cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
המחאה נגד הרפורמה המשפטית
תחילת המחאות: ינואר–מרץ 2023
בפברואר 2023 הצטרפה למחאה תנועת "דתיים. ציונים. דמוקרטים". ב-13 בחודש, לאור הדיונים בכנסת וההכנות להעברת החוקים החדשים - התקיימה שביתה נוספת במשק, ונערכה הפגנת ענק אל מול משכן הכנסת. קבוצת מפגינים חסמה את הגישה לכביש 1 בסמוך למחלף חמד. מטה המחאה הכריז על יום זה כ"יום המאבק הלאומי". הפגנת ענק מול משכן הכנסת נערכה גם ב-20 בפברואר. בחלק מהפגנות מוצאי שבת בתל אביב קבוצות של מפגינים פרצו לנתיבי איילון וחסמו את הנתיבים, לעיתים תוך הבערת מדורות על הכביש. גם במוקדים אחרים בארץ אירעו חסימות כבישים - בצומת כרכור, בירושלים, בצומת רעננה, בצומת חורב בחיפה ובמקומות נוספים. באירועים אלו נעצרו מפגינים, אולם כולם שוחררו בהמשך ללא הארכת מעצר.
מחאות התקיימו גם בערים שונות בעולם, וישראלים מחו בכל מקום שהגיע אליו ראש הממשלה, וכן פוליטיקאים אחרים מהקואליציה.
ב-9 במרץ הוכרז על "יום התנגדות". בעשרות מוקדים ברחבי ישראל התקיימו הפגנות וצעדות, כבישים נחסמו, ומחאות נערכו ליד בתיהם של פוליטיקאים המקדמים את הרפורמה. אנשי מחאת "אחים לנשק" ערמו שקי חול וחוטי תיל בכניסה למשרדי פורום קהלת, שחוקריו נטלו חלק בתכנון הרפורמה.
ב-24 במרץ נסעו נתניהו ורעייתו ללונדון. בזמן הפגישה עם ראש ממשלת בריטניה במעונו ברחוב דאונינג 10 התקיימה מחאה רבת משתתפים ורועשת כנגד הרפורמה מחוץ למעון. בנוסף, הודיעו הבריטים באופן חריג כי ההצהרה המשותפת לשני ראשי הממשלה מבוטלת.
ב-26 במרץ 2023 הודיע ראש הממשלה נתניהו שהוא מפטר את שר הביטחון יואב גלנט, יממה לאחר שהאחרון התבטא בהודעה לכלי התקשורת כי הקיטוב בעם בעקבות המחלוקת על הרפורמה המשפטית מהווה. מיד לאחר הודעת הפיטורים סביב השעה תשע בערב זרמו מאות אלפי מפגינים לצומת קפלן, ואלפים ירדו לנתיבי איילון וחסמו את הכביש. באותו ערב התארגנו מחאות ספונטניות במקומות נוספים בארץ, ובכללם בית ראש הממשלה ברחוב עזה בירושלים, משכן הכנסת וצומת חורב בחיפה. בהפגנות אלו, שנמשכו עד שעות הלילה המאוחרות, השתתפו מאות אלפים בדרישה לעצור את החקיקה ולהשיב את שר הביטחון לתפקידו. מפגינים פרצו את הגדרות בבית ראש הממשלה, נרשמו עימותים בין חלקם לשוטרים, וראש השב"כ רונן בר אף הגיע למקום. האוניברסיטאות והמכללות הודיעו על שביתה, ולמעלה מ-20 ראשי רשויות מקומיות הודיעו על שביתת רעב מול משרד ראש הממשלה. בעקבות התגברות המחאה הודיעו מספר חברי קואליציה כי יגבו את ראש הממשלה אם יעצור את החקיקה, ובהם מיקי זוהר, ניר ברקת, עמיחי שיקלי, והמפלגות החרדיות. נשיא המדינה יצחק הרצוג הגיב לאירועים, פנה לראש הממשלה, חברי הממשלה והקואליציה, הזהיר שדאגה עמוקה אופפת את כל העם, שהביטחון, הכלכלה, והחברה מאוימים, וקרא לעצור את הליך החקיקה לאלתר.
ב-27 במרץ כינס יו"ר ההסתדרות ארנון בר דוד מסיבת עיתונאים ביחד עם בכירי המשק, והודיע על שביתה כללית במשק, עד אשר יודיע ראש הממשלה כי עצר את תהליך החקיקה, ויחזיר לתפקיד שר הביטחון את יואב גלנט. יו"ר ועד רשות שדות התעופה פנחס עידן, חבר מרכז הליכוד, הודיע כי. ההסתדרות הרפואית הודיעה על השבתה כללית של מערכת הבריאות. הסתדרות האחיות, מרכז השלטון המקומי בישראל ואף מספר חברות מסחריות כביג מרכזי קניות הודיעו אף הם על הצטרפות לשביתה.
על רקע פיטורי שר הביטחון והתעצמות המחאות, הודיע קונסול ישראל בניו יורק, אסף זמיר, על התפטרותו מתפקידו. בהמשך היום עלו בימין קולות התומכים בהשהיית החקיקה, ולעומתם עלו קולות המתנגדים בחריפות לעצירתה. בהפגנת ימין שנערכה בערב מול הכנסת השתתפו בין עשרות למאות אלפים בדרישה להמשיך ברפורמה. במהלך ההפגנה הודיע ראש הממשלה נתניהו על השהיית החקיקה עד למושב הבא של הכנסת, על מנת לתת שהות לנסות ולהגיע להסכמה רחבה על הרפורמה. ראשי ההסתדרות והשלטון המקומי בירכו על הדברים והודיעו על ביטול השביתה במשק. מאידך, מארגני המחאה טענו כי נתניהו הוכיח בכך את כוונתו לחוקק את הרפורמה במושב הבא, ולכן המחאות ימשיכו עד שהרפורמה תיגנז לחלוטין. באפריל נמשכו ההפגנות והמחאות במוקדים שונים (אם כי בעצימות נמוכה יותר), כשההפגנה המרכזית מתקיימת מדי מוצאי שבת במתחם קפלן בתל אביב.
אפריל 2023
ב-19 באפריל הפגינו מאות בהפגנה של עמותת הימין "אם תרצו" ליד ביתו של נשיא העליון בדימוס אהרן ברק, שביסס ב-1995 את המהפכה החוקתית. למחרת הגיעו אלפי תומכים לעודד אותו בקריאות "תודה".
במוצאי שבת 22 באפריל התקיימה ההפגנה השבועית הגדולה בפעם ה-16. ההפגנה הייתה בצל מותו של יהונתן גפן ובאווירת יום הזיכרון לחללי מערכות ישראל המתקרב. משפחות שכולות ביקשו שפוליטיקאים לא יבואו לאזכרות הממלכתיות בבתי הקברות, ובקפלן נפרשו כרזות ענק עם הכיתוב "במותם ציוו". קבוצת המחאה "אחים לנשק" פרשה כרזה עם המילים הנסיך הקטן מפלוגה ב' מתוך שירו של גפן, ומתחתיה נר נשמה.
בערב יום העצמאות ב-25 באפריל, קיימו מארגני המחאה 'מסיבת-מחאה' שבה השתתפו עשרות אלפי אנשים (לדברי המארגנים כמאתיים אלף איש) ש וציינו את מאבקם. יום למחרת, במקביל למטס חיל האוויר, העלו מארגני המחאה מסוק הנושא שלט בשטח של 600 מ"ר הנישא ברחבי ישראל, זאת במקביל לפעולות מחאה נוספות.
ב-29 באפריל התקיימה הפגנת מוצ"ש בהשתתפות כ-200 אלף איש בקפלן וכ-300 אלף בישראל כולה. בקפלן הוקרן סרטון ששלח ראש ממשלת ספרד פדרו סנצ'ס, ובו הביע תמיכה במפגינים נגד הרפורמה.
ב-6 במאי התקיימו ההפגנות השבועיות במוצאי השבת בסימן האלימות בחברה הערבית בהם השתתפו 110–179 אלף מפגינים בתל אביב ולפי המארגנים כ-390 אלף מפגינים בכלל ההפגנות. במהלך ההפגנות המארגנים התייחסו לטענות לפיהן המחאה דועכת בעקבות מספר המפגינים הנמוך יחסית ב"יום השוויון" שנערך ב-4 במאי, וטענו שהמוני המפגינים היוצאים לרחוב מוכיחים אחרת.
יוני 2023
בהפגנות מוצ"ש בתאריכים 10 ביוני, 24 ביוני ו-1 ביולי קראו מארגני המחאה להעלאת הילוך במחאה כתגובה להמשך החקיקה מצד הקואליציה והפעם בשיטת ה"סלמי" שבה מחוקקים את הרפורמה בצורה הדרגתית שנראית לא משמעותית כלפי חוץ. בתגובה לכך ירדו המפגינים לנתיבי איילון וחסמו אותם.
ב-14 ביוני, על רקע המשא ומתן על הרפורמה שהתחיל ב-28 במרץ 2023 בבית הנשיא יצחק הרצוג, התקיימה בכנסת ההצבעה החשאית למינוי שני נציגים מתוכה לוועדה לבחירת שופטים. מועמדת הקואליציה הייתה טלי גוטליב ומועמדת האופוזיציה הייתה קארין אלהרר. הקואליציה התבקשה להצביע נגד שתיהן, אך מספר חברי כנסת מהקואליציה הצביעו בעד קארין אלהרר, וכך היא לבדה נבחרה. יו"ר האופוזיציה יאיר לפיד דרש משר המשפטים לוין לכנס את הוועדה ולחזור למלאכת מינוי השופטים בכל הערכאות. הוא הודיע שכל עוד הוועדה אינה מכונסת, הוא פורש מהמשא ומתן אצל הנשיא.
17 ביוני, שבוע 24 למחאה, עם הפגנות, פעולות ומיצגים במשך השבוע, והפגנה כלל ארצית במוצאי שבת עם מאות אלפי אנשים.
ב-20 ביוני התקיימו הבחירות ללשכת עורכי הדין. הלשכה ממנה שני חברים לוועדה לבחירת שופטים והקואליציה הריצה את אפי נוה. מנגד ראשי המחאה הריצו את עמית בכר. אחוז ההצבעה ללשכה היה חריג, תורים ארוכים השתרכו ליד הקלפיות ועורכי דין המתינו שבע שעות בתור. בכר נבחר ברוב של 73% מהקולות לעומת 19% למועמד הקואליציה. למחרת החלה הקואליציה לקדם הצעת חוק לפירוק הלשכה, והחלפתה במועצה של 12 איש, מתוכם 11 מינויים פוליטיים. כמו כן החל יו"ר ועדת חוקה חוק ומשפט בהכנת חוק ביטול עילת הסבירות לקריאה ראשונה.
ב-24 ביוני הודיעו מארגני המחאה על העלאת הילוך והקמת "כוח קפלן", על מנת להוביל "פעולות נחושות ולא אלימות נגד הדיקטטורה".
יולי 2023
ב-5 ביולי הודיע מפקד משטרת מחוז תל אביב עמי אשד על התפטרותו לאחר שהועבר מתפקידו. בהצהרה שנשא אמר שהודח משום שלא עמד בציפיות בן גביר "להפעיל כוח לא סביר ולמלא את המיון באיכילוב בסוף כל הפגנה בתל אביב", וכי "בפעם הראשונה ב-30 שנה נתקלתי במציאות ששקט וסדר הם לא ההישג הנדרש ממני, אלא בדיוק להפך". בתגובה יצאו מאות אלפי מפגינים לנתיבי איילון ורחבי הארץ וחסמו אותם במשך יותר מ-4 שעות. בעוד ההפגנות והמחאות נמשכות בכל הארץ, המשיכה הקואליציה לקדם את חוקי הרפורמה. ב-10 ביולי מפגינים נכנסו למשכן הכנסת וניסו לחסום את הגעת חברי הכנסת להצבעה בקריאה ראשונה על צמצום עילת הסבירות. באותו לילה אישרה הכנסת בקריאה ראשונה את החוק, בנוסח שכונה בפי הקואליציה "מתווה סולברג" על שמו של שופט בית המשפט העליון נעם סולברג. האישור בקריאה ראשונה גרם להתגברות המחאה והביקורות בקרב אנשי מילואים בחיל האוויר, חיל הרפואה, חילות יבשה, בוגרי תוכנית תלפיות, אנשי שב"כ ומוסד ולוחמת סייבר. שני קצינים בכירים בחיל האוויר פרשו במחאה על הרפורמה. ההסתדרות הרפואית הודיעה על שביתת אזהרה. משפטנים שנוסח החוק הסתמך עליהם השמיעו לראשונה התנגדות לחוק; שופט העליון המכהן סולברג, שהחוק כונה על שמו, הודיע שאינו התכוון שתבוצע חקיקה בנושא. בחוצות נחסמו כבישים ונעצרו מעל 70 מפגינים.
ב-17 ביולי הוחלף שם צומת הרחובות קפלן–דרך בגין בתל אביב, שהיה מוקד ההפנות הגדולות נגד הרפורמה, לכיכר הדמוקרטיה. ראש העיר רון חולדאי חשף את השלט.
ב-18 ביולי התקיים יום מחאה נוסף בו נחסמו כבישים, ביניהם נתיבי איילון. לראשונה נחסמו גם רציפי רכבת במספר תחנות רכבת ישראל ותנועת הרכבות הפסיקה לשעה קלה. מנהיגי המחאה משה רדמן ושקמה ברסלר הובילו צעדה מכיכר הדמוקרטיה בתל אביב למשכן הכנסת.
ב-24 ביולי, לאחר הודעת פורום העסקים הכולל את כ-150 החברות הגדולות, השביתה רשת ביג את כל מרכזי הקניות שלה, כמוה היו סגורים כל קניוני קבוצת עזריאלי, עשרות תחנות דלק, חברות הייטק, וחברות הון סיכון.
הצעדה לירושלים ואחריה
ב-18 ביולי, עם התקרב מועד ההצבעה על החוק לצמצום עילת הסבירות, הודיעו משה רדמן ושקמה ברסלר, רן הר נבו ועמי דרור, מהמובילים המרכזיים של המחאה, שהם עולים לרגל מכיכר הדמוקרטיה בתל אביב לכנסת בירושלים. כמה אלפי אנשים חברו אליהם, ואלפים אחרים הצטרפו לאורך הדרך. הם הלכו בשעות הבוקר והערב, ובלילות ישנו באוהלים בפארקים וחניונים. הטור שצעד בשבילים מקבילים ולצד כביש 1, עם אבטחה של המשטרה, הלך התארך, וב-21 ביולי, היום הרביעי לצעדה, נכנסה השיירה לירושלים ובה עשרות אלפי צועדים.
בסיום הצעדה במוצאי שבת התקיימה בכיכר הדמוקרטיה מחאה עם למעלה מ-100 אלף מפגינים, ומאות אלפים ברחבי הארץ. לאחר מכן הוקם מתחם אוהלים בגן סאקר, החקיקה נמשכה, ובאותו זמן התקיים הדיון בכנסת על העברת חוק הסבירות בקריאה שנייה ושלישית.
ב-23 ביולי התקיימה תפילת אחדות בכותל המערבי הם הקימו שרשרת אנושית מהכותל אל משכן הכנסת (כ-4 ק"מ). לאחר תפילת האחדות, צעדו המוחים לכנסת. יושב ראש הסתדרות העובדים ארנון בר-דוד הציג הצעת פשרה, שנדחתה על ידי הקואליציה.
ב-24 ביולי התאספו המוחים בגן הוורדים בקרבת הכנסת, שהוקפה בלוחות בטון וסלילי תיל. אחר הצהריים התקיימה ההצבעה בקריאה שלישית על חוק ביטול עילת הסבירות. חברי האופוזיציה החרימו את האירוע ויצאו מהאולם, כל חברי הקואליציה הצביעו בעד החוק, והחוק התקבל ברוב של 64 מול אפס.
לאחר העברת החוק התקיימו הפגנות בירושלים ותל אביב. מספר כבישים וביניהם איילון ובגין נחסמו לתנועה למספר שעות. המשטרה השתמשה בבואש על מנת לפזר את המפגינים. הפגנות נוספות התקיימו גם ליד בית המשפט העליון וסמוך למשכן הכנסת.
אוגוסט 2023
תנועת אנאקספטבל מחתה במשך החודשים ליד ביתו של ארתור דנצ'יק, מי שהיה התורם העיקרי לעמותת פורום קהלת שתכננה וקידמה את הרפורמה המשפטית. התנועה פרסמה כרוזים וארגנה עצומות שמופנות אליו. בתחילת אוגוסט הודיע דנצ'יק שהוא מפסיק את התרומות לפורום קהלת, וכן לארגונים שמרניים אחרים להם תרם. הוא אמר כי הוא תורם לארגונים המקדמים חירויות הפרט וחופש כלכלי לכל אדם, והוסיף שכאשר החברה מפולגת באופן שמסכן את הדמוקרטיה, צו השעה הוא להתמקד בקירוב לבבות ובתיקון הקרעים.
ב-7 באוגוסט יצאו נתניהו ורעייתו לנפוש בנווה אטי"ב. המשטרה הציבה מאות שוטרים כדי לאבטח אותם, הובאה מכת"זית וכל הכניסות למושב נחסמו. קבוצת אחים לנשק הקימה מאהל והאנשים בילו בו שני לילות. בג"ץ פסק שההרחקה אינה חוקית, וביום השלישי הותרה הכניסה למושב.
למחרת נודע שנתניהו ורעייתו מתכננים לנפוש שוב תוך מספר ימים, הפעם במושב רמות. המושב הוקף מבעוד מועד בגדרות. תושבי המושב שלחו למשרד ראש הממשלה ולשב"כ מכתב בו כתבו "עם כל הכבוד לתוכניות הנופש של ראש ממשלה, אנו לא נסכים ולא נקבל כל פגיעה קלה כקשה בתפקוד השוטף והתקין של המושב".
במוצאי שבת ה-12 באוגוסט התקיימו ההפגנות בקפלן ובמוקדים האחרים, שבוע 32 ברציפות.
בארץ
מוקדי המחאה העיקריים הם המתחם הכולל את כיכר הדמוקרטיה (צומת עזריאלי) וסביבתה בתל אביב, בית הנשיא, בית ראש הממשלה, קריית הלאום בירושלים וכיכר חורב בחיפה. מפברואר 2023 החלו להיערך הפגנות מחאה ביותר מ-150 מוקדים נוספים בישראל, בהן לקחו חלק מאות אלפי משתתפים, בעיקר במוצאי שבת ובימי חמישי. הפגנות נרחבות נערכות אף בערים המזוהות עם הימין. עוד בימי השיבוש התקיימו הפגנות גם במגוון מוקדים כגון הבורסה בתל אביב, ההסתדרות, כיכר דיזנגוף, הרבנות הראשית לישראל, כיכר המדינה ועוד.
מחוץ לישראל
ב-4 ביוני התקיים במנהטן מצעד ההצדעה לישראל. כאלף איש, רובם חברי ארגון "עמנו" (המשך של תנועת העבודה הציונית ההיסטורית באמריקה), שצעדו בגוש הפרו-דמוקרטי לבושים חולצות תואמות ונושאים כרזת ענק באנגלית "ניו יורק אוהבת את הדמוקרטיה הישראלית". 16 שרים מישראל נסעו למצעד, מלווים ברעיות ובאנשי ביטחון. מחשש לעימותים נתניהו ביקש שרק נציג אחד ישתתף בתהלוכה ולא חצי ממשלה, אך שיקלי, רוטמן וגלית דיסטל-אטבריאן השתתפו. מוחים ליוו את התהלוכה וקראו לפוליטיקאים הישראלים "דמוקרטיה" ו"בושה" בעברית ובאנגלית.
תקריות אלימות באירועי המחאה
המחאה שמה דגש על אי-אלימות. אחרי 27 שבועות של הפגנה אמר מפכ"ל המשטרה קובי שבתאי: . במרץ 2023 כוח בראשות מאיר סוויסה השליך רימוני הלם לתוך המון מפגינים צפוף שגרמו לפציעת מפגינים ולקטיעת אפרכסת האוזן של אחד מהם. שישה שוטרים נחקרו ב (מח"ש) על השלכת רימוני ההלם.
ב-1 באפריל פרש משטרה הצליף עם מושכות הסוס במפגינה שהשתתפה בחסימה של אחד מנתיבי איילון.
ב-26 ביוני, בעת הפגנה מחוץ לתחנת משטרת פתח תקווה כנגד מעצר פעיל במחאה, אזרח נופף באקדח באיום כלפי מפגינים. חקירת משטרה נפתחה בנושא.
ב-5 ביולי, לאחר שעמי אשד נשא נאום בו אמר כי הוא מתפטר מהמשטרה, החלו חסימות בדרכים. בעת הפגנה גדולה שחסמה את נתיבי איילון, נהג רכב פרטי דרס מפגין. הנהג נעצר והועבר לחקירת המשטרה. בהפגנה בנתיבי איילון, שבה נעשה שימוש במכת"זית, נפצעו 14 מפגינים, כש-6 סובלים מחבלות בעיניים ואחד מהם עבר ניתוח עיניים.
ב-24 ביולי, לאחר שנחקק תיקון מספר 4 לחוק יסוד: השפיטה (ביטול עילת הסבירות), האלימות המשטרתית הסלימה. לראושנה מפרוץ המחאות, הופעל בואש נגד מפגינים שחסמו את כביש בגין בירושלים, במהלך חסימה של כביש 531, רכב דרס 3 מפגינים נגד הרפורמה ופצע אותם קל. לאחר שנמלט נעצר נהג הרכב ונלקח לחקירה. על נהג נגזרו 6 חודשי מאסר על תנאי.
באותו לילה חסמו תומכי הרפורמה את הכניסה לחצרים, ולטענת אנשי הקיבוץ – התעמתו עם חברת קיבוץ עם תינוקת ברכב. קב"ט הקיבוץ, ירה באוויר. שלושה תומכי רפורמה חשודים בתגרה, תקיפה סתם, חבלה במזיד לרכב, היזק לרכוש במזיד ואיומים. הקב"ט חשוד בעבירות של ירי במקום מגורים, תגרה ואיומים, ואביו חשוד בתקיפה סתם ותגרה.
בשלהי יולי דווחו מפגינים על עלייה ברף האלימות המשטרתית ועל כך ששוטרים החלו להשתמש בקסדות על-מנת למנוע את זיהויים והגשת תלונה נגדם. המוחים תלו בת"א שלטים עם תמונות השוטרים שנחשדו באלימות ופירוט ההתנהגויות המיוחסות להם וכן הניפו שלטים דומים בהפגנות.
בתגובה, פתחה המשטרה בחקירה כלפי המוחים בחשד לעבירות של העלבת עובד ציבור, לשון הרע והסתה לאלימות אך הפרקליטות דרשה להפסיק את החקירה בגין לשון הרע והסתה לאלימות עד קבלת אישור הפרקליטות.
בעקבות תלונות המפגינים חקרה מח"ש באזהרה מספר שוטרים מיחידת יס"מ ת"א (כולל מפקד היחידה יאיר חנונה). לטענת השוטרים הנחקרים, נעשה להם "משפט שדה", וחלקם הכחישו כי הכו את המתלוננים.
השוטרים זכו לתמיכה מחבריהם וחלק מהציבור וגם השר לביטחון לאומי איתמר בן גביר גיבה את השוטרים, וטען כי עיניו ראו הפעלת כוח סביר וביקר את מח"ש על החקירה. מצד שני ביקר המפכ"ל קובי שבתאי את התכנסות התמיכה של השוטרים מחוץ למשרדי מח"ש.
מטעם הפרקליטות נטען כי יש בביקורת משום הטלת דופי בעבודתם, אך הדבר לא ישפיע על החקירה.
בעקבות התיעוד ברשת זימנה המחלקה לחקירות שוטרים שני צעירים כדי להגיש תלונה נגד מפקד יס"מ תל אביב יאיר חנונה שנראה בצילומים מכה באגרוף מוחה כבן 18.
מימון
לארגוני המחאה מספר מקורות כספיים. בקמפיין גיוס ההמונים של המחאה נאספו כ-20 מיליון שקלים מכ-40,000 תורמים. זאת במקביל לתרומות שמגיעות מאנשים פרטיים, עמותות ואנשי ציבור. הקרן החדשה לישראל העניקה מענקים למספר עמותות הפועלות במחאה. תנועת "הדגלים השחורים" והתנועה לאיכות השלטון הן ממובילות המחאה ומימונה. הדגלים השחורים מממנת חלק ממוביליה. לדברי תמר הרמן חלק מהתורמים הם אנשי הייטק ישראלים המתגוררים מחוץ לישראל.
בצה"ל
ב-19 במרץ, הפרקליטות הצבאית החליטה כי אין מניעה לחיילים להשתתף בהפגנות, זאת בתנאי שיעשו זאת בלבוש אזרחי בלבד.
ב-7 בפברואר 2023, חברים בקבוצת "שריונרים להגנת הדמוקרטיה", וביניהם אלופים ותתי אלופים במילואים, חתמו על מכתב שנשלח לראש הממשלה, לשרי הביטחון והמשפטים וליו"ר הכנסת ובו דרישה לעצור את החקיקה ולאפשר דיון ציבורי.
ב-16 בפברואר, קבוצת "לוחמי כיפור 1973" המונה למעלה ממאה לוחמים לשעבר בגילאי 70 ו-80, בהם עטורי עיטורי העוז והמופת, העמיסה טנק שוט מאנדרטת תל סאקי על מוביל טנקים, ויצאה עמו למסע מחאה.
במסגרת המחאה נשמעו קריאות לא להתנדב למילואים כתגובה למהלכי הממשלה האנטי-דמוקרטיים, לדעת המוחים. על מכתבים כאלה חתמו מאות אנשי מערך המבצעים המיוחדים, יוצאי היחידה הטקטית לחילוץ מיוחד (669), 130 קצינים ולוחמים במילואים של יחידת יהל"ם ויותר מ-200 רופאות ורופאים, לפיהם במצב כזה יחדלו מלשרת במילואים. בנוסף, 400 מבוגרי יחידת מגלן, בהם משרתים פעילים במילואים, כתבו במכתב לשר הביטחון יואב גלנט כי.
ב-1 במרץ אמר בראיון בערוץ 12 הרמטכ"ל ומפקד חיל האוויר לשעבר דן חלוץ, כי אם תעבור החקיקה כפי שהיא, לא יתייצב בשעת מלחמה. הוא הוסיף:.
ב-5 במרץ, 37 מתוך 40 טייסי קרב של טייסת 69, הודיעו כי יפסיקו את התנדבותם לשירות מילואים, ולא יתייצבו לאימונים, במחאה על הרפורמה שלטענתם עלולה לחשוף אותם לתביעות פליליות בין-לאומיות בבית הדין הבין-לאומי בהאג. מפקד חיל האוויר עדכן את הרמטכ"ל הרצי הלוי, שהזהיר את ראש הממשלה ושר הביטחון מפגיעה בכשירות צה"ל למלחמה. ב-8 במרץ, בשיחה עם הרמטכ"ל טענו כ-20 נציגי אנשי מילואים של חיל האוויר, כי מכל הטייסות עולה רוב משמעותי האומרים בצורה מפורשת כי לא ימשיכו לטוס אם הרפורמה תעבור בצורתה הנוכחית. על רקע זה השעה מפקד חיל האוויר תומר בר את הטייס גלעד פלד, אל"ם במילואים, אך החזירו לשירות בהמשך. ב-19 במרץ 180 טייסים ונווטים במילואים, למעלה מ-50 בקרי טיסה וכ-40 מפעילי כלי טיס מופעלים מרחוק הודיעו ליחידותיהם כי לא יתייצבו לאימונים שנקבעו לאותו שבוע ויקדישו את זמנם למאבק נגד החקיקה.
בתגובה פורסם ב-9 במרץ מכתב נגד סרבנות, עליו חתמו הרמטכ"לים לשעבר שאול מופז וגבי אשכנזי ו-34 אלופים לשעבר, אך הסתייגו מההשתלחות בחיילי המילואים.
ב-25 במרץ כינס שר הביטחון יואב גלנט מסיבת עיתונאים ובה קרא לעצור את חקיקת המהפכה המשפטית עד אחרי יום העצמאות, והזהיר מפני השלכות קידום החקיקה לאור תופעת הסרבנות. ב-26 במרץ הודיע ראש הממשלה על פיטורי גלנט מתפקיד שר הביטחון. ב-27 במרץ קבע גלנט בוועדת החוץ והביטחון של הכנסת כי השפעות הוויכוח החודרות לצה"ל מסכנות את ביטחון המדינה.
ב-11 ביולי שר הביטחון יואב גלנט הודיע שהסרבנות בצה״ל משרתת את אויביה של מדינת ישראל עקב מאות אנשים שהודיעו שיפסיקו להתנדב במילואים.
נכון ל-16 ביולי, כ-4,000 אנשי מילואים הודיעו עד כה כי יפסיקו את שירותם במידה וחוק צמצום עילת הסבירות יעבור בקריאה שנייה ושלישית.
ב-19 ביולי פרסם סרטון המראה מצב של חיל פצוע שמבקש סיוע מחיל האויר ושואלים אותו האם הוא תומך ברפורמת לוין ובסוף הוא מת. שר הביטחון יואב גלנט פרסם גינוי לסרטון. השר לביטחון פנים איתמר בן גביר פרסם את הסרטון וסירב למחוק דבר שגרם ביקורות רבה ממשפחות שכולות. מפקד חיל האוויר אמר שהדבר גורם לנזק רב
ב-22 ביולי כעשרת אלפים מפגינים חתמו על כך שיפסיקו להגיע לשירות המילואים בישראל
אקדמאים
ב-24 בינואר פרסמו 198 חברי וחברות סגל בכיר בפקולטות למשפטים בישראל גילוי דעת, בו הכריזו שהם "מתנגדים נחרצות למהפך שמבקשת הממשלה לעשות בשיטת המשטר בישראל, במסווה של ״רפורמות״".
ב-26 בינואר 2023 פרסמו ראשי אוניברסיטת בר-אילן, אוניברסיטת תל אביב, האוניברסיטה העברית, אוניברסיטת בן-גוריון בנגב, הטכניון, אוניברסיטת אריאל, אוניברסיטת חיפה, מכון ויצמן והאוניברסיטה הפתוחה הצהרה משותפת בה הביעו דאגה מהרפורמה המקודמת ומהקיטוב והפילוג שנוצר בעם בעקבות המחלוקת על הרפורמה, והתנגדו למהירות קידום הרפורמה המשפטית ללא הסכמה מלאה בקרב הציבור בטענה שהיא עלולה לגרום לפגיעה אנושה באקדמיה הישראלית, על ידי בריחת מוחות והדרה על ידי אוניברסיטאות ממדינות אחרות. הם קראו לממשלה ולכנסת להימנע משינוי חוקתי מהיר ללא שיח פרלמנטרי וציבורי כּן ומשמעותי.
ב-2 במרץ 2023 פרסמו כ-500 דיקנים, ראשי בתי-ספר, מחלקות וחוגים באקדמיה בעבר ובהווה גילוי דעת נגד הרפורמה בו טענו כי.
ב-3 במרץ 2023 פרסם הסנאט של אוניברסיטת תל אביב הצהרה רשמית הקוראת.
ב-4 במרץ, 28 ראשי אוניברסיטאות לשעבר חתמו על גילוי דעת נגד הרפורמה, וטענו כי תאפשר לממשלה לפגוע שלא כדין בזכויות אדם, ובכלל זה לנקוט מדיניות פסולה של פגיעה חמורה בחופש הביטוי והמחקר, הפלית אזרחים ערבים, נשים ולהט"ב והגבלת חופש הביטוי. הם כתבו כי.
ב-19 במרץ, הסנאט של אוניברסיטת בן-גוריון חיזק את נשיא המדינה על הצגת המתווה שהציע, והזמין את כלל קהילת האוניברסיטה להצטרף ליום השיבוש של ארגוני המחאה. כמו כן קרא לכלל המוסדות להשכלה גבוהה להודיע כי במידה וחקיקת הרפורמה תימשך, תושבת הפעילות בהם ללא הגבלת זמן. נשיא אוניברסיטת תל אביב אריאל פורת כתב במכתב לסגל האוניברסיטה כי אי-ציות הממשלה או רשויות ציבור אחרות לפסיקת בג"ץ תהיה שקולה בחומרתה להפיכה צבאית.
לאחר הודעת ראש הממשלה על פיטורי שר הביטחון בליל 26 במרץ, השביתו אוניברסיטת בר-אילן, אוניברסיטת תל אביב, האוניברסיטה העברית, אוניברסיטת בן-גוריון בנגב, הטכניון, אוניברסיטת חיפה, מכון ויצמן והאוניברסיטה הפתוחה את הלימודים בהן, וקראו לעצור את החקיקה ולכנס הידברות לחקיקת מתווה שיוסכם באופן רחב. להשבתת הלימודים הצטרפו גם המכללה האקדמית תל אביב יפו, המכללה למינהל, המכללה האקדמית עמק יזרעאל, המרכז האקדמי רופין, המכללה האקדמית תל-חי, בצלאל, ואוניברסיטת רייכמן.
ב-27 במרץ, יממה לאחר פיטורי שר הביטחון גלנט והמחאות הגדולות שבאו בעקבות הפיטורים, הכריזה מועצת התלמידים והנוער הארצית על שביתה ארצית בכיתות ז׳ עד י״ב במוסדות החינוך, פרט לבחינות בגרות ולחינוך המיוחד, וקראה לנבחרי הציבור.
סטודנטים
בתחילת ינואר 2023 התגבש גוף בשם "מחאת הסטודנטים", שנזכר לראשונה בהפגנה ליד משכן הבימה ב-14 בינואר 2023. ב-15 בינואר התראיינו כמה ממקימות מחאת הסטודנטים בדמוקרTV והכריזו על על שביתה בת שעה בכל האוניברסיטאות ביום שלמחרת. מחאת הסטודנטים קיימה את ההפגנה הראשונה ב-16 בינואר 2023. ב-22 בינואר החלו הסטודנטים להשתתף בדיוני ועדת חוקה, חוקה ומשפט, הן באופן רשמי הן בהתפרצויות. בדיונים שהתקיימו במליאת הכנסת ב-20 בפברואר 2023, סטודנטים שהפריעו להמשך החקיקה הורחקו בכוח. מחאת הסטודנטים הובילה לכך שבמסגרת יום השיבוש במרץ 2023, התקיימה שביתת סטודנטים שקיבלה גיבוי מנשיאי אוניברסיטאות רבים. ביולי 2023 יצרו חברי מחאת הסטודנטים שלטים עם שמות ותמונות שוטרים, אשר לגביהם נטען שתועדו מפעילים אלימות לא מידתית כלפי מפגינים, ובעקבות כך פתחה המשטרה בחקירה נגד יוצרי השלטים. יצירת השלטים התרחשה על רקע פתיחות חקירות מח"ש נגד שוטרים שנחשדו באלימות.
במאי 2023 התאחדות הסטודנטים יצאה לראשונה בקריאה נגד הממשלה, לגבי התקציב.
אנשי רפואה
ב-15 במרץ שיגרו 750 רופאים בכירים, בכללם מנהלי מחלקות וראשי איגודים וחברות של ההסתדרות הרפואית בישראל, מכתב להסתדרות הרפואית, למשרד הבריאות ולממשלה, בו טענו כי ישנה סכנה מיידית לשירותי הרפואה והבריאות בישראל נוכח המהפכה המשפטית, כי רופאות ורופאים בהשתלמויותמחוץ לישראל כבר הודיעו שלא יחזרו, כי מתמחים לא מתכננים את המשך הקריירה שלהם בישראל, כי פרחי רפואה מתארגנים להעתיק את משפחותיהם להתמחות מעבר לים. כי שיתופי פעולה מדעיים מופסקים, תקציבים מוקפאים, וכלל הפעילות האקדמית ברפואה בסכנה גדולה.
לאחר פיטורי שר הביטחון ב-26 במרץ קרא יו"ר ההסתדרות הרפואית ציון חגי לראש הממשלה לעצור את החקיקה. לפני כן נמנעה ההסתדרות הרפואית מלהביע עמדה נחרצת עקב התפיסה שזהו נושא פוליטי וכי בקרב ציבור הרופאות והרופאים המיוצגים על ידי הארגון ישנן מגוון דעות בסוגיה. אולם במשאל שערך הארגון בקרב החברים בו נמצא שכ-90% מהם תומכים בהבעת עמדה. עשרות רופאים מבתי חולים בארץ, בעיקר מבית החולים איכילוב, הודיעו ש, וכי הם מתכננים להצטרף לשביתת ההסתדרות.
ב-27 במרץ, לאחר הודעת יו"ר ההסתדרות ארנון בר דוד על שביתה כללית במשק, הודיעה גם ההסתדרות הרפואית על הצטרפותה לשביתה. בנוסף הצטרפה לשביתה הסתדרות האחיות בכלל מערכת הבריאות: בבתי החולים, בקהילה ובבריאות הציבור.
ב-19 ביולי, לקראת ההצבעה בקריאה שנייה ושלישית על צמצום עילת הסבירות, הכריזה ההסתדרות הרפואית על שביתת אזהרה בת שעתיים.
ב-25 ביולי, לאחר ההצבעה על עילת הסבירות, ההסתדרות הרפואית פתחה בשביתה שהייתה אמורה לארוך 24 שעות, אך זו הופסקה לאחר שעות ספורות בהוראת בית הדין לעבודה.
כלכלנים
בינואר 2023 פרסמו נגידי בנק ישראל לשעבר יעקב פרנקל וקרנית פלוג מאמר בו הזהירו כי הרפורמה המשפטית עלולה לגרום להורדת דירוג האשראי של ישראל, כפי שירד דירוג האשראי של פולין, טורקיה והונגריה בעקבות רפורמות משפטיות שהתבצעו בהן.
ב-8 במרץ פרסם מיכאל שראל, הכלכלן הראשי של פורום קהלת, נייר עמדה שבו ביקר את הרפורמה המשפטית על סכנותיה לדמוקרטיה בישראל, בניגוד לעמדה הרשמית של הפורום. ב-16 במרץ התפטר מן הפורום כלכלן נוסף, תום שדה, עקב חילוקי הדעות בנושא.
למעלה מ-300 כלכלנים בכירים, ביניהם חתן פרס נובל לכלכלה אריק מסקין, חתן פרס ישראל מנחם יערי, מנואל טרכטנברג, יוג'ין קנדל, אבי בן בסט, אסף רזין ועומר מואב, חתמו על גילוי דעת המזהיר את ממשלת ישראל כי הרפורמה עלולה להביא לפגיעה חריפה בכלכלה.
ב-23 במרץ קרא נגיד בנק ישראל אמיר ירון להיזהר בחקיקת הרפורמה, ולעשותה בהסכמה רחבה תוך שקיפות, שכן לטענתו יש לה השלכות עצומות. ראשי פורום מנהלי ובעלי חברות גדולות ישראל, פרסמו הודעה בה גיבו את אמירת הנגיד.
אישי ציבור נוספים
קולות המביעים חשש מפגיעה קשה בדמוקרטיה של ישראל נשמעים בעיקר מצד אישי ציבור בשמאל ובמרכז הישראלי, אבל גם מצד אנשי ימין ליברליים, ובהם שרים וחברי כנסת לשעבר מהליכוד: שאול מופז, משה (בוגי) יעלון, זאב בנימין בגין, דן מרידור, אהוד אולמרט, ראובן ריבלין, לימור לבנת, ציפי לבני, גדעון סער, מאיר שטרית, עמרי שרון, זאב אלקין, דן תיכון ועוד.
שר הביטחון והרמטכ״ל לשעבר משה יעלון טען כי מדינת ישראל בדרך לדיקטטורה:.
יאיר גולן צייץ בטוויטר:. בראיון לרשת 13 הוסיף כי יש שתי דרכים למרי בלתי אלים: הפגנה ושביתה. עורך הדין דוד חודק התפטר ממשרדו לאחר שנפתחה נגדו חקירת משטרה על דבריו: "אם מישהו יכריח אותי לחיות בדיקטטורה ולא תהיה לי ברירה לא אהסס לפתוח באש חיה".
ראש הממשלה לשעבר אהוד אולמרט כתב:. בתגובה, כתב ראש הממשלה נתניהו כי דברי אולמרט מהווים.
רון חולדאי אמר במהלך הפגנה: בציוץ שכתב לאחר מכן נסה להסביר את עצמו:. עוד הוסיף בראיון לערוץ 12 כי לא הייתה כוונה של הסתה בדבריו, וכי אמר דברים אלה בתור אזרח חרד לעתידה של מדינת ישראל כפי שנוסדה על פי מגילת העצמאות.
אל״ם במילואים זאב רז, בעל צל"ש הרמטכ"ל על תקיפת הכור הגרעיני בעיראק, זומן לחקירה משטרתית בעקבות פוסט שפרסם בפייסבוק שבו כתב:. עורך דינו מסר כי "זאב רז לא קרא לפגוע באיש לרבות נתניהו. הוא שיתף פוסט שהתמקד בתסריט שבו הופכת מדינת ישראל לדיקטטורה. כך או אחרת, הוא חזר בו, מחק את הדברים והסתייג מהם מפורשות".
ההיסטוריון יובל נח הררי, בראיון לאולפן שישי, טען כי אם החוקים יעברו, לא יהיו עוד בחירות דמוקרטיות בישראל, שכן לא יהיה מי שיגביל את כוחה של הממשלה לשנות את חוקי הבחירות כרצונה.
ביולי 2023 הכריז ראש עיריית תל אביב-יפו, רון חולדאי, על הפיכת שם מחלף קפלן, הצומת המהווה את מוקד המחאה, לכיכר הדמוקרטיה.
נושאים נוספים
עוד לפני ההכרזה על הרפורמה נערכו הפגנות נגד נושאים שנויים במחלוקת המופיעים בקווי היסוד של ממשלת ישראל השלושים ושבע.
במרץ 2023 פרסם מטה המאבק שלטי חוצות בערים רבות ובהם חוזר הסלוגן "חובה להתנגד" עם תמונת אגרוף מונף, כשהמשך הסלוגן מקיף את הנושאים המשמשים למחאה, בהם: חובה להתנגד לדיקטטורה, חובה להתנגד להרס ההייטק, חובה להתנגד לרדיפת להט"ב, חובה להתנגד להרס בג"ץ, וחובה להתנגד לדיכוי נשים.
התוכנית לסגירת תאגיד השידור הציבורי
עם השבעת הממשלה, מונה שלמה קרעי לתפקיד שר התקשורת והעלה הצעת חוק להפרטת ופירוק תאגיד השידור הישראלי "כאן", ובעיקר חטיבת החדשות של ערוץ כאן 11. אמנים, יוצרים, אנשי הפקה וטכנאים מחו נגד המהלך. ב-25 בינואר נערכה הפגנה של מאות אנשי תקשורת בכירים בהובלת ארגון העיתונאים והעיתונאיות נגד התוכנית של קרעי, המוחים חסמו את התנועה ברחוב קפלן בתל אביב.
ב-2 בפברואר 2023, דווח כי ראשי הקואליציה מעוניינים להתמקד ברפורמה, ולכן יקפיאו את התוכנית של שר התקשורת קרעי לסגירת תאגיד השידור הציבורי. אך בהמשך דווח כי קרעי מנסה להכניס את המהלך נגד תאגיד השידור כסעיף בחוק ההסדרים ולהפריט חלק מתחנות הרדיו.
ב-22 במרץ 2023, ברקע המחאה המתמשכת נגד הממשלה, הציג קרעי את תוכניתו לשוק התקשורת שכוללת את ביטול הרשות השנייה ומועצת הכבלים והלוויין וכן בביטול הצורך ברישיון לשידור חדשות. סגירת תאגיד השידור הציבורי לא נכללת בתוכנית שהוצגה. כשנשאל על כך השיב קרעי כי.
מחאת הקהילה הגאה
ב-29 בדצמבר 2022 התקיימה מחאה בקריית הממשלה בתל אביב כנגד חברותה של מפלגת נעם בממשלה, העברת סמכויות ממשרד החינוך לידי אבי מעוז, וכן כנגד ההסכמה בהסכמים הקואליציוניים לתיקון בחוק איסור אפליה שיאפשר לבעל עסק שלא להעניק שירות שנוגד את מצפונו הדתי. בבית החולים רמב"ם התקיימה מחאה בעקבות האמירות של חברי הכנסת אורית סטרוק ושמחה רוטמן על תיקון זה.
נהלי משרדי ממשלה המיטיבים עם קהילת הלהט"ב לא בוטלו לדרישתו של מעוז. מסיבה זו ומסיבות אחרות ב-27 בפברואר 2023 התפטר מעוז מהיותו סגן שר בממשלה. ב-21 במרץ התקיימה עצרת מחאה לציון 35 שנים לביטול האיסור על יחסי מין הומוסקסואליים, בה הובעו התנגדויות לרפורמת לוין וליוזמות נוספות של הממשלה. ב-23 במרץ אמרה האגודה למען הלהט"ב כי וכי המחאה תימשך. ב-27 במרץ התפרסם נייר עמדה של פורום המרצות והמרצים למשפטים למען הדמוקרטיה, המנמק את החששות לפגיעה בזכויות להט"בים בעקבות חקיקה צפויה של הממשלה.
בתחילת חודש מאי, פורסמה הוראה חדשה ממשרד ראש הממשלה בה במקום הטפסים שבהם נכתב "הורה 1" ו"הורה 2", בכל מוסדות המדינה יימצאו גם טפסים רשמיים ובהם יהיה רישום הורות תחת הכותרת "אבא" ו"אמא", כחלק מקיום ההסכמים הקואליציוניים בין הממשלה למפלגת נעם. פרסום זה גרר ביקורות מארגונים להט"בים.
אי-גיוס בני ישיבות
רבים מהמוחים התייחסו לאי-גיוס בני הישיבות, ורבים מהם גם טוענים כי חלק מהרצון להעביר את הרפורמה היא בשביל להסדיר את אי-גיוסם של בני הישיבות באופן חוקי. ארגון אחים לנשק אשר לוקחים חלק פעיל במחאה, התייחסו לסוגיה בסיסמה "בלי גיוס אין פיוס". רבים מהם גם החליטו למחות בבני ברק בשביל לקדם את הסוגיה הזאת, אף על פי שפעולה זאת ראתה התנגדות רבה מטעם ארגוני מחאה אחרים כגון עומדים ביחד.
חלק מהמפגינים מוחים גם כנגד הצעת חוק יסוד: לימוד תורה, שיקבע ויסדיר באופן חוקתי את הפטור משירות צבאי של בני הישיבות.
חוק קרן הארנונה
ראשי השלטון המקומי ביקרו את הצעת החוק וטענו כי הגם שמשרד האוצר מבקש לאזן את חלוקת תשלומי הארנונה בין הרשויות, מאחר שהמימון יגיע מהפרשת כספי ארנונה שאינה למגורים, המשמעות היא שערים עם פעילות מסחרית ענפה יפרישו את עיקר התקציב, מה שיפגע בהכנסותיהן, ויבוא על חשבון טיפוח ופיתוח העיר, תוכניות חינוך, בריאות ורווחה בעיר, ועוד. מתנגדי הקרן אומרים שזהו תפקידה של המדינה לדאוג לפתרון משבר הדיור, ולמעשה מענישים את הרשויות בגלל ההצלחה שלהן. בשלטון המקומי חוששים כי החוק יפגע ביכולת של העיריות לספק שירותים מוניציפליים. לטענתם, לא מתפקידם לדאוג למקורות תקציביים לפתרון המשברים לאומיים והכסף צריך להגיע מהאוצר ומתקציב המדינה.
במחאה על קידום החוק, פתחו הרשויות המקומיות בשביתה ביום שני, 15 במאי 2023. השביתה נמשכה גם למחרת, אך מערכת החינוך הוחרגה ממנה.
X-44
הלוקהיד מרטין X-44 (באנגלית: Lockheed Martin X-44) המכונה גם MANTA (ראשי תיבות של: Multi-Axis No-Tail Aircraft) היה עיצוב מוצע למטוס של חברת לוקהיד מרטין שנבחן על ידי נאס"א וחיל האוויר האמריקאי. המטוס יועד לבחון את האפשרות לבניית מטוס בעל יכולות טיסה מלאות ללא מייצבי זנב (אנכיים או אופקיים). היכולת להפנות את האף מעלה או מטה הייתה מושגת באמצעות הנעה וקטורית. עיצובו הכללי של המטוס התבסס על ה-F-22 ראפטור אך עם כנף דלתא וללא כנפי זנב.
עיצוב ופיתוח
עיצוב ה-X-44 היה מבוסס על ה-F-22, אך עם כנף דלתא מלאה וללא הכנפיים האחוריות. אם היה המטוס נבנה והופך למבצעי יכולת נשיאת הנשק שלו הייתה גדולה מזו של ה-F-22 בגלל כנף הדלתא הגדולה שלו. ה-X-44 תוכנן כך שיצמצם בבעיות המכניות, יגביר את יעילות הדלק ויהיה זריז יותר. המימון לפרויקט ה-X-44 בוטל בשנת 2000.
עקרון הסופרפוזיציה (גאולוגיה)
עקרון הסופרפוזיציה הוא אחד מעקרונות היסוד בגאולוגיה המשמשים לקבוע את גילן היחסי של שכבות סלע ואת זמן ואופן היווצרותן. ניסוח "חוק הסופרפוזיציה" המיוחס לניקולאוס סטנו גורס כי ברצף בלתי-מופרע של שכבות סלעי משקע, השכבה העליונה תהיה צעירה משכבת הסלע הנמצאת מתחתיה.
היווצרות הרים
בין הראשונים לחקור שכבות סלע היה אבן סינא (980–1073) – רופא, פילוסוף ומדען פרסי – שהיה מחברם של 450 ספרים במגוון רחב של נושאים. בחיבור האנציקלופדי "כיתאב אל שיפאא'" (ספר הריפוי) הניב אבן סינא תרומה משמעותית למדעי הטבע. בספרו זה, במאמר על מינרלוגיה ומטאורולוגיה, מופיעים הסברים על היווצרותם של הרים:
חוק הסופרפוזיציה
הדרך הנפוצה ביותר בה משתמשים גאולוגים למדוד זמן גאולוגי היא באמצעות רצף של סלעים ומבנים גאולוגיים. אמצעי זה אינו קובע את גילם של הסלעים והמבנים, אלא רק את גילם היחסי. העיקרון עליו הם נשענים במחקרם הוצג על ידי ניקולאוס סטנו, מלומד דני בן המאה ה-17, שחקר את תכונותיהם של סלעים ושכבות סלעים. מחקרו – שפורסם ב-1669 בשם " De solido intra solidum naturaliter contento dissertationis prodromus" – הביא לייחוס כמה מעקרונות היסוד בגאולוגיה הנוגעים לסטרטיגרפיה.
בהניחו כי כל הסלעים והמינרלים היו פעם נוזלים הסיק סטנו כי שכבות סלע נוצרו כאשר חלקיקים – בנוזל כגון מים – שקעו. תהליך זה הותיר שכבות אופקיות, מה שהוביל את סטנו ליסודות עקרון האופקיות המקורית.
לגבי סדר היווצרות השכבות ניסח סטנו את "חוק הסופרפוזיציה" וקבע:
ובמילים פשוטות: גוף מוצק יגרום לכל מוצק שייווצר סביבו בעתיד להתאים לצורתו-הוא.
חוק הסופרפוזיציה של סטנו פשוט, אך מהווה כלי יסודי לצעדים הראשונים בהבנת הגאולוגיה. העיקרון מציין כי שכבה גאולוגית הורבדה מעל שכבה גאולוגית ותיקה ממנה. העיקרון מציין גם כי שכבה שהוטתה או קומטה – טולטלה או הופרעה לאחר ההרבדה. עקרון הסופרפוזיציה של סטנו מתייחס לא רק לשכבות משקע אלא גם לגבישים ולמבנים גאולוגיים אחרים הנוצרים על-פני שטחו של גוף אחר, ותיק מהם. עקרון הסופרפוזיציה הנשען על קביעתו של סטנו גורס כי גביש, שכבת משקע או כל מבנה גאולוגי המקבלים את צורתם מפני השטח של גוף מוצק אחר – צעירים מאותו גוף. באמצעות הגיון זה הצליח סטנו להוכיח כי מאובן או גביש היו חייבים להיות מוצקים בטרם החל הסלע המכיל אותם להתמצק. אותו הגיון הסביר גם את התהוותם של עורקים – סדק בסלע המתמלא בגבישי מינרלים – המקבלים את צורת הסדק בתוך הסלע המוצק. בנוגע לשכבות – שכבות צעירות המורבדות מעל שכבות קיימות – כאשר חלקיקים שוקעים מתוך תרחיף – מתאימות את צורתן לשכבות התחתונות, הוותיקות יותר, ולכן – ככל שהשכבה עמוקה יותר, כך היא עתיקה יותר.
עיקרון זה חל לא רק על סדר ההרבדה של סלעי משקע הנוצרים במים אלא גם על סלעים געשיים הנוצרים מזרמי לבה וסלעים ומחדרים פלוטוניים הנוצרים בשכבות באמצעות פסי זרימה.
עקרונות מורחבים
סטנו הבין כי תהליכים גאולוגיים שונים עשויים ליצור מראית הסותרת את עקרונותיו: היווצרות מערות באמצעות הסרה של שכבות תחתונות, וכן התמוטטות תקרתן המפילה שכבות עליונות אל הקרקעית. הוא הכיר בכך שסלעים עשויים להתרומם באמצעות כוחות תת-קרקעיים – כוחות שגאולוגים מודרניים מזהים כטקטוניים, וכי מאגמה עשויה לחדור, להידחק ולהתגבש בין שכבות סלע. חריגים אלה הביאו לניסוח עקרונות נוספים, המשמשים לקביעת סדר התרחשות התהליכים הגאולוגיים באזור הנחקר:
עקרון ההמשכיות האופקית
עקרון ההמשכיות האופקית קובע כי שכבות סלעי משקע מרובדות ברצף אופקי – לצדדים ולמרחק משתנה – מכמה מטרים למאות קילומטרים, תלוי בתנאי ההשקעה. סטנו הניח כי שכבה לא יכולה להסתיים בפתאומיות בתוך אגן השקעה, אלא חייבת להמשיך ולהשתרע לרוחב האגן, או להסתיים במפגש עם סלעים ותיקים יותר. הוא טען כי "חומר היוצר כל שכבה היה רציף מעל שטח הארץ אלא אם כן גוף מוצק אחר עמד בדרכו".
עקרון הרציפות האופקית קובע כי שכבות של משקעים מרובדות בפרישה אופקית לכל הכיוונים. כתוצאה מכך, סלעים דומים זה לזה – שכעת מופרדים באמצעות עמק או הר – יכולים להיחשב כחלק מאותה הרבדה.
שכבות סלעי משקע אינן מושקעות עד אין סוף אלא בתחום הנשלט באמצעות כמות וסוג המשקע הזמין וכן סוג וצורת אגן ההשקעה. המשקע יורבד כל עוד המשקע מובל לתוך השטח. עם זאת, ככל שכמות המשקע פוחתת הרחק מן המקור, כך תהיה השכבה דקה יותר. לעיתים קרובות, חומר גס גרגר לא יכול להיות מובל מאחר שאמצעי ההובלה – מים או רוח – חסרים אנרגיה מספקת להובלתו. במקומו יוסעו חלקיקים דקי גרגר וייווצר תחום מעבר בין משקעים גסי גרגר למשקעים דקי גרגר. אם האגן מצוי בתוך מסלע השונה מזה של אותם משקעים – הגבולות האופקיים של השכבה יצוינו בשינוי חד של סביבת ההשקעה.
לעקרון ההמשכיות האופקית שימוש בתיאום שכבות. במקום שההמשכיות האופקית של שכבה חסרה, ניתן להסיק שהתקיימו תהליכי סחיפה או העתקה: "אם גוף או אי התאמה חותכים שכבה, הם חייבים היו לבוא לאחר שכבה זו". קביעה זו – הצופה את עקרון יחסי החיתוך-חצייה – מיוחסת בדרך-כלל לג'יימס האטון, שהדגים מאוחר יותר את השימוש בה.
יחסי חיתוך-חצייה
עיקרון זה דן בהיווצרות של העתקים ומגדיר אותם כצעירים מן הסלעים שהם חוצים. כך, למשל, אם נראה שהעתק חוצה רק שכבות סלע תחתונות ולא עליונות, ניתן להסיק מכך כי השכבות התחתונות קדמו להעתק, ואילו העליונות – מאוחרות לו. באופן זה ניתן גם להבדיל בין סוגי העתקים שונים.
באופן דומה, כל מעוות שהתרחש בשכבות – מאוחר להיווצרותן. ניתן לראות זאת בעיוותן של חלק מהוורוות של תצורת הלשון בנחל פרצים, כשבחלק התחתון – שכבות בלתי-מופרעות, במרכז – שכבות מעוותות, ולמעלה – שכבות צעירות, גם הן בלתי-מופרעות.
דוגמאות ליחסי חיתוך-חצייה:
עקרון היחסים ההופכיים
עיקרון זה מהווה הרחבה ליחסי חיתוך-חצייה, והוא עוסק במחדרים פלוטוניים. העיקרון גורס כי כל מחדר החודר למסלע או מבנה אחר – למשל שכבת סלע או העתק – מאוחר לו. באופן זה, דייק החודר לסלעי סביבה צעיר מן הסלעים שהוא חודר אליהם. בדומה, דייק החוצה מחדר אחר – למשל, סיל – מאוחר לו.
שימושים
לסטנו לא הייתה התנגדות לייחס את היווצרותם של מרבית סלעי המשקע למבול המקראי. עם זאת, הוא הבחין כי מבין שתי שכבות סלע בהרי האפנינים סמוך לפירנצה – השכבות התחתונות לא הכילו מאובנים, בעוד השכבות העליונות היו עשירות בהם. הוא הציע כי השכבות העליונות נוצרו במבול, לאחר בריאת החיים, וכי התחתונות נוצרו לפני שהתקיימו חיים בעולם. היה זה השימוש הגאולוגי הראשון בעקרון הסופרפוזיציה, בו הבחין סטנו בין שתי תקופות היווצרות שונות באותו רצף גאולוגי – גישה שעתידה הייתה להתפתח בעבודתם של חוקרים נוספים.
סטנו ובני-זמנו לא הכירו העתקי דחיקה, אולם עקרונותיו שימשו לפתרון מחלוקת מדעית. בסוף המאה ה-19 התנהל ויכוח סוער על מבנהו וטבעו של נוקאן קראג (Knockan Crag) – צוק בצפון סקוטלנד – בין החוקרים: רודריק מרצ'ינסון וארצ'יבלד גיקי מצד אחד, ומהצד השני: ג'יימס ניקול וצ'ארלס לאופורת. הוויכוח הוכרע ב-1907, עם פרסום עבודתם של בן פיץ' וג'ון הורן על העתק מוין (Moine Thrust Belt) העובר בשטח נוקאן קראג, הקובע כי רצף השכבות נקטע בשל שבירה.
לעקרונותיו של סטנו שימוש נרחב, לא רק בשכבות סלעי משקע אלא גם במקרה של סלעים געשיים:
מאיר אבנר
מאִיר (מַאיֶיר) אֶבּנֶר (בגרמנית: Mayer (Meir) Ebner; 19 בספטמבר 1872, צ'רנוביץ, בוקובינה – 12 בדצמבר 1955, תל אביב) יו"ר ההסתדרות הציונית בבוקובינה ברומניה ברציפות בין שתי מלחמות העולם. מראשי התנועה הציונית ברומניה כולה. ציר בסנאט הרומני ושלוש פעמים חבר בפרלמנט הרומני. ראש קהילת צ'רנוביץ, יו"ר המועצה  הלאומית היהודית, יו"ר המפלגה הלאומית היהודית, עיתונאי והוגה דעות, משפטן בהכשרתו. בשנת 1940 עלה לארץ ישראל.
שנותיו הראשונות
אבנר נולד בעיר המחוז צ'רנוביץ שבבוקובינה, האימפריה האוסטרו-הונגרית, בן ליעקב ומכלה אבנר (לבית פרנקל). אח לעוד 7 אחים ואחיות. אביו יעקב אבנר הושפע מרעיונות החסידות וההשכלה. סבו יוסף רובינזון – אבנר, עבד בבית דפוס בצ'רנוביץ, שם הדפיס ספרים ברוסית ועברית וזכה על עבודתו  זו לקבל מהקיסר פרנץ יוזף אות הצטיינות.
אבנר זכה לחינוך יהודי מסורתי, התעניין בהיסטוריה ופילוסופיה וכנער למד תנ"ך ותלמוד,  (הסבא רבא היה רב) אך במקביל למד בגימנסיה הכללית, שם ספג את יסודות הסאטירה הפוליטית ששימשה אותו יותר מאוחר כנשק אינטלקטואלי לטובת המיעוט היהודי; את לימודי המשפטים סיים באוניברסיטת צ'רנוביץ, ועסק בעריכת דין גם בשנים הסוערות של פעילותו המדינית.
את אשתו אדלה אבנר (לבית טרייסטר) נשא לאישה בשנת 1899. נולדו להם 2 בנות ובן; אלמה אבנר- מנצ'ר נספתה בטרנסניסטריה עם בעלה ארווין ובנם אריאל; נטלי אבנר- קרמניצר עלתה ארצה בשנת 1950 עם בעלה עו"ד ד"ר לוציוס קרמניצר (ללא ילדים) ובן ד"ר יוסף אבנר עלה ארצה עוד בשנת 1934, נשא לאשה את ברונקה אבנר (לבית אייזנברג), נולדה להם בת.
תחילת הפעילות הציונית
ב-14 ביולי 1891 נוסדה בהשראת אגודת "קדימה" הווינאית, אגודת הסטודנטים הציונים הלאומיים בצ'רנוביץ תחת השם "חשמוניאה" (חשמונאים- Hasmonea) בראשות מאיר אבנר ביחד עם חבריו יצחק שמירר, יוסף בירר (חלוץ הנחלת השפה העברית בצ'רנוביץ), שלמה קאסנר ופיליפ מנצ'ל (מייסד השבועון הציוני הראשון במחוז בוקובינה בשפה הגרמנית -ההד היהודי).
לקונגרס הציוני הראשון (בזל 1897) נשלחו מבוקובינה -מאיר אבנר, יצחק שמירר וליאון פיקר. מאיר אבנר נשא שם נאום שהתמקד במצב יהודי בוקובינה.
"חשמוניאה" התמקדה במאבק נגד ההתבוללות, חיזוק ההכרה הלאומית היהודית וניהלה מלחמות נגד אגודות הסטודנטים האנטישמיות. את החוברת הראשונה שלהם בשם "נגד ההתבוללות היהודית" פתח מאמר של מאיר אבנר נגד היטמעות היהודים בתרבות הגרמנית ששלטה שם.
בעקבות "חשמוניאה", נוסדו בצ'רנוביץ עוד חמש אגודות סטודנטים ביניהם אגודת "אמונה" שהוציאו לאור את הכתבים הציוניים של ליאון קלנר ונתן בירנבוים אשר התמקדו יותר בצד הארגוני של ההסתדרות הציונית, בעוד מאיר אבנר יו"ר "חשמוניאה"  התמקד בפעילות המדינית.
המדיניות הלאומית הריאלית
מאיר אבנר צידד ב"מדיניות ריאלית" ( מדיניות ההווה) שתקדם את האינטרסים היהודיים החיוניים הן בפרלמנט הקיסרי  לבית האבסבורג והן בפרלמנטים של כל חבלי"רומניה הגדולה"ובכל מוסדות הייצוג האחרים.
משנת 1900 הקדיש מאיר אבנר את עיקר פעילותו וכתיבתו לביסוס "המדיניות הריאלית"  שלו ולהנחת יסודות למדיניות הלאומית - הציונית, ולכן נעדר מהקונגרסים הרביעי חמישי וששי, אך השתתף בכל שאר הקונגרסים עד יום מותו  במדינת ישראל בשנת 1955
היה זה דווקא פיליפ מנצ'ל נציג בוקובינה בקונגרס הששי 'קונגרס אוגנדה' (1903) אשר צידד בבדיקת היתכנות להקים מדינה יהודית  דווקא באפריקה.
אבנר התמסר לא רק להגנה על שוויון הזכויות האישי והאזרחי של היהודים כפרטים, כי אם נתן דעתו לזכויותיהם בתור קבוצה כמיעוט לאומי  וטען כי עליהם לנהל "מדיניות יהודית" גם בתפוצות, במקביל לפעילותם למען בניין ארץ ישראל. הוא דבק באמונתו זו במשך ארבעים שנות פעילותו הציונית בגולה ולמעשה עיצב את אופייה של הפעילות המדינית שניהלה הנהגת ציוני בוקובינה.
בשנת 1901 נבחר ליאון קלנר מעוזריו הקרובים של הרצל בראשית ימי ההסתדרות הציונית העולמית ליו"ר ההסתדרות הציונית בבוקובינה - אבנר וטאובס נבחרו לסגניו.
" המועצה הלאומית היהודית" ( Judischer Volksrat - Jewish national council)בראשות ליאון קלנר ומאיר אבנר קמה בשנת 1911 וזאת בעקבות החלטת הוועידה המחוזית של ציוני בוקובינה לארגן בחירות כלליות למועצה ולקבל את  גישת "המדיניות הרייאלית" של אבנר. השניים אף הוציאו במשך תקופה קצרה שבועון בשם זהה.
פעילות במהלך מלחמת העולם הראשונה
בתקופת מלחמת העולם הראשונה גויסו מירב פעילי התנועה הציונית לצבא הקיסרי וחלקם אף  נהרגו. מאיר אבנר ופיליפ מנצ'ל הוגלו בשנת 1915 עם הכיבוש הרוסי לסיביר בהיותם שני הפעילים הציונים הראשיים, וזאת בעקבות המדיניות האנטישמית המוצהרת של הממשלה הרוסית. השניים שוחררו רק בשנת 1917;
הצהרת בלפור מ-2 נובמבר 1917 למען הקמת "בית יהודי לעם היהודי בארץ ישראל" עוררה מחדש את התקוות בקרב התנועה הציונית העולמית ועם חידוש השלטון ההבסבורגי במרץ 1918 חודשה הפעילות הציונית בבוקובינה בהנהגת אבנר ועוזרו תיאודור וייסלברגר (קלנר, טאובס ומנצ'ל השתקעו עם סיום המלחמה באוסטריה)
לאחר מלחמת העולם הראשונה
"המועצה הלאומית היהודית" חידשה את פעילותה בשנת 1918 על ידי מאיר אבנר ביחד עם יעקב פיסטינר עת סופחה בוקובינה לרומניה ובמסגרת זו פעלה ההסתדרות הציונית בשנים הראשונות לאחר המיזוג. בתחילה הצטרף לפעילותם גם בנו שטראוכר יריבו האידאולוגי של אבנר אך במהרה נפרדו דרכיהם סופית.
בפועל הורכבו מוסדות המועצה בראשות אבנר מנהיג הציונים, ופיסטינר מנהיג הסוציאליסטים היהודים רק בנובמבר 1918 – יום אחד בלבד לפני כניסת הצבא הרומני לצ'רנוביץ.
ליו"ר ההסתדרות הציונית בבוקובינה נבחר מאיר אבנר בוועידה הציונית המחוזית הראשונה לאחר מלחמת העולם ה-1  בסוף אוקטובר 1919; אבנר מילא תפקיד זה ברציפות בין שתי מלחמות העולם עד עלייתו ארצה ב-1940. אבנר התמקד בפעילות המדינית - ציונית וחברי ההנהלה קינסברונר ווייסלברגר נשאו בעול המערך הארגוני.
באפריל 1919 החל אבנר להוציא לאור את העיתון הציוני בשפה הגרמנית עיתון יהדות מזרח אירופה Ostjudische Zeitung:  וכעורך העיתון הוא ייצג במאמריו באמצעות שופר זה את עמדתו הלוחמנית כנגד האנטישמיות, בעד זכויות למיעוט היהודי, הכרה בחזון הציוני  והכרה בלאום היהודי. (העיתון  נסגר בדצמבר 1937 בצו הממשלה האנטישמית של גוגה- קוזה).
בבחירות לקונגרס הציוני העולמי ה-12( קרלסבד 1921) נבחרו  כנציגי בוקובינה -  מאיר אבנר, הרב  יעקב הופמן, ומנפרד רייפר. לאחר מכן קיבל מאיר אבנר מעמד של חבר קבוע בוועד הפועל הציוני עד סוף ימיו.
"מפלגת האחדות היהודית" ופעילות בפרלמנט ובסנט
בשנים 1923- 1924 גברה האנטישמיות ב'רומניה הגדולה' עקב תהליך הרומניזציה בשטחים המסופחים (בוקובינה, בסרביה, טרנסילבניה) ונוצר איום על שוויון הזכויות למיעוט היהודי. הוחלט שהסתדרות ציוני בוקובינה תתרכז רק בפעילות הציונית, ותהיה הפרדה בין הפעילות הציונית לבניין ארץ ישראל, לבין המדיניות הפנים ארצית להגנה על הזכויות האזרחיות של היהודים כמיעוט לאומי. "מפלגת האחדות היהודית" (United Jewish Party; Judische Einheits Partei)" קמה במטרה להגשים מדיניות זו בראשות מאיר אבנר - ולשם כך התאחדו ציוני בוקובינה יחד עם קבוצת ברנרד פלמינגר (שהתפלגה  מקבוצת שטראוכר) כדי לאחד את יהודי כל חבלי רומניה לנושאי מדיניות פנים והגנה על זכויות הפרט.
לפרלמנט הרומני - נבחר מאיר אבנר לראשונה בשנת 1926 בעקבות הסכם בחירות עם מפלגת העם הרומנית, אך במקביל לא זנח את משימותיו האחרות והמשיך לכהן גם כראש ההסתדרות הציונית, לעמוד בראש נציגותה בקונגרס הציוני העולמי, לפעול כראש 'מפלגת האחדות היהודית', לערוך ולכתוב עבור ה"אוסטיידישה צייטונג" העיתון שייסד, ולכהן גם כראש ההנהלה הממונה על הקהילה בצ'רנוביץ יחד עם ברנרד פלמינגר במשך 14 חודש.
רצח הסטודנט היהודי דוד פאליק ב-1926 על מדרגות בית המשפט בעקבות הפגנה של סטודנטים יהודים על קשיים בקבלה ללימודים גבוהים, הלהיט את הרוחות והנושא עלה בפרלמנט על ידי אבנר אשר הוזהר על ידי השלטונות לא להתייצב לדיון בנושא, עקב איומים על חייו. אבנר סרב והשמיע נאום תוכחה ועמד יחיד מול משמיציו האנטישמים.
לסנאט הרומני נבחר אבנר בשנת 1928, ובמקביל שימש בפרלמנט כיו"ר הסיעה היהודית כנציג בוקובינה (The Jewish parliamentary club). הסיעה כללה 5 חברים מכל חבלי רומניה; לסגנו נבחר מישו ויסמן (מיכאל עמיר). הוחלט שהסיעה תעסוק רק בסוגיות יהודיות לאומיות.
בשנת 1932 עת הגיע אבנר לגיל 60 זכה להכרה ציבורית נוספת ורחוב בצ'רנוביץ נקרא על שמו (שם הרחוב שונה יותר מאוחר בעת עליית המשטר האנטישמי).
בשנת 1933 בקונגרס המיעוטים הלאומיים שהתקיים בז'נבה נבחר לסגן נשיא הקונגרס הציוני בעקבות פטירת ליאו מוצקין.
"המפלגה הלאומית היהודית"
"המפלגה הלאומית היהודית" קמה בשנת 1931 כאשר הסיעה היהודית בפרלמנט בראשות מאיר אבנר, היוותה למעשה את הגרעין להקמת מפלגה זו.
מפלגה זו שללה בעיקרון את התפיסה שקראה להשתלבות היהודים במפלגות הרומניות והרוב המכריע של הנהגתה דבק בחזון הציוני וברעיון בניית מדינה יהודית בארץ ישראל.
מפלגה זו עמדה במרכז של 4 מערכות בחירות אליהן התייצבה בשנים 1931, 1932 1933 1937. הניסיונות להקים מסגרת ארגונית שתכלול את יהודי  כל חבלי "רומניה  הגדולה" הצליחו  בפועל רק בשנת 1935 כאשר הוקמה בבוקרשט מועצה ציונית עליונה שכללה את בוקובינה, בסרביה, טרנסילבניה והרגט (רומניה הישנה). מהלך זה לא פגע במקביל באוטונומיה הארגונית שלהן והפעילות הציונית שלהם התנהלה בכל חבל ארץ בשפה אחרת: ברומנית, יידיש, הונגרית וגרמנית.
בסוף 1936 התכנסה בצ'רנוביץ הוועידה המחוזית האחרונה של ציוני בוקובינה עד פרוץ מלחמת העולם השנייה ואורח הכבוד בה היה נחום גולדמן אשר הפך מאז קונגרס  לוצרן בשנת 1935 לדמות המרכזית בציונות העולמית.
בסוף שנת 1937 נסגרו בהוראת ממשלת גוגה-קוזה האנטישמית כל העיתונים היהודיים ובעקבות ההפיכה של המלך קרול השני בשנת 1938 הושם קץ למשטר הדמוקרטי ברומניה, נאסרה פעילות מפלגתית פוליטית ששמה קץ לפעילות המפלגה הלאומית היהודית.