cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
הצבא האוסטרו-הונגרי
החזית המזרחית
בחזית המזרחית נלחם הצבא האוסטרו-הונגרי לצדה של גרמניה ברוסיה. ב-1914 הציב הצבא האוסטרו-הונגרי ארבע ארמיות שכללו 35 דיוויזיות חיל רגלים ו-11 דיוויזיות פרשים, סך הכל כ-850,000 חיילים ולמעלה מ-1,000 תותחים. התוכנית האוסטרית הייתה לפלוש לחלקה הרוסי של פולין (שהייתה מחולקת מאז סוף המאה ה-18 בין גרמניה, אוסטריה ורוסיה) ולכתר את הכוחות הרוסיים העיקריים בדרום פולין. החזית נפתחה בפלישה של רוסיה לגרמניה, שאמנם נכשלה, אך הצבא האוסטרו-הונגרי שסייע בבלימת הצבא הרוסי במה שנקרא לאחר מכן המערכה על גליציה, ספג אבדות קשות, נסוג מקווי הפתיחה של הקרב והוכיח לגרמנים שלא תהיה אפשרות לסמוך עליו באופן רציני. ב-1915 נכנע הצבא במצור על פשמישל ומעל 100,000 חיילים נשבו, בהם קצינים וגנרלים. לאחר כמה חודשים נעזרו האוסטרו-הונגרים בגרמנים במתקפת גורליצה-טרנוב על מנת לכבוש בחזרה את פשמישל ושטחים נוספים. ב-1916 תקפו הרוסים במפתיע את הצבא האוסטרו-הונגרי בדרום החזית במה שכונה מתקפת ברוסילוב וגרמו להם לאבדות גדולות בכוח אדם ולהפסד של שטחים גדולים. לאחר מתקפה זו, איבדו למעשה האוסטרו-הונגרים את יכולתם להשתתף במאמץ המלחמתי בצורה משמעותית ללא עזרת הגרמנים.
החזית המקדונית
עם תחילת המלחמה פלש הצבא האוסטרו-הונגרי לסרביה בכוח של שלוש ארמיות תחת פיקודו של אוסקר פוטיורק. עם כניסת הרוסים למלחמה עברה ארמייה אוסטרו-הונגרית אחת לחזית המזרחית והותירה כוח של 270,000 חיילים מול 180,000 סרבים. על אף יתרונם המספרי, לא הצליחו האוסטרו-הונגרים להביס את הסרבים ואיבדו כ-40,000 חיילים. האוסטרו-הונגרים תגברו את הכוחות לסדר גודל של 450,000 חיילים, אולם הפסידו בקרב קולובארה ונסוגו מסרביה. באוקטובר 1915 שכנעו הגרמנים את פון הצנדורף לנסות לכבוש את סרביה פעם נוספת, ובסיוע כוחות גרמניים ובולגריים, הצליח הצבא במשימתו וכבש את סרביה. בינואר 1916 הפעיל הצבא האוסטרו-הונגרי משטר צבאי בכל שטחה של סרביה ושל מונטנגרו. הצבא הסרבי המובס נסוג לאזור מקדוניה שם סייעו כוחות אוסטרו-הונגריים לצבא הבולגרי להחזיק בקו החזית עד לסיום המלחמה.
החזית האיטלקית
לאחר שעזבה איטליה את הברית עם גרמניה ואוסטרו-הונגריה והצטרפה למדינות ההסכמה במאי 1915, החל הצבא האיטלקי בתקיפות מקומיות נגד האוסטרו-הונגרים. תקיפות אלו התפתחו לכדי שנים עשר קרבות הנהר איזונצו ונמשכו מה-23 ביוני 1915 עד ספטמבר 1917. בכל אותה תקופה החזיק הצבא האוסטרו-הונגרי כוחות גדולים בחזית המזרחית, ולכן לא היה מסוגל להכריע את החזית.
בסוף חורף 1916 תכנן פון הצנדורף מתקפה גדולה על הצבא האיטלקי שתוציא את איטליה מהמלחמה. הוא לא הצליח לקבל סיוע גרמני למתקפה והחליט לבצע אותה בכל זאת. הקרב, שנקרא קרב אסיאגו נפתח ב-15 במאי 1916 ונראה היה שתוכניתו של הצנדורף מצליחה, אולם בתחילת יוני התעשתו האיטלקים, גרמו לאוסטרו-הונגרים לסגת מהשטחים שכבשו והחזירו את קו הגבול לקדמותו.
בספטמבר 1917 יצאה רוסיה מהמלחמה, כך שהכוחות התפנו לחזית האיטלקית. בעזרת תגבור החזית בכוחות אוסטרו-הונגריים וגרמניים מהחזית המזרחית, החל באוקטובר 1917 קרב קפורטו בו הובסו האיטלקים, נסוגו כ-100 קילומטרים ואיבדו כוח אדם רב וציוד.
באוקטובר 1918 פתחו האיטלקים המחוזקים בצבאות מדינות ההסכמה בקרב ויטוריו ונטו, הביסו את הצבא האוסטרו-הונגרי וגרמו לו לבקש שביתת נשק. לאחר קרב זה הפסיק הצבא האוסטרו-הונגרי לתפקד והאימפריה האוסטרו-הונגרית יצאה מהמלחמה.
החזית המערבית
בחזית המערבית לא היה מעורב הצבא האוסטרו-הונגרי, למעט פלוגות ספורות שסייעו לגרמנים בצרפת ובבלגיה, בעיקר בארטילריה.
אל-עובור
אל-עובור (בערבית מצרית: مدينة العبور, בתעתיק מדויק: מדינת אלעבור) היא עיר במצרים, הסמוכה לבירה קהיר. שמה של העיר נגזר מהשם שהוענק לצליחת תעלת סואץ בידי צבא מצרים במלחמת יום הכיפורים כחלק ממבצע בדר בשנת 1973. העיר נוסדה בשנת 1982.
פיוגליטזון
פיוגליטזון, נמכר בשם המסחרי "אקטוס", היא תרופה אנטי סכרתית, הנלקחת אורלית, המשמשת לטיפול בסוכרת מסוג 2 אך לא לסוכרת מסוג 1. ניתן לתת אותה ביחד עם מטפורמין, סולפומילאוריה או אינסולין, כמו כן מומלץ לתת אותה בשילוב של פעילות גופנית ודיאטה מתאימה.
תופעות הלוואי השכיחות הן כאבי ראש, כאבי שרירים ודלקת ונפיחות של הגרון. תופעות לוואי חמורות של התרופה כוללות סרטן שלפוחית השתן, רמות סוכר נמוכות בדם, בעיות לב ואוסטאופורסיס. לא מומלץ לתת את התרופה לשנים בהריון או מניקות. התרופה שייכת למשפחת הטיאזולידינדיון (TZD) ופעולתה מעלה את הרגישות של הרקמה לאינסולין.
פיוגליטזון נרשמה כפטנט בשנת 1985 ונכנסה לשימוש בשנת 1999. כיום היא קיימת גם בצורה גנרית.
שימוש רפואי
פיוגליטזון משמשת להורדת רמות הסוכר בדם בחולים עם סוכרת סוג 2, ניתן לתת אותה לבדה או בשילוב עם סולפונילאוריאה, מטפורמין או אינסולין. במחקר סיסטמי שבוצע על ידי הארגון "קוקריין" נבדקה ההשפעה של התרופה בהשוואה לתרופות אחרות המורידות סוכריים בדם כגון מטפורמין, אקארבוס, רפאגליניד ופעילות גופנית ודיאטה מתאימה. המחקר הראה שהתרופה לא מורידה את הסיכון לחלות בסוכרת סוג 2 באנשים שנמצאים בקבוצת סיכון. לאומת זאת כן נראתה ירידה בתחלואה בהשוואה לפלסבו או חוסר טיפול. יש לקחת את התוצאות האלו ברמת ספק מסוים כיוון שהמחקרים שמהם נלקחו הנתונים היו ברמת ודאות נמוכה.
למרות שפיוגליטזון אכן מורידה את רמות הסוכר בדם, המחקר הראשי אשר בדק את תפקודה לא מצא שהיא משנה את הסבירות למחלות הקרדיווסקולריות אשר נבדקו. לאומת זאת כן נראתה ירידה בשכיחות של סיבוכים אחרים כגון התקפי לב, שבץ ומוות מכל סיבה שהי.
פיוגליטזון נמצאה כמורידה את מקרי המוות בחולי סוכרת סוג 2 בהשוואה לטיפולים אחרים, כמו כן נראתה ירידה של 60% במקרי המוות במקבלי התרופה לאומת חולים שמעולם לא נחשפו לתרופה.
התוויות נגד
אין לתת פיוגליטזון לאנשים עם רגישות יתר לפיוגליטזון, תרופות אחרות ממשפחת הטיאזולידינדיון או לאחד המרכיבים האחרים של התרופה. התרופה אינה יעילה ויכולה אפילו להיות מסוכנת לחולים בסוכרת סוג 1 וקטואצידוסיס על רקע סוכרתי. הבטיחות שלה אינה מוכחת בנשים בהריון, נשים מניקות וילדים מתחת לגיל 18.
עקב הניסיון במתן התרופה טרוגליטזון השייכת לאותה משפחה, מחלת כבד אקוטית נחשבת גם היא כהתוויית נגד למתן התרופה.
תופעות לוואי
לאחר הצהרה של החברה "GlaxoSmithKline" לגבי תופעות לוואי בתרופה רוסיגליטזון של עליה בשכיחות של שברים בידיים והרגליים אצל נשים עם סוכרת אשר לקחו את התרופה, החברה " Takeda Pharmaceutical Company" אשר פיתחה את התרופה פיוגליטזון, אשר שייכת לאותה המשפחה של התרופה רוסיגליטזון, הצהירה שגם לתרופה שלה יש תופעות לוואי דומות.
פיוגליטזון יכולה לגרום לאגירת נוזלים ובצקת פריפריאלית. בשל כך היא יכולה לתרום להתפתחות של כשל לבבי. התורפה יכולה לגרום לאנמיה וכמו כן נפוץ לראות אצל מטופלים הלוקחים את התרופה עליה במשקל בגלל עליה בשומן תת-עורי. כמו כן מחקרים הראו שלמטופלים הלוקחים פיוגליטזון יש יותר סיכוי לפתח דלקת של דרכי הנשימה העליונות, סינוסיטיס, כאבי ראש, כאבי שרירים ובעיות שיניים.
שימוש כרוני בתרופה יכול לגרום להפטיטיס עקב חסימה של דרכי המרה, התופעות נעלמות כאשר מופסק השימוש בתרופה.
סרטן שלפוחית השתן
בשנת 2011 משרד הבריאות הצרפתי החליט להמליץ על הפסקת מתן פיוגליטזון עקב מחקר אפידמיולוגי אשר קבע כי התרופה מעלה את הסיכון לסרטן בחולי סוכרת סוג 2 אשר לוקחים את התרופה לתקופות ארוכות בהשוואה למטופלים אשר לוקחים תרופות שונות. ה-FDA האמריקאי קבע שלקיחה של התרופה לתקופה של מעל שנה מעלה את הסיכוי לסרטן שלפוחית השתן.
בשנת 2017 בוצע מחקר מטא אנליטי אשר לא מצא הבדל בשכיחות של סרטן מסוג זה בחולים הלוקחים פיוגליטזון.
אינטראקציות בין תרופות
לקיחת פיוגליטזון ביחד עם סולפונילאוריאה או אינסולין מעלה את הסיכון להיפוגליקמיה. כמו כן לקיחת התרופה מעלה את הסיכון של כניסה להריון בנשים הלוקחות גלולות נגד הריון.
דרך פעולה
פיוגליטזון מאורר באופן סלקטיבי את הקולטנים PPAR-gamma ו-PPAR-alpha אשר נמצאים על ממברנת הגרעין. התרופה משפיעה על שעתוק גנים שונים האחראים על שליטה במטבוליזם של גלוקוז וליפידים בשריר, שומן והכבד. כתוצאה מכך התרופה גורמת לירידה בתנגודת לאינסולין בכבד ובאברי הפריפריה, מורידה גלוקונאוגניזה בכבד ומורידה את רמת הגלוקוז וההמוגלובין המסוכרר בדם.
לאחרונה מחקרים הראו שפיוגליטזון וחברים אחרים במשפחת ה-TZD נקשרים לחלבון mitoNEET, אשר נמצא במעטפת החיצונית של המיטוכונדריה, באפיניות השווה לזאת של החיבור של פיוגליטזון אל PPAR-gamma.
כלכלה
בשנת 2008 התרופה הייתה התרופה העשירית מבחינת הכנסות בארצות הברית עם יותר מ-2.4 מיליארד דולר במחירות.
שמות מסחריים
פיוגליטזון נמכרת תחת השם אקטוס בארצות הברית, קנדה, אנגליה וגרמניה, תחת השם גלוסטין באירופה, תחת השמות גליזון ופיוז בהודו ותחת השם זקטוס במקסיקו. בשנת 2012 ה-FDA האמריקאי אישר למכור את התרופה בגרסה הגנרית.
תסמונת בי פולרית
פיוגליטזון עברה לשימוש כתרופה לשלב הדיכאוני של תסמונת בי פולרית, אל יש לציין כי המחקר המטא אנליטי הנושא מבוסס על מעט מאוד מחקרים ולא תומך באופן ברור ביעילות של התרופה כטיפול לדיכאון בי פולרי.
דיכאון ממקור ראשוני
ישנו מחקר התומך באפשרות שפיוגליטזון יעילה בטיפול בדיכאון ממקור ראשוני.
מחלות אחרות
נמצא שלפיוגליטזון יש השפעה מעכבת הזדקנות בזבובי דרוזופילה.
פיוגליטזון עשוי לשפר תסמינים של פסוריאזיס.
טביעת חותם
טביעת חותם היא סימן שנשאר על גבי טין רך אחרי שהוחתם בחותם מגולף. הסימן מושאר על גבי כלי או בתוך בולה עשויים טין לפני צריפתם בתנור. טביעת החותם הייתה בשימוש בעת העתיקה.
החותם עצמו, שבו משתמשים להטבעה, עשוי מחומר קשה: אבן, חרס או מתכת. על גבי החותם מגולפים סימנים שונים כגון סימני כתב, איורים גרפיים וסמלים ייחודיים או אחד מהם. ההטבעות נעשו לצרכים מנהליים כדי לסמן את הכלים או המסמכים, בעיקר מסמכים משפטיים, תקבולי מיסים, חוזים, צוואות וצווים. טביעות החותם היו בשימוש כבר באלף השישי לפנה"ס. טביעות חותם נמצאו עוד לפני המצאת הכתב, באתרים ארכאולוגים של תרבות חלף, שהתקיימה בצפון מסופוטמיה כגון תל זיידאן ואתרים נוספים, וכן אתרי תרבות עובייד כמו אתר תבה ע'אורא ועוד. פעמים רבות נמצאות באתרים טביעות החותם עצמן, כשהחותמות לא שרדו. ניתן לשחזר את הציור והטקסט שהיו על גבי החותם מתוך הטביעה.
אחד הסוגים הנפוצים של חותמות ששימשו לטביעות חותם, היה חותם גליל מעוצב בצורת גליל קטן, ששימש בעת העתיקה והיה נפוץ בעיקר במסופוטמיה מסוף האלף ה-4 לפנה"ס בתקופת ג'מדט נאסר ועד התקופה הפרסית.
טביעות חותם מהעיר האראפה מעמק האינדוס, שנמצאו באתרים במסופוטמיה כמו אור ואתרים נוספים, מעידות על סחר שהתקיים בעת העתיקה בין תרבות עמק האינדוס, דילמון (באזור בחריין של ימינו) ומסופוטמיה.
מאידאן נזאלז'נוסטי
מאידאן נזאלז'נוסטי (באוקראינית: Майдан Незалежності - "כיכר העצמאות") היא הכיכר המרכזית בקייב בירת אוקראינה. בשל האירועים ההיסטוריים הרבים שהתרחשו בה, אשר עשו אותה למד הדופק החברתי והפוליטי במדינה, היא ידועה פעמים רבות בשם "מאידאן" (Майдан) בלבד, דהיינו, "הכיכר" (מפרסית דרך טורקית مَيْدَان).
מבנה הכיכר
מאידאן נזאלז'נוסטי שוכנת על הגדה המערבית של נהר הדנייפר במרכזה של קייב, במרחק של כ-850 מטר מגדות הנהר. היא נחצית על ידי רחוב חרשצ'אטיק (Хрещатик), המבתר אותה לשני חלקים, האחד דרומית-מזרחית לו והאחר בצדו הצפון-מערבי. שני חלקי הכיכר שונים בגודלם ובצורתם.
החלק הדרומי מלבני, אורכו כ-140 מטר ורוחבו כ-210 מטר לכל היותר. בצדו הדרומי מרפסת גדולה הנושאת גינה ומגרש חנייה המשמש את מלון אוקראינה (Готель Україна), המבנה הגבוה בכיכר. ממערב לו שוכן בניין האקדמיה האוקראינית הלאומית למוזיקה, וממערב לו ארמון אוקטובר, המכונה "המרכז הבינלאומי לתרבות ולאמנות" (Міжнародний центр культури і мистецтв). במרכזו של חלק זה עמוד הניצב על מבנה בעל ארבעה פתחים. ראשו של העמוד מעוטר בכותרת קורינתית מוזהבת שמעליה פסל של האלה הסלאבית ברהיניה (Берегиня), שהייתה אלת הבית והמולדת. בשתי פינות הכיכר הסמוכות לרחוב חרשצ'אטיק שתי מזרקות, שבמרכזה של אחת מהן פסל של קיי, שצ'ק, חוריב, ולביד (Кий, Щек, Хорив, Либідь), הדמויות המיתולוגיות של שלושת האחים והאחות אשר על פי המסורת ייסדו את קייב. ליד מזרקה זו תורן הנושא את דגל אוקראינה. מתחת לחלק הדרומי של הכיכר משתרע מרכז קניות תת-קרקעי בשם "גלובוס", והכיפות וחלונות הזכוכית שבה מאפשרות חדירת אור יום אליו. קיימת תוכנית להריסת מלון אוקראינה ובניית גורד שחקים בן 68 קומות במקומו.
החלק הצפוני של הכיכר צר יותר, ורוחבו מגיע ל-120 מטר, בעוד אורכו 210 מטר, והוא מסתיים בשורת של חמישה מבנים הערוכים בצורת קשת, וביניהם שישה רחובות המקרינים מהכיכר בצורת קרני שמש. ממזרח לו ניצב בית האיגוד המקצועי שעליו מגדל הנושא שעון, וממערב לו בניין הדואר המרכזי של אוקראינה. שני מבנים אלה נבנו לאחר מלחמת העולם השנייה בסגנון סטליניסטי. בכיכר עצמה, סמוך לבית הדואר, ניצב עמוד הנושא גלובוס כחול, וזה מסמן את נקודת האפס שממנה נמדדים כל המרחקים באוקראינה. עוד בחלק זה של הכיכר 6 מזרקות, שער קטן המכונה "השער הפולני" ועליו פסל המלאך מיכאל, הקדוש המגן של העיר.
היסטוריה
אזור הכיכר לא יושב ולא התפתח עד המאה ה-18 כאשר הוקמו בו חומות אבן. החומות שנודעו בשם שער פצ'רסקי (Печерські ворота - "פצ'רסקי וורוטה"), ניצבו על תילן עד שנת 1833, ועד תחילת המאה ה-19 נודע המקום בשם "ביצת העיזים" (Козине болото - "קוזינייה בולוטו"). בשנות השלושים של המאה ה-19 נבנו במקום בתי העץ הראשונים ואלה הוחלפו לאחר כעשרים שנה במבני אבן. במחצית השנייה של המאה ה-19, הואצו תהליכי הפיתוח של האזור והכיכר נודעה אותה עת בשם כיכר חראשצ'אטיק. המקום הפך לאחד ממרכזי המסחר של קייב, שהייתה בתורה לעיר השלישית בחשיבותה באימפריה הרוסית לאחר המהפכה התעשייתית שפקדה אותה באותה עת. ב-1876 נבנה בנין מועצת העיר בכיכר, ושמה הוחלף ל"כיכר הדומה" (Думської - "דומסקוי").
ב-1919, לאחר המהפכה הסובייטית, הוחלף שמה של הכיכר ל"הכיכר הסובייטית" (Pадянська - "רדיאנסקה"), ושוב ב-1935, עת נקראה "כיכר קלינין" (Калініна - "קלינינה"), על שמו של מיכאיל קלינין, יושב-ראש הסובייט העליון של ברית המועצות. במהלך מלחמת העולם השנייה חרבה הכיכר כמעט לחלוטין. הצבא האדום הנסוג הטמין חומר נפץ במבנים שסביבה, ולאחר כיבוש קייב בידי הוורמאכט, פוצצו אנשי הגה-אר-או את המבנים באמצעות תשדורת רדיו. האירוע חסר התקדים גרם לפאניקה ולנפגעים רבים הן בקרב הנאצים והן בקרב האוכלוסייה האזרחית בעיר.
במהלך השנים שלאחר המלחמה נבנו הכיכר ורחוב חראשצ'אטיק מחדש בסגנון סטליניסטי. מלון אוקראינה הוקם בשנת 1961 בצידה הדרום-מזרחי של הכיכר, ונשא את השם "מלון מוסקבה" עד שנת 2001. בשנים 1976–1977 זכתה הכיכר למתיחת פנים, בעקבות הקמת תחנת רכבת תחתית מתחתיה. שמה של הכיכר שונה ל"כיכר מהפכת אוקטובר" (Площа жовтневої революції - "פלושצ'ה ז'ובטנבוי רבולוציי") לרגל יובל השישים לאירוע, ובמרכזה הוקמה "אנדרטת מהפכת אוקטובר הסוציאלית הגדולה" (Монумент Великій Жовтневій соціалістичній революції - "מונומנט ווליקי ז'ובטנבי סוציאליסטיצ'ני רבוליוצי"). האנדרטה שעוצבה מגרניט התנשאה לגובה של 18.4 מטרים, ותיארה את ולדימיר איליץ' לנין, ולמרגלותיו ארבע דמויות עשויות ארד (מלח, חייל, חקלאי ופועל). האנדרטה הוסרה ממקומה ב-1992. ב-2 באוגוסט 1989 התמוטט הפורטיקו של מבנה הדואר המרכזי בכיכר, וגרם למותם של 11 עוברי אורח.
הכיכר כסמל
החל בסוף המאה ה-20 הפכה הכיכר למוקד למחאה פוליטית ולמד הדופק החברתי והפוליטי של אוקראינה. בשנת 1990 התחוללו בה הפגנות סטודנטים אשר הביאו להתפטרותו של ראש ממשלת אוקראינה ויטלי מסול. בשנת 2001 הייתה הכיכר כאמור לאחד ממוקדי תנועת אוקראינה ללא קוצ'מה, אך את שיא פרסומה השיגה בעת המהפכה הכתומה בסוף שנת 2004, עת מאות אלפי מפגינים התאספו בה וברחובות הסמוכים לה, ואף הקימו בה אוהלים למרות הקור העז. לאחר המהפכה שהביאה לבחירתו של ויקטור יושצ'נקו כנשיא המדינה, התכנסו תומכיו בכיכר, ויושצ'נקו נשבע בפניהם אמונים בטקס לא-רשמי. הכיכר הייתה מוקד הפגנות גם בעת המשבר הפוליטי אשר פקד את אוקראינה בחודשים אפריל ומאי 2007. בשנת 2009 נערכה בכיכר הפגנת ענק של תומכי מפלגת בטקיבשצ'ינה, שבמהלכה מונתה יוליה טימושנקו לראש המפלגה.
דוגוויל
דוגוויל או דוגויל (באנגלית: Dogville) הוא סרט משנת 2003 של הבמאי והתסריטאי לארס פון טרייר, בכיכובם של ניקול קידמן, פול בטאני, לורן באקול וג'יימס קאן. הסרט הוא משל על החברה האנושית, ומשתמש באפקטים בימתיים תוך שימוש מינימליסטי בתפאורה על מנת לתאר את סיפורה של גרייס (המגולמת על ידי קידמן), הנמלטת מהמאפיה ומחפשת מסתור בעיר הקטנה דוגוויל.
הסרט מהווה את החלק הראשון של הטרילוגיה "ארצות הברית - ארץ האפשרויות". החלקים הבאים בטרילוגיה הם מנדרליי (2005) ו-וושינגטון (שעדיין לא הופק).
הסרט היה מועמד לפרס דקל הזהב של פסטיבל קאן.
מבנה העלילה
סיפור המסגרת של העלילה מועבר לצופים על ידי "מספר יודע כל" בקולו של השחקן ג'ון הרט. הסיפור מסופר בתשעה חלקים, ומוצג על גבי במה עם תפאורה מינימליסטית. למעט מספר חלקי קירות ורהיטים - יתר התפאורה והקירות מצוירים על הרצפה עם כיתובים המסבירים במה מדובר. כך לדוגמה, שיחי הדומדמניות אינן מופיעים על הבמה, ומצוירת על הרצפה צורה מעגלית ולידה הכיתוב "שיחי דומדמניות".
אף שצורת תפאורה זו קיימת בתיאטרון, היא אינה מקובלת בקולנוע (למעט המערבון - מחזמר משנת 1954 - Red Garters).
הבמה נטולת התפאורה עוזרת להדגיש את משחק השחקנים ואת חשיבות הדמויות השונות מחד גיסא, ומזכירה לצופה כל הזמן כי מדובר במשל בלבד, מאידך גיסא.
בסרט נעשה שימוש רב באמצעי תאורה שונים על מנת להדגיש את זמני היום ועונות השנה. התאורה מציגה את שעות היום (שקיעה מוארת באדום), העונות (ניתן לראות את צל העננים על הבמה) והשריפה (על ידי תאורה אדומה). שימוש נוסף בתאורה מדגיש שינוי בהתייחסות הגיבורה לעיירה.
הסרט צולם באולפן בטרולהטאן שבשוודיה.
פוסט הוק ארגו פרופטר הוק
פוסט הוק ארגו פרופטר הוק (בלטינית: post hoc ergo propter hoc; אחריו, לכן בגללו) המקוצרת לעיתים קרובות לפוסט הוק או "מתאם מקרי" הוא כשל לוגי רטרודוקטיבי שבו מניחים או טוענים כי אם אירוע מסוים מתרחש אחרי אירוע אחר, האירוע הראשון הוא סיבתו. הפיתוי ליפול בפח כשל זה גדול במיוחד משום שרצף זמני הוא חלק בלתי נפרד מסיבתיות וקשרי סיבה ומסובב. הכשל טמון בהנחה שהמסקנה יכולה להתבסס פשוט על סדר האירועים, אף שלא תמיד נכון הוא שהאירוע הראשון גרם לשני.
דוגוויל
פרולוג
דוגוויל היא עיירה קטנה בהרי הרוקי שבארצות הברית. הסרט מתחיל בפרולוג בו מוצגים 24 תושבי העיר, המוצגים כאנשים טובים עם מעט תכונות רעות שקל לסלוח עליהן.
העיירה מוצגת מנקודת מבטו של טום (המגולם על ידי פול בטאני) הרוצה להיות סופר, וכן רואה את עצמו כיורש את אביו בתפקיד המורה הרוחני ומנהיג העיירה.
פרק 1
טום הוא הראשון בתושבי העיירה הפוגש את גרייס (המגולמת על ידי ניקול קידמן), הנמלטת ממאפיונרים שירו לעברה. גרייס, אישה יפה אך צנועה, רוצה להמשיך לברוח, אולם טום משכנע אותה שההרים הסובבים את העיירה הם קשים למעבר, ובעוד המאפיונרים מתקרבים לעיירה, טום מחביא את גרייס במכרה קרוב. אחד המאפיונרים שואל את טום אם הוא ראה אישה נמלטת, טום עונה בשלילה, והמאפיונר מציע פרס למי שימצא את האישה ונותן לו כרטיס עם מספר טלפון אליו הוא צריך להתקשר אם גרייס תופיע.
טום מחליט להשתמש בגרייס כ"דוגמה" במפגש העיירה הבא, שתאפשר לתושבי העיירה להראות שהם אכן נכונים להגן על ערכי המוסר של החברה, ומוכנים לעזור לאישה זרה. אנשי העיר מהססים, ותום מציע שתינתן לגרייס הזדמנות להוכיח שהיא אישה טובה. גרייס מסכימה כי יינתנו לה שבועיים להוכיח לתושבי העיירה שהיא אכן אישה טובה ולהביא את אנשי העיירה לחבב אותה.
פרק 2
גרייס מסכימה להצעתו של טום, ומתחילה לבצע מטלות עבור אנשי העיר - מדברת עם ג'ק מקי, הבודד והעיוור (המגולם על ידי בן גאזארה), עוזרת בחנות הקטנה של העיירה, מטפלת בילדיהם של צ'אק (המגולם על ידי סטלאן סקארסגארד) וורה (המגולמת על ידי פטרישה קלארקסון). אמנם בתחילה חלק מהתושבים מפגינים עוינות כלפיה, ונותנים לה מטלות, אף ש"איש אינו באמת צריך את עזרתה", אולם מטלות אלה מקלות על התושבים, והיא הופכת חלק מהקהילה. בתום השבועיים נערכת הצבעה וכל אנשי העיירה מצביעים בעד הישארותה בעיירה.
פרק 3
בהסכמת כולם, גרייס ממשיכה את מטלותיה, ועושה זאת בשמחה. תושבי העיר אף משלמים לה משכורת מועטה. גרייס מתחברת עם חלק מהתושבים, ובהם ג'ק מקי, המסרב להודות בעוורונו, ומתנהג כאילו אינו עיוור. גרייס מצליחה לדחוק אותו לפינה עד שהוא מודה שהוא עיוור, ובכך גרייס זוכה באמונו והוא מכבד אותה על זה.
פוסט הוק ארגו פרופטר הוק
מבחינה לוגית, "פוסט הוק" הוא דוגמה של אישור הסוגר:
או, בניסוח מורחב:
דוגוויל
פרק 5
עם זאת, טום מציין כי בשל המודעה הסיכון לתושבי העיר גדול יותר, שכן הם מחביאים אדם המבוקש על ידי החוק, וגרייס צריכה "בתמורה" לעשות יותר מטלות. גרייס מציינת כי אין לה זמן לעשות את כל המטלות גם ככה, אולם לבסוף מסכימה לדרישתו של טום.
פרק 6
בעקבות לחץ העבודה החדש המוטל על גרייס היא מתחילה לשגות במעשיה, והאנשים עבורם היא עובדת כועסים על טעויותיה ועבודתה המרושלת. הגברים בעיר מתחילים לרמוז רמיזות מיניות לעבר גרייס, הנשים כועסות עליה, ואפילו הילדים מתנהגים אליה בגסות: ג'ייסון (המגולם על ידי מיילס פורינטון) בן ה-10, בנם של צ'אק וורה מבקש מגרייס להצליף בו. היא מסרבת שכן היא יודעת שאימו מתנגדת לחינוך באמצעים אלימים אולם הוא מתריס נגדה ואף מכה את אחיו התינוק, ומאיים עליה שיספר לאימו כי היא הכתה אותו אם לא תכה אותו באמת, והיא נאלצת להכותו. צ'ק, אביו, חוזר לביתם זמן קצר לאחר מכן ואונס את גרייס תוך שהוא מאיים עליה שאם תסרב יסגיר אותה למשטרה.
פוסט הוק ארגו פרופטר הוק
כדי להבין את הכשל הבסיסי שבטיעון, ניתן להציבו עם איברים ממשיים:
הגיון פשטני זה הוא הבסיס לחלק גדול מהאמונות הטפלות והחשיבה הכישופית, המקשרים שני אירועים שאין ביניהם קשר ממשי או הגיוני. לדוגמה, יש הסבורים שאם יבצעו סדרה מסוימת של פעולות מדי בוקר (או ערב) יוכל הדבר להגן על בני משפחתם, אף כי אין בין שני הדברים שום קשר, לבד מסדר התרחשותם.
דוגוויל
פרק 7
גרייס דנה עם טום על אפשרויות בריחה מהעיירה. גרייס מואשמת על ידי ורה בכך שהרביצה לבנה, וכן שפיתתה את בעלה. בכעסה ורה מאיימת על גרייס שהיא תשבור את דמויות הפורצלן שגרייס קנתה בחנות המקומית במשכורתה. גרייס מבקשת רחמים, ומזכירה לורה כי היא למדה את ילדיה מה המשמעות של סטואיזם. בתגובה, ורה אומרת כי היא תהרוס את שתי דמויות הפורצלן הראשונות, ואם גרייס לא תבכה היא תרחם על שאר הדמויות. דמויות אלה מסמלות לגרייס את שייכותה לעיר, ושבירתם מסמלת את שבירת היחסים בינה לבין תושבי העיר. כאשר ורה הורסת את הדמויות הראשונות לא מצליחה גרייס לשלוט בדמעותיה, וורה הורסת את יתר הדמויות.
טום מציע כי גרייס תברח באמצעות נהג המשאית בן, הדורש תשלום עבור השירות. טום מביא את כספו של אביו (מבלי שהוא סיפר לאביו על כך) ובן דורש ממנה בהמשך חסדים מיניים תמורת הברחתה, ולבסוף מחזיר אותה אל העיירה.
פרק 8
בעקבות האירועים טום מציע לגרייס לדבר עם אנשי העיר, והיא מגיעה לאספה העיר ומספרת כל מה שאירע לה בעיר. תושבי העיר מכחישים את גרסתה, ומחליטים להיפטר ממנה. טום מגיע ומנסה לנחם אותה וכן לקיים איתה יחסי מין, מאחר שהוא, שאוהב אותה, הוא היחיד שלא קיים איתה יחסים. גרייס מסרבת, וטום, בכעסו, מתקשר למאפיונרים, ומציע לאנשי העיר לנעול אותה בחדרה עד הגיעם. אנשי העיר מסכימים וגרייס ננעלת.
אזבסט
אזבסט (מיוונית: ἄσβεστος: אַ - "לא" וזבֵסט - "בעיר") הוא שם לקבוצה של חומרים סיביים שמקורם בסלעים הבנויים ממינרלים סיליקטיים של מגנזיום ו/או ברזל הידרידי.
מר קליין
מר קליין (בצרפתית: Monsieur Klein) הוא סרט צרפתי משנת 1976 שביים ג'וזף לוסי ובו מככב אלן דילון בתפקיד הראשי.
תמצית העלילה
הייתה זו שנת 1942, המלחמה התנהלה במלוא עוזה וצרפת הייתה כבושה בידי הנאצים. רוברט קליין לא שת ליבו לכל ההתרחשויות הללו. בתור סוחר אומנות הוא גרף סכום נאה כתוצאה ממצבם העגום של היהודים, שהוכרחו למכור בחופזה את נכסיהם על מנת לעזוב את הארץ. מר קליין אינו מחזיק בשום נטיות פוליטיות ובוחר להישאר אדיש.
אזבסט
האזבסט נוצר בטבע בצורות רבות (ראו למטה); האזבסט מנוצל על ידי כרייתו ממכרות של סלעי אזבסט.
מר קליין
תמצית העלילה
כהלם ביום בהיר השתנה מצבו. עיתון יהודי נשלח בטעות לכתובתו, והוא מגלה כי ישנו רוברט קליין נוסף המתגורר בפריז, יהודי הנרדף על ידי המשטרה. משלא עולה ביד המשטרה לאתר את קליין האחר, מתעוררים בקרבם של השלטונות חשדות לגביו וסוחר האומנות נאלץ להביא הוכחה להיותו ממוצא נוצרי. לא חולף זמן רב והוא מצוי בעיצומו של מרדף על מנת ללכוד את בעל השם הדומה לו ולגלות מה קרה.
אזבסט
סוגים רבים של סיבי אזבסט אשר נשברו לפיסות קטנות, פולטים "אבק אזבסט". לאבק האזבסט מיוחסת רשימה ארוכה של מחלות ריאה הכוללות את מחלת האזבסטוזיס וסרטן הריאה וזאת, בגלל שאיפה של חלקיקי האבק הקטנים אל תוך הריאות. שימושיו הרבים של האזבסט בתעשייה ובבנייה נאסרו בגלל סכנות אלו במדינות רבות, בהן ישראל. בשנים האחרונות מסולקים לוחות האזבסט מבתי ספר, ממחנות צבא ומקומות נוספים בהם נעשה בו שימוש רב בעבר. פיסות שלמות של אזבסט אינן מהוות סכנה אלא רק שבירה של לוחות הגורמת להיווצרות אבק.
אוגוסט וילהלם פון הופמן
אוגוסט וילהלם פון הופמן (8 באפריל 1818 - 5 במאי 1892) היה כימאי גרמני, שעסק בעיקר בתחום הכימיה האורגנית. על שמו קרויות תגובות שחלוף הופמן ואלימינציית הופמן.
אזבסט
עמידותו של האזבסט לאש, חום ומים נוצלה לאורך ההיסטוריה למספר נרחב של מטרות, בעיקר עד שהתגלתה השפעתו המזיקה של האזבסט על הבריאות:
אוגוסט וילהלם פון הופמן
הופמן נולד בגיסן שבמדינת הסה, גרמניה, והחל את דרכו האקדמית בלימודי משפטים ופילולוגיה באוניברסיטת גטינגן. לימודים כלליים במהלך הלימוד לתואר אפשרו לו לצבור ידע וניסיון רב בתחום הכימיה, דבר שסייע לו כאשר החל ללמוד מקצוע זה אצל יוסטוס פון ליביג.
ב-1845 קיבל הופמן, בעיקר בהשפעת בעלה של מלכת בריטניה, הנסיך אלברט, הצעה להיות מנהל בית ספר לכימיה בלונדון שנחנך באותה עת. מאחר שלמד הוראה בבון ולא היה בטוח ביכולתו, היסס קלות כשהוצע לו התפקיד. ההיסוס נמוג עקב מינויו לפרופסור שלא מן המניין בבון, אז אושרה לו היעדרות של שנתיים מן האוניברסיטה, ולפיכך היה באפשרותו לחזור לקריירה בגרמניה במקרה של כישלון הניסיון באנגליה. למזלו של הופמן המכללה הייתה מבוססת ומוצלחת, לא מעט בזכות ההתלהבות והאנרגיה שהופמן השקיע בפיתוחה, ורבים מהתלמידים במכללה הטביעו את חותמם בענף הכימיה. למרות כל זאת, בשנת 1864 חזר לבון, ובשנה שלאחריה נבחר למלא את מקומו של הילהארד מיטשרליך כפרופסור לכימיה ומנהל המעבדה באוניברסיטת ברלין.
הופמן עסק במגוון נושאים בתחום הכימיה האורגנית ובמעט נושאים בכימיה אי-אורגנית. מחקרו הראשון, שנעשה במעבדתו של לייביג בגיסן, היה על זפת פחם, ובו הוא חקר את הבסיס האורגני בגז פחם נפטא וגילה את טיב האנילין. הוא נהג לכנות חומר זה בתואר "אהבתו הראשונה", אשר לה נשאר נאמן במשך כל חייו. תפיסתו, לפיה יש קשר בין חומר זה לאמוניה, הובילה לעבודתו המפורסמת על האמינים, בסיסים אמיניים ותרכובות זרחן אורגני. עבודה זו נכתבה בזמן שמחקרו על רוסאנילין, אותו יצר לראשונה, היווה את החלק הראשון של סדרת מחקריו בנושא צבע; מחקרים אלה הסתיימו עם חקר הצבע "אדום כינולין" ב-1887. היה נשיא האגודה הכימית בשנים 1861–1863.
עלם - עמותה לנוער במצבי סיכון
"עלם – עמותה לנוער במצבי סיכון" היא עמותה שהוקמה בשנת 1983 במטרה לסייע לבני נוער במצבי סיכון ומצוקה בישראל להיחלץ ממצבם ולמצוא את מקומם בחברה כבוגרים וכאזרחים התורמים לעצמם, למשפחתם ולחברה הישראלית.
אזבסט
אזבסט לבן
נוסחתו הכימית של הכריזוטיל היא Mg3(Si2O5)(OH)4.
טביעת חותם
בממלכת יהודה, במאה ה-8 וה-7 לפנה"ס, היה נהוג לסמן בהטבעה ידיות קנקני אגירה עם הכתובת "למלך". הם ידועים במחקר בשם חותמות למלך. החוקרים סבורים כי הכדים הכילו שמן או יין אשר הובאו כמיסים לאוצר המלך ונשלחו למקומות שונים לצורכי הצבא או לשימוש המינהל שהיה באותם הערים. הניצנים הראשונים של מערכת ההטבעה הממלכתית ביהודה מופיעים בחורבת קייאפה, במאה ה-10 לפנה"ס, בצורה של טביעת אצבע על ידית הקנקנים.
אזבסט
אזבסט חום
אמוסיט, בעל מספר CAS של [12172-73-5], הוא שם מסחרי למינרל גרונריט מקבוצת האמפיבול הנכרה בדרום אפריקה ושם זה מורכב מראשי תיבות של "מכרות האזבסט של דרום אפריקה" (Asbestos Mines of South Africa) הנותן את השם אמוסיט.
עלם - עמותה לנוער במצבי סיכון
הקמה ופריסה
העמותה הוקמה על ידי קבוצת אנשי מקצוע ואנשי ציבור מתנדבים מישראל ומארצות הברית, בהם אן ביאלקין, השופטת סביונה רוטלוי, וד"ר יוספה שטיינר ופרופסור יוחנן ווזנר. מאז התפתחה העמותה לארגון ארצי רחב, המתמחה בזיהוי המצוקות המאפיינות את מציאות חייהם של בני הנוער בארץ. "עלם" מתמחה בפיתוח ובהפעלת מענים רלוונטיים חדשניים להתמודדות עם מצוקת בני הנוער, תוך התייחסות לצרכים הייחודיים של קבוצות אוכלוסייה שונות ומגוונות.
עמותת "עלם" פועלת בפריסה ארצית רחבה ב-42 יישובים, והיא הארגון הגדול בארץ המספק מענים לרצף רחב של מצוקות העולות בקרב בני הנוער – למן התמודדות עם מצבי משבר אישיים נורמטיביים בקרב בני נוער במהלך גיל ההתבגרות; דרך נשירה ממסגרות לימודיות, קשיי קליטה, קשיים חברתיים, בעיות משפחתיות, בעיות זהות ושייכות, חשיפה והתמכרות לסמים ולאלכוהול, שוטטות, אלימות, ניצול מיני ועבריינות, זנות ודרות רחוב.
טביעת חותם
הצבא הרומי נהג להשתמש בטביעות חותם לסימון על גבי לבנים ורעפים שייצר כחלק מתפקידו בעת שהותו בארץ ישראל במאות ה-2 וה-3 לספירה. לבנים ורעפים עם טביעות חותם של הלגיון השישי פראטה התגלו בצפון הארץ, בעיקר בלגיו, וכן במקומות לא רבים בארץ ישראל בשימוש משני. בארץ ישראל נמצאו גם טביעות חותם של הלגיון העשירי פרטנסיס שהותיר הלגיון הרומאי על גבי לבנים ורעפים שייצר כחלק מתפקידו מעת שהותו בפרובינקיית יהודה במאות הראשונה עד השלישית לספירה. בית היוצר של הלגיון התגלה בגבעת רם. לבנים ורעפים עם טביעות חותם של הלגיון העשירי התגלו בעיקר בירושלים וסביבתה, קיסריה וכן במקומות לא רבים בארץ ישראל בשימוש משני.
טביעות חותם נמצאו באתרים רבים בארץ ישראל. בדצמבר 2015 פורסם כי בחפירות ארכאולוגיות המתקיימות בירושלים ליד הר הבית למרגלות הכותל הדרומי התגלו 33 טביעות חותם, אחת מהן נשאה את שמו של המלך חזקיהו, שמלך בין השנים 726 או 715 עד 696 לפנה"ס. על החותמת נכתבו המילים "לחזקיהו [בן] אחז מלך יהדה", ובמרכזה סמל שמש עם כנפיים נטויות מטה ושני סמלי ענח' (סמל החיים). ייחודה של טביעת החותם הזו, שהיא נמצאה באתרה בעת חפירה.
גרטרוד עליון
גרטרוד בל עֶליוֹן (באנגלית: Gertrude Belle Elion; 23 בינואר 1918 – 21 בפברואר 1999) הייתה ביוכימאית אמריקאית יהודייה, כלת פרס נובל לפיזיולוגיה ורפואה לשנת 1988, יחד עם ג'ורג' היצ'ינגס וסר ג'יימס וויט בלאק.
פוסט הוק ארגו פרופטר הוק
חשיבת "פוסט הוק", קרובה באופייה לכשל הלוגי קום הוק ארגו פרופטר הוק (מתאם מצביע על סיבתיות).
קישורים חיצוניים
Cum hoc ergo propter hoc
דוגוויל
פרק 9
כאשר מגיעים המאפיונרים, טום מקבל את פניהם. גרייס משוחררת מהשרשראות שכולאות אותה ומוכנסת למכונית שמגיעה אל העיר. מתברר כי היא בתו של ראש המאפיה, שסירבה להצטרף לאביה כמנהיגת המאפיה. אביה טוען כי היא מתנשאת על אחרים בכך שהיא אינה דורשת מאחרים את אותם סטנדרטים מוסריים שהיא דורשת מעצמה. בהתחלה היא אינה מקשיבה לו, אבל כאשר היא חושבת על מה שעשו לה אנשי העיר, היא מסכימה עמו - שכן אם היא תדרוש מהם לעמוד בסטנדרטים שלהם הם צריכים להיענש.
היא מסכימה לרשת את אביה במאפיה ודורשת לקבל מיד סמכות על אנשיו. היא מצווה עליהם להשמיד את העיר, ודורשת כי ורה תראה את מותם של כל אחד מילדיה כאשר יאמר לה שאם תוכל להימנע מבכי ינצלו הילדים.
כל אנשי העיר נורים למוות והעיר נשרפת. את טום הורגת גרייס בעצמה. היחיד שנותר מכל העיר הוא הכלב, משה (מוזס).
פרשנויות של המשל
הסרט מתרחש, לכאורה בשנות ה-30 של המאה ה-20 אולם העיר יכולה להוות משל לכל עיר אחרת. תושבי העיר עומדים במבחן מוסרי - האם להציל אישה שאין להם ספק שהיא חפה מפשע, תוך שהם מסכנים את חייהם? האם הם ינצלו אותה? המבקרים אפרט ורופר טענו כי הסרט הוא "אנטי אמריקאי" מאחר שהוא רומז שהחברה האמריקאית אינה דואגת לחלשים בחברה, ומנצלת אותם. פון טרייר הגיב שהסרט מבקר דווקא על החברה הדנית ולא על החברה האמריקאית.
אזבסט
אזבסט חום
אחת מהנוסחאות שניתנו לתיאור תכולת האמוסיט היא Fe7Si8O22(OH)2.
אזבסט כחול
ריבקיט, בעל מספר CAS של [12001-28-4], הידוע גם תחת השם קרוקידוליט, הוא סוג של אמפיבול הנכרה במכרות באפריקה ובאוסטרליה. סיבי האזבסט הכחול נחשבים בעיני רבים כסוג הרעיל והמסוכן ביותר מבין סוגי האזבסט.
נוסחה כימית אחת הניתנת לקרוקידוליט היא Na2Fe2+3Fe3+2Si8O22(OH)2
סוגים פחות שכיחים בתעשייה
סוגים אלו שכיחים פחות בתעשייה מאשר הסוגים האחרים אך עדיין יכולים להימצא במספר רב של בניינים כמבודדי חום.
אזבסט בעל סיבים עדינים במיוחד נקרא לפעמים גם "אמיאנתוס".
מידע נוסף
כריזוטיל נמצא בטבע בדרך-כלל בצורת סיבים רכים ופריכים (דבר הגורם לסכנה הגדולה ליצירת "אבק אזבסט"). צורות אחרות של אזבסט אמפיבולי יכולות, במקרים מסוימים, גם להופיע בטבע כסיבים רכים ופריכים, אך כמה סוגים כגון האמוסיט (ראו: אזבסט חום) קשיחים יותר בצורתם הטבעית. האזבסט האמפיבולי בעיקר נמצא בטבע, בצורה בטוחה יותר, שאיננה סיבית. סוגי האזבסט האמפיבולי נחשבים ליותר מסוכנים מאשר סוגי האזבסט שאיננו אמפיבולי (למשל, אזבסט לבן), בגלל תכונותיהם של סוגי האזבסט האמפיבולי לשהות ממושכת בריאות ואי היכולת של הגוף לנקות את חלקיקי האזבסט הללו.
כל סוגי האזבסט הסיביים מורכבים מסיבים מעורבבים בעלי רוחב של פחות ממיקרומטר אחד ובעלי אורך גדול.
שימושים היסטוריים
חפצים אשר היו עשויים מאזבסט בעבר, נחשבו לכל-כך יקרים וחשובים עד שהוחזקו בקפידה רבה כל כך, כאילו היו עשויים מזהב. מלכים וקיסרים אחדים יכלו להרשות לעצמם יוקרה גדולה בהחזקת מפיות ומפות עשויות אזבסט. סוחרי עתיקות אחדים מאמינים כי בתרבויות העתיקות היו מכינים כיסויי אזבסט ואיתם היו מכסים את מלכיהם המתים ושורפים את גופותיהם, כדי לשמר רק את אפרם ולמנוע את אפר מלכיהם להיות מעורבב עם אפר העץ או חומרים בעירים אחרים המשמשים לבניית מכלי קבורה, אשר אם היו מכסים אותם בהם.
אחרים משערים שבני האדם הקדמונים היו משתמשים באזבסט ליצירת פתיליות ללפידים שאינן מתכלות. בתרבויות מאוחרות יותר, ידוע בוודאות שהאזבסט שימש ליצירת הפתיליות. למרות שכאשר האזבסט בא במגע עם העור הוא גורם לעקצוצו, בספרות העתיקה מצוין שהאזבסט נרשם כתרופה למחלות עור ובמיוחד לעקצוץ העור.
סיבי אזבסט נמצאו בעבר במנגנוני המעצורים של מכוניות וגם בנעליים המבודדות חום. באמצע שנות ה-90, רוב מנגנוני המעצורים אשר היו עשויים מאזבסט הוחלפו במעצורים העשויים מקבלר (המשמש גם ליצירת אפודי מגן).
קבוצת סרפנטין
אזבסט לבן הוא סוג של אזבסט הנגזר מקבוצת הסרפנטין. לסוג זה מספר שימושים.
בארצות הברית, האזבסט הלבן הוא הסוג הכי שכיח בתעשייה. האזבסט הלבן יכול להמצא במגוון רחב של חומרי גלם, אשר חלקם כוללים:
קבוצת אמפיבול
אזבסט האמוסיט והקרוקידוליט (אזבסט חום ואזבסט כחול, ראו סוגי אזבסט וסיביו) נכללו במגוון רחב של מוצרים עד תחילת שנות ה-80.
השימוש בכל סוגי האזבסט הנכללים בקבוצת האמפיבול נאסר באמצע שנות ה-80 בעקבות פרסום מסקנות מחקרים בנושא השימוש בחומר.
המוצרים שבהם היה נוכח אזבסט מקבוצת אמפיבול הם:
אזבסט כמזהם
אזבסט נישא באוויר ולפעמים גם מרחף במי השתייה, הכוללים מים ממקורות טבעיים (מים מינרליים).
מחקרים הראו שאנשים החיים באוכלוסייה עירונית רגילה יכולים לשאת אלפים עד מאות-אלפים של סיבי אזבסט בכל גרם של רקמת ריאה, כלומר, מיליוני סיבי אזבסט ועשרות-אלפי גופים של אזבסט בריאותיו של אדם ממוצע.
ארגון EPA האמריקאי קבע תקן של כמות אזבסט במים. התקן עומד כיום על עד 7 מיליון סיבים ארוכים (ארוכים או שווים ל-5 מיקרומטר - µm) לכל ליטר.
ארגון OSHA (משרד הבטיחות והבריאות בתעסוקה, Occupational Safety and Health Administration) קבע תקן של עד 100,000 סיבי אזבסט הקצרים מ-5 מיקרומטר לכל מטר רבוע של אוויר במקום עבודה בעל משמרות של שמונה שעות ו-40 שעות עבודה שבועיות.
רוב חלקיקי האזבסט הנישאים באוויר ושיכולים להיכנס למערכת הנשימה אינם נראים על ידי העין האנושית, מהסיבה הפשוטה שגודלם אינו עולה על 20 מיקרומטר ועוביים אינו עולה על 0.01 מיקרומטר (10 ננומטר). לשם השוואה, עובי שערה אנושית נע בין 17 עד 181 מיקרומטר.
סיבי האזבסט אשר נמצאים בריאות מתגבשים ליצירת סיבים גדולים יותר של אזבסט, זאת מכיוון שבאופן טבעי, כאשר סיבי האזבסט - העשויים אותו מונומר - מתקררים ומתגבשים, מתגבשים הסיבים זה עם זה ליצירת פולימר גדול יותר עם תאי יחידה קריסטלים רבים יותר.
קריסטלים אלו נוטים להשתנות כאשר הם באים במגע עם פני שטח מסוימים ומשתנים לצורת פני השטח. כאשר מופעל כוח מסוים על הגביש, הגביש נוטה להישבר בחזרה לצורותיו הקטנות, ובכך ליצור מאות סיבים קטנים ודקים יותר מאשר לפני תהליך הגיבוש. בעקבות תהליך זה, נעשים סיבי האזבסט קטנים וקלים יותר, וכך הם נכנסים למערכת הנשימה ביתר קלות וגורמים לחשיפה חוץ גופית ולבעיות רפואיות.
בעקבות זאת, חומרים בהם נמצאים סיבי אזבסט הם מקור לחשש סביבתי, בגלל היותם רגישים כל-כך לנזק.
בדרך כלל, המוצרים העשויים מסיבי אזבסט נתונים ללחץ ומגע חזקים יותר ממגע כף יד.
מוצרים אשר עשויים מאזבסט שאינו סיבי משחררים אף הם חלקיקי אזבסט אל הסביבה.
מחלות הנגרמות על ידי אזבסט
עוד בשנת 1898, דיווח מפקח המפעלים הראשי של בריטניה לפרלמנט הבריטי בדו"ח השנתי שלו על "השפעותיו המרושעות של אבק אזבסט". הוא דיווח גם את "טבעם החד כמו זכוכית של החלקיקים" כאשר האזבסט נישא באוויר בכל כמות שהיא, "נמצא להוות מפגע בריאותי, כמו שניתן היה לצפות".
בשנת 1906, ועדה פרלמנטרית בריטית אישרה את מקרה המוות הראשון כתוצאה מחשיפה לאזבסט במפעלים בבריטניה והמליצה על אימוץ תקנים חדשים כגון אוורור יעיל וטוב יותר ואמצעי בטיחות אחרים. בשנת 1918, חברת ביטוח אמריקאית פתחה במחקר שהראה מתאם בין תוחלת חיים קצרה לבין עבודה בתעשיית האזבסט בארצות הברית. בשנת 1926, ועדת תאונות העבודה התעשייתיות של מסצ'וסטס בדקה את המקרה המוצלח הראשון של תביעת פיצויים בגין מחלת אזבסט. מספר ניכר של פציעות אזבסט נגרמו מחשיפה לאזבסט במספנות בזמן בניית אוניות למלחמה בזמן מלחמת העולם השנייה.
בעיות הבריאות הנגרמות מאזבסט מתחילות כאשר חלקיק האזבסט משתחרר מצבר האזבסט ונישא באוויר ונשאף אל תוך הריאות. בגלל הגודל המזערי של אותם סיבים, ריאות האדם אינן יכולות להוציא את הסיב וכך נוצרת הצטברות החלקיקים בריאה. [להרחבה: קאסארט ודאוול - טוקסולוגיה (2001), עמודים 520–522].
המחלות המיוחסות לחשיפה לאזבסט כוללות את המחלות:
גרטרוד עליון
קורות חיים
נולדה בניו יורק למשפחת מהגרים יהודית. אביה, רוברט עליון, מהגר יהודי מליטא עבד כרופא שיניים בעיר. אמה, ברטה (לבית כהן) הייתה מהגרת יהודייה מפולין. בשנות המשבר הכלכלי הגדול (1929 ואילך) איבדה המשפחה את כל רכושה.
עליון סיימה בית ספר תיכון בגיל 15, בהצטיינות ובזכות ציוניה קיבלה מלגה ויכלה ללמוד בקולג'. בשנת 1937 סיימה, שוב בהצטיינות, לימודי תואר ראשון בכימיה במכללה לבנות מכללת האנטר. כל בקשותיה למלגה להמשך לימודים סורבו בשל מינה והיא החלה לעבוד לפרנסתה במשרות פשוטות שונות.
רק בשנת 1941, לאחר כארבע שנות עבודה אגרה סכום כסף מספיק לתשלום שכר הלימוד לתואר שני, התקבלה ואכן סיימה עם MSc במדעים, באוניברסיטת ניו יורק כשהיא עובדת כמורה בבית ספר תיכון ובמקביל לומדת.
עליון ניסתה, אולם בשל אפליה מינית לא הצליחה, להתקבל לתוכנית מחקר ללימודי דוקטורט.
החלה לעבוד כעוזרת מעבדה ובמקביל המשיכה גם כמורה, בטרם התמנתה ב-1944 לעוזרתו של ג'ורג' ה' היצ'ינגס בחברת התרופות בורוז-וולקום (Burroughs-Wellcome; כיום חלק מחברת גלקסו-סמית'-קליין). מאוחר יותר, כאשר הוצע לה להמשיך בלימודי דוקטורט בשעות הבוקר, דבר שהצריך ויתור על משרתה, החליטה להמשיך ולעבוד ולא לשוב ללימודים. עליון מעולם לא השלימה לימודי דוקטורט, אולם קיבלה תואר דוקטור לשם כבוד משלוש אוניברסיטאות בארצות הברית.
קריירה
בשנות עבודתה לצדו של היצ'ינגס היא פיתחה מספר רב של תרופות חדשות, תוך שימוש בשיטות מחקר חדשניות, ביניהן תרופת האציקלוביר למחלת ההרפס סימפלקס. גולת הכותרת של עבודתה הייתה בסיוע לפיתוח תרופת ה-AZT לאיידס. עליון העדיפה שלא להשתמש בשיטות ניסוי וטעייה, אלא לנצל את ההבדלים הביוכימיים בין תאי אדם בריאים לבין גורמי מחלות כדי לפתח תרופות הפוגעות בגורם המחלה ללא נזק לתא הבריא.
פרסים
נוסף לזכייתה בפרס נובל, ב-1968 זכתה במדליית גרוון-אולין ולאחר מכן גם בפרסים רבים נוספים. בשנת 1990 הייתה לחברה ב ושנה לאחר מכן קיבלה את המדליה הלאומית למדעים. ב-1991 היא הפכה לחברה גם ב. באותה שנה היא גם הייתה לאישה הראשונה שהוכנסה להיכל התהילה הלאומי לממציאים של ארצות הברית.
עליון לא נישאה מעולם ולא היו לה ילדים. ארוסה נפטר ממחלת לב לפני נישואיהם ולדבריה מצאה את מלוא סיפוקה במעבדת המחקר.
דוגוויל
פרשנויות של המשל
חברות ושיעבוד: "החבר" הראשון והיחיד של גרייס בדוגוויל הוא טום, טום רואה עצמו מנהיג רוחני ואיש מוסר הגה את הרעיון לפיו על גרייס לשכנע את תושבי העיירה כי היא ראויה לחיות ביניהם. זהו הצעד הראשון בדה ליגיטימציה ודה-הומניזציה שתחווה גרייס בדוגוויל. גרייס הופכת למעיין משרתת של בני העיירה, ונותרת בתפקיד זה גם לאחר שטום משכנע את האזרחים לקבלה.
המדרון החלקלק: כשהשריף תולה מודעה בעיר טום מיידע את הציבור על הסכנה שבהסתרת עבריין נמלט וזאת אף על פי שכולם יודעים שגרייס לא ביצעה פשע, בתמורה מציע החבר טום כי גרייס תכפיל את חובותיה לעיר. גרייס קורסת אולם חולשתה נראית לכולם כרשלנות ובוגדנות. מרגע זה מתגלגל כדור השלג, גרייס הופכת מטרה לניצול וביזוי לרבות התעללות ומעשי אונס קשים שמבוצעים בה.
הרשע האנושי: טום מסייע לבני העיירה להאמין כי גרייס גנבה כסף כדי להימלט מהעיר, כעונש נקשרת גרייס למשקולת ופעמון. כל זכרי העיר אונסים אותה למעט טום. כשגרייס מסרבת לשכב עם טום חברה ומיטיבה היחיד, מסגיר אותה טום לשלטונות. כשמגיעה עת הנקמה תבחר גרייס להרוג במו ידיה רק את טום.
לקריאה נוספת
דוד הד, "אנושות ללא תוחלת בסרטים "דוגוויל" ו-"מנדרליי"", בספר פוסטמודרניזם בקולנוע, חיים כאלב (עורך), הוצאת אופטימוס, תל אביב, 2010. אליהו מירב, "דוגוויל לידתו של פאשיזם", אונ' בר-אילן 2005.
מר קליין
סמליות ורמזים
אף על פי שלוסי משלב מרכיבים היסטוריים לתוך הסרט (כגון Rafle du Vel'd'hiv), הרי זה יותר מאשר שחזור של הווי החיים של היהודים בזמנו של משטר וישי. ניתוח מדוקדק של הסרט ערך מבקר הסרטים דומיניק אוביה והוא מחשיב אותו כיצירת מופת של הקולנוע הצרפתי.
ניתן להבחין בסרט כי הוא מושפע מהסיפור מעבודתו של פרנץ קפקא, הסיפור "הגלגול" מספר את שינוי הצורה האכזרי והפתאומי של אדם שנהפך כהלם ביום בהיר לחרק. ניתן לראות פה גם את עקבות הרומן "הטירה" של קפקא, המתאר את מסעו של אדם בחיפוש אחר זהותו שלו על ידי התוודעות ל"אחר". ב"משפט" מדגים קפקא כיצד אדם נאשם נהפך מוצא אל מחוץ לחוקיה של החברה.
ביטוי לעמדותיו הפוליטיות של הבמאי, ג'וזף לוסי, כלפי ישראל, ניתן למצוא באחת הסצינות האחרונות של הסרט. במרכז האיסוף (כנראה דראנסי) מקריא אחד הז'אנדרמים הצרפתים שמות של היהודים המיועדים לגירוש ברכבת. השם הראשון ברשימה הוא "מחמוד המשארי", כשמו של בכיר אש"ף שחוסל בפריז על ידי המוסד בשל מעורבותו בטבח הספורטאים הישראלים במינכן ב-1972.
עלם - עמותה לנוער במצבי סיכון
פעילות
בישראל חיים מאות אלפי בני נוער בגילאי 12–18. ארגונים חברתיים-התנדבותיים משתפים פעולה עם הממסד לשם אספקת שירותים חברתיים, אישיים וקהילתיים במדינה. הדבר בולט במיוחד בטיפול בבני נוער בסיכון.
"עלם" משמשת עבור בני נוער במצבי סיכון שונים כתובת להתערבות בלתי פורמלית, המסייעת בסלילת הדרך להשתלבותם המחודשת בקהילה. הצוותים בעמותה עובדים כ־280 אנשי מקצוע, לצידם עוסקים במלאכה כ־1,800 מתנדבים מבוגרים ובני נוער. עמותת "עלם" מפעילה תוכניות לאיתור בני נוער במצוקה ולטיפול בבני נוער. עובדי "עלם" ומתנדביה יוצאים אל השטח ופוגשים את בני הנוער במקומות בהם הם נוהגים לשהות: בבוקר בבתי הספר, בשעות אחר הצהריים בקהילה, בפעילות לילית ברחובות, ברשת האינטרנט ובמקומות הבילוי בחופשים.
אחד הפרויקטים שמפעילה העמותה הוא "כתובת רחוב" - מערך ניידות בפריסה ארצית, שהוקם בשנת 1996, בעקבות צורך שעלה ברחובות תל אביב בהם שוטטו בני נוער, שרובם היו מעורבים בפלילים, סמים ואלכוהול. ניידות הלילה מהוות מרכז ייעוץ ותמיכה נייד לבני נוער במצבי סיכון שונים. בניידות פועלים עובדי הארגון ומתנדביו, ב-20 ערים ברחבי הארץ. בחלקו הראשון של הערב מתבצעת עבודת הרחוב במרחב קבוע אליו מגיעים בני נוער קבועים, ובחלקו השני של הערב מתבצעת עבודת "איתור" ברחבי העיר במטרה לתת מענה מיידי למצבי סיכון אקוטיים. מטרת פרויקט "כתובת רחוב" יצירת קשר משמעותי עם בני הנוער והנגשת השירותים וגורמי הטיפול הרלוונטיים, במטרה להחזירם למסלול חיים נורמטיבי.
לעמותה הוענק פרס יושב-ראש הכנסת לאיכות החיים לשנת 2002–2003.
עלם זכתה בתואר העמותה האפקטיבית על ידי ארגון "מידות" ונבחרה כעמותה מייעצת לאו"ם בנושא נוער בסיכון.
נכון לשנת 2022, יו"ר העמותה הוא שלמה ינאי, נשיאת על"ם היא נאוה ברק-זינגר ודנה אברהם היא מנכ"לית העמותה. על העמותה נמתחה ביקורת ציבורית בשל המשכורות הגבוהות שמקבלים בכיריה.
ממצאי דו"ח עלם לשנת 2017 מצביעים על עלייה במספר בני הנוער שחוו אלימות מינית.
התנדבות
התוכניות בעלם נבנות על סמך התפישה ההתנדבותית, תפישה זו רואה במתנדבים את הכוח היוצר, המפעיל והמניע של כל פרויקט. המשמעות היא, שללא מתנדבים חדל הפרויקט מלהתקיים. לכן מפעילה העמותה בשטח רכזי התנדבות, העוברים הכשרה, הדרכה וליווי מקצועי בכל הקשור להקמה ולהפעלה של מערך ההתנדבות. תפקידם של רכזי ההתנדבות לגייס את המתנדבים, להגדיר להם את תפקידם, להכשיר, להדריך, ללוות, ולהעלות את האחריות והמודעות החברתית של הקהילה לבעיות הנוער בסיכון.
קיימים מספר מערכי התנדבות:
התנדבות מבוגרים - קבוצה חשובה זו לוקחת חלק עיקרי בכל הפרויקטים של עלם, החל מהתנדבות ישירה עם הנוער צרכן השירות, וכלה בהתנדבות במטה.
אזבסט
משפט וחוק
הדיון המשפטי לגבי האזבסט היה לדיון הארוך, היקר והמזיק ביותר בהיסטוריית ארצות הברית, הכולל יותר מ-6,000 נאשמים ו-600,000 תובעים. מומחים מעריכים שאחוז האנשים אשר יחלו במחלות אזבסט יעלה, ככל הנראה, במהלך העשור הבא. חשבים מעריכים שעלותה הכוללת של הדיון המשפטי בנושא אזבסט לבדו בארצות הברית יגיע לבסוף ל-200 מיליארד דולר. בשל שכיחותו של האזבסט בחומרי בנייה עד הופעת התקנות, התרחש במקומות רבים בעולם תהליך סילוק המוני של אזבסט מבתים, דבר שעלה למדינות סכום כסף רב.
נפחו הגדול של הנטל שנגרם על ידי האזבסט הרתיע את התעשיינים ואת המבטחים. מספר השיטות הרב לתביעות פיצויים היה למקור למספר רב מאוד של תיקים משפטיים וניסיונות של הממשלה לגבש פתרונות לגבי התיקים המתהווים והעתידים.
סילוק אזבסט
עד תחילת שנות ה-80, בניינים רבים בעולם הכילו אזבסט בחומרי בנייתם כדי למנוע התפשטות אש במקרה של שרפה, מניעת מעבר חום מחוץ לבית בימי קיץ ומספר רחב של שימושים עם מבחר מוצרים. מוצרי האזבסט לרוב נצקים אל תוך קירות, אל תוך המרחב המקיף את צנרת הבית ומספר מקומות קטנים אחרים כדי להגן מפני אש על המקומות אשר אליהם מתקשים הכבאים להגיע. מוצרים לתמיכה מבנים נכללו גם ברשימת המוצרים הכוללים אזבסט כגון לוחות בנייה. בבנייני מגורים, לוחות ומוצרי אזבסט שימשו ליצירת תקרות אקוסטיות שלרוב נקראו "תקרות פופקורן", עד אשר תהליכי הפקת מוצרי אזבסט נעצרו בחרם בשנת 1978. החרם, למרות שהורה להפסיק יצור מוצרי אזבסט, הרשה למפעלים להשתמש במוצרי המלאי שעדיין לא הוכנסו לשימוש ויוצרו לפני החרם, לכן גם בתים שיוצרו עד שנת 1986 יכלו להכיל מוצרי בנייה הכוללים אזבסט ליצירת קירות אקוסטיים. הדרך יחידה להיות בטוחים שבקירות הבניין אין אזבסט היא להשיג דגימה מקיר הבניין הנבדק ולבודקו במעבדה מהימנה.
למרות זאת, כמה שיטות של בנייה עם אזבסט גורמות לסיבים להינשא אל תוך האוויר בהדרגה. במקרה זה, האזבסט יכול להוות סכנה לעובדים אשר קודחים בקירות הבניין כדי להתקין צנרת וחיווט במסגרת עבודתם.
גם אם אותם עובדים מוגנים מפני שאיפת אזבסט על ידי אמצעי מיגון, עבודתם משחררת את הסיבים לאוויר ושאר תושבי הבית שלא מוגנים יכולים לשאוף את אותם חלקיקים. עבודות שינוי ובנייה באזורים שבהם נמצאים מוצרי אזבסט, בדרך-כלל חייבות לעבור בדיקות ותהליכי ניקוי קפדניים ומחמירים. אם תהליך הסרת מוצרי האזבסט מהבניין מתקיים כאשר תושבים עדיין גרים בו, נוצר בדרך-כלל צורך להעבירם למקום מגורים זמני כדי לבצע את התהליך. כדי לבצע את תהליך ההיפטרות כהלכה, יש צורך לאטום את החלק שבו מתבצע התהליך כדי שהחלקיקים שמשתחררים אל האוויר לא יזהמו את שאר אזורי הבניין.
כאשר עבודת סילוק מתבצעת בבניין שאין בו דיירים, יש צורך לאטום את הבניין מהחלל החיצוני כדי לא לזהם את האוויר החיצוני עם אזבסט. דוגמאות למקרי סילוק אזבסט במקומות גדולים כוללות את עבודת סילוק האזבסט בבנין הקמפוס של אוניברסיטת ג'וסיו בפריז, צרפת. עבודת סילוק זאת ארכה משנת 1996 עד 2005. דוגמה נוספת כוללת את בניין מונפרנאס, גם הוא בפריז. תחילת עבודת הסילוק התרחשה ב-2005 ונמשכה שלוש שנים, עד שנת 2008.
בניין אשר נבנה עם מוצרים הכוללים אזבסט ומועמד להריסה חייב, קודם להריסה, להיאטם, ותכולת האזבסט שבתוכו, חייבת להיות מסולקת באופן בטיחותי. סילוק האזבסט מהבניין עלול לדרוש יותר זמן וכסף משאר ההריסה עצמה. לדוגמה, בניין בית הפרלמנט לשעבר של מזרח גרמניה - "פאלאס דר רֵפובליק" ("Palast der Republik") הופשט מרוב תכולת האזבסט בתוכו בין השנים 1998 עד 2001 לפני שהוא נהרס בשנת 2006. תהליך ההריסה לבדו צפוי להיות בין 20 ל-60 מיליון אירו.
ביקורת על תקנות חרם האזבסט
האנשים אשר מגנים את תקנות אשר יצרו את חרם האזבסט כוללים את עורך האתר Junkscience.com וכותב הטור בערוץ הטלוויזיה האמריקאי Fox News סטיב מילווי ועובדי תעשיית האזבסט. הם לפעמים טוענים שחרם האזבסט הזיק יותר מאשר הועיל ושתחליפי אזבסט נחותים ממנו.
דוגמה אשר נתנה על ידם לנזק כתוצאה מחרם האזבסט היא התפוצצות המעבורת "צ'לנג'ר", שבה בוני האטמים של המעבורת הוכרחו על ידי ארגון ה-EPA ליצרם ממוצרים נטולי אזבסט, דבר שלפי טענתם גרם לחיכוך גבוה ולהתפוצצות. למרות זאת, מדענים מציינים שהאטמים על גבי המעבורת דווקא הכילו אזבסט, והתקלה באטמים שגרמה להתפוצצות המעבורת לא נגרמה בגלל אי הימצאות אזבסט.
מילווי טען גם שמגדלי התאומים היו יכולים לשרוד את פגיעת המטוסים בספטמבר 2001, או לפחות להחזיק מעמד יותר זמן - דבר אשר היה נותן לצוותי ההצלה מעט יותר זמן לטפל באירוע, אם לא היו מוציאים חלקים רבים של מוצרי אזבסט בשנים שלפני הפיגוע. נושא זה לא הוזכר בדו"ח אשר פרסם ארגון הסטנדרטים והטכנולוגיה האמריקאי (National Institute of Standards and Technology) לגבי נפילת מרכז הסחר העולמי. מומחים רבים מאמינים שלחומרים אשר החליפו את רוב חומרי האזבסט בבניין יש תכונות התנגדות לאש זהות לתכונות האזבסט. למרבה האירוניה, רוב חומרי האיטום נגד אש שהונחו בבניין כדי למנוע התפשטות שריפות, כולל כל אריחי האזבסט שאולי נשארו, הוסרו במספר רב של אזורים בבניין ברגע התנגשות המטוס ובפיצוצים המשניים.
תחליפים מודרניים לאזבסט בבנייה
במפעלים רבים שייצרו מוצרים המבוססים על אזבסט אשר הוכרחו להפסיק את יצורם בעקבות חרם האזבסט, החלו לפתח מוצרים המבוססים על סיבים אורגניים (לעומת סיביו ה-אנאורגאנים של האזבסט, מקור עיקרי לתכונותיו הגורמים להתפתחות מחלות בבני אדם) אשר אמורים להחליף את פעולת האזבסט כחומר העיקרי בתעשייה המשמש למניעת התפשטות שרפה. מספר שמות של מוצרים כאלו כוללים את השמות אטרניט, אברייט וגם מוצר יותר חדש הנקרא נאטק אשר עשוי מסיבים אורגניים, צמנט פורטלנד (Portland cement) וצורן חמצני - סיליקה (חול).
כיום רווח השימוש באיסכורית כתחליף לגגות אסבסט. האיסכורית היא לוח פלדה גלית והיא משמשת גגות קלים ולהחלפת גגות אסבסט מכיוון שהיא עמידה, אטומה וניתן להרכיבה בקלות.
ימשושיים
זחלי משפחה זו מהווים את רוב אוכלוסיית החרקים ליד מקוואות מים ומשמשים כמרכיב מזון חשוב לדגים וחיות אחרות. באזורים לחים, לעיתים ניתן לראות את אוכלוסיית הימשושים הבוגרת מרחפת בשמיים בצפיפות ונראית כמו עננים גדולים. את הזכר ניתן להבדיל בקלות מהנקבה על פי ציצית האנטנה בקדמת ראשו.
בראדלי (פירושונים)
{{פירושונים| אישים:
קים קלייסטרס
קים קלייסטרס (, נולדה ב-8 ביוני 1983) היא טניסאית בלגית. דורגה במקום הראשון בעולם בסבב ה-WTA בשנים 2003, 2006 ו-2011.
קלייסטרס זכתה ב-4 תוארי גראנד סלאם, שלושה באליפות ארצות הברית הפתוחה (2005, 2009, ו-2010) ואחד באליפות אוסטרליה הפתוחה (2011).
קלייסטרס מחזיקה בשיא הזכיות בטורנירי גראנד סלאם כאימא, 3 במספר, וחולקת את השיא עם מרגרט קורט.
חייה הפרטיים
קלייסטרס נולדה בבליצן, לימבורג, בחלק הפלמי של בלגיה. היא בת לליי קלייסטרס, כדורגלן לשעבר, ולאלס ונדקטסביק, אלופת בלגיה בהתעמלות לשעבר. ב-4 בינואר 2009, נפטר אביה של קלייסטרס מסרטן העור. קלייסטרס טוענת כי "קיבלה גמישות של מתעמלת מאמה ורגלי כדורגלן מאביה". אחותה הצעירה של קים, אלקה, סיימה את 2002 כאלופת הזוגות בסבב הנוער של ה-ITF, ופרשה מטניס ב-2004 בעקבות בעיות גב.
בדצמבר 2003 התארסה עם הטניסאי לייטון יואיט מאוסטרליה. בעקבות האירוסין, זכתה קלייסטרס לכינוי "Aussie Kim" (קים האוסטרלית) מהאוהדים האוסטרלים. השניים נפרדו ב-2004 ולא התחתנו.
קלייסטרס נישאה לכדורסלן העבר האמריקאי בריאן לינץ' ב-13 ביולי 2007 בעיר מגוריה ברי שבבלגיה. לינץ' שימש כמנהלה האישי. ב-27 בפברואר 2008 נולדה בתם הראשונה של קים ובריאן, ג'אדה אלי.
קריירה
קלייסטרס החלה לשחק טניס באופן תחרותי בגיל 6. בגיל 11 זכתה באליפות בלגיה לנערות. בשנת 1996 החלה ללמוד בבית הספר לטניס בווילריק.
1998-2000
בשנת 1998 זכתה קלייסטרס בטורניר הזוגות לנערות באליפות צרפת הפתוחה יחד עם ילנה דוקיץ', השתיים גברו בגמר על אלנה דמנטייבה ונדיה פטרובה. חודש לאחר מכן היא הגיעה לשלב הגמר בטורניר ווימבלדון לנערות ובסוף אותה שנה דורגה במקום 11 בעולם לנערות.