cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
קרב שג'אעיה
קרב שג'אעיה היה קרב בין צה"ל לגדודי עז א-דין אל-קסאם מהחמאס בשכונת שג'אעיה בעיר עזה שברצועת עזה, שהחל ב-20 ביולי 2014 בעיצומו של מבצע צוק איתן, ונמשך עד 23 ביולי, מועד השלמת השתלטותו של צה"ל על השכונה. גם לאחר מכן נמשכו הפצצות וחילופי אש בשכונה.
משימתו העיקרית של צה"ל במהלך הקרב הייתה לאתר ולהרוס מנהרות לחימה שמובילות לישראל, ולפגוע בתשתיות הטרור של ארגון חמאס. הקרב זכה לכיסוי תקשורתי נרחב בשל הפגיעה בנגמ"ש M-113 של צה"ל, שהביאה למותם של 7 חיילים מחטיבת גולני ובהם אורון שאול, שהוכר כחלל צה"ל שמקום קבורתו לא נודע, וגופתו מוחזקת בידי החמאס. בנוסף זכה הקרב לסיקור בינלאומי בעקבות טענות הפלסטינים, שנבדקו בידי ועדת החקירה של האו"ם בנושא עימות ישראל-עזה 2014, כי כוחות צה"ל ערכו טבח בתושבי השכונה.
רקע
ב-17 ביולי, תשעה ימים לאחר תחילתו של מבצע "צוק איתן", ולאחר סירובו המתמשך של ארגון חמאס להסכים להפסקת אש, החלה ישראל במבצע צבאי קרקעי ברצועת עזה. יום לפני כן קראו כוחות צה"ל לתושבי השכונות המזרחיות של העיר עזה, שג'אעיה וזייתון, להתפנות מבתיהם. שכונת שג'אעיה בפרט הייתה בעלת חשיבות מיוחדת למתכנני המבצע שכן נחשבה למעוזו של ארגון חמאס והכילה תשתיות טרור רבות לרבות מנהרות ומשגרי רקטות, בתוך בתי מגורים. הקרב בשג'אעיה החל ב-20 ביולי עם כניסתם של כוחות צה"ל לשכונה.
מהלך הקרב
כניסת חטיבת גולני לשכונה לוותה בחיפוי ארטילרי והפצצות של חיל האוויר הישראלי. מהריכוך הארטילרי נהרגו לפחות 15 מחבלים. זמן קצר לאחר תחילת הקרב, נפגע נגמ"ש מדגם M-113 מירי טיל נ"ט. הפגיעה בנגמ"ש הביאה למותם של שישה חיילי צה"ל ולהגדרתו של אחד החיילים, אורון שאול, כנעדר. במהלך הניסיונות לחילוץ הנפגעים מהנגמ"ש, ניהלו כוחות צה"ל קרבות מול פעילי טרור והרגו עשרות מחבלים. שישה לוחמים נוספים מחטיבת גולני נהרגו בתקריות אחרות במהלך הקרב.
בכל מהלך הקרב הטמינו מחבלים מארבים בשכונה, כאשר הם מתחבאים במנהרות טרור ובחלק מהמקרים אף הציבו פתיונות כדי למשוך פנימה חיילים. בעקבות מותם של 2 חיילים ממארב כזה, הוחלט לשלוח כוחות הנדסה קרבית שיטפלו באיום בפחות סיכון, כאשר באחד המקרים דחפור D9 משוריין הרג מספר מחבלים כאשר מוטט עליהם את המנהרה בה ארבו לחיילים.
ב-23 ביולי סיים צה"ל את השתלטותו על השכונה. במהלך הקרב, פגעו כוחות צה"ל ב-120 מטרות, כאשר על כל אחת מהן הוטלה פצצה במשקל של טונה אחת. גם לאחר מכן נמשכו הפצצות וחילופי אש בשכונה.
ב-26 ביולי בלילה, איתר כוח של חטיבת גולני את המנהרה שממנה יצאו מחבלים שירו על הנגמ"ש ובסיוע כוח הנדסה קרבית השמיד אותה. במהלך הקרב נהרסו וניזוקו מבנים רבים בשכונה, ובמהלך הפוגה בקרבות חולצו גופות של פלסטינים רבים מבין ההריסות.
אסון הנגמ"ש
בתחילת הקרב נכנסו חיילי חטיבת גולני לשכונת שג'אעיה בשיירה של כלי רכב משוריינים. במהלך הכניסה הושבתו חמישה טנקים כך שכאשר נכנסו אל תוך השכונה השיירה כללה שני טנקים ואחריהם שני נגמ"שים מדגם M-113. הנגמ"ש הקידמי, שהוביל תשעה חיילים ממחלקת הסיור של גדוד 13, נתקע באחד הרחובות בשכונה כתוצאה מתקלה מכנית. הטנקים שהובילו את השיירה המשיכו בדרכם והשאירו את הנגמ"שים מאחור מסיבה שאינה ידועה במדויק.
תחילה ניתנה הוראה לכוח לגרור את הנגמ"ש עד לנקודת היעד באמצעות הנגמ"ש השני. לאחר שיח מול מפקד המחלקה ועל מנת לקצר את זמן ההגעה ליעד, שונתה ההוראה ונדרש מהכוח לפרוק מהנגמ"ש ולהתקדם רגלית. זמן קצר לאחר מתן ההוראה הותקף הנגמ"ש התקוע בטילי נ"ט שפגעו בו פגיעה ישירה, הנגמ"ש התלקח ובער במשך כמה שעות. הטיל נורה מבניין סמוך ומחבלים פתחו באש עליהם ואף התקרבו לנגמ"ש, ככל הנראה בניסיון לחטוף גופות לצורכי מיקוח. בשל האש הכבדה שהומטרה על כוחות צה"ל, הנגמ"ש השני התרחק מהזירה על מנת לא להיפגע מנ"ט בעצמו. בהמשך התקבלה הוראה להיכנס עם נגמ"שי מרכבה ממוגנים ולחלץ את החיילים, במקביל גדודי תותחנים החלו לפתוח באש רבה (כ-600 פגזים) אל האזור הסמוך בו התנהל הקרב, יחד עם הפצצות מהאוויר של מטוסי קרב.
בתום הקרב התברר כי שישה מהחיילים שנמצאו בנגמ"ש נהרגו. חייל נוסף, אורון שאול, הוכרז כנעדר. הקשר ומפקד המחלקה, שנפצע קשה, נותרו חיים. ארגון חמאס טען כי החייל הנעדר נמצא בידיו אולם לא הציג לכך הוכחות חד-משמעיות. ב-25 ביולי קבע צה"ל שאורון שאול הוא חלל שמקום קבורתו לא נודע. מאוחר יותר שונה מצבו המוגדר של שאול ל"חלל צה"ל במעמד שבוי ונעדר".
לאחר שפרטי התקרית הובאו לידיעת הציבור, התעורר דיון ציבורי בשאלה מדוע צה"ל עשה שימוש בנגמ"ש מסוג M-113, שהוא מיושן ובעל רמת מיגון נמוכה. במערכת הביטחון הגיבו כי לא היו מספיק נגמ"שים ממוגנים בגלל קיצוצים בתקציב. עם זאת, נודע כי טרם הקרב, רסאן עליאן, מפקד חטיבת גולני, החליט להקצות את נגמ"שי המרכבה (נמ"ר) לגדוד הסיור של החטיבה וליחידת אגוז, במטרה שיהיו מוגנים מפני פגזים ויוכלו לנוע תחת עשן ומיסוך. גדוד 13, שהחל בלחימה בשכונת שג'עיה מבלי שהוחזרו לו נגמ"שי המרכבה, נאלץ להילחם באמצעות נגמ"שי ה M-113 המיושנים והפגיעים יותר.
תגובות הפלסטינים
לאחר תחילת הקרב טענו הפלסטינים כי צה"ל מבצע טבח בתושבי השכונה. נשיא הרשות הפלסטינית אבו מאזן הכריז על שלושה ימי אבל על מותם של תושבי שכונת שג'אעיה בעזה, וקרא לקהילה הבינלאומית להתערב באופן מידי.
תגובת דובר צה"ל
בצה"ל דחו את הטענות כי ביצע מעשה טבח. רב-סרן אביחי אדרעי, המשמש דובר צה"ל בשפה הערבית, פרסם בכלי התקשורת הערבית כי 10 אחוזים משיגורי הרקטות לעבר ישראל נעשים מתוך בתי השכונה, הממולכדים בחומרי נפץ. גגות רבי-הקומות משמשים לירי רקטות, ובתוך הבתים מוסתרות רקטות. הבתים מחוברים זה לזה במנהרות תת-קרקעיות שבחלקן מוסתרות הרקטות ובחלקן מסתתרים לוחמים שתפקידם להפתיע את חיילי צה"ל במהלך הלחימה, וגם במסגדים מוסתרות רקטות.
דו"ח ועדת החקירה של האו"ם
בדו"ח ועדת החקירה של האו"ם בנושא עימות ישראל-עזה 2014 נמתחה ביקורת חריפה על התנהלות צה"ל בקרב ועל כך שפלסטינים רבים נהרגו בקרב, ביניהם אזרחים רבים. בדו"ח נכתב כי "כאשר שלומו של חייל ישראלי היה בסכנה, (צה"ל) התעלם מכל החוקים".
עיטורים
סמל יהודה וישליצקי עוטר בצל"ש הרמטכ"ל על חלקו בקרב.
סמ"ר א.ת (חסוי גדוד 13 גולני)  עוטר ב צל"ש הרמטכ"ל על חלקו בקרב ופציעתו תוך כדיי הצלה.
נמל התעופה הבין-לאומי של סוצ'י
נמל התעופה הבין-לאומי של סוצ'י (ברוסית: Международный Аэропорт Сочи), שכונה בעבר נמל התעופה הבינלאומי של אדלר-סוצ'י (Международный Аэропорт Адлер-Сочи), הוא נמל תעופה השוכן ברובע אדלר במזרחה של העיר סוצ'י ברוסיה. הנמל ממוקם בעמק הנהר מזימטה בגובה של 27 מטרים מעל פני הים, כשני ק"מ מחופי הים השחור וכ-22 ק"מ ממרכז העיר.
היסטוריה
במקום שכן שדה תעופה קטן אשר הוקם בין 8 ביולי ל-1 בספטמבר 1941 כדי להגן על חופי הים השחור של רוסיה במלחמת העולם השנייה. נמל התעופה נוסד לאחר תום המלחמה, ב-23 בנובמבר 1945, ובשנה שלאחר מכן עשו בו שימוש 17,000 נוסעים. ב-1956 נבנה בנמל טרמינל ונסלל בו מסלול הטיסה הראשון. בשנת 1957 כבר טיפל הנמל ב-35,000 נוסעים ובמטען במשקל כולל של 1,000 טון. במחצית הראשונה של שנות ה-60 של המאה ה-20 הוקמו בנמל טרמינל נוסעים (כיום הטרמינל הישן) ומסוף מטען חדשים וכן בית מלון ובו 200 חדרים. ב-1981 החל הנמל לשרת קווי טיסה בינלאומיים. בשנת 2006, לקראת משחקי החורף האולימפיים של אולימפיאדת סוצ'י, הוחלט להפריט את הנמל, וב-20 בנובמבר 2006 הוא נמכר, תמורת סכום של כ-5 מיליארד רובל, לחברת ההשקעות "בייסיק אלמנט" (Basic Element) שבבעלות אולג דריפסקה. בשנת 2009 נחנך טרמינל הנוסעים החדש, ובשנת 2013 נוסף לנמל טרמינל אח"מ.
הנמל
בשדה שני מסלולי טיסה מבטון באורך של 2,890 מטר (06-24) ו-2,200 מטר (02-20), אשר שופצו לקראת המשחקים האולימפיים ונסללו מחדש, והוא מסוגל לטפל במטוסי נוסעים עד לגודל של בואינג 767 ואיליושין Il-96. בטרמינל החדש הותקנו 10 שערי עלייה למטוס, וקיבולת הנוסעים שלו עומדת על 3,800 איש בשעה, ו-4 מיליון נוסעים בשנה. בשנת 2013 עשו 2,427,676 מיליון נוסעים שימוש בנמל התעופה, והוא דורג מבחינה זו במקום השמיני ברוסיה. התחבורה הציבורית אל השדה מבוססת על שירותי אוטובוסים ומוניות שירות, וכן קו הרכבת "אירואקספרס" (Aeroexpress) שנחנך בסוף 2013 ומקשר אותו אל מרכז העיר.
האנדרטה לחללי אוניברסיטת תל אביב במערכות ישראל
האנדרטה ניצבת בתחומי גן נטוע דשא, שהוקם לזכר הנופלים בשולי המדשאה המרכזית בקמפוס, בקרבת בית הכנסת והמרכז למורשת היהדות על שם צימבליסטה.
האנדרטה היא חצר מלבנית מרוצפת חצץ בעלת קירות לבנים עשויים אבני כורכר מסותתות, השקועה בקרקע לעומק של כמטר. טור מדרגות צר יורד לתוכה באחת מצלעותיה הצרות. על גבי הקיר שמול המדרגות מוצגים שמות הנופלים על גבי לוחות מתכת לפי סדר נפילתם. הצלע הארוכה של החצר מימין למדרגות בנויה כקיר מצופה אבן חול, הבולט מעל פני הקרקע. בקיר זה חרותה הכתובת "לזכר חללינו במערכות ישראל". בסמוך לצלע האנדרטה הנושאת את שמות הנופלים מונף דגל ישראל על גבי תורן. גדר חבל מקיפה את האנדרטה סביב.
איזבל מאי טווידל
איזבל מאי (דיאנה) טווידל (באנגלית: Isabel May Tweddle 1875 – 1945), הייתה ציירת אוסטרלית. היא הייתה חברה באגודת נשים ציירות ופסליות במלבורן.
ביוגרפיה
טווידל נולדה לאיזבל מאי האנטר ב־26 בנובמבר 1875 בניו סאות' ויילס. בשנים 1894 עד 1897 למדה בבית הספר בגלריה הלאומית במלבורן. שם היא פגשה את האמנית עדה מאי פלנטה.
לאחר לימודיה החלה להציג בחברת האמנים הוויקטוריאנית. בשנת 1904 התחתנה עם ג'וזף ת'ורנטון טווידל, איש עסקים ופילנתרופ אוסטרלי. [3] בני הזוג טיילו ברחבי אירופה והתגוררו בלונדון שבאנגליה בשנת 1921. טווידל ביקרה בסקנדינביה ובאוקיינוס השקט (איי שלמה, גינאה החדשה ויפן). ציוריה מטיולים אלה הוצגו בלונדון.
לטווידל היה עניין באמנות פוסט-אימפרסיוניסטית, בעיקר בגלל יצירתם של ארנולד שור וויליאם פרטר. נראה שהיא השפיעה על אמנים נוספים: סיביל קרייג, פגי קרומבי ועל ג'סי מקינטוש.
היא הייתה חברה בקבוצות אמנותיות רבות במלבורן - קבוצת האמנות העכשווית, החברה לאמנות מודרנית, אגודת מלבורן של נשים ציירות ופסליות, והמועדון לאמנות נשים.
ציוריה מוצגים באוספים של מוזיאון האמנות שפרטון, הגלריה הלאומית של ויקטוריה, והגלריה לאמנות של ניו סאות' ויילס.
היא נפטרה ב־9 ביולי 1945 במלבורן.
טווידל פלייס בקנברה נקרא לכבודה.
צילה דגן
צילה דגן (קצמן) (18 בספטמבר 1946– 18 באפריל 2004) הייתה זמרת ישראלית.
ביוגרפיה
משפחתה עלתה לישראל בעליית גומולקה, ב-1959 והתגוררה עם משפחתה בנהריה, בהמשך התגוררה בתל אביב.
כישרון השירה שלה התגלה בגיל צעיר והיא השתתפה בתחרות "תשואות ראשונות" הראשונה שנערכה בשנת 1966. בגיל שש עשרה כבר שרה במועדון הלילה "חומות עכו". בצה"ל שירתה בצוות הווי הנח"ל, והשתתפה בתוכניתה "כמה טוב", שעלתה ב-1968. במסגרת התוכנית שרה לצדה של אופירה גלוסקא את השיר "חורשת האקליפטוס" של נעמי שמר.
עם שחרורה מהצבא הצטרפה ל"להקת פיקוד דיזינגוף", שהורכבה מיוצאי להקות צבאיות. הלהקה העלתה תוכנית בידור אחת, בבימויו של דני ליטאי בו נכללו שירים ומערכונים שונים. ב-1970 הקליטה את אלבום הסולו הראשון שלה, שנקרא "צילה דגן", בו בלטו מספר שירים של המשוררת לאה גולדברג. אחד מהשירים הבולטים בתקליט הוא השיר ולא היה בינינו אלא זוהר, ללחן של דני ליטני (שאף הקליט אותו מאוחר יותר). שירים נוספים באלבום למילים של גולדברג היו "נחל שלי" ו"לתמונת אמא". שיר נוסף מהאלבום המזוהה עם דגן, הוא "כוכבים בדלי" (הזכור בזכות השורה "הו נומה נומה עוללי") של עקיבא נוף, שאותו ביצעה בפסטיבל הזמר ב-1970.
בפסטיבל הזמר ב-1971 שרה את שירה של דליה רביקוביץ "חלומות של חושך ואור". ב-1974 השתתפה במופע "תפוח זהב", ערב משירי סשה ארגוב, בו שרה את שירו של אלכסנדר פן "וידוי" (הידוע בזכות שורת הפתיחה שלו "מעילי הפשוט ופנס על הגשר"). בהמשך הקליטה עם בעלה, השחקן עזרא דגן, שירי ילדים ("בולבול תגיד לי למה") ושירי חגים ("מעשה בלביבות"). לבני הזוג נולד בן, גיא.
דגן הרבתה לשיר שירי משוררים, השתתפה בתוכניות ערב שירי משוררים של גלי צה"ל, בהן ביצעה את "חמדה" של דליה רביקוביץ ו"ערי נעורי" של דוד פוגל. היא השתתפה בתוכניות רדיו רבות בקול ישראל, כמו "על הדרך עץ עומד", תוכנית שירי יידיש מתורגמים לעברית, תוכנית "שירי הבלקן" ועוד.
אלבומה השני של דגן, "פגישה מחודשת עם קרול קינג" יצא ב-1977 וכלל שירים מקוריים של קרול קינג שתורגמו לעברית. השירים הועלו במופע שהעלתה באותה שנה ונקרא בשם האלבום. המופע כלל ביצועים לשירים עבריים מוכרים כמו "שיר אהבה ישן" ו"היו לילות". עוד באותה שנה השתתפה דגן בתוכנית "ארץ טרופית יפה", שירים ברזילאים מתורגמים, אלבום ומופע בו השתתפו גם מתי כספי, יהודית רביץ, קורין אלאל והפרברים. בתוכנית היא שרה את השיר "עזור לי".
ב-1981 ילדה דגן את בתה נועה, מבעלה השני, האדריכל יעקב קצמן. בשנת 1991 העלתה מופע ממיטב שיריה וחומר מקורי, "והשאר טיפות של גשם", בבימויה של אורנה עקאד, אך היא לא הצליחה לחזור על הצלחות העבר. היא פנתה לעסוק בציור ובאמנות פלסטית. ב-2002 יצא אוסף כפול של שיריה. היא הופיעה עם בנה השחקן והזמר גיא דגן והם החלו לעבוד על אלבום משותף.
בחודש מאי 2023 נקבע לוח הנצחה בכניסה לביתה ברחוב מיכה 18 בתל אביב, במסגרת פרויקט של עיריית תל אביב להנצחת אמנים ואנשי במה תושבי תל אביב.
מותה
דגן נפטרה ממחלת הסרטן בגיל 57. היא נקברה בבית העלמין ירקון. לאחר מותה יצא לאור האלבום "יין ודבש", אוסף של הקלטותיה האחרונות משנת 2002 עד מותה. זהו גם האלבום המשותף לה ולבנה גיא דגן, והוא כולל שירים מקוריים שלה ושל גיא (שיר מקורי אחר אותו שרה דגן היה "אִם הלילה", מפסטיבל הזמר והפזמון 1979).
דיסקוגרפיה
אלבומים: אלבומים בהם השתתפה (רשימה חלקית):
הרבסט
הרבסט הוא שם משפחה ממקור גרמני שפירושו סתיו.
אנדריאה דק
ביוגרפיה
דק נולדה ב-5 בפברואר 1994 וגדלה בגרוס פוינט (אנ'), מישיגן. בגיל 15 היא החלה לקחת חלק במחנה הקיץ של מרכז אינטרלוכן לאמנויות (אנ') עד שסיימה את לימודיה בתיכון גרוס פוינט סאות' (אנ') בגיל 18. לאחר מכן היא עברה ללונדון, אנגליה, כדי ללמוד באקדמיה למוזיקה ולאמנויות הדרמה של לונדון. היא סיימה תואר ראשון בהצטיינות במשחק.
קריירה
תפקיד המשחק הראשון של דק היה בסרט הקצר "In Love With a Nun", שהוקרן בפסטיבל קאן ב-2009.
בשנת 2012 היא הופיעה כניצבת בסרט הקולנוע "עלובי החיים", שביים טום הופר. באותה שנה, היא לוהקה לתפקיד אלי בסרט "The Lovers" של רולנד ז'ופה, וכזמרת האופרה שרלוט ווטסון בסרט "The Devil's Violinist" בבימויו של ברנרד רוז   בו היא גם שרה. באותה שנה היא הופיעה בסרט "היועץ" שביים רידלי סקוט.
מאוחר יותר היא המשיכה לגלם את כוכבת הסרט האילם מייבל נורמנד בסדרת הטלוויזיה "מר סלפרידג'", ששודרה בערוץ "ITV". באפריל 2013, היא הקימה יחד עם השחקן בן קורה את חברת ההפקות הלונדונית Tough Dance Ltd".
דק דיבבה את אמנדה ריפלי במשחק הווידאו "Alien: Isolation", בו השתתפו גם סיגורני וויבר וצוות השחקנים של סרטו המקורי של רידלי סקוט. מאוחר יותר, היא שיחזרה את התפקיד בסרט הקולנוע Alien: Blackout. דק שיחקה בעיבוד קולנועי למחזהו של אוגוסט סטרינדברג, "נושים", בבימויו של בן קורה, בו גילמה את הסופרת קלואי פלורי. היא גם הפיקה את הסרט. ב-2015, היא גילמה את הדמות הנשית הראשית בסרט האימה הבריטי "The Ghost Writer", שהוקרן בבכורה בשנת 2016.
ב-2018 היא גילמה את קורבן הרצח מהליה גירי בעיבוד של BBC Two לספר העיר והעיר של צ'יינה מיוויל.
בשנת 2020 היא שיחקה בתפקיד סוכנת ה-CIA ג'נה בראג בעונה השמינית של סדרת הטלוויזיה "הומלנד".
חיים אישיים
לדק יש סוכרת מסוג 1, והיא מנהלת ערוץ יוטיוב וחשבון אינסטגרם ובו מדברת על התמודדותה עם המחלה.
בעיית קפלר
בעיית קפלר היא בעיה פיזיקלית המבקשת למצוא את המסלול שבו נעים שני גופים, כאשר פועל עליהם רק כוח אחד - כוח הדדי שעוצמתו יורדת עם ריבוע המרחק (כוח ריבועי הפוך), דוגמת כוח הכבידה או הכוח החשמלי.
בעיה זו, שהיא מקרה פרטי של בעיית שני הגופים, היא אחת הבעיות החשובות בפיזיקה. היא מופיעה למשל בתיאור התנועה של כוכב לכת יחיד סביב כוכב, או בתיאור תנועת האלקטרון והפרוטון באטום המימן לפי המודל הקלאסי. בעיית קפלר היא בין הבעיות הבודדות במכניקה הניתנות לפתרון באופן מדויק, וזאת במגוון דרכים.
הבעיה קרויה על שם האסטרונום הגרמני יוהאנס קפלר, אשר 'גילה' את פתרון הבעיה בעזרת ניתוח תצפיות של תנועת גרמי השמים. מאוחר יותר ניסח אייזק ניוטון את חוקי ניוטון ואת חוק המשיכה האוניברסלי, בעזרתם ניתן לקבל את החוקים שניסח קפלר באופן תאורטי מעקרונות יסודיים יותר. ערך זה עוסק בניתוח מתמטי של בעיית קפלר במכניקה קלאסית וקבלת חוקי קפלר באופן תאורטי מתוך חוקי ניוטון. תיאור מפורט של חוקי קפלר מופיע בערך חוקי קפלר.
ניתוח מתמטי של בעיית קפלר וקבלת חוקי קפלר מחוקי ניוטון
כיוון שמדובר בבעיה דו-גופית, מרכז המסה של שני הגופים נע במהירות קבועה, ועל ידי שימוש במערכת מרכז המסה ניתן להתעלם ממנו ולטפל רק בתנועה היחסית של גוף אחד יחסית לשני סביב מרכז המסה. משוואת התנועה של הקואורדינטה היחסית (מיקום הגוף הראשון יחסית לשני) היא:
המשוואה האחרונה היא משוואת תנועה של גוף בעל מסה m הנע בהשפעת כוח מרכזי, ולפיכך:
כאשר היא האנרגיה הקינטית (של תנועה בכיוון הרדיאלי ותנועה סיבובית), ו- היא האנרגיה הפוטנציאלית.
החוק השני של קפלר
החוק השני של קפלר גורס כי הקו המחבר בין השמש וכוכב הלכת (הווקטור \vec r) מכסה שטחים שווים בפרקי זמן שווים. חוק זה נובע באופן ישיר משימור התנע הזוויתי:
בפרק זמן קצר \ dt הווקטור \vec r עובר זווית \ d\theta [ציור 1]. השטח שכיסה הווקטור בזמן זה הוא (שטח של גזרה ברדיוס \ r ובזווית \ d\theta). המהירות בה הווקטור מכסה שטח היא לפיכך:
כלומר מן העובדה שהתנע הזוויתי קבוע נובע כי המהירות בה הווקטור \vec r מכסה שטחים קבועה ובפרקי זמן שווים הוא יכסה שטחים שווים.
יש לציין כי כיוון שהחוק השני של קפלר מסתמך אך ורק על שימור תנע זוויתי, הוא נכון לכל כוח מרכזי ולא ייחודי לבעיית קפלר.
מסלול התנועה - החוק הראשון של קפלר
את מסלול התנועה, \ r(\theta), ניתן למצוא במספר דרכים. אחת הפשוטות בהן היא שימוש במשוואת שימור האנרגיה (2). על ידי ארגון מחדש של אברי המשוואה ניתן להפריד משתנים ולקבל:
נחליף משתנה בשני אגפי המשוואה. באגף שמאל:
ובאגף ימין נגדיר. כך נקבל:
כעת, ניתן לבצע אינטגרציה לשני האגפים. באגף שמאל האינטגרציה טריביאלית, ובאגף ימין האינטגרל הוא מן הצורה:
שימוש בנוסחה זו עבור ערכי a,b,c המתאימים: , נותן:
כאשר \ \theta' קבוע אינטגרציה, אותו ניתן לקבוע כאפס על ידי סיבוב מערכת הצירים.
כעת, ניתן לחלץ את \ u ולקבל ממנו את :
עם הקבועים:
המשוואה \ (*) היא משוואה כללית של חתך קוני עם אקסצנטריות \ \epsilon, וניתוח גאומטרי שלה נותן את צורת המסלולים האפשריים [ציור 2] כתלות באנרגיה ובתנע הזוויתי (תנאי התחלה):
הערות
אופי המסלול נקבע על פי האנרגיה. ניתן לקבל את אופי המסלול מהתבוננות בגרף של הפוטנציאל האפקטיבי [ציורים 3,4]. הגוף יכול לנוע רק בתחום בו האנרגיה הקינטית שלו גדולה או לחלופין:. באיור מסומן התחום בו בגוף נע עבור ערכים שונים של האנרגיה שלו.
עבור \ E\ge 0, ערכי \ r המותרים מקיימים. במקרה זה המסלול אינו חסום (הגופים מתרחקים למרחק אינסופי זה מזה). במקרה שלנו, המסלול יהיה פרבולי אם \ E= 0 (הקו הירוק בציור 3) והיפרבולי אם \ E> 0 (הקו האדום בציור 3 או 4).
אם בין שני הגופים פועל כוח דחייה (דוגמת הכוח החשמלי בין שני מטענים שווי סימן) ניתן לקבל רק מסלולים היפרבוליים. עבור כוח משיכה ניתן לקבל את כל סוגי המסלול כתלות באנרגיה. בפרט, ניתן לקבל מצב קשור, בו הגופים סמוכים זה לזה ולא מתרחקים למרחק אינסופי, עבור כוח מושך.
התנע הזוויתי משפיע על הצורה המדויקת של המסלול. כך לדוגמה, הפריהליון (המרחק המינימלי בין שני הגופים) הוא:
התנע הזוויתי מונע מן הגופים להתקרב למרחק אפס זה מזה (ה"כוח הצנטריפוגלי" דוחה את הגופים) ויחד עם האנרגיה קובע את המרחק המינימלי האפשרי. המרחק הנ"ל הוא המרחק בין מרכזי המסה של שני הגופים. כך לדוגמה אסטרואיד הנע בסמוך לשמש יתנגש בה אם \ r_{min} המתאים למסלולו קטן מרדיוס השמש.
כמו כן אם התנע הזוויתי שווה לאפס, הפתרון שתואר בסעיף הקודם אינו תקף, והגופים יתקרבו או יתרחקו זה מזה בקו ישר.
ניתוח מפורט יותר של המקרה האליפטי יופיע בהמשך.
מסלול שני הגופים והחוק הראשון של קפלר
הפתרון שקיבלנו הוא עבור הקואורדינטה היחסית בין שני הגופים. בעזרתו ניתן להביע את מסלול התנועה של שני הגופים במערכת מרכז המסה באופן הבא:
ומכאן שצורת מסלול תנועת כל אחד מהגופים (סביב מרכז המסה) דומה לצורת המסלול שקיבלנו. ההבדל היחיד הוא סקלת האורך של המסלול הנקבעת על פי הגורמים התלויים ביחס בין המסות של שני הגופים.
עבור תנועת כוכבי הלכת סביב השמש, כיוון שמסת השמש גדולה בהרבה ממסת כוכבי הלכת, m_1 \gg m_2, מתקיים עבור השמש ועבור כוכב הלכת. כלומר, השמש כמעט ואינה נעה, מיקומה מתלכד (בקרוב) עם מיקום מרכז המסה וכוכב הלכת מקיף אותה במסלול אליפטי. זהו החוק הראשון של קפלר.
דרכים נוספות למציאת המסלול
כאמור, את מסלול התנועה עבור בעיית קפלר ניתן למצוא במגוון דרכים בנוסף לדרך שהוצגה כאן. דרכים אלו כוללות:
המקרה האליפטי והחוק השלישי של קפלר
מן המשוואה \ (*) ניתן לקבל את מאפייני המסלול האליפטי (ציור 6):
זמן המחזור - החוק השלישי של קפלר
את זמן המחזור של המסלול ניתן לחשב בעזרת העובדה כי הווקטור \vec r מכסה את שטח האליפסה במהירות שווה (החוק השני של קפלר):. כיוון ששטח האליפסה הוא, הזמן שייקח לווקטור \vec r להשלים הקפה ולכסות את כל שטח האליפסה יהיה:
או לחלופין:
כלומר, ריבוע זמן המחזור פרופורציוני לחזקה השלישית של מחצית הציר הראשי של האליפסה. זהו החוק השלישי של קפלר.
יש לציין כי מקדם הפרופורציה,, תלוי במסה של שני הגופים. עבור כוח הגרביטציה ומקדם הפרופורציה הוא. במקרה של תנועת כוכבי הלכת סביב השמש, מסת השמש גדולה בהרבה ממסת כוכבי הלכת, m_1 \gg m_2, ומקדם הפרופורציה יהיה בקירוב, שווה עבור כל כוכבי הלכת.
הייחוד של בעיית קפלר לעומת בעיה דו-גופית כללית
בעיית קפלר, בניגוד לבעיה דו-גופית כללית, ניתנת לפתרון מלא באופן אנליטי ופתרונה ניתן לביטוי על ידי פונקציות אלמנטריות. גם אופי המסלולים ייחודי ביחס לבעיה כללית, בכך שהמסלולים החסומים המתקבלים, שצורתם אליפסה, אף סגורים (מסלול ה'נסגר' על עצמו, בו הגוף חוזר על עקבותיו באופן מחזורי) עבור כל תנאי התחלה. על פי משפט ברטראן, תכונה זו ייחודית לכוח ריבועי הפוך,, ולכוח הרמוני מן הצורה \ kr. כל סטייה קלה של הכוח (או הפוטנציאל) מן הצורות הנ"ל, תגרום למסלול הגנרי לשנות את אופיו (ציור 7). כך לדוגמה הכוחות שמפעילים כוכבי הלכת השונים זה על זה ואפקטים יחסותים, גורמים שהכוח הפועל על כוכבי הלכת אינו באמת כוח ריבועי הפוך. עובדה זו גורמת לנקיפה של המסלולים האליפטיים של כוכבי הלכת.
תכונה זו של המסלולים בבעיית קפלר, קשורה קשר הדוק לגודל שמור נוסף הקיים עבור בעיה זו - וקטור לפלס-רונגה-לנץ. וקטור זה מוגדר על ידי:, וניתן להראות שהוא מכוון לאורך הציר הראשי של האליפסה. כיוון שהווקטור קבוע, גם כיוון הציר הראשי של האליפסה קבוע - היא אינה מבצעת נקיפה.
עובדת קיומו של גודל שמור נוסף בבעיית קפלר, מעידה על הסימטריה המיוחדת שיש לבעיה זו. בעיה דו-גופית כללית עם כוח מרכזי כללי, אינווריאנטית תחת טרנספורמציות סיבוב של המרחב התלת הממדי - חבורת הסימטריה \ SO(3). בעיית קפלר, לעומת זאת, אינווריאנטית תחת טרנספורמציות של חבורה גדולה יותר - \ SO(4).
קווין גייטס
קווין ג'רום גיליארד (באנגלית: Kevin Jerome Gilyard; נולד ב-5 בפברואר 1986), הידוע בשם הבמה קווין גייטס (Kevin Gates), הוא ראפר, זמר ופזמונאי אמריקאי.
ביוגרפיה
קווין ג'רום גיליארד נולד ב-5 בפברואר 1986, לאם פוארטו ריקנית ולאב אפרו-אמריקאי. הוא ומשפחתו עברו לניו אורלינס, ולאחר מכן התיישבו בבאטון רוז'. גייטס נעצר ב-1999, בגיל 13, על נסיעה ברכב גנוב. הוא איבד את הקשר עם אביו בגיל צעיר, אך מאוחר יותר חזר אליו כנער. אביו נפטר מאיידס כאשר גייטס היה בן 14.
גייטס החל את הקריירה שלו ב-2007 על ידי חתימה בלייבל המקומי "דד גיים רקורדס". באותה השנה הוציא את המיקסטייפ הראשון שלו, Pick of Da Litter, וב-2008 הוציא מיקסטייפ נוסף בשם All or Nothin'. ב-2008 גייטס נכנס לכלא ובכך נעצרה הקריירה המוזיקלית שלו. הוא בילה 31 חודשים בכלא, בין 2008 ל-2011. הוא שוחרר מוקדם בשל התנהגות טובה.
לאחר תקופתו בכלא, שב גייטס לעבוד על מוזיקה. ב-2012 הוציא את המיקסטייפ Make 'Em Believe, שמשך את תשומת ליבו של חברת התקליטים של הראפר ליל ויין "יאנג מאני". גייטס הוחתם באגף הניהול של החברה מאוחר יותר באותה השנה.
בתחילת 2013 הוציא גייטס את המיקסטייפ The Luca Brasi Story. המיקסטייפ זכה לתשומת לב חיובית ולשבחים ממבקרי המוזיקה. בעקבות הצלחתו של המיקסטייפ, גייטס הוחתם בחברת התקליטים אטלנטיק רקורדס, וביולי 2013 הוציא את המיקסטייפ הראשון שלו בחברה, Stranger Than Fiction, העוסק בדיכאון ובתקופתו של גייטס בכלא. המיקסטייפ זכה גם הוא לביקורות חיוביות והיה למיקסטייפ הראשון של גייטס שנכנס למצעד הבילבורד 200, כשהגיע למקום ה-37. לאחר צאתו של המיקסטייפ, גייטס מצא את עצמו בשנית בכלא בגין הפרת שחרור על-תנאי. עם שחרורו, יצא המיקסטייפ By Any Means, שהגיע למקום ה-17 בבילבורד 200.
עם צאתו של המיקסטייפ ה-13 שלו, Luca Brasi 2, גייטס זכה בכניסתו השלישית למצעד הבילבורד 200 ברציפות, כשהמיקסטייפ הגיע למקום ה-38. המיקסטייפ כלל את הסינגל "I Don't Get Tired", שהיה לשירו הראשון שנכנס לבילבורד הוט 100 וקיבל את תואר הזהב. במאי 2015, הוציא מיקסטייפ נוסף, Murder for Hire, ששימש כחלק השלישי בסדרת Luca Brasi.
ביולי 2015 הוציא את הסינגל הראשון מתוך אלבום הבכורה שלו, "Kno One". ב-29 בינואר, יצא האלבום, שנקרא Islah, על שם בתו הבכורה. מתוך האלבום הצליח במיוחד הסינגל "" שהגיע למקום ה-17 בבילבורד הוט 100 וזכה בתואר הפלטינה המרובעת מאיגוד תעשיית ההקלטות האמריקאי. האלבום עצמו מכר 112,000 עותקים בשבוע הראשון לצאתו והגיע למקום השני בבילבורד 200.
ב-17 ביוני 2022 הוציא גייטס את אלבום האולפן השלישי שלו, Khaza, שנכנס למקום השמיני בבילבורד 200 עם 40,000 יחידות שקולות לאלבום בשבוע הראשון לצאתו.
מה המספר שלך?
מה המספר שלך? (באנגלית: What's Your Number?) הוא סרט קומדיה רומנטית אמריקאי משנת 2011. הסרט, בכיכובם של אנה פאריס וכריס אוונס, מבוסס על ספר מאת הסופרת קרין בוסנאק, "20 Times a Lady".
תקציר העלילה
אלי מתגוררת בבוסטון ומתקשה לקבל החלטות שיקדמו את חייה. היא מבקשת מבן זוגה ריק, לבוא איתה לחתונה של אחותה והוא בתגובה מחליט להפרד ממנה. במהלך נסיעה ברכבת הביתה, היא נתקלת במאמר במגזין שטוען שנשים אשר שכבו עם יותר מ20 גברים מתקשות יותר במציאת בעל. היא עורכת רשימה של כל הגברים איתם הייתה ומגלה כי המספר עומד על 19. היא מחליטה לא לשכב עם גבר נוסף עד שתמצא את בעלה לעתיד. לאחר מסיבת הרווקות של אחותה היא מתעוררת ומגלה כי שכבה עם רוג'ר, הבוס שלה.
רכס בל
רכס בל (באנגלית: Bell Range; בעבר אוית: Belle Range) הוא רכס הרים קטן, ששטחו 64 קמ"ר, המהווה חלק מרכסי קיטימט.
הרכס ממוקם מזרחית לנמל וולקם שבאי פורצ'ר, בפרובינציית קולומביה הבריטית שבקנדה.
שמו של הרכס אומץ רשמית ב-30 בספטמבר 1946.
דנה לפידות
דנה לפידות (נולדה ב־22 בינואר 1983) היא זמרת, פזמונאית ומלחינה ישראלית.
ביוגרפיה
דנה לפידות נולדה וגדלה בבאר שבע בבית מוזיקלי. מגיל צעיר היא הכירה את עולם המוזיקה, דרך אמה, חנה לפידות, בה היא נעזרת עד היום לכתיבה והלחנה של שירים מקוריים. סבה של דנה היה זמר אופרה, ואחותה הגדולה, קרין לפידות, היא זמרת בארצות הברית.
לפידות החלה לכתוב שירים בגיל 12. אחד השירים שכתבה בגיל זה הוכנס לאלבומה הראשון.
בגיל 17 התקבלה לפידות להרכב הראשון של להקת "חמסה".
קריירה
בשנת 2001, כשהיא בת 18, החלה לפידות בעבודה על אלבום הבכורה שלה, כשפנתה לנדב ביטון, המפיק המוזיקלי שהפיק את אלבומיו של עמיר בניון. ביטון הדריך את לפידות לגבי תהליך ההפקה והמשאבים הכלכליים. לאחר גיוסי כספים החלה לפידות לעבוד על האלבום, כשבמקביל עבדה כזמרת. שנתיים לאחר מכן, כששמעה את המוצר המוגמר ולאחר שבחנה אותו מזווית מקצועית החליטה לגנוז את האלבום. בטרם גניזת האלבום יצא לתחנות הרדיו סינגל בשם "חיפושים", שלא זכה להצלחה גדולה.
באותה השנה לפידות התאחדה עם להקת חמסה, והתמודדו בקדם האירוויזיון עם השיר "תן לי בדרבוקה" שכתבה ארלט ספדיה, אך לא עלו לשלב התחרות.
בחודשים מרץ ואפריל 2009 יצאה לפידות לסיבוב הופעות אקוסטי ברחבי ישראל. בחודש אוקטובר 2010 יצא לתחנות הרדיו סינגל בשם "הלו אדון שלום גברתי" מתוך האלבום השני של לפידות. בחודש דצמבר 2010 יצא לרדיו הסינגל השני מתוך האלבום השני של דנה לפידות –"הרגלים רעים", מילים, לחן והפקה מוזיקלית: הנרי.
בחודש מרץ 2011 הוציאה דנה לפידות לתחנות הרדיו את הסינגל השלישי מהאלבום השני, "בגלל געגועיי". מילים: שי מור יוסף, לחן: אייל ניסים, הפקה מוזיקלית: ניצן קייקוב. באותה השנה כתבה והלחינה את השיר "יש לך" לשלומי שבת. ביולי 2012 הוציאה את השיר "ואולי היום" לרדיו, לשיר צולם קליפ. בנובמבר 2012 יצא הסינגל "גן המשחקים" לרדיו. בחודש יוני 2013 הוציאה את הסינגל "ניו יורק" לרדיו, לשיר צולם קליפ. בנובמבר 2013 הוציאה את הסינגל "רק טוב" לרדיו. עם זאת כל הסינגלים שהוציאה בשנתיים הללו לא נכנסו לאלבומה השני. הסינגל הראשון שהוציאה היה "כמו בהתחלה" בחודש מאי 2015. הסינגל השני "מסתובב בעולם" יצא לרדיו בחודש יולי 2015. השיר זכה להשמעות רבות ואף נכלל בפלייליסט של גלגלצ. השיר לווה בקליפ. באוגוסט 2015 הוציאה את השיר "יום שישי" כסינגל לרדיו. עם צאת האלבום הוציאה כסינגל רביעי את השיר "חיבוק של אמא" לרדיו.
ביוני 2014 נישאה לשמוליק וקסלר. ב-2015 כתבה והלחינה את השיר "מנגינה" של עדן בן זקן והשיר "ברצלונה" למשה פרץ. בחודש דצמבר 2015 הוציאה את הדיסק השני הנושא את השם "כמו בהתחלה". בנוסף לכך, כתבה והלחינה את השיר "מחכה לו" עבור נטלי פרץ. ביולי 2017 בשיתוף פעולה נוסף עם הנרי הוציאה את הסינגל "Comme Ci Comme Ca" השיר משולב בטקסטים בעברית ובצרפתית.
בנוסף כתבה עוד להיטים לאומנים ליאור נרקיס, שלומי שבת, עדן בן זקן, מאיה בוסקילה, מיכל אמדורסקי ועוד.
ב-2019, אחרי 10 שנים שלא הופיעה על הבמות, החלה להשתתף בעונה השביעית של "הכוכב הבא לאירוויזיון".
ב-2020 הוציאה שיר חדש בשם "אתה צוחק אני בוכה".
ביוני 2020 נישאה ליוסי ברנס. ב-30 באוקטובר באותה השנה, ילדה בן בכור.
גינתר פון קלוגה
גינתר אדולף פרדיננד "הנס" פון קלוגה (30 באוקטובר 1882 – 19 באוגוסט 1944) שירת כגנרל-פלדמרשל בוורמאכט בזמן מלחמת העולם השנייה, והיה מעורב בקשר העשרים ביולי לרציחתו של אדולף היטלר. לאחר כישלון הקשר התאבד, ולפי גרסה אחרת נרצח בידי ה-אס אס.
קריירה מוקדמת
פון קלוגה נולד ב-30 באוקטובר 1882 בפוזנן למשפחה פרוסית בעלת מסורת צבאית. אביו מקס פון קלוגה היה גנרל לויטננט בצבא הפרוסי, אשר פיקד על הדיוויזיה ה-18 במהלך מלחמת העולם הראשונה. בשנת 1901 התגייס פון קלוגה לצבא הגרמני הקיסרי, והצטרף לרגימנט הארטילריה ה-46. במהלך מלחמת העולם הראשונה שירת כקצין מטה בקורפוס ה-21, ולאחר מכן בארמיית הדרום, ואף נלחם בשנת 1916 בקרב ורדן. בשנת 1918 מונה לראש המטה של הדיוויזיה ה-236, ובסתיו 1918 נפצע באורח קשה בורדן.
לאחר המלחמה הצטרף פון קלוגה לרייכסווהר, ומילא בו תפקידי פיקוד ומטה. ב-1 ביולי 1927 הועלה פון קלוגה לדרגת אוברסט לוטננט, וב-1 בנובמבר 1928 מונה לראש מטה דיוויזיית הפרשים ה-1. ב-1 בפברואר 1930 הועלה לדרגת אוברסט, וב-1 במרץ 1930 מונה למפקד רגימנט הארטילריה ה-2 (הפרוסי). ב-1 באוקטובר 1931 מונה למפקד פיקוד התותחנים ה-3, וב-1 בפברואר 1933 הועלה לדרגת גנרל מיור, ומונה למפקח הכללי של חיל הקשר. ב-1 באפריל 1934 הועלה לדרגת גנרל לוטננט, וב-1 באוקטובר 1934 מונה למפקד הדיוויזיה ה-6 של הרייכסווהר. ב-1 באפריל 1935 מונה למפקד הקורפוס ה-6, וב-1 באוגוסט 1936 הועלה פון קלוגה לדרגת גנרל חיל התותחנים. ב-1 בדצמבר 1938 מונה פון קלוגה למפקד קבוצת הארמייה השישית, שהפכה ב-1 באוגוסט 1939 לארמייה הגרמנית הרביעית.
מלחמת העולם השנייה
עם פרוץ מלחמת העולם השנייה, פיקד פון קלוגה על הארמייה הרביעית ולחם עימה במהלך הפלישה לפולין כחלק מקבוצת ארמיות צפון. ב-30 בספטמבר 1939 קיבל פון קלוגה את עיטור צלב האבירים של צלב הברזל, ולמחרת הועלה לדרגת גנרל-אוברסט. במהלך המערכה על צרפת בשנת 1940 הוביל פון קלוגה את הארמייה שלו, שמנתה 14 דיוויזיות, במסע המלחמה דרך יער הארדנים, כחלק מקבוצת ארמיות A. תחתיו שירתו כפקודים מפקדים שזכו לשם במערכות אחרות במלחמת העולם השנייה כגנרל הרמן הות שהיה מפקד הקורפוס הממונע ה-15, ולאחר מכן קיבל את הפיקוד על ארמיית הפאנצר הרביעית, וכגנרל ארווין רומל שהיה מפקד דיוויזיית הפאנצר ה-7, שהיוותה חלק מן הקורפוס של הות. הצלחתו של פון קלוגה במסע מלחמה זה הביאה להענקת דרגת גנרלפלדמרשל ב-19 ביולי 1940.
פון קלוגה המשיך לפקד על הארמייה הרביעית גם במסע המלחמה בברית המועצות המכונה מבצע ברברוסה. הארמייה הרביעית שבפיקודו, הייתה חלק מקבוצת ארמיות מרכז עליה פיקד גנרלפלדמרשל פדור פון בוק. כפופה למפקדתו הייתה גם ארמיית הפאנצר השנייה, עליה פיקד הגנרל היינץ גודריאן, אשר מטעמי יוקרה דיווח לפון קלוגה, ולא למפקד קבוצת הארמיות בוק. יחסי כפיפות אלו בין פון קלוגה וגודריאן ומחלוקת משמעותית באופן המתקפה על מוסקבההביאו לחיכוכים מתמידים בין שני האישים, שהיו בעלי השפעה על כישלונו של מסע הלחימה במזרח בשנת 1941.
חייליו של פון קלוגה היו בין המסתערים על מוסקבה במהלך הקרב על מוסקבה. לאחר ששוחרר פון בוק מתפקידו כמפקד קבוצת ארמיות מרכז, ב-19 בדצמבר 1941, מונה פון קלוגה לתפקיד זה, ומילא אותו במהלך השנים 1942 ו-1943. ב-18 בינואר 1943 קיבל פון קלוגה תוספת עלי אלון לעיטור צלב האבירים של צלב הברזל, ובמהלך קרב קורסק מילא תפקיד חשוב, כאשר הארמייה התשיעית, בפיקודו של הגנרל ולטר מודל, שהיוותה חלק מקבוצת ארמיות מרכז בפיקודו של פון קלוגה, היוותה את זרועה הצפונית של תנועת המלקחיים שנועדה לכתר את הריכוז הסובייטי הענק במבלט קורסק. השריון הגרמני לא הצליח לחדור את ההגנה הסובייטית הצפופה, וקרב קורסק היווה תבוסה גרמנית, מן המכריעות שבמלחמת העולם השנייה. קלוגה, שבמערכות בפולין, צרפת ובמבצע ברברוסה היה בין מיישמי טקטיקת הבליצקריג, אם כי נמנה עם מתנגדיה, נתקל זו הפעם הראשונה באויב המסוגל לשבור את תנועת השריונים הגרמנים עוד בתחילת הסתערותם.
ב-29 באוקטובר 1943 קיבל פון קלוגה תוספת חרבות לעיטור צלב האבירים של צלב הברזל, וב-27 באוקטובר 1943 נפצע פון קלוגה באופן קשה כאשר מכוניתו התהפכה על כביש מינסק סמולנסק. הוא לא שב לתפקיד קרבי עד ליולי 1944. ביולי 1944 קיבל את תפקיד מפקד הכוחות הגרמנים במערב, והחליף בתפקיד זה את הגנרל גרד פון רונדשטט.
קשר העשרים ביולי
פון קלוגה שיתף פעולה עם הגנרל הנינג פון טרסקו, מראשי הקושרים כנגד היטלר, שהיה ראש מטהו בקבוצת ארמיות מרכז. הוא שיתף פעולה עם טרסקו בנסיונותיו לרצוח את היטלר. טרסקו היה בעל השפעה על פון קלוגה, והפגיש אותו עם אישים מרכזיים בתנועת ההתנגדות כקרל פרידריך גרדלר. בתחילת 1943 תיאם מטהו של קלוגה ביקור של היטלר, במהלכו התכוון פון טרסקו להורגו. פון קלוגה לא אישר את ההתנקשות בעת הביקור, ופון טרסקו הטמין במטוסו של היטלר פצצה. הפצצה לא התפוצצה, והיטלר ניצל.
עם התקרב מועד קשר העשרים ביולי בו היו מעורבים רבים מקציני הוורמאכט, נעשו ניסיונות לצרף את פון קלוגה לקושרים. פון קלוגה רמז כי יסכים לשתף פעולה, אם אכן ימות היטלר במהלך ההתנקשות. בבוא יום ההתנקשות הייתה פריז בה ישב פון קלוגה, לאחד מהמרכזים העיקריים לפעולת הקושרים. לאחר השמע הידיעה הראשונית על ההתמרדות, אסרו הקושרים את כל אנשי האס אס. אך כאשר נודע לפון קלוגה כי היטלר עודו בחיים, הורה על שחרור אנשי ה-אס אס, והכחיש כי ידע על תוכניות המרד מראש.
עם כל זאת, היה שמו של פון קלוגה קשור במרד, ומורדים שנאסרו דיברו על השתתפותו במרד בחקירתם. ב-17 באוגוסט הוחלף כמפקד עליון במערב על ידי פקודו לשעבר, ולטר מודל, ונצטווה לשוב לברלין. על סופו קיימות כמה גרסאות. לפי אחת מהגרסאות בלע רעל בדרכו לברלין. לפי יירגן שטרופ, איש האס אס שדיכא את מרד גטו ורשה, סירב פון קלוגה להתאבד, ונרצח באופן אישי על ידי שטרופ. לאחר מכן, לטענת שטרופ, הורה היינריך הימלר להודיע כי פון קלוגה התאבד בדרכו לברלין במטוס.
פרטיזן בלגרד
פרטיזן בלגרד (בסרבית: Југословенско спортско друштво Партизан Београду; אגודת ספורט יוגוסלבית פרטיזן בלגרד) היא אגודת ספורט סרבית מעיר הבירה בלגרד. אגודת הספורט נוסדה ב-4 באוקטובר 1945 בשם Fiskulturno društvo Centralnog doma Jugoslovenske armije Partizan (התרבות הגופנית והחברתית של הבית המרכזי של צבא יוגוסלביה פרטיזן), והוא שונה רק לאחר כמה שנים לשמה הנוכחי. בשנתה הראשונה פעלו קבוצות הכדורגל, הכדורסל, הכדורעף, האתלטיקה והשחייה של האגודה, ולאחר מכן החלו לקום תחת חסותה קבוצות ספורט בענפים אחרים. כיום מונה אגודת הספורט פרטיזן בלגרד יותר מ-20 קבוצות בענפי ספורט שונים.
פרטיזן בלגרד באירופה
הישג השיא של קבוצת הכדורגל של פרטיזן בלגרד הוא הגעה לגמר ליגת האלופות בעונת, בו הפסידה 1–2 לריאל מדריד. קבוצת הכדורסל זכתה ביורוליג (אז הליגה האירופית) בעונת ובנוסף השתתפה ארבע פעמים בפיינל פור היורוליג. קבוצת הכדורעף הגיעה פעמיים לגמר גביע CEV (המפעל השני בחשיבותו באירופה), קבוצת הכדוריד הגיעה פעמיים לחצי גמר גביע EHF (השני בחשיבותו באירופה) ב-1999 ו-2002, והשתתפה פעם אחת בליגת האלופות בשנת 2003. קבוצת הכדורמים זכתה ב-LEN יורוליג 6 פעמים, בסופר קאפ האירופי פעם אחת, בגביע המחזיקות פעם אחת ובגביע LEN פעם אחת.
היריבות עם הכוכב האדום בלגרד
לפרטיזן בלגרד יריבות ארוכה עם יריבתה העירונית הכוכב האדום בלגרד, והיריבות בין המועדונים מכונה "הדרבי של בלגרד" או "הדרבי הנצחי". התחרות בין השתיים מורגשת בכל ענף ספורט בו פועלות קבוצות משתי האגודות, והמשחקים ביניהן נחשבים לאלימים ביותר. משחק הכדורגל הראשון בין האגודות נערך ב-5 בינואר 1947. נכון ל-20 באפריל 2023, במשחקי הדרבי בכדורגל ניצחה פרטיזן ב-45 משחקים ואילו הכוכב האדום ניצחה ב-66.
אוהדים
מחנה האולטראס של פרטיזן בלגרד נקרא "גרוברי" – "הקברנים" (בסרבית: Гробари). הארגון עצמו מחולק לכמה קבוצות. הגרוברי מגיעים למשחקים של כל קבוצות האגודה, והם נחשבים אוהדים חמים מאוד שלא מפסיקים לעודד בשום שלב של המשחק. בכדורגל יושבים הגרוברי ביציע הדרומי של אצטדיון פרטיזן. בעונת הורחקה פרטיזן מגביע אופ"א בגלל ההתנהגות הקהל שלה בצמד המשחקים מול זרניסקי מוסטאר הבוסנית.
פרטיזן בלגרד מול קבוצות ישראליות
קבוצות הכדורגל והכדורסל של פרטיזן בלגרד פגשו קבוצות ישראליות פעמים רבות. קבוצת הכדורגל פגשה את מכבי חיפה בשלב המוקדמות של גביע אופ"א בעונת 1996/1997 וניצחה בשני המפגשים. בעונת 2006/2007 פגשה פרטיזן את מכבי חיפה במסגרת בית א' בגביע אופ"א, והמשחק הסתיים בניצחון 0-1 למכבי חיפה. צמד משחקים נוסף של פרטיזן בלגרד מול קבוצה ישראלית היה בשלב הראשון של גביע אופ"א בעונת 2005/2006, מול מכבי פתח תקווה. המשחק הראשון נערך בישראל ופרטיזן ניצחה בו 0-2, אבל במשחק השני, שנערך באצטדיון פרטיזן, הדהימה מכבי פתח תקווה את הקבוצה הסרבית בניצחון 2-5 והדיחה אותה מהמפעל.
גם בכדורסל פגשה פרטיזן בלגרד קבוצות ישראליות פעמים רבות. בשנת 1979 ניצחה 96-103 את הפועל חיפה בגביע קוראץ' (שהיה אז הגביע השלישי בחשיבותו באירופה), ובתום אותה עונה היא זכתה בגביע זה. את מכבי תל אביב בכדורסל פגשה פרטיזן מספר רב של פעמים, לרבות שלושה מפגשים בבית הגמר של גביע האלופות. בעונת 2009/2010 שיחקה פרטיזן בלגרד מול מכבי תל אביב בשלב הפלייאוף של היורוליג והפתיעה אותה בניצחון 1-3 בסיכום ארבעת המשחקים ביניהן. במיוחד זכורות ממשחקים אלה תצוגות העידוד המרשימות של אוהדי פרטיזן – המונים מהם הגיעו למשחקים. למשחק הבית הראשון של פרטיזן בסדרת המשחקים נגד מכבי הגיעו 20,783 אוהדים ולמשחק האחרון 21,367 אוהדים. פרטיזן בלגרד פגשה גם את בני הרצליה השרון והפועל ירושלים.
בהוקי קרח ניצחה פרטיזן בלגרד את קבוצת ראשון דווילס בתוצאה 1-9 בסיבוב הבתים הראשון של הגביע הקונטיננטלי לשנת 2016, שאותו אירחה פרטיזן עצמה.
מרדכי זר-כבוד
מרדכי זר-כבוד (1901–1977) היה פרופסור חבר במחלקה לתנ"ך באוניברסיטת בר-אילן
ביוגרפיה
נולד לאברהם צבי עהרנקראנץ (או "אהרנקראנץ") בעיירה פרוביז'נה שבגליציה. קיבל חינוך מסורתי במקום, רבו העיקרי היה רב העיר אברהם יעקב הורוביץ. בשנת 1921 קיבל תעודת הוראה בעברית בלבוב. מאז היה פעיל בתנועות נוער ציוניות. למד בבית-המדרש למורים עברים בווינה מבין מוריו היו אביגדור אפטוביצר וצבי פרץ חיות. בשנים 1930–1935 למד בברלין מבין מוריו היו חנוך אלבק, נפתלי הרץ טור-סיני ויצחק משה אלבוגן. למד בעיקר שפות שמיות ותולדות המזרח הקדום. קיבל דוקטורט על עבודתו "לתולדות חכירת קרקעות בבבל החדשה על פי מקורות של כתבי יתדות בתקופת נבוכדרצר – נבונאיד".
במקביל ניהל בתי ספר עבריים בגרמניה ובצ'כוסלובקיה. תחת השלטון הנאצי ניהל בית ספר יהודי במינכן בשנים 1935–1937. בשנת תרצ"ז/1937 עלה לארץ ישראל ושימש כמורה בחיפה בבית המדרש למורים של ארתור בירם, בבית הספר הריאלי ובתיכון חוגים. לימד באוניברסיטת בר-אילן, שם קיבל ב-1969 דרגת פרופסור-חבר.
היה ממייסדי החברה לחקר המקרא בישראל. מעורכי מהדורת התנ"ך של י.ל. גורדון ומעורכי האנציקלופדיה מקראית. מהפרשנים של התנ"ך בסדרת דעת מקרא. לסדרה דעת מקרא כתב את הפירוש לספרים חגי, זכריה, מלאכי, קהלת, עזרא, נחמיה. נפטר בשנת 1977 כשהיה בעיצומה של העבודה על פירוש ספר משלי בסדרת דעת מקרא (הושלם על ידי יהודה קיל).
החברה לחקר המקרא הוציאה לכבודו ספר למלאות לו ששים וחמש שנה – "ספר זר-כבוד" ירושלים, תשכ"ח.
בתרצ"ח התחתן עם בתיה בת ר' צבי ביקל.
סקוט איסטווד
סקוט איסטווד (באנגלית: Scott Eastwood, נולד ב-21 במרץ 1986) הוא שחקן ודוגמן אמריקאי, בנו של השחקן והבמאי קלינט איסטווד. התפרסם בשלל תפקידיו בסרטים בהם "המנסרים מטקסס 3D", "אהבה למרחקים ארוכים", "יחידת המתאבדים", "מהיר ועצבני 8" ושומר טינה".
ביוגרפיה
נולד בשם סקוט קלינטון ריבס, במונטריי, קליפורניה. בנם של השחקן והבמאי זוכה האוסקר קלינט איסטווד והדיילת ג'קלין ריבס, שניהלו רומן בעת שאביו היה במערכת יחסים עם השחקנית הנשואה סונדרה לוק. יש לו אחות צעירה ממנו, קת'רין שנולדה שנתיים אחריו. יש לו עוד שישה אחים ואחיות למחצה ממערכות יחסים שונות של אביו; לורי (1954), קימבר (1964), המוזיקאי קייל איסטווד (1968), השחקנית אליסון איסטווד (1972), השחקנית פרנצ'סקה איסטווד (1993) ומורגן איסטווד (1996). איסטווד גדל בעיירה כרמל בקליפורניה ואז בגיל 10 עבר להתגורר בהוואי עם אימו, שם חי במשך ארבע שנים, עד שחזר להתגורר בקליפורניה וסיים את לימודיו התיכוניים שם. לאחר מכן ב-2008, קיבל תואר ראשון בתקשורת מאוניברסיטת לויולה מרימאונט בלוס אנג'לס.
קריירה
איסטווד נבחן בתחילת דרכו לסרטים תחת השם של אמו, על מנת להימנע מלהיקשר לשם אביו ולהצליח בכוחות עצמו. למרות זאת הוא ביצע תפקידים קטנים בסרטים "גיבורי הדגל" (2006), "גראן טורינו" (2008) ו-"אינוויקטוס" (2009) אשר בוימו על ידי אביו.
בשנת 2011 שיחק בסרט "תיכנס לשום מקום" בתפקיד ראשי ראשון לצד שרה פקסטון.
בשנת 2014 שיחק תפקיד משני בסרט המלחמה "זעם" לצדו של בראד פיט. בשנת 2015 כיכב בקליפ לשיר "Wildest Dreams" של הזמרת טיילור סוויפט. באותה שנה כיכב בסרט "אהבה למרחקים ארוכים" אשר היה עיבוד לספרו של ניקולס ספארקס.
בשנת 2016 שיחק בסרט "יחידת המתאבדים" המהווה חלק מהיקום הקולנועי של DC. בשנת 2017 שיחק בסרט האקשן שובר הקופות "מהיר ועצבני 8", וכיכב בסרט "אוברדרייב".
בשנת 2018 הופיע בתפקיד ראשי בסרט ההמשך ל"פסיפיק רים", "פסיפיק רים: המרד".
המטאטא
המטאטא היה תיאטרון עברי סאטירי אשר פעל בתקופת היישוב ובימי ראשית המדינה. בסך שנות קיומו העלה למעלה מ-70 תוכניות סאטיריות.
תיאטרון "המטאטא" נוסד באפריל 1928, כבמה לסאטירה פוליטית אקטואלית, הבוחנת באופן ביקורתי את המתרחש בארץ. מייסדו ומנהלו הראשון של התיאטרון היה יצחק משה דניאל, שהיה בעל ניסיון בניהול תיאטראות בבוקרשט ובסופיה. הגרעין הראשוני של השחקנים היו חברים שפרשו מתיאטרון הקומקום, וביניהם עמנואל הרוסי והלל ברגמן-אביחנן, לאחר מחלוקות עם מנהלו, אביגדור המאירי, על ענייני זכויות יוצרים ותכנים סאטיריים.
"המטאטא" המשיך את דרכו של הקומקום, אשר במהרה נסגר. הוא הגיב על כל מאורע פוליטי בחיי הארץ, הציג בכל מופע שורה של מערכונים סאטיריים בענייני עלייה, עבודה עברית, השפה העברית ותוצרת הארץ, ויצא כנגד הספסרות בקרקעות שפשתה בשנות השלושים. שם התיאטרון נגזר מתיאטרון אודסאי בשם "המטאטא האדום". המטאטא הוקם כקואופרטיב והכנסותיו חולקו שווה בשווה בין חברי הקואופרטיב.
את החומר להצגותיו של המטאטא כתבו סופרים ומשוררים בארץ ישראל כעמנואל הרוסי ואברהם שלונסקי (שהגדיר את המטאטא כ"מעט התה שנשאר מן הקומקום").
במרוצת הזמן אף העלה המטאטא אופרטה קלאסית שלמה של פרנץ להאר.
החל מתוכניתו "המנון לתוצרת הארץ" מ-1933, שנחשב המחזמר הראשון בארץ ישראל, החל "המטאטא" להציג בכל תוכנית שורת מערכונים המתרכזים בנושא אחד.
רוב השירים והפזמונים שהושרו בהצגות "המטאטא", פרי עטם של נתן אלתרמן ואחרים, הפכו לנפוצים ביישוב ואחדים מהם מושמעים אף כיום. ביניהם ניתן למצוא את "דודה הגידי לנו כן" למילים של עמנואל הרוסי ומנגינה של משה וילנסקי.
שחקניו הידועים של המטאטא היו יעקב טימן, יעקב אבא (אבאל'ה), בצלאל לונדון (אביו של ירון לונדון), שמואל רודנסקי (לימים שחקן הבימה), וכן זלמן לביוש ומשה חורגל (לימים שניהם שחקני התיאטרון הקאמרי). מעצב התפאורות היה הצייר עמנואל לופטגלס.
בימי מאורעות תרצ"ו - תרצ"ט ובהמשך בימי הספר הלבן ובתקופת המאבק, התרכז "המטאטא" בביקורת חריפה על שלטונות המנדט הבריטי ויחסם ליישוב. עם סיום המנדט הבריטי והקמת המדינה בא הקץ לנושא זה.
בשנות המדינה הראשונות, בתקופת האופוריה הראשונית מקיומה העצמאי של המדינה היהודית, לא נטה ציבור הצופים לביקורת סאטירית על המדינה ומוסדותיה, ותיאטרון "המטאטא" הלך ודעך עד שנסגר בשנת 1954. על בית התיאטרון ("בית העם") ברחוב בן יהודה בתל אביב הוקם לימים הבניין הידוע כ"בית אל על".
המנון
למטאטא נכתב המנון (עמנואל הרוסי / נחום נרדי):
אמריקן פאי
אמריקן פאי (באנגלית: American Pie) היא קומדיית נעורים משנת 1999 שזכתה לפופולריות בקרב קהל היעד שלה. הסרט מאופיין בהומור בתי שימוש ובריבוי התייחסויות מיניות. לאחר שזכה להצלחה בקופות, צולמו לסרט שלושה המשכים - אמריקן פאי 2, אמריקן פאי: החתונה ו-אמריקן פאי: האיחוד, וכן חמישה סרטי המשך לוידאו בלבד בשם מחנה התזמורת, המייל העירום, בית בטא ,ספר האהבה ואמריקן פאי מציגים:חוקי הבנות. כמו כן יצא סרט בעל עלילה דומה אך הומוסקסואלית בשם עוד סרט גאה.
תקציר העלילה
הסרט עוקב אחר חמישה חברי ילדות העומדים לסיים את התיכון וכורתים ברית לאבד את בתוליהם עד נשף הסיום. קווין מאיירס (תומאס איאן ניקולס) נחשב למנהיג החבורה, והוגה הברית, מנסה לשקם את יחסיו עם חברתו ויקי (טארה ריד) ומנסה לשכנע אותה לשכב איתו. ויקי, שמעוניינת לחכות, כועסת עליו שאיננו מספיק רגיש כלפיה, וקווין פונה לאחיו לעזרה. אחיו מספר לו על ספר המוסתר בספרייה, שהובא כמדריך מיני מאמסטרדם על ידי תלמיד ובמשך השנים תלמידים שנעזרו בו הוסיפו לו מניסיונם. קווין מוצא את הספר ומספק סצנה שדור שלם לא ישכח. כריס "אוז" אוסטרייכר (כריס קליין), שחקן בנבחרת הלקרוס של התיכון, מצטרף למקהלת הג'אז של בית הספר כהזדמנות להכיר בנות חנוניות ונואשות, ומתאהב בהת'ר (מינה סובארי). פול פינץ (אדי קיי תומאס), האינטלקטואל המתוחכם, משלם לג'סיקה (נטשה ליון), חברה של ויקי, כדי שתפיץ שמועות על יכולותיו המיניות, ומוניטין זה יעזור לו למצוא בת זוג לנשף הסיום. התוכנית עובדת, אך כאשר סטיב סטיפלר (שון ויליאם סקוט), ספורטאי ומגנט בנות, גס ובוטה המכנה אותו "הפסקת חרא" שומע על כך, הוא עושה הכל כדי לקלקל.
ג'ים לוינשטין (ג'ייסון ביגס) מנסה לשאת חן בעיני נדיה (שאנון אליזבת), תלמידה אורחת מהתוכנית לחילופי תלמידים מצ'כוסלובקיה (כך בסרט, למרות שהמדינה חולקה לצ'כיה וסלובקיה כבר ב-1993, שש שנים לפני המועד בו מתרחשת עלילת הסרט). הוא מזמין אותה לביתו כדי ללמוד, ומנצל את ההזדמנות בעת שהיא מחליפה בגדים כדי לצפות בה באמצעות מצלמת אינטרנט. נדיה מוצאת את אוסף הפורנוגרפיה של ג'ים ומתחילה לאונן, ולאחר מכן מסכימה לשכב איתו, אך הוא סובל משפיכה מוקדמת. למבוכתו, הוא מגלה כי כל האירוע נצפה על ידי כל תלמידי בית הספר דרך האינטרנט. לאחר מכן, ג'ים מתקשה למצוא בת זוג לנשף, ומגלה כי מישל (אליסון הניגן), נערה לא פופולרית המרבה לספר על מחנה התזמורת, היחידה שלא צפתה בו באינטרנט והוא מזמין אותה להיות בת זוגו.
הסרט מסתיים במסיבה בביתו של סטיפלר, בה מצליחים כולם לאבד את בתוליהם. קווין וויקי שוכבים ונפרדים כיוון שהם מתכננים ללמוד בקולג'ים מרוחקים (אוניברסיטת מישיגן, אוניברסיטת קורנל); "אוז" והת'ר מתחילים במערכת יחסים; פינץ' שוכב עם אמו הבלונדינית והנאה של סטיפלר; ג'ים שוכב עם מישל ומגלה כי למרות תדמיתה היא בעלת ניסיון מיני עשיר וחריג.
משה ריישר
משה ריישר (1840-1880 ת"ר-תר"ם) היה שד"ר רב, סופר וחוקר ארץ ישראל.
קורות חיים
ריישר ביקר במקומות שונים בארץ ישראל ואף נסע ללבנון ולסוריה. בתחילת שנות ה-20 לחייו החליט ריישר שהשתייך לכולל החסידים של ירושלים, על דעת עצמו, להיות שד"ר של הכולל. הגיע לגליציה בשנת תרכ"ה בערך ושם כתב את ספרו שערי ירושלים, על-פי זיכרונותיו מחייו בארץ. הספר נדפס לראשונה בוורשה בתרכ"ח (1868) ונדפס בעוד 12 מהדורות שונות.
כתיבתו
בכתביו הוא מתייחס לנושאים מגוונים כמו: איתור כלי בית המקדש, מנהגי תשעה באב בירושלים העתיקה, כמו כן תיאר את תהליך הבנייה של מגרש הרוסים.
בכתיבתו של ריישר משולבים בקיאות בתורה, ידיעת הארץ וחוויות אישיות. ספריו שנכתבו מתוך אהבה לארץ ישראל השפיעו על יהודי מזרח אירופה, עודדו אותם לתת תרומות ליהודי ארץ ישראל, אף לעלות לארץ וליישב אותה, והיו מבין הספרים בני התקופה שסייעו לצמיחת תנועת חיבת ציון.
כתיבתו של ריישר מאופיינת בהתלהבות והתרגשות אם כי בחוסר מהימנות מדעית. הוא מוסר יחדיו התרשמויות אישיות ממראה-עיניו, דברים ששמע מאחרים, שמועות, אמונות ודעות וכל אלו במעורב ובאותה רמת דיווח. כאדם שגדל וחי בעולם התורה הוא מקשר את הדברים לספרות היהודית ומתבל את דבריו בציטוטים ואזכורים של פסוקים ואמרות חז"ל. הדברים שכתב נתפסו בידי נמעניו (הוא פונה אל "אחינו בני ישראל הקדושים"), כדברי אמת וכדיווח חי מארץ הקודש, הדברים חידדו את ההצגה של הארץ כמקום הצומח מתוך דברי הנביאים ותיאורי התורה.
בספרו "שערי ירושלים" ובזיכרונותיו המובאים בספרו של אברהם יערי, שלוחי ארץ ישראל, מספר ריישר על אירועים ומאורעות בחיי יהודי ארץ ישראל וירושלים. מתיאוריו עולה תחושת הסכנה וחוסר הביטחון המתמיד שאפיינו את חיי היהודים תחת השלטון העות'מאני.
דיווחיו על מצב היהודים בירושלים
בזיכרונות ר' משה ריישר המובאים בספרו של יערי, הוא פונה אל "אחינו בני ישראל הקדושים" ומספר להם על גורל יהודי ירושלים משנות ה-20 של המאה ה-19 (תקופת מרד מוחמד עלי), עד 1847, השנה בה הגיע לעיר הקונסול הבריטי ג'יימס פין והחלה הנהגת משטר הקפיטולציות, שבעקבותיו נטלה בריטניה תחת חסותה "רבים מיהודי ארץ ישראל". ריישר מבקש לספר "מִזעִיר מהגלות" שעוברת על יהודי ירושלים, חברון, צפת וטבריה. לתיאור הוא מקדים שתי הערות חשובות:
בספרו שערי ירושלים הוא כותב:
ריישר עומד על שיטת מגורי היהודים בעיר ירושלים, שהייתה מבוססת כולה על שכירת דירות לתקופות ארוכות ותוך תשלום שכר הדירה מראש. הוא מספר על משפחה מוסלמית בשם "בשט", אשר נהגה להשכיר ליהודים דירות בשכר דירה מופקע. והם "מיוחסי הישמעאלים רשעים ושונאי ישראל מאוד". כאשר בקשו להביא סחורה כלשהי מהשוק וראו יהודי, אפילו "זקן, עשיר או תלמיד חכם" או אפילו רב מכובד היו מכים אותו עד שהביא את הסחורה על גבו לביתם "והיה כצחוק בעיניהם".
בשנת 1847, אחרי הנהגת משטר הקפיטולציות השתנה מצב היהודים. הקונסולים בירושלים הגבירו שליטה והטילו אימה על "הערביים הפראים והישמעאלים ועתה חירות גדולה ליהודים מכל דבר". ריישר מדווח על התגברות העלייה: "ולכן כל יום מגיעים לירושלים יהודים מכל העולם: ליטא, רוסיה, וואלין, פולין, הונגריה, גליציה וגם הספרדים. העולים בונים בתים, בתי כנסת ובתי מדרשות. מגיעות שיירות עם זהב, כסף וסחורות "באין פחד".
תיאור מקומות
ריישר היה בלבנון בשנת תרי"ח (1858) בעיר בעלבכ. הוא מוסר על מספר יהודים ספרדים המתגוררים במקום. כמו כן ביקר בדמשק בקברו של הרב חיים ויטאל. ריישר ציין כי בני המקום מאמינים שהקבר הוא מקום אחיזת הסטרא אחרא, מקום טומאה ומלא קליפות. "והמכשלה הזאת הייתה צער גדול לישראל, כל מי שעבר דרך שם הוכרח להשתמד (להמיר דתו). כי נכנסה בו רוח שטות וטומאה".
מנהגי תשעה באב בירושלים העתיקה
בספרו "שערי ירושלים" מספר ריישר על מנהגי תשעה באב בירושלים העתיקה כפי שהיו נהוגים בזמנו:
על מנהג נשיאת כפים
לגבי נשיאת כפיים בירושלים כותב ר' משה ריישר בספרו שערי ירושלים ״הכהנים ישאו ידיהם בכל יום יום...וביום השבת שתי פעמים שחרית מוסף וכן בר״ח ... רק בצפת וטבריה וחברון לא ישאו כהנים אשכנזים את ידיהם בכל יום רק בשבת בתפילת מוסף, וביו״ט בכל המוספים. והספרדים בכל מקומות מושבותיהם נושאין ידיהם בכל יום״.
ריישר נפטר ב-1880, בטארנוב גליציה, כיום בפולין.