cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
אליסון שמיט
אלופה האולימפית
באולימפיאדת לונדון (2012) זכתה שמיט ב-5 מדליות, 3 זהב, 1 כסף ו-1 ארד. מדליות זהב במשחה ל-200 מטר חופשי בשיא אולימפי ואמריקאי חדש של 1:53.61 דקות, לפני קמיל מופה מצרפת (1:55.58 דקות) וברונט באראט מאוסטרליה (1:55.81 דקות), במשחה שליחות 4x200 מטר חופשי ביחד עם מליסה פרנקלין, דנה ולמר ושנון ורילנד בשיא אולימפי חדש של 7:42.92 דקות, לפני אוסטרליה (7:44.41 דקות) וצרפת (7:47.49 דקות) ובמשחה שליחות 4x100 מטר מעורב ביחד עם מליסה פרנקלין, רבקה סוני ודנה ולמר בשיא עולם חדש של 3:52.05 דקות, לפני אוסטרליה (3:54.02 דקות) ויפן (3:55.73 דקות). מדליית כסף במשחה ל-400 מטר חופשי בשיא אמריקאי חדש של 4:01.77 דקות, אחרי קמיל מופה שקבעה שיא אולימפי חדש של 4:01.45 דקות ולפני רבקה אדלינגטון מבריטניה (4:03.01 דקות) ומדליית ארד במשחה שליחות 4x100 מטר חופשי ביחד עם מליסה פרנקלין, ג'סיקה הארדי וליה ניל בשיא אמריקאי חדש של 3:34.24 דקות, אחרי אוסטרליה שקבעה שיא אולימפי חדש של 3:33.15 דקות והולנד (3:33.79 דקות).
באליפות העולם בשחייה (בריכת 25 מטר) שנערכה באיסטנבול שבטורקיה בדצמבר אותה שנה זכתה שמיט ב-3 מדליות זהב, במשחה ל-200 מטר חופשי בתוצאה של 1:53.59 דקות, לפני קטינקה הוסו מהונגריה (1:54.31 דקות) ומלני קוסטה מספרד (1:54.45 דקות), במשחה שליחות 4x100 מטר חופשי בתוצאה של 3:31.01 דקות, לפני אוסטרליה (3:32.90 דקות) ודנמרק (3:33.51 דקות), כשחיינית אחרונה היא שחתה ב"זינוק שליחות" בתוצאה של 52.39 שניות ובמשחה שליחות 4x200 מטר חופשי בתוצאה של 7:39.25 דקות, לפני רוסיה (7:42.77 דקות) וסין (7:43.26 דקות), כשחיינית אחרונה היא שחתה ב"זינוק שליחות" בתוצאה של 1:53.01 דקות. נוסף לכך, היא סיימה במקום 12 במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 4:05.98 דקות.
2015
במשחקים הפאן-אמריקאיים שנערכו בטורונטו, קנדה ביולי 2015 זכתה שמיט ב-4 מדליות, 3 זהב ו-1 כסף. מדליות זהב, במשחה ל-200 מטר חופשי בשיא משחקים חדש של 1:56.23 דקות ובמשחי שליחות 4x200 מטר חופשי ו-4x100 מטר מעורב. מדליית כסף במשחה שליחות 4x100 מטר חופשי.
2016
באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016) זכתה שמיט בשתי מדליות, זהב וכסף. מדליית זהב במשחה שליחות 4x200 מטר חופשי ביחד עם ליה סמית', מאיה דיראדו וקייטי לדקי בתוצאה של 7:43.03 דקות, לפני אוסטרליה (7:44.87 דקות) וקנדה (7:45.39 דקות), כשחיינית ראשונה היא קבעה תוצאה של 1:56.21 דקות. מדליית כסף, במשחה שליחות 4x100 מטר חופשי לאחר ששחתה בשלב המוקדמות.
2018
באליפות הפאן פסיפיק שנערכה בטוקיו, יפן באוגוסט 2018 זכתה שמיט במדליית כסף במשחה שליחות 4x200 מטר חופשי. נוסף לכך, היא סיימה במקום רביעי במשחה ל-200 מטר בתוצאה של 1:56.71 דקות. בשלב המוקדמות היא קבעה תוצאה של 1:56.36 דקות.
2019
באליפות העולם שנערכה בקוואנגג'ו, קוריאה הדרומית בשיולי 2019 זכתה שמיט בשתי מדליות כסף, במשחה שליחות 4x100 מטר חופשי ו-4x200 מטר חופשי, כשששחה בשיהם בשלב המוקדמות. נוסף לכך, היא סיימה במקום 14 במשחה ל-200 מטר חופשי בתוצאה של 1:58.27 דקות.
שואת יהודי יוגוסלביה
רקע
יוגוסלביה הוקמה בתום מלחמת העולם הראשונה ממדינות סרביה (שתושביה, נוצרים אורתודוקסים, היוו כמעט מחצית מאוכלוסיית יוגוסלביה), קרואטיה (שתושביה, נוצרים קתולים, היוו גם הם כמעט מחצית מאוכלוסיית יוגוסלביה), בוסניה, מקדוניה ומונטנגרו.
ערב מלחמת העולם השנייה היו ביוגוסלביה כ-82,000 יהודים מבין כ-15 מיליון יוגוסלבים - כחצי אחוז מכלל האוכלוסייה. הקהילות היהודיות הגדולות היו יהדות בלגרד (11,000), יהדות זאגרב (11,000) ויהדות סרייבו (10,000). יהודים אלה שמרו על זהותם היהודית, וחלקם היו ציונים.
ב-5 באוקטובר 1940 נחקק ביוגוסלביה חוק "נומרוס קלאוזוס" שפגע ביהודים וגברה התעמולה האנטישמית בעיתונות, במרחבים הציבוריים ובחינוך.
הפלישה הגרמנית והשואה ביוגוסלביה
באפריל 1941 פלשה גרמניה הנאצית ליוגוסלביה, כבשה אותה ומסרה חלקים ממנה לבולגריה ואיטליה: צפון-מזרח סלובניה סופח לגרמניה. מונטנגרו ורוב חבל קוסובו סופחו לאיטליה. חלק ממקדוניה נמסר לאלבניה שהייתה תחת כיבוש איטלקי. רוב מקדוניה סופח לבולגריה וכך גם העיר פירוט; הונגריה קיבלה חלק ממחוז באצ'קה שבצפון סרביה; קרואטיה הפכה למדינה עצמאית תחת שלטונו של אנטה פאבליץ' ותנועת האוסטאשה. בחלק גדול מסרביה שלטו הגרמנים.
קרואטיה
בקרואטיה התפתחה מדיניות של החרמת רכוש, גיוס כפייה של יהודי קרואטיה לעבודות פרך וחובת טלאי צהוב. מגמה זו גברה לאחר הפלישה הגרמנית לברית המועצות ביוני 1941. יהודים נעצרו ונשלחו למחנות ריכוז (אם כי רוב האסירים במחנות אלו היו צוענים, בוסניאקים, מתנגדי משטר קרואטים וסרבים). בקיץ 1941 החלו לפעול בקרואטיה מספר מחנות נוספים ובהם יאסנובאץ בו נרצחו 600,000 איש, בהם 25,000 יהודים, וסיימישטה, בו נרצחו 7,500 יהודים מתוך מספר כולל של 47,000 קורבנות. מבין 40,000 יהודי קרואטיה נרצחו כ-30,000 בידי הקרואטים והגרמנים. רובם של 4,000 מיהודי יוגוסלביה שחיו לחוף הים האדריאטי שסופח לאיטליה, היו מוגנים על ידי איטליה.
השוטרים
השוטרים היא דרמת פשע משטרתית ישראלית שעלתה לשידור ב-25 בינואר 2021 ומשודרת בקשת 12. את הסדרה יצרו רותם שמיר ויובל יפת. ביימו אותה רותם שמיר (עונה 1) ודן סחר (עונה 2) והתסריטאי הראשי הוא יובל יפת. הסדרה צולמה ברובה בצפון הארץ ובנהריה, הסדרה נכתבה בהשראת פרשת השוטרים הנוקמים, כאשר בתחילה שם הסדרה היה "השוטרים הנוקמים".
שואת יהודי יוגוסלביה
סרביה
בסרביה בוצע רישום של כל 16,000 היהודים ביחידה משטרתית סרבית ששרתה את הגסטאפו. היהודים חויבו לענוד טלאי צהוב, פוטרו ממשרות ציבור, גברים יהודים נלקחו לעבודות כפייה והחלה החרמת רכוש היהודים. רבים מהם רוכזו במחנה הריכוז טופובסקה שופה (Topovske Šupe), ובתוך פחות מחצי שנה נרצחו כל הגברים היהודים בבלגרד ובבאנאט (בצפון סרביה). בסוף 1941 רוכזו אלפי נשים וילדים יהודים במחנה הריכוז סיימישטה. במחנה זה נרצחו אסירים בעזרת משאית גז בתקופה שנמשכה כחודשיים, באביב 1942. עד יוני 1942 דווח על רצח כל יהודי סרביה אם כי מעטים מהם שרדו, רובם על ידי הצטרפות לפרטיזנים של טיטו.
אזור בצ'קה בסרביה סופח להונגריה וגורלם של 16,000 יהודי האזור היה כגורל יהודי הונגריה: הכפפה לחקיקה האנטי יהודית, גיוס צעירים רבים ל"פלוגות העבודה" ומעשי טבח המוניים, בעיקר הראצייה בדרום באצ'קה בינואר 1942. לאחר כיבוש הונגריה על ידי גרמניה ב-19 מרס 1944 גורשו רוב יהודי בצ'קה לאושוויץ, שם נרצחו רובם.
מקדוניה הצפונית
במרץ 1943 נאספו 8,000 יהודי מקדוניה הצפונית על ידי חיילים בולגרים, גורשו לטרבלינקה ונרצחו.
בסיכום, עד אמצע 1942 נרצחו כ-80% מיהודי יוגוסלביה.
בוסניה והרצגובינה
הריכוז הגדול של יהדי בוסניה והרצגובינה היה בקהילת יהודי סרייבו.
אחרי המלחמה
אחרי המלחמה היגרו רוב יהודי יוגוסלביה ששרדו בשואה, לישראל.
השוטרים
נעימת הנושא הנלווית לפתיח הסדרה, היא השיר "נהריה" בביצועו של מייק בורשטיין.
העונה השנייה עלתה לשידור ב-13 ביוני 2023. לעונה השנייה לוהקו יפתח קליין, פיראס נסאר, אלי אלטוניו, אולה שור סלקטר ועידו טאקו.
עונה 1
אלון שנהב (צחי הלוי), קצין בילוש מצטיין שמוצאו מנהריה ועבר לתל אביב-יפו, מתבקש לחזור לעיר מולדתו ולתפקד שם כקצין בילוש במשך שנה. כשהוא חוזר הוא מגלה שבעיר פועל ללא הפרעה, ארגון הפשיעה של מאור עזרא (שלומי יפרח). אלון מבין שעל מנת להילחם בעזרא, ראשית עליו לשקם את מעמדם הציבורי של השוטרים בעיר. בהמשך הוא נסחף ביחד עם צוות קטן של חבריו מהתחנה למסע מסובך ובלתי חוקי שמכריח אותם לבגוד בחוק, בערכים שלהם ובכל מה שהאמינו בתור שוטרים.
עונה 2
לאחר שחרורם ממאסר השוטרים מקווים לחזור למשטרה, אך מופקרים לגורלם. הם מקבלים הצעה שתדרוש מהם לצעוד רחוק יותר לצד האפל של החוק והמוסר. יחד הם יוצאים למסע מסוכן ומטלטל, הם מצטרפים לארגון פשיעה הגדול והאכזרי של לירז באומן (דור הררי) בתור סמויים באתגר שלוקח אותם עד לקצה על מנת להחזיר לעצמם את מקום העבודה בתור שוטרים ואת הכבוד שאבד.
במרכז הפרק האחרון של הסדרה עומד:"הסוף". הלוויתהם של מאור ויואב נגמרו, והעבריינים מנסים להמשיך להשתלט על הבחירות, ועל נהריה באמצעות בריונים בקלפיות. אדרי, ראובן ואלון מנסים למצוא דרך לעצור את באומן וטארק, כאשר ראובן מגיע עם משאית הסחורה אל טארק, הפועלים שלו מתחילים לפרוק את הסחורה ואת הנשק ללא נוכחות באומן, שבדיעבד מבין שישנה מלוכדת והוא מבחין בנשקיהם של השוטרים שממתינים לפעולה בחוץ - ולכן הוא בורח. באומן, עוזרו ואלון נכלאים לספינה בלב ים, שם באומן מאבד את שפיותו ויוצא מנקודת הנחה כי ישנו סמוי שמקרוב אליו, ולאחר ויכוח עם עוזרו - באומן יורה בו, לאחר שאלון משתף פעולה עם באומן, מכשיר ההאזנה מתגלה והשניים נאבקים, ואלון מעלף את באומן כשמספר סירות משטרה מקיפות את הספינה של באומן. בבחירות דניאל מנצח ומיקי עוזבת ברגע ההכרזה לאחר שנודע לה על המאבק של אלון עם באומן, מתגלה כי באומן עתיד להשלח למאסר עולם בעקבות הרצח. כחודש לאחר האירועים מהפרק הקודם מתקיימת אזכרת ה30 יום של יואב, אשר נקבר כשוטר מן המניין. במהלך טקס האזכרה ראובן ואלון לבושים במדיהם, ואופק נראה ברקע. בתום הטקס מפקד מחוז צפון שואל את אלון לגבי החלטה לתפקידו העתידי ורומז כי הוא קיבל כבר מספר הצעות, אלון מחליט שהוא לא חוזר למשטרה בעקבות האירועים אותו חווה - ומעדיף לפרוש כרב-פקד. בסצנה האחרונה בסדרה אלון, אדרי וראובן נמצאים יחדו על חוף נהריה, ומאושרים בעקבות הצלחותם חסרת התקדים לטובת העיר נהריה.
קישורים חיצוניים
ביקורות
שרה לנקשייר
ב-2004 ביימה לנקשייר לראשונה את האנתולוגיה "The Afternoon Play" (הצגה של אחר הצהריים). בהמשך שיחקה בדרמות תקופתיות כמו העיבוד משנת 2007 ל"אוליבר טוויסט", הסדרה "העלייה לקנדלפורד" (2008–2011) ובסדרת הטלוויזיה "גן עדן לנשים" משנת 2012. בשנת 2011 שיחקה בתפקיד ראשי במחזמר "Betty Blue Eyes" עליו הייתה מועמדת לפרס אוליבייה. ב-2014 זכתה בפרס באפט"א לטלוויזיה לשחקנית המשנה הטובה ביותר על תפקידה כקרוליין בסדרת הדרמה "הטנגו האחרון בהליפקס". עוד ב-2014 זכתה לשבחים על גילום סמלת קתרין קאווד בסדרת המתח "עמק האושר". על תפקיד זה זכתה לנקשייר ב-2017 בפרס באפט"א לטלוויזיה לשחקנית הטובה ביותר.
ילדותה וראשית דרכה
נולדה ב-1964 באולדהאם, לנקשייר אביה, ג'פרי לנקשייר, היה תסריטאי שידוע בין השאר בתסריטים שכתב לאופרת הסבון "קורוניישן סטירט" ולסיטקום "The Cuckoo Waltz". אמה, הילדה, הייתה העוזרת האישית של ג'פרי. יש לה שלושה אחים, אח אחד גדול ממנה אח שני צעיר ממנה והשלישי אח תאום. מ-1976 עד 1981 למדה בבית הספר היסודי "אולדהאם הולם". בגיל 17 החלה לסבול מדיכאון קליני.
לנקשייר מציינת בראיון שהיא אינה מבקשת לעצמה תהילה או סטטוס. בגלל הרקע שלה היא נמשכה תחילה לעבודה שמאחורי הקלעים בטלוויזיה, ועד גיל 18 לא חשבה להיות שחקנית. רק אחרי שהתקבלה לבית ספר גילדהול למוזיקה ודרמה הבינה שהיא נהנית לשחק. יחד איתה למדו שירלי הנדרסון, מגי או'ניל וניב קיוזאק. היא סיימה את הלימודים ב-1986. אחרי שנדחתה על ידי כמה תיאטראות רפרטואריים התקבלה לתפקיד הראשון שלה אצל הבמאי הווארד לויד-לואיס בלהקת התיאטרון של ספריית מנצ'סטר שסיפק לה חברות באיגוד השחקנים. בתיאטרון זה שיחקה במחזה "Pacific Overtures" ובמחזה "The Beauty Game" שהיו לדבריה "תחילת הקריירה שלה כשחקנית".
כשהייתה בת 22 התחתנה לנקשייר עם החבר שלה, גארי הרגרייבס, שהיה מרצה למוזיקה ומבוגר ממנה ב-11 שנים, אותו הכירה כשהייתה בת 18. בראיון ספרה שהתחתנה רק כי הייתה בהיריון ופחדה מהסטיגמה של לידת ילד מחוץ לנישואים. בנם המשותף הראשון, תומאס, נולד ב-1987 ובנם השני, מת'יו נולד ב-1989. בתחילת הקריירה שלה היו ללנקשייר הפסקות ארוכות בין תפקידים בתיאטרון, וכדי להתפרנס לימדה דרמה באוניברסיטת סאלפורד לצד עבודתה כשחקנית. ב-1987 הופיעה בתפקיד קטן בסדרה "קורוניישן סטריט" וגילמה את ונדי פרמר, הדיירת של הדמות ג'ק דקוורת'. בסוף שנות השמונית השתתפה גם בסדרת הטלוויזיה לילדים "דרמהרמה". ב-1989 הופיעה בפרק אחד בסיטקום "Watching" של ITV. ב-1990 הייתה הפריצה הגדולה שלה כשקיבלה את תפקיד לינדה בהפקה של המחזמר "אחים בדם" מאת וילי ראסל שהועלה בתיאטרון אלברי (Albery Theatre) בווסט אנד שבלונדון. אף על פי שנהנתה מהחוויה, היה לה קשה לשלב הופעות בלונדון וגידול שני ילדים קטנים במנצ'סטר.
קורוניישן סטריט (1991–1996)
בדצמבר 1995 כיכבה בסרט ספין-אוף "Coronation Street – The Cruise", תוכנית ספיישל בת 75 דקות המתארת את ירח הדבש של ראקל וקורלי. מהסרט שיצא לווידאו בלבד נמכרו 750,000 עותקים ברווחים של 10 מיליון פאונד. ב-1996נפרדה לנקשייר מהסדרה "קורוניישן סטריט" בשל עומס עבודה ובשל רצונה לקדם פרויקטים אחרים. היא התעייפה מהפרסום שהביא לה התפקיד והתרחקה מראיונות בתוכניות טלוויזיה. בפרק האחרון בו השתתפה צפו כ-20 מיליון צופים. באוקטובר 1996 הייתה לנקשייר מועמדת לפרס השחקנית הפופולרית ביותר של "National Television".
הצלחה ופופולריות בתפקידים אחרים (1997–2000)
התפקיד הבא של לנקשייר היה כאחות מחוזית בשם רות' גודארד בסדרת הדרמה של ITV "מקום בו נמצא הלב" שעלה לשידור ב-1997. עוד ב-1997 שיחקה בקומדיית המצבים "Bloomin' Marvellous" על זוג נשוי המנסה להביא תינוק לעולם. עקב אחוזי צפייה נמוכים וביקורות קטלניות הסדרה הורדה אחרי עונה אחת. ב-1998 וב-1999 המשיכה לנקשייר לככב בתפקיד רות' גודארד בעונות השנייה והשלישית של הסדרה "מקום בו נמצא הלב". ב-1998 הייתה מועמדת בפעם השנייה לפרס השחקנית הפופולרית ביותר של "National Television". בפברואר 1999 שיחקה לנקשייר בתפקיד אורח באנתולוגיה "Murder Most Horrid" לצדה של הקומיקאית דון פרנץ'. השתיים שיחקו בתפקיד שתי נשים היוצאות למסע יכטות שתוצאותיו הרסניות. באפריל הוכרז שלנקשייר עוזבת את הסדרה "מקום בו נמצא הלב" על אף שהוצע לה העלאה בשכר. באותה תקופה הסדרה הייתה במקום השלישי בין סדרות הדרמה הפופולריות בטלוויזיה הבריטית. ההחלטה שלה הושפעה מכך שהצילומים הם רחוקים מביתה והיא חששה שאם תמשיך לשחק בסדרה הקריירה שלה תיפגע.
בינואר 2000 חזרה לנקשייר והופיעה בסדרה "קורוניישן סטריט" בפרק יחיד בו ראקל מבקשת להתגרש מקורלי. מפיקת הסדרה ג'יין מקנאוט אמרה שראקל נחשבת לאחת הדמויות הפופולריות ביותר ב"קורוניישן סטריט" וחזרתה של לנקשייר אפשרה למיליוני האוהדים לגלות מה קרה לדמות. השחקנים היחידים שהופיעו בפרק היו לנקשייר וקנדי, זו הייתה הפעם הראשונה שפרק בסדרה כלל רק שני שחקנים. בסוף ינואר החלה לנקשייר להופיע בסדרת הדרמה של BBC1 "לדפוק שעון" בתפקיד איבון קובלסקי, אלמנה העובדת בבית חרושת. לנקשייר השתמשה בניסיונה כאם חד-הורית כדי לאפיין את הדמות. במרץ גילמה את השחקנית קוראל אטקינס בסרט הטלוויזיה "Seeing Red". אחר כך השתתפה במשך שמונה שבועות בצילומי הסיטקום "כסף כסף תרדוף" של BBC1, בו גילמה את רות' קווירק, פרקליטה "שאפתנית" ו"קנאית". הסדרה שודרה החל מיוני 2000. התפקיד האחרון שלה בשנת 2000 היה בדרמת המתח "My Fragile Heart". על הופעותיה בשנת 2000 זכתה במספר פרסים, בספטמבר זכתה בפרס "TV Quick" לשחקנית הטובה ביותר על תפקידיה ב"לדפוק שעון" וב-"Seeing Red", באוקטובר נבחרה כשחקנית הפופולרית ביותר בטקס פרסי "National Television" על "Seeing Red". במרץ 2001 נבחרה כשחקנית הדרמה של השנה על ידי "Television and Radio Industries Club" על תפקידיה ב"לדפוק שעון" וב-"Seeing Red".
חוזה "אזיקי זהב" עם ITV (2001–2003)
בעקבות ההצלחה של לנקשייר בקרב צופי הטלוויזיה, ביקשו ב-ITV להבטיח שתעבוד אצלם באופן בלעדי והחתימו אותה על חוזה "אזיקי זהב" לתקופה של שנתיים, שנחתם ביולי 2000. לנקשייר הייתה השחקנית הראשונה שזכתה לחוזה כזה. החוזה בערך של 1.3 מיליון ליש"ט הפך את לנקשייר לשחקנית בעלת השכר הגבוה ביותר בטלוויזיה הבריטית. ניק אליוט, מנהל ב-ITV, אמר עליה ש"היא מלוהקת במגוון רחב של תפקידים, והיא מעוררת אמפתיה רבה בקרב הצופים". עוד הודה כי העניין שעוררה לנקשייר ב-BBC היווה גורם נוסף לחתימת החוזה איתה, וחסימתה מעבודה ברשתות טלוויזיה אחרות. התפקיד האחרון ששיחקה בתקופה זו ב-BBC1 היה בדרמה הקומית "Gentleman's Relish", עיבוד לרומן "Kingdom Swann" מאת מיילס גיבסון. סרט הטלוויזיה ששודר לראשונה ב-2001 היה הראשון בסוגת דרמה תקופתית של לנקשייר. היא גילמה דמות של סוכנת בית שיש בה רגשות רומנטיים כלפי המעסיק שלה (בילי קונולי).
תפקידה הראשון של לנקשייר ב-ITV היה בדרמה "The Glass" לצדו של ג'ון ת'או. הסדרה, ששודרה בין מאי ויוני 2001, עסקה במשולש אהבים בין אשת מכירות (לנקשייר) ובין הבוס שלה והאחיין שלו. בדיעבד הסדרה לא נחשבה להצלחה, כשצפו בה בממוצע כ-5.8 מיליון צופים, פחות מהסדרה ששודרה במקביל בערוץ ה-BBC1. באוגוסט 2001 התחתנה לנקשייר עם מפיק הטלוויזיה פיטר סלמון בטקס צנוע שנערך בלאנגר הול שבנוטינגהמשייר. סלמון הציע לה נישואים כשהיו בחופשה בניו יורק בתקופת חג הפסחא של 2001. השניים נפגשו שנים אחדות קודם לכן כשלנקשייר הופיעה ב"קורוניישן סטריט" והוא הועסק על ידי חברת "גרנדה סטודיוס" שהפיקה את אופרת הסבון. הרומן ביניהם החל בשנת 2000. באוקטובר כיכבה לנקשייר בתפקיד פגי דיקינסון בעיבוד לרומן "Back Home" מאת הסופרת מישל מגוריאן העוסק באישה המסתגלת לחיים אחרי המלחמה בבריטניה אחרי שנפרדה ממשפחתה בתקופת המלחמה.
באפריל 2002 כיכבה לנקשייר במותחן הפסיכולוגי "The Cry" שאותו תיארה כתפקיד "החשוף ביותר עד כה". היא שיחקה בתפקיד עובדת סוציאלית שמתאבלת עדיין על תינוקה השני שנולד מת, והיא נחושה בדעתה להגן על תינוק שהיא סבורה שהוא בסיכון. על תפקיד זה זכתה לנקשייר בפרס "נימפת הזהב" לביצוע הטוב ביותר של שחקנית בפסטיבל הטלוויזיה של מונטה קרלו. באפריל דווח כי לנקשייר תשחק בתפקיד ראשי בקומדיה "Life Begins". יוצר הסדרה מארק בולן חשב עליה כשכתב את התפקיד. אבל ביוני עזבה לנקשייר את הפרויקט כי לא רצתה לקחת על עצמה התחייבות ארוכת טווח. בהמשך אותו חודש דווח ב-BBC ובעיתון הגרדיאן שהחוזה בין לנקשייר ל-ITV לא יחודש אחרי שיפוג בסתיו. ההחלטה הושפעה מרצונה של לנקשייר להפחית את עומס העבודה ולאפשר לה לקבל תפקידים אחרים. בספטמבר 2002 הופיעה לנקשייר בפיילוט של דרמת הפשע "רוז ומלוני" כחוקרת משפטית בשם רוז לינדן. ב-22 בדצמבר שיחקה בסרט הטלוויזיה "Birthday Girl" בתפקיד רייצ'ל ג'ונס, המתכננת מסיבה כדי לחגוג את החלמתה ממחלה קשה, כשהיא מגלה שהיא שוב חולה. התפקיד האחרון של לנקשייר ב-ITV היה עיבוד לרומן "בנים ואוהבים" מאת ד. ה. לורנס, ששודר בינואר 2003. פול הוגרט, מבקר הטלוויזיה של הטיימס, כתב על הופעתה כי לנקשייר "גונבת את ההצגה".
תחילת קריירה בבימוי (2004–2010)
כשהייתה לנקשייר בהריון עם ילדה השלישי, הפסיקה לעבוד במשך 18 חודשים, התקופה הארוכה ביותר בחייה שלא עבדה. באפריל 2003 ילדה את בנה השלישי, ג'וזף. אחרי שחזרה לעבוד ביימה בפעם הראשונה פרק בסדרת הטלוויזיה "The Afternoon Play" של BBC1. על הסרט שביימה "Viva Las Blackpool" זכתה לנקשייר בפרס הכישרון החדש הטוב ביותר בפסטיבל המסך של ברמינגהם, ובפרס הכישרון החדש הטוב ביותר של "Royal Television Society" לשנת 2004. היא גם הייתה מועמדת לפרס באפט"א לטלוויזיה לבמאי הטוב ביותר ב-2005. לנקשייר שיחקה שלושה פרקים כפולים של הסדרה "רוז ומלוני", שהמשיכו את הפיילוט מ-2002. העיכוב בצילומים בין הפיילוט לפרקי ההמשך נגרם בגלל ההפסקה בקריירה של לנקשייר והזמינות שלה ושל השותף שלה לסדרה פיל דייוויס.
ב-2005 כיכבה לנקשייר בעיבוד לרומן "The Rotters' Club" בתפקיד עקרת בית בברמינגהם בשנות השבעים של המאה העשרים. עוד ב-2005 הופיעה בסרט הטלוויזיה "Cherished" בתפקיד אנג'לה קנינגס, אשה בריטית שהורשעה שלא בצדק ברצח שני בניה התינוקות. בדצמבר 2005 חזרה לנקשייר להופיע בתיאטראות וסט אנד ושיחקה בתפקיד מיס אדלייד בהפקה של תיאטרון דונמאר ורהאוס של המחזמר "ברנשים וחתיכות" שהועלה בתיאטרון פיקדילי. לנקשייר הייתה אמורה להופיע במחזה עד מרץ 2006, אבל בגלל מחלה הפסיקה להופיע ב-4 בינואר. ב-2006 שיחקה לנקשייר בדרמה הקומית "Angel Cake" של ה-BBC, שהיה התפקיד היחיד שלה בטלוויזיה באותה שנה. בנובמבר הגישה פרק בסדרה הדוקומנטרית "Disappearing Britain" של ערוץ 5, בו ראיינה אנשים מבוגרים על זכרונותיהם מחג ה-"Wakes Week" בבלקפול בתחילת המאה העשרים. בפברואר 2007 השתתפה בסדרת הנעורים "סקינס" בערוץ E4. בהמשך שיחקה בדרמה הטלוויזיונית "Sex, the City and Me" בערוץ BBC Two בתפקיד עורכת הדין רות' גילברט. באוקטובר אותה שנה הופיעה לנקשייר בפעם הראשונה בסרט קולנוע, סרטו של דייוויד ניקולס בו שיחקה בתפקיד הדודה ביטי. בדצמבר שיחקה בתפקיד משנה, גברת קורני, בסדרת הטלוויזיה "אוליבר טוויסט", עיבוד של ה-BBC לרומן באותו שם מאת צ'ארלס דיקנס.
בין השנים 2008 השתתפה לנקשייר בתפקיד המספרת בסדרת הדרמה התקופתית "הדרך לקנדלפורד" המבוססת על זכרונותיה של פלורה תומפסון מילדותה באוקספורדשייר בשנות השמונים של המאה התשע עשרה. באפריל 2008 הופיעה לנקשייר בפרק הפתיחה של העונה הרביעית של סדרת המדע בדיוני הפופולרית "דוקטור הו". בפרק שנקרא "Partners in Crime", שיחקה לנקשייר בתפקיד אשת עסקים אניגמטית המשמשת גם כאומנת בדמות מרי פופינס. ב-2009 כיכבה לנקשייר בסדרת הדרמה המוזיקלית "All the Small Things", בה שיחקה בתפקיד אסתר קאדיק, אמא במשרה מלאה, המקימה מקהלה כשבעלה עוזב אותה בגלל אישה זוהרת יותר. ביולי אותה שנה הוענק ללנקשייר דוקטורט לשם כבוד מטעם אוניברסיטת הדרספילד. עוד ב-2009 שיחקה בעיבוד טלוויזיוני לרומן "אנקת גבהים" מאת אמילי ברונטה בתפקיד נלי דין, בבימויה של קוקי גדרוביץ', שביימה גם את העיבוד ל"אוליבר טוויסט". ב-2010 גילמה לנקשייר את רוזמרי ניקולס, אמה של קורבן רצח, בסדרה הדרמה של ה-BBC "חמש בנות", המתארת סדרת רציחות באיפסוויץ' מנקודת המבט של הקורבנות ובני משפחותיהם. עוד ב-2010 השתתפה בתפקיד אורח בפרק בסדרת הדרמה המשטרתית "המפקח ג'ורג' ג'נטלי".
המשך ההצלחה: "הטנגו האחרון בהליפקס" ו"עמק האושר"
במרץ 2011 החלה לנקשייר לככב במחזמר "Betty Blue Eyes" של קמרון מקינטוש בתיאטרון נובלו. במחזה, שהוא עיבוד חופשי של הסרט "A Private Function" משנת 1984, שיחקה בתפקיד ג'ויס שילברס, עקרת בית שאפתנית שאותה היא מתארת כ"שבירה" ו"קפריזית". אף על פי שזכתה לביקורות חיוביות ההצגה ירדה אחרי חצי שנה ב-24 בספטמבר 2011. על תפקידה במחזמר הייתה לנקשייר מועמדת לפרס לורנס אוליבייה לשחקנית הטובה ביותר במחזמר. ב-2012 הופיעה בתפקיד משרתת אישית, מיס ויסט, בפרק הלפני האחרון של הסדרה "על אדונים ומשרתים" (הגרסה המחודשת של 2010). בספטמבר 2012 החלה לנקשייר להופיע בתפקיד מיס אודרי, מנהלת מחלקת בגדי נשים, בסדרת הטלוויזיה "גן עדן לנשים", המתרחשת בחנות מפוארת בצפון אנגליה בסוף המאה ה-19. היא מתארת את הדמות כ"רווקה זקנה טיפוסית" שמונעת מעצמה רומנטיקה ומתחילה להרגיש שצעירות ממנה חותרות תחתיה.
במרץ 2015 החלה לנקשייר להשתתף בעיבוד הטלוויזיוני למחזה "המלביש" מאת רונלד הארווד. הסרט שודר באוקטובר 2015. לנקשייר מגלמת את דמותה של מאדג', מנהלת הבמה, אשר אהבתה הנכזבת ל'סר' (אנתוני הופקינס), מנהל להקת התיאטרון, גורם למחלוקות בינה לבין המלביש שלו ואיש אמונו נורמן (איאן מקלן). ב-2016 השתתפה לנקשייר בסרט הקולנוע "הצבא של אבא" המבוסס על הסדרה הקומית באותו שם.
בשנת 2022 החלה לגלם את דמותה של השפית האמריקאית ג'וליה צ'יילד בסדרה "ג'וליה"; דרמה קומית תקופתית של רשת HBO Max.
כריסי מץ
כריסטין מישל מץ (באנגלית: Christine Michelle Metz; נולדה ב-29 בספטמבר 1980) היא שחקנית וזמרת אמריקאית. היא ידועה בדמותה של קייט פירסון בדרמת הטלוויזיה של ה-NBC, "החיים עצמם"; בעבורו הייתה מועמדת לפרס אמי ולשני פרסי גלובוס הזהב לשחקנית המשנה הטובה ביותר בסדרת טלוויזיה.
קריירה
מץ למדה משחק אצל ג'ון קירבי. היא התפרסמה בשנת 2016 בדרמת הטלוויזיה "החיים עצמם" ברשת NBC, בה שיחקת את דמותה של קייט פירסון במשך 6 עונות הסדרה עד 2022. משחקה בסדרה העניק לה מספר מועמדויות לפרס אמי ולשני פרסי גלובוס הזהב. מץ היא גם זמרת, היא שרה בסדרה ומחוץ לסדרה.
בשנת 2019 שיחקה בתפקיד ראשי בסרטה של רוקסן דוסון "Breakthrough" את דמותה של ג'ויס סמית', נוצריה הדוקה ואם מאמצת לילד מגאוטמלה שמחפש את שורשיו המקוריים.
בשנת 2021 השתתפה בספיישל הטלוויזיוני של דיסני+ "החבובות: האחוזה הרדופה" בדמותה של הארייט.
חיים אישיים
ב-5 בינואר 2008 התחתנה עם העיתונאי הבריטי מרטין עדן. השניים נפרדו בינואר 2013; עדן הגיש טופס גירושין ממץ בנובמבר 2014; שנכנס לתוקף ב-11 בדצמבר 2015.
כיום נמצאת בזוגיות עם בראדלי קולינס.
טיסה 301 של לאו איירליינס
הטיסה
המטוס בעל הרישום RDPL-34233, טס לראשונה ב-6 במרץ 2013, והוא נמסר לחברת התעופה ב-29 במרץ.
טיסה 301 המריאה מוויינטיאן בשעה 14:45 שעון מקומי, והתרסקה בסביבות השעה 16:00. מזג האוויר היה מעונן, בעקבות סופת הטייפון נארי שהשתוללה אותה שעה בווייטנאם הסמוכה.
הזרימה המהירה במקונג הקשתה על איסוף הנספים ושברי המטוס. עד 23 באוקטובר נאספו 44 גופות מתוך 49 הנספים. אחדים מהם נמצאו במרחק 19 ק"מ ממקום ההתרסקות.
חקירת התאונה
שרידי המטוס נמשו מהמקונג ב-22 באוקטובר, וכעבור ימים אחדים נמשו הקופסאות השחורות של המטוס.
לפי דו"ח חקירת התאונה, הגורם לה הוא כישלון של הטייסים לנחות בבטחה בתנאי מזג האוויר המשתנים, לאחר שנכשלו בניסיון הנחיתה הראשון.
דיסקוגרפיה של מאיה סימנטוב
הדיסקוגרפיה של הזמרת-יוצרת הישראלית מאיה סימנטוב כוללת בעיקר אלבומי אולפן, סינגלים, שירים וקליפים שיצאו ביחד עם מפיקים מוזיקליים שונים ועופר ניסים בפרט. במהלך הקריירה שלה, עבדה סימנטוב עם מפיקים מוזיקליים, זמרים ודי ג'יים כדוגמת עידו בי וצוקי, אורטגה, הנרי, ינון יהל, הקטור פונסקה וזוכת פרס גראמי טרייסי יאנג.
אלבום הבכורה של סימנטוב, First Time, יצא לאור ביחד עם ניסים בשנת 2005. אף על פי שיצא בשנת 2005, נחשב First Time לאחד מהאלבומים הישראליים המושמעים ביותר בכל הזמנים בספוטיפיי, עם סך מצטבר של למעלה מ-10 מיליון השמעות. השיר "First Time" (שיר הנושא של האלבום) נחשב לאחד מ-35 השירים הישראליים המושמעים ביותר בכל הזמנים בספוטיפיי. בשנת 2006, הוחלט לשחזר את הצלחת אלבום הבכורה של סימנטוב וזו הוציאה עם ניסים מהדורה מחודשת בשם, Second Time.
בשנת 2010 יצא אלבום האולפן השלישי והאחרון של סימנטוב, הן כאמנית סולו והן כשותפתו של ניסים, Over You. האלבום זכה להצלחה ומתוכו יצאו להיטי המועדונים "Illusion" ו-"Superman". סימנטוב וניסים חדלו מלהוציא אלבום נוסף יחד, אך המשיכו להוציא שירים יחד כדוגמת הלהיט "Everybody Needs a Man".
שירים
להלן רשימת הופעות אורחות, סינגלים, שירים ושיתופי פעולה של סימנטוב שיצאו לבד או ביחד עם אמנים מוזיקליים שונים במהלך הקריירה שלה.
משאל העם ביוון (2015)
משאל העם ביוון (ביוונית: Ελληνικό δημοψήφισμα του 2015) על השאלה האם לקבל את תנאי החילוץ למשבר החוב של המדינה, המוצעים במשותף על ידי הנציבות האירופית (EC), קרן המטבע הבינלאומית (IMF) והבנק המרכזי האירופי (ECB), נערך ב-5 ביולי 2015. המשאל הוכרז על ידי ראש ממשלת יוון אלכסיס ציפראס ב-27 ביוני, ואושרר על ידי הפרלמנט והנשיא.
זה משאל העם הראשון המתקיים ביוון מאז 1974, והראשון בהיסטוריה המודרנית של המדינה שאינו קשור למבנה הממשלה.
רקע
ממשלת הקואליציה המונהגת על ידי מפלגת השמאל סיריזה ברשות ציפראס, רמזה בעבר כי ייתכן והיא תשקול לערוך משאל עם בנושא, או שתקרא לבחירות חדשות, במידה ולא תקבל הצעה נוחה בחדרי המשא ומתן. משאל העם הוכרז על ידי ציפראס בשעות הבוקר המוקדמות של ה-27 ביוני 2015. יום לאחר מכן הצביע הפרלמנט היווני על עריכת משאל העם, והצעה זו עברה ברוב של 178 חברי פרלמנט מול 120, עם שני נמנעים. לאחר מכן נחתם החוק על ידי הנשיא.
פתק ההצבעה
על פתק ההצבעה במשאל העם הוצבה השאלה: "האם את/ה מסכים/ה לקבל את ההצעה שהוגשה על ידי הנציבות האירופית, הבנק האירופי המרכזי וקרן המטבע הבינלאומית?" הבוחרים נתבקשו לבחור באחת משתי האפשרויות: "על האזרחים הדוחים הצעה זו של שלושת המוסדות להצביע לא (Όχι)", ו"על האזרחים המקבלים הצעה זו של שלושת המוסדות להצביע כן (Ναί)".
תוצאות
המשאל הסתיים בניצחון סוחף לעמדה של ראש ממשלת יוון, אלכסיס ציפראס: כ-61% מהיוונים הצביעו נגד קבלת תוכנית החילוץ האירופית. לאחר המשאל, התפטר יאניס וארופאקיס, שר האוצר היווני.
השלכות
הצבעת לא, כלומר דחיית הצעת שאר מדינות אירופה עלולה להביא את יוון לחדלות פרעון. קבלת ההצעה תעמיק את העול הכלכלי הקיים על אזרחי יוון.
קשרי קהילה
קשרי קהילה הם מערכת היחסים שבין ארגון כלשהו (רשות ממשלתית, חברה, עמותה וכו') לבין האנשים שמושפעים מפעילותו. המטרה של הארגון בפיתוח קשרי קהילה היא בניית מערכת יחסים שתהיה מועילה באופן הדדי. תחום עיסוק זה נמצא בנקודת ההשקה שבין דוברות ויחסי ציבור לבין אחריות תאגידית.
הגדרה, מטרות ומדדים
טיפוח הקשרים של הארגון עם האנשים המושפעים מפעילותו, תוך הבעת עניין בשלומם, נשען על העיקרון שפעולה זו תועיל לארגון בטווח הארוך, למשל, על ידי גיוס תמיכה ציבורית לפרויקטים שהארגון מבצע. הצלחה בתחום של קשרי קהילה תעלה את קרנו של הארגון - תתרום לתדמיתו הציבורית, תגביר את המוטיבציה של עובדי הארגון, ותיצור תחושה של עבודת צוות. הגדרה אופרטיבית לקשרי קהילה היא "סדרת פעילויות מקיפות ושיטתיות ליצירה, פיתוח ותחזוק מערכת יחסים שוטפת, חיובית וישירה ככל הניתן בין הארגון לבין הקהלים השונים שאיתם הוא בא במגע יום-יומי".
מערך קשרי קהילה נועד ליצור דיאלוג בין הארגון לבין בעלי עניין (Stakeholders). למשל, חברת בנייה שיוצאת לפרויקט פינוי בינוי תקים מערך קשרי קהילה שיכוון לדיירים שעתידים להיות מפונים, במטרה להסביר להם את שלבי הפרויקט ואת האופן שבו הם יושפעו מביצוע הפרויקט. בנוסף לשקיפות מול בעלי העניין, הדיאלוג מאפשר לארגון קבלת היזון חוזר (Feedback), שמשפר את פעילותו, הן בשלב התכנון (Planning) והן בשלב הביצוע (Delivery). המטרה של מערך קשרי קהילה היא לתמוך ביישום הפרויקטים של הארגון בצורה אפקטיבית, עם מינימום הפרעה מצד בעלי העניין, וגם עם מינימום הפרעה לבעלי העניין. לדוגמה, במסגרת פרויקט לשיפוץ שוק עירוני, המטרה של מערך קשרי הקהילה תהיה גם לנהוג בשקיפות כלפי בעלי הדוכנים בשוק ולשתף אותם בתהליך קבלת ההחלטות, וגם להבין מבעלי הדוכנים כיצד ניתן להימנע משיבוש פעילות השוק תוך כדי העבודות בשטח.
ההשפעה של מערך קשרי קהילה מורכבת מאלמנטים שיש קושי לכמת אותם. במחקר שנערך באוסטרליה, החוקרים הבחינו בין השפעות שלא ניתן לכמת במונחים כספיים (שיפור תדמית הארגון ותוספת לגיטימציה לפעולה) לבין השפעות שניתן לכמת במונחים כספיים - ניהול סיכונים משופר (למשל, הפחתת הסיכון שיחולו עיכובים בקבלת אישורים בשל התנגדות ציבורית) ותהליך תכנון מדויק יותר (הפחתת מספר החלופות שנבדקות בתכנון הפרויקט כתוצאה מהתייעצות עם בעלי עניין). מדובר בעלויות שנחסכות בזכות מערך קשרי קהילה.
קשרי קהילה בתכנון ובביצוע
בעלי עניין עשויים להביע התנגדות לפרויקט ככל שלתפישתם הוא מסב להם נזק, או שהוא גורם לנזק העולה על התועלת שצומחת להם ממנו, או שבשלב הביצוע הוא עשוי לגרום להם לנזק רב ללא קשר לתועלת שתצמח להם עם השלמת הפרויקט. למשל, תושבים ברחוב מסוים עשויים להתנגד להקמת שביל אופניים על חשבון מקומות חנייה, מתוך תחושה כי המצב החדש יקשה עליהם למצוא חנייה, ובעלי עסקים עשויים להתנגד לפרויקט מתוך תחושה שסגירת הרחוב לצורך ביצוע העבודות תפגע בהכנסותיהם. התנגדות בעלי עניין עשויה לעכב את השגת האישורים הנדרשים לביצוע הפרויקט, ולעיתים עיכוב שכזה גורם לפרויקט לחרוג מתקציבו. מכאן החשיבות של מערך קשרי קהילה. על מנת להפחית התנגדויות ככל הניתן, מזמין הפרויקט (חברה ממשלתית, רשות מקומית וכו') ידרוש ממבצע הפרויקט (חברה קבלנית) לדאוג למערך קשרי קהילה בשלב התכנון או בשלב הביצוע.
קשרי קהילה בשלב התכנון כוללים תהליך של שיתוף ציבור, או למצער יידוע הציבור. תהליך יידוע ציבור נועד להציג לבעלי עניין מידע על אודות הפרויקט. שלב זה כולל מיפוי ואיתור של בעלי עניין, פרסום הפרויקט באמצעים שונים (שלטי חוצות, דיוור ישיר ועוד), עריכת כנסים וקיום מפגשים עם בעלי עניין ועוד. תהליך שיתוף ציבור נועד לערב את הציבור בקבלת ההחלטות בנוגע לפרויקט, כך שבעלי העניין נשאלים לדעתם, ואף מוצגות בפניהם חלופות העומדות לבחירתם. קשרי קהילה בשלב הביצוע כוללים פרסומים נוספים עם התקדמות הפרויקט, תוך הצגת ההשפעה על בעלי העניין בכל שלב בביצועו, וכן קשר רציף עם בעלי העניין. למשל, פרויקט לשיפוץ כיכר ציבורית מצריך לעיתים שינוי של אזורי פריקה וטעינה בחנויות הסמוכות מדי יום, באופן שמחייב קשר יומיומי בין מבצע הפרויקט לבין הסוחרים בסביבה.
קשרי קהילה כתחום נפרד
קשרי קהילה הם תחום עיסוק שנמצא בתווך שבין יחסי ציבור לבין אחריות תאגידית. מחד, תחום זה קשור בשיפור התדמית הציבורית של הארגון, ומאידך, הוא קשור באחריות של הארגון לסביבה שבה הוא פועל. שתי התכליות הללו - לטובת הארגון ולטובת הקהילה - אינן תלויות זו בזו. לשם המחשה - אם הארגון יפעל בדרך של מתן בסתר (למשל, תרומה לקרנות צדקה מקומיות) אמנם יהיה זה לטובת הקהילה, אך לא תהיה לכך השפעה חיובית על תדמיתו של הארגון. באותה המידה, פעילות התנדבותית של עובדי הארגון שתפורסם בהרחבה אף על פי שהייתה מצומצמת בהיקפה ובהשפעתה, תועיל בעיקר ליחסי הציבור של הארגון. תחום העיסוק הקרוי "קשרי קהילה" שואף ליצור מצב של Win-Win, כך שגם הארגון וגם הקהילה יוצאים נשכרים.
יש להבחין בין ניהול קשרי קהילה לבין תחומים אחרים שמשלבים את המונח "קהילה", כמו בניית קהילות והובלת קהילות. לרוב, מוביל קהילה לאו דווקא פועל בשם ארגון, ומטרתו היא לחבר בין אנשים וארגונים שיש להם זהות אינטרסים וערכים משותפים על מנת לגבש חזון משותף ולפעול למימושו. לעומת זאת, מנהל קשרי קהילה פועל מטעם ארגון על מנת לזהות אינדיבידואלים וקבוצות של בעלי עניין בסביבתו של הארגון במטרה לקיים איתם מערכת יחסים מועילה באופן הדדי.
מבחינה ארגונית, הממשק של מנהלי קשרי קהילה עם מנהלים אחרים בארגון נועד לתמוך בביצוע המשימות הארגוניות. למשל, מנהל שיווק יכול להיעזר במנהל קשרי קהילה באיתור הקהילות בסביבת הארגון, שיכולות להוות מאגר לקוחות פוטנציאליים. דוגמה נוספת - דובר הארגון יכול להיעזר במנהל קשרי קהילה על מנת להציע אייטמים לסיקור שישפרו את תדמית הארגון.
החל במחצית השנייה של המאה ה-20 החלו להתגבש תפישות ניהוליות חדשות שהובילו ליצירת תחום העיסוק של קשרי חוץ, שנועד לשרת את הארגון בקיום דיאלוג, יצירת שיתופי פעולה עם ארגונים אחרים וגיוס משאבים. מקרה פרטי של קשרי חוץ הוא קשרי ממשל - תחום עיסוק שבו הארגון מקיים דיאלוג עם גופים ממשלתיים. רק בשלב מאוחר יותר התפתח תחום העיסוק של קשרי קהילה, שבו הדיאלוג מתקיים עם הציבור הרחב.
קשרי קהילה בישראל
בישראל בתחילת המאה ה-21, המונח "קשרי קהילה" התייחס לפעילות שהיא בגדר תרומה לקהילה - תחום שלימים כונה "אחריות תאגידית" או "אחריות חברתית". המונחים "קשרי קהילה" ו"אחריות תאגידית" שימשו בערבוביה, וגם היום ישנם ארגונים שמשתמשים במונח "קשרי קהילה" כדי להציג את תרומתם לקהילה, כמו הענקת מלגות, ימי התנדבות של עובדים ותמיכה בעמותות.
מאז שהחל להתבדל כתחום נפרד, קמו כמה חברות ישראליות שעוסקות בקשרי קהילה ושיתוף ציבור, כמו דרך פוריה בע"מ, CR קשרי קהילה, "שילובים" קשרי קהילה, תובנות, רן וולף - תכנון אורבני וניהול פרויקטים ושיתופים. אמנם לא קיים מסלול הכשרה אקדמי למקצועות בתחום של קשרי קהילה, אך ישנם גופים שמנסים להשלים את החסר. למשל, "המרכז לעירוניות בת ים" - מכון מחקר שהופעל על ידי עיריית בת ים בעשור השני של המאה ה-21 ונוהל על ידי אבירמה גולן - הציע קורס הכשרה למנהלי שיתוף ציבור בחסות אקדמית של אוניברסיטת בר-אילן.
תחום העיסוק של קשרי קהילה החל לקבל משנה תוקף עם התרבותם של פרויקטים אורבניים שיש להם השפעה מרובה על ההתנהלות היומיומית של התושבים, בעלי העסקים והמבקרים בערים. לדוגמה, חברת נת"ע, הבונה את הרכבת הקלה בגוש דן, ערכה מספר מכרזים רחבי היקף לאספקת שירותי קשרי קהילה. גם חברת נתיבי איילון יצאה במכרז לאספקת שירותי קשרי קהילה במסגרת הפרויקטים של החברה. מעבר לחברות ממשלתיות, גם עיריות החלו להכיר בצורך של מערך קשרי קהילה, וכך למשל הוקם בשנת 2019 אגף קשרי קהילה בעיריית רמת גן.
התחום של קשרי קהילה מקבל משנה תוקף על רקע התרבות פרויקטים של התחדשות עירונית בישראל (כמו פרויקטים מתוקף תמ"א 38 ופרויקטי פינוי בינוי). פרויקטים להתחדשות עירונית מצריכים הסכמה מצד בעלי הנכסים, ומכאן הצורך במערך קשרי קהילה מפותח בין הרשות המקומית לבין התושבים, או בין היזם לבין הדיירים. בעשור השני של המאה ה-21, הואצו תהליכי ההתחדשות העירונית, כמענה למשבר הדיור בישראל, ועיריות רבות הקימו מנהלות מקומיות להתחדשות עירונית, שגייסו מנהלי קשרי קהילה כחלק מכוח האדם הקבוע.
https://www.themarker.com/news/2021-01-25/ty-article/.premium/0000017f-f528-d47e-a37f-fd3c75c70000?utm_source=Web_Share&utm_medium=Whatsapp&utm_campaign=Share
אורובטיס ג'מייקנסיס
אורובטיס ג'מייקנסיס (שם מדעי: Urobatis jamaicensis) הוא מין של בטאי מהמשפחה טריגונים עגולים אמריקאים, החי במימי הים הקריבי ומערב האוקיינוס האטלנטי לחופי אמריקה בין קרוליינה הצפונית לטרינידד, לעיתים קרובות בשוניות אלמוגים.
תיאור
מין זה דומה לטריגוניים, אך אינו שייך למשפחה Dasyatidae, אלא למשפחה פרימיטיבית יותר. הוא בעל גוף באורך 70 סנטימטרים וברוחב 36 סנטימטרים בעל "כנפיים" רחבות מעוגלות דמויות-דיסק וקוצים בולטים לאורך עמוד השדרה עד הזנב הרחב, היכול להתפתל כלפי מעלה. בקצה הזנב ישנו עוקץ בעל ארס צורב, המיועד להגנה מטורפים, אך איננו קטלני לאדם. בנוסף הוא בעל יכולת להסוות את עצמו בסביבה במהירות. טריגון זה בעל כתמים רחבים צהובים-אפורים עד חומים-זהובים על רקע ירוק-כהה או חום. לטריגון מאפיין ייחודי הגורם לפלואורסצנציה ועוזר לו לבלוט בחשיכה, אם מאירים עליו בפנס.
הוא חי סביב קרקעית הים עד לעומק 25 מטר בשכבות רדודות. הוא מצוי בשוניות אלמוגים, לגונות, מפרצים רדודים ובין סבכי מנגרובים ולעיתים אף נמצא בשפכי נהרות. הטריגון חי באקלים טרופי, אך כבר נמצא באיים סמוך לקרוליינה הצפונית.
הוא טורף של תולעים, דגי גרם, צדפות וחסילונים החיים על הקרקעית. בתורו הוא נטרף בידי כרישים כמו כריש טיגריסי. הוא איננו נידוג למאכל, אך נתפס לעיתים כשלל לוואי של רשתות וכן נתפס לסחר וגידול באקווריום. למרות זאת הוא איננו מצוי בסכנת הכחדה בטבע.
סטאבט מאטר (דבוז'אק)
סטאבט מאטר מאת אנטונין דבוז'אק, אופוס 58, היא גרסה נרחבת של המלחין לסולנים, מקהלה ותזמורת, הכוללת את 20 הפסוקים של המזמור הדתי הנוצרי מהמאה ה-13 סטאבט מאטר. דבוז'אק כתב טיוטה ראשונית של היצירה בשנת 1876 והשלים אותה בשנת 1877. היצירה אופיינה כקנטטה קדושה וכאורטוריה, והיא מורכבת מעשרה פרקים, שמתוכם רק לראשון ולאחרון נושא מוזיקלי משותף.
זמן הביצוע של היצירה הוא כ-85 דקות.
היצירה בוצעה לראשונה בפראג בשנת 1880, ובשנת 1881 פרסמה הוצאת נ. זימרוק את התווים כאופוס 58 של דבוז'אק. בשנת 1882, ניצח לאוש ינאצ'ק על ביצוע היצירה בבְּרְנוֹ, צ'כיה. היצירה בוצעה בלונדון לראשונה בשנת 1883, ושוב ברויאל אלברט הול, בשנת 1884, וכך הפכה לגורם מכריע בפריצת הדרך הבינלאומית של דבוז'אק כמלחין. במאה ה-21 נחשבת עדיין הסטאבט מאטר ליצירתו הדתית המפורסמת ביותר והמבוצעת ביותר של דבוז'אק.
היסטוריה
רבות סופר על האופן שבו החל דבוז'אק לחבר את גרסתו לסטאבט מאטר בחודש פברואר 1876, בתגובה למות בתו בת היומיים יוֹזֶפָה, באוגוסט 1875. עם זאת, מחקרים מן המאה ה-21 מעלים ספקות בנוגע לגרסה זו. [ הטיוטה נכתבה בין 19 בפברואר ו-7 במאי 1876, והוקדשה לפְרַנטישֶק הוּשְפַּאוּאֶר (František Hušpauer) כ"מזכרת לחבר נעורים".[9][ ב-30 ביולי באותה שנה שלח דבוז'אק את כתב היד שלו לווינה, בצירוף בקשה למלגה מאת המשרד לתרבות וחינוך.[10] הוא חזר לסגנן את היצירה סופית בשנת 1877, כאשר שני ילדיו הנותרים מתו אף הם בתוך הפרש זמנים קצר זה מזה. הגרסה הקבועה והמוכרת של התווים נכתבה בין חודש אוקטובר 1877 ל-13 בנובמבר 1877 בפראג.
מבנה
תפקידי הסולו הקוליים בסטאבט מאטר של דבוז'אק נכתבו לסופרן, אלט, טנור ובס. יחד, יוצרים קולות אלו רביעייה (קוַורטֶט). המקהלה מורכבת אף היא מזמרי סופרן, אלט, טנור ובס. התזמורת המלווה כוללת שני חלילים, שני אבובים, קרן אנגלית (Cor anglais), שני קלרינטים בּלְָה, שני בסונים, ארבע קרנות (שתיים בפָה ושתיים ברֶה), שתי חצוצרות, שלושה טרומבונים, טוּבָּה, טימפני, עוגב וכלי קשת.
משך היצירה כ-85 דקות.
פרקים
הפרק הראשון כתוב בצורת סונטה מורחבת בסגנון סימפוני. הוא מתחיל בהקדמה תזמורתית ארוכה שעליה חוזרת המקהלה. נושא שני, מנוגד, מוצג על ידי הסולנים. חלק הפיתוח מוביל חזרה לנושא הפתיחה.
לעוגב תפקיד עצמאי בליווי מקהלת הנשים בפרק הרביעי, ואין הוא משתתף בכל חלק מלבדו.
באופן דומה יש לקרן האנגלית קו סולו בפתח הפרק השני, ומלבד זאת אין לה כל תפקיד ביצירה. על אף שהדבר לא צוין בתווים, ניתן לבצע ללא קושי את תפקיד הקרן האנגלית באמצעות שני אבובים, שכן הם אינם משתתפים בחלק זה.
הפרק האחרון משחזר את נושא הפתיחה של היצירה, אך עובר לסולם מז'ור לקראת פוגת ניצחון מורכבת למדי לשירת האָמֵן.
ביצועים
במאה ה-21 ממשיכה הסטאבט מאטר להיות יצירתו הדתית המפורסמת ביותר של דבוז'אק, והמבוצעת לעיתים הקרובות ביותר.
הוצאות לאור של התווים
בשנת 1879 הציע דבוז'אק את הסטאבט מאטר שלו למוציא לאור פריץ זימרוק, אבל רק לאחר הצלחת ביצוע הבכורה בפראג בשנת 1880, הצליח לעניין את האחרון בפרסום. זימרוק הציע לשנות את מספר האופוס (אופוס 28) למספר גבוה יותר והיצירה פורסמה לבסוף בשנת 1881 כאופוס 58 של דבוז'אק, על ידי הפירמה של נ. זימרוק. הפרסום כלל את התווים הקוליים בעיבוד לפסנתר של יוסף זובאטי. בשנת 1897 פורסמו התווים מחדש על ידי ג. שירמר ועיבוד זה הוא הבסיס לתווים המוכרים כיום. גרסה מלאה של תווי התזמורת והתוויים הקוליים פורסמה על ידי נוֹבֶלוֹ ושות', במהדורת Original Octavo בשנת 1883.
במחצית השנייה של שנות החמישים של המאה ועשרים, פורסמה הסטאבט מאטר ככרך ll/1 של SAD (Souborné vydání děl Antonína Dvořáka, מהדורה שלמה של יצירות אנטונין דבוז'אק).
בקטלוג התמטי של יצירות דבוז'אק, מאת גָ'רמיל בורגהאוזר, קיבלה הסטאבט מאטר את המספר B.71.
בשנת 2004 פורסמו שתי מהדורות חדשות של הסטאבט מאטר של דבוז'אק:
שוקי אמרני
יהושע (שוקי) אמרני (נולד בישראל, 1953) הוא יו"ר חברת תובנות, המתמחה בייעוץ בתכנון ובניה. כיהן כמנכ"ל משרד הפנים ויו"ר המועצה הארצית לתכנון ולבנייה. אלוף-משנה (במילואים) ודוקטור למדע המדינה מאוניברסיטת בר-אילן בה הוא עומד בראש מרכז בר-אילן לנדל"ן. חבר בוועדה לבדיקת מינויים לפי חוק החברות הממשלתיות; מרצה לשלטון מקומי ועמית מחקר במכון למדיניות נגד טרור (ICT), באוניברסיטת רייכמן. מכהן בהתנדבות כיו"ר עמותת צאלה הפועלת לחיזוק החוסן החברתי. חבר במועצת יד ושם. זכה באות אומ"ץ על קידום מנהל תקין בעבודתו בשירות הציבורי.
נעורים ומשפחה
נולד בקיבוץ עין-הנצי"ב שבעמק בית שאן, לרבקה וחביב. ילד שני מבין שמונה אחים ואחיות, בהיותו בגיל שלוש עברה משפחתו לגור בפתח תקווה, בגיל תשע החל לעבוד עד לגיוסו לצה"ל.
נשוי לרחל, מנהלת "בית ספר חן לשגרירים צעירים" מטעם עיריית פתח-תקווה, ומתנדבת בסיוע לילדים חולים ונזקקים.
השכלה אקדמית
לאמרני תואר דוקטור למדעי המדינה מאוניברסיטת בר-אילן; עבודת הדוקטורט עוסקת ביחסי צבא וחברה; ותואר שני במדעי המדינה, התמחות ביחסים בינלאומיים (בהצטיינות), עבודת המחקר עוסקת בסכסוך הישראלי-פלסטיני; תואר שני נוסף במדעי החברה, התמחות בביקורת פנימית וציבורית, מאוניברסיטת חיפה; תואר ראשון במדעי המדינה וסוציולוגיה, ותעודת הוראה במדעי החברה, מאוניברסיטת בר-אילן.
יו"ר חברת תובנות
ד"ר שוקי אמרני, הוא בעלים ויו"ר חברת תובנות, המתמחה בייעוץ מקצועי בנושאי תכנון ובנייה.
מנכ"ל משרד הפנים
בשנים 2013–2015 כיהן כמנכ"ל משרד הפנים. היה שותף בהובלת רפורמות חשובות, לצמצום רגולציה, תכנון ובנייה, שינויי גבולות וחלוקת הכנסות בין הרשויות המקומיות, וקידום אחריות חברתית בשלטון המקומי. בשנים 2010–2013 כיהן מספר פעמים כמנכ"ל בפועל, ונציג משרד הפנים במועצת הרשות לשירותים ציבוריים-מים וביוב ובמועצת מקרקעי ישראל.
יו"ר המועצה הארצית לתכנון ולבניה
בשנים 2013–2015 כיהן כיו"ר המועצה הארצית לתכנון ולבנייה, בשנים 2010–2013 כממלא מקום יו"ר המועצה, ובשנים 2014–2015, כיו"ר ועדת התכנון הארצית למתחמים מועדפים לדיור (ותמ"ל).
הממונה על מחוז המרכז ויו"ר הוועדה המחוזית לתכנון ולבניה
בשנים 2003–2010 כיהן כממונה על מחוז המרכז, יו"ר הוועדה המחוזית לתכנון ולבניה, יו"ר הוועדה המחוזית למתקנים ביטחוניים ויו"ר הוועדה המקומית לתכנון ולבניה נתב"ג. דוח מבקר המדינה שפורסם בשנת 2006 מציין לחיוב את הוועדה המחוזית במספר תחומי פעילות חשובים. בשנת 2009 זכה מחוז המרכז בתעודת הערכה מהוועדה לפרס הלאומי לאיכות ומצוינות בשירות הציבורי ע"ש ראש הממשלה לשעבר יצחק רבין.
מנהל אגף בכיר לביקורת ברשויות המקומיות
בשנת 1994 הקים את האגף הבכיר לביקורת ברשויות המקומיות ועמד בראשו עד לשנת 2003. בשנת 1999 הומלץ על ידי מנכ"ל משרד הפנים לפרס קפלן. בנימוקים לפרס נכתב על ידי המנכ"ל: "על בניית מערכת חדשנית, מקצועית ומקיפה בתחום הביקורת בשלטון המקומי, שהביאה לשינוי ערכי בתרבות הניהול, להתייעלות, ליתר שקיפות של המידע על תפקודן של הרשויות המקומיות ולהגברת הפיקוח והמודעות הציבורית".
יו"ר ועדות מקצועיות וציבוריות
ד"ר אמרני עמד בראש ועדות מקצועיות וציבוריות שהביאו לשינויי חקיקה וקידמו רפורמות חשובות בשירות הציבורי: יו"ר צוות ממשלתי לפיתוח כלכלי ברשויות המקומיות במגזר המיעוטים (על-פי החלטת הממשלה); יו"ר ועדה בין-משרדית לפיתוח ושיקום מרכזי ערים; יו"ר ועדה ציבורית להקמת אקדמיה בשלטון המקומי בישראל; יו"ר ועדה ציבורית לבחינת מערכת הדיווח הכספי בשלטון המקומי; יו"ר ועדה בין-משרדית לקביעת מעמדו וסמכויות ועד מקומי במועצה האזורית; יו"ר ועדה בין-משרדית לבחינת מספר המצילים בתחנות ההצלה; בשנת 2010 במסגרת שירות מילואים מונה על ידי ראש אכ"א לעמוד בראש ועדה מטכ"לית לשיפור הביקורת ויישום מדיניות באגף כוח-אדם בצה"ל.
שירות צבאי
התגייס לצה"ל ביולי 1970 במסגרת הנח"ל המוצנח-גרעין "יחדיו-טירת צבי" של תנועת הנוער בני-עקיבא. שירת כחובש פלוגתי עד ליציאתו לקורס קצינים. ביצע מגוון תפקידים בכירים בתחומי ניהול, הדרכה ומשאבי אנוש. השתחרר משירות קבע באפריל 1994 בדרגת אלוף-משנה. עד יוני 2017 נמנה עם מערך המילואים כראש צוות ביקורת ביחידת מבקר מערכת הביטחון.
הוראה באקדמיה
החל משנת 1997 מרצה ללימודי תואר ראשון במדעי החברה ב אוניברסיטת בר-אילן; החל משנת 2018 מרצה ללימודי תואר ראשון בממשל באוניברסיטת רייכמן; החל משנת 2022 מכהן כראש מרכז בר-אילן לנדל"ן, באוניברסיטת בר-אילן.
יו"ר עמותת צאלה
החל משנת 2017 מכהן בהתנדבות כיו"ר צאלה, שהיא עמותה א-פוליטית, בה כל חברי העמותה פועלים בהתנדבות בקרב בני הנוער לחיזוק חוסנה של החברה בישראל.
אוסקר ויילד (פירושונים)
אוסקר ויילד היה סופר, משורר, עיתונאי ומחזאי אירי.
לאו איירליינס
תולדות החברה
חברת התעופה הוקמה בספטמבר 1976 בשם לאו אוויאיישן, כמיזם משותף בין ממשלת לאוס לחברת התעופה הסינית צ'יינה יונאן איירליינס.
רב מובהק
דוגמאות לרבנים מובהקים בתלמוד: רבה בר אבוה, רבו המובהק של רב נחמן; רב הונא, רבם של רב חסדא ורב ששת; ורב יוסף רבו של אביי.
לאו איירליינס
תולדות החברה
בשנת 1994 רכשה החברה מטוסי טורבו-פרופ מדגם ATR 42, ובשנת 1995 רכשה את הדגם המתקדם שלו, ה-ATR 72. באותה השנה רכשה גם מספר מטוסי חרבין Y-12 ושיאן Y-7.
רב מובהק
הגדרת רב מובהק
רב מובהק הוא מי שהתלמיד רכש את רוב חכמתו ממנו.
לאו איירליינס
תולדות החברה
בשנת 2000 הלאימה ממשלת לאוס את החברה, ובשנת 2003 שונה שמה ללאו איירליינס. בשנת 2011 רכשה מטוסי סילון מדגם איירבוס A320.
רב מובהק
הגדרת רב מובהק
במקורות מאוחרים יותר נעשה שימוש מורחב במונח "רב מובהק" ל"תלמיד גמור" אף אם אין רוב חכמתו ממנו, אלא שלא נתגדל בעצמו בתורה ונעשה חבר לרבו אך ההלכות הנהוגות כלפי רב מובהק במשמעות הרחבה שונות מההלכות הנהוגות כלפי רב מובהק במשמעותו היסודית.
לאו איירליינס
הסכמי שותפות קוד
ללאו איירליינס הסכמי שותפות קוד עם החברות הבאות:
רב מובהק
הגדרת רב מובהק
כיום נהוג להשתמש בכינוי רב מובהק בהשאלה גם לרב שאליו משתייך התלמיד ושאת הנהגותיו הוא מקיים, או לאדמו"ר או לראש הישיבה המנהיג את קהילתו, ולא רק אם למד ממנו את עיקר תורתו.
לאו איירליינס
צי המטוסים
צי המטוסים של החברה נכון לינואר 2019:
רב מובהק
הלכות רב מובהק
מצופה מתלמיד לכבד ביותר את רבו המובהק ואף להתבטל לפניו.
לאו איירליינס
קישורים חיצוניים
מדיה וקבצים בנושא לאו איירליינס באתר Airliners.net
רב מובהק
הלכות רב מובהק
דוגמה לכך מובאת במסכת קידושין: (פירוש: מאיזה מרחק צריך לקום בפני רבו כדי לקיים מצוות "והדרת פני זקן"? ממרחק ארבע אמות. אמר אביי: האמור נכון רק ברב שאינו רבו המובהק, אבל לרבו המובהק צריך לקום ממרחק כל זמן שיכול לראותו).
על פי התלמוד מוטל על התלמיד ללוות את רבו המובהק עד למרחק שלוש פרסאות.
בדינים שונים מצוות כבוד רב מובהק קודמת אף לכבוד אב ואם:.
בגמרא מסופר על תנאים שלא היו אומרים דבר תורה מעצמם אלא רק דברים ששמעו מרבם המובהק.
על פי חלק מהאחרונים דיני רב מובהק בימינו אינם שכיחים מפני שאנשים לומדים היום את חכמתם מהספרים, ויש המבססים את הדברים על דברי רבי אהרון הכהן מלוניל שכתב.
מפעל תחנות הטרקטורים
מפעל תחנות הטרקטורים היה גוף שהוקם בשנת 1952 על ידי המחלקה להתיישבות של הסוכנות היהודית לא"י, במטרה לתת מענה לבעיות העיבוד החקלאי הממוכן, בהתיישבות החדשה, ופעל במשך 15 שנה עד לשנת 1967. בפועל סיפק המפעל בשנות קיומו, שירותי מיכון חקלאי, גם לחקלאי ההתיישבות הוותיקה - מושבים וקיבוצים.
הקמה
בשנת 1956, נכנס לתמונה פקיד הסוכנות 'גרשון לוי'.
לוי שהיה סגן מנהל החבל הצפוני של המחלקה להתיישבות של הסוכנות היהודית וחקלאי בעצמו, ראה כיצד ציוד יקר מתבלה ומתקלקל, וכיצד סכומי עתק יורדים לטמיון. החליט לשנות את דרך הניהול של מפעל הטרקטורים ולהעלותו על דרך המלך. הוא ביקר בתחנות השונות, נפגש עם מפעילי הציוד והמתיישבים, שמע את לבטיהם וחששותיהם והחל לגבש תוכנית פעולה לניהול מרכזי של התחנות. הוא הקים פאנל מדגמי נסיוני באזור הצפון, והחל לנהל את כל תחנות הצפון במרוכז ממקום אחד. הניסיון הוכתר בהצלחה והוכח כי תוכנית עבודה ריכוזית ושינוע של הציוד החקלאי אל כל ההתיישבות ממרכז אחד מייעלים את העבודה והופכים את הציוד לרווחי. המסקנה המתבקשת הייתה כי יש לאחד את כל תחנות הטרקטורים בארץ תחת הנהלה אחת.
לוי הקים את מרכז תחנות הטרקטורים באשקלון והפך למנהלו. מעתה רוכזו תחת המרכז כל בעיות המינהל, כספים, רכש, וויסות העבודה והציוד, הכוונת כלים, הכוונת כוח אדם והכשרתו, תכנון וביצוע של שכלולים ושיפורים. תוך שלוש שנים כוסו הגירעונות, ואף נוצרו רווחים שאיפשרו להחליף ציוד שהתבלה, כמו להגדיל ולגוון את צי הטרקטורים והכלים.
בקריית מלאכי שבדרום הוקם מוסך מרכזי, והועסקו בו מכונאים מובחרים. במוסך טופלו הכלים של מפעל הטרקטורים, כמו כן הועסקו בו צוותים אשר נשלחו לכל חלקי הארץ להעניק שירותי שטח במקום התקלה.
פיננסיה
בתחילת שנות ה-70 של המאה העשרים התפרסם בעיתונות מצבו הפיננסי של המפעל. על פי הפרסום נוסף על מרכז החברה הממוקם בעיר אשקלון, לחברה עוד 39 תחנות המשרתות כ-300 יישובים חקלאיים בהם עשרות מושבים וקיבוצים ותיקים. המפעל מעבד כ-900,000 דונם בשנה, והגידול השנתי עומד על כ-100,000 דונם בשנה.
את פעילותו מבצע המפעל בעזרת כ- 500 טרקטורים (מחציתם מתנועעים באמצעות גלגלים ומחציתם באמצעות זחלים) ועוד אלפי כלים חקלאיים נוספים. לרשות המפעל עומדים מספר רכבי הובלה מסוג גורר-תומך להובלת ציוד כבד.
המחלוקת עם חברת "דגנים בנגב"
בשנת 1956 הוקמה חברה ממשלתית בשם "דגנים בנגב" שהייתה בבעלות משרד החקלאות, רשות הפיתוח וארגוני הקניות האזוריים.. מטרת החברה הייתה עיבוד מרוכז של שטחי הפלחה (שטחי בעל) באזור הנגב בהיקף של מאות אלפי דונמים. חברה זו הייתה מסגרת ניהולית בלבד שהתקשרה עם גופים חקלאיים (כגון קיבוצים ותיקים במרכז הארץ ובצפונה) ועם חברות קבלניות לביצוע עבודות העיבוד והקציר. חברת "מפעל תחנות הטרקטורים" פנתה לפני עונת הזריעה של תשכ"א בתביעה לממשלה שתפעיל את השפעתה למסירת עבודות העיבוד לפני הזריעה לחברת מפעל תחנות הטרקטורים שהיא בעלת ציוד רב ומתאים לעבודות אלו ומסוגלת לבצען בעלות נמוכה יותר מזו שמשיגה "דגנים בנגב".
פירוק החברה
ב-1966 פרסמה ועדה ציבורית לענייני ההתיישבות בראשות יצחק בן אהרון את מסקנותיה. אחת מהמלצותיה הייתה לסגור את מפעל תחנות הטרקטורים ולהעביר את כלי המיכון לידי המושבים. ב-1967 פורקה החברה ופוטרו כ-400 עובדיה. באותה עת הועלתה השערה כי הזרז לפירוק החברה היה רצונה של תנועת המושבים לאפשר תעסוקה לבני המושבים בהפעלת הכלים החקלאיים. ואמנם, חלק מהכלים נרכשו על ידי בני מושבים והופעלו על ידם בצורה קבלנית.
משאל העם על קידוחי נפט באיטליה (2016)
משאל העם על קידוחי נפט וגז טבעי נערך איטליה ב-17 באפריל 2016. משאל העם היה על הצעת ביטולו של החוק המאפשר להאריך זיכיונות קידוחי גז טבעי ונפט בהפקת פחמימנים, באסדות קידוח בטווח של 12 מיילים ימיים מחוף איטליה, עד למיצוי חיי השימוש בשדות.
זה היה משאל העם הראשון, בתולדות הרפובליקה האיטלקית, שאותו דרשו בו זמנית נועצות נבחרות של חמישה מחוזות באיטליה.
רקע
בים הסובב את איטליה קיימות מצבורי פחמימן שקידוחם מאפשר הכנסות גבוהות. בנוסף קיימים מעט מצבורי נפט. קידוח גז טבעי ונפט בים האיטלקי אפשרי נאסר מסיבות של הגנת הסביבה. הקידוח הותר עם הגבלות מסוימות להגנת החוף והסביבה – רק באזורים ימיים מסוימים שהוגדרו במפורש על ידי הפרלמנט האיטלקי או על ידי המשרד לפיתוח כלכלי. החל משנת 2013, נאסרו קידוחים חדשים בים הטירני, באזורים המוגנים הימיים ובמים הנמצאים במרחק של 12 קילומטרים ימיים מהחוף. עם זאת, אישורים שניתנו לפני שנת 2013 עשויים להימשך עד למיצוי כל המשאבים בשדות הנפט והגז.
איטליה אישרה בסך הכל הקמה של 79 אסדות קידוח ימיות: 31 מהן ממוקמות במרחק של מעל 12 מייל מהיבשה, ו-48 מהן בטווח של פחות מ-12 מייל, טווח שלפי ארגוני הגנת הסביבה באיטליה פוגע בחוף, בחי ובמרקם החיים.