cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
March of the Saint
March of the Saint (מאנגלית: הצעדה של הקדוש) הוא אלבום הבכורה של להקת ההבי מטאל האמריקאית ארמורד סיינט. האלבום יצא לאור באוקטובר של שנת 1984, והופק על ידי מייקל ג'יימס ג'קסון שעבד בעבר גם עם להקת קיס. האלבום זכה לביקורות חיוביות מאוד.
רשימת שירים
כל השירים נכתבו והולחנו על ידי להקת ארמורד סיינט.
הדיוויזיה ה-30 (ורמאכט)
הדיוויזיה ה-30 (בגרמנית: 30. Infanterie-Division) הייתה דיוויזיית חיל רגלים של הוורמאכט שלחמה במלחמת העולם השנייה.
היסטוריה
הדיוויזיה הוקמה ב-1 באוקטובר 1936 בליבק, והועמדה תחת פיקוד קרל-היינריך פון שטילפנגל. במהלך המערכה בפולין לחמה הדיוויזיה כחלק מהקורפוס ה-10 במסגרת הארמייה השמינית, ובמהלך המערכה על צרפת ועל ארצות השפלה לחמה הדיוויזיה כחלק מהקורפוס ה-11 במסגרת הארמייה השישית. במהלך מבצע ברברוסה לחמה הדיוויזיה כחלק מהקורפוס ה-10 במסרת הארמייה ה-16, והשתתפה במצור על לנינגרד. לאחר מכן לחמה הדיוויזיה בקרבות השונים בגזרה הצפונית, כחלק מהארמיות ה-16 וה-18 לסירוגין עד סוף המלחמה.
I Don't Wanna Grow Up
I Don't Wanna Grow Up (בעברית: אני לא רוצה להתבגר) הוא המיני-אלבום הראשון של הזמרת-יוצרת האמריקאית ביבי רקסה. האלבום יצא לאור ב-12 במאי 2015, על ידי חברת התקליטים האחים וורנר.
סיבוב הופעות
כדי לקדם את המיני-אלבום, רקסה יצאה ב-28 בספטמבר 2015, לסיבוב ההופעות המיני של, "Warped Tour 2015", באירופה.
עונת 1937/1938 בפוטבול ליג
עונת 1937/1938 הייתה העונה ה-46 של הפוטבול ליג שהיא הייתה הליגה האנגלית הבכירה בכדורגל. העונה החלה ב-28 באוגוסט 1937 והסתיימה ב-7 במאי 1938. בעונה זו התחרויות התקיימו בליגה הבכירה, בליגת משנה ובדיוויזיון השלישי שחולק ל-2 מחלקות.
הליגה הבכירה כללה 22 קבוצות. לסטר סיטי ובלקפול היו הקבוצות שעלו מליגת משנה.
עבור הניצחון הוענקו שתי נקודות ונקודה עבור תוצאת תיקו. במידה וכמה קבוצות זכו באותו מספר נקודות, הקבוצה עם יתרון ביחס שערים דורגה במקום גבוה יותר. שיטה זו הייתה בתוקף עד לעונת 1976/1977.
אברטון זכתה באליפות בפעם החמישית בתולדות המועדון.
בסוף העונה לליגת משנה ירדו מנצ'סטר סיטי ווסט ברומיץ' אלביון. במקומן לליגה הבכירה עלו אסטון וילה ומנצ'סטר יונייטד.
כדורגלנים מצטיינים
טומי לאוטון (אברטון כבש 28 שערים וזכה בתואר מלך השערים.
יעקב טולידאנו (בן יוסף)
הרב יעקב טולידאנו  (תשרי ה'תרכ"ו 1865 - י' באב ה'תרצ"ב, 1932) היה פוסק הלכה, אב בית הדין ורבה של מרקש ואחר כך רבה של מקנס בתחילת המאה העשרים.
קורות חייו
נולד במקנס לאביו רבי יוסף ולאמו אסתר לבית אבן צור. למד תורה בחברתם של הרב אלישע עטיה, ורבי יעקב בן משה טולידאנו. בשנת ה'תרס"ד התמנה לדיין בעירו מקנס בבית הדין שבראשות הרב שלמה שטרית. בתקופת כהונתו זו, נמנה עם מתקני התקנות בעיר.
בשנת ה'תרע"ח קיים השלטון הצרפתי במרוקו סדר בכמות הדיינים, לפיה בעיר גדולה יכהנו שלשה דיינים, ואילו בעיר קטנה, יכהן דיין אחד בלבד. עם כניסת החוק, הוחלט כי מקנס נחשבת עיר קטנה, שמגיע לה דיין אחד בלבד. רבי יעקב שהיה אז צעיר הדיינים, נותר ללא תפקיד. אך בקיץ של אותה השנה הוצעה לו משרת אב בית הדין מרקש, לאחר פטירתו של רבי שלמה אסבאג (השני) שנפטר כשנה וחצי קודם לכן. רבי יעקב נענה להצעה, וכיהן כאב בית הדין מרקש במשך כארבע שנים. חבריו לדיינות היו רבי שלמה אבן חיים ורבי משה זריהן. בשנת ה'תרפ"ב, הכיר השלטון הצרפתי במקנס כעיר גדולה, ובעקבות כך חזר למקנס. או אז הוחלט שהוא יתמנה לאב בית הדין ורבה הראשי של מקנס. לצידו כיהנו הדיינים רבי יהושע בירדוגו ורבי אברהם עמאר. בנו המפורסם הוא רבי רפאל ברוך טולידאנו שהחליפו בתפקיד הדיינות באופן לא רשמי החל משנת ה'תרפ"ז, עקב חולשתו של אביו.
סמוך לפטירתו הכתיר את בנו כדיין תחתיו במעמד הקהילה. רבי יעקב נפטר בי' אב ה'תרצ"ב במקנס.
לאחר פטירתו, התמנה תחתיו בנו רבי רפאל ברוך לכהן כדיין שלישי בעיר.
יוזמת המלאח החדש
בשנת ה'תרפ"ב, בראשית כהונתו כרבה של מקנס, הציע ראש העיר הצרפתי ליהודים אמידים לצאת מחומות המלאח הישן לשכונה חדשה בעיר. רבי יעקב התערב בהצעה, ולא הסכים לצאת מהמלאח ללא הבטחה מפורשת, שכל היהודים ביחד יעברו לשכונה החדשה. לטענתו, העברת יהודים יחידאיים לשכונה החדשה תגרום קרע לקהילה, ודרדור רוחני. למעשה דרישתו התקבלה, והיהודים עברו באופן מרוכז ל'מלאח החדש'. או אז פעל להקמת תלמוד תורה בשטחו.
פעילותו הרבנית
רבי יעקב תיקן לשוחטי העיר מקנס, שלא ישחטו עד שלא יתנו את סכיני השחיטה לבדיקה אצלו. זאת אחר מעשה שהיה שמצא סכין של אחת השוחטים שהייתה פגומה.
רבי יעקב צידד שלא לגייר נוכריות שביקשו להתגייר בשל לחץ משפחת בעליהן, וזאת משום שלטענתו גיורן הוא מן השפה ולחוץ, ובפועל אינן מתכוונות לשנות את אורח חייהן לאחר הגיור. הוא גם חשש שהקלה בגיורן תעודד צעירים יהודים נוספים להינשא לגויות.
זאכי א-רחמן לאחבי
זאכי א-רחמן לאחבי (באנגלית: Zakiur Rehman Lakhvi, נולד ב-1956) הוא ממנהיגי לשקאר-א-טייבה ומכהן כמפקד עליון על המבצעים בקשמיר וכן חבר במועצה הכללית של LeT (קיצור של Lashkar-e-Taiba). הוא נמנה עם רשימת המבוקשים של ה NIA.
זאכי נולד באוקארה, פנג'אב שבפקיסטן. הוא פיקד על מבצעים מזוינים בצ'צ'ניה, בוסניה, עיראק, ודרום-מזרח אסיה ומכונה "דוֹד" (Chachu) על ידי החברים הצעירים בארגון.
הוא נחשב למוח שמאחורי מתקפת הטרור במומבאי (2008).
דמיטרי דיוז'ב
ראשית חייו
דמיטרי דבוריאן (דיוז'ב) נולד ב-9 ביולי 1977 באסטרחן, לשחקן אלבר דבוריאן וללודמילה דיוז'בה. בשנת 1995 סיים את בית הספר לילדים מחוננים ונכנס למחלקת הבימוי והמשחק של מכון GITIS (בסדנה של מארק זכארוב).
קריירה
דיוז'ב הופיע לראשונה בסרט "24 שעות" מאת אלכסנדר אטנסיאן בשנת 2000. לאחר זמן מה הוזמן לשחק בסאגה הפלילית "בריגדה" בבימויו של אלכסיי סידורוב. דיוז'ב נמצא באמצעות סוכנות שחקנים קטנה בה היה רשום. תפקידו כ"קוסמוס" הפך אותו מיד לשם דבר ברוסיה.
בשנת 2005 שיחק בסרטו "איש מת" בבימויו של אלכסיי בלבנוב יחד עם ניקיטה מיכאלקוב ואלכסיי פאנין. בשנת 2006 כיכב בסרט "האי" מאת פאבל לונגין. הסרט סגר את פסטיבל ונציה והוכיח את עצמו כהצלחה קופתית מתונה וזכה הן בפרס ניקה והן בפרס נשר הזהב בקטגוריית הסרט הרוסי הטוב ביותר לשנת 2006. בנוסף גילם תפקיד ראשי בקומדיה "אנטידור" (Антидурь), משנת 2007.
בשנת 2012 דיוז'ב כיכב בקטע "אהובי" בסרט "אמהות" עם סרגיי בזרוקוב. בשנת 2014, הופיע גם בסרט הספורט "האלופים", בקטע על סיפור האהבה וחיי הספורט של הספורטאים אנטון סיחארלוידזה וילנה ברז'נאיה. בשנת 2015, דמיטרי דיוז'ב ערך את הופעת הבכורה שלו כבמאי תיאטרון והעלה את המחזה "ספסל". בשנת 2017 גילם את פיוטר הגדול, בסרט הקולנוע טובול, שיצא גם כסדרת טלוויזיה בשנת 2020.
חיים אישיים
ב-14 בפברואר 2008 דמיטרי התחתן עם טטיאנה דיוז'בה, והם נישאו ב-20 ביולי 2008. בנם, איוואן, נולד ב-8 באוגוסט 2008.
רוקדים עם כוכבים (ארצות הברית)
רוקדים עם כוכבים (באנגלית: Dancing with the Stars) היא תוכנית מציאות אמריקאית שעלתה לאוויר בשנת 2005. נכון לשנת 2022, עלו לתוכנית 31 עונות.
פורמט התוכנית מבוסס על התוכנית הבריטית "Strictly Come Dancing" של ה-BBC ומורכב מידוענים המתחרים בתחרות ריקודים סלוניים לצד רקדן מקצועי. לתוכנית קיימת גרסה ישראלית – רוקדים עם כוכבים ששודרה בשנים 2005–2012 במסגרת שידורי הזכיינית "רשת" בערוץ 2, ושוב החל מפברואר 2022 בערוץ קשת 12.
ב-8 באפריל 2022, הוכרזה החל מהעונה ה-31, "רוקדים עם כוכבים" תעבור מ-ABC לדיסני+. במאי 2023 פורסם כי התוכנית תשוב להיות משודרת ברשת ABC.
פרנצ'סקו אונופריו מנפרדיני
פרנצ'סקו אונופריו מנפרדיני (באיטלקית: Francesco Onofrio Manfredini; 22 ביוני 1684 - 6 באוקטובר 1762) היה מלחין וכנר מטוסקנה, בן זמנם של באך וויואלדי. יצירותיו מלמדות על השפעת האחרון עליו.
חייו
מנפרדיני נולד בפיסטויה לנגן טרומבון. הוא למד נגינה בכינור אצל ג'וזפה טורלי בבולוניה, חלק ממדינת האפיפיור דאז. למד הלחנה אצל ג'אקומו אנטוניו פרטי, מאסטרו די קאפלה בזיליקת פטרוניוס הקדוש, לאחר שתזמורת הכנסייה פוזרה ב-1696.
התמנה לכנר, בסביבות שנת 1700, בכנסיית סן ספיריטו שבפרארה. בשנת 1704 שב לבולוניה והועסק בתזמורת בזיליקת פטרוניוס הקדוש המחודשת. משפרסם את יצירותיו לראשונה מונה חבר באקדמיה פילהרמוניקה
החל מ-1711 בילה ארוכות במונקו, ככל הנראה בשירותו של הנסיך אנטואן ה-I. הנסיך היה תלמידו של לולי ממנו ירש את שרביט המנצח. טיב יחסיו המדויק עם חצר מונקו ומשך שהותו בה אינו ברור. מנפרדיני מוזכר לראשונה ברשומות החצר ב-1712. אחת העדויות לטיב יחסיהם הוא העובדה שהנסיך היה סנדק של אנטואן פרנצ'סקו, בנו של מנפרדיני, ונראה שנקרא על שם סנדקו. במהלך שהותו במונקו נולדו לו ארבעה ילדים נוספים, שנים מהם גדלו להיות מוזיקאים בעלי חשיבות בזמנם, וינצ'נזו היה ל"מאסטרו די קאפלה" האופרה האיטלקית בסנט פטרבורג וג'וזפה לזמר קסטרטו. העובדה שמנפרדיני אינו מוזכר בפרוטוקולי החצר עד 1727 כנראה מעידה על התרצות שני הצדדים מנוכחותו בחצר הנסיך. אותה השנה חזר לעיר הולדתו, פיסטויה, כ"מאסטרו די קאפלה" בקתדרלת סן פיליפ, משרה בה החזיק עד מותו.
יצירתו
אף על פי שידוע כי הלחין אורטריות כחלק ממשרותיו בכנסייה, לא נותר להן תיעוד וכך כיום רק יצירותיו הכלליות נותרו חלק מרפרטואר הביצוע. יצירתו הראשונה הייתה קובץ של 12 סונטות קאמריות אותן כינה "קונצ'רטיני קאמרה" אופוס 1. ב-1709 הוציא לאור את "סינפונית הכנסייה" (Sinfonie da Chiesa) אופוס 2. מעין השלמה של הסונטות הראשונות שפרסם.
ב-1718 הוציא לאור בבולוניה את שנים-עשר הקונצ'רטי גרוסי לשני כינורות וקונטינואו, אופוס 3, שהוקדשו לפטרונו. בספריית הנסיך נמצאו גם עותקים של אופוס 2 פרי עטו.
מניחים כי מרבית יצירתו אבדה לאחר מותו, רק 43 יצירות שיצאו לאור ומגוון כתבי יד מוכרים. יצירותיו שכן יצאו לאור הן דוגמה, עשויה להפליא לסוגת הקונצ'רטי גרוסי, ראיה לכישרונו בהמצאת מלודיות ללא כל מאמץ.
שימאזו טקאהיסה
שימאזו טקאהיסה (ביפנית: 島津 貴久; 28 במאי 1514 – 15 ביולי 1571) היה שליט פיאודלי יפני (דאימיו) בתקופת סנגוקו בתולדות יפן. הוא היה השליט החמישה-עשר ממשפחת האצולה של בית שימאזו.
חייו
ב-1526 נבחר טקאהיסה כיורשו של שימאזו קצוהיסה והפך לראש שבט שימאזו ולשליט ההאן של סצומה. לכאורה היה בית שימאזו השוּגוֹ (守護 - שליט צבאי עליון) על המחוזות סצומה, אוסומי והיוגה, בפועל שלטו בהם שליטים מקומיים (国人 - קוֹקוּג'ין), ולכן הוא החל בסדרת מערכות צבאיות על מנת להשתלט מחדש על שלושת המחוזות. הוא אומנם נחל כמה הצלחות, אבל רק הדור הבא של שבט שימאזו הצליח להשתלט עליהם בפועל. הוא טיפח מנהיגים לעתיד כמו שימאזו יושיהיסה, ובניו יושהירו, טושיהיסה ואהיסה שלמשך זמן קצר עתידים היו להשתלט על כל האי קיושו.
טקאהיסה תמך ביצירת קשרים עם נוכרים ועם ארצות זרות. הוא קשר קשרים דיפלומטיים עם ממלכת ריוקיו הסמוכה, והיה הדאימיו הראשון להביא כלי ירייה מערביים ליפן, בעקבות הגעתם של צמד סוחרים פורטוגזים לאי טנגשימה, דרומית לאי קיושו על סיפונה של ג'ונקה סינית ב-23 בספטמבר 1543. כבר ב-1554 השתמש מפקד הצבא שלו שימאזו טאדמסה ברובים בעת כיבוש מבצר איווטסורוגי.
ב-1549 קיבל שימאזו טקאהיסה את פניו של פרנסיסקו חאווייר והתיר לו להטיף בתחום שלטונו בבירה קגושימה. אולם מכיוון שחאווייר נהג לתקוף בהטפותיו את הפעילות הבלתי מוסרית לדעתו של הנזירים הבודהיסטיים, הבינו הנזירים בקגושימה כי חאווייר חותר תחתיהם, והם החלו להסית כנגדו ופנו לטקאהיסה בדרישה שיפסיק את פעילותו של חאווייר. בסופו של דבר הוא נעתר להם ואסר על המרות דת לנצרות, איסור שהמעבר עליו היה עונש מוות. בתגובה ביקש חאווייר את רשותו של טקאהיסה להגיע למייאקו (都 ביפנית עיר בירה), כינויה של קיוטו. טקאהיסה הסכים והעמיד לרשותו של חאווייר ספינה שהובילה אותו להיראדו, עיר ונמל מסחר באי באותו שם סמוך לקצה המערבי של קיושו.
Neon Bible
Neon Bible הוא אלבום האולפן המלא השני של ארקייד פייר. להקת האינדי-רוק הקנדית הוציאה את האלבום במרץ 2007 בלייבל Merge Records. האלבום, שהוכרז ב-16 בדצמבר 2006 באתר הלהקה, הוקלט ברובו ב-2006 באולפן "the church" בקוויבק (אולפן זה הוא למעשה כנסייה ישנה ונטושה שרכשה הלהקה, שיפצה והפכה לאולפן הקלטות). הקלטות נוספות של חומרים מהאלבום בביתם של וין ורז'ין, בכנסייה האנגליקנית St. James שנמצאת בבדפורד שבקוויבק, בכנסיית St. Jean Baptiste במונטריאול וכן בניו יורק ובבודפשט. חלק מעבודת המיקסינג בוצעה בלונדון.
לאחר ציפייה רבה לאלבום, הלהקה הכריזה עליו בסרטון יוטיוב תחת הכותרת 'Juno Award Winning Guitarist' בו יושב וין עם מסיכה בדמות ריצ'רד ריד פרי (חבר הלהקה שמנגן בה על גיטרה, בס, אקורדיון, תופים, קלידים ועוד). בסרטון הוא מספר על איך שפעם מוזיקה הייתה מביאה להתרגשות וכיום כבר לא וש־Neon Bible ישיב את התחושה הזו. לאחר מכן מנוגנים קטעים קצרים משירי האלבום ומוצגת רשימת השירים.
עם יציאתו, הפך האלבום להיות ההצלחה המסחרית הגדולה ביותר של הלהקה עד אז כשנכנס לרשימת ה־Billboard 200 היישר למקום השני עבור מכירה של 92,000 עותקים בשבוע הראשון לצאתו.
האלבום קיבל ביקורות חמות אמנם, אך דעות המבקרים היו חלוקות לגבי הצליל של האלבום. חלק מהמבקרים שיבחו את הסאונד העמוס והמעובה של האלבום. בעוד חלקם טענו לצליל מנוכר ועמוס יתר על המידה.
הפקה
לאחר הוצאת Funeral בשנת 2004, אשר הוקלט באולפן בתשלום, הלהקה החליטה שיש צורך באולפן הקלטה קבוע. לאחר סיבוב ההופעות של Funeral, רכשה הלהקה מבנה ששימש בעבר ככנסייה בפרנהאם, קוויבק. בעת שרכשו את המבנה הוא שימש כבית קפה. לאחר ששיפוץ והתאמת המבנה הושלם, בילתה הלהקה מחצית השני השנייה של 2006 בהקלטת רוב האלבום שם. הקלטות נוספות בוצעו בבודפשט, בין השאר, הקלטת תזמורת ומקהלת גברים צבאית. הקלטות נוספות בוצעו גם בניו יורק בסמוך לנהר האדסון על מנת להקליט בסמוך למים.
יצירת האלבום
העבודה על האלבום החלה מיד בסיום מסע הופעות בצפון אמריקה לאחר האלבום הקודם. כותב השירים, וין באטלר, אשר נולד בארצות הברית ובזמן כתיבת השירים לאלבום כבר חי בקנדה אי אלו שנים, תיאר את תחושתו בתקופה כמתבונן מבחוץ על המולדת. האלבום שואב רעיונות מנושאים שנוגעים בפולקלור האמריקני. בוב דילן, ברוס ספרינגסטין, ואלביס פרסלי צוינו כהשפעות בכתיבת השירים של האלבום.
ההקלטות החלו בשיר 'Black Mirror' ובעיבוד מחדש ל'No Cars Go' שלקוח מהמיני אלבום Arcade Fire. לאחר שנתקבלה החלטה לגבי שם האלבום, קיבלה הלהקה השראה נוספת, לפי ויל באטלר, לאחר שצפו במטיפים בטלוויזיה ובתרמיות התעשרות מהירה בYouTube. הלהקה התלהבה משימוש באוקיינוס ובטלוויזיה כמוטיבים ודימויים לנושאי האלבום כך שהאוקיינוס מסמל את חוסר השליטה בעוד שלגבי הטלוויזיה ציין את האופן הלא מודע שבו 'נשטפים המוחות' של הצופים ודעותם ומחשבותיהם מעוצבות בעזרתה למרות שהם לא מרגישים בזה. הרעיונות לעיל משתקפים בלחנים ובעיבודים של שירי האלבום, דבר שהוביל לצליל של פחד וחוסר הרמוניה. כדי להגיע לצליל הזה, עשתה שימוש הלהקה בכלים קצת פחות שגרתיים מבדרך כלל. בנוסף לתזמורת ומקהלה, האלבום מכיל נגינה בהארדי גארדי, במנדולינה, באקורדיון ובעוגב. וין ציין שכדמיין את האלבום חשב על צליל עירום ופשוט יותר, אך השירים דרשו תזמור וכלים נוספים.
עטיפה
עטיפת האלבום היא תמונה של שלט ניאון גדול שהלהקה שכרה בזמן שהייתה בסיבוב ההופעות. בתמונה, התנ"ך הנמצא בשלט נמצא באמצע ההבהוב שלו. עיצוב העטיפה זכה לשבחים.
עיצוב העטיפה והצילומים המופיעים בחוברת האלבום בוצעו על ידי טרייסי מוריס (שעבד עם הלהקה גם באלבומם הקודם).
קידום האלבום
בעיקר, בעקבות מוצאה של רז'ין, הלהקה ניסתה לגייס עזרה ולהעלות את המודעות למצב הסוציו-אקונומי הסבוך בהאיטי לאורך הקריירה שלהם. ב-26 באוקטובר 2006 רצתה לתמוך הלהקה בהאיטי על ידי שחרור השיר "Intervention" בiTunes והעברת על הרווחים לארגון Partners in Health. בטעות, הועלה השיר "Black Wave/ Bad Vibrations" השיר שמופיע אחרי "Intervention" באלבום. אמנם השיר הוסר כמעט מיד עם גילוי הבעיה אך הגולשים מיד שיתפו והפיצו את השיר הנוסף בו זכו.
ב-28 בדצמבר 2006, שיתפה הלהקה את מאזיניה בסינגל הרשמי הראשון, "Black Mirror", על ידי פרסום מספר טלפון חינמי אליו הוזמנו להתקשר ודרכו להאזין לשיר. השיר הוזרם גם באתר הלהקה ב-6 בינואר 2007. יום לאחר מכן, חשפה הלהקה מידע נוסף לגבי האלבום בווידאו ב־YouTube בו נוגנו מספר קטעים מהאלבום החדש ברקע ווין הופיע בו בדמותו של ריצ'רד ריד פרי והגיש את רשימת השירים, תאריך השחרור של האלבום והלייבל בו האלבום יצא.
ב-2 בפברואר 2007, כל מילות השירים של האלבום פורסמו באתר הלהקה. עוד כלול היה טקסט וקטע מוקלט של ילד קורא משל צרפתי בשם 'הזאב והשועל' שמתקשר לשיר "The Well and the Lighthouse" מהאלבום, אשר מבוסס בצורה חופשית על המשל.
מסע ההופעות
ארקייד פייר פצחו במסע ההופעות שליווה את צרת האלבום בינואר-פברואר 2007, כשהם מופיעים בכנסיות ובאתרי הופעות קטנים ואינטימיים יותר באוטווה, מונטריאול, לונדון וניו יורק. במרץ-אפריל קבעה הלהקה 23 הופעות אירופאיות. תשע האחרונות בוטלו עקב מחלה.
מן הביקורת
בהשוואה לאלבום הבכורה, Funeral, היווה אלבום זה פריצת דרך של הצלחה מסחרית. במהלך השבוע הראשון לצאתו, נכנס האלבום היישר למקום הראשון במצעדי המכירות בקנדה, באירלנד ולמקום השני בארצות הברית, בבריטניה ובפורטוגל.
מיד עם שחרורו קצר האלבום ביקורות נלהבות ברחבי העולם. האלבום קיבל ציון 87 משוקלל באתר Metacritic (הציון השביעי בטיבו שקיבל אלבום בשנת 2007).
מבקר "The A.V. Club", קייל ריאן הבין את האלבום כפרשנות לעולם האמריקאי שאחרי האחד עשר בספטמבר, באומרו שהלהקה מסמנת לאנשים הממוצעים שנבלעו בהיסטריה ובפחד ובאנשים שמנוהלים על ידם, שהם לא לבד.
יצחק דאנציג
הרב יצחק דאנציג (י"ז בשבט ה'תקצ"ז, ינואר 1837 - י"ד בטבת ה'תרע"ז, ינואר 1917) היה רב, פוסק, דרשן ונואם, בערים וקהילות שונות באירופה ובסוף ימיו בארץ ישראל. דרושיו ודברי תורתו מאוגדים בספרים הרבים והנודעים שכתב.
ביוגרפיה
נולד בסלונים שבבלארוס ב-1837 למנחם מאניש דאנציג. בצעירותו התחנך בישיבות שבעירו, סלונים, ומה'תרי"ב (1852) למד בישיבת וולוז'ין. לצד לימודיו בהלכה ותלמוד, נמשך במיוחד למחקר ודרוש, והתעניין בספר העיקרים.
בהיותו בגיל 17 נפטר אביו, לאחר זמן קצר התחתן ועסק בפסיקת הלכה ודרשנות.
בתחילה התגורר בערים שונות עד שנדד לעיר יאנובה שבליטא, שם מינוהו לפוסק ומגיד מישרים לאנשי העיר. בה'תרכ"ט (1869) מונה למגיד המישרים של העיר מלאווה שבפולין, לאחר זמן ניסה לעסוק במסחר, אך לא הצליח. הוא פנה שוב לדרשנות ומונה לדרשן העיר מוהילב שבבלארוס. בה'תרל"ט (1879) עבר לעיר סנקט פטרבורג בירת רוסיה, שם היה לאחד מרבני העיר, רב בית הכנסת הגדול "אובחובסקי", דרשן ומגיד מישרים.
בה'תרע"ב (1912) עלה לארץ ישראל והתגורר בירושלים. הוא מונה למגיד המישרים של בית הכנסת זיכרון משה ובבית המדרש וישיבת מאה שערים. נפטר בי"ד בטבת ה'תרע"ז, 1917, נקבר בהר הזיתים.
אסימון חסר תחליף
אסימון חסר תחליף (באנגלית: Non-fungible token ובר"ת NFT) הוא סוג מיוחד של פרוטוקול קריפטוגרפי, המייצג נכס ייחודי. בניגוד למטבעות מבוזרים כגון ביטקוין ואסימוני רשת או שירותים רבים אחרים, NFT לא ניתן להחלפה באחר דומה לו ולכן מעצם טבעו אינו בר-חליפין.
שימושים
אסימונים חסרי תחליף נמצאים בשימוש ליצירות דיגיטליות אשר יש צורך בייחודן, כגון אמנות בלוקצ'יין, יצירות אספנות דיגיטלית ובתחום משחקי רשת. השימוש המוקדם ביותר ב-NFT היה בתחום האמנות הדיגיטלית כיוון שה-NFT מאפשר הוכחת מקוריותה של היצירה והבעלות עליה, אף שתחום האמנות הדיגיטלית מעצם טבעו מאפשר שכפול קל מהיר ומדויק של היצירה והפצתה ללא הרשאה ברשת האינטרנט.
היסטוריה
בחודש יוני 2017 יצאו לאור ה-CryptoPunks שהיו חותמות הנעילה הדיגיטליות הראשונות בבלוקצ'יין אתריום על ידי הסטודיו האמריקני Larva Labs, בו פעלו מאט הול וג'ון ווטקינסון. בשלהי שנת 2017 יצא לאור פרויקט נוסף בשם CryptoKitties והפך לוויראלי. הפרויקט זכה להשקעה של 12.5 מיליון דולר מקרן הון סיכון.
בשנת 2018 RareBits, שוק ליצירות NFT זכה להשקעה של 6 מיליון דולר. Gamedex, פלטפורמה דיגיטלית למשחקי קלפים שאפשרית בזכות NFT, גייסה הון ראשוני של 800 אלף דולר. Decentraland, עולם וירטואלי המבוסס בלוקצ'יין, גייס 26 מיליון דולר בהצעת מטבע ראשונית (initial coin offering-ICO). והיה בעל שווי שוק פנימי של 20 מיליון דולר נכון לספטמבר 2018. נכון לשנת 2019 חברת נייקי היא בעלת פטנט לנעלי סניקרס בעלי NFT על בסיס בלוקצ'יין, בשם CryptoKicks.
במחצית הראשונה של 2020 השיקה חברת Dappar Labs בשיתוף עם ה-NBA גרסת בטא של פרטי אספנות NBA TopShot אפליקציה מבוססת NFT אשר הייתה בפיתוח משנת 2018. החברה מוכרת חותמות בחבילות המכילות מולטימדיה ומידע יחדיו. ב-1 באוקטובר 2020 החברה הכריזה כי סיימה את שלב בטא והיא פותחת את האפליקציה לרכישה לכלל אוהדי ה-NBA. ב-28 בפברואר 2021 דיווחה חברת Dapper Labs על מכירות של האפליקציה בשווי 230 מיליון דולר.
בפברואר 2021 המוזיקאית גריימס מכרה באתר המכירות Nifty Gateway חותמות נעילה דיגיטליות בשווי 6 מיליון דולר עם אמנות דיגיטלית של תמונות וקטעי וידאו. עוד בחודש פברואר 2021 NFT המייצג את המֶם ניאן קאט נמכר בשוק המנוהל באינטרנט בכמעט 600 אלף דולר. ב-11 במרץ 2021 נמכרה במכירה פומבית בכריסטי'ס יצירתו של האמן הדיגיטלי Beeple, "יומיום: 5000 הימים הראשונים" המכילה NFT, בעבור 69 מיליון דולר, נכון למועד המכירה היה זה המחיר הגבוה ביותר ששולם עבור יצירת אמנות דיגיטלית.
ב-4 מרץ 2021 הוכנס לראשונה אלבום מוזיקה המבוסס NFT לשוק המכירות הפומביות, והקדים את אלבומם של קינגס אוף ליאון, When You See Yourself, אשר יצא לאור ב-5 במרץ 2021 ואשר הוכרז כי יהיה אלבום המוזיקה הראשון הנמכר עם אסימון נעילה.
בחודש מאי 2021 נמכר העותק המקורי של סרטון הווידאו Charlie Bit My Finger תמורת 760 אלף דולר, והיה לסרטון הביתי היקר ביותר שנמכר כ-NFT.
אוקראינה הפכה למדינה הראשונה בעולם שתמכור אסימונים דיגיטליים ייחודיים במרץ 2022. היא מתכוונת לעשות זאת כדי לסייע במימון כוחות הצבא שלה מול הפלישה הרוסית לאוקראינה.
יחסי ירדן–שווייץ
יחסי ירדן–שווייץ הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין הממלכה הירדנית ההאשמית לבין הקונפדרציה השווייצרית.
היסטוריה
בין הממלכה הירדנית ההאשמית לבין הקונפדרציה השווייצרית מתקיימים יחסים דיפלומטיים רשמיים. על פי משרד החוץ השווייצרי, היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין הקונפדרציה השווייצרית לבין הממלכה הירדנית ההאשמית הם יחסים דיפלומטיים חמים וידידותיים. ירדן מהווה שותפה חשובה של שווייץ בהקשר של יחסים פוליטיים עם המזרח התיכון ומיקומה ליד סוריה וישראל מאפשר לשווייץ לפעול משם לטובת האזור כולו.
שווייץ הכירה בעצמאותה של הממלכה ההאשמית הירדנית מהממלכה המאוחדת בשנת 1949. שגרירות שווייצרית נפתחה בעמאן בשנת 1970 ומשרד שיתוף פעולה נפתח במקום בשנת 2001. עד שנת 2008, ירדן הייתה מדינה מועדפת לשיתוף פעולה כלכלי עם שווייץ.
העיר העתיקה של פטרה, אשר היום מהווה אתר מורשת עולמית ואחד מאתרי התיירות הראשיים והמוכרים ביותר בירדן, התגלתה בשנת 1912 על ידי מגלה הארצות השווייצרי יוהאן לודוויג בורקהרדט.
באוקטובר 2015 ביקר בירדן נשיא שווייץ, דידייה בורקהלטר, שם נפגש עם שר החוץ הירדני.
שווייצרים בירדן
על פי הלשכה השווייצרית המרכזית לסטטיסטיקה, בסוף שנת 2015 התגוררו בירדן שלוש מאות ואחד אזרחים שווייצרים.
רנו Type FK
רנו Type FK (בצרפתית: Renault Type FK) היא מכונית קבריולה מסוג טורפדו המיועדת לארבעה אנשים, מתוצרת יצרנית הרכב הצרפתית רנו אשר יוצרה בין השנים 1917–1918.
סמיהאלי
בידסנטמיהאי (בהונגרית: Bűdszentmihály) היה יישוב במחוז סבולץ'-סטמאר-ברג בצפון מזרח הונגריה. מיקומו 45 ק"מ מזרחית ממישקולץ ו-26 ק"מ מערבה מנירג'האזה. מאז 1952 הוא חלק מהעיר טיסאוואשווארי.
הקהילה היהודית
ב-1880 גרו בכפר 422 יהודים וב-1941 - 648 יהודים.
בסוף המאה ה-19 שימש רבי יהודה גרינפלד כרב הקהילה וראש הישיבה במקום. לאחר מותו, ב-1907, מילא בנו רבי שמעון גרינפלד את מקומו. ב-1929 למדו בישיבה כמאה בחורים. לאחר פטירתו, ב-1930, הצטמצם מספר התלמידים אולם הישיבה התקיימה עד פרוץ מלחמת העולם השנייה.
באסרו חג פסח של שנת 1944 רוכזו היהודים בבית הספר המרכזי משם הוסעו לנירג'האזה ומשם למחנה ההשמדה אושוויץ.
כריס סמית'
כריסטופר הנרי סמית' (באנגלית: Christopher Henry Smith; נולד ב-4 במרץ 1953) הוא פוליטיקאי אמריקאי, המכהן כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מחוז הקונגרס הרביעי של מדינת ניו ג'רזי, ברציפות מאז 1981. מחוז קונגרס זה, השוכן במרכז ניו ג'רזי, נחשב למחוז שהכי נוטה לכיוון הרפובליקנים במדינה לפי מסד הנתונים הפוליטי "מַפְתֵּחַ ההצבעות המפלגתי קוק" (Cook Partisan Voting Index). סמית' מכהן בתפקיד מטעם המפלגה הרפובליקנית.
בהווה, סמית' הוא הוותיק ביותר מבין נציגי ניו ג'רזי בקונגרס של ארצות הברית, והרפובליני היחיד שנבחר לבית הנבחרים מניו ג'רזי בבחירות 2018 לקונגרס ה-116. בחלק ניכר מקריירתו הפוליטית שם פעמיו למען הגנה על זכויות האדם, תוך נתינת חסות לחקיקות העוסקות בעניין זה ולכאלה שנאבקות בסחר בבני אדם. בכלל, סמית' הוא מוותיקי בית הנבחרים. רק לחבר בית הנבחרים אחד — האל רוג'רס — יש ותק רב ממנו.
ביוגרפיה
סמית' נולד בעיר ראוויי (Rahway) שבצפון מדינת ניו ג'רזי בראשית מרץ 1953. הוא למד בבית הספר התיכון "סנט מרי" שבפרת' אמבוי, שם היה פעיל בקבוצות האתלטיקה כאצן וכמתאבק. סמית' עבד בעסקי הספורט של משפחתו ואף הגיע לדרגת "צופה נשרי" בתנועת הצופים בארצות הברית. לאחר סיום לימודיו לתואר ראשון במכללת טרנטון סטייט (כיום נקראת "מכללת ניו ג'רזי") בשנת 1975, התמנה למנהל הביצועי של ועדת הזכות לחיים בניו ג'רזי. ב-1976 ניהל את מסע הבחירות של עורך הדין סטיבן פולי לסנאט של ארצות הברית מול הסנאטור המכהן הריסון ויליאמס במהלך הבחירות המקדימות שנערכו במפלגה הרפובליקנית.
כמי שבמקור היה איש המפלגה הדמוקרטית, בשנת 1978 השלים את המהפך האידאולוגי וחבר למפלגה הרפובליקנית. בשעה שעבד בחנות מוצרי הספורט של משפחתו, סמית' בן ה-25 התמודד לבית הנבחרים של ארצות הברית בבחירות אמצע הכהונה ב-1978. הוא הפסיד בבחירות הכלליות לחבר הקונגרס המכהן פרנק תומפסון, כשלו כ-37% מקולות הבוחרים בלבד.
ב-1980 התמודד סמית' בשנית מול תומפסון לבית הנבחרים. תחילה, סמית' סבר כי הוא בעל סיכויים קלושים לניצחון, אך נגד תומפסון הוגש כתב אישום במסגרת תרגיל העוקץ "Abscam" שיזמה לשכת החקירות הפדרלית. מאז שהמירוץ לבית הנבחרים נעשה תחרותי, בממסד הרפובליקני נשקלה האפשרות להחליף את סמית', אם כי שני המועמדים החליפיים שנשקלו מיאנו להצעת המפלגה. בצל ניצחונותיו של מושל קליפורניה לשעבר רונלד רייגן בבחירות לנשיאות שהתקיימו באותה השנה, סמית' גבר על תומפסון ברוב של 57% מקלות הבוחרים.
בשנת 1982 החלה במחוזו של סמית' מגמה של התחזקות מצביעים דמוקרטיים, ויריבו הדמוקרטי היה נשיא הסנאט של ניו ג'רזי לשעבר ג'וזף פ. מרלינו, שניהל מסע בחירות עיקש לתפקיד מושל ניו ג'רזי אשתקד. בניו ג'רזי ההערכה הרווחת הייתה כי ניצחונו של סמית' ב-1980 על תומפסון שהסתבך בפלילים היה הפיך, וכי הוא ייכשל בניסיונו להיבחר לתקופת כהונה שנייה. בתום אחד מעימותי הבחירות שלהם, סמית' פנה למרלינו כדי לדרוש בשלומו. מרלינו צוטט באומרו אמירה זו של מרלינו תרמה לדימויו העממי של סמית', והוא הפסיד לו בפער של 6%. בהמשך, בית משפט פדרלי קבע כי השינויים בהרכב המחוז שהפך אותו לדמוקרטי יותר ב-1982 נעשה כחלק מהטיה בקביעת מחוזות בחירה, והוא הושב להרכבו השמרני יותר מ-1980. מאז סמית' נבחר 19 פעמים נוספות ללא התנגדות רצינית.
בשנים 2001–2005 היה סמית' יושב ראש הוועדה לענייני חיילים משוחררים של בית הנבחרים. ב-2005 הפסיקה מפלגתו את חברותו בוועדה, אחרי שהצביע בניגוד לעמדתה במסגרת חיפושיו האגרסיביים אחר מקורות מימון למטרות החשובות לחיילים משוחררים.
נצרה
נִצְרָה היא התקן בטיחות בכלי נשק שמטרתו למנוע את הפעלתם בשוגג ולצמצם את הסיכויים של אירוע פליטת כדור ותאונות דומות. הנצרה מותקנת בעיקר ברובים, אקדחים ורימוני יד.
נצרת כלי ירי
בכלי ירייה רבים הנצרה היא מתג בורר הנמצא בקרבת ההדק ומאפשר בחירה במצבי ירי (לדוגמה: צרור, חצי אוטומטי ואוטומטי) מלבד מצב הבטיחות – "נצור" (Safe). נצרה כזו מכונה "נצרה בוררת".
רובה או אקדח שבו הנצרה סגורה ומונעת את הפעלתו נקרא "נשק נצור" וכדי להשתמש בו יש לפתוח את הנצרה ולבחור במצב ירי.
נצרת רימוני יד
ברימון יד הנצרה היא סיכת מתכת שמחזיקה את המנוף ובקצה טבעת מתכת, לפני יידוי הרימון יש למשוך בטבעת עד לתלישת הסיכה מגוף הרימון.
כריסטיאנה הנרייטה, רוזנת פפאלץ-צווייבריקן
כריסטיאנה הנרייטה, רוזנת פפאלץ-צווייבריקן (בגרמנית: Henriette Karoline Christiane Louise, von Pfalz-Zweibrücken; 16 בנובמבר 1725 – 11 בפברואר 1816), הייתה נסיכה גרמנית, ואשתו של קרל אוגוסט, נסיך ולדק ופירמונט.
ביוגרפיה
כריסטיאנה הנרייטה נולדה ב-16 בנובמבר 1725 בריבוויל שהשתייכה לממלכת צרפת, לכריסטיאן השלישי, רוזן פפאלץ-צווייבריקן, ולקרולינה, רוזנת נסאו-זארבריקן, בתם של לודוויג קראפט, רוזן נסאו-זארבריקן ופיליפינה הנרייטה, נסיכת הוהנלוהה-לאנגנבורג.
ב-12 באוגוסט 1741 התחתנה קרולינה עם קרל אוגוסט, נסיך ולדק ופירמונט, ממנו נולדו לה 7 ילדים. בשנת 1763 מת בעלה קרל אוגוסט, ובנה פרידריך קרל אוגוסט, נסיך ולדק ופירמונט עלה לשלטון במקומו, תוך שכריסטיאנה הנרייטה משמשת בתחילה כעוצרת. בין השנים 1764–1778 שיפצה כריסטיאנה הנרייטה את הטירה בארולזן, והשיפוץ נערך על ידי פרנץ פרידריך רוטווייל.
כריסטיאנה הנרייטה נחשבה לבעלת השכלה גבוהה באמנויות ובמדעים, והיא הייתה חברה קרובה של האנתרופולוג יוהאן פרידריך בלומנבאך. בנוסף היה לכריסטיאנה הנרייטה ספרייה מקיפה, אשר בשנת 1788 כללה כ-6,000 כרכים.
ב-11 בפברואר 1816 מתה כריסטיאנה הנרייטה בארולזן, ונקברה בחצר הטירה החדשה בארולזן.
משפחתה
ב-19 באוגוסט 1741 התחתנה כריסטיאנה הנרייטה עם קרל אוגוסט, נסיך ולדק ופירמונט, ממנו נולדו לה 7 ילדים:
איריס אברהם (פוליטיקאית)
איריס אברהם (נולדה ב-1969) היא אשת ציבור שהייתה ראש עיריית גבעתיים בפועל מיולי 2006 עד ינואר 2007 וחברת מועצת העיר. בהתמודדות לתפקיד ראש העירייה, נכשלה אברהם בסבב השני, בהפרש זעום והייתה שנתיים יו"ר האופוזיציה, החזיקה בתיק הרווחה בעירייה ושימשה כיו"ר מועצת הנשים בעיר.
ביוגרפיה
איריס אברהם, ילידת גבעתיים ואם חד הורית לילד, עסקה בתחילת דרכה בקולנוע ועסתה התחום זה תיאור ראשון. בעלת תואר שני מאוניברסיטת חיפה במנהל ומדיניות ציבורית בשלטון המקומי ותואר ראשון במדעי המדינה ותקשורת מהאוניברסיטה הפתוחה.
בבחירות לכנסת הארבע עשרה ולראשות הממשלה ריכזה אברהם את מטה הפעילים והמתנדבים של מפלגת העבודה.
ב־1996, בגיל 27, מיד עם הפסד מפלגת העבודה בבחירות, הקימה משרד עצמאי לאסטרטגיה פוליטית וקשרי ממשל, שבו עסקה כשנתיים. ב־1998 נבחרה לראשונה למועצת העיר גבעתיים ובהמשך מונתה למ"מ ראש העירייה, אפי שטנצלר.
ביולי 2006, עקב עזיבתו של שטנצלר לטובת תפקיד יו"ר קק"ל, מונתה אברהם לראש העירייה בפועל. בבחירות מיוחדות לראשות העירייה שהתקיימו בינואר 2007, היא הפסידה בסבב השני של הבחירות בהפרש של כ־300 קולות.
במשך כמעט שנתיים הייתה באופוזיציה. ב|בחירות לרשויות המקומיות בישראל בסוף 2008 החליטה אברהם לחבור למי שהיה יריבה הפוליטי, ראש העירייה ראובן בן שחר. הם התמודדו יחד ברשימה משותפת, "כן לגבעתיים". מיד לאחר הניצחון מונתה אברהם לסגניתו של בן שחר.
לאחר מכן היא עברה לעבוד בקק"ל בתפקיד עוזרת לדוברת.
אברהם חברת דירקטוריון בהתנדבות במועצות המנהלים של איגוד ערים דן לסילוק אשפה - חירייה, במ.ט.י מרכז לטיפוח יזמות עסקית, בעמותת רוח נשית ובגופים ציבוריים נוספים העוסקים בתחומי החינוך, הרווחה וקידום מעמד האישה.
רנו Type CQ
רנו Type CQ (בצרפתית: Renault Type CQ) היא מכונית בתצורת קבריולה, (2 מושבים + 2 מאחור), מתוצרת יצרנית הרכב הצרפתית רנו אשר יוצרה בין השנים 1912–1913.
בדגמים מסוימים גג הבד היה מכסה רק את החלק הקדמי של הרכב (את שני המושבים הקדמיים בלבד) ובדגמים אחרים גג הבד היה מכסה את כל ארבעת המושבים.
ניאסזאורוס
ניאסזאורוס (שם מדעי: Nyasasaurus ; מילולית: "הזוחל של אגם ניאסה") הוא סוג של זוחל קדום מהקבוצה דמויי דינוזאורים, אשר לעיתים נחשב לדינוזאור אמיתי אף שהוא חי בתקופה קדומה מהם והיה חסר מספר מאפיינים שלהם. הוא התקיים לפני 245 מיליון שנה בטריאס התיכון בממצאים מטנזניה. למרות שהממצאים שלו נחשפו כבר ב-1956 הוא לא נחשב לטקסון תקף וגם לא קיבל שם. רק ב-2013 החליט החוקר סטרלינג נסביט. שמו ניתן עקב קרבתו לאגם מלאווי שכונה בעבר "אגם ניאסה". הסוג מכיל מין בודד - Nyasasaurus parringtoni.
תיאטרון הילדים של הדוד לאקנר
תיאטרון הילדים של הדוד לאקנר (בהונגרית: Lakner Bácsi Gyermekszínháza) היה תיאטרון בבודפשט עם שחקנים ילדים.
ניאסזאורוס
יצור זה הגיע לאורך 2 עד 3 מטרים ונחשב במשך שנים לזוחל הקרוב ביותר לדינוזאורים האמיתיים. הממצאים שלו כוללים רק מספר של עצמות שבורות כמו עצם הזרוע וכמה חוליות. מבנה העצמות שלו דמה לאלה של הצלופיזיס מהטריאס העליון ואולי הוא היה אביו האמיתי. דבר זה יהפוך את מוצא הדינוזאור האמיתי לקדום יותר מאשר לתקופה הנוכחית, כ-233.23 עד 231.4 מיליון שנה מזמננו, בה התקיימו האאורפטור וההררזאורוס וקרוביו.
תיאטרון הילדים של הדוד לאקנר
תיאטרון הילדים הישן
תולדות תיאטרון הילדים מתחילה בשנות העשרים של המאה העשרים. זה היה כאשר ארתור לאקנר, המכונאי ומקרין הסרטים הפך לסופר, למתרגם, לבמאי קולנוע ולבמאי תיאטרון והבין עד כמה רעה השפעתם של הסרטים ושל הצגות התיאטרון על התפתחותם האישית של הילדים, כאלה שהמבוגרים ייעדו להם.
ניאסזאורוס
עם זאת מספר חוקרים טוענים שלא רק שאיננו דינוזאור אלא מעין קרוב של הסילאזאוריים שהיו בעלי עיקול בחוליות שמנע מהם להזדקף כמו דינוזאור אמיתי (דבר הנתון לוויכוח), אלא גם הממצאים שלו בעלי גיל צעיר יותר ולא עלה על 237 מיליון שנה.
תיאטרון הילדים של הדוד לאקנר
תיאטרון הילדים הישן
"אל לנו להציג קרבות, אכזריות, אלימות כמודל עבורם וגם לא סיפורי אימה מפחידים, הם צריכים לקבל פרקים ואירועים מחייהם, ברוח המושגים אהבה, חברות וחוסר אנוכיות" -טען.
דוד לאקנר כתב וסיפר סיפורים כאלה עם להקתו הצעירה לאותם הילדים שביקרו אותו בימי ראשון. בתחילה אלתר הנחיות קטנות על בימת "קולנוע הקפיטול" שהוא ניהל, הוא לקח איתו לשם את בתו בת השלוש, נעמי. היא הפכה לשולייתו הקטנה של הדוד לאקנר. הדיאלוגים הפכו תחילה לסצינות ולאחר מכן למחזות.
ארתור לאקנר כתב, הציג וצילם לקולנוע את אחד מרומני הנוער ההונגריים המצליחים בכל הזמנים, "האמא החורגת המתוקה". תחת ידיו התחילו את הקריירות שלהם אוה רוטקאי, ארפאד קישהדי, גבריאלה לקטוש, ויולטה פרארי, הדי ז'ולנאי, אנדרה הרקאני ורבים אחרים. הוא מעולם לא רצה לגדל שחקנים, רק לראות סביבו ילדים שמחים וחייכנים.
להקתו לעולם לא יכלה להיות בית קבוע, אך היא התקבלה בגאווה על ידי תיאטרון הקומדיה של בודפשט, הבמה העליזה, תיאטרון האופרטה של בודפשט ותיאטרון גולדמארק.
תיאטרון הילדים שלו נסחף ונשטף על ידי מלחמת העולם השנייה בשנת 1944, והוא עצמו גורש, כיהודים רבים אחרים, ברכבת למחנה ההשמדה אושוויץ. הוא נראה לאחרונה בתחנת האיסוף בקצ'קמט, שם שיחק לילדים ליד המסילה לפני שנשלח משם בכוח למחנה ההשמדה.
התחלה חדשה
לאחר מלחמת העולם השנייה, בתו הגדולה, ליוויה לאקנר, אספה את שחקני הילדים לשעבר, גייסה חדשים והחלה לשחק לצידם שוב. היא הציגה בין היתר את הנערים מרחוב פאל והמשיכה גם את "האמא החורגת המתוקה". מיטב דמויות הילדים בסרט האגדי של גזה רדוואני "אי שם באירופה" (Valahol Európában), כולל אברהם (אנדראש) רונאי, טיבור קלמאר ואנדרה הרקאני, הגיעו מהצוות הזה.
בשנת 1948, מסיבות של מדיניות תרבות (פוליטית) נשלל הרישיון לתיאטרון מליוויה לאקנר, שעד שנות השמונים ניסתה "להחזיק בחיים" בחשאי את תיאטרון הילדים. היא לימדה סצינות ושירים קטנים, והציגה את תלמידיה במופעים שונים.
בשנת 1984, במלאת תשעים להולדתו של ארתור לאקנר, הודפס שוב "האמא החורגת המתוקה". הספר נחטף תוך מספר ימים, הסרט הוקרן מחדש והוצג - בבימויו של טיבור קלמאר - בבמת הילדים "קרן השמש" בבית התרבות גוטנברג. רבים מהשחקנים הילדים דאז החשיבו את עצמם והיו גאים להיות תלמידיו המאוחרים של הדוד לאקנר.
תיאטרון הילדים היום
עם מותה של ליוויה לקנר בשנת 1996, הכל השתנה. מנהל בית התרבות חרג מהבסיסים המוסריים והאמנותיים של מסורות לאקנר ולכן אנדראש אצֵיל, היורש הרוחני של ליוויה לקנר - בעצמו צאצא של לקנר - וכמה מעמיתיו עזבו את במת הילדים של קרן השמש. בהנהגתו, תיאטרון הילדים ובית הספר התחילו לפעול שוב בדצמבר 1998 בשם תיאטרון הילדים של הדוד לאקנר - המקורי.
גביע המדינה בכדורגל נשים 2012/2013
גביע המדינה בכדורגל נשים לעונת 2012/2013 היא התחרות ה-15 מאז היווסדה. משחקי התחרות החלו ב-20 בינואר 2013 ומשחק הגמר נערך ב-1 במאי 2013 והסתיים בניצחון של מכבי חולון על מ.כ. רמת השרון בדרך לזכייה תשיעית בתואר.
בתחרות השתתפו 8 קבוצות ליגת נשים ראשונה בלבד כיוון שבעונה זו התקיימה בנפרד תחרות גביע הליגה השנייה עבור קבוצות מליגת הנשים השנייה. לפי תקנון התחרות, בעונה זו התקיימו 3 סיבובים בלבד כשכל הקבוצות החלו להשתתף בשלב רבע הגמר.
חצי הגמר
משחקי חצי הגמר התקיימו בהצגה כפולה ב-26 בפברואר באצטדיון המושבה בפתח תקווה.
Brighter Days
Brighter Days הוא אלבום הבכורה של הדי ג'יי והמפיק מוזיקלי הבריטי סיגלה. האלבום יצא לאור ב-28 בספטמבר 2018, על ידי חברות התקליטים קולומביה רקורדס ומיניסטרי אוף סאונד.
יונס אבן יצחק אבן בלכארש
יונס אבן יצחק בלכראש (בערבית: يونس ابن يصحق بلكراش) היה רופא יהודי, אשר שירת את שושלת בני הוד בספרד.
בימי מושל סרגוסה, אבו ג'עפר אחמד השני אלמסתעין (1109-1085), חיבר אבן בלכראש את ספרו על התרופות הנפרדות, ומתוך הוקרה קראו על שם שליט זה- "אלמסתעיני".
בחיבוריו הוא מזכיר בין השאר חומרי רפואה גם מהמרחב הארץ-ישראלי (אלשאם).
בעל החיבור "ספר הטבלאות אודות התרופות הנפרדות" (كتاب الجدولة في الادوية ولفردات).
לחיבוריו של אבן בכלארש אלמסתעיני חשיבות רבה להבנת הפרמקולוגית הקדומה. חיבורו מייצג את שיאה של הרפואה המוסלמית ואת פריחתה במערב, בספרד ובארצות צפון אפריקה, וגם את חלקם של היהודים בפיתוח ענף זה באותן ארצות.
מקורותיו לספריו
מקורותיו של אבן בכלארש רבים ומגוונים:
א. ספרי רפואה והמדע היוונים והרומיים דוגמת אריסטו, דיוסקורידס וגאלינוס.
ג. החיבורים הרפואיים הערביים המקוריים, שנכתבו במאות העשירית ואחת-עשרה על ידי מיטב רופאי ספרד וצפון אפריקה. מבין אלה, ראויים לציון פילולוגים וסופרים ערבים קדומים המצוטטים בדברי אלדינורי כגון: אבו זיאד אלכלבי, אבו נצר אלבאהלי, אלפראא, אלאצמעי, אבן קתיבה, אבו עבידה, יעקוב אלסכית ואבו אלהית'ם אלאעראבי.
מועצת השרים של ברית המועצות
מועצת השרים של ברית המועצות (ברוסית: Совет министров СССР), לעיתים מקוצר ל"סובמין" ולעיתים נקראת מועצת השרים, הייתה הממשלה דה יורה של ברית המועצות, ובכך היוותה הרשות המבצעת והסוכנות האדמיניסטרטיבית של ברית המועצות מ-1946 עד 1991.
במהלך 1946 מועצת הקומיסרים העממים הוכרה כמועצת השרים. בהתאם לכך, שמם של הקומיסארים העממיים שונה לשרים. המועצה הנפיקה הכרזות והנחיות המבוססות על ובהתאם לחוקים הישימים, אשר כוחם וחובת הציות להם חלה על כל הרפובליקות בברית המועצות. למרות זאת, ההחלטות החשובות ביותר בוצעו על ידי הכרזות משותפות עם הוועדה המרכזית של המפלגה הקומוניסטית של ברית המועצות אשר דה פקטו, הייתה בעלת יותר כוח ממועצת השרים. במהלך 1991, מועצת השרים התפזרה, והוחלפה על ידי "קבינט השרים" החדש, אשר בעצמו התפזר רק כמה חודשים לאחר מכן, כאשר ברית המועצות התפרקה.
היסטוריה
מועצת הקומיסארים העממיים, הפכה להיות מועצת השרים במהלך מרץ 1946. באותו זמן הקומיסריאטים העממיים נהפכו למשרדים (מיניסטריונים). מותו של יוסיף סטלין גרם לתחילתו של מאבק כוחות בתוך הממשלה הסובייטית בין המנגנון הממשלתי שנוהל על ידי גיאורגי מלנקוב כראש הממשלה, והמנגנון המפלגתי שנוהל על ידי ניקיטה חרושצ'וב כמזכיר כללי (משרה שנקראה המזכיר הראשון בין 1953 ועד 1966). מלנקוב הפסיד במאבק הכוחות הזה, ובמהלך 1955 הודח מתפקידו כיושב ראש מועצת השרים. ממשיכו בתפקיד היה ניקולאי בולגנין, אשר פוטר והוחלף על ידי ניקיטה חרושצ'וב בגלל תמיכתו בקבוצה האנטי-מפלגתית, אשר ניסתה לסלק את חרושצ'וב במהלך 1957.
לאחר הרחקתו של חרושצ'וב מהשלטון, ההנהגה הקולקטיבית שאורגנה על ידי ליאוניד ברז'נייב ואלכסיי קוסיגין קיימה מליאה של הוועדה המרכזית אשר אסרה על אדם יחיד להיות בשתי המשרות הכי משפיעות במדינה: המזכיר הראשון (ששמו שונה למזכיר הכללי במשך 1966) וראש מועצת השרים. קוסיגין, ראש מועצת השרים, היה אחראי לניהול הכלכלי בזמן שברז'נייב, המזכיר הכללי, דאג לנושאים מקומיים אחרים. במהלך התקופה המאוחרת של עידן ברז'נייב, משרת ראש מועצת השרים איבדה מיוקרתה כמשרה השנייה הכי משפיעה בברית המועצות ליושב ראש הפרזידיום של הסובייט העליון. פיטורו של ניקולאי פודגורני מתפקיד ראש המדינה במהלך 1977 השפיעה על צמצום תפקידו של קוסיגין בניהול היומיומי של פעולות ממשלתיות בזמן שברז'נייב חיזק את שליטתו על המנגנון הממשלתי.
תפקידים
מועצת השרים הייתה המנהלת של החלק המבצעי של הממשלה. המועצה התגבשה בפגישה משותפת של "סובייט (מועצת) האיחוד" ו"סובייט (מועצת) הלאומים" (שני הבתים המרכיבים את הסובייט העליון, הוא הורכב מראש ממשלה, כמה סגנים ראשונים, סגנים, שרים, יו"ר ועדות המדינה, ויו"ר מועצת השרים של הרפובליקות הסובייטיות. ראש מועצת השרים היה יכול גם להמליץ על אנשים שהוא מצא תואמים להיות חברים בסובייט בעליון. מועצת השרים הייתה מסיימת את הקדנציה שלה בכינוס הראשון של הסובייט העליון הנבחר החדש.
המועצה הייתה אחראית על הסובייט העליון ובתקופות הזמן בין הכינוסים של הסובייט העליון הייתה מועצת השרים אחראית לפרזידיום של הסובייט העליון והמועצה דיווחה כדרך קבע על עבודתה לסובייט העליון. נוסף על כך על מועצת השרים הייתה האחריות לעסוק בכל החובות האדמיניסטרטיביות הממשלתיות בתחום השיפוט של ברית המועצות אשר לא היו באחריות הסובייט העליון או הפרזידיום. מועצת השרים הייתה אחראית ל:
מועצת השרים יכלה גם להנפיק צווים והחלטות ולאחר מכן לאשר את הוצאתם לפועל. כל הארגונים חויבו לציית לצווים ולהחלטות שגובשו על ידי מועצת השרים. למועצת השרים היה גם הכוח להשהות כל הצווים שהנופקו על ידי עצמה או ארגונים ממשלתיים הזוטרים ממנה. המועצה תיאמה והנחתה את העבודה של הרפובליקות החברות בברית המועצות, ועדות מדינה, מינסטריונים, ועוד ארגונים הנחותים ממנה. סמכותה של מועצת השרים והפרזידיום שלה וכוחה על ארגונים הזוטרים ממנה נובע ומוגדר בחוקה הסובייטית.
מינסטריונים
במהלך 1946, מועצת הקומיסרים העממיים נפכה למועצת השרים, ועם זאת הקומיסארים העממיים והקומיסריאטים העממים נהפכו להיות שרים ומינסטריונים. השרים היו חשובים לתהליך הרגיל של קבלת ההחלטות. 73 אחוזים מהם נבחרו לאחר כהונתם להיות חברים בוועדה המרכזית של המפלגה בכינוס ה-25 של המפלגה הקומוניסטית של ברית המועצות.
ועדות ממשלתיות
הוועדות הממשלתיות של ברית המועצות היו שונות מהמינסטריונים בכך שוועדה ממשלתית הייתה בעיקר אחראית עבור כמה וכמה חלקים של הממשלה בניגוד לנושא אחד ספציפי עבורו המינסטריון היה אחראי בלבד. איפוא, הרבה להרבה מהוועדות הממשתיות היה תחום שיפוט על פעולות נפוצות מסוימות שבוצעו על ידי המינסטריונים כגון מחקר והתפתחות, סטנדרטיזציה, תכנון, ביטחון המדינה, פרסום, ארכיב, ועוד. ההבדל בין מינסטריון לוועדה ממשלתית היה יכול להיות מעורפל, למשל במקרה של הוועדה לביטחון המדינה (ק.ג.ב).
פרזידיום
במהלך קיומו, הפרזידיום של מועצת השרים היה מוסד מסתורי. משקיפים מהעולם הראשון ידעו מעט על פעולות הפרזידיום ותפקידיו, או אפילו על תדירות הכינוסים שלו. בחוברות סובייטיות ועל ידי פקידים תואר כי הפרזידיום היה גוף ממשלתי פנימי. ההיסטוריון הבריטי, ליאונרד שפריו, כתב בספרו "הממשלה והפוליטיקה של ברית המועצות", שהפרזידיום פעל כ"קבינט פמיני" עבור קבלת החלטות מדיניות. ההיסטוריונים האף ופיינסוד באמינו שחייבת להיות חפיפה גדולה בין האחריויות והתפקידים של הוועדה המרכזית, המזכירות, והפרזידיום של מועצת השרים.
במהלך שנות השבעים, הסמכויות הסובייטיות הגדירו רשמית את האחריויות של הפרזידיום והחברות בו. חוקת ברית המועצות מ-1977 התייחה לפרזידיום כגוף קבוע של מועצת השרים, אשר נוסד כדי להבטיח הנהגה כלכלית טובה וגם לעסוק באחריויות אדמיניסטרטיביות אחרות. מספר מסמכים מועט שפורסם נתן הוכחות שעבודתו של הפרזידיום הייתה בעיקר על תכנון כלכלי וקבלת החלטות וגם קבלת החלטות שפחות חשובות משל הפוליטביורו של המפלגה הקומוניסטית.
משפחת קיין והאלים המצריים
משפחת קיין והאלים המצריים (באנגלית: The Kane Chronicles) היא טרילוגיית ספרי פנטזיה והרפתקאות לנוער מאת הסופר האמריקני ריק ריירדן. הסדרה עוסקת ברובה בסיפורי המיתולוגיה המצרית בדומה לסדרת פרסי ג'קסון והאולימפיים העוסקת במיתולוגיה היוונית.
הספר הראשון: "הפירמידה האדומה"
קרטר נדד ברחבי העולם יחד עם אביו הארכאולוג, ג'וליוס קיין, ואילו סיידי, אחותו הקטנה של קרטר, גרה עם סבם וסבתם. מאז מות אימם, נפגשו קרטר ואביו עם סיידי פעמיים בשנה, אך הפעם הדבר משתנה. אביהם פוצץ את אבן רוזטה ושחרר 5 אלים מצריים מכלאם ב"דואת" (עולם הקסם המצרי).
סת, אחד האלים שהשתחרר בפיצוץ, כלא את אביהם של סיידי וקרטר בתוך סרקופג - קבר מצרי מזהב משובץ יהלומים- ונמלט יחד אתו. לאחר הפיצוץ, נהפכו קרטר וסיידי לגופים מארחים לאלים הורוס ואיסיס. הם אינם יודעים זאת, ואיימוס, דודם של קרטר וסיידי, לוקח אותם לאחוזתו בברוקלין, שם הוא מסביר להם שהאלים המצריים אכן קיימים במציאות, ושהם צאצאים לשתי משפחות חרטומים עתיקות - משפחת פאוסט מצד האם ומשפחת קיין, וכי הם החרטומים החזקים ביותר שנולדו אי פעם למשפחותיהם.
במסע ארוך ומייגע יחד עם איימוס, בבון המחמד שלהם ח'ופו, בסתת, אלת החתולים, וזיה ראשיד- חרטומה, הם מוצאים את הפירמידה האדומה בה סת משתכן כדי להחריב את העולם. קרטר וסיידי מבינים שעל מנת לעצור את סת עליהם לומר את שמו הסודי, שהוא תמצית אישיותו, וכך יוכלו לשלוט בו. במהלך מסעם הם מגיעים לנום הראשון (בית החיים) במצרים ופוגשים את הלקטור הראשי - איסקנדר, סגנו, (מישל דז'רדן) ואת זיה ראשיד. לאחר מותו של איסקנדר, הלקטור הראשי החדש הטיל על זיה להרוג את ילדי קיין. לאחר מכן הם מוצאים את בסתת, שמספרת להם שהם הגופים המארחים של הורוס ואיסיס. בסוף הספר, סיידי כמעט משמידה את סת, אבל אימה נכנסה לראשה ואמרה: ״זיכרי מי הוא האויב שלך״. לאחר מכן היא מגלה שהתגלמות הכאוס, אפופיס הנחש, השתלט על עוזרו של סת, וגרם לו לעשות מה שעשה. היא גם מחליטה לאחר מכן שסת יכול להיות בעל ברית טוב ושולחת אותו לדואת בהבטחה שאם סת יחזור מן הדואת ויקום נגד קרטר וסיידי, היא תשמיד אותו. סת נשבע, ובסוף מסעם, מתגלה לקרטר וסיידי שאביהם הפך לגוף המארח של אוסיריס - אל המתים, לתמיד, אך הוא ימשיך לתמוך בהם בכל מקום, גם אם דברים לא ישובו להיות כמו שהיו.
בספר יש אזכור לסדרת "פרסי ג'קסון"- איימוס אומר "במנהטן יש צרות אחרות, אלים אחרים.", ובנוסף האל תחות מציין את האל היווני הרמס.
הספר השני: "כס האש"
לאחר פרסום הקלטת הראשונה, כעשרים מתלמדים הגיעו לאחוזה של משפחת קיין. הם מאמנים אותם בדרכי האלים- שאיבת אנרגיה לקסמים מאלים פטרונים. סיידי וקרטר מבינים שהדרך היחידה לנצח את אפופיס היא להעיר את רע מהתרדמת שאיסיס הכריחה אותו להיכנס אליה באמצעות אמירת שמו הסודי. לשם כך הם זקוקים לספר רע, פפירוס שהכינו כוהני רע הקדומים שמכיל לחש להחייאת רע. הורוס מספר לקרטר שספר רע נמצא בפסל במוזיאון בברוקלין, וכך הספר מתחיל כשקרטר, סיידי והמתלמדים שלהם ג'אז (קיצור של ג'אסמין, מומחית לריפוי. אלה פטרונית סח'מת) ווולט (מכין קמיעות שלא בחר עדיין אל פטרון ומכיר קסמי מוות) הולכים אל המוזיאון, ומוצאים את הפסל.
כשהם מגיעים לפסל, קרטר מזהה שהוא מציג את ח'נום בעל ראש האיל, התגלמות רע בלילה, בורא אדם מחימר. סיידי מחדירה לפסל האדם מעט קסם ומגלה בתוכו פפירוס. בחוסר זהירות היא לוקחת את הפפירוס ומפעילה שלוש מלכודות קסומות. הראשונה מדביקה את הפפירוס לידה ויוצרת להבות קרות שנאחזות בכל דבר. השנייה משחררת גריפון, שלגרסתו המצרית יש כנפיים דמויות מברשות שיער שנעות במהירות של כנפי יונק דבש. השלישית משחררת את שבעת חיצי סח'מת, רוחות רעות עשויות להבה הניזונות מנשמות. קרטר מכריח את הגריפון, חיה המקודשת להורוס, להישמע לפקודותיו וג'אז מתעלת את כוחות סח'מת ומשמידה את חיצי הסח'מת, לא לפני שאחד מהם אומר לקרטר שזיה נמצאת במקום החולות האדומים. המאמץ גורם לג'אז להיכנס לתרדמת והם נמלטים על גבי הגריפון, כשהפפירוס מעלה את כל ברוקלין באש רפאים לבנה. סיידי מבינה שהפפירוס מחולק לשלושה חלקים ושהיא מצאה רק אחד.
הורוס מספר לקרטר שאפופיס ישתחרר ביום שוויון האביב, היום בו היום והלילה שווים לחלוטין באורכם. הוא מראה לקרטר את עצמתו של אפופיס ומותיר בידו ברירה: להמשיך בהערת רע או לתת להורוס לחזור לגופו ולהילחם באפופיס. סיידי חולמת שהיא במצרים ורואה את מזימתו של ולדימיר מנשיקוב, החרטום השלישי בעצמתו בעולם, להרוג אותם.
ברוסיה הם מגלים שמנשיקוב תומך באפופיס ומזמן את סת כדי שיספר לו מה עליו לעשות כדי לפרוץ את הכלוב. סיידי וקרטר לוקחים את הפפירוס, שלא היה מוגן כלל, ומשחררים את סת. מנשיקוב שולח אחריהם מפלצת נחשית שמכישה את קרטר. סיידי מתעלת את כוח איסיס ומשמידה את המפלצת. היא מבינה שהדרך לתעל את כוח האלים היא להתחבר לרגשותיהם ואופיים. סת מספר לסיידי שהחלק השלישי נמצא בבחרה בתמורה להחזרת שמו האמיתי. סיידי מגלה את השם האמיתי של קרטר ומרפאת אותו באמצעותו ובאמצעות שבתי (shabti, צלמית, מהממצאים בקברים מצריים עתיקים) שהכינה ג'אז. הוא גם מוסר דרכה לקרטר ששם הכפר של זיה הוא אל-רמאל אל-חמראא (בערבית- החולות האדומים).
סיידי ווולט מתחמקים מרוח משוגעת של רומאי שדורש שישחררו את המומיה שלו ויעבירו אותו לעולם הבא בעזרת הסכין ומגיעים למבוי סתום שמאחוריו נמצא החלק השלישי. הם מפנים את המבוי הסתום באמצעות קסם הקבלה (כמו בובות וודו) ומוציאים את הפפירוס. וולט מספר לסיידי שכצאצא של אחנתון, הוא מקולל וימות בגיל צעיר. הוא ימות צעיר עוד יותר כיוון שהוא משתמש בקסמים, ולכן הוא מרבה להשתמש בקמעות. ושם מנשק אותה וסיידי נמצאת בדילמה במי היא תבחר באנוביס או בוולט. האל פתח, שפסל שלו מוצב במסדרון, מגיע ומציל אותם מהמומיות הזועמות. הוא מעביר אותם לכפר של זיה, שם קרטר מביס באמצעות כלי הפרעה (שמתאימים לו באופן מופלא) את דז'רדן ומנשיקוב. סיידי משכנעת את זיה לעזור להם והם מתפצלים שוב- זיה ווולט הולכים לברוקלין כדי להזהיר את איימוס והמתלמדים שדז'רדן שולח צבא לתקוף אותם בעוד סיידי, קרטר ובס מתחילים במסע על הסירה של רע דרך 12 בתי הלילה לכלא של אפופיס, כדי להעיר את רע.
ביחד עם רע המשוגע, שמקשקש על וולבים חולים וזברות, הם מגיעים לבית השביעי- עולם המתים. אביהם, אוסיריס, מחכה להם ומציג בפניהם את ח'ונסו, אל הירח, שיכול לתת להם עוד שלוש שעות להשלים את המסע לפני ששערי הבית השמיני ננעלים אם ינצחו אותו במשחק הימורים. הם מנצחים, אך מפסידים חלק מנשמתו של בס.
בכלא אפופיס הם פוגשים במנשיקוב, שמספר להם שבכוונתו להפוך לגוף המארח של אפופיס. דז'רדן מגיע וביחד איתו הם נלחמים במנשיקוב בזמן שסיידי מקריאה את החלק האחרון, שיזמן את חפרי החרפושית, התגלמות רע בזריחה, אך כשהם מזמנים את חפרי הכלוב נרץ ואפופיס נכנס בגופו של מנשיקוב. דז'רדן מטיל מארה על אפופיס וכך שאפופיס נכנס לתהומות הדואת וסיידי וקרטר הרוויחו כמה ימים. הם מגישים את חפרי לרע, שבולע אותו. רע נשאר סנילי וממשיך לברבר על וולבים חולים וזברות.
הספר השלישי והאחרון: "צל הנחש"
סיידי צריכה לבחור בין שני בחורים שהיא מחבבת - אנוביס, האל החתיך ששוקל את נשמות המתים ומורחק ממנה, או וולט, החרטום הגוסס שסוף סוף בחר אל פטרון עוד לא ידוע. קרטר מתמודד עם זיה, בחורה שהשבתי שלה והוא התאהבו, אך רגשותיה של זיה האמיתית אינם תואמים לרגשות השבתי והיא חשה שהיא צריכה מרחק ממנו.
ועם כל זה למרות מיטב מאמציהם, קרטר וסיידי קיין לא הצליחו למנוע את עלייתו של אָפוּפִיס, נחש הכאוס. כעת אָפוּפִיס מאיים לבלוע את השמש ולהחריב את העולם- ואם זה לא מספיק, החרטומים המורדים שבראשם קוואי ושרה יעקבי החליטו לתקוף את הנום הראשון, בעוד אמם נאבקת בכוח אפל שבולע את נשמות המתים. על האח ואחות מוטל להשמיד את אָפוּפִיס אחת ולתמיד-אבל איך יעשו זאת, כשחרטומי בית החיים מפולגים ולוחמים אלה באלה, אלי מצרים בעצמם נתונים להתקפה, ולצידם עומדים רק קומץ ילדים מתלמדים מבבית בברוקלין?
סיידי וקרטר משתמשים בלחש הפוך, כמין "ניסיון", ומחזירים את בס, האל הגמד החביב שאיבד חלק מנשמתו. כעת יש צורך דחוף להחזיר את פיכחונו של רע, מלך האלים הישן שהפך סנילי, לו הם זקוקים על מנת לנצח את אפופיס. בשביל זה יצטרכו את עזרתה של זיה, אהובתו של קרטר, ולהתחמק מאלת הציד שהחליטה להסתגר בבונקר מהתקפת זומבים ולסרוג שם אלפי שנים.