בז'נבה, ותפקידים שונים במשלחות הישראליות באו"ם, ונצואלה, קולומביה, צרפת וקנדה. לאחר מכן היה הקונסול הכללי בבוסטון.
בנובמבר 2009 מונה לבנון לשגריר במצרים. הוא כיהן בתפקיד זה בתקופת ההפיכה במצרים. בעת תקיפת שגרירות ישראל במצרים שהה לבנון בקהיר וחולץ ממצרים בטיסה מיוחדת של חיל האוויר.
בסוף שנת 2011 פרש משירותו במשרד החוץ. כיום מרצה לבנון במרכז הבינתחומי הרצליה ומפרסם מאמרים בענייני המזרח התיכון.
בשנת 2022 לבנון הוציא לאור את ספרו בעין הסערה: סודות דיפלומטיים (ידיעות ספרים).
טרסות האורז בחונגחה האני
טרסות האורז בחונְגְחֶה הָאנִי (בסינית: 红河哈尼梯田, בפין-יין: Hónghé hāní tītián), או ליתר דיוק "הנוף התרבותי של טרסות האורז בחונְגְחֶה הָאנִי" (באנגלית: "Cultural Landscape of Honghe Hani Rice Terrace"), הן אתר מורשת עולמית של אונסק"ו בנציבות האוטונומית חונְגְחֶה הָאנִי ויִי (红河哈尼族彝族自治州, בפין-יין: Hónghé Hānízú Yízú Zìzhìzhōu) במחוז יונאן שברפובליקה העממית של סין. מרבית התושבים המתגוררים משתייכים לקבוצה האתנית של ההאני, שבניה מתגוררים בדרום מחוז יונאן כ-1,300 שנים. ההאני פיתחו טכנולוגיה לגידול אורז על מדרונות ההרים התלולים המתבססת על מערכת אקולוגית ייחודית המבטיחה יבולים קבועים גם בשנות בצורת.
תרבותם של בני ההאני משקפת את עיסוקם בחקלאות. חגיהם קשורים לשתילת האורז ולקציר, שיריהם מתארים בצורה לירית את הפעולות השונות שעליהם לבצע במהלך הזריעה, השתילה והקציר, ואף מבנה בתיהם וכפריהם נגזרים מהקשר לחקלאות. ההכרזה על המקום כאתר מורשת עולמית נועדה, בין השאר, לשמר מורשת תרבותית ייחודית זו.
הקבוצה האתנית של ההאני
האני (哈尼族, בפין-יין: Hāní zúì) היא קבוצה אתנית שבניה מתגוררים בדרום-מזרח אסיה. בסין מתגוררים מעל ל-700,000 נפשות המהווים מעל ל-90% מבני הקבוצה, רובם בדרום מחוז יונאן על רכס הרי אָילָאו בין הנהר האדום לנהר המקונג. בווייטנאם מתגוררים כ-20,000 מבני ההאני, ובלאוס, שבה הם מכונים הוֹ ("Ho"), מתגוררים כאלף מבני ההאני.
ואסילי טרופינין
ביוגרפיה
ואסילי נולד כצמית של רוזן מינכן בכפר קורפובו שבנובגורוד ולאחר מכן הועבר לרוזן מורקוב כחלק מהנדוניה של בתו של מינכן. עד מהרה הוא נשלח לסנט פטרסבורג כדי ללמוד מקצוע של קונדיטור. במקום ללמוד את המקצוע שלו, השתתף טרופינין בחשאי בשיעורי ציור חינם באקדמיה הקיסרית לאמנויות.
טרסות האורז בחונגחה האני
הקבוצה האתנית של ההאני
המקור של בני ההאני אינו ידוע במדויק, אף שמשערים שאבותיהם הקדומים, שבט צ'יאנג הקדום היגר דרומה מרמת צ'ינגהאי-טיבט לפני המאה השלישית לספירה. על פי המסורת של בני ההאני הם צאצאים של הקבוצה האתנית של בני היי והם התפצלו ממנה כשבט נפרד לפני חמישים דורות. אחת מהמסורות העוברות בעל פה בכל משפחה היא דקלום של שמות האבות הקדומים של ההאני מהמשפחה הראשונה ועד למשפחתו של המדקלם.
ואסילי טרופינין
ביוגרפיה
עם ראשית הצלחתו, הביא הרוזן מורקוב את טרופינין מסנט. פטרבורג לאחוזתו האוקראינית קוקבקה. טרופינין מונה לקונדיטור. עד מהרה שינה הבעלים את דעתו והטיל על טרופינין להעתיק את יצירותיהם של ציירים אירופאים ורוסים ולהפיק דיוקנאות של בני הזוג מורקוב. טרופינין גם צייר בכנסייה המקומית.
טרסות האורז בחונגחה האני
הקבוצה האתנית של ההאני
ההאני דוברים שפה ייחודית, שפת האני, השייכת לשפות הלולו-בורמזיות, ענף של משפחת השפות הסינו-טיבטיות. על פי המסורת בעל פה היה פעם גם כתב לשפה, אך הוא אבד בעת ההגירה מסצ'ואן.
ואסילי טרופינין
ביוגרפיה
טרופינין בילה כעשרים שנה מחייו באוקראינה, ורבות מיצירותיו מאותה תקופה היו של אנשים אוקראינים והאזור הכפר האוקראיני. טרופינין העיד כי ״למדתי מעט... באקדמיה, אבל למדתי... במלורוסיה. שם ציירתי מהטבע ללא מנוחה, ציירתי הכל והעבודות הללו, כך נראה, הן הטובות מכולן שיצרתי״.
טרסות האורז בחונגחה האני
הקבוצה האתנית של ההאני
מרבית בני ההאני מוגדרים כבעלי מעמד סוציואקנומי נמוך. אחוז האוריינות בקרבם הוא 29% בלבד, והממשל המרכזי דרג אותם במקום הנמוך ביותר בין הקבוצות האתניות הרשמיות של סין כשהם מקבלים ציון של 38.3% ב"מדד איכות החיים" בהשוואה לממוצע בסין של 62.7%. הם גם מדורגים במקום הגבוה ביותר בתמותת תינוקות, 107 תינוקות מתוך 1,000, ותוחלת החיים היא רק 58 שנים.
ואסילי טרופינין
ביוגרפיה
היצירות הבולטות ביותר של אותה תקופה הן דיוקן אשת האמן (1809), דיוקן בנו של האמן (בערך 1818), דיוקן הסופר וההיסטוריון נ.מ. קרמזין (1818).
טרסות האורז בחונגחה האני
טרסות האורז של בני ההאני
אבותיהם הקדומים של בני ההאני נאלצו להגר לאזורים בהם הם שוכנים כיום במאה השביעית לספירה. האזור אליו הגיעו, רכס הרי אָילָאו הררי מאוד, גשום, ובעת שהגיעו אליו, מיוער בצפיפות. בני ההאני ביראו חלק מהיער, הקימו טרסות על מורדות ההרים וגידלו בהן אורז, תוך פיתוח מערכת אקולוגית ייחודית המנצלת את תוואי הנוף, את יערות הפסגה ואת כמות המשקעים הגדולה. לאחר יותר מ-1,300 שנים של התרחבות משתרעות טרסות האורז של בני ההאני מדרום לנהר האדום על פני שטח נרחב של יותר מ-1,000 קילומטרים רבועים בארבע נפות בנציבות האוטונומית של חונְגְחֶה הָאנִי ויִי. ארבע הנפות הן: יְוֵּ'אן-יָאנְג (元陽縣, בפין-יין: Yuányáng Xiàn). חונְגְחֶה (红河县;, בפין-יין: Hónghé Xiàn), לוּצ'וּן (绿春县;, בפין-יין: Lǜchūn Xiàn) וגִ'ינְפִּינְג (金平, בפין-יין: Jīnpíng).
ואסילי טרופינין
ביוגרפיה
ב-1823, בגיל 47, הפך טרופינין לאדם חופשי ועבר למוסקבה. באותה שנה הציג את ציוריו "יוצרת התחרה", "הקבצן" ודיוקנו של האמן סקוטניקוב לאקדמיה הקיסרית לאמנויות וקיבל את התעודה הרשמית של צייר. בשנת 1824 הוא קיבל תואר אקדמאי.
טרסות האורז בחונגחה האני
הכפר הטבעי
בני ההאני עוסקים כולם בחקלאות ומתגוררים בכפרים. היחידה הבסיסית של המבנה החברתי של ההאני היא הכפר הטבעי, כשכל הכפרים שווים במדרג החברתי. פעילויות חברתיות עיקריות כדוגמת פסטיבלים והעלאת קורבנות מתבצעות כשהכפר כולו משתתף. רוב התושבים מכפר מסוים הם קרובי משפחה, ובדרך כלל כפר חדש מוקם על ידי כפר אחר, כשהאוכלוסייה בכפר הוותיק גדלה מעבר ליכולת של השדות לספק את צורכי כולם.
ואסילי טרופינין
ביוגרפיה
מאז 1833 הוא ניהל את שיעורי האמנות הציבורית של מוסקבה שהפכו מאוחר יותר לבית הספר של מוסקבה לציור, פיסול ואדריכלות.
טרסות האורז בחונגחה האני
הכפר הטבעי
מרבית הכפרים שוכנים על מדרון ההר מתחת לפסגה ומעל לטרסות האורז. הכפר בנוי סביב רחוב ראשי המקביל לקו הגובה של המדרון, שממנו יש דרכים למעלה אל היער הקדוש ולמטה אל טרסות האורז. בתי הכפר מסודרים לאורך רחוב זה.
ואסילי טרופינין
ביוגרפיה
בשנת 1843 הוא נבחר לחבר כבוד באגודת האמנות של מוסקבה.
טרסות האורז בחונגחה האני
הכפר הטבעי
ההאני מתגוררים בבתים בני שתיים או שלוש קומות בנויים חזרן, בוץ, אבן ועץ המכוסים בקש הקרויים בתי פטרייה בשל צורתם.
ואסילי טרופינין
ביוגרפיה
הוא נפטר בשנת 1857 ונקבר בבית הקברות וגנקובו. במהלך חייו צייר טרופינין יותר מ-3,000 דיוקנאות.
טרסות האורז בחונגחה האני
הכפר הטבעי
בכל כפר יש שלוש עמדות מפתח:
תפקידים נוספים הנקבעים בבחירות דמוקרטיות, הם האיש האחראי תחזוקת תעלות המים והאיש האחראי על שמירת היערות (בדרך כל המיגו).
לבוש
הלבוש המסורתי של ההאני עשוי מבד מקומי צבוע בגוון כחול כהה עד שחור. הבחירה בגוון זה נעשתה מצד אחד מטעמים מעשיים, הוא נועד לשמור על החום ולהסוות את הלכלוך של העבודה בשדות, ומטעמים היסטוריים של הפסיכולוגיה הקבוצתית הדוגלת ב"התנתקות מהעולם וחיים בבדידות". הבגדים של ההאני משקפים את נוף מגוריהם. הרקמות על הבגדים וכדוריות הכסף, אותם תופרים לבגדים, מאורגנים כשכבות על גבי שכבות המתפתלות במגוון צורות ודומים בכך לטרסות האורז. נשים נשואות ונשים שילדו נוהגות לסרק את שערן בצורת קרן המכוסה בכיסוי בד המכונה "מוֹחֶה". על המוֹחֶה יש 12 קפלים המתכנסים בבסיס הכיסוי, ואף הם מזכירים את הטרסות.
שירה, מוזיקה ומחול
במרוצת הדורות פיתחו ההאני תרבות עשירה של שירים, מוזיקה ומחול. השירים נחלקים לכמה סוגות: הָאבָּה (שירי עם), אָאצִ'יקוּ (שירי אהבה), אָאמִיצֶ'ה (שירי ילדים) ושָׁאנ’גֶה (שירי ההרים). תוכן השירים משקף את כל היבטי החיים החברתיים והם מושרים בפעילויות חברתיות כדוגמת הקרבת הקורבנות וחגים, כחלק מהעברת המורשת התרבותית או בעת חיזור. את שירי ההרים נוהגים לשיר גברים ונשים מחוץ לכפר כשהם בחברת בני המין השני. ההאני ידועים בשל שירתם הפוליפונית. בשנת ה-90 של המאה ה-20 נתגלתה בקרבם שירה פוליפונית בת שמונה קולות.
כלי הנגינה המסורתיים של ההאני כוללים חלילית מקנה חזרן שבה שבעה חורים ופיה מפליז המכונה "לאבי" (俄比) או בָּווּ (Bawu), לאוטה בת שלושה מיתרים המכונה "לאהה", ובת ארבעה מיתרים המכונה סְה-שְׂייֵן (Sixian) וקנה אורז.
דת
בשל היותם חברה אוטרקית סגורה, לא הייתה כמעט השפעה של דתות חיצוניות על בני ההאני, חלק קטן מההאני אמצו את הבודהיזם מזרם הטהרוואדה. הדת של רוב בני ההאני היא פוליתאיסטית ואנימיסטית. הם מאמינים כי לכל דבר יש נשמה ומעלים מנחות למגוון אלים: "אל השמים", "אל האדמה", "אל העץ", "אל המים" ו"אל משק הבית". על פי אמונתם היו לבני האדם, ליצורים השונים, לעשב ולעצים אב קדמון משותף וכולם חולקים אותו מרחב מחיה.
הם מעריצים במיוחד את החיוּת של העצים, שלהם אורך חיים גדול משל בני האדם. מהערצה זו נולד "פולחן העץ הקדוש". מעל לכל כפר יש חורשה קדושה המכונה גָ'אי שֶׁן לִין (Zhai Shen Lin), שבה אחד העצים, בדרך כלל החזק והגבוה ביותר, נבחר כעץ קדוש ובו שוכנת רוחו של אל הכפר. ההאני מאמינים כי העץ הוא מקור החיוניות של הכפר, האל השוכן בו מגן על הכפר, ומבטיח את פיתוחו. בחודש השני על פי לוח השנה הירחי המיוחד לבני ההאני נוהגים בני הכפר לערוך מול העץ הקדוש טקס המכונה אָנְגְמָאטוּ (Angmatu - העלאת המנחה לאל הכפר).
לוח שנה וחגים
לוח השנה שפיתחו בני ההאני הוא לוח שנה ירחי עם התאמות לעונה החקלאית. ההאני מחלקים את השנה לשלוש עונות: "העונה הקרה" שבה עיקר הפעילות היא תחזוקת הטרסות והכנה לחריש של האביב, "העונה החמה" שבה חורשים, שותלים ומנהלים את הטרסות והעונה הגשומה והפושרת שבה מתבצע הקציר. גם החגים והפסטיבלים העיקריים קשורים לאירועים מרכזיים בחקלאות:
אתר המורשת העולמית
כאתר מייצג לנוף התרבותי של טרסות האורז של בני ההאני נבחר אזור בתחומי הנפה יְוֵּ'אן-יָאנְג, נפה שבה מצוי ריכוז האוכלוסייה הגדול ביותר של בני ההאני. שטח האתר 166 קילומטרים רבועים והוא מוקף באזור חיץ (שבו יש הגבלות בנייה) של 295 קילומטרים רבועים (ובסך הכול 461 קמ"ר). מרכז האתר נמצא ב-23.09328°N, 102.77998°W. בתחומי האזור שנבחר חיו, נכון לשנת 2012, 37,800 מבני הקבוצה האתנית של ההאני, כ-70% מכלל האוכלוסייה בת 54,100 תושבים שבאתר. בתחומי האתר יש עיירה אחת, שני פלכים, 18 כפרים מנהליים ו-82 כפרים טבעיים.
הטופוגרפיה של האזור מתאפיינת בהרים גבוהים, שביניהם עמקים עמוקים, הנחרצים על ידי נקיקים וקניונים. טופוגרפיה זו היא תוצאה מסחיפה של ההרים באמצעות מי הפלגים והיובלים של מערכות הנהרות של הנהר האדום ונהר טֶנְגְטְיָאו. עקב הסחיפה יש הפרשי גובה גדולים בין מרכז האזור לשוליו המגיע ל-2,795 מטרים בין הפסגה הגבוהה ביותר (2,939 מטרים מעל פני הים) למקום הנמוך ביותר (144 מטרים).
חלוקה טופוגרפית
בשטח האתר שוכנים שלושה אגני ניקוז של הנהרות: מָאלִיגָ'אי (Malizhai), דָאוָאגֶ'ה (Dawazhe) ואָאמֶנְגְקוֹנְג-גֶטָה (Amengkong-Geta). טרסות האורז מרוכזות בכל אגן ניקוז תוך יצירת שלושה גושים נפרדים המכונים:
המערכת האקולוגית
עם השנים פיתחו בני ההאני מערכת אקולוגית שלה ארבעה מרכיבים:
בני ההאני השכילו למצוא את האיזון שבין שטח הטרסות לשטח היערות, ומשנות ה-50 של המאה ה-20 כמעט שלא חל שינוי ביחס בין שטחים אלו, כאשר היערות באזור אתר המורשת מהווים כ-51% מהשטח, הטרסות כ-28%, הכפרים פחות מ-2%, והשאר שטחי טרשים, ערבות דשא, פארקים, דרכים ומערכת המים.
יערות
חלק מהעצים ביערות שבאתר הם צמחייה מקורית וחלקם נשתלו על ידי בני ההאני. סוגי העצים על פי סוגי היערות הם: ביערות אלו יש מגוון ביולוגי נרחב של מיני עשבים, פטריות וחרקים. בין היונקים השוכנים ביערות אלו אייל אציל, טיגריס, חזיר בר וחולדת חזרן.
ההאני מעריצים את היערות, מגנים עליהם ואף סוגדים להם. ההאני מסווגים את היערות לפי השימוש שהם עושים בהם:
מערכת המים
מערכת המים באתר המורשת היא שילוב בין מערכת מים טבעית ומערכת מעשה ידי אדם. בשל המבנה הגאולוגי המיוחד דולפים מים מהקרקע בפסגת ההרים, המים מתלכדים לפלגים הזורמים במורד ההר ונלכדים בתעלות ומשמשים לצורכי הכפרים ולהשקיית הטרסות. המים העודפים זורמים לנחלים דוגמת מָאלִיגָ'אי, דָאוָאגֶ'ה, אָאמֶנְגְקוֹנְג וגֶטָה וכל הנחלים זורמים בסופו של דבר לנהר האדום או לנהר טֶנְגְטְיָאו.
תושבי אתר המורשת חפרו רשת ענפה של תעלות ותעלות משנה על מנת לתעל את המים לכפרים ולטרסות. האורך הכללי של התעלות באתר המורשת הוא 445.83 קילומטרים. באתר יש ארבע תעלות מרכזיות ברוחב שבין 50 סנטימטר למטר ובאורך הכללי של 30 קילומטרים, ו-392 תעלות משנה שרוחבן פחות מ-30 סנטימטרים ואורכן הכללי 415 קילומטרים. תהליך בניית התעלות מתחיל בשימוש בערוצים טבעיים שאת מימיהם מסיטים לבריכות אגירה שנועדו להתמודד עם שיטפונות פתע בגלל סופות גשמים ולבריכות השקעה שבהן שוקעים הבוץ, הטיט והחצץ. מבריכות אלו זורמים המים לתעלות המרכזיות. אלו מזרימות את המים על פני הרכסים ומחלקות אותם לכפרים השונים ולשדות. חיסכון בכוח אדם הושג בזמן חפירת התעלות באמצעות הזרמת מים ופינוי הקרקע והסלעים שעוצרים את זרימת המים. בזמן בניית התעלה המרכזית הושארו פתחים לתעלות המשנה שנועדו לחלק את המים לכפרים על פי גודל הכפר. המים זורמים לטרסות ויורדים בכוח הכבידה מטרסה לטרסה ובסופו של דבר זורמים דרך תעלות הניקוז לנחלים שבתחתית העמק. הסחף ששוקע בתעלות מתנקה באופן טבעי בתקופה שבה יש זרימה חזקה.
בניית ותחזוקת התעלות היא מלאכה אליה נרתמים כל בני ההאני בשל החשיבות הגדולה של תעלות השקיה לעצם קיומם. תעלה מרכזית נבנית במאמץ משותף של כמה כפרים. ההאני יתחזקו בהתנדבות תעלות, גם אם תעלות אלו לא שייכות להם. עקב כך, אף על פי שמערכת התעלות היא בת למעלה מאלף שנים היא מסוגלת להבטיח הספקה רצופה ואפקטיבית של מים גם בימינו.
מכיוון שאין להאני סכרים על מנת לשמור מים לתקופות של מחסור הם משתמשים במים בחסכנות, והם משתמשים במים כמה פעמים. מים שנועדו לשטוף ירקות או ידיים ישמשו אחר-כך לשטיפות הרחבות, אחר-כך יפנו את הביוב, ואז יזרמו דרך תעלות המשנה לטרסות. בתהליך זה שוקעים המוצקים בביוב, וכך נמנע הזיהום שהיה מתרחש לו הביוב היה זורם ישירות לנהרות. בדיקות שנערכו למים הזורמים משדות אלו הראו ירידה משמעותית בכמות החנקות וכמות הזרחות.
חלוקת המים בין השדות מנוהלת על ידי אדם הממונה לתפקיד. בעלי השדות מגיעים להסכם לגבי כמות המים שיקבלו מתעלות ההשקיה וההחלטה ממומשת באמצעות הסטה של חלק יחסי של המים מתעלת ההשקיה באמצעות לוח עץ או אבן. באביב או בתקופה של מיעוט משקעים כשהספקת המים מצטמצמת משתנית השיטה וכל שדה מקבל את כל המים בתעלה בתורו, כאשר בעלי השדות האחרים מקפידים לסגור את הפתחים המובילים לשדות שלהם.
הכפרים
מתוך 82 הכפרים הכלולים בשטח אתר המורשת נבחרו חמישה כפרים מייצגים, שבהם כ-300 משקי בית ומעל ל-1,500 נפשות. הכפרים הם: חמשת כפרים אלו נבחרו כמייצגים כפרים מכל אחד משלושת הגושים שבאתר, ונבחרו כפרים שבהם יש מבני מגורים מסורתיים, וגם כפרים שעוברים מודרניזציה. כל הכפרים שוכנים בחלק העליון של אמצע המדרון, אתר אידיאלי למגורי אדם. באזור הנמוך של עמקי הנהרות חם ולח וקיימת סכנת מלריה. על הפסגה קר, לח ומעורפל רוב השנה. באתר של הכפרים האקלים נוח, הטמפרטורה הממוצעת 15°C, יש בממוצע 16 וחצי שעות אור וכמות המשקעים נעה סביב 1,000 מילימטרים. גודל הכפרים נקבע על פי היכולת של השדות השייכים לכפר לספק מזון, וגודל השדות השייכים לכפר מסוים מוגבל בשל העובדה שהתנועה אל השדות היא תמיד ברגל, ומכאן נקבע המרחק שבין הכפר לשדה הרחוק ביותר. כאשר כמות התושבים בכפר מסוים עולה על יכולת ייצור המזון מקימים חלק מהתושבים כפר חדש. הממוצע לכפר בין חמשת הכפרים הנבחרים הוא 60 משקי בית ו-305 נפשות, בממוצע 5.1 נפשות למשק בית. הכפר התיכון צְ'וֵ'אנְפֿוּגְ'וָאנְג הוא הכפר החדש ביותר והוקם בשנת 1963 כאשר שש משפחות מהכפר המורחב צְ'וֵ'אנְפֿוּגְ'וָאנְג עקרו למקום הנוכחי. דרך ראיונות עם המייסדים יכלו האתנולוגים לשחזר את תהליך בניית כפר האני טיפוסי.
הכפר בנוי סביב רחוב ראשי המקביל לקו הגובה של המדרון, שממנו יש דרכים למעלה אל היער הקדוש ולמטה אל טרסות האורז. בתי הכפר מסודרים לאורך רחוב זה. בנוסף יש בכל כפר של האני כמה אתרים ציבוריים: בתחתית הכפר מוקם "שדה מוֹצְ'יוֹ" (Moqiu) המוקף צמחייה. בשטח זה מייבשים את הדגן בתקופת הקציר ומקיימים את הפסטיבלים. בכניסה לכפר יש שער המנצל עצים טבעיים. כמו כן יש בכפר בריכה ציבורית או באר, טחנת קמח הפועלת על מים ומכונת דיש הפועלת על מים.
ההאני מתגוררים בבתים בני שניים או שלוש קומות בנויים, חזרן, בוץ, אבן ועץ המכוסים בקש הקרויים בתי פטרייה בשל צורתם. בשל הלחות הגבוהה הנפלטת מהקרקע באזור ההררי הסובטרופי של יונאן, הקומה הראשונה הנמצאת במגע ישיר עם הקרקע אינה מתאימה למגורים ומשמשת לגדל חיות משק. הדיירים מתגוררים בקומה השנייה והקומה השלישית משמשת לאחסן דגן ומזון המוגנים מפני הלחות באמצעות מבנה הגג דמוי הפטרייה המאפשר אוורור. בני ההאני מחליפים את כיסוי הגג פעם בשנה או בשנתיים.
טרסות האורז
הטרסות משתרעות בתחום האתר על שטח של 471 קמ"ר, 28.34% מכלל השטח. השטח הממוצע של טרסה הוא כ-120 מ"ר.
הטרסות מתפרשות על המדרון, כאשר הטרסה הגבוהה ביותר בגובה 1,996 מטרים מעל פני הים והנמוכה ביותר בגובה 603 מטרים. מעל 2,000 מטרים הטמפרטורה נמוכה מדי ולא ניתן להבטיח אספקה שוטפת של מים. גם כך בגובה של כ-2,000 האורז גדל בטמפרטורה הנמוכה ביותר בעולם. כ-90% משטח הטרסות בגבהים שבין 900 ל-1,800 מטרים. מרבית הטרסות נבנות על מדרון ששיפועו בין 10 ל-25 מעלות, אם כי במדרונות התלולים ביותר יש טרסות הבנויות על מדרון ששיפועו 60 מעלות. הפרש הגובה בין הטרסה הנמוכה ביותר לגבוהה ביותר עולה על 1,000 מטרים והוא בולט בגוש לָאוחוּדְזְוֵי שבו ההפרש מגיע ל-1,393 מטרים, והטרסות בנויות מכ-3,000 מדרגות. להפרשי הגובה יש השלכה על סוגי האורז, ועל מועדי השתילה והטיפול. בגבהים הנמוכים יותר מגדלים זני תערובת (Hybrid rice), דוגמת אורז דביק מהזן Mengla, בעוד שבגבהים מעל 1,500 מטרים מגדלים זנים מסורתיים. כל הזנים הם וריאציה על הזן המכונה באנגלית Red Cargo rice, זן נטול גלוטן, עשיר במינרלים וויטמינים, עמיד למחלות, ולשינויים בטמפרטורה, שגרגיריו ארוכים וצבעם אדום או ארגמן.
הטרסות נבנות מלמטה כלפי מעלה, ומהשטחים שקל יותר ליישר על ידי חפירה, לשטחים באזור התלול יותר. הסוללה החוסמת את הטרסה בנויה מעפר מהודק בעובי שבין 20 ל-30 סנטימטרים ובגובה ממוצע שבין מטר לשניים, אם כי יש מקרים שבהם הסוללה מגיעה לגובה שבין חמישה לשישה מטרים. הסוללה נבנית כשהיא עוקבת אחרי קווי המתאר של המדרון וחלקה החיצוני גבוה מחלקה הפנימי.
הטיפול בטרסה כולל כ-20 תהליכים המתחלקים ל: התהליכים הם תוצאה של ניסיון שנצבר למשך למעלה מאלף שנים וההוראות המדויקות, מתי לזרוע, מתי לשתול, מה לשתול וכו' הועברו בעל פה באמצעות שירים מדור לדור, ולהאני יש שיר לכל אחד מהתהליכים. שירים אלו כוללים גם הוראות דתיות על סוג המנחות או הקורבנות שיש לבצע כחלק מכל תהליך.
מלבד אורז מגדלים בני ההאני דגים וברווזים בטרסות המוצפות, ושותלים סויה וכותנה על הסוללות. מלבד ערכם התזונתי עוזרים הדגים הברווזים בניכוש עשבים, תפיסת חרקים ודישון.
אלכסנדר פירס
אלכסנדר פירס (באנגלית: Alexander Pearce; 1790 – 19 ביולי 1824) היה נידון וקניבל אירי-טסמני שהוגלה, למשך 7 שנים, למושבת העונשין בארץ ואן דימן (כיום, טסמניה), אוסטרליה, בגין גניבה. הוא ברח מספר פעמים מהכלא. במהלך אחת מאותן בריחות, הוא נהיה לכאורה לקניבל ורצח את חבריו בזה אחר זה. בבריחה אחרת, עם בן לוויה אחד, הוא לכאורה הרג אותו, ואכל אותו בחתיכות. בסופו של דבר, הוא נלכד ונתלה בהובארט בגין רצח, ולאחר מכן גופו בותר.
ראשית חייו
פירס נולד במחוז מונאהן, אירלנד. הוא היה פועל חווה קתולי, נשפט בארמה ב-1819 לגלות לארץ ואן דימן בגין. הוא המשיך לבצע עבירות קטנות שונות בהיותו במושבת העונשין בארץ ואן דימן, ממנה נמלט במהרה. במהדורת מאי 1822 של Hobart Town Gazette, דווח על בריחה זו והוצע פרס בסך 10 ליש"ט על לכידתו מחדש. כשנתפס, הוא הואשם בבריחה מהכלא ובזיוף פקודה, ונשפט. לאחר המשפט השני שלו, הוא הוגלה למושבת העונשין של מקווארי הארבור.
בריחה וקניבליזם
ב-20 בספטמבר 1822, פירס יחד עם שבעה אסירים נוספים ממושבת העונשין של מקווארי הארבור : אלכסנדר דלתון, תומאס בודנהאם, ויליאם קנרי, מתיו טרוורס, אדוארד בראון, רוברט גרינהיל וג'ון מאת'ר ברחו מהמושבה, כשעבדו בצד המזרחי של הנמל. גרינהיל, שהיה בידו גרזן, מינה את עצמו כמנהיג, נתמך על ידי חברו, טרוורס, שאיתו הוא נשלח למושבת העונשין של מקווארי הארבור בגין גניבת סקונר של איש העסקים אנתוני פן קמפ, בניסיון להימלט מאוסטרליה. לאחר 15 יום למסע הגברים, הם נהיו רעבים ובעזרת סורטיציה, הם בחרו מי ימות מרעב. תומאס בודנהאם (או אולי אלכסנדר דלתון) שלף את הקש הקצר, ונערף ראשו על ידי הגרזן. בשלב זה, שלוש מהחברה - דלתון, קנרי ובראון - נבהלו והסתלקו מהאזור. קנרי ובראון הגיעו לנמל מקווארי, אך נראה שדלתון מת מעייפות. זה השאיר את גרינהיל, טראוורס, ג'ון מאת'ר ואלכסנדר פירס באזור. כשגרינהיל וטרוורס פעלו כצוות, הגיע תורם של מאת'ר או פירס. נראה כי פירס התייצב בשלב זה עם גרינהיל וטראוורס, ומאת'ר היה הקורבן הבא. לאחר מכן, לפירס היה קצת מזל: טרוורס ננשך ברגלו על ידי נחש. גרינהיל התעקש שיישאו אותו במשך חמישה ימים, אך כשהתברר שהוא לא יחלים מזה, הוא הרג אותו.
לאחר מכן, זה היה משחק חתול ועכבר. לגרינהיל היה הגרזן, אך שניהם גוועו ברעב, והם נאלצו לישון. בסופו של דבר, פירס רצח את גרינהיל על ידי שימוש בגרזן, ואכל את גופתו. בהמשך, פשט על מחנה אבוריג'יני וגנב עוד אוכל. כשראה כבשים, הוא ידע שהגיע למחוזות המייושבים. שוב היה לו מזל, שכן הרועה שבא אליו, בשביל לאכול כבש, היה חבר ותיק. לאחר מכן, פירס היה נוהג לגנוב כבשים, ובסופו של דבר נתפס יחד עם ויליאם דייוויס וראלף צ'ורטון, ששניהם נתלו בשל הסתבכות ובריחה מליווי צבאי.
אחרי שנה, נמלט פירס בפעם השנייה, והצטרף אליו אסיר צעיר בשם תומאס קוקס. פירס נתפס תוך עשרה ימים והועבר לבית המשפט העליון של ארץ ואן דימן בהובארט, שם הוא נשפט והורשע ברצח ובקניבליזם של תומאס קוקס. משקיפים ציינו כי פירס לא היה נראה כמו קניבל. באותו הזמן, גובהו של פירס היה רק 1.6 מ', אשר היה מתחת לגובה הממוצע באוסטרליה. על פי הדיווח של העיתון Hobart Town Gazette, ב-25 ביוני 1824, נראה שהוא לא היה מישהו ש-"עמוס במשקל הדם האנושי, והאמין שהוא סעודה של בשר אדם". לאחר שנעצר, נמצאו חלקים מגופתו של קוקס בכיסיו של פירס, אף על פי שנותרו לו עדיין אוכל, ואשמתו הייתה מעל לכל ספק הפעם. פירס התוודה שהוא הרג את קוקס, כי כשהגיעו לנהר קינג, הוא גילה שקוקס לא יכול לשחות. פירס היה העבריין הראשון שהוצא להורג על ידי בית המשפט העליון החדש והקניבל הראשון שהתוודה ונשפט במערכת בתי המשפט הטסמניים.
אלכסנדר פירס נתלה בגאול סטריט קמפבל ב-9 בבוקר ב-19 ביולי 1824, לאחר שהתוודה לאב קונולי. דווח כי רגע לפני שנתלה אמר פירס:
נאדר אבו תאמר
נאדר אבו תאמר (בערבית: نادر أبو تامر נולד ב-1956) הוא סופר, מתרגם, עיתונאי ושדרן ערבי ישראלי זוכה פרס שר התרבות לכתיבת ספרים לילדים בערבית בשנת 2008 ומקים מוקד התנועה של קול ישראל בערבית.
ביוגרפיה
אבו תאמר נולד בשפרעם וסיים שם את לימודיו התיכוניים. ב-1987 סיים את לימודיו לתואר הראשון בשפה וספרות ערבית באוניברסיטה העברית בירושלים ובשנת 1990 סיים את התואר שני בשפה ובספרות ערבית. תוך כדי לימודיו עבד כמעצב גרפי וכמתרגם בחברות "תרגומי איכות" ו"עלי כותרת".
החל בקריירה עיתונאית בשנת 1995 כעיתונאי, שדר וקריין, בתרגום סימולטני של אירועים שונים, ניהול והגשת גל פתוח, הגשת יומני חדשות וקריאת מהדורות חדשות. הקים במקביל את מוקד התנועה בקול ישראל בערבית והמשיך כעורך אקטואליה ותוכניות בקול ישראל, ביניהן "יום חדש", "בוסתן הזמר", "תחנות", "עמדות", "שכנים" שעוסקות במיזמים חינוכיים ו"אוראק". משנת 2013 מגיש את תוכנית האקטואליה "אג'נדה", אחת התוכניות המרכזיות בקול ישראל בשפה הערבית, בה נידונים נושאים פוליטיים, תרבותיים וחינוכיים שקשורים לחברה הערבית בישראל.
מלבד עבודתו כאיש תקשורת, חיבר כ-30 ספרי ילדים, ותרגם כעשרה ספרים מעברית לערבית. בשנת 2008 זכה בפרס שר התרבות לכתיבת ספרים לילדים בערבית.
טאפ
טאפ (בהונגרית: Táp) הוא כפר קטן במחוז גיור-מושון-שופרון, שבצפון-מערב הונגריה. כמו כפרים רבים באירופה גם בטאפ מספר התושבים נמצא בירידה. כך, בשנת 1990 חיו בכפר 792 תושבים, ובשנת 2019 רק 746 תושבים.
יהודי בטאפ
בטאפ חיו יהודים בתקופות זמן שונות:
This Love (שיר של מארון 5)
This Love (בעברית: האהבה הזאת) הוא סינגל של להקת הרוק האמריקאית מארון 5 שיצא מתוך אלבום הבכורה של הלהקה, Songs About Jane. השיר יצא לאור כסינגל ב-27 בינואר 2004.
השיר נכתב על ידי סולן הלהקה, אדם לוין, יום אחרי שהחברה שלו, ג'יין, עזבה אותו. מילות השיר מבוססות על הפרידה. קליפ השיר בוים על ידי סופי מולר.
השיר זכה לביקורות חיוביות ומוקם במקומות גבוהים במצעדים רבים, בהם בילבורד הוט 100 במקום ה-5.
הפקולטה להנדסת מכונות בטכניון
הפקולטה להנדסת מכונות בטכניון בחיפה נוסדה בשנת 1935, והיא עוסקת בהכשרה של מהנדסי מכונות. דקאן הפקולטה הוא פרופ' אלון וולף.
היסטוריה
הפקולטה הוקמה בשנת 1935, לאחר שתחום הנדסת המכונות פוצל מהפקולטה לטכנולוגיה. לפקולטה כ-8,000 בוגרים, כשבוגרי הפקולטה תופסים עמדות מפתח בתעשייה האזרחית, הביטחונית ובאקדמיה.
מרכז לרובוטיקה על שם לאומי
בשנת 2011 הוקם בפקולטה מרכז לרובוטיקה על שם לאומי לטיפוח החינוך והידע בתחום הרובוטיקה. מטרות המרכז הם להוות ארגון-גג חינוכי להדרכה והכוונה בתחום הרובוטיקה, ולשמש כתובת לכל העוסקים בתחום זה בארץ. עידוד והחדרת מוטיבציה ללימודי המדעים והטכנולוגיה בקרב בני הנוער, חינוך לרובוטיקה דרך תחרויות, עבודה שיתופית של סטודנטים ותלמידי בתי ספר - יתרמו רבות לעידוד בני נוער להתמחות בתחום גם בשלב לימודיהם האקדמיים. המרכז מקיים כל שנה כמה תחרויות לבני נוער:
ארון ברוקס
ארון ג'מאל ברוקס (באנגלית: Aaron Jamal Brooks; נולד ב-14 בינואר 1985 בסיאטל, וושינגטון) הוא כדורסלן אמריקאי המשחק בעמדת הרכז בקבוצת אילווארה הוקס מליגת העל האוסטרלית.
תיכונים ומכללות
את דרכו בכדורסל החל ברוקס בבית הספר התיכון על שם בנג'מין פרנקלין. בעונת, עונתו האחרונה בתיכון, הוביל את קבוצתו לאליפות לאחר ניצחון 55-67 במשחק הגמר נגד שחקן אוניברסיטת גונזגה וה-NBA לעתיד אדם מוריסון, שם קלע 38 נקודות. לאחר עונה זו נבחר להשתתף במשחק מקדונלד'ס אול-אמריקן.
בשנת 2003 החל לשחק באוניברסיטת אורגון. כבר בעונתו הראשונה בליגת המכללות הציג יכולת טובה ונבחר לחמישיית ה של העונה במחוז הפסיפיק-10 (Pac-10) עם של 7 נקודות, 2.4 ריבאונדים ו-2.7 אסיסטים למשחק. בעונתו השנייה באורגון הפך לשחקן מוביל בקבוצה ועם ממוצעים של 14 נקודות, 3.3 ריבאונדים ו-4.6 אסיסטים למשחק נבחר לחמישיית העונה המחוזית. גם בעונה הבאה המשיך לבלוט והעמיד 10.8 נקודות, 3.4 ריבאונדים ו-4.4 אסיסטים למשחק, אך לא זכה בתואר כלשהו.
בעונתו האחרונה במכללות, עונת, הגיע ברוקס לשיאו ועם ממוצעים של 17.7 נקודות, 4.3 ריבאונדים ו-4.3 אסיסטים למשחק הוביל את אורגון לגמר הפסיפיק-10, שם הפסידה הקבוצה לאוניברסיטת פלורידה. הוא נבחר לחמישיית העונה המחוזית, לנבחרת העונה במכללות על שם ג'ון וודן ולחמישיית העונה השלישית של סוכנות הידיעות האמריקאית. הוא סיים את קריירת המכללות שלו ב-29 במרץ 2007, בסוף שבוע האולסטאר של ה-NCAA, שם זכה בתחרות השלשות.
NBA
בדראפט ה-NBA 2007 נבחר ברוקס במקום ה-26 על ידי יוסטון רוקטס. בעקבות יכולת לא מרשימה במשחקי ההכנה ובמחזורי הפתיחה של הליגה הורד לקבוצת הבת של יוסטון, ריו גראנדה ואלי וייפרס מליגת הפיתוח של ה-NBA, אך כבר לאחר שני משחקים חזר לקבוצה הבוגרת. את עונת הרוקי שלו סיים עם ממוצעים נמוכים של 5.2 נקודות ו-1.7 אסיסטים למשחק.
בעונת החל להוות גורם משמעותי יותר ביוסטון ולאחר העברתו של רייפר אלסטון, שהיה הרכז הפותח של הקבוצה לאורלנדו מג'יק, הפך גם לשחקן חמישייה קבוע וסיים את העונה הסדירה עם 11.2 נקודות ו-3 אסיסטים בממוצע למשחק. גם בפלייאוף המשיך לבלוט והיה אחד הגורמים המרכזיים ליכולת הקבוצתית המצוינת של יוסטון שניצחה בסיבוב הראשון את פורטלנד טרייל בלייזרס. בחצי גמר המערב התמודדו ברוקס וקבוצתו נגד לוס אנג'לס לייקרס. למרות שבמשך מרבית הסדרה נאלצה יוסטון לשחק ללא כוכביה המובילים, יאו מינג וטרייסי מקגריידי, הצליחו ברוקס ושחקנים נוספים כגון לואיס סקולה ורון ארטסט להתעלות והודחו רק לאחר שבעה משחקים, כאשר במשך חלקים נכבדים מהסדרה הם מהווים יריב שקול ואף עדיף לשחקני לוס אנג'לס המנוסים והאתלטים.
עם תחילת עונת הפך לשחקן מוביל ביוסטון והיה ל של הקבוצה עד הגעתו של קווין מרטין לקראת סיום העונה. הוא קלע 19.6 נקודות, מסר 5.3 אסיסטים (מלך האסיסטים של יוסטון) והוריד 2.6 ריבאונדים בממוצע ונבחר לשחקן המשתפר של העונה. למרות שיפורו הניכר של ברוקס ויכולתם הטובה של מרבית שחקני הרוטציה, חסרונו של יאו מינג, אשר היה פצוע במשך כל העונה ודעיכתו של טרייסי מקגריידי השפיעו על היכולת הקבוצתית של יוסטון שלמרות שסיימה את העונה הסדירה במאזן חיובי (40-42) לא הצליחה להעפיל לפלייאוף.
ב-24 בפברואר 2011 הועבר ברוקס לפיניקס סאנס בתמורה לגוראן דרגיץ'. ברוקס שיחק במדי הסאנס במשך חצי עונה בלבד, עד סיום חוזהו בקבוצה בקיץ 2011.
סין
באוגוסט 2011, בעקבות שביתת השחקנים ב-NBA, חתם ברוקס בקבוצת "גואנגדונג סאות'רן טייגרס" מליגת ה-CBA הסינית. ב-6 בינואר 2012 קלע ברוקס שיא עונתי של 40 נקודות בניצחון קבוצתו על "טיינג'ין רונגאנג". בפלייאוף ה-CBA ניצחה גואנגדונג את שתי הסדרות הראשונות בתוצאה 3-0, אך הפסידה בגמר הליגה ל"בייג'ינג דאקס", בראשותו של סטפון מרבורי, בתוצאה 4-1.
חזרה ל-NBA
ברוקס חזר ל-NBA בעונת, לאחר שחתם בסקרמנטו קינגס על חוזה לעונה אחת. בסקרמנטו תפקד ברוקס כשחקן מחליף וקלע 8.0 נקודות בממוצע למשחק בלבד. לאור האכזבה מהגארד, ניפו הקינגס את ברוקס מסגל הקבוצה ב-1 במרץ 2013. לאחר ארבעה ימים חתם בשורות יוסטון רוקטס, שבמהלך ארבעת החודשים הבאים הספיקה לחתוך אותו ולהחתימו מחדש עד סיום עונת. במהלך אותה עונה, ב-20 בפברואר 2014, נשלח בטרייד לדנוור נאגטס בתמורה לפורוורד ג'ורדן המילטון.
ב-22 ביולי 2014 חתם ברוקס בשיקגו בולס על חוזה לעונה אחת, ובסיומה האריך עמה את החוזה.
בעונות ו- שיחק עבור אינדיאנה פייסרס ומינסוטה טימברוולבס, בהתאמה.
יחסי טורקיה–פינלנד
יחסי טורקיה–פינלנד הם יחסי החוץ בין פינלנד לטורקיה.
סקירה כללית
טורקיה הכירה בעצמאות פינלנד ב-21 בפברואר 1918. יחסים דיפלומטיים ביניהם כוננו ב-20 במאי 1920.
ביוני 2019, הגבילה פינלנד את יצוא נשק לטורקיה, לאחר שארדואן פתח בפלישה נגד חמושים כורדים בצפון מזרח סוריה.
באוקטובר 2021, בעקבות הפנייה לשחרורו של הפעיל הטורקי עוסמאן קוואלה שעליו חתמו 10 מדינות מערביות, הורה נשיא טורקיה רג'פ טאיפ ארדואן לשר החוץ שלו להכריז על שגריר פינלנד כפרסונה נון גרטה, לצד 9 השגרירים האחרים. עם זאת, השגרירים לא קיבלו כל הודעה רשמית לעזוב את המדינה וארדואן בסופו של דבר נסוג מהחלטתו.
במאי 2022, בעקבות רצונה של שוודיה להצטרף לברית נאט"ו, טורקיה איימה להטיל וטו על הצטרפותה לברית נאטו. ההצטרפות היה מותנית באישור של כל החברות בה, כולל טורקיה. אחד מהנימוקים של ארדואן היה העובדה כי היו כמה מתנגדי משטר, מארגון ה-PKK ומארגונו של המנהיג הדתי פטהוללה גולן, שנחשבים ל"טרוריסטים" בטורקיה אך קיבלו מקלט מדיני במדינה. פינלנד שאפה לשכנע את טורקיה להסיר את התנגדותה. חודש לאחר מכן, טורקיה טענה שכל דרישותיה התקבלו וכי היא תומכת באישור חברותן של פינלנד ושוודיה בברית נאט"ו. כמו כן, דווח כי טורקיה קיבלה התחייבות לגבי הגבלות על קבוצות כורדיות שטורקיה מחשיבה כטרוריסטים, והימנעות מהחסם על נשק . נחתם מזכר בין הצדדים . מספר חודשים לאחר מכן, באפריל 2023 טורקיה אישרה באופן סופי את ההצעה לצירוף פינלנד ופינלנד התקבלה לברית.
יחסי סחר
בשנת 2018 הסתכם היקף הסחר הדו-צדדי בין טורקיה לפינלנד ב-1,323 מיליארד דולר (יצוא טורקי 339 מיליון דולר; יבוא 984 מיליארד דולר), בהתאמה עלייה של 7% בהשוואה לשנה הקודמת.
פריטי הייצוא העיקריים של טורקיה לפינלנד כוללים מכוניות, חלקים ואביזרים לרכב מנועי, מוצרי קרמיקה וסלילה, ואילו פריטי הייבוא העיקריים שלה מפינלנד הם עיסת עץ כימית, נייר וקרטון, מצופים בקאולין או בחומרים אורגניים ופלדת סגסוגת שטוחה - מוצרים מגולגלים.
ההשקעות הישירות הזרות מפינלנד לטורקיה בין השנים 2002–2018 הסתכמו בכ-366 מיליון דולר, ואילו ההשקעות הישירות הזרות הטורקיות בפינלנד באותה התקופה היו 19 מיליון דולר.
תיירות
128,860 תיירים פינים ביקרו בטורקיה בשנת 2018, בהתאמה לעלייה של 33% בהשוואה לשנה הקודמת.
צוק תמרור
צוק תמרור הוא הר בדד במדבר יהודה, כ-10 ק"מ מערבית לעין בוקק. גובהו 204 מטר מעל פני הים.
גאוגרפיה
צוק תמרור ממוקם בקצה המזרחי של שלוחה הררית שטוחה בין אגן הניקוז של נחל בוקק מצפון לבין אגן הניקוז של נחל זוהר מדרום. שם ההר נקבע בגלל עמוד נושא לוחית מתכת שניצב במשך שנים על קצה הצוק ונראה מרחוק כתמרור. הצוק מוקף בתהומות משלושה עברים, ורק במערב יש אליו גישה נוחה. ההר עשוי מסלע קירטון רך ועליו שכבת חפוי צפופה ומהודקת של סלע צור. מפסגת ההר ניתן להשקיף על כל המרחב שבין מצדה בצפון, רכס כידוד וערד במערב, רכס חצבה בדרום ים המלח והרי מואב במזרח.
שדה הנפט צוק תמרור
בשנת 1980 החלה חברת "חנ"ה - חיפושי נפט השקעות" ושותפים נוספים בקידוח "צוק תמרור 1" סמוך להר, בנובמבר 1981 הקידוח הגיעה לעומקו הסופי של כ-2,300 מטר והקידוח החל להפיק 90 חביות נפט ביום. במאי 1983 הסתיים בסמוך קידוח "צוק תמרור 2" מבלי שהתגלה נפט}. קידוח "צוק תמרור 1" ננטש לאחר שהפיק 8,000 חביות נפט.
אל-קודס (נפה)
נפת אל-קודס (ירושלים) היא אחת מ-16 נפות הרשות הפלסטינית. הנפה כוללת את מזרח ירושלים, המוגדרת כבירת הנפה על פי החוק הפלסטיני, ואת כל היישובים הפלסטיניים הסמוכים לה.
צוק תמרור
שדה הנפט צוק תמרור
בשנת 2006 השותפות המוגבלת "זרח" של חברת "גינקו","דלק קידוחים" ו"ואבנר חיפושי נפט" מקבוצת דלק קיבלו את הרישיון לבצע חיפושי נפט באזור והחלו לבצע בדיקות גאולוגיות. בסוף 2009 החלו בקידוח ב"צוק תמרור 4". בנוסף חידשו את ההפקה מ"צוק תמרור 3" בקצב של כ-160 חביות נפט ביום. בסוף 2010 קבע משרד האנרגיה כי תוקף הרישיון של "זרח", מאחר שחלפו שבע שנים מתאריך הענקת הרישיון, ולא התגלה בו נפט בכמות מספיקה כדי שייחשב כ"תגלית". החברה פנתה לבג"ץ, בטענה שרישיון זרח נחשב ל"תגלית" בשל כמויות הנפט שהופקו ממנו בעבר. בסופו של דבר חתמו זרח והמדינה על הסכם פשרה, שבו הוחלט כי תקבל חזרה את הרישיון, ובו גם שטחים הנמצאים מזרחית לכביש 90 המקביל לים המלח.
אל-קודס (נפה)
שטח הנפה הוא 345 קמ"ר. על פי אומדן הלשכה הפלסטינית המרכזית לסטטיסטיקה לשנת 2016 בנפה התגוררו 426,533 נפשות. מספר זה כולל את תושבי מזרח ירושלים.
צוק תמרור
שדה הנפט צוק תמרור
בשנת 2015, הצטרפו לרישיון השותפות המוגבלת "הזדמנות ישראלית – חיפושי מקורות אנרגיה", חברת אשטרום והגאולוג אלי רוזנברג. ב-2016, לאחר שצירפו את רישיון "צוק תמרור" והרישיון הסמוך "חלמיש" וערכו בדיקה גאולוגית על כל השטח, הכריזו שבאזור מאגר נפט בשווי כ-1.2 מיליארד.
אל-קודס (נפה)
חלוקת משנה
הרשות הפלסטינית מחלקת את הנפה לשניים: להלן רשימת היישובים בנפת אל-קודס לפי סוג יישוב.
ג'ואן קופטי
ג'ואן מאזן קופטי (בערבית: جوان مازن قبطي, תעתיק מדויק: קבטי; נולד בשנת 1990) הוא שחיין ערבי-ישראלי, אלוף ישראל בשחייה (2011 ו-2012) במשחה ל-200 מטר חזה. הוא השחיין הגבר הערבי הראשון שהוא אלוף ישראל בשחייה.
ביוגרפיה
קופטי נולד וגדל בירושלים, בן למשפחה ערבית-נוצרית-ישראלית, שמקורותיה הם הנוצרים הקופטים במצרים. אביו, עורך דין יליד נצרת ואמו ילידת תרשיחא שנפגשו והכירו באוניברסיטת תל אביב. הוא התאמן בקבוצת ירושלים רבתי בהדרכתם של מנו מאי וברי אבנר. כבר בגיל צעיר הוא הצטיין בשחייה וזכה בתוארי אליפות לגילאים צעירים. בגיל 16 עבר להתאמן בתיכון בולס בג'קסונוויל שבפלורידה, שם שחה במועדון בית הספר וזכה באליפות פלורידה במשחה ל-100 מטר חזה לגילו. בסיום לימודי התיכון עבר להתאמן במכללת אירוויין בקליפורניה ולאחר כשנה עבר להתאמן במכללת מיזורי.
2007
באליפות ישראל שנערכה בווינגייט בשנת 2007 זכה קופטי במדליית כסף במשחה ל-200 מטר חזה בתוצאה של 2:19.97 דקות, אחרי תום בארי ממבי קריית אונו (2:14.36 דקות ולפני דני מלניק מהפועל ירושלים (2:20.19 דקות)
2008
באליפות אירופה לנוער שנערכה בבלגרד, סרביה סיים קופטי במקום תשיעי במשחה ל-200 מטר חזה בתוצאה של 2:18.96 דקות.
באליפות ישראל שנערכה בווינגייט בשנת 2008 זכה קופטי במדליית ארד במשחה ל-200 מטר חזה בתוצאה של 2:19.10 דקות, אחרי תום בארי (2:14.80 דקות) ודני מלניק (2:17.98 דקות).
2010
באליפות ישראל בשחייה שנערכה בווינגייט בשנת 2010 זכה קופטי במדליית כסף, במשחה ל-200 מטר חזה בתוצאה של 2:22.42 דקות, אחרי דני מלניק (2:17.05 דקות) ולפני אמרי גניאל (2:23.40 דקות), שניהם מהפועל ירושלים. נוסף לכך, הוא סיים במקום שישי במשחה ל-100 מטר חזה בתוצאה של 1:05.95 דקות.
2012
באליפות ישראל בשחייה (בריכת 25 מטר) שנערכה בבית איל, אשדות יעקב מאוחד, בפברואר 2012 זכה במדליית זהב במשחה ל-100 מטר חזה בתוצאה של 1:00.95 דקות, לפני אמרי גניאל (1:01.10 דקות) ויהב שחף מהפועל ירושלים (1:01.59 דקות).
קופטי לא נבחר לייצג את ישראל באליפות אירופה שנערכה בדברצן, הונגריה במאי אותה שנה בטענה שלא קבע קריטריון אישי להשתתפות. לעומתו, אמרי גניאל יריבו, שקבע את הקריטריון במשחה ל-50 מטר חזה הוחלט שגם ישחה את סגנון החזה במסגרת משחה השליחים 4x100 מטר מעורב, אף על פי ששיאו של קופטי (1:02.43 דקות) היה טוב יותר משל גניאל (1:02.53 דקות) ב-0.1 שניות. טענת המאמן הלאומי ואיגוד השחייה הייתה שרק שחיינים שעמדו בקריטריון אישי ישחו באליפות. בית הדין העליון של איגוד השחייה, החליט כי קופטי יצטרף למשלחת ומי שישחה מהר יותר במשחה ל-100 מטר חזה, שיתקיים לפני משחה השליחים, יהיה הנציג בשליחים. באליפות עצמה פסל קופטי ואילו גניאל שחה מעולה וקבע בשלב המוקדמות שיא ישראלי חדש (1:00.96 דקות) וסיים במקום שישי במשחה זה (1:01.33 דקות). בתחרות כולה הוא סיים במקום 25 במשחה ל-200 מטר חזה בתוצאה של 2:16.28 דקות ובמקום 47 במשחה ל-50 מטר חזה בתוצאה של 29.27 שניות.
באליפות ישראל בשחייה שנערכה ביולי אותה שנה הוא הגן על תוארו לאחר שזכה במדליית זהב, במשחה ל-200 מטר חזה בתוצאה של 2:18.26 דקות, לפני אמרי גניאל (2:18.65 דקות) ורונן פאור מבני הרצליה (2:20.42 דקות). נוסף לכך, הוא סיים במקום רביעי במשחה ל-100 מטר חזה בתוצאה של 1:03.96 דקות ובמקום שישי במשחה ל-50 מטר חזה בתוצאה של 29.89 שניות.
2013
באוניברסיאדה שנערכה בקאזאן, רוסיה ביולי 2013 סיים קופטי במקום 20 במשחה ל-200 מטר חזה בתוצאה של 2:17.52 דקות, במקום 22 במשחה ל-100 מטר חזה בתוצאה של 1:02.83 דקות ובמקום 33 במשחה ל-50 מטר חזה בתוצאה של 29.35 שניות.
הג'ונגל מת מצחוק 2
רוב השחקנים והמדבבים מהסרט הקודם חזרו לשחק גם בסרט זה, מלבד ברנדן פרייזר אותו החליף כריסטופר שואורמן, לזלי מאן אותה החליפה ג'ולי בנץ והולנד טיילור אותה החליפה כריסטינה פיקלס. בסרט זה מככבים גם באמצעות משחק או דיבוב אנגוס ט. ג'ונס, תומאס היידן צ'רץ, ג'ון קליז, מייקל קלארק דאנקן ודי בראדלי בייקר.
הסרט הופץ ברחבי העולם להקרנה ביתית. הסרט הופץ לראשונה בארצות הברית ב-21 באוקטובר 2003, ואילו גם בישראל באותה שנה. אורך הסרט הוא כ-87 דקות ושפתו היא אנגלית.
תקציר העלילה
הסרט מתרחש שש שנים לאחר סיום הסרט המקורי, בהן ג'ורג' ואורסולה נשאו והביאו ילד לעולם. ביאטריס, אמא של אורסולה, עדיין איננה מקבלת את האהבה של ג'ורג' ואורסולה, ולכן היא זוממת ומיישמת תוכנית מרושעת - להפנט את אורסולה ולגרום לה לעזוב את ג'ורג' ולהחריב את הג'ונגל. החבר'ה מהיער מגיעים ללאס וגאס כדי להציל את אורסולה ולמנוע את השמדת הג'ונגל.
הפצה
שבוע לפני התאריך המקורי של הפצת הסרט, חברת "קטרפילר" תבעה את דיסני מפני שחששה שהסרט יכול לפגוע בסימן המסחרי שלה. חברת "קטרפילר" ביקשה צו מניעה בשביל למנוע את הפצת הסרט, אך היא לא הצליחה לקבל.
גברת שרה השכנה
גברת שרה השכנה הוא פזמון שכתב והלחין יובל בנאי וביצעה להקת משינה. השיר יצא לאור בשנת 1993.
רקע
השיר נכלל באלבום "שיא הרגש"' שבו כתב והלחין שלומי ברכה את כל השירים מלבד "נגעה בשמיים" ו"גברת שרה השכנה", שכתב והלחין יובל בנאי.
השיר בתוכנו ולחנו מבוסס על שירו של בוב דילן "Hurricane", המתאר את סיפורו של המתאגרף רובין "הוריקן" קרטר, שהורשע בזדון ברצח משולש עם אדם נוסף. קרטר שוחרר מהכלא לאחר 19 שנים, לאחר שהוברר כי לא זכה להליך משפטי הוגן, והשופט שהביא לשחרורו קבע שבהרשעתו היה מניע גזעני. כמו כן מבוסס השיר על שכנה שהייתה ליובל בנאי. חלק מעיבוד השיר מבוסס על "Sister Golden Hair" של להקת "אמריקה".
במצעד הפזמונים העברי השנתי של רשת ג' לשנת תנש"ג (1993) דורג השיר במקום ה-17.
השיר גם הופיע באלבום האוסף של הלהקה, "עסקי הרוקנ'רול".
מחי ומסי
מַחֵי וּמַסֵּי הוא פיוט סליחות ארמי קדום, שנאמר על ידי בני עדות המזרח ועל ידי יהודי אשכנז.
תוכן הפיוט
המשפט הפותח וסוגר את הפיוט, "מחי ומסי ממית ומחי מסיק מן שאול לחיי עלמא" מזכיר משפט המופיע בשירת האזינו : "אֲנִי אָמִית וַאֲחַיֶּה מָחַצְתִּי וַאֲנִי אֶרְפָּא", ובתרגום אונקלוס: "אֲנָא מְמִית וּמֵיחֵי, מְחֵינָא וְאַף מַסֵּינָא". נוסח זה מקביל גם למשפט המופיע בתפילת עמידה בברכת גבורות: מֶלֶךְ מֵמִית וּמְחַיֶּה וּמַצְמִיחַ יְשׁוּעָה. עניינו של משפט זה להנכיח את יכולתו הגדולה של ה', שבחסדיו תלויים המתפללים אליו, לחיים ולמוות (בדומה לפיוט "כי הנה כחומר").
בדומה לפיוטי סליחות אחרים (כמו "היום הרת עולם" שנאמר במהלכה של תפילת המוסף של שני ימי ראש השנה), גם ב"מחי ומסי" מוצג הקשר הכפול של עם ישראל עם ה' - יחס של בן ועבד כאחת. הפייטן משתמש בשני דימויים אלו, וטוען כי בן שמתנהג לא כשורה (חוטא בהקשר של ה' ועם ישראל), אביו אמנם מלקהוּ אבל בסופו של דבר מרחם עליו, וכך גם לגבי עבד – אדונו מענישו על מעשהו, אך בסופו של דבר סולח לו.
ייתכן כי מחבר התחינה מכוון לדברי הברייתא במסכת קידושין:. בכך הפייטן פונה לה', שבידו הכל - החיים והמוות, המכאוב והמרפא - ומבקש ממנו: בין אם אנו כבנים כדעת רבי מאיר ובין אם כעבדים כדעת רבי יהודה, אנא ממך, רחם עלינו בטרם נאבד.
מבנה הפיוט
לעיתים מתגלה בפיוט חריזה קצרה, אך החריזות המקומיות אינן מתפתחות לכדי חריזת הפיוט כולו. משקלו הוא הטעמתי, ושומר לרוב על ארבע מילים מוטעמות בכל צלע. מילים ומיליות קצרות אינן נספרות למניין המילים המוטעמות.
דרך לחיים
האלבום שווק בתחילה דרך המדיה הדיגיטלית. יצא להורדה לכל רשתות הסלולר ובאפליקציה של האלבום באייפון.
סינגלים
השיר הראשון שיצא מהאלבום היה "ידעת שזה זמני", שיצא בפרויקט "עוד מעט נהפוך לשיר" של גלי צה"ל לכבוד יום הזיכרון לחללי מערכות ישראל. את השיר כתב לוחם המילואים אלדד רגב והלחין דורון מדלי.
בהמשך יצא השיר "על חבל דק" שכתב יוסי בן דוד, הלחין ניסים מרי ועיבד אבי גוטמן. השיר הוביל את מצעד הפזמונים השבועי של רשת ג' במשך מספר שבועות, והקליפ שצולם לו זכה למעל 3 מיליון וחצי צפיות באתר יוטיוב.
הסינגל הבא היה השיר "ג'ונגל" שמבוצע בסגנון דאנס מזרחי. את השיר כתב יוסי גיספן ללחן של עדי לאון והקליפ שצולם לו זכה למעל 2 מיליון צפיות באתר יוטיוב.
בפברואר 2010 יצא השיר "נשיקה אחת ממך" ללחן ומילים של שלומי חן, שהגיע למקום הראשון בהשמעות ברדיו ובמצעד של רשת ג'. השיר זכה מלמעלה מ 3 מיליון צפיות באתר יוטיוב.
הסינגל הבא מהאלבום היה "מי שמאמין" למילים של יוסי גיספן ולחן של עדי לאון. גם שיר זה הגיע למקום הראשון במצעד של רשת ג'. השיר זכה למעל 4 מיליון צפיות באתר יוטיוב, והפך ללהיט ענק.
הסינגל האחרון מהאלבום היה "דרך לחיים" ללחן ולמילים של שלומי חן. השיר זכה למעל ל-3.5 מיליון צפיות באתר יוטיוב.
ההפקה המוזיקלית והעיבודים של שירי האלבום נחלקו בין תמיר צור ודודו קומה, כאשר אבי גוטמן עיבד שיר יחיד ("על חבל דק").
משפט ניוטון על דעיכה מסלולית
בדינמיקה, משפט ניוטון על דעיכה מסלולית (באנגלית: Newton's theorem of orbital decay) מספק כללים מתמטיים לקביעת קצב הדעיכה של מסלולו של עצם הנתון בתנועה מסלולית סביב גרם שמיים תחת השפעת הכבידה של גרם השמיים ותווך שיוצר כוח התנגדות לתנועת העצם היחסי לצפיפות התווך ולמהירות העצם בריבוע.
אייזק ניוטון גזר את המשפט הזה ואת המסקנות ממנו כטענות 17 - 15 בחלק הרביעי של הכרך השני של ספרו "פרינקיפיה", שם הוא מוכיח את המשפט שטוען כי אם צפיפות התווך המתנגד יחסית להיפוך המרחק ממרכז הכוח המרכזי, אז מסלול העצם יהווה ספירלה שוות-זווית (equiangular spiral) - או ספירלה לוגריתמית. משפט ניוטון על דעיכה מסלולית קובע למעשה שבמקרה זה המשיק לספירלה ייצור זווית קבועה \alpha עם הרדיוס ווקטור מהראשית אל הנקודה על הספירלה.
הטענה
בחלק הרביעי של הספר השני של הפרינקיפיה, שכותרתו "בנוגע לתנועה המעגלית של גופים בתווך שיוצר התנגדות", ניוטון ניסח את הטענה בצורה הבאה:
הוכחת הטענה
נקרא לזווית הקבועה שיוצרים הרדיוסים עם המשיק לספירלה \alpha, וננסה לקבוע מה חוק הצפיפות שיגרום לחלקיקי לנוע בספירלה שוות זווית זאת. יהיו r ו-v הרדיוס ומהירות החלקיק בכל זמן שהוא. נניח ש-P הוא הכוח המרכזי, ו- הוא ההתנגדות שיוצר התווך; הצפיפות x ו-P הם שניהם פונקציות של הרדיוס r. בנוסחה האחרונה m היא מסת העצם, A שטח החתך שלו בכיוון התנועה ו-C_D הוא המקדם הבליסטי של העצם (מקדם הגרר).
מסקנות מן המשפט
מסקנות מן המשפט:
מסקנה 1
כבר מההנחה שהמסלול נע בספירלה שוות-זווית נובע (משוואה (2)) שבכל נקודה על המסלול הספירלי מהירות העצם שווה למהירות בה היה נע אילו נע בתנועה מעגלית באותו רדיוס r סביב מרכז הכוח. כלומר, מהירות העצם בתלות ברדיוס היא: זוהי המסקנה הראשונה של ניוטון.
מסקנה 2
קביעת זווית הגישה הקבועה \alpha - בסעיף זה נשאל שאלה הפוכה: לא ננסה לקבוע בהינתן מסלול תנועה מסוים מה חוק הצפיפות של התווך, אלא נשאל בהינתן צפיפות מקומית מה המסלול שיתקבל. ניתן להראות כי היחס בין כוח התנגדות התווך לכוח המרכזי הוא שמכתיב את זווית הגישה הקבועה \alpha. ככל שהיחס גדול יותר הזווית \alpha תהיה קרובה יותר ל-180 מעלות והירידה תהיה תלולה יותר. מתמטית, אם נסמן את היחס בין כוח ההתנגדות לכוח המרכזי ב-k, נקבל:
. נציב את התוצאה למהירות מהמסקנה הראשונה של ניוטון ונקבל: ונקבל:. ניתן לראות איפוא שההנחה שמתקבלת ספירלה לוגריתמית תקפה כל עוד הערך המוחלט של k קטן או שווה ל-1/2 (שכן קוסינוס הזווית קטן או שווה בערכו המוחלט ל-1); אחרת יתקבל מסלול שאינו ספירלה לוגריתמית.
מסקנה 3
זמן התנועה המסלולית של החלקיק - כיוון שמהירות ההתקרבות הרדיאלית של העצם בכל רדיוס r נתונה על ידי : נקבל איפוא שזמן התנועה בין רדיוסים r_1 ו-r_2 הוא:. לכן מתקיים:
וניתן להראות בנקל גם שמספר ההקפות שהעצם ישלים במעבר בין רדיוסים r_2 ל-r_1 הוא: מסקנות אלו הן המסקנות החמישית והשישית של ניוטון.
חשיבות המשפט
למשפט יש חשיבות מעשית מוגבלת, שכן חוק הצפיפות שניוטון מניח במשפט הוא היפותטי - פרופיל הצפיפות של אטמוספירה של כוכב מציית בדרך כלל לחוק מעריכי (כלומר צפיפות האטמוספירה יורדת מעריכית עם הגובה), בעוד שניוטון מניח במשפט שהצפיפות משתנה בהתאם להופכי של המרחק ממרכז הכוח. לכן לא יכול להיות לו חשיבות למשל, בחישוב דעיכת המסלול של מסלולי לוויינים.
קרחון הקטוריה
קרחון הקטוריה (באנגלית: Hektoria Glacier) הוא קרחון בחוף המזרחי של חצי האי האנטארקטי, בארץ גרהאם שבאנטארקטיקה.
הקרחון זורם לכיוון דרום מהר ג'ונסטון, בין הר קוונדארי ורכס זאגראוס, לתוך מפרצון וון, בין קרחון ברניצה שממערב לו, וקרחון גרין שממזרח לו.