cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
דרומא
בתי כנסת
בקיץ 1986 נערך סקר בתי כנסת בשפלת יהודה על ידי צבי אילן ודוד עמית. כהכנה, נעשה מעקב אחר הסקרים הראשונים, שנעשו על ידי ויקטור גרן והסקר הבריטי. באזור דרום הרי יהודה, ישנה ייחודיות ארכיטקטונית לבתי כנסת, המחולקים לשני טיפוסים: בתי הכנסת בדרומא מאופיינים בכך שפתחיהם מצד מזרח וארון הקודש וכיוון התפילה לצפון. כיוון התפילה בכללותו שנוי במחלוקת חכמים. בתוספתא נאמר, המתפרש ככיוון התפילה הוא בציר מזרח-מערב, וכך שיטת רבי עקיבא, לעומת השיטה המפורשת במשנה כי יש לכוון אל מקום המקדש בירושלים. נטען כי יתכן ובמקור נהגו בדרומא כשיטה הקובעת כי תפילה למערב, ועל כן נבנו בתי הכנסת בציר מזרח-מערב, ולאחר מכן התקבלה השיטה הקובעת כי יש להתפלל לכיוון ירושלים וכיוון התפילה בתוך בית הכנסת שונה, כשארון הקודש מוצב בצפון.
אריה צאבו
מאפיינים
כאמור, המאפיין הייחודי העיקרי של אריה צאבו הוא חוסר הרעמה אצל הזכרים, ולעיתים יש להם רעמה דלילה מאוד - קטנה אף מזו של אריה סנגלי. עם זאת, עובי הרעמה וגדולה עשוי להשתנות בין הפרטים. ישנן שתי השערות מדוע אוכלוסייה זאת חסרת רעמה; ההשערה הראשונה אומרת שפיתוח הרעמה קשור באופן הדוק לאקלים, ועל כן הרעמות של אריה צאבו דלילות כדי למנוע התחממות יתר באזור זה שצחיח יחסית. ההשערה החלופית אומרת שהדלילות של רעמת אריה הצאבו נובעת מהצמחייה הקוצנית של אזור זה, כדי למנוע הסתבכות של הרעמה בעת המארבים והציד. ייתכן כי לאריות צאבו רמות טסטוסטרון גבוהות יחסית, מה שעשוי להסביר את המוניטין שלהם בתור אריות תוקפניים ומסוכנים.
דרומא
בתי כנסת
נמצאו גם עיטורים אומנותיים האופייניים לבתי הכנסת: כמו דגם חצי סהר וכוכב ומנורות שבעת קנים החרוטים על משקופים. דגם חצי הסהר והכוכב נראה לכאורה ממקור אסלאמי. אך בירושלים נמצאו קנקנים שעל ידיותיהם הוטבע כוכב מחומש עם כיתוב "ירושלם". מדרגות מהחצר לאכסדרה, קומה שנייה וחדר צר וארוך בדרום (אולי לצורכי לימוד). מהאכסדרה לאולם שלושה פתחים, פסיפס צבעוני עם מוטיבים אומנותיים יהודיים- ארון, 4 מינים, חזית ב"המק ומנורה, בימת תפילה וכתובות הקדשה בעברית לנדבנים.
אריה צאבו
טרף
אריות צאבו פעילים בשעות הבוקר, הלילה והערב, ומבלים במנוחה בשעות היום החמות תחת שיחים ועצים. בין הטרף הפוטנציאלי באזור צאבו, ניתן למנות את בעלי החיים הבאים: גנו כחול, זברה מצויה, צבי גראנט, צבי ג'ירפי, חזיר יבלות, ג'ירף מסאי, דיקדיק, דאמאליסק הסהר, תאו אפריקני, קובוס המים ובובאל קוקה.
דרומא
ביטוי ארכאולוגי להלכה
דורון שר-אבי מאוניברסיטת בר-אילן מעלה את ההשערה כי הממצאים בסוסיא העתיקה ובישובי דרומא מורים כי, בתקופה מהמאה ה-4 עד המאה ה-8 הייתה לאוכלוסייה היהודית בדרומא מנהגים שונים מאלו של יהודים בגליל. תופעה זו באה לידי ביטוי בממצאים הבאים:
אריה צאבו
אירועי תקיפה
ג'ון פטרסון כתב לאחר מכן ספר בשם "אוכלי האדם של צאבו" בו הוא מפרט את ההתקפות של האריות הללו ואת נסיונותיו לצודם, יחד עם עלילות נוספות שאירעו לו בציד חיות באפריקה. ספרו הפך למעין ספר חובה אצל הציידים של אותה תקופה, ולפחות שלושה סרטי קולנוע נעשו על פיו במהלך השנים. פוחלצי שני האריות, יחד עם גולגולותיהם, נמכרו על ידי פטרסון בסכום של 5,000 דולר (סכום גדול באותה תקופה) למוזיאון פילד להיסטוריה של הטבע בעיר שיקגו שבמדינת אילינוי, והם בין המוצגים המפורסמים של המוזיאון. עם זאת, קטנים הפוחלצים בהרבה מגודלם המקורי, משום שפטרסון חשב תחילה להשתמש בהם כשטיחים.
דרומא
ביטוי ארכאולוגי להלכה
לדעת שר-אבי האוכלוסייה היהודית בדרומא נהגה אחרת מזו שבגליל. היא הקפידה יותר על המסורת. הוא מעריך כי היו לכך נימוקים אחדים:
אריה צאבו
מצב שימור
החל משנת 2006, חיים בסביבות 675 אריות באזור צאבו, מתוך סך של 2,000 אריות ברחבי קניה. האריות והטרף שלהם מוגנים באופן רשמי על ידי החוק הקנייתי, אם כי הם נהרגים באופן קבוע על ידי האוכלוסייה המקומית הרואה בהם איום; למעלה מ-100 אריות צאבו ניצודו בוודאות בין השנים 2001 ל-2006.
המגזין נשיונל ג'אוגרפיק פרסם באחד מהגליונות ב-2002 מאמר על אריות צאבו; המאמר דן באתגרי ההישרדות שעומדים בפני אריות צאבו ובניסיון לפתור מדוע הם חסרי רעמה.
שביר
"שביר" הוא אלבום האולפן ה-20 של הזמר אריק איינשטיין, בשיתוף המוזיקאי יצחק קלפטר, שיצא בספטמבר 1983.
הפקה
אלבום זה מהווה את שיתוף הפעולה המלא השני והאחרון של איינשטיין וקלפטר, לאחר האלבום "יושב על הגדר" שיצא שנה קודם לכן. קלפטר המשיך לנגן מאוחר יותר במספר אלבומים נוספים של איינשטיין, וכן הלחין עבורם מספר שירים.
כל שירי האלבום הולחנו ועובדו על ידי קלפטר. איינשטיין כתב את כל שירי האלבום, וזהו למעשה האלבום היחיד של איינשטיין שבו הוא כתב את כל מילות השירים. בין השירים הבולטים באלבום: "שביר" ו"אולי צריך לתת לזה עוד זמן". השיר "תל אביב, גדות הירקון, 1983" הוא שיר מחאה אקולוגי שמתכתב עם השיר הנוסטלגי "תל אביב, גדות הירקון, 1950" מהתקליט חמוש במשקפיים.
כשנה לפני יציאת התקליט עבר איינשטיין תאונת דרכים קשה. ידידתו נהרגה בתאונה, אשתו נפצעה קשה, הוא נפצע גם כן, וכבדות הראייה שלו הלכה והחמירה. העבודה על התקליט הייתה חלק מהתהליך השיקומי ורבות ממילות השירים מושפעות מהמצב הפיזי והנפשי בו היה איינשטיין שרוי באותה עת.
מתוך האלבום יצאו כסינגלים "תל אביב גדות הירקון 83", "יד אחת עושה את זה" ושיר הנושא.
שבאני נונדה
שבאני כריסטוף נונדה (בצרפתית: Shabani Christophe Nonda; נולד ב-6 במרץ 1977 בבוג'ומבורה, בורונדי) הוא כדורגלן עבר קונגולזי ששיחק בעמדת החלוץ.
קריירה
קבוצתו הראשונה בה שיחק בבוגרים הייתה פ.צ. ציריך מליגת העל השווייצרית, בה הוא שיחק בין העונות -. מציריך עבר נונדה לקבוצת סטאד רן הצרפתית, ולאחר מכן עבר לקבוצת מונקו, שבה שיחק מאז שנת 2000. בעונת הגיע עם המועדון הצרפתי לגמר ליגת האלופות, בו הפסידה מונקו לפורטו.
בשנת 2005 עבר לקבוצת רומא, ולאחר מכן שיחק גם בקבוצות בלקברן רוברס ובגלאטסראיי לפני שפרש בשנת 2010.
אף על פי שנולד בבורונדי, נונדה מחזיק באזרחות קונגולזית, והוא שיחק במדי נבחרת הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו, במדיה ערך 21 הופעות וכבש 14 שערים.
ספיידרמן בקולנוע
בשנת 1999, הזכויות הקולנועיות על ספיידרמן נרכשו על ידי סרטי סוני לאחר שהיו בקיפאון למשך כמעט 25 שנה, מאז צאתו של סרט לייב אקשן ראשון של ספיידרמן בשנת 1977. סוני רכשה ממטרו גולדווין מאייר את התסריטים הקודמים שפותחו בידי קנון גרופ, סרטי קרולקו וניו קנון. בנוסף, האולפנים שכרו את התסריטאי דייוויד קפ שיעבוד על שכתוב תסריטו של ג'יימס קמרון. הבמאי סם ריימי נבחר על פני הבמאים רולנד אמריך, טים ברטון, כריס קולומבוס ודייוויד פינצ'ר לביים את הסרט בתחילת שנת 2000. בסדרת הסרטים של ריימי - הכוללת את הסרטים "ספיידרמן" (2002), "ספיידרמן 2" (2004) ו-"ספיידרמן 3" (2007) - מככבים אנסמבל של שחקנים כדוגמת טובי מגווייר, קירסטן דנסט, ג'יימס פרנקו, רוזמרי האריס, קליף רוברטסון, ג'יי קיי סימונס, וילם דפו, אלפרד מולינה, תומאס היידן צ'רץ, טופר גרייס, ברייס דאלאס הווארד וג'יימס קרומוול.
סם ריימי התכוון להמשיך את סדרת ספיידרמן שלו, אולם בעקבות חילוקי דעות שהתגלעו בינו לבין אולפני הסרטים וכן חוסר שביעות רצונו מהסרט השלישי, הוא עזב את הפרויקט והוחלט לאתחל מחדש את סרטי הסדרה עם במאי ושחקנים חדשים. בשנת 2012 יצא הסרט "ספיידרמן המופלא" - הראשון בסדרת הסרטים השנייה, בבימויו של מארק וב ובכיכובם של אנדרו גארפילד, אמה סטון, סאלי פילד, מרטין שין, דיין דיהן, פליסיטי ג'ונס, כריס קופר, ריס איוואנס, ג'יימי פוקס, פול ג'יאמטי ודניס לירי. בשנת 2014 יצא סרט ההמשך - "ספיידרמן המופלא 2"
זיכיון הסרטים מדורג במקום השישי ברשימת הזיכיונות שוברי הקופות הגדולים בכל הזמנים, לפי Box Office Mojo.
ספיידרמן (2002)
הסרט הראשון בסדרת ספיידרמן של סם ריימי יצא לאקרנים ב-3 במאי 2002, לאחר שצילומי הסרט נערכו בערים ניו יורק ולוס אנג'לס בין 8 בינואר ל-30 ביוני 2001. עם צאתו, הסרט זכה להצלחה קופתית מרשימה עם סכום הכנסות של כ-821 מיליון דולר לעומת תקציב הפקה של כ-140 מיליון דולר. סרט זה היה הראשון בתקופתו שעבר את רף מאה מיליון הדולרים להכנסות בסוף השבוע הראשון להקרנתו. הוא היה מועמד לפרס אוסקר בקטגוריות האפקטים המיוחדים ועיבוד הסאונד, לפרס הוגו על העיבוד הדרמטי הטוב ביותר וכן לפרס באפט"א על האפקטים המיוחדים.
הסרט מביא את מעלליו של פיטר פארקר (מגולם על ידי טובי מגווייר), תלמיד תיכון יתום מאב ומאם, אשר מנסה להשיג את תשומת לבה של שכנתו מרי ג'יין ווטסון (מגולמת על ידי קירסטן דנסט). בזמן טיול כיתת המדעים, פיטר ננשך בידי עכביש-על מהונדס גנטית. כתוצאה מכך, פיטר מפתח כוחות על-אנושיים, ביניהם כוח ומהירות מוגברים וכן היכולת לטפס על קירות ולייצר קורי עכביש. אחרי שדודו האהוב בן (מגולם על ידי קליף רוברטסון) נרצח - רצח שאותו פיטר יכול היה למנוע בקלות - הנער מבין שעליו להשתמש בכוחותיו החדשים כדי להגן על העיר ניו יורק. בינתיים, התעשיין האמיד נורמן אוסבורן (מגולם על ידי וילם דפו) ואביו של חברו הטוב של פיטר הארי אוסבורן (מגולם על ידי ג'יימס פרנקו) מזריק לעצמו נסיוב נסיוני לשיפור יכולות אשר גורם להתפתחותה של אישיות פסיכוטית ורצחנית. הוא עוטה על עצמו חליפת קרב צבאית והופך לגובלין הירוק השדוני, שמטיל את חתתו על העיר. פיטר כספיידרמן צריך ללחום בגובלין הירוק ולנסות להביע את רגשותיו האמיתיים כלפי מרי ג'יין.
ספיידרמן 2 (2004)
סרט ההמשך יצא לאקרנים ב-30 ביוני 2004, לאחר שצילומי הסרט נערכו בערים שיקגו ולוס אנג'לס בין אפריל לדצמבר 2003. הסרט זכה לביקורות משבחות, ונחשב לסרט הקומיקס הטוב ביותר עם הכנסות של למעלה מ-783 מיליון דולר. הוא זכה בפרס אוסקר בקטגוריית האפקטים המיוחדים וחמישה פרסי סאטורן בקטגוריות סרט הפנטזיה הטוב ביותר, הבמאי, השחקן הראשי, הכתיבה והאפקטים המיוחדים.
RTFM
RTFM הם ראשי תיבות באנגלית של המשפט (בתרגום לעברית: "קרא את המדריך המזוין"), הקורא למשתמש לקרוא את חוברת ההדרכה המצורפת לרוב למוצר.
ספיידרמן בקולנוע
ספיידרמן 2 (2004)
שנתיים לאחר מאורעות הסרט הראשון, פיטר פארקר נאבק לשמור על איזון בין חייו כגיבור-על לבין חייו הפרטיים. מרי ג'יין כעת מאורסת לבנו של ג'יימסון, וחברו הטוב הארי אוסבורן נשבע לנקום בספיידרמן על מות אביו. כל אותם מתחים שבחייו הכפולים של פיטר גורמים לכוחותיו להיחלש, והוא חוזה בעלייתו של איום חדש בדמותו של דוקטור אוקטופוס - מדען מטורף בשם אוטו אוקטביוס (מגולם על ידי אלפרד מולינה) בעל ארבע זרועות מכניות המחוברות לעמוד השדרה שלו. אוקטביוס מחפש לשחזר ניסוי מדעי מסוכן של היתוך גרעיני שיכול להשמיד את ניו יורק, ויוצא למסע הרס ברחבי העיר. פיטר חייב להגיע להחלטה בין חיים רגילים להם הוא משתוקק לבין האחריות המוטלת עליו להגן על ניו יורק כספיידרמן.
ספיידרמן 3 (2007)
הסרט יצא לאקרנים ב-16 באפריל 2007, לאחר שצילומי הסרט נערכו בערים לוס אנג'לס, קליבלנד וניו יורק בין ינואר ליולי 2006. בניגוד לשני קודמיו, הסרט קיבל ביקורת מעורבות בשל התמקדות בדמויות רבות מהקומיקס יותר מאשר בעלילה. אולם, הוא זכה להכנסות גבוהות בקופות עם סכום של כ-890 מיליון דולר, וכן היה לסרט היקר ביותר בכל הזמנים - שיא שנשבר מאוחר יותר בידי שודדי הקאריביים: סוף העולם.
RTFM
הביטוי RTFM משמש בקבוצות דיון לתמיכה טכנית כתשובה קצרה למשתמשים השואלים שאלה שהתשובה עליה כתובה (לכאורה) בבירור במדריך למשתמש.
ספיידרמן בקולנוע
ספיידרמן 3 (2007)
מספר חודשים לאחר סוף הסרט השני בסדרה, פיטר פארקר נהנה מאור הזרקורים כספיידרמן, ומוצא איזון בין חייו כגיבור-על לבין חייו עם אהובתו מרי ג'יין ווטסון. הארי אוסבורן מחליט לבצע את נקמתו והופך לגובלין החדש כמו אביו, הגובלין הירוק. אדי ברוק (מגולם על ידי טופר גרייס), צלם עיתונות נוסף בעיתון "הדיילי ביוגל", מתחרה בפארקר ויוצא להכפיש את שמו של ספיידרמן. בינתיים, פלינט מארקו (מגולם על ידי תומאס היידן צ'רץ) הוא אסיר נמלט שנופל לתוך מאיץ חלקיקים והופך למפלצת חול משנה צורה הידועה בשם סאנדמן. הוא יוצא למסע שודים כדי לגייס כסף למען בתו החולה. פארקר מגלה שמארקו הוא האיש שאחראי למותו של הדוד בן, מה שגורם לצידו האפל להתגבר עליו. יצר הנקמה משתלט עליו סופית כאשר מופיע חומר סימביוטי חייזרי שמתאחד עמו ומביא ליצירתה של חליפת ספיידרמן חדשה ושחורה. כאשר פיטר מצליח לשחרר את עצמו מעול הסימביוט, זה האחרון מוצא לעצמו מארח חדש - אדי ברוק, שהופך ליצור ונום.
RTFM
הראשונים שהשתמשו במונח הזה היו חיילי ארצות הברית בשנות הארבעים של המאה העשרים, לאחר שהצבא החל להפיק מדריכי הפעלה (Field Manuals) למשימות שגרתיות. לאחר מכן נקשר הביטוי לתעשיית המחשבים.
"תסמונת" RTFM היא התופעה שבה אנשים שנעזרים במכשירים שונים (ובמיוחד במחשבים) אינם טורחים כלל או כמעט בכלל לקרוא את ההוראות במדריך למשתמש. תופעה זו גורמת נזקים כספיים משמעותיים לחברות המייצרות ובמיוחד לחברות התוכנה, שנאלצות לתת תמיכה לנושאים המופיעים במערכת העזרה.
ספיידרמן בקולנוע
ספיידרמן המופלא (2012)
הסרט מציג מחדש את סיפור מקורו של פיטר פארקר (מגולם על ידי אנדרו גארפילד), תלמיד תיכון וחבר ללימודים של גוון סטייסי (מגולמת על ידי אמה סטון), שננשך בידי עכביש מהונדס גנטית והחל לפתח את כוחותיו. פארקר - שהתייתם בגיל צעיר וכעת גר עם דודו ודודתו - מנסה לגלות על מה אביו עבד, והדבר מוביל אותו לשותפות עם קורטיס קונורס (מגולם על ידי ריס איוואנס), מדען קטוע יד שאובססיבי לפתח נסיוב שמגדל מחדש איברים קטועים. כאשר קונורס מפוטר מעבודתו הוא מחליט להזריק את הנסיוב לעצמו אך סובל מתופעות לוואי שהופכות אותו לנבל-על בשם הלטאה.
שקנאי פרואני
תיאור
השקנאי הפרואני בעל צבע כהה עם פס לבן שנמתח מקצה המקור עד לקודקוד ויורד לצדי הצוואר. על ראשו ציצית נוצות קצרה. בעבר נחשב לתת-מין של השקנאי החום. משקלו של השקנאי הפרואני כפול מזה של מהשקנאי החום, עם משקל ממוצע של 7 ק"ג; הוא גם ארוך יותר, עם אורך כולל של כ-1.5 מטר. כמותו הוא צולל לעבר להקות דגים ולא שוחה לעברם על פני המים.
פולוניום
פּוֹלוֹנְיוּם (Polonium) הוא יסוד כימי רדיואקטיבי שסמלו הכימי Po ומספרו האטומי 84. שייך למשפחת המתכות למחצה כגון טלור או ביסמוט ומצוי בעפרות אורניום. נמצא בטבע במצב מוצק וצבעו כסוף. רעיל ביותר ומסוכן מאוד לטיפול - מיליגרם או אף מיקרוגרם מהחומר מסוגלים לפלוט קרינה קטלנית. היסוד נדיר מאוד בטבע ונמצא בעפרות אורניום בכמות של 100 מיקרוגרם לטון עפרה.
שקנאי פרואני
תיאור
עונת ההזדווגות חלה בין ספטמבר למרץ. מספר הביצים בתטולה הוא בדרך-כלל שתיים או שלוש ביצים. הביצים מודגרות לתקופה של 4 עד 5 שבועות, ותקופת הטיפוח נמשכת שלושה חודשים.
הסטטוס שלו הוערך לראשונה על ידי איגוד השימור העולמי ב-2008, בתור מין קרוב לסיכון.
פולוניום
היסטוריה
פולוניום זוהה על ידי מארי ופייר קירי בשנת 1898 בשעה שזיקקו את עפרת האורניום "זיו הזפת" (pitchblende). הם הכריזו על גילויו ב-18 ביולי וקראו לו על שם מולדתה של מארי קירי, פולין. בתם של בני הזוג, הכימאית אירן ז'וליו-קירי, נחשפה בטעות לפולוניום בעת עבודתה במעבדה, ומתה מסרטן כעבור כעשר שנים.
על־פי הספר "פצצה במרתף", באו פרופ' דרור שדה ומספר אנשים נוספים במגע עם פולוניום, עקב תקלה שאירעה ב-1957 במעבדה למחקר גרעיני במכון ויצמן למדע.
שימוש כרעל
אלכסנדר ליטוויננקו, סוכן רוסי בעבר ומתנגד למשטרו של נשיא רוסיה ולדימיר פוטין, מת בעקבות הרעלת פולוניום-210 ב-23 בנובמבר 2006. מומחים ממכון שווייצרי, שבדק שרידים מגופתו של יאסר ערפאת - יו"ר הרשות הפלסטינית בעבר, טוענים כי מת בעקבות הרעלת פולוניום-210. ב-20 באוגוסט 2020 אושפז הפוליטיקאי והפעיל החברתי הרוסי אלכסיי נבלני, בבית חולים באומסק, ושם נטען כי הורעל באמצעות פולוניום. נבלני, הידוע בהתנגדותו למשטרו של הנשיא פוטין, הורעל באמצעות תה ששתה במהלך טיסה. אחרי כמה ימים הוא הוברח לגרמניה, שבה הוא היה מאושפז עד חזרתו לרוסיה ומאסרו.
בטבק
מסיבות שאינן ידועות עד תומן למדע, לעלי הטבק יש נטייה לספוח כמויות גדולות מהאיזוטופ 210Po וכתוצאה מכך שרידים שלו מצויים בסיגריות ובמוצרי טבק. הפולוניום הוא תוצר ביקוע רדיואקטיבי של רדון הנמצא בדשן המשמש להגברת קצב הצמיחה של הטבק.
RTFM
ברוב המקרים תוצאות ההתעלמות מההוראות הן כספיות (הן עבור הלקוח שביזבז את זמנו והן עבור מרכז התמיכה) ונפשיות (בעיקר לחץ נפשי) בלבד, אולם במקרים חמורים עלולים להיגרם נזקים של ממש, במיוחד במקרים בהן ההוראות האמורות הן הוראות בטיחות שאי יישומן עלול להוביל לפגיעה בגוף או ברכוש. במקרים אחרים (למשל בהפרת זכויות יוצרים של אתרים באינטרנט) התופעה עשויה להוביל לעבירות פליליות.
הערות שוליים
Liste von Abkürzungen (Netzjargon)
ספיידרמן בקולנוע
ספיידרמן המופלא 2 (2014)
סרט ההמשך לסדרת הסרטים של מארק וב יצא לאקרנים ב-16 באפריל 2014, לאחר שצילומי הסרט נערכו בניו יורק בין פברואר ליוני 2013. ביקורות הסרט משבחות את הסרט על הפן הבידורי שבו והכימיה בין שני השחקנים הראשיים (אנדרו גארפילד ואמה סטון), על אף הצפיפות הרבה עקב דמויות הקומיקס הרבות שבסרט. לאחר מאורעות הסרט הקודם, פיטר אוהב להיות הגיבור האהוב ספיידרמן ונהנה מזמן איכות עם חברתו גוון. אבל הוא מגלה כי עליו להתמודד מול אויב חדש ורב עוצמה הקורא לעצמו אלקטרו (מגולם בידי ג'יימי פוקס).סרט זה נהיה לשובר קופות בדומה לקודמו זהו הסרט האחרון בסדרת סרטי ספיידרמן המופלא.
ששת המרושעים
אולפני סוני תכננו להפיק סרט המאחד כמה נבלי על מחוברות הקומיקס של ספיידרמן בבימויו של דרו גודארד, אך טרם נודע מעמד הפרויקט והסרט. תאריך יציאתו של הסרט תוכנן ל-11 בנובמבר 2016 והיה צפוי להתמקד בקבוצה ששת המרושעים אשר יתאחדו נגד ספיידרמן ומבין יריביו נמנים דוקטור אוקטופוס, הנשר, ריינו (שמגולם על ידי פול ג'יאמטי), מיסטריו וקרייבן הצייד שמנהיגם הוא הארי אוסבורן (שמגולם על ידי דיין דיהן) שנוטל את זהות הגובלין הירוק. תוכנן כי בסרט תהיה רמיזה לסרט הספין-אוף הבא על ונום 2017 כאשר ספיידרמן ילבש את החליפה השחורה.
בפברואר 2015 הכריזו מארוול וסוני כי ספיידרמן יהיה חלק מהיקום הקולנועי של מארוול. עקב כך סרט זה בוטל, אך נשאר בפיתוח.
היקום הקולנועי של מארוול
ב-5 בפברואר 2015, סרטי סוני ואולפני מארוול שיחררו הצהרה משותפת לפיה ספיידרמן יופיע ביקום הקולנועי של מארוול, כאשר הדמות תופיע בסרט נוסף של היקום הקולנועי וכן בסרט משלה, וזהו אתחול מחודש לכל סרטי דמות שהיו, בכך נדחו על הסף תוכניות להפיק סרט המשך לספיידרמן המופלא 2.
ספיידרמן: השיבה הביתה (2017)
לפי הסכם שנחתם בין איימי פסקל מאולפני סוני לבין נשיא אולפני מארוול קווין פייגי, דמותו של ספיידרמן תופיע קודם באחד מסרטי היקום הקולנועי של מארוול לפני שתזכה לסרט משלה, שייצא לאקרנים ביולי 2017. לדבריו של פייגי, סרט הסולו של ספיידרמן לא יבסס את סיפור מקורו של ספיידרמן, כפי שנעשה בסרטים הקודמים.
באפריל 2016 נודע שהסרט ייקרא "Spiderman: Homecoming". ביוני 2016 התחילו צילומי הסרט באטלנטה. ב-5 ביולי 2017 יצא הסרט לאקרנים בישראל.
ספיידרמן: אין דרך הביתה (2021)
הסרט השלישי בסדרה עלה לאקרנים ב-16 בדצמבר 2021 בהפקה משותפת של סרטי סוני ואולפני מארוול. בפברואר 2021, נחשף שהשם של הסרט הוא "ספיידרמן: אין דרך הביתה" ("Spider-Man: No Way Home").
בסרט זה הופיעו שלושת שחקני ספיידרמן מהסרטים השונים - טובי מגווייר, אנדרו גאריפלד וטום הולנד, וכן דמויות נוספות מסרטים אלו כמו הגובלין הירוק בגילומו של וילם דפו ואלקטרו בגילומו של ג'יימי פוקס. כמו כן, בסצנת אמצע הכתוביות הופיעה דמותו של ונום בגילום טום הארדי מיקום מארוול של סוני.
ספיידרמן: שנה ראשונה
סדרה זו עתידה להיות חלק מהיקום הקולנועי ותשודר בדיסני+.
יקום ספיידרמן של סוני
ביוני 2017 קיבל "יקום ספיידרמן של סוני" תפנית מפתיעה כאשר איימי פסקול הודיעה כי הסרט ונום והסרט סילבר ובלאק יהיה חלק מהיקום של ספיידרמן: "השיבה הביתה", היקום הקולנועי של מארוול, עקב כך נוצר המצב כי אין כמעט מידע על יקום מארוול של סוני.
ונום (2018)
סוני המשיכה את הפיתוח הארוך של הסרט ממרץ 2016. שנה לאחר מכן, סקוט רוזנברג וג'ף פינקר נשכרו כתסריטאים לסרט. במאי 2017, סוני הודיעה כי טום הארדי יגלם את אדי ברוק/ונום ורובן פליישר יביים את הסרט. הסרט יצא ב-5 באוקטובר 2018.
סילבר ובלאק
סוני ניסתה מספר פעמים להפיק סרטי ספין-אוף על דמויות נשיות מעולמו של ספיידרמן בקומיקס. במרץ 2017 פורסם שכריס יוסט נבחר לשמש כתסריטאי לסרט, בו יככבו דמויותיהן של החתולה השחורה וסילבר סייבל. במאי 2017, סוני הודיעה שהסרט ייקרא "סילבר ובלאק" ושג'ינה פרינס-בית'ווד נשכרה למלאכת הבימוי.
ספיידרמן: ממד העכביש
באפריל 2015, הכריזה סוני שפיל לורד וכריסטופר מילר יכתבו ויפיקו סרט אנימציה קומי על ספיידרמן שיופץ על ידי אולפני ההנפשה של סוני. במקור, הסרט אמור לצאת לאקרנים ב-21 בדצמבר 2018, אולם סוני הכריזה ב-26 באפריל 2017 שההקרנה תצא שבוע לפני ב-13 בדצמבר 2018. ב-20 ביוני 2016 הוליווד ריפורטר אמר כי בוב פארסיצאטי יביים את הסרט. סוני הכריזה שמיילס מוראלס יהיה הספיידרמן בסרט ופיטר רמזי יהיה במאי המשנה.
ספיידרמן: ברחבי ממדי העכביש, וספיידרמן: מעבר לממד העכביש
ב-1 בנובמבר 2019 נחשף שסרט ההמשך צפוי לצאת לאקרנים ב-8 באפריל 2022. כמו כן, נודע כי פיל לורד וכריסטופר מילר יחזרו להפיק את הסרט ובנוסף סרט ההמשך יציג גם את ספיידרמן היפני מ-1978 בדיבובו של טאקויה יאמאשירו. ב-24 באפריל 2020, נודע כי הסרט נדחה ל-7 באוקטובר 2022.
בדצמבר 2021 נחשף שמו החדש של הסרט "ספיידרמן: ברחבי ממדי העכביש" והוא יפוצל לשני חלקים: החלק הראשון יוקרן בדצמבר 2022 והחלק השני צפוי לצאת לאקרנים ב-2023.
לאחר מכן, הודיעו כי החלק הראשון יצא ב-1 ביוני 2023 והחלק השני ב-29 במרץ 2024.
הודיעו לאחר-כך כי בחלק ראשון יופיעו יותר מ-240 ספיידרמנים, ועלילת הסרט תעסוק בדילמה שמוטלת על כתפיו של מיילס בשאלה את מי להציל: את אביו, או את כל הספיידרמנים ברחבי המולטיוורס.
דמויות ושחקנים
בסדרת סרטי ספיידרמן מככבים אנסמבל של שחקנים, כולל מספר הופעות אורח של דמויות מחוברות הקומיקס.
ספיידרמן המופלא 3
ביוני 2013 הכריזה סוני כי בכוונתה להוציא את סרט ההמשך ל"ספיידרמן המופלא 2" ביוני 2016. בדצמבר 2013 אישר אנדרו גארפילד כי הוא חתם על חוזה לגילום דמותו של גיבור העל בסרט השלישי בסדרה ובפברואר 2014 אישרה סוני כי מארק וב נשכר לביים גם את הסרט השלישי. בקיץ 2014 טען מארק וב כי התסריט יתמקד בניסיונות השיקום של פיטר פארקר, לאחר מותה של גוון סטייסי וביולי 2014 הצהירה סוני כי צאת הסרט נדחה לשנת 2018. מארק וב טען כי נורמן אוסבורן יופיע גם בסרט השלישי בסדרה, אלא שבדצמבר 2014 (עקב מתקפת ההאקרים על סרטי סוני) נטען כי אנדרו גארפילד שגילם את ספיידרמן פוטר על ידי סוני ושוחרר מהחוזה שחתם לגילום הדמות בסרט המשך אפשרי. הטענה התבררה כשקרית כאשר בינואר 2015 פורסמה הודעה מטעם חברת הליהוק ביל בקמן, לפיה צילומי הסרט צפויים להתחיל בניו יורק בהמשך שנת 2015 ובסרט ההמשך "ספיידרמן המופלא 3" צפויים היו לככב אנדרו גארפילד כפיטר פארקר ודיין דיהן כהארי אוסבורן/ הגובלין הירוק מנהיג קבוצת ששת המרושעים אשר ילחמו נגד ספיידרמן.
ספיידרמן 4
הסרט הרביעי בסדרה של טובי מגוויר היה אמור לצאת בשנת 2009. בסוף 2007 שוחררו כמה אנימציות קצרות שבו ספיידרמן נלחם מול הנשר ומיסטיריו. בשנת 2008 סם ריימי הוציא עמוד אחד מהתסריט של הסרט לקהל הרחב. בסרט היו אמורים להציג שלושה נבלים שונים מההשראה של ששת המרושעים. התכנון של ריימי היה אמור להיות שבסרט הזה יהיו שלושה נבלים ובסרט הבא, "ספיידרמן 5", יהיה עוד שלושה נבלים ובסרט הבא, "ספיידרמן 6", יהיה קרב בין השבעה. בשנת 2009 אמרו שהסרט נדחה לסוף השנה, והוא יצא בנובמבר. בשנת 2010, אמרו כי בעקבות אכזבתו של הסרט הקודם, ("ספיידרמן 3") הסרט נדחה סופית ולא ישוחרר. בשנת 2011 הכריזו כי יצא טרילוגיה חדשה של ספיידי, בבימוי מארק וב ובכיכוב אנדרו גארפילד.
ספיידרמן: שנה ראשונה
בשנת 2022 נחשף כי אולפני מארוול מתכננים לעשות סדרת אנימציה של ספיידרמן, שתעקוב אחר שנתיו המוקדמות של ספיידרמן של טום הולנד, איך הוא ננשך מהעכביש, ואיך הפך לספיידרמן. בסדרה יהיו נבלים מכל הסרטים ועלילה חדשה.
הסדרה מתוכננת לעלות בשנת 2024 לשירות הסטרימינג: דיסני+ ולהיות חלק מהיקום הקולנועי של מארוול.
תורת משה
תורת משה המוכר יותר כ"האלשיך" הוא ספרו החשוב והמוכר ביותר של רבי משה אלשיך (האלשיך הקדוש) המציג את תורתו וביאוריו על חמשת חומשי התורה. מחמת ארכו הרב, נדפס הספר כסדרה בת חמישה כרכים. באורח נדיר, אף שהאלשיך היה קודם לחסידות בכמאתיים שנה, זהו ספר שרבים מחשובי תנועת החסידות מרבים לצטטו, בהם תולדות יעקב יוסף, החוזה מלובלין, קדושת לוי, המגיד מקוזניץ ועוד.
את הספר החל לסדר רבי משה בשנת ה'שנ"ב, ושנה לאחר מכן יצא החלק הראשון על ספר בראשית, בבית דפוסה של דונה ריינה אלמנת דון יוסף נשיא, סמוך לקושטא. הספר הוגה על ידי רבי יצחק גרשון תלמיד האלשיך. בה'ש"ס נדפס הספר שנית בויניציאה, במהדורה מתוקנת מטעויות הדפוס הראשון. בשנה הבאה הופיעה מהדורה שלישית באותה עיר, עם הקדמת רבי ברוך קלמיאני.
האר"י אמר על דרשות האלשיך כי כיוון לאמת, והפליא רבות בשבחם. גם החיד"א התבטא עליו בעקבות הספר "המפרש הגדול שבאחרונים", "פירוש מתוק ואמיתי" ועוד. אגדות על כך שהאר"י יצא לשמוע את הדרשות עם כל פמלייתו נשמעו מפי רבי חיים אלעזר שפירא.
בה'תק"ז יצא לאור באמסטרדם הספר "קיצור אלשיך" המתמצת את תוכן הספר לכרך אחד, בעריכת רבי יוסף הדיין מלובלין.
בשנת התשנ״ב יצא לאור ע״י הרב שמעון גבאי זצ״ל מרבני נתניה שעל שמו קרא את מוסדות ״תפארת למשה״.
מסורת וחיים
מסורת וחיים (בגרמנית: Tradition und Leben) הייתה עמותה בעלת אופי מלוכני הפועלת בגרמניה.
תנועת מסורת וחיים, הוקמה על בסיס "הפדרציה לחוק וסדר", שנוסדה בשנת 1918 על ידי מלוכנים גרמנים שקראו להחזיר לשלטון את וילהלם השני, קיסר גרמניה. כבר אז הייתה סיסמת הארגון "האיגוד העממי להיסטוריה מסורת וחיים". בשיאה כללה הפדרציה 100,000 חברים. הפדרציה פורקה בשנת 1934, בעקבות הוראה מטעם המפלגה הנאצית שאסרה על התכנסות מלוכנית, אולם עדיין רבים מחבריה המשיכו לתמוך בבית הוהנצולרן, במסגרת אגודות לא רשמיות. לאחר שבהלוויית וילהלם, נסיך פרוסיה, השתתפו למעלה מ-50,000 איש, החל היטלר לחשוש מהמלוכנים יותר מתמיד ופרסם בתגובה את "צו הנסיכים" (Prinzenerlass), שבעקבותיו סולקו משורות הוורמאכט כל בני משפחת הוהנצולרן. המלוכנים נרדפו עד חורמה, ורבים מהם כגון קלאוס שנק פון שטאופנברג, וכן רבים ממתכנני קשר העשרים ביולי היו מתנגדים חריפים לנאציזם.
בשנת 1948 רוכזו המלוכנים הגרמנים מחדש בידי היינריך פון משנבאך, ובשנת 1956 נרשמו באופן חוקי כעמותה במשרד הפנים הגרמני. כיום מטה העמותה הוא בקלן, ובראשה עומד קנוט וישנבאך. העמותה מוציאה לאור עיתון ומפעילה אתר אינטרנט, הפופולריים גם מחוץ לגרמניה. אנשי העמותה מופיעים גם כנציגים מטעם בית הוהנצולרן בטקסי הכתרה או נישואין של בתי מלוכה גולים אחרים. כמו כן מקפידים חברי העמותה לבקר בקברו של וילהלם השני באחוזת דורן ב-4 ביוני, שהוא יום פטירתו. סיסמת העמותה הנוכחית הנה: "אנו שמים דמוקרטיה על הכתר".
העמותה פעלה לקידום מספר רעיונות, העיקריים שבהם:
חפיר
חפיר הוא מכשול בדמותו של חתך עמוק או תעלה מחוץ לחומות, לשערים, מבצר, טירה או כל מקום הגנתי דומה, בין שנחפר, נחצב ולעיתים שולבה בו בנייה. מטרת החפיר היא להקשות על התוקפים ובעיקר על גישת מכונות המלחמה והפרשים שלהם אל העיר או המצודה, כחלק ממערך הביצורים החיצוני. יש להפריד בין חפיר נקודתי (ditch) לבין חפיר היקפי (moat). החפיר הנקודתי רווח בתקופות הקלאסיות כאשר קטע באמצעות תעלה את דרכי הגישה המרכזיות אל העיר הבצורה. החפיר ההיקפי רווח בעיקר מימי-הביניים ואילך ויצר מכשול סביב לטירה או מבצר.
החפיר בתקופות הקלאסיות נועד למנוע את הגישה אל החומה בפני כלי מצור הנדרשים להיצמד אליה, דוגמת מגדל מצור או איל ניגוח. החפיר ההקיפי, בפרט כשהוא מלא מים, נועד להקשות על ניסיונות של חפירת מנהרות מתחת לחומה במטרה לגרום לקריסתה.
אף שהחפיר העתיק ביותר התגלה בעיר העתיקה של יריחו, מזוהים בדרך כלל החפירים ההיקפיים עם ביצורי ימי הביניים, ובייחוד עם הטירות בלב אירופה, שרבות מהן היו מוקפות בחפירים מלאי מים, שסופקו על ידי נחלים ונהרות סמוכים.
תעלת הנ"ט המודרנית היא במידה מסוימת המשך של רעיון החפיר. זוהי תעלה ברוחב 4 מטר לפחות שמטרתה למנוע מעבר של רכב קרבי משוריין בשדה הקרב, ובפרט לבלום טנקים מסתערים. למרות שתעלות נ"ט באות בעיקר כמכשול עצמאי, פעמים רבות הן נחפרות גם מסביב למוצבים ועמדות שליטה, או כחלק ממערך ביצורים הגנתי.
שימושים נוספים
בשנת 2004 הוצעה תוכנית לחפירת תעלת מים עמוקה בציר פילדלפי, על הגבול הדרומי שבין רצועת עזה למצרים, כדי למנוע חפירת מנהרות הברחה באותו אזור. בסופו של דבר, התוכנית לא יצאה אל הפועל. בעקבות גילוי מנהרות החדירה ליישובי עוטף עזה בעשור השני של המאה ה-21 ובפרט בעקבות מבצע צוק איתן בו הושמדו כ-32 מנהרות כאלה, עלתה הצעה דומה לחפור תעלה גם סביב ציר הוברס.
מודסט אמבאמי
קריירת מועדונים
אמבאמי נולד ביאונדה שבקמרון, וגדל במחלקת הנוער של דינמו דואלה הקמרונית.
בקיץ 2000 חתם אמבאמי בסדאן. בעונתו הראשונה במועדון ערך אמבאמי עשר הופעות במדי המועדון במסגרת ליגת העל הצרפתית, וסייע למועדון לסיים במקום החמישי בליגה. במהרה הפך אמבאמי לשחק הרכב קבוע, ובשתי העונות הבאות ערך 60 הופעות. בשנת 2003 ירדה סדאן לליגת המשנה הצרפתית, ואמבאמי חתם בפריז סן-ז'רמן תמורת 5 מיליון אירו, לאחר שנערך משא ומתן גם עם וולברהמפטון וונדררס.
בעונתו הראשונה בפריז סן-ז'רמן שיתף אמבאמי פעולה עם הקשר האחורי הצעיר לוריק צאנה. על-אף חוסר הניסיון שלהם, השניים לקחו חלק רב בעונה טובה של הקבוצה, בה סיימה פריז סן-ז'רמן במקום השני בליגת העל הצרפתית וזכתה בגביע הצרפתי. עונת הייתה עונה פחות מוצלחת של אמבאמי, והוא נאבק בה בפציעה. בעונת זכה אמבאמי עם המועדון פעם נוספת בגביע הצרפתי, וסיים במקום התשיעי בליגה.
בחודש אוגוסט 2006, לאחר שלוש שנים בפריז סן-ז'רמן, חתם אמבאמי על חוזה לשלוש שנים באולימפיק מרסיי, וחידש את שיתוף הפעולה במרכז השדה עם לוריק צאנה, שחתם במועדון עונה קודם לכן.
בקיץ 2009, עם תום חוזהו באולימפיק מרסיי, עזב אמבאמי את המועדון, והגיע לתקופות ניסיון בפורטסמות', בבולטון וונדררס, בוולברהמפטון וונדררס ובוויגאן את'לטיק. לבסוף חתם אמבאמי באלמריה מלה ליגה.
בחודש יולי 2011 שוחרר אמבאמי מאלמריה, והוא חתם בדליין ארבין מליגת המשנה הסינית, ממנה הושאל ישירות לצ'אנגצ'ון יאטאי מליגת העל הסינית. בשנת 2012 חזר לדליין ארבין, אך לא יכול היה לשחק במועדון בעונת בשל מגבלת הזרים בליגה. בחודש יולי 2012 חתם אמבאמי באל-איתיחאד מליגת העל הסעודית.
קריירה בינלאומית
ב-18 ביוני 2000 ערך אמבאמי את הופעת הבכורה שלו בנבחרת קמרון, בניצחון 3-0 על נבחרת לוב במסגרת מוקדמות מונדיאל 2002. בהמשך השנה זכה עם הנבחרת האולימפית של קמרון במדליית זהב בטורניר הכדורגל באולימפיאדת סידני.
אמבאמי היה חלק מסגל הנבחרת בטורניר גביע הקונפדרציות 2003, בו סיימה נבחרת קמרון במקום השני לאחר שהפסידה בגמר לנבחרת צרפת. אמבאמי לקח חלק גם בטורניר גביע אפריקה לאומות 2004, ואף הבקיע שני שערים בניצחון 5-3 על נבחרת זימבבואה בשלב הבתים של הטורניר. הוא היה חלק מסגל הנבחרת גם בטורניר גביע אפריקה לאומות 2008, בו סיימה נבחרת קמרון במקום השני לאחר שהפסידה בגמר לנבחרת צרפת.
מותו
ב-7 בינואר 2023 הודיעה פריז סן-ז'רמן כי אמבאמי מת בגיל 40 כתוצאה מאוטם שריר הלב.
בוסטו
בּוּסֶטוֹ (איטלקית: Busseto) היא קומונה בנפת פארמה במחוז אמיליה-רומאניה שבצפון איטליה. בוסטו ידועה כעירו של מלחין האופרה הידוע ג'וזפה ורדי.
אתרים
בעיר ובסביבתה מצויים אתרים רבים הקשורים בורדי. בעיר נמצאות הכנסיות "Santa Maria degli Angeli" ו-"San Michele Arcangelo" בהן ניגן ורדי בעוגב.
רונקולה
העיירה רונקולה הסמוכה, מקום הולדתו של ורדי.
קאזה בארצי
בסמוך לכיכר המרכזית נמצא ביתו של אנטוניו בַּארֶצִי, סוחר שנעשה לפטרונו של ורדי בשנותיו המוקדמות. בטרקלין שבקומה השנייה הופיע ורדי הצעיר לראשונה בפני קהל בשנת 1830, והוא המשיך לפקוד את הבית עד מות מיטיבו. ורדי נשא לאישה את ביתו, מרגריטה, בשנת 1836, והיא ילדה לו 2 ילדים.
כיום משמש הבית את ארגון "Amici di Verdi" (חברים או ידידים של ורדי), שפיקח על עבודות שיפוץ ושחזור הבית מ-1979 עד 1998. כיום מוצגת בבית תערוכה קבועה, הכוללת מוצגים הקשורים בורדי ובקשריו עם משפחת בארצי. בין היתר מוצגים הפורטרט הראשון של ורדי, ציור שמן של אנטוניו בארצי, וכן מכתבים של ורדי.
בתים של ורדי
הבית אותו רכש ורדי בשנת 1845, שם חי עם ג'וזפינה סטרפוני בשנים 1849-1851 (עוד לפני שנישאו). בעודו מתגורר בבית הזה כתב ורדי את האופרות לואיזה מילר, סטיפליו וריגולטו. בעיירה סמוכה Sant'Agata במחוז פיאצ'נצה, הורה ורדי בשנת 1848, בעודו מתגורר בבוסטו, להקים לו בית - וילה ורדי. הוריו התגוררו בבית עד 1851, אז עבר לשם והתגורר בו עד סוף חייו.
תיאטרון ג'וזפה ורדי
תיאטרון ג'וזפה ורדי הוא בית אופרה קטן, המכיל 300 מקומות, שנבנה בידי הרשות המוניציפלית. למרות התנגדותו של ורדי לבניה, בטענה כי היא יקרה מדי וחסרת תועלת, ומקובל כי לא דרך את רגלו מעולם במקום, תרם ורדי מכספו 10 אלפים לירטות להשלמת הבניה. התיאטרון נחנך בשנת 1868 באופרות "ריגולטו" ו"נשף המסכות".
1132
אירועים
התותח הראשון הומצא בסין.
קורד
{{פירושונים|
ראו גם
}}
סטיינון ולדיס אוסקרסדוטיר
אוסקרסדוטיר נבחרה כחברת מועצה בעיריית רייקיאוויק ב-1994. עשר שנים אחר כך, ב-30 בנובמבר 2004, נבחרה לראש העירייה, לאחר שהחליפה את קודמה ת'ורולפור ארנאסון (Þórólfur Árnason) שהתפטר. היא כיהנה בתפקיד זה עד 13 ביוני 2006. בתקופה שבין 2003 ל-2008 שירתו שבעה אנשים שונים כראש עיריית רייקיאוויק, עקב אי יציבות פוליטית של הקואליציה העירונית. תקופת כהונתה של אוסקרסדוטיר הייתה הארוכה ביותר בין ראשי ערים אלו.
ב-12 במאי 2007 נבחרה אוסקרדוטיר לפרלמנט האיסלנדי (האלת'ינגי) מטעם מפלגת הברית הסוציאל-דמוקרטית. עם בחירתה שימשה כיו"ר הוועדה לתחבורה ולתקשורת, ומאז 2009 היא כיהנה כסגנית יושב-ראש הפרלמנט, וכחברה בוועדת התחבורה והתקשורת ובוועדת המסחר. ב-מאי 2010 היא הגישה התפטרות מהפרלמנט וזאת על רקע גילויים לגבי מקורות מימון מערכת הבחירות שלה. היא שימשה חברה במשלחת הפרלמנטרית האיסלנדית למועצת אירופה. בנוסף, הייתה חברה במהלך כהונתה גם בוועדות התקציב, איכות הסביבה, ענייני חברה וביטוח לאומי והוועדה לעניינים חוקתיים.
Impact Wrestling Hard To Kill
Hard To Kill היה אחד מאירועי השלם וצפה של ארגון ההיאבקות האמריקאי, Impact Wrestling. האירוע נערך ב-12 בינואר 2020, באולם הבומב פאקטורי שבדאלאס, טקסס.
רקע
באירוע באונד פור גלורי, ארגון Impact Wrestling הודיע על קיום האירוע Hard To Kill בינואר 2020, אך תאריך ומיקום רשמיים לא פורסמו. לאחר מכן, נודע שהאירוע יתקיים ב-12 בינואר 2020 בדאלאס, טקסס.
עלילות
האירוע כלל קרבות שנבעו מעלילות מתוסרטות מתוכניות Impact Wrestling.
ריץ' סוואן היה אמור להתחרות בקרב זוגות ביחד עם ווילי מאק נגד הצפון (אית'ן פייג' וג'וש אלכסנדר) על אליפות הזוגות של אימפקט, אך הוא ספג פציעה בקרסול יומיים לפני באירוע Bash at the Brewery 2; כתוצאה מכך, הרופאים החליטו שלא להרשות לו להתאבק. בריאן קייג' גם ספג פציעה, כשקרע את שריר הזרוע בשבועות שהובילו לאירוע, מה שגרם גם לו לא להתחרות בקרב רשמי. מנגד, דאגה הוא זה שמילא את מקומו בקרב נגד רוב ואן דאם.
אלפרדו בנסאודה
פרופ' אלפרדו בנסאודה (בפורטוגזית: Alfredo Bensaúde; 4 במרץ 1856 – 1 בינואר 1941) היה איל הון ומומחה למינרלוגיה יהודי-פורטוגזי. המייסד והמנהל הראשון של המכון הטכני הגבוה בליסבון (Instituto Superior Técnico), המוסד להשכלה גבוהה החשוב ביותר בפורטוגל בתחומי ההנדסה. יזם תוכנית להפוך את המושבה הפורטוגזית אנגולה למקלט עבור יהודי מזרח אירופה הנרדפים.
קורות חיים
אלפרדו בנסאודה נולד בשנת 1856 בפונטה דלגדה שבאיים האזוריים, כבן למשפחת בנסאודה. משפחת בנסאודה הייתה משפחה ממוצא יהודי-מרוקאי שהייתה ממחדשות היישוב היהודי בפורטוגל במחצית הראשונה של המאה ה-19. המשפחה עברה תחילה ממרוקו לאיים האזוריים, ושם בני המשפחה, אליאס ושלמה, הקימו רשתות מסחר ועסקי ספנות ענפים שחיברו את האיים לנתיבי המסחר של האוקיינוס האטלנטי. הדור השני של בני המשפחה המשיכו בעסקי המסחר והספנות הבינלאומיים של המשפחה אך גם פנו לעיסוקים באקדמיה.
בין אחיו של אלפרדו נמנה פרופ' ז'ואקים בנסאודה, שנודע כהיסטוריון של המסעות הימיים של פורטוגל. אח אחר הוא ד"ר ראול בנסאודה ששימש בתור הרופא של מלך פורטוגל וערך בצרפת מחקרים פורצי דרך בתחום הפרוקטולוגיה.
אלפרדו התחיל את חינוכו בפורטוגל, ובגיל 15 נשלח ללימודים בגרמניה. בשנת 1881 השלים דוקטורט באוניברסיטת גטינגן עם התמחות במינרלוגיה. הדיסרטציה שלו בחנה את הקריסטלוגרפיה של המינרל פרובסקיט (Perovskite). הדיסרטציה זכתה בפרס ממשלתי ופורסמה כספר.
בהמשך בנסאודה חזר לפורטוגל והתיישב בליסבון, שם קיבל משרת פרופסור לגאולוגיה ומינרולוגיה במכון לתעשייה ומסחר של ליסבון (Instituto Industrial e Comercial de Lisboa). באמצעות הידע שרכש בגרמניה הוא ערך מודרניזציה גדולה בלימודי הגאולוגיה והמינרלוגיה בפורטוגל, בשיטות המחקר ובמעבדות. הוא הכיר לאוניברסיטאות בפורטוגל שיטות מחקר מודרניות בתחום הפטרוגרפיה והקריסטלוגרפיה שלא היו מוכרות קודם לכן.
בשנת 1911 בנסאודה היה אחראי להקמת המכון הטכני הגבוה בליסבון (Instituto Superior Técnico) אשר מהווה עד היום המוסד להשכלה גבוהה היוקרתי והגדול ביותר בפורטוגל בתחומי ההנדסה. בנסאודה שימש בתור המנהל של המוסד מהקמתו עד שנת 1922, אז פרש כדי לנהל את עסקי המסחר והספנות הבינלאומיים של משפחתו בעקבות מות אביו באותה שנה. הוא חזר לעיר מולדתו פונטה דלגדה שהייתה המרכז לעסקים של משפחתו, ובמקביל לפעילותו העסקית עסק בחקר המינרולוגיה של האיים האזוריים, בפרט של מינרל בשם açorite.
לאורך חייו הוא פרסם מספר ספרים ומאמרים חשובים בתחום המינרולוגיה וכן בתחום החינוך המדעי בפורטוגל. הוא היה חבר האקדמיה הפורטוגזית למדעים משנת 1893 וחבר מלא משנת 1911. בנוסף לעיסוקיו האקדמיים והעסקיים הוא נהג להקדיש רבות מזמנו לבנייה ושחזור של כינורות. הוא קיבל מספר אותות כבוד על מפעל חייו מממשלת פורטוגל.
תוכנית אנגולה
בשנת 1902 התעניין פרופ' אלפרדו בנסאודה לראשונה ברעיון ליישב פליטים יהודים באזורים באפריקה שבשליטת פורטוגל. בתקופה זאת כבר היה בעל מוניטין בחוגים האקדמיים ובחייה הציבוריים של פורטוגל והוא השתמש במוניטין זה כדי לקדם את התוכנית. תחילה בירר מול חברת יק"א של הברון הירש, האם תתמוך בהצעה להפנות מהגרים יהודיים למושבות הפורטוגזיות באפריקה, אם יובטחו ערבויות מתאימות מראש ממשלת פורטוגל. לאחר שקיבל תשובה חיובית מיק"א, ערך פגישה בנושא עם ראש ממשלת פורטוגל ז'וז'ה לוסיאנו דה קסטרו. ראש הממשלה נתן לבנסאודה להבין ש"אין השעה כשרה" למהלך שכזה, עקב "נטיותיה הדתיות" של מלכת פורטוגל.
בשנת 1911 הנושא עלה לדיון מחדש בעקבות פעילותו הנמרצת של יהודי ממוצא מזרח אירופאי בשם וולף טרלו שהגיע לפורטוגל ועסק למקצועו בייצוא יינות. התקווה הייתה שלאחר הפיכתה של פורטוגל לרפובליקה בשנת 1908 נוצרה הזדמנות חדשה עבור התוכנית ליישוב פליטים יהודיים במושבותיה באפריקה.
טרלו ובנסאודה חברו ביחד עם מספר אישים נוספים והקימו בליסבון בשנת 1911 אגודה ציונית. לתפקיד נשיא האגודה נבחר בנסאודה. טרלו ובנסאודה יצרו קשר עם אישי ציבור פורטוגזים בכירים, בהם ד"ר זוסה ד'אלמדה, בכיר במשרד המושבות של פורטוגל. ד"ר ד'אלמדה תמך בתוכנית, והשלושה הסכימו שהמקום המתאים ביותר ליישוב יהודים יהיה אנגולה, ובאופן ספציפי רמת בנגלה באנגולה, שטח בעל אדמה עשירה ואקלים ממוזג המשתרע על למעלה מ-70 אלף קמ"ר. לאחר מכן טרלו ובנסאודה הציגו את התוכנית בפני חברי ממשלת פורטוגל, חברי בית הנבחרים והסנאט, וניסו לגייס את תמיכת העיתונות הפורטוגזית. הם העלו את הטיעון שיישוב פליטים יהודים באנגולה יתרום לביסוס אחיזתה של פורטוגל באזור, ותעצור את ההתפשטות של האימפריה הבריטית וגרמניה לתחומי המושבה.
התוכנית הבשילה והוגשה כהצעת חוק פרטית בבית הנבחרים של פורטוגל ב-1 בפברואר 1912. הצעת החוק כללה שמונה סעיפים, בהם הצעה לחלק למהגרים יהודים זרים זיכיונות לאדמה באנגולה בגודל 60-80 הקטר בחינם לכל משפחה יהודית בתמורה לעיבודה בתנאים שונים. ב-15 ביוני 1912 נערכה הצבעה על התוכנית בבית הנבחרים הפורטוגזי והיא התקבלה בפה-אחד, אך נדרשה עדיין את אישור הסנאט. קבלת התוכנית עוררה דיון רב בעיתונות היהודית באירופה. בעקבות זאת נוצרו קשרים בין טרלו ובנסאודה לבין ישראל זנגוויל ואנשי הזרם הטריטוריאליסטי בציונות, אם כי מטרתה של תוכנית אנגולה של טרלו ובנסאודה הייתה רק לספק מקלט ליהודי מזרח אירופה הנרדפים, ולא היה בה את המימד הפוליטי-ריבוני שבו דגלו הטריטוריאליסטים. משלחת של טריטוריאליסטים בראשות זנגוויל עצמו הגיעה לליסבון בשנת 1912 כדי לקדם את תוכנית אנגולה. המעורבות של הטריטוריאליסטים ערערה את הקונצנזוס שהיה בפורטוגל על התוכנית, שכן לממשלה הפורטוגזית לא הייתה כוונה להעניק ליהודים סוג כל שהוא של אנטומיה או ממשל עצמי בשטח משטחיה, ועמדותיהם של הטריטוריאליסטים עוררו לראשונה התנגדות של אישי ציבור פורטוגזים לתוכנית. עם זאת התוכנית עברה בהצלחה גם את הצבעת הסנאט ביוני 1913. למרות אישורה הכמעט מלא של התוכנית על ידי ממשלת פורטוגל, ארגונם של הטריטוריאליסטים (יט"א) בראשות זנגוויל לא הצליח להציע כל תוכנית מעשית ליישוב אנגולה, היחסים בין זנגוול לבנסאודה וטרלו התדרדרו ולבסוף נפסקו לגמרי, ובאופן הדרגתי התוכנית ירדה מהפרק.
מכל התוכניות הטריטוריאליסטיות בסוף המאה ה-19 ותחילת המאה ה-20, תוכנית אנגולה הייתה המבטיחה ביותר, והיחידה שקיבלה אישור רשמי כמעט מושלם, בכך שהתקבלה בשני בתי הקונגרס הפורטוגלי. אולם כמו תוכניות טריטוריאליסטיות אחרות, היא ירדה מהפרק עוד לפני שהגיעה לשלב הביצוע.
מסיבת ארוחת הערב
"מסיבת ארוחת הערב" (באנגלית: The Dinner Party) הוא מיצב אמנות גדול שיצרה האמנית הפמיניסטית האמריקאית ג'ודי שיקגו (Judy Chicago) בין השנים 1974–1979. בפרויקט הפמיניסטי, אשר הוצג כתערוכה בשנת 1979, "הוזמנו" לארוחת ערב 39 אורחות כבוד מן ההיסטוריה המערבית, חלקן דמויות היסטוריות אמיתיות וחלקן דמויות מיתולוגיות.
הכנת המיצב משלבת בין מלאכות ואומנויות שנתפשו כבעלות ממד נשי כגון רקמה ותפירה, ציור על חרס וכדומה, עם תהליך לימוד ומחקר היסטורי פמיניסטי, אותו הנהיגה שיקגו. בפרויקט היו שותפים למעלה מ-400 נשים וגברים. המיצב הוצג ב-16 חללים, ב-6 מדינות שונות וכ-15 מיליון מבקרים צפו בו. המיצב אוחסן למשך מספר שנים החל משנת 1996 לאחר שהפריטים במיצב החלו להינזק מההעברות. בשנת 2002 נתרמה העבודה למוזיאון ברוקלין, על ידי קרן פמיניסטית, והיא מוצגת במרכז אליזבת א.סאקלר לאמנות פמיניסטית שבמוזיאון בתצוגת קבע החל משנת 2007.
תיאור
השולחן בצורת משולש שווה-צלעות שכל אחת מצלעותיו באורך של 14.63 מטר. בכל צלע יושבות 13 אורחות. כל צלע מסמלת תקופה היסטורית אחרת אליה משתייכות אורחות הכבוד. לכל אורחת מיועד סידור כלים הכולל מפת שולחן אישית עליה רקום שמה של האישה ותמונות או סמלים הקשורים להישגיה. על המפה מונחים צלחת, סכו"ם, כוס או גביע ומפית ייחודיים לכל סועדת. חלק גדול מן הצלחות כוללות פיתוחים או פסלים בצורת פרפרים או פרחים דמויי פות. על הרצפה, במרכז המשולש, רשומים שמותיהן של 999 נשים. חלק זה של העבודה נקרא רצפת המורשת.
שם העבודה "מסיבת ארוחת הערב" וכן מספר הסועדות בכל שולחן - 13 - מתכתב עם הציור של לאונרדו דה וינצי, הסעודה האחרונה, בה מתוארים 13 גברים - ישו ותלמידיו. העמדת שולחן הסעודה כמשולש נבחרה משום שמשולש הוא סמל נשי וכן משום שהוא מסמל שוויון.
בניית המיצב
העבודה על המיצב לקחה שש שנים ועלותו הגיעה ל-250,000$ לא כולל הערכת שוויה של עבודת מתנדבות ומתנדבים בו. שיקגו פיתחה את העבודה במשך שלוש השנים הראשונות. במהלך שלוש השנים הבאות, מעל 400 איש תרמו לבניית המיצב, רובן מתנדבות. 125 מהן נחשבו ל"חברות הפרויקט", משום שהשתתפו לאורך זמן בעבודה על המיצב וקבוצה קטנה הייתה מעורבת באופן הדוק וכללה חוקרים, בעלות מלאכה ואומניות.
מסיבת ארוחת הערב נותנת במה למומחיויות נשיות מסורתיות כגון אריגה, רקמה, תפירה וציור על חרסינה וחרס. מדיומים אלו נחשבו כמלאכות או כאמנות מקומית, זאת בניגוד לאמנות חזותית מסורתית (אמנות גבוהה) המוערכת יותר מבחינה תרבותית, ומשויכת לגברים. המיצב נוצר כשילוב של מלאכות הנחשבות כאומנות נמוכה, אולם שיקגו, השתמשה במלאכות אלו כדאי לייצר אומנות גבוהה.
הסועדות
כל צלע במשולש - שולחן ארוחת הערב - מציג נשים פורצות דרך מתקופות היסטוריות שונות:
הצלע הראשונה של השולחן המשולש כולל דמויות נשיות מן האלות של הפרהיסטוריות ועד היפאטיה מהאימפריה הרומית. חלק זה מכסה את העלייה ושקיעה של העולם הקלאסי. הצלע השנייה מציגה את עליית הנצרות ועד הרפורמציה במאה ה-17. הצלע השלישית מכסה מן המהפכה האמריקאית ועד המאה ה-20.
רצפת המורשת
על רצפת המורשת, במרכז השולחן, רשומים בכתב יד על מרצפות פורצלן לבן שמות של 999 נשים. השמות מכסים את הרצפה כולה וגולשים גם אל מתחת לשולחנות. בחירת שמות הנשים לרצפת המורשת היו על בסיס אחד או יותר מהקריטריונים הבאים: העבודה מלווה בסדרה של לוחות קיר המתארת כל אחת מהנשים ברצפת המורשת.
מוטיבים חוזרים במיצב
הפות הוא דימוי מוביל במיצב. שיקגו טוענת שהפות הוא ליבת הדימוי הנשי (Central Core Imagery) וככזה הוא מעורר חשש, בוז ואימה. כל אחת מהצלחות מעוצבת כך שהיא יש בה חלקים המדמים שפתיי פות, פתח הנרתיק והדגדגן.
תגובות
ביקורת פמיניסטית התמקדה בכך שנשים רבות עבדו בהתנדבות בהקמת המיצב ומרביתן לא קיבלו שכר או הוקרה. כמו כן, העבודה על המיצב התנהלה בצורה שיתופית אך היררכית ועל כן טענו המבקרות, מסיבת ארוחת הערב מאבדת את חלק מהערכים הפמיניסטיים. נוכחותה של אישה אפרו-אמריקאית אחת בלבד, סוג'ורנר טרות', כסועדת, הובילה לביקורת על כך ששיקגו מתעלמת מההיסטוריה של נשים צבעוניות ובייחוד שחורות. המבקרות ציינו כי צלחתה של טרות' מעוצבת בצורה שונה מכל הצלחות האחרות. בניגוד לכל הסועדות האחרות, הצלחת של טרות' מעוטרת בשלושה פרצופים ולא כמו יתר הצלחות המקושטות בוואגינות בעיצובים ייחודיים.
קריאה מאוחרת של מבקרות את העבודה של ג'ודי שיקגו, הכירה בחשיבותה לקאנון הפמיניסטי ולדיון הציבורי במקומן של נשים בהיסטוריה המערבית. למיצב יש חשיבות חינוכית ונוצר בתקופה שהידע על מנהיגות כמעט ולא היה זמין למי שלא עסק במחקר היסטורי.
ב-1990 נבחנה האפשרות שאוניברסיטת מחוז קולומביה תציג את מיצב מסיבת ארוחת הערב. שיקגו הסכימה לתרום את העבודה לאוסף האומנות של האוניברסיטה. אולם דיווח לא מדויק של "וושינגטון טיימס" עורר דיון ציבורי ער, שלבסוף, גם לכך שהעבודה לא נתרמה לאוניברסיטה. העיתון כתב שהאוניברסיטה תשקיע 1.6 מיליון דולר ברכישה והצגה של המיצב הכולל 39 צלחות מפוסלות שחלקן מזכירות את איבר המין הנשי. חברי בית הנבחרים של ארצות הברית מהמפלגה הרפובליקנית ביקרו את השקעת כספי ציבור ברכישה של עבודת אומנות בעלת קונוטציות מיניות. העיתון תיקן את אי-הדיוקים אך שיקגו החליטה לא לתרום את העבודה לאוניברסיטת מחוז קולומביה.
אדמת
לעיתים מבלבלים פריחה מזדמנת בצבע אדום עם מחלת האדמת אף שמחלת האדמת כיום, כשיש חיסונים, היא אירוע נדיר.
נגיף האדמת
נגיף האדמת שייכת למשפחת ה- . זהו נגיף מבוסס RNA חד-גדילי העטוף במעטפת. הוא אינו יציב בסביבה החוץ תאית ונהרס בקלות על ידי גורמים שונים כגון חום או חומרים כימיים.
נגיף זה נישא ומועבר על ידי המין האנושי בלבד ואינו נמצא במינים אחרים של בעלי חיים. המחלה תוקפת בעיקר בחורף ובתחילת האביב.
גילוי המחלה
האדמת תוארה לראשונה באמצע המאה ה-18. פרדריך הופמן נתן תיאור קליני ראשון של אדמת ב-1740, אותו תיאור אושר על ידי דה-ברגן (De Bergen) ואורלוב (Orlow) ב-1752. ב-1814, שיער ג'ורג' דה מאטון (George de Maton) שמדובר במחלה נפרדת מחצבת ומשנית (מחלות חום אחרות אשר גם הן תפרחת). כל הרופאים הללו היו גרמנים, ולכן מכונה מחלה זו במקומות רבים בשם "חצבת גרמנית".
מאחר שארבעת הרופאים האלה היו גרמנים, נודעה המחלה בשם "Rötheln" (משמה בגרמנית - "Röteln"). מנתח צבאי אנגלי בשם הנרי ויל (Henry Veale) תיאר התפרצות של המחלה בהודו. ב-1866 הוא טבע את השם האנגלי “Rubella” על פי הלטינית - "אדום קטן". מכאן השם העברי "אדמת".
בשנת 1914 הוברר במחקרים שבוצעו במוחות של קופים כי מחלה זו מועברת על ידי נגיף, ורק בשנת 1938 נמצאה ההוכחה כי נגיף זה פוגע גם באדם, הנגיף עצמו זוהה ובודד לראשונה בשנת 1962.
רישומי התפשטות המחלה
בעבר התאפיינה המחלה במגיפות שהתפרצו כל 5–9 שנים. למשל, בשנים 1964–1965 נרשמו בארצות הברית 12.5 מיליון מקרי אדמת. בישראל בשנות ה-70 הייתה המחלה אחת המחלות הוויראליות הנפוצות ביותר ובשנת 1972 הגיע היקף המקרים לשיא של 30,000 חולים, כלומר 548 חולים על כל 100,000 תושבים. עקב כך הוחל בשנת 1973 לחסן את כל הבנות שהגיעו לגיל 12, כתוצאה מכך ירד היקף המקרים בשנה שלאחר מכן ל-31 חולים על כל 100,000 תושבים. בשנת 1978 התפרצה המחלה שוב, בשיא אדיר של 50,000 חולים, כלומר 960 חולים לכל 100,000 תושבים. מאז חלה ירידה ניכרת בהיקף המקרים והממוצע היה 23 חולים על כל 100,000 תושבים. בשנת 1988 שונתה מדיניות החיסונים וחיסון זה ניתן לכל ילד שהגיע לגיל 15 חודשים. בעקבות התפרצות נוספת בשנים שלאחר מכן, שונה שוב בשנת 1994 לוח החיסונים והוחלט לחסן כל ילד פעמיים, בגיל 12 חודשים ובגיל 6 שנים, מאז השינוי ירד היקף המקרים מאוד, עד לחולה אחד על כל מיליון תושבים, כלומר כ-5 חולים בשנה בישראל.
באפריל 2015 הכריז ארגון הבריאות העולמי שאמריקה נקייה מאדמת.
הידבקות בנגיף
נגיף האדמת מועבר מאדם לאדם על ידי פיזור טיפתי באוויר מהפרשות שמקורן במערכת הנשימה, מהפה מהאף או מהגרון, שנפלטים בשיעול או בהתעטשות. קוטר פיזור הווירוס בהתעטשות אחת למשל, עולה על מטר וחצי.
אדמת יכולה להדביק כל אדם, בכל גיל, אך לא ניתן לחלות בה פעם שנייה, שכן ההידבקות בה בפעם הראשונה מחסנת את החולה לתמיד מפני הנגיף.
אדמת מדבקת ביותר מהשבוע שלפני הופעת התסמינים עד לשבועיים לאחר היעלמותם. גם הלוקה בה באופן קל ללא תסמינים, "אדמת סמויה", עלול להדביק את האחרים. כמו כן עובר יכול להידבק מאימו במהלך השליש הראשון של ההריון ולהדביק אחרים למשך מספר חודשים לאחר לידתו.
אדמת נחשבת למחלה קלה. עם זאת, אדמת אצל אשה בהריון ב-40% מהמקרים עלולה לסכן את העובר, ולגרום לתסמונת אדמת מולדת.
תקופת הדגירה
לאחר חדירתו של הנגיף למערכת הנשימה הוא מתרבה ברקמות הלוע ובקשרי הלימפה האזוריות במשך 5 - 7 ימים, לאחר מכן פורץ הנגיף למחזור הדם בתהליך המכונה וירמיה ומתפשט בכל הגוף. בנשים הרות - בשלב זה מדבק הנגיף את השליה ודרכה את העובר, הווירמיה חולפת ברגע הופעת הפריחה.
בסך הכול תקופת הדגירה של המחלה - היינו השלב בין ההדבקה ועד תחילת השלב הקליני שבו מופיעים הסימפטומים הראשונים של המחלה, נע בין 12 ל-23 יום, ולרוב הוא נמשך שבועיים.
השלב הקליני
משך המחלה הקליני נע בין 5 ל-7 ימים ומתחיל מרגע הופעת הפריחה, בזמן הפריחה החולים נחשבים למדבקים ביותר ולכן בשלב הזה נוהגים לבודד את החולים ממקומות הלימודים או העבודה, לאחר כשבוע כמות הווירוסים בחלל הלוע יורדת משמעותית ו-3 עד 4 ימים לאחר מכן החולים אינם נחשבים מדבקים יותר.
ניתן למצוא את הווירוס בצואה מ-4 ימים טרם הפריחה ועד 4 ימים לאחר סיומה, היינו במשך כ-11 עד 12 ימים. כמו כן ניתן למצוא את הווירוס בחלל הלוע כשבוע טרם הופעת הפריחה ועד כשבוע לאחר העלמה, והחולים במחלה מדבקים במשך כל זמן המצאות הווירוס בלוע ובצואה ולא רק בזמן הופעת הפריחה.
תסמינים
בכמחצית מן מקרי ההדבקות באדמת אין תסמינים כלל, אולם גם כשאין תסמינים כלל המחלה עדיין מדבקת, כשנוצרים תסמינים הם כוללים: התסמינים נמשכים על פי רוב 3 - 4 ימים.
סיכונים
המחלה עלולה לגרום במקרים מסוימים לסיכונים הבאים:
אדמת והריון
הידבקות באדמת במהלך 16 השבועות הראשונים של ההריון מסוכנת לעובר. בעקבות הדבקה של אישה הרה באדמת יעברו הנגיפים דרך השליה אל העובר, ויגרמו להתפתחות מחלת אדמת מולדת.
בישראל, בעקבות הכללת החיסון נגד אדמת בשגרת החיסונים (בגיל שנה, בכיתה א' ובכיתה ו'), למעלה מ-90% מהנשים מחוסנות נגד אדמת.
בדיקות טרם היריון ובמהלכו
תוצאות הבדיקה לנוגדני אדמת הן כדלהלן (בהתאם להמלצות משרד הבריאות):
חיסון טרם היריון
אם האישה טרם נכנסה להריון, היא תקבל את החיסון לאדמת, ולאחר מכן מומלץ שתמתין כשלושה חודשים טרם הכניסה להריון (ישנן הוראות חדשות החולקות על כך). החיסון לאדמת עלול לגרום לתופעות לוואי קלות שכוללות חום, הרגשה כללית רעה, כאב שרירים, ופריחה החל מהיום החמישי ועד ליום ה-12 לאחר החיסון.
בעת היריון
במידה שהאישה כבר בהריון היא לא תוכל לקבל את החיסון, מאחר שמדובר בחיסון חי-מוחלש העלול להדביק בעצמו את העובר בנגיף.
אישה הרה שיודעת כי היא אינה מחוסנת נגד אדמת, חייבת להקפיד שלא להיות במגע עם כל אדם או ילד שחשוד כחולה באדמת, בפרט במהלך 16 השבועות הראשונים להריון.
על אישה הרה שאינה מחוסנת נגד אדמת ובאה במגע עם אדם חולה, לפנות בדחיפות לרופא. הרופא ימליץ על בדיקות דם כדי לקבוע אם חלתה באדמת, גם לפני שהופיע סימן אופייני למחלה. בהתאם לתוצאות בדיקות הדם ניתן יהיה להחליט על הצעדים הדרושים.
אם אירעה הדבקה (דבר שיתבטא בעליה ברמת הנוגדנים בדם), ייתכן שיומלץ על מתן זריקה של נוגדנים (Immunoglobulin) שיספקו לה הגנה מיידית לטווח הקצר (עד 6 ימים מהמגע). זריקה זו מקטינה את הסיכון לפתח את המחלה.
הסיכון לעובר
הסיכון לעובר עקב הדבקה באדמת תלוי בשלב ההריון שבו התרחשה ההדבקה:
במידה שקיים חשש כי העובר נדבק במחלה, תופנה האישה לדיקור מי שפיר ולסקירת אולטרה סאונד, שמטרתה לאתר מומים העלולים להופיע בעקבות ההדבקה בנגיף האדמת. אף אם לא נצפו ממצאים ברורים בסריקות, אין משמעות הדבר שהעובר שנדבק לא יפתח סימפטומים של המחלה לאחר לידתו.
תסמונת אדמת מולדת
נגיף האדמת הוא אחד הווירוסים המזיקים ביותר לרקמותיו של העובר. הוא משפיע על כל הרקמות וגורם למומים מולדים רבים וכן למוות תוך רחמי של העובר, לידה מוקדמת או הפלה טבעית. גודל הנזק הנגרם לעובר תלוי בשלב ההריון בו חלתה האם, ככל שההריון צעיר יותר כך מידת הנזק גדולה יותר. 85% מהתינוקות שאימם חלתה ב-3 החודשים הראשונים להריון יראו סימנים של תסמונת אדמת מולדת, בעוד שהדבקות האם לאחר השבוע 20 להריון תביא לנזקים לעובר בשכיחות נמוכה מאוד.