cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
קוסמוגרפיה
קשיים במיפוי היקום
בנוסף, פיתוח הטכנולוגיה לחקר החלל הוא תהליך שצורך משאבים מתכלים רבים ובכך גוזל כסף רב. ישנו קושי נוסף במציאת חומרים מתאימים והוא נוגע לכך שבחלל ישנה טמפרטורה קיצונית מאוד כך שישנם חומרים מסוימים כמו ברזל שאינם עמידים בצורה מספקת בתנאי זה ולכן שלא ניתן להשתמש בהם לבניית אמצעי חקר הנשלחים לחלל, ובכל זאת, הצלחנו למצוא חומרים המתאימים לחלל ועד היום שולחים לויינים וטלסקופים למרות התנאים הקשים שקיימים שם.
עם כל הקשיים הללו ישנו גם הקושי הבא. ישנם כוכבים רבים שקשה לטלסקופים לראותם ולבני האדם לחקור אותם ולכן לוקח לאור שהם מפיצים זמן ארוך למדי להגיע אלינו כך, שישנו הסיכוי שבזמן שאור זה מגיע בדרכו אלינו, הכוכב עצמו כבר התפוצץ ולכן אולי כאשר האור יגיע לעינינו, הכוכב כבר לא יהיה קיים ואולי אפילו יתקיים במקומו כוכב אחר ועל כן כשירצו לחקור על הכוכב החדש שהתגלה, הוא כבר לא יהיה נוכח ביקום.
דרכים למיפוי היקום לפני המהפכה הקופרניקאית
בתקופה שלפני המהפכה הקופרניקאית, הטלסקופ שימש כאביזר אשליה ושעשוע, ועל כן נחשב ככלי לא אמין לחקר היקום. כתוצאה מכך, הכלי המרכזי למיפוי היקום היה עייני האדם.
דרך זו למיפוי היקום הובילה לתפיסה שכדור הארץ הוא מרכז היקום, שכן כשהסתכלו האנשים לשמיים נוצרת האשליה שהשמש וגרמי שמיים אחרים נעים סביב כדור הארץ.
התפתחות חקר החלל מהמהפכה הקופרניקאית ועד ימינו
האסטרונומיה השתנתה והשתכללה מאוד מא המהפכה הקופרניקאית. השינוי התרחש בעקבות שינויים באופני המחשבה של אנשי מדע והמצאות מדעיות חדשות, שאיפשרו את פויתוחם של כלי מחקר מתקדמים יותר.
בין הדוגמאות להתפתחות כלי המחקר ניתן למנות את שכלול הטלסקופ בין המאה ה-16 והמאה ה-18, וההבנה שכלי זה יכול לשמש לצרכים מדעיים; המצאת הלוויין הראשון ושליחת לוויינים לחלל - הלוויין המלאכותי "ספוטניק 1" שוגר לחלל ב־4 באוקטובר 1957, ובעקבותיו שוגרו לוויינים רבים נוספים עם טכנולוגיות המשמשות למיפוי היקום.
מיפוי היקום בימינו
בשנים האחרונות ניתן למפות את היקום ולראות גרמי שמיים רחוקים בכמה דרכים שונות וביניהן טלסקופים מכדור הארץ שרואים עד למרחק של 9.3 מיליארד שנות אור.
חלק מהטלסקופים טסים במסלול פולארי, שהוא מסלול תנועה של לוויינים מסביב לכדור הארץ או לכוכב לכת אחר המסתובב סביב צירו. מסלול פולארי עובר מעל הקטבים, או לפחות מעל נקודות שקרובות לקטבים, של כוכב הלכת שאותו הוא מקיף. תפקיד הטלסקופים הממוקמים על פני כדור הארץ, במצפה הכוכבים, הוא לאסוף גלי אור או גלים אלקטרומגנטיות ולתרגמם לתמונה שהצופה יכול להבין.
ישנם שלושה סוגים עיקריים של טלסקופים. כל סוג נועד לטפל בגלים מסוגים שונים.
הטלסקופ אינו מביא לנו תמונה ברורה ולכן ישנן הרבה שיטות שמתרגמות לנו את התמונה הלא מובנת לתמונה רגילה שאנו יכולים להבין, למשל:
שיטת Aitoff (השיטה שממנה נוצרה התמונה שלמעלה) שבה היא לוקחת את תמונת שלושת הממדים (שהתקבלה מהטלסקופ) חותכת אותו לחצי ומשטחת את הכל לצורת אליפסה.
ישנה גם שיטת המיפוי של החברה SDSS. בשיטת מיפוי זו מחלקים את השמיים לשלוש מפות: אחת בשביל הכוכבים, אחת בשביל החורים השחורים והשלישית בשביל הגלקסיות. את גרמי השמיים הללו הם ממפים בעזרת טלסקופים מיוחדים שנמצאים בכל רחבי כדור הארץ, בטלסקופים אלו יש צמצמים אשר קולטים את קרני האור הנובעים מכל האובייקטים האלו (החורים השחורים, הגלקסיות והכוכבים), קרני האור הללו מתלכדות למישור המוקד שבו נמצאים המכשירים שמנתחים את קרני האור. בתוך המרחב הממוקד של כל טלסקופ הנמצא בכל חצי כדור, נמצאים 500 "רובוטים" אשר נעים לעבר גרמי השמיים ולוכדים את קרני האור שלהם. התהליך הזה קורה מיליוני פעמים מפני שהיקום כל הזמן משתנה, כוכבים כל הזמן מתפוצצים וחורים שחורים ממשיכים לגדול. על כן לא מספיק למפות את היקום רק פעם אחת אלא צריך לעשות זאת מספר פעמים.
אורווה
אורווה היא מבנה המשמש לשיכון סוסים או חיות משק נוספות ממשפחת הסוסיים, למשל פרדות או חמורים. זאת בניגוד לרפת, לשיכון פרות, או דיר, לשיכון כבשים, עיזים, או חזירים.
האורווה מחולקת לתאים לכל חיה (לעיתים גם עם דלת נפרדת). בנוסף, אורוות משמשות ושימשו לאחזקת הציוד לסוסים ולרכיבה עליהם, כמו מרכבות ועגלות, ולמעשה שימשו את חיל הפרשים.
בתנ"ך מוזכר כי המלך שלמה החזיק באורוות: . בתקופת ימי הביניים והבארוק החלו באירופה לקשט אורוות ולהוסיף להן "אולם אבירים", שבו האבירים יוכלו לנוח ולסעוד. באורוות מודרניות קיים לעיתים גם אולם שבו ניתן להתאמן ברכיבה.
מספר ביטויים בעברית (כמו גם בשפות אחרות) מתייחסים לאורוות: הביטוי "ניקוי אורוות" מתייחס לצורך לעשות בדק בית ו"לנקות" ארגון מסוים משחיתות. מקורו של הביטוי הוא במיתולוגיה היוונית, שבה אחת ממשימותיו של הרקולס הייתה ניקוי אורוותיו של המלך אוגיאס, שלא נוקו במשך שנים. הרקולס ביצע את המשימה באמצעות הטיית הנהרות פניוס ואלפאוס לתוך האורווה.
העוסק בטיפול באורוות נקרא אורוון.
ליצ'פילד
ליצ'פילד (באנגלית: Lichfield) היא עיר בסטפורדשייר שבאנגליה. העיר ממוקמת צפונית לברמינגהאם, וידועה בשל קתדרלת ליצ'פילד. האוכלוסייה בעיר מונה כ-33,000 איש.
היסטוריה
העדויות המוקדמות ביותר לקיום העיר מתוארכות לשנת 669 לספירה, כשהבישוף צ'ד ממרסיה הגיע למקום והעביר אליו את הבישופות מרפטון.
רבים מהמבנים המקוריים בעיר, בעלי מאפיינים של אדריכלות ג'ורג'יאנית, עדיין קיימים במקום.
האבובית המרוחקת
האבובית המרוחקת (מכונה גם "הנפרון הדיסטלי") הוא החלק באבובית הכליה בו מתבצע פינוי של יוני המימן העודפים.
מבנה ופעילות הנפרון הדיסטלי
האבובית המרוחקת והצינור המאסף סופגים בחזרה כ- 7% מהמלח שהסתנן, מפרישים לאבובית כמויות של אשלגן ומימן, וסופגים בחזרה כ- 17% מהמים. ספיגת המים תלויה בריכוז הורמון נוגד השתנה- ADH. באופן כללי, הנפרון הדיסטלי מורכב מרבעה חלקים: הטובול הדיסטלי, המקטע המקשר- connecting segment, הצינור המאסף הקורטיקלי (שנמצא בקורטקס) והצינור המאסף המדולרי (שנמצא במדולה). בנפרון הדיסטלי מתבצע ה"כוונון הסופי" של נפח והרכב השתן ובאמצעות, בין היתר, בקרה הורמונלית. הקטע המוקדם של האבובית המרוחקת סופג בחזרה נתרן, כלור וסידן, ואינו חדיר למים, בקטע המאוחר יותר של האבובית המרוחקת ובצינור המאסף יש שני סוגים של תאים- תאים ראשים- principal cells- אשר סופגים בחזרה נתרן ומים, ומפרישים לחלל האבובית אשלגן, ותאי ביניים- intercalated cells- אשר מפרישים מימן וסופגים בחזרה ביקרבונט (או מפרישים ביקרבונט- ממלאים תפקיד חשוב בוויסות מאזן חומצה ובסיס). על מנת לבצע את התפקידים השונים, הטובול הדיסטלי זקוק מבחינה מבנית ל-
משאבות, תעלות ונשאים
בטובול הדיסטלי (האבובית המרוחקת):
5*תעלת כלור על הצד הבאזו-לטרלי.
בצינורית המאספת- תאים מסוג principal cells:
בצינורית המאספת- תאים מסוג intercalated cells: (סוג A)
תרופות הפועלות על האבובית המרוחקת
התרופות המשתנות פועלות על הקו-טרנספורטר נתרן-כלור אשר נמצא בצד הלומינלי: אלו הן תרופות ממשפחת התיאזידים. השימושים הקליניים שלהן הם יתר לחץ דם - הם מורידים את לחץ הדם על ידי הפחתת נפח הגוף, בתחילה, ולאחר מכן כתוצאה מהירידה בתנגודת הפריפרית. תיאזידים ניתנים גם במקרים של אי ספיקת לב ובצקת, או למשל אבנים בכליות- הסיבה המרכזית ליצירה של אבנים בכליות היא קלצוריה אידיופתית- הפרשת סידן מוגברת בשתן. התיאזידים מעודדים ספיגה מחדש של סידן בגוף. מצב נוסף בו ניתן תיאזיד הוא בסוכרת נפרוגנית תפלה- nephrogenic diabetes insipidus. תופעות הלוואי של תיאזידים הם היפוקלמיה כתוצאה מהפרשה מופחתת של אשלגן, היפראוריצמיה- ספיגה מוגברת של חומצת שתן בטובול הפרוקסימלי והתפתחות שיגדון- כתוצאה מכך שהכליה מנסה לספוג את האוריאה קודם לכן כדי להתמודד עם אובדן הנפח. תופעת לוואי נוספת היא היפונתרמיה (ראה- פיזיולוגיה של נתרן)- היפונתרמיה אינה דווקא מרמזת על מיעוט של נתרן בדם ברמה הכמותית אלא על ריכוזו הנמוך בנוזל החוץ תאי- לעומת המים. תיאזיד גורם לכך שהירידה בנפח מעודדת את פעילותו של הורמון נוגד השתנה ADH, אשר גורם לספיגה חוזרת של מים וכתוצאה מכך לירידה בריכוז של הפלסמה ולהופעת היפונתרמיה. בנוסף תיאזידים עלולים לגרום לאימפוטנציה, היפרליפידמיה, וגם תגובות אלרגיות.
Broken Tour
Broken Tour הוא סיבוב ההופעות הראשון של הזמרת-יוצרת הגרמנייה קים פטרס, שנועד לעזור בקידום אלבום הבכורה שלה, Clarity (2019). סיבוב ההופעות הוכרז על ידי פטרס באמצעות חשבונות המדיה החברתית שלה ב-30 באפריל 2019. הוא התחיל ב-11 ביוני 2019 בנאשוויל, ארצות הברית והסתיים ב-4 בספטמבר 2019 בקלן, גרמניה.
האבובית המרוחקת
תרופות הפועלות על הצינורית המאספת
הצינורית המאספת סופגת רק 2.5% מהנתרן שעבר סינון, אך היא אחראית על קביעת הריכוז הסופי של נתרן בשתן ועל חלק משמעותי מהפרשת האשלגן.
קיימות שתי קבוצות של תרופות אשר פועלות על הצינור המאסף- אשר מאופיינות בכך שהן מונעות את הפרשת האשלגן- ומכאן שמן: potassium sparing diuretics:
התרופות ניתנות במקרים של יתר לחץ דם, מקרים של אי ספיקת לב (יחד עם חוסמי ביתא), היפואלדוסטרוניזם ראשוני ועוד.
Broken Tour
רקע ופיתוח
ב-13 במאי 2019 הודיעה פטרס שנוסף לג אירופאי במסגרת סיבוב ההופעות, הכולל הופעות נוספות בממלכה המאוחדת, צרפת, הולנד וגרמניה. לפיכך, סיבוב ההופעות כלל 20 הופעות, ביניהן 17 הופעות סולו וכן 3 הופעות בפסטיבל בממלכה המאוחדת ב-23, 24 ו-25 באוגוסט 2019. עקב הביקוש הרב נאלצו לשדרג מספר מקומות ללג האירופאי.
האבובית המרוחקת
מחלות הקשורות בטובול הדיסטלי
אצידוזיס מסוג RTA דיסטלי: מוטציה במשאבת ATP של המימן, הנמצאת בתאי הביניים.
Broken Tour
רקע ופיתוח
ב-31 במאי 2019 חשפה פטרס שהחזרות לסיבוב ההופעות החלו.
רשימת השירים
רשימת השירים שלהלן מייצגת את הלג האירופאי של סיבוב ההופעות ואת ההופעה ב-4 בספטמבר 2019. כיוון שסיבוב ההופעות החל לפני שכל השירים מ-Clarity יצאו לאור ברחבי העולם, רשימת השירים השתנתה מאוד במשך סיבוב ההופעות. שמות השירים מותאמים מספוטיפיי.
קרן פלס
קרן פלס טור (נולדה ב-11 במרץ 1979) היא זמרת-יוצרת, מלחינה, פזמונאית ושחקנית ישראלית, זוכת פרס אקו"ם. סינגל הבכורה שלה, "איתי", יצא ב-2006 ומאז הוציאה חמישה אלבומים, שלושה מהם הגיעו למעמד של אלבום זהב. בין שיתופי הפעולה הבולטים שלה ניתן למנות את מירי מסיקה, חברתה, לה כתבה שירים רבים במהלך השנים ואת רמי קליינשטיין, איתו הוציאה שני אלבומים ויצאה עמו למסע הופעות ב-2016. נוסף ליצירתה כזמרת, פלס כתבה שירים לזמרים ישראלים רבים והלחינה מוזיקה לתיאטרון; עבור עבודתה בתחום זה זכתה פעמיים בפרס "מלחינת השנה בתיאטרון".
1979–2004: ילדות ותחילת הקריירה
לדבריה, בבית הספר התקשתה להתרכז בשיעורים, ולחבור לילדים אחרים, ולימים אובחנה כלוקה בדיסלקסיה.
בשירותה הצבאי הייתה פלס תחילה מאבחנת פסיכוטכנית, ולאחר מכן שירתה כתאורנית ב"להקת אט"ל", להקה צבאית המבצעת שירים בסגנון ים תיכוני.
לאחר שירותה הצבאי למדה בבית הספר הגבוה למוזיקה "רימון" במשך שלוש שנים. במהלך לימודיה השתתפה בתחרות "רוק-רימון", תחרות להרכבים עם חומר מקורי, וזכתה בה פעמיים במקום הראשון.
עם סיום לימודיה ברימון, היא למדה משחק אצל סופי מוסקוביץ', ובמקביל החלה בכתיבת שירים לתיאטרון, וביניהם שירים למחזות מוכרים כמו "חתונת הדמים", "טרטיף" של מולייר, "שיץ" של חנוך לוין, "יתוש בראש" ו"נפוליון - חי או מת!".
בשנה הראשונה שלה ברימון, כשהייתה בת 22, השתתפה בקומדיית המצבים "שמש" בערוץ 2 ושיחקה את עצמה.
במהלך לימודי המשחק זכתה פלס במלגת הצטיינות של "קרן התרבות אמריקה-ישראל" ובמספר מלגות נוספות של בית הספר במסגרת תחרויות מונולוגים.
2005–2009
בשנת 2005 זכתה פלס לפרסומה הראשון בעקבות כתיבת מספר שירים לחברתה ל"רימון" מירי מסיקה, בהם "נובמבר" ו"לשם", שנבחר כשיר השנה במצעד הפזמונים העברי השנתי של גלגלצ, והיה אחד השירים המושמעים ביותר באותה שנה בתחנות הרדיו בישראל. כמו כן כתבה לאלבום הבכורה של מסיקה את "בקרקס הזה" ו"טיול לילי". לאלבום הבכורה של שירי מימון שיצא באותה שנה כתבה את השיר "תברח". בנוסף כתבה והלחינה את סינגל הבכורה של הראל סקעת, "ואת", שיצא במרץ 2006 והגיע לראש מצעדי הפזמונים של גלגלצ ורשת ג'. בנוסף היא ניגנה באלבום הבכורה שלו וכן כתבה לו סינגל נוסף, "כל הציפורים", שגם הוא הגיע למקום הראשון במצעדים השבועיים של רשת ג' וכן את השיר "אלייך שר".
בראשית מאי 2006 יצא סינגל הבכורה שלה לרדיו, "איתַי". השיר הפך ללהיט והגיע לראש מצעדי הפזמונים בתחנות הרדיו השונות. השיר נכתב על חברה, איתי פרל. באמצע חודש יוני 2006 יצא הסינגל השני מתוך אלבומה "אם אלה החיים" – שנכתב כשהייתה בת 16. בסוף יולי יצא הסינגל השלישי שלה "שמעון השכן", שגם הוא הפך ללהיט, וזמן קצר לאחר מכן יצא אלבום הבכורה שלה, "אם אלה החיים". לאחר צאת האלבום יצאו הסינגלים "זאת שבמקומי" ו"רכבת באירופה".
באותה שנה זכתה פלס בפרס שר המדע, התרבות והספורט ל"יוצר בתחילת הדרך". הוועדה נימקה את החלטתה להעניק לפלס את הפרס בן 20 אלף השקלים בדברים הבאים: "לשירים שכתבה פלס השפעה רבה על הזרם המרכזי של המוזיקה הפופולרית החדשה. בימים אלה משלימה קרן פלס אלבום בכורה מיצירתה, וצופים שתמשיך להתבלט ולתרום למוזיקה הישראלית גם בשנים הבאות". כמו כן זכתה פלס בתואר "זמרת השנה" ו"תגלית השנה" במצעד העברי השנתי ה'תשס"ו של גלגלצ ושל רשת ג'. השיר "ואת" שכתבה והלחינה להראל סקעת, שזכה בתואר "זמר השנה", זכה בקטגוריית "שיר השנה" אף הוא בשתי התחנות. בגלגלצ הייתה זו הפעם השנייה ברציפות ששיר שכתבה זכה בתואר זה. לכבוד המצעד השנתי של גלגלצ באותה שנה חידשה פלס את שירו של אריק איינשטיין "פסק זמן".
לאלבומה של שרון קרלן "כדור שמחה" כתבה את "אולי תרגיש" ו"טסה גבוה". באותה שנה שיחקה פלס במחזמר המצליח של תיאטרון "הבימה" "הלהקה" בתפקיד מיקי, אותה גילמה בסרט הקולנוע לירון נירגד. בשנת 2007 המשיכה פלס בשיתוף הפעולה עם מירי מסיקה, כשכתבה לאלבומה השני, "שלום לאמונות", ארבעה שירים, בהם שיר הנושא ו"אם זאת האהבה שלך". לאלבומו השני של אמיר פיי גוטמן, "דבש בכוורות", כתבה פלס את השיר "יום אחרון". באלבומה של שרית חדד "זה ששומר עליי", שיצא באותה שנה, ניגנה בפסנתר וכתבה והלחינה את השיר "איתך". כמו כן, כתבה מוזיקה להצגה "הרטיטי את לבי" של חנוך לוין בתיאטרון הקאמרי, עליה זכתה בפרס "מלחינת השנה בתיאטרון". בהמשך השנה הקליטה גרסת כיסוי לשיר "פיקה" של להקת מואב, שכתב והלחין דידי שחר, עבור סדרת הטלוויזיה של עירית לינור "משמורת".
באפריל 2008 יצא אלבומה השני, "מבול". טרם צאתו, יצאו ממנו הסינגלים "מבול" ו"רצה הביתה", ואחריו הסינגלים "במכונית ליד הים", "פיז'ו 92" ו"תקופה של שינויים". בספטמבר 2008 הגיע האלבום למעמד אלבום זהב. במצעד הפזמונים השנתי של רשת ג' זכתה פלס בתואר "זמרת השנה" בפעם השנייה. במצעד ההשמעות השנתי בתחנות הרדיו בישראל לשנת ה'תשס"ח הגיעה קרן פלס למקום החמישי. בדצמבר 2008 נבחרה כאמנית המובילה בישראל על ידי אתר ynet.
באותה שנה כתבה פלס את שיר האודישנים של כוכב נולד 6, "מי היה מאמין", שביצעו בועז מעודה ומארינה מקסימיליאן בלומין, וכן את השיר "אורח בעולם" למעודה.
בדצמבר 2008 וינואר 2009, השתתפה פלס בפסטיבל שירי הילדים וזכתה בו עם השיר "שם קצר". בשנת 2009 הייתה פלס למלחינה הראשונה שזוכה פעמיים (ברציפות) בפרס האקדמיה לתיאטרון, הפעם על המוזיקה להצגה "הנפש הטובה מסצ'ואן". באותה שנה יצא אלבום הבכורה של בועז מעודה, בו נכלל השיר "אורח בעולם", שהגיע למקום הראשון במצעדים השבועיים של רשת ג', וכן "לחזור הביתה", שכתבה והלחינה פלס, והשיר "אוסנסיה", שתרגמה על פי לחן של גוראן ברגוביץ'. לאלבומו של הראל סקעת "דמויות", שיצא באותה שנה, כתבה והלחינה את השיר "שוב".
באוקטובר 2009 יצא סרט בערוץ הוט בידור ישראלי העוקב אחרי היצירה המשותפת של פלס עם חברתה מירי מסיקה ואחרי תהליך יצירת האלבום השלישי של מסיקה. במהלך הסרט מראים את ההשמעה הראשונה של השיר, ההקלטה הראשונה וההופעה.
2010–2015
לאלבומה השלישי של מירי מסיקה "חדשות טובות", שיצא ב-2010, כתבה והלחינה פלס שלושה שירים. באוגוסט של אותה שנה יצא אלבומה השלישי, "בין העיר לכפר". לאלבום קדמו הסינגלים "כל היתר חולף", "שיר לאסף", "הצפון פורח" ו"תקליט שרוט", שלא נחלו הצלחה רבה בתחנות הרדיו. באותה השנה התארחה בכתיבת השיר "מזל" של דיקלה.
בשנים 2010 עד 2019 פלס אף הייתה בעלת טור אישי במוסף שבעה ימים של העיתון ידיעות אחרונות. בטוריה סיפרה פלס חוויות מחייה, בין היתר טיולים, הופעות וכן אירועים משפחתיים. בנוסף פלס ניצלה את טורה כדי להביע את דעתה בנושאים שונים. הטור נכתב לעיתים בצורת סיפור או כתיאור זיכרונות של פלס. היא התייחסה לביקורות שמופנות אליה וליחס החברה אליה. פעמים רבות בעבר נשאלה על הפרטיות שנלקחת ממנה בין היתר בעקבות הטור. פלס הגיבה לנושא בכך שאמרה כי היא שומרת על פרטיותה וכותבת בטורה רק אירועים שהיא מוכנה לפרסם. בעבר הגישה את התוכנית "ציפורי אלף לילה ולילה" בגלי צה"ל לצד ארז טל.
ביום העצמאות ה-63 של מדינת ישראל בשנת 2011 השתתפה בטקס הדלקת המשואות בהר הרצל במהלכו שרה עם אמיר דדון שיר שהלחינה למילותיו של אהוד מנור, "מחר יגיע בחצות".
ביולי 2011 השתתפה בפרסומת לחברת הלוויין yes.
ב-2011 השתתפה קרן כמורה בתוכנית "בית הספר למוסיקה" ששודרה בערוץ 2, ולימדה בה שירה ומוזיקה ילדים בגילאי 8–14 עם הזמרים משה פרץ, יהורם גאון ומתי כספי. ב-2013 השתתפה גם בעונה השנייה של התוכנית וכן כתבה והלחינה את המנון בית הספר "בין הטיפות", שבוצע על ידי ששת הפיינליסטים של העונה הראשונה. בנוסף הנחתה תוכנית ראיונות בערוץ 24 בשם "באולפן עם קרן פלס" ובה ראיינה זמרים ישראלים מצליחים באולפנה הביתי.
ב-23 בדצמבר 2012 הוציאה פלס סינגל ראשון מתוך אלבומה הרביעי המתוכנן, "לייק וואנקה". השיר נקרא על שם האגם הסמוך לעיר ואנקה שבניו זילנד. לשיר יצא קליפ ב-16 בינואר 2013. ב-3 במרץ 2013 הוציאה סינגל שני מתוך אלבומה הרביעי, "כלום לא טעים". ב-21 באפריל 2013 הוציאה סינגל שלישי מתוך אלבומה הרביעי, "השעות המתות". ב-2 ביוני 2013 הוציאה סינגל רביעי מתוך אלבומה הרביעי ,"גם אני". אלבומה הרביעי "איך שהשמש תזרח" יצא ב-1 ביולי 2013.
ב-16 באוגוסט 2013 החלה בסיבוב הופעות לרגל יציאת אלבומה הרביעי, איך שהשמש תזרח.
ב-29 בספטמבר 2013, לאחר צאת האלבום, יצא סינגל חמישי מתוכו בהקדשה לביתה העתידית, "רק שתבואי". בתחילת דצמבר 2013 התחילה לדגמן לחברת הבגדים "זברה".
ב-3 באפריל 2014 השתתפה בפרק בעונה הרביעית בסדרה "רמזור" והשתתפה בתוכנית "פרויקט הלהקה" בערוץ הילדים, במהלכה בוצעו קאברים לשני שירים שלה (מבול וגם אני) על ידי המשתתפים. במאי 2014 יצא השיר "דמעות" של מירי מסיקה, שפלס כתבה והלחינה. בסתיו 2014 החלה פלס את סיבוב ההופעות החדש שלה "לבד על הפסנתר" שבו היא שרה שירים שלה מכל אלבומיה, שירים שכתבה לאחרים וכן שירים חדשים מהאלבום הבא.
בספטמבר 2014 שודר בערוץ 2 סרט תיעודי על חייה של קרן. בסרט היא תיעדה את חייה במצלמת וידאו מיום ההופעה בהבימה שבו חשפה את היריונה ועד לאחר הלידה. במהלך הסרט נראו גם חלקים מההופעה בהבימה.
משנת 2014 שימשה כפרזנטורית של שומרי משקל, שבעזרתם עשתה דיאטה. בדצמבר 2015 איבדה את הקמפיין לאחר שהגיעה למשקל שרצתה ולא שירתה יותר את המטרה שלשמה נשכרה.
2015–2019
קרן כתבה את המוזיקה למחזה של מולייר "גם הוא באצילים" בבימויו של אודי בן-משה שעלה ביוני 2015 בתיאטרון הקאמרי.
ב-14 ביוני 2015 הוציאה סינגל חדש בשיתוף עם אהובה עוזרי המנגנת בבולבול טרנג, "רק אלוהים ישפוט אותי", ואתו גם קליפ לשיר.
ב-30 ביוני 2015 הופיעה באירוע הפרידה הרשמי למפכ"ל היוצא, יוחנן דנינו.
בחודשים יולי–אוקטובר 2015 הצטלמה לעונה השלישית של "בית ספר למוסיקה" שעלתה ב-18 באוקטובר אותה שנה, שבמהלכה השתתפה גם בערב התרמה לעמותת פתחון לב ששודר יום לפני מסיבת הסיום. למקום השלישי בעונה הגיע תלמידה, יאיר נהון.
באוקטובר 2015 התחילה להצטלם לעונה השלישית של "הכוכב הבא" שעלתה ב-5 בדצמבר.
ב-2014 החלה לעבוד עם רמי קלינשטיין על אלבום משותף. בקיץ 2015 הם החלו בהקלטות. הסינגל הראשון מהאלבום, "עד אשר ישוב", יצא ב-15 בדצמבר 2015. ב-1 בפברואר 2016 יצא הסינגל השני מהאלבום – "לחיות".
אלבומם המשותף יצא ב-3 בפברואר 2016 ונקרא "רמי קלינשטיין קרן פלס".
ב-2016 הם החלו סיבוב הופעות משותף. המופע הראשון נערך ב-10 בפברואר בהיכל התרבות בתל אביב. המופע כולל שירים של שניהם וכן שירים מאלבומם המשותף.
החל ממרץ 2016 פלס היא הפרזנטורית של קבוצת ד"ר פישר ובאפריל אותה שנה הצטלמה לקמפיין החדש של החברה. ב-31 במאי החלה להופיע גם בפרסומת בטלוויזיה.
ב-17 במרץ 2016 הוציאו פלס וקלינשטיין סינגל חדש מאלבומם – "תודה".
דובבה את מטילדה, הציפור הלבנה המטילה ביצי פצצות, בסרט "אנגרי בירדס" שיצא בישראל ב-12 במאי 2016. בשנת 2019 יצא סרט ההמשך לסרט זה, "אנגרי בירדס - הסרט 2", בו המשיכה לדבב את דמותה של מטילדה.
ב-21 במאי הופיעה פלס לראשונה בתיאטרון קיסריה כחלק מהפרויקט המשותף שלה עם רמי קלינשטיין. במהלך הופעה זו קיבלו השניים אלבום זהב על מכירות של יותר מ-15,000 עותקים של אלבומם המשותף.
ב-26 במאי, במהלך ריאיון לאקו 99 FM נחשף כי ההופעה בקיסריה הוקלטה וצפויה לצאת כאלבום הופעה בראש השנה. ב-18 ביולי יצא שירה של ריטה, "בגידה", כסינגל מתוך אלבום ההופעה המשותף שלהם. הסינגל לווה בקליפ שצולם בהופעתם בהיכל התרבות בתל אביב. אלבום ההופעה המלא שנקרא "רמי קלינשטיין קרן פלס ההופעה" יצא ב-15 בספטמבר במהלך הופעתם השלישית בתיאטרון קיסריה.
הלחינה את המוזיקה להצגה "מלון רנדוו" בהשתתפות שמואל וילוז'ני, ענת וקסמן ועוד, שעלתה בתיאטרון הקאמרי בתל אביב ב-1 ביולי.
ב-27 ביוני התפרסם גיליון של מגזין "לאשה" שבו פלס מופיעה בכתבת השער בבגד ים. תמונת השער עוררה תגובות רבות ברשתות החברתיות שפלס הגיבה להן בריאיון ולאחר מכן גם בטורה השבועי שהתפרסם במוסף "7 ימים" של עיתון "ידיעות אחרונות".
ב-28 במאי 2017 הוציא הזמר חנן בן ארי את שירו "ויקיפדיה", שכתב יחד עם פלס.
ב-7 ביולי 2017 עלה בתיאטרון הבימה קברט הרוק "לילה 1 באפריל" שכתבה פלס, והשתתפו בו פלס, אמיר דדון, אפרת אביב ועוד. מתוך הקברט יצא ב-3 ביולי 2017 השיר "אסור", ב-17 בנובמבר 2017 השיר "לילה 1 באפריל" וב-7 באוגוסט 2018 השיר "כל שנה יש אפריל", כולם מלווים בקליפים.
בדצמבר 2018 הוציאה את השיר "שקופים" בשיתוף רון בוחניק. השיר הפך ללהיט כאשר כבש את פסגת המצעד של מדיה פורסט. ב-2 באפריל 2019 הוציאה סינגל שני בשיתוף עם בוחניק, "מעבר לנהר", הוא לווה בקליפ שצולם בניו יורק.
ב-14 ביולי 2019 הוציאה את שיר הסולו הראשון שלה מזה ארבע שנים, "מי אני?". הסינגל יצא לצד קליפ בהשתתפות הזמרת נועה קירל. ב-12 בדצמבר יצא סינגל רביעי מתוך הפרויקט "שקופים", "באת לי פתאום", בשיתוף הזמרת רוני אלטר. הסינגל יצא אף הוא עם קליפ שצולם בפריז שבצרפת.
בחנוכה 2019 החלה להופיע במופע "פופ אפ מיוזיק 2" בהפקת הפסטיגל יחד עם אמנים כגון: עומר אדם, נטע ברזילי ומשה פרץ.
2020–הווה
ב-17 במרץ 2020, הופיעה בזאפה, במסגרת ההופעות שהתקיימו ושודרו בלייב בערוץ קשת 12 בעקבות מגפת הקורונה. ב-19 במרץ, הוציאה סינגל חמישי מתוך האלבום שקופים, "שמש תיכנס". ב-26 ביולי הוציאה סינגל נוסף מהאלבום, "עוד יום עבר", בשיתוף זאב נחמה.
ב-16 ביולי יצא השיר רסיסים של הזמר רביב כנר, אותו כתבה והלחינה יחד עם אבי אוחיון. ב-17 באוגוסט יצאה גרסה אקוסטית של השיר, אותה שרה פלס יחד עם כנר. ב-9 בספטמבר, הוציאה חידוש לשיר "בך לא נוגע", של הזמרת יהודית רביץ, אותו ביצעה פלס יחד עם אלון עדר במסגרת פרויקט "צו השעה".
ב-1 בנובמבר 2020, הוציאה את אלבומה החמישי שקופים. במקביל באותו יום הוציאה פלס את השיר "אין סוף ללילה", סינגל ראשון מתוך אלבומה השישי "שקופים 2". בדצמבר כתבה והלחינה את השיר "רוצה שלום", עבור הזמר רביב כנר.
בסיכום אקו"ם השנתי של נתוני השמעות הרדיו לשנת 2021, הוכרזה קרן כיוצרת המושמעת ביותר מבין הנשים היוצרות בשנה זו. היא דורגה גם ברשימה הכללית של הפזמונאים והמלחינים הכי מושמעים באותה השנה.
ב-22 במרץ 2022 יצא שירו של הראל סקעת, "סלחי לי", אותו כתבה והלחינה פלס. פלס אף השתתפה בחלקו האחרון של השיר ובקליפ שצולם לו. ב-2 ביוני 2022 הופיעה פלס לראשונה באמפי קיסריה במופע יחיד משלה.
ב-14 באוגוסט 2022 יצא השיר "מרחק הזמן" בביצועה של מירי מסיקה, מתוך האלבום "שקופים 2". ב-28 בנובמבר 2022 יצא השיר "לא אבודים", בהשתתפות עם שלמה ארצי.
בשנת 2023 השתתפה פלס בעונה העשירית של סדרת הדוקו-ריאליטי מחוברים. שיר הנושא של עונה זו, "מישהו שמח בשבילי", נכתב ובוצע על ידי פלס. השיר יצא כסינגל ב-14 במאי 2023. ביוני אותה שנה יצא הסרט הישראלי "הארוחה", בו משחקת פלס את אחד התפקידים הראשיים.
חיים אישיים
במשך שלוש שנים הייתה פלס בת הזוג של איתי פרל, והשיר "איתי" נכתב על מערכת היחסים שלהם.
ביוני 2009 התחתנה פלס עם איש העסקים תומר גרנצל. באוקטובר באותה שנה פתח הזוג פיצרייה משותפת שנסגרה כעבור כשנה. בספטמבר 2010 לאחר כמה חודשים של חיים בנפרד, השניים התגרשו.
מספטמבר 2010 עד אפריל 2011 פלס ניהלה מערכת יחסים עם הקלידן עמרי בר, שהופיע איתה באותה תקופה.
באפריל 2011 פגשה את נועם טור במהלך חופשת סקי באיטליה ומאז הם בזוגיות. על היריונה הראשון סיפרה בטורה במוסף 7 ימים וב-24 ביולי 2012 נולד בנם הבכור. ב-9 בספטמבר 2012 שינתה את שם משפחתה במרשם האוכלוסין ל"פלס טור". על היריונה השני סיפרה פלס במהלך הופעתה ב"הבימה" ב-16 באוגוסט 2013 וב-22 בפברואר 2014 נולדה לזוג בת. באחד מטוריה במוסף "7 ימים" של העיתון "ידיעות אחרונות" כתבה כי בחרה לקרוא לבתה לונה, על שם הלילה שבו יצאו היא ונועם לדייט הראשון באיטליה. בפסח 2014 אירחו השניים חיילת בודדה, נועה בל, שבהמשך עברה לגור בקרוואן בחצר ביתם והפכה לחלק ממשפחתם.
פלס וטור מתגוררים ביישוב חופית.
פלס ידועה כתומכת של הקהילה הגאה ושל נישואים גאים בישראל והצהירה בפוסט שפרסמה בפייסבוק שלא תינשא לבן זוגה נועם טור עד שיאשרו נישואים גאים בישראל. היא אף הופיעה בעצרת הזיכרון שהתקיימה שבוע אחרי הפיגוע בבר-נוער.
דוד של אביה הוא הזמר בני אמדורסקי.
ביקורת
ביקורות רבות פורסמו על פלס ועל עבודתה. בביקורת שלילית תקפו את דעותיה, את שיריה ואת המסרים שהיא מעבירה, אך גם את המראה שלה ואת גופה, ומתחו ביקורת על צילומים חושפניים שלה. ביקורות חיוביות שיבחו את המופעים שלה ואת יכולתה של פלס להלהיב קהל.
ביקורת שלילית או פושרת
על שני אלבומיה הראשונים, "אם אלה החיים" ו"מבול" קיבלה פלס ביקורות מעורבות.
פלס הגיבה לביקורות אלה בשיר "מבול". בשיר זה מופיעה השורה "מישהו אמר: כל השירים אותו דבר, סוגדים לאהבה ולא מדברים על כל השאר". בריאיון ל"עכבר העיר" על דברי הביקורת השלילית ועל ההתמודדות איתם סיפרה: בראיון נוסף לאתר "וואלה!" סיפרה על השיר:
באלבומה השלישי, "בין העיר לכפר", פלס ספגה ביקורת קשה והשירים בו תוארו כ"חלשים, מיושנים ומעיקים" וחסרי משמעות:
אלבומה הרביעי, "איך שהשמש תזרח", קיבל ביקורת מעורבת. לדוגמה עמוס אורן כתב:
אלבומה המשותף עם רמי קלינשטיין קיבל ביקורות צוננות במיוחד.
בעיתון הארץ נכתב:
גל אוחובסקי כתב:
ביקורת חיובית ואוהדת
לעומת זאת ובמקביל מופעיה של פלס בפני קהל קיבלו ביקורות טובות ומשבחות. בביקורת על סבב ההופעות שלה "איך שהשמש תזרח" נכתב כי:
בהמשך, קיבלה ביקורות טובות גם על סבב ההופעות "לבד על הפסנתר":
על סבב ההופעות עם רמי קלינשטיין, אליו יצאו השניים במסגרת הפרויקט המשותף שלהם נכתב:
ביקורת על חושפנות הגוף שלה ותגובתה
פלס קיבלה גם ביקורות רבות על המראה שלה והגוף שלה. היא הגיבה לביקורות אלו ואחרות בטוריה במוסף "7 ימים" של עיתון ידיעות אחרונות וכן בראיונות שנערכו איתה. בריאיון למגזין "לאשה" פלס בחרה להצטלם בבגד ים על מנת להדגיש את הרצון שלה להרגיש חופשייה עם הגוף שלה. בריאיון סיפרה כי
ממלכה (סדרת טלוויזיה, 2013)
ממלכה (באנגלית: Reign, שלטון המלוכה) היא סדרת טלוויזיה אמריקאית מסוגת פנטזיה היסטורית רומנטית ששודרה בשנים 2013–2017 ברשת The CW. הסדרה מתרחשת במאה ה-16 ומתארת את חייה של מרי, מלכת הסקוטים בצעירותה.
רקע כללי
הסדרה מבוססת באופן רופף על אירועים היסטוריים מהמאה ה-16 ומתארת את חייהם של אצילים ובני מלוכה אמיתיים מתקופה זו. רוב צילומי הסדרה נערכו באירלנד למעט סצנות בודדות שצולמו בקנדה. שיר הנושא של הסדרה הוא "Scotland" של הלהקה האמריקאית The Lumineers.
הסדרה נפתחת בפתיח:
עלילה
הסדרה עוקבת אחר חייה של מרי, מלכת הסקוטים במהלך התגוררותה בצרפת. העונה הראשונה נפתחת בשנת 1557, כשהמלכה העתידית מגיעה לצרפת כדי לממש את נישואיה עם פרנסואה (פרנסיס באנגלית), לו היא מאורסת מאז שהייתה בת שש. מרי צריכה להתמודד עם בעיות רבות בחצר המלוכה ועם רגשותיה המעורבים לפרנסואה. היא נהנית מתשומת לב רבה מכל האצילים בממלכה, ביניהם אחיו למחצה והממזר של פרנסואה, באש. אמו של פרנסיס, קת'רין די מדיצ'י, מנסה למנוע את נישואיהם של השניים בעקבות נבואה שחזה נוסטרדמוס, אסטרולוג ורופא צרפתי בממלכה. הנבואה אומרת שעם חתונתם של פרנסואה ומרי, פרנסואה יימצא את מותו. העונה השנייה נפתחת במותו של אנרי השני, מלך צרפת (הנרי בהגיה האנגלית) ועוקבת אחר חייהם של מרי ופרנסואה כשליטי צרפת. יחד הם צריכים לשמור על ממלכה מאוחדת ועל יחסיהם. הם נתקלים בוויכוחי דת בין הצרפתים הקתולים לפרוטסטנטים. מהעונה השלישית מרי נתקלת בוויכוחים רבים עם מלכת אנגליה, אליזבת הראשונה, ובעונה הרביעית מספרת על חייה של מרי בסקוטלנד, נישואיה השניים, הבעיות שהיא ניתקלת בהם עם הפרוטנסטים (בראשם ג'ון נוקס) ועל מערכת היחסים המורכת שלה עם בת דודתה, אליזבת' מלכת אנגליה.
כתב עברי רהוט
כתב רהוט עברי, כתב יד עברי או כתב עגול בספרות התורנית היהודית מכונה גם כתב מְשִיטָא הוא אלפבית עברי חלופי המשמש בעיקר לכתיבה מהירה, לצד הכתב המרובע (האלפבית התקני של העברית ושפות יהודיות אחרות), המשמש בעיקר לדפוס. הכתב הרהוט מתאפיין בקווים מעוגלים, והוא נפוץ מאוד בכתבי יד לא-מודפסים. מהירות הכתיבה בכתב רהוט מתקבלת בשל העובדה שכמעט כל האותיות נכתבות במשיכת קולמוס אחת.
אטימולוגיה
בלועזית מכונה הכתב ״קורסיבי״ (מלטינית - ״לרוץ״).
הכתב הרהוט האשכנזי
לאותיות הכתב העבריות היה חלק בכתיבה בת מעל 1,000 שנים ביידיש באותיות העבריות בקהילות יהודיות אשכנזיות באירופה. בניגוד לשפה העברית שהייתה שפת קודש, שבה בעיקר נקראו טקסטים, וכמעט שלא נכתבו על ידי העם הפשוט, הייתה שפת היידיש שפה חיה ונושמת במשך מעל 1,000 שנה. בשפת היידיש נכתבו רוב הטקסטים בחייהם של היהודים במרכז ובמזרח אירופה. מעבר לשימוש ביידיש לספרים, מאמרים ופרסומים, נעשה שימוש בשפה גם לצרכים רבים אחרים, חלקם "פורמליים" וחלקם פחות, החל משימוש בפתקים, בהודעות, וכלה בכתיבת מכתבים – זו הייתה צורת התקשורת היחידה בימי הביניים, לאורך מאות שנים. בכל אותו זמן ממושך היה כתב היד מקביל לכתב ה"פורמלי" של העברית, שהופיע בעיקר בדפוס. זה מקור שמם גם כיום: אותיות "דפוס" לעומת אותיות "כתב".
באות אל"ף ניכר דמיון גרפי של הכתב לאות המקבילה בכתב העברי העתיק, כתב דעץ.
הכתב הרהוט הספרדי
ישנו גם כתב רהוט (=כתב יד) ספרדי המכונה סוליטריאו, המכונה גם כתב חצי קולמוס. כתב זה מוקדם יותר לכתב הרהוט האשכנזי. גם כיום משתמשים בו רבנים ותלמידי חכמים שעלו מארצות המזרח.
דאודי קוואה השני
סר דאודי קוואה השני (8 באוגוסט 1896 - 22 בנובמבר 1939) היה הקבקה (מלך) של בוגנדה בשנים 1897–1939.
דאודי קוואה הוטבל כפרוטסטנטי. דאודי בלוגנדה (אחת השפות העיקריות של אוגנדה) הוא השם "דוד".
ב-14 באוגוסט 1897 ירש דאודי את אביו מואנגה השני שמרד בפרוטקטורט הבריטי בבוגנדה. דאודי, שנותר נאמן לבריטים ביצע רפורמות חשובות של דמוקרטיזציה במדינה.
לאחר מותו ירש אותו מוטסה השני אשר הפך מאוחר יותר לנשיאה הראשון של אוגנדה.
מואנגה השני
חייו
מואנגה ירש את אביו, מוטסה הראשון ב־1884. האיום הגדול ביותר בעיניו נבע מהמסיונרים הנוצרים אשר חדרו לאיטם לממלכה. לעומת אביו, אשר היה משלח את קתולים באנגליקנים ולהפך על מנת להחליש את כוחם, נקט מואנגה בגישה תוקפנית יותר. הוא גירש את המסיונרים והכריח את המתנצרים לזנוח את דתם החדשה תחת עינויים ולעיתים קרובות, מוות.
מספר משרתים נוצרים בחצרו הוצאו להורג והוכרו על ידי הכנסייה כקדושי אוגנדה ב-1964. ב-29 באוקטובר 1885, נרצח הארכיבישוף ג'יימס הנינגטון בגבול ממלכתו ובהוראתו של מואנגה. בין הנרצחים בשנים 1885–1887 היו שני אנשי חצר ששירתו בתפקיד רבי משרתים, אשר הפרו את פקודות המלך בכך שהצילו את המשרתים הצעירים שתחת פיקודם מנטיותיו הפדופיליות של מואנגה. רציחות אלו והתנגדות המתמשכת של מואנגה העלו את חמתם של הבריטים, אשר תמכו במרידותיהם של הסיעות המוסלמיות והנוצריות שבחצרו של מואנגה. קבוצות אלו הצליח להביס את מואנגה ולהדיחו בקרב במנגו בשנת 1888. אחיו של מואנגה הועלה לכס המלוכה למספר חודשים ולאחר מכן הוחלף על ידי אח אחר, קלמה ראשיד אשר נתמך על ידי סיעה מוסלמית. מואנגה הצליח לברוח ולנהל משא ומתן עם הבריטים. בעקבות עלייתו של אחיו המוסלמי לשלטון, הסכימו הבריטים להחזיר את מואנגה לכסאו ב-1889 בתמורה להעברת חלק מריבונותו לחברת מזרח אפריקה הבריטית. ב-1894 נתן מואנגה את הסכמתו לקבלת פרוטקטורט בריטי לממלכתו.
סטלה לוי
סטלה לוי (1924 – 19 ביולי 1999) הייתה קצינת ח"ן ראשית וחברת הכנסת.
ביוגרפיה
לוי נולדה בסוריה, ועלתה לארץ ישראל בשנת 1929. גדלה בחיפה ולמדה בבית הספר הריאלי בעיר. בנעוריה הצטרפה לארגון ההגנה ובכך החלה שירות של שלושה עשורים בגופי הביטחון. בשנת 1942, בעיצומה של מלחמת העולם השנייה, התגייסה לוי לחיל הקשר של הצבא הבריטי במסגרת חיל העזר לנשים. לאחר המלחמה עבדה כראש לשכה במטה הבריטי בחיפה.
עם קום המדינה התגייסה לצה"ל וב-1948 סיימה את קורס הקצינות הראשון ומונתה לקצינת ח"ן בחטיבת כרמלי. עם תום מלחמת העצמאות עברה קורס מפקדות גדודים ובשנת 1951 מונתה לקצינת ח"ן של פיקוד הצפון ולאחר מכן לסגנית קצינת ח"ן ראשית.
עם סיום תפקידה כקצינת ח"ן ראשית בשנת 1970 נשלחה לוי לשרת כנספחת בשגרירות ישראל בוושינגטון, שם הייתה אחראית בין השאר על הקשר עם ארגוני הנשים בארצות הברית.
בשנת 1974 שבה לוי לארץ, פרשה מצה"ל, השתתפה בהקמת המשמר האזרחי במשטרת ישראל, ושירתה בו עד 1976.
בשנת 1977 נמנתה על מקימי מפלגת ד"ש. בבחירות הפנימיות לקביעת רשימת המפלגה לבחירות לכנסת התשיעית הגיעה למקום ה-17 והייתה האישה במקום הגבוה ביותר ברשימה. עם התפרקות המפלגה הצטרפה לוי לסיעת שינוי, וכיהנה כמזכירת סיעת ש"י בכנסת. בפברואר 1981, בעקבות התפטרות סטף ורטהיימר, נכנסה לוי לכנסת וכיהנה מספר חודשים עד לפיזור הכנסת.
לאחר מכן מונתה לנציבת קבילות הציבור בעיריית רמת השרון, תפקיד בו כיהנה עד לפטירתה. כמו כן כיהנה לוי כחברה בוועד הפועל הציוני וחברת ההנהלה הישראלית בקונגרס היהודי העולמי.
בשנת 1997 הוענק לה תואר יקירת העיר רמת השרון, ובשנת 2019 אף נקרא רחוב בעיר על שמה.
משחקי סטוק מנדוויל
משחקי סטוק מנדוויל הבינלאומיים (באנגלית: International Stoke Mandeville Games), או בשמם הקודם המשחקים העולמיים לקטועי איברים ומשתמשי כיסאות גלגלים (World Wheelchair and Amputee Games) הוא אירוע ספורט רב תחומי בו משתתפים ספורטאים עם מוגבלויות פיזיות.
בעוד שבאולימפיאדת הנכים משתתפים בעלי מוגבלויות פיזיות שאינם רתוקים לכיסא גלגלים (למשל עיוורים), משחקי סטוק מנדוויל מיועדים למשתתפים הרתוקים לכיסא גלגלים.
את המשחקים יזם לראשונה סר לודוויג גוטמן ב-1948, כאשר ארגן אירוע ספורט לחיילים פצועים ששירתו במלחמת העולם השנייה וסבלו מפגיעות בעמוד השדרה. התחרויות התקיימו בבית החולים השיקומי בסטוק מנדוויל שבאנגליה. ב-1952 הצטרפה הולנד למשחקים והפכה אותם לתחרות בינלאומית לספורט נכים. ב-1960 התקיים האירוע התשיעי של משחקי סטוק מנדוויל ברומא, לאחר אולימפיאדת הקיץ באותה שנה; משחקים אלה נחשבים למעשה לאולימפיאדת הנכים הראשונה.
משחקי סטוק מנדוויל ה-17, שנחשבו בהמשך לאולימפיאדת הנכים השלישית, התקיימו ב-1968 בתל אביב.
גווידו פוביני
גווידו פוּבּיני (באיטלקית: Guido Fubini; 19 בינואר 1879, ונציה – 6 ביוני 1943, ניו יורק) היה מתמטיקאי איטלקי יהודי, הידוע בשל משפט פוביני והמטריקה מטריקת פוביני-סטאדי.
ביוגרפיה
פוביני נולד בוונציה. אביו, לצארו פוביני, היה מורה למתמטיקה שדחף אותו להצטיין בתחום זה כבר מגיל צעיר. אמו הייתה זויארידה טורה. אחרי לימודים בתיכון "מרקו פוסקריני" בוונציה, בשנת 1896 התחיל את לימודיו באוניברסיטת פיזה, שם למד אצל המתמטיקאים הידועים אוליסה דיני ולואיג'י ביאנקי.
לאחר סיום הדוקטורט, שימש כפרופסור במספר אוניברסיטאות. בשנת 1901 הוא החל ללמד באוניברסיטת קטניה בסיציליה. זמן קצר לאחר מכן עבר לאוניברסיטת ג'נובה. בשנת 1908 עבר לאוניברסיטה הפוליטכנית בטורינו ומשם לאוניברסיטת טורינו, שם הוא חקר ולימד רוב חייו.
במהלך תקופה זו מחקרו התמקד בעיקר בנושאים באנליזה מתמטית, משוואות דיפרנציאליות ואנליזה פונקציונלית. כמו כן עסק בחקר חשבון וריאציות, תורת הקבוצות, גאומטריה לא-אוקלידית וגאומטריה פרויקטיבית. עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה עבר לחקור גם נושאים מעשיים יותר, כגון הדיוק של ירי ארטילרי. לאחר המלחמה הוא המשיך בכיוונים מעשיים והחיל תוצאות ממחקריו על בעיות במעגלים חשמליים ואקוסטיקה.
סמבו (אמנות לחימה)
סמבו (מרוסית: самбо, נקרא גם סומבו) היא אמנות לחימה מודרנית, ספורט לחימה ושיטה להגנה עצמית מסוגת הגראפלינג שפותחה בברית המועצות והוצגה כספורט רשמי על ידי ועדת הספורט הלאומית של ברית המועצות ב-1938, על ידי אנטולי חרלמפייב.
מקור השם בראשי תיבות של САМооборона Без Оружия (סמואובורונה בז אורוז'יה) ופירושו הגנה עצמית ללא נשק. שורשי הסמבו באים מהג'ודו ומהיאבקות כפרית של הכפרים באזור.
הסמבו יוסד על ידי וסילי אושפצ'קוב וויקטור ספירידונוב, שניהם המציאו דרכים שונות לסמבו בעוד שוויקטור המציא את הדרך הרכה יותר המבוססת על האייקידו. נהוג לחשוב שאנטולי חרלמפייב היה אבי הסמבו אך אנטולי, תלמידו של ויקטור, המציא את הגרסה הספורטיבית של הסמבו.
סגנונות הסמבו
אף על פי שבתחילה הסמבו נוסד כסגנון יחיד כיום ישנם 4 סגנונות:
מקורות
ההתפתחות המוקדמת של הסמבו הייתה ניסיון עצמאי ליצור אמנות הלחימה המשלבת את הג'ודו והג'ו ג'יטסו עם סגנונות היאבקות מקומיים על ידי וסילי אושפצ'קוב וויקטור ספירידונוב. אושפצ'קוב באותה תקופה אימן קארטה וג'ודו בצבא האדום. הוא היה בין המערביים הראשונים שהתאמנו בג'ודו וקיבל את החגורה השחורה השנייה (מתוך חמש, באותה תקופה) ישירות מג'יגורו קאנו. ספירידונוב הגיע מרקע של אמנויות לחימה רוסיות עממיות והביע עניין מופגן בשיטות גראפלינג מזרחיות, כגון סומו, ג'ודו וג'ו ג'יטסו, אם כי מעולם לא התאמן רשמית באומנויות אלה. גישתו בנוגע ללחימה, שהעדיפה תנועה נכונה על פני כוח, נבעה חלקית מפציעתו על ידי כידון רובה בזמן מלחמת רוסיה–יפן אשר השאירה את ידו בעייתית במקצת. אושפצ'קוב וספירידונוב לא עבדו יחדיו אלא יצרו כל אחד סגנון לחימה נפרד משלו. המיזוג בין שתי השיטות המקבילות נוצר על ידי מתאמנים ותלמידים אשר התאמנו בשתי השיטות, ובין כותלי הצבא האדום. כיום הסמבו נלמד גם כהגנה עצמית וגם כאמנות לחימה צבאית על ידי: משטרת הפדרציה הרוסית, אומו"ן (יחידה משטרתית מיוחדת), משמר הגבול הרוסי, שירות הביטחון הפדרלי, שירות האבטחה הפדרלי של רוסיה, צבא רוסיה והספצנאז.
תלבושת
בסמבו התלבושת המקובלת היא גי יפני בדומה לגי הנהוג בג'ודו אך בצבע אדום או כחול ומכנס קצר. למתחרים נעליים מיוחדות לאימוני סמבו והן נקראות "סמבובקי". החגורה בסמבו, בניגוד לאמנויות הלחימה היפניות, איננה מסמלת דרגה כלשהי אלא נועדה אך ורק לסימון.
פיתוח
ב-1918 לנין הקים את היחידה הראשית לאימון צבאי על מנת לאמן את הצבא האדום. למשימת אימון הצבא האדום בקרב פנים על פנים נבחר קלימנט וורושילוב שבהמשך הקים את הנ.ק.ו.ד. בעיר דינמו. ב-1923 החלו וסילי וויקטור, באופן בלתי תלוי, לעבוד על פיתוח שיטה לשיפור קרבות פנים מול פנים של הצבא האדום, שילוב הטכניקות יחדיו נעשה בעזרת אנטולי חרלמפייב שגם הוא נסע סביב העולם ולמד אמנויות לחימה מגוונות. חרלמפייב מכונה בדרך כלל ה"אבא" של הסמבו מפני שהיה היחיד בעל קשרים פוליטיים ויכל להעביר את הסמבו לאגודה הממונה על ספורט בברית המועצות, עד להכרזה ב-1938 על הסמבו כספורט הקרבי הרשמי של ברית המועצות. ויקטור אחרי זה פיתח את השיטה הרכה לחיילים שנפצעו בקרב ולסוכנים חשאיים וזאת עקב פציעתו במלחמה.
באולימפיאדה
באולימפיאדת מוסקבה בקיץ 1980 נערכה הדגמה של סמבו וגם מועדוני נוער של סמבו הופיעו בטקס הפתיחה, אך סמבו מעולם לא הוכר כספורט אולימפי או כספורט לצורכי הדגמה בלבד.
היום
ארגון פיל"א FILA הארגון הבינלאומי להיאבקות הכריז על סמבו כסגנון השלישי בעולם להיאבקות ב-1968- זאת לפני שהוקם הארגון הבינלאומי של סמבו FIAS ב-1985. ב-1993 הופרד ארגון FIAS לשני ארגונים: FIAS המערבי תחת שליטה של ארצות הברית ומערב אירופה אל מול FIAS המזרחי בשליטת רוסיה ב-2005 FIAS מערב התאחדו עם FILA וFIAS מזרח חזרה לשם FIAS. כיום שני הארגונים מנהלים תחרויות באזוריהם לצד תחרויות בינלאומיות.
ב-2022 נערכה האליפות העולמית בסמבו השנייה בבת ים.
שמואל יוסף פבזנר
שמואל יוסף פֶּבְזְנֶר (בכ"א בכסלו תרל"ט, 17 בדצמבר 1878 – 7 במאי 1930) היה סופר, מצירי הקונגרס הציוני הראשון (1897), מחלוצי המהנדסים והתעשיינים בארץ ישראל, מבוני חיפה העברית ומנהל הטכניון בשנים 1927–1929.
קורות חיים
נולד לשיינה-אסתר ונתן פבזנר בפרופויסק שבאימפריה הרוסית (כיום בבלארוס), ולמד הנדסה בברלין. בשנת 1897, בהיותו כבן 18, נטל חלק בקונגרס הציוני הראשון בבזל כציר מברלין, והיה הציר הצעיר ביותר בקונגרס.
בהמשך היה ממייסדי שכונת הדר הכרמל בעיר חיפה וממפתחיה. כיהן כיו"ר ועד השכונה. כן לקח חלק בייסוד הטכניון, ומשהתלקחה מלחמת השפות, היה מן המתנגדים להצעתה של חברת "עזרה" מגרמניה, לקיים את הלימודים בטכניון בשפה הגרמנית. התנגדות זו הובילה לקיום אספה סוערת שבה הוחלט שהלימודים בטכניון יהיו בשפה העברית, וכן שיש להקים את בית הספר הריאלי העברי בחיפה ואת המרכז המסחרי הראשון בשכונת הדר.
פבזנר פרסם מאמרים בעיתונות העברית (לעיתים תחת השם "שמואל בן נתן").
בנוסף, היה פבזנר חבר ועד הקהלת וציר אספת הנבחרים.
פבזנר היה נשוי לבתו של אחד העם, לאה לבית גינצברג, והתגורר ברחוב שנקרא על שם חותנו (ראו להלן). אחותו של פבזנר, שפרה, נישאה למרדכי בן הלל הכהן.
פבזנר נפטר בפתאומיות בט' באייר תר"ץ (1930), בן 51, ונקבר בבית העלמין היהודי הישן של חיפה. על שמו של פבזנר נקראו רחוב בשכונת הדר וכן הספרייה המרכזית של השכונה. כמו כן נקבעה לזכרו אנדרטת אבן בגן הציבורי בשכונה, גן בנימין. בעבר נקרא בית ועד שכונת הדר הכרמל, ששכן בחלקו העליון של גן בנימין "בית פבזנר". הבית נהרס וכיום עומד במקומו התיאטרון העירוני חיפה. אולם הכנסים המרכזי (שבעבר נקרא "אולם הקולנוע") של בית הספר הריאלי העברי בחיפה נקרא אולם "בית פבזנר" ושוכן בקמפוס בית בירם שעל הכרמל.
בית משפחת פבזנר
בית משפחת פבזנר עמד ברחוב אחד העם 7. הווילה נבנתה בשנים 1920-22 כביתו הפרטי של פבזנר והייתה בנויה כטירה קטנה בעלת גגות מחודדים לחלקיו השונים, מרפסת מעוגלת וגרם מדרגות מרשים. לאחר קניית המגרש וטרם בניית הבית, התקיימה במגרש ובגן צביה, הסמוך למגרש, האספה שבסופה הוחלט על לימודים בעברית בטכניון ועל הקמתו של בית הספר הריאלי העברי בחיפה. פבזנר נאלץ למכור את גן צביה הסמוך, כדי לכסות את חובות הוועד שיצר בשל המחיר הגבוה שבו רכש את אדמות גאולה. ביתו של פבזנר נבנה במקביל לבתיהם של המהנדס אפרים קראוזה ואשתו אסתר ומשה גליקין. שלושת הבתים נבנו כבתים מפוארים, בנויים אבן. הבתים היו מרוחקים ומבודדים ממגורי היישוב היהודי הקטן בעיר התחתית של חיפה, וכאשר הוקמו נקראה "השכונה" שנוצרה - "טכניקום". ביתם של הזוג קראוזה ברחוב אחד העם 12 וביתו של גליקין ברחוב אחד העם 5 - עודם עומדים כיום, אולם ברבות הימים נוספו להם קומות.
הווילה נמכרה לאחר שנים, נהרסה, ועל המגרש הוקם בניין קופת חולים כללית העומד שם כיום.
מקינטה
מקינטה (באיטלקית: macchinetta - "מכונה קטנה") הוא הכינוי המקובל בישראל ובנאפולי ל"מוקה" (באיטלקית: Moka) - מכשיר ביתי להכנת קפה על כיריים. המכשיר המורכב מתא מים תחתון, משפך עם מסנן לקפה הטחון ותא עליון בו נאגר הקפה המוכן. במקינטות הקלאסיות מקור החום מגיע מלהבת אש גלויה, אך ניתן למצוא גם מקינטות חשמליות עם גוף חימום מובנה.
טרמינולוגיה
מקור שמו של המכשיר - "מוקה", בעיר הנמל מוח'א שבתימן, שהייתה בעבר נמל יצוא עיקרי לקפה איכותי.
המשקה שונה מאספרסו בכמה פרמטרים מהותיים - בעיקר לחץ וטמפרטורת מיצוי הקפה, וכתוצאה מכך - הטעמים והמרקם המתקבלים. למרות זאת, ישנה טעות נפוצה לקרוא למשקה המוכן במקינטה "אספרסו".
על אף שמקורו מאיטלקית, המונח "מקינטה" אינו מזוהה באיטליה עם המכשיר.
במקומות מסוימים מכונה המקינטה גם "קפטיירה" (caffettiera) - מונח מקובל באיטלקית לכלי ביתי להכנת והגשת קפה.
היסטוריה
מקורה של המקינטה באיטליה, והיא הכלי המקובל והנפוץ ביותר להכנת קפה באיטליה, ספרד ובפורטוגל. את המקינטה המציא אלפונסו ביאלטי - מייסד חברת ביאלטי בשנת 1933. המקינטה המפורסמת ביותר היא Moka Express של ביאלטי, אשר שומרת על העיצוב המקורי המתומן שלה עד היום.
המקינטות והפרקולטורים השונים היו נפוצים מאוד בעבר, אולם החל משנות ה-70 של המאה ה-20 ירדה הפופולריות שלהם, בעקבות חדירתן לשוק של מכונות קפה אחרות, כמו "קפה פילטר" ומכונת האספרסו. עם זאת, השימוש במקינטה עדיין שכיח, שכן היא מאפשרת הכנת קפה איכותי ומיצוי מלא של גרגירי הקפה, מעבר למה שניתן להשיג בעזרת מכשירים אחרים.
מבנה
צורת המקינטה היא כשל קומקום מתכתי, והיא עשויה, על פי רוב, מאלומיניום או מפלדת אל-חלד (נירוסטה). חומרים אלו מקנים לה שלוש תכונות חשובות, הנדרשות לה: עמידות בחום, לחץ ורטיבות.
המקינטה מורכבת משלושה חלקים עיקריים:
כמו כן, קיימים אטמים ומסננים שמטרתם לשמור על הלחץ והצלילות של הקפה (בהתאמה).
דרך פעולת המקינטה
המקינטה פועלת על פי עיקרון פיזיקלי פשוט. המים שנמזגו לכוס שבתחתית המקינטה מתחממים מלהבת הכיריים, וכבר לפני שהמים רותחים, נבנה לחץ מאוויר הכלוא מעל המים שבאזור A (ראו איור "מבנה המקינטה"). האוויר, שמתרחב בחום הרבה יותר מהמים, יוצר לחץ הדוחף את המים מעלה דרך צינורית הקרובה לתחתית המקינטה, הצינורית מובילה אל המסננת (B) והמים עוברים דרכה בלחץ. בזכות האטמים הלחץ נשמר. המים החמים ממשיכים ועוברים דרך המסננת בה נמצא הקפה הטחון מתערבבים איתו וסופגים את שמני הקפה ומרכיבי הטעם. התערובת ממשיכה לזרום מעלה דרך מסננת נוספת המונעת מגרגרי הקפה לעבור. הקפה זורם בצינורית, ועובר דרך ה"מזרקה" אל הכד (C) שבחלק העליון של המקינטה. התוצאה המתקבלת היא משקה קפה בעל טעם חזק, בשל הלחץ המאפשר חילוץ מוגבר של טעמי הקפה אל המים.
לחץ המים במקינטה הוא בין 100 ל-200 קילו-פסקל, להבדיל מאספרסו הנחלט במכונת קפה בלחץ גבוה בהרבה, של כ-900 קילו-פסקל, קיימים חלקים נרכשים שייעודם להגביר את הלחץ במקינטה. בקפה המוכן במקינטה יש פחות "קרמה" (קצף קפה, ) והוא בעל טעם שונה מקפה שייחלט במכונת קפה מאותם הפולים. להכנת קפה במקינטה יש לטחון את הקפה טחינה גסה יותר מאשר קפה לאספרסו.
על מנת להכין קפה במקינטה, מוודאים תחילה שהמכשיר קר. מפרקים את הכוס מהכד, מוציאים את המסננת וממלאים במים קרים עד שסתום הלחץ. לאחר מכן מחזירים את המסננת וממלאים אותה בקפה טחון ללא דחיסה. מפזרים את הקפה בצורה אחידה, ומבריגים בחזרה את המיכל אל הדוד. בשלב זה מדליקים את האש ומחממים את המקינטה עד שהקפה מתחיל לצאת מן הפיה. מומלץ לחמם על אש בינונית-קטנה, כדי שחימום המים יהיה הדרגתי. מורידים את המכשיר ממקור החום, ממתינים מעט עד לתום החליטה, ומוזגים לכוס. לפני שימוש ראשון במקינטה חדשה, מומלץ להכין בה מספר פעמים קפה אותו שופכים ולא שותים, כך לפי הוראות היצרן של חברת ביאלטי.
אולנד
אולנד היא פרובינציה אוטונומית ומפורזת השייכת לפינלנד. יש לה פרלמנט, דגל, בולים וכח משטרה משלה. כמעט כל תושבי אולנד הם שוודים מבחינה אתנית, ושפת הפרובינציה היא שוודית. תושבי המקום נושאים דרכונים פיניים עם הכיתוב Åland.
היסטוריה
אולנד השתייכה בעבר לממלכת שוודיה. אולם, בעקבות המלחמה הפינית בין רוסיה לשוודיה בשנים 1808–1809 ויתרה שוודיה על אולנד, יחד עם פינלנד, לטובת רוסיה במסגרת הסכם פרדריקסהאמן שנחתם ב-17 בספטמבר 1809. עם התמוטטות רוסיה הצארית העבירו תושבי אולנד באוגוסט 1917 בקשה לממשלת שוודיה לשוב לריבונות שוודית. פינלנד, שהכריזה על עצמאות בדצמבר 1917, לא הסכימה לכך, אולם נאותה להעניק אוטונומיה מסוימת לתושבי אולנד, במסגרת חוק משנת 1920. הסוגיה נדונה בחבר הלאומים, שביוני 1921 קבע הסכם פשרה בין הצדדים: אולנד נותרה בריבונות פינית, אולם פינלנד התחייבה לשמור על התרבות והשפה השוודית באולנד יחד עם האוטונומיה המובטחת. בנוסף, נקבע כי אולנד תיוותר מפורזת. בשנת 1922 נערכו הבחירות הראשונות לפרלמנט האולנדי, אשר התכנס לראשונה ב-9 ביוני. יום זה נחוג כיום הלאומי האולנדי.
פוליטיקה
אולנד היא אוטונומיה אשר לה מערכת פוליטית משלה. אף על פי שאולנד היא אוטונומיה, היא עדיין רשאית לבחור נציג אחד שייצג אותה בפרלמנט הפיני. בפרלמנט של אולנד 30 מושבים. המפלגה השולטת בו היא מפלגת "מרכז אולנד", שהשיגה בבחירות בשנת 2011 שבעה מושבים.
One Night in Eden Tour
One Night in Eden Tour הוא סיבוב ההופעות השני של הזמרת-יוצרת האנגלייה שרה ברייטמן. סיבוב ההופעות החל ב-13 במרץ 1999, והסתיים ב-17 באוקטובר באותה השנה. סיבוב ההופעות נועד לקדם את האלבום, Eden.
אולנד
פוליטיקה
החוק הפיני חל בעניינים הנוגעים למדיניות החוץ, המשפט האזרחי והפלילי, המכס והמדיניות המוניטרית.
One Night in Eden Tour
במהלך סיבוב ההופעות נכחו למעלה מ-250,000 אנשים. כמו כן, זכה סיבוב ההופעות לשבחים.
אולנד
אולנד והאיחוד האירופי
ב-20 בנובמבר 1994 נערך משאל עם באולנד בנושא ההצטרפות לאיחוד האירופי. רוב התושבים הצביעו בעד ואולנד הצטרפה לאיחוד בעקבות פינלנד בשנת 1995, תחת מספר סייגים כגון הקביעה כי רק תושבי אולנד רשאים להחזיק בנדל"ן או חברות באיים (אך בפועל סייגים אלו אינם מיושמים בחומרה). סייג חשוב נוסף אשר פינלנד דרשה בעת ההצטרפות לאיחוד האירופי הוא כי מעבורות בין פינלנד לשוודיה ימשיכו ליהנות מהזכות למכור מוצרים פטורים ממכס בתנאי שהמעבורות יעגנו במרייהאמן (בפועל, מדובר בעיקר במשקאות אלכוהוליים). כפועל יוצא מכך, אולנד מהווה אזור-מס נפרד.
One Night in Eden Tour
רשימת השירים
להלן רשימת השירים אשר בוצעו במהלך סיבוב ההופעות:
אולנד
דמוגרפיה
בשנת 2018 מנתה אוכלוסיית אולנד 29,789 נפש. כ-90% מהאוכלוסייה מתגוררים על האי Fasta Åland ("אולנד הרציף"). בעיר הבירה מרייהאמן מתגוררים כ-39% מתושבי החבל (11,743 בשנת 2018). מרייהאמן נוסדה בשנת 1861 על ידי הצאר אלכסנדר השני, אשר קרא לעיר על שמה של אשתו. פירוש השם הוא "הנמל של מארי". יש רק 11,743 תושבים במרייהאמן, אך לעיר באים עד 1.5 מיליון מבקרים בשנה. כמעט כל תושבי אולנד הם שוודים מבחינה אתנית.
רוב תושבי אולנד (82.1%) משתייכים לכנסייה הלותרנית.
שפות באולנד
נכון לשנת 2018, מדוברות באולנד עשר שפות. השפות המדוברת ביותר באולנד הן: כל שאר שמונה השפות, מדוברות (כולן ביחד) רק על ידי 9.3% מהאוכלוסייה.
גאוגרפיה
קבוצת האיים אולנד כוללת כ-6,500 איים, כמעט 300 מתוכם מיושבים ועוד כ-80 לא מיושבים, והיתר הם שוניות וסלעים אשר קטנים מכדי להיות מיושבים. שטחם הכולל הוא 6,784 קמ"ר. האי הגדול ביותר הוא Fasta Åland, שטחו הוא 1,010 קמ"ר והוא נמצא 40 ק"מ מזרחית לחוף השוודי.
תולע
{{פירושונים|* תולע בן פואה – השופט השישי בספר שופטים
ראו גם
}}
סנופקין
סנופקין (בשוודית: Snusmumriken, בפינית: Nuuskamuikkunen) הוא דמות ספרותית ואחת מהדמויות המרכזיות בסדרת ספרי "המומינים" מאת המאיירת והסופרת השוודית-פינית טובה ינסן.
סנופקין הצטרף לראשונה למומינים ולהרפתקאותיהם בספר "כוכב השביט מגיע לעמק המומינים" (1946) ומופיע בכל ספרי המומינים מלבד שלושה.
בגרסה העברית של סדרת האנימציה "המומינים", אשר זכתה לפופולריות רבה בישראל, עודד מנשה ודן תורן דיבבו את קולו של סנופקין.
אישיות
סנופקין נהנה לעיתים רבות להרהר על דרכי העולם, לעשן מקטרת, לדוג ולנגן במפוחית שלו ובחליל שלו. לעיתים רבות נוהג לשבת על הגשר שבמרכז עמק המומינים. סנופקין נוהג להתייחס לכל התרחשות או אדם חדש בסקרנות ובחום. מומינטרול הוא חברו הטוב ביותר של סנופקין בעמק המומינים. מומינטרול מעריץ את סנופקין בשל חכמתו וניסיונו הרב. סנופקין מעדיף לעיתים רבות להתבודד ומומינטרול מתקשה לקבל זאת. כמו כן לסנופקין מעריצים רבים בעמק המומינים, בעיקר בקרב היצורים הקטנים, השקטים והביישנים.
מראה חיצוני
סנופקין נוהג תמיד לחבוש כובע ירוק כהה בעל שוליים רחבים, וללבוש בגדים בלויים ירוקים ומעיל מרופט ישן בצבע ירוק.
משפחת מוצא
סנופקין הוא אחד מבני האנוש היחידים המתגוררים בעמק המומינים. בספר "ספר הזכרונות של מומינאבא" (1950) סנופקין מגלה כי אביו הוא יוסטוס (בגרסה השוודית שמו הוא Joxaren) אשר היה חברו של מומינאבא בצעירותו וכי אביו היה דומה לו מאוד בנעוריו. כמו כן סנופקין מגלה גם כי אמו היא מימבל, עובדה שמטרידה את סנופקין משום שמשמעות הדבר היא שהוא אחיה למחצה של מאי הקטנה.
מקור השראה
דמותו של סנופקין מושפעת מידידה של הסופרת וארוסה לשעבר, אטוס וירטאנן (Atos Wirtanen), שהיה עיתונאי שמאלני, אינטלקטואל וחבר בפרלמנט הפיני. את הכובע הירוק שלראשו של סנופקין שאלה הסופרת מהכובע הירוק שאטוס נהג לחבוש.
פרדי גרסיה
פדריקו "פרדי" אנטוניו גרסיה (בספרדית: Freddy Antonio García; נולד ב-10 ביוני 1976 בקראקס, ונצואלה) הוא שחקן בייסבול ונצואלי לשעבר ששיחק בליגת ה-MLB בעמדת המגיש.