cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
גרנד קניון (סרט, 1991)
תקציר העלילה
למאק יש מערכת יחסים קצרה עם די (מרי-לואיז פארקר) שעובדת אצלו ומפתחת צפיות ממנו אבל הוא מסרב להמשיך והיא עובת את המשרד.
בסוף מגיעים כולם לגרנד קניון וצופים בהשתאות על הקניון האדיר הזה שלעומתו מתגמדים בעיותיהם היומיומיות.
רוברט הדלנד
רוברט פרדריק הדלנד (באנגלית: Robert Frederick Hedelund) הוא קצין בדימוס בדרגת לוטננט גנרל, שירת כמפקד פיקוד כוחות הנחתים ומפקד הנחתים בגזרת האוקיינוס האטלנטי.
ביוגרפיה
הדלנד סיים ב-1983 תואר ראשון מאוניברסיטת פלורידה אטלנטיק והתגייס לחיל הנחתים. במאי 1985 סיים קורס טיס והוסמך כטייס מסוקים.
שירת כטייס מסוקי CH-46E בטייסת 264 בשנים 1985–1988, כמדריך טיסה בטייסת האימונים 18 בשנים 1989–1991, כטייס CH-46E בטייסת 365 בשנים 1991–1994 וכמדריך בטייסת האימונים הראשונה בשנים 1995–1998. בשנת 2000 פיקד על טייסת מנהלה בלהק הנחתים ה-29.
בשנים 2001–2003 פיקד על טייסת המסוקים 162 והשתתף עמה במלחמת עיראק. ביולי 2006 מונה למפקד טייסת האימונים הראשונה, המאמנת את צוותי האוויר של חיל הנחתים. ביוני 2008 מונה לעוזר צבאי בכיר למזכיר הצי של ארצות הברית. באוגוסט 2009 מונה לראש מעבדת הלוחמה של חיל הנחתים וסגן ראש המשרד למחקר ימי של מחלקת הצי. בפברואר 2011 מונה לראש מחלקת התמיכה בחיילי הנחתים ומשפחותיהם.
במאי 2013 מונה למפקד כנף הנחתים השנייה. ביוני 2015 מונה למפקד כוחות הנחתים בדרום קוריאה וכראש אגף התכנון של כוחות האו"ם ופיקוד כוחות ארצות הברית בקוריאה.
במהלך שירותו צבר כ-5,200 שעות טיסה.
ביולי 2017 קודם לדרגת לוטננט גנרל ומונה למפקד כוח המשלוח השני של חיל הנחתים. ביולי 2019 מונה למפקד פיקוד כוחות הנחתים ומפקד הנחתים בגזרת האוקיינוס האטלנטי.
הדלנד בוגר המכללה לפיקוד ומטה של חיל האוויר ומכללת המטה של הכוחות המזוינים. נשוי לאלישיה.
פנלופי וילטון
פנלופי אליס וילטון (באנגלית: Penelope Alice Wilton; נולדה ב-3 ביוני 1946) היא שחקנית תיאטרון, קולנוע וטלוויזיה אנגלייה. היא כיכבה לצדו של ריצ'רד בריירס בסיטקום "Ever Decreasing Circles" של ה-BBC. עוד הופיעה בתפקיד אורח בסדרת המדע בדיוני "דוקטור הו", ובתפקיד משנה בסדרת הדרמה התקופתית "אחוזת דאונטון". וילטון זכתה פעמים לפרס מבקרי התיאטרון של בריטניה.
ביוגרפיה
וילטון נולדה בסקרבורו שבצפון יורקשייר. היא בתם של אליס טרוורס, רקדנית ושחקנית, ושל קליפורד ויליאם וילטון שהיה איש עסקים. היא אחיינית של השחקנים ביל טרוורס ולינדן טרוורס. היא ואחיותיה, רוזמרי ולינדה, למדו במנזר בניוקאסל, בו אמם לימדה בעבר. אחרי כן למדה בבית הספר למשחק "Drama Centre London" בלונדון.
לפני שהתחילה להופיע בטלוויזיה הצליחה וילטון בקריירת המשחק על במות התיאטרון. הופעת הבכורה שלה בווסט אנד הייתה לצידו של סר רלף ריצ'רדסון. ב-1974 גילמה את רות בהפקה של אלן אייקבורן של הטרילוגיה "כיבושי נורמן" (Norman Conquests) על במות לונדון. ב-1972 שיחקה לראשונה בטלוויזיה בתפקיד ויו וורן במחזה "Mrs. Warren's Profession" יחד עם רוברט פאוול. אחר כך השתתפה בתפקידים ראשיים בהפקות של ה-BBC למחזות שייקספיריים וגילמה את דזדמונה ב"אותלו" ואת ריגן ב"המלך ליר".
בין הסרטים בהם השתתפה היו "אהובת הקצין הצרפתי" (1981), "Cry Freedom" (1987), "איריס וג'ון" (2001), "נערות לוח השנה" (2003), "מת על המתים" (2004), "גאווה ודעה קדומה" (2005) עיבוד לרומן מאת ג'יין אוסטן, "נקודת מפגש" (2005) סרטו של וודי אלן ובסרט "נערי ההיסטוריה" (2006).
ב-1984 הפכה להיות מוכרת היטב בבריטניה עם עליית הסדרה "Ever Decreasing Circles" בו הופיעה לצידו של ריצ'רד בריירס אשר רצה במשך חמש שנים. בסיטקום היא מגלמת את דמותה של אן, אשתו של מרטין (בריירס), הסובלת זמן רב מבעלה השוחר טוב אך קפדן באופן כפייתי. אן מחפשת אורח חיים יותר הרפתקני, והיא מפלרטטת מעט עם השכן הכריזמטי פול (פיטר איגן).
ב-2005 הופיעה וילטון כשחקנית אורחת בסדרת המדע בדיוני המחודשת "דוקטור הו" בתפקיד הארייט ג'ונס. תפקיד זה נכתב במיוחד עבורה על ידי הכותב הראשי של הסדרה ראסל ט. דייוויס איתו עבדה קודם בסדרת הדרמה "בוב ורוז" (2001) בהפקת ITV. הארייט ג'ונס כראש הממשלה חזרה לככב בפרק הספיישל "הפלישה בחג המולד" ב-2005. כמו כן שיחקה בתפקיד ראש ממשלה לשעבר בעונת 2008 בפרק "הארץ הגנובה", בו היא מקריבה את עצמה לאש הדאלקים כדי ששאר בני הלוויה יוכלו ליצור קשר עם הדוקטור. בסך הכל השתתפה בארבעה מפרקי הסדרה.
עוד ב-2005 השתתפה וילטון בסדרת הדרמה "חמישה ימים" בה גילמה אם של אישה נעדרת. באוקטובר 2007 הופיעה בסדרה "Half Broken Things" של ITV, וב-2008 השתתפה בהפקה "The Passion" של ה-BBC. החל מ-2010 היא מגלמת את דמותה של איזבל קרולי בסדרת הדרמה התקופתית "אחוזת דאונטון".
באפריל 2008 היא התארחה בתוכנית הרדיו של BBC4 כ"ניצולה" בתוכנית "Desert Island Discs". מדצמבר 2012 עד פברואר 2013 הייתה המספרת בתסכית הרדיו של "The Cazalets" עיבוד לספרה של אליזבת ג'יין הווארד.
פרסים והוקרה
היא זכתה פעמיים בפרס מבקרי התיאטרון. ב-1981 על הופעתה ב"מהומה רבה על לא דבר" וב-1993 על הופעתה במחזה "The Deep Blue Sea". ב-2001 הייתה מועדת לפרס התיאטרון של לונדון איבנינג סטנדרד, על משחקה ב-"The Little Foxes" שעלה ב"דונמאר ורהאוס". ב-2004 קיבלת תואר קצין האימפריה הבריטית (OBC) על תרומתה לתחום הדרמה. ב-2012 קבלה דוקטורט של כבוד באוניברסיטת הול סקרבורו קמפוס.
וילטון הייתה מועמדת לפרס אוליביה שש פעמים:
צבי אריה טברסקי
רבי צבי אריה טברסקי (תר"נ, 1890 - י"ח באב תשכ"ח, 12 באוגוסט 1968) היה האדמו"ר מזלטיפולי ובהמשך גם האדמו"ר מצ'ורטקוב בתל אביב.
תולדותיו
נולד לרבי מרדכי יוסף, האדמו"ר מזלטיפולי, נכדו של רבי יוחנן טברסקי, מקים חסידות רחמסטריווקה. נישא בצעירותו לחוה בתו של רבי ישראל פרידמן מצ'ורטקוב. החתונה התקיימה בצ'ורטקוב ורוב אדמו"רי בית רוז'ין הגיעו עם חסידיהם. חותנו כיבדו והעריכו מאוד. עבר לווינה בזמן מלחמת העולם הראשונה יחד עם חמיו. לאחר פטירת אביו בשנת תרפ"ט (1929) רצו חלק מחסידיו להכתירו לממלא מקומו אך סירב. גם לאחר פטירת חותנו בשנת תרצ"ד (1933) רצו חלק מחסידיו להכתירו ושוב סירב.
בשנת תרצ"ח (1938) נשלח לדכאו יחד עם גיסו רבי נחום מרדכי מצ'ורטקוב. חסידי צ'ורטקוב הצליחו להוציאו משם ורבי צבי אריה עלה לארץ ישראל דרך פולין והתגורר ברחוב מרכז בעלי מלאכה בתל אביב. בתל אביב החל להתנהג באדמו"רות, ואף שהיה פשטן בהליכותיו היה עורך שולחנות בדרכם של אדמו"רי רוז'ין.
בהוראת חמיו הוציא ספרים להפריך את ספרי גיסו, רבי מנחם נחום פרידמן מאיצקאן. בשנת תרצ"ג הוציא את ספרו "הטוב והתכלית" על תכלית האדם והדרך הטובה. בשנת ת"ש הוציא את ספרו "אמונה ודעת" בו מבאר את דרך השגת האמונה על פי השכל. ספריו זכו להערצת רבי משה פרידמן, האדמו"ר מבויאן קראקא. רבי ירחמיאל יהודה מאיר קאליש, האדמו"ר מאמשינוב התבטא: "תל אביב לא יודעת להעריך מה יש בתוכה".
בשנת תשי"ז (1957) לאחר פטירת אחיינו רבי שלמה, התמנה על ידי חסידי צ'ורטקוב לכהן כאדמו"רם. נפטר בשנת תשכ"ח ונקבר בהר הזיתים.
השאיר בת יחידה, מלכה, שנישאה לרב פנחס ביברפלד, רב במינכן ובנו של רבי חיים רב בברלין. בנם, הרב חיים מיכאל, מכהן כאדמו"ר מזלטיפולי-צ'ורטקוב בשכונת טוטנהאם לונדון.
המטבח הסיני אמריקאי
רוב הסינים שהגרו לארצות הברית לפני עצירת ההגירה עקב חוק ההגירה של 1924 הגיעו ממחוז גואנגדונג, ולכן האוכל הסיני האמריקאי נבנה מסגנונות והרגלי האכילה הנהוגים במטבח הקנטונזי, בעיקר מאזור טאישאן. משפחות קנטונזיות אלה פיתחו סגנון בישול חדש שהסתמך על תחליפים זמינים למרכיבים סינים אותם לא ניתן היה להשיג, במיוחד בקליפורניה בה הייתה קהילה סינית גדולה.
בנוסף לסגנון בישול ביתי, התפתח גם סגנון בישול במסעדות שנבדל מהסגנון הביתי, וכלל מנות המטוגנות בשמן עמוק, מוקפצים הדורשים כירה ייעודית, ושימוש בצבעי מאכל ובמונוסודיום גלוטמט. גם הוא הושפע מסגנון הבישול הקנטונזי. אחד ההבדלים המרכזיים בין סגנון הבישול הביתי לבין סגנון המסעדות הוא שבבישול הסיני הביתי הירקות הן חלק מרכזי מהארוחה, בעוד שמסעדות הסיניות-אמריקאיות הירקות הפכו להיות תוספת או קישוט למנות בשר, וחלבונים מהצומח, כמו טופו וסייטן, נזנחו לחלוטין.
במאה ה-19 במסעדות סיניות בארצות הברית סעדו בעיקר סינים. בסן פרנסיסקו ובערים נוספות בחוף המערבי פעלו מסעדות סיניות שנחשבו מסעדות יוקרה, אך בעיירות קטנות עם קהילה סינית קטנה התקשו מסעדות סיניות לכלכל את עצמן על סמך הקהילה הסינית בלבד ונאלצו לפעול במתכונת משולבת, לצד מאכלים סיניים הגישו גם מאכלים אמריקאים קלאסיים, כמו פאי תפוחים, בייקון וביצים, וכריכים שונים.
בראשית המאה ה-20 מסעדות סיניות כבר התאקלמו בנוף האמריקאי והיה ברור שפוקדים אותם גם סועדים שאינם סינים. מסעדות אלו היו בין הראשונות להציע שירות משלוחים, דבר שקידם את הפופולריות שלהם בקרב הציבור הרחב ושיחק תפקיד מרכזי בקידום משלוחי ה"טייקאאוט" באמריקה. בתקופה זו החלה תופעת "התפריט הסודי", שהיה תפריט שהוגש רק ללקוחות ממוצא סיני ובו מנות מסורתיות אותן הקהל האמריקאי לא מכיר או יתקשה לקבל. בשנות החמישים החלה הגירה משמעותית מטאיוואן לצפון אמריקה ואלו החליפו את הקנטונזים ככוח העבודה המרכזי במסעדות הסיניות, דבר שפיתח את המטבח הסיני-אמריקאי וגיוון אותו.
תסמונת המסעדה הסינית
בשנות ה-60 וה-70 החלו להופיע טענות בנוגע להשפעות הבריאותיות של האוכל הסיני האמריקאי, המרכזית בהם הייתה הטענה שמונוסודיום גלוטומט, מרכיב מרכזי במספר מנות סיניות אמריקאיות, גורם למגוון רחב של תופעות לוואי שליליות, כגון הזעה מוגברת, כאבי ראש, אדמומיות, ותגובות אלרגיות שונות. תסמינים אלו קיבלו את הכינוי "תסמונת המסעדה הסינית". מחקרים שהתבצעו מאז הוכיחו כי מונוסודיום גלוטומט אינו גורם לתסמינים אלה וכי הוא בטוח לשימוש, ורוב הלוקים בתסמונת אינם חווים את אותם תסמינים בזמן צריכת מזונות אחרים העשירים בחומצות גלוטומטיות, לדוגמה גבינת פרמזן או אפונה, דבר שהוביל חוקרים רבים לפסוק שמקור התסמונת הוא בבהלה קסנופובית מפני מהגרים סינים שהייתה נפוצה בשנים אלו בארצות הברית.
דין שניידר
דין שניידר (באנגלית: Dean Schneider) הוא מפעיל פארק חיות בר שווייצרי ואושיית רשת שחי בדרום אפריקה.
שניידר למד כלכלה, ובגיל 21 הפך ליזם וייסד חברת תכנון פיננסי משלו. אחרי שלוש שנים, היו לו חמישים עובדים. שניידר היה בנקאי ויועץ פיננסי בשווייץ לפני שעבר לדרום אפריקה בשנת 2017 על מנת להקים מרכז מחסה ושיקום לחיות בר בשם "האקונה מיפאקה" (Hakuna Mipaka; מסוהילית: "ללא גבולות"). זוהי אחוזה של 400 דונם לאריות שנולדו בשבי. אזור נפרד מארח זברות, אימפלות, קודו, צבועים ובבונים. לפני שעבר להתגורר בדרום אפריקה, שניידר טס לאפריקה יותר מתריסר פעמים כדי לבקר שם, ליצור קשרים, לחפש ספונסרים, ולפתח תוכנית ניהול בת 70 עמודים, בזמן שממתין לקבלת מימון. שניידר משתף במדיה החברתית אינטראקציות עם חיות הבר בתמיכת עוזר אישי ומנהל תוכן. נכון לסוף חודש מאי 2020, לשניידר יש 10.1 מיליון עוקבים באינסטגרם. הוא מבלה עד שבע שעות ביום באינסטגרם, בהן משיב בערך 800 תגובות ומפרסם בשפות שונות. שניידר מקבל השראה מסטיב ארווין כדי לעזור לאנשים להתחבר לחיות בר.
טביעת המעבורת דונג פאנג ג'ה שינג
טביעת המעבורת MV דונְג פָאנְג גְ'ה שִׂינְג (בסינית: 东方之星; פין יין: MV Dōngfāng zhī Xīng. בתרגום חופשי: כוכב המזרח) הייתה אסון ימי קטלני שאירע במחוז חוביי שבסין ב-1 ביוני 2015, ובו נהרגו 442 בני אדם.
מהלך האסון
המעבורת ששימשה כספינת תענוגות התהפכה במהלך סערה בלילה שבין שני לשלישי (1–2 ביוני 2015) בנהר היאנגצה כשעל סיפונה 454 נוסעים ואנשי צוות. רבים מנוסעי המעבורת היו תיירי פנים סיניים בגילאים מבוגרים.
מיד עם טביעת המעבורת הצליחו בודדים ובהם קברניט הספינה והמהנדס הראשי לקפוץ אל המים ולהגיע בשחייה לגדות הנהר. ניסיונות החילוץ של שאר הלכודים בבטן המעבורת לא צלחו, ולאחר ימים ספורים דווח ב-7 ביוני כי 431 אנשים מצאו את מותם באסון, וכי נמשכים המאמצים לאיתור 11 נעדרים נוספים.
אסון קריסת הגג בבית הספר מקיף ו' בבאר שבע
אסון קריסת הגג בבית הספר מקיף ו' הוא אירוע שהתרחש ב-10 ביוני 1998, סמוך לשעה 19:30. תקרת אולם הספורט בבית הספר המקיף ו' בבאר שבע קרסה. באותה עת שהו באולם הספורט מספר נערים שהשתתפו באימון כדורסל. באסון זה נהרגו הנערים שלומי טולדו וליאור קבלו והנער גיא זלצר נפצע. התקרה קרסה כשעה ומחצה לאחר שהסתיימה יציקת בטון מסוג "בטקל" על גג אולם הספורט.
חקירת האירוע והמשפט
בחקירת המשטרה התגלו ליקויים בעבודות השיפוצים שהתבצעו על הגג, וכתבי אישום הוגשו כנגד 12 נאשמים, בעלי תפקידים בעיריית באר שבע ובחברה שביצעה את השיפוצים. כולם הואשמו בעבירה של גרימת מוות ברשלנות.
בתחקיר שנעשה על ידי משרד החינוך נמצא, כי "הפרקליטות העבירה ביקורת חריפה נגד מנהלת בית הספר שלא מנעה פעילות באולם הספורט אחר שעות הלימודים למרות שידעה כי במהלך היום מתבצעות עבודות איטום ויציקה בגג אולם הספורט." למרות ביקורתה, ומסיבות משפטיות, לא הגישה הפרקליטות כתב אישום כנגד מנהלת בית הספר. עוד הוזכר כי "מדוע קרסה התקרה? מתוך העדויות וחוות הדעת של הטכניון ומומחים אחרים, מצטברות מסקנות חד משמעיות, כי התקרה קרסה בשל שלושה גורמים הנדסיים עיקריים מצטברים:
עוד נאמר, כי ניתוח הדברים בדיעבד מלמד, כי כל המעורבים בעבודה זו יצאו מהנחה מוטעית שמדובר בשיפוץ פשוט, ללא משמעות מבנית, לכן לא ערכו בדיקה יסודית של תסבולת הגג לפני תחילת העבודות. בבדיקה מול התקן הישראלי, נמצא כי העומס השימושי שעל גג מסוג זה היה אמור להבנות הוא 150 ק"ג/מ"ר. מנתוני חוות הדעת נמצא, כי הגג תוכנן לעומס שימושי של 20 ק"ג/מ"ר, כלומר, מקדם הבטיחות היה נמוך באופן דרסטי מהנדרש בתקן.
ב-24 בנובמבר 2003 קבע בית המשפט המחוזי בבאר שבע, לאחר הערעור, שעיריית באר שבע נמצאה אחראית לגרימת מותם ברשלנות של שני נערים באסון. בית המשפט זיכה תשעה נאשמים מתוך תריסר.
בנוסף לעיריית באר שבע הורשע גם דוד יעקובי, ששימש כמתאם מבני ציבור בעירייה, בגרימת מוות ברשלנות וחבלה ברשלנות, כיוון שלא בדק את התוכניות ולא ביצע בקרה על תכנון העבודות בבית הספר. עוד נכתב בפסק הדין שיעקובי לא הגיש את תוכניות הבנייה למחלקת רישוי ופיקוח בעירייה ולא קיבל היתר בנייה.
גזר הדין
ב-24 בפברואר 2003 הרשיע בית משפט השלום באשקלון שלושה מבין 12 הנאשמים בגרימת מוות ברשלנות. השופט רענן בן יוסף הרשיע את חברת קדים, החברה שתכננה ופיקחה על העבודות, את מהנדס החברה, זלמן גמבורד, ואת המהנדס המפקח על הבנייה, בסיל אלתר גם בגרימת חבלה ובבנייה ללא היתר. מנהל קדים, אבי הר שגיא, זוכה מחמת הספק.
השופט רענן בן יוסף התמקד בהכרעת הדין ברשלנותם של חברת קדים ושני מהנדסיה שהיו ממונים על העבודות: "התנהגותה של החברה הייתה רשלנית, והיא שהביאה, למרבה הצער, לאסון הקשה והנורא בו קיפחו את חייהם הנערים המנוחים".
אזכור של הקורבנות באירועים שונים
ב-26 במאי 2014 התקיימה אליפות באר שבע בקט-סל לתלמידים בכיתות ה'-ו' לזכרו של שלומי טולדו שנהרג באסון. לאירוע הגיעו כ-200 צופים. על ארגון האירוע היו ממונים משפחת טולדו וחברת כיוונים, ועל שיפוטו של האירוע הופקדו שחקני פרויקט הכדורסל של מקיף ג'. באליפות זכה לראשונה בית ספר דתי.
ב-31 במאי באותה שנה נערך טורניר כדורסל לזכרו של ליאור קבלו באולם מגרש הספורט במקיף ג' בבאר שבע. האירוע התקיים לעיני מאות צופים באולם מלא מפה לפה. הוא התקיים שנה שנייה ברציפות לאחר ששנה לפני כן חוּדש לאחר הפסקה של כ-10 שנים. בטקס הסיום קיבל פרויקט הכדורסל של מקיף ג' מלגה כספית מהמארגנים על סך 2,500 שקל.
מאן CLA
מאן CLA (בגרמנית : MAN CLA) היא סדרה של משאיות בינוניות וכבדות שפותחו בהודו ברישיון חטיבת המשאיות והאוטובוסים MAN Truck & Bus אשר ייצרה את השלדה בבעלות מאן, אשר מיוצרים משנת 2007.
דגמי "מאן CLA" מיוצרים ברישיון "מאן" בארצות הבאות: הודו, אינדונזיה, מלזיה, הפיליפינים, דרום אפריקה, תאילנד ו-אוזבקיסטן.
דגמי "מאן CLA" מיוצרים בתצורות של "משאית אחודה" ובתצורות של משאיות סמי-טריילר למגוון מטרות.
סיווג לפי ייעוד (סיווג חלקי): משאית עפר, משאית מנוף, משאית הובלה, משאית בניין, משאית אשפה, כבאיות. חלק מהדגמים מיוצרים במגוון מידות של מכולות.
יחסי פורטוגל–קטר
יחסי פורטוגל–קטר הם יחסי החוץ בין פורטוגל לקטר.
היסטוריה
הצי הפורטוגזי תחת טרישטאו דה קוניה ואפונסו דה אלבוקרקי השתלט על אזור המפרץ הפרסי בשנת 1507. כך נותר אזור קטר של ימינו בתחום ההשפעה של האימפריה הפורטוגזית, אשר עם זאת לא הקימה שם בסיסים מרכזיים.
האזור נשלט על ידי פורטוגל באמצעות החזקת מצר הורמוז, ומשנת 1622 באמצעות חיל מצב במסקט. לאחר שמסקט נפלה לידי העומאנים בשנת 1650, איבדו הפורטוגלים את עליונותם באזור, אך נותרו עם ספינות ובריתות ספורדיות עד המאה ה-18 כאשר הבריטים הדיחו אותם מהאזור לחלוטין. קטר נותרה בהשפעה בריטית וקיבלה עצמאות בשנת 1971.
שלטון האשטדו נובו (Estado Novo) הדיקטטורי בפורטוגל הגיע לסיומו בשנת 1974 במהפכת הציפורנים. לאחר חזרתה לדמוקרטיה ארגנה פורטוגל מחדש את קשריה החיצוניים מהיסוד, העניקה למושבותיה עצמאות וכוננה קשרים ישירים עם מספר רב של מדינות אחרות.
קטר ופורטוגל כוננו יחסים דיפלומטיים ב-1 במאי 1982, וב-4 בדצמבר 1989 הוסמך שגריר פורטוגל בערב הסעודית, ז'וזה מנואל דה מטוש פאריירה, אף לקטר. פורטוגל הקימה שם שגרירות משלה בשנת 2011.
קטר פתחה את שגרירותה בפורטוגל בשנת 2012, ועאדל עלי אל-ח'אל הפך לשגריר הקטרי הראשון בליסבון ב-10 בינואר 2012.
יחסים כלכליים
ללשכת סחר חוץ הפורטוגזית AICEP יש סניף בבירה דוחה בקטר.
בשנת 2016, פורטוגל ייצאה סחורות בשווי 28.6 מיליון אירו לקטר, מתוכם 35.1% מינרלים ועפרות, 10.4% ביגוד, 7.2% מכונות ומכשירים ו-5.2% פקקי שעם ועץ.
באותה תקופה קטר ייצאה סחורות לפורטוגל בשווי 13.9 מיליון אירו, מתוכם 93.9% פלסטיק (בעיקר פוליאתילן ופוליפרופילן), מוצרים כימיים 3.5% והלבשה 1.5%. זה הציב את קטר במקום ה-68 כרוכשת ובמקום ה-87 כספקית לסחר חוץ פורטוגלי, ואילו פורטוגל הייתה במקום ה-48 בסחר החוץ הקטרי בקרב הקונים וגם בקרב הספקים.
גאולה ולונדון
גאולה ולונדון הייתה תוכנית טלוויזיה פוליטית ותרבותית, בהגשת ירון לונדון וגאולה אבן סער, ששודרה בערוץ כאן 11 בין ה-19 במאי 2019 ל-27 בפברואר 2020.
היסטוריה
ב-11 במאי 2019 עלה קדימון התוכנית בערוץ היוטיוב של "כאן" ובערוץ הטלוויזיה "כאן 11" התוכנית עלתה ב-19 במאי 2019.
סערות שהתעוררו בעקבות דברים של ירון לונדון
התוכנית זכתה לתהודה תקשורתית בעקבות וידויו של ירון לונדון על כך שחפן את שדה של אישה שאינו מכיר כתגובה לכך שמיששה את בטנו. הווידוי גרר את תגובתו של ירון בתוכנית המובילה שטען כי אין מדובר בהטרדה מינית. כמו כן, נשמעו קריאות לפיטורו, בין היתר מצד מירי רגב מטעם הליכוד. נטען מצד גורמים בתקשורת כי ייתכן שתגובתה היא תוצאה של מסע הרדיפה כנגד תאגיד השידור ולא מן המקרה עצמו, כיוון שבמקרים דומים תגובתה הייתה שונה ודווקא גיבתה את המואשם בהטרדה. בתוכנית אחרת, ששודרה ב-18 באוגוסט 2019, סיפר לונדון על שיחה שהתרחשה בינו לבין דודו טופז ובה שאל לונדון את טופז מדוע התגרש. בתשובה לדבריו של טופז, לטענתו, כי טופז "מאבד את הליבידו לטובת חיי הנישואים", ענה לונדון "אתה בעצם רוצה את הכוס הגלקטי". הדבר סוקר במגוון תוכניות, בהן חמש עם רפי רשף ועורר סערה גם ברשתות החברתיות. בתוכנית אחרת אמר ירון לונדון כי "הערבים הם פראי אדם", ובראיון התנצלות לדוריה למפל בחדשות הערב של אותו ערוץ, אמר כי כוונתו המקורית הייתה לטעון ש"התרבות הערבית כושלת". עוד לפני התנצלותו של לונדון, הוציא תאגיד השידור הישראלי הודעת גינוי לדבריו של לונדון. התוכנית הייתה אמורה לרדת ב-16 בפברואר 2020, כאשר במקומה תעלה תוכנית אקטואליה חדשה, אך לבסוף בשל משבר הקורונה שהחל באותם ימים הסתיימה ב-27 בפברואר.
מאדן (אי, אנטארקטיקה)
אורכו של האי 7 קילומטרים.
האי ממוקם בין האי מודי והאי גריינדר.
גילוי ומיפוי האי
האי מופה על ידי הסקר הגאולוגי של ארצות הברית, בהתבסס על סקרים על הקרקע ועל תצלומי אוויר שצולמו על ידי צי ארצות הברית בין השנים 1959–1965.
מקור השם
שמו של האי ניתן לו על ידי הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים.
האי נקרא על שמו של מייקל סי. מאדן (Michael C. Madden), מצי ארצות הברית, שהיה עוזר חשמלאי בתחנת בירד בשנת 1966.
מגאקליטה (ירח)
מגאקליטה (Megaclite ; נקרא גם Jupiter XIX) הוא אחד מירחיו של כוכב הלכת צדק אשר התגלה בשנת 2000 על ידי קבוצת אסטרונומים מאוניברסיטת הוואי בהדרכתו של האסטרונום האמריקאי סקוט שפרד.
לאחר גילויו קוטלג הירח בשם S/2000 J 8.
קוטרו של מגאקליטה הוא 5.4 קילומטרים ומהירותו בעת הקפתו את צדק היא 2.30 ק"מ לשנייה.
מגאקליטה בעל בהירות נראית של 21.7.
מגאקליטה בעל אלבדו של 0.04 ואקסצנטריות של 0.421.
הוא נקרא על שם מגאקליטה, אמם של תֶבֶה ושל לוקרוס לפי המיתולוגיה היוונית.
מגאקליטה משתייך לקבוצת הירחים פסיפאה, קבוצת ירחים זו קרויה על שמו של הירח פסיפאה, ירחיה של קבוצה זו מקיפים את צדק ממרחק של 22.8 עד 24.1 מיליון ק"מ, לקבוצה זו משתייכים הירחים: פסיפאה, סינופה, קלירואי, אוטונואה, ספונדה, יורידמה והגמונה.
צירין
צירין (בבלארוסית: Цырын, בפולנית: Cyryn, ברוסית: Цирин) הוא כפר חקלאי במחוז גרודנו בבלארוס.
היסטוריה
צירין הוזכרה לראשונה במאה ה-16, כרכוש הדוכסים הגדולים של ליטא. בשנת 1792, אישר סטניסלאב פוניאטובסקי את מתן זכויות מגדבורג ואושר שלט האצולה של העיר צבי עומד בשדה כחול. כתוצאה מהחלוקה שנייה של פולין (1793) צירין הפכה לחלק מהאימפריה הרוסית. בשנת 1852 נבנתה הכנסייה האורתודוקסית מעץ (שלא שרדה). בסוף המאה ה-19 ותחילת ה-20 היו בעיירה מועצה, שלוש כנסיות, בית כנסת, בית מחסה, טחנת מים; שני ירידים התקיימו בקביעות. ב-1908 היו 110 בתי אב בכפר. בעקבות הסכם ריגה (1921) צירין הפכה לחלק מהרפובליקה הפולנית השנייה. מאז 1939 היא הייתה חלק מהרפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית הבלארוסית עד לעצמאות בלארוס ב-1991. בשנת 2000, היו 240 בתי אב ו-671 תושבים; בשנת 2009 - 500 תושבים.
מקור שם המשפחה היהודי צירינסקי
כנראה בסוף המאה ה-17 משפחה יהודית לקחה על עצמה את שם המקום כפי שהיה נהוג באותה תקופה. במאה ה-19 צאצאי המשפחה התגוררו בעיקר במקום ובעיר הסמוכה מיר. בתקופה זו המשפחה המורחבת מנתה כמה מאות ועסקה כנראה בעיקר במקצועות הקשורים ליערות כגון חוטבי עצים, נגרים, אספקת עצי הסקה. בנוסף חלקם ייצרו גבינות ומוצרים מזון אחרים, עסקו במסחר מתכת וייצרו בגדים. הצירינסקי מאזור נבהרדק היו הבעלים של שטחי אדמה ובעלי מפעל לייצור לבנים. המשפחה מנבהרדק התפזרה לכיוונים שונים בעיקר לוילנא ולגרודנו. חלק אחר של המשפחה עבר לפינסק ולמוהילב בדרום ומשם לצפון מזרח אוקראינה.
פרופיל שומנים
פרופיל שומנים או פרופיל ליפידים (באנגלית: Lipid profile) היא בדיקת דם, שבמסגרתה בודקים את רמות השומנים השונים שבדם. רמות גבוהות של שומנים בדם עלולות להצביע על היפרליפידמיה (באנגלית: Hyperlipidemia), אשר מגבירה את הסיכוי לחלות בטרשת עורקים, מחלה הסותמת בהדרגה את העורקים, ושיכולה לגרום להתקף לב, אירוע מוחי וחסימת כלי הדם.
לאנשים בריאים רצוי לחזור על הבדיקה אחת ל-5 שנים, ואילו לאנשים חולים אחת לשנה.
גאריסון מת'יוז
גאריסון מת'יוז (באנגלית: Garrison Mathews; נולד ב-24 באוקטובר 1996) הוא כדורסלן אמריקאי, המשחק בעמדת הקלע באטלנטה הוקס.
נעורים ומכללות
מת'יוז החל את דרכו בתיכון פרנקלין שבמקום מגוריו, שם שיחק בנבחרות בית הספר גם של כדורסל וגם של פוטבול. כשהגיע לאוניברסיטת ליפסקומב, בחר מת'יוז להתמקד רק בכדורסל. הוא הפך לאחד השחקנים המובילים במכללה, כשתרם רבות בעלייתה לדרג א', ובנוסף שבר את שיאה בנקודות במשחק בודד עם 43 נקודות, והוביל את המכללה בנקודות בכל הזמנים.
בשנתו השלישית, מת'יוז הוביל את המכללה לטורניר אליפות המכללות בפעם הראשונה בהיסטוריה שלה. בשנתו האחרונה, הוא נבחר לשחקן המצטיין של המחוז ובנוסף לחמישייה הראשונה של העונה. הוא גם הוביל את ליפסקומב לטורניר אליפות המחוז. מת'יוז קלע 44 נקודות ברבע הגמר ו-34 נקודות בחצי הגמר, ועזר למכללה להגיע עד למשחק הגמר, שם הובסה על ידי אוניברסיטת טקסס באוסטין. בשנתו האחרונה, מת'יוז שיחק 36 משחקים ופתח בכולם, הוא העמיד ממוצעים של 20.8 נקודות ב-40.3 אחוז מהשלוש ו-5.5 ריבאונדים. בכל שנותיו במכללה, קלע מת'יוז 2,478 נקודות.
קריירה מקצועית
בשנת 2019, לאחר שלא נבחר בדראפט ה-NBA, חתם מת'יוז על חוזה כפול בוושינגטון ויזארדס מליגת ה-NBA. לפי החוזה, הזמן שלו בין הקבוצה לבין קפיטל סיטי גו-גו, קבוצת הבת של וושינגטון מליגת הפיתוח, יתחלק לפי רצונה של הקבוצה. ב-23 באוקטובר 2019 ערך מת'יוז את הופעת הבכורה שלו ב-ליגת ה-NBA, כשעלה מהספסל בהפסד 100–108 לדאלאס מאבריקס, בו חילק אסיסט אחד ולא קלע נקודה או הוריד ריבאונד. ב-30 בדצמבר 2019, קלע מת'יוז שיא קריירה של 28 נקודות יחד עם 4 ריבאונדים בניצחון 103–125 על מיאמי היט.
ב-18 באוקטובר 2021 חתם ביוסטון רוקטס.
ב-9 בפברואר 2023 הועבר בטרייד עם ברונו פרננדש לאטלנטה הוקס עבור ג'סטין ג'קסון ופרנק קמינסקי.
Paul Simon (אלבום)
רקע, הפקת האלבום וביקורות
ב-1970 הוציאו סיימון וגרפונקל את אלבומם החמישי Bridge over Troubled Water שזכה להצלחה רבה. במהלך אותה השנה החליט סיימון לפרק את שותפותו עם גרפונקל ולפצוח בקריירת סולו.
בחיפושיו אחר חומרים ורעיונות לאלבום סולו החל סיימון להתעניין בז'אנרים שונים של מוזיקה. הוא הושפע, בין השאר, ממוזיקת סקא ואף נסע לג'מייקה ביחד עם המפיק רוי היילי ושם, באולפן הקלטות בקינגסטון, פיתח את הלחן לשיר Mother and Child Reunion. השיר Me and Julio Down by the Schoolyard מכיל אלמנטים של מוזיקה לטינית והשיר Duncan כולל אלמנטים של מוזיקה עממית אנדית, בדומה לשיר El Condor Pasa מהאלבום Bridge over Troubled Water. השיר Hobo's Blues מכיל אלמנטים של ג'אז ובלוז והוקלט בפריז יחד עם כנר הג'אז סטפן גרפלי. במהלך הפקת האלבום שיתף סיימון פעולה עם מוסקאים ידועים כמו האל בליין, רון קרטר ואיירטו מוריירה.
האלבום זכה לביקורות חיוביות, בין השאר מג'ון לנדאו מהמגזין רולינג סטון ששיבח נכונותו של סיימון להתמודד עם כאב אישי בשיריו. רוברט כריסטגאו מהוילג' ווייס החמיא ליכולת השירה וההלחנה של סיימון שלדעתו לא באה לידי ביטוי בתקופת סיימון וגרפונקל. מבקר המוזיקה יוסי חרסונסקי כתב במעריב כי באלבום סיימון מתגלה "כיוצר מקורי ואמיתי וכמזמר בלדות בחסד" והטקסטים "הרבה יותר שנונים, אירוניים ואישיים מכל מה שעשה פול בעבר." בן שלו, כתב 49 שנים לאחר יציאת האלבום, כי לדעתו, סיימון מתרחק מהפופ התעשייתי שאפיין את הלהיטים המאוחרים של סיימון וגרפונקל והאלבום נוצר "בלי מיתרים קצפתיים מרחפים, בלי הרמוניות מלאכיות, בלי הדהוד רוטט. בלי סוכר." עוד מציין שלו כי בנוסף למקצבים וסגנונות מחוץ לעולם האנגלו־אמריקאי, מתאפיין האלבום בגישה זרוקה ומשוחררת. העלילה המוסקילית של השירים איננה מוקפדת והשירה נשמעת לעיתים "כמו מעידה שסיימון מתענג על חוסר התקניות שלה ועל המצב הנפשי המשוחרר (בואכה "ככה אני רוצה לשיר ולא אכפת לי מה תחשבו") שהיא מבטאת." סיימון אמר בעצמו בראיון לניו-יורק טיימס כי "אינני מחפש את הצליל המושלם. המושלם איננו בהכרח הטוב ביותר.
האלבום מכר יותר ממיליון עותקים והגיע בשיאו למקום הרביעי במצעד בילבורד 200. השירים Mother and Child Reunion ו-Me and Julio Down by the Schoolyard הפכו ללהיטים והגיעו למקום הרביעי וה-22 בהתאמה במצעד בילבורד 100.
עם זאת האלבום לא התקרב לממדי ההצלחה של אלבומי סיימון וגרפונקל ולא זכה באף מועמדות לפרסי הגראמי. סיימון לא יצא למסע הופעות בעקבות יציאת האלבום בשל החשש שאין ברשותו מספיק חומרים למופע סולו. ב-14 ביוני 1972 התאחד סיימון עם גרפונקל כאשר השניים הופיעו במדיסון סקוור גארדן בניו-יורק במופע שאורגן על-ידי וורן ביטי בכדי לגייס כספים עבור הסנאטור ג'ורג' מקגוורן, מועמד המפלגה הדמוקרטית בבחירות לנשיאות ארצות הברית באותה השנה. באותו שבוע הוציאה קולומביה רקרודס את האלבום Simon and Garfunkel's Greats Hits. אלבום זה שהה במצעד האלבומים במשך כשנתיים לעומת 26 שבועות בהם צעד אלבום הסולו, והיה לאלבום הנמכר ביותר של סיימון וגרפונקל בארצות הברית.
האלבום נמצא במקום ה-425 ברשימת 500 האלבומים הגדולים בכל הזמנים של המגזין רולינג סטון בגרסה המעודכנת לשנת 2020.
שירי האלבום
כל השירים נכתבו על ידי פול סיימון למעו השיר Hobo's Blues שנכתב בשיתוף עם סטפן גרפלי.
קישורים חיצוניים
50 שנה לאלבום הראשון של פול סיימון בלי גרפונקל באתר של גיל מאטוס.
מבצע טרבראש
מהלך המבצע
במהלך ההכנות לפלישה לנורמדי, תקף מטוס בריטי פילבוקס בחוף הצרפתי. המטוס צילם סרטים במהלך התקיפה. המדענים שבדקו את התמונות הבחינו שהיו פיצוצים מתחת למים כאשר רקטות המטוס נפלו לאוקיינוס. מכיוון שזו הייתה עדות אפשרית למוקשים, נדרשו בעלות הברית לבדוק האם האויב פרש סוג חדש של מיקוש.
שלוש ממשימות היו בפיקודו של גורג ליין. המשימה שהוביל ליין דרשה סיור של שני קילומטרים בחוף שמור בכבדות. משלחתו מצאה כי במים הסמוכים לחוף, התקינו הגרמנים מוקשי טלר על עמודים. בגאות, המוקשים היו מתחת למים, וכלי הנחיתה לא היו מסוגלים לראות אותם, במיוחד בלילה, וכך יפגעו בהם. עם זאת, ההתקנה לא התחשבה בעובדה שהמוקשים אינם אטומים למים ובכך נפגמו.
בגלל הקורוזיה, המוקשים הפעלו רק מהרקטות של מטוסי חיל האוויר המלכותי. מסקנתו של ליין הייתה כי הפריסה הייתה אלתור מהיר, ולא מייצגת את התקדמות הטכנולוגיית המוקשים של הגרמנים.
במהלך פיקוד על אחד ממבצעי טרבראש על חוף פה־דה־קאלה זמן קצר לפני הפלישה לנורמנדי, נתפס ליין על ידי הגרמנים בתאריכים 18–19 במאי 1944. ליין ציפה להוצאה להורג על פי פקודת הקומנדו של היטלר, אך במקום זאת הוא נחקר על כס תה על ידי רומל. ליין העמיד פנים שאינו יודע גרמנית, והוא בעצם וולשי (הסתיר את מבטאו ההונגרי כשדיבר אנגלית). נכלא בכלא פרזנס ליד פריז ואז באופלאג IX-A / H בטירת ספנגנברג בהסן.
על ארבע המשימות פיקד קפטן הילטון-ג'ונס, מהבסיס בדובר. רס"ן ארנסט ליי סמית' (אז קפטן) הוביל את מבצע טורברוש 8 ב־Quend Plage והביא בהצלחה מידע חיוני כולל מוקש טלר. סמית וצוותו עוטרו בצלב הצבאי. מאוחר יותר הצטרף לשתי פעולות דומות בווסטקאפל לקראת נחיתות וולשרן ב־1 בנובמבר 1944.
בית הקברות של הקונגרס
בית הקברות של הקונגרס (באנגלית: Congressional Cemetery) הוא בית קברות היסטורי בעיר וושינגטון, בירת ארצות הברית. הוא נפתח בשנת 1807 ונקברו בו רבים מחברי הקונגרס של ארצות הברית, אישים בכירים מזרועות הממשל האחרות של ארצות הברית וכן רבים ממתכנניה ובוניה של וושינגטון בראשית המאה ה-19. למרות שמו הוא איננו בית קברות רשמי של הקונגרס ואיננו נמצא בבעלותו.
תולדות האתר
בית הקברות הוקם בחלקה הדרום-מזרחי של וושינגטון, ליד גדת נהר אנקוסטיה. הוא הוקם על ידי אנשים פרטיים, אשר העבירו בהמשך את הבעלות בו לידי כנסיית הצלוב (Christ Church) האפיסקופלית בוושינגטון, שנתנה לו תחילה את השם בית הקברות של קהילת וושינגטון. שטחו המקורי היה קטן בהרבה מזה הנוכחי (כ-145 דונם) והוא הורחב מספר פעמים, לאחרונה ב-1869.
בבית הקברות הוקמו מצבות זיכרון (Cenotaphs) בעיצוב ייחודי לזכר חברי הקונגרס שנפטרו בשנים 1833-1870 בעת שהיה מכונס לישיבות, אך נקברו במקומות אחרים. הן מכונות מצבות לטרוב על שם המתכנן שלהן, האדריכל הנאו-קלאסי בנג'מין לטרוב (Benjamin Latrobe).
בית הקברות מנוהל, מתוחזק ומשומר כיום על ידי האגודה לשימור בית הקברות ההיסטורי של הקונגרס (APHCC), המסתייעת בעבודתם של כ-500 מתנדבים מדי שנה. חלק נכבד מתקציב התחזוקה של בית הקברות מתקבל ממכירת היתרים להולכת כלבים בשטחו (בכפוף לתקנון).
ב-1969 נרשם בית הקברות במרשם הלאומי של מקומות היסטוריים (National Register of Historic Places) וב-2011 הוכרז כאתר היסטורי לאומי (National Historic Landmark).
בצמוד לבית הקברות ממוקם בית הסוהר של מחוז קולומביה.
האישים שנקברו בבית הקברות
בבית הקברות נמצאים כ-55 אלף קברים. נקברו בו 19 סנאטורים ו-71 חברי בית הנבחרים של ארצות הברית, סגן נשיא, שופט של בית המשפט העליון, שישה משרי ממשלת ארצות הברית, בוני בניינים ומתכננים של וושינגטון, אחדים מראשי העירייה שלה ומאות מוותיקי מלחמת האזרחים ומכל מלחמותיה של ארצות הברית.
בין האישים שנקברו בבית הקברות נמנים:
שלושה מנשיאי ארצות הברית נקברו בבית הקברות בקבורה ארעית:
נס המטבע בפי הדג
נס מציאת המטבע בפי הדג הוא אחד מהנסים של ישו, המוגדר כנס של שליטה על הטבע, המתועדים בספר הבשורה על-פי מתי.
אירוע הנס
גובי המיסים מגיעים לכפר נחום נגשו לשמעון פטרוס ושאלו אותו האם ישו מתכוון לשלם את מס מחצית השקל, ופטרוס עונה שכן.
לאחר מכן פוגש פטרוס את ישו, וישו שואל אותו: "האם לדעתך, המלכים לוקחים את המיסים מבני עמם או מזרים"? תשובתו של שמעון פטרוס הייתה שהמלכים נוטלים מיסים מהזרים.
ענה לו ישו: "אם כן, אנחנו אמורים להיות פטורים, אבל כדי לא לעורר מהומה, לך אל ים הכנרת, הטל בה חכה, ובפי הדג הראשון שתדוג תמצא מטבע של אִסְתִּירָא שיספיק למס מחצית השקל עבור שנינו".
הציטוט המקורי
"וַיְהִי כְּבוֹאָם אֶל־כְּפַר־נַחוּם וַיִּגְּשׁוּ אֶל־פֶּטְרוֹס גַּבָּאֵי מַחֲצִית הַשָּׁקֶל וַיֹּאמְרוּ הֲלֹא יִתֵּן רַבְּכֶם אֶת־מַחֲצִית הַשָּׁקֶל׃ וַיֹּאמֶר יִתֵּן וּבְבוֹאוֹ הַבַּיְתָה קִדֵּם אֹתוֹ יֵשׁוּעַ לִשְׁאֹל וַיֹּאמַר מַה־דַּעְתְּךָ שִׁמְעוֹן מַלְכֵי הָאָרֶץ מִמִּי יִקְחוּ מֶכֶס וּמַס מֵאֵת בְּנֵיהֶם אוֹ מֵאֵת הַזָּרִים׃ וַיֹּאמֶר פֶּטְרוֹס אֵלָיו מֵאֵת הַזָּרִים וַיֹּאמֶר לוֹ יֵשׁוּעַ אִם־כֵּן אֵפוֹא הַבָּנִים פְּטוּרִים הֵמָּה׃ וְאוּלָם לְמַעַן אֲשֶׁר־לֹא־נִהְיֶה לָהֶם לְמִכְשׁוֹל לֵךְ אֶל־הַיָּם וְהִשְׁלַכְתָּ חַכָּה אֶל־תּוֹכוֹ וְאֶת־הַדָּג הָרִאשׁוֹן אֲשֶׁר יַעֲלֶה שָׂאֵהוּ וְכַאֲשֶׁר תִּפְתַּח אֶת־פִּיו תִּמְצָא בוֹ אִסְתִּירָא אוֹתוֹ קַח וְשָׁקַלְתָּ עַל יָדִי וְעַל יָדֶךָ".
(הבשורה על-פי מתי, תרגום דליטש, י"ז, 24–27)
פרשנות לנס
סיפור הנס מסתיים בנקודה זו, מבלי לציין האם פטרוס אכן העלה בחכתו דג שכזה או לא, יש להניח שכן.
בסיפור הנס לא מתואר באיזה דג מדובר, אך דג האמנון נקרא לעיתים "דג פטרוס הקדוש", ויש החולקים על כך וטוענים שיותר סביר שמדובר בדג "בינית" שהוא דג ממשפחת הקרפיונים.
מקור שלישוני
מקורות שלישוניים הם מקורות מידע המספקים סקירה של נושאים שונים על ידי איסוף, שילוב ותימצות של מידע שנאסף ממקורות ראשוניים או מקורות משניים, או משניהם.
דוגמאות בולטות למקורות שלישוניים:
שיאי ישראל באתלטיקה
שיאי ישראל באתלטיקה הם התוצאות הטובות ביותר שנקבעו במקצועות האתלטיקה על ידי אתלט ישראלי. הם מאושרים על ידי איגוד האתלטיקה בישראל והתאחדות האתלטיקה הבינלאומית.
אצטדיון
נכון ל-19 בפברואר 2023
ג'רג' מרקוש
ג'רג' מרקוש (בהונגרית: Márkus György; בודפשט, 13 באפריל, 1934 – סידני, 5 באוקטובר 2016) היה פילוסוף יהודי-הונגרי. חבר חיצוני באקדמיה ההונגרית למדעים.
ביוגרפיה
ג'רג' מרקוש, שנולד במשפחה יהודית ושרד את השואה כילד, היה סטודנט של הפילוסוף הרוסי ולנטין אסמוס (ברוסית: Валенти́н Фердина́ндович А́смус) באוניברסיטת מוסקבה על שם לומונוסוב. שם הוא גם התוודע לפילוסופיה "אזרחית" בת זמנו. הוא סיים את לימודיו ב-1957 ולאחר מכן החל לעבוד בהונגריה. בין 1957 לבין 1965 לימד באוניברסיטת אטווש לוראנד, ובין 1958 לבין 1973 היה עמית מחקר במכון לחקר הפילוסופיה של האקדמיה ההונגרית למדעים (MTA). ב-1963 תרגם להונגרית את הטרקטט לוגי-פילוסופי של לודוויג ויטגנשטיין.
מרקוש היה בסביבת ג'רג' לוקאץ', יחד עם פרנץ פהר, אגנש הלר ומיהאי ויידה, במה שנקרא קבוצת אסכולת בודפשט או "בית ספר בודפשט". חברי הקבוצה היו גם חוג חברים שעבדו בתחילה על תוכנית פילוסופית בהשראת לוקאץ' בשם "הרנסאנס של המרקסיזם". אז כתב מרקוש את ספרו הקטן, "מרקסיזם ואנתרופולוגיה". הוא נחשב ליורש כס המחלקה לפילוסופיה באוניברסיטת אטווש לוראנד. עם זאת, כאשר תוכנן למנות פרופסור באוניברסיטה ג'רג' אצל, שהיה פוליטיקאי קומוניסטי יהודי-הונגרי ואחד האידאולוגים המנהלים והמכוונים העיקריים של חיי התרבות בהונגריה (וגם סגן שר), דחה במאמר שהמרקסיזם של לוקאץ' ייהפך למונופול בחינוך הפילוסופיה ההונגרית, כך שמרקוש לא התמנה.
כתוצאה מהאירועים הפוליטיים של 1968, הקבוצה התרחקה יותר ויותר מהמרקסיזם ואפילו התעמתה איתו לאחר מותו של לוקאץ' ב-1971. מרקוש חתם במחאה בשנת 1968 נגד הכניסה לצ'כוסלובקיה של כוחות ברית ורשה לדיכוי האביב של פראג מה שנקרא "הצהרת קורצ'ולה". לאחר מכן מרקוש גורש ממפלגת הפועלים הסוציאליסטית ההונגרית (MSZMP). אחר כך התחיל בכתיבת הספר, יחד עם עם ג'רג' בנצה ויאנוש קיש, בשם "איך אפשרי כלכלה בקורתית?", שהוא ביקורת על השקפותיו ודעותיו של קרל מרקס. הספר לא יכול היה להתפרסם עוד עקב נסיגת הנהגת המשטר מהמנגנון הכלכלי החדש (שהיה רפורמה מקיפה בממשל ובתכנון הכלכלי של הונגריה הסוציאליסטית, שהוכנה באמצע שנות ה-60 והונהגה ב-1 בינואר 1968) וכן בשל היעדר רפורמות פוליטיות. בשל יחסו של מרקוש לשינוי בחינוך כביכול, (אך למעשה בגלל דעותיו הפוליטיות), הוא פוטר ב-1973 ונאסר עליו לפרסם דבר. לאחר מכן עבד מרקוש כמתרגם ועורך, שאחת מתוצאותיו הייתה כתיבת ספר בשם "אנשי המוסר הבריטים במאה ה-18". בשנת 1977 היגר מרקוש עם משפחתו למערב ברלין ולאחר מכן לאוסטרליה. שם הוא היה תחילה פרופסור ולאחר מכן פרופסור אמריטוס במחלקה לפילוסופיה באוניברסיטת סידני. הוא חבר חיצוני באקדמיה ההונגרית למדעים מאז 1990.
הפילוסופיה שלו
בשנות ה-60 של המאה ה-20, כחבר באסכולת בודפשט, ניסה לחדש את הפילוסופיה המרקסיסטית באמצעות ניתוח מושג הניכור. הוא היה מבקר של השמאל החדש של "הסוציאליזם הקיים" ובכך למעשה התעמת אידאולוגית עם המפלגת היחיד ששלטה אז בהונגריה (במשטר חד-מפלגתי). אחרי 1968 התרחק מרקוש בהדרגה מהמרקסיזם ובספרו "איך אפשרי כלכלה בקורתית?" מתח ביקורת על רעיונות מרקסיסטיים. לאחר הגירתו החל לעסוק בתיאוריות תרבותיות ובהרמנויטיקה.
הגן החדש (פוטסדאם)
הגן
כשהיה עדיין נסיך הכתר, רכש פרידריך וילהלם השני נכס ששכן על אגם הייליגר זה, והשלים אותו מאוחר יותר ברכישת גני פרי וכרמים צמודים. שנה לאחר שעלה לכס השלטון החלה העבודה על יצירת פארק אשר ברוח התקופה היה אמור לשקף את אדריכלות הגן בת-זמנה, וייחד אותו משטחי הנוי הבארוקיים המצועצעים הסמוכים של סנסוסי של פרידריך הגדול שיצאו מחוץ לאופנה.
בביקוריו בנסיכות הקטנה של אנהלט-דסאו התוודע המלך לממלכת הגנים של דסאו-ורליץ (כיום אתר מורשת עולמית של אונסק"ו). פארק זה היה פארק הנוף האנגלי הקדום והגדול ביותר ביבשת ותאם לתפיסת הגן האידיאלי של המלך. יוהאן אוגוסט אייזרבק (Johann August Eyserbeck), הגנן של ורליץ, היה מעורב במימוש תפיסה זו גם בפוטסדאם.
בניגוד לגני הנוף האנגליים הנרחבים של המאה ה-19, שרכיביהם העיקריים היו עצים, כרי דשא ומים, הגן האנגלי של המאה ה-18 התאפיין באזורים נפרדים יחסית המעוטרים באלמנטים אדריכליים קטנים. אופי הנוף הודגש בתכנון שנועד לשחזר את הטבע. העצים והצמחים לא היו אמורים להיות מעוצבים על ידי גיזום, אלא השאירו אותם לנפשם לגדול באופן טבעי. החיים הכפריים "התגלו מחדש" גם הם תוך כדי התהליך. פרות רועות באחו היו חלק מהנוף בגן החדש, כאשר החלב שנתנו עובד לחמאה וגבינה במחלבה בפינה הצפון-מערבית של הפארק (כיום המסעדה על שפת האגם). בתי קיץ שהיו בנכס שולבו בתכנון ושרדו עד ימינו. הם מכונים לפי צבעם: "הבית החום", "האדום" או "הירוק".
מבנים אדריכליים בגן החדש
במקביל להקמת הגן החדש בפוטסדאם, הקים פרידריך וילהלם השני ארמון חדש בין השנים 1787–1792. ארמון השיש היה יצירה של קלאסיציזם מוקדם על פי התוכניות של קרל פון גונטארד (Carl von Gontard) וקרל גוטהארד לאנגהאנס (Carl Gotthard Langhans), האחרון היה אחראי בעיקר על עבודות הפנים. מבנה זה הביא לברלין-ברנדנבורג סגנון שכבר היה נפוץ בשאר אירופה ויזם מעבר לתקופה אמנותית חדשה.
פרידריך וילהלם השני השתייך ללשכה של הבונים החופשיים, ולאגודת הסתרים המיסטית והסודית יותר של מסדר צלב הוורד. כמה מבנים בגן החדש משקפים את מסורות הבונים החופשיים. לדוגמה, מטבח הארמון נבנה בצורת מקדש חרב קבור חלקית, מחסן הקירור בצורת פירמידה, והספרייה בסגנון גותי. לאדריכלות זו אין קשר למטרת הבניינים. האדריכלים קרל גוטהארד לאנגהאנס ואנדראס לודוויג קריגר (Andreas Ludwig Krüger) הודו בקיומם של סגנונות של תקופות שחלפו בתכנון מבנים תועלתניים אלה.
מחסן הקירור, בפועל, הוקם בשנת 1791–92 כפירמידה בקו הראייה הצפוני של ארמון השיש, ושימש לשמור על טריות של אוכל מתכלה. בחורף נוסר קרח מאגם הייליגר זה הסמוך ואוחסן במפלס הנמוך ביותר של המרתף, שהיה כ-5 מטרים מתחת לפני הקרקע. הספרייה הגותית נמצאת בגבול הדרומי של הגן החדש. ביתן קטן דו-מפלסי זה הכיל את ספרייתו של פרידריך וילהלם השני, ובקומת הקרקע היו ספרים בצרפתית ואלה בגרמנית במפלס העליון. בניגוד לקודמו, פרידריך הגדול, שהעדיף את כל מה שהיה צרפתי, עודד פרידריך וילהלם השני אומנויות וכתיבת ספרים גרמניים. רק יצירות של פרידריך שילר וגוטהולד אפרים לסינג היו יכולות להיות מוצגות בתיאטראות פרוסיים. על הכניסה המצרית לאורנז'רי (חממת הדרים, 1791–93) הוצב פסל ספינקס. שני פסלים שחורים של אלים מצרים מהסטודיו של הפסל יוהאן גוטפריד שדו מעטרים גומחות בקיר באזור הכניסה המעוגל למחצה. חדר שקירותיו מחופים בלוחות עץ עם תפאורה של עצי דקל ממוקם במרכז הבניין הצר והארוך הזה. הוא שימש לקונצרטים ציבוריים בהם המלך המוזיקלי ניגן בעצמו בצ'לו. במזרח ובמערב אולמות לצמחים.
פרידריך וילהלם השני הקיף את מקום המפלט והמקלט שלו בחומה גבוהה לאורך הצד המערבי של הפארק. הכניסה הראשית בדרום-מערב מוקפת בשני בתי שער בסגנון הולנדי המכילים אורוות, בתי כרכרות וכדומה. בשדרה שהובילה ישירות לארמון השיש ישנם מספר בנייני לבנים אדומות, גם הם בסגנון אדריכלי הולנדי. אלה היוו דיור למשרתים וגם נוף מקסים במבט מאגם הייליגר זה.
מערה מלאכותית (גרוטו) מעוטרת במינרלים וקונכיות בקצה הצפוני של הגן החדש נבנתה בשנים 1791–92 על פי תוכניותיו של אנדראס לודוויג קרוגר. אזור זה למנוחה בימי הקיץ החמים אמור היה להיראות כמו מבנה טבעי במבט מבחוץ. שלושה חדרים עוטרו מבפנים במראות, זכוכית צבעונית וצדפות. רק היסודות נותרו ממטבח קטן שנבנה בסמוך. לבית יער עגול קטן בקרבת מקום, ה"הרמיטאז'", היה גג קנים והוא חופה בקליפת עץ אלון מבחוץ.
מטבח הארמון (1788–90), חורבה מלאכותית הפונה לאגם היילגר סי, תוכנן להיראות כמו מקדש קבור למחצה בסמוך למרגלות של גרם מדרגות המובילות מטה ממרפסת ארמון השיש, אליה היה מחובר באמצעות מסדרון תת-קרקעי.
האובליסק בפארק הוקם (1793–94) משיש כחלחל-אפור בעקבות עיצובו של קרל גוטהארד לאנגהאנס. ארבעת מדליוני התבליט השטוח שלהם נוצרו על ידי האחים ווהלר ויוהאן גוטפריד שדו ומייצגים את ארבע העונות, כארבעה ראשי גברים בשלבי חיים שונים. יש גם הרמה משיש לבן (1798) המתארת את מנהיג הצבא היווני תמיסטוקלס, העתק של מקור עתיק.
למעלה ממאה שנים מאוחר יותר, לקראת סוף שלטונו של הקייזר וילהלם השני, הוקם הארמון האחרון של שושלת הוהנצולרן בחלק הצפוני של הגן החדש, ארמון צציליינהוף. בנו הבכור, וילהלם, נסיך הכתר של גרמניה ואשתו צציליה התגוררו שם עד תחילת 1945.
רשימת המבנים ההיסטוריים בגן החדש
נבנו בין השנים 1787–1793 בגן החדש בתקופת שלטונו של פרידריך וילהלם השני:
נבנה בין השנים 1914–1917 תחת הקיסר וילהלם השני לנסיך הכתר וילהלם:
סיבוב קנדי
סיבוב קנדי (Kennedy Round), שנמשך משנת 1964 עד שנת 1967, היה סיבוב המשא-ומתן השישי ב-GATT והארוך ביותר עד אז. הוא נקרא על שם נשיא ארצות הברית ג'ון פיצג'רלד קנדי, שהשיג מהקונגרס האמריקאי את חוק הרחבת הסחר (Trade Expansion Act) בשנת 1962, מהלך שנחשב כגורם ראשי בהצלחת הסיבוב. סיבוב קנדי הביא את הפחתת המכסים הרבה ביותר מסיבובי ה-GATT עד אז, אף כי הסיבוב הבא, סיבוב טוקיו (Tokyo Round), הביא להפחתה בשווי 300 מיליארד דולרים לעומת 40 מיליארד בסיבוב קנדי. בדיוני הסיבוב החלו גם לראשונה להפחית חסמי סחר בלתי מכסיים. רוב ההפחתות בסיבוב קנדי היו על סך העולה על 50% מהמכס המקורי ונוהלו לפי שיטת ההפחתה הליניארית.
פתיחת הסיבוב והחידושים בו
ההחלטה הרשמית לפתוח בסיבוב קנדי התקבלה בסוף כינוס שרים מטעם ארגון ה-GATT ב-21 במאי 1963. השרים קבעו את תחילת הסיבוב ב-1964, וכי בסיבוב ישתתפו נציגי מדינות רבות ככל הניתן להורדת חסמי סחר הדדית, גם למוצרים תעשייתיים וגם למוצרים חקלאיים. ההחלטה התכוונה במפורש להבטיח למוצרים חקלאיים גישה לשווקים עולמיים, וגם הורתה על הורדת מכסים והורדת חסמי סחר בלתי מכסיים (NTB's). הפחתת המכסים הייתה מיועדת להתבצע באופן כללי, כאשר כל מדינה מורידה את מכסיה במספר אחוזים דומה לשאר המדינות (השיטה הליניארית). הוחלט להעניק פטור במספר מקרים מזערי ככל הניתן ולדרוש הצדקה מכל מדינה לכל תחום מוצרים יוצא דופן. ההתייחסות המפורשת לחסמי סחר בלתי מכסיים נבעה מדחיפות הטיפול בחסמים אלה, שחשיבותם היחסית עלתה ככל שרמת המכסים העולמית ירדה. לאחר חמישה סיבובי ה-GATT הראשונים, בהם לא טופלו חסמי סחר בלתי מכסיים, כבר הייתה להם חשיבות רבה יותר מבעת הקמת ה-GATT, וזאת הייתה צפויה לגדול עוד יותר לאחר הפחתת המכסים הצפויה בסיבוב הנוכחי. בנוסף, יועדו לטיפול הוראות מנהליות וטכניות, נוהלי חישוב מכסים, מדיניות רכישה על ידי מדינות, מיסים פנימיים, אמצעים נגד היצף (Anti-Dumping) והגבלות כמותיות. הכוונה להוריד מכסים על מוצרים חקלאיים הייתה חידוש בסיבוב קנדי. בנוסף, ההתייחסות המכוונת בהחלטה למדינות המתפתחות הייתה חדשנית. הרחבה נוספת בתחומי העניין המטופלים על ידי GATT הייתה בניסיון לשלב כלכלות קומוניסטיות מרוכזות במערכת ה-GATT. קבלת ההחלטות המרכזית במזרח אירופה הקשתה לדעת את הסיבה שרכישת מוצרים התקבלה או נדחתה במקרה נתון. בנוסף, דאגת מדינות המזרח מחרם או חוסר מטבע חוץ עודדה אותן לשלם מחירים יקרים יחסית בתוך הגוש המזרחי בגלל הביטחון שיוכלו להמשיך ברכישות בתוך הגוש בלי הפסקות.
השחקנים העיקריים
השחקנים העיקריים בסיבוב קנדי היו ארצות הברית והקהילה האירופית. לראשונה מאז מלחמת העולם השנייה, נקלעה ארצות הברית למשא ומתן עם מעצמה כלכלית בעלת כוח המתקרב לכוחה. ההתחזקות האירופאית מנעה מארצות הברית להקריב ממשאביה הכלכליים לטובת הקהילה האירופאית, כפי שהייתה עושה בעבר, וההתנגשות בין שתי המעצמות הכלכליות תרמה להעלאת ספקות באותה תקופה בנוגע לברית המערב נגד ברית המועצות וגרורותיה, כולל ספקות על המשך קיום נאט"ו. מבחינה מבנית, עליית הקהילה האירופאית איימה על ה-GATT באופן עקרוני. ה-GATT יועד לקדם סחר חופשי בכל העולם על בסיס עקרון המדינה המועדפת ביותר (MFN), אבל הקהילה האירופאית מבוססת על אזוריות, המקנה יתרונות סחר למדינות אירופה החברות באזור סחר חפשי משלהן, ומזיקה לסחר אמריקאי. רמת ההצלחה בהפחתת מכסים בסיבוב קנדי הייתה עתידה לסמן באיזה כיוון הסחר העולמי מתקדם: לסחר חפשי כללי, או למספר אזורי סחר מסוגרים יחסית. למעשה, בעליית הקהילה האירופאית, שאיימה על מערכת ה-GATT, היה טמון כלי בעל חשיבות רבה להמשך המערכת הזאת. עוצמת כלכלת הקהילה הובילה להפחתת מכסי ארצות הברית ונתנה למדינות רבות אחרות להוריד ממכסיהן הן, ובכך הייתה מגורמי ההצלחה העיקריים בסיבוב קנדי. יש גם הרואים בקהילה האירופאית לא רק גורם ראשי בהצלחת הסיבוב, כי אם גורם ראשי בגרימתו: ייתכן מאוד שהקונגרס האמריקאי לא היה מעביר לנשיא סמכויות נרחבות למשא ומתן בסיבוב ה-GATT אילו לא נשקפה סכנה מקידום איחוד השווקים האירופאים על חשבון סחר ארצות הברית עם כלכלות אירופה. רוב המדינות המפותחות לבד מארצות הברית והקהילה האירופאית התייחסו בכובד ראש להצעות שתיהן, מחמת היותן הסוחרות החשובות ביותר והצורך היוצא מכך לספק את דרישותיהן. לעמדתם הזו היה תפקיד גם במחדלים במשא ומתן, דוגמת אי ההצלחה לחשב שיטה עקבית וגורפת להפחתות מכסים, כאשר המדינות האחרות העדיפו לא להתנגד להצעותיהן של השחקניות העיקריות. לצד עליית הקהילה האירופאית כמשקל נגד לארצות הברית, מעמד בריטניה במשא ומתן בענייני סחר היה בתהליך ירידה. כבר בסיבוב הקודם, סיבוב דילון, חלקה של בריטניה בסחר העולמי היה במגמת ירידה, והמגמה הזאת הייתה ניכרת עוד יותר מניהול המשא-ומתן בסיבוב קנדי במידה רבה בין ארצות הברית והקהילה האירופית.
המדינות המתפתחות ומדינות בעלות מבנה כלכלי מיוחד
החלטת השרים המכריזה על מועד התחלת סיבוב קנדי הכירה במצב המדינות המתפתחות המיוחד, והכוונה הייתה להוריד כמה שניתן מהחסמים העומדים בפני ייצוא מהמדינות הללו, ולהורות למדינות המפותחות לא לצפות לוויתורים הדדיים מהמדינות המתפתחות. עניין המדינות המתפתחות נהיה בסיבוב קנדי משמעותי ביותר בעקבות הצטרפות הרבה מהן ל-GATT בשנים ובחודשים שלפני הסיבוב, ביניהן אוגנדה, בורקינה פאסו, בנין, גבון, ג'מייקה, חוף השנהב, טוגו, טנזניה, טרינידד וטובגו, ישראל, כווית, מדגסקר, מוריטניה, ניגר, ניגריה, סנגל, צ'אד, קונגו, קמרון, קניה, קפריסין והרפובליקה האפריקנית המרכזית. הסיבוב סייע במיוחד למדינות המתפתחות, כי שיטת המשא-ומתן הליניארית חלה גם על מוצרים החשובים בכלכלותיהן, כשניהול משא ומתן על פי השיטה המסורתית היה עלול להתרכז במוצרים החשובים לכלכלות הגדולות. בסיבוב היו המדינות הללו מוכנות להציע הפחתות מעטות ביחס למדינות המפותחות, בטענה כי הורדת מכסי המפותחות תגדיל את ייבוא המתפתחות וככה תטיב גם למדינות המפותחות. הטענה הזאת התקבלה כבר בישיבת השרים בנובמבר 1961, בה התקבל לראשונה עקרון הגמישות לגבי מדינות מתפתחות במקום הדדיוּת. למרות עקרון הגמישות, המדינות המתפתחות נתקלו במוצרים יוצאי דופן בלתי מתקבלים. כאמור, על כל משתתפת בסיבוב היה לספק רשימת מוצרים עליהם לא תחול שיטת ההפחתות הרגילה. למשל, חוק הרחבת הסחר אסרה או הגבילה הרדת מכסים על מוצרים כגון עופרת, אבץ, בדי צמר ומנעולים, כתוצאה מסירוב ארצות הברית להפחית את מכסיה על המוצרים האלה כדי למנוע פגיעה בתעשייה האמריקאית. בעקבות הסיבוב, ייצוא המדינות המתפתחות אל הקהילה האירופאית, ארצות הברית ויפן עלתה ברמה דומה לעליית ייצוא המדינות המפותחות בתחומי מוצרים שמכסם הופחת. אך כשמונים אחוז מייצוא המדינות המתפתחות היוו חומרי גלם, ורוב ההפחתות בסיבוב לא היו בתחום המוצרים ההוא. המדינות המתפתחות גם לא הרוויחו הפחתות משמעותיות במכסים המוטלים על מוצרים תעשייתיים פשוטים, דוגמת מוצרי עץ, בהם מדינות אלה נהנו מיתרון יחסי, אך היוו אחד מיוצאי הדופן האמריקאים להפחתות המכסים הליניאריות על מוצרים תעשייתיים. עם זאת, סיבוב קנדי הביא הפחתות משמעותיות למוצרים המיוצאים על ידי המדינות המתפתחות לארצות הברית, הקהילה האירופאית, בריטניה ויפן, בסך העולה על שני מיליארדי דולרים לשנה. ארצות הברית הפחיתה גם מכסים המוטלים על בדים מסוימים כדי לעזור למדינות המתפתחות, למשל הפחתה בחמישים אחוזים לבדי כותנה המיוצרים ידנית בתעשיות בית וביטול המכסים על מוצרים טרופיים, כנראה בגלל שהפחתות בתחומים האלה לא היו צפויות להזיק באופן משמעותי לשום תעשייה אמריקאית. לצד המדינות המתפתחות, יש להזכיר את קבוצת המדינות שהוגדרו "כבעלות מבנה כלכלי מיוחד" (אוסטרליה, דרום אפריקה, ניו זילנד וקנדה), שבהן לייצוא חומרי גלם היה חלק מרכזי ומשמעותי. בהחלטת השרים המכריזה על פתיחת סיבוב המשא-ומתן צוין שייתכן כי שיטת ההפחתות הליניארית לא תביא למדינות בעלות מבנה כלכלי או מסחרי מיוחד הטבות המקבילות להקרבותיהן. לכן, למרות שרוב המדינות המשתתפות בסיבוב הפחיתו מכסים לפי השיטה הליניארית, אוסטרליה, דרום אפריקה, ניו זילנד וקנדה הפחיתו באופן ממוקד ולא ליניארי.
כימיקלים
גם הסחר בכימיקלים היה נושא חשוב בדיוני סיבוב קנדי. עד סיבוב קנדי החיל הממשל האמריקאי מכסים על כימיקלים בנזיניים (benzenoid chemicals) על פי מערכת מחירי המכירה האמריקאים (American Selling Price, ASP), שקבעה את מחירי הכימיקלים המיובאים כאילו היו דומים למחירי המוצרים האלה בתוך ארצות הברית. המחירים הפנימיים האלה היו בדרך כלל גבוהים מהמחירים האמתיים ב-71% עד 102%, ובכך ההסדר הגדיל באופן משמעותי ביותר את המכסים המשולמים על ידי מייצאי כימיקלים אירופאים. נושא הכימיקלים היה מאוד חשוב למדינות אירופה בגלל פגיעת מערכת מחירי המכירה האמריקאים בביטחון חברות אירופאיות: הן לא יכלו להיות בטוחות טרם הייצוא לארצות הברית על איזה מחיר יתבסס המכס. חילוקי הדעות בתחום הכימיקלים, כמו בתחום הדגנים, כמעט גרמו לסיכול הסיבוב, בגלל הפער בין המציאות ובין דרישות הקהילה האירופאית ובריטניה, ונראתה התקדמות לכיוון הסדר רק לקראת סוף הסיבוב. בדצמבר 1965, ביקש השגריר הרטר מוועדת המכסים (Tariff Commission) האמריקאית, על פי הוראות הנשיא ג'ונסון, לחשב איך ניתן להמיר את מערכת מחירי המכירה האמריקאים לשערי מכסים רגילים. לאחר קבלת הדוח המבוקש, חובר דוח נוסף על השפעת החלפת המערכת במערכת מכסים רגילה, וכן על השפעת הפחתת המכסים האלה ב-50% על תעשיות אמריקאיות. סוכם כי ארצות הברית תבטל את מערכת מחירי המכירה האמריקאים, בעוד היא זכתה בהפחתות מכסים אירופאיות הרבה יותר עמוקות בתחום הכימיקלים מההפחתות האמריקאיות. בנוסף, ארצות הברית שכתה לביטול הדרה נגד דגמי מכוניות אמריקאים במסי הכבישים המוטלים על ידי הקהילה האירופאית, הפחתת ההעדפה הבריטית למוצרי טבק מקומיים וביטול המכסות השווייצריות לפירות משומרים בסירופ תירס.