cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
שון דיב
ביוגרפיה
נכון ליוני 2023, דיב זכה בסך של כ-12 מיליון דולר מטורנירי פוקר, כשמתוכם כ-9.2 מיליון דולר בסבב אליפות העולם.
יורשות רומא
לאחר נפילתה של האימפריה הרומית קמו יחידות מדיניות רבות שראו עצמן כממשיכות המורשת התרבותית והמדינית של רומא.
האימפריה הרומית המזרחית
האימפריה הביזנטית, שהתקיימה בין השנים 395 עד 1453 הייתה הבולטת בין יחידות אלו ובשיאה השתרעה על חלקים נרחבים באסיה הקטנה, הבלקן, ארץ ישראל, צפון אפריקה ואף איטליה עצמה. ביזנטיון החלה את דרכה כחלקה המזרחי של האימפריה תחת הרפורמות המנהליות הידועות כשלטון הטטררכיה בימיו של דיוקלטיאנוס.
הביזנטים הצליחו לשמור על קיומה של מדינתם יותר מאלף שנים, באמצעות שלטון קיסרי נרחב, דת מדינה נוצרית אורתודוקסית, תרבות יוונית רומאית ומסורת צבאית ומדינית של הקיסרות הרומית.
רוסיה
גם לאחר נפילתה של שושלת איוון, המשיכה יורשתה, שושלת רומנוב, לראות עת עצמה כממשיכה של השלטון הרומי. בני רומנוב אף פרסמו שושלת יוחסין מזויפת במאה ה-17 המייחסת את מוצאו של מייסד השושלת, אנדרי איוואנוויץ קבילה, ליוליוס קיסר.
האימפריה הרומית המערבית
בחלקה המערבי של האימפריה המצב היה סבוך יותר. בהדרגה ולאורך המאה החמישית לספירה, החלו השבטים שזכו לאדמות בצד הרומי של הדנובה והריין להקים ממלכות עצמאיות או עצמאיות למחצה בתחומי האימפריה הרומית. גאליה, ספרד, והמגרב נשמטו בהדרגה מידי האימפריה לטובת הוונדלים, הוויזיגותים, הפרנקים, הלומברדים ואחרים. החלק שנותר, שכלל בעיקר את איטליה והעיר רומא עמד בשליטה הולכת וגוברת של גנרלים גרמאנים.
התמוטטותה הסופית של האימפריה בשנת 476, הייתה סמלית יותר מממשית. השלטון בפועל היה מסור ממילא בידי שליטי ממלכות גרמאנים. חלק מהם, כמו תאודוריק הראשון, ראו עצמם כיורשיה הלגיטימיים של האימפריה הרומית, אך הסדר שאלו רצו ויכלו לקיים, גם אם היו בו יסודות רומיים, היה שונה מאוד מסדר העולם של הציוויליזציה היוונית-רומית.
ממלכות הוונדלים בצפון אפריקה, הוויזיגותים במזרח ספרד ודרום צרפת, הפרנקים בצפונה, הבורגונדים במרכזה וממלכת אודואקר שירשה את האימפריה הרומית באיטליה היו הכוחות העיקריים בסוף המאה החמישית.
בין המאה החמישית והמאה השמינית לספירה נוצרה בשטחי אירופה המערבית תשתית פוליטית וחברתית חדשה. תחת האוסטרוגותים באיטליה, הוויזיגותים בספרד, הפרנקים והבורגונדים בגאליה ובמערב גרמניה והסקסונים באנגליה התפוררו כל הסדרי השלטון הרומיים ופינו מקומם לשלטון שליטים-לוחמים בנוסח הגרמאני.
מידה מסוימת של התרבות הרומית הכתובה ושל קשרים בין השטחים השונים של האימפריה ההיסטורית נשמרה בחסות הכנסייה, המנזרים, אך היוונית והלטינית, התרבות, הספרות, הממשל והחוק ששלטו באגן הים התיכון מאז עלייתה של אתונה במאה החמישית לפנה"ס נדחקו לטובת השפות הוולגריות והתרבויות המקומיות.
בהנהגת כלוביס הראשון, מייסד השושלת המרובינגית השתלטו הפרנקים בהדרגה עד סוף המאה השישית על שטחי צרפת כולה. מתחילת המאה השביעית, ממשיכיהם הקרולינגים הרחיבו בהדרגה את שטחי שלטונם גם לצפון איטליה ומזרחה על פני רוב שטח גרמניה ומרכז אירופה. הפרנקים הקימו למעשה את הישות המדינית האירופאית היציבה והחזקה ביותר בימי הביניים וכתוצאה מכך ראו את עצמם כממשיכיה הטבעיים של התרבות הרומאית. גישה זו ניתן לראות בתואר שניתן לקרל הגדול בשנת 800 לספירה על ידי האפיפיור ליאו השלישי: "קארל אוגוסטוס, מלך הרומאים".
איטליה, לעומת זאת, התפוררה כבר אחרי תום שלטון תאודוריק הראשון לשורה של ממלכות נפרדות ואילו ספרד הלכה ודעכה עד שחלקים נכבדים ממנה נכבשו בידי נסיכים מוסלמים מבית אומיה.
הקיסרות הרומית הקדושה
אחד האירועים המכוננים בהקמתה של קיסרות זו הייתה משיחתו של אוטו הראשון בשנת 962 לקיסר על ידי האפיפיור. כותבים בני הזמן, כמו גם כותבים מאוחרים יותר, התייחסו להכתרה האפיפיורית בתור ה translatio imperii, העברת הקיסרות מידי הרומאים לישות מדינית חדשה. הקיסרים הגרמנים ראו עצמם כממשיכי דרכם הישירים של קיסרי האימפריה הרומית; מסיבה זו כינו עצמם אוגוסטוס, על שם הקיסר הרומי הראשון, אוגוסטוס קיסר. בשלב זה, עם זאת, נמנעו מלכנות עצמם קיסרים "רומאים", ככל הנראה מתוך כוונה שלא לעורר סכסוך עם הקיסר הביזנטי שעדיין ישב בקונסטנטינופול. המונח imperator Romanorum (קיסר הרומאים) נפוץ רק בשלב מאוחר יותר, בתקופתו של קונראד השני ( 1024 – 1039).
תרבותה העתיקה של רומא ראתה עדנה מסוימת בקיסרות הרומית הקדושה תחת שלטונו של פרידריך ברברוסה (1155-1190). בימיו שבה ועלתה תפיסת ה"רומאיות" של האימפריה, שהייתה, ככל הנראה, חלק מהניסיון להצדיק את עוצמתו הנפרדת של הקיסר ביחס למוסד האפיפיורות, שהלך והתחזק בשנים אלה. מערכת החוקים שאימץ ברברוסה כללה מרכיבים רבים, ששורשיהם היו בחוק הרומי המסורתי. בהם ניתן למנות טביעת מטבעות, סלילת דרכים, גביית מיסים, הטלת קנסות וכן מינוי פקידים.
מדינת האפיפיור
טוענת נוספת לירושת רומא הייתה מדינת האפיפיור. מדינה זו, שהאפיפיור היה גם שליטה האזרחי, התקיימה בין שנת 756 לשנת 1870 והשתרעה על חלקים נרחבים במרכז איטליה. טענתה של מדינה זו לשררה ארצית נשענה בעיקר על המסמך המזויף הידוע כ-מתת קונסטנטינוס. לפי מסמך זה הקיסר הרומאי קונסטנטינוס העניק לאפיפיור סילבסטר הראשון והאפיפיורים שיבואו אחריו את השליטה על העיר רומא ועל כל הקיסרות הרומית המערבית, בעוד קונסטנטינוס המשיך לשלוט על הקיסרות הרומית המזרחית מבירת האימפריה החדשה קונסטנטינופול.
איטליה
יורש נוסף מטעם עצמו של רומא העתיקה היה בניטו מוסוליני ששלט על המדינה המודרנית של איטליה משנת 1922 ועד 1945. היה זה חלומו של מוסוליני להחזיר את תהילת האימפריה הרומית ולהפוך שוב את הים התיכון ל"Mare Nostrum" (הים שלנו). השלטון הפאשיסטי שהקים, התיימר להיות יורשה של האימפריה הרומית, ואבן פינה לשיטת ממשל מהפכנית שסופה למשול בעולם. בפועל היה מוסוליני כישלון מדיני ופוליטי, אשר סיים את דרכו בשותפות לפשעי מלחמה איומים, חלקם כנגד בני ארצו (ובהם ניסיון להרס של היישוב היהודי בן 2000 שנה באיטליה).
נוסח ארץ ישראל
נוסח ארץ ישראל הוא נוסח התפילה שהיה נהוג בארץ ישראל, ובקהילות נוספות בסביבתה באלף הראשון לספירה. שמו של הנוסח ניתן לו על ידי חוקרי התפילה בדורות האחרונים. הנוסח התפתח בארץ ישראל החל מתקופת התנאים ותקופת האמוראים ובמהלך תקופת הגאונים. במקביל לו, התפתח בבבל נוסח בבל, שהיה לאב-הנוסח של נוסחי התפילה בכל העדות, תוך שהוא מחליף את נוסח ארץ ישראל, שכנראה עבר מן העולם לחלוטין במאה ה-13. המידע על קיומו של נוסח ארץ ישראל ועל פרטיו עלה כמעט לחלוטין מתוך גניזת קהיר, לצד עדויות מועטות מן התלמוד הירושלמי וממדרשי אגדה ארץ-ישראליים.
הקהילות בהן היה מקובל נוסח ארץ ישראל
נוסח ארץ ישראל היה מקובל בארץ ישראל על ידי גאוני ארץ ישראל בתקופת הגאונים ובראשית תקופת הראשונים, עד לכיבוש הצלבני במסע הצלב הראשון ב-1099. במצרים נשתמרו מנהגי ארץ ישראל ב"כניסת אלשאמיין" (קהילת הארץ-ישראלים) ששכנה בבית הכנסת בן עזרא עד המאה ה-13, אך בתקופה זו הם ספגו התנגדות מצד פוסקי ההלכה במצרים, כרבי אברהם בן הרמב"ם ורב יוסף ראש הסדר, שלבסוף הביאו להיעלמותם המוחלטת. אמנם, בארץ ישראל עצמה היו נוסחאות שונות, וייתכן שהנוסח שנחשב לנוסח בבלי, או חלקים מסוימים בו, מייצג את אחת הנוסחאות שהייתה קיימת בארץ ישראל, ונשתמרה בבבל. לאורך שנות קיומו של נוסח ארץ ישראל, הוא ספג השפעה הולכת וגוברת של נוסחי בבל, שהייתה אז המרכז היהודי החשוב בעולם. מוטיבים ארץ ישראליים מעטים נשתמרו בנוסחי התפילה השונים עד ימינו, בייחוד בנוסח אשכנז, נוסח איטליה ונוסח הרומניוטים, אך גם נוסחים אלו מבוססים בעיקר על הנוסח הבבלי, ומוטיבים מנוסח ארץ ישראל נדחקו מהם במהלך הדורות.
מאפיינים של נוסח ארץ ישראל
נוסח ארץ ישראל שהתגלה בגניזה הקהירית מתאפיין בכך שבתוך השלד של התפילה נשתמרה האפשרות להוסיף פיוטים בשבתות, ימים טובים ואירועים חגיגיים אחרים. בתקופות מאוחרות אף הורחבה חטיבת פסוקי דזמרא וחטיבות אחרות. ההסבר לזה הוא שבארץ ישראל סברו שהתפילה צריכה להיות מתחדשת ודינאמית, ולכן נהגו להוסיף ולערוך חלקים בתפילה, בדומה למובא בירושלמי שרבי אליעזר היה מתפלל תפלה חדשה בכל יום ורבי אבהו היה מברך ברכה חדשה בכל יום. למרות זאת בתפילות הקבע שמר נוסח ארץ ישראל על יציבות יחסית, ובתפילות העמידה של החגים נשתמר הנוסח בדיוק רב.
להלן כמה משינויי הנוסח אצל יהודי ארץ ישראל:
מאפיינים בתר תלמודיים
בתקופה הבתר תלמודית התפתחו מנהגים ארץ ישראליים חדשים, בעיקר בתפילות היחידים ותפילות הרשות כגון ברכות השחר, פסוקי דזמרא, ותחנונים. מנהגים אלו לא הובאו בתלמודים, ולעיתים מנוגדים לנאמר בתלמודים.
ברכות השחר
ברכות השחר יש שבאו בנוסח זה: "ברוך... אשר בראת אותי אדם ולא בהמה, איש ולא אשה, ישראל ולא גוי, מהול ולא ערל, טהור ולא טמא. יהי רצון מלפניך ה' אלוהינו ואלוהי אבותינו שתתן חלקנו בתורתך עם עושי רצונך, אמן". ברכה נוספת שנוספה לברכות השחר היא: "בא"י אשר ברא[ת] את האדם הראשון בצלמו כדמותו... וחותם: בא"י הבונה ברחמיו את ירושלים." מנהג זה סותר את דברי רבי יהודה שהובאו בירושלמי ומשמע שהם שלש ברכות ולא ברכה אחת, ובקהילת השאמיים בפוסטט אמרו ברכה זו תחילה ואחר כך חזרו ואמרו את שלש הברכות הנ"ל בין ברכות השחר.
פסוקי דזמרא
חטיבת פסוקי דזמרא הייתה שונה מהמוכר כיום: בארץ ישראל נהגו לומר לפני פסוקי דזמרא שבח נקרא "תפלת השיר" והוא פיוט המדגיש את הכמיהה לבנין בית המקדש, ולאחריו נאמרו חלקם הראשון של פסוקי דזמרא הארצישראלים, שהם מזמורי תהלים ק"כ עד קל"ו (בשבתות וחגים הוסיפו עליהם את יתר המזמורים עד סוף הספר, פרק ק"נ). בין פרקי התהילים שולבו פסוקים מהמקרא, פסוקים שתוכנם זהה לנאמר במזמורים. פסוקים אלו נקראים 'פסוקי שרשור'. (מנהג זה שרד בנוסח ארם צובא, ושרידים מפסוקים אלו במחזור ויטרי לפני "אשרי" ו"תהלה לדוד", וכן בנוסח הרומניוטים. בעלי התוספות התנגדו לאמירת פסוקים אלו).
לאחר חטיבת המזמורים הראשונה נאמרה ברכת פתיחה לחלק השני של פסוקי דזמרא (מקבילה לברוך שאמר) הנפתחת בברכה זו: "ברוך... אשר בחר בדויד עבדו ורצה בשירי קדשו לפארו להללו ולרוממו ולתקפו על כל גבורותיו, ברוך...אלקי דויד מצמיח ישועה שלימה וקרובה לעמו ישראל ובונה [ברחמיו את] ירושלים". גם נוסח זה נשתמר בנוסח ארם צובא, אך בלא ברכה. ברכה זו אמרו גם לפני קבלת שבת ויו"ט במזמורי תהלים ושיר של יום. אחר ברכה זו באים פסוקי "יהי כבוד" בנוסח מעט שונה מהמקובל כיום ופסוקי "הודו לה" עד "אמן והלל לה". לאחר מכן נאמר מזמור שיר של יום, ובשבתות וחגים המזמורים המיוחדים לאותו מועד.
בשבתות וחגים נוספו בתוך חטיבה זו ברכת התורה, פרשת התמיד ועשרת הדיברות, כאשר בשלב זה נהגו להקיף את בית הכנסת בשירת מזמורים "לה' הארץ ומלואה" וכן מזמור כט "הבו לה בני אלים" (מנהג ששרד עד היום בקהלות אשכנז והספרדים בעת הכנסת ספר תורה). מנהג זה נקרא: 'תהלוכת ספר השיר'. לבסוף סיימו באמירת נשמת כל חי וברכת החתימה (מקבילה לישתבח של ימינו): "נהללך עזרינו לעולם ועד, נשירה ונזמרה לשמך מחסינו ברוך... מהולל ברוב התושבחות". חתימה אחרת היא ברכת "יהללוך" הקרובה לברכה החותמת את ההלל כיום, ואחריה נאמרה שירת הים, כמנהג הדור דעה (דרדעים) בימינו, ששירת הים נאמרת לאחר ישתבח.
מנהג מורחב זה הוא מאוחר יחסית וככל הנראה לא היה בתקופת התלמוד. התנא הארצישראלי רבי יוסי בן חלפתא אומר "יהי חלקי מגומרי הלל בכל יום". הכוונה לאמירת פרקי ההללויה (פרקים קמו-קנ) שאנו אומרים כיום בפסוקי דזמרא. קריאת עשרת הדיברות לכאורה מנוגדת לדברי הירושלמי.
תחנונים
בתחילה נאמרו תחנונים בתוך תפילת העמידה, לרוב בתוך ברכת סלח לנו, ובשלב מאוחר יותר אחר התפלה בנוסח אישי. יש הסבורים כי "תפילת מנשה" מן הספרות החיצונית היא למעשה תחנון שכזה שנפל לידי הנוצרים ושולב על ידם בטעות בספרות החיצונה, כהקשר לספור המקראי על הגליית מנשה לבבל.
הפיוטים בנוסח ארץ ישראל
תופעת אמירת הפיוטים בתפילה החלה כנראה סביב המאה ה-5 לספירה בשלהי העת העתיקה. הפייטנים הראשונים המוכרים לנו בשמם הם יוסי בן יוסי, יניי, הדותהו, שפעלו בטווח שבין המאה ה-5 ועד לאלעזר בירבי קליר שזמנו היה ככל הנראה במחצית הראשונה של המאה ה-7. בתחילה, רווחה במחקר הסברה, כי מנהג הפיוטים החל כתוצאה מתקופת שמד והיחלשות בה בוטלו תפילות הקבע והיה הכרח למצוא אלטרנטיבה. קביעה זו התחזקה לנוכח גילוי של הוראה מאת יוסטנינוס קיסר משנת 553 לבטל את ה"דיאוטרוזיס" – כנראה קריאת התורה בזמן התפילה, והסברה הייתה כי בעקבות הגזירה פנו היהודים "להסתיר" את לימוד התורה על ידי שילוב הפיוטים בגוף התפילה. חשיפת העושר העצום והמעמיק של פיוטים מהגניזה, ביססה את הדעה כי לא ייתכן לראות במנהג אמירת הפיוטים תוצאה של גזירות שמד וצמצום, אלא תקופה של יצירה פורחת ומשגשגת. מן המאה ה-9 ואילך זכה המנהג לתפוצה נרחבת ומשמעותית.
המאפיין המיוחד של הפיוטים הוא הנטייה לא להסתפק בתפילת הקבע של היחיד ולהוסיף לתפילת הציבור נופך חדש ומעמיק. על כן יוחדו הפיוטים וחיבורם דווקא לתפילות של זמנים מסוימים ולענייני התפילה המיוחדת לאותו היום. כמו כן, תוכן הפיוט היה קשור באופן קבוע לקריאה בתורה של אותו המועד או הפרשה, כך שהפייטן חיבר את תוכן הפיוט לעניינה של שבת מסוימת אחת בשנה ובכך נוצרה תפילה חיה ומשתנה משבת לשבת וממועד למשנהו.
בניגוד לארץ-ישראל, בה התפשטו מנהג אמירת הפיוטים וכתיבתם, בעולם ההלכה הבבלית התקבלו פיוטי התפילה בספקנות ובתהליך ארוך ומורכב. רק במאה ה-9 אנו פוגשים לראשונה פייטן שאינו בן ארץ-ישראל. בנוסח אשכנז, נוסח איטליה ונוסח רומניא נוהגים לומר פיוטים, בעיקר במועדים ובשבתות מיוחדים, וחלק משמעותי מפיוטים אלו הוא מיצירתם של פייטני ארץ ישראל, אך פיוטים אלו התקבלו באופן קבוע איזה פיוט לומר באיזה תפילה. לעומת זאת, הפייטנים הארץ-ישראלים נהגו לפייט פיוטים חדשים בכל הזדמנות, ונועד לגוון את נוסח הקבע. בנוסף, הפיוטים בארץ ישראל הקלאסית החליפו חלק גדול מנוסח הקבע, לעומת בקהילות אירופה שאומרים את הפיוטים בנוסף לנוסח הרגיל.
הנהגת נוסח ארץ ישראל בימינו
בעשור האחרון עוסק הרב דוד בר חיים, ראש "מכון שילה", ביישום מסורת ארץ ישראל הלכה למעשה.
סדור תפילה הקרוב לנוסח ארץ ישראל העתיק פורסם על ידי יאיר י. שאקי, בשנת ה'תשס"ז בשיתוף אחרים, כגון: הרב בר חיים, הרב יהושע בוך, הרב ישראל אריאל, והרב דן בארי. כיום מתפללים בנוסח זה בדרך קבע קבוצה קטנה של תלמידיו של הרב בר חיים. סידור זה לא נאמן לחלוטין לנוסח ארץ ישראל המקורי, ועושה כמה פשרות, כגון שכולל אמירת קדושה בכל יום.
לאחר מכן, בשנת ה'תשע"ח יצאה מהדורה שנייה מורחבת עם מקורות, בעריכת הרב אליהו ובר, הרב יהושע ינקלביץ, ודוד מונק. עם מבואות ודברי ברכה מהרב דוד חי הכהן, הרב משה צוריאל ועוד. במקביל, ישנם מספר אנשים העובדים על הוצאה לאור של סידורים בנוסח ארץ ישראל, כגון אורן בן שעיה.
The Element of Freedom
עם יציאתו נכנס האלבום אל המקום השני במצעד הבילבורד 200.
רקע
בין שנת 2010 לשנת 2019 פרסם מגזין הבילבורד את רשימת האלבומים הטובים ביותר של העשור השני של המאה ה-21, בה התברג האלבום במקום ה-148. ברשימה של חברת המצעדים הרשמית התברג במקום ה-63.
איגוד תעשיית ההקלטות האמריקאי העניק לאלבום את תואר הפלטינה על מכירות של למעלה ממיליון עותקים במדינה.
מערכת קירור של מחשב
מערכת קירור של מחשב, היא מערכת המסייעת בשמירה על טמפרטורה נמוכה של מחשב, למרות החום שמיצרים חלק מהשבבים המצויים במרבית סוגי המחשבים. השבבים הללו, נוטים להתחמם בעת עבודתם ולהגיע לטמפרטורות שאינן מאפשרות את המשך עבודתם התקינה ואפילו מסכנות אותם בנזק מיידי לצמיתות. מסיבה זו, למרבית המחשבים יש מנגנונים לשמירה על טמפרטורה נמוכה. רוב המערכות פועלות בשתי דרכים: ראשית, הן משפרות את אוורור החלקים החמים של המחשב, ומקטינות את הפרשי הטמפרטורות בינם לבין טמפרטורת החדר. שנית, במקרה הצורך הן מאטות את פעולת המחשב כך שהחלקים הנוטים להתחמם יתחממו פחות ואפילו מכבות את המחשב במקרה הצורך.
מערכת הקירור של המחשב היא למעשה מערכת פיזור חום. מערכות שדואגות שהמחשב יהיה קר יותר מאשר החדר בו הוא נמצא, דהיינו משאבות חום, הן נדירות ביותר אם הן בכלל קיימות. אולם, יש סוגי מחשבים, כמו המחשבים שבחוות השרתים, שחובה להציבם בחדר מקורר היטב ומי שנכנס לחדר בו הם מצויים צריך להתלבש בלבוש חורפי כבד.
לצד ההשקעה במערכות קירור למחשב, מהנדסי החשמל משקיעים גם בשיפור עיצובם של השבבים השונים כך שיתחממו פחות מלכתחילה. לכן, לדוגמה, הומצא המעבד בעל הליבות הרבות, שלמעשה מפצל את עבודתו בין מיקומים אחדים ומאפשר לכל חלק שלו להתחמם פחות. מאידך עדיין מעוצבים אביזרים לשיפור קירורו של המחשב, בעלי הספק גדל והולך, וזאת בעיקר עבור משתמשי מחשב שמכווננים את מעבד המחשב לעבוד בתדרים גבוהים יותר מאלו שתכנן היצרן (המהרה) ועקב כך להתחמם יותר.
מערכת הקירור של המחשב האישי הנייד הסטנדרטי
על פי רוב, מחשבים ניידים מכילים שבבים קטנים יותר ובעלי תדרי חשמל ומתחי חשמל נמוכים יותר מאלה של המחשב השולחני. על כן הם מתחממים פחות ממנו. במחשב נייד, על פי רוב, הגשר הדרומי והמעבד הגרפי אינם דורשים מערך קירור. (במספר מקורות נאמר ההפך שכן הם מתבלבלים בין הגשר הצפוני של לוח האם של המחשב הנייד לבין שבבי עיבוד התמונה שלו).
למרבית המחשבים הניידים יש גוף קירור אחד המכסה הן את המעבד והן את הגשר הצפוני. לאורך גוף הקירור מצויה צינורית גזים המשווה את החום בין חלקיו. צלעות הקירור של גוף הקירור של גוף הקירור מצויות רק בקצה אחד שלו ודרכן עובר קצה צינורית הגזים. בין גוף הקירור לבין המעבד מרוחה משחה תרמית ובין גוף הקירור לבין הגשר הצפוני מצויה מדבקה תרמית.
מטריקס (חברה)
מטריקס אי.טי בע"מ היא חברת טכנולוגיית מידע ישראלית, חברת בת של חברת פורמולה מערכות הישראלית שהיא עצמה חברת בת של חברת אסקו הפולנית. נכון לשנת 2023 מעסיקה מטריקס כ־11,500 עובדים בארץ ובחו"ל. מטריקס נסחרת בבורסה לניירות ערך בתל אביב במדד תל אביב 125. מנכ"ל החברה הוא מוטי גוטמן.
מטריקס עוסקת בביצוע פרויקטי שילוב מערכות (אינטגרציה), פיתוח ויישום טכנולוגיות, פתרונות ומוצרי תוכנה, ייצוג ושיווק מוצרי תוכנה, שירותי תשתית, ייעוץ אסטרטגי וארגוני, Offshore, מיקור חוץ, בדיקות תוכנה, הדרכה והטמעה ופתרונות חומרה. עם לקוחותיה של מטריקס נמנים מגוון גופים וחברות בישראל בתחומי התעשייה, מסחר, בנקאות ופיננסים, טלקום, ביטחון, חינוך ואקדמיה, בריאות והמגזר הממשלתי וציבורי, הייטק ויצרני תוכנה בלתי תלויים (ISVs).
מחזור המכירות של מטריקס במהלך שנת 2022 הגיע ל-4.36 מיליארד שקל. בשנת 2022 דירגה חברת המחקר והייעוץ STKI את מטריקס כמובילת שוק שירותי ה-IT בישראל שש עשרה שנים ברציפות, וחברת הייעוץ IDC דירגה אותה ב-2022 כראשונה בקטגוריה זו השנה ה-14 ברציפות.
היסטוריה
בשנת 2001, בזמן המשבר הכלכלי שחווה השוק העולמי והישראלי, הוחזקו על ידי קבוצת פורמולה מערכות הישראלית אשכול רחב של חברות טכנולוגיה, חלקן ספקיות שירותי טכנולוגיות מידע (IT) וחלקן חברות שפיתחו טכנולוגיות. דני גולדשטיין, יו"ר פורמולה מערכות דאז, החליט כי יהיה יעיל יותר לאחד את כל החברות המספקות שירותי טכנולוגיות מידע בישראל לחברה אחת תחת מותג אחד. לצורך משימת איחוד החברות גויס מוטי גוטמן, שהחל במלאכת הקמת החברה ומיזוג החברות. בשלב הראשוני בוצע מיזוג של חמש חברות (פורסופט, ניקוב, איי-סופט, אלרון טלסופט ובשן מערכות) שהביא להקמתה של חברת מטריקס בספטמבר 2001 כאשר בחודש דצמבר באותה השנה הונפקה חברת מטריקס בבורסה לניירות ערך בתל אביב. בשנת 2002 המשיך תהליך המיזוג בו החברות ניו- אפליקום, קומסופט, סיון מערכות וסינטק מוזגו עם חברת מטריקס. מטריקס נסחרת כיום במדד תל אביב 100. קבוצת פורמולה מערכות מחזיקה ב-50.5% ממניות מטריקס. בשנת 2006 מכר גולדשטיין את השליטה בפורמולה לקבוצת אמבלייז, אשר מכרה אותה בשנת 2010 לקבוצת Asseco הפולנית, המדורגת בין עשר חברות התוכנה המובילות באירופה.
מראשית הקמתה ולאורך שנות קיומה אסטרטגיית הצמיחה של מטריקס מושתתת הן על צמיחה אורגנית והן על רכישות ומיזוגים של חברות כבסיס לגידול וכניסה למגזרים חדשים. בין החברות אותן רכשה החברה לאורך השנים, ג'ון ברייס הדרכה, טנגרם, סיבם, קבוצת סינטק, קבוצת ניו-אפליקום, אפקט, ספיה, טאקט מערכות, אונואפס, נטווייז, 2Bsecure ,באבקום, המי"ל, Exzac, Xtivia, Aviv AMCG, programa (הנקראת כיום Matrix-IFS),זברה טכנולוגיות, RDT Systems וחברות בת רבות אחרות.
למטריקס נציגויות ושותפויות עסקיות עם חברות תוכנה בינלאומיות מובילות רבות. בין היתר היא מייצגת חבילת תוכנה "Onshape".
בשנת 2004, מול מגמת הקמת מרכזי פיתוח במודל Off-Shore בהודו ובדרום-מזרח אסיה, הקימה מטריקס את מיזם תלפיות - מרכז פיתוח בישראל המעסיק נשים חרדיות שהוכשרו מקצועית על ידי חטיבת ההדרכה וההטמעה במטריקס. המיזם פועל תחת הכללים והתנאים הסביבתיים שמאפשרים העסקת נשים חרדיות קרוב למקום מגוריהן, ובברכת ראשי הקהילה, וכולל נכון ל-2014 כ-900 נשים חרדיות העובדות בתחום פיתוח תוכנה ובדיקות תוכנה עם עשרות לקוחות בשוק הישראלי והעולמי. צעד חדשני זה זיכה את מטריקס בפרסים ובשבחים.
צ'אד קרוגר
צ'אד רוברט קרוגר (בשם מלא באנגלית: Chad Robert Kroeger; נולד ב-15 בנובמבר 1974) הוא זמר-יוצר וגיטריסט קנדי, הידוע בתור הגיטריסט והסולן של להקת הרוק הקנדית ניקלבק. בנוסף לעבודתו עם ניקלבק, קרוגר היה מעורב במגוון שיתופי פעולה, והופיע כמוזיקאי אורח במספר שירים והיה מעורב בכתיבתם ויצירתם.
ביוגרפיה
קרוגר נולד בהאנה שבאלברטה בשם צ'אד רוברט טרטון. הוא למד לנגן בגיטרה בגיל 13, ובתחילת 1990 היה חלק מלהקת קאברים, שכללה גם את חברי ניקלבק העתידיים מייק קרוגר וראיין פיק. לאחר שהלהקה התפרקה, הפכו השלושה לחלק מלהקת הרוק ניקלבק, שהוקמה באותה העת.
ב-2002 קרוגר הקים חברת הקלטות בשם 604 Records והפיק אלבומים של להקות רוק שונות.
גד שמרון
גד שִמרון (נולד ב-1950) הוא עיתונאי וסופר ישראלי, פרשן לענייני ביטחון, מודיעין ומדיניות בינלאומית.
ביוגרפיה
שמרון נולד בתל אביב. את שירותו בצה"ל עשה כקצין מודיעין. הוא בוגר האוניברסיטה העברית בהיסטוריה כללית ולימודי דרום-מזרח אסיה.
ב-1975 גויס למוסד למודיעין ולתפקידים מיוחדים ושירת בו במשך כעשר שנים ביחידות שונות. במסגרת זו השתתף בין השאר בהברחת יהודי אתיופיה. במקביל לשירותו במוסד עבד כעיתונאי במעריב. בשנות התשעים שימש שליח העיתון בגרמניה, עבד כעיתונאי במחלקת החדשות של קול ישראל, והגיש את התוכנית "בוקר טוב" בערוץ הראשון של הטלוויזיה הישראלית.
שמרון היה העיתונאי הראשון שחשף יורש לאחד מאלפי חשבונות הבנקים של קורבנות השואה שנותרו עלומים עשרות שנים בבנקים שווייצרים. בתחקיר משותף עם עמנואל רוזן, שבהמשך הביא להעלאת שאילתות בפרלמנט השווייצרי, חשף את הקשרים החשאיים של חברות שווייצריות עם תוכנית נשק ההשמדה ההמוני האיראני.
כתבה על המפגש שארגן בין בנו של אדולף אייכמן וצבי אהרוני, איש המוסד שאיתר את אייכמן בארגנטינה והשתתף בחטיפתו והבאתו לישראל, פורסמה בעשרות עיתונים בכל רחבי העולם.
מאז תחילת אוגוסט 2009 ועד ינואר 2013, כמעט מדי שבוע, הגיש פינה העוסקת בהיסטוריה צבאית ומודיעינית ב"שישי אישי", תוכניתו של משה טימור ברשת ב'. בהמשך, חזר להיות בין המשתתפים העולים לשידור בתוכנית, כשהוא מביא סיפורים היסטוריים שונים, אם כי במתכונת פחות קבועה מזו שהייתה נהוגה קודם לכן.
מאראט סאפין
מאראט מיכאלוביץ' סאפין (בטטארית: Марат Мөбин улы Сафин; נולד ב-27 בינואר 1980) הוא טניסאי עבר רוסי ממוצא טטארי, שזכה בשני תוארי גראנד סלאם ודורג בעבר במקום הראשון בעולם (נכון ל-20 בנובמבר 2000) בדירוג הסבב ה-ATP. זכה ב-15 תארים במשחקי יחידים ושני תאים בזוגות.. היה הרוסי הראשון בהיסטוריה שהגיע לחצי גמר טורניר וימבלדון.
כיום פוליטיקאי, חבר הדומה של רוסיה.
ראשית חייו
סאפין נולד במוסקבה שבברית המועצות (כיום רוסיה) למיכאל סאפין ולרואזה איסלאנובה, למשפחה ממוצא טטארי. הוריו של מאראט היו שניהם טניסאים ומאמני טניס בעברם, ואביו אף היה המנהל של מועדון הטניס ספרטק המקומי. בילדותו התאמן סאפין במועדון הטניס של אביו, יחד עם מספר טניסאים בולטים נוספים לעתיד, כדוגמת אנה קורניקובה, ילנה דמנטייבה ואנסטסיה מיסקינה. אחותו הצעירה של סאפין, דינארה סאפינה, היא טניסאית מקצוענית ודורגה גם היא ראשונה בעולם.
בגיל 14 הוא עבר לולנסיה שבספרד, על מנת להתקדם באמצעות תוכניות אימון מתקדמות בטניס, שלא היו קיימות אז ברוסיה. כתוצאה משהותו בספרד למד סאפין גם לדבר ספרדית שוטפת. סאפין דובר גם של רוסית ואנגלית.
קריירת טניס מקצוענית
בשנת 2000, לאחר כישלונות באוסטרליה, בצרפת ובווימבלדון, הגיע סאפין להישג השיא בקריירה שלו, זכייה באליפות ארצות הברית הפתוחה, בזכות ניצחון על פיט סמפראס בשלוש מערכות במשחק הגמר. בעקבות כך הוא הגיע לראשונה בקריירה שלו למקום הראשון בדירוג העולמי. שנה זו הייתה שנת השיא של סאפין בקריירה, כשהוא זכה בשישה טורנירים נוספים מסבב ה-ATP, שניים מהם (בטורונטו ובפריז) מסדרת המאסטרס.
באותה שנה הוביל סאפין את נבחרת רוסיה לזכייה הראשונה בתולדותיה בגביע דייוויס, לאחר ניצחון במפגש הגמר בתוצאה 2-3 על נבחרת צרפת, כשסאפין מנצח בשני משחקי היחידים שלו במפגש, מול פול-הנרי מתיו וסבסטיאן גרוסייאן.
את מרבית שנת 2003 החמיץ סאפין עקב פציעה קשה שעצרה את התקדמותו, וגרמה לו להיעדר מכל טורנירי הגראנד סלאם, למעט אליפות אוסטרליה בה הודח בסיבוב הראשון.
בתחילת 2004 חזר סאפין להצליח כשהעפיל עד לגמר אליפות אוסטרליה הפתוחה, אך הפסיד בגמר לרוג'ר פדרר. הוא הפגין חוסר יציבות כאשר אכזב בטורנירי הגראנד סלאם האחרים, אך זכה בסוף השנה בטורנירי המאסטרס במדריד ובפריז. בכך מחזיק סאפין יחד עם בוריס בקר בשיא הזכיות במאסטרס פריז, עם שלוש זכיות. בטורניר גביע המאסטרס היוקרתי של סוף השנה הפתיע סאפין כשהעפיל עד לחצי הגמר. סאפין השתתף בטורניר הטניס של אולימפיאדת אתונה 2004, והודח בו בסיבוב השני.
ב-2005 גבר סאפין על רוג'ר פדרר בחצי גמר אליפות אוסטרליה הפתוחה, וזכה בתואר הגראנד סלאם השני שלו לאחר ניצחון על לייטון יואיט האוסטרלי בגמר. הוא ייחס את חזרתו המוצלחת מהפציעה למאמנו החדש, פיטר לונדגרן. למרות זאת, הוא לא הצליח להעפיל להשתתפות בגביע המאסטרס של אותה שנה לאחר שנכשל באליפות צרפת ובווימבלדון. בשנת 2006 המשיך סאפין לאכזב בטורנירי הגראנד סלאם, אך השתפר לקראת סופה כשהגיע לגמר טורניר מוסקבה, בו הפסיד לבן ארצו, ניקולאי דווידנקו. במהלך אותה שנה הודיע סאפין על הפרידה ממאמנו, פיטר לונדגרן.
בדצמבר 2006 זכה סאפין עם נבחרת רוסיה בפעם השנייה בגביע דייוויס. במפגש הגמר מול נבחרת ארגנטינה הוא הפסיד במשחקו הראשון, אך ניצח יחד עם דמיטרי טורסונוב את משחק הזוגות, ואף ניצח את חוסה אקסוסו במשחק החמישי והמכריע.
בשנת 2007 לא הצליח סאפין לעבור אפילו פעם אחת את הסיבוב השלישי בטורנירי הגראנד סלאם בהם השתתף. במהלך אותה שנה הודיע סאפין על הפרידה ממאמנו באותו זמן, אלכסנדר וולקוב, ומינוי הרנן גומי במקומו. במהלך השנה זכה סאפין בטורניר הזוגות במוסקבה יחד עם דמיטרי טורסונוב, ובכך היה זה תואר ה-ATP הראשון שלו מאז הזכייה באליפות אוסטרליה ב-2005. סאפין היה שותף חלקי לזכייתה של נבחרת רוסיה במקום השני בגביע דייוויס של 2007.
בשנת 2008 הפתיע סאפין כאשר העפיל עד לחצי הגמר בטורניר וימבלדון, שם הפסיד לרוג'ר פדרר. הייתה זו ההעפלה הראשונה של סאפין לחצי גמר גראנד סלאם מאז 2005. בנוסף, הגיע סאפין לגמר טורניר היחידים במוסקבה, שם הפסיד לבן ארצו, איגור קוניצין.
בשנת 2009 הודח סאפין בשלב מוקדם בכל הטורנירים בהם השתתף, אך סייע לנבחרת רוסיה להעפיל לרבע גמר גביע דייוויס, לאחר ניצחון על נבחרת רומניה. במפגש רבע הגמר, מול נבחרת ישראל באולם נוקיה, הפסיד סאפין את משחק הזוגות, שבו שיחק יחד עם איגור קוניצין נגד אנדי רם ויוני ארליך, במה שהכריע את תוצאת המפגש לזכות ישראל. הטורניר האחרון בקריירה של סאפין היה בפריז בנובמבר 2009; הוא הודח בו בסיבוב השני לאחר הפסד לחואן מרטין דל פוטרו, כשהוא במקום ה-65 בעולם.
סגנון משחק
סאפין נחשב לטניסאי בעל מצבי רוח קיצוניים, שסומך על כישרונו בלבד ומתקשה לשחק בצורה טקטית. המשטחים האהובים עליו הם המשטחים הקשים עליהם משחקים באליפות ארצות הברית, והעיד כי את משטח החימר של אליפות צרפת ואת הדשא של וימבלדון הוא שונא במיוחד. בעבר הוא חזר על אמרתו של איוון לנדל, כשאמר: "דשא מיועד לפרות, לא למשחק טניס". סגנון המשחק שלו מתבסס על חבטות פתיחה בעוצמה רבה ועל חבטת כף יד עילאית. מאידך, הוא לא אוהב לרוץ על המגרש ולעיתים הוא מוותר מראש על משחקונים שלמים.
סאפין ידוע כשחקן בעל פתיל קצר מאוד, ובמהלך הקריירה שלו שבר למעלה מ-300 מחבטי טניס כתוצאה מהתפרצויות זעם במהלך משחקים.
לאחר פרישתו מספורט
בבחירות הפרלמנטריות שנערכו בדצמבר 2011 הפך סאפין לחבר הדומה של רוסיה מטעם מפלגת רוסיה המאוחדת של ולדימיר פוטין. הוא נבחר מטעם מחוז ניז'ני נובגורוד. ביוני 2017 פרש מהפרלמנט ומונה ליועץ ציבורי ליושב ראש הדומה הממלכתית של הכינוס השביעי ויאצ'סלב וולודין בנושאי ספורט.
ב־8 בספטמבר 2019 שימש סאפין כפרשן טניס לערוץ הראשון במשחק הגמר של אליפות ארצות הברית הפתוחה, בין רפאל נדאל לדנייל מדבדב, מה שגרם להרבה רגשות חיוביים ושימש אירוע משמעותי עבור התקשורת ובלוגרים רבים שביקשו לראיין את מאראט.
קוסין
קוסין (בערבית: قوصين; בתעתיק מדויק: קוצין) היא עיירה פלסטינית בנפת שכם שבצפון יהודה ושומרון, השוכנת כ-8 ק"מ מערבית לשכם. על פי הלשכה הפלסטינית המרכזית לסטטיסטיקה (PCBS), אוכלוסיית העיר מנתה כ-1,734 תושבים בשנת 2006.
גאוגרפיה
קוסין גובלת בבית איבא ממזרח, דיר שרף מצפון, כפר קדום ממערב וכפר קדום וג'ית מדרום.
בכפר נמצאה קרמיקה מהתקופה הביזנטית.
בסוף המאה ה-16 התגוררו בכפר 15 משפחות ו-7 רווקים – כולם מוסלמים. תושבי הכפר שילמו שיעור קבוע של 33.3% על מוצרים חקלאיים הכוללים חיטה, שעורה, יבולי קיץ, כוורות ועזים, בנוסף על הכנסות מזדמנות ומס מיוחד לתושבי אזור שכם; בסך הכל תושבי הכפר שילמו כ-6,300 אקצ'ות.
במפת הקרן לחקר ארץ ישראל שפורסמה ב-1882 קוסין תוארה כ"כפר בצידו של רכס. מעיין קיים בערך שלושת רבעי קילומטר דרומית-מזרחית בעמק." עוד צוין כי: "החורבה המוצגת ליד מקום זה היא בסך הכל ערמת אבנים."
במפקד האוכלוסין של ארץ ישראל משנת 1922 שנערך על ידי שלטונות המנדט הבריטי, התגוררו בקוסם כ-147 מוסלמים. מספר זה גדל במפקד 1931 ל-217 תושבים ב-48 בתים.
בסקר הכפרים של 1945, אוכלוסיית קוסין מנתה 310 תושבים ואילו שטח הכפר היה 4,543 דונם. מתוכם 59 דונם שימשו למטעים וקרקע להשקיה, 3,227 לגידול דגנים, ואילו 21 דונם סווגו כשטחים בנויים.
לפימפקד האוכלוסין הירדני, בשנת 1961 התגוררו בקוסין כ-494 תושבים.
לפי הסכמי אוסלו מוגדרים 51% משטחי הכפר כשטח B, ואילו 49% הנותרים מוגדרים כשטח C.
בורגון
בורגון (בצרפתית: La Bourgogne, בצרפתית פרובינציאלית: Borgogne) או בורגונדיה היה אחד מ-26 חבלי צרפת משנת 1972 ועד לסוף שנת 2015, ומכיל ארבעה מחוזות: יון (Yonne), קוט-ד'אור (Côte-d'Or), נייוור (Nièvre) וסון ולואר (Saône-et-Loire). בתחילת 2016 החבל אוחד עם חבל פראנש-קונטה במסגרת רפורמה מנהלית שעברה צרפת המטרופוליטנית לחבל בורגון-פראנש-קונטה.
השנים הראשונות
האזור ההיסטורי של בורגון חופף במידה רבה את חבל הארץ הרשמי של היום. האזור עבר תהפוכות רבות במהלך השנים וגבולותיו השתנו עם הזמן. על פי ממצאים ארכאולוגים שנמצאו באזור העיר סולוטרה (Solutré), האזור היה מאוכלס עוד בזמנים הפרהיסטוריים (לפני כ-15,000 עד 18,000 שנה). במאה השישית לפני הספירה, התגוררו באזור קהילות קלטיות אשר השאירו שם ממצאים רבים.
האזור היה אזור לחימה בהתנגדות הגאלים לכיבושיו של יוליוס קיסר עד לנפילתה של גאליה כולה עם כיבוש העיר אלזיה (Alésia) על ידי הרומאים. אלה מיהרו לשנות את פני המקום ואף נתנו לו שם: אוגוסטודונום (Augustodunum), על שם אוגוסטוס. האזור הפך לאזור תרבות ומסחר ובמאה השנייה לספירה עבר התנצרות. החל מהמאה הרביעית לספירה נחרב האזור בעקבות כיבושי הברברים. באמצע המאה החמישית השתלט שבט בורגונד (Burgondes) על האזור והקים שם ממלכה הנושאת את שמו: ממלכת בורגונדיה (Burgundia).
הפרנקים כבשו את האזור בשנת 534, והפכו אותו לממלכת מרובינגיה (בשנים 687–561). לאחר מכן, אוחד האזור עם אוסטרזיה (Austrasie) ובהמשך עם נויסטריה (Neustrie). חוזה ורדן (Traité de Verdun) בשנת 843, אשר קבע את חלוקת הממלכה של המלך לואי החסיד (Louis le Pieux) בין שלושת בניו, קבע גבול בין הדוכסות העתידית של בורגון תחת שלטונו של שארל הקירח (Charles le Chauve) לבין הרוזנות העתידית של בורגון, תחת שלטונו של לותר (Lothaire) אשר היה עתיד להישאר תחת האימפריה הגרמנית עד למאה השבע עשרה. בשנת 879, הפך החלק המערבי של האזור למרכז ממלכת בורגונדיה שנפרשה עד פרובאנס ועד לגדה הימנית של נהר הרון (Rhône). הממלכה נקראה "ממלכת ארל" (Royaume d'Arles) החל מהמאה העשירית. בשנת 1032 עברה הממלכה לשליטתו של הקיסר הגרמני קונרד השני.
לקראת סוף המאה ה-9 הפך האזור המערבי של בורגון לדוכסות בורגונדיה. הקפטים השתלטו עליו בשנת 956 ובשנת 1031, נתן אותו המלך אנרי הראשון לאחיו רובר שיצר את הממלכה הקפטית השנייה של בורגונדיה, אולם האחרון כאמור, איבד את חלקו המזרחי והאזור הנותר הפך להיות הרוזנות של בורגון (כיום: פראנש-קונטה, Franche-Comté). הרוזנות הפכה להיות מקור לפעילות דתית ענפה. לאחר הכחדתה של שושלת הדוכסות בשנת 1361, ז'אן השני, מלך צרפת (ז'אן הטוב - Jean II le Bon) נתן את הרוזנות לבנו פיליפ השני, דוכס בורגונדיה (פיליפ האמיץ - Philippe II le Hardi).
הממלכות הבורגונדיות
לאחר נישואיו לבתו של רוזן פלאנדריה, קיבל לידיו הדוכס החדש של בורגון את פלאנדריה, את ארטואה ואת פראנש-קונטה. הוא הפך בכך להיות הנסיך הראשון של הממלכה. יחד עם פראנש-קונטה, הוא גם קיבל לידיו שטחים רבים השייכים לאזור זה. גידול זה של הממלכה לא נפסק, שכן השושלת ניצלה את המלחמה של הממלכה הצרפתית עם אנגליה כדי להגדיל את מעורבותה. בעוד ז'אן הראשון, דוכס בורגונדיה (ז'אן ללא חת - Jean sans Peur) שיתף פעולה עם האנגלים במלחמה כנגד שארל השישי, מלך צרפת (שלט בשנים 1404–1419), הרי שמחליפו פיליפ השלישי, דוכס בורגונדיה לה בון (פיליפ הטוב - Philippe III le Bon, ששלט בשנים 1419–1467) קיבל בשנת 1435 חנינה מאת שארל השביעי, מלך צרפת עקב שמירתו על נייטרליות. מצב הנייטרליות הביא לעצמאות בפועל, ופיליפ ניצל זאת להרחבת הממלכה: הוא כבש את פיקרדיה ורבים מהשטחים הנמצאים היום בבלגיה, בלוקסמבורג ובהולנד בשנים 1421–1433. דוכסות בורגונדיה נמצאה אז בתקופת עדנה כאשר בנוסף לכיבושים, התפתחו הערים הנמצאות בה והאצולה חיה חיי תענוגות, כדוגמת שליטהּ שדרש להיקרא "הדוכס המערבי הגדול". דוכסות בורגונדיה בתקופה זו הייתה מדינה של ממש, הגם ששני החלקים המרכיבים אותה היו נפרדים זה מזה כשביניהם שמפאן ולורן.
גאוגרפיה
בורגון כוללת את היישובים העיקריים הבאים (נתוני האוכלוסייה נכונים לשנת 2019): שלושה נהרות חוצים את החבל:
כלכלה
עיקר החקלאות הבורגונית הוא בשלושה תחומים: דגנים, גידולי בקר וגידולי כרמים לתעשיית היין. אזור היין של בורגון הוא אחד מאזורי ייצור היין העיקריים של צרפת, ויינות האזור זכו לפרסום עולמי. הענבים הגדלים באזור הם בעיקר מזני פינו נואר, המשמש לייצור יין אדום; ושרדונה המשמש ליין לבן. היינות המפורסמים והיקרים ביותר של בורגון מיוצרים במחוז קוט ד'אור.
התעשייה בבורגון החלה להתפתח במאה ה-19, בעיקר בכריית פחם ומתכות. התפתחות רבה חלה לאחר 1945, במיוחד באזור הסון, בדיז'ון ובאזור היון, אולם נפגעה קשות בעקבות המשבר הכלכלי שפקד את צרפת לאחר מכן. באזור הצפוני של החבל התפתחו תעשיות כימיות, פרמצבטיות, אלקטרוניקה, פלסטיקה, תעשיות מכניות ורכב ותעשיות מזון.
בנוסף, נהנה החבל מהכנסות בתחום התיירות.
דמוגרפיה
חבל בורגון מאוכלס בדלילות, וזאת עקב הימצאותן של שתי ערים מרכזיות בקרבתו: פריז מצפון וליון מדרום. האזור נמצא בנסיגה מבחינת מספר האוכלוסין, וחיים בו כיום פחות תושבים מאשר בשנת 1881. מאז 1990 נוצר חוסר איזון דמוגרפי עקב עזיבת צעירים רבים, והאזור נמצא במצב של עצירה בגידול האוכלוסייה. אוכלוסיית החבל כולו, נכון לשנת 2006, היא כ-1.6 מיליון נפש.
תורה (פירושונים)
{{פירושונים| יהדות:
אחר:
ראו גם
}}
רוד מילבורן
השנים המוקדמות
מילבורן נולד וגדל באופלאוסס (Opelousas) שבלואיזיאנה. בנעוריו סבל מאסתמה ולא השתתף כלל בפעילות ספורטיבית. למד בתיכון קלארק בעיר הולדתו (J. S. Clark High School) והמשיך בלימודיו ב"אוניברסיטת הדרום" שבבאטון רוז' בלואיזיאנה בעזרת מלגה.
אלוף ארצות הברית
באליפות ארצות הברית שנערכה ביוג'ין, אורגון ב-25 ביוני 1971 קבע מילבורן בריצת 120 יארד משוכות (ריצת 110 מטר משוכות) תוצאה של 13.0 שניות, לפני רונלד דרייפר (13.3 שניות) ווילי דבנפורט (13.4 שניות). התוצאות הושגו בסיוע רוח גבית מעל המותר ולכן תוצאה זו של מילבורן לא הוכרה כשיא עולם.
ב שנערכו בסנטיאגו דה קאלי שבקולומביה האו זכה בדתי מדליותף זהב וארד. מדלייתזה ב בריצת 110 מטר משוכות בתוצאה של 13.46 שניות (בסיוע רוח גבית מעל המותר) ומדליית ארד בריצת שליחים 4x100 מטר (39.84 שניות) אחרי ג'מייקה (39.28 שניות) וקובה (39.84 שניות).
אלוף אולימפי ושיאן עולם
באולימפיאדת מינכן (1972) זכה מילבורן במדליית זהב בריצת 110 מטר משוכות בשיא עולם חדש של 13.24 שניות, לפני גי דרו מצרפת (13.34 שניות) וחברו לנבחרת תומאס היל (13.48 שניות). שיא זה החזיק מעמד 5 שנים ונשבר על ידי אלחנדרו קסניאס מקובה (13.21 שניות).
1973
בתחרות שנערכה בקליבלנד, אוהיו בתחילת פברואר 1973 הוא השווה בריצת 50 יארד משוכות את שיא העולם בתוצאה של 5.8 שניות.
1974
ב-1974 השתתף מילבורן בתחרויותיו האחרונות כחובבן וקבע בהן שיא עולמי בריצת 55 מטר משוכות (6.8 שניות) לאחר שהחליט לעבור להתחרות באופן מקצועני במסגרת ההתאחדות הבינלאומית לריצות מסלול (ITA - International Track Association). מייד עם המעבר למקצוענות שבר את שיא העולם בריצת 60 יארד משוכות (6.7 שניות). התאחדות זו הפסיקה לפעול ב-1976 ורק ב-1979 חזר מילבורן למסלול.
1975
ב-1975 ניסה מילבורן להשתלב בליגת הכדורגל האמריקאי המקצועי (World Football League) אולם לא צלח.
1976
ב-1976 נפסל מילבורן, על ידי איגוד האתלטים החובבים (Amateur Athletic Union), מלהגן על תוארו באולימפיאדת מונטריאול בגלל פעילותו המקצוענית.
1980
ב-1980 קבע בית משפט שמילבורן יכול לחזור ולהתחרות כחובב ולייצג את ארצות הברית באולימפיאדת מוסקבה אולם החרמת המשחקים מנעו ממנו להשתתף בהם.
ב-1983 פרש מילבורן מספורט תחרותי.
לאחר הפרישה
ב-1984 מונה מילבורן למאמן ראשי למקצועות המסלול ב"אוניברסיטת הדרום". מילא תפקיד זה עד פיטוריו ב-1987. ב-1988 החל לעבוד בחברה לייצור מוצרי נייר "ג'ורג'יה-פסיפיק" (Georgia-Pacific) בעיר פורט-הדסון שבלואיזיאנה. עבודה אותה מילא עד מותו ב-2002 בתאונת עבודה.
משפחתו
מילבורן היה נשוי ולזוג נולדו 3 ילדים.
הטיטאנים
הטיטאנים (באנגלית: Teen Titans, בתרגום חופשי: "טיטאנים בני נוער") היא סדרת אנימציה המבוססת באופן רופף על קומיקס "הטיטאנים הצעירים" של חברת DC קומיקס. הסדרה מצוירת בסגנון המשולב עם אנימה. היא שודרה ברשת Cartoon Network בין התאריכים 19 ביולי 2003 ל-16 בינואר 2006, ושודרה בארץ בגרסה מדובבת מ-2004 בערוץ הילדים.
עלילת הסדרה מספרת על הרפתקאותיהם של חמישה גיבורי-על צעירים שקובצו יחד כדי להילחם בכוחות הרשע ולהגן על עירם, וגם מתמקדת ביחסי החברות ביניהם ובחייהם הרגילים כבני נוער.
את שיר הנושא של הסדרה שרות צמד זמרות הג'יי פופ "פאפי" שזכו לאחר מכן לסדרה מצוירת משלהן ברשת קרטון נטוורק הנקראת הי הי פאפי אמי יומי (וגם היא שודרה בישראל בדיבוב לעברית, גם כן בערוץ הילדים).
דמויות משנה
בסדרה הופיעו בין היתר גם דמויותיהם של ספידי - שותפו של החץ הירוק (בדיבובו של מייק ארווין), קיד פלאש - שותפו של פלאש (בדיבובו של מייקל רוזנבאום), ואקווהלאד - שותפו של אקווהמן (בדיבובו של ויל ויטון). בין נבלי-העל הופיעו סלייד (בדיבובו של רון פרלמן), בראדר בלוד (בדיבובו של ג'ון דימאג'יו), טריגון (בדיבובו של קווין מייקל ריצ'רדסון), גנרל אימורטוס (בדיבובו של זנדר ברקלי), מאד מוד (בדיבובו של מלקולם מקדואל), בלאקפייר - אחותה של סטארפייר, ואקדמיית הכוורת (H.I.V.E). שמו של הנבל סלייד בקומיקס המקורי הוא דת'סטרוק, אך בסדרה השם צונזר בשל ההיסוס להשתמש במילה Death (מוות) בסדרת ילדים ולכן אימצו היוצרים את שמו הפרטי של דת'סטרוק שבזהותו האמיתית נקרא סלייד וילסון.
מדבבים
רשימה חלקית: בנוסף אפי בן ישראל, לירון לב וזיו מאיר דיבבו דמויות שונות בסדרה.
יקום
הסדרה לא חולקת יקום עם שום סדרה אחרת או סרט חיצוני.
זהויות סודיות
בדומה לחלק מן סדרות האנימציה לילדים העוסקות בגיבורי-על, גם בסדרה זו הדמויות נשארות בזהויות גיבורי-העל בכל עת והסדרה רומזת על קיומן של זהויות סודיות אך אין היא חוקרת אותן. זאת נעשה כדי לתת לגיבורים דימוי אייקוני כדי שיהיה לצופים נוח להזדהות עם הדמויות. עם זאת, בסדרה פזורים פרטים הרומזים לזהותם של הטיטאנים:
זהותו של רובין היא שאלה שנשאלה רבות על ידי מעריצי הקומיקס שרוצים לדעת מי מבין נושאי השם רובין נמצא מאחורי המסכה בסדרה. על אף שבסדרה לא נאמר במפורש איזה רובין נמצא מאחורי המסכה, רבים הגיעו למסקנה שמדובר ברובין הראשון דיק גרייסון. רמזים נוספים לזהותו האמיתי כוללים תמונה מתוך קרקס שנראתה כשרייבן סקרה את מוחו של רובין, אזכור לדרך שבה איבד דיק את הוריו, שמו האמיתי של לארי - כפילו של רובין ממימד אחר (נוסיירג קיד, דיק גרייסון מאוית במהופך), ובנוסף כאשר סטארפייר מגיעה לעתיד היא פוגשת שם את רובין ששינה את שמו לנייטווינג כפי שקרה לרובין המקורי בקומיקס. בנוסף לשמירת זהותו של רובין, חל ניתוק מוחלט בין רובין לבין אביו הרוחני באטמן. זאת בשל רצון יוצרי הסדרה ליצור לרובין דימוי עצמאי כדמות מנהיג חזק. יוצרי הסדרה ידעו שאם באטמן יופיע בסדרה רובין יהיה כפוף אליו וישתלב לתפקיד העוזר ולא יתפקד כדמות עצמאית כפי שרצו להציגו. למרות זאת בסדרה נמצאים רמזים וכמעט אזכורים המיוחסים אל באטמן.
מסורת שמירת הזהויות נשברה בעונה החמישית כאשר קבוצת פטרול האבדון פנתה אל ביסט בוי בשמו האמיתי גארפילד. למרות זאת, החבורה עדיין המשיכה לקרוא לו ביסט בוי. היחידה שתופעת הזהויות הסודיות לא חלה עליה היא רייבן כי לה מעולם לא הייתה זהות סודית.
צרות בטוקיו
הטיטאנים - צרות בטוקיו הוא סרט אנימציה המבוסס על הסדרה, ששודר ב-15 בספטמבר 2006 בתום שידורה של סדרת האנימציה ויצא בפורמט DVD ב-6 בפברואר 2007. עירם של הטיטאנים הצעירים מותקפת בידי מתנקש נינג'ה, והחבורה נוסעת בעקבותיו לטוקיו, יפן. הסרט עצמו נעשה בין העונה הרביעית לחמישית אך שודר והופץ לאחר סיום הסדרה.
תקציר העלילה
כשאויב דו צבעי מתקיף את העיר וגורם נזק למגדל הטיטאנים, רובין מחליט שהחבורה תטוס אל טוקיו, יפן כדי לגלות מי הוא אדונו של אותו אויב שניסה להרוס את ביתם. אך רובין אינו מודע לכך, שמה שהוא רואה כמשימה כנגד אויב פוטנציאלי רואים שאר החבורה (ובעיקר ביסט בוי) כהזדמנות לחופשה.
כאשר החבורה מגיעה לטוקיו נאמר להם שאותו נבל אותו הם מחפשים הוא בעצם אגדה אורבנית ואינו קיים במציאות. החבורה גם רואה שקבוצת גיבורי-על מקומית מצליחה למגר את הפשע שבתחומיה בהצלחה רבה. רובין המעורער שמרגיש שמישהו מנסה לשחק איתו מציע לחזור אל מגדל הטיטאנים, אך שאר החבורה מצליחה לשכנע אותו לנצל את העובדה שהם נמצאים ביפן כדי לארגן לעצמם חופשה קצרה. וכך יוצא הצוות להסתובב בטוקיו כדי ליהנות מחופשה מהלחימה בפשע הבלתי פוסקת, אך ללא ידיעתם ישנו מישהו הצופה בהם בחשאי.
כוח הטיטאנים נגד הטיטאנים הצעירים
כוח הטיטאנים נגד הטיטאנים הצעירים סרט אנימציה נוסף המבוסס על הסדרה הזאת ועל הסדרה "כוח הטיטאנים" המבוססת עליה. הסרט יצא על גבי DVD בספטמבר 2019 ועל גבי Blu-ray באוקטובר של אותה שנה. הסרט מפגיש בין שתי הגרסאות של הקבוצה, שהוא ממשיך את העלילה של שתי הסדרות שההתחלה שלו הייתה כבר בסצנה שאחרי הקרדיטים בסרט "כוח הטיטאנים! חיים בסרט" שבה נראתה הגרסה של הטיטאנים של היקום הזה.
תקציר העלילה
הסרט מתחיל ביקום של כוח טיטאנים, כששמה במהלך שוד של הנבל ג'נטלמן גוסט, הוא מצליח לשחרר את השד הפנימי של רייבן ונהרג על ידה. טריגון של היקום הזה, שמשתף פעולה עם טריגון מהיקום של הטיטאנים, מבקש מבתו להצטרף אליו. לאחר שהיא סירבה הוא משתמש בשרביט מיוחד בשם "שרביט ורלגוג" על מנת לגרום לטיטנים (של היקום הזה) להילחם בכוח טיטאנים, ולאחר מכן שני הטריגונים חוטפים את שתי הגרסאות של רייבן, על מנת להשיב לחיים לחלוטין את טריגון של היקום הזה (לאחר שרייבן חיסלה אותו בסוף העונה השנייה). שתי הגרסאות של הטיטנים לומדים לשתף פעולה זה עם זה על מנת לחסל את שתי גרסאות הטריגון ולהציל את שתי גרסאות הרייבן שנמצאות ביקום הזה, ועל הדרך גם עם שאר הגרסאות שלהם מיקומים נוספים.
כוח הטיטאנים
כוח הטיטאנים (באנגלית: !Teen Titans GO) הוא כותר קומיקס מבית DC קומיקס שיצא בעקבות סדרת הטלוויזיה. בקומיקס המבוסס על הסדרה ישנם סיפורים המרכיבים וממשיכים את עלילות החבורה בסדרה, ומציגים דמויות נוספות מחוץ לחבורה המקורית, כמו דונה טרוי - הידועה כוונדר גירל השנייה. החוברות בכותר אינן בסדר כרונולוגי לפי הסדרה. הכותר הסתיים בחוברת מספר 55, במאי 2008.
שוטרים וגנבים
שוטרים וגנבים (באנגלית: C.O.P.S) היא סדרת אנימציה בת 65 פרקים שהופקה על ידי DIC Entertainment בשיתוף עם Paramount Television לטלוויזיה בין 1988 ל-1989. הסדרה שודרה בערוץ הראשון בשנות ה-80 של המאה ה-20 היא דובבה לעברית עד פרק 26 עקב החלטה של הערוץ הראשון שלא להמשיך לעונה השנייה.
פסקול הסדרה הופק על ידי חיים סבן ושוקי לוי.
עלילה
הסדרה מתרחשת ב-2020 בעיר אמפייר. הבוס הגדול ביחד עם ארגון הפשע שלו עושים כרצונם בעיר ואף אחד לא מסוגל לעצור אותם. כמוצא אחרון, ראש העיר שולח את סוכן ווקר "חסין כדורים" לעצור את הבוס הגדול. אף על פי כן, חסין כדורים סובל מפגיעות חמורות שנעשו על ידי שליחיו של הבוס הגדול ונאלץ לעבור סדרת טיפולים בבית החולים, שם הוא קיבל גֵו קיברנטי חסין-כדורים אשר הציל את חייו. בזמן שהוא היה בבית החולים, חסין כדורים, ביודעין כי הוא איננו יהיה מסוגל לחסל את הכנופיה של הבוס הגדול לבד, שולח את השוטרים "אגרוף ברזל" ו"בת חוק" לאסוף צוות שיהיה מורכב ממיטב השוטרים במדינה. וכך מורכב ארגון מרכזי של מומחי המשטרה, בעלי שדרוגים קיברנטיים אשר נתנו לכל שוטר כוחות מיוחדים שתואמים את כישרונותיו. בעזרת קבוצת השוטרים שלו, חסין כדורים מצליח לסכל את תוכניותו המרושעות של הבוס הגדול.
צוות המדבבים בהפקת הדיבוב העברי
בגרסה העברית המקורית השתתפו בדיבוב הדמויות:
ברקן סורי
בַּרְקָן סוּרִי (שם מדעי: Notobasis syriaca) הוא מין יחיד בסוג ברקן ממשפחת המורכבים.
הברקן הוא צמח קוצני הדומה מאוד לגדילן מצוי, אבל שני המינים משתייכים לסוגים שונים. עלי המעטפת של הברקן מבריקים וקוצניים ומזכירים את הברק, ומכאן שמו.
זהו הצמח הקוצני הנפוץ ביותר בישראל. הוא נובט בתחילת החורף ומגדל שושנת עלים רחבה השרועה על גבי הקרקע. עמוד התפרחת מתחיל להתרומם בחודש מרץ והפריחה מגיעה לשיאה במחצית השנייה של חודש אפריל. גובה הצמח הוא 100–160 ס"מ והוא נפוץ בעיקר במקומות עזובים ומרכזי אשפה.
הברקן במקרא
ה'ברקנים' נזכרו פעמיים במקרא (בצורת הרבים) כצמח קוצני שבו ייסר גדעון את אנשי סוכות על שסירבו לתת לצבאו לחם בעת המרדף אחרי מלכי מדין:.
לפי מסורות והצעות זיהוי קדומות, מדובר בעשב רע, נמוך, שהוא קוצני או שפרותיו קוצניים. החוקרים הציעו מגוון רב של צמחים קוצניים, ביניהם הצמח הקרוי בימינו ברקן סורי. אך רוב הזיהויים הללו חסרי יסוד, ונראה שמדובר בשם כללי לקוצים. גם בתלמוד נזכרו ה"ברקנים" כשם נרדף ל"קוצים".
משה אדרי (קולנוען)
משה אדרי (נולד ב-1 באוגוסט 1951 בטנג'יר, מרוקו) הוא מפיק ישראלי, מבכירי תעשיית הקולנוע הישראלית, יושב ראש דירקטוריון חברת "NMC" ואחד הבעלים בחברה.
ביוגרפיה
אדרי נולד בטנג'יר שבמרוקו ב-1951 ועלה ארצה עם משפחתו בשנת 1961. המשפחה הגיעה לדימונה והשתקעה שם. מגיל צעיר נהג אדרי יחד עם אחיו הגדול ושותפו, לאון, להתגנב לבתי קולנוע ולצפות בסרטים. בגיל 15 החל לעבוד באחד מבתי הקולנוע בעיר.
עד מהרה החל להגיע לתל אביב מטעם בית הקולנוע לצורך רכישת סרטים להקרנה. בהמשך חבר לבעלי קולנוע אחרים בדימונה, ורכש יחד עם שותפיו את בית הקולנוע "אילת" בעיר.
אדרי הקים יחד עם אחיו ושותפיו את חברת ההפצה "יונייטד קינג" ועבר לפעול באזור המרכז. הלהיט הראשון שהפיצה החברה היה "סופרמן" בשנת 1978. אדרי רכש בתי קולנוע ברחבי הארץ, ובהם "מקסים" ו"אופיר" בתל אביב. החברה בבעלותו נכנסה לענף הפצת סרטים זרים ולהפקות סרטים ישראליים כגון "סוף העולם שמאלה", "הורה 79", "עמק", "יונה", "בופור", "מבול", "סוכריות", "נמל בית", "רסיסי אהבה", "צילי", "הערת שוליים", "מסתור", "הולכת שבעה" "אילוף הגוררת", ולאחרונה אף הפיקה את הסדרה "שעת נעילה". בתחילת שנות ה-2000 פתחה החברה במתחם גלילות שברמת השרון את מתחם בתי הקולנוע סינמה סיטי. כיום נמצאים בבעלות הרשת מתחמים נוספים במערב ראשון לציון, בירושלים, כפר סבא, נתניה ובאר שבע וישנם עוד מתחמים אשר נמצאים בשלבי תכנון ובנייה.
חברת סרטי יונייטד קינג בבעלותו של אדרי מחזיקה בספרייה הגדולה ביותר של סרטים ישראליים ובהם הזכויות לסרטיו של אפרים קישון.
בשנת 2010 הוענק למשה אדרי ולאחיו לאון אדרי פרס הוקרה על מפעל חיים בפסטיבל ירושלים.
בשנת 2021 הוענק למשה אדרי פרס מפעל חיים מפסטיבל הסרטים בחיפה.
בשנת 2021 הוכרז משה אדרי כזוכה פרס איגוד אמי למפעל חיים.
אדרי הוא יו"ר אגודת הידידים של עמותת "אור למשפחות" לתמיכה בהורים שכולים ובעבר היה גם יו"ר בית הספר לתסריטאות מיסודה של עידית שחורי.
אדרי נשוי לפנינה, אב לארבע בנות וסב לנכדים.
פעילותו הקולנועית
אדרי עם שותפים הפיק את סדרת הטלוויזיה "זינזאנה". למרות הצלחת הסדרה, הרי שבהיבט הכספי נחלו המשקיעים כישלון כלכלי צורב. למרות זאת החליט אדרי להיכנס להפקת סרטי איכות ישראליים. הוא הפיק יחד עם המפיק דודי זילבר וחברת "מטרו תקשורת" את "סימה וקנין מכשפה", ואחריו את "ללכת על המים" ו"סוף העולם שמאלה", שהגיע לצפיית שיא של כ-450,000 צופים, ובכך הפך לסרט הישראלי הנצפה ביותר מאז שנות השמונים. על סרט זה אמר אדרי:
אדרי היה שותף גם להפקת סרטים אחרים, כ"אהבה קולומביאנית", "כבוד", "הפנטזיה הגדולה של סימיקו הקטן", "פנסיון פראכט", "אנשים כתומים", "אביבה אהובתי", "לרדת מהעץ", "לב שקט מאוד", "טוביאנסקי", "תיקון", "הקפות","הבועה", "בופור" ו"ההילולה". במאי בופור, יוסף סידר, אמר עליו כי:
אדרי היה שותף להפקת סרט הקומדיה "זוהי סדום" בשיתוף עם ארץ נהדרת. בשנת 2011 זכה בשיתוף פעולה יחד עם סידר במספר פסטיבלים בישראל ומחוצה לה על סרטו "הערת שוליים". אדרי תכנן להפיק גם את סרט ההמשך ל"גבעת חלפון אינה עונה", והשקיע חצי מיליון שקלים בתסריט, אך מותו של ישראל פוליאקוב ב-2007 שם קץ לתוכניותיו.
הפיק את הסרט "לצוד פילים", ועשרות סרטים נוספים, בדגש על היצירה הישראלית, שבו אדרי היום נחשב למפיק, והמפיץ המרכזי של סרטים אלו.
שון ג'ונסון (כדורגלן)
שון אוורט ג'ונסון (באנגלית: Sean Everet Johnson; נולד ב-31 במאי 1989 בלילברן שבג'ורג'יה, ארצות הברית) הוא כדורגלן אמריקאי המשחק בעמדת השוער בקבוצת ניו יורק סיטי מה-MLS ובנבחרת ארצות הברית.
קריירת מועדונים
ג'ונסון החל את הקריירה המקצוענית שלו בשיקגו פייר מה-MLS, כאשר נבחר בסיבוב הרביעי של דראפט. בסך הכל ערך 176 הופעות ליגה במדי המועדון.
ב-11 בדצמבר 2016 חתם ג'ונסון באטלנטה יונייטד מה-MLS. למחרת חתם בניו יורק סיטי מה-MLS.
קריירה בינלאומית
ב-22 בינואר 2011 ערך ג'ונסון את הופעת הבכורה שלו בנבחרת ארצות הברית, בתיקו 1-1 נגד נבחרת צ'ילה במשחק ידידות.
הוא היה חלק מסגל הנבחרת בטורנירים גביע הזהב 2013, גביע הזהב 2017 וגביע הזהב 2021, בהן זכתה נבחרתו, וכן בטורניר גביע הזהב 2019, בו סיימה נבחרת ארצות הברית במקום השני לאחר שהפסידה לנבחרת מקסיקו בגמר.
נכלל בסגל נבחרת ארצות הברית לטורניר מונדיאל 2022.
דוראיאקי
דוֹרָאיָאקִי (יפנית: どら焼き) הוא ממתק חביתיות יפני, עשוי בלילת קמח, ביצים ודבש, במילוי מתוק.
למאכל שתי גרסאות, נפוצה ומסורתית. בגרסה הנפוצה מצמידים זו לזו שתי חביתיות (עם הצד השחום כלפי חוץ) וביניהן מניחים מילוי מתוק. אף על פי שהמילוי המסורתי והנפוץ ביותר הוא אנקו, ממרח שעועית אזוקי, מילויים אחרים הרווחים כיום כוללים גם שוקולד, קרם וניל וריבת חלב. בגרסה המסורתית ממלאים חביתית אחת ומקפלים אותה לשניים, כך שמתקבלת צורת חצי עיגול.
המשמעות המילולית של השם היפני "דוראיאקי" היא "מצילה אפויה", על שום הדמיון בצורה ובצבע של החביתית למצילה (דורה) המסורתית. האגדה מספרת, שהדוראיאקי הראשון נוצר, כאשר סמוראי בשם בינאקי שכח את המצילה שלו בביתו של כפרי אחד, והכפרי השתמש בה לטיגון חביתיות (״יאקי״ ביפנית: "צלוי" או "אפוי").
באזור קנסאי המאכל קרוי לעיתים מיקאסה (三笠 ביפנית) בעקבות הדמיון של מראהו להר מיקאסה בנארה.
בתרבות
דוראיאקי מופיע בהקשרים רבים, בעיקר בספרים, תוכניות טלוויזיה וסרטי ילדים. המפורסם שבהם הוא דוראמון, חתול-רובוט כחול, הידוע באהבתו לפנקייקים. בסרט ״אן״ (Sweet Bean) של הבמאית נאומי קאוואסה, טבחית מבוגרת מכינה דוראיאקי ממולאים ב״אן״, ממרח שעועית אזוקי.
במם האינטרנטי Oolong Rabbit, מופיע ארנב יפני שאולף לאזן חפצים על ראשו, בניהם דוריאקי.
וילהלם אדם (1877–1949)
גנרל-אוברסט וילהלם אדם (בגרמנית: Wilhelm Adam; 15 בספטמבר 1877 – 8 באפריל 1949), היה מפקד בכיר בוורמאכט בשנותיו הראשונות של המשטר הנאצי.
קריירה צבאית
אדם נולד ב-15 בספטמבר 1878 באנסבך שהשתייכה לאימפריה הגרמנית. בשנת 1897 התגייס אדם לצבא הגרמני הקיסרי, והצטרף ליחידת הרכבות של בוואריה. במלחמת העולם הראשונה, לחם אדם בחזית המערבית, וזכה בעיטורי צלב הברזל, מסדר ההצטיינות הצבאית של בוואריה דרגה שלישית עם חרבות, ובצלב האבירים של מסדר אלברט עם חרבות.