cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
אלפרד דבלין
ביוגרפיה
במלחמת העולם הראשונה שירת דבלין כרופא צבאי בצבא הרייך, במיוחד בבית חולים למגיפות באלזס. במהלך המלחמה החל בכתיבת רומן היסטורי, "ולנשטיין", בהשראת אלברכט פון ולנשטיין, המצביא המפורסם שפעל בשירות האימפריה הרומית הקדושה. אחר כך, בברלין, היה עד למאבקים של המהפכה הגרמנית, שהיו אחר כך לנושא ספרו, "נובמבר 1918". בתקופתו בברלין הרבה לכתוב כתבות שונות (על מחזות וסרטים, אבל גם על חיי היומיום בכרך), בין השאר לעיתונים "פרנקפורטר צייטונג" ו"פראגר טאגבלט" שראה אור בגרמנית בפראג. בעבודותיו אלה היטיב לתאר את חיי היומיום בברלין בתקופת רפובליקת ויימאר. חלק מהסקיצות שולבו אחר כך בספרו הנודע, "ברלין, אלכסנדרפלאץ". בברלין היה מעורב גם בחיי התרבות היהודיים, כך לדוגמה ב-1929 השתתף במפגש של חוג ידידי "הבימה" וערך דיון פומבי עם חיים נחמן ביאליק ומרטין בובר על עתיד התיאטרון העברי.
"ברלין, אלכסנדרפלאץ" הוא יצירתו החשובה ביותר והמוכרת ביותר של דבלין, משנת 1929. הרומן החשוב הראשון בספרות הגרמנית שתיאר את חיי העיר הגדולה ונחשב לציון דרך בהיסטוריה של הרומנים המודרניים. את טכניקות הקולאז' והסימולטניות שבהן השתמש דבלין בספרו אימץ כבר במהלך עבודתו בכתב העת "דר שטורם", ומקורן בתנועת הפוטוריזם האיטלקית של הסופר פיליפו תומאזו מרינטי והציירים אומברטו בוצ'יני, לואיג'י רוסולו וקרולה קארה, ושב ועשה בהן שימוש בכרך סיפוריו הקצרים, "Die Ermordung der Butterblume" (1913) ("רצח הנורית") ואחר כך הביאו לכלל שלמות ב"ברלין, אלכסנדרפלאץ".
בפברואר 1933 נמלט מאימת הנאצים, ראשית לציריך, ואחר כך לפריז. בנואם שנשא בכנס בלונדון בשנת 1935, תחת הכותרת "הטרגדיה של יהדות גרמניה", דחה דבלין את הציונות כפתרון לא מעשי. במקום זאת ביקש לקדם רעיון של אוטונומיה יהודית על קרקע פנויה. בשנת 1936 קיבל את האזרחות הצרפתית. עם פרוץ מלחמת העולם השנייה בשנת 1939 הצטרף דבלין למשרד התעמולה הצרפתי וביחד עם מהגרים גרמנים אחרים ניסח מנשרים שיועדו לציבור בגרמניה. עם התקרבות הכוחות הגרמנים ביוני 1940 נמלט ביחד עם אשתו ועם עמיתיו למשרד התעמולה לדרום צרפת. מאוחר יותר המשיך לליסבון ומשם לבסוף לארצות הברית, ללוס אנג'לס, שם עבד זמן קצר בתעשיית הקולנוע. ב-30 בנובמבר 1941 המיר דבלין, ביחד עם משפחתו, את דתו לנצרות הקתולית.
בשנת 1945, בנו סטפן בן ה-18, נקרא לשירות צבאי בצבא הצרפתי. אותו אביב הביא את החדשות הטובות שבנו קלאוס חי ובשווייץ, לאחר תקופה בה היה פעיל בתנועת ההתנגדות הצרפתית, ואת הבשורה העגומה שבנו וולפגנג מת, לאחר שהתאבד חמש שנים כדי להימנע מלהיתפס על ידי כוחות הוורמאכט, בעת ששירת כחיל בצבא צרפת. באוקטובר 1945 הגיעו אלפרד וארנה לניו יורק, בדרכם חזרה לאירופה. הם התיישבו תחילה בבאדן-באדן, שם עבד דובלין עבור הממשל הצבאי הצרפתי של אזורי הכיבוש בגרמניה; הוטלה עליו המשימה לאשר כתבי יד לפרסום, והוא התנגד בתוקף לאישור כל טקסט על ידי מחברים שזדהו עם המשטר הנאצי, כגון ארנסט יונגר או גוטפריד בן. באקלים התרבותי השמרני של גרמניה שלאחר המלחמה, דובלין לא היה מסוגל להסתמך על הצלחתו הקודמת כסופר, ובכל זאת המשיך את עיסוקו הספרותי בסדרת פרסומים וכתבי עת שמטרתם לשקם את החיים האינטלקטואליים והתרבותיים של גרמניה, ולהציג מחדש את הספרות שנאסרה על ידי הנאצים. טיפוח צמיחתם של סופרים צעירים, ביניהם גינתר גראס. בין השאר גם ערך ירחון ספרותי "Das goldene Tor" (שער הזהב). למרות מאמצים אלה, דובלין התאכזב מההמשכיות לכאורה בין השנים הנאציות לאקלים שלאחר המלחמה. הפסימיות הגוברת שלו ניזונה מתחושת הבידוד והדחיקה שלו בתוך הסצנה הספרותית הגרמנית שלאחר המלחמה. ב-1953 חזרו אלפרד וארנה לפריז למרות ההזמנה להתיישב במזרח ברלין.
הרומן האחרון שלו, "Hamlet oder Die lange Nacht nimmt ein Ende" (סיפורי לילה ארוך), ראה אור ב-1956, והתקבל באור חיובי. שנותיו הנותרות של דבלין היו מלוות בבריאות לקויה (הוא סבל ממחלת פרקינסון) ושהות ממושכת במרפאות ובתי חולים רבים. באמצעות התערבותם של תיאודור האוס ויואכים טיבורטיוס, הוא הצליח לקבל עוד כסף מהמשרד בברלין האחראי על פיצוי קורבנות רדיפות הנאצים.
אלפרד דובלין מת בבית החולים באמנדינגן ב-26 ביוני 1957 ונקבר יומיים לאחר מכן בבית הקברות של הכפר בהאוסרס לצד בנו וולפגנג.
שלוש הקפיצות של וואנג לון
"שלוש הקפיצות של וואנג לון" (Die drei Sprünge des Wang-lun) הוא הרומן השלישי של דבלין (למרות שהיה הראשון שיצאה לאור כספר), ועליק קיבל את פרס פונטנה. זהו רומן היסטורי שפורסם ב-1916 (אם כי הוא מתוארך לשנת 1915), המספר על תהפוכות והמהפכות בסין של המאה ה-18, והתקבל לטובה על ידי המבקרים, ששיבחו את התיאורים המפורטים והאקזוטיים שלו של סין. לוואנג לון הייתה השפעה גם על סופרים גרמנים צעירים יותר, ביניהם ליון פויכטוונגר, אנה זגרס וברטולט ברכט; עבורם הספר סיפק דחף לפיתוח התיאוריה של התיאטרון האפי. מבחינה מסחרית, הוא היה הרומן המצליח ביותר של דבלין אחרי "ברלין, אלכסנדרפלאץ".
ולנשטיין
רומן היסטורי העוסק במתח בין פרדיננד השני, קיסר האימפריה הרומית הקדושה והגנרל שלו, אלברכט פון ולנשטיין זמן מלחמת שלושים השנה. ולנשטיין מייצג סוג חדש של לוחמה המאופיינת בריאל-פוליטיק חסר רחמים והתרחבות קפיטליסטית, בעוד שפרדיננד הופך המום יותר ויותר ממהלך האירועים ובהדרגה נסוג לגמרי מהפוליטיקה. גישתו של דבלין לתיאור המלחמה הייתה שונה מההיסטוריוגרפיה הרווחת, בכך שבמקום לפרש את מלחמת שלושים השנה בעיקר כקונפליקט דתי, הוא מציג אותה באופן ביקורתי כהשלכה אבסורדית של שילוב של גורמים לאומיים-פוליטיים, פיננסיים ואינדיבידואליים. דבלין ראה דמיון רב בין מלחמת שלושים השנים למלחמת העולם הראשונה, שבמהלכה כתב את ולנשטיין.
אף על פי שהרומן התקבל בדרך כלל לטובה על ידי המבקרים, הוא התאכזב מהביקורות משום שחש שיצר ב"וולנשטיין" יצירה חסרת תקדים; כתוצאה מכך, הוא כתב ביקורת נוקבת על מבקרים שפרסם ב-1921 תחת הכותרת Der Epiker, sein Stoff und die Kritik (המשורר האפי, החומר שלו והביקורת). הרומן נמנה בין הרומנים ההיסטוריים החדשניים והמשמעותיים ביותר במסורת הספרותית הגרמנית.
הרים ים וענקים
"הרים ים וענקים" (Berge Meere und Giganten) הוא ספר מדע בדיוני של דבלין משנת 1924, המגולל את מהלך ההיסטוריה האנושית מהמאה ה-20 עד המאה ה-27, ומתאר אותו כמאבק עולמי קטסטרופלי בין מאניה טכנולוגית, כוחות טבע וחזונות פוליטיים מתחרים. הספר מעלה נושאים כמו עיור, ניכור מהטבע, הרס אקולוגי, מיכון, דה-הומניזציה של העולם המודרני, כמו גם הגירה המונית, גלובליזציה, טוטליטריות, קנאות, טרור, מעקב מדינה, הנדסה גנטית, מזון סינתטי, גידול בני אדם, לוחמה ביוכימית ועוד.[97] מבחינה סגנונית ומבנית, היא נחשבה ליצירה קשה כשהיא יצאה לראשונה, ולעיתים קרובות קטבה את המבקרים. בין היתר, גינטר גראס שיבח את הרלוונטיות והתובנות המתמשכות של הספר.
ברלין, אלכסנדרפלאץ
"ברלין, אלכסנדרפלאץ" נחשבת בדרך כלל ליצירת המופת של דבלין, והפכה לטקסט איקוני של תקופת רפובליקת ויימאר. השימוש החדשני שלו במונטאז' הספרותי כמו גם התיאור הפנורמי שלו של המטרופולין המודרני, זיכו אותו במקום בין יצירות המפתח של הספרות המודרניסטית. "ברלין, אלכסנדרפלאץ" מספר את סיפורו של פרנץ ביברקופף, שכשהרומן נפתח כשזה עתה הוא שוחרר מהכלא על הריגת אהובתו. למרות שהוא מבקש להיות מכובד, הוא נמשך במהירות למאבק "עם משהו שבא מבחוץ, שאינו צפוי ונראה כמו גורל". ביברקופף סובל מסדרה של כישלונות ואסונות, כולל רצח אהובתו. ואובדן זרוע. הרומן הביא לדבלין הכרה עולמית, ותורגם לאנגלית ב-1931 על ידי יוג'ין ג'ולאס, ידידו של ג'יימס ג'ויס. בסקר משנת 2002 של 100 סופרים ידועים מרחבי העולם, ברלין אלכסנדרפלאץ נבחר בין 100 הספרים המובילים בכל הזמנים.
נובמבר 1918: מהפכה גרמנית
"נובמבר 1918: מהפכה גרמנית" (November 1918, eine deutsche Revolution) הוא טטרלוגיה על המהפכה הגרמנית של 1918–1919. הכוללת ארבעת כרכים: Bürger und Soldaten (אזרחים וחיילים) Verratenes Volk (עם נבגד), Heimkehr der Fronttruppen (שובו של כוחות החזית), Karl und Rosa Rosa (קרל ורוזה), המהווים ביחד את היצירה המשמעותית ביותר מתקופת הגלות של דבלין מחוץ לגרמניה (1933–1945). היצירה זכתה לשבחים רבים על ידי ברטולט ברכט, והמבקרת גבריאל סנדר שתיארה את נובמבר 1918 כמייצגת את שיאה של עבודתו של דובלין בז'אנר של הרומן ההיסטורי.
סיפורי לילה ארוך
"סיפורי לילה ארוך" (Hamlet oder Die lange Nacht nimmt ein Ende) היה הרומן האחרון של דבלין. הוא מתרחש באנגליה מיד לאחר מלחמת העולם השנייה, הרומן מספר את סיפורו של אדוארד אליסון, חייל אנגלי שנפצע קשה במהלך המלחמה. בחזרה למשפחתו, אדוארד חייב להתמודד עם טראומת המלחמה שלו, וקונפליקטים משפחתיים הקבורים זמן רב ותחושת העצמי המעורערת שלו. הרומן מתייחס לנושאים כמו החיפוש אחר העצמי, אשמה ואחריות, המאבק בין המינים, מלחמה ואלימות ודת. דבלין כתב את הרומן בין אוגוסט 1945 לאוקטובר 1946, אם כי הוא פורסם רק עשור לאחר מכן. עם יציאתו לאור ב-1956 על ידי בית ההוצאה לאור במזרח ברלין, Rütten & Loening, הרומן התקבל היטב. ההתייחסות להמלט בכותרת הגרמנית נבעה כנראה מקריאתו של דבלין את הפרשנות של זיגמונד פרויד להמלט של שייקספיר.
בתרבות
הרומן "ברלין, אלכסנדרפלאץ" עובד לקולנוע כמה פעמים, לראשונה בשנת 1931 על ידי פיל יוטסי עם היינריך גיאורג בתפקיד הגיבור פרנץ ביברקופף, ובשנת 1979 על ידי ריינר ורנר פאסבינדר כמיני-סדרה לטלוויזיה.
בשנת 1978 הנפיקה מזרח גרמניה בול לזכרו.
קת'לין רוברטסון
קת'לין רוברטסון (באנגלית: Kathleen Robertson; נולדה ב-8 ביולי 1973) היא שחקנית קולנוע וטלוויזיה, דוגמנית ותסריטאית קנדית.
ביוגרפיה
קת'לין רוברטסון נולדה ב-8 ביולי 1973 בעיר המילטון שבפרובינציית אונטריו בקנדה. רוברטסון החלה ללמוד בשיעורי משחק כבר כשהייתה בת 10, ומגיל צעיר הופיעה בהפקות תיאטרון מקומיות. הופעתה הטלוויזיונית הראשונה של רוברטסון הייתה כבר בגיל 17, כניצבת בסדרת הטלוויזיה "My Secret Identity".
ב-1994, רוברטסון לוהקה לסדרת הנעורים "בוורלי הילס 90210" בתפקיד ראשי כדמותה של קלייר ארנולד. רוברטסון כיכבה בסדרה זו בין העונה הרביעית לעונה השביעית, עד 1997. ב-1997, בן זוגה, הבמאי גרג אראקי, ליהק אותה לאנסמבל של סרט דרמת הקומדיה השחורה "שום מקום". היא הופיעה בהמשך כשחקנית הראשית בסרט נוסף של אראקי, "ספלנדור". רוברטסון הופיעה בקומדיה הרומנטית "Dog Park" מ-1998, בדרמה הרומנטית "ביוטיפול" מ-2000 ובפרודיה "מת לצעוק 2" מ-2001. תפקיד רציני יותר היה לרוברטסון בסרט העצמאי "XX/XY" מ-2002, בו היא הופיעה לצידו של מארק ראפלו. באותה השנה, היא הופיעה בדמותה של הרוצחת אוולין דיק בסרט הפשע האמיתי "Torso: The Evelyn Dick Story". על תפקידה, היא הייתה מועמדת לפרס ג'מיני. ב-2002, רוברטסון כיכבה כשחקנית הראשית בסדרת הדרמה המשפטית "Girls Club" של דייוויד אי קלי בערוץ "FOX". מאוחר יותר היא הופיעה במספר סרטים עצמאיים, וכן הופיעה כהופעת אורח ב"חוק וסדר: כוונה פלילית" של "NBC", "CSI: מיאמי" של "CBS" ו"רוקי בלו" של "ABC". ב-2006, היא הופיעה כדמות משנה בדרמת ההיסטורית "הוליוודלנד". בין 2006 ל-2007, רוברטסון כיכבה כשחקנית הראשית בסדרת הקומדיה "The Business". עוד ב-2007, היא הופיעה כדמותה של המכשפה המרשעת מן המערב במיני-סדרת המדע בדיוני "איש הפח" של "Syfy". ב-2011, רוברטסון לוהקה כשחקנית הראשית בדרמה ההמשכית הפוליטית "בוס" של "Starz". בתפקיד זה, רוברטסון הופיעה במספר רב של סצנות סקס ובעירום. הסדרה בוטלה לאחר שתי עונות, ב-2012. ב-2013, רוברטסון הופיעה בסרט הטלוויזיה "Time of Death" של "Lifetime". עוד באותה השנה, היא הופיעה כדמות רעייתו של גורדי האו בסרט הטלוויזיה הביוגרפי "Mr. Hockey: The Gordie Howe Story". גם באותה השנה, היא לוהקה כשחקנית הראשית בסדרת הפשע הבלשית "רצח מדרגה ראשונה" של "TNT". רוברטסון גילמה את דמותה של הילדי מאליגן, אם חד-הורית ובלשית במקצועה החוקרת מקרי רצח. הסדרה עלתה לשידור ב-2014, ובוטלה ב-2016 לאחר שלוש עונות.
ב-2014, רוברטסון הופיעה כדמות חוזרת בעונתה השנייה של סדרת הדרמה "בייטס מוטל". ב-2015, רוברטסון הופיעה בסרט האימה העל-טבעי "סודות הוותיקן" ובמיני-סדרה "The Fixer". ב-2018, רוברטסון לוהקה להפקה המשותפת של תאגיד השידור הציבורי הקנדי ושירות הזרמת המדיה "Netflix", "חילוץ בצפון", שעלתה ב-2019. ב-2021, הופיעה כדמות חוזרת בעונתה השישית והאחרונה של סדרת המדע הבדיוני "המרחב".
חיים אישיים
בין 1997 ל-1999, רוברטסון ניהלה זוגיות עם הבמאי גרג אראקי. ב-2004, רוברטסון נישאה למפיק כריס קאולס. בנם הבכור של הזוג נולד ב-2008, והשני ב-2016.
גסטון אולביירה
גסטון הרנן אולביירה אצ'בריה (בספרדית: Gastón Hernán Olveira Echeverría; נולד ב-21 באפריל 1993 במונטווידאו שבאורוגוואי) הוא כדורגלן אורוגוואי המשחק בעמדת השוער בקבוצת קלוב אולימפיה מליגת העל הפרגוואית.
קריירת מועדונים
אולביירה גדל במחלקת הנוער של ריבר פלייט מונטווידאו. בשנת 2014 החל לשחק בקבוצה הבוגרת של המועדון במסגרת ליגת העל האורוגוואית.
ב-17 בינואר 2021 הושאל אולביירה למשך עונה אחת לקלוב אולימפיה מליגת העל הפרגוואית. בתום תקופת ההשאלה חתם במועדון באופן קבוע.
אלבום מוזיקה
אלבום מוזיקה הוא אוסף קטעי מוזיקה, בדרך כלל שירים, היוצאים לאור כיחידה אחת.
מקור המושג "אלבום מוזיקה" הוא באלבומי תקליטים שיצאו לאור במחצית הראשונה של המאה ה-20. התקליטים באותה תקופה היו בדרך כלל בקוטר של 10 אינץ' (25 סנטימטר) והסתובבו במהירות של 78 סיבובים לדקה, נתונים אלה הגבילו את תכולתו של צד אחד של תקליט לכשלוש דקות. משך זמן זה הספיק לשיר אחד בלבד, כך שבתקליט אחד היו שני שירים (שיר אחד בכל צד) או שני קטעי מוזיקה. התקליטים נמכרו אז בעטיפות מרובעות מנייר פשוט עם פתח עגול באמצע, על מנת שיראו דרכו את התווית במרכז התקליט שם היה המידע על השיר.
בשנת 1909 חברת התקליטים Odeon הוציאה לאור מארז מעוצב שהכיל את "הסוויטה - מפצח האגוזים" של המלחין צ'ייקובסקי על גבי ארבעה תקליטים בעלי שני צדדים, הכרוכים יחד בכריכה קשה. מארז זה כונה לראשונה בשם "אלבום". פורמט זה אומץ בהדרגה על ידי חברות התקליטים. בכריכה החיצונית והפנימית של האלבום היה מקום לתמונות, עיצוב גרפי, רשימת שירים, וכן מידע על האמן וההפקה. אלבומים אחרים הכילו יצירות ארוכות של מוזיקה קלאסית או אופרות שחולקו למספר תקליטים.
זמן ההשמעה המוגבל לשלוש עד ארבע דקות של התקליטים הישנים השפיע על הרגלי ההאזנה למוזיקה פופולרית, ואף כיום מקובל בתעשיית המוזיקה ליצור שירים ולהיטים לפי המגבלה הזו.
השאלה כמה קטעי מוזיקה זכאים להקרא "אלבום" עודנה פתוחה. יש הגורסים כי חייבים להיות לפחות 8 קטעים, ואילו חוקי המצעדים הבריטים קובעים שבאלבום צריכים להיות לפחות 4 קטעים או 20 דקות של מוזיקה.
להקות וחברות תקליטים נוהגות להוסיף לאלבומים תוספות ומידע ההופכים את אריזת האלבום לפן נוסף של היצירה האומנותית. תוספות כאלה הן:
נכון להיום, אלבום המוזיקה הנמכר ביותר בכל הזמנים עם כ-110 מיליון מכירות הוא Thriller של מייקל ג'קסון. האלבום ידוע כנמכר ביותר עוד משנת 1984 (כשנה אחרי צאת האלבום) ועד היום.
פייר אנדרה לטריי
פייר אנדרה לטריי (בצרפתית: Pierre André Latreille; 29 בנובמבר 1762 – 6 בפברואר 1833) היה אנטומולוג צרפתי, שהתמחה בפרוקי-רגליים. עבר תהליך הכשרה בלימודי כמורה לפני המהפכה הצרפתית, נכלא בעקבות כך, וקיבל את חירותו לאחר שמצא בכלא מין נדיר של חיפושית.
היחידה המשטרתית לשמירת השלום
היחידה המשטרתית לשמירת השלום (בפורטוגזית: Unidade de Polícia Pacificadora; לעיתים מכונה בשם "יחידת ההשקטה") היא גוף אכיפת חוק של מדינת ריו דה ז'ניירו, ברזיל, שמטרתו להשיב לידי המדינה שטחים, לרוב בשכונות עוני, שנשלטו על ידי כנופיות של סוחרי סמים. התוכנית נוצרה ויושמה על ידי מזכיר ביטחון הציבורי, ז'וסה בלטראמה, בגיבוי מושל מדינת ריו דה ז'ניירו, סרג'יו קברל. המטרה המוצהרת של ממשלת ריו היא להציב 40 יחידות עד 2014. עד מאי 2013, 231 פאבלות כבר עברו לשליטת UPP.
פייר אנדרה לטריי
הוא פרסם את עבודתו החשובה הראשונה בשנת 1796 (Précis des caractères génériques des insectes) ובסופו של דבר הועסק על ידי Muséum National d'Histoire Naturelle. עבודתו מרחיקת הראות שלו על פרוקי הרגליים סיסטמטיקה וטקסונומיה צברה לו כבוד ושבחים, ובזכותה נתבקש על ידי ז'ורז' קיווייה לכתוב את הכרך על פרוקי רגליים באחת העבודות הגדולות של התקופה, Le Règne Animal, (ממלכת בעלי החיים)  כרך זה היה היחידי שלא נכתב על ידי קיווייה.
לטריי נחשב לאחד מהאנטומולוגים הבולטים בתקופתו, ותואר על ידי יוהאן כריסטיאן פבריציוס כ"אנטומולוג הטוב ביותר בזמננו" ועל ידי אחד מתלמידיו המפורסמים ז'אן ויקטור אדווין כ"נסיך האנטומולוגים".
היחידה המשטרתית לשמירת השלום
רקע כללי
הפאבלות שנבחרו לתוכנית UPP לא שילמו בעבר עבור השירותים הציבוריים אלא נאלצו לשלם אגרות לכל ארגון פשע השולט באזור; לעיתים קרובות זה הוביל להישנות של מקרי סחיטה והעלמות מס.
לפיכך, הרעיון של UPP (שקיבל תנופה עוד יותר מרגע שנבחרה ריו לארח את גביע העולם בכדורגל והמשחקים האולימפיים) הוכנס לבסוף לפעולה כפתרון ראשוני להתמודדות עם מעגל האלימות העירוני.
יישום
נכון לספטמבר 2013, 34 יחידות UPP הוקמו בתוך ריו דה ז'ניירו עם מטרה המוצהרת של ממשלת ריו להקים עוד 40 יחידות עד 2014. חלק מהיחידות, כגון כאלה שהשתלטו על רוסיניה, רק כיסו שטח ספציפי בפאבלה, בעוד יחידות אחרות כמו Manguinhos או Jacarezinho, כל אחת מהן כיסתה גם קהילות פאבלה קטנות יותר תחת ניהולן.
פאבלות אחרות שיש להן כיום יחידות UPP כוללים את סידדה דה דאוס, דונה מרטה ומורו דה בבילוניה. באופן כללי, במקום בו הוצבו יחידות משטרתיות לשמירת שלום, רמת הפשיעה האלימה צנחה באופן דרמטי, בעוד ערכי הנדל"ן עלו.
תוצאות
מכיוון שהפאבלות נשלטו בעבר על ידי סוחרי סמים חמושים במשך יותר מעשרים וחמש שנים, החשש מפני תגמול, שהיה עמוד התווך של "חוק הסוחרים", נמצא בדעיכה. לדוגמה, באפריל 2012, כאשר סוחר סמים ששלט בעבר על הפאבלה של מנגוויירה נורה ונהרג במהלך פעולה משטרתית בג'קארז'ינו (לפני שהאזור קיבל יחידת UPP משלו), חברים אחרים מאותה סיעה פלילית הורו לעסקים לסגור את דלתותיהם מוקדם במנגוויירה, זאת על אף שלפאבלה יש כוח משטרתי קבוע של היחידה לשמירת השלום. התרחשות דומה של עסקים שסגרו את שעריהם מוקדם במנגוויירה מכיוון שסוחרי הסמים הורו על כך, התרחש בפברואר 2013.
במאי 2012, חוסה בלטרמה הודה כי פושעים חמושים נדדו מאזורים בריו שיש להם נוכחות משטרתית רבה לאזורים עם פחות משטרה וללא מעצורים, כמו למשל ניטרוי הסמוכה, מעבר למפרץ. עם זאת, בלטרמה הצהיר כי הוא מאמין על סמך ניתוח נתוני פשע שרק מנהיגי כנופיות הגבוהים בהיררכיה יוכלו להתבסס מחדש בקהילות פאבלה אחרות; וכי לסוחרי סמים בדרגה נמוכה יותר קשה להשתלב באזורים גאוגרפיים אחרים.
בעוד שחל שיפור באזורי הפאבלה שבשליטת UPP, הריכוז של פושעים גדל באזורים אחרים בריו דה ז'ניירו שאינם בעלי היתרונות הישירים של כוחות משטרה קבועים המפטרלים באופן פעיל בשכונות. בין אלה ניתן למנות את Baixada Fluminense, Niterói, ושכונות מסוימות באזור הצפון.
מוקדם היה ברור שהפושעים ברחו מפאבלות מסוימות לפני כניסת BOPE. בעבר, כאשר המשטרה ניסתה להקיף פאבלה למעצר והרגה סוחרים בתקיפות פתע, היו קרבות יריות בקנה מידה גדול, ותושבים חפים מפשע נקלעו לאש. בעוד שמנהיגי כנופיה בעלי פרופיל גבוה יותר (המכונים גם בתקשורת של ריו כ"סוחרים", בפשטות) נאלצו להשאיר את הפאבלות לניהול המשטרה, קשריהם המשפחתיים נותרו. כמו כן, חברי כנופיה מפאבלות אחרות הנמצאות באותה סיעה, עדיין מתואמים ומבקרים אחד את השני. בדוגמה של נקודה זו, דיווח אחד העיתונים של ריו ב-9 ביולי 2012 כי קבוצות פושעים ירו על שוטרים במקומות שונים בתוך המתחם באלמאו באותו היום בו הכשירו כוחות הצבא את הנסיגה הסופית שלהם מהאזור.
בשנים האחרונות נעשו מאמצים משותפים תחת מזכיר ביטחון הציבור חוסה בלטרמה להשמיד את המשטרה המושחתת; וזו בדיוק הסיבה לכך שהשיטור הקהילתי של הפאבלות במסגרת תוכנית UPP מאויש על ידי מתגייסים חדשים המגיעים היישר מהאקדמיה לשוטרים - כמו 750 הקצינים שנשלחו לפטרל ברוסיניה החל מאוגוסט 2012.
סממנים אחרים
סקר שנערך בקרב תושבי הפאבלות של ריו ביולי 2012 (שם הוצבו יחידות UPP) הראה כי חלה ירידה במספר פשעי האלימות והמוות. פשעים אחרים שלפני כן הוצגו ללא דיווחים בתיקים הופיעו כעת בסטטיסטיקה של הפשע כמו גנבה, אלימות במשפחה ואונס. תוצאות אחרות של הסקר הראו כי האנשים הרגישו חופשיים יותר לדון בנושאי טאבו שהיו בעבר כמו אלימות ברחוב ופעילות סמים בלתי חוקית, אך רבים עדיין מאוימים לדבר בה, מחשש כי אמצעי ה-UPP הוא זמני בלבד.
על פי הדיווחים, האבטלה נמוכה למדי בחלק מהפאבלות של אזור הדרום כמו פאבאו-פאבוזיניו, (בקופקבנה), שם דווח על שיעור אבטלה כ-5% ביולי 2012, בהשוואה לשכונות באזור הצפוני בו החיים בדרך כלל קשים יותר, שם חציון ההכנסה היא 34.4% פחות מאשר בפאבלות החזקות באזור הדרום. באזור הפאבלה הדרומית של צ'אפו מנגיירה, (בסמוך לחופים המפורסמים של ריו) 92.2% מהתושבים הם בעלי טלפון סלולרי.
עיתונאים בריו בחנו את תוצאות ההצבעה בבחירות המוניציפליות ב-2012 וצפו כי אלה החיים בפאבלות המנוהלות על ידי אנשי UPP חילקו את קולותיהם בקרב קשת מועמדים רחבה יותר, לעומת אזורים שנשלטו על ידי ראשי קרטלי סמים או קבוצות פשע מאורגנות אחרות כמו ה"מיליציות".
אלימות
ב-23 ביולי 2012 נורה למוות על ידי פושעים באזור נובה ברסיליה שבקומפלקסו דו אלמאו, השוטר הראשון של UPP שנורה. בזמן הירי, הקצינה, פביאנה אפרסידה דה סוזה בת ה-30, ששירתה בכוח רק כמה חודשים, הייתה בתחנת UPP קטנה בתוך הפאבלה, כאשר 12 חמושים פרצו לבניין והיא נפגעה בבטנה מכדור רובה. עשר דקות לפני שזה קרה, שמונה תוקפים ירו לעבר שני קצינים שסיירו בשכונת פדרה דו סאפו במתחם, אך איש לא נפצע.
בשבוע שקדם לו סיירו כוחות המשטרה באזור פזנדינה במתחם כאשר הותקפו בשתי פעמים שונות. באחד המקרים הושלך רימון שהתפוצץ בסמוך לניידת שלהם. (כתוצאה מההתקפה שהובילה למותו של קצין משטרה, הוקצו למתחם 500 שוטרים נוספים של UPP, מה שהגדיל את המספר הכולל ל-1,800 קצינים העובדים באותה קהילה מסוימת).
קצת לקחת חזרה
"קצת לקחת חזרה" הוא אלבום האולפן ה-30 של הזמר אריק איינשטיין, שיצא בשנת 1996 בשיתוף פעולה עם שם טוב לוי. באותה השנה ביים צבי שיסל קלטת רוויו הכוללת את שירי האלבום ושירים אחרים מסדרת "ארץ ישראל הישנה והטובה". בקלטת השתתפו איינשטיין, לוי, יוני רכטר, אילה אשרוב וקהל של ניצבים. בין השירים נכללו קטעי ארכיון, לרוב כאלה הקשורים בעברו של איינשטיין.
אלבום זה כולל שירים עבריים ותיקים, ולחן אחד חדש שכתבה לאה שבת לשיר של נתן אלתרמן. את מרבית השירים שר איינשטיין בצעירותו בלהקת הנח"ל, בצל ירוק ושלישיית גשר הירקון, וכן באלבומו "יסמין", שבו שיתף לראשונה פעולה עם שם טוב לוי, משנת 1972. שם האלבום, "קצת לקחת חזרה", לקוח משורה בפזמון השיר "ליפא העגלון" (במקור של להקת בצל ירוק), ומרמז למעשה על שירי האלבום, שאליהם חוזר איינשטיין.
שם טוב לוי עיבד והפיק מוזיקלית את כל שירי האלבום, למעט שניים מהשירים, שעיבד והפיק מוזיקלית יוני רכטר. אולם חלק מהעיבוד של לוי לשיר "הורה היאחזות" התבסס על הגרסה של להקת כוורת לאותו השיר. באלבום מתארחים מספר מוזיקאים ישראלים, ובהם יהודית רביץ, המתארחת בדואטים "החופש בבית הבראה" (שביצעו בעבר אורי זוהר ואילנה רובינא) ו"קרה זה רק הפעם" (שביצעה יפה ירקוני יחד עם שמשון בר-נוי בשנות ה-50 ואחר כך עם איינשטיין, בשנות ה-60), לאה שבת, שהלחינה וביצעה קולות רקע בשיר "המשתה", ואילה אשרוב, המתארחת בדואט "אל נא תאמר לי שלום".
על גבי עטיפת האלבום מופיעה תמונה ישנה, המציגה את צריף החזרות של תיאטרון "האוהל", ששכן ברחוב הירקון על חוף ימה של תל אביב. בין השחקנים העומדים בחזית הצריף ניצב שחקן תיאטרון "האהל" יעקב איינשטיין, אביו של אריק.
חור הגדגד
חֹר הַגִּדְגָּד (או "הגדגד". בכתבי יד אחרים מופיע גם בשם "הר הגדגד" ובהעתק השומרוני: "גדגדה") הוא שמו של מקום הנזכר במקרא כאחת מהתחנות של בני ישראל במסעם ממצרים.
במקרא
במקורות חיצוניים מזמן המקרא מופיע שם דומה; ברשימת שישק הראשון, מלך מצרים במאה ה-10 לפנה"ס, מופיע אתר בשם "אלגד" (הרשימה נמצאת בכרנך, בתחריט על הקיר הדרומי של מקדש אמון).
זיהוי המקום
אין הצעה ברורה לזיהוי המקום, אך ניתנו לכך מספר השערות. ישעיהו פרס זיהה את המקום כהר כרכום הנקרא בערבית "גַ'בַּל עִידֵיד", שבקרבת הר פארן - בין אל בִּירֵין לבין עֵין אל-טַאבֶּה (מעיין הנמצא בסבח'ת א-טאבה, מקום המזוהה לדעת חלק מהחוקרים כיטבתה). עמנואל ענתי העלה כי במקום קיימים ממצאים רבים מתקופה הזהה לתקופת נדודי בני ישראל במדבר (מה שהביא אותו, בין היתר, לדעת מיעוט כי המקום הוא הר סיני), ויש הרואים כי ניתן ללמוד מכך על שהותם הממושכת של בני ישראל בחור הגדגד. לדעת לגראנז' ואַבֶל הכינוי גדגד מקורו בשם המקום ואדי עַ'צַ'אעֶץ', הנכנס לנחל פארן והשוכן צפונית לכונתילה. חוקר המקרא מרטין נות מזהה את המקום עם ביר ג'דיד הממוקמת כ-40 ק"מ צפונית לאל-ח'רדה.
אטימולוגיה
יש המציעים כי הקידומת "חור" יכולה להיות קשורה לשם "חורי" המופיע במקרא באזור הר שעיר. אפשרות נוספת היא על דמיון המילה "נקב" (نقب) בערבית, שפירושה מעבר בין הרים.
בתרבות
הפיליטון "אצבע אלקים היא" של א"נ עזריקם שהודפס במאסף "הלבנון", עוסק בעיירה (דמיונית) בשם "חור הגדגד" שבתחום המושב.
קון (הונגריה)
קון (בהונגרית: Kóny) הוא כפר במחוז גיור-מושון-שופרון, שבצפון-מערב הונגריה.
יהודי קון
בקון חיו יהודים בתקופות זמן שונות:
עידו סטולרו
עידו סטולרו (נולד ב-11 באוגוסט 1988) הוא כדורסלן ישראלי, המשחק בעמדת הגארד בקבוצת הפועל חבל מודיעין מהליגה הלאומית.
ביוגרפיה
סטולרו נולד וגדל בפרדס חנה. הוא החל לשחק כדורסל בכיתה א' בבית הספר לכדורסל של מכבי חדרה. בהמשך עבר לשחק במכבי פרדס חנה. בגיל הנערים שיחק בהפועל גן שמואל איתה זכה בעונת 2003/4 בסגנות נערים א' לאחר הפסד לאליצור מכבי נתניה. בענות 2005/6 זכה עם אליצור מכבי נתניה באליפות המדינה לנוער לאחר ניצחון על מכבי תל אביב. בעונה זו נבחר לחמשיית העונה בנוער. בתיכון למד בבית הספר שרת נתניה שם שיחק בנבחרת הכדורסל. בעונת 2005/6 זכתה באליפות הליגה לאחר ניצחון בגמר על תיכון היובל הרצליה. סטולרו בלט במשחק עם 18 נקודות. בתום השנה נבחר לשחקן העונה בליגת בתי הספר.
בקבוצות הבוגרים
עונתו הראשונה בקבוצת בוגרים הייתה עונת 2006/7 שבמהלכה שיחק לראשונה בקבוצת הבוגרים של הפועל לב השרון מהליגה הלאומית בכדורסל. בקבוצה השלים שנתיים רצופות כאשר בעונה השנייה הוא קולע בממוצע 9.1 נקודות למשחק. בתום העונה השנייה בקבוצה עבר בעונת 2008/9 לשחק בהפועל יקנעם/מגידו. בעונה זו הוא שומר על יציבות וקולע בממוצע 8.7 נקודות למשחק. בעונת 2009/2010 פתח סטולרו באותה הקבוצה, אולם כעבור מספר חודשים עבר בחזרה לשחק עד לתום העונה בקבוצת הפועל לב השרון. בעונת 2010/11 עבר לשחק בהפועל חולון בליגת העל בכדורסל. את עונת 2011/12 פתח בהפועל טבעון וכעבור מספר משחקים עבר לשחק עד לתום העונה בשורות הפועל יקנעם/מגידו. בעונת 2012/13 שיחק במכבי הוד השרון שם קלע בממוצע 8.1 נקודות למשחק. בעונות 2013/2014 עבר לשחק בקבוצת עירוני נהריה איתה זכה בתום העונה באליפות הליגה הלאומית. בעונת 2014/15 המשיך לשחק עם הקבוצה בליגת העל. בתום השנתיים בנהריה חזר לשחק בליגה הלאומית בקבוצת א.ס. רמת השרוןשם קלע 9.4 נקודות למשחק. בעונת 2016/17 עבר לשחק בקבוצת עירוני נס ציונה אשר איתה זכה באליפות הליגה הלאומית כאשר בתום סדרת הגמר נגד הפועל באר שבע/בני שמעון עלתה לליגת העל. בעונת 2017/18 שיחק כקפטן במכבי הוד השרון, בעונה זו קלע בממוצע 10.6 נקודות למשחק. בעונת 2018/19 עבר לשחק בעירוני רעננה. בתום העונה הסדירה הקבוצה דורגה במקום הראשון אולם הקבוצה נעצרה בשלב חצי הגמר על ידי מכבי חיפה. סטולרו היה הבולט במשחק האחרון מול חיפה עם 18 נקודות. בעונת 2019/20 עבר לשחק במכבי רחובות מהליגה הארצית במטרה להעלות את הקבוצה בחזרה לליגה הלאומית. עקב משבר הקורונה הופסקה הליגה כאשר רחובות ממוקמת במקום השני, מקום ממנו לא עלתה ליגה. בעונת 2020/21 לאחר מספר מחזורים מפתיחת העונה חתם בקבוצת עירוני רעננה. במרץ 2021 עזב את רעננה וחתם בהפועל חבל מודיעין, גם היא מן הליגה הלאומית
בנבחרות הלאומיות
סטולרו שיחק בנבחרות הנוער והעתודה של ישראל. בקיץ 2005 היה חלק מנבחרת הטרום-נוער אשר השתתפה במשחקי המכביה השבע-עשרה. הנבחרת תחת המאמן הוד בן הרצל זכתה במדליית הזהב בתחרות. בקיץ 2006 השתתף עם נבחרת הנוער תחת המאמן ארז ביטמן באליפות אירופה עד גיל 18 שנערכה ביוון. בקיץ 2008 השתתף עם נבחרת העתודה תחת המאמן אריאל בית הלחמי באליפות אירופה עד גיל 20 שנערכה בריגה.
סטמראד
סטמראד היא חברה ישראלית אמריקאית שבסיסה בתל אביב, ישראל, שמפתחת, מייצרת ומוכרת ציוד אישי להגנה מפני הקרינה הנפלטת בעת שבירת מולקולות לאטומים בודדים.
מוצר הגמא 360 של החברה הוא מכשיר שמתיימר להגן מפני קרינה באזור מח העצם בעצם האגן של המשתמש בו. זאת החברה היחידה בעולםשמייצרת ציוד הגנה אישי שיעודו להגן על המשתמשים בו מקרינת גמא באנרגיה גבוהה, ומשלבת חלקי מגן אחרים במוצרים שלה.
היסטוריה
סטמראד הוקמה בדצמבר 2011 על ידי דר' אורן מילשטיין ודניאל לויט. ההשראה להקמת החברה נבעה מאסון צ'רנוביל בו מכבי אש ומהנדסים רבים שהגיעו לזירה ראשונים מתו ממנות גדולות של קרינת אנרגיית גמא במחלה שמוכרת בתור "תסמונת קרינה חריפה".
בעקבות האסון הגרעיני בפוקושימה במרץ 2011, השניים שיתפו פעולה עם חתני פרס נובל רוג'ר קורנברג, אהרן צ'חנובר ועתיד להיות חתן פרס נובל מייקל לויט עם חזון משותף 'להציל את אלה שמצילים אותנו'. הקבוצה התרחבה לאחר הצטרפות הפרופסור ריצ'רד צ'מפלין.
סקירה כללית
השותף המייסד דוקטור אורן מילשטיין טען כי "זו הפעם הראשונה שמוצר מסוג זה מגן נגד קרינת גמא, עד כה האנשים שנחשפו לקרינה זו נהרגו." הבעיה העיקרית בניסיון לייצר מגן שמיועד לכל הגוף היא המשקל לפי מילותיו של מייקל לויט: "להכין חליפה שמיועדת לכל הגוף עם רמת הגנה כזו תשקול בערך 200 קילו" ולכן פתרונות ההגנה הקודמים תמיד יוצרו משכבות דקות של חומר כבד מטבעו שמקשה על הקרינה לחדור ובכך מאפשר תזוזה. סוג ההגנה הזה אפקטיבי רק בשביל לחסום קרינת אלפא וקרינת בטא, ועדיין לא אפקטיבי בחסימת קרינת גמא. לכן מגנים קיימים אינם מסוגלים למנוע את ההשפעות הבריאותיות החריפות מהחשיפה לקרינת גמא (כמו: "תסמונת קרינה החריפה"). קו המוצרים של סטמראד שונה ממוצרים אחרים בשוק בכך שהם אינם מנסים להגן ולכסות את כל גוף המשתמש אלא את אזור האגן העשיר במח עצם.
שיווק
חגורת ה"גמא 360" מיועדת למכבי אש, פרמדיקים, שוטרים, חיילים ומגיבים ראשוניים לאסונות כמו רעידות אדמה, מתקפות בסגנון אסון התאומים אשר חושפות אותם לקרינה. כשמוצרם "אסטרוראד" (AstroRad) יהיה מוכן לשימוש, מטרתו תהיה לשמש אסטרונאוטים המצויים בעומק החלל.
אורניים
אורניים (אָרְנִיּים, שם מדעי: Pinaceae) הם משפחת עצים מסדרת המחטיים. לעליהם צורת סרגל או מחט, והם מתפתחים על ענפים קצרים. ענף קצר אינו גדל באורכו, וכעבור שנה או שנתיים הוא מת ונושר עם עליו המחטניים. פרחיהם הזכריים הם בעלי אבקנים. יערות של עצים בני משפחה זו משתרעים על פני שטחים עצומים, בעיקר בחצי הכדור הצפוני. הסוגים החשובים ביותר של אורניים הם אורן, ארז, אשוח, אשוחית ועוד.
בישראל צומחים שלושה מינים של אורניים: אורן הצנובר, אורן קפריסאי ואורן ירושלים.
רוברט ג. וייט
'''רוברט ג'. וייט (באנגלית: Robert J. White'''; ) היה מנתח אמריקני, שעיקר פרסומו נובע מהצלחתו בהשתלת ראשים בקופים.
אמו ודודתו של וייט גידלו אותו בדולות', מינוסוטה, אביו נהרג במלחמת העולם השנייה.
בשנות השבעים, לאחר סדרת ניסויים ארוכה, הצליח וייט להשתיל ראש קוף אחד על גופו של קוף אחר, כשהראש המושתל תפקד במשך מספר שעות לאחר הניתוח.
בנוסף, וייט היה חלוץ בתחום (המקובל היום) של קירור המוח ועמוד השדרה, המאפשר כיום פרוצדורות רפואיות אותן לא ניתן היה לממש בעבר. הוא שימש במשך 40 שנה כפרופסור לניתוחי מוח באוניברסיטת Case Western Reserve, עד לפרישתו.
וייט היה גם יועצו של האפיפיור יוחנן פאולוס השני בתחום האתיקה הרפואית.
ג'ואן קרלייל
ג'ואן קרלייל (באנגלית: Joan Carlile; 1606 – 1679) הייתה ציירת דיוקנאות אנגלייה, נחשבת לאחת הנשים הראשונות שהתפרנסו מציור באופן מקצועי באנגליה.
ביוגרפיה
קרלייל נולדה ככל הנראה בשנת 1606 בשם ג'ואן פאלמר. אביה, ויליאם, היה בכיר בחברת הפארקים המלכותיים של לונדון. בשנת 1626 נישאה למחזאי והמשורר לודוויק קרלייל, שהיה גם איש חצר המלוכה של המלך צ'ארלס ה-1. לזוג נולדו שישה ילדים, מתוכם ארבעה מתו בינקותם.
מקורות הכשרתה של קרלייל בציור אינם ידועים וככל הנראה הייתה אוטודידקטית. הודות לקשריו של בעלה בחצרו של המלך צ'ארלס, קיבלה קרלייל גישה לאוסף האמנות המלכותי ונהגה להתנסות ברישום של אותן יצירות. בהמשך גם נשכרו שירותיה להכנת רפרודוקציות לחלק מיצירות אלה.
בשנת 1663 חזרו בני המשפחה להתגורר בלונדון. קרלייל נפטרה בשנת 1679, היא נקברה לצדו של בעלה שנפטר ארבע שנים לפניה.
יצירתה
קרלייל הועסקה על ידי פטרונים ובני אצולה לצורך הכנת רפרודוקציות של ציורי הציירים האיטלקים הגדולים, לרוב כמיניאטורות. במקביל עסקה בציור דיוקנאות. ככל הנראה קיבלה השראה בעבודתה מהצייר אנתוני ואן דייק שהיה צייר החצר של המלך צ'ארלס הראשון, וככל הנראה גם הכירה את ואן דייק באופן אישי והוא אף שימש לה מדריך ביצירה.
כדי להביע את הערכתו הרבה לעבודותיה, העניק המלך צ'ארלס הראשון לה ולואן דייק פיגמנט אולטרה מרין יקר ערך.
בשנת 1658 נכללה קרלייל ברשימת ציירות בספרו של סר ויליאם סנדרסון אודות אמנות הציור, יחד עם מספר מצומצם של אמניות נוספות. בספרו משבח סנדרסון את כשרונה של קרלייל ולכישוריה בציורי שמן.
עבודותיה של קרלייל בימינו
בשנים האחרונות חלה עלייה מחודשת בהערכה של יצירתה של קרלייל ובמחקר אודות עבודותיה והטכניקה שלה, מספר דיוקנאות שלה נתגלו מחדש וזוהו כשלה וכיום אלה מוצגים בגלריות ומוזיאונים מובילים.
ציור נוסף המיוחס לקרלייל, דיוקן הדוכסית אליזבת מייטלנד, נמצא היום בבעלות ארגון קרן הנאמנות הלאומית למקומות בעלי עניין היסטורי או יופי טבעי. בדיוקן מוצגת הדוכסית לצד בעלה ואחותה.
דיוקן נוסף מאת קרלייל, דיוקן בגודל מלא של אישה שזהותה לא ידועה אשר צויר בין השנים 1650–1655, נרכש בשנת 2016 על ידי גלריית טייט בבריטניה.
אנציקלופדיה איראניקה
אנציקלופדיה איראניקה (אנגלית: Encyclopædia Iranica) היא אנציקלופדיה המוקדשת ללימודי איראן. ערכי האנציקלופדיה נוגעים למספר רב של דיסציפלינות מדעיות, מתחום מדעי הטבע, הרוח והחברה: גאוגרפיה, בוטניקה, זואולוגיה, היסטוריה, לימודי תרבות, ספרות, לימודי דתות, מדע המדינה, יחסים בינלאומיים ועוד. הערכים עוסקים מזוויות שונות בעמים הדוברים בשפות איראניות, תולדותיהם ותרבותם, ובארצות במרחב שבו הם חיים, או חיו בעבר. מרחב זה כולל את איראן עצמה וכן את אפגניסטן, טג'יקיסטן, אנטוליה, כורדיסטן ואזורים נוספים באסיה ובקווקז.
האנציקלופדיה מיועדת הן לתועלת העוסקים בלימודי איראן, והן לקהל המתעניין הכללי.
האנציקלופדיה היא מיזם רב-לאומי, שיצא לדרכו ב-1973, ופועל במסגרת המרכז ללימודי איראן באוניברסיטת קולומביה שבארצות הברית. המימון למיזם מגיע מאז 1979 מקרן ממשלתית אמריקנית לתמיכה במדעי הרוח, וכן מקרנות שונות ותורמים פרטיים. עם התמשכות הפרויקט גדל חלקם של תורמים פרטיים במימונו וקטן חלקו של המימון הממשלתי, וב-2007 הגיע רק שליש מן התקציב מהקרן לתמיכה במדעי הרוח.
מעל 1200 חוקרים ממדינות שונות בעולם כתבו ערכים באנציקלופדיה. את מלאכת הכתיבה והעריכה מנהל העורך הראשי, הנעזר בעורך מנהל, בעורכי משנה, בוועדה מייעצת בינלאומית וב-44 יועצים מקצועיים. מייסד המיזם והעורך הראשי מ-1973 עד 2017 היה אהסן ירשאטר, פרופסור אמריטוס באוניברסיטת קולומביה.
הכרך הראשון יצא לאור ב-1982, ועד 2005 יצאו לאור 12 כרכים. הטקסט זמין במלואו בחינם ברשת האינטרנט.
מפעל האנציקלופדיה איראניקה מעניק אחת לשנתיים את הפרס ע"ש לטיפה יארשאטר לעידוד מחקר הספרות האיראנית, בדגש על נשים במרחב האיראני והפרסי. בין מקבלות הפרס המשוררת סימין בהבאני, החוקרת פרזאנה מילאני והסופרת שהרנוש פארסיפור.
דמדין סוחבאטאר
דמדין סוחבאטאר (במונגולית: Дамдин Сүхбаатар. נקרא גם סוח) (2 בפברואר 1893 – 22 בפברואר 1923) היה מצביא מונגולי שהיה ידוע ביכולות הרכיבה שלו. "סוח" (במונגולית: גרזן) נולד באורגה (כיום אולן בטור) והצטרף לצבא הלאומי ב-1911, ממנו נאלץ לפרוש מאוחר יותר. ב-1917 הוא חזר לצבא ללחום בסינים, וזכה לתוספת לשמו: באטאר (גיבור).
מונגוליה הייתה מחוז של סין עד 1911, אז הניעה קריסת שלטון השושלות בסין את המונגולים לפעול למען עצמאותם. ב-1919 ניסו הסינים לחסל את המרד על ידי פלישה למונגוליה, אך הובסו בידי הכוחות המונגוליים בראשותו של סוחבאטאר. ב-1921 כבר היה סוחבאטאר מפקד הצבא המהפכני המונגולי, ונלחם בסינים בסיוע הסובייטים.
כיום סוחבאטאר הוא אחד הגיבורים הלאומיים החשובים במונגוליה. פסל רכוב על סוס, ניצב בכיכר מרכזית בבירה אולן בטור (אשר נקראת על שמו). דיוקנו מוטבע על מטבעות ושטרות המטבע הלאומי, הטוגרוג. מחוז סוחבאטאר נקרא על שמו, וכמו כן בירת מחוז סלנגה.
קוצים (שיר)
קוצים הוא סינגל של הזמר-יוצר הישראלי אביב גפן והמוזיקאי הישראלי עידן רייכל שהוקלט על ידי רייכל. השיר יצא לאור ב-8 בדצמבר 2010, כסינגל מתוך האלבום ה-12 של גפן, "פסיפס", על ידי חברת התקליטים הליקון.
רקע וכתיבה
השיר נכתב והולחן על ידי אביב גפן והופק על ידי גפן ועידן רייכל. השיר הוא בסגנון הרוק. השיר היה אמור להיכלל באלבום משותף של השניים, בשם "רייכל גפן", אך בסופו של דבר האלבום נגנז, והשיר נכלל באלבומו ה-12 של גפן, "פסיפס".
השיר עלה לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי, בסמוך לצאת האלבום.
הצלחה
נכון לאפריל 2020, מונה הצפיות של הקליפ של השיר באתר יוטיוב עומד על כ-8.5 מיליון, ומונה ההשמעות של השיר ברשת הזרמת המדיה ספוטיפיי עומד על כ-2 מיליון.
ביקורת
בלוגר ומבקר המוזיקה יוסי חרסונסקי סקר את השיר בחיוב תוך שהעניק לו ציון של חמישה כוכבי זהב מתוך חמישה.
תימורה לסינגר נתנה לשיר ביקורת מעורבת באתר ynet, תוך שכתבה:
מורן מזור
מורן מזור (נולדה ב־17 במאי 1991) היא זמרת ישראלית, זוכת העונה הראשונה של תוכנית המציאות "אייל גולן קורא לך" ונציגת ישראל באירוויזיון 2013.
2013-2017: אלבום בכורה ואירוויזיון 2013
לקראת אלבומה הראשון הוציאה מזור לאור את הסינגלים "תביט בי", "נסיך שלי", "חודרת ללבך", "אני כאן" ו"עלינו".
ב־2013 נבחרה מזור בקדם-אירוויזיון לייצג את ישראל באירוויזיון 2013 עם השיר "רק בשבילו". מזור התחרתה בחצי הגמר, סיימה במקום ה-14 עם 40 נקודות, ולא העפילה לגמר התחרות.
2018-הווה: "זה אני" וחזרה לקריירה
ב-25 באפריל 2018, הוציאה מזור סינגל חדש שנקרא: "כמעט מאוהבים".
בשנת 2018, מזור לוהקה לתפקיד ראשי במחזמר "זה אני" של מאור זגורי המבוסס על שירי אייל גולן.
ב-13 במרץ 2019, יצא הסינגל שנקרא: "רק אותך". לחן השיר של הסדרה הטורקית "הכלה מאיסטנבול" אותו מזור קנתה בעקבות הסינגל החדש.
עונת 2015/2016 בליגת העל בכדורגל
עונת 2015/2016 בליגת העל הייתה העונה ה-17 של ליגת העל כליגת הכדורגל הבכירה בישראל. בעונה זו זכתה באליפות הפועל באר שבע, ארבעים שנה לאחר זכייתה הקודמת.
בעונה זו נקבע שיא שערים חדש לשחקן בעונה בליגת העל, 35 שערים, את השיא עשה ערן זהבי ששיחק במכבי תל אביב.
העונה נפתחה ב-22 באוגוסט 2015 והסתיימה ב-21 במאי 2016. על ניצחון במשחק הוענקו שלוש נקודות ונקודה בודדת הוענקה על תיקו. הליגה כללה 14 קבוצות ששיחקו ביניהן במשך 2 סיבובים בני 13 משחקים כל אחד - 26 מחזורים בסה"כ.
לאחר מכן פוצלה הליגה לפלייאוף עליון (6 קבוצות ששיחקו ביניהן במשך 2 סיבובים בני 5 משחקים כל אחד) ותחתון (8 קבוצות ששיחקו ביניהן במשך סיבוב אחד בן 7 משחקים) שכללו תוספת של 10 ו-7 מחזורים לעונה הסדירה בהתאמה ובסה"כ 36 ו-33 מחזורים בהתאמה.
בסיום העונה הפועל עכו ומכבי נתניה ירדו ליגה. הקבוצות שעלו לליגת העל לעונת 2016/2017 היו הפועל אשקלון ומ.ס. אשדוד.
עמונית
עמונית היא ניב כנעני נכחד אשר דובר על ידי העם העמוני. יש הרואים בעמונית ניב עברי.
האזור בו דיברו את השפה ואשר בו ישבו העמונים הוא אזור רבת עמון (עמאן) של היום, הקרויה על שם העם העמוני. השרידים הארכאולוגיים העיקרים לשפה הם כתובת מצודת רבת עמון מהמאה ה-9 לפנה"ס, בקבוק ארד בתל סיראן מהמאות ה-7-6 לפנה"ס וכן כמה כתבי שירה.
אף על פי שקשה להבדיל ולזהות את עיקרי השפה וייחודיה, ידוע לנו כיום שהשפה זהה כמעט לגמרי לשפה העברית המקראית עם השפעה קלה ביותר מצד הארמית.
ברוך מרדכי אזרחי
הרב ברוך מרדכי אזרחי (נולד בט"ו אדר ב' תרפ"ט, 27 במרץ 1929) הוא ראש ישיבת עטרת ישראל במודיעין עילית, זקן חברי מועצת גדולי התורה של דגל התורה וחבר נשיאות ועד הישיבות ומפעל הש"ס.
ביוגרפיה
נולד בבית החולים ביקור חולים בירושלים לרב ישראל אזרחי ולהינדא בת הרב ברוך שלאָם (קרי: שְלוֹם), בוגר ישיבת "כנסת ישראל" בסלובודקה שכיהן כרב בדרום אפריקה והיה נכדו של הרב אורי דוד אפריון, רבה של זאגר ומחבר ספר "אפריון דוד". למד בישיבת חברון. בגיל עשרים ושבע נישא לשולמית חדש, בתו של הרב מאיר חדש, משגיח הישיבה. הרב אזרחי החל למסור שיעורים בישיבת חברון, ובמקביל, במשך כשתים-עשרה שנה מסר שיעורים שבועיים בישיבת כנסת חזקיהו שבכפר חסידים.
בשנת 1964 ייסד את תנועת בני תורה, שמטרתה לקרב תלמידי ישיבות תיכוניות לעולם הישיבות הליטאיות ולצרפם לציבור החרדי. בעשרות שנות פעילותה סחפה התנועה תלמידים רבים שעברו ללמוד בישיבות ליטאיות. התנועה מקיימת מחנות קיץ משותפים לתלמידי ישיבות ליטאיות וישיבות תיכוניות, וכן פעילויות נוספות.
בשנת 1976 עזב את ישיבת חברון וייסד את ישיבת עטרת ישראל בשכונת בית וגן בירושלים, הקרויה על שם אביו (שנפטר שבוע קודם לכן). חותנו שימש כמשגיח גם בישיבתו החדשה, ואחיו אורי דוד אזרחי שימש כמנהל הישיבה. בשנת ה'תשע"ט עבר עם הישיבה למודיעין עילית במטרה לחדש את פניה.
בבית וגן נהג הרב אזרחי להעביר מדי שבוע שיעורים בסדר קדשים לבחורי ישיבות. כמו כן מסר "חבורה" בלילות שבת, מעמד שהתפרסם וסחף רבים.
בכ"ו באב תשע"ב צורף כחבר למועצת גדולי התורה של דגל התורה יחד עם שמונה חברים נוספים.
גישתו החינוכית היא כשיטת גדלות האדם מבית מדרשו של הרב נתן צבי פינקל ("הסבא מסלבודקא"), המעמידה את האדם במרכז ורואה אותו כ"נזר הבריאה".
משפחתו
רעייתו, שולמית מחלה אזרחי (נפטרה בג' בטבת תשפ"ג), הייתה בתו של המשגיח של ישיבת חברון, הרב מאיר חדש. הייתה סופרת, ובין השאר כתבה את הספר המשגיח - הגביע שעלה על גדותיו על אביה, ואת הספר מי האיש על החפץ חיים.
לבני הזוג בן וארבע בנות. הבן, הרב בן ציון, מראשי ישיבת "עטרת ישראל" ומנהל את מוסדותיה, בעבר שימש כר"מ בישיבה. ארבע בנותיו נשואות לרבנים: הרב אריאל וילנסקי - ראש ישיבת אש התלמוד, הרב יהושע קנל - משגיח הישיבה הקטנה "עטרת ישראל", הרב ישעיהו הדר גלזמן - ר"מ בישיבת "עטרת ישראל" והרב אהרן וינר - ראש ישיבת חכמת שלמה-בית וגן.
אחיו, הרב יצחק אזרחי, הוא מראשי ישיבת מיר. אחותו, יוכבד, נישאה לרב שמואל דיקמן, שהיה אב בית דין בחיפה.
מצוות אנשים מלומדה
מצוות אנשים מלומדה הוא ביטוי שמתייחס למעשים אשר נעשים מתוך הרגל באופן אוטומטי, שלא מתוך מחשבה או כוונה בעשיית המעשה.
מקור ופירוש הביטוי
כינוי זה מקורו על פי הפסוק בספר ישעיהו כאשר הנביא ישעיה מוכיח את עם ישראל שבעבור עוון זה תילקח מהם החכמה והבינה:.
שם מסביר המלבי"ם כך:
מצוות צריכות כוונה
כאשר קיום המצווה מתבצע כאשר כך שבכל פעם מחדש מכוון המקיים את מחשבותיו להתאחדות עם השכינה מחד, ומקפיד על שמירת כל פרטי ודקדוקי המצווה מאידך, מונע ממנו שקיעה בתוך שיגרה, ולא להגיע למצב של מצוות אנשים מלומדה.
מלחמה ללא אות
מלחמה ללא אות, ספרו של תא"ל משה (צ'יקו) תמיר, בעברו מפקד חטיבת גולני, אוגדת עזה וקורס מפקדי פלוגות ומפקדי גדודים, עוסק בלחימת צה"ל בדרום לבנון (1982 - 2000). בספר מתאר תמיר את שירותו הצבאי כמפקד וכקצין בחטיבת גולני ובפיקוד הצפון. הספר ניתן בצה"ל כשי לבוגרי קורסי פיקוד בחיל הרגלים, ובהם קורס קצינים וקורס מפקדי כיתות, וללוחמי ומפקדי יחידות מובחרות.
בספר
פרק משמעותי במיוחד מקדיש תמיר לתקופה בה שימש כמפקד יחידת אגוז. תמיר שימש בתפקיד בין השנים 1997–1998 והוביל את היחידה להצלחות רבות בלחימה כנגד ארגון החזבאללה. תמיר מתאר בספרו את המבצעים הבולטים בתקופת פיקודו על היחידה ובהם מבצע נוף פראי, בו הרגו לוחמי היחידה בקרב את האדי, בנו של מזכ"ל החזבאללה, השייח' חסן נסראללה, תמיר מתאר בספרו כיצד בשל ההתנהגות החריגה של המחבלים בקרב עלתה בפיקוד צפון ההשערה כי בקרב השתתף פעיל בכיר של ארגון החזבאללה. בעקבות זאת, ובשל אסון השייטת שאירע בתחילת החודש, פקד סא"ל תמיר, ששהה בכל העת בעמדת הפיקוד במוצב ריחן, על הכוח להעמיס את הגופות על אלונקות ולשאתן עִמו בחזרה לשטח ישראל. באומרו ללוחמיו כי הם חייבים זאת לחללים הנעדרים מאסון השייטת. לאחר הקרב התברר כי אחד המחבלים ההרוגים הוא האדי נסראללה, בנו של מזכ"ל הארגון. גופתו, ביחד עם גופות לוחמי חזבאללה אחרות, הוחזרה ללבנון בתמורה לחלקי גופתו של לוחם שייטת 13 איתמר אליה, שנהרג באסון השייטת. בספרו מתאר תא"ל תמיר את התחושות הקשות שחווה בעקבות אסון השייטת וגורס כי התרחש בשל מידע מוקדם על הפעולה המתוכננת שהגיע לחזבאללה, אשר בתורו ביצע מארב מתוכנן ללוחמי השייטת.
בנוסף מתוארים בספר המבצעים "מהלך מבריק" אשר בו הוביל תמיר, מפקד היחידה, כוח לוחמים מיחידת אגוז במבצע בלבנון כנגד חולית אבטחה של חזבאללה בכפר ע'נדוריה, בו הרג הכוח שבפיקודו כשמונה מחבלים ומבצע "תיק פלילי" כנגד עמדות חזבאללה בהר דב. על תקופת שירותו ביחידת אגוז עוטר תמיר בצל"ש אלוף פיקוד הצפון.
הספר הוא יוצא דופן בשל העובדה כי נכתב בידי תמיר בעת שהלה היה עדיין קצין בשירות פעיל בצה"ל בדרגת אל"ם. הספר נחשב לאחד המשמעותיים ביותר שנכתבו על שהיית צה"ל בדרום לבנון. שמו של הספר נגזר מן העובדה כי צה"ל לא ציין את הלחימה ברצועת הביטחון שבלבנון בשנים אלו באות מערכה. תמיר חותם את ספרו בהתייחסות אופטימית לחוזקה של החברה בישראל נוכח האינתיפאדה השנייה וליכולתן של יחידות השדה של צה"ל.
הספר ניתן בצה"ל כשי לבוגרי קורסי פיקוד בחיל הרגלים, ובהם קורס קצינים וקורס מפקדי כיתות, וכשי לבוגרי מסלול הלוחם ביחידת אגוז.
ב-1 במרץ 2021 אישרה הממשלה להעניק אות מערכה לחיילים ששירתו ברצועת הביטחון בשנים 1982–2000 כמערכה. האות יוענק גם ללוחמי צד"ל.
האנומליה של פיוניר
האנומליה של פיוניר, או אפקט פיוניר, היא סטייה בלתי צפויה של מספר גשושיות המבקרות במערכת השמש החיצונית, בעיקר פיוניר 10 ו-11, מהמסלול שצופה להן תורת היחסות הכללית.
שתי הגשושיות נמצאות במסלול אל מחוץ למערכת השמש, והן מאטות תחת השפעת כוח המשיכה של השמש. עם זאת, ניתוח מדויק של תנועותיהן מראה שהן מאטות מעט יותר מן הצפוי. ניתן לתאר את האפקט כתאוצה חלשה נוספת לכיוון השמש.
תיאור התופעה
פיוניר 10 ו-11 נשלחו לכיוון צדק וצדק/שבתאי, בהתאמה. הגשושיות הן מיוצבות-סחרור, על מנת לשמור על האנטנות שלהן מכוונות אל כדור-הארץ. על אף שהגשושיות כוללות רקטות, אלו נותרו ללא שימוש לאחר ביצוע המשימה, והותירו את הגשושיות במסלול שיוט דרך האזורים החיצוניים של מערכת השמש. בתקופה זו הגשושיות המשיכו לשדר מידע באופן קבוע אל כדור הארץ, ובכך העבירו מידע בעל ערך הרבה אחרי תום תפקידן המקורי.
גם הנתונים שהגיעו מגלילאו ומיוליסס הצביעו על אפקט דומה, אם כי ממספר סיבות, כמו קרבתן לשמש, הגשושיות האלה לא היו יכולות לספק מסקנות חד-משמעיות. המשותף לגשושיות בהן האפקט משמעותי הוא שהן מיוצבות על ידי סחרור, בגשושיות המיוצבות על ידי גירוסקופים בשלושה צירים האפקט כמעט ולא מורגש.
למעשה, גם בגשושיות בהן האפקט גדול יותר, הוא בקושי מורגש ויכול להוות טעות סטטיסטית הנובעת משינויים בדרך שבה נאספים הנתונים מהגשושיות במהלך המשימה. מספר שינויים נעשו במהלך פעילות המשימות האמורות, והם כוללים החלפה של מכשירי איסוף הנתונים, של אתרי ההפעלה ושל התוכנה האוספת את הנתונים. האגודה הפלנטרית התמסרה לעניין ביוני 2007. הם העבירו את כל הנתונים לאותו פורמט ובדקו האם התאוצה הבלתי-מוסברת פונה לכיוון כדור הארץ - שאז ניתן לפטור אותה כטעות אנוש - או שהיא פונה לכיוון השמש, דבר שמצביע על אפקט ממשי.
אפשרויות להמשך מחקר
גשושיות הפיוניר כבר לא מספקות מידע, הגשושית גלילאו נשרפה בכוונה תחילה כאשר שולחה לחקור את אטמוספירת צדק בסוף משימתה, ועד עתה הנתונים מקאסיני לא סיפקו תוצאות חד-משמעיות. עם זאת, נותרו מספר אפיקי מחקר אחרים:
כנסים העוסקים באנומליה
בשנים האחרונות נערכו מספר כנסים שכותרתם הייתה חקר האנומליה של פיוניר. הגדולים והבולטים שבהם הם:
דויטשס תיאטר
הדויטשס תיאטר (גרמנית: Deutsches Theater; "התיאטרון הגרמני") הוא תיאטרון גרמני ידוע בשכונת מיטה שבברלין.
היסטוריה
התיאטרון הוקם בשנת 1850 תחת השם "התיאטרון העירוני פרידריך וילהלם" (Friedrich-Wilhelm-Städtisches Theater), על שמו של פרידריך וילהלם הרביעי, מלך פרוסיה.
ניהול התיאטרון עבר לידיו של אוטו בראהם בשנת 1894. בראהם היה מראשי תנועת הנטורליזם, והשפיע על הצגתם של מספר מחזות קלאסיים בתיאטרון, כמו כן על כתיבתם של מחזות חדשים.
אחד מתלמידיו של ברהאם, המחזאי האגדי מקס ריינהרדט קיבל את ניהול התיאטרון בשנת 1904, ותחת הנהגת הפך התיאטרון לאחד התיאטראות המשפיעים ביותר ברחבי אירופה. שנה לאחר מכן הוא הקים בית ספר לתיאטרון ובנה במקום תיאטרון קאמרי. ריינהרדט נשאר המנהל האומנותי של התיאטרון עד עליית הנאצים ב-1933.
התיאטרון פעיל עד היום, והוא הבימה הביתית של הרקדן והשחקן דיטר בלאקהארט. התיאטרון זכה בשנת 2005 בפרס תיאטרון השנה.
בשנת 2010 החליט הסנאט של ברלין לשפץ את התיאטרון בהיקף של 9.9 מיליון אירו. העבודות החלו בשנת 2012.
רנו AHx
רנו AHx (בצרפתית: Renault AHx) הן משאיות קלות ובינוניות אשר יוצרו במספר תצורות (כושר העמסה 2.0-5.0 טון) מתוצרת יצרנית הרכב הצרפתית רנו אשר יוצרו בין השנים 1941–1947.
בתקופת מלחמת העולם השנייה דגמי "רנו AHx" היו בשרות הוורמאכט.
דגמים
===בתקופת מלחמת העולם השנייה===
אוסקר אוסטארי
אוסקר אלפרדו אוסטארי (בספרדית: Óscar Alfredo Ustari; נולד ב- 3 ביולי 1986) הוא כדורגלן ארגנטינאי המשחק בעמדת השוער בקבוצת פאצ'וקה.
ביוגרפיה
אוסקר אוסטארי גדל בקבוצת הנוער של אינדפנדיינטה לצד פביאן אסמאן שהיה מחליפו. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו במדי קבוצת אינדפנדיינטה ב-16 באוקטובר 2005, בניצחון 2 - 0 על ניואל'ס אולד בויס. הוא התבלט כאחד השוערים הטובים בליגת העל הארגנטינאית, ובסופו של דבר עבר לחטאפה בקיץ 2007 תמורת 10 מיליון אירו. בחטאפה הוא נאלץ להתמודד על מקום בהרכב עם רוברטו אבונדנסיירי, עמיתו לנבחרת ארגנטינה, אך לאחר ניסיון השאלה של הנהלת חטאפה הוחלט להשאירו במועדון.
אוסטארי היה שותף לזכייתה של נבחרת ארגנטינה עד גיל 20 בגביע העולם לנוער בשנת 2005. הוא נכלל בסגל הנבחרת למונדיאל 2006 וזכה לזימונים לסגל על ידי מרסלו בייאלסה עוד בטרם ערך את הופעת הבכורה שלו במדי אינדפנדיינטה.
אוסטארי ערך את הופעת הבכורה במדים הלאומיים במשחק הידידות מול נבחרת נורווגיה ב-22 באוגוסט 2007. הוא היה השוער הראשון של ארגנטינה במשחקים האולימפיים לצדו של סרחיו רומרו, עד שנפצע במשחק רבע הגמר. בעקבות הפציעה הוא נעדר מהמגרשים למשך שמונה חודשים. ארגנטינה המשיכה וזכתה במדליית הזהב.
היום הבין-לאומי לספרי ילדים
היום הבין-לאומי לספרי ילדים הוא אירוע שנתי שמתקיים בחסותה של האגודה הבינלאומית לספרות ילדים, ארגון בינלאומי ללא מטרות רווח. יום זה, אשר צוין לראשונה ב-1967, מציין את יום הולדתו של הנס כריסטיאן אנדרסן ב-2 באפריל ומתקיים בסביבות תאריך זה. הפעילויות הנכללות ביום זה כוללות תחרויות כתיבה, הכרזות על פרסים המוענקים עבור כתיבת ספרים ואירועים עם מחברי ספרי ילדים.
בכל שנה, לקבוצה לאומית אקראית של האגודה הבינלאומית לספרות ילדים יש הזדמנות להיות חסות בינלאומית ליום זה. האגודה מחליטה על נושא ייחודי לאותה השנה ומזמינה מחבר בולט מן המדינה המארחת לצורך כתיבת הודעה לילדים ברחבי העולם ומאייר ידוע על מנת לעצב כרזה. חומרים אלה משמשים בדרכים שונות לקידום ספרים וקריאה. קבוצות רבות של האגודה הבינלאומית לספרות ילדים מקדמות יום זה באמצעות התקשורת ומארגנות פעילויות בבתי ספר ובספריות ציבוריות. לעיתים קרובות, האגודה קשורה לחגיגות של ספרי ילדים ואירועים מיוחדים אחרים שעשויים לכלול מפגשים עם סופרים ומאיירים, תחרויות כתיבה או הכרזות על פרסים שהוענקו עבור כתיבת ספרים.
בשנת 2023, נערך ראיון לארבע גננות שנושאו היה השינוי שחל במשך השנים בספרות הילדים.לטענתן הספרים משתנים עם התקופה. מאחר והספרים הם כלי חינוכי, הרי שהוא משתנה עם הנורמות והערכים בהתאם לתקופה.לדעתן יש בספרי הילדים ייצוג לאוכלוסיות רבות יותר מאשר בעבר.
דנילו פטרוצ'י
דנילו קרלו פטרוצ'י (באנגלית: Danilo Carlo Petrucci, נולד ב-24 באוקטובר 1990) הוא רוכב מרוצי אופנועים איטלקי המתחרה בסבב ה-MotoGP.
1998-2011: אליפויות איטליה
פטרוצ'י החל להתחרות בשנת 1998, בהיותו בן 8, בקטגוריית המיני-קרוס. בשנת 2006 עבר להתחרות במרוצי כביש, כשהצטרף לסבב ה-CBR600 CUP ואף זכה בתואר הרוקי המצטיין. בשנת 2007 עבר להתחרות בסבב Yamaha R6 Cup ואף ערך מספר הופעות בסבב הסופרסטוק 600 האירופאי. בעקבות הישגיו בסבב זכה פטרוצ'י בחסות מחברת ימאהה איטליה. בשנת 2008 התחרה לראשונה בעונה מלאה של סבב הסופרסטוק האירופאי. במהלך העונה זינק פעמיים מהפול פוזישן ובסיומה הגיע למקום השביעי הכולל. בעונתו השנייה ניצח 3 מרוצים וסיים במקום הרביעי הכולל, במקביל החל להתחרות גם בסבב הסופרסטוק 1000 האיטלקי. ב-2010 זכה באליפות הסופרסטוק 1000 ובמקביל התחרה גם בסבב הסופרבייק האיטלקי. בעונת 2011 המשיך להתחרות בסבב הסופרסטוק 1000, אף על פי שהשיג 6 פול פוזשיינים ו-4 ניצחונות סיים את העונה רק במקום השני.