cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
מאדי זיגלר
ביוגרפיה
בשנת 2012 התקבלה לעבודת המשחק המקצועית הראשונה שלה, בסדרה גדולה מהחיים בערוץ Lifetime. בשנת 2014, זיגלר הופיעה ככוכבת אורחת בפרק 34 של הסדרה HitStreak. היא המשיכה בקריירת המשחק שלה במרץ 2015 כשהשתתפה בתפקיד אורח בסדרה של דיסני "אוסטין ואלי". ב-30 ביוני 2015 היא השתתפה בפרק של הסדרה "שקרניות קטנות ויפות".
זיגלר הופיעה בקליפים של אומנים וביניהם סיה, טודריק הל ואלכס קאליס. היא נכנסה לתודעת הציבור בגיל 11 כאשר כיכבה בקליפ של סיה לשיר "Chandelier", שזכה בטקס "ARIA music award" בפרס הקליפ הטוב ביותר והועמד בטקס פרסי ה-MTV לשנת 2014 בקטגוריות הכוריאוגרפיה הטובה ביותר והווידאו של השנה. הקליפ גם הועמד בקטגוריית "הקליפ הטוב ביותר" בטקס פרסי גראמי ה-57. הקליפ זכה ליותר משני מיליארד צפיות ביוטיוב, הוא נמצא במקום ה-7 בקליפים הכי נצפים לשנת 2014 ובמקום ה-16 ברשימת הקליפים הכי נצפים בכל הזמנים.
בשנת 2012, זיגלר, אמה ואחותה השתתפו בפרויקט של "Starlight Children's Foundation" להעלאת המודעות למחלות כרוניות של ילדים. זיגלר אמרה שהיא נהנית להקדיש את הזמן שלה לילדים חולים ושזאת חוויה מתגמלת.
בינואר 2015 היא השתתפה בקליפ נוסף של סיה בשם "Elastic heart" שזכה גם הוא לפופולריות ברחבי העולם וליותר מ-400 מיליון צפיות ביוטיוב. סביב הקליפ, בו מוצגים זיגלר והשחקן שיה לבוף בבגדי גוף ונלחמים האחד בשנייה, התעוררה סערה והועלו ספקות לגבי מיניותו. סיה הסבירה ששני הרקדנים מייצגים "מצבים עצמיים של 'סיה' במלחמה", ובכל זאת התנצלה בטוויטר לכל מי שאולי נעלב.
בשנת 2015 זיגלר כיכבה בקליפ של סיה לשיר "Big Girls Cry". לאחר הוצאת הקליפ "Chandelier" זיגלר רקדה בכמה תוכניות וביניהן "The Ellen DeGeneres Show", "רוקדים עם כוכבים", "ג'ימי קימל בשידור חי!" ו"סאטרדיי נייט לייב". בפברואר 2015 זיגלר הופיעה לצד סיה וקריסטן וויג בטקס פרסי גראמי 2015.
זיגלר דוגמנית של חברות אופנה רבות וביניהן "Glitzy Girl" ,"Sally Miller" ,"Purple Pixies" ו-"Capezio". ב-5 באוגוסט 2015 זיגלר השתתפה בתצוגת אופנה של "פול ראלף לורן" לצד אחותה הקטנה מקנזי זיגלר.
זיגלר הופיעה על שערים רבים וכתבות בעיתונים ומגזינים מפורסמים וביניהם Kode, Schön! Magazine, Elle, Dance Spirit, Nylon, Vs, Seventeen, Harper's Bazaar, People, Dazed, Cosmopolitan, Billboard, Teen Vogue ו-Stella.
בשנת 2015 היא השתתפה ככתבת בשבוע האופנה בניו-יורק בשביל ELLE. ב-2014 זיגלר ואחותה הצעירה, מקנזי, שחררו קו אופנה "The Maddie & Mackenzie collection" דרך MOD ANGEL.
זיגלר הייתה מועמדת לפרסי בחירת הנוער 2015 בקטגוריית רקדנים, יחד עם חברתה לקבוצה לשעבר ברקדניות קטנות, קלואי לוקסיאק, אך בסופו של דבר הפסידה לה.
בשנת 2016 זכתה בפרס בחירת הקהל.
בשנת 2016 התמודדה זיגלר בטקס פרסי בחירת הילדים של ניקלודיאון מול קלאני חברתה לקבוצה רקדניות קטנות ומול קלואי חברתה לשעבר ולבסוף ניצחה בפרס הרקדנית הטובה ביותר של 2016, בנוסף זכתה בפרס הרקדנית האהובה ביותר עד גיל 17.
בטקס פרסי בחירת הילדים של ניקלודיאון זיגלר הודיעה רשמית שהיא עוזבת את רקדניות קטנות בשל עומס בקריירה.
בשנת 2016 השתתפה מאדי בקליפ של סיה בשם "The Greatest". הקליפ הוא מחווה לפיגוע הירי במועדון הלהט"ב באורלנדו. והצטרפה לצוות הרקדנים של הזמרת סיה בסיבוב ההופעות שקיימה בארצות הברית Nostalgic For The Present.
בשנת 2016 זכתה בפרס הנערה הכי משפיעה בעולם לפי Time Magazine. בשנת 2017 דיבבה את דמותה של קמיליה בסרט האנימציה "לרקוד". בתחילת ינואר 2017 פתחה זיגלר ערוץ יוטיוב המציג בעיקר איפור, אופנה וסטיילינג.
בשנת 2017 הוציאה ספר יומן The maddie diaries ולאחר מכן הוציאה סדרה של שלושה ספרים.
בשנת 2017 יצא הסרט "הספר של הנרי", בו היא משחקת את כריסטינה. באותו החודש יצאו האחיות זיגלר לסבב הופעות באוסטרליה ושם הופיעו השתיים כרקדניות, ושם חשפה לראשונה את בן זוגה ג׳ק קלי. בני הזוג נפרדו לאחר כשנה. ביולי באותה שנה הודיעה זיגלר כי בספטמבר תשחרר קליפ חדש בשיתוף הזמרת סיה ושבתחילת 2018 תצא איתה לסיבוב הופעות נוסף. באותו החודש זיגלר השתתפה בקליפ מחול של השיר feel it still של הזמר האוסטרלי Portugal. The man בשיתוף הכוריאוגרף היהודי בריין פרידמן. זיגלר מונתה לאסיסטנטית שלו והיא מרבה לעזור לו בסדנאות אומן רבות בהנחייתו ברחבי ארה״ב. זיגלר הוציאה ליין ביגוד בשם 'Maddie Style'.
באוגוסט 2017 זכתה זיגלר פעם שנייה ברציפות בתואר רקדנית השנה של תחרות ה-Teen Choice Awards. בסוף אוגוסט שבה לשולחן השופטים של תוכנית המציאות "אז אתה חושב שאתה יכול לרקוד?" ברשת FOX. בהמשך חודש זה החל הצילום של הסרט המוזיקלי "Music" שזיגלר משתתפת בו, בבימויה של סיה. ב-19 בספטמבר השתתפה בקליפ נוסף של הזמרת סיה, "Rainbow", מתוך פסקול הסרט "הפוני הקטן שלי".
ב-2018 זיגלר הופיעה בקליפים של הרכב המוזיקה LSD (להקה) "Thunderclouds" "no new friends". ב-2019 השתתפה ב The Tonight Show בנחיית ג'ימי פאלון.
ב-2020 השתתפה בסרט לכל הבנים שאהבתי 2 וב-2021 בסרט מיוזיק. בסוף 2021 צפוי לצאת הסרט סיפור הפרברים בהשתתפותה.
ב-2020 זיגלר החלה לצאת עם המוזיקאי אדי בנג'מין.
ב-2020 זיגלר הוציאה סדרת סנפצ'אט העוסקת באיפור בשם "Close Up", יחד עם המאפרת שלה טניה בראוור.
בשנת 2023, בהיותה בת 20, נכללה ברשימת פורבס 30Under30.
פוספודיאסטראז
פוספודיאסטראז (PDE) הוא אנזים ששובר קשר פוספודיאסטרי (קשר בין קבוצתת זרחה לשתי קבוצות כהל). בדרך כלל, השם מתייחס לנוקלאוטיד מעגלי שמסוגל לבצע פעולה זו. אף על פי כן, ישנן משפחות פוספודיאסטראז אחרות רבות, כולל פד"א C ו-D, אוטוטקסין, פוספודיאסטראז ספינגומיילין, DNase ואנזימי הגבלה (שכולם שוברים את עמוד השדרה הפוספודיאסטרי של DNA או RNA).
הפוספודיאסטרים לנוקלאוטיד מעגלי הם קבוצת אנזימים ששוברים את הקשר הפוספודיאסטרי במולקולות שליח שניוני: cAMP ו-cGMP. הם מבקרים את המיקום, משך הפעולה והמשרעת של איתות נוקלאוטיד מעגלי באזורים תוך-תאיים. פוספודיאסטרים הם לפיכך מבקרים חשובים של העברת אותות בתיווך על ידי מולקולות השליח השני הללו.
היסטוריה
הצורות הרבות הללו (איזופורמים או תת-סוגים) של פוספודיאסטראז בודדו ממוח של חולדה באמצעות אלקטרופורזת ג'ל פוליאקרילאמיד בתחילת שנות ה-70 ובמהרה נמצאו כמעוכבים סלקטיבית על ידי מגוון תרופות במוח וברקמות אחרות. הפוטנציאל במעכבי פד"א סלקטיביים לשימוש כתרופות נחזה בשנות ה-70. החיזוי הזה כיום התממש במגוון תחומים (למשל סילדנפיל כמעכב פד"א 5 ורוליפרם כמעכב פד"א 4).
נומנקלטורה וסיווג
הנומנקלטורה של הפוספודיאסטראזים מסמלת את המשפחה של הפד"א באמצעות ספרה ערבית, אחריה אות גדולה המציינת את הגן במשפחה הזו, וספרה ערבית נוספת ואחרונה המסמנת את גרסת השיחבור הנגזרת מגן יחיד (למשל, PDE1C3: משפחה 1, גן C, גרסת שיחבור 3). משפחת-העל של אנזימי הפד"א מסווגת ל-12 משפחות, ששמותיהם PDE1-PDE12 ביונקים. הסיווג מבוסס על: פד"א שונים באותה משפחה קשורים מבחינה תפקודים למרות העובדה שרצפי חומצות האמינו שלהם יכולים להיות שונים באופן משמעותי. פד"א בעלי ספציפיות סובסטראט שונה. חלקם הידרולאזות cAMP סלקטיביים (PDE4, 7 ו-8), אחרים cGMP סלקטיביים (PDE5, 6 ו-9). אחרים יכולים לעשות הידרוליזה גם ל cAMP וגם ל-cGMP (PDE1, 2, 3, 10, 11). לפעמים מתייחסים ל-PDE3 כפד"א מעוכב על ידי cGMP. אף על פי ש-PDE2 יכול לעשות הידרוליזה גם לנוקלאוטידים מעגליים, כריכה של cGMP לאתר הבקרה GAFB תגביר אפיניות ל-cAMP והידרוליזה לפגיעה ב-cGMP. המנגנון הזה, כמו גם אחרים, מאפשר בקרה על המעברים של cAMP ו-cGMP.
משמעות קלינית
אנזימי פוספודיאסטראז הם בדרך כלל מטרות למעכבים תרופתיים בזכות חלוקת הרקמות הייחודית שלהם, והמאפיינים המבניים והתפקודיים שלהם.
מעכבים של פד"א יכולים להמשיך או לשפר את ההשפעות של תהליכים פיזיולוגיים המתווכים על ידי cAMP או cGMP על ידי עיכוב הפירוק שלהם על ידי פד"א.
סילדנפיל (ויאגרה) הוא מעכב פד"א ספציפי ל-cGMP מסוג 5, שמשפר את ההשפעות הוסודילטוריות של cGMP ברקמות האחראיות על זיקפה ובכך משמש לטיפול באימפוטנציה. בנוסף, השפעותיו על הלב נחקרות עם אינטרס ספציפי בטיפול בניוון שרירים דושן ובהגדלה שפירה של הערמונית.
השפעות תרופתיות של מעכבי פוספודיאסטראזות
מעכבי פוספודיאסטראז זוהו כבעלי פוטנציאל רפואי בתחומים כמו יתר לחץ דם בעורקי ריאה, מחלת לב כלילית, דמנציה, דיכאון, אסתמה, מחלת ריאות חסימתית כרונית, זיהומים פרוטוזואנים (כולל מלריה) וסכיזופרניה.
פד"א חשובים גם בשכיחות התקפים. למשל, פד"א פוגע בפעילות האנטיאפילפטית של אדנוזין. שימוש במעכב פד"א (פנטוקסיפלין) בהתקף מושרה פנטילנטטראזול מצביע שההשפעה האנטיאפילפטית על ידי הארכת מרווחי הזמן בין ההתקפים והקטנת משך ההתקפים באורגניזם חי.
צילוסטזול (פלטל) מעכב PDE3. העיכוב הזה מאפשר לתאי דם אדומים להפוך לגמישים יותר. זה שימושי בתנאים כמו קלאודיקציה אינטרמיטנטית, כך שהתאים יכולים לתמרן דרך כלי דם מכווצים בקלות.
זפרינסט מעכב גדילה של שלב-הדם הא-מיני של טפילי מלריה (פלסמודיום פלציפרום) באורגניזם חי עם ערך ED50 של 35 מיקרומולר, ומעכב PfPDE1, פד"א ספציפי ל-cGMP של פלסמודיום פלציפרום עם ערך IC50 של 3.8 מיקרומולר.
קסנתינים כמו קפאין ותאוברומין הם מעכבי פד"א ספציפיים ל-cAMP. למרות זאת, השפעת העיכוב של קסנתינים על פד"א נצפית רק במינונים גבוהים מאלה שאנשים בדרך כלל צורכים.
יעקב מוזר
יעקב מוזר (מגרמנית: Jacob Moser; 28 בנובמבר 1839 – 1922) היה איש עסקים, פילנתרופ, שופט וראש עיריית ברדפורד שבאנגליה. נודע כתורם שמימן את בנייתה של הגימנסיה הרצליה בתל אביב.
חייו
מוזר היה ממוצא יהודי-גרמני ונולד בעיר קפלן, במחוז שלזוויג-הולשטיין, אז חלק מדנמרק. בצעירותו בילה כמה שנים בהמבורג ובפריז, והגיע לברדפורד ב-1863. בתשע שנותיו הראשונות שם עבד במשרדי פירמות שונות, ובשנת 1872 הפך לשותף, ולבסוף למנהל הראשי במשרד אדלשטיין ומוזר ושות', שהתפתח והפך לאחד מייצואני הטקסטיל הגדולים של ברדפורד.
בתור פילנתרופ, העביר מוזר במהלך חייו לפי הערכות סכום כולל של 750,000 פאונד למטרות שונות ולארגוני צדקה. לצד עבודתו בעסקי ייצוא הטקסטיל, היה מוזר מייסד ארגון הצדקה של ברדפורד, נוסף על ארגוני סיוע שונים שהקים. ב-1882 היה מעורב בהקמת בית הספר הטכני של ברדפורד. החל מ-1883 כיהן במועצת המנהלים של המרפאה המקומית, ותרם 5,000 פאונד לקרן לבניית בית חולים חדש. בשנת 1898 סיפק 10,000 לירות שטרלינג לטובת הקמת קרן סיוע לזקנים וחלשים בעיר. הוא תמך בבית החולים המקומי לילדים, ותרם 12,000 ספרים לספרייה המרכזית של ברדפורד.
ב-1896 הצטרף למועצת העיר ברדפורד כחבר עצמאי ברובע Manningham, ומאז כיהן בתפקידי ציבור שונים. ב-1910 נבחר ללורד ראש עיריית ברדפורד, שהקנה לו גם תפקיד שיפוטי ראשי. בנוסף, היה ממייסדי בית הכנסת הרפורמי של ברדפורד, וגילה אהדה לתנועה הציונית הצעירה.
ב-1908 השתתף מוזר בקונגרס הציוני השמיני בהאג שבהולנד, בראשותו של נשיא ההסתדרות הציונית דוד וולפסון, מחליפו של הרצל. לקונגרס הגיעו גם אנשי הגימנסיה הרצליה מאחוזת בית (לימים: תל אביב), חיים בוגרשוב, בן ציון מוסינזון ומנחם שינקין, ובעידודם ובהשפעתו של ארתור רופין, הסכים מוזר לספק את הסכום להקמת בניין הגימנסיה הרצליה, בתמורה להנצחתו. הבניין נבנה על מגרש שתרמה הקרן הקיימת לישראל. אבן הפינה הונחה ב-1909, והבניין נחנך ב-1910, על שמו של מוזר.
יחסי קומורו–שווייץ
יחסי קומורו–שווייץ הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין האיחוד של איי קומורו לבין הקונפדרציה השווייצרית.
היסטוריה
בין הקונפדרציה השווייצרית לבין האיחוד של איי קומורו מתקיימים יחסים דיפלומטיים רשמיים. על פי משרד החוץ השווייצרי, היחסים שבין שתי המדינות הם יחסים רגועים ולא אינטנסיביים, אך עלו מספר דרכים לגרום לשיתופי הפעולה שבין שתי המדינות להניב פירות. בעיקר בתחום המלגות והתמיכה בארגונים בלתי-ממשלתיים.
שנתיים לאחר עצמאותה של קומורו מצרפת ב-1975, כוננה שווייץ יחסים דיפלומטיים רשמיים עם המדינה הצעירה. משנת 1977 עד שנת 2007 השגרירות השווייצרית בטנזניה הייתה אחראית על היחסים עם קומורו. מאז 2007 השגרירות השווייצרית באנטננריבו, בירת מדגסקר הסמוכה, אמונה על קומורו. באפריל 2012 שוחחו השגריר השווייצרי ובעלי תפקידים שונים מקומורו תוך מטרה למנף ולהעמיק את שיתופי הפעולה שבין שתי המדינות.
על פי הלשכה השווייצרית המרכזית לסטטיסטיקה, שנים עשר אזרחים שווייצרים התגוררו בקומורו בסוף שנת 2015. עם זאת, קיימת נוכחות מתמדת של שווייצרים באיים למטרות תיירות.
איטו
{{פירושונים|
ראו גם
}}
האגם הפוקיני
האגם הפוקיני או אגם פוקינוס (בלטינית Fucinus Lacus; באיטלקית Lago Fucino) היה אגם רחב-ידיים במרכז איטליה, בחבל אברוצו. בתקופת הקיסרות הרומית נעשו כמה ניסיונות לנקז את מי האגם ולייבשו, אך הוא יובש סופית רק ב-1875, וכיום הוא עמק בשם פוּצִ'ינוֹ.
היסטוריה
הרומאים הכירו את האגם בשם "פוקינוס", ובשם זה הוא מופיע בחלק השביעי של האינאיס מאת ורגיליוס, המתאר כיצד מבכה האגם את מותו של הכוהן אוּמְבּרו. הרומאים בנו יישובים לגדת האגם (כולל העיר מָרוּביוּם, כיום סן בנדטו דֵיי מָארְסִי), ונערך שם קרב חשוב בשנת 89 לפנה"ס במסגרת מלחמת בעלות הברית. אלא שהאגם, אף על פי שסיפק קרקע חקלאית פורייה ושפע של דגים, היה גם מקור ליתושי מלריה, ומאחר שלא היה לו ניקוז טבעי הוא היה מציף לעיתים תכופות את האדמות החקלאיות שסביבו. הקיסר קלאודיוס ניסה לפתור את הבעיה באמצעות חציבת מנהרה באורך 5.6 ק"מ דרך ההרים, שתזרים את מי האגם אל נהר הלירי, משימה שארכה אחת-עשרה שנה ועבדו בה 30,000 פועלים, אלא שלא ברורה מידת הצלחתו. את סיום העבודות, לפני פתיחת הסכר, הוא חגג בנאומכיה ראוותנית. שטח האגם המקורי, המשתנה על פי העונה, היה כ-140 קמ"ר, וייתכן שמפעלו של קלאודיוס צמצם אותו לכ-90 קמ"ר. אדריאנוס הרחיב והעמיק תעלת אגירה באורך 4.5 ק"מ, והקטין את שטח האגם לכ-57 קמ"ר. המנהרה הגדולה יותר שנבנתה במאה ה-19, פחות או יותר במסלול זהה לזו הרומית, חיסלה את רוב הממצאים הארכאולוגיים של המנהרה הרומית, ולפיכך קשה לאמוד אל נכון את מידת הצלחתו של קלאודיוס. התעלה שבנה אדריאנוס השמידה את שרידי התעלה של קלאודיוס. התעלה הרומית האחרונה, לעומת זאת, השאירה ממצאים ברורים: במרחק קילומטר מן האגם היא הייתה בעומק 7.5 מטר ורוחבה 19.5 מטר בשפתה ו-4.5 מטר בבסיסה. השיפוע שלה היה 0.05%.
לאחר נפילת הקיסרות הרומית, מערכת הניקוז הרומית לא תוחזקה ולבסוף נסתמה התעלה בסחף ובצמחייה. רעידת אדמה מוטטה את הקרקע לצד האגם והנמיכה את פני השטח ב-30-35 ס"מ ביחס לחיבור למנהרה, אבל הממצאים מצביעים על כך שהסחף נצבר בה עוד קודם לכן. קרוב לוודאי שעד סוף המאה החמישית חזר האגם למצב שבו היה לפני העבודות של קלאודיוס. במאות ה-13 וה-15 היו הצעות לשקם את הניקוז הרומי, אבל הן לא יצאו אל הפועל: פרידריך השני, קיסר האימפריה הרומית הקדושה תכנן לייבש את האגם, וכמוהו גם אלפונסו החמישי, מלך אראגון.
במאה ה-19 שכר הנסיך אלסנדרו טורלוניה את המהנדס השווייצרי פרנץ מאיור דה מונטרישה (Montricher) לייבש את האגם אחת ולתמיד. העבודות החלו ב-1862 והסתיימו כעבור שלוש-עשרה שנה, שבמהלכן נחצבה תעלה באורך 6.3 ק"מ וברוחב 21 מטרים. האגם נוקז והתייבש, וכיום מישור פוצ'ינו הוא אחד האזורים הפוריים ביותר באיטליה. עתיקות רומיות ושרידים שנותרו מעבודות הניקוז הקדומות של האגם הם היום חלק מאוסף טורלוניה.
סורנסן
סורנסן או סורנסון (בדנית: Sørensen; מחוץ לגבולות סקנדינביה בדרך כלל: Sorensen או Sorenson) הוא שם משפחה דני, השם הוא פטרונים שמשמעו 'בנו של סורן' ומשתמשים בו בדרך כלל רק יוצאי דנמרק או נורווגיה.
יוברט המילטון
יוברט יון וית'רול המילטון (באנגלית: Hubert Ion Wetherall Hamilton; 27 ביוני 1861 – 14 באוקטובר 1914) היה גנרל בריטי בכיר ששירת במלחמה המהדית במצרים ובמלחמת הבורים השנייה בדרום אפריקה, לפני שקיבל פיקוד על הדיוויזיה השלישית הבריטית בפרוץ מלחמת העולם הראשונה. חודשיים וחצי בלבד אחר כך בעיצומו של המרוץ אל הים, נהרג הגנרל המילטון מירי ארטילריה תוך כדי סקירת הקו הקדמי, מפקד הדיוויזיה הבריטי הראשון שנהרג בפעולה במהלך הסכסוך. הוא זכה במספר אותות הצטיינות על שירותו והיה פופולרי בקרב אנשיו, אשר כינו אותו "האמי" והביע צער על מותו; כל רגימנט בדיוויזיה שיגר נציגים להלווייתו, למרות שהדיוויזיה הייתה מעורבת בלחימה כבדה במרחק של פחות מקילומטר משם.
קריירה צבאית
בתחילת שנות ה-80 של המאה ה-19 הוא נסע להודו עם הרגימנט שלו, והיה מעורב במשלחת בורמה בשנים 1886 עד 1888, כשהוא נשאר במדינה כשליש משנת 1886 עד 1890 וזכה במדליית המערכה עם שני תגים. הוא הועלה לדרגת קפטן בדצמבר 1890. בשנת 1896 הוא היה שוב באנגליה, ומונה לשלישו של תומאס קלי-קני, בפיקוד על חטיבת חי"ר באלדרשוט גריסון.
בשנה שלאחר מכן הוא היה מעורב במלחמה המהדית, כאשר ליווה את צבאו של לורד קיצ'נר נגד כוחות המהדיסטים, נלחם בקרב אטברה ובקרב אומדורמאן, ובנובמבר 1899 לחם במתקפה הסופית נגד הח'ליפה במהלך קרב אום דיווארקראט. הוא אוזכר בשדרים (5 בספטמבר 1898) ועוטר באות השירות המצוין (DSO) ובמסדר העות'מאני הקיסרי (מחלקה רביעית) מחד'יב מצרים.
בסוף 1899 עזב את מצרים ומיד השתתף במלחמה נוספת, נגד הבורים בדרום אפריקה, שם הוא מונה שוב לשלישו של תומאס קלי-קני, כעת מפקד הדיוויזיה השישית. מינואר 1900 היה קצין מטה בתפקיד סגן עוזר השליש הכללי, והיה כה טוב בתפקיד זה עד שהועבר לתפקיד סגן השליש הראשי ביולי 1900, ולאחר מכן מונה לעוזרו האישי של לורד קיטצ'נר ומזכיר צבאי מנובמבר 1900. הוא עסק בפעולות במדינת אורנג' החופשית, טרנסוואל ומושבת הכף וראה גם פעולה בקרב פאארדברג, שלשמו אוזכר בשדרים שלוש פעמים (31 במרץ 1900, 16 באפריל 1901, 29 יולי 1902) והוענק לו מדליית דרום אפריקה של המלכה עם ארבעה תגים ואת מדליית דרום אפריקה של המלך עם שני תגים. עבור שירות השטח שלו, הוא מונה לשלישו של המלך, וקיבל קידום לדרגת ייצוג של קולונל. עם סיום המלחמה המוצלח, חזר המילטון לביתו ביוני 1902, כשהוא נושא את משלוחי השלום מלורד קיצ'נר לממשלה ולמלך, שקיבלו אותו בטירת וינדזור. פחות מחצי שנה אחר כך המילטון ליווה את קיצ'נר להודו, שוב כמזכירו הצבאי, וקיבל את דרגתו המהותית של קולונל ב-28 בנובמבר 1902. בשנת 1906 עזב את מטהו של קיצ'נר כדי לקבל פיקוד על חטיבה 7 וקיבל את תואר עמית מסדר האמבט. בשנת 1908 הועלה המילטון לדרגת מייג'ור גנרל ומונה לראש מטה פיקוד הים התיכון. בשנת 1909 הוא קיבל את תואר מפקד המסדר הוויקטוריאני המלכותי. מינויו האחרון לתקופת שלום היה באנגליה, שבה הוא פיקד על דיוויזיית צפון מידלנד של הכוח הטריטוריאלי משנת 1911.
מלחמת העולם הראשונה
המילטון קיבל פיקוד על הדיוויזיה השלישית ביוני 1914, ועם פרוץ מלחמת העולם הראשונה לקח מיד את הכוח לצרפת עם חיל המשלוח הבריטי כחלק מהקורפוס השני תחת הגנרל הוראס סמית'-דוריאן. במהלך אוגוסט וספטמבר, כוחו של המילטון היה פעיל כמעט ברציפות, ונלחם בקרב מונס, לה קאטו ובמהלך הקרב הראשון על המארן. ב-26 בספטמבר כמעט ונהרג המילטון, כאשר פגז נחת במרחק מטרים ספורים מהמקום שבו הוא ושני גנרלים נוספים דנו במבצעים. עם זאת, למרבה המזל, התחמושת לא התפוצצה. למרות תנאי המערכה הקשים, המילטון השתתף בתלאות אנשיו והיה לעיתים קרובות בקו הקדמי, כשהוא מרוויח את הכינוי החיבה "האמי" מפיקודיו.
מותו
מזלו של המילטון לא נמשך. כאשר יחידות בריטיות, צרפתיות וגרמניות דהרו לעבר חוף פיקרדי במהלך המרוץ אל הים, הדיוויזיה ה-3 נטלה חלק חשוב בקרבות בתחילת אוקטובר. ב-14 באוקטובר, המילטון ומספר קציני מטה נסעו לכפר לה קוטור הסמוך לבת'ון בקווי החזית כדי לחזות במצב ובדיוק ירדו מסוסיהם כשפגז התפוצץ מעליהם. הקצינים שליוו אותו לא נפגעו, אך רסיס בודד נכנס למצחו של גנרל המילטון והרג אותו מייד.
נמל התעופה הבין-לאומי אורלנדו
נמל התעופה הבינלאומי אורלנדו הוא נמל תעופה גדול הממוקם שישה קילומטרים דרומית־מזרחית לאורלנדו, פלורידה בארצות הברית. נמל התעופה הוא השני בעומסו בפלורידה וה-14 בגודל תעבורת הנוסעים בארצות הברית. הנמל שימש בראשיתו כבסיס צבאי ולאחר מכן הפך לנמל תעופה אזרחי. בתוך נמל התעופה קיים בית מלון.
טיסות לישראל וממנה
בפברואר 2019 הודיעה אל על על הפעלת קו עונתי שבועי בין הנמל לתל אביב שהחל ב-2 ביולי 2019, וימשיך עד ה-20 באוגוסט 2019, ומופעל במטוסי הבואינג 200–777 והבואינג 787.
International statistics
Orlando International Airport was the 14th largest international gateway in the יונייטד States and second largest in Florida (behind Miami International Airport) for the year ending June 2013. The airport handled 3,694,774 arrivals on international flights during that period, of which 82.9% were carried by a foreign airline and 17.1% by a domestic airline.
אר. ג'יי. המפטון
'''רודריק "אר. ג'יי." המפטון הבן (באנגלית: .Roderick "R. J." Hampton Jr'''; נולד ב-7 בפברואר 2001) הוא כדורסלן אמריקאי, המשחק בקבוצת דטרויט פיסטונס מליגת ה-NBA. בעונתו המקצועית הראשונה, 2019/2020, שיחק עבור קבוצת ניו זילנד ברייקרס מליגת העל האוסטרלית.
קריירת תיכונים
באפריל 2019 הודיע כי סיים את לימודיו התיכוניים, כשנה לפני בני כיתתו, הודות להשלמת מחויבויותיו הלימודיות באמצעות השתתפות בשיעורים מקוונים.
ניו זילנד ברייקרס
במאי 2019 חתם המפטון על חוזה בקבוצת ניו זילנד ברייקרס מליגת העל האוסטרלית, אותה אימן דן שמיר, ובכך ויתר למעשה על לימודים אקדמיים. במשחקו השני בקבוצה קלע 20 נקודות מול דרום-מזרח מלבורן פיניקס, אשר בדיעבד היו שיאו העונתי. בין דצמבר 2019 לינואר 2020 נעדר במשך כחודש, בגין פציעה בירך. בפברואר 2020 עזב את הברייקרס וחזר לארצות הברית, במטרה להתאמן באופן עצמאי לקראת דראפט ה-NBA 2020. ב-15 משחקיו בליגה האוסטרלית העמיד ממוצעים של 8.8 נקודות, 3.9 ריבאונדים ו-2.4 אסיסטים למשחק.
דנוור נאגטס
בדראפט ה-NBA 2020 נבחר המפטון בבחירה ה-24 על ידי מילווקי באקס, וכשבוע לאחר מכן הועבר בטרייד לדנוור נאגטס.
אורלנדו מג'יק
ב-25 במרץ 2021, הועבר המפטון ביחד עם גארי האריס ובחירת סיבוב ראשון בדראפט לאורלנדו מג'יק, בתמורה לארון גורדון.
ב-21 בפברואר 2023 שוחרר המפטון מהקבוצה.
דטרויט פיסטונס
ב-23 בפברואר 2023 חתם המפטון בדטרויט פיסטונס.
שאדי בלאן
שאדי בלאן (בערבית: شادي بلان; נולד ב־5 באפריל 1974) הוא איש תקשורת ערבי-ישראלי, בין העורכים והמגישים הראשונים שטיפלו בנושאי תרבות ומוזיקה בתוכניות רדיו וטלוויזיה בתאגיד השידור הישראלי בשפה הערבית. בלאן מגדיר עצמו כפלסטיני
ביוגרפיה
בלאן נולד בשכונת וואדי ג'מאל (עין הים) במערב חיפה. מגיל צעיר התעניין בעיתונות ובענייני בידור. בילדותו נחשף לתקשורת כתובה ומשודרת, בערבית ובעברית. מגיל 16 היה מנוי בכתב עת מעריב לנוער."אהבתי את הפלטפורמה והשתתפתי בתחרות כתיבה של המגזין שנערכה ב–1990. משם המשכתי ככתב נוער בעיתון זה; כתבתי על נושאים שמעניינים בני נוער ושמתרחשים בחברה הערבית".
בתום לימודיו בתיכון ערבי-אורתודוקסי, החל את לימודיו בכותרת, בית ספר לעיתונאות ולתקשורת של אוניברסיטת תל אביב.
ברדיו
בשנת 1995 החל לעבוד ברדיו הפיראטי "רדיו אל-בלד" בתוכניות שכללו מוזיקה, תרבות ובידור ובמקביל היה עורך התרבות והאמנות בעיתון "ליידי כל אל-ערבּ" במשך 15 שנה. בשנת 1999 עבר לערוך ולשדר ב"רדיו שאטיק". בשנת 2003 החל לעבוד בתחנת הרדיו המסחרית בשפה הערבית, רדיו א-שמס של הרשות השנייה לטלוויזיה ולרדיו.
בשנת 2006 הצטרף לחטיבה הערבית של רשות השידור ולאחר מכן לתאגיד השידור הישראלי, שם הוא עדיין עובד, נכון לשנת 2019.
בטלוויזיה
בשנים 1999–2000 הנחה בערוץ 33 את התוכנית "קליפ שואו" (كليب شو), וב-2001–2003 הנחה את התוכנית "זוויות" (زوايا).
בשנת 2006 הנחה בערוץ 2 את התוכנית "שירים ודיבורים", את טקס מלכת היופי הערבייה ואת תחרות הערבזיון 2006–2008, וכן הנחה את התוכנית "צליל וטעם" בערוץ עשר.
ב-2009 הנחה וערך את תוכנית הראיונות "פוקוס" (فوكوس) בערוץ 33. ב-2013 הנחה את המשדר המרכזי לחג עיד אל-פיטר בערוץ 33.
בשנים 2015–2016 הנחה את המשדר המרכזי לחג הסילבסטר בערוץ 33.
ב-2017 הנחה את "תיק סודי" בתאגיד השידור הישראלי.
בשנים 2018–2019 הנחה את "פן" (فن) בתאגיד השידור הישראלי.
ב-2020 הנחה את המשדר המרכזי לחג עיד אל-פיטר בערוץ 33.
ב-2021 הנחה את התוכנית "שו בדרכים" (شو عالطريق) בערוץ 33.
בעיתונות
בשנת 2019 כתב את הספר "סרט עלילתי פלסטיני" (فيلم فلسطيني طويل), בשפה הערבית. שאדי בלאן בחר לאגוד את כל הסרטים בספר אחד וליצור תשתית תרבותית-לאומית, שמדגישה את המשותף לפלסטינים באשר הם.
אוניברסיטת ג'ילין
אוניברסיטת ג'ילין (בסינית: 吉林大学, פין-יין: Jílín Dàxué, באנגלית: Jilin University - סימול: JLU) היא אוניברסיטה מובילה בסין הכפופה למשרד החינוך.
לאוניברסיטה, הממוקמת בצ'אנגצ'ון, בירת פרובינציית ג'ילין שבצפון-מזרח סין, 7 קמפוסים בשישה מחוזות, אשר מכילים 39 מכללות שונות העוסקות בפילוסופיה, יחסים בינלאומיים, כלכלה, משפטים, ספרות, חינוך, היסטוריה, מדעים, הנדסה, חקלאות, רפואה, ניהול ומדעים צבאיים.
אוניברסיטת ג'ילין נחשבת לאחת המובילות בסין ומופיעה קבוע ברשימת "10 המובילות".
היסטוריה
בשנת 1946, נוסדה כ"המכללה הצפון-מזרחית לניהול בחרבין" שבחיילונגג'יאנג. אוניברסיטת ג'ילין מיזגה לתוכה אוניברסיטאות ומכללות רבות ואף שינתה את שמה מספר פעמים. במאי 1948, התמזגה "המכללה הצפון-מזרחית לניהול" עם אוניברסיטת חרבין ושמה שונה ל"האקדמיה הצפון-מזרחית למדעים" בנובמבר 1948 היא עברה לשן-יאנג, ליאונינג ושמה הוחזר להיות "האקדמיה הצפון-מזרחית לניהול". בשנת 1950 שונה שמה ל"האוניברסיטה הצפון-מזרחית העממית".
לאחר פרוץ מלחמת קוריאה, היא פונתה לצ'אנגצ'ון, ג'ילין. בשנת 1958, שונה שמה ל"אוניברסיטת ג'ילין" (JLU).
בשנת 2000 סופחו אליה אוניברסיטת ג'ילין לטכנולוגיה, אוניברסיטת בת'ון לרפואה, אוניברסיטת צ'אנגצ'ון למדעים וטכנולוגיה ומכון צ'אנגצ'ון לדיוור וטלקומוניקציה.
בשנת 2003 הוקם קמפוס זהוהאי.
באוגוסט 2004 הפכה האוניברסיטה ללוגיסטיקה צבאית להיות אחד הקמפוסים של JLU.
רחב זנב ניואה
רחב זנב ניואה (שם מדעי: Laticauda schistorhynchus) הוא מין של נחש ים ארסי ממשפחת הפתניים מהסוג רחב זנב. נחש ים זה מצוי רק באי ניואה שבאוקיינוס השקט.
מאפיינים
אורכו מגיע למטר וצבעו שחור לבן מפוספס עם ראש שחור גדול, זנב גדול ורחב וריאות באורך כל גופו, שאיתן הוא יכול לצלול לזמן ממושך. הנחש שוחה רוב חייו בשונית האלמוגים שלחופי ניואה ונראה ביבשה לעיתים רחוקות. הוא ארסי מאוד ואחד מהיצורים הקטלניים ביותר בכדור הארץ.
הנחשים מזדווגים במים והזכר נכרך סביב הנקבה כך שלא תוכל לברוח. הנקבה מטילה ביצים אך לא ביבשה אלא במערות מימיות בעלי כיס אוויר אליהם היא מגיע מתחת למים. הביצים בוקעות אחרי 6 חודשים ומוצאים את הדרך לים בעצמם.
The Art of Romance
The Art of Romance (בעברית: האמנות של הרומנטיקה) הוא אלבום האולפן ה-52 של זמר הג'אז האמריקאי טוני בנט. את האלבום הוציאה לאור ב-19 בנובמבר 2004 חברת התקליטים קולומביה רקורדס. הוא זכה בפרס גראמי לאלבום הפופ הווקאלי העממי הטוב ביותר בשנת 2006. לראשונה בקריירת המוזיקה שלו, בנט הכליל באלבום שיר שנכתב על ידו בלבד, "All for You".
עונת 1999/2000 בליגת האלופות
עונת 1999/2000 בליגת האלופות הייתה העונה ה-45 של התחרות האירופית לקבוצות כדורגל והשמינית במסגרת ליגת האלופות. היא אורגנה על ידי אופ"א. המשחק הראשון התקיים ב-19 ביולי 1999 ותחרות הסתיימה ב-24 במאי 2000.
בתחרות השתתפו 72 קבוצות.
משחק הגמר נערך בסטאד דה פראנס, צרפת. התחרות הסתיימה בניצחון של ריאל מדריד בפעם השמינית בתולדות המועדון.
מתכונת התחרות
בתחרות השתתפו 72 קבוצות. מ-14 מדינות השתתפו יותר מנציג אחד:
גם ריאל מדריד, כמנצחת של העונה הקודמת נכנסה לתחרות ישירות לשלב הבתים. לאחר הסיבובים המוקדמים, הקבוצות חולקו ל-8 בתים. לאחר מכך הוקמו 4 בתים בהם שיחקו 16 קבוצות. מבתים אלו הקבוצות הועלו למשחקי שמינית הגמר (4 מנצחי בתים ו-4 קבוצות שהגיעו למקום השני).
כל המשחקים למעט משחק הגמר היו בשיטת משחק בית ומשחק חוץ לקביעת הקבוצה שתעפיל לשלבי ההמשך. חוק "שער חוץ", היה בתוקף לכל שלבי התחרות. במקרה שאין אפשרות להגיע להכרעה תוך יתרון שער חוץ, המנצח נקבע בסדרת בעיטות עונשין.
למנצחת במשחק הוענקו שלוש נקודות.
שלב הבתים הראשון
משחקי שלב הבתים הראשון נערכו בין 14 בספטמבר 1999 לבין 3 בנובמבר 1999. בהם השתתפו 16 קבוצות שעברו את השלבים המוקדמים ו-16 קבוצות שהעפילו ישירות לשלב זה.
שתי הקבוצות שסיימו במקומות הראשונים בבית העפילו לשלב הבתים השני, הקבוצות שסיימו במקום השלישי בבית נשרו לשלב השלישי בגביע אופ"א
ישראל בתחרות
הפועל חיפה הייתה הנציגה של ישראל במפעל. היא התחילה את העונה בשלב השני של המוקדמות בו היא נפגשה עם בשיקטש הטורקית וניצחה אותה בזכות שער חוץ.
בסיבוב השלישי הפועל חיפה נפגשה עם ולנסיה והפסידה בסיכום של המשחקים.
ישראל שטרן
ישראל שטרן (יידיש: ישראל שטערן; 1894 אוסטרולנקה – 1942 טרבלינקה) - היה משורר יידי ומבקר ספרות.
ביוגרפיה
מתוך זיכרונותיו עולה כי נולד בחג השבועות של שנת 1894, כך שאת תאריך הלידה המדויק שלו הוא לא ידע. הוא נולד למשפחה דלת אמצעים, אביו היה מלמד, הוא נפטר כשישראל היה עוד קטן. אמו נאלצה לגדל אותו ואת שני אחיו הקטנים לבד. הוא למד בחדר ויותר מאוחר למד בישיבות של לומז'ה וסלובודקה.
עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה היה שטרן בווינה שהייתה בירת האימפריה האוסטרו-הונגרית, הוא נאסר כאזרח מדינת אויב (האימפריה הרוסית). עם סוף המלחמה הוא הגיע לוורשה והשתקע שם והחל לפרסם שירה. את השיר הראשון שלו פרסם ביומון דאָס פאָלק (העם, ורשה, 1919). יותר מאוחר פרסם את שיריו בעיתונים, כגון דאָס נייע וואָרט (המילה החדשה) וצוקונפט (עתיד, ניו יורק), קובצי שירה פון פוילן (מפולין, 1920), רינגען (טבעות), אונזער האָפענונג (תקוותנו).
הוא התפרסם ברבים לאחר פרסום פואמה בהמשכים בשם שפיטאָל לידער (שירי בית חולים)/פרילינג אין שפיטאָל (אביב בבית חולים) שהתפרסם לראשונה בווארשאווער אלמאנאך.
חוץ משירה פרסם שטרן גם בשם בדוי ביקורות ספרותיות בעיתונים כגון, היינט, דער מאמענט ואחרים.
עם פרוץ מלחמת העולם השנייה ניסה שטרן להימלט לשטח ברית המועצות, אך ללא הצלחה ונאלץ לחזור לוורשה. הוא המשיך ליצור גם כשהיה בגטו ורשה, אך רוב חיבוריו מתקופה זו אבדו. ב-1942 הוא גורש למחנה ההשמדה טרבלינקה ושם נרצח באותה שנה.
פצלים
הרכב
פצלים הוא סלע משקע קלאסטי, הבנוי במקור מבוץ, תערובת של גרגירים זעירים של טין וחרסית. גרגירי טין, או גם לוטיטים, מוגדרים כגרגרים שגודלם בין 1/16 מ"מ (0.063 מ"מ) ל-1/256 מ"מ (0.002 מ"מ) על פי סולם ונטוורת, או בין 4 ל-8 על פי סולם פי (φ). גרגירי חרסית, או גם פליטים, מוגדרים כגרגרים שגודלם קטן מ-1/256 מ"מ (0.002 מ"מ) על פי סולם ונטוורת או מעל ל-8 על פי סולם פי (φ). גודל זה לא מאפשר לראות את הגרגירים בעין בלתי מזוינת, אלא במיקרוסקופ בלבד. ההרכב של הבוץ המקורי, ולכן גם של הסלע הוא של גרגירים זעירים של מינרלי חרסית עם גרגירים זעירים של מינרלים אחרים, בייחוד קוורץ וקלציט. היחס בין מינרלי החרסית למינרלים האחרים אינו קבוע.
מינרלי חרסית הם מרכיב עיקרי בפצלים ובסלעי בוץ אחרים. מינרלי החרסית הנפוצים בפצלים הם קאוליניט, מונטמורילוניט ואיליט. מינרלי חרסית של פצלים משלהי השלישון הם המינרלים התופחים בשל ספיחת מים מקבוצת הסמקטיט, בעוד שבסלעים עתיקים יותר, בייחוד מתחילת הפליאוזואיקון ועד מחציתו שולטים מינרלים מקבוצת האיליט. תהליך ההמרה של מינרלים מקבוצת הסמקטיט למינרלים מקבוצת האיליט מפיק כתוצרים משניים סיליקה, יוני נתרן, סידן, מגנזיום, ברזל ומים. רכיבים אלו מרכיבים את המינרלים האותוגניים קוורץ, קלציט, דולומיט, אנקריט, המטיט ואלביט, כולם מינרלי קורט עד מינרלים משניים (מלבד קוורץ) בפצלים ובסלעי בוץ אחרים, ואת הסלע צור.
פצלים וסלעי בוץ מכילים כ-95% מכלל החומר האורגני שבכל סלעי המשקע. עם זאת, החומר האורגני מהווה פחות מאחוז אחד מהמסה של פצלים ממוצעים. פצלים שחורים, שנוצרים בסביבה דלת חמצן מכילים פחמן חופשי מחוזר יחד עם יוני ברזל (Fe+2) וגופרית (S-2). קיומם של פיריט וסולפיד ברזל אמורפי יחד עם פחמן הם שנותנים לפצלים גוון שחור או סגול.
מרקם
תכונה בולטת של סלע פצלים שאף נתנה לו את שמו היא פצילות (באנגלית fissility), היכולת להתפצל לשכבות דקות מאוד (באנגלית laminae) שעוביין פחות מסנטימטר שקצותיהן חדים, לעיתים קרובות דמויות שבבים, ובדרך כלל מקבילות למישור השיכוב שלא ניתן להבחין בו בעין. הגורם לפצילות הוא הסידור במקביל של גרגירי מינרלי החרסית. סלע בעל הרכב זהה, אבל שנעדר את תכונת הפצילות מכונה אבן בוץ (אם הרכב הסלע הוא בין שליש לשני שלישים גרגירי טין) או סלע חרסית (אם ההרכב מכיל פחות משליש גרגירי טין). סלעים המכילים פחות חרסית (למעלה משני שלישים טין) שאת הגרגירים שלו לא ניתן לראות בעין, אבל ניתן לחוש בהם, מכונים אבן טין. פצלים הוא סלע המשקע הקלאסטי הנפוץ ביותר.
צבע
פצלים מורכבים בדרך כלל מכמויות משתנות של גרגירי מינרלי חרסית וגרגירי קוורץ והצבע האופייני הוא אפור. תוספת של כמויות משתנות של מרכיבים משניים משנה את הצבע של הסלע. פצלים בגוון שחור או סגול הם תוצאה של נוכחות של פיריט ושל חומר פחמתי בשיעור גבוה מאחוז אחד והם נוצרים בסביבת היווצרות של תהליכי חיזור. פצלים בגוון אדום מציינים קיומם של תחמוצות ברזל (המטיט), גוון חום מציין קיומו של הידרוקסיד הברזל (גתיט), גוון צהוב מעיד על קיומו של המינרל לימוניט וגוון ירוק מעיד על קיומם של מינרלים מקבוצת הנציצים (כלוריט, ביוטיט ואיליט).
היווצרות
התהליך במחזור הסלעים שיוצר את סלע הפצלים קרוי דחיסה. החלקיקים הזעירים הבונים את הסלע יכולים להישאר מרחפים במים זמן רב אחרים שהחלקיקים הגדולים והצפופים יותר של חול שקעו. פצלים עוברים תהליך השקעה במים עומדים או במים שזרימתם איטית מאוד באגמים, בלגונות, בדלתות, במישורי הצפה ובלב ים. פצלים יכולים לשקוע גם במדף היבשת, במים שקטים ועמוקים יחסית.
ל"פצלים שחורים" יש גוון כהה משום שהם עשירים במיוחד בפחמן בלתי מחומצן. פצלים שחורים נפוצים בשכבות מהפליאוזואיקון ומהמזוזואיקון והם הושקעו בסביבות חיזור עניות בחמצן, כדוגמת עמודי מים חסרי תנועה. חלק מהפצלים השחורים מכיל שפע של מתכות כבדות דוגמת מוליבדן, אורניום, ונדיום ואבץ. הסיבה להצטברות המתכות בפצלים השחורים נתונה במחלוקת. יש הסוברים שהמקור הם נביעות הידרותרמיות במהלך או לאחר ההשקעה או להצטברות איטית מתוך מי הים במהלך התקופה הארוכה של ההשקעה.
מאובנים, עקבות בעלי חיים / מחילות שחפרו ואפילו גומות כתוצאה מירידת גשם נשמרים לעיתים במשטחי השיכוב של פצלים. פצלים יכולים להכיל תצבירים של פיריט, אפטיט או מינרלים קרבונטיים.
פצלים שמופעל עליהם חום ולחץ עוברים התמרה לסלע המותמר הפציל והקשה לווחה. עם הגידול בדרגות ההתמרה הופך הסלע לפיליט, ואז לצפחה, ולבסוף לגנייס.
שימושים
לפצלים יש כמה שימושים כלכליים:
טבלן קלארק
אורך הטבלן 56-74 ס"מ ומשקלו 550-1225 גרם. הטבלן בעל מקור צהוב ארוך, עין אדומה, ראש לבן עם כיפה ועורף שחורים וכנפיים אפורות. הטבלנים מותאמים לחיים במים ויש להם רגליים בתחתית הגוף עם קרומי שחייה גדולים איתם הם נעים בזרמים.
הטבלנים ניזונים בעיקר מדגים קטנים שהם תופסים במים. לאחר הדיג הם יכולים לנוח על המים כמו ברווזים.
לטבלנים ריקוד חיזור זוגי בו שני הזוויגים קופצים ורצים יחדיו מעל המים בתיאום.
צלחת מיקרוטיטר
צלחת מיקרוטיטר, או מיקרו-צלחת, או "רבת בארות" היא צלחת שטוחה עם מספר "בארות" המשמשות כמבחנות מעבדה קטנות. צלחת המיקרו הפכה לכלי סטנדרטי במחקר אנליטי ובדיקות אבחון רפואיות. שימוש נפוץ מאוד שלה הוא באליזה (ELISA), הבסיס לרוב בדיקות האבחון הרפואיות אצל האדם ובעלי חיים.
למיקרוצלחת יש בדרך כלל 6, 24, 96, 384 או אפילו 1536 "בארות" המסודרות במטריצה של 2:3. חלק מצלחות המיקרו יוצרו עם 3456 או 9600 בארות, וכן פותח מוצר בשם "רצועת מערך", שהיא רצועת פלסטיק מתמשכת על סרט פלסטיק גמיש הכוללת בארות בדומה לצלחת המיקרו.
כל באר של מיקרו-צלחת מכילה בדרך כלל בין עשרות ננוליטרים למספר מיליליטרים של נוזל. הן גם יכולות להכיל אבקה יבשה או כמתלה להכנסת מבחנות זכוכית. הבארות יכולות להיות עגולות או מרובעות. מבחינת יעילות אחסון, בארות ריבועיות עם מרווחים צרים מסיליקון - עדיפות. צלחות מיקרו יכולות להיות מאוחסנות בטמפרטורה נמוכה לתקופות ארוכות, יכולות להיות מחוממות על מנת להגביר את קצב האידוי מבארותיהם ויכולות אפילו להיות חסינות-חום עם נייר כסף או סרט נקי. צלחות מיקרו עם שכבה של חומר מסנן פותחו בראשית 1980 על ידי מספר חברות, וכיום, ישנן צלחות מיקרו לכל יישום ותחום בחיי המדע והמחקר אשר כולל סינון, הפרדה, הפצת אור, אחסון, תגובות כימיות, תרביות תאים וזיהוי של פעילות נגד חיידקים.
הגידול העצום במספר המחקרים על תאים חיים הוביל לסדרה חדשה של מוצרי צלחות מיקרו, המיועדות במיוחד לתרביות תאים. פני השטח של הצלחות הללו הפכו ליותר הידרופיליים על ידי פריקת פלזמת חמצן, וכך יותר קל לתאים לגדול על פני השטח (שאילולא מנגנון זה, היו הידרופוביים).
רובוט סוחב נוזל ל-96 בארות
מספר חברות פיתחו רובוטים במיוחד בשביל להחזיק בצלחות המיקרו. הרובוטים הללו יכולים להיות "מפעילי נוזל", אשר שואבים ומכינים את דוגמיות הנוזל למכונות הללו, או "מזיזי צלחות" אשר מזיזים אותן בין כלים, צלחות עודפות ומאגרי צלחות לשימוש ארוך יותר. כמו כן יכולים הרובוטים לשמש כ"שוטפי צלחות" לצלחות מוכנות, כאוטמי צלחות תרמיים - לשם יישום איטום מחום, או כאינקובטורים לצלחות המיקרו - כדי לוודא ולשמור כי הטמפרטורה בצלחות קבועה בזמן הבדיקה. חברות המייצרות את הצלחות יצרו גם רובוטים "קוראי צלחת", אשר יכולים לזהות תקלות ביולוגיות, כימיות או פיזיות ספציפיות בדגימות שבצלחות אלה.
ייצור והרכבה
צלחות אליזה ELISA מורכבות כיום מ-12 שורות נפרדות של שמונה בארות, מה שמאפשר למדען להשתמש בצלחת רק באופן חלקי, וכך חוסך עלות.
היסטוריה
שמות מסחריים נוספים לצלחת מיקרו כמו "ויו-צלחת", "אנפילטר" הוצגו לראשונה בתחילת שנות 1900 על ידי "פוליפיטרוניקס" ונמכרו על ידי "מכשירי פאקרד".
ב-1996, חברת SBS, המוכרת בשם "מדע ביומולקולרי", פתחה ביוזמת ליצור הגדרה סטנדרטית לצלחת מיקרוטיטר. סדרת תקנים הוצעה ב-2003 ופורסמה על ידי ANSI (המוסד האמריקאי לתקנים לאומיים) מטעם SBS. התקנים דנו במספר מאפיינים של צלחות מיקרו, כולל מידות ה"בארות" (קוטר, עומק, מיקום), וכן מידות הצלחת (ממדים וקשיחות), אשר מאפשרים יכולת פעולה הדדית בין צלחות המיקרו, העברת מכשור וציוד מהספקים שונים, ודבר החשוב במיוחד באוטומציה מעבדתית. ב-2010, החברה של "מדע ביומולקולרי" התמזגה עם חברת ALA (חברת האוטומציה המעבדתית) לארגון חדש, בשם SLAS. מכאן, תקני צלחות המיקרו נודעים בשם תקני SLAS.
לא מוותרת
לא מוותרת הוא סינגל רביעי מתוך האלבום ניסים שקופים של הזמרת-יוצרת הישראלית ריטה, שיצא לאור ב-21 בינואר 2018.
ב-4 במרץ 2018 יצא לאור גרסת הרמיקס של שגיא קריב לשיר.
וידאו קליפ
הוידאו קליפ הנלווה לשיר צולם במהלך הופעותיה של ריטה.
נקודת אסקס
נקודת אסקס (באנגלית: Essex Point) היא לשון יבשה, בקצה הצפון מערבי של חצי האי ביירז באי ליווינגסטון באיי שטלנד הדרומיים, שבאנטארקטיקה.
נקודת אסקס מהווה את הצד המערבי של הכניסה למפרץ בארקלי, ואת הצד המזרחי של הכניסה למפרצון סווישטוב.
גבעת דרונג מתנשאת מעל נקודת אסקס.
נקודת אסקס ממוקמת 2.18 קילומטרים צפונית-מזרחית מנקודת סטארט.
נקודת אסקס ממוקמת 24.16 קילומטרים דרומית-מערבית מכף שירף.
מיפוי הנקודה
הנקודה מופתה לראשונה על ידי סוקרים ארגנטינאיים בשנת 1954; ולאחר מכן על ידי סוקרים בריטיים בשנת 1968; מיפוי מדויק נעשה על ידי סוקרים ספרדיים בשנת 1992; מיפוי מדויק נוסף נעשה על ידי סוקרים בולגריים בשנת 2005, בשנת 2009 ובשנת 2017.
מקור השם
שמה של הנקודה ניתן לה בשנת 1958 על ידי הועדה שהמייעצת לשמות אנטארקטיים של בריטניה.
הנקודה נקראת על שם ספינת ציד כלבי הים האמריקאית אסקס (Essex), אשר, בפיקודו של רב החובל צ'סטר (Chester), הייתה אחת מבין ספינות של צי ציידי כלבי ים, שיצא מהעיר סטונינגטון שבמדינת קונטיקט שבארצות הברית, והגיע לאיי שטלנד הדרומיים בקיץ האנטארקטי של 1820–1821 ושל 1821 - 1822.
אזור אנטארקטי מוגן במיוחד
לשון היבשה היא חלק מהאזור האנטארקטי המוגן במיוחד "חצי האי ביירז" - אזור מוגן מיוחד מספר 126 (ASPA 126).
גאורג היים
גאורג היים (בגרמנית: Georg Heym; 30 באוקטובר 1887 - 16 בינואר 1912) היה סופר ומשורר גרמני. מחשובי המשוררים האקספרסיוניסטים, המייצג את האקספרסיוניזם המוקדם.
ביוגרפיה
היים נולד בילניה גורה שבשלזיה בשנת 1887 להרמן ולג'ני היים. במשך חייו הקצרים, היה תדיר בקונפליקט מול מוסכמות חברתיות. הוריו, בני מעמד הביניים, לא הבינו את גישתו המרדנית של בנם. גישתו של היים עצמו כלפי הוריו הייתה דו ערכית; מצד אחד הייתה בו חיבה עמוקה כלפיהם אך מצד שני הוא התנגד בנחרצות לכל ניסיון לדכא את האינדיבידואליות והעצמאות שלו.
בשנת 1900 עברה משפחת היים לברלין, שם הלך גאורג למספר בתי ספר שונים, אך לא בהצלחה רבה. לבסוף הגיע לגמנסיית פרידריך וילהמס שבברנדנבורג. הוא לא היה מרוצה, וכדי להשתחרר מעט החל לכתוב שירה. לאחר שסיים את בית הספר, החל ללמוד משפטים בווירצבורג ולכתוב מחזות. רוב ההוצאות לאור התעלמו מכתביו.
בשנת 1910 פגש היים את הכותב והמשורר סיימון גוטמן, שהזמין את היים להצטרף ל"מועדון החדש" שייסדו קורט הילר ויעקב ואן הודיס, בו ביקרו בין היתר גם אלזה לסקר-שילר, גוטפריד בן, קרל קראוס, דוד באומגרט וגאורג טראקל. למרות שלמועדון לא הייתה מטרה מוצהרת, כל חבריו היו שותפים בתחושת מרד נגד התרבות העכשווית של זמנם וברצון למהפך פוליטי ואסתטי. המועדון העלה קברטים ייחודים (Neopathetisches Cabaret ) בהם החברים הציגו עבודות. זה היה המקום בו השיג היים את הכרתו הראשונה, ושירתו קיבלה מיד שבחים. בינואר 1911, יצא לאור ספרו הראשון של היים והיחיד שהתפרסם בחייו: Der ewige Tag.
בשנים הבאות עסק היים במספר עבודות משפטיות, אך לא החזיק באף אחת מהן זמן ממושך, לאור חוסר ההערכה שלו כלפי סמכות. ב-16 בינואר 1912 היים וחברו ארנסט באלקה יצאו להחליק בנהר הקפוא של האוול. כמה ימים מאוחר יותר, נמצאו גופותיהם. נראה שבאלקה נפל למי האגם דרך פתח בקרח והיים ניסה להצילו אך נפל גם הוא. היים נותר בחיים כחצי שעה וזעק לעזרה. קריאותיו נשמעו בידי כמה עובדי יערות, אך הם לא הצליחו להגיע אליו.
פילוסופיה גרמנית
הפילוסופיה הגרמנית, המתייחסת הן לכתיבה הפילוסופית בשפה הגרמנית, והן לפילוסופיה שנהגתה בידי גרמנים, מגוונת ורבת פנים למכביר. קורפוס ההגות הפילוסופית הגרמנית מהווה בסיס מרכזי הן בפילוסופיה האנליטית והן בפילוסופיה הקונטיננטלית, ויש לו חלק נכבד בתולדות המחשבה של תנועת הנאורות.
ההוגים של הפילוסופיה הגרמנית נמנים מאז ימי גוטפריד וילהלם לייבניץ דרך כריסטיאן וולף, עמנואל קאנט, גאורג וילהלם פרידריך הגל, ארתור שופנהאואר, קרל מרקס, פרידריך ניטשה, מרטין היידגר ולודוויג ויטגנשטיין, ועד הוגים בני זמננו. הפילוסוף הדני סרן קירקגור נמנה לרוב על הוגי הפילוסופיה הגרמנית נוכח העובדה כי היה מצוי במפגש מתמיד עם פילוסופים גרמנים.
בין שלל הזרמים הקיימים במסגרת הפילוסופיה הגרמנית, ניתן לציין את הדאונטולוגיה והאידיאליזם הטרנסצנדנטלי פרי של עמנואל קאנט, האידיאליזם הגרמני נוסח פיכטה, שלינג והגל, הנאו-קאנטיאניזם, וכן תתי-זרמים בפילוסופיה הקונטיננטלית והפילוסופיה האנליטית.
סלטי שמיר
סלטי שמיר היא חברה ישראלית המייצרת ומשווקת סלטים שונים ובהם, חומוס, טחינה וכדומה. החברה הפכה לשלישית בגודלה בתחום הסלטים המצוננים בישראל.
סלטי שמיר הוקמה ב־1974 על ידי משפחת דרייזין כמתקן ייצור קטן בכפר מעש, ועם השנים הפכה לשחקנית השלישית בגודלה עם נתח שוק של כ־15%. ב-1988 עברה החברה למפעל במרכז הארץ בשטח של כ-5,000 מ"ר. לחברה מפעל נוסף בבית שמש, בו מרוכזת פעילות ייצור, שיווק ומכירה של מוצרי דגים . ב-1994 החברה הונפקה והפכה לציבורית.
ב־2004 מכרה משפחת דרייזין את החברה לשני שותפים, עצמון ראש ומשה גורביץ, שהתקשו לנהלה, עד שהגיעה בתוך שנה וחצי לפשיטת רגל. ב־2006 יעקב גינצבורג (לשעבר מנכ"ל קלאבמרקט) ועמי גיא רכשו את החברה מכינוס נכסים תמורת 3.75 מיליון שקל. גיא וגינצבורג קנו את החברה והכניסו אותה לשוק החרדי ובמקביל החלו לייצר סלטים ללא חומר משמר.
ב-2014 רכשה את מפעל פל דגים בסכום של 2.2 מיליון ש"ח ונכנסה לתחום הדגים, בשוק שמוערך בכ-100 מיליון ש"ח בשנה. ב-2014 גייסה החברה את השף ישראל אהרוני כפרנזטור בהשקעה של מאות אלפי שקלים.
ב-2021 נקבע הסדר נושים לחברה שבמסגרתו חברת אס אר אקורד של עדי צים תיכנס לחברה כמשקיעה.
החברה מייצרת כ-80 מוצרים של סלטים ודגים והיא הספקית העיקרית למותג הפרטי של שופרסל, וכן מספקת מזון לצה"ל. החברה גם מייצאת אל מחוץ לישראל.
פהדה בנת פלאח אאל חית'ליין
פהדה בנת פלאח אאל חת'לין (בערבית: فهدة بنت فلاح آل حثلين) היא בת זוגו השלישית של סלמאן, מלך ערב הסעודית. משבט עג'מאן.
יוסף בנימין לסינג
יוסף בנימין לסינג (22 ביולי 1947 – 3 בנובמבר 2021) היה ראש האגף למיילדות וגינקולוגיה במרכז הרפואי מעייני הישועה; פרופסור מן המניין בבית הספר לרפואה באוניברסיטת תל אביב.
פהדה בנת פלאח אאל חית'ליין
לפהדה שישה ילדים מהמלך סלמאן: הנסיך מוחמד, הנסיך תורכי, הנסיך ח'אלד, הנסיך נאיף, הנסיך בנדר והנסיך ראכאן (הקרוי על שם סבה, ראכאן בן חת'לין).
יוסף בנימין לסינג
ביוגרפיה
נולד במחנה פליטים באוסטריה לזוג רוקחים ניצולי השואה ילידי פולין. כשהיה בן שנה עלה עם הוריו לישראל. גדל בתל אביב-יפו. למד בתיכון חדש בעיר.
התגייס לצה"ל בשנת 1965. שירת בסדיר בגדוד 50 של חטיבת הנח"ל המוצנח ולחם במלחמת ששת הימים. במילואים שירת כרופא גדודי בחטיבת הצנחנים. לחם במלחמת יום כיפור ובמלחמת לבנון הראשונה, השתחרר בדרגת רב-סרן.
פהדה בנת פלאח אאל חית'ליין
ב-2018 מספר כלי תקשורת בארצות הברית, כולל NBC, דיווחו על שמועות לפיהם בנה הבכור של פהדה, יורש העצר מוחמד, לא אפשר לאמו לראות את המלך סלמאן.
יוסף בנימין לסינג
ביוגרפיה
לאחר שירותו הצבאי החל בלימודי רפואה באוניברסיטת תל אביב. במהלך לימודיו, בשנת 1973, נשלח לחילופי סטודנטים מצטיינים באוניברסיטת ניו יורק. לאחר זמן קצר, עם פרוץ מלחמת יום כיפור, חזר לישראל והשתתף במלחמה, שבה שירת כחייל וחובש בתעלת סואץ בסיני. עם תום המלחמה שב לספסל הלימודים וסיים את לימודיו בהצטיינות יתרה.
בשנת 1976 החל התמחות ברפואה פנימית אצל פרופסור אלכסנדר גפל, בבית חולים הדסה בלפור בתל אביב. לאחר כחצי שנה פנה לתחום רפואת נשים בבית חולים הקריה, שם השלים את התמחותו תחת ניהולו של פרופסור שלמה יונה רנצו טואף, ובהמשך תחת פרופסור ראובן פייזר. בשנים 1982–1984, נשלח לאוניברסיטת ניו יורק לתוכנית השתלמות עמיתים במחקר בסיסי ואנדוקרינולוגיה של הפריון. עם שובו לישראל בשנת 1984 התמנה למרצה בכיר בבית הספר לרפואה באוניברסיטת תל אביב.
בשנת 1996 זכה בתואר פרופסור חבר, וזמן קצר לאחר מכן לפרופסור מן המניין בבית הספר לרפואה באוניברסיטת תל אביב.
עם פרישתו של פרופסור פייזר מבית חולים הקריה מונה למנהל מחלקת יולדות א'. בשנת 1997 הוביל את איחוד מחלקות הנשים והעברתן לאגף אחד תחת ניהולו לבית החולים ליס לנשים וליולדות במרכז הרפואי סוראסקי תל אביב.
באוגוסט 2015 מונה למנהל האגף למיילדות וגינקולוגיה במרכז הרפואי "מעייני הישועה", תפקיד שהוא מילא קרוב לסוף ימיו, עד אוגוסט 2021.
פרסם מאות עבודות מחקר מקוריות, תרגם ספר וכתב פרקים בספרי לימוד. הוא הופיע בעשרות כינוסים מדעיים בישראל ומחוצה לה.
הכשיר עשרות מתמחים ומאות סטודנטים לרפואה. תחת ניהולו מונו 18 פרופסורים, ביניהם מנכ"ל המרכז הרפואי איכילוב, פרופסור רוני גמזו. במהלך השנים שימש כיו"ר האיגוד הישראלי למיילדות וגינקולוגיה, חבר המועצה הלאומית לבריאות העם, חבר המועצה המדעית בהר"י ומרכז לימודי המשך באוניברסיטת תל אביב. כמו כן שימש יועץ קופת החולים לאומית בתחום רפואת נשים.
משנת 2012 עד מותו הגיש פרופסור לסינג את התוכנית "תשעה חודשים" בתחנת הרדיו 99FM, בנושא היריון ולידה.
נפטר ב-3 בנובמבר 2021.
היה נשוי לנורית ואב לשלושה. התגורר בתל אביב.
טבלן צפון-אמריקאי
הטבלנים מצויים בנהרות, האגמים ולעיתים גם בחופים של מערב קנדה וארצות הברית ומדרימים עד לצפון מקסיקו. הם בעלי מקור צהוב, עיניים אדומות וכיפה ועורף שחורים. הרגליים בעלי קרום שחייה והם צוללים מוכשרים היכולים לרדוף במהירות אחרי דגים.
בעונת הרבייה שני הזוויגים של הטבלן רצים בתיאום בריצה ישירה על פני המים.
מינים
בעבר היה מין נוסף בסוג - Aechmophorus elasson.
אודי צור
אודי צור (נולד בשנת 1976) הוא קצין בצה"ל בדרגת תת-אלוף המשמש כמפקד המלפ״ק (המרכז להכשרת פיקוד קרבי - לשעבר קורס מפקדי פלוגות ומפקדי גדודים). כיהן כמפקד חטיבה 7, מפקד חטיבת הבקעה, קצין המבצעים של פיקוד הדרום ומפקד גדוד 52.
ביוגרפיה
צור נולד וגדל במושב מולדת. התגייס לצה"ל בשנת 1995, לחיל השריון, ושובץ בגדוד 82 בחטיבה 7. עבר הכשרה כלוחם, קורס מפקדי טנקים וקורס קציני שריון. לאחר הקורס שב לגדוד 82 ומונה למפקד מחלקת טנקים, ולקח חלק בלחימה בדרום לבנון. בהמשך שירת כמפקד פלחו״ד ״אלון״ בגדוד במהלך מבצע חומת מגן בה עוטר הגדוד בצל״ש יחידתי. לאחר מכן נשלח לקורס בצבא ארה״ב בפורט נוקס. בשנת 2003 מונה לסגן מפקד גדוד 82. בהמשך מונה למפקד פלס"ר 7, ושימש בתפקיד בין היתר במהלך מלחמת לבנון השנייה. לאחר מכן שימש כראש לשכת מפקד זרוע היבשה, סמי תורג'מן.
בשנת 2012 הועלה לדרגת סא"ל ומונה למפקד גדוד 52 בחטיבה 401, ושימש בתפקיד עד שנת 2014. במהלך התפקיד פיקד על כוח שהשתתף בסיכול פיגוע חדירת משאיות התופת בכרם שלום. לאחר מכן שימש כקצין המבצעים של פיקוד הדרום בין השנים 2014–2016. ב-30 ביולי 2017 הועלה לדרגת אל"ם ומונה למפקד חטיבת הבקעה, ושירת בתפקיד עד 18 ביולי 2019. ב-14 באוגוסט 2019 מונה למפקד חטיבה 7.
ב-2021 מונה צור למפקד המלפ״ק (המרכז להכשרת פיקוד קרבי לשעבר קורס מפקדי פלוגות ומפקדי גדודים).
חיים אישיים
צור מתגורר בקיבוץ בחן, נשוי לקרן ואב לחמישה. בעל תואר ראשון במדעי המדינה מהמרכז הבינתחומי הרצליה.
פאפדרשקה
יהודי פאפדרשקה
בפאפדרשקה חיו יהודים בתקופות זמן שונות.
רמון ברנגר הרביעי, רוזן ברצלונה
ראשית חייו
רמון ברנגר נולד ב-1114, והיה בנם של רמון ברנגר השלישי, רוזן ברצלונה ודוס הראשונה, רוזנת פרובאנס. הוא ירש את רוזנות ברצלונה מאביו רמון ברנגר השלישי ב-19 באוגוסט 1131. ב-11 באוגוסט 1137, בגיל 24 לערך, הוא התארס לתינוקת פרונלה מאראגון, שהייתה בת שנה באותה תקופה. אביה של פרונלה, רמירו השני, מלך אראגון, שביקש את עזרתה של ברצלונה נגד אלפונסו השביעי, מלך לאון, פרש מהחיים הציבוריים ב-13 בנובמבר 1137, והותיר את ממלכתו לפרונלה ורמון ברנגר, האחרון הפך למעשה לשליט של אראגון, למרות שמעולם לא היה מלך בעצמו, במקום זאת נהג להשתמש בתארים "רוזן הברצלונאים ונסיך האראגונים" ("Comes Barcinonensis et Princeps Aragonensis"), ולעיתים אלה של "מרקיז ליידה וטורטוסה" (לאחר כיבוש הערים הללו).
ההסכם בין רמון ברנגר לחותנו, רמירו השני, קבע שצאצאיהם ישלטו במשותף על שני הממלכות, וכי גם אם פרונלה תמות לפני שניתן יהיה לסיים את הנישואין, יורשיו של רמון ברנגר עדיין יירשו את ממלכת אראגון. שתי הממלכות ישמרו על החוקים, המוסדות והאוטונומיה שלהם, יישארו נפרדים מבחינה משפטית אך מאוחדים באיחוד שושלתי תחת בית שלטון אחד. היסטוריונים רואים בהסדר זה את מפעל המופת הפוליטי של ימי הביניים ההיספאניים. שתי הממלכות צברו כוח וביטחון גדולים יותר ואראגון קיבלה את המוצא הנחוץ שלה לים. מצד שני, היווצרות של ישות מדינית חדשה בצפון-מזרח בתקופה שבה פורטוגל נפרדה מלאון במערב העניקה יותר איזון לממלכות הנוצריות של חצי האי. רמון ברנגר הוציא את אראגון בהצלחה מהכניעה המתחייבת לקסטיליה, ללא ספק נעזר באחותו ברנגריה, אשתו של אלפונסו השביעי, שהייתה ידועה בזמנה ביופיה ובקסמה.
מסעות צלב ומלחמות
רמון ברנגר פעל גם בפרובאנס, ועזר לאחיו ברנגר רמון ולאחיינו התינוק רמון ברנגר השני נגד רוזני טולוז. בתקופת קטנותו של רמון ברנגר השני, פעל רוזן ברצלונה גם כעוצר פרובאנס (בין 1144 ל-1157). בשנת 1151 חתם רמון על הסכם טודילן עם אלפונסו השביעי, מלך לאון וקסטיליה. האמנה הגדירה את אזורי הכיבוש באנדלוסיה כניסיון למנוע משני השליטים להסתכסך. כמו כן בשנת 1151, רמון ברנגר ייסד והעניק את המנזר המלכותי פובלט. בשנת 1154, הוא קיבל את העוצרות של גסטון החמישי, ויקונט ביארן בתמורה לכך שהאצילים הברנזים העניקו לו מחווה בקנפרנק, ובכך איחד את הנסיכות הקטנה עם המדינה האראגונית ההולכת וגדלה.
משפחתו
לרמון ולפרונלה היו:
מותו
רמון ברנגר הרביעי מת ב-6 באוגוסט 1162 בבורגו סן דלמאצו, פיימונטה, איטליה. ירש אותו בנו הבכור שנותר בחיים, רמון ברנגר, שגם ירש את ממלכת אראגון עם התפטרותה של פרונלה ב-1164. הוא שינה את שמו לאלפונסו כמחווה לשושלת האראגונית שלו, והפך לאלפונסו השני, מלך אראגון. בנו הצעיר של רמון ברנגר הרביעי, פרה (פדרו) ירש את מחוז סרדאן ואדמות מצפון להרי הפירנאים, ושינה את שמו לרמון ברנגר.
ואלרי טודורובסקי
ואלרי פטרוביץ' טודורובסקי (ברוסית: Вале́рий Петро́вич Тодоро́вский; נולד ב-8 במאי 1962, אודסה, אוקראינה הסובייטית, ברית המועצות) הוא במאי קולנוע, תסריטאי ומפיק רוסי. בנו של במאי הקולנוע פיוטר טודורובסקי.
ביוגרפיה
ולרי טודורובסקי נולד ב-8 במאי 1962 באודסה לבמאי הקולנוע פיוטר יפימוביץ' ולמריה גריגורייבנה. ב-1978 הוא כיכב בסרטו של יולי רייזמן "האישה הזרה" בתפקיד הבן של הדמות הראשית.
בשנת 1984 סיים את לימודי התסריטאות במכון VGIK (בסדנא של קירה פראמונובה ועיסאי קוזנצוב).
ב-3 בפברואר 2012 נרשם כתומך במיכאיל פרוחורוב בבחירות לנשיאות רוסיה.
משפחתו
טודורובסקי היה נשוי פעמיים:
פילמוגרפיה
{{טורים|תוכן=
תסריט
}}