cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
אינטליגנציה רגשית
אינטליגנציה רגשית כיכולת קוגניטיבית (Ability EI)
מאייר וסאלובי שואפים להגדיר את האינטליגנציה הרגשית במסגרת הקריטריונים המקובלים לאינטליגנציה חדשה. לפי המודל, אינטליגנציה רגשית משלבת את תחומי האינטליגנציה והרגשות על ידי התייחסות לרגשות כמקורות מידע שימושיים העוזרים לנו להבין ולנווט בסביבה החברתית. במחקרי המשך שפרסמו, החוקרים עדכנו את הגדרתם המקורית ל:"היכולת לזהות רגשות, לעשות בהם שימוש ככלי עזר לחשיבה, להבין רגשות, ולווסתם באופן המקדם צמיחה אישית" . המודל מציע כי אינטליגנציה רגשית מורכבת מארבע יכולות מובחנות:
מדידת אינטליגנציה רגשית כיכולת קוגניטיבית
כאמור, מודלים תאורטיים שונים הביאו לבניית כלי מדידה שונים של האינטליגנציה הרגשית. על אף חפיפה מסוימת בין כלי המדידה השונים, מרבית החוקרים מסכימים על כך שהם מודדים למעשה מבנים תאורטיים שונים. בבסיס המודל של סאלוביי ומאייר עמדה ההנחה שרגש הוא מידע שיש לעבד, כך שאינטליגנציה רגשית צריכה להיות חלק ממערך האינטליגנציות המסורתי. לפיכך מתודולוגיית הערכת אינטליגנציה רגשית על פי המודל מתבססת על מדדי ביצוע או יכולת בדומה למדידת אינטליגנציה מרחבית או כמותית. החוקרים פיתחו כלי מדידה מבוסס ביצוע –Mayer-Salovey-Caruso Emotional Intelligence Test) MSCEIT).
ה –MSCEIT הוא סוללת מבחנים בת 40 דקות, המניבה ציונים בכל אחד מארבעת המרכיבים של המודל וציון כללי. יש אפשרות ציינון בהשוואה לתשובות מדגם מייצג, או דירוג מומחים, כלומר השוואה בין תשובות הנבדק לאלו של חוקרי רגשות. מבחן זה מנסה לענות על נקודות התורפה של מדדי דיווח עצמי, בכך שהוא מציג בעיות שיש לפתור, ולא מסתמך על אינטרוספקציה בלבד. עם זאת, בניגוד למבחני אינטליגנציה, התשובות אינן מדורגות באופן אובייקטיבי ויש אלמנט של מוסכמות חברתיות (פירוט על כך בהמשך).
אינטליגנציה רגשית כתכונת אישיות (Trait EI)
במאמר משנת 2000, פטרידס ופרנהם הציעו כי יש לעשות הבחנה עקרונית בין מודל היכולות למודל התכונות. אינטליגנציה רגשית תכונתית (המכונה גם חוללות עצמית רגשית, emotional self-efficacy) מוגדרת כמכלול של נטיות התנהגות ותפיסות עצמיות בנוגע ליכולת הפרט לזהות, לעבד ולעשות שימוש במידע רגשי. ההתייחסות לאינטליגנציה רגשית כאל תכונה מתבססת על הנחה שזהו פוטנציאל התנהגות שאינו בהכרח מתממש ברגע המדידה, ועל כן היא נמדדת באמצעות שאלוני דיווח עצמי, בניגוד למודל היכולות ששואף למדוד את הביטוי בפועל של נטיות התנהגות. לפיכך, החוקרים טוענים כי יש לחקור אינטליגנציה רגשית תכונתית במסגרת המחקר על אישיות (להבדיל מאינטליגנציה) . ההתייחסות לאינטליגנציה רגשית כאל תכונת אישיות מוציאה אותה ממסגרת ההתייחסות של יכולת קוגניטיבית, ויש לכך השלכות מהותיות על ניסוח ההשערות ואופן בדיקתן.
מדידת אינטליגנציה רגשית כתכונת אישיות
במהלך הזמן פותחו מבחני דיווח עצמי רבים, בין היתר שאלון ה- TEIQue (Trait Emotional Intelligence Questionnaire) שהוצע כאופרציונליזציה למודל של פטרידס ופרנהם. השאלון מורכב מ-15 תתי סולמות המאורגנים תחת ארבעה גורמים: רווחה אישית, שליטה עצמית, אמוציונאליות וחברותיות. מחקר שפורסם לאחרונה בחן את תכונותיו הפסיכומטריות של המבחן בקרב אוכלוסייה צרפתית, ומצא תמיכה לכך שהמבחן אינו מודד אינטליגנציה אלא תכונות אישיות (לא נמצא מתאם עם מבחן חשיבה לא מילולית, בעוד שנמצא קשר בין ציוני המבחן לממדי אישיות- אופטימיות, פתיחות, מוכוונות).
מודלים מעורבים לאינטליגנציה רגשית
מודלים אלה מכונים "מודלים מעורבים" מכיוון שהגדרתם את המושג מכילה הן יכולות קוגניטיביות והן תכונות אישיות, והיא מתייחסת לשילוב ביניהן כהכרחי להגדלת רווחתו האישית של הפרט.
אינטליגנציה רגשית–חברתית (בר און)
לפי גישה זו, אינטליגנציה רגשית-חברתית היא מכלול תכונות רגשיות וחברתיות הקובעות באיזו אפקטיביות אנו מבינים את עצמנו ואחרים, מביעים את עצמנו, מתקשרים עם אחרים ומתמודדים עם דרישות היומיום. המודל מציע חמישה גורמי על:
בר און סבור כי אינטליגנציה רגשית מתפתחת במהלך הזמן, וניתן לשפרה באמצעות אימון מתאים. על פי המודל, אנשים בעלי מנת משכל רגשית גבוהה יצליחו להתמודד טוב יותר עם דרישות ולחצי הסביבה, מכיוון שאינטליגנציה קוגניטיבית ואינטליגנציה רגשית תורמות באופן שווה לאינטליגנציה הכללית של האדם, שיכולה להצביע על פוטנציאל ההצלחה בחיים.
מדידת אינטליגנציה רגשית על פי המודל של בר און
ראובן בר און (2006) פיתח את מדד האינטליגנציה הרגשית הראשון שעשה שימוש במונח "מנת משכל רגשית" (Emotional Quotient). המדד נקרא Emotional Quotient Inventory (EQ-i; Bar-On, 1997). זהו מדד דיווח עצמי המעריך את חמשת המרכיבים שהוצעו על ידי המודל התאורטי. על פי בר און, מטרת המבחן אינה למדוד תכונות אישיות או יכולת קוגניטיבית, אלא להעריך את יכולתו של האדם להתמודדות מוצלחת עם דרישות הסביבה.
אינטליגנציה רגשית כמיומנות (גולמן)
על פי גולמן, המיומנויות הללו קשורות אחת לשנייה באופן היררכי: יש צורך ביכולת לזהות רגשות על מנת להשיג שליטה רגשית. אחד האספקטים של שליטה רגשית הוא היכולת להגיע למצב רגשי המעודד דחף להישגיות. שלוש היכולות הללו, כשהן מכוונות כלפי אנשים אחרים, מאפשרות לקרוא ולהשפיע באופן חיובי על רגשות הזולת, וכל ארבע היכולות הללו מגבירות את היכולת לפתח ולשמור על מערכת יחסים בין אישית. בספרו טען גולמן כי האינטליגנציה הרגשית לא נופלת בחשיבותה מהשכלית ומי שלוקה בה, מסתגל פחות טוב לסביבתו, עלול לחוות קשיי תפקוד מבחינה חברתית ואף פגיעה בקריירה.
ב-1998 גולמן פרסם ספר נוסף, בו הציע מודל אינטליגנציה רגשית שנוצר על מנת לנסות לנבא אפקטיביות והצלחה אישית במקומות עבודה ובארגונים. המודל מבוסס על מספר מיומנויות שזוהו במחקריו כמאפיינים את העובדים המצליחים ביותר. כיום המודל מציע ארבעה ממדים: מודעות עצמית, מודעות חברתית, ניהול עצמי וניהול יחסים. לפי גולמן כל אחת מהמיומנויות הרגשיות מהווה בסיס לפיתוח יכולות נלמדות אחרות חיוניות בארגון. אלו מיומנויות נלמדות ולא מולדות, שניתן לטפח ולפתח. גולמן מציע כי האדם נולד כשברשותו אינטליגנציה רגשית כללית, הקובעת את גבולות הפוטנציאל שלו ללמידת המיומנויות הרגשיות הספציפיות.
מדידת אינטליגנציה רגשית כמיומנות
על מנת להעריך את המיומנויות נעשה שימוש במתודולוגיית 360 ודיווחים עצמיים, ופותח כלי מדידה – (Emotional Competence Inventory 2.0 (ECI, שנועד למקומות עבודה וארגונים. כלי מדידה זה מכיל שני סוגי הערכה אפשריים: דיווח עצמי והערכה על ידי מדרג חיצוני כגון עמיתים או מנהלים. המבחן מודד 20 מיומנויות, המאורגנות בהתאם לארבעת הממדים שהמודל מציע. ציינון המבחן מניב שני דירוגים לכל מיומנות – דירוג עצמי ודירוג על ידי אחרים.
ביקורות על אינטליגנציה רגשית
הביקורת מגיעה משלושה מקורות עיקריים: ביקורת תאורטית על מהות המושג, ביקורת מתודולוגית על מדידתה, וביקורת אמפירית לגבי תרומתה לניבוי משתנים אחרים.
אינטליגנציה רגשית איננה סוג חדש של אינטליגנציה
ברמה האקדמית, מספר טיעונים הועלו כנגד הבסיס התאורטי של המושג. נטען כי כיום הגדרת המושג לא יציבה, ממשיכה לעבור שינויים והרחבות לעיתים תכופות, וכתוצאה מכך היא מכילה מרכיבים רבים ושונים מכדי שניתן יהיה לכללם תחת מסגרת תאורטית אחת. לוק (2005)מזכיר חלק מהמרכיבים הנכללים בהגדרות השונות, כהדגמה לכך שלא ניתן למצוא להם מכנה משותף: אינטרוספקציה, הבעה רגשית, תקשורת לא מילולית, ויסות עצמי, תכנון, הפניית קשב. ניתן לראות כי ישנם חילוקי דעות באשר למהות המושג - האם מדובר ביכולת קוגניטיבית, במיומנות שניתן לפתח, או בתכונת אישיות? Locke טוען כי אין הצדקה להגדרת המושג כסוג חדש של אינטליגנציה. לדבריו, זהו עוד מקרה של אינטליגנציה במובן המקובל של IQ, המיושמת בתחום ספציפי (רגשות) ולכן יש להגדירה כמיומנות.
הטיה תרבותית בהגדרת המושג
נטען כי ההגדרות של גולמן עבור אינטליגנציה רגשית סובלות מהטיה תרבותית. הוא מגדיר אדם בעל אינטליגנציה רגשית גבוהה בתור אדם המתנהג בהתאם לערכים ולנורמות המקובלות בחברה המערבית. לדוגמה, הוא מייחס חשיבות רבה לערכים כמו הישגיות שהם בעלי חשיבות שונה בתרבות המערבית מאשר בתרבויות אחרות. גולמן שם דגש על יכולת שליטה רגשית והיכולת לעבור ממצב רגשי אחד לשני. יש כאן הנחה הנובעת מאמונה אישית של הכותב לגבי הצורך לשלוט ברגשות ולא לאמץ אותם.
ביקורת על מדדים מבוססי יכולת קוגניטיבית
ביקורת אחת מופנית כלפי המבחנים מבוססי היכולת כדוגמת MSCEIT ולאופן הציינון שלהם. מאחר שאין תשובות נכונות אובייקטיבית לשאלות, נעשה שימוש בדירוגי מומחים ובהסכמה בין מדרגים כקריטריון לתשובה טובה. נטען כי כתוצאה משיטת ציינון זו, ייתכן שהמבחן מודד קונפורמיות ולא אינטליגנציה רגשית. ברודי (2004) טען כי בניגוד למבחני יכולת קוגניטיבית, מבחני יכולת רגשית מודדים ידע על רגשות אך לא את היכולת עצמה. המשמעות היא שגם אם אדם יודע לדווח על ההתנהגות המתאימה למצב מסוים, אין פירוש הדבר כי הוא אכן יוכל ליישם ידע זה במציאות. בנוסף, ישנם חילוקי דעות האם באמת ניתן למדוד "אינטליגנציה רגשית" נטולת הקשר, או שמא מדובר ביכולות ברמות שונות בסיטואציות שונות.
ביקורת על מדדי דיווח עצמי
קולות אחרים הושמעו כנגד רגישותם של מדדי הדיווח העצמי להטיית רצייה חברתית, קרי דפוס תשובה בו הנבחן מנסה באופן שיטתי להציג עצמו באור חיובי. נמצא כי הטיה זו מזהמת את התשובות בשאלוני אישיות, ולמעשה מתווכת את הקשרים בין מדדים שונים. כלומר, ייתכן שקשר בין משתנים לא משקף קשר אמיתי, אלא את דפוס התשובות של הנבחן שכאמור מנסה להציג עצמו באופן חיובי.
יאני סייבינן
יאני ניקנור סייבינן (בפינית: Jani Nikanor Sievinen; נולד ב-31 במרץ 1974). הוא שחיין עבר מפינלנד. הוא אלוף עולם, אלוף אירופה, שיאן עולם (החזיק בשיא העולם במשחה ל-200 מטר מעורב אישי במשך 9 שנים) וסגן אלוף אולימפי.
אינטליגנציה רגשית
ביקורת על מדדי דיווח עצמי
אחרים העלו שאלות בקשר למתאם שנמצא בין מדדי דיווח עצמי של אינטליגנציה רגשית לבין תכונות אישיות. לפי הגישה הרואה באינטליגנציה רגשית תכונת אישיות, אין בכך פסול מאחר שטבעי כי יימצא מתאם בין תכונה זו לתכונות אישיות אחרות, בייחוד כששתי המדידות מתבצעות על ידי דיווח עצמי. מאידך, נטען כי מתאם כזה מצביע על בעיה בתוקף המבנה של המושג, וספציפית, על יתירות במבנה התאורטי.
לאינטליגנציה רגשית אין ערך ניבויי משמעותי
אף על פי שהתחום הקרוי "אינטליגנציה רגשית" הניב אפיקי מחקר רבים, ביקורות רבות הופנו על ידי הקהיליה המדעית לפרשנות הפופולרית המקודמת על ידי גולמן וגורמים מסחריים אחרים. בעוד שה"זרם האקדמי" נזהר בהסקת מסקנות אודות כוחה הניבויי של האינטליגנציה הרגשית, ב"זרם המסחרי" נטענו טענות רבות שאינן מגובות על ידי מחקרים מדעיים. לדוגמה, בספרו מ-1998 גולמן טוען כי "המנהיגים האפקטיביים ביותר דומים במובן חשוב אחד: כולם בעלי רמה גבוהה של מה שמכונה אינטליגנציה רגשית... אינטליגנציה רגשית היא תנאי בל יעבור למנהיגות." לאנדי (2005) מוסיף ומזכיר כי הנתונים הגולמיים עליהם מתבססות כביכול טענות אלו, מוחזקים במאגרי מידע קנייניים, ועל כן אינם נגישים לחוקרים בלתי תלויים לצורך ניתוח ושחזור הממצאים, ואין אפשרות כלל לבחון את אמינות ההכרזות הנעשות על בסיסם.
יאני סייבינן
שיאן עולם
בתחרות שחייה (בריכה של 25 מטר) שנערכה בקואופיו, פינלנד ב-17 בינואר 1992 קבע סייבינן במשחה ל-200 מטר מעורב אישי שיא עולם חדש של 1:57.19 דקות.
אינטליגנציה רגשית
לאינטליגנציה רגשית אין ערך ניבויי משמעותי
למעשה, על פי לאנדי (2005) טרם הוכח כי לאינטליגנציה רגשית יכולת ניבוי להצלחה בלימודים ובעבודה, מעבר לניבוי שניתן להשיג כבר באמצעות מבחני IQ ומבחני אישיות. לאנדי גורס כי במחקרים בהם נמצאה תוספת משמעותית ליכולת הניבוי, הסיבה לכך היא בעיה במערך המחקר – המחקרים הללו משווים את יכולת הניבוי של אינטליגנציה רגשית לזו של מדדי אינטליגנציה או מדדי אישיות, ואף פעם לא לשניהם במקביל.
יאני סייבינן
שיאן עולם
באולימפיאדת ברצלונה (1992) סיים סייבינן במקום רביעי במשחה ל-200 מטר מעורב אישי בתוצאה של 2:01.28 דקות, כשבשלב המוקדמות הוא קבע תוצאה של 2:01.18 דקות. נוסף לכך, הוא סיים במקום 13 במשחה ל-100 מטר פרפר בתוצאה של 54.93 שניות, כשבשלב המוקדמות הוא קבע תוצאה של 54.57 שניות. הוא סיים במקום 12 במשחה שליחים 4x200 מטר חופשי, במקום 14 במשחה שליחים 4x100 מטר חופשי ובמקום 20 במשחה שליחים 4x100 מטר מעורב.
אינטליגנציה רגשית
יחסי גומלין בין אינטליגנציה רגשית לאינטליגנציה קוגניטיבית בבדיקת ביצועים בעבודה
מחקרים שבדקו אינטליגנציה רגשית וביצועים במילוי דרישות תפקיד בעבודה מראים ממצאים מעורבים: בחלק מהמחקרים נמצא קשר חיובי ובחלקם לא נמצא קשר, או נמצא קשר שאינו עקבי. סקירת המחקרים הובילה את החוקרים קוטה ומיינרס (2006) להציע הצעה של מודל מפצה בין אינטליגנציה רגשית לבין אינטליגנציה קוגניטיבית, באופן שבו הקשר שבין ביצועים בעבודה לבין אינטליגנציה רגשית הופך לחיובי יותר ככל שרמת האינטליגנציה הקוגניטיבית של האדם יורדת. תוצאות המחקר שלהם הראו אכן כי קיים יחס מפצה: מועסקים עם IQ נמוך מבצעים טוב יותר ומעורבים בהתנהגות אזרחית כלפי הארגון בתדירות גבוהה יותר, ככל שה-EQ שלהם גבוה יותר. תוצאות אלה ניתן להסביר בכמה אופנים: - ייתכן והמועסקים הגבוהים ב-EQ והנמוכים ב-IQ קוראים את ההתנהגות של הסובבים אותם, דבר המשפר את התיאום ואת התפקוד הבינאישי וכך מעלה את ביצוע העבודה. - ייתכן ואותם מועסקים מביעים יותר רגשות כנים, וכך הם בונים מערכות יחסים חזקות יותר, וזוכים ליותר הנחיות ותמיכה חברתית וכך מעלים את ביצוע העבודה. - או שאולי הם מצליחים לנהל טוב יותר את הרגשות שלהם עצמם, ובאופן זה מעלים את ביצועי העבודה.
יאני סייבינן
שיאן עולם
במשך שלושה שבועות, 22 בינואר - 10 בפברואר בשנת 1993, ב-3 תחרויות שונות (בריכה של 25 מטר) שנערכו בפינלנד, בפריז ובמאלמו שיפר סייבינן במשחה ל-200 מטר מעורב אישי את שיאו העולמי 3 פעמים והעמיד אותו לבסוף על תוצאה של 1:55.59 דקות. נוסף לכך, התחרות שנערכה במאלמו הוא קבע במשחה ל-400 מטר מעורב אישי שיא עולם חדש של 4:07.10 דקות.
אינטליגנציה רגשית
יחסי גומלין בין אינטליגנציה רגשית לאינטליגנציה קוגניטיבית בבדיקת ביצועים בעבודה
מכל מקום, מחקר זה מראה כי ארגונים יכולים להצליח גם אם הם מושכים אליהם ומצליחים לשמור על מועסקים שהם בעלי אינטליגנציה רגשית גבוהה. בנוסף, מחקר זה מראה כי מעבר לדיון לגבי הגדרת האינטליגנציה הרגשית ומקומה ביחס לאינטליגנציה הקוגניטיבית, יכולים להתקיים בין שני סוגי היכולות הללו קשרים מורכבים. ישנה צפייה כי מחקר עתידי ימצא את הקשר בין אינטליגנציה רגשית לקוגניטיבית.
יאני סייבינן
אלוף אירופה
באליפות אירופה בשחייה שנערכה בשפילד, אנגליה אותה שנה זכה סייבינן בשתי מדליות, זהב וכסף. מדליית זהב במשחה ל-200 מטר מעורב אישי בתוצאה של 1:59.50 דקות, 14 מאיות השנייה איטי משיא העולם ומדליית כסף בתוצאה של 4:15.51 דקות.
אינטליגנציה רגשית
הקשר שבין מחוננות לאינטליגנציה הרגשית
כאשר מורים בבתי הספר משלבים בתוכנית הלימודים גם לימודי חברה והבעת רגשות, להתנהגותם של התלמידים ולציונם תהיה השתפרות משמעותית (הרפז, 2007, ולטר וסט, 2013). במחקרים שנערכו נמצא כי קיים קשר בין מחוננים ללא מחוננים ברמת האינטליגנציה הרגשית. צעירים בעלי אינטליגנציה רגשית גבוהה, הם בסבירות גבוהה יותר מאחרים לתפקוד לימודי טוב יותר בבית הספר. בפועל, האינטליגנציה הרגשית גבוהה יותר בקרב המחוננים, אך כאשר נתבקשו להעיד על עצמם היא נמצאה דווקא נמוכה יותר (שני-צינוביץ' וזיידנר, 2002).
יאני סייבינן
אלוף אירופה
בתחרות שחייה (בריכה של 25 מטר) שנערכה בקואופיו ב-21 באפריל 1994 שיפר סייבינן במשחה ל-200 מטר מעורב אישי את שיאו העולמי (1:54.65 דקות), שיא זה הושווה לאחר 6 שנים על ידי אטילה צ'נה מהונגריה (1:54.65 דקות) ונישבר לאחר 10 שנים על ידי ג'ורג' בוול מטרינידד וטובגו (1:53.93 דקות).
אינטליגנציה רגשית
הקשר שבין מחוננות לאינטליגנציה הרגשית
בנוסף, בעלי אינטליגנציה רגשית גבוהה הם בסבירות גבוהה יותר מאחרים לחוות בריאות נפשית, הסתגלות חברתית ותפקוד אקדמאי טוב.
יאני סייבינן
אלוף עולם
באליפות העולם בשחייה שנערכה ברומא, איטליה בספטמבר אותה שנה זכה סייבינן בשתי מדליות, זהב וכסף. מדליית זהב במשחה ל-200 מטר מעורב אישי בשיא עולם חדש של 1:58.16 דקות, לפני גרג בורג'ס מארצות הברית (2:00.86 דקות) ואטילה צנה מהונגריה (2:01.84 דקות), הוא שיפר את השיא בן ה-3 שנים וחצי של תמאש דארני מהונגריה שעמד על 1:59.36 דקות. שיא זה החזיק מעמד כ-9 שנים ונשבר על ידי מייקל פלפס מארצות הברית (1:57.94 דקות). מדליית כסף במשחה ל-400 מטר מעורב אישי בתוצאה של 4:13.29 דקות, אחרי טום דולאן שקבע שיא עולם חדש של 4:12.30 דקות ולפני אריק ניימסניק (4:15.69 דקות) שניהם מארצות הברית.
אינטליגנציה רגשית
הקשר שבין מחוננות לאינטליגנציה הרגשית
לעומת זאת, בעלי אינטליגנציה רגשית נמוכה, יגיעו להישגים אקדמאים נמוכים, אלימות, שימוש בסמים ובאלכוהול, דיכאון וחרדה.
יאני סייבינן
אלוף עולם
באליפות אירופה בשחייה שנערכה בווינה, אוסטריה בשנת 1995 זכה סייבינן ב-3 מדליות זהב, במשחה ל-200 מטר חופשי בתוצאה של 1:48.98 דקות, במשחה ל-200 מטר מעורב אישי בתוצאה של 1:58.61 דקות ובמשחה ל-400 מטר מעורב אישי בתוצאה של 4:14.75 דקות.
אינטליגנציה רגשית
שיפור האינטליגנציה הרגשית
לאינטליגנציה רגשית יש יכולת לתת לאדם פתרונות להתמודד עם הרבה סוגים של משברים בחייו האישיים והחיצונים, כלכלי וחברתי (אלפמבוים, 2010). אף על פי שאינטליגנציה רגשית היא יכולת מולדת, יש הטוענים כי ניתן לשפרה על ידי מתן אפשרויות הבעה רגשית לילדים בגיל הרך. ניתן להראות להם שגם מבוגרים מרגישים, לתת לגיטימציה להבעת רגשות, ולפתח אצלם מודעות לרגשות הזולת. דרך נוספת היא השמעת סיפורים ושירים התורמים לטיפוח הרגשי, ועוזרים בזיהוי ובהבנת התהליכים הרגשיים אצלם ואצל זולתם. בתוך כך, נוצרת אצל הילדים מודעות להבחנה בין הרגש לבין מעשה, שעליו לקבל אחריות על עשייתו. בכך מתבהרים לילדים כללים וגבולות התנהגות (מורשת, 2006).
יאני סייבינן
אלוף עולם
בתחרות שחייה (בריכה של 25 מטר) שנערכה בלפינרנטה, פינלנד ב-20 בינואר 1996 שיפר סייבינן במשחה ל-400 מטר מעורב את שיאו העולמי והעמיד אותו על תוצאה של 4:06.03 דקות.
באליפות אירופה בשחייה שנערכה בסביליה, ספרד בשנת 1997 זכה סייבינן במדליית ארד במשחה ל-200 מטר מעורב אישי בתוצאה של 2:02.12 דקות. נוסף לכך, הוא סיים במקום שביעי במשחה ל-400 מטר מעורב אישי בתוצאה של 4:24.59 דקות.
באליפות אירופה בשחייה שנערכה באיסטנבול, טורקיה בשנת 1999 זכה סייבינן במדליית ארד במשחה ל-200 מטר מעורב אישי בתוצאה של 2:02.11 דקות.
באליפות העולם בשחייה (בריכת 25 מטר) שנערכה באתונה, יוון במרץ 2000 זכה סייבינן ב-3 מדליות, 2 זהב ו-1 כסף. מדליות זהב במשחה ל-200 מטר מעורב אישי בתוצאה של 1:56.27 דקות, לפני ג'יימס היקמן מבריטניה (1:56.86 דקות) ומאסימיליאנו רוסולינו מאיטליה (1:58.05 דקות) ובמשחה ל-400 מטר מעורב אישי בתוצאה של 4:09.54 דקות, לפני טרנס פרקין מדרום אפריקה (4:10.56 דקות) ומיקי חליקה מישראל (4:10.90 דקות). מדליית כסף במשחה ל-100 מטר מעורב אישי בתוצאה של 54.08 שניות, אחרי ניל ווקר מארצות הברית שקבע שיא עולם חדש של 52.79 שניות ולפני ג'יימס היקמן (54.38 שניות).
באולימפיאדת סידני (2000) סיים סייבינן במקום שמיני במשחה ל-200 מטר מעורב אישי בתוצאה של 2:02.49 דקות ובמקום 27 במשחה ל-400 מטר מעורב אישי בתוצאה של 4:25.16 דקות.
באליפות אירופה בשחייה שנערכה בברלין, גרמניה בשנת 2002 זכה סייבינן במדליית זהב במשחה ל-200 מטר מעורב אישי בתוצאה של 1:59.30 דקות.
באליפות אירופה בשחייה שנערכה במדריד, ספרד במאי 2004 זכה סייבינן במדליית כסף במשחה ל-200 מטר מעורב אישי בתוצאה של 2:00.43 דקות.
באולימפיאדת אתונה (2004) סיים סייבינן במקום 20 במשחה ל-200 מטר מעורב אישי בתוצאה של 2:02.79 דקות ובמקום 11 במשחה שליחים 4x100 מטר מעורב בתוצאה של 3:41.64 דקות, הוא שחה את סגנון הגב בתוצאה של 56.84 שניות.
החוקה הפדרלית של אוסטריה
החוקה הפדרלית של אוסטריה (בגרמנית: Österreichische Bundesverfassung) הוא הגוף של כל המשפט החוקתי של הרפובליקה של אוסטריה. החלק המרכזי הוא החוק הפדרלי (Bundes-Verfassungsgesetz או בקיצור B-VG) שכולל את ההוראות החוקתיות החשובות ביותר.
מלבד B-VG, יש גם מספר גדול של חוקים מעשיים (בגרמנית Bundesverfassungsgesetze או בקיצור BVG), הוראות ותקנות (Verfassungsbestimmung). לדוגמה: VG אינה כוללת מגילת זכויות, אבל כולל סעיפים הנוגעים לחירויות אזרחיות והן מפוזרות בין חוקים שונים. עם הזמן, ה-B-VG וגם המשפט החוקתי עבר תיקונים ועדכונים רבים.
היסטוריה
לקראת סוף המאה ה-18 קרו שני אירועים שהשפיעו גם ברמה מקומית וגם ברמה עולמית: הכרזת העצמאות של ארצות-הברית ב-1776 וקבלתה של החוקה האמריקנית ב-1787 והמפכה הצרפתית בשנת 1789. מהפכות שהתרחשו ברחבי אירופה במשך 50 שנה מאז המהפכה הצרפתית השפיעו על המונרכיה האוסטרית יחד עם כישלונות במלחמת קרים ובמלחמת איטליה.
מחצית השנייה של המאה ה-19 באוסטריה מתאפיינת בלחצים פנימיים ובשינוים שנעשו בחוקות:
במקור, ה-B-VG הייתה באופייה מאוד פרלמנטרית. הפרלמנט הפדרלי מורכב משני בתים, המועצה הלאומית ואת המועצה הפדרלית. האחריות ליישום החוק הייתה על ראש הממשלה, שנבחר על ידי המועצה הלאומית. נשיא הרפובליקה נבחר על ידי שני הבתים ונקבע שיעמוד בראש המדינה.
בשנת 1929 הועבר התיקון המשמעותי בחוקה הנוגע להרחבת סמכויותיו של הנשיא: הנשיא ייבחר ישירות על ידי העם ולא על ידי חברי בית המחוקקים. לנשיא תוקנה הסמכות לפזר את הפרלמנט, כוח שלרוב לא ניתן לראש מדינה ברפובליקות פרלמנטריות. כמו כן, לנשיא תהיה סמכות למנות קנצלר ואת והקבינט. אף על פי שסמכויות אלה דומות לסמכויותיו של נשיא ארה " ב, בפועל הוא פעל בעצתו של הקנצלר. זה נועד להגביל את גודל כוחו של המנהיג ונועד גם לפייס תנועות סוציאל-דמוקרטיות (כגון Heimwehr, או מאוחר יותר את Ostmärkische Sturmscharen את הסוציאל-דמוקרטית Republikanischer Schutzbund) ששגשגו באוסטריה באותו זמן.
בשנת 1934, בעקבות שנים של מאבק פוליטי אלים החלה שחיקה הדרגתית של שלטון החוק (בשנים אלה המפלגה השלטת הייתה מפלגת הנוצרים סוציאליסטיים ונוצר מצב של אוסטרופשיזם - שלטון בעל סממנים פשיסטיים שהיה בתוקף עד סיפוחה של אוסטריה לגרמניה הנאצית ב-1938, שאז חדלה להתקיים כמדינה ריבונית. החוקה של אוסטריה חזרה לתוקפה רק ב-1 במאי 1945 לאחר סיום הסיפוח. השינויים שנחקקו ב-1929 לא בוטלו ותקפים עד היום.
המבנה המדיני
אוכלוסיית אוסטריה מונה כ-8.6 מיליון אנשים מגוונת אתנית ותרבותית. חמישית מכלל האוכלוסייה מרוכזים בעיר וינה ובפרבריה, עם זאת, האומה, באופן טבעי, מאופיינת בשוני כלכלי ותרבותי בכל רחבי הרפובליקה. אוסטריה נחשבת כפדרציה המורכבת מתשע מדינות פדרליות "עצמאיות" (Landtage): לכל אחת מהמדינות האלה יש חוקה מדינתית בעלת אופי רפובליקני הפועלים לפי עקרונות של דמוקרטיה ייצוגית. חוקות מדינתיות מגדירות אותן כדמוקרטיות עם בית מחוקקים חד-ביתי; לכל מדינה יש בית המחוקקים הנבחר על סמך רוב קולות וקבינט הנבחר על ידי המחוקק. החוקה הפדרלית מגדירה את אוסטריה כדמוקרטיה פרלמנטרית עם הפרדת רשויות ברורה. ההבדל הגדול הוא שבפועל למדינות באוסטריה יש מעט אוטונומיה להחליט עצמאית בכל הנוגע ל:מדיניות החוץ, משפט פלילי, דיני תאגידים, חקיקה כלכלית, חינוך, אקדמיה, רווחה, תקשורת ובריאות. כל אלה הם באחריותו של הממשל המרכזי הפדרלי. זה נכון גם בנוגע לתחום השיפוט שכולו פדרלי ולא מדינתי, בניגוד לארצות הברית שבה בכל מדינה יש מערכת משפטית נפרדת בנוסף לפדרלית.
הרשות המחוקקת
הפרלמנט הפדרלי החליף ב-1920 את הסמכות החוקתית שעד אז הייתה בידי הקיסר. הפרלמנט מורכב משני בתים: במועצה הלאומית (Nationalrat) נבחרים 183 חברים ברוב קולות ישירות על ידי העם (כפי שמפורט בסעיף 26 בחוקה) תוך עקרון של ייצוג יחסי ובמועצה הפדרלית (Bundesrat) יושבים נציגים (המספר משתנה לפי מפקד אוכלוסין שנערך לפי פקודת הנשיא) שנבחרו על ידי תשעה מחוקקים של מדינות לפי חוק הקצאת מושבים ביחס לגודל האוכלוסייה בכל מדינה, גודל האוכלוסייה (המדינה הגדולה ביותר זכאית לשנים עשר חברים, כאשר כל מדינה מיוצגת לפחות משלושה נציגים). נשיא הרפובליקה נבחר ישירות על ידי העם והוא זה שמרכיב את הממשלה. בניגוד לתהליך הצעת חוק כפי שמתקיים בקונגרס של ארה "ב בו שני בתי הנבחרים יכולים להציע חוקים, באוסטריה - רק המועצה הלאומית רשאית להציע הצעות חוק ונדרש אישור מהמועצה הפדרלית להצעות אלה. אם המועצה הפדרלית מאשרת את הצעת החוק, או פשוט לא עושה כלום במשך תקופה של שמונה שבועות, אז החוק מאושר. הצעות חוק שמאושרות על ידי שתי המועצות (או כאלה שמאושרות במועצה הלאומית וזוכות להתעלמות מהמועצה הפדרלית) מועברות לאישורו של הנשיא ונחתמות בידי ראש הממשלה. הנשיא אינו יכול להטיל וטו וחתימתו היא הליך טכני-פורמלי כדי להראות שהחוק עבר על פי ההליך שנקבע בחוקה. כמו כן, הנשיא אפילו אינו רשאי לסרב לחתום; ניתן להטיל וטו אם היה פגם בתהליך של הצעת החוק, לא במהותו, מהווה הפרה של חוק יסוד. בסמכותו הבלעדית של בית המשפט החוקתי לדון בהפרה חוקתית מסוג זה. כל חוק חייב להתפרסם תחת העיקרון של מדינת חוק.
אם הצעת החוק לא גורמת לשינוי בחוקה ולא מצמצמת את סמכויותיה של הרשות המחוקקת, המועצה הלאומית יכולה לאשר את הצעת החוק גם אם המועצה הפדרלית דוחה אותו. מסיבה זו, למועצה הפדרלית אין כמעט שום כוח אמיתי כדי למנוע את אישור החקיקה, כיוון שהמועצה הלאומית מסוגלת לעקוף את ההתנגדות בקלות רבה. בעניין זה, ניתן להשוות את המועצה הפדרלית לבית הלורדים הבריטי : זהו גוף המסוגל לעכב אבל בדרך כלל לא מבטל הצעות חוק. בזמן שבבית הלורדים משהים מדי פעם את האישור, המועצה הפדרלית, לעומת זאת, כמעט אף פעם לא עושה זאת. כיוון שהמפלגות המרכיבות את המועצה הלאומית הן גם הרוב במועצה הפדרלית כך המועצה הפדרלית נותנת אישור לכל מה שמתקבל במועצה הלאומית.
הרשות המבצעת
באופן מעשי, הקבינט הפדרלי אינו כפוף לרשות המחוקקת (למעט תנועה של גינוי), גוף זה כמעט משותק לגמרי ללא תמיכה פעילה של המועצה הלאומית. הסכם חוקתי מונע מהנשיא לנצל את כוחו כדי לפזר את המועצה הלאומית, הנשיא אינו יכול להכפיף את הרשות המחוקקת לעשות כרצונו, והקבינט כפוף בכל דבר לאישורה של המועצה הלאומית. הרכב הקבינט משקף את תוצאות הבחירות של המועצה הלאומית יותר מאשר את תוצאות הבחירות לנשיאות. לאחר הבחירות, הנשיא מבקש מראש המפלגה החזקה ביותר להפוך לראש הממשלה ולהרכיב ממשלה. מאחר שמנהיג מפלגה זה, לכל דבר ועניין, צריך רוב במועצה הלאומית, הוא בדרך כלל יבקש להקים קואליציה עם עוד מפלגת אחת או עם כמה מפלגות. הקואליציה אז מסכימה על רשימת השרים שהם לרוב בכירי המפלגות. אם מפלגה מחזיקה ברוב המושבים במועצה הלאומית בעצמה אז אין צורך להרכיב קואליציה. זה כבר קרה בעבר, אבל, בשל המספר ההולך וגדל של מפלגות פוליטיות באוסטריה וגם בשל מערכת של ייצוג יחסי מצב כזה של מפלגה שלטת אחת לא סביר שיקרה בהווה. ראש הממשלה לעתיד מגיש את הרשימה לאישורו של הנשיא; הנשיא בדרך כלל מאמץ אותה, אף על פי שיש כבר לפחות מקרה אחד בהיסטוריה שבו הנשיא סירב למינוי שר. לנשיא שמורה הזכות לפזר את הממשלה, או לפטר שרים מסוימים לפי בקשתו של ראש הממשלה. המועצה הלאומית יכולה להתפזר בכל רגע נתון וללכת לבחירות חדשות אף על פי שהיא נבחרת לתקופה של חמש שנים.
תפקידו הכפול של ראש הממשלה כראש הרשות המבצעת וכנציג המפלגה החזקה המקושרת לרשות המחוקקת מאפשר לו הרבה יותר סמכות וכוח מאשר לנשיא. וכך, השליט בפועל באוסטריה הוא ראש הממשלה ושריו ונשיא הרפובליקה הוא יותר דמות ייצוגית מאשר שלטת. נשיאים במידה רבה מרוצים מתפקידם הייצוגי וכך נשארים מרוחקים מ"להתלכלך" בפוליטיקה. עם זאת, ישנם נשיאים לדוגמה: הנשיא לשעבר, היינץ פישר שמפעם לפעם היה מגיב על סוגיות פוליטיות.
ביקורת משפטית ומנהלית
הסמכות השיפוטית המדינתית והפדרלית, בפרט אחריות על ביקורת שיפוטית על משפט מנהלי, מוטלת על מערכת המשפט המנהלי והחוקתי, שמורכב מבית המשפט לחוקה ובית המשפט המנהלי.
בית המשפט לחוקה בוחן את חוקתיות של חוקים שהתקבלו בפרלמנט, את חוקיותן של תקנות פדרליות שנחקקו על ידי השרים ועל -ידי רשויות מנהליות אחרות והפרה של זכויות חוקתיות של אנשים באמצעות החלטות של בתי משפט השלום. הוא גם דן במחלוקות בין הפדרציה לבין המדינות החברות, דן במחלוקות בין בתי משפט אחרים ודן במקרים בהם מוגש כתבי אישום נגד בכירים בממשלה (ובמקרה כזה, מתפקד כבית משפט מדינתי). רק לבית המשפט לחוקה יש סמכות לפסול חוקים.
בית המשפט המנהלי דן בכל המקרים בהם מעורבים פקידי ציבור או גופים ציבוריים שאינם בסמכותו של בית המשפט לחוקה.
בשנים האחרונות, נעשו שינויים בסעיף (4)133 בחוקה שמתייחס למקרים בהם דן בית המשפט המנהלי ועל פיקוח על הרשויות המנהליות. השינוי החשוב ביותר הוא בתי משפט מנהליים עצמאיים של המדינות (Länder) שהחליטו לדון בהליכים הנוגעים להפרות מנהליות כמו גם במקרים של ניצול לרעה של סמכות. בתי משפט אחרים דנים בחוק המיסים (Unabhängiger Finanzsenat- UFS), בעניינים הנוגעים לאיכות הסביבה (Unabhängiger Umweltsenat) ובנושאים הנוגעים לתקשורת (Unabhängiger Bundeskommunikationssenat). אף על פי שרשמית כל בתי דין האלה הם חלק מארגון מנהלי, לחבריהם יש ערבויות לעצמאות שיפוטית וניתן לערער על פסקי הדין שלהם בפני בית המשפט המנהלי או החוקתי. בשנת 2014, הוחלט על 11 בתי משפט מנהליים: אחד בכל מדינה ושניים ברמה פדרלית (Bundesverwaltungsgericht, Bundesfinanzgericht).
אוסטריה הייתה הראשונה בעולם להפעיל ביקורת שיפוטית. החוק חוקק ב-1919 ובסמכותו ניתן לשנות את החוקים של מדינות פדרליות. אחרי שאומצה החוקה החדשה בשנת 1920, ניתן היה גם לשנות את חוקי המדינה. לאחר מלחמת העולם השנייה, מדינות רבות באירופה אימצו את מערכת ביקורת שיפוטית של אוסטריה.
הרשות השופטת
בנוסף למערכת בתי משפט מנהליים וחוקתיים ישנה גם מערכת בתי משפט אזרחיים ופליליים.
בבית המשפט האזרחי דנים במקרים של הפרות חוזה ודיני נזיקין בהם המואשם והנאשם הם אזרחים פרטיים או תאגידים. כיוון שמערכת המשפט באוסטריה מבוססת על זו של האימפריה הרומית, בתי דין אלה אינם דנים בתביעות אזרחים נגד הפדרציה והמדינות אלא רק מה שבתחום המשפט האזרחי.
רוב המקרים נדונים בבתי המשפט המחוזיים (Bezirksgericht). בתי דין אזוריים (Landesgericht) משמשים גם כבתי משפט לערעורים ובית המשפט העליון משמש כאינסטנציה הגבוהה ביותר. גם במקרים חמורים שנדונים תחילה בבתי הדין האזוריים ובבתי דין אזוריים לערעורים (Oberlandesgericht), בית המשפט העליון הוא גם המקום האחרון בו ניתן לדון באותו מקרה.
בשונה ממערכות משפט אחרות, כגון זו של בית המשפט הפדרלי בארצות הברית, לצדדים יש זכות חוקתית לערעור. אף על פי שהגישה לבית המשפט העליון מוגבלת רק לעניינים בעלי חשיבות רבה, הוא לא יכול לסרב לדון בהחלטות של בתי הדין הכפופים לו.
זכויות האדם והאזרח
כותבי החוקה ב-1920 לא הצליחו להסכים על רשימת זכויות אזרחיות ולכן הסתמכו על הצו מ-1867. כיום, אוסטריה חתומה על האמנה האירופית לזכויות האדם שמיושמת כחוק ישיר.
בהתחשב בעובדה שהמשפט החוקתי החל לפרש את B-VG באופן שוויוני וגם את שאר זכויות חוקתיות בהרחבה, לפחות מאז תחילת 1980, זכויות האזרח הם, ככלל, יחסית מוגנים היטב.
איזונים ובלמים נוספים של הפרלמנט
בנוסף ליכולת לחוקק, לחברי שני הבתים של הפרלמנט יש סמכות להדיח את הנשיא באחד משני אופנים: העמדה לדין לפני בית המשפט החוקתי שמשמש כבית משפט המדינה או הכרזה על משאל עם כדי להפסיק את כהונתו של אותו נשיא. זה נעשה רק בשעת חירום באמצעות תהליך המורכב משני שלבים: ראשית, המועצה הלאומית תבקש מהנשיא להתפטר או להיות נתון לתוצאות של משאל העם, ואז חברי המועצה הלאומית בשיתוף עם המועצה הפדרלית יקימו מועצה לאומית מאוחדת ויחליטו על המשך צעדיה. אם הוחלט ללכת על משאל עם ורוב העם מצביע על השארתו של הנשיא בתפקידו, במקרה כזה, הנשיא נבחר מחדש לקדנציה לעוד שש-שנים באופן אוטומטי (אף על פי שהוא עדיין לא מורשת לכהן מעבר ל-12 שנים רצופות); המועצה הלאומית תפוזר ויתקיימו בחירות כלליות חדשות.
הנשיא גם רשאי לפזר את המועצה הלאומית, אבל רק פעם אחת במהלך כהונתו. הנשיא אינו יכול להטיל וטו על חוקים מסוימים: לא משנה עד כמה הוא מתנגד אליהם בתוקף או מאמין שחוק מסוים מנוגד לחוקה; כל מה שהוא יכול לעשות זה לאיים לפטר את הממשלה או לפזר את המועצה הלאומית לפני שהחוק מועבר באופן סופי.
ביקורת והצעות לרפורמה
כנראה הפן הבעייתי והיוצא דופן של המשפט החוקתי האוסטרי הוא הקלות היחסית שבה ניתן לשנותו, בשילוב העובדה כי תיקון בסעיפי החוקה לא צריך להיות משולב בתוך הטקסט הראשי של ה-B-VG, אבל תיקון זה יכול להופיע כחוק נפרד, או כסעיף בכל חוק והוא יצוין באופן בשבו כתובים הסעיפים בחוקה (Verfassungsbestimmung).
בפועל, כל מה שדרוש הוא רוב של שני שלישים במועצה הלאומית. רק במקרה של שינוי מהותי (Gesamtänderung) של החוקה נעשה משאל עם. לדוגמה: על מנת להחליט אם להיצטרף לאיחוד האירופי ב-1995 הועבר משאל עם.
במהלך השנים, מערכת החקיקה כוללת אלפי סעיפים המפוזרים בחוקים שונים. הסיבה לכך היא שבתקופות בהן הקואליציה החזיקה בשני שלישים מהמושבים במועצה הלאומית (כגון בין 1945–1966, 1986-1994, 1995-1999, 2007-2008), חוקים אשר נחשבו "לבעייתיים מבחינת החוקה" נחקקו כמו שנחקקים חוקים של חוקה, וכך הגנו עליהם מפני ביקורת של בית המשפט החוקתי. למותר לציין, שבית המשפט החוקתי אינו מאשר זאת והצהיר, שבעתיד, ניתן יהיה להחשיב חוקים אלה כשינויים מהותיים של החוקה ולחייב במשאל עם.
בין 2003 ל-2005, הוועידה החוקתית (Österreich Konvent), הכוללת נציגים של כל המפלגות, נציגים של כל השכבות בממשלה, ונציגי קבוצות שונות המרכיבות את החברה האוסטרית התכנסו כדי לדון האם ואיך ניתן לעשות רפורמה לחוקה. לא היה קונצנזוס כללי על הטיוטה של החוקה החדשה. ואפילו הנקודות בעלות חשיבות משנית שעליהם כן הוסכם - טרם מיושמות.
סבטון
סבטון (Sabaton) היא להקת פאוור מטאל שוודית, המחזיקה בתואר "האמן השוודי הנמכר ביותר לשנת 2012". הלהקה ידועה בשיריה, שעוסקים כמעט כולם במלחמות והיסטוריה צבאית.
ביוגרפיה
הלהקה הוקמה בשנת 1999 ובשנת 2000 הוציאה תקליט-דמו בשם Fist For Fight (שלאחר מכן הופץ כדיסק שני ביחד עם אלבומם השלישי Metalizer)
ב-2002 הלהקה הקליטה את אלבומה הראשון, Metalizer, אך עקב סכסוך עם חברת התקליטים האלבום אינו שוחרר באותה עת אלא חמש שנים לאחר מכן ב-2007.
לאחר שחתמו עם חברת התקליטים Sound Pollution/Black Lodge, הוציאה סבטון בשנת 2005 את אלבומה Primo Victoria - אלבום קונספט המספר על מלחמות מהמאה ה-20. דוגמאות לשירים מאלבום זה הם Stalingrad - המתאר את הקרב על סטאלינגרד מנקודת מבט של חייל בצבא הסובייטי הרואה את חבריו מתים בקור), Primo Victoria - שיר הנושא של האלבום המתאר את הפלישה לנורמנדי ו-Counterstrike - שיר המתאר את מלחמת ששת הימים מנקודת מבט פרו-ישראלית ומפאר את ניצחונה של ישראל.
בשנת 2006, שנה לאחר צאת אלבומם הראשון, יצא האלבום השני Attero Dominatus שהמשיך באותו הקו של מלחמות המאה ה-20.
בשנת 2007 הוציאה הלהקה את האלבום Metalizer, שכאמור הוקלט עוד בשנת 2002 אך מסיבות לא ברורות לא יצא עד אז.
ביוני 2008 יצא האלבום The Art Of War, הממשיך את הקונספט המלחמתי. שם האלבום (ושיר הנושא) מתייחסים לספר אמנות המלחמה של סון טסו. כמו כן ציטוטים מהספר מובאים בתחילת השירים.
ב-21 במאי 2010, יצא אלבומם החמישי (לא כולל דמואים ואוספים) Coat of Arms. באלבום זה כל השירים מתייחסים למלחמת העולם השנייה, למעט השיר האחרון Metal Ripper אשר מהווה מחווה לעולם המטאל בסגנון Metal Crüe ו-Metal Machine מהאלבומים הקודמים.
הווידאו קליפ הראשון של הלהקה (בהשתתפות שחקן הקולנוע פיטר סטורמר) היה לשיר Uprising מתוך Coat of Arms ויצא לאור ב-1 באוגוסט 2010. וידאו קליפ נוסף, הפעם לשיר Screaming Eagles יצא ב-25 במאי באותה שנה.
הלהקה הופיעה בפעם הראשונה בישראל בספטמבר 2008 כחלק מסיבוב ההופעות של The Art Of War. הופעה נוספת של הלהקה בישראל התקיימה ב-27 באוגוסט 2010. הופעה זו פתחה את מסע ההופעות של אלבומם החדש Coat of Arms, המכונה World War Tour 2010.
ב-24 בספטמבר 2010 יצאו גרסאות מחודשות של ארבעת האלבומים הראשונים של הלהקה שכללו גם שירי בונוס שהוקלטו במיוחד להוצאה המחודשת.
בניגוד ללהקות רבות אחרות, במהלך 11 השנים הראשונות (1999–2010) סבטון לא ביצעו סיבובי הופעות באמריקה, אלא נשארו בגבולות אירופה בלבד (למעט מס' מצומצם של הופעות בישראל וקפריסין). בשנת 2011 קיימו סבטון לראשונה הופעות בצפון אמריקה כחלק מסיבוב ההופעות World War Tour.
ב-5 באוגוסט 2011 שוחרר אלבום הופעה בשם "Battle Of The Baltic Seas" שמכיל הופעה של הלהקה מדצמבר 2010.
ב-23 במאי 2012, הוציאה הלהקה את אלבומה השביעי, Carolus Rex. ההקלטות החלו בינואר באותה שנה. האלבום, בניגוד לאלבומים הקודמים של הלהקה שעסקו במלחמות מודרניות, עוסק במלחמות קרל השנים עשר מהמאה ה-17.
ב-19 באוגוסט 2016 סבטון הוציאו את אלבומם השמיני, The Last Stand.
ביולי 2019 יצא אלבומה התשיעי של הלהקה, The Great War שעוסק כולו במלחמת העולם הראשונה.
במרץ 2022 הלהקה הוציאה את אלבומה העשירי, The War to End All Wars. גם אלבום זה עוסק במלחמת העולם הראשונה.
תוכן לירי
כאמור, כמעט כל השירים של סבטון עוסקים במלחמות. הסיבה העיקרית לכך, לדברי בסיסט הלהקה, היא שסבטון רצו לכתוב על נושא שמשותף לכל בני האדם בעולם ושני הנושאים היחידים שהם מצאו היו דת ומלחמות. לכן החליטו סבטון שכל הליריקה של השירים שלהם תתרכז במלחמות. עם זאת, הלהקה מדגישה שאינה להקה פוליטית.
המלחמות העיקריות בהן עוסקים סבטון הן מלחמות המאה העשרים כשבראשן מלחמת העולם השנייה. בין השאר שירי סבטון עוסקים במלחמת העולם הראשונה, מלחמת פוקלנד, מלחמת ששת הימים, מלחמת המפרץ, מלחמת עיראק, מלחמת וייטנאם מלחמות האימפריה השוודית ועוד. חשוב לציין שהשירים עוסקים לא רק במלחמות עצמן אלא גם בקרבות (כמו קרב סטלינגרד או קרב גליפולי), ביחידות (לדוגמה השיר Aces in Exile העוסק בטייסים הזרים במהלך הקרב על בריטניה) ואף באנשים ומחתרות (כמו סימו האוהא, המחתרת הפולנית ותנועת ההתנגדות הנורווגית בזמן מלחמת העולם השנייה).
השירים הבודדים של סבטון שאינם עוסקים במלחמות מספרים בעיקר על אחוות המטאל, בדומה ללהקות פאוור מטאל רבות אחרות.
סבטון גם ביצעו גרסת כיסוי לשיר Jawbreaker של ג'ודס פריסט, וגרסת כיסוי לשיר "In The Army Now", של להקת "בולנד & בולנד".
סגנון מוזיקלי
לרוב, סבטון נחשבת ללהקת פאוור מטאל, הן על ידי מבקרי מוזיקה והן על ידי הקהל הרחב. הלהקה אף נחשבת ל"כוח מרכזי בתחום הפאוור מטאל". עם זאת, הלהקה דחתה באופן מסורתי את המונח והם רואים את המוזיקה שלהם כצורה ייחודית של הבי מטאל. בסיסט הלהקה אמר בראיון: "אני לא חושב שאפשר לסווג את סבטון רק כפאוור מטאל, מכיוון ששתי התכונות העיקריות של פאוור מטאל הן שירה גבוהה וליריקה הסובבת סביב פנטזיה, ולסבטון אין אף אחת מהן". סולן הלהקה ברודן אמר גם הצהרות דומות לגבי ההבדל בין השירה הנמוכה יותר של סבטון לשירה הגבוהה של הפאוור מטאל המסורתי.
טייסי השחקים
טייסי השחקים (באנגלית: Twelve O'clock High) הוא סרט מלחמה אמריקאי משנת 1949 על טייסת מפציצים אמריקאית באירופה במלחמת העולם השנייה.
בשנים 1964–1967 הפיקה ABC סדרת טלוויזיה המבוססת על הסרט.
סצנות קרבות האוויר הן מקוריות וצולמו בעת קרב על ידי חיל האוויר האמריקאי והלופטוואפה.
ב-1998 נבחר הסרט לשימור בארכיון הסרטים הלאומי של ארצות הברית של ספריית הקונגרס על "היותו בעל ערך תרבותי, היסטורי ואסתטי".
תקציר העלילה
הסרט מתחיל בלונדון ב-1949 כאשר שליש טייסת 918 לשעבר (דין ג'אגר) מגיע לחופשה. הוא רואה באחת החנויות ספל גדול שהיה מוצב על האח בבר של הטייסת, רוכש אותו ונוסע לשדה התעופה הנטוש של הטייסת. אז מתחילת העלילה בפלאשבק.
טייסת 918 מוצבת בשדה התעופה ארצ'ברי (שם פיקטיבי) בדרום אנגליה. היא טייסת מפציצים כבדים מסוג B-17 ושייכת לפיקוד המפציצים ה-8 של חיל האוויר של ארצות הברית. הם עוסקים בהפצצת מטרות צבאיות בצרפת אך סובלים אבדות כבדות. מורל אנשי הטייסת ירוד והוא משפיע גם על מפקדם, קולונל קית' דוונפורט (גרי מריל). דוונפורט מגיע למפקדו של גנרל פריצ'רד, מפקד הכוח האווירי האמריקאי בבריטניה (מילארד מיטשל), נפגש עם סגנו בריגדיר גנרל פרנק סבג' ואומר כי לטייסת יש "מזל רע" וכי יש להקטין את הלחץ על האנשים. סבג' מבחין שדוונפורט לפני שבירה ומדווח על כך לגנרל פריצ'רד.
פריצרד וסבג' מגיעים לטייסת ומתחקרים את דוונפורט וטייסיו על כישלון הפעולה. פריצ'רד רואה בדוונפורט את האשם בכישלון מחליט להדיח אותו ולמנות במקומו את סבג'.
סבג' נפגש עם השליש של הטייסת מייג'ור הארווי סטובל (דין ג'אגר), עורך דין מבוגר ששירת עוד במלחמת העולם הראשונה והתנדב לשרת גם בשנייה. סטובל מודיע לו כי קצין המבצעים לוטננט קולונל בן גייטלי (יו מרלו), יצא מהטייסת והלך להשתכר באחד הכפרים. סבג' מבקש לעצור אותו ולהביאו אליו.
סבג' מכנס את אנשי הטייסת ובנאום קצר ותקיף הוא אומר להם את "האני מאמין" שלו. אין הוא מאמין במושג "מזל רע" והכל תלוי בהם. אין מקום לרחמים עצמיים או לחשוב על משפחה או חופשה. מבחינתו כולם צריכים לחשוב את עצמם ל"מתים" ולהתרכז רק בדבר אחד - במלחמה.
פעולותיו של סבג' מעוררות תרעומת קשה עד כי רוב האנשים מבקשים העברה. סבג' מבקש מהשליש להשהות את הבקשות לעשרה ימים ובתקופה זו הוא מצטרף לאימונים ולתקיפות. הביצועים של הטייסת משתפרים ובאחת ההפצצות מקבל סבג' הוראת לחזור אך הוא לא עונה בקשר וממשיך בביצוע ההפצצה בהצלחה. כאשר חוקר אותו גנרל פריצ'רד ורוצה להדיח אותו על התעלמות מפקודה הוא טוען שהיה קלקול ברשת הקשר ובמקום נזיפה הוא "סוחט" מהגנרל מכתב ציון לשבח לטייסת.
נציב הקבילות מגיע לטייסת לברר מדוע לא נשלחו בקשות ההעברה. סבג' מתחיל לארוז את חפציו אבל לפתע מודיעים לו שהחיילים ביטלו את מכתביהם ונציב הקבילות הסתלק.
סבג' רוכש את אמון אנשי הטייסת והם מקבלים משימה להתקיף בראשונה את מערכת החימוש של גרמניה. הוא יוצא עם אנשיו ומשתתף בהפצצה, בקרב עם מטוסי הקרב של הלופטוופה ואש הנ"מ הכבדה. הוא חוזר תשוש ומתבשר שכמה מהטייסים האהובים עליו לא חזרו.
סבג' מתכונן לקראת ההתקפה המכרעת אך אינו יכול לעלות על המטוס. גופו בוגד בו והוא אינו מסוגל לטפס למטוס. ברגע האחרון הוא מוסר את הפיקוד לגייטלי שהוא כעת טייס מצטיין ונכנס למצב קטטוני. רק לאחר שהוא שומע שהמפציצים חזרו בשלום הוא קם מקפאונו ונשכב על המיטה.
רות סירקיס
רות סירקיס (נולדה ב-1937) היא מחברת ומוציאה לאור של ספרי בישול בישראל, מחלוצי הספרות הקולינרית בישראל ובין התורמים להתפתחות התרבות הקולינרית בה. מאמריה וספריה של סירקיס על אודות כל הקשור באוכל תרמו להעלאת המודעות לאוכל טוב, והתחילו סוגה של ספרי בישול ישראלים בעלי דגש על עיצוב וכתיבה בהירה ומדויקת. ספרי הבישול בהוצאתה הפכו פופולריים ונפוצים בבתים בישראל.
ביוגרפיה
רות סירקיס נולדה בשנת 1937 בתל אביב. את שירותה בצה"ל עשתה כמש"קית ת"ש. היא בוגרת האוניברסיטה העברית בירושלים בעבודה סוציאלית ואף עבדה כעובדת סוציאלית במשך תקופה קצרה.
זמן קצר לאחר תום לימודיה האקדמיים נסעה עם בעלה, רפי סירקיס, לבוסטון, לצורך לימודי ההנדסה שלו לתואר שני. בתקופה זאת, שהתה זמן רב בביתם לאור הריונה, וכך, שאבה השראה מתוכניות הטלוויזיה של ג'וליה צ'יילד, בהן נהגה צ'יילד ללמד בישול לעקרות בית אמריקאיות. לאחר שובה של סירקיס לישראל עם תום תקופת הלימודים, הציגה בפני חבריה סט צילומים שצילם בעלה, של תבשילים שבישלה במהלך השהות בארצות הברית. החברים עודדו אותה לפנות למו"לים ליצירת ספר שיאגד את בישוליה, אולם משנתקלה בטומי לפיד שהקים באותה עת את ירחון לנשים "את" מבית "מעריב", סיכם עמה לפיד שבמקום ספר, תכתוב במגזין החדש. כך, ב-1967 החלה בפרסום מאמרים וכעבור זמן קצר כתבה וערכה את מדור הבישול בירחון.
בשנים 1968–1972 התגוררה בלוס אנג'לס במסגרת שירות דיפלומטי של בעלה. בתקופה זו כתבה טור מתכונים שבועי שהתפרסם בעשרות עיתונים יהודיים אמריקניים מחוף אל חוף, והוציאה לאור שני ספרי בישול באנגלית, שהתמקדו בבישול יהודי וישראלי: A Taste of Tradition: The How and Why of Jewish Gourmet Holiday Cooking (1972) ו-Popular Food From Israel'' (1975).
בין השנים 1973–1980 הגישה ברדיו פינת מתכונים פופולרית בשם "מהמטבח באהבה" בתוכנית "כאן בבית" ברשת ב' של קול ישראל.
ספרה המפורסם ביותר, "מהמטבח באהבה" ראה אור ב-1975. הספר, שנכתב לאחר השהות מחוץ לישראל, הביא לקהל הישראלי מהנעשה בעולם בתחום הקולינריה וגרם למהפך בתרבות הקולינרית בארץ. הספר חידש ובלט בפישוט ופרוט המתכונים לשלבים קלים לבצוע, בעיצוב שכלל צילומים ואיורים רבים שהקלו על המשתמש, ובמבוא מפורט כיצד לתכנן ארוחות, אירוח וכדומה. הספר זכה להצלחה מידית, ומאז נדפסו יותר מ-90 מהדורות ונמכרו מאות אלפי עותקים.
בשנת 1983 הקימה סירקיס חברת הוצאה לאור בשם "ר. סירקיס מוציאים לאור בע"מ". במסגרת זו ראו אור כ-100 ספרים, רובם ספרי בישול, אך גם ספרי ילדים, ספרי בית ומשפחה וספרי עשה זאת בעצמך. חלק מהספרים שראו אור הם ספרי-מקור ואחרים, מתורגמים ומעובדים משפות שונות. כמה מהספרים המקוריים זכו בפרסי עיצוב בארץ ומחוצה לה, ואף הוצגו בתערוכות ברחבי העולם.
בסוף שנת 2002 החלה להפיק מגזין אוכל שבועי באינטרנט בשם "מהמטבח באהבה" המיועד למנויים, ובו חדשות קולינריות, מתכונים, צילומי המאכלים וגם סרטי וידאו המדגימים את הכנת המנות.
רבים מספריה הם רבי-מכר, שהודפסו בעשרות מהדורות והפכו לנכסי צאן ברזל במטבח הישראלי. מראשית כתיבתה, הקפידה על כך שכל המתכונים בכתביה יהיו כשרים.
סירקיס מרבה לנסוע ברחבי העולם, ועל חוויותיה והתנסויותיה היא מפרסמת מאמרים ומתכונים. בעשור השני של המאה ה-21 היא עוסקת בניהול פעיל של ההוצאה לאור שלה ובכתיבת מאמרים וספרים.
חיים אישיים
מתגוררת בשכונת רמת אביב בתל אביב עם בעלה רפי, איש הייטק. היא אם לשלושה: תמי סירקיס-אקרמן (מרצה בנושא מזון ומחברת ספרי בישול), ד"ר נורית סירקיס בנק (אוצרת תערוכות) ודני סירקיס.
SIS
סוכנות הביון הבריטית, נקראת בשמה הרשמי SIS (ראשי תיבות של Secret Intelligence Service – שירות המודיעין החשאי) וידועה גם בכינוי "MI6" (במקור: Military Intelligence, Section Six – מחלקה שש באגף המודיעין הצבאי), או בקיצור "6", היא שירות ביטחון לאומי הפועל מחוץ לגבולות הממלכה המאוחדת, בדומה ל־CIA האמריקאי, לסו"ר הרוסי ולמוסד הישראלי. סוכנות זו נוסדה בשנת 1909 ביחד עם ה-MI5, וביחד עמו ועם GCHQ היא אחת משלוש סוכנויות המודיעין של הממלכה המאוחדת. הסוכנות כפופה למשרד לענייני חוץ וחבר העמים.
עד 1994 נמנעה ממשלת בריטניה מלהודות באופן רשמי בקיומו של הארגון.
מאז 1995 שוכן מטה הארגון בווקסהול שבלונדון, על גדת נהר התמזה.
היסטוריה כללית של ארגון ה-SIS
ארגון ה-SIS נקרא בפי מסגרת השירות האזרחי בשם Box 850, ולאחר מכן נקרא בעקבות מספר תיבת הדואר הישנה שלו MI6. משרדי הארגון הראשיים שוכנים מאז 1995 על הגדה הדרומית של נהר התמזה בלונדון, SIS הוא "הקו הקדמי הסודי" של הביטחון הלאומי בבריטניה, SIS נגזר מלשכת השירות החשאי אשר נוסדה בשנת 1909. מנהלו הראשון של הארגון היה קפטן סר ג'ורג' מנספילד סמית-קמינג, אשר בדרך כלל היה נוהג לחתום את שמו במכתבים עם האות C הראשונית של שמו בדיו ירוקה.
מלחמת העולם הראשונה
ביצועי השירות במהלך מלחמת העולם הראשונה היו מעורבים: כיוון שלא היה מסוגל להקים רשת ריגול בגרמניה עצמה, רוב תוצאות הריגול באו מהמודיעין הצבאי והמסחרי ובאמצעות רשתות ריגול בארצות נייטרליות, השטחים הכבושים, ורוסיה.
לאחר המלחמה משאבי הארגון צומצמו באופן משמעותי, אך במהלך 1920 ה-SIS ניהל מערכת יחסים קרובה ומבצעית בשירות הדיפלומטי. הוויכוח על המבנה העתידי של המודיעין הבריטי המשיך באריכות גם לאחר סיום המלחמה, אך ראש הארגון הצליח להחזיר את השירות לשליטת משרד החוץ. בשלב זה הארגון היה כבר ידוע בווייטהול, כמודיעין בשירות החוץ.
בשנים שלאחר מלחמת העולם הראשונה, תחת פיקודו של סר מנספילד סמית, התמקד ארגון ה-SIS בפעילות ריגול על הקומוניזם, הבולשביזם, ובפרט הריגול הרוסי. דוגמאות ריגול כוללות נותחו כדי להפיל את השלטון הבולשביקי בשנת 1918 על ידי סוכני ה-SIS סידני ג'ורג' ריילי וסר רוברט ברוס לוקהארט, כמו גם מאמצי הריגול האורתודוקסי יותר בתוך רוסיה הסובייטית בראשותו של קפטן ג'ורג' היל.
מלחמת העולם השנייה
תקופת מלחמת העולם השנייה נחשבת לשיא פריחתו של ארגון ה-SIS ועליה הייתה גאוותו שנים רבות. בתחילת המלחמה היה מערך המודיעין הבריטי כולו קטן, וסבל מחוסר בארגון ובמימון. גם ה-SIS היה בתחילת המלחמה קטן מנוון ובלתי יעיל, הוא לא חזה אף אחד ממהלכי המלחמה העיקריים של הגרמנים כולל הפלישה הגרמנית לארצות השפלה ולצרפת, מערך הסוכנים שלו בארצות אירופה קרס עם הכיבוש הגרמני, והוא לא הצליח להחדיר סוכנים חדשים באירופה הכבושה. בתחילת המלחמה עמד ה-SIS תחת פיקודו של אדמירל פינקלר, לאחר מותו קיבל סגנו סטיוארט מנזיס את הפיקוד על הארגון, מנזיס בנה את הארגון מחדש בעזרת מתנדבים ואנשי ביון מוכשרים רבים שגויסו מכל רחבי האימפריה הבריטית, רוב המגויסים החדשים לשירות באו מהסיטי הלונדוני ולא היו אנשי צבא ומודיעין, גויסו סוכנים וקצינים ממערכות הבנקאות והמסחר בלונדון, ומאוניברסיטאות היוקרה בבריטניה כמו אוקספורד וקיימברידג' ומעוד שלל ענפים אזרחיים. בשיאו היה לארגון ה-SIS למעלה מ-13,000 סוכנים וקציני מודיעין, והוא חזר להיות ארגון הביון הטוב בעולם. ה-SIS פיתח שיטות ביון נועזות ויצירתיות שהיו לאגדה בעולם, לאורך רוב תקופת מלחמת העולם השנייה היה ארגון הביון הבריטי טוב בהרבה מהיריבים הגרמניים שלו כמו האבווהר, עד שהביון הבריטי נחשב אחד הגורמים המכריעים ביותר לניצחון בעלות הברית על גרמניה הנאצית. בזמן מלחמת העולם השנייה פעולות רבות נעשו על ידי הארגון כגון העברת מידע כוזב לאויבי בריטניה, ובנוסף צילומי אוויר שונים על מחוזות האויב. ביצוע שיתוף פעולה עם המודיעין האמריקאי כנגד גרמניה הנאצית, גולת הכותרת של הישגי הארגון הייתה בתחום המודיעין הטכנולוגי והיכולת לפצח את מנגנון ההצפנה (אניגמה) של הנאצים.
SIS והתקשורת
פניות מהתקשורת מתבצעת באמצעות קצין FCO של הארגון, בשל אופייה הסודי של העבודה, הייתה מדיניות רצופה של כל הממשלות וארגון ה-SIS לא להגיב על פעולות שנעשו כביכול על ידי הארגון, עקב כך אין ל-SIS לשכת עיתונות.
נוסף על כך נוצרו סרטים ונכתבו ספרים על ארגון זה, כגון ספרי וסרטי המרגל ג'יימס בונד מאת איאן פלמינג.
8 באוגוסט
8 באוגוסט הוא היום ה-220 בשנה (221 בשנה מעוברת) בשבוע ה-32 בלוח הגרגוריאני. עד לסיום השנה, נשארו עוד 145 ימים.
אקאגי
שתי ספינות של הצי היפני נקראו אקאגי משמעות השם היא "טירה אדומה", שהוא כינויו של הר געש באזור קאנטו ביפן.
גליקוגנוליזה
גליקוגנוליזה (מיוונית, ליזיס = פירוק) היא התהליך הביוכימי של פירוק גליקוגן, על ידי הסרת יחידה של גלוקוז מזורחן, ליצירת גלוקוז-1-פוספט ההופך לגלוקוז-6-פוספט, תוצר ביניים של הגליקוליזה.
גליקוגנוליזה מתרחשת ברקמות שריר ובכבד, שם יש מאגרי גליקוגן, כתוצאה מגירוי הורמונלי של אפינפרין או גלוקגון (פפטיד המשתחרר מהלבלב כתגובה לרמות גלוקוז נמוכות בתאי אלפא של איי לנגרהנס).
גליקוגנוליזה יכולה לספק את צורכי הגלוקוז של אדם בוגר עד 12-18 שעות, אז מאגרי הגליקוגן של הגוף נגמרים.
אחד מטיפולי החירום המקובלים למצב של היפוגליקמיה (רמת סוכר נמוכה בדם), במקרים בהם לא ניתן לתת סוכר דרך הפה, הוא מתן הורמון גלוקגון בעירוי, מה שמזרז את תהליך הגליקוגנוליזה ומעלה את רמת הגלוקוז בדם.
דיסקינזיה
דיסקינזיה (בלועזית: Dyskinesia) היא סוג של הפרעת תנועה, המאופיינת בתנועות שרירים לא רצוניות, כמו טיקים או כוריאה, וירידה ביכולת לבצע תנועות רצוניות. דיסקינזיה יכולה להתבטא החל מרעד קל של הידיים ועד תנועות לא רצוניות בפלג גוף עליון והגפיים התחתונות. דיסקינזיה יכולה להופיע גם בשרירים פנימיים, בייחוד בשרירי נשימה. דיסקינזיה יכולה להיגרם מבעיות רפואיות שונות שנבדלות בסיבה הבסיסית שלהן.
יהוויסטים
יֶהוֹוִיסטים (גם יֶהווִיסט-איליִיניים, איליִיניסטים, איליִינטצי, יֶגוֹוִיסטים, הסֶקטָה של אחוות יד-ימין, מסר ציון, ברוסית: Ильинцы, секта десного братства, иеговисты, еговисты, Сионская весть) היא תנועה דתית משיחית רוסית שנוסדה והונהגה על ידי ניקולאי איליִין, איש צבא קבע בדימוס, בשנות הארבעים של המאה ה-19.
המקור: ניקולאי איליִין
איליִין נולד בשנת 1809 בעיר אסטרחן שבדרום רוסיה. הוא התחנך בקולג' ישועי ובבית ספר צבאי בסנקט פטרבורג. בהראותו עניין רב בדת, איליִין חפץ לאחד את היהדות עם הפלגים הנוצריים השונים, בהתבסס על הרעיון של אהבת אחים משותפת. איליִין העניק חשיבות מיוחדת לחזון יוחנן, ולרעיון של איחוד כל המאמינים. עם חלוף זמן זנח איליִין את הנצרות האורתודוקסית המזרחית ובשנת 1850 כתב ספר דתי ופילוסופי בשם "מסר ציון" (Сионская весть), שהכיל דוקטרינה בסיסית של התורה החדשה. איליִין קרא לדוקטרינה שלו "בשורות טובות" וחזה את הקרב הצפוי בין אלהים והשטן, ואת חלוקת כל האנשים לאלה אשר יעמדו לימין כס אלהים ולאלה שיעמדו לשמאלו ביום הדין. רעיון זה העניק לתנועתו של איליִין את שמה המקורי, אותו ניתן עדיין למצוא בספרות הדתית והפופולרית – אחוות יד-ימין (אלה שמימין, רוסית: Десное братство). אם כן, בתחילה קראו חסידיו של איליִין לעצמם אחוות יד-ימין ולאחר מכן שינו ליֶהוֹוִיסטים.
תוך זמן קצר צמח מספר חסידיו של איליִין וכללו את ללטין, סוחרים עשירים, מאמינים ותיקים לשעבר, את האחים וולג'ין ואחרים. הופעתה של הכפירה החדשה לא נעלמה מן העין, והרשויות האזרחיות והדתיות פתחו בחקירה בנושא הפעילות של איליִין ושל חבריו. איליִין וכמה מחסידיו הואשמו ב"פיתוי נשמות מהנצרות האורתודוקסית". איליִין נשלח למנזר סולובצקי לשם "תיקון רוחני". מנזר סולובצקי היה הכלא-מנזר הגדול ביותר באותה העת, לצד תריסר בתי-כלא-מנזרים אחרים ברוסיה. על פי פרוגבין, חוקר ידוע של הכפירות הדתיות ברוסיה, בצטטו את אחד האסירים לשעבר במנזר, כלא סולובצקי היה אכן מקום בלתי נסבל. החלונות היו נעולים תמיד, וקשה היה לנשום, המזון היה גרוע והאסירים שמחו כאשר ניתן להם לחם טרי. השימוש בנרות היה אסור על האסירים אפילו בזמן לילות הצפון הארוכים. המדיניות הפנימית של הכלא אסרה על האסירים לתקשר עם הנזירים ועם אחרים ללא רשותו של אב המנזר (ארכימנדריט); חלופת מכתבים, שליחת חבילות וכסף היו אסורים אף הם.