cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
ניו אורלינס פליקנס
2011–2013: הגעתו של אנתוני דייוויס
לקראת סיום אותה עונה, ב-13 באפריל 2012, רכש את ההורנטס הבעלים של קבוצת ה-NFL ניו אורלינס סיינטס, טום בנסון, בעלות של כ-338 מיליון דולר. בסיום העונה הודיע בנסון כי הקבוצה תחליף את הכינוי "הורנטס" בשם שייצג יותר את מדינת לואיזיאנה.
בדראפט 2012 בחרה ניו אורלינס את אנתוני דייוויס בבחירה הראשונה בדראפט, ואת אוסטין ריברס בבחירה העשירית. כמו כן צירפו ההורנטס את הפאוור פורוורד ראיין אנדרסון, השחקן המשתפר של עונת 2011/2012.
2013–2019: ניו אורלינס פליקנס
ב-24 בינואר 2013 הודיעה הקבוצה במסיבת עיתונאים על שינוי שם הקבוצה ל"פליקנס" (שקנאים), על שם הציפור הלאומית של לואיזיאנה, והציגה את לוגו הקבוצה החדש. בסיום עונת, אותה סיימה הקבוצה במקום ה-14 במערב, החלפת שם המועדון נכנסה לתוקף. כשנה לאחר מכן הודיעה קבוצת שארלוט בובקאטס על החזרת הכינוי "הורנטס" לשארלוט, וכן על העברת המאזנים, השיאים והסטטיסטיקות של המועדון בעונות -  למועדון שארלוט הורנטס הנוכחי. בכך אוחדה ההיסטוריה של קבוצות הכדורסל בשארלוט למועדון אחד. בהתאם, המאזנים והסטטיסטיקות של ההורנטס מאז עברו לניו אורלינס בעונת נשארו על שם מועדון הפליקנס, שנחשב כי נוסד בשנת 2002.
אנפתיים
אַנְפָתִיִּים (שם מדעי: Ardeidae) היא משפחה של עופות מים מסדרת השקנאים, לשעבר בסדרת החסידאים. מקור המשפחה מגיע מתקופת האאוקן המוקדם, לפני כ-55 מיליון שנים. המשפחה נפוצה בכל היבשות למעט אנטארקטיקה ומינים רבים נודדים בין היבשות בבעיקר באזורים ממוזגים או חמים במיוחד. לרוב האנפות מצויות לאורך האזור הטרופי או הסובטרופי.
ניו אורלינס פליקנס
2013–2019: ניו אורלינס פליקנס
בדראפט 2013 בחרו הפליקנס את נרלנס נואל בבחירה השישית, ושלחו אותו בטרייד לפילדלפיה 76' בתמורה לרכז ג'רו הולידיי ובחירת הדראפט ה-42, פייר ג'קסון. כמו כן צירפה הקבוצה את הקלע טייריק אוונס מסקרמנטו קינגס, כחלק מטרייד משולש עם פורטלנד טרייל בלייזרס. באותה עונה נבחר אנתוני דייוויס להשתתף במשחק האולסטאר לאחר שהעמיד ממוצעים של 20.8 נקודות, 10.0 ריבאונדים ו-2.8 חסימות למשחק, אך פציעות שונות של דייוויס, אנדרסון, הולידיי וגורדון הגבילו את הקבוצה למאזן שלילי 34–48 שהציב את הקבוצה במקום ה-12 במערב.
בעונת חזרה ניו אורלינס לפלייאוף ה-NBA, לראשונה מזה 4 עונות, לאחר שניצחה 45 משחקים בעונה הסדירה. בסיבוב הראשון התמודדו הפליקנס מול המדורגת ראשונה, גולדן סטייט ווריורס, והפסידו לה בתוצאה 0–4. בסיום העונה פיטרה הקבוצה את המאמן מונטי ויליאמס, ומינתה תחתיו את אלווין ג'נטרי.
אנפתיים
תיאור
האנפתיים הם עופות בגודל בינוני-גדול ורגלים, צוואר ומקור ארוכים ולעיתים גם ציציות בולטת לראשם. הגדולה שבאנפתיים היא אנפת גוליית שמגיעה לגובה 120 עד 152 ס"מ ולמשקל 4.3 עד 4.5 ק"ג בממוצע. מרבית המינים חסרי דו-צורתיות זוויגית.
ניו אורלינס פליקנס
2013–2019: ניו אורלינס פליקנס
בעונת סיימה ניו אורלינס במקום ה-12 במערב עם מאזן 30–52. בדראפט 2016 בחרו הפליקנס את הקלע באדי הילד בבחירה השישית, אך כבר בפברואר 2017 שלחו אותו בטרייד לסקרמנטו קינגס (יחד עם טייריק אוונס ושתי בחירות דראפט עתידיות) בתמורה לדמרקוס קאזינס. על אף יכולת טובה של דייוויס וקאזינס, אשר נבחרו לחמישיות העונה ב-NBA, שוב נותרה הקבוצה מחוץ לפלייאוף, עם מאזן שלילי 34–48. בפתיחת עונת המשיך קאזינס להציג דומיננטיות עם ממוצעים של 25.2 נקודות ו-12.9 ריבאונדים למשחק, אך בפברואר 2018 סבל מקרע בגיד האכילס והושבת ממשחק עד סיום העונה. בהיעדרו של קאזינס התעלו דייוויס והולידיי, הובילו את הקבוצה לפלייאוף מהמקום השישי במערב, ואף גברו במפתיע על פורטלנד טרייל בלייזרס בסיבוב הראשון בתוצאה 4–0. בסיבוב השני הודחו הפליקנס מול הווריורס (1–4), אשר זכו בהמשך באליפות ה-NBA.
אנפתיים
תיאור
האנפתיים שוכנים בקרבת מקווי מים כמו ביצות, שפכי נהר, נחלים ועוד ולעיתים גם בחופים, לגונות או באיים מבודדים והם ציידים של טרף מיימי לרוב, כמו דגים, דו-חיים, סרטנים, תולעים וכדומה.
ניו אורלינס פליקנס
2019-הווה: עזיבת דייוויס והגעת זאיון ווילאמסון
בינואר 2019 הודיע כוכב הקבוצה אנתוני דייוויס על רצונו לעזוב את ניו אורלינס, וביקש מהקבוצה להעביר אותו בטרייד לקבוצה אחרת. בתגובה להצהרתו הפומבית נקנס דייוויס על ידי ה-NBA בסך 50,000 דולר. משלא סיכמו על עסקה עם אף קבוצה עד סיום מועד ההעברות ב-7 בפברואר, המשיך דייוויס לשחק עבור הפליקנס עד סיום העונה.
אנפתיים
תיאור
הידועים באנפתיים שייכות לתת-המשפחה אנפות המכיל מינים נפוצים וגדולים יותר, בעוד 3 תת-משפחות: אנפות נמריות, אנפיות ואנפות לילה קטנים יותר ונחבאים יותר, כאשר חלקם מסתווים ביעילות בזכות מתאר הנוצות שלהם ועמידתם הזקופה המוזרה.
ניו אורלינס פליקנס
2019-הווה: עזיבת דייוויס והגעת זאיון ווילאמסון
באפריל 2019 מינו הפליקנס את דייוויד גריפין כג'נרל מנג'ר של הקבוצה, במקומו של דני פרי שהחזיק בתפקיד באופן זמני.
אנפתיים
תיאור
רוב האנפות חיות לבדם או בקבוצות קטנות כשמספר מינים חברתיים יותר וגם מקננים יחדיו. חלק מהמינים מקננים בקבוצות גדולות בין העצים עם עוד אנפות בעוד אחרות מקננים בין הצמחייה המיימית על הקרקע.
ניו אורלינס פליקנס
2019-הווה: עזיבת דייוויס והגעת זאיון ווילאמסון
בדראפט ה-NBA 2019 ניצלו הפליקנס את הבחירה הראשונה כדי לבחור את כוכב ליגת המכללות זאיון ויליאמסון. באותו הקיץ העבירו הפליקנס את הפנים של המועדון בשנים האחרונות, אנתוני דייוויס, ללוס אנג'לס לייקרס תמורת לונזו בול, ג'וש הארט, ברנדון אינגרם, דיאנדרה האנטר ו-2 בחירות דראפט עתידיות. ויליאמסון היה פצוע לאורך מרבית העונה, אך ב-24 המשחקים בהם שיחק הציג יכולת גבוהה ונבחר לחמישיית הרוקיז של העונה. ברנדון אינגרם הפך לקלעי המוביל של הפליקנס, נבחר להשתתף במשחק האולסטאר וזכה בפרס השחקן המשתפר של העונה, אולם הקבוצה אכזבה וסיימה במקום ה-13 בלבד במערב. בסיום העונה הודיעה הקבוצה על פיטוריו של המאמן אלווין ג'נטרי.
אנפתיים
אנפות בישראל
בישראל נציגי משפחה זו הם:
ניו אורלינס פליקנס
2019-הווה: עזיבת דייוויס והגעת זאיון ווילאמסון
בדראפט 2020 קיבלה ניו אורלינס את הבחירה ה-13 בסיבוב הראשון של הדראפט, בו היה בחרה את קיירה לואיס מאוניברסיטת אלבמה.
מאמני הקבוצה
הנתונים מעודכנים לסוף עונת :
שיאים למשחק בודד
נקודות: 59, אנתוני דייוויס נגד דטרויט פיסטונס, 21 בפברואר 2016.
אנפתיים
בתרבות
האנפה מוזכרת בספר ויקרא כאחד העופות האסורים למאכל:
ניו אורלינס פליקנס
שיאים למשחק בודד
ריבאונדים: 26, אנתוני דייוויס נגד ברוקלין נטס, 2 בינואר 2019.
חטיפות: 9, כריס פול נגד דאלאס מאבריקס, 20 בפברואר 2008.
דייבטוריבה
דיבטוריבה (בלטבית: Dievturība) היא תנועת דת נאו-פגנית שמטרתה להחיות את הדת העממית של הלטבים לפני שהתנצרו במאה ה-13. חסידי הדת מכנים את עצמם כ"שומרי האל" החיים בהרמוניה עם האל ועולמו. התנועה נוסדה בשנת 1925 על ידי ארנסט בראסטינש, אך למרות שדוכאה בכוח על ידי הקומוניסטים ברוסיה של שנת 1940, קמה לתחייה וצברה יותר ויותר מאמינים חדשים. כיום ישנם כ-650 פעילים שונים המפיצים את אמונת הדת ברחבי לטביה. אחד הידועים שבהם הוא ריימונדס פאולס, המלחין הלטבי הדגול שהכריז על עצמו כמאמין דיבטורי.
היסטוריה
תנועת הדיבטוריבה החלה את דרכה בשנת 1925 כרקונסטרוקציה פוליתאיסטית לדתות הנורדיות העתיקות, שמתבססת על פולקלור לטבי, שירי עם, והמיתולוגיה הלטבית. בהתאם לזמנים המודרניים, דת הדיבטוריבה שונה מהדת המקורית העתיקה שהייתה קיימת בתחילת ימי הביניים. כדוגמה ניתן לראות כי אין ראיות לכך שעובדי האלילים הפגניים הלטביים הכירו בשילוש הקדוש של האלים "דיבס" "מארה" ו"לאימה", ששייכים לדיבטוריבה המודרנית כיום. ארנסט בראסטינש (1892–1942), שהיה אמן, היסטוריון חובב, חוקר פולקלור וארכאולוג, היה גם הכוח העיקרי בפיתוח המוקדם של תנועת הדיבטוריבה. כחלק מעבודתו הוא תיעד הרבה מקדשים וארמונות לטביים עתיקים, וכתב מונחון שעוסק במיתולוגיה הלטבית.
אמונות
הדיבטוריבה היא למעשה דת המבוססת על פנתאיזם. האלים האחרים הם או היבטים של דיבס (היקום עצמו, המציאות המוחלטת), או סוגים אחרים של רוחות לא אלוהיות. בתאולוגיה של דת הדיבטוריבה נמצאות כמה ישויות אלוהיות, שקיבלו הכרה מסוימת כחלק מהאמונה בדת:
מורכבות הנשמה
הצורה האנושית מורכבת משלושה חלקים: השוני שבין הדבסלה (הנשמה) לווליס (הגוף האסטרלי) הוא בזה שהדבסלה (הנשמה) היא נצחית והווליס (הגוף האסטרלי) לא, כי הדבסלה (הנשמה) באה מהאל דיבס הנצחי ותחזור אליו לאחר מות המאיסה (הגוף הפיזי). הווליס (הגוף האסטרלי) יישאר לצד המאיסה (הגוף הפיזי) שמת, אך עם הזמן יעלם הווליס (הגוף האסטרלי) בדומה לאמונה הרווחת במיתולוגיה היוונית.
קישורים חיצוניים
[http://www.dievturi.org/ האתר הרשמי של כנסיית הדיבטוריבה בלטביה. (בלטבית)]
קהלסה
קהלסה או קהאלסה (פירוש המילה הוא "טוהר") הוא השם שנתן גורו גובינד סינג לקהל המאמינים הסיקהיים אשר טבלו בטקס האמריט סנסקר כאות להצטרפותם לעדה.
הגורו העשירי, גורו גובינד סינג היה לוחם ומנהיג דתי שהבין נכון את העתיד להתרחש וצפה מאבקים צבאיים. הוא יסד את ברית הקהלסה, איחד את עדת הסיקהים והפך את יחידות הלוחמים לצבא מאורגן.
ב-30 במרץ 1699, במהלך כנס באנאנדפור אשר בהודו שנערך ביום הראשון של הבאיסאקי, ביסס גובינד סינג לראשונה את מוסד ה"קהלסה" וקבע טקס קבלה דתי שכלל טבילה סמלית ב-"אמריט" ("צוּף" - מים קדושים מסוכרים שעורבבו בחרב "קאנדה"). המאמינים שהצהירו נאמנות לקהלסה נדרשו לחמישה סימני היכר חיצוניים (Panj Kakka - "חמש ה-K"): בנוסף קבע הגורו גובינד סינג שכל הגברים הסיקהים יכונו מעתה "סינג" (Singh - "אריה") וכל הנשים - "קאור" (Kaur - "נסיכה").
הקהלסה התחילה עם חמישה מאמינים חלוצים (פאנג' פיארה), שנענו לקריאתו של הגורו להקריב את חייהם למען הקהילה. קהלסה היא הגרעין של החברה הסיקהית.
הקהלסה כגוף צבאי
אחת החובות המוטלות על כל סיקהי היא להגן בעזרת חרבו על החלשים. המוגול ג'אהנגיר אסר והוציא להורג בשנת 1606 את הגורו החמישי גורו ארג'אן ותבע מכל הסיקהים להתאסלם או להיות מוצאים להורג. בסיטואציה זו התגבשה קבוצה של לוחמים סיקהים כנגד המוגול וגזרותיו. אחרי נפילת האימפריה המוגולית ועלייתה של ממלכת פנג'אב הסיקהית הפכה הקהלסה למכשיר בידי השלטון להשלטת השלטון ולשמירה על המדינה. עם זאת הקהלסה שמרה על אופייה הדמוקרטי ועל יכולתה להתנגד למהרג'ה. בשנת 1839 עם פטירתו של המהרג'ה האחרון, ראנג'יט סינג מנה הכוח הצבאי של הקהלסה כ-30,000 לוחמים שנחשבו על ידי הבריטים כלוחמים עזי נפש ושולבו במערכת השלטונית הבריטית בהודו.
האנציקלופדיה הישראלית לרפואה
כתיבה
כתיבת האנציקלופדיה ארכה כארבע שנים, היא נערכה על ידי פרופ' יהודה שינפלד בעזרתם של פרופ' יהושע שמר ופרופ' גד קרן ויצאה לאור בשנת 2007 על ידי הוצאת משכל (ידיעות ספרים).
האנציקלופדיה
האנציקלופדיה נועדה לספק מידע מקצועי "כחול לבן" לקהל הרחב. ערכי האנציקלופדיה, הכוללים בסך הכל 3,500 ערכים אשר נדפסו בעשרה כרכים, מחולקים לפי תחומי הרפואה השונים וכוללים את הנושאים הבאים: רפואה פנימית, רפואת נשים, אורתופדיה, פסיכיאטריה, הרעלות, רפואת ספורט, רפואת ילדים, אף אוזן גרון, סרטן ובדיקות מעבדה. האנציקלופדיה מספקת הסברי מבני (אנטומיה), פירוט תפקודי (פיזיולוגיה), סימנים ותסמינים ולעיתים גם מופיעים המלצות כלליות לטיפול. בנוסף, יש גם התייחסות לערכים מתחום הרפואה המשלימה כמו אקופונקטורה (דיקור סיני) וצמחי מרפא.
מושגים חדשים בספר מסומנים בצבע וניתן לקבל הסבר עליהם באינדקס (מפתח עניינים) שבסוף הכרך העשירי שם גם מצוינים שמותיהם של 1,160 הרופאים כותבי האנציקלופדיה לרבות כתובות האימייל ומספרי הטלפונים שלהם.
אליפות ישראל במרוצי שדה
אליפות ישראל במרוצי שדה היא גם תחרות קבוצתית. כל רץ צובר ניקוד זהה למיקומו בסיום הריצה (המקום הראשון מקבל נקודה אחת, המקום השני מקבל שתי נקודות וכן הלאה), הניקוד של שלושת הראשונים מכל קבוצה מתחבר, והקבוצה שצוברת את מספר הנקודות הנמוך ביותר זוכה בתחרות הקבוצתית. בנוסף לתחרות הבוגרים, נערכות באליפות תחרויות לנערים (עד גיל 19), קדטים (עד גיל 17) וילדים.
היסטוריה
אליפות ישראל הראשונה נערכה בשנת 1962 במקוה ישראל. הגברים רצו למרחק של 7 קילומטרים, והנשים רצו 880 מטרים. שנתיים לאחר מכן, האליפות עברה לפארק הלאומי ברמת גן, וכעבור שנה עברה התחרות להדסים. בשנת 1966 התחרות נערכה במעגן מיכאל, וכעבור שנה חזרה להתקיים בהדסים. בשנת 1970 שונה מרחקי הריצה ל-11 ק"מ בתחרות הגברים ול-4 ק"מ בתחרות הנשים. עד שנת 1997 התחרות נערכה במקומות שונים כגון: גבעת חיים, פארק הירקון, פארק השרון, רמת השרון, געש, חולון, ובית שאן, ובשנה זו התחרות החלה להיערך באופן קבוע בפארק הירקון. משנת 2000 עד שנת 2008 נערכו לגברים שתי תחרויות, אחת של ריצה קצרה והשנייה של ריצה ארוכה. נכון לשנת 2019 הנשים והגברים מזנקים באותו הזמן, ורצים מרחק ריצה זהה.
קוטוזובסקי פרוספקט
השדרה קרויה על שם מיכאיל קוטוזוב, מנהיג צבא השדה הרוסי במהלך הפלישה הצרפתית לרוסיה.
קרנבל החיות
קרנבל החיות (בצרפתית: Le carnaval des animaux) היא יצירה מוזיקלית בת 14 פרקים מאת המלחין הצרפתי קאמי סן-סנס, חבר התנועה הרומנטית.
מבנה היצירה
כאמור, היצירה מורכבת מ-14 פרקים:
2. תרנגולות ותרנגולים (Poules et Coqs) - שימוש בכלי מיתר ליצירת תחושה של ריב תרנגולות.
3. חיות הפרא (Hémiones (animaux véloces)) - הכוונה לחמורי פרא, או ערודים, אשר הפסנתר מחקה את דהירתן הפראית.
4. הצבים (Tortues) - ה"צבים" מציג גרסה מואטת בכוונה של הקאן-קאן המפורסם מן האופרטה "אורפאוס בשאול" של אופנבך, עם כלי מיתר "עייפים" בטונים נמוכים.
5. הפיל (L'Éléphant) - שבו הפיל מנסה, באופן מגושם, לרקוד כמו הפיות והשדונים. סן-סנס עשה שימוש ביצירה של ברליוז, באופן איטי ומגושם - תוך שימוש בקונטרבס.
6. קנגורו (Kangourous) - להצגת הקנגורו נעשה שימוש בשני פסנתרים, אשר מחקים את תנועותיהם המהירות בעזרת סולמות עולים ויורדים.
7. אקווריום - שימוש בצ'לסטה לתיאור הזרימה של המים, השלווה ועליית הבועות.
8. ארוכי האזניים (Personnages à longues oreilles) - הכוונה לחמורים. שני הכינורות מחקים את נעירת החמור ("אי-אה").
9. הקוקייה במעבה היער (Le coucou au fond des bois) - במקרה זה שומעים את הקוקייה באמצעות קלרינט, בתוך אווירה של יער מבודד.
10. בעלי הכנף (Volière) - על מנת לחקות את ציוצי הציפורים, נעשה שימוש בחליל הצד.
11. הפסנתרנים - "הפסנתרנים" מציג תלמידים לפסנתר הלומדים סולמות באופן מגושם. סן-סנס כתב את החלק הזה רצוף בטעויות מכוונות של צלילים ותזמון כדי לתת רושם של תלמידים לא מנוסים.
12. המאובנים - הקסילופון משמש להצגת נקישת ה"עצמות" של המאובנים. ה"מאובנים" מצטט יצירה של סן-סנס עצמו ("הריקוד המקברי") כמו כן אפשר לשמוע במהלך היצירה בבירור מוטיב חוזר הלקוח מאחת האופרות של רוסיני ונעימות צרפתיות קלאסיות. כמו כן ביצירה יש אזכור ל"נצנץ נצנץ כוכב קטן" של מוצרט.
13. הברבור (Le Cygne) - תיאור הברבור השוחה באגם.
14. סיום (Finale) - הסיום מכיל אלמנטים מן החלקים הקודמים, כאשר החיות צועדות שוב בסך.
ביצועים ידועים
ב-1999 שילבו אולפני דיסני את הסיום בסרט "פנטסיה 2000". בסרט, להקת ציפורי פלמינגו מוטרדת על ידי פלמינגו אחר עם יו-יו. גרסת אנימציה פחות ידועה, נעשתה בשנת 1990 על ידי אמנית האוריגמי זולאל אייטורה-שלה (Zülal Aytüre-Scheele) עם חיות עשויות אוריגמי ושילבה את היצירה כולה.
חברת דיסני גם שילבה פרק אחר מן היצירה, את "האקווריום", בנסיעה ברכבת ההרים "הר החלל" בפארקי השעשועים שלה.
בשנת 1988 יצאה מעין גרסת המשך ל"קרנבל" שאת המוזיקה שלה כתבה נגנית האלקטרו וונדי קרלוס והקטעים לוו בקטעי קישור של וירד אל ינקוביק. באותו האלבום גם יצאה גרסה מיוחדת של ינקוביק וקרלוס ל"פטר והזאב".
ביצועים בעברית
בעברית קיימים מספר ביצועים ל"קרנבל החיות": בין היתר הגישו אותו אסתר סופר, יצחק שמעוני, דן כנר, קובי מידן (קריינות שהולוותה לסרט תיאטרון בובות צרפתי) ורמי קלינשטיין, וכן נעשה לו עיבוד לבלט בביצוע להקת המחול הקיבוצית.
דוגמה לגרסה בעברית: הטקסט הפופולרי לקטעי קישור בארצות דוברות אנגלית נכתב על ידי המשורר האמריקאי אוגדן נאש. על פי הטקסט של נאש כתב אהוד מנור טקסט "עלילתי" יותר, שלימים קיבל את הכותרת "מעשה בעכבר שלא רצה להיות עכבר", וזכה להצלחה כספר וכמחזה בפני עצמו. את הטקסט כקטע קישור הגישו סופר וקלינשטיין בהתאמה, כאשר כמה שורות בגרסתה של סופר שונות מהגרסה הכתובה כספר. דוגמה אחרת היא סיפור מעשה כתוב (ולא טקסט קריינות) שכתבה תלמה אליגון ואיירה הציירת כריסטינה קדמון (נכלל ב"שישה סיפורים קלאסיים לילדים" בהוצאת כנרת).
מנצ'סטר
מנצ'סטר (באנגלית: Manchester, ) היא עיר ורובע מטרופוליטני במחוז מנצ'סטר רבתי שבאנגליה, הממלכה המאוחדת. בשנת 2011 מנתה אוכלוסיית העיר 514,417 תושבים, ודורגה במקום השביעי ברשימת הרשויות המקומיות המאוכלסות ביותר באנגליה. מנצ'סטר שוכנת באחד האזורים המטרופוליטניים הגדולים ביותר בממלכה המאוחדת; במחוז המטרופוליטני מנצ'סטר רבתי יש אוכלוסייה משוערת של 2,682,528 תושבים, באזור האורבני מנצ'סטר רבתי אוכלוסייה של 2,553,379 תושבים, ובאזור האורבני שמסביב למנצ'סטר, השני בממלכה המאוחדת לפי גודל אוכלוסייה, נספרו 2,539,100 תושבים בביקורת הספרים העירונית של 2004. במנצ'סטר ישנה קהילה יהודית גדולה, והיא מהווה את הקהילה היהודית השנייה בגודלה בבריטניה אחרי לונדון.
מנצ'סטר שוכנת בחלק הדרום-מרכזי של צפון-מערב אנגליה, וגובלת במישור צ'שייר בדרום ובהרי הפניין בצפון ובמזרח. ההיסטוריה של מנצ'סטר החלה בוויקוס האזרחי שהיה קשור למבצר הרומי ממוקיום, שנבנה בערך בשנת 79 על צוק אבן חול ששכן ליד הצטלבות הנהרות מדלוק ואירוול. חלקיה העיקריים של העיר השתייכו בעבר ללנקשייר, אך אזורים דרומית לנהר מרזי נכללו בשטח של צ'שייר. בימי הביניים הייתה מנצ'סטר עיירה מנוריאליסטית. היא החלה להתרחב בתחילת המאה ה-19 כחלק מתהליך עיור לא מתוכנן שהיה מבוסס על ייצור הטקסטיל בימי המהפכה התעשייתית. תהליך העיור של מנצ'סטר היה מקביל ברובו למהפכה התעשייתית ולתקופה הוויקטוריאנית, והיא הייתה לעיר המתועשת הראשונה בעולם. כתוצאה מפרץ הבנייה של מפעלים בתחילת המאה ה-19 הפכה מנצ'סטר מעיירה מנוריאליסטית לעיירת מפעל ולרובע, וב-1853 הוכרזה כעיר באופן רשמי.
העיר היא חלק מאיגוד של הערים האנגליות הגדולות ביותר, וכיום היא משמשת כמרכז לאמנויות, תקשורת, חינוך גבוה ומסחר, שכולם ביחד גרמו להכרזתה כעיר השנייה של הממלכה המאוחדת בשנת 2002. במשאל שנערך בקרב אנשי עסקים מובילים, שפורסם ב-2006, תוארה מנצ'סטר כמקום הטוב ביותר בממלכה המאוחדת למציאת בית עסק. בדו"ח שהופק על ידי שותפות מנצ'סטר ופורסם ב-2007 נכתב כי מנצ'סטר היא העיר שצמחה בקצב הגבוה ביותר מבחינה כלכלית. ברשימת הערים העולמית של GaWC דורגה העיר כעיר עולם מינורית. מנצ'סטר היא העיר עם מספר התיירים הזרים השלישי בגודלו במדינה, והשנייה מבחינת מספר מבקרים לאחר לונדון. מנצ'סטר אירחה את משחקי חבר העמים הבריטי בשנת 2002, אך פרסומה בתחום הספורט נובע משתי קבוצות הכדורגל המייצגות אותה בפרמייר ליג, מנצ'סטר יונייטד ומנצ'סטר סיטי.
היסטוריה מוקדמת
הבריגנטים היו השבט הקלטי העיקרי באזור הידוע כיום בצפון אנגליה; הם החזיקו במשלט על הגבעה שבה נמצאת כיום קתדרלת מנצ'סטר, מול גדות הנהר אירוול. הטריטוריה שלהם השתרעה לאורך השפלה הפורייה שבה נמצאות כיום סלפורד וסטרטפורד. בשנת 79, לאחר תחילת הכיבוש הרומי בבריטניה, הורה גנאיוס יוליוס אגריקולה להקים מבצר רומי בשם ממוקיום על מנת להבטיח שדווה ויקטריקס (צ'סטר) ואבורקום (יורק) יהיו מוגנות מפני הבריגנטים. האזור של מרכז מנצ'סטר היה מיושב בקביעות מאז אותה תקופה, וניתן לראות את שרידי יסודות המבצר בקאסלפילד. היישוב הרומי במנצ'סטר התפוגג ככל הנראה במאה ה-3; הוויקוס, יישוב אזרחי, ננטש באמצע המאה ה-3, אך ייתכן שהמבצר היה מאוכלס בחיל מצב קטן עד שלהי המאה ה-3 או תחילת המאה ה-4. עם פלישת ויליאם הכובש ב-1066 עברו רוב התושבים להצטלבות הנהרות אירוול ואירק. רוב האזור הנרחב שמסביב ננטש לאחר הטרדות הצפון.
תומאס דה לה וור, בעל אדמות מקומי, הקים ובנה כנסייה עבור הקהילה המקומית ב-1421. כנסייה זו ידועה כיום כקתדרלת מנצ'סטר; בתי המגורים של מכללת הכנסייה משמשים כיום כמשכנם של בית הספר צ'טהאם למוזיקה וספריית צ'טהאם. הספרייה, שנפתחה ב-1653 ועודנה פעילה, היא הספרייה הציבורית העתיקה ביותר בממלכה המאוחדת.
מנצ'סטר מוזכרת בתעודות משנת 1282 כמקום שיש בו שוק. בערך במאה ה-14 הגיעו אל העיר אורגים וטווים פלמים, הנחשבים לעיתים כמי שייסדו את תעשיית הטקסטיל המקומית. מנצ'סטר הפכה למרכז סחר חשוב בצמר ובפשתן, ובערך בשנת 1540 התרחבה והפכה לעיירה המאוכלסת והגדולה ביותר בכל לנקשייר. הקתדרלה ובנייני צ'טהאם הם השרידים היחידים מאותה תקופה.
במלחמת האזרחים האנגלית של אוליבר קרומוול נטו תושבי מנצ'סטר לטובת תומכי הפרלמנט. קרומוול העניק לעיר את הזכות לבחור נציג מטעמה לפרלמנט, אך הדבר לא נמשך זמן רב. צ'ארלס וורסלי, שכיהן מטעם העיר במשך שנה, מונה לאחר מכן למייג'ור גנרל של לנקשייר, צ'שייר וסטפורדשייר בתקופת שלטון המייג'ור גנרלים, שהייתה תקופה באנגליה הקרומווליאנית שבה הונהג משטר צבאי ישיר. וורסלי היה פוריטן אדוק, ואסר על פעילות המסבאות ועל חגיגות חג המולד; הוא מת ב-1656.
זמן מה לאחר 1600 עלתה צריכת הכותנה באזור, בתחילה כתערובת של סיבי כותנה ופשתן, אך בשנת 1750 בקירוב יוצרו סיבי כותנה טהורים, והכותנה תפסה את מקום הפשתן מבחינת חשיבות. האירוול והמרזי הפכו לנתיבי ניווט מסודרים ב-1736, וחיברו את מנצ'סטר והרציפים הימיים שעל המרזי. תעלת ברידג'ווטר, שהייתה תעלת המים המלאכותית הראשונה במדינה, נפתחה ב-1761, ודרכה הובא פחם למרכז מנצ'סטר מהמכרות בוורסלי. השילוב בין התחרותיות והיעילות המתגברת הובילו להורדת עלות הפחם והפחתת עלות שינוע הכותנה הגולמית. מנצ'סטר הפכה לשוק מרכזי עבור מוצרי טקסטיל שנוצרו ביישובים המקיפים אותה. בורסת סחורות ומספר מחסנים גדולים שנפתחו ב-1729 סייעו למסחר המקומי. ב-1780 החל ריצ'רד ארקרייט בבניית מפעל הכותנה הראשון של העיר.
מהמהפכה התעשייתית עד מלחמת העולם השנייה
עיקר ההיסטוריה של מנצ'סטר בתקופה זו קשור לייצור טקסטיל. רוב פעילות טוויית הכותנה התרחשה בערים ובעיירות של דרום לנקשייר וצפון צ'שייר, ולמשך תקופה מסוימת הייתה מנצ'סטר למרכז עיבוד הכותנה הפעיל ביותר, ומאוחר יותר הפכה גם לשוק הגדול ביותר בעולם למוצרי כותנה. בתקופה הוויקטוריאנית כונתה העיר "קוטונפוליס" (פוליס הכותנה) ו"ורהאוס סיטי" (עיר המחסנים). באוסטרליה, ניו זילנד ודרום אפריקה משמש המונח מנצ'סטר לתיאור מספר מצעים כגון סדינים, ציפית לכריות, מגבות וכדומה.
כתוצאה מתהליך העיור הבלתי מתוכנן שהביאה עמה המהפכה התעשייתית החלה מנצ'סטר להתרחב במהירות בתחילת המאה ה-19. ברחבי העיר התפתחו מספר תעשיות, ובשנת 1835 הפכה לעיר התעשייתית הראשונה והגדולה ביותר בעולם. חברות הנדסת מכונות ייצרו מכונות עבור סחר הכותנה, ולאחר מכן החלו לייצר מכונות גם עבור תחומים אחרים. באופן דומה החלו מהנדסי הכימיה לייצר מלבינים וצבעים, ולאחר מכן גם חומרים אחרים. המסחר נתמך על ידי תעשיות שירות כלכלי כגון בנקאות וביטוח. המסחר והאוכלוסייה הגדולים היו זקוקים למערכת תחבורה ותשתית גדולה: מערכת התעלות הורחבה, ומנצ'סטר הייתה לאחת מנקודות הקצה של מסילת הנוסעים הבין-עירונית הראשונה - מסילת ליברפול-מנצ'סטר (Liverpool and Manchester Railway). התחרות בין צורות התחבורה השנה סייעה בשמירה על מחירים נמוכים. ב-1878 חיברה GPO (לימים בריטיש טלקום) את קווי הטלפון הראשונים שלה לחברה בעיר.
מנצ'סטר הייתה מרכז קפיטליסטי, ובאותה תקופה היו בה מהומות הקשורות למזון ולעבודה, ובנוסף להם קריאות להכרה פוליטית יותר משמעותית במעמד הפועלים העירוני ובאלה שאינם בעלי תואר אצולה. אחת מהמהומות הללו הסתיימה בטבח פיטרלו, שאירע ב-16 באוגוסט 1819. התפיסה הכלכלית קפיטליזם מנצ'סטר התפתחה בעיר, ומאז 1838 הייתה העיר מרכז ליגת ההתנגדות לחוקי הדגן.
לעיר יש מקום מרכזי בהיסטוריה של המרקסיזם ותנועות פוליטיות מהשמאל; מנצ'סטר הייתה נושא עבודתו של פרידריך אנגלס The Condition of the Working Class in England in 1844; אנגלס עצמו בילה את רוב חייו במנצ'סטר ובאזורים שמסביבה, ונפגש עם קרל מרקס בספריית צ'טהאם, לאחר שמרקס הגיע לביקור בעיר. ספרי הכלכלה שמרקס קרא באותה תקופה מוצגים לראווה על מדף בספרייה, וכך גם פינת הישיבה שבה נהגו להיפגש. בין ה-2 ביוני ל-6 ביוני 1868 נערך בעיר קונגרס האיגודים המקצועיים הראשון. מנצ'סטר הייתה גם חלק מערש לידתן של מפלגת הלייבור הבריטית ותנועת הסופרג'יזם.
המהפכה התעשייתית אמנם הביא רווחה רבה למנצ'סטר, אך גם עוני ועליבות לחלקים גדולים מהאוכלוסייה. ההיסטוריון סימון שאמה (Simon Schama) ציין כי "מנצ'סטר הייתה הטוב ביותר והגרוע ביותר שנלקח לגבולות קיצוניים ביותר, סוג חדש של עיר בעולם; ארובות הפרברים התעשייתיים קידמו את פניך בעמודי עשן". תייר אמריקני שהגיע לעיר סיפר כיצד ראה "שברים הרוסים, מפוררים, מדוכאים ומחוצים של טבע האדם, שוכבים ומדממים".
ב-1853 הגיע מספר מפעלי הכותנה בעיר לשיא, ועמד על 108. לאחר מכן פחת מספר המפעלים, ומנצ'סטר ירדה מהמקום הראשון לטובת מרכזי טוויית הכותנה של בולטון בשנות ה-50 של המאה ה-19, ואולדהאם בעשור שלאחר מכן. אולם, תקופה זו של דעיכה בפעילות הטקסטיל הייתה במקביל לעליית קרנו של האזור כמרכז כלכלי. מנצ'סטר המשיכה להיות מרכז לעיבוד כותנה, וב-1913 בוצעו בה 65% מעיבודי הכותנה של כל העולם. מלחמת העולם הראשונה גרמה להפרעות בגישה אל שוקי הייצוא. עיבוד הכותנה בחלקים אחרים של העולם החל לגדול, לעיתים בזכות מכונות שיוצרו במנצ'סטר. העיר סבלה רבות במהלך השפל הגדול, והשינויים החברתיים שמתחת לפני השטח החלו לדחוק את התעשיות הוותיקות, כולל ייצור הטקסטיל.
במלחמת העולם השנייה עברה העיר הסבה לטובת תעשיית המלחמה. לדוגמה, סדנאות היציקה והמיכון במפעלי ייצור הקטרים של חברת בייר ופיקוק בגורטון עברו לייצור של פצצות; המפעלים של צמיגי דאנלופ בצ'ורלטון-על-מדלוק החלו לייצג בלוני הגנה; מחוץ לעיר, בפארק טראפורד, בנתה חברת מטרופוליטן-ויקרס את המפציצים אוורו מנצ'סטר ואוורו לנקסטר, וחברת פורד בנתה עבורם את מנועי רולס-רויס מרלין. כתוצאה מכך הפכה מנצ'סטר ליעד הפצצות של הלופטוואפה, וב-1940 החל חיל האוויר הנאצי לתקוף גם מטרות לא צבאיות. המתקפה הגדולה ביותר אירעה במהלך "בליץ חג המולד", בלילה של ה-22/23 ו-23/24 בדצמבר 1940, כאשר הוטלו על העיר 467 טון של פצצות ולמעלה מ-37,000 פצצות תבערה. רוב מרכז העיר ההיסטורי נחרב, כולל 165 מחסנים, 200 בתי עסק ו-150 משרדים. 376 אנשים נהרגו, ו-30,000 בתים נפגעו. קתדרלת מנצ'סטר הייתה בין הבניינים שניזוקו בצורה הקשה ביותר, ושיקומה נמשך עשרים שנים.
לאחר המלחמה
תעשיית הכותנה התדרדרה גם בשנות השלום שלאחר המלחמה, וב-1968 נסגרה בורסת הסחורות המקומית. ב-1963 היה נמל מנצ'סטר לשלישי בגודלו במדינה, והעסיק למעלה מ-3,000 עובדים, אך התעלה לא התאימה לנפח המטען שעבר דרכה. התנועה לנמל פחתה בהדרגה, וב-1982 נסגר הנמל. התעשייה הכבדה החלה להתדרדר החל משנות ה-60, וגודלה הצטמצם עוד יותר בעקבות המדיניות הכלכלית שהנהיגה מרגרט תאצ'ר ב-1979. בין 1961 ל-1983 ירד מספר העבודות בתחום הייצור ב-150,000. הפריחה מחדש החלה בשלהי שנות ה-80, עת החלו מיזמים עסקיים שונים. שתי הצעות לאירוח המשחקים האולימפיים היו חלק מתהליך שמטרתו להגביר את המודעות הבינלאומית לעיר, אך מנצ'סטר הפסידה בהתמודדות לאתונה ב-1990 בהתמודדות על אירוח אולימפיאדת 1996, ולסידני ב-1993 בהתמודדות על אירוח אולימפיאדת 2000.
חלקים רבים של העיר, המתוארכים לשנות ה-60 ואילך, נהרסו או נבנו מחדש ועברו תהליך מודרניזציה תוך שימוש בזכוכית ופלדה. המפעלים הוותיקים הפכו לבתי מגורים מודרניים, באזור הולם (Hulme) הוצאו לפועל תוכניות חידוש מקיפות, וברחבי העיר פותחו דירות לופט במחירים גבוהים. מגדל ביטהאם, שבנייתו הסתיימה ב-2006, התנשא לגובה 169 מטרים ו-47 קומות, והוא הבניין הגבוה ביותר במדינה מחוץ ללונדון. 23 הקומות הראשונות משמשות את מלון הילטון המקומי, ו-24 העליונות מכילות את דירות המגורים. בינואר 2007 הוחלט להקים בעיר קזינו גדול ממדים, אך למרות האישור הראשוני בבית הנבחרים החליט בית הלורדים להתנגד לכך. היוזמה בוטלה, ופיצויים ניתנו לגורמים השונים שהיו מעורבים במהלך.
מאז תחילת המאה ה-21 נחשבת מנצ'סטר כעיר השנייה בממלכה המאוחדת על ידי גורמי עיתונות בינלאומיים, הציבור הבריטי ושרים בממשלת בריטניה. במשאל שערך ה-BBC ב-2007 הקדימה העיר את ברמינגהאם וליברפול בקטגוריית העיר השנייה באנגליה, אך גם בקטגוריית העיר השלישית. הקריטריונים להכללה בקטגוריה לא היו רשמיים או מוגדרים היטב. מנצ'סטר איננה העיר השנייה בגודלה מבחינת אוכלוסייה, אך נטען כי להיסטוריה ולתרבות שלה יש משקל רב יותר. אולם, תואר זה, שאיננו רשמי, מוחזק באופן לא רשמי על ידי ברמינגהאם מאז תחילת המאה ה-20.
ב-22 במאי 2017 אירע פיגוע התאבדות במנצ'סטר ארנה בתום הופעה של הזמרת אריאנה גרנדה, בו נהרגו 22 בני אדם ונפצעו למעלה מ-50. ארגון המדינה האיסלמית נטל אחריות לפיגוע.
גאוגרפיה
מנצ'סטר נמצאת במרחק 257 קילומטרים צפונית-מערבית ללונדון, והיא שוכנת באזור דמוי קערה הגובל בצפון ובמזרח בהרי הפנינים, שהוא רכס הרים המשתרע לאורך צפון אנגליה, ובדרום במישור צ'שייר. מרכז העיר בנוי על הגדה המזרחית של הנהר אירוול, ליד נקודת המפגש שלו עם הנהרות מדלוק ואירק, וגובהו בין 35 ל-42 מטרים מעל גובה פני הים. נהר המרזי זורם דרך דרום העיר. רוב החלק הפנימי של העיר, ובעיקר באזור הדרומי, נמצא על אזור שטוח, וניתן לצפות בו מבניינים גבוהים ברחבי העיר וממרגלות הגבעות ואדמות הבור של הרי הפנינים, המתכסים לעיתים בשלג במהלך החורף. מאפייניה הגאוגרפיים של מנצ'סטר השפיעו רבות על התפתחותה המוקדמת כעיר התעשייה הראשונה בעולם. המאפיינים הם האקלים, קרבתה לנמל של ליברפול, זמינות אנרגיית מים מהנהרות העוברים לידה ובתוכה, ומאגרי הפחם הסמוכים.
השם מנצ'סטר, שניתן באופן רשמי רק לאזור המטרופוליטני של מנצ'סטר רבתי, משמש שטחים נרחבים יותר, בהם "אזור העיר מנצ'סטר", "עיירת הדואר מנצ'סטר" ו"אזור אגרת העומס מנצ'סטר רבתי". התחום העירוני שבמרכזו העיר מנצ'סטר משמש להגדרת שוקי הבתים, קשרים עסקיים, דפוסי הגעה למקום העבודה, אזורים מנהליים וכדומה. לפי הסוכנות לפיתוח כלכלי The Northern Way, האחראית על צמצום הפערים בין צפון אנגליה לשאר המדינה, התחום העירוני של מנצ'סטר כולל גם את הרבעים המטרופוליטניים סטוקפורט, טמסייד, טראפורד, בולטון, ברי, אולדהאם, ויגאן ורוצ'דייל, ביחד עם היי פיק (הנמצא מחוץ לאזור צפון מערב אנגליה), מזרח צ'שייר, מערב צ'שייר וצ'סטר וורינגטון.
לפי המשרד לסטטיסטיקות לאומיות מנצ'סטר היא היישוב המאוכלס ביותר באזור האורבני מנצ'סטר רבתי, שהוא אגד הערים השלישי בגודלו בממלכה המאוחדת. בעיר יש תערובת של אזורים אורבניים צפופי אוכלוסין ואזורי פרברים. היטון פארק, המשתרע על פני 2600 דונם, הוא השטח הציבורי הפתוח הגדול ביותר בעיר. בכל צדדיה גובלת העיר ביישובים גדולים, למעט קטע קטן לאורך הגבול הדרומי עם צ'שייר. הכבישים המהירים M60 ו-M56 חוצים את דרום העיר, דרך נורת'נדן ווייטנשו בהתאמה. מסילות רכבת כבדות מגיעות לכל הכיוונים בעיר, והתחנה העיקרית שלהן היא תחנת מנצ'סטר פיקדילי.
אקלים
האקלים השורר במנצ'סטר הוא אקלים ימי ממוזג, בדומה לרוב האיים הבריטיים, עם עונת קיץ קרירה ועונת חורף מתונה. לאורך רוב השנה יורדים משקעים, בדרך כלל בכמות לא גדולה. כמות הגשמים הממוצעת היורדת בעיר היא 806.6 מילימטרים לשנה, בהשוואה לממוצע לאומי של 1,125 מילימטרים. ממוצע ימי הגשם השנתי הוא 140.4, ובממלכה המאוחדת כולה הוא 154.4. אולם, רמת הלחות של העיר גבוהה יחסית, ובזכותה היו תנאים נוחים לייצור טקסטיל כיוון שהסיבים נטו פחות להישבר. בעיר יורד יחסית מעט שלג, בעיקר בגלל אפקט החימום של האזור האורבני. אולם, בגבעות הרי הפנינים ויער רוזנדייל, המקיפות את העיר מצד מזרח ומצד צפון, יורד יותר שלג, הגורם לעיתים לסגירת דרכים המובילות מהעיר.
אתרים ורחובות
פארק היטון זוכה הפרסים שוכן בצפון העיר ומשתרע על פני 610 אקרים, ובשל כך נחשב לאחד הפארקים העירוניים הגדולים ביותר באירופה. בעיר יש בסך הכל 135 פארקים, גנים ואזורים ציבוריים פתוחים. המונומנטים הציבוריים העיקריים של מנצ'סטר נמצאים בשתי כיכרות גדולות. בכיכר אלברט נמצאים מונומנטים לנסיך אלברט, הבישוף ג'יימס פרייזר, הבנקאי והפילנתרופ המקומי אוליבר הייווד, ויליאם גלאדסטון וג'ון ברייט. בגני פיקדילי יש מונומנטים לזכר המלכה ויקטוריה, רוברט פיל, ג'יימס ואט והדוכס מוולינגטון. האנדרטה שבכיכר סנט פיטר היא מצבת הזיכרון הראשי לזכר בני העיר שנהרגו במלחמות. מצבת הזיכרון לאלן טיורינג בגני ויטוורת' מנציחה את תפקידו כאחד ממניחי יסודות מדעי המחשב. פסלו של אברהם לינקולן בכיכר לינקולן מנציח את התפקיד של לנקשייר ברעב הכותנה ובמלחמת האזרחים האמריקנית שנערכה בשנים 1861–1865.
אחת הדרכים הוותיקות ביותר בעיר היא רחוב מרקט, שבעבר נקראה מרקט סטיד ליין. רוב מתאר הדרך הימי-ביניימי מסביב לכיכר השוק המקורית הוסר במסגרת הפיתוח מחדש שהתרחש בשנות ה-70, ורחובות עתיקים כגון סמית'י דור נעלמו. אחד הרחובות העתיקים ששרדו הוא לונג מילגייט, שהוביל מהכיכר לכיוון צפון. רחוב ויטוורת' הוא דרך רחבה מהמאה ה-19, המשתרע מדינסגייט ללונדון רואד, ורובו מקביל לתעלת רוצ'דייל. הרחוב חותך את רחובות הנסיכה, צ'פסטו ואלביון. הוא מתוחם על ידי בנייני לבנים גדולים, שבעבר היו מחסנים וכיום משמשים בעיקר למגורים. רחוב מוזלי מקביל לרחובות פורטלנד, ויטוורת' ודינסגייט, והוא משתרע בין גני פיקדילי לכיכר סנט פיטר. הרחוב סגור לרוב כלי התחבורה, למעט המסילות של חברת מנצ'סטר מטרו-לינק. רחוב קורפוריישן הוא תוספת ויקטוריאנית למתאר הרחובות העירוני. רחוב זה חצה בעת בנייתו מספר שכונות עוני בדרך לרחוב מרקט, והיה הדרך הראשית שחיברה בין רחוב קרוס (וכיכר אלברט החדשה באותה תקופה) והדרכים השונות שבצפון העיר. רחוב וילמסלו, הנמצא דרומית-מזרחית למרכז העיר, הוא מרכז חיי הסטודנטים במנצ'סטר.
מוזיקה
להקות רבות החלו את דרכן במנצ'סטר ובהן הסמית'ס, באזקוקס, ג'וי דיוויז'ן והיורשת שלה ניו אורדר, ואואזיס. היא הייתה גם מקום צמיחתן של להקות אינדי רוק ידועות כגון הסטון רוזס. להקות אלה החלו את דרכן בסצנה המוזיקלית המכונה "מדצ'סטר", שהתרכזה סביב מועדון הלילה הידוע "דה האסיינדה" ופותחה על ידי טוני וילסון שייסד את הלייבל פקטורי רקורקדס. הזמרים איאן בראון (הסטון רוזס) ומוריסי (הסמית'ס) החלו גם בקריירות סולו. להקות ידועות נוספות שמוצאן או מקום פעילותן העיקרי הוא מנצ'סטר הן טייק ד'את, סימפלי רד, הוורב, ההוליס, מתבודדי הרמן והבי ג'יז, שאמנם קשורים לאוסטרליה, אך גדלו בצ'ורלטון.
אולם ההופעות הראשי של מוזיקת הפופ בעיר הוא המנצ'סטר איבנינג ניוז ארנה, השוכן ליד תחנת ויקטוריה, המכיל למעלה מ-21,000 מקומות. האולם הוא הגדול ביותר מסוגו באירופה, ובשנת 2001 נבחר לאולם השנה על ידי אתר האינטרנט Pollstar. אולמות ידועים נוספים הם מנצ'סטר אפולו ומנצ'סטר אקדמי.
למנצ'סטר יש שלוש תזמורות, והן: תזמורת האלה, הקאמרטה של מנצ'סטר והתזמורת הפילהרמונית של ה-BBC. העיר היא גם מרכז ללימודים מוזיקליים, הנערכים במכללה המלכותית הצפונית למוזיקה ובבית הספר צ'טהאם למוזיקה. אולם ההופעות הראשי עבור מוזיקה קלאסית היה הפרי טרייד הול ברחוב פיטר, שפעל עד שנת 1996. באותה השנה נפתח הברידג'ווטר הול ובו 2,500 מקומות ישיבה.
מנצ'סטר ידועה גם בזכות הפעילות המקומית של תיאטרון, אופרה וריקודים, והיא מקום משכנם של מספר אתרי הופעות גדולים כגון בית האופרה של מנצ'סטר המארח סיבובי הופעות גדולים והפקות של הווסט אנד, תיאטרון פאלאס, והרויאל אקסצ'יינג'.
מוזיאונים וגלריות
מוזיאונים אחדים במנצ'סטר מוקדשים להנצחת ההיסטוריה שלה בתקופה הרומית, המורשת התעשייתית ותפקידה במהפכה התעשייתית, תעשיית הטקסטיל, תנועת האיגודים המקצועיים, זכות בחירה לנשים וכדורגל. באזור קאסלפילד שוכן מוצב רומי מתקופת ממוקיום, הפתוח לציבור. מוזיאון המדע והתעשייה, השוכן במבנה שבו הייתה תחנת הרכבת ליברפול רוד, מכיל אוסף גדול של קטרי קיטור, מכונות תעשייתיות וכלי טיס. מוזיאון התחבורה מכיל אוסף של אוטובוסים וחשמליות. מוזיאון המלחמה האימפריאלי הצפוני שוכן בסלפורד קוואייס, הנמצא ברובע המטרופוליטני טראפורד. מוזיאון מנצ'סטר נפתח בשנות ה-80 של המאה ה-19, והוא ידוע באוספי האגיפטולוגיה וההיסטוריה של הטבע המוצגים בו.
קבוע הכבידה
קבוע הכבידה העולמי, קבוע הגרביטציה האוניברסלי או קבוע ניוטון המסומן לרוב באות G, הוא קבוע פיזיקלי אמפירי המבטא את הקשר בין גודלה של מסה לבין עוצמת תופעות הכבידה שהיא מחוללת במרחב בהתאם למרחק ממנה. לדוגמה, בנוסחת הכבידה של ניוטון קושר קבוע הכבידה G בין תופעת כוח הכבידה שמפעילות זו על זו מסות מרוחקות, לבין גודלן והמרחק ביניהן.
מנצ'סטר
מוזיאונים וגלריות
גלריית האמנות מנצ'סטר, הנמצאת בבעלות מועצת העיר, שוכנת ברחוב מוסלי ומכילה תצוגת קבע של אוסף ציורים מאירופה, ואת אחד מאוספי הציורים הפרה-רפאליטים הידועים ביותר במדינה. בדרום העיר נמצאת גלריית ויטוורת' לאמנות, המכילה תצוגות של אמנות מודרנית, פסלים וטקסטיל. מוזיאונים ואתרי תערוכות נוספים הם הקורנרהאוס, מרכז אורביס, גלריית התחפושות של מנצ'סטר בפארק פלאט פילדס, מוזיאון ההיסטוריה האנושית, מוזיאון מנצ'סטר יונייטד באצטדיון אולד טראפורד והמוזיאון היהודי של מנצ'סטר.
ספרות
במאה ה-19 הופיעה מנצ'סטר במספר יצירות ספרותיות שהדגישו את השינויים שהביאה התעשייה לבריטניה. בין היצירות הללו ניתן למנות את "מרי ברטון" של אליזבת גאסקל ו-The Condition of the Working Class in England in 1844 של פרידריך אנגלס, שנכתב בעת שהסופר עבד והתגורר בעיר. ישנה גם טענה ולפיה צ'ארלס דיקנס ביסס את הרומן שלו "זמנים קשים" על מה שאירע במנצ'סטר, אך אף על פי שהספר מבוסס באופן חלקי על פרסטון ניתן להבחין בהשפעת ידידתו אליזבת גאסקל.
קבוע הכבידה
על פי תוצאות ניסויים עדכניים ערכו של קבוע הכבידה העולמי G שווה ל:
מנצ'סטר
ספרות
אנתוני ברג'ס, מחבר הספר "תפוז מכני", נולד והתחנך במנצ'סטר. Little Wilson and Big God, החלק הראשון של האוטוביוגרפיה שלו, מכיל תיאור מפורט של חייו במנצ'סטר בין 1917 ל-1940.
חיי הלילה
כלכלת חיי הלילה של מנצ'סטר התרחבה משמעותית מאז שנת 1993, אז החלו מבשלות להשקיע בברים, פאבים ומועדונים, ונעזרו גם בתמיכה פעילה של הרשויות המקומיות. במרכז העיר יש כ-500 ברים הפועלים ברישיון, המסוגלים להכיל כרבע מיליון מבקרים, כשהממוצע בסוף שבוע רגיל הוא בין 110,000 ל-130,000 לקוחות. כלכלת חיי הלילה מניבה רווחים של כ-100 מיליון לירות שטרלינג לשנה, והיא מספקת כ-12,000 מקומות עבודה.
קבוע הכבידה
ערכו הקטן של קבוע זה מעיד על כך שכוח הכובד הוא כוח חלש מאוד יחסית לכוחות הגרעינים (החזק והחלש) ולכוח החשמלי. לשם השוואה, כוח הכבידה שיפעילו בין שתי מסות של קילוגרם (אשר בכל אחת מהן יש בקירוב 1026 נוקליאונים) זהה לכוח שיפעילו ביניהם שני מטענים של כ- קולון (בקירוב מטען של רק 109 פרוטונים) באותו מרחק. אולם יש לזכור שרוב הגופים נייטרליים מבחינה חשמלית ועל כן שדה הכבידה של גופים גדולים ניכר ומשמעותי, בעוד השדות החשמליים והמגנטיים שלהם זניחים או אפסיים.
יצחק ביבאס
יצחק ביבאס (נולד ב-17 בינואר 1928 בסלוניקי, יוון) הוא כדורגלן עבר ישראלי ששיחק בקבוצת הפועל תל אביב.
מנצ'סטר
חיי הלילה
סצנת המדצ'סטר של שנות ה-80, שבה צמחו להקות כגון הסטון רוזס, הייתה מבוססת בעיקר באזור המועדון האסיינדה והונצחה בסרט הקולנוע 24 Hour Party People, שהופיע בפסטיבל קאן. מועדונים רבים סבלו מנחת זרועו של הפשע המאורגן באותה תקופה; הסופר והמוזיקאי דייב האסלאם תיאר מועדון שבו הצוות היה כה מפוחד עד שהסכים לתת בחינם מזון ומשקאות, ואף התנהל בו סחר בסמים. מנצ'סטר ידועה גם בתרבות הבארים שלה המבוססת בדינסגייט ובקאסלפילד, בהם יש בארים רבים עצמאיים או בארים המשתייכים לרשת כלשהי.
יצחק ביבאס
ביוגרפיה
יצחק ביבאס נולד בסלוניקי שביוון, עלה לישראל עם משפחתו בשנת 1932 ועבר לגור בשכונת פלורנטין בתל אביב. בעודו ילד שיחק כדורגל ברחוב השכונתי שממנו יצאו עוד הרבה כדורגלנים ששיחקו לאחר מכן בקבוצות שונות. תחילת דרכו של ביבאס בהפועל תל אביב הייתה בשנת 1945, ושם שיחק תחת המאמן שלמה פוליאקוב, ועם שחקנים מוכרים מהתקופה כגון משה מלמד והשוער מאיר מליקה. ביבאס שיחק במשחקי הליגה עד שנת 1948.
מנצ'סטר
מכללות ואוניברסיטאות
במנצ'סטר יש שתי אוניברסיטאות. אוניברסיטת מנצ'סטר היא האוניברסיטה הגדולה ביותר בממלכה המאוחדת שלא מורכבת ממכללות, נכון לינואר 2007. האוניברסיטה הוקמה בשנת 2004 עם מיזוגן של אוניברסיטת ויקטוריה של מנצ'סטר והמכון למדע וטכנולוגיה של אוניברסיטת מנצ'סטר. האוניברסיטה המטרופוליטנית של מנצ'סטר הוקמה עם איחודן של שלוש מכללות ב-1970, שנקראו ביחד "המוסד הפוליטכני". היא קיבלה הכרה כאוניברסיטה ב-1992, ובאותה שנה סופחה אליה מכללת קרו ואלסאגר לחינוך גבוה, ששכנה בדרום צ'שייר.
יצחק ביבאס
ביוגרפיה
עם פרוץ מלחמת העצמאות התגייס ביבאס לצה"ל בחטיבת כרמלי הצפונית. תוך כדי השירות הצבאי פגש שחקנים מהפועל חיפה וביחד שיחקו בזמנם החופשי על מנת לשמור על כושר.
מנצ'סטר
מכללות ואוניברסיטאות
שתי האוניברסיטאות, ביחד עם המכללה המלכותית הצפונית למוזיקה, שוכנות ברחוב אוקספורד שבצד הדרומי של מרכז העיר, הנחשב לאזור החינוך הגבוה האורבני הגדול ביותר באירופה. מספר הסטודנטים הכולל הלומד בשלושת המוסדות הוא 73,360, אם כי 6,000 מתוכם לומדים בקמפוסים שבקרו ואלסאגר. מלבד המוסדות הללו ניתן למצוא בעיר גם את קמפוס אוניברסיטת סלפורד, השוכן במרחק 2.4 קילומטרים מערבית למרכז העיר.
חינוך
אחד מבתי הספר הידועים ביותר במנצ'סטר הוא בית הספר העל-עממי מנצ'סטר (Manchester Grammar School), שנוסד ב-1515 כבית ספר חופשי לדקדוק ליד האתר שבו שוכנת כיום הקתדרלה, וב-1931 הועבר לאולד הול ליין שבדרום העיר על מנת להתמודד עם מספר התלמידים הגדול. בתקופה שלאחר המלחמה הוא היה בית ספר לדקדוק במימון ישיר, כלומר במימון חלקי של המדינה, אך קיבל בחזרה את מעמדו העצמאי לאחר ביטול מערכת המענקים הישירים ב-1976. הקמפוס הקודם שלו משמש כיום את בית הספר צ'טהאם למוזיקה. ליד בית ספר העל-עממי נמצאים שלושה בתי ספר נוספים: בית הספר העל-ממלכתי על שם ויליאם האלם, בית הספר לבנות ויתינגטון ובית הספר התיכון לבנות מנצ'סטר, שנוסדו בשלהי המאה ה-19.
קבוע הכבידה
היסטוריה מוקדמת
קיומו של הקבוע מוזכר כבר בחוק הכבידה האוניברסלית של ניוטון שפורסם בשנות ה-80 של המאה ה-17 (למרות שהפעם הראשונה בה היה שימוש באות G לסימון הקבוע הייתה בשנות ה-90 של המאה ה-19), ניוטון לא חישב את הקבוע בספרו, אך הוא הניח כי כוח הכביד הוא ביחס הפוך למרחק בריבוע. בספרו Principia, ניוטון הציע לחשב את קבוע הכבידה באמצעות חישוב הסטייה של מטוטלת בקרבת הר גדול, אך הוא הניח כי האפקט יהיה קטן מדי מכדי שיוכל להבחין בו. על כל פנים, ניוטון הערך את סדר הגודל של הקבוע כאשר שיער שהצפיפות הממוצעת של כדור הארץ היא פי 5 או 6 מצפיפות המים, מה שמציב את ערך קבוע הכבידה בסדר גודל של:
G ≈ (6.7±0.6)×10−11 m3⋅kg–1⋅s−2
בשנת 1738 ניסו המדענים פייר בוגה ושארל מארי דה לה קונדמין לחשב את הקבוע. בוגה המעיט בחשיבות תוצאותיהם בשנת 1740, אך ציין שלפחות הצליחו להפריך את היפותזת כדור הארץ החלול כפי שטענו אחדים בתקופת כמו אדמונד האלי.
יצחק ביבאס
ביוגרפיה
משנת 1951 המשיך לשחק בהפועל תל אביב בעמדת המגן השמאלי, לצידם של כוכבי הקבוצה באותה תקופה, יעקב חודורוב, רחביה רוזנבוים ואשר בלוט.
קבוע הכבידה
היסטוריה מוקדמת
ניסוי צ'יהליון שהוצע ב-1772 והסתיים ב-1776, היה הניסוי המוצלח הראשון שמדד את הצפיפות הממוצעת של כדור הארץ, וכך באופן עקיף סייע למציאת גודל הקבוע. התוצאות אשר דווחו על ידי צ'ארלס האטון ב-1778 הציעו כי הצפיפות הממוצעת של כדור הארץ היא  (כלומר פי 4.5 מצפיפות המים), כ-20% פחות מהצפיפות האמיתית שלו. גילוי זה הוביל להשערות על צפיפויות המסה של השמש, הירח וכוכבי לכת ידועים, את השערות אלו שלח האטון לאסטרונום ז'רום לאלנד על מנת שיכליל אותם בטבלאותיו. כפי שכתוב מעלה, ניתן למצוא את קבוע הכבידה אם ידועה צפיפות המסה של כדור הארץ (\rho_\oplus), רדיוסו הממוצע (R_\oplus), ותאוצת הכובד על פניו (g), באמצעות הנוסחה:
מנצ'סטר
חינוך
בסך הכל יש במנצ'סטר 128 בתי ספר יסודיים, 18 בתי ספר על-יסודיים ו-13 בתי ספר מיוחדים (מיועדים עבור חינוך מיוחד, נכים וכדומה).
יצחק ביבאס
ביוגרפיה
ביבאס פרש ממשחק פעיל בשנת 1956 עקב פציעה. לאחר פרישתו הצטרף לאחיו אברהם בחברה לעמילות מכס שהקימו יחדיו ורק בשנים האחרונות פרש מעבודתו בחברה. ביבאס היה נשוי לוורדה, הוא אב לשלושה בנים, ולו נכדים ונינים.
מנצ'סטר
ספורט
מנצ'סטר ידועה כעיר בעלת מסורת ספורטיבית ארוכת שנים. שני מועדוני כדורגל מהפרמיירליג, מנצ'סטר יונייטד ומנצ'סטר סיטי, נושאים את שם העיר. מנצ'סטר יונייטד היא אחת הקבוצות המצליחות ביותר בתולדות הכדורגל אנגלי, והיא זכתה באליפויות הליגה האנגלית, גביע ה-FA, גביע הליגה ובליגת האלופות. היא זוכה גם לאהדה רבה מחוץ לגבולות הממלכה המאוחדת. למנצ'סטר סיטי יש פחות תארים, אך כיום היא אחד המועדונים העשירים ביותר בעולם בזכות אילי ההון שרכשו אותה.
אצטדיון הבית של מנצ'סטר סיטי הוא אצטדיון סיטי אוף מנצ'סטר, המכיל כ-48,000 מקומות. אצטדיון אולד טראפורד, בו נערכים משחקי הבית של מנצ'סטר יונייטד, הוא אצטדיון הכדורגל השני בגודלו בממלכה המאוחדת, ותכולתו היא כ-76,000 מקומות. אצטדיון זה נמצא במרחק קצר מחוץ לעיר, ברובע טראפורד. בשנת 2003 הוא היה לאצטדיון הכדורגל היחיד במדינה ששייך למועדון ואירח את גמר ליגת האלופות. מלבד אירועי הכדורגל נערך באצטדיון גם משחק הגמר של הרוגבי ליגה המקומית. מגרש הבית של מועדון הקריקט המחוזי לנקשייר נמצא גם כן בטראפורד.
קבוע הכבידה
היסטוריה מוקדמת
בהתבסס על נוסחה זו, קבוע הכבידה שהאטון מצא הוא G ≈ 8×10−11 m3⋅kg–1⋅s−2
מנצ'סטר
ספורט
אצטדיון הסיטי אוף מנצ'סטר נבנה עבור משחקי חבר העמים הבריטי 2002. לאחר המשחקים פורק מבנה זמני בקצה הצפוני, והחלה בנייתו של מבנה קבוע המתאים לשאר חלקי האצטדיון. תכולת האצטדיון במשחקים הייתה כ-38,000 צופים, אך היא הוגדלה לקראת הגעתה של מנצ'סטר סיטי ב-2003, והתכולה הרשמית נכון לאפריל 2008 הייתה 47,726 צופים. האצטדיון אירח את גמר גביע אופ"א 2008.
לקראת משחקי חבר העמים נבנו במנצ'סטר מתקנים מקצועיים נוספים, בנוסף לאצטדיון הכדורגל, והם מרכז הסקווש הלאומי, שאירח את אליפות העולם ב-2008, ומרכז הספורט הימי. מנצ'סטר התמודדה פעמיים על אירוח המשחקים האולימפיים, אך הפסידה לאטלנטה ב-1996 ולסידני ב-2000. בשנת 2008 אירחה העיר את גמר אליפות העולם לאופני מסלול בפעם השלישית בתולדותיה. מתקני ספורט אחדים ברחבי העיר שימשו כמתקני אימון עבור האתלטים שהתכוננו לאולימפיאדת לונדון ב-2012. המנצ'סטר איבנינג ניוז ארנה אירח ב-2008 את אליפות העולם בשחייה של פדרציית השחייה הבינלאומית.
ממשל
מנצ'סטר מיוצגת בשלוש רמות של ממשל: מועצת העיר מנצ'סטר (שלטון מקומי), הפרלמנט הבריטי (שלטון לאומי) והפרלמנט האירופי (שלטון יבשתי). מועצת העיר של מנצ'סטר היא הגוף המנהל את העיר ברמה המקומית. היא מורכבת מ-96 חברים, שלושה עבור כל מחוז בחירה. מפלגת הלייבור היא המפלגה הדומיננטית במועצה. מועצת מחוז מנצ'סטר רבתי בוטלה ב-1986, כך שמועצת העיר היא בפועל רשות אוניטרית. מנצ'סטר חברה בארגון ערי הליבה של אנגליה (English Core Cities Group) מאז 1995, המשמש בין השאר לקידום המעמד החברתי, תרבותי וכלכלי של העיר ברחבי העולם.
העיירה מנצ'סטר קיבלה את הצ'ארטר המכיר בה אופן רשמי מידי תומאס גרלי (Thomas Grelley) ב-1301, אך איבדה אותו ב-1359 בעקבות פסיקה של בית משפט. עד המאה ה-19 טופלו ענייני הממשל המקומי על ידי בית משפט מנוריאליסטי, שנערך לאחרונה ב-1846. העיירה מנצ'סטר שכנה מזה שנים רבות בתוך הגבולות ההיסטוריים של מחוז לנקשייר. פבסנר כתב כי "סטרטפורד וסלפורד [השכנות] אינן יחידה אחת מבחינה ניהולית, ומנצ'סטר היא אחת האנומליות המרתקות ביותר באנגליה". נאמר כי רק בגלל טעות של ברון נורמני נוצרה ההפרדה בין מנצ'סטר לסלפורד. כתוצאה מהפרדה זו הפכה סלפורד למושב השיפוטי של סלפורדשייר, שכללה את הקהילה העתיקה של מנצ'סטר. מאוחר יותר הקימה מנצ'סטר את איגוד חוק העניים בשם מנצ'סטר. ב-1792 מונו נציבים - שנודעו כנציבי פיקוח - לצורך שיפור מצב החברה בעיר. ב-1838 ניתן לעיר מעמד מחודש של רובע, והיא הורכבה מבסוויק, צ'יטהאם היל, צ'ורלטון-על-מדלוק והאלם. ב-1846 החליפה מועצת הרובע את נציבי הפיקוח. ב-1853 קיבלה מנצ'סטר מעמד של עיר בממלכה המאוחדת.
ב-1885 סופחו למנצ'סטר היישובים ברדפורד, הארפרפיי, ראסהולם וחלקים ממוס סייד וויתינגטון. ב-1889 הפכה העיר לרובע המחוזי של מנצ'סטר, הופרדה מלנקשייר מבחינה מנהלית, ולפיכך יצאה משטח השיפוט של מועצת מחוז לנקשייר. בין 1890 ל-1933 סופחו לעיר שטחים נוספים מלנקשייר. ב-1931 סופחו לעיר מספר קהילות אזרחיות ששכנו דרומית למרזי בצ'שייר. ב-1974, לאחר קבלת חוק הממשל המקומי 1972, הפכה מנצ'סטר לאזור מטרופוליטני במחוז המטרופוליטני מנצ'סטר רבתי. באותה שנה סופחה לעיר רינגוויי, העיירה שבה שוכן נמל התעופה מנצ'סטר.
דמוגרפיה
במפקד האוכלוסין שנערך בשנת 2001 נמנו בעיר 392,819 תושבים, מספר המהווה ירידה בשיעור 9.2% בהשוואה למפקד של 1991. כ-83,000 תושבים היו מתחת לגיל 16, 285,000 בגילאים 16 עד 74, ו-25,000 בני 75 ומעלה. 75.9% מתושבי מנצ'סטר טענו כי הם נולדו בממלכה המאוחדת. מנצ'סטר היא העיר עם אחוז האבטלה השני בגודלו במדינה, ואחת הסיבות שניתנו לכך כהסבר הייתה אחוז הסטודנטים הגבוה מתוך כלל אוכלוסייה. בדו"ח משנת 2007 נכתב כי 60% מתושבי מנצ'סטר מתגוררים בחלק מהאזורים העניים ביותר של הממלכה. הערכות אמצע השנה של 2006 הצביעו על כך שאוכלוסיית הרובע המטרופוליטני של מנצ'סטר הייתה 452,000 תושבים, ובכך היא הייתה לעיר המאוכלסת ביותר בצפון מערב אנגליה. אוכלוסיית העיר החלה לגדול במהירות רק בתקופה הוויקטוריאנית, והגיעה לשיא של 766,311 ב-1931. לאחר שיא זה החלה ירידה מהירה בגודל האוכלוסייה, ונטען כי הסיבות לכך הן ההתחדשות העירונית והבנייה המוגברת של בתי שיכונים על ידי מועצת העיר לאחר מלחמת העולם השנייה.
תושבי העיר מגוונים מבחינת השתייכותם הדתית. ב-2021, 47% מהתושבים היו נוצרים, 32% ללא דת, 13% מוסלמים ו-1% יהודים. הקהילה היהודית מונה 35,000 חברים, והיא השנייה בגודלה בממלכה לאחר זו של לונדון. ב-1874 הוקם בעיר בית הכנסת הספרדי-פורטוגלי, וב-1984 נפתח בו המוזיאון היהודי של מנצ'סטר, המתעד את תולדות הקהילה בעיר מסוף המאה ה-18.
לפי אומדן האוכלוסייה של 2005, שיעור הפשיעה בעיר גבוה בהשוואה לממוצע הלאומי. חלקים מהעיר הושפעו לרעה מתהליך העיור המהיר שלה, שגרם בין השאר לשיעור פשיעה גבוה באזורים שונים כגון מוס סייד ווייטנשו. מספר הגנבות מתוך עבירות הקשורות לכלי רכב וגנבות כלי רכב לכל 1,000 תושבים היה 25.5 ו-8.9, בהשוואה לממוצע הלאומי של 7.6 ו-2.9 בהתאמה. מספר עבירות המין היה 1.9, והממוצע הלאומי היה 0.9. הממוצע הלאומי של עבירות אלימות נגד אדם אחר היה 32.7, כמעט פי שניים מהממוצע הלאומי שהיה 16.7. המספרים ששימשו להכנת סטטיסטיקת הפשיעה נאספו במהלך השנה הפיננסית 2006/2007. עם זאת, מצב הפשיעה השתפר מאוד ביחס לשנות ה-90, כשהעיר כונתה Gunchester.
באזור האורבני הגדול של מנצ'סטר נספרו 2,539,100 תושבים בשנת 2004. מלבד העיר עצמה כולל האזור גם את שאר מחוז מנצ'סטר רבתי. אזור זה הוא השני בגודלו בממלכה המאוחדת, לאחר זה של לונדון.
תחבורה
נמל התעופה מנצ'סטר הוא נמל התעופה העיקרי המשרת את העיר ואת צפון מערב אנגליה. הנמל הוא העמוס ביותר מבחינת מספר נוסעים במדינה למעט לונדון, ובשנת 2008 עברו בו כ-21 מיליון נוסעים. קווי התעופה היוצאים מהנמל מגיעים ליעדים רבים באירופה, בצפון אמריקה, באיים הקריביים, באפריקה, במזרח התיכון ובאסיה, ומספרם הכולל עולה על מספר הקווים היוצאים מלונדון הית'רו). מסלול טיסה שני נפתח ב-2001, ובטרמינל בוצעו מספר שיפורים. מספר הנוסעים נשאר קבוע פחות או יותר מאז 2005.
במנצ'סטר יש תחבורת רכבות מסועפת. מסילת ליברפול-מנצ'סטר הייתה המסילה הראשונה בעולם ששירתה נוסעים. תחנת מנצ'סטר פיקדילי הייתה בעלת מספר הנוסעים הגדול ביותר מחוץ ללונדון ב-2005 וב-2006. מפעיל הרכבות המקומי, נורת'רן רייל, פועל גם ברחבי צפון אנגליה. במנצ'סטר רבתי יש רשת מסועפת של מסילות כפריות, ושתי תחנות ראשיות. מרכז העיר מנצ'סטר מקבל שירותי תחבורה מתריסר חניוני חנה וסע. באוקטובר 2007 הודיעה הממשלה על התחלת מחקר ישימות בסוגיית הגדלת התכולה של תחנת פיקדילי, והפיכת מנצ'סטר למרכז תחבורת הרכבות של הצפון.
ב-1992 נפתחה חברת מנצ'סטר מטרו-לינק, ובכך הפכה העיר לראשונה במדינה שבה יש מערכת מודרנית של רכבת קלה. המערכת הנוכחית מבוססת על מסילות ישנות שהוסבו לשימוש הרכבת הקלה, והיא חוצה את מרכז העיר באמצעות קווים העוברים במרכז הרחוב. הרשת משתרעת בסך הכל לאורך 37 קילומטרים, והיא כוללת 37 תחנות וחמש נקודות עצירה במרכז העיר.
בעיר יש את אחת מרשתות האוטובוסים הנרחבות ביותר במדינה מחוץ ללונדון, ובסך הכל יש במחוז כולו למעלה מ-50 חברות שבסיסן במנצ'סטר. לפני תהליך הדה-רגולציה של 1986 הופעלו כל האוטובוסים בעיר על ידי שתי חברות בלבד. לאחר מכן נשלטה מערכת התחבורה על ידי חברת GM Buses, שנמכרה ופוצלה ל-GM Buses הצפונית ו-GM Buses הדרומית, שנרכשו בתורן על ידי פירסט מנצ'סטר וסטייג'קואץ' מנצ'סטר בהתאמה. פירסט מנצ'סטר מפעילה גם שלושה קווי תחבורה ציבורית חינמיים הנקראים מטרושאטל, המובילים נוסעים ברחבי האזורים העסקיים של העיר.
כלכלה
כלכלת מנצ'סטר היא בין הגדולות ביותר בממלכה המאוחדת. העיר שוכנת בצפון-מערב אנגליה, בלב אחד האזורים המטרופוליטניים הגדולים ביותר באירופה, דבר שתרם להפיכתה למרכז עסקים ומסחר גדול. מנצ'סטר הייתה בחזית המהפכה התעשייתית במאה ה-19, והפכה למרכז מוביל בתחום ייצור הטקסטיל.
כלכלת העיר מבוססת כיום על מגזרי מתן שירותים, ובשנת 2007 היא גדלה בקצב המהיר ביותר במדינה, כשגודל השקעות הפנים (inward investment) שני רק לזה של לונדון. בדו"ח Manchester’s State of the City Report מצוין כי הפעילויות העיקריות בכלכלת העיר הן שירותים פיננסיים ומקצועיים, תעשיות מדעי החיים, ייצור, תרבות ואמצעי תקשורת, ותקשורת. ב-2007 וב-2008 דורגה העיר במקום השני בטיבו לעשיית עסקים במדינה, ובשנת 2009 במקום השלישי במדינה וה-16 באירופה כולה.
כיום מנצ'סטר היא מרכז אמנויות, תקשורת, חינוך גבוה ומסחר, ובדומה ללונדון היא מרכז גדול גם בתחום המשפט ובתחום הפיננסים. במשאל שנערך בשנת 2006 דורגה העיר במקום השני ברשימת הערים בממלכה המאוחדת שבהן ניתן למצוא בקלות בית עסק, לאחר לונדון, ובמקום ה-14 באירופה. בדו"ח שהוזמן על ידי שותפות מנצ'סטר והתפרסם בשנת 2007 נכתב כי מנצ'סטר היא העיר בעלת שיעור הצמיחה הגבוה ביותר מבחינה כלכלית. היא דורגה גם במקום השלישי במדינה מבחינת מספר התיירים הזרים המבקרים בה. מנצ'סטר אירחה את משחקי חבר העמים הבריטי בשנת 2002, דבר שגרם לחיזוק כלכלתה, ושניים ממוסדות הספורט הבולטים שלה הן קבוצות הפוטבול ליג, מנצ'סטר יונייטד ומנצ'סטר סיטי, המהוות נקודת משיכה לתיירים רבים.