cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
סינופארם
חיסונים ל-COVID-19
תוצאות של ביקורת העמיתים שפורסמו ב-JAMA ( The Journal of the American Medical Association (JAMA) של ניסויי שלב III באיחוד האמירויות הערביות ובחריין הראו שהחיסון BBIBP-CorV יעיל ב-78.1% במקרים סימפטומטיים ו-100% במקרים חמורים. בדצמבר 2020, איחוד האמירויות דיווחה שתוצאות הביניים מראות על יעילות של 86%. בעוד שחיסוני mRNA כמו החיסון Pfizer-BioNTech COVID-19 ו-mRNA-1273 הראו יעילות גבוהה יותר שלמעלה מ-90%, מאידך בחיסונים אלה קיימים אתגרי הפצה, אחסון ותובלה, מכיוון שהם דורשים מתקנים ומשאיות להקפאה עמוקה. היתרון של BIBP-CorV של סינופארם בכך שניתן לשנע ולאחסן אותו בטמפרטורות קירור רגילות.
החיסון BBIBP-CorV של סינופארם, נמצא בשימוש במדינות באסיה,  אפריקה,   דרום אמריקה,   ואירופה. חברת סינופארם, תכננה לייצר מיליארד מנות של BBIBP-CorV בשנת 2021. ב-7 במאי 2021, ארגון הבריאות העולמי אישר את החיסון לשימוש חירום. מאוחר יותר חברת סינופארם חתמה על הסכמי רכישה של 170 מיליון מנות מ-COVAX.
סומרלד
סומרלד (Somerled, נורדית עתיקה: Sumarliði, סקוטית: Somhairle, סביב 1100 - 1164) היה מנהיג פוליטי וצבאי של האיים הסקוטיים במאה ה-12. הוא היה ידוע בגאלית גם כ: ri Innse Gall - "מלך האיים ההברידיים".
סומרלד מופיע לראשונה ברשומות ההיסטוריות בשנה 1140 כמלך קינטייר, שם הוא נשא לאישה את ריינלט (Raghnailt), בתו של אולאף הראשון, מלך האי מאן. בשנת 1153 מתו שני מלכים: דייוויד הראשון, מלך סקוטלנד, ואולאף הראשון. כתוצאה מכך היה בלבול רב וסומרלד ניצל את המצב בכך שהחל לתקוף את סקוטלנד ואת האי מאן, בו מלך גיסו, המלך גודפרד החמישי. ב-1156 גודפרד הובס בקרב נגד 80 ספינות מהצי של סומרלד ושני האויבים חילקו את האיים ביניהם. גודפרד שמר על האיים שמצפון לחצי האי ארדנאמורכן וסומרלד קיבל את כל השאר. אולם שנתיים לאחר מכן סומרלד חזר לאי מאן עם 53 ספינות מלחמה. הוא הביס את גודפרד שוב והפעם הכריח אותו להימלט לנורווגיה. כעת ממלכתו של סומרלד התפרשה מהאי מאן ועד לקצה הצפוני ביותר של האיים ההברידיים.
כך התושבים הוויקינגים והסקוטים יצרו עם אחד, הגאלו-נורמנים, תחת מנהיג אחד וחלקו בתרבות אחת. היה להם כוח ימי רב והם הצליחו לא רק להדוף את תקיפותיו של בית סטיוארט אלא אף לכבוש חלק משטחיו. בקרב שנערך במרכז שטח סטיוארט, בעיר רנפרו, סומרלד נהרג, ולאחר מותו צבאו היה מדוכא ונסוג מהאזור.
בעקבות מותו של סומרלד מספר שליטים חזקים הופיעו בממלכתו. שתי משפחות נאבקו על המנהיגות באיים: משפחתו של סומרלד וצאצאיו וצאצאיו של גודפרד החמישי. במהלך המאות ה-12 וה-13 העולם הסקנדינבי ראה שינויים רבים בשיטות השלטון והממשל שהסתיימו בממלכות מרוכזות ומאוחדות כמו דנמרק ונורווגיה. אולם התפתחות זו לא קרתה בממלכת האיים הסקוטיים, שסופחה לממלכת סקוטלנד, על אף שנאמנות תושביה למלך סקוטלנד נשארה מעורערת במשך מאות רבות.
דחי (כפר)
דַּחִי (אֶ-דַּחִי) (בערבית: الدحي) הוא כפר ערבי בעמק יזרעאל ליד שכונת גבעת המורה שבעפולה והשייך למועצה אזורית בוסתאן אל-מרג'. היישוב נקרא על שמו של דחיא איבן ח'ליפה אלכלבי, שלפי המסורת המוסלמית היה אחד מרעיו של מוחמד הנביא ובזמן כיבוש הארץ על ידי המוסלמים פיקד על יחידת לוחמים בקרב ירמוך.
היסטוריה
היישוב נמצא במעלה גבעת המורה בגובה של 400 מטר מעל פני הים. מעליו נמצא, בפסגת גבעת המורה בגובה של 515 מטר מעל פני הים, קברו של דחיא. היישוב נוסד במאה ה-18. היישוב מאוכלס בעיקר על ידי חמולת זועביה המתגוררים במספר יישובים בגליל התחתון המזרחי.
בתקופת המנדט הבריטי השתייך הכפר לנפת נצרת. לפי מפקד האוכלוסין שנערך בשנת 1931 גרו בו 87 תושבים. בסקר הכפרים המנדטורי משנת 1945 נאמדה אוכלוסיית הכפר ב-110 תושבים. לפי מפקד משנת 1963 גרו בו 175 תושבים. בנתוני הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה, שפורסמו בשנת 2010, התגוררו בו 582 תושבים.
במלחמת לבנון השנייה ספג ההר עליו ממוקם הכפר רקטה של חזבאללה מסוג "פג'ר" אשר סימנה עליית מדרגה במלחמה. הטיל נפל בשמורת הטבע הסמוכה וגרם לנזק רב לעצים שם.
משה עברי-סוקניק
משה עברי-סוקניק (נולד בנובמבר 1949) הוא איש שריון, אלוף בצה"ל ובעל עיטור העוז שהיה בין היתר מפקד הגיס המטכ"לי, מפקד זרוע היבשה ונספח צבאי בארצות הברית.
ביוגרפיה
עברי-סוקניק נולד בתל אביב וגדל כילד חוץ בקיבוץ שער העמקים. התגייס לחיל השריון בשנת 1967, לאחר מלחמת ששת הימים. עבר הכשרה כלוחם, קורס מפקדי טנקים וקורס קצינים. במלחמת ההתשה לחם כמפקד מחלקה בשריון והשתחרר בשנת 1970. עם פרוץ מלחמת יום הכיפורים שב סוקניק, ששהה בלונדון, לישראל, התגייס ולחם בקרב החווה הסינית כמפקד פלוגה בגדוד 100, גדוד שריון עליו פיקד אהוד ברק. על תפקודו במלחמה עוטר בעיטור העוז. לאחר תום המלחמה שירת בצה"ל תקופה נוספת של כחצי שנה עד שהשתחרר. באזרחות עבד בעסקי הובלות, היה מנהל סניף תל אביב של חברת הגרירה "מגור" ומנהל שירות ארצי שלה. התקדם לתפקיד מג"ד במהלך שירות המילואים שלו, ובשנת 1981, לפי בקשת הצבא שנזקק למג"די שריון, התגייס מחדש לשירות קבע. במלחמת לבנון הראשונה פיקד על גדוד 184 בגזרה המזרחית.
לאחר מכן קודם למגוון תפקידים: מפקד קורס קציני שריון, מפקד חטיבת המילואים "מרכבות הברזל" ומפקד חטיבה 500. בשנת 1990 מונה למפקד אוגדת מילואים - עוצבת להב, ולאחר מכן מונה למפקד עוצבת געש. בשנת 1994 מונה למפקד הגיס המטכ"לי והועלה לדרגת אלוף. בשנת 1998 מונה לראש מפקדת זרוע היבשה. בשנת 2001 מונה לנספח צה"ל בארצות הברית. לאחר סיום כהונתו בשנת 2004 פרש מצה"ל. לאחר מלחמת לבנון השנייה הופקד על תחקור תפקודה של אוגדה 162, ובשנת 2007 התבקש לחזור לשירות צבאי פעיל כמפקד הגיס הצפוני, לאחר שהתפקיד נוצר מחדש, תפקיד ממנו פרש בראשית שנת 2008. לאחר פרישתו מתח ביקורת על רמת האימונים של צה"ל, שלטענתו לא מספיקה כדי להילחם ביעילות במלחמה הבאה.
חיים אישיים
נשוי ואב לשלושה, מתגורר במודיעין-מכבים-רעות.
עודד פריד
עודד פריד (נולד ב-16 ביולי 1981) הוא פעיל חברתי ישראלי, מנכ"ל האגודה למען הלהט"ב לשעבר. הקים ועמד בראש הפורום למדיניות ציבורית ללהט"ב בישראל ושימש כנציג ארגוני הקהילה הגאה בכנסת ה-20. הודות לפעילותו החברתית נבחר בשנת 2018 לרשימת 50 הגיבורים החברתיים של "ידיעות אחרונות".
לקראת הבחירות לכנסת ה-21 התמודד לכנסת ברשימת מפלגת אחי ישראלי.
קורות חייו
פריד גדל והתחנך בהרצליה לזוג הורים שעלו מארגנטינה. הוא סיים את לימודיו בתיכון "הראשונים" בעיר וכיהן כיו"ר מועצת התלמידים של בית הספר. שירת בגף סיורי ים של חיל הים. לאחר שירותו הצבאי יצא פריד לשליחות בת שנה מטעם הסוכנות היהודית לפיטסבורג פנסילבניה שבארצות הברית.
לפריד תואר ראשון במדעי המדינה באוניברסיטת תל אביב ותואר שני בלימודי המשפט מאוניברסיטת בר-אילן.
מנכ"ל האגודה למען הלהט"ב
בנובמבר 2014 מונה פריד לתפקיד מנכ"ל האגודה למען הלהט"ב והוביל את חגיגות ה 40 להיווסדו של הארגון בכנס בינלאומי של מנהיגים להט"בים בהשתתפות ראש עיריית סיאטל אד מארי, חבר הפרלמנט השוודי אולוף לווסון ושגריר ארצות הברית בישראל דן שפירו.
בכהונתו מיקד את פעילות הארגון בזירה הציבורית. בין הצעדים המרכזיים שהוביל: פרסום דו"ח הבוחן את פעילות חברי הכנסת למען הקהילה הגאה, הגשת בג"ץ לאישור נישואים גאים בישראל, המאבק לשינוי נוהל תרומות דם מגברים המקיימים יחסי מין עם גברים, והקמת קרן מענקים לקידום אירועי גאווה מקומיים.
לקראת הבחירות לכנסת ה-20 הובילה האגודה בראשותו קמפיין ארצי נרחב שקרא לציבור להצביע רק למפלגות התומכות בשוויון זכויות לקהילה הגאה והקמפיין אף זכה להתייחסותו של נשיא המדינה ראובן ריבלין שקרא לקהילה לקחת חלק פעיל בבחירות.
לאחר סיום כהונתו כמנכ"ל האגודה למען הלהט"ב הקים פריד את פורום המדיניות הציבורית ללהט"ב. לימים, עם הצטרפותו של פריד כחבר בוועד המנהל של האגודה שולבה פעילות הפורום בפעילות הארגון.
יום הקהילה הגאה בכנסת
לאחר הרצח במצעד הגאווה בירושלים יזם פריד קיום יום מיוחד בכנסת בנושא הקהילה הגאה. היוזמה עלתה לראשונה בפגישה של יושב ראש הכנסת יואל אדלשטיין עם נציגי הקהילה הגאה וקודמה בסיוע יושבות ראש השדולה הגאה בכנסת ה-20: יעל גרמן, מיכל רוזין ומרב מיכאלי.
ב 23.2.16 צוין לראשונה בכנסת יום הקהילה הגאה במסגרתו קיימו ועדות הכנסת דיונים בסוגיות שעל סדר יומה של הקהילה הגאה ונערך דיון מיוחד במליאה, בו השתתף גם ראש הממשלה בנימין נתניהו. מסורת שנתית זו נמשכה וימים דומים התקיימו גם ב-8 בפברואר 2017 וב-20 בפברואר 2018.
נציג הקהילה הגאה בכנסת
ביוני 2018 מונה פריד לשמש נציג הקהילה הגאה בכנסת ה-20 וייצג קואליציה של 14 ארגוני קהילה גאה בכנסת ומול הממשלה.
במסגרת זו הוביל פריד את המאבק הקהילתי לביטול סעיף המשפט העברי בחוק הלאום וההתנגדות לתיקון חוק יסודות המשפט, פעל ליישום ההסכם בין ארגוני הקהילה ומשרד האוצר לתקצוב הקהילה, הביא לשינוי מדיניות העלייה לזוגות בני אותו המין ממדינות ברית המועצות לשעבר והוביל את המאבק הפרלמנטרי נגד אפליית הלהט"ב בחוק הסכמים לנשיאת עוברים (אישור הסכם ומעמד היילוד) (המוכר בכינוי "חוק הפונדקאות"), שהוביל למחאת הלהט"ב בקיץ 2018.
מפלגת העבודה
החל את פעילותו הפוליטית בבחירות 1996 בסניף מפלגת העבודה בהרצליה. בשנת 1998 כיהן כיושב ראש ארצי של ארגון נוער העבודה. בשנת 2004 נבחר למועצת אגודת הסטודנטים של אוניברסיטת תל אביב מטעם תא הדור החדש של מפלגת העבודה ובמקביל ללימודיו שימש יועץ פרלמנטרי לח"כ קולט אביטל.
אחי ישראלי
לקראת הבחירות לכנסת ה-21, הצטרף פריד למפלגת אחי ישראלי בראשות הרבנית עדינה בר שלום. תחילה שובץ במקום השישי ברשימת המפלגה לכנסת אך עם הגשת הרשימה הוצב במקום הרביעי. הרשימה פרשה כחודש וחצי לפני הבחירות.
הקידוח העמוק בים המלח
הקידוח העמוק בים המלח הוא מהפרויקטים המדעיים הגדולים ביותר שנעשו בישראל בתחום מדעי כדור הארץ, והוא בעל חשיבות עולמית שכן הוא מספק מידע רב על התנאים הסביבתיים ששררו בכדור הארץ בתקופות הקדומות (מההולוקן ועד אמצע הפליסטוקן).
אתרי הקידוח
הקידוחים בוצעו באמצעות אסדת קידוח מיוחדת שהובאה מגרמניה בשני אתרי קידוח באגן הצפוני של ים המלח.
תקצוב, ניהול הפרויקט ומשתתפים
בפרויקט שעלותו נאמדה בכ-2.5 מיליון דולר, השתתפו יותר מארבעים חוקרים משש מדינות והוא התבצע בשיתוף פעולה אזורי בהובלת ישראל.
הפרויקט אורגן על ידי ה-ICDP (הגוף המדעי הבינלאומי לקידוחים יבשתיים). בראש הקידוח עמדו פרופ' צבי בן–אברהם, חבר האקדמיה וראש מרכז מינרבה לחקר ים המלח באוניברסיטת תל אביב, ד"ר מוטי שטיין מהמכון הגאולוגי במשרד האנרגיה ופרופ' אמוץ עגנון מהמכון למדעי כדור הארץ באוניברסיטה העברית בירושלים. מנהל הפרויקט הוא ד"ר מייקל לזר מאוניברסיטת חיפה.
בנוסף, שותפים בו המכון הגאולוגי; אוניברסיטת תל אביב; האוניברסיטה העברית בירושלים; מכון למונט–דוהרטי באוניברסיטת קולומביה; מכון GFZ ,פוטסדאם, גרמניה; המכון ללימודי יפן, קיוטו; המכון הטכנולוגי של ציריך. הפרויקט נעשה בתמיכת המועצה האזורית תמר, קיבוץ עין גדי וחברת "מוטי גונן עבודות ים וצלילה", המפעילה את תחנת המחקר לחופי עין גדי, ובמימון הפרויקט המדעי תומכים גם מפעלי ים המלח, הות"ת, המכון הגאולוגי והאוניברסיטאות השותפות.
מחקרים ראשונים שנעשו על הגלעין העלו קורלציה בין הרקורד שמופיע בגלעין לבין רקורדים מוכרים של איזוטופים של חמצן באוקיינוסים ובמערות נטיפים. נמצא כי יש קשר סוג המשקע והכימיה שלו לבין שינויי מפלס האגם בתקופות הקרחוניות והבין קרחוניות. בתקופות של מפלס נמוך בים המלח שקעו בעיקר חתכים של מלח ואילו בתקופות המפלס הגבוה שקעו בעיקר למינות של ארגוניט (גיר) וסילט (טין). מתברר שיחד עם המלח שקעו גם משקעים נחליים שכנראה קשורים לאירועים שטפוניים גדולים שנוצרו באפיקי ים סוף, אפיק שמשפיע יותר על אזורנו בתקופות יבשות אז המרכיב של המערכות המונסוניות מתגבר על המרכיב של המערכות הים תיכוניות. בתקופות הקרחוניות ירדו מפלסי הים אך דווקא מפלסי אגמי הבקע עלו ככל הנראה עקב ירידת אידוי או עליה בכמות המשקעים. גם ריכוז המגנזיום במי המשקעים ובאינקלוזיות שנמצאו בתוך המלח מראים עליה וירידה בריכוז במקביל לשינויים במפלס מי האגם.
המנון אוקראינה
ב-1917 נהיה השיר להמנון הלאומי של הרפובליקה העממית האוקראינית שלא ארכה ימים רבים. בשנת 1939 גרסה שלו הייתה להמנון הרפובליקה האוטונומית של אוקראינה הקרפטית, שקמה בעקבות הסכם מינכן וחוסלה על ידי הכיבוש ההונגרי. אחרי פירוק ברית המועצות והקמת אוקראינה העצמאית, ב-15 בינואר 1992 בחרה הראדה העליונה האוקראינית בשיר ובלחן זה כהמנון הלאומי של המדינה. ב-6 במרץ 2003 החלטה זו קיבלה תוקף נוסף ב"חוק ההמנון של אוקראינה".
שם ההמנון
באוקראינית: Ще не вмерла України, בכתיב אנגלי: Shche ne vmerla Ukrainy. בהחלטתו ב-6 במרץ 2003 הפרלמנט קבע שינוי נוסח ההמנון מ: "אוקראינה לא אבדה, לא תהילתה ולא חרותה" ל"תהילת אוקראינה לא אבדה ולא חרותה". אך למרות זאת העם בדרך כלל שר את הנוסח המקורי.
החלטה 1544 של מועצת הביטחון של האו"ם
החלטה 1544 של מועצת הביטחון של האו"ם, שהתקבלה ב-19 במאי 2004, לאחר שנזכרה בהחלטות 242 (1967), 338 (1973), 446 (1979), 1322 (2000), 1397 (2002), 1402 (2003) 1403 (2004), 1405 (2002), 1435 (2002) ו--1515 (2003), קראה המועצה לישראל להימנע מהריסת בתי פלסטינים.
ההחלטה עסקה בעיקרה בהריסת בתים על ידי ישראל בציר פילדלפי במהלך מבצע קשת בענן.
תצפיות
מועצת הביטחון חזרה על כך שישראל, כמעצמה הכובשת, תעמוד בהתחייבויותיה המשפטיות על פי אמנת ז'נבה הרביעית, תוך שהיא נדרשת לטפל בצרכיה הביטחוניים על פי המשפט הבינלאומי. היא הביעה את דאגתה מהידרדרות המצב בשטחים הכבושים בישראל מאז 1967 וגינתה הרג פלסטיני באזור רפיח.
בתחילת ההחלטה הובעה גם דאגה מהריסת בתים פלסטינים במחנה רפיח. המועצה הזכירה את התחייבויותיהן של ממשלת ישראל והרשות הפלסטינית במסגרת מפת הדרכים לשלום. כל פעולות הטרור, האלימות וההרס גונו.
ההחלטה
המועצה קראה לישראל לכבד את התחייבויותיה על פי המשפט ההומניטרי הבינלאומי ולהפסיק את הריסת הבתים בניגוד לחוק זה. הובע חשש כי מצבם ההומניטרי של הפלסטינים שבתיהם נהרסו באזור רפיח וסיוע חירום נדרש. שני הצדדים נקראו לשים קץ לאלימות, לכבד חובות משפטיות וליישם באופן מיידי את חובותיהם על פי מפת הדרכים.
ההצבעה
ההחלטה התקבלה בתמיכת 14 מדינות, כשארצות הברית נמנעה מההצבעה על ההחלטה, ואמרה שהיא דחקה בישראל לנהוג באיפוק וכי סוגיית החמושים הפלסטינים המבריחים נשק דרך עזה לא טופלה.
יחסי הממלכה המאוחדת–יוון
יחסי הממלכה המאוחדת–יוון הם יחסי החוץ בין יוון לבין הממלכה המאוחדת. שתי המדינות היו בעלות ברית במהלך מלחמת העולם הראשונה ובמהלך מלחמת העולם השנייה, ויוון אף קיבלה סיוע צבאי מבריטניה במהלך מלחמת העצמאות היוונית.
היסטוריה
בריטניה תמכה ביוון במהלך מלחמת העצמאות היוונית מהאימפריה העות'מאנית בשנות ה-20 של המאה ה-19, ובאמנת קונסטנטינופול אושרר הסכם לונדון, ונקבעו גבולותיה של יוון.
בשנת 1850 שלח שר החוץ הבריטי לורד פלמרסטון שייטת מהצי המלכותי ליוון בעקבות תקרית פסיפיקו.
כאשר הודח אותון, מלך יוון בשנת 1862, נבחר בנה של המלכה ויקטוריה - הנסיך אלפרד נבחר לרשת אותו על ידי משאל עם של העם היווני, אולם ממשלת בריטניה לא אפשרה לו לקבל את ההצעה. בעלה של אליזבת השנייה, מלכת הממלכה המאוחדת -הנסיך פיליפ, דוכס אדינבורו היה נכדו של יורשו של אותון - גאורגיוס הראשון, מלך היוונים.
בריטניה השתלטה על האיים היוניים לאחר נפילת הקיסרות הראשונה של נפוליאון בשנת 1815, וארצות הברית של האיים היוניים נותרו תחת שליטה בריטית, גם לאחר העצמאות היוונית. עם זאת, בשנת 1864 העניקה בריטניה את השליטה על האיים ליוון, כמתנה על בחירתו של גאורגיוס הראשון, מלך היוונים.
שיתוף פעולה תרבותי
ישנם בין 40 ל-45 אלף יוונים המתגוררים באופן קבוע בבריטניה, ולנצרות היוונית אורתודוקסית יש נוכחות חזקה בבריטניה. הנוכחות התרבותית הבריטית ביוון מקודמת בעיקר באמצעות המועצה הבריטית. יש נוכחות משמעותית של תלמידים יוונים בחינוך העל-תיכוני בבריטניה. קהילה קפריסאית גדולה, המונה 250-300 אלף - מאוגדת על ידי הפדרציה הלאומית של הקפריסאים בבריטניה ואיגוד הקהילות היוונית האורתודוקסיות של בריטניה.
שיש אלגין
בשנת 1801 קיבל השגריר הבריטי בקונסטנטינופול, תומאס ברוס, הרוזן מאלגין, "פירמן" (אישור) מהסולטאן להעתיק ולצייר את בנייני האקרופוליס, להסיר מבנים קיימים על מנת לאפשר צפייה של העתיקות, ולהסיר פסלים מהם. הוא ראה אישור זה כאישור לקחת כמה פסלים שיכול. חלק מן הפסלים הוא לקח מהפרתנון עצמו, אחרים הוא אסף מהקרקע, ואחרים הוא קנה מהאוכלוסייה המקומית.
היום נמצאים פסלים אלה במוזיאון הבריטי, שם הם ידועים כ"שיש אלגין". פסלים אחרים מהפרתנון נמצאים במוזיאון הלובר בפריז ובקופנהגן. שאר הפריטים נמצאים במוזיאון האקרופוליס שנמצא בסמוך לפרתנון. מקצת הפסלים והעיטורים עדיין מצויים על הבניין עצמו. הממשלה היוונית מנסה זה כמה שנים להשיב את הפסלים מהמוזיאון הבריטי ליוון. המוזיאון סירב לבקשות, וממשלות בריטיות לא ניסו לכפות זאת על המוזיאון.
יחסים דיפלומטיים
בריטניה מחזיקה ביוון שגרירות באתונה ו-6 קונסוליות בקורפו, הרקליון, פטראס, רודוס, סלוניקי וזקינתוס. מאידך, יוון מחזיקה בבריטניה שגרירות בלונדון ו-4 קונסוליות בברמינגהאם, אדינבורו, גלאזגו ולידס.
מריאנו טורה
מריאנו טורה (בספרדית Mariano torre; נולד ב-24 בדצמבר 1977) הוא זמר ושחקן טלוויזיה וקולנוע ארגנטינאי ידוע בהשתתפותו בטלנובלת הנוער הפופולרית כמעט מלאכים בה גילם את דמותם של קמילו אסטרז'ה וחואן קרוס.
ביוגרפיה
מריאנו טורה נולד באושואיה, טיירה דל פואגו שבארגנטינה, בין השנים 2003-2005 היה נשוי לדניאלה הררו שחקנית זמרת אגונית ומלחינה, משנת 2009 בת זוגו היא השחקנית אלנה רוג'ר. בשנת 2013 נולדה להם בת בשם באהיה.
תחילת קריירה
את הקריירה בטלוויזיה התחיל בשנת 1998 בסרט El juguete rabioso (קונאי הצעצוע) ב-1999 קיבל את תפקידו הראשון בטלנובלת קיץ 98 אשר נוצרה על ידי כריס מורנה וגילם את דמותו של ריקרדו סידרה בשנת 2001 שיחק בטלנובלה Enamorarte (להתאהב) לצד סלסטה סיד, בשנת 2002 שיחק בטלנובלה 1000 millones בתפקיד איוון לנארי בשנת 2003 שיחק בטלנובלה Costumbres argentinas (מכס ארגנטינאי) בתפקיד רפא רוסטי בשנת 2004 שיחק בטלנובלה El deseo (הרצון) בתפקיד פדרו מנדוזה בשנת 2005 שיחק בטלנובלה Ros Rodlan בתפקיד אדולפיטו לצד חימנה ברון באותה שנה שיחק בטלנובלה Casado con hijos (נשוי עם ילדים) בתפקיד סנטיאגו בשנת 2007 שיחק בטלנובלה El Capo (האלוף) בתפקיד אליהו יריף באותה שנה שיחק בסדרה Televisión por la identidad (טלוויזיה בזהות) בתפקיד חואן בשנת 2008 שיחק בסדרה Aquí no hay quien viva (אף אחד לא חיי) בתפקיד פדריקו גרימברג בשנים 2008 -2009 שיחק בטלנובלה המצליחה כמעט מלאכים וגילם את דמותו של קמילו אסטרז'ה וחואן קרוס לצד אמיליה אטיאס חימנה ברון, מריאנה אספוסיטו וחואן פדרו לנסאני. בשנת 2010 שיחק בסדרה Para vestir santos (להתלבש כקדושים) בתפקיד מתיאס בשנת 2011 שיחק בטלנובלה יורשי הנקמה בתפקיד פול לצד מרסלה קלוסטרבואר ולוסיאנו קסטרו באותה שנה שיחק בטלנובלה El Paraiso (גן עדן) בתפקיד פבלו בשנת 2013 שיחק בטלנובלה Historia clínica (היסטוריה קלינית) בתפקיד אוסוולדו מירנדה בשנת 2014 השתתף בתוכנית Coma (תאכל) ב-2016 השתתף בטלנובלה עשירים לא מבקשים רשות לצד גונסלו הרדיה ואגוסטינה צ'רי בתפקיד פדרו.
אמנת אנטארקטיקה
הברית האנטארקטית (באנגלית: Antarctic Treaty) היא מערכת של בריתות המכונה מערכת הברית האנטארקטית (באנגלית: Antarctic Treaty System או ATS) המסדירה יחסים בינלאומיים ביחס לאנטארקטיקה, שהיא היבשת היחידה בעולם ללא אוכלוסייה ילידת המקום. לצורכי הברית, אנטארקטיקה מוגדרת כשטח הכולל את כל שטח היבשה וכן את מדף הקרח דרומה מקו הרוחב 60 מעלות. עד היום חתמו על הברית 46 מדינות, כולל ברית המועצות (בטרם פירוקה) וארצות הברית והסכימו כי אנטארקטיקה תישאר שמורה מדעית שבה יהיה חופש מדעי לחקור ותאסר כל פעילות צבאית על היבשת. היה זה הסכם בקרת הנשק הראשון שנחתם בתקופת המלחמה הקרה.
שערים
שערים היה עיתונה היומי של מפלגת פועלי אגודת ישראל שיצא בין השנים התרצ"ה–התשמ"א.
אמנת אנטארקטיקה
היסטוריה
לאחר מלחמת העולם השנייה, והתעוררות התקווה למציאת אורניום לייצור אנרגיה גרעינית באנטארקטיקה, התעוררה שאלת הבעלות על אנטארקטיקה. ארגנטינה, צ'ילה, אוסטרליה, ניו זילנד, נורווגיה, בריטניה, וצרפת טענו לבעלות על חלקים באנטארקטיקה. בריטניה טענה לבעלות מתוקף היותה הראשונה לחקור את היבשת, ארגנטינה, צ'ילה, אוסטרליה וניו זילנד טענו לבעלות על השטחים הקרובים לגבולן, ונורווגיה וצרפת טענו לבעלות על אזורים מוגבלים ביבשת. באוגוסט 1948 הציעה ארצות הברית תוכנית להעמדת אנטארקטיקה תחת פיקוח בינלאומי, כשהיא מעמידה את עצמה כמתווכת ראשית. ברית המועצות עמדה על כך שלא תתקבלנה החלטות בעניין ללא שיתופה בדיונים.
שערים
היסטוריה
העיתון החל לצאת בתשרי תרצ"ה (1934) באופן בלתי סדיר. במאי 1939 החל לצאת שבועון בשם "העתיד" של פועלי אגודת ישראל, אולם הוא לא התמיד זמן רב וחזר לצאת באופן בלתי סדיר, כשחלק מהגליונות מסומנים כ"הוצאה חד פעמית". מאפריל 1941 הוכתרו גליונות חד פעמיים אלו שוב בשם "שערים", תוך שמצוין עליהם "תפוצה פנימית" או "פנימי, לא למכירה". החל מתחילת 1945 החלו לצאת גליונות שערים באופן סדיר מדי שבוע. בתחילה צוין על הגליונות הסימון "פנימי, לא למכירה", אך בהמשך הם הופצו עם מחיר. גליונות העיתון מנו את תחילת הוצאת העיתון מתחילת שנת 1945. בשנת תשי"א (1951), ביוזמת מנהיג המפלגה בנימין מינץ, הפך העיתון ליומון, והוא יצא עד לשנת תשמ"א (1981).
אמנת אנטארקטיקה
היסטוריה
בתחילת מאי 1958 הזמין אייזנהאור 11 מדינות שהיו פעילות באנטארקטיקה במשך השנה הגאופיזית הבינלאומית (1957-1958), לוועידה יחד עם ארצות הברית על אנטארקטיקה. המדינות כללו את תובעות הבעלות ובנוסף את בלגיה, יפן, דרום אפריקה, וברית המועצות. ביוני 1958 אשררו כל המדינות המוזמנות את בואן. בקשתה של פולין להשתתף בוועידה נדחתה. ב-15 באוקטובר 1959 נפתחה הוועידה. בתחילת נובמבר 1959 הושגו הסכמות על כמעט כל הנושאים, אולם חתימת האמנה נדחתה בגלל מחלוקת לגבי האפשרות לבצע ניסויים גרעיניים באזור. לבסוף הסכימה ארצות הברית לדרישת ברית המועצות לקבוע איסור מוחלט על ניסויים גרעיניים.
שערים
היסטוריה
עורכו הראשון היה יעקב ברונר, וסגנו היה יהודה נחשוני (רזמיבש). בשנות ה-60 מונה נחשוני לעורך, והוא שימש בתפקידו עד לסגירת העיתון. בין עיתונאיו נמנו: נפתלי קראוס, משה קרובקה (אביו של הרב זאב קרוב), אריה אלברט, אריה אביב"י (אביו של הרב יוסף אביב"י) ונח סביר (ציינווירט).
בשנות השיא שלו שימש העיתון במה מרכזית למאמרים תורניים ורעיוניים של רבנים, סופרים, משוררים ואישי ציבור דתיים, ובהם הרב רפאל קצנלבוגן, הרב איסר פרנקל, הרב בן ציון פירר, יוסף צבי רימון, יעקב רימון, הרב דוד הלחמי. כביטאון פא"י הביא העיתון את עמדת המפלגה בנושאים האקטואליים שעמדו על הפרק. עיקר תפוצתו הייתה בקרב אנשי פא"י, והוא נשלח אל רבנים ואישי ציבור חרדים ודתיים בישראל ומחוצה לה.
פרשנים פוליטיים מייחסים לעיתון את הצעד הראשון שהוביל למהפך בבחירות 1977. בשנת 1976 חשף כתב העיתון ישראל קצובר כי הטקס לציון הגעתם של מטוסי ה-F-15 הראשונים של חיל האוויר יגרום לחילול שבת של המשתתפים בו. חשיפה זו הובילה להצעת אי אמון שהוגשה בכנסת ב-14 בדצמבר 1976 על ידי החזית הדתית התורתית (אגודת ישראל ופועלי אגודת ישראל), צעד שגרם לתרגיל המבריק של יצחק רבין ופיזור הכנסת, והוביל בעקיפין למהפך בבחירות.
אמנת אנטארקטיקה
הסכמים נוספים
בעת הפגישות התקופתיות של המדינות החברות לאמנה הפעילות באנטארקטיקה אומצו כ-200 המלצות נוספות באשר ליבשת, אשר אושררו על ידי המדינות החותמות. בין ההסכמים הנוספים מצויים:
פגישות
המדינות החברות בברית האנטארקטית נפגשות פעם בשנה לפגישות ייעוץ אשר נועדו להסכים על אופן הניהול של היבשת האנטארקטית. רק 28 מתוך 46 המדינות החברות בברית הן בעלות זכות הצבעה בפגישות אלה, אולם 18 המדינות הנוספות רשאיות להשתתף בפגישות. המדינות בעלות זכות ההצבעה הן 12 המדינות החותמות המקוריות וכן 16 מדינות נוספות אשר הפגינו פעילות מחקר משמעותית באנטארקטיקה, אשר הוכרה על ידי החותמות המקוריות ולכן ניתן להן מעמד של חברות מייעצות.
חברות
זוהי רשימת החברות שהצטרפו לברית האנטארקטית עד לשנת 2007. חברות מייעצות בלבד הן בעלות זכות הצבעה בדיוני הברית האנטארקטית.
המערכת המשפטית באנטארקטיקה
באנטארקטיקה אין "אוכלוסייה קבועה", ולכן אין אזרחות של יבשת אנטארקטיקה או ממשלה. בני האדם הנמצאים באנטארקטיקה בכל זמן נתון הם אזרחים או נתינים של מדינות כלשהן מחוץ ליבשת, כיוון שלא קיימת ישות מדינית עצמאית על יבשת אנטארקטיקה. קיימות תביעות של מדינות שונות לרוב שטחה של יבשת אנטארקטיקה, חלקן תביעות חופפות לאותו שטח קרקע, אולם רוב המדינות לא הכירו בתביעות הטריטוריאליות של מדינות אחרות ביבשת זו. שטח היבשת שבין קווי האורך 90 מערב ו-150 מערב הוא אחד משני שטחי היבשה היחידים על פני כדור הארץ אשר אין מדינה בעולם הטוענת לריבונות טריטוריאלית עליהם (השני הוא ביר טויל שסמוך למשולש חלאיב).
המדינות שהן צד לברית האנטארקטית ולפרוטוקול על שמירת הסביבה, הן שמיישמות את תנאי הברית וההסכמים שמכוחה, דרך המערכת החוקית של המדינות השונות. בדרך כלל כפופים לחוקים אלה רק אזרחי אותה מדינה חברה, יהא מקומם על היבשת אשר יהא, כך קיימת אחידות בכללי ההתנהגות של אזרחי כל מדינה הפועלים ביבשת.
באנטארקטיקה אין משטרה ולכן פשיעה מטופלת על ידי ארגונים לאומיים בהתאם לשייכות תחנת מחקר בה התרחש האירוע.
ארגנטינה וצ'ילה
בהתאם לחקיקה הארגנטינאיות, סמכות השיפוט במקרה של עבירה פלילית שהתבצעה במרחק 50 ק"מ, או פחות, מכל תחנה ארגנטינאית על יבשת אנטארקטיקה, היא בעיירה אושואיה שבארץ האש. באותו שטח של היבשת האנטארקטית שאותו תובעת אף צ'ילה, יכול החשוד בעבירה לבקש להישפט באושואיה. הדבר רלוונטי לתחנות מחקר בחצי האי האנטארקטי.
אוסטרליה
כיוון שתביעתה הטריטוריאלית באנטארקטיקה קודמת לחתימה על הברית האנטארקטית, חלק מן החקיקה האוסטרלית הנוגעת ליבשת אנטארקטיקה נחקקה כעשרים שנה טרם נחתמה הברית. כך החוק הפלילי המיושם בטריטורית מפרץ ג'רביס (שהיא חלק בלתי רציף בטריטוריית הבירה האוסטרלית) ישימים אף לטריטוריה האוסטרלית האנטארקטית. בנוסף קיימת מערכת חקיקה אוסטרלית המיישמת את הוראות הברית האנטארקטית, המכילה בין השאר את "חוק הברית האנטארקטית משנת 1960", "חוק הברית האנטארקטית (שימור הסביבה) משנת 1980" ו"חוק שמירת משאבי החיים בסביבה הימית משנת 1981".
ארצות הברית
החוק האמריקאי, כולל חקיקה פלילית על עבירות אשר נעשו על ידי, או נגד, אזרחי ארצות הברית, עשוי להיות מיושם באזורים טריטוריאליים של אנטארקטיקה שאין מדינות אחרות טוענות לריבונות עליהם. למטרה זו מוצבים באנטארקטיקה מרשלים של ארצות הברית המהווים כוח שיטור. חלק מן החקיקה האמריקאית ייחודית לאנטארקטיקה. לדוגמה, חוק שמירת הסביבה האנטארקטית, הקובע עונשים פליליים והליכים אזרחיים כנגד שורה של פעולות אסורות:
דיימון היל
דיימון גרהאם דברו היל (אנגלית: Damon Graham Devereux Hill; נולד ב-17 בספטמבר 1960) הוא נהג מרוצים לשעבר מאנגליה. היל התחרה במשך שמונה עונות בסבב הפורמולה 1, השתתף ב-115 מרוצים וניצח ב-22. בשנת 1996 זכה באליפות הפורמולה 1.
תחילת הדרך כנהג מרוצים
בשנת 1981, החל להתחרות במרוצי אופנועים כשהוא מתקן ומתחזק אותם בעצמו. בשנת 1985 עבר להתחרות במכוניות מרוץ חד מושביות במסגרת פורמולה פורד. בשלוש השנים הבאות התחרה באליפות פורמולה 3 בבריטניה וניצח במספר מרוצים. בשנת 1988 סיים במקום השלישי באליפות.
בשנים 1989-1991 התחרה בפורמולה 3000 ואף שזינק מספר פעמים מפול פוזישן והוביל במספר מרוצים, לא רשם אף ניצחון.
1992
קריירת המרוצים של היל בליגה הבכירה החלה בשנת 1991 בה שכרה קבוצת ויליאמס F1 את שירותיו כנהג מבחן, בעונה בה התחרה עדיין בפורמולה 3000. בעונת 1992, במקביל לשירותו כנהג מבחן עבור ויליאמס, החל לנהוג עבור קבוצת ברבהאם החל מהמרוץ הרביעי. הקבוצה הייתה נתונת בקשיים כלכליים והמכונית לא הייתה תחרותית. היל התחרה בשמונה מרוצים באותה עונה לפני שהקבוצה קרסה, אולם רק בשני מרוצים הצליח לעבור את מקצה הדירוג ולהשתתף במרוץ עצמו. למרות זאת הצליח להשתוות לבן קבוצתו המנוסה יותר, והיה אחראי לשניים מתוך שלוש הפעמים היחידות בעונה שבה עברה אחת ממכוניות הקבוצה את מקצה הדירוג.
1993
בסוף 1992 קודם היל לקבוצת ויליאמס כנהג הקבוצה לצד אלן פרוסט. בגיל המאוחר יחסית של 33 זכה היל להשתתף לראשונה באופן מלא בסבב המרוצים החשוב בעולם. הייתה זו עונה מוצלחת עבור היל בשנתו המלאה הראשונה תוך שהוא משיג שלושה ניצחונות, שני פול פוזישן, ומסיים שבע פעמים נוספות על הפודיום. רק בשלבים האחרונים של העונה איבד היל את המקום השני בדירוג הנהגים לאיירטון סנה וסיים במקום השלישי. באליפות זכה חברו לקבוצה פרוסט וקבוצת ויליאמס זכתה באליפות הקבוצתית.
1994
לקראת עונת 1994 פרש פרוסט מהפורמולה 1 והברזילאי איירטון סנה הצטרף לקבוצה כנהגה הראשון. מותו הטרגי של סנה במרוץ השלישי של העונה הקפיץ את היל לתפקיד הנהג הבכיר כאשר דייוויד קולטהרד החליף את סנה החל מהמרוץ החמישי בעונה. את אותה עונה פתחו מיכאל שומאכר וקבוצת בנטון בסערה תוך שהם זוכים בארבעת המרוצים הראשונים ובשישה מתוך שבעת המרוצים הראשונים. לאחר המרוץ השביעי (מתוך 16) הוביל שומאכר את אליפות הנהגים עם 66 נקודות לעומת 29 של היל.
מנקודה זו החל היל סוגר את הפער באליפות תוך שהוא מנצח בחמישה מרוצים, כולל בגרנד פרי בריטניה בו לא זכה אביו מעולם. במקביל, זכה שומאכר בשני מרוצים בלבד, ועונש שהוטל עליו לאחר הגרנד פרי הבריטי מנע ממנו להשתתף בשני מרוצים נוספים. למרוץ האחרון באדלייד, אוסטרליה, הגיעו השניים כששומאכר מוביל על היל בנקודה אחת. במרוץ עצמו, שומאכר, שהוביל את המרוץ התנגש בקיר בהקפה ה-36. המכונית חזרה למסלול ופגעה במכוניתו של היל, וכתוצאה מהתאונה פרשו שניהם מהמרוץ ושומאכר הוכתר כאלוף. תאונה זו הייתה שנויה במחלוקת והיו שטענו, כולל היל עצמו, כי שומאכר פגע בהיל בכוונה כדי למנוע ממנו זכייה באליפות. בשנת 1997 ביצע שומאכר מהלך דומה כשפגע בז'אק וילנב במרוץ האחרון של העונה.
היל סיים את העונה במקום השני באליפות הנהגים עם שישה ניצחונות וסיים חמש פעמים נוספות במקום השני. בנוסף, היה היל הנהג המוביל בקבוצה וסייע לה לשמור על תוארה באליפות היצרנים.
1995
הייתה זו עונה מאכזבת עבור היל. בתוך הקבוצה החלה להישמע ביקורת על ביצועיו ועל כך שלא הצליח לנצל את עליונותה של המכונית. היל אמנם זינק שבע פעמים מפול פוזישן אולם ניצח רק בארבעה מרוצים, והקבוצה הפסידה את אליפות היצרנים לבנטון. פרנק ויליאמס אף שקל להחליף את היל לקראת העונה הבאה אולם בסופו של דבר נשאר היל לעונה נוספת בהתאם לחוזה שעליו היה חתום.
1996
למרות הזכייה באליפות התבשר היל לקראת סיום העונה כי חוזהו בוויליאמס לא יחודש.
1997
היל סיים את העונה במקום ה-12 באליפות הנהגים. ארווז סיימה את העונה במקום השמיני באליפות היצרנים כשהיל זוכה ב-7 מתוך תשע הנקודות שהשיגה הקבוצה.
1998
בסך הכל צבר 20 נקודות, כולם בששת המרוצים האחרונים של העונה, וסיים במקום השישי באליפות. קבוצת ג'ורדן סיימה את העונה במקום הרביעי באליפות היצרנים.
1999
בעונת 1999 נהג היל לצידו של היינץ-הראלד פרנצן, שהחליפו בקבוצת ויליאמס ב-1997. הייתה זו העונה הראשונה מאז 1993 שביצועיו של היל היו נחותים מאלו של חברו לקבוצה. לראשונה לא סיים אף מרוץ על הפודיום, כשתוצאת השיא שלו בעונה הייתה המקום הרביעי בסן-מרינו. בנוסף, סיים שלושה מרוצים נוספים בתחום הנקודות (במרוצים בבריטניה, הונגריה ובלגיה) וסיים את העונה עם 7 נקודות בלבד ובמקום ה-12 באליפות הנהגים. כל זאת בזמן שחברו לקבוצה, פרנצן, ניצח בשני מרוצים, סיים ארבע פעמים נוספות על הפודיום, ואף היה בתמונת האליפות לקראת סיום העונה. את העונה סיים פרנצן במקום השלישי באליפות וקבוצה ג'ורדן סיימה במקום השלישי באליפות הקבוצות אחרי פרארי ומקלארן. הייתה זו תוצאת השיא של הקבוצה אי פעם.
לאור פתיחת העונה החלשה הודיע היל לאחר הגרנד פרי הקנדי על פרישה בסיום העונה. לאחר שפרש מהמרוץ הבא בצרפת שקל להודיע על פרישה מיידית מהסבב, אולם אדי ג'ורדן, הבעלים של הקבוצה, שכנע אותו להמשיך לנהוג לפחות במרוץ הביתי שלו, בגרנד פרי הבריטי. לאחר שסיים במקום החמישי במרוץ החליט היל להמשיך עד סיום העונה ובסיומה פרש מהסבב.
לאחר הפרישה
לאחר פרישתו המשיך היל להיות מעורב במרוצים. בין השנים 2006-2011 היה לנשיא מועדון נהגי המרוץ הבריטים (BRDC). החל משנת 2012 היל הוא חלק מצוות השידור של מרוצי הפורמולה 1 ברשת סקיי הבריטית. לאורך השנים כתב מאמרים רבים עבור המגזין F1 Racing, ובנוסף השתתף פעמים רבות בפסטיבל המהירות של גודווד.
חייו האישיים
היל נשוי לסוזן ג'ורג' (מ-1988) ולזוג לארבעה ילדים. בכורו, אוליבר, נולד עם תסמונת דאון והיל ורעייתו פעילים בארגונים התומכים בנפגעי המחלה.
בנו השני, ג'ושועה, הוא נהג מרוצים אשר התחרה במשך מספר שנים באליפויות פורמולה רנו ופרש בשנת 2013.
תוצאות במרוצי פורמולה 1
(מרוצים בכתב מודגש הם מרוצים מהם זינק מפול פוזישן) (מרוצים בכתב נטוי הם מרוצים בהם קבע את ההקפה המהירה ביותר)
מחוזות הפיליפינים
מבחינה מנהלית הפיליפינים כוללת 17 מחוזות (rehiyon). המחוזות מאוגדות לפי 3 קבוצות איים. המחוזות מחולקים ל-81 פרובינציות. המחוזות הוקמו לראשונה בשנת 1972 כאשר מספרם היה 11. מאז בוצעו כמה שינויים לרבות פיצול מחוזות.
שיוט על-קולי
מבערים אחוריים, אשר נמצאים בשימוש ברוב מטוסי הקרב כדי לנוע במהירות על-קולית, הם בזבזניים במיוחד ביחס לפעולת מנוע סילון שגרתי עקב לחץ נמוך שנמצא בדרך כלל בצינור פליטה. לכן מטוס המסוגל לבצע שיוט על-קולי הוא בעל יכולת עמידות גבוהה יותר במהירויות על-קוליות מאשר מטוס שאינו יכול.
בנוסף על כך, בלי הצורך לסחוב כמויות גדולות של דלק, מטוס בעל יכולת שיוט על-קולית יכול להיות בעל יתרון ביחס ניצולת הדלק (כלומר - משקל הדלק לחלק במשקל הכולל של המטוס), ולכן יכול לטוס רחוק יותר במהירות גבוהה יותר ממטוס ללא יכולת זו, בקיבולת דלק זהה.
שיוט על-קולי מקטין את החתימה התרמית של המטוס, ביחס למטוס בעל מבער אחורי אשר גזי הפליטה מגדילים את החתימה התרמית שלו.
ויין רוני
ויין מארק רוּני (באנגלית: Wayne Mark Rooney; נולד ב-24 באוקטובר 1985) הוא כדורגלן עבר אנגלי ששיחק בעמדת החלוץ וכיום מאמן את קבוצת די. סי. יונייטד. רוני שיחק גם בנבחרת אנגליה, בה הוא שימש כקפטן עד לפרישתו ממנה באוגוסט 2017. ב-15 בנובמבר 2018 חזר רוני לנבחרת אנגליה למשחק פרידה בו ציין את משחקו ה-120 במדיה. ווין רוני הוא מלך השערים בכל הזמנים של מנצ'סטר יונייטד.
קריירת מועדונים
רוני נולד וגדל בליברפול שבאנגליה, והחל את הקריירה בקבוצת אברטון, במדיה שיחק בקבוצת הבוגרים כבר בגיל 16, ובאוקטובר 2002, לפני יום הולדתו ה-17, הפך לכדורגלן הצעיר ביותר שהבקיע שער בליגה האנגלית (השיא נשבר מאז פעמיים), כשכבש את שער הניצחון של אברטון מול האלופה ארסנל. לאחר הופעותיו המוצלחות במדי אברטון ובמדי נבחרת אנגליה ביורו 2004 התחילו מועדונים להתעניין בו. מנצ'סטר יונייטד וניוקאסל יונייטד התחרו ביניהן מי ירכוש את השחקן, כשבסוף קנתה אותו מנצ'סטר יונייטד בסכום של 23 מיליון ליש"ט. רוני היה רק בן 18 באותו הזמן ומכירתו הייתה בין המכירות הגדולות של נער אי פעם. בהמשך השנה זכה בפרס נער הזהב של עיתון "טוטוספורט".
לאחר שעבר למנצ'סטר יונייטד בקיץ 2004 רק השתפר רוני והעצים את יכולותיו, עד כדי כך שבמשחקו הראשון בקבוצה ב-28 בספטמבר 2004 נגד פנרבחצ'ה כבש שלושה שערים ובישל אחד. למרות זאת, עונתו הראשונה במנצ'סטר יונייטד הסתיימה מבלי שהקבוצה זכתה בתארים, כאשר סיימה במקום השלישי בליגה האנגלית והודחה ברבע גמר ליגת האלופות. בעונה זו היה רוני מלך השערים של הקבוצה עם 11 שערים, וזכה בתואר הכדורגלן הצעיר של השנה בליגה האנגלית.
בעונת זכה רוני עם מנצ'סטר יונייטד בגביע הליגה, לאחר שכבש שני שערים בניצחון 0:4 על ויגאן את'לטיק במשחק הגמר, ונבחר לאיש המשחק. גם בעונה זו לא הצליחה יונייטד לזכות באליפות, וסיימה במקום השני, כאשר רוני שוב מלך השערים של הקבוצה עם 16 שערים ב-36 הופעות במדי הקבוצה בליגה, שהקנו לו את תואר הכדורגלן הצעיר של השנה בפעם השנייה ברציפות.
בקיץ 2006 שיחק רוני בטורניר אמסטרדם אך קיבל כרטיס אדום והורחק מהטורניר לאחר שתקף את פפה עם מרפקו. בעקבות התקיפה קיבל עונש הרחקה לשלושה משחקים מהתאחדות הכדורגל האנגלית. בחלק הראשון של עונת נכנס רוני לבצורת של 10 משחקים ללא שערים, אך הוא שבר אותה כשהכניס שלושער במשחק נגד בולטון. בהמשך העונה האריך רוני את החוזה שלו במועדון עד לשנת 2012. ברבע גמר ליגת האלופות כבש רוני שער בהפסד 2:1 לרומא, ובמשחק הגומלין כבש שער נוסף בניצחון קבוצתו 1:7. בחצי הגמר כבש צמד שערים בניצחון 2:3 מול מילאן, אך במשחק הגומלין הפסידה קבוצתו 3:0 והודחה מהמפעל. בעונה זו גם זכה לראשונה עם מנצ'סטר באליפות אנגליה, ועם 23 שערים בכל המסגרות (14 בליגה) היה מלך השערים של הקבוצה בצוותא עם כריסטיאנו רונאלדו.
בעונת לקח רוני חלק חשוב בזכייה של מנצ'סטר יונייטד באליפות ובליגת האלופות, ובעונת  זכה עם הקבוצה באליפות שלישית ברציפות. במחזור השני של עונת הבקיע רוני את השער ה-100 שלו במדי מנצ'סטר יונייטד, בניצחון 0–5 על ויגאן את'לטיק. בעונה זו זכה בתואר כדורגלן השנה באנגליה על פי בחירת השחקנים ובפרס כדורגלן השנה באנגליה על פי בחירת העיתונאים, לאחר שהבקיע 34 שערים בכל המסגרות.
באוקטובר 2010 האריך רוני את חוזהו ביונייטד בחמש שנים נוספות עד 2015. ב-12 בפברואר 2011, במהלך משחק הדרבי של מנצ'סטר מול מנצ'סטר סיטי, כבש רוני את שער הניצחון בבעיטת מספרת, שער אשר נבחר לשער העונה בליגה האנגלית והיה מועמד לשער השנה בעולם. בתום העונה זכה עם הקבוצה באליפות נוספת, ובגמר ליגת האלופות 2011, בו הפסידה מנצ'סטר יונייטד 3:1 לברצלונה, כבש רוני את שער השוויון הזמני במשחק.
בעונת השווה רוני את שיאו האישי, כששוב כבש 34 שערים בכל המסגרות. ב-17 בספטמבר 2013 הבקיע את שערו ה-200 במדי היונייטד, כאשר כבש צמד בניצחון קבוצתו 2:4 על באייר לברקוזן בשלב הבתים של ליגת האלופות, ובתום עונת זכה עם הקבוצה באליפות החמישית בקריירה.
לקראת עונת מונה רוני לקפטן מנצ'סטר יונייטד. ב-27 בספטמבר 2014 כבש את שערו ה-176 בליגה, בניצחון 1:2 על וסטהאם יונייטד, ובכך עבר את תיירי הנרי ועלה למקום השלישי בטבלת מלך שערי הפרמייר ליג בכל הזמנים. ב-13 באפריל החלים רוני מפציעה שהשביתה אותו לתקופה של חודשיים וחזר לשחק כשעלה מהספסל בניצחון מנצ'סטר 2:1 על ווסטהאם יונייטד ברבע גמר הגביע האנגלי. ב-17 במאי, כבש רוני את שער הליגה ה-100 שלו באצטדיון האולד טראפורד במחזור האחרון של הפרמייר ליג בניצחון יונייטד 3:1 על בורנמות'. ב-18 באוגוסט, רשם רוני את הבישול ה-100 שלו בפרמייר ליג כשבישל את השער הראשון לזלאטן איברהימוביץ' בניצחון יונייטד 2:0 על סאות'המפטון. ב-21 בינואר 2017, כבש ויין רוני את שער שוויון בתיקו 1-1 של יונייטד נגד סטוק סיטי השער היה לשער ה-180 שלו בליגה והשער ה-250 שלו בכל המסגרות במדי מנצ'סטר יונייטד. רוני הפך למלך השערים בכל הזמנים של מנצ'סטר יונייטד. משחקו האחרון בשורות הקבוצה היה גמר הליגה האירופית 2017, בו עלה כמחליף בדקת הסיום בדרך לניצחון 0–2 ולזכייה בתואר.
בסך הכל, במהלך 13 עונות במדי מנצ'סטר יונייטד רוני כבש 253 שערים וזכה ב16 תארים.
ב-28 ביוני 2018 חתם רוני בדי. סי. יונייטד מה-MLS לשלוש וחצי שנים.
באוגוסט 2019 חתם רוני בדרבי קאונטי מפוטבול ליג צ'מפיונשיפ.
ב-15 בינואר 2021 הודיע רוני על פרישה ממשחק פעיל ובכך מונה למאמנה הקבוע של דרבי קאונטי.
נבחרת אנגליה
בפברואר 2003, בגיל 17, הפך לשחקן הצעיר ביותר ששיחק בנבחרת אנגליה (שיאו נשבר על ידי ת'יאו וולקוט ב-1 ביוני 2006), במשחק ידידות נגד נבחרת אוסטרליה, ובאותו משחק כבש והפך למבקיע הצעיר ביותר.
ביורו 2004 הפך לשחקן הצעיר ביותר שמבקיע באליפות אירופה, כשכבש צמד בניצחון על נבחרת שווייץ, שיא שנשבר ארבעה ימים מאוחר יותר על ידי השווייצרי יוהאן פונלנטן. בסך הכל כבש רוני 4 שערים ב-4 משחקים, ונבחר לנבחרת הטורניר של אופ"א, לאחר שנבחרתו הודחה ברבע הגמר.
למשחקי מונדיאל 2006 הגיע רוני לאחר פציעה ולא כבש שערים בטורניר, כאשר נבחרתו הודחה שוב ברבע הגמר, וכעבור שנתיים לא הצליחה להעפיל ליורו 2008. ב-14 בנובמבר 2009 ענד רוני לראשונה את סרט הקפטן בנבחרת, במשחק ידידות מול נבחרת ברזיל.
במוקדמות מונדיאל 2010 היה רוני מלך השערים של הנבחרת, עם תשעה שערים, ובטורניר עצמו הודחה הנבחרת בשמינית הגמר. ביורו 2012 החמיץ רוני את שני המשחקים הראשונים בעקבות עונש הרחקה, וחזר למשחק האחרון בשלב הבתים, בו כבש את שער הניצחון מול נבחרת אוקראינה שהעלה את אנגליה לשמינית הגמר. ברבע הגמר הבקיע רוני שער בבעיטות ההכרעה מול נבחרת איטליה, אך נבחרתו הפסידה במשחק והודחה מהטורניר.
במשחקי מוקדמות מונדיאל 2014 היה רוני מלך השערים של הנבחרת, עם שבעה שערים. במשחק השני של אנגליה במונדיאל 2014, מול, כבש רוני את שערו הראשון אי פעם במשחקי גביע העולם, אך נבחרתו הפסידה בשני משחקיה הראשונים והודחה מהטורניר עוד לפני המשחק האחרון בשלב הבתים. שערו של רוני במונדיאל היה שערו ה-40 בנבחרת אנגליה, ובכך השתווה למייקל אואן במקום הרביעי בטבלת מלך שערי הנבחרת בכל הזמנים.
ב-28 באוגוסט 2014, בעקבות פרישתו מהנבחרת של סטיבן ג'רארד, מונה רוני לקפטן נבחרת אנגליה. ב-15 בנובמבר 2014 ערך רוני את הופעתו ה-100 במדי הנבחרת, וכבש את שערו ה-44 בניצחון 1:3 על במסגרת מוקדמות יורו 2016.
ב-8 בספטמבר 2015 כבש רוני את שערו ה-50 במדי הנבחרת, במשחק נגד במסגרת מוקדמות יורו 2016, ובכך שבר את שיאו של בובי צ'רלטון והפך למלך השערים של הנבחרת בכל הזמנים.
ב-23 באוגוסט 2017 ווין רוני פרש מנבחרת אנגליה בה היה מלך השערים בכל הזמנים עם 53 שערים ב-119 הופעות. ב-15 בנובמבר 2018 חזר רוני למשחק ידידות מול ארצות הברית, בו פרש רשמית כאשר הוא רושם 120 משחקים במדי הנבחרת.
קריירת אימון
לאחר פתיחה גרועה של עונת 2020/2021 עם דרבי קאונטי בה שיחק רוני, פוטר מאמן הקבוצה פיליפ קוקו, ורוני מונה כחלק מצוות מאמנים זמני של ארבעה אנשים כמאמן-שחקן, לצדם של ליאם רוזניור, שי גיבן וג'סטין ווקר. במשחק הראשון של רוני כמאמן יחד עם השלישייה הזו, הפסידה דרבי 0–1 לבריסטול סיטי, ולאחר מכן הפסידה הקבוצה 0–3 למידלסברו, ובעקבותיו הודיע המועדון כי רוני ימונה למאמנה הראשי הבלעדי של הקבוצה באופן זמני. רוני הסיר את עצמו מסגל הקבוצה לאחר שהבהיר את רצונו לקחת את התפקיד. המשחק הראשון של רוני כמאמן יחיד הסתים בתיקו 1–1 נגד וויקומב וונדררס.
ב-15 בינואר 2021 הודיע רוני על פרישה ממשחק פעיל ובכך מונה למאמנה הקבוע של דרבי קאונטי עד 2023. רק במחזור האחרון של עונת 2020/2021 הבטיחה דרבי קאונטי תחת הדרכתו של רוני את הישארותה בצ'מפיונשיפ וניצלה מירידה לפוטבול ליג הראשונה.
ב-17 בספטמבר 2021 הודיע דריקטריון המועדון כי הוחלט להעביר את המועדון לניהול של כונס נכסים עקב מצב כלכלי קשה. ב-22 בספטמבר נוכו 12 נקודות מהקבוצה, והיא הדרדרה למקום האחרון בטבלת הצ'מפיונשיפ. בסיום העונה ירדה הקבוצה לפוטבול ליג הראשונה, וב-24 ביוני 2022 הודיע רוני על עזיבתו.
ב-12 ביולי 2022 מונה למאמנה של די. סי. יונייטד מליגת ה-MLS.
חייו האישיים
רוני נשוי למגישת הטלוויזיה הבריטית קולין רוני. לזוג ארבעה בנים והם מתגוררים בצ'שייר בצפון-מערב אנגליה.
רוני הוא פרזנטור של מותגים רבים כגון: נוקיה, נייק, חברת קוקה-קולה ועוד. הוא גם מופיע על עטיפות סדרת המשחקים FIFA משנת 2006. ביוני 2011 הוא עבר טיפול השתלת שיער בראשו.
סטטיסטיקה כמאמן
נכון ל-7 במאי 2021
נבחרת גמביה בכדורגל
נבחרת גמביה בכדורגל, הידועה בכינוייה "העקרבים", היא נבחרת הכדורגל הלאומית של גמביה. הנבחרת חברה בקונפדרציית הכדורגל של אפריקה.
מלך השערים של הנבחרת הוא אסאן סיסאי, שהבקיע 11 שערים (נכון ל-22 בדצמבר 2021).
שחקני העבר רוברט באדג'י ואברימה אבו סילה שיחקו בישראל.
מוצ'י
בתהליך הייצור מבשלים את האורז עד ריכוך מוחלט, ואז חובטים בו עד שהופך לבצק אלסטי. מוצ׳י יכול להגיע במגוון דרגות רכות, והוא בסיס להכנת קינוחים ומאכלים רבים במטבח היפני. המוצ'י יכול להיות מבוסס על טעמים מלוחים ומתוקים כאחד.
מוצ'י טרי הוא רך אבל הוא מתקשה מהר מאוד. המוצ'י שנמכר בחנויות מגיע ארוז ושטוח חתוך לקוביות או לעגולים. רצוי מאוד לבשל אותו תוך טווח קצר מהקנייה כי הוא מתקלקל מאוד מהר.
לעומת יפן, במערב מקובל לאכול מוצ'י כבצק שעוטף מילוי מתוק, בדרך כלל גלידה. הקינוח המסורתי מוגש לבדו או עם אנקו, ממרח שעועית אזוקי אבל בגרסה הפופולרית בארצות הברית לרוב הגלידה משמשת כמילוי יחיד.
להבדיל מדנגו, מוצ׳י נוצר רק מאורז מבושל וחבוט, ולא מקמח אורז. הבדל נוסף הוא שהמוצ׳י מבושל לפני ההפיכה לבצק, ואילו הדנגו הן כופתאות בצק שרק לאחר הכנתן עוברות בישול. ההבדל מתבטא בעיקר בטקסטורה שמעניקה למוצ׳י את הדביקות והאלסטיות האופיינית.
בתחילת שנת 2018 שני אנשים ביפן מתו בחגיגות השנה החדשה וכמה אחרים נמצאו במצב קריטי לאחר שאכלו את כדורי המוצ'י. המאכל היה הגורם למותם של כמה אנשים בחגיגת תחילת שנה, שכן הוא נחשב למאכל מסורתי בביתם של היפנים לחגיגות תחילת השנה. המוצ'י הוא לרוב בצורת לחמניות עגולות, דביקות וצמיגיות ללעיסה. מאחר שגודל המאכל גדול יותר מביס אחד יש ללעוס אותן היטב לפני שבולעים. מי שלא יכול ללעוס היטב, כמו מבוגרים או ילדים, עלול לבלוע את המוצ'י כך שהוא ייתקע בגרון ויגרום לסכנת חנק. על פי התקשורת ביפן, 90 אחוזים ממקרי החנק שמגיעים בעקבות אכילת המאכל המסורתי הם של בני 65 ומעלה. הדרך הבטוחה לאכול מוצ'י היא להקפיד על לעיסה מקסימלית או לחתוך את המוצ'י לחתיכות קטנות יותר. בכל שנה, הרשויות ביפן מפרסמות אזהרה לציבור לקראת השנה החדשה המייעצת לאנשים (במיוחד צעירים וקשישים) לאכול את המוצ'י בחתיכות קטנות יותר. למרות האזהרות, בשנים 2014–2017 מתו 12 אנשים כתוצאה מאכילת מוצ'י.
פופולריות במטבח היפני
מוצ׳י הוא חטיף יומיומי מקובל, ומשולב גם במאכלים מלוחים שונים כמו בדייסת אזוקי, אבל מזוהה במיוחד עם ראש השנה היפני, בזמן פריחת הדובדבן, ביום הילדים היפני וביום הבנות היפני.
הכנת מוצ׳י
לתהליך קוראים Mochitsuki (ביפנית 餅つき).
משרים את האורז במהלך הלילה במים ומאדים אותו בתוך יריעת בד עד שהוא מתפרק לחלוטין. את האורז המאודה מעבירים אל מכתש עץ ייעודי בשם אוסו (臼 ,usu ביפנית), וחובטים בו שוב ושוב בפטיש שנקרא קינה (杵 ,kine ביפנית).
תהליך ההכנה ממושך ומצריך שני אנשים, אחד לחבטות, והשני להרטיב ולהפוך את גוש הבצק בין חבטה לחבטה.
בעבר נהגו היפנים המסורתיים להכות על האורז המאודה בעוז עם מקלות דמויי פטישים מיוחדים כבדי משקל באופן מיוחד כשהאורז מונח בקערת עץ.
כיום קיימות מכונות תעשייתיות ואף בייתיות לחבטה בבצק לצורך הפקת מוצ׳י ביתית. מכונות אלו מועכות את האורז המאודה. כשהמוצ'י יוצא מהמכונה משטחים וחותכים אותו. היפנים אומרים כי האיכרים היפנים נהגו לאכול את המוצ'י בחורף כדי לקבל ממנו אנרגיות.
מוצ׳י אינסטנט
פתרון מערבי הוביל להכנת חיקוי מוצ׳י מערבוב של קמח אורז דביק ומים בדומה להכנת דנגו. הבלילה מאודה על אדים או במיקרוגל, ואז נחתכת לפיסות. בתהליך נוצר בצק בטעם שדומה למוצ׳י, אבל במרקם נוקשה ופחות אלסטי מהמקור, ולדעת יפנים רבים לא נחשב למוצ׳י תקני.
נרו (פירושונים)
{{פירושונים|
אנשים בשם זה:
ראו גם
}}
אלפרד נובל
ביוגרפיה
אלפרד נובל נולד בסטוקהולם שבשוודיה בשנת 1833, כבן השלישי מתוך שמונה במשפחתו. בגיל 9 עברה המשפחה לסנקט פטרבורג, שם הקים אביו מפעל לייצור מוקשים ימיים. מצבה הכלכלי של המשפחה בשנים אלו היה טוב, ולפיכך זכו האחים לחינוך טוב ונחשפו לתחומי דעת רבים. אלפרד עצמו גילה עניין במדע, ולא פחות מכך גם בספרות בכלל ובספרות אנגלית בפרט. אביו, שחפץ לראות את בניו יורשים אותו בעסקיו, סלד מהתעניינותו של אלפרד בספרות, והחליט לשלוח אותו ללימודים ולהשתלמויות בהנדסה כימית ברחבי אירופה. במהלך המסע בן השנתיים התוודע נובל לניטרוגליצרין, תרכובת נוזלית ונפיצה ביותר, לאחר שנפגש בפריז עם אסקאניו סובררו שסינתז את החומר מספר שנים קודם לכן. בהמשך מסעו הוא הגיע לארצות הברית, שם עבד זמן מה תחת המהנדס הימי ג'ון אריקסון.
ב-1852 התבקש לשוב לרוסיה על מנת לעזור בעסקים המשפחתיים. זמן מה לאחר מכן, בעקבות הרעה במצב הכלכלי המשפחתי, חזר אלפרד יחד עם אביו ואחד מאחיו לשוודיה מולדתם. באותה תקופה החל ביחד עם אביו לחקור דרכים לשימוש בטוח בניטרוגליצרין, מתוך הבנת הפוטנציאל הגלום בו. הניטרוגליצרין הוא תרכובת שאינה יציבה מבחינה כימית, ולכן השימוש בה היה כרוך בסיכון רב. התפוצצויות אחדות אירעו במהלך המחקר במפעל המשפחתי, ובאחת מהן, שאירעה ב-1864, נהרגו פועלים אחדים, ובהם אחיו הצעיר של נובל.
לבסוף הצליח נובל לייצב את החומר, על ידי ערבובו עם חומרים לא פעילים כגון פחם ונסורת, ולהפוך את השימוש בו לבטוח. ב-1867 הוא רשם פטנט על ההמצאה לה קרא "דינמיט". בהמשך חייו הוא המשיך לפתח חומרי נפץ נוספים, בעלי עוצמה גדולה יותר ובטיחות טובה יותר. הוא התגורר בפריז, אולם את מרבית חייו בילה בנסיעות בין מפעליו הרבים. בסך הכול רשם יותר מ-350 פטנטים.
נובל צבר הון רב מייצור חומרי נפץ, בשוודיה וביותר מעשרים מדינות אחרות, ומשדות הנפט בבאקו, שהוא ואחיו היו שותפים לפיתוחם. לקראת סוף חייו עבר לגור בסן רמו שבאיטליה.
הדיכאון
אלפרד נובל המציא את הדינמיט כאשר רצה למצוא פתרון יעיל ומהיר לבעיות טבעיות - לדוגמה - כריית מנהרות למעבר של רכבות באופן מהיר, פיצוץ סלעים, סכירת נהרות, יצירת שבילים וכדומה, תוך המחשבה שחומר נפץ יוכל לעזור לאדם להתקדם לחיים של רווחה.
האדם גילה עד מהרה את תוצאותיו הקטלניות של הדינמיט, והחל להשתמש בו כאמצעי לחימה קטלניים בשימושים הצבאיים, שגרמו למוות רב. נובל גילה זאת במהרה ונכנס לדיכאון ממנו לא החלים עד סוף חייו.
מותו של נובל והפרס על שמו
בשנת 1969 נוסף תחום חדש לפרסים: כלכלה, אך מאחר שהוא לא היה כלול בצוואתו של נובל, הפרס ממומן על ידי הבנק השוודי.
הגבלת קלוריות
הגבלת קלוריות או הגבלה קלורית (באנגלית: Calorie restriction או Caloric restriction, בר"ת: CR) היא דיאטה אשר דוגלת בהפחתת כמות הקלוריות הנצרכת, מבלי להגיע למצב של תת-תזונה או למחסור במרכיבי תזונה הנדרשים לגוף. ישנן טענות שונות לגבי יעילות דיאטה זו. המצדדים בה טוענים שהיא משפרת בעיות בריאותיות הקשורות בגיל ומאטה את תהליך ההזדקנות בעולם החי כולו. המתנגדים לדיאטה זו טוענים כי היא מכניסה את הגוף למצב של חסכון באנרגיה אשר מקשה על ירידה במשקל, ושהיא לא שוללת צריכת מזון אשר משפיע בצורה ניכרת על רמות האינסולין (אשר נקשר לתהליכי עלייה במשקל).
"דיאטת רעב"
הרעיון הבסיסי הוא לצרוך מעט קלוריות ככל שניתן תוך אספקת צורכי הגוף. מקובל לקבוע הפחתה של כשליש מצריכת הקלוריות הרגילה. שיטה זו היא אחת מני מעט שיטות דיאטה, אשר תועדו כשיטות שהעלו את ממוצע אורכי החיים ואת אורך החיים המרבי במגוון של מינים: שמרים, דגים, מכרסמים, כלבים ופרימטים שאינם מסוג קופי-אדם. תוחלת החיים של עכברים וחולדות תחת משטר זה עלתה בכ-: 30%–40%. בימינו מתנהלים מחקרים על פרימטים כדי לראות את השפעת המשטר התזונתי על אורך החיים שלהם, ולפי תוצאות הביניים נראה שאכן ישנה השפעה לטובה, אך אין זה ודאי לומר מה השפעת השיטה על אורך החיים של פרימטים ובני אדם.
הסברים ביולוגיים
המחקר אודות הגבלת קלוריות אמנם נמשך מעבר ל-70 שנה אך עד היום לא ידוע בדיוק מהו המנגנון הפועל מאחוריו. ישנם אמנם כבר הסברים ביוכימיים וגנטיים מסוימים.
בפברואר 2000 דיווח לראשונה צוות חוקרים מ-MIT, שבראשו עמד פרופסור לאונרד גוארנטה (Leonard Pershing Guarente), על תוצאות מחקר שעשה במשך כל העשור הקודם על "גן נוגד הזדקנות", שהתגלה עוד קודם לכן בשמרים. הצוות של גוארנטה גילה במחקרו אנזים, שנוצר על ידי אותו גן ספציפי בשמרים, המסוגל "לכבות" פעילות של גנים אחרים באותם שמרים ולגרום בכך להאטת תהליך ההזדקנות של הפטריות החד תאיות הללו. שמרים שקיבלו עותק נוסף של הגן, חיו יותר מאשר אלה שלא קיבלוהו. ושמרים שמה-DNA שלהם, הוציאו או השקיטו את הגן הזה, חיו פחות מאלה שמהם לא הוציאו או השקיטו אותו. גוארנטה וצוותו קראו לגן ולאנזים שהוא מקודד לו, בשם Silent Information Regulator (רגולטור משקיט מידע), סירטואין, או בראשי תיבות - SIR.
המחקר החדש הזה הראה גם קשר ישיר מובהק בין האטת קצב חילוף החומרים של השמרים, להאטת תהליך ההזדקנות אצלם. ותוצאה זו השתלבה יפה עם תוצאותיהם של המחקרים הקודמים, שהראו כי "דיאטת רעב", גורמת להארכת תוחלת החיים. כמו כן, העובדה שהתוצאה האחרונה, הארכת תוחלת החיים עקב דיאטת רעב הייתה אוניברסלית, דהיינו, נכונה לכל יצור חי כנראה, החל מחד תאיים ועד לפרימטים (קופים דמויי אדם) גרמה לחוקרים להניח גם, שהאנזים והגן שגילו, בהנחה שהם אכן קשורים ל"דיאטת הרעב", אף הם אוניברסליים בכל עולם החי, לרבות אולי בבני אדם.
ההיפותזה של גוארנטה וצוותו הייתה אם כן, שסירטואין הוא לפחות אחד הגורמים המופעלים על ידי דיאטת רעב, והוא משמש כמתווך, המאפשר לה להאט את ההזדקנות ואת ההתדרדרות הבריאותית הנילווית אליה ובכך להאריך את תוחלת החיים הבריאים. ואחד מתלמידיו של גוארנטה, פרופסור דייוויד סינקלייר, הנחשב כיום לאחד ממובילי תחום המחקר הזה, הצליח ב-2004 לקשר אמפירית בין "דיאטת רעב" לסירטואין.
מחקר אחר שפורסם ב-2000 מציע כי המנגנון שעל פיו עובדת השיטה קשור לירידה ברמות אינסולין בגוף, אף כי למעשה שינוי התזונה הזה משפיע על מדדים פיזיולוגיים רבים.
פיטר ווהן
פיטר ווהן (באנגלית: Peter Vaughan; 4 באפריל 1923 – 6 בדצמבר 2016) היה שחקן אופי אנגלי. ידוע מתפקידיו הרבים במגוון של סרטי קולנוע בריטיים והפקות טלוויזיוניות. הוא הרבה להופיע על במת התיאטרון ונודע בגילום דמויות כמו מפקח משטרה, סוכן סובייטי ותפקידים דומים.
תפקידו הידוע ביותר הוא כגרוטי בסיטקום הבריטי פורידג' על אף שהשתתף רק בשלושה פרקים. תפקיד מוכר נוסף שלו היה בסדרה הקומית "Citizen Smith", שכתב ג'ון סאליבן, לצדו של רוברט לינדזי. עוד השתתף בסדרה "צ'אנסר" (1990–1991) בתפקיד טום פרנקלין, ובשנים 2011–2015 שיחק בתפקיד המלומד אאימון טארגאריין בסדרת הפנטזיה של HBO "משחקי הכס".