cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
פאן ג'אנלה
שיאן אסיה
באליפות סין שנערכה בהאנגג'ואו ב-1 במאי 2023 זכה בשתי מדליות זהב, במשחה ל-100 מטר חופשי בשיא אסיה חדש ותוצאת השנה בעולם של 47.22 שניות, שיפור לשיא בן השנתיים של הוואנג סון וו מקוריאה הדרומית (47.56 שניות) ובמשחה ל-200 מטר חופשי שיא אישי חדש של 1:44.66 דקות.
דודג' 126
דודג' 126 (באנגלית: Dodge 126, קרוי גם: Dodge Series 126, Dodge Brothers Series 126) היא מכונית משפחתית, אשר יוצרה במספר תצורות נוספות בין השנים 1926–1927 על ידי חברת "האחים דודג' אוטומוביל" אשר בשנת 1928 הפכה לחטיבת דודג' בקונצרן המכוניות האמריקאי קרייזלר.
סך הכול יוצרו 394,870 יחידות.
היסטוריה
חברת דודג' נוסדה בשנת 1900 על ידי האחים ג'ון פראנסיס דודג' והוראס אלגין דודג' בדטרויט שבמישיגן. בימיה הראשונים יצרה החברה חלקי מנוע ושלדה עבור תעשיית הרכב המתפתחת בעיר, בעיקר עבור החברות אולדסמוביל ופורד. למרות ההצלחה המסחרית שאפו האחים לייצר מכוניות משלהם. שאיפה זו התממשה לראשונה במכונית הראשונה, "דודג' דגם 30" (Dodge Model 30), ששיווקו ב-1915 כמתחרה יוקרתית יותר לדגם פורד מודל T הנפוץ. דגם 30 כלל כמה חידושים לאותה עת - גוף עשוי כולו פלדה, תיבת הילוכים חדשנית, ומערכת חשמל בת 12 וולט. תיבת ההילוכים והמנוע היו טובים מאלה של פורד T (35 כוחות סוס לעומת 20). בזכות איכות החלפים שייצרו ומעלותיה של המכונית היא הגיעה למקום שני במכירות הרכב בארצות הברית ב-1916. באותה שנה השתמש הצבא האמריקני בהצלחה בדגם 30 בפעילותו המבצעית כנגד המהפכן המקסיקני פנצ'ו וייה. בינואר 1920 הלך לעולמו ג'ון דודג' ובדצמבר אותה שנה נפטר גם הוראס דודג'. אלמנות השניים המשיכו בניהול החברה. דגם 30 שונה קלות ושווק כ"סדרת 116" (Series 116) אולם החברה ירדה למקום החמישי מכירות בארצות הברית ב-1925. באותה שנה מכרו אלמנות המייסדים את החברה לקבוצת משקיעים, שהחליטה, בעקבות ירידה נוספת במכירות (מקום שביעי ב-1927) למכור את דודג' ליצרן מכוניות אחר. בשנת 1928 רכש קונצרן קרייזלר את חברת דודג' ומבחר הדגמים המיוצר ירד ל-13 בשתי קטגוריות (מ-19 דגמים בשלוש קטגוריות).
מייק שומייקר
טרוי "מייק" שומייקר (באנגלית: Troy "Mike" Shoemaker) הוא קצין בדימוס בדרגת תת-אדמירל בצי ארצות הברית. בתפקידו האחרון שירת כמפקד כוחות האוויר של הצי.
ביוגרפיה
שומייקר נולד בסיינט פיטרסברג שבפלורידה. ב-1982 סיים תואר ראשון בהצטיינות בהנדסת מערכות מהאקדמיה הימית של ארצות הברית.
יעקב ישראל זובר
הרב יעקב ישראל זובר (זובער; עשרה בטבת ה'תרנ"ו, 27 בדצמבר 1895 – י"ד בטבת ה'תשי"ג, 1 בינואר 1953) חסיד ושליח חב"ד בעיירות אחדות ברוסיה ובגאורגיה. היה שוחט ורב בקהלת עדת ישראל בסטוקהולם בשנים 1935–1947. עמד בראש ועד לתקנת עגונות לאחר מלחמת העולם השנייה. רב בבוסטון מ-1949 עד פטירתו.
מייק שומייקר
ביוגרפיה
ביולי 1984 סיים הכשרתו כטייס צי. שירת בפעילות מבצעית כטייס מטוסי ווט A-7 קורסייר II בטייסת התקיפה הקלה 105 שהוצבה על נושאת המטוסים "USS Forrestal", שירת בטייסת 174, כמדריך טיסה בטייסת 122 ובטייסת 106, שירת בכנף 3 על נושאת המטוסים "ג'ון פ. קנדי", כטייס F/A-18 הורנט בטייסת 105 בעת שהוצבה על נושאת המטוסים "דוויט אייזנהאור", על נושאת המטוסים "אנטרפרייז" ועל נושאת המטוסים "הארי טרומן".
יעקב ישראל זובר
קורות חייו
נולד בעיירה שצעדרין שבפלך מינסק באימפריה הרוסית, לרב מנחם מנדל זובר, שהיה ראש ישיבה בעיר ז'לובין. למד בקיבוץ בוברויסק תחת הנהלת האדמו"ר הרב שמריה נח שניאורסון. בהמשך למד בישיבת תומכי תמימים בלובביץ', והיה אחד ה"חוזרים" על דברי האדמו"ר הרש"ב מחב"ד-ליובאוויטש. הוא היה מקורבו של האדמו"ר ונשלח על ידו לשליחויות שונות.
מייק שומייקר
ביוגרפיה
פיקד על טייסת 105, על טייסת האימון 106 ובמאי 2006 מונה למפקד כנף 17 בעת שהוצבה על נושאת המטוסים "ג'ורג' וושינגטון".
יעקב ישראל זובר
קורות חייו
תקופה מסוימת התקרב לרב יוסף רוזין ומאז החשיבו לרבו. נסמך להוראה בשנת ה'תרפ"ב, 1922, בידי הרבנים משה מרדכי עמרמי, מנחם מנדל פריידין, מנחם מנדל זק ואחרים. באותה שנה נישא לזלאטא, נכדת הרב אברהם אורינסון, רב העיירה בבינוביץ'. כנראה שימש תקופה קצרה ברבנות סטרשין שבפלך מוהילוב.
מייק שומייקר
ביוגרפיה
תפקידי המטה שלו כללו שירות כראש ענף שיבוץ קציני תעופה בפיקוד כוח האדם של הצי, כעוזר למפקד צי האוקיינוס השקט, כעוזר סגן ראש המבצעים הימיים ועוזר למפקד פיקוד האוקיינוס השקט של ארצות הברית. באוקטובר 2008 קודם לדרגת אדמירל משנה ומונה לעוזר למפקד פיקוד כוח האדם במטה הצי.
יעקב ישראל זובר
קורות חייו
נשלח בידי הריי"ץ מחב"ד לעיר סצ'חרה שבגאורגיה, ופעל שם רבות בבניית מקוואות, שיעורי לימודי תורה, ופעילות דתית נוספת שהייתה חתרנית תחת השלטון הסובייטי במדינה באותם ימים.
מייק שומייקר
ביוגרפיה
במאי 2011 מונה למפקד קבוצת התקיפה 9 בראשות נושאת המטוסים "אברהם לינקולן". באוקטובר 2012 מונה למפקד קבוצת התקיפה 3 בראשות נושאת המטוסים "ג'ון ס. סטניס". ביוני 2013 מונה למפקד חיל האוויר האטלנטי.
יעקב ישראל זובר
קורות חייו
בשנת ה'תרצ"ב, 1932, עבר להתגורר בסטוקהולם שבשוודיה ועבד בה כשוחט וכרב קהילת 'עדת ישראל'. הוא פעל במסגרת תפקידו נגד חוק השחיטה בשוודיה שהחל בשנת ה'תרצ"ה (1935). נאבק בהתבוללות ופעל לתיקון בתי קברות יהודיים וייסוד שיעורי תורה.
מייק שומייקר
ביוגרפיה
הוא צבר למעלה מ-4,400 שעות טיסה בעיקר על מטוסי ווט A-7 קורסייר II ומטוסי F/A-18 הורנט, וביצע 1,066 נחיתות על נושאות מטוסים.
יעקב ישראל זובר
קורות חייו
במהלך מלחמת העולם השנייה, פעל להשגת ויזות מקונסול הולנד בשוודיה עבור בחורי ישיבות רבים מפולין וליטא, ויזות שבאמצעותן ניצלו רבים משואת יהודי אירופה ונמלטו לשאנגחאי ולאיים אחדים בשליטה הולנדית.
מייק שומייקר
ביוגרפיה
שומייקר בוגר תוכנית הלימודים מרחוק של מכללת המלחמה של הצי ובוגר המכללה למטה של הכוחות המשולבים.
יעקב ישראל זובר
קורות חייו
לאחר המלחמה פעל למען שארית הפליטה שהגיעה לשוודיה. לצד הרב שלמה דוד כהנא והרב יחזקאל אברמסקי עמד בראש ועד לתקנת עגונות מלחמת העולם השנייה בשוודיה וסקנדינביה.
בשנת תש"ז (1947) עזב את שוודיה, היגר לארצות הברית והתיישב בבוסטון. שם שימש כרב בית הכנסת חב"ד, וניהל את ישיבת אחי תמימים בבוסטון.
היה חבר אגודת הרבנים דארצות הברית וקנדה. מזכיר ועד הרבנים דבוסטון, והיה לאחד הרבנים החשובים והפעילים בבוסטון.
יחיאל גוזל
יחיאל גוזל (נולד ב-22 בדצמבר 1957), הוא יושב ראש העמותה להנחלת מורשת הצנחנים, שרת בתפקידי פיקוד שונים בחטיבת הצנחנים וכמפקד חטיבה 500, ראש מטה פיקוד הדרום בדרגת תת-אלוף, נספח הגנה בצרפת ומנכ"ל ארגון ידידי צה"ל בארצות הברית לשעבר.
בנובמבר 2014, מונה תא"ל מיל' יחיאל גוזל לתפקיד מנכ"ל קרן לב"י. ביולי 2015, מונה לתפקיד מנכ"ל קרן 'יחד למען החייל', והוביל את איחוד האגודה למען החייל עם קרן לב"י. בסוף אפריל 2020 סיים את תפקידו כמנכ"ל הקרן אחרי חמש וחצי שנים.
באוקטובר 2020 חזר תא"ל מיל' יחיאל גוזל לארגון ידידי צה"ל FIDF לנהל את שלוחת הארגון בישראל.
ביוגרפיה
גוזל נולד וגדל בנתניה. למד והתחנך בפנימייה הצבאית בתל אביב בשילוב עם הגימנסיה העברית הרצליה. אימו מזל (פורטונה) גוזל, ילידת אלכסנדריה שבמצריים, עלתה ארצה בשנת 1952 דרך צרפת ועסקה במלאכת יד ואביו דוד גוזל, יליד מרוקו הספרדית, התנדב בשנת 1948 (במסגרת מח"ל) במלחמת העצמאות, לאחריה עלה עם משפחתו ארצה ושימש כחשמלאי מוסמך.
שירות צבאי
בשנת 1976 התגייס לצה"ל, ולאחר שנשר מקורס טיס התנדב לצנחנים ושובץ בגדוד 890. גוזל עבר מסלול הכשרה כלוחם, קורס מ"כים חי"ר וקורס קציני חי"ר. עם סיום קורס הקצינים בהצטיינות, שב גוזל לגדוד 890 כמפקד מחלקה, ולקח חלק במבצע מנורה, שם לחם ביעד מחבלים מבוצר שבו גם בסוללת המרגמות שירתה לישראל. בהמשך שימש כמפקד פלוגה בגדוד 890 והשתתף במבצעים רבים, ובהם מבצע איש דמים ומבצע מוביל. לאחר מכן השתחרר מצה"ל והתגייס לשב"כ. לאחר פציעתו של מפקד פלחה"ן צנחנים, אהרון זיו, במבצע צלצל, נקרא לשוב לצה"ל ולשמש מפקד הפלחה"ן.
עם פרוץ מלחמת לבנון הראשונה ביצעה חטיבת הצנחנים, בפיקודו של יורם יאיר, נחיתת סער אמפיבית בשפך נהר האוואלי והובילה את אוגדות צה"ל עד מבואות ביירות. הפלחה"ן פתח את המלחמה ככח ראש החוף באוולי כאשר נחתו עם 24 סירות גומי בעומק שטח לבנון על מנת לאפשר את נחיתת שאר כוחות החטיבה עם הנחתות, בהמשך הפלחה"ן לחם כחלק מ"כוח עוגן", גדוד הסיור של הצנחנים, שאיגד תחתיו לראשונה את היחידות החטיבתיות, הסיירת, הפלנ"ט והפלחה"ן, וכן פלגה מפלוגת הרפואה החטיבתית, בפיקוד דורון אלמוג. במהלך הלחימה פינה גוזל שדה מוקשים שחסם את נתיב ההתקדמות החטיבתי. על כך הוענק לו מאוחר יותר צל"ש אלוף. בהמשך המלחמה נפצע בקרב נגד לוחמי הקומנדו הסורי בעיירה קברשמון, אולם המשיך בלחימה עד תום הקרב ולאחר מכן פונה לקבלת טיפול בישראל. שבוע לאחר מכן חזר גוזל ליחידה ופיקד עליה בכיבוש מערב ביירות.
בהמשך הועלה לדרגת סא"ל ומונה למפקד גדוד בבה"ד 1. בהמשך מונה למפקד בא"ח צנחנים בשנים 1986–1987. לאחר מכן מונה למפקד גדוד הנח"ל המוצנח (גדוד 50) בשנים 1988–1989. בגמר תפקידו, המשיך ללימודי תואר שני במדעי המדינה וביטחון לאומי. בשנת 1990 הועלה לדרגת אל"ם ומונה למפקד חטיבת אפרים, ושימש בתפקיד עד שנת 1991. בהמשך מונה למפקד עוצבת ברעם בשנים 1991–1993. לאחר מכן מונה למפקד חטיבה 130 בין השנים 1993–1995. בהמשך שימש סגן מפקד אוגדה 162. לאחר מכן מונה למפקד חטיבה 500 בשנים 1995–1997, ופיקד עליה בפריצה לשכם במהומות מנהרת הכותל. בשנת 1998 הועלה לדרגת תא"ל ומונה לראש מטה פיקוד הדרום. לאחר מכן מונה לנספח צה"ל בצרפת, ספרד ופורטוגל.
בשנת 2003 השתחרר גוזל משירותו בצה"ל בדרגת תא"ל.
יושב ראש העמותה להנחלת מורשת הצנחנים
בשנת 2011, מונה ליו"ר העמותה להנחלת מורשת הצנחנים, את תפקידו ממלא גוזל בהתנדבות מלאה. העמותה, מטפלת בהנצחת חללי חטיבת הצנחנים שנפלו בשירות סדיר ובמילואים וכן בהנחלת מורשת הצנחנים למשרתים בסדיר, במילואים, לתלמידי תיכון ולכלל הציבור. המשימה העיקרית העומדת בפני העמותה בהנהגתו של גוזל, הייתה הקמת מרכז מורשת הצנחנים בשטח שהוקצה להם בגבעת התחמושת בירושלים.
מנכ"ל הקרן 'יחד למען החייל'
עם שחרורו מצה"ל, החל להשתלב בפעילויות חברתיות והתנדבותיות. בין השנים 2003-2008 שימש מנכ"ל ארגון ידידי צה"ל בארצות הברית.
בנובמבר 2014, מונה תא"ל מיל' יחיאל גוזל לתפקיד מנכ"ל קרן לב"י, ביולי 2015, מונה לתפקיד מנכ"ל קרן 'יחד למען החייל', והוביל את איחוד האגודה למען החייל עם קרן לב"י.
במהלך כהונתו, שמה הקרן את "הלוחם במרכז" ויזמה פרויקטים רבים ומגוונים לטובת הלוחמים, ביניהם הקצאת דירות לחיילים בודדים במסגרת פרויקט בית חם ופרויקט "ממדים ללימודים" המעניק מלגות לימודים ללוחמים משוחררים.
הארגון בהנהגתו של גוזל, עושה את מאמציו על מנת להגיע לכל אחד מלוחמי צה"ל בנקודות הקצה ולסייע לרווחתו. בשנת 2020 עזב את התפקיד ובמקומו מונתה שרון הרמון.
האפי!
האפי! (באנגלית: !Happy בתרגום לעברית: שמח!) היא סדרת טלוויזיה אמריקאית, מסוגת דרמה קומדיה שחורה ופנטזיה, שעלתה לשידור ב-6 בדצמבר 2017. הסדרה משודרת ברשת "Syfy". היא הופקה על ידי היוצרים גרנט מוריסון ודאריק רוברטסון ביחד עם תומאס סליטי ג'וניור וביל בטלר. הסדרת המבוססת על סדרת "ארבעה נושאים", סדרת הקומיקס שנושאת את אותו השם, "!Happy", אשר נוצר על ידי הסופר גרנט מוריסון והאמן דריק רוברטסון, עם בריאן טיילור שמשמש כבמאי עבור רוב הפרקים בסדרה (שבעה מתוך האחת עשרה).
ב-4 ביוני 2019 הודיעה רשת השידור Syfy שהסדרה בוטלה לאחר שתי עונות. למרות זאת, חטיבת הכבלים של יוניברסל מתכננת לרכוש את זכויות הסדרה.
בישראל, הסדרה משודרת בנטפליקס.
עלילה
בלש המשטרה המשופשף לשעבר ניק סאקס, שכעת עובד כרוצח שכיר, אשר מתרחק מאינטראקציה חברתית, ממלא את ימיו בשתיית אלכוהול ובהתמכרות לסמים. לאחר התקף לב מסיבי, מופיע לו חד קרן כחול בשם האפי, אשר רק הוא רואה אותו. האפי מסביר שהוא חבר דמיוני של ילדה קטנה בשם היילי, אשר נחטפה על ידי אדם מפוקפק לבוש כמו סנטה קלאוס. האפי מגלה כי היילי היא הבת של ניק, וביקש את עזרתו של ניק להאמין שהוא יהיה השוטר הגיבור שהיילי חשבה שהוא תמיד. למרות הספקות הרבות בהתחלה, ניק מסכים באי-רצון לעזור כדי להציל את היילי.
בית הכנסת הכוראלי הגדול (קייב)
בית הכנסת הכוראלי הגדול של קייב (באוקראינית: Київська Велика Хоральна Синагога) ידוע גם בשם בית הכנסת בפודול, ממוקם ברחוב שיקוביצקה Shikovitska) 29) ברובע פודיל בקייב.
היסטוריה
בית הכנסת הכוראלי (עם מקהלה) נבנה בשנת 1895 בתכנונו של האדריכל ניקוליי גרדרינה, ובתרומת הסוחר גבריאל יעקב רוזנברג. המבנה הורחב על ידי של אדריכל ולריאן ריקוב, במימון התעשיין ולדימיר גינזבורג בנו של הוראצי גינצבורג וחתנו של אליעזר ברודסקי.
בשנת 1929, בתקופה הסובייטית, הפך מבנה בית הכנסת לבית מלאכה. עם סיום מלחמת העולם השנייה בשנת 1945 חזר לשמש כמבנה דת. לאורך תקופה ארוכה זה היה בית הכנסת הפעיל היחיד בקייב. בשנת 1990, כאשר יעקב דב בליך התמנה לרב ראשי לקייב ולאוקראינה, בית הכנסת שופץ. ב-2002 עבר שיפוץ נוסף.
גמר גביע המדינה בכדורגל 2020
גמר גביע המדינה בכדורגל 2020 התקיים באצטדיון בלומפילד בתל אביב ב-13 ביולי 2020, ובו נקבע כי מחזיקת גביע המדינה בכדורגל 2019/2020 היא הפועל באר שבע, שניצחה במשחק את מכבי פתח תקווה 0-2 הייתה זו המהדורה השמונים ואחת של גביע המדינה, וה-67 מאז קום המדינה.
זהו הגמר הראשון בתולדות המדינה שהתקיים ללא קהל, עקב התפרצות נגיף הקורונה בישראל וריבוי התחלואה שהותיר את משרד הבריאות עם ההחלטה לקיים את משחק הגמר ללא קהל.
הפועל באר שבע זכתה בגביע השני בתולדותיה, והראשון מאז 1997, אז ניצחה את מכבי תל אביב משער של ג'ובאני רוסו. הייתה זו הופעה החמישית במעמד גביע הגביע. מנגד, מכבי פתח תקווה העפילה לגמר השלישי בתולדותיה, והראשון מאז ההפסד 0–3 למכבי תל אביב בגמר גביע המדינה 2001. מאזנה ערב משחק הגמר - הפסד אחד וניצחון בודד.
הפועל באר שבע
הפועל באר שבע הצטרפה למפעל בסיבוב השמיני, עם יתר קבוצות ליגת העל. בסיבוב הראשון היא הוגרלה למשחק חוץ באצטדיון הי"א באשדוד מול מועדון ספורט אשדוד מליגת העל. בדקה ה-10 עלתה האורחת ליתרון משער של חנן ממן. לאחר 5 דקות בלבד, בעיטה נוספת של חנן ממן פגשה את הרשת של רון שושן. חמש דקות נוספות לאחר מכן, אורן ביטון התרומם מעל שחקני ההגנה של מועדון ספורט אשדוד לאחר בישול של ניב זריהן וקבע את השלישי תוך זמן קצר. בדקה ה-34 שלומי אזולאי צימק את התוצאה. חמש דקות מתחילת המחצית השנייה, ניב זריהן כבש גם הוא בדקה ה-49. מועדון ספורט אשדוד הצליחו לצמק תוך עשר דקות עם שתי שערים של כנעאן וניב דוד ובדקה ה-92 קבע עמית ביטון את תוצאת הסיום, 4:3 להפועל באר שבע. בדקה ה-96 שלומי אזולאי החמיץ כדור עונשין לאחר הדיפה של ארנסטס שטקוס.
בשמינית הגמר יצאה שוב למשחק חוץ באצטדיון נתניה נגד מכבי נתניה. בדקה ה-29 ניקו אולסק כבש בבעיטה חופשית נהדרת לשער של שטקוס. הפועל באר שבע הצליחו לאזן את התוצאה בדקה ה-84 ותוך חמש דקות בלבד הצליחו לעשות מהפך לאחר בעיטת עונשין של בן שהר שקבעה את תוצאת המשחק, 2-1 לבאר שבע.
סיבובי רבע הגמר וחצי הגמר בשנה זו התקיימו ללא משחקי גומלין, עקב רצון לסיים במוקדם את משחקי עונת 2019/2020 לאחר התפרצות נגיף הקורונה בישראל במדינת ישראל מנגיף הקורונה וכל המשחקים שהתקיימו ברבע הגמר ולאחריו התקיימו ללא קהל כלל.
באר שבע יצאה למשחק חוץ נוסף בסיבוב רבע גמר נגד מכבי חיפה באצטדיון סמי עופר. בדקה ה-22 כבש עופרי ארד לאחר בלבול בהגנת הפועל באר שבע והעניק למכבי חיפה את שער היתרון. מיגל ויטור איזן התוצאה בנגיחה לאחר כדור חופשי של ז'וזוואה בדקה ה-35. בן שהר בדקה ה-62 כבש את השער שסיכם את תוצאת המשחק, 2-1 להפועל באר שבע.
בסיבוב חצי הגמר פגשה באר שבע את בני יהודה תל אביב, מחזיקת גביע המדינה באצטדיון נתניה. בדקה ה-39 קיבל תאמבי סגס כרטיס אדום והותיר את בני יהודה בעשרה שחקנים. לאחר שליטה של הפועל באר-שבע, ז'וזואה העלה את האדומים ליתרון לאחר שער בדקה ה-68. בדקה ה-98, לואי טאהא נגע בידו והעניק לבני יהודה תל אביב כדור עונשין שבו מטייה ליוויץ' כבש וקבע כי שתי הקבוצות ילכו להארכה. במחצית השנייה של הארכה, שי גולן קיבל כרטיס צהוב שני והורחק, בני יהודה נשארה ב9 שחקנים. באר שבע לא הצליחה לתרגם את השליטה המוחלטת לשערים ושתי הקבוצות הגיעו לכדורי עונשין מ11 מטרים. לאחר 11 בעיטות מושלמות של שתי הקבוצות, דן מורי החמיץ את הבעיטה האחרונה של בני יהודה תל אביב מעל שערו של לויטה וקבע כי הפועל באר שבע בדרך לגמר הגביע החמישי בתולדותיה.
מכבי פתח תקווה
מכבי פתח תקווה מהליגה הלאומית התחילה את גביע המדינה מוקדם יותר בסיבוב השביעי בו פגשה את הפועל רמת-גן גבעתיים באצטדיון העירוני רמלה ולאחר 90 דקות נקבע כי מכבי פתח תקווה תעלה לסיבוב הבא לאחר 0–2 על הפועל רמת-גן גבעתיים.
בסיבוב שמינית גמר הוגרלה מכבי פתח תקווה למשחק חוץ נגד הפועל נוף הגליל באצטדיון עילוט. שער יחיד של אוונדרו ברנדאו בדקה ה-89 של המשחק, קבע את תוצאת המשחק ושלח את מכבי פתח תקווה לרבע הגמר.
סיבובי רבע הגמר וחצי הגמר בשנה זו התקיימו ללא משחקי גומלין, עקב רצון לסיים במוקדם את משחקי עונת 2019/2020 לאחר גידול בתחלואה במדינת ישראל מנגיף קורונה וכל המשחקים שהתקיימו ברבע הגמר ולאחריו התקיימו ללא קהל כלל.
מכבי פתח תקווה הוגרלה בסיבוב רבע גמר נגד בית"ר ירושלים מליגת העל בכדורגל במשחק חוץ, באצטדיון טדי. דניאל פליישר העלה את פתח תקווה ראשונה על לוח התוצאות בדקה ה-43. בדקה ה-70, חנן ממן איזן את התוצאה ובסיום 90 הדקות נקבע כי שתי הקבוצות הולכות להארכה. בדקה ה-109 אופיר קריאף הורחק והותיר את בית"ר ירושלים בעשרה שחקנים. לאחר 120 דקות בו עדיין לא נקבעה המנצחת, שתי הקבוצות הולכות לכדורי עונשין מ11 מטרים. מכבי פתח תקווה ניצחה את בית"ר ירושלים בכדורי העונשין 3:5 ומעפילה לחצי הגמר.
בסיבוב חצי הגמר פגשה מכבי פתח תקווה את הפועל תל אביב באצטדיון נתניה. בדקה החמישית גיא חדידה כבש מ-11 מטרים והעלה את מכבי פתח תקווה ליתרון מוקדם. בדקה ה-50 אור אינברום הכפיל את היתרון לאחר מבצע אישי. מכבי פתח תקווה ניצחה את הפועל תל אביב 0:2, בדרך לגמר הגביע השלישי בתולדותיה.
מחצית ראשונה
הפועל באר שבע של המאמן יוסי אבוקסיס עלתה למשחק במערך של ארבעה בהגנה - בן ביטון, לואי טאהא, מיגל ויטור ושון גולדברג. כאשר מרואן כבהא קשר הגנתי, דויד סימאו וז'וזואה קשרי אמצע. תומר יוספי ואלטון אקולטסה פתחו בצדדים ובן שהר חלוץ אמצע. מנגד, גיא לוזון העלה הרכב צעיר ומהיר ועלה במערך של 4-1-2-3, בשער פתח דור חברון הצעיר במקומו של גינצבורג. אור אינברום, דור חוגי וליאל עבדה הובילו את ההתקפה של הכחולים.
זהו הגמר הראשון בתולדות המדינה שהתקיים ללא קהל, עקב התפרצות נגיף הקורונה בישראל וריבוי התחלואה, שהותיר את משרד הבריאות לקיים את המשחק ללא קהל.
המשחק נפתח במשחק דו צדדי, רבוי התקפות ומצבים משני הצדדים. בדקה ה-4 חילופי מסירות של ארד בר ואור אינברום הובילו להתקפה מתפרצת של הכחולים אך בסופו הבעיטה של ארד בר שרקה ליד הקורה של אוהד לויטה. דקה לאחר מכן, ז'וזואה בהתקפה של האדומים, בעט בעיטה מ-20 מטר וכמעט הצליח להכניע את דור חברון, לאחר הדיפה לא מוצלחת שלו.
בדקה ה-16 מכבי פתח תקווה בהתקפה שהייתה הכי קרובה לשער שלה עד לרגע הזה, כאשר אור אינברום הכניס כדור מצוין לארד בר שניסה להעביר כדור רוחב לדור חוגי שממטרים ספורים החמיץ ופגע ברשת החיצונית. בדקה ה-35 התקפה מתפרצת של מכבי פתח תקווה שבסופה פגשה את אור אינברום שבעט מ-35 מטרים למשקוף של אוהד לויטה. בדקה ה-42 ז'וזואה בעט בעיטה חופשית שפגעה בחומה ופגעה במשקוף של חברון.
במחצית, 0-0 בין הפועל באר שבע למכבי פתח תקווה.
מחצית שנייה
הפועל באר שבע עלתה למחצית השנייה בגישה התקפית יותר וחיפשה לנצח את המשחק. בדקה ה-49 השחקן המצטיין של המשחק ז'וזואה העביר כדור נהדר שעבר את הגנת מכבי פתח תקווה לבן שהר שבה הקפיץ הכדור מעל השוער וקבע את הראשון של האדומים.
מרגע זה, הפועל באר שבע שלטה ללא עוררין במשחק, והייתה קרובה פעמים רבות לכבוש את השער הנוסף. בדקה ה-56 מכבי פתח תקווה באחת מההתקפות הבודדות שלה במחצית השנייה, לידור כהן בעט בעיטה נהדרת שכמעט נכנסה ונהדפה על ידי אוהד לויטה.
בדקה ה-61 ז'וזואה חתך דרך האמצע, ובבעיטה מסחררת מ-30 מטרים הכניע את דור חברון לאחר הדיפה לא מוצלחת שלו והכפיל את היתרון של באר-שבע. בדקה ה-94 אורן ביטון כבש את השער השלישי, אך לאחר בדיקה במערכת ה-VAR נקבע כי השחקן היה בנבדל.
בסיום, הפועל באר שבע ניצחה 0:2 את מכבי פתח תקווה, ניצחון שהבטיח זכייה שנייה בתולדות המועדון בגביע המדינה בכדורגל.
המשטרה הפדרלית של מקסיקו
המשטרה הפדרלית של מקסיקו (בספרדית: Policía Federal; בראשי תיבות: PF) הידועה יותר בשם משטרת המניעה הפדרלית (Policía Federal Preventiva) הייתה כוח משטרה פדרלי במקסיקו שהוקם ב-1989 עם מיזוגן של מספר סוכנויות משטרה פדרליות:
המשטרה הפדרלית במקסיקו הייתה כפופה לוועדה הלאומית לביטחון (לשעבר, מזכירות ביטחון הציבור המקסיקנית). על פי הסלנג הספרדי במקסיקו, סוכני סוכנות החקירות הפדרלית ושוטרי המשטרה הפדרלית מכונים "פדראלס" - המרשלים הפדרליים.
ב-1 באוקטובר 2019 המשטרה פורקה בשל שחיתות בכל הדרגים של גוף השיטור שנועד להוות הכוח הלוחם במלחמת הסמים במקסיקו, אך מאז 2007 הפכה המשטרה לגוף מושחת חסר סמכויות במאבק נגד קרטלי הסמים.
היסטוריה וארגון
לאחר בחירתו של אנדרס מנואל לופס אוברדור לתפקיד נשיא מקסיקו, הוא יזם את הקמתו של המשמר הלאומי של מקסיקו. כאשר המשמר החדש נועד לסייע בפתרון המשבר הביטחוני של מקסיקו. ההצעה זכתה לתמיכת הקונגרס בפברואר 2019 והגוף החדש הוקם כשלרשותו 60,000 חיילים. הגוף החל לפעול ב-30 ביוני 2019. באוקטובר 2019 הוחלט כי יפורקו כלל כוחות המשטרה הפדרלית.
אנדראס, נסיך ליינינגן
אנדראס, נסיך ליינינגן (בגרמנית: Andreas Fürst zu Leiningen; נולד ב-27 בנובמבר 1955) הוא נסיך גרמני, וכיום ראש בית ליינינגן.
משפחתו
ב-5 באוקטובר 1981 הוא התחתן עם אלכסנדרה, נסיכת הנובר, בתם של ארנסט אוגוסט, נסיך הנובר ואורטרוד, נסיכת שלזוויג-הולשטיין-זונדרבורג-גליקסבורג, ממנה נולדו לו שלושה ילדים:
רוזלינה ליידסטר
רוזלינה טראן ליידסטר (באנגלית: Rosalina Tran Lydster; נולדה ב-16 בספטמבר 1962) היא מעצבת תכשיטים וייטנאמית-אמריקאית. היא הייתה מעצבת משותפת של הכתר בתחרות מיס יוניברס 2008.
פרנקי פרדריקס
ביוגרפיה
פרדריקס נולד בווינדהוק בירת נמיביה. הוא קיבל מלגת לימודים באוניברסיטת בריגהאם יאנג (אוניברסיטה אמריקאית פרטית, אשר בבעלות הכנסייה המורמונית) בשנת 1987. לאחר שנמיביה זכתה לעצמאות מדרום אפריקה בשנת 1990 הוא זכה להשתתף בתחרויות בינלאומיות עבור מדינתו.
רוזלינה ליידסטר
רוזלינה ליידסטר נולדה בווייטנאם להאי וו, צורפת של הגברת הראשונה של וייטנאם וחברות אחרות מסייגון. אביה היה אדריכל מיומן. המשפחה הייתה בעלת עסק תכשיטים אשר התאים ללקוחות יוקרתיים. בהמשך הם עברו לארצות הברית בשנות ה-70 והמשיכו בעסקי התכשיטים בסן פרנסיסקו. ליידסטר למדה עסקים באוניברסיטת המדינה של סן פרנסיסקו והמשיכה בלימודים במכון לאופנה לעיצוב ומרצ'נדייז.
קריירה
לאחר סיום הלימודים, ליידסטר החלה את הקריירה שלה כבנקאית השקעות בחברה גדולה בוול סטריט. היא עיצבה טבעות חתונה ותכשיטים אחרים לחברים עד שהחליטה להקים את חברת התכשיטים שלה בשנת 2001. בשנת 2005 היא נבחרה כאחת התכשיטניות הרשמיות לטקס פרסי אוסקר ה-78 ב-2006. בשנת 2008 נבחר ליידסטר כמעצבת המשותפת לתחרות מיס יוניברס 2008 וכשופטת מקדימה לתחרות מיס יוניברס 2009.
פרנקי פרדריקס
ביוגרפיה
באולימפיאדת ברצלונה (1992) זכה פרדריקס בשתי מדליות כסף ובכך הפך לספורטאי הראשון מנמיביה שזכה במדליה אולימפית. בריצת 100 מטר בתוצאה של 10.02 שניות, אחרי לינפורד כריסטי מבריטניה (9.96 שניות) ולפני דניס מיצ'ל מארצות הברית (10.04 שניות) ובריצת 200 מטר בתוצאה של 20.13 שניות, אחרי מייקל מארש (20.01 שניות) ולפני מייקל בייץ (20.38 שניות) שניהם מארצות הברית. בשלב חצי הגמר מארש קבע שיא אולימפי חדש של 19.73 שניות.
אלוף עולם
באליפות העולם באתלטיקה שנערכה בשטוטגרט, גרמניה בשנת 1993 זכה פרדריקס במדליית זהב בריצת 200 מטר בשיא אפריקה חדש של 19.85 שניות, לפני ג'ון רג'יס מבריטניה (19.94 שניות) וקרל לואיס (19.99 שניות). בנוסף, הוא סיים במקום השישי בריצת 100 מטר בתוצאה של 10.03 שניות, אחרי המנצח לינפורד קריסטי שקבע שיא אירופה חדש 9.87 שניות.
שיא עולם באולם
בתחרות אתלטיקה שנערכה באולם בלייוון, צרפת בפברואר 1996 קבע פרדריקס בריצת 200 מטר שיא עולם חדש של 19.92 שניות (השיא הנוכחי, 2017).
שבועיים לפני המשחקים האולימפיים בתחרות הכנה שנערכה בלוזאן, שווייץ בתחילת יולי אותה שנה קבע פרדריקס בריצת 100 מטר את שיאו האישי, את תוצאת השנה בעולם ושיא אפריקה חדש של 9.86 שניות.
באולימפיאדת אטלנטה (1996) עצמה זכה פרדריקס שוב בשתי מדליות כסף. בריצת 100 מטר בתוצאה של 9.89 שניות, אחרי דונובן ביילי שקבע שיא עולם חדש של 9.84 שניות ולפני אטו בולדון מטרינידד וטובגו (9.90 שניות) ובריצת 200 מטר בשיא אפריקה חדש והתוצאה השלישית בטיבה בכל הזמנים (שתי תוצאות המהירות בעולם היו של ג'ונסון) 19.68 שניות, אחרי מייקל ג'ונסון שקבע שיא עולם חדש של 19.32 שניות ולפני בולדון (19.80 שניות).
באליפות העולם באתלטיקה שנערכה באתונה, יוון בשנת 1997 זכה פרדריקס במדליית כסף שלישית שלו בריצת 200 מטר בתוצאה של 20.23 שניות, אחרי בולדון (20.04 שניות) ולפני קלאודיני דה סילבה מברזיל (20.26 שניות). בנוסף, הוא סיים במקום הרביעי בריצת 100 מטר בתוצאה של 9.95 שניות, אחרי המנצח מוריס גרין מארצות הברית (9.86 שניות).
באליפות העולם באתלטיקה באולם, שנערכה במבאשי, יפן במרץ 1999 זכה פרדריקס במדליית זהב בריצת 200 מטר בתוצאה של 20.10 שניות.
פרדריקס נעדר מאולימפיאדת סידני (2000) עקב פציעה.
באולימפיאדת אתונה (2004) סיים פרדריקס במקום הרביעי בריצת 200 מטר בתוצאה של 20.14 שניות, המנצח היה שון קרופורד מארצות הברית (19.79 שניות). בריצת 100 מטר הוא לא הצליח לעלות לשלב חצי הגמר כשקבע תוצאה של 10.17 שניות וסיים במקום ה-19.
לאחר המשחקים האולימפיים בשנת 2004 פרש פרדריקס מספורט תחרותי והפך לחבר בוועד האולימפי הבינלאומי.
הבריחה מבית הסוהר גלבוע
הבריחה מבית הסוהר גלבוע התרחשה ב־6 בספטמבר 2021 לפנות בוקר, כאשר ארבעה אסירים ביטחוניים שנידונו למאסר עולם ושני עצירים ביטחוניים נמלטו מבית הסוהר גלבוע באמצעות מנהרת בריחה. ארבעה מהם נלכדו בישראל כארבעה ימים לאחר הבריחה, והשניים הנותרים נלכדו בג'נין ב־19 בספטמבר.
רקע
בית הסוהר גלבוע נפתח בשנת 2004. הוא נקרא תחילה "שטה ב", והיה חלק מבית הסוהר שטה. לאחר תקופה קצרה הוא הופרד והוגדר כבית סוהר עצמאי, בעל רמת ביטחון מרבית, המיועד להחזקת אסירים ביטחוניים בעקבות האינתיפאדה השנייה. באוגוסט 2014 נחשפה מנהרה גדולה ראשונה שאסירים החלו בחפירתה.
בית הכלא נבנה על כלונסאות. בהערכת אגף המודיעין בנושא ”האיום התת־קרקעי“, שהועברה לנציבה קטי פרי עם כניסתה לתפקיד, נכתב: .באותו דו״ח אף אוזכר מקרה קודם של ניסיון חפירת מנהרה לתוך כלא אשל, שגם בו אותרו כלונסאות וחללי תת־קרקע. גם כלא זה היה בסמכותה של פרי בעת הגילוי, בתפקידה דאז כמפקדת מחוז הדרום.
עד לאחר הבריחה, התוכנית ההנדסית של הכלא הייתה נגישה באתר האינטרנט של משרד האדריכלות שתכנן אותו.
לכלא גלבוע לא היה רכב סיור לזיהוי חשודים ולמקרי בריחה, ולחטיבת המודיעין בשב"ס הגיע מידע על כוונתם של אסירים להימלט. למרות זאת, חסמי האותות סלולריים שהותקנו בכלא הופעלו ברמה שאינה יעילה, בעקבות מחאה של האסירים ועל מנת להשיג שקט מצדם.
לאחר שנים רבות שבהם הפן הטכנולוגי בשב״ס הוזנח, הוקצה תקציב משמעותי לנושא, אך רק חודשיים לפני הבריחה, כך שהתקציב החדש לא הספיק להשפיע לפני הבריחה על הפעילות בשטח, שכללה תפעול ידני בלבד. ההזנחה הממושכת של התחום הטכנולוגי הייתה אחד הגורמים שתרמו לעצם קיום האפשרות של בריחה מבתי סוהר.
הבריחה
חפירת המנהרה נעשתה מתוך חדרון המקלחת בתא 5 באגף 2. על פי הערכות חקירת יחידת יהל"ם, רצפת חדרון המקלחת נפרצה באמצעות חומצה ופצירה מאולתרות. המשך החפירה נעשתה באמצעות קולב ועט, עד לפתחה החיצוני שמתחת לאחד ממגדלי השמירה של בית הסוהר, מגדל ח׳. את העפר פיזרו האסירים במערכת הביוב של הכלא, בפחי אשפה ובפירים חלולים שמצאו, ולמרות מספר דיווחים שנמסרו לסוהרים הנושא זכה להתעלמו ת. חודשיים לפני הבריחה אחד הסוהרים הבחין בשבר במרצפת שהסתירה את פיר המנהרה, ואף קרא לקצין. למרות זאת, הקצין התעלם ופטר את השבר בטענה שכך המצב בתאים רבים בכלא, בלי בדיקה נוספת.
יום לפני הבריחה, זכריא זביידי הועבר לבקשתו לתא 5, בניגוד לנוהג השב"ס להפריד בין אסירים המשויכים לארגונים שונים, ובאופן חריג מאוד. מחשש שהחול שפיזרו בצנרות יתגלה, הבורחים הקדימו בכיממה את מועד בריחתם המתוכנן, כבר ליום המָחרת, באופן שמנע מהם סיוע חיצוני.
הבריחה התרחשה ב־6 בספטמבר 2021, לאחר השעה אחת בלילה, דרך המנהרה שהתמשכה לאורך של כ־22 מטרים. האסירים הבורחים החליפו או השאירו את מדי האסיר שלהם מול מגדל השמירה, שלא היה מאויש בשל מחסור בתקציב לכוח אדם. במגדל שמירה אחר הוצבה סוהרת שביצעה תפקיד זה לראשונה, ולאחר ששמעה רעשים היא יצאה מעמדת השמירה, אך לא ראתה דבר. הסוהרת הודתה בחקירתה שנרדמה לפני ששמעה רעשים, ושחזרה לישון לאחר שלא ראתה דבר – אך מאוחר יותר טענה שאולצה לחתום על עדות זו. זאת ועוד, איש הצוות שישב במרכז השליטה והיה אמור לצפות במצלמות שתיעדו את בריחתם בזמן אמת לא עשה זאת, גם כאשר מערכת ההתרעה של הכלא הופעלה בעקבות נביחותיהם של כלבי השמירה.
הבורחים
זכריא זביידי הוא מפקד גדודי חללי אל־אקצא של הפת"ח בג'נין. נחשד שתכנן פיגועים רבים כלפי אזרחים ישראליים, אך לא נשפט, ולכן הוגדר כעציר מנהלי.
יעקוב מחמוד אחמד קאדרי (גוואדרה) נידון לשני מאסר עולם ובנוסף 35 שנות מאסר בגין פעילותו בג'יהאד האסלאמי הפלסטיני. בשנת 2014, כבר היה מעורב בניסיון בריחה מהכלא – קבוצת אסירים, ובהם הוא ומחמוד עבדאללה עלי עארדה, חפרו מנהרה בתוך בית הסוהר שטה, אך היא נתגלתה.
החיפושים והמשך הבריחה
לאחר היוודע דבר הבריחה, פתחו כוחות משטרת ישראל, משמר הגבול ויחידת דרור במרדף אחר האסירים והעצירים הבורחים בשיתוף שירות הביטחון הכללי. קציני הביטחון ביישובים הסמוכים לבית הסוהר גלבוע עודכנו בדבר הבריחה, ומחסומים הוצבו בדרכים.
בבית הסוהר גלבוע הוקם חפ"ק מאוחד, וכוחות משטרת ישראל נפרסו ביישובים הסמוכים לבית הסוהר. כוחות משטרה, כלבנים ואמצעים אוויריים משטרתיים החלו בחיפושים אחר האסירים והעצירים הבורחים. עובדי בית הכלא נחקרו, בשל אפשרות לרשלנות מצידם, ומתוך חשד שהבורחים קיבלו סיוע מתוך סגל הכלא.
בעת בריחתם המתמשכת, האסירים שהו בקרבה רבה לכוחות הביטחון. כך למשל קאדרי ועארדה הסתתרו יום שלם בעמדת הסוואה שהקימו בשיחים במרחק של חמישה מטרים מגדר בסיס צה"ל, ולטענתם אף היו מסוגלים לפגוע באחד החיילים. זביידי ומוחמד עארדה נצפו על ידי אזרח ערבי שדיווח עליהם, אך הספיקו להתחבא מאחורי עץ כשניידת משטרה הגיעה לחפשם. במשך שעה היו לצדם שוטרים, אך הם לא נתפסו. כממג'י ואינפיעאת הספיקו לברוח משוטרים שבמקרה הבחינו בהם תוך כדי נסיעה בצד הדרך, והצליחו להגיע לג'נין ולשהות שם במספר דירות מסתור, תוך ניצול פרצה בגדר ההפרדה.
שני אסירים אף פנו באמצעות סייען לראש ממשלת הרשות הפלסטינית, מוחמד אשתייה, וביקשו ממנו מעצר הגנתי, אך סורבו.
לכידת הבורחים
ב־10 בספטמבר, נתפסו שניים מהאסירים – יעקוב מחמוד קאדרי ומחמוד עבדאללה עארדה – באזור הר הקפיצה, סמוך לנצרת, לאחר שעובר אורח הבחין בשתי דמויות חשודות אשר חיטטו בפחים וחיפשו מזון. השניים אף ניגשו לבית משפחה וביקשו מזון. שני האסירים הבורחים זוהו, ולאחר זמן קצר נמסר דיווח למשטרה. השוטרים הגיעו למקום, ועצרו את שני האסירים.
כעבור שעות אחדות, ב־11 בספטמבר, נתפסו בכפר אום אל־גנם, הסמוך להר תבור, שני אסירים נוספים שנמלטו: זכריא זביידי ומוחמד קאסם עארדה. יחידת הגששים במילואים "מרעול" התחקתה אחרי עקבות הבורחים שהתגלו בשטח, ובנוסף לחיפושים, נהג טרקטורון הבחין במחבלים ודיווח למשטרה. בעקבות זאת גילו הגששים את עארדה ישן בחניון משאיות ביישוב ואת זביידי מתהלך בסביבה. את המעצר השני ביצע כוח ימ"מ.
לאחר תפיסת הארבעה הוארך מעצרם בתשעה ימים, בחשד לעבירות נוספות פרט לאלו שבגינן נאסרו: בריחה ממשמורת חוקית, קשירת קשר לביצוע פשע, חברות בארגון טרור, ומתן שירות ואמצעים לביצוע מעשה טרור.
ב־19 בספטמבר נעצרו בג'נין שני האסירים האחרונים, מונאדל יעקוב אינפיעאת ואייהם נאיף כממג'י, שהצליחו בבריחתם להגיע לשטחי הרשות הפלסטינית. השניים נעצרו על ידי כוח ימ"מ שלווה בכוחות צה"ל, על פי מידע שהתקבל מהשב"כ על הבית שבו הסתתרו. יחד עם הבורחים נעצרו שני סייענים שלהם. במקום התפתחו חילופי אש בין פלסטינים לכוחות צה"ל והמשטרה.
עלות המצוד הוערכה בכמה עשרות מיליוני שקלים לכלל גופי הביטחון. בפרט, עבור המשטרה העלות עמדה על 6 מיליון שקלים, מתוכם 5.5 מיליון על כוח אדם, כ־300 אלף על תפעול מסוקים, וכ־200 אלף על מזון.
משפט
ב־29 בספטמבר, לאחר סיום החקירה הפלילית, הוגשה הצהרת תובע נגד ששת הבורחים וחמישה אסירים נוספים שסייעו להם בבריחתם, ומעצרם הוארך. למחרת, השב"כ העביר בחזרה את ששת הנמלטים לידי שב"ס, שם הוחלט לשכנם בתאי הפרדה בחמישה בתי כלא שונים.
ב־3 באוקטובר הוגש כתב אישום לבית משפט השלום בנצרת נגד ששת הבורחים וחמשת האסירים הנוספים שסייעו להם, בגין בריחה ממשמורת חוקית וסיוע לבריחה ממשמורת, וללא סעיפי החשד הנוגעים לטרור (חברות בארגון טרור, ומתן שירות ואמצעים לביצוע מעשה טרור). בנוסף, הוגש כתב אישום נגד שני פלסטינים שסייעו וסיפקו לכממג'י ואינפיעאת מקום מקלט בג'נין.
ב־22 במאי 2022 נגזרו 5 שנות מאסר לכל אחד מהבורחים, בנוסף ל־8 חודשי מאסר על־תנאי, ולקנס בסך 5000 שקלים. על הסייענים נגזרו 4 שנות מאסר וקנס בסך 2000 שקלים.
בשירות בתי הסוהר
נציבת שירות בתי הסוהר, קטי פרי, הורתה בעקבות הבריחה לפזר את אסירי הג'יהאד האסלאמי הפלסטיני בין בתי הכלא, כך שכל אסיר כזה ישהה בתא נפרד עם אסירים מארגונים אחרים. בעקבות פיזור אסירי הג'יהאד פרצו התקוממויות של אסירים שהתנגדו למהלך זה של השב"ס. בחלק מהאירועים הציתו המחבלים תאים בבתי הסוהר הביטחוניים קציעות, עופר, רמון ומגידו. באוקטובר, הוגש כתב אישום נגד שני אסירים על שהציתו תאים בבית הסוהר רמון באמצעות מצית ומזרנים.
לאחר הבריחה הושקעו 30 מיליון שקלים באטימת הפרצות שמתחת לכלא, באמצעות יציקת בטון מסביב לכלונסאות. צוותי הנדסה סרקו בתי סוהר נוספים, בכדי למנוע מקרים דומים של בריחה באמצעות מנהרה או חלל תחת רצפת התא.
לאור הבריחה מכלא גלבוע, וניסיון בריחה נוסף שסוכל מבית הסוהר עופר, נקבע שאסירים בסיכון גבוה לבריחה (אסירי סג"ב) לא יחלקו תאים משותפים, וכן שהם יועברו ויחליפו תא בכל 4 חודשים, אגף מדי 16 חודשים, ובית סוהר מדי 32 חודשים.
במאי 2022 הוקם ענף למניעת חפירת מנהרות מבתי הסוהר, שפועל בסינוף לחטיבת המודיעין.
בקרב הפלסטינים
ביהודה ושומרון ובמזרח ירושלים השתתפו מאות פלסטינים בהפרות סדר, והתעמתו עם כוחות צה"ל שעסקו במצוד. הפלסטינים דיווחו על עשרות פצועים בעימותים שבסביבות שכם, רמאללה, חברון, עזון, קלקיליה, ג'נין ועיסאוויה.
בבוקר 13 בספטמבר אירע פיגוע דקירה שני בגוש עציון, ובהמשך אותו היום אירע פיגוע דקירה שלישי ליד התחנה המרכזית בירושלים, בו נפצעו שני אזרחים.
דו"ח השב"כ לחודש ספטמבר העלה כי כמות הפיגועים באזור יהודה ושומרון האמירה לאחר הבריחה.
ההבט התרבותי והלאומי
בדמותם של האסירים ובהשראת בריחתם נוצרו קריקטורות, פסלים וגרפיטי, והם הפכו לנושא לאומי בעיני הפלסטינים. למשל, ב־21 בספטמבר הוקדש להם ציור קיר ברצועת עזה. מוטיב חוזר ביצירות היה מוטיב הכפית, שבה כביכול השתמשו האסירים על מנת לברוח לחופשי.
לאחר לכידת האסירים הם צולמו כשהם תשושים וחבולים, אך הפלסטינים פרסמו את התמונות הללו לאחר עיבוד גרפי, במסגרתו שינו את מבע פניהם להבעה מחויכת ורעננה. התמונות החדשות שימשו אותם להעלאת המורל, לכרזות, ולפרסומים שונים שעסקו בבריחתם.
במרץ 2022 פרסם הערוץ אל־קֻדס אל־יום (ירושלים היום), כי הפיק סדרת טלוויזיה שנועדה לשידור בערבי חודש הרמדאן שחל באפריל. שם הסדרה הוא ”תג ניצחון – גלבוע“ (בערבית: شارة نصر– جلبوع) והיא עוסקת בבריחת האסירים מבית הסוהר, ובאסירים ביטחוניים נוספים.
הוצאת צווי איסור פרסום
לאחר גילוי הבריחה, משטרת ישראל העבירה מידע ביוזמתה לאמצעי התקשורת, אך במקביל היא פנתה לבית משפט השלום בנצרת, שם הוצא לבקשתה בדיעבד צו איסור פרסום על עצם אירוע הבריחה. מאוחר יותר, צו איסור הפרסום צומצם לבקשת המשטרה, ואסר רק על פרסום מידע מתוך החקירה ולא על עצם הבריחה, אך גם צו זה הופר על ידי המשטרה עצמה. מידע מפר פורסם גם ביוזמת שב"ס, שב"כ וצה"ל. הצו הוסר בסיום החקירה הפלילית.
נשיא בית משפט השלום בנצרת, השופט דורון פורת, מתח ביקורת על האבסורד והזילות בכלי צו איסור הפרסום שיוצרת המשטרה בהתנהלותה, וקרא לבדק בית. אמצעי התקשורת מתחו ביקורת לא רק על המשטרה ושאר גופי הביטחון הרשמיים, אלא גם על הרשות השופטת, שמשמשת כחותמת גומי המאשרת כל בקשה לצו ללא הפעלת שיקול דעת. לטענתם, בשל כך נגרם נזק לאמון הציבור במערכת הצדק ואכיפת החוק.
ביקורת נוספת נמתחה בידי לירן לוי על התנהלות דומה סביב חקירת אירועי הסרסור בסוהרות, שהתרחשו באותו בית הסוהר.
ועדת בדיקה ממשלתית
השר לביטחון פנים, עמר בר לב, החליט על הקמת ועדת בדיקה ממשלתית לבדיקת נסיבות המחדל והכשלים שהובילו לאירוע. לוועדה ניתנו סמכויות מלאות של ועדת חקירה מתוקף. בראש הוועדה עומד מנחם פינקלשטיין, שהיה הפרקליט הצבאי הראשי וסגן נשיא בית המשפט המחוזי מרכז.
במרץ 2022 פרסמה הוועדה החלטת ביניים, ובה פירטה ליקויים־לכאורה שמצאה, שהיא מעניקה זכות טיעון למספר בכירים בארגון שעלולים להיפגע ממסקנותיה הסופיות לגביהם, כולל הנציבה פרי.
פיראטיות תוכנה
פיראטיות תוכנה הוא מונח המתייחס למספר שיטות הכרוכות בהעתקה לא מורשית של תוכנות מחשב. בעוד שברוב המדינות בעולם ישנם חוקי זכויות יוצרים החלים על תוכנה, מידת האכיפה משתנה בכל מדינה.
מניעים
חלק מן המניעים הבולטים לפיראטיות תוכנה כוללים:
החוקים הקיימים והצעות חוק
ברוב המדינות בעולם ישנם חוקי זכויות יוצרים החלים על תוכנה. בארצות הברית, משך הזמן שבו חלים זכויות היוצרים הוארכו פעמים רבות לאורך השנים - בעוד שבתחילה זכויות היוצרים חלו במשך 14 שנים כאשר היה ניתן לחדשם לתקופה של 14 שנים נוספות על ידי תשלום דמי חידוש, בהווה משך הזמן שבו חלים זכויות היוצרים תקף לכל תקופת חייו של היוצר בתוספת 70 שנה. אם העבודה הופקה על ידי חברה, משך הזמן שבו חלים זכויות היוצרים עשוי להימשך 120 שנים לאחר יצירת המוצר או 95 שנים לאחר הפצת המוצר (המוקדם מביניהם).
הצעות חוק כמו הצעת החוק "Stop Online Piracy Act" בארצות הברית נועדו להרחיב את ההגדרה של "פגיעה שנעשתה ביודעין" ובכך למעשה לבצע קרימינליזציה לכל הזרמת מדיה בלתי מורשית. הצעות החוק הללו נועדו לשמש אמצעי למאבק באתרים המכילים תוכן המפר זכויות יוצרים או אשר מכילים קישורים לאתרי בעלי תוכן המפר זכויות יוצרים. מנגד, הצעות חוק מסוג זה העלו חששות בקרב גורמים רבים מהמצב שבו גורמים שונים ינצלו לרעה חוקים מסוג זה וכי עשוי להיווצר מצב שבו בעלי אינטרסים שונים יגרמו לצינזור של תוכן לגיטימי המופיע באינטרנט.
הסעיף הראשון בחוק ה"Digital Millennium Copyright Act" (DMCA) בארצות הברית, מציין במפורש כי אסור למשתמשים לעקוף את מנגנוני האבטחה הטכנולוגיים המגנים על היצירות. בשל כך, כל ניסיון לעקוף את מנגנוני האבטחה שקיימים במוצרים כגון הגנה מפני יצירת עותקים למוצר, עשויים להוות עילה לתביעה משפטית.
טענות בדבר פגיעה כלכלית
ארגון BSA טוען כי ההפסדים מפיראטיות התוכנה לשנת 2009 היו בהיקף של מעל ל-51 מיליארד דולרים. כמו כן, הם טוענים כי הפחתת שיעורי פיראטיות התוכנה תספק יתרונות כלכליים משמעותיים בשל מניעת פגיעה בהכנסות.
על פי המחקרים שביצעו ארגון BSA, שיעור פיראטיות התוכנה הגבוה ביותר הוא בארמניה בה שיעור פיראטיות התוכנה הוא 93%. סין ובהודו דורגו במיקום ה-17 ו-41 בהתאמה בדירוג של שיעורי פיראטיות התוכנה הגלובליים. שיעור הפיראטיות הנמוך ביותר בעולם על פי המחקרים הוא בארצות הברית בה שיעור פיראטיות התוכנה הוא 20%. עם זאת, המתודולוגיה של המחקרים הללו ספגה ביקורות רבות מגורמים שונים כאשר גורמים מסוימים אף ציינו כי ההפסדים המשוערים הם מוגזמים.
דו"ח של הקונגרס של ארצות הברית משנת 2010 שעסק בהשפעה הכלכלית של זיופים וסחורות פיראטיות (לא רק תוכנה) סקר מספר אומדנים קודמים של הפיראטיות בתוכנה ומסקנתו הייתה שההערכות שלהם לא היו אמינות ושההשפעה הכלכלית שלהם לא ברורה.
טענות בדבר היתרון הכלכלי שבפיראטיות תוכנה
במודלים מחקריים מסוימים, הוכח כי בנסיבות מסוימות (למשל, בשווקים הצומחים) בעלי זכויות היוצרים עשויים לראות רווחים גבוהים יותר בשל פיראטיות התוכנה.
ההשפעה של פיראטיות התוכנה על מדינות מתפתחות
רוב התוכנה הקניינית מפותחת כיום בארצות הברית ובאירופה. גורמים שונים במדינות המתפתחות סבורים כי חוקי זכויות היוצרים מונעים את הקידום הטכנולוגי של מדינתם ובשל כך מסרבים לקבל או לכבד את חוקי זכויות היוצרים במדינתם. נשיא רומניה טראיאן בססקו ציין אף כי "הפיראטיות סייעה לדור הצעיר לגלות את תחום המחשבים. מגמה זו תרמה לפיתוח של תעשיית טכנולוגיית המידע ברומניה".
בשנת 2011 ציין ארגון BSA כי 83 אחוז מהתוכנות המותקנות במחשבים באפריקה הן פיראטיות (לא כולל דרום אפריקה).
השפעות פיראטיות התוכנה בתרבות הדיגיטלית
פיתוחם של רשתות שיתוף הקבצים מסוג P2P והעלייה המסיבית בפופולריות שלהם במהלך העשור הראשון של המאה ה-21 הפכה את היכולת להורדת כמויות גדולות של מדיה דיגיטלית לפשוטה ונגישה לכמויות גדולות של משתמשים אשר לא זקוקים לידע טכני מתקדם כדי לעשות כן. הרשתות הגדולות של שיתוף הקבצים לא ממוקדות בהכרח בשיתוף תוכן פיראטי. אף על פי כן, שיתוף התוכן הפיראטי שכיח בהם משום שבלתי אפשרי לבצע סינון לתוכן המוגן בזכויות יוצרים העובר דרך הרשתות הללו שכן המשתמשים מסוגלים לשנות את שמות הקבצים שאותם הם משתפים על מנת להסוואת את פעולותיהם.
במקרים רבים, יצירת עותקים לא חוקיים של תוכנות נחשבים בקרב יצרניות תוכנה כ"פחות גרועים" מאשר רכישה או העתקה פיראטית של התוכנה המתחרה. מנכ"ל מיקרוסופט ג'ף רייקס ציין בעבר כי "אם הם יוצרים עותקים פיראטיים, אני מעדיף שיעשו עותק פיראטי למוצר שלנו מאשר של מוצרים אחרים". כמו כן, מיקרוסופט ציינה בעבר כי יצירת העותקים הפיראטיים של מערכת ההפעלה שלה Microsoft Windows סייעה בטווח הרחוק להגדיל את נתח השוק של החברה בסין וכי כעת קל יותר לחברה להפיק רווחים באזור זה לאחר שחלק גדול מאותם המשתמשים שהשתמשו במקור בעותקים פיראטיים רוכשים כעת עותקים חוקיים של המוצר. ביל גייטס ציין אף כי: "קל לנו יותר להתחרות בלינוקס כאשר ישנה פיראטיות תוכנה מאשר במצב בו פיראטיות התוכנה לא הייתה מתקיימת".
אמילי מורי פטרסון
אמילי מורי פטרסון (באנגלית: Emily Murray Paterson; 1855–1934) הייתה אמנית סקוטית, הקשורה לאסכולת גלאזגו וחברה באגודת האמניות.
חיים ועבודה
אמילי פטרסון נולדה באדינבורו, סקוטלנד בשנת 1855. אביה, דנקאן וויקי פטרסון (1827–1911) היה עורך דין מאיירשייר. הוא היה שותף של לינדזי ופטרסון באדינבורו. אמה הייתה אן פלמינג סטיבן (1827–1909).
אמילי למדה במכללת אדינבורו לאמנות וכן בפריז והתגוררה באלבין פלייס, אדינבורו לפני שעברה ללונדון ב-1917.
היא נסעה רבות בין 1909 ל-1934. זמן קצר לאחר תום מלחמת העולם הראשונה, היא ביקרה בשדות הקרב לשעבר בעיר איפר שבבלגיה. ציורי צבעי המים שלה של כנסיות הרוסות ומבנים הרוסים בעיר, כולל נופים של אולם המופעים של איפר, הוצגו בלונדון בשנת 1919.
פטרסון גם ביקרה בהולנד ובאיטליה במספר הזדמנויות והייתה גם חובבת טיולים אלפיניים, ולעיתים קרובות ערכה טיולי ציור הן בטירול והן באלפים השווייצרים והציגה את העבודות שנוצרו במועדון האלפיני בלונדון. הנושאים המועדפים עליה היו נופים, אדריכלות ובוטניקה.
היא נבחרה לחברה באגודה המלכותית לצבעי מים הסקוטית, אגודת האמנים הסקוטית והאגודה לאמניות נשים.
פטרסון מתה בלונדון ב-23 ביולי 1934 - תערוכת זיכרון נערכה בגלריה ווקר, לונדון מאוחר יותר באותה שנה.
היא הוחזרה לאדינבורו לקבורה עם הוריה בבית הקברות דין.
ארווינד אדיגה
ארווינד אדיגה (בקאנדה: ಅರವಿಂದ ಅಡಿಗ; נולד ב- 23 באוקטובר 1974) הוא סופר ועיתונאי הודי, בעל אזרחות אוסטרלית, זוכה פרס מאן בוקר לשנת 2008 בעבור הרומן הטיגריס הלבן.
אדיגה נולד ב-1974 בצ'נאי בירתה של מדינת טמיל נאדו למשפחה אמידה כלכלית, אשר מוצאה ממדינת קרנאטקה, המצויה בדרום הודו, סבו היה יו"ר בנק קרנאטקה. שפות האם של הסופר הן קאנדה ואנגלית, הוא סיים את לימודי התיכון ב-Canara High School ואת לימודיו האקדמיים השלים אדיגה במספר מוסדות להשכלה גבוהה מחוץ להודו, בהן אוניברסיטת קולומביה - שם למד ספרות אנגלית.
אדיגה החל את הקריירה העיתונאית שלו ככתב כלכלי בעיתון Financial Times. ב-2008 רומן הביכורים שלו טיגריס לבן עורר הדים בעולם הספרות, תורגם לשפות רבות ואף הביא לזכייתו בפרס מאן בוקר. ספרו השני, בין הרציחות, תורגם אף הוא לשפות רבות והוא מתאר את הווי החיים בהודו בשנות השמונים, אדיגה משתמש בעיר ההודית הדמיונית קיטור כמקום התרחשות הסיפורים המתוארים בספר. וציר הזמן של הספר מצוי בין רצח אינדירה גנדי לבין רצח בנה רג'יב גנדי.
הפיקוד השלישי
הפיקוד השלישי (בפורטוגזית: "Terceiro Comando") הוא ארגון פשע ברזילאי העוסק בסחר בסמים בריו דה ז'ניירו. נוסד בראשית שנות השמונים מתוך הפיקוד האדום.
הארגון היה מעורב בכמה עימותים בהיקף קטן (בשנת 2001 ו -2004) עם הכנופיה המתחרה הפיקוד האדום. לארגון אין מנהיג יחיד והוא במקום זאת רשת המבוססת על הדדיות אופקית המסייעת לכנופיות חברים בפאבלות שונות כאשר הם מנסים לרכוש סמים ואקדחים.
אורי וינברג
אורי וינברג (24 במרץ 1937 - 6 במרץ 2012) היה כדורגלן ומאמן כדורגל ישראלי. נודע בעיקר כשחקן מועדון הפועל חיפה, ומאמנם של מועדונים רבים בארץ, בהם הפועל חיפה ומכבי חיפה.
ביוגרפיה
וינברג נולד ב-1937 בבית היולדות בחדרה, בן בכור ליצחק וברכה וינברג. בילדותו גדל בשכונת נווה חיים בחדרה ולמד בבית החינוך בחדרה ובקיבוץ מעברות. החל לשחק כדורגל בגיל 13 בקבוצת הנערים של הפועל חדרה. עם סיום לימודיו התגייס לצה"ל ושירת בנח"ל בין השנים 1955-1958; שיחק במסגרת אליפות צה"ל בכדורגל בנבחרת הנח"ל, וזכה באליפות הרמטכ"ל.
לאחר שחרורו מצה"ל, ב-1958, חזר לחדרה ונישא לנילי. במקביל לקריירה שהחל לפתח ככדורגלן, עבד לצד אביו במפעל לבלוקים שהקים האב בחדרה. לאחר שנה נולד בנו הבכור ערן, וב-1965 נולד בנו השני, ניר, שלימים יהפוך לראש ישיבת אורות הזורעים.
ב-1959 נרכש כרטיס השחקן של וינברג על ידי קבוצת הפועל ירושלים, והמשפחה עברה לגור בירושלים. לאחר תקופה קצרה הציע לו המאמן-שחקן זלטקו צ'ייקובסקי מקבוצת הפועל חיפה לעבור לשחק בשורותיה. ב-1960 עברה המשפחה להתגורר בחיפה, ובמקביל לקריירת המשחק עבד וינברג בנמל חיפה, לאורך כ-20 שנה, עד תחילת שנות ה-80.
וינברג שיחק בקבוצת הפועל חיפה בשנים 1959–1965. בתקופה זו התקדם המועדון ממיקומו בתחתית דירוג הליגה הבכירה, והפך לקבוצה בעלת כישרונות צעירים שסיימה את מרבית עונות הכדורגל בחלקה העליון של טבלת הדירוג. וינברג שיחק בתקופה זו בעמדת הבלם, ובמהלך משחקו נפצע לעיתים קרובות; אחד מסימני ההיכר שלו הייתה תחבושת לבנה ספוגה בדם סביב לראשו. במשחק הדרבי החיפאי ב-1962 פונה וינברג לבית החולים לאחר שנפצע בראשו בתחילת המשחק, בתקופה בה עדיין לא התקיימו חילופי שחקנים במהלך המשחק; וינברג סירב לקבל טיפול רפואי בראשו, חזר מבית החולים לשחק במחצית השנייה של המשחק, ורק בסיומו חזר להמשך טיפול בבית החולים.
ב-1963 זכה עם קבוצתו לראשונה בגביע המדינה, לאחר ניצחון במשחק הגמר מול מכבי חיפה. בגמר הגביע בשנה שלאחר מכן, ענד וינברג את סרט הקפטן באחד ממשחקי הגמר בין קבוצתו לבין מכבי תל אביב.
ב-1966, לאחר תקופה של קשיים ביחסיו עם מאמן הפועל חיפה, ניסה וינברג לעבור למכבי חיפה, והחל להצטרף לאימוניה. עם זאת, בתקופה זו לא התאפשר לרוב מעבר בין שתי קבוצות מקומיות, בשל התנגדות של מרכזי הספורט. בעקבות כך החל וינברג ללמוד בקורס מאמנים, מהראשונים בארץ, ופתח בקריירת אימון.
כמאמן התאפיין וינברג בדאגה לשחקניו. לאחר עלייתה של מכבי חיפה לליגה הבכירה ב-1975 תחת אימונו, התפטר וינברג מחזור אחד בלבד לאחר פתיחת העונה שלאחר מכן, לאחר שלטענתו ההנהלה לא שילמה לשחקניו את משכורותיהם. בנוסף היה שנים רבות חבר בכיר בהנהלת ארגון המאמנים הישראלי.
לאורך שנות ה-90 החמיר מצבו הבריאותי, עקב פעילותיו הספורטיביות לאורך השנים. למרות נכותו, לא הפסיק לאמן ואף נעזר בקביים כדי לנהל את האימונים ואת המשחקים.
לאחר פרישתו מאימון, עסק בין השנים 1995–2005 בכתיבת טורים שבועיים במדורי הספורט של המקומונים "כל העמק והגליל" ו"ידיעות הגליל".
וינברג נפטר ב-6 במרץ 2012. השאיר אחריו אישה, שני ילדים ועשרה נכדים.
אוניברסיטת לינקולן
אוניברסיטת לינקולן (באנגלית: University of Lincoln) היא אוניברסיטת מחקר ציבורית בלינקולן, אנגליה. היא קיבלה מעמד של אוניברסיטה בשנת 1992 ונמצאת תחת שמה הנוכחי מאז 2001. הקמפוס הראשי של האוניברסיטה נמצא בלב העיר לינקולן לצד. בנוסף, ישנן לאוניברסיטה שלוחות ברחבי לינקולנשייר, בריסהולם ובהולביץ'. טקסי הסיום של האוניברסיטה מתקיימים בקתדרלת לינקולן.
המאות ה-19 וה-20
אוניברסיטת לינקולן התפתחה ממספר מוסדות חינוך, ביניהם: בית הספר לאמנות של האל (1861), המכון הטכני של האל (1893), המוסד להכשרת מורים ב-Endsleigh College (1905), מכללת האל המרכזית למסחר (1930) ומכללת קינגסטון על ההאל לחינוך (1913). מוסדות אלה התמזגו ב-1976 לתוך "מכללת האל להשכלה גבוהה" (Hull College of Higher Education), ששמה שונה ל"מכללת האמברסייד להשכלה גבוהה" (Humberside College of Higher Education) ב-1983, כאשר היא קלטה מספר קורסים בדיג, מזון וייצור.
בשנת 1992 המכון הפך לאוניברסיטה מלאה בשם אוניברסיטת האמברסייד.
בינואר 1996 פתחה האוניברסיטה קמפוס חדש מדרום-מערב למרכז העיר לינקולן ושמה שונה לאוניברסיטת לינקולנשייר והאמברסייד. 500 הסטודנטים הראשונים נכנסו לקמפוס החדש בלינקולן בספטמבר 1996.
המאה ה-21
במקביל לשינוי שם נוסף לאוניברסיטת לינקולן באוקטובר 2001, העבירה האוניברסיטה את הקמפוס הראשי שלה מהאל ללינקולן ב-2002.
המלכה אליזבת השנייה פתחה את קמפוס לינקולן הראשי של האוניברסיטה, שהיה הקמפוס הראשון שנבנה במרכז עיר בבריטניה במשך כמה עשורים. יותר מ-375 מיליון ליש"ט הושקעו באזור בריכת ברייפורד, החיו מחדש את האזור ומשכו השקעות ממגזרי הקמעונאות, הפנאי והנדל"ן. כלכלנים מעריכים כי האוניברסיטה יצרה לפחות 1,800 מקומות עבודה חדשים בלינקולן ומייצרת יותר מ-65 מיליון ליש"ט בשנה לכלכלת המחוז.
עד סוף שנות ה-90, אתרי האוניברסיטה בהאל צומצמו והפוקוס עבר לכיוון לינקולן. בשנת 2001 הוחלט להעביר את המטה ואת הנהלת האוניברסיטה ללינקולן ולמכור את קמפוס Cottingham Road בהאל, ששימש בעבר כקמפוס הראשי, לאוניברסיטת האל. באתר נמצא כעת בית הספר לרפואה של האל יורק. האוניברסיטה המשיכה להפעיל קמפוס קטן יותר, בניין דרק קרוטהול (Derek Crothall Building) במרכז העיר האל, עד שב-2012 נמכר ביחד עם קמפוס נוסף ואולמות סטודנטים בעיר.
ג'יימי בלקלי
ביוגרפיה
בלקלי נולד בדאגלס, האי מאן, וגדל בלונדון, אנגליה, עם אביו מרטין, אמו מרינה ואחותו הגדולה הולי-אנה.
קריירה
הופעתו הראשונה הייתה בהפקת התיאטרון בלונדון של המחזה "האביב מתעורר". לבלקלי היה תפקיד קטן בסרט הרפתקאות האקשן "שלגייה והצייד" משנת 2012, אך כמה מתפקידיו הקולנועיים הבולטים כוללים את מארק במותחן משנת Uwantme2killhim?" 2013", במותחן "הרשות החמישית" גם הוא משנת 2013, ובדרמה הרומנטית "אם אשאר" משנת 2014. הוא גילם את פרדי המילטון ב"The Halcyon".
במאי 2021 לוהק בלקלי לתפקיד בסדרת הטלוויזיה להיות אליזבת.
1793 בארצות הברית
1793 בארצות הברית הייתה השנה בה חגגה ארצות הברית 17 שנה מיום היווסדה.
ג'אקומו פטיקנטי
ג'אקומו פטיקנטי (באיטלקית: Giacomo Faticanti; נולד ב-31 ביולי 2004 בסורה שבאיטליה) הוא כדורגלן איטלקי המשחק בעמדת הקשר האחורי בקבוצת רומא מהסרייה א'.
קריירת מועדונים
פטיקנטי גדל במחלקות הנוער של אתלטיקו סורה, פרוזינונה ורומא. ב-27 באוקטובר 2022 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של רומא, בניצחון 2-1 על ה.י.ק. הלסינקי במסגרת שלב הבתים של הליגה האירופית לעונת 2022/2023.
קריירה בינלאומית
נכלל בסגל נבחרת איטליה עד גיל 20 לטורניר גביע העולם עד גיל 20 בשנת 2023.