cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
ראייה מלאכותית
שתלי epiretinal
שתלי Epiretinal יושבים במשטח הפנימי של הרשתית, מגרים ישירות את תאי הגנגליון ועוקפים את כל שכבות הרשתית האחרות. שתלים כאלו מורכבים ממערך אלקטרודות פלטינה סיליקון על גבי שכבת הרשתית הפנימית. המערך מתייצב באמצעות מיקרו נעצים, יחד עם הלחץ מכני הקל הניתן על ידי הזגוגית. שתל כזה דורש מצלמת וידאו חיצונית לרכוש תמונות. המצלמה קולטת ומעבדת תמונות מהסביבה, ומקשרת את המידע למערך האלקטרודות של השתל באמצעות טלמטריה. מערכת כזו דורשת אספקת חשמל רציפה, והיא מקבלת זאת באמצעות סלילי השראה בתדר רדיו או לייזרי אינפרא-אדום. הסלילים מחוברים לסקלרה, והם יוצרים פולסים חשמליים שמגרים את הרשתית הפגועה עם השתל. המצלמה מחוברת למשקפי המטופל. עיבוד התמונה כרוכה בהפחתת הרזולוציה של התמונה והמרת התמונה לדפוס מרחב ובזמן של גירוי כדי להפעיל את התאים המתאימים ברשתית. שבב העיבוד צריך לזהות תנועה, פרטים, ניגודיות ועוד. מערכת השתל צריכה להיות מסוגלת לעבד תמונות בזמן אמת על מנת למנוע עיכוב מורגש בין קלט המצלמה וגירוי הרשתית. עיכוב כזה יכול לגרום לבלבול של תפיסה חזותית.
שתלי subretinal
שתלי subretinal יושבים על החלק החיצוני של הרשתית, בין שכבת קולטני האור (פוטורצפטורים) ואפיתל הפיגמנט ברשתית( retinal pigment epithelium). מיקום השתל מוגבל מכנית על ידי המרחק הזה. גירוי הרשתית הוא ישיר משום שאופן הפעולה של שתלים אלו מסתמך על העיבוד הרגיל של שכבות הרשתית והמסלול החזותי. שתלים אלו מורכבים מפרוסות סיליקון דקות המכילות מיקרו פוטו-דיודות שממירות מיד את האור הנקלט לתוך תאי הרשתית הבסיסיים באמצעות מערכים של מיקרו אלקטרודות שעשויות מזהב או מטיטניום. הדפוס של הפוטו-דיודות מופעל על ידי אור, לכן השיטה מכוונת להפעלת תאי הרשתית הביפולריים (retinal bipolar cells) ותאי הגנגליון ומשם למוח - לתפיסה חזותית של תמונת האירוע המקורית. שתלים אלו אינם דורשים חומרה חיצוניים מעבר למערך הפוטו-דיודות המושתלות. עם זאת, חלק משתלי ה-subretinal דורשים כוח ממעגל חיצוני על מנת לשפר את אות התמונה. ראו אמצעי בשלבי ניסוי קליניים Photovoltaic retinal prosthesis
שתלי suprachoroidal
שתלי suprachoroidal יושבים בין הלובן העין לדמית העין. שתלים מסוג זה מיועדים לטיפול בחולי גלאוקומה. השתל בנוי ממערך אלקטרודות על מצע סיליקון דק ומקובע באמצעות אלקטרודות פלטינה. שתלים אלו פועלים כמו שתלי הרשתית האחרים, הם מסתמכים על המסלול החזותי ובתאי העצב אשר עדיין מתפקדים.
תותבים קורטיקליים
סוגים מסוימים של שתלים בקליפת המוח יכולים באופן חלקי לשחזר את חוש הראייה ישירות על ידי גירוי קליפת המוח החזותית (קליפת הראייה). שיטה זו עוקפת נוירונים רבים של המסלול החזותי שנפגע, לכן יכולה לספק פתרון לא רק לחולים במחלות העיניים אלא גם לעיוורים. בשיטה זו משתילים את השתל, יחד עם אלקטרודות, לאזור קליפת המוח החזותית. אזור זה מגורה חשמלית באופן ישיר. כיוון שגירוי ישיר של החלק הזה של המוח אינו מספק תמונות שלמות לחולים (ישנם אזורים אחרים במוח שגם כן עובדים ומעבדים ראייה), יש צורך ביחידה חיצונית לקליטת האות ועיבודו. מערכת תותבת חזותית בקליפת המוח תהיה מורכבת ממצלמת וידאו ממוזערת בזוג משקפיים, מקודד עיבוד אותות כמו רשתית ומערכים של מיקרו-אלקטרודות המושתלים בקליפת המוח החזותית.
הגישה של תותבים קורטיקליים טומנת בחובה סיכוני תחלואה ותמותה עקב נוכחות השתל. המרחק הפיזי בין האלקטרודות לקליפת המוח מחייב שימוש בזרם חזק יותר, שיוצר נזק גם לרקמה שכנה. ההבנה של תהליכי הראייה (כמו צבע, עומק או תנועה) מוגבלת מאוד, לכן ניסיונות רבים לפיתוח שתל בגישה הקורטיקלית לא צלחו ולא הרבה חוקרים המשיכו את הפיתוח בכיוון זה.
טיפול ביוטכנולוגי
גישה נוספת לטיפול בעיוורון, הבא לידי ביטוי בלקות ברשתית, הוא טיפול ביוטכנולוגי. צורה אחת היא של הזרקת גורמים ליצירת חלבונים רגישים לאור (אופטוגנטיקה). צורה שנייה היא של ריפוי גנטי כנגד לקות בביטוי חלבונים הקשורים למסלול ה-phototransduction, והיא מתבססת על כך שגורמי לקות ראייה רבים קשורים לבעיה בביטוי חלבוני.
עמראן נזאר חוסיין
ביוגרפיה
נזאר חוסיין נולד בשנת 1942 באי הקריבי טרינידד, למשפחה מוסלמית ממוצא הודי. בשנת 1971 סיים את לימודי הבוגר במכון אלאמייא ללימודי האסלאם שבקראצ'י, למד גם באוניברסיטת קראצ'י, אל-אזהר והמכון הגדול ללימודי יחסים בינלאומיים ופיתוח בשווייץ.
שימש כאימאם עבור מספר מסגדי דאר אל-אסלאם בלונג איילנד וניו-יורק, והוביל את תפילת הג'מעה במספר מטות של האומות המאוחדות במנהטן פעם בחודש למשך עשר שנים ברציפות. לשעבר מנהל מכון אלאמייא ללימודי האסלאם שבקראצ'י; מנהל המחקר של הקונגרס האסלאמי העולמי בקראצ'י, פקיסטן; מנהל המכון האיסלמי לחינוך והמחקר במיאמי, פלורידה; ומנהל הדעוה בתנזים האסלאמי של צפון אמריקה.
יצירות אנטישמיות
החל משנת 1971 נזאר חוסיין נסע רבות ברחבי העולם והרצה בענייני אסלאם, תוך הפצת תכנים אנטישמים רבים. בין היתר כתב ספרים אנטישמים הטוענים כי קיימת קונספירציה בעלת קנה מידה עולמי של היהודים, הציונים וישראל נגד האסלאם יחד עם ארצות הברית ומדינות מערביות אחרות ומוסדות כמו האו"ם; כי בעתיד הקרוב עומדת לפרוץ מלחמת גוג ומגוג נגד ישראל; כי המגזר הבנקאי נמצא בשליטת היהודים במטרה לשעבד את האנושות.
ניילון נצמד
ניילון נצמד הוא יריעת פלסטיק (שאיננו ניילון) המשמשת לרוב לאריזת מזון על ידי עיטופו או חתימת כלי המכיל אותו, כדי לשמר את טריותו לאורך זמן. ניילון נצמד נמכר לרוב בגלילים בתוך קופסת קרטון בעלת שפה משוננת, להקלה על חיתוכו. הוא נצמד למשטחים חלקים, וכך ניתן להדקו על פתחם של מכלים ללא שימוש בחומר הדבקה או אביזר אחר. עוביו כ-12.5 מיקרון.
מלבד תעשיית המזון ושימוש ביתי לאריזת מזון, ניילון נצמד משמש גם לעיטוף מוצרים אחרים. בישראל הוא משמש לעיתים בענף העברת הדירות לעיטוף רהיטים, כתחליף לפלסטיק בועות.
אפולו 1
אפולו 1 הייתה אמורה להיות המשימה המאוישת הראשונה בתוכנית אפולו. אך ב־27 בינואר 1967, אירע אסון. בעת בדיקה לפני טיסה, שרפה שפרצה בתא הפיקוד של החללית, שאמורה הייתה להיות משוגרת ב־21 בפברואר, קיפדה את חייהם של האסטרונאוטים וירג'יל "גאס" גריסום, אדוארד וייט ורוג'ר צ'אפי.
מהלך האירועים
האסטרונאוטים נכנסו אל החללית בשעה אחת בצהריים באותו יום. הבעיות צצו מיד. הראשונה הייתה ריח מוזר בו הבחין גאס גריסום לאחר שחיבר את חליפת הלחץ שלו לאספקת החמצן. הצוות דגם את החמצן במערכת, אך החליט להמשיך בבדיקה.
הבעיה הבאה הייתה זרם חמצן גבוה מדי, שהפעיל את האזעקה מדי פעם. הצוות העלה את הנושא בפני אנשי בקרת הסביבה, אך אלה שיערו שהסיבה היא תנועות של חברי הצוות.
בעיה שלישית צצה בתחום התקשורת. תחילה היו בעיות בתקשורת בין גריסום לחדר הבקרה. הצוות ביצע התאמות נדרשות. מאוחר יותר, הבעיה התרחבה והפכה לבעיה בתקשורת בין בניין הפעולות והבדיקות והמבנה בקומפלקס 34 (כן השיגור). בעיה זו חייבה את עצירת הספירה לאחור בשעה 17:40. בשעה 18:31 צוות הבקרה היה מוכן להמשיך בספירה, כאשר המכשירים הצביעו על עלייה בלתי מוסברת בזרם החמצן לתוך החליפות. אחד מאנשי הצוות, ככל הנראה גריסום, זז מעט.
לאחר ארבע שניות, אחד האסטרונאוטים, ככל הנראה צ'אפי, אמר כבדרך אגב, "אש, אני מריח אש". שתי שניות מאוחר יותר, קולו של וייט היה החלטי יותר: "אש בקוקפיט!".
טכנאי החללית מיהרו אל תא הצוות, אך לפני שהגיעו, התא נפרץ ותמרות עשן סמיך ולהבות עלו ממנו. רבים חששו שהאש תצית את מערכת המילוט שבראש הרקטה, וזאת תצית את כל מודול השירות. חלק מן המחלצים נמלטו כדי לא להילכד באש, אך אחרים נשארו כדי לנסות להציל את האסטרונאוטים.
הדלת הפנימית נפתחה כלפי פנים. עקב הלחץ הגבוה יותר בתוך החללית, היה זה בלתי אפשרי לפתוח אותה מבלי להוריד את הלחץ. החום שיצרה האש העלה את הלחץ עוד יותר, וכך, לא הצליחו האסטרונאוטים לפתוח את הדלת, עד שנפרצה בעצמה. בניסיונם להגיע אל האסטרונאוטים, הטכנאים נהדפו מפני האש בזה אחר זה, אך בסופו של דבר הצליחו להגיע אליהם. אך זה היה מאוחר מדי, הם כבר היו מתים. כוחות הכיבוי הגיעו שלוש דקות לאחר פתיחת הצוהר, ורופאים הגיעו זמן קצר לאחריהם.
הבדיקות הרפואיות קבעו שהאסטרונאוטים מתו מהרעלת פחמן חד-חמצני, וכוויות כגורם תורם. האש כילתה 70% מחליפת החלל של גריסום, 20% מחליפת החלל של וייט ו־15% מחליפתו של צ'אפי. 27 אנשים נפגעו משאיפת עשן, שניים אושפזו.
החקירה
ועדת החקירה קבעה שתא הפיקוד הכיל חומרים דליקים רבים, הסמוכים למקורות אש אפשריים. בנוסף, אטמוספירת התא הורכבה מ־100% חמצן בלחץ 16PSI. הוועדה קבעה שיש להפחית מאוד את כמות החומרים הדליקים בתא, ולבחון את האפשרות להשתמש באטמוספירה המורכבת משני גזים שונים.
כאמור, מבנה צוהר היציאה גרם לכך שלא ניתן היה לפתוח אותו במהירות מבפנים. הוועדה המליצה לשנות את הפתח, כך שניתן יהיה לצאת מן התא במהירות גבוהה יותר. במנגנון הפתיחה המקורי נדרשו 90 שניות המתנה, ובתכנון המחודש 3 שניות.
יחסי עומאן–קניה
יחסי עומאן–קניה הם היחסים הדיפלומטיים שבין קניה לבין עומאן. לקניה יש שגרירות רשמית במסקט ולעומאן יש שגרירות רשמית בניירובי. שתי המדינות חברות באיגוד המדינות באוקיינוס ההודי.
אפולו 1
החקירה
תא הפיקוד של החללית עבר שדרוג משמעותי, ושונה מרכיב האוויר בתוך תא הצוות ל-60% חמצן, ו-40% חנקן במקום 100% חמצן. חליפות החלל של האסטרונאוטים שונו מניילון לבד שאינו דליק.
יחסי עומאן–קניה
היסטוריה
היחסים בין שתי המדינות כוננו לראשונה בשנת 1976. בשנת 1977 שלחה עומאן שגריר ראשון לקניה. בשנת 1986 השגרירויות נסגרו והוקמו מחדש בשנת 2011.
אפולו 1
החקירה
חקירת האירוע והשינויים שהוכנסו לתא הפיקוד עיכבו את המשך תוכנית אפולו, ורכב השיגור שנשא בסופו של דבר את הכינוי AS-204 נשא כמטען את רכב הנחיתה הירחי בטיסת המבחן הראשונה ובלתי מאוישת שלו - אפולו 5. משימות AS-201 ו־AS-202 נשאו רק חרוט אווירודינמי, ולא חלליות אפולו כמתוכנן.
באביב 1967 הכריז סגן מנהל נאס״א לטיסות מאוישות, כי המשימה שיועדה לגריסום, וייט וצ'אפי תיקרא "אפולו 1", והמשימה הראשונה שעשתה שימוש בסטורן 5, שתוכננה לנובמבר אותה שנה, תיקרא "אפולו 4". לא היו משימות אפולו 2 ו־3.
וירג'יל "גאס" גריסום
גריסום נבחר כאחד משבעת האסטרונאוטים שנבחרו לתוכנית מרקורי ב־1959. הוא הטיס את מרקורי 4, שכונתה "פעמון החירות 7", הטיסה התת-מסלולית השנייה והאחרונה בתוכנית מרקורי, ב־21 ביולי 1961.
ב־23 במרץ 1965 שוגר כמפקד ג'מיני 3, החללית המאוישת הראשונה בתוכנית ג'מיני. מאוחר יותר היה מפקד גיבוי של ג'מיני 6.
הוא היה מפקד משימת AS-204. לוטננט-ג'נרל גריסום נהרג בשרפה שפרצה בחללית בזמן בדיקתה על כן השיגור, ב־27 בינואר 1967. נטמן בבית הקברות הלאומי ארלינגטון.
אדוארד וייט
בתום לימודיו בווסט פוינט, למד בקורס טיסה בטקסס ובפלורידה. לאחר מכן שירת במשך שלוש שנים וחצי בטייסת הקרב ה־22 בגרמניה. בשנת 1959, לאחר לימודיו לתואר מוסמך, למד בבית הספר לטייסי ניסוי בבסיס חיל האוויר אדוארדס בקליפורניה כדי להגדיל את סיכויו להתקבל לנאס"א. לאחר מכן הוצב בבסיס רייט-פטרסון, שם היה טייס ניסוי במחלקת מערכות אווירונאוטיות. בתפקיד זה הטיס אסטרונאוטים של תוכנית מרקורי במטוסי מטען, בתמרונים שהביאו אותם למצב חוסר משקל למשך מספר שניות. ביניהם היה גם ג'ון גלן.
וייט היה חלק מהקבוצה השנייה שנבחרה על ידי נאס"א ב־1962. בין 3 ביוני ל־7 ביוני 1965 היה טייס במשימת ג'מיני 4, שהקיפה את כדור הארץ 62 פעמים. במשימה זו היה האמריקאי הראשון שביצע פעילות חוץ-רכבית. הוא שהה 21 דקות מחוץ לחללית, והיה הראשון שנהג את עצמו בעזרת אקדח סילון שהחזיק בידו. נטמן בבית הקברות וסט פוינט.
רוג'ר צ'אפי
צ'אפי (5 בפברואר 1935 - 27 בינואר 1967) נולד בגרנד רפידס, במישיגן. היה אסטרונאוט בתוכנית אפולו. בוגר במדעים בהנדסת אווירונאוטיקה מאוניברסיטת פרדו, 1957.
התגייס לצי ב־1957. שירת כקצין בטיחות וקצין אבטחת איכות בטייסת הצילום הכבדה ה־62 בתחנת האוויר הימית בג'קסונוויל, בפלורידה. ביצע 82 גיחות סיור מעל קובה בזמן משבר הטילים בקובה וזכה במדליית האוויר על תפקידו בתקופה זו. בינואר 1963 החל ללמוד לתואר מוסמך בהנדסת אמינות במכון הטכנולוגי של חיל האוויר בבסיס רייט-פטרסון באוהיו.
נבחר בקבוצה השלישית של אסטרונאוטים, שנבחרה באוקטובר 1963. מלבד אימוני הטיסה, היה אחראי על מערכות התקשורת של בקרת הטיסה ומערכות מכשור בענף אפולו של משרד האסטרונאוטים. שימש כאיש הקשר מול האסטרונאוטים במהלך משימות ג'מיני 3 וג'מיני 4. ב־21 במרץ 1966 נבחר למשימת AS-204, כמחליף לאסטרונאוט דון אייסל שנפצע. נטמן בבית הקברות הלאומי ארלינגטון.
הנצחה
בשנת 1997, הוענקה לצוות לאחר מותם, מדליית הכבוד של הקונגרס בתחום החלל.
צוות אפולו 1 הונצח במגוון דרכים:
היריון טרנסג'נדרי
היריון טרנסג'נדרי הוא תהליך של נשיאת עובר בגופו של טרנסג'נדר. נכון להיום, אפשרות שכזו תלויה במידה רבה באברי הרבייה של האדם, כאשר טיפולים להתאמה מגדרית עשויים להשפיע על הפוריות. טרנסג'נדרים שנמצאים או רוצים להיכנס להיריון מתמודדים עם אתגרים רפואיים, משפטיים ופסיכולוגיים.
גברים טרנסג'נדרים
טיפול בטסטוסטרון משפיע על הפוריות, אך טרנסים רבים שנכנסו להיריון הצליחו לעשות זאת אחרי שישה חודשים של הפסקת הטסטוסטרון. בנוסף, הוכח כי טסטוסטרון אינו אמצעי מניעה יעיל. חשיפת עובר לרמות גבוהות של טסטוסטרון אקסוגני (ממקור חיצוני) היא טרטוגני. זה משפיע במיוחד בשליש הראשון להתפתחות העובר, כאשר לרוב ההיריון טרם מתגלה. בנוסף, מטופלים שחווים אל-וסת (שהיא תופעת לוואי שכיחה של חשיפה אקסוגנית לטסטוסטרון) עלולים לחוות אתגרים נוספים בזיהוי היריונות מוקדמים, עקב היעדר מחזוריות וסתית סדירה, שיכול להצביע על היריון, למשל. מסיבה זו, חשוב למטופלים ולעוסקים בתחום הבריאות לדון באופן מקיף ביעדי פוריות, בתכנון המשפחה ובאפשרויות למניעת היריון במהלך הטיפול המגדרי. מחקרים קודמים של הריונות בנשים מצביעים על כך שרמות גבוהות של אנדרוגנים אנדוגניים (ממקור פנימי) קשורות למשקל לידה נמוך יותר, אם כי לא ברור כיצד שימוש קודם בטסטוסטרון אצל אדם טרנס שנמצא בהיריון עשוי להשפיע על משקל הלידה.
היריון עתידי אפשרי להשגה על ידי בנק ביציות, אך תהליך שכזה עלול להגביר דיספוריה מגדרית או לא להיות נגיש בשל היעדר כיסוי ביטוחי. טיפול בטסטוסטרון אינו שיטה מספקת למניעת היריון, וגברים טרנסים עלולים לחוות היריון לא מתוכנן, במיוחד אם הם מחמיצים נטילת מינונים של ההורמון. הריונות לא מתוכננים עשויים לגרום לכך שגברים טרנסג'נדרים או אנשים א-בינאריים ישקלו או יבצעו הפלה עצמית.
אפשרויות הלידה כוללות בין היתר שיטות קונבנציונליות כגון לידה נרתיקית וניתוח קיסרי, ויש לקחת בחשבון את העדפת המטופל על מנת להפחית תחושות דיספוריה מגדרית אשר קשורות לשינויים ותחושות גופניות מסוימות. על פי הסקר הלאומי לאפליה טרנסג'נדרית, שיעורי ההתאבדות והדיכאון שלאחר הלידה בקרב אנשים טרנסים נמצאו גבוהים מהממוצע לכלל המבוגרים. הדבר עשוי להיות מיוחס לגורמים כמו היעדר תמיכה חברתית, אפליה והיעדר הכשרה מספקת של רופאים.
שיקול חשוב נוסף לאחר לידה עבור גברים טרנסים הוא האם לחדש את הטיפול בטסטוסטרון. אין כיום עדות לכך שטסטוסטרון נכנס לחלב האם בכמות משמעותית. עם זאת, רמות גבוהות של טסטוסטרון עשויות לדכא הפרשות חלב, והנחיות שירותי הבריאות המליצו בעבר לגברים טרנסים שלא לעבור טיפול בטסטוסטרון בשלב ההנקה. גברים טרנסים שעוברים ניתוח לשחזור חזה עשויים לשמור על יכולת ההנקה.
מבין המגוון הרחב של הטיפולים הזמינים לטרנסג'נדרים, לרבות התערבויות כירורגיות ורפואיות, חלקם מציעים את האפשרות לשמר פוריות, בעוד שאחרים עלולים לסכן את היכולת של האדם להיכנס להיריון, וביניהם כריתת חצוצרות מניעתית או כריתת רחם מלאה.
התחשבות מיוחדת בבריאותם הנפשית של טרנסג'נדרים במהלך ההיריון היא חשובה. הוכח בעבר שאנשים טרנסג'נדרים חווים לעיתים קרובות שיעורי אובדנות גבוהים יותר מאנשים סיסג'נדרים, ופחות תמיכה חברתית מהסביבה ומהמשפחה הקרובה. בקשר לכך, טרנסג'נדרים רבים שעוברים היריון דיווחו כי בחירותיהם בנותני שירותי הבריאות הושפעו במידה ניכרת מהשקפותיו של עובד הבריאות, וטרנסג'נדרים רבים מעדיפים שירותי מיילדות במקום לעבור צירים ולידה בבית חולים.
סטטיסטיקות
על פי נתונים שנאספו על ידי Medicare, תוכנית ביטוח בריאות ממשלתית הפועלת באוסטרליה, 75 אנשים המזדהים כגברים ילדו באופן טבעי או בניתוח קיסרי במדינה בשנת 2016, ו-40 בשנת 2017.
א-בינאריים
אנשים א-בינאריים עם מערכת רבייה נשית מתפקדת יכולים ללדת. אנשים א-בינאריים שזוהו כנקבה בלידתם (assigned female at birth) נוטים יותר להיכנס להיריון מאשר טרנסים בינאריים (בעלי מגדר ברור), מכיוון שהם נוטים פחות לחפש פרוצדורות מגדריות רפואיות אשר משפיעות על הפוריות שלהם.
לא כל האנשים הא-בינאריים, או אנשים טרנסים מכל זהות מגדרית, עוברים את השינוי המגדרי על ידי טיפול הורמונלי (HRT) או כל סוג של ניתוח מסיבות שונות, החל ממצבים רפואיים, נגישות או עלויות, אבל אלו שכן חייבים להפסיק את הטיפול הורמונלי כדי להמשיך בהיריון. בקרב אנשים א-בינאריים הנוטלים טסטוסטרון, הריונות לא מתוכננים עשויים להיות נפוצים יותר אם הם נוטלים מינון נמוך של טסטוסטרון. הורים א-בינאריים בוחרים אם להיקרא "אמא" או "אבא" במסמכים הרשמיים, או להשתמש בתארים נייטרליים-מגדרית או א-בינאריים.
נשים טרנסג'נדריות
לנשים טרנסג'נדריות אין את האנטומיה הדרושה להתפתחות העוברית. נכון לשנת 2019, עוד לא בוצעה בהצלחה השתלת רחם באישה טרנסית. בשנת 1931, ניסיון להשתלת רחם הביא למותה של לילי אלבה.
מיס תבל 2003
מיס תבל 2003, או מיס יוניברס 2003 (באנגלית: Miss Universe 2003), היא תחרות מיס תבל ה-52 במספר, התחרות נערכה בפנמה סיטי שבפנמה.
היריון טרנסג'נדרי
נשים טרנסג'נדריות
טכנולוגיית השתלת רחם (Uterine transplantation, או בקיצור UTx) עדיין נמצאת בחיתוליה ואינה זמינה לציבור. נכון לשנת 2019, בנשים סיסג'נדריות בוצעו יותר מ-42 פרוצדורות UTx, כאשר 12 לידות חיות התקבלו מהרחמים המושתלים, על פי הפרסומים. בשנת 2016 הוקמה האגודה הבינלאומית להשתלות רחם (ISUTx). חברים בה 70 רופאים ומדענים קליניים, ויש לה כיום 140 נציגים בין-יבשתיים. מטרתה היא "לקדם את הטיפול הרפואי בתחום השתלות הרחם באמצעות חידושים מדעיים".
מיס תבל 2003
71 מתמודדות השתתפו בתחרות, בתחרות זו לראשונה מאז 1970 עלו חמש עשרה מתמודדות לחצי הגמר של התחרות, בשנים הקודמות עלו לצי הגמר עשירייה או שתים עשרה מתמודדות.
היריון טרנסג'נדרי
חברה ותרבות
יוניקוד הציגה אימוג'ים של "גבר בהיריון" ו"אדם בהיריון" (עבור א-בינאריים) בגרסה 14.0, שאושרה בספטמבר 2021.
מיס תבל 2003
המנחים היו דייזי פואנטז ובילי בוש.
זוהי תחרות מיס תבל הראשונה ששודרה ב-NBC.
הנציגה הישראלית כמיס ישראל הייתה מלכת היופי לשנת 2003, סיוון קליין.
וושי מאוי סיטי - מלון מריוט
וושי מאוי סיטי - מלון מריוט הוא גורד שחקים אשר ממוקם בעיר וושי שנמצאת במחוז ג'יאנגסו שבסין. המגדל, אשר משמש כמלון, מתנשא לגובה של 304 מטרים (997 רגל) וכולל 68 קומות. בניית המגדל החלה בשנת 2008 והסתיימה כעבור 6 שנים, בשנת 2014. מלון מריוט הוא המגדל ה-35 בגובהו בסין וה-88 בגובהו בעולם.
ים בוהול
ים בוהול הוא ים שולי של האוקיינוס השקט, השוכן בחלקה הדרומי של מדינת הפיליפינים ומהווה בה ים פנימי. הוא קרוי על שמו של האי בוהול השוכן לחופו.
רוחבו של ים בוהול הוא כ-270 קילומטר ממערב למזרח. הוא תחום על ידי האיים הבאים:
חמישה מצרי ים מקשרים את ים בוהול לימים שסביבו:
בתוך ים בוהול מצויים מספר איים. הגדולים שבהם הם סיקיהור (338 קילומטר רבוע) וקמיגין  (238 קילומטר רבוע).
הערים המרכזיות השוכנות לחופי ים בוהול הן קגאיאן דה אורו, איליגן ובוטואן  (במינדנאו), דומגטה  (בנגרוס) וטגבילרן  (בבוהול).
סיקליופורה
סיקליופורה (שם מדעי: Cycliophora) היא מערכה של בעלי חיים חסרי חוליות פרימיטיביים מיקרוסקופיים מקבוצת הלופוטרוכוזואה, בה קיים רק סוג יחיד – Symbion ובו לפחות 2 מינים וייתכן שעוד מין נוסף. בעבר קרבו אותם לחיטחבים ולקבוצות דומות נוספות, אך החל מ-1995 הסוג שויך למערכה עצמאית, אחת האחרונות שקוטלגו.
משמעות השם של המערכה היא: "נושאות גלגל". למינים במערכה זו פה מעגלי הנושא ריסונים קטנים והם מהראשונים שבבעלי החיים בעלי סימטריה דו-צדדית. הם קטנים ביותר, לא עולים על 0.5 ס"מ והם בעלי 3 צורות גלגולים בחייהם. יצורים אלה הם ימיים ונדיר לראות אותם. לרוב הם נמצאים ביחסי סימביוזה עם לובסטרים שונים כמו לובסטר אמריקאי.
אילמר ריפאלו
אילמר ריפאלו (בשוודית: Ilmar Reepalu; נולד ב-11 באוקטובר 1943) הוא פוליטיקאי שוודי ממוצא אסטוני.
ביוגרפיה
ריפאלו נולד בלאנה שבאסטוניה, בעקבות כיבוש הכוחות הסובייטים באסטוניה ב-1944 ברחה משפחתו לשוודיה.
דרכו הפוליטית החלה ב-1958 שהחל להיות פעיל במפלגת הפועלים הסוציאל-דמוקרטית של שוודיה.
הוא שירת בחיל האוויר השוודי, לאחר מכן עבר לגטבורג שם סיים תואר בהנדסה אזרחית.
ב-1995 החל לכהן כראש עיריית מאלמה.
במהלך כהונתו כראש עיר התפתחה מאלמה לעיר משגשגת עם תעשיית היי טק מפותחת.
ב-2010 נרשמה עלייה חדה בשיעור התקריו האנטישמיות במאלמה.
הוא הצהיר כי אינו מקבל את הציונות ובראיון עימו האשים את היהודים במאלמה על תמיכתם בישראל והביע ביקורת על התנהלות ישראל בעזה.
ב-2010 היה מועמד לפרס "World Mayor" המוענק לראשי ערים ברחבי העולם, מועמדותו לפרס ספגה ביקורת על ידי מרכז שמעון ויזנטל.
30 בפברואר
חודש פברואר כולל בדרך כלל 28 ימים, ובשנה מעוברת 29 ימים. עם זאת, שלוש פעמים בהיסטוריה, פעם אחת בשוודיה ופינלנד ופעמיים בברית המועצות, היו בחודש פברואר 30 ימים.
שוודיה ופינלנד: 30 בפברואר 1712
בשנת 1699 הוחלט בשוודיה (שכללה אז גם את פינלנד) על מעבר מהלוח היוליאני ללוח הגרגוריאני, שהונהג במדינות השכנות למעלה מעשור קודם לכן. אבל השוודים לא רצו 'לדלג' באמצע השנה על אחד עשר ימים, כפי שעשו המדינות האחרות (מכיוון שהלוח היוליאני נמצא אז בפיגור של 11 יום לעומת הלוח הגרגוריאני), ובחרו לפרוס את התיקון על פני מספר שנים ולהפחית יום אחד בכל שנה (הדעות חלוקות אם הכוונה הייתה להפחית יום אחד בכל אחת מהשנים 1700–1710 או לבטל את ימי 29 בפברואר בשנים 1700–1740), עד שיתאחדו עם יתר המדינות שכבר עברו ללוח הגרגוריאני.
בסופו של דבר, ההחלטה לא החזיקה מעמד. בשנת 1700 אכן בוטל ה-29 בפברואר (כנדרש לפי הלוח הגריגוריאני, אך בניגוד ללוח היוליאני), אבל בשנים הבאות הפסיקו השוודים להחסיר יום. ואז גילו השוודים שהם נותרו לבד עם "הלוח השוודי" – עשרה ימים מאחורי מדינות הלוח הגריגוריאני, ויום לפני מדינות הלוח היוליאני, דבר שהקשה על התקשורת ועל המסחר עם מדינות אחרות.
בינואר 1711 הכריז המלך השוודי קרל ה-12 על ביטול התוכנית המקורית וחזרה ללוח היוליאני. לשם כך היה עליו להוסיף יום אחד, והוא עשה זאת בחודש פברואר 1712. כך, בשנת 1712, הוסיפו השוודים יומיים לחודש פברואר, במקום יום אחד, וספרו בו 30 יום.
בשנת 1753 דילגו השוודים על 11 יום (בקצרם את חודש פברואר ל-17 ימים) והצטרפו ללוח הגריגוריאני.
ברית המועצות: 30 בפברואר 1930 ו-1931
באוקטובר 1929 הונהג בברית המועצות הלוח המהפכני הסובייטי. בלוח זה היו בכל תריסר החודשים, כולל פברואר, 30 ימים, ועוד 5 ימי פגרה (בשנים מעוברות – 6 ימים) שלא נכללו באף חודש (לוח זה דומה ללוח השנה האתיופי). בשנים 1930 ו-1931 נהג בברית המועצות הלוח המהפכני, ולכן היו בכל החודשים 30 יום, לרבות בפברואר. בתחילת שנת 1932 עודכן הלוח הסובייטי והונהגו בו חזרה החודשים המקובלים.
יוסף יהב
יוסף יהב (1935 – 6 באוגוסט 2016) היה סטטיסטיקאי ישראלי, ממקימי החוג לסטטיסטיקה באוניברסיטת תל אביב, פרופסור בחוגים לסטטיסטיקה באוניברסיטת תל אביב ובאוניברסיטה העברית בירושלים, נשיא האיגוד הישראלי לסטטיסטיקה (1981-1979) וסגן נשיא ומנכ"ל האוניברסיטה העברית (1991–1993).
ביוגרפיה
נולד בירושלים. למד לתואר ראשון בסטטיסטיקה באוניברסיטה העברית בירושלים ולאחר מכן באוניברסיטת סטנפורד. בשנת 1963 קיבל דוקטורט מאוניברסיטת קליפורניה בברקלי.
בנוסף לתרומותיו החשובות בתחום המחקר העיקרי שלו, ניתוח סדרתי, הוא השאיר חותם יישומי משמעותי בתור הסטטיסטיקן הממשלתי השלישי (1994–2001).
הוא היה בין יוזמי המהלך לצירופה של מדינת ישראל לארגון ה-OECD, מהלך שהושלם ב-2010.
אליזבת בייזל
ביוגרפיה
בייזל נולדה בסאונדרסטאון, רוד איילנד. היא שחיינית נבחרת ארצות הברית בשחייה כבר מגיל 13. היא לומדת ושוחה באוניברסיטת פלורידה.
באליפות העולם בשחייה שנערכה במלבורן, אוסטרליה בשנת 2007 סיימה בייזל במקום 12 במשחה ל-200 מטר גב בתוצאה של 2:12.09 דקות. בשלב המוקדמות היא קבעה תוצאה של 2:11.91 דקות ועלתה מהמקום השמיני.
במבחנים האמריקאים לאולימפיאדת בייג'ינג (2008) שנערכו באומהה, נברסקה בתחילת יולי 2008 סיימה בייזל שנייה במשחה ל-400 מטר מעורב אישי בתוצאה של 4:32.87 דקות, אחרי קייטי הוף שקבעה שיא עולם חדש של 4:31.12 דקות ובמשחה ל-200 מטר גב היא סיימה שנייה בתוצאה של 2:06.92 דקות, אחרי מרגרט הולצר שקבעה שיא עולם חדש של 2:06.09 דקות. במשחקים עצמם היא הייתה השחיינית הצעירה ביותר בנבחרת ארצות הברית וסיימה במקום רביעי במשחה ל-400 מטר מעורב אישי בתוצאה של 4:34.24 דקות, בשלב המוקדמות היא קבעה את התוצאה המהירה ביותר (4:34.55 דקות) ועלתה מהמקום הראשון. נוסף לכך, היא סיימה במקום חמישי במשחה ל-200 מטר גב בתוצאה של 2:08.23 דקות, בשלב חצי הגמר היא קבעה תוצאה של 2:07.90 דקות, לאחר שניצחה את המקצה שלה ועלתה מהמקום השני.
באליפות העולם בשחייה שנערכה ברומא, איטליה בשנת 2009 זכתה בייזל במדליית ארד במשחה ל-200 מטר גב בתוצאה של 2:06.39 דקות, אחרי קירסטי קובנטרי מזימבבואה שקבעה שיא עולם חדש של 2:04.81 דקות ואנסטסיה זואבה מרוסיה (2:04.94 דקות). נוסף לכך, היא סיימה במקום חמישי במשחה ל-400 מטר מעורב אישי בתוצאה של 4:34.90 דקות. בשלב המוקדמות היא קבעה תוצאה של 4:34.80 דקות ועלתה מהמקום השני.
אלופת עולם
באליפות העולם בשחייה שנערכה בשאנגחאי, סין בשנת 2011 זכתה בייזל במדליית זהב במשחה ל-400 מטר מעורב אישי בתוצאה של 4:31.78 דקות, לפני האנה מיילי מבריטניה (4:34.22 דקות) וסטפני רייס מאוסטרליה (4:34.23 דקות).
במבחנים האמריקאים לאולימפיאדת לונדון (2012) שנערכו באומהה, נברסקה קבעה בייזל במשחה ל-400 מטר מעורב אישי שיא אישי חדש של 4:31.74 דקות ועלתה מהמקום הראשון ובמשחה ל-200 מטר גב היא סיימה שנייה בתוצאה של 2:07.58 דקות, אחרי מליסה פרנקלין. נוסף לכך, היא סיימה במקום חמישי במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 4:07.29 דקות.
באולימפיאדת לונדון (2012) זכתה בייזל בשתי מדליות, כסף וארד. מדליית כסף במשחה 400 מעורב אישי בשיא אישי חדש של 4:31.27 דקות אחרי יה שיוון שקבעה שיא עולם חדש 4:28.43 דקות ולפני לי שואנשו אף היא מסין (4:32.91 דקות) ומדליית ארד במשחה ל-200 מטר גב בתוצאה של 2:06.55 דקות, אחרי מליסה פרנקלין שקבע שיא עולם חדש של 2:04.06 דקות ואנסטסיה זואבה (2:05.92 דקות).
באליפות העולם שנערכה בברצלונה שבספרד בשנת 2013 זכתה בייזל במדליית ארד במשחה ל-400 מטר מעורב אישי בתוצאה של 4:31.69 דקות, אחרי קטינקה הוסו מהונגריה 4:30.41 דקות) ומיריה בלמונטה מספרד (4:31.21 דקות) ולא הצליחה להגן על תוארה. נוסף לכך, היא סיימה במקום 12 במשחה ל-200 מטר מעורב אישי בתוצאה של 2:11.69 דקות, בשלב המוקדמות היא קבעה תוצאה של 2:11.16 דקות ועלתה מהמקום הרביעי.
ב-2019 השתתפה בעונה ה-39 של הישרדות, בה סיימה תשיעית.
רכבת היונגפראו
רכבת היונגפראו (בגרמנית: Jungfraubahn או בקיצור JB) הוא קו רכבת ברמה הברנית שבשווייץ, המתחיל בקליינה שיידג ומסתיים בסמוך לפסגת היונגפראו, בתחנת הרכבת הגבוהה ביותר באירופה (בגובה של 3,454 מטרים מעל פני הים).
יהושע מזח
יהושע בן חיים הלוי מֵזַח (גם: יהושע חאימאָוויטץ סגל ("יח"ס"); גם מייזאח; ברוסית: Мейзах; 1834 – כ' בשבט תרע"ז, 12 בפברואר 1917) היה סופר, עיתונאי, פובליציסט ועורך יהודי רוסי עברי ויידי, איש תנועת ההשכלה היהודית.
תולדות חייו
נולד בעיירה שאט שבפלך קובנה של רוסיה (ברוסית: Шадов, בפולנית: Szadów; כיום שדובה (Šeduva) בליטא). קיבל חינוך יהודי, ובהמשך לימודיו נחשף לספרות תנועת ההשכלה. במשך רוב חייו נע ברחבי תחום המושב, בחצי האי קרים ובבסרביה כשהוא עוסק בהוראה ובכתיבת רשימות לעיתונות העברית תחת שם העט "שר של ים", המכתבים נדפסו בעיתונים "עברי אנכי", "המגיד", "היהדות" (עיתון ילדים קצר ימים שערך יחד עם אברהם ברוידס ב-1895) ובמאספים "האשל" ו"פרחים ושושנים". רשימותיו שילבו תיעוד עיתונאי עם פובליציסטיקה, שתקפה בדרך כלל את אורחות החיים השמרניות בקהילות היהודים. מזח כינס את רשימות "שר של ים" שלו שראו אור בגיליונות "עברי אנכי" והוציאן בחמישה כרכים (בשנים 1885 עד 1889) תחת הכותרת "האסופות, מכתבים משר של ים".
ב-1874 פרסם את ספרו הראשון "האמונה וההשכלה: שיחה בין שני רעים" כעין דיאלוג דידקטי בין שני תומכי הזרמים (וילנה תרל"ד).
בשנת 1890 חיבר את הספר העברי הראשון בנושאי תיאטרון יידיש - "במת ישחק או משא גיא חיזיון" (ורשה: דפוס בוימריטטער, תר"ן). ב-1894 הוציא אוספים מכתביו בשני כרכי מאסף בשם "האשל" (ורשה תרנ"ג-תרנ"ד).
לבסוף השתקע בעיר וילנה, ובה התגורר במשך 25 שנות חייו האחרונות. בעת שהותו בווילנה נטש את העיתונות ופרסם מאות ספרונים ביידיש ובהם סיפורים קצרים, רובם בעלי זיקה היסטורית ותוכן סנסציוני ומעשיות בעלות גוון אקטואלי ("מעשה ביכלעך"), שהיו נפוצים מאוד בציבורים יהודיים. חלק ניכר מהספרונים יצאו תחת שמות עט שונים ובשלל הוצאות ולכן לא קיים אומדן מדויק לגבי כמותם. בשנותיו האחרונות התפרנס רק ממכירת ספרונים וקונטרסים והיה כמעט לפושט יד.
קישורים חיצוניים
מפרי עטו:
ויקטור אייטאי
ויקטור אייטאי (במקור אדלר, בהונגרית: Ajtay Viktor; בודפשט, 14 באפריל 1921 – היילנד פארק, אילינוי, 24 ביולי 2012) היה כנר יהודי-הונגרי-אמריקאי, כנר ראשי.
קורות חיים
את כינורו הראשון קיבל מאביו כשהיה בן חמש. מהשנה שלאחר מכן היה תלמידו של אוסקר סטודר באקדמיה למוזיקה ע"ש פרנץ ליסט, המאסטר שלו במוזיקה קאמרית היה לאו ויינר.
הקריירה שלו התחילה בדיוק עם פרסום החוקים ה (אנטי) יהודים בממלכת הונגריה החוק היהודי הראשון והחוק היהודי השני. את הופעת הבכורה שלו הוא הצליח עדיין לעשות באחד מהקונצרטים של וילמוש קומור עם הקונצ'רטו לכינור של אלכסנדר גלאזונוב, על פי הצלחתו בקונצרט זה הוצעה לו משרה דרך סוכנות אמנות שווייצרית, אך הדבר לא יצא לפועל עקב פרוץ מלחמת העולם השנייה.
בתקופת המלחמה
לאחר התחלה כזו ובתנאים המפלים של הונגריה דאז, הוא יכול היה לפעול רק במסגרת פעילות האמנות של אומיקה - ההתאחדות הלאומית היהודית-הונגרית לחינוך בתיאטרון גולדמארק, בפני קהל יהודי כאחד מהמנהלים האמנותיים והמנצחים של הפעילות, בהתאמה. הוא ניגן גם בערבים קאמריים וייסד את רביעיית כלי הקשת עם ג'רג' טרייטש ולאסלו הורבאט (החבר הרביעי אינו ידוע).
התקופה שבילה באומיקה הסתיימה על ידי לקיחתו לשירות העבודה (עבודות כפייה לגברים יהודים עבור הצבא ההונגרי בעיקר בחזית המזרחית באוקראינה משם 90 אחוזים לא שבו) הוא נשלח ממחנה למחנה, נמלט כמה פעמים. חייו ניצלו כנראה בבריחתו האחרונה כשעניינו נידון בפני שופט חובב מוזיקה. בעזרתו של ראול ולנברג, הוא הוכנס לבית שהיה תחת חסות שוודית. הוא איבד את כל משפחתו בשואת יהודי הונגריה.
אחרי המלחמה
בפעם הראשונה באמריקה הוא קיבל עבודה אצל פריץ ריינר, שניצח באותה תקופה על התזמורת הסימפונית של פיטסבורג. יחד עם ריינר, עזבו את התזמורת, אייטאי הפך לחבר בתזמורת המטרופוליטן אופרה, ומשנת 1952 היה כנר ראשון "associate (עמית)". ב-1954 נקרא שוב על ידי פריץ ריינר, שכבר היה המנהל והמנצח של התזמורת הסימפונית של שיקגו. זה סימן את תחילתה של הקריירה הארוכה חסרת התקדים של אייטאי בתזמורת יחידה.
C7osure (You Like)
C7osure (You Like) הוא שיר של הראפר והזמר האמריקאי, ליל נאז X. השיר מופיע במיני-אלבום הראשון שלו, 7. השיר נכתב על ידי ליל נאז X, אלן ריטר, בוי-1דה, אימרן עבאס, ין סוויט ותומאס קסלר, והופק על ידי בוי-1דה, אלן ריטר, Abaz ו-X-Plosive.
נכון ליוני 2022, השיר הושמע למעלה מ-59 מיליון פעמים בספוטיפיי.
מילים ולחן
בשיר, ליל נאז X אומר למעריציו שהוא מתכנן לעולם לא להיות לו תוכנית מוצקה. דזייר תומפסון, מ-Vibe, אמרה כי המסר של השיר הוא "לדחוף קדימה, למרות הפחדים ממה שיש בצד השני".
ב-30 ביוני 2019, ליל נאז X צייץ בטוויטר כי המילים של השיר מדברות על הנטייה המינית שלו, וכן יצא מהארון באותו ציוץ.
ביקורת
קרייג ג'נקינס, מהמגזין ניו יורק, מתאר את השיר כ-"ג'אם דיסקו אופטימי מבטיח". ג'נקינס מתאר את השיר, יחד עם השיר "Panini", כ-"שירי אהבה קליטים ונוצצים".
Más
Más הוא סינגל של ריקי מרטין, המשמש כסינגל השני מתוך אלבום האולפן התשיעי שלו, Música + Alma + Sexo. השיר יצא, על ידי חברת התקליטים קולומביה רקורדס, ב-5 באפריל 2011.
נכון ליוני 2022, השיר הושמע למעלה מ-17 מיליון פעמים בספוטיפיי.
The Business
בשנת 2019 שבו להופיע חברי הלהקה, בצירוף זמרי פאנק רוק מלהקות אחרות.
Más
ביקורת
בביקורת שנתן העיתון ניו יורק פוסט נכתב כי: "הריגוש של השיר הזה הוא בלחן הפופ הלטיני הבהיר: 'Más', שבו מרטין מנסה ללכוד את רחובות תחילת שנות ה-90 של הארלם הספרדית". ג'ואי גררה, מ-Houston Chronicle, שיבח את השיר באומרו: "Más הוא הומאז' לאמנים מורעבים (DJ מחתרתי, דוגמנית צעירה) שמתנגן כמו עדכון קולי ללהיטי העבר 'The Cup of Life' ו-'Livin'la Vida Loca'". גרייס בסטידס, מ-Latina, כתבה כי: "'Más' הוא שיר דאנס בהרגשה טובה על ניצול כל מה שיש לחיים להציע מבלי לדאוג למה שאחרים אומרים. מטרתו לזעזע אותנו כמו שעשה עם 'The Cup of Life' ב-1999." ג'ון פארלס, מהניו יורק טיימס, אמר כי: "ביטי דיסקו קופצניים ומחדשים, כמו אלה שהניעו להיטים של ליידי גאגא ובלאק אייד פיז, מניעים את 'Más', שיר על אנשים עם חלומות מגיעים. לעיר הגדולה". ליילה קובו, מהמגזין בילבורד, אמרה כי: "'Más' היא הזמנה לרקוד עם מילים המעודדות את המאזינים לחגוג את הלילה".
The Business
היסטוריה
הלהקה הוקמה בשנת 1979 ברובע לואישהאם, דרום לונדון, על ידי מיקי פיץ וחבריו מבית הספר. לאחר מספר חזרות בפני חברים הם הקליטו את שירם הראשון "Out in the Cold" שהופיע בתקליט אוסף. בתחילת 1981 הופיעו עם להקת The 4-Skins ומיד הפכו לחלק מרכזי בסצנת הפאנק רוק הבריטית. בין השאר השתתפו במספר מופעי רוק נגד גזענות.
Más
וידאו קליפ
הווידאו קליפ של השיר, שצולם במרץ 2011 ובוים על ידי סימון ברנד, יצא בערוץ היוטיוב של ריקי מרטין ב-29 באפריל 2011. נכון ליוני 2022, הווידאו קליפ נצפה למעלה מ-14 מיליון פעמים.
The Business
היסטוריה
בנובמבר 1981 הלהקה הוציאה סינגל ראשון, "הארי מיי", שהצליח במצעדי האינדי הבריטיים. לאחר מכן עזבו חלק מחברי הלהקה והוחלפו באחרים. בשנת 1982 הוציאה מיני-אלבום בשם "Smash the Discos" ולאחר סיבוב הופעות הם הקליטו את אלבום הבכורה שלהם, שהיה אמור להיקרא "Loud, Proud, and Punk" אך הוא נגנז עקב חילוקי דעות עם חברת התקליטים. הלהקה הקליטה אותו מחדש והוא יצא לאור בחברת תקליטים אחרת תחת השם "Suburban Rebels" במאי 1983. אחריו הלהקה התפרקה לזמן קצר, וחבריה השתתפו בלהקות אחרות, אך שבו והתאחדו בשנת 1984.
בשנות השמונים ראו אור מספר אלבומים של הלהקה, בהם תקליט בשם "Loud, Proud, and Punk" ששווק כתקליט בהופעה חיה אך למעשה היה תקליט אולפן שנוספו לו הקלטות של קהל. בשנת 1985 יצא האלבום "Drinking and Driving", שם שעורר מחלוקת בקרב עיתונאים שהאשימו את הלהקה בעידוד נהיגה בשכרות, אף כי שם האלבום היה פארודי.
בשנת 2001 ראה אור אלבום האולפן האחרון של הלהקה "No Mercy For You" בו נכלל הלהיט "אנגליה 5 – גרמניה 1" (המבוסס על משחק במוקדמות מונדיאל 2002 - אירופה), שהפך להמנון כדורגל, וכן הופיע בפסקול הסרט הקומי יורוטריפ.
בשנות האלפיים חלה הפוגה בפעילות הלהקה עקב בעיות אלכוהוליזם של מיקי פיץ. לאחר שנגמל מאלכוהול בשנת 2006 התאחדה הלהקה והקליטה מספר שירים, בהם גרסת כיסוי לשיר "Mean Girl" של להקת סטטוס קוו בה השתתף מיטץ' האריס, הגיטריסט של נפאלם דת'. ההרכב המחודש הופיע ברחבי העולם, בין השאר בצ'ילה בשנת 2008, ולאחר מכן באוסטרליה, ניו זילנד, ברזיל, קוריאה הדרומית, סינגפור, תאילנד, ומספר סיבובי הופעות בארצות הברית ויפן.
המופע האחרון של הלהקה היה באוקטובר 2015 בבדלונה, ספרד. לאחר סיום סיבוב ההופעות עבר פיץ טיפולים ברדיותרפיה. הוא נפטר ב-1 בדצמבר 2016, בגיל 60.
מופע מחווה
באפריל 2019 הוקם הרכב מחווה ללהקת הביזנס, בו משתתפים חלק מחברי הלהקה המקורית יחד עם זמרי פאנק רוק מלהקות כמו The Last Resort או Stomper 98. הלהקה מופיעה בפסטיבלי פאנק רוק ומנציחה במופעיה את זכרו של מיקי פיץ. הרכב זה הופיע בישראל ב-16 בינואר 2020.
דיסקוגרפיה
בנוסף לתקליטי אולפן, הלהקה הקליטה אלבומים בהופעה והשתתפה באלבומי אוסף רבים.
מוקדמות יורו 1992
הנבחרות חולקו לשבעה בתים, ובסיום הטורניר שבע הנבחרות שסיימו בראש כל בית העפילו, יחד עם המארחת שהעפילה אוטומטית, לטורניר הגמר.
הגרלת הבתים
הגרלת שלב הבתים נערכה ב-2 בפברואר 1990, עם 34 נבחרות שנכנסו להגרלה. ב-3 באוקטובר 1990, במהלך שלב הבתים, בעקבות איחוד גרמניה, הפסיקה את השתתפותה. הנבחרת המאוחדת החדשה,, המשיכה את דרכה של בטורניר, בעוד תוצאותיה של גרמניה המזרחית נמחקו מהחישוב. בהגרלת הבתים השתתפו לראשונה בתולדותיהן נבחרות ו.
משחקי המוקדמות, שהורכבו לבסוף מ-33 נבחרות, החלו ב-1990 והסתיימו ב-1991. הנבחרות התחלקו לשבעה בתים, מתוכם חמישה הכילו חמש נבחרות, ושני בתים הכילו ארבע נבחרות, שהוגרלו לפי קבוצות דירוג. בפעם האחרונה בתולדות הטורניר, ניתנו שתי נקודות על ניצחון, ולא שלוש כפי שנהוג מאז.
הנבחרות המעפילות
1 במודגש: זכתה בטורניר, בנטוי: מארחת הטורניר
2 החליפה את
4 החליפה את
5 כ
Viva Duets
Viva Duets (בעברית: דואטים חיים) הוא אלבום האולפן ה-56 של זמר הג'אז האמריקאי טוני בנט. את האלבום הוציאה ב-22 באוקטובר 2012 חברות התקליטים קולומביה רקורדס ו-MGM רקורדס. האלבום מושר באנגלית, בספרדית ובפורטוגזית, וכולל דואטים של בנט עם זמרים לטיניים.
תפיסת עומק
תפיסת עומק או ראיית עומק, היא היכולת לראות את הנפח התלת-ממדי של עצמים, את הפריסה שלהם במרחב ואת המיקום שלהם ביחס לצופה ולעצמים אחרים.
היא מתאפשרת בעקבות מנגנון העיבוד של מערכת הראייה במוח, אשר יכול להפוך את התמונה הדו-ממדית המתקבלת על הרשתית לתמונה תלת-ממדית.
מיומנות זו של המוח מאפשרת לו גם למצוא את ממד העומק בתצלומים ובאיורים.
מידע מתוך מערכת הראייה
אחד מתפקידיה המשמעותיים ביותר של הראייה היא מיפוי מערך העצמים בעולם התלת-ממדי.
מערכת הראייה מתבססת על המידע הדו־ממדי המתקבל מהרשתית כדי לגבש את התפיסה התלת־ממדית של העולם. דבר זה מתאפשר משום שניתן לקבוע מרחק על ידי השוואה בין שתי קרני אור היוצאות מאותה הנקודה ונקלטות בשני אזורים שונים. מערכת הראייה האנושית מסוגלת לעשות זאת במספר דרכים: תנועת השרירים לצורך מיקוד, סטריאואופסיס, היסט ועוד.
תנועת השרירים לצורך התמקדות
עצמים שנמצאים מחוץ לאזור הממוקד נראים מטושטשים, על כן מידת הטשטוש מהווה רמז עומק. בצילום ובאופטיקה אפקט זה מכונה עומק שדה. ככל שחפץ מסוים קרוב יותר אל הצופה, כך עיניו מתאמצות יותר כדי להתמקד בו. מיקוד הראייה בעצם רחוק מאוד (מעל שלושה מטרים) לא דורש כמעט מאמץ כזה.
ישנן שתי דרכים בהן מערכת הראיה יכולה להתמקד בעצם מסוים:
סטריאואופסיס (Stereopsis)
העיניים האנושיות ממוקמות במרחק של כ- 6 ס"מ אחת מהשנייה. דבר זה מאפשר לאדם להתרשם מהפער בין מיקומם של עצמים כפי שהם נקלטים בכל עין. פער זה משמש כרמז חשוב לתפיסת העומק.
ניתן להטעות את מנגנון חישוב המרחק במוח על ידי שידור תמונה שונה במעט לכל אחת מהעיניים. על אפקט זה מתבססת הסטריאוסקופיה וסרטים תלת־ממדיים, אשר מעוררים בצופה אשליה אופטית של תחושת עומק בזמן שהוא מביט במשטח דו־ממדי.
היסט
היסט ("פרלקס" או "פרלקסה") הוא שינוי מיקומן של שתי נקודות, האחת ביחס לאחרת מנקודת מבטו של צופה, החל כתוצאה מתנועתו של הצופה עצמו.
ההיסט יכול להפיק רמזי עומק אשר יסייעו למיפוי מערך העצמים בסביבה. בהתאם לכך, דרך נוספת להשוואה בין קרני אור היוצאות מנקודה מסוימת היא להזיז את הראש כדי לדגום את המערך האופטי של הסביבה במיקומים שונים לאורך זמן.
באופן זה אדם שאיבד עין יכול לגבש תפיסת עומק על ידי כך שהוא מניע את ראשו ומשווה את התמונות המתקבלות מזוויות ראייה שונות. עם זאת, פעולה זו היא איטית ביחס להשוואת התמונות המתקבלות משתי העיניים או מפעולת מיקוד השרירים משום שבניגוד אליהן היא לא יכולה להתבצע באופן סימולטני.
תנועת הבבואה על הרשתית בעת רטט העין
העין רוטטת קלות כ-250 פעמים בשנייה. ככל שעצם רחוק יותר, כך בבואתו על הרשתית נעה פחות בעת הרטט.
היבטים התפתחותיים והשפעת הניסיון
ילדים שלומדים לזחול (בגיל 6 חודשים לערך) יודעים שלא לעבור משטח זכוכית, שמתחתיו נצפית "תהום". דבר זה מעיד שכבר בגיל מוקדם מאוד קיימת תפיסת עומק מפותחת. מעריכים שראיות העמוק למיניהן אינן מולדות, אך מתפתחות כבר אחרי חמישה חודשים מהלידה משום שניסויים דומים שנעשו עם תינוקות שעדיין אינם זוחלים מעידים על נכונות לחצות את מה שבגיל מאוחר יותר נתפס כתהום. ניסויים אלה נעשו על ידי אלינור גיבסון.
ישנה תקופה קריטית שבה הפעוט חייב להתנסות בראייה דו עיינית כדי לפתח את יכולת הסטריאואופסיס להסקה על מרחקים מתוך ההבדלים בין התמונות שנקלטות בשתי העיניים.
ניסוי מעניין אחר להוכחת השפעת הניסיון על הבנת המרחב הוא ניסוי החדר של איימס. כשמציבים בפינות בחדר זה שני אנשים שגובהם דומה, הצופה שמציץ אל חדר זה דרך חור הצצה מיוחד, תופס אחד מהם כגמד ואת השני כענק. הצופה תופס אותם כך רק בתנאי שהאנשים זרים לו וזאת משום שהוא סבור שהוא מציץ אל חדר רגיל. אם מציבים בחדר אנשים המוכרים לצופה הוא תופס את החדר כמעוות ומוזר.
רמזי עומק
האדם מצליח להשיג תפיסת עומק על ידי שימוש ברמזים שונים.
שמעון קלוגר
שמעון קלוגר (ידוע גם כשמשון קלוגר; באנגלית: Shimson Klueger; בגרמנית: Szymon Klieger; בפולנית: Szymon Kluger; 19 בינואר 1925 – 26 במאי 2000 באושוויינצ'ים, פולין) היה ניצול השואה והיהודי האחרון שחי באושוויינצ'ים ונקבר בבית הקברות היהודי באושוויינצ'ים  בשנת 2000.
תפיסת עומק
רמזי עומק
חלק מהרמזים הללו מאפשרים להסיק על עומק מתוך תמונה או ציור דו־ממדיים. רמזים אל מצריכים הישענות על הנחות שונות אודות העולם. על כן, הנחות שגויות יכולות להוביל למסקנות מטעות. בהתבסס על כך, אמנים רבים למדו כיצד לחקות רמזים אלו כדי ליצור אשליה של תלת־ממד ממשטח שטוח.
שמעון קלוגר
ביוגרפיה
שמעון קלוגר נולד לשמחה ופרידה פרידמן, שנמנו על חסידות בעלז. הוא היה הבן השני מתוך 9 ילדים. בשנת 1931 עברו ההורים לגור באושוויינצ'ים, בבניין שהיה שייך למשפחת אמו, ונמצא מאחורי בית הכנסת "חברת לומדי משניות". הבניין נקנה בשנת 1928 על ידי סבו (אבי אמו) ברנרד טייכמן, שהיה סוחר טקסטיל.
הוריו של קלוגר התפרנסו מחנות למכירת תרנגולות, וכן מתפקידו של האב כמלמד.
שמעון קלוגר היה במקצועו מכונאי וחשמלאי.
מלחמת העולם השנייה
בשנת 1939, עם פרוץ המלחמה, היה קלוגר בן 14, והיה עד לחיסול הקהילה היהודית בעיירה. בין השנים 1941–1945 עבר במספר מחנות ריכוז. ב-1941 הגיע יחד עם אביו ועם מספר אנשים נוספים לגטו בנדין, ולאחר מכן, הועבר לבלכהאמר, מחנה משנה לאושוויץ-בירקנאו שהוקם על יד העיר קנדז'יז'ין קוז'לה, ומשם למחנות בוכנוולד וגרוס רוזן. הוריו ושישה מילדיהם נספו במלחמה ורק שלושה בני המשפחה נותרו בחיים: שמעון, משה וברוניה.
החיים לאחר המלחמה
קלוגר היה אחד הבודדים מתושבי העיירה ששרדו את השואה, ובשנות ה-50 של המאה ה-20, עבר להתגורר בשוודיה, כנראה בעיירה סלבודה (Saleboda) שם עבד כמכונאי במכון לניקוי יבש. אחיו משה ואחותו ברוניה ששרדו את המלחמה היגרו לארצות הברית. בשנת 1961 חזר במפתיע לאושוויינצ'ים, והסיבות לחזרתו הפתאומית נותרו עלומות.
קלוגר, שחזר לגור בבית הוריו לא דאג לתחזק את הבית, אך מצד שני דאג לתחזוקת בית הכנסת "חברת לומדי משניות", ומאוחר יותר אף היה מודע לעבודות השיקום המתבצעות במקום. הוא לא זכה לראות את הפתיחה המחודשת של בית הכנסת המשופץ, הואיל ונפטר בחודש מאי 2000, שלושה חודשים לפני סיום השיפוץ.
אחד האנשים שיצר קשר עם קלוגר שנים מועטות לפני מותו היה מיכאל ברל (מנהל סמינרי מורשת "מורשה" שהוא מרכז ירושלמי המפעיל תוכניות חינוך לשואה באירופה). ברל, שמע על קלוגר, והחל לחקור, לשאול ולברר עם המדריכים שהדריכו במחנה הריכוז אושוויץ פרטים עליו. כולם ידעו לומר לו כי קלוגר נוהג להסתגר בביתו.
ברל שהגיע פעמים רבות במסגרת מסעותיו לפולין, החליט לנסות להגיע לקלוגר ולדבר איתו. באחד ממסעותיו לפולין הייתה בקבוצה בחורה צעירה שאביה היה ניצול שואה. האב נתן לבתו סכום כסף על מנת שתתרום לשני ניצולי שואה שחיים בפולין. היא תרמה לניצול אחד בוורשה והחליטה שתתרום את הכסף שנותר לקלוגר. כאשר הגיע ברל עם הצעירה לביתו של קלוגר הוא דפק על הדלת, אולם קלוגר צעק לו ביידיש ללכת משם. ברל עזב את המקום עם הצעירה, אך לפני כן הם השאירו מספר מטבע ות בקערת העץ שהייתה מחוץ לדלת, אשר שימשה את תושבי העיירה בשביל להשאיר בה אוכל עבורו. לאחר שהשאירו את המטבעות בקערה והחלו ללכת שמע ברל חריקת דלת נפתחת, ויד יצאה ממנה ולקחה את הכסף.
מותו וטקס קבורתו
שמעון קלוגר נפטר בחודש מאי בשנת 2000. מיכאל ברל היה באותה עת בפולין וליווה קבוצת תלמידי תיכון מבית הספר "רמז" (Ramaz School) מניו יורק. תושבי העיירה אשר ידעו שקלוגר יהודי התקשרו לרב סשה פקריק (Sacha Pecaric) שגר בעיר קרקוב. הרב הכיר את ברל וידע כי הוא בפולין, פנה אליו ומסר לו את הידיעה על מותו של קלוגר. ברל והמורה המלווה פנו אל התלמידים ושאלו אותם אם הם מוכנים להשתתף בהלווייה, ולאחר שנענו בחיוב, ארגן הרב אוטובוס שאסף אותם לבית הקברות. לאור רצונם, גולל להם ברל את קורות חייו של קלוגר. בזמן טיהור הגופה, ראה הרב שהוטבע מספר על היד, אולם לא יכול היה לדעת באיזה מחנה ריכוז הוטבע המספר. בבית העלמין, נשאו מספר תלמידים את הארון והורידו אותו לקבר, לאחר מכן נאמרו תפילות "אל מלא רחמים" ו"קדיש". וכך, כאשר מניין לקבורתו משמשים בני נוער מבית ספר תיכון בניו יורק, ומנהל סמינר "מורשה" בירושלים, התבצע טקס הקבורה בבית העלמין באושוויינצ'ים ששופץ לאחר המלחמה.
לדברי ברל, הוא הכיר בכך שעזר לבצע את הקבורה היהודית האחרונה באושוויינצ'ים. קלוגר היה היהודי האחרון שנקבר בבית העלמין היחיד ששרד הנמצא בפינת רחוב דוברוסקיגו (Dąbrowskiego) ורחוב וויסוקי ברזגי (Wysokie Brzegi).
בית קלוגר
בשנת 2002, שנתיים לאחר פטירתו של שמעון קלוגר, נתרם בית משפחתו של קלוגר למרכז היהודי באושוויינצ'ים, על ידי אחיו - ברוניה רוזנבלט ומשה קלוגר.
בשנת 2013, בראיון לעיתון "The Times of Israel" אמר תומאש קונצ'ביץ' (Tomasz Kuncewicz - מנהל המרכז היהודי באושוויינצ'ים), שהקיר התומך של בית הכנסת ובית משפחת קלוגר נמצאים בסכנת קריסה, מצב שעשוי לגרום להריסת בית הכנסת ובית קלוגר, לפיכך יוזמנו מהנדסים מומחים לבנייה, ולאחר בדיקתם ואישורם ישופץ הבניין. קונצ'ביץ' הוסיף בדבריו שהמרכז יקים בית קפה צמחוני בשם 'אושפיצין' - השם היידי של אושווייצ'ים אשר ישמש "מקום של דיאלוג בין-תרבותי לתושבים ולאורחים מכל העולם". קונצ'ביץ' הוסיף ואמר: "אנחנו רוצים לכבד את מורשת העיירה על ידי הצעת מוצרים מקומיים וקידום אמנים מקומיים בקפה 'אושפיצין'. על ידי חיזוק בית קלוגר וקיר התמך שלו, יובטח גם עתידו של בית הכנסת, כך שלמבקרים באושוויץ הוא יוכל להמשיך להיות מקלט יהודי להתבוננות בעיר".
באותה שנה, פתח המרכז בגיוס כספים, לשיפוץ הבית ולהפיכתו למסעדה צמחונית. העלות הכוללת של פרויקט השיפוץ הסתכמה ב-1.5 מיליון זלוטי פולני. בית הקפה משלב את עיצוב הפנים המקורי של הבית יחד עם עיצוב מינימליסטי ובצורה זו מצליח לשמר את רוח בית המשפחה עם מאפיינים מודרניים. דלת הכניסה המקורית, ושרידי המזוזה שומרו, יחד עם אלמנטים היסטוריים אחרים של הבניין.
בחודש מאי 2014, שונה שם הבית ל"קפה ברגסון". שינוי השם נעשה ביוזמת סיימון ברגסון, יזם מניו יורק אשר שימש בתפקיד יו"ר מועצת המנהלים של קרן המרכז היהודי באושוויינצ'ים. כוונתו הייתה להנציח את אנרי ברגסון (1941-1859), הפילוסוף הצרפתי שהיה נצר למשפחה יהודית ממוצא פולני וחתן פרס נובל לספרות לשנת 1927, וכן לכבד את זכר הוריו של ברגסון - מילטון ונדזיה ברגסון. במקום נערכים אירועי תרבות רבים כמו קונצרטים, פעילויות לילדים ועוד.
שרב
שָׁרָב הוא תופעה אקלימית של גלי חום, אשר מופיעים בארץ ישראל ובארצות דרום הים התיכון בעיקר בתקופות המעבר, בין חורף לאביב ובין הקיץ לסתיו.
בישראל, מגדירים יום שרבי כיום שבו הלחות היחסית הממוצעת פחותה מ־50% בחוף ו-45 בהר. שרב נחשב כבד אם הלחות יחסית בהר נמוכה מ-20% ובחוף מ-30%. בימי שרב עשויה הטמפרטורה לעלות תוך כמה שעות בשיעור של 10 מעלות צלזיוס ויותר.
ישנם שני סוגים של שרב, הנבדלים זה מזה באופן היווצרותם ובאורכם: "שרב הסעה" ו"שרב דינמי": בעונות המעבר, הסוג הנפוץ הוא "שרב הסעה". שרב זה נגרם מזרימת אוויר, שמקורו באזורים חמים ומדבריים. אוויר זה זורם לכיוון דרום הים התיכון, כתוצאה מזרימת אוויר של שקע שרבי או של אפיק ים סוף. אורכו של שרב ההסעה קצר יחסית. בישראל מורגש החום לרוב בפנים הארץ, ובעקבותיו נוצר בחוף מזג אוויר הביל. השרב השני נוצר מרמה ברומטרית: אוויר חם שוקע ומחמם את האדמה. שרב זה נפוץ בקיץ ונמשך זמן ארוך מאוד. שרב זה מכונה "שרב דינמי".
גלי השרב מביאים לעלייה קיצונית בטמפרטורה והיא גבוהה הרבה יותר מהמקובל בממוצעים רב־שנתיים.
שרב מתועד בישראל
הטמפרטורה הגבוהה ביותר שנרשמה בישראל מאז החלו לתעד את אקלים ארץ ישראל היא 54 מעלות צלזיוס, שנמדדו בטירת צבי שבעמק בית שאן ביוני 1942. באותו יום נמדדו בירושלים 42 מעלות, בעמק יזרעאל 50 מעלות ובים המלח 51 מעלות, כשיום לאחר מכן נמדדו בקליה 51.2 מעלות. באזור החוף נרשמו הטמפ' הגבוהות ביותר במאי 1916 (46.5 בתל אביב), במאי 1970 (46 מעלות בפלמחים). בירושלים נמדדו 44.4 מעלות באוגוסט 1881.
שרב קיצוני נוסף התרחש בישראל ב-20 באוגוסט 2010 בה נמדדה טמפ' של 40.6 מעלות בהר כנען שליד צפת, וטמפ' של 45.5 בכפר בלום.
בין ה-15 ל-23 במאי 2020 פקד את ישראל גל חום קיצוני, שבהם נרשמו ברוב האזורים למעלה מ-40 מעלות, בטבריה נמדדו כ-46 מעלות, בתל אביב נמדדו כ-42-43 מעלות ב-19 במאי שזה היה שיאו של השרב, במהלך השרב פרצו מספר שריפות באזור השומרון ובאריאל.
אמא חורגת
אמא חורגת (באנגלית: Stepmom) הוא סרט דרמה אמריקאי משנת 1998, אשר בוים על ידי כריס קולומבוס. הסרט יצא לאקרנים ב-15 דצמבר, 1998 בארצות הברית, בכיכובם של ג'וליה רוברטס, סוזן סרנדון ואד האריס.
עלילה
איזבל, צלמת מוצלחת אשר אוהבת את עבודתה ולא מוכנה לוותר עלייה, היא בת זוגו של לוק. בעלה לשעבר של ג'קי להם שני ילדים. איזבל מטפלת בשני הילדים, אנה ובן אשר לא נהנים בחברתה ובמשרה שלה כאמא. ג'קי רואה במאמציה ובניסיונותיה של איזבל להתקרב ולטפל בילדים כהתקפה ולקיחת מקומה כאמא במשרה מלאה. היא אינה מבינה שהילדים אכן חשובים לאיזבל. יום אחד מגלה ג'קי שאיזבל איבדה את בן בפארק ולא מפסיקה לריב עם אנה, בת העשרה. ג'קי מרגישה שאינה מצליחה להעביר את הילדים בחסותה של אמא חדשה. כולם צריכים ללמוד כיצד להקריב, לתת וגם לוותר.
אנטוניה הזקנה
ביוגרפיה
נולדה בתאריך לא ידוע באתונה. אביה היה מרקוס אנטוניוס, ואמה הייתה אוקטביה אחותו של אוקטביאנוס, כך שהיא הייתה קרובת משפחה של שניים מהאישים החזקים ביותר ברומא. הייתה לה אחות קטנה שזכתה לשם אנטוניה הצעירה. זמן קצר לאחר לידתה, עזב אביה אותה ואת אמהּ לטובת אהובתו משכבר הימים, קלאופטרה השביעית מלכת מצרים, ומשפחת אוקטביה חזרה לרומא. לאחר מותו של אנטוניוס, התיר אוקטביאנוס לה ולאחותה ליהנות מעזבונו.
בסביבות שנת 22 לפנה"ס אנטוניה נישאה למדינאי לוקיוס דומיטיוס אהנובארבוס, אשר שימש כקונסול בשנת 16 לפנה"ס. היא ילדה לו שלושה ילדים: דומיטיה הזקנה, דומיטיה לפידה הצעירה (אמהּ של הקיסרית מסלינה), וגנאיוס דומיטיוס אהנובארבוס (אביו הביולוגי של הקיסר נירון). טקיטוס כותב שלמעשה אחותה נישאה לאהנובארבוס, אולם כיום מקובל להאמין שטקיטוס התבלבל.
אנטי-חומר
אַנְטִי-חֹמֶר הוא חומר שמרכיביו הם אנטי-חלקיקים. אנטי-חלקיקים דומים לחלקיקים בתכונותיהם (מסה, גודל הספין, גודל המטען החשמלי), אך מטענם החשמלי הפוך. לדוגמה: אטום מימן מכיל פרוטון (שמטענו החשמלי p+) ואלקטרון (שמטענו החשמלי e-). אנטי-מימן, לעומתו (ראו איור), מכיל אנטיפרוטון (שמטענו החשמלי p-) עם פוזיטרון (אנטי-אלקטרון, שמטענו החשמלי e+). ככל הידוע לחומר ולאנטי-חומר אותה מסת התמד, אך מבחינה כבידתית לא ידוע אם אנטי-חומר מתנהג כחומר רגיל כמתחייב מעקרון השקילות. קיומם של אנטי-חלקיקים נצפה באופן תאורטי בשנת 1928 על ידי פול דיראק, וכבר בשנת 1932 נמצא הפוזיטרון בקרינה קוסמית.
כאשר חומר ואנטי-חומר נפגשים, הם עוברים אניהילציה, כלומר הופכים לחלקיקים שונים מהמקוריים, כגון פוטונים אנרגטיים (קרני גמא), נייטרינו וצמדי חלקיק - אנטי-חלקיק אחרים שמסתם נמוכה יותר.
אנטי-חלקיקים מסומנים במקרים אחדים כמו החלקיקים ה"רגילים", בתוספת קו עליון: כך, האנטי-פרוטון יסומן כ- \bar p. במקרים אחרים אנטי-חלקיקים טעונים מסומנים על פי מטענם, למשל הפוזיטרון, שסימנו \ e^+.
האטום הגדול ביותר של אנטי חומר שנצפה עד כה הוא של אנטי הליום.
גילוי האנטי-חומר
ב-1928 פרסם פול דיראק את משוואת דיראק לתיאור תכונות אלקטרון שנע במהירות קרובה למהירות האור. המשוואה שילבה לראשונה את חוקי מכניקת הקוואנטים עם חוקים של תורת היחסות הפרטית, ורמת הדיוק שלה הוכחה בניסויי מעבדה. אלא שלמשוואה היו שני פתרונות, האחד אנרגיה והשני אנרגיה לכאורה שלילית, ובהתאמה אחד שבו לאלקטרון מטען שלילי כרגיל והשני אלקטרון עם מטען חיובי. היו שסברו שזוהי תוצאה מתמטית ללא משמעות פיזיקלית, וגם דיראק עצמו התלבט, אך לבסוף השתכנע שאם אלה תוצאות המשוואה פירוש הדבר שקיימים אלקטרונים עם מטען חיובי, וקיים בעולם אנטי-חומר. האלקטרונים בעלי המטען החיובי, שכונו פוזיטרונים, אכן התגלו במעבדה שנים ספורות לאחר מכן. קארל אנדרסון עסק בחקר חלקיקים מהקרינה הקוסמית בתא ערפל, שאותו הקיף במגנטים כדי לכוון את מסלול החלקיקים הטעונים. ב-1932 הוא הבחין בחלקיק שנתיבו זהה בצורתו לנתיבם של אלקטרונים, אך הוא נע בכיוון ההפוך, זה היה פוזיטרון. על כך הוא זכה ב-1936 בפרס נובל, כשהיה בן 31.