cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
הטל צל ענק
קבלת הסרט בישראל
הסרט מציג מאורעות ממלחמת העצמאות, אך הוא אינו מדייק בפרטים ההיסטוריים. פרט למרכוס ולאשתו, לא נקראות הדמויות בשמות בהן נקראו במציאות, אך ברור, למשל, כי "יעקב ציון" בעל רעמת השיער הלבנה המקיפה את קרחתו, הוא בן דמותו של דוד בן-גוריון. הסרט רווי בשגיאות קטנות, כגון סצנה בה מציע מרכוס ל"יעקב ציון" כי יאחד את ההגנה והפלמ"ח. בעת הקרנת הסרט התרעמו אישים כמבקר הקולנוע של דבר, זאב רב-נוף, כי הסרט מעוות את המציאות, וכי הישגיו של מרכוס מנופחים אל מעבר לכל קנה מידה סביר.
על אף שהסרט נכשל בישראל בעת הצגתו, הוא הוצג פעמים רבות בטלוויזיה הישראלית, לעיתים קרובות בערב יום העצמאות.
שורו (סרט)
שוּרוּ הוא סרט קולנוע ישראלי, בבימויו של שבי גביזון, שיצא לאקרנים בשנת 1990. יונתן ארוך ויוחנן רביב הפיקו והיו שותפים בכתיבת התסריט.
לאחר מכן זכה בפרס וולג'ין הנחשב בפסטיבל ירושלים, והופץ למדינות שונות בעולם.
עלילה
אשר ישורון (משה איבגי), איש עסקים כושל, חסר יושרה אך כריזמטי, מנסה לקדם את מכירות ספרו "לגרש את העורב". חייו משתנים כאשר הוא מתארח בתוכנית טלוויזיה, שלאחר שידורה מתקבצת סביבו חבורה, או כת, שהופכת אותו למנהיגה הרוחני. בתוך החבורה ישנם בגידות, סודות ואהבות. הסרט מגולל את סיפורם של אנשים הנתפסים כתל אביבים הטיפוסיים של שנות השמונים והתשעים.
שאדיי
הלן פולשאדיי אדו (באנגלית: Helen Folasade Adu; נולדה ב-16 בינואר 1959) המוכרת בשם הבמה שאדיי אדו (Sade Adu) ובקיצור שאדיי (Sade) היא זמרת, כותבת שירים ומפיקה בריטית ממוצא בריטי-ניגרי. שרה בסגנון ייחודי שיסודותיו ברית'ם אנד בלוז ובמוזיקת נשמה בעיבוד רך, עם נגיעות של ג'אז ומקצבים לטיניים ואפריקאיים. זוכת פרסי גראמי ובריט ואבירת מסדר האימפריה הבריטית. נכון ל-2010 מכרה למעלה מ-50 מיליון עותקים מאלבומיה ברחבי העולם.
ראשית חייה
שאדיי נולדה בניגריה, בת לאב מרצה לספרות מקבוצת היורובה ולאם בריטית. לפני שמלאה לה שנה התגרשו הוריה והיא עברה עם אמה לאסקס, אנגליה. בילדותה ובנעוריה האזינה למוזיקת נשמה ולרגאיי של זמרים כאריתה פרנקלין, נינה סימון, בוב מארלי, ריי צ'ארלס ובילי הולידיי.
בשנת 1977 עברה ללונדון, למדה עיצוב אופנה ופיתוח קול ועבדה כדוגמנית.
קריירה מוזיקלית
בראשית שנות השמונים התחילה לשיר בלהקת פאנק (Funk), שם פגשה את נגן הבס, שיהפוך לשותפה לאורך שנים רבות, ריי סנט ג'ון. יחד עמו כתבה את להיטה הראשון והמזוהה עמה ביותר Smooth Operator, אשר הכיר לעולם את גוון קולה המיוחד. היא הצטרפה ללהקת Pride בת שמונת הנגנים, בהנהגתו של סנט ג'ון והופיעה בלונדון. חלק מהלהקה הפכה להקרא "להקת שאדיי".
ב-1984 הפיקה את אלבומה הראשון, Diamond Life, בחברת "Epic", שכלל את הלהיט Smooth Operator והגיע למקום הראשון במצעדי המכירות. באלבום שולטים מקצבי ג'אז לטיני ובוסה נובה. לאחר מכירות של 6 מיליון עותקים עד 1985 היה לאלבום הבכורה הנמכר ביותר של זמרת בריטית. בסוף אותה שנה הופיעה על בימת מופע הצדקה לייב אייד, לצד טובי אמני בריטניה וארצות הברית.
ב-1985 יצא אלבומה השני, Promise, שכלל להיטים כ-Never As Good As the First Time ו-The Sweetest Tabo, צעד במצעד הפופ האמריקאי במשך שישה חודשים והפך אותה לכוכבת גם בארצות הברית. באותה שנה השתתפה בסרט "התחלות ראשונות" (Absolute Beginners) לצד דייוויד בואי. ב-1986 זכתה בפרס גראמי בקטגוריית הכוכבת החדשה הטובה ביותר. ב-1988 יצא אלבומה השלישי, Stronger Than Pride ובו הלהיט Paradise. אלבומה הבא מ-1992, Love Deluxe, הוקלט באולפן ההקלטה הפרטי שהקימה, ובו הלהיט No Ordinary Love, שזכה בפרס גראמי בקטגוריית סינגל הרית'ם אנד בלוז הטוב ביותר. בשנת 2000 יצא תקליטה Lovers Rock, בעל גוון רוקי יותר, שזכה בפרס גראמי בקטגוריית אלבום הפופ הטוב ביותר. שלושת אלבומיה הראשונים הגיעו למעמד של אלבום פלטינה הן בבריטניה והן בארצות הברית. שני אלבומיה הבאים הגיעו למעמד של אלבום פלטינה בארצות הברית ואלבום זהב בבריטניה.
בשנות האלפיים המשיכה להופיע ברחבי העולם. בשנת 2002 הוציאה אלבום ו-DVD בהופעה חיה בשם Lovers Live.
בפברואר 2010 יצא אלבום האולפן השישי שלה, "Soldier of Love", לאחר הפסקה של עשר שנים. האלבום, כקודמיו, מכיל שירים בסגנון פופ-מוזיקת נשמה, עם נגיעות רגאיי, גרוב לטיני וקאנטרי-גוספל. האלבום זכה לביקורות חיוביות מצד מבקרי המוזיקה, ומיד עם צאתו הגיע למקום הרביעי במצעד הבריטי ולמקום הראשון במצעד האמריקאי. זהו האלבום הראשון של שאדיי שהצליח להיכנס היישר למקום הראשון בארצות הברית, ולאחר שלושה שבועות בצמרת המצעד ומכירות של מעל 800,000 עותקים, הגיע למעמד של אלבום זהב. האלבום הגיע למקום הראשון גם במצעדי מכירות האלבומים של קנדה ושל חלק גדול ממדינות אירופה, לרבות צרפת, איטליה, ספרד, פורטוגל ושוודיה. שיר הנושא של האלבום יצא גם כסינגל הראשון מתוכו.
חיים אישיים
ב-1989 התחתנה בספרד עם במאי הקולנוע הספרדי קרלוס סקולה, היא התגרשה ממנו ב-1991.
ב-1995 עברה להתגורר בג'מייקה ונישאה לזמר בוב גרובל. ביולי 1996 ילדה את בתם המשותפת. לאחר שנפרדו, חזרה להתגורר באנגליה. ב-2016 יצא בנה מהארון כטרנסג'נדר. ב-2019 השלים בנה את התהליך.
PfSense
פי אף סנס (באנגלית: pfSense) היא הפצה חינמית, קניינית מוגנת בזכויות יוצרים המכילה תוכנת הגנה מובנית ובנויה על מערכת הפעלה מסוג FreeBSD המבוססת על קוד פתוח ומיועדת לשימוש כנתב וחומת אש אפליקטיבית.
למרות שניתן לנהל את הגדרות ההפצה והאפליקציה דרך ממשק הפקודה, היא מיועדת לניהול באמצעות ממשק הווב האינטרנטי שם קיימים כל הכלים לניהול חומת האש.
פיתוח pfSense החל בשנת 2004 כחלק מפרויקט m0n0wall, ההפצה פותחה על ידי כריס ביוקלר (Chris Buechler) וסקוט אולריך (Scott Ullrich) ושמה נגזר מחומת האש PF.
כיום הפצה זו שייכת לחברת Electric Sheep Fencing, LLC והיא מותג השייך לחברה אשר מופץ בקוד פתוח תחת רישיון Apache 2.0.
חברת Netgate היא החברה היחידה לה מותר להשתמש בלוגו ובסימנים הרשומים של pfSense.
איירון פיסט
איירון פיסט הוא האלטר אגו של דניאל "דני" ראנד, מתלמד באמנויות לחימה שנולד בניו יורק. הוא נסע יחד עם משפחתו לעיר המיסטית קון-לון, שם השתקע בעקבות תאונה שהרגה את הוריו. שם הוא זכה לכוח "אגרוף הברזל", היכולת לרכז את אנרגיית הצ'י באגרוף ובכך להעצים את המכה.
דמותו של איירון פיסט מדורגת במקום ה-68 ברשימת מאה גיבורי-העל הגדולים של כל הזמנים, לפי אתר IGN. ב-6 בנובמבר 2013, חברת וולט דיסני ואולפני מארוול שיחררו הצהרה לפיה מתוכננות סדרות לייב אקשן לשידור ברשת נטפליקס על דמויותיהם של איירון פיסט, דרדוויל, לוק קייג' וג'סיקה ג'ונס, פרויקט שיוביל למיני סדרה על קבוצת הדפנדרס. את דמותו בסדרה מגלם השחקן פין ג'ונס. העונה הראשונה של הסדרה יצאה לאור ב-17 במרץ 2017.
מקור, קבלת כוח אגרוף הברזל
דניאל "דני" ראנד, נולד בניו יורק לאיש העסקים האמיד ונדל ראנד ולאשתו, הת'ר. אביו גילה בצעירותו את העיר המיסטית קון-לון, הציל את חייו של שליטה, לורד טואן, ואומץ כבנו. כשעבר לארצות הברית והכיר את אשת החברה הגבוהה הת'ר דאנקן, הם התחתנו ונולד להם בן, דניאל. כשדניאל היה בן תשע, אביו החליט לארגן משלחת לעבר העיר קון-לון, ולקח עמו את אשתו, את בנו ואת שותפו לעסקים, הארולד מיצ'ם. במהלך מסע רגלי במרומי ההר, דניאל החליק לפתע, וגרר אחריו את אביו ואמו עם החבל שבו היה קשור. מיצ'ם, שגם אהב את הת'ר, נתן לונדל לצנוח אל מותו, והציל את הת'ר ובנה. היא דחתה את עזרתו, והעדיפה לערוך את המסע לבדה או למות. בהמשך, היא מקריבה את חייה כאשר היא ובנה מותקפים בידי להקת זאבים, ודניאל נלקח תחת חסותו של שליט קון-לון נו-אן/יו-טי. דניאל מביע בפניו את רצונו לנקמה, ומקבל אימונים באמנויות לחימה מידיו של אמן לחימה בשם ליי קונג. בגיל 19, ניתנת לדניאל ההזדמנות להשיג את כוחות אגרוף הברזל על ידי הבסת דרקון שנודע בשם שאו-לאו. כתוצאה ממפגש ביניהם, שאו-לאו צורב על חזהו של דניאל סמל דרקון.
כאשר קון-לון הופיעה מחדש על פני כדור-הארץ, ראנד עוזב כדי להתעמת עם מיצ'ם. לאחר קרב נגד כמה וכמה מתנקשים, ראנד מתעמת עם מיצ'ם במשרדו, אך מוצא אותו חסר רגליים כתוצאה מכוויות הקור שספג. מיצ'ם מבקש מראנד להורגו, אך ראנד מסרב. באותו רגע מיצ'ם נהרג בידי מתנקש נינג'ה, ובתו ג'וי מאשימה את ראנד במותו. ראנד מנקה את שמו, ומתחיל לעבוד כגיבור-על יחד עם חברותיו קולין וינג ומיסטי נייט שבה הוא מתאהב. מבין אויביו הראשונים ניתן למנות את מאסטר חאן, ראדיון, אנגאר הצורח, צ'אקה חאן, צוות הריסה, בומרנג, סייברטות', בושמאסטר ונחש הפלדה, בנו הגולה של ליי קונג החומד לעצמו את כוח אגרוף הברזל.
גיבורים להשכרה, הרפתקאות סולו
מיסטי נייט חדרה לארגון הפשע של ג'ון "בושמאסטר" מקאיבר. כאשר הוא גילה זאת, הוא חטף את קלייר טמפל ונח בורשטיין כדי לגרום ללוק קייג' להגיע ולהורגה. ראנד הגיע כדי להציל את מיסטי, ולאחר קרב, שניהם גילו את האמת. ראנד עזר לקייג', מיסטי וקולין וינג נגד בושמאסטר, הציל את בורשטיין וטמפל והשיג ראיות המוכיחות את חפותו של קייג' בפרשיית סמים. ראנד וקייג' מתחילים שותפות, ונהיים גיבורים להשכרה. הם עברו ביחד הרפתקאות רבות, אם כי המתח ביניהם העמיק כאשר ראנד קיבל מחדש את השליטה על תעשיות ראנד. השותפות שלהם מסתיימת כאשר ראנד לוקה בסרטן ונחטף, כחלק ממזימה שתוכננה בידי מאסטר חאן. לאחר קרב נגד הדרקון השחור, הוא מוחלף בידי מתחזה מגזע ההילת'רי החוצני, הלובש גרסה אדומה של תלבושת איירון פיסט. כאשר הכפיל נהרג בידי סופר סקרול, קייג' מואשם במותו לכאורה של ראנד ונעשה לפושע נמלט. ראנד התגלה קפוא בקון-לון, אך הצליח לרפא את הסרטן באמצעות מיקוד אנרגיית הצ'י. מאוחר יותר, הוא שוחרר מקיפאונו בידי נאמור.
הוא וקייג' מקימים צוות חדש ורחב של קבוצת גיבורים להשכרה, העובדים עבור אורקל בע"מ בבעלות נאמור. כאשר נאמור מאבד את השליטה על החברה, הקבוצה מתפרקת. ראנד מאבד את כוח אגרוף הברזל לחונטו מוטו, המנהיג הצעיר של ארגון "היד". כוחותיו מוחזרים לו בידי הדרקון השחור, ששוטף את מוחו ושולח אותו להילחם בפנתר השחור. הפנתר השחור משחרר את ראנד, ושניהם מביסים את הדרקון בוואקאנדה. הוא נלחם באחותו, מירנדה, שהופכת לנבלת-על לאחר שקמה לתחייה. היא נשלחת להביא להילת'רי את מפתח זודיאק, אך לאחר עימות עם ראנד ו-S.H.I.E.L.D, ככל הנראה הורגת את עצמה בשוגג.
דרדוויל, האוונג'רס החדשים
לאחר אירועי "בית אם" באמצע שנות ה-2000, ראנד מתחזה לדרדוויל מתוך מאמץ לעזור לו לשמור על זהותו הסודית. במהלך אירועי "מלחמת אזרחים", ראנד מתנגד לחוק רישום העל-אנושיים ומצטרף למחתרת מתנגדי החוק של קפטן אמריקה. הוא נעצר בידי כוחות האכיפה של החוק, אך שוחרר מכלאו באזור השלילי והצטרף לקרב בין כוחותיהם של מתנגדי ותומכי החוק. לאחר מעצרו ומותו של קפטן אמריקה, ראנד כאיירון פיסט מצטרף למחתרת "האוונג'רס החדשים", המורכבת ממתנגדי החוק הנמלטים ביחד מהרשויות באמצעות הגנה מדוקטור סטריינג'.
איירון פיסט האלמותי
אורסון רנדל, האיירון פיסט הקודם, יוצר קשר עם ראנד ומעניק לו את ספר אגרוף הברזל, המכיל מידע על כל אדם שזכה לכוחות אגרוף הברזל, וזאת כדי להכין אותו לטורניר שבעת האלופים. נחש הפלדה, שכוחותיו הועצמו בידי שליטת העיר קון-ז'י "אם העגורים", תוקף את רנדל. על סף מוות, רנדל מעניק את כוח הצ'י שלו לראנד, כדי שיביס את נחש הפלדה. לאחר הקרב הוא זומן בידי המאסטר נו-אן/יו-טי להתחרות בטורניר, בדבר הסדר בהן יופיעו שבעת ערי גן-העדן על פני כדור הארץ. במהלך הטורניר, ראנד גילה כי שליטי הערים הציבו שערים בחשאי בין הערים לכדור-הארץ, ללא ידיעת הציבור. מעשה שחיתות זה דרבן את ראנד, ליי קונג, בתו של אורסון רנדל ואת נסיך היתומים לתכנן מהפכה. בינתיים, אם העגורים ופעיל HYDRA בכיר בשם ז'או מתכננים להרוס את קון-לון. בעזרת קבוצת "הנשקים האלמותיים", ראנד מסכל את מזימתם, וגורם להצלחת המהפכה. נו-אן בורח, וליי קונג נעשה ליו-טי החדש. לפני שהתאבד, ז'או חשף שישנה עיר שמינית.
לקראת יום הולדתו ה-33, ראנד מחליט להפוך את תעשיות ראנד לארגון ללא כוונות רווח המוקדש לעזור לעניים, מקים דוג'ו בהארלם, קונה את מטה "גיבורים להשכרה" הישן והופך אותו למטה תעשיות ראנד, ומציע לקייג' משרה. כמו כן, הוא מגלה כי כמעט כל איירון פיסט קודם נהרג בגיל 33. הוא מותקף בידי המתנקש העוצמתי ז'ואו צ'אנג, הטוען כי הרג הרבה אנשים בזהות איירון פיסט. ראנד ניצל בידי קייג', מיסטי ו-וינג, וזאת בעוד צ'אנג מתכונן לתקוף את הדוג'ו שבהארלם. ראנד והנשקים האלמותיים מביסים אותו, ובעוד הנשקים יוצאים ללכוד אותו, ראנד מנסה ללמוד עליו. הוא מגלה שאורסון רנדל הוא האיירון פיסט היחיד שהצליח להימלט ממנו, וזאת כי בכך שהתמכר להרואין החליש משמעותית את כוח הצ'י שלו. ראנד מגלה שהקפה שלו הורעל והחליש אותו, אך מצליח להביס את צ'אנג באופן סופי. חבריו של ראנד מגיעים, ומגלים לו שהם מצאו בדירתו של צ'אנג מפה המובילה לעיר השמינית.
לבקשתו של ליי קונג, נחש הפלדה מזהיר את ראנד שהעיר השמינית היא למעשה כלא ליצורים דמוניים שאיימו בעבר על אחת משבעת הערים, אך גם אומר לו לחלץ אסירים חפים מפשע אותם נו-אן העביר לעיר השמינית. בהגיעם לשערי העיר, ראנד הנשקים האלמותיים נשאבים למעמקי העיר ומותקפים בידי כל האסירים, שבשליטת שליט העיר "צ'אנגמינג". אחד האסירים חושף את עצמו כקוואן יאוזו, האיירון פיסט הראשון. קוואן מגלה כי בימים הראשונים בהיסטוריית קון-לון, צ'אנגמינג זימן את היצורים הדמוניים שהטרידו את שש הערים האחרות, ביניהם שאו-לאו, כדי להרוס את העיר. עם זאת, קוואן התעמת עם שאו-לאו והחל את מסורת האיירון פיסט. ראנד וקוואן הוצאו מתאי-הכלא שלהם והובאו לזירת הקרב, וצ'אנגמינג מכריז כי הם יילחמו עד מוות. בתחילת הקרב, ראנד נדהם לגלות כי יריבו חסר כל כישורי אמנויות-לחימה, ומבין כי זה אינו קוואן האמיתי, ובעוד הנשקים האלמותיים ברחו והביסו את השומרים, צ'אנגמינג נחשף כקוואן. הוא מסביר כי הוא נשאר בעיר השמינית על מנת לשמור על השדים, אך כאשר מגלה כי ישנם אסירים חפים מפשע, מחליט לחזור לקון-לון. כשהם יוצאים הם נתקלים בנחש הפלדה, חמוש ברובה צלפים, המגלה כי נשלח בידי ליי קונג להתנקש בחיי קוואן. ראנד מביס הן את נחש הפלדה והן את קוואן, שמתרשם מכישוריו של ראנד ומחליט כי הוא ההוכחה כי קון-לון כבר איננה העיר המושחתת שהייתה בעבר. ראנד ונחש הפלדה מסכימים להוביל את קוואן לקון-לון, כדי שיוכל להתעמת עם ליי קונג.
בחזרתו לניו יורק, ראנד מגלה תא סוכני HYDRA האורב לו במתקן תעשיות ראנד, המחזיק את מיסטי כבת-ערובה כנקמה על מותו של ז'או. בקרב שהתפתח הבניין ניזוק מסדרת פיצוצים, מה שגורם לאיבודי הון גדולים. לאחר הקרב, ראנד ומיסטי שוכרים דירה בהארלם, וראנד מחליט למקד את תשומת הלב ומשאביו הנותרים בדוג'ו שלו. ראנד מציע למיסטי נישואים, והיא מסכימה ומגלה כי היא בהריון עם בנם.
חזרה לאוונג'רס החדשים, חליפה לבנה
לאחר אירועי "מצור", ראנד חוזר לאוונג'רס החדשים. כאשר גילו שההריון של מיסטי זויף בידי האיש הסגול, ראנד ומיסטי מחליטים לגור בנפרד אך ממשיכים להיות בקשר. במהלך אירועי "ארץ הצל", ראנד וקייג' מגלים על קיומו של נער, שאימץ את כינוי פאוור מן. הוא מתגלה כוויקטור אלוורז', ניצל מבניין שבולזאיי פוצץ. ראנד נעשה למורה שלו, והם נהיים צוות. במהלך אירועי "הפחד עצמו", ראנד והנשקים האלמותיים זומנו לבייג'ינג כדי לסגור את שערי העיר השמינית, ובמהלך המשימה ראנד נפל לשליטה מוחית ותקף את חבריו לפני שהובס בידי איירון מן 2.0/וור משין.
בחיפושים אחר העין של אגאמוטו, ראנד משתגר עם העין ויוצר חור בשמיים, ומוצא את עצמו בריק לבן. קול אומר לו שהוא שרד בגלל כוח אגרוף הברזל, והקול מתגלה כעתיק. העתיק מגלה שהוא האחראי לפעולותיו האחרונות של סטריינג', ושלח אותו חזרה לכדור הארץ. ראנד חוזר בתלבושת לבנה חדשה, מיידע את סטריינג', ולבסוף יחד עם שאר חבריו לצוות מעביר את כוחותיו זמנית לוולברין. באירועי "אוונג'רס נגד אקס-מן", איירון פיסט, ליי קונג וקון-לון משחקים תפקיד חשוב כאשר המוטאנטית הופ סאמרס עוברת אימונים מפרכים כדי להשיג שליטה על כוח אגרוף הברזל, שבתמורה יעזור לה להשתלט על כוח הפניקס המאיים לכלות את כדור הארץ.
איירון פיסט: הנשק החי
בעוד עברו ממשיך לרדוף אותו, ראנד מביס קבוצת נינג'ות אל-מתים, ונדרש לחזור לקון-לון בדחיפות. הוא מגלה פורטל לקון-לון תחת אחת המעליות במגדל ראנד, ובדרכו לקון-לון מביס קבוצת נינג'ות אל-מתים נוספת. בהגיעו לקון-לון, הוא מוצא את העיר שרופה והרוסה, וזאת בידי דמות החובשת ברדס. אחד מהניצולים מאשים אותו על שלא הגן עליהם, וראנד הכועס דורש ממנו לראות את ליי קונג. ניצול אחר מוביל אותו אל "עץ הנצח", שם הוא מוצא את נסיך היתומים שמזהיר אותו לא להמשיך. ראנד מתעלם ממנו ורואה את גופתו ערופת-הראש של ליי קונג, ונסיך היתומים מציע לראנד לבחור בין חיים למוות. ראנד הזועם מביס אותו והורס את העץ, וכאשר מתאושש, מגלה כי חובש הברדס המסתורי הוא אביו - ונדל.
ראנד מתחיל לקבל חזיונות של אמו המתה, וכאשר משתמש בכוח אגרוף הברזל נגד אביו, ידו נשברה. הוא מבין כי זה אינו אביו אלא שו-הא, אויבו מהעבר. הוא מוקף בידי הנינג'ות האל-מתים, אך דמות מסתורית על מזחלת שלגים מחלצת אותו, וקוברת את הנינג'ות תחת מפולת. הוא מתעורר במערה, שם פוגש את בתו של אורסון רנדל, שמגלה לו את רגשותיה ואת התעוורותה בידי נחש הפלדה. בעוד הם יוצאים להילחם בשו-הא ונחש הפלדה, הצמד מופיע בניו יורק ומכריז על העיר כניו קון-לון.
במהלך התנגשות היקומים בין ארץ-616 לארץ-1610, ראנד וקייג' עזרו בפינוי אזרחים במהלך המתקפה מארץ-1610. כאשר שני היקומים התנגשו, ראנד וקייג' לא עלו על ספינת ההצלה של האילומינטי ונהרגו בהתנגשות. לאחר שחזור המולטי-יקום וארץ-616 בידי ריד ריצ'רדס, ראנד וקייג' נראו שוב בארץ-616, נלחמו בטיטניה בזהותה האזרחית והובסו.
אמה רוברטס
אמה רוז רוברטס (באנגלית: Emma Rose Roberts; נולדה ב-10 בפברואר 1991) היא שחקנית, זמרת ודוגמנית אמריקאית. בתו של השחקן מועמד פרס האוסקר, אריק רוברטס ואחייניתה של השחקנית זוכת פרס האוסקר, ג'וליה רוברטס.
נודעת בעיקר בזכות תפקידיה בסדרות "לא מדהימה", "מלכות הצעקה", "אימה אמריקאית", ובסרטים "ננסי דרו", "אנחנו המילרים", ו"משחקי חובה".
ביוגרפיה
רוברטס נולדה ברינבק, ניו יורק שבארצות הברית. אביה הוא השחקן אריק רוברטס, ודודתה (אחותו של אביה) היא השחקנית ג'וליה רוברטס. אמה היא קלי קנינגהאם. הוריה נפרדו כשהייתה תינוקת.
בספטמבר 2011, החלה ללמוד בשרה לורנס קולג' אך עזבה את הלימודים כדי לקדם את הקריירה.
משחק
מגיל צעיר נכחה במספר צילומים והפקות שבהן שיחקה דודתה, ג'וליה רוברטס. בעקבות זאת החלה להתעניין במשחק, ולמורת רוחה של אמה, עשתה את הופעת הבכורה שלה כבר בגיל 9, בסרט הדרמה "שאיפות". בשנת 2003 אמורה הייתה לגלם את התפקיד הראשי בסרט העצמאי "Daisy Winters", אך הצילומים מעולם לא יצאו לפועל עקב בעיות כלכליות.
בשנת 2004 גילמה את אדי סינגר בסדרת הטלוויזיה "לא מדהימה" מבית ניקלודיאון. על תפקידה זה היא הייתה מועמדת לפרס בחירת הנוער ופרסים נוספים. הסדרה שודרה במשך שלוש עונות בין השנים 2004–2007, וכללה 42 פרקים. בנוסף, בשנת 2004, השתתפה רוברטס כאורחת בסיטקום "דרייק וג'וש" מבית ניקלודיאון.
בשנת 2006 כיכבה בסרט "אקווה מרין", תפקיד שהקנה לה את פרס האמן הצעיר לשחקנית המשנה הטובה ביותר. בשנת 2007 השתתפה בסרט "ננסי דרו" בתפקיד הדמות הראשית. בשנת 2008 כיכבה בתפקיד הראשי בסרט "ילדת פרא", שמספר על ילדה מרדנית ממאליבו אשר נשלחת לפנימייה באנגליה, כמו גם בסרט "ליים-לייף". בשנת 2009 השתתפה בסרט "בית מלון לכלבים".
בשנת 2010 שיחקה בתפקיד ג'ואנה במותחן "4.3.2.1" שכתב וביים נואל קלארק. בשנת 2011 שיחקה בשישה סרטים: "יום האהבה", "12", "סיפור מצחיק","סטטוס: ידידים" ובסרט הנעורים היפני "Memoirs of a Teenage Amnesiac" לצדו של אנטון ילצ'ין. ובנוסף לכל, שיחקה את הדמות ג'יל רוברטס מתוך הסרט "הצעקה 4" - שם שיחקה את אחת מן הרוצחות, גוסטפייס.
בשנת 2013 שיחקה בסרט הקומדיה "אנחנו המילרים", בתור נערה חסרת בית בשם קייסי. באותה שנה שיחקה בתפקיד ראשי בדרמה "עולם המבוגרים" לצד ג'ון קיוזאק.
בשנת 2015 שיחקה תפקיד ראשי בסדרת קומדיית האימה "מלכות הצעקה" בתפקיד שאנל אוברלין. בשנת 2016 שיחקה בתפקיד ראשי במותחן הטכנולוגי "משחקי חובה". בשנת 2017 שיחקה בדרמה הביוגרפית "אני מייקל" לצד ג'יימס פרנקו.
בשנת 2020, שיחקה בסרט המקורי של נטפליקס "הולידייט" לצידו של לוק ברייסי.
מוזיקה
בשנת 2005 הקליטה בחברת קולומביה רקורדס את האלבום "Unfabulous and More" שיצא בספטמבר אותה שנה, ושימש פסקול לסדרת הטלוויזיה "לא מדהימה" שבה כיכבה. במהלך אותה שנה הקליטה את השיר "If I Had It My Way" כפסקול לסרט "נסיכת הקרח" של אולפני דיסני. בשנת 2006 הקליטה את השיר "Island in the Sun", עיבוד לשיר של להקת הרוק ויזר. השיר שימש פסקול לסרטה "אקווה מרין".
חיים אישיים
בשנת 2012, החלה רוברטס לצאת עם השחקן אוון פיטרס לאחר שהכירו על סט הסרט "עולם המבוגרים". ביולי 2013, בזמן שהם שהו במלון במונטריאול, קנדה, מישהו שמע סכסוך שהגיע מחדרם והזעיק את המשטרה. לאחר "ויכוח סוער", הם החלו להכות אחד את השני. כשהמשטרה הגיעה, הם עצרו את רוברטס. פיטרס לא נעצר מכיוון שלרוברטס לא היו פציעות נראות לעין ולפיטרס היה אף ושפה מדממים וסימני חבלה ונשיכה רבים על גופו. ניתנה לו האפשרות להגיש נגד רוברטס כתב אישום, אבל הוא סירב. כעבור כמה זמן בני הזוג חזרו ותיארו את החוויה כ"אי הבנה מצערת" ושהם עובדים יחד כדי לעבור את זה. במרץ 2014, התארסו השניים אך במרץ 2019 הודיעו השניים כי הם נפרדו.
החל מאותה שנה היא בזוגיות עם השחקן גארט הדלונד, וב-27 בדצמבר 2020 נולד בנם הראשון, רודס. בינואר 2022 הודיעו השניים על פרידתם.
מרכזית חוף הכרמל
תחנה מרכזית חוף הכרמל היא תחנה מרכזית, הממוקמת בפאתיה הדרומיות של חיפה, והיא מהווה חלק ממערך התחבורה הציבורית הראשי בעיר. מהתחנה יוצאים קווי אוטובוס בינעירוניים מחיפה לכיוון דרום, וקווים עירוניים לרחבי העיר. התחנה ממוקמת בתחילתו של כביש 2, ליד קניון חיפה ואזור תעשייה מתם, והיא צמודה אל תחנת הרכבת חיפה חוף הכרמל. התחנה שוכנת במבנה סגור ופועל בה אזור מסחרי. שלוש כניסות מובילות אל אולם הנוסעים: האחת אל ומהרציפים; השנייה היא מעבר תת-קרקעי לתחנת הרכבת הסמוכה והלאה אל חוף דדו; והשלישית היא כניסה מהחניון.
היסטוריה
התחנה הוקמה על שטח בן 47 דונם שנרכש על ידי חברת אגד באמצע שנות ה-90 של המאה ה-20 במחיר של 12 מיליון דולר. עבודות ההקמה של התחנה החלו בסוף 1999 והתחנה הייתה אמור להיפתח בתחילת 2001, אך הקבלן שבנה את התחנה נקלע לקשיים, והעבודות נמסרו לקבלן אחר. התחנה נפתחה לבסוף ב-28 באוקטובר 2003 והשלימה את שינוי מערך האוטובוסים בחיפה, שכלל גם את פתיחת תחנת מרכזית המפרץ. השינוי נועד לחסוך בזמני הנסיעה ולצמצם את כמות האוטובוסים החולפים דרך חיפה. במסגרת השינוי הצטמצמה פעילותה של התחנה המרכזית הקודמת של חיפה, מרכזית בת גלים, והמהלך תרם להגדלת תדירות האוטובוסים העירוניים והבין-עירוניים.
באוגוסט 2013 החל לפעול במקום תחנת הקצה של קו 1 של המטרונית. בדצמבר 2018 אישרה הוועדה המקומית לתכנון ובנייה תוכנית להארכת מסלול המטרונית לטירת כרמל ובניית תחנת קצה חדשה.
קווים בינעירוניים
מקרא סימנים:
המרכז הלאומי לפיצוי נפגעי גזזת
המרכז הלאומי לפיצוי נפגעי הגזזת הוא מוסד של משרד הבריאות, הפועל מכוח חוק לפיצוי נפגעי גזזת" התשנ"ד-1994. המרכז מטפל בתביעות ופניות המוגשות להסדרת הפיצוי הכספי המגיע לחולי גזזת בשל טיפולים רפואיים בעזרת הקרנות. הפיצוי עצמו משולם באמצעות המוסד לביטוח לאומי. המרכז פועל בשיתוף פעולה עם צוותים מחקריים אשר מסייעים בעדכון נתונים רפואיים ומידע היסטורי. המרכז משתתף גם במחקר ההיסטורי עצמו ובהגברת מודעות הציבור לזכויותיו בנושא פיצויי טיפולי גזזת.
המרכז ממוקם במרכז הרפואי ע"ש חיים שיבא - תל השומר, ברמת גן. מנהלו הראשון של המרכז היה אלי שחר (1995–2015). עם פרישתו, מונה לניהול המרכז יניב תייר.
רקע
בסוף שנות השמונים, בעקבות פעילות חברתית ופרסומים בתקשורת, פרצה לתודעת הציבור הישראלי המודעות על השלכות הטיפול בהקרנות על חולי גזזת אשר טופלו באמצעות קרינה רנטגנית וטיפולים נוספים. הטיפול בגזזת באמצעות קרינת רנטגן נחשב עד לשנות השישים של המאה העשרים, בעולם ובישראל, לטיפול המיטבי במחלה. בישראל, העלתה פרשת הטיפול בגזזת גם סוגיות חברתיות הנוגעות לאוכלוסיית היעד והתנהלות המדינה.
בשנת 1992 החל ח"כ עמיר פרץ (יו"ר ועדת העבודה והרווחה דאז) בשיתוף עם פרופ' ברוך מודן בקידום הצעת חוק פרטית אשר תפצה כספית את מטופלי הגזזת. לאחר שנתיים של דיונים בכנסת, התקבל ביולי 1994 "החוק לפיצוי נפגעי הגזזת תשנ"ד-1994" אשר נכנס לתוקפו בינואר 1995.
מטרת החוק היא לפצות את מי שניתנו לו טיפולים בהקרנה לצורך ריפוי מחלת הגזזת או לשם מניעתה בתקופה שבין 1 בינואר 1946 ועד 31 בדצמבר 1960 על ידי המדינה, הסוכנות היהודית, קופת החולים, ההסתדרות מדיצינית הדסה או מטעמם, בין אם ניתנו בישראל ובין אם ניתנו מחוץ לישראל כחלק מההכנות לעליה לישראל ועקב כך לקו באחת המחלות המנויות בתוספת לחוק.
פעילות המרכז
כפועל יוצא של החוק, המרכז לפיצוי בנפגעי הגזזת החל לפעול במקביל לכניסת החוק לתוקף. בתהליך הגשת בקשה לפיצויים, הבקשה נידונה בפני ועדת מומחים המונה יו"ר שופט או שופט בדימוס ושני רופאים מומחים, הקובעת על סמך ראיות האם הפונים הוקרנו בעבר לגזזת. את התביעות רשאים להגיש הנפגעים עצמם וכן שארים שהם ילדים מתחת לגיל 18 (לרבות ילד חורג או מאומץ) ובני זוג של נפגעים בזמן פטירתם שלא נישאו בהמשך מחדש.
היה והפונים הוכרו על ידי הוועדה, הם מופנים לוועדה רפואית המונה שלושה רופאים מומחים ו/או ארבעה רופאים, הבוחנת האם חלה התובע/ת באחת המחלות המנויות בתוספת לחוק לצורך מתן פיצויים.
רשימת המחלות המקנות פיצויים לפי חוק הגזזת כוללת: גידול ממאיר ראשוני כלשהו באזור הראש והצוואר- לרבות גידולי מוח, גידולי גולגולת, גידולים בבלוטות הרוק, גידולים בבלוטת התריס, גידולי עור כגון מלנומה (Melanoma) באזור הראש והצוואר, גידולי מוח שפירים, סרטן הדם מסוג לוקמיה (Leukemia) וחוסר שיעור באזורי הצטלקות בעור הקרקפת. רשימה זו היא רשימה סגורה ואין להוסיף עליה בלא שעברה חקיקה בכנסת. הוועדה הרפואית והוועדה הרפואית לעררים אינן מוסמכות לדון במחלה שאיננה מנויה ולתת דרגת נכות עבורה.
עד לחודש דצמבר 2015 הוגשו למרכז הלאומי לפיצוי נפגעי גזזת 47,041 תביעות, ומתוכן הוכרו 26,415 אנשים שנפגעו מהטיפול. נכון לדצמבר 2015, הוכרו כ-500 איש שהגישו תביעות עם 100% נכות לצמיתות.
החוק לפיצוי נפגעי גזזת אינו מעניק פיצוי לעגמת נפש, אולם לנפגעים מוענק פיצוי באמצעות תקנה 34 לתקנות המוסד לביטוח לאומי (קביעת נכות לנפגעי עבודה) התשט"ז-1956 הקובעת נכות נפשית, וכתוצאה מהחלטה זו, נכון לחודש דצמבר 2015 קיבלו 13,385 אנשים שהוכרו נפגעי הקרנות גם פיצוי עבור כאב וסבל באמצעות קביעת נכות נפשית.
גובה הפיצויים המשולמים על ידי המדינה לנפגעים תלוי בהיקף הנכות שנקבעה לנפגע על ידי ועדה רפואית, הבודקת את מצבו בהתאם לידוע אודות תופעות הלוואי של טיפולי ההקרנה.
מי שנקבעו לו אחוזי נכות רפואית בשיעור של 39%-5% יקבל מענק חד פעמי בהתאם לאחוזי הנכות שנקבעו לו. מי שנקבעו לו מעל 40% נכות לצמיתות, יקבל מענק חד פעמי וקצבה חודשית בסכומים משתנים.
המכון פועל במספר מישורים:
ועדת מומחים
ועדה משפטית רפואית ארצית שתכליתה לקבוע: "אם התובע קיבל טיפול בהקרנה כנגד מחלת הגזזת כמשמעו בחוק". בראשות הוועדה מכהן שופט בדימוס וחברים בה שני רופאים מומחים. מקום מושבה במתחם תל השומר בלבד.
אם התביעה נידחת יש אפשרות להגיש בקשה לדיון חוזר עם עדויות או ראיות חדשות בלבד.
ערר על החלטת ועדת המומחים ניתן להגיש גם לבית הדין האזורי לעבודה לאחר בקשה לדיון חוזר.
ועדה רפואית (דרג ראשון)
ועדה שתכליתה לקבוע האם לקה התובע באחת המחלות המנויות בחוק ואת אחוזי הנכות בהתאם. בוועדה משתתפים שלושה - ארבעה רופאים מומחים בהתאם לצורך. מקום מושבה הוא בלשכות הבריאות המחוזיות: דרום (באר שבע), צפון (נצרת), חיפה. מרכז, תל אביב וירושלים היא ועדה משותפת ומקום מושבה במתחם תל השומר.
ערר על החלטת הוועדה הרפואית ניתן להגיש למרכז הלאומי לפיצויי נפגעי גזזת תוך 60 יום מהיום שבו התובע קיבל את החלטתה.
ועדה רפואית לערר (דרג עליון)
זוהי ועדה ארצית שתכליתה לדון בעררים המוגשים על ידי התובעים ו/או ב"כ שעברו ועדה רפואית בדרג הראשון. כמו כן, הוועדה דנה בערר המוגש על ידי רופא המרכז ו/או בתיקים המוחזרים מבתי הדין השונים. בוועדה משתתפים שלושה - ארבעה רופאים מומחים. מקום מושבה במתחם תל השומר בלבד.
ערר על החלטת הוועדה הרפואית לערר ניתן להגיש לבית הדין האזורי לעבודה.
ועדה רפואית להחמרה (דרג ראשון)
בקשה להחמרה במצב רפואי ניתן להגיש רק לאחר 180 יום, מיום ההחלטה האחרונה בתיק.
זו ועדה שתכליתה לקבוע, בהתאם למסמכים רפואיים עדכניים המוגשים על ידי התובע או בא כוחו, האם קיימת החמרה במצבו הרפואי במחלות הכלולות בחוק.
אם נקבע שיש הצדקה, התובע יוזמן לוועדה רפואית בלשכת הבריאות באזור מגוריו. בוועדה יושבים שלושה - ארבעה רופאים.
אם נקבע שאין הצדקה, יש לתובע אפשרות להגיש בקשה להופיע בפני הוועדה.
מחקר רפואי
בהתאם לסעיף 7א׳ (2), (3), (4) לחוק, הוקם בשנת 2001 המכון הלאומי לחקר השלכות הטיפול בגזזת על שם פרופ׳ ברוך מודן. במסגרת מכון זה מתבצע המשך מחקר בתחום. בראש מכון המחקר עומדת פרופ' סיגל סדצקי בתוקף תפקידה כחוקרת הלאומית לנושא הגזזת. לתוצאות המחקרים השלכות חוקיות בעדכון רשימת המחלות המזכות בפיצוי במסגרת החוק לפיצוי נפגעי גזזת התשנ"ד, 1994. בנוסף, תוצאות המחקרים מהווים בסיס להתוויות הנחיות למעקב וטיפול באוכלוסיית המוקרנים, כמתחייב בחוק.
מחקר היסטורי-חברתי
בשנת 2005 הוקמה במרכז הלאומי לפיצוי נפגעי הגזזת יחידה למחקר היסטורי חברתי בנושא הגזזת בשיתוף מכון גרטנר לאפידמיולוגיה וחקר מדיניות בריאות, המרכז הרפואי שיבא, תל השומר. בראש היחידה עומדת פרופ' שפרה שורץ. יחידת המחקר בוחנת את הטיפול בגזזת החל משנת 1925 ואילך מנקודת מבט היסטורית, חברתית ומשפטית. עבודתה נעשית בשיתוף חוקרים מתחום היסטוריה של הרפואה מישראל והעולם.
המחקר ההיסטורי בוחן את ההיסטוריה של הטיפול במחלה וכן מקומות הקרנה שונים ורופאים שטיפלו בגזזת מטעם מוסדות המדינה בארץ ובעולם. המחקר החברתי מתמקד בתפיסות חברתיות של המחלה בזמן הטיפול ועד ימינו אנו, הפעילות הפוליטית דרך הממשלה, הכנסת, תנועות ועמותות חברתיות. כמו כן עוסק בפרסום התקשורתי ובהשלכות סוציו-פסיכולוגיות של הטיפול בהקרנות לגזזת.
ערכאות משפטיות
המרכז הלאומי לפיצויי נפגעי גזזת בשיתוף עם פרקליטות המדינה והפרקליטות במחוזות, מתמודד עם העתירות המוגשות לבתי המשפט ובתי הדין השונים ברחבי הארץ.
קתדרלת אוורה
קתדרלת אוורה (בצרפתית: Cathédrale Notre-Dame d'Évreux) היא קתדרלה קתולית ומונומנט לאומי בצרפת השוכנת בעיר אוורה שבנורמנדי.
חלקים מהחלק התחתון של הספינה הראשית מתוארכים למאה ה-11. החזית המערבית, על שני מגדליה הבלתי שווים, היא מתקופת הרנסאנס המאוחר. הקתדרלה משלבת סגנונות רבים, בהם אדריכלות גותית, והם מיוצגים בחלקים שונים במבנה. ב-1896 נערכו עבודות שיפוץ ושחזור מקיפות בקתדרלה.
בית הרוחב (טרנספט) הצפוני והשער הם בסגנון גותי לוהב (Flamboyant); בית המקהלה, החלק האיכותי ביותר מבחינת פנים המבנה, הוא בסגנון גותי קורן (Rayonnant) מסביבות 1260. הקרדינל דה לה בלו, הבישוף של אוורה במחצית השנייה של המאה ה-15 בנה את מגדל המצלב המתומן והצריח המחודד האלגנטי שלו. הוא גם בנה את קפלת הגבירה הידועה בזכות חלונות הויטראז' שלה השמורים היטב. שני חלונות רוזטה בקצות בית הרוחב ומסכי העץ המגולפים של הקפלות הצידיות הן יצירות מופת מהמאה ה-16.
ארמון הבישוף מהמאה ה-15, נמצא סמוך מדרום לקתדרלה.
נבחרת גרמניה בכדורגל
נבחרת גרמניה בכדורגל היא נבחרת הכדורגל הלאומית של גרמניה. הנבחרת היא אחת מנבחרות הכדורגל הטובות בעולם, כשלזכותה ארבע זכיות בגביע העולם בכדורגל.
במשך תקופת חלוקת גרמניה בין השנים 1949 ו-1990 היו שתי נבחרות גרמניות: נבחרת גרמניה המזרחית ונבחרת גרמניה המערבית. הנבחרת זכתה שלוש פעמים בגביע העולם בכדורגל כנבחרת גרמניה המערבית (בשנים 1954, 1974 ו-1990) והופיעה שלוש פעמים נוספות בגמר (1966, 1982, 1986). כגרמניה המאוחדת זכתה פעם אחת (2014) והופיעה בגמר פעם נוספת (2002). כמו כן, גרמניה הופיעה בשישה גמרי אליפות אירופה וזכתה בשלושה (ב-1972 וב1980 כגרמניה המערבית. ב1996 זכתה לראשונה לאחר איחודה כנבחרת גרמניה).
שנות ה-30 של המאה ה-20
נבחרת גרמניה לא השתתפה בגביע העולם הראשון בכדורגל שנערך בשנת 1930 עקב קשיים כלכליים שהיו כרוכים בהגעה לאורוגוואי, ולמעשה היה גם לטורניר גביע העולם היחיד בו היא לא השתתפה. הופעת הבכורה של גרמניה בגביע העולם הייתה במונדיאל 1934. גרמניה ניצחה את בלגיה בשמינית הגמר ואת שוודיה ברבע הגמר אך הפסידה בחצי הגמר לצ'כוסלובקיה, וסיימה במקום השלישי לאחר ניצחון על אוסטריה.
כעבור ארבע שנים השתתפה נבחרת גרמניה במונדיאל 1938, והודחה כבר בסיבוב הראשון לאחר הפסד לשווייץ. הנבחרת כללה כמה שחקנים מנבחרת אוסטריה לאחר שזו סופחה לגרמניה כמה חודשים לפני כן. הופעתה של הנבחרת במונדיאל זה הייתה גרועה. הייתה זו הפעם הראשונה שבה גרמניה הודחה כבר בסיבוב הראשון, דבר שנשנה רק במונדיאל 2018 ובמונדיאל 2022.
1950
לאחר מלחמת העולם השנייה חולקה גרמניה לגרמניה המערבית ולגרמניה המזרחית. שתי הנבחרות הוחרמו בעקבות המלחמה ולא השתתפו במונדיאל 1950.
1954
נבחרת גרמניה המערבית העפילה למונדיאל 1954 שנערך בשווייץ, ורשמה את אחת ההפתעות הגדולות בתולדות גביע העולם, כאשר זכתה בתואר על חשבון הונגריה החזקה שהייתה המועמדת הבולטת לזכייה.
בשלב הבתים המוקדם נפגשו שתי הנבחרות, ונבחרת גרמניה הובסה בתוצאה 3–8. שני ניצחונות על טורקיה העלו את גרמניה לרבע הגמר. בשלב רבע הגמר ניצחה גרמניה את יוגוסלביה 0-2, ובחצי הגמר ניצחה את אוסטריה 1-6.
במשחק גמר מונדיאל 1954 שוב פגשה גרמניה את הונגריה, שלא נוצחה ב-32 משחקיה הקודמים. ההונגרים עלו ליתרון 0–2 בתוך 8 דקות, אך שער של מקס מורלוק וצמד שערים של הלמוט ראן, האחרון שבהם 6 דקות לסיום המשחק, קבעו מהפך 2–3 והכתירו את הגרמנים לאלופי עולם בפעם הראשונה.
ההצלחה בטורניר נקראה "הנס של ברן" ויצרה תחושת אוטופיה בגרמניה שלאחר המלחמה. לזכייה הגרמנית היה תפקיד משמעותי בביסוס היסודות האידאולוגיים שלאחר המלחמה בגרמניה המערבית.
מאמן הנבחרת בטורניר היה ספ הרברגר, ושחקנים בולטים בנבחרת היו מקס מורלוק, הלמוט ראן, הנס שפר, אוטמר ואלטר והקפטן פריץ ואלטר.
1958 עד 1970
גרמניה המערבית המשיכה להתבסס בצמרת העולמית של עולם הכדורגל. במונדיאל 1958 העפילה אלופת העולם לחצי הגמר, אך הפסידה לשוודיה ולצרפת וסיימה במקום הרביעי. במונדיאל 1962 הודחה גרמניה המערבית ברבע הגמר על ידי יוגוסלביה. במונדיאל 1966, תחת הדרכתו של הלמוט שן, גרמניה המערבית שיחקה כדורגל מצוין והעפילה עד למשחק הגמר מול אנגליה המארחת, אך הפסידה 2–4 בהארכה משלושער של ג'ף הרסט באחד ממשחקי הגמר המרתקים והשנויים במחלוקת בתולדות גביע העולם.
בשנת 1968 השתתפה לראשונה גרמניה המערבית במוקדמות אליפות אירופה בכדורגל אך לא הצליחה להעפיל לטורניר הגמר. הייתה זו הפעם היחידה בהיסטוריה שבה נבחרת גרמניה (או גרמניה המערבית) לא הצליחה להעפיל לטורניר בסדר גודל של אליפות אירופה או גביע העולם (טורניר הגמר כלל אז ארבע נבחרות בלבד, ויוקרתו עלתה רק מ-1980 והלאה, עת נזנחה שיטת הפיינל פור).
גרמניה המזרחית, לעומת זאת, החלה להשתתף במוקדמות אליפות אירופה כבר בשנת 1960 אך מעולם לא הצליחה להעפיל לטורניר הגמר.
בחצי הגמר הפסידה גרמניה המערבית בהארכה 3–4 לאיטליה, באחד המשחקים הגדולים בתולדות הכדורגל, שאף זכה לכינוי "משחק המאה", ובמהלכו הובקע מספר שיא של חמישה שערים בהארכה. גרמניה המערבית סיימה במקום השלישי לאחר ניצחון 0–1 על אורוגוואי וכוכב הנבחרת גרד מילר הוכתר כמלך שערי הטורניר עם עשרה שערים.
1971 עד 1974
בשנת 1971 מונה פרנץ בקנבאואר כקפטן הנבחרת המערב גרמנית והוביל אותה להצלחה כבירה ולזכייה באליפות אירופה ובגביע העולם.
גרמניה המערבית העפילה לראשונה בתולדותיה לאליפות אירופה בשנת 1972, כאשר במשחקי ההכרעה על העלייה לאליפות נגד אנגליה היא ניצחה 1–3 בומבלי וסיימה בתיקו 0-0 בגומלין באצטדיון האולימפי במערב ברלין.
בחצי הגמר ניצחה גרמניה המערבית את בלגיה 1-2 מצמד שערים של גרד מילר ובמשחק הגמר הביסה את ברית המועצות 0-3 מצמד שערים של גרד מילר ושער של הרברט וימר.
גרמניה המערבית נבחרה לארח את מונדיאל 1974 והעפילה באופן אוטומטי לטורניר הגמר. גם נבחרת גרמניה המזרחית העפילה לטורניר הגמר דרך טורניר המוקדמות, והשתתפה בגביע העולם בפעם היחידה בתולדותיה. שתי הנבחרות שובצו לאותו בית בשלב המוקדם ובמשחק על ראשות הבית ניצחה גרמניה המזרחית את גרמניה המערבית 0–1 במשחק טעון פוליטית. שתי הנבחרות העפילו לשלב הבתים השני, אלא בעוד שגרמניה המזרחית הפסידה לנבחרות הולנד וברזיל בדרך להדחתה מהטורניר בשלב זה, ניצחה גרמניה המערבית את יוגוסלביה, שוודיה ופולין והעפילה למשחק הגמר נגד הולנד. הגרמנים נקלעו לפיגור 0–1 כבר בדקה השנייה של משחק הגמר, אבל שערים של פול ברייטנר וגרד מילר קבעו מהפך, ניצחון 1–2 וזכייה שנייה בגביע.
1976 עד 1980
ביורו 1976 המשיכה גרמניה המערבית ביכולתה הגבוהה, אך לא הצליחה להגן על תארה כאלופת אירופה. גרמניה המערבית ניצחה בחצי גמר האליפות את יוגוסלביה 2-4 בהארכה, לאחר שפיגרה 0–2 במחצית המשחק בעזרת שלושער של דיטר מילר, אך הפסידה בגמר הטורניר לצ'כוסלובקיה 5-3 בבעיטות הכרעה לאחר 2-2 בתום המשחק. בדומה למשחק חצי הגמר, גם במשחק הגמר חזרה גרמניה המערבית מפיגור 0–2 לשוויון בתום 90 הדקות, אך בעיטת הכרעה לא מוצלחת של אולי הנס, מכוכבי הנבחרת המערב גרמנית ביורו 1972 ובמונדיאל 1974, העבירה את הכתר לצ'כוסלובקים.
במונדיאל 1978 הודחה גרמניה המערבית בשלב הבתים השני ויופ דרוואל מונה להיות מאמן הנבחרת.
ביורו 1980 שבה גרמניה המערבית וזכתה באליפות אירופה בפעם השנייה בתולדותיה. גרמניה המערבית ניצחה בשלב הבתים את צ'כוסלובקיה והולנד וסיימה בתיקו עם יוון. גרמניה המערבית עלתה למשחק הגמר נגד בלגיה, שבו ניצחה 1–2 מצמד שערים של הורסט הרובש. קלאוס אלופס סיים כמלך שערי הטורניר עם שלושה כיבושים.
1982 עד 1990
את מונדיאל 1982 פתחה גרמניה המערבית בהפסד מפתיע לאלג'יריה. בהמשך ניצחה את צ'ילה ואוסטריה במשחק שנוי במחלוקת ועלתה לשלב הבתים השני מהמקום הראשון בבית יחד עם אוסטריה, בעוד אלג'יריה שסיימה שלישית עם אותו מספר נקודות כמו השתיים לא עלתה עקב הפרש שערים נחות. האלג'ירים טענו לחוסר ספורטיביות במשחק שהתקיים בין הגרמנים לאוסטרים וטענו שתוצאת המשחק "סודרה" כך ששתי הנבחרות יעלו לשלב הבא.
בשלב הבתים השני סיימה גרמניה המערבית בתיקו 0-0 עם אנגליה וניצחה את ספרד המארחת 1–2. תיקו 0-0 בין אנגליה לספרד הבטיח לגרמנים מקום בחצי הגמר. במשחק דרמטי בחצי הגמר סיימה גרמניה המערבית בתיקו 3-3 עם צרפת לאחר הארכה, כשבתום 90 הדקות הייתה התוצאה 1-1. הגרמנים ניצחו 4–5 בבעיטות ההכרעה והעפילו למשחק הגמר מול איטליה. הגרמנים הפסידו במשחק הגמר 1–3 וסיימו במקום השני בטורניר. קרל היינץ רומיניגה היה המבקיע הבולט בנבחרת הגרמנית עם חמישה שערים.
יורו 1984 היה טורניר מאכזב לגרמנים מאחר שהודחו בו כבר בשלב הבתים, למרות היות הנבחרת אחת המועמדות הבכירות לזכות בתואר. בעקבות הטורניר חזר פרנץ בקנבאואר לנבחרת בתפקיד המאמן.
במונדיאל 1986 הגיעה גרמניה המערבית למשחק הגמר בפעם השנייה ברציפות, אך הפסידה לארגנטינה של דייגו מראדונה 3-2.
ביורו 1988 נבחרה גרמניה המערבית לארח את אליפות אירופה לראשונה בתולדותיה, אך איכזבה כשהפסידה בחצי הגמר להולנד 2-1.
מונדיאל 1990 היה גביע העולם האחרון שבו התמודדה גרמניה המערבית שלא כנבחרת גרמניה המאוחדת. גרמניה המערבית ניצחה את יוגוסלביה, איחוד האמירויות הערביות, הולנד, צ'כוסלובקיה, אנגליה בבעיטות הכרעה וארגנטינה במשחק הגמר. הגרמנים קבעו תקדים של הופעה שלישית רצופה במשחק גמר גביע העולם, ובניגוד לפעמיים הקודמות, גם זכו בו בניצחון 0–1 משער בבעיטת עונשין של אנדראס ברמה.
פרנץ בקנבאואר הפך לאדם השני (אחרי מאריו זגאלו) שזכה בגביע העולם הן כשחקן והן כמאמן, והראשון שעשה זאת כקפטן וכמאמן. כוכבי הנבחרת היו הקפטן לותר מתאוס, יורגן קלינסמן ורודי פלר. הייתה זו הזכייה השלישית של הנבחרת בגביע העולם.
1992 עד 1996
נבחרת גרמניה המאוחדת התבססה בעיקר על שחקני נבחרת גרמניה המערבית, כשהיא מחוזקת בשחקנים מזרח גרמניים כמתיאס זאמר ואולף קירסטן. ברטי פוגטס מונה למאמן הנבחרת במקום פרנץ בקנבאואר.
האתגר הראשון של נבחרת גרמניה המאוחדת היה יורו 1992. הגרמנים העפילו למשחק הגמר אך הפסידו באופן מפתיע לדנמרק 2-0. במונדיאל 1994 הודחה גרמניה באופן מפתיע כבר בשלב רבע הגמר על ידי בולגריה.
התואר הראשון שבו זכתה גרמניה כנבחרת מאוחדת היה ביורו 1996. הגרמנים ניצחו בשלב הבתים את צ'כיה ואת רוסיה וסיימו בתיקו עם איטליה כדי לסיים במקום הראשון בבית. ברבע הגמר ניצחה גרמניה את קרואטיה ובחצי הגמר הדיחה את אנגליה המארחת בבעיטות הכרעה, כפי שעשתה שש שנים קודם לכן. בגמר ניצחה גרמניה את צ'כיה 1–2, במשחק הראשון בהיסטוריה שהוכרע בשער זהב. את שני השערים לטובת גרמניה בגמר הבקיע אוליבר בירהוף.
מתיאס זאמר היה השחקן המצטיין באליפות. שחקנים בולטים נוספים היו יורגן קלינסמן, אוליבר בירהוף, השוער אנדראס קפקה ודיטר איילטס. הייתה זו הזכייה השלישית של נבחרת גרמניה, על גלגוליה השונים, באליפות אירופה.
1998 עד 2005
בתקופה זו שינתה נבחרת גרמניה את מאפייניה. בעוד בעבר, מ-1954 ואילך, הייתה זו נבחרת טורנירים טיפוסית, המצליחה להעפיל שלב אחרי שלב גם עת הפגינה יכולת אפורה, תוך הצגת יכולת מנטלית גבוהה המאפשרת חזרה ממצבי פיגור והכרעה במצבי שוויון, הפכה גרמניה נבחרת "פגיעה" יותר ו"דורסנית" פחות. מצד שני, בטורנירים כמו מונדיאל 2006 ו-2010 ויורו 2008 ו-2012, גרמניה הפגינה לרוב יכולת מלהיבה וכדורגל "שמח", יותר מאשר בתקופות קודמות. בנוסף, איישו את הנבחרת שחקנים רבים ממוצא זר, מה שאולי תרם לשינויים שהוזכרו.
אלופת אירופה הודחה בפעם השנייה ברציפות ברבע גמר גביע העולם לאחר תבוסה 0–3 לקרואטיה במונדיאל 1998. כעבור שנה השתתפה גרמניה לראשונה בגביע הקונפדרציות, אך הודחה כבר בשלב הבתים לאחר תבוסה מול ברזיל והפסד מפתיע לארצות הברית. הידרדרותה של הנבחרת המשיכה ביורו 2000, בעת שסיימה במקום האחרון בשלב הבתים.
במונדיאל 2002 רשמה הנבחרת התאוששות מהמשבר שתקף אותה, כאשר הגיעה למשחק הגמר מול, שבו הפסידה 0–2. השוער אוליבר קאן נבחר לשחקן המצטיין בטורניר. על הנהגת חוליית הקישור היו אחראים שחקנים כמו מיכאל באלאק, דייטמר האמאן וברנד שניידר, בעוד שמירוסלב קלוזה היה החלוץ המוביל של הנבחרת וכבש חמישה שערים.
ביורו 2004 שוב כשלה גרמניה לעבור את שלב הבתים. כעבור שנה השתתפה גרמניה בפעם השנייה בגביע הקונפדרציות וסיימה במקום השלישי.
2006 עד היום
גרמניה נבחרה לארח את מונדיאל 2006 ולמרות הציפיות הנמוכות, הצליחה הנבחרת, תחת שרביט האימון של יורגן קלינסמן, להפגין כדורגל אטרקטיבי שהוביל אותה למקום השלישי בטורניר, לאחר הפסד בדקות הסיום של ההארכה בחצי הגמר לאיטליה וניצחון 1–3 על פורטוגל במשחק על המקום השלישי. מירוסלב קלוזה, שכבש פעם נוספת חמישה שערים, היה מלך השערים בטורניר. שחקנים בולטים נוספים בנבחרת היו לוקאס פודולסקי, מיכאל באלאק, פיליפ לאם והשוער ינס להמן.
תחת הדרכתו של יואכים לב, שהחליף את קלינסמן, הגיעה גרמניה לגמר יורו 2008 לאחר כישלונות בשני הקמפיינים האירופאים הקודמים שקיימה. גרמניה ניצחה בשלב הבתים את פולין ואת אוסטריה, הפסידה לקרואטיה ועלתה לרבע הגמר מהמקום השני בבית. ברבע הגמר ניצחה גרמניה את פורטוגל 2-3 ובחצי הגמר ניצחה את טורקיה 2-3 משער ניצחון דרמטי של פיליפ לאם בדקה ה-90. במשחק הגמר הפסידה גרמניה לנבחרתה של ספרד וסיימה במקום השני.
במונדיאל 2010 הגיעה גרמניה בפעם השנייה ברציפות למקום השלישי בטורניר. למרות הפסד לנבחרת בשלב הבתים, סיימה גרמניה במקום הראשון בבית, בעקבות ניצחונות על נבחרות  ו. בשני משחקי הנוק-אאוט הראשונים של הטורניר רשמה גרמניה ניצחונות גבוהים, 4-1 על נבחרת בשמינית הגמר ו-0–4 על  ברבע הגמר. בחצי הגמר הפסידה גרמניה 0–1 ל, וסיימה את הטורניר בניצחון על 3-2 במשחק על המקום השלישי. שחקן הנבחרת תומאס מילר כבש חמישה שערים בטורניר, חלק את מעמד מלך השערים עם שלושה שחקנים אחרים, וזכה בפרס נעל הזהב של הטורניר. מילר זכה גם בפרס השחקן הצעיר הטוב ביותר בטורניר. מבקיע בולט נוסף של הנבחרת במונדיאל זה היה מירוסלב קלוזה, שעם ארבעה שערים בטורניר השתווה לבן ארצו גרד מילר במקום השני בטבלת הכובשים המצטיינים של כל הזמנים בגביע העולם בכדורגל.
ביורו 2012 הוגרלה גרמניה לבית שהוגדר כ"בית המוות", לצד נבחרות, ו. גרמניה ניצחה בכל שלושת משחקיה בשלב הבתים, ועלתה לשלב רבע הגמר מהמקום הראשון בבית. בשלב רבע הגמר גברה גרמניה על נבחרת בתוצאה 2–4, אך בחצי הגמר הפסידה 1–2 לנבחרת.
במונדיאל 2014 זכתה גרמניה בטורניר בפעם הרביעית בתולדותיה ולראשונה כנבחרת מאוחדת. גרמניה פתחה את שלב הבתים בניצחון 0–4 על פורטוגל ובהמשך סיימה בתיקו עם גאנה וניצחה את ארצות הברית וסיימה במקום הראשון בבית. בשמינית הגמר ניצחה גרמניה את אלג'יריה וברבע הגמר גברה על צרפת 0–1. בחצי הגמר הביסה גרמניה את 1-7, והנחילה לה את הפסדה הגדול ביותר אי פעם. במשחק הגמר גברה על לאחר הארכה, משער של מריו גצה בדקה ה-113 וניצחה 0–1. תומאס מילר הצטיין בנבחרת הגרמנית עם חמישה שערים ושלושה בישולים. שחקנים בולטים נוספים בנבחרת היו השוער מנואל נוייר, מאטס הומלס, פיליפ לאם וטוני קרוס.
ביורו 2016 סיימה גרמניה ראשונה בשלב הבתים לאחר ניצחון על אוקראינה, תיקו מול פולין וניצחון על צפון אירלנד. בשמינית הגמר הביסה גרמניה את סלובקיה 0–3 וברבע הגמר ניצחה את איטליה בבעיטות הכרעה מ-11 מטרים לאחר שהמשחק הסתיים בתיקו 1-1. זו הייתה הפעם הראשונה בה גרמניה מנצחת את איטליה בטורניר רשמי. זו גם הייתה הפעם השישית ברציפות בה גרמניה מעפילה לחצי גמר של טורניר גדול (אליפות עולם או אליפות אירופה) ופעם שלישית ברציפות שהיא עושה זאת באליפות אירופה. בחצי הגמר הפסידה גרמניה לצרפת 0–2. בשנת 2017 זכתה הנבחרת הגרמנית לראשונה בגביע הקונפדרציות לאחר ניצחון במשחק הגמר על צ'ילה 0–1, זאת אף על פי שהתייצבה לטורניר בסגל משני.
את מונדיאל 2018 פתחה גרמניה עם הפסד מפתיע 0–1, ל. במשחק השני ניצחה 1–2 את, משער ניצחון של טוני קרוס, שהובקע בדקה ה-95. במשחק השלישי הייתה זקוקה גרמניה לניצחון על מנת להעפיל לשמינית הגמר. במשחק זה הפסידה גרמניה 0–2 ל משני שערים שהובקעו בתוספת הזמן. עקב ההפסד סיימה גרמניה את שלב הבתים במקום האחרון והודחה מהטורניר. זו הייתה הפעם הראשונה מאז מונדיאל 1938 שגרמניה מודחת בשלב הראשון של אליפות העולם, והפעם הראשונה בתולדות הנבחרת שהיא מודחת בשלב הבתים.
ההפסד לדרום קוריאה נמשך עם שוויון 0-0 עם נבחרת צרפת במסגרת ליגת האומות של אופ"א והפסד 0–3 נגד נבחרת הולנד באותו הטורניר והפסד נוסף נגד נבחרת צרפת 1–2 מה שהווה, פעם ראשונה בהיסטוריה של נבחרת גרמניה בה היא לא מצליחה לנצח ארבעה משחקים רצופים במסגרות רשמיות. התוצאות הללו הורידו את נבחרת גרמניה בדירוג פיפ"א עד למקום ה-14.
ביורו 2020 גרמניה הודחה בשמינית הגמר בתוצאה 2:0 לנבחרת אנגליה.
במונדיאל 2022 גרמניה הודחה בשלב הבתים במונדיאל בפעם השנייה ברציפות לאחר שפתחה את משחקיה בהפסד מפתיע 2-1 ליפן. בהמשך היא סיימה בתיקו 1-1 עם ספרד וגברה על קוסטה ריקה 2-4, אולם זה הספיק לה רק למקום השלישי בבית והיא הודחה עקב הפרש שערים פחות טוב מזה של ספרד שסיימה במקום השני עם אותו מספר נקודות.
סגל הנבחרת
הנתונים מעודכנים נכון ל-26 בספטמבר 2022.
שיאי שחקנים
נכון ל-28 במרץ 2023.
ויסקי אה גוגו
ויסקי אה גו גו (אנגלית: Whisky a Go Go) הוא מועדון לילה בשדרות סאנסט, שבמערב הוליווד, לוס אנג'לס.
היסטוריה
המועדון הוקם בשנת 1958, תחילה בעיר אילינוי שבשיקגו. שמו ניתן לו כאזכור למועדון "Le Whisky à Go-Go", אשר נוסד בפריז בשנת 1947, ושימש מקום מפגש פופולרי לחיילים אמריקאים (à gogo בצרפתית משמעותו 'בשפע'). בשנת 1966 נפתח סניף נוסף של המועדון בוושינגטון די.סי. המועדון זכה לכינוי "הדיסקוטק האמריקאי האמיתי הראשון". " הסניף בשדרות סאנסט נפתח ב-16 בינואר 1964. למרות שהמועדון הוכרז כדיסקוטק, במקום נערכו מאז הקמתו הופעות חיות. בין השאר ההופעות הראשונות של להקת "הדלתות", שהייתה להקת הבית לזמן מה, וההופעות של אוטיס רדינג שהוקלטו ויצאו לאור אחר כך באלבום. למועדון היה תפקיד חשוב בקריירות מוזיקליות רבות, במיוחד עבור להקות שבסיסן בדרום קליפורניה, בהם הבירדס, באפלו ספרינגפילד ולאב. להקתו של פרנק זאפה "אימהות ההמצאה" זכו לחוזה הקלטות על סמך הופעה במועדון.
באמצע שנות ה-70 של המאה ה-20, המועדון אירח מופעי קברט, כולל המופע הוותיק The Cycle Sluts. במהלך שנות ה-90 של המאה ה-20 המוקדמות, המועדון אירח מספר מוזיקאים מסיאטל שיהיו חלק מתנועת הגראנג', כולל להקת סאונדגארדן.
ב-12 בספטמבר 2016 השיק המועדון ערוץ טלוויזיה רשמי בפלטפורמת Roku Connected TV. ערוץ Whisky a Go Go משדר ווידאו קליפים, קונצרטים ותוכן קשור שהוקלטו על פני 52 שנות ההיסטוריה שלו.
בישראל
בישראל פעלו שני המועדונים בשם "ויסקי אה גוגו", הראשון בשנים 1965–1967, והיה בבעלות רפי שאולי ושותפים נוספים.
השני פעל בנמל תל אביב
פיתון דם
פיתון דם (שם מדעי: Python curtus) הוא מין פיתון בינוני בגודלו הידוע כתוקפני במיוחד שתפוצתו באינדונזיה.
אנטומיה
זהו נחש בינוני באורכו, המגיע לאורך 130-250 ס"מ שגופו עבה מאוד ועשוי להגיע ל-28.9 ס"מ. הנקבות גדולות מן הזכרים: אורכן 230-250 ס"מ ומשקלן 90-100 ק"ג. נקבות פיתון הדם גדלות בקצב מהיר במיוחד, וכבר בגיל 7 חודשים מגיעות למשקל 20 ק"ג. לעומת זאת, הזכרים קטנים ובעלי קצב גדילה איטי יותר מזה של הנקבות: אורכם 130 עד 182 ס"מ ומשקלם 55-70 ק"ג. בגיל 7 חודשים אורכם כ-35 ס"מ ומשקלם 10-13.2 ק"ג. נקבות גדולות במיוחד מגיעות לאורך 267.3 ס"מ, למשקל 115 ק"ג ולעובי של 30.7 ס"מ. לעומת זאת, זכרים גדולים מגיעים לאורך 190 ס"מ ולמשקל 88.5 ק"ג. הנחשה הגדולה ביותר ממין זה הייתה נקבה שאורכה 305.7 ס"מ, עוביה 41.1 ס"מ ומשקלה העצום הגיע ל-149.8 ק"ג. לפיתון הדם גוף בצבע כתמתם עד אדום בצבעו, אך הוא מנוקד ומפוספס בנקודות ובפסים שצבעם בהיר יותר. גוון צבעים אלו הוא לבן עד אפרפר דהוי. ישנם פיתונים כהים יותר, שצבעם מגיע לחום-ירקרק בצבעו ולגוון כסוף בצבע נקודותיו ופסיו. הפסים נפוצים יותר בשולי גופו. ראשו מוארך וכבד, אורכו מגיע עד 8 ס"מ ומשקלו עד 260 גרם. הראש בדרך כלל אפור, אבל יש נחשים בעלי ראש שחור, אפור בהיר ואפילו אדום. פיתוני הדם ידועים בהחלפת הצבע של ראשם. אם לנחש היה צבע ראש שחור בלילה, בבוקר שלמחרת צבע ראשו יהיה אפור דהוי.
תת-מינים
לפיתון הדם שלושה תת-מינים:
ישנם מדענים המחשיבים את פיתון הדם לסוג נפרד ולא למין בסוג פיתון.
תפוצה ובית גידול
מקורו של פיתון הדם במלזיה, במרכז ובצפון סומטרה, באי לנגה, באי ריאו ובאי פיננג. הוא הרחיב את תפוצתו גם לבורנאו, ופיתון הדם האדום הגיע גם לצפון-מערב אוסטרליה ולדרום-מזרח אסיה. כיום, המדינות שבהן ניתן למצוא את פיתון הדם הן: הודו, קזחסטן, אינדונזיה, מלזיה ואוסטרליה. בית גידולו כולל יערות עבותים, יערות דלילים בעלי עצים סבוכים, יערות טרופיים ויערות סוב-טרופיים, אך פיתון הדם חובב במיוחד אזורים ביצתיים. תפוצתו הנרחבת משתרעת מן הקצה הצפוני של אוסטרליה ועד לדרום הודו ולקזחסטן. מין זה אינו מצוי בסכנת הכחדה, אך מתקרב אליה: מעריכים כי קיימים כיום 40,000-50,000 פיתוני דם בבר וכ-570 פרטים בשבייה.
רבייה
פיתון הדם מטיל את ביציו. עונת רבייתו היא בקיץ. הזכרים מחזרים אחר הנקבות ומזדווגים איתן בחודשים אפריל-מאי. כ-150 ימים לאחר ההפריה מטילה הנקבה 8-30 ביצים, שמספרן משתנה לפי תת-המינים ורק לעיתים רחוקות עובר את 20. מספר הביצים הממוצע הוא 12. גודל הביצים כגודל ביצי אווז. הביצים בוקעות 56-75 ימים לאחר הטלתן. בשונה מרוב הזוחלים, אך בדומה לתנינאים ולשאר הפיתונים, נקבת פיתון הדם שומרת ולעיתים דוגרת על ביציה. בכל בוקר עת הדגירה היא יוצאת ממאורתה הקרירה ומתחממת בשמש עד שטמפרטורת גופה מגיעה ל-32 מעלות. לאחר מכן, הפיתונה נכנסת למקום האפל בו הטילה את ביציה וכורכת גופה סביב הביצים. דבר זה מביא להתחממותן של האחרונות. לאחר בקיעת הנחשים הצעירים, שאורכם בעת הבקיעה 21 ס"מ, אמם עוזבת אותם. הנקבות גדלות בהדרגה: בגיל שנה אורכן כבר מטר אחד. לזכרים גדילה איטית יותר, ובגיל שנה אורכם 80 ס"מ.