cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
קרקס החיות
ביקורות
באתר הביקורות Rotten Tomatoes, הסרט מחזיק בדירוג אישור של 64% על סמך 22 ביקורות, עם דירוג ממוצע של 6.00/10. היה לו קונצנזוס קריטי שקרא: "הסרט קרקס החיות רחוקה מלהיות הארוחה המונפשת הייחודית ביותר, אבל ההומור המטורף והמהירות המרופדת שלו הופכים אותו להסחה הגונה לצופים צעירים יותר". באתר Metacritic, לסרט יש ציון ממוצע משוקלל של 60 מתוך 100 על סמך 5 מבקרים, מה שמצביע על "ביקורות מעורבות או ממוצעות".
זהות נוצרית
זהות נוצרית (באנגלית: Christian Identity) היא קבוצה נוצרית דתית גזענית המאמינה בעליונות הגזע הלבן.
לפי אמונתם של חסידי הזהות הנוצרית, העמים האירופיים הם בני ישראל האמיתיים, היהודים הם בניו של השטן וכל השאר הם "אנשי בוץ" חסרי נשמה.
מקורות
המקור של הרעיון של הזהות הנוצרית בא מה"אנגלו-ישריאליזם", תאוריה שנהגתה במאה ה-19 על ידי פטריוטים בריטים. לפי האנגלו-ישריאליזם, היהודים הם בית יהודה והאנגלו-סקסים הם בית ישראל- עשרת שבטי ישראל האבודים. רעיון זה בא מתוך פרשנות יצירתית של התנ"ך ולא היה בעל אופי אנטישמי מובהק. לא כל חסידי התאוריה הזו דגלו בגזענות ועליונות לבנה.
ד"ר וסלי סוויפט שילב אנגלו-ישריאליזם, אנטישמיות קיצונית ודעות פוליטיות ימניות קיצוניות (זהות נוצרית מאוד אהודה בקרב אנשי הימין הקיצוני בארצות הברית) וכך יצר את הזהות הנוצרית.
פשיעה בשם האמונה
ידועים מספר מקרים בהם אנשי הזהות הנוצרית ביצעו פשעים על רקע גזענותם, או על רקע שמרנותם הדתית הקיצונית:
היחס מצד כנסיות אחרות ומצד נאו-נאצים
למרות הדמיון הרב בין האידאולוגיה הנאצית לזו של הזהות הנוצרית, רוב הנאו-נאצים (כמו הנאצים המקוריים) דוחים את הזהות הנוצרית, שכן הם רואים בנצרות אידאולוגיה יהודית.
רוב הכנסיות, קתוליות ופרוטסטנטיות כאחד, מגנות את הזהות הנוצרית ואת השימוש בביבליה הנוצרית להצדקת אנטישמיות ורואות בזהות הנוצרית כפירה מפורשת (יש לציין כי הזהות הנוצרית רואה בכל זרמי הנצרות האחרים כפירה ומציגה אותם כ"יודו-נצרות").
זרמים נוספים
הזהות נוצרית כוללת גם את האומות האריות (Aryan Nations), ארגון נוצרי אנטישמי הדוגל בעליונות הגזע הלבן. הארגון הוקם בשנות ה-70 על ידי ריצ'רד גרינט באטלר. לאומות האריות יש גם רשת חברים של כנופיות כלא הנקראת "אחווה ארית".
קישורים חיצוניים
מידע כללי על זהות נוצרית:
יאן-קשישטוף דודה
נכון למרץ 2022, מדורג במקום ה-16 בעולם והראשון בפולין לפי מד כושר.
קריירת שחמט
בשנת 2008 זכה דודה באליפות העולם בשחמט לנוער בקטגוריית הגיל מתחת ל-10 וכתוצאה מכך הוענק לו תואר אמן פיד"ה.
בשנת 2012 זכה באליפות פולין מתחת לגיל 18 בסולינה ובאליפות אירופה בשחמט הנוער בקטגוריית הגיל מתחת ל-14 בפראג. באותה שנה, הוא חלק מקום ראשון עם יאן קרייצ'י בתחרות קיץ השחמט באולומוץ וזכה בתואר אמן בינלאומי.
במאי 2013 השיג את הציון הסופי הנדרש לתואר רב אמן, באליפות אירופה, בגיל 15 שנים ו-21 יום. זה הפך אותו לרב-אמן השני הצעיר בעולם באותה תקופה. דודה הפך אפוא לרב אמן השני הפולני הצעיר אי פעם, אחרי דריוש שוויירץ'. באפריל 2013 הוא הגיע למקום הראשון בתחרות רבי-האמנים בבודפשט. בחודש אוגוסט השתתף בתחרות גביע העולם, שם הודח בסיבוב הראשון על ידי וסילי איוונצ'וק. באוקטובר העניקה לו פיד"ה באופן רשמי את התואר רב אמן.
באוגוסט 2014 שיחק בקבוצה הפולנית באולימפיאדת השחמט ה-41 בטרומסה, נורווגיה, עם תוצאה של 8.5 מ-11 על הלוח השלישי. בדצמבר 2014 זכה באליפות אירופה בשחמט מהיר והגיע למקום השני באליפות אירופה בשחמט בליץ, שניהם נערכו בוורוצלב שבפולין.
2015
ביולי 2015 זכה בתחרות אגם סבן במרתוני, ארמניה. בספטמבר 2015, הוא חלק את המקום הראשון עם מיכאיל אנטיפוב באליפות העולם לנוער בחאנטי-מנסייסק, רוסיה, וקיבל מדליית כסף לאחר שובר שוויון.
ב-1 ביולי 2017 הפך דודה לשחקן הנוער הפולני הראשון ששבר את מחסום 2700 בדירוג פיד"ה, והשיג את הדירוג הגבוה ביותר בקריירת השחמט שלו עד כה. עם הדירוג של 2707, הוא היה השחקן הפולני השני בדירוג ובמקום ה-41 בעולם באותה תקופה.
2018
במאי 2018 זכה באליפות השחמט הפולנית עם ציון ½6 מ־9 (+ 4–0 = 5), נקודה יותר מקאצפר פיאורון. הוא ניצח את פיאורון, רדוסלאב וויטאשק, דניאל סאדז'יקובסקי (Daniel Sadzikowski) ואת אלכסנדר מישטה. ביולי 2018, הוא הפך לשחקן הפולני המדורג מספר 1 ובמקום הראשון בעולם בדירוג הנוער, גובר על וויטאשק וויי יי בהתאמה.
ביולי 2018 התמודד בתחרות השחמט של דורטמונד ספארקאסן ה -46, וסיים במקום הרביעי עם 4 מ-7 (+ 2–1 = 4).
בדצמבר 2018 סיים דודה במקום השני באליפות העולם בשחמט בליץ ' בסנט פטרסבורג, עם ½16 מ־21 (+ 15–3 = 3), חצי נקודה אחרי המנצח מגנוס קרלסן.
2019
בנובמבר 2019 השתתף דודה בטורניר ה-FIDE Grand Prix בהמבורג, המהווה חלק משלבי ההעפלה לאליפות העולם בשחמט 2020. בטורניר השתתפו 16 שחמטאים. ב-13 בנובמבר הגיע דודה לגמר שם הפסיד לאלכסנדר גרישוק במהלך משחקי ההכרעה בשובר שוויון.
2021
ביולי-אוגוסט 2021 השתתף דודה בגביע העולם בשחמט 2021 וזכה בתחרות. הזכייה זכתה אותו בכרטיס לתחרות המועמדים 2022 שממנה יבחר השחמטאי שיתמודד מול אלוף העולם בשחמט המכהן בתחרות על אליפות העולם בשנת 2022.
באליפות העולם בבליץ שנערכה בדצמבר. הוא סיים במקום הראשון בשיווין נקודות בתחרות הרגילה אך הפסיד למקסים ושייה-לגראב וסיים במקום השני.
הופעותיו באולימפיאדות
יאן-קשישטוף דודה שיחק בנבחרת האולימפיות של פולין ב-4 אולימפיאדות.
חיים פרטיים
דודה הוא סטודנט בבית הספר האוניברסיטאי לחינוך גופני בקרקוב.
תרשים זרימה
תרשים זרימה הוא סכמה ויזואלית, שנועדה לפרוס רצף של פעולות והחלטות, באופן בהיר והגיוני ככל האפשר. משתמשים בו במדע, בתעשייה ובמסחר, ובעיקר בכתיבת תוכניות למחשב.
ישנה שיטה לפיה בתכנות מחשבים מלמדים, שכשלב ראשון, מתארים בתרשים הזרימה את זרימת הפעולות לפי הסתעפויות של צומתי החלטות והוראות ביצוע. כל פעולה מיוצגת בתבנית שמיוחדת לה. לאחר הכנת התרשים, בשלב הבא כותבים את האלגוריתם בפסאודו קוד, ורק בשלב השלישי עוברים לכתוב בשפה העילית הספציפית. לעומת זאת, רבים הסוברים כי השימוש בתרשים זרימה מקנה הרגלי תכנות רעים העומדים בסתירה לתכנות מבני, ומטיפים כנגד השימוש בתרשימים מסוג זה.
רבות מהפעולות שאנו עושים בחיי היום יום, שיש בהן הסתעפויות של החלטות, אפשר לתאר בתרשימי זרימה.
ארגון התקינה הבין-לאומי הסדיר את הסמלים המוסכמים עבור תרשימי זרימה של נתונים, תוכניות ומערכות בתקן ISO-5807.
סמלים נפוצים בתרשים זרימה
ישנם סמלים נוספים המבטאים נתונים סדרתיים ועוד.
ישנן תוכנות מיוחדות התומכות בכתיבת תרשימי זרימה, אחת הפופולריות שבהן היא תוכנת "ויזיו" של חברת מיקרוסופט. קיימות גם תוכנות חופשיות המציעות פתרון לשרטוט תרשימי זרימה, למשל ה־ Draw של אופּן אופיס, ו־Dia המהווה חלק מפרויקט Gnome.
היבטים חינוכיים
תרשים הזרימה יכול לשמש ככלי עזר להוראה, לצורך המחשה וארגון של חומר הלימוד. למשל, תרשים זרימה של מחזור המים בטבע.
רחוב החיות 64
רחוב החיות 64 (באנגלית: Zoo lane 64) היא סדרת הנפשה בריטית-צרפתית לילדים. הסדרה שודרה לראשונה ב-18 בפברואר 1999 ב-CBeebies. בישראל הסדרה שודרה לראשונה בשנת 2000 בערוץ הילדים, כשהיא שדרה את עונתה הראשונה בלבד. ושנה לאחר מכן בערוץ הופ! כשהיא משדרת את שאר עונות הסדרה. הסדרה היא בת 4 עונות ו-104 פרקים באורך 10 דקות.
עלילה
העלילה עוסקת בילדה בשם לוסי, אשר גרה ברחוב החיות ומבלה בכל לילה עם חבריה החיות בסיפורים שונים.
דמויות ומדבבים
במאי הדיבוב בעברית היו שאולי הלוי (משנת 2001), גיתית שובל (משנת 2013) ותות דרויאן (משנת 2013), ומפיקת הדיבוב הייתה רעות סמדר.
נקרופוביה
נקרופוביה (מאנגלית: Necrophobia) הוא פחד חולני מהמוות או מגופות, או מדברים המזוהים עמם כגון בתי קברות או ארונות קבורה. המילה "נקרופוביה" היא הלחם של המילים ביוונית "נקרוס" (νεκρός) שמשמעה גופה ו"פוביה" (φόβος) שמשמעה פחד.
הסימפטומים של נקרופוביה כוללים קוצר נשימה או נשימה מהירה, אי-סדירות בקצב הלב, הזעה, יובש בפה, רעידות, תחושת בחילה וחוסר נוחות, ותחושות חשש וחרדה. הסובלים מנקרופוביה יכולים לחוש חשש זה באופן תמידי, או רק כאשר ישנו זרז כלשהו לפחד כגון קרבה פיזית לגווייה של חיה, למשל, או הימצאות בהלוויה של אדם קרוב. הפחד יכול לנבוע מתוך מעדות למקרה מוות, או מתוך הכרח להימצא בהלוויה במהלך הילדוּת. יש אנשים המפתחים פחד זה כתוצאה מחשיפה למראות מפחידים באמצעי תקשורת.
אלכסיס וגה
ארנסטו אלכסיס וגה רוחאס (בספרדית: Ernesto Alexis Vega Rojas; נולד ב-25 בנובמבר 1997 במקסיקו סיטי שבמקסיקו) הוא כדורגלן מקסיקני המשחק בעמדת קשר הכנף בקבוצת גוודלחרה מליגת העל המקסיקנית ובנבחרת מקסיקו.
קריירת מועדונים
וגה גדל במחלקת הנוער של דפורטיבו טולוקה. בשנת 2016 החל לשחק בקבוצה הבוגרת של המועדון במסגרת ליגת העל המקסיקנית. הוא ערך 58 הופעות ליגה במדי המועדון, בהן הבקיע 12 שערים.
ב-8 בדצמבר 2018 חתם וגה בגוודלחרה מליגת העל המקסיקנית.
קריירה בינלאומית
ב-26 במרץ 2019 ערך וגה את הופעת הבכורה שלו בנבחרת מקסיקו, בניצחון 4-2 על נבחרת פרגוואי במשחק ידידות.
הוא נכלל בסגל נבחרת מקסיקו לטורניר גביע הזהב 2019, וערך שתי הופעות בטורניר, בו זכתה נבחרתו. ב-15 ביוני 2019 הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת, בניצחון 7-0 על נבחרת קובה במסגרת שלב הבתים של הטורניר.
בשנת 2021 זכה וגה עם הנבחרת האולימפית של מקסיקו במדליית ארד בטורניר הכדורגל באולימפיאדת טוקיו.
נכלל בסגל נבחרת מקסיקו לטורניר מונדיאל 2022.
דפנה הקר
דפנה הקר (נולדה ב-16 באפריל 1969) היא משפטנית וסוציולוגית, פמיניסטית, פרופסור מן המניין בפקולטה למשפטים ובתוכנית ללימודי נשים ומגדר בפקולטה למדעי הרוח באוניברסיטת תל אביב. בולטת במחקריה הסוציו-משפטיים על משפחות בישראל ובפעילותה למען זכויות נשים.
ביוגרפיה
הקר נולדה וגדלה בירושלים. אמה שימשה היועצת המשפטית של משרד האוצר. ב-1994 סיימה את לימודי התואר הראשון בפקולטה למשפטים של האוניברסיטה העברית. ב-1996 סיימה את התואר השני בקולג' למשפטים של אמריקן יוניברסיטי בוושינגטון די. סי. בהצטיינות יתרה כמלגאית של הקרן החדשה לישראל, וב-2004 סיימה בהצטיינות יתירה את הדוקטורט בחוג לסוציולוגיה ואנתרופולוגיה של אוניברסיטת תל אביב.
מחקרה עוסק בקשר שבין משפט לחברה, תוך התמקדות בפרספקטיבה מגדרית לדיני משפחה. פרסומיה עוסקים בגירושין, משפחה ועבודה, רווקות, משפחות בין-דתיות, בני זוג של הורים, ירושות וצוואות, דיני זיקנה, והסוציולוגיה של המשפט. הקר מלמדת קורסים בנושאי דיני משפחה, פמיניזם ומשפט, תאוריות מתקדמות במשפט וחברה, ושיטות מחקר איכותניות.
הקר כיהנה כראשת התוכנית ללימודי נשים ומגדר באוניברסיטת תל אביב בשנים 2018-2022. כיהנה כחברה בוועדת שניט לבחינת האחריות ההורית בגירושין, אך התפטרה ממנה ויצאה נגד מסקנות הוועדה. דפנה הקר היא ממייסדות "איתך - משפטניות למען צדק חברתי", הייתה חברת הנהלה בשדולת הנשים וראשת ועדת ההיגוי למרכז הידע על נשים מטעם משרד המדע.
על פעולתה למען נשים בישראל, הייתה הראשונה לזכות ב"אות קטן", על שמו של פרופ' יוסי קטן, אותו מעניקה עמותת "רוח נשית" לנשים הפועלות בהתנדבות למען צדק מגדרי. בשנת 2019 זכתה בפרס מישל הלפרין של אוניברסיטת בן-גוריון על מצוינות במחקר. בשנה זו אף זכתה בפרס ע"ש ג'ול בלוש מטעם ארגון NCJW על תרומתה לחקר המגדר ופעילותה האקטיביסטית.
הקר פעילה גם במאבק הציבורי בנושא חזקת הגיל הרך. היא תומכת בהחלפת חזקת הגיל הרך בחזקת המטפל העיקרי. בשנים האחרונות הקר מרבה לחקור את הממשקים שבין דיני המשפחה לבין הגלובליזציה ואף פתחה את המושג גלובליזציה מוגבלת, כפי שבא לידי ביטוי בספרה האחרון. ספרה זה זכה בפרס מטעם האגודה האמריקאית למשפט וחברה, לספר הטוב לשנת 2018.
ביוני 2022 נבחרה הקר לחברה בוועדה למאבק באפליה נגד נשים של האו"ם.
הקר היא אם לשני ילדים.
דיסק בין-חולייתי
דיסק בין-חולייתי (TA: Discus intervertebralis) הוא רקמת סחוס עבה הנמצאת בין כל שתי חוליות בעמוד השדרה. הדיסק מהווה מפרק מסוג מאחה בין גופי החוליות, הוא מחבר בחוזקה את החוליות, מאפשר תנועה מעטה ומתפקד כבולם זעזועים.
מבנה ותפקידים
דיסק בין חולייתי, שצורתו מעוגלת ושטוחה, מחבר בין גופי חוליות שכנות. בין שתי החוליות הראשונות (חולית הציר והאטלס) אין דיסק והדיסקים בין חוליות עצם העצה ועצם העוקץ מתנוונים ומתגרמים בהתבגרות.
חלקו החיצוני או ההיקפי של הדיסק מכונה הטבעת הליפית (Anulus fibrosus) והוא מורכב מסחוס סיבי. סחוס הטבעת הליפית מחובר לשפתי גופי החוליות ויוצר שכבות בתוך שכבות של סיבים הנעים באלכסון מחוליה אחת לשנייה.
חלקו הפנימי של הדיסק הוא הגרעין הַמּוֹכִי (Nucleus pulposus), חומר ג'לטיני המכיל יותר סחוס מאשר סיבים ומאופיין באלסטיות גדולה ובתכולת מים גבוהה (כ־88 אחוזים באנשים צעירים). הגרעין המוכי בא במגע עם פני גופי החוליות המכוסים סחוס זגוגי.
הטבעת הליפית מחברת בחוזקה את החוליות זו לזו ומתחמת את הגרעין המוכי. היא מאפשרת מעט תנועה בין כל שתי חוליות. כאשר מתרחשת התנועה, משנה הגרעין המוכי את צורתו בהתאם לכיוון התנועה ושומר על חלוקת המאמצים בין גופי החוליות. הגרעין המוכי משנה את צורתו גם בתגובה למאמץ לחיצה (הפועל בכיוון מקביל לעמוד השדרה) וסופג חלק מהזעזוע.
מבנה הדיסק
הדיסק הבין חולייתי מורכב משני סוגים של מאקרו-מולקולות-פרוטאוגליקן שנמצא בגרעין המוכי, ואשר סופח מים לצורך קבלת רקמה ג'לטינית המהווה את הכרית של הדיסק, וקולגן- שרמותיו עולות ככל שמתרחקים ממרכז הדיסק (הגרעין המוכי) אל עבר הפריפריה. סוג הקולגן העיקרי בגרעין המוכי הוא קולגן מסוג 2, בעוד שבטבעת הליפית סוג הקולגן העיקרי הוא 1.
סבסטיאן קל
סבסטיאן ולטר קל (בגרמנית: Sebastian Kehl; נולד ב-13 בפברואר 1980 בפולדה, הסן, גרמניה המערבית) הוא כדורגלן עבר גרמני ששיחק בעמדת הקשר האחורי בעיקר בקבוצת בורוסיה דורטמונד, בה שימש קפטן, ובנבחרת גרמניה.
קריירת מועדונים
קל נולד בפולדה שבמדינת הסן במערב גרמניה בשנת 1980. שיחק בקבוצה המקומית בורוסיה פולדה עד גיל 16, אז עבר לקבוצת הנוער של הנובר 96 כאשר היו בבונדסליגה השנייה. קל היה שחקן האנובר במשך 4 שנים, שיחק ב-32 משחקים וכבש 2 שערים.
הוא עבר לפרייבורג בעונת ושותף ב-25 משחקי ליגה בעונתו הראשונה; הוא תרם להישגי הקבוצה, שהגיעה למקום השישי בבונדסליגה והשיגה כרטיס להשתתפות בגביע אופ"א.
לאחר 40 הופעות ו-4 שערים בפרייבורג, קיבל קל בעונת 2001 הצעות מבאיירן מינכן ובורוסיה דורטמונד. באיירן שילמה כבר 1.5 מיליון מארק גרמני אך הכסף הוחזר על ידי פרייבורג בעקבות רצונו של השחקן לעבור לדורטמונד, שרכשה את כרטיסו תמורת 3.2 מיליון יורו; באיירן איימה בצעדים משפטיים על התפנית, אבל לבסוף קל עבר לדורטמונד.
עם השנים הפך קל לשחקן מרכזי בקבוצה, ואף קיבל את סרט הקפטן, עד שיורגן קלופ הביא לקבוצה את סוון בנדר ואילקאיי גונדוגאן, שלאחר זמן מה תפסו את מקומו בהרכב הקבוצה. קל היה שותף במסע הקבוצה בליגת האלופות בעונת ובהעפלתה לגמר מול באיירן מינכן. לקראת עונת 2014/2015 פרש מתפקיד קפטן הקבוצה, והתפקיד הועבר למאטס הומלס. בתום עונה זו, פרש קל ממשחק פעיל.
נבחרת גרמניה
קל ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת גרמניה ב-29 במאי 2001, במשחקה מול נבחרת סלובקיה. הוא ערך 31 הופעות בנבחרת, וכבש 3 שערים.
סינדי ברייקספיר
סינדי ברייקספיר (באנגלית: Cindy Breakspeare; נולדה ב-24 באוקטובר 1954) היא דוגמנית ג'מייקית, זכתה בתואר מיס עולם לשנת 1976.
ביוגרפיה
סינדי ברייקספיר נולדה בטורונטו לאב ממוצא ג'מייקי. המשפחה עברה לג'מייקה כאשר סינדי הייתה בת ארבע. בשנת 1973 היא סיימה לימודי בית הספר. עוד בהיותה בבית הספר היא השתתפה בתחרויות יופי וזכתה בהם. בשנת 1976 לאחר זכייתה בתחרות מיס ג'מייקה-עולם היא הוזמנה להשתתף בתחרות מיס עולם וזכתה בתחרות (קארן פיני הייתה הסגנית הראשונה).
החל משנת 1977 הייתה לה מערכת יחסים עם בוב מרלי ובשנת 1978 נולד בנה דמיאן מארלי. זמן קצר לאחר פטירת בוב מרלי, סינדי ברייקספיר התחתנה עם פוליטיקאי מג'מייקה. הם התגרשו בשנת 1995 ובשנת 1999 סינדי ברייקספיר התחתנה עם בעלה הנוכחי.
בנוסף לדוגמנות, סינדי ברייקספיר הקליטה מספר שירים.
שדולה (הכנסת)
בכנסת או בממשלה, שְׁדֻלָּה (או לוֹבִּי) היא קבוצה של חברי הכנסת, לאו דווקא מאותה סיעה, הפועלת לשם קידום רעיון מסוים. לשדולות אין מעמד רשמי, מה שמאפשר לה חופש פעולה מסוים שמנותק מסדר יומה של הכנסת על כן, לצד היתרון בחופש הפעולה, מדובר בהתארגנות ללא כלים פרלמנטריים שעומדים לרשותה, ולפיכך ללא סמכות פורמלית.
בכנסת ה-16 נמנו כ-44 שדולות, בכנסת ה-17 מעל 50 שדולות ובכנסת ה-20 קיימות כ-180 שדולות.
שדולה היא התארגנות וולנטרית של חברי כנסת. סדר היום של שדולה והאג'נדה שלה, לצד תדירות פעולותיה, היוזמות ושיתופי הפעולה שהיא יוצרת, כל אלו תלויים ברצון ובמטרת השדולה. לאורך השנים נושאים רבים נבחרו לקבל קידום על ידי שדולות. בין השאר, נוצרו שדולות למען אזורים גאוגרפיים: הנגב והגליל, יש"ע, ירושלים, הגולן, תושבי תל אביב, ראשון לציון, חיפה והקריות, אשדוד ובקעת הירדן; וכן שדולות למען קבוצות אוכלוסייה: שדולה חקלאית, למען הבדואים בנגב, הגמלאים, המאבטחים, יוצאים בשאלה, אנשים עם מוגבלויות, נוער עולה וענף הבנייה. יקיימות גם שדולות שממוקדות בנושאי ליבה, בין השאר למאבק בבעיית יוקר המחיה בישראל, למען חוקה, נגד קזינו, מאבק בתאונות דרכים, מאבק בסמים, טיפול בחיילי המילואים ודאגה לבריאות הציבור.
בכנסת ה-16, לדוגמה, היו בעלות חברים רבים "השדולה לקידום היחסים עם הקהילות הנוצריות בעולם" (אשר המשיכה עם חברים רבים גם בכנסת ה-17), ו"השדולה להשכלה גבוהה" [אשר בכנסת ה-17 היה בה רק חבר בודד (מנחם בן ששון)].
פעמים רבות יש לשדולות כמה יושבי ראש, ולעיתים השדולה מונה כמה יושבי ראש, ללא חברים נוספים.
רוב השדולות בכנסת הן בעלות חבר אחד בלבד ואינן אלא מצג של שדולה המשמש ככלי הצהרתי של חבר כנסת לגבי חשיבות נושא מסוים בעיניו.
יש אף מקרים שבהם שתי שדולות עוסקות בנושא אחד. כך למשל, בכנסת ה-16 הייתה שדולה לצרכנות של דני יתום, והשדולה להגנת הצרכן של אורית נוקד. בשני המקרים הם היו החברים היחידים בשדולתם.
ניקולו פג'ולי
ניקולו פג'ולי (באיטלקית: Nicolò Fagioli; נולד ב-12 בפברואר 2001 בפיאצ'נצה שבאיטליה) הוא כדורגלן איטלקי המשחק בעמדת הקשר בקבוצת יובנטוס מהסרייה א' ובנבחרת איטליה.
קריירת מועדונים
פג'ולי גדל במחלקות הנוער של פיאצ'נצה, קרמונזה ויובנטוס. ב-27 בינואר 2021 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של יובנטוס, בניצחון 0–4 על ספאל במסגרת קופה איטליה. ב-22 בפברואר ערך את הופעת הבכורה שלו בסרייה א', בניצחון 0–3 על קרוטונה במסגרת המחזור ה-23 לעונת 2020/2021.
ב-31 באוגוסט 2021 הושאל פג'ולי למשך עונה אחת לקרמונזה מהסרייה ב'. ב-12 בספטמבר ערך פגיולי את הופעת הבכורה שלו במועדון, בניצחון 0–2 על צ'יטאדלה במסגרת המחזור השלישי לעונת. ב-19 בספטמבר הבקיע את שער הבכורה שלו במועדון, בניצחון 1–2 על פארמה במסגרת המחזור הרביעי בליגה. הוא ערך 33 הופעות ליגה במהלך תקופת ההשאלה, בהן הבקיע שלושה שערים.
בתום תקופת ההשאלה לקרמונזה חזר פג'ולי ליובנטוס. ב-14 בספטמבר 2022 ערך פג'ולי את הופעת הבכורה שלו בליגת האלופות, בהפסד 1–2 לבנפיקה ליסבון במסגרת שלב הבתים לעונת 2022/2023. ב-29 באוקטובר הבקיע את שער הבכורה שלו בסרייה א', בניצחון 0–1 על לצ'ה במסגרת המחזור ה-12 לעונת 2022/2023.
קריירה בינלאומית
ב-16 בנובמבר 2022 ערך פג'ולי את הופעת הבכורה שלו בנבחרת איטליה, בניצחון 1–3 על נבחרת אלבניה במשחק ידידות.
ארנסט סטאברו בלופלד
בלופלד מופיע או נשמע בשמונה סרטי ג'יימס בונד רשמיים: "מרוסיה באהבה" (1963), "כדור הרעם" (1965), "אתה חי רק פעמיים" (1967), "בשרות הוד מלכותה" (1969), "יהלומים לנצח" (1971), "לעינייך בלבד" (1981), בסרט "ספקטר" (2015), שם התגלה שהוא אחיו החורג של בונד, ובסרט "לא זמן למות" (2021). הוא מופיע גם בסרט ג'יימס בונד הלא־רשמי "לעולם אל תאמר לעולם לא" (1983). ריבוי הופעותיו של בלופלד הופך אותו לרשע המתמיד ביותר מכל הרשעים בסרטי ג'יימס בונד ואויבו המושבע של בונד עצמו.
בלופלד ידוע בעיקר כגיבור קירח, אולם הודות לטבען של מזימותיו המרושעות הוא מסוגל לשנות את הופעתו החיצונית. בלופלד מופיע כמעט תמיד עם חתול פרסי לבן. לתקופה קצרה הייתה זו כמעט מוסכמה לא להראות את פניו של בלופלד ורק להראות תקריב שלו מלטף את החתול שלו. מוסכמה זו נשברה בסרט "אתה חי רק פעמיים" ובסרטים שלאחריו.
בלופלד חזר לסדרת הסרטים ב-2015 עם גילומו של השחקן האוסטרי המפורסם כריסטוף ואלץ, שגילם גרסה מודרנית יותר וחדשה יותר של בלופלד הנקראת "פרנץ אוברהאוזר" בסרט "ספקטר".
Figuren aus James-Bond-Filmen
סמל האיחוד האפריקאי
סמל האיחוד האפריקאי הוא סמל עגול, בהיקפו מצויים ענפי עץ דקל (כפות תמרים), המסמלים שלום. במרכז, בצבע זהב מצויה מפת אפריקה. צבע הזהב מסמל את עושרה של אפריקה ואת עתידה, והצבע הירוק של כפות התמרים מסמל את התקווה של אפריקה לעתיד טוב יותר.
המפה אינה מציגה את גבולות המדינות, וזאת על מנת לסמל את השאיפה לאחדות. הטבעות האדומות בבסיס הסמל משולבות זו בזו. הצבע האדום מסמל את הדם שנשפך במאבק לחירות של מדינות אפריקה מעול הקולוניאליזם ושילוב הטבעות מסמל הסולידריות של המדינות האפריקאיות.
קישורים חיצוניים
Afrikan unioni
שרף (מלאך)
שרף הוא סוג של מלאך המוזכר בספר ישעיהו, ומתואר כמלאך עם שש כנפיים.
מקור והתפתחות
בארכאולוגיה של המזרח הקדום ישנן לא מעט דוגמאות בצורות של בני אדם, ספינקסים ובעלי חיים מכונפים המופיעים על גבי שנהבים, חותמות, וטביעות חותם פיניקיים וכנעניים - המתוארכים לתקופת הברונזה המאוחרת בארץ ישראל, הנמשכות גם אל תוך התקופה הישראלית.
במעשה מרכבה (ישעיהו ו', א-ג) מתוארות דמויות מהפמליה האלוהית: (שם, פסוק ו'). בהמשך הפרק, מספר ישעיהו כי. ציונים נוספים של השרף הם (שם, י"ד כ"ט) ו- (שם, ל' ו'). על פי תיאורים אלו מעריכים חוקרים רבים שהשרף היה בדמות נחש בעל כנפיים, ידיים ורגליים.נחשים כאלו מתוארים גם בממצאים אומנותיים מן המזרח הקדום במצרים ובמסופוטמיה, אולם חוקרים אחרים החזיקו בדיעה שמלכתחילה התכוונו לתת שם לנחש שארסו צורב כאש את הנשוך, ורק מאוחר יותר נעשה דמות מיתולוגית, או אגדית, מעין הנחשים המעופפים שעליהם מספר הרודוטוס (ב, 75 ; ג,109)
קווים לדמותו של השד/מלאך ניתן למצא ב"סדר המחזור כפי מנהג פולין" (משנת 1735). ניתן ללמוד על חדירת שמו של המלאך לתוככי החברה היהודית-חסידית של המאה ה-18 בכנותה -"שרף" את אחד מממפיצי החסידות בגליציה. ממנו יצאה שושלת סטרליסק, האדמו"ר רבי אורי מסטרליסק - "השרף" (1757–1826).
בשפה מצרית קדומה מופיע השם שֶרֶף seref ומשמעותה: בעירה, כעס, אש. בקבר בני חסן במצריים נתגלה פסל שזוהה כ"גריפין", ועליו חקוקה המילה "שרף" בכתב דמוטי. בהסתמך על חיצוניותו, היו חוקרים שהציעו לזהות אותו הגריפין עם היצור המתואר בספר ישעיהו (ראו לעיל) ושתפקידו היה - שמירת מקדש. משום ששמו נתפס כמקודש עבור מתרגם השבעים, והוולגטה - לא תרגם זה את המילה שרף-שרפים, אלא נכתבה היא בתעתיק המקורי, כפי שנהגו בתרגום המילה "כרובים". משום הדמיון בשמות, מעטים מהחוקרים אף הציעו לזהותו עם האל היווני סרפיס שמנתון היה מכוהניו ומפיציו הידועים.
שרפים קיימים גם בהיררכיית המלאכים של הנצרות.
ג'ון היי
ג'ון מילטון היי (באנגלית: John Milton Hay; 8 באוקטובר 1838 – 1 ביולי 1905) היה מזכיר המדינה של ארצות הברית תחת הנשיאים ויליאם מקינלי ותאודור רוזוולט.
קורות חיים
היי נולד בסיילם, אינדיאנה וגדל באילינוי. בשנת 1858 הוא סיים את לימודיו באוניברסיטת בראון, במהלכם הוא זכה להכרה כמשורר. בשנת 1860 הוא החל לעבוד כמזכירו האישי של נשיא ארצות הברית אברהם לינקולן ובאופן רשמי הועסק במשרד הפנים. במהלך תקופה זו נוצרו בין היי ולינקולן קשרי ידידות והיי התגורר בבית הלבן.
חודשים ספורים שירת היי בצבא האיחוד ושירת בו כקצין במהלך מלחמת האזרחים האמריקנית. הוא שהה לצדו של הנשיא לינקולן במותו ולאחר מכן התמסר לכתיבת הביוגרפיה הרשמית שלו ועריכת כתביו. בשנת 1861 הוא החל לעבוד בבית המשפט העליון של אילינוי ובשנים 1879–1881 שימש עוזר למזכיר המדינה ויליאם אברטס.
היי נפטר בעודו מכהן כמזכיר המדינה ונקבר באוהיו.
נכדו, ג'ון היי ויטני, כיהן אף הוא כשגריר ארצות הברית בבריטניה (בשנים 1958-1961).
דווי
{{פירושונים|
אישים
}}
לה מאן
לה מאן (בצרפתית: Le Mans) היא בירת מחוז סארת שבחבל פיי דה לה לואר במערב צרפת.
גאוגרפיה
העיר ממוקמת על גדות הנהר סארת, כ-220 קילומטר דרומית מערבית לפריז וכ-200 קילומטר צפונית מזרחית לנאנט. היא מהווה את גבולו המערבי של האגן הפריזאי ונכללת באגן הניקוז של נהר הסן ובחלק מזה של נהר הלואר.
היסטוריה
לה מאן מזוהה כעיר הרומית "וינדינום" שנכבשה על ידי הרומאים מידי השבט הקלטי אולרסי. במרוצת המאה השלישית הוקפה העיר בחומה כדי להתגונן נגד פלישות הוונדלים. לה מאן מוזכרת לראשונה בכתבי הגאוגרף תלמי. ב-865 נבזזה העיר בידי הנורמנים.
כעיר הראשית של רוזנות מאן, לה מאן הייתה מוקד המאבקים במרוצת המאה האחת עשרה בין רוזני אנז'ו לבין הדוכסים של נורמנדי. ב-1060 ויליאם מנורמנדי (מאוחר יותר ויליאם הראשון, מלך אנגליה) השתלט על אזור מאן ועל העיר לה מאן. ב-1069 מרדו אזרחי העיר בנורמנדים וגירשו אותם ממנה. ב-1128 ז'ופרואה החמישי, רוזן אנז'ו שנולד בלה מאן וייסד את בית פלנטג'נט נשא לאישה את מתילדה הקיסרית. בנם הוכרז מאוחר יותר כהנרי השני, מלך אנגליה.
בתקופת הרנסאנס העיר לה מאן הייתה מוקד של פעילות ספרותית. הסופר פרנסואה רבלה והמשורר פייר דה רונסאר הכירו את העיר היטב. כאן ייסד דה רונסאר בשיתוף עם המשורר ז'ואקן די בלה את קבוצת שבעת המשוררים ששמה לה למטרה לשחרר את הספרות הצרפתית מהשפעת ימי הביניים והשפה הלטינית ולכתוב בסגנון הקלאסי של יוון ושל רומא. המשורר ז'אק פלטייה די מאן פרסם שיר בשם "העיר לה מאן" שנכתב במשותף על ידי דה רונסאר ודי בלה.
במשך המאה ה-19, אחרי המצאת הרכבת, האוכלוסייה גדלה והעיר התרחבה. במלחמת העולם השנייה, בעקבות הפלישה לנורמנדי, שוחררה לה מאן על ידי דיוויזיות הרגלים ה-79 וה-90 האמריקניות ב-8 באוגוסט 1944.
דמוגרפיה
ב-2006 מנתה העיר 148,169 תושבים. שטח העיר: 52.81 קמ"ר. צפיפות האוכלוסייה: 2,806 תושבים לקמ"ר. בשטח היישוב העירוני התגוררו 303,289 תושבים.
משה יצחק מטלון
ביוגרפיה
מטלון נולד ביפו, בן למשפחה היהודית הראשונה בעיר. הוא למד במקווה ישראל והיה מראשוני הספרדים שסיימו בית ספר זה. אחר כך למד משפטים ובשנת 1896 פתח משרד לעריכת דין ביפו ונמנה עם עורכי הדין הראשונים בעיר. עסק בפעילות ציבורית והקים את אגודת "מגן", שפעלה להתקרבות בין יהודים לערבים ביפו. אגודה זו פעלה כמעט עד מלחמת העולם הראשונה.
בשנת 1900 התכתב עם הרצל והוזמן כציר לקונגרס הציוני. בשנת 1913 עבר לתל אביב. קנה ב-5,400 פרנקים מגרש בן 100 אמות בתל אביב (לאחר הכרזת העצמאות קנתה ארצות הברית בית זה והוא היווה את השגרירות הראשונה בארץ).
בשנים 1917-1910 יצאה המשפחה לגלות במצרים ואחרי מלחמת העולם הראשונה השתכנה ביפו. משה מטלון התקרב למאיר דיזנגוף ועזר לו לקנות אדמות לתל אביב, וכך קנה את אזור רחוב המלך ג'ורג', כיכר דיזנגוף, הבימה, רמת אביב ועוד. בשנות ה-20 עבר משה מטלון להתעסק בבנייה ובנה את אזור המרכז המסחרי ולימים נקרא הרחוב על שמו וביתו הוקם בו (בפינת הרצל) ב-1913.
כיהן כחבר אספת הנבחרים הראשונה והשנייה.
לה מאן
כלכלה
אחרי מלחמת העולם השנייה נהנתה העיר מפיתוח התשתיות ומתהליך התפשטות התעשייה הצרפתית לערי השדה. מאז תחילת המאה ה-21 מהווה לה מאן את מרכזו הכלכלי של צפון מערב צרפת. היא מקשרת בין מערב צרפת לבין חבל איל-דה-פראנס ובין נורמנדי לבין מרכז צרפת. הודות לרכבת המהירה TGV, תושבים רבים עובדים באזור פריז (55 דקות מתחנת הרכבת מונפרנאס בפריז).
משה יצחק מטלון
ביוגרפיה
בשנות ה-40 בנה את קריית מטלון בפתח תקווה.
לה מאן
ספורט מוטורי
עם תחילתו של עידן המכוניות במאה ה-20 ייסד ז'ורז' דוראנד בלה מאן את מועדון המכוניות "סארת". ב-1906 הוא ארגן בעיר את הגרנד פרי הצרפתי הראשון. מסלול המרוץ עבר שינויים במהלך השנים, ומאז 1965 פועלים שני מסלולי מרוצים בעלי חלק משותף. הקצר הוא מסלול בוגאטי הקבוע (הקרוי על שמו של אטורה בוגאטי, מייסד חברת המכוניות הנושאת את שמו), המשמש למרוצים לאורך השנה. אורכו 4.27 קילומטרים. השני, הארוך והמפורסם יותר, מרוץ דה לה סארת, מורכב חלקית מכבישים ציבוריים, שנסגרים לציבור כאשר המסלול בשימוש למרוץ, והוא מארח את מרוץ 24 השעות של לה מאן מאז 1923. אורכו 13.62 קילומטרים. בזמן המרוץ מוקמים במסלול בוטיקים וחנויות למכירת מוצרי פרסום ומוצרי מכוניות. מאז שנת 1978 מתקיים מרוץ 24 השעות של לה מאן לאופנועים, הנערך בחלק הקצר של המסלול.
משה יצחק מטלון
ביוגרפיה
נקבר בבית עלמין נחלת יצחק בתל אביב.
בניו אליעזר, עמנואל, נתנאל (סרטון במלאת 100 שנים להולדתו) ועוזיאל. נכדו הוא עו"ד מוריאל מטלון
הערות שוליים
משה מטלון היה שותף להקמתה של "אגודת המגן" עם שמעון מויאל, אברהם אלמליח, ניסים מלול ועוד מראשי הקהילה הספרדית.(בתוך : רחל הרט, "קרובים- רחוקים, יחסי יהודים וערבים ביפו ובתל אביב 1930-1881", רסלינג, תל אביב 2014, עמ' 68-67)
רתרפורדיום
רָתֵֿרְפֿוֹרְדְּיוּם (Rutherfordium) הוא יסוד מלאכותי, שסמלו הכימי Rf ומספרו האטומי 104. היסוד קרוי על שם הפיזיקאי ארנסט רתרפורד.
מאפיינים
רתרפורדיום הוא מתכת מעבר בעלת רדיואקטיביות גבוהה: לאיזוטופ היציב ביותר שלו זמן מחצית חיים של פחות מ-13 שעות. לפיכך לא נעשה בו שימוש, ורק מעט ידוע על תכונותיו. הוא הראשון בקבוצת היסודות העל-כבדים, וה-12 בסדרת היסודות הטרנס-אורניים. ההערכה היא שתכונותיו הכימיות דומות לאלה של הפניום.
היסטוריה
על קיומו של הרתרפורדיום דווח לראשונה בשנת 1964 במכון המאוחד למחקר גרעיני בדובנה (ברית המועצות). החוקרים שם הפציצו פלוטוניום-242 ביונים של 22Ne שהואצו לאנרגיה של 113 מיליון אלקטרונוולט וטענו שגילו עקבות של ביקוע גרעיני שהעיד על יצירת יסוד האיזוטופ 260Rf ו-4 נייטרונים חופשיים.
בשנת 1969 יצרו את היסוד חוקרים וביניהם אלברט גרסיו, באוניברסיטת ברקלי שבקליפורניה בהפצצת 248Cf ו-249Cf ביוני 12C ו-13C במאיץ חלקיקים. מהניסוי נוצרו האיזוטופים רתרפורדיום 257,258,259,261. חוקרים אלו טענו שאינם מסוגלים לשחזר את הניסוי של החוקרים מדובנה.
תוצאות אלה יצרו מחלוקת על השם הראוי ליסוד החדש. הרוסים הציעו את השם "דובניום" או "קורצ'טוביום", והאמריקנים הציעו "רתרפורדיום". בשנת 1997 יושבה המחלוקת, והיסוד קיבל את שמו הנוכחי, אך הקרדיט לגילוי רתרפורדיום עדיין תחת ויכוח.
איזוטופים
עד כה נספרו לרתרפורדיום 10 איזוטופים:
גביע העולם בחתירה
גביע העולם בחתירה הוא תחרות חתירה בינלאומית המאורגנת על ידי פדרציית החתירה הבינלאומית (FISA).
התחרות החלה בשנת 1997 עם שלושה מרוצים (מלבד שנת 2001 בה הוסף מרוץ), ונערכת בתחילת הקיץ. בכל אירוע ניתנות נקודות לשבע הסירות שמסיימות ראשונות, והמנצח הכללי מוכרז אחרי מרוץ גביע העולם האחרון. במהלך המרוצים חייב המוביל הנוכחי בכל אירוע ללבוש רצועת בד צהובה. משנת 2003 עד 2005 האירוע מומן בידי חברת הטכנולוגיה "BearingPoint".
נכון ל-2016 נערכו מרבית המרוצים באירופה, מלבד שלושה שנערכו מחוץ לתחומה (בפרינסטון שבארצות הברית ב-2001, ובסידני שבאוסטרליה ב-2013 וב-2014)..
פרחש
פִּרְחֵש (שם מדעי: Orius insidiosus) הוא פשפש המשמש להדברה ביולוגית, בשל אכילת ביצים של מזיקים, ובעיקר של בני סדרת התריפסאים. שמו העברי הוא הלחם בסיסים של פשפש ופרח מכיוון שניתן למצוא אותו על פרחים.
חרק זה אוכל חרקים אחרים, ובייחוד ביצי חרקים, על ידי עקיצת החרק המותקף בחדק חד, והחדרת נוזל המסה, ואחר כך שאיבת תוכן החרק או הביצים. הפרחש עוקץ גם בני אדם, ובאנגלית הוא נקרא "פשפש שודד הים" בשל יכולתו להכאיב למרות היותו זעיר, ועקיצתו כואבת במיוחד. סביב העקיצה עשויה להתפתח נפיחות קלה.
הפרחש נמכר על ידי מדבירים אקולוגיים, שימושו נפוץ בחממות והוא משמש למניעת מזיקים שונים, ובייחוד תריפס הפרחים המערבי (התריפס הקליפורני).
ث
תַ'א/תַֿא (בערבית: ثَاء) היא האות הרביעית באלפבית הערבי. לפניה באה האות ت|תא ואחריה האות ج|ג'ים.
האות ת'א מייצגת את העיצור /θ/ (כצירוף th במילה האנגלית think. זוהי גם ההגייה המקורית של ת|ת"ו רפה). התעתיק המקובל שלה לעברית הוא "ת'". בערבית לבנטינית ת'א נהגית כעיצור /s/ (כמו ס|סמ"ך), וברוב הניבים המצריים והצפון אפריקאים היא נהגית כעיצור /t/ (כמו ת"ו). יוצאים מן הכלל הם הניבים הפלסטיניים הכפריים, התוניסאיים, האלג'יראים הכפריים וחלק מהלוביים, שם ת'א נותרת כהגייתה התקנית.
ת'א היא אחת משש האותיות הערביות שאין להן מקבילה באלפבית הפיניקי (האחרות הן خ|ח'א, ذ|ד'אל, ض|צ'אד, ظ|ט'א וغ|ע'ין). על אף שבאלפביתים פרוטו-שמיים, כמו האלפבית הדרום-ערבי מופיעה אות לייצוג הפונמה הזו, באלפבית הפיניקי, המקור לשפות אשר עיצבו את הערבית, הצליל הזה לא היה קיים. כנראה שהיווצרות האות הייתה בהשפעה מהעברית ומהארמית אשר בהן כבר קרה תהליך בג"ד כפ"ת, ובה השתמשו כדי לייצג את העיצור /θ/ גם במילים בהם העיצור במקור לא יוצג על ידי האות תי"ו אך הגייתו נשתמרה (לדוגמה:ثور "תָֿוַּר" במשמעות של "שׁוֹר", במקור העיצור /θ/ יוצג על ידי האות ש' בנוסף לעיצור /š/ אך כאשר האות הפסיקה לייצג אותו, בעברית חלה הגייתה של המילה כ-"Shor" ולא כ-"Thor" מכיוון שהעברית שימרה את הכתיבה הקדומה של המילה אך הגתה אותה ככתיבתה, לעומת זאת בערבית הגייתה של המילה כ-"Thor" או "Thawar" השתמרה אך כתיבתה בשי"ן לא השתמרה והחלו לייצג את העיצור /θ/ על ידי האות תי"ו בצורתה הרפה "ث").
בכתיבה, האות מתחברת מצד ימין ומצד שמאל, כשאר האותיות למעט "דוד'ארז".
החלטה 1397 של מועצת הביטחון של האו"ם
החלטה 1397 של מועצת הביטחון של האו"ם הייתה החלטה שהתקבלה ב-12 במרץ 2002 על ידי מועצת הביטחון של האו"ם' שעסקה באינתיפאדה השנייה. המועצה דרשה להפסיק את האלימות שהתרחשה בין הצד הישראלי והפלסטיני מאז ספטמבר 2000. החלטה זו הייתה ההחלטה הראשונה של מועצת הביטחון שקראה לפתרון שתי המדינות כפתרון לסכסוך הישראלי-פלסטיני.
לפני קבלת ההחלטה קרא המזכ"ל קופי אנאן לפלסטינים להפסיק את מעשי הטרור והפיגועי התאבדות "מתועבים מוסרית" ולישראל להפסיק את הכיבוש הבלתי חוקי ואת השימוש בכוח מופרז.
ההחלטה
ההחלטה הביעה תמיכה בפתרון שתי המדינות. כשהיא מביע דאגה מהאירועים שהתרחשו במסגרת האינתיפדה השנייה מאז ספטמבר 2000, ואת הצורך של כל הצדדים להבטיח את שלומם של אזרחים וכיבוד המשפט ההומניטארי הבינלאומי. המועצה בירכה על המאמצים של ארצות הברית, רוסיה, האיחוד האירופי, יורש העצר הסעודי עבדאללה ואחרים להביא ל"שלום צודק ומתמשך".
ההחלטה דרשה הפסקה מיידית של האלימות, הטרור, ההסתה, הפרובוקציה וההרס, וקראה לצד הישראלי והפלסטיני לשתף פעולה ביישום תוכנית העבודה של טנט ודו"ח מיטשל. ההחלטה שיבחה את מאמציהם של קופי אנאן ואחרים לחדש את תהליך השלום ולסיים את האלימות.
נוסח ההחלטה
"מועצת הביטחון,
בהסתמך על כל ההחלטות הנוגעות הקודמות שלה, בפרט החלטות 242 (1967) ו-338 (1973),
מציעה חזון של שתי מדינות, ישראל ופלסטין, חיות זו בצד זו בגבולות מוכרים ובטוחים,
מביעה את דאגתה הכבדה מהתמשך האירועים הטרגיים והאלימים שהתרחשו מאז ספטמבר 2000, במיוחד התקיפות האחרונות ומספר הנפגעים המוגבר,
מדגישה את הצורך של כל הנוגעים בדבר להבטיח את שלומם של אזרחים,
מדגישה גם את הצורך לכבד את הנורמות המקובלות בעולם של המשפט ההומניטרי הבינלאומי,
ברכים ומעודדים את המאמצים הדיפלומטיים של שליחים מיוחדים מארצות הברית של אמריקה, הפדרציה הרוסית, האיחוד האירופי והמתאם המיוחד של האו"ם ואחרים להביא לשלום מקיף, צודק ומתמשך במזרח התיכון,
מברכים על תרומתו של יורש העצר הסעודי עבדאללה,
1. דורשת הפסקה מיידית של כלל מעשי האלימות, לרבות כל פעולות טרור, פרובוקציה, הסתה והרס;
2. קוראת לצד הישראלי והפלסטיני ולמנהיגיהם לשתף פעולה ביישום תוכנית העבודה של תאנט והמלצות דו"ח מיטשל במטרה לחדש את המשא ומתן על הסדר מדיני;
3. מביעה תמיכה במאמצים של המזכיר הכללי ואחרים לסייע לצדדים להפסיק את האלימות ולחדש את תהליך השלום;
4. מחליטה להישאר צד בעניין.
הצבעה
החלטה 1397 התקבלה בתמיכתם של 14 מדינות, ובהימנעותו של נציג סוריה, שסבר כי ההחלטה אינה מתייחסת לדאגותיהן של מדינות ערב.
ויאצ'סלב זודוב
ויאצ'סלב דמיטרייביץ' זודוב (ברוסית: Вячеслав Дмитриевич Зудов; ) הוא קוסמונאוט סובייטי  שטס לחלל במסגרת תוכנית סויוז.
ביוגרפיה
ויאצ'סלב זודוב נולד בכפר במחוז ניז'ני נובגורוד למשפחת פקיד. בשנת 1949 המשפחה עברה להתגורר בעיר אלקטרוסטל בה הוא סיים בית הספר. לאחר גיוס לצבא ברית המועצות הוא עבר קורס טייס והוצב ביחידת הובלה של החיל.
בשנת 1965 הוא נכלל ביחידת הקוסמונאוטים והחל בהכנות לטיסת חלל.
בתחילת שנות ה-80 של המאה ה-20 זודוב היה חבר צוות משנה של מספר משימות חלל. בשנת 1987 הוא עזב את יחידת הקוסמונאוטים אך כיהן במערכת הכנת הקוסמונאטים במספר תפקידי ניהול. הוא עזב את הצבא בשנת 1992.
לאחר שחרור מהצבא, ויאצ'סלב זודוב כיהן במספר תפקידים במערך המכס ויצא לגמלאות.
מרכבה המצביעה דרומה
מרכבה המצביעה דרומה (באנגלית: South-pointing chariot) הייתה מרכבה סינית עתיקה בעלת שני גלגלים שכללה מחוון כיוון שהצביע תמיד על כיוון הדרום, לא משנה כיצד המרכבה נעה. בדרך כלל, מחוון הכיוון היה בעל צורה של בובה או דמות עם זרוע שנמתחת כלפי חוץ. במרכבה נעשה שימוש כסוג של מצפן לצורך ניווט, וייתכן כי היו לה גם שימושים אחרים.
קרוב לוודאי שהיו מספר סוגים של מרכבות המצביעות דרומה, אשר פעלו לפי עקרונות שונים. במרביתן, גלגלי המרכבה המסתובבים הפעילו מכנית מנגנון גלגלי שיניים אשר שמר על מחוון הכיוון מצביע דרומה. למנגנון הזה לא היה מגנטים, ונדרש לכוונו ידנית בתחילת המסע לכיוון דרום. מרגע שהחל לפעול, כל רגע שהמרכבה הסתובבה (שינתה את כיוון תנועתה), המנגנון סובב את מחוון הכיוון בזווית שקיזזה במדויק את סיבוב המרכבה (כלומר במגמה הפוכה למגמת סיבוב המרכבה, ובזווית שווה), מה שגרם למחוון הכיוון להצביע בכיוון קבוע.
רקע והסברים
המרכבה המצביעה דרומה היא אחד היישומים הידועים הראשונים בגלגלי שיניים דיפרנציאליים, ובכך היא מהווה אבן דרך בהתפתחויות טכנולוגיות מוקדמות – הן משום שהיא מתעדת למעשה את ההמצאה של העיקרון של גלגלי שיניים דיפרנציאליים, והן משום שהיא מהווה יישום מרהיב של העיקרון הזה לצורך פתירת בעיה טכנולוגית תחבורתית. להלן מובא רקע רעיוני קצר על גלגלי שיניים דיפרנציאליים.
גלגלי שיניים דיפרנציאליים
ישנה השערה נפוצה שרבות מהמרכבות המצביעות דרומה, אם לא כולן, פעלו באמצעים של גלגלי שיניים דיפרנציאליים. דיפרנציאל הוא מערך של גלגלי שיניים, שבימינו נעשה בו שימוש בכל כלי התחבורה (למעט כלי תחבורה חשמליים והיברידים), אשר לו שלושה צירים שמחברים אותו לעולם החיצון. הצירים מתויגים באופן מוסכם באותיות A,B ו־C. מערך גלגלי השיניים גורם למהירות הסיבוב של הציר A להיות פרופורציונלי לסכום מהירויות הסיבוב של הצירים B ו־C.
ייחודו של המערך הדיפרנציאלי הוא שמאפשר לממש פעולות בינאריות על מהירויות זוויתיות של שני גלגלי שיניים; הווה אומר, אם המהירויות הזוויתיות של שני גלגלי השיניים הם, הדיפרנציאל מאפשר, תוך שימוש בתמסורת מתאימה, לייצר מהירות זוויתית שהיא צירוף ליניארי שלהן:. לכן הוא שונה מרכבת גלגלי שיניים רגילה, אשר מסוגלת לפעול רק על קלט אחד (מהירות זוויתית אחת) ולכפול אותו בסקלר מסוים. בכך הוא מעניק מנעד ביטוי רחב בהרבה למנגנונים מכניים מבוססי גלגלי שיניים.
הרעיון מאחורי פעולת הדיפרנציאל מבוסס עקרונית על מתן חופש סיבוב לציר הסיבוב עצמו של גלגל שיניים מסוים. כלומר אחד מגלגלי השיניים רשאי להסתובב סביב ציר מסוים, בעוד שציר זה חופשי להסתובב סביב ציר סיבוב נוסף. ציר הסיבוב של ציר גלגל השיניים מחובר ל"בית" של הדיפרנציאל, בעוד גלגל השיניים, שהוא מסוג עטרת (Crown), נושק לשני גלגלי שיניים זהים, כמוראה באיור משמאל. אילו שני גלגלי השיניים אליהם הוא נושק סובבים במהירות זוויתית זהה, גלגל השיניים האמצעי לא יסתובב סביב צירו, והתנועה תועבר לציר הסיבוב של גלגל שיניים זה, כך שבית הדיפרנציאל ינוע כולו כמקשה אחת. במערך גלגלי שיניים "רגיל", כלומר אילו ציר הסיבוב של גלגל השיניים האמצעי לא יכל להסתובב, הגלגל הזה היה "תוקע" את המערכת כולה ומונע כל תנועה סיבובית.
כעת נניח כי שני הגלגלים הצידיים נעים במהירויות זוויתיות שונות. במצב זה, מתמטיקה פשוטה מראה שהמהירות הזוויתית של בית הדיפרנציאל תהיה ממוצע המהירויות, כלומר, בעוד גלגל השיניים האמצעי, "המתווך" ביניהם, ינוע במהירות זוויתית , כלומר מחצית ההפרש ביניהם. אילו היינו מוסיפים גלגל שיניים הופך כיוון כתמסורת בין אחד מהגלגלים הצידיים לגלגל האמצעי, אז הסיטואציה תתהפך – הבית ינוע במהירות זוויתית שהיא מחצית הפרש המהירויות ואילו גלגל השיניים האמצעי ינוע במהירות זוויתית שהיא הממוצע שלהן.
המימוש הקינמטי של עקרון הדיפרנציאל
במכונית, ציר A מחובר למנוע (דרך התמסורת), בעוד צירים B ו־C מחוברים לשני הגלגלים הצמודים לכביש, משני צדדיו. כאשר כלי הרכב מסתובב, הגלגל שנמצא בחלקו החיצוני של עקום הפנייה חייב לגמוע מרחק רב יותר ולכן להסתובב מה יותר מהגלגל הפנימי. הדיפרנציאל מאפשר לזה לקרות בעוד ששני הגלגלים מונעים בידי המנוע. אם סכום מהירויות הסיבוב של הגלגלים קבוע, מהירות הפעולה של המנוע לא משתנה.
במרכבה המצביעה דרומה, ציר B היה מחובר לגלגל אחד בעוד ציר C היה מחובר דרך גלגל שיניים הופך כיוון לגלגל האחר. זה גרם לציר A להסתובב בקצב שפרופורציונלי להפרש בין מהירויות הסיבוב של שני הגלגלים. הבובה המצביעה הייתה מחוברת (ייתכן שדרך גלגלי ביניים) לציר A. כאשר המרכבה נעה בקו ישר, שני הגלגלים סבבו בקצב זהה, והבובה לא הסתובבה כלל. כאשר המרכבה הסתובבה, הגלגלים הסתובבו בקצב שונה, כך שהדיפרנציאל גרם לבובה להסתובב במגמה הפוכה למגמת סיבוב המרכבה, תוך פיצוי על סיבוב המרכבה עצמה.
אף על פי שמוערך שגם מנגנון אנטיקיתרה עשה שימוש בגלגלי שיניים דיפרנציאליים, הראשון שהגדיר במדויק את התפקיד הפונקציונלי שלהם ועשה בהם שימוש היה ז'וזף ויליאמסון ב־1720. הוא השתמש בגלגלי שיניים דיפרנציאליים כדי לממש את משוואת הזמן בשעון מכני שהציג הן זמן שמשי והן זמן מקומי ממוצע.
תכונות גאומטריות של פעולת המרכבה
אפילו אם המרכבה המצביעה דרומה הייתה נבנית באופן מושלם, באמצעות גלגל דיפרנציאלי, והייתה נעה על כדור ארץ שהיה חלק באופן מושלם, היא לא יכלה לשמש עקרונית לניווט מדויק לטווחים ארוכים (מאות קילומטרים ומעלה). המרכבה היא סוג של מצפן מכני שמעתיק כיוון, המצוין על ידי אמצעי ההצבעה, לאורך המסלול בו היא נעה. מתמטית, המרכבה מבצעת העתקה מקבילה לאורך המסלול בו היא נעה. ניתן להיעזר במרכבה כדי לזהות קווים ישרים או גיאודזות. נתיב על משטח בו המרכבה נעה הוא מסילה גיאודזית אם ורק אם אמצעי ההצבעה לא מסתובב ביחס לבסיס המרכבה.
בגלל העקמומיות של פני כדור הארץ, המרכבה לא תמשיך באופן כללי להצביע דרומה (לכיוון הקוטב הדרומי) כאשר היא נעה. לדוגמה, אם המרכבה נעה לאורך מסילה גאודזית (מעגל גדול), אמצעי ההצבעה יישאר בזווית קבועה ביחס למסלולה. כמו כן, אם שתי מרכבות ינועו במסלולים שונים בין אותה נקודת התחלה ואותה נקודת סיום, אמצעי ההצבעה שלהן, אשר כוונו לאותו כיוון בהתחלה, לא יצביעו לרוב באותו כיוון בסיום. בדומה לכך, אם מרכבה כלשהי תנוע לאורך לולאה סגורה, כלומר כך שמסלולה יתחיל ויסתיים באותה נקודה על פני כדור הארץ, אמצעי ההצבעה שלה לא יצביע בנקודת הסיום לאותו כיוון כמו בהתחלה. ההבדל הוא ההולונומיה של המסלול, והוא יחסי לשטח התחום בלולאה. אם המסעות קצרים בהשוואה לרדיוס כדור הארץ, הסטיות הללו קטנות ואין להן חשיבות מעשית. עם זאת, הן מראות שעקרונית, סוג זה של מרכבה יהיה מצפן לא מושלם אפילו אם היו נבנות במדויק והיו משמשות בתנאים אידיאלים.
שגיאות ייצור, והשלכותיהן
מכונות אמיתיות לעולם אינן נבנות בדיוק מושלם. גאומטריה פשוטה מראה שאם המנגנון של המרכבה מבוסס על גלגל דיפרנציאלי, ורוחב העגלה (המרחק בין שני גלגליה) הוא, למשל, שלושה מטרים, ואם הגלגלים תוכננו כך שיהיו בעלי גדלים זהים אבל בפועל היחס בין הקטרים יסטה מ־1 באלפית, אז אם המרכבה תנוע לאורך קילומטר בקו ישר, הדמות "המצביעה דרומה" תסתובב בערך ב־20 מעלות. אם בתחילה הדמות מצביעה דרומה, אז לאחר הטיול באורך קילומטר היא תצביע כמעט דרומה־דרום מזרחה או דרומה־דרום מערבה, תלוי איזה גלגל גדול יותר. אם המרכבה תנוע תשעה קילומטרים, הדמות תצביע בסיום המסע כמעט צפונה. פגמים אלו מצביעים בבירור שמצפן מכני כזה יהיה חסר שימוש כמצפן המצביע דרומה. כדי שיהיה שימושי כאמצעי ניווט, הדמות תצטרך להסתובב בלא יותר ממעלות בודדות לאורך מסע בן מאה קילומטרים, אולם זה יצריך ששני הגלגלים יהיו זהים עד כדי מיליונית הקוטר שלהם. אפילו אם תהליך ייצור הגלגלים היה מסוגל להגיע לרמת דיוק כזו (רמת דיוק שבוודאות לא הייתה בהישג ידיהם של הסינים הקדמונים), זה מוטל בספק ששוויון הגדלים של הגלגלים יישמר לאורך מרחק רב כאשר הם נתונים לשחיקה הרבה שמסע במדינה גורם. אי סדירויות בקרקע יכולות להוות גורם שגיאה נוסף.
דרך אחת להתמודד עם בעיות אלו היא חיבור הבובה המצביעה לדיפרנציאל רק כאשר נהג המרכבה יודע שעליו לבצע פנייה. כלומר מפעילי המרכבה יכלו לנתק את הבובה מהדיפרנציאל כל עוד הם נעים בקו ישר, תנועה שמהווה את מרבית הדרך, ולחבר אותה קצת לפני שהם מבצעים פנייה. אם הפניות היו קצרות ונדירות, טכניקה זאת תפחית בכמה סדרי גודל את שגיאות ההצבעה, שכן השגיאות יצטברו רק במשכי הזמן הקצרים שבהם הבובה והדיפרנציאל היו מחוברים. עם זאת, הדבר מעלה את הבעיה כיצד ניתן יהיה לדעת שהמרכבה נעה בקו ישר לאורך מרחק רב מבלי להשתמש בבובה המצביעה (דבר שהמפעילים היו צריכים להרגיש בעצמם).
אם תכליתה האמיתית של המרכבה הייתה יותר שעשוע והרשמת מבקרים זרים, מאשר לשמש לניווט למרחקים גדולים, אז חוסר הדיוק שלה לא אמור להוות בעיה חשובה.
לזר קרסטין
לזר קרסטין (בליטאית: Lazar Krestin; 1868–1938) היה צייר יהודי ליטאי.
קרסטין נולד בקובנה למשפחה דתית וקיבל חינוך דתי-מסורתי בחדר. הוא למד אמנות בבית הספר לעיצוב בווילנה. אחר כך למד באקדמיה במינכן ובווינה. התגורר תקופה באודסה, ובשנת 1910 עבר לארץ ישראל ללמד בבצלאל לבקשת בוריס שץ, שרצה להביא לבית ספרו אמנים נודעים, בניגוד לעמדת הוועד שבקש להעסיק בעלי מלאכה.
קרסטין עסק רבות ביודאיקה ובציורים של יהודים דתיים. הוא היה תלמידו המפורסם ביותר של איזידור קאופמן.
Clostridium perfringens
Clostridium perfringens (בעבר היה ידוע בשם Clostridium welchii) הוא מין של חיידק יוצר נבגים, אל-אווירני אובליגטורי, חיובי במבחן CAMP הפוך, בעל מורפולוגיה של מתג, גראם-חיובי מהסוג Clostridium. החיידק נמצא בכל מקום בטבע וניתן למצוא אותו בין השאר בירקות הנמצאים בתהליכי ריקבון, משקעים ימיים, במעיים של בני אדם וחולייתנים אחרים, חרקים ובאדמה. כל דגימת קרקע שנבדקה אי פעם, למעט דגימות מחולות הסהרה, הכילה כמות מסוימת של C. perfringens.
מאפייני ההדבקה
C. perfringens מתפקד במחלות רבות כחלק לא משמעותי מהפלורה הטבעית של הגוף. במקרה זה, התפקיד שלו במחלה קטן ואיננו משמעותי. למחלות שנגרמות מחיידק זה יש תסמינים של נקרוזה רקמתית, בקטרמיה, נפחת, ונמק כתוצאה מהצטברות גזים, הידוע גם בשם מיונקרוזה קלוסטרידיאלית. הרעלן המעורב בנמק הגזי ידוע בשם אלפא-טוקסין, והוא חודר לתוך ממברנת הפלזמה של התאים, וגורם ליצירת מרווחים בקרום התא שמפריעים לתפקודי התא הרגילים.
הפעילות של C. perfringens על גופות מתים ידועה לעובדי חדרי מתים בתור רקמת גז (הגורמת לריקבון מהיר של הגווייה) וניתן לעצור אותה רק באמצעות חניטה.
הרעלת מזון
מספר זנים של C. perfringens מייצרים רעלנים שגורמים להרעלת מזון אם בולעים אותם. בממלכה המאוחדת ובארצות הברית הזנים הללו הם הגורם השלישי הנפוץ ביותר למחלות הקשורות למזון, כאשר הסיבות לנוכחותו הן בדרך כלל הכנה לקויה של הבשר למאכל או ניקוי לא טוב של הבשר מנוכחות החיידק. האנדוטוקסין המתווך במחלה עמיד ברוב המקרים לטמפרטורה גבוהה וניתן לגלות אותו במזון מזוהם ובצואה.
זמן הדגירה של החיידק הוא בין 8 ל-16 שעות לאחר הבליעה של המזון לאחר האכילה. מנשרים בנושא כוללים בדרך כלל ברשימת התסמינים כאבי בטן ושלשול – הקאות וחום אינם תסמינים נפוצים. המחלה נעלמת באופן עצמאי בדרך כלל בתוך 24 שעות. מספר מקרים קטלניים של הרעלה מהחיידק ידועים ככאלה שהזנים מסוג C של החיידק מעורבים בהם, כיוון שזנים אלה מייצרים בטא-טוקסין שיש לו יכולת לגרום לכיבים (פצעים פתוחים ברקמות שונות בגוף).
ג'יימס בליין
ג'יימס ג'ילספי בליין (באנגלית: James Gillespie Blaine; 31 בינואר 1830 – 27 בינואר 1893) היה מדינאי אמריקאי מטעם המפלגה הרפובליקנית שייצג את מיין בבית הנבחרים של ארצות הברית בין השנים 1869–1875, ואז בסנאט של ארצות הברית בין השנים 1876–1881. הוא שירת פעמיים כמזכיר המדינה של ארצות הברית (1881, 1889–1892), והיה אחד משני מזכירי מדינה שכיהנו בתפקידם תחת שלושה נשיאים שונים (השני הוא דניאל ובסטר), וניסה להיות מועמדה של המפלגה הרפובליקנית לנשיאות ארצות הברית ב-1876 ו-1880, לפני שנבחר להיות המועמד ב-1884. בבחירות הכלליות, הוא נוצח בקרב צמוד בידי המועמד הדמוקרטי, גרובר קליבלנד. בליין היה מהרפובליקנים המובילים של סוף המאה התשע-עשרה, ומנהיג האגף המתון והתומך ברפורמות של המפלגה, שכונה אגף "בני הכלאיים".
בליין נולד בווסט בראונסויל, פנסילבניה, ולאחר שסיים את לימודיו בקולג' עבר למיין, שם עבד כעורך עיתון. הוא כונה "האיש המגנטי", והיה נואם כריזמטי מאוד בתקופתו. הקריירה הפוליטית שלו החלה כתומך של אברהם לינקולן במהלך מלחמת האזרחים האמריקנית. במהלך תקופת השיקום, תמך בליין במתן זכות הצבעה לשחורים, אולם התנגד לרעיונותיהם הקיצוניים של הרפובליקנים הרדיקליים. במקור הוא דגל בפרוטקציוניזם, אולם מאוחר יותר תמך בהורדת מכסים ובהגדלת סחר החוץ עם מדינות זרות. בגלל תמיכתו של בליין באיגודי הרכבות, הוא הואשם בחלוקה מושחתת של אישורים לאיגודי רכבות. ההאשמות פגעו בו במהלך ניסיונו להיבחר לנשיאות.
כמזכיר המדינה, בליין סימן עידן חדש, שסיים את הבדלנות האמריקנית והחל את "המאה האמריקנית", שהחלה במהלך מלחמת ארצות הברית–ספרד. ניסיונותיו להרחיב את סחר החוץ של המדינה גרמו למעבר למדיניות חוץ פעילה. בליין תמך באיחוד מכסים ודרש התערבות פעילה בענייניה של אמריקה הלטינית. הוא תמך בהרחבת המדינה, ובכך הוביל לרכישת קולוניות בחוף האוקיינוס השקט ולשליטה בקריביים.
משפחה וילדות
ג'יימס ג'ילספי בליין נולד ב-31 בינואר 1830 בווסט בראונסויל, פנסילבניה. הוא היה הילד השלישי של אפרים בליין ואשתו מריה ג'ילספי בליין. אביו של בליין היה איש עסקים ובעל אדמות, והמשפחה חייה בעושר יחסי. מצד אביו, בליין היה צאצא למתיישבים סקוטים-אירים שהיגרו לפנסילבניה ב-1745. אבי סבו היה גנרל ששירת תחת ג'ורג' וושינגטון במהלך מלחמת העצמאות האמריקנית. אמו של בליין ואבותיה היו מהגרים קתולים ממוצא אירי שהיגרו לפנסילבניה בשנות השמונים של המאה השמונה-עשרה. הוריו התחתנו ב-1820 בטקס קתולי, למרות שאביו של בליין נשאר פרסביטריאני. המשפחה הסכימה שהבנות יגדלו כקתוליות, ואילו הבנים יגדלו כפרסביטריאנים. בפוליטיקה, אביו של בליין תמך במפלגה הוויגית.
ילדותו של בליין הייתה רגועה, והוא התעניין בהיסטוריה ובספרות. בגיל שלוש עשרה, נרשם אל האלמה מאטר של אביו, קולג' וושינגטון (קולג' וושינגטון וג'פרסון כיום). שם למד ספרות ותורת הנאום. הוא נחשב לתלמיד מצטיין, ועבר בהצטיינות ב-1847. לאחר סיום לימודיו, שקל ללמוד משפטים, אולם החליט לבסוף לעבור מערבה ולמצוא עבודה.
מורה ומו"ל
ב-1848, החל בליין לעבוד כמורה למתמטיקה ולשפות עתיקות ב "Western Military Institute" בקנטקי. למרות שהיה בן שמונה-עשרה בלבד, וצעיר מרוב תלמידיו, בליין הצטיין במקצועו. הוא החל להעריץ את הסנאטור של המדינה, הנרי קליי. בנוסף, פגש את הארייט סטנווד, מורה בקולג' הסמוך וילידת מיין. הוא נישא אליה ב-30 ביוני 1850. בליין שוב שקל ללמוד משפטים, אולם במקום זאת החליט לקחת את אשתו החדשה לפנסילבניה, לבקר את משפחתו. לאחר מכן חי באוגוסטה כמה חודשים, שם נולד בנו הראשון, סטנווד, ב-1851. המשפחה הצעירה עברה שוב, הפעם לפילדלפיה, שם החל ללמד במכון פנסילבניה לעיוורים, כמורה למדע ולספרות.
בליין שקל ללמוד משפטים בפילדלפיה, אולם ב-1853 קיבל הצעה מפתה: להפוך לעורך העיתון "Kennebec Journal". בליין התיידד עם עורכי העיתון, וכשמייסד העיתון פרש, הוזמן בליין לרכוש את כתב העת. הוא הלווה כסף מאחיה של אשתו ורכש את העיתון. העיתון היה עיתון וויגי, מה שתאם את דעותיו של בליין. החלטתו להיות עיתונאי גרמה לתחילת הקריירה הפוליטית שלו. כשבליין רכש את העיתון, המפלגה הוויגית קרסה והמפלגה הרפובליקנית החליפה אותה, ובליין החליט לקדם את המפלגה החדשה בעיתונו. העיתון הצליח מבחינה פיננסית, ובליין השקיע את הרווחים במכרות פחם בפנסילבניה ובוירג'יניה, מהם התעשר.
פוליטיקה במיין
הקריירה של בליין כעיתונאי רפובליקני הובילה למעורבותו בפוליטיקה. ב-1856 נבחר להיות ציר בוועידה הרפובליקנית הלאומית הראשונה. החל מימיה הראשונים של המפלגה, הזדהה בליין עם האגף השמרני בתוכה, ותמך בשופט בית המשפט העליון ג'ון מקלין בתור מועמד נשיאותי, על פני ג'ון פרימונט הרדיקלי שנבחר לבסוף. כעבור שנה, הוצע לבליין לשמש כעורך "Portland Advertiser", ולשם כך הוא מכר את מניותיו בעיתון שלו. למרות שבנו הראשון מת בילדותו, נולדו לו עוד שני בנים: ווקר, ב-1855, ואמונס, ב-1857. נולדו להם עוד ארבעה ילדים: אליס, ג'יימס, מרגרט והארייט.