cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
גיאומטרי C
מפרט טכני
היא כוללת מנוע חשמלי המספק כ-204 כ"ס. סוללת ליתיום יון בקיבולת 53 קוט"ש המאפשרת טווח נסיעה חשמלי של 350 ק"מ או סוללת ליתיום-יון בקיבולת 70 קוט"ש המאפשרת טווח נסיעה חשמלי של 460 ק"מ. התאוצה מ-0 ל-100 קמ"ש אורכת 6.9 שניות (סוללה 53 קוט"ש) או 7.0 שניות (סוללה 70 קוט"ש) והמהירות המרבית עומדת על 150 קמ"ש. קצב הטעינה המקסימלי בטעינה איטית עומד על 11.04 קוט"ש - 16 אמפר בטעינה תלת פאזית. קצב הטעינה המקסימלי בטעינה מהירה עומד על 75 קוט"ש.
גיאומטרי M6
היא מתיחת הפנים לגיאומטרי C, היא נחשפה ב-28 באוגוסט 2022. בשלב זה לא ברור האם הגיאומטרי M6 מחליפה בפועל את הגיאומטרי C או שהיא תימכר בסין במקביל. היא כוללת עיצוב חדש לגמרי לתא הנוסעים, העיצוב החיצוני לא שונה כמעט מהגיאומטרי C למעט הפגוש שקיבל עיצוב מעודכן. גם מערכות ההנעה שונו והטווח הוגדל אך גיאומטרי לא מספקת את הנתונים לעת עתה.
יהודה גיל
פרשת תו"ל ההבקעה הסורי
גיל ועמוס גלבוע היה אז ראש זירה מזרחית באמ"ן (האחראית על סוריה) נשלחו לתחקר את הקצין הסורי שהגיע לפריס ושאמור היה להכיר את הנושאים.
למרות זאת המשיכו אמ"ן והמוסד לסמוך על דיווחיו של גיל ומעמדו ומעמד "המקור" התחזקו.
לימים הגיע עמוס גלבוע למסקנה כי "הייתי הקורבן הראשון של יהודה גיל".
פרשת מהלך התקפי מבקעת הלבנון
החל מאמצע שנות השבעים מאז כניסת הצבא הסורי ללבנון וכלה במלחמת לבנון הראשונה הלכה וגדלה מעורבותה של ישראל במלחמת האזרחים בלבנון על ידי תמיכה בנוצרים כנגד הסורים ואש"ף.
מה שמנע התנגשות ישירה בין צה"ל לצבא הסורי היו שלושה "קווים אדומים" שסוכמו בתיווך ארצות הברית בין סוריה לישראל.
הצבא הסורי לא יירד דרומה לכיוון הגבול הישראלי מעבר לקו של צידון־ימת קרעון.
סוריה לא תכניס ללבנון טילי קרקע־אוויר מכל סוג שהוא.
חיל האוויר הסורי לא יטוס מדרום לקו של ביירות ומזרחה לגבול הסורי, אלא רק מצפונה לו.
במהלך שנת 1981 נלחמו הנוצרים והסורים על השליטה בזחלה ובג'בל סנין החולש על בקעת הלבנון, המובלעת הנוצרית וכביש ביירות דמשק.
במהלך הלחימה התערב צה"ל כנגד הצבא הסורי והפיל שני מסוקי תובלה סוריים ובכך הפר את ההסכמות, כתגובה הכניס הצבא הסורי סוללות טילים נגד מטוסים לבקעת הלבנון תוך שהוא מפר את ההסכמות גם הוא.
באותה תקופה חשד ראש הזירה המזרחית באמ"ן אלי בית הלחמי בדיווחיו של גיל, למרות זאת ועל רקע המשבר נשלח גיל לתחקר את המקור, יוסי מלמן מסכם את הפרשה כך :
הרקע להתראה
במהלך המחצית הראשונה של שנות התשעים היה מעמדו של גיל ו"המקור" איתנים מאין פעם ודיווחיו נתפסו כמהימנים ומשקפים את המצב לאשורו.
לפני כל פגישה עם המקור היה גיל מקיים פגישות מכינות עם חוקרי אמ"ן מחקר שהיו מחכים לדיווחיו בציפייה דרוכה.
בינואר 1995 דיווח שהצבא הסורי מכין עצמו למתקפה מוגבלת; מתקפת פתע ממצב של רגיעה; לא יגויסו מילואים, כדי להשיג הפתעה; לכוחות המיוחדים יהיה תפקיד חשוב בהבקעה; תוך חודשיים הצבא הסורי יהיה מוכן.
למרות זאת ולאורך כל תקופת כהונתו ולאחריה העריך ראש אמ"ן אורי שגיא כי בעדיפות ראשונה פניה של סוריה למשא ומתן שיניב מבחינתה נסיגה ישראלית מרמת הגולן.
הערכה זו השתנה בחלקה כאשר החליף בנימין נתניהו את שמעון פרס כראש ממשלה ומשה (בוגי) יעלון את אורי שגיא כראש אמ"ן.
"גישתו של נתניהו הייתה אחרת לגמרי מגישת קודמיו", אומר ארד במבט לאחור. "כבר בחודשים הראשונים להיבחרו דרש מוורן כריסטופר, שהיה עדיין מזכיר המדינה, להחזיר לישראל את 'הפיקדון', כדי שלא תהיה אפילו הרגשה סורית שישראל מוכנה לסגת מרמת הגולן."
יעלון העריך כי "בתנאים מסוימים, סוריה תכפה על ישראל מאבק צבאי".
ההתראה
בקיץ 1996 נערך תמרון התקפי רחב היקף בצבא הסורי בעורף רמת הגולן ובו השתתפו יחידות מכל דיוויזיות החזית.
בחודש אוגוסט 1996 הניע צבא סוריה את דיביזיית הכוחות המיוחדים (הקומנדו) מס' 14 מביירות אל עבר גבול ישראל צפונית לחרמון.
על רקע הכיבוש הסורי של החרמון במלחמת יום הכיפורים שנערך על ידי גד' כוחות מיוחדים נתפשה תמיד הגעת כוחות קומנדו למרחב החרמון כסימן מעיד למלחמה.
בנוסף על רקע הפתעת מלחמת יום הכיפורים שבה התרגיל תחריר ארבעים ואחד שימש להסוואת ההכנות למלחמה, תרגיל רחב היקף בצבא הסורי, במיוחד בקרבת החזית נחשד תמיד ככיסוי אפשרי למלחמה.
השילוב של התמרון והנעת דיביזיית הקומנדו יכול היה להיתפס כמקרי, אלמלא דיווחיו של גיל כי סוריה מתכוננת למלחמה ובכוונתה לכבוש את החרמון על מנת להניע את התהליך המדיני שבסיומו תיסוג ישראל מכל רמת הגולן. דיווחים אלו התאימו לתמונת העולם המודיעינית של ראש אמ"ן יעלון ושל זירה צפונית באמ"ן מחקר (שהייתה אחראית עתה על ההתראה בתחום הסורי).
במוסד שהפעיל כאמור את יהודה גיל נתגלעו חילוקי דעות קשים: ראש המחלקה הצבאית באגף המחקר סבר על סמך המידע שהביא גיל כי סוריה מתכוונת לבצע מחטף התקפי בחרמון. לעומתו, ראש המחלקה המדינית היה משוכנע שאין זה אלא צעד מגננתי בעקבות מה שנתפס בסוריה כאיומים ישראליים. ראש אגף המחקר במוסד היה משוכנע שסוריה מתכוונת ליזום מלחמה, ואילו ראש המוסד סיכם כי אין בפעילות החריגה אלא תגובה למעשה הישראלי.
מפאת הערך הרב שיוחס לדיווחים, על רקע טראומת מלחמת יום הכיפורים שגם בה דיווח של סוכן צמרת (אשרף מרואן) קדם למלחמה, דיווח שלו היו עושים בו שימוש מושכל היו מונעים את הפתעת המלחמה, ועל אף שלא היה אישור לכך ממקורות אחרים, גרמו הדיווחים לכך שצה"ל העלה כוננות ותגבר גם הוא יחידות שלו לגבול הצפון והמשבר הלך והחריף.
הערכתו שכנעה את הרמטכ"ל, אמנון ליפקין-שחק, ואת שר הביטחון, יצחק מרדכי, להחליט שלא לנקוט בצעדים דרסטיים מדי אך להיערך הגנתית על בסיס הסדיר לאפשרות התקפת פתע סורית בגזרת החרמון ורמת הגולן.
פניה לאמריקאים נענתה כי סוריה הצהירה שמהלכיה הגנתיים בלבד וכי על ישראל עם מערכת המודיעין המשוכללת שלה לדעת זאת, יתרה מכך הסורים העלו את חשדם כי ישראל היא זאת שמתכננת התקפת פתע וכי התקפת הפתע הסורית היא סיפור כיסוי להכנות ישראל למלחמה.
תשובה זו התקבלה בחשדנות מכיוון שגם ערב מלחמת יום כיפור התפרשו ההכנות הסוריות למלחמה כמהלכים הגנתיים עקב קרב האוויר של 13 בספטמבר 1973 או כרצון ליום קרב כנקמה, אך לא כמלחמה כוללת.
בחודש אוקטובר יצא גיל לפגישה דחופה עם המקור בפריס ודיווח כי:
כחצי שנה לאחר המשבר (וטרם חשיפת הפרשה) אמר ראש אמ"ן יעלון כי:
חשיפה, חקירה ומשפט
בנובמבר 1997 נעצר גיל לאחר שהועלו נגדו חשדות שונים, בין השאר עקב סירובו באמתלות שונות להעביר את הפעלת המקור למפעיל אחר. בחקירה שנערכה הודה גיל בחשדות, ובחיפוש שנערך בביתו שבגדרה נמצאה מעטפה ובה הכסף שהועבר אליו לשם הפעלת הסוכן. הוא הועמד לדין, ובשנת 1999 הורשע בכך שבין השנים 1991 – 1997 העביר דיווחים כוזבים לממונים עליו – לעיתים תוספות על דו"חות הקצין הסורי, ולעיתים אף יצירות שכולן פרי דמיונו. כן הורשע בכך שהותיר בידיו את הכסף שיועד להפעלתו, בסך של 39,000 דולר.
גיל נדון ל-5 שנות מאסר (החל מיום מעצרו), באשמת ריגול וגנבה ביד עובד ציבור. גיל ערער על הרשעתו ועל חומרת העונש, אך ערעורו נדחה.
בפסק הדין נכתב כך :
כאשר הוא מתכוון לאיש אמ"ן אשר כתב את הידיעות שגיל העביר, יחד עם זאת בבדיקת הפוליגרף שעבר נקבע כי :
הערכה
במקורות שונים דווח כי גיל הצטרף בשנת 1992 למפלגת הימין מולדת, מה שהעלה את הספקולציות שעמדותיו הימניות גרמו לו לנסות ולגרום למלחמה בין ישראל לסוריה. נטען גם כי פעולותיו סיכלו ניסיונות לשלום עם סוריה, שכן גיל טען שפניו של חאפז אסד אינן לשלום. עם זאת, נראה כי אין ממש בחשדות אלה, שכן רוב הידיעות הכוזבות שהעביר גיל לא היו קשורות ישירות ליחסי ישראל–סוריה, ולכן נראה שמניעים אישיים ופסיכולוגיים אחרים עמדו מאחורי מעשהו.
אישים שונים במערכת הביטחון, בהם דני יתום ועמוס גלבוע, העלו חשדות שגיל פיברק את המידע שהביא בשם המקור לא רק משנת 1991, אלא מראשית הפעלתו.
בעקבות פרשת גיל נקבעו נהלים חדשים במוסד, בהם שיפור הבקרה על מפעילי סוכנים; הגבלת הקשר בין מפעיל וסוכן לכמה שנים בלבד; ובדיקות פוליגרף תקופתיות למפעילי מקורות.
נחמיה אנטון נובל
נחמיה צבי אנטון נוֹבֶּל (Nehemia Anton Nobel; כ"ב בחשוון ה'תרל"ב, 6 בנובמבר 1871, נאגיאטד, הונגריה – 24 בינואר 1922, פרנקפורט, גרמניה) היה רב נאו-אורתודוקסי, בקיא בתלמוד ובמדעי היהדות, דרשן והוגה דעות יהודי גרמני, יליד הונגריה. דמות כריזמטית ואחד מהוגי ה"ציונות הרוחנית" יחד עם מרטין בובר ופרנץ רוזנצוויג. בהרצאותיו ודרשותיו עורר מחדש עניין ביהדות בקרב חוגים רבים בין הצעירים היהודים בגרמניה. נחמיה נובל היה מראשוני הציונים הדתיים.
לדברי רחל הויברגר שחקרה את חייו ופעלו, הרב נובל "ניסה ליצור סינתזה נוסטלגית בין היהדות ההיסטורית והתרבות המודרנית".
ילדותו ולימודיו
נחמיה צבי נובל נולד בכ"ב בחשוון ה'תרל"ב (1871) ביישוב נאגיוטד במחוז שומוג' שבהונגריה, בן למשפחה בת 11 ילדים. אביו היה הרב יוסף נובל (1839–1917) ואמו הייתה אסתר לבית ברוק. בשנת 1880 עברה המשפחה לעיר הַלְבֶּרְשְׁטָאדְט, שם היה אביו מרבני העיר, דרשן מוערך, ואחד מחכמי "הקלויז" העירוני. בצעירותו למד בקלויז העירוני מפי רבני הקלויז, הרב שלמה כהן ואביו הרב יוסף, ומפי מרא דאתרא רבי אביעזרי זליג אוירבך. בשנת 1895 סיים את לימודיו בבית המדרש לרבנים הנאו-אורתודוקסי של הרב עזריאל הילדסהיימר בברלין. שירת בצבא גרמניה במשך שנה אחת. בשנים 1896–1900 שימש כרב בחברת "תלמוד תורה" בעיר קלן. בשנת 1897 קיבל תואר דוקטור בפילוסופיה מאוניברסיטת בון, שם היה תלמידו של הפסיכולוג והפילוסוף וילהלם דילתיי. עבודת הדוקטורט שלו דנה בתורת היופי של שופנהאואר.
בשנת 1898 נשא לאישה את יוליה וייל מן היישוב פירזן. בשנת 1905 נולדה בתם, רות. בשנת 1900 נסע להשתלם בפילוסופיה באוניברסיטת מרבורג אצל ההוגה הנאו-קנטיאני היהודי הרמן כהן, יוזמה שהייתה נחשבת תמוהה מצד רב אורתודוקסי ההולך בתלם. בד בבד עם שמירת המסורת, העריץ נחמיה נובל את ההומניזם של גתה והושפע בהשקפותיו מספרו של הרמן כהן "דת התבונה ממקורות היהדות". הרמן כהן הלך לאחר מכן ללמוד שיעורי תלמוד אצל תלמידו לשעבר ועד שנת מותו 1918, נהג לבקר בבית הכנסת של נובל בכיכר ברנה בפרנקפורט.
כמו כן, היה מראשוני הרבנים האורתודוקסים שתמכו בתנועה הציונית, ואף השתתף בתנועה הציונית באופן פעיל: במרץ 1899 נבחר לכנס של הפדרציה הציונית. השתתף בייסוד "המזרחי", וב-1903 היה ציר בקונגרס הציוני השישי בבזל.
פעילותו כרב וכציוני
בשנים 1896–1899 פעל נובל כרב ודרשן של "חברת תלמוד תורה", הקהילה האורתודוקסית בקלן, במקום הרב זאב וולף. משנת 1900 ואילך פעל כרב ב"קהילת עדת ישראל" בקניגסברג, החל משנת 1901 בלייפציג והחל משנת 1906 בהמבורג, שם החליף את הרב אנסלם שטרן. בין השנים 1910–1922 כיהן נובל כרב האורתודוקסי ואב בית הדין של "הקהילה הכללית" בפרנקפורט במקום הרב מרדכי הורוויץ. שם מונה כמרצה למדעי היהדות ולאתיקה באוניברסיטה המקומית.
תמיכתו בציונות הייתה באותם הימים עמדת מיעוט בין הרבנים האורתודוקסים של גרמניה, כמו גם בין יהודי גרמניה בכלל. התחיל את פעלו כציוני בקלן. יצר קשרים הדוקים עם הרצל ועם דוד וולפסון ונמנה עם מייסדיה של הפדרציה הציונית בגרמניה. בהיותו משוכנע כי בזהות היהודית מאוחדות הדת והלאום היהודיים, לקח בשנת 1904 חלק בקונגרס הראשון של התנועה האורתודוקסית הציונית "מזרחי" ונבחר לסגן היושב ראש שלה.
בשנת 1919 נבחר לעמוד בראש האיגוד הכללי של רבני גרמניה, וכמו כן עמד בראש האקדמיה למדעי היהדות. בעיצומן של מחלוקות קשות בין הזרמים השונים של יהדות גרמניה, הקפיד הרב נובל לאמץ עמדה מתונה. לא הצטרף ל"רבנים הליברלים", ואף לא לאותם הרבנים האורתודוקסים שחתמו על עצומת מחאה נגד "הקוים המנחים של יהדות ליברלית" משנת 1912.
בין פסיקותיו המחודשות, ברוח תנועת המזרחי, הייתה זו שהתירה בחירת נשים למוסדות הקהילה.
כאביו, נודע כדרשן מוערך, ולפי עדות תלמידו פרופ' עקיבא ארנסט סימון היה מתלהב בדרשותיו ומלהיב את הקהל, אך מאידך מקפיד שלא לעבור את הזמן שהוקצב לו.
הצליח לקבץ סביבו תלמידים מהאליטה של האינטליגנציה הצעירה של יהדות גרמניה כמו מרטין בובר, פרנץ רוזנצווייג, נחום גלאצר, אריך פרום, זיגפריד קרקאואר, אוסקר וולפסברג (ישעיהו אביעד) ועקיבא ארנסט סימון. בתמיכתו בשנת 1920 פתח פרנץ רוזנצווייג בפרנקפורט את בית המדרש היהודי החופשי המפורסם ללימודי ערב Freies Jüdisches Lehrhaus שאמור היה להניח את היסודות לזהות יהודית חדשה. שם עשה גם בובר צעדיו הראשונים בפיתוח תורת הדו-שיח שלו. הרב נובל היה מושך הרבה קהל גם להרצאותיו שם.
הרב נחמיה צבי אנטון נובל נפטר בגיל 51 בשנת 1922, בדיוק בשנה שבה מונה כפרופסור באוניברסיטת פרנקפורט. לשכה של המסדר בני ברית בהמבורג קיבלה את שמו.
הייתה לו בת בשם רות, ילידת 1905. אחיו היה הרב ישראל נובל (1878-1962) שכיהן בעיר שניידמול (כיום פילה בפולין) ואחר כך בברלין, משם עלה לארץ ישראל.
לקריאה נוספת
Vol. 1, pp. 323-338 (Hebrew).
הוכברג
הוכברג הוא שם משפחה ממקור גרמני, שפירושו "הר גבוה". הוכברג הוא שמם של מספר שכונות והרים בגרמניה ובאוסטריה.
דוד אבודרהם
ביוגרפיה
אבודרהם ישב בסביליה שבספרד ולפי סברה אחת היה תלמידו של רבי יעקב בן אשר, בין השאר, כי הוא מרבה לצטטו בספרו. עיקר פרסומו נבע מספרו שכתב בשנת 1340 - "חיבור פירוש הברכות והתפילות" (ידוע יותר בשם "ספר אבודרהם") שמטרתו ריכוז התפילות פירושם והלכותיהם. אבודרהם מסביר מדוע כתב את הספר בהקדמה: בספרו, אוסף אבודרהם פירושים והלכות מהתלמודים, הבבלי והירושלמי, ממכתבי הגאונים וכל הפרשנים הזמינים לו שקדמו לתקופתו ואת ההסברים שנוספו לסידור התפילה עצמו בהוצאות שונות. אבודרהם אסף גם את החיבורים הנוגעים לחגים והמנהגים ביהדות ספרד, מהם נדירים ביותר, והסביר בצורה שיטתית את הלוח העברי. הוא חילק את ספרו לשלשה חלקים, על פי ענייניהם: קריאת שמע, התפילות, ברכות המצוות. ספרו נדפס לראשונה בליסבון בשנת 1489, ומאז חזר ונדפס פעמים רבות, לעיתים בתוספת פירושים והוא נחשב כיום לאחד המקורות העיקריים בפירוש התפילה וחקר מנהגיה.
שמו
ישנם כמה פירושים אפשריים לשם "אבו דרהם": יש מפרשים: אבי מטבע ה"דירהם" – שם של מטבע בארצות האסלאם בימי הביניים, (המטבע דירהם משמש גם כיום באיחוד האמירויות הערביות). לפי פירוש זה, משערים שהיה בן למשפחת סוחרים או גובי מס, אך יש מפרשים, שכונה "אבי המטבע", היות שפרש תוכן התפילות שטבעו חז"ל. פירוש אחר הוא אבי המעלות (שכן יש בספרות הערבית חלוקה של המעגל שנקראת על שם החלוקה של מערכת המטבעות).
דניאל זך
דניאל זך (נולד ב-1967) הוא שף ישראלי.
ביוגרפיה
זך (זיסנבך) נולד בגרמניה ובגיל 8 חודשים הוריו עלו איתו לישראל והשתקעו בכפר סבא. זך גדל במשק של הורי אימו במושב שדה ורבורג. בתיכון למד גרפיקה ושאף לעסוק באמנות. את אשתו כרמית הכיר בשירותו בצה"ל. עבד במשך שנתיים במסעדת "תפוח הזהב" של ישראל אהרוני, לצידם של יורם ניצן ויונתן רושפלד. ב-1992 נסע ביחד עם אשתו למשך שנתיים לאירופה להתלמד במסעדות, הם שהו בעיקר באלזס. בשנת 1994 חזר לישראל והקים את ביתו בגליל. עבד כשף ראשי בהקמתה של מסעדת "וילה רוז" בחיפה, אותה הקימו עירית שנקר וחיים כהן, אחר-כך עבד כשף ראשי במסעדת "צל אורנים" בקריית טבעון. המסעדה הראשונה שהקים הייתה "חדר אוכל" בבית לחם הגלילית, שכיום נקרא, נווה הגר. עבד ברשת המלונות "מריוט" וייעץ למסעדות באירופה.
בספטמבר 2001 פתח זך ביחד עם אורי ירמיאס את מסעדת "כרמלה בנחלה" ב"בית העמודים" במדרחוב נחלת בנימין בתל אביב. המסעדה שלבה סגנון בישול צרפתי, השפעה מהמטבח האוסטרו-הונגרי, עם השראה וחומרי גלם משוק הכרמל הסמוך עם תפריט עונתי. מנות הדגל שלו הן סלט עשבי תיבול בקשיו ותבשיל עגל חלב בסילאן.
המסעדה נבחרה בידי דניאל רוגוב לאחת מעשר המסעדות הטובות בישראל בשנת 2004.
נבחרה למסעדה ה-15 בטיבה בתל אביב בסקר קוראים של עכבר העיר בשנת 2009. ביוני 2012 נסגרה המסעדה לאחר אחת עשרה שנים של פעילות.
בשנת 2004 פתח זך ביחד עם אורי ירמיאס את מסעדת "הלנה בנמל" בקיסריה, שהשף שלה הוא עמוס שיאון. המסעדה נבחרה לעשירית בטיבה בישראל ב-2010 לפי אתר מפה. נבחרה גם בידי כתב העת מסע אחר לאחת המסעדות הכי יפות בארץ.
בשנת 2010 פתח זך את מסעדת "אסיה מוניקה" בהוד השרון, המגישה מטבח אסיאתי עם מנות אמריקאיות ביחד עם דוד זהות ויפעת פיש.
בשלהי 2012 פתח את מסעדת "טרומפלדור 10" ברמת השרון. המסעדה נסגרה באפריל 2014, כאשר כבר לא הייתה בבעלותו.
במהלך 2016 הוביל להשקת רשת הכריכים "פאזל-פוד".
ב-2016 פתח זך בברלין שבגרמניה את מסעדת "כרמלה" בקונספט דומה למסעדתו "כרמל בנחלה.
ב-2009 ראה אור ספרו בהוצאת מודן "כרמלה ואני".
אברהם לעווי
רבי אברהם לעווי (ה'תקל"ה, 1775, כ"ד בכסלו ה'תקצ"ב, 29 בנובמבר 1831, פוזנן (פוזנא), פולין) היה רב פולני.
קורות חייו
תחילת לימודו היה אצל אביו, ר' שלמה זלמן, עד שזה נפטר. לאחר שנפטר אביו נלקח תחת חסותו של דודו הרב צבי הירש. למד בפוזנא בישיבתו של רבי יוסף "הצדיק" מפוזנא, חתנו של הנודע ביהודה, ואחר כך נשלח בידי אמו ללמוד אצל דודו רב אייזל חריף אב"ד פיורדא שם נודע ר' אברהם בלמדנותו הרבה. לאחר נישואיו, נסע ללמוד עם רב שלמה זלמן הכהן אב"ד ורשה ובעל ה"חמדת שלמה". כעבור עשר שנים חזר לעירו פוזנא, וכאביו בשעתו הסתיר עצמו מעין מכיריו.
דברי תורתו כונסו בספרים "אבני קודש" ו"בית לאבות".
בניו
רבי אברהם הותיר אחרי פטירתו חמישה בנים ובת אחת. כל בניו כיהנו כרבנים במקום מגוריהם. יהודי פוזנא נהגו לכנותם "חמישה חומשי תורה".
בניו של אברהם לפי סדר גילם:
תותחי אוואלון
תותחי אוואלון (באנגלית: The Guns of Avalon) הוא רומן מסוגת הפנטזיה, והשני בסדרת ספרי אמבר של הסופר רוג'ר זילאזני. הספר יצא לאור לראשונה בשנת 1972. הספר ממשיך את עלילת הסיפור בדיוק מהמקום שבו נפסק קודמו, "תשעה נסיכים לאמבר", אך כולל בהמשך שחזור קצר של אירועי הספר הקודם.
רקע
קורווין, נסיך אמבר, נמלט מכלאו בצינוק במרתפי טירת אמבר, שם נכלא על ידי אחיו השנוא - אריק, שהשתלט על כס המלוכה. אחיו ואחיותיו של קורווין, נסיכי אמבר, משוכנעים שלא ניתן להפעיל נשק חם בעולמה של אמבר, מאחר שאבק שרפה אינו מתלקח בה עקב חוקי הפיזיקה השונים מעט בין הצללים. קורווין אוחז בידע בלעדי: בעולם הצללים אוואלון, שם שלט בעבר, קיימת אבקת צורפים (דו ברזל תלת חמצני Fe2O3) שיכולה לתפקד באמבר כאבק שרפה. קורווין מתכנן לגייס צבא לוחמי צללים ולחמשם ברובים מהצל הידוע בשם כדור הארץ.
תקציר העלילה
קורווין משוטט בצללים האינסופיים בדרכו לאוואלון, צל שהיה פעם ביתו. כשהוא מתקרב לאוואלון הוא עובר דרך ארץ בשם לוריין. מאחר שלוריין קרובה לאוואלון בצללים, ישנם בה מאפיינים הדומים לאלו של אוואלון של קורווין. מדובר בממלכה ימי ביניימית שנשלטה בעבר על ידי גרסת צל של קורווין, ולאחרונה על ידי מלך בשם אות'ר. צילו של קורווין ששלט בלוריין זכור לתושבים כעריץ שטני ולכן מאמץ קורווין זהות בדויה תחת השם סיר קורי מקברה.
קורווין נתקל באדם פצוע אותו הוא מזהה כצילו של לאנס שהיה אביר באוואלון. קורווין סוחב את לאנס הפצוע לטירה הקרובה, מבצר גאנלון. בדרך מחסל קורווין שני חתולי שאול ענקיים, שדים בעלי צורת חתול המדממים מפצעיהם. רגע לפני שאחד מהם נהרג הוא מכנה את קורווין "פותח הדרך", ובכך מאשר את פחדיו של קורווין כי הוא אחראי להשחתת עמק גארנאת' בשל הקללה שהטיל כשעיניו נשרפו מראשו.
קורווין פוגש את גנאלון אותו הוא זוכר מחייו באוואלון, אם כי גנאלון אינו מזהה אותו. באוואלון היה גנאלון יד ימינו של קורווין עד שבגד בו (רמז לבגידת גנאלון בשירת ימי הביניים), פשע שבגינו הגלה אותו קורווין לצל לא מוכר, אותו צל בו הוא נמצא כעת. במקום למות בגלות הפך גנאלון למנהיג קבוצת פורעי חוק שבסופו של דבר סייעה למלך לוריין לנצח במלחמה נגד יצורי הצל והביאה את גנאלון למקומו הנוכחי כשליט לוריין. מתברר שיצירי הצל המרושעים הולכים ומתפשטים מתוך מה שהחל כמעגל פטריות ארסיות קטן ומאז הלך וגדל וממנו יוצאים יצורים שטניים וחסרי נשמה. קורווין, מתוך הבנה כי הרוע שבמעגל נובע מאותה הקללה שתוקפת גם את עמק גארנאת, מציע את עזרתו.
בעוד הוא משתקם מהמאסר הארוך ומתאמן עם חיילי לוריין פוגש קורווין נערה שגם שמה הוא לוריין, העוקבת אחרי המחנה ומספקת את החיילים מינית. קורווין חש מגע טראמפים, אך חוסם את ניסיון ההתקשרות ולוריין מציינת שבמהלך הניסיון ראתה גבר שמתיאורו מבין קורווין שהוא אביו, המלך אוברון. לוריין מספרת לקורווין שבתה, אותה הרתה בכשף, הייתה הראשונה למות במעגל האפל. שד מכונף בשם סטריגלדויר מגיע ומבקש להילחם בקורווין. קורווין מבצע נגד השד כישוף קטן (דבר שאינו אופייני לקורווין שאינו משתמש בכשפים בדרך כלל) ולבסוף מחסל את השד בעזרת חרבו, גרייסוונדיר.
קורווין, גנאלון ולאנס מובילים צבא נגד יצורי המעגל האפל. קורווין מחסל את מפקד צבא יצורי המעגל, יצור בעל ראש תיש, בראש מגדל. האויב מוסר שהגיע מממלכות התוהו, מקום שנמצא מעבר לצלליה של אמבר, היכן שהצללים מפסיקים לעקוב אחר חוקי המציאות. לוריין בורחת עם קצין בשם מלקין. קורווין רודף אחריהם ומוצא שמלקין רצח את לוריין ושדד אותה, ובעקבות כך מחסל את מלקין.
קורווין וגנאלון יוצאים למסע לאוואלון. עריק צעיר מוסר להם שכוחותיה של אוואלון בהנהגת אדם המכונה "הפרוטקטור" נלחמו לאחרונה בכוחות גדולים של בתולות שאול שוכנות מערות, כוח מרושע הדומה לכוחות המעגל האפל בלוריין. קורווין וגנאלון ממשיכים במסעם ופוגשים את הפרוטקטור שמתגלה כבנדיקט, אחיו הנעדר של קורווין, לוחם החרב והאסטרטג הטוב ביותר. כוחותיו של בנדיקט הביסו את בתולות השאול, אך בנדיקט איבד את ידו עת התבודד עם מנהיגתן. בנדיקט מברך את קורווין אך מסרב לתמוך בטענתו לכתר ומגלה לקורווין שאביהם, אוברון, לא ויתר על הכתר כפי שקורווין חשב, אלא פשוט נעלם.
בנדיקט שולח את קורווין וגנאלון לבית הכפר שלו, שם פוגש קורווין נערה צעירה בשם דארה, שמספרת לו שבנדיקט הוא אחד מאבות אבותיה. היא חולקת איתו שבגלל המורשת שלה היא להוטה ללמוד עוד על הדגם. הליכה על הדגם מעניקה לבני משפחת המלוכה של אמבר את היכולת להלך בצללים. קורווין מחליף אתה מידע ומגלה שג'וליאן, ג'רארד ובראנד, אחיהם, ביקרו את בנדיקט. קורווין מבקר בעולם צללים המקביל לכדור הארץ, אך כזה שבני האדם לא קיימים בו, בו הוא משיג כמות גדולה של יהלומים ותמורת הכסף שהוא משיג בעבורם באוואלון, הוא רוכש שם כמות גדולה של אבקת צורפים. כשהוא חוזר לביתו של בנדיקט מספר לו גנאלון שמצא כמה גופות אנושיות טריות קבורות בקבר רדוד בגינת הבית. קורווין אינו מעוניין להתערב בפוליטיקות הפנימיות של אוואלון ולכן מתעלם מהמידע. בהמשך היום דארה מאתרת אותו והשניים מתעלסים.
קורווין לוקח את אבקת הצורפים ויוצא לצללים. הוא וגנאלון מבחינים בתופעה מוזרה לפיה דרך שחורה הדומה למעגל האפל בלוריין עוברת דרך הצל, ונראה שהיא מתחילה באמבר ונמשכת לאורך הצללים כולם. העשב שגדל לאורך הדרך השחורה אוחז בעקביו של גנאלון וקורווין מחלץ אותו. קורווין מגלה שהוא מסוגל להשמיד חלקים מהדרך השחורה כשהוא ממקד את מוחו בדמות הדגם. קורווין מתעלם ממגע טראמפים שהוא חש, בהנחה שמדובר בבנדיקט הזועם על העובדה שקורווין מחמש את עצמו באוואלון ומסכן בכך את הנייטרליות של בנדיקט, או שהוא כועס על מעורבותו הרומנטית של קורווין עם דארה. קורווין וגנאלון נמלטים לעומק הצללים אך בנדיקט רודף ולבסוף גם משיג אותם. להפתעתו של קורווין בנדיקט אינו מזהה את שמה של דארה ואף מאשים אותו ברצח, והשניים מתחילים בדו-קרב חרבות. אף על פי שבנדיקט נלחם ביד אחת בלבד, קורווין מגלה עד מהרה שהוא נחות ממנו ונאלץ להשתמש בתכונותיה של הדרך השחורה על מנת לגרום לכך שבנדיקט ילכד בעשב. קורווין מנצל את מוגבלות התנועה של בנדיקט ומצליח להמם אותו ולגרום לו לאבד את הכרתו. בשלב זה מזמין קורווין את ג'רארד באמצעות טראמפ ומבקש ממנו לטפל בבנדיקט.
השפעות תרבותיות
ניתן להניח ששם הספר הוא משחק מילים המתייחס לספרו של אליסטר מקלין, תותחי נברון. מלבד השם הדומה גם אוואלון וגם נבארון הם איים בדיוניים.
חלק מהדימויים הוויזואלים בספר מושפעים מהאומנות על קלפי הטארוט. כשגנאלון קושר את הצעיר זהוב השיער לעץ מקרסולו כשהוא תלוי וראשו מטה, הדבר מזכיר את קלף האיש התלוי. הגלגל שעליו חולם קורווין מושפע מקלף גלגל המזל.
השם "גנאלון" הוא שמה של דמות מספרות ימי הביניים הצרפתית. "גנאלון" הוא גם שמה של הדמות בספר "העולם האפל" ("The Dark World") של הנרי קוטנר, ספר שהיווה השפעה משמעותית על סדרת אמבר.
השיר שמצטט קורווין לגנאלון מתייחס הן לפסוק והן לשיר ילדים מוכר ("How many miles to Babylon? Threescore miles and ten").
היסטוריה
רוג'ר זילאזני שילב בספר סצנת מין מפורשת (בסטנדרטים של שנות ה-70 של המאה עשרים) בין קורווין לדארה, והיה משועשע כשהמוציא לאור ביקש ממנו להוריד את הסצנה כדי שספריות לא יחרימו את הספר. הסצנה לא פורסמה באף אחת מההוצאות של הספר אך הופיעה לראשונה בכרך השלישי של אסופת הסיפורים של זילאזני.
עיבודים והופעות במקומות אחרים
דמותה של דארה מופיעה ב"מדריך בארלו לפנטזיה".
שומר המגילות
שומר המגילות (באנגלית: Master of the Rolls) הוא השופט השלישי בהיררכיית השופטים באנגליה וויילס, אחרי נשיא בית המשפט העליון של הממלכה המאוחדת וזקן השופטים של אנגליה וויילס. מתפקידו של שומר המגילות כיום, הוא היותו מופקד על הרישומים המשפטיים בלשכת בית המשפט העליון של הממלכה המאוחדת, כמו כן, שומר המגילות הוא מנהל המחלקה האזרחית בבית המשפט לערעורים. התיעוד הראשון של שומר מגילות קיים משנת 1286, ככל הנראה כי המשרה התקיימה עוד לפני כן. עד ל-2012 היה דייוויד ניוברגר, נשיא בית המשפט העליון לשעבר, כשומר המגילות.
Franz Ferdinand (אלבום)
Franz Ferdinand הוא אלבום הבכורה של להקת האינדי-רוק הסקוטית "פרנץ פרדיננד". האלבום הוקלט בשוודיה ויצא לאור ב-9 בפברואר 2004.
רקע
אלבום הבכורה של להקת פרנץ פרדיננד, הנושא את שם הלהקה, הוקלט במהלך שנת 2003 באולפני "Gula" במאלמו, שוודיה והופק על ידי חברי הלהקה בשיתוף עם המפיק השוודי טורה יוהנסון. עם צאתו, נכנס האלבום למצעד האלבומים של בריטניה במקום השלישי. האלבום מכר יותר מ-3.6 מיליון עותקים ברחבי העולם, עם למעלה מ-1.27 מיליון עותקים בבריטניה ולמעלה ממיליון עותקים בארצות הברית.
האלבום זכה בפרס מרקורי ובפרס NME בקטגוריית "האלבום הטוב ביותר" בשנת 2004. כמו כן, נכלל בספר "1001 האלבומים שחייב לשמוע לפני שמתים" בשנת 2005 ודורג במקום השני במגזין "פלנט" ובמקום 14 ברשימת האלבומים הטובים ביותר של שנות 2004-2009 במגזין "קלאש". מגזין המוזיקה המקוון פיצ'פורק דירג את "פרנץ פרדיננד" במקום 101 מתוך 200 אלבומים מובילים של שנות ה -2000.
בשירים "Tell her tonight", "Van Tango" ו-"All for You, Sophia" השירה מבוצעת על ידי הגיטריסט ניק מקקארתי, ולא על ידי סולן הלהקה, אלכס קפרנוס.
נלי הופר
נלי הופר (באנגלית: Nellee Hooper; נולד בשם פול אנדרו הופר, ב-15 במרץ 1963) הוא מפיק מוזיקלי, רמיקסר ופזמונאי בריטי, הידוע בעבודתו עם אמנים ומוזיקאים מצליחים ופופולריים רבים, החל מסוף שנות ה-80 של המאה ה-20. הוא ניסה כוחו כמלחין מוזיקת סרטי קולנוע בשיתוף עם המלחין הסקוטי קרייג ארמסטרונג והמפיק המוזיקלי האנגלי מריוס דה פריס, עבור הפסקול של "רומיאו וג'ולייט" של באז לורמן ב-1996. בין היתר, עבד עם טינה טרנר, גוון סטפאני, נו דאוט ואנדראה קור.
הופר הפיק שבעה שירים שזכו בפרסי גראמי עבור אמנים ומוזיקאים שונים, ביניהם: הסמאשינג פאמפקינס, U2 ושינייד או'קונור. הוא זכה בפרס "המפיק הטוב ביות"ר של Q ופעמיים היה "מפיק השנה של שבוע המוזיקה". במהלך הקריירה שלו, עבד עם הזמרת-יוצרת האמריקאית מדונה על הלהיט "Bedtime Story" הלקוח מ-Bedtime Stories. כמו כן, עבד איתה על שירים נוספים כדוגמת "I Want You" (ביחד עם מאסיב אטאק), "Sanctuary", "Inside of Me", "Survival" ו-"Forbidden Love".
באני
פירושים הנגזרים מהמילה Bunny ("ארנב"):
ראו גם
}}
דני בריאן
דני בריאן (בצרפתית: Dany Brillant; נולד ב-28 בדצמבר 1965) הוא שם הבמה של הזמר הצרפתי דני כהן.
ביוגרפיה
כהן נולד בתוניס ובגיל שנה עברה משפחתו לצרפת. בגיל 14 למד לנגן על גיטרה והתגלה בגיל 20 כשניגן בשדרות סן ז'רמן בגדה השמאלית בפריז על ידי מנהל קברט מקומי, שגם שינה את שמו ל"בריאן" (בצרפתית: מבריק). סגנונו המוזיקלי נע בין ג'אז, שאנסון ומוזיקה קובנית. הוא מושפע בעיקר מהאמנים אלביס פרסלי ופרנק סינטרה. שירו הראשון שזכה להצלחה היה "סוזט" (1991) והוא חדר ללב סצנת המוזיקה בצרפת בזכות הופעתו כחימום לסלין דיון באולימפיה (1999).
סימון תמר
סימון תמר אלוש (בערבית: سيمون تمار, בצרפתית: Simone Tamar; 15 בינואר 1932 – 15 בינואר 1982) הקרויה גם "קול הזהב של קונסטנטין", הייתה זמרת יהודיה-אלג'יראית שלמרות שני אלבומיה היחידים וחייה הקצרים, התמקמה היטב כאחד הקולות היפים והבולטים של מוזיקת המאלוף מקונסטנטין.
קורות חיים
נולדה בסוק אהראס שבאלג'יריה למשפחה יהודית. כבר מגיל צעיר החלה לשיר בבתים באירועים משפחתיים. מיד לאחר הופעתה הראשונה בציבור ב-1976, נתפרסמה במהרה והפכה אהודה והחלה להופיע עם מיטב המעללמים של קונסטנטין, ובראשם שייח׳ ריימונד שהיה המורה שלה (חמו של אנריקו מסיאס שנחשב לסמל ענק של מוזיקת המאלוף האלג׳יראית-תוניסאית המיוחדת לקונסטנטין ואשר נרצח בידי קיצוניים ב-1961)
נפטרה בפריז ב-15 בינואר 1982, כשהיא חוגגת את יום הולדתה החמישים.
איסלנד באירוויזיון
איסלנד השתתפה באירוויזיון 35 פעמים החל מהצטרפותה לתחרות ב-1986 והיא נעדרה מהתחרות פעמיים ב-1998 ו-2002 עקב תוצאות נמוכות בשנה שקדמה להיעדרות. נכון ל-, איסלנד היא המדינה הנורדית היחידה שטרם ניצחה בתחרות.
עם פעמיים בהן הגיעה למקום השני בגמר התחרות, איסלנד מדורגת במקום השני ברשימת המדינות המצליחות ביותר בתחרות שמעולם לא ניצחו בתחרות לפני קפריסין, שהגיעה פעמיים למקום השני ופעמיים למקום השלישי.
אבדיאל ארויו
אבדיאל ארויו מולינאר (בספרדית: Abdiel Arroyo Molinar; נולד ב־13 בדצמבר 1993) הוא כדורגלן פנמי, המשחק בעמדת החלוץ באראבה אונדיו.
איסלנד באירוויזיון
היסטוריה
רשות השידור האיסלנדית הייתה האחרונה מבין מדינות מערב אירופה שהצטרפה לתחרות, מלבד מדינות אירופה הקטנות סן מרינו ואנדורה, אולם רשות השידור האיסלנדית שידרה את התחרות מדי שנה החל מ-1970. הסיבה לכך שאיסלנד הצטרפה מאוחר יחסית לשורות התחרות היא בשל מיקומה הגאוגרפי של איסלנד, מדינת אי בצפון האוקיינוס האטלנטי, הרחק מרשת שידור האירוויזיון של איגוד השידור האירופי ובלי קשר לוויני.
אבדיאל ארויו
קריירת מועדונים
ארויו התחיל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של אראבה אונידו ובגיל 18 הצטרף לקבוצה הבוגרת.
בינואר, ארויו חתם בספליט מליגת העל הקרואטית. בסיום העונה, ארויו חתם בדפורטס טולימה מליגת העל הקולומביאנית.
בהמשך הקריירה, ארויו שיחק בדאנוביו, אלחואלנסה, סנטה קלארה וניוקאסל ג'טס.
ב־8 בספטמבר 2020, ארויו חתם במכבי פתח תקווה מליגת העל.
בקיץ, ארויו חתם באראבה אונדיו.
קריירה בינלאומית
באוגוסט, ארויו ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת פנמה במשחק ידידות נגד.
ארויו השתתף עם הנבחרת בגביע הזהב 2017, מונדיאל 2018 וגביע הזהב 2019.
קלונימוס הזקן
קָלוֹנִימוּס בן יצחק הזקן היה רב ומקובל, מגדולי חכמי יהדות אשכנז בסוף המאה ה-11, בן למשפחת קלונימוס.
היה בן לאחת המשפחות המיוחסות באשכנז, מצאצאי רבי אבון הגדול. אביו רבי יצחק היה בנו של רבי אליעזר הגדול בן יצחק בן יהושע בן רבי אבון הגדול. סבו, רבי אליעזר הגדול, התייתם בצעירותו וגדל בבית קרובו, רבי שמעון ממגנצא, נכדו של רבי אבון, מגדולי פייטני אשכנז. רבי קלונימוס למד אצל אביו רבי יצחק, שהעביר לו מסורות ומנהגים שקיבל רב מפי רב. רוב חייו ישב במגנצא עד לגזירות תתנ"ו (1096), אז עבר לשפיירא, מקום מגורי בנו רבי יהודה, ושם נפטר בשנת ד'תתפ"ו (1126). רבי אלעזר מגרמייזא (בעל הרוקח) מתאר את הצלתו מגזירות תתנ"ו: על פטירתו מסופר שהייתה העיר במצור ולא יכלו לקוברו, ועל כן הניחהו בארון ושמו אותו במקוה שבעיר, וכשהוסר המצור לקחו את ארונו לקברות אבותיו במגנצא.
איסלנד באירוויזיון
היסטוריה
נכון ל-, איסלנד, יחד עם מלטה, הן המדינות שנמצאות במקום השני כשיאניות התקופה הארוכה ביותר שחלפה מהצטרפותן לתחרות מבלי לנצח בה, כאשר במקום הראשון מדורגת קפריסין, אשר השתתפה בתחרות 36 פעמים מבלי לנצח בה.
קלונימוס הזקן
פסקיו ומנהגיו של רבי קלונימוס הובאו ב"ספר הפרדס" ובספרים נוספים מבית מדרשו של רש"י, וכן הוא מוזכר בתוספות וספרי פוסקים אחרים. תשובה אחת ממנו נדפסה בין תשובות המהר"ם מרוטנבורג.
איסלנד באירוויזיון
הישגים
איסלנד השתתפה בתחרות כ-35 פעמים: מתוכן היא הגיעה פעמיים למקום השני בגמר התחרות שהוא הישגה הטוב ביותר בתחרות. הפעם הראשונה הייתה ב-1999 כאשר סלמה הופיעה עם השיר "All Out of Luck" שסיים את גמר התחרות עם 146 נקודות. איסלנד, אף על פי שהובילה ברוב הצבעת הניקוד, הפסידה את הניצחון לשוודיה, שניצחונה היה מובטח לאחר הקראת הניקוד של בוסניה והרצגובינה וטרם הקראת הניקוד של אסטוניה, מגישת הניקוד האחרונה בתחרות. סלמה נשלחה כנציגת איסלנד פעם נוספת ב-2005 עם השיר "If I Had Your Love", אך אף על פי שהייתה אחת מהמועדפות לניצחון, היא כשלה להעפיל לגמר התחרות משלב חצי-הגמר. איסלנד הגיעה למקום השני בפעם השנייה כעבור עשור ב-2009 כאשר יוהאנה הופיעה עם השיר "Is It True?" שסיים את גמר התחרות עם 218 נקודות.
שמע קולי (אלבום)
שמע קולי הוא אלבום משנת 2007 שיצר מאיר בנאי, הכולל שירים מפיוטים יהודיים מתקופות שונות, שנכתבו והושרו על ידי רבי שלום שבזי, רבי שלמה אבן גבירול, רבי משה אבן עזרא, רב האי גאון ועוד. בנוסף ללחנים מקוריים של בנאי, מופיעים באלבום גם שירים עם לחנים מסורתיים.
קלונימוס הזקן
הערות שוליים
Kalonymos family
איסלנד באירוויזיון
הישגים
איסלנד הגיעה למקום האחרון פעמיים בתולדותיה: לראשונה ב-1989 כאשר דניאל אוגוסט הופיע עם השיר "Það sem enginn sér" וסיים את גמר התחרות עם אפס נקודות ובפעם השנייה ב-2001 כאשר להקת הבנים "Two Tricky" הופיעה עם השיר "Angel" וסיים את גמר התחרות עם שלוש נקודות.
יעקב שכביץ
יעקב הכהן שכביץ (שכי; א' בניסן תר"ד, מרץ 1844, חרקוב - ט"ו בטבת תרצ"ג, ינואר 1933, חיפה) היה מראשוני גדרה, פרסם מאמרים רבים והיה יוזם רעיון הקונקורדנציה לתלמוד של חיים יהושע קוסובסקי.
שמע קולי (אלבום)
הפקה
האלבום יועד תחילה לצאת בפברואר 2008, אך הצלחת הסינגל הראשון מתוכו, "לך אלי תשוקתי" שהלחין בנאי על פי פיוטו של פרשן המקרא והמשורר רבי אברהם אבן עזרא הקדימה את צאתו לדצמבר. בינואר יצא הסינגל השני, "איילת חן" שכתב שלום שבזי והלחין בנאי על פי לחן עממי ובמרץ יצא "שלום לך דודי" של אבן גבירול לפי לחן של מוחמד וואהבי. את שירי האלבום הפיק ועיבד המוזיקאי גיל סמטנה. כשלושה חודשים אחרי צאתו הגיע האלבום למעמד של אלבום זהב.
איסלנד באירוויזיון
הישגים
מהחלת שלב חצאי-הגמר ב-2004, העפילה איסלנד באותה שנה אוטומטית לגמר לאור המיקום הגבוה אליו היא הגיעה ב-2003. רק ב-2008 העפילה איסלנד לגמר התחרות לראשונה מ-2004 כאשר להקת "אירובאנד" הופיעה עם השיר "This Is My Life", שסיים את גמר התחרות במקום ה-14 עם 64 נקודות. החל מ-2008 עד 2014 וב-2019 ו-2021, איסלנד הצליחה להעפיל לגמר התחרות משלב חצאי-הגמר, אולם בין השנים 2015-2018 איסלנד כשלה להעפיל לגמר התחרות ואף הגיעה ב-2018 למקום האחרון בשלב חצי-הגמר.
שמע קולי (אלבום)
הפקה
מאיר בנאי זכה בפרס "הישג השנה למלחין" על שם מרדכי זעירא במסגרת פרסי אקו"ם על אלבומו, "שמע קולי". חבר השופטים נימק את הזכייה בעובדה כי "באלבומו החדש "שמע קולי" מוכיח מאיר שאפשר להתקרב לדת, מבלי להתרחק מעשייה מוזיקלית מקורית ורלוונטית". כמו כן, זכה האלבום גם במעמד "אלבום זהב".
יעקב שכביץ
שכביץ נולד בחרקוב בשנת 1844 למשפחת כהנים המתייחסת אל הרב שבתי כהן (הש"ך) (הוא כתב את שמו ש"ך-עוויץ). הוא למד בחדר ולאחר מכן בישיבת וולוז'ין. בשנים 1865-1866 לקח חלק בחבורה שביקשה לעלות לארץ ישראל כדי להתפרנס בה מחקלאות. במכתבו מאותה תקופה ליהודה לייב פינסקר הוא כתב על ההתיישבות:
אולם התוכנית לא יצאה אל הפועל ושכביץ נסע ללמוד כימיה באוניברסיטת ברלין כתלמיד שלא מן המניין ולאחר מכן שב לחרקוב, בה הקים בית חרושת לסבון ועבד כמלמד תינוקות. לאחר פרעות הסופות בנגב הוא סייע לאנשי ביל"ו שהקימו את גדרה ורכש במקום שטח אדמה. בשנת 1888, עוד טרם עלה לארץ ישראל, קיבל רישיון ביחד עם אנשי גדרה לבנות בית במושבה. בשנת 1893 עלה לארץ ישראל והתיישב בגדרה. את ילדיו לימד בביתו בגלל שלא היה מרוצה מהחינוך החילוני בבית הספר. שאף להכין קונקורדנציה למשנה, דרבן את חיים יהושע קוסובסקי לעשות את המלאכה ואף ביקש לתמוך בו כלכלית. נחשב לאחד מזקני תנועת המזרחי בארץ ישראל.
אהרן חרמוני תיאר אותו:
בנו, מרדכי היה "מוכתר" גדרה. נכדו היה חוקר הספרות בועז שכביץ. בן אחר היה משה שכביץ, איכר נודע בגדרה. הוא נישא לאסתר לבית מדליה.
איסלנד באירוויזיון
הישגים
ניתן לסכם את הישגיה של איסלנד בתחרות כמעורבים: בשנים הראשונות בהן השתתפה בתחרות היא כשלה להתמקם במקומות גבוהים בגמר התחרות ולעיתים אף כשלה להעפיל לתחרות משלב הסינון המקדים של איגוד השידור האירופי. מהחלת שלב חצאי-הגמר ב-2004 איסלנד הצליחה לעלות לגמר התחרות משלב חצי-הגמר עשר פעמים ב-2004, 2008, 2009, 2010, 2011, 2012, 2013, 2014, 2019 ו-2021. עם פעמיים בהן הגיעה למקום השני בגמר התחרות, ועל אף הישגיה המעורבים, איסלנד מדורגת במקום השני ברשימת המדינות המצליחות ביותר בתחרות שמעולם לא ניצחו בתחרות אחרי מלטה, שהגיעה פעמיים למקום השני ופעמיים למקום השלישי.
היעדרויות
איסלנד נעדרה משתי תחרויות אירוויזיון לאורך השנים:
במהלך שנות ה-90 ושנות ה-2000 המוקדמות, איסלנד הייתה אחת המדינות המושפעות בתחרות מהחלטתו של איגוד השידור האירופי לפסול מדינות שהגיעו להישגים נמוכים בתחרות בשנים קודמות, כדי לאפשר למדינות חדשות להצטרף לתחרות. נבע הדבר מריבוי המדינות שביקשו להשתתף בתחרות, דבר שחייב את איגוד השידור האירופי לסנן את המדינות שביקשו להשתתף בתחרות. שתי שיטות לסינון נקבעו לשם כך: סינון של השירים הפחות טובים ומניעה ממדינות שהישגיהן בשנים קודמות היו נמוכים להשתתף בתחרות. באותן שנים, הוחלט לערוך הצבעה מוקדמת של צוותי שיפוט מכל המדינות שמשתתפות על סמך גרסאות מוקלטות של השירים, ולנפות מן התחרות את השירים שהגיעו לשבעת המקומות האחרונים. זאת, כתוצאה מהצורך לנפות את מספרן הגדל של המדינות שביקשו להשתתף בתחרות בשל תוצאות נמוכות בתחרות, איסלנד לא השתתפה בתחרויות האירוויזיון ב-1998 ו-2002. ניפוי שיר לאחר שנבחר בתחרות מקומית, תוך השקעת משאבים בארגונה, גרמה אי-נחת בקרב רשתות השידור המשתתפות בתחרות, ולפיכך שונתה המדיניות בשנים שלאחר מכן. כדי לפתור מחלוקות, החל מ-2004 הונהגה שיטת חצאי-גמר.
לאחר ניצחונה של ישראל ב-2018, איסלנד שקלה אם להשתתף בתחרות ב-2019 לאחר שכ-26,000 איסלנדים חתמו על עצומה אינטרנטית להחרים את התחרות עקב העימותים עם הפלסטינים, על אף כי איסלנד השתתפה בתחרות בירושלים ב-1999. כמו כן, האמן האיסלנדי דאדי פרייר הצהיר כי לא יצטרף לשורות קדם-האירוויזיון האיסלנדי וקרא לה להחרים את התחרות עקב "פעילות צה"ל בשטחי הרשות הפלסטינית". למרות העצומה, בספטמבר 2018 אישרה רשות השידור האיסלנדית כי תשתתף בתחרות ב-2019. הלהקה האיסלנדית "הטארי" הצליחה בסופו של דבר להביע את מחאתה במופע הגמר של התחרות, באמצעות הנפת דגלי הרשות הפלסטינית. לאחר שנציגי איסלנד הניפו את דגלי הרשות הפלסטינית בשידור חי במהלך גמר התחרות, עצומה שרצה ברשת וצברה אלפי חתימות קוראת למנוע מאיסלנד להשתתף בתחרות ב-2020.
שפה
עד התחרות ב-1999, מדינות חויבו לשיר בשפה הרשמית של המדינה. החל מהצטרפותה של איסלנד לתחרות ב-1986 עד 1997 השירים אשר שלחה איסלנד לתחרות היו באיסלנדית. החל מביטול חוק השפה ב-1999, איסלנד שלחה בעיקר שירים שהושרו באנגלית אולם ב-2010 חלק מהשיר הושר בצרפתית וב-2013 וב-2019 השיר הושר באיסלנדית.
הצבעות
שוודיה, נורווגיה, דנמרק ופינלנד, שכנותיה התרבותיות של איסלנד, נתמכות על ידי איסלנד אשר נוהגת להעניק להן מספר רב של נקודות. ב-1986, 1991, 2012, 2015 ו-2016 (הצבעת הקהל) איסלנד העניקה את מרב הנקודות לשוודיה, ב-1995, 2003, 2005, 2008 ו-2009 איסלנד העניקה את מרב נקודות לנורווגיה, ב-1999, 2000, 2001, 2008, 2010, 2011, 2013 ו-2018 (הצבעת הקהל) איסלנד העניקה את מרב הנקודות לדנמרק וב-2006 ו-2007 איסלנד העניקה את מרב הנקודות לפינלנד.
שוודיה העניקה לאיסלנד את מרב הנקודות ב-1999, נורווגיה העניקה לאיסלנד את מרב הנקודות ב-2003 ו-2009, דנמרק העניקה לאיסלנד את מרב הנקודות ב-1999, 2000 ו-2008 ופינלנד מעולם לא העניקה לאיסלנד את מרב הנקודות. הדבר דומה למדינות רבות אשר יש להן קשרים כמו יוון וקפריסין, מדינות ברית המועצות לשעבר והמדינות הבלטיות.
פופולריות התחרות
איסלנד היא המדינה עם נתוני הצפייה הגבוהים ביותר מכל המדינות המשתתפות בתחרות, עם 95.3% רייטינג בכל שנה, והמספר עמד על כנו גם כאשר איסלנד כשלה להעפיל לגמר התחרות משלב חצאי-הגמר בין 2015-2018. ניתן להסביר את נתוני הצפייה הגבוהים של הציבור האיסלנדי בתחרות על ידי מחסור בערוצים אחרים ברחבי האי וגם כי איסלנד שוכנת במערבה של היבשת האירופאית, כלומר, איסלנד נמצאת שעתיים לפני ברלין ב-CET, והתחרות עצמה משודרת באיסלנד ב-19:00 כאשר בחוץ יש אור יום והדבר משמר לאיסלנד קהל צפייה משפחתי נאמן.
מייקל פלטלי
מייקל ראיין פלטלי (אנגלית: Michael Ryan Flatley; נולד ב-16 ביולי 1958) הוא רקדן, כוריאוגרף, חלילן, סופר ומנחה טלוויזיה אמריקאי ממוצא אירי, אשר נודע בעולם כיוצר הופעות המחול "ריברדאנס", "לורד אוף דה דאנס", "פיט אוף פליימז" ו"סלטיק טייגר". פריצתו הגדולה הייתה במופע שהוצג לאחר השמעת השירים באירוויזיון 1994.
ביוגרפיה
פלטלי נולד בשיקגו להורים ילידי אירלנד. בגיל 11 החל להשתתף בשיעורי מחול, ובשנת 1969 היה הלא-אירופאי הראשון שזכה באליפות העולם לריקוד אירי. בגיל 17 זכה גם באליפות "כפפות הזהב" למתאגרפים חובבים בשיקגו. במקביל למד לנגן בחליל ואף זכה בתחרויות בתחום זה.
קריירה
לאחר שסיים את לימודיו התיכוניים פתח בית ספר לריקוד.
בין 1978-1979 נטל חלק במסע הופעות של Green Fields of America, אנסמבל ששם לו למטרה לקדם את המוזיקה האירית ברחבי ארצות הברית. בשנות השמונים השתתף במסע ההופעות של הצ'יפטנז, להקה זוכת גראמי הידועה אף היא בביצוע מוזיקה אירית מסורתית.
בשנת 1998 יצר פלטלי מופע ריקוד בשם "פיט אוף פליימז". בהמשך הפיק מופע בעל אותו שם, שמחצית מהקטעים בו הוחלפו, ועמו יצא לסיבוב הופעות בארצות הברית בין 2001-2000. לאחר הפוגה בת כמה שנים יצר את המופע "סלטיק טייגר", אשר עלה על הבמות ביולי 2005. המופע עוסק בהיסטוריה של העם האירי ובהגירה האירית לארצות הברית, ומשלב מספר סגנונות מחול. במופע גם כמה מרכיבים שאפיינו את מופעיו הקודמים, כגון נגינת סולו של פלטלי בחליל, ושורת רקדנים בקטע הסיום.
שלוש פנים לחוה
שלוש פנים לחווה (באנגלית: The Three Faces of Eve) הוא סרט משנת 1957 המבוסס על קורות חייה של אישה שלקתה בפיצול אישיות. הסרט הוא עיבוד קולנועי של ספר שנכתב על ידי שני פסיכיאטרים שאף השתתפו בכתיבת התסריט. הם פנו לנונלי ג'ונסון והוא כתב את התסריט, וביים והפיק את הסרט. את התפקיד הראשי גילמה ג'ואן וודוורד והיא זכתה עליו בפרס אוסקר לשחקנית הטובה ביותר. שחקנים מרכזיים נוספים הם לי ג'יי. קוב ודייוויד ויין.
מייקל פלטלי
קריירה
בעונה השביעית של תוכנית הטלוויזיה "רוקדים עם כוכבים" בגרסתה האמריקאית (2008) החליף באופן חד-פעמי את אחד השופטים. בהמשך אותה שנה הופיע בתוכנית פעם נוספת עם להקת רקדנים, ובשנת 2009 הופיע שוב בתוכנית בקטע סולו מתוך "סלטיק טייגר". בשנת 2009 הנחה פלטלי את תוכנית הריאליטי Superstars of Dance של רשת הטלוויזיה NBC.
שלוש פנים לחוה
הסרט נחשב לאחת מאבני הדרך של הקולנוע הפסיכולוגי ולאחד הגורמים התרבותיים שתרמו לשינוי תפיסת הציבור לגבי הלוקים בהפרעות נפשיות קשות, כאנשים שחשים סבל ודורשים עזרה ולא כמי שיש לנדות ולדכא אותו. הסרט תרם גם למודעות ציבורית רחבה למחלה של פיצול האישיות ולהבדלה בינה ובין הסכיזופרניה.
עלילה
בעלה הגס וחסר ההתחשבות של עקרת הבית התבוסתנית, אווה וייט ("חוה לבן"), חזר מעבודתו באחד מהימים ומצא את אשתו כשהיא מנסה לחנוק למוות את בתם. האישה טענה כי היא אינה אשתו אלא אווה בלק ("חוה שחור"). אווה בלק לא התרככה למשמע איומיו של הבעל ודיברה באופן זר לחלוטין לאווה וייט – היא דיברה כמו נערה שטחית, הוללת, חסרת אחריות ומעצורים. היא טענה גם שבתה ומשפחתה של אווה וייט שייכות לאווה וייט ולא לה. הבעל גילה גם שהאישה קנתה שמלת ערב יקרה באשראי. כשהאישה נרגעה וחזרה להתנהג כרגיל, היא לא זיהתה את השמלה ולא זכרה דבר מהתקריות שבהן הייתה מעורבת אווה בלק.
מייקל פלטלי
קריירה
במרץ 2017 נפצע ופרש ממחול.
שלוש פנים לחוה
עלילה
בטיפול פסיכולוגי אובחנה האישה כלוקה בפיצול אישיות. מסתבר שהבעל המדכא וההורים המדכאים והמתעללים שהיו לאווה וייט, גרמו לה לנזק נפשי חמור. הפסיכולוגים בסרט מתקשים להחליט על דרך הטיפול. זה המקרה הראשון של פיצול אישיות שהם פוגשים בו מחוץ לספרות המקצועית, וגם המקרים המתוארים בספרות הם בודדים ותיאורם אינו מעמיק. מעבר לזאת, קשה להם להחליט על דיכוי אחת הנשים שבגופה של אווה והאדרת השנייה, כי גם גברת וייט התבוסתנית וגם גברת בלק חסרת המעצורים הן נשים לא בריאות נפשית.
מייקל פלטלי
קריירה
בהמשך כתב, ביים וכיכב בסרט הביון והריגול Blackbird (2018).
שלוש פנים לחוה
עלילה
הפסיכולוגים מלמדים כל אחת מהנשים על אודות השנייה, ומסייעים בהעלאה של זיכרונות ילדות מודחקים של אווה. במהלך הטיפול מתחילה לצמוח אישיות שלישית, בריאה ושלמה יותר, בגופה של אווה. האישיות החדשה בוחרת לעצמה את השם ג'יין, חיה בשלום עם כל זיכרונותיה, מתגרשת ממר וייט ומוצאת גבר שאוהב אותה. אהובה החדש של ג'יין מקבל אותה כפי שהיא, עם שתי השותפות לגופה, ושותפות אלה הולכות ונעלמות.
מייקל פלטלי
ספרו
במרץ 2006 הוציא פלטלי ספר אוטוביוגרפי שכותרתו Lord of the Dance: My Story.
פעילות ציבורית
פלטלי גייס כספים למחקרים על מחלת הסרטן ולארגוני צדקה.
חיים אישיים
פלטלי היה נשוי למאפרת הפולנייה ביאטה ז'יאבה בין 1997-1986, והודה כי לאחר תום הנישואין נקלע לדיכאון והתמכר לטיפה המרה. לאחר מכן היה מאורס לליסה מרפי, אולם השניים נפרדו. ב-2006 נשא את הרקדנית ניאם אובריאן, ולשניים נולד בן ב-2007.
בשנת 2003 אובחן עם מלנומה, ובינואר 2023 דווח שחלה בסרטן אלים.
שאטו לאטור
שאטו לאטור (צרפתית: Château Latour) היא אחוזת יין צרפתית, המייצרת יין שמדורג כגידול ראשון לפי סיווג היינות של 1855 בבורדו.
שאטו לאטור ממוקם בשוליים הדרום-מזרחיים של הכפר פויאק שבאזור המדוק בצפון-מערב בורדו, בגבולו עם סנט-ג'וליין, כמה מאות מטרים מגדות שפך הנהר ז'ירונד.
האחוזה מפיקה שלושה סוגי יין אדום. בנוסף ליין הראשון שלה (Grand vin), קיים מאז 1966 יין שני Les Forts de Latour, ויין שלישי המופץ מדי שנה מאז 1990 תחת התווית "פויאק".
היסטוריה
האחוזה מאוכלסת מאז ראשית המאה ה-14, ובשלהי המאה ה-14 הוקם חיל מצב 300 מטרים משפך הנהר על מנת להגן על השאטו מפני מתקפה במהלך מלחמת מאה השנים. מצודה זו, מגדל הסיינט-מובר או לה טור אן סיינט-מוברט, העניק את שמו לאחוזה הסובבת את המצודה והיה בידיים אנגליות עד לחוזה קסטיליון ב-1453.
המגדל המקורי אינו קיים עוד, אולם בשנות העשרים של המאה ה-17, נבנה מגדל מעגלי (לה טור דה סיינט-לומברט) באחוזה ואף על פי שהוא תוכנן למעשה כמקום לגידול יונים, הוא נותר סמלם של הכרמים.
למרות שיין שאטו לאטור לא האריך ימים כמו שאטו לאפיט, הרי שהוא קנה לעצמו מעמד ובשנת 1800 היה שווה פי עשרים יותר מאשר יין בורדו פשוט. סיווגו כאחד מארבעת הגידולים הראשונים בסיווג היינות של 1855 בבורדו הבטיח את הצלחתו המתמשכת ובשנות השישים של המאה ה-19 נבנה בניין השאטו הקיים עד לימינו.
ב-1963 מכרו שלושת היורשים ממשפחת סגור שלושה רבעים ממניות שאטו לאטור לחברות הבריטיות הארווי מבריסטול ולקבוצת פירסון. ב-1989 רכשה את השאטו חברת אלייד ליונס בסכום של כ-110 מיליוני פרנקים וב-1993 הושבה הבעלות הצרפתית כאשר רכש אותו המיליארדר הצרפתי אמיל פינו עבור 86 מיליון פרנקים.
לאטור בין הראשונים בגידולים הראשונים שהמיר את כל תהליך יצור היין שלו למודרני, כשהחליף את התסיסה בחביות עץ האלון הישנות ובמקום זאת התסיס את היין בחביות פלדת אל-חלד בשנות השישים.
תוצרת
כרמי האחוזה נאמדים ב-780 דונם, מתוכם 470 דונם בסמוך לשאטו מכונים l'Enclos. זני הענבים הגדלים הם כ-80% קברנה סוביניון, 18% מרלו, ו-2% קברנה פראן ופטיט ורדו.
היין הראשון, שאטו לאטור, מורכב מתמהיל של 75% קברנה סוביניון, 20% מרלו, ומידה שווה של פטיט ורדו וקברנה פראן, ועל פי רוב מניב תוצרת שנתית של כ-18,000 ארגזים (בכל ארגז תריסר בקבוקים). היין השני לה פורט דה לאטור מכיל 70% קברנה סוביניון ו-30% מרלו וממנו נעשים כ-11,000 ארגזים לערך.
משה בן-שחר
משה אהרן בן-שחר (יוטשנקו) (24 בנובמבר 1931 – ספטמבר 2014) היה עיתונאי ואיש ציבור; מחלוצי היישוב, לוחם באצ"ל ועורך העיתון "הירדן" בשנים 1995–2010. יקיר קופ"ח כללית, ההסתדרות הכללית, העיר גבעתיים ותנועת הליכוד.
ביוגרפיה
בן-שחר נולד בשנת 1931 בפתח תקווה. אביו שמואל עלה ארצה כ"חלוץ" מפולין והיה פרדסן ובעל מפעל לתיבות עץ לפרי הדר.
בן-שחר כיהן כמזכיר בית"ר הצעירה בפתח תקווה, ובהמשך הצטרף לשורות הארגון הצבאי הלאומי כנער בן 15. את דרכו בשורות הארגון המחתרתי החל בתליית כרוזי תעמולה נגד המנדט הבריטי. במלחמת השחרור היה אחד הקשרים הראשונים של האצ"ל, והשתתף בשורת קרבות בכיבוש יהודייה (יהוד), וילהלמה (בני-עטרות), ראס אל-עין (ראש העין) וכשנפרצה דרך בורמה לירושלים היה אחד מהעוברים הראשונים בה כאלחוטאי של מפקד מחוז האצ"ל בירושלים. מאוחר יותר לחם בגדודים 145 ו-32, ואחר-כך כאלחוטאי בגדוד 61 (מוריה) של חטיבת עציוני.
לאחר שהשתחרר מהשרות הצבאי, נסע לקרובי משפחתו בקנדה, השתלם שם בלימודים אקדמיים, ובשנת 1953 חזר ארצה. באותה שנה פתח בקריירה עיתונאית, וב-1960 התמנה לסופר העיתון "חרות" ליד מוסדות האו"ם בניו-יורק. בין היתר, היה עורך חדשות בעיתונים הכלכליים "מבט" ו"ישראל אקונומיסט", וייצג בישראל את העיתון היהודי "מונטריאול ג'ואיש פוסט", והיה חבר מערכות העיתונים "ארץ ישראל", "היום" ו"הירדן". כעיתונאי בעיתון "חרות" היה מסקרו הלאומי של מנחם בגין ואף היה העיתונאי הראשון מהמחנה הלאומי אשר ראש הממשלה הראשון, דוד בן-גוריון, הסכים להתראיין אצלו.
במזכירות בית"ר בסניף ת"א הכיר את רות מנהרדט – לוחמת ומפקדת בארגון הצבאי הלאומי שנודעה בשם המחתרתי רות רפאלי וראש קבוצת "אורית". רות הייתה חברת האצ"ל בת"א והקימה בביתה את תחנת השידור "קול ציון הלוחמת" הבלתי לגאלית, ללא ידיעת משפחתה. רות, ביחד עם משה, היו למייסדי תנועת החרות וגלגוליה הפוליטיים. לימים הפכה רות למנכ"לית ארגון נשי חירות בישראל.
בשנות ה-60 שימש משה כמזכירו האישי של חה"כ אריה בן-אליעזר ובשלהי העשור היה ממייסדי סיעת "תכלת לבן" בהסתדרות הכללית וכיהן כמזכירה הכללי הראשון, צעד אשר קירב את המחנה הלאומי לשלטון בשנת 1977. כמו כן, כיהן כמזכ"ל גח"ל בהסתדרות לצידו של שמואל רכטמן.
בין תפקידיו הציבוריים: היה ממייסדי "ברית חיילי האצ"ל", כיהן כחבר הוועד הפועל של ההסתדרות הכללית וכחבר הדירקטוריון של קופת חולים כללית ובמשך שנים היה חבר מועצת עיריית גבעתיים כנציג הליכוד, יו"ר ועדת הביקורת המרכזית של שירותי בריאות כללית ויו"ר דירקטוריון רשת הדיור המוגן "משען". בעקבות אהבתו למוזיקה קלאסית נמנה עם מייסדיו של הקונסרבטוריון העירוני של גבעתיים ולימים הפך ליו"ר הדירקטוריון שלו.
בשנת 2012 הוציא לאור את ספרו "פרקים אוטוביוגרפיים לאור דרכם של אבות הציונות הלאומית" שבו סקר את מהלך חייו העיתונאיים והציבוריים, סיפורים וראיונות כפי ששמע מפיהם של מנהיגים לאורך יותר מיובל שנים של כתיבה בעיתונות הלאומית. ראיונות וסיפורים אלו קשורים לנושאים בחייהם המדיניים והפוליטיים של כמה ממנהיגי הציונות: בתנועת העבודה, מבן-גוריון, ברל כצנלסון ומשה שרת ועד משה דיין, שמעון פרס ופנחס לבון. מהמחנה הלאומי: מזאב ז'בוטינסקי, מנחם בגין ואריה בן אליעזר ועד אורי צבי גרינברג, אייזיק רמבה ועוד עשרות רבות ממנהיגי וראשי המחתרות.
לרות ומשה נולדו שתי בנות.
עיריית גבעתיים קראה על שמו כיכר (מעגל תנועה) בצומת הרחובות גולומב ובראשית.
Entamoeba histolytica
Entamoeba histolytica (אֶנְטְאָמֶבָּה הִיסְטוֹלִיטִיקָה) היא טפיל מעיים אנארובי, הגורם למחלת האמביאזיס שגורמת למותם של כ-100,000-40,000 בני אדם בשנה. בעבר העריכו שכ-500 מיליון בני אדם הם נשאי הטפיל, אך כיום יודעים שרבים מהם נדבקו באמבה Entamoeba dispar הזהה לטפיל מורפולוגית, אך אינה פתוגנית ואינה גורמת להופעת תסמינים. הוא התגלה על ידי פיודור לש בשנת 1875.
המחלה נפוצה בכל העולם, אך בעיקר במדינות העולם השלישי. מחזור החיים מתחיל בציסטה חיידקית (כיסית), החודרת עם מי שתייה או מזון מזוהמים אל דרכי העיכול. במעי יתפתח השלב הטרופוזואיטי בעל כושר התנועה. מחזור החיים יושלם כאשר חלק מהטרופוזואיטים יהפכו מחדש לציסטות במעי הגס ויופרשו בצואה חזרה לסביבה. ברוב הנשאים של הטפיל לא יופיעו סימפטומים כלשהם. אצל חלק קטן מהנשאים יתפתחו סימנים קליניים של המחלה, שכוללים דיזנטריה ומורסות בכבד.