cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
פרשת תל גיבורים
השתלשלות הפרשה
בינואר 1963, לאחר עבודת משטרתית סמויה בראשות אילן יקותיאלוב, נעצר סמנכ"ל משרד הבריאות, יהודה שפיגל, על רקע תוכנית המשרד להקים בית חולים בתל גיבורים שבחולון (לימים המרכז הרפואי וולפסון), לאחר שהאדריכלים יעקב רכטר ומשה זרחי והמהנדס מיכה פרי התלוננו כי נדרשו לשלם שוחד כדי לזכות בתכנון. להוכחת החשד ציידה המשטרה את המתלוננים במיקרופונים סמויים, והקליטה את פגישתם עם החשודים במתן השוחד ובתיווך לשוחד, שנערכה בקפה "ורה" בתל אביב. שפיגל הואשם בלקיחת שוחד, בדמות תרומות לישיבת "בני יהודה" שבראשה עמד, כדי לתת את זכות הבנייה. בסוף שנת 1964 הורשע שפיגל ונידון לשנתיים מאסר.
בפרשה הועמדו לדין גם עו"ד שלמה ירקוני שהורשע בבית המשפט העליון בתיווך לשוחד ונדון ל-18 חודשי מאסר וקנס של 5,000 ל"י, ומפקח הבנייה שלמה גור, שהועמד לדין באשמת תיווך לשוחד ונמצא זכאי.
בעקבות הפרשה
בעקבות הפרשה סרבה גולדה מאיר שרפאל יכהן בממשלתה, והוא חזר לתפקיד ממשלתי רק בממשלת יצחק רבין בה כיהן כשר הדתות בשנים 1974–1976.
מבנה בית החולים בתל גיבורים עמד כפיל לבן מספר שנים, עד להשלמתו בשנת 1980 הודות לתרומתה של משפחת וולפסון.
שפיגל ריצה את עונשו, ובשנת 1988 קיבל חנינה מנשיא מדינת ישראל, חיים הרצוג.
בספרות
על מידת העניין הציבורי שעוררה הפרשה בישראל מעיד אזכורה ברומן "עת הזמיר" מאת חיים באר:
מאג'ו מוזיקלה פיורנטינו
מאג'ו מוזיקלי פיורנטינו (באיטלקית: Maggio Musicale Fiorentino) הוא פסטיבל אופרה שנתי, שהמנצח ויטוריו גואי ייסד בפירנצה באפריל 1933 במטרה להציג אופרות מודרניות ונשכחות בהפקות מרשימות חזותית. היה זה פסטיבל המוזיקה הראשון באיטליה. האופרה הראשונה שהוצגה בפסטיבל הייתה נאבוקו של ורדי, שהאופרות המוקדמות שלו כמעט לא הוצגו בשנים ההן. כיום מתקיים בפסטיבל מסוף אפריל עד תחילת יוני, בתוכנית טיפוסית של ארבע אופרות.
הצלחת הפסטיבל הראשון הביאה להמשכו כאירוע דו-שנתי הכולל תשע אופרות בשנת 1937, אבל אחרי 1937 היה לפסטיבל שנתי, מלבד בתקופת מלחמת העולם השנייה. ההופעות מתקיימות בתאטרו קומונאלה די פירנצה ובתיאטרון פיקולו (המשמש, כמסתבר משמו, לאופרות בקנה מידה קטן), וכן בתיאטרו דלה פרגולה ההיסטורי.
המנהל האמנותי הנוכחי הוא פאולו ארקה והמנצח הראשי הוא, מאז 1985, זובין מהטה.
עוגת היער השחור
עוגת היער השחור היא עוגת שוקולד בת מספר שכבות שביניהן קצפת ודובדבנים. העוגה מעוטרת בקצפת, פתיתי שוקולד ודובדבנים מסוכרים. נהוג להרטיב את שכבות העוגה בקירש או רום.
היסטוריה
מקורה של העוגה בקינוח שהיה מקובל בדרום גרמניה, באזור היער השחור וכלל דובדבנים, שמנת וקירש. במתכון המסורתי המקורי משתמשים בדם של חזיר על מנת להקריש את העוגה. העוגה נוספה לקינוח זה מאוחר יותר, ככל הנראה בשווייץ, בקנטון צוג, שם נעשה הקינוח עם עוגה קשה המורטבת בקירש. גרסה שונה במעט קיימת בקנטון בזל-לנדשאפט. הקונדיטור ג'וזף קלר טוען כי המציא את עוגת היער השחור בצורתה הנוכחית בשנת 1915 והגיש אותה לראשונה בקפה אגנר (Café Agner) שבבאד גודסברג (כיום שכונה בבון), אולם היסטוריונים חלוקים על קביעה זו. מתכון העוגה הופיע לראשונה בספר הבישול Konditorei-Spezialitäten und wie sie entstehen משנת 1934 שיצא לאור בדרזדן. העוגה הייתה פופולרית בברלין, אוסטריה ושווייץ. במהלך עשר השנים הבאות הפכה העוגה פופולרית ברחבי גרמניה. בשנות ה-50 של המאה ה-20 החלה לצבור פופולריות בצפון אמריקה. בשנות ה-70 הפכה העוגה פופולרית בישראל, אולם פופולריות זו דעכה בשנות ה-90.
בתרבות
במשחק המחשב פּוֹרטָל 1 עוגת היער השחור היא הפרס אותו מבטיחה הבינה המלאכותית המעורערת בנפשה לשחקנית אם תצליח לפתור את כל החידות. אחת מליבות הבינה המלאכותית אותן משמידה השחקנית בקרב הסיום מקריאה בקול מונוטוני את המתכון לעוגה.
אינטרלוקין
אינטרלוקין (Interleukin) הוא שמם של כמה חלבונים המשתייכים לקבוצת הציטוקינים. לאינטרלוקינים שלל תפקידים חשובים במערכת החיסון.
האינטרלוקינים מופרשים על ידי תאי דם לבנים (לויקוציטים) ואף נקלטים על ידי תאי דם לבנים; מכאן שמם (אינטר, "תוך" + לויקוציטים). אופן פעולתם של חלבוני איתות אלו מוגדר כפראקריני (כלומר, הם מופרשים מתאים מסוימים ומשפיעים על תאי הסביבה הקרובה) ולעיתים אוטוקריני (מופרשים מתאים מסוימים ומשפיעים על אותם תאים עצמם).
קיימים 35 אינטרלוקינים; הם מסומנים IL-1 עד IL-35. השפעתם של האינטרלוקינים על תאי המטרה היא בשלושה תחומים עיקריים:
האלף ה-2 לפנה"ס
האלף ה-2 לפנה"ס הוא פרק הזמן שבין שנת 2000 לפנה"ס עד סוף שנת 1001 לפנה"ס (תחילת המאה ה-20 לפנה"ס עד סוף המאה ה-11 לפנה"ס).
סמואל זאובר
סמואל (סמי) זאובר (Samuel Zauber; 9 בינואר 1902 - 10 ביוני 1986) היה כדורגלן יהודי-רומני ששיחק בתפקיד שוער.
האלף ה-2 לפנה"ס
אישים מרכזיים
אישים מרכזיים על פי המסורת היהודית:
אירועים בולטים
אירועים בולטים על פי המסורת היהודית:
סמואל זאובר
קורות חיים
סמואל זאובר, שנולד בטימישוארה, באימפריה האוסטרו-הונגרית, שיחק כדורגל בבוקרשט, רומניה, במועדון הכדורגל מכבי בוקרשט. הוא היה אחד מחברי הסגל של נבחרת רומניה בכדורגל, שהשתתפה במונדיאל הראשון, שנערך ב-1930 באורוגוואי, בו תיפקד כשוער השני.
בעונת 1924-5 שיחק במכבי בוקרשט ועונה לאחר מכן, ב-1925-6 שיחק ב"מעיין הספורט בוקרשט" (Isvorul Sportul București). משנת 1928 עד 1936 שיחק במכבי בוקרשט.
ב-1931, פתח בהרכב הנבחרת בשני המשחקים האחרונים של טורניר הבלקן הראשון, נגד יוגוסלביה בזגרב, ב-28 ביוני ונגד יוון באתונה, ב-29 בנובמבר, בו זכתה רומניה, היו אלו שתי ההופעות היחידות של זאובר בהרכב הראשון של הנבחרת במשחקים בינלאומיים רשמיים. בנוסף למשחקים אלה הופיע זאובר בשער של נבחרת רומניה גם במשחק ידידותי נגד נבחרת ליטא בקובנה, ב-26 באוגוסט.
בקיץ 1935 היה שוער מכבי בוקרשט שזכתה במקום הראשון במכביה השנייה שהתקיימה בתל אביב.
ביהדות רומניה של התקופה היו גאים בנציג הקהילה בנבחרת רומניה ושמו מוזכר בספרים המציינים את האישים הבולטים של יהדות רומניה.
בשנת 1964 עלה זאובר לישראל יחד עם אשתו מטילדה וביתו, מירלה, והתגורר בירושלים. לאחר עלייתו עבד כמאמן קבוצות נוער, ולאחר מכן פתח חנות תמרוקים יחד עם אשתו, בה עבד עד סמוך לפטירתו.
סמי זאובר נפטר בירושלים, ב-10 ביוני 1986.
מרצדס-בנץ W 100
מרצדס-בנץ W 100 (ידועה גם כמרצדס-בנץ 600) היא מכונית סלון מפוארת יוקרתית אשר יוצרה על ידי חברת מרצדס-בנץ הגרמנית בין השנים 1963–1981.
מבנה
היא הוצגה בספטמבר 1963 ונועדה להתחרות מול רכבי העילית של התוצרת הבריטית דוגמת רולס-רויס ובנטלי, כמו גם האמריקאית דוגמת קדילק, לינקולן ואמפריאל.
המכונית יוצרה בשני מרכבים: ארוך (LWB) וקצר (SWB), כאשר באופן כללי הגרסה בעלת בסיס הגלגלים הקצר נועדה לבעלי מכונית הנוהגים במכוניתם, וגרסת בסיס הגלגלים הארוך לימוזינה נועדה ותוכננה בשימת דגש לנוסע מאחור, כאשר את המכונית נוהג נהג מקצועי. דוגמה לתכנון כזה היא מחיצת חלון חשמלי החוצצת בין הנהג לנוסעים מאחור.
המרצדס-בנץ 600 מקבילה לדגם ה-S600 של ימינו כאשר הייתה ספינת הדגל של מרצדס-בנץ, והמכונית הגדולה והמפוארת ביותר של החברה. ירשה את שתי קודמותיה ה-300SEL 6.3 והמרצדס-בנץ 450SEL 6.9.
סאפיתא
סָאפִיתָא (ערבית: صا فيتا, בתעתיק מדויק: צאפיתא) היא עיר במחוז טרטוס שבמערב סוריה. העיר נוסדה בצמוד למבצר צלבני שנבנה במקום על ידי מסדר אבירי היכל שלמה והידוע בשם "שסטל בלן" (צרפתית: Chastel Blanc - "המגדל הלבן") ששכן בתחום רוזנות טריפולי.נכון לסוף המאה העשרים העיר היא מרכז אזורי בו מתגוררים כ-33,000 תושבים.
היסטוריה
סאפיתא שוכנת על אתר בו נתגלו שרידים ליישוב פניקי השרידים הארכאולוגים באתר תל קאזל זוהו כעיר הפיניקית צומור המוזכרת במכתבי אל-עמארנה. רמון הרביעי, רוזן טולוז שייסד את רוזנות טריפולי הצלבנית, תפס את האתר עליו ישבו בדואים משבט בנו-עמאר. המסדר הטמפלרי שאדמות האזור נמסרו לידיו בנה את המבצר המוכר כ"בורג' סאפיתא" או בשם שהעניקו לו הצלבנים שסטל בלן. המבצר יושב על נקודת תצפית אסטרטגית וממנו קיים קשר עין עם רשת המצודות של מסדר הטמפלרים, ארוד וטרטוס על חוף הים בצפון-מערב, שסטל רוז' בדרום-מערב וקראק דה שבלייה בדרום-מזרח.
המבצר הצלבני שהוא מגדל עוז מרובע שנבנה בשנת 1202, נשתמר היטב והוא מתנשא לגובה של 28 מטרים. רוחבו 18 מטרים ואורכו 31 מטרים. בין קירותיו שעוביים 3 מטרים שוכנת קפלה המוקדשת למיכאל הקדוש והמשרתת את הקהילה היוונית-אורתודוקסית של העיר. הקומה השנייה של המבנה, אליה ניתן לעלות בגרם מדרגות עשויות אבן, שימשה במקור כאולם שינה והיא מוארת על ידי חרכי ירי. מתחת למגדל נחצב בור מים ששימש את יושבי המבצר.
נורות ליבון וחשמל מאוחדת
נורות ליבון וחשמל מאוחדת (בהונגרית: .Egyesült Izzólámpa és Villamossági Rt) הוקמה בשם חברת "תחנת החשמל האוסטרו-הונגרית הראשונה" על ידי בלה אגר. תמהיל המוצרים של החברה כלל ממסרים ומתגים חשמליים, מדי מתח, מדי זרם, טלפונים, דינמו ונורות סיבי פחמן. להתרחבות הייצור של נורות ליבון וחשמל נחתם חוזה עם חברת Aktiengesellschaft für Elektrische Glühlampen בברלין.
היסטוריה
ליפוט אשנר הצטרף לחברה ב-1 ביולי 1892, ועשה קריירה ענקית תוך זמן קצר. בשנת 1904 היה סגן מנהל הכללי, בשנת 1918 היה המנהל של האגף המסחרי ובשנת 1921 היה מנהל כללי. בכל תפקידיו התמקד אשנר בפיתוח ייצור נורות ליבון ובהגדלת הייצור. מכיוון שהמפעל ברחוב הוסאר בבודפשט כבר לא היה מתאים, עבר המפעל לאויפשט. הפטנט העולמי של כמה מהנדסים הונגרים שנרשם בשנת 1885 פתר את נושא הפצת החשמל מבוססת על שנאים והעברתו, ואפשר ניתוק הצרכנים זה מזה. בשנים 1902–1903 ייצרה חברת החשמל המאוחדת כארבעה מיליון נורות. בתחרות העזה בשוק עמד המפעל בהצלחה. נעשו ניסיונות להשתמש בחוט מתכת דק (נימה) כדי להגדיל את יעילות התאורה ולהאריך את חייהם של נורות הליבון. במהלך הזמן הופיע נורת האוסמיום, נורת נרנסט, ואחר כך הטנטלום. נורות אלה היו טובות יותר מקודמותיהן, אך הן היו רחוקות מלהיות מושלמות. ד"ר שאנדור יוסט ופרנץ הנמן ביצעו ניסויים בנורת נימת הטונגסטן. החברה רכשה מיד את הזכות לייצר ולמכור נורות ליבון טונגסטן. בשנת 1906 שונה שמה של החברה לנורות ליבון וחשמל מאוחדת, תוך הדגשת המוצר העיקרי שלה, נורת הליבון. ב-28 באפריל 1909 נרשם שם המותג טונגסרם (Tungsram), שנודע והוכר ברחבי העולם.
במהלך מלחמת העולם הראשונה הושם דגש על הגברת הייצור וכן על ייצור שפופרות עבור הצבא.
בין שתי מלחמות העולם
בשנים 1922–1923 העבירה ג'נרל אלקטריק את הטכנולוגיה של ציוד ייצור נורות אוטומטי למפעל באויפשט. זה סיפק דרך ליצור מכונות ייצור באיכות גבוהה. במפעל המכני, תפקיד מחלקת הבנייה ומחלקת הנדסת המכונות גדל מאוד מאז 1927. יותר ויותר מהנדסים וטכנאים הועסקו בתכנון ציוד מצוין לאוטומציה. הייצור ההמוני של המכונות שינה מהותית את טכנולוגיית הייצור. המכונות האוטומטיות וקווי הייצור יוצרו מאוחר יותר הן למכירה בהונגריה והן ומחוצה לה.
לאחר הכיבוש הגרמני
ליפוט אשנר היהודי נאסר ב-19 במרץ 1944, ביום כיבוש הונגריה (מבצע מרגרטה) על ידי הצבא הגרמני. ביום פלישת הגרמנים להונגריה ב-19 במרץ 1944 הוא נלקח על ידי הגסטפו למחנה הריכוז מאוטהאוזן. בעלי חברת טונגסרם שיחררו אותו באמצעות כופר של 100,000 פרנק שווייצרי. הוא עבר לז'נבה בשנת 1945, שם המשיך לעסוק במפעל. ביוני 1947 חזר להונגריה בערבות סובייטית. וכיהן שוב כמנכ"ל החברה. למרות מחלתו המחמירה, הוא עבד במפעל כמעט כל יום עד מותו בשנת 1952.
ב-15 בינואר 1945 הופיע החייל הרוסי הראשון במפעל. למרות הבטחתם נלקחו על ידי הרוסים כ-700 קרונות רכבת של מכונות וחלקי חילוף. הם הוציאו 96% ממכונות המפעל, 50% ממלאי נורות הליבון, 130 ארגזים ממחסן האחסון בטארנוק, 90% מחומרי הגלם והסחורה הגמורה למחצה שאוחסנו שם, ופירקו לחלוטין את מפעל הקריפטון באייקה.
ההפעלה מחדש
אשנר, שעבר טיפול רפואי בשווייץ, עקב מקרוב אחר גורל החברה. אף שהניהול פעל ללא תלות בו, הייתה לו השפעה משמעותית על חברות הבת בחו"ל ועל ההנציגיות הזרות.
מעבדת המחקר
בשנת 1921 ארגן אשנר את מעבדת המחקר של המפעל. הוא הפקיד את הניהול בידי איגנץ פייפר, פרופסור באוניברסיטת בודפשט לטכנולוגיה וכלכלה. עובדים כה מפורסמים עבדו שם כמו אימרה ברודי, פאל שלני, זולטן באי, טיוודאר מילנר, ארנו וינטר, מיכאל פולני דניס גאבור, אגון אורובאן, ג'רג' סיגטי. משנת 1936 לקח על עצמו זולטאן באי, פרופסור באוניברסיטת סגד, את ניהול מעבדת המחקר. בשנת 1942 הוקמה קבוצת זולטאן באי שהתמחתה בפיתוח מכ"ם צבאי. חצי שנה לאחר מכן הם יכלו לעקוב כבר בגלי המכ"ם אחר דוברות על הדנובה עד למרחק של 18 ק"מ, ובקיץ 1943 נקלט מטוס מעל גבעת קרובה. לאחר מספר שנים של עבודות פיתוח, קבוצה זו שלחה אותות לירח ב-6 בפברואר 1946.
"הלאמת" המפעל
כבר בדצמבר 1945 הולאם המפעל. הלאמת יתר חברות הבנות הוכנה בסתר ובוצעה בשנת 1948.
מחזור התא
מחזור התא הוא סדרת האירועים המתרחשים במהלך חייו של התא מרגע היווצרותו מתא הורה עד להתפצלותו לתאי בת. סדרת התהליכים נחשבת מחזורית כיוון שהיא מתחדשת שוב ושוב מחלוקה לחלוקה. ישנם מנגנוני בקרה השולטים בקצב חלוקת התא ושלבי המחזור האחרים, ויכולים אף לעצור אותו ולחדשו. דוגמה לכך היא תאי עצב אשר מחזור התא שלהם הופסק בשלב G1 ולכן מספרם בגוף לא עולה.
האינטרפאזה
השלב הארוך ביותר של המחזור הוא האינטרפאזה. שלב האינטרפאזה הוא השם הכולל לשלושת תתי השלבים G1, G2 ו-S ( ללא שלב הM (מיטוזה), שלב החלוקה עצמה. את שלב זה נהוג לחלק לשלושה תתי-שלבים:
לתא מנגנונים אשר מסוגלים לעצור את מחזור התא בשלב G1 מפאת תנאי הסביבה או אילוצים אחרים, אך מהרגע שהכפלת ה-DNA מתחילה המחזור לא ייפסק עד להגעה לשלב G1 שנית. לכן ההבדלים בין תאים מתבטאים בעיקר באורכו של שלב G1 ולא באורכם של השלבים האחרים, אשר די קבוע. כאשר שלב G1 מופסק, התא עובר למעין שלב חדש המכונה G0. תא יכול להישאר בשלב G0 מרגע היווצרותו ועד למותו, ולא להמשיך במחזור התא כתאי עצב; אך יכול גם להישאר ב-G0 לזמן פחות ממושך, וכשהתנאים מתאימים לחזור לשלב G1.
מחזור התא מבוקר על ידי מערכת אותות תאיים ותהליכים מתוכננים מראש ובקפידה. במקרים בהם נפגמת בקרה זו של מחזור התא מסיבה זו או אחרת, התא מתחלק שוב ושוב ללא שליטה ונוצרת שאת סרטנית.
שלב M
בשלב החלוקה (Mitosis/Meiosis) תתבצע פליגה ביצורים פרוקריוטיים ואילו תאי יצורים איקריוטיים יעברו מיטוזה או מיוזה, בהתאם לסוג התא. בתאים סומטיים יחל תהליך המיטוזה בו מתחלק גרעין תא דיפלואידי לשני גרעינים בעלי מספר כרומוזומים הזהה למספר הכרומוזומים בתא ההורה. לעומת זאת, בתאי נבט יחל תהליך המיוזה, בו תא ההורה מתחלק פעמיים עד לקבלת ארבעה תאים הפלואידיים- בעלי מחצית מכמות הכרומוזומים אשר היו בתא ההורה. שלב M מסתיים בציטוקינזה- חלוקת הציטופלזמה והתא כולו. לאחר השלמת שלב M חוזרים תאי הבת לשלב G1.
בקרה
האירועים המורכבים המתרחשים במהלך מחזור התא מבוקרים על ידי מספר קטן של חלבוני קינאזות הטרודימרים. הריכוזים של תת-היחידות הרגולטוריות של קינאזות אלו (הקרויות: ציקלינים), עולות ויורדות במהלך השלבים השונים של מחזור התא. הקינאזות הפועלות במחזור התא קרויות קינאזות תלויות ציקלין (Cdk; ראשי תיבות של Cyclin-dependent kinase), וזאת משום שהן חסרות כל פעילות קינאז כאשר הן אינן קשורות לציקלין. כל Cdk יכול להיקשר לציקלינים שונים, וזהות הציקלין היא שתקבע אילו חלבונים יזורחנו על ידי הקומפלקס Cdk-ציקלין.
כאשר התאים מעוררים לשכפול, קומפלקסי Cdk-ציקלין של שלב G1 מכינים את התא לשלב ה-S על ידי אקטיבציה של פקטורי שעתוק שונים הגורמים לביטוי של גנים המקודדים לקומפלקסי Cdk-ציקלין של שלב ה-S וכן של אנזימים שונים הדרושים לסינתזה של הדנ"א. הפעילות של קומפלקסי Cdk-ציקלין של שלב ה-S מעוכבים בתחילת מחזור התא על ידי מעכב ספציפי. לאחר מכן, לקראת סוף שלב G1, קומפלקסי Cdk-ציקלין של שלב G1 מביאים לפירוק של מעכב זה, וכך גורמים לאקטיבציה של קומפלקסי Cdk-ציקלין של שלב ה-S המזרזים כניסה לשלב ה-S.
לאחר האקטיבציה שלהם, קומפלקסי Cdk-ציקלין של שלב ה-S מזרחנים אתרים רגולטוריים שונים הנמצאים בחלבונים המרכיבים את קומפלקס הקדם-שעתוק (Pre-replication complex), שהתכנסו במהלך תחילת השעתוק שהתרחש בשלב G1. לא זו בלבד שזרחון חלבונים אלו מאקטב את שלב האתחול של שכפול ה-DNA, הוא גם מונע התכנסות מחדש של קומפלקסי קדם-שעתוק חדשים. כתוצאה מכך, כל כרומוזום משוכפל פעם אחת בלבד במהלך מחזר תא יחיד, וכך התא מוודא שמספר הכרומוזומים הנכון יישמר גם אצל תאי הבת.
קומפלקסי Cdk-ציקלין של שלב המיטוזה מסונתזים כבר במהלך שלב ה-S ושלב ה-G2, אך הפעילות שלהם מעוכבת עד לאחר שסינתזת הדנ"א מסתיימת. לאחר האקטיבציה שלהם, קומפלקסים אלו משרים דחיסה של הכרומוזומים, שבירה של מעטפת הגרעין, סידור של סיבי כישור החלוקה והתייצבותם של הכרומוזומים הדחוסים במישור המשווה. לאחר אירועים אלו, קומפלקסי Cdk-ציקלין אלו מאקטבים את יצירתו של קומפלקס APC, קומפלקס רב-חלבונים המכווין את מעכבי האנפאזה לפרוטאוליזה מתווכת-יוביקוויטין ובכך מוביל לאני-אקטיבציה של קומפלקסי החלבונים המחברים את הכרומטידות-אחיות בשלב המטפאזה. פירוק של מעכבים אלו מאפשר, למעשה, את המעבר לשלב האנפאזה, שבמהלכו נפרדות הכרומטידות האחיות זו מזו, וכל אחת מוסעת לעבר הקוטב אליו פנתה במטפאזה. בהמשך שלב האנפאזה, מכווין קומפלקס ה-APC את הציקלינים של שלב המיטוזה לפירוק פרוטאוליטי. כתוצאה מכך, הפעילות של קומפלקסי Cdk-ציקלין של שלב המיטוזה מתמעטת באופן משמעותי, דבר המאפשר לכרומוזומים החדשים שהופרדו להיות משוחררים ופחות דחוסים, וכן להתהוות של ממברנות הגרעין סביב 2 תאי הבת בשלב הטלופאזה וכן לחלוקת הציטופלזמה בין 2 תאי הבת במהלך הציטוקינזה.
קלאני
קלאני אשלי פאריש (באנגלית: Kehlani Ashley Parrish; נולדה ב-24 באפריל 1995) המוכרת בשמה הפרטי קלאני, היא זמרת, תמלילנית ורקדנית אמריקאית. את הפריצה הראשונית עשתה כאשר הייתה חברה בלהקת הנוער PopLyfe.
ביוגרפיה
קלאני אשלי פאריש נולדה ב-24 באפריל 1995 באוקלנד, קליפורניה. היא מתארת את הרקע האתני שלה כמיקס של "שחור, לבן, אינדיאני, פיליפיני וספרדי". אביה היה אפרו-אמריקאי ואמהּ הייתה מתוארת כ"ברובה לבנה, ספרדייה ואינדיאנית". היא אומצה וגודלה על ידי דודתה כשאמהּ, אשר סבלה מהתמכרות לסמים, ריצתה זמן בכלא. אביה של קלאני, אשר גם סבל מהתמכרות לסמים, נפטר כשקלאני הייתה פעוטה. בנעוריה למדה קלאני בבית הספר אוקלנד לאומנויות ובהתחלה למדה ריקוד, בעיקר בלט ומחול מודרני.
כבר בראשית חייה, קלאני שאפה ללמוד מחול בבית הספר ג'וליארד, אבל בעקבות פציעה בברך בגיל חטיבת הביניים הפנתה את מרבית תשומת הלב לשירה. בזמן כשחייה עם דודתה, היא נחשפה כמעט בבלעדיות למוזיקת R&B ונאו נשמה, לאומנים כמו לורין היל, אריקה באדו וג'יל סקוט, אשר מתארת אותם כחלק מההשפעות המוזיקליות המוקדמות שלה. כגיל 14 הצטרפה ללהקת נוער מקומית, PopLyfe.
2013–2009: תחילת קריירה
קריירת השירה של קלאני התחילה באופן אפקטיבי כאשר התחילה את דרכה כזמרת הראשית של להקת PopLyfe. המפיק המוזיקלי של הלהקה היה דוואין וויגינס, חבר ערב בלהקת Tony! Toni! Toné!. בתוך שנתיים, הלהקה הופיעה ברחבי אזור מפרץ סן פרנסיסקו ובערים אחרות. ב-2011, הם נבחנו באודישן לעונה השישית של America's Got Talent וסיימו במקום הרביעי. בזמן ההופעה האחרונה שלהן בתוכנית, השופט פירס מורגן אמר לקלאני: "יש לך כישרון אמיתי, אבל אני לא חושב שאת צריכה את הלהקה."
אחרי סיום העונה, קלאני עזבה את PopLyfe בעקבות מחלוקות מנהלתיות וחוזיות. במשך 6 חודשים, היא נמנעה מעשיית מוזיקה מתוך פחד שתתבע על ידי הנהלת הלהקה. ב-2012 ו-2013, קלאני הפכה להומלסית, כאשר היא עוברת מבית לבית וישנה על ספות. במהלך השנה האחרונה שלה בתיכון, היא עברה ללוס אנג'לס, קליפורניה ללא אפוטרופוס חוקי.
ב-2013, ניק קאנון, שהיה המנחה ב-America's Got Talent בזמן השתתפות PopLyfe, התקשר אליה כדי לשאול אותה לגבי הצטרפות לקבוצת ראפ חדשה. בהתחלה היא נענתה לבקשה אך לא אהבה כלל את הכיוון המוזיקלי של הלהקה וחזרה לאוקלנד. כיוון שהייתה במשבר כלכלי, החליטה לגנוב דברי מזון ממרכולים לפרק זמן קצר. חודשים לאחר מכן, הוציאה קלאני דרך SoundCloud את הטראק סולו הראשון שלה, "ANTISUMMERLUV". קאנון התקשר אליה לאחר ששמע את הטראק וסידר לה דירה בלוס אנג'לס, בנוסף גם לזמן סטודיו.
2014–הווה: אלבום בכורה
ב-2014, זמן הסטודיו הגיעה לשיאו בהוצאת המיקסטייפ הראשון שלה, "Cloud 19". קאנון שלח אותה גם לניו יורק כדי לעבוד עם המפיק Jahaan Sweet. המיקסטייפ דורג במקום ה-28 ברשימת "50 Best Albums of 2014" של Complex, וכן ברשימה "Overlooked Mixtapes 2014" של פיצ'פורק. שיר שהוציאה בסוף 2014, "Till the Morning", נכנס לרשימה "Emerging Picks of the Week" של בילבורד ב-7 בנובמבר 2014.
ב-2015, קלאני חיממה בסיבוב ההופעות From the Bay to the Universe של G-Eazy. ב-28 באפריל 2015, הוציאה את המיקסטייפ השני שלה, You Should Be Here. בילבורד קראו למיקסטייפ "האלבום R&B הראשון הטוב של השנה" ודורג במקום ה-5 ברשימת "Top R&B/Hip-Hop Albums" של בילבורד. במיקסטייפ השתתפויות אורח של מספר ראפרים וביניהן Chance the Rapper. כשבוע לאחר הוצאת המיקסטייפ, הודיעה קלאני כי חתמה חוזה באטלנטיק רקורדס. כתמיכת במיקסטייפ, הכריזה על סיבוב ההופעות You Should Be Here, שאליו נמכרו כלל הכרטיסים בתאריכים ליעדים בצפון אמריקה וליעדים מובחרים באירופה. במהלך 2015, Rolling Stones הכניסו אותה לרשימה "10 האמנים החדשים שאתם צריכים להכיר" והייתה מועמדת לפרס גראמי בקטגוריית "האלבום העירוני המודרני הטוב ביותר". שירה "Gangsta" היה כלול בסרט יחידת המתאבדים, אשר נתן לה נקודת פרצה והגיע למקום ה-41 ב-"Top 100".
ב-26 בנובמבר 2016, חשפה את שמו של אלבום הבכורה שלה, SweetSexySavage, שיצא דרך אטלנטיק רקורדס ב-27 בינואר 2017.
בשנת 2018, השתתפה בשיר "Ring" של קארדי בי, שנכלל באלבום בכורתה, Invasion of Privacy.
ב-10 בינואר 2019, הוציאה, בשיתוף פעולה עם טיי דולה סיין, את הסינגל "Nights Like This".
חיים אישיים
בינואר 2016, אושר כי קלאני נמצאת במערכת יחסים עם שחקן קליבלנד קאבלירס, קיירי אירווינג. במרץ 2016, המוזיקאי הקנדי PartyNextDoor העלה לאינסטגרם תמונה בו רואים כי הוא וקלאני מחזיקים ידיים, וניתנת רמיזה כי הם ביחד. התמונה העלתה מחלוקות רבות בטוויטר, ובו הייתה קריאה נגד קלאני באלפי ציוצים בטוויטר. כתגובה לכך, אירווינג צייץ כי המערכת בינו לקלאני אכן הסתיימה אך נראה כי לא שמו לכך. התגובות הרעות נגדה גרמו לה להחליט לנסות לשים קץ לחייה. קלאני הסבירה ברשת החברתית כי לא בגדה באירווינג. בריאיון עם Power 106 - רדיו היפ-הופ אמריקאי מקומי - דיברה על ניסיון ההתאבדות והסבירה כי הגורמים לניסיון הם התגובות נגדה ברשתות החברתיות וכי הפרידה עם אירווינג הייתה הפרידה המשמעותית הראשונה שלה. בנוסף, אמרה כי האלבום היה תרפיה בשבילה בזמנים הקשים שלה. בזמן תהליך ההחלמה שלה, היא קעקעה את המשפט "perdida y encontrada" שפירושו "נאבד ונמצא", לפי הביטוי באנגלית lost and found.
אחרי שהחלימה, ב-2017, היא העלתה פוסטים על אהבה, בפרט על אהבה בלתי מגדרית, והניעה את קהל המעריצים שלה לקבל את השונה ואת אמונות השונה. בזמן שהייתה בסיבוב ההופעות שלה SweetSexySavage, היא העלתה תמונות של בת זוגה, האמנית הניו-ג'רזית שיינה נגרון. באפריל 2018, צייצה קלאני בטוויטר כי היא מזדהה עם המונח קוויר מאשר המונח לסבית בגלל שלסבית "הוא מונח שתמיד דרש שעדיין יהיה קו מצויר כמו "תגית" לאנשים שאני נמשכת אליהם".
ב-5 בינואר 2018, העלתה לאינסטגרם תמונה בה קעקוע היד האייקוני שלה, "WOKE" (המסמל אידאולוגיית ווק), מכוסה על ידי קעקוע של פרח הלוטוס; היא טענה שהרגישה "שהיד דיברה [בשבילה] לפני שהיה [לה] צ'אנס לפתוח את הפה [שלה]."
בשנת 2019 נולדה לה בת.
היילה סלאסי, קיסר אתיופיה
היילה סלאסי הראשון (באמהרית: ቀዳማዊ ኃይለ ሥላሴ, בתעתיק מדויק: קֶדַמַוִי הַ'יְלֶה שְׂלַסֵה; ; 23 ביולי 1892 – 27 באוגוסט 1975) היה קיסר אתיופיה האחרון.
נולד בשם תפרי מקונן, היה יורש העצר של אתיופיה בשנים 1916–1930 וקיסר אתיופיה בשנים 1930–1936, 1941–1974. סלאסי השתייך לענף השוואני של השושלת הסולומונית שמתחילה במאה ה-13, ומשם לפי המסורת דרך השושלת האקסומית אל מנליק הראשון הוא בנם של שלמה המלך ומלכת שבא. היילה סלאסי היה אישיות מכוננת באתיופיה בפרט ובאפריקה בכלל.
תנועת הראסטאפרי, שנוסדה בג'מייקה בשנות ה-30 ומונה כיום כ-600,000 מאמינים, רואה את היילה סלאסי כדמות משיחית, ואף כהתגלמותו של אלוהים, שתוביל את העמים האפריקאים והפזורה האפריקאית לתקופה של שלום, צדק ושגשוג. שם התנועה מורכב משמו הפרטי ותואר אצולה: ראס טפרי מקונן.
שמו
נולד בשם ליג' תפרי מקונן (אמהרית:ልጅ፡ ተፈሪ፡ መኮንን). ליג' הוא תואר לילד אציל. תפרי הוא שמו הפרטי. מקונן הוא שמו הפרטי של אביו.
יותר מאוחר קיבל את תואר האצולה ראס, המקביל לתואר האירופי דוכס. מילולית פירוש המילה "רָאְס" הוא ראש. ב-1928 הועלה על ידי הקיסרית זאודיטו לתואר נגוס (מלך), ועם הכתרתו לקיסר בשנת 1930 נטל את השם היילה סלאסי הראשון (קדמווי), שפירושו "כוח השילוש".
תוארו המלא לאחר הכתרתו היה:"הוד מלכותו היילה סלאסי הראשון, ניצח האריה משבט יהודה, בחיר האלוהים ומלך המלכים של אתיופיה" (געז: ግርማዊ፡ ቀዳማዊ፡ አፄ፡ ኃይለ፡ ሥላሴ፡ ሞዓ፡ አንበሳ፡ ዘእምነገደ፡ ይሁዳ፡ ንጉሠ፡ ነገሥት፡ ዘኢትዮጵያ፡ ሰዩመ፡ እግዚአብሔር. בתעתיק לעברית:"גְרְמַווִי, קֶדַמַווי אָצְיֶה הָיילֵה סְלָאסְיֶה מוֹעָ אָנְבֵּסָה זֶאְם-נֵגֵדֶה יהודָה נְגוּסה נגסת זֵה-אִיתְיוֹפּיָה,סְיוּמֶה אְגְזִיאָבְחר").
המוטו הזה משקף את אמונת החבשים שרק צאצאי מנליק (הוא בנם המשותף של שלמה המלך ומלכת שבא) רשאים למלוך באתיופיה.
בנוסף לזה באתיופיה הוא מוכר גם בשמות ג'אן-הוי ,טלאקו מרי ,אבא טקל ,ובתנועת הראסטפרי ג'ה,ג'ה ראסטפרי ,HIM ,גור אריה יהודה.
משפחתו ונעוריו
היילה סלאסי נולד למשפחת אצולה מעורבת מאורומו אמהרית וגוראגית ב-23 ביולי 1892 באג'ראסה גורו שבמחוז הררג.
אביו ראס מקונן, היה שליט חבל הררג, והגנרל הראשי של מנליק השני במלחמת אתיופיה-איטליה הראשונה. הוא השתייך לענף השוואני של השושלת הסולומונית, היה נכדו של המלך סהלה סלאסי ששלט במחוז שאווה בשנים 1813–1847, ובן דודו של הקיסר ששלט באותה העת באתיופיה, הקיסר מנליק השני (ששלט בשנים 1889-1913).
אימו וויזרו ישימבט עלי אבאג'יפאר הייתה אורומוית במוצאה, ובתו של שליט וואלו הדג'אזמאץ' עלי אבאג'יפאר.
ראס מקונן סלאסי קיבל חינוך בסיסי בצרפתית על ידי רופא ממרטיניק, ולאחר מכן נשלח לבית-ספר עם המון העם, שם קיבל חינוך בגעז, אמהרית ובלימודי קודש.
ב-1 בנובמבר 1905, הכתיר אותו אביו בתואר דג'אזמאץ', והעניק לו אזור קטן שהיילה הצעיר נחשב לשליטו. אביו נפטר לאחר שנה, ב-1906, והמלך מנליק לא היה מעוניין למנות את סלאסי הצעיר לשליט חבל הררג עקב ניסיונו המועט.
שליט מחוז הרר
סלאסי עבר לאחר פטירת אביו לחצר הקיסר מנליק, שם היה לבן לוויה לנכדו של הקיסר, ייאסו החמישי. היילה ידע להלך בין הטיפות כאשר החמיר מצבו של הקיסר מנליק, ולהראות תמיכה הן בקיסרית טאיטו (אשת הקיסר מנליק) שניסתה להשתלט על השלטון בפועל, והן במצדדים ב ליג' ייאסו, הנכד. באופן זה קיבל תמיכה ומונה לשליט הררג ב-12 במרץ 1910.
עם כניסתו לתפקיד, החליט סלאסי להפחית את המיסים הגבוהים שהוטלו על ידי מחליפיו של אביו בהרר, ולמתן את השלטון הצבאי. בשנת 1911 התחתן היילה סלאסי עם ווזירו מנן (אחייניתו של ליג' ייאסו, נכדו של הקיסר).
הסכסוך עם ליג' ייאסו
בשנים הבאות המשיך כלפי חוץ בנאמנות לליג' ייאסו, שהפך לשליט אתיופיה בפועל עוד ב-1910. זה האחרון ניסה לקרב את האוכלוסייה המוסלמית ולהשוות בינה ובין האוכלוסייה הנוצרית עקב הרקע המוסלמי שלו - אביו היה אימאם מוסלמי מבני האורומו בשם מוחמד עלי. לאחר התנצרותו של מוחמד עלי הוא קיבל את השם והתואר ראס מיכאל ונשא לאישה את ביתו של מנליק (מנישואים אלה נולד ייאסו). ייאסו החל למנות אנשי שלטון מבין המיעוטים האתניים המוסלמיים, והחל להתערב בענייני השלטון בהרר תוך קידום האוכלוסייה המוסלמית לצורך השוואת מעמדה. בשנת 1916 הודיע ייאסו על העברת סלאסי מהרר למחוז קאפה, ומאז היה סלאסי מעורב במאמצים להדחת ייאסו.
בזמן מלחמת העולם הראשונה נפוצו שמועות כי ייאסו מכין צבא מוסלמי, בשיתוף פעולה עם הסולטאן העות'מאני, כדי לתקוף את מדינות ההסכמה ובכך לפגוע בנייטרליות האתיופית.
שליט אתיופיה
בשנת 1916 סלאסי היה מעורב בהפיכה שהדיחה את הקיסר ייאסו ושהושיבה את בתו של מנליק, זאודיתו, על כס המלוכה. סלאסי עצמו הוכתר לעוצר ויורש כס המלכות. בפועל, היה סלאסי שליטה למעשה של אתיופיה, ונטל לעצמו את התואר "ראס טפרי".
בשנים 1931–1935 המשיך בתנופת המודרניזציה שתכליתה בניית מנגנון שליטה ריכוזי מודרני, הוא יזם חוקה לאימפריה האתיופית, חוקה זו הייתה מבוססת על חוקת מייג'י שיזם הקיסר היפני מוצוהיטו, החוקה הכתובה הראשונה נכנסה לתוקף ב-1931, והחליפה להלכה את הכברה נגסט כמקור הלגיטימציה של הקיסר, החל בהקמת צבא מודרני, פעל לבנית תשתיות לאומיות, ופתיחת הכלכלה, פתיחת בתי ספר. בשנים אלה החלה פריחה כלכלית באתיופיה.
עם זאת, רבים ממושלי המחוזות נשארו אדונים לעצמם. בתיגראי שבה שלטו שני נכדיו של יוהנס, ראס סיום מנגשה מאדווה וראס גוגסה אראיה ממקלה, המשיכו ביריבות הפעילה ביניהם. כך היה גם בגוג'ם שבה נהג השליט המקומי ראס היילו תקלה היימנות כאילו היה מלך לכל דבר. אך ב-1936 נכבשה אתיופיה על ידי צבאו של מוסוליני, והייתה בשליטה איטלקית עד שנת 1941.
סלאסי עצמו נמלט עם הכיבוש והגיע ביום 27 באפריל 1936 לירושלים דרך נמל חיפה. בתחילת ביקורו שהה במלון המלך דוד בעיר ולאחר מכן השתכן ב"וילה לאה" ברחביה אותה שכר מנסיב אבקריוס ביי. בפנקס תושבי רחביה שפורסם ביולי 1936 נכתב תחת האות ח': "השם:חיילה-סלסיה. הכתובת:רחוב בן מימון 6. מקצוע או עבודה: מלך חבש". ב-23 במאי עזב היילה סלאסי את ארץ ישראל לז'נבה, שווייץ בה נאם בפני חבר הלאומים, וגינה את השימוש בנשק כימי שעושה איטליה הפשיסטית נגד בני עמו. לאחר כשלושה חודשים בירושלים עבר לאנגליה. בשנים בהן שהה בגלות ארגן והפעיל כח גרילה אתיופי מקומי.
בדצמבר 1940 הודיעה ממשלת בריטניה כי היא מבטלת את ההכרה בכיבוש אתיופיה ומכירה בסלאסי כקיסר אתיופיה. ביוני 1940 הוכר פורמלית על ידי בעלות הברית כבעל בריתן, ונשלח לעמוד בראש כוחות צבאיים לקראת חזרתו לאתיופיה. ב-5 במאי 1941 נכנס כמנצח לאדיס אבבה, וחזר לתפקידו כקיסר.
במהלך שנות ה-50 שימש היילה סילסי כשחקן מפתח בדיפלומטיה הבין לאומית. הוא היה מיישב סכסוכים והיה סמל חשוב של המדינות הבלתי מזדהות.
בשנת 1960 התארגנה הפיכה פרו-סובייטית כנגדו בעת ששהה בברזיל, אך סלאסי הוזהר בידי המודיעין הישראלי ושב בזמן לארצו לסכל את ההפיכה.
מותו וקבורתו
ב-28 באוגוסט 1975 דיווחה התקשורת הממלכתית באתיופיה שהיילה סלאסי נפטר ב-27 באוגוסט כתוצאה מ"כשל נשימתי" בעקבות סיבוכים מניתוח הערמונית. רופאו, אסראט וולדייס ציין שלא היו לסלאסי סיבוכים רפואיים ודחה את הגרסה הממשלתית למותו. ב-1994, שלוש שנים לאחר שהחונטה הצבאית האתיופית הודחה גילה בית המשפט האתיופי שכמה קציני צבא לשעבר חנקו למוות את הקיסר במיטתו. החשודים הואשמו ברצח עם וברצח בבית המשפט והוצגו במשפט מסמכים המעידים כי ההוראה להתנקש בחייו של סלאסי ניתנה מהחונטה הצבאית האתיופית משום שכונן "משטר פיאודלי". צו ההתנקשות שהוציאה החונטה הצבאית האתיופית הופץ באינטרנט. הצו אומת כמסמך אותנטי על ידי מספר רב של חברים לשעבר בחונטה הצבאית האתיופית.
המשטר המהפכני הסוציאליסטי, בראשות מנגיסטו היילה מריאם הופל ב-1991 על ידי החזית הדמוקרטית המהפכנית האתיופית, קואליציה של כוחות מורדים. לפי פרסומים שונים, במהלך הפיכה זו הוצאו עצמותיו של סלאסי מתחת לשירותים בארמונו של השליט מנגיסטו. במשך כמעט עשור לאחר מכן, בעוד שבתי המשפט האתיופיים ניסו לברר את נסיבות מותו של סלאסי, הארון שלו היה מונח בכנסיית בהאטה, ליד מקום קבורתו של דודו מנליק השני. ב-5 בנובמבר 2000 נקבר היילה סלאסי בטקס ממלכתי.
אף כי דמויות ראסטפארי בולטות כמו ריטה מארלי ואחרים השתתפו בהלוויה הגדולה, רוב הראסטפרי דחה את האירוע וסירב לקבל את עצמותיו של היילה סלאסי. יש עדיין ויכוח בתוך תנועת הראסטאפרי, בין אם היילה סלאסי אכן מת ב-1975.
משפחתו
סלאסי היה נשוי פעמיים. מאשתו הראשונה נולדה להיילה סלאסי בת יחידה, רומן וורק, שבעלה היה מפקד החזית האתיופית מול צבא איטליה בתקופת מלחמת העולם השנייה. רומן וורק נלקחה בשבי האיטלקי, ונפטרה שם. היילה סלאסי התגרש מאשתו הראשונה, ונישא לאשתו השנייה, מנן אספאו.
לסלאסי נולדו ממנן אספאו שישה ילדים נוספים, אשר ארבעה מהם נפטרו בנסיבות טראגיות בגיל צעיר. בנו, יורש העצר אספא ווסן, יצא בהכרזה ברדיו אתיופיה בשנת 1960, בזמן ניסיון ההפיכה הראשונה נגד אביו, לפיה הוא תומך בהפיכה. עם שובו של היילה סלאסי לאתיופיה, הוא טען כי הוא אולץ בכוח על ידי המורדים לצאת בהכרזה זו. היילה סלאסי הודיע ברבים כי הוא סולח לבנו, אולם בפועל עזב בנו את אתיופיה לגלות, והתגורר בשווייץ, באנגליה ובארצות הברית עד פטירתו.
חשיבותו בקרב הראסטפארי
מאמיני התנועה הג'מייקנית הדתית ראסטפארי מאמינים כי היילה סלאסי הומלך בכוח אלוהי על כל בני האדם שחורי העור כאשר הפך לקיסר אתיופיה ב-1930, והוא התגלמות המשיח וישו השחור שיקבץ את בני אפריקה בגולה ויוביל אותם לחופשי. הראסטאפארים הראשונים אף נרדפו בקינגסטון בשל סירובם להישבע אמונים לכתר הבריטי. לראסטאפארי אין מבנה מסודר או בעלי תפקידים דתיים, והיא נודעת בעולם בעיקר באמצעות מוזיקת הרגאיי, בעיקר של בוב מארלי. הראסטאפארים רואים בתנ"ך ספר קדוש.
הראסטאפארים נודעים גם בשל סגנון תספורתם הייחודית המכונה "דרדלוקס (ראסטות)", ביחסם המתירני לשימוש בקנאביס, ובכך שהם אוכלים אוכל טבעוני שהם מכנים "אייטל" (ital), ללא בשר, דגים ומוצרים מלאכותיים, ונמנעים משתיית אלכוהול.
היילה סלאסי עצמו הסתייג מהראסטאפרי והיה מאמין אדוק של הכנסייה האורתודוקסית האתיופית כל ימיו.
היילה סלאסי וישראל
סלאסי ראה עצמו כדור ה-225 למלך מנליק הראשון. המלך מנליק הראשון היה, על פי האמונה האתיופית, בנם של המלך שלמה ומלכת שבא.
בדומה לקיסרים שקדמו לו, היה לסלאסי קשר עמוק עם ירושלים. קיסרי אתיופיה שקדמו לו רכשו קרקעות רבות בירושלים, ואף סלאסי הלך בעקבותיהם. סלאסי רכש קרקע בלב ירושלים ביחד עם רעייתו השנייה, אשר בנוסף רכשה גם קרקע בסמוך לנהר הירדן, אותה היא תרמה לכנסייה האתיופית. סלאסי ביקר בירושלים מספר פעמים, ולאחר יציאתו לגלות ב-1936 התגורר בוילה לאה שבשכונת רחביה במשך כשלושה חודשים.
סלאסי שמר על מערכת יחסים קרובה עם מדינת ישראל במרבית תקופת שלטונו ואף קיים עמה בברית צבאית-פוליטית ("ברית הפריפריה") ואף נטען כי המודיעין הישראלי הזהירו בשנת 1960, בעת ביקורו בדרום אמריקה, מפני ניסיון הפיכה, ובכך אפשרה לו לחזור במהירות לאתיופיה ולסכל את ההפיכה בעודה באיבה.
החל משנת 1960 סייעה מדינת ישראל לממשלת אתיופיה להקים את משטרת אתיופיה. לשם כך נשלח ב-1960 ניצב יהודה פראג לאתיופיה כראש משלחת של משטרת ישראל באתיופיה שנועדה לסייע לקיסר להקים משטרה בארצו. פראג שימש כיועץ ראשי למשטרת אתיופיה בשלבי הקמתה, ובמהלך שליחות זו שהסתיימה ב-1963 זכה לעיטור הזהב הגבוה של הקיסר היילה סלאסי, שהוענק לו על ידי הקיסר עצמו.
בשנת 1973, בעקבות מלחמת יום כיפור, ניתקה אתיופיה את יחסיה עם מדינת ישראל, וגירשה משלחת גדולה של יועצים ישראלים משטחה.
דיונים סביב רכושו של סלאסי בישראל
שמו של היילה סלאסי היה מעורב במספר דיונים משפטיים בנוגע לרכוש האתיופי וכן לרכושו הפרטי בירושלים.
הדיון הראשון התרחש לאחר הכיבוש האיטלקי במלחמת העולם השנייה. סלאסי פנה אז לערכאות בירושלים שהייתה נתונה תחת שלטון המנדט הבריטי, ותבע לקבל כמלך אתיופיה דה-יורה את הרכוש האתיופי בירושלים. ממשלת בריטניה הכירה, טרם מלחמת העולם השנייה, בכיבוש האיטלקי של אתיופיה, ודחתה פעם אחר פעם את בקשותיו של היילה סלאסי לקבל חזרה את רכוש המדינה. בנוגע לבניין הקונסוליה האתיופית בירושלים טענו באי כוחו כי הוא רכוש פרטי של "ראס טפארי", שהועבר לרשות הקיסרית זאודיתו וכי העברתו על שם ממשלת חבש נעשתה שלא כדין. לאחר שסלאסי כשל בכל הדיונים המשפטיים, נכנסה איטליה למצב לוחמה עם בריטניה, ממשלת בריטניה הסירה את הכרתה בכיבוש האיטלקי והחזירה לידי סלאסי את השליטה על הרכוש האתיופי בירושלים.
במרבית הדיונים הללו ייצג את סלאסי עו"ד ירושלמי בשם נתן מריין, בתשלום סמלי. היילה סלאסי זכר את הטובה שעשה איתו מריין, ועם שובו לשלטון באתיופיה לאחר מלחמת העולם השנייה, מינה אותו לתפקידים שונים באתיופיה. מריין היה היועץ המשפטי של ממשלת אתיופיה, ובשלב מאוחר יותר גם שופט בית המשפט העליון באתיופיה, וממחברי החוקה האתיופית.
בשנת 1986 ניסה בנו של סלאסי, אספא ווסן, להכריז על עצמו כיורש יחיד לכל נכסי אביו בישראל. ניסיונו כשל עקב התערבות ממשלת אתיופיה.
בשנת 2002, פנו יורשי סלאסי לבית המשפט בירושלים, בבקשה להוצאת צו ירושה. בעקבות זאת הגישה ממשלת אתיופיה תביעה כנגד מנהל עזבונו של סלאסי, עו"ד צבי שמיר, ותבעה את הבעלות על הבית שרכש היילה סלאסי בישראל. ממשלת אתיופיה טענה כי כל רכושו של סלאסי נרכש בכספי אתיופיה, ולחלופין הולאם על ידי ממשלת אתיופיה לאחר ההפיכה. בפסק דין שניתן על ידי השופט יצחק ענבר בבית המשפט המחוזי בשנת 2006, נדחו טענות ממשלת אתיופיה, והרכוש נותר בבעלות נכדיו של סלאסי מילדיו השונים. פסק הדין עורר מתקפה רבתי של גופים אתיופיים כנגד צאצאיו של סלאסי, שמכרו את הרכוש לאדם שאינו אתיופי.
מייקל מנסיין
מייקל איאן מנסיין (באנגלית: Michael Ian Mancienne; נולד ב-8 בינואר 1988 בפלטהאם שבאנגליה) הוא כדורגלן אנגלי-סיישלי המשחק בעמדת הבלם בקבוצת בורטון אלביון מהפוטבול ליג הראשונה ובנבחרת סיישל.
קריירת מועדונים
מנסיין גדל במחלקת הנוער של צ'לסי. הוא הושאל מהמועדון לקווינס פארק ריינג'רס מהפוטבול ליג צ'מפיונשיפ, ולוולברהמפטון וונדררס עמה שיחק בפרמייר ליג ובפוטבול ליג צ'מפיונשיפ. בהמשך שיחק בקבוצות המבורג, נוטינגהאם פורסט וניו אינגלנד רבולושן.
ב-9 בפברואר 2021 חתם מנסיין בבורטון אלביון מהפוטבול ליג הראשונה.
נשימה מחזורית
נשימה מחזורית (באנגלית: Circular breathing) היא טכניקת נשיפה אשר משמשת בנגינת כלי נשיפה. מטרת הטכניקה היא לאפשר נגינה רציפה ללא הפסקות לנשימה. ביצירות מסוימות נדרשים נגני כלי נשיפה לנגן משפטים מוזיקליים ארוכים שאינם מאפשרים נשימה, ללא קטיעה של הרצף המוזיקלי. לרוב, ניתן לנגן משפטים מוזיקליים אלו על ידי נשימה עמוקה קודם התחלת הנגינה, ובצמצום מתן האוויר. במקרים חריגים, גם הנשימה הטבעית מספיקה בקושי, ועל כן שימוש בטכניקת נשימה מחזורית מקל מאוד על הנגן.
הטכניקה מבוססת ברוב המקרים, על נשיפה דרך הפה תוך כדי נשימה מהירה דרך האף. האוויר הננשף דרך הפה אינו מגיע מהריאות, אלא הוא האוויר שנמצא בחלל הפה. כך יכולות הריאות להתמלא באוויר גם כשאוויר ננשף דרך הפה.
נשימה מחזורית דורשת אימון רב, על מנת שלא להיכנע לרפלקס הקבוע שאינו מאפשר נשימה ונשיפה בו זמנית. נגנים המאומנים היטב בטכניקה, יכולים לנשוף ולשאוף בו זמנית בצורה שאיננה מורגשת כלל.
שסטל רוז'
שסטל רוז' (Chastel Rouge), ידוע גם בשם קלעת יחמור (בערבית: قلعة يحمور), הוא מגדל צלבני קטן בצפון-מערב סוריה, בתחומי רוזנות טריפולי הצלבנית. המבצר עומד בתוך כפר יחמור במרחק 12 קילומטר מטרטוס ו-10 קילומטר מסאפיתא.
המבצר שהביצור העיקרי שבו הוא מגדל העוז, נשמר היטב והוא מבנה בן שתי קומות באורך 16 מטרים וברוחב 14 מטרים. סביב המבנה נשתמרו שרידי חומה שהקיפה את המגדל, באורך 42 מטרים על 37 מטרים. בקצה החומה נבנו שני מגדלים. הקומה הראשונה חולקה לשתי קומות נפרדות על ידי רצפת עץ ומדרגות הובילו אל הקומה השנייה של המבנה. לא ברור מתי הוקם המגדל אך ההשערה כי החומות החיצוניות נבנו במהלך המאה ה-12 והמגדל הנראה כיום נבנה במאה ה-13.
מרוץ אופני כביש
מרוצי אופני כביש נערכים על כבישים סלולים, לרוב על כבישים שנסללו לשם תעבורה יומיומית ולא נועדו במיוחד למרוצים.
מרוצי אופני הכביש הם מענפי הספורט הפופולריים ביותר באירופה. תחרות ה"טור דה פראנס" היא האירוע השלישי בעולם במידת הפופולריות שלו לאחר האולימפיאדה והמונדיאל. בחלק ממדינות אירופה, כגון צרפת, בלגיה, ספרד ואיטליה, רוכבי אופניים הם גיבורים ששמם נישא בפי כל.
ענף מרוצי האופניים נגוע, כבר שנים רבות, בתופעה של נטילת חומרים משפרי ביצועים האסורים בשימוש. למרות נסיונותיהם של הגופים המארגנים והמפקחים על הספורט למנוע את התופעה על ידי בדיקות קפדניות, פורצות מדי פעם שערוריות חדשות, בהן מואשמים רוכבים מהדרג הבכיר ביותר בשימוש בשיטות ובחומרים האסורים על פי תקנות הענף.
סוגי המרוצים
קיימים שני סוגים בסיסיים של מרוצי כביש:
כמו כן ישנם שלושה סוגי הזנקה:
המרוצים החד יומיים הוותיקים והחשובים ביותר נקראים "קלאסיקות" וביניהם בולטים חמשת המרוצים החשובים ביותר, המכונים לעיתים חמשת המונומנטים, והם: מילאנו–סן רמו (החל ב-1907), רונדה ון פלנדרן (1913), פריז - רובא (1896), לייז'–בסטון–לייז' (1892) וג'ירו די לומברדיה (1905). כמו כן, מתקיימת מדי שנה (החל משנת 1927) אליפות העולם במרוץ כביש. מלבד הכבוד הגדול שבו זוכה המנצח במרוץ, הוא זוכה גם ללבוש את חולצת הקשת בענן במשך כל השנה עד האליפות הבאה.
מרוצי הקטעים החשובים ביותר הם שלושת הגרנד טורים: ה"טור דה פראנס" הנערך מדי שנה בצרפת החל משנת 1903, ה"ג'ירו ד'איטליה" הנערך מדי שנה באיטליה החל משנת 1909, וה"וואלטה אספניה" הנערך בספרד, מדי שנה החל משנת 1935.
מרוצים אלו הם מפרכים ביותר, נמשכים 20 יום ברציפות ואף יותר, והרוכבים נמצאים על אוכפי האופניים 4 עד 7 שעות מדי יום. ה"טור דה פראנס" נחשב לתחרות הספורט הקשה ביותר.
בחלק גדול ממרוצי הקטעים נערך קטע אחד (בגרנד טורים שני קטעים) של מרוץ נגד השעון. במרוץ זה שנקרא גם "מרוץ האמת" מוזנק כל רוכב בנפרד וחייב לרכוב לאורך כל המסלול לבדו ללא עזרת רוכבים אחרים. המנצח הוא זה שקבע את הזמן המהיר ביותר. לקטעי המרוץ נגד השעון, כמו גם לקטעים שנערכים בהרים, יש בדרך כלל השפעה מכרעת על הדירוג הכללי במרוץ. מקובל לחשוב כי המנצחים בגרנד טורים חייבים להצטיין גם ברכיבה בהרים וגם ברכיבה נגד השעון. במיוחד בולטת התופעה בטור דה פראנס בו מתרכזים מיטב הרוכבים. ניצחון של מטפס טהור שאינו מצטיין ברכיבה נגד השעון היא תופעה די נדירה בטור דה פראנס. לעומת זאת, בג'ירו ד'איטליה ובוואלטה אספניה יש לא מעט מקרים שבהם זוכה רוכב שאינו מצטיין ברכיבה נגד השעון.
הדינמיקה של המרוץ
מרוצי אופניים מתייחדים בשתי נקודות המבדילות אותם מענפי ספורט אחרים.
במיאוץ רב משתתפים, נוטלים חלק בפועל רק הרוכבים המצטיינים ביכולת האצה מרבית למשך זמן קצר. רוכבים אלו נמצאים למעשה במשך כל המרוץ מאחור, מובלים על ידי הדומסטיקים שלהם ומוגנים בתוך הדבוקה ורק ב-100-200 המטרים האחרונים הם פורצים קדימה ומנסים לזכות בניצחון ככל שהם ייצאו לפריצה מאוחר יותר וישמרו את כוחם לרכיבת הסולו יגברו סיכוייהם. המאבק על המיקום לקראת המיאוץ הסופי, סכנת התאונות שמתגברת מאוד בשלב זה והמהירות הגבוהה בסיום (כ-60-70 קמ"ש) יוצרים מתח רב הן אצל הרוכבים והן אצל הצופים. זהו שיא המרוץ מכל הבחינות. במצב כזה, שאר הרוכבים שאינם מצטיינים במיאוצים נשארים בחלק האחורי של הדבוקה כשמטרתם העיקרית היא לסיים את המרוץ בשלום.
מרוצי אופני כביש בישראל
פעילות ספורטיבית ראשונה בתחום האופניים החלה בארץ ישראל ב-1930 בעת שהוקמה על ידי שבעה רוכבים אגודת הפועל תל אביב באופניים. מאז ועד שנות ה-70, רוב הפעילות בתחום התרכזה באגודות ספורט של "הפועל". מרוץ הכביש הראשון נערך ב-1932, ברחובות תל אביב וניצח בו שלמה צבי מהפועל תל אביב. במרוץ שהתקיים ב-1933 מתל אביב לפתח תקווה, נהרג הרוכב חנוך אריאלי. ב-1935, במכביה השנייה, נכלל לראשונה בתוכנית המשחקים מרוץ אופניים ל-50 קילומטר. המנצח היה הארצישראלי אלסקלה ושני סיים בלוטשטיין מפולין. עד מלחמת העצמאות ואף לאחריה פחתה מאוד הפעילות התחרותית בתחום.
במכביה השלישית, שנערכה ב-1950, נערך שוב מרוץ ל-50 קילומטר. המנצח הפעם היה מרטין ון-גלדר מהולנד ושני הגיע משה וישגרודסקי מישראל. העלייה מצפון אפריקה הביאה להתקדמות בספורט לאחר שמספר רוכבים בולטים ממרוקו (חלקם היו אף אלופי מרוקו), אשר היו בעלי ניסיון במרוצים במרוקו, תוניסיה, אלג'יריה ואף צרפת, עלו לישראל. מאותן שנים ועד סוף שנות השבעים, התמקד חלק גדול מהפעילות באזור הדרום: רמלה, אשקלון ובאר שבע, מקום מגוריהם של חלק מאותם רוכבים עולים.
בתחילת שנות השבעים, הגיע לישראל המאמן עקיבא רזניק שהיה מאמן בעל ניסיון רב מברית המועצות. הוא הקים קבוצת רכיבה בנצרת עילית ועפולה והנחיל בה שיטות אימון ממזרח אירופה. רוכבי הקבוצה כבשו את כל התארים בשנות השבעים והשמונים והצליחו גם בתחרויות בזירה האירופית. לשיא הגיע עם יהודה גרשוני שרכב בקבוצה המקצוענית SKIL לצידו של שון קלי, אחד מבכירי הרוכבים בעולם באותה עת.
בכינוס הפועל ה-13, ב-1987, התקיים מרוץ שלבים בן ארבעה ימים בכבישי הגליל (130-200 ק"מ ליום) שבו ניצח יהודה גרשוני בדרוג האישי, ובדרוג הקבוצתי ניצחה נבחרת ישראל, יהודה גרשוני, עמוס גרי וזוהר רובין רוכבים מנבחרות אירופיות מצרפת, שווייץ, גרמניה ועוד.
בשנת 2018 נערכה בישראל תחרות ג'ירו ד'איטליה 2018 היא התחרות ה-101 של מרוץ האופניים ג'ירו ד'איטליה, אחד ממרוצי האופניים המכונים "גרנד טורס". המרוץ יצא לראשונה מגבולות אירופה והוזנק בירושלים ב-4 במאי 2018, בקטע של מרוץ נגד השעון, למרחק של 9.7 ק"מ והמשיך בשני קטעים נוספים בישראל. גיא שגיב וגיא ניב, חברו לקבוצה, הם הישראלים הראשונים אי פעם שהשתתפו באחד ממרוצי הגרנד טורס.
אליפות ישראל
אליפות ישראל באופני כביש נערכת מדי שנה בחודש יוני. ברוב שנות קיום האליפות נערך רק מרוץ הכביש לגברים. בשנים האחרונות, נערכים באליפות גם מקצה של מרוץ הכביש לנשים וגם מקצים במרוץ אישי נגד השעון לגברים ולנשים.
אודות הרוכבים
אול אראונדר: (רב גוני) רוכב המצטיין בכל סוגי הקטעים: קטעי הרים, מיאוצים ונגד השעון. במרוץ קטעים רוכבים אלה הם המועמדים לזכות בטור כולו.
פועל: נקרא גם דומסטיק. (domestique) רוכב בקבוצה, שתפקידו להביא את המוביל לניצחון. חוסם עבורו את הרוח, מגיש לו בקבוקי שתייה ואף נותן לו גלגל או מחליף איתו אופניים במקרה של תקלה.
מונחים כלליים
א-בלוק (À bloc): רכיבה עם הראש בקיר (בכל הכוח, בלי טקטיקה).
אזור האכלה: נקודה קבועה מראש במרוץ, בה מקבלים הרוכבים (תוך כדי רכיבה) מזון ושתייה מצוותי קבוצותיהם הפרושים בצד הכביש.
אשלון (Echelon): דבוקה רוכבים קטנה הרוכבת במבנה אלכסוני. בדרך כלל מתהווים אשלונים במרוץ כאשר יש רוח צד.
גרופטו (Gruppetto): (נקרא גם "אוטובוס") דבוקת הרוכבים האחרונה במרוץ. בדרך כלל מתארגנת דבוקה זו לעבודה משותפת על מנת לא להיפסל בשל חריגה ממגבלת זמן סיום המסלול, כשהקצב מוכתב על ידי רוכב ותיק. (נפוץ בעיקר בקטעי הרים במרוצי קטעים).
דבוקה: הקבוצה המרכזית של הרוכבים. פעמים רבות משתמשים במונח פלוטון. (peloton).
דירוג הרים: כל קטע הררי מקבל דירוג לפי אורכו ושיפועו: מרמה 4 (הכי קל) ועד רמה 1. (הכי קשה). בשנים האחרונות נוספה קטגוריה נוספת הנקראת "מעל לכל דרגות הקושי" (בטור דה פראנס מכונה קטגוריית HC).
דירקטור ספורטיף: (Directeur sportif) המנהל הספורטיבי של הקבוצה. בתואר זה נקראים גם המנהל הספורטיבי הראשי של הקבוצה וגם המנהלים הזוטרים אשר משמשים כמנהלים הספורטיביים בזמן המרוצים.
דראפטינג: רכיבה במרחק קצר מאוד מאחורי רוכב אחר או רכב, על מנת להקטין את התנגדות הרוח.
זמן פסילה: בכל קטע במרוץ שלבים מוגדר אחוז מסוים. רוכב המגיע אחרי הזמן האמור יפסל ולא ימשיך במרוץ. לדוגמה, אם המנצח סיים את הקטע ב 5 שעות והאחוז שנקבע ליום זה הוא 15%, רוכבים שיגיעו 45 דקות או יותר אחרי המנצח יפסלו.
מוזט (musette): תיק בד בעל רצועה, הניתן לרוכב באזור ההאכלה וכולל שתייה, אוכל ולעיתים מעיל גשם.
מרוץ נגד השעון: קטע מרוץ שבו כל רוכב מוזנק לבדו. המנצח הוא מי שסיים את המרוץ בזמן הקצר ביותר. במרוץ קבוצתי, נמדד הזמן לפי ששת הרוכבים המהירים ביותר.
פנס אדום: כינוי לא מחמיא עבור הרוכב הממוקם במקום האחרון במרוץ שלבים.
פרולוג: קטע נגד השעון הנערך במרוץ קטעים על מנת לדרג את הרוכבים דירוג ראשוני.
קאדנס: קצב סיבובי הדוושות.
קבוצת בריחה: מספר רוכבים שיצאו מן הפלוטון ורוכבים לפניו, המבצעים מאמץ משותף על מנת (שאחד מהם) ינצח במרוץ.
קבוצת אופניים: מספר רוכבים, בדרך כלל מלאומים שונים, המאוגדים תחת נותן חסות. בכל קבוצה רשומים כ 30 רוכבים אך רק 9 יכולים להשתתף בכל מרוץ. פרט לרוכבים, בכל קבוצה יש מנהל ספורטיבי, מכונאים, נהגים, עוזרים אדמיניסטרטיביים, רופא, מעסים ויחצ"נים.
קיר: טיפוס בשיפוע תלול במיוחד.
קפטן על הכביש: תפקיד בלתי רשמי, הניתן לפני המרוץ לרוכב מסוים בקבוצה (בדרך כלל ותיק ומנוסה), שתפקידו הוא תיאום בין הרוכבים והעברת הוראות המנהל הספורטיבי לשאר רוכבי הקבוצה.
רדיו: במרוצים שבדרגות הגבוהות הרוכבים מצוידים בקשר אלחוטי המאפשר להם לתקשר ולקבל הוראות ותמונת מצב המרוץ מרכבי הליווי בהם יושבים המנהלים הספורטיביים המעודכנים על ידי הטלוויזיה ועל ידי רדיו המרוץ. השימוש ברדיו אסור במרוצי הכביש של אליפויות בינלאומיות (דוגמת אליפות העולם והאולימפיאדה), המתקיימים על מסלול החוזר על עצמו מספר פעמים.
רודפים: קבוצת בריחה הנמצאת בין הדבוקה לקבוצה בריחה שלפניה, ומנסה להדביק אותה.
שלב (במרוץ קטעים): קטע מהמרוץ. חלק הרכיבה היומי במרוץ שלבים.
GC – טבלת המובילים במירוץ הכללי (General Classification). במירוץ קטעים רוכב GC הוא רוכב המתמודד על זכייה בטור כולו.
אוטמר הסלר
אוטמר הסלר (גרמנית: Otmar Hasler; נולד ב-28 בספטמבר 1953) היה ראש ממשלת ליכטנשטיין מ-5 באפריל 2001 ועד 25 במרץ 2009. מונה לראש הממשלה ב-5 באפריל 2001 לאחר שהחליף את מריו פריק, וכן כיהן כראש המפלגה הפרוגרסיבית העממית של ליכטנשטיין. ב-25 במרץ 2009 הוחלף בתפקיד ראש הממשלה על ידי קלאוס צ'יצ'ר.
סמכויותיו היו מצומצמות מהרגיל לראש ממשלה במדינה שכן נסיך ליכטנשטיין, הנס אדם השני, לקח את רוב סמכויותיו בשנת 2003 לאחר משאל עם.
בצדק תשפוט עמיתך
בְּצֶדֶק תִּשְׁפֹּט עֲמִיתֶךָ היא מצוות עשה מתוך תרי"ג מצוות, לפיה הדיין חייב לשפוט בצדק וביושר, ולא להטות את הדין משיקולים שונים. צד נוסף של המצווה מצריך לדון לכף זכות אדם שעושה מעשים חשודים, אמנם נחלקו לגבי תוקף ציווי זה.
דיני המצווה
וכן למדו חכמים שחובה על הדיינים להשוות את שני בעלי הדין בכל דבר שלא יהא אחד מאריך בדיבורו ולאחד יאמרו לו קצר דברך, שלא יסביר הדיין פנים לאחד וידבר אליו רכות, ולאחר ירע פנים וידבר אליו קשות. ואם אחד לבוש בגדים מכובדים והשני בגדים בזויים על הדיינים לומר למכובד או הלבישו כמותך או לבוש כמוהו. וכן שלא יהיו בעלי הדינים אחד יושב ואחד עומד אלא שניהם עומדים או שניהם יושבים..
לדון לכף זכות
עוד דרשו חכמים שכוונת הפסוק לכלול גם את החובה על כל אדם לשפוט כל מעשה של אדם אחר בפרשנות חיובית, כנאמר במשנה: "הוי דן את כל האדם לכף זכות". וניתנו מספר טעמים למצוה זו א. כדי להימנע משנאת חינם, ב. כדי שלא יחסר לו במצוות ואהבת לרעך כמוך, ג. שעל ידי שידון את חברו לכף זכות ימנע מלחטוא שלא ירצה להיות חוטא יחיד במקום שכולם צדיקים בעיניו.
נחלקו הראשונים האם זו חובה או מידת חסידות בספר החינוך כתב שזו חובה, וכן כתב בספר המצוות, אך הרמב"ם בפירושו למשנה ובמשנה תורה כתב שהיא מידת חסידות שאינה חובה.
והפליגו חכמים בשכרו של הדן לכף זכות שאוכל פירותיהן בעולם הזה והקרן קיימת לו לעולם הבא, ודנים אותו מן השמים לזכות. וכתב בספר של"ה "כל אדם ירגיל עצמו במדה זו לדון חבירו לכף זכות בכל מה שאפשר אפילו בדרך רחוק שבנוסף על זה שמסלק קטטה ונותן שלום בארץ, מרבה כבוד שמים, והקדוש ברוך הוא חפץ מאוד בזה, ולא רק שדנים אותו למעלה לכף זכות אלא אף בעולם הזה הקדוש ברוך הוא מראה לו חיבה יתרה".
במשפט העברי ביסס השופט חיים כהן, על פסוק זה ועל הפרשנות שניתנה לו, את הכלל המשפטי בדבר חזקת החפות מפשע.
תא דלק
תא דלק (באנגלית: Fuel cell) הוא תא אלקטרוכימי, אשר ממיר אנרגיה כימית לזרם חשמלי. חשמל נוצר בתוך התא על ידי ריאקציה בין דלק וחומר מחמצן, בנוכחות אלקטרוליט. החומרים שמשתתפים בריאקציה זורמים לתוך התא, תוצרי הריאקציה זורמים החוצה מן התא, בעוד שהאלקטרוליט נשאר בתוכו. תאי דלק יכולים לפעול בצורה רציפה, ללא הגבלת זמן, כל עוד נמשכת זרימת הדלק והחומר המחמצן אל תוך התא.
תאי דלק שונים מתא אלקטרוכימי הקרוי מצבר או סוללה בזה שלא כמו במצבר, הריאקציה הכימית מתבצעת על חומרים שמסופקים אל התא מבחוץ, כלומר הוא פועל כמעגל תרמודינמי פתוח. לעומת זאת המצבר מאכסן בתוכו אנרגיה חשמלית בצורה כימית ולכן הוא פועל במעגל תרמודינמי סגור.
מספר צרופים לא מועט של חומרים ומחמצנים אפשריים לשימוש. תא דלק מימני מנצל מימן כדלק וחמצן (בדרך כלל מן האוויר) כחומר המחמצן. דלקים אחרים כוללים פחמימן וכוהל בצורות שונות. מחמצנים אחרים כוללים כלור ודו-תחמוצת הכלור.