cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
מדחס אוויר
המדחס בנוי מיחידת דחיסה וממיכל לחץ. המשאבה מעבירה אוויר מהלחץ האטמוספירי אל מיכל שממדיו מוגבלים ועל ידי כך מגבירה את הלחץ עליו. האוויר הדחוס נשמר במיכל עד לשימוש בו.
המשאבות הנפוצות ביותר לשימוש במדחסי אוויר הן משאבות בוכנתיות בעלות מספר זוגי של בוכנות. הבוכנות נעות ברוטציה הלוך ושוב בתוך צילינדרים, כאשר בנסיגתן הם מושכות איתן אוויר אל הצילינדר ובחזרתם משחררות אותו אל המיכל. שסתומים אל-חוזרים מונעים דליפה. לחץ האוויר במיכל מבוקר כל הזמן וכאשר הוא מגיע לרמה שנקבעה מראש פעולת המשאבה מופסקת.
בשימושים תעשייתיים נעשה שימוש במדחסים בורגיים, שבהם שתי בוכנות בצורת בורג, מסתובבות סביב צירן, ובסיבובן הן מזרימות את האוויר למיכל. מדחסים אלו בדרך כלל ממשיכים לעבוד גם כאשר הלחץ במיכל הגיע לרמה הרצויה.
לאוויר הדחוס שימושים תעשייתיים רבים.
מאברו זק"ש
מאברו זק"ש (בקרואטית: Mavro Sachs, בגרמנית: Moritz Sachs; 1817, יאנושהאזה, אזור ואש, האימפריה האוסטרית – 5 במאי 1888, רייקה, האימפריה האוסטרו-הונגרית) היה רופא ואיש ציבור יהודי, מייסד ענף הרפואה המשפטית בממלכת קרואטיה, מראשוני המרצים באוניברסיטת זאגרב וראש הקהל של יהודי זאגרב בשנים 1854–1860.
קורות חייו
מאברו זק"ש היה נשוי לגרציאלה לבית פריץ ואב לבן: אנריקה - הינקו (1916-1859) אשר כיהן בהמשך כיו"ר הקהילה היהודית ברייקה, ולשתי בנות: ויקטוריה ומתילדה. ב-5 במאי 1888 נפטר ברייקה בעת שביקר את בנו.
ועדת השרים להצטיידות
ועדת שרים לעניין אישור תוכניות פיתוח והצטיידות של מערכת הביטחון המכונה בקצרה "ועדת השרים להצטיידות" היא ועדה בממשלת ישראל, בראשות ראש הממשלה המוסמכת לאשר רכישת ציוד צבאי או תוכנית פיתוח לצה"ל, הוועדה דנה בעיקר בצורך הצבאי בציוד, האם יש לו חלופות אפשריות, מה יהיו ההשלכות של הציוד על תקציב מערכת הביטחון בשנים שלאחר האישור, כיצד ימומן וכו'.
הוועדה מתכנסת לאשר תוכניות פיתוח או הצטיידות צבאית רק כאשר מדובר על סכומים הגבוהים מכ-500 מיליון שקלים כאשר יש תקציב מדינה רב-שנתי או 200 מיליון שקלים במקרה ויש תקציב מדינה שנתי.
היסטוריה
בנובמבר 2012 אישרה הוועדה רכישת מספר מערכות כיפת ברזל נוספות מלבד אלו הקיימות וזאת בסכום של כ-750 מיליון שקלים, האישור בא זמן מה לאחר שיחה שנערכה בין שר הביטחון, אהוד ברק למקבילו האמריקאי, מזכיר ההגנה ליאון פנאטה בעניין זה.
באוגוסט 2017 אושרה רכישה של כ-17 מטוסי F-35, על פי משרד הביטחון מחירו של כל מטוס עומד על כמעט 100 מיליון דולרים.
במרץ 2018 אישרה הוועדה את התוכנית של צה"ל ומשרד הביטחון להצטיידות במאות נגמש"ים גלגליים מסוג "איתן" וכן את פיתוחו של התותח העתידי שצפוי להיות ברשות צה"ל.
באוקטובר 2020 פורסם בתקשורת כי נדחה דיון של הוועדה בעניין ההצטיידות ורכישה של כ-50 מטוסי קרב חדשים (חלקם מהם טייסות קרב מסוג F-35 ו-F-15, מטוסים מתדלקים מסוג KC-46), כ-20 מסוקי תבולה (שעל פי פרסומים יחליפו מסוקי היסעור, אלו יהיו מסוקי הסיקורסקי CH-53K קינג סטליון של לוקהיד מרטין. הדיון נדחה לאור בעיות במימון כלי הטיס והתנגדותו של משרד האוצר לדחות את פירעון הלוואה הקודמת מ-2021 ל-2028.
רק בפברואר 2021 חודש אותו דיון, לאחר כ-3 שנים של דחייה. במסגרת תוכנית הפיתוח ירכשו מטוסי התדלוק, מטוסי התובלה, כלי חימוש כבדים ומדויקים, פצצות חודרות בונקרים, מסוק תובלה ועוד. גם במקרה זה משרד האוצר התנגד לעסקה בטענה כי "מאחר שלא נקבע מי צפוי לספוג בשנים שלאחר אישור העסקה את הריבית של הלוואות שנלוו עליה, העסקות יושלמו על ידי המדינה.
מבנה הוועדה וסמכויותיה כיום
הרכב הוועדה הנוכחי ותחום סמכותה נקבעו בהחלטת ממשלה מספר 121 מתאריך 12 בפברואר 2023.
מאיה קולנוביץ
ביוגרפיה
קולנוביץ' נולדה ב-1975 בסרייבו, בוסניה והרצגובינה, יוגוסלביה.
למדה באוניברסיטת אונטריו קולג' לאמנות ועיצוב בטורונטו, אונטריו, קנדה; אוניברסיטת מימר סינאן באיסטנבול, טורקיה; ומכללת צ'לסי לאמנות ועיצוב (University of the Arts London) בלונדון, אנגליה. היא גם בוגרת של Goodenough College בלונדון, אנגליה.
יצירה
עבודותיה נעות בין פיסול וציור לאדריכלות, צילום וקולנוע, וכוללות מסכות מוות רומיות, צילום דאגרוטיפ מהמאה ה-19, סרטים דוקומנטריים, תמונות סטילס מסרטי קולנוע פגומים, ועוד.
אדוארד לוסי-סמית' כתב את הדברים הבאים על עבודתו של קולנוביץ': "אף אחד לא יכול היה לתאר את ציוריה של מאיה קולנוביץ' כ'צילום', אבל מקומם מצוי במסורת הריאליסטית. עבודתה ריאליסטית באופן שרמברנדט וגויה הם ריאליסטים. הם מנסים לחקור את מהות הקיום האנושי, ולעיתים קרובות מגיעים עם אמיתות לא נוחות. האמיתות הללו מועברות באמצעות ציורים שנכללים בקטגוריות מאוד ספציפיות, הקשורות להיררכיית הז'אנרים הישנה שנפסלה על ידי המודרניסטים החלוציים. בעבודתה של קולנוביץ'. אפשר למצוא ציורי טבע דומם, דיוקנאות (לסוגיהם), נופים וקומפוזיציות אדריכליות"
טבע הדומם, הקומפוזיציות האדריכליות, הפנים והנופים במהותם, הם ניסיונות לזהות ולהציג מצב מסוים של הוויה. תכונה זו היא, כפי שאדוארד לוסי-סמית' קובע, 'הדבר שהופך את עבודתה כל כך שונה מעבודתה של כל אמן אחר מהדור שלה שאני יכול לחשוב עליה מיד'.
טירה רדופה
טירה רדופה (באנגלית: Haunted Mansion) הוא סרט אימה קומי משפחתי אמריקאי שבוים על ידי ג'סטין סימיין על פי תסריט מאת קייטי דיפולד. בסרט מככבים לקית' סטנפילד, טיפאני האדיש, אוון וילסון, דני דה ויטו, רוזריו דוסון, דן לוי, ג'יימי לי קרטיס וג'ארד לטו. סרט זה הוא העיבוד הקולנועי השני המבוסס על מתקן השעשועים "הטירה המכושפת", לאחר סרט באותו השם שעלה לאקרנים בשנת 2003. בסרט, מגייסים אם ובנה את עזרתם של ארבעה מומחים לעל-טבעי על מנת לסייע להם לגרש את רוחות הרפאים הרודפים את האחוזה שזה עתה קנו.
פיתוחו של אתחול מחודש על בסיס "הטירה המכושפת" החל ביולי 2010, תחת ניהולו של גיירמו דל טורו, שהופקד על פיתוח האתחול כתסריטאי ומפיק. ביולי 2013, נמסר כי דל טורו זב את הפקת הסרט. לאחר שנותר ב למשך שנים רבות, הכריזה "חברת וולט דיסני" רשמית על הפקת הסרט באוגוסט 2020, ונמסר כי על כתיבת תסריט חדש לסרט תופקד דיפולד. ביולי 2021, נמסר כי על בימוי הסרט יופקד סימיין. צילומי הסרט התקיימו מאמצע אוקטובר 2021 עד לשלהי פברואר 2022.
בכורת הסרט התקיימה בפארק דיסנילנד שבאנהיים, קליפורניה, ב-15 ביולי 2023, והוא עתיד לעלות לאקרנים בארצות הברית ב-28 ביולי 2023; בישראל, עלה הסרט לעלות לאקרנים יום קודם לכן.
עלילה
שנים לאחר מכן, האם החד-הורית גבי ובנה טראוויס רוכשים ועוברים להשתכן באחוזת גרייסי, במטרה להפוך אותה לבית הארחה, אך מגלים שהיא רדופת רוחות רפאים. את בן מבקר הכומר ומגרש השדים האב קנט, השוכר אותו לצלם את רוחות הרפאים. בן הסקפטי מסרב להיענות למשימה, עד שהוא שב לביתו רדוף על ידי רוחו של ימאי שמאלץ אותו לחזור לאחוזה. בן לומד שגם גבי, טראוויס וקנט נפלו קורבן לרדיפות שאילצו אותם להישאר באחוזה.
בן וקנט מגייסים את הרייט, מדיומית, שלה יכולות תקשור אמיתיות, וגונבים את שרטוטי האחוזה מפרופסור ברוס דייוויס, היסטוריון המתמחה בבתים רדופים. הקבוצה מוצאת חדר סיאנס נסתר והרייט מצליחה ליצור קשר עם רוחו של ויליאם גרייסי, בעליה הקודמים של האחוזה, שמורה להם ליצור קשר עם המדיומית האגדית מאדאם ליאוטה. בניסיון לעשות זאת, ישות מסתורית מאלצת את הרייט לצאת מהבית. ברוס מגיע לאחוזה זמן קצר לאחר מכן והופך גם לרדוף רוחות.
בלית ברירה, הקבוצה נשארת באחוזה, שם הם ממשיכים לחפש את רוחה של ליאוטה. בן נכנס לעליית הגג שם הוא נתקל בכלת רפאים ומוצא תיבת מטען נעולה, שבתוכו הם מוצאים את כדור הבדולח שבו שוכנת ליאוטה.
ליאוטה חושפת בפני הקבוצה כי ויליאם גרייסי קנה את האחוזה ושכר את שירותיה על מנת לנסות ליצור קשר עם רוחה של אשתו המתה כל לילה במשך שנה שלמה, וכי במהלך ניסיונות אלו השתחררו מאות רוחות רפאים שהחלו לרדוף את האחוזה עד שישות מרושעת לקחה את חייו של גרייסי ולכדה את ליאוטה בכדור הבדולח שלה. הרייט מנסה לבצע הקרנה חוץ-גופית על מנת לקבל תשובות נוספות, אך בטעות מגרשת את בן מגופו, והלה מגלה את גרייסי ואת הישות המרושעת, רוח קופסת-הכובעים.
בבוקר המחרת, ברוס ובן נוסעים אל אמן סקיצות שמצייר את רוח קופסת-הכובעים ומביא לזיהויו כאליסטר קראמפ, יורש עשיר שהרג את חבריו מתוך נקמה לפני שראשו נערף. קראמפ ממשיך לנעול את האחוזה, אך בן, קנט וטראוויס מצליחים להימלט ומוצאים את אחוזת קראמפ, שהפכה מאז לאתר היסטורי, ולומדים מרוחו של הימאי שקראמפ זקוק למישהו שיוותר ברצון על חייו ויהפוך לרוח האלף של האחוזה על מנת להימלט ממנה. טראוויס מוצא את כובעו של קראמפ, שבו הם יכולים להשתמש כחלק מטקס לגירוש רוחו של קראמפ בחזרה לעולם הבא.
השלושה שבים לאחוזה, שם בן וקנט מצילים את גבי, הרייט וברוס, אך קראמפ שורף את הכובע וזומם לנצל את צערו של טראוויס על אובדן אביו במטרה להעבירו לצדו. בן מוצא את טראוויס ומצליח לשכנע אותו להרפות מצערו על אביו בעוד שהם וגבי מתעמתים עם קראמפ בבית הקברות. בן משלים עם אובדנה של אליסה, קנט מצליח לשכנע את רוחות הרפאים לבגוד בקראמפ ולאחד כוחות איתם, וברוס מוסר חלק מהכובע להרייט, שמשתמשת בלחש של ליאוטה על מנת לגרש את קראמפ.
הרוחות מחליטות להישאר כולן באחוזה ולחיות בהרמוניה עם גבי וטראוויס. הרייט מחזירה לעצמה את ביטחונה העצמי ביכולותיה המנטליות, קנט עובר הסמכה על מנת לשמש ככומר אמיתי, ברוס שומר על חברויותיו החדשות עם חברי הקבוצה, ובן חוזר ללמד ומאמץ חתול רחוב בשם "טייטר טוט", מחווה לאהבתה של אשתו לחטיף באותו השם. בכל ליל כל הקדושים, מתאחדת הקבוצה למסיבה באחוזה יחד עם רוחות הרפאים.
פיתוח
באוגוסט 2020, נמסר כי התסריטאית קייטי דיפולד תופקד על כתיבת תסריט חדש לסרט, לאחר שהוחלט כי תסריטו של דל טורו מפחיד מדי עבור צופים צעירים. עוד נמסר כי הסרט יופק על ידי דן לין וג'ונתן איריך, וכי הוא יופק בשיתוף פעולה בין "אולפני וולט דיסני" ולחברת ההפקות "Rideback". באפריל 2021, נמסר על ניהול מגעים מצד ג'סטין סימיין על בימוי הסרט, וביולי 2021, אושר רשמית כי הוא יופקד על מלאכת הבימוי.
בנוסף לדיפולד, לכתיבת התסריט תרמו גם בריאן קוגמן, דל טורו, דה וינסנטיס, מיקה פיצרמן-בלו, נואה הרפסטר, ג'סטין היית', ג'ף נתנזון, מתיו רובינס, סימיין, סטיבן תומפסון וכריס וייץ.
מעצב ההפקה, דארן גילפורד, חשף כי צוות ההפקה ערך סיור לאחר שעות העבודה במתקן "הטירה המכושפת" שבפארק "דיסניוורלד", במטרה להעתיק את הפרטים מהמתקן לסטים בצורה המדויקת ביותר ככל האפשר.
ליהוק
בין החודשים יולי 2021 לאוקטובר 2021, נמסר על ליהוקם של טיפאני האדיש, לקית' סטנפילד, אוון וילסון, רוזריו דוסון ודני דה ויטו לצוות השחקנים. ביולי 2022, נחשף ליהוקם של ג'יימי לי קרטיס וג'ארד לטו לצוות השחקנים; ובמסגרת פאנל לקידום הסרט שהתקיים בכנס ה-D23 Expo 2022, נחשף כי לסרט לוהקו וינונה ריידר, דן לוי וחסן מינאג'.
צילומים ופוסט פרודקשן
צילומי הסרט החלו ב-4 באוקטובר 2021, בניו אורלינס, לואיזיאנה ובאטלנטה, ג'ורג'יה; ונמשכו עד לשלהי פברואר 2022. בנוסף, התקיימו חלק מצילומי הסרט גם באולפני טרילית. על האפקטים החזותיים עבור הסרט הופקדו החברות "DNEG" ו-"Industrial Light & Magic".
על הלחנת הפסקול עבור הסרט הופקד המלחין קריס באוורס.
הפצה
בכורת הסרט התקיימה בפארק דיסנילנד שבאנהיים, קליפורניה, ב-15 ביולי 2023. בעקבות שביתת גילדת שחקני הקולנוע, הטלוויזיה והקול האמריקאית, נבצר מחברי צוות השחקנים של הסרט להשתתף באירוע; ובמקום זאת, צעדו שלל גיבורי ונבלי דיסני מתוך הפארק, כולל מיקי מאוס, מיני מאוס, מליפיסנט, קרואלה דה ויל, והמלכה הרעה על השטיח האדום. הסרט עתיד לעלות לאקרנים בארצות הברית ב-28 ביולי 2023 במהדורות 4DX ו-Dolby Cinema; ובישראל, יום לפני-כן. במקור, התעתד הסרט לעלות לאקרנים ב-10 במרץ 2023, ולאחר מכן ב-11 באוגוסט 2023.
קנווה
קנווה (באנגלית: Canva) היא פלטפורמה לעיצוב גרפי אונליין המשמשת ליצירת גרפיקה ברשתות החברתיות, מצגות, פוסטרים, מסמכים, ותכנים חזותיים אחרים. הפלטפורמה כוללת גם תבניות גרפיות מוכנות לשימוש המשתמשים. הפלטפורמה חופשית לשימוש.
היא מציעה גם מנויים בתשלום נוסף: Canva Pro ו-Canva for Enterprise. משתמשים יכולים לשלם גם עבור הדפסה ושליחה של מוצרים פיזיים.
מצדה (מיני-סדרה)
מצדה (באנגלית: Masada) היא מיני סדרה אמריקאית משנת 1981 המגוללת את סיפור הקרב האחרון במרד הגדול של היהודים ברומא, שהתרחש במבצר מצדה במדבר יהודה בשנת 74/73 לספירה. הסרט מבוסס על הרומן של ארנסט גאן, ועל פי תיאורי הקרבות שבספרו של יוספוס פלאביוס, "מלחמת היהודים".
חלק ראשון
הפרק נפתח בתצלום אווירי של מצדה, ומסע של חיל שריון העולה למבצר על מנת להישבע אמונים למדינת ישראל. משם חוזרים בזמן לשנת 70 לספירת הנוצרים, עת נכבשה ירושלים בידי הלגיונות הרומאיים ובית המקדש נחרב. אלעזר בן יאיר (פיטר שטראוס), משפחתו וכמה מחבריו מצליחים להימלט מהעיר הנחרבת, כשהם מגלים כי הנהגת המרד חוסלה כליל. למרות היאוש אלעזר לוקח על עצמו את ההנהגה וממשיך במלחמת גרילה כנגד חיילים רומיים וכנגד משלוחי המיסים מיהודה לרומא, כאשר צבאו הקטן ובני משפחותיהם חיים במצדה. בזמן זה ממונה פלביוס סילבה (פיטר או'טול) למפקד הלגיון וניסיון התנקשות בחייו, על ידי אחד מחייליו בשם לינטיוס נכשל, אך גורם לו לפציעה בבירכו. סילבה אמור להוציא את לינטיוס להורג בשל כך, אך מוחל לו. כאשר אלעזר וחייליו פושטים על חברון ומשמידים את משלוח המס במקום, מעכב סילבה את נסיעתו לרומא ודורש להיפגש עם מנהיג המורדים פנים מול פנים. אלעזר מגיע למקום המפגש אולם סירובו של אלעזר לפזר את צבאו הקטן וביטחונו הרב, גורם לסילבה ללכוד אותו. במהלך שהותו של אלעזר בשבי, מתיידד עמו סילבה ומציע לו הסכם הפסקת אש. אלעזר מציב תנאים וסילבה מבטיח להעביר תנאים אלה לקיסר אספסיאנוס ומשחרר את אלעזר כאשר שני הצדדים מבטיחים כי עד שתגיע התשובה, לא תהיה לחימה משני הצדדים. על מנת לא לעורר היתקלויות נוספות סילבה משלם את מסי הפרובינקיה מכיסו הפרטי. ברומא, לקיסר אספסיאנוס (טימותי וסט) יש אופוזיציה רחבה מאוד בסנאט אשר תוקפים את מדיניותו של אספסיאנוס וסילבה ביהודה, אספסיאנוס עצמו דוחה את התנאים שסילבה הביא מיהודה ויוצא בהצהרה חד משמעית כי הלגיון הרומי יעזוב את יהודה וישוב לרומא תוך שישה חודשים. סילבה רועם על כך, אולם הקיסר תומך בו, ממנה אותו לנציב יהודה, מגלה לו כי סגניו קוואדרטוס ומורביוס הם למעשה מרגלים עבור הסנאט, מספח אליו יועץ מקצועי בשם רוביוס גאלוס (אנתוני קווייל) אולם דורש ממנו להביא את הנהגת המורדים לרומא בזמן שהוקצב לו. כמו כן סילבה מתיידד עם בחור שאפתן בשם פאלקו (דייוויד וורנר) שעוזר לו ולקיסר בהתנצחויות עם הסנאט. בזמן זה ביהודה, מפותים קוואדרטוס ומורביוס להצעות חיילים למענקי שחרור של חלקות אדמה פוריות ביהודה. הם מסכימים ומפנים יישובים רבים עבור חיילים אלה, ביניהם גם יישובים של איסיים, ולמעשה הפסקת האש מסתיימת לה במהלך פשיטות אלה נלכדת גם בחורה יפה בשם שיבא והיא נחשבת למעשה לרכושו של מורביוס. מפוני היישובים פונים למצדה ואלעזר מבטיח להעניק להם הגנה בתנאי שנטל העבודה והמלחמה יוטל על כולם (כולל האיסיים שמתנגדים למלחמה באופן עקרוני).
חלק שני
בתגובה להפרת הפסקת האש אלעזר וצבאו משיבים מלחמה ומרעילים את בארות הרומאים, עניין שגורם להרוגים רבים בקרב הלגיון. סילבה שב ליהודה, כנציב הפרובינקיה וגוער בסגניו. הוא אוסף את הלגיון ויוצא עמו למצדה, שם שוכן צבא המורדים של אלעזר. אלעזר מרגיע את חייליו ובני משפתחותיהם (כ-900 איש, אישה וילד) מפני הצבא הרומאי הגדול, ומבטיח כי מזג האוויר והמחסור במים יהיה בעוכריהם של הרומאים. בבוקרו של יום עורכים הלגיונרים מצעד צבאי סמוך למבצר והם מותקפים על ידי הקנאים. החיילים הרומאים הצרים על מצדה נאלצים להסתפק במנות מים מצומצמות בעוד לנצורים הקנאים יש מים בשפע בזכות מערכות אגירת המים המצוינות שבנה המלך הורדוס. סילבה לא שכח את חוסר נאמנותם של סגניו שהפרו את שביתת האש, והוא שולח אותם למשימת התאבדות בה מצאו את מותם. שיבא, כרכושו של ליטיוס, מועברת להיות תחת חסותו של סילבה שמופתע מחוצפתה. סילבה נמשך לשיבא, הסבורה בתחילה כי הוא מעוניין בה רק כשפחת מין, אולם מה שסילבה באמת מחפש הוא אוזן קשבת, ועם הזמן אף שיבא נמשכת אליו. גאלוס מוצא דרך לכבוש את המבצר וזאת על ידי בניית סוללה לעבר חומות המבצר. פתרון זה נחגג על ידי כוהני הצבא בקורבן לאל מארס. במהלך העבודה נתקל סילבה בבעיה נוספת והיא ההתקפות החוזרות של תושבי המבצר על חייליו. הוא מוצא פתרון על ידי שימוש ביהודי האזור לשם בניית הסוללה, אותם לא יכלו הנצורים לתקוף מטעמי מצפון. גאלוס דורש מהחיילים לא לענות את היהודים במחנה יתר על המידה, משום שהם זקוקים להם למאמץ המלחמתי. אלעזר פנה ללוחמה פסיכולוגית, על מנת שצבאו של סילבה יפנה לו עורף. הוא מקים בריכת רחצה אל מול עיני הצופים הרומים, מצווה לנקז את מי השופכין על גב ההר אל מול עיניהם, ונואם להם נאומים שאמורים לשבור את רוחם תוך כדי לגלוג על חולשת השתייה של סילבה. בינתיים מתגלה ויכוח בין אלעזר למרים אשתו (ג'וליה פגאנו), כאשר אלעזר איבד את אמונתו באל לאחר חורבן המקדש, ואילו מרים שומרת בקנאות על אמונתה, ועל מנת לרצות אותה הוא מצטרף אל המתפללים בבית הכנסת.
חלק שלישי
בעזרתו של השוחט המקומי (ראובן בר יותם), וכחלק מהמלחמה הפסיכולוגית שמנהל אלעזר כנגד הצבא הרומי, הוא יורד לבסיס הרומאים ומרעיל את התיישים המיועדים לקורבן. בבוקר למחרת, מגלים אנשי הדת הרומאיים כי במיעי הקורבן יש תולעים - עניין אשר בעיני הרומאים מסמל אסון חמור. סילבה אינו מקבל דעה זו, ובטוח כי אלעזר ואנשיו אחראים לעניין זה. עניין נוסף שלא עוזר למורל הצבא הרומי, הוא סופת חול אשר הרסה את המחנה הרומי כמעט לחלוטין. תנאים קשים גורמים לארבעה מחיילי הלגיון לתכנן להרוג את סילבה, אולם פעולה זו מסוכלת בזכות דיווח שנתן לינטיוס לסילבה. סילבה דן את האשמים למוות על ידי שליחתם למדבר. הנצורים במבצר חוגגים את פורים, כאשר היהודים במחנה הרומי מתמלאים בגעגועים. במבצר עצמו מתחיל לחץ עם התקרבותה של הסוללה לחומות. יש הצעות לתקוף את העבדים היהודים על מנת לסכל את העבודה, אולם אלעזר מסרב בתוקף. היחסים בין שיבא לסילבה מתחממים והם מתנחמים זה בזרועותיו של זו. ידידו של סילבה, פאלקו מגיע מרומא למחנה הרומי ביחד עם משלחת גדולה. פאלקו מתקבל בשמחה אולם רוביוס גאלוס חושד בכוונותיו של פאלקו. פאלקו עצמו מציע לסילבה להשתמש בעבדים היהודים כבני ערובה על מנת לגרום למורדים להיכנע - סילבה מסרב. מותו הבלתי צפוי של גאלוס גורם לפאלקו לשלוף אישור קיסרי המקנה לו את הזכות לשלוט בלגיון. סילבה כבר מתכנן את שובו לרומא, ופאלקו מוציא יהודים להורג עד שאלעזר וצבאו יאותו להיכנע. אלעזר נשבר בבית הכנסת ומתחנן לאלוהים לעזרה. לקול תחנוניה של שיבא, סילבה מחזיר לעצמו את הפיקוד על צבאו, פאלקו נאסר והטבח נפסק. הפסקת הטבח בזמן בו אלעזר התפלל בבית הכנסת, מקנה לו את אהדתם של האיסיים והם מבטיחים לו כי בעת הצורך הם ילחמו לטובתו.
עליונות לבנה
עליונות לבנה (באנגלית: White Supremacy או Aryanism על שם הגזע הארי) היא צורה של גזענות שבמרכזה האמונה וקידום האמונה לפיה האדם הלבן נעלה מכל הבחינות מכל הקבוצות האתניות האחרות, ולכן גם על צרכיו ורצונותיו להיות בראש סדר העדיפויות החברתי. בנוסף על לבנים לשלוט מבחינה פוליטית, כלכלית וחברתית על אלו שאינם לבנים. בדרך כלל מדובר גם במונח שנועד לתאר אידאולוגיה המנציחה ושומרת על דומיננטיות חברתית, פוליטית, היסטורית או תעשייתית של הלבנים (כפי שמבנים חברתיים-פוליטיים היסטוריים ועכשוויים מעידים עליהם, כמו סחר העבדים האטלנטי, הקולוניזציה של הדרום, חוקי ג'ים קרואו בארצות הברית, וחוקי איסור הנישואים המעורבים בקולוניות למתיישבים וההתיישבויות לשעבר (כמו ארצות הברית, דרום אפריקה, אוסטרליה, ומדגסקר). ישנן מספר תפישות הדוגלות בעליונות לבנה, וחלקן מגדירות את הגזע הלבן בצורה שונה מהמקובל. לרוב מגדירות תפישות שונות קבוצות גזעיות ותרבותיות שונות כאויב העיקרי שלהם.
סורת אל-חג'
סורת אל-חג' (בערבית: سورة الحج, "העלייה לרגל" או "החג'") היא הסורה ה-22 בקוראן. הסונה מונה 78 פסוקים, ושמה נגזר מפסוק 27.
תוכן הסורה
חלק מפרשני הקוראן מחלקים את הסורה לפי פסוקים כלהלן:
Simmer (שיר של היילי ויליאמס)
Simmer (בעברית: רתיחה) הוא סינגל של הזמרת האמריקאית היילי ויליאמס. הוא הופץ להורדה דיגיטלית והזרמה במדיה ב-22 בינואר 2020 על ידי אטלנטיק רקורדס כהשיר הראשי באלבום הבכורה של ויליאמס כזרמת סולו, Petals for Armor. השיר נכתב על ידי ויליאמס, ג'וסף הווארד וטיילור יורק.
איידה טורטורו
איידה טורטורו (באנגלית:  Aida Turturro ; נולדה ב-25 בספטמבר 1962) היא שחקנית אמריקאית המוכרת בזכות תפקידה בתור ג'ניס סופרנו בסדרת הטלוויזיה של HBO "הסופרנוס", תפקיד עליו קיבלה שתי מועמדויות לפרס אמי לשחקנית משנה בסדרת דרמה.
ביוגרפיה
טורטורו נולדה בברוקלין, ניו יורק. בתם של דורותי, עקרת בית סיציליאנית ודומיניק טורטורו, אמן אמריקאי-איטלקי. טורטורו היא בת-דודתם של כוכב הקולנוע ג'ון טורטורו, השחקן ניקולס טורטורו והשחקנית נטלי טורטורו. טורטורו היא בוגרת לימודי תיאטרון מאוניברסיטת ניו יורק. טורטורו פעלה להגברת המודעות הציבורית של דלקת מפרקים שיגרונית.
קריירה
החלה לקבל תפקידים משמעותיים רק בשנות ה-90, בקומדיות " ג'וניור" של איבן רייטמן ו"אנג'י" לצידה של ג'ינה דייוויס. ב-1998 שיחקה בסרטו של וודי אלן "סלבריטי", ובסרט "נקודת מגע" בכיכובו של דנזל וושינגטון. ב-1999 השתתפה בסרטו של מרטין סקורסזה "לגעת במוות" ובמותחן האימה "ים כחול עמוק".
בשנת 2000 התפרסמה לקהל הרחב בזכות תפקידה בסדרת הדרמה המצליחה "הסופרנוס" בה השתתפה במשך כ-7 שנים. טורטורו הופיעה בתפקיד ג'ניס סופרנו, אחותו הלא יציבה של טוני סופרנו (ג'יימס גנדולפיני) והועמדה על משחקה פעמיים לפרס אמי.
במהלך הקריירה שלה שיתפה פעולה עם בן־דודה הבמאי ג'ון טורטורו בסרטים, "אילומינטה" (1998), "רומנים וסיגריות" (2005) בתפקיד רוזבאד, והסרט "רק ג'יגולו" (2013) בתפקיד אשת הנהג ובתפקיד אורח בסדרה ״ברוקלין תשע-תשע״ (2016).
בשנים האחרונות השתתפה טורטורו בסדרה "חוק וסדר: מדור מיוחד" בתפקיד השופטת פליסיה קטנו.
רבי אלעזר בן מתיא
רבי אלעזר בן מתיא היה תנא בדור השלישי, מחכמי דור יבנה.
רבי אברהם זכות סובר שהוא בנו של רבי מתיא בן חרש, אך הרב אהרן היימאן חולק על כך בטענה שהדבר אינו אפשרי מבחינה כרונולוגית.
למד מפי רבי טרפון וכנראה גם מרבי עקיבא. היה חברו של רבי חנינא בן חכינאי, ונאמר עליהם שכאשר כתוב "אמרו תלמידים לפני חכמים" הכוונה לשניהם. היה מחכמי יבנה שהין בקיאים בשבעים לשון, יחד עם בן עזאי, בן זומא ורבי חנינא בן חכינאי. יצא עם רבי חלפתא ורבי חנינא בן חכינאי, לראות את גל האבנים שהקימו בני ישראל בירדן.
מוזכר פעם אחת במשנה, כשדרש דרשה "'ואשה גרושה מאישה' ולא מאיש שאינו אישה", כנימוק לדין שאשה שהתקדשה בטעות משום שסברה שבעלה מת, וטרם הנישואים החדשים התברר שבעלה הראשון חי - אינה נפסלת לכהונה בשל כך. הוזכר גם בברייתא שהובאה בתלמוד, שם סבר שבקרה שבו מחצית מהציבור טמאים ומחציתם טהורים, ואדם אחד מכריע את הכף לצד הטמאים - לא מגדירים את המצב כרוב טמאים לעניין טומאה הותרה בציבור.
ז'אן-לוק בילודו
ז'אן לוק בילודו (באנגלית: Jean-Luc Bilodeau; נולד ב-4 בנובמבר 1990) הוא שחקן קולנוע וטלוויזיה קנדי, אשר ידוע בעיקר בשל תפקידו בתור ג'וש טרגר בסדרה "קייל XY", ובתור בן וילר בסדרה "בייבי דאדי"; שתיהן סדרות מקור של רשת Freeform.
ביוגרפיה
נולד וגדל בוונקובר, קולומביה הבריטית לריימונד וברברה בילודו, שניהם ממוצא קנדי-צרפתי. יש לו אחות, דניאל בילודו, שהיא סוכנת שחקנים. לפני שהפך לשחקן הוא היה רקדן במשך תשע שנים, אך הפסיק לרקוד באופן מקצועי, בשל לוח זמנים עמוס.
קריירה
בשנת 2004, כאשר היה בן 13 קיבל בילודו את תפקידו הראשון בסרט "Ill Fated" מאת הבמאי האוסטרלי לואיס מארק. שנתיים לאחר מכן, בשנת 2006 בילודו פרץ לתודעה כאשר קיבל את התפקיד של ג'וש טרגר בסדרת המדע-בדיוני "קייל XY" ברשת הטלוויזיה האמריקאית Freeform, שם גילם בילודו את חברו הטוב של הדמות הראשית, קייל, במשך שלוש עונות, עד לסיומה של הסדרה ב-2009.
בשנת 2010, ז'אן לוק בילודו הופיע כגיבור ג'יי, בסרט בהפקת ערוץ דיסני, "16 משאלות". הוא גם הופיע בסרט המקורי של ניקלודיאון "השחקן הטוב ביותר" משנת 2011.
בשנת 2012 גילם את ג'רמי בסרט הקומדיה הרומנטית "LOL" בכיכובה של מיילי סיירוס, ושיחק בקומדיית האימה "3DD פיראנה"; המהווה סיקוול לסרט "פיראנה 3D" משנת 2010.
בשנים 2012–2017 בילודו שיחק בתפקיד הראשי במשך שש עונות של קומדיית המצבים "בייבי דאדי" ברשת Freeform. בסדרה, בילודו גילם את בנג'מין "בן" וילר, רווק וברמן בשנות העשרים לחייו, שהופך פתאום לאב כאשר בתו התינוקת ננטשת על סף ביתו.
בשנת 2019 כיכב כאחת הדמויות הראשיות בקומדיית המצבים "הקריירה השנייה של קרול" ברשת CBS, בתור ד"ר דניאל קוצ'ר, בוגר אוניברסיטת הווארד ואוניברסיטת דיוק ומתמחה בקבוצה של קרול קני, אותה מגלמת פטרישיה היטון.
ליונז ראמפ
לשון היבשה מהווה את הקצה המערבי של פתחו של מפרץ המלך ג'ורג'.
לשון היבשה ממוקמת 2 קילומטרים צפונית - צפון-מזרחית מראש לואו.
מצוק שופן הוא האוכף המקשר בין ליונז ראמפ לבין ראש לואו.
מגדל מרטלו ממוקם 4 קילומטרים צפונית - צפון-מערבית מליונז ראמפ.
גילוי ומיפוי לשון היבשה
לשון היבשה מופתה לראשונה בשנת 1937 על ידי צוות ספינת המחקר דיסקברי II (Discovery II).
מקור השם
שמה של לשון היבשה ניתן לה בשנת 1937, על ידי צוות הדיסקברי II.
קרב סן חסינטו
קרב סן חסינטו (בספרדית: Batalla de San Jacinto, באנגלית: Battle of San Jacinto) היה הקרב האחרון במהלך המהפכה הטקסנית, שאירע ב-21 באפריל 1836, שלושים קילומטרים ממזרח לעיר יוסטון המודרנית. בסיום הקרב לכדו הכוחות הטקסנים, בפיקודו של סם יוסטון, את הגנרל המקסיקני, אנטוניו לופס דה סנטה אנה. הקרב הביא לנסיגת הכוחות המקסיקנים דרומה מנהר הריו גראנדה ולהקמתה של רפובליקת טקסס.
ליונז ראמפ
מקור השם
זהו שם תיאורי: משמעות Lions באנגלית היא אריה וצורת האוכף מזכירה אריה שוכב.
אזור ציפורים בעל חשיבות
לשון היבשה הוגדרה כאזור ציפורים בעל חשיבות (IBA) על ידי ארגון BirdLife International מכיוון שבלשון היבשה מצויה מושבת רבייה גדולה של פינגוויני אדלי, ובה, נכון לשנת 1980, כ-12,000 זוגות פינגוויני אדלי.
קרב סן חסינטו
רקע לקרב
במהלך המהפכה הטקסנית לעצמאות ממקסיקו ואיחוד עם ארצות הברית, יצא הצבא המקסיקני להפיל את הכוחות המורדים ביד ברזל. במהלך קרב אלמו תקף הצבא המקסיקני גם במורדים טקסנים אך גם באזרחים. אזרחי טקסס הגיבו להרס בקרב אלמו וטבח הטקסנים הלא חמושים בזעם. כוחות מתנדבים מיהרו להצטרף לצבא הגדל של רפובליקת טקסס הנאבקת לעצמאות בראשותו של הגנרל סם יוסטון. בינתיים, הגנרל המקסיקני אנטוניו לופס דה סנטה אנה הצעיד את צבאו כדי למחוץ את המורדים הטקסנים.
ליונז ראמפ
אזור ציפורים בעל חשיבות
בנוסף, מקננות באזור ציפורים אחרות ובהן פינגוויני ג'נטו ופינגוויני רצועת-הסנטר, יסעורים ענקיים דרומיים, יסעורי הכף, יסעורוני וילסון, יסעורים שחורי - בטן, כיאוניסים לבנים, חמסנים דרומיים, חמסנים חומים, שחפי הקלפ, ושחפיות אנטארקטיות.
וכן האתר הוא אתר רבייה עבור פילי ים דרומיים, דובי ים אנטארקטיים וכלבי ים ודל, ובאתר חזזיות ייחודיות.
קרב סן חסינטו
רקע לקרב
יוסטון נמנע ממגע עם הצבא המקסיקני המתקדם עד שצבאו בטקסס צבר כוח אדם נרחב והכשרה. סנטה אנה, לעומת זאת, פיצל את כוחו, ושלח כמה יחידות לאבטח את קו האספקה הארוך שלו ואילו אחרים נשלחו לכבוש את מעון ממשלת טקסס הזמנית. הוא הוביל באופן אישי את 600 החיילים הנותרים אחרי יוסטון.
ליונז ראמפ
אזור ציפורים בעל חשיבות
בשל כך הוגדר האתר כאזור אנטארקטי מוגן במיוחד 151 (ASPA 151).
קרב סן חסינטו
הקרב
ב-20 באפריל נפגשו שני הצבאות באזור שפלה מלאת ביצות ליד נהר סן חסינטו. סנטה אנה ניסה להעריך ללא הצלחה את העמדה הטקסנית והיו חילופי אש ארטילריים. כאשר הגיעו כ-500 חיילים להיות לתגבורת מקסיקנית סנטה אנה החליט להקים מחנה ולתצפת עם חייליו החדשים והעייפים לפני יציאה למתקפה, אך הוא לא הצליח להציב תצפיתנים. כשלא הגיעה עוד אש חדשה מצד הטקסנים בבוקר, החיילים המקסיקניים נרגעו עוד יותר.
ליונז ראמפ
לקריאה נוספת
• van C.C. Almeida, Carlos Ernesto G.R. Schaefer, Raphael B.A. Fernandes, Thiago T.C. Pereira, Alexandre Nieuwendam, Antônio Batista Pereira, I.C.C. Almeida, C.E.G.R. Schaefer, R.B.A. Fernandes, T.T.C. Pereira, A. Nieuwendam, A.B. Pereira, Active layer thermal regime at different vegetation covers at Lions Rump, King George Island, Maritime Antarctica
• Smellie, J., Hunt, R., Mcintosh, W., & Esser, R. (2021), Lithostratigraphy, age and distribution of Eocene volcanic sequences on eastern King George Island, South Shetland Islands, Antarctica, Antarctic Science, 33(4), 373-401. doi:10.1017/S0954102021000213
קרב סן חסינטו
הקרב
מועצת המלחמה הטקסנית הצביעה בינתיים בעד יציאה להתקפה, ויוסטון הכין את 900 החיילים הטקסנים תחת פיקודו לקראת תקיפה מסוכנת באותו אחר הצהריים. כוחותיו הרכובים נעו סביב האגפים המקסיקניים בעוד קו הקרב הטקסני נע במהירות ובשקט ישירות על פני הערבה הפתוחה. הם התגלו בטווח של 200 מטר מהמחנה המקסיקני. באותו הרגע, הארטילריה של יוסטון פתחה באש, וחיל הרגלים הטקסני ביצע גיחה. לאחר ימים של נסיגה, אנשיו של יוסטון ביצעו את ההתקפה, הפתיעו את הכוח המקסיקני הנח, וצעקו:.
הטקסנים ירו מטווח קרוב ונעו אל תוך המחנה המקסיקני בעודו ננטש על ידי חייליו המבוהלים. ההגנה של סנטה אנה קרסה כשמקסיקנים נבהלים ניסו לברוח מהפרשים מעבר לביצות. לאחר קרב של שמונה עשרה דקות, המקסיקנים שנותרו נכנעו, אך סנטה אנה ניסה לברוח משדה הקרב על סוסו. תוך 24 שעות נהרגו כ-600 מקסיקנים ונלכדו יותר מ-700, כולל בסופו של דבר סנטה אנה עצמו, ששוחרר אז לאחר שהגיע להסדר עם יוסטון לסיום המלחמה. תשעה מאנשי יוסטון נהרגו או נפצעו אנושות, וכ-30 נפצעו קלות.
ליונז ראמפ
לקריאה נוספת
• PIOTR JAN ANGIEL and MACIEJ DĄBSKI, LICHENOMETRIC AGES OF THE LITTLE ICE AGE MORAINES ON KING GEORGE ISLAND AND OF THE LAST VOLCANIC ACTIVITY ON PENGUIN ISLAND (WEST ANTARCTICA), Geografiska Annaler. Series A, Physical Geography Vol. 94, No. 3 (SEPTEMBER 2012), pp. 395-412 (18 pages) Published By: Taylor & Francis, Ltd.
• Małgorzata KORCZAK−ABSHIRE, Michał WĘGRZYN, Piotr J. ANGIEL and Maja LISOWSKA, Pygoscelid penguins breeding distribution and population trends at Lions Rump rookery, King George Island, vol. 34, no. 1, pp. 87–99, 2013 doi: 10.2478/popore−2013−0002
קרב סן חסינטו
מורשת
הקרב הביא לסיום המהפכה הטקסנית ולנסיגת הכוחות המקסיקנים דרומה מנהר הריו גראנדה. עם נסיגת המקסיקנים הוכרה עצמאות רפובליקת טקסס בידי האימפריה הבריטית וממלכת הצרפתים. מאוחר יותר סופחה טקסס לתוך ארצות הברית וטענותיה לשטח מקסיקני הפכו לטענותיה של ארצות הברית, דבר שהיה גורם מרכזי בפריצתה של מלחמת ארצות הברית–מקסיקו.
לזכר הקרב הוקמה אנדרטת סן חסינטו.
הרהורים על הגיליוטינה
הרהורים על הגיליוטינה (בצרפתית: Réflexions sur la guillotine) היא מסה משנת 1957 מאת הסופר והפילוסוף הצרפתי אלבר קאמי. במסה מביע קאמי את התנגדותו הנחרצת כנגד עונש המוות.
פתיחה
קאמי פותח את המסה בתיאור תגובתו של אביו שהיה עד לביצוע גזר דין מוות. בתחילה היה אביו תומך נלהב של עונש המוות, אך הצפייה בביצוע גזר הדין, שהותירה אותו בחלחלה מספר ימים, גרמה לו לשנות את דעתו ולהתנגד לעונש.
לאורך המסה כולה מביע קאמי את תיעובו מהאופן המזעזע לדעתו, בו מבוצע העונש. קאמי מרבה לצטט ממקורות שונים המעידים כי המוות באמצעות הגיליוטינה לא היה "הומני ומיידי", כפי שמפתחיו התיימרו להציגו.
תוכן המסה
טענתו העיקרית של קאמי כנגד עונש המוות הייתה חוסר היעילות שבו. לטענתו, במדינות שבהן בוטל השימוש בעונש מוות, לא נרשמה כלל עלייה בפשיעה. הוא סבר שהחברה השתנתה והגיליוטינה שוב אינה מהווה גורם מרתיע, כפי שאולי היא הייתה בעבר. בימים עברו נהגו להוציא להורג פושעים בחוצות, ולהפוך את האירוע ל"פולחן המוות", אך תקופה זו כבר איננה עוד, וההוצאות להורג נערכות בחשאי, ללא פרסום וללא טקס. גם העיתונות והציבור אינם מרבים לדבר אודותיו. 'עונש המבוצע הרחק מעיני הציבור אינו יכול להיות בעל כוח מרתיע', הוא קובע. הוא טען שהמדינה הפכה את העונש מגורם מרתיע לפתרון יעיל כנגד פושעים חסרי תקנה.
במסה מובאות עדויות קשות של רופאים שהיו מופקדים על הגופות לאחר הוצאתן להורג: "אם יורשה לנו להביע את דעתנו בנושא זה, מחזות מעין אלה הם קשים מנשוא. הדם קולח מכלי הדם בקצב של עורקי התרדמה הקטועים, ואחר-כך נקרש. השרירים מכווצים ופרפוריהם מדהימים; המעיים מתפתלים והלב נע בתנועות לא קצובות, לא שלמות, מהפנטות. הפה מתעוות ברגעים מסוימים לכדי העוויה איומה. נכון הדבר שבראש הכרות הזה, העיניים אינן נעות ואישוניהן מורחבים...כל זה יכול להימשך דקות, אפילו שעות, אצל אנשים ללא מום: המוות אינו מיידי... הנה כי כן, כל איבר חיוני שורד אחרי העריפה...". בסיום הקטע מוסיף קאמי: "מסופקני אם קוראים רבים מסוגלים לקרוא את הדו"ח המזעזע הזה מבלי להחוויר".
קאמי האמין שרוב פשעי הרצח מתבצעים ללא תכנון מוקדם, ומביא עדות של שופט שאמר: "רובם המכריע של הרוצחים שהכרתי, לא ידעו בגילוח של הבוקר שירצחו לעת ערב". לפיכך, עונש המוות היא הרתעה חסרת משמעות: "למען ההרתעה והביטחון, מוטב לנפנף בפרצופו הגלוי של זה שהוצא להורג בפני כל המתגלחים בבוקר, במקום להסתירו". הוא הוסיף לטעון, שרוצח שגמר בדעתו לעשות מעשה ולרצוח, אין כל הרתעה בעולם שבכוחה להניעו מלבצע זאת.
לדעתו של קאמי, עונש המוות הוא לא כלום מלבד אקט של נקמנות המונעת על ידי סדיזם המולידה רק אלימות נוספת. הוא השווה את העונש למושג "עין תחת עין" והדגים שהעלאת ביתו של המצית באש תראה מוגזמת, בדיוק כפי שנטילת סכום כסף מהונו של הגנב בגובה גנבתו, תהווה עונש בלתי מספק. הוא גם טען שאין זו מידה כנגד מידה לגזור גזר דין מוות על הרוצח, משום שהוצאה להורג אינה מוות גרידא. "היא שונה במהותה משלילת החיים, באותו אופן שמחנה הריכוז שונה מבית הכלא". קאמי מפרט את הייסורים הנפשיים והפיזיים אותם נאלץ לעבור הנאשם עוד בטרם הוצא להורג. העונש לדעתו, היא נקמתו של החברה בנאשם, המגובה בחוק ובשלטון רק כדי לספק את תאוות הנקם הברברית שלהם. הוא קובע שצדק צריך להיות מבוסס על עקרונות ולא על אינסטינקטים ורגשות.
קאמי טוען שלעונש המוות אופי דתי מובהק: הוא מסביר למה ב"קהילות האלוהים" העונש הגיוני ומתקבל. בתרבויות אלו שולל "נציג האלוהים" את חייו של הפושע, אולם בזאת הוא מעניק לו הזדמנות להתכפר בידיו של אלוהים בעולם הבא. לעומת זאת, בעולם החילוני הפושע לא יקבל הזדמנות לכפרה. העונש גורם לפושע לסיים את חייו בלי שכיפר על מעשיו.
בנוסף לכך, עקב העובדה שהשיפוט, בניגוד לעולם הדתי, מופקד בידיו של בשר ודם (למרות שלמעשה גם השופט הדתי הוא בשר ודם, אך כ"נציג האלוהים" הרשות נתונה לו מלמעלה), וקיים סיכוי לטעות שיפוטית, על כן מציע קאמי שהעונש המרבי יהיה מאסר עולם. לנאשם תמיד תהיה את האפשרות לבחור במוות דרך התאבדות.
בנוסף טוען קאמי, כי עונש המוות אינו הולם מאחר שהאוהבים של הפושע נפגעים בדיוק באותו האופן בה נפגעו אוהביו של הקרבן.
הצעותיו של קאמי
קאמי הציע שבמקום עונש המוות כפתרון לבעיה, הממשלה הצרפתית תעשה טוב יותר אם תשפר את תנאי החיים של האזרחים, ותבנה לשם כך שכונות מרווחות. הוא נותן הערכה סטטיסטית של מספר הדירות המאוכלסות יתר על המידה בפריז בלבד. "נכון הדבר שרוצח ילדים הוא יצור נתעב במיוחד, שאינו מעורר כל חמלה. ייתכן שאיש מבין קוראי (ואני אומר ייתכן) אם יושם בתנאי צפיפות מבחילים מעין אלה, לא ירחיק לכת עד כדי רצח ילדים... אבל ייתכן שבתנאי מגורים נאותים לא הייתה נקרית בפני מפלצות אלה הזדמנות להרחיק לכת כל-כך" (קאמי מטיל ברמיזה את אחריותה של הממשלה לפשיעה הגואה במדינה, מאחר שאינה משפרת את תנאי המחיה, ובכך מדרדרת לפשיעה אזרחים מועטי יכולת). בנוסף הציע קאמי להגביל באופן משמעותי את מכירת האלכוהול במדינה, משום שלדעתו זוהי אחת הסיבות העיקריות למעשי הרצח במדינה. הוא מביא עדויות של עורכי-דין הקובעים שכ-60% מהרוצחים היו שיכורים בעת מעשה הרצח. "מצדדי עונש המוות הקימו קול צעקה בשלהי המאה שעברה בשל עלייה בפשיעה החל משנת 1880, שלדעתם התחוללה במקביל לצמצום עונש המוות. אולם בשנת 1880 הייתה השנה שבה נכנס לתוקפו החוק שמתיר לפתוח מסבאות בלי צורך ברישיון. עכשיו אפשר לנסות לנתח את הנתונים הסטטיסטים!".
בסופה של המסה, מזרז קאמי את הממשלות לפעול במהרה, והציע לצרפת לאמץ תקופת ניסיון של 10 שנים שבהן יוחלף עונש המוות במאסר עולם.
קאמי מוסיף הצעה לפשרה זמנית, במסגרתה יוצע לנאשם זריקה קטלנית לשימוש עצמי. "אני מציין את הפשרה הזאת, שמא ניאלץ לעיתים להתייאש מכך שהחכמה והתרבות האמיתית ייקנו שליטה על האחראים לעתידנו... אבל בסופו של דבר, גם צעד זה יהיה בלתי מספיק. כל עוד לא יוצא המוות אל מחוץ לחוק, לא תשרור השלווה בלבם של היחידים ואף לא בערכיה של החברה."
הערות
בשנת 1981 בוטל עונש המוות בצרפת; ההוצאה להורג האחרונה הייתה ארבע שנים קודם לכן במרסיי.
אלבר קאמי זכה בפרס נובל לספרות באותה שנה שבה "הרהורים על הגיליוטינה" יצא לאור.
ג'יימס בליש
ג'יימס בנג'מין בליש (באנגלית: James Benjamin Blish; 23 במאי 1921 - 30 ביולי 1975) היה סופר פנטזיה ומדע בדיוני אמריקאי. בליש גם כתב ביקורת ספרות על מדע בדיוני באמצעות שם העט ויליאם אתלינג, ג'וניור (William Atheling, Jr.)
קריירה
משנות ה-1930 המאוחרות עד שנות ה-1940 המוקדמות, בליש היה חבר של Futurians. שני סיפוריו הראשונים פורסמו במגזין "Super Science Stories" של פרדריק פול, "Emergency Refueling" בחודש מרץ ו"Bequest of the Angel" במאי 1940. הוא פרסם עשרה סיפורים נוספים שפורסמו במהלך השנים 1941 ו-1942, אך רק שניים בחמש השנים שלאחר מכן.
המונח "ענק גזים" (gas giant) מיוחס לבליש, בסיפור "מקלעת שמש" (Solar Plexus), כפי שהופיע באנתולוגיה Beyond Human Ken, בעריכתה של ג'ודית מריל. (הסיפור פורסם לראשונה בשנת 1941, אבל בגרסה זו לא נכלל המונח; בליש כנראה הוסיף אותו בשכתוב הסיפור עבור האנתולוגיה, בשנת 1952.)
מ-1962 עד 1968, עבד בליש עבור חברת טבק.
בין השנים 1967 ועד מותו בשנת 1975, בליש כתב אסופות של סיפורים קצרים המבוססות על סדרת הטלוויזיה מסע בין כוכבים: הסדרה המקורית. הוא כתב 11 כרכים של סיפורים המעובדים מפרקים של הסדרה. הוא נפטר באמצע כתיבת Star Trek 12; אשתו השנייה, ג'ודית אן לורנס, השלימה את הספר, ולאחר מכן השלים את העיבודים בכרך Mudd's Angels. בשנת 1970 הוא כתב את ספוק חייב למות! (Spock Must Die!), הרומן המקורי הראשון המבוסס על הסדרה.
חיים אישיים
בליש היה נשוי לסוכנת הספרותית וירג'יניה קיד בין 1947 ל-1963. אשתו השנייה הייתה ג'ודית אן לורנס.
בליש חי במילפורד, פנסילבניה עד אמצע שנות ה-1960. בשנת 1968, בליש היגר לאנגליה, והתגורר באוקספורד ועד מותו מסרטן הריאה בהנלי-על-התמזה, בשנת 1975. הוא נקבר בבית הקברות הוליוול (Holywell), אוקספורד, ליד קברו של קנת גרהם.
פרסים והנצחה
כן היה מועמד מספר פעמים נוספות להוגו ולנבולה.
לא בדיוני
בליש כתב ביקורת על מדע בדיוני - לעיתים די בחריפות - לרוב בשם העט ויליאם אתלינג, ג'וניור (בכך חיקה את עזרא פאונד שהשתמש בשם עט לביקורת שירה), אך גם כתב ביקורות תחת שמו שלו. מאמרי אתלינג הודפסו מחדש בשני אוספים, The Issue at Hand(1964) ו"More Issues at Hand"(1970), ולאחר מותו The Tale That Wags The God 1987 אוסף מאמרים בשם בליש.
הוא אהד של עבודותיו של James Branch Cabell, ובמשך זמן ערך את Kalki, כתב העת של אגודת Cabell.
Blish wrote criticism of science fiction — some quite scathing — under the name of William Atheling, Jr. (derived from a pseudonym Ezra Pound used for music criticism), as well as reviewing under his own name. The Atheling articles were reprinted in two collections, The Issue at Hand (1964) and More Issues at Hand (1970), and the posthumous The Tale That Wags The God 1987 collects Blish essays.
He was a fan of the works of James Branch Cabell, and for a time edited Kalki, the journal of the Cabell Society.
Reviewing The Issue at Hand, Algis Budrys described "Atheling" as "aciduous, assertive, categorical, conscientious and occasionally idiosyncratic."
תיאטרון בלגרייד
תיאטרון בלגרייד (באנגלית: Belgrade Theatre) הוא תיאטרון בקובנטרי, אנגליה.
היסטוריה
תיאטרון בלגרייד היה התיאטרון האזרחי הראשון שנבנה בבריטניה אחרי מלחמת העולם השנייה. הוא הצטרף לקתדרלה החדשה שנבנתה בעיר כסמל לאופטימיות ותרבות והיה מהפרויקטים הגדולים ביותר שבוצעו, במהלך בנייתה מחדש את העיר קובנטרי, שנהרסה כמעט לחלוטין בהפצצות הגרמנים במלחמת העולם השנייה. כיום זהו בניין רשום מדרגה שנייה. ב-1963 נרשם תיאטרון בלגרייד כעמותה ללא כוונות רווח בידי רשם העמותות (מספר 219163). התיאטרון קיבל את שמו כהכרה ותודה למתנת קורות העץ שהעניקה עיר הבירה הסרבית בלגרד (עיר תאומה של קובנטרי), שהיו מרכיב מרכזי ש לבניית האודיטוריום המכיל 858 מקומות ישיבה. מאז הפתיחה ב-1958, מיצב עצמו התיאטרון כמרכז להפקות חדשות ומקוריות.
התיאטרון היה ראשון בעבודה עם ארגון "תיאטרון בחינוך" (Theatre-in-Education) בשנות השישים. התיאטרון ממשיך לעבוד עם בני נוער שנעזרים בדרמה כאמצעי לפתח את כישוריהם האישיים והחברתיים.
"Acting Out", התוכנית המוצלחת ביותר של הארגון, פועלת מזה כעשר שנים בחסות רשות החינוך של קובנטרי והועתקה ברחבי הממלכה המאוחדת. התיאטרון נפתח מחדש בספטמבר 2007 אחרי שעבר שיפוץ בעלות של 12 מיליון פאונד ונוספו לו שבעה מפלסים, שמכילים אודיטוריום נוסף.
הנסיך אדוארד, דוכס אדינבורו חנך רשמית את האולם 2B של התיאטרון המחודש ב-5 בפברואר 2008. היה זה גם יום השנה החמישים לפתיחת תיאטרון בלגרד, בו השתתפה הנסיכה אלכסנדרה.
בשנים 2006–2008 כיהן במאי התיאטרון הישראלי גדי רול כמנכ"ל שותף ומנהל אמנותי של תיאטרון בלגרייד. הצגתו "מחלת נעורים" היא שחנכה את האולם החדש B2.
The Columbus Dispatch
הקולומבוס דיספאץ' (באנגלית: The Columbus Dispatch, מילולית: "השֶׁדֶר של [העיר] קולומבוס"), הוא עיתון בתפוצה יומית, היוצא לאור בעיר קולומבוס, בירת מדינת אוהיו שבארצות הברית. העיתון ראה אור לראשונה ב-1 ביולי 1871, ומאז שנת 1985, הדיספאץ' הוא עיתון המיינסטרים היחיד בקולומבוס. לאור זאת, זהו העיתון הנפוץ ביותר בבירת אוהיו (ואחד מחמשת העיתונים הכי נפוצים במדינה).
היסטוריה
בראשית דרכו, העיתון נקרא The Daily Dispatch, והוא יצא לאור בשעות אחר הצהריים. באותה עת, קולומבוס הייתה עיר קטנה, עם אוכלוסייה של 32,000 תושבים בלבד (כמו טולידו או דייטון) וקטנה משמעותית מקליבלנד או סינסינטי, ולכן העיתון בקושי הצליח להגיע ל-1,000 מנויים קבועים. לפיכך, העיתון החליף בעלות פעמים רבות בעשורים הראשונים לקיומו, ואף שינה את שמו ל-The Columbus Evening Dispatch.
היציבות המערכתית של העיתון החלה בתחילת העשור הראשון של המאה ה-20. בשנת 1905 רכשו את העיתון האחים הארי ורוברט וולף, שטרם רכישת העיתון לא התעסקו כמעט בעיתונאות והיו הבעלים של חברה ליצור נעליים. עם זאת, מרגע רכישת הדיספאץ', יישאר העיתון בידי המשפחה ויורשיה למשך 110 שנים. ב-16 בדצמבר 1906, פרסם העיתון את המודעה הצבעונית הראשונה שלו אי פעם, אך כמה חודשים לאחר מכן, ב-9 באפריל 1907, עלה באש בניין מערכת העיתון, והיה צורך להרוס את הבניין ולבנותו מחדש.
באופן מסורתי, היו עורכי העיתון מזוהים עם הימין השמרני ותמכו לאורך השנים במועמדי המפלגה הרפובליקנית לנשיאות. למעשה, במשך מאה תמימה, מאז 1916, אז צידדו עורכי העיתון במועמדותו של הנשיא המכהן, וודרו וילסון לכהונה שנייה, ועד 2016, עת הם צידדו במועמדת הדמוקרטית הילרי קלינטון, הם באופן עקבי תמכו בגלוי במועמד הרפובליקני לנשיאות. עם זאת, במדינת אוהיו עצמה, השינוי בעמדת עורכי העיתון התחילה מוקדם יותר, וכבר בשנת 2006 הם תמכו, לראשונה, במועמד דמוקרטי למשרת המושל.
גרהאם גרין (שחקן)
גרהאם גרין (באנגלית: Graham Greene ; נולד ב-22 ביוני 1952) הוא שחקן קולנוע קנדי, היה מועמד לפרס אוסקר לשחקן המשנה הטוב ביותר לשנת 1990 על תפקידו בסרט "רוקד עם זאבים".
The Columbus Dispatch
היסטוריה
ב-16 ביוני 2015, נרכש העיתון על ידי חברת GateHouse Media, אשר התמחתה בהוצאה לאור של מקומונים. בשנת 2019, נכרשה GateHouse Media על ידי Gannett (שבין היתר מוציאים לאור את העיתון USA Today), וכיום גנט היא הבעלים של הדיספאץ'.
גרהאם גרין (שחקן)
ביוגרפיה
גרין הוא יליד השבט האינדיאני "אונדיה", נולד בכפר אוסווקאן בשטח שמורת האומות הראשונות שבאונטריו, קנדה וגדל בעיר המילטון, בנם של ליליאן וג'ון גרין. לאחר שסיים את לימודיו, החל גרין לשחק במופעי תיאטרון בקנדה ובאנגליה.
The Columbus Dispatch
מבנה העיתון
העיתון מתמקד בעיקר בחדשות מקומיות באוהיו וקולומבוס, אך יש בו גם מדור המסקר את הנעשה בארצות הברית ובעולם. במדור הספורט, עיתון זה מדווח בהרחבה על קבוצות ה-NCAA (בענפים השונים) של ה-OSU, וכן הוא מסקר את קבוצת הכדורגל המקומית, קולומבוס קרו כמו גם קבוצת ההוקי קולומבוס בלו ג'אקטס. מעת לעת, העיתון גם מסקר את קבוצות הספורט האחרות של אוהיו, בליגות ה-NFL (קליבלנד בראונס וסינסינטי בנגלס) וב-NBA (קליבלנד קאבלירס).
גרהאם גרין (שחקן)
ביוגרפיה
לאחר קריירה מקומית במספר סדרות בקנדה, קיבל גרין תפקיד ראשי במערבון של קווין קוסטנר "רוקד עם זאבים". בסרט גילם גרין את דמותו של "ציפור בועטת", הכהן של שבט הסו אשר מסכים לקבל לשבטו את סגן ג'ון דנבאר (קוסטנר), קצין בכיר בצבא האיחוד בשלהי מלחמת האזרחים האמריקנית. על הופעתו בסרט היה גרין מועמד לפרס אוסקר לשחקן המשנה הטוב ביותר.
תפקיד זה הוליך אותו להופיע בהפקות הוליוודיות נוספות במהלך שנות ה-90 כגון: "מווריק" של ריצ'רד דונר, "מת לחיות 3" בתור הבלש ג'ו לאמברט ובדרמה של פרנק דרבונט "המייל הירוק" בה הופיע בתור אחד מהאסירים הראשיים.
הופעתו בסרט "המייל הירוק", הייתה ההופעה המשמעותית האחרונה שלו, גרין הספיק עוד לשחק בתפקידים קטנים בסרט "טראנסאמריקה" ובסרט ההמשך שובר הקופות של "דמדומים", "דמדומים 2: ירח חדש".
The Columbus Dispatch
בניין מערכת העיתון
בעקבות השריפה שהרסה את בניין המערכת בשנת 1907, והצורך של עורכי העיתון למצוא מקום חדש לשכון בו עד לשיפוץ הבניין, החליטו האחים וולף להעביר את מערכת העיתון לבניין שיהיה בבעלות בלעדית של העיתון, ואשר ייבנה בהתאם לסטנדטים מודרניים.
גרהאם גרין (שחקן)
ביוגרפיה
בשנת 2017 שיחק בסרט הדרמה "הבקתה" וכן שיחק בדרמה של אהרן סורקין "המשחק הגדול".
The Columbus Dispatch
בניין מערכת העיתון
לאחר שהעיתון נמכר על ידי משפחת וולף, נמכר גם הבניין (אם כי לא לאותה חברה), וכיום הוא משמש כביתו של משרד המסחר של אוהיו. הבניין מוגדר כמבנה היסטורי המיועד לשימור. עם זאת, הזכויות על השלט בגג עדיין שייכות לעיתון, ולכן הוא ממשיך להיות מואר בלילות, כמעין פרסומת לעיתון.
פאס וילקס
פאס וילקס (בהולנדית: Faas Wilkes; 13 באוקטובר 1923 – 15 באוגוסט 2006) היה כדורגלן הולנדי, ששיחק בעמדת החלוץ. הוא נחשב לאחד מכוכבי הולנד הראשונים ולראשון מביניהם לשחק מחוץ למולדת.
ביוגרפיה
סרבאט "פאס" וילקס נולד ב-13 באוקטובר 1923 ברוטרדם שבהולנד. כשהיה ילד בהתחלה חלם ללכת בעקבות אביו ודודו ולנהל את העסק המשפחתי שהתמחה בהסרת רהיטים. הוא הצטיין ברוב תחומי הספורט אך ב-14 באפריל 1941 בגיל 17 בחר בכדורגל ובמועדון המקומי קסרקסס רוטרדם. אחיו היה לשוער שלה ווילקס עשה את הופעת הבכורה בניצחון 0–6 על יודאן בויז. באותם הימים טקטיקות היו פחות מקובלות אלא שהיכולת האישית כן. וילקס עבר את שחקני היריב זה אחר זה ולעיתים רחוקות לקח את חברי הקבוצה כאופציה, דבר שלרוב הצליח לו. בזכות זאת, מועדונים רבים רצו את שירותיו אך הכדורגל אז בהולנד היה עדיין בגדר חובבני ולא היו אמצעי תשלום.
בשנת 1948 צ'רלטון את'לטיק הציע לו חוזה והוא נסע ללונדון כדי לדון על כך. בסופו של דבר ה-KNVB התערבה וההעברה לא קרתה. שנה אחר כך בעת שוילקס נפש במילאנו שבאיטליה הנשיא של אינטר מילאנו, צ'ארלס מסרוני, רצה בו בקבוצתו והזמין אותו לארוחת ערב. המסעדן היה למתורגמן שלו במהלך השיח ווילקס בסוף הסכים לחתום באינטר תמורת סכום של 60,000 גילדן הולנדי בשנה. בעקבות כך הגיעה סערה מצד ה-KNVB ויו"ר שלה, קארל לוטסי, שהתנגדו להעברתו ולבסוף הרחיקו אותו ל-5 שנים מהנבחרת הלאומית.
וילקס הפך להולנדי הראשון לשחק מחוץ למולדת ושקיבל שכר עבור הכדורגל. עם צירופו לאינטר הוא שיחק לצד השחקנים המוכשרים בניטו "ולנו" לורנצי, אמדיאו אמדאי ואישטוואן ניארש ההונגרי. בעונתו הראשונה כבש 16 שערי ליגה ב-34 הופעות אך יובנטוס המשיכה את שליטתה וזכתה בתואר כשאינטר מסיימת במקום השלישי. בעונת 1950/51 וילקס חווה שיפור כשכבש 23 שערים ב-38 הופעות וקבוצתו סיימה במקום השני ליריבתה העירונית מילאן. אף על פי שלעיתים קרובות חבריו לקבוצה נזפו בו על כך שהלך יותר מידי לבד הוא הפך לשחקן פופולרי בקרב המועדון. צילומים של אז הראו כיצד וילקס עבר לא פחות מחמישה שחקני הגנה ואף דרש שעוד יבואו בניסיון לחטוף ממנו את הכדור. דבר זה גרם לו גם לפציעה ובעונת 1951/52, עונתו האחרונה באינטר, כבש 7 שערים בלבד ב-23 הופעות.
בשנת 1952 טורינו פנתה אליו בזמן שניסתה עוד לבנות לאט לאט את הרכבה שכמעט כולו נהרג ב שקרה בשנת 1949. תקופתו בה הייתה קצרה מאוד בגלל פציעה שספג בברך והוא הספיק לערוך בה 12 הופעות ולכבוש שער אחד בעונת 1952/53. וילקס וטורינו הגיעו ב-20 ביוני 1953 למשחק תערוכה נגד ולנסיה באצטדיון מסטאייה לכבוד השחקן אנטוניו פושאדס. אף על פי שלא שיחק עקב הפציעה, ולנסיה הבעיה בו עניין.
הכדורגל הפך למקצועני בהולנד בשנת 1954 ווילקס התקבל בברכה בחזרה בנבחרת הלאומית. הוא הצטרף לולנסיה בעונת 1953/54 בה שיחקו כבר שחקנים גדולים כמו אלפרדו די סטפנו ולאסלו קובאלה. בעונתו הראשונה כבש עבורה 18 שערים ב-28 הופעות ליגה. הוא זכה עימה בתואר היחידי בקריירה שלו באותה עונה, הגביע הספרדי, אך לרוע מזלו לא שיחק בגמר בו ולנסיה ניצחה 0–3 את ברצלונה מכיוון שפסקי דין אסרו באותם ימים לשחקנים זרים לשחק בגמר. אחרי עונה מוצלחת זו הוא נאלץ לעבור ניתוח למחלת הזפקת ממנה סבל. למרות הבעיה הצליח לכבוש בעונה שלאחר מכן 9 שערים ב-15 הופעות ליגה כשולנסיה מסיימת במקום החמישי בטבלה. בעונת 1956/56 שהייתה האחרונה במדי הקבוצה כבש 11 שערים ב-19 הופעות ולאחר מכן וילקס שהיה בן 33 חזר לשחק בהולנד בשל בעיות פיזיות מתמשכות.
וילקס שיחק ב-VVV פנלו ממחוז לימבורג והרוויח 50,000 גילדן בשנה, חוזה שהראה כי כוונות הקבוצה להיות לאחד הטובות בהולנד. בעונה הראשונה הגיעה עימה למקום השביעי בליגה ואחרי שתי עונות בה כבש 23 שערים ב-64 הופעות, לפני שהעיז לחזור ולשחק מחוץ להולנד. הוא חזר לעיר ולנסיה אך הפעם לקבוצה השנייה והקטנה מהעיר, לבאנטה ששיחקה בליגת המשנה. הוא היה שם על תקן שחקן-מאמן ובעונה אחת בה הצליח לכבוש 41 שערים ב-91 הופעות למטרת העלייה. לבסוף לבאנטה סיימה במקום השני אחרי אלצ'ה אך הפסידה בפלייאוף העלייה ללאס פאלמאס.
כשהוא בן 36 וילקס שיחק בפורטונה 54' במשך שלוש עונות וכבש 33 שערים ב-88 הופעות. קבוצתו האחרונה בקריירה הייתה קסרקסס רוטרדם ששיחקה בליגת המשנה בהולנד. משחקו האחרון היה ב-26 במאי 1964 ולאחר מכן פרש מכדורגל. וילקס פתח יחד עם אשתו חנות בגדים ברוטרדם ובמילאנו בשנים 1983 ו-1995 בהתאמה. הדמות "קיק וילסטרה" מסדרת הטלוויזיה ההולנדית נקראה בחלקה על שמו וגם על שמם של השחקנים קיק סמיט ואבה לנסטרה. הוא נפטר ב-15 באוגוסט 2006 בגיל 82 במקום הולדתו.
נבחרת הולנד
הכדורגלן ההולנדי הטוב בכל הזמנים ואחד הגדולים בהיסטוריה, יוהאן קרויף, אמר כי וילקס היה לאליל שלו. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו במדי נבחרת הולנד ב-10 במרץ 1946 בניצחון 2–6 על לוקסמבורג כשהוא כובש רביעייה. גם במשחקו השני הרשים עם שלושער נגד בלגיה. יחד עם אבה לנסטרה וקיס רייברס הוא הקים את "שלישיית הפנימיות המזוהבת".
הוא כבש בסך הכל 35 שערים ב-38 הופעות במדיה ונמצא עם ממוצע השערים הטוב ביותר (0.92) בין טופ 10 הכובשים המצטיינים של הולנד בכל הזמנים. אם והיה מורשה לשחק ב-5 שנים שה-KNVB מנעו ממנו סביר להניח והיה כובש יותר. הוא החזיק בשיא השערים בנבחרת במשך כמעט 40 שנה, עד שדניס ברגקאמפ שבר את שיאו ב-4 ביולי 1998. כשהוא בן 37 וילקס עשה את הופעתו האחרונה ב-14 במאי 1961 במוקדמות מונדיאל 1962 נגד גרמניה המערבית בלייפציג.
לואי השני, רוזן פלנדריה
לואי השני, רוזן פלנדריה (Ludwig II) שנודע בשם לואי לה מאל (Ludwig la Male; 25 באוקטובר 1330 - 30 בינואר 1384) היה בנם של לואי הראשון, רוזן פלנדריה ושל מרגריט הראשונה מבורגונדיה.
חייו
אחרי שנפצע בקרב קרסי (26 באוגוסט 1346) שבו נהרג אביו, הוא ירש את רוזנות פלנדריה ואת אלה של נבר ושל רתל, ושימש כאביר בצבאו של פיליפ השישי, מלך צרפת. בנובמבר של אותה שנה שב לפלנדריה, הופיע בפני נתיניו הפלמים וניסה להרחיקם מהשפעת אנגליה, אך ללא הצלחה. אדוארד השלישי, מלך אנגליה היה כבר בשערי העיר קאלה ומאה אלף פלמים התקדמו אל עבר העיר קאסל, ובזזו והחריבו את ערי הגבול של צרפת.
הפלמים אנשי העיר גנט שעסקו בטקסטיל והיו תלויים בצמר אנגלי, דרשו מלואי לה מאל לשאת לאישה את בתו של אדוארד השלישי, ומשסירב לעשות כן הם כלאו אותו. באביב 1347 הוא נמלט לחצר המלכות הצרפתי ואחרי כן לבראבנט, שם נשא לאישה את מרגריט, בתו של ז'אן השלישי, דוכס בראבנט, שהיה בן בריתו של מלך צרפת.
ב-1355, אחרי מותו של ז'אן השלישי, דוכס בראבנט, לואי לה מאל דרש לעצמו את דוכסות בראבנט בשם אשתו מרגריט. אבל גיסתו ז'ואנה שלטה בדוכסות זו ולואי לה מאל כבש מידיה את הדוכסות. למרות שאנשי בראבנט מרדו בו (24 באוקטובר - 29 באוקטובר 1356) הוא הצליח לשמור על שלטונו בדוכסות זו.
נפתחה תחרות בין אנגליה לבין צרפת, שכל אחת מהן חפצה להגביר את השפעתה בפלנדריה באמצעות נישואים עם בתו של לואי לה מאל, מרגריט השלישית, רוזנת פלנדריה לעתיד, וב-19 ביוני 1369 היא נישאה לפיליפ השני, דוכס בורגונדיה, שהיה בנו של ז'אן השני, מלך צרפת.
שנות שלטונו האחרונות של לואי לה מאל היו רצופות מאבקים בין הפלמים לבין הצרפתים. ב-1379 פרץ שוב מרד בעיר גנט, ולואי לה מאל קיבל עזרה מחמו, פיליפ השני, דוכס בורגונדיה שניסה לדכא את המרד. הפלמים בראשותו של פיליפ ואן ארטוולדה, שהיה בנו של יאקוב ואן ארטוולדה גירשו את לואי לה מאל מפלנדריה, אך בהשפעתו של פיליפ השני, דוכס בורגונדיה, הצבא המלכותי הצרפתי בא לעזרתו והפלמים נחלו מפלה ניצחת בקרב רוזבקה (27 בנובמבר 1382). אולם, אזרחי גנט המשיכו במרד עד אחרי מותו של לואי לה מאל ב-1384.