cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
מבצע קה
קרב האי רנל
במהלך היום איתרו את כוח משימה 18 צוללות יפניות, ודיווחו לרבאול על התקדמותו. בהתאם לכך, המריאו בשעות אחר הצהריים מרבאול 16 מפציצי מיצובישי G4M, ו-16 מפציצי מיצובישי G3M חמושים בטורפדו, בדרכם לתקוף את כוח המשימה של גיפן, שבאותה עת נמצא בין האי רנל וגוודלקנל. המפציצים תקפו את כוח המשימה האמריקני בשני גלים בשעה 19:00 ובשעה 20:00, ושני טורפדו פגעו בסיירת הכבדה "שיקגו", והסבו לה נזק רב. בתגובה הורה הלסי לגיפן לשוב לבסיס, ושלח גוררת כדי לגרור את שיקגו, בליווי שש משחתות. בשעה 16:00 ב-30 בינואר תקפו 11 מפציצים יפנים את שיקגו ואת מלוותיה. על אף שמטוסי ויילדקט הפילו שמונה מפציצים, הצליחו הטייסים היפנים לפגוע בסיירת עם ארבעה טורפדו וגרמו לשקיעתה ב-16:44. בנוסף, נפגעה המשחתת "לה ולטה" מפגיעת טורפדו שגרם נזק רב.
בשעה 18:30 ב-29 בינואר יירטו קורבטות הצי המלכותי של ניו זילנד "מואה" ו"קיווי" את הצוללת היפנית I-1, בעת שפרקה אספקה בחוף הצפוני של גוודלקנל, והתנגשו בה בכוונה כדי להוציאה מכלל פעולה.
הפינוי הראשון
ב-31 בינואר הכין מיקווה את 19 המשחתות שלו להפלגה מאיי שורטלנד לביצוע הפינוי הראשון, ומפקד הכוח, שנקרא כוח התגבורת, היה אדמירל משנה שינטארו השימוטו. 60 מטוסים ימיים עמדו מוכנים לסייע לכוח התגבורת באיתור ובתקיפת כוחות אויב, ובעיקר ספינות הטורפדו האמריקניות.
כדי למנוע נסיגה יפנית לדרום, שלח פאץ' גדוד מהדיוויזיה המשולבת לוורהואה (Verahue) שבחוף המערבי, כדי לחסום את נתיב הנסיגה האפשרי דרומה. שש נחתות ומשחתת תובלה, מלוות בארבע משחתות, הנחיתו כ-1,500 חיילים ונחתים, בפיקודו של קולונל אלכסנדר ג'ורג', בחוף המערבי ב-1 בפברואר. מטוס סיור יפני שהבחין בשיירת התובלה דיווח למפקדיו, וגל תקיפה של 13 מפציצי אאיצ'י D3A ("ואל") מלווים ב-40 מטוסי זירו המריא מבוגנוויל כדי לתקוף אותה. המשחתות האמריקניות חשבו תחילה שמדובר במטוסים ידידותיים ולא פתחו באש נ"מ, דבר שאיפשר למטוסים היפנים לגשת להתקפה ללא כל הפרעה. בשעה 14:53 הטילו המפציצים היפנים את פצצותיהם ופגעו במשחתת "דה הייבן" שלוש פעמים, והיא שקעה תוך מספר דקות, עם 167 מאנשי צוותה, וגם המשחתת "ניקולס" ניזוקה ממספר החטאות קרובות.
בשעה 11:30 ב-1 בפברואר יצא השימוטו מאיי שורטלנד בראש 19 המשחתות שלו. בשעות אחר הצהריים תקפו את השיירה מטוסים מכוח אוויר קקטוס, ופגעו במשחתת "מקינאמי", אוניית הדגל של השימוטו, והסבו לה נזק כבד. השימוטו נאלץ להעביר את דגלו למשחתת "שיריוקי", ושלח את "פומיזוקי" ללוות את מקינאמי בחזרה לאיי שורטלנד, בעוד ששאר הטור המשיך בדרכו. בשעה 22:45 נתקלו המשחתות בכוח ספינות טורפדו אמריקניות בין גוודלקנל לאי סאבו, ושני הצדדים נכנסו לקרב טורפדו על פני שלוש השעות הבאות, במהלכן טיבעו המשחתות ומטוסי הסיוע שלהם שלוש ספינות טורפדו.
באותה עת התקרבו 12 משחתות התובלה לנקודות האיסוף בכף אספרנס ובקמימבו, ועגנו בהן בשעה 22:40 וב-00:00, בהתאמה. צוותי המשחתות השיטו את החיילים מהחוף אל הספינות על גבי ארבות, ועד השעה 01:58 עלו למשחתות 4,935 חיילים, בעיקר מהדיוויזיה ה-38. בעת שעמד כוח הפינוי לעזוב את החוף, אירע פיצוץ עז באחת ממשחתות הליווי, "מקיגומו", שככל הנראה נגרם מטורפדו ששיגרה ספינת טורפדו אמריקנית או ממוקש ימי, שגרם לשקיעתה. בבוקר המחרת, במהלך ההפלגה חזרה לאיי שורטלנד, תקפו את השיירה מטוסים מכוח אוויר קקטוס אך לא הסבו כל נזק, והמשחתות הגיעו בשלום לבסיסן בשעה 12:00 ב-2 בפברואר.
הפינויים הנותרים
ב-4 בפברואר הורה פאץ' לרגימנט הרגלים ה-161 להחליף את הרגימנט ה-147 בחזית, ולהמשיך בהתקדמות מערבה. במקביל נסוג גדודו של יאנו לעמדות מוכנות על גדת נהר הסגילאו (Segilau), וחיילים נוספים נשלחו דרומה כדי לעצור את התקדמותו של הגדוד של ג'ורג' צפונה. במקביל, עגן צי בעלות הברית של הלסי 240 מילים ימיים דרומית לגוודלקנל, והמתין להופעת כוח אויב.
לאחר הפינוי הראשון שלח קונדו שתי משחתות מקבוצת הקרב שלו לאיי שורטלנד כדי למלא את מקומן של המשחתות של השימוטו שנפגעו בליל הפינוי הראשון, ובשעה 11:30 ב-4 בפברואר יצאה לדרכה שיירת הפינוי השנייה. באותו לילה לא היה ירח, ורוח קלה העלתה רק גלים נמוכים בים – תנאים נוחים לביצוע הפינוי. באותו לילה אף לא ארבו ליפנים ספינות טורפדו, והפינוי עבר ללא הפרעה, כש-3,921 חיילים, בעיקר מהדיוויזיה השנייה, ובכללם היאקוטאקה ואנשי מטהו, עלו על המשחתות. בדרכן חזרה תקפו את המשחתות מטוסים משדה הנדרסון, אך הסבו רק נזק קל למשחתת "מאיקאזו", והשיירה הגיעה לבוגנוויל בצהרי 5 בפברואר.
בשלב זה עוד החזיקו האמריקנים בדעה שגיחות המשחתות היפניות בלילות הקודמים היו מבצעי תגבור, ולכן פאץ' הורה לכוחותיו להמשיך להתקדם בהדרגה ובזהירות. גדודו של ג'ורג' נעצר ב-6 בפברואר בכפר טיטי שבחוף המערבי, ובאותו יום התחיל הרגימנט ה-161 להתקדם מערבה לאורך החוף הצפוני, והגיע לנהר אומסאני (Umasani). במקביל להתקדמות האמריקנים, נסוגו 2,000 החיילים היפנים הנותרים בגוודלקנל לכפר קמימבו. ביום המחרת חצה הרגימנט ה-161 את האומסאני והגיע למרחק 14 קילומטרים מכף אספרנס, ואילו הגדוד של ג'ורג' התקדם מעט צפונה, ונעצר כשני קילומטרים מצפון לכפר מרובובו (Marovovo).
תוצאות הקרב
עם שחר 8 בפברואר המשיכו הכוחות האמריקנים בהתקדמותם, אך נתקלו רק במספר חיילים יפנים בודדים, שהיו חלשים וחולים מדי מכדי לקום. בשלב זה הבין פאץ' שגיחות הטוקיו אקספרס בימים האחרונים היו למעשה מבצעי פינוי, ושלמעשה הצבא היפני נטש את האי. בשעה 16:50 ב-9 בפברואר נפגשו הגדוד של ג'ורג' והרגימנט ה-161 בסמוך לכפר טנרו, הסמוך לכף אספרנס, ופאץ' דיווח להלסי שגוודקנל נכבש לחלוטין על ידי בעלות הברית, וש"לטוקיו אקספרס אין יותר תחנות בגוודלקנל".
היפנים פינו 10,652 חיילים מגוודלקנל, מתוך כ-33,000 החיילים שנשלחו לאי מתחילת המערכה. 600 מהחיילים שהתפנו מתו מפציעותיהם ומתת-תזונה בטרם הספיקו לקבל טיפול רפואי נאות, ו-3,000 נוספים נאלצו להתאשפז לזמן ממושך. לאחר שהסתיים מבצע הפינוי, החזיר יממוטו את קבוצת הקרב של קונדו ללגונת טרוק. הדיוויזיה ה-38 והדיוויזיה השנייה נשלחו לאחר מכן לרבאול, ומחליפים רבים נשלחו כדי למלא את שורותיהן המדולדלות. הדיוויזיה השנייה נשלחה לפיליפינים במרץ 1943, והדיוויזיה ה-38 נותרה להגן על רבאול ועל סביבתה. הארמייה האזורית השמינית והצי השמיני הסיגו את קווי ההגנה שלהם, וריכזו את כוחותיהם בהגנת איי שלמה המרכזיים. הארמייה ה-17 נשארה בבוגנוויל והחלה בתהליך שיקום. מספר חיילים יפנים שנותרו מאחור, נהרגו אות נתפסו על ידי חיילי בעלות הברית בגוודלקנל, והאחרון שבהם נכנע ב-1949.
מספר היסטוריונים העבירו ביקורת על פיקוד בעלות הברית, ובעיקר על הלסי ועל פאץ', על כך שלא ניצלו את העליונות המוחצת של האמריקנים כדי למנוע את פינוי החיילים היפנים. על אף זאת, היה כיבוש האי גוודלקנל להישג בעל חשיבות אסטרטגית רבה עבור בעלות הברית, וממנו הן המשיכו במערכה נגד האימפריה היפנית בדרום מזרח אסיה ובאוקיינוס השקט, עד סוף מלחמת העולם השנייה וכניעת יפן באוגוסט 1945.
שמחה בבה
שמחה בבה (27 בנובמבר 1902 - 10 בדצמבר 1973) היה איש ציבור ישראלי שכיהן כחבר הכנסת מטעם הציונים הכלליים בכנסת השנייה והשלישית.
ביוגרפיה
בבה נולד בפולין. בנעוריו החל לפעול בתנועת "עת לבנות" ומשנת 1926 היה חבר הוועד המרכזי של ההסתדרות הציונית בפולין. פעילותו המקצועית והציבורית כללה את היותו מנהל לשכת המסחר פולין-ארץ ישראל בוורשה, וכן עורך העיתון "ציוניסטישע וועלט". בשנת 1933 עלה לארץ ישראל.
משנת 1945 היה בבה מנהל הרשות שטיפלה בקליטת החיילים היהודים המשוחררים מהצבא הבריטי. לאחר קום המדינה השתלב במשרד הביטחון והיה סגן מנהל אגף החייל.
נבחר לכנסת מטעם הציונים הכללים, וכיהן בה בשנים 1951–1959. לאורך שנות כהונתו היה חבר ועדת הפנים, ועדת הכלכלה, ועדת הכנסת וועדת העבודה.
הווארד הנסון
הווארד הרולד הנסון (באנגלית: Howard Harold Hanson; 28 באוקטובר 1896 - 26 בפברואר 1981) היה מלחין ומנצח אמריקאי, מחנך, תאורטיקאי מוזיקה ותומך נלהב במוזיקה אמריקאית קלאסית.
ילדות, נעורים ולימודים
הנסון נולד בוואהו, נברסקה להורים שוודים, הנס והילמה (ארקסטרום) הנסון. בשחר ילדותו למד מוזיקה אצל אמו. בהמשך למד במכללת לותר בוואהו, שם סיים את לימודיו ב-1911 ובמכון לאמנות המוזיקה בניו יורק, אצל המלחין ותאורטיקאי המוזיקה פרסי גטשיוס, בשנת 1914. הנסון המשיך את לימודיו באוניברסיטת נורת'ווסטרן בשיקגו והשתלם בקומפוזיציה אצל המומחה למוזיקה כנסייתית, פיטר לאטקין ואצל ארנה אולדברג. לכל אורך שנות לימודיו למד הנסון פסנתר, צ'לו וטרומבון. הנסון קיבל תואר ראשון מאוניברסיטת נורת'ווסטרן בשנת 1916, ושם החל בקריירת ההוראה שלו כמורה מסייע.
ראשית הקריירה והשתלמות באיטליה
באותה שנה קיבל הנסון את המשרה המלאה הראשונה שלו כמורה לתאוריה של המוזיקה ולקומפוזיציה במכללת פאסיפיק בקליפורניה, וכעבור שלוש שנים בסך הכול מינתה אותו המכללה לדיקן הקונסרבטוריון לאמנויות בשנת 1919. בשנת 1920 חיבר את "מחזה יער קליפורניה", יצירתו הראשונה שקיבלה תשומת לב לאומית. הנסון כתב גם מספר יצירות תזמורתיות וקאמריות במהלך שנותיו בקליפורניה, ביניהן "קונצ'רטו דה קאמרה", "אגדה סימפונית", "רפסודיה סימפונית", יצירות שונות לפסנתר סולו, כמו "שני קטעים לחג המולד" ו"הסוויטה הסקנדינבית", לכבוד מורשתו הלותרנית והסקנדינבית.
הנסון היה הראשון לקבל, בשנת 1921, את פרס רומא של האקדמיה האמריקאית, מטעם האקדמיה האמריקאית ברומא, על "מחזה יער קליפורניה" ועל הפואמה הסימפונית "לפני עלות השחר". בכספי המענק חי הנסון באיטליה במשך שלוש שנים. בתקופת שהותו באיטליה כתב הנסון "רביעייה בפרק אחד", "לוקס אטרנה", "הקינה לבאוולף" והסימפוניה מס' 1, "הנורדית", שבביצוע הבכורה שלה ניצח על תזמורת אוגוסטאו ב-30 במאי 1923. קביעה מוטעית ייחסה להנסון לימודי קומפוזיציה ו/או תזמור אצל אוטורינו רספיגי, שלמד תזמור אצל ניקולאי רימסקי-קורסקוב, האוטוביוגרפיה שלא התפרסמה של הנסון מזימה את הקביעה, המיוחסת לרות ואטאנייב, לפיה למד אצל רספיגי.
קריירה באיסטמן
עם שובו מרומא יצאה הקריירה של הנסון לדרך. הוא ניצח על התזמורת הסימפונית של ניו יורק בביצוע הפואמה הסימפונית שלו, "צפון ומערב". בשנת 1924 ניצח ברוצ'סטר, ניו יורק, על הסימפוניה הראשונה שלו, וקונצרט זה משך אליו את תשומת לבו של ג'ורג' איסטמן, ממציא המצלמה וסרט הצילום של קודאק, שבחר בהנסון כמנהל בית הספר איסטמן למוזיקה. הנסון כיהן במשרה זו במשך ארבעים שנה וקידם את המוסד לאחד מבתי הספר למוזיקה היוקרתיים ביותר באמריקה. זאת השיג בשיפור תוכנית הלימודים, בהבאת מורים טובים יותר ובהעלאת רמתן של תזמורות בית הספר. ביוזמתו הושג איזון בין מורים אירופאים לאמריקאים בסגל ההוראה, גם כשהדבר הצריך ויתור על בלה בארטוק. הנסון הציע לברטוק משרה בהוראת קומפוזיציה באיסטמן, הצעה שברטוק דחה משום שלא סבר, שאפשר ללמד קומפוזיציה. ברטוק העמיד את הנסון במצב לא נוח, משום שביקש ללמד פסנתר באיסטמן, בשעה שתקן מורי הפסנתר היה מלא וטכניקת הפסנתר של ברטוק לא ענתה על דרישות האיכות של תלמידי איסטמן.
בשנת 1925 יזם הנסון מפעל של "קונצרטים תזמורתיים של מלחינים אמריקאים" בהמשך ייסד את התזמורת הסימפונית של איסטמן-רוצ'סטר, שכללה נגנים ראשונים מן הפילהרמונית של ריצ'סטר וסטודנטים נבחרים מאיסטמן. "פסטיבלים למוזיקה אמריקאית" היו הפרויקט הבא. הנסון הרבה להקליט עם תזמורת איסטמן-רוצסטר, לא רק מיצירותיו הוא, אלא גם משל מלחינים אמריקאים אחרים, כמו ג'ון אולדן קרפנטר, צ'ארלס טומלינסון גריפס, ג'ון נואולס פיין, וולטר פיסטון, ויליאם גרנט סטיל ואחרים. הנסון העריך, שיותר מ-2000 יצירות של מעל 500 מלחינים אמריקאים נוגנו בביצועי בכורה בתקופת כהונתו באיסטמן.
לחגיגות היובל של התזמורת הסימפונית של בוסטון הזמין סרגיי קוסביצקי אצל הנסון את הסימפוניה השנייה שלו, ה"רומנטית", והשמיע אותה בביצוע בכורה ב-28 בנובמבר 1930. יצירה זו הייתה לנודעת ביותר ביצירותיו של הנסון.
בשנת 1944 קיבל הנסון פרס פוליצר על הסימפוניה הרביעית שלו, שכותרת המשנה שלה היא "רקויאם". בשנת 1945 היה לראשון שקיבל את פרס דיטסון לניצוח על מחויבות למוזיקה אמריקאית.
בין השנים 1946 ל-1962 היה הנסון פעיל באונסק"ו. הארגון הזמין אצלו את ה"פסטורלה לאבוב ופסנתר" וה"פסטורלה לאבוב, כלי מיתר ונבל" לוועידה העולמית של 1949 בפריז.
הנסון המשיך לנצח, להלחין ולכתוב גם בשנות השמונים לחייו, עד למותו ברוצ'סטר, ניו יורק.
האינתיפאדה בעיראק (1952)
האינתיפאדה בעיראק הייתה סדרה של שביתות והפגנות אלימות נגד בית המלוכה העיראקי וההסכם האנגלו-עיראקי שהתרחשו בעיראק בשנת 1952. בהשראת מהפכת הקצינים החופשיים במצרים והלאמת שדות הנפט באיראן, ביקשו המתקוממים לכפות את התפטרותו של פייסל השני, להפוך את המדינה לרפובליקה, ולקבוע את עצמאותה המלאה של עיראק מבריטניה, על ידי קבלת שליטה על ענייני החוץ שלה.
אירועי ההתקוממות
ב-23 באוגוסט 1952 פתחו עובדי הנמל בבצרה בשביתה. סטודנטים בקולג' לרוקחות בעיראק הלכו בעקבותיהם ב-26 באוקטובר. המפלגה הקומוניסטית העיראקית, שעמדה גם מאחורי המהומות של 1948, מילאה תפקיד מוביל בהתקוממות. על אף שהמפגינים היו אנטי-מלוכנים באופן נחרץ, הם היו בעלי נטייה חיובית לצבא, שהיה סמל לאחדות לאומית ולעצמאות עיראקית.
ב-23 בנובמבר החליף דודו של פייסל השני, העוצר עבד אל-אילה, את ראש ממשלת עיראק המכהן מוסטפא מחמוד אל-עומרי בגנרל נור א-דין מחמוד, שדיכא את המהומות ביד קשה. מחמוד הנהיג חוק צבאי ועוצר, סגר מפלגות ועיתונים פוליטיים ועצר מפגינים מובילים. המפגינים גינו את מחמוד ודרשו את התפטרותו לטובת מנהיג המפלגה הדמוקרטית הלאומית, קאמיל אל-צ'דירצ'י, שכיהן לזמן קצר כשר הכלכלה של בכר סדקי לאחר הפיכת 1936.
אחרית דבר
ב-1953 נבחר ג'מיל אל-מדפעי לראשות ממשלת עיראק והחליף את מחמוד. במאי הגיע פייסל השני לגיל בגרות וקיבל על עצמו את תפקידו ואחריותו של המלך.
בשנת 1958, הפילו קציני צבא את המלוכה בהפיכה, ורצחו את משפחת המלוכה.
פאקו רבאן
פרנסיסקו "פאקו" רבאנדה קוארבו (בספרדית: Francisco "Paco" Rabaneda Cuervo; ידוע בעיקר תחת השם פאקו רבאן; 18 בפברואר 1934 – 3 בפברואר 2023) היה מעצב אופנה ספרדי.
ביוגרפיה
רבאן נולד בפסאיה שבמחוז גיפוסקואה בחבל הבסקים. אביו, היה קולונל רפובליקני אשר הוצא להורג על ידי אנשיו של פרנסיסקו פרנקו במהלך מלחמת האזרחים בספרד. לאחר ניצחונו של פרנקו ב-1939 ברחו רבאן ואמו לצרפת ושם למד אדריכלות.
אופנה
רבאן החל את דרכו בעולם האופנה כמעצב תכשיטים עבור בתי אופנה כגון ז'יבנשי, כריסטיאן דיור ובלנסיאגה. רבאן ייסד את בית האופנה הנושא את שמו בשנת 1966. הוא נודע כילד הרע של עולם האופנה הצרפתי בעיקר בגלל שימושו בחומרים לא קונבנציונליים בעיצוביו כגון מתכת, נייר ופלסטיק.
רבאן נודע עבור עיצוב התלבושות לסרט המדע הבדיוני "ברברלה" משנת 1968 בכיכובם של ג'יין פונדה, הוגו טוגנאצי, אניטה פלנברג ומרסל מרסו.
פרנסואז ארדי אהבה את עיצוביו של רבאן במיוחד והזמרת הצרפתייה מילן פארמר הביאה את עיצוביו של רבאן בפני קהל נרחב יותר כאשר לבשה אותם בהופעותיה.
קוסמטיקה
ב-1968 החל רבאן לשתף פעולה עם בית הבישום הספרדי "Puig" אשר החלו לשווק את בשמיו. ב-1976 החברה הקימה מפעל בצרפת. רבאן חווה בעיות משפטיו עם הפצת בשמים תחת החברה איתה עבד בברזיל בתחילת שנות השמונים ולקראת סוף העשור חזר למכור שם את בשמיו.
עיסוקים אחרים
בשנת 2005 פתח רבאן במוסקבה שברוסיה תערוכה ראשונה של ציוריו. את התערוכה פתח במילים: "אני בן 72 ורציתי להציג אותם בפני כולם לפני שאיעלם מהעולם. לא הראתי את ציוריי לאף אחד מלבד סלבדור דאלי לפני 30 שנה והוא אמר לי להמשיך לצייר." אחד מהציורים הושפע מתקרית משבר בני הערובה בבסלאן. רבאן רצה שכל הכסף שיכנס ממכירת הציורים יתרם לנשים בבסלאן.
פיה סונדהאגה
פיה מריאן סונדהאגה (בשוודית: Pia Sundhage; נולדה ב-13 בפברואר 1960) היא כדורגלנית עבר ומאמנת כדורגל שוודית. היא נחשבת לאחת מהכדורגלניות השוודיות הטובות ביותר אי פעם ולאחת המאמנות המצליחות בתולדות נבחרת ארצות הברית.
כשחקנית
סונדהאגה נולדה במחוז וסטרה ייטלנד בפברואר 1960, וכבר בגיל 15 ערכה את הופעת הבכורה שלה בנבחרת שוודיה הבוגרת. ב-1978 היא החלה לשחק בפאלקופינגס מליגת העל השוודית לנשים, ושנה לאחר מכן עברה לקבוצת הצמרת ג'יטקס, שם שיחקה לצד חברתה לנבחרת - אליזבת ליידיניה. בשלוש שנותיה בג'יטקס, זכתה סונדהאגה בשתי אליפויות וגביע מדינה אחד. ב-1981, היא אף קיבלה את פרס כדורגלנית השנה בשוודיה, לאחר שהובילה את קבוצתה לזכייה בדאבל. בשנים 1982 ו-1983, שיחקה סונדהאגה באסטר, וסיימה פעמיים כמלכת השערים של הליגה השוודית.
ב-1984, נערכה אליפות אירופה הראשונה לנשים, והנבחרת השוודית הגיעה למפגש גמר כפול מול אנגליה. בסיום שני המשחקים, נוצר שוויון בין שתי הנבחרות והמשחק הלך לדו-קרב בעיטות הכרעה. סונדהאגה, שהבקיעה שלושה שערים במהלך הטורניר, כבשה גם את הפנדל המכריע ושוודיה זכתה בגביע. בנוסף לזכייתה בתואר מלכת השערים, נבחרה סונדהאגה גם לשחקנית המצטיינת של הטורניר. באותה שנה, היא זכתה באליפות שוודיה נוספת עם ג'יטקס.
ב-1988, לקחה סונדהאגה חלק בסגל הנבחרת שהשתתף בטורניר ההכנה של פיפ"א לקראת גביע העולם 1991. טורניר ההכנה נערך בסין, ושוודיה הגיעה עד לגמר, שם הפסידה 1-0 לנורווגיה. באותה שנה ובעקבות הישגיה על המגרש, זכתה סונדהאגה להופיע על בול דואר שוודי.
שלוש שנים אחר כך, אירחה סין את גביע העולם בכדורגל נשים שנערך בפעם הראשונה אי פעם. את שלב הבתים סיימה שוודיה במקום השני עם ארבע נקודות, והעפילה לרבע הגמר. ברבע הגמר גברו השוודיות 0-1 על סין משער של סונדהאגה, אולם בחצי הגמר הן הפסידו 4-1 ליריבתן המושבעת - נורווגיה. בסופו של דבר, סיימה שוודיה במקום השלישי, לאחר שהביסה 0-4 את גרמניה. היא סיימה את הטורניר עם ארבעה שערים, בעוד חברתה לחוד הנבחרת, לנה וידקול, כבשה חמישה שערים.
ב-1992, מונתה סונדהאגה למאמנת-שחקנית בקבוצתה האמרבי, והחזיקה בתפקיד במשך שנתיים. ב-1994, היא חזרה לשמש כשחקנית בלבד וזכתה עם הקבוצה בשני גביע מדינה רצופים. בקיץ 1995 זומנה סונדהאגה לסגל הנבחרת לגביע העולם שנערך בשוודיה. את שלב הבתים סיימו השוודיות במקום השני עם שש נקודות, וברבע הגמר זכו לפגוש את סין כמו בגביע העולם שנערך ארבע שנים לפני כן. הפעם ידה של סין הייתה על העליונה, ושוודיה הודחה כבר ברבע הגמר. סונדהאגה, שפתחה בהרכב הראשון בכל ארבעת משחקי הנבחרת בטורניר, כבשה שער אחד במהלכו.
שנה אחרי גביע העולם, נערך באולימפיאדת אטלנטה, טורניר כדורגל הנשים הראשון בהיסטוריה של המשחקים האולימפיים. בשלב הראשון שובצו השוודיות לבית קשה מאוד, שכלל את ארצות הברית, סין ודנמרק. שוודיה הצליחה לנצח רק משחק אחד, והודחה מהמשך הטורניר. סונדהאגה, שלא זכתה לכבוש אף שער בטורניר, פרשה בסיומו ממשחק פעיל. ב-21 שנים בנבחרת שוודיה, שיחקה סונדהאגה ב-146 משחקים וכבשה 71 שערים (שיא לאומי שמאוחר יותר נשבר על ידי האנה יונגברי).
כמאמנת
לאחר שבמשך מספר שנים שימשה כעוזרת מאמן בקבוצות הליגה השוודית, עברה סונדהאגה ב-2001 לליגת ה-WUSA האמריקאית שבדיוק נוסדה. בשתי עונותיה הראשונות בליגה היא הייתה עוזרת מאמן בקבוצת פילדלפיה צ'ארג', וב-2003 מונתה למאמנת הראשית בקבוצת בוסטון בריקרס. בשנתה הראשונה והיחידה בקבוצה, הצליחו סונדהאגה ובוסטון לסיים במקום הראשון בתום העונה הסדירה, אך הקבוצה הפסידה בחצי הגמר לוושינגטון פרידום. למרות זאת, נבחרה סונדהאגה למאמנת השנה ב-WUSA.
בתום עונת 2003 התפרקה הליגה, וסונדהאגה חזרה לאמן באירופה. היא אימנה שנה אחת את קולבוטן הנורווגית, וב-2005 היא התמנתה למאמנת ארברו, וצירפה אליה את קריסטין לילי וקייט מרקגראף, שהיו שחקניותיה בבוסטון. השלוש שיתפו פעולה במשך עונה אחת בלבד, ולאחר מכן חזרו השחקניות לארצות הברית. סונדהאגה, לעומת זאת, מונתה לעוזרת המאמנת של נבחרת סין, והשתתפה איתה בגביע העולם 2007. מיד לאחר גביע העולם, ב-13 בנובמבר 2007, יצאה הידיעה שסונדהאגה תאמן את נבחרת ארצות הברית. בכך הפכה סונדהאגה לאישה השלישית שזוכה לאמן את הנבחרת האמריקאית, אחרי לורן גרג ואפריל היינריקס.
התואר הראשון בו זכתה עם ארצות הברית היה גביע אלגארבה במרץ 2008, לאחר שהאמריקאיות גברו בגמר 1-2 על דנמרק. בהמשך השנה הובילה סונדהאגה את הנבחרת לזכייה במדליית הזהב במשחקים האולימפיים בבייג'ינג, אחרי ניצחון 0-1 בהארכה בגמר על ברזיל. ב-2010, היא זכתה עם הנבחרת בפעם השנייה בגביע אלגארבה, הפעם לאחר ניצחון 2-3 על אלופת העולם גרמניה.
שנה לאחר מכן, הובילה סונדהאגה את ארצות הברית לגמר גביע העולם, לראשונה מאז 1999. בגמר, פגשו האמריקאיות את יפן, אך הפסידו להן 3-1 בדו-קרב פנדלים. במשחקים האולימפיים שנערכו ב-2012 בלונדון, התקיים שיחזור של גמר גביע העולם דאשתקד, אך הפעם ידן של האמריקאיות היה על העליונה והן זכו במדליית הזהב. בעקבות הצלחתה הרבה עם ארצות הברית בשנה זו, זכתה סונדהאגה בפרס מאמן השנה בכדורגל הנשים מטעם פיפ"א.
ב-1 בספטמבר 2012, הודיעה סונדהאגה על סיום תפקידה בנבחרת האמריקאית, לאחר שהביעה את רצונה לחזור ולהצליח בשוודיה. בארבע שנות אימון בארצות הברית, היא ניצחה ב-91 משחקים, סיימה עשרה בתיקו והפסידה רק בשישה (85% אחוזי הצלחה). מספר חודשים לאחר מכן, ב-1 בדצמבר, החלה סונדהאגה באימון נבחרת שוודיה. היא הובילה את השוודיות לחצי גמר אליפות אירופה ב-2013 ולשמינית גמר גביע העולם ב-2015.
עמנואל אדבאיור
קריירת מועדונים
אדבאיור החל את הקריירה המקצוענית שלו בקבוצת הנוער של מץ בגיל 15. הוא צורף למועדון ב-1999 לאחר שהצליח במבחני הקבלה, ובמשך שנתיים שיחק בקבוצה המיועדת לנערים עד גיל 17. לאחר מכן הוא צורף לסגל הבוגר, שם שותף בתשעה משחקים שבהם הבקיע שני שערים. בעונת הוא הבקיע 17 שערים ב-35 משחקים. לאחר עונה זו הוא חתם במונקו, שם הבקיע שבעה שערים ב-17 משחקים וסייע למועדון להעפיל לגמר ליגת האלופות עם שני שערים בעשרה משחקים בטורניר.
ב-13 בינואר 2006 הוא חתם בארסנל תמורת סכום משוער של 7 מיליון לירות שטרלינג. הוא כונה על ידי האוהדים "בייבי קאנו" עקב דמיונו לנוואנקוו קאנו ששיחק בארסנל והיה אחד השחקנים האהודים על אדבאיור כנער.
הוא ערך את הופעת הבכורה בניצחון 2 - 0 על ברמינגהאם סיטי ב-4 בפברואר 2006, והבקיע בו שער לאחר 21 דקות. בעשרת המשחקים האחרונים של עונתו הראשונה בארסנל הוא הבקיע ארבעה שערים. למרות יכולתו הטובה בליגה הוא לא השתתף במשחקי ליגת האלופות (ארסנל העפילה למשחק הגמר), כיוון שנטל חלק עם מונקו במשחקי המוקדמות של אותה עונה.
אדבאיור הבקיע את שער הניצחון של ארסנל בניצחון החוץ 1 - 0 על מנצ'סטר יונייטד, שהיה ניצחון הליגה הראשון בעונת. מוקדם יותר באותו משחק הוא הוכשל ברחבת ה-16 של היונייטד, אך ז'ילברטו סילבה החמיץ את הפנדל שנפסק לזכות ארסנל. ב-8 בנובמבר 2006 הוא הבקיע את השער היחיד בניצחון על אברטון בסיבוב הרביעי גביע הליגה. אדבאיור הורחק בהפסד 1 - 2 לצ'לסי במשחק הגמר, ולא ירד מהמגרש מיד לאחר שהכרטיס האדום הונף לעברו. כתוצאה מכך החליטה התאחדות הכדורגל האנגלית להשעות אותו מארבעה משחקים ולקנוס אותו בסכום של 7,500 לירות שטרלינג. אדבאיור נבחר לכדורגלן השנה באפריקה של ה-BBC לשנת 2007.
הוא הבקיע שני שערים בניצחון 3–1 על טוטנהאם הוטספר במשחק הראשון של הדרבי של צפון לונדון בעונת. במשחק מול דרבי קאונטי שנערך ב-22 בספטמבר הוא הבקיע את השלושער הראשון שלו במדי ארסנל; היה זה גם השלושער השני שמובקע באצטדיון האמירויות. ב-22 בינואר הוא היה מעורב בתקרית עם עמיתו למועדון ניקלאס בנדטנר, לאחר שהשניים התנגשו זה בזה בדקה ה-83 של ההפסד 1–5 לטוטנהאם הוטספר בחצי גמר גביע הליגה. בנדטנר נפצע באפו כתוצאה מהתקרית, ויום אחד לאחר מכן אדבאיור התנצל בפניו. שלושה ימים לאחר מכן הוא הבקיע את השער ה-100 באצטדיון האמירויות, במהלך הניצחון 3–0 על ניוקאסל יונייטד בגביע ה-FA.
הוא הבקיע את השלושער השני שלו במדי ארסנל בניצחון החוץ 6–2 על דרבי קאונטי לאחר שעלה מספסל המחליפים, ובכך הפך לשחקן היחיד בפרמייר ליג שמבקיע שלושער נגד אותה קבוצה במשחק הבית ובמשחק החוץ של עונה כלשהי בתולדות הליגה. למרות שבאותה עונה המועדון לא זכה בתארים כלשהם זכה אדבאיור להיכלל בנבחרת העונה של התאחדות הכדורגלנים לשנת 2008. הוא נבחר גם לכדורגלן השנה באפריקה מטעם קונפדרציית הכדורגל של אפריקה.
בסוף העונה הוא היה מועמד לעזוב את ארסנל, אך לבסוף חתם על חוזה לטווח ארוך תמורת שכר שבועי של כ-80,000 לירות שטרלינג. ב-13 בספטמבר 2008 הוא הבקיע שלושער בניצחון החוץ 4–0 על בלקברן רוברס, והיו אלה שעריו הראשונים לעונת 2008/2009.
ב-18 ביולי 2009 חתם אדבאיור על חוזה במנצ'סטר סיטי למשך חמש שנים, תמורת סכום העברה משוער של 25 מיליון לירות שטרלינג.
נבחרת טוגו
אדבאיור בחר לשחק בנבחרת טוגו, והעדיף אותה על פני נבחרת ניגריה. הוא הוביל את נבחרתו לטורניר גביע אפריקה לאומות 2006 עם 11 שערים בטורניר המוקדמות, יותר מכל שחקן אחר בנבחרות שהעפילו. על הישגים אלו הוא היה מועמד לפרס כדורגלן השנה באפריקה. התאחדות הכדורגל של אפריקה העניקה לו את התואר בטקס שנערך בלגוס. בהצבעה שנערכה בקרב 54 המאמנים של הנבחרות האפריקניות הוא גבר על מוחמד אבו תריכה מנבחרת מצרים ועל מייקל אסיין מנבחרת גאנה. הייתה זו הפעם הראשונה שכדורגלן טוגולזי זוכה בפרס.
אדבאיור הוביל את נבחרתו למונדיאל 2006 בגרמניה, ולאחר ההעפלה קיבל את סרט הקפטן של הנבחרת. הוא פתח בהרכב בכל משחקי שלב הבתים שבסיומו הודחה טוגו.
NGen
NGen (או Native Image Generator) הוא שירות הידור "לפני-הזמן" של NET Framework., הוא מאפשר יצירת ספרייה בינארית של CLI לעבור הידור במקום לתת ל-CLR לבצע הידור JIT בזמן ריצה. במקרים מסוימים ההידור יהיה מהיר משמעותית מאשר ההידור של ה-JIT. NGen מייצר קוד בשפת מכונה עבור הסביבה הנוכחית (מערכת הפעלה). פעולה כזו מוזילה (במונחי זמן ריצה) את פעולת ה-JIT, על חשבון ניידות הספרייה ותפישת מקום על הדיסק.
אם ספריית Ngen תרוץ בסביבה לא מתאימה, NET Framework. יחזור אוטומטית לפעול עם ה-JIT. כאשר מריצים NGen על קובץ בינארי, הפלט מושם בזיכרון מטמון Native Image Cache לשימוש על ידי כל ספריות ה-CLI האחרות, דבר זה מאפשר לדוגמה להשתמש בסיפריות NGen לעיבוד CLI בזמן התקנה ובכך לחסוך משאבי מעבד בזמן ריצה, כאשר אפליקציה המשתמשת באותו קוד תנסה להפעיל מתודה מסוימת באותו קובץ בינארי.
NGen אמור לסייע לספרייה לרוץ מהר יותר על ידי ייתור השימוש ב-JIT בזמן ריצה, אולם עובדה זו לא תמיד משפרת את הביצועים בגלל שאופטימיזציות מסוימות יכולות לקרות רק בזמן הידור של ה-JIT (לדוגמה, אם מהדר ה-JIT יודע שהקוד רץ במוד של full trust, אזי הוא ידלג על חלק מבדיקות האבטחה היקרות). לאור עובדה זו הגיוני לבדוק אפקטיביות שימוש ב-NGen כאשר מריצים השוואת ביצועים עם ובלי הידור של ה-NGen, עבור אפליקציה מסוימת.
שירי מולדת א' ◼︎ ב'
שירי מולדת א' ◼︎ ב' הוא מארז התקליטורים הראשון של הזמרת-יוצרת הישראלית עפרה חזה. המארז יצא לאור ב-1989 על ידי חברת התקליטים הד ארצי, והוא מכיל תקליטור אחד עם שני אלבומים, האחד שירי מולדת והשני שירי מולדת ב'.
רקע
בשנת 1983, הוציאה עפרה חזה את אלבומה השישי שירי מולדת. האלבום יצא בשיא הצלחתה, לאחר הוצאת אלבומה החמישי חי. שנתיים לאחר מכן, ב-1985, הוציאה חזה את שירי מולדת ב', שנחשב לאלבומה העשירי בסך הכל.
בשנת 1989, הוחלט לאחד את שירי מולדת ושירי מולדת ב' למארז תקליטורים, אשר יצא על ידי חברת התקליטים הד ארצי.
ברקאס V 901/2
ברקאס V 901/2 (בגרמנית: Barkas V 901/2, קרוי גם: BARKAS FRAMO V 901/2) היא מכונית מסחרית, אשר יוצרה במספר תצורות מתוצרת יצרנית הרכב VEB Barkas-Werke אשר יוצרה בין השנים 1961–1954 בגרמניה המזרחית
שותף-על
בפיזיקת החלקיקים, שותף-על הוא חלקיק המקושר לחלקיק אחר באמצעות תאוריה של סימטריית-על. בתאוריה פיזיקלית זו, מוצע כי לכל פרמיון יהיה שותף-על שהוא בוזון, ולהפך. סימטריית-על מדויקת ובלתי שבורה חוזה כי לחלקיק ולשותפי-העל שלו תהיה אותה מסה. עד היום, לא נמצאו שותפי-על לחלקיקים המתוארים באמצעות המודל הסטנדרטי של פיזיקת החלקיקים. זה עשוי להצביע על כך שסימטריית-העל היא שגויה, או שהיא שבורה. אם ימצא שותף-על, המסה שלה תקבע עד כמה סימטריית-העל היא שבורה.
ייתכן ששותפי-על ימצאו במאיץ LHC, שהחל את פעולתו ב-2008 ויגיע לאנרגיות גבוהות יותר מאלו שהושגו במאיצי חלקיקים אחרים. באנרגיות אלו ניתן ליצור חלקיקים בעלי מסה גדולה ביותר, ובכלל זה גם שותפי-על.
העולם אחרי האנושות
העולם אחרי האנושות (באנגלית: Life After People) היא תוכנית טלוויזיה דוקומנטרית בערוץ ההיסטוריה, שבה מדענים ואנשים נוספים מנתחים ומעלים קווים לדמותו של העולם אחרי שבני האדם יכחדו.
בתוכנית מוצגים בעיקר מבנים מפורסמים בארצות הברית, בהם בניין אמפייר סטייט, מגדל סירס, מחט החלל וגשר הזהב. במדינות אחרות מופיעים ארמון בקינגהאם ומגדל אייפל. התוכנית עצמה לא מראה אירועים מיידיים שנגרמים אחרי ההכחדה וכן לא מראה שינויים במזג האוויר כמו ההתחממות הגלובלית, אבל היא כן מציינת שיש עלייה בגובה פני הים. עתידם של המבנים בחלל, כמו לוויינים, טלסקופים ומבנים על הירח אינו מוזכר.
התוכנית הושקה ב-21 בינואר 2008, וזכתה לכ-5.4 מיליון צופים, דבר שהפך אותה לתוכנית הנצפית ביותר של ערוץ ההיסטוריה.
בשל ההצלחה של התוכנית המקורית, במהלך 2009 שודרה סדרה בעלת שם זהה ועם אותו פורמט - כולל ההדמיות הממוחשבות של מונומנטים קורסים (כולל בניינים חדשים יחסית - כולל בורג' ח'ליפה), ביקור באתרים שכבר ננטשו על ידי בני אדם, אותו הקריין, ומומחים שמתארים איך לדעתם התהליכים השונים ייקרו במהלך זמן החל ממספר שעות, ימים, חודשים, שנים, ואפילו אלפי ומיליוני שנים אחרי היעלמות המין האנושי. נכון למרץ 2010 שודרו שתי עונות.
יום 1 אחרי האנושות
כל בני האדם נעלמו מעל פני האדמה מסיבה שאינה מוסברת בתוכנית.
10 ימים אחרי האנושות
אוכל נרקב על מדפי המוצרים בחנויות. מקררים הופכים להיות מכלים של אוכל מרקיב. חיות המחמד לא יכולות לפתוח את המקררים או קופסת שימורים, אבל הן משתמשות במים שמופשרים מהמקררים כדי לשרוד.
בשביל לשרוד, חיות המחמד יברחו מהבתים אל הרחובות. ברגע שהן יעשו זאת הם יחזרו מיידית להרגלי אכילת זבל ונבלות.
הפרטים מרוב גזעי הכלבים יכחדו משום שהם בעלי רגליים קצרות מדי, פנים ארוכות או קצרות, ראייה לא טובה וכיוצא בזה. הכלבים שכן ישרדו הם הכלבים הדומים ביותר לזאבים, כמו רועה גרמני.
6 חודשים אחרי האנושות
חיות פרא שבדרך כלל מתחמקות מאוכלוסיות של בני אדם, כמו שועלים ואיילים, ימצאו את דרכם אל הערים הנטושות. עכברים וחולדות יאכלו את כל שאריות האוכל של בני האדם, כולל קרטונים ודבק. ברגע שחומרים אלו ייגמרו המכרסמים יצאו אל השדות, יחזרו לתחתית שרשרת המזון (אוכלי צמחים ונבלות) ומספרם יפחת מאוד.
שנתיים אחרי האנושות
אותות של טלוויזיה ורדיו שמשודרים לחלל יתפזרו ויתפוגגו תוך שנתיים ויהפכו לרעש בלתי ניתן לפענוח. זה אומר שאין סיכוי שהאותות יגיעו אל הכוכב הקרוב ביותר אחרי השמש, וברור שלא יגיעו לגזע תבונתי מרוחק שיבוא לכדור הארץ ויראה את השרידים של האנושות.
5 שנים אחרי האנושות
אחרוני הכבישים נעלמים מתחת למעטה של צמחייה. כבישים באזורים המדבריים יותר מתכסים בחול. למצב כזה נכנסות גם המדרכות וגם רבים ממבני האבן. מיני בעלי חיים שימלטו מגני החיות ישגשגו בערבות ובערים הנטושות.
40 שנה אחרי האנושות
אחרוני המבנים שעשויים מעץ קורסים, בגלל תנאי מזג האוויר וטרמיטים, שאוכלים את התאית שממנה מורכב העץ. מבני אבן נחלשים בגלל מלח. סכרים שעשויים מאדמה וחומרים טבעיים קורסים. הסכרים שעשויים מאבן נשארים עומדים.
50 שנה אחרי האנושות
חצי מאה עברה, וראשוני המבנים שעשויים מאבן מתחילים לקרוס. גשרים נתקלים באויב חדש - שיתוך. בלי תחזוקה, החלודה מאכלת את הכבלים שמחזיקים אותם.
75 שנה אחרי האנושות
שלדת מרבית 600 מיליון המכוניות שקיימות על כדור הארץ, תהפוך לערימת מתכת מחומצנת לא מזוהה. מכוניות באזורים אקלימיים מסוימים, כמו מדבריות, עדיין תהיינה אפשריות לזיהוי, אבל גם הן יהיו בהליכי בלייה מתקדמים. מהצמיגים האוויר אומנם יצא עוד בשנים הראשונות אחרי האנושות, אבל חומרי הגומי לא יינזקו למשך כמה מאות.
100 שנה אחרי האנושות
גשרים כמו גשר ברוקלין וגשר הזהב קורסים בגלל השיתוך שקרע את הכבלים שמחזיקים אותם. תמונות, ספרים ומידע דיגיטלי נעלמים לגמרי בגלל הלחות.
150 שנה אחרי האנושות
כבישים קורסים לתוך מנהרות תחתיות (של רכבות וביובים). בניינים מתכסים כמעט לגמרי בצמחים ומיושבים מחדש על ידי בעלי חיים.
200 שנה אחרי האנושות
בניינים גבוהים קורסים בגלל מים וצמחים שממוטטים את הבטון והפלדה שמחזיקים אותם.
500 שנה אחרי האנושות
מבנים שבנויים מבטון מודרני מתפוררים לחלוטין. תקופה זו תהיה מלווה בהתמוטטויות הרסניות בערים, כאשר גורדי השחקים הגבוהים, שאריות הגשרים ומגדלי הפלדה יקרסו.
1,000 שנה אחרי האנושות
הערים נעלמות לגמרי ומתכסות בפלורה. הבניינים שקרסו הופכים להיות גבעות חדשות. מנהטן וערים נוספות חוזרות להיות באותו מצב שהן היו לפני שבני האדם הגיעו אליהם. נחלים, נהרות ואגמים מחדשים את עצמם. נשארות עדויות מעטות לבני האדם כמו סכרי בטון שלא קרסו, החומה הגדולה של סין, הר ראשמור, הספינקס והפירמידות.
10,000 שנה אחרי האנושות
סכרי בטון, המבנים האחרונים ששרדו מהעידן המודרני, קורסים והנהרות שמאחוריהם מתחדשים. הפירמידה הגדולה של גיזה תיקבר בחולות. הספינקס יתפורר לחלוטין. החומה הגדולה של סין והר ראשמור יישארו על תילם, וייתכן שייעלמו רק אחרי מאות אלפי שנים.
כלבים
זאבי ערבות, שועלים, פומות ועוד, יהפכו למתחרים נגד הכלבים על מקורות מזון. זאבים יתרבו במהירות רבה, ישתלטו על אזורים נרחבים ויחדרו לערים הנטושות. בנוסף, הזאבים יזדווגו עם כלבים, ולאט לאט כלבי המחמד ייעלמו ויתפתחו גזעים חדשים.
חתולים
ברגע שהבניינים יתמלאו בצמחים, יגיעו לשם עכברים, ציפורים ונחשים. אחריהם יגיעו החתולים, שעם מלאי המזון הזה יהפכו להיות מלכי שרשרת המזון במרומי הבניינים. יכול להיות שהם יפתחו יכולת דאייה מבניין לבניין כמו סנאים מעופפים.
חיות גני החיות
חיות שמוחזקות בגני החיות יברחו מהכלובים שלהם, ובזכות זאת הם יתרחבו אל מעבר לגבולות הטבעיים שלהם. דוגמה: אריות, טיגריסים וקרנפים על אדמת אמריקה.
חיות ימיות
האדם השתמש באוקיינוסים בשתי דרכים מנוגדות בעת ובעונה אחת: "מזווה" ו-"בית שימוש". בתקופה אחרי האדם האוקיינוסים מתאוששים בקצב מהיר וחוזרים למצב שלפני האדם. השחפים מנצלים זאת וגם הם מתרבים ביחד עם כל בעלי החיים הימיים. הוכחה לזה: במהלך מלחמת העולם השנייה, ספינות דיג של בעלות הברית נמנעו מלהיכנס לצפון האוקיינוס האטלנטי, דבר שהוביל להתפוצצות אוכלוסין של הדגים באזור.
עכברים וחולדות
מפני שהמכרסמים חיו משאריות של בני אדם, הם יחסלו את כל שאריות המזון שנשארו. אחרי שהם יגמרו אותם, הם יחזרו לטבע ולתחתית שרשרת המזון, מה שיגרום להפחתת מספרם באופן משמעותי.
ציפורים
כיוון שיונים גם חיות בטבע, וגם בערים של בני אדם, הן יהפכו את הבניינים לצוקים מלאכותיים, וילכו להשיג מזון מהטבע. ברגע שהעצים יכסו את הערים, הן יתיישבו שם בהמוניהם, ולא יצטרכו לעזוב אותם בשביל אוכל.
בתקופת האדם, שחפים אכלו מזון ממזבלות פתוחות, מה שהוביל להתפוצצות אוכלוסין. בימים אחרי האנושות תהיה ירידה עצומה באוכלוסיית השחפים, אבל בסופו של דבר הם ינצלו את האוקיינוסים המתאוששים ויתרבו בחזרה.
חרקים
המקקים יהפכו ניירות וקרטונים למזון. אחרי תמותה ראשונית, השורדים ייהנו מעידן של זהב, שבו הם ייהנו מכל הדברים שהאדם השאיר אחריו. אפילו שמקקים חיים באזורים טרופיים, הם יוכלו גם לשרוד באזורים הקרים יותר על ידי כניסה אל מתחת לאדמה.
הטרמיטים יחסלו את כל המבנים מעץ שהאדם השאיר אחריו, לפני שהם יחזרו לטבע כדי לאכול עצים מתים.
המחליפים של בני האדם
בתוכנית נאמר שככל הנראה מחליפי האדם יהיו שימפנזים, בעוד שבעלי חיים אחרים לא יגיעו לרמת תבונה כמו זו של האדם. אולם, החלפתו של האדם על ידי השימפנזים תהייה חלקית ביותר. הם לא יגיעו לרמה כזו של תבונה, לרמה של התבוננות בשמים ורמה כזו של יצירתיות. ביקום אין סיכוי לתפקיד משמעותי עבור השימפנזים. שיקום ה-"תאונה של האנושות", מבחינה זו, לא יהיה מלא.
סיבת הכחדת האדם
התוכנית מדברת על מה שיקרה למבנים מעשה ידי אדם וליצורים החיים אחרי שבני האדם יכחדו. אולם, בתוכנית לא מפרטים על הסיבה להכחדה. בנוסף, התוכנית לא מראה מה יקרה מיידית עם מותם או היעלמותם של בני האדם. לא מתוארות נפילות מטוסים, התנגשות רכבות וכו'.
ברוק קנדי
ביוגרפיה
ברוק קנדי נולדה באוקסנרד שבקליפורניה וגדלה בפרבר אגורה הילס עם אביה, מנהל הכספים הראשי של המגזין האסלר ומנכ"ל הקזינו "Hustler". כשהתבגרה, חיה קנדי בלוס אנג'לס, שם עבדה כמעצבת אופנה אצל רייצ'ל זואי. בהמשך פנתה קנדי ללארי פלינט, בניסיון למצוא עבודה כצלמת, אך במקום זאת בחר פלינט להעסיק אותה כמעצבת בובות ראווה. קנדי התעייפה במהירות מעבודתה ועברה לעסוק בחשפנות. קנדי עבדה במשך שמונה חודשים כרקדנית אקזוטית במועדון בהוליווד. היא תיארה את עבודה כעבודה קשה ומעייפת ואמרה: "אני אפילו לא אוהבת גברים, ואני צריכה להעמיד פנים שאני אוהבת כל דבר שם". למרות שקיבלה הצעות רבות, קנדי לא התפתתה לעסוק בזנות, אך שקלה עבודה כשחקנית פורנו.
קנדי אהבה לרקוד, אך זנחה זאת והתרכזה במוזיקת פופ מכיוון שהדבר רווחי יותר. קנדי פנתה בעבר לארבע חברות תקליטים גדולות, אך לא חתמה על חוזה עם אף אחת מהן. קנדי הופיעה לראשונה תחת חברת תקליטים גדולה בשיר "Cloud Aura" של הזמרת צ'רלי XCX, כאשר השתיים נפגשו ביוזמת אזיליה בנקס.
2014-הווה: Opulence ואלבום אולפן ראשון
בפברואר 2014 חתמה קנדי חוזה עם חברת התקליטים RCA, דרכה הוציאה ב-6 במאי 2014 את המיני אלבום הראשון שלה, Opulence, כשבוע לאחר הוצאת הקליפ לסינגל הראשון מהאלבום הנושא את שמו.
ב-13 באוגוסט 2015 יצא לאור השיר "Rubber Band Stacks" כסינגל הראשון מאלבום הבכורה של קנדי.
הר אנדרסון (מיזורי)
הר אנדרסון (באנגלית: Anderson Mountain) הוא הר במחוז איירון, במדינת מיזורי שבארצות הברית.
גובהו של ההר 446 מטרים מעל פני הים.
היסטוריה
בחקיקה של קונגרס ארצות הברית משנת 1976 האזור נבחר (לצד עשרה אזורים נוספים) כחלק מהאזור המיועד להפוך לאזור בר מוגן (שמורת טבע) - "היער הלאומי מארק טוויין".
בחקיקה משנת 1983 בוטלה הכרזה של אזור זה (לצד שלושה אזורים נוספים; ששת האזורים הנותרים נותרו בשטח היער הלאומי).
מקור השם
ההר קרוי על שם משפחת מתיישבים מקומית (משפחת אנדרסון).
לקריאה נוספת
• USDA Forest Service, Mark Twain National Forest (N.F.), Land and Resource Management Plan, Appendix C
שוק אפור (לסחורות)
שוק אפור לסחורות הוא הפצתה של סחורה דרך ערוצי הפצה שלא אושרו או יועדו על ידי היצרן.
המוצרים בשוק האפור חוקיים, דבר המבדיל בין השוק האפור לשוק השחור. יחד עם זאת, המוצרים נמכרים בערוצי הפצה לא שגרתיים על ידי חברות שאין להן התקשרות עסקית עם היצרן. תופעה זו מתרחשת לעיתים כאשר מחירו של פריט גבוה במידה ניכרת ממחירו במדינה אחרת. לרוב מדובר במוצרי צריכה שוטפים כגון סיגריות ומוצרי חשמל. קבלנים קונים את המוצר במקום זול, בקמעונאות או בסיטונאות, מייבאים את המוצר באופן חוקי לשוק היעד ומוכרים את המוצר במחיר שמספק להם רווח, אך נמוך ממחירי השוק הרגילים.
לעומת זאת, ייבוא של מוצרים מוגבלים מבחינה חוקית כגון תרופות מרשם או כלי נשק יסווגו כפעילות בשוק השחור; וכך גם הברחה של סחורה למדינת היעד במטרה להימנע מתשלומי מיסים או מכסים.
בשוק ניירות הערך, למושג "שוק אפור" משמעות שונה. המושג מתייחס לקנייה ומכירה של ניירות ערך אשר יונפקו בעתיד ואשר עדיין לא הופצו. תופעה זו מתרחשת מספר ימים לפני מכירה פומבית של איגרות חוב ממשלתיות כאשר מסחר זה משפיע על כמות ניירות הערך שיונפקו.
השלכות השוק האפור
הצד אשר חושש מפני נזקיו של השוק האפור כולל, בדרך כלל, סוכנים ויבואנים מורשים, או הקמעונאיים, בשוק היעד. לרוב מדובר בחברת הבת הארצית של חברת היצרן, או בחברה קשורה, לה שמורים הסימנים המסחריים המקומיים של היצרן; תביעות קפדניות של חוקי הסימן המסחרי מונעים פרסום המוצרים בשוק האפור, ולכן גם מסייעים להרתיע את הקונים משוק זה. כמו כן, ניתן להשתמש בחוקים מקומיים (או דרישות הלקוחות) הנוגעים להפצה ואריזה של מוצרים (כגון שפת התוויות, האזהרות והוראות השימוש, יחידות מדידה, ופירוט תזונתי של דבר מאכל) כדי להרתיע קונים מלקנות בשוק האפור.
בנוסף, מרבית היצרנים יסרבו לכבד את תעודת האחריות של מוצר שנרכש בשוק האפור, בטענה שהמחיר הגבוה בשוק הרגיל מייצג את רמת השירות הגבוהה המוענקת לרוכשים. תופעה זו ניכרת בעיקר בשוק מוצרי החשמל. ישנם יצרנים הנותנים לדגם מסוים מספרי דגם שונים במדינות שונות, כדי להבדיל בין הדגמים על-פי השווקים להם הם מיועדים.
התפתחות הקודים האזוריים בתקליטורי DVD הוא דוגמה ליישום טכנולוגי, המיועד להגביל את זרימת המוצרים בין שווקים לאומיים.
ננה (כדורסלן)
ננה (פורטוגזית: Nenê; נולד ב-13 בספטמבר 1982 בסאו קרלוס, ברזיל) הוא כדורסלן עבר ברזילאי, המשחק בעמדות הפאוור פורוורד והסנטר. שיחק בעבר בנבחרת ברזיל. נולד בשם מיביינר רודני הילריו (בפורטוגזית: Maybyner Rodney Hilário), אך שינה את שמו לננה ("תינוק" בפורטוגזית) ב-2003.
דנוור נאגטס
הוא נרשם לדראפט ה-NBA 2002 ונבחר במקום השביעי על ידי ניו יורק ניקס שהעבירו אותו מיד לדנוור נאגטס. הוא החל את עונת כשחקן ספסל, אך סיים אותה כשחקן חמישייה קבוע, הוא קלע 10.5 נקודות, הוריד 6.1 ריבאונדים וחטף 1.6 פעמים בממוצע למשחק ונבחר לנבחרת הרוקיז של העונה.
ב-1 בנובמבר 2005, במשחק נגד סן אנטוניו ספרס, ננה נפצע באופן רציני לאחר נפילה לא נכונה שגרמה לפציעה ברצועה הצולבת הקדמית וקרע במניסקוס ברגלו הימנית, מה שגרם לו להיעדר עד למשחקי הפלייאוף.
בעונת הפך ננה לשחקן מרכזי בקבוצה ופתח ב-76 מ-77 המשחקים בהם שותף בעונה הסדירה. גם יכולתו השתפרה בצורה משמעותית, הוא קלע 14.6 נקודות, הוריד 7.8 ריבאונדים וחסם 1.3 פעמים בממוצע למשחק וסייע לקבוצתו להגיע לגמר המערב בפלייאוף.
בדצמבר 2011 חתם על הארכת חוזה בדנוור ל-5 עונות נוספות, עבור כ-67 מיליון דולר.
וושינגטון ויזארדס
במרץ 2012 עבר ב בין שלוש קבוצות לוושינגטון ויזארדס. במהלך תקופתו עם הוויזארדס הפך לשחקן ספסל, כמחליפו של מרצ'ין גורטאט. ב-4 וחצי עונותיו בקבוצה העמיד ממוצעים של 11.8 נקודות ו-5.6 ריבאונדים למשחק.
יוסטון רוקטס
לקראת עונת חתם על חוזה ביוסטון רוקטס, ושנה לאחר מכן חתם בקבוצה על חוזה ל-3 עונות נוספות. בפברואר 2020 הועבר בטרייד לאטלנטה הוקס, ומיד שוחרר מהקבוצה.
נדב אבקסיס
ביוגרפיה
אבקסיס, בן למשפחה דתית בת תשעה אחים ואחיות, נולד וגדל בחצור הגלילית, אביו היה עובד בחברה קדישא ואמו עבדה במעון תינוקות. התחנך בישיבה התיכונית "קריית החינוך מעלות" בעיר מעלות תרשיחא. בצה"ל שירת כלוחם בחטיבת גולני. בשנת 1994 עבר לגור בתל אביב. לאחר שהות קצרה מחוץ לישראל, החל לעבוד כמחלק מים ונהג, ובמקביל החל דרכו כסטנדאפיסט על במות הארץ. בשנת 1997 זכה בתוכנית הכישרונות של דידי הררי, "זמנך עבר", שאחריה הצטרף לתוכניתו של הררי ב"רדיו ללא הפסקה", "דידי לוקאלי", עם דמויות כגון קריינית החדשות עדי רבן והסבתא סולטנה דנינו. בשנת 2000 יצא אבקסיס במופע קומי הנושא את שמו. בעקבות הצלחתו היה מועמד בקטגוריית "איש השנה בבידור" בטקס פרסי "אנשי השנה" בשנת 2001.
לאורך השנים, השתתף כקומיקאי בתוכניות שונות, כמו "ערב אדיר", "יאיר לפיד" ו"בטברנה". עם פריצתו כקומיקאי, התנסה אבקסיס לאורך השנים בתחומים שונים. בשנת 2004 דבב את סדרת האנימציה של "ביפ", "מ.ק 22", ושיחק בסרטו המצליח של אבי נשר, "סוף העולם שמאלה". ב-2005 השתתף אבקסיס בסדרה הקומית "בצפר" בערוץ ניקלודאון. בסוף 2006 כיכב אבקסיס בפסטיגל "פנטזיה". בשנת 2008 השתתף אבקסיס בתוכנית המציאות רוקדים עם כוכבים של ערוץ 2 עם הרקדנית דורית מילמן והודח בתוכנית הראשונה. החל מנובמבר 2008 הגיש את פינת האקטואליה הסאטירית בתוכנית העולם הבוקר בערוץ 2. ב-2009 התארח בשלוש תוכניות של נבחרת צחוק מעבודה עם שלום אסייג והופיע לצד שחר חסון, אורי חזקיה, ארז שלם, מיכאל הנגבי, ליטל שוורץ ושלום אסייג. ביוני 2009 הופיע יחד עם שלום אסייג, אורי חזקיה ושחר חסון באמפיתיאטרון שבקיסריה. החל מאוקטובר 2009 שיחק במחזה "עופרה" מאת בצלאל אלוני ובבימויו של אלון אופיר, על פי ספרו "מכתבים לעפרה", בשלל דמויות. בין השנים 2009–2010 השתתף בתוכנית הבידור הסאטירית "הספסל האחורי" ברשת-ערוץ 2 בהנחייתה של מיה דגן. בשנת 2011 השתתף בהצגה "זהב טורקי" על פי ה"אוצר" של שלום עליכם בתיאטרון הקאמרי בתפקיד רב העיירה. החל מפברואר 2011 ובמשך 3 עונות גילם את דמותה של קריינית החדשות "ליאורה חושן" ועוד מספר דמויות, בתוכנית הבידור הסאטירית "בובה של לילה" המשודרת בערוץ הספורט. בשנת 2013 השתתף בתוכנית ״מחוברים פלוס״ ששודרה ב״הוט״ ובה בין השאר יצא מהארון. משנת 2000 ועד 2013 הופיע מעל 1,000 פעמים ברחבי הארץ ומול קהילות ישראליות בעולם, עם מופע היחיד שלו.
בשנת 2014 יצא במופע חדש, אותו כתב בשיתוף רשף שי ומשה מלכה. במופע מתייחס נדב ליציאה שלו מהארון, חוויותיו כהורה, פוליטיקה חברה והבית ממנו בא.
במאי 2020 השתתף בפרק של סדרת רשת של כאן דיגיטל בשם "המהפכה הגאה שלי", המבוסס על ראיון שהעניק לגל אוחובסקי עבור סדרת הדוקו של כאן 11 "המהפכה הגאה" אותה כתבו וביימו אוחובסקי ולירן עצמור.
החל משנת 2020 מופיע כפאנליסט בתוכנית הקומית "עד כאן!" בערוץ כאן 11.
באוגוסט 2020 קיים הופעה בקיבוץ חצור, על אף האיסור לקיים הופעות בשל מגפת הקורונה, במחאה על האיסור.
ב-2021 השתתף בעונה השנייה של "הזמר במסכה" בתחפושת כלב שנאוצר, והגיע למקום הרביעי בחצי הגמר.
ב-2022 השתתף בתוכנית ספיישל של ה״המרדף״ יחד עם דובדבני וקובץ ועידן אלתרמן. בחנוכה באותה שנה שיחק אבקסיס בהצגת הילדים "תיבת נח" לצידם של רינת גבאי, טוביה צפיר, ושמחה גואטה.
חיים אישיים
באוגוסט 2013 אבקסיס יצא מהארון כהומוסקסואל בראיון לידיעות אחרונות. הוא מתגורר ברמת גן ואב לבת ולבן בהורות משותפת עם מירה שובל.
ג'ון בוקנקאמפ
ג'ון בוקנקאמפ (באנגלית: Jon Bokenkamp; נולד ב-9 בספטמבר 1974) הוא יוצר, במאי, מפיק ותסריטאי קולנוע וטלוויזיה אמריקאי.
ביוגרפיה
בוקנקאמפ נולד בנברסקה. הוא החל לצלם סרטים בילדותו עם חברים ובני משפחה. כשגדל, הוא היה מעורב בהפקות תיאטרון ומוזיקה כסטודנט בבית הספר התיכון בקארני. הוא למד באוניברסיטת נברסקה בקארני, ולאחר מכן למד בבית הספר לאומנויות קולנוע באוניברסיטת דרום קליפורניה.
קריירה
בוקנקאמפ החל לכתוב תסריטים, אך הפריצה הגדולה שלו הייתה כשזכה בתחרות תסריטאים שנערכה בנברסקה. מיד לאחר ניצחונו בתחרות נשכר על ידי ויליאם פרידקין לכתוב עבורו סרט אימה.
בשנת 2004 יצר את המותחן הפסיכולוגי "לקחת חיים", בו כיכבו אנג'לינה ג'ולי ואית'ן הוק.
בשנת 2013 יצר את הסרט "הקריאה", בו כיכבו האלי ברי ואביגייל ברסלין.
משנת 2013 הוא היוצר והמפיק של סדרת הטלוויזיה המצליחה "הרשימה השחורה", בה מככבים ג'יימס ספיידר ומייגן בון.
בשנת 2017 הוא יצר והפיק את סדרת הספין אוף "הרשימה השחורה: גאולה", שבוטלה לאחר עונה אחת בלבד.
חיים אישיים
בוקנקאמפ נשוי לקת'י ואב לבן ובת.
במאי 2019 זכה בתואר דוקטור לשם כבוד באמנות המוזיקה מאוניברסיטת נברסקה.
אירוויזיון 1977
תחרות האירוויזיון של 1977, התחרות ה-22, נערכה ב-7 במאי 1977 בלונדון, בריטניה. את התחרות הנחתה אנג'לה ריפון והמנצחת הייתה צרפת, אותה ייצגה הזמרת מארי מרים עם השיר "L'oiseau et l'enfant" (הציפור והילד).
ניצחון זה היה ניצחונה החמישי של צרפת עד אז, מה שהביא לה את התואר של המדינה בעלת מספר הזכיות הגדול ביותר באירוויזיון. שיא זה הושווה על ידי לוקסמבורג באירוויזיון 1983, על ידי בריטניה באירוויזיון 1997 ועל ידי אירלנד באירוויזיון 1993. באירוויזיון 1994 שברה אירלנד את שיאה של צרפת עם שש זכיות, ועם שבע זכיות עד היום (נכון ל-2021), היא כיום המדינה בעלת מספר הזכיות הגבוה בעולם. צרפת, שזכתה באירוויזיון חמש פעמים, לא זכתה בתחרות מאז 1977.
חוק השפה - הקובע כי מותר לכל מדינה לשיר רק בשפתה - הוחזר בתחרות זו, ארבע שנים לאחר שבוטל ב-1973. אולם איגוד השידור האירופי אישר לגרמניה ולבלגיה לשיר באנגלית מכיוון שהן בחרו את שיריהן קודם להחזרת חוק השפה.
שידור התחרות תוכנן במקור ל-2 באפריל, אך נדחה בשל שביתת הצלמים והטכנאים ב-BBC. בנוסף על כך, התכוונה תוניסיה להשתתף בתחרות, בפעם הראשונה בתולדותיה, אולם חזרה בה.
ישראל באירוויזיון 1977
ישראל שלחה את אילנית לייצג אותה בתחרות עם השיר "אהבה היא שיר לשניים", שכתבה עדנה פלג והלחין אלדד שרים. הייתה זו הופעתה השנייה של אילנית בתחרות, לאחר שהשתתפה באירוויזיון 1973. שירה הגיע למקום האחד עשר.
אלי טולדנו
אלי ("טולי") טולדנו הוא קצין צה"ל במילואים בדרגת תת-אלוף, שירת כקצין הנדסה קרבית ראשי.
ביוגרפיה
טולדנו גדל במגדל העמק. התגייס לצה"ל ב-1970 והיה מיועד לקורס טיס, אך לאחר המיונים הועבר לחיל ההנדסה הקרבית בו שירת במשך כ-30 שנים.
לאחר קורס קצינים שירת כמפקד בקורס מש"קים והשתתף במלחמת יום הכיפורים בקרבות בחזית רמת הגולן. בין השאר ביום השני למלחמה ב־7 באוקטובר 1973 פיקד על הכנת גשר אריק לפיצוץ פעולה שהוצנעה במשך שנים רבות. אחר כך שרת כמפקד פלוגה בקורס מש"קים, סגן מפקד בסיס טירוני הנדסה, קצין הנדסה בעוצבת געש, מפקד גדוד 605 במהלך הלחימה בדרום לבנון, קצין אג"ם במפקדת קצין הנדסה ראשי, מפקד ההנדסה של פיקוד הצפון, מפקד בית הספר להנדסה צבאית וקצין אג"ם של מפקדת חילות השדה. בספטמבר 1995 מונה לקצין הנדסה ראשי בדרגת תת-אלוף ושירת בתפקיד זה עד 1999.
במהלך כהונתו כקצין הנדסה ראשי הוקמה יחידת יהל"ם שאיחדה תחתיה את סיירת יעל והיחידה לסילוק פצצות וכן הוקמו פלוגות אב"כ סדירות. טולדנו שם דגש גם על הטיפול בפרט והוריד את הנשירה מהחיל מ-20% ל-4% בלבד. בעקבות הלחימה בדרום לבנון (1985–2000) דחף טולדנו להעלאת הקרביות של לוחמי ההנדסה ושילובם בפעילות לחימת חי"ר לצד חטיבות חיל הרגלים הסדירות. בתקופתו התמודדו לוחמי החיל ובפרט לוחמי סילוק הפצצות עם חזבאללה בדרום לבנון ועם מטעני חבלה בתחכום הולך וגובר.
ב-2010 מונה למנהל חטיבת גליל והעמקים בחברת עמידר.
דגל טריטוריית הבירה האוסטרלית
דגל טריטוריית הבירה האוסטרלית אומץ רשמית על ידי האספה המכוננת של טריטוריית הבירה האוסטרלית בשנת 1993.
תיאור הדגל
דגל טריטוריית הבירה שונה מדגלי אחרים של מדינות אוסטרליה בכך שהדגל אינו גרסה של הנס הכחול. הדגל דומה בעיצובו לדגל הטריטורייה הצפונית. צבעי הדגל הם צבעי העיר קנברה - כחול וזהב.
בצד הנס של הדגל (הצד של התורן עליו מונף הדגל) מתואר הצלב הדרומי בלבן על רקע כחול, ובמרכז הדגל, על רקע מוזהב, מופיע סמל הטריטוריה.
הדגל עוצב על ידי איבו אסטין.
היסטוריה
על אף שטריטוריית בירת מדינת אוסטרליה נוסדה בשנת 1911, ניתן לה שלטון עצמי רק בשנת 1989, ורק אז הוחלט כי לטריטורייה צריך להיות דגל. בשנים 1988 ו-1992 נערכו תחרויות בין אומנים לקביעת הדגל, והדגל הזוכה בתחרויות (הדגל הנוכחי) אומץ רשמית על ידי האספה המחוקקת של הטריטוריה בשנת 1993.
סעיד נפאע
סעיד נָפַאעַ (בערבית: سعيد نفاع; נולד ב-1 באפריל 1953 בבית ג'ן) הוא עורך דין במקצועו ופוליטיקאי דרוזי-ישראלי, שימש חבר הכנסת מטעם בל"ד בכנסת ה-17 וה-18. הורשע במגע עם סוכן זר ויציאה למדינת אויב ונדון לשנת מאסר.
קורות חיים
נפאע הוא בן העדה הדרוזית. מגיל צעיר היה פעיל נגד גיוס דרוזים לצה"ל. ב-1972 ריצה 3 תקופות מאסר עקב סירובו להתגייס לצה"ל. לאחר מכן הקים את ועד היוזמה הדרוזי, ארגון אשר מקדם את הזהות הפלסטינית לעומת זו הישראלית בקרב בני העדה הדרוזית, ואשר כיום מהווה חלק מחד"ש.
ב-1989 נבחר כחבר במועצת המקומית בית ג'ן, אז מטעם המפלגה הקומוניסטית, ובשנים 1993-1992 שימש כראש המועצה. ב-1997 עזב נפאע את המפלגה, בה היה חבר מאז היה בן 14, וכעבור שנתיים הקים תנועה בשם "תנועת המאחדים הלאומית", שהתמזגה עם בל"ד זמן קצר לאחר הקמתה.
בהמשך הקים תנועות נוספות: ב-2001 הקים את תנועת "אל מערופין אל-אחראר" ("הדרוזים החופשיים") ואת תנועת "אל-ג'דור" ("שורשים"), שמטרתה חיזוק השורשים התרבותיים הערביים בקרב הדרוזים. בדצמבר 2006 היה נפאע ממארגני כינוס שבו הוקמה "הוועדה הלאומית לסולידריות עם סוריה".
לקראת הבחירות לכנסת ה-17 הוצב נפאע במקום הרביעי ברשימת בל"ד. הוא החל לכהן כחבר כנסת ב-24 באפריל 2007, עם התפטרותו של יו"ר המפלגה, עזמי בשארה.
ב-6 בספטמבר 2007 יצא נפאע לביקור בסוריה ללא אישור שר הפנים, אישור הנדרש לפי פקודת הארכת תוקף של תקנות שעת חירום (יציאה לחוץ-לארץ). במהלך ביקורו נפגש עם טלאל נאג'י, סגנו של מזכ"ל החזית העממית לשחרור פלסטין. נפאע הועמד לדין והורשע באפריל 2014 בבית המשפט המחוזי בנצרת בשני סעיפים של מגע עם סוכן זר ויציאה למדינת אויב. בספטמבר 2014 נגזרה עליו שנת מאסר בגין הרשעה זו. ערעורו לבית המשפט העליון נדחה באוגוסט 2015, וב-1 בנובמבר 2015 החל לרצות את עונשו בבית הסוהר גלבוע.
לקראת הבחירות לכנסת ה-18 הוצב במקום השני ברשימת בל"ד לכנסת, ונבחר לכהונה נוספת. בינואר 2010 החליטה הלשכה הפוליטית של בל"ד להדיחו מהתנועה, בעקבות סירובו לקיים הסכם רוטציה שיאפשר את כניסתו לכנסת של המועמד שהוצב במקום הרביעי ברשימת בל"ד, עבאס זכור.
בפברואר 2012, כשנה לאחר פרוץ ההתקוממות בסוריה, נטל חלק מרכזי בעצרת תמיכה בנשיא סוריה בשאר אל-אסד שהתקיימה בתיאטרון אל-מידאן בחיפה. לדבריו, ביקש להביע תמיכה בניסיונות הרפורמה של אסד שזכו לתמיכת העם הסורי. הוא גינה את מדינות ערב שמספקות לטענתו נשק למתנגדי המשטר ואשמות ב"מותם של הילדים בסוריה".
חיים אישיים
נפאע נשוי ואב ל-9, ומתגורר בבית ג'ן.
המועצה הלאומית לכלכלה
המועצה הלאומית לכלכלה היא גוף מטה במשרד ראש הממשלה בישראל המייעץ לראש הממשלה ולממשלה בנושאים כלכליים ומסייע בגיבוש המדיניות הכלכלית-חברתית של ישראל.
ראש המועצה הלאומית לכלכלה, המשמש כיועצו הכלכלי של ראש הממשלה, הוא אבי שמחון.
מטרות המועצה הלאומית לכלכלה
מטרות המועצה כוללות, בין היתר: