cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Flavors of Entanglement
היסטוריה
בדצמבר 2007, פרסם רוב דיימנט מלהקת טמפושארק ש-Flavors of Entanglement הוא ללא ספק השיא של מוריסט, "באותה צורה שויליאם אורביט נתן פרספקטיבה שונה על מדונה בזכות 'Ray of Light', כך גיא ואלאניס כשיצרו אלבום מרענן, קלאסי, נועז ויצרת מופת."
רשימת שירים
רשימת השירים הרשמית התפרסמה לראשונה במרץ 2008 באתר הרשמי של מוריסט.
מוריסט אמרה ששירים אחרים שלא יהיו באלבום יוצגו כביסיידים או שישותפו בהפצה חינמית באינטרנט, כמו ב-Youtube.
שלום אסייג
שלום אסייג (נולד ב-2 ביולי 1969) הוא סטנדאפיסט, קומיקאי, שחקן קולנוע וטלוויזיה, מפיק, תסריטאי, עורך ומנחה טלוויזיה ישראלי, זוכה שני פרסי האקדמיה לטלוויזיה.
ביוגרפיה
אסייג נולד וגדל בטירת כרמל, במשפחה מסורתית בת שמונה ילדים, לאליס ומכלוף (מקס), שעלו לארץ ממרוקו. ב-1993, שנתיים לאחר שסיים את שירותו הצבאי, החל אסייג להופיע בצוותי הבידור של אילת, ושם הכיר את אשתו הראשונה. בשנה זו החל להופיע במופעי סטנד-אפ ברחבי ישראל. מופעו שם דגש על סיטואציות האופייניות לישראלים ועל יחסים בין גברים ונשים. הוא פרץ לתודעת הקהל הרחב כאשר הופיע בפינת הסטנד-אפ בתוכנית הבידור "סופשבוע" בהגשת דודו טופז ששודרה בערוץ 1. מעט לאחר מכן קיבל פינה קומית קבועה בתוכנית "מרגול" בהגשת מרגלית צנעני, אשר שודרה בערוץ 2 שהחל בשידוריו באותה שנה ושם זכה אסייג לחשיפה משמעותית.
התארח בתוכנית הטלוויזיה פספוסים ששודרה בשידורי רשת בערוץ 2 התארח גם בתוכנית ההמשך של פספוסים שנקראת חוזרים לפספוסים ששודרה ברשת 13
ב-1995 הגיש תוכנית רדיו ברשת ג'. בהמשך, השתתף בתוכנית "קיץ על החוף" בערוץ 2.
בשנים 1996–1997 התארח בתוכנית הבידור של אלי יצפאן "הערב עם אלי יצפאן" ששודרה בערוץ 2 (טלעד)
ב-2000 יצא עם מופעו השני "שלום עם אסייג".
באותה שנה החל לדבב עבור חברת בזק בינלאומי את התוכי הירוק, המופיע בפרסומות החברה, וכן הוציא לשוק DVD אשר מכיל קטעים נבחרים ממופע הסטנד-אפ שלו והשתתף בסדרת הדרמה "המשאית" אשר שודרה בערוץ 2.
ב-2004 הנחה, לצד קובי מידן, את ספיישל "המבחן של ישראל". באותה שנה השתף בסדרה התיעודית במדינת היהודים ששודרה בערוץ הראשון
ב-2005–2006 הגיש פינת אקטואליה הומוריסטית בתוכניתו של יאיר לפיד, וב-2006 הצטרף לצוות הפאנל הקבוע של תוכנית הבידור "מועדון לילה". ב-2007 הנחה לצד טל ברמן את התוכנית "כישרון או כישלון" בערוץ 2. באותה שנה עלתה הצגת בידור ראשונה בבימויו של אסייג: "הצ'ט ועונשו", בכיכובו של יגאל עדיקא אתו שיחק בסרט "רחמים". בהמשך השתתף בסרט "ברונו מאוהב" בתפקיד אינסטלטור. עוד באותה שנה, גילם את קשקש הדחליל במחזמר "הקוסם!". באותה שנה השתתף גם בתוכנית הראיונות שניים
ב-2007 שיחק בתפקיד ראשי בסרט רחמים בתפקיד משה
החל מ-2008 הנחה אסייג את תוכנית הבידור "צחוק מעבודה", עבור זכיינית השידור רשת בערוץ 2. התוכנית שודרה במשך שבע עונות עד ל-2013, והייתה להצלחה ולמקפצה עבור סטנדאפיסטים צעירים. פורמט התוכנית נמכר למספר מדינות בעולם.
ב-2009 הופיע אסייג בתיאטרון קיסריה ובכך היה לסטנדאפיסט הראשון המעלה שם מופע. באותה שנה השתף עם הבן שלו דניאל אסייג בתוכנית איך זה להיות ילד של מפורסם?
בשנת 2010 התארח בתוכנית הסאטירה מצב האומה ששודרה בערוץ 2 השתתף בתור עצמו. באותה שנה השתף גם בתוכנית אפס בהתנהגות. ובתוכנית שיחקו אותה בגדול השתף בתור מתמודד אורח
בשנת 2011 הקים את חברת ההפקות "המפיקים גאגא". החברה הפיקה עבור זכיינית ערוץ 2 רשת את "קבלו אותם" - שתי תוכניות ספיישל בהשתתפות סטנדאפיסטים צעירים, את תוכנית המתיחות "כולם עליי" בהנחיית קובי מימון, את שתי עונות התוכנית הקומית "הפרויקט הירוק" עבור ערוץ הוט קומדי סנטרל, ואת "מחר שבת" עבור הערוץ הראשון בהנחיית יעקב כהן ושמואל וילוז'ני. בנוסף הקימה החברה בשיתוף עם אתר ynet את אתר הלימודים המקוונים yschool.
ב-2013 יצר יחד עם אחיו מני אסייג והתסריטאי ליאור פריד את הסדרה הקומית "שנות ה-80", ובה מסופר על ילדותו של שלום בטירת כרמל. בסדרה אסייג מגלם את אביו (ששמו "פרוספר"), ואילו בנו דניאל אסייג מגלם את דמותו בצעירותה. הסדרה עלתה לשידור ב-10 באוקטובר 2013 בערוץ 2, על ידי הזכיינית רשת (ב־2015 הסדרה חזרה לעונה שנייה, ב-2017 חזרה לעונה שלישית, ב־2018 חזרה לעונה רביעית וב-2019 חזרה לעונה חמישית ואחרונה). ב-2022 חזרה לסדרה חדשה בשם שנות ה-90. ב-2023 יצא לאקרנים סרט שמבוסס על הסדרה בשם "ההילולה".
בשנת 2014 בנו דניאל אסייג השתתף בסדרת הדוקו ריאליטי מחוברים+ וגם הוא התארח שם.
ב-2015 הנחה בערוץ 2 את תוכנית הבידור "מלחמת המינים", לצד ליטל שוורץ. באותה שנה התארח בתוכנית סלבריישן בתפקיד עצמו
ב-2017 שיחק בסדרה עוד סיפור בתפקיד שלום
ב-2018 החל לשחק בסדרת הנוער "כפולה" בתור הסוכן של נועה קירל, אשר דמותו מבוססת על סוכנה האמיתי של קירל, רוברטו בן שושן. באותה שנה התארח בסדרה חיים שלי בתפקיד עצמו.
בשנים 2020–2022 שיחק בתפקיד הראשי בשתי העונות של סדרת המתח "מנאייכ" של ערוץ כאן 11. על משחקו בסדרה זו זכה פעמיים ב"פרס האקדמיה לטלוויזיה" בקטגוריית השחקן הראשי הטוב ביותר בסדרת דרמה.
ב-2021 השתתף והנחה בתוכנית הבידור "סטנד אפ Nation" ששודרה ב"רשת 13". באותה שנה התארח בסדרה סיפורים מהכורסה בתפקיד עצמו. באותה שנה גם השתתף בסדרה מעילה בתפקיד ראובן אטיאס.
בשנת 2023 הדליק משואה בטקס הדלקת המשואות בהר הרצל לרגל שנת ה-75 למדינת ישראל.
העתקה
{{פירושונים| במתמטיקה אחר
שלום אסייג
משפחתו
אסייג מתגורר ביישוב תל מונד. הוא נשוי בשנית. מנישואיו הראשונים הוא אב לבן אחד, הסטנדאפיסט דניאל אסייג. מנישואיו השניים, נולדו לו בת ובן.
בין אחיו של אסייג, ניתן למנות את התסריטאי מני אסייג ואת מוריס אסייג, סגן וממלא מקום ראש עיריית טירת כרמל.
העתקה
ראו גם
}}
אהרן אורלנסקי
אהרן אורלנסקי (ה'תרי"ד, 1854 – י"ח בחשוון ה'תרע"א, 20 בנובמבר 1910) היה רבה של פתח תקווה בשלושת העשורים הראשונים להיווסדה.
תולדותיו
אהרן הכהן אורלנסקי נולד בביאליסטוק. למד בישיבה בביאליסטוק, שם נסמך לרבנות. בשנת תרמ"ד (1884) עלה לארץ ישראל, שנה לאחר קבוצת בני ביאליסטוק, (אליהם הצטרף עוד בתרמ"ג שרכשו נחלות בפתח תקווה, והתיישב באופן זמני בירושלים. בעת עלותו לארץ ישראל קיבל מכתב הסכמה מהרב מאיר שמחה הכהן בו כתב עליו שהוא הצטיין בשקידה עצומה בלימוד תורה והוא ראוי להורות הלכה, וזו לשונו:
עוד באותה שנה מינו בני פתח תקווה את הרב אורלנסקי לרב המושבה, והוא כיהן בתפקיד במשך 27 שנים, עד פטירתו בשנת ה'תרע"א (1910). במקביל לכהונתו ברבנות היה גם בעל כרם.
ייסד בפתח תקווה קופת גמ"ח בשם "זיכרון מרדכי" (ע"ש הרב מרדכי גימפל יפה), שהתפתחה ונעשתה אחד ממוסדות החסד החשובים במקום.
נקבר בחלקת הראשונים בבית הקברות סגולה בפתח תקווה. על שמו רחוב בפתח תקווה.
לאחר מותו כינס בנו הרב אברהם יעקב אורלנסקי את כתבי אביו והוציאם בספר "תקות אהרן".
התנגדותו להיתר המכירה
הרב אורלנסקי התנגד לשימוש בהיתר המכירה בשמיטת תרמ"ט לצורך עבודת הקרקע וטען שאין בה צורך, מכיוון שממילא יש לתת לאדמה לנוח ולאפשר לחקלאים זמן להשקיע במשק החי.
אמילי ואן קאמפ
ביוגרפיה
ואן קאמפ נולדה בפורט פרי שבאונטריו, קנדה לסינדי ולרוברט ואן קאמפ, תזונאי בעלי חיים. עבודת הראשונה הייתה בשביל אביה, העברת אוכל ללקוחות בעיר הולדתה וסביבתה. יש לה שלוש אחיות; מולי, קייטי ואליסון.
ואן קאמפ החלה לרקוד כבר בגיל 3, ובגיל 12 עברה למשפחה במונטריאול לאחר שהתקבלה בבית הספר היוקרתי למחול שבחבל קוויבק. ואן קאמפ דוברת צרפתית שוטפת והיא "מרגישה בבית" שהיא שומעת את השפה.
קריירה
תפקידה הראשון היה בסדרת האימה האנתולוגית לילדים "מי מפחד מהחושך?", כשגילמה את פגי גרגורי בעונה השנייה של החלק השני של הסדרה. שיחקה גם בסרט טלוויזיה על ג'קלין קנדי-אונאסיס.
כאשר הייתה בת 16, בשנת 2002 ואן קאמפ נכנסה לתודעה הציבורית כאשר לוהקה לאחד התפקידים ראשיים בסדרת הדרמה של The WB "אוורווד", בדמותה של איימי אבוט, בתו של ד"ר הרולד אבוט. ואן קאמפ המשיכה לשחק בלכל ארבע עונות הסדרה עד לסיומה ב-2006.
בשנת 2005 הופיעה בסרט האימה קצר "הצלצול", אשר המהווה המשך ישיר לסרט הראשון והמצליח משנת 2002 - "הצלצול". בשנת 2007 הופיעה בתור קת'לין בסרט "אירי שחור".
ב-2007, ואן קאמפ הצטרפה החלה לשחק בסדרה "אחים ואחיות" את רבקה הרפר, בתם של ויליאם ווקר ופילגשו הולי הרפר. מאוחר יותר מתגלה שויליאם אינה אביה האמיתי של רבקה. ואן קאמפ עזבה את הסדרה בתחילת העונה החמישית. ב-2011, כיכבה בסרט הטלוויזיה "מבעד ללוח" לצד טריט ויליאמס שכיכב לצדה ב"אוורווד". בכורת הסרט הייתה ב-24 באפריל 2011 ברשת CBS.
החל משנת 2018 משחקת בתפקיד ראשי בסדרת הדרמה הרפואית "המתמחה" ברשת FOX, שעונתה שנייה עלתה לשידור ב-24 בספטמבר 2018, ועונתה השלישית ב-24 בספטמבר 2019.
חיים אישים
אמילי ואן קאמפ יצאה עם השחקן כריס פראט בין השנים 2004–2006. שנה לאחר שהשניים נפרדו, החלה לצאת עם דייב אנבל'ה, עימו נפגשה במהלך צילומי הסדרה אחים ואחיות. משנת 2010 עד 2011 שמה נקשר עם ג'וזף מורגן ובן מקנזי.
החל מאוקטובר 2011 היא בזוגיות עם השחקן הבריטי ג'וש באומן. במהלך צילומי הסדרה "נקמה" החלו אמילי וג'וש באומן לצאת. במאי 2017 הם התארסו, וב-15 בדצמבר 2018 השניים התחתנו. באוגוסט 2021 נולד בתם הבכורה, איריס.
פאני בלנקרס-קון
פראנסינה "פאני" אלשה בלנקרס-קוּן (בהולנדית: Francina "Fanny" Elsje Blankers-Koen; 26 באפריל 1918 – 25 בינואר 2004) הייתה אתלטית הולנדית רב-גונית, אלופה אולימפית בעלת 4 מדליות זהב מאולימפיאדת לונדון (1948), שיאנית העולם בריצת 100 מטר, בריצת 80 מטר משוכות, בקפיצה לגובה, בקפיצה לרוחק ובקרב חמש. נוסף לכך הייתה אלופת אירופה בעלת 8 מדליות מהן 5 זהב.
בשנת 1999 נבחרה כאתלטית הגדולה ביותר של המאה ה-20 על ידי התאחדות האתלטיקה הבינלאומית (IAAF). כינויה היה "עקרת הבית המעופפת".
ביוגרפיה
בלנקרס-קון נולדה בעיירה קטנה בשם לאכה פירסכה (ליד בארן) לארנולדיס והלנה קון. היו לה חמישה אחים. אביה עבד כפקיד ממשלתי והשתתף בתחרויות בהדיפת כדור ברזל וזריקת דיסקוס. בצעירותה עסקה בענפי ספורט שונים כמו: טניס, שחייה, התעמלות, סייף, החלקה על הקרח וריצה, והתקשתה לבחור בענף בו תתמקצע. מאמן שחייה הפנה אותה לאתלטיקה משום שבאותה העת להולנד היו אלופות אולימפיות רבות (כדוגמת ריי מסטנברוק ווילי דן אודן) והדרך לנבחרת ההולנדית הייתה קשה הרבה יותר. בשנת 1935 החלה להשתתף בתחרויות אתלטיקה. כבר בניסיונה השלישי זכתה באליפות הולנד בריצת 800 מטר, מקצוע שהוצא מהמשחקים האולימפיים בטענה שמבחינה פיזית הוא תובעני מדי לנשים. היא התאמנה תחת הדרכתו של יאן בלנקרס, קופץ משולשת אולימפי שבמרוצת השנים הפך לבעלה.
באולימפיאדת ברלין (1936) סיימה במקום חמישי במרוץ שליחות 4x100 מטר בתוצאה של 48.8 שניות, ובמקום שישי בקפיצה לגובה בתוצאה של 1.55 מטר.
שיאנית עולם
בהדרגה טיפסה בלנקרס-קון לצמרת ובשנת 1938 קבעה את שיאה העולמי הראשון, בריצת 100 יארד בתוצאה של 11.0 שניות. באליפות אירופה השנייה באתלטיקה והראשונה לנשים, שנערכה בווינה, אוסטריה באותה שנה, זכתה בשתי מדליות ארד, בריצת 100 מטר (12.0 שניות) ובריצת 200 מטר (24.9 שניות). המנצחת בריצות אלו הייתה האלופה האולימפית סטניסלווה וואלסייביץ' מפולין.
עקב מלחמת העולם השנייה התבטלו שתי אולימפיאדות (1940, ו-1944) וכך נמנע מבלנקרס-קון לזכות במדליות זהב רבות נוספות. באוגוסט 1940 היא התחתנה עם מאמנה, שהיה מבוגר ממנה ב-15 שנים, ובשנת 1941 ילדה את בנם הראשון. התקשורת העריכה שהקריירה שלה הסתיימה, מאחר שבאותו הזמן נשים נשואות כמעט שלא השתתפו בתחרויות, ועל אחת כמה וכמה אימהות. אך לה היו תוכניות אחרות והיא שבה לאימונים מספר שבועות לאחר הלידה.
במאי 1944 קבעה שיא עולם חדש בריצת 100 יארד ובאותה תחרות הייתה שותפה לרביעייה ההולנדית ששיפרה את שיא העולם בריצת שליחות 4x110 יארד, דבר שגרם להתרגשות רבה בתקשורת הגרמנית משום שהשיא שנישבר היה שייך לנבחרת בריטניה. חודש לאחר מכן שיפרה נבחרת הולנד גם את שיא העולם בריצת שליחות 4x200 מטר שהיה שייך לנבחרת גרמניה, ובמעשה של התרסה הן לבשו סמלים לאומיים במהלך הריצה.
בחורף 1944–1945 היה מחסור רב במזון בערים כך שאימונים סדירים היו הדבר האחרון שמשפחת בלנקרס-קון שהתגוררה באמסטרדם חשבה עליו.
שישה שבועות לפני אליפות אירופה נולדה בתם השנייה, ולמרות זאת היא השתתפה בתחרויות שנערכו באוסלו, נורווגיה בשנת 1946. ביום הראשון של התחרות היא נחלה כישלונות, לאחר שנפלה בשלב חצי הגמר בריצת 100 מטר ולא עלתה לשלב הגמר ובהמשך היום סיימה במקום רביעי בקפיצה לגובה עם חבלות בגופה. ביומה השני של התחרות היא חזרה להצליח וזכתה בשתי מדליות זהב, בריצת 80 מטר משוכות (11.8 שניות) ובריצת שליחות 4x100 מטר (47.8 שניות).
אולימפיאדת השיא
באולימפיאדת לונדון (1948) זכתה בלנקרס-קון ב-4 מדליות זהב, בריצת 100 מטר בשיא אולימפי חדש של 11.9 שניות, בריצת 200 מטר בשיא אולימפי חדש של 24.4 שניות, בריצת 80 מטר משוכות בשיא אולימפי חדש של 11.2 שניות ובריצת שליחות 4x100 מטר בתוצאה של 47.5 שניות.
באליפות אירופה שנערכה בבריסל, בלגיה בשנת 1950 היא זכתה ב-4 מדליות מהן 3 זהב. מדליות זהב בריצת 100 מטר (11.7 שניות), בריצת 200 מטר (24.0 שניות) ובריצת 80 מטר משוכות (11.1 שניות) ומדליית כסף בריצת שליחות 4x100 מטר (47.4 שניות).
בשנותיה האחרונות סבלה ממחלת אלצהיימר וטופלה תחת השגחה סיעודית פסיכיאטרית. היא נפטרה ב-25 בינואר 2004
דונה גרציה נשיא
דונה גרציה נשיא (בפורטוגזית: Gracia Mendes Nasi; 20 ביוני 1510 – 3 בנובמבר 1569; שמה העברי: חנה; שמהּ הנוצרי: ביאטריס דה לונה מיקז) הייתה אשת עסקים, נדבנית ומדינאית אנוסה שחזרה ליהדות.
ביוגרפיה
ביאטריס דה לונה-גרציה נשיא נולדה ב-1510 בליסבון שבפורטוגל למשפחת יהודים אנוסים שברחה מקסטיליה עקב גירוש היהודים מספרד בשנת 1492. הוריה אולצו, יחד עם יתר היהודים, להישאר בפורטוגל ולהמיר את דתם לנצרות בשנת 1497. היא הייתה בתם של אלורו דה לונה ופיליפה (כנראה) מנדש בנבנשתי (אחותו של פרנציסקו מנדס בנבנשתי). כשהייתה בגיל בת מצווה, הוריה סיפרו לה על יהדותה (עד אז החשיבה את עצמה לנוצריה). ב-1528 שודכה לדודה פרנציסקו מנדש (שמו העברי: צמח בנבנשתי), בן למשפחת סוחרים שהתעשרו ממסחר בכסף ותבלינים ובמיוחד בפלפל שחור, שהמסחר בו בפורטוגל היה בפיקוח המוסד המלכותי של בית הודו. חשיבות סחר התבלינים לכלכלת פורטוגל הייתה כה גדולה, עד כי לא אחת ניצלה משפחת מנדש מאימי האינקוויזיציה הפורטוגזית, הודות לתפקיד שמלאה בתחום המסחרי הזה. הם נישאו בטקס יהודי חשאי במרתף ביתה ולאחר מכן התחתנו בטקס פומבי בכנסייה.
בימי שגשוגה של האימפריה הפורטוגזית כמעצמה עולמית, הייתה משפחת בנבנשתי/מנדש בין המשפחות העשירות בפורטוגל. ב-1536 נפטר בעלה, וגרציה נשארה עם בתם היחידה אנה – ריינה. דונה גרציה ירשה את רכוש בעלה והמשיכה לנהל אותו. עושרה של דונה גרציה היה מופלג, והיא נחשבה במאה ה-16 לאחת הנשים העשירות באירופה. עם מות בעלה התגבר לחץ האינקוויזיציה הפורטוגזית והיא נאלצה לעזוב את פורטוגל ועברה לאנטוורפן, שם ניהל גיסה, דיוגו (שמו העברי: מאיר בנבנשתי – אחיו של פרנשיסקו מנדש), את העסק המשפחתי, שכלל גם עסקי בנקאות גדולים. היא עברה לאנטוורפן עם אחותה הצעירה, בריאנדה דה לונה, ובן דודה, ז'ואאו מיקז, הידוע בשמו היהודי יוסף נשיא. אחותה בריאנדה התחתנה בשנת 1539 עם דיוגו מנדש. דיוגו מנדש מינה בצוואתו בשנת 1543 את דונה גרציה כמנהלת העסק של משפחת בנבנשתי/מנדש ביחד עם אחיינה יוסף נשיא.
דונה גרציה הייתה פעילה מאוד בחיים היהודיים באימפריה העות'מאנית ובאיטליה. בשנת 1555 פרסם האפיפיור פאולוס הרביעי בולה נגד "היהודים החבויים". בשנת 1556, בעיר אנקונה שבמחוז מארקֶה בצפון-מזרח איטליה, גזר האפיפיור להעלות על המוקד קבוצה של אנוסים פורטוגלים באשמת חזרה ליהדות. בתגובה ארגנה גרציה את חרם אנקונה – הטלת חרם מסחרי של יהודים על נמל אנקונה. החרם נכשל והאנוסים הוצאו להורג בשריפה. היא בנתה בקושטא בתי כנסת, ישיבות ובתי חולים. אחד מבתי הכנסת שבנתה עודנו עומד באיזמיר ונקרא על שמה "לה סניורה". העובדה שבית הכנסת נקרא רק 'הגברת', בלי ציון שמה המפורש, הוא עדות למעמדה הבולט בקרב יהודי ספרד.
בשנת 1561 היא פנתה ביחד עם דון יוסף נשיא לסולימאן הראשון בבקשת חכירה של ערים בארץ ישראל. תחילה הם ביקשו את ירושלים, ונענו בשלילה, ולבסוף חכרו את טבריה באלף דוקטים זהב לשנה, והחלו לבנות את העיר וליישב בה יהודים מאירופה.
דונה גרציה נשיא התכוננה להתיישב בעצמה בטבריה. מדווח על כך הנוסע הפורטוגזי פנטלאו דה אביירו, שביקר בארץ ישראל סמוך לשנת 1565: "שמעתי מכמה יהודים פורטוגזים בדבר אשה פורטוגזית, שנמלטה ממלכות זו ברכוש גדול, שהעניק לה כוח והשפעה רבה, ופרסם את שמה במדינות אלו, וכיצד קנתה את העיר טבריה... וכי בקיץ הבא היא תבוא מקושטא עם כל משפחתה, לגור בטבריה, ועמה כל היהודים שירצו לבוא אחריה. חדשות אלה הביאו שמחה גדולה לכל היהודים היושבים בארץ-ישראל, מכיוון שאלה האמינו, שעם התיישבותם שם, חייב גם המשיח לבוא". אולם ב-1569 נפטרה דונה גרציה לא רחוק מקושטא, בטרם הגשימה את חלומה לעלות לארץ ישראל.
הנצחה
בשנת 1991, יצא בול רשמי של מדינת ישראל לזכרה. על הבול מופיע דיוקנה של דונה גרציה וכן תמונת מדליון של אחייניתה. בשובל הבול – נוף של טבריה, המבוסס על תחריטו של הצייר ההולנדי קורנליוס דה ברוין משנת 1681. בקצה השובל הובאה ציטטה מתוך דברי הלל שכתב עליה המלומד היהודי שמואל אושקי.
בשנת 2010, במלאת 500 שנים להולדתה של דונה גרציה, הוקם בטבריה מצפה דונה גרציה ובו סלע הנצחה ופרטים על פועלה. המצפה נמצא ליד הכניסה הצפונית ליער שווייץ, וכמו כן קיים בעיר מלון ומוזיאון על שמה.
רחובות על שמה נקראו בטבריה, חיפה ונתניה. בשנת 2016 התקבלה החלטה לקריאת רחוב על שמה גם בירושלים, וב-2017 בבאר שבע.
במסגרת "ויצו – חיפה" התארגנה ב-1982 קבוצה של דוברות ספרדית המורכבת מפעילות "ויצו", עולות ותיקות וחדשות מאמריקה הלטינית, שאמצו את שמה של דוֹנָה גְרַצְיָה מֶנְדֶס. החוג נקרא בספרדית "Doña Gracia Méndez".
לקריאה נוספת
באנגלית:
גאבור הלאס
גאבור הלאס (בהונגרית: Halász Gábor; בודפשט, 4 ביולי 1901 – באלף, מרץ 1945) היה סופר, מבקר יהודי-הונגרי, היסטוריון הספרות שנספה בשואה.
ביוגרפיה
אביו של גאבור הלאס היה פקיד בעיריית אובודה (רובע 3 של בודפשט), ככל הנראה לא היה יהודי. אמו באה ממשפחה יהודית כפרית. הוריו התחתנו רק כאשר גאבור היה בן שבע.
לאחר שהלאס סיים את לימודיו בתיכון, למד היסטוריה הונגרית ופילוסופיה באוניברסיטת פאזמאני פטר (היום אוניברסיטת אטווש לוראנד) וסיים בשנת 1925. בין השנים 1925–1926 שהה בפריז ובאיטליה במלגה ממשלתית. בשנת 1927 הפך לממתמחה ללא שכר ולאחר מכן קיבל מישרת ספרן בספרייה הלאומית על שם סצ'ני. משנת 1932 הוא היה המבקר הספרותי המוביל של כתב העת הספרותי החשוב ניוגט ובשנת 1933 היה אחד החברים המייסדים של "החברה הספרותית-מדעית ההונגרית". משנת 1941 היה עובד קבוע של העיתון "הכוכב ההונגרי" (Magyar Csillag).
בשנת 1938 התחילה חקיקה אנטי יהודית נרחבת בהונגריה, בנוסף לנומרוס קלאוזוס, במיוחד החוק היהודי השני והחוק היהודי השלישי. הלאסנלקח לשירות העבודה ביולי 1943 (עבודות כפייה לגברים יהודים עבור הצבא ההונגרי במיוחד בחזית המזרחית באוקראינה), אך באותה תקופה עדיין הצליח להשיג פטור. כעבור שנה נלקח שוב לשירות העבודה, משם לא שב: יחד עם ג'ורגי שארקוזי ואנטאל סרב הוא נשלח למחנה עבודת הכפייה באלף במערב הונגריה על הגבול עם אוסטריה. הוא מת בנסיבות לא ברורות כמו שני חבריו האחרים, כנראה עקב רעב, מחלה, מחסור תמידי או הוצא להורג.
יצירתו
מחקריו, מאמריו וביקורותיו הופיעו בניוגט ובכתבי עת אחרים כמו "הזריחה" (Napkelet). הלאס היה אחד ממחברי המסות (חיבור עיוני) העיקריות בהונגריה בתקופה שבין שתי מלחמות העולם (1918–1938); עבודותיו מאופיינות בידע רב, בדאגה ובגישה הומניסטית, ובעיקר בכבוד לאינטלקט. בשם חוקי התבונה, הוא התעמת יותר ויותר עם הזרמים האינטלקטואליים והפוליטיים הבלתי רציונליים של העידן. כך הוא הגיע למימוש הריאליזם באסתטיקה שלו ובהתנהגותו הפוליטית, כשהוא מוותר על שמרנות האצולה הראשונית שלו. הליברליזם הדמוקרטי של המאה ה-19 הפך לאידיאל שלו. במחצית הראשונה של שנות ה-40 של המאה ה-20 נקט עמדה נחרצת נגד כל צורות הדיקטטורה הפשיסטית. בליווי מחקרים משמעותיים פרסם את יומנו של ז'יגמונד יוסט, ערך את כל יצירותיו של אימרה מדאצ' וערך את האנתולוגיה בשם "בית המטמון של הספרות האנגלית".
אלוף
אלוף היא דרגת קצונה צבאית בכירה, השנייה בחשיבותה בסדר ההיררכי בצבא ההגנה לישראל. דרגה זו מקבילה לדרגת מייג'ור גנרל ("גנרל שני כוכבים") הנהוגה ברוב צבאות העולם. כמו כן, המונח "אלוף" משמש בכל חמש דרגות הקצונה הבכירות בצה"ל – דרגת סגן־אלוף (סא"ל), אלוף־משנה (אל"ם), תת־אלוף (תא"ל), אלוף ורב־אלוף (רא"ל).
כינון דרגת האלוף
צה"ל הוקם בעיקר על בסיס ארגון ההגנה. בהגנה לא היו דרגות מסודרות והמפקדים נשאו בתארים המבטאים את תפקידם (כלומר, "מ"פ", "מח"ט" וכו'). האלוף הראשון בצה"ל הוא דוד (מיקי) מרכוס, איש צבא ארצות הברית אשר שירת בצה"ל במסגרת מח"ל (מתנדבי חוץ לארץ). מרכוס קיבל ראשון את דרגת ה"אלוף" בעת שמונה על ידי דוד בן-גוריון למפקד חזית ירושלים ב־28 במאי 1948, יום נפילת הרובע היהודי. מרכוס עתיד היה להתמנות לתפקיד סגן הרמטכ"ל לאחר הקרבות, אך נורה בשוגג על ידי חייל צה"ל ביוני 1948.
במהלך ההפוגה השנייה במלחמת העצמאות (יולי 1948) נקבעו לראשונה שמות הדרגות בצה"ל, ובהן שש דרגות קצונה. דרגות אלו נשארו בשימוש עד היום ועם הזמן נוספו אליהן שלוש דרגות נוספות. שלוש הדרגות הבכירות ביותר היו סגן־אלוף, אלוף ורב־אלוף – הוא רמטכ"ל צה"ל. דרגת אלוף־משנה הונהגה לאחר מלחמת העצמאות (1950), ודרגת תת־אלוף הונהגה לאחר מלחמת ששת הימים (1968).
כמו דרגות הקצונה האחרות, גם מקור המונח "אלוף" הוא מן התנ"ך – "אלופי אדום":
תפקידי אלוף
נכון ל־2023 יש 22 תפקידים שהמשרתים בהם נושאים בדרגת אלוף:
מפקד פיקוד
כל אחד ממפקדי ארבעת הפיקודים המרחביים בצה"ל – פיקוד הצפון, פיקוד המרכז, פיקוד הדרום ופיקוד העורף - נקראו מאז הקמת הפיקודים בערבוביה "מפקד פיקוד" או "אלוף פיקוד". בתקופתו של דן חלוץ כרמטכ"ל, במסגרת מהלכים ארגוניים, תוקנה תקנה ולפיה יהיה התואר הבלעדי "מפקד פיקוד". צעד זה הוסבר בכך שהתואר "אלוף פיקוד" מתאים "לתאר את אלוף הפיקוד בריצת מאה מטרים". מאז כל מפקדי הפיקודים חותמים את שם תפקידם כך: מפקד פיקוד הצפון, מפקד פיקוד המרכז, מפקד פיקוד הדרום, מפקד פיקוד העורף.
מפקדי המטה הכללי צה"ל במלחמות ישראל
במלחמת העצמאות טרם התגבשו תפקידי המטה הכללי. מפקדי צה"ל היו:
רמטכ"ל: יעקב דורי, סגן הרמטכ"ל: צבי איילון, ראש אג"ם: יגאל ידין, ראש שירות מודיעין: איסר בארי, חיים הרצוג, ראש אכ"א: משה צדוק, ראש אגף אפסנאות: יוסף אבידר, מפקד חזית הצפון: משה כרמל, מפקד חזית תיכון: דן אבן, שלמה שמיר, מפקד חזית מרכז: צבי איילון, מפקד חזית דרום: יגאל אלון. מפקד חזית ירושלים: דוד מרכוס, מפקד שירות אוויר: יהושע אשל, ישראל עמיר, אהרן רמז, מפקד שירות ים: גרשון זק, נחמן (פול) שולמן, שלמה שמיר, מפקד שירות משוריינים: יצחק שדה, ראש אגף הדרכה: אליהו בן חור.
HTC One M8
ה-One M8 הוא טלפון חכם מתוצרת חברת HTC המהווה מכשיר הדגל לשנת 2014 של החברה. המכשיר הוכרז במהלך תערוכת MWC 2014 שהתקיימה בברצלונה והוא ידוע גם בתור גרסת 2014 ל-HTC One המקורי.
מפרט המכשיר
המכשיר כולל מסך מגע מסוג LCD בטכנולוגיית IPS בגודל 5.0 אינץ' ברזולוציה של 1920X1080 (רזולוציית HD מלאה), היוצרת צפיפות פיקסלים של 441 פיקסלים לאינץ'. המכשיר כולל רמקולים קדמיים, אך בשונה מה-HTC One המקורי, אינם כוללים את טכנולוגיית השמע מבית Beats. המכשיר כולל את מערכת ההפעלה Android בגרסת 4.4 "קיטקט", עם ממשק ה-Sense מבית HTC. המכשיר כולל מצלמה אחורית ברזולוציית 4.0 מגה פיקסל, וכולל גם עדשה נוספת למיקוד התמונה. המכשיר כולל בנוסף ; מצלמה קדמית ברזולוציית 5.0 מגה פיקסל, אותה מכנה חברת HTC מצלמת "סלפי".
המכשיר כולל גם את פלטפורמת הסנאפדרגון 801 מתוצרת חברת קוואלקום, הכולל את המעבד המרובע ליבות ה-Krait 400 במהירות שעון של 2.3GHz. המכשיר כולל 16GB או 32GB של אחסון פנימי, הניתן להרחבה באמצעות כרטיס MicroSD ו-2GB זיכרון RAM. הממשק המובנה במכשיר כולל מגוון של מחוות המשמשות לפתיחת המכשיר כאשר הוא נעול. בנוסף לכך, כולל המכשיר את ממשק ה-BlinkFeed, שהשתפר מה-HTC One המקורי.
למכשיר מצב תצוגה ייחודי הנקרא "תצוגת נקודות", בו המעטפת של המכשיר מכסה ומגנה על מסך התצוגה, אך דרך "מסננת" נקודות של המעטפת מוצגים נתונים שונים, ואף ניתן לבצע פעולות במסך המגע, ולענות ולסיים שיחות - ללא פתיחת המכסה.
אנדרטת פורצי הדרך לירושלים
אנדרטת פורצי הדרך לירושלים היא אנדרטה לפורצי הדרך לירושלים במלחמת העצמאות. האנדרטה, השוכנת מול המושב שואבה מעל מחלף שורש, על גבעה במעלה שער הגיא, תוכננה על ידי הפסלת נעמי הנריק ונחנכה בשנת 1967.
הקמה
כבר בשנת 1951 החליטה המחלקה להנצחת החייל במשרד הביטחון להקים בשער הגיא אנדרטה לפורצי הדרך לירושלים. האנדרטה תוכננה להיבנות כחלק משמונה אנדרטאות באתרי קרבות של מלחמת העצמאות. בשנת 1953 הכריזה המחלקה על תחרות "להקמת יד בשער הגיא לזכר פורצי הדרך לירושלים במלחמת העצמאות" בהסכם עם ועדת התחרויות המרכזית באגודת האינג'ינרים והארכיטקטים בישראל. כחלק מתנאי התחרות נקבע כי בשילוב דמויות אדם "יש להסתפק בקווים כליים בלבד". לתחרות הוגשו 31 הצעות ותוצאותיה הוכרזו באוגוסט 1953. הוועדה לא בחרה באף הצעה למקום הראשון אך המליצה לבצע את הצעתו של הפסל מיכאל קארה שזכתה בפרס 'שני א'. קארה הגיש תוכנית לפסל חצוב בסלע בגובה 12 מטר, במרחק של כ-30 מהכביש, המציג דמות צעיר מתפרץ המחזיק בידו האחת רימון יד ובידו השנייה תומך בחבר פצוע הכורע לידו. על ההצעה נמתחה ביקורת מכיוונים שונים הן על היותה 'פסל בינוני-שגרתי' והן משום שהציגה דמויות אדם בצורה מפורשת בניגוד לדרישות התחרות, אך נחתם זיכרון דברים להקמתה. לאחר כמה שנים התברר סופית שהצעתו של קארה לא תיבנה והמחלקה להנצחת החייל (לאחר התייעצות עם פסלים ומהנדסים) רצתה להקים את האנדרטה שהציע לתחרות אשר חירם, אדריכל הבית של המחלקה ומי שהקים עד אז כבר כמה אנדרטאות לנופלי המלחמה. הצעתו של חירם זכתה אמנם בפרס קניה בתחרות אך אגודת המהנדסים דרשה לבחור בהצעה שזכתה במקום השני או להכריז על תחרות חדשה.
בקיץ 1961 פורסם מכרז נוסף אליו הוגשו 57 הצעות, וב-1962 בחר חבר השופטים (שבו היו חברים אדריכלים, פסל ונציגי משרד הביטחון והאוצר) בהצעתם של הפסלת הירושלמית נעמי הנריק והאדריכל טוביה קץ. פרס שני לא הוכרז. זכייתה זיכתה אותה ב-1,500 ל"י. הקמת האנדרטה עלתה 150,000 ל"י.
האנדרטה נחנכה בטקס חגיגי שנערך ב-15 במרץ 1967 במעמד ראש הממשלה ושר הביטחון לוי אשכול ובנוכחות יותר מאלפיים איש, בהם משתתפי מבצע נחשון ולוחמים ותיקים מחטיבת הראל של הפלמ"ח, בראשם והרמטכ"ל יצחק רבין ואלוף פיקוד המרכז עוזי נרקיס, ובני משפחות שכולות.
האנדרטה מופיעה על בול יום הזיכרון שהונפק לרגל יום הזיכרון לחללי מערכות ישראל באותה שנה (תשכ"ז-1967).
האנדרטה נראית כמזנקת מהגבעה לעבר ירושלים. מבסיס הבטון מזנקים מוטות מפלדת אל חלד המגיעים לאורך של 12 מטר ונשענים על קבוצת מוטות אנכיים נמוכים יותר. הם מסמלים את הפריצה לירושלים. לדברי הפסלת, "האנדרטה היא הפשטה של רעיון הפריצה לירושלים והיא מביעה תנועה דינאמית של פריצה מעל מחסום בכיוון לירושלים". למרגלות האנדרטה גוש אבן גיר ועליו הכתובת:, ומעליה הפסוק:.
Same Love
Same Love (בעברית: אותה אהבה) הוא סינגל של צמד ההיפ הופ האמריקאי, מאקלמור וראיין לואיס בשיתוף פעולה עם הזמרת האמריקאית, מרי למברט, שיצא כסינגל השלישי באלבומם מ-2012, The Heist. השיר מדבר על זכויות הלהט"ב בארצות הברית והוקלטה במהלך הקמפיין למשאל העם מס' 74 בוושינגטון, אשר, לאחר אישורו בנובמבר 2012, חוקק לגליזציה של נישואים חד-מיניים במדינת וושינגטון. השיר הגיע למקום 11 בבילבורד הוט 100 בארצות הברית והגיע למקום הראשון באוסטרליה ובניו זילנד. השיר היה מועמד בטקס פרסי הגראמי השנתי ה-56 לשיר השנה. בשנת 2015, השיר היה לשיר הנושא של תשדיר השירות Love Has No Labels. נכון לאפריל 2021, לשיר יש יותר מ-265 מיליון השמעות בספוטיפיי.
עטיפת הסינגל מכילה תצלום של דודו של מאקלמור, ג'ון האגרטי, ובעלו, שון.
קומפוזיציה
"Same Love" אומצה באופן לא-רשמי כהמנון גאה על ידי תומכי לגליזציה של נישואים חד-מיניים, במיוחד בהתייחס למשאל העם מס' 74 בוושינגטון, משאל עם במדינת וושינגטון לאישור או דחייה של הצעת החוק מפברואר 2012 שתאפשר לגליזציה של נישואים חד-מיניים במדינה.
מאקלמור הסביר כי השיר יצא גם מתסכולו מהעמדות של תרבות ההיפ הופ לגבי הומוסקסואליות:
ביקורת
השיר "Same Love" ספג ביקורת. גארי נון מהגרדיאן, אמר כי השיר השיר היה, וכי הוא. המבקר רוברט כריסטגאו כינה את השיר כאחד מעשרת הסינגלים הראשונים של שנת 2012, וכתב כי השיר היה  ג'ודי רוזן מהרולינג סטון כתבה כי אף על פי שהעניקה לאלבום ביקורת מעורבת, היא כינתה את השיר "Same Love" כאחת מ"סגולותיו" של האלבום. דייוויד ג'פריס מ-AllMusic תיאר את הסינגל כ-. אדם פליישר מ-XXL כתב כי המגזין בילבורד הציג את "Same Love" במקום ה-4 ברשימת השירים הטובים ביותר לשנת 2013, וקבע כי.
"Same Love" היה השיר הראשון שהגיע ל-40 הגדולים במצעד בארצות הברית שקידם נישואים חד-מיניים.
וידאו קליפ
הווידאו קליפ של "Same Love", בבימויו של ראיין לואיס וג'ון ג'ון אוגוסטבו והופק על ידי טרישיה דייוויס, הופיע לראשונה בחשבון היוטיוב של לואיס ב-2 באוקטובר 2012, וצבר כ-350,000 צפיות ב-24 השעות, לאחר הופעת הבכורה שלו. הווידאו קליפ, המשתרע על פני עשרות שנים, מתאר את חייה של הדמות הראשית ובן זוגו בו הוא מתאהב, כולל הקונפליקטים החברתיים הפוקדים אותם ביחס לנטייתם המינית, נישואיהם הסופיים, ועד למותו של אחד בשל זקנה. חתונתם של הזוג הראשי צולמה בכנסיית הנוצרים של כל הצליינים בסיאטל, מדינת וושינגטון, ארצות הברית. מאקלמור ומרי למברט הופיעו בווידאו קליפ ושיחקו בתפקידים שאינם מדברים.
תיאור הסרטון מקשר לאתר Music4Marriage.org, יוזמה לעידוד תמיכה מוזיקלית במשאל העם מס' 74 בוושינגטון ; הארגון התפרק לאחר אישור משאל העם.
הופעות חיות
ב-30 באוקטובר 2012, הופיעו מאקלמור, ראיין לואיס ומרי למברט ביצעו את הסינגל "Same Love" במופע של אלן דג'נרס. הופעה חיה של השיר בוצע גם בקולבר ריפור בקומדי סנטרל ב-1 במאי 2013.
הוא הועלה בשידור חי בטקס פרסי הווידאו קליפים של MTV ב-25 באוגוסט 2013, כאשר ג'ניפר הדסון הצטרפה למאקלמור, לואיס ולמברט על הבמה.
להקת הרוק האירית, קודאליין, ביצעה גרסת כיסוי לשיר בטרקלין החי של BBC Radio 1 ב-2013.
השיר בוצע במהלך פרסי הגראמי ה-56, כאשר קווין לטיפה הצטרפה למאקלמור, לואיס ולמברט. לטיפה פקחה וניהלה את חתונותיהם של 33 זוגות חד-מיניים וסטרייטים. לקראת סוף ההופעה, הצטרפה מדונה עם ביצוע לשיר "Open Your Heart".
"Same Love" הועלה בשידור חי באבו דאבי ב-25 באפריל 2014, כחלק ממסע ההופעות שלהם.
השיר בוצע בגמר ליגת הרוגבי הלאומית 2017 בסידני, אוסטרליה. מספר פוליטיקאים שמרניים, שמתנגדים באופן פעיל לשוויון הנישואים החד-מיניים באוסטרליה מתחו ביקורת על ההחלטה לכלול את השיר לפני ההופעה. מאקלמור הגיב לביקורת והבטיח "ללכת קשה יותר".
השיר מופיע גם בכתוביות הסיום של הסרט התיעודי של HBO, ולנטיין רוד: הרצח של לורנס קינג, שבו תואר הרצח של לארי קינג, צעיר אפרו-אמריקאי הומוסקסואל, על ידי חברו לכיתה, ברנדון דייוויד מקאינרני. הסרט מספר גם על בריונות ועל המגוון המיני בבתי ספר בארצות הברית.
אנדרטת פורצי הדרך לירושלים
מיקום האנדרטה
בתחרות הציבורית שנערכה ב-1953 נקבע שהאנדרטה תוצב מדרום לכביש מספר 1, אולם לאחר דחיית ביצוע העבודה דרש אשר חירם שאתר האנדרטה יוסט לצדו הצפוני של הכביש וייבנה במדרון הפונה לדרום על מנת שיואר על ידי השמש בצורות שונות במהלך היום. למרות שחירם לא תכנן לבסוף את האנדרטה, דרישתו התקבלה לקראת התחרות של שנת 1961.
Same Love
"She Keeps Me Warm"
"She Keeps Me Warm" (בעברית: "היא מחממת אותי") הוא סינגל של הזמרת האמריקאית, מרי למברט, שמבוסס על פזמון השיר "Same Love". הוא נכלל במיני-אלבום הראשון של למברט, Welcome to the Age of My Body (2013), שיצא לרדיו העכשווי האמריקאי בקיץ 2013 כסינגל הראשי של המיני-אלבום שלה.
אנדרטת פורצי הדרך לירושלים
מיקום האנדרטה
האנדרטה נמצאת על גבעת מַשַּׁב שמנגד למושב שואבה ומעל למחלף שורש, במזרח פארק יצחק רבין, בקילומטר ה-17 מירושלים, לא הרחק מכביש מספר 1. על גבעה זו שכן עד למלחמת העצמאות כפר ערבי קטן בשם ח'רבת א-זנקולה, שממנו נותר בית אחד. מראש הגבעה, בגובה 662 מטר, תצפית על השפלה ומישור החוף.
Same Love
רקע ותוכן
"She Keeps Me Warm" (והפזמון שהיא חולקת עם "Same Love") נכתב בהשראת חוויותיה של למברט באהבה ובבגרותה להיות להט"בית במשפחה דתית. למברט הסבירה ל-Entertainment Tonight בטקס פרסי הגראמי ה-56 כי השיר נוצר כתוצאה מכך שהיא רוצה לכתוב שיר שהיה "אמיתי ואותנטי לחוויה שלה". בעוד שהוא נכתב מנקודת מבט מסוימת של לסבית, נושאי השיר של אהבה וביטחון במערכות יחסים הם בעלי מושג אוניברסלי, כך שזה תרם לקבלת השיר. צ'אד רופר, מרדיו KZZO, הציע לבילבורד כי לגרסה המקורית "יש עמדה פוליטית יותר מזו של למברט" וכי השיר המחודש.
אנדרטת פורצי הדרך לירושלים
מיקום האנדרטה
מאחר שהאנדרטה נבנתה בטעות על שטח פרטי שהיה שייך לנציב העליון הרברט סמואל וליורשיו, ומאז שנת 2006 למשפחת שושני, אין מתאפשרת גישה מסודרת אל האנדרטה. בתחתית הגבעה נבנתה רחבת הנצחה, ממנה ניתן להגיע אל האנדרטה ב'שביל-עיזים' מפותל ומסוכן.
Same Love
וידאו קליפ
הווידאו קליפ של "She Keeps Me Warm" בוים על ידי מגו לין, והופיע לראשונה ב-VEVO ב-24 באוגוסט 2013. בין המופיעים בווידאו קליפ, ניתן לראות את ברין סנטילן. סרטון המילים הרשמי של השיר "She Keeps Me Warm" פורסם ב-17 בדצמבר 2013.
אנדרטת פורצי הדרך לירושלים
מיקום האנדרטה
האנדרטה נראית למרחוק לכל הנוסעים בכביש מספר 1.
יקב פלם
יקב פלם הוא יקב בוטיק ישראלי הנמצא בפתחת נחל כסלון ויער הקדושים, בהרי ירושלים.
אודות היקב
תהליך הייצור מדגיש ביינות צבעים עמוקים, מרקם עשיר, טעמים זניים מודגשים וטנינים ארוכים וקטיפתיים.
הכרמים המספקים ענבים ליקב שוכנים במספר מקומות בישראל. במרכז הארץ, בכרמי יוסף ובהרי ירושלים, שם גדלים ענבי מרלו וזן הסירה. כרמים נוספים יש בגליל העליון בעמק קדש ובכרם בן זמרה, האזור לגידול הקברנה סוביניון.
יקב פלם הוא חלק מקבוצת קוורטט הרי יהודה.
נכון ל-2022 מפיקים ביקב פלם כ-200 אלף בקבוקים בשנה
נמל התעופה הבין-לאומי ז'וקובסקי
נמל התעופה הבין-לאומי ז'וקובסקי (ברוסית: Международный аэропорт Жуковский, באנגלית: Zhukovsky International Airport) הוא נמל תעופה בינלאומי קטן המשמש את מחוז מוסקבה הממוקם כ-36 ק"מ ממרכז העיר מוסקבה. שדה התעופה שימש כמתקן בדיקות במהלך המלחמה הקרה.
הנמל נחנך רשמית ב-30 במאי 2016 והוא אחד מארבעת נמלי התעופה של העיר. ממשלת רוסיה חתמה על צו להקמת שירותים בינלאומיים בשדה התעופה. שדה התעופה החל את שירותו המסחרי הראשון ב 12 בספטמבר 2016, כאשר חברת התעופה הבלארוסית בלאוויה הפעילה מדי יום שירות טיסות ממינסק ל-ז'וקובסקי. שדה תעופה ז'וקובסקי עומד בדרישות של חברות תעופה בעלות נמוכה.
מסלולים
בנמל קיים מסלול המראה אחד באורך 4,600 מטרים וכן מסלול נוסף באורך 2,950 מטר אך הוא סגור כעת.
אדוארד מנוריץ', דוכס יורק
אדוארד מנוריץ', דוכס יורק ואומייל (באנגלית: Edward of Norwich, 2nd Duke of York and 1st Duke of Aumale; 1373 - 25 באוקטובר 1415), היה בנו של אדמונד מלאנגלי, דוכס יורק. אדוארד נהרג בקרב אז'נקור.
ביוגרפיה
אדוארד היה מקורב לבן דודו, המלך ריצ'רד השני וקיבל ממנו בשנת 1390 את התואר רוזן רטלנד, ובשנת 1396 את התואר רוזן קורק. בשנת 1397 קיבל את התואר דוכס אומייל.
בעקבות עלייתו לשלטון של המלך הנרי הרביעי נשללה ממנו דוכסותו. בשנת 1400 היה אדמונד שותף לקשר נגד הנרי הרביעי, אולם בגד בחבריו הקושרים וסיפר למלך על הקשר.
בשנת 1402, לאחר פטירת אביו, ירש את התואר דוכס יורק.
אדוארד נשא לאישה את האלמנה פיליפה דה מוהון. לבני הזוג לא נולדו ילדים.
אדוארד היה איש משכיל, ותרגם לאנגלית את ספרו של גסטון מפו-ברן "Livre de Chasse" (בתרגומו נקרא הספר: "אדון הצייד" - "The Master of Game"). אדוארד הוסיף לספר המקורי חמישה פרקים מפרי עטו.
לאחר מותו של אדוארד, עיכב המלך את העברת דוכסות יורק לאחיינו, ריצ'רד פלנטג'נט, בשל העובדה שאביו של ריצ'רד פלנטג'נט - ריצ'רד מקוניסברג, רוזן קיימברידג' נחשד בבגידה, אולם לאחר זמן מה הסכים המלך להעברת דוכסות יורק לריצ'רד פלנטג'נט.
אזכורים תרבותיים
דמותו של אדוארד היא דמות ראשית במחזהו של ויליאם שייקספיר "ריצ'רד השני" בו הוא מופיע כ"דוכס אומרל". כמו כן מוזכר אדוארד במחזה "הנרי החמישי" בתפקיד משנה. שייקספיר מתאר את מותו של אדוארד כמוות במהלך מעשה גבורה למען המולדת, אף שבפועל נהרג בתאונה שנבעה מכובד השריון שלבש.
שלט אצולה
בשל היות אדוארד נכדו של המלך, נשא אדוארד את שלט האצולה של הממלכה, בהבדל אחד - על תגי השלט צוירו שלוש נקודות אדומות.
מצעד הפזמונים הבין-לאומי השנתי
מצעד הפזמונים הבין-לאומי השנתי הוא מצעד מוזיקה שנתי בישראל של שירים באנגלית ובשפות נוספות, המשודר ברדיו בישראל לקראת סוף השנה האזרחית.
פרובה 3
פרובה 3 (PROBA, ראשי תיבות של Project for On-Board Autonomy) הוא לוויין קטן המתוכנן על ידי סוכנות החלל האירופית. זהו מיקרו לוויין שמיועד להדגים פעילויות קרבה בחלל, תמרון אל מול לוויין אחר ומפגש בין שני לוויינים. הלוויין מתוכנן לשיגור בשנת 2024.
מצעד הפזמונים הבין-לאומי השנתי
מאז 2013, בוטלו הקטגוריות הנ"ל (למעט "השיר הגרוע") ובמקומם נוספה קטגוריית "אנשי השנה במוזיקה" שבמסגרתה נבחרים שלושה אמנים מן השנה החולפת ללא הבדלי מין והרכב.
חמאד אבו רביעה
חמאד אבו רביעה (בערבית: حماد أبو ربيعة; 1929 – 12 בינואר 1981) היה איש ציבור ופוליטיקאי בדואי-ישראלי.
מצעד הפזמונים הבין-לאומי השנתי
השירים והמבצעים נקבעים על פי בחירת המאזינים, ולעיתים ניתן גם משקל לדרוג השירים במצעדים השבועיים אשר נערכו במהלך השנה.
חמאד אבו רביעה
ביוגרפיה
אבו רביעה נולד בתל מלחתה, למד בבית הספר לילדי הבדואים בבאר שבע ומגיל 18 היה שייח' של שבטו, שבט אבו רביעה, לאחר מותו של אביו חליל אבו רביעה. כשייח' של השבט דאג להקמת בית ספר יסודי ובית ספר תיכון לילדי השבט, שהוקם סמוך לכביש באר-שבע ערד.
מצעד הפזמונים הבין-לאומי השנתי
בגלגלצ
השדרנית הקבועה של מצעדי השנה בגלגלצ היא דלית רצ'שטר, ולפניה נעמי רביע, הדר מרקס ועמרי רונן. במהלך המצעד נחשפים אמני השנה הנבחרים, ועל פי רוב גם סגניהם. בשנים האחרונות, מבצעים אמנים ישראלים את השירים הנבחרים במצעד השנתי.
פרובה 3
פרובה 3 הוא השלישי בסדרה של לוויינים קטנים של סוכנות החלל האירופית שנועדו להדגים טכנולוגיות שונות ליישומי חלל. הוא מורכב משני לוויינים קטנים, שיפרדו בחלל ויחלו בסדרת תמרונים הדדיים. בנוסף למשימה הטכנולוגית, יצויד הלוויין במכשור מדעי לחקר השמש. טרם ידוע מועד השיגור של הלוויין.
חמאד אבו רביעה
ביוגרפיה
ב-10 במרץ 1974 הצביע בעד הקמתה של ממשלת ישראל השש עשרה, לאחר שהצטרף למערך, וכעבור שלושה חודשים גם עבור ממשלת ישראל השבע עשרה (ממשלת יצחק רבין הראשונה).
נאבק למען זכויות הערבים בישראל ובמיוחד בנושא האדמות, פעל נגד הפקעת אדמות וביקש לקבל ההכרה בבעלות הבדואים על אדמתם בנגב. השתתף בעצרת שהייתה בסכנין ב-14 בפברואר 1976, שבה הוכרז על שביתה כללית במגזר הערבי ובעקבות המשך הפקעת האדמות, פרש, יחד עם סיעת קידמה ופיתוח מהמערך ב-8 ביוני 1976 ויחד הם הקימו את הרשימה הערבית המאוחדת, בה היו שלושה חברים: חמאד אבו רביעה עצמו, סיף-אלדין אל-זועבי וג'בר מועדי.
בבחירות לכנסת התשיעית, במאי 1977, זכתה הרשימה הערבית המאוחדת רק במנדט אחד והוחלט לקיים רוטציה על מנת לאפשר לכל שלושת הנציגים לכהן בכנסת. אבו רביעה נכנס לכנסת במקומו של סיף-אלדין אל-זועבי, שהתפטר לאחר שתי שנות כהונה בכנסת, באפריל 1979. במהלך כהונתו עסק אבו רביעה במאבק נגד הפקעת חלקים נרחבים מאדמות השבט, לצורך הקמת בסיס נבטים ושדה תעופה עבור חיל האוויר. בסיס נבטים הוקם בעקבות הסכם השלום עם מצרים והצורך לפנות בסיסים בסיני. לצורך הפינוי הוכנה הצעת חוק לפינוי ופיצוי בעלי האדמות משבט אבו רביעה. בנוסף נאבק נגד השתלטות של תושבי בית יתיר על אדמה חקלאית, שאותה עיבד שבט אבו רביעה בניגוד לחוק, סמוך ליער יתיר.
עקב-שחור מתבודד
אורך העיט 63-76 ס"מ ומוטת כנפיו 152-188 ס"מ. משקלו 2.75 ק"ג בממוצע. הוא בעל נוצות שחורות עם מקור צהוב מעוקל ורגליים צהובות. הזנב מפוספס בשחור-לבן. ראשו מכוסה בציצות גבוהות. במראהו הוא מזכיר מאוד את העקב השחור הגדול (Buteogallus urubitinga) החי באותו אזור אך הוא הרבה יותר גדול.
עיט זה חי ביערות ההרים בגובה 600-2,700 מ' ממקסיקו עד ארגנטינה. רוב תזונתו מורכבת כנראה מנחשים אך הוא יכול לטרוף בעל חיים בגודל של אייל קטן ונמצאו שרידי צ'צ'לקה בקינו. תצפיות העיט די נדירות בטבע.
בת-אל פאפורה
בת-אל בורנשטיין (פאפורה) (נולדה ב-3 במאי 1988) היא שחקנית, מרצה ושדרנית רדיו ישראלית.
ביוגרפיה
נולדה ברומניה, בת בכורה להורים ממוצא רוסי שלמדו שם רפואה. כשהייתה בת שנתיים חזרה עם הוריה לישראל, והתגוררה בקריית ים ואחר כך בקריית חיים. לפאפורה יש אכונדרופלזיה, מחלה הגורמת לגמדות - גובהה הוא 1.22 מטר - אך לפי ראיונות שנעשו עמה אין זה מפריע לה, ועל כן מתואר סיפור הצלחתה כהגשמת חלום על אף המוגבלויות.
בשנת 2000 שיחקה לראשונה במחזמר המצליח "אוליבר טוויסט" בבימויו של מנחם גולן בתיאטרון "הבימה". מיד לאחר מכן התחילה לימודים בבית הספר "רעות" לאומנויות, חיפה במגמת תיאטרון והמשיכה בתיכון "ויצו" לאומנויות. התנדבה לצה"ל - תחילה בשירות כמש"קית ת"ש במפקדת הצנחנים ולאחר מכן, כשדרנית בגלי-צה"ל וגלגלצ. עם סיום שירותה הצבאי, החלה ללמוד בסטודיו למשחק "ניסן נתיב", תל אביב. בשנים שלאחר מכן, השתתפה פאפורה במגוון הפקות, סדרות ומופעים.
בשנת 2006 שיחקה בתפקיד אורח בסדרה הפיג'מות.
בין השנים 2007–2009 שידרה בגלי צה"ל וגלגלצ, בשנת 2009 שידרה ברדיו חיפה ובשנת 2011 שידרה בתחנת הרדיו "אקו 99FM".
בשנת 2010 שיחקה בסרט הקולנוע "פעם הייתי", בבימויו של אבי נשר.
במאי 2014 כתבה והפיקה את המופע "אני בת-אל", סטנדאפ-דוקומנטרי בכיכובה. במופע צפו למעלה ממיליון איש במעל ל-400 הופעות ברחבי הארץ. ב-2017 המופע תורגם לאנגלית והתקבל לפסטיבל התיאטרון הבינלאומי הגדול בעולם, "אדינבורו פרינג".
בשנת 2015 הצטרפה לתיאטרון הקאמרי ושיחקה בהצגה "אופרה בגרוש" בבימויו של גילעד קמחי. כמו כן השתתפה בסדרת הילדים "גאליס".
בשנת 2017 השתתפה בסדרה "שמחות" מבית "רשת".
ב-2019 שיחקה בעונה השלישית של סדרת הטלוויזיה "מטומטמת" בתפקיד בת-שבע, סוחרת סמים ישראלית הפועלת במקסיקו.
בשנת 2021 שיחקה בסדרה "מקיף מילאנו" בתפקיד מנהלת בית הספר.
בשנת 2022 השתתפה במופע "פסטיגל על פסטיגל", בתור המזכירה.
חיים אישיים
בשנת 2018 נישאה לניר בורנשטיין. בשנת 2020, נולד לזוג בן.
מפת ביאטוס
מפת ביאטוס (Beatus) או מפה ביאטנית (Beatine) היא מפת עולם (מפה מונדי) מסוג אורביס טרארום אשר צוירה על ידי הנזיר הספרדי ביאטוס מליאבנה בהתבסס על כתבים של הקדוש הנוצרי איזידור מסביליה, כתביו של הגאוגרף תלמי ועל התנ"ך.
כתב היד המקורי מעשה ידי ביאטוס אבד, אולם מספר העתקים של המפה שרדו עד ימינו. המפה הופיע כחלק מההקדמה של ספרו השני של ביאטוס "הערות על חזון יוחנן" ("הערות על האפוקליפסה").
מטרתו של ביאטוס הייתה ליצור מפה מדויקת המתארת את העולם, ולהציג את מסעותיהם של השליחים בעולם.
העולם השטוח מכיל יבשה במרכזו המוקפת אוקיינוס, והיבשה מחולקת לשלוש יבשות: אסיה (המחצית העליונה של היבשה), אפריקה (הרביע הימני התחתון) ואירופה (הרביע השמאלי התחתון).
ביאטוס ממקם את גן העדן בקצה העליון של המפה, בצד מזרח. מגן העדן יוצאים ארבע נהרות: חידקל, פרת, פישון וגיחון. בגן העדן מתוארים אדם וחוה כאשר חווה שולחת ידה לאכול את פרי העץ.
שחמט השתלות
שחמט השתלות (Crazyhouse) הוא וריאציית שחמט שבה שחקן שמכה כלי יריב, יכול בתורו "להשתיל" אותו בלוח בצבע שלו במקום להזיז כלי. המשחק קיים גם בגרסת זוגות (שם הוא נקרא שחמט זוגות) ודומה למשחק היפני שוגי.
חוקים
המשחק מתקיים על פי חוקי השחמט הרגילים, בתוספת החוקים הבאים: מטרת המשחק, כמו בשחמט רגיל, היא הנחתת מט על מלך היריב. המט תקף רק אם ליריב אין דרך להשתחרר ממנו כולל השתלת כלים.
תיקו בשחמט השתלות נדיר ביותר, מחסור הדדי בכלים למט אינו מצב אפשרי בשחמט השתלות מכיוון שגם אם לכל אחד מהשחקנים נשאר רק המלך על הלוח תמיד יהיו לאחד מהשחקנים ולרוב אף לשניהם כלים להשתלה, וחוק חמישים המסעים מאבד מערכו באופן משמעותי מכיוון שכל כלי שהוכה יכול לחזור ללוח. עם זאת, בשחמט השתלות חזרה על השתלה של רגלים והחלפתם היא סיבה נפוצה לתיקו בשחמט השתלות.
אסטרטגיה
בשחמט השתלות לכל כלי שמוכה יש משמעות כפולה: גם חיסרון בחומר וגם יתרון ליריב, ולכן יש להיזהר שבעתיים מהכאות (הקרבות, לדוגמה, נפוצות הרבה פחות). הפרש מתחזק בהרבה, כיוון שהשתלות לא משפיעות עליו. גם הרגלים מתחזקים, כיוון שהם יכולים להיות מוצבים כמעט בכל משבצת ולתקוע טריז, או לשמש לביצורים. כלי ה"טווח ארוך": מלכה, צריח ורץ מאבדים הרבה מכוחם כיוון שאפשר לחסום את דרכם באמצעות השתלה.
בנוסף, מוגנות המלך היא הדבר הכי חשוב בשחמט השתלות, לכן מלך הנגדי פתוח (רגלים לא מגנים עליו, ניתן לתת לו הרבה שחים וכו'..) הוא יתרון משמעותי, וכדאי לנסות לשמור על הרגלים שבדרך כלל שומרים על המלך (ו2, ז2..) ולמנוע הקרבות פוטנציאליות של היריב על חיילים אלו.
הכתרות לצריחים או רצים נדירות מאוד בשחמט השתלות מאחר שפט נדיר במיוחד, והכתרות לפרשים נפוצות יותר היות שהן יכולות לאיים בשח מעמדות שמהן הכתרה למלכה לא מאיימת בשח.
מט חנק ומט נגיעה בשחמט השתלות נפוצים הרבה יותר מבשחמט סטנדרטי מכיוון שאי אפשר להציל מהם את המלך באמצעות השתלה, בעוד שמט מדרגות ומט השורה האחורית נדירים יותר כי מהם אפשר להציל את המלך באמצעות השתלה של כלי בין המלך לבין הכלי המאיים.
בן אליוט
בן אליוט (באנגלית: Ben Elliott; נולד ב-13 במאי 1987) הוא שחקן ודוגמן אמריקאי.
ביוגרפיה
אליוט נולד בעיירה המבורג שבניו יורק, בגיל צעיר החל ללמוד מוזיקה.
הוא למד משחק בתיאטרון האירי הקלאסי (Irish Classical Theatre) בבאפלו, לאחר מכן למד גם משחק בהוליווד תחת הדרכתו של ג'ון קירבי (John Kirby).
ב-2010 השתתף בתוכנית הרשת "If I Can Dream" שעוקבת אחר שחקנים מתחילים הגרים יחדיו בבית בהוליווד.
ב-2011 גילם את תפקיד דרק רוג'רס בסדרת הנעורים משחק השקרים.
ב-2012 הופיע בסרט אימה קצר "Prank".
ב-2014 שיחק בסרט האימה "Paranormal Island".
ב-2018 הופיע בתפקיד משני בסרט "Hooked".
כדוגמן הופיע במספר מגזינים ופרסומים של חברות אופנה.
אחיו הוא הדוגמן אלכס אליוט.
פיפלמובר
פיפלמובר (באנגלית: PeopleMover) הוא קיצור שמו הרשמי של מתקן שפעל בין השנים 1982–1995 בפארק השעשועים של חברת וולט דיסני: דיסנילנד שבקליפורניה. השם הרשמי של המתקן הוא "פיפלמובר דרך עולם טרון" (באנגלית: PeopleMover Thru the World of Tron). מתקן דומה ממשיך לפעול בממלכת הקסם בדיסניוורלד שבפלורידה בשם רשות התחבורה של ארץ המחר.
שם המתקן נכתב ברצף, ובהמשך הפך למונח בשפה האנגלית "people mover" - "מסיעון".
היסטוריה של המתקן
המתקן נפתח כחלק מארץ המחר החדשה שנפתחה בשנת 1967. הקרונות במתקן היו תמיד בתנועה, וניתן היה לעלות עליהם באמצעות הליכה על מדרכה נעה בתחנה, שמהירותה זהה למהירות הקרונות. הרכבות הונעו שלא באמצעות מנועים פנימיים בנפחן שלהן אלא באמצעות גלגלי גודייר שהיוו חלק מהמסילה. הרכבות היו צבעוניות עד שנת 1987 אז נצבעו לבן. המתקן נסגר באוגוסט 1995 והוחלף במתקן מטות הטילים (Rocket Rods) בשנת 1998.
מממנים
המתקן מופעל על ידי שיטת וודווי המבוססת על השיטה שבה השתמשו במתקן דרך השמים הקסומה של פורד ביריד העולמי של ניו יורק 1964 - מתקן שמומן על ידי חברת פורד והוקדם על ידי חברת וולט דיסני. כאשר נבנה המתקן בארץ המחר סירבה חברת פורד לממנו, וחברת הגלגלים גודייר הסכימה להחליפם בתמורה לכך שגלגלי המתקן יוחלפו על ידי צמיגים של גודייר.
מנהרת מהירות העל
בשנת 1977 נוספה למתקן מנהרת מהירות העל (SuperSpeed Tunnel). המנהרה הייתה ממוקמת בבניין קרוסלת הקדימה, שהכיל באותה עת את מתקן אמריקה שרה - ומכוניות מרוץ הוקרנו על הקירות שסביב המסילה של פיפלמובר. בשנת 1982 שונו הסצנות המוקנות לסצנות מהסרט טרון שבהם הראו מנהרת מהירות על, ובהתאם שונה שם המקטע של הנסיעה ל"מנהרת מהירות העל".
פטירות
במשך 28 שנות פעילות המתקן נפטרו שני מבקרים בו. שניהם קפצו מקרונית הרכבת בעודה נוסעת בניסיון לנחות ברכבת החולפת מהצד השני. הם נדרסו על ידי הרכבת החולפת מהצד השני.
שינויים במתקן
לאחר סגירת המתקן המשתמשו במסלול שלו עבור מתקן מטות הטילים שנסגר זמן קצר מאוחר יותר, בשנת 2000. מסלולי הפיפלמובר נותרו בלא שימוש אם כי בשנת 2005 נצבעו מחדש.
שביתה פוליטית
שביתה פוליטית היא דרך מחאה שבה מושבתת הפעילות של המשק כולו או של חלק ממנו לשם הבעת מחאה פוליטית או להבעת התנגדות למעשי השלטון. בניגוד לשביתה במסגרת סכסוך עבודה, המאורגנת על ידי ארגון עובדים לשם השגת יעדים כלכליים של עובדים מול המעסיקים, השביתה הפוליטית מאורגנת בדרך כלל על ידי ארגון שאינו ארגון עובדים, כגון מפלגה או קבוצת מפלגות או ארגון חברתי, והיא מכוונת נגד הממשל (הנשיא, הממשלה, הפרלמנט) לשם השגת יעדים פוליטיים, כגון הקדמת הבחירות, שינוי חקיקה או ביטול החלטה שלטונית.
מבחינת משפט העבודה, שביתה פוליטית טהורה, כזו שאין לה כל זיקה לתנאי העבודה, נחשבת לצעד לא-לגיטימי, שאינו זוכה להגנות הניתנות לשביתה בהקשר לעולם העבודה. לעיתים השביתה הפוליטית מכוונת נגד צעדים של הריבון שיש להם השפעה על תנאי העבודה, אך גם שביתה כזו נחשבת לעתים לצעד לא-לגיטימי. פעמים אחרות אין למטרות השביתה הפוליטית כל זיקה לתנאי העבודה, וכל הקשר שלה למשפט העבודה מתבטא בכך שלצורך השביתה הפוליטית השכירים המשתתפים בה נעדרים מעבודתם.
השביתה הפוליטית במשפט העבודה הבינלאומי
ועדה של ארגון העבודה הבינלאומי שעסקה בחופש ההתאגדות קבעה שיש זכות גם לשביתה המכוונת נגד מדיניות הממשלה שיש לה השפעה ישירה על זכויות העובדים. שביתה המפרה את הסדר הציבורי ושביתה פוליטית טהורה, שאינה קשורה לחופש ההתאגדות, אינה נחשבת לשביתה לגיטימית
בג"ץ חטיב
בפסק דינו התייחס הנשיא שמגר למהותה של שביתה:
בהתאם לכך נפסק שהיעדרותם הממושכת של המורים לא תיחשב כשביתה, וניתן לראותה כהתפטרות.
בג"ץ בזק
בהמשך לסיווג זה נפסק כי "משלבשה מחאתם של עובדי הבזק דמות של שביתה כללית מתמשכת, נמצא שהיא חרגה משמעותית בהיקפה וביעדיה משביתה מעין-פוליטית, והיא הייתה לשביתה פוליטית במלוא מובן המילה, ומשום כך היא בלתי לגיטימית ולא מוגנת".
גיחון (נהר מקראי)
גיחון הוא נהר מקראי המוזכר בספר בראשית.
על פי המסופר בספר בראשית, הושקה גן העדן על ידי נהר שהתפצל לארבעה נהרות:
בעוד שהפרת והחידקל הם נהרות שמיקומם ידוע כיום, ושמתמזגים לנהר אחד בעיראק, אין הסכמה על זהותם של הגיחון והפישון.
סברות לגבי מיקומו
הזיהוי המרכזי בקרב החוקרים הוא שהגיחון הוא הנילוס הזורם בשטחה של כוש המקראית, שאין ספק ומחלוקת ביחס לזיהויה במרכז אפריקה, ועל פי הפסוק בבראשית, אותה סובב נהר הגיחון. הסברה מעלה כי הנילוס יחד עם אחד הנהרות עטברה-תכזה שבעת העתיקה נקרא בשם "נילוס" או הנילוס הכחול, הוא נהר הגיחון. ספר היובלים מזהה את הנילוס ואחד מיובליו לעיל כגיחון. המסורת האתיופית מזהה את הנילוס הכחול עם נהר הגיחון והמעיינות הנמצאים בקרבת מוצאו מאגם טאנה אף קרואים "גיון". סברות נוספות מעלות קשר אטימולוגי בין שמו של אזור גוג'ם שבאתיופיה לבין השם גיחון.
סברות אחרות מזהות את אזור הנהר עם העיר השומרית כיש, שנמצאת במסופוטמיה (עיראק של ימינו), או עם נהר אמו דריה, אשר כונה בשל כך בערבית "גיח'ון", כאשר על פי סברה זו ארץ כוש המוזכרת בספר בראשית היא אזור הינדו-כוש בו זורם הנהר. אמנם קיים קושי בזיהוי זה, היות שארץ כוש מוזכרת פעמים רבות במקרא כמקום הסמוך לארץ מצרים.
אזכורים תרבותיים
במפות ביאטוס (מפות עולם (מפה מונדי) מסוג אורביס טרארום) המבוססות על המפה אשר צוירה על ידי הנזיר הספרדי ביאטוס מליאבנה בהתבסס על כתבים של הקדוש הנוצרי איזידור מסביליה, כתביו של הגאוגרף תלמי ועל התנ"ך. החל הנוהג לצייר את גן העדן בראש המפה (כאשר כיוון מזרח היה בראש המפה, ותחת גן העדן מוקמה יבשת אסיה) ולמקם את ארבעת הנהרות היוצאים ממנה ביבשת אסיה בהתאמה, דבר אשר מיקם את כל ארבעת הנהרות באזור עיראק של ימינו.
הקשר למעיין הגיחון בירושלים
היו שרצו לקשר בין נהר הגיחון למעיין הגיחון. כך הרמ"ה חולק על רש"י שאומר שאין קשר בין השניים. יש שהסבירו את דעתו בכך שמקורות הגיחון בירושלים מגיעים מנחל הגיחון.
סאסארזה
תאורה
השפה כלולה בקבוצת השפות הרומאניות דרומיות. בשפה ניכרים שתי שיטות לגיבושה diasystem: האחת, הרקע הבלשני מסרדיניה והרקע - מקורסיקה. באוצר המילים מופיעות גם מילים ממוצא טוסקני. הקשרים ההיסטוריים של נפת סאסארי עם שכניה בטוסקנה אשר באיטליה ועם קורסיקה השאירו בשפה הסאסטרזה משקעים. אלו מורגשים למרות ההשפעה החזקה של השפות הסרדיניות על שפת הסאסארזה. הניב הטוסקני ניכר גם בשפה הגלורסית אשר מקורה בקורסיקה למרות שהיא מדוברת בסרדיניה.