cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
אתר הגלעד
רקע
בימים שחלפו מעזיבת הבריטים ועד נפילת הרובע נהרגו בו עשרות יהודים. למרות שהמנהג בירושלים הוא לקבור את המת בו ביום, לא ניתן היה לערוך הלוויות ולנהל טקסי קבורה בבית הקברות בהר הזיתים הסמוך, עקב הקרבות וההפגזות. במקביל, לא ניתן היה גם לקבור את המתים בתחומי העיר העתיקה, עקב האיסור ההלכתי לקבור את המת במרחק של פחות מ-25 מטרים ממקום יישוב. בשל כך החליטו רבני הרובע להמתין עד שתתאפשר הקבורה מחוץ לעיר, ובינתיים נשמרו גופות המתים בבית החולים משגב לדך.
הקמת אתר הקבורה הזמני
ארבעה ימים לאחר עזיבת הבריטים, ב-19 במאי, פרצו כוחות סדירים של הלגיון הירדני לעיר העתיקה, וניהלו מלחמה קשה מול התגבורת שנשלחה להגן על הרובע. בימי קרבות אלה הלך המצב והחמיר, ומספר החללים הלך וגדל. בעקבות כך החליטו הרבנים לקבור בכל זאת את המתים באופן ארעי בין החומות. הלוויה קצרה ומהירה יצאה תחת הפגזה כבדה ממשגב לדך לכיוון חצר קטנה ליד כיכר בתי מחסה בלב הרובע היהודי. ארונות הקבורה נעשו מדפנות של סוכה מאולתרים, והרב יצחק אביגדור אורנשטיין, שניהל את טקס הקבורה, ביקש את סליחת המתים על שלא נקברו כראוי. כמה טקסי קבורה מהירים כאלה נערכו במשך הימים הבאים, ובהם נקברו בסך הכל 34 חללים. המתים נקברו זה בצד זה, ללא סימון מדויק מיהו מי. הנקבר הצעיר ביותר היה נסים גיני, ילד בן תשע וחצי, ששימש כקָשָר בין עמדות המגינים, ונורה בידי צלף ירדני.
בתום תשעה ימי קרבות, בבוקר ה-28 במאי, נאלצו מגיני הרובע להיכנע בפני הלגיון הירדני, ונלקחו בשבי לירדן למשך כתשעה חודשים. במסגרת תנאי הכניעה אולצו היהודים לפנות את העיר העתיקה עד השעה חמש אחר הצהריים, ולא הותר להם ליטול עמם את המתים מחצר הקבורה הזמנית. לאחר שהרובע ננטש, אספו הירדנים את גופותיהם של 14 חללים יהודים נוספים מרחבי הרובע שטרם הובאו לקבורה, וקברו אותם בקבר המשותף, כך שהמקום הכיל בסך הכל 48 מתים.
אחרי מלחמת ששת הימים
במשך 19 שנים לא יכלו מגורשי הרובע היהודי להתייחד עם זכר יקיריהם שנפלו במהלך הקרבות, בשל סירוב שלטונות ירדן לאפשר כניסת אזרחי ישראל לעיר העתיקה. לכן הוקמה לזכר החללים אנדרטה בבית העלמין הצבאי בהר הרצל, שעוצבה כסמטה ירושלמית. על קירות הסמטה נרשמו שמותיהם של המתים, גילם ומעט מידע אודותיהם. באנדרטה זו נערכו טקסי אזכרה, וכן על גג קבר דוד המלך, שהיה במשך 19 שנים המקום הקרוב ביותר לעיר העתיקה, אליו יכלו יהודים להגיע. על גג זה מופיעה עד היום כתובת ממלכתית, ובה שמות 34 מתוך המתים. thumb|Biegel2021|שמאל|200px|לוח הזיכרון על גג מתחם קבר דוד רק אחרי איחוד ירושלים ב-1967 הועברו המתים ממקום קבורתם הזמני לקבר אחים בהר הזיתים. לאחר העברת גופות החללים להר הזיתים תוכנן האתר כאתר הנצחה על ידי האדריכל תושב הרובע יואל בר־דור ונחנך ב-1970. אתר ההנצחה מכונה אתר 'הגַלְעֵד', והוא סומן במשך שנים בקוביית אבן קטנה עשויה אבן גיר, ובכתובת המספרת על המקום. באפריל 2019 הוסיפה החברה לשיקום ולפיתוח הרובע היהודי אלמנטים נוספים סביב ומעל האנדרטה המקורית.
אלקלואיד
אַלְקָלוֹאִידים (באנגלית ביחיד: Alkaloid) הם קבוצה של תרכובות אורגניות המכילות בסיס חנקני.
כל האלקלואידים מכילים אטום חנקן אחד לפחות. בדרך כלל מהווה החנקן חלק מטבעת הטרוציקלית - טבעת המורכבת ממספר אטומי פחמן ומאטום אחר אחד לפחות. אלקלואידים רבים מכילים מספר טבעות; אלקלואידים אחרים מכילים קבוצות לא-חנקניות, כגון טרפנים ופחמימות.
בעבר הוגדרו האלקלואידים כתרכובות בסיסיות (ולכן שמן נגזר מן המונח אלקלי), חנקניות, בעלות השפעות פיזיולוגיות על בעלי חיים ואשר מקורן בצמחים. מהגדרה זו נותר כיום רק נוכחות החנקן; במשך השנים התגלו אלקלואידים שמקורם אינו בצמחים, חסרי השפעה פיזיולוגית ובעלי תכונות חומציות או נייטרליות.
כחמישית מכל הצמחים הווסקולריים מסנתזים אלקלואידים. מקורם של כמעט כל אלפי האלקלואידים בחמש חומצות אמינו: טריפטופן, טירוזין, פנילאלנין, ליזין ואורניתין. במקרים רבים מאבדת חומצת האמינו את קבוצת הקרבוקסיל שלה (COOH) כצעד ראשון בדרך לסינתזת האלקלואיד. במשך שנים רבות לא היה ידוע תפקידם של האלקלואידים בצמחים; אט אט התברר כי הם משמשים כחומרי הגנה נגד בעלי חיים. לאלקלואידים רבים טעם מר המרתיע בעלי חיים מלאכול את הצמח; אלקלואידים אחרים רעילים וגורמים לנזק בריאותי ואף למוות.
סיווג האלקלואידים
אלקלואידים מסווגים על ידי המבנה המולקולרי הכללי שלהם, לפי המגיבים שמהם הם מופקים. בעבר, כאשר לא היה ידוע הרבה על הדרך בה מסנתזים אלקלואידים, היה נהוג לתת להם שמות של תרכובות מוכרות, אפילו כאלה שאינן מכילות חנקן (מכיוון שהמבנה הסופי של האלקלואידים הכיל קבוצות של המולקולות הללו), או לפי הצמח או בעל החיים שמהם הם הופקו. כאשר נודע יותר על אלקלואיד השתנה הסיווג כדי לשקף את הידע החדש, בדרך כלל על ידי מתן שם הקשור לחומצת אמינו ידועה אשר קשורה בתהליך הפקת האלקלואיד.
דוגמאות לאלקלואידים ומשפחות אלקלואידים (ישנם חומרים השייכים לשתי משפחות או יותר):
אנטוניוס וקלאופטרה
אנטוניוס וקלאופטרה (אנגלית: Antony and Cleopatra) היא טרגדיה מאת ויליאם שייקספיר, שנכתבה בערך ב-1606 והוצגה לראשונה כנראה ב-1607, המגוללת את סיפור אהבתם ומותם של מרקוס אנטוניוס וקלאופטרה מלכת מצרים. המקור העיקרי עליו התבסס הכותב היה "חיי אישים" לפלוטרכוס, וניכרת השפעה חזקה של האינאיס לוורגיליוס. קלאופטרה במחזה נחשבת לאחת הדמויות הנשיות הסבוכות והמרובדות ביותר ביצירתו של שייקספיר.
עלילה
הטריומוויר מרקוס אנטוניוס מאוהב כליל בקלאופטרה ושוכח את חובותיו. אוקטביאנוס קורא לו חזרה לרומא כדי להילחם בשודדי הים, והוא שב למרות תחנוניה של קלאופטרה. הוא משוכנע להתחתן עם אחותו הצעירה של אוקטביאנוס, אוקטביה. מלכת מצרים זועמת אך נרגעת כשהיא מבינה שאשתו לא משתווה לה. אוקטביאנוס ולפידוס מערימים על אחד השודדים, משקים אותו בחגיגה לכבוד השלום ביניהם ורוצחים אותו. אנטוניוס נרעש מהנבלה שנעשתה. הוא שב למצרים, מכתיר עצמו לשליט מזרח הרפובליקה הרומית ומתכונן עם קלאופטרה למלחמה, אף שחוזה עתידות הזהירו שיוכה שוק על ירך אם יצא נגד אוקטביאנוס. למרות יתרון הצי של אויבו, הוא יוצא למערכה ימית. במהלך קרב אקטיום נסוגה המלכה עם ספינותיה, ואנטוניוס שט בעקבותיה ומפקיר את אנשיו לתבוסה. הוא זועם על משוגותיה של קלאופטרה אך לא מפסיק לאהוב אותה, ועודו נחוש להוסיף ולהילחם. אוקטביאנוס מביס אותו שוב, והפעם אנטוניוס מאשים את המלכה בתבוסתו. היא מחליטה לזייף את מותה ומסתגרת בחדרה, בהנחה שימהר לראותה וכך תוכל להפיס את דעתו. כשהמצביא שב ושומע על כך, הוא נופל על חרבו אך לא מת מיד. הוא מובא אל קלאופטרה ומת בזרועותיה. כשהיא שומעת שאוקטביאנוס רוצה להציגה לראווה בטריומף שלו, היא מתאבדת באמצעות נחש ארסי עם משרתותיה. שליטה החדש של רומא עומד מעל גופתה בתערובת של ניצחון ואהדה, ומורה לקבור אותה ואת אנטוניוס ביחד.
ז'אן קוקטו
ז'אן קוקטו (בצרפתית: Jean Cocteau; 5 ביולי 1889 – 11 באוקטובר 1963) היה משורר, סופר, מחזאי, תסריטאי, במאי קולנוע וצייר צרפתי.
ביוגרפיה
ז'אן קוקטו נולד בעיירה מזון-לאפיט שבחבל איל-דה-פראנס בצרפת לז'ורז' קוקטו, פרקליט וצייר חובב, שהתאבד כאשר ז'אן היה בן תשע שנים בלבד. כאשר למד בבית הספר התיכון ליסה קונדורסה בפריז, לא התעניין בלימודים ולא קיבל תעודת בגרות. למרות כישרונותיו הספרותיים והאמנותיים החשיב את עצמו קודם כל למשורר, ואת כל יצירותיו - לשירה.
כמייצג חשוב של תנועת הסוריאליזם, שנוסדה על ידי אנדרה ברטון ופיליפ סופו, השפיע ז'אן קוקטו על יצירתם של אמנים רבים ובהם המלחינים של קבוצת השישה שנפגשו בבתי הקפה של רובע מונפרנאס בפריז.
ב-1929, כאשר ניסה להיגמל מהתמכרותו לאופיום, כתב את הרומן הנודע "הילדים הנוראים" (Les Enfants terribles) שזכה להצלחה רבה בציבור, ובשנת 1950 עובד לסרט קולנוע בבימויו של ז'אן-פייר מלוויל. סרטיו של קוקטו, שאת רובם כתב וביים, השרו על הקולנוע הצרפתי את רוח הסוריאליזם והשפיעו על התפתחות הגל החדש באמנות ובספרות.
ב-1955 התקבל כחבר האקדמיה הצרפתית. במרוצת חייו היה, בין היתר, חבר אקדמיית מאלארמה, האקדמיה הגרמנית בברלין, אקדמיית מארק טוויין בארצות הברית, ושימש כנשיא כבוד של פסטיבל הקולנוע בקאן. הוא כתב כ-30 ספרים, כ-15 מחזות, שירים רבים, דברי ביקורת בשטחי האמנות, השירה והספרות, והיה מפיק, תסריטאי או במאי של כ-15 סרטים. קוקטו נחשף לקהל הישראלי הרחב בערב "אהבה וג'אז", שהוצג שנים רבות, בביצועם של גדעון שמר ומל קלר. 'מסמר-הערב' היה השיר הנפלא של קוקטו -"איבדתיה".
ב-11 באוקטובר 1963 מת ז'אן קוקטו בטירתו שבעיירה מיי-לה-פורה (בחבל איל-דה-פראנס) כתוצאה מהתקף לב, שעות מספר לאחר שנודע לו על מותה של אדית פיאף. הוא נקבר בקפלה העתיקה שבעיירה, שאת חלונותיה עיטר קודם לכן. על מצבתו נכתב: "אני נשאר עמכם".
מארוול טכנולוגיות
מארוול טכנולוגיות היא יצרנית של מוצרי אחסון, תקשורת ומוליכים למחצה למוצרי צריכה. עוסקת בתעשיית השבבים בתחומי תקשורת, אחסון ומחשוב, ובתחום פיתוח מעבדים מרובי ליבות, הכוללים מנועי חומרה ותוכנה. החברה נוסדה בשנת 1995 והיא מעסיקה כ-6,700 עובדים, נכון לשנת 2022. מטה החברה בממוקם בסנטה קלרה, עמק הסיליקון, קליפורניה. החברה מפעילה מרכזי מחקר ופיתוח בישראל, בהודו ובסין.
מארוול היא יצרנית פאבלס של מוליכים למחצה, כלומר היא פעילה רק במסגרת יכולות הליבה של הנדסה ופיתוח, בעוד הייצור בפועל מועבר במיקור חוץ ליצרנים בקבלנות בעלויות נמוכות בשווקים שונים, והיא מספקת ללקוחותיה למעלה ממיליארד מעגלים משולבים בכל שנה. פלחי השוק שבהם היא פעילה כוללים את המגזרים הארגוניים, חברות ענן, וכן מגזרי ייצור כלי הרכב, תעשייה ומוצרי צריכה.
היסטוריה
מארוול נוסדה בשנת 1995 על ידי סהאט סוטארדג'ה (Sehat Sutardja), אשתו וויילי דאי (Weili Dai) ואחיו פאנטאס סוטארדג'ה(Pantas Sutardja). ההנפקה הראשונה של החברה בבורסה הייתה ב-27 ביוני 2000 (לקראת תום תקופת הבועה של הדוט-קום) ובמסגרתה גויסו 90 מיליון דולר. המניה נרשמה בנאסד"ק תחת הסימול MRVL. באותה עת, 97% ממכירות החברה היו לחמש חברות: סמסונג אלקטרוניקס, היטאצ'י, סיגייט טכנולוגיס, פוג'יטסו וטושיבה. בדצמבר מניית החברה צנחה בצורה חדה כשהותר לחוגים פנימיים למכור את המניות שבידיהם.
בשנת 2012, סוכנות הידיעות תומסון רויטרס (Thomson Reuters) מנתה את מארוול כאחת ממאה החברות החדשניות ביותר בעולם.
מארוול ישראל
מארוול ישראל הוקמה בשנת 2000, לאחר שחברת מארוול רכשה את חברת גלילאו טכנולוגיות הישראלית, בעסקת החלפת מניות, בשווי של 2.7 מיליארד דולר. גלילאו טכנולוגיות הוקמה בשנת 1993 על ידי היזם הסדרתי אביגדור וילנץ ועסקה בפיתוח רכיבי VLSI לשוק התקשורת. בין העובדים הראשונים בחברה היה איל וולדמן, ששימש כסמנכ"ל הפיתוח, עזב ב-1999 ויסד את חברת מלאנוקס. גלילאו הייתה ממוקמת תחילה בכרמיאל ופיתחה שבבים למערכות תקשורת נתונים, היא פעלה במודל פאבלס שהייצור נעשה במיקור חוץ בטאיוואן. בשנת 1996, לאחר שלוש שנות פעילות יצרה הכנסות של כ-6 מיליון דולר, אך הפסידה כמיליון באותה שנה. ביולי 1997 ביצעה הנפקה ראשונה לציבור בבורסת נאסד"ק וגייסה כ-30 מיליון דולר לפי שווי שוק של 213 מיליון דולר. את שנת 1997 סיימה עם הכנסות של 36 מיליון דולר ורווח של 10 מיליון דולר. במהלך 1998 הרחיבה את קווי המוצרים שלה וביצעה ארגון מחדש לפי שלושה קווי מוצר: רכיבים לרשתות תקשורת מקומית, רכיבים לרשתות תקשורת אזורית ובקרי תקשורת (רכיבים לניהול ובקרה של מערכות תקשורת).
באוקטובר 2000 הסכימה גלילאו להתמזג עם מארוול, בעסקת החלפת מניות בה קיבלו בעלי המניות של גלילאו כ-25% ממארוול לפי שווי שוק של 2.7 מיליארד דולר לגלילאו. המחיר שיקף פרמייה של כ-80% ביחס למחיר בו נסחרה מניית גלילאו בעת הכרזת המיזוג. עם זאת מחיר העסקה ירד בכ-80% זמן קצר אחר כך, בעקבות התפצצות בועת הדוט-קום, יורידית שער המנייה בבורסה. בעקבות הרכישה הפכה גלילאו לחטיבה במארוול. אביגדור וילנץ מונה לסגן נשיא פעיל במארוול ולמנהל חטיבת גלילאו במארוול. זמן קצר לאחר המיזוג הציגה החברה מערכת משולבת טכנולוגיות של גלילאו ומארוול.
בפברואר 2003, הודיעה מארוול על רכישה שנייה בישראל, חברת "רדלן" (Radlan) של האחים יהודה וזהר זיסאפל. "רדלן" נוסדה ב-1998 במסגרת קבוצת רד-בינת ועסקה בפיתוח פתרונות תוכנה לנתבים ומתגים תקשורת. היא גייסה מיום הקמתה 48 מיליון דולר ב-3 סבבי גיוס ממספר קרנות הון סיכון בראשם עמדו קרן פיטנגו וקרן "פורמולה ונצ'רס" מקבוצת פורמולה מערכות והאחים זיסאפל שהחזיק בכ-25% מהחברה. הרכישה אפשרה למארוול לשלב את פיתוח התוכנה במערך החברה, לטובת מוצרי האתרנט, האחסון והאלחוט. כ-75% משווי הרכישה נעשה תמורת מניות מארוול, שמחירם עלה בחודשים שעד סגירת הרכישה, כך שמחיר הרכישה הגיע לבסוף לכ-150 מיליון דולר.
למארוול ישראל שני מרכזי פיתוח: ביקנעם ובפתח תקווה, והיא מעסיקה כ-700 עובדים, רובם מהנדסים. המרכז הישראלי עוסק בפיתוח השבבים לתחום הנטוורקינג – מנוע הצמיחה המרכזי של מארוול, שרובו מפותח בארץ, מערכות מיתוג (Switching) למרכזי הנתונים של ארגונים ולחוות ענן של ספקים. כמו כן, מפותחות בו מערכות מוכללות (SoC - System on Chip) למגוון יישומים. המרכז עוסק בפיתוח מתגים מתקדמים, המיועדים לשוק שירותי התקשורת, בפיתוח מעבדים מובנים (Embedded Processor), המשולבים בתוך תשתיות התקשורת ואחסון נתונים (Storage) ומתאפיינים בביצועים חזקים לניהול מידע של טרה-ביטים רבים. וברכיבים המיועדים למוצרים כמו "בית חכם", "האינטרנט של הדברים" (IoT), נתבי גישה ביתיים לאחסון נתונים (NAS), שרתי מרכזי נתונים (Data-Centers Servers) ועוד. מנכ"ל מארוול ישראל הוא יוסי שושני, אשר מונה לתפקיד ב-8 באוגוסט 2022.
רכישות
לאורך השנים רכשה מארוול חברות קטנות יותר מתוך מטרה לחדור לשווקים חדשים:
Ethernet
בקר אתרנט בנפח ג'יגהבייט יוקון של מארוול במחשב נישא מסדרת Vaio FW של סוני. מוצריה הראשונים של מארוול נמכרו לשם שילוב בהתקני אחסון נתוני מחשבים. במרץ 2000, ראשוני מוצרי תקשורת המחשבים למשפחת האתרנט החלו להימסר ללקוחות. באוקטובר 2002 הכריזה החברה על המותג יוקון עם בקרי אתרנט בנפח ג'יגהבייט.
XScale
ב-27 ביוני 2006, הוכרזה מכירת עסקי XScale של אינטל. אינטל הסכימה למכור את עסקי ה-XScale שלה למארוול עבור סכום מזומן שנאמד ב-600 מיליון דולר והערכה של נטילה של חובות לא מוגדרים על ידי מארוול. הרכישה הושלמה ב-9 בנובמבר 2006.
SheevaPlug
בשנת 2009 הכריזה מארוול על הפצת מוצר קטן בזרם נמוך מבוסס SoC וארכיטקטורת ARM בשם שיווה-פלאג (SheevaPlug) בתצורה מלאה.
iPhone
מארוול סיפקה את השבב האחראי על תקשורת ה-WiFi לטלפון האייפון המקורי של אפל (דור ראשון).
MMH
Marvell Mobile Hotspot) MMH) מספק קישוריות Wi-Fi בכלי רכב. האאודי A8 משנת 2010 הוא כלי הרכב הראשון בשוק שהציע MMH שהותקן בקו הייצור של המכונית.
Chromecast
בבסיסי מוצרי Chromecast של גוגל עומדים רכיבי SoC של מארוול. אלה מונים את ARMADA 1500 Mini SoC) 88DE3005) לדור הראשון של Chromecast, ואת ARMADA 1500 Mini Plus SoC) 88DE3006) לדור השני ולאודיו של Chromecast.
מאבקים משפטיים
בשנת 2006, רשות ניירות הערך האמריקאית (ה-SEC) החלה חקירה בנוגע לנוהלי הענקת אופציות למניות של החברה. כתוצאה מהחקירה, החברה שילמה קנס ושינתה איוש בכירים בחברה. בדצמבר 2006, חבר מושבעים בפיטסבורג בפנסילבניה קבע שמארוול הפרה זכויות בשני פטנטים (שהומצאו במשותף על ידי אלק קבצ'יץ' וחוסה מואורה) על ידי שימוש ללא רישיון בטכנולוגית כוננים קשיחים שפותחה על ידי אוניברסיטת קרנגי מלון ושנמצאת בבעלות האוניברסיטה.
טביעת אצבע דיגיטלית
טביעת אצבע דיגיטלית (באנגלית: Digital fingerprint) היא מקבץ מידע ייחודי אודות משתמש באינטרנט או ברשת פנים ארגונית, אשר יכול לאפיין אותו אינדיבידואלית.
מידע זה בדרך כלל מאוגד ממספר מקורות שונים והוא יכול לכלול את מערכת ההפעלה של המשתמש, סוג הדפדפן וגודל המסך, עוגיות, חיפושים, מיקום ושפה, שעות פעילות, סגנון הקלדה, דפוסי צריכת תוכן ועוד מאפיינים רבים אחרים.
כפי שמניחים שלכל אדם יש טביעת אצבע פיזית ייחודית – כך גם שלכל משתמש קיימת טביעת אצבע דיגיטלית ייחודית, רק שזו במקום פיזית נגזרת מהתנהגות קיברנטית ייחודית יחד עם התוכנה והחומרה בהם הוא משתמש.
לרוב הפרמטרים מנותחים על ידי בינה מלאכותית על מנת לסווג קבוצות/אינדיבידואלים.
גודלם ודיוקם של טביעות האצבע עולה בשל צמיחתו של האינטרנט של הדברים , וכיום שימוש בהם נעשה על ידי חברות, ממשלות וארגוני ביון.
סכנות
טביעת האצבע יכולה לכלול או להוביל למידע רגיש ואישי אודות המשתמש כגון גיל, מוצא, התנהגות ואף נטייה מינית.
מידע זה יכול להיות מקובץ או להיאסף (באופן ידני או בעזרת אוטומציה), וככל שקיים יותר מידע המקושר לאדם אחד – טביעת האצבע שלו גדולה יותר.
בידיים הלא נכונות, המידע הזה יכול להוביל למגוון סכנות כגון זליגת מידע אישי ממאגרי מידע, דוקסינג, דיוג ואף שימוש לא חוקי על ידי גורמי אכיפה וחברות פרטיות.
כיום מומחי אבטחת מידע רבים טוענים שאין מניעה מהשארת טביעת אצבע דיגיטלית, אך ניתן לצמצם את גודלה.
תאי לוויין
תאי לוויין הם תאי גזע חד גרעיניים כמעט ללא ציטופלזמה הנמצאים ברקמת שריר בוגרת. הם ממוקמים בין ממברנת הבסיס לבין הסרקולמה (ממברנת התא) של כל סיב שריר. תאי הלוויין אינם פעילים במרבית הזמן. כשהשריר צריך לגדול, כגון בזמן ההתפתחות, בעקבות פעילות גופנית או בעקבות פציעה, לתאי הלוויין יש יכולת חלוקה והתמיינות, המשמשת אותם להפוך לסיבי שריר חדשים או להתמזג עם סיבים קיימים.
במערכת העצבים, קיימים תאי תמיכה בעלי שם זהה אך מדובר בתאים אחרים לגמרי.
Fontanka.ru
Fontanka.ru (ברוסית: Фонтанка.ру; מילולית: "פונטנקה.רו") הוא עיתון חדשות אלקטרוני רוסי פופולרי, שבסיסו בעיר סנקט פטרבורג, והוא פעיל מאז שנת 2000. על פי מערכת הניטור והניתוח לעיתונות Medialogia, בשנת 2018 העיתון היה אחד מאמצעי התקשורת האזורית המצוטטים ביותר.
מאז 2019 הוא שייך לבית ההוצאה לאור Azhur-Media, בעל המניות הגדול בו הוא איש העסקים ויקטור שקוליוב.
היסטוריה
הפרסום המקוון החברתי-פוליטי Fontanka.ru הוקם בשנת 2000 על ידי העיתונאים אנדריי קונסטנטינוב, אלכסנדר גורשקוב, אנדריי פוטפנקו ויבגני וישנקוב. מייסדת האתר הייתה סוכנות התחקירים העיתונאית "Azhur Media" (ידועה ברוסית כ-Агентство журналистских расследований, סוכנות החקירות העיתונאיות). העיתון קיבל את שמו על שם נהר פונטנקה, שלידו שוכנת מערכת האתר. האתר מפרסם חדשות יומיות מאז אוגוסט 2000.
באפריל 2013, נרכש האתר על ידי חברת ההחזקות השוודית Bonnier Business Press, שבאותה עת גם הייתה הבעלים של העיתון "פטרבורג העסקית". העסקה הוערכה ב-7.5 מיליון דולרים. אולם שנתיים לאחר מכן, לאחר שנחקק החוק להגבלת חלקם של בעלי המניות הזרים בתקשורת הרוסית, נאלצה החברה למכור מחדש את חלקה לבעלי מניות המיעוט: אנדריי קונסטנטינוב, יבגני וישנקוב, אנדריי פוטפנקו ואלכסנדר גורשקוב. בהמשך, קבוצת Fort גילתה עניין ברכישת האתר, לאחר שרכשה 80% ממניות העיתון "פטרבורג העסקית" בסוף 2015 מאותה Bonnier Business Press. התקשורת הרוסית דיווחה על הקשר של בעלי קבוצת Fort, מקסים לבצ'נקו ובוריס פאיקין להנהלת האתר ומייסדה אלכסנדר גורשקוב תיאר את מבנה החברה באופן הבא: "יש ארבעה מאיתנו וחברת מניות ידידותית".
Fontanka.ru ידועה בחקירותיה נגד שחיתות. בפרט, העיתון פרסם שוב ושוב חומרים אודות "מפעל הטרולים", המקושר לאיש העסקים יבגני פריגוז'ין. האתר גם כיסה את החוזים של משרד ההגנה, אותם סיכמו עם חברות הקשורות ככל הנראה לפריגוז'ין. לאחר הפרסום באוגוסט 2017 על חקירתו של דניס קורוטקוב על היווצרות קבוצת וגנר, החלה מתקפה על מערכת פונטנקה: המערכת הייתה מאוימת באלימות פיזית, בעלי האתר הואשמו בהונאה כלכלית ויחסים הומוסקסואליים. חודש לאחר מכן פרסם פונטנקה הודעה על גנבת כספת עם תכשיטים מבניין הנציג הנשיאותי למחוז הפדרלי הצפון-מערבי. בעיתון נובאיה גזטה דיווחו כי הנציג ניקולאי צוקנוב הביע אי שביעות רצון מהתנהלת הסגל הנשיאותי בשל מדיניות הפרסום. לאחר אירועים אלה, התרחבה הבריונות נגד האתר: בסתיו 2017, התקשורת הרוסית פרסמה מידע נרחב על ומייסדיו (וגם בבלוגים ב-LiveJournal ואתרים אחרים), פרטי בנק של האתר והחברה האחראית על האתר היו זמינים בפומבי, בעוד השירות הפדרלי לפיקוח על האינטרנט יזם ביקורת על האתר בחשד למעורבות של משקיעים זרים. לבסוף, ב-24 באוקטובר 2017 שרתי האתר הותקפו על תוכנת כופר בשם BadRbbit. לדברי אלכסנדר גורשקוב, זו הייתה התקפת האקרים ממוקדת.
התקשורת דיווחה על כוונתו של יבגני פריגוז'ין לרכוש נתח שליטה באתר, שעבורו החל מסוף אוקטובר לחץ על אנשים הקשורים לאתר. על פי The Bell, האינטרס של פריגוז'ין נבע מהבחירות הקרובות לתפקיד מושל סנקט פטרבורג ומערכת הבחירות של אלכסנדר בגלוב, בזכות השתתפותו בה קיווה איש העסקים לחזק את השפעתו הפוליטית. עם זאת, איש העסקים הכחיש מידע על עסקה ותוכניות לרכישת נתח באתר.
בינואר 2019 רכש איש העסקים ויקטור שקוליוב נתח מחברת Azhur Media (באמצעות חברת Hearst Shkulev Digital שבבעלותו) והפך לבעלים של האתר. ויקטור שקולב התכוון להגדיל את כמות התוכן הבידורי עבור הקהל הנשי, כמו גם לחזק את האוריינטציה האזורית של העיתון, אם כי הדגיש כי העסקה אינה קשורה לבחירת המושל. למנכ"ל החדש של המערכת מונה דמיטרי ויטקובסקי, שעבד בעבר כראש סוכנות הפרסום "אנטנה-טלסם".
פופולריות
Fontanka.ru הוא פרסום האינטרנט הגדול ביותר בסנט פטרבורג מבחינת סיקור הקהל. עוד בשנת 2006, על פי סקרים שערכה חברת המחקר גורטיס, האתר הפך למפורסם ביותר בקרב התקשורת המקומית. בתחילת שנות ה-2010 האתר היה המוביל באזור בתקשורת מבחינת הערות ומעורבות הקהל. על פי "Medialogia" ברבעון השני של שנת 2019, "פונטנקה" היא כלי התקשורת המצוטט ביותר בסנקט פטרבורג ובפרבריה, מהירה פי שניים מאתר Rosbalt, הנחשב לשני בפופולריות שלו במחוז. בנוסף, בשנת 2018 הוכר העורך הראשי של פונטנקה, אלכסנדר גורשקוב, כאדם המשפיע ביותר בשוק התקשורת בפטרבורג.
בזמן העסקה עם ויקטור שקולב בתחילת 2019, הנוכחות היומית של הפורטל, על פי העורך הראשי, עלתה ל-300 אלף מבקרים, מתוכם 65% מתושבי פטרבורג. על פי מדיסקופ באותה תקופה, הגרסה השולחנית של האתר נקראת מדי חודש על ידי 1.3 מיליון בני אדם בממוצע בגילאי 12 עד 64 שנים. על פי נתוני האתר עצמו, באוקטובר 2019 נצפתה תנועה של יותר מ-7.3 מיליון מבקרים באתר, כשמספר הצפיות באתר עולה על 41.9 מיליון.
בשנת 2019 פיודור פוגורלוב מונה לראש מחלקת הספורט של האתר.
מערכת ניווט אינרציאלית
מערכת ניווט אינרציאלית או INS (ראשי תיבות של: Inertial Navigation System) היא עזר ניווט העושה שימוש במחשב וברכיבי IMU, אשר פועלים כחיישני תנועה אינרציאליים לניווט לפי חישוב עיוור. כלומר חישוב רציף של מיקום, כיוון ומהירות ללא כל צורך במידע חיצוני. מערכות ניווט אינרציאליות (להלן מנ"א) משמשות בספינות ובצוללות, בכלי טיס ובטילים מונחים ובחלליות.
עקרון פעולה
המערכת יכולה לזהות שינויים במישורי תנועה שונים (כגון תנועה למעלה או תנועה צפונה), במהירות (גודל המהירות וכיוונה) ובאוריינטציה (כגון סבסוב או עלרוד). השינויים מחושבים לפי מדידות של תאוצות קוויות או זוויתיות. גירוסקופים מודדים שינויים בכיוון ושינויים בזווית בין מצבו ההתחלתי של המכשיר לבין מצבו החדש. נתון זה משולב במהירות הזוויתית ובכיוון ההתחלתי של המערכת ומאפשר חישוב של מהירות זוויתית וכיוון נוכחי. חיישני תאוצה קווית מודדים את תאוצת המערכת לכיוונים שונים אלא שנקודת ההתייחסות שלהם היא המערכת עצמה והם חסרים התייחסות לאוריינטציה שלה. אינטגרציה של נתוני חיישני התאוצה עם נתוני הגירוסקופים מאפשרת לחשב את כיווני התאוצה הקווית, מהם נגזרת מהירותה של המערכת ומחושב מיקומה.
סחיפה
מערכת ניווט אינרציאלית סובלת משגיאה מצטברת שהולכת וגדלה ביחס ישר לזמן שחלף מהפעלת המערכת. כמערכת בקרה בחוג פתוח, טעויות קטנות בתנאי ההתחלה או חוסר דיוק במדידות החיישנים משולבות וגוררות הצטברות של שגיאות במיקום, במצב הזוויתי ובמהירות, המחושבים על ידי המערכת. בהיעדר תיקונים לנתונים המחושבים על ידי המערכת, מסתמכת זו בכל רגע על מיקומה המחושב הקודם כבסיס למיקומה המחושב הנוכחי, כך שכל טעות נשמרת לאורך זמן ומצטרפת לטעויות חדשות. טעות של מנ"א נמדדת במיל ימי לשעה (nmph). טעות של 1.7 מיל ימי לשעה פירושה שלאחר שעה של פעולה, דיוק המנ"א הוא 1.7 מיל ימי. למערכות הנחשבות מדויקות דיוק של 0.6 מיל ימי לשעה במיקום ושל עשיריות מעלה לשעה באוריינטציה.
מנ"א אינה תלויה בנקודות ייחוס חיצוניות ולכן חוסר הדיוק שלה הופך אותה מתאימה יותר כמשלימה למערכת ניווט אחרת. בשימוש קרקעי אפשר לצמצם את גודל הטעות שלה בעזרת עדכון מהירות, עצירה של הרכב ועדכון המערכת לגבי ערך המהירות השווה לאפס. שימוש נפוץ במנ"א נעשה בשילוב עם מערכת ניווט לוויינית (כגון GPS) המשלב את יתרונותיהן של שתי המערכות, מצד אחד דיוקה של מערכת הניווט הלווייני ומצד שני האוטונומיה של מערכת הניווט האינרציאלית. כך למשל המנ"א מתעדכנת תדיר מנתוני שידור הלוויינים ומוחקת את השגיאות המצטברות שלה וכאשר קיימת הפרעה בקליטת האותות מהלוויינים נסמכת המערכת המשולבת על הנתונים המחושבים על ידי המנ"א.
היסטוריה
מערכות ניווט אינרציאליות פותחו במקור עבור רקטות. חלוץ הטילים האמריקאי רוברט גודרד בחן מערכות גירוסקופיות בסיסיות שעוררו עניין רב בבני תקופתו, דוגמת מדען הטילים הגרמני ורנר פון בראון.
במלחמת העולם השנייה, כללו טילים גרמניים מסוג V-2, מערכת ניווט הנחיה שהורכבה משני גירוסקופים, מד תאוצה בציר הרוחב ומחשב אנלוגי פשוט. המערכת ניטרה את כיוון הטיסה של הטיל ותיקנה אותו בעזרת אותות אנלוגים מהמחשב שהניעו ארבע מסיטי סילון בזנב הטיל. עם סיום מלחמת העולם השנייה, נכנעו לאמריקאים פון בראון וכ־500 מעמיתיו והסגירו עימם גם רכיבי טילים. ב־1945 הועברו הגרמנים למתקן צבאי בטקסס בשם פורט בליס וב־1950 להאנטסוויל באלבמה.
בקיץ 1952 חקרו ד"ר ריצ'רד בטין וד"ר הלקומב לנינג פתרונות ממוחשבים להנחיה. לנינג בסיוע פיל הנקינס וצ'ארלי ורנר פיתחו שפת מחשב אלגברית בשם MAC ל־IBM 650 שהושלמה באביב 1958. שפת המחשב של פרויקט מעבורת החלל, HAL/S, פותחה על בסיס MAC.
ב־1954 החלו לנינג ובטין לנתח את בעיית ההנחיה הפנימית של האטלס. יחד איתם עבדו על הפרויקט המהנדס הראשי צ'ארלי בוסרט וראש קבוצת ההנחיה וולטר שווידצקי. שווידצקי עבד עם פון בראון במהלך מלחמת העולם השנייה.
בגרסה ראשונית, העריכה מערכת ההנחיה דלתא את הפער בין המיקום לבין המסלול המתוכנן. היא חישבה מהירות נדרשת לתיקון המסלול מתוך שאיפה לאפס את המהירות הנדרשת לתיקון. תקפותה של שיטת החישוב לא סייעה להשמשת המערכת שכן היכולות המעשיות של מחשבים אנלוגים ומדי התנועה לא איפשרו את ישומה. הפתרון נוצר במערכת ההנחיה Q. מערכת Q הציגה נגזרות חלקיות מהמהירות תוך התייחסות לוקטור המיקום. חישובי המערכת יכלו לשמש ישירות להנחיית הטייס האוטומטי, טכניקה שכונתה cross-product steering. מערכת Q הוצגה במהלך הכנס הטכני הראשון לטילים בליסטים שנערך בתאגיד רמו־ולדריג' (Ramo-Wooldridge Corporation, היום מכונה TRW) בלוס אנג'לס ב־21 וב־22 ביוני 1956. המידע על המערכת נשאר מסווג במהלך שנות ה־60. מערכות המבוססות על מערכת Q נמצאות גם בטילים בני ימינו.
פרוט טכני
מערכות ניווט אינרציאליות כוללת מדי תאוצה זוויתית ומדי תאוצה קווית, חלקן כוללות גירוסקופים המאפשרים התייחסות לאוריינטציה המוחלטת, לכיוון אליו פונה המערכת ללא תלות במדידות וחישובים קודמים של המערכת.
מדי תאוצה זוויתית מודדים את תאוצת המערכת בחלל. לרוב ימצא בכל מישור תנועה לפחות מד תאוצה זוויתית אחד. התנועות הסיבוביות במישורי התנועה הן עלרוד (חרטום עולה או יורד), סבסוב (חרטום פונה ימינה או שמאלה) וגלגול (סיבוב בציר המקביל לכיוון ההתקדמות).
חלקה השני של המערכת כולל מחשב המחשב ללא הרף את מיקומה. ראשית, לגבי כל אחת משש דרגות החופש (x,y,z ו־θx, θy, θz) משולב המידע מהתאוצות המדודות בגודלה המשוער של הכבידה לחישוב המהירות הנוכחית. לאחר מכן משולבת המהירות בחישוב המיקום הנוכחי. העדרו של מחשב מקשה על בניית מנ"א. הצורך בהנחיה אינרציאלית לתוכנית אפולו ולטיל הבליסטי הבין־יבשתי מיניטמן דחף לניסיונות הראשונים למזעור מחשבים.
היום משולבות מנ"א עם מערכות ניווט לווייניות בעזרת סינון דיגיטלי. המנ"א מספקת מידע מיידי והמערכת הלוויינית מתקנת את הטעויות המצטברות של המנ"א.
מנ"א המופעלות על כלי רכב הנעים סמוך לפני כדור הארץ כוללות מתקן נוסף (Schuler tuning) המשמר את כיוון המערכת כולה ביחס למרכז כדור הארץ. בעת תנועת הרכב על פני השטח, נשארת המנ"א פונה לכיוון מרכז הכדור.
אחת הדרכים לסידור חיישני תאוצה היא הצבת מדי התאוצה הקווית על פלטפורמה מיוצבת גירוסקופים בגימבלים (gimbaled gyrostabilized platform). גימבלים הם שלוש טבעות המחוברות זו לזו דרך מיסבים המונחים בדרך המציבה את הטבעות בזווית ישרה זו לזו. הגימבלים מאפשרים לפלטפורמה במרכזן להסתובב לכל כיוון או לרכב שאליו מחוברת הפלטפורמה להסתובב לכל כיוון מסביב לפלטפורמה, בלי שישפיע על כיוונה.
מדידת התאוצות הזוויתיות של המערכת (בסבסוב, בגלגול ובעלרוד) נעשית ישירות במיסבי הגימבלים. הוספת התאוצות הקוויות לחישוב נחשבת פשוטה יחסית שכן כיוון מדי התאוצה הקווית אינו משתנה.
חסרונה הגדול של מערכת כזו הוא מחירם של חלקיה המכנים המדויקים. בנוסף, היא כוללת חלקים נעים הנוטים לבלאי, למעצורים ול"נעילת גימבל" עלולה להתרחש בה. מערכת ההנחיה העיקרית של חלליות אפולו השתמשה בפלטפורמת גימבל תלת־צירית שהעבירה נתונים למחשב ההנחיה של החללית. תמרוני החללית תוכננו בדרך שלא תאפשר מצב של "נעילת גימבל".
המדידים הנמצאים כיום בשימוש כוללים גירוסקופ תנודות, גירוסקופ כיפת תהודה, חיישן מגנטו־הידרודינמי, גירוסקופ מבוסס טבעת לייזר, גירוסקופ סיב אופטי ועוד.
פלטפורמה מיוצבת גירוסקופים תלויה בנוזל
אחד הפתרונות למגבלות התמרון בשל נעילת גימבל ולשימוש במיסבים ובטבעות הנוטים להישחק, הוא פלטפורמה מיוצבת גירוסקופים הצפה על מיסבי נוזלים או גז (Fluid-suspended gyrostabilized platform). למערכת זו רמות דיוק גבוהות והיא מאפשרת חישוב פשוט של התאוצות הודות לשמירה על כיוונם של חיישני התאוצה הקווית.
מיסבי נוזלים עשויים מרפידות מחוררות, דרך החורים עובר גז אינרטי או נוזל בלחץ המופעל נגד הפלטפורמה הכדורית של המערכת. למיסבים מקדם חיכוך נמוך במיוחד המאפשר לפלטפורמה לנוע בחופשיות. מערכת כזו כוללת בדרך כלל ארבעה מיסבים בתצורה של ארבעון התומכים בכדור.
במערכות בעלות איכות גבוהה חיישני התנועה הסיבובית הם מערך של סלילים המורכבים על הספירה הכדורית ומחוץ לה. שינוי בכיוונה של הפלטפורמה והסלילים שעליה משפיע על השדה המגנטי סביב לה. השינוי משרה זרמים חשמליים בסלילים החיצוניים ומדידת הזרמים מספקת מידע על תנועת הפלטפורמה. מערכות זולות יותר כוללות ברקוד למדידת תנועה ותא סולרי או סליל בודד להעברת כוח לפלטפורמה.
מידע מהפלטפורמה החוצה מועבר דרך סלילים או בעזרת דיודה פולטת אור (LED) המאירה פוטודיודה.
מערכת מקובעת
מחשבים דיגיטליים קלי משקל מאפשרים הקמת מערכות ניווט אינרציאליות ללא פלטפורמות מיוצבות (מכונות באנגלית strapdown systems). במערכות אלו חיישני התאוצה פשוט מחוברים לגוף הרכב. מערכות מקובעות זולות יותר, הן אינן פגיעות לנעילת גימבל והפעלתן דורשת פחות כיול. יש בהן פחות חלקים נעים ולכן אמינותן עולה.
מערכת מקובעת מקבלת נתונים מחיישנייה בקצב גבוה בהרבה ממערכת עם גימבלים. קצב העדכון של מערכת עם גימבלים הוא 50–60 הרץ ואילו במערכת מקובעת קצב העדכון מגיע ל־2,000 הרץ. חישוב מהירות המערכת נעשה בעזרת אלגוריתם מורכב שאפשר להריץ רק במחשב דיגיטלי.
אוריינטציה מבוססת תנועה
אוריינטציה של מערכת ניווט אינרציאלית מקובעת יכולה להיקבע בעזרת מעקב אחרי נתוני המיקום של הרכב (מנתוני מערכת ניווט לווייני למשל). כיוון התנועה של כלי רכב כגון מטוסים ומכוניות הוא גם כיוונה של המנ"א.
בדרך זו נעשה כיול המערכת תוך כדי תנועת הרכב באוויר או ביבשה. אוריינטציה מבוססת תנועה מאושרת לשימוש על ידי מנהל התעופה הפדרלי של ארצות הברית (FAA) לטיסות מסחריות הנמשכות עד 18 שעות.
עונת 2002/2003 בליגת המשנה ההולנדית
עונת 2002/2003 בליגת המשנה ההולנדית הייתה העונה ה-47 של ליגת המשנה ההולנדית, שהיא הליגה ההולנדית השנייה. בסיום עונה זו, וולנדם ודן האג העפילו לליגה הראשונה.
מבנה
על ניצחון הוענקו 3 נקודות ועל תיקו נקודה בודדת. הליגה כללה 18 קבוצות, 15 ששיחקו בעונה הקודמת בליגה, אליהן הצטרפו, היורדות מליגת העל, דן בוס, ספרטה רוטרדם ופורטונה סיטארד ששיחקו ביניהן במשך 2 סיבובים בני 17 משחקים כל אחד - 34 מחזורים בסה"כ. בסיומם הקבוצה במקום ה-1 העפילה לליגה הראשונה. 4 הקבוצות המדורגות ושתי הקבוצות במקומות 2 ו-3 שובצו לשני בתי פלייאוף יחד עם הקבוצות שסיימו במקומות 16 ו-17 בליגת העל, בבית הפלייאוף שובצו 3 קבוצות מליגת המשנה וקבוצה אחת מליגת העל, אשר שיחקו צמד משחקים כנגד 3 היריבות בבית, 6 בסך הכל ובסיומן הראשונה בכל בית זכתה בכרטיס לעונה הבאה בליגה הראשונה.
פלייאוף העלייה
8 קבוצות הרכיבו את שלב הפלייאוף, 2 הקבוצות שסיימו במקומות 2 ו-3 ו-4 הקבוצות המדורגות אליהן הצטרפו 2 קבוצות מליגת העל ממקומות 16 ו-17 שתי המנצחות בשלב הפלייאוף, אחת מכל בית זכתה בכרטיס לעונה הבאה בליגת העל
שלום אלבז
הרב שלום אלבז (סביבות ה'תר"ף, 1920 - י"א באייר ה'תשס"א, מאי 2001, ירושלים) היה רבה הראשי הספרדי של העיר חדרה.
תולדות חייו
נולד בסביבות שנת ה'תר"ף (1920) במרוקו לרבי חיים אלבז וסוליכא לבית אפריאט. למד בישיבתו של הרב אברהם אביטבול במרקש, למד בשבתות את מקצוע הדרשנות אצל הדרשן של העיר מרקש רבי שלמה קדוש, שימש כסופר בית הדין וכאחראי על סידור חופה וקידושין ועריכת גיטין בבית הדין האזורי של מרקש. לאחר עלותו לישראל שימש כרב בשכונת גבעת אולגה, ובשנת 1959 התמנה לממלא מקום רבה הספרדי של העיר חדרה כולה. בשנת 1963 נבחר במינוי קבע לתפקיד. היה ממייסדי "התאחדות הרבנים הספרדים בצפון", וחבר "חבר הרבנים שעל ידי הפועל המזרחי. היה ידוע כמומחה לפיוטי יהדות מרוקו, והפייטן מאיר אלעזר עטיה היה מתלמידיו.
בסוף שנות ה-70 של המאה ה-20 פרש לגמלאות, ובמקומו נבחר הרב שמעון ביטון. הוא עבר להתגורר בשכונת הר נוף בירושלים. נפטר בי"א באייר ה'תשס"א, מאי 2001, ונקבר בהר המנוחות.
על שמו רחוב בחדרה.
ספרו
שלום רב - פירושים על התורה על פי הפשט והדקדוק וביאור לפירוש רבי אברהם אבן עזרא.
שרון מולדאבי
שרון מולדאבי (נולד ב-11 בדצמבר 1965 בתל אביב) הוא מוזיקאי, מרצה, ומומחה תוכן וחדשנות בטכנולוגיות מתקדמות, מציאות מדומה ומציאות רבודה.
ביוגרפיה
מולדאבי החל את הקריירה המוזיקלית בתחילת שנות ה-80 של המאה ה-20, בתיכון אליאנס שברמת אביב, במסגרת להקות רוק שביצעו גרסאות-כיסוי לשירי הפינק פלויד, לד זפלין, ג'ימי הנדריקס ואחרים. במקביל, למד אצל רון קולטון בקורס למוזיקה אלקטרו-אקוסטית באקדמיה למוזיקה באוניברסיטת תל אביב.
גלי צה"ל
באמצע שנות ה-80 שימש מולדאבי כעורך מוזיקלי בתוכניות שונות בגלי צה"ל, החל מ"נכון לעכשיו" דרך "על הדבש ועל הכיפאק" וכלה ב"לא רוצים לישון". ערך והגיש מרתונים וספיישלים רבים, וזכור בעיקר כעורך המוזיקלי של התוכנית "הפסקת עשר" בבוקר, בהגשת מיכל ניב. תוכנית ה"אינדי" הרדיופונית הראשונה בישראל שאפשרה למאזינים להתוודע דווקא בשעת "פריים טיים" למוזיקה אלטרנטיבית "קיצונית" במונחי הסקאלה הישראלית דאז: ג'וי דיוויז'ן, הסמית'ס, ניק קייב, איגי פופ, ג'ון קייל, סוניק יות', ראן די אם סי, ביסטי בויז, הקיור, אקו והבאנימן, מינימל קומפקט, סוזי והבנשיז, אלן וגה ועוד.
גן חיות
במקביל לשירותו הצבאי, מולדאבי כתב על מוזיקה ב"ווליום"' ב"חדשות" ומוסף המוזיקה שלו "קליפ", ותפקד כדי ג'יי במועדון קולנוע דן, בליינים של מוזיקה שחורה בפינגווין ובמטרו. במסדרונות התחנה, פגש במוזיקאי וגיטריסט (פופלקס) שחר בן-ברק, שגם שירת בגלי צה"ל וכתב ב"מעריב". השניים החלו ליצור שירים, כשבשלב מאוחר יותר הוד "דומיניק" דיין הפיק להם סקיצות, אלא שהסתבר שהסאונד המתוכנת לא התאים לשירים. נגנים התחלפו עד שנמצא הצוות המתאים: דני צוקרמן - בסיסט, יובל ליבליך - גיטריסט, והמתופף דובי קיזלשטיין. הלהקה נכנסה לחדר החזרות, מרתף קטן באלנבי, והחלה להופיע ברוקסן כ"להקת גן חיות".
במקביל לפעילות הלהקה, החל מולדאבי ללמוד בחוג לספרות אנגלית באוניברסיטת תל אביב.
בדצמבר 1991 הלהקה הוחתמה על חוזה ניהול באולפן די.בי. וחוזה הקלטות ב-NMC והקליטה אלבום בהפקת רונן בן טל ובהפקה מוזיקלית של עובד אפרת. מרבית שירי האלבום, שנכתבו והולחנו על ידי מולדאבי ובן ברק, זכו באהדת הקהל ותחנות הרדיו. בין השירים היו "גן החיות", "חם ומתוק", "המוזיקה בפנים", "ירח כחול" ו"הגבר שלך". הלהקה המשיכה להופיע, ואף העשירה את הרפרטואר שלה במגוון קאוורים כ"אליפלט" של התרנגולים, ו"אני רואה אותה בדרך לגימנסיה" של אריק איינשטיין. ב-1993 בהופעת הלהקה בפסטיבל רוק בים האדום באילת, בלהט ההופעה, זרק שרון מולדאבי בקבוק בירה לעבר הקהל ופצע את אחד המבלים. מולדאבי נעצר בסוף ההופעה על ידי המשטרה אך שוחרר במהרה.
בסוף 1993, בשיא הצלחתה, התפרקה הלהקה. הסיבה הרשמית הייתה "חילוקי דעות על רקע אומנותי". מולדאבי פנה לקריירה עצמאית כיוצר ומבצע: הוא החל ללמוד פסנתר אצל המוזיקאי והיוצר רונן שפירא, גיטרה אצל יגאל סדן, ותאוריה והרמוניה אצל המוזיקאי והיוצר רועי ירקוני.
יוצר ומבצע
במהלך לימודיו בחוג לספרות אנגלית, פגש מולדאבי במרצה והמשוררת קרן אלקלעי-גוט, דרכה הכיר את המוזיקאי הבריטי דייוויד וייט, שהוחתם כבר בגיל 19 באי.אם. איי, והפך לחבר להקת בראדרס ביונד בשנות ה-80. ב-1995 הניב שיתוף הפעולה בין השניים את אלבום הבכורה של מולדאבי (NMC): מולדאבי כתב והלחין את רב השירים באלבום, ואילו וייט היה חתום על ההפקה המוזיקלית והעיבודים.
מולדאבי לא יצא בסיבוב הופעות לקידום האלבום. עם זאת, הוא הפיק קליפ לשיר הבולט ביותר באלבום, "מעט ממה שאת".
לאחר צאת האלבום, נחשף מולדאבי בעיקר כעיתונאי ומבקר מוזיקה לועזית בידיעות אחרונות, ותיעד את המתרחש בתעשיית המוזיקה העולמית בסדרת כתבות וראיונות, בין היתר עם: דייוויד בואי, לו ריד, ניק קייב, פי ג'יי הארווי, מ.י.ה, דיימן אלבארן, רדיוהד, רייג' אגיינסט דה משין, ויקלף ז'אן, דפש מוד ואחרים.
בשנת 2000 החל מולדאבי לעבוד על אלבום שני בהפקת חמי רודנר וייעוץ אמנותי של יעקב גלעד, ב-2002 יצא האלבום "האור בפנים". מולדאבי חיבר את כל המילים והלחנים, למעט "איתך" (לחן של דייוויד וייט).
בשלב זה, מולדאבי שב להופיע בשירים החדשים והישנים במסגרת הופעות אקוסטיות בכל רחבי הארץ, מלווה בגיטריסט שיף ערד ("איפה הילד"), בין היתר בהתנדבות למען "האגודה לזכויות האזרח" ותנועת "יש גבול".
ב-2004 חזר מולדאבי לעבוד כדיג'יי במועדונים, בארים, חתונות ואירועים עסקיים ופרטיים. ב-2005 שימש ככתב ומגיש במגזין "זמן תרבות" של ערוץ התרבות הישראלי.
ב-2006 הדרים לבאר שבע והקליט אלבום סולו שלישי באולפנם של דויד פרץ ונדב אזולאי, שהפיקו וניגנו בכל כלי הנגינה. באותה שנה גם הלחין עם זיו גולנד את פסקול סרטם התיעודי של שירלי ברנהולץ ואוהד אופז, "עין נפקחת פנימה", קופרודוקציה גרמנית-הולנדית-ישראלית.
בינואר 2008 הוציא מולדאבי את אלבומו השלישי, "אל תפחד". באותה שנה הצטרף לצוות רדיו תל אביב, והחל להגיש בתחנה תוכנית לילית אישית עד סוף 2009.
ב-2011 הקליט את אלבום הסולו הרביעי שלו, עם המפיק המוזיקלי והאמן ירון כהן ("כנסיית השכל", "WOLF + LAMB") ולהקת מיספלאג. לקראת יציאת האלבום, בקיץ 2012, מולדאבי חזר לראשונה אחרי עשרים שנה, ואחרי עשור של הופעות אקוסטיות ברחבי הארץ, להופיע עם להקת רוק, כשאיתו תום קמינסקי בגיטרה, שני שביט בבאס ואסף קראוס בתופים. נכון ל-2012, בנוסף לעבודתו כמוזיקאי, מולדאבי כותב על מוזיקה לועזית ב"גלובס", עורך ומשדר ב"רדיו מהות החיים", מרצה על מוזיקה ומדג'ה באירועים מובחרים. בינואר 2013, יצא אלבום הסולו הרביעי "אם אתה חי", מלווה בהופעות עם להקה ברחבי הארץ.
מולדאבי מרצה במכללת BPM במסלול "זמר יוצר" בנושא כתיבת מילים, הגשה קולית והפקת שירה. ב-2013 הקים, עם חברת האוזן השלישית ומאיה בראונשטיין, את חברת "אקורד הרצאות מוזיקה" בה הוא משמש כמנהל התוכן ומרצה.
בשנים 2016–2019 עבד בחברת ההיי-טק Waves Audio כמנהל תכנים חדשניים, והתמחה בפיתוח תוכן ופיתוח עסקי במציאות רבודה, מציאות מדומה, מציאות מעורבת ומציאות מורחבת AR\VR\MR\XR.
בשנת 2019 זכה בפרס שרת התרבות להוצאה לאור של ספר ביכורים על ספרו "להלל את החול". הספר ראה אור בהוצאת הקיבוץ המאוחד בספטמבר 2020 ועוסק בזיכרונות אישיים ובמחשבות על עתיד החברה והתרבות בעקבות המהפכות הטכנולוגיות הקרבות.
מה זה השטויות האלה?!
כל פרק בסדרה עוסק בנושא מסוים בחברה האנושית בכלל והישראלית בפרט. אשכנזי, אשר מעניקה לתוכנית פן הומוריסטי, עוברת מצבים מסוימים הכלולים בנושא הכללי, ומתחקרת מומחים, אנשי מקצוע וחברים לעולם הבידור, בשילוב קטעי סטנד-אפ ממופעה הקשורים לנושא. העונה הראשונה זכתה למדרוג (רייטינג) ממוצע גבוה, והיא המשיכה לעונות בקשת.
במרץ 2018 החל שידורה של העונה השישית בערוץ קשת 12. בעונה זאת השתנה מעט הפורמט ומלבד קטעי הסטנד-אפ המצולמים, מראיינת עדי אשכנזי זוגות שונים הנשאלים על ניסיונם בנושאי הפרקים השונים אך ללא צילום סיטואציות קומיות כבעונות הקודמות, אם כי לעיתים נכללו סרטונים ביתיים שצילמה. עונה זו נקראת "שיטת אשכנזי". בתום העונה נוסף פרק שליקט חלקים מקטעי הסטנד-אפ מפרקי העונה יחד עם צילומים מבימוי הסטנד-אפ שלא הופיעו בפרקים עצמם.
ביולי 2021 החל שידורה של העונה השביעית בקשת 12 וגם היא נקראה "שיטת אשכנזי".
עווד
{{פירושונים|
ראו גם
}}
ריק ארונברג
ריק ארונברג (באנגלית: Rick Aronberg) הוא שחיין יהודי-אמריקאי בעבר. אלוף המכביות (השתים-עשרה 1985 והשלוש-עשרה 1989) בעל 9 מדליות זהב.
קו סוגסטיבי
קו סוגסטיבי (suggestive line) הוא מושג בהגדרת השימוש של קו ביצירת האמנות, קו מתאר סוגסטיבי נוצר כאשר שני אזורי צבע נפגשים ויוצרים קו דמיוני, שלמעשה לא קיים אלא בעיני רוחו של המתבונן.
ריק ארונברג
ביוגרפיה
ארונברג למד באוניברסיטת קלמסון, בקרוליינה הדרומית.
בתחרויות השחייה של המכביה ה-12 שנערכו בשנת 1985, זכה ארונברג ב-4 מדליות זהב ובתואר השחיין המצטיין של המכביה. מדליות זהב, במשחה ל-200 מטר חופשי בתוצאה של 1:54.71 דקות, לפני שגב פורת מישראל (1:55.23 דקות) ופול פיש מארצות הברית (1:55.31 דקות), במשחה ל-400 מטר חופשי בשיא מכביה חדש של 4:00.63 דקות, לפני דניאל יזרעאל מארצות הברית (4:03.16 דקות) ושגב פורת (4:03.37 דקות), במשחה ל-1500 מטר חופשי בשיא מכביה חדש של 15:55.39 דקות, לפני ג'פרי קובין מארצות הברית (16:03.78 דקות) ודניאל יזרעאל ובשמחה שליחים 4x200 מטר חופשי בשיא מכביה חדש של 7:43.17 דקות, לפני ישראל (7:50.61 דקות).
קו סוגסטיבי
אפשר לראות דוגמאות לקו סוגסטיבי במבחנים הבודקים עיוורון צבעים, קו האופק של הים ועוד. המילה סוגסטיבי מקורה מהמונח סוגסטיה או השאה בעברית, הליך פסיכולוגי שיכול להשפיע על אדם לשנות את דעותיו על ידי השפעה על התת-מודע.
ריק ארונברג
ביוגרפיה
בתחרויות השחייה של המכביה ה-13 שנערכו בשנת 1989, זכה ארונברג ב-5 מדליות זהב, במשחה ל-200 מטר חופשי בשיא מכביה חדש של 1:52.51 דקות, לפני ג'ון ויטצ'ל מארצות הברית (1:53.68 דקות) ויואב ברוק מישראל (1:54.78 דקות), במשחה ל-400 מטר חופשי בשיא מכביה חדש של 3:55.64 דקות, לפני רז דר מישראל (4:00.54 דקות) ושגב פורת מישראל (4:01.97 דקות), במשחה ל-1500 מטר חופשי בשיא מכביה חדש של 15:37.66 דקות, לפני רז דר (16:11.87 דקות ) וג'ון ויטצ'ל (16:22.50 דקות), במשחה שליחים 4x100 מטר חופשי בשיא מכביה חדש של 3:28.27 דקות, לפני ישראל (3:31.05 דקות) וקנדה (3:42.64 דקות) ובמשחה שליחים 4x200 מטר חופשי בשיא מכביה חדש של 7:36.57 דקות, לפני ישראל (7:39.99 דקות) וקנדה (8:17.29 דקות).
יהושע יהושע
יהושֻע יהושֻע הוא סרט פולחן קומי ישראלי משנת 1988 בבימויו של אבי כהן ובכיכובו של אברי גלעד. התסריט של יצחק גינסברג הציג עלילה הזויה ופרועה בעלת דיאלוגים ייחודיים וקריינות של אברי גלעד, הגיבור הראשי, שמוסיף תיאורים ספרותיים זולים לעלילת חייו. הסרט זכה לאהדת הקהל ולהצלחה קופתית יחסית – צפו בו בקולנוע כמאה אלף צופים.
עלילה
הגיבור הראשי, יהושע יהושע (אברי גלעד) הוא צעיר חסר ביטחון וחרמן אך בתול שלמרבה האירוניה מתפרנס מכתיבת ספרים פורנוגרפיים רבי מכר עבור המו"ל "כהן ובניו" (דוד מונשיין). בהמלצת המו"ל הוא נשכר על ידי בועז (מתי סרי), טייס מצ'ואיסט וג'יגולו כדי לכתוב את הביוגרפיה שלו. לצורך הכתיבה הוא מתלווה לבועז כדי להכיר את חייו ומתחבר איתו. הוא פוגש ביעל (אוסי הלל), חברתו הנאה של בועז העובדת כמלצרית, ומתאהב בה. הוא מגלה שבועז לא מעריך אותה כראוי ואף בוגד בה, וגם היא מודעת לכך. כשהוא מנסה להיכנס איתה למיטה הוא מגלה שבועז נעל את חלציה בחגורת צניעות והוא מתקשה לפתוח אותה. במהלך הסרט יהושע מקבל ביטחון עצמי ואף מכריז על עצמו כג'יגולו, בשעה שבועז עובר תהליך של חזרה בתשובה. יעל חוזרת לבועז ובסוף הסרט הם מתחתנים.
שיר הנושא
הסרט נפתח בשיר "יהושע יהושע" על רקע הנפשה של בננות והצגת הקרדיטים. השיר נכתב על ידי יצחק גינסברג, הולחן על ידי עדי רנרט והושר על ידי אלון אולארצ'יק וגני תמיר.
קריסטן ויג
קריסטן קרול ויג (באנגלית: Kristen Carroll Wiig; נולדה ב-22 באוגוסט 1973) היא שחקנית וקומיקאית אמריקאית. מועמדת פרס גלובוס הזהב על תפקידה בסרט "מסיבת רווקות" ב-2011, ומועמדת לפרס אוסקר לתסריט המקורי הטוב ביותר על תסריטה בסרט. הועמדה על היותה קומיקאית בתוכנית המערכונים "סאטרדיי נייט לייב" לשלושה פרסי אמי.
קריירה
בשנת 2005 הצטרפה ויג אל צוות שחקני העונה ה-31 של תוכנית המערכונים המפורסמת "סאטרדיי נייט לייב". ויג הפכה לאחד הברגים המרכזיים בהצלחת התוכנית עם שלל חיקויים מקוריים, עם עזיבתה של הקומיקאית איימי פולר הפכה ויג לדמות הנשית המובילה. הועמדה על עבודתה לשלושה פרסי אמי. זכתה לחשיפה ראשונה כשחקנית קולנוע ב-2007 בהפקות הקומיות של ג'אד אפאטו "הולך חזק: סיפורו של דיואי קוקס", בה שיחקה את אדית', אשתו של כוכב הרוק דיואי קוקס (ג'ון ס. ריילי), ו"הדייט שתקע אותי".
ב-2008 הופיעה בדרמה הקומית "עיר רפאים". ב-2009 שיחקה בקומדיית הרטרו "ארץ ההרפתקאות" בתור פאולט אשתו של מנהל ארץ ההרפתקאות בובי, בדרמה הקומית של דרו ברימור "תחליקי" בתפקיד מגי מייהאם ולצידם של בן אפלק וג'ייסון בייטמן בקומדיה "תמצית". בנוסף גם דיבבה בסרט ההנפשה שובר הקופות "עידן הקרח 3: עלייתם של הדינוזאורים".
ב-2010 הופיעה ויג בקומדיות הפעולה "מק'גרובר" ו"דייט לילי" בתור האלי סאליבן חברתם של הזוג פוסטר (טינה פיי וסטיב קארל) ובדרמה "כל הדברים הטובים". דיבבה גם בסרטי האנימציה המצליחים "הדרקון הראשון שלי" ו"גנוב על הירח".
ב-2011 זכתה לפרסום, הערכה רבה ולמועמדות לפרס גלובוס הזהב על הופעתה בקומדיה הרווחית ביותר שהפיק ג'אד אפאטו "מסיבת רווקות". ויג שגם כתבה את התסריט לסרט כיכבה בתפקיד הראשי בתור אנני, רווקה בשנות ה-30 לחייה המתבקשת להיות שושבינה בחתונת חברתה ליליאן (מאיה רודולף).וויג הועמדה ביחד עם השחקנית אנני מומולו לפרס אוסקר לתסריט המקורי הטוב ביותר על התסריט שכתבו ביחד לסרט.באותה שנה גם שיחקה בקומדיה הבדיונית "פול", אותה כתבו חבריה הקומיקאים הבריטיים סיימון פג וניק פרוסט.
עוד ב-2011 הופיעה בתור מיסי, גם כאן עם מאיה רודולף, בסרט "חברים עם ילדים" בכיכובם של ג'ניפר וסטפלדט ואדם סקוט.
בשנת 2014 כיכבה בתפקיד ראשי בדרמה הקומית "תכירו את אליס" לצד ג'יימס מרסדן. בשנת 2014 שיחקה במיני-סדרה הקומית "אוצרות בבל" לצד ויל פרל, טובי מגווייר, ג'סיקה אלבה ועוד. למיני-סדרה נמנו 6 פרקים ששודרו ברשת IFC אשר נמצאת בבעלות AMC.
בשנת 2016 שיחקה בקומדיית הפעולה "מאסטר מיינדס" לצידם של זאק גאליפנאקיס, ג'ייסון סודייקיס, אוון וילסון ולזלי ג'ונס. באותה שנה שיחקה בקומדיה "מכסחות השדים" המבוסס על הסרט מ1984. בסרט היא מככבת לצד מליסה מקארתי, לזלי ג'ונס וכריס המסוורת'.
בשנת 2017 שיחקה במותחן הפסיכולוגי "אמא!" לצד ג'ניפר לורנס וחאווייר ברדם. דארן ארונופסקי כתב, ביים והפיק את הסרט כולו.
בשנת 2020 כיכבה בסרט "וונדר וומן 1984" כברברה חברתה של דיאנה, לצד גל גדות וכריס פיין.
בשנת 2021 שיחקה בסדרה "מק'גרובר" של שירות הסטרימינג Peacock; הסדרה היא עיבוד למערכון בכיכובו של ויל פורטה מתוך הסדרה סאטרדיי נייט לייב ומהווה פארודיה לסדרה "מקגייוור".
חיים אישיים
הייתה נשואה בין השנים 2005–2009 לשחקן הייז הרגרוב. כיום נשואה לשחקן אבי רוטמן ולשניים זוג תאומים.
פורמנט
פורמנט (בעברית: מעצב) הוא שיא בספקטרום התדרים של צליל הנובע מתדרי התהודה של מערכת אקוסטית. המונח משמש בפונטיקה ובאקוסטיקה לתיאור תדרי התהודה של מיתרי הקול וכלי נגינה. עם זאת המונח תקף לכל חלל אקוסטי, מאולמות ועד חדרי אמבט. ניתן לנתח פורמנטים באמצעות ספקטרוגרמות - מיפוי ספקטרום התדרים האקוסטיים כפונקציה של הזמן.
פורמנטים הם מרכיבי התדר המשמעותיים להבנת דיבור ושירה. למשל, תנועות מוגדרות לפי הפורמנטים העיקריים המרכיבים אותן. פורמנטים אלה הם הצלילים העיליים האפייניים לפיהם מזהה המאזין את התנועה המדוברת. הפורמנט בתדר הנמוך יותר נקרא f1 ופורמנטים בתדרים גבוהים יותר יקראו f3 ,f2 וכו'. בדרך כלל ניתן לזהות את התנועה באופן חד-משמעי לפי שני הפורמנטים הראשונים f1 ו- f2. ככלל, זכר אנושי בוגר מסוגל לשנות את תדר הפורמנטים שהוא מפיק בתחום של כאלף הרץ, והמרווח בין תדרי הפורמנטים עומד אף הוא על כאלף הרץ. תדר הצליל היסודי מאפשר לנו לזהות מי הדובר, בעוד שהפורמנטים מאפשרים לנו לזהות מה נאמר. רוב התנועות מכילות לפחות ארבעה פורמנטים ניתנים להבחנה, ולעיתים אף יותר משישה פורמנטים.
פורמנטים בשירה
כאשר תדר הצליל היסודי גבוה מתדר הפורמנט של המערכת האקוסטית הנדונה, אובד המידע הנישא על ידי תדרי הפורמנטים. תופעה זו ניכרת לאוזן כשמאזינים לזמרת סופרן, השרה בתדרים כה גבוהים שקשה לזהות את התנועות שהיא מבטאת.
בטכניקת שירת צלילים עיליים הזמר שר צליל יסודי נמוך ונעזר בתהודה ליצירת צלילים עיליים היוצרים רושם של שירת מספר צלילים בו-זמנית. שליטה בפורמנטים היא מרכיב הכרחי בטכניקה זו.
פורמנטים של עיצורים
עיצורים סותמים (ובמידה מסוימת גם עיצורים חוככים) משנים את תדר הפורמנטים בתנועות השכנות להן. עיצורים דו-שפתיים (כמו 'בּ' ו-'פּ') מורידים את תדר הפורמנטים. לעיצורים אפיים יש בדרך כלל פורמנט נוסף בסביבות 2,500 הרץ. עיצורים וילוניים (כמו 'ק' ו'ג') מבוטאים על ידי הצמדה רגעית של הלשון לחך הרך, המכונה וילון. בהתאמה, עיצורים וילוניים אלה מאופיינים בפורמנט שני ושלישי (f3 ו-f2) שתדריהם מתבדרים זה מזה כאשר הלשון נפרדת מהחך הרך. עיצורים מכתשיים חכיים (כמו 'ט' ו'ד') משנים אף הם את הפורמנטים השכנים להם, אך אופן השינוי תלוי במיקום התנועה. שינויים בתדרי הפורמנטים של תנועה כפונקציה של הזמן מכונים מעברים פורמנטיים או מעברי מעצבים (באנגלית: formant transitions).
פורמנטים של תנועות
כאמור, בדרך כלל ניתן לזהות תנועה באופן חד-משמעי לפי שני הפורמנטים הראשונים f1 ו- f2. תדרי פורמנטים אלה נקבעים בעיקר על ידי מיקום הלשון: הנמכת הלשון מביאה לעליה בתדר הפורמנט הראשי f1 (תנועות פתוחות) ואילו שליחת הלשון קדימה מביאה לעליה בתדר הפורמנט המשני f2 (תנועות קדמיות). הטבלה הבאה מסכמת את תדרי הפורמנטים הראשיים המאפיינים תנועות שונות:
אמרפל
אַמְרָפֶל מלך שנער, נזכר בתנ"ך ב כאחד ממלכי קואליציית ארבעת המלכים שהוקמה יחד עם אריוך מלך אלסר, כדרלעמר מלך עילם ותדעל מלך גוים, למטרת דיכוי מרד של חמשת מלכי כיכר הירדן שכרתו ביניהם ברית על מנת למרוד במלכי מסופוטמיה. אמרפל הוא הדמות הראשונה במקרא אליה מוצמד התואר מלך.
במקרא
ארבעת המלכים, בהנהגת כדרלעומר, באו לכנען כדי להכניע את מלכי כיכר הירדן שמרדו בכדרלעומר. בדרכם הכו בעמים נוספים, בהם הרפאים, החורים הכנעניים, האמורים ועוד. במלחמתם כנגד חמשת מלכי כיכר הירדן הכניעו ארבעת המלכים את המורדים, שבו מהם שבי רב ובזזו את כל רכושם. בדרכם צפונה אל ארצותיהם רדף אחריהם אברהם, ובאזור דמשק השיג אותם, הביסם, והשיב את השבויים והרכוש למלכי כיכר הירדן.
שמו וארצו
השם אמרפל נזכר גם בטקסטים באוגרית בתעתיק עמרפ, כאשר האות ל' חסרה.
על פי המקרא, שנער הוא למעשה שמה הקדום של בבל, כפי העולה ממעשה דור הפלגה:, וכך היא גם הדעה הרווחת בקרב חוקרי המקרא, דבר המסתדר עם אחת ההשערות אשר נוטה לזהות את אמרפל עם חמורבי עצמו, שנודע גם כעמורפי. השערה אחרת מזהה אותו עם אובל-פי-אל השני מלך אשנונה.
יוסף בן מתתיהו, בספרו "קדמוניות היהודים", טוען כי אמרפל היה שר צבא אשורי שנשלח עם שלושת שרי הצבא האחרים למסע ענישה בכנען; יחדיו בזזו שרי הצבא את סוריה והכניעו את מלכי כיכר הירדן אשר מרדו באשור.
בדברי חז"ל
בתלמוד נאמר כי אמרפל אינו אלא נמרוד, והאמוראים רב ושמואל נחלקו אודות שני שמותיו אלו:
בספר הישר מובא ביאור אחר לשינוי השמות אמרפל-נמרוד:, כאשר הכוונה היא לכישלון בניית מגדל בבל, שאף את בנייתו מייחס הספר לנמרוד.
בתרבות
שמו של הנבל הראשי בספר אדון הטלקינזיס הוא אמרפל. מופיע גם כדמות מרכזית ב"הלב הקבור" וב"הלשון נושלה" לשמעון אדף.
הר קסקייד (אלברטה)
הר קסקייד (באנגלית: Cascade Mountain; מילולית: הר אשד) הוא הר הממוקם בסמוך לעמק נהר בואו, בשטח הפארק הלאומי באנף, ובסמוך לעיירה באנף, בפרובינציית אלברטה שבקנדה.
ההר ממוקם ברכס ורמיליון.
גובהו של ההר 2,998 מטרים מעל פני הים, והוא מתנשא מעל סביבתו ב-938 מטרים, ובכך הוא ההר ה-47 בהתנשאותו באלברטה.
ההר ממוקם במרחק 5 קילומטרים מהעיירה באנף.
מקור השם
שמו של ההר ניתן לו בשנת 1858 על ידי ג'יימס הקטור, והוא נקרא על שם מפל המים שבצלע הדרומית של ההר. לעיתים ההר מכונה בשם הר סטוני הגדול (Stoney Chief), בהתייחס להר הסמוך המכונה הר סטוני סקואו.
הטיפוס על הפסגה
הראשון שטיפס על הפסגה היה טום וילסון (Tom Wilson), שטיפס עליה בשנת 1887.
ברק (אופטיקה)
ברק היא תכונה אופטית שמצביעה על כמה טובה החזרת האור הספקולרית (החזרת הראי) של משטח מסוים. מדובר באחד הפרמטרים החשובים המשמשים אותנו לתיאור חזותי של אובייקט. הגורמים שמשפיעים על הברק הם מקדם השבירה של החומר ממנו עשוי האובייקט, זווית הפגיעה של האור, וכן טופוגרפיית פני השטח שלו.
נראות הברק תלויה ביחס בין שני גורמים עיקריים: ככל שיחס זה גדול יותר, כך החומר נראה לנו מבריק יותר.