cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
יגאל זקס
ביוגרפיה
שיחק במרבית התאטרונים הרפרטוארים בישראל : התיאטרון הקאמרי, תיאטרון בית ליסין, תיאטרון הבימה, תיאטרון באר שבע, תיאטרון הספרייה, אנסמבל הרצליה, תיאטרון נוצר ובאנסמבל "קבוצת עבודה".
שיחק בדרמות וסדרות טלוויזיה ביניהן : המזח, איסט סייד, שנות הירח, "Der Tel Aviv Krimi", "החממה", "לגעת באושר", "כנפיים", "אנס הבושם", "101", "דשאים סגולים", "לתפוס את השמיים", "תיק סגור", "ישראל" "עכשיו או לעולם לא", "כתב פלילי", "השיר שלנו" ,"המשרד", ובסרטי הקולנוע "המזח", "הטבעת", "הגרעין הקשה" ו"נימפות בערפל".
מחזהו "מאה" זכה בתחרות המחזאים הצעירים "משישה יוצא אחד" של התיאטרון הקאמרי בשיתוף קרן התרבות אמריקה-ישראל, והועלה בשנת 2007 בתיאטרון הקאמרי בבימויו של אבישי מילשטיין בכיכובו של שלמה בר-שביט. מחזה אחר פרי עטו - " באהבה" השתתף בשנת 2011 במסגרת "קוראים בקפה" של תיאטרון הבימה. המחזה "דו"ח התקדמות", אותו כתב, על פי הסיפור "פרחים לאלג'רנון" מאת דניאל קיז, עלה ב-2016 בכהצגת יחיד בהשתתפותו, בהפקת "קבוצת עבודה", במסגרת פסטיבל ישראל/ מרכז הבמה. מחזהו "אידיאליזם" עלה בבימויו בתיאטרון תמונע בשנת 2016, בהפקת "קבוצת עבודה".
משנת 2001 החל לביים הצגות תיאטרון כיוצר עצמאי, בבתי ספר למשחק, ובתיאטרונים שונים. ההצגה הראשונה אותה ביים בשנת 2001, הייתה הקומדיה "נימפות בערפל", על-פי מחזה אותו כתב אחיו, יורם זקס, שגם עובד בהמשך לקולנוע. בשנת 2012 יזם והקים את עמותת "קבוצת עבודה" במסגרתה ניהל את הקרן לפיתוח מחזאות ישראלית מיסודו של מפעל הפיס, וכיום משמש כבמאי ומנהל אמנותי באנסמבל התיאטרון "קבוצת עבודה".
בשנת 2021 הפיק וביים עם נעם גיל כבמאי שותף, את סרט הקולנוע "ליידי עמר".
קוורסקס
קוורסקס היא עיר בחבל אוקשטאיטייה, המשויכת מבחינה מנהלית למחוז המשנה אניקשט במחוז אוטנה שבמזרח ליטא. זכתה למעמד של עיר בשנת 1551.
פרס אנני לסרט הקצר הטוב ביותר
היסטוריה
הפרס ניתן החל משנת 1995 בכל שנה למעה השנים 1999 ו-2002. בשנת 1998, שונה שם הפרס ל"הישג יוצא דופן בתחום אנימציה קצרה", בשנת 1999 חזר לשם הראשון, בשנת 2000 חזר לשם השני, וב-2005 חזר לשם הראשון וכך זה עד היום.
זוכים ומועמדים
הערה - הזוכה מודגש
קוורסקס
עם פחות מ-600 תושבים, קוורסקס היא העיר הרשמית הרביעית בקוטנה בין ערי ליטא כולה.
עמוס גינוסר
עמוס גינוסר (נולד ב-10 בנובמבר 1951) הוא מרים משקולות פאראלימפי לשעבר.
קריירה
ב-1985 זכה גינוסר באליפות אירופה בהרמת משקולות. באולימפיאדת הנכים בסיאול (1988) זכה במדליית כסף בלחיצת 167.5 ק"ג.
בשנים 1990–1992 קבע שלוש פעמים שיא עולמי בהרמת משקולות. ב-1990 קבע שיא כאשר לחץ 142.5 ק"ג בעת שהתארח בתוכנית הטלוויזיה "מגרש ביתי". ב-1991 זכה במדליית זהב במשחקי סטוק מנדוויל וקבע שיא עולם במשקל עד 56 ק"ג, בלחיצת 152.5 ק"ג. במשחקים הפאראלימפיים בברצלונה (1992) זכה במדליית זהב בלחיצת 175 ק"ג, וקבע שוב שיא עולמי במשקל עד 60 ק"ג.
נולד בקיבוץ מעין צבי וכיום הוא חבר קיבוץ מעגן מיכאל.
בית הילדים היהודים באוסלו
בית הילדים היהודים באוסלו הוקם בשנת 1939 בחסות חברים מקבוצה שנקראה בשם - נָּאנְּסֶן יֱּלְפּ (Nansen Hjelp). זה היה ארגון נורווגי שלחם למען זכויות האדם והחברה. המייסד היה אוד ננסן בנו של זוכה פרס נובל פריטיוף ננסן. מטרת הארגון הייתה לספק מקלט בטוח לילדים יהודים מפני רדיפות הנאצים בזמן השואה.
בית הילדים
בשנות ה-30 של המאה ה-20 התקיימה בנורווגיה מדיניות הגירה חמורה ולא כל מי שנכנס למדינה קיבל אשרה לישיבת קבע. למרות הגבלות אלו הגיעו למדינה, שנה לפני פרוץ מלחמת העולם השנייה, כ-500 יהודים מגרמניה, אוסטריה וצ'כוסלובקיה ביניהם הייתה קבוצה של 21 ילדים מווינה, בגילים שבין שבע לשמונה שנים. בתקופה הראשונה שהתה קבוצה זו בבית ספר יהודי בעיר בֶּרוּם (Bærum) שבמחוז אקרסהוס בנורווגיה.
עם חלוף הזמן, נשאלו הורי הילדים האם ברצונם להמשיך את שהות ילדיהם במקום. שישה זוגות הורים הביעו את רצונם לקבל את ילדיהם בחזרה. הילדים שנשארו בנורווגיה פוזרו תחילה בין משפחות אומנות יהודיות באוסלו. בשנת 1938 נאספו הילדים מבתי האומנה, והקבוצה התמקמה בדירה שכורה ברחוב אִינְדוּסְטְרִיגוֹטֶּן (Industrigaten) באוסלו. בשנת 1939 עברו הילדים לדירה ברחוב Holbergsgt. 21 בקומה שלישית, המקום נקרא בשם בית הילדים היהודים. הדירה שבה הם התגוררו נקנתה בכספי הקהילה היהודית שבעיר. כיום בית הילדים היהודים לא שרד, אולם מיקומו מסומן ממול למלון רַדִיסוֹן בּלוּ סקנדינביה (Radisson Blu Scandinavia).
מנהלת בית הילדים הייתה, נינה אוסוואלד שגויסה על ידי הפסיכיאטרית הנורווגית קרוליין (ניק) וואל, עזרה על ידן גם סִּיגְרִיד הֵּלִיֵסֶן לוּנד (Sigrid Helliesen Lund) שהייתה אף היא פעילה בנָּאנְּסֶן יֱּלְפּ.
נינה אוסוואלד מורה לחינוך בגיל הרך, שימשה לילדים אלה גם כמורה וגם כאם מסורה ואוהבת. לימים כאשר בגרו הילדים נתנו חלק מהם לילדיהם את השם נינה לזכרה.
בתחילת התקופה שהו בדירת הקבע רק ילדים שהובאו מווינה לאחר שנכנסו לדירתם, נוספו עוד שני בנים יהודים מצ'כוסלובקיה.
בנובמבר שנת 1942 הכריזו הנאצים על מעצר וגירוש של כל יהדות נורווגיה, באותה עת היו בבית הילדים היהודים תשעה בנים וחמש בנות, צוות העובדים היה מורכב כולו מחברים בתנועות ההתנגדות לכיבוש הנאצי. בשיתוף פעולה של כולם, הצליחה סִּיגְרִיד הֵּלִיֵסֶן לוּנְּד (Sigrid Helliesen Lund) לתכנן ולבצע פעולה חילוץ מסוכנת ומסובכת וכל הילדים הגיעו בסופו של דבר לשוודיה.
בבוקר ה-26 בנובמבר שנת 1942 הוברחו כל הילדים מדירתם דרך המדרגות האחוריות של הבניין כיוון שבקומה שנייה של בניין זה גרה אישה ששיתפה פעולה עם הכיבוש הנאצי. הילדים הועברו לרובע אוּלֶרְן (Ullern) שבאוסלו, לביתה של יֶרְדָּה טָנְבֶּרְג (Gerda Tanberg), שהייתה ידידה של ניק וואל. הסידורים להמשך מסע הבריחה נמשכו כשבוע, ובמשך כל אותו זמן הם שהו בבית זה. לצורך העברת הילדים גויס נהג מונית בשם מרטין סולוואנג שערך מספר הסעות כדי להעביר את כל הילדים לאִילְוֶורוּם (Elverum) בקרבת הגבול, שם פגש בהם חוואי בשם אוֹלָּה רָאוּקֶן (Ola Rauken) ששכן את הילדים בחוותו. לאחר מכן צעדו הילדים בהדרכתו של יֶרְדָּה טָנְבֶּרְג (Gerda Tanberg) שבעה עשר קילומטרים עד שהגיעו לגבול שוודיה. שם קידם את פניהם אוֹלָּה בְּרֵיְסְיֶבֶּרְגֶט (Ola Breisjøberget) והביא אותם עד לאלינגסאס ליד העיר גטבורג. במקום זה הם התגוררו עד תום המלחמה.
חסידי אומות העולם
מבין אלו שהשתתפו במבצע חילוץ זה שבעה זכו בשנת 2006 בתואר חסיד אומות העולם מטעם יד ושם.
עופר גורן
ביוגרפיה
עופר למד בבית הספר "אליקים" בבית שמש ובישיבת "אבן העזר" במושב נחם. בילדותו, הוריו זיהו את כישרונו במשחק ועודדו אותו בכל כינוס משפחתי לעשות הצגה. לאחר מכן למד בישיבת קריית נוער במגמת נגרות וגרפיקה. במהלך לימודיו בישיבה לא בא לידי ביטוי כישרונו במשחק, אך הצד היצירתי בא לידי ביטוי בגרפיקה וביצירות באומנות עץ. בתקופת התיכון במשך ארבע שנים היה פעיל בחברה להגנת הטבע כפקח טבע מתנדב, בבית ספר שדה כפר עציון חקר חבלי ארץ מבחינת צומח, חי וארכאולוגיה, חפר ומיפה מערות באזור לכיש ועדולם מטעם חוג הנוער במרכז לחקר מערות בישראל. כמו כן עסק בצפרות בארגון הצפרות הירושלמי בהוראת יוסי לשם.
היה חניך בתנועת הנוער בני עקיבא. הוא התקשה בתקשורת מילולית עם הסביבה בגלל בעיות היגוי וגמגום. על מנת למשוך תשומת לב התחיל להתבטא ללא מילים. הוא בנה לעצמו קטעי פנטומימה: בלון, רובוט, אופניים וכך התחבב על החברים, הביטחון העצמי חזר אליו ובעיית הגמגום נעלמה.
למד במסגרת ישיבת ההסדר נוה דקלים במשך ארבע שנים, ושירת כלוחם בגדוד שקד חטיבת גבעתי.
חבר בוועד המנהל של איגוד אומני הקרקס והרחוב באמ"י.
פנטומימה, תנועה ומשחק
כשהיה בכיתה י"א צפה בהופעה של חנוך רוזן, ולאחר ההופעה ניגש להראות לרוזן קטע פנטומימה של ניפוח בלון. רוזן עודד אותו לעסוק בתחום. ב-1983 יצר את המופע "נשחק בכאילו" והופיע איתו ברחבי הארץ במסגרת בני עקיבא. גורן מעלה עד היום מופע זה. בשנה הרביעית ללימודיו בישיבת ימית התלבט האם בתור אמן דתי מותר לו להופיע בפני בנות, כשהתבקש להופיע באירוע פורים באולפנת ערד. על כך סיפר בראיון: "באתי לרב יעקב אריאל בתחילת דרכי, ושאלתי אותו אם אפשר להופיע בפני בנות. הוא לא הבין למה אני רוצה להיות שחקן, אבל לאחר שהשתכנע שזה כלי הביטוי שלי, הוא נתן לי את ברכת הדרך, ואמר לי לקחת את זה לכיוונים חינוכיים". בימי בין הזמנים הופיע בכפר הנופש ובמלון חוף הדקלים בגוש קטיף במופע לכל המשפחה בשם "בידור ללא דיבור", גורן מעלה את המופע עד היום בקהילות ומתנ"סים ברחבי הארץ והעולם.
בשנת 1987 הוא החל להעלות בצורה מסודרת מופעי פנטומימה במסגרת מדרשות כמו מדרשת הדרום ומדרשת עמיעד. המופע הראשון עסק בנושא תפילה. זו היה הפעם הראשונה בה אומנות התיאטרון שימשה כלי להעברת מסרים חינוכיים בקרב בני הנוער במסגרת של סמינריון יהדות. באותה שנה למד פנטומימה אצל שמעון אפלטוני בירושלים.
משנת 1990 העלה מופעים רבים במסגרת חינוך בלתי פורמלי איתם הופיע ברחבי הארץ במגוון קהלים. בין השנים 1990–1995 פיתח והעלה במסגרת מדרשת עמיעד 12 תוכניות על מנהיגות, התבגרות, גבורה ועוד. בין התוכנית שהעלה: "היחיד והיחד" - על חשיבותה של חברה, "השתקפות" - התמודדות ולבטים של נער בגיל ההתבגרות (ביים: גלעד אלפסי במסגרת גשר מפעלים חינוכיים), "גיבורים בעל כורחם" העוסק בסוגי גבורה שונים, "מי היה מאמין?!" - העוסק באמונה באלוהים, ו"תפילה" - על היחס לתפילה.
במדרשת רמות שפירא בבית מאיר העלה את התוכניות "מידה למידה" - חינוך למידות לבני ובנות מצווה, "להתחיל מחדש" - העוסקת בפתיחת שנת הלימודים, "מי הבוס?" - תוכנית לקראת פסח העוסקת בשאלה מהו חופש ומיהו בן חורין והיחס לעבדות בת זמנינו, "בדרך אל האושר" העוסק בנושא סיפוק והגשמה עצמית.
במדרשת מעלה חבר העלה את התוכניות "נשמרתם לנפשותיכם " על זהירות בדרכים, ו"משפחטומימה" - העוסק בנושא של חשיבות המשפחה, על בגרות והתבגרות והיחס בין הורים למתבגרים.
במדרשת שבי שומרון העלה את התוכנית "דיבורים שהשתיקה יפה להם" - תוכנית לבני נוער העוסקת בנושאי צניעות, לשון הרע והתמודדות עם לחץ חברתי. בנוסף העביר סדנאות למורים בתוכנית "כוחה של שתיקה" - סדנה לפיתוח שפת הגוף והמסרים העוברים בדרך לא מילולית.
ב-1992 יצר את המופע "מהמגילה נגילה" המספר את סיפור מגילת אסתר ללא מילים. ב-1994 יצר את המופע-סיור "פנטומה בקפיטול" - סיור חוויתי בגבעת רם בליווי קטעי המחשה. ב-1997 יצר את המופע "מסמך אישי מהשואה" - סיפור על ניצול שואה המעלה זכרונות בעקבות לכידת אדולף אייכמן.
באמצע שנת 1988 נאלץ לעזוב את ההדרכה והאמנות על מנת להחליף את אביו בעסק המשפחתי והתחיל להיות עצמאי במכולת המקומית ביישוב עמנואל. ביום היה עובד כעצמאי ואחר הצהרים למד מחול מודרני, סטפס ומחול ג'אז בבית הספר למחול "מחולה" בירושלים, ולמד תנועה אצל בוריס סבידנסקי בתל אביב. אהבתו לפנטומימה הביאה אותו לקבל החלטה לאחר שנה לסגור את העסק כעצמאי במכולת, ולעסוק באומנות הפנטומימה.
בין השנים 1989–1991 עבד כמאפר בתצוגות אופנה בירושלים, איפר במספר סרטים בקולנוע חרדי, יצר אשליות של פציעה בסרט הדרכה לתחבושת אלסטית ועוד.
בין השנים 1990–1994 למד בימוי והפקת סרטים במעלה - בית הספר לטלוויזיה לקולנוע ולאמנויות. ב-1995 למד משחק במכינה של הסטודיו למשחק ניסן נתיב. במסגרת המכינה למד להטוטנות ותנועה אצל בוריס סבידנסקי, ובמקביל למד סדנת הבעה וביטוי בעזרת תנועה ומשחק תיאטרלי אצל צביקה פישזון בבית ספר מעלה.
בין השנים 1998–2000 למד תיאטרון בבית הספר במעלה - בית הספר לטלוויזיה לקולנוע ולאמנויות. שם שיחק על במה כשחקן מדבר בפעם הראשונה, בהצגה "בן מלך ובן שפחה שהתחלפו" בבימויו של שולי רנד על פי הסיפור שכתב רבי נחמן מברסלב.
החל מ-1999 הוא מופיע בחידונים במסגרת "החידון והחויה" על מושגים בתנ"ך, מורשת קרב, משנה, גמרא והיסטוריה. בשנת 2000 גילם את דמות הזאב בהצגה "פטר והזאב" בסדרת קונצרטים של התזמורת הסימפונית ירושלים.
ב-2002 פיתח (בליווי מנחה מהחינוך המיוחד) סדנת פנטומימה טיפולית, כלי תקשורתי-טיפולי לילדים הסובלים מפיגור ואוטיזם. סדנה זו זכתה להצלחה במוסדות לחינוך מיוחד.
ב-2019 יצר עם הפנטומימאי והשחקן עמירם אטיאס הצגה ללא מילים "ESTER פנים" - סיפור מגילת אסתר בסגנון קומדיה דל'ארטה, פנטומימה ומסיכות. עם הצגה זו יצא להופיע בפני קהילות יהודיות בחבל הבלקן.
סרטים
ב-1999 השתתף כפנטומימאי בסרט "שלום לך אורחת" שכתבו והפיקו מולי קימל ותמר קירשנבוים שגם ביימה בהוצאת קלסיקלטת. ב-2001 כיכב כפנטומימאי לצד אילן נוב בסרט "אתנ"כתא - בארץ בראשית חלק א" שערך וביים יואב אליצור ובסרט "אתנ"כתא - בארץ בראשית חלק ב' - מן הגורן" בהוצאת מעלה - בית הספר לטלוויזיה לקולנוע ולאמנויות. בין הקטעים שזורים קליפים בהשתתפות ילדי עפרה וילדיו של עופר גורן, ואת השירים כתבה והלחינה נעמה אלפסי.
הופיע במספר פרקים בסדרת הטלוויזיה "אסי וטוביה" בערוץ מאיר לילדים. יצר תנועות ידיים פשוטות וקליטות עבור משניות פרק א' של מסכת אבות בבית המלמדים.
ב-2016 השתתף בתוכנית "ניידת החלומות" בערוץ מאיר לילדים והגשים לילד חלום להיות פנטומימאי.
תיאטרון
במעלה - בית הספר לטלוויזיה לקולנוע ולאמנויות שיחק בהצגות "בעל ביטחון" ו"תקרית בוישי" בבימוי ברוך גוטין, ושיחק בהצגה "בן מלך ובן שפחה שהתחלפו" בבימוי שולי רנד.
תמך ועזר בהקמת תיאטרון אספקלריא ולימד שם פנטומימה בשנים הראשונות. שיחק במופע "טישאטרון" - מופע עם סיפורים מעולמם של חסידים המשולבים בניגונים. את המופע כתב עיבד וביים חביב מזרחי, ושיחקו בו גם אלחנן אבן חן, גיא דורון, עדי טרר, אסף פניאל ואושרי מימון.
קריירה מחוץ לישראל
ב-1995 יצא לראשונה לסיבוב הופעות בניו-יורק, שם הופיע באוניברסיטת קווינס לפני 2500 איש במופע "אתנכתא" - סיפורי תנ"ך בהמחזה תיאטרלית. החל משנת 2000 החל להופיע בצורה רציפה בחו"ל, דרך ארגון "ציפור הנפש" של מוטי אייזיק המביא תרבות יהודית לקהילות יהודיות בחו"ל. עד כה הופיע לפני כ-200 קהילות יהודיות ברחבי העולם, בין השאר בקרואטיה, איטליה, בלגיה, ספרד, אוסטריה, ארצות הברית, קנדה, נמיביה ודרום אפריקה, סקוטלנד, הונגריה, הודו ועוד. ב-2006 יצא כשגריר של תרבות לסין מטעם שגרירות ישראל בבייג'ינג, והרצה שם באקדמיה.
תחומי עיסוק נוספים
בין השנים 1980–1994 עסק בעיטור כתובות, ופיתח סגנון של פיסול תמונות בתלת מימד.
משנת 2008 עוסק בשיווק רשתי בחברות המוכרות מוצרים בתחום הבריאות והקוסמטיקה.
בין השנים 2009 - 2011, בעקבות צורך לטיפול בגוף בעקבות תאונת עבודה במהלך אחת מהופעותיו, החל ללמוד עיסוי תאילנדי בבית הספר לעיסוי "לוטוס" של אימאן הראל בתל אביב, עיסוי שוודי בבית ספר ג'יג'י לקוסמטיקה בתל אביב עם המורה אימאן הראל ורפלקסולוגיה עם ענבר ישראל. מאז 2010 הוא עוסק גם ברפואה הוליסטית (עיסוי תאילנדי, עיסוי שוודי, שיאצו, רפלקסולוגיה, לומי לומי ועוד). בין השנים 2011–2014 איגד תחת קורת גג אחת 13 מטפלים ברפואה משלימה בתחומי עיסוק שונים מאזור בית שמש. בעקבות ידיעותיו בשימוש העברות משקל, טכניקת ההנפה מעולם הריקוד וטכניקת הטיפול במגע בסבון תאילנדי ושיאצו - יצר טיפול ייחודי המשלב עיסוי בתנועה.
ב-2016 כתב והוציא לאור את ספר הילדים "החמור שלא רצה לנעור" המלווה בציורים של בנו יגאל גורן, בהוצאת מדיה 10 חולון.
יחסי אנגולה–שווייץ
יחסי אנגולה–שווייץ הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין רפובליקת אנגולה לבין הקונפדרציה השווייצרית.
עופר גורן
תחומי עיסוק נוספים
בין השנים 2017–2019 היה בתקופת שיקום והחלמה מתאונת דרכים שעבר, בתקופה זו קידם את המיזם "GOfair" והקים שתי חברות העוסקות בצרכנות חברתית מתגמלת. המטרה היא לאגד צרכנים לרשת חברתית המייצרת ללקוח הכנסה פסיבית מפעולות שהוא עושה.
יחסי אנגולה–שווייץ
היסטוריה
רפובליקת אנגולה והקונפדרציה השווייצרית מקיימות יחסים דיפלומטיים רשמיים. על פי משרד החוץ השווייצרי, היחסים בין שתי המדינות הם יחסים ידידותיים אף על פי שהם אינם אינטנסיביים.
מגלי ארצות ומיסיונרים שווייצרים החלו להתעניין באנגולה, שהייתה קולוניה פורטוגלית באותה העת, באמצע המאה התשע עשרה. היחסים הכלכליים שבין שווייץ לאנגולה כוננו לראשונה באופן לא רשמי במהלך שנות החמישים של המאה העשרים, כאשר חברות שווייצריות החלו לפעול בתעשייה ובשיפור התשתיות שבאנגולה. המעורבות השווייצרית באנגולה נותרה לא גדולה עקב סכסוכים פנימיים.
קונסוליה שווייצרית פעלה בלואנדה החל מ-1962 עד 1975, כשאנגולה קיבלה את עצמאותה מפורטוגל. שווייץ הכירה באנגולה בשם "הרפובליקה העממית של אנגולה" ב-18 בפברואר 1976. שגרירות בראשות הממונה על היחסים נפתחה בלואנדה ב-1977.
הקונפליקטים האזוריים ומלחמת האזרחים האנגולית בין 1975 לבין 2002 הובילה את שווייץ לסגור את שגרירותה במדינה ולהחליף אותה במשרד עזרה הומניטרית ב-1996. לאחר הפסקה של שלוש עשרה שנים, השגרירות השווייצרית בלואנדה נפתחה מחדש ביוני 2009. בין 1996 לבין 2007 היה משרד עזרה הומניטרית במדינה על מנת לעזור לאנשים שנפגעו מהקונפליקט הפנימי המזוין במדינה.
אבו יוסוף יעקוב בן עבד אל חק
אַבּוּ יוּסֻף יַעְקוּבּ בְּן עַבְּד אלְ-חַקּ (בערבית: أبو يوسف يعقوب بن عبد الحق) היה המייסד של הממלכה המרינית וסולטאן בין השנים 1259–1286. היה בנו הרביעי של עבד אל-חק, שנחשב לאבי המשפחה המרינית.
יחסי אנגולה–שווייץ
שווייצרים באנגולה
על פי הלשכה המרכזית השווייצרית לסטטיסטיקה, בסוף שנת 2015 התגוררו באנגולה מאה שלושים ושמונה אזרחים שווייצרים כאשר מחציתם היו תושבי הבירה לואנדה. מלבדם נמצאים באנגולה גם עשרים אנשי עסקים שווייצרים שזהו מקום מושבם הלא רשמי.
המצעד לוושינגטון למען תעסוקה וחירות
המצעד לוושינגטון למען תעסוקה וחירות (באנגלית: March on Washington for Jobs and Freedom. או "המצעד הגדול לוושינגטון" - "The Great March on Washington") הייתה הפגנה למען זכויות אדם ושוויון תעסוקתי לאפרו-אמריקאים בארצות הברית. המצעד התקיים ב-28 באוגוסט 1963, במלאת מאה שנה ל"הצהרת האמנציפציה" על ידי אברהם לינקולן. המצעד אורגן על ידי קואליציה של ארגוני זכויות אדם והיווה מפעל מרכזי במאבק התנועה לזכויות האזרח של ארצות הברית. שיא האירוע היה נאומו ההיסטורי של מרטין לותר קינג "יש לי חלום". במצעד השתתפו בין 200,000 ל-300,000 איש, רובם אפרו-אמריקאים והאחרים בני מיעוטים אחרים ולבנים. במצעד השתתפו גם ידוענים רבים בכללם ג'יימס בולדווין, מרלון ברנדו, צ'רלטון הסטון, סידני פואטייה, הארי בלפונטה, לנה הורן ועוד.
המצעד קידם את העברת חוק זכויות האזרח (1964) וחוק זכות ההצבעה (1965) בקונגרס שיזם ממשל קנדי ושהוצאו לפועל לאחר מותו על ידי ממשל ג'ונסון.
רקע
ב-12 ביוני 1963 נשא הנשיא קנדי נאום בו ביקש להבטיח את זכותם של כל האזרחים לקבל שירות ולהשתמש בכל התשתיות, בכלל זה בתי מלון, חנויות, תיאטראות, מסעדות ומוסדות דומים ומימוש הזכות להצביע בכל המדינות. לאחר מכן, ב-19 ביוני, הגיש קנדי לקונגרס הצעת חוק לשוויון זכויות. החוק היה ניסיון לבער את תופעת ההפרדה הגזעית, בעיקר במדינות דרום ארצות הברית.
נאומו של קנדי בא לאחר שורת פעולות שערכו חברי התנועות למען שוויון זכויות לאפרו-אמריקאים על מנת לבחון את יישומן של החלטות של בית המשפט העליון של ארצות הברית בנוגע לחופש תנועה, שוויון תעסוקתי וכדומה. באותו יום בו נשא הנשיא את נאומו נרצח הפעיל מדגר אוורס (Medgar Evers) במהלך צעדת פעילי זכויות אזרח בג'קסון.
המצעד הגדול לוושינגטון אורגן על ידי שישה ארגוני זכויות אדם, בראש ההתארגנות ניצב א. פיליפ רנדולף, פעיל איגודי עובדים ונשיאם של ארגוני עובדים אפרו-אמריקאים. לצידו פעלו מרטין לותר קינג; ג'יימס פארמר (James Farmer), נשיא הקונגרס לשוויון גזעי; רוי וילקינס (Roy Wilkins), ראש העמותה הלאומית לקידום אנשים צבעוניים (NAACP); ג'ון לואיס (John Lewis), יו"ר הוועדה המתאמת הלא-אלימה של הסטודנטים (SNCC) וויטני יאנג, נשיא הליגה האורבנית הלאומית (NUL). ששת ראשי הארגונים נקראו "ששת הגדולים" ("The big six").
הגדרת מטרת המצעד לא הייתה אחידה בקרב המשתתפים, ונותרה עמומה בכוונה. היו שראו בה הפגנת תמיכה בממשל קנדי ובצעד פורץ-הדרך של הנשיא לקידום חוק זכויות האזרח, היו שראו בה הפגנת מחאה חברתית וארגונים סוציאליסטים ביקשו להדגיש את נושאי השוויון התעסוקתי והכלכלי. עם זאת, כל הארגונים הסכימו שעליה להיות דוגמה לאי-אלימות. גם בקרב הציבור לא שררה תמימות-דעים בקשר להפגנה. ראש תנועת "אומת האסלאם", מלקולם אקס, סירב להשתתפות אנשיו בהפגנה וכינה אותה "פארסה", פיקניק ו"קרקס".
המצעד והטקס למרגלות אנדרטת לינקולן
לקראת המצעד הגיעו מפגינים לוושינגטון די. סי. ב-2,000 אוטובוסים מיוחדים, 21 רכבות ייעודיות ו-10 קווי תעופה חכורים, זאת בנוסף למפגינים שהגיעו ברבבות מכוניות וכלי תחבורה ציבורית סדירים.
לפני המצעד נפגשו "ששת הגדולים" עם חברי קונגרס, בשעה שהמונים החלו להתקבץ בנקודת הפתיחה המתוכננת של הצעדה ליד אנדרטת וושינגטון. משהתמהמהו המנהיגים להגיע, החל ההמון לצעוד באופן ספונטני, מלווה בשירה לכיוון אנדרטת לינקולן.
לאחר התארגנות ארוכה של הקהל הרחב והמוזמנים למרגלות אנדרטת לינקולן החל טקס הסיום של המצעד בשירת המנון ארצות הברית על ידי הזמרת מריאן אנדרסון. לאחר מכן נמסרה הודעה על מותו של ההיסטוריון ופעיל זכויות האדם ויליאם אדוארד בורגהרד דו בויז (W. E. B. Du Bois), שנפטר בגאנה בגיל 95, במילים "ענק נפל". לאחר מכן נישאו דברים מפי פטריק או'בריין, הארכיבישוף של וושינגטון. את פרק הנאומים פתחה זמרת הג'אז ג'וזפין בייקר, כשהיא לבושה במדי צבא צרפת החופשית ועונדת את אות לגיון הכבוד ואת צלב המלחמה. אחריה הופיעה הזמרת מהליה ג'קסון.
בהמשך נאמו מנהיגי המצעד, "ששת הגדולים", כאשר נאומו של פארמר, שהיה במעצר בלואיזיאנה, הוקרא מהכתב על ידי אחר. כן נאמו כומר קתולי וכומר פרוטסטנטי והרבנים אורי מילר, נשיא התאגדות בתי הכנסת של אמריקה (Synagogue Council of America) ויואכים פרינץ, נשיא הקונגרס היהודי האמריקאי. הנואם האחרון היה מארגן המצעד, רנדולף, ולפניו נשא מרטין לותר קינג את נאומו "יש לי חלום". פרק הנאומים הסתיים בנגינת נעימת "We Shall Overcome" בעוגב ושירתה של ג'ואן באאז.
בפרק האמנותי הופיע בוב דילן בשירים "Only a Pawn in Their Game", שנכתב עקב הרצחו של הפעיל מדגר אוורס בג'קסון, "When the Ship Comes In" וביצע יחד עם באאז את השיר "Oh, Freedom" ממלחמת האזרחים האמריקנית. שלישיית פיטר, פול ומרי הופיעה בשירים "If I Had a Hammer" ("פטיש לו היה לי") ו-"Blowin' in the Wind" (שנחשב כמזוהה עם השלישייה באותה עת, יותר מאשר עם דילן).
השפעת המצעד
ההשפעה על הצועדים, בעיקר אלו שלא השתתפו קודם לכן בהפגנות, הייתה עמוקה. אפרו-אמריקאים רבים שהגיעו למצעד כתוצאה מהשתייכות לכנסיות ולאיגודי עובדים, נרתעו מהאלימות המשטרתית והגזענית ומייצוגים תקשורתיים של הפגנות, לא הביעו מחאה ציבורית פומבית ולא היו חלק מהתארגנות כלל-ארצית קודם לכן. עבור רבים מהם נחשבה הצעידה, בסולידריות יחד עם רבבות כמותם, לאירוע משמעותי מבחינת ההגדרה העצמית והכבוד העצמי.
עבור רבים מצופי הטלוויזיה הלבנים היה המצעד חשיפה ראשונה של תנועת זכויות האזרח הלא-אלימה והזדמנות ראשונה לשמוע דוברים אפרו-אמריקאים רהוטים. לפני כן נראו באמצעי התקשורת בעיקר התנגשויות אלימות של פעילים עם כוחות משטרה ומפגינים לבנים, והצופה לא נחשף באופן ברור לתביעות תנועת המחאה. עבור מיליוני צופים, נאומו של קינג והמסר הקליט "יש לי חלום", הפכו את התביעה לשוויון לנושא ברור ומאיים פחות מאשר לפני כן.
הקונגרס האמריקאי העביר בשנתיים שלאחר המצעד את שני החוקים החשובים ביותר לסיומה של ההפרדה הגזעית, חוק זכויות האזרח וחוק זכות ההצבעה. השפעתו הייחודית של המצעד, בפרט לאור הצהרות חברי קונגרס שהם לא הושפעו ממנו, אינה ניתנת למדידה, אך האווירה הציבורית שאיפשרה את המצעד ושנוצרה בעקבותיו סייעה לשינוי. עם זאת, אחד התחומים המרכזיים במחאה, נושא השוויון התעסוקתי, לא מצא את פתרונו ולא השתפר בשנים שלאחר המצעד, אלא רק כמעט שני עשורים לאחר מכן.
ח'דר עדנאן
ח'דר עדנאן מוחמד מוסא (בערבית: خضر عدنان محمد موسى; 2 במרץ 1978 – 2 במאי 2023) היה אסיר ביטחוני פלסטיני בישראל שמת לאחר שביתת רעב בת 87 יום במחאה על מעצרו. בעקבות מותו שיגרו הפלסטינים רקטות לעבר ישראל, שהגיבה בפתיחת מבצע מגן וחץ. עד מותו נעצר 12 פעמים על ידי ישראל. התבלט לאחר שביתת רעב בת 66 ימים בעקבות מעצרו המנהלי ב-2011, שהובילה לשביתת רעב המונית בקרב אסירים פלסטינים ולשחרורו.
בתחילת שנות ה-2000 היה עדנאן דובר ארגון הטרור הג'יהאד האסלאמי הפלסטיני. אף על פי שהורשע בעבר בחברות בארגון, טענה אשתו ב-2012, כי לא היה מעורב בפעילות הג'האד האסלאמי במשך ארבע שנים, ומעולם לא היה לו כל תפקיד בפעילות מיליטנטית.
בדצמבר 2011 נעצר עדנאן והוחזק במעצר מנהלי. יום לאחר מכן, כדי למחות על תנאי מעצרו ועל מדיניות המעצר המינהלי, פתחה קבוצת אסירים בשביתת רעב. אומנם שביתות רעב המוניות בוצעו בעבר על ידי קבוצות של אסירים ביטחוניים אחרים, אך עדנאן הפך לראשון ששבת רעב פרטנית. לדבריו, ביקור הוועד הבינלאומי של הצלב האדום בוטל לאחר שקצינים ישראלים התעקשו להיות נוכחים ושעדנאן יישאר קשור למיטתו. ב-21 בפברואר 2012, ישראל הסכימה לשחרר את עדנאן ב-17 באפריל 2012, והוא הסכים לסיים לאלתר את שביתת הרעב שלו ב-66 ימים, אז הארוכה ביותר של אסיר ביטחוני בישראל.
עדנאן נעצר בפעם האחרונה ב-5 בפברואר 2023, ומיד החל בשביתת הרעב הארוכה ביותר שעשה. העיתונאית אמירה הס כתבה כי כוונתו בשביתת רעב זו הייתה "לחשוף את העוול הבסיסי במערכת המשפט הצבאית בישראל ושלילת חירויות בסיסיות סתמית". ציטוט שעורר סערה.
ראשית חייו ומשפחתו
חאדר עדנאן נולד בכפר עראבה שבנפת ג'נין, שם היה בעל מאפייה וחנות תוצרת. אופה במקצועו, והחזיק בתואר ראשון במתמטיקה מאוניברסיטת ביר זית. ב-1996, כסטודנט, שימש כדובר תנועת הג'יהאד האסלאמי.
עדנאן התחתן עם אשתו רנדה עדנאן ב-2005, עד אז נעצר חמש פעמים בשל השתייכותו לארגון הטרור.
לעדנאן היו בסך הכל תשעה ילדים.
מעצרים מוקדמים, 1999–2010
עדנאן נעצר לראשונה על ידי ישראל ב-1999, כששהה ארבעה חודשים במעצר מנהלי ישראלי. הוא נעצר על ידי הרשות הפלסטינית שמונה חודשים לאחר ששוחרר בגלל שהוביל הפגנת סטודנטים נגד ליונל ג'וספין בשנת 2000. בהפגנה יידו תלמידים ביצים ואבנים לעבר ראש ממשלת צרפת דאז במהלך ביקורו באוניברסיטת ביר זית כדי להוקיע את אפיון פעולות חזבאללה נגד ישראלי כטרור. שביתת הרעב הראשונה שלו, בת 10 ימים, נערכה במהלך מעצרו על ידי הרשות. הוא נעצר שוב בדצמבר 2002 על ידי ישראל וישב שנה במעצר מנהלי. הוא נעצר מחדש חצי שנה לאחר שחרורו, הוכנס לבידוד ושביתת רעב במשך 28 ימים עד ששירות בתי הסוהר הציב אותו באוכלוסיית הכלא הכללית.
ביוני 2005, לאחר שמחבלי ג'יהאד חוסלו בקרב יריות עם חיילי צה"ל, עדנאן "קרא לכל הקבוצות המיליטנטיות הפלסטיניות לחדש את הלחימה עם ישראל" והאשים את הרשות, בשיתוף פעולה עם ישראל. באוגוסט 2005, עדנאן נעצר ונכלא על ידי ישראל ל-15 חודשים. לפי קבוצת התמיכה של האסירים הפלסטינים, הוא ערך שביתת רעב בת 12 ימים כדי למחות על בידודו בכלא בשנת 2005. סרטון יוטיוב של עצרת ב-2007 מציג אותו משבח ומעודד פיגועי התאבדות: "מי מכם ישא את חגורת הנפץ הבאה? מי מכם יירה את הכדורים הבאים? למי מכם יפוצצו חלקי הגוף שלו?" הוא הוחזק על ידי ישראל למשך חצי שנה נוספת במעצר מנהלי ממרץ 2008. גדעון לוי, שנעצר על ידי הרשות ב-2010 בשל פעילותו הפוליטית, אמר כי ביצע את שביתת הרעב הראשונה שלו באותה תקופה בזמן המעצר בן 12 הימים.
2011 מעצר ושביתת רעב
במעצרו ב-2011, עדנאן כבר לא היה דובר פעיל של הג'האד. והורשע בעבר על ידי ישראל בשל היותו דובר הג'האד האסלאמי, דיווחים בתקשורת מצביעים על כך ששימש דובר הג'האד האסלאמי. ב-2012 אמר Gulf News כי שימש כדובר הקבוצה משנת 2000, בעוד שמגזין הגרדיאן אמר ששימש כדובר הג'האד האסלאמי בפלסטין בעבר.
עדנאן נעצר כ-10 פעמים מאז - שבע על ידי ישראל (כולל מעצרו האחרון), ופעמיים או שלוש פעמים על ידי הרשות. עדנאן ישב בסך הכל שש שנים בכלא מאז 1999. בין תקופות הכליאה שלו המשיך עדנאן לנהל את המאפייה שלו בעראבה.
בזמן מעצרו עשה עדנאן תואר שני בכלכלה באוניברסיטת ביר זית. הוא גם הפעיל מאפייה בקבטיה וחנות מפעל בכפר הולדתו עראבה. הוא נעצר על ידי צה"ל ב-17 בדצמבר 2011 בעראבה באמצע הלילה. למחרת, החל בשביתת רעב שהסתיימה 66 ימים לאחר מכן ב-21 בפברואר 2012. במכתב שמסר לעורכי הדין שלו לשחרור פומבי, הסביר עדנאן כי הוא שובת רעב למען זכויות הפלסטינים ו"הכיבוש הישראלי" לדבריו.
מעצרו ומותו ב-2023
ב-2 במאי מת עדנאן לאחר ששבת מלאכול מעל 40 יום. ימים אחדים לפני מותו, פסק השופט הצבאי סא"ל מנחם דרורי כי עדנאן לא ישוחרר, ופסק כי "הוא אדון על גופו... ועליו לקבל את התוצאות האפשריות ממעשיו. חברה מתוקנת אינה יכולה להרשות לעצמה להיות בת ערובה של אדם אשר דורש את שחרורו". החלטת השופט דרורי נשענה גם על הקביעה כי עדנאן אינו נמצא בסכנת חיים מיידית, וזאת על אף התראת ארגון רופאים לזכויות אדם כי מרפאת השב"ס איננה ערוכה, מבחינת צוות וציוד, ליתן מענה במקרה של התדרדרות במצבו, התערבות שאותה הסכים עדנאן לקבל.
בתגובה למותו, בהמשך אותו היום שיגרו מחבלים מארגון הג'יהאד האסלאמי הפלסטיני כ-102 רקטות לעבר שדרות, יישובי עוטף עזה ודרום ישראל. במטחים אלו נפצע קשה אדם בשדרות ונפצעו עוד כ-6 אנשים. כשבוע לאחר מכן, ב-9 במאי, יצא צה"ל במבצע מגן וחץ נגד הג'יהאד האסלאמי הפלסטיני.
תגובה פוליטית
הרשות הפלסטינית גינתה את מעצרו אף על פי שעצרה אותו בעצמה בעבר גם כן בצורת מעצרים מנהליים ודרשה לשחררו לאלתר. בתגובה לסירובה של ישראל לערעור של עדנאן, אמר השר לענייני אסירים עיסא קרקה כי ההחלטה הראתה "התעלמות מוחלטת לחייו של עדנאן, ולמעשה דינה אותו למות". הוא שיבח את עדנאן ש"נוקט עמדה" נגד מעצר מנהלי. בעצרת ב-16 בפברואר אמר, "חאדר עדנאן הפך לסמל לאומי, לסמל ערבי ולסמל בינלאומי להגנתו על כבודם של אנשים חופשיים ברחבי העולם כולו".
מוסטפא ברגותי, שנפצע לאחר שנורה ברגל בכדור גומי על ידי כוחות הביטחון הישראליים במהלך מחאת סולידריות לעדנאן, קרא לקמפיין בינלאומי בדרישה לשחרר את עדנאן. מנהיגי הג'יהאד האסלאמי, השתתפו בשביתת הרעב הפתוחה שהחלה ב-15 בפברואר ואמרו שזה "המעט שאנחנו יכולים לעשות למען הסמל האגדי הזה".
בדרשת יום שישי שקדוש לאסלאם במסגד הגדול בעזה, מנהיג הג'האד האסלאמי, באותו זמן נאפז עזאם, אמר על עדנאן "לא נלחם למען מטרה אישית, אלא למען הגנתם של אלפי אסירים". בנוסף, עזאם האשים מדינות ערביות וגם מדינות מערביות בהתעלמות ממקרה עדנאן באומרו "בושה לאומות של מאות מיליונים (של מוסלמים) על העובדה שחאדר עדנאן עדיין בכלא". גם ראש הממשלה העזתי, איסמעיל הנייה, השתתף בעצרת והכריז באותו יום כי "העם הפלסטיני, על כל מרכיביו ופלגיו, לעולם לא יפקיר את האסירים הגיבורים, במיוחד את אלה שמובילים את קרב שביתת הרעב הזה".
הרשומות הגאורגיות
הרשומות הגאורגיות הוא השם המקובל לאוסף העיקרי של טקסטים היסטוריים מתקופת ימי הביניים של גאורגיה. אוסף הטקסטים ידוע בשם כַּרתְּלִיס צחוֹברֶבָּה (ქართლის ცხოვრება, חיי כארתלי). כארתלי הייתה חבל הארץ ההיסטורי המרכזי של גאורגיה בימי הביניים, המוכרת בידי המחברים הקלאסיים והביזנטיים כאיבריה.
הרשומות ידועות גם בשם "הרשומות המלכותיות של גאורגיה" משום שהן היו למעשה קובצי הרשומות הרשמיים של מלכי ממלכת גאורגיה.
דברי הימים
רשומות הכרוניקה כוללות סדרה של טקסטים המתוארכים לתקופה שבין המאה ה-9 למאה ה-14. תארוך הרשומות כמו גם זיהוי מחברן (למשל לאונטי מרובלי וג'וּנאשֵר ג'וּנאשֵריאני ) היו עניין לוויכוחים מדעיים. אף על פי שחוקרים רבים בגאורגיה סבורים שהרשומה הראשונה נערכה במאה ה-11, ישנם מספר הולך וגדל של חוקרים מודרניים שאמצו את השערתו של סיריל טואומנוף כי הרשומות חוברו בשנת 800 לערך, והטקסטים המאוחרים הוספו במאה ה-14. גרסה "קנונית" נערכה על ידי ועדה מיוחדת שמונתה על ידי המלך וחטנג השישי בתחילת המאה ה-18.
במהלך המאה ה-11 היו שלוש הרשומות הראשונות: "ההיסטוריה של המלכים והאבות הקדמונים של הגאורגים", "תולדות המלך וחטנג גורגסלי" ו"מות הקדושים של ארצ'יל הקדוש ", כבר הרכיבו את קובץ הרשומות הראשון, שכיסה את ההיסטוריה של גאורגיה מימי קדם, עד לתקופת מלכותו של וחטנג גורגסלי (452-502) ועד למותו של צאצאו ארצ'יל בשנת 786. באמצע המאה ה-12 נוספו שני טקסטים: "הכרוניקה של כארתלי" המתעדת את ההיסטוריה של גאורגיה מסוף המאה ה-8 ועד לשלטונו של המלך בגרט השלישי (1008-1014), שהיה המלך הראשון של גאורגיה ששלט בכל גאורגיה, ועד לתחילת שנות שלטונו הראשונות של המלך גיאורגי השני (1072-1089), ו"חיי מלך המלכים דוד", שממשיכה לתעד את ההיסטוריה של גאורגיה ומתמקדת בתקופת שלטונו של דוד הבנאי (1089-1125).
כתבי יד
כתבי היד של כרתליס צחוברבה, שהתבססו על הרשומות הקדומות, הועתקו מאוחר יחסית. המוקדם ביותר מביניהם נקרא אַנַאסֵאוּלִי או קודקס המלכה אנה (אשתו של אלכסנדר הראשון, מלך ממלכת קאחתי) מתוארך לשנים 1479–1495. נוסח עיקרי נוסף נקרא מַרִיָמִיסֵאוּלִי או קודקס המלכה מרים. הוא הועתק בשנים 1633-1645/1646. וכן שתי רשימות חלקיות צַ'אלַאשווִילִיסַאוּרִי (ჭალაშვილისეული) שהועתק במאה ה-17 ומְצחֵתוּרִי (მცხეთური) שהועתק בשנת 1697. עם זאת לכתבי היד הגאורגיים ששרדו קדמה גרסה ארמנית מקוצרת הידועה בשם "תולדות הגאורגים" (Պատմութիւն Վրաց), נוצר ככל הנראה במאה ה-12, כאשר הטקסט הקדום ביותר שהועתק היה בין השנים 1279–1311.
אותנטיות
מספר חוקרים מודרניים, כמו איוון ג'אוואחישווילי, חקרו את האותנטיות של החלקים המוקדמים של הרשומות הגאורגיות והמליצו לקרוא בהם בזהירות. לדבריהם הרשומות הן למעשה ביטוי לאינטרסים מעמדיים, חברתיים, כלכליים ופוליטיים. התוכן העיקרי שלהם, למעט כמה יוצאים מן הכלל, הוא תיאור המלכים, האצילים, המפקדים והקרבות שלהם. האידאולוגיה של מחברי הרשומות מבוססת על הרעיון של הנצרות בתהליך ההיסטורי. המחברים מסבירים את האירועים ההיסטוריים בכוח האמונות והנסים, ולעיתים הם מנסים להיפטר מההשגחה ולחפש את הקשר הסיבתי בין האירועים. המיזוג בין עובדות היסטוריות למיתוסים מקשה לעיתים על ההבחנה מה היסטוריוגרפיה אמיתית ומה מיתולוגיה. יחד עם זאת, בחינה מדוקדקת של טקסטים והשוואתם למקורות אחרים, ביניהם חיבורים קלאסיים, וסדרת מחקרים ארכאולוגיים מאוחרים, תמכו באמינותם של רבים מהרשומות הגאורגיות. טקסטים אלה מתייחסים לא רק להיסטוריה של גאורגיה, אלא גם של ארמניה והקווקז בכלל, איראן, סוריה, אנטוליה, האימפריה הרומית, הכוזרים והטורקים.
טרנס דייוויס
קריירת מכללות
דייוויס נולד וגדל בעיר סאות'הייבן שבמיסיסיפי, ובין השנים 2015–2019 למד באוניברסיטת מיסיסיפי. לאחר עונת חלשה, הפך דייוויס לאחר השחקנים הבולטים בקבוצת הכדורסל של האוניברסיטה (Ole Miss Rebels), וב-3 העונות הבאות העמיד ממוצעים של 14.6 נקודות, 5.7 ריבאונדים ו-2.4 אסיסטים למשחק. בעונת 2018/2019 הוליך את הרבלס למאזן ניצחונות חיובי 20–13, ולהעפלה לטורניר אליפות המכללות, עם 15.2 נקודות בממוצע למשחק.
טורונטו ראפטורס
לאחר שלא נבחר על ידי אף קבוצה בדראפט ה-NBA 2019, חתם דייוויס על חוזה בטורונטו ראפטורס. במשחק מול שארלוט הורנטס ב-8 בינואר 2020 פתח דייוויס בחמישייה הפותחת, במקומו של פרד ואנווליט הפצוע, וקבע שיאי קריירה של 23 נקודות ו-11 ריבאונדים. ב-2 בפברואר שיפר את שיאו האישי, כשקלע 31 נקודות בניצחון הראפטורס מול שיקגו בולס. לאורך עונתו הראשונה ב-NBA קלע 7.5 נקודות בממוצע למשחק, ובסיומה נבחר לחמישיית הרוקיז השנייה של העונה.
סקרמנטו קינגס
במרץ 2021 הועבר בטרייד לסקרמנטו קינגס, תמורת בחירת דראפט עתידית.
נחמיה גינזבורג
הרב נחמיה הלוי בירך גינזבורג מדוברובנה (ט"ו בשבט ה'תקמ"ח – ט"ו בשבט ה'תרי"ב; 24 בינואר 1788 – 5 בפברואר 1852) היה רב, פרשן ופוסק.
קורות חייו
נחמיה מדוברובנה נולד בעיירה סמוליאני שברוסיה. אביו ר' אברהם בירך היה נמנה עם חסידי רבי שניאור זלמן מליאדי, וכך גידל את בנו נחמיה.
התחתן בזיווג ראשון עם בתו של ר' זלמן וועלקעס שהתגורר בעיירה דוברובנה. עם נישואיו השניים עבר להתגורר בדוברובנה, אשר על שמה נקרא. זו נפטרה בדמי ימיה, ואז נשא לאשה את נכדתו של רבי שניאור זלמן מליאדי, בת בנו הרב חיים אברהם שניאורי.
בערוב ימיו התקלקל עסקו והתרושש מנכסיו. מחותנו הרב ברוך מרדכי אטינגר אב"ד בוברויסק, המליץ לאנשי קהילתו לקחתם לרב עליהם, אחר נסיעתו לארץ ישראל. אך ר' נחמיה מיאן.
נפטר ביום 5 בפברואר 1852, באותו יום בו, לפי הלוח העברי, חל גם יום הולדתו – ט"ו בשבט. על פטירתו מסופר: "פטירתו הי' נפלא מאד שכל הלילה למד וכתב שו"ת, ואחר כך בבוקר שמע בחדרו בהמנין שאצל חדרו ברכו וקדושה ואחר התפלה נפטר פתאום זיע"א, בדבר פטירתו יש מעשה נפלאה ואכ"מ".
תורתו
תורתו של ר' נחמיה לא נדפסה בחייו, ורק לאחר פטירתו קובצו השו"ת שכתב ונדפסו בשם "שו"ת דברי נחמיה". שו"ת אלו על אורח חיים, יורה דעה ואבן העזר. חיבורו זה כולל גם השלמה לשולחן ערוך הרב, חלק מחיבוריו נשרפו, כולל חלק מההשלמה.
נוסף לזה הערותיו וחידושיו על הש"ס נדפסו בש"ס וילנא.
תחת ידו היו חיבורים נוספים בכתב יד, ולא ראו את אור הדפוס.
נשא ונתן עם רבני דורו, ובראשם הרב יצחק אייזיק אפשטיין מהומל, הרב מנחם מנדל שניאורסון, הרב ברוך מרדכי מבברויסק, ועוד.
היה חסיד של רבי שניאור זלמן מליאדי וממשיכי דרכו, ואף היה בקיא בתורת החסידות.
משפחתו
נישא בזיווג שני לנכדת רבי שניאור זלמן מליאדי.
בנו הוא הרב דובער יהודה לייב. חיבר ספר בשם "אמונת חכמים" (ווילנא, תרנ"ב).
ינה לאנצי
ינה לאנצי (במקור לווינגר, בהונגרית: Lánczi Jenő; סולנוק, 6 ביוני 1875 – 19 ביוני 1944) היה סוציולוג יהודי-הונגרי, עורך דין, עיתונאי, עורך עיתון, סופר מאנשי הרוח החשובים שעסק גם בפילוסופיה.
משפחתו
ילדים:
זיכרון סמנטי
זיכרון סמנטי הוא אחד משני סוגי הזיכרון המפורש שהוא חלק מהזיכרון לטווח ארוך. זהו זיכרון של ידע כללי ועובדות. בכלל זה הוא מייצג אובייקטים, ואת הקשר הסיבתי בין האובייקטים. בעוד הזיכרון האפיזודי מקודד רצפים של אובייקטים סמנטיים שהופיעו בעבר בזה אחר זה, עם או בלי קשר סיבתי.
מאפיינים
בזיכרון הסמנטי מאוחסנים סוגים שונים של ידע כללי, כמו: שפה, עובדות ומושגים. בנוסף, הוא מכיל את הזהות והמאפיינים של אובייקטים שונים בסביבת האדם. בהתאם לכך הוא מקושר למושג הידיעה.
הידע הסמנטי מאפשר להבין את המשמעות של הגירויים השונים המתקבלים מהחושים ולהחליט כיצד להגיב אליהם. הזיכרון הסמנטי הוא ראשוני יותר מבחינה אבולוציונית וניתן למצוא אותו גם אצל בעלי חיים.
רכישה ושליפה של ידע סמנטי
ניתן לרכוש מידע סמנטי גם באופן לא-מודע. בדומה לזיכרון נוהלי הקידוד בזיכרון הסמנטי דורש לעיתים כמה צעדי לימוד. המידע הסמנטי נרכש לרוב מתוך היחשפויות חוזרות בסיטואציות שונות ובהקשרים שונים. לכן השליפה שלו לא כרוכה בהיזכרות בסיצואציה מסוימת והוא אינו תלוי בהקשר. הזיכרון הסמנטי בא לידי ביטוי במטלות המצריכות ידע קודם, מילים או מושגים.
את הידע הסמנטי ניתן להביע באופן מילולי. שליפה של ידע סמנטי יכולה להיות אוטומטית או מכוונת. היא מאופיינת במודעות נואטית לידע, שאינה כוללת את החוויה האישית המלווה אותו זאת משום שלהבדיל מהמידע שבזיכרון אירועי, המידע הסמנטי אינו בעל פן אישי משום שהוא לא כולל את ההקשר של הלמידה. עם זאת, לעיתים קשה לקבוע אם מידע כלשהו אכן נשלף באופן ה"נקי" מהקשר.
בנוסף, "אנשים רגישים מאוד" נוטים להיות יותר מפותחים בתחום זה.
בורוסיה פארק
בורוסיה פארק (באנגלית: Borussia-Park) שבמנשנגלדבך, גרמניה, הוא האצטדיון הביתי של קבוצת בורוסיה מנשנגלדבך מהבונדסליגה. אצטדיון זה נפתח בשנת 2004, לאחר שאצטדיונה הקודם של הקבוצה, אצטדיון בוקלברג, לא תאם את תקני הבטיחות הבינלאומיים.
אצטדיון בורוסיה פארק יכול להכיל עד 54,067 צופים, שמהם 16,145 מקומות עמידה כמקובל בגרמניה. במשחקים בינלאומיים, בהם אסורים מקומות לעמידה בלבד, האצטדיון יכול להכיל עד 46,249 צופים.
ג'ף המילטון
ג'ף המילטון (באנגלית: Jeff Hamilton; נולד ב-4 באוגוסט 1953) הוא מתופף ג'אז אמריקאי, השותף להובלת תזמורת הג'אז של קלייטון-המילטון, עם ג'ון קלייטון.
קריירת מוזיקה
המילטון נולד ב-4 באוגוסט 1953 בריצ'מונד, אינדיאנה ולמד באוניברסיטת אינדיאנה. משנת 1975 היה חבר בשלישיית מונטי אלכסנדר, ולאחר מכן בתזמורת של וודי הרמן בין השנים 1977–1978. הוא היה חבר ב-L.A. Four, איתה הקליט שישה אלבומים. הוא מוביל את תזמורת הג'אז של קלייטון-המילטון יחד עם ג'ף קלייטון וג'ון קלייטון. הוא גם מוביל שלישייה משלו, עם ג'ון המר (Jon Hamar) על הבס וטמיר הנדלמן על הפסנתר.
המילטון עבד עם אלה פיצג'רלד, רוזמרי קלוני, תזמורת קאונט בייסי, אוסקר פיטרסון וריי בראון. הוא קיים סיבוב הופעות עם דיאנה קרול וניגן בכמה מאלבומיה.
ציוד
המילטון היה בעלים משותף של מצילות הבוספורוס (Bosphorus Cymbals). לאחר מכן הוא הקים חברת מצלתיים משלו, Crescent Cymbals, עם מייקל ווסביין, ביל נורמן והמתופף סטנטון מור. סביאן קנתה את Crescent Cymbals ומפיצה אותם מחדש כ"סדרה מרוקעת ביד". הוא גם מנגן בתופי Mapex Black Panther ובראשי תוף Remo (Fiberskyn 3 Diplomat) והמקלות והמברשות המזוהים איתו.
כמנהיג
עם L.A. 4
כמתופף מלווה
עם מונטי אלכסנדר
עם ריי בראון
עם בני קרטר
עם דיאנה קרול
עם רוזמרי קלוני
עם ארנסטין אנדרסון
עם ג'ין האריס
עם מייקל בובלה
עם אחרים
נורת'האמפטון
נורת'האמפטון (באנגלית: Northampton) היא בירת מחוז נורת'האמפטונשייר במזרח המידלנדס באנגליה. העיר נמצאת על גדות הנהר, כ-100 קילומטר צפונית-מערבית ללונדון וכ-80 קילומטר דרומית-מזרחית לבירמינגהאם. נורת'האמפטון היא אחת מהערים הגדולות באנגליה; לפי תוצאות בעיר גרים 245,899 תושבים מה שהופך אותה לעיר ה-20 בגודלה ב.
עדויות ארכאולוגיות על התיישבות באזור מתוארכות לתקופת הברונזה. בימי הביניים העיר הייתה מוקפת חומה וכללה טירה, כנסיות רבות, מנזרים ואוניברסיטה. נורת'האמפטון קיבלה צ'רטר מלכותי והוכרזה כעיר על ידי ריצ'רד הראשון ב-1189 ומונה לה ראש עיר על ידי המלך ג'ון ב-1215. בתקופה זו התחוללו בעיר שני קרבות, אחד ב-1264 וקרב נורת'האמפטון ב-1460.
בזמן מלחמת האזרחים האנגלית, העיר הייתה בצד של תומכי הפרלמנט מה שהוביל לכך שבפקודתו של צ'ארלס השני נהרסו חומות העיר ורובה של הטירה.
התפתחות העיר הייתה מוגבלת בעקבות מלחמות העולם עד שהוגדרה כ"עיר חדשה" ("New Town") ב-1968, דבר שהאיץ את פיתוח העיר שנמשך גם ב. נורת'האמפטון הגישה בקשה למעמד של עיר שלושה פעמים (ב-2000, 2002 וב-2022) אך נדחתה.
אטימולוגיה
נורת'האמפטון הוזכרה לראשונה בכתב בשנת 914 בשם "Ham tune". התחילית נורת' (צפון) נוספה מאוחר יותר כדי להבדיל מערים אחרות שנקראו "האמפטון", במיוחד מסאות'המפטון. בספר יום הדין שפורסם ב-1086 העיר מוזכרת בשם "Northantone" שהתפתח ל-"Norhamptone" ב ומאוחר יותר ל-"Northampton" ב.
ערים תאומות
לנורת'האמפטון שתי ערים תאומות:
הוריקן איידה
הוריקן איידה (באנגלית: Ida) הוא ציקלון טרופי שהכה בחוף המפרץ של ארצות הברית. הוריקן איידה הוא הסופה התשיעית בעלת שם, ההוריקן הרביעי וההוריקן הגדול השני של עונת ההוריקנים האטלנטית בשנת 2021. מקורו של איידה בגל טרופי שזוהה לראשונה על ידי המרכז הלאומי להוריקנים ב-23 באוגוסט, עובר לים הקריבי ומתפתח לשקע טרופי ב-26 באוגוסט. הוריקן איידה היה ההוריקן השני בעוצמתו בהיסטוריה הרשומה שהכה בלואיזיאנה, לאחר הוריקן קתרינה.
ב-27 באוגוסט, איידה הפכה לסופת הוריקן בקטגוריה 1. עם התעצמות מהירה למחרת, הפכה לקטגוריה 2 בשעה 18:00 UTC ב-28 באוגוסט. איידה התעצמה עוד יותר לקטגוריה 3 עד השעה 06:00 UTC ב-29 באוגוסט, ותוך שעה, הפכה לקטגוריה הראשונה, 4.
ב-30 באוגוסט הכה ההוריקן בלואיזיאנה שהוכרזה כ"אזור אסון", ובכמה ערים, כולל ניו אורלינס נותק החשמל. אידה היא הסופה החמישית היקרה ביותר בתולדות ארצות הברית, לאחר שגרמה לנזקים של לפחות 75.25 מיליארד דולר (נכון ל-2021), כאשר אומדן הנזק לרכוש בלואיזיאנה בלבד הוערך במעל 15 מיליארד דולר.
היסטוריה מטאורולוגית
ב-23 באוגוסט המרכז הלאומי להוריקנים (NHC) ציין לראשונה את הפוטנציאל להתפתחות ציקלון טרופי בדרום מערב הים הקריבי, הקשור לגל טרופי שנכנס לים הקריבי המזרחי באותו היום. עד 25 באוגוסט, ה-NHC העריך שיש סבירות גבוהה להתפתחות כאשר הגל נע מערבה דרך הקריביים. למחרת, הסעה של המערכת, או סופות רעמים, התהוותה בדרום ג'מייקה. בשעה 15:00 UTC ב-26 באוגוסט, NHC סיווג את המערכת כ"שקע טרופי 9", בערך 180 ק"מ מדרום-דרום-מערב ליישוב נגריל שבג'מייקה. הסיווג נבע מהתעצמות ההסעה ומרכז סחרור הסערה. עם התפתחותו, השקע נע צפון-מערבה, כשהוא מונח על ידי רכס הממוקם מעל האוקיינוס האטלנטי המערבי. גורמים נוחים להמשך התפתחות המערכת כללו מים חמימים בים הצפון-מערבי של הים הקריבי, גזירת רוח נמוכה וסביבה לחה.
אזור הקריביים
ב-23 באוגוסט, הוריקן איידה גרם להצפות במערב ונצואלה, בהם נהרגו 20 בני אדם.
ארצות הברית
נזק נרחב נרשם בלואיזיאנה, כאשר מספר רב של בתים ניזוקו או נהרסו בשל הרוחות החזקות לצד נזקים בשל הצפות נרחבות. עשרות תושבים מתו, בעיקר בלואיזיאנה, ניו ג׳רזי וניו יורק. בלואיזיאנה נרשמו הנזקים הגדולים ביותר, מרביתם באזור החוף. נזק זה כלל בין היתר בתים רבים שנהרסו, שירותי תקשורת שהושבתו באופן זמני, מכוניות שהתהפכו וקווי חשמל שנפלו.
קנדה
רוחות חזקות נשבו וגשם כבד הציף את החוף המזרחי של קנדה ב-2 בספטמבר, בשל כך כ-1000 משקי בית חוו הפסקות חשמל/ ההצפות שנגרמו כתוצאה מהגשמים הביאו לפינויים של מספר בתים בנוסף לסגירה זמנית של שני כבישים.
טקס פרסי לורנס אוליבייה 1981
טקס פרסי איגוד תיאטראות וסט אנד לשנת 1981 נערך בלונדון על ידי האיגוד של תיאטרון לונדון, כהוקרה על הישגים בתיאטראות וסט אנד. השם הוחלף ל"פרס לורנס אולבייה" בטקס של 1984.
הפקות עם מועמדויות וזכיות מרובות
הפקות הבאות היו מועמדות למספר פרסים:
ההפקות הבאות זכו במספר פרסים:
בארי לאודרמילק
בארי דין לאודרמילק (באנגלית: Barry Dean Loudermilk; נולד ב-22 בדצמבר 1963) הוא פוליטיקאי אמריקאי, המכהן כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מחוז הקונגרס ה-11 של מדינת ג'ורג'יה. מחוזו של לאודרמילק כולל את פרווריה הצפוניים של אטלנטה. הוא נבחר לראשונה לקונגרס האמריקאי בבחירות 2014, מטעם המפלגה הרפובליקנית. טרם היבחרו אל הקונגרס היה חבר בית המחוקקים בג'ורג'יה, תחילה בבית הנבחרים המדינתי (2011-2005) ואחר כך בסנאט של ג'ורג'יה (2013-2011).
ביוגרפיה
לאודרמילק נולד בריברדייל שבג'ורג'יה. לאחר שהשלים את לימודיו התיכוניים, התגייס לאודרמילק אל חיל האוויר של ארצות הברית, שם עבד כמומחה למבצעי תקשורת עבור פעולות פיקוד, בקרה ומודיעין. לאודרמילק הוצב בשירותו בטקסס, באלסקה ובהוואי, ועל שירותו למופת עוטר בעיטורים צבאיים וזכה להוקרה בפרסים. הוא הוסיף לקבל עיטורים על שירותו במהלך ניסיון ההפיכה בפיליפינים ב-1986, במבצע קניון אל דוראדו, בפלישה האמריקאית לפנמה ובמלחמת המפרץ. בשנת 1992 השתחרר מחיל האוויר. לאודרמילק למד במכללה הקהילתית של חיל האוויר שם השלים ב-1987 לימודי תעודה במדע יישומי, בטרם קיבל תואר ראשון מהאוניברסיטה הבפטיסטית ויילנד ב-1992.
בשנת 2001 נכנס לפוליטיקה של ארצות הברית, כשנבחר ליושב ראש המפלגה הרפובליקנית במחוז ברטו. הוא מילא תפקיד זה עד 2004. לאחר מכן נבחר אל בית הנבחרים של ג'ורג'יה. לאודרמילק נבחר לסנאט המדינתי ב-2010, והושבע לתפקידו בראשית ינואר 2011. כחבר הסנאט של ג'ורג'יה ישב בראשות ועדת המדע והטכנולוגיה של הסנאט וכמזכיר ועדות החיילים המשוחררים, הצבא וביטחון המולדת, ובטיחות הציבור. הוא גם היה חבר בוועדת התחבורה של הסנאט. בשנים 2011–2013 היה נציג מחוז הבחירה ה-52, ובמהלך 2013 היה נציג המחוז ה-14.
לאודרמילק התפטר מהסנאט של ג'ורג'יה ב-27 באוגוסט 2013, במסגרת התמודדותו לבית הנבחרים של ארצות הברית במחוז הקונגרס ה-11 של ג'ורג'יה. נציג המחוז הרפובליקני המכהן, פיל גינגרי, לא התמודד לתקופת כהונה נוספת, ובמקום זאת ניהל מסע בחירות לסנאט של ארצות הברית שלא נשא פרי. יריבו של לאודרמילק בבחירות המקדימות היה חבר הקונגרס לשעבר בוב בר, עליו גבר לאודרמילק בפער ניכר בן כ-40%. משום שהמפלגה הדמוקרטית לא העמידה מועמד מטעמה בבחירות אלה, כהונתו של לאודרמילק בקונגרס הובטחה כבר בשלב הפריימריז. הוא הושבע לתפקידו בינואר 2015, עם התכנסות הקונגרס ה-114 של ארצות הברית.
לאודמילק מתנגד להפלות ולמיסוד פדרלי של נישואים של זוגות מאותו המין. הוא תומך בעריכת רפורמה בתוכניות המדיקר, מדיקייד, ובביטוח הלאומי. כמו כן, הוא בעד ביטול חוק הגנת החולה וטיפול בר השגה, ובעבר אף השווה את מאמצי הרפובליקנים ב-2017 לבטל חוק זה למלחמת העצמאות של ארצות הברית ולמלחמת העולם השנייה. הוא נחשב לתומך אדוק של דונלד טראמפ, שאת נשיאותו כינה כ"תנועה חברתית", ושיבח את הקונספט של "Make America Great Again". במהלך הליך ההדחה הראשון של טראמפ השווה את הדחתו לצליבת ישו. לאודרמילק קרא לפירוק שירות הכנסות הפנים וליצירת מערכת מס שטוח.
ילד יחיד
ילד יחיד הוא אדם ללא אחאים, המהווה את היילוד היחיד שהביאו הוריו או היחיד שגידלו.
היסטוריה
לאורך ההיסטוריה מצב של ילדים יחידים לא היה נפוץ. בסביבות אמצע המאה ה-20 ירד שיעור הילודה וממוצע מספר הנפשות במשפחה באופן משמעותי, בשל מספר מספר סיבות, ובהן העלות של גידול ילדים ועליית הגיל הממוצע שבו אישה מביאה לראשונה ילד לעולם.
בעולם
השכיחות של משפחות עם ילד יחיד בארצות הברית עלתה במהלך השפל הגדול, וירדה בתקופת הבייבי בום שלאחר מלחמת העולם השנייה. לאחר סיום מלחמת קוריאה ירדה הילודה במדינה באופן חד.
במסגרת הגבלת הילודה בסין, אולצו מרבית המשפחות במדינה להיות עם ילד אחד בלבד, עד שמדיניות זו שונתה בשנת 2015.
בישראל קיימים נהלים מיוחדים בצה"ל לשירות של ילדים יחידים.
גרד וסיג
גרד וסיג (בגרמנית: Gerd Wessig; נולד ב-16 ביולי 1959) הוא אתלט עבר ממזרח גרמניה. הוא אלוף אולימפי ושיאן עולם בקפיצה לגובה.
ביוגרפיה
וסיג נולד בלובץ שבמחוז לודוויגסלוסט-פרכים שבמדינת מקלנבורג-מערב פומרניה.
אלוף אולימפי ושיאן עולם
באולימפיאדת מוסקבה (1980) זכה וסיג במדליית זהב בקפיצה לגובה בשיא עולם חדש של 2.36 מטר, שיפור ב-1 ס"מ לשיאו בן החודשיים ושבוע של יאצק ושולה מפולין שקבע תוצאה של 2.31 מטר ובן ארצו ירג פריימות (2.31 מטר). שיא עולם זה החזיק מעמד 3 שנים ונשבר על ידי ז'ו ג'יאנהואה מסין (2.37 מטר).
לאחר המשחקים האולימפיים התחרה וסיג בקרב עשר ובתחרות שנערכה ב-23 במאי ב-1983 הוא קבע שיא אישי של 8015 נק' (7974 נק' לפי תיקון בשנת 1985). לאחר מכן, חזר להתחרות בקפיצה לגובה.
באליפות אירופה באתלטיקה שנערכה בשטוטגרט, מערב גרמניה בשנת 1986 סיים וסיג במקום שביעי בקפיצה לגובה בתוצאה של 2.25 מטר.
בשנים 1988 ו-1989 זכה וסיג באליפות מזרח גרמניה בקפיצה לגובה.
בגביע הביניבשתי של IAAF שנערך בברצלונה, ספרד בשנת 1989 סיים וסיג במקום רביעי בקפיצה לגובה בתוצאה של 2.20 מטר.
חייו האישיים
וסיג התחתן עם כריסטנה שימה, קופצת למרחק מצטיינת בעלת שיא אישי של 6.96 מטר (1984), שסיימה במקום שביעי באליפות אירופה באתלטיקה שנערכה באתונה, יוון בשנת 1982. בנם, דניאל וסיג, שחקן נבחרת הנוער של גרמניה בכדוריד.
שיאיו האישיים
אצטדיון פתוח
כס עשתרת
כסי עשתרת הם כיסאות כרובים שהוקדשו כמִנְחָה, ונמצאו במקדשים פיניקים עתיקים, במיוחד באזורים סביב צידון, צור וחמון. לרבים מהכסים יש סגנון דומה, עם כרובים ראשי על גופי אריות מכונפים משני צדי הכס. ייצוגים של הכס נמצאו באתרים פיניקים סביב הים התיכון, כולל לוח שנהב מתל מגידו, ארון אחירם מגבל, פסל מהדרומטום בקרבת קרתחדשת ועל חותם מת'רוס  בסרדיניה.
הסמליות של כס הכרובים ככס מלכותי באה לידי ביטוי בדברי יחזקאל ל צור בקינתו על העיר:. סמליות זאת מקורבת גם לסמליות המצרית העתיקה בה המלך מיוצג על־ידי ספינקס.
חדר הכס בחמון
בעיר חמון שבתחומי צור התקיים בתקופה ההלניסטית מקדש המכונה "המקדש המזרחי", הכולל מכלול מבנים ואכסדרות, בנויים מסביב לחצר מלבנית שבאמצעה מבנה המקדש עצמו. בפינה הצפון־מערבית של מכלול המבנים, מחובר למבנה המקדש עצמו, נמצא חלל אותו פרשו החופרים כחדר כס (Chapelle בצרפתית, Chapel באנגלית). הוא התגלה בצורת ר' (או L), אך במקור היה כנראה מלבני. הכניסה אליו הייתה דרך דלת מונומנטלית בקצה הצפוני של הקיר המזרחי בחצר הפנימית של מכלול המבנים.
מתוך שתים־עשרה צלמיות טרקוטה שנמצאו במקדש המזרחי, תשע נמצאו בחדר הכס, וייתכן שהן שימשו בפולחן עשתרת בחדר הכס.
כתובת הכס מאזור צור
אחד הכסים שהתגלה באזור צור (בחירבת א־טייבה, אתר מדרום־מזרח לראש מייה וכמה קילומטרים מדרום לצור) נושא כתובת הקדשה (בנוסחת כתובות נדר מתומצתת) פיניקית לעשתרת. הכס מתוארך למאות ה־3 או ה־2 לפנה"ס, עשוי אבן גיר וגובהו 47 או 48 ס"מ; על המשענת מגולפות, כשתי מצבות, שתי דמויות אדם, ומתחת למושב מגולף סהר ומתחתיו שני פרחי לוטוס. המושב עצמו פנוי, וייתכן שהיה שמור לנוכחות עשתרת. הכתובת, החקוקה על הבסיס עליו עומד הכס בכתב הפיניקי המאפיין את צור, ידועה כ־KAI 17, ותוכנה הוא: