cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
המשחקים האולימפיים ביוון העתיקה
היסטוריה
מאז תחילתם נרשמו מספר תחנות חשובות בציר ההיסטורי של המשחקים: עד 468 לפנה"ס עמדו המשחקים בסימן העליונות הספרטנית, ובשל השלכות תנועת ההגירה חלו שינויים בחוקי המשחקים, כשאף תושבים יווניים מחוץ לחצי האי הבלקני הורשו ליטול חלק בתחרויות. עד שנת 400 לפנה"ס היו המשחקים ביטוי להשפעה האתונאית ומספר ימי המשחקים גדל לחמישה. עד שנת 338 לפנה"ס, שיקפו המשחקים את עליית קרנם של היוונים בני המושבות והזדקרות פעילותם הספורטיבית, בבחינת פועל יוצא להתמודדות היוקרתית בינם לבין ה"ברברים" (מי שלא נחשב יווני). להבת התחרויות החלה דועכת בעקבות כיבושה של יוון על ידי רומא (146 לפנה"ס), כשהמקצוענות החליפה את הערך הקלאסי של המשחקים.
לבסוף, בוטלו המשחקים האולימפיים על ידי תאודוסיוס הראשון בשנת 393 בצו קיסרי מיוחד, כזה שאסר על כל קיום פולחן אלילי, או על ידי נכדו תאודוסיוס השני בשנת 435, כחלק מהפכת הנצרות לדת המדינה.
בנוסף, נשרף כליל המקדש של זאוס באש שהוצתה ברחבתו הקדושה בפקודת הקיסר תאודוסיוס השני ופסלו של זאוס, שהועבר לקונסטנטינופול, מרכזה של האימפריה הרומית המזרחית, נשרף באש שפרצה בארמון המקומי. העמים הנודדים ששטפו את אירופה המרכזית והדרומית תרו באזור אולימפיה בחיפוש אחר שרידי אוצרות קדומים והפליאו במעשי ביזה. נהר סמוך פרץ את הסכר הקדום ומחק שרידים שנותרו בעמק אלפאיוס. נהר אלפיאוס שינה את מסלולו וכיסה את אתר המשחקים בבוץ שלבסוף נהרס בידי רעידת אדמה במאה השישית. בשלהי המאה ה-19 הגיעה לאולימפיה משלחת ארכאולוגית גרמנית אשר חשפה שרידים מהמשחקים העתיקים.
במרוצת ימי הביניים נערכו מספר ניסיונות לחידוש המשחקים, אך כל עוד הנצרות הקתולית שלטה בכיפה, נידונו אלה לכישלון חרוץ, עד ליוזמתו של פייר דה קוברטן הצרפתי בשנות השבעים של המאה ה-19, מה שהוביל לחידוש המשחקים האולימפיים באולימפיאדת אתונה ב-1896.
התחרויות
המשחקים האולימפיים היוו ביטוי רב-ערך לתנופה הגימנסיונית היוונית, נשאו אופי פאן-הלני (כלל יווני) והפכו, מתוך כך, לגורם חשוב שאיחד את עמי יוון ושבטיה, ולו לפרק זמן קצר בלבד. יוון שעמדה בסימן ביזוריות וידעה מלחמות פנימיות ומאבקים מתישים, שקדה לשמור על שקט ביטחוני וצבאי במהלך חודש אוגוסט בו התקיימו המשחקים, הוא "חודש השלום" שקודש בעבודות הדת.
המתחרים שהגיעו לאולימפיה מכל רחבי יוון נחשבו למקודשים ובעלי חסינות מפגיעה. על רקע זה נתנה הוראה האוסרת על הכנסת נשק לאולימפיה.
שלושה חודשים קודם לטקס פתיחת המשחקים עברו כרוזים, כשמעל ראשם עטרות זית, בכל חלקי יוון על מנת להודיע על קיום האירוע החשוב ועל "חודש השלום" הנלווה. תשעה חודשים לפני כן נבחר חבר אנשים, שמנה תחילה שניים ואחר-כך עשרה חברים בני העיר אליס הסמוכה (שהייתה מופקדת על עריכת המשחקים). הללו נבחרו על-פי גורל ונאלצו לנטוש את עסקיהם ולהעתיק את מקום מגוריהם לאולימפיה על מנת להתמסר ללימוד חוקי המשחקים ותקנוניהם, תחת עיניהם הבוחנות של פקידים מיוחדים ("שומרי החוקה"). חבר זה נרתם בחודש האחרון קודם הפתיחה לפקח על מהלך אימוני המתחרים. בחודש זה נבחנו האתלטים ורק המצטיינים הורשו להשתתף. סמכות אנשי החבר הייתה רחבה עד כדי כך שיכלו להעניש עבריינים במלקות או בהטלת קנסות. אתלט שנעדר מן האימונים בחודש זה נפסל והודח.
מי שרצה להשתתף בתחרויות היה צריך לעבור את המוקדמות ולכתוב את שמו ברשימות. ככל הנראה רק צעירים הורשו להשתתף, ההיסטוריון פלוטרכוס מתאר מקרה בו אדם צעיר נדחה מהשתתפות מכיוון שנראה בוגר מדי. רק לאחר שמאהבו דיבר עם מלך ספרטה וכפי הנראה העיד על צעירותו, הורשה להתחרות. כל אתלט שרצה להתחרות היה צריך להישבע מול פסלו של זאוס שהוא התאמן במשך 10 חודשים.
בניגוד למשחקים האולימפיים המודרניים, רק גברים ממוצא יווני מכל פוליס ביוון הגדולה הורשו להשתתף במשחקים. הללו חויבו להישבע כי הם בני-חורין, ושלא הואשמו ברצח, בהפרת שלום ובפגיעה בדת. עם כיבוש יוון על ידי רומא הורשו גם הרומאים להשתתף מכיוון שהם כביכול בעלי מוצא יווני, במשך השנים עם התרחבותה של הענקת האזרחות הרומאית יכלו לייצג את עירם אנשים שלא היו יוונים מבחינה אתנית.
בבסיס אחד מפסלי זאוס (388 לפנה"ס) נחקק המשפט "לא בכוח הכסף, אלא במהירות הרגליים ועוצמת הגוף מנצחים באולימפיה". כתובת זו ביקשה להנציח את האידיאל הקלאסי המשוקע במשחקים, שיש בו משום ביטוי הולם לרוח הדמוקרטיה שנשבה במספר ערי יוון, כלומר - אצילים ואיכרים התחרו יחדיו בתנאים שווים. עם זאת מרמזת הכתובת על ניסיונות לשחד שופטים ומשגיחי תחרויות. כל מי שנתפס מבצע עבירה ספורטיבית ומוסרית, נדרש, מעבר להרחקתו מן המשחקים, לתרום פסל מוזהב של זאוס (שנקרא "זאנאס") ולמרגלותיו נחקקה כתובת בגוף ראשון המספרת על העבריין ומהות עבירתו.
במשך השנים נוספו תחרויות למשחקים: איגרוף, היאבקות, פאנקרטיון, מרוץ מרכבות, פנטאתלון, קפיצה לרוחק, הטלת כידון, זריקת דיסקוס ומקצי ריצה שונים לרבות דוליכוס.
היו מקצים רבים של ריצה שנמדדו על פי "סטאד". אורכו של מרוץ 1 סטאד היה 192 מטרים, כך שאורכו של מרוץ 2 סטאד היה כפול, 384 מטרים. מספר הסטאדים נע בין 7 ל-24. מרוץ קשה במיוחד היה הופליטודרומוס שאורכו היה 2–4 סטאד (348–768 מטרים) ובו המתחרים לבשו שריון כבד ששקל כ-25 קילוגרמים בזמן הריצה. מטרת המרוץ הייתה לבנות כוח, מהירות וכושר סיבולת אצל המתחרים.
האגרוף הפך יותר ויותר ברוטלי במשך השנים. בתחילה כיסתה את אצבעות המתאגרפים רצועת עור רכה, אך לבסוף השתמשו בעור קשה בצירוף מתכת.
במרוץ המרכבות, בעל המרכבה והקבוצה שאליה הוא שייך נחשבו למתחרים, ולא נהגי המרכבות. הוספת התחרות הגדילה את משך המשחקים מיום אחד לחמישה ימים, שלושה ימים לתחרויות ועוד יומיים לטקסים דתיים נלווים. ביום האחרון נערך משתה לכל המשתתפים, בו הוגשו כ-100 שוורים שהוקרבו לזאוס ביום הראשון.
מנצח תחרות במשחקים היה מקבל ענף של זית או דפנה ובדרך כלל זכה גם לכבוד גדול ברחבי יוון, בעיקר בעיר ממנה בא, שם קיבל סכומים גדולים של כסף (באתונה היה הסכום 500 דרכמות, כהון קטן). פסלים היו מפסלים פסלים בדמות המנצחים ומשוררים היו כותבים שירים בשבחם. המנצח הולבש בגלימת ארגמן (לבוש המלכים).
לעיתים קרובות נאמר כי מלחמות הופסקו בזמן המשחקים, אך אין זה נכון. מצד שני, חיילים שהיו גם אתלטים הורשו לעזוב את הצבא ולהשתתף במשחקים, ולשם כך הובטח להם מעבר בטוח בשטח האויב.
בדרך כלל התחרו האתלטים בעירום. הסיבות לכך הן מזג האוויר המתאים ועצם כך שמטרת המשחקים הייתה לחגוג את הישגיו של גוף האדם. המשתתפים משחו עצמם בשמן זית כדי להשאיר את עורם חלק ואת מראהם מושך ומלבב ולהקשות, בעיקר בקרב ההיאבקות ובפאנקרטיון, על לפיתת היריב, תוך כדי אילוץ של פיתוח מיומנויות גבוהות יותר כדי להתמודד עם קושי מאולץ ממין זה.
השתתפות נשים בתחרויות ספורט ובמשחקים האולימפיים ביוון העתיקה
במשחקים האולימפיים של יוון העתיקה הותרה ההשתתפות רק לגברים יוונים בני המעמדות העליונים. השתתפות נשים בתחרויות האולימפיות הייתה אסורה בתקופה המוקדמת של המשחקים, פרט לאלה דמטר, שלה נשמר מקום כבוד באצטדיון. מקור האיסור לא ברור, אך ככל הנראה הוא היה בעל אופי דתי. על הנשים נאסר גם להיכנס לאזורי המשחק ולצפות במשחקים. אישה שניסתה להתגנב אל האצטדיון, צפויה הייתה לעונש מוות. מקרה יוצא דופן, בו יכלו נשים לזכות במשחקים מבלי להתחרות בהם ישירות ומבלי להימצא פיזית באתר התחרות, היה השתתפותן של נשים בתחרות מרוץ מרכבות, זאת בשל העובדה שהזוכה בתחרות היה בעליהם של הסוסים, ולא הרַכּב שהשתתף בה. ב-396 וב-392 לפנה"ס זכו סוסיה של הנסיכה הספרטנית קיניסקה במרוץ ארבעת הסוסים.
משחקים ייחודיים לנשים, שנולדו מתוך טקסי הפוריות היוונים, התקיימו זמן קצר לאחר המשחקים האולימפיים במקום אחר שהוקדש לאלה הרה, ונועדו לפאר את שמה. במרכזם של משחקים אלה התקיים מרוץ לאורך 160 מטר. נשים בודדות ממשפחות עשירות השתתפו באופן קבוע במשחקים אלה, אך הן לא הרבו להתחרות, והישגיהן לא זכו לפרסום. תפיסת הנשיות היוונית לא עלתה בקנה אחד עם יכולות פיזיות, עד כדי כך שהוטל ספק בנטייתן המינית של אלות מיתולוגיות, שהיו בעלות כוח וכישורים פיזיים. הנשים הספרטניות, שלא כמו נשים במדינות יוון האחרות, עסקו באימון גופני ובענפי ספורט כמו היאבקות, הטלת דיסקוס, זריקת כידון וריצה. לריצה היה מקום מרכזי וחשוב. גידולן וחינוכן של הילדות הספרטניות נבע מדאגה לאישה היולדת צאצאים לעם הספרטני. חשוב היה שהילדים שיוולדו לספרטה יהיו חזקים ובריאים, ועל כן הושם דגש על חוזקה ובריאותה של האישה ועל מצבה הגופני. תחרויות שנועדו לנשים בלבד, נערכו בספרטה כבר בתקופת ליקורגוס. ליקורגוס הורה לנשים לחזק את גופן באמצעות אימונים גופניים, על מנת שגברים יטעו את זרעם בגוף אישה בריאה וחסונה. כך יתפתח הזרע טוב יותר, וכך גם תוכל האישה לשאת בקלות את ההריון ולהתמודד טוב יותר עם כאבי הלידה.
ייתכן כי המסורת של משחקי הנשים ביוון העתיקה, קדמה לזו של המשחקים האולימפיים, והייתה ביטוי של תקופה מוקדמת יותר שהתאפיינה במטריארכליות. האפליה של נשים בספורט בתרבות היוונית הייתה טמונה עמוק במסורת ובחוקים הקשורים למבנה המשפחה הפטריארכלי, שבו נשים היו חסרות זכויות חוקיות, ובפניהן עמדו מעט מאוד הזדמנויות לחוות חוויות מחוץ לביתן.
הפסקת המשחקים
המשחקים האולימפיים נמשכו עד סוף המאה ה-4, אך קרנם הלכה וירדה עם התפשטותה של הנצרות. במקביל, אולימפיה נפגעה מרעידות אדמה והצפות במהלך המאה ה-3, וכן מפלישות חוזרות ונשנות. בשנת 394 ביטל הקיסר תאודוסיוס הראשון את המשחקים, שכן הסגידה לזאוס והתחרויות בעירום לא עלו עוד בקנה אחד עם הנצרות.
Rise.ai
Rise.ai (רייז אי. איי) היא חברת היי-טק ישראלית המפתחת פלטפורמת שיווק לאתרי אינטרנט, המאפשרת שימוש בכרטיסי מתנה, תווי קניה, הטבות ותוכניות נאמנות. החברה מובילה את שוק המכירות של גיפטקארד לחנויות סאאס, בשנת 2019 ניהלה ללקוחותיה קווי אשראי בשווי של למעל למיליארד דולר אמריקאי.
נכון למאי 2020, החברה היא ספקית תווי מתנה של פייסבוק, גוגל, ואינסטגרם.
במאי 2021 נרכשה Rise.ai על ידי וויקס, החברה הגדולה בישראל שמפתחת פלטרפומה לבניית אתרי אינטרנט.
היסטוריה
החברה נוסדה בשנת 2015 תחת השם GiftWizard והתמחתה בפתרון נאמנות לקוחות הכולל בתוכו חווית שוברים מכרטיסי מתנה לחנויות מסחר אלקטרוני.
בשנת 2019, החברה שינתה את שמה ל-Rise.ai.
בשנת 2019, רייז ניהלה קווי אשראי בשווי של למעלה ממילארד דולר אמריקאי לקהל לקוחותיה.
במאי 2020, Rise.ai נבחרה לספקית תווי מתנה רשמית של פייסבוק ואינסטגרם כחלק ממהלך של החברות לתמוך בעסקים קטנים ובינוניים ברחבי העולם.
ביוני 2020, החברה נבחרה לספקית תווי מתנה רשמית של חברת גוגל.
בספטמבר 2020, הפכה Rise.ai לספקית מוסמכת של פלטפורמת שופיפיי, ובכך הפכה לחברה הישראלית היחידה ברשימה זאת.
רייז פעילה בלמעלה מ-120 מדינות ברחבי העולם ובין לקוחותיה ניתן למצוא מותגים כמו חברת התקליטים יוניברסל, קבוצת הכדורסל מיאמי היט, סקימס מותג ההלבשה התחתונה של קים קרדשיאן, חברת קרוגר וסדרת הטלוויזיה בובספוג מכנסמרובע.
במאי 2021 נרכשה החברה על ידי Wix
פעילות בישראל
בספטמבר 2020, רייז הקימה את פלטפורמת "שכונתי", פרויקט ללא מטרות רווח הנועד לתמוך בעסקים הקטנים במהלך משבר הקורונה. הפלטפורמה פועלת במספר עיריות ומועצות אזוריות.
החל מיוני 2020, החברה היא חלק מפרויקט "העסק של כולנו" בהובלת פייסבוק ישראל לתמיכה בעסקים קטנים ובינוניים ביחד עם Wix, Fiverr, בנק הפועלים ועוד.
הפעילות בישראל מתאפיינת בהבדלים בהסדרים הרגולטוריים הרלוונטיים. לדברי מנכל החברה, יאיר מירון "בישראל המימוש של גיפט קארד קשה, מפני שלא מחייבים את המנפיקים לגרום ללקוח לממש את הכסף. בארצות הברית מתייחסים לשוק הזה כהלוואה: הלקוח מלווה כסף לעסק, ואם הוא לא מימש, הרשויות רושמות את זה כחוב של בעל העסק ולכן יש לו מוטיבציה להציע עסקות מפתות יותר שיגרמו לצרכן לבצע רכישות. בארצות הברית גם קל יותר לתקשר עם הלקוח ולהזכיר לו שיש לו כסף, מפני שברגע קבלת הגיפט קארד, הלקוח מכניס את הסכום לארנק הדיגיטלי שלו באפל או בגוגל. בישראל זה לא קיים".
סרגיי איליושין
סרגיי ולדימירוביץ איליושין (ברוסית: Сергей Владимирович Ильюшин; 18 במרץ (הלוח היוליאני, 30 במרץ הלוח הגרגוריאני) 1894 – 9 בפברואר 1977) היה מתכנן מטוסים סובייטי. במהלך עבודתו היה אחראי על תכנון מספר רב של מטוסים. על פעילותו הוענקו לו עיטורי לנין (8 פעמים), עיטור הדגל האדום (פעמיים), גיבור העמל הסוציאליסטי (3 פעמים), פרס לנין ו-8 פעמים פרס ברית המועצות.
שנותיו הראשונות
סרגיי איליושין נולד למשפחת איכרים ענייה במחוז וולוגדה. במשפחה היו אחד-עשר ילדים מהם שרדו תשעה. בגיל חמש-עשרה החל איליושין לעבוד בעבודות מזדמנות, ובשנת 1910 הועסק בביצוע עבודות עפר בבניית שדה תעופה וראה לראשונה מטוסים. לדבריו מאז התאהב בתעופה.
עד לשנת 1914 הועסק בעבודות שונות ורכש מיומנות טכנית. בסתיו 1914 איליושין גויס לצבא האימפריה הרוסית ושירת במשרד קצין העיר בוולוגדה. כאשר למשרד קצין העיר הגיע בקשה להפנות מספר חיילים לשירות בחיל האוויר החדש, איליושין התנדב. הוא הועבר לשירות בסנקט פטרבורג ושירת כמכונאי מטוסים. בקיץ 1917 הוסמך איליושין קיבל כטייס.
במרץ 1918 בעקבות פירוק הצבא שב איליושין לוולוגדה ועבד במשרות טכניות שונות. באוקטובר 1918 הצטרף לבולשביקים והיה בין מארגני תא מפלגתי בעיר. במאי 1919 גויס איליושין לצבא האדום ונשלח לשירות בחיל האוויר. הוא פגש את מכריו מתקופת שירותו במהלך מלחמת העולם הראשונה ומונה למכונאי מטוסים.
בשנת 1920 הועבר איליושין לסראטוב ומונה לאחראי על תחזוקת מטוסים של יחידת חיל האוויר באזור.
בשנת 1921 קיבל איליושין ממפקדיו אישור ללמוד הנדסת תעופה.
לימודים ועבודה בחיל האוויר
בספטמבר 1921 איליושין החל ללמוד הנדסת תעופה. במהלך הלימודים תכנן מספר דאונים שהשתתפו בתחרויות. לאחר סיום הלימודים חזר איליושין לשירות בחיל האוויר הסובייטי והיה אחראי על הסדרת דרישות החיל ממטוסים חדשים. מסמך דרישות זה היה הבסיס לתכנון המטוסים. איליושין היה מעוניין לעבור לתכנון מטוסים והגיש מספר בקשות לעבור לתחום זה.
בשנת 1931 איליושין קיבל אישור לעבור לתחום התכנון והחל לעבוד באחד ממשרדי התכנון הממשלתיים בו עבד גם אנדריי טופולב. בשנת 1933 הועמד בראש צוות של המשרד לתכנון ניסויי ליד מפעל לבניית מטוסים במוסקבה. בשנת 1935 קודם איליושין לראש משרד תכנון.
המטוס הראשון שתוכנן על ידי איליושין היה מפציץ "צ.ק.ב 26". בשנת 1936 שבר המטוס את שיא העולם בנשיאת מטען, כאשר הייתה זו הפעם הראשונה שמטוס מתכנון ותוצרת סובייטית שובר שיא עולם בתחום התעופה.
בשנת 1938 תכננו איליושין וצוותו את האיליושין Il-2, ובמהלך מלחמת העולם השנייה נבנו כ-40 אלף מטוסים מדגם זה.
בתחילת 1948 החל המשרד בראשות איליושין לתכנן את ה-Il-28, מפציץ סילוני טקטי מוצלח, ממנו נבנו בסופו של דבר למעלה מ-6,000 יחידות.
החל משנת 1943 החל משרד התכנון בראשות איליושין לתכנן מטוסים אזרחיים. המטוס האזרחי הראשון שתוכנן היה האיליושין Il-12 ובהמשך תוכננו בין היתר האיליושין Il-18 ו-האיליושין Il-62, שהיה המטוס האחרון שתוכנן על ידי איליושין.
במקביל לתכנון מטוסים אזרחים, המשיך המשרד בראשות איליושין בתכנון מטוסי קרב, אם כי רוב המטוסים מסוג זה לא עברו לייצור סדרתי או שנבנו בסדרות קטנות יחסית.
בשנת 1968 נבחר איליושין לחבר באקדמיה הסובייטית למדעים.
אינדוקציה מתמטית
אינדוקציה מתמטית היא שיטה לוגית המאפשרת להוכיח שתכונה מסוימת משותפת לכל המספרים הטבעיים. ההוכחה באינדוקציה מורכבת משתי טענות: ראשית, שהמספר 1 מקיים את התכונה, ושנית, שאם מספר טבעי n מקיים אותה, אז גם המספר n+1 מקיים אותה. גמישותה של שיטת האינדוקציה הפכה אותה לאחד מכלי ההוכחה החזקים ביותר בארגז הכלים של כל מתמטיקאי.
היסטוריה
את המונח "אינדוקציה מתמטית" הציע הלוגיקן אוגוסטוס דה-מורגן, כשכתב את הערך "אינדוקציה (מתמטיקה)" בציקלופדיית פני ב-1838, אך השיטה עצמה הופיעה אצל מחברים רבים קודם לכן. בלז פסקל עסק במשולש פסקל, המוגדר במונחים קומבינטוריים, והוכיח תכונות יסוד שלו, כמו העובדה שכל מקדם שווה לסכום שני המקדמים שמעליו במשולש. אצל פסקל, ב-1654, הופיעה האינדוקציה לראשונה, באופן מפורש ובסגנון מודרני. ההיסטוריון של המתמטיקה פלוריאן קג'ורי מצא סימנים של הוכחות עם טיעון חוזר, המזכירות את שלבי האינדוקציה הראשונים (ראו להלן) כבר אצל קמפנוס (, 1260) ואצל פרוקלוס, אבל סיכם שהוכחות אלו "אינן אינדוקציה".
גאורג קנטור, ב-1902, מייחס את שיטתו של פסקל למאורוליקוס, שספרו "אריתמטיקה" פורסם ב-1575. מאורוליקוס בנה בספר טבלאות של מספרים "מיוחדים", כגון זוגיים, אי-זוגיים, משולשיים וריבועיים, והבחין בתכונות שונות שלהן. לאחר שהוכיח את טענה XIII בספר, ש"כל ריבוע שמוסיפים לו את המספר האי-זוגי הבא שווה לריבוע הבא" (היינו, ), הוא הוכיח את הטענה ה-XV, "סכומם של n המספרים האי-זוגיים הראשונים הוא המספר הריבועי העומד במקום n" (בלשון מודרנית, ), כך: "המספר הריבועי הראשון, כשהוא נוסף למספר האי-זוגי הבא, נותן את הריבוע הבא (4); והמספר הריבועי השני, כשהוא נוסף למספר האי-זוגי הבא (5), נותן את הריבוע השלישי (9); וכך, המספר הריבועי השלישי, כשהוא נוסף למספר האי-זוגי הרביעי (7), נותן את המספר הריבועי הרביעי (16); וכך באופן עוקב עד אינסוף הטענה מוכחת באמצעות הפעלה חוזרת של טענה XIII".
הרב ד"ר נחום רבינוביץ' טען שרבי לוי בן גרשום (הרלב"ג, 1288–1344) היה "הכותב הראשון שהשתמש באינדוקציה באופן שיטתי, ושהכיר בה כהליך מתמטי נפרד". רבי לוי בן גרשום כתב כמה ספרי הערות על "יסודות" של אוקלידס; בספר "מעשה חושב" (1321) הוא ביאר את הספרים השביעי, השמיני והתשיעי של אוקלידס, והוכיח תוצאות קומבינטוריות משל עצמו. לשיטה של עלייה צעד אחר צעד ששימשה אותו בהוכחות הוא העניק את השם העברי "הדְרגה". הרב רבינוביץ' הציע שהרלב"ג יכול היה לשאוב את רעיונותיו מפירושו של ר' שבתאי בן אברהם דונולו (913–970) לספר יצירה, שמנה תמורות והסביר כיצד לחשב (רקורסיבית) את מספר התמורות של 3 עצמים מזה של 2 עצמים, של 4 מזה של 3, של 5 מזה של 4, וכן הלאה, עד לתמורות של 7 עצמים (אותן הוא מנה אחת לאחת).
עיקרי הטיעון
להוכחה באינדוקציה שני חלקים. ראשית, מראים שהמספר 1 מקיים את התכונה המבוקשת (זהו בסיס האינדוקציה), ושנית, שאם המספר n מקיים אותה, אז גם המספר n+1 מקיים אותה (צעד האינדוקציה). בשפה פורמלית, אקסיומת האינדוקציה קובעת שלכל פסוק P, מתקיים:
כלומר, אם המספר 1 מקיים את התכונה, ומנכונותה עבור n נובעת גם נכונותה עבור n+1, אז כל המספרים הטבעיים מקיימים את התכונה.
מבנה ההוכחה
מבנה ההוכחה באינדוקציה תמיד זהה: בדיקה למקרה n=1, הנחה עבור n כללי, והוכחה שמההנחה נובעת נכונות הטענה עבור n+1. בין השגיאות הנפוצות בהוכחות באינדוקציה: הוכחת צעד האינדוקציה ללא הבסיס (צעד האינדוקציה תקף באופן ריק גם לתכונות שאף מספר אינו מקיים), או הוכחת צעד האינדוקציה עבור n>2 בלבד (כפי שמדגים פרדוקס הסוסים). הנוסח המתאר את צעד האינדוקציה בספרים אחדים "נניח שהוכחנו את הטענה עבור n, ונוכיח אותה עבור n+1", פגום: אם הוכחנו את הטענה עבור n כללי, אין עוד צורך להוכיח דבר; ואם כך, ניסוח זה של צעד האינדוקציה נכון באופן ריק, ולא ניתן להסיק ממנו דבר.
דוגמה 1
נוכיח באינדוקציה את הנוסחה (הנוסחה לסכום המספרים הטבעיים עד n):
ראשית, ברור כי הטענה נכונה עבור n=1, משום שבמקרה זה, הערך בשני האגפים הוא 1. שנית, נניח שהטענה נכונה עבור n, כלומר,.
עלינו להוכיח את השוויון.
אולם, לפי הנחת האינדוקציה,
ואזי כפי שרצינו.
דוגמה 2
מגדלי האנוי היא חידה פופולרית שבה יש להעביר מגדל של דיסקיות מעמוד אחד לעמוד אחר, תוך שימוש בעמוד עזר ועל פי החוקים הבאים:
ניתן להוכיח באינדוקציה שניתן לפתור את החידה, לא משנה כמה דיסקיות יש במגדל. ניתן לפתור את החידה עבור מגדל בעל דיסקית אחת בלבד, בעזרת מהלך אחד. עתה נניח שניתן להעביר מגדל בעל n דיסקיות ונראה שניתן להעביר מגדל בעל n+1 דיסקיות. ההעברה מתבצעת בשלושה שלבים. ראשית נעביר את n הדיסקיות העליונות אל עמוד העזר – דבר שניתן לעשות על פי הנחת האינדוקציה, שנית נעביר את הדיסקית התחתונה – ולבסוף נעביר שוב את n הדיסקיות שעל עמוד העזר אל מעל לדיסקית התחתונה.
דוגמה 3
מספר רמזי R_{n,m} (עבור n,m\geq 2) הוא המספר הקטן ביותר בעל התכונה הבאה: בכל אירוע שבו נפגשים R_{n,m} אנשים, מוכרחים להיות n אנשים שכולם מכירים זה את זה, או m אנשים שאף אחד מהם אינו מכיר את רעהו. (יחס ההיכרות הוא יחס סימטרי: אם a מכיר את b, אז גם b מכיר את a). מלכתחילה לא ברור שהמספרים האלו קיימים (משום שייתכן, לכאורה, שאפשר להימנע מן הקבוצות המיוחדות גם באירועים המוניים).
נוכיח שמספרי רמזי קיימים, בכך שנראה ש-, כאשר הוא מקדם בינומי.
ראשית, R_{n,2} = n משום שאם אין אפילו זוג אנשים שאינם מכירים זה את זה, מוכרחים כולם להכיר את כולם. מאותה סיבה גם R_{2,m}=m, ולכן הטענה נכונה כאשר n=2 או m=2. זהו בסיס האינדוקציה. כעת נניח ש-n,m\geq 3. נניח שבאירוע משתתפים אנשים. נתבונן במערך ההיכרויות של אחד ממשתתפי האירוע: או שהוא מכיר לפחות R_{n-1,m} משתתפים, או שהוא אינו מכיר לפחות R_{n,m-1} משתתפים. במקרה הראשון, לפי ההגדרה של R_{n-1,m}, יש בין האנשים שהוא מכיר n-1 מכרים-הדדית (ואז יש באירוע כולו קבוצה של n מכרים-הדדית), או שיש ביניהם קבוצה של m זרים-הדדית; במקרה השני, יש בין האנשים שהוא אינו מכיר קבוצה של n מכרים-הדדית, או שיש ביניהם קבוצה של m-1 זרים-הדדית (ואז יש m זרים-הדדית באירוע). הוכחנו שמספר המשתתפים גדול דיו כדי לחייב אחת משתי התוצאות שבהגדרה, ולכן.
לפי הנחת האינדוקציה,. (הערך המדויק של מספרי רמזי ידוע רק במקרים בודדים; אפילו הערך של R_{5,5} אינו ידוע).
דוגמה 4
עץ בינארי הוא עץ מכוון, שבו לכל קודקוד יש לכל היותר שני בנים, ולכל קודקוד, פרט לקודקוד מיוחס הנקרא שורש, יש אב יחיד. קודקוד של עץ כזה נקרא גם צומת. עלה הוא צומת חסר בנים. עץ לא ריק הוא עץ שקיים בו שורש. צאצאים של כל צומת בעץ יוצרים ביחד איתו תת-עץ של העץ המקורי. נגדיר "צומת מלא" כצומת שיש לו שני בנים.
נוכיח באינדוקציה שבעץ בינארי לא ריק, שמספר העלים בעץ גדול ב-1 ממספר הצמתים המלאים בו.
נחזיר חזרה לעץ את העלה שהסרנו.
אם העלה שהוסר היה בן יחיד מספר העלים לאחר החזרתו לא השתנה: מצד אחד עלה אחד נוסף ומצד שני אותו הצומת שהוסיפו לו עלה הפך מעלה לאב יחיד. מספר הצמתים המלאים לא השתנה אף הוא ולכן השוויון נשמר.
אם העלה שהוסר לא היה בן יחיד אז מצד אחד מספר הצמתים המלאים בעץ לאחר החזרת העלה גדל ב-1, ומצד שני מספר העלים גדל ב-1 לאחר החזרת העלה. ולכן גם במקרה זה השוויון נשמר.
דוגמה 5
ישנן גם הוכחות שגויות, המבוססות על גרסה שגויה של אקסיומת האינדוקציה או שיש בהן דילוג על שלב מהותי. אף על פי שברוב ההוכחות באינדוקציה הבדיקה לערך קטן של n היא קלה ומיידית, ישנם מקרים שבהם צעד האינדוקציה תקין והבעיה היא דווקא בערכים הקטנים. דוגמה מפורסמת לתופעה זו היא פרדוקס הסוסים, המתיימר להוכיח שכל הסוסים בעולם הם בעלי אותו צבע. מכיוון שמספר הסוסים בעולם סופי, אפשר להוכיח את הטענה באינדוקציה: בכל קבוצה בת n סוסים, לכולם יש אותו צבע. טענה זו נכונה כמובן עבור n=1. כעת נניח שהטענה נכונה עבור n, ונוכיח אותה עבור n+1: נבודד אחד מבין n+1 הסוסים, כך שיישארו n סוסים, שכולם בעלי אותו צבע לפי הנחת האינדוקציה. נחליף את הסוס שהוצאנו קודם לכן בסוס אחר, ושוב נקבל שלכל הסוסים בקבוצה שלפנינו אותו צבע. לכן לכל n+1 הסוסים יש אותו צבע.
הטענה נכונה עבור n=1, אבל המעבר בין n לבין n+1 תקין רק בתנאי ש-n>1, משום שכדי להסיק שלכל n+1 הסוסים אותו צבע, אנו מניחים שבשתי הקבוצות בגודל n יש סוסים משותפים, שאליהם אפשר להשוות את שני הסוסים שהוצאנו בתחילת הצעד ובסופו. אם הטענה הייתה נכונה עבור n=2 (לכל שני סוסים יש אותו צבע), באמת אפשר היה להוכיח אותה לכל n. אבל המעבר בין n=1 לבין n=2 (אם לכל סוס יש הצבע שלו, אז לכל שני סוסים יש צבע משותף) שגוי, ולכן ההוכחה אינה תקפה.
תקפותה של הוכחה באינדוקציה
לכאורה, מבוססת האינדוקציה המתמטית על הפעלה חוזרת של כלל הגזירה מודוס פוננס. לדוגמה, כדי להוכיח את הטענה P(4), די להוכיח את טענת הבסיס P(1), ואת הגרירות , ו-: מן הגרירה הראשונה נובע (לפי טענת הבסיס) P(2), מן הגרירה השנייה נובע כעת P(3), ומן השלישית – P(4). מכיוון שבצעד האינדוקציה הוכחנו את כל הגרירות, אפשר להוכיח באופן הזה את כל הטענות P(n).
אם לדייק, מצאנו, לכל n, סדרה סופית של טיעונים, המוכיחה ש-P(n); אבל מספר הצעדים בכל הוכחה הולך וגדל. זהו מעין "אפקט דומינו": כל אבן מפילה את האבן שאחריה, וכל אבן תיפול בזמן סופי, אבל אם השרשרת אינסופית, הזמן עד שיפלו כולן הוא אינסופי. עקרון האינדוקציה הופך את הסדר: הוא נותן הוכחה בסדרה סופית של טיעונים, לכל אינסוף הטענות P(n).
יש שתי גישות להצדקת עקרון האינדוקציה. במערכת האקסיומות המגדירה את מערכת פאנו של המספרים הטבעיים, ישנה סכימת אקסיומות מיוחדת, הקובעת את חלות האינדוקציה. במסגרת הרחבה יותר של תורת הקבוצות האקסיומטית, המבוססת על אקסיומות צרמלו-פרנקל, נובע עקרון האינדוקציה מכך שקבוצת המספרים הטבעיים סדורה היטב (ראו עקרון הסדר הטוב): אם הטענה P(n) אינה מתקיימת לכל n, מוכרח להיות מספר קטן ביותר שעבורו היא אינה מתקיימת; מספר זה אינו יכול להיות 1, משום שבסיס האינדוקציה מאשר את הטענה P(1), והוא אינו יכול להיות גדול מ-1, משום שבמקרה כזה הטענה P(n) נובעת מן הטענה P(n-1), הנכונה לפי המינימליות של n.
בתורה, העובדה שקבוצת המספרים הטבעיים סדורה היטב נובעת מאקסיומת האינסוף (הקובעת שקיימת קבוצה רקורסיבית אינסופית), ומאקסיומת היסוד.
רודני ר. פורטר
רודני רוברט פורטר (באנגלית: Rodney Robert Porter; 8 באוקטובר 1917 – 6 בספטמבר 1985) היה ביוכימאי אנגלי, שזכה יחד עם ג'רלד מוריס אדלמן, בפרס נובל לפיזיולוגיה או לרפואה לשנת 1972 על גילוי המבנה הכימי של מולקולת הנוגדן.
ביוגרפיה
פורטר נולד בניוטון-לה-וילוז, ליד ליברפול, ב-8 באוקטובר 1917, לג'וזף ל. פורטר, פקיד רכבת, ואשתו איזבל פורטר. פורטר גילה עניין מיוחד במדעים, במיוחד כימיה. בשנת 1939 קיבל תואר ראשון בביוכימיה אוניברסיטת ליברפול. במשך שש השנים שלאחר מכן, שירת רודני פורטר בצבא ושוחרר בדצמבר 1945 בדרגת מייג'ור. עם שחרורו, למד באוניברסיטת קיימברידג', שם עבד עם פרדריק סנגר וקיבל דוקטורט. בשנת 1948, נישא לג'וליה פרנסיס-ניו. ביחד נולדו להם חמישה ילדים.
פורטר עזב את קיימברידג' ב-1949 והצטרף לצוות של המכון הלאומי לחקר רפואי. בשנת 1960 הוא מונה לפרופסור לאימונולוגיה בבית החולים הלימודי סנט מרי. ב-1967 עבר פורטר למחלקה לביוכימיה באוניברסיטת אוקספורד.
ב-8 בספטמבר 1985, נהרג פורטר בתאונת דרכים, כשלושה שבועות לפני פרישתו הצפויה.
הישגיו המדעיים
בשנת 1972 קיבלו רודני ר. פורטר וג'רלד מ. אדלמן פרס נובל לפיזיולוגיה או לרפואה. יחד, פורטר ואדלמן מזוהים כאלו שסיפקו חלק ניכר מבסיס הפיתוח של תחום של אימונולוגיה מולקולרית. עבודתם הפורצת דרך ליוותה עידן חדש של מחקר |נוגדנים, מה שבעבר הובן רק באופן מצומצם. התרומה העיקרית של פורטר הייתה ההיפותזה של נוגדנים היה מבנה בצורת Y. הוא גילה את זה על ידי שימוש באנזים פפאין על מנת לפצל את מולקולות ההמוגלובין בדם לשלושה חלקים: מרכיב גדול שלא הייתה לו יכולת של קישור נוגדנים (הבסיס של ה-Y), ושני מרכיבים קטנים יותר עם אתרים פעילים שנקשרו לנוגדנים (הזרועות של הY). פורטר הוכיח שהמרכיבים הגדולים היו זהים עבור כל מולקולות הנוגדן, אך שני המרכיבים הקטנים, שלהם הוא קרא מרכיבי קישור הנוגדנים, משתנים בקרב הנוגדנים השונים. בהתבסס על מחקרו ועל מחקרו של [אדלמן, פורטר שיער בצורה נכונה שכל מרכיב של קישור הנוגדנים מורכב משתי שרשראות של פוליפפטידים (שרשרת ארוכה של חומצות אמינו) ושכל נוגדן מורכב מ-4 שרשראות של פוליפפטידים: שתי שרשראות ארוכות וכבדות, ושתי שרשראות קצרות וקלות. השרשראות שוכבות במקביל אחת לשנייה למשך מרחק מסוים ויוצרות את הבסיס של ה-Y. מהצד השני, הן מתפזרות, כל אחת עם שרשרת קלה מחוברת במקביל אליה.
המחקר הבא של פורטר התרכז גם בתפקיד הנוגדנים כקולטני קרום תא הדם האדום וגם כמערכת המשלים (מערכת של חלבונים הזורמים בדם ומהווים חלק ממערכת החיסון). המעבדה שלו חקרה את המבנה ואת הגנטי של אשדים של פרוטאינים מורכבים שמכילים את נתיב ההפעלה המשלימה ואת המעורבות של הנוגדנים בהפעלה המשלימה.
שיעול
שיעול הוא מנגנון רפלקס פיזיולוגי, המסייע לפנות מדרכי האוויר הגדולות בריאות הפרשות, חלקיקים, וגופים זרים אחרים. רפלקס השיעול כולל שלושה שלבים: (1) שאיפת אוויר, (2) נשיפה כנגד גלוטיס סגור, (3) שחרור האוויר בלחץ גבוה על ידי פתיחה פתאומית של הגלוטיס.
גורמים לשיעול
השיעול מהווה סימפטום (תסמין) של מחלות רבות. למרות זאת, לעיתים קרובות משתעלים אנשים גם כשאינם חולים, זאת כדי לסלק, כאמור, גופים זרים מהריאות. לעיתים זה קורה בשעת האכילה, כשמזון חודר אל קנה הנשימה במקום אל הוושט. לעיתים נגרם השיעול מגירוי של הסרעפת; גירוי זה יכול להיגרם על ידי חומרים חיצוניים, כגון עשן, הימצאותם של נגיפים וחיידקים במערכת הנשימה, או על ידי גורם פנימי כלשהו, כשהשיעול נועד לדחות החוצה את הגורמים המזיקים.
מחקרים מצאו כי מהירות האוויר הנפלט מהריאות בזמן שיעול נעה בין 20 ל-60 קמ"ש. ויכולה להגיע עד כ-100 קמ"ש.
במהלך השיעול ניתזות טיפונות אשר יכולות להכיל חיידקים אצל אנשים חולים, לפיכך נהוג לכסות את הפה במהלך השיעול, עד סוף המאה שעברה היה נהוג לכסות את הפה באמצעות כף היד, אולם בעקבות התובנה שהחידקים נשארים על כף היד זמן מה, ולאחר מכן בעזרת היד אנו נוגעים בדברים רבים וכך מעבירים מחלות, בתחילת המאה העשרים ואחת החלו לכסות את הפה בעזרת גומץ המרפק. שיטה משלימה בה משתמשים בנוסף לכיסוי הפה, היות שכיסוי הפה לא עוצר את כל הטיפונות והחיידקים, הוא שינוי כיוון השיעול, שיעול כלפי מטה, גורם לחיידקים להגיע לכיוון הרצפה אזור בו סיכויי ההדבקה נמוכים יותר.
מחלות רבות גורמות לשיעול. זיהומים חיידקיים או נגיפיים גורמים במקרים רבים נזק לשעריות המכסות את הדפנות הפנימיות של הריאות. תפקידן העיקרי של השעריות הוא לפזר ולסלק את הריר אותו מפרישים תאי הריאה. בריר נלכדים באופן שגרתי מיקרואורגניזמים וחלקיקים אחרים (כגון אבק ועשן). כשהשעריות ניזוקות ופעולתן נפגמת, מצטבר ריר מזוהם בריאות; דבר זה מקשה על הנשימה וגורם לרפלקס השיעול. בין המחלות הגורמות לשיעול אופייני ניתן למנות את דלקת הריאות ואת הסיסטיק פיברוזיס. גורם נוסף לשיעול הוא הצטברות ריר (ליחה) בקנה הנשימה או בריאות.
בלשון היום-יום מתייחסים לעיתים לשעלת כאל שיעול חמור או כרוני, ללא קשר למחלה הגורמת לו; למעשה שעלת הוא שמה של מחלה ספציפית הנגרמת על ידי חיידק.
דרכי טיפול
בדרך כלל מתמקד הטיפול בגורם הבסיסי לשיעול, ולא בסימפטום עצמו.
כסימפטום, דרכי הטיפול הנפוצות ביותר הן: אינהלציה או שימוש בתרופות, כאנטיהיצטמניק. על פי האקדמיה האמריקאית לרפואת ילדים, הממצאים התומכים ביעילות סירופ נגד שיעול נמוכים, ולכן בדרך כלל טיפול זה אינו הטיפול המומלץ.
אליה קהואג'יאן
אליה קהואג'יאן (באנגלית: Elia Kahvedjian; בארמנית: Էլիա Գահուէճեան; 1910–1999) היה צלם ירושלמי ממוצא ארמני, מאמני הצילום המוכרים ביותר בארץ ישראל במאה העשרים, ניצול רצח העם הארמני. בעל חנות הסטודיו Elia Photo Service בירושלים.
ביוגרפיה
נולד באורפה שבטורקיה למשפחה ארמנית. בשנת 1915, בהיותו בן חמש, חווה את מרד התושבים הארמניים של אורפה נגד הצבא הטורקי לאור הידיעות על טבח הארמנים באזורים שונים של המדינה. אחרי דיכוי המרד שבו נפלו אביו של אליה ואחד מאחיו כל הזקנים, הנשים והילדים הארמניים של אורפה הוגלו מהעיר ונשלחו ל"צעדת המוות" במדבר הסורי. רק אליה ואחת מאחיותיו ניצלו מהשואה הארמנית – יותר ממאה קרובי משפחתו נספו. אליה אומץ על ידי זוג כורדי, אחר כך נמכר למשפחה נוצרית סורית, ולבסוף נזרק לרחוב. כילד יתום נאסף על ידי ארגון סיוע אמריקני, והועבר בין בתי יתומים בחלב, ביירות, נצרת וירושלים. בנצרת נתגלה כישרונו לציור, ובהמלצת המורה אליה התחיל ללמוד את מקצוע הצילום (כמקצוע פרקטי יותר מציור) עם הצלם הארמני קריקור בוגוסיאן.
בשנת 1924 הגיע לירושלים, שם המשיך ללמוד והתחיל לעבוד כעוזר של הצלם הארמני ג'וזף טומאיאן, ממנו גם למד את רזי המקצוע. החל משנת 1933 עבד בסטודיו הצילום של משפחת חנניה הערבית-נוצרית. החנות הייתה ממוקמת בבנין של מלון פאסט. בשנת 1942 אליה רכש את החנות וקרא לה Elia Photo Service. הסטודיו היה מאוד פופולרי בירושלים. בתקופת מלחמת העולם השנייה המודיעין הבריטי וחיל האוויר המלכותי השתמשו רבות בשירותיו כצלם ביטחון שדה. ב-1948 הסתתר אליה עם משפחתו ברובע הארמני כי שכונת מוסררה שבה נמצא ביתם הפכה לשדה קרב בין יהודים וערבים. הוא הצליח להעביר את רוב הציוד ואת הנגטיבים מהחנות למקום המקלט. ב-1949 פתח סטודיו לצילום ברובע הנוצרי של העיר העתיקה, שם הוא קיים עד היום. כתוצאה מהמעבר לירושלים המזרחית איבד אליה את ביתו במוסררה, והמשיך להתגורר ברובע הארמני גם אחרי מלחמת ששת הימים.
אליה קהואג'יאן מת בשנת 1999 ונקבר בבית הקברות הארמני שבהר ציון בירושלים. לאחר מותו ממשיכים בנו קוורק ונכדו אליה להחזיק בחנות הצילום ברחוב אל ח'נקה בעיר העתיקה בירושלים.
מורשת
צילומיו של קהואג'יאן הוצגו בתערוכות בישראל ומחוצה לה. אליה קהואג'יאן עשה אלפי צילומים של ירושלים. לדברי בנו הארוט, הוא צילם את ירושלים יותר מכל צלם אחר בן תקופתו. בשנות ה-90 יצא לאור בירוואן ספר זכרונותיו של הצלם. בנו הארוט קהואג'יאן ערך את הספר בשנת 2014, תרגם אותו לאנגלית והוציא אותו לאור בטורונטו תחת השם "מהמדבר האדום לירושלים". בירושלים יצא לאור אלבום צילומיו של קהואג'יאן "Jerusalem Through My Father's Eyes".
תל תנינים
תל תנינים הוא תל קדום השוכן מדרום לשפך נחל תנינים, מערבית לג'יסר א-זרקא לחוף הים התיכון. התל מזוהה כעיר קְרוֹקוֹדִילוֹפּוֹלִיס (ביוונית: Κροκοδείλων πόλις, "עיר התנינים"; בלטינית: Crocodilon ) שנוסדה בתקופה הפרסית, והייתה מיושבת בכל התקופה ההלניסטית, עד נטישתה בהתקופה הרומית; סטרבו ופליניוס הזקן , בתיאורם את פיניקיה, תיארוה כאתר חרב. שמות העיר, העתיק והמודרני, הוא על-שם תניני היאור שחיו באזור הנחל עד תחילת המאה ה-20. השם מצביע על קשר למצרים התלמיית (שלטה בארץ ישראל ב).
פרשת לה ספציה
פרשת לה ספציה אירעה בעיר הנמל, לה ספציה, שבצפון מערב איטליה באביב 1946. במהלך הפרשה ניסו הבריטים למנוע את הפלגתן של אוניות המעפילים דב הוז ואליהו גולומב. בתגובה פתחו המעפילים בשביתת רעב שנמשכה כעשרה ימים. בסופו של דבר התירו הבריטים את הפלגת האוניות לארץ ישראל, על חשבון מכסת הסרטיפיקטים.
קורותיה
כאשר אספו אנשי המוסד לעלייה ב' פליטים ניצולי השואה באירופה ורכשו אוניות והכינו אותן להפלגה, עקבו אחריהן אנשי מודיעין בריטים בסיוע מקומיים, בניסיון להפריע ככל האפשר את מפעל ההעפלה. במסגרת זו הטילו הבריטים מצור על נמל לה ספציה ומנעו את ההפלגה של שתי האוניות. עימות ראשון היה כאשר כוח בריטי חמוש עלה לספינות כדי לחפש מזון וציוד צבאי בריטים החשודים כגנובים. הבריטים ניסו לקחת את המזון והציעו מזון חלופי, ונערכו לפנות את המעפילים למחנה מיוחד שהקימו לשם כך בחוף. בתגובה, איימו המעפילים שינקטו במעשה ייאוש.
תל תנינים
מצפון לתל נמצא מבנה הבנוי מאבני כורכר ובו נחשפה רצפת פסיפס עתיקה. ליד הפסיפס נתגלתה כתובת שדודה ברובה בטבלת אזניים ביוונית: (בעברית "בימיו ... של ההגמון", במשמעות של אב מנזר).
פרשת לה ספציה
קורותיה
שביתת הרעב שבה פתחו, ואיומי התאבדות שהשמיעו, יצרו אהדה בינלאומית רחבה. כך התפתחה 'פרשת לה-ספציה', שהפכה למאבק ממושך של כחודש על דעת הקהל בעולם.
מי שהנהיג את המעפילים היה יהודה ארזי, האחראי למבצע כולו מטעם המוסד לעלייה ב'. איש "ההגנה" משה רבינוביץ' פיקד מן החוף על הפעולות השונות בארגון שתי האוניות ובהכנתן להפלגה מהנמל.
תל תנינים
מעריכים שהמקום נחרב סופית עם סיום ממלכת ירושלים השנייה וחורבן קיסריה על ידי הסולטן בייברס הממלוכי.
בשפך נחל תנינים נמצאים שרידים של גשר קשתות טורקי שבנו העות'מאנים בשנת 1898 לקראת ביקורו בארץ ישראל של קיסר גרמניה וילהלם השני, שביקש לעבור במרכבתו מחיפה לירושלים לאורך חוף הים התיכון. גשר זה ניבנה על יסוד גשר רומי ושופץ בזמן האחרון
האתר לא נחפר בצורה מעמיקה אלא בוצעו בו רק חפירות הצלה בשנת 1975. בשנת 2004 בוצעו חפירות ארכאולוגיות נוספות.
פרשת לה ספציה
קורותיה
ב-7 באפריל 1946 פתחו המעפילים בשביתת רעב. ב-10 באפריל הגיעו קצין בריטי ונציגים של הג'וינט והציעו למעפילים לעבור למחנה מעבר עד שתתקבל החלטה בעניינם. המעפילים סרבו, אך הפסיקו את שביתת הרעב כאשר נציג משרד החוץ האיטלקי הסכים לשוחח עם המדינאים הבריטים ארנסט בווין וקלמנט אטלי. במקביל, התנהל משא ומתן בין הסוכנות לממשלת בריטניה, ורפאל קנטוני, נשיא הקהילות היהודיות באיטליה, הפעיל קשריו בקרב חברי המפלגה הסוציאליסטית האיטלקית, ודרכם הגיע למפלגת הלייבור הבריטית שהייתה בשלטון. כמו כן השפיע על ראשי הצי האיטלקי.
ב-17 באפריל הסתיים המשא ומתן, והבריטים התירו עליית מעפילים לאונייה "דב הוז" לארץ על חשבון מכסת הסרטיפיקטים הקבועה, וב-24 באפריל שוחררה גם "אליהו גולומב".
ב-19 במאי הגיעו שתי האוניות לנמל חיפה. הן לוו בכניסתן על ידי שתי משחתות בריטיות. העולים ירדו בשקט ובסדר. הבריטים חקרו את מעפילי "אליהו גולומב". ב-28 במאי הפליגה "דב הוז" חזרה לאיטליה עמוסה בדלק ובציוד נוסף.
אתרוג תימני
ככל מיני האתרוג (וכל פירות ההדר בכלל), גם האתרוג התימני מוצאו מאזור דרום-מזרח אסיה. לתימן הוא יובא ככל הנראה לפני זמן רב דרך אגן הים התיכון על ידי יהודים שלקחו עימם אתרוגים וזרעי אתרוגים למקומות פזוריהם.
מאפיינים
המאפיין העיקרי של האתרוג התימני הוא העדרם של בקבוקוני המיץ בפלחיו. הקליפה הלבנה תופסת את מרבית נפחו של הפרי ובתוכה מצויים חדרי הזרע בלבד (בניגוד לשאר מיני האתרוגים ופירות ההדר בכלל, בהן נמצא במקום זה גם שקיקי המיץ). האתרוג התימני הוא ללא פיטם והוא חלק כלימון (ללא בליטות כמעט). האתרוג מגיע לגודל ניכר יחסית לשאר המינים, ואתרוגים במשקל 2.5 ק"ג אינם נדירים.
הרב יוסף קאפח העיד שהיו שני זנים של אתרוגים בתימן.
בפרדס אתרוגים תימניים שבישוב נאות קדומים התפתח בשנת 2006 על אחד העצים אתרוג במשקל הקרוב ל-4 ק"ג, אשר נכלל, בספר השיאים של גינס. אתרוגי תימן גדלים ונסחרים ומשמשים למאכל בתימן גם היום.
גנטיקה וטוהר הזן
על אף השוני הניכר מן הזנים הסטנדרטיים של האתרוג הנפוץ, האתרוג התימני הוברר על ידי קבוצת מומחי הדרים וגנטיקאים כזן אמיתי של מין האתרוג בעל דמיון גנטי קרוב לשאר המינים (ושוני רב ממיני הדר אחרים כגון הלימון). השוויון הגנטי המוחלט, ובהתחשב בעובדה שהכלאה היברידית מושלמת אינה יכולה להתקיים במיני פירות אלא רק בצמחים (זאת באמצעות תהליך ההאבקה), מביאה את החוקרים למסקנה כי האתרוג התימני הוא אכן זן מקורי נפרד העומד בזכות עצמו ולא הכלאה המורכבת מאתרוג "רגיל" ופרי כלשהו נוסף.
בייחוד נראה כי האתרוג התימני מזוהה במידה רבה עם האתרוג המרוקאי המעובד באופן מסורתי באזורים מרוחקים, בהיעדר כל סוג אחר של פרי הדר. מכיוון שלא ניתן להרכיב את האתרוג המרוקאי ואף לא לגדל עמו שום פרי הדר מסוג אחר (עובדה המצביעה על טוהרו), יש לראות את הסוג התימני, הדומה לו גנטית, כטהור אף הוא.
יש הטוענים אף כי היעדר בקבוק המיץ של האתרוג היא עדות ברורה לטוהרו הגנטי, וכי כל הזנים האחרים פיתחו את המיץ בשל היותם מורכבים עם שורשי לימון או חושחש. טענה זו נסתרת על ידי העובדה שאף הפירות של עץ אתרוגים תימני באוסף פירות ההדר של אוניברסיטת קליפורניה אינם מכילים מיץ, למרות היותם מורכבים על כנה של לימון פונדרוסה.
האתרוג בקיום מצוות ארבעת המינים
אף על פי שזנים אחרים של אתרוגים חסרי מיץ, כגון "יד הבודהה", נמצאים בהודו ובסין, הם לא התפשטו בקהילות היהודיות ולפיכך רוב היהודים אינם מודעים להם. האתרוג התימני הוא האתרוג חסר המיץ היחיד המשמש לקיום מצוות ארבעת המינים. על פי המסורת התימנית, סוג זה של האתרוג שימש את יהודי תימן מאז בואם לחצי האי, לדבריהם בעת חורבן בית המקדש הראשון.
טוהר האתרוג התימני
בשל בעיית האתרוגים המורכבים, האתרוג התימני נחשב על ידי רבים כמהודר ביותר לשם קיום מצוות ארבעת המינים. בייחוד מקפידים על כך הסוברים (בעקבות דעתו של החזון איש) שלא רק פירות העץ שהורכב בעצמו עם מין אחר פסול לקיום המצווה, אלא אף פירות עץ שזרעיו נלקחו מעץ מורכב אחר ("תולדות המורכב") פסול. אלא שנכון להיום אין בידי החוקרים כל דרך מקצועית לברר האם מקורו של אילן מסוים הוא "טהור" לגמרי או שזרעיו נלקחו מעץ מורכב. האתרוג התימני עונה על בעיה זו שכן ככל הידוע מגדלי האתרוגים בתימן לא נהגו כלל להרכיב מיני אתרוגים אלו באלו ולפיכך הוא בעל סבירות גבוהה של אתרוג טהור לחלוטין.
החזון איש, שהחזיק בדעת הסוברים שפרי הנלקח מעץ אתרוגים שלא ידוע מקורו הוא פסול, הקפיד בתחילה לקיים את המצווה רק על אתרוג תימני ואמר עליו בלשון הזה: "אין יותר כשר מאתרוג תימני". בהמשך, לאחר שהועלה חשש שחלק מן הפרדסנים החלו להרכיב את הזן עם פירות הדר אחרים, הפסיק החזון איש להשתמש בו ופנה לחפש זן טהור אחר (הידוע כיום כ"זן חזון איש").
מלבד החזון איש, רבנים נוספים הקפידו לברך על האתרוג התימני בארבעת המינים, ובהם הרב איסר זלמן מלצר, הרב יחזקאל אברמסקי הרב יעקב ישראל קניבסקי, הרב יעקב מוצפי והרב עובדיה יוסף.
מנגד, יש שכתבו לפקפק על טוהרו של האתרוג התימני בשל השוני הניכר שבינו לבין המינים המקובלים בארץ ישראל, הן מבחינת גודלו וצורתו הייחודיים והן בשל החוסר בשקיקי המיץ המצויים באתרוגי ארץ ישראל. יש שהוכיחו גם מדברי התוספתא שגם האתרוגים בזמן חז"ל היו בעלי מיץ שלא כאתרוג התימני. דעה זו אינה מקובלת, וכיום רבים מקפידים לברך גם על אתרוג תימני בשל יופיו וטוהרו.
גודל האתרוג
האתרוג התימני, עשוי להגיע למשקל של כמה קילוגרמים. במשנה נחלקו תנאים האם ישנה הגבלה על גודלו של האתרוג. לפי רבי יהודה השיעור המקסימלי של האתרוג הוא כדי "שיאחז שתים בידו". לדעתו, אם האתרוג גדול מדי שאין אפשרות להחזיק שניים כמותו ביד אחת הרי הוא פסול. לעומתו סבור רבי יוסי שאין כל הגבלה על גודל האתרוג ואפילו אם אי אפשר להחזיק אלא "אחד בשתי ידיו" הוא כשר למצוה. להלכה נפסק כרבי יוסי ולפיכך אין כל בעיה עם גודל האתרוג התימני. בגמרא אף סיפרו על רבי עקיבא "שבא לבית הכנסת ואתרוגו על כתפו" מרוב גודלו.
לקריאה נוספת
פרופ' אליעזר גולדשמידט, מחקר גנטי השוואתי של 12 טיפוסי אתרוג, בתוך: הליכות שדה, 146, עמ' 21 והלאה.
הדרבי של לוס אנג'לס (כדורסל)
הדרבי של לוס אנג'לס היא יריבות כדורסל ב-NBA בין לוס אנג'לס לייקרס ללוס אנג'לס קליפרס. שתי הקבוצות נמצאות בבית הפסיפי שבאזור המערבי ומשחקות שתיהן את משחקי הבית שלהן בקריפטו.קום ארנה בלוס אנג'לס, קליפורניה. הלייקרס עברו ממיניאפוליס ב-1960, בעוד הקליפרס עברו מסן דייגו ב-1984. בעוד שהאוהדים בלוס אנג'לס העדיפו באופן היסטורי את הלייקרס, הקליפרס מילאו כל משחק ביתי בסטייפלס סנטר מאז פברואר 2011. בעוד שהלייקרס זכו ב-12 מתוך 17 אליפויות ה-NBA שלהם בלוס אנג'לס, הקליפרס הגיעו לפלייאוף רק אחת עשרה פעמים מאז 1984 ונחשבו זמן רב ל"בדיחה" של ה-NBA;   הם מעולם לא העפילו מעבר לסיבוב השני של הפלייאוף עד 2021. ב-, הקליפרס ניצחו בפעם הראשונה מתוך שש רצופות את הלייקרס בסדרת העונה הסדירה ביניהן. הלייקרס מחזיקים ביתרון 104–64 במפגשים בין הקבוצות בכל הזמנים. שתי הקבוצות מעולם לא נפגשו בפלייאוף.
היריבות בין הקבוצות שנויה במחלוקת, בעיקר בשנים היותר מוקדמות שלה, בעיקר בגלל חוסר ההצלחה של הקליפרס לעומת ההצלחה המסחררת של הלייקרס.
1970–1984: שנים מוקדמות
הקליפרס נוסדו ב-1970 כבאפלו ברייבס ושיחקו בבית האטלנטי. הם עברו לסן דייגו ב-, שמם שונה לקליפרס והצטרפו ללייקרס בבית הפסיפי. סן דייגו ניצחה במשחק הראשון שלה מול הלייקרס, 124–113 ב-24 באוקטובר 1978.
1984: מעבר הקליפרס ללוס אנג'לס
הקליפרס עברו ללוס אנג'לס ב-1984 אחרי שש עונות בסן דייגו. הקבוצה התמקמה בלוס אנג'לס ממוריאל ספורטס ארנה (שהיה האולם הביתי של הלייקרס בשנים 1960–1967), כ-16 קילומטרים מהפורום באינגלווד, בו היה אז הבית של הלייקרס. במשחק הראשון אחרי המעבר של הקליפרס לעיר נכחו 14,991 אוהדים, מה שהיווה את שיא הקהל של הקליפרס אז. הלייקרס ניצחו 108–103.
1984–2013
מעונת 1994/95 עד 1998/99, הקליפרס שיחקו מספר מוגבל של משחקי בית בארווהד פונד שבאנהיים. באותן עונות, הקליפרס מול הלייקרס בפונד רק שלוש פעמים, וניצחו פעם אחת. עסקה להעברת הקליפרס לאנהיים על בסיס קבוע נדחתה על ידי הקבוצה ב-1996, והובילה להחלטה להצטרף ללייקרס בסטייפלס סנטר כאשר הוא נפתח ב-1999.
הקליפרס לא סיימו שוב מעל הלייקרס עד. כוכב הלייקרס קובי בראיינט כמעט הצטרף לקליפרס באותה עונה כשחקן חופשי לפני שחידש את חוזהו בלייקרס. ב- הקליפרס ניצחו 47 משחקים וסיימו שני משחקים לפני הלייקרס. בפלייאוף 2006, הלייקרס עלו ליתרון 3–1 בסדרת הסיבוב הראשון מול פיניקס סאנס לפני שהפסידו 4–3, מה שקלקל מפגש פוטנציאלי בין הקבוצות בסיבוב השני. נתוני המדרוג של סדרת הסיבוב השני של הקליפרס מול הסאנס בדרום קליפורניה היו יותר גבוהים מאלה של ההפסד של הלייקרס בסיבוב הראשון. הקליפרס החמיצו את הגמר האזורי במשחק אחד, והפסידו 4–3 לסאנס.
2013–2019
החל מעונת, בלייק גריפין עם המהלכים המלהיבים שלו, שכללו הטבעות וחסימות, עזר למשוך תשומת לב לקליפרס. נקודת מפנה ביריבות התרחשה לפני העונה שלאחר מכן, כאשר הלייקרס חשבו שהם רכשו את כריס פול בטרייד מניו אורלינס הורנטס, אבל הנציב דייוויד סטרן הטיל וטו על הטרייד ופול הועבר במקום דווקא לקליפרס. לפני הגעתו של פול, לקליפרס היה אחוז הניצחונות הכללי הגרוע ביותר בליגה מאז מעבר הקבוצה ללוס אנג'לס (34.9%), בעוד שללייקרס באותה תקופה היה הטוב ביותר (65.9%).
במשחק באותה עונה בין שתי הקבוצות, שבו ניצחו הקליפרס, התלהטו הרוחות ונשרקו שבע עבירות טכניות.
בעונת הקליפרס סיימו את העונה עם מאזן חיובי בפעם השלישית בלבד מאז שדונלד סטרלינג קנה את הקבוצה ב-1981 והגיעה לפלייאוף בפעם החמישית בלבד מאז המעבר ללוס אנג'לס. הקליפרס הובילו על הלייקרס בשני משחקים וחצי חודשיים לסיום העונה, לפני שהלייקרס עקפו אותם במשחק אחד על אליפות הבית הפסיפי.
בעונת, לראשונה לקליפרס, כמו ללייקרס, היו ציפיות סבירות לזכות באליפות NBA. הקליפרס החתימו את שחקני הלייקרס לשעבר רוני טוריאף, מאט בארנס ולמאר אודום, שהצטרפו לקארון באטלר ברשימת שחקני הקליפרס ששיחקו בלייקרס. במשחק הראשון בין הקבוצות בעונה, אליו הגיעו הלייקרס במאזן 0–2 שלילי והקליפרס במאזן 1–0 חיובי, אוהדי הלייקרס שרקו בוז לקליפרס במהלך החימום והצגת שחקנים. עם זאת, הקליפרס ניצחו במשחק, והורידו את הלייקרס למאזן 0–3 לראשונה מזה 34 שנים. המשחק שודר בטלוויזיה על ידי ESPN וקיבל מדרוג של 5.9 בלוס אנג'לס, משחק העונה הסדירה בעל המדרוג הגבוה ביותר של הרשת אי פעם בעיר. הקליפרס ניצחו מאוחר יותר גם את האלופה המכהנת, מיאמי היט. לפני המפגש השני שלהם באותה עונה, הקליפרס היו במאזן 25–8 ונלחמו על המאזן הטוב ביותר בליגה, בעוד הלייקרס היו במאזן שלילי של 15–16, תשעה משחקים אחרי הקליפרס, וחיפשו להבטיח מקום בפלייאוף המערב. בפעם הרביעית בלבד ב-127 המפגשים הקודמים שלהם מאז שעברו ללוס אנג'לס, לקליפרס היה מאזן טוב יותר מהלייקרס לפני המשחק, כששתי הקבוצות שיחקו 30 משחקים או יותר. הקליפרס ניצחו 107–102 במשחק ששודר בטלוויזיה הארצית והעניק ל-ESPN את המדרוג הטוב ביותר בעונה הסדירה (2.7) זה כמעט שנתיים. המדרוג בלוס אנג'לס, 5.7, היה השני בגודלו אי פעם, אחרי השיא שנקבע במפגש הקודם בין הקבוצות. הקליפרס ניצחו גם את המפגש השלישי באותה עונה, 125–101, לאחר שפתחו את המשחק ביתרון 15–0. הניצחון הבטיח את הניצחון בסדרת העונה של הקליפרס בפעם הראשונה מזה 20 שנה, מאז 1992/93. ב-7 באפריל, הקליפרס ניצחו את הלייקרס 109–95, וזכו באליפות הבית הפסיפי לראשונה בתולדות המועדון, כשהלייקרס זכו ב-23 מתוך 42 התארים הקודמים. הניצחון השלים סוויפ עונתי של הקליפרס על הלייקרס, 4–0, מה שלא קרה מאז 1974/75, כשהקליפרס היו בבאפלו. אף על פי ששתי הקבוצות העפילו לפלייאוף באותה עונה, שתיהן הודחו בסיבוב הראשון, כאשר הלייקרס הפסידו 0–4 לסן אנטוניו ספרס והקליפרס הפסידו בשישה משחקים לממפיס גריזליס. זו תהיה הופעת הפלייאוף האחרונה של הלייקרס עד בעונת, הבצורת הארוכה ביותר שלהם בהיסטוריה.
ב-בעונת הקליפרס מינו את שחקנם לשעבר דוק ריברס למאמן החדש שלהם. ריברס אימן בעבר יריבה אחרת של הלייקרס, בוסטון סלטיקס. ב-10 בינואר 2014, הקליפרס נקמו הפסד של 13 נקודות ללייקרס בפתיחת העונה עם 123–87 במפגש הבא שלהם. באותו זמן, הפרש של 36 נקודות היה הגדול ביותר של הקליפרס אי פעם מול הלייקרס, שהיו קרובים לתחתית הליגה והפסידו בפעם העשירית ב-11 משחקים. ב-6 במרץ ניצחו הקליפרס את הלייקרס 142–94; ההפרש של 48 נקודות היה הניצחון הגדול ביותר אי פעם של הקליפרס מול כל יריבה, כמו גם התבוסה הגדולה בתולדות הלייקרס. בעוד הקליפרס המשיכו לזכייה באליפות הבית הפסיפי והעפילו לפלייאוף, הלייקרס סיימו עם אחד המאזנים הגרועים במערב, 27–55, ניגוד מוחלט משנים קודמות, ופתחו את העידן הגרוע בתולדות הלייקרס. בפלייאוף, הקליפרס ניצחו את גולדן סטייט ווריורס בשבעה משחקים בסיבוב הראשון, אך הפסידו לאוקלהומה סיטי ת'אנדר בשישה משחקים בחצי הגמר האזורי.
לאחר עונת 2013/14, מייק ד'אנטוני התפטר מתפקידו כמאמן הלייקרס, והקבוצה החליפה אותו בביירון סקוט, גארד לשעבר ששיחק בקבוצה בתקופת השואוטיים. הקליפרס עברו העברת בעלות לאחר שסטיב באלמר רכש את הקבוצה מסטרלינג, שהערותיו הגזעניות גרמו לאשתו למכור את הקבוצה בניגוד לרצונו. ב-5 באפריל 2015, הקליפרס ניצחו את משחקם השישי ברציפות מול הלייקרס, רצף הניצחונות הארוך ביותר שלהם על הקבוצה. 78 הנקודות שקלעו הלייקרס (לעומת 106 של הקליפרס) היו מספר הנקודות המועט ביותר שקלעה הקבוצה אי פעם. זה היה ההפסד ה-56 של הלייקרס בעונה זו, ששבר את שיע המועדון השלילי שנקבע בשנה שלפני כן, כאשר הם סיימו עם מאזן 27–55. בפלייאוף, הקליפרס הובילו על יוסטון רוקטס 3–1 בחצי הגמר האזורי, אך הפכו לקבוצה התשיעית בתולדות ה-NBA עם יתרון זה שמפסידה בסדרה.
הקליפרס ניצחו את הלייקרס בשש העונות שקדמו לעונת בעונת. לאחר שרכשו את השחקן החופשי לברון ג'יימס, הלייקרס קיוו לבסס מחדש את הדומיננטיות שלהם בלוס אנג'לס והיו צפויים לסיים את בצורת הפלייאוף בת חמש השנים שלהם. עם זאת, לפני המשחק בין הקבוצות במרץ 2019, הלייקרס היו ארבעה וחצי משחקים מאחורי המקום השמיני שמוביל לפלייאוף, וחמישה אחרי הקליפרס שהיו במקום השביעי. הקליפרס ניצחו במשחק 113–105.
2019–הווה
גם הלייקרס וגם הקליפרס ביצעו מהלכים משמעותיים לפני בעונת. הלייקרס רכשו את אנתוני דייוויס מניו אורלינס פליקנס, בעוד הקליפרס החתימו את השחקן החופשי קוואי לנארד והביאו בטרייד את פול ג'ורג' מאוקלהומה סיטי ת'אנדר. הלייקרס גם החתימו את פרנק ווגל במקום לוק וולטון כמאמנם. טיירון לו, שזכה בשתי אליפויות NBA כשחקן הלייקרס בשנים 2000 ו-2001 וזכה עם קליבלנד קאבלירס בתואר NBA עם ג'יימס ב-בעונת, היה המועמד המוביל לאימון הלייקרס, אבל הוא רצה חוזה לטווח ארוך יותר ממה שהוצע לו. במקום זאת הוא הצטרף לקליפרס כעוזר.
הקליפרס הפכו לקבוצה בעלת סיכויים גבוהים לזכייה באליפות ה-NBA. התחזיות של שתי הקבוצות היו הגעה לגמר המערב. ה-NBA ערכה משחקים בין הקבוצות בערב הפתיחה וביום חג המולד, כשהקליפרס ניצחו בשניהם. במועד האחרון לטריידים בפברואר 2020, שתי הקבוצות התחרו על רכישת מרכוס מוריס מניו יורק ניקס, אך הקליפרס ניצחו מכיוון שללייקרס היו נכסים מוגבלים כתוצאה מעסקת דייוויס. הלייקרס רכשו את אחיו התאום, מרקיף מוריס, מאוחר יותר באותו החודש.
הלייקרס סיימו את העונה הסדירה עם המאזן הטוב ביותר במערב, בעוד הקליפרס סיימו במקום השני. הלייקרס עלו לגמר האזורי לאחר שהדחו את יוסטון 4–1, והם חיכו למנצחת בסדרת חצי הגמר האחרת, שבה הקליפרס עלו ליתרון 3–2 מול דנוור נאגטס. עם זאת, הקליפרס הודחו בתוצאה 3–4, ושמטו יתרון 3–1. הלייקרס עלו לגמר בפעם הראשונה מאז 2010, ניצחו את מיאמי היט 4–2 וזכו בתואר ה-NBA השבעה עשר שלהם, בשוויון עם הסלטיקס בפסגת טבלת התארים.
במהלך הפגרה, השחקן החופשי ששוחרר מהקליפרס, מונטרז הארל, שהיה השחקן השישי של העונה המכהן, חתם על חוזה לשנתיים והצטרף ללייקרס. הקליפרס החליפו את ריברס כמאמן ראשי בעוזרו, טיירון לו. אף על פי שאיבדו את לנארד בפלייאוף לאחר קרע חלקי ברצועה הצולבת הקדמית בברכו הימנית, הם עלו לגמר המערב בפעם הראשונה בתולדות המועדון. ב-בעונת, הלייקרס צירפו את ראסל וסטברוק לקבוצה עם ג'יימס ודייוויס, ושוב היו פייבוריטים לזכייה במערב, בעוד הקליפרס ציפו שלנארד ייעדר במשך רוב העונה לאחר ניתוח בברכו. הקליפרס ניצחו את המשחקים בעונה הסדירה מול הלייקרס והאריכו את רצף הניצחונות שלהם מולם לשבעה. הקליפרס הובילו 32–7 על הלייקרס מאז 2012/13. ב-20 באוקטובר 2022, במשחקם הראשון לעונת בעונת ומשחק החזרה של לנארד, ניצחו הקליפרס את הלייקרס (שהפסידו לפני כן לגולדן סטייט ווריורס) 103–97. גם בדרבים הבאים באותה עונה ניצחו הקליפרס, בתוצאות 114–101 ו-133–115.
קריפטו. קום ארנה
קריפטו. קום ארנה (שנודע כסטייפלס סנטר בין השנים 1999 ל-2021) הוא האולם הביתי של שתי הקבוצות מאז 1999.