cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
גרשון אדלשטיין
הנהגה ציבורית
הרב אדלשטיין התנגד לאופי פעולתה של ועדת הרבנים לענייני תקשורת, בשל טענות שעלו שלפיהן הוועדה הקיימת חוסמת על דעתה תכנים רבים הנצרכים לציבור החרדי ללא התייעצות עם מנהיגיו. עם זאת נמנע שנים רבות מהקמת ועדה חלופית, ורק בימיו האחרונים נתן את ברכתו למהלך שכזה. בבוקר יום פטירתו פורסמה הודעה על מסלול זה בעיתון יתד נאמן, המזוהה עם אנשיו.
ארץ ישראל ומהות התקופה
סבר שבימינו מתקיימת נבואת הגאולה שבספר יחזקאל בפרק לו, ושהקב"ה מקיים את ההבטחה לקיבוץ גלויות למען קידוש שמו ובונה את ארץ ישראל מחדש. יתרה מכך, לדבריו אף מובטח מעתה לעם ישראל ששוב לא ייצאו בגלות, כדברי יחזקאל שם ""וישבתם בארץ אשר נתתי לאבותיכם".
משפחתו
אחיו, הרב יעקב אדלשטיין, היה רבה של רמת השרון. גיסו, הרב ראובן יוסף גרשונוביץ (נישא לאחותו פסיה), היה ראש ישיבות חמדת שמואל בחמ"ד וישיבת הנגב בנתיבות.
נשא לאשה את הניה רחל בת הרב יהושע זליג דיסקין רבה של פרדס חנה (נפטרה בי"ד בתשרי תשס"ב).
חיבוריו
משנת 2000 בערך החלו להופיע חוברות מודפסות של שיעוריו שנערכו על ידי תלמידיו. בסדרה זו הופיעו: כמו כן, משנת ה'תשע"ט, יוצא מדי שבוע עלון ובו לקט מדברי תורתו, בשם ממגד גרש ירחים.
קישורים חיצוניים
סדרת ספרי "שיעורי ר' גרשון"
השאלה (פירושונים)
{{פירושונים|
ראו גם
}}
OFDM
OFDM (באנגלית: Orthogonal frequency-division multiplexing) היא שיטה לקידוד מידע ספרתי בתחום תדרים, המחולק בצפיפות למספר תדרים בדידים רב. השיטה נפוצה בתקשורת דיגיטלית על פס רחב, ומשמשת בתחומים כמו טלוויזיה, שידור שמע, גישה לאינטרנט ב־DSL, תקשורת אלחוטית, תקשורת נתונים מעל רשת החשמל, וכן תקשורת סלולרית מהדור הרביעי.
שיטה זו עושה שימוש ביכולת ריבוב בחלוקת התדר (FDM). החידוש הוא שימוש בגלים תת־נושאים (Subcarriers) קרובים מאוד אחד לשני בתדר ללא הפרעה, מכיוון שהם אורתוגונלים, אנכיים מבחינה מתמטית, ולכן ניתנים לפענוח בנפרד וללא מסנן. המידע מחולק בין כל הגלים, כך שכל אחד מאופנן בנפרד בקצב איטי ומעביר רק חלק מהמידע הכולל.
היתרון הגדול בשיטה זו, הוא שהיא מתמודדת בקלות עם הפרעות שפוגעות במידה לא אחידה בתחום התדרים הרלוונטי - דעיכה. בזכות קצב האפנון האיטי, ניתן להשתמש ביעילות ברווח הגנה (Guard interval) כדי להתגבר על בעיית הד, ולקיים רשת חד־תדרית (SFN). יתרונות אלה ונוספים מביאים לניצול יעיל בהרבה של רוחב הסרט המוקצה לשידור.
התקן הראשון שעשה שימוש ב־OFDM הוא DAB (Eureka 147), לשידור רדיו דיגיטלי, שתוקנן בשנות התשעים של המאה העשרים.
גבריאל (פירושונים)
גבריאל הוא שם פרטי שמקורו עברי, הניתן לרוב לבנים, אבל גם לבנות בשתי גרסאות קיימות: "גבּריאל" (השפעה לשונית צרפתית) ו"גבריאלה" (הטיה נקבית של "גבריאל"). משמש גם כשם משפחה. {{פירושונים|
ראו גם
}}
יעקב זיו (עיתונאי)
יעקב זיו (נולד ב-14 באוקטובר 1960) הוא עיתונאי ששימש ראש דסק עולם במדור הספורט של עיתון "מעריב" משנת 1993 עד 2012.
קריירה
זיו נולד בתל אביב, למד בבית הספר אוסישקין ובתיכון עירוני ה', שירת בצבא במשטרה צבאית ובפיקוד הדרום. ב-1982 סיים קורס עיתונאים בשיתוף מכון וינגייט ובית סוקולוב תחת הדרכתם של ותיקי מדור הספורט של מעריב, שייע פורת ומשה לרר.
יעקב זיו כיסה את אולימפיאדת אטלנטה, מונדיאל 1998 בצרפת, מונדיאל 2002 ביפן וקוריאה הדרומית, יורו 2004 בפורטוגל, ומונדיאל 2006 בגרמניה. כתב גם באתר האינטרנט nrg.
לאחר כמה חודשים שב זיו לעיתונות הכתובה ככתב ספורט באתר "ספורט1" בחברה של אלי עזור ופנחס זהבי. כתב בישראל פוסט וכעת ב"מעריב היום" ו-"מעריב סוף השבוע"], צ'רלטון וסופהשבוע.
יעקב זיו נשוי לשלומית והוא אב לשלושה ילדים.
Horror Show
"Horror Show" הוא אלבום של להקת ההבי מטאל Iced Earth.
Horror Show הוא אלבום קונספט העוסק במפלצות וסיפורי אימה קלאסיים, ביניהם דרקולה, פרנקנשטיין ופנטום האופרה. השירים באלבום עוסקים בסיפורים מנקודת מבט ייחודית ולעיתים שונה מהמקובל (כגון דרקולה שנהפך לערפד בעקבות מות אהובתו כשיצא למסע צלב, והדואט המצמרר בין כריסטין לפנטום האופרה הרצחני). חלק מהשירים שואלים מילים וביטויים מתוך סרטי הקולנוע מהם קיבלו השראה, כגון המשפט the blood is the life מהשיר "דרקולה" שנלקח מהסרט דרקולה (1992) שהתבסס על ספרו של ברם סטוקר.
שירים
בגרסת המיוחדת ישנו שיר בונוס, גרסת כיסוי לקטע האינסטרומנטלי Transylvania של Iron Maiden. ישנה גם גרסה בת 2 תקליטורים, בה בתקליטור השני מופיע שיר הכיסוי וכן ריאיון עם מנהיג להקת Iced Earth ג'ון שפר.
רוסי לבן
רוסי לבן (באנגלית: White Russian) הוא קוקטייל המוכר רשמית על ידי איגוד הברמנים הבינלאומי המורכב מוודקה, ליקר קפה ושמנת הנמזגים ישירות לכוס אולד פאשן המכילה קרח.
היסטוריה
מילון אוקספורד מציין כי השימוש הראשון במילה "רוסי לבן" כקוקטייל מופיע בעיתון מאוקלנד בקליפורניה ב-21 בנובמבר 1965. בעיתון נכתב להוסיף:
פופולריות המשקה
הרוסי הלבן זוכה לאזכורים בסדרות טלוויזיה וסרטי קולנוע. דוגמה בולטת נמצאת בסרט ביג לבובסקי בו גפ'רי "הדוּד" לבובסקי שותה את המשקה בכמויות גדולות ובמספר סצנות.
רפאל ויס
רפאל חיים "רפי" ויס (30 בספטמבר 1940 – 26 באוקטובר 1974; כ"ז באלול ה'ת"ש – י' בחשוון ה'תשל"ה) היה חוקר לשון עברית ומקרא ישראלי, בנו של חוקר המקרא מאיר וייס.
ביוגרפיה
רפאל חיים ויס נולד למאיר ולאה וייס בדברצן, הונגריה, שם כיהן אביו ברבנות. בהיותו בן ארבע הובא עם הוריו למחנה הריכוז ברגן-בלזן ומשם לשווייץ במסגרת ההסכם שחתמו ישראל קסטנר ואנשי ועד העזרה וההצלה עם אדולף אייכמן. ב-2 בספטמבר 1945 (כ"ז באלול ה'תש"ה, יום הולדתו החמישי) עלה עם משפחתו לארץ ישראל.
סיים את לימודיו בבית הספר "מעלה" בירושלים בשנת 1958 וקיבל פטור משירות צבאי בצה"ל מסיבות בריאותיות. בשנה זו החל בלימודי מקרא ולשון עברית באוניברסיטה העברית בירושלים ובשנת 1963 סיים בהצטיינות את לימודיו לתואר ראשון בשני המקצועות. בשנת 1968 סיים בהצטיינות את לימודיו לתואר שני במקרא. על עבודת הגמר שלו לתואר השני, "חילופי שרשים נרדפים בין נוסחת המסורה והנוסחה השומרונית של התורה" זכה בפרס בן צבי (ה'תשכ"ח 1968). בשנת 1974 קיבל תואר דוקטור מהאוניברסיטה העברית, על חיבורו אודות התרגום הארמי לספר איוב.
בד בבד עם לימודיו שימש כספרן בספריות האוניברסיטה העברית בין השנים 1961–1967 ואף לימד מקרא בבית הספר האוניברסיטאי להשתלמות מורים בת"א (ה'תשכ"ה - ה'תשל"א) ובמכון האוניברסיטאי בחיפה (ה'תשכ"ו - ה'תשכ"ט).
נפטר בי' בחשוון ה'תשל"ה, 26 באוקטובר 1974 בירושלים, ונטמן בבית הקברות בהר הזיתים.
על שמו קרויה כיכר רפאל ויס בשכונת רחביה בירושלים.
חיות מחמד (אלבום)
חיות מחמד הוא שמו של אלבומה השלישי במספר של להקת הרוק הישראלית "מוניקה סקס".
האלבום, שיצא בשנת 2003 על ידי חברת התקליטים הד ארצי, הוקלט במשך ארבעה ימים בלבד, וזכה לביקורות מפרגנות ואוהדות מצד המבקרים. על ההפקה המוזיקלית היה אחראי יזהר אשדות, וסגנון האלבום היה שונה מהאלבומים הקודמים.
האלבום לא הניב להיטים רבים, אך זכה להצלחה. שירים שהתפרסמו במיוחד הם "שנים חסומות", "הקונפורמיסט", "מתחפר באלנבי" והבלדה "מספיק בנאדם" (שקודמה בוידאו קליפ בהשתתפותה של ג'וזי כץ). האלבום כולל גרסת כיסוי לשיר "שומר אריות" של יוסי אלפנט.
רשימת השירים
<ul style="display:table;"> </ul>
DOS
Disk Operating System הידוע בראשי התיבות DOS היא מערכת הפעלה למחשב אישי. מערכת הפעלה זו מתבססת על ממשק משתמש טקסטואלי, בניגוד לממשק הגרפי המקובל במערכות ההפעלה המודרניות למחשבים אישיים, דוגמת Windows, macOS, ורוב הפצות לינוקס.
המגבלה הבולטת של מערכת ההפעלה DOS היא שאינה תומכת בריבוי משימות. כלומר, היא מאפשרת בכל רגע נתון רק תהליך אחד. פתרון חלקי לבעיה היה שימוש בטכניקה הקרויה TSR. מגבלות נוספות, הן היעדר תמיכה בזיכרון וירטואלי והיעדר הגנה על מערכת ההפעלה מפני קריסה כאשר תהליך אחד במערכת קורס. בנוסף, DOS אינה מסוגלת לנצל יכולות של מעבדים שפותחו מסוף שנות ה-80 והלאה כמו 80386, 80486 ופנטיום.
טייסת 106
טייסת 106, המכונה גם "טייסת חוד החנית", (כונתה בעבר: "טייסת הבז השנייה") היא טייסת מטוסי קרב בחיל האוויר הישראלי. כיום מפעילה הטייסת מטוסי F-15B/C/D איגל ("בז") מבסיס תל נוף.
DOS
היסטוריה
שורשיה של DOS הם במערכת הפעלה קודמת שנקראה CP/M שפותחה על ידי גארי קילדל ושווקה על ידי חברת אינטרגלקטיק דיגיטל ריסרץ' שבבעלותו. CP/M יועדה לאחד מראשוני המיקרו־מעבדים בעולם, אינטל 8080. בשנת 1978 אינטל יצאה עם מעבד חדש, אינטל 8086, אך דיגיטל ריסרץ' התעכבה בהוצאת גרסת CP/M מתאימה עבורו של CP/M למעבד זה. במקום זאת, הופיעו בשוק גרסאות מתחרות עבור ה־8086. אחת מהן, 86-DOS, פותחה על ידי טים פטרסון. מיקרוסופט קנתה מפטרסון את התוכנה, והיא שמשה בסיס לגרסה הראשונה של DOS. זאת בכדי לספק לחברת IBM מערכת הפעלה עבור המחשב האישי שייצרה,IBM PC. הגרסאות הראשונות של DOS הוצאו על ידי חברת מיקרוסופט לפי חוזה בינה לבין חברת IBM. לפי חוזה זה, קיבלה מיקרוסופט בלעדיות באספקת מערכות הפעלה למחשבי IBM ותשלום קבוע עבור כל עותק DOS שהופץ.
טייסת 106
טייסת תובלה במלחמת העצמאות
הטייסת הוקמה בבסיס עקרון בדצמבר 1948 לאחר פירוק להק התובלה האווירית, והפעילה מטוסי קרטיס C-46 קומנדו ו-דאגלס C-54 סקיימאסטר. בשלביה האחרונים של מלחמת העצמאות הטייסת סייעה למבצע ולווטה, נטלה חלק בהפצצות במהלך מבצע חורב, ועסקה בטיסות אספקה בין בסיס עקרון ושדה אברהם במבצע עובדה. במאי 1949 פורקה הטייסת ומטוסיה הועברו לטייסת הפילים ולאל על.
פתיחת טייסת הקרב והפלות ראשונות
בנובמבר 1981 החלו בחיל האוויר להיערך לקראת פתיחת טייסת בז ( F-15) שנייה, לאחר טייסת אבירי הזנב הכפול שנפתחה כבר ב-1976 ושקלטה את מטוסי הבז הראשונים שהגיעו לישראל. למפקד הטייסת הראשון נבחר סא"ל יואל פלדשו. לאחר ויכוחים קשים על תאריך פתיחת הטייסת הוחלט לבסוף על ה-6 ביוני 1982. ברם, פריצת מלחמת לבנון הראשונה שהחלה בהפצצות חיל האוויר ב-4 ביוני 1982 ולאחר מכן פלישת ישראל ללבנון ב-6 ביוני, עיכבה את פתיחתה, והוחלט לחבר בינתיים את שתי הטייסות למסגרת אחת. הטייסת המשותפת פעלה במהלך המלחמה, וב-13 ביוני, לאחר הפסקת האש עם סוריה שהושגה ב-11 ביוני, נפרדה טייסת "חוד החנית" מ-"אבירי הזנב הכפול" ונפתחה כטייסת עצמאית.
DOS
היסטוריה
במרוצת השנים פיתחו חברות וארגונים שונים גרסאות משלהם למערכת ההפעלה DOS, ביניהם IBM, DR-DOS, ExDOS ועוד. גרסה בולטת נוספת היא FreeDOS, שייחודה הוא בכך שהיא תכנה חופשית.
טייסת 106
פתיחת טייסת הקרב והפלות ראשונות
מאז השגת הפסקת האש עם סוריה ב-11 ביוני 1982, נזקפו לחיל האוויר הישראלי חמש הפלות של מטוסי קרב מאוישים (נכון ל-2022), כולן בוצעו על ידי מטוסי בז של טייסת "חוד החנית". שבועות ספורים לאחר פתיחתה, ב-24 ביוני 1982, השיגה הטייסת את שתי ההפלות הראשונות שלה: שני מטוסי מיג-23MF של חיל האוויר הסורי. זוג מטוסי המיג-23 ליירוט הוזנקו בתגובה לתקיפות חיל האוויר על כביש ביירות-דמשק באזור בחמדון. זוג מטוסי בז של הטייסת, בהובלתו של מפקד הטייסת, פלדשו ואיתו הנווט ליפשיץ, שהיו בגיחת פיטרול שיגרתית הופנה לעברם. פלדשו/ליפשיץ שיגרו לעבר המטוס הראשון טיל אוויר-אוויר, ואחר-כך שיגרו טיל גם לעבר המטוס השני. שדמי, טייס הבז השני, שהיה מאחורי פלדשו, זיהה גם הוא את המטוס השני ושיגר לעברו טיל, מבלי שפלדשו ידע על-כך. הטיל של שדמי פגע במטוס מיד לאחר הטיל של פלדשו. שני המיגים הופלו, וטייסיהם צנחו בשטח סוריה.
הפלת מיג-25
בעיצומה של מלחמת לבנון ביצעו הסורים גיחות צילום חוזרות ונשנות באמצעות מטוס מיג-25 שטס מעל דרום לבנון בגובה רב של 70 אלף רגל במהירות עצומה של 2.5 מאך. עקב הגובה הרב והמהירות הגבוהה, ניסיונות ליירוטו באמצעות מטוסי הקרב של החיל לא צלחו. במטה חיל האוויר החליטו לנסות להפיל את המטוס באמצעות טילי קרקע-אוויר מסוג MIM-23 הוק, חרף העובדה שהמיג-25 טס בגובה גדול ב-15 אלף רגל מתקרת הגובה המרבי של ההוק, העומדת על 55 אלף רגל. בחודש אוגוסט יצא לדרך המבצע החשאי להפלת המיג-25 שקיבל את שם הקוד "גוזל". סוללות ההוק פרסו בצפון והמתינו לו. ב-12 באוגוסט הוא הופיע שוב אך מכ"ם ההוק לא הצליח לנעול עליו. סמ"ר פיני שפטר, טכנאי במילואים באחת הסוללות, חקר את הבעיה ויזם שינוי במערכת שנועד להגדיל את טווח הירי שלה. שפטר בנה התקן שאיפשר נעילה על מטוס, בגובה רב ובמהירות גבוהה. ההתקן, ששילב בתוכו אלמנטים אלקטרוניים ומכניים זמינים, שולב במערכת הבקרה של הסוללה, שתפקידה לנעול על המטרה ובין היתר אפשר הזנת נתון גובה הטיסה למערכת באמצעות ידית מכנית. שבוע לאחר ההתקנה, נוסתה המערכת עם הרכיב החדש, התקבלה נעילה מוצלחת אך לא בוצע ירי. ב-31 באוגוסט, סמוך לשעה 7:25 בבוקר, שוב נצפה המיג-25 בשמי הצפון. עם קבלת הידיעה נכנסו בסוללת ההוק מיד לכוננות. תוך דקות, קיבלו הבקרים של הסוללה את נתוני הטיסה של המיג. הבקרים הצליחו לנעול על המטוס בעזרת ההתקן של שפטר ולאחר שקיבלו אישור ירי שיגרו שני טילי הוק לעבר המיג. המיג נפגע והחל לאבד גובה רב. זוג מטוסי F-15 מטייסת 106 שהמתינו לרגע הפגיעה, שיגרו לעברו טילים נוספים והסיטו אותו מנתיבו. המטוס נפל ליד ג'וניה מצפון לביירות. לאחר ההפלה המוצלחת נמנעו הסורים מביצוע גיחות צילום נוספות באמצעות מטוסי מיג-25 באזור ההוא עד סוף המלחמה. השינוי המוצלח התווסף לבסוף לכל סוללות ההוק. ראש להק ציוד, תא"ל יצחק גבע, ציין את תפקודו של שפטר כ"ביצוע למופת". מאוחר יותר קיבל על כך גם את פרס חיל האוויר.
DOS
היסטוריה
המהדורה העצמאית האחרונה של MS-DOS היא 6.22. מערכות ההפעלה Windows 95, 98 ו־ME מכילות בבסיסן גרסאות חדשות אך מוגבלות יותר של MS-DOS אשר מוגדרות גם כ־MS-DOS 7/MS-DOS 8.
טייסת 106
התנגשות מטוס עיט ומטוס בז
ב-1 במאי 1983 ביצע זוג F-15D של הטייסת אימון קרב-אוויר באזור נחל צין בנגב. האימון נועד להסבת טייס F-15 חדש בטייסת. במהלך הקרב התנגש אחד ממטוסי F-15 בעוצמה עם מטוס סקייהוק. מטוס הסקייהוק התפוצץ וטייסו נטש ואילו למטוס ה - F-15 נתלשה הכנף הימנית. למרות הפגיעה הקשה הצליח הטייס זיו נדיבי (עם הנווט יהואר גל) להנחית את מטוסו בבסיס הקרוב באמצעות הגברת המהירות והפעלה אסימטרית של המנועים. חברת מקדונל דאגלס, שלא האמינה תחילה ונדהמה למראה התמונות, החליטה להעניק לחיל האוויר כנף חלופית במתנה וכיסתה את עלות התיקונים. ה-F-15 שופץ תוך חודשים ספורים וחזר לטוס באופן מבצעי בטייסת.
מבצע רגל עץ
ב-1 באוקטובר 1985, תקפו שישה מטוסי F-15B/D ושני מטוסי F-15C של הטייסת והטייסת האחות את המפקדה הראשית של אש"ף בחמאם א-שאט על חוף תוניסיה במבצע רגל עץ. מבצע זה הוא ההפצצה ארוכת הטווח המרוחקת ביותר שביצע חיל האוויר הישראלי, כ-2,300 ק"מ. המבצע כולו ארך כשש שעות ובמהלכו, תודלקו מטוסי ה-F-15 מספר פעמים על ידי מטוסי בואינג 707 ("ראם") מטייסת 120 ("טייסת הבינלאומית"). היה זה התדלוק האווירי המרוחק ביותר שנעשה על ידי חיל האוויר הישראלי עד אותו זמן. אחד מהמטוסים שהשתתפו במבצע היה "מרקיע שחקים", אותו מטוס שאיבד את אחת מכנפיו כשנתיים וחצי קודם לכן.
DOS
היסטוריה
למרות גילה המתקדם והיעדר תמיכה מצד מיקרוסופט, קיימות עדיין מספר תוכנות DOS פעילות. הסיבות העיקריות לשימוש בטכנולוגיה הוותיקה הן עלויות נמוכות, יציבות היישומים, הפעלה באצווה והרגלי העבודה של המשתמשים. תוכנות המצויות בשימוש הן תוכנות לחישובים הנדסיים, תוכנות תקשורת מול חומרה ישנה (מכונות, בקרים, שעונים), מעבדות, מינהל בתי ספר, רשויות מקומיות, עיריות, משרדי ממשלה, מעבדי תמלילים, הנהלת חשבונות ותוכנות לניהול משרדי.
טייסת 106
הפלת שני מטוסי מיג-23 סוריים
ב-19 בנובמבר 1985 ליוו מטוסי הטייסת מטוס צילום של חיל האוויר מעל לבנון, אחת המשימות השגרתיות בהן לקחו חלק אנשי צוות האוויר של הטייסת. במהלך הגיחה גילו הטייסים במכ"ם שני מטוסי מיג–23 שטסו בפטרול שהיה פטרול קבוע והורכב תמיד מצמד מטוסים סוריים. מטוסי הקרב הישראלים והסורים החלו לטוס זה לעבר זה ומטוסי ה-F-15 השיגו נעילה על המיגים. לקראת טווח של 15 מיל החלו מטוסי ה-F-15 לפנות מערבה על–מנת לנתק מגע מן הצמד הסורי, כפי שעשו תמיד. תוך כדי פנייה לכיוון הים, אחרי שכבר איבדו את הנעילה אותה השיגו קודם, ובניגוד לפעמים הקודמות, ניתנה למטוסי חיל האוויר רשות לאש חופשית. עם קבלת האישור פנו מטוסי ה-F-15 מזרחה ונעלו שוב על המיגים שכבר פנו גם הם מזרחה והחלו חוזרים לכוון סוריה. לאחר פניית מטוסי ה-F-15 מזרחה, החלו המיגים לפנות גם הם לכיוון המטוסים הישראלים. עקב הפנייה שלהם הטווח בין המטוסים הלך והצטמצם ועמד על כ–10 מיל. מטוסי ה-F-15 נכנסו למעטפת ירי ושיגרו שני טילי AIM-7 ספארו לעבר המיגים. ראשון ירה מוביל המבנה, אבנר נווה, ומיד אחריו ירו הטייס יובל בן–דור והנווט עופר פז. שני הטילים החטיאו. אחרי ההחטאה החליטו הטייסים לעבור לטילים מונחי-חום. נווה ירה אחד ושבר ימינה ומיד אחריו ירו בן–דור ופז את הטיל שלהם. המיג-23 הסורי התפוצץ. פז היה היחיד שראה טיל מתפוצץ מתחת למטוס אך לא יכול היה להיות בטוח מי שיגר אותו ובסוף הוחלט לחלק את הקרדיט להפלה בין שני המטוסים. את המיג השני הפילו בן–דור ופז באמצעות טיל אוויר-אוויר נוסף. נכון ל-2021 אלו הם שני מטוסי הקרב האחרונים שהופלו על ידי חיל האוויר בקרב אוויר.
DOS
היסטוריה
כמערכת הפעלה, DOS כבר כמעט ואינה קיימת. מרבית המשתמשים בתוכנות DOS עושים זאת בדרך כלל תחת מערכות הפעלה חדישות יותר. לרוב יש בהן רכיבים המאפשרים הפעלת תוכנות DOS ישנות או בעזרת אמולציה. הפעלת תוכנות ה־DOS על גבי מערכות הפעלה חדשות מקנה להן לעיתים תכונות מתקדמות של מערכת ההפעלה, כגון עבודה במקביל על מספר חלונות, הפעלת תוכנה הרצה על גבי מחשב מרוחק או שרת טרמינל, הדפסה למדפסות רשת ותמיכה מלאה בעכבר.
טייסת 106
תקרית "אש כוחותינו" של ידלין
ב-1987 עבר סא"ל עמוס ידלין הסבה למטוס ה-F-15 ומונה למפקד הטייסת. בעת היותו מפקד הטייסת יצא ידלין במטוס F-15 חד מושבי חמוש במבנה עם מטוס 519 "איתן" עם סגנו שי גלעד למשימה מחוץ לגבולות המדינה. בסיום המשימה החליטו ידלין ובן זוגו לתרגל קרב אוויר. ידלין שכח להעביר את המפסקים למצב אימונים ובמהלך האימון "נעל" על גלעד ולחץ על כפתור שיגור החימוש. לתדהמתו של ידלין שוגר טיל אוויר-אוויר ופגע בחברו. כתוצאה מפגיעת הטיל פרצה אש במנוע ימין. שי גלעד כיבה מנוע, ביצע פעולת חירום והצליח לנחות בשלום. בעקבות האירוע כתב ידלין ביוזמתו מכתב למפקד חיל האוויר, האלוף אביהו בן-נון, שבו ביקש לסיים את תפקידו, תוך לקיחת אחריות פיקודית.
מלחמת המפרץ
ב-15 בינואר 1991 פקע האולטימטום שהציב האומות המאוחדות לעיראק בעקבות פלישתה לכווית ב-2 באוגוסט 1990. מאז ועד ל-12 בפברואר אותה שנה השתתפו מטוסי הטייסת, לצד מטוסי טייסת 133, במשימות פטרול בשמי ישראל והגנה על שטחה עקב חשש לניסיונות חדירה של כלי טיס עיראקיים לישראל. ברם, התקיפות העיראקיות נגד ישראל הסתכמו בירי טילים בליסטיים מסוג סקאד.
DOS
היסטוריה
משחקי DOS ניתן להפעיל במערכות הפעלה מתקדמות תוך שימוש ב־VDMSound או DOSBox.
טייסת 106
ליווי אווירי לחוסיין מלך ירדן
ב-3 באוגוסט 1994, עם התחממות יחסי ירדן–ישראל ולקראת חתימת הסכם השלום בין שתי המדינות, ליוותה שלישיית מטוסי בז מטייסת 106 את חוסיין, מלך ירדן כאשר מטוסו חצה את המרחב האווירי של ישראל בדרכו חזרה מבריטניה. מטוס הלוקהיד טריסטאר המלכותי הוטס על ידי המלך עצמו.
מפגן אווירי משותף עם חיל האוויר הירדני
ב-22 באוקטובר 1995, במלאת שנה להסכם השלום עם ירדן, השתתפה שלישיית מטוסי בז מטייסת 106 במפגן אווירי משותף של שני חילות האוויר.
DOS
שורת הפקודה
קובץ המערכת COMMAND.COM מהווה את ממשק המשתמש של DOS. ממשק זה מבוסס על הקלדת פקודות המשמשות בעיקר להפעלת תוכניות, ניהול הקבצים בדיסק וקביעת הגדרות שונות של המחשב.
טייסת 106
בז 2000
מטוסי ה-F-15 של הטייסת, כמו גם מטוסי טייסת 133, הושבחו במסגרת תוכנית "בז 2000" ("בז משופר" או בזמ"ש) שהחלה בשנת 1995 והסתיימה בשנת 2005. במסגרת התוכנית שודרגה אוויוניקת המטוסים. השדרוג כלל בין היתר, הגדלת משקל ההמראה, התקנת מכלי דפונה, שדרוג של תא הטייס ותצוגות המכ"ם, החלפת מחשב בקרת אש, התקנת מערכת הניווט הלווינית GPS ועוד. הבז המשודרג הראשון נקלט בטייסת בנובמבר 1998.
DOS
שורת הפקודה
דוגמה לפקודה שנועדה להעתקת קובץ בשם text.txt, מתיקיית folder הנמצאת בכונן :C לתיקיית folder2 הנמצאת בכונן :D
קובצי המערכת
דיסקט או דיסק קשיח שאותחל (format) לעבודה תחת DOS, יכיל את גזרת האתחול ואת מבנה מערכת הקבצים של מערכת הפעלה זו (FAT12/16). בנוסף עליו לכלול את קובצי המערכת החיוניים: IO.SYS חייב להיות הקובץ הראשון בתיקיית השורש, ו־MSDOS.SYS השני. שני הקבצים האלה מסומנים כקובצי מערכת מוסתרים לקריאה בלבד.
טייסת 106
מפקדי הטייסת
ממפקדי הטייסת: גורדון לווט (Levett) בתחילת 1949, יפתח שדמי, יואל פלדשו (1982-1985), אבנר נווה (1985-1987), עמוס ידלין (1987-1988), רן אייזנברג (1988-1990), עדי גור לביא, שלי גוטמן (1995 - 1997), זיו יער, טל קלמן (2003-2005), אורי זייפרט, איל גרינבוים (2007–2008).
DOS
קובצי המערכת
בנוסף לשלושת קובצי המערכת, מערכת ההפעלה כוללת (לעיתים קרובות בתיקייה ששמה "DOS") פקודות חיצוניות ותוכנות שירות שונות, של מיקרוסופט ושל יצרנים אחרים, שמספרן משתנה מגרסה לגרסה של המערכת. לרוב ייכללו בתיקיית השורש גם קובצי הטקסט הבאים, שהמשתמש יכול לערוך בהתאם לצרכיו:
המעבר לווינדוס
המהדורות הראשונות של ווינדוס נסמכו למעשה על מהדורות מתקדמות של ה־DOS. רק בגרסת Windows NT הפכה המערכת לעצמאית מ־DOS, אך עדיין היו קבצים ופקודות ששמרו על השם והמבנה שלהם מתקופת ה־DOS. קבצים אלה מתפקדים במערכת "חלונות" כתוכנות בדידות. לדוגמה העורך EDIT או פקודות בקובצי אצווה שמשמשים כמאקרו. כמו כן, בכל הגרסאות של "חלונות" ישנו ממשק פקודה טקסטואלי (shell) באמצעות Cmd.exe או Command.com, שגם הוא מכיל שמות ופקודות שהחלו את דרכם בעידן ה־DOS.
ביתניה תחתית
ביתניה תחתית הוא שמה של חווה חקלאית שנוסדה ב-1913 על ידי יק"א, ממערב לנהר הירדן ומדרום לחוות כנרת ליד דגניה א. המקום הוא אתר מורשת.
בתחילה נקראה החווה א-סַחְ'נֶה (המקום החם). השם ביתניה ניתן לה על ידי יהושע ברזילי שהיה סופר ופעיל ציוני. הוא ביקר במקום בימיה הראשונים של החווה ונתן לה את השם בהשראת הביטוי "ביתן המלך" הנזכר בתנ"ך . השם הוא צרוף המילים ביתן-יה. בתחילה כונתה החווה בשם "ביתניה", אך לאחר שב-1920 הוקמה ביתניה עילית שנקראה על שם החווה, החלו לקרוא לחווה ביתניה תחתית, כדי להבדיל בין שני האתרים.
היסטוריה
החווה שימשה כתחנת ניסיונות לבדיקת התאמתם של זני ירקות ועצי פרי שונים לתנאי הגידול באזור, והיא נוהלה על ידי האגרונום גרשון בן-צור. בתחילה הוקצה לחווה על ידי יק"א שטח של 900 דונם (במקורות אחרים מופיע הנתון 500 דונם). החווה הוקמה על שטחי אדמה שהיו שייכים לפני כן לאיכרי מנחמיה, שבתמורה קבלו אדמות אחרות. במקום נבנו מספר צריפים למגורי עובדי החווה. חלקם גרו במושבה כנרת ובמנחמיה. הגידולים הניסיוניים הראשונים של החווה היו בהדרים ובירקות המתאימים לגידול בעמק הירדן, כמו ארטישוק, אספרגוס ועגבניות, ששווקו גם בדמשק. מקור המים לחווה היו מי נחל יבנאל, שהובלו אליה בתעלות פתוחות ובאמת מים שהתפצלה לשתי תעלות אחת הובילה מים לכפר השכן עבודיה והשנייה לחוות ביתניה. זמינות מי מעיינות נחל יבנאל איפשרו לחווה לגדל חקלאות שלחין.
מבני מגורים החלו להיבנות בסתיו 1913 והחווה כללה מספר בתים שנבנו מלבני חומר ותבן, לשיכון הפועלים. במקום עבדו 20 פועלים קבועים ועוד כעשרה זמניים. במקום ניטע פרדס על שטח של 550 דונם.
כשנה לאחר הקמתה, התעורר סכסוך בין הפועלים למנהל העבודה במקום. את המאבק הוביל חיים שורר בדרישה שטופסי החשבונות יוצאו בעברית ולא בצרפתית. עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה נלקחו חלק מהפועלים על ידי הצבא הטורקי שישב בסמח' לצורך עבודות כפייה. המקום הוחזק על ידי מספר קטן של פועלים שהביא להזנחה במקום. לאחר המלחמה נפתחה החווה מחדש והפכה להיות חוות הניסיונות היחידה באותה עת בארץ ישראל. בשנות ה-20 של המאה ה-20 נסגרה החווה שוב ואדמותיה נמסרו ליישובים סמוכים.
לאחר המלחמה עברה החווה כמה גלגולים, בהם ניסיון של חברת קדמת כנרת לגדל ירקות לייצוא, שנעשתה על ידי חברים מקבוצת "בתלם" שהקימו לאחר מכן את עין גב, וקבוצת הכשרה בשם "הירדן" מתנועת הפועל המזרחי (ב-1940), אך היחסים בין קבוצת הפועלים הדתיים לבין הקיבוצים השכנים עלו על שרטון, ואנשיה עזבו את החווה והצטרפו למושב הזורעים שבבקעת יבנאל. במאורעות 1936–1939 נבנה במקום בית ביטחון הקיים עד היום. בשנת 1946 התיישב במקום קיבוץ אלומות, שעבר אחר כך לגבעת ביתניה עילית.
ממבני החווה שרד מבנה יחיד בעל שתי קומות ועליו מגדל שמירה.
ביתניה תחתית נמצאת על הדרך שחיברה בין קבוצת כנרת למנחמיה. בתחילת הדרך מצוי קברו של חבר כנרת יוסף זלצמן, שנרצח במקום ממארב בדרכו חזרה מעבודתו בשדה. הוא היה הקרבן הראשון של קבוצת כנרת.
בשנת 1998 לערך החל לפעול במבני החווה, מיזם התיירות "מרכבות הירדן" - טיולי מרכבות רתומים לסוסים באזור. המקום מופעל על ידי אורי שרת, נכדו של יהודה שרת.
יחסי טורקיה–טורקמניסטן
יחסי טורקיה–טורקמניסטן (בטורקית: Türkiye-Türkmenistan ilişkileri, ברוסית: Туркмено-турецкие отношения, בטורקמנית: Türkiýe-Türkmenistan gatnaşyklary ) הם יחסי החוץ בין הרפובליקה הטורקית ובין טורקמניסטן.
היסטוריה
טורקיה הייתה המדינה הראשונה בעולם שהכירה בעצמאותה של טורקמניסטן בתקופה של התפרקות ברית המועצות והמדינה הראשונה שפתחה שגרירות במדינה החדשה. טורקמניסטן מחזיקה בטורקיה שגרירות באנקרה וקונסוליה הכללית באיסטנבול. שתי המדינות הם חברות מלאות של הארגון לשיתוף פעולה כלכלי, הארגון לשיתוף פעולה אסלאמי, הארגון הבינלאומי לתרבות טורקית והארגון לביטחון ולשיתוף פעולה באירופה. שתי המדינות חולקות קשרי תרבות קרובים. שתיהן בעלות אוכלוסייה שרובה מוסלמים סונים, הן בעיקר מאוכלסות על ידי עמים טורקיים; השפות טורקית וטורקמנית שייכות לקבוצת שפות טורקיות. טורקיה היא אחת מ-47 מדינות בעולם, שבהן מחזיקי דרכון טורקמני יכולים לבקר בלי ויזה.
יחסים כלכליים
רשת הסחר בין שתי המדינות ב-2009 הייתה 1.6 מיליארד דולר מספר זה היווה 52% גידול משנת 2008. באותו הזמן טורקיה הייתה שותפת הסחר השני בגודלה עבור טורקמניסטן. ב-2013 יותר מ-600 חברות טורקיות היו מושקעות מעל 1,270 פרויקטים שכ-1,200 מהם היו בערך הכולל של 15 מיליארד דולר. הגדלת שיתוף הפעולה הכלכלי בין שתי המדינות הפכה את טורקמניסטן, לשותפה הראשונה של טורקיה במרכז אסיה, במספר הפרויקטים המיושמים.
אגנס אובל
אגנס קרוליין ת'ארופ אובל (באנגלית: Agnes Caroline Thaarup Obel; נולדה ב־28 באוקטובר 1980) היא זמרת, פזמונאית ומוזיקאית דנית. אלבומה הראשון, Philharmonics, שוחרר על ידי PIAS Recordings ב -4 באוקטובר 2010 והוכרז כאלבום זהב ביוני 2011 על ידי איגוד תעשיית ההקלטות הבלגי (BEA) לאחר שמכרה 10,000 עותקים. בטקס פרסי המוזיקה הדנית בנובמבר 2011 זכתה אובל בחמישה פרסים, כולל האלבום הטוב ביותר ואמן הבכורה הטוב ביותר. Citizen of Glass, אלבומה השלישי, קיבל את פרס אלבום השנה מטעם IMPALA לשנת 2016.
חיים מוקדמים
אובל נולדה בגנטופטה בקופנהגן (ב-28 באוקטובר 1980). היא ואחיה הצעיר, הולגר, גדלו בסביבה לא שגרתית, עם אב שהיו לו שלושה ילדים מנישואים אחרים. הוא אהב לאסוף חפצים וכלים מוזרים. אמה, קטיה אובל, הייתה משפטנית ומוזיקאית והיא נהגה לנגן בארטוק ושופן בפסנתר בבית. אובל למדה לנגן בפסנתר בגיל צעיר מאוד. על הלמידה היא אמרה: "הייתה לי מורה לפסנתר קלאסי שאמרה לי שאסור לי לנגן את מה שלא אהבתי. אז פשוט ניגנתי את מה שאהבתי. מעולם לא נאלצתי לנגן שום דבר אחר".
בילדותה היא מצאה השראה בעבודתו של יאן ג'והנסון. השירים של ג'והנסון, נעימות עממיות אירופאיות שנעשו בסגנון ג'אזי, השפיעו עליה מבחינה מוזיקלית.
בשנת 1990 הצטרפה ללהקה קטנה כזמרת ונגנת גיטרה בס. הקבוצה הופיעה בפסטיבל והקליטה כמה מנגינות.
ב -1994 היה לה חלק קטן בסרט הקצר "הילד שהלך אחורה" מאת תומאס וינטרברג. אחיה, הולגר תארופ, שיחק את הדמות הראשית בסרט. היא מוזכרת כאגנס אובל, ומופיעה בשתי סצנות. היא מגלמת תלמיד שחולק את שולחנה עם התלמיד החדש אנדראס (הולגר תארופ).
אובל למדה בתיכון בגימנסיה "Det frie", בית ספר חופשי שבו הצליחה לנגן הרבה מאוד מוזיקה. עם זאת, היא עזבה במהירות את בית הספר. "בגיל שבע עשרה, פגשתי אדם שניהל אולפן. ויתרתי במהירות על לימודי המוזיקה כדי ללמוד טכניקות סאונד."
חיים אישיים
אובל מתגוררת בברלין מאז 2006 עם הצלם ואמן האנימציה אלכס ברול פלאגסטאד, שצילם וביים את הקליפים של "RiverSide" מתוך אלבום הבכורה של אובל Philharmonics (2010), ו- "Dorian", "The Curse", ו"Aventine" מ-"Aventine" ב-2013.
קריירה
Philharmonics
אובל הופיעה לראשונה כזמרת סולו עם אלבומה הראשון Philharmonics (2010). היא כתבה, ניגנה, שרה, הקליטה והפיקה את כל החומרים בעצמה. "המוזיקה התזמורתית או הסימפונית מעולם לא עניינה אותי. תמיד משכו אותי מנגינות פשוטות, כמעט ילדותיות. (...) השקעתי זמן רב לפני כתיבת טקסטים כי היה נראה שהמוזיקה כבר מספרת סיפור, כדי להקרין תמונות. " לדברי אובל, הפסנתר שלה הוא הרבה יותר מסתם כלי: "הפסנתר והשירה הם שני דברים שווים בעיניי - אולי לא בלתי נפרדים אבל מאוד מחוברים. אתה יכול לומר שהם כמו שני קולות שווים. " לדבריה, "המוזיקה היא האמצעי הברור ביותר להביע את מה שאני, איפה אני."
כל השירים באלבום הם יצירה מקורית למעט "Close Watch" ("I Keep A Close Watch" של ג'ון קייל ) ו"Katie Cruel" (כמסלול הבונוס של iTunes באלבום). ב- Live à Paris, ששוחרר ב-11 באפריל 2011 באייטונס, היא שרה קאבר של "Between The Bars" של אליוט סמית. יתר על כן, אובל עשתה דואט עם זמר להקת "Editors" טום סמית ', בביצוע "The Christmas Song" מאת מל טורמה - שנמצא באלבום "Funny Looking Angels" של "Smith & Burrows" (שפורסם בנובמבר 2011).
"Philharmonics" זכה לרוב לביקורות חיוביות, למשל, ג'יימס סקינר מה- BBC ואמר כי "הקומפוזיציות... איטיות, קודרות, אפילו קברתיות, אך לא בלי תחושה של יופי יחיד מדי פעם". במגזין התרבות הצרפתי "Les Inrockuptibles", ג'והאנה סבן דיברה על "טוהר מתפרק" והצהירה: "יש בבלדות המלנכוליות העמוקות האלה את האצילות הברורה והמרגיעה של דיסקים ליד המיטה." עיתונאים צרפתים כינו אותה "גילוי ששווה לעקוב אחריו".
שלושה שירים מהאלבום היו על פסקול הסרט "Submarino" משנת 2009, "Riverside", "Brother Sparrow", ו- "Philharmonics" "RiverSide". השיר "RiverSide" הוצג בפרק "לא אחראי" של האנטומיה של גריי, בפרק 12 של העונה השנייה של צאצאים, בפרק "כפילות" מנקמה, ובפרק "מה אתה עושה כאן, הו-תיק? " מתוך צלצול ה- CW. [22] "השדרה" הושמע בפרק "אמון" מנקמה. [23] "Fuel to Fire" שימש בפרק "The Big Uneasy" של המקוריים. באפריל 2011, הקבוצה הדנית Lulu Rouge הוציאה גרסה מחודשת ל"ריברסייד ". בשמירה על היופי המקורי של המסלול, לולו רוז 'הוסיפו את הקצב האלקטרוני המיוחד שלהם. [24] לפני יציאת "Philharmonics", המנגינות הרכות והמרגיעות של "Just So" שימשו כפסקול של פרסומת לדויטשה טלקום בטלוויזיה הגרמנית בשנת 2008.
PIAS Recordings הוציאה גרסה דלוקס של "Philharmonics" ב-7 בפברואר 2011. גרסת הדלוקס מכילה חמש רצועות נוספות. שני אינסטרומנטליים ("RiverSide" ו- "Just So") ושלושה שירים חיים: "Over the Hill", "Just So", והמסלול החדש "Smoke & Mirrors".
ביוני 2011 הוכרז האלבום כזהב על ידי התאחדות הבידור הבלגית (BEA) לאחר מכירת 10,000 יחידות. בחודש פברואר 2011, האלבום הראשון שלה היה מועמד לפרס "האלבום עצמאי אימפלה האירופי של השנה" ועם השיר "Riverside" (מפסקול "submarino") זכה רוברט אוורד עבור השיר הטוב ביותר של השנה 2011.
באוקטובר 2011 זכתה אובל בפרס פורץ הדרך האירופי לשנת 2012. הפרס חוגג את הכישרונות החדשים המובילים במוזיקת הפופ האירופית ש"כולם הצליחו להגיע לקהלים שמעבר למדינת מולדתם באמצעות הכישרון והאנרגיה שלהם. "
בנובמבר 2011 היא זכתה בחמישה פרסים בטקס פרסי המוזיקה הדנית על אלבומה הראשון Philharmonics. היא זכתה באלבום הטוב ביותר של השנה, במהדורת הפופ הטובה ביותר של השנה, באמנית הבכורה הטובה ביותר של השנה, באמנית השנה הנשית הטובה ביותר ובכותבת השירים הטובה ביותר של השנה.
Aventine
אובל החלה לעבוד על אלבומה השני בשנת 2011. על אלבומה החדש אמרה, "התחלתי לכתוב קטעים חדשים, אך כולם היו אינסטרומנטליים, עם הפסנתר לבד... ברגע זה אני מרגישה נוטה יותר להלחין קטעים אינסטרומנטליים. התחלתי כבר לכתוב כמה טקסטים, אבל מבחינתי קשה יותר להלחין מנגינות. "
בינואר 2013 התחילה אובל לייצר מיקסים על אלבומה החדש. ב-20 ביוני 2013, היא חשפה כי האלבום החדש, "Aventine", ישוחרר ב-30 בספטמבר 2013.
על אוונטין הגיבה אובל: "הקלטתי הכל די מקרוב, תוך כדי מיקוד הכל מקרוב בחדר קטן, עם קולות כאן, הפסנתר כאן - הכל קרוב אליך. אז זה דליל, אבל על ידי שינוי הטווח הדינמי של השירים יכולתי ליצור כמעט צלילי קול. הצלחתי לגרום למשהו להרגיש גדול בעזרת מכשירים מעטים בלבד. "
היא ניגנה בפסטיבל iTunes בבריטניה ב- Roundhouse בלונדון ב -17 בספטמבר 2013.
ב־24 בספטמבר 2014, האלבום הפך זמין ב- iTunes. טום ברגל כתב: "התגובות המעטות שנאספו היו חיוביות מאוד וכבר מלאות באהבה: האלגנטיות של אגנס והחן הנדיר של כתביה יגרמו, ללא כל ספק, לדפיקות לב חזקות בלב החובבים."
באתר האינטרנט Mushroompromotions נכתב: "'אוונטין' הוא תקליט יפהפה, שאינו מהיר באופן מסקרן. אם התקליט הראשון היה שוטט ביער, בתקליט הנוכחי לוקח את הזמן לראות את יופיו ולהרגיש את המרקם בעלה בודד. זה בבת אחת מיקרוסקוסמי ואוניברסלי. (...) אגנס יוצרת את עולמה שלה, או כפי שהיא מכנה זאת, צנצנת בועה או פעמון, כדי ליצור את המוזיקה שלה. ברגע שנכנס פנימה (או שזה צריך להיות בחוץ?), היא כבר לא מודעת למה שקורה. זו המסתורין של דרכי הפעולה שלה, דבר שהיא לא יכולה להסביר. מה שפשוט מוסיף לאיכות האווירית של המוזיקה שלה. "
באוקטובר 2014 יצאה מהדורה מיוחדת של אוונטין. באלבום זה הוצגו 3 שירים חדשים. מהדורת הדלוקס מכילה גם רמיקס של 'Fuel to Fire' מאת דייוויד לינץ ', שהגיב: "אהבתי לעשות את הרמיקס הזה. הופניתי למוזיקה של אגנס דרך חברת התקליטים שלי... אני חושב שיש לה את הקול הכי יפה ויכולת לעשות דברים עם הקול שלה ייחודיים ויוצאי דופן. "
Citizen of Glass
במהלך סיבוב ההופעות שלה, ב-2014, החלה אובל לעבוד על האלבום השלישי שלה: "אני מתכננת לעבוד פחות עם פסנתר ויותר עם כלי נגינה ישנים יותר(...) אני מנסה למצוא כלי חדש לעבוד איתו, אז זאת סוג של תקופת מחקר וכתיבה של חומרים". עוד היא מוסיפה: " יש לי כמה רעיונות ברורים אבל אני לא בטוחה אם זה רעיון טוב להיכנס לפרטים בשלב מוקדם כל כך. אני בעיקר מתכננת לעבוד עם כלי נגינה ישנים כמו צ'מבלו וספינט ולראות לאן הם ייקחו אותי".
ביוני 2015 אובל החלה להקליט את האלבום החדש, יחד עם כמה מוזיקאים חדשים: פרדריק לבואו, כריסטינה קורופקי וג'ון קורבן.
ביוני 2016 היא הוציאה לאור את הסינגל הראשון, 'Familiar', מתוך האלבום החדש. השיר הוקלט, הופק וסומפל על ידי אובל. על הכינור ניגן ג'ון קורבן ועל הצ'לו ניגנו כריסטינה קופורקי ושרלוט דנייר. הקליפ לשיר הופק על ידי בעלה של אובל, אלכס ברואל פלאגסטאד. הוגו קאסאווטי, מהעיתון הצרפתי Telerama, כתב: "אגנס אובל, בעודה נותרת נאמנה לסגנון הייחודי שלה, מרחיבה את המגוון המוזיקלי שלה. כלי ההקשה עם העוצמה חזקה, המנגינה האקרובטית והעדינות בקול של הזמר היו מרגשים בצורה יוצאת דופן. כן, אובל, בחסות הטכנולוגיה, עושה דואט עם הדים מטרידים בעלי חותמת גברית."
ביולי 2016, אובל הכריזה שאלבום הסטודיו השלישי שלה, Citizen of Glass, צפוי לצאת ב-21 באוקטובר 2016. בקשר לשם המסתורי של האלבום אובל הסבירה: " הכותרת מקורה בקונספט גרמני, gläserner bürger, האנושי או אזרח הזכוכית. זהו מונח משפטי המגדיר את רמת הפרטיות של הפרט במדינה, ובענף הבריאות זהו מונח המתאר עד כמה אנו מודעים להיסטוריה הרפואית של מטופל - אם הוא לגמרי עשוי זכוכית אנחנו יודעים עליו הכל."
בנוסף לכינורות, צ'לו, צ'מבלו, ספינט והסלסטה, אופל השתמשה בטראוטיניום, מכשיר אלקטרוני נדיר משנות ה-30 של המאה ה-19.
בספטמבר 2016 אובל הוציאה לאור סינגל חדש, "Golden Green", במגזין במגזין ההולנדי Dansende Beren נילס ברוויר כתב: "צליל הזכוכית תמיד קרוב. השיר מדבר על הקנאה התמידית לחיים של אחרים(...) היא משמיעה את הקול החלומי שלה, זה פשוט שיר פופ קלאסי מושלם. מכשף, כמו גן עדן."
באוקטובר 2016, שיר חדש מהאלבום "Citizen of Glass" שנקרא "Strech your Eyes" פורסם. השיר הזה הוא גרסה מחודשת של שיר ישן יותר ("Spinet Song") שנוגן במהלך סיבוב ההופעות בשנת 2014.
באוקטובר 2016 האלבום Citizen of Glass פורסם. המגזין הצרפתי La Croix כתב: "עם כמה שירים מדהימים, Strech your eyes הסוריאליסטי או Golden Green הזורח, אגנס אובל יצרה אלבום מודרני ומפואר. האלבום הזה מאשר, ללא ספק, את חשיבותה של אגנס אובל בתור אמנית פופ."
האלבום קיבל דירוג ציון 81 באתר Metacritic, בהתבסס על שבע ביקורות.
Citizen of Glass זכה בפרס IMPALA (The Independent Music Companies Association) בתור אלבום השנה לשנת 2016, פרס המוענק מדי שנה לאלבום המופק באופן עצמאי בחברת הפקות אירופאית.
בפברואר 2018, אובל חתמה בחברת ההפקות דויטשה גרמופון. החוזה כלל איחוד של דויטשה גרמופון יחד עם "בלו נוט" (אנגלית: Blue Note) להפקות בצפון אמריקה.
Late Night Tales
במאי 2018, אובל תרמה עבור "Late Night Tales" סדרה של שירים שנבחרו על ידה ושוחררו בתור "Late Night Tales: Agnes Obel". לאוסף הזה אגנס תרמה שמות רבים עם אמנים כמו: מישל גורביץ', נינה סימון, הנרי מנסיני ואלפרד שניטקה.
אובל אמרה: "הייתי מופתעת מכמות הזמן שהשקעתי בזב בסופו של דבר. אספתי את כל השירים יחד עם הבן זוג שלי אלכס ופשוט השקענו זמן בלהקשיב לשירים, ניסינו לראות מה יתאים ביחד. חלק מהמוזיקה שכללתי כאן נמצאת על קלטת שהכנו כשהיינו סתם חברים בגיל ההתבגרות."
אובל שילבה עבודות חדשות יחד עם השיר המקורי "Bee Dance", תמלול מרתק של השיר ההולנדי "Glemmer Du", וגרסה חדשה (הגרסה השלישית) של "Strech Your Eyes" שנקראת "Ambient Acapella". הסינגל הראשון, שיר של אינגר כריסטנסן "Poem About Death", הוא מוזיקה מקורית של אובל.
בנושא העטיפה הרודפת של "Glemmer du" של ארוויד מולר, הסבירה אובל: "בדנמרק השיר ידוע בעיקר בגרסה משנת 1932, ששרה השחקנית והזמרת ליווה וייל. זו אחת המנגינות האהובות עלי. השיר עוסק בקביעות הזמן והאהבה, כשהזיכרונות הם הדבר היחיד שאתה מקבל בסוף. (...) הקלטתי אותו באמצעות קלטת אנלוגית ואז הפעלתי שוב את הקלטות, כך שהוא נשמע ישן והוקלט מחדש, מתנגן עם תחושה של זיכרון ושל זמן אבוד. "
Myopia
ב־29 באוקטובר 2019 הודיעה אובל על כותרת אלבומה הקרוב Myopia ברשתות החברתיות והוציאה את הסינגל החדש "Island of Doom". האלבום יצא לאקרנים ב-21 בפברואר 2020. העיתונאי טים פיקוק כתב: "אובל הייתה בבידוד יצירתי שהטילה על עצמה עם הסרת כל ההשפעות החיצוניות והסחות הדעת בתהליך הכתיבה, ההקלטה והעריכה של 'Myopia'."
אודות "Island of Doom" אמרה האמנית: "השיר מורכב מפסנתר בסולם נמוך ומצ'לו פיציקטו ושירה, כל המקהלות עולות ויורדות סולם ... מניסיוני כשמישהו קרוב לך מת זה פשוט בלתי אפשרי להבין שאתה לא יכול לדבר איתם אי פעם או להגיע אליהם איכשהו. "
"Island of Doom" מציג את אובל בפסנתר, שירה וקלידים, וקריסטינה קורופצקי בצ'לו, ויוצרים טון מפוכח, עם כלי נגינה מתוקים, וביצוע ווקאלי חזק של אובל. המופע החזותי נפתח בתמונה של אובל, ונשלט לחלוטין בצבעים כחולים, ומציג נוף ייחודי לא לעולם הזה.
את הקליפ החדש ביים אלכס ברואל פלאגסטאד.
בקשר למשמעות של Myopia הסבירה אובל: "מבחינתי Myopia הוא אלבום על אמון וספק. האם אתה יכול לסמוך על עצמך או לא? האם אתה יכול לסמוך על כושר השיפוט שלך? האם אתה יכול לסמוך שתעשה את הדבר הנכון? אתה יכול לסמוך על שלך אינסטינקטים ומה אתה מרגיש? או שהרגשות שלך מוטים?"
ב־7 בינואר 2020 הוציא אובל את הסינגל "Broken Sleep". העיתונאי דרו פיינרמן אמר: "הסרטון (שנוצר על ידי השותף והבן זוג של אובל, אלכס ברויל פלאגסטאד) משתלב בצורה מושלמת עם סגנון הקומפוזיציה; אובל שר ביופי ובקלות כל כך, שכן השירה משלימה את קצב הוויזואליה ללא מאמץ."
על Myopia אמרה העיתונאית טינה בניטז-אווז: "הוא אנטומיזציה מופשטת של נפש האדם, המתעלה דרך כלי נגינה בסביבה, ותערובת משכרת של שירה, המרחפת על מניפולציה קולית מג'ארבו על"Broken Sleep" ועל " Island of Doom ".
אשלי ברדהן, בפיצ'פורק, אמרה גם: "השירים האלה מוסתרים כמו זכוכית חלבית, כמו בובת חרסינה יפה להפליא. על אף שהאלבום מסתיים בשקט כמעט כמו שהוא התחיל, הערפל הסביבתי הלוחש של אובל משתרך הרבה יותר זמן."
ביוני 2020, ולראשונה, אובל מראה בסרטון את האולפן שלה בברלין ומאלתרת קצת מוזיקה עם הלהקה שלה. האמנית כותבת בעיקר בלילה ותמיד לבד בסטודיו הפרטי שלה בברלין. בדרך כלל, אובל לא נותנת לאף אחד לבקר אותה שם.
השפעות
אובל אוהבת גם את יוצרת הסרטים מאיה דרן. לפעמים אובל בודקת שירים שטרם פורסמו בסרטים של דרן. אובל היא גם מעריצה ענקית של נינה סימון: "יש לי אלבום הופעה חיה של נינה סימון עליו היא שרה את" מי יודע לאן הולך הזמן ". נראה שהקול שלה בא משום מקום. קסם." בנוסף למוזיקה קלאסית, אובל מקשיב לאמנים כמו מורט גרסון (The Zodiac - Cosmic Sounds), The Smiths (How Soon is Now?), ופרנסואז הרדי (Où va la chance).
בפברואר 2017, ואחרי הקאברים שלה לשירים של ג'ון קייל וג'ף באקלי, ביצעה אובל את "הללויה" במחווה ללאונרד כהן ב"ויקטואר דה לה מוזיקה 2017 ".
השמעות במדיה
השיר "Riverside" של אובל הוצג בסדרת הטלוויזיה של ספייק "הערפל" בעונה 1, פרק 2, "נסיגה". "Riverside" הוצג גם באנטומיה של גריי, נקמה, רינגר, תוכנית הטלוויזיה הבריטית Lovesick, הדרמה הקומית האוסטרלית Offspring, והסדרה הדנית The Rain בעונה 1, פרק 2. בנוסף, "Riverside" היה משמש כמנגינת הנושא של המיני סדרה Next of Kin. שיריה "Familiar", "זIt's Happening Again" ו"Broken Sleep "הוצגו בפרקים של סדרת הטלוויזיה הגרמנית Dark.
"Familiar" שימש גם במשחק הווידאו Dark Souls III: טריילר המהדורה של האש מהווה מהווה שיר הנושא לסדרת הטלוויזיה הקנדית Cardinal. "דוריאן" שימש בסדרת האמזון פריים האנה, עונה 2, פרק 8. "September Song" הוצג במהלך העונה הראשונה של שקרים קטנים גדולים. "Run Cried The Crawling" שימש בפרק הבכורה של אופוריה. "Fuel to Fire" הוצג במהלך סצנת האהבה בסדרת הטלוויזיה של אמזון פריים, Carnival Row, עונה 1, פרק 3. "Fuel to Fire" הוצג בסדרת הפנטזיה העל טבעית המקוריים בעונה 1, פרק 18 "The Big Uneasy".
אדם (סוג)
סוג האדם (שם מדעי: Homo, מלטינית: "אדם") הוא סוג טקסונומי בתת-שבט ההומינינים שבסדרת הפרימטים. סוג האדם כולל את המין האנושי בן-ימינו הומו ספיינס, וכן הוא כולל מספר מינים קרובים אשר כבר נכחדו, ומוכרים למדע רק מתוך שלדים מאובנים.
על פי הקונצנזוס המדעי כיום בתחום הפלאואנתרופולוגיה, התפתח סוג האדם בתחילת תקופת הפליסטוקן, לפני כ-2.7 מיליון שנה, ממין כלשהו של אוסטרלופיתקוס. המאפיין האנטומי המובהק ביותר של סוג האדם הוא גידול דרמטי של המוח, אשר בהשוואה לגודל הגוף הוא גדול ממוחות כל שאר הפרימטים, ואף ממוחות כל שאר בעלי החיים על כדור הארץ. מוחם הגדול איפשר למיני סוג האדם לפתח יכולת קוגניטיבית חסרת תקדים, תרבות וטכנולוגיה. על פי סברה מקובלת, סוג האדם מתאפיין ביכולתו הייחודית לסתת כלי אבן, ובכך פתח את התקופה הפלאוליתית.
שלושת המינים המקובלים כמעט על כל החוקרים בתחום כשייכים לסוג האדם הם הומו ספיינס, הומו ארקטוס והומו הביליס. מספר מינים נוספים שהוצעו, כגון האדם הניאנדרטלי, האדם הדניסובי, הומו פלורסיינסיס והומו היידלברגנסיס, שייכים אף הם לכל הדעות לסוג האדם, אך יש חוקרים הסבורים שנכון יותר לסווגם כתת-מינים או אוכלוסיות ייחודיות של שלושת המינים הקודמים.
__תוכן_עניינים__
היסטוריה של הגדרת סוג האדם
במאה ה-18 פתח חוקר הטבע השוודי קארולוס לינאוס במבצע מיון טקסונומי של כל עולם החי והצומח על בסיס המורפולוגיה והאנטומיה שלהם. במסגרת זו הנהיג לינאוס את שיטת השם המדעי הכפול, שבו המילה הראשונה מציינת את הסוג והשנייה את המין. לדוגמה, הזאב המצוי (שם מדעי: Canis lupus) והתן הזהוב (שם מדעי: Canis aureus) הם שני מינים שונים בתוך סוג הכלב Canis. שיטה זו משמשת עד היום כבסיס המיון הטקסונומי בביולוגיה.
בבואו למיין את האדם שמר לינאוס על אותם עקרונות מנחים ששימשו אותו למיון שאר עולם החי - הוא מיין אותו ביחד עם הקופים לאותה סדרה - ה"פרימטים", והעניק לו את השם המדעי הכפול "הומו ספיינס". שם הסוג "הומו" פירושו בלטינית "אדם" או "בן אנוש" (זהו גם שורש המונחים "הומני" ו"הומניזם").
כמאה שנה לאחר לינאוס, בשנת 1864, הגדיר הגאולוג הבריטי ויליאם קינג את האדם הניאנדרטלי הנכחד כמין שני בסוג האדם, ונתן לו את השם המדעי הרשמי הומו ניאנדרתלנסיס (Homo neanderthalensis). אף שמעולם לא התעורר ספק בשייכותו של האדם הניאנדרטלי לסוג האדם, אין עדיין הסכמה בין חוקרים האם הוא שונה דיו מספיינס להצדקת מין נפרד משלו, או שיש לסווג אותו כתת-מין של ספיינס. הסתייגות דומה התעוררה בשנת 1908 כאשר הגדיר האנטומאי הגרמני אוטו שֶטֶנְזַאק את הומו היידלברגנסיס, על פי לסת מאובנת שנמצאה ליד היידלברג, כמין נוסף בסוג האדם. אף שאין ספק בשיוכו של "אדם היידלברג" לסוג האדם, רבים מסווגים אותו ומאובנים דומים מתקופתו למינים ספיינס או ארקטוס.
"אדם ג'אווה" ו"אדם פקין", לעומתם, הוגדרו בתחילה לסוגים נפרדים מסוג האדם - פיתקאנתרופוס ארקטוס וסינאנתרופוס פקיננסיס. זאת משום שהנפח הפנימי של הגולגולת במאובנים אלו, המעיד על גודל המוח, הוא כ-800 עד 1,100 סמ"ק בלבד, קטן משמעותית מזה של אדם בן-ימינו (בממוצע כ-1,350 ורק לעיתים רחוקות מאוד נמוך מ-1,100), אף כי עדיין גדול משמעותית מזה של קופי-אדם (עד 500 סמ"ק בזכרים הגדולים ביותר של שימפנזה וגורילה). אך בשנות ה-40 של המאה ה-20 הציע האנטומאי היהודי-גרמני פרנץ ויידנרייך שאדם ג'אווה ואדם פקין שייכים למעשה לאותו המין בסוג האדם, ובשנות ה-50 קיבל הביולוג האבולוציוני ארנסט מאייר הצעה זו, וצרף רשמית את שני המינים למין אחד תחת השם הומו ארקטוס. בכך היה הומו ארקטוס למין הראשון השונה מספיק על-מנת להחשב, על דעת כל הטקסונומים כיום, כמין נפרד מספיינס, ועדיין דומה לו מספיק על מנת להיכלל, על דעת כל הטקסונומים, בסוג הומו. עקב מוחו הקטן יותר, הרחיב הומו ארקטוס באופן ניכר את הגדרת סוג האדם.
סוג האדם הורחב אפילו יותר בשנת 1964, כאשר הציע לואיס ליקי לכלול בו מין חדש שהגדיר בשם הומו הביליס, על-פי מספר מאובנים שגילה בערוץ אולדובאי. נפח המוח הממוצע של הביליס הוא כ-600 סמ"ק, ובגולגולת אחת הוא נמדד כ-530 סמ"ק בלבד, אך עדיין הוא גדול מעט מזה של מוחות אוסטרלופיתקים. למרות קוטן מוחו, הומו הביליס כבר הצטיין ביכולת לסתת כלי-אבן פשוטים מן התרבות האולדובאית. הומו ספיינס, הומו ארקטוס והומו הביליס הם שלושת המינים המקובלים על כמעט כל החוקרים בתחום הפלאואנתרופולוגיה כשייכים בוודאות לסוג האדם.
עם זאת, מאובני בני-אדם קדמונים הוגדרו כמינים נוספים בסוג האדם על ידי חוקרים מסוימים, בעוד חוקרים אחרים בדרך-כלל סבורים שחלק או כל המאובנים הללו משתייכים לשלושת המינים המקובלים בסוג. מחלוקות כאלו מתעוררות בעיקר בין חוקרים "פצלנים" (splitters), אשר מעדיפים לשייך כל מאובן שונה במקצת למין משלו, לבין חוקרים "אחדנים" (lumpers), אשר מעדיפים לשייך את אותם מאובנים למספר קטן יותר של מינים שבתוך כל אחד מהם שונות גדולה יותר. המין הומו רודולפנסיס הוגדר בעיקר על-מנת לסווג גולגולת שהתגלתה לחופי אגם טורקאנה, ולדעת חוקרים אחרים היא שייכת להומו הביליס. המינים הומו ארגסטר, הומו גאורגיקוס והומו אנטקסטור הוגדרו על ידי כמה פלאואנתרופולוגים כמינים נפרדים, בעוד שלדעת מרבית החוקרים הם אוכלוסיות מקומיות של הומו ארקטוס. המין הומו פלורסיינסיס הוגדר לציון אוכלוסייה נכחדת של בני-אדם גמדיים באי פלורס שבאינדונזיה, שלדעת כמה חוקרים אחרים הם אוכלוסייה פתולוגית מן המין ספיינס. בשנת 2013 התגלו בדרום אפריקה כ-1,500 חלקי מאובנים, וכעבור שנתיים הם הוכרזו על ידי צוותו של הפלאואנתרופולוג לי ברגר כשרידיו של מין חדש שכונה הומו נאלדי. הומו לוזוננסיס הוגדר בשנת 2019 לציון מספר מאובני אדם קטני-גוף שהתגלו באי לוזון.
מיני הסוג אדם
הערות לטבלה:
מאפיינים ייחודיים
מספר תכונות ומאפיינים של האנטומיה, אורח חיים וכישורים הוצעו כייחודיים לסוג האדם (Homo), ולפיכך מגדירים אותו ומבדילים אותו מסוגי הומינינים קדומים יותר. כל אחד ממאפיינים אלו בפני עצמו איננו קריטריון חד-משמעי ומוסכם על כל החוקרים בתחום לשייכות לסוג, ולכן קיימים בתחום וויכוחים על הכללתם של מאובנים מסוימים בסוג, בעיקר המאובנים הקדומים ביותר או בעלי התכונות ה"פרימיטיביות" ביותר. כמו כן, לעיתים קרובות לא ניתן לבדוק כמה מן התכונות במאובנים, בעיקר כאלה שהם חלקיים מאוד, וכישורים או אורח חיים ניתן לעיתים להסיק רק בעקיפין מן המאובנים או משרידים ארכאולוגים. אך צירוף של כל או מרבית המאפיינים האלו בדרך-כלל מוביל להסכמה רחבה על שייכות לסוג האדם.
מוח גדול
מאפיין אנטומי ייחודי וחשוב ביותר של סוג האדם הוא גידול יוצא דופן של פי שלושה לערך בנפח המוח, תוך זמן קצר בקנה מידה אבולוציוני של כשני מיליון שנה, מנפח של כ-400 סמ"ק האופייני למיני הסוג אוסטרלופיתקוס ופראנתרופוס וקופי אדם בני-ימינו, ועד ממוצע של כ-1,000 סמ"ק אצל הומו ארקטוס, כ-1,200 סמ"ק אצל הומו היידלברגנסיס, וכ-1,350 סמ"ק באוכלוסיית הומו ספיינס בן-ימינו. גודל המוח ניתן למדידה במאובנים על ידי מדידת נפחה הפנימי של קופסת המוח בגולגולת. נפח מוח של 600 סמ"ק הוצע כגבול המפריד בין מיני הסוג אדם לבין הומינינים אחרים וקופי אדם.
סיתות כלי אבן
יכולת בלעדית לסתת כלי-אבן הוצעה כקריטריון לסוג האדם על ידי מספר חוקרים, הבולט שבהם הפלאואנתרופולוג לואיס ליקי. ליקי ייחס למין הומו הביליס את כלי האבן העתיקים ביותר בערוץ אולדובאי, המשויכים לתרבות האולדובאית הקרויה של שם הערוץ.
קושי טכני בקריטריון זה הוא שלעיתים קרובות קשה מאוד לשייך כלי-אבן שהתגלו למאובני ההומינינים שסיתתו אותם. למשל, ליקי עצמו שייך את הכלים האולדובאים בתחילה למאובן פראנתרופוס בוייזאיי שגילה עוד קודם לכן בערוץ אולדובאי, ושינה את דעתו לאחר גילוי מאובני הביליס, בעיקר בשל נפח המוח הגדול יותר בגולגולות שלהם ובשל מאפייני שלד הדומים יותר לאלו של האדם המודרני.
כלי-האבן העתיקים ביותר מן התרבות האולדובאית התגלו באתר גונא באתיופיה ומתוארכים לגיל של 2.5-2.6 מיליון שנה לפני זמננו, בסמיכות למאובני אוסטרלופיתקוס גרהי. מתקופה קדומה זו קיים רק מאובן אחד אשר מסווג לסוג האדם. כלי-אבן עתיקים אף יותר הם הכלים מאתר לומקווי בקניה שגילם כ-3.3 מיליון שנה, קדומים בהרבה ממאובן ידוע כלשהו מסוג האדם. תגליות אלו רומזות על יכולתם של מיני הסוג אוסטרלופיתקוס לסתת כלי-אבן פשוטים עוד לפני הופעתו של סוג האדם.
הליכה על שתיים כאופן תנועה בלעדי
הליכה זקופה על שתי הרגליים האחוריות מייחדת את האדם מכל הפרימטים האחרים החיים כיום, אך משותפת לו עם סוגי הומינינים נכחדים כמו אוסטרלופיתקוס, פראנתרופוס וארדיפיתקוס. עם זאת, מאובנים מסוגים אלו עדיין מפגינים תכונות שלד המצביעות על התאמה לטיפוס על עצים, כמו אצבעות ארוכות ומעוקלות, וזרועות ארוכות השוות באורכן לאורך הרגליים או אף ארוכות מהם. מספר חוקרים הציעו איפוא שהליכה על שתיים כאורח חיים בלעדי היא תכונה המאפיינת או אף מגדירה את סוג האדם. לפי הצעה זו, סוגי ההומינינים הנכחדים היו בעלי אורח חיים שכלל גם הליכה זקופה על הקרקע וגם טיפוס על עצים, בעוד שבני סוג האדם התמחו בתנועה על הקרקע, ואיבדו כליל את ההתאמות לטיפוס. בייחוד, רגליהם של בני סוג האדם ארוכות מזרועותיהם, וכפות ידיהם מותאמות לטיפול בעצמים, ולא לטיפוס, עם אצבעות קצרות יותר, עדינות וישרות יחסית.
למרות זאת, כמה מן המאובנים המשויכים בדרך כלל למינים הקדומים בסוג האדם, כמו הביליס ורודולפנסיס, רומזים על רגליים השוות באורכן לאורך הזרועות. לכן יש חוקרים הסבורים שאורח החיים של הביליס ורודולפנסיס, בדומה לזה של האוסטרלופיתקים, אכן כלל גם טיפוס וגם הליכה על שתיים, ובעקבות זאת מציעים להוציא אותם מסוג האדם ולהעביר אותם לסוג אוסטרלופיתקוס. לאחרונה נמצאו כפות ידיים בעלות אצבעות מעוקלות המותאמות לטיפוס אצל הומו נאלדי, שאף הוא סווג למין האדם, ואצל הומו לוזוננסיס, למרות שמינים אלו נחשבים כמאוחרים יחסית בהתפתחות סוג האדם.
פנים, לסתות ושיניים קטנות
מיני סוג האדם מתאפיינים בפנים ובלסתות קטנות ובלתי-בולטות, בהשוואה לפנים והלסתות הבולטות קדימה של אוסטרלופיתקים וקופי-אדם. גם השיניים של בני סוג האדם קטנות יותר, בייחוד הטוחנות והקדם-טוחנות שאצל האוסטרלופיתקים הן מורחבות מאוד. במבט מלמטה על הלסת העליונה, או מלמעלה על הלסת התחתונה, המשנן של בני סוג האדם הוא בצורת קשת או פרבולה, בעוד שהמשנן של אוסטרלופיתקים הוא בעל צורת "ח" מרובעת, כאשר שורות השיניים משני הצדדים מקבילות זו לזו. הניבים של אוסטרלופיתקים וקופי-אדם ארוכים משאר שיניהם וחדים יותר, בייחוד אצל הזכרים. בעת סגירת הלסתות, הניבים משתלבים בתוך רווחים (diastema) תואמים בין שיני הלסת הנגדית. בסוג האדם, לעומת זאת, הניבים שווים בגובהם לשאר השיניים, ואין דיאסטמות בינם לבין השיניים הסמוכות.
הקטנת השיניים והלסתות בסוג האדם התאפשרה ככל הנראה על ידי הסתמכותו ההולכת וגוברת על כלי-אבן, ומאוחר יותר גם על צלייה באש, לצורך חיתוך, ריסוק ועיבוד המזון. לפי השערה נפוצה אחרת, סייע לכך גם הגדלת מרכיב המזון מן החי בתזונה, שכן תכולת החלבון, הפחמימות והשומן בבשר גדולה משל מרבית המזונות הצמחיים המצויים בטבע. לפי השערה נוספת, הגידול העצום במוח בסוג האדם התאפשר בין השאר בעקבות החלשותו והצרתו של שריר הצדע, המתחבר בחלקו העליון לגולגולת. באוסטרלופיתקים, שריר הצדע הגדול הקיף את כל הגולגולת והתחבר לרכס עצם אורכי בראשה, שאצל מיני פראנתרופוס אף מקבל צורת "כרבולת". אך בסוג האדם, שריר צדע קטן בהרבה מתחבר רק לצידי הגולגולת.
שיניים הן המרכיב העמיד ביותר בשלד והנפוץ ביותר בתגליות מאובנים, והלסתות אף הן מן הממצאים היותר נפוצים. לכן הסיווג של מאובנים רבים לסוג האדם, ובכלל זה העתיקים ביותר מביניהם, מתבסס בעיקר על שיניים ולסתות.