cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
האקדמיה הצבאית המלכותית בווליץ'
האקדמיה הצבאית המלכותית (באנגלית: Royal Military Academy המוכרת גם בראשי התיבות RMA) בווליץ', בדרום-מזרח לונדון הייתה אקדמיה צבאית של הצבא הבריטי שנועדה להכשיר קצינים עבור חיל התותחנים המלכותי וחיל ההנדסה המלכותי. בשלב מאוחר יותר הכשירה האקדמיה קצינים עבור חיל הקשר המלכותי וחילות טכניים אחרים.
האקדמיה נוסדה ב-1741. מטרתה הייתה לספק השכלה ולייצר "קצינים טובים עבור הארטילריה ומהנדסים צבאיים מושלמים".
בין המורים הידועים שלימדו במוסד פרדריק אוגוסטוס אבל (Frederick Augustus Abel), פיטר בארלו (Peter Barlow), סמואל הנטר כריסטי (Samuel Hunter Christie), אדאיר קראופורד (Adair Crawford), ג'ורג' גרינהיל (George Greenhill), פרסי אלכסנדר מקמהון (Percy Alexander MacMahon), פול סנדביי, (Paul Sandby) וג'יימס ג'וזף סילבסטר. האקדמיה הייתה ידועה בכינוי "בית המלאכה" משום שהמבנה הראשון שלה היה בית מלאכה של הרויאל ארסנל שעבר הסבה.
אקדמיה צבאית נוספת, הידועה כקולג' הצבאי המלכותי (Royal Military College או RMC) הוקמה בסנדהרסט שבברקשייר ב-1799 על מנת להכשיר קצינים עבור חיל הרגלים וחיל הפרשים.
שתי האקדמיות נסגרו בתחילת מלחמת העולם השנייה ב-1939. האקדמיה הצבאית המלכותית בסנדהרסט נפתחה ב-1947 כאיחוד בין שני המוסדות. נכון ל-2008 עברו המבנים הישנים של האקדמיה הסבה והרחבה לבנייני מגורים יוקרתיים.
אוסף האקדמיה הצבאית המלכותית בסנדהרסט מכיל תצוגות של ההיסטוריה של האקדמיה הצבאית המלכותית בווליץ', הקולג' הצבאי המלכותי והאקדמיה הצבאית המלכותית בסנדהרסט. האוסף כולל את יומני הרישום של הסטודנטים, ארכיונים היסטוריים, מדים, ציורים, תצלומים וחפצים נוספים.
אולם הקונצרטים של סטוקהולם
אולם הקונצרטים של סטוקהולם (בשוודית: Konserthuset Stockholm) הוא הבניין המרכזי למופעי מוזיקה בסטוקהולם, שוודיה.
המבנה עוצב על ידי האדריכל איוואר טנגבום, שתוכניתו נבחרה לאחר תחרות, והוא נחנך ב-1926. הצייר היהודי-שוודי איסאק גרינוולד הופקד על עבודות העיטור הנרחבות באולם המשני (Grünewaldsalen).
הבניין הוא ביתה של התזמורת הפילהרמונית המלכותית של סטוקהולם. באולמו הראשי מתקיימים טקסי הענקת פרסי נובל (למעט פרס נובל לשלום) ופרס פולר למוזיקה.
בנימין זהר
בנימין זהר (1905 – 21 בינואר 1961) היה שופט בארץ ישראל המנדטורית, ועם קום המדינה, המשיך כשופט בית המשפט המחוזי, ולאחר מכן שופט במינוי זמני בבית המשפט העליון.
ביוגרפיה
נולד בשנת 1905 בפולין, בשם בנימין זאב הרצל רוזנצוייג, וגדל בפתח תקווה. במהלך השנים שינה את שמו לבנימין זהר.
בשנים 1930–1935 עבד במחלקת סידור הקרקעות של ממשלת המנדט. בשנים 1935–1937 עבד כעו"ד במשרדו של שלום (סולומון) הורוביץ.
בשנים 1937–1947 כיהן כשופט שלום בתל אביב ובחיפה. בשנת 1941 ייסד את האגודה לתיקון האסיר והעבריין ועמד בראש האגודה. בשנים 1947–1948 כיהן כשופט בית המשפט המחוזי בירושלים. במסמך השופטים החסוי, שהוכן שהוכן ערב הקמת מדינת ישראל, ובו חוות דעת על השופטים היהודים שכיהנו במערכת המשפט בתקופת המנדט הבריטי, נכתב עליו "שופט שנתמנה לא מזמן מבית משפט השלום. מרננים אחריו שהוא פתוח להשפעות. כעת בשליחות מחוץ לישראל. אולי כדאי להעבירו לעבודה לא-משפטית". חרף חוות דעת זו מונה ב-1 ביולי 1948 לשופט בבית המשפט המחוזי בחיפה, וכיהן בתפקיד זה עד 1951.
בספטמבר 1951 מונה במינוי זמני לשופט בבית המשפט העליון, וכיהן בתפקיד זה עד 1952.
ב-24 ביוני 1952 מונה לנשיא תורן של בית המשפט המחוזי חיפה, וכיהן בתפקיד זה עד לפטירתו. ב-1 בנובמבר 1956 מונה לעמוד בראש ועדת חקירה לחקר אירועי טבח כפר קאסם. ב-6 בנובמבר הגישה הוועדה את הדו"ח שלה לראש הממשלה, דוד בן-גוריון, ובו המליצה להעמיד לדין את מפקד הגדוד, רב-סרן שמואל מָלִינקי, וכמה מפקודיו, וכן קבעה פיצוי כספי למשפחות הקורבנות. הוועדה לא המליצה להעמיד לדין את מפקד החטיבה המרחבית, אלוף-משנה יששכר שדמי, אך הוא הועמד לדין בהחלטת הפרקליט הצבאי הראשי.
נפטר ב-21 בינואר 1961, ונקבר בבית הקברות חוף הכרמל. הותיר אישה, בן ובת.
פטישי
{{פירושונים|
ראו גם
}}
Anywhere but Home
Anywhere but Home (בעברית: בכל מקום חוץ מאשר בבית) הוא אלבום ההופעה החיה הראשון של להקת הרוק האמריקאית אוונסנס. האלבום יצא לאור ב-23 בנובמבר 2004.
האלבום זכה להצלחה במספר מדינות, ביניהן אוסטריה, ארצות הברית, ניו זילנד, צרפת, ושווייץ.
תוכן האלבום
האלבום כולל DVD של מופע באורך מלא שצולם באולם "לה זניט" בפריז, את ארבעת הקליפים הרשמיים של האלבום Fallen (Going Under, Bring Me to Life, Everybody's Fool, My Immortal), סרט תיעודי באורך של כשעה על מאחורי הקלעים ובדרכים עם הלהקה, ובנוסף הופעת בונוס נסתרת מלאס וגאס של השיר "Bring Me to Life". כל זאת לצד CD המכיל את הקלטת האודיו של ההופעה ואת שיר הבונוס "Missing", שהיה בי סייד שנחתך מהאלבום Fallen. השיר "Thoughtless" הוא גרסת כיסוי לשיר של להקת קורן.
האלבום נמכר בלמעלה ממיליון עותקים ברחבי העולם, הגיע למעמד של אלבום פלטינה ולמקום ה-30 במצעד הבילבורד.
{|
מחלוקת בנוגע לאלבום
בדצמבר 2004, טרווין ומלאני סקינס ממדינת מרילנד שבארצות הברית, שקנו לביתם בת ה-13 את האלבום, הגישו תובענה ייצוגית נגד חברת וולמארט לאחר ששמעו את המילה "fuck" נאמרת בשיר "Thoughtless", שיר קאבר של להקת קורן. עורך הדין שלהם טען שמכיוון שהאלבום מכיל מילה גסה בצורה כל כך מפורשת, צריכה להופיע עליו אזהרת הורים.
כמו כן, נטען שהאלבום הפר את המדיניות של חברת וולמארט בכך שלא כתבו על קיומן של מילים גסות. לבסוף קבע בית המשפט שלזוג מגיע לקבל החזר כספי על הקנייה. כיום בחלק מהאלבומים קיימת אזהרת הורים, אולם באחרים אין.
טימאר (כפר)
טימאר (בהונגרית: Timár) הוא כפר במחוז סבולץ'-סטמאר-ברג שבצפון מזרח הונגריה.
כמו יישובים רבים באירופה גם בטימאר מספר התושבים נמצא בירידה. כך, בשנת 1990 היה מספר התושבים 1,470 ובשנת 2020 רק 1,242 תושבים.
הכפר ככל הנראה נהרס בזמן הפלישה המונגולית לאירופה ויושב לאחר מכן על ידי בעלי קרקעות, ובשנת 1800 נשרף כולו ושוב נבנה מחדש.
בכפר קיימת כנסייה יוונית-קתולית שנבנתה בשנת 1795.
יהודי טימאר
בטימאר חיו יהודים בתקופות זמן שונות ובמקום קיים בית קברות יהודי. יהודים רבים מטימאר נרצחו בשואה.
כוחות ההגנה הטריטוריאלית (אוקראינה)
כוחות ההגנה הטריטוריאלית (באוקראינית: Війська територіальної оборони) מהווים את מרכיב המילואים של הכוחות המזוינים של אוקראינה.
היסטוריה
בסוף 2014 השתנתה מערכת ההגנה הטריטוריאלית של אוקראינה. גדודי ההגנה הטריטוריאלית אורגנו מחדש והועברו לחטיבת החי"ר הממוכנת של הצבא.
הדוגמה של הכוחות האוקראינים שימשה מאוחר יותר את פולין לבניית כוחות מזוינים משלה, אשר מ-2015 ואילך יישמו נוהג דומה.
יחידות צבאיות אזוריות יוצרות גדודי רובאים, יחידות מחוזיות (עיר) יוצרות יחידות הגנה בכמות של 2 עד 5 יחידות, בהתאם למשימות שהוקצו. מלבד יחידות אזוריות ומחוזיות קיימת פלוגת מטה, המעורבת במשימות ההגנה הטריטוריאלית (TD).
כל היחידות מורכבות מחיילי מילואים וממחויבים בשירות צבאי.
ב-25 במאי 2021 הנשיא וולודימיר זלנסקי הציג למועצה העליונה חוק "על בסיס התנגדות לאומית" שהציע להגדיל את מספר הכוחות המזוינים של אוקראינה ב-11,000 אנשי שירות. ב-16 ביולי 2021 אישר הפרלמנט את הצעת החוק הזו, וב-29 ביולי 2021 חתם זלנסקי על החוק. ב-1 בינואר 2022 מספר כוחות המזוין גדל ב-11,000: 10,000 לכוחות ההגנה הטריטוריאליים ו-1,000 לכוחות המבצעים המיוחדים. ב-11 בפברואר 2022 הוגדל מספר המתנדבים המתוכנן ל-1.5–2 מיליון.
הלגיון הבינלאומי להגנה טריטוריאלית של אוקראינה
שלושה ימים לאחר שהפלישה הרוסית לאוקראינה החלה, ביקש נשיא אוקראינה, וולודימיר זלנסקי, להקים יחידה צבאית שמטרתה לגייס אנשים מרחבי העולם להילחם בצבא הרוסי עד תום הפלישה. יחידה זו הוקמה, ושמה הלגיון הבינלאומי להגנה טריטוריאלית של אוקראינה. יחידה זו מתנהלת במקביל ליחידות כוחות ההגנה הטריטוריאליות האוקראיניות, היות שהשוני היחיד בינה לבין שאר היחידות היא שמתגייסיה הם לאו דווקא אזרחים אוקראינים.
ז'אנה אגאלקובה
ז'אנה אגאלקובה (ברוסית: Жанна Леонидовна Агалакова; נולדה ב-6 בדצמבר 1965) היא עיתונאית ומגישת טלוויזיה רוסייה.
ביוגרפיה
אגאלקובה נולדה בקירוב לאם שהייתה מורה לשפה וספרות רוסית.
היא למדה עיתונאות באוניברסיטת מוסקבה, לאחר לימודיה היא עבדה שנה ככתבת באולפני הטלוויזיה של משרד הפנים של ברית המועצות.
ב-1999 החלה לעבוד בערוץ הראשון ושם הגישה בין היתר מ-1998 ועד 2007 את ורמיה, מהדורת חדשות הערב המרכזית של הערוץ, בנוסף היא גם שימשה תקופה ככתבת הערוץ בפריז.
באירוויזיון 2000 הגישה את תוצאות הניקוד הרוסי.
ב-2004 השתתפה בגרסה הרוסית של מי רוצה להיות מיליונר בפרק בו המתמודדים הם ידוענים.
ב-2002 הייתה מועמדת לפרס TEFI וב-2006 קיבלה אות עיטור כבוד נשיאותית מטעם ממשלת רוסיה (Medal of the Order "For Merit to the Fatherland").
המטרייה הכחולה
המטרייה הכחולה (באנגלית: The Blue Umbrella) הוא סרט הנפשה ממוחשבת קצר מבית היוצר של פיקסאר. הסרט הוקרן בבתי הקולנוע לפני בית ספר למפלצות שיצא לאקרנים ב־21 ביוני 2013. הסרט בוים על ידי סשקה אנסלד (Saschka Unseld).
הפקה
במאי הסרט, סשקה אנסלד, אמר כי חשב על הרעיון לסרט כאשר ראה מטרייה שבורה בצידי הדרך בסן פרנסיסקו.
אנסלד ושותפיו לסרט החלו לצלם חפצים דוממים ברחובות הערים ניו יורק, סן פרנסיסקו, שיקגו ופריז. אנסלד תיאר את הסרט כ״הצהרת אהבה לגשם״.
בדומה לשאר הסרטים הקצרים של פיקסאר, הסרט אילם ללא כל דיאלוג, אלא מלווה במוזיקה ואלמנטים חזותיים על מנת לעורר תגובה רגשית אצל הצופים.
עלילה
העיר ניו יורק מתעוררת לחיים על ידי סופת גשמים. חפצים רבים לאורך הרחוב (כגון: תמרורים, תיבות דואר, מרזבים, בניינים וחלונות) מתעוררים לחיים ו״מקבלים פנים״ (האנשה). אנשים עוברים ברחוב מתחת למטריות שלהם, כל המטריות שחורות בעלות פנים זעופות, למעט מטרייה אחת בצבע כחול הנראית שמחה וצוהלת מן הגשמים. הבעלים של המטרייה הכחולה נעצר במעבר החצייה ומחכה לרמזור ירוק. המטרייה הכחולה פוגשת לפתע במטרייה אדומה ויפה. השתיים מחליפות מבטים מבוישים ומלאי סקרנות, אך דרכיהם של הבעלים שלהן נפרדות. הבעלים של המטרייה הכחולה מתחיל לרדת לכיוון תחנת הסאבווי, אך המטרייה בורחת ממנו ומתעופפת לכיוון המטרייה האדומה. בחיפוש אחר המטרייה האדומה, המטרייה הכחולה נקלעת לסכנות בכביש המהיר אך נחלצת בעזרת חבריה, החפצים. המטרייה הכחולה נתקלת לבסוף בפגוש של משאית ומוטלת שבורה לצד הכביש. בעליה של המטרייה באים לקחת אותה ופוגשים במטרייה האדומה ובבעליה. שתי המטריות ובעליהן מתיישבות במסעדה בחוץ, בזמן הגשם השוטף, לשמחתן ולשמחת החפצים ברחוב.
פרסום
הסרט הוקרן לראשונה ב־12 בפברואר 2013 בפסטיבל הסרטים הבינלאומי בברלין ה-63. הסרט יצא לאקרנים כסרטון קצר טרום הקרנת הסרט בית ספר למפלצות, כנהוג בסרטי פיקסאר, ונכלל במהדורות ה-DVD והBlue Ray של הסרט. בשנת 2018 הופץ הסרט באוסף הסרטים הקצרים של פיקסאר, חלק 3.
ביקורות
הסרט הקצר זכה לשבחי המבקרים. אתר הסרטים Collider נתן לסרט ציון 100 ובביקורת נכתב:
״בלי להרוס את שאר הסיפור, אני רק רוצה לומר כי המטרייה הכחולה הוא סרטון מהנה בן שש דקות. זהו סיפור נחמד על ׳נער פוגש נערה׳ ומציג מספר דמויות בלתי נשכחות בעיר, שכשתסתכלו עליהן, יגרמו לכם לחייך ולראות פרצופים בכל מקום שתלכו. זה סרט חכם, חמוד, מוזר ופתיח הולם לבית ספר למפלצות״.
תחנת האוטובוסים שערי דרום במוסקבה
תחנת האוטובוסים "שערי דרום" במוסקבה (ברוסית: Московский автобусный вокзал Южные ворота) היא תחנת אוטובוסים מרכזית הממוקמת במרחק 19 ק"מ מכביש הטבעת של מוסקבה, סמוך למתחם מרכז מסחרי באותו שם בדרום העיר מוסקבה. התחנה משרתת בעיקר קווי אוטובוס בינלאומיים, נחשבת לתחנת האוטובוסים הגדולה ביותר במוסקבה (1,700 מ"ר), וממוקמת במתחם המרכז המסחרי "שערי דרום". נמצאת בבעלות חברת התחבורה "מוסגורטרנס" (ברוסית: Мосгортранс) ומופעלת על ידה.
התחנה משרתת קווי אוטובוס לדרום רוסיה ומדי יום יוצאים ממנה 200 קווי אוטובוס ומדי יום עוברים בה כ-4,000 נוסעים וכ-1.5 מיליון איש בשנה. מבנה התחנה המודרני נחנך באפריל 2015 לאחר בניה שנמשכה מיוני 2013 ועד נובמבר 2014 מכספי משקיעים פרטיים. המבנה כולל חניה לאוטובוסים, 10 מסופי הורדה והעלאת נוסעים, 4 עמדות בידוק, אולם המתנה המיועד ל-160 איש, 7 עמדות הכרטיסים ובמתחם גם בתי קפה והתחנה נגישה לנכים.
התחנה נחנכה ב-6 באפריל 2015, והיא נמצאת בקילומטר ה-19 של כביש הטבעת של מוסקבה, סמוך למרכז מסחרי באותו שם ושוכן ברובע בראטייבו בדרום מוסקבה. התחנה משרתת קווי אוטובוסים לבלאקלובו, וולגוגרד, וולגודנסק, וולז'סקי, גלנדג'יק, ליפצק, רוסטוב על הדון, סורוקי, קישינב שבמולדובה, מינסק שבבלארוס, סראטוב, סברודונצק, אליסטה, סטברופול, יאלטה שבחצי האי קרים, חרקוב שבאוקראינה ודונצק שבמחוז הבדלני דונצק.
בשנים 2017-2020, התחנה שימשה זמנית כתחנת האוטובוסים המרכזית של העיר עקב סגירת תחנת האוטובוסים המרכזית של מוסקבה לצורך שיפוצים.
אום צפא
אום צפא (בערבית: أم صفا) הוא כפר פלסטיני, הנמצא בנפת רמאללה ואל-בירה, הממוקם כ־12 ק"מ צפונית לרמאללה. אום צפא גובל בעג'ול ועטארה ממזרח, דיר א-סודאן מצפון, נבי סאלח ודיר ניזאם ממערב, וג'יביא, בורהאם וכובאר מדרום. באמצע שנת 2016 מנה הכפר 783 תושבים.
היסטוריה
לפי עדויות ארכאולוגיות אזור הכפר היה מיושב כבר מתקופת הברזל II. מדרום מזרח לכפר ממוקמת "קלעת אל-אסד" (מצודת האריה) בה נסקרו שרידים מסוף תקופת הברזל. הכפר בנוי סביב מבנה מקאם "א-נבי סייר", המתוארך לתקופה הממלוכית בארץ ישראל.
NGC 4503
NGC 4503 היא גלקסיית עדשה בקבוצת הכוכבים בתולה, הנמצאת במרחק של כ-51 מיליון שנות אור ממערכת השמש ושייכת לצביר הבתולה.
אום צפא
התקופה העותמאנית
בשנת 1870, ביקר חוקר ארץ ישראל ויקטור גרן בכפר, וכתב:.
NGC 4503
היסטוריה
לגלקסיה בהירות נראית מדרגה 10.97 והיא התגלתה ב-15 במרץ 1784 על ידי האסטרונום ויליאם הרשל, שכלל אותה ברשימת הערפיליות שפרסם בשנת 1786 תחת הציון II.66, כאשר היא מתוארת רק כדי בהירה. בנו, ג'ון הרשל, צפה בה גם כן והכניס אותה לקטלוג תחת הציון 1313, כאשר היא מתוארת כדי בהירה, עגולה ועם מרכז שמתבהר בהדרגה. הוא הכניס את הגלקסיה גם לקטלוג הכללי של ערפיליות וצבירי כוכבים שפרסם בשנת 1864 תחת הציון GC 3052 ובשנת 1888 ג'ון דרייר הכניס אותה לקטלוג הכללי החדש, תחת הציון NGC 4503, כאשר היא מתוארת כדי בהירה, קטנה, עגולה ושמרכזה מתבהר בהדרגה.
אום צפא
התקופה העותמאנית
בסקר של הקרן לחקר ארץ ישראל משנת 1882 מתואר הכפר כ"כפר קטן על ראש גבעה, מוקפת במטעי זיתים.
NGC 4503
תצפית
הגלקסיה נמצאת במרכזו של צביר הבתולה, כ-7.4 מעלות ממערב לכוכב וינדמיאטריקס וכ-9.7 מעלות מצפון-מערב לכוכב δ בבתולה. כ-1.1 מעלות ממזרח לה נמצאות NGC 4567 ו-NGC 4568 ובאותו מרחק ממזרח-צפון-מזרח לה נמצאת NGC 4564, כ-1.6 מעלות מצפון-צפון-מזרח לה נמצאת M89 וכ-1.3 מעלות מצפון-צפון-מערב לה נמצאת M87. כ-2.1 מעלות מצפון-מערב לה נמצאת NGC 4388, כ-1.8 מעלות ממערב-צפון-מערב לה נמצאת NGC 4371, כ-1.15 מעלות ממערב לה נמצאת NGC 4429, כ-1.7 מעלות מדרום-מערב לה נמצאת NGC 4442 וכ-2.2 מעלות וכ-2.5 מעלות ממזרח-דרום-מזרח לה נמצאות בהתאמה NGC 4596 ו-NGC 4608, כולן גלקסיות השייכות גם כן לצביר הבתולה.
אום צפא
בתקופת המנדט הבריטי
במפקד 1922, שנערך על ידי שלטונות המנדט הבריטי, בשוקבא הייתה אוכלוסייה של 80 נפש, כולם מוסלמים, במפקד 1931 גדלה האוכלוסייה ל-89 נפש. בשנת 1945 אוכלוסיית הכפר מנתה 252 תושבים, על פי סקר הכפרים של המנדט הבריטי בארץ ישראל.
NGC 4503
תכונות
אורכה הזוויתי של NGC 4564 הוא כ-3.5 דקות קשת, שממרחקה שקול לקוטר של מעט יותר מ-50,000 שנות אור, או מעט יותר מחצי הקוטר של שביל החלב, ומסתה מוערכת בכ- מסות שמש, כ-6% ממסת שביל החלב. כ-60% מהמסה או כ- מסות שמש, היא מסת הכוכבים שבגלקסיה, ובנוסף יש בה גם כמות קטנה מאוד של מימן אטומי ומימן מולקולרי, שכמותם המשותפת מוערכת בפחות מ-30 מיליון מסות שמש, כך שבסך הכל כמות המימן החופשי בגלקסיה היא פחות מאלפית של מסתה הכוללת. כתוצאה מהמחסור במימן, קצב יצירת הכוכבים החדשים בגלקסיה נמוך מאוד ומוערך בכ-1.2 מאיות של מסת שמש בשנה או במסת שמש בכ-80 שנים, ובהתאם לכך אוכלוסיית הכוכבים בגלקסיה זקנה מאוד עם גיל ממוצע של כ-14 מיליארד שנים ומתכתיות נמוכה של כ-56% מהמתכתיות של השמש.
אום צפא
לאחר 1967
בעקבות מלחמת ששת הימים, ב-1967, עבר הכפר משליטה ירדנית לישראלית. בתחילת שנות ה-80 הפקיעה מדינת ישראל כ-225 דונם משטח הכפר לטובת הקמת ההתנחלויות חלמיש ועטרת.
בסוף 1981 הוקמה ההתנחלות עטרת, על אדמות שהוכרזו "אדמות מדינה" בחלקו הדרום של הרכס שעליו בנוי הכפר. כ-15 מבנים בהתנחלות נבנו מעבר לקו ההכרזה על "אדמות מדינה", על קרקע פרטית בבעלות תושבי הכפר. לאחר הסכם אוסלו, השטח הבנוי של הכפר סווג כשטח B, והופקעו כ-500 דונם מאדמות הכפר כדי להסיט את תוואי כביש 465, כך שיעקוף את הכפר מדרום.ביוני 2023 הותקף הכפר בידי עשרות מתנחלים ששרפו בתים וכלי רכב. בהפגנת מחאה של תושבי הכפר נגד אלימות המתנחלים נגדם נהרג נער בן 17
גאוגרפיה
הכפר בנוי על המורדות המערביים של פסגה המתנשאת לגובה של 697 מטר מעל פני הים. המעיין הראשי של הכפר הוא "עין דיכלה", הממוקם בוואדי מצפון מערב לכפר. העמק שלמרגלות הכפר קרוי "ואדי עין דרא", במרכזו מעיין נוסף בשם "עין דרא". מעיין זה מספק את רוב תצרוכת המים של הכפר. מי המעיין נאגרים לבריכה מקורה וגדולה ומשם נשאבים דרך רשת של צינורות אל הכפר. רוב שטחו של העמק כולל חלקות אדמה המעובדות על ידי תושבי הסביבה. החקלאים באזור מגדלים ירקות אורגניים: שעועית, חסה, חציל, קישוא, פלפל, עגבנייה, כרוב וכרובית. עצי הדר: לימון, תפוז, קלמנטינה, אשכולית ופומלה, בנוסף יש במקום גם חלקות של רימונים וענבים.
סמסונס ריבס
סמסונס ריבס (מאנגלית: Samson's Ribs – צלעות שמשון) הוא מחשוף של עמודי בזלת המצוי במתחם הגעשי של פארק הולירוד באדינבורו, סקוטלנד. המחשוף משתרע לאורך השוליים הדרום-מערביים של ארתורס סיט.
היווצרות והרכב
העמודים מורכבים ממאגמה בזלתית עתירת אוליבין. חוקרים סבורים כי המאגמה יצרה תעלה בסמוך לזרמי לבה, בתוך צינור ההזנה של ארתורס סיט. סברה זו נובעת מהימצאותו עמוק בתוך הר הגעש, בתוך מחדר דולריטי.
סידוק עמודי
המחשוף מהווה דוגמה טובה לסידוק עמודי, הנוצר לרוב בזרמי לבה מאפיים, סילים ודייקים, באמצעות היקוות הלבה והתכווצותה במהלך התקררות. העמודים נוטים לקבל צורת מנסרות משושות, הנוצרות כאשר זרימת הבזלת נפסקת. הסלע המותך נקרש, ונוצרים בו סדקים כתוצאה מהתקררות בלתי אחידה והתקשות של שטחים הבאים במגע עם אוויר או סלעים קרים – בדומה לבוץ שהתייבש.
התהליך מתרחש במקביל גם בחלקו העליון של הקילוח וגם בחלקו התחתון, אם כי שם הוא איטי יותר. כתוצאה מן ההתקררות הלא אחידה בשני חלקי הקילוח, נוצרות שתי שדרות של מנסרות – אחת עולה מתחתית הקילוח והשנייה יורדת מגבו. שדרות אלה נפגשות בדרך-כלל בנקודה הנמצאת בשליש הדרך מתחתית הקילוח אל ראשו.
פינטה אבא
פינטה אבא (בהונגרית: Aba Finta; ? – 1287) היה אציל הונגרי, שכיהן כשליט טרנסילבניה בשנים 1279-1278 או 1280 וכפלטין (נאדור) של הונגריה ביולי 1280 - יולי 1281. כונה לפעמים "Aba nembéli Szalánci Finta" (פינטה מסאלאנץ בן למשפחת אבא).
רקע משפחתי
פינטה אבא היה בנו של האישפאן של אויוואר, דוד אבא (מת ב-1280), צאצא של הענף ספלאק של משפחת אבא. היו לו אחות ושני אחים - אמאדה אבא, שכיהן כפלטין של הונגריה ופטר אבא, שהיה שופט מלכותי.
ביוגרפיה
שמו של פינטה אבא הופיע במקורות ההיסטוריים ההונגרים בתקופה שבין השנים 1275 ו-1282. בשלהי שנת 1277 והתחלת שנת 1278 נלחם פינטה (יחד עם גיירג' באקשה) בשרות המלך לסלו הרביעי הקומני נגד האצילים המורדים לוראנד (או רולנד) (בן של מרק), וגרגן גרגייה הצליחו לכבוש שטח בגבול בין אזור ציפס או ספשג (Szepesség) ובין טרנסילבניה. פינטה הביס את המורדים ובסתיו 1278 עלה לתפקיד של שליט טרנסילבניה. בינתיים פרץ סכסוך קשה בין המלך לסלו ובין הכנסייה הקתולית והציר (לגאט) של האפיפיור ניקולאוס השלישי, הבישוף פיליפ. הכנסייה זעמה ונידתה את המלך המכונה " הקומני" על אי יישום החוקים לגבי יישוב הקומנים (השאמאניסטים) והעברתם לנצרות, על הזדהותו איתם וחיי ההוללות שניהל בקרבם. המלך עצר את פיליפ בשנת 1279 ומסר אותו למאסר לידי הקומנים. בסכסוך הזה לקח פינטה את צד הכנסייה, עצר בינואר 1280 את המלך והפקיד אותו לשמירה בידי האציל לוראנט בורשה בקורסאנוואר. לאחר מכן כפה על המלך פשרה עם הכנסייה. גם המלך וגם הציר של האפיפיור שוחררו. המלך הסכים ליישב את הקומנים ולנצרם. בעקבות תיווכו השיג פינטה לעצמו את חבל אונג, המחולק בימינו בין אוקראינה המערבית ובין סלובקיה המזרחית. הוא בנה שם מחדש באבן את טירת נביצקה ששרידיה נראים עד היום.
אחרי ששחרר את המלך, הוחלף פינטה בקיץ 1280 בתפקיד השליט בטרנסילבניה על ידי נציג של משפחת קסגי. התמנה במקום זאת לפלטין של הונגריה, "שופט" של הקומנים בהונגריה, ו"אישפאן" של האזורים שומוג' ושופרון. כשהקומנים התאכזבו מכניעת המלך לדרישות הכנסייה והחלטתו לשנות את מעמדם בהונגריה, הם ניסו להימלט. המלך ופינטה אבא רדפו אחריהם וניצחו אותם.
אולם בסופו של דבר המלך לא שכח לפינטה את התנהגותו הבוגדנית הקודמת ובשנת 1281 הדיח אותו מכל תפקידיו. כעדות הכרוניקן שימון קזאי, הואשם פינטה בחילול שם המלך (laesio maestatis). בקיץ 1281 הנהיג פינטה מרד נגד המלך במחוזות אבאוי וגמר (Gömör) אך נוצח במצור טירתו בסאלאנץ (כיום - סלאנץ בסלובקיה). נפטר לפי מקורות שונים ב-1284 או 1287. פינטה אבא היה נשוי ואב לבת, קלרה, שנישאה לאציל גיולה שיקלוש.
גן האו האו
גן האו האו (באנגלית: Doggy Day School) היא סדרת טלוויזיה מנופשת ברזיליאת-קנדית לילדים, שנוצרה על ידי קתי מוס.
הסדרה שודרה לראשונה בערוץ ניקלודיאון החל מ-12 באוקטובר 2009 עד 17 באפריל 2011. בישראל החלה הסדרה להיות משודרת בדיבוב לעברית בערוץ הופ! ב-9 באוקטובר 2011. הסדרה היא בת 2 עונות ו-52 פרקים באורך 11 דקות.
עלילה
הסדרה עוקבת אחר חמישה כלבים: לוקאס, לילי, קודה, סוקי ופדרו, העוברים בכל פרק חוויות שונות ומשעשעות.
מדבבים
במאי הדיבוב בעברית היה עפרון אטקין, ומפיקת הדיבוב הייתה יונית עוזרי מנחם.
דימה לייפמן
דימה לייפמן (נולד ב-12 באפריל 1985) הוא שופט טניס בינלאומי, בעל תואר ראשון בכלכלה וניהול ובעל שני תארים שניים ב-Sport Management ו-Global Management באוניברסיטת IE Business School שבמדריד (אחד ממוסדות החינוך המובילים בעולם בתחום בניהול והפיננסיים). הוא שופט הטניס הבכיר בישראל בעל תג זהב (התג הגבוה ביותר לשופט בינלאומי) דימה נכלל גם בין השופטים הבכירים בעולם.
ביוגרפיה
לייפמן יליד קורוסטן, עלה לישראל מברית המועצות בשנת 1991 עם משפחתו וגדל והתחנך באשקלון. עוד מגיל צעיר החל לשחק טניס בעידוד הוריו והתאמן במרכז הטניס אשקלון.
בשנת 1997 בגיל 12, עבר לייפמן קורס קוונים לאומי והחל לעבוד כקוון בתחרויות בינלאומיות שהתקיימו אז ברחבי הארץ. בשנת 2003 נבחר לייפמן על ידי וועדת שיפוט לייצג את ישראל במסגרת קורס שופטים בינלאומי שהתקיים בווילניוס שבליטא, בסיומו של קורס מוצלח קיבל דימה תג לבן בינלאומי (תג בינלאומי בסיסי), והפך לאחד התגים הלבנים הצעירים בעולם (כשהוא עוד לא בן 18), בשנת 2008 לאחר שצבר ניסיון רב במסגרת הבינלאומית, כולל השתתפות בשלוש תחרויות ווימבלדון 2006-2008 נבחר דימה לקורס המתקדם של איגוד הטניס הבינלאומי שהתקיים בפריז. את הקורס סיים בהצלחה והוענק לו תג ארד בינלאומי בכיר. במהלך 2008–2012 שפט לייפמן חמש פעמים ברציפות בגמר אליפות ישראל בוגרים לעיני למעלה מ-2000 צופים נלהבים במועדון הטניס שברעננה. כמו כן יצג לייפמן את ישראל במפגשי גביע הדייוויס בקפריסין, יוון ומונקו בהם שימש כשופט כיסא נייטרלי. במהלך השנים הללו שפט לייפמן וייצג את מדינת ישראל במספר בלתי מבוטל של תחרויות טניס בינלאומיות ברחבי העולם: בפינלנד, רומניה, הולנד, יוון, קפריסין, סרביה, שווייץ, איטליה, אוקראינה, רוסיה, ליטא, לטביה, מקסיקו, אנגליה, גאורגיה, ארמניה ועוד.
בנובמבר 2010 נבחר לייפמן לייצג את ישראל בקורס בינלאומי נוסף, הפעם לשופטים הראשיים שהתקיים בווימבלדון שבלונדון, את הקורס סיים לייפמן בהצלחה והפך לשופט ראשי בעל תג כסף הצעיר ביותר בעולם.
בנובמבר 2011 נבחר לייפמן לייצג את ישראל במשחקים האולימפיים שבלונדון (קיץ 2012), לייפמן היה השופט הישראלי היחיד בתחרות יוקרתית זו. ב-2013 ייצג לייפמן את ישראל בתחרות Mone Carlo מסדרת מסטרס 1000. משנת 2013- 2018 התמקד לייפמן בעבודת השופט הראשי וייצג את ישראל באין ספור תחרויות גדולות ברחבי העולם (סין, תאילנד, סלובניה, דרום אפריקה, אירלנד, פורטוגל, שוודיה, טורקיה, בולגריה, קזחסטן, רוסיה, אוקראינה, בלרוס, לטביה). בשנת 2015 נכנס לייפמן לקבוצת פיתוח של גביע דייוויס / גביע פדרציה (מועדון שמשתייכים אליו מספר מצומצם של שופטים).
בדצמבר 2018 קודם לייפמן על ידי איגוד הטניס הבינלאומי לתג זהב היוקרתי (התג הגבוה ביותר לשופט טניס) והפך לשופט הטניס הבכיר ביותר בתולדות מדינת ישראל (בעידן המודרני).
בתחילת 2019 שובץ לייפמן לשמש כאחד מתוך צוות מצומצם של שופטים ראשיים שינהלו את המשחקים הפארלימפיים - Tokyo 2020 - התפקיד הבכיר ביותר לשופט טניס ישראלי אי פעם.
הארמייה ה-12 (איטליה)
הארמייה ה-12 האיטלקית הייתה ארמייה צרפתית-איטלקית אשר נלחמה במלחמת העולם הראשונה בקרב ויטוריו ונטו.
היסטוריה
לאחר התבוסה ההרסנית בקפורטו (נובמבר 1917) הצבא האיטלקי אורגן מחדש לחלוטין על ידי ארמנדו דיאז והוקצה ארמייה איטלקית חדשה, הארמייה ה-12. היא הייתה למעשה ארמייה צרפתית-איטלקית בפיקודו של הגנרל הצרפתי ז'אן סזאר גרציאני.
הארמייה כללה
היא מילאה תפקיד חשוב בקרב המוצלח של ויטוריו ונטו (אוקטובר-נובמבר 1918).
קורומבה אטאפדי
קורומבה אטאפדי (באנגלית: Kurumba Attapady) היא שפה דראווידית דרומית שבטית. אוצר המילים של השפה דומה בכ-50% לשפה קורומבה קאנדה וב-82% לשפה מודוגה. כמו כן דוברי השפה משתמשים בשפת האם שלהם כאשר הם פונים לדוברי מודוגה, קאנדה קורומבה ואירולה כיוון שהשפות קרובות באופן יחסי.
משוואת איינשטיין
משוואת איינשטיין או משוואת השדה של איינשטיין היא המשוואה המרכזית של תורת היחסות הכללית, הקרויה על שם הפיזיקאי אלברט איינשטיין. היא מקשרת בין הגאומטריה של המרחב-זמן, המגולמת בטנזור איינשטיין, לבין החומר במרחב, המבוטא באמצעות טנזור מאמץ-אנרגיה, תוך שימוש בקבוע הכבידה האוניברסלי של ניוטון G ובקבוע של מהירות האור c. מציאת המשוואה הייתה פסגת עבודתו של איינשטיין מפרסום תורת היחסות הפרטית ב-1905 עד להצלחה בנובמבר 1915. היא משוואה המתארת קשר בין שדות טנזוריים, היא דיפרנציאלית ולא-ליניארית.
רקע
איינשטיין רצה לתאר את הכבידה כתורת-שדה עם משוואות שדה, בדומה להישגים בתיאור תורה אלקטרומגנטית. הרעיון שלו היה להכליל את משוואת פואסון הקלאסית של פוטנציאל כבידה (ניוטוני) לצורה קו-וריאנטית יחסותית, כלומר צורה שאינה תלויה במערכת ייחוס ספציפית (מסקנה של תורת היחסות הפרטית). לאחר שנכשל מתודית בגיבוש תורה סקלרית (רכיב שדה יחיד) ותורה וקטורית (ארבעה רכיבי שדה, בדומה לתורה אלקטרומגנטית), פנה לחפש תורה טנזורית, בו לשדה יש 16 רכיבים (בפועל, תחת הדרישה שהטנזור סימטרי, 10 רכיבים בלתי-תלויים לכל היותר).
צד הגאומטריה
איינשטיין תיאר את שדה הגרביטציה כשדה מטריקה, כלומר טנזור סימטרי בארבעה ממדי מרחב-זמן, g_{\mu \nu}. מטריקה זו מגדירה את עקמומיות המרחב-זמן. מהמטריקה ניתן להגדיר את טנזור ריצ'י וסקלר ריצ'י, ומאלה מרכיבים את טנזור איינשטיין
צד החומר
החומר (כל חומר) נכנס למשוואה איינשטיין דרך טנזור המאמץ-אנרגיה, גם הוא טנזור סימטרי בארבעה ממדי מרחב-זמן, המסומן. רכיביו מתארים את צפיפות האנרגיה (כלומר מסה), צפיפות התנע, לחץ ומאמץ בכל נקודה במרחב. לחומרים שונים תרומות שונות לטנזור זה; המודלים הפשוטים ביותר מתארים ואקום, מסה נקודתית, גז, אבק, קרינה ועוד.
המשוואה
כאשר בצד השמאלי יש רק גדלים שקשורים לגאומטריה של המרחב ובצד הימני של המשוואה יש טנזור (טנזור צפיפות האנרגיה) שמכיל מידע על החומר, משוואת איינשטיין מאפיינת את הקשר ביניהם: זו היא משוואה טנזורית, המורכבת למעשה ממשוואה עבור כל רכיב. לטנזורים במרחב-זמן יש 4x4=16 רכיבים, אך מאחר שהם סימטריים יש בפועל רק 10 רכיבים, ובהם 4 הניתנים לשינוי חופשי באמצעות בחירת מערכת קואורדינטות. זוהי משוואה דיפרנציאלית לא ליניארית אך מוצגת היטב וניתנת לפתרון. זו משוואת-שדה, עבורה ידועים מספר פתרונות. המפורסמים שבהם כוללים פתרון של ואקום, פתרונות של חור שחור, ופתרונות של גלי כבידה.
הקבוע הקוסמולוגי
משהצטברו בסוף שנות ה-90 של המאה ה-20 עדויות לקיומה של אנרגיה אפלה ביקום, הוצע להשיב את הקבוע הקוסמולוגי למשוואות כדי לתאר את קיומה.
פיתוח המשוואה
את משוואות השדה אפשר גם להסיק באופן ריגורוזי באמצעות עקרון הפעולה, לשם כך צריך לחשב את הפעולה של מרחב שיכול להתעקם ולעשות וריאציה על כאשר SM היא הפעולה של החומר (מוואריאציה מקבלים את טנזור צפיפות האנרגיה), S_\Lambda הוא פעולת האנרגיה האפלה (מוואריאציה עליה מקבלים את הקבוע הקוסמולוגי) ואילו SH היא הפעולה של מרחב עקום. המתמטיקאי דויד הילברט חישב את הפעולה של מרחב עקום ומצא שהיא שווה ל כאשר R הוא סקלר ריצ'י המבטא את עקמומיות המרחב. מוואריאציה על פעולה זו (שנקראת "פעולת הילברט") מקבלים את אגף שמאל של משוואת השדה של איינשטיין.
ישנו פיתוח אחר של משוואת איינשטיין
שלב ראשון: טנזור איינשטיין
משוואת איינשטיין נכתבת בצורה:
(1)
יחסות כללית עולה בקנה מידה אחד אם שימור לוקאלי של האנרגיה והתנע, הביטוי המתמטי לכך הוא:
(2)
לכן נחפש טנזור איינשטיין G^{\mu\nu} אשר מקיים את התנאי:
(3)
נתחיל בזהות ביאנקי הדפרנציילית:
(4)
נכפיל את שני צידי המשוואה בg^{\rho\mu}:
שווה ל:
נכפיל את שני צידי המשוואה ב:
(5)
נגדיר טנזור איינשטיין G^{\mu\nu} כך:
טנזור איינשטיין מקיים את התנאי (לפי משוואה 5):
לכן הוא טנזור איינשטיין הוא הטנזור שנמצא בצד השמאלי של משוואת איינשטיין.
שלב שני: הקבוע הכבידה של איינשטיין
כעת נחפש את הערך הקבוע \kappa קבוע הכבידה של איינשטיין. משוואת השדה צריכה לשמר את צורת תאורית הכבידה הניוטונית בקרובים של כבידה חלשה, למעשה לפתוח של משוואת השדה נעשה שימוש בתאורית הכבידה הניוטונית בכבידה חלשה.
תאורית הכבידה של ניוטון מנוסחת בצורותה הכללית ביותר על ידי חוק גאוס הכבידתי. חוק גאוס הכבידתי מקשר בין פטנציאל הכבידה \Phi לבין צפיפות המסה \rho.
(6)
מסלול של גוף הנופל נפילה חופשית הוא:
(7)
משוואת התנועה ביחסות כללית היא משוואת הגאודזיה שנכתבת כך:
(8)
עובר קירוב של מהירויות נמוכות אנו מניחים ש 4-וקטור המהירות הוא:
(9)
חישב של סמלי כריסופל על ידי שימוש במשוואת התנועה (8) עבור מהירויות נמוכות נותן.
(10)
עבור מהירויות נמוכות טנזור האנרגיה תנע היה שווה ל:
(11)
אנו מניחים שהכבידה חלשה לכן עקמומיות המרחב זמן גם כן קטן ולכן המטריקה היא:
(12)
כאשר h_{\mu\nu} הוא ערך קטן מאוד.
נניח גם כן שהמטריקה אינה תלויה בזמן (כי המהירויות הם מאוד נמוכות) לכן:
(13)
כעת נחשב את טנזור ריצ'י על ידי שימוש במשוואת איינשטיין עבור שולשת ממדי המרחב
לפי משוואה 12 ביטוי זה שווה בקרוב ל:
נחשב את סקלר ריצ'י
(14)
מתוך המשוואות 13 ו- 14
(15)
כעת נחשב את R_{00} לפי נוסחת טנזור ריצ'י
טנזור רימן הוא:
לכן עובר R_{00}:
מתוך ההנחה שהכבידה חלשה מאוד (משוואה 12) סמלי קריסטופל קטנים לכן ניתן לבצע קירוב לביטוי זה
מתוך ההנחה שהמטריקה אינה תלויה בזמן (משוואה 13) ניתן לכתוב ביטוי זה כך:
נציב את משוואה 6 ונקבל:
(16)
נכתוב את משוואת איינשטיין:
לפי הנחת הכבידה החלשה (משוואה 12), והצבה של משוואה 15, ניתן לכתוב משוואת איינשטיין כך:
שווה ל:
מושל אלסקה
מושל אלסקה (באנגלית: Governor of Alaska) הוא המושל וראש הרשות המבצעת של מדינת אלסקה שבארצות הברית. המושל הוא גם המפקד העליון של הכוחות המזוינים של המדינה.
משוואת איינשטיין
שלב שני: הקבוע הכבידה של איינשטיין
לכן המשוואה איינשטיין עבור \mu=\nu=0 היא:
מושל אלסקה
11 גברים ואישה אחת כיהנו עד כה כמושלי אלסקה ב-14 תקופות כהונה נפרדות מאז התקבלה אלסקה כמדינה בארצות הברית ב-1959, זאת בנוסף למעל 30 מושלים אזרחיים וצבאיים שכיהנו בה כאשר עוד הייתה טריטוריה. רק שניים מבין מושלי אלסקה, ויליאם איגן וביל ווקר, נולדו בה. שני מושלים, איגן ווולי היקל, נבחרו לשתי תקופות כהונה בלתי רצופות. היקל גם בולט כמקרה יוצא דופן של מושל שנבחר מטעם מפלגה שלישית, "מפלגת העצמאות של אלסקה". המושל שמשך כהונתו הייתה הארוכה ביותר היה איגן, שנבחר בשלוש מערכות בחירות וכיהן כמעט 12 שנים.
משוואת איינשטיין
שלב שני: הקבוע הכבידה של איינשטיין
נציב את משוואה 14 ונקבל:
מושל אלסקה
מושל אלסקה הנוכחי הוא מייק דאנליבי, שהושבע לתפקידו ב-3 בדצמבר 2018.
משוואת איינשטיין
שלב שני: הקבוע הכבידה של איינשטיין
נציב את משוואה 16 ונקבל:
מושל אלסקה
היסטוריה
אלסקה נרכשה על ידי ארצות הברית מידי האימפריה הרוסית, כשההעברה הרשמית התבצעה ב-18 באוקטובר אותה שנה, תאריך שעד היום נחגג באלסקה כיום אלסקה. לפני כן היא הייתה קרויה אמריקה הרוסית או אלסקה הרוסית, ומשלו בה מושלים ומנהלים כלליים של החברה הרוסית-אמריקאית.
משוואת איינשטיין
שלב שני: הקבוע הכבידה של איינשטיין
לכן קבוע הכבידה של איינשטיין הוא:
לכן משוואת השדה של איינשטיין היא:
מושל אלסקה
היסטוריה
ב-17 במאי 1884 שונה שמה של מחלקת אלסקה ל"מחוז אלסקה" (District of Alaska), טריטוריה מאוגדת אך לא מאורגנת עם ממשלה אזרחית. המושל היה ממונה על ידי נשיא ארצות הברית.
ב-24 באוגוסט 1912 הפכה אלסקה לטריטוריה מאורגנת. מושלי הטריטוריה המשיכו להיות ממונים על ידי הנשיא.
ב-3 בינואר 1959 התקבלה אלסקה כמדינה בארצות הברית.
ניל סטוק
ניל רוברט סטוק (באנגלית: Neil Robert Stuke; נולד ב-15 באוגוסט 1966) הוא שחקן אנגלי. הוא ידוע בעיקר מהופעתו בתפקיד מתיו בסיטקום "משחק פעיל", ובתפקיד בילי לם בדרמה המשפטית "הגלימה" של ה-BBC.
ביוגרפיה
סטוק נולד בעיר דובר שבמחוז קנט. הוא גילם את מתיו בעונה השנייה והשלישית של הסיטקום "משחק פעיל". עוד שיחק בתפקיד הפקיד במשרד עורכי הדין, בילי לם, בסדרת הדרמה "הגלימה" של ה-BBC. תפקידים נוספים שלו בטלוויזיה היו בסדרות "בין השורות", "אמון", "Reggie Perrin", הדרמה הקומית "At Home with the Braithwaites", הסיטקום "Office Gossip", "שעת שינה", "A Touch of Frost", ובתוכנית "המופע של קתרין טייט". ב-1997 שיחק בתפקיד כדורגלן/שוטר אלכוהוליסט בפרק בסדרה "Pie in the Sky".
ב-2006 כיכב בתפקיד אורח בסדרה "The Bill" בתפקיד ג'יימס טננט בסיפורה של ילדה נעדרת, איימי טננט.
בקיץ 2010 התארח סטוק בתוכנית מאסטר שף לידוענים. הוא השתתף פעמים אחדות בתוכנית האירוח "The Wright Stuff".
באוגוסט 2014 היה סטוק אחד מ-200 אנשי ציבור שחתמו על עצומה לעיתון הגרדיאן כנגד עצמאות סקוטלנד לפני משאל העם על עצמאות סקוטלנד שנערך בספטמבר אותה שנה.
האנה נורסה
האנה נורסה (באנגלית: Hannah Norsa; בערך 1712 – 28 באוגוסט 1784) הייתה שחקנית וזמרת יהודייה-אנגלייה, שזכתה לתהילה בהופעתה במחזה של ג'ון גיי, אופרת הקבצנים בשנת 1732, והפכה להיות פילגשו של רוברט וולפול, הרוזן השני של אורפורד.
ביוגרפיה
נורסה הייתה בתו של בעל הפונדק הלונדוני יששכר נורסה, יהודי איטלקי יליד מנטובה.
הופעת הבכורה שלה הייתה בדמותה של פולי פצ'ום באופרת הקבצנים בבית האופרה המלכותית, קובנט גארדן ב-16 בדצמבר 1732. במהלך השנים הבאות מילאה תפקידים מובילים באופרות מאת יוהאן ארנסט גאליארד ואחרים. בשנת 1733 היא שרה את הקטע של דיידמיה באופרת הבלדה של גיי, "אכילס". היא גם מילאה תפקידים שאין בהם קטעי שירה בהצגות, ביניהן סטרטאג'ם של ג'ורג' פרקהאר ו"היתום" מאת תומאס אוטווי.
בשנת 1736 היא הפכה להיות פילגשו של רוברט וולפול, בנו ויורשו של ראש הממשלה לשעבר רוברט וולפול ואחיו של הסופר הוראס וולפול. הוראס תיאר את נורסה כ"פילגש של אחי". נישואיו של רוברט התפרקו, ונורסה עברה להתגורר עמו להוטון הול בנורפוק. לנורסה נולד בן מאורפורד, יליד 1740, שמת ככל הנראה בצעירותו. היסטוריון המוזיקה דייוויד קונווי רואה בסיפור של נורסה "סיפור ארכיטיפי על איך כוכבות בימתית עשויה להוביל לשינוי חברתי."
נורסה חייתה עם אורפורד עד מותו בשנת 1751 לאחר שסיים ככל הנראה להחזיר את חובותיו. לאחר 1751 היא התגוררה אצל מפיק אופרת "הקבצן", ג'ון ריץ' ומשפחתו. כשמתה בקנזינגטון היה מצבה הכלכלי טוב מאוד. היא השאירה 3,400 ליש"ט בהשקעות במניות האוצר. היא נקברה בסנט מרי אבוטס, קנזינגטון, ב-28 באוגוסט 1784.
מלקולם יאנג
מלקולם מיטשל יאנג (באנגלית: Malcolm Mitchell Young; 6 בינואר 1953 – 18 בנובמבר 2017) היה גיטריסט רוק אוסטרלי ממוצא סקוטי שייסד את להקת AC/DC יחד עם אחיו אנגוס.
ביוגרפיה
מלקולם יאנג נולד בגלאזגו, סקוטלנד לוויליאם ומרגרט יאנג ובשנת 1963 עקר עם משפחתו העניפה לסידני, אוסטרליה.
בשנת 1973 הקים יאנג יחד עם אנגוס אחיו את להקת AC/DC. יאנג כתב, הלחין ועיבד AC/DC בשנים 1973 – 2008 15 אלבומי אולפן וביניהם האלבומים המצליחים Highway to Hell ו Back in Black. בשנת 2003 הונצח יאנג עם להקת AC/DC בהיכל התהילה של הרוק אנד רול.
קולומבוס דלאנו
קולומבוס דלאנו (באנגלית: Columbus Delano; ) היה עורך דין, חוואי, בנקאי ופוליטיקאי אמריקאי. הוא נבחר לבית הנבחרים של ארצות הברית מטעם אוהיו, וכיהן בו שתי תקופות כהונה מלאות ואחת חלקית. לפני מלחמת האזרחים האמריקאית היה דלאנו חבר המפלגה הלאומית הרפובליקנית ולאחר מכן חבר המפלגה הוויגית. כוויגי הוא זיהה את עצמו עם הסיעה במפלגה שהתנגדה להרחבת העבדות בארצות הברית אל שטחי הטריטוריות המערביות, וכאשר התפרקה המפלגה הוויגית בשנות ה-50 של המאה ה-19, והוקמה המפלגה הרפובליקנית כמפלגה המרכזית שהתנגדה לעבדות, הוא נמנה עם חבריה. במהלך תקופת השיקום דחף דלאנו להגנה של הממשל הפדרלי על זכויות האזרח של האפרו-אמריקאים וטען שמדינות הקונפדרציה לשעבר צריכות להיות מנוהלות על ידי הממשלה הפדרלית, אך לא להיות חלק מארצות הברית עד שהם יעמדו בדרישות לקבלה מחדש אל האיחוד.
מלקולם יאנג
ביוגרפיה
בשנת 2014 הודיעה הלהקה כי מלקולם לקח פסק זמן מפעילות בלהקה על מנת לקבל טיפול רפואי למחלת השיטיון ממנה סבל, ומאוחר יותר פורסם כי פרש סופית. יאנג הלך לעולמו כתוצאה מסיבוכי המחלה ב-18 בנובמבר 2017.
קולומבוס דלאנו
דלאנו כיהן כמזכיר הפנים של ארצות הברית בממשלו של הנשיא יוליסס ס. גרנט בתקופה של ההתפשטות המהירה מערבה, והתמודד עם עימותים בין האינדיאנים לבין המתיישבים הלבנים. הוא היה פעיל מאוד בהקמת הפארק הלאומי הראשון בארצות הברית כאשר פיקח על המשלחת המדעית במימון פדרלי אל הפארק הלאומי ילוסטון ב-1871, שב-1872 הוכרז ככזה באופן רשמי. ב-1874 ביקש דלאנו שהקונגרס יגן על הפארק באמצעות הקמת סוכנות ממשלתית במימון פדרלי.
בהאמינו שהקהילתיות השבטית וחיי הנוודות הובילו למלחמה ולהתרוששות, טען דלאנו שהמדיניות הטובה ביותר כלפי האינדיאנים היא להקצות לשבטים שמורת אינדיאנים בטריטוריה האינדיאנית. להשקפתו, הגנה מערכת השמורות בצורה אנושית על השבטים האינדיאנים מפני הסגת הגבול של המתיישבים הלבנים, סייעה להטמעתם של האינדיאנים בתרבות הלבנה, והעניקה להם חופש ממערכת הכספים הפדרלית. כדי לאלץ את שבטי המערב לעבור אל השמורות, תמך דלאנו בטבח, שהגיע כמעט עד להכחדה, של רוב עדרי הביזונים האמריקאים, לא כולל בשטח הפארק הלאומי ילוסטון, שהיו חיוניים לאורח החיים של האינדיאנים שחיו בשטחי המישורים הגדולים. בעבודתו בממשל גרנט, מדיניות הממשל כלפי האינדיאנים שהוביל דלאנו הייתה להטמיע את האינדיאנים בתרבות, השפה והדת הלבנה.
בנוגע לרפורמה במערכת הממשלתית, קרא דלאנו תיגר על ההוראה הנשיאותית של גרנט ב-1872 ליישם את המלצות נציבות השירות הציבורי. למעט הקמת פארק ילוסטון, מערכת הפטרונות הפוליטית והשחיתות חלחלו אל מחלקת הפנים במהלך תקופת כהונתו, וב-1875 ביקש ממנו גרנט להתפטר. הוא עזב את משרתו עם נזק למוניטין שלו והיושרה האישית. אף על פי שהשערוריות במחלקה באותה עת המשיכו לפשות בה גם בממשלים הבאים, השחיתות במהלך תקופת כהונתו של דלאנו כמזכיר הפנים של גרנט הייתה נרחבת. דלאנו נותר איש הפטרונות הפוליטית בתקופה בה עלו דרישות לרפורמה במערכת הפדרלית. דלאנו שב לעסוק בעריכת דין באוהיו, דאג לעסקיו הפרטיים וגידל מקנה. עד לפטירתו ב-1896 הוא לא שב לחיים הפוליטיים.
היסטוריונים מותחים ביקורת על תקופת כהונתו של דלאנו במחלקת הפנים, וטוענים שהוא יכול היה לעשות הרבה יותר כדי לבלום את השחיתות, להגן על הביזונים מחוץ לשטחי הפארק הלאומי ילוסטון, להגן על האינדיאנים ולמנוע את הרס התרבות של האינדיאנים בשטחי המישורים הגדולים. עם זאת, בנוגע לילוסטון, דלאנו נחשב כראשון המשפיעים החשובים בתחום. הקמת הפארק סייעה לשיקום הביזונים הנודדים. נכון לקיץ 2020 נמנו בשטחי הפארק 4,680 ביזונים. בעת כהונתו כמזכיר הפנים, היה דלאנו דובר תקיף לגינוי האלימות כלפי האפרו-אמריקאים מצד הקו קלוקס קלאן. היסטוריון בן התקופה כינה את דלאנו "פרקליט דגול", בעוד שבנג'מין בריסטו, שבתקופת כהונתו של דלאנו כיהן כפרקליט המדינה של ארצות הברית וכמזכיר האוצר, נקט בעמדה קשוחה יותר כלפיו והתייחס לדלאנו כ"כלב נבזה מאוד". ההיסטוריון ג'ין אדוארד' סמית' אמר שדלאנו התיר את קיומה של השחיתות במחלקתו, "על חשבונם של" האינדיאנים הילידים.
ראשית חייו
קולומבוס דלאנו נולד בעיירה שבוורמונט. הוריו היו ג'יימס ולוסינדה (לבית בייטמן) דלאנו. משפחת דלאנו הייתה משפחה ממוצא צרפתי, ובן המשפחה הראשון שלה באמריקה, פיליפ דלאנו, הגיע מהולנד ב-1621 על סיפון האנייה "", האנייה האחות של המייפלאואר. דלאנו ויוליסס ס. גרנט היו דודנים רחוקים, ורבי-סביהם היו אח ואחות. בן נוסף ידוע של משפחת דלאנו היה הנשיא פרנקלין דלאנו רוזוולט, נצר למשפחת דלאנו מצד אמו, שרה, והוא נקרא על שם דודה, פרנקלין יוז דלאנו.
לאחר שהחל לימודי משפטים בקריאה עצמית, הוכשר דלאנו בשנים 1830–1831 באופן רשמי על ידי עורך הדין ממאונט ורנון, הומסטר קרטיס, ובסיומן הוא התקבל ללשכת עורכי הדין. דלאנו החל להיות פעיל בפוליטיקה במסגרת המפלגה הלאומית הרפובליקנית ולאחר מכן כחבר המפלגה הוויגית, וב-1834 הוא נבחר כתובע של מחוז נוקס. ב-1836 הוא נבחר לתפקיד פעם נוספת ושימש בו עד 1839.
ביולי 1834 נשא דלאנו לאישה את אליזבת ליוונוורת' ממאונט ורנון, בתם של מ. מרטין ליוונוורת' וקלרה שרמן ליוונוורת'. ילדיהם היו אליזבת, שנישאה לכומר ג'ון ג. איימס מוושינגטון הבירה וג'ון שרמן דלאנו, איש עסקים שעבד עם אביו במחלקת הפנים.
כהונה ראשונה כחבר בית הנבחרים
ב-1844 נבחר דלאנו לבית הנבחרים של ארצות הברית לאחר שהופיע על פתקי ההצבעה במקומו של סמואל וייט הבן, שנפטר לאחר שזכה במועמדות המפלגה הוויגית. בבחירות הכלליות הוא הביס את מועמד המפלגה הדמוקרטית בהפרש של 12 קולות בלבד. דלאנו כיהן בבית הנבחרים בשנים 1845–1847 והיה חבר. הוא נשא נאום שגינה את מלחמת ארצות הברית-מקסיקו, שבזכותו הוא זכה להכרה לאומית כמתנגד לעימות זה. ב-1846 בחר דלאנו שלא להתמודד לתקופת כהונה נוספת בבית הנבחרים, ותחת זאת הוא החל לנהל מסע לבחירתו כמועמד המפלגה הוויגית למשרת מושל אוהיו ב-1848. בבחירות שהתקיימו בינואר אותה שנה בוועידת המפלגה הוא הפסיד בהפרש של שני קולות לסיברי פורד. פורד המשיך והביס את מועמד הדמוקרטים וכיהן בתפקיד תקופת כהונה אחת. בסופו של דבר היה דלאנו מעורב בכמה מיזמים עסקיים. ב-1850 הוא הקים את חברת הבנקאות המצליחה שפעלה בוול סטריט, "דלאנו, דנלווי ושות'", שהתמחתה באיגרות חוב לענף הרכבות. החברה החזיקה גם סניף בסינסינטי ופעלה במשך חמש שנים. דלאנו גם היה חוואי מצליח שעסק בגידול כבשים ושימש כנשיא האיגוד הלאומי של מגדלי הצמר ונשיא איגוד מגדלי הצמר של אוהיו. הוא גם היה פעיל בתחומי עיסוק נוספים. הוא שימש כנשיא חברת הרכבות "ספרינגפילד, מאונט ורנון ופיטסבורג", וכמייסד "הבנק הלאומי הראשון של מאונט ורנון", שמאוחר יותר הוא שימש כנשיאו.
הצטרפותו למפלגה הרפובליקנית
לאחר התפרקות המפלגה הוויגית הצטרף דלאנו למפלגה הרפובליקנית החדשה. ב-1860 הוא היה נציג לוועידה הלאומית של המפלגה, ותמך במועמדותו של אברהם לינקולן לנשיאות. בשנה שלאחר מכן הוא שימש כראש צוותו של מושל אוהיו ויליאם דניסון, וסייע בגיוס הכוחות לצבא האיחוד וציודם בתחילת מלחמת האזרחים האמריקאית. ב-1862 היה דלאנו מועמד למושב בסנאט של ארצות הברית שהוחזק בידי. בשל שליטת הרפובליקנים ב, הייתה הזכייה במועמדות בטוחה. דלאנו כמעט וניצח, ובסופו של דבר הפסיד לווייד בהפרש של שני קולות בלבד. ב-1863 כיהן דלאנו בבית הנבחרים של אוהיו והיה בעל תפקיד מרכזי בקידום החקיקה לתמיכה במאמץ המלחמתי של האיחוד.
שובו לקונגרס
דלאנו נבחר פעם נוספת לבית הנבחרים ב-1864 וכיהן בו בשנים 1865–1867. במהלך תקופת כהונתו זו הוא היה יושב ראש ועדת התביעות של הבית. נראה היה שהוא יפסיד בבחירתו מחדש ב-1866, אך הוא התמודד בבחירות בהצלחה מול וכיהן בבית הנבחרים בשנים 1868–1869. לאחר מלחמת האזרחים תמך דלאנו בתהליך שיקום ראדיקלי, בהאמינו שהדרום היה בכאוס ושמעורבות פדרלית במדינות הדרום, כולל של הצבא, הייתה נחוצה כדי לשמור על השלום. בבחירות של 1868 הוא לא התמודד לבחירה מחדש.
נאום השיקום
בספטמבר 1867 נשא דלאנו נאום על תהליך השיקום בעיר שבאוהיו, בו הוא אמר שלנשיא אנדרו ג'ונסון אין סמכות חוקתית להקים ממשל אזרחי במדינות הקונפדרציה לשעבר. דלאנו טען שהקונגרס, לא הנשיא, "נדרש להקים את הממשלות האזרחיות במדינות אלו". להשקפתו, ג'ונסון והדמוקרטים הדרומיים, שקודם לכן תמכו בקונפדרציה, קשרו קשר להפיל את הקונגרס באמצעות חתירה תחת סמכותו לחוקק חוקים הנוגעים לשיקום בדרום. כהוכחה ציטט דלאנו את נאום "" של ג'ונסון מספטמבר 1866, שבו אמר הנשיא שהחקיקה הלאומית הייתה "קונגרס מעמיד פנים". בנוסף, דלאנו סבר שג'ונסון קשר קשר להדיח את יוליסס ס. גרנט מתפקידו כגנרל המפקד של הצבא בשל תמיכתו של גרנט בתהליך השיקום של הקונגרס. כתוצאה מכך תמך דלאנו בהדחתו של ג'ונסון והעברתו מתפקידו, וטען שגרנט צריך לקבל הגנה מהקונגרס מפני כל ניסיון של ג'ונסון להדיחו. ללא ידיעתו של דלאנו, ב-11 באוגוסט אותה שנה הסכים גרנט להצעתו של ג'ונסון לשמש כממלא מקום מזכיר המלחמה, ובמקביל ימשיך לשרת כגנרל המפקד של הצבא. על פי, המינוי היה אמור להיות זמני עד למושב החדש של הסנאט שיתכנס שוב בינואר 1868, ואז הדחתו של מזכיר המלחמה אדווין סטנטון הייתה אמורה להיות מאושרת או להידחות. ג'ונסון וגרנט הסכימו על מינויו הזמני של גרנט על אף שהם הודו במפורש על אי ההסכמה ביניהם על מדיניות השיקום.
נציב שירות הכנסות הפנים
דלאנו המשיך להיות פעיל בפוליטיקה ובבחירות לנשיאות של 1868 תמך בבחירתו של גרנט. כאשר הושבע גרנט לנשיאות במרץ 1869, הוא מינה את דלאנו כנציב שירות הכנסות הפנים. בתפקיד זה שימש דלאנו עד אוקטובר 1870. כנציב ניסה דלאנו בהצלחה חלקית לגבות מיסים פדרליים על מוצרי אלכוהול וטבק שיוצרו בתחומי הטריטוריה האינדיאנית. פריטים אלו יכלו להיות מיוצרים למכירה עם פטור ממס בתחומי הטריטוריה, אך היצרנים מכרו אותם באופן שגרתי במדינות הסמוכות ללא תשלום מס. הוא גם הפגין חוסר רצון או חוסר יכולת להתמודד עם ההונאה שנודעה בשם. על אף שקיבל אזהרות על שחיתות, כולל מתן שוחד לפקידים פדרליים וכשל בגביית מיסים, לא נקט דלאנו בפעולות רבות. השירות לא ניסה למנוע את הייצור והמכירה הבלתי חוקיים של הוויסקי באזורים אלו. ב-31 בינואר 1870 נתפסו בפשיטה של שירות הכנסות הפנים בג'ורג'יה 18 מזקקות ויסקי בלתי חוקיות ומפעיליהם נעצרו. פעולות טבעת הוויסקי נבלמו בסופו של דבר ב-1875, במהלך תקופת נשיאותו השנייה של גרנט, על ידי מזכיר האוצר בנג'מין בריסטו. מנהיג טבעת הוויסקי, ג'ון מקדונלד, היה מכר של גרנט וביקש ממנו לקבל מינוי פוליטי כמפקח הראשי על הכנסות הפנים באזור סנט לואיס. גרנט הנחה את דלאנו למנות את מקדונלד על פי בקשתו. בסופו של דבר הורשע מקדונלד בהונאה ובגנבה וריצה 17 חודשי מאסר. בסך הכול חקירת פרשת טבעת הוויסקי הניבה 110 הרשעות. מזכירו האישי של גרנט,, היה מעורב גם הוא בפרשה, אך זוכה במשפט לאחר שגרנט הגיש עדות בכתב לטובתו. בנוסף שמו של דלאנו טוהר מחשד במעורבות בשערורייה אחרת שגם אליה היה קשור בבקוק, "פרשת טבעת הזהב", או "" של 1869, שהתפוצצה כאשר אנשי כספים מניו יורק ניסו להשתלט על שוק הזהב ב-24 בספטמבר אותה שנה. בפרשה זו היו מעורבים גם, עוזר , וגיסו של גרנט,. בטרפילד אולץ להתפטר באוקטובר. שמו הטוב של דלאנו כאדם בעל יושרה אישית לא הועמד בספק, תנאי שהיה נחוץ למנותו לתפקידו הבא כמזכיר הפנים של ארצות הברית.
מזכיר הפנים של ארצות הברית
ב-1870 התפטרו התובע הכללי אבנעזר רוקווד הואר ומזכיר הפנים ג'ייקוב דולסון קוקס וגרנט מינה את דלאנו למזכיר הפנים. בתפקיד זה הוא כיהן מ-1 בנובמבר 1870 ועד התפטרותו ב-19 באוקטובר 1875, תקופה של כמעט 5 שנים. בכך היה דלאנו לאדם שהחזיק בתפקיד מזכיר הפנים, האחראי על מחלקת הפנים, המחלקה הגדולה ביותר בממשלה הפדרלית, לתקופה הארוכה ביותר במהלך המאה ה-19. בתקופת כהונתו של דלאנו כמזכיר הפנים, הוא התמודד עם מספר סוגיות קריטיות והמחלקה שבניהולו התרחבה באופן מהיר. דלאנו דחה את הרפורמות של השירות הציבורי שניסה להנהיג קודמו בתפקיד והשיב את המחלקה למצב בו נקבעו המינויים בה על פי שיקולים של פטרונות פוליטית.
טבח הביזונים
במהלך מלחמת האזרחים נקטו מפקדי צבא האיחוד בטקטיקת אדמה חרוכה נגד התשתיות של הקונפדרציה והשמידו מקורות מזון חיוניים, וכך סייעו להשגת ניצחון האיחוד. בשנות ה-60 וה-70 של המאה ה-19 אימצו קציני צבא ארצות הברית ויליאם שרמן וריצ'רד דודג', ומזכיר הפנים דלאנו אסטרטגיה דומה נגד הילידים האינדיאנים במערב, שמקור אספקת המזון העיקרי שלהם היה עדרי הביזונים. ב-1867 אמר דודג', "כל ביזון מת הוא אינדיאני אבוד". בדוח השנתי שלו משנת 1872 אמר דלאנו, "ההעלמות המהירה של החיה [ביזון] משטחי הציד לשעבר חייבת להתבצע באופן נרחב לטובת מאמצינו להגביל את האינדיאנים לשטחים קטנים יותר, ולאלץ אותם לנטוש את מנהגי הנוודות שלהם".
רובו של מסע ההשמדה של עדרי הביזונים נעשתה על ידי ציידים פרטיים למטרות רווח. המדיניות הזאת אפשרה את הטבח של מיליוני ביזונים במישורים האמריקאים, ואילצה את האינדיאנים להישאר בתחומי השמורות שלהם. עדרי הביזון המעטים שנותרו בתחומי הפארק הלאומי ילוסטון הוגנו מפני ציד על ידי חוק פדרלי שעבר ב-1872. במהלך כהונתו של דלאנו כמזכיר הפנים, ביקורת גוברת מהציבור אילצה את הקונגרס להעביר חקיקה שתבלום את טבח הביזונים במישורים. ב-1874 הטיל גרנט וטו על הצעת החוק, וקיבל את העובדה שטבח הביזונים יקדם את המטרה להרגעת האינדיאנים. בשנים 1872–1874 צדו האינדיאנים מספר מוערך של 1,215,000 ביזונים כחלק מצרכי אספקת המזון וצרכים נוספים שלהם. הציידים האמריקאים טבחו באותה תקופה במספר מוערך של 4,374,000 ביזונים, וצמצמו את אוכלוסיית הבהמות עד לנקודה שבה הן לא היו מסוגלות להתרבות באופן נורמלי ולהמשיך להיות מקור אספקת מזון לאינדיאנים.
טבח האפאצ'י והסכם השלום
ב-30 באפריל 1871 ארגנו תושבי טוסון מיליציה שביצעה טבח ביישוב של האינדיאנים האפאצ'יים ב. כ-144 אפאצ'ים נספו בטבח, רובם נשים וילדים. 28 ילדים נחטפו על ידי תושבי טוסון והוחזקו כבני ערובה עבור הלוחמים האפצ'ים שלא נכחו שם בעת הטבח. תושבי טוסון משכו תשומת לב ברמה הלאומית בהיקף פעילותם, וכתוצאה מכך הם זכו לגינוי מאנשי המזרח ומהנשיא גרנט. עם זאת, תושבי אריזונה סברו שההרג היה מוצדק וטענו שלוחמי האפאצ'ים הרגו שליחי דואר ומתיישבים ליד טוסון. הנשיא גרנט שלח את מייג'ור גנרל ג'ורג' קרוק להשכין שלום בטריטוריית אריזונה. רבים מהאפאצ'ים הצטרפו לכוחות הצבא כדי להגן על עצמם.