cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Weekends
Weekends הוא סינגל של הדי ג'יי הבריטי, ג'ונאס בלו, והדי ג'יי הגרמני, פליקס ין. הסינגל יצא ב-3 בפברואר 2023 בהוצאת פוזיטיבה רקורדס ו-EMI רקורדס. השיר נכתב על ידי יאן האמל, אנדריאס הובר, מולי אירווין, פליקס ין, בויאן "בוקי" קלאג'דז'יץ' וג'ונאס בלו, והופק על ידי פליקס ין, ג'ונאס בלו ו-BLYNE.
נכון ליולי 2023, השיר הושמע למעלה מ-1.6 מיליון פעמים ביוטיוב, ולמעלה מ-44 מיליון פעמים בספוטיפיי.
קאדרי אבו בכר
קאדרי אבו בכר (בערבית: قدري أبو بكر; 10 בינואר 1953 – 1 ביולי 2023) היה פוליטיקאי פלסטיני שכיהן כשר ב ב. הוא מונה לתפקיד זה ב-2014, וירש את עיסא קראקע.
קריירה פוליטית
אבו בכר היה חבר במפלגה הפוליטית של פת"ח ומילא תפקידים שונים לאורך הקריירה, כולל בכוח הביטחון המסכל הפלסטיני בין השנים 1996 ל-2008. בשנת 2018 הוא הפך לשר לענייני אסירים והאסירים לשעבר, במקום עיסא קרקי, וכן הפך לחבר ב. הוא גם החזיק בדרגה צבאית המקבילה לאלוף.
אבו בכר נהרג בתאונת דרכים בין אריאל לצומת תפוח ב-1 ביולי 2023, בגיל 70. בתאונה נהרגו שני בני אדם נוספים.
הילדא לוטן
הילדא לוטן (Hilde Lotan; 30 במאי 1902 בעיר נירנברג בגרמניה – 10 בינואר 1983 בירושלים) הייתה דמות מרכזית בשירותים הסוציאליים בישראל, בהיותה יוזמת של פרויקטים חברתיים המתקיימים עד ימינו ובעשייתה המחקרית והחדשנית.
קורות חייה ופעילותה
הילדא קוהן קיבלה את הכשרתה כעובדת סוציאלית בשנת 1924 במינכן, שם גם ניהלה את המחלקה לעבודה סוציאלית בין 1928–1931. לאחר מכן נישאה לד"ר גיורא לוטן (לשעבר גאורג לובינסקי), משפטן ופעיל ציוני בנושאי רווחה שלימים הקים את המוסד לביטוח לאומי בישראל, ועבדה במוסדות יהודיים לילדים בברלין. הזוג היגר ליישוב העברי בפלשתינה המנדטורית בשנת 1938. בשנת 1944 עבדה במועצה לטיפול במשפחת החייל, בחברת האשלג וכן כקצינת מבחן מטעם ממשלת המנדט הבריטי. בנוסף התמחתה ועבדה במלב"ן (מוסדות לטיפול בעולים נחשלים), הייתה יועצת למחלקה לעבודה סוציאלית בעיריית תל אביב והרצתה בבית הספר לעבודה סוציאלית בירושלים שהוקם ונוהל על ידי סידי ורונסקי.
בינואר 1968 פרשה לגמלאות אך המשיכה להתנדב במספר יוזמות פורצות דרך, יחד עם העובדת הסוציאלית פאני אולנדורף, גם היא יוצאת גרמניה, אשתו של המשפטן והעסקן הציוני פרידריך אולנדורף. המרכזי שבהם היה פרויקט סיוע לקשישים בודדים בהתנדבות על ידי בני נוער מקבוצות שונות, תוך העלאת מודעות ומוטיבציה לאחריות קהילתית ולעשייה התנדבותית. כך, הונחו יסודות לטיפול בשתי אוכלוסיות חשובות שלא קיבלו מענה מספק: קשישים בודדים ונוער בסיכון, תוך יצירת היזון ותרומה הדדית ביניהן.
בהמשך, ערכה לוטן מחקר ראשוני ומקיף על הצרכים והמחסור במענים עבור בני נוער שנפלטו ממסגרות, ומצאה כי הגורם למצוקתם הוא סוציאלי בעיקרו, ולא בהכרח פיזי או נפשי. בכך הסיטה את מיקוד הבעיה לנסיבות סביבתיות ומחסור בשירותים מותאמים. המחקר, אשר התפרסם בכתב עת של משרד העבודה, התריע על הסכנות שבהיעדר מסגרת תעסוקתית, חינוכית וחברתית הולמת. בעקבות כך, פיתחה פרקטיקה פסיכוסוציאלית חדשנית לאותה עת, שהתבססה על יישוג (reaching out) אחר אותם בני נוער באמצעות שליחת מכתבים, עריכת ביקורי בית ומתן שיחות אישיות וייעוץ תעסוקתי בבתי ספר.
מעבר לכך, הייתה בין המייסדות של עמותת מטב לטיפול בקשישים, ויזמה תוכניות הכשרה לפנסיונרים.
בשנת 1977 קיבלה את פרס הנשיא על עשייתה ההתנדבותית ובשנת 1978 קיבלה פרס אש"ל על הצטיינות וחידוש בטיפול בקשישים.
הילדא לוטן הייתה דמות חשובה ביותר לשירותים הסוציאליים בישראל, בהיותה יוזמת של פרויקטים חשובים המתקיימים עד ימינו, ובעשייתה המחקרית אשר נתנה גיבוי לגישתה המקצועית. היא ראתה במתן כבוד וקבלה הדדית ערכים עליונים בעבודה הסוציאלית, ואף הקבילה את היחסים הטיפוליים ליחסי ההדרכה בהכשרה המעשית של סטודנטיות לעבודה סוציאלית: 'האמצעי הוא יצירת קשר תקין ואובייקטיבי בין המדריך לבין המודרך, וקבלת הזולת כמות שהוא. הודות לקשר זה מתפתח התלמיד לאדם חופשי, עצמאי ובלתי תלוי, העשוי ליצור קשר דומה עם הנזקקים'.
השקפת עולמה החברתית
הילדא לוטן יצאה באופן מובהק כנגד אפליה עדתית וביקרה בחריפות הן את החברה והן את מקצוע העבודה הסוציאלית אשר חוטאים בכך:
"העובד התייחס אל הנזקק ברגש עליונות ונטל על עצמו להחליט על גורלו מבלי לשתף אותו בשיקולים, בעיבוד תוכנית הטיפול... ביחס זה התבטאה העליונות שהעובד העביר אל הנזקק. בארצנו ניזונה הרגשת העליונות גם על ידי הגורם העדתי. סטיות מהדרכים המקובלות בחיי העדה האשכנזית נחשבו כביטוי של תרבות נמוכה. במקום להכיר בחוסר ידיעתו את הערכים התרבותיים של הנצרך, הטיל העובד על הנזקק את קבלת סולם ערכיו הוא".
Stories
Stories הוא אלבום האולפן השני של המפיק השוודי אביצ'י. האלבום יצא לאור ב-2 באוקטובר 2015 דרך חברות התקליטים PRMD Music ואיילנד רקורדס, והיה לאלבום האולפן האחרון שהוציא אביצ'י לפני מותו בשנת 2018.
האלבום מכר מעל למיליון עותקים ברחבי העולם עד נובמבר 2015, והיה לאלבום הרביעי המושמע ביותר דרך ספוטיפיי ברחבי העולם באותה השנה.
ספרטתלון
ספרטתלון הוא מרוץ אולטרה מרתון של 246 קילומטרים בין אתונה ובין ספרטה, הנערך מדי שנה ביוון מאז שנת 1983. מרוץ הספרטתלון מבוסס על הריצה ההיסטורית של פידיפידס, שרץ מאתונה לספרטה ביום וחצי כדי להזעיק תגבורת נגד הפרסים בקרב מרתון. בשנת 1982 הגיעו לאתונה חמישה קצינים מחיל האוויר המלכותי כדי לנסות לרוץ את המסלול וכך למעשה החלה התחרות בשנה שלאחר מכן. הזוכה במרוץ הספרטתלון הראשון, יאניס קורוס, עדיין מחזיק בשיא הזמן המהיר ביותר של 20 שעות ו-25 דקות.
ככל שהמרוץ נהיה פופולרי יותר, יושמו קריטריונים מחמירים יותר להשתתפות בו, וזאת על מנת להבטיח שהמשתתפים יהיו מספיק בכושר כדי לרוץ את המסלול. במרוץ ישנן 75 תחנות ביקורת עם זמני קצה, בהן פוסלים נציגי המרוץ את הרצים שלא מצליחים לעבור את זמני הניפוי או את אלו העייפים מדי כדי להמשיך.
היסטוריה
מרוץ הספרטתלון עוקב אחר מסלולו של פידיפידס, שליח אתונאי שנשלח לספרטה בשנת 490 לפנה"ס כדי להזעיק עזרה בקרב נגד הפרסים, קרב מרתון. על פי כתביו של ההיסטוריון היווני הרודוטוס, הגיע פידיפידס לספרטה יום אחרי שיצא מאתונה.
בהתבסס על כתביו של הרודוטוס, בשנת 1982 הגיע ליוון ג'ון פוֹדֶן, קצין בחיל האוויר המלכותי ורץ למרחקים ארוכים, יחד עם עוד ארבעה קצינים כדי לבדוק האם ניתן להשלים את המסלול ביום וחצי. מתוך החמישה, הצליחו לעשות זאת שלושה רצים: ג'ון פוֹדֶן, ב-37 שעות ו-37 דקות, ג'ון שוֹלטֶן ב-34 שעות ו-30 דקות, וג'ון מֶקַארת'י ב-39 שעות. בשנה שלאחר מכן ארגנה קבוצת תומכים נלהבים את מרוץ הספרטתלון הבינלאומי הראשון.
המרוץ
מרוץ הספרטתלון מתקיים בדרך כלל בסוף ספטמבר. לרצים יש זמן קצוב של 36 שעות לרוץ 246 קילומטרים, שהם שווי ערך כמעט לשישה מרתונים רצופים, בין אתונה לבין ספרטה. על הרצים להתמודד עם החום היווני ביום, עם הקור בלילה ועם השטח ההררי. לאורך המסלול ישנן 75 תחנות ביקורת בהן נפסלים רצים שלא עמדו בזמני הניפוי. לרצים רבים יש צוותי תמיכה לאורך המרוץ אשר עוזרים להם להצטייד מחדש בתחנות הביקורת. רצים שלא מסיימים את המרוץ נוסעים לספרטה באוטובוס.
המרוץ מתחיל בשעה שבע בבוקר למרגלות האקרופוליס באתונה, ליד האודיאון של הרודס אטיקוס והאגורה. הרצים נעים מערבה ואחרי 80 קילומטרים נמצאת תחנת הביקורת הגדולה הראשונה. התחנה נמצאת בתעלת קורינתוס, שעל מצר קורינתוס המחבר את חצי האי פלופונסוס ליבשת יוון. משם ממשיכים הרצים לכיוון קורינתוס (עיר).
הרצים מטפסים עליה תלולה של 1,200 מטרים לפסגת הר הפרטניון, ולאחר מכן יורדים לכיוון היישוב העתיק טיג'יאַה, אשר נמצא כ-200 קילומטרים מנקודת ההתחלה של המרוץ. לפי כתביו של הרודוטוס, שם ראה פידיפידס חיזיון של האל היווני פאן. מקרה זה עשוי להיות המקרה המתועד הראשון של הזיה בעקבות מאמץ פיזי. שאר המסלול הוא ירידה במדרון של 50 קילומטרים אל העיר ספרטה.
נקודת סוף המרוץ היא הפסל של המלך הספרטני ליאונידס הראשון שמת בקרב תרמופילאי, שנמצא בקצה הרחוב הראשי של ספרטה. תלמידות בית-ספר לבושות בבגד יווני הנקרא צ'יטון, מעניקות לרצים המסיימים את המרוץ זר עלי דפנה ומים. הרצים מקבלים גישה לאוהל טיפולים וההמנון הלאומי של זוכה המרוץ מתנגן.
אף אחד מהרצים המסיימים את המרוץ לא מקבל פרס כספי. עם זאת, הזכייה במרוץ נחשבת יוקרתית ומייצרת פרסום העוזר למשוך נותני חסות. להבדיל מפידיפידס, הרצים לא צריכים לרוץ בחזרה לאתונה.
תנאי קבלה למרוץ
על מנת להשתתף במרוץ על הרצים לעמוד באחד מהקריטריונים הבאים:
עקב עלייה במספר הרצים שעמדו בקריטריונים, הוחמרו במהלך השנים תנאי הקבלה למרוץ. כמות המשתתפים במרוץ מוגבלת, לכן במצב של כמות מועמדים גדולה מדי נערכת הגרלה על ההשתתפות במרוץ בין הנרשמים. עם זאת, ספורטאי עילית אשר עומדים בקריטריונים בפער של 20%, זכאים להשתתף במרוץ ללא הגרלה. בכל שנה כמות המשתתפים במרוץ עומדת על 400 רצים פרט לספורטאי העילית.
שיאים
יאניס קורוס, זוכה מרוץ הספרטתלון הראשון, מחזיק בזמן שיא של 20 שעות ו-25 דקות. קורוס התחרה בארבעה מרוצי ספרטתלון, זכה בארבעתם ומחזיק בארבעת הזמנים המהירים ביותר שנרשמו אי פעם במרוץ. בשנת 2005 הוא החליט לעקוב אחר מסעו של פידיפידס ורץ מאתונה לספרטה ובחזרה.
הוּבֶרט קָארל מגרמניה ואָנְדרַאש לאוֹ מהונגריה מחזיקים בשיא להשלמת המרוץ עם 20 השלמות כל אחד. אָנְדרַאש לאוֹ מחזיק גם בשיא ההשלמות הרצופות עם 18 מרוצים ברצף.
בשנת 2017, השנה ה-35 לתחרות, נרשם שיא של 264 רצים אשר סיימו את המרוץ במגבלת הזמן של 36 שעות.
הבחירות לראשות עיריית מוסקבה (1996)
הבחירות לראשות העיר מוסקבה 1996 התקיימו ב-16 ביוני, בו זמנית עם הבחירות לנשיאות. בבחירות זכה בניצחון מוחץ יורי לוז'קוב.
רקע
אחרי התפטרותו של גבריאיל פופוב ב-6 ביוני 1992 לראש העיר של מוסקבה נבחר, סגן ראש עיריית מוסקבה דאז יורי לוז'קוב. הניסיונות של מועצת העיר לקרוא לבחירות מוקדמות בוטלו על ידי בית המשפט. חוק הבחירות לראש העיר של מוסקבה שהחליף את תקנות 1991 אומץ על ידי הפרלמנט העירוני ב-27 בספטמבר 1995. בהתאם לחוק זה כהונתו של ראש העיר הופחתה ל-4 שנים ובהתאם לצו מיוחד של הנשיא מועד הבחירות הוכרז כ-16 יוני 1996.
מועמדים
ניצחונו של יורי לוז'קוב בבחירות האלה לא היה מוטל בספק. בנוסף לפופולריות העצומה של ראש העיר בקרב המוסקבאים השפיע על כך גם חולשת המועמדים האחרים. היריב הוותיק לראשות העיר (שאפילו הכריז במהלך אירועי אוקטובר 1993 כ"ראש האדמיניסטרציה של מוסקבה") אלכסנדר קראסנוב, כמו גם מועמדת השמאל אולגה סרגייבה, שלא זכתה לתמיכת המפלגה הקומוניסטית. השתתפותו של ואלרי שנצב כמועמד לתפקיד סגן ראש העיר, לצד לוז'קוב אפשרה ללוז'קוב למשוך חלק משמעותי מציבור הבוחרים הקומוניסטי. מועמד מינורי נוסף בשם ולדימיר פילוננקו השתתף בבחירות, אך לא היה לו כל סיכוי בבחירות שהיוו ניצחון מוחץ ללוז'קוב.
תוצאות
מאחר שהבחירות לראש העיר נערכו במוסקבה יחד עם הבחירות לנשיאות ומספר גדול של מצביעים הופנו לאזורים אחרים, המספר הכולל של הבוחרים משתנה מנתון לנתון. במקרה השני המספר עמד על 6,827,753 אנשים, אם סופרים את אחוז הקולות מהם, נראה שבפועל לוז'קוב קיבל את תמיכת 95% מהקולות.
תולענוניים
תולענוניים (שם מדעי: Microdesmidae) הם משפחת דגים ימיים מסדרת הדקראים מתת-סדרת דמויי-קברנון. במשפחה זו 2 תת-משפחות: Ptereleotrinae בה 8 סוגים ו-Microdesminae בה 5 סוגים. כמה חוקרים מפרידים את שתי תת-המשפחות למשפחות נפרדות.
דגים אלה דומים לקברנוניים היכולים להגיע לאורך 12 סנטימטרים ובעלי סנפירים קטנים מאוד וגוף מוארך המזכיר תולעת ומכאן שמם. עיניהם ולסתותיהם גדולות, והם בעלי סנפיר גבי קוצני, סנפירי שת ארוכים וזנב דק. הם לא מתרחקים מהקרקעית, והם מצויים בכל האוקיינוסים והימים הטרופיים, ואף במים מליחים ובשפכי נהר. מזונם כולל בעיקר דגים קטנים מהם וסרטנים שוחים כמו שטרגליים.
מסילות הברזל הסובייטיות
מסילות הברזל הסובייטיות (ברוסית: Советские железные дороги ,СЖД) הייתה מערכת הרכבות הלאומית בבעלות המדינה בברית המועצות, שבסיסה היה במוסקבה. הרכבת החלה לפעול בדצמבר 1922, זמן קצר לאחר הקמת ברית המועצות. היא פעלה עד לפירוק ברית המועצות בדצמבר 1991. מסילות הברזל הסובייטיות היו מסילת הברזל המאוחדת הגדולה בעולם ועמוד השדרה של כלכלת ברית המועצות. הרכבות הסובייטיות שדרגו והרחיבו מאוד את מסילות הברזל הקיסריות הרוסיות כדי לענות על דרישות ברית המועצות. הרכבת הייתה בשליטה ישירה של משרד הרכבות.
לאחר פירוק ברית המועצות פוצלו מסילות הברזל הסובייטיות ל-15 חברות רכבת לאומיות שונות השייכות למדינות. עם זאת, לאחר פירוק מסילות הברזל הסובייטיות, התחבורה המסילתית במדינות הסובייטיות לשעבר ירדה מאוד ולא התאוששה לרמת יעילותה הקודמת עד היום. מסילות הברזל הרוסיות נחשבת חברה היורשת העיקרית של מסילות הברזל הסובייטיות. יורשים אחרים ירשו את התשתית הסובייטית במרכז אסיה.
אבלמן
אבלמן הוא שם משפחה אשכנזי וגרמני ממקור גרמני.
יעקב רוזנהיים
יעקב רוזנהיים (ט"ו בחשוון תרל"א,9 נובמבר 1870 – ח' בחשוון תשכ"ו, 3 בנובמבר 1965) היה ממייסדי אגודת ישראל ומנהיגה הראשון. כיהן כנשיא האגודה במשך ארבעה עשורים.
נעוריו ותחילת דרכו
יעקב רוזנהיים נולד וגדל בפרנקפורט, בנם היחיד של שרלוט (לבית קאופמן) ואליהו רוזנהיים. ילדותו עברה בצל המאבק בין רש"ר הירש לרב יצחק דב במברגר על חובת הפרישה מהקהילה הכללית. משפחתו השתייכה למיעוט מבין האורתודוקסים בעיר שנשמע לרב הירש וכונן עדה נפרדת, בעוד הרוב נותרו חברים בקהילה הכללית עם הרפורמים. אמו הייתה הראשונה בקהילה שכיסתה את ראשה, לבקשת הרב שמשון רפאל הירש. התחנך במוסדותיה הנפרדים של קהילת הרב הירש שדגלה בשילוב בין תלמוד תורה ודרך ארץ – הקפדה על כל מצוות התורה קלה כחמורה יחד עם אימוץ של הלאומיות והתרבות הגרמנית.
סבו של רוזנהיים היה מיועציו של הברון שמעון וולף רוטשילד. סבו, ולאחריו אמו, היו בקשרי התכתבות עם רוב רבני ומנהיגי יהדות מזרח אירופה. בזיכרונותיו סיפר כי דאב את היחס המתנשא והמזלזל של עדתו, ויהודי גרמניה בכלל, לאוסטיודן. לאחר סיום לימודיו עבד רוזנהיים כפקיד בנק ומאוחר יותר כעוזר בבית הוצאה לאור. בערבים למד תורה מפי הרב שלמה זלמן ברויאר, חתנו של רש"ר הירש.
תחילת פעילותו הציבורית
תחילת פעילותו הציבורית הייתה בהקמת אגודת שומרי שבת מתוך מטרה לעזור לשומרי שבת להשיג משרות בתעשייה. אגודה שומרי השבת מימנה ביטוח למחוסרי עבודה וניסתה להשפיע על פרלמנטים במדינות גרמניה לחקיקת חוקים למען שומרי שבת. מאוחר יותר הצטרף רוזנהיים ל-"Freie Vereinigung für die Interessen des Orthodoxen Judentums" - "ההתאחדות החופשית להגנת האינטרסים של היהדות האורתודוקסית", ארגון אשר הוקם על ידי רבי שמשון רפאל הירש ב-1885. הארגון הונהג על ידי אישים יהודים מהשורה הראשונה כמו הרב ד"ר עזריאל הילדסהיימר. ב-1905 אורגן הארגון מחדש ורוזנהיים הצעיר נקרא לעמוד בראשו.
באותה עת, רכש רוזנהיים את העיתון "דער איזראעליט" (Der Israelit) – שבועון יהודי אורתודוקסי בשפה הגרמנית. השבועון יצר עבור רוזנהיים בימה להפצת השקפותיו לגבי ארגונה של האורתודוקסיה. רוזנהיים פרסם מאמרים רבים שנגעו בחיי השעה של היהדות והיהודים.
לקראת הקמת האגודה
בערך באותה תקופה התחיל רוזנהיים לגלות עניין בבעיות היהודים בארץ ישראל, עניין אשר נמשך כל חייו עד לעלייתו לישראל ב-1950. רוזנהיים הקים את "האגודה למען ארץ ישראל" ושכנע את רבי יצחק אייזיק הלוי לעמוד בראשו. הארגון עזר לבתי ספר דתיים, ישיבות ובתי חולים בארץ ישראל.
העיסוק בבעיות ארץ ישראל ביחד עם רבי יצחק אייזיק הלוי הביא את שניהם להכרה בצורך להקמת ארגון עולמי של היהדות האורתודוקסית. רוזנהיים והלוי החלו בהכנות להקמת הארגון. הניסיון לחבר חסידים מפולין ורוסיה, מתנגדים מליטא, ויהודי המערב מגרמניה, צרפת ואנגליה טמן בחובו קשיים מרובים. רוזנהיים הסתייע בקשריו עם רבני וקהילות אירופה ולאחר שלוש שנות מאמץ התקיימה ועידת היסוד של האגודה בי"א בסיוון תרע"ב (1912) בקטוביץ, פולין.
אגודת ישראל
ועידת היסוד של אגודת ישראל הביאה תחת קורת גג אחת את רוב רבני אירופה שהתאגדו תחת מועצת גדולי התורה. המועצה בחרה ברוזנהיים פה אחד לנשיא האגודה והסמיכה אותו לארגן את האגודה לפי העקרונות שנטוו בוועידה בשנתיים הבאות עסק רוזנהיים יומם ולילה בארגון סניפי האגודה בכל רחבי העולם, התכתבות עם מנהיגים מקומיים והפצת רעיונות האגודה בעזרת שבועונה "הדרך".
מלחמת העולם הראשונה עצרה את ההכנות לכינוס עולמי ראשון ורוזנהיים התמקד בעזרה ליהודים בטרטוריות שנכבשו על ידי גרמניה. עם תום המלחמה המשיך רוזנהיים את הכנותיו לכינוס שהתקיים ב-1923.
באלול 1923 התקיימה בווינה הכנסייה הגדולה הראשונה. אלפי נציגים מכל רחבי העולם השתתפו ובראשם גדולי התורה כמו החפץ חיים, האדמו"ר והרב אברהם מרדכי אלתר מגור. רוזנהיים שימש כמתווך בין הזרמים השונים ונבחר כנשיאה הראשון של הארגון העולמי של אגודת ישראל. לאחר הכנסייה הגדולה הראשונה, היה רוזנהיים לאחד המנהיגים של הוועד המרכזי של אגודת ישראל. בתפקידו זה ניהל משא ומתן על שיתוף פעולה עם ההסתדרות הציונית בענייני רכישת קרקעות וחלוקת סרטיפיקטים.
בכנסייה הגדולה השנייה שהתקיימה ב-1929 העניקה מועצת גדולי התורה את התואר "מורינו" לרוזנהיים מתוך הערכה לפועלו.
בזמן מלחמת העולם השנייה הקדיש רוזנהיים את מאמציו ומאמצי ארגונו להצלת יהודים. לשם כך העתיק את מקום מושבו לארצות הברית ומשם ניסה להשפיע על מדיניותה. ב-1942 קיבל רוזנהיים מידע ראשוני על כוונת הנאצים להשמיד את גטו ורשה ופנה בקריאה נרגשת לנשיא רוזוולט להתערב. מפורסמת גם קריאתו ב-1944 לממשל האמריקאי להפצצת מסילות הרכבת למחנות ההשמדה.
עם תום מלחמת העולם עבר המוקד לפעילות למען הפליטים ולגורלה של ארץ ישראל. מלחמת העולם השנייה והשואה לא שינו את דעתו לגבי מיקומה של ארץ-ישראל במדיניות אגודת ישראל, ובכינוס מנהיגיה בלונדון הוא סיכם את עמדתו: "אין אנו מאמינים באמיתות הסיסמה של "חיסול הגולה" ואף לא "נטישת אירופה". בלי ספק יש בכל נפש מישראל שעולה בידינו להביא לאר"י כדי לחזק את מערכות היישוב החרדי בחומר וברוח... אולם, מאידך גיסא, אין בידנו ואין ברשותינו לחשב חשבונות "מתי קץ פלאות"". הוא התנגד להקמת מדינה ציונית וצבא יהודי כי חשש לתגובות הערבים. הוא תמך בהמשך קיום הגולה, וביישוב פליטי אירופה בכל מקום אפשרי (בניגוד לתפיסת התנועה הציונית שכיוונה את הפליטים לארץ ישראל), ובאוטונומיה מסוימת ליהודים במסגרת ארצות ערביות. הוא היה היחיד מבין ראשי אגודת ישראל שניהל מערכה פעילה בסיכול הקמת המדינה במסגרת האו"ם, ואף ניסה לצרף למאבקו את מנהיגות אגודת ישראל, שכבר שיתפה פעולה עם הסוכנות היהודית. רוזנהיים הופיע פעמים רבות בפני ועדות האו"ם לקביעת עתידה של ארץ ישראל.
ב-1950 עלה לישראל. ב-1954 נבחר בפעם הרביעית והאחרונה כנשיא האגודה.
חייו האישיים
בשנת 1895 נישא רוזנהיים לגרטרודה בתו של רבי שמואל שטראוס (נפטרה בשנת ה'תש"א). לזוג נולדו 9 ילדים אשר 2 מהם נפטרו בגיל צעיר. הזוג גר בפרנקפורט עד 1936, אז העבירו את משכנם לאנגליה, ולאחר מכן לארצות הברית משם נמשכה פעילותו הציבורית. בגיל 80 עלה רוזנהיים לארץ ישראל, בה חי עד יום מותו בגיל 95. בשנותיו האחרונות חי בירושלים אצל בתו יהודית (יטלה) וחתנו מרדכי נוי. נקבר בחלקת הרבנים בהר המנוחות בירושלים.
שונטל בראון
שונטל מוניק בראון (באנגלית: Shontel Monique Brown; נולדה ב-24 ביוני 1975) היא פוליטיקאית אמריקאית, המכהנת כחברת בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מחוז הקונגרס ה-11 של מדינת אוהיו. מחוז הבחירה ששלה מקיף חלקים ממחוז קויאהוגה ומחוז סאמיט בחלק הצפון-מזרחי של המדינה, כולל רוב המתחמים השחורים בין קליבלנד לאקרון.
בראון, חברת המפלגה הדמוקרטית, כיהנה טרם היבחרה לקונגרס כחברת מועצת מחוז קויאהוגה בשנים 2015–2021. היא נבחרה לבית הנבחרים האמריקאי בבחירות מיוחדות שנערכו בראשית נובמבר 2021, בעקבות התפטרותה של נציגת המחוז מרשה פאדג'.
ביוגרפיה
בראון נולדה בקליבלנד שבאוהיו. היא השלימה לימודי תואר אקדמי ראשוני (Associate degree) בניהול עסקי במכללה הקהילתית קויאהוגה. היא לומדת לתואר ראשון בניהול ארגוני באוניברסיטת וילברפורס (והיא צפויה לסיים את התואר גמר במהלך 2022). בראון הקימה את הארגון "Diversified Digital Solutions", חברה המספקת ייעוץ עסקי בתחום השיווק.
בדצמבר 2020, הנשיא הנבחר של ארצות הברית ג'ו ביידן מינה את חברת הקונגרס מרשה פאדג' למזכירת מחלקת השיכון והפיתוח העירוני של ארצות הברית. לאחר מכן הכריזה בראון על כוונתה להתמודד בבחירות המיוחדות למילוי מקומה של פאדג', והגישה את טפסי ההתמודדות אל ועדת הבחירות הפדרלית ב-9 בדצמבר 2020. היא נמנתה בין שבע מתמודדים שטענו לכתר. אישים דמוקרטים אחדים הביעו תמיכה במועמדותה של בראון, בהם מזכירת המדינה לשעבר הילרי קלינטון, מצליף הרוב בבית הנבחרים האמריקאי ג'ים קלייבורן וחברת הקונגרס ג'ויס בייטי.
בפברואר 2021, מועצת העריכה של "The Plain Dealer", העיתון הגדול ביותר בקליבלנד, קראה לבראון להתפטר מתפקידה כיו"ר המפלגה הדמוקרטית של מחוז קויאהוגה, בטענה שמעמדה זה מקנה לה יתרון לא הוגן במערכת הבחירות. במהלך מסע הבחירות הוציאה ועדת הפעולה הפוליטית "הרוב הדמוקרטי עבור ישראל" (Democratic Majority for Israel) למעלה מ-1.2 מיליון דולר אמריקאי על תעמולה טלווזיוניות עבור בראון. ארגונים המזוהים עם תמיכה במדינת ישראל הוציאו בסופו של דבר 2,028,639 דולר למען מועמדותה של בראון.
עשהאל אבלמן
עשהאל אבלמן (נולד ב-1975) הוא היסטוריון של היהדות בעת החדשה, פובליציסט, מחבר ועורך ספרים ישראלי. מרצה להיסטוריה במכללת הרצוג (בעבר ראש החוג) ובמרכז האקדמי שלם, מנהל אקדמי בקרן תקווה וראש התכנית הרב-תחומית במדעי הרוח (היסטוריה, ספרות ופילוסופיה) בישיבת שפע של הרב עדין אבן ישראל-שטיינזלץ.
אבלמן בעל תפיסת עולם שמרנית, פרסם מאמרים רבים בכתבי עת ובעיתונים פופולריים בישראל ובארצות הברית. נשוי לאחותו של מתן כהנא.
סמושסג
סמושסג (בהונגרית: Szamosszeg) הוא כפר במחוז סבולץ'-סטמאר-ברג שבצפון מזרח הונגריה.
כמו יישובים רבים באירופה גם בסמושסג מספר התושבים נמצא בירידה. כך, בשנת 1990 היה מספר התושבים 2,150 ובשנת 2020 רק 1,711 תושבים.
יהודי סמושסג
יהודים ראשונים החלו להתיישב בסמושסג בסוף המאה ה-18. רוב היהודים היו סוחרים, היה אחד בעל אחוזה אחד וחקלאים. היחסים בין התושבים הנוצרים והיהודים היו בדרך כלל טובים.
בזמן הקרע ביהדות הונגריה בקונגרס היהודי בשנת 1869, הצטרפה הקהילה לזרם האורתודוקסי שסירבה לקבל את החלטות הקונגרס. בקהילה היו בית הכנסת, בית ספר, "חדר" ומקווה.
במלחמת העולם הראשונה נהרגו כמה יהודים מהכפר.
בשנת 1942 גויסו עשרה יהודים לעבודות כפייה ורק חמישה מהם שרדו.
בשנת 1944, רוכזו יהודי הכפר ונשלחו לגטו במאטסלקה, ובסוף מאי הועברו יחד עם שאר יהודי המחוז למחנה ההשמדה באושוויץ.
האיטי במשחקים האולימפיים
האיטי השתתפה לראשונה במשחקים האולימפיים באולימפיאדת פריז (1924), אם כי כבר באולימפיאדת פריז (1900) התחרו שני סייפים האיטים באופן עצמאי. היא השתתפה גם בשתי האולימפיאדות הבאות, נעדרה מהמשחקים בין 1936 ל-1956, שבה והשתתפה באולימפיאדת רומא (1960) ואחר כך שוב נעדרה משתי אולימפיאדות. היא חזרה למשחקים באולימפיאדת מינכן (1972), ומאז השתתפה בכל המשחקים למעט אולימפיאדת מוסקבה (1980), אותה החרימה, כמדינות רבות אחרות, במחאה על הפלישה הסובייטית לאפגניסטן. האיטי השתתפה לראשונה באולימפיאדת חורף באולימפיאדת בייג'ינג (2022).
המשלחות של האיטי רשמו הישגים נאים בראשית דרכן, אך לא הצליחו לשחזר את ההצלחה. שתי המדליות בהן זכו הספורטאים מהאיטי היו בשנות ה-20: באולימפיאדת פריז (1924) זכתה נבחרת קליעה במדליית ארד, ובאולימפיאדת אמסטרדם (1928) זכה סילביו קאטור במדליית כסף בקפיצה לרוחק.
בהמשך בלטו מרים המשקולות פילום לאגר שסיים במקום החמישי באולימפיאדת רומא (1960), המתאגרף איב ז'ודי שהעפיל לשלב רבע הגמר באולימפיאדת מונטריאול (1976), האתלט דאדלי דוריבאל שסיים במקום השביעי בריצת 110 מטר משוכות באולימפיאדת סידני (2000), סאמיר ליין שסיים במקום ה-11 בקפיצה משולשת באולימפיאדת לונדון (2012) ולוחמת הטאקוונדו אנייה לואסן שסיימה במקום השביעי באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016).
השתתפות במשחקי החורף
האיטי ערכה את הופעת הבכורה שלה באולימפיאדת בייג'ינג (2022), על ידי גולש הסקי אלפיני ריצ'רדסון ויאנו.
לפי אולימפיאדה
באולימפיאדות הקיץ:
לפי ענף
בענפי הקיץ:
הת'ר ברנס
הת'ר ברנס (באנגלית: Heather Burns; נולדה ב-7 באפריל 1975) היא שחקנית אמריקאית.
ביוגרפיה
ברנס נולדה בשיקגו לאב שהיה כדורסלן ולאחר מכן עורך דין, היא למדה בבית הספר לאמנויות של אוניברסיטת ניו יורק.
היא שיחקה בסרט "יש לך הודעה" את כריסטינה, עובדת בחנות ספרים ביחד עם דמותה של מג ראיין.
היא גילמה את מיס ארצות הברית הנבחרת בסרט "איזה מין שוטרת", אחרי כן שיחקה גם בסרט ההמשך "איזו מין שוטרת 2", היא שיחקה בסרט "סמנתה" המבוסס על סדרת הטלוויזיה "מעשי כשפים".
ב-2008 הופיעה בסרט "עמוק בגרון", ב-2012 שיחקה בסרט "מה המספר שלך?", ב-2012 שיחקה בסרט של אדוארד ברנס "The Fitzgerald Family Christmas".
מ-2009 ועד 2011 שיחקה את אחד התפקידים הראשיים בסדרה "Bored to Death" של HBO.
בנוסף הופיעה בתפקידי אורח במספר סדרות טלוויזיה.
דביקוניים
דְּבִיקוֹנִיִּים (שם מדעי Cottidae) הם משפחת דגים ימיים מסדרת העקרבנונאים בה 8 סוגים. תפוצתם היא בימים הארקטים של האוקיינוס האטלנטי והאוקיינוס השקט.
מאפיינים
אורך מינים נע בין 2 ל-50 סנטימטרים במין Lethotremus awae. הם בעלי גוף כדורי בעל צבעים עמומים כהים יחסית וגבשושיות בולטות על עורם, עם ראשים גדולים ולסתות בצורה כדורית בהם שיניים חרוטיות קטנות. המאפיין הידוע ביותר שלהם הוא כריות יניקה גדולות על גחונם וסנפירי החזה שלהם, איתם הם יכולים לאחוז ולהיצמד לדברים כמו סלעים.
דגים אלה יכולים לצלול עד עומק 1,700 מטרים, אך הם שחיינים גרועים עקב סנפיריהם הקצרים וצורתם המוזרה. הם מעדיפים להסתתר בין הסלעים או בבוץ ולהמתין לטרף כמו תולעים רב-זיפיות, רכיכות וסרטנאים שונים. חלק מהמינים הצוללים לעומק יכולים לשחות ולרדוף אחרי טרף כמו מדוזות או מסרקניות, אך גם הם צמודים יחסית לקרקעית. טורפים בולטים שלהם כוללים את הבקלה ודג הפחם.
דגים אלה משריצים ביצים המזכירות בטעמם את הקוויאר של דג החדקן.
מהפכת השנה החדשה (2005)
מהפכת השנה החדשה (2005) היה אחד מאירועי השלם וצפה של ארגון ההיאבקות האמריקאי, ה-WWE. האירוע היה בלעדי למותג Raw ונערך ב-9 בינואר 2005, בקולוסיאו דה פוארטו ריקו שבסן חואן, פוארטו ריקו. האירוע היה האירוע הראשון בסדרת אירועי מהפכת השנה החדשה.
שבעה קרבות התנהלו באירוע, כולל אחד ששימש כקרב חושך (קרב שלא שודר בטלוויזיה). בקרב המרכזי, טריפל H ניצח את רנדי אורטון, בטיסטה, כריס ג'ריקו, כריס בנואה ואדג' בקרב תא ההדחות, שבו שון מייקלס שימש כשופט המיוחד, וכתוצאה מכך זכה באליפות העולם במשקל כבד הפנויה. עוד ברשימת הקרבות, קיין ניצח את ג'ין סניצקי, מוחמד חסן ניצח את ג'רי לולר, ושלטון בנג'מין ניצח את מייבן ושמר על האליפות הבין יבשתית.
עלילות
האירוע כלל קרבות שנבעו מעלילות מתוסרטות מהתוכנית השבועית Raw.
ב-13 בדצמבר בתוכנית Raw, הג'נרל מנג'ר של התוכנית, אריק בישוף, הכריז שקרב תא ההדחות יתקיים באירוע מהפכת השנה החדשה, כששת המתאבקים בקרב הם טריפל H, אדג', בטיסטה, כריס בנואה, כריס ג'ריקו ורנדי אורטון והם יאבקו על אליפות העולם במשקל כבד הפנויה. שבועיים לאחר מכן, כל המשתתפים בקרב התחרו בקרבות יחידים, כאשר אורך זמן הקרב שלהם קבע את סדר כניסתם לקרב תא ההדחות. אם אחד מהמשתתפים יפסיד בקרב שלו, המתאבק שניצח אותו, יחליף אותו בקרב תא ההדחות. כל ששת המשתתפים ניצחו בקרבות שלהם, אך בטיסטה ניצח בקרב שלו בתוך שלוש דקות ושתי שניות, הזמן שהיה הקצר ביותר. כתוצאה מכך, בטיסטה זכה בזכות להיכנס לקרב תא ההדחות אחרון. עוד באותו הערב, בישוף הכריז על כך ששון מייקלס ישמש כשופט המיוחד לקרב זה. ב-3 בינואר, ששת המתאבקים התחרו בקרבות יחידים ביניהם. בקרב הראשון, בטיסטה ניצח את בנואה. לאחר מכן, אדג' ניצח את ג'ריקו. בקרב האחרון, אורטון ניצח את טריפל H. במהלך הקרב האחרון, ארבעת המשתתפים האחרים בקרב הפריעו בזמן שהשופט היה מחוסר הכרה.
בנוסף להכללתה בפיוד בין קיין לסניצקי, ליטה הייתה מעורבת בפיוד בעצמה נגד טריש סטרטוס על אליפות הנשים של ה-WWE. ב-25 באוקטובר בתוכנית Raw, סטרטוס הגיעה מאחורי הקלעים לליטה ואמרה לה שהיא השמינה עקב הריונה, מילים שגרמו לליטה לתקוף את סטרטוס. עוד באותו הערב, נקבע קרב ביניהם על התואר לאירוע סדרת ההישרדות, שבו סטרטוס ניצחה את ליטה כתוצאה מפסילה לאחר שליטה הכתה את סטרטוס בעזרת כיסא. ב-22 בנובמבר, סטרטוס ניצחה את ליטה ומולי הולי בקרב משולש וכתוצאה מכך הגנה בהצלחה על תוארה. לאחר הקרב, ליטה תקפה את סטרטוס, כשאפה של האחרונה דימם. ב-6 בדצמבר, ליטה ניצחה את סטרטוס בקרב המרכזי של התוכנית Raw וזכתה באליפות הנשים. ב-3 בינואר, קרב חוזר בין השתיים נקבע לאירוע מהפכת השנה החדשה. באותו הערב, קיין חזר לאחר היעדרות של מספר שבועות כדי להיחלץ לעזרת ליטה נגד התקיפה המשולבת של סניצקי וטריש סטרטוס.
אירוע
לפני שהאירוע שודר בשיטת ה"שלם וצפה", התקיים קרב חושך (קרב שאינו שודר בטלוויזיה), שבו ההוריקן ורוזי ניצחו את לה רזיסטנס (רוברט קונווי וסילביאן גרנייה) בקרב זוגות.
קרבות מקדימים
האירוע עצמו נפתח בקרב שבו יוג'ין וויליאם ריגל הגנו על אליפות הזוגות העולמית נגד כריסטיאן וטייסון טומקו. יוגין ביצע על טומקו את מהלך הדרופקיק כדי לנצח בקרב ולהקנות לו ולריגל הגנה מוצלחת על חגורות האליפות.
בקרב הלפני האחרון, קיין התמודד מול ג'ין סניצקי. קיין ניצח בקרב לאחר שביצע על סניצקי את מהלך הטומבסטון פיילדרייבר.
הקרב המרכזי
הקרב המרכזי היה קרב תא ההדחות על אליפות העולם במשקל כבד הפנויה אשר הכיל את טריפל H, אדג', בטיסטה, כריס בנואה, כריס ג'ריקו ורנדי אורטון, כששון מייקלס שימש כשופט המיוחד של הקרב. בנואה וג'ריקו פתחו את הקרב. טריפל H נכנס כמספר השלישי ואדג' היה הבא בתור. בנואה ניסה לבצע על אדג' את מהלך ההכנעה שלו, הקריפלר קרוספייס, אך האחרון הצליח להתחמק מכך. טריפל H ביצע על ג'ריקו את מהלך הסיום שלו, הפדיגרי, לפני שאורטון נכנס כמספר החמישי. אדג' ביצע על מייקלס בטעות את מהלך הספיר, מה שהוביל לכך שמייקלס ביצע עליו את מהלך ה-Sweet Chin Music ולאחר מכן ג'ריקו ביצע עליו את מהלך הליונסולט והדיח את אדג' מהקרב. בטיסטה נכנס אחרון וביצע על ג'ריקו את מהלך הספיינבאסטר תוך כדי שהוא פגע בבנואה. בטיסטה ניצל זאת כדי להדיח את בנואה מהקרב. הוא לא חדל והדיח את ג'ריקו לאחר שביצע עליו את מהלך הסיום שלו, הבטיסטה בומב. טריפל H חמק ממהלך ה-RKO של אורטון, כשהוא השליך את האחרון על בטיסטה. בטיסטה ניסה לבצע על אורטון את מהלך הבטיסטה בומב, אך אורטון חמק מכך לאחר שהכה אותו בעזרת מכה מתחת לחגורה. הוא ביצע עליו את מהלך ה-RKO והדיח את בטיסטה מהקרב. בזמן שריק פלייר הסיח את דעתו של מייקלס, בטיסטה ביצע על אורטון את מהלך הקלוזליין. טריפל H ניצל זאת לטובתו וביצע עליו את מהלך הפדיגרי כדי להדיח את אורטון מהקרב ולזכות באליפות העולם במשקל כבד בפעם החמישית בקריירה שלו.
תוצאה לאורך זמן
לילה לאחר מכן בתוכנית Raw, בטיסטה התמודד מול רנדי אורטון בקרב אשר קבע את זהות המועמד לאליפות העולם במשקל כבד של טריפל H. אורטון ניצח בקרב זה ובעקבות זאת זכה בזכות להתמודד מול טריפל H באירוע הרויאל ראמבל. מנגד, בטיסטה השתתף בקרב הרויאל ראמבל המסורתי של האירוע, ואף ניצח בו, כך שניתנה לו הזכות להתחרות על אליפות עולם לבחירתו באירוע רסלמניה 21. באותו האירוע, טריפל H גבר על אורטון ושמר על התואר. ברסלמניה 21, בטיסטה ניצח את טריפל H וזכה באליפות העולם במשקל כבד.
הפיוד בין קיין לג'ין סניצקי המשיך ל-17 בינואר בתוכנית Raw. השניים התחרו ביניהם בקרב ללא חוקים, שהסתיים לאחר שקיין ביצע על סניצקי את מהלך הצ'וקסלאם מהבמה. שבועיים לאחר מכן, קיין גבר על סניצקי בקרב כלוב. במקביל, הפיוד בין טריש סטרטוס לליטה הסתיים לאחר האירוע עקב פציעתה של ליטה. לעומת זאת, ב-17 בינואר, סטרטוס העליבה את ליטה בנוגע לפציעתה, אך בתגובה, קיין ביצע עליה את מהלך הצ'וקסלאם.
אדג' הביע את אי שביעות רצונו על תפקודו של שון מייקלס כשופט המיוחד בקרב תא ההדחות. השניים נאבקו ביניהם באירוע הרויאל ראמבל, בקרב שבו אדג' ניצח.
במהלך מופע של ה-WWE בויניפג, קנדה, יוג'ין (שהוחלף על ידי ג'ונתן קואצ'מן לאחר שהוא סבל מקרע בגיד עצם הפיקה במהלך הקרב שלו באירוע מהפכת השנה החדשה) וויליאם ריגל איבדו את חגורות האליפות ללה רזיסטנס. האחרונים הפסידו את חגורות האליפות לוויליאם ריגל ושותפו החדש, טאג'ירי, ב-7 בפברואר בתוכנית Raw.
יואב רייטר
ביוגרפיה
רייטר נולד וגדל ברמת גן. בילדותו התגורר באלנטאון, פנסילבניה ארצות הברית בשל לימודיו האקדמיים של אביו ושם החל לשחות במרכז קהילתי יהודי בעירו. כשחזר לישראל הוא התאמן בקבוצת מכבי תל אביב כפר המכביה בהדרכתם של חיים נעסה, ירון אילתי, רביב שלהבת והלמוט לוי וכבר בהיותו בן 13 זכה בתואר שחיין מצטיין ארצי לבני גילו. בהיותו בן 16 הוא עבר לחיפה להתאמן בקבוצת מכבי חיפה בהדרכתו של ארנון אבני ושם סיים את לימודיו בתיכון עירוני ה'. בצבא הוא שרת כספורטאי מצטיין בחיל האוויר.
1994
באליפות ישראל שנערכה באוגוסט 1994 זכה רייטר במדליית כסף אישית, במשחה ל-100 מטר פרפר בתוצאה של 59.67 שניות, אחרי יואב מאירי (57.05 שניות) ולפני ערן הירש, חברו לקבוצת מכבי חיפה.
1997
בשנת 1997 למד רייטר באוניברסיטת אוקלנד במישיגן. בשנתו הראשונה הוא זכה ב-NCAA דרגה שנייה, במדליית זהב במשחה ל-200 יארד פרפר ובמדליית ארד במשחה ל-100 יארד פרפר והיה שותף לשתי מדליות כסף במשחי שליחים (4x50 יארד מעורב ו-4x100 יארד מעורב) ביחד עם עידו מירון.
תארים והישגים
בשנת 2013 זכה להיכלל בהיכל התהילה של אוניברסיטת אוקלנד.
חיים אישיים
רייטר נשוי ואב לשלושה ילדים ומתגורר בבלומפילד, מישיגן. הוא בעל תואר "דוקטור לאוסטאופתיה" (D.O) מאוניברסיטת Nova Southeastern שבפלורידה (2001–2005). הוא נוירוכירורג (2006–2012) מומחה לניתוחי עמוד שדרה מורכבים ועובד במישיגן ב-Saint Joseph Mercy Health System.
בזמנו הפנוי משתתף רייטר בתחרויות טריאתלון.
רשאד מקנטס
רשאד דיון מקנטס (באנגלית: Rashad Dion McCants; נולד ב-25 בספטמבר 1984) הוא כדורסלן עבר אמריקאי, אשר שיחק באופן פעיל בין השנים 2005–2015. ב-4 עונותיו הראשונות בקריירה שיחק בליגת ה-NBA, ולאורך התקופה העמיד ממוצעים כוללים של 10.0 נקודות, 2.0 ריבאונדים ו-1.3 אסיסטים למשחק.
קריירת תיכונים ומכללות
בשנת 2002 החל ללמוד באוניברסיטת קרוליינה הצפונית, והצטרף לקבוצת הכדורסל שלה יחד עם כוכבי ליגות התיכונים ריימונד פלטון ושון מיי. כבר בעונתו הראשונה הוביל את קלעי קבוצתו עם ממוצע של 17.5 נקודות למשחק, ובעונתו השנייה כבר הוביל את כל שחקני מחוז ACC בנקודות למשחק (20.0) ובאחוזי קליעה לשלוש (40.8%). בעונת 2004/2005 היה חלק מחמישיית שחקנים דומיננטית, לצדם של פלטון, מיי, מרווין ויליאמס וג'וואד ויליאמס, אשר הוליכה את ה"טאר הילס" לזכייתם הרביעית אי פעם בטורניר אליפות המכללות. במשחק גמר הטורניר קלע מקנטס 14 נקודות בניצחון קבוצתו מול אוניברסיטת אילינוי, בה בלטו דרן ויליאמס, לות'ר הד ודי בראון. בסיום אותה עונה עזב את האוניברסיטה, לאחר 3 שנים בלבד, לטובת התמודדות לבחירה בדראפט ה-NBA.
קריירת משחק מקצועית
בדראפט ה-NBA 2005 נבחר מקנטס על ידי מינסוטה טימברוולבס בבחירה ה-14, מעט לאחר חבריו מה"טאר הילס" מרווין ויליאמס (בחירה שנייה), ריימונד פלטון (בחירה חמישית) ושון מיי (בחירה 13). בשתי עונותיו הראשונות במינסוטה סבל ממספר פציעות, שותף ב-116 משחקים בסך הכול (מתוך 164) וקלע 7.0 נקודות בממוצע למשחק בלבד. בעונת פרץ כאחד משחקני הספסל הבולטים בליגה, וקבע שיאי קריירה של 14.9 נקודות, 2.7 ריבאונדים ו-2.2 אסיסטים בממוצע למשחק.
בספטמבר 2009 הצטרף מקנטס למחנה קדם-העונה של יוסטון רוקטס, אולם שוחרר מהקבוצה בשל פציעה, ולא שיחק כלל לאורך עונת. בקיץ 2010 חתם על חוזה בקבוצת טקסס לג'נדס מליגת הפיתוח של ה-NBA, ובעשרת משחקיו עמה קלע 14.4 נקודות בממוצע למשחק.
בין השנים 2012–2015 שיחק לתקופות קצרות עבור קבוצות שונות בפוארטו ריקו, בפיליפינים, בסין, בברזיל, בלבנון, בוונצואלה וברפובליקה הדומיניקנית. בקיץ 2015 פרש מקנטס ממשחק, בגיל 30.
חייו האישיים
מקנטס הוא אחיה המבוגר של שחקנית ליגת ה-WNBA רשאנדה מקנטס, ובן דודם של שחקן ליגת ה-MLB קמרון מייבין ושחקן ליגת ה-NFL ג'ון אייברי.
בין יוני 2008 לינואר 2009 היה בן זוגה של הידוענית קלואי קרדשיאן, והופיע במהלך העונה השלישית של סדרת הריאליטי "משפחת קרדשיאן".
ריקי דילון
ריצ'רד פורטר דילון ג'וניור (באנגלית: ; נולד ב-4 באפריל 1992) הוא יוטיובר וזמר אמריקאי.
ראשית חייו
דילון נולד בצפון קרוליינה, ארצות הברית. בגיל שנה הוא עבר עם משפחתו לטסקומביה, אלבמה. יש לו שתי אחיות גדולות, טארה ולקסי. בשנות התיכון למד דילון בבית הספר הובר שבאלבמה, שם השתתף בלהקה. לאחר מכן הלך דילון לאוניברסיטת אברן כדי ללמוד קולנוע, אך פרש לאחר שלוש שנים.
קריירה
בשנת 2009 דילון החל להיות פעיל ביוטיוב, והעלה את הסרטון הראשון לערוץ שלו, PICKLEandBANANA. דילון זכה לחשיפה בין היתר בעקבות חברותו בקבוצה Our2ndLife ביוטיוב, שכללה בנוסף את היוטיוברים קונור פרנטה, ג'יי סי קיילן, קיאן לאולי, טרווי מורן וסם פוטורף ויצאה להופיע ברחבי העולם, עד התפרקותה בדצמבר 2014. בנוסף הוא שיתף פעולה עם חברת הבידור Fullscreen ולקח חלק בפסטיבל שלהם, InTour.
בשנת 2014, יצא לאור סינגל הבכורה של דילון, "Ordinary". ב-26 בינואר 2015 יצא לאור אלבום הבכורה שלו, RPD. ביולי 2015 יצא לאור הסינגל השני של דילון, "Beat". בריאיון שערך עם המגזין האמריקאי פיפל במהלך כנס VidCon, רמז דילון כי הוא עתיד להוציא שיר אישי בשם "Gold", שיהיה חלק מהמיני-אלבום השני שלו.
דילון הזכיר במספר ראיונות כי הוא קיבל השראה רבה בקריירה המוזיקלית שלו מהאישיות האמריקאית דמי לובאטו. הוא ביצע גרסאות כיסוי לכמה משיריה בערוץ היוטיוב שלו, וחלק מהן יצאו לאור לשירות המוזיקה אייטונס.
ב-1 בדצמבר 2015, דילון הודיע על אלבום הבכורה שלו, Gold, שיצא לאור כחודש לאחר מכן, ב-15 בינואר 2016. לפני יציאת האלבום, ב-28 בדצמבר, יצא לאור הסינגל המוביל שלו, "Steal the Show", בהשתתפות טרווי מורן. באלבום השתתפו הראפר האמריקאי סנופ דוג והיוטיוברים טרווי מורן ושלבי וואדל.
חיים אישיים
בספטמבר 2016, דילון פרסם סרטון בשם "My Sexuality", ובו אמר כי "אם הייתי מגדיר את עצמי, הייתי הכי קרוב להיות א-מיני". בסרטון שהעלה בפברואר 2019, בשם "My Coming Out Video Was a Lie", הוא הסתייג מאמירותיו קודם לכן בעניין הא-מיניות, ואמר כי הוא לחלוטין לא מזדהה עם אותו סרטון מ-2016, וכי "בינתיים אין לי הגדרה ברורה עבורי, אני מגלה את עצמי, ולא מגדיר את עצמי כא-מיני". בפברואר 2020, דילון יצא מהארון כהומוסקסואל.
מירווה אחמדזאי
מירווה אחמדזאי (באנגלית: Mirwais Ahmadzaï; נולד ב-23 באוקטובר 1960) הידוע בשם הבמה מירווה, הוא מפיק מוזיקלי וכותב שירים צרפתי. הוא נולד בשווייץ לאב אפגני ואם איטלקייה. הוא עוסק בעיקר במוזיקת דאנס ומוזיקה אלקטרונית. כמו כן, היה חבר בלהקה טקסי גירל שפעלה בשנות השמונים.
בהמשך, הוא פגש את הזמרת-יוצרת האמריקאית מדונה בסוף שנות התשעים, כאשר הציג בפני חברת התקליטים שלה מאבריק רקורדס, דמואים מיצירותיו.
התחלה
מירווה זכה להצלחה כאשר היה גיטריסט בלהקת הפאנק טקסי גירל, במשך שמונה שנים, לפני שהקים ביחד עם חברתו, ג'ולייט, את "Juliette et les Indépendants". המיני-אלבום הראשון של טקסי גירל, SOS Mannequin, הופץ בתחילת 1980, על ידי חברות התקליטים פאתה מרקוני ו-EMI. מרווה אמר כי: "עבור נער, שנות ה-70 המאוחרות היו תערובת מוזרה של מוזיקת דיסקו ופאנק וזה היה בסדר לחבב את כל הז'אנרים". טקסי גירל עיצבה את הז'אנרים המנוגדים שהיו, לצליל של גל חדש.
קריירת סולו
בשנת 1990, הוציא מירווה את אלבום הבכורה שלו Mirwais, שהכיל תשע רצועות ובוצע על ידו באופן בלעדי בצרפתית; הוא עדיין לא למד אנגלית. בשנת 1998, הוא חתם על חוזה עם חברת התקליטים העצמאית הצרפתייה נאייבי רקורדס והוציא את הסינגל, "Disco Science". השיר זכה להצלחה והפך ללהיט דאנס ומועדונים, תוך שהופיע בפסקול הסרט, "סנאץ" ובפסקול הסרט "ארתור והמינימונים".
באוגוסט 2000, הוא הוציא את האלבום Production, שכלל את הסינגל "" שנעשה בשיתוף פעולה עם מדונה. האלבום כלל גם שני להיטים שזכו להצלחה במצעד הדאנס הבריטי: "Disco Science" ו-"Naive Song". בשנת 2001, הגיע "Naive Song" למקום השני במצעד שירי הדאנס קלאב.
מדונה
מדונה גייסה את מירווה לכתיבת והפקת ארבעה מהאלבומים שלה: Music, American Life, Confessions on a Dance Floor ו-Madame X. בנוסף לכך, הוא היה שותף לכתיבת שיר שנכלל באלבום הלהיטים שלה, Celebration. עם זאת, השיר טרם פורסם.
מירווה השתתף בכתיבת \ הלחנת \ הפקת השירים הבאים באלבומיה של מדונה: בנוסף לכך, האלבום Music, היה מועמד לשלושה פרסי גראמי כולל גם "אלבום השנה". בין היתר, זכה האלבום במספר פרסי המוזיקה של MTV אירופה. בנוסף לכך, מירווה היה מעורב בכתיבה וההפקה של הלהיט "Die Another Day", שנכלל בפסקול הסרט "למות ביום אחר". בהמשך, היה השיר מועמד לפרס גלובוס הזהב בקטגוריית "השיר המקורי הטוב ביותר".
סקר כוח אדם
סקרי כוח אדם הם סקרים שמטרתם לאסוף נתונים אודות שוק העבודה. סקרי כוח אדם משמשים לחישוב שיעור התעסוקה המוגדר בארגון העבודה הבינלאומי (ILO) אשר מפגיש בין ממשלות, מעסיקים ועובדים מ־187 מדינות. על פי ארגון העבודה הבינלאומי, סטטיסטיקה של עבודה ממלאת תפקיד חיוני בפיתוח והערכת התקדמות המדינות בנושא תעסוקה ומהווה כלי חשוב לניתוח המידע והבנת הבעיות בתחום.
שימוש
סקרי כוח אדם מספקים נתונים על מדדים חיוניים של שוק העבודה. מגוון רחב של מדינות נעזרות בנתוני הסקר כמקור עיקרי לניטור וקבלת החלטות בנושאי תעסוקה; נתוני הסקר משמשים לקביעת מדיניות כספית, פיסקאלית ותעסוקתית וכן לקביעת מדיניות בנושאי הפחתת עוני, השכלה והכשרה. מטרתו העיקרית של סקר כוח אדם היא לסווג את אוכלוסיית גיל העבודה (15 ומעלה) לשלוש קבוצות: מועסקים, מובטלים (שניהם יחד מכונים 'כוח העבודה') ואנשים שאינם שייכים לכוח העבודה. הסקר מאפשר מעקב אחר התפתחות בכוח העבודה, גודלו ותכונותיו, מדידת היקף האבטלה במשק ועוד.
סקרי כוח אדם באירופה
כל המדינות החברות באיחוד האירופי נדרשות לערוך סקר כוח אדם מדי שנה.
סקר כוח האדם של האיחוד האירופי (EU-LFS) הוא סקר המדגם הגדול ביותר במשקי הבית האירופיים. ה-Eurostat, (European Statistical Office – מנהלת הסטטיסטיקה האירופית) אשר מספק את המידע הסטטיסטי לאיחוד האירופי ואחראי על קידום התיאום הסטטיסטי בין מדינות, מפרסם את תוצאות הסקר עבור 35 המדינות המשתתפות בו: עשרים ושבע המדינות החברות האיחוד האירופי, הממלכה המאוחדת, שלוש מדינות EFTA (איסלנד, נורווגיה ושווייץ), וארבע מדינות מועמדות לאיחוד האירופי (מונטנגרו, צפון מקדוניה, סרביה וטורקיה). איסוף הנתונים המתפרסם על ידי ה-Eurostat מתייחס לשנים 1983 ואילך. סקר כוח אדם נערך באירופה לראשונה בשנות החמישים של המאה העשרים, בשש מדינות. עם השנים, גדל מספר המדינות העורכות את הסקר ונוצר תיאום בהגדרות הסקרים בין המדינות, בעיקר באמצעות חקיקה אירופאית. בשנים 1982 ו-1987 כונסו ועידות בינלאומיות של סטטיסטיקאים לנושא עבודה; ועידות אלה קבעו את אבני הדרך ליצירת יכולת השוואה גבוהה בין מדינות.
היסטורית, סקרי כוח אדם רבים באירופה נערכו רק פעם בשנה, באביב, שנחשבת עונה "רגילה" ומייצגת שאינה מושפעת משינויים עונתיים. שיטה זו לא אפשרה מעקב אחר מגמות לטווח הקצר של שוק העבודה ולכן הוחלט על מעבר לסקר שנתי המכסה את כל שבועות השנה. בין השנים 1998 ועד 2004 מדינות האיחוד האירופי עברו לביצוע סקר כוח אדם באופן רציף בהתאם להחלטה של הלשכה הסטטיסטית של האיחוד האירופי.
בישראל
סקר כוח אדם הוא בין הסקרים המרכזיים שעורכת הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה (הלמ"ס) החל משנת 1954, ובאופן שוטף משנת 1960 ועד היום. נתוני סקר כוח אדם כוללים את שיעור התעסוקה במשק (המכונה גם "שיעור האבטלה") אשר מפורסם מדי חודש. בנוסף, כוללים נתוני הסקר את תכונות כוח העבודה בחלוקה לפי גיל, מין, אזורי מגורים, ענפים כלכליים, משלחי יד ועוד. נתוני הסקר מיועדים לתכנון, למינהל ולמחקר של נושאים חברתיים וכלכליים המשמשים את מקבלי ההחלטות וגופים מדיניים, כלכליים וציבוריים (הכנסת, משרד האוצר, בנק ישראל, המוסד לביטוח לאומי ואחרים).
הסקר מבוסס על האוכלוסייה הקבועה של מדינת ישראל בגילאי 15 ומעלה, ונערך על מדגם של כ־12,000 דירות מדי חודש. באוכלוסיית הסקר נכללים: תושבים קבועים השוהים בישראל, תושבים קבועים השוהים מחוץ לישראל שנה או פחות ברציפות, עולים חדשים ועולים בכוח, מרגע בואם לישראל, תיירים, מתנדבים ותושבים ארעיים השוהים בישראל יותר משנה ברציפות.
מתודולוגיה
שיטות הדגימה, האמידה והחקירה של סקר כוח אדם השתנו במהלך השנים. בשנת 2012 הוכנסו בסקר כוח אדם בישראל שינויים לאור ההרחבה של הגדרת כוח העבודה לכלל כוח העבודה במקום כוח העבודה האזרחי בלבד, ומתכונת הסקר שונתה מסקר רבעוני לסקר חודשי. מאז שנת 2012, מרואיינים בסקר בכל חודש כ־20,500 בני 15 ומעלה. הדירות המשתתפות בסקר נדגמות בשני שלבים: בשלב הראשון דוגמים יישובים יחסית לגודלם כך שהסתברות היישוב להידגם היא יחסית לגודלו; בשלב השני של הדגימה דוגמים דירות למגורים מתוך יישובי המדגם. כדי לצמצם את טעויות הדגימה, שולבה בסקר כוח אדם שיטת אמידה חדשה המכונה "אמידה משולבת", המכיילת את נתוני הפרטים ומשקי הבית המשתתפים בחודש מסוים לסך כל האוכלוסייה הידוע לפי חתכים של אזור גאוגרפי, מין וקבוצת גיל ובנוסף לתכונות כוח עבודה מהחודש הקודם.
כל דירה הנכללת במדגם מרואיינת שמונה פעמים לפי הדגם המוכר בסימון 4-8-4: ארבעה ראיונות בחודש הכניסה לסקר ובשלושת החודשים שאחריו, הפסקה של שמונה חודשים, ולאחר מכן ארבעה ראיונות רצופים נוספים בחודשים הבאים. הרציונל של שיטה זו הוא למדוד שינויים בתעסוקה של אנשים לאורך זמן והראיונות החוזרים מאפשרים מיפוי שינויים במקומות עבודה, כמות שעות עבודה, אופי העבודה של אנשים לאורך טווח של שנה וארבעה חודשים. במסגרת הריאיון נאספים פרטים על בני משק הבית אשר מתגוררים בדירה, ופרטי השכלה ועבודה על בני 15 ומעלה. לפי הגדרות ארגון העבודה בינלאומי נמדדת התעסוקה של כל אדם מגיל 15 ומעלה ולכן נתוני תעסוקה נאספים על האנשים בגילאים אלה, בפועל מפורסמים נתונים על בני 15 ומעלה לצד נתונים על בני גיל 21–64 או נתונים על בני 25–64 שמהווים את כוח העבודה העיקרי במדינות המפותחות.
הנתונים נאספים בשתי שיטות עיקריות: ראיונות פנים אל פנים וראיונות טלפוניים. על פי רוב, בשלב הראשון נערך ריאיון פנים אל פנים, ובשבעת השלבים שאחריו נערך ריאיון טלפוני. החל מחודש מרץ 2020 עקב משבר נגיף הקורונה הוחלפו הראיונות פנים-אל-פנים בבתי התושבים בראיונות טלפוניים. כמו כן, לפי הגדרות הסקר, רוב העובדים שהוצאו לחופשה ללא תשלום החל מחודש מרץ 2020 נחשבים כ"מועסקים אשר נעדרים זמנית מעבודתם".
שברולט סטנדרט
שברולט סטנדרט (באנגלית: Chevrolet Standard, קרוי גם: Chevrolet Standard Mercury, וגם: Chevrolet Standard Six) היא מכונית משפחתית בסגנון טורפדו שבנוסף יוצרה במספר תצורות ספורטיביות, מתוצרת חטיבת המכוניות שברולט בחברת ג'נרל מוטורס האמריקאית אשר יוצרה בין השנים 1933–1936 בארצות הברית, קנדה, יפן, איחוד דרום אפריקה, ארגנטינה ובלגיה.
סדרות
==נתונים==
מרכז המידע לאמנות ישראלית
מרכז המידע לאמנות ישראלית הוא ארכיון ומרכז מידע העוסק בתיעוד האמנות בישראל. המרכז, שהוקם בשנת 1975, ממוקם במוזיאון ישראל, ירושלים.
מרכז המידע לאמנות ישראלית הוקם בשנת 1975 כחלק ממוזיאון ישראל. במשך שנות פעילותו אסף המרכז מידע הקשור לכ-12,800 אמנים ישראלים הכולל תצלומים ותצלומי עבודות, כתבות עיתונות, הזמנות לתערוכות, סרטים ועוד.
במרכז המידע מתועד ומקוטלג חומר רב על אודות אמנים ישראלים ועבודותיהם, החל מן השנים המוקדמות של האמנות הישראלית. המרכז מציע למבקרים מאגר מידע מקיף ובו חומר על אלפי אמנים ואמניות ישראלים - ציירים, פסלים, צלמים, מעצבים, אמני קרמיקה, צורפים, ועוד. בין תיקי האמן שבמרכז נמצאים תיקיהם של אמנים ידועי שם בצד אלה של אמנים בראשית דרכם.
בנוסף, מכיל מרכז המידע כמה אוספים ייחודיים ובהם אוסף תצלומיו של הצלם ישראל צפריר, המכיל כ-10,000 תצלומים של אמנים ויצירות אמנות של אמנים ישראלים; ארכיון גלריה דבל, שנתרם בשנת 2007 למרכז; אוסף הסרטים התיעודיים שיצר פרץ ואן ראלטה; אוסף מעזבונו של גבריאל טלפיר; אוסף תצלומי אמנים ישראלים שיצר הצלם האמריקאי סטנלי בטקין; ארכיון בת-שבע ויצחק כץ, המכיל כתבים שלו וכן מכתבים של ציונה תג'ר, ישראל פלדי ואריה לובין, ארכיון המתעד את פעילותן של נורה ונעמי; אוסף התכתבויות של ברטה אורדנג ועוד.
החל משנת 2010 עובר המרכז תהליך של דיגיטציה ומסד הנתונים הממוחשבים שלו מכיל מעל 5,000 קטעי עיתונות ומעל 15,000 קישורים לתערוכות. אתר האינטרנט של המרכז מציע מידע דו-לשוני (עברית ואנגלית) על כ-5,800 אמנים ישראלים.
True (אלבום של אביצ'י)
True הוא אלבום הבכורה של המפיק השוודי אביצ'י. האלבום יצא לאור ב-13 בספטמבר 2013 דרך חברות התקליטים PRMD Music ואיילנד רקורדס. האלבום קודם על ידי חמישה סינגלים, כאשר הראשון מביניהם "Wake Me Up" זכה להצלחה רבה והגיע לפסגת מצעדי שירים רבים ברחבי העולם.
ב-24 במרץ 2014 הוציא אביצ'י גרסת רמיקסים של האלבום בשם "True (Avicii by Avicii)".
אין קונספט
אין קונספט הוא אלבום הבכורה של הזמרת הישראלית אגם בוחבוט. את האלבום הוציאה לאור ב-9 בפברואר 2022 חברת התקליטים z.i הפקות.
רקע
ב-30 בינואר 2022 פרסמה בוחבוט בחשבון האינסטגרם שלה את תאריך יציאת האלבום ואת עטיפתו. אירוע השקת האלבום התקיים ב-9 בפברואר 2022 בהופעה חיה של בוחבוט על בימת "רידינג 3". בריאיון לאתר "פרוגי" הסבירה כי היא הרגישה במהלך שנת 2021 יותר בוגרת באמצעות הקול הפנימי שלה. עוד הוסיפה כי הקול הנחה אותה וסייע לה לברור בין השירים ולבחור אלו מהם יכללו באלבום. בין יוצרי האלבום שסייעו לבוחבוט בכתיבתו והפקתו נמצאים ג'ורדי, רון ביטון, איתי שמעוני, גיל ויין, דולי ופן ומשה פרץ.
Britney Ever After
Britney Ever After הוא סרט טלוויזיה דרמה ביוגרפי אמריקאי, המבוסס על חייה של בריטני ספירס, אשר בוים על ידי לסלי ליבמן ונכתב על ידי אן-מארי הס. הסרט שודר לראשונה בערוץ הטלוויזיה לייפטיים ב-18 בפברואר 2017.
הסרט הוא סרט ביוגרפי רופף ולא רשמי, מאחר שלספירס או לקרוביה לא היה מעורבות מסוימת בסרט. בזמן ריאיון עיתונאי שניתן על ידי מקורבת לספירס, היא אמרה שהכוכבת "לא תתרום בשום צורה לסרט של לייפטיים... והיא לא תכיר בו".
ביקורת
מגזין המוזיקה NME כינה את הסרט "תאונת דרכים" וביקר אותו בשל אי הדיוקים הרבים ובחירת הליהוק שלו. הבילבורד מתח ביקורת על הסרט על כך ש-"חסרים יותר מדי חלקים". הגרדיאן נתן ביקורת מעורבת יותר על הסרט, וכינה אותו "דביק, אבל משכנע באופן מוזר".
שיר חדש
שיר חדש הוא אלבום האולפן השביעי של הזמר אהוד בנאי. באלבום זה מילות השירים מבוססות על טקסטים יהודיים מסורתיים - זמירות, פיוטים, ותפילות המושרים בהזדמנויות שונות. את הלחנים שאב בנאי ממספר מקורות - משפחתו, בתי הכנסת התימני והאשכנזי שבשכונתו והרב שלמה קרליבך. במספר שירים באלבום משתתפים אשתו של בנאי ואביו. מתוך אלבום זה יצאו הסינגלים "שלשה דברים", "אל אדון על כל המעשים", "השמיעיני את קולך" ו"הנשמה לך". האלבום הגיע למעמד אלבום זהב תוך שבוע מיום צאתו לחנויות. בנאי עצמו היה המפיק המוזיקלי של האלבום.
חייו והרפתקאותיו של ניקולס ניקלבי (סרט, 1982)
חייו והרפתקאותיו של ניקולס ניקלבי (באנגלית: The Life and Adventures of Nicholas Nickleby) הוא עיבוד בן תשע שעות לרומן באותו שם מאת צ'ארלס דיקנס. הסרט צולם בהפקה של הלהקה השייקספירית המלכותית שהועלתה בתיאטרון אולד ויק בלונדון עבור 'ערוץ 4', שזו הייתה הפקת הדרמה הראשונה שלו בעת שהחל לשדר באותה עת.
פרסים
ההפקה זכתה בפרס אמי לבידור בפריים טיים בקטגוריית מיני-סדרה מצטיינת. עוד הייתה הסדרה מועמדת לפרס אמי בקטגוריות עיצוב השיער, עיצוב אמנותי, עיצוב גרפי, וכותרות הפתיחה. רוג'ר ריס היה מועמד לפרס השחקן המצטיין במיני-סדרה או סרט. דייוויד תרלפול היה מועמד לפרס שחקן המשנה המצטיין במיני-סדרה או סרט, והמחזאי דייוויד אדגר היה מועמד לפרס התסריט במיני-סדרה, סרט או תוכנית ספיישל.
ג'יימס טראסלו אדמס
ג'יימס טראסלו אדמס (באנגלית: James Truslow Adams; 18 באוקטובר 1878 – 18 במאי 1949) היה פובליציסט והיסטוריון פופולרי של ההיסטוריה של ארצות הברית. על אף שלא הייתה לו השכלה פורמלית בהיסטוריה, נחשבים ספריו, בעיקר הטרילוגיה על תולדות ניו אינגלנד והספר "האפוס של אמריקה" לספרי יסוד בתחום.
תולדות חייו
בשנת 1912 החליט שהרוויח דיו ופנה לעסוק במחקר ובכתיבה היסטורית. במלחמת העולם הראשונה כבר נחשב לאינטלקטואל בולט והיה חבר בצוות המשא ומתן לשלום של אדוארד האוס ובצוות החשיבה של הנשיא וודרו וילסון לגיבוש העקרונות האמריקאים האוניברסליים לקראת ועידת השלום בפריז (1919) והקמת חבר הלאומים. כמו כן היה חבר המשלחת האמריקאית לוועידת שיחות השלום בפריז והממונה על המיפוי.
בשנת 1921 יצא לאור הספר הראשון בסדרת ספריו על ההיסטוריה של ניו אינגלנד, ייסוד ניו אינגלנד, שזכה בפרס פוליצר. עד 1926 הוציא עוד שני כרכים של ההיסטוריה של ניו אינגלנד. ספרו הבא, היסטוריה חברתית של אמריקה הקולוניאלית הבריטית, Provincial Society, 1690-1763, זכה לשבחים. הספר "האפוס של אמריקה" מ-1931 מסכם למעשה את הנרטיב המרכזי בהיסטוריוגרפיה של ארצות הברית. הספר היה רב-מכר עולמי ותורגם גם לעברית. בספר זה טבע את המונח "החלום האמריקאי" והגדירו כחזון של חיי עושר ושגשוג והזדמנויות לכל, בהתאם ליכולתו של הפרט להשיגם.
בשנות ה-40 של המאה ה-20 היה עורך משותף של המילון רב-הכרכים להיסטוריה אמריקאית, של האטלס להיסטוריה אמריקאית ושל האלבום להיסטוריה אמריקאית בארבעה כרכים.
אדמס היה כותב פורה של מאמרים רבים בעיתונות ובכתבי עת על נושאים היסטוריים שונים ופרסם 21 מונוגרפיות.
משנת 1930 היה חבר האקדמיה האמריקנית לאמנויות ולספרות.