cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
אגם אבה
סקירה - גאוגרפית וגאולוגית
לחופו הצפון-מערבי של האגם מתרומם הר געש כבוי הקרוי הר דאמה עלי (1,069 מ'), בעוד שלאורך חופו המערבי והדרום-מערבי, משתרעים משטחי מלח עצומים, שרוחבם כ-10 ק"מ. בנוסף לאוואש, שני נחלי אכזב עונתיים, אוֹלֶלְדִיר ואַבּוּנָה מֶרֶקֶס, נשפכים אל האגם ממערב לו ומדרום לו, לאחר שהם חוצים את משטחי המלח. על אף ששטחם הנוכחי של מימיו הפתוחים האגם הוא 332.6 קמ"ר, בצורות אחרונות וניצול יתר של מימי האוואש לצורך השקיה, הביאו לירידת מפלס האגם בשיעור 5 מ'.
אגם אבה קנה את פרסומו בשל ארובות הגיר הטבעיות שנוצרו בשטחו, המיתמרות אף לגובה של 50 מ', ומתוכן נפלט קיטור. האגם עצמו ידוע גם בשל אוכלוסיות השקיטנים החיות בו.
חופו של האגם מאוכלס על ידי נוודים בני אפאר.
בלנה שחורה
בָּלֵנָה שְׁחורָה או אובלנה צפון-אטלנטית (שם מדעי: Eubalaena glacialis) הוא לווייתן מזיפות, אחד מארבעה מינים במשפחת הבלניים. מאחר שנותרו רק כ-400 פרטים בני מינו, הוא עומד בפני סכנת הכחדה.
מבנה
אורכה של האובלנה הצפון-אטלנטית נע בין 13 ל-16 מטרים, ומשקלה - כ-100 טונות. על-פי רוב הנקבות גדולות מהזכרים. כיתר הבלניים, אין לה סנפיר גב. צבעה שחור אחיד, למעט צלקות ופרזיטים לבנים כדוגמת "כיני לווייתן" (סרטנים טפילים זעירים ממשפחת ה-Cyamidea). שכבת השומן העבה במיוחד אחראית לכ-40 אחוז ממשקל הגוף; מאחר שצפיפות השומן קטנה יחסית, הלווייתן צף אחרי מותו, בשונה מרוב מיני הלווייתנאים.
כיתר לווייתני המזיפות, לאובלנה הצפון-אטלנטית שני פתחי נשימה. פתחים אלו רחוקים זה מזה באופן יחסי, מה שמשווה לסילון הננשף צורה של V. פיהם מעוקם באופן מובחן, וזאת כדי לאפשר את קיומן של מזיפות ארוכות במיוחד.
תפוצה
בעבר חיו האובלנות הצפוניות בכל חצי הכדור הצפוני. כיום, הן מצויות בעיקר בצפון האוקיינוס האטלנטי ובצפון האוקיינוס השקט. בתחילת החורף הן נעות מהאזורים הסמוכים לקוטב לקווי רוחב נמוכים יותר, ושם הן שוהות בסמיכות יחסית ליבשה.
האוכלוסיות החיות באוקיינוס השקט והאטלנטי נפרדות זו מזו, והן מובחנות גנטית. האובלנות הצפון-אטלנטית חיות בין קווי הרוחב 30 ו-75 צפון. הן משביעות את תאבונן סמוך למפרץ מיין, ובחורף הן ממליטות את גוריהן סמוך לג'ורג'יה ופלורידה.
התנהגות וטורפים
כיתר הבלניים, שחייתה של האובלנה הצפון-אטלנטית איטית מאוד: בין 3 ל-8 קילומטרים בשעה. היא ניזונה בעיקר משטרגליים ומחסרי חוליות קטנים אחרים כגון קריל, זחלי זיפרגליים וחלזונות ים. היא עושה זאת על ידי שחייה בפה פתוח דרך ריכוזי טרף בסמוך או מתחת לפני המים.
על-פי רוב לא ניתן למצוא את האובלנות בקבוצות גדולות. לעיתים קרובות ינועו בגפן או בזוגות, ולעיתים רחוקות יותר - בקבוצות של עד 12 פרטים. הרכב הקבוצות משתנה: לעיתים יהיו אלה אם והגור שלה, לעיתים כולם זכרים, ולעיתים קבוצה מעורבת. הקבוצות הגדולות לרוב מפוזרות במרחב, ומשתמשות בקולות מיוחדים על-מנת לתקשר.
תקופת ההזדווגות - בין החודשים דצמבר ומרץ, בדיוק בתקופה בה מרבית הגורים נולדים. זאת, לאחר תקופה קצרה של נגיעות הדדיות בין הזוויגים וגלגולים במים. נראה כי מרבית הבלניים הם פוליגמיים, ואינם יוצרים קשר קבוע עם בת זוג. עד כה לא נצפתה אלימות או הפגנת כוח כלשהי בין זכרים מתחרים. הנקבה ממליטה גור אחד מדי שלוש עד ארבע שנים. הזכרים מגיעים לבגרות מינית בגיל 5 עד 10 שנים.
תוחלת חייה של האובלנה הצפון-אטלנטית אינה ידועה לאשורה, פרט לתצפיות ספורדיות. עם זאת, תוחלת חייו של הבלנה הגרינלנדית המקורב אליה עשוי להגיע ליותר מ-200 שנה, ולכן ייתכן כי לאובלנה תוחלת חיים דומה. הטורפים היחידים של האובלנה הם האדם, שבעבר צד אותה בהמונים, הקטלן וכרישים גדולים, וגם זאת - רק כאשר האובלנות עדיין קטנות.
נין
נין של יצור חי הוא בן או בת של נכדו או נכדתו של אותו יצור.
בתרבויות רבות, אדם מתייחס לא רק כבן להוריו אלא כנכד ונין לזקניו, משמש בעיקר לגבי ייחוס האבות של האדם. למשל, חלק מהדמויות המוצגות בתנ"ך, מוצגות באופן המזכיר את שם אביהן ושם סבן ושם אבי סבן, לדוגמה ב מוזכר ייחוסו של מרדכי:.
מקור המילה מן התנ"ך, בשבועת אברהם לאבימלך מלך פלשתים . במפרשים אין התייחסות מפורשת לזהות הנין, היחידי שייתכן ומזהה אותו כבן הנכד הוא במדרש לקח טוב שבו נכתב "הם ג' דורות. עד כאן רחמי האב, על הבן, בנו ובן בנו", בו ניתן להבין כי נין הוא בנו של הנכד.
אך הרד"ק בביאורו ומרבית פרשני המקרא מסבירים כי נין הוא בן: "לי ולניני ולנכדי, שהם שלשה דורות, נין הוא הבן, נכד הוא בן הבן" ולראיה הוא מביא את הפסוק  ושם מרבית המפרשים ורש"י בכללם מסבירים כי נין הוא הבן ולא בן הנכד.
נקרא בתנ"ך גם ריבע, ב . שלישים אלו הנכדים וריבעים הנינים. על אותו משקל קבע ועד הלשון העברית כי נכדו של הנכד הוא חימש.
בשפה העברית
בשנת ה'תש"ג פרסם ועד הלשון העברית רשימת מונחי קרבת משפחה ובה קבע כי בן הנכד הוא שילש, ובו אף צוינה הערה כי נין הוא "זרע האב בכל הדורות".
בשנת התשע"ה - 2014, אישרה האקדמיה ללשון העברית את השימוש במילה נין במשמעות בן הנכד, וכן נקבע כי בן הנין הוא חִמֵּשׁ.
שיקאטור
שיקאטור (בהונגרית: Sikátor) הוא כפר קטן במחוז גיור-מושון-שופרון, שבצפון-מערב הונגריה. כמו כפרים רבים באירופה גם בשיקאטור מספר התושבים נמצא בירידה. כך, בשנת 1990 חיו בכפר 346 תושבים, ובשנת 2019 רק 316 תושבים.
יהודי שיקאטור
בשיקאטור חיו יהודים בתקופות זמן שונות. תושבים יהודיים מהכפר נרצחו בשואה ומונצחים באנדרטה באוזד
אהרון פרנק
אהרון פרנק (1910–1979) היה יושב ראש וחבר דירקטוריונים ציבוריים שונים, בין היתר שימש כנשיא התאחדות האיכרים והחקלאים בישראל, ממקימי ומנהלי מפעל השימורים פרי-זה, פעיל ההגנה ופעיל העפלה. כיהן לפני קום המדינה כמוכתר המושבה חדרה.
ביוגרפיה
פרנק היה בנם החמישי מתשעה של חינק'ה ותנחום פרנק. הוא המשיך במסורת הפעילות הציבורית של אביו וסבו.
אהרון, שמשפחתו ניהלה אורח חיים דתי, למד בסמינר "מזרחי" בירושלים והתגורר בבית דודו הרב צבי פסח פרנק ובתום לימודיו שב, כמתוכנן, למשק הוריו בחדרה. כעבור כשנתיים יצא לעבודות חוץ ובמשך מספר שנים עבד בפרדסי חדרה. אל המשק המשפחתי שב בשנת 1939 בהתלהבות ובהחלטה נחושה לקדם שינויים בתחום החקלאות. הוא קיבל מאביו חלקת קרקע וגידל בה גידולים חדשים שלא היו מוכרים במושב קודם לכן וזכה ליבולים טובים. בצפון חדרה הקים עם שותפים בריכות מלאכותיות לגידול דגים. עם השלטונות הבריטיים חתם על חוזה לאספקת ירקות לצבאות בנות הברית שחנו בארץ ישראל. משעזב הצבא הבריטי את המקום וביטל את החוזה, נותרו עודפי ירקות רבים על שטחי קרקע גדולים. בעצה אחת עם אחיו, שלמה פרנק, ועם שני שותפים נוספים הקימו בשנת 1947 מפעל קטן לשימורי ירקות ורכשו ציוד מתאים. המפעל, שנקרא "פרי–זה", התפתח וגדל להיות מפעל מוביל בתחומו בארץ לשימורי ירקות ופירות, מיצים ותרכיזי פרי הדר ועגבניות. בתקופה בה המדיניות הייתה ליצור עצמאות ביטחונית וכלכלית והקריאה הייתה בצד "ייצור כחול לבן" גם "נייצא ונחיה", יועדו עיקר מוצרי המפעל ליצוא לארצות אירופה וארצות הברית. באותה תקופה זכה מפעל "פרי –זה" בתואר יצואן מצטיין של מדינת ישראל, והעסיק בשיאו כ־600 עובדים.
בד בבד עם עבודתו במשק המעורב, הקדיש אהרון פרנק מזמנו וממרצו לפעילות ביטחונית ולפעילות ציבורית מקומית. במשך שנים, עד לקום המדינה, כיהן כמוכתר המושבה חדרה. היה מפקד ב"הגנה" ונמנה עם האנשים שקישרו ופישרו בין פעילי ה"הגנה" לפעילי המחתרות. הוא ניצל את השפעתו כמוכתר על השלטונות הבריטים. על קציני הצבא הבריטי הוטלה חובת דיווח למוכתר לקראת כל פעולה שעמדו לבצע. הודות לקשריו הידידותיים עם הקצינים, הצליח להטות מסלולו של המשמר בחופי הים בחדרה, ולדאוג שלא יפנה לכיוון ממנו מתוכננות היו להגיע ספינות המעפילים. כך פעל גם במקרים של חיפושים אחר פעילי המחתרות ובפעולות נוספות שבוצעו על ידי פעילי ה"הגנה" והמחתרות.
במהלך חייו מילא אהרון תפקידים ציבוריים רבים נוספים. שימש חבר המועצה הכפרית שטיפלה בכל ענייני החקלאות בחדרה. היה יו"ר אגודת "החקלאי" בחדרה, יו"ר "עמיר" - חברה לאספקה חקלאית של התאחדות האיכרים ונבחר לתפקיד נשיא "התאחדות האיכרים". כיו"ר חברת "מייסדי חדרה" דאג שהקרקעות הציבוריות שהועברו לעיריית חדרה, תשארנה לרשות הציבור ולא תימכרנה. בשנות ה-50 היה חבר המועצה המקומית חדרה וחבר הנהלת העירייה מטעם רשימת החקלאים והציונים הכלליים. היה נשיא "רוטרי" בחדרה, חבר "אגודת שוחרי בית החולים הלל-יפה", חבר ב"לשכת התיאום של הארגונים הכלכליים" וחבר בדירקטוריון "בנק לאומי לישראל".
בשנת 1939, ערב פרוץ מלחמת העולם השנייה, נשא אהרון לאישה את שרה, ילידת 1914 ובתם של מלכה וזליג ברוורמן. שרה, בוגרת בית-ספר תיכון "תרבות" בפולין, גדלה במשפחה ציונית ועלתה לארץ ב-1934. כעבור שנתיים הגיעה לחדרה והצטרפה כפקידה במשרד לאריזת פרי הדר שם הכירה את אהרון בהיותו מפקח על האריזה. באותן שנים הייתה שרה חברה בארגון ה"הגנה" ושימשה כמדריכה לעזרה ראשונה. בכל החלטותיו ומעשיו של אהרון, הן העסקיים והן הציבוריים, נשען גם על עצתה של שרה אשתו, שנודעה באצילות נפשה ובחוכמתה. לא ניתן לתאר את גדולת מעשיו של אהרון ללא דעתה המכוונת של שרה.
אהרון נפטר בשנת 1979 ורעייתו שרה הלכה לעולמה בשנת 2001.
לשרה ואהרון נולדו שלושה בנים: נתן (1941), נפטר בגיל 15. אהוד (1944), נשוי לעירא אב לענת, רועי, זהר וערן וסב לירדן, גיא, מור, שני וגל. נעם (1957), נשוי לענת ואב לעומר, אורי ושחר.
משפחת פרנק - רקע
אבי השושלת בארץ ישראל, הרב יהודה לייב פרנק, מחולל המהפכה החלוצית, שימש כמזכיר אגודת קובנא-סולבק וארגן את אנשי העלייה הראשונה בעירו קובנא וכן קבוצות מווילנה ומריגה, שרכשו חלקות אדמה בארץ הקודש ועלו להתנחל בחדרה. בחודש אלול תרנ"א (1891) שלח ארצה, כחלוץ לפני המשפחה, שלוש מצאצאיו: שני בניו, צבי ותנחום ובתו הצעירה, ציפורה. אבי המשפחה, הרב יהודה לייב, חיסל את עסקיו ומכר את ביתו בקובנא ולאחר חג הפסח תרנ"ג (1893) שם פעמיו לארץ הקודש ועמו רעייתו הרבנית מלכא, בנם הרב זאב פרנק ושתי בנותיהם, פסיה ויענטה, והצטרף לחבריו בחאן החדרתי. את בנו, הרב זאב פרנק, שלח ללמוד בירושלים.
שמו של הרב צבי פסח פרנק יצא לתהילה בציבור הירושלמי כבקי בתורה, וברבות הימים הוכתר כרבה הראשי של ירושלים, אב בית-דין ופוסק מקובל בכל החוגים.
אחיו הצעיר ממנו, תנחום פרנק, תקע יתד בחדרה ונודע כעניו ואיש עמל שראה בעבודת האדמה עבודת קודש. ברוח זו חינך את בניו ואלו עשו חיל בעבודתם הודות לחריצותם ולכישוריהם.
הקדחת הקטלנית בחדרה הפילה חללים רבים והמוות השתולל בכל הבתים, אולם רוחם של המתיישבים לא נפלה והם המשיכו לראות בעבודת האדמה את עתידם ואת מקור פרנסתם.
בעת הפרעות מצד הערבים, שניסו להשתלט על אדמות יהודי חדרה, התערב אבשלום פיינברג בסכסוך והכריז "על אדמות פרנק הערבים לא יעלו" והצליח להבריח את הפולשים.
באייר תרפ"ח (1928) נבחר תנחום פרנק למועצה המקומית של חדרה ברשימה א' של האיכרים, שזכו ברוב של שבעה צירים.
טי-בון ווקר
אהרון תיבו "טי-בון" ווקר (באנגלית: Aaron Thibeaux "T-Bone" Walker; 28 במאי 1910 - 16 במרץ 1975) היה מוזיקאי אמריקאי, מחלוצי הבלוז. ניגן במגוון כלי נגינה בהם גיטרה חשמלית, בנג'ו, מנדולינה, כינור ופסנתר. חיבר עשרות שירים, שהידוע בהם הוא "Stormy Monday". המגזין רולינג סטון דירג אותו במקום 67 ברשימת מאה הגיטריסטים הגדולים ביותר בכל הזמנים.
תולדות חייו
ווקר נולד בטקסס להורים ממוצא מעורב אפרו-אמריקני וצ'ירוקי, שהיו שניהם מוזיקאים. גם אביו החורג היה מוזיקאי והוא שלימד אותו לנגן במגוון כלי נגינה. ווקר גדל בקהילת אוק קליף (Oak Cliff) שליד דאלאס ובגל 10 כבר לא הלך יותר לבית הספר. ידיד המשפחה, המוזיקאי בליינד למון ג'פרסון, לקח את ווקר הצעיר תחת חסותו ובהיותו בן 15 הופיע ווקר כנגן מקצועי. בין היתר זכה לנגן, כפרס בתחרות כישרונות, עם להקתו של קאב קאלוויי במסע הופעות שלה ביוסטון.
הקלטתו הראשונה נערכה בחברת קולומביה רקורדס ב-1929 תחת השם אוק קליף טי-בון (Oak Cliff T-Bone). הכינוי טי-בון הוא שיבוש שמו האמצעי (תיבו). ב-1933 הופיע באוקלהומה עם חלוץ הגיטרה החשמלית צ'ארלי כריסטיאן. טי-בון עבר ללוס אנג'לס והופיע שם במועדונים הן כמוביל הרכב קטן והן כנגן בתזמורות ביג בנד. בשנת 1935 נשא לאשה את ויידה לי ולשניים נולדו שלושה ילדים.
בשנת 1942 הקליט את האלבום Mean Old World Blues בחברת קפיטול רקורדס. הצליל והסגנון בתקליט, שהתפתחו בעת בה היה ווקר נגן בתזמורות ביג בנד, זכו לכינויים Jump Blues ו"בלוז החוף המזרחי" והתאפיינו בקצב מהיר ונגינה וירטואוזית מהירה שהקדימו את הרית'ם אנד בלוז. בהקלטה זו המציא ווקר את סולו הגיטרה כפי שהוא מוכר מאז ברוק. ב-1947 הקליט את שירו הידוע ביותר, Stormy Monday. שירים מצליחים נוספים היו Bobby Sox Blues מ-1946 ו-West Side Baby מ-1948.
בראשית שנת 1974 סבל ווקר משבץ מוחי ובמרץ 1975 נפטר כתוצאה מדלקת ריאות שהייתה סיבוך של אותו אירוע מוחי.
השפעתו
בי בי קינג ציין את ווקר כמשפיע מרכזי על נגינתו וציין שכששמע אותו לראשונה חשב "שישו שב והוא מנגן בגיטרה". כן ציינו אותו כמקור השפעה נגנים כג'ימי הנדריקס, צ'אק ברי, באדי גאי, אריק קלפטון, סקוטי מור (הגיטריסט המוביל של אלביס פרסלי) ואחרים.
הוקרה
ב-1980 נבחר כמבצע להיכל התהילה של הבלוז וב-1987 נבחר להיכל התהילה של הרוק אנד רול.
שחר אדום (2012)
עלילה
תושבי עיר אמריקאית מתעוררים למחזה סוריאליסטי שבו צנחנים מארץ זרה ממלאים את השמים. הם מגלים כי באופן מפתיע, קוריאה הצפונית פלשה לארצות הברית והעיר שבה הם גרים היא היעד המרכזי לפלישה. התושבים מוצאים את עצמם אסירים תחת כובשים זרים. קבוצה של פטריוטים צעירים בורחת ליערות במטרה להילחם בחזרה. הם מתארגנים לקבוצת גריל וקוראים לעצמם ה"וולברין" לפי שמו של סמל קבוצת בית הספר שלהם. כעת הם יוצאים להילחם בפולשים ולהשיג מחדש את החופש שלהם.
רבי יצחק מגדלאה
הוא פרש את דברי ה "שלושה מטבעות זה על גב זה": "והוא שעשויין כמגדלין". לדעת מהר"ץ חיות, מימרא זו היא מקור כינויו "מגדלאה". עם זאת, לדעת אהרן היימאן פירוש זה אינו ודאי. במסכת נידה מובאת גרסה על פיה הוא היה רבו של רבי שבתאי, וגרסה נגדית על פיה הוא היה דווקא תלמידו. במקום אחר באותה מסכת מובאת מימרא נוספת בשמו. רבי שמלאי גם הוא מוסר דברים בשמו.
במסכת יומא פירש את המושג "לולבי גפנים": "כל שלבלבו מראש השנה ועד יום הכיפורים". בבראשית רבה מובא שאמר שיש הנאה גם בזבובים יתושים ופרעושים. כן מובא שם פירוש שלו על הפסוק: "ולקדקד נזיר אחיו": "אתה הוא בחיר אחיך". דרשות בשמו מובאות גם בבמדבר רבה, במדרש משלי, בשיר השירים רבה ובפסיקתא רבתי.
הצ'יפמאנקס (סדרת טלוויזיה, 1983)
אלווין והצ'יפמאנקס (מסוגנן כ"הצ'יפמאנקס"; באנגלית: Alvin and the Chipmunks) היא סדרת טלוויזיה מונפשת אמריקאית בהשתתפות הצ'יפמאנקס, אשר הופקה על ידי Bagdasarian Productions בשיתוף עם Ruby-Spears Enterprises החל משנת 1983 עד 1987, Murakami-Wolf-Swenson בשנת 1988 ו-DIC Enterprises משנת 1988 עד 1990.
חלק גדול מההנפשה מעבר לים נעשה על ידי Hanho Heung-Up לעונות 2–5. פרקי Murakami-Wolf-Swenson היו מונפשים על ידי A-1 Productions. העונה האחרונה הונפשה על ידי Sei Young Animation.
הסדרה שודרה החל מ-17 בספטמבר 1983 עד 1 בדצמבר 1990 ב-NBC והיא ההמשך לסדרה המקורית ששודרה בשנים 1961 עד 1962, המופע של אלווין. התוכנית הציגה את הצ'יפטס, שלוש צ'יפמאנקס נשיות עם המטפלת שלהן, מיס ביאטריס מילר (שהצטרפה לצוות השחקנים ב-1986). בשנת 1988, התוכנית העבירה את חברות ההפקה לחברת DIC Enterprises, הפרקים הראשונים של עונה 6 הופקו על ידי Murakami-Wolf-Swenson, ושמה של הסדרה שונה ל-הצ'יפמאנקס.
בשנת 1987, במהלך העונה החמישית של התוכנית, סרט ההנפשה הראשון של הצ'יפמאנקס, הרפתקאות הצ'יפמאנקס בכדור פורח, יצא לאקרנים בבתי הקולנוע על ידי חברת סמואל גולדווין. הסרט בוים על ידי ג'ניס קרמן והציג את הצ'יפמאנקס והצ'יפטים בתחרות שמטיילת ברחבי העולם.
בעונה השמינית והאחרונה של התכנית, שם התכנית שונה ל-הצ'יפמאנקס הולכים לקולנוע. כל פרק היה פרודיה של סרט הוליוודי כמו בחזרה לעתיד או קינג קונג. כמו כן, שוחררו כמה ספיישלים בטלוויזיה בהשתתפות הדמויות. ב-1990 הופק הסרט המיוחד Rockin' Through the Decades. באותה שנה, הצ'יפמאנקס התחברו גם לדמויות מצוירות ידועות אחרות (כגון באגס באני, דאפי דאק, מיכלאנג'לו וגארפילד) עבור הספיישל למניעת שימוש בסמים, כוכבי האנימציה נחלצים לעזרה.
בישראל, הסדרה שודרה בסוף שנות השמונים בערוץ המזרח התיכון בדיבוב המקורי בשם חבורת הסנאים וגם בערוץ 2. ובשנת 1992 הסדרה שודרה בדיבוב עברי בערוץ הילדים.
מדבבים בעברית
את גרסת הדיבוב העברי ביים והפיק ניקו בר
בספיישל "שש על הבמה" משנת 1992, המדבבות הישראליות של הצ'יפמאנקס: עירית ענבי, יסמין גמליאל ועדי בנטוב ביצעו את השיר הפתיחה בביצוע חי על הבמה.
הרצת רשת מקורית
הסדרה שודרה לראשונה ב-17 בספטמבר 1983 ב-NBC, במקור תחת השם אלווין והצ'יפמאנקס, והונפשה על ידי Ruby-Spears Enterprises. החל מהעונה השישית שונה שם הסדרה שונה ל-הצ'יפמאנקס, וההפקה עברה ל- Murakami-Wolf-Swenson (ל-11 פרקים של העונה ה-6) ול- DIC Enterprises (ל-13 פרקים של העונה ה-6, ולעונה השביעית והשמינית) למשך שאר הסדרה. לעונתה האחרונה בשנת 1990, שמה של הסדרה שונה שוב, הפעם, הצ'יפמאנקס הולכים לקולנוע, מכיוון שכל הפרקים בעונה זו היו פארודיות של סרטים הוליוודיים פופולריים.
חבילת סינדיקציה
הסדרה נכנסה לסינדיקציה בסתיו 1988 תחת השם המקורי אלווין והצ'יפמאנקס, שהופץ על ידי Lorimar-Telepictures (ולאחר מכן Warner Bros. הטלוויזיה לאחר רכישת לורימאר על ידי וורנר קומיוניקיישנס, האחים וורנר ירכשו מאוחר יותר את הספרייה של רובי-ספירס לפני 1991 ב-1996 כחלק מרכישת טרנר, שם ישבה הספרייה בעבר). החבילה הכילה את כל 52 הפרקים שהופקו על ידי רובי-ספירס (#901–952), כמו גם את מבצעי הוולנטיין והריוניון. כדי לעגל את החבילה לחבילת הסינדיקציה המקובלת באורך 65 פרקים (5 ימים בשבוע למשך 13 שבועות, המאפשרים בדיוק ארבעה מחזורים בשנה), הופקו 11 פרקים נוספים במיוחד עבור החבילה על ידי Murakami-Wolf-Swenson. לפי סדר הסינדיקציה, פרקים אלה עקבו אחר 54 התוכניות של רובי-ספירס; במחזור הסתיו 1988 (12 בספטמבר - 9 בדצמבר), הם שודרו החל מ-25 בנובמבר עד 9 בדצמבר. פרקים נדחסו בזמן (בדומה להאצת PAL ) ו/או נחתכו במאמץ לפנות מקום לפרסומות נוספות. Telepictures החלה להפיץ את הסדרה ביוני 1985 כאשר הזכויות נרכשו תמורת שיא של 385,000 דולר לחצי שעה. חבילת הסינדיקציה לא כללה את הפרקים ששודרו ב-NBC מעונה שש ואילך, כלומר שלושים ותשעה הפרקים האחרונים של הסדרה לא הוצגו בשידורים חוזרים מחוץ לרשת.
חבילת ההפצה בת 65 פרקים הועברה מאוחר יותר על ידי ניקלודיאון, לאחר מכן Cartoon Network, ולבסוף Boomerang בארצות הברית. בקנדה שודרה ההרצה המקורית של הסדרה ברשת הטלוויזיה העולמית, בעוד שהחבילה הועברה מאוחר יותר בערוץ טלטון רטרו עד לפירוק ערוץ זה ב-1 בספטמבר 2015. לאחר פירוק טלטון רטרו, התכנית לא נראתה בצפון אמריקה מאז, אך בארצות הברית, התכנית לא נראתה בטלוויזיה האמריקאית מאז שידורה האחרון של הסדרה Cartoon Network ב-31 במאי 2002.
חבילת הסינדיקציה הועברה גם לחו"ל באמצע שנות ה-90 כששודרה ב- Cartoon Network, לימים ניקלודיאון, ולבסוף במילקשייק של ערוץ 5 ! בלוק בבריטניה. באוסטרליה, התוכנית המקורית של רובי-ספירס שודרה ברשת עשר, בעוד שהפרקים המאוחרים של Murakami-Wolf-Swenson ו-DiC שודרו ב-ABC . חבילת הסינדיקציה שם נאספה על ניקלודיאון לפרק זמן קצר. בברזיל, TV Globo שידרה את חבילת הסינדיקציה עם מדובבים ברזילאים. במהלך אותה תקופה, HIT Entertainment הפיצה את הסדרה מחוץ לצפון אמריקה.
השמורה הביוספרית טוואקאן-קואיקטלאן
השמורה הביוספרית טוואקאן-קואיקטלאן (בספרדית: Reserva de la biosfera Tehuacán-Cuicatlán) היא אזור טבע מוגן הממוקם בדרום-מזרח מקסיקו. שמה נובע משני המקומות העיקריים שבה: טוואקאן וקואיקטלאן, באחרון נמצאים המשרדים המנהליים שלה. השמורה משתרעת על פני 4,901.86 קילומטרים רבועים המחולקים בין 21 מועצות אזוריות במדינות מקסיקו, ואחאקה ופואבלה.
ב-2 ביולי 2018 האתר הוכרז אתר מורשת עולמית של אונסק"ו.
מיקום
האזור ממוקם בהרי סיירה מדר דל סור (Sierra Madre del Sur). הוא מאופיין בשטח הטרשי שלו, שבו רכסי הרים שאינם עולים על שלושת אלפים מטרים מעל פני הים מסביב לעמקים הרחבים של טוואקאן וספוטיטלאן (Zapotitlán) והעמק העמוק של קואיקטלאן. כמעט כל השמורה היא חלק מהאגן העליון של הנהר, אחד מהנהרות הגדולים של מקסיקו, אף על פי שבאזור זה המשקעים אינם מספיקים ליצירת נחלים גדולים. הפפאלואפן מקבל מים של נחלים רבים שמקורם בהרי סיירה דה טוואקאן (Sierra de Tehuacán) והרי, כולל טוואקאן, והנהרות, קלפה (Calapa) וספוטיטלאן (Zapotitlán).
השמורה הביוספרית תחומה ממערב על ידי סיירה מיקסטקה וממזרח על ידי שלושה רכסי הרים: סיירה סונגוליקה (Sierra Zongolica) בצפון, מסאטק סיירה (Mazatec Sierra) במרכז וסיירה דה חוארס (Sierra de Juarez) בדרום. רכס ההרים הבולט ביותר הוא סיירה סונגוליקה. רכס הסיירה מסאטק, מתאפיין בטופוגרפיה הקרסטית, חתוכה בקניונים עמוקים.
האקלים של האזור חמים יבש למחצה טרופי למחצה באזור העמק העמוק של קואיקטלאן עם גשמים מתונים בקיץ. בחלקים הגבוהים של ההרים מקובל לראות שבראש ההרים נוצר ערפל סמיך שרק לעיתים רחוקות מתעבה לטפטוף מתון.
מאפיינים אקולוגיים
יש בעמק טוואקאן-קואיקטלאן מגוון ביולוגי יוצא דופן לגבי אזור צחיח או צחיח למחצה באמריקה הצפונית. מתוך 36 חבורות צמחייה, 15 ייחודיות לעמק. 70% של כל המשפחות של צמחים בעלי פרחים בעולם מיוצגים בשמורה על ידי מין אחד לפחות, מעל ל-3,000 מינים של צמחים וסקולריים, שכ-10% מהם אנדמיים. בולטת במיוחד משפחת הצבריים המצויה בסיכון בעולם, עם 28 סוגים ו-86 מינים, מתוכם 21 אנדמיים. במקומות מסוימים של צפיפות יוצאת דופן של 180 קקטוס עמודיים לדונם. באתר יש גם מגוון של צמחים אחרים כדוגמת מיני האגבה, היוקה, הברומליים, ה והאלוניים. האתר הוא גם משכן למגוון ביולוגי גדול, יחסית לאזורים צחיחים, של בעלי חיים, בייחוד למינים של דו-חיים, זוחלים ועופות. בין השאר האזור מהווה 10% משטח התפוצה של 4 מינים של דו-חיים, ומדורג כאחד מבין שני אזורים מוגנים בעולם לשימור 7 מינים של דו-חיים ו-3 של עופות. למגוון הביולוגי של האזור יש היסטוריה ארוכה של סיוע להתפתחות האנושית, והמקומים משתמשים בכשליש מהמגוון הכולל של הצמחים, כ-1,000 מינים.
בקרב בעלי החוליות יש בשמורה הביוספרית 18 מיני דגים ו-27 מיני דו-חיים, שהוא מגוון גבוה בהשוואה למדבריות אמריקה הצפונית ואוסטרליה. יש בה גם 85 מיני זוחלים, מתוכם 20 אנדמיים ו-338 מיני עופות, מתוכם 16 אנדמיים.
בשל מגוון המינים האנדמיים שלו, המינים הנמצאים בסכנת הכחדה ומינים הצמחים הנדירים שלו, האתר מוגדר על ידי ארגון IUCN כנקודה חמה של המגוון הביולוגי העולמי.
.ms
היא הסיומת הלאומית (ccTLDs - Country Code Top Level Domains) של שמות המתחם (domain name) של אתרי אינטרנט הרשומים במונטסראט (טריטוריה בריטית). הסיומת, שנפתחה בשנת 1997, היא סיומת פעילה ונפוצה ביותר בעיקר בקרב תושבי מונטסראט.
תתי-סיומות
סיומת האינטרנט מחולקת לתתי-הסיומות הבאות:
Epic Meal Time
התוכנית מונחית על ידי מורנשטיין וחברים נוספים (אלכס פרולט, טיילר למקו, דייוויד היוף, ג'וש אלקין, אמיר אטארי). ב-2011 זכתה Epic Meal Time בפרס שורטי בקטגוריית האוכל. רוב פרקי התוכנית מצולמים בקוויבק, קנדה, אך מספר פרקים צולמו בקליפורניה על מנת לארח ידוענים אמריקאים בתוכנית.
רוברט פאולר (צייר)
רוברט פאולר (באנגלית: Robert Fowler; 1853 – 1926) היה אמן סקוטי שצייר סצנות ונופים מיתולוגיים.
ביוגרפיה
פאולר נולד ב-1850 בסלרדייק, פייף, וחונך בעיקר על ידי דודו ודודתו בזמן שהוריו היו מחוץ לבית לרגל עסקים. הוא גילה כישרון מוקדם מאוד לאמנות, והחל תחילה בציורי עיפרון ולאחר מכן עבר לציור ולדוגמנות בחימר. משפחתו עברה לליברפול ופאולר למד בבית הספר בליברפול. בגיל 16 הוא מצא עבודה במשרד מסחרי שבו הכישרון שלו לאמנות הוכר על ידי מעסיקו, שעודד את הוריו של פאולר לשלוח אותו לבית ספר לאמנות.
פאולר נסע ללונדון כדי ללמוד בבית הספר לאמנות ובבית הספר דרום קנזינגטון. הוא גם השקיע זמן רב בציורים של המוצגים במוזיאון הבריטי, ומצא השראה בגלריות לאמנות המקומיות. עם זאת, לימודי האמנות שלו הצטמצמו בגלל בעיות בריאותיות שחייבו תקופה ארוכה של "הבראה" ביורקשייר ובוויילס.
פאולר גם אייר מספר ספרי ילדים.
פאולר הפך לחבר במכון המלכותי לציירים בצבעי מים בשנת 1891, ובאגודה המלכותית של ציירים בצבעי מים. סגנונו היה קלאסי - התבסס לעיתים קרובות על נושאים מיתולוגיים - אך כללו אלמנטים חזקים של סמליות וג'אפוניזם. בין האמנים שהשפיעו על פאולר נמנו פרדריק לייטון, אלברט ג'וזף מור, ג'ורג' פרדריק ווטס, ג'יימס אבוט מקניל ויסלר, פרדריק ווקר ודייוויד וודלוק (1842–1929).
הילמה אף קלינט
הילמה אף קלינט (בשוודית: Hilma af Klint; 26 באוקטובר 1862, שוודיה – 21 באוקטובר 1944, דנדריד, שוודיה) הייתה אמנית פורצת דרך, חלוצת הציור המופשט במאה ה-20, שלא זכתה להכרה בחייה. נתגלתה מחדש 40 שנה לאחר מותה, תחילה בכנס מקצועי בהלסינקי ולאחר מכן בתערוכה קבוצתית בלוס אנג'לס.
ילדות מוקדמת
הילמה אף קלינט הייתה בת למשפחה מיוחסת של קציני-ים. ילדותה עברה עליה בסביבה כפרית, בקרבה רבה לטבע. אביה, שהיה קצין ים בכיר, לימד באקדמיה הצבאית מתמטיקה, מדעים, אסטרונומיה וניווט, תחומים שגם הילמה נחשפה אליהם והוסיפה להתעניין בהם.
המשפחה עברה ב-1872 לסביבה אורבנית, לעיר הבירה סטוקהולם, אך הקרבה לטבע שחוותה בילדותה הטביעה חותם עמוק על כל מהלך חייה והתפתחותה האמנותית.
לימודים גבוהים
כשרונה המיוחד בציור התגלה כבר בצעירותה, וכשמלאו לה 20 פנתה ללמוד באקדמיה המלכותית לאמנות בשוודיה, שהייתה אחד מהמוסדות הראשונים ללימודים גבוהים שקיבלו נשים לשורותיהם. לימודיה נמשכו חמש שנים שבמהלכם בלטה ביכולתה יוצאת הדופן.
בתום הלימודים החלה לצייר ציורים ריאליסטיים, פיגורטיביים שנושאיהם היו נופים, דיוקנאות ואיור אלמנטים בוטניים. האחרונים שימשו לפרנסתה.
עולמה הרוחני
היא מצאה עניין רב בגילויים המדעיים של תקופתה, אך מאידך נמשכה למיסטיקה והאמינה בחיים שלאחר המוות, בעיקר לאחר מות אחותה. היא עסקה בסיאנסים מתוך ביטחון בכוחותיה העל-טבעיים. עקב כך הצטרפה לתנועות ספיריטואליסטיות ומיסטיות למיניהן כמו מסדר צלב הוורד, חבורת אדלווייס, שהייתה מעין כת משיחית נורדית והחברה התיאוסופית השוודית, שאליה הצטרפה ב-1889. ב-1913 נהתה אחר התנועה האנתרופוסופית מיסודו של רודולף שטיינר.
כל אותה עת המשיכה לערוך סיאנסים עם ארבע מחברותיה האמניות. בעת שתיקשרה עם ישויות מיסטיות חוותה התגלות שבה נצטוותה להקים מקדש של אמנות. הפרקטיקה המיסטית שלה עם חברותיה כללה קריאה בכתבי הקודש, (בתנ"ך ובברית החדשה) ובטקסטים תאוסופיים בני זמנה.
היא לא נישאה והקדישה את חייה לאמנות ולעניינים שברוח. היא שאפה לזכות בהכרה בעבודתה האמנותית מצדו של רודולף שטיינר, ואמנם הלה ביקר בסטודיו שלה אך בביקורו הביע הסתייגות מעבודותיה, דבר שעורר בה מפח נפש עמוק.
התפתחות אמנותית ומקומה בתולדות האמנות המודרנית
היא ציירה בצבעי טמפרה על דפי נייר מוצמדים לקנוואס ציורים בגודל מונומנטלי, סדרת עבודות המתייחסת למחזור חיי אדם, ילדות, נעורים, בגרות וזקנה. הסדרה נועדה למקדש שביקשה להקים. עבודות אלה ביקשו להנכיח חזותית את אשר אינו ניתן לראיה שמקורן בחוויות מיסטיות ותובנות על החיים והיקום.
אף קלינט נפטרה בגיל 82 לאחר תאונת דרכים שבה נפגעה מחשמלית, בלא שזכתה להצגת עבודותיה במרחב הציבורי.
עיזבונה ופרסומה
ב-1984 הגיעו עבודותיה לראשונה לידיעת הציבור כשחוקר האמנות השוודי אקה פאנט הציג תצלומים של עבודותיה בכנס בהלסינקי.
בצוואתה ביקשה שלא להציג מעבודותיה במשך 20 שנה. אך בשנות ה-60 שום מוסד אמנותי לא התעניין בעבודותיה למרות כל פניותיו של אחיינה אריק. ורק כיום עם התגלותן מחדש של העבודות הן זוכות להתעניינות גוברת ומוצגות במוזיאונים מובילים בעולם. לאחרונה נוצר גם סרט דוקומנטרי אודותיה: "התגלותה של הילמה אף קלינט" על ידי התסריטאית והבמאית הלינה דירשקה שגם הפיקה את הסרט.
ג'רג' ראושר
ג'רג' ראושר (בהונגרית: Rauscher György; דורוג, 29 באפריל 1902 – קומארום, 3 באוקטובר 1930) היה צייר יהודי-הונגרי.
ביוגרפיה
ג'רג' ראושר נולד במשפחה יהודית ובגיל שנה עבר עם משפחתו לקומארום, שם אביו היה רופא נפתי. הוא החל את לימודי האמנות שלו בתיכון כתלמידו של קארוי הארמוש. מאוחר יותר למד באקדמיה לאמנויות יפות (וינה) (Akademie der bildenden Künste Wien) ולאחר מכן גם באוניברסיטה ההונגרית לאמנויות יפות, בהנחייתו של פרופסור אישטוואן רטי. בשנים 1925–1926 יצא למסעות לימוד לפריז, פירנצה, וינה ומינכן. אמנותו התאפיינה בצורות סגורות, פלסטיות וקווי מתאר חדים.
בשנת 1927 עבר לברלין, שם לקח חלק פעיל בחיי האמנות, והשיג הצלחה כמאייר וכצייר דיוקנאות. דיוקנותיהם של מרלן דיטריך ושל ליליאן הארווי (Lilian Harvey) פרי מכחולו התפרסמו במיוחד. הוא הציג בברנו באותה שנה. סגנונו הושפע מאוד מהאר דקו. מ-1928 עד 1930 התגורר בברלין ובניס ולאחר מכן שכר סטודיו בפריז. למרות שהותו הארוכה בחו"ל שמר על קשר הדוק עם בודפשט, וחופשותיו בקומארום תמיד היוו עבורו השראה אמנותית רצינית.
ראושר סבל ממחלת ריאות חמורה וחיפש מרפה בהרי הטטרה ב-1930. כשמצבו הפך לחסר תקווה, אמו לקחה אותו הביתה לקומארום לימיו האחרונים שם בחיק המשפחה.
הערכתו כאמן
במהלך חייו הקצרים יצר ראושר הרבה, והותיר כ-200 ציורים וגרפיקה. כמה מיצירותיו מוצגות ב"מוזיאון ג'רג' קלפקה" בקומארום. יצירותיו, במיוחד דיוקנאותיו, שצוירו בסגנון האישי האופייני לו, תורמות תרומה חשובה לאמנות האוניברסלית. בעיר דורוג פרס אמנות על שמו (מדליית הנצחה ג'רג' ראושר). בתור הצייר ההונגרי הראשון שצייר תמונות ריאליסטיות, בסגנונו האישי הייחודי, לעבודותיו של ג'רג' ראושר יש משמעות רבה בתולדות האמנות.
ליאת אשורי
ליאת אשורי היא סטייליסטית ישראלית.
ביוגרפיה
אשורי גדלה בראשון לציון, בת לאב מתעשיית האלומיניום ואם עקרת בית. לאחר שירותה הצבאי, עברה לגור בתל אביב.
ב-2004 השתתפה בהפקת הקליפ לשיר "שירת הסטיקר" של הדג נחש ובהמשך עבדה עם חברת "טדי יזמות והפקות", חברת החדשות וחברות אופנה.
בתל אביב, היא עבדה שבע שנים אצל מעצב התלבושות דני בר-שי. בסטודיו הכירה את הסטייליסט גל אפל שהיה לשותפה ובן זוגה.
אשורי הקימה עם אפל את המותג המשותף "גא.לא" שנקרא על ראשי התיבות של שניהם ותחתיו עבדו והפיקו תלבושות לתוכניות טלוויזיה רבות בערוץ 2 וערוץ 10. היא הייתה הסטייליסטית והמלבישה הראשית בכל עשר העונות של "כוכב נולד", ארבע עונות של "מה נסגר?" עם רועי בר-נתן, "גב האומה", "משחק מכור" ו"נולד לרקוד". היא הובילה גם את צוות ההלבשה בתוכניות של "מה קשור" ובהן "עם סגולה", "הישראלים", והתכנית שלהם ב-HOT3. בנוסף, עיצבה קולקציית תכשיטים לחברת צ'ורוס וקולקציית נעליים לרשת סקופ.
בנוסף על עבודתה בתוכניות טלוויזיה, היא מרצה באקדמיה לעיצוב fa29 בראשון לציון.
חיים אישיים
אשורי הייתה בזוגיות בת 8 שנים עם גל אפל מתוכה היו נשואים במשך 7 חודשים. ב-2013 הכירה את אסי נקדאי, בעליו של הבר "סליפרס" ונישאה לו אחרי שנתיים של היכרות. אשורי פרסמה כי עברה טיפולי פוריות במשך 4 שנים עד לכניסתה להיריון וב-2019, נולדה בתה.
טוביה ושבע בנותיו
טוביה ושבע בנותיו הוא סרט ישראלי משנת 1968 בבימויו של מנחם גולן. הסרט הוא עיבוד לספרו המפורסם של שלום עליכם "טביה החולב", שזכה למספר עיבודים נוספים, ובהם הסרט האמריקני המצליח "כנר על הגג".
הסרט הופק על ידי מנחם גולן וארתור בראונר. אורכו 119 דקות ושפתו היא עברית. הוא זכה להצלחה קופתית גדולה ומכר 615,700 כרטיסים בבתי-הקולנוע בישראל. "טוביה ושבע בנותיו" היה אמור להתחרות בפסטיבל הקולנוע בקאן, אך הפסטיבל בוטל בעקבות אירועי מאי 1968.
עלילה
טוביה הוא יהודי עני וקשה-יום, החי בכפר סמוך לעיירה אנטבקה – עיירה יהודית טיפוסית בתחום המושב של האימפריה הרוסית בשלהי המאה ה-19. טוביה עוסק בחליבה ובמכירת חלב, חמאה וגבינה לתושבי העיירה. הוא מפרנס בדוחק את אשתו גולדה (בטי סגל) ואת שבע בנותיו. טוביה מתקשה להתמודד עם פער הדורות ועם שאיפותיהן של בנותיו. הבנות הבוגרות מעמידות אותו בפני התלבטות קשה: האם להשיא אותן באמצעות שידוך לגברים מבוססים ולתלמידי חכמים, או להתיר להן להינשא לאהובי לבן. את סיפוריו מתבל טוביה בפסוקים מן התורה, התלמוד, המשנה, המדרש והאגדה תוך עיוות משמעות הפסוקים והתאמתם למסר אותו הוא רוצה להביע. חרף כל הצרות הפוקדות אותו – כלכליות, משפחתיות וקיומיות – טוביה מלא הומור ואופטימיות בזכות אמונתו באלוהים.
ג'וזף
ג'וזף (Joseph) הוא הגרסה האנגלית לשם יוסף. {{פירושונים|
ראו גם
}}
Selfish (שיר של טוונטי88)
Selfish (בעברית: אָנוֹכִי) הוא סינגל שהוקלט על ידי הצמד טוונטי88, המורכב מהזמרת-יוצרת האמריקאית ג'נה אייקו והראפר האמריקאי ביג שון, מתוך האלבום, Twenty88. השיר יצא לאור ב-20 במאי 2016, על ידי חברת התקליטים דאף ג'אם, כסינגל הראשון והיחיד מתוך האלבום.
השיר הגיע למקום ה-16 במצעד השירים שבטיידל.
רקע וכתיבה
השיר נכתב על ידי ג'יי-פרוף, מרקוס "קוסינה" פלסיוס, ארנסט קלארק, מאט זו, ג'אן-אי אל-גוני, סטיב לייסי, פליפה, ביג שון וג'נה אייקו והופק על ידי ג'יי-פרוף, פליפה, סטיב לייסי ודה אינטרנץ, תוך שג'נה אייקו וביג שון לא השתתפו בהפקה המוזיקלית שלו.
בסמוך לצאתו, עלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי, תוך שהצליח לצבור שם למעלה מ-10 מיליון השמעות.
וידאו קליפ
הווידאו קליפ הרשמי של השיר פורסם ביוטיוב ב-20 במאי 2016, ביום צאתו כסינגל. הקליפ צבר למעלה מ-726 אלף צפיות בסך הכול.
שירות הביון והביטחון הצבאי (איטליה)
שירות הביון והביטחון הצבאי (באיטלקית: Servizio per le Informazioni e la Sicurezza Militare) היה סוכנות הביון הצבאית האיטלקית מ-24 באוקטובר 1977 עד 3 באוגוסט 2007. ברפורמה של שירותי הביון האיטלקיים ב-1 באוגוסט 2007 הוקמה AISE - הסוכנות למודיעין וביטחון חוץ (Agenzia Informazioni e Sicurezza Esterna), הנחשבת לסוכנות הביון העיקרית באיטליה.
היסטוריה
מאז מלחמת העולם השנייה עברו סוכנויות הביון האיטלקיות שורה ארוכה של שינויים ארגוניים, זאת מתוך ניסיון לייעל את התנהלותן. להלן רשימת ארגוני הביון האיטלקיים מתחילת המאה ה-20:
אדם יז'י צ'ארטוריסקי
אדם יז'י צ'ארטוריסקי, (ברוסית: Адам Ежи Чарторыйский, בפולנית: Adam Jerzy Czartoryski) (14 בינואר 1770 - 15 ביולי 1861) היה מדינאי רוסי ופולני.
ביוגרפיה
אדם צ'ארטוריסקי נולד ב-14 בינואר 1770 במשפחת אצולה פולנית ידועה. היו שמועות שאביו האמיתי היה ניקולאי רפנין. בשנת 1795 עבר לסנקט פטרבורג יחד עם אחיו. היה מקורב מאוד לנסיך אלכסנדר. למרות זאת, הוא היה מאהב של אשתו של אלכסנדר, הנסיכה יליזבטה. ככל הנראה, מקשר זה בשנת 1799 נולדה ליליזבטה בת. זמן קצר לאחר הלידה, הוגלה צ'ארטוריסקי מסנקט פטרבורג לפי פקודת הקיסר פאבל הראשון.
בשנת 1801 חזר לבירה, והיה בין היועצים הקרובים של אלכסנדר, הקיסר הצעיר. בשנת 1804 התמנה לשר החוץ של האימפריה הרוסית וכיהן בתפקיד זה עד שנת 1806. החל משנת 1803 היה בין ראשי אוניברסיטת וילנה ותמך מאוד בהתפתחותה. בשנת 1805 היה בפמליית הקיסר בנסיעתו לאירופה.
בפברואר 1807 איבד את השפעתו על הקיסר ופוטר ממשרד החוץ. למרות זאת, נשאר ביחסים קרובים עם הקיסר. בשנת 1810 עזב את סנקט פטרבורג. הוא נפגש בפעם נוספת עם הקיסר במהלך שנת 1813 ו-1814 כחלק מהכנותיו של הקיסר לקונגרס וינה.
בשנת 1817 הוא התחתן. בשנת 1823 התפטר מכל תפקידיו ועבר להתגורר באחוזה משפחתית.
רוזליה זמליאצ'קה
רוזליה סמוילובנה זמליאצ'קה לבית זלקינד (ברוסית: Розалия Самойловна Землячка; 20 במרץ 1876 (לפי הלוח היוליאני) – 21 בינואר 1947) הייתה מהפכנית יהודייה רוסייה ופוליטיקאית סובייטית.
אדם יז'י צ'ארטוריסקי
ביוגרפיה
התיישב בפריז וריכז את הפעילות הפוליטית של הפולנים בגולה. הוא פעל להקמתו מחדש של האיחוד הפולני-ליטאי, אך ללא הצלחה יתרה. במהלך מלחמת קרים תמך ביחידות פולניות שפעלו מתחומי טורקיה.
ב-15 ביולי 1861 הוא מת בסביבות פריז.
רוזליה זמליאצ'קה
נעוריה ופעילותה המהפכנית עד 1920
היא נולדה בבלארוס למשפחה יהודית עשירה של סוחרים מהגילדה הראשונה, וקיבלה השכלה בגימנסיה פונדוקליי לבנות בקייב ומאוחר יותר בפקולטה לרפואה של אוניברסיטת ליון  בצרפת. למשפחתה היו נטיות מהפכניות. בגיל 17 החלה רוזליה להיות מעורבת בפעילות מהפכנית. היא עזבה את בית הספר והקדישה את חייה למהפכה. זמן מה לאחר מכן היא נעצרה על ידי האוכרנה, המשטרה הפוליטית של הצאר. היא נכלאה בבתי סוהר של הצאר ועד שנת 1896 כבר נעשתה מרקסיסטית. היא הצטרפה למפלגת הפועלים הסוציאל-דמוקרטית הרוסית מיד לאחר הקמתה (1898), ובשנת 1902 הצטרפה לסיעה של ולדימיר איליץ' לנין במפלגה הקומוניסטית, "הבולשביקים". בתקופה זו אימצה את שם המהפכה שלה "זמליאצ'קה". בשנת 1903 נבחרה למרכז המפלגה. היא הייתה פעילה בארגון המפלגה ועשתה את רוב זמנה בנסיעות בין סנקט פטרבורג, אודסה וערים שונות מחוץ לרוסיה, כדי להיפגש עם רוסים גולים.
זמליאצ'קה הייתה מעורבת בארגון המהפכה הרוסית הראשונה בשנת 1905. היא מילאה תפקיד מפתח בארגון הבריקדות במוסקבה. בהיותה דמות רדיקלית ידועה, בשנים הבאות היא נעצרה ונכלאה פעמים רבות. בזמן שישבה בכלא, היא נדבקה בשחפת ופיתחה מחלת לב. בשנת 1909 היא ברחה מרוסיה והצטרפה אל לנין ומנהיגים בולשביקים אחרים בגלות. בשנת 1914 היא חזרה למוסקבה. מנערותה היא עסקה בפעילות מהפכנית ומעולם לא עבדה בשום עבודה בתשלום עד למהפכת אוקטובר בשנת 1917.
בהיותה חברה מייסדת של הסובייט של מוסקבה, זמליאצ'קה הייתה בין האחראים על ההשתלטות הבולשביקית על המהפכה הרוסית בשנת 1917. בזמן מלחמת האזרחים שפרצה מיד לאחר מהפכת אוקטובר באותה שנה, היא חילקה את זמנה בין מוסקבה לבין חילות שדה בולשביקים שונים, שם היא עודדה את החיילים באמצעות נאומי תעמולה פוליטיים. לנין מינה אותה לקומיסרית פוליטית ראשית של הארמייה ה-8 של חזית הדרום באוקראינה ולאחר מכן של הארמייה ה-13. לאחר שהבולשביקים תפסו את השלטון, הייתה זמליאצ'קה אחת מהמארגנים הראשיים של "הטרור האדום". היא הייתה מעורבת במסע הדיכוי מתחילתו. היא תמכה בחיסול "אויבי המעמד" ולקחה חלק במקבצים הראשונים של ההוצאות להורג במוסקבה.
הטרור האדום בחצי האי קרים 1920–1921
נראה כי קנאותה ושיטותיה החרידו אפילו את פליקס דזרז'ינסקי, ראש הצ'קה שכונה "פליקס איש הברזל", וכך בשנת 1920 היא הוצאה ממוסקבה ונשלחה לשמש כמזכירת הוועדה האזורית של המפלגה הקומוניסטית הרוסית (סניף המפלגה הבולשביקית) בחצי האי קרים, שהיה אחד מכיסי ההתנגדות האחרונים שנותרו בידי "הלבנים".
יחד עם בלה קון, ארגנה זמליאצ'קה את "הטרור האדום" בקרים בשנים 1920–1921, נגד חיילי הצבא הלבן לשעבר. בנובמבר 1920 הכניע הצבא האדום את המעוז האחרון של הרוסים הלבנים, תחת פיקודו של הגנרל פיוטר וראנגל, בסבסטופול. למרות הבטחת חנינה, למי שיניח את נשקו, מטעם מפקד החזית הדרומית של הצבא האדום, מיכאיל פרונזה, הוצאו להורג כ-50,000 שבויי מלחמה ואזרחים אנטי-בולשביקים, בהוראת קון וזמליאצ'קה. זמליאצ'קה הקפידה לבצע את מעשי הרצח ההמוניים באופן החסכני ביותר האפשרי. בתקופה זו הידלדלה התחמושת שבידי הבולשביקים, וזמליאצ'קה פסקה כי אין היגיון בבזבוז כדורים על שבויים המיועדים להוצאה להורג. אחת משיטותיה לקיצוץ בעלויות הייתה קשירת סלעים לרגליהם של הנידונים למוות והשלכתם מתוך סירות אל הים השחור. לעיתים קשרו החיילים מספר אנשים זה לזה בידיהם וברגליהם ונזרקו חיים לים. קון וזמליאצ'קה ציוו גם להטביע אניות עמוסות אדם. לאחר מכן חזרה זמליאצ'קה למוסקבה וקיבלה את עיטור הדגל האדום, שהיה אז העיטור הסובייטי הצבאי הגבוה ביותר. היא הייתה האשה הראשונה שקיבלה את העיטור.
המשך הקריירה במפלגה הקומוניסטית
בהמשך חייה, טיפסה זמליאצ'קה במדרגות ההיררכיה של המפלגה הקומוניסטית של ברית המועצות והצטרפה אל ועדת השליטה המרכזית של המפלגה, הגוף שפיקח על המפלגה. היא עבדה בצמוד לנ.ק.ו.ד. בזמן "הטיהורים הגדולים", והרשימה כל כך את סטלין באכזריותה, עד שמינה אותה לראש "הוועדה המרכזית" בשנת 1939. מינוי זה הפך אותה לאשה היחידה במועצת הקומיסרים העממיים – הרשות השלטונית הגבוהה ביותר במשטר. היא היא חמקה מכל הטיהורים והפכה לסגנית נשיא מועצת הקומיסרים העממיים, והייתה האישה היחידה שכיהנה ברמה זו בתקופה הסטליניסטית.
היא נפטרה בשנת 1947, בגיל 71, וזכתה לקבורה בבית הקברות של חומת הקרמלין.
המשא ומתן בין ישראל לפלסטינים (2013–2014)
המשא ומתן בין ישראל לפלסטינים בשנים 2013–2014 היה משא ומתן ישיר וגלוי בין ישראל לרשות הפלסטינית שמטרתו הייתה להביא לחתימה על הסדר קבע ובכך לקדם את השלום בין ישראל, הפלסטינים והעולם הערבי ובכך להביא לקיצו את הסכסוך הישראלי-פלסטיני והסכסוך הישראלי-ערבי. משך המשא ומתן נקבע לתשעה חודשים, בין אוגוסט 2013 ועד מאי 2014.
המשא ומתן נפתח לאחר שלוש שנים ללא שיחות רשמיות או מגעים גלויים בין הצדדים, מאז המשא ומתן בשנת 2010. תהליך המשא ומתן התנהל באמצעות מגעים חשאיים, והושהה באפריל 2014.
גיבוש ההבנות לפתיחת המשא ומתן
עם בחירתו של ברק אובמה לכהונה שנייה כנשיא ארצות הברית מינה אובמה את ג'ון קרי לתפקיד מזכיר המדינה. קרי פעל עם מינויו להבאת הצדדים לשולחן המשא ומתן לאחר נתק של שלוש שנים בין הצדדים. לבסוף הושגו ההבנות הבאות, על ידי הצדדים, שהובילו לפתיחת המשא ומתן.
שחרור מחבלים
ב-13 באוגוסט 2013 שחררה ישראל 26 אסירים פלסטינים, בהם 14 אסירים מרצועת עזה ו-12 מיהודה ושומרון. מרבית האסירים (17) נשפטו על רצח ממניע לאומני, ומיעוטם על סיוע לרצח. מרבית המקרים (21) הם של רצח וסיוע לרצח ישראלים, שני מקרים הם של רצח חיילים, מקרה רצח אחד הוא של תיירת, ושני מקרי רצח של פלסטינים שנחשדו כמשת"פים. כל מקרי הרצח (למעט שניים) אירעו בין השנים 1989–1994, מקרה רצח אחד ב-1985, ואחד ב-2001. בחלק מהמקרים מדובר בשחרור מוקדם זמן לא ארוך קודם לזמן השחרור שנקבע קודם למשא ומתן: שניים מהאסירים היו אמורים להשתחרר תוך חצי שנה, ועוד 8 - תוך 3 שנים, שלושה אסירים נוספים היו מיועדים להשתחרר בעוד 9 - 12 שנה, והיתרה (13) היו במאסר עולם שלא נקצב. שחרור המחבלים לווה במחאה חריפה, בעיקר מצד המשפחות השכולות והארגונים ישראל שלי ואלמגור - ארגון נפגעי טרור.
הפעימה השנייה של שחרור המחבלים הייתה ב-29 באוקטובר 2013, בה שחררה ישראל 26 אסירים פלסטינים. גם במקרה זה השחרור לווה במחאה חריפה ובהפגנות, בעיקר מצד המשפחות השכולות והארגונים ישראל שלי ואלמגור - ארגון נפגעי טרור, בין השאר בהפגנת אלפים ליד כלא עופר. הפעימה השלישית של שחרור המחבלים הייתה ב-31 בדצמבר 2013, בה גם בפעם הזאת שחררה ישראל 26 מחבלים.
הפעימה הרביעית, הייתה אמורה לצאת לפועל בשבוע שבו חל ה-1 באפריל, אך לא התקיימה מכיוון שהפלסטינים לא הסכימו להאריך את המשא ומתן. בעקבות הפיצוץ בשיחות, ג'ון קרי טס לביקור בזק במדינת ישראל, בו נועד עם ראש ממשלת ישראל בנימין נתניהו בירושלים, ועם סאיב עריקאת, שליח הרשות הפלסטינית למשא ומתן, ברמאללה. הוא ניסה לשכנע את נתניהו באמצעות שחרור יונתן פולארד תמורת שחרור מאות מחבלים פלסטינים, אך מהלך זה לא יצא אל הפועל. בעקבות הפרת ההתחייבות הפלסטינית לא לפנות לארגונים בינלאומיים אחרי שאבו מאזן הגיש בקשה להצטרפות ל-15 ארגונים, כולל של האו"ם, ביטלה ישראל את הפעימה הרביעית של שחרור המחבלים.
השיחות בין הצדדים
השיחות החלו ב-30 ביולי 2013, סבב השיחות הראשון נערך בוושינגטון. בראש המשלחת הישראלית עמדה השרה ציפי לבני, כאשר עו"ד יצחק מולכו מוגדר כשליח ראש הממשלה לשיחות. בראש המשלחת הפלסטינית עמד סאיב עריקאת. שליח ארצות הברית למשא ומתן הוא הדיפלומט מרטין אינדיק.
סבב השיחות השני היה אמור להיערך ב-26 באוגוסט ביריחו, אולם הפלסטינים ביטלו את השתתפותם בעקבות מות שלושה פלסטינים במהלך מהומות עם כוחות צה"ל.
נטען כי במשך המשא ומתן פעלו הפלסטינים לקדם חרם על ישראל בזירה הבינלאומית, אף על גב הצהרת אבו מאזן כי איננו תומך בחרם על ישראל.
על פי המתווך האמריקאי מרטין אינדיק, במהלך השיחות הסכים הצד הישראלי לוויתורים "בטווח שמאפשר הסכם", אך הצד הפלסטיני התחמק מלספק תשובה על ההצעה הישראלית עד התפרקות השיחות.
באפריל 2014 התפוצץ המשא ומתן לאחר שישראל עיכבה את הפעימה הרביעית של שחרור מחבלים ובתגובה פנתה הרשות הפלסטינית ל-15 מוסדות של האו"ם, בניגוד להתחייבותם. כתנאי להמשך השיחות דרשו הפלסטינים הכרה במדינה פלסטינית בגבולות 67' ומזרח ירושלים כבירת פלסטין ושחרור 1,200 מחבלים בהם מרואן ברגותי, אחמד סעדאת ופואד שובאכי. ישראל סירבה לדרישות אלה וביטלה את שחרור המחבלים שתוכנן לפעימה הרביעית. בסוף אפריל, בעקבות הסכם הפיוס בין החמאס לפת"ח, החליטה ישראל להשעות את המשא ומתן המדיני עם הפלסטינים ולהטיל עליהם סנקציות כלכליות.
באפריל 2014 חשף ותרגם יהונתן דחוח-הלוי מסמכים פלסטיניים שחיבר בחודש מרץ סאיב עריקאת, הממונה על המשא ומתן מטעם הרשות הפלסטינית, ובהם נכתב שהפלסטינים מתכוונים להפר את התחייבויותיהם ולפנות לאו"ם ולמוסדות בינלאומיים אחרים למרות המשא ומתן בין ישראל לפלסטינים וללא קשר לתוצאותיו. במאי אותה שנה, מכון מבט לתקשורת הפלסטינית חשף פוסט בפייסבוק שכתב דובר חמאס לשעבר איהאב אל-רסין, ובו טען כי בפגישות פרטיות שמקיים אבו מאזן עם אנשי חמאס הוא מבהיר להם שכאשר הוא מצהיר שממשלת האחדות "מכירה בישראל", מילים אלו רק נועדו למעשה "להוליך שולל את האמריקאים ואת הכיבוש (ישראל) - לא בשביל חמאס".
במרץ 2017 חשף מייק הרצוג כי לשיחות אלו קדם ערוץ חשאי שהיה פעיל כשנתיים. במאמר דעה שפרסם יוסי ביילין בעקבות הפרסום, הוא טוען כי המעבר לשיחות גלויות הוא בין הסיבות שהובילו לכשלונן.
שיחות האלה הם אחרונים עד היום נכון לשנת 2023 שיחות רשמיים בין ישראל לפלסטינים למען סיום הסכסוך הישראלי פלסטיני.
יחסי בלגיה–טורקיה
יחסי בלגיה–טורקיה הם היחסים הדיפלומטיים שבין בלגיה וטורקיה.
היסטוריה
יחסים בין שתי המדינות החלו בשנת 1837 עם ההכרה בבלגיה העצמאית על ידי האימפריה העות'מאנית. יחסים דיפלומטיים כוננו בשנת 1848.
יחסים פוליטיים
טורקיה ובלגיה שתיהן חברות במועצת אירופה, בארגון האמנה הצפונית האטלנטית (נאט"ו), בארגון לשיתוף פעולה ולפיתוח כלכלי (OECD), הארגון לביטחון ושיתוף פעולה באירופה (OSCE), ארגון הסחר העולמי ואיחוד מדינות הים התיכון. כמו כן, בלגיה חברה ב וטורקיה מועמדת להצטרפות לארגון.
במרץ 2019 זימן משרד החוץ הטורקי את שגריר בלגיה, מישל מלרב, והעביר את אי-הנוחות של טורקיה לאחר שבית משפט בלגי חסם את העמדתם לדין של כ-30 איש עם קשרים לכאורה למפלגת הפועלים של כורדיסטן (PKK).
בלגיה גינתה את המתקפה הטורקית בשנת 2019 בצפון מזרח סוריה וקראה לטורקיה להפסיק אותה מיד. בהמשך החליטה ממשלת בלגיה ליישם אמברגו נשק נגד טורקיה.
יחסים כלכליים
היקף הסחר בין טורקיה לבלגיה גדל להפליא במהלך השנים והגיע לשלושה מיליארד אירו. בשנת 2006 היצוא הבלגי לטורקיה גדל ב-9.4% (1.88 מיליארד אירו) ואילו היצוא הטורקי לבלגיה גדל ב-6.8% (1.06 מיליארד אירו) בהשוואה לשנת 2005. בלגיה היא שותפת הסחר ה-17 בגודלה של טורקיה.
המועצה העסקית הטורקית-בלגית וארגונים בעלי מטרות דומות נותנים עדיפות לקידום קשרים מסחריים. מועצה זו הוקמה בשנת 1990. עסקים קטנים ובינוניים ממלאים תפקיד חשוב בכלכלות טורקיה ובלגיה.
קיימות יותר מ-200 חברות בלגיות הפועלות בטורקיה. שווי ההשקעות הבלגיות בטורקיה הוא כ-300 מיליון אירו. מצד שני, ההשקעה של חברות טורקיות בבלגיה עברה את המיליארד אירו.
בשנת 2008, יותר מ-583,409 תיירים בלגים ביקרו בטורקיה.
חוק עובדים זרים
חוק עובדים זרים, תשנ"א-1991 הוא החוק המסדיר את העסקתם של עובדים זרים בישראל. החוק אושר בכנסת השתים עשרה ב-12 במרץ 1991 ומאז עבר שינויים רבים שהרחיבו במידה ניכרת את הוראותיו.
עובד זר, לעניין חוק זה, הוא עובד שאינו אזרח ישראל או תושב בה.
הוראות החוק
פרק ג׳: חיוביו של מעסיק כלפי הרשויות קובע בחובותיו של מעסיק של עובד זר כלפי רשויות המדינה. חובות אלה כוללות:
פרק ד׳: הפקדת כספים לטובת העובד הזר ולהבטחת יציאתו מישראל קובע חובה של המעסיק להפקיד מדי חודש פיקדון בעד כל עובד זר שהועסק על ידו באותו חודש. פיקדון זה יימסר לעובד הזר עם עזיבתו את ישראל בתום תקופת ההיתר להעסקתו. בהתאם לתקנות עובדים זרים (פיקדון לעובדים זרים), התשע"ו–2016, אם העובד הזר לא יעזוב את ישראל בזמן, ינוכה מהפיקדון סכום ההולך וגדל ככל שהעיכוב ביציאה מתארך, וכן ינוכו מהפיקדון הוצאות ההרחקה החלות על העובד. כללים מיוחדים חלים על פיקדון לעובד זר שהוא מסתנן.
פרק ד׳1: היתר להעסקת עובד זר מחייב את המעוניין להעסיק עובד זר לקבל היתר להעסקת עובד זר אצלו.
ציפור זרה
ציפור זרה הוא סינגל שלישי מתוך האלבום "אהבה גדולה" של הזמרת-יוצרת הישראלית ריטה, שיצא לאור בספטמבר 1994. השיר נכתב על ידי רחל שפירא, הולחן על ידי ערן צור ועובד על ידי נאור דיין ומשה לוי.
חוק עובדים זרים
הוראות החוק
פרק ד׳3: ממונה על זכויות עובדים זרים בעבודה קובע את מינוי של עובד במשרד הכלכלה והתעשייה שיהיה ממונה על זכויות עובדים זרים בתחום דיני העבודה, שתפקידיו:
ציפור זרה
השיר מלווה בוידאו קליפ רב השראה בבימויו של יריב גבר, שעלות הפקתו הגיעה כמעט למאה אלף דולרים, יותר מכל קליפ אחר שהופק אי פעם בישראל. הקליפ זכה בערוץ MTV בתואר הווידאו קליפ הזר הטוב ביותר לשנת 1994.
חוק עובדים זרים
היסטוריה חקיקתית
הצעת החוק הוגשה כהצעת חוק פרטית של חברי הכנסת יעקב שמאי ואלי דיין. דברי ההסבר להצעת החוק הציגו את מטרתה: החוק, בשם חוק עובדים זרים (העסקה שלא כדין), התשנ"א-1991, אושר בכנסת השתים עשרה ב-12 במרץ 1991 ונכנס לתוקף ב-1 במאי 1991. בגרסתו הראשונה עסק החוק רק בקביעת קנסות למעסיק שהעסיק עובד זר שלא כדין ולמתווך כוח אדם ולקבלן כוח אדם שהביאו להעסקת עובד זר שלא כדין (כלומר בלי היתר לעבוד בישראל מכוח חוק הכניסה לישראל או בניגוד לחוק שירות התעסוקה).
בהוראת שעה שאושרה בכנסת במרץ 1994 נקבע קנס למעסיק למתווך כוח אדם שהעמיד ביודעין מקום לינה לרשותו של עובד זר, שנכנס לישראל שלא כדין, או שיושב בה שלא כדין, או שעובד בישראל ללא רישיון. לאחר שפג תוקפה של הוראת שעה זו נחקק חוק שהייה שלא כדין (איסור סיוע) (תיקוני חקיקה), תשנ"ו-1996, שבו נקבע שנית קנס זה. חוק זה נחקק כהוראת שעה שתוקפה הוארך פעמים אחדות, עד שבשנת 2012 הפך לחוק קבוע.
בתיקון עקיף במסגרת חוק ההסדרים לשנת 1999 חויב המעסיק לרכוש ערכת מגן לעובד הזר.
בחוק ההסדרים לשנת 2000 נוספו לחוק פרקים אחדים העוסקים בתנאי עבודתם של העובדים הזרים, ובהתאם לכך שונה שם החוק לחוק עובדים זרים (איסור העסקה שלא כדין והבטחת תנאים הוגנים), התשנ"א-1991. דברי ההסבר להצעת החוק הציגו את הצורך בתיקון זה:
בחוק ההסדרים לשנת 2003 נוספו לחוק פרק ד'1: היתר להעסקת עובד זר ופרק ד'2: עובדים מהאזור ומשטחי עזה ויריחו.
בחוק ההסדרים לשנת 2005 הורחב החוק פעם נוספת, ושמו תוקן לשמו הנוכחי, חוק עובדים זרים, התשנ"א-1991.
בתיקון ממרץ 2010 נוסף לחוק פרק ד׳3: ממונה על זכויות עובדים זרים בעבודה.
סעיף 1יא1 לחוק, שנוסף לו בתיקון עקיף במסגרת חוק למניעת הסתננות ולהבטחת יציאתם של מסתננים מישראל (תיקוני חקיקה והוראות שעה), התשע"ה-2014, קבע מאז מאי 2017 חובת פיקדון למסתננים, המורכב מ-20% משכרו של המסתנן המנוכים ממנו ועוד 16% מגובה השכר על חשבון המעסיק. הפיקדון ניתן לעובד עם עזיבתו את ישראל. באפריל 2020 ביטל בג"ץ את החובה להפקיד 20% משכרם של המסתננים בפיקדון זה, והורה להשיב למסתננים את הסכומים שכבר הופקדו. בג"ץ דחה את העתירה לבטל גם את חלקו של המעסיק בפיקדון.
רוק בבית הספר (סדרת טלוויזיה)
רוק בבית הספר (באנגלית: School of Rock) היא סדרת טלוויזיה המבוססת על הסרט רוק בבית הספר. הסדרה משודרת בערוץ ניקלודיאון החל מה-12 במרץ 2016, ובישראל החלה את שידוריה ב-2 באוקטובר 2016. בסדרה מככבים בריאנה יידי, ריקרדו הורטאדו, ג'ייד פטיג'ון, לנאס לים, איידן מיינר, טוני קבלרו וג'מה ויליאמסון.
העונה השנייה שודרה בארצות הברית מה-17 בספטמבר 2016 עד ה-28 בינואר 2017. בישראל העונה שודרה בין ה-2 - 18 ביולי 2017.
עלילה
הסדרה מספרת על קבוצת תלמידים - זק, לורנס, פרדי, סאמר וטומיקה אשר לומדים בבית ספר באוסטין, טקסס. בתחילת שנת הלימודים הם מקבלים מחנך מחליף, מר פין. מר פין מלמד אותם בדרכים אחרות ממורים רגילים, הוא משתמש ברוק אנד רול כדי ללמד אותם, בנוסף בעונה הראשונה הוא והתלמידים מקימים להקה שזוכה בקרב הלהקות של אוסטין. העונה הראשונה מבוססת על הסרט "רוק בבית הספר"
דורוג
דורוג היא עיירה קטנה בחבל מרכז טרנסדנוביה, בצפון הונגריה, בקרבת העיר אסטרגום והגבול עם סלובקיה. היא שוכנת במרחק 38 קילומטרים מהרובע המרכזי (בלווארוש) בבודפשט.
אטימולוגיה
שם העיירה, דורוג, מגיע מהמילה הסלאבית הבלתי פורמלית "drugъ" (דרוג), שמשעותה "אח", חבר או פרטנר.