cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
ג'ון שייר
תיכון
שייר מדורג במקום הרביעי בקליעת נקודות בהיסטוריית התיכונים באילינוי, עם 3,034. הוא השחקן היחיד במדינתו שמדורג בעשרת הקולעים,, והחוטפים הטובים ביותר. ב-2006 נבחר לתואר מר אילינוי בכדורסל, תואר בו זכו לפניו שחקני NBA כמו קווין גארנט, אדי קרי, שון ליווינגסטון ושאנון בראון. שנה לאחר מכן זכה בתואר דריק רוז, ה-MVP של ה-NBA ב-2011. הוא נבחר לנבחרת המאה של אילינוי, "מאה אגדות כדורסל מאילינוי (1908–2007).
אוניברסיטת דיוק
לשיער היו הצעות מאריזונה, דיוק, ויסקונסין ואילינוי. הוא בחר בדיוק מפני שחשב שהיא תגיע הכי רחוק בטורניר המכללות.
בעונת 2006/2007 פתח שייר בחמישייה בכל 33 המשחקים בהם השתתף במדי דיוק. ב-27 בפברואר 2007 קלע שיא עונה בנקודות, 26, במשחק נגד אוניברסיטת קרוליינה הצפונית. בסיום העונה הוא נבחר לחמישיית שחקני השנה הראשונה של אזור ה-ACC, ונבחר לתואר " השבוע ב-ACC" שלוש פעמים. הוא שני בקבוצתו בחטיפות, והשיג 12.2 נקודות בממוצע למשחק, כשהוא מדורג שלישי בקבוצתו בקטגוריה זו. בנוסף, הוא השווה שיא של 115 זריקות עונשין שנקלעו על ידי שחקן דיוק בשנתו הראשונה, ושלישי ברצף זריקות עונשין שנקלעו במשך עונה על ידי כל שחקן בהיסטוריה של דיוק, כשקלע 40 ברציפות. בשל חוסר בעמדת הרכז, שיחק שיחק בעמדה זו לעיתים במשך העונה.
בעונתו השנייה פתח בחמישייה פעם אחת בלבד, אך שיחק בכל 34 המשחקים של קבוצתו. ב-20 בדצמבר 2007 השיג שיא קריירה של 12 ריבאונדים במשחק מול פיטסבורג. ב-20 בפברואר 2008 קלע 27 נקודות במשחק נגד מיאמי כשעלה מהספסל. כשעשה זאת, הוא השווה את שיא הנקודות לשחקן שעלה מהספסל בהיסטוריה של דיוק.
אחוז העונשין שלו באותה עונה (889%) היה השני בטיבו באזור ה-ACC באותה עונה, שנים עשר בכל רחבי ארצות הברית וחמישי בהיסטוריה של דיוק. הוא היה השלישי בקבוצתו בממוצע הדקות שלו למשחק עם 28.3 למרות שעלה מהספסל. בנוסף היה רביעי בקבוצתו בנקודות בממוצע למשחק כשקלע 11.7 נקודות, שוב, למרות שעלה מהספסל. בעקבות זאת הוא הפך ל של הקבוצה, ולאחד משחקנים השישיים הטובים בכל רחבי המדינה.
שייר הוכרז כאחד משלושת הקפטנים של דיוק בעונת 2008/2009. ב-22 בפברואר 2009 הוא קלע שיא קריירה של 30 נקודות במשחק נגד וייק פורסט. ב-19 בפברואר באותה שנה הועבר שייר מעמדתו הרגילה (קלע) לעמדת הרכז לאחר 91 משחקים רצופים בהם פתח בעמדתו הקודמת. בעמדתו החדשה הוא שיחק 9 משחקים והציג יכולת טובה. במשחקים אלו הוא קלע 19.5 נקודות עם איבוד כדור אחד בלבד בממוצע למשחק. מאמן הקבוצה של פלורידה סטייט אמר שלשייר הייתה השפעה "מרגיעה" על ההתקפה של דיוק.
בסיום עונה זו דורג שייר במקום השביעי באחוזי העונשין שלו (84.1%) מבין כל שחקני אזור ה-ACC. שייר הוביל את קבוצתו בדקות בממוצע, זריקות עונשין, אחוזים מקו השלוש, אחוזים מקו העונשין, סלי שלוש, אסיסטים ואסיסטים בממוצע למשחק. הוא הוכרז כ-MVP של טורניר ה-ACC לאחר שקלע 29 נקודות במשחק הגמר. מאמנו מייק ששבסקי אמר עליו בסיום העונה:.
בעונת 2009/2010 המשיך שייר לכהן כקפטן הקבוצה, הפעם ביחד עם לאנס תומאס. ב-2 בדצמבר 2009 הוא הפך לשחקן הראשון בהיסטוריה של דיוק שהשיג 1,400 נקודות, 400 ריבאונדים, 250 אסיסטים, 200 שלשות ו-150 חטיפות. ב-16 בדצמבר, ארבעה ימים מאוחר יותר, הוא קלע שיא קריירה של 36 נקודות במשחק נגד גארדנר - ווב. במשחק זה קלע שייר 11 זריקות מתוך ה-13 שזרק, קלע שיא קריירה של 7 שלשות, הוריד 8 ריבאונדים ומסר 9 אסיסטים. פרשן הכדורסל של ערוץ ESPN, ג'יי בילאס, בחר את שייר לחמישיית אמצע העונה של האול-אמריקן באומרו:.
פרשן נוסף של ESPN, דאג גוטליב, אמר שלשייר יש סיכוי להיות שחקן השנה של האומה האמריקאית. ב-15 בפברואר 2010 זכה שייר בפעם השלישית בתואר שחקן השבוע באזור ה-ACC, והפך לראשון בעונת 2009/2010 שעושה זאת. הפרשן ג'יי ויליאמס אמר במרץ ששייר יוכל לזכות בתואר שחקן ה-NCAA של העונה, או לפחות במקום השני אחרי גריוויס ואסקז.
בגמר טורניר ה-NCAA גברה אוניברסיטת דיוק על אוניברסיטת באטלר 59–61 וזכתה באליפות. שייר קלע 5 מתוך 10 הנקודות האחרונות של קבוצתו במשחק. אחרי ששחקן באטלר גורדון הייווארד החטיא זריקה שהייתה יכולה לנצח במשחק, חבר תקשורת אמר לשייר: "בסרטים, זה נכנס פנימה". שייר צחק, והגיב: "אז זה טוב שאנחנו לא בסרטים". לשייר היו 15 נקודות במשחק, והוא הוביל את קבוצתו באסיסטים כשמסר 5 כאלו. הוא הפך לשחקן השני בהיסטוריה שזכה גם באליפות התיכונים באילינוי וגם באליפות ה-NCAA, כשהראשון היה קווין באקנר בתחילת שנות ה-80.
כשכל חברי הקבוצה הגיעו לבית הלבן בסוף מאי תפס הנשיא ברק אובמה את שייר וקרא לו "החבר שלי" (באנגלית: "my homeboy"). כשהוא הציג את עצמו בפני שייר, ואמר שוב "החבר שלי משיקגו", הוא הסביר שהוא עוקב אחרי שייר מאז ימין בתיכון בשיקגו. שייר אמר שזה כנראה הרגע המגניב ביותר בחייו. אובמה המשיך להפתיע בידיעותיו כשאמר ששייר, קייל סינגלר ונולן סמית' שחקני דיוק הם שלישיית הגארדים שקולעים ביחד הכי הרבה נקודות בממוצע ב-NCAA.
שייר הוא השחקן היחידי בהיסטוריה של אוניברסיטת דיוק שקלע 2,000 נקודות, הוריד 500 ריבאונדים, מסר 400 אסיסטים, קלע 250 שלשות וחטף 200 כדורים לפחות בקריירה. במשך הקריירה הוא שיחק 144 משחקים ברציפות, הכי הרבה בהיסטוריה של האוניברסיטה ביחד עם כריס דוהון.
קריירה
בתחילת אפריל רוב פרשני ה-NBA אמרו ששייר יבחר במקום כלשהו בסיבוב השני, אך מאמנו לשעבר לארי באטלר שאימן גם את אנדרה איגודלה, קוונטין ריצ'רדסון ודוויין וייד אמר:.
עיתון השיקגו סאן-טיימס הביע את דעתו ואמר שפיל ג'קסון וגרג פופוביץ', מאמני לוס אנג'לס לייקרס וסן אנטוניו ספרס אולי יעריכו את יכולותיו של שייר לנוע ללא הכדור, למסור, ולמקם את עצמו כדי למצוא זריקות טובות. ביוני הוא עבד במחנות טרום-דראפט בעשר קבוצות שונות כשחלק מהן: הלייקרס, הספרס, שיקגו בולס, מילווקי באקס, ניו ג'רזי נטס, יוטה ג'אז, פורטלנד טרייל בלייזרס, סקרמנטו קינגס ופיניקס סאנס. שייר אמר: "ביליתי יותר זמן בשדות תעופה מאשר בקבוצות, אבל זו הזדמנות כה גדולה".
האתר Draft Express הישווה את תשעה-עשר הקלעים הטובים ביותר לפיו הנבחנים בדראפט, כשהם מתבססים על שיטת סטטיסטיקת הנקודות-לכל-החזקת כדור שנוצרו על ידי חברת טכנולוגיית סינרג'י ספורטס. נתגלה ששייר הוא היעיל מבין כל הנבדקים. מאמן דיוק, מייק ששבסקי, אמר ששייר יוכל להיות בחירת סיבוב שני בדראפט, אך הוא אמר:.
למרות כל הציפיות והדיבורים לא נבחר שייר בדראפט 2010 כלל. ששבסקי הרחיב על מה שאמר לפני הדראפט: "בסיבוב השני של הדראפט, יותר טוב לא להיבחר. כבר כשהדראפט נגמר, אם אתה מספיק טוב, אתה תוזמן על ידי חמש שש קבוצות, ותהיה לך הזדמנות לבחור עם מי תשחק בליגת הקיץ. אני אהיה קצת מופתע אם שייר לא יהיה ברשימת השחקנים של קבוצה כלשהי בעונה הבאה".
שייר שיחק בקבוצה מיאמי היט בליגת הקיץ בלאס וגאס. הוא קלע זריקת ניצחון במשחק הראשון של קבוצתו. במשחקו השני שהתקיים באמצע יולי הוא קיבל מרפק משחקן גולדן סטייט ווריורס ג'ו אינגלס. בעקבות זאת הוא סבל מפציעה רצינית שיכלה לשנות את חייו בעינו הימנית. הוא נזקק לחמישה תפרים כדי לסגור חתך ליד העפעף, עצב הראייה של עינו נפגע ובנוסף הוא סבל מקרע ברשתית. הרשתית שלו חוברה בניתוח. אחרי שהושבת לכמה זמן חזר שייר למגרשים, ובתחילה שיחק עם רטייה על עינו. לאחר מכן הוא הרכיב משקפיים כדי להגן עליה. בינתיים מאמן מכבי תל אביב דייוויד בלאט ניסה להחתים את שייר בקבוצתו המשחקת ביורוליג.
ב-17 בפברואר 2011, אחרי שלקח הפסקה מכדורסל כדי להחלים לגמרי מפציעתו, חתם שייר בריו גראנדה ואלי וייפרס מה-ליגת הפיתוח של ה-NBA. הקבוצה הזו היא תחת החסות של יוסטון רוקטס. הוא חתם בה כשנותרו לעונה 16 משחקים בלבד. הוא דחה כמה הצעות מקבוצות מעבר לים ומכמה קבוצות אחרות מליגת הפיתוח. ב-14 במרץ הוא קלע 21 נקודות והוסיף 7 אסיסטים, שיאי קריירה בליגת הפיתוח. בלילה לאחר מכן הוא שבר את השיאים של עצמו כשקלע 24 נקודות והוסיף 8 אסיסטים. ארבעה לילות מאוחר יותר הוא שבר את שיא הנקודות שלו בשלישית, כשקלע 27.
ב-15 ביוני 2011 פורסם ששייר קרוב שוב לחתימה במכבי תל אביב. בנוסף גורם בקבוצה אמר עליו:. ב-18 ביוני פורסם ששייר חתם לשנתיים במכבי. בנוסף בחוזה כלול סעיף יציאה לליגת ה-NBA. מאמן מכבי, דייוויד בלאט, אמר עליו:. ב-30 באוגוסט הפך שייר לאזרח מדינת ישראל באופן רשמי כשקיבל דרכון ישראלי.
המשחק הרשמי הראשון של שייר במדי מכבי היה במסגרת הליגה האדריאטית. במשחק זה קבוצתו שיחקה נגד נובו מסטו הסלובנית. שייר נכנס למשחק לראשונה לקראת סיום הרבע השלישי, וקלע פעמיים מקו העונשין (מתוך שתי הזריקות שזרק). אלו היו הנקודות היחידות שלו במשחק כולו. במשחק הבכורה שלו במסגרת גביע ווינר קלע שייר 13 נקודות, במשחק בו הביסה מכבי את ברק נתניה 117 - 66. שייר זכה עם מכבי בגביע הצ'אנס אחרי הניצחון על הפועל חולון. במשחק זה הוא קלע 3 נקודות בלבד. במשחק הבכורה של שייר בליגת העל הוא הביס עם מכבי את הפועל גלבוע גליל 95 - 60. במשחק זה תרם שייר לקבוצתו 7 נקודות. ב-15 בדצמבר 2011 הוא קלע את נקודות הבכורה שלו בליגת היורוליג. שייר שיחק נגד אנאדולו אפס, וקלע שלוש נקודות (משלשה אחת).
בחודש אפריל 2013 פרש מכדורסל פעיל עקב פציעתו בעינו הימנית, ומונה לעוזר המאמן של מייק ששבסקי באוניברסיטת דיוק. בעקבות החלטתו של ששבסקי לסיים את הקריירה שלו, מונה שייר ביוני 2021 למאמנה החדש של נבחרת "השדים הכחולים" של דיוק.
חייו האישיים
שייר הוא בנם של לורי וג'ים. אביו, ג'ים, הוא בעל החברה תעשיות MCS. שייר הוא בן הזקונים במשפחתו, ויש לו שתי אחיות; ברוק וג'ן. שייר הוא יהודי, ושומר מסורת. נהנה לשחק משחקי וידאו ופוטבול. הספורטאי המועדף על ידיו הוא דוויין וייד. שייר הוא מייסד "קרן ג'ון שייר", שהוקמה באפריל 2010. הקרן מקדישה את זמנה כדי לעודד ולפתח את יכולות המנהיגות, המסירות, ההתמדה בקרב הנוער בכל מקום ונתינה לקהילות נזקקות. אירוע הפתיחה של הקרן התקיים ב-1 במאי 2010, ובו נתרמו 2000 דולר.
חסימתו של דונלד טראמפ בטוויטר
דונלד טראמפ, נשיאה ה-45 של ארצות הברית, נחסם לשימוש ברשת החברתית "טוויטר" ב-8 בינואר 2021, 12 ימים לפני תום כהונתו. האירוע התרחש כיומיים לאחר ההסתערות על בניין הקפיטול בוושינגטון די. סי., ולאחר תקופה של סימון ציוציו של טראמפ ברשת החברתית. האירוע גרר תגובות נרחבות ברחבי העולם, ועורר דיון מחודש סביב נושא כוחן של הרשתות החברתיות והמדיה. החסימה הוסרה ב-19 בנובמבר 2022.
טראמפ בטוויטר
טראמפ פתח את חשבון הטוויטר שלו, @realDonaldTrump, ב-2009. עם מעל ל-89 מיליון עוקבים, חשבונו משך תשומת לב רבה, וטראמפ נהג להשתמש בו באופן תדיר. עד לחסימתו בינואר 2021, פרסם טראמפ מעל ל-57 אלף ציוצים, כאשר 25 אלף מתוכם בשנות כהונתו כנשיא. עמוד הטוויטר שלו, עליו העיד טראמפ כי הוא לא "נשיאותי" אלא "נשיאותי מודרני", ייצר שערוריות רבות בעקבות התבטאויות פרובוקטיביות ופוגעניות לכאורה. במהלך הקמפיין הנשיאותי בשנת 2016 השתמש טראמפ רבות בחשבונו על מנת להפיץ את מסרי הקמפיין, להשמיץ יריבים ולשמור על קשר קרוב עם בוחריו. במהלך כהונתו משך חשבונו הפרטי אש רבה. הוא פרסם בה פיטורים של אנשי סגל הבית הלבן ואיומים נגד מדינות כמו צפון קוריאה. טראמפ הגדיר לא פעם את התקשורת בארצות הברית כמוטה ומפיצה חדשות כזב. הוא נהג לפרסם בחשבונו מילים קשות כנגד התקשורת האמריקאית ולהפיץ מידע חדשותי משלו, ממקורות לא מאושרים ומחשבונות טוויטר שונים, אשר לא פעם נחסמו בעצמם עקב חריגה מכללי הרשת החברתית.
תיוג ציוצים בטוויטר
בחודש פברואר 2020 הציגה טוויטר מאפיין חדש ברשת החברתית - סימון ותיוג ציוצים שכוללים מידע "סינתטי ומניפולטיבי". בעקבות מגפת הקורונה, בחודש מרץ 2020 החלה הרשת החברתית "טוויטר" לסמן גם ציוצים הקשורים למגפה ואת אלו הנוגדים את הנחיות ארגון הבריאות העולמי. לאחר מכן, ב-11 במאי, החליטה הרשת החברתית להרחיב את תיוגי הציוצים - וצירפה לרשימה גם ציוצים שעלולים לגרום לבלבול, נזק ופגיעה. לחיצה על סימון כזה הובילה אל מהימן בנוגע לנושא בחסות טוויטר.
מקרי השעיה קודמים
חשבונו של טראמפ הושעה למשך 11 דקות ב-2 נובמבר 2017, בעקבות פעולה של עובד סורר במטה חברת טוויטר, שהשעה את החשבון ביומו האחרון לעבודה.
טענות לגניבת הבחירות
לאחר הבחירות לנשיאות ארצות הברית ב-2020 ובמהלך ספירת הקולות, אשר התעכבה מסיבות שונות, קידם טראמפ אג'נדה לפיה הבחירות אינן טהורות, וכי הן מוטות לטובות יריבו - ג'ו ביידן, ואף הגיש ערעורים לבת המשפט אשר לבסוף נדחו. טראמפ פרסם במהלך תקופה זו שרשרת ארוכה של ציוצים המקדמים אג'נדה זו בחשבון הטוויטר שלו. במהלך תקופה זו השיקה חברת טוויטר תיוג ציוצים גם בהקשר של גניבת הבחירות.
אירוע החסימה
ב-7 בינואר 2021 החליטה טוויטר להשעות את חשבונו של דונלד טראמפ לחצי יממה. חסימה זו באה בעקבות האלימות שהתרחשה בקפיטול בארצות הברית. לטענת טוויטר, ציוציו של טראמפ שנשלחו באותו היום הפרו את חוקיה של הרשת החברתית. טוויטר הודיעה כי היא חוסמת את חשבונו ל-12 שעות ועד שימחוק את ציוציו. טוויטר ציינה שאם לא יימחקו ציוציו של דונלד טראמפ חשבונו יישאר נעול, ללא אפשרות שליחת הודעות או ציוצים. נוסף על כך היא הודיעה שאם טראמפ ימשיך עם הפרת ההנחיות של הרשת החברתית, היא תמחק את חשבונו לאלתר. יום לאחר הודעה זו, ב-8 בינואר 2021, חסמה טוויטר את חשבונו של דונלד טראמפ לצמיתות, בעקבות "ציוציו של דונלד טראמפ וההקשר שלהם אל האירועים המתרחשים בחוץ". טוויטר אף הביאה דוגמה לציוץ שכזה וציטטה ציוץ של טראמפ מ-8 בינואר 2021:
בהמשך חסמו רשתות חברתיות נוספות את חשבונותיו, כגון פייסבוק, אינסטגרם, סנאפצ'אט ויוטיוב. ולאחר מכן חלקן שחררו את החסימה תחת מגבלות.
בארצות הברית
התגובות לחסימת הנשיא ברחבי ארצות הברית היו מקוטבות. ניקי היילי, שהייתה שגרירת ארצות הברית באו"ם בתקופתו של דונלד טראמפ, הגיבה בטוויטר כי "השתקה של אנשים, במיוחד של נשיא ארצות הברית, היא דבר שקורה בסין, ולא בארצות הברית". לעומתה, הסנאטור הדמוקרטי מארק וורנר טען כי זהו צעד שנעשה באיחור, וכי יש עוד הרבה לתקן ברשת החברתית שמאפשרת, לטענתו, להפיץ מידע כוזב בקלות כזאת. בנו של טראמפ, דונלד טראמפ ג'וניור, טען בטוויטר כי בעקבות החסימה של אביו, חופש הביטוי באמריקה כבר אינו קיים.
מחוץ לארצות הברית
מספר דמויות מרכזיות ברחבי העולם הגיבו לעניין החסימה של טראמפ. ראש האופוזיציה הרוסית, אלכסיי נבלני, תקף את החסימה ואף השווה אותה לצנזורה ברוסיה. הוא טען כי חסימה זו עלולה להצדיק סתימת פיות נוספות וכי זהו "מעשה צנזורה בלתי מתקבל". אנגלה מרקל, קנצלרית גרמניה, הגדירה את החסימה כ"בעייתית".
תגובת טראמפ
טראמפ עקף את החסימה על ידי פרסום ציוצים מעמוד הטוויטר הרשמי של נשיא ארצות הברית. בציוצים אלה טען טראמפ כי טוויטר הוכיחה שוב שהיא מונעת את חופש הביטוי. ציוציו אלו נמחקו מיד, מכיוון שתקנון השימוש של טוויטר מונע מאנשים חסומים להשתמש בחשבון אחר. בעקבות חסימה זו וחסימות מרשתות חברתיות נוספות, הציע טראמפ לבנות פלטפורמת מדיה חברתית חדשה. חברת TMTG בבעלותו השיקה רשת חברתית בשם Truth Social בפברואר 2022.
רכישת טוויטר על ידי אילון מאסק
ב-19 בנובמבר 2022 קיים אילון מאסק, שרכש את טוויטר, משאל האם להסיר את חסימתו של טראמפ. 15 מיליון השתתפו במשאל, מתוכם 51.8% היו בעד ו-48.2% נגד, ומאסק הסיר את החסימה.
מיכיל קרמר
מיכיל קרמר (בהולנדית: Michiel Kramer; נולד ב-3 בדצמבר 1988) הוא כדורגלן הולנדי המשחק בואלבייק בעמדת החלוץ.
קריירת מועדונים
קרמר גדל במחלקת הנוער של אקסלסיור רוטרדם, הממוקמת בעיר הולדתו.
בשנת 2006 החל את קריירת הבוגרים כאשר חתם בקבוצה בנאק ברדה. קרמר שיחק שנתיים בקבוצה הבוגרת, בעיקר בעונתו השנייה, וסיים את תקופתו עם 11 משחקי ליגה וללא שערים.
ביוני חתם בוולנדם. ב-4 בדצמבר 2009 הבקיע שלושער בניצחון 2-4 נגד אמן. שערו הראשון במשחק היה גם שערו הראשון בקריירה. בעונתו הרביעית במועדון עזר לקבוצה להגיע למקום השני כשהבקיע 22 שערים.
ב-7 באוגוסט 2015 עבר לפיינורד רוטרדם תמורת 1.5 מיליון יורו. 9 ימים לאחר מכן, קרמר ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה במשחק הליגה נגד קמבור. בעונת זכה עם פיינורד באליפות ראשונה אחרי 18 שנים. ב-31 בינואר 2018 שוחרר מהקבוצה.
ב-12 בפברואר 2018 חתם קרמר בספרטה רוטרדם. ב-19 באפריל 2018 שוחרר מהקבוצה לאחר ההפסד 7-0 לויטסה ארנהם, משחק בו הורחק לאחר עבירה גסה שהובילה גם להשעיה משבעה משחקים נוספים.
ב-23 בינואר 2019 קרמר חתם באוטרכט. ב-31 ביולי 2019 חזר קרמר לדן האג וחתם לשנתיים.
ב-20 ביולי 2021 חתם קרמר בואלבייק.
קבורה משנית
קבורה משנית (בלשונות זרות גם "הלוויה כפולה" ) היא צורה של קבורה, בה שרידיו או עצמותיו של נקבר מוּצאות מהקבורה הראשונית לקבורה מחדש, לרוב לאחר ריקבון הבשר והיעלמותו.
סקירה כללית
מנקודת מבט ארכאולוגית ואתנוגרפית, קבורת המתים מחולקת לשתי קטגוריות: קבורה ראשונית וקבורה משנית. קבורה ראשונית מתייחסת לקבורה הראשונה שנעשתה לגופת המת, עם ניתוק זמני או סופי של כל המגע הפיזי של בני המשפחה והקהילה עם הנפטר. קבורה משנית ניכרת בתיעוד הארכאולוגי והאתנוגרפי. ישנם התייחסויות, תהליכים ומאפייני זיהוי רבים ושונים של קבורה משנית, וכיצד היא שונה מקבורה ראשונית. הם יכולים להיות דומים במובנים מסוימים. ישנם גם מניעים רבים ושונים לביצוע הקבורה המשנית. קבורה משנית עשויה להתרחש לאחר טקס ההלוויה הראשוני, שבמהלכו ישנה עיסוק פיזי מחודש בשרידים האנושיים. העיסוק עשוי לכלול טקס הלוויה שני, הנחשב לפעמים כמשנה את מצבו הרוחני של הנפטר.
זיהוי קבורה משנית
ארכאולוגים מגדירים את הקבורה המשנית במקרים רבים לפי חוסר במאפיינים מסוימים הקיימים לרוב בקבורה ראשונית. אם ישנו שלד מלא, שלם ובמנח אנטומי נכון, כנראה שמדובר בקבורה ראשונית. תרבויות מסוימות מנקות מבשר את הגופה לאחר המוות, תהליך שיכול לתפוס את מקום הקבורה הראשונית. לאחר מכן הם אוספים את כל העצמות המנוקות וקוברים אותן בקבר כשלד "שלם" ו"אנטומי" (גם אם חסרות כמה עצמות). עקב חוסר שימור, כמה עצמות קטנות, כגון הגלילים, החוליות או הצלעות עשויות להיות חסרות. לכן, היעדר עצמות קטנות עשוי שלא להעיד על קבורה משנית. כאשר יש שלד מלא, ארכאולוג יכול לבחון את האדמה מתחת לשרידים ומסביבם, על מנת לזהות נוכחות של חומר אורגני באדמה המסמל את ריקבון הבשר באתרו. בעיות של טפונומיה באתר או נסיבות מוות עלולות לתרום לשלדים לא שלמים. נזק זה עשוי להיגרם מתהליכים טבעיים (רעידת אדמה, שיטפון, בליה וסחיפה), מבעלי חיים (בדרך כלל מכרסמים אך גם נחשים), או שוד קברים והזזת עצמות, או מפעולות אנושיות שאינן קשורות לקבורה או או למסורות הלוויה (למשל בנייה או חקלאות).
בתרבויות טרום־היסטוריות
בבתי המתים של האתר האנטולי הנאוליתי צ'טלהויוק מהתקופה הנאוליתית, התרחשה קבורה משנית של גולגולת של אדם אחד עם אחר, ונוצרו גם גולגולות מכוירות בתרבות הנאוליתית הקדם־קרמית ב'. שכיחות הקבורה בלבנט החלה להתגבר בתקופה הנטופית (10,500 עד 8,500 לפנה"ס). ניצני הקבורה המשנית התפתחו בתקופה זאת, והיא שכיחה בכמה אתרים בה, אך עיקר הקבורה בתקופה זאת הייתה ראשונית. בתקופה הנטופית המאוחרת בעינן (שכבה Ic), בה התגלו 35 פרטים קבורים, התגלו שלוש קבורות משניות. גם במערת היונים בה הקבורה הראשונית היא הנפוצה, התגלתה קבורה משנית נטופית, במקרים מוקדמים ומאוחרים. ניצני הקבורה המשנית בתקופה הנטופית הודגשו בתקופה הנאוליתית הקדם־קרמית א' (8,000–7,500 לפנה"ס). בתקופה הנאוליתית הקדם־קרמית ב' (7,500–6,000 לפנה"ס) התקיימו קבורות ראשוניות ומשניות בו־זמנית במרבית האתרים. עיסוק בשלד שנים לאחר שהמת נדבר היה נפוץ בתקופה הנאוליתית, וב"פחי האשפה" של אתרי מגורים מהתקופה (כמו עתלית־ים, ביסמון, קריית בעל ויריחו נמצאו, נוסף על עצמות בעלי־חיים וכלים שובים גם עצמות אדם רבות, דבר המעיד על עיסוק אינטנסיבי בשלדים ועל היותם משולבים במערכות החיים. העדויות על קבורה בארץ ישראל באלף ה־6 לפנה"ס כוללות שלדים בודדים בלבד, אך מעדויות רבות שנמצאו בגבל מהתקופה הנאוליתית הקדומה ניתן ללמוד על קבורה בקנקנים, בעיקר של ילדים ותינוקות. הממצאים מייצגים את מנהגי הקבורה באותו אלף, והקבורה בקנקנים היא חידוש בולט במסורת הקבורה בדרום הלבנט, אף שבשלב זה הופיע רק בחוף הלבנון ולא בארץ־ישראל. באלף ה־5 לפנה"ס בארץ ישראל בלטה, על אף קיטוע המידע מאתרי התקופה, קבורת הילדים והתינוקות בקנקנים, מהצפון (בתל דן, תל תאו ונחל זהורה) ועד הדרום (באתר קטיף Y-3). בתקופה הכלקוליתית הפכה רוב הקבורה למשנית, ומיכלי הקבורה, כעת בדמות גלוסקמות, משמשים באופן נרחב לקבורת בוגרים. המיכלים הם כלים מעוטרים ועמוסים בסימנים סמליים רבים. המעבר מקבורה ראשונית למשנית היה תהליך רציף וסדיר מהתקופה הנטופית לכלקוליתית. קבורה משנית באותה תקופה קשורה ביישובי קבע בעוד שקבורה ראשונית קשורה בחיי נוודות.
יש המשערים שהדולמנים שנמצאו בלבנט שימשו לקבורה ראשונית בלבד, מתוך אמונה בהבדל בין גופה עם בשרה לעצמות בלבד, ולאחר כילוי הבשר עברו העצמות לקבורה משנית.
בתקופת הברזל
בתקופת הברזל ביהודה הייתה נפוצה קבורה פתוחה (הנחת הנפטרים על מדפים, ללא כל כיסוי) במערות קבורה משפחתיות (אך נמצאו גם קבורות יחידים או זוגות, כנראה למעמד העליון בעיקר). הקבורה המשפחתית במערה לדורות רבים לא אפשרה הקצאת מקום לכל אחד מבני המשפחה, ולכן, בעוד שאבות ואמהות המשפחה נקברו בחדר מיוחד בקבורה ראשונית לעד, קבורת בני המשפחה הצאצאים נעשתה בשלבים: בשלב הראשון נקברה הגופה, ובשלב השני לוקטו העצמות, שללא הבשר נפחן קטן הרבה יותר, קיבוצן והבאתן לקבורה משנית. בסלע נחצבו חללים מיוחדים שנועדו להוות מיכלים לקליטת העצמות של שלב הקבורה המשנית – חללים אלה נקראים באנגלית repository או depository (ולעיתים גם pit אן well), ובעברית מודרנית לעיתים נקראים "מאספים", וייתכן שאיסוף העצמות בהם קשורים לביטוי המקראי "נאסף אל עמיו". החללים נחצבו בירכתי המערה, מעבר למדפים עליהם הונחו הגוויות או מתחת למפלסי המדפים. צורתם לא הייתה אחידה – נמצאו חללים עגולים, דמויי באר, חדרים מלבנים או סגלגלים, ואף חסרי צורה מוגדרת; לעיתים נחצבו בקפידה, ולעיתים מערת הקבורה נחצבה בדייקנות, בעוד שחללי הקבורה המשנית נחצבו ברישול. למתים הוגשו מנחות קבורה – לרוב מספר גדול של בקבוקים קטנים ופכיות, ומנחות כאלה נמצאו גם במאספות. ביהודה הייתה גם ידועה קבורה במתקנים דמויי שקתות חצובים באבן; במערות בהן הקבורה נעשתה בשקתות לא נמצאו חללים לליקוט עצמות, ומכאן שקבורה מסוג זה הייתה קבורה ראשונית וסופית, ללא קבורה משנית. לעיתים שקתות כאלה נמצאו במערות משפחתיות, בהן, כאמור, אבות המשפחה נקברו בקבורה ראשונית סופית, בעוד שאר בני המשפחה, בחדרים אחרים, נקברו גם בקבורה משנית. לעיתים נמצאו במאספות חפצים אחרים כמו קמעות (כמו למשל לוחיות ברכת כהנים).
במקרא
לאחר מות שאול ויונתן בגלבוע וקבורתם בידי אנשי יבש גלעד תחת האשל ביָבֵשָׁה, מוציא דוד את עצמותיהם מקבורתם הראשונית וקובר אותם בארץ בנימין בנחלת קיש:.
בתקופת בית שני
בתקופת בית שני הייתה נפוצה מאוד הקבורה המשנית בגלוסקמות.
ציון עוזיה מלך יהודה מצביע על הזזת גופת עוזיהו מלך יהודה מקבורתו הקדומה, בין אם הייתה ראשונית או משנית, לקבורה אחרת, כלומר קבורה משנית (או שלישית, tertiary burial).
באירופה
באירופה התקיימה קבורה משנית מתקופות טרום־היסטוריות, כולל בתקופה המזוליתית. המנהג ניכר שם בימי הביניים.
בארצות גרמאניות
ידועות דוגמות לקבורה משנית (בגרמנית: Nachbestattung או Sekundärbestattung) מהתקופה הפלאוליתית בגרמניה (כולל מהתרבות המוסטרית הפלאוליתית התיכונה ומהתרבות המגדלנית הפלאוליתית העליונה).
בלטביה
באתר הקבורה Zvejnieki בלטביה נמצאו עדויות להפרעת קברים מכוונת, בה הפרט נקבר תחילה, ולאחר מכן מחולץ מקברו איבר מסוים.
באנגליה
קבורה משנית ניכרת בתקופת הברזל באנגליה.
במזרח הרחוק
חלק ניכר מתיעוד טקסי הקבורה מגיע מתצפיות של חוקרים, מיסיונרים ואנשי מנהל שחיו בקרב עמים ילידים. שלוש דמויות חשובות בניתוח דיווחים אלה היו הרץ, שרר ושטהר. חוקרים אלה אפיינו את הקבורות המשניות של קהילות נגדג'ו־דייה, שהיו חלק מתרבות הדיאק באינדונזיה, בעלת מבנה ברור לטקסי קבורה משניים. הטקסים המובנים מאוד עזרו לקהילה להרגיש למראית עין כאילו יש לה שליטה על המוות. התרגום והפרשנות בתזה של הרץ היו מכריעים בתחום, ועדיין משמשים כבסיס להבנה ולפרשנות של פרקטיקות תרבותיות עדכניות של קבורה משנית. התמה המנחה של הרץ הייתה שבקהילות נגדג'ו־דייה קיימת חובה מוסרית הן מהמשפחה והן מהקהילה להועיל לנפטר בחיים שלאחר המוות. בנוסף לסיפוק צורכי הנפטרים, הדגיש טקס זה את טובת הקהילה על פני אינדיבידואליזם. חשוב לציין שהרץ, שרר או שטהר לא חיו בין הילידים.
קבורה משנית נראית גם בתרבויות רבות לאורך מאות שנים מחוץ לנגאדג'ה־דייה. המאפיינים הייחודיים והתדירות של קבורה משנית משמשים לעיתים קרובות כדי לסייע בזיהוי ואפיון יישובי עבר. עוד כמה דוגמאות ידועות כוללות את המגליתים מתרבות ה־Funnelbeaker, הנהלים המחמירים בקברי הבודדים בתרבות גרזן־הקרב , והייחודיות של תרבות ה־Pitted Ware. תרבויות מסוימות אף מכילות שרידים של פרטים רבים החשופים לאש, אך גם לאיכול הבשר.
קבורה משנית קיימת בתקופה המודרנית בטאיוואן.
ז'ורדי
ז'ורדי למואן (בצרפתית: Jordy Lemoine; נולד ב-14 בינואר 1988) הוא זמר צרפתי, המוכר בשם הבמה ז'ורדי.
קורות חייו
לאחר עשור בו לא הופיע בציבור, השתתף ז'ורדי בשנת 2005 בעונה השנייה של תוכנית הטלוויזיה "La Ferme Célébrités", תוכנית מציאות בסגנון "האח הגדול" המתרחשת בחווה, בהשתתפות ידוענים. ז'ורדי, שהיה אז כבן 17, זכה במקום הראשון - פרס בסך 180 אלף אירו שהועברו לארגון צדקה, ועוד סכום לא ידוע ששולשל לכיסו.
הפרסום המחודש הוביל להוצאת סינגל בראשית 2006, "Je t’apprendrai". במרץ אותה שנה, זמן קצר לאחר שמלאו לו 18, פרסם אוטוביוגרפיה בשם "Je ne suis plus un bébé" ("אני כבר לא תינוק"), ובה טען כי אביו ניצל אותו לשם רווחים כספיים, וכי רוקן את חשבון הבנק שלו. ז'ורדי לא הקליט אלבום בעקבות הסינגל, אך ב-2008 שב להופיע כסולן להקת "Jordy and the Dixies".
ז'ורדי מתגורר כיום סמוך לקאן.
בירנבוים
בירנבוים או בירנבאום (לעיתים גם: בירנבום), הוא שם משפחה. מקור השם בעיר הפרוסית קרייס בירנבאום ובנוסף פירוש השם "בירנבאום" הוא עץ אגסים.
תפילת שמונה עשרה
התפילה קרויה כך משום שבמקור היו בה שמונה-עשרה ברכות. בתקופה מאוחרת יותר, עקב התפשטות הנצרות נוספה לה ברכת המינים, אולם שם התפילה כבר השתרש ולפיכך לא שונה.
תיקון התפילה
על פי המסורת תוקנה תפילת שמונה עשרה בידי אנשי כנסת הגדולה כנגד הקורבנות, ועברה עריכה מחודשת ביבנה לאחר חורבן בית המקדש השני, על ידי שמעון הפקולי. במחקר ישנה מחלוקת לגבי זמן ואופן חיבור התפילה: יוסף היינימן גרס שהתפילה מוקדמת לחורבן הבית השני והיא תוצאה של התפתחות תפילות שונות לידי נוסח קבוע. לעומתו גורסים עזרא פליישר ואורי ארליך שחיבור התפילה וקביעתה כחובה לכל עם ישראל הם תגובה לחורבן.
בגמרא מובאות מספר דעות לסיבה שבגללה תוקנו דווקא שמונה עשרה ברכות. על פי הרמב"ם, קביעת נוסח קבוע לתפילה נועדה לסייע למי שלא יודע להביע עצמו בשפה אחת כראוי עד שיערב עמה לשונות אחרות . לפני גישה זו, לפני תיקון התפילה, התפלל כל אחד בנוסח אישי. לדעת הרב ישראל שבתי שצ'יפנסקי תקנה זו נועדה לחזק את מקומה של השפה העברית.
התפתחות התפילה ביבנה
בתקופת ישיבת הסנהדרין ביבנה, דעות החכמים היו חלוקות בנוגע לתפילת שמונה עשרה. רבן גמליאל דיבנה סבר כי יש להתפלל את התפילה כפי שהיא - שמונה עשרה ברכות. רבי יהושע סבר כי יש לקצר את התפילה ולהתפלל בכל יום רק מעין שמונה עשרה - תפילה הכוללת את שלוש הברכות הראשונות של תפילת שמונה עשרה, לאחר מכן תמצות ברכות הבקשה לברכה אחת, ולבסוף שלוש הברכות האחרונות של תפילת שמונה עשרה המקורית [סה"כ שבע ברכות]. רבי עקיבא הביא דעת ביניים - אם האדם בקיא בתפילה הארוכה מתפלל שמונה עשרה ברכות, ואם הוא אינו בקיא בה מסתפק בתפילת מעין שמונה עשרה. להלכה נפסק כי מתפללים שמונה עשרה ברכות, כרבן גמליאל, מלבד בשעת הדחק.
בתקופת זו נוספה ברכה נוספת, ברכת המינים, שהייתה מכוונת, ככל הנראה, כנגד הנוצרים הראשונים. הברכה תוקנה על ידי שמואל הקטן.
מבנה התפילה
תפילת שמונה עשרה מורכבת מ-19 ברכות המחולקות לשלוש קטגוריות: כל הברכות נאמרות בלשון רבים כברכות על כלל עם ישראל.
בתפילות שחרית ומנחה נאמרת חזרת הש"ץ בה החזן חוזר על התפילה בקול, לאחר שהיא נאמרה בלחש על ידי כל הקהל. לדעת יצחק משה אלבוגן התפילה הייתה במקורה תפילת ציבור, ונאמרה רק חזרת הש"ץ, ובעניית אמן נחשב לציבור כאילו התפלל גם הוא. רבן גמליאל השני תיקן את אמירת התפילה בלחש, וכזכר למקור התפילה כתפילת ציבור משותפת נתקנה חזרת הש"ץ.
זמני התפילה
תפילת שמונה עשרה נאמרת שלוש פעמים בכל ימי החול.
הביצה הירושלמית
הַבִּיצָה הירושלמית (ובקיצור: הַבִּיצָה) הוא כינוי סלנג לשכבה חברתית אליטיסטית, המורכבת מרווקים ורווקות בשנות ה-20 או ה-30 לחייהם בני המגזר הדתי לאומי אשר גרים (לרוב בשכירות) בשכונות שונות במרכז ירושלים, במיוחד קטמון, ומנהלים בה חיי חברה תוססים.
הצעירים אינם מאוגדים בכל דרך שהיא ואין להם מוסד חברתי משותף, אך הם יוצרים לעצמם בילויים מסוגים שונים, אירועים חברתיים ובעיקר נודעת "הביצה" בהוויי השבתי בו הם מזמינים ומוזמנים אחד אצל השני בסעודות שבת ובתפילות המשותפות בבתי הכנסת שב"ביצה".
אופי והווי
ב"ביצה" מתקיים אורח חיים של קהילה דתית אלטרנטיבית, בעלת מאפיינים דומים לשל האורתודוקסיה המודרנית. "הביצה" הירושלמית מאופיינת באוכלוסייה ישראלית מבוססת ובחברים בעלי מקצועות חופשיים, שאליה הצטרפו צעירים דוברי אנגלית מהאורתודוקסיה המודרנית בארצות הברית שביכרו לשעתק את אורח חייהם כרווקים המתגוררים בשכירות מחוץ לבתי ההורים לישראל, ובירושלים הם הצטרפו ל"ביצה" שהתאימה לרוחם.
מגוריהם של רווקים ורווקות דתיים בשכנות, יוצרים תמהיל ייחודי של אורח חיים דתי, שמחד דומה, אך גם חילופי ומעט פתוח יותר, מזה המאפיין קהילות ציוניות-דתיות מבוססות. דוגמה אופיינית לדמיון וגם להבדל מול הקהילות השמרניות יותר היא העובדה שרוב הרווקים והרווקות ב"ביצה" גרים בדירות נפרדות, אך מאידך הם סועדים זה אצל זה בסעודות שבת.
המאפיינים המרכזיים של "הביצה" סובבים סביב טקסי הדת, לדוגמה: סעודות השבת והתפילות שנערכות בבתי הכנסת המקומיים: "אוהל נחמה", "יקר" ו"רמב"ן", שהפכו לחלק מסממני הזיהוי שלה. אך למרות זאת, צעירי "הביצה" עורכים אירועים חברתיים שאינם קשורים לדת. פעילויות משותפות של צעירים דתיים מתקיימות סביב ימי מועד כגון שמחת תורה, יום העצמאות, או פורים, אך גם לאורך כל השנה, דוגמת ערבי שירה, קריוקי, שיעורי תורה, ואף מסיבות הכוללות לעיתים ריקודים מעורבים של בני שני המינים.
"ביצות" נוספות
ביצה בולטת נוספת נמצאת בגבעת שמואל, העיר היחידה בגוש דן בה יש רוב דתי-לאומי, "הביצה" בגבעת שמואל נתפסת כבעלת אופי בורגני יותר ממקבילתה הירושלמית.
בירושלים קיימות גם "ביצות-בת" באזורים של המושבה הגרמנית, רחביה, וטלביה, וצעיריהן פוקדים את בתי הכנסת "אהל נחמה", "חובבי ציון", "שירה חדשה", "רמב"ן", ואחרים. צעירים דתיים המנהלים אורח חיים פחות בורגני, בחרו להתגורר בשכונת נחלאות ושערי חסד, ואף באזור שוק מחנה יהודה בהם המגורים, ככלל, זולים יותר. המגורים באזורים אלו מכונים לעיתים "הביצה הקטנה", ובתי הכנסת ב"ביצה" זו מאופיינים בהוויי עידן חדש וחסידי יותר, דוגמת "אוהבי ציון", "מעיינות", "קול רינה", ו"אחדות ישראל". ריכוז דומה של צעירים דתיים רווקים, אם כי קטן יותר, מתגבש בשנים האחרונות גם במרכז תל אביב סביב בית הכנסת "איחוד עולם", וגם בקהילת "יקר" תל אביב.
התייחסות חברתית לתופעה
הרווקות המאוחרת מעוררת שאלות הלכתיות בדבר קיום מגע גופני בין המינים, ואף יחסי מין לפני החתונה. הביצה הירושלמית נחשבת למתירנית יחסית בעניין הזה, למרות האיסור החמור על כך בחוגים דתיים שמרנים יותר.
בתרבות
ביוני 2008 החלה להיות משודרת ב-YES הסדרה "סרוגים" העוסקת בחיים בתוך הביצה הירושלמית. הסדרה עוררה הד ציבורי רב וזכתה להצלחה, דבר שגרם לפרסום ל"ביצה". בשנת 2017, יצא לאור הרומן "אחרי המעשים" של נתנאלה שלזינגר, אשר מתרחש בחלקו באזור ה"ביצה".
הכאב הזה
הכאב הזה הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת-יוצרת הישראלית עפרה חזה, מתוך אלבומה האחד עשר, ימים נשברים. השיר יצא לאור באוקטובר 1986, כסינגל השלישי מתוך האלבום, על ידי חברת התקליטים הד ארצי.
השיר הגיע למקום הראשון במצעד של רשת ג'.
רקע וכתיבה
השיר נכתב על ידי עפרה חזה, הולחן על ידי חזה ויזהר אשדות והופק על ידי אשדות. בשנת 2007, הקליטו עברי לידר ונינט טייב גרסה מחודשת של השיר. גרסתם זכתה להצלחה רבה, ואף נכללה באלבום המחווה קול הנשמה - שרים עפרה חזה, שיצא בשנת 2018, עבור חזה.
השיר זכה לגרסה אנגלית, "My Aching Heart", שנכלל באלבום "Shaday".
ב-5 באפריל 2000, יצא אלבום האוסף מנגינת הלב, בו נכלל השיר.
וידאו קליפ
הווידאו קליפ המלא של השיר פורסם לראשונה ליוטיוב ב-28 בפברואר 2010. בווידאו קליפ, ניתן לראות את עפרה חזה שרה באולם שקירותיו מכוסים בתמונות לצד נגני ליוויי, מתופף, קלידים וגיטריסט.
נכון ל-21 בינואר 2019, מונה הצפיות של הקליפ עומד על כ-150 אלף צפיות.
מזון מקומי
מזון מקומי או תנועת המזון המקומי היא "מאמץ משותף לבנות כלכלת מזון מקומית ועצמאית יותר, בה גידול, ייצור, עיבוד, הפצה וקנייה של מזון מוגבלים לאותו אזור, במטרה להגביר את הבריאות הסביבתית והכלכלית של האזור". המושג נחשב חלק מאג'נדת הקיימות הכללית ומהקריאה לחזור למודל של כלכלה מקומית, כתחליף לכלכלת הגלובליזציה. תומכי השיטה טוענים כי היא מאפשרת לחסוך את המשאבים וזיהום הסביבה הנגרמים מתעבורה ושינוע של חומרי גלם ומוצרים למרחקים גדולים.
המילה האנגלית Locavore, שפירושה "אדם שאוכל רק מזון מקומי", נבחרה כמילת השנה לשנת 2007 על ידי מילון אוקספורד.
מערכות מזון מקומי
מערכות מזון מקומי מהוות אלטרנטיבה למודל הגלובלי־תעשייתי, בו הלקוח והיצרן מופרדים על ידי שרשרת ארוכה של מגדלים, יצרנים ומעבדים, חברות משלוח וקמעונאים. השרשרת הארוכה מונעת מהלקוח לפקח על איכות המזון ומשאירה את הבקרה בידי אנשי הביניים. מערכת של מזון מקומי מחזירה את השליטה על בקרת איכות המוצר ותהליך הייצור לידי הלקוח, העומד ישירות מול היצרן. נמצא כי השפעתה של מערכת מזון מקומי היא לא רק סביבתית, אלא גם חברתית־כלכלית. בניית מערכות יחסים מקומיות בין יצרנים ללקוחות, מגבירה את המחויבות והנגישות של המגדל והיצרן כלפי הלקוח.
אופן חיתוך
אופן חיתוך הוא מידת החסימה של מעבר האוויר בבסיס החיתוך שהוא המקום בו מספר איברי הגייה סותמים באופן מלא או חלקי את חלל הפה או הגרון וגורמים להפקת העיצורים כתוצאה מתזוזתם של איברי הגייה מסוימים כלפי אחרים ומזרימת האוויר ביניהם.
מידת הקרבה וסונורנטיות
מידת הקרבה היא מידת החסימה של מעבר האוויר בין איברי ההגייה בחלל הפה והגרון, כאשר יש סתימה מלאה של חלל הפה או הגרון, החסימה של מעבר האוויר היא מוחלטת ומקסימלית, אך כאשר יש סתימה חלקית של מעבר האוויר, החסימה של מעבר האוויר היא קטנה ומינימלית.
עם זאת, מידת הסונורנטיות היא עוצמת הקול הנקבעת על פי מידת התנודה של מיתרי הקול, כאשר עוצמת הקול נמוכה, מיתרי הקול רפויים ואינם רוטטים, אך כאשר עוצמת הקול גבוהה, מיתרי הקול רוטטים.
מידת הסונורנטיות מושפעת ממידת הקרבה, כאשר החסימה של מעבר האוויר קטנה מיתרי הקול רוטטים וכאשר החסימה של מעבר האוויר היא מוחלטת מיתרי הקול רפויים ולכן עיצור סותם הוא עיצור בלתי סונורנטי ועיצור בלתי סותם הוא עיצור סונורנטי.
צדיות
צדיות היא האזור בחלל הפה בו עובר זרם האוויר יחסית למצב הלשון, הצדיות יוצרת הבחנה בין שני מצבים בהם הלשון עשויה להמצא: כאשר לא מצוין ליד שם העיצור שהוא צדי, סימן שהוא מרכזי.
עיצורים ריאתיים
עיצורים ריאתיים הם עיצורים שמופקים באמצעות המנגנון הריאתי מחוצן שבו זרימת האוויר החוצה מווסתת באמצעות תנועת הסרעפת העולה למעלה, יוצרת לחץ חיובי בבית החזה, מכווצת את הריאות וגורמת לשחרור האוויר מתוכן החוצה דרך חלל הפה או האף. עיצורים אלה הם הנפוצים ביותר ויש להם אופני חיתוך רבים ושונים שחלקם סותמים וחלקם בלתי סותמים.
עיצורים בלתי סותמים
עיצורים בלתי סותמים הם עיצורים שבמהלך הפקתם זרימת האוויר אינה נחסמת ונוצר מרווח מספיק למעבר האוויר בין איברי ההגייה. כל העיצורים הללו הם ריאתיים.
עיצורים סותמים
עיצורים סותמים הם עיצורים שבמהלך הפקתם זרימת האוויר נחסמת בין איברי ההגייה ונוצרת סתימה מלאה בחלל הפה וגרון. רוב העיצורים הסותמים הם ריאתיים אך חלקם לא ריאתיים.
עיצורים לא ריאתיים
עיצורים לא ריאתיים הם עיצורים שמופקים לא באמצעות המנגנון הריאתי מחוצן, אלא באמצעות כל שאר מנגנוני זרימת האוויר. אופן החיתוך של עיצורים אלה הוא סותם וכל אחד מהם מאופיין במנגנון זרימת האוויר שלו.
גנבת דעת
גנבת דעת בהלכה היהודית הוא האיסור להטעות את הזולת ולגרום לו לחשוב באופן מוטעה דבר מסוים, ובכללו לתת לזולת רושם מוטעה על כוונותיך האמיתיות כלפיו. איסור גנבת דעת הוא דווקא כאשר האדם גורם במעשיו לגנבת דעת ועושה מעשה מיוחד לשם כך, אבל אם השני טועה מדעתו וחושב שהלה עשה בשבילו מעשה מיוחד, ללא שהעושה עשה פעולה כדי שיחשוב כך, אין בכך איסור גנבת דעת.
גנבת דעת במקורות
המקור במקרא לדעת חז"ל הוא בפסוק "לא תגנבו" שכולל גם גנבת דעת בכלל שאר הגנבות.
בתנ"ך אנו מוצאים פעמיים גנבת דעת תוך שימוש בביטוי של "גנבת לב":
בתוספתא נכתב כי "שבעה גנבין הן: הראשון שבכולן גונב דעת הבריות . . ולא עוד אלא שמעלין עליו שאילו היה יכול לגנוב דעת העליונה היה גונב, שכל הגונב דעת הבריות - נקרא גנב".
בתלמוד גנבת דעת מוזכרת בהקשר של אדם שתובע חוב שלא קיים באמת, וגורם לציבור לחשוב שקיים חוב שכזה. "'ובאה אל בית הגנב' - זה הגונב דעת הבריות, שאין לו ממון אצל חבירו וטוענו ומשביעו".
הלכה
הרמב"ם פוסק:
דוגמאות
איסור העתקה בבחינות נובע מאיסור זה של גנבת דעת, מפני שמטעה אחרים וגורם להם לחשוב שהישגיו טובים מכפי שהם באמת.
בתנ"ך יש מספר מקרים שבהם נעשה גנבת דעת שלכאורה מוצדקים, כאשר אברהם מבקש משרה לטעון שהיא אחותו ולא אשתו, כאשר יעקב מקבל את הברכות בטענה שהוא עשו, וכאשר משה מבקש מפרעה לצאת למדבר לשלשה ימים של הקרבה, כאשר הוא מתכוון לעזוב לגמרי.
פרד סיטון
פרדריק אנדרו סיטון (באנגלית: Frederick Andrew Seaton; 11 בדצמבר 1909 – 16 בינואר 1974) היה פוליטיקאי אמריקאי, שייצג את מדינת נברסקה בסנאט של ארצות הברית וכיהן כמזכיר הפנים של ארצות הברית בממשלו של הנשיא דווייט אייזנהאואר.
ביוגרפיה
סיטון נולד בוושינגטון די. סי. בדצמבר 1909, בנם של דורותיאה אליזבת (לבית שמידט) ופיי נובל סיטון. הוא למד בתיכון מנהטן שבמנהטן, קנזס. הוא סיים את לימודיו באוניברסיטת המדינה של קנזס ב-1931, ונישא לגלאדיס הופ דוד באותה שנה. נולדו להם ארבעה ילדים: דונלד ריצ'רד, אלפרד נובל, ג'והנה כריסטין, ומוניקה מרגרט סיטון. ב-1937 עבר סיטון להאסטינגס שבנברסקה, שם היה במשך שנים רבות המוציא לאור של העיתון "האסטינגס טריביון".
סיטון כיהן בתפקידים שונים בבית הלבן ובתפקידי משנה בקבינט של ארצות הברית בממשל דווייט אייזנהאואר, בהם עוזר מזכיר ההגנה של ארצות הברית לענייני חקיקתיים ועוזר מנהלי לנשיא, בטרם מונה למזכיר הפנים של ארצות הברית. הוא כיהן במחלקת הפנים של ארצות הברית בשנים 1956–1961. בתקופת כהונתו, אלסקה והוואי הפכו למדינות ה-49 וה-50 שהתקבלו לארצות הברית. כמזכיר הפנים, חרת סיטון על דגלו תכנון שיתופי פעולה ארוכי-טווח בין הממשל הפדרלי וממשלות מקומיות לבין מפעלים פרטיים לפיתוח משאבי טבע. הוא עודד את המשך הצמיחה של תוכנית ההידרוגנציה באזור הפסיפיק נורת' וסט.
הוא התמודד לתפקיד מושל נברסקה ב-1962 אך הובס על ידי המושל הדמוקרטי המכהן, פרנק מוריסון. אחרי הפסדו בבחירות חזר לעסוק בתחום העיתונות וזכה במספר אותות כבוד. ב-1974 נפטר סיטון במיניאפוליס שבמינסוטה. הוא נטמן בבית העלמין פארקוויו שבהאסטינגס, נברסקה.
יונדאי i20
יונדאי i20 היא מכונית סופרמיני מתוצרת יונדאי מוטור הקוריאנית. המכונית מיוצרת בשני מפעלים בבעלות יונדאי בהודו ובטורקיה. זוהי מחליפתה הרשמית של יונדאי גטס באירופה. היא הוצגה לראשונה בתערוכת הרכב של פריז בשנת 2008 והחלה להימכר באותה שנה בהודו. כאמור ה-i20 הייתה אמורה להחליף את הגטס, אך עקב הצלחתה של הגטס נמכרה ה-i20 במשך 3 שנים לצד הגטס.
ה-i20 בנויה על פלטפורמה חדשה לחלוטין שפותחה על ידי מחלקת מחקר ופיתוח של יונדאי באירופה במטרה ולחדור יותר חזק לשוק הסופרמיני המצליח של אירופה.
ה-i20 זכתה ב-5 כוכבים במבחני הריסוק של יורו NCAP. היא מאובזרת ב-6 כריות אוויר, מערכת למניעת נעילת גלגלים (ABS) וגם מערכת למניעת החלקה (EBD) כבר בדגמי הסטנדרט. זהו שיפור ניכר בהשוואה לדגם אותו מחליפה ה-i20, היונדאי גטס אשר כללה רק כרית אחת לנהג וללא מערכת ABS כלל בדגם הבסיסי שלה. למעשה, בשנת 2009 זכתה ה-i20 בתואר אחת מחמש המכוניות הבטיחותיות ביותר על ידי EuroNcap.
לישראל הגיעה יונדאי i20 במאי 2009 ושווקה תחילה במגוון רחב יחסית של גרסאות. לישראל הגיעו גרסאות ה-3 וה-5 דלתות של המכונית, מנועי ה-1.4 וה-1.6 ליטר בנזין ותיבות ההילוכים הידניות או האוטומטיות. מבחר רמות האבזור כלל 3 רמות אבזור - Inspire הבסיסית, Premium האמצעית ו-Supreme הבכירה.
באוגוסט 2012 הגיעה לישראל מתיחת פנים של דגמי ה-i20. מתיחת פנים זו כללה מספר שינויים קוסמטיים בעיצוב החיצוני של המכונית וכן עדכונים קלים ברמת האבזור של המכונית. ביחד עם הדגם החדש התעדכן גם מבחר הדגמים שנמכר בישראל ושיווקו של מנוע ה-1.6 ליטר בנזין הופסק. במקומו החלה כלמוביל לשווק גרסת בסיס חדשה, המצוידת במנוע 1.25 ליטר בנזין ובתיבת הילוכים ידנית. גם מבחר רמות האבזור עודכן וכלל את רמות האבזור Inspire, Insight ו- Premium.
נכון ליולי 2022, נמכרת בישראל יונדאי i20 אך ורק עם מנוע 1 ליטר טורבו בנזין, ותיבת ההילוכים האוטומאטית היא תיבה רובוטית דו מצמדית.
רמות הגימור הנמכרות כיום הן: Prestige, Prime, Prime plus, Supreme, Supreme plus.
בשנת 2020 הציגה יונדאי N את יונדאי i20 N, גרסת הספורט לגרסה הבסיסית.
מועדות
המועדות היא מדד לכישלון ולא להצלחה, שכן הוא מבטא את חזרתו לפשע של העבריין – דהיינו, כישלון בחזרה לקהילה כאזרח שומר חוק. שיטות מדידה רבות בעולם מתייחסות לאורך פרק הזמן (למשל, שנתיים, שלוש שנים, חמש שנים). על פי שיטה זאת, עבריין שחזר למאסר לאחר תום התקופה, לא נחשב כעבריין מועד. עם זאת, שיעורי מועדות נמדדים לרוב באופן שונה ממחקר למחקר. אוכלוסיות שונות ודרכים שונות למדידת שיעורי מועדות יכולות להפיק תוצאות שונות באופן מהותי.
הפסיכופתיה נחשבת לקוטבו הקיצוני של המועדות, ובה האדם כלל אינו מקשר בין העונש שקיבל למעשיו, ואינו יכול ללמוד מטעויותיו.
כולל
שיעור המועדות הכולל בישראל נמצא בירידה, ועומד על 39.3% בתוך תקופה של חמש שנים, בהשוואה ל-42% בקרב משוחררי 2004. לפי מחקרם של ד"ר יוחנן ועקנין וד"ר קתרין בן צבי, קיים יחס הפוך בין גיל האסיר לבין שיעור המועדות. כלומר, ככל שעולה הגיל, כך פוחת שיעור המועדות. ממצא זה הוא עקבי במדינות רבות ברחבי העולם. עוד בשנת 1920 נבדק קשר זה בבדיקות מחמירות והוכח שוב ושוב שפעילות עבריינית מגיעה לשיאה בגיל ההתבגרות, ואז הולכת ופוחתת.
שיעור המועדות של נשים ירד מ-37.5% בקרב משוחררות בשנת 2004, ל-24% בקרב משוחררות 2013. נמצא כי בממוצע, נשים החוזרות למאסר שוהות כ-17.5 חודשים בקהילה, לעומת גברים רצידיוויסטים השוהים כ-20 חודשים בקהילה, בין שחרור למאסר חוזר. אף על פי ששיעור המועדות בקרב גברים גבוה יותר, קצב החזרה למאסר של נשים בשנה הראשונה גבוה פי 1.3 מקצב החזרה של גברים למאסר בשנה הראשונה.
אלימות
שיעור המועדות בעבירות אלימות הוא 37% בקרב אסירים בגירים ; שיעור זה חושב בעבור אסירים שנכלאו בגין עבירות אלימות שהשתחררו מהכלא בשנת 2016 וחזרו לכליאה עד שנת 2021, והוא נמוך יחסית לשיעור שנמצא במחקר קודם שעסק באסירי עבירות אלימות שהשתחררו מהכלא בשנת 2014 וחזרו לכליאה עד 2019, שהיה 41%.
עבריינות מין
שאלה מרכזית בנוגע לעבריינים פוגעים מינית היא אם הם יהפכו לעברייני מין מועדים. מספר מחקרים ומטא-אנליזה בקנה מידה גדול מראים כי עברייני מין הם עבריינים מגוונים וכי הם בעלי סיכון גבוה יותר לחזור לסורם בעבירות שאינן מיניות מאשר בעבירות מיניות.
ממצאי מחקר שפורסמו בשנת 2015 בשירות בתי הסוהר בישראל על משוחררי 2004–2008 מצביעים על שיעור מועדות של 19.4% בעבירות מין במצטבר בתקופה של חמש שנים, שהוא אחד המדדים הנמוכים ביותר ביחס לעבירות אחרות. עם זאת, הסיכון היחסי הוא הגבוה ביותר בקטגוריות העבירה (10.0). כלומר אף שהסיכון של עבריין מין לחזור למאסר הוא יחסית נמוך, הסיכון של עבריין מין שחזר בגין עבירת מין גדול מאוד לעומת חזרה למאסר של אסיר שאינו עבריין מין.
מחקר שניתח את נתוני המועדות בקרב עברייני מין המפוקחים על ידי יחידת הפיקוח "צור", מראה כי מקרב 934 עברייני המין שהיו בפיקוח בין השנים 2006–2011, ושרמת המסוכנות שלהם הוגדרה כיותר מנמוכה, רק 73, שהם 8% מקרב המפוקחים, הורשעו שוב. מתוכם 3% בשל עבירת מין, 1% בשל הפרת תנאי פיקוח, ו-4% בשל עבירה אחרת. מרבית העבריינים המועדים שרמת המסוכנות שלהם הייתה גבוהה או גבוהה מאוד – כ-60% מהם ביצעו את העבירה החוזרת על רקע של סטייה מינית (לדוגמה, אקסהיביציוניזם, פדופיליה), וכ-18.5% על רקע אישיותי. חלקם הגדול לא נטלו חלק בתוכנית טיפולית.
נורווגיה
בנורווגיה שיעור המועדות הוא מהנמוכים ביותר בעולם, והוא עומד על 20% בתוך תקופה של שנתיים, ועל 25% בתוך תקופה של חמש שנים. בנורווגיה מספר האסירים ל-100,000 תושבים הוא 75 בלבד, בהשוואה ל-240 בישראל. במקום בעונש, בתי הסוהר ומערכת המשפט בנורווגיה מתמקדים בצדק מאחה ובשיקום האסירים. שירות התיקון של נורווגיה (The Norwegian Correctional Services) עובד בשיתוף פעולה עם שירותי בריאות ובתי ספר מתוך הקהילה, שירותים כגון חינוך, בריאות, תעסוקה ותרבות ניתנים בכלא על ידי אותם גופים שפועלים בקהילה וגופים שונים ממנים היבטים שונים של תהליך השיקום.
שוודיה
התפיסה הרווחת בשוודיה היא שהמאסר הוא בררה אחרונה. אם המאסר הוא בלתי נמנע, יש לאפשר לאסיר לשמור על קשרים הדוקים עם הקהילה. בדומה לנורווגיה, שירותי הרווחה ניתנים לאסירים על ידי הגופים המשרתים את הקהילה.
לפי נתונים משנת 2015 ישבו בכל בתי הסוהר בשוודיה כ-4,292 אסירים, כלומר, 1 מתוך 2,278 תושבים. לפי מסד הנתונים World Prison Brief בשנת 2020 מספר האסירים ל-100,000 תושבים היה 68. נתונים משנת 2013 מצביעים על שיעור מועדות של 29% בתוך תקופה של שלוש שנים.
ארצות הברית
הגישה הרווחת בארצות הברית היא גישת ההרתעה. בכ-28 מדינות, ובמיוחד בקליפורניה נחקקו חוקים כגון חוק "שלוש הפסילות", שם על עברה שלישית מאותו הסוג העבריין צפוי לעונש בלתי קצוב (שמשמעותו מאסר עולם כל עוד לא ננקטים הליכים לקיצוב עונשו), ועליו לשבת במאסר לפחות 25 שנה בטרם ישוחרר בפיקוח.
אחוזי הכליאה בארצות הברית הם מעל ומעבר לכל מדינה מערבית אחרת, והם עלו בהתמדה בעשרות השנים האחרונות בלי קשר לרמת הפשיעה. נכון לספטמבר 2013, היו בארצות הברית קרוב ל-2.2 מיליון אסירים (כולל עצורים לפני משפט), ועל אף שאוכלוסייתה היא פחות מ-5% מאוכלוסיית העולם, הרי קרוב ל-22% מאסירי העולם כלואים בה. מניתוח תקופת מעקב של משוחררי 2005–2014 עולה כי שיעורי המועדות בארצות הברית הם מהגבוהים בעולם והם עומדים על 68% בתוך שלוש שנים, על 77% בחמש שנים, ועל 83% בתשע שנים.
גישת ההרתעה היא אחת מאבני היסוד של כל מערכת פיקוח חברתי באשר היא. עם זאת, מאות מחקרים הראו כי הסתמכות גבוהה על פיקוח וסנקציות, יכולה למעשה להגדיל את הסבירות שאדם יבצע עבירה מחדש, בעוד שבתי סוהר מתוכננים היטב, ותוכניות שיקום שמכינות את האסיר להשתלבות מחדש בקהילה, מפחיתות את אחוזי המועדות באופן משמעותי.
גישת ההרתעה
האינטואיציה הבסיסית היא כי שככל שהעונש חמור יותר, כך הוא ירתיע יותר וימנע חזרה לפשע. תאוריית הבחירה המושכלת (Rational Choice Theory) לחקר הפשיעה מבוססת על ההנחה הבסיסית שהעבריין עורך חישובי תועלת פשוטים שבהן משך תקופת המאסר או הסיכוי להיתפס מהווים מרכיבים מרכזיים בשיקוליו. זה הוא חלק מההיגיון שמאחורי חוק "שלוש הפסילות" והמדיניות הציבורית "אמת בגזר הדין" בארצות הברית. תפיסות אלה מדגישות את העיקרון של "למען יראו וייראו" מחד גיסא ואת העיקרון של "ראה הוזהרת" מאידך גיסא.
בעיה אחת בגישה זאת היא הנחת היסוד שבני אדם הם יצורים רציונליים השוקלים את השלכות התנהגותם לפני שהם מחליטים לבצע עבירה; אף על פי שרמה זאת של רציונליות עשויה לחול על עברייני צווארון לבן מושכלים, הרוב המוחלט שבסופו של דבר נכלא אינו מתאים לפרופיל זה. לדוגמה, בארצות הברית מחצית מכלל האסירים הפדרליים היו תחת השפעת סמים או אלכוהול בעת שביצעו עבירה אלימה כגון רצח, אונס, שוד, או תקיפה חמורה. נתונים אחרים מציעים כי המספר גבוה יותר וכי 80% מכלל העבירות מתרחשות בהשפעת אלכוהול וסמים, וכי מחצית מהאסירים סובלים מהתמכרות. על כך יש להוסיף את ההבחנה בין עבירות תגובתיות (למשל, אלימות עקב פרובוקציה) לבין עברות הדורשות מחשבה ותכנון (למשל, שוד בנק). השיקול התועלתני פוחת לגבי הראשונות ככל שלהט הרגע גובר על היכולת לבצע חישוב רציונלי, במיוחד כאשר מעורבים חומרים ממכרים בתמונה, רקע אישיותי, וקל וחומר כאשר כל השלושה מעורבים יחדיו. בשנת 2002, סקירה שיטתית של 62 מחקרים, מ-12 מדינות שונות, מצאה כי 65% מהגברים בכלא ו-42% מהנשים סובלים מהפרעת אישיות. באופן כללי אסירים היו בסיכון גבוה יותר לסבול מפסיכוזה ודיכאון קליני חמור, והיה סביר יותר פי 10 שהם יסבלו מהפרעת אישיות אנטיסוציאלית, בהשוואה לאוכלוסייה הכללית. מכאן ניתן ללמוד כי מרבית העבירות מבוצעות על ידי עבריינים אשר לקויים מדי ביכולתם לבחון את החסרונות של התנהגותם באופן רציונלי.
דרך נוספת להבין מדוע חומרת הענישה מוגבלת יותר משנדמה ניתן להבין באמצעות הבנה של הדינמיקה המורכבת מאחורי הליכים פליליים. אם הייתה וודאות של 100% להיתפס או להיענש על ביצוע עבירה, מעטים הם האנשים שהיו מבצעים אותה. מחקרים קרימינולוגים מצאו כי לוודאות התפיסה וכי לוודאות הענישה יש אפקט הרתעתי חזק יותר מחומרת העונש. זאת היא אחת הסיבות שאנו משתמשים במצלמות אבטחה או בנקודות שיטור חמות תוך ציפייה שלאמצעים אלה יהיה השפעה של ממש. אך מכיוון שפשעים רבים, כולל עבירות חמורות, אינן תמיד מובילות למעצר או להרשעה, ההשפעה המרתיעה של ודאות הענישה או וודאות התפיסה מצטמצמת מאוד. ברור כי לחומרת הענישה תהיה השפעה מועטה, אם בכלל, על אנשים שאינם מאמינים שייתפסו על מעשיהם או שלא אכפת להם להיתפס. לדוגמה, מחקר שנערך באנגליה הראה כי על 15,970 עברות שביצעו 693 נערים במהלך קריירה פלילית, נרשמו נגדם רק 115 רישומים פליליים. יחס של 1:139. כן אפשר להניח כי פלוני שביצע עברות רבות בטרם נתפס אינו נרתע כמו מי שביצע מספר קטן של עבירות ונתפס, במיוחד כאשר פלוני כבר מכיר את המערכת המשפטית, הוא בעל "התמחות" בסוג העבירה, והוא כבר הצליח בעבר להתחמק מעונש. כוח ההרתעה יפחת גם כאשר הסיטואציה תהיה הפוכה והעבריין לא יהיה מודע לחומרת העונש, או לשינויים במדיניות הענישה. לדוגמה, מחקר שנערך ב-2002 מצא כי רק 22% מהאנשים "ידעו בדיוק מה יהיו העונשים". גם כאשר ידעו עוברי חוק כי העונש יהיה חמור, הם האמינו שזה היה רציונלי לחלוטין לבצע עבירות שונות מאחר שהתמורה הפוטנציאלית הייתה גדולה מספיק, כל זאת לצד תחושות שונות שהם תיארו כגון מיוחדות, שעמום, ריגוש, רצון לחיות על הקצה, ורצון בתשומת לב. רובם המוחלט האמינו כי הם לא ייתפסו וכלל לא חשבו על העונש האפשרי.
אם נביא בחשבון שגם אזרחים שומרי חוק ביצעו במהלך חייהם לפחות עבירה אחת, או מעשים שנאסר עליהם לעשות, קלים כחמורים, ולא נתפסו בגינן – אזי, גם בהם נטמעה תחושה מסוימת שאינה זרה לעוברי חוק: "אותי לא יתפסו".
רמת השכלה
מחקרים מלמדים כי אסירים בדרך כלל מתאפיינים ברמת השכלה נמוכה יחסית לאוכלוסייה הכללית. חוקרים רבים גורסים כי ככל שאסירים ישתתפו במספר רב יותר של תוכניות חינוך, כך הסיכוי שלהם למצוא עבודה מחוץ לכלא עולה, והנטייה לחזור לפשע פוחתת. מחקרים רבים מצביעים על ירידה בשיעורי המועדות בקרב אסירים שהשתתפו בתוכניות חינוך במהלך מאסרם. לדוגמה, במחקר שכלל 3,170 אסירים במדינת מרילנד, מינסוטה ואוהיו בארצות הברית, נמצא כי הסיכוי שלהם לחזור לכלא היה נמוך פי 43 בהשוואה לאלה שלא השתתפו בתוכנית. מחקר מטא-אנליזה שבחן מידע מתוך 58 מחקרים מאשש ממצאים אלה.
חוץ מההשתלבות כללית בחברה, חינוך הוא כלי חשוב בתהליך השיקום והוא מאפשר לאסיר לחזק את הביטחון עצמי, את הדימוי עצמי, הקניית ערכים חיוביים, קשרים בין-אישיים, ואישיות פרו-חברתית.
אפקט המאסר
במחקרים נמצא כי תרומתה של השהות בכלא לצמצום הפשיעה מהותית יותר בתחילתה של תקופת המאסר, שכן בעבור רוב העבריינים 'הקריירה פלילית' נמשכת שנים ספורות בלבד. על אף שישנם מחקרים המלמדים על אפקט הפוך, וכי באופן מצטבר, עבריינים שנשלחו לבתי הסוהר מבצעים יותר עברות (בשל האפקט הקרימינוגני של חווית המאסר), עדיין, הרחקה ושלילת היכולת לפעול בצורה עבריינית בתוך הקהילה הן תכליות ראויות. הדבר נכון במיוחד עבור עבריינים מהם נשקפת רמת מסוכנות גבוהה, אשר לעיתים קרובות אינם בוחרים לשתף פעולה עם גורמי שיקום או רשויות החוק. מחקרים שונים מלמדים כי כליאה ממושכת שאין בצדה שיקום מדרדרת גם עבריינים לא מסוכנים לחיי פשע, ולהתרחקות מאורח חיים נורמטיבי. דוגמה בולטת ביותר לכך היא תוכנית הטלוויזיה Scared Straight: בתוכנית זו ליוו בני נוער שעברו עברות, או כאלה עם בעיות משמעת, לביקורים בבתי הסוהר. במסגרת הביקורים נחשפו בני הנוער לחוויה המלאה של שהות בכלא למספר שעות, החל בתהליך הרישום, חיפוש גופני, נטילת חפצים אישיים, ועד לאינטראקציות עם אסירים מסוכנים.
לסר אורי
לסר אורי (בגרמנית: Lesser Ury; 7 בנובמבר 1861 – 18 באוקטובר 1931) היה צייר יהודי-גרמני שהשתייך לקבוצת "בית הספר לציור בדיסלדורף" (Düsseldorfer Malerschule). אורי השתייך בציוריו לזרם האימפרסיוניסטי. היה חבר בקבוצות הסצסיון (Sezession) במינכן ובברלין. את רוב תקופת יצירתו בילה בברלין וצייר ברבים מציוריו את נופיה.