cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
אלדו סמברל
את עיקר פרסומו קנה סמברל על תפקידיו במערבוני הספגטי של סרג'ו לאונה, "בעבור חופן דולרים" (1964) בו גילם את אחד מאנשי חבורתו של רמון, "הצלפים" (1965) בו גילם את אחד מחברי כנופייתו של אינדיו, "הטוב, הרע והמכוער", ו"היו זמנים במערב" (1968). כמו כן שיחק בסרט "בעבור חופן דינמיט" (1971). סמברל הופיע גם בהפקות בינלאומיות, לרוב כשחקן משנה או כניצב.
קבר בת פרעה
"קבר בת פרעה" הוא שם מודרני שניתן לו, בהשראת המוטיבים המצריים באדריכלותו, ועל שם אחת מנשות שלמה.
הקבר המרובע אינו בנוי, אלא הוא מונולית החצוב בסלע, מידותיו הן כ-5.5x6 מטרים וגובהו מעט פחות מ-4 מטרים. מעל המונומנט התנוסס בעבר גג בצורת פירמידה שהוסר מאוחר יותר, מעל כרכוב מצרי הקיים עדיין. שרידי הפירמידה התגלו על ידי נחמן אביגד, שגם תיארך את המונומנט לתקופת בית ראשון.
מעל לפתח שבחזית הייתה בעבר כתובת, אולם זו נהרסה בעת שנזירים שחיו בקבר בימי הביניים הרחיבו את הפתח, נותרו ממנה רק שתי אותיות שניתנות לקריאה בקושי רב: ב (או ר) ו-ד (או ר)
בפנים המצבה מבואה וחדר פנימי בעל סיתות חלק במיוחד ותקרה גמלונית, שני מוטיבים שאינם שכיחים בקברים ירושלמיים אחרים, ואצטבה להנחת המת.
בתקופות מאוחרות שימש האזור הסובב כמחצבה, והפירמידה שעל ראש הקבר הוסרה.
חקר הקבר
הקבר לא זכה להתייחסות מידי עולי הרגל במהלך הדורות, תיאור של המצב ניתן על ידי פליסיאן דה סוסי:
למעשה, צדק דה סוסי רק למחצה - הקבר אכן לא התגלה במשך מאות בשנים, אבל הוא מופיע בתיאורי הנוסעים החל משנת 1804, עת כלל אותו לואיג'י מאייר בין ציוריו של ארץ הקודש, אך עם זאת, דה סוסי הוא הראשון שהתייחס לקבר מבחינה מדעית.
הקבר נחקר ביתר יסודיות בידי מספר חוקרים, בראשם, נחמן אביגד, שאף כלל אותו בתוך עבודת הדוקטורט שלו על אודות מצבות נחל קדרון, דוד אוסישקין שכלל את הקבר בתוך סקר מערות הקבורה בכפר השילוח, ולאחרונה, גבריאל ברקאי, שהיה חלק מצוות הסקר של אוסישקין, וחזר לבחון את הקבר בדקדקנות.
תיארוך הקבר
שאלת תיארוך הקבר העסיקה את כל החוקרים, והייתה קשה במיוחד בעיקר חוסר הנתונים עליהם ניתן לבסס מסקנות כלשהן. פנים הקבר רוקן מאות שנים בטרם הגיע אליו החוקר הראשון, ולכן לא ניתן להסיק מסקנות מגופת המת עצמו, או ממנחות הקבורה שאולי נטמנו עמו. משכך, נותרו לחוקרים רק האפשרויות לניתוח סגנון המבנה וסגנון הכתובת - שני אלמנטים שניזוקו קשות בידי הדורות המאוחרים. מרבית החוקרים, שבידיהם מידע כה מועט, התקשו להסכים על תקופה מסוימת, וההצעות השונות שניתנו לזמנו של הקבר נעות בין תקופתם של היבוסים או תחילת תקופת בית ראשון, בראשית האלף הראשון לפנה"ס, לבין המאה ה-1 לספירה, בשלהי תקופת בית שני.
דה סוסי, שהיה הראשון שעסק בשאלה זו הציע שתי אפשרויות - האחת, שהמבנה אכן היה קבר, אך לא ייתכן כי יהודי ירושלים קברו את מתיהם כה קרוב לעיר ולמה שדה סוסי זיהה כ"גן המלך", ולכן הקבר, יחד עם שאר הנקרופוליס הסמוך לו, חייב להיות מימי היבוסים. רעיון אחר, שדה סוסי צידד בו יותר, הוא שהמבנה אינו קבר כלל, אלא מקדש מצרי זעיר, שהקימה בת פרעה, אשת שלמה המלך, שעל פי המסופר בספר מלכים, התיר לנשותיו לבנות במות לאלוהיהן.
דה סוסי היה הראשון שקשר בין המצבה לבין בת פרעה, ורעיון זה, השתלב עם שמות עממיים לשאר מצבות נחל קדרון, וקשרו אותם לפרעונים, משתקף בשם המקובל למצבה כיום.
דורון ג'רסי
דורון ג'רסי (נולד ב-1980) הוא במאי, עורך ומפיק סרטי קולנוע וטלוויזיה ישראלי בתחום העלילתי והדוקומנטרי. סרטיו הארוכים והקצרים השתתפו בפסטיבלים בינלאומיים ומקומיים. סרטו "היה היה מלך" זכה בפרסים רבים. סדרת הטלוויזיה מעברות, אותה ערך, זכתה בפרס האקדמיה לשנת 2019 בקטגוריית העריכה הטובה ביותר לסדרה תיעודית.
ביוגרפיה
ג'רסי גדל בנהריה ולמד במגמת הקולנוע בקיבוץ כברי, התגייס לצבא ושירת ביחידת ההסרטה. לאחר שחרורו למד בבית הספר לתסריטאות ע"ש עידית שחורי. ג'רסי הוא בוגר בית הספר סם שפיגל מחזור י"ז (2010).
קריירה
בשנת 2011 כתב את התסריט וביים את הסרט אלתור חופשי, אודות חייו של מוזיקאי הג'אז ז'אן-קלוד ג'ונס. הסרט השתתף בפסטיבל IDFA באמסטרדם, זכה במקום שני בתחרות סרטי סטודנטים בפסטיבל דוקאביב ובמקום הראשון בפסטיבל Listapad במינסק.
בשנת 2015 הפיק וביים את הסרט התיעודי היה היה מלך - ניסים אלוני, דוקו אישי על המחזאי, הבמאי ואיש התיאטרון נסים אלוני. הסרט הוצג בפסטיבל דוקאביב 2015. הסרט זכה בפרסים רבים, בין היתר פרס סרט ביכורים, תחרות פרסי הקולנוע של פורום היוצרים הדוקומנטריים, פסטיבל הסרטים הישראלי ופסטיבל דוקאביב והיה מועמד לפרס אופיר לסרט התיעודי.
בשנת 2016 ביים את הסרט הדוקומנטרי קיד קיין, לתסריט של רפי אדר ובהפקת עמי אמיר.
בשנת 2017 ערך את תוכנית הטלוויזיה "שוורץ" בכיכובה של ליטל שוורץ. באותה שנה החל לערוך את סדרת הטלוויזיה צפוף.
בשנת 2019 ערך, יחד עם אור לי-טל, את סדרת הטלוויזיה התיעודית מעברות וזכה בפרס האקדמיה לטלוויזיה עבור עריכת תמונה בסדרה תיעודית.
בשנת 2021 ערך, יחד עם ארז לאופר, את הסרט הדוקומנטרי קופסה כחולה שביימה מיכל ויץ, אשר הוקרן בפסטיבל דוקאביב 2021.
זרודור
זרודור (גרמנית: Zerodur,  סימול מסחרי: ®ZERODUR), סימן מסחר רשום על ידי היצרן, Schott AG, היא זכוכית-קרמית מסוג אלומינו-סיליקט המיוצרת על ידי Schott AG מאז 1968. זכוכית זרודור נמצאת בשימוש במגוון מראות טלסקופיות, כולל במצפה הכוכבים קק (קק אחד וקק שתיים), בפרויקט סופיה של נאס"א והמרכז הגרמני לחקר החלל ועוד. הודות למקדם ההתפשטות התרמית הנמוך במיוחד שלו, ניתן להשתמש בו לייצור מראות אשר שומרות על תכונותיהן גם בתנאי קור קיצוני כמו בחלל.
יש לו יתרונות ליישומים הדורשים מקדם התפשטות תרמית נמוך מזכוכית בורוסיליקט, אולם הוא יקר משמעותית יחסית אליו.
תקנות ואיאדוליד
תקנות ואיאדוליד הן תקנות קהילתיות שחוברו על ידי דון אברהם בנבנשתי (Benveniste) בשנת קצ"ב 1432 בעיר ואיאדוליד (valladolid) במרכז ספרד. דון אברהם בנבנשתי היה שר האוצר של המלך חואן השני מלך קשטיליה והרב הראשי מטעם המלך ליהודי הממלכה. מטרת התקנות הייתה לשקם את הקהילות היהודיות בספרד לאחר רדיפות היהודים מאז גזירות קנ"א (1391).
התקנות כללו חמישה פרקים:
התקנות היו בתוקף עד לגירוש ספרד. הגולים שיצאו את ספרד נטלו עמם את התקנות וכך לדוגמה, נכדיו של דון אברהם בנבנשתי דון יהודה בנבנשתי ודון שמואל בנבנשתי הקימו ספריות גדולות וקידמו את התקנות בקהילת יהדות סלוניקי שביוון. גם קהילות מגורשי ספרד במרוקו אימצו את התקנות.
יהדות: בין דת למוסר (ספר)
בחלקו הראשון הספר דן בשאלת תלותו של המוסר בדת, שאלה הידועה בפילוסופיה מערבית כדילמת אותיפרון. שגיא מגיע למסקנה שהזרם המרכזי ביהדות לא מזהה תלות מלאה של המוסר בדת אלא מכיר באוטונומיה של המוסר. בחלקו השני נידונה שאלת מעמדו הנורמטיבי של המוסר במערכת ההלכתית. שגיא מבקש להוכיח שהזרם המרכזי של המסורת היהודית מקבל את המוסר כמקור נורמטיבי של משפט טבעי ושולל תפיסה של ההלכה במונחי פוזיטיביזם משפטי. החלק השלישי עוסק בהתנגשות בין ציווי מוסרי לצו דתי (קונפליקט נורמטיבי). שגיא מדגים כיצד פוסקי ההלכה פועלים בדרך של התאמה פרשנית כדי לגשר על פערים נורמטיביים בין הציווי המוסרי לצו הדתי. בחלק הרביעי והמסכם שגיא מציע תזה מאחדת לתופעות שנסקרו בשלושת החלקים הראשונים של הספר.
סוגי אוטונומיה ותלות
שגיא מציג מחד את עקרון התלות החזקה, שלפיו אלוהים קובע את החובה המוסרית - מעשה ייחשב מוסרי מסיבה אחת בלבד: הוא צווה בידי אלוהים, ומאידך ייתכן שהמוסר אוטונומי לחלוטין. האדם מחויב בו, ותוקפו אינו נובע מציווי אלוהי מפורש.
ניתן לאחוז בדרך ביניים ולומר שהמוסר קיים כשלעצמו, אך לדעת מה טיבו המדויק לא ניתן בלי להסתמך על ציווי האל, אשר מגלה אותו, בהיותו מושלם מוסרית. לדעת שגיא, גם תפיסה כזו שונה מאוד מ"התלות החזקה" הגורסת כי אלוהים עושה כל שברצונו.
שגיא אינו מסתיר את חיבתו לתפיסה של מוסר אוטונומי שאינו יונק תוקפו מציווי אלוהים, והוא מוצא לו, אולי במפתיע, סימוכין רבים במקורות היהודיים ההופכים אותו לגישה הנפוצה ביותר, על אף שבנצרות ובאסלאם רווחת יותר גישת התלות החזקה.
חרטה (סרט)
חרטה (בגאורגית: მონანიება; באנגלית: Repentance) הוא דרמה פוליטית של הבמאי תנגיז אבולדזה משנת 1984.
יהדות: בין דת למוסר (ספר)
פרשנות מקראית ומוסר
מהמקרא ועד לאחרוני הרבנים, המקורות היהודיים רצופים ברעיונות המבליטים מוסר אוטונומי. כפי שכותב שגיא:
חרטה (סרט)
עלילה
העלילה מתרחשת בעיירה גאורגית טיפוסית (ללא מאפיינים של מיקום ספציפי). ראש העיר המנוח שזה עתה נקבר מוצא מדי לילה מקברו. בסופו של דבר נלכדת מחללת הקבר. ועלילת הסרט מגוללת את סיפורה במשפט שנערך לה. במהלך המשפט נחשפים כל מעלליו של ואלראם אראוידזה (ראש העיר המנוח), אכזריותו, והסבל שגרם למשפחתה ולאחרים.
קאדר
קאדר (בפרסית: قادر, משמעותו בעברית "עוצמה") הוא טיל שיוט נגד ספינות לטווח בינוני, אשר פותח ומיוצר באופן עצמאי באיראן בתעשיות משרד ההגנה האיראני. הטיל יכול לשמש נגד מטרות שונות כגון: סירות, אוניות מלחמה ומטרות חוף.
חרטה (סרט)
עלילה
מעבר לדרמה הפוליטית מבוסס הסרט על השירים הקשים לתרגום של וז'ה פשבלה, אך הם לא מפריעים למהלך התקין של העלילה. השמעת השירים של פשבלה מוסיפה נופך אלגורי נוסף.
יהדות: בין דת למוסר (ספר)
מוסר בטרם מתן תורה
במבוא לספר בראשית שואל הנצי"ב מה מקור השם שבו כונה ספר זה, 'ספר הישר'. והוא משיב שהאבות:
חרטה (סרט)
עלילה
דמותו של ואלראם יכולה להיות של סטלין, היטלר (שפמו הוא ממש כמו של היטלר), מוסוליני או כל רודן אחר. גם שם משפחתו ארוידזה לא קיים בגאורגיה, ומשמעותה אף אחד (אראוי בגאורגית פירושה אף אחד).
יהדות: בין דת למוסר (ספר)
מוסר בטרם מתן תורה
ההבדל שבין הציווי השכלי המוסרי לבין ציווי ה' עולה כבר לגבי קין. מופיעה השאלה כיצד נענש על שפיכות דמים. הרי לא צווה על כך. משיב החזקוני בפשטות
קאדר
ב-10 בפברואר 2013 נחשף על ידי ראש ארגון התעשיות האוויריות של איראן כי קיימת גרסה נוספת של הטיל, המשוגרת מפלטפורמה אווירית - ממסוק. בנוסף לכך נטען כי גרסה זו צפויה לשמש את חיל האוויר והחלל של משמרות המהפכה האסלאמית. ב-21 בדצמבר 2013 בוצע ניסוי שיגור נוסף של טיל הקאדר. באותו מעמד הוצג טיל חוף ים נוסף- הנאסר-1.
יהדות: בין דת למוסר (ספר)
עקדת יצחק
כותב הרב שלמה אבינר:
חרטה (סרט)
עלילה
במקור הסרט אמור היה להיות סרט טלוויזיוני אך הוא הפך לסרט באורך מלא. הסרט הושלם בשנת 1984, אבל נאסר לפרסום על ידי השלטונות הסובייטים במשך שנתיים. הוא הותר להקרנה רק ב-1987 בימי הגלאסנוסט של מיכאיל גורבצ'וב.
קאדר
הטיל מצוי בסטטוס מבצעי ומשנת 2011 נמצא בשירות חיל הים האיראני ובשירות חיל הים של משמרות המהפכה האסלאמית בפלטפורמות קרקעיות ובפלטפורמות ימיות. ייעוד הטיל הוא להגן על מרחב המפרץ הפרסי, ובעיקר להוות איום אל מול משחתות ונושאות מטוסים אמריקאיות השוהות בסמוך.
חרטה (סרט)
עלילה
הסרט זכה בשלושה פרסים בפסטיבל קאן, ביניהם פרס חבר השופטים. הסרט זכה באוסקר "הסרט הזר הטוב ביותר" בשנת 1987, ובשנת 1988 זכה ב"פרס לנין".
יהדות: בין דת למוסר (ספר)
עקדת יצחק
זוהי פרשנות לפרשת העקדה, שמאמצת בצורה החד משמעית ביותר את תיזת תלות המוסר בציווי האל. שגיא מותח ביקורת על הרב אבינר:
קאדר
טיל נוסף אשר מהווה גרסה מתקדמת לקאדר הוא טיל הקדיר - טיל איראני שנחשף בשנת 2014 ומגיע עד לטווח של 300 ק"מ.
יהדות: בין דת למוסר (ספר)
עקדת יצחק
שגיא דוחה גם את הגישה הרואה את העקדה ואת הצורך לשים את החובה הדתית מעל לחובה המוסרית כבסיס לחיי הדת, גישה שתחילתה בסרן קירקגור וביטויה ביהדות על ידי הרב יוסף דב הלוי סולובייצ'יק וישעיהו לייבוביץ.
טענתו של שגיא היא שפרשנויות כאלו אינן רווחות. העקדה אינה נתפסת כקריאה לביטולו של מוסר אוטונומי וגם לא כדוגמה לצורך מתמיד להתעמת עמו. כן נפוצה השיטה הרואה את העקדה כביטוי, מוגבל לשעת מבחן עליונה, לאהבה כבירה לאל עד כדי העדפתו על חיי הבן.
קאדר
מאפיינים
לטענת גורמים מערביים מדובר בגרסה משודרגת של C-802 הסיני וטיל הנור האיראני.
יהדות: בין דת למוסר (ספר)
עקדת יצחק
קיימת אפילו שיטה, אומנם בעייתית מבחינת הסברת פשטות המקרא, כי אברהם אבינו כלל לא צווה להקריב את בנו, אלא רק להעלותו על גבי המזבח. ההבנה האחרת הייתה טעות שלו בפירוש רצון האל (רעיון כזה ניתן למצוא אצל רבי יצחק עראמה)
באופן שונה אבל תואם גם הוא למגמה המוסרית מבין הרב קוק, לדעת שגיא, את מסקנת העקדה. לקחה של פרשת העקדה מצוי בהרמוניה המשתמעת ממנה שבין הדתיות לבין המוסריות. לאברהם מסתבר שציווי ה' בא בצורה התואמת את המוסר הטבעי.
חשוב לשגיא להדגיש שקיים ניגוד קוטבי בין תפיסה זו של הרב קוק את העקדה לבין הדרך שבה תפס אותה הרב אבינר ושהוצגה לעיל.
הכאת המצרי בידי משה
הריגת המצרי בידי משה לאחר שהכה איש עברי נראית לכאורה כתגובה מוגזמת וכעשיית דין ללא משפט. שגיא מביא דעות המנמקות התנהגות זו של משה בכך שחבלה בגופו של ישראל הנעשית בידי גוי מחייבת את החובל מיתה. הסבר זה צורם שכן משתמעת ממנו הפליה ברורה - הרי ברור שישראל המכה גוי אינו חייב מיתה.
אולם מתברר שיש גם דעות אחרות על מעשהו של משה. ישנו מדרש המביא דו-שיח בין אלוהים למשה, בעת שאלוהים מונה חטאי משה המונעים כניסתו לארץ:
דרך אחרת של התמודדות פרשנית היא דמוניזציה של המצרי ותיאורו כבן בליעל החייב מיתה בשל שלל עוונות. על כך כותב שגיא:
עמלק
תהיות מוסריות רבות העלתה פרשת עמלק ועונשו הקשה מנשוא:. ציווי זו הוא ביטוי של החובה שמטילה התורה:.
פרשנויות סמליות רבות מצויות גם בקבלה, וכן פרשנויות הרואות מלחמה זו כסמל למלחמת האדם ביצרו.
בכל אופן, גם הפרשנות הריאלית ביטלה את חובת מחיית עמלק, שהרי האומות התבלבלו, ואין לדעת מהו עמלק. בנוסף, לדעת פרשנים רבים ההולכים בעקבות הרמב"ם חזרת עמלק בתשובה וקבלת שבע מצוות בני נח על ידיו יביאו למחילה לו, כפי שכותב בעל ה"אבני נזר":
את הפרשנות המקלה את הגזירה הנוראה שהוטלה על ראש עמלק, על אף שהמקרא חד משמעי לגביה, רואה שגיא כביטוי לעליונות השיקול המוסרי. כפי שכתב משה הלברטל:
רבי סעדיה גאון
אחד הביטויים החזקים ביותר לרעיון המוסר האוטונומי ביהדות נמצא בדברים שכתב רבי סעדיה גאון בספרו "אמונות ודעות":
רבי סעדיה גאון ממשיך וכותב שאף אם יציג אותו נביא אותות ומופתים, ויטען שיש הצדקה ללכת בעקבותיו, שקרנותו תהיה ברורה ואין טעם אפילו להידבר עמו. זאת הואיל ולא ציווי האל לבדו מחייב את ההתנהגות המוסרית אלא גם השכל.
ועוד כותב רבי סעדיה גאון כי על אף "גודל ערכו ויקר מעלתו" של ספר התורה, בכל אופן יש ציוויים נוספים שלא כתובים בו שהאדם מחויב בהם, ביניהם המצוות השכליות, הצדק והיושר.
גישת הרמב"ם
דעה מפתיעה ואנטי מוסרית לכאורה מוצאים בדבריו של הרמב"ם לגבי לא יהודי שמקיים את שבע מצוות בני נח:
על כך תהה משה מנדלסון:
התשובה לתהייתו של מנדלסון על הרמב"ם היא פשוטה. בגרסה שלפניו נפל שיבוש הדפוס, וכיום ידוע שהגרסה האמיתית היא "ואינו מחסידי אומות העולם אלא מחכמיהם".
גם גרסה זו עדיין מעוררת שאלה: מדוע אין הגוי מקיים המצוות חסיד אומות העולם אלא חכם בלבד?
לדעת שגיא, ייתכן שהרמב"ם פשוט אינו סבור שחכם אומות העולם נחות מחסיד אומות העולם. בכך חולק שגיא על חוקרים אחרים שראו בדברי הרמב"ם שלילה של המשפט הטבעי.
מחלוקת בדבר ברכה על מצוות מוסריות
מדוע אין מברכים "אשר קידשנו במצוותיו וציוונו" על מצווה מוסרית, כגון משלוח מנות או צדקה?
קרבות הממלכה הגאורגית המאוחדת
קרבות הממלכה הגאורגית המאוחדת:
יהדות: בין דת למוסר (ספר)
מחלוקת בדבר ברכה על מצוות מוסריות
דעתו של רבי יחיאל יעקב וינברג בעל שו"ת "שרידי אש", היא: "אם הוא נותן מתוך רחמנות או מתוך אהבת ישראל, טוב יותר ממי שנותן מתוך ציווי וכפיה". כלומר, עדיף לפעול מתוך ציווי מוסרי ולא מתוך ציווי ה', ועל כן ברור שאין לברך "אשר קידשנו במצוותיו וציוונו", כאילו הציווי הוא המניע לפעולה.
לעומתו כותב רבי יחיאל מיכל הלוי אפשטיין:
ברור שגישתו של הרב וינברג נותנת מקום למוסר אוטונומי. עם זאת, ייתכן שגם מי שחולק עליו וטוען שהמניע לעשיית מצוות צריך להיות הציווי האלוהי, אינו שולל את חשיבותה של המשמעות המוסרית במצוות אלו.
רבי שמעון שקופ
גדול בתורה בן הדורות האחרונים שתורתו מכילה במידה מפתיעה מרכיבים של מוסר אוטונומי הוא רבי שמעון שקופ, מגדולי ראשי הישיבות במזרח אירופה בטרם מלחמת העולם השנייה.
כך הוא כותב לגבי איסור גזל:
במילים אחרות, ההכרעה המשפטית יוצרת קניין ומהיותו של הקניין בא ציווי התורה שלא לגזול.
לפי רבי שמעון שקופ, גם לדעת מי שסובר שגזל הגוי מותר (ואין זו ההלכה), הרי זה מצד דיני שמים, אבל מצד זכות הקניין - בעלות הגוי תקפה על ממונו וצריך להחזיר לו. על עצמו הוא תוהה:
ומשיב:
רבי שמעון שקופ מסביר שהחיוב בעבודת ה' עצמו נובע מכורח מוסרי, השכל מחייב שיש לעבוד את אלוהים. יוצא אפוא שלפי רבי שמעון שקופ לחיוב השכלי־מוסרי לא רק שיש תוקף אוטונומי, אלא שתוקפו העצמאי מתחייב מהיותו תנאי מקדים לקיום מצוות ה'.
דעות הדוחות את המוסר האוטונומי
לדעת שגיא, גישות ביהדות השוללות כליל את המוסר האוטונומי הן מיעוט שבמיעוט. הוא מציין שתי תפיסות כאלו, שגם הן אינן חד משמעיות, ושהתפתחו בדורות האחרונים.
בהשפעת השואה, שגרמה לכל הסבר הגיוני למוסריות האלוהים להראות תפל, כתב הרבי מפיאסצנה:
ממילא יש הסבר נועז חדש לצדקת האל מול הזוועות הגדולות ביותר:
את העובדה שבכל אופן אין הרבי מפיאסצנה עקבי בדבריו גם במקומות אחרים רואה שגיא כביטוי ליסוד המוסרי החזק שבדת, שקשה ליטוש אותו כליל.
הרב שלמה אבינר הביע עמדה הקוראת לאדם הדתי לקיים את המוסר רק מפני שהוא מצווה דתית ולא מחמת נימוק מוסרי אוטונומי - להצדקת השליטה בשטחי יש"ע: "אם אומנם מצווה הוא האדם לעשות צדקה ומשפט, אין זה אלא מפני שכך קבע בורא כל העולמים". דברים אלו מבטאים את השקפתו של הרב אבינר, כפי שכבר הובעה לעיל, לגבי העקדה.
לדעת שגיא, העובדה שדווקא בדורות האחרונים באה עדנה לתפיסת התלות החזקה של המוסר בציווי האלוהי מבטאת מצוקה מול החילון ותגובת ריאקציה של "תפיסה דתית כולית".
FiveThirtyEight
FiveThirtyEight (תרגום מילולי: "חמש מאות שלושים ושמונה"), הוא אתר עיתונות מונחית נתונים אמריקאי. הוא מסקר נושאים אקטואליים בפוליטיקה, מדע וספורט, תוך התמקדות בסטטיסטיקות רלוונטיות (כגון סקרי דעת קהל) ופרשנויות המבוססות עליהם. האתר, הקרוי על שם 538 חברי חבר האלקטורים שבוחרים את נשיא ארצות הברית, התפרסם במיוחד בזכות תחזיותיו המדויקות יחסית לתוצאותיהן של בחירות פוליטיות בארצות הברית, וזכה למעמד דומיננטי בקרב מתחרים בתחום. תחזיותיו והערכותיו השונות ממשיכות לקבל סיקור בתקשורת המיינסטירימית.
האתר נוסד במרץ 2008 כבלוג של האנליסט נייט סילבר. במהלך הפריימריז לנשיאות ובבחירות שנת 2008 לנשיאות ריכז האתר נתוני סקרים ושיקלל אותם, מתוך מטרה "לאזן בין הסקרים באמצעות נתונים דמוגרפיים השוואתיים". סילבר שיקלל "כל סקר בהתבסס על הרקורד ההיסטורי של הסוקר, גודל המדגם ותאריך הסקר". באוגוסט 2010 הצטרף FiveThirtyEight לאתר הניו יורק טיימס וכתבות ממנו פורסמו במהדורה המודפסת של העיתון. ביולי 2013 רכשה ESPN את האתר, שב-2018 הועבר ל-ABC News, חברה אחות שלה.
בין הנושאים ש-FiveThirtyEight מנתח סטטיסטית: תחזיות לתוצאות בחירות בארצות הברית ומחוץ לה; ניתוח הפופולריות של סוגיות חקיקה, של פוליטיקאים ועוד; תחזיות לתמותה מנגיף COVID-19 בארצות הברית; תחזיות למשחקי כדורגל, כדורסל ומשחקי ספורט אחרים (אף כי בנושאי ספורט האתר נוטה לייחס למתחרים סיכויים דומים לנצח); ונושאים רבים נוספים.
האתר זכה במספר פרסים לאתרי בלוגים פוליטיים, בהם פרס וובי על "הבלוג הפוליטי הטוב ביותר", ופרסים רבים נוספים.
התקרית בניונוקסה
ב-8 באוגוסט 2019 בניונוקסה, שבמחוז ארכנגלסק ארעה תקרית, אשר מכונה אירוע הקרינה בניונוקסה כאשר אירע פיצוץ במהלך ניסוי צבאי. על פי מידע לא רשמי, אירע פיצוץ כתוצאה מניסוי כושל בטיל שיוט גרעיני של הצי הרוסי. במקרה הזה, דווח על מותם של מספר אנשים.
התקרית
ב-8 באוגוסט 2019 בבסיס חיל הים בים הלבן של הצי הצפוני סמוך לכפר ניונוקסה ולכפר סופקה (באזור ארכנגלסק) אירע פיצוץ על פונטון, שבו נהרגו חמישה מדענים ושלושה בני אדם נפצעו. בסוורודווינסק, במרחק של 30 ק"מ מהמקום, נרשמה לטווח קצר (משעה 11:50 בבוקר עד 12:20 שעון מוסקבה) קפיצה של רמות הקרינה ל-2 מיקרון סיוורט לשעה לעומת הרמה הרגילה של 0.11 מיקרומטר לשעה. על פי נתוני המינהל הצפוני להידרומטורולוגיה ומעקב סביבתי, עלייה בשיעור המינון של קרינת גמא בעמדות המערכת האוטומטית לניטור מצב הקרינה הייתה קשורה למעבר ענן של גזים אינרטיים רדיואקטיביים.
סיבות
על פי נתוני משרד ההגנה הרוסי ותאגיד רוסאטום, מנוע מונע בנוזל התפוצץ באתר הניסויים בעקבות כשל בסוללה הגרעינית של טיל ניסויי. אותה גרסה ניתנה גם בעיתון איזבסטיה.
מומחים לנשק גרעיני ממכון מידלברי למחקרים בינלאומיים ג'פרי לויס ואן פלגרינו ציינו כי על סמך תמונות לווין וראיות נסיבתיות נראה כי התאונה אירעה במהלך ניסויים בטיל שיוט גרעיני המכונה "יסעורון" (בורווסטניק או Skyfall על פי קוד דיווח נאט"ו). עם זאת, מומחה אחר, מיכאל קאופמן ממרכז וילסון הטיל ספק בהנחות אלה ואמר כי לפיצוץ אין שום קשר לטיל. מאוחר יותר אמר נשיא ארצות הברית דונלד טראמפ כי טיל "בורווסטניק" הוא שהתפוצץ, בעוד שמשרד הנשיא לא אישר או הכחיש את העובדה האפשרית של ניסוי טיל שיוט עם מנוע גרעיני, מומחים צבאיים הביעו את דעתם כי הצהרתו של טראמפ אינה מבוססת על דיווחי מודיעין, אלא על פרסומי תקשורת.
השלכות
ב-19 באוגוסט 2019, במהלך פגישה בין פוטין לנשיא צרפת מקרון, אמר נשיא רוסיה כי אין איום או סכנה ממשית. ברם, אזור מפרץ דווינה של הים הלבן, שבסמוך אליו התרחש הפיצוץ, נסגר לשחייה חופשית מ-9 באוגוסט ועד 10 בספטמבר 2019. ספינת המנוע סרבריאנקה הגיעה לאזור הכפר ניונוקסה, במטרה לאסוף ולאגור פסולת רדיואקטיבית נוזלית.
כתוצאה מהתאונה, חלק מהקורבנות נשלחו לבתי חולים בארכנגלסק, וחלק לבתי חולים במוסקבה. בשל תנועת האוויר, חלק מהחומרים הרדיואקטיביים ששוחררו לאטמוספירה במהלך הפיצוץ תועדו על ידי תחנות מטאורולוגיות שונות ברוסיה. תושבי הכפר ניונוקסה פונו לתקופת הניסוי. בהמשך הוכנה תוכנית פינוי שנייה מהכפר ב-14 באוגוסט, אך זו בוטלה.
מוצר יסוד
מוצרי יסוד או מזון בסיסי הוא שם כולל למזון הניתן לאחסון או לייצור לאורך כל השנה, ומכיל כמות קלוריות גבוהה ביחס למחירו.
סוגי המזון הבסיסי עשויים להשתנות בין אזורים שונים בעולם, אך לכולם מאפיינים משותפים:
עבור מרבית האנשים המזון הבסיסי מהווה את המרכיב העיקרי בכל ארוחה, ולרוב מתכוונים אליו בעת השימוש במונח "אוכל".
מקורו של רוב המזון הבסיסי הוא במשפחת הדגנים כגון: חיטה, שעורה, אורז ותירס.
מקור נוסף למזון בסיסי נמצא בכמויות גדולות גם בירקות שורש כגון: תפוחי אדמה, בטטות ופקעות אחרות, וכן בסוגים שונים ממשפחת הקטניות כגון חומוס.
צריכת מזון
רוב המזון הבסיסי נמכר לאחר עיבוד ראשוני הכולל טחינה ויצור קמח האופייני לו, ולאחריו ערבוב עם מים וחומרים נוספים ליצירת לחם, פסטה, או מוצרי מחית מבושלים. האורז וירקות השורש נאכלים גם בשלמותם לאחר בישול וריכוך.
למרות כמות האנרגיה הגבוהה האצורה בו, צריכה של מזון בסיסי לבדו אינה נחשבת לתזונה מספיקה גם בכמויות גבוהות, ועלולה לגרום למאפיינים של תת תזונה. לאור זאת, יש לשלב צריכה של מזון בסיסי ביחד עם מזונות המכילים מרכיבים נוספים של תזונה מאוזנת כגון ירקות ופירות, ומזונות נוספים העשירים בחלבון וויטמינים.
מוצר צריכה בסיסי
המושג שנקבע על ידי משרד החקלאות בשנת 2015 והוא מתייחס לארבעה סוגי ירקות ופירות: מלפפונים, עגבניות, בצלים ופלפלים שלגבי מחירם הסיטונאי יש מעקב של המשרד.
ונדרוורט
וַנדרווֹרט (מגרמנית: Wanderwort, ריבוי: Wanderwörter, וַנדֶרְוֶרטֶר), או מילה תועה, היא מילה שקיימת בקרב מספר רב של שפות ותרבויות, עד שקשה לבסס את האטימולוגיה שלה או אף את השפה שבה נולדה במקור. התפשטות המילה היא לרוב תוצאה של מסחר, וישנן ונדרוורטר שניתן להצביע על התפשטותן במסגרת המסחר בין ארצות הים התיכון בתקופת הברונזה. למעשה, ניתן לראות במילים תועות סוג מיוחד של מילים שאולות.
Unified Modeling Language
בהנדסת תוכנה, Unified Modeling Language או בקיצור UML (בעברית: שפת מידול מאוחדת) היא שפת מפרט תקנית לעיצוב מונחה-עצמים. השפה פותחה במקור על ידי ג'יימס רמבאו, גריידי בוץ' ואיוואר יאקובסון בעת שעבדו בחברת התוכנה Rational (כיום חלק מחברת IBM). התיווי בשפה הוא גרפי ומאפשר תיאור מופשט של מפרטי המערכת, בדרגות שונות של דיוק. בסוף שנות התשעים, ארגון התקינה OMG תיקנן את השפה, וכיום היא מפותחת על ידו.
ונדרוורט
דוגמאות
דוגמאות אופייניות למילים תועות ששומרות על משמעותן המקורית בעברית הן "מנטה", "כמון" ו"סוכר". הן מייצגות קבוצת מילים שמתייחסות לחומרים שונים (בעיקר רכיבי תיבול שונים) שנסחרו באופן אינטנסיבי וברחבי העולם, שמקורן אינו ברור לחלוטין.
Unified Modeling Language
בשל אופייה הוויזואלי, UML היא שפה קלה-יחסית ללימוד, בהשוואה לשפות מפרט אחרות. לרוב, כל בעלי התפקידים בצוות פיתוח תוכנה מכירים את הדיאגרמות העיקריות בשפה, והדבר מסייע לתקשר את מפרטי התוכנה ביניהם.
ונדרוורט
דוגמאות
מספר מילים תועות קשורות להתפשטות הכתב; דוגמה לכך היא המילה השומרית musar, שהתגלגלה למילה האכדית musarum – דוקומנט, חותם – והושאלה ככל הנראה לפרוטו-הודו-איראנית mudra (באיראנית אמצעית: muhr, בסנסקריט: mudrā).
Unified Modeling Language
אבני הבניין של UML
ב-UML קיימים מספר סוגי תרשימים (Diagrams), המשמשים למטרות שונות, ומתחלקים לסוגים שונים. התרשימים השונים מורכבים משלוש אבני בניין עיקריות, גורמי יסוד, יחסים בין גורמי היסוד ודיאגרמות - התרשימים שמאגדים את גורמי היסוד והיחסים לגורמים בעלי משמעות.
ונדרוורט
דוגמאות
דוגמה למילה תועה עתיקה עוד יותר, שסבורים כי תעתה עוד בתקופת האבן החדשה, היא המילה השומרית balag, המציינת 'גרזן', אשר התגלגלה לאכדית (pilaku) ולפרוטו-הודו-אירופית (pelek'u).
Unified Modeling Language
גורמי יסוד
גורמי היסוד (elements) מתחלקים לארבע קבוצות עיקריות:
דיאגרמות
הדיאגרמות מאגדות את גורמי היסוד והיחסים לגורמים בעלי משמעות. ב-UML 2.0 יש שלושה עשר סוגים של דיאגרמות. כדי להבין את הסוגים השונים של הדיאגרמות נוח לחלק אותן לשלוש קבוצות היררכיות כמו בתרשים משמאל.
דיאגרמות מבניות:
דיאגרמות התנהגותיות:
דיאגרמות אינטראקציה:
מרי וירג'יניה מרטין
מרי וירג'יניה מרטין (באנגלית: Mary Virginia Martin ה-1 בדצמבר 1913 - 3 בנובמבר 1990) הייתה שחקנית וזמרת אמריקאית. אביה היה עורך דין ואמה מורה לכינור. בזמן הקריירה שלה היא עבדה על חוקי התנהגות לעלייה לבמה ועל סוגי התנהגויות. היא שיחקה כמה וכמה תפקידים ראשיים בסרטים ובסדרות, למשל: נלי פורבוש בדרום האוקיינוס ​​השקט בשנת 1949, הדמות הראשית בפיטר פן בשנת 1954, ומריה פון טראפ ב"צלילי המוזיקה" בשנת 1959. בשנת 1989 זכתה מרי בפרס ממרכז פרסי קנדי. מרי מרטין הייתה אמו של השחקן לארי הגמן, שהיה שחקן טלוויזיה וקולנוע ידוע.
תחילת חיים
הילדות של מרי מרטין בטקסס הייתה ילדות שמחה, היא תמיד אהבה את החברים שלה, האחים שלה, ואת ההורים שלה. אמא שלה הייתה מורה לכינור, ואבא שלה היה עורך דין, מחוץ לכותלי בית המשפט אביה תמיד מצא זמן לבוא לראות את מרי הקטנה ואת שתי חברותיה שרות בערבי שבת. היא הייתה חקיינית מעולה, היה לה זיכרון צילומי, מה שעזר לה מאוד בללמוד את הקהל שלה ולהדהים אותו.
חיים אישיים
במהלך התיכון יצאה מרטין עם בנג'מין הגמן. כאשר למדה בנאשוויל נהנתה מאוד לחקור וללמוד, אך עם הזמן התגעגעה לעיר הולדתה, למשפחתה ולהגמן. באחד מהביקורים שלה מרטין והגמן שכנעו את אמא שלה להתחתן וב-3 בנובמבר 1930 התחתנו בכנסיית גרייס אפיסקופלית. כעבור 10 חודשים נכנסה מרטין להריון עם בנה הראשון לארי הגמן. הנישואים של מרי ובנג'מין לא צלחו ובשנת 1936 התגרשו.
אחרי שהתגרשה מהגמן, התחתנה עם ריצ'רד הלידיי בשנת 1940. בתחילת נישואיה עם ריצ'רד, עבדה כמבקרת מחזות דרמה בשביל עיתון בניו יורק. בתחילת שנות ה-70 עברו השניים לגור בברזיל, שם כונתה על ידי המקומיים "דונה מריה".
מרי מרטין מתה מסרטן קצת לפני יום הולדתה ה-77 בביתה בקליפורניה ב-3 בנובמבר 1990. היא נקברה בגרין-ווד בבית הקברות המקומי בטקסס.
פרסים והישגים
בשנת 1973 התקבלה מרי לתיאטרון האמריקאי hall of fame. היא קיבלה פרס של מרכז קנדי על ההישגים שלה בקריירה בשנת 1989. היא קיבלה פרס דונלדסון על "נגיעה אחת של ונסון. היא קיבלה פרס טוני מיוחד בשנת 1948 בזמן שהיא הופיעה בחברת הטיולים של אנני.
יחסי אוסטרליה–שווייץ
יחסי אוסטרליה–שווייץ הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין הקהילייה של אוסטרליה לבין הקונפדרציה השווייצרית.
היסטוריה
ההגירה השווייצרית לאוסטרליה החלה מספר שנים לאחר ייסוד הקולוניה הבריטית בשנת 1788. ההגירה המשמעותית השווייצרית החלה בשנת 1839 כאשר החל צ'ארלס לה טרוב לשרת כמושל ויקטוריה. ללה טרוב היו קשרים רבים עם מגדלי יין מנשאטל ומברן שבשווייץ והוא עודד את הגירתם לאוסטרליה יחד עם משפחותיהם. המהגרים השווייצרים עזרו להפוך את ויקטוריה לאזור חשוב ומוכר לגידול יינות. במהלך הבהלה לזהב העתיקו את מגוריהם לאוסטרליה כ-2,000 מחפשי זהב מקנטון טיצ'ינו.
בסוף המאה התשע עשרה הפכה אוסטרליה לאטרקטיבית עבור אמנים וסוחרים מהאזור דובר הגרמנית של שווייץ. במהלך המחצית השנייה של המאה העשרים הפכה ההפיכה השווייצרית לאינדיבידואלית והרילוקיישן הפך לגורם הבולט להגירה. רוב המתיישבים החדשים השווייצרים באוסטרליה התיישבו בסידני ובמלבורן.
שווייצרים באוסטרליה
בסוף שנת 2011, התגוררו באוסטרליה 23,378 אזרחים שווייצרים. הקהילה השווייצרית באוסטרליה היא הקהילה השלישית בחשיבותה ובגודלה במדינות שהן לא שווייץ לאחר ארצות הברית וקנדה.
גבריאל ביטאר
גבריאל ביטאר (בערבית: غبريال بيطار; נולד ב-23 באוגוסט 1998) הוא כדורגלן לבנוני-קנדי המשחק בעמדת הקשר בקבוצת ונקובר מליגת העל הקנדית.
קריירת מועדונים
ביטאר נולד באוטווה בירת קנדה למשפחה שהיגרה מביירות, לבנון. ביטאר התחיל לשחק כדורגל בגיל 4 בקבוצות כדורגל מקומיות בעירו. בהמשך הצטרף לאקדמית הכדורגל של אוטווה אינטרנשיונלס ולאחר מכן לאוטווה פיורי.
בשנת החל ללמוד באוניברסיטת קרלטון בעיר ושיחק בקבוצת הכדורגל של האוניברסיטה. בעונתו הראשונה בקבוצה כבש 16 שערים והיה מלך שערי הליגה. נוסף על כך נבחר לרוקי השנה. שיחק בקבוצה עד עונת ובכל עונה נכלל בנבחרי העונה.
בשנת נבחר במקום ראשון בדראפט הקנדי על ידי קבלרי. ב-24 באפריל 2019 חתם בקבוצה וב-16 במאי ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון. באוגוסט חזר לאוניברסיטת קרלסטון.
בשנת חתם באוטווה סאות' יונייטד מליגת העל של קוויבק.
ב-4 ביולי 2021 חתם באל-אנצאר מליגת העל הלבנונית על מנת לעזור לה בגביע העלית הלבנוני. ב-12 ביולי ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה במשחק נגד אחא אהלי עלי בה כבש צמד. למרות שהרשים בקבוצה, ביטאר החליט שלא לחתום בקבוצה בגלל המשבר הכלכלי בלבנון.
ב-28 במרץ 2022 חזר לקנדה וחתם באדמונטון. ב-27 ביוני הבקיע את שער הבכורה שלו בקבוצה בהפסד 3-1 לקבלרי, קבוצתו הקודמת.
בינואר חתם בוונקובר.
קריירה בינלאומית
בספטמבר הצטרף למחנה האימונים של נבחרת הנוער של קנדה.
בדצמבר זומן לסגל נבחרת לבנון לקראת משחק ידידות נגד. ב-30 בדצמבר ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת בהפסד 1-0 לאיחוד האמירויות.
תהילים י"ח
תהילים י"ח הוא המזמור ה-18 בספר תהילים (לפי המספור בוולגטה ובתרגום השבעים, המזמור ממוספר כמזמור ה-17). המזמור חתום בידי דוד, והוא מקביל (בשינויים קלים) לשירת דוד המופיעה ב.
מבנה המזמור ותוכנו
במזמור זה דוד שר לה' שירת הודיה, שבה הוא מבטא את תודתו על הצלתו מכף אויביו ומשאול. יש שפירשו כי דוד שר את שירת התודה הזאת בשלהי מלכותו, כאשר יש לו שקט מאויבים מבית ומחוץ ושושלתו איתנה ומובטחת לבא אחריו, וזאת משום שבתיאור המובא בשירה מבטא דוד כמה מתחנות חייו. עיקר החלק הראשון של המזמור מתאר את הצלתו של דוד מצרה הבאה עליו. החלק השני מתאר את ניצחון ה' על אויביו של דוד וביסוס שלטונו.
יש שחילקו את המזמור לחלקים קטנים ורבים:
ב-ד: פתיחה בכינויי שבח לה'.
ה-ז: צרותיו של דוד, וקריאתו לה' שיושיע אותו.
ח-טז: תיאור ההתגלות של ה' בעולם.
יז-כה: הצלת ה' את דוד.
כו-לז: ביטויי שבח לה' המנהל את העולם ביושר ומחזק את דוד.
לח-מו: ניצחונותיו של דוד על אויביו בכוחו של ה'.
מז-נא: חתימה בברכה חוזרת לה' על ישועתו, ותפילה שימשיך להושיע את דוד.
כותרת המזמור
כותרת המזמור ארוכה ומורכבת משתי צלעות: שירת הודיה של המלך אל ה', ולאחר מכן נסיבות אמירת השירה: "בְּיוֹם הִצִּיל ה' אוֹתוֹ מִכַּף כָּל אֹיְבָיו וּמִיַּד שָׁאוּל." דוד מכונה בכותרת המזמור "עֶבֶד ה'", כינוי המביע גדולה רוחנית. לכינוי זה זכו בתנ"ך גם משה, יהושע ואיוב.
במחקר
אף שהמזמור חתום בידי דוד, ואף מופיע בספר שמואל כשירת דוד, יש הטוענים כי זמן כתיבתו של המזמור הוא מתקופה מאוחרת, תקופת גלות בבל.
סוגת המזמור
היו שסיווגו את מזמור י"ח כ"מזמור מלך", שבו האל עומד במרכז המזמור, בדומה למזמור ע"ב וכ"א. במזמור י"ח המלך הוא הדובר, ואילו בתהילים כ"א המשורר הוא אדם מן היישוב אשר פונה לאל בשם מלכו.
ההקבלה לשירת דוד
שירת דוד המופיעה בספר שמואל ב' מקבילה למזמור זה בשינויים מועטים.
היו מן החוקרים ששיערו כי שירת דוד שובצה בין מזמורי תהילים ביד עורך, מפני שהיא מזוהה כשירת הודיה לאל ופולחן, וזאת מפני שהמלך בראשית שלטונו כיהן בתפקיד פולחני. יש הטוענים שבגלל תוכנו של הטקסט כשיר הודיה לניצחונות דוד, היה צורך לשבצו בין מזמורי תהילים. עוד טענה לשיבוץ זה בין מזמורי תהילים היא עקב סיום השירה בהבטחת זרע לבית דוד: "לְדָוִד וּלְזַרְעוֹ עַד עוֹלָם". סיומת כללית זו לא קשורה בחיי דוד אלא באירועים שונים הקשורים במלחמותיו נגד אויביו.
ריקי רט
רבקה (ריקי) רט (נולדה ב-4 במרץ 1981) היא אשת תקשורת ועיתונאית ישראלית, כתבת מגזין בעיתון מקור ראשון, מפרשנת בערוץ 10 בענייני המגזר הדתי. פעילה חברתית למען נשים דתיות וחרדיות ונפגעות אלימות.
ביוגרפיה
ריקי (רבקה) רט נולדה בנתניה, בתו של איש החינוך, הרב ישראל פרידמן, רב קהילת 'ישראל הצעיר' בנתניה. בשנת 2000, החלה לימודי מדעי המחשב, וסיימה את לימודיה בהצלחה. בשנת 2003 החליטה לפנות לעולם התקשורת. עובדת כעיתונאית במקור ראשון, מפרשנת בערוץ 10 בענייני המגזר הדתי, מנחת אירועים וכותבת טורים בבמות שונות. פעילה בעמותת בת מלך, המסייעת לנשים מוכות מהמגזר הדתי והחרדי, כבר כעשר שנים. ריקי נשואה ליאיר רט, מנהל המרחב של לאומית שירותי בריאות. מתגוררת עם בעלה (יאיר רט) וחמשת ילדיה בפתח תקווה.
שיקה דריז
יהושע (שיקֶה) דְריז (בכתיב יידי: שיקע דריז; ברוסית: אובְסיי אובסייביץ' דריז; Овсей Овсеевич Дриз; 29 במרץ 1908 – 27 בפברואר 1971) היה משורר, מלחין וסופר יידי, שנודע בשיריו לילדים.
קורות חיים
שיקה דריז נולד בשנת 1908 בכפר קרסנה ליד ויניצה שבפלך פודוליה, בדרום-מערב רוסיה (כיום באוקראינה), ונקרא על שם אביו, שנפטר בטרם לידתו, שיקה (ברוסית: אובְסיי). קיבל חינוך יהודי מסורתי. לאחר סיום לימודיו בבית הספר, עבר לעיר קייב, שם עבד כפועל ולמד בסמינר למורים ולאחר מכן בבית ספר לאמנויות. מרבית חייו עסק גם בכתיבה ספרותית וגם בפיסול וציור. על הישגיו באמנות הפלסטית זכה בפרסים שונים.
בשנת 1934 התנדב למשמר הגבול של ברית המועצות, שם שירת כקצין פוליטי עד לשנת 1946. בשנים 1939–1941, בעת שירותו במערב אוקראינה שסופחה לברית המועצות, סייע רבות לפליטים יהודים שנמלטו מאזורי הכיבוש הנאצי, תוך ניצול מעמדו הצבאי.
בתום מלחמת העולם השנייה עבר עליו מהפך רוחני, הוא השתחרר מן השירות במשמר הגבול, חזר לעיירת ילדותו החרבה, ולא יכֹל להשלים עם חיסול יהדות אוקראינה. הוא גידל זקן ולבש מראה פרוע של מקונן לאומי. חודשים ארוכים נדד על פני קהילות אוקראינה החרבות, ספד ליהודים שנשמדו, ולבש קרעים. אז גם החל לכתוב את שירי הקינה הנודעים שלו ביידיש, שהולחנו ונפוצו בציבור.
שיקה דריז השתקע לבסוף בבירה מוסקבה, התמסר לכתיבת שירי ילדים ביידיש, וניסה להחיות את העולם היהודי שחרב, בהקדישו אותם "לאלה החיים, ויותר מזה, לאלה שנספו". בשנות ה-50 יצירותיו לא פורסמו כלל והוא התפרנס מעבודות מזדמנות. בשנת 1960 התמזל מזלו ושיריו לילדים, בשמו שיקה דריז, תורגמו לרוסית, יצאו לאור במהדורות רבות, הולחנו והתפרסמו בקהל קוראי הרוסית הלא-יהודים.
דריז נפטר במוסקבה בשנת 1971.
רבים משיריו הולחנו בידי מלחינים שונים ובוצעו בהרכבים שונים.
הוא פרסם כמה כרכים של יצירתו, שירה, זיכרונות ושירה לילדים. ומהם תורגמו לעברית שניים, שיצאו לאור בארצות הברית. גם ברוסית יצאו כמה מספריו. לשירי הקינה שלו יש תחייה בציבור שוחרי היידיש בארצות הברית, הם הולחנו מחדש, וחלקם גם תורגמו לאנגלית.
קישורים חיצוניים
מיצירתו:
תל בית צידה
תל בית ציְדה שוכן בבקעת בית צידה בתוך שטח פארק הירדן בצפון-מזרחה של הכנרת. בשטח התל, שהיה ידוע פשוט כ"א-תל", התגלו שרידים של עיר עתיקה המזוהה כ"בית צידה" ההלניסטית.
היסטוריה
בחפירות בתל נתגלו שרידים של יישוב קדום מתקופת הברונזה הקדומה (יישוב שהתקיים מסוף המאה ה-30 לפני הספירה ועד סוף המאה ה-23 לפני הספירה), ויישוב מתקופת הברזל (אשר ככל הנראה השתייך לממלכת גשור). מתקופה זו נחשף מבנה גדול ונמצאו חרסים רבים.
לדעתו של הארכאולוג בנימין מזר כינון ברית הערים הקטנות מהן צמחה ממלכת גשור מוזכר באחד ממכתבי אל-עמארנה:
על פי הממצאים מתקופת הברזל II, הייתה בית צידא עיר מבוצרת שכללה חלקלקה, חומה ושער גדול ולצידו שני מגדלים. בשער נמצאו ארבעה תאים. ליד השער, מצידו החיצוני, נמצאה במת פולחן הכוללת מצבה עשויה בזלת עם עיטור אל בעל ראש פר. השער נשרף בעת הכיבוש של אשור בשנת 734 לפנה"ס. העיר מזוהה על ידי החוקרים כעיר "צֵר" המופיעה במקרא בתחום נחלת שבט נפתלי . גודלה, עושרה וכן ביצוריה המרשימים מעידים כי הייתה עיר מרכזית ורבים מן החוקרים אף סוברים שהייתה בירת הממלכה.
בתקופה ההלניסטית והרומית
בתל נמצאו שרידים רבים מהתקופה ההלניסטית בארץ ישראל הכוללים מבנה ציבורי ומבנה פרטי, ששטחו כ-400 מ"ר והוא כולל חצר וסביבה חדרים רבים.
לאחר מותו של הורדוס בשנת 4 לפנה"ס, הפך בנו פיליפוס לשליט האזור. בתקופת שלטונו, החליט להקים בגולן התחתון עיר גדולה, בנוסף על העיר קיסיריה פניאס שהקים צפונית יותר, והעניק לכפר בית צידה מעמד של עיר וזכויות של פוליס. יוסף בן מתתיהו מספר כי פיליפוס קרא לעיר "יוליאס". מתוך ספרו "מלחמת היהודים", משתמע כי העיר נקראה על שם ליוויה (יוליה) אשת אוגוסטוס, אשר נפטרה בשנת 29 לספירה, אך בספרו המאוחר "קדמוניות היהודים", הוא מציין במפורש שהעיר נקראה על שם יוליה בתו של אוגוסטוס. על פי זיהוי זה, העיר נוסדה לפני שנת 2 לפנה"ס, אז הוגלתה יוליה (הבת) מרומא. פיליפוס התגורר בעיר וגם נפטר בה ונקבר בה.
במאה הראשונה לפני הספירה התפתחה העיר בית צידה והפכה לעיר העיקרית באזור. קודם לכן הייתה העיר כפר דייגים קטן. כמה משליחיו של ישו נולדו בעיר, ובהם פטרוס, אנדראס, ופיליפוס. כן מוזכר בית ציידה כמקום בו ישו חי ופעל. בברית החדשה כתוב שישו קילל את העיר מכיוון תושביו סירבו לשמוע בקולו, ומשתמע מן הטקסט שגם נס הלחם והדגים היה באזור זה.
בשנת 66 לספירה נערך במקום קרב בין המורדים היהודים לחיילים הרומיים. החיילים הרומיים שירתו את המלך אגריפס השני בעוד שהמורדים היו בפיקודו של יוסף בן מתתיהו. במהלך הקרב שקע סוסו של בן מתתיהו בבוץ וכוחותיו הפסידו. בית צידה נהרסה במהלך הקרבות.
היישוב בנצרות
במהלך ימי הביניים השתמשו הכפריים שבסביבת העיר בשרידי העיר כמקור לאבני בזלת לבניית בתיהם (שימוש משני).
המחקר באתר
משרידי העיר נותר כיום תל (הנקרא בערבית: א-תל, תל משפע, תל עמריה ותל תלויה), שאורכו כ-400 מטרים, רוחבו כ-200 מטרים וגובהו כ-25 מטרים מעל פני הכנרת (166 מטרים מתחת לפני הים).
עוד נתגלו בעיר כלי דיג, שכללו משקולות עופרת ששימשו להשקיע את רשתות הדיג וכן מחט לתיקון רשתות דיג - המלמדים שעיקר כלכלת העיר התבססה על דייג בכנרת. באתר התגלו שני מטבעות כסף משנת 143 לפנה"ס וכן מטבעות ברונזה סלאוקיים, מטבעות ברונזה מתקופת אלכסנדר ינאי ומטבע אחד מימי פיליפוס בן הורדוס, שליט הבשן.
באזור בית הבק - תל המצוי בשפך הירדן אל הכנרת נתגלו שרידי בניין ציבורי גדול ומספר רצפות פסיפס מהתקופה הביזנטית - אתר שככל הנראה שימש את הצליינים הנוצריים שהגיעו לאזור.
החפירות
החפירה הראשונה באזור בוצעה על ידי המכון לחקר הגולן בשנת 1987. החפירות נמשכו בשנים 1988 ו-1989.
גם בשנת 2009 נערכו חפירות באתר, בראשותו של פרופסור רמי ערב, ועונת חפירות בת שישה שבועות נסתיימה ב-20 באפריל של אותה שנה. ערב חופר במקום מדי שנה, עם קבוצת סטודנטים מכעשר אוניברסיטאות וקולג'ים בנברסקה ארצות הברית. בעונה זו התמקדו החופרים בשני שרידים חשובים, בחשיפת רובע המגורים מהתקופה ההלניסטית-רומית. ובשער העיר מתקופת המקרא שהוא השער הגדול והשלם ביותר במזרח התיכון. המתוארך למאה עשירית עד שמינית לפני הספירה, תקופתם של דוד ושלמה ועד תקופת היישוב בגולן, עד מסע תגלת פלאסר השלישי, בתקופת 732 לפסה"נ.
אינתיפאדה
אינתיפאדה (בערבית: انتفاضة, תעתיק מדויק: אנתפאצ'ה, "התנערות, התקוממות") הוא התקוממות אלימה בעולם הערבי.
בישראל לרוב מזהים אינתיפאדה כתקופה אלימה, מאופיינת במעשי טרור, של הפלסטינים כנגד ישראל. האינתיפאדות מהוות את אחד הפנים החשובים ביותר של הסכסוך הישראלי-פלסטיני בעשורים האחרונים.
בלבנון
המחאות בלבנון (2019), המכונות גם אינתיפאדת הווטסאפ, הן סדרה של מחאות ברחבי לבנון בתגובה לכישלונה של הממשלה למצוא פתרונות למשבר הכלכלי במדינה בשנה שקדמה להן. על פי החשד, הטריגר הישיר להפגנות הוא מיסים שהוטלו על בנזין, טבק ושיחות טלפון מקוונות, כמו שיחות באמצעות וואטסאפ, כיוון שההפגנות פרצו ברחבי הארץ מיד לאחר החלטת הקבינט על הטלת המיסים.
בסהרה המערבית
משנת 1970 פרצו מספר התקוממויות אלימות עממיות כנגד שליטה זרה, המכונות אינתיפאדה. הראשונה "אינתיפאדת זמלה" נגד השלטון הספרדי בשנת 1970. לאחר פלישת הכיבוש רב שטח לסהרה המערבית בידי מרוקו פרצו שלוש אינתיפאדות - הראשונה בשנת 1999, השנייה (ידועה גם כאינתיפאדת העצמאות) בשנת 2005 והשלישית בשנת 2010.
בישראל
האינתיפאדה הראשונה (שעד פרוץ האינתיפאדה השנייה כונתה "האינתיפאדה") החלה ב-1987, והסתיימה עם ירידה במפלס האלימות בשנת 1991, אף כי יש מי שטוענים שהסתיימה לחלוטין רק עם חתימת הסכמי אוסלו באוגוסט 1993 ויצירת הרשות הפלסטינית בתחילת 1994. האינתיפאדה השנייה, המכונה בפי הערבים "אינתיפאדת אל אקצה", החלה בספטמבר 2000 ודעכה בהדרגה לאחר מבצע חומת מגן.
גם מבחינת היקף הנפגעים יש שוני גדול. באינתיפאדה הראשונה נהרגו (בין השנים 88 ל-92) בממוצע כ-456 פלסטינים וכ-24 ישראלים בשנה, בעוד שבאינתיפאדה השנייה נהרגו (בין השנים 2000 ל-2005) בממוצע כ-712 פלסטינים וכ-182 ישראלים בשנה. השנה הקשה ביותר באינתיפאדה הראשונה מבחינת הרוגים ישראליים הייתה שנת 1992 שבה נהרגו 34 ישראלים, לעומת זאת באינתיפאדה השנייה השנה הקשה ביותר הייתה שנת 2002 שבה נהרגו 452 ישראלים. לפי דו"ח של ארגון בצלם, באינתיפאדה הראשונה נהרגו 1,593 פלסטינים ו-84 ישראלים (ביניהם אזרחים ואנשי כוחות הביטחון), ובאינתיפאדה השנייה נהרגו 4,944 פלסטינים ו-1,011 ישראלים.
בצרפת
המהומות בצרפת שפרצו בסוף 2005 כונו על ידי רבים "האינתיפאדה הצרפתית" ואחרים אף קראו להן "אינתיפאדת אירופה" עקב התפשטות המהומות לערים במדינות אחרות באירופה.
מיקרו-תשלום
מיקרו-תשלום (תשלומים זעירים, באנגלית: Micropayment) הוא שיטת תשלומים בעבור טובין אשר נפוצה בעיקר במסחר אלקטרוני ברשת האינטרנט. המדובר בעסקאות בהן הכסף המשמש לתשלום נקוב בסכומים נמוכים במיוחד, לרוב דולרים בודדים או אף פחות מכך. עסקאות כאלה טבעיות לאתרי אינטרנט המציעים שירותים צנועים. תחום זה מאפיין לרוב נכסים שאינם דורשים כל טיפול פרטני מצד המוכר (הכנה, אריזה, משלוח או כל טיפול ידני אחר). המודל הכלכלי של מוצרים אלו מבוסס על מוצר שהיוצר שלו מעריך שיוכל למכור בכמויות גדולות מאוד, בין היתר הודות למחירו המזערי והחלטת הצרכנים לרכוש אותו ללא התלבטות רבה.
בין היתר עשויים להיות מוצעים במודל זה שירותים ונכסים כגון קריאה והדפסה של מאמר יחיד מתוך מאגר מידע גדול, צריכה של תוכן בתשלום או הורדת קובץ בודד כגון סרטון וידאו או שיר, תמונה או גרפיקה אחרת לשימוש מסחרי, אפליקציה (לטלפון הנייד למשל) או תוסף כלשהם, רכיבים למערכות תוכנה (כגון תוספים לאתרי אינטרנט), וכן שירותי ענן.
השיטה מציבה אתגר למפעיליה, שכן לעיתים עלות ביצוע העסקה עצמה הופך אותה לבעלת רווחיות נמוכה או אף בלתי כלכלית לחלוטין. לצורך התמודדות עם חסם זה נפוצו שירותים, כגון זה של חברת PayPal, המאגדים מיקרו-תשלומים לכדי גבייה מרוכזת, בין אם בדיעבד, לאחר מספר רכישות גדול מספיק, או מראש - באמצעות רכישת אשראי לניצול. כמו כן, רבים מנכסים אלו מוצעים למכירה במסגרת זירות מסחר המתמחות בנכסים כמותם (כגון בנק תמונות, חנות אפליקציות וכו') ובמקרים רבים זהות הרוכשים אפילו איננה ידועה ליוצרי התוכן אלא למנהלי הזירה בלבד.
יחסי וייטנאם–סלובקיה
יחסי וייטנאם–סלובקיה הם היחסים הרשמיים בין וייטנאם לסלובקיה.
חטיפתו של טרין שואן תאן משנת 2017
טרין שואן תאן, חבר מפלגה קומוניסטית לשעבר ואיש עסקים שהואשם בשחיתות, נחטף בסתר בברלין על ידי קבוצה של וייטנאמים אנונימיים שההערכות הן שהיו סוכנים וייטנאמים בגרמניה. נמצא כי החוטפים השתמשו במרחב האווירי של סלובקיה ובמטוס של ממשלת סלובקיה כדי להרחיק את טרין מהארץ; זה עורר כעסים ואיים להקפיא את היחסים בין סלובקיה לווייטנאם. התיק נסגר לאחר שלא נאספו מספיק ראיות על החטיפה, אך המתיחות סביב חטיפתו של טרין שואן תאן עדיין נמשכת ביחסים הפוליטיים בין שתי המדינות.
בשנת 2019, במהלך ביקור, דיווחה אנגלה מרקל, קנצלרית גרמניה, על החטיפה לעמיתיה הסלובקי והפכה אותה למורכבת.
וייטנאמים בסלובקיה
למרות שיתוף המורשת הצ'כוסלובקית המשותפת וההגירה הווייטנאמית, הקהילה הווייטנאמית בסלובקיה נותרה פחות רלוונטית בהשוואה לשכנתה צ'כיה. כמו רוב האנשים הווייטנאמים במזרח אירופה, הם נתפסים כמשולבים היטב בחברה הסלובקית.
PLS (סיבוכיות)
בתורת הסיבוכיות, מחלקת הסיבוכיות (PLS (Polynomial Local Search היא תת-מחלקה סינטקטית של מחלקת הסיבוכיות TFNP. המחלקה הוגדרה על ידי כריסטוס פפדימטריו ב-1988 והבעיות הכלולות בה הן בעיות מקסימיזציה או מינימיזציה אשר מובטח כי יש להן פתרון.
כשמה, מתארת המחלקה PLS בעיות חיפוש אשר בהינתן קלט, מוגדרת לו קבוצה של פתרונות אפשריים – לכל פתרון יש מחיר, והמטרה היא מציאת פתרון במחיר אופטימלי מקומי. על פי הגדרת הבעיה, לכל פתרון מוגדרת "סביבה" ("Neighborhood"). פתרון יחשב אופטימאלי באופן מקומי אם אין אף פתרון בסביבה שלו עם עלות טובה יותר.
בעיית PLS כללית
תהי בעיה L (לדוגמה, בעיית הסוכן הנוסע – בעיית מינימיזציה). L נתונה על ידי קבוצת איברים D (ערים בהן יש לעבור), לכל איבר x \in D קיים סט סופי F(x) \ של פתרונות (מסלולים אפשריים העוברים בכל הערים) כל אחד מהם חסום פולינומית. לכל פתרוןs \in F(X), קיימת עלות אי שלילית c(s) \ (עלות הנסיעה במסלול) ורשימת שכנים אשר תקרא הסביבה של פתרון s (תלוי בהגדרת יחס השכנות, לדוגמה עבור מסלול s נגדיר כי מסלול s' הוא שכן מסדר k אם בהצגת s ו – s' כמחרוזות, מרחק העריכה מ – s ל– s' הוא 2k). על האלגוריתם למצוא פתרון אופטימלי מקומי, כלומר בהינתן L על האלגוריתם למצוא פתרון s אשר לא קיים לו שכן s' מסדר 1 אשר עלותו נמוכה יותר (כלומר שלכל s'\in N(s) מתקיים.
פתרון כללי לבעיית PLS
ראשית נשים לב שכיוון שלכל x הדרישה היא כי הקבוצות D וכן הן סופיות אזי קבוצת הפתרונות חסומה ולכן בהכרח קיים לה מקסימום, כלומר לבעיית PLS קיים תמיד פתרון. על מנת לפתור את הבעיה נניח קיום של 3 אלגוריתמים שזמן ריצתם פולינומי באורך הקלט.
B – בהינתן x (רשימת ערים בהן יש לעבור) ומחרוזת s (סדר כלשהו של מעבר בין ערים) B יבדוק האם s הוא פתרון ל – x (האם s מתאר מעבר חוקי על כל הערים ב – x) ואם כן יחזיר את עלותו \ c(x).
C – בהינתן פתרון s, יחזיר פתרון מקבוצת השכנים של s שעלותו נמוכה יותר מזו של s או כי לא קיים כזה – כלומר s הוא אופטימום מקומי. פתרון כללי לבעיה יהיה :
PLSSolver(A,C,D)                 // A,C algorithms as described and the group D  s = A(x)                         // Let s be some arbitraty initial solution While C(s) != local optimum     // If s is still not a local optimum s = C(x)                     // Generate a better solution from s's neighbors or state it is a local optimum
רדוקציות ב – PLS ו שלמות ב – PLS
בעיה – L ב - PLS היא PLS שלמה (PLS-Complete) אם לכל בעיה ב – PLS קיימת רדוקציה ל – L.
בעיה L ב – PLS ניתנת לרדוקציית PLS לבעיה K נוספת (PLS-reducible) אם קיימות פונקציות f,g בעלות זמן ריצה פולינומי המקיימות:
אוכל-כול
אוכל-כול (באנגלית: Omnivore) הוא בעל חיים שתזונתו מורכבת באופן קבוע ממגוון חומרים, כגון צמחים, בעלי חיים, אצות ופטריות
בעל חיים אשר מערכת העיכול שלו יכולה לעכל מזון הן צמחי והן מזון מהחי, אולם מגוון את תזונתו רק לעיתים רחוקות בצמחייה או בשר לא נחשב לאוכל כול, למשל טורפים כמו חתולים ניזונים מעשבים או מזרעים וכרישים טיגרים אוכלים שאריות זבל רבות, אך עדיין נחשבים להיפרקרניבורים שניזונים כמעט רק מבשר.
אוכלי כול באופן כללי בעלי מערכת עיכול חסרות התמחות מיוחדת לבשר או לצמחייה, מה שמאפשר להם מצד אחד לאכול מגוון מזונות אך מצד שני להתקשות בהתמחות באכילה קבועה של מזונות כמו עשבים או לצוד ביעילות של טורפים מובהקים.
בעלי חיים
בין היונקים נכללים מיני קיפודיים, חזיריים, דלשינאים, מכרסמים רבים כמו עכבר, חולדה, סנאי ואוגר, רוב הפרימטים לרבות האדם וכמה יונקי כיס. בסדרת הטורפים נכללים רוב הדוביים, מספר כלביים כמו שועל, תן וזאב הרעמה, ראקוניים שונים, גחניים ופנדה זנובה. ישנם עופות רבים אוכלי כול, זוחלים כמו לטאות, איגואניים, חרדוניים וכמה צבים וגם דגים שונים, כמו קרפיוניים, שפמנונאים, שפתוניים וגמבוזיים.
חסרי חוליות שונים אוכלי כול כוללים מיני סרטנאים, מרבית החרקים ביניהם זבובאים, נמלים וצרעות וחיפושיות רבות. גם כמה תולעים ורכיכות כמו חשופיות ושאר חלזונות ניזונים הן מהחי והן מהצומח.
סמל הונג קונג
סמל הונג קונג הוא הסמל המייצג את הונג קונג - האזור המנהלי המיוחד של הרפובליקה העממית של סין, מאז הועברה השליטה במקום מבריטניה לסין ב-1 ביולי 1997.
הסמל מכיל את פרח הבוהיניה על רקע אדום המופיע גם בדגל הונג קונג, במבנה מעגלי שמכיל טבעת חיצונית לבנה ועליה כתוב בכתב סיני מסורתי השם הרשמי של האזור המנהלי המיוחד, ומתחתיו השם המקוצר באנגלית "HONG KONG".
ולטר שטייניץ
וַלטר שטייניץ (בגרמנית: Walter Steinitz; 12 בפברואר 1882 - 14 בדצמבר 1963) היה רופא, זואולוג, ביולוג ימי וחלוץ חקר הדגים בארץ ישראל, וממייסדי הכפר החקלאי רמות השבים.
קורות חיים
ולטר שטייניץ נולד בברסלאו שבגרמניה (כיום ורוצלב שבפולין). הוא בנם של סוחר הפחמים זיגיסמונד (בגרמנית: Sigismund) ואוגוסטה (בגרמנית: Auguste) (לבית כהן) שטייניץ, ואחיו של המתמטיקאי ארנסט שטייניץ (בגרמנית: Ernst Steinitz, 1871–1928). ולטר שטייניץ למד רפואה וקיבל ב-1905 תואר דוקטור לרפואה מאוניברסיטת רוסטוק שבגרמניה, והתמחה בקרדיולוגיה. בצד עבודתו כרופא בעיר הולדתו, למד זואולוגיה, וקיבל בשנת 1918 תואר דוקטור לפילוסופיה באוניברסיטת ברסלאו. לאחר מכן התמנה למרצה לזואולוגיה באותה אוניברסיטה. תחום העניין העיקרי שלו היה ביולוגיה ימית.
רעייתו הראשונה של ולטר שטייניץ, מרטה לבית שינדלר (בגרמנית: Marta Schindler, 1877–1924), הייתה אם שלושת בניו. לאחר שהתאלמן נישא שנית לאלמה לבית פרידלנדר (בגרמנית: Alma Friedländer, 1887–1977). עליית הנאצים לשלטון בגרמניה בשנת 1933 גדעה את הקריירה המקצועית והמדעית שלו. באותה שנה עלה עם אשתו לארץ ישראל והצטרף לקבוצת המייסדים של רמות השבים. בשנים 1933–1938 היה חבר ועד הכפר. ב-1939 נבחר ליו"ר הוועד, אך עזב את התפקיד לאחר תקופה קצרה עקב ניסיונו להקים באותה שנה מעבדה ימית בנהריה. משניסיון קצר זה כשל, שב ב-1940 לרמות השבים. כאיש אשכולות ומנוסה במתן הרצאות באוניברסיטה, היה מעורב בחיי התרבות בכפר, העביר קורסים בתחומים שונים במדעי הטבע והרצה בנושאים רלוונטיים לתושבים שמתפרנסים מחקלאות. שטייניץ חי והתקיים ברמות השבים עד מותו, מלול תרנגולות מטילות ביצים ומחנות קטנה לכלי מטבח שאשתו אלמה ניהלה בביתם.
נפטר ב-14 בדצמבר 1963 בבאד נאוהיים (בגרמנית: Bad Nauheim) שבגרמניה ונקבר ברמות השבים.
שלושת בניו של ולטר שטייניץ, שעלו ב-1933 לארץ ישראל, פנו למדעים. ד"ר ארנסט שטייניץ (1907–1980) למד רפואה בגרמניה והיה בישראל רופא עצמאי בתחום הרפואה הפנימית; היינץ שטייניץ (1909–1971) למד רפואה בגרמניה והיה למרצה ופרופסור לזואולוגיה באוניברסיטה העברית בירושלים; גדעון שטייניץ (1911–1975) למד מתמטיקה בגרמניה, עבר בישראל לתחום המטאורולוגיה ולימים היה מנהל השירות המטאורולוגי הישראלי.