cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
פתרון שתי המדינות
שנות ה-2000
לקראת הבחירות לנשיאות ארצות הברית 2016 הודיעה הוועדה הרפובליקנית הלאומית, שניסחה את מצע המפלגה הרפובליקנית של ארצות הברית, כי תמחוק מהמצע את הנוסח המצדד בפתרון שתי המדינות לסכסוך הישראלי-פלסטיני. במקומו נכתב במצע: "אנו מתנגדים לכל סוג של צעדים המיועדים לכפות הסכם או להכתיב גבולות".
בתחילת 2017, עם כניסתו של דונלד טראמפ לבית הלבן, הוא נפגש עם נתניהו והצהיר כי הסכסוך ייפתר רק בפשרה, ולא בלחצים מדיניים. "מדינה אחת, שתי מדינות, מה שאתם תחליטו", אמר טראמפ. בתגובה לדברי טראמפ נועדו בקהיר הנשיא המצרי עבד אל-פתאח א-סיסי והמלך הירדני עבדאללה השני, והבהירו כי מבחינתם, אין פתרון לסכסוך הישראלי-פלסטיני מלבד פתרון שתי המדינות. בהצהרה משותפת הם מסרו כי הם רואים בפתרון שתי המדינות כ"פתרון היחיד לסיום הסכסוך", וכל הצעה אחרת תגרום למצב מסוכן במזרח התיכון. גם הליגה הערבית הגיבה באופן דומה: "שתי מדינות זה הפתרון הנדרש".
בשנת 2019 הציג טראמפ את פרטי תוכנית לפתרון הסכסוך הישראלי-פלסטיני שכונתה "תוכנית המאה", שכללה, בשלב מתקדם, הקמת מדינה פלסטינית מפורזת ברצועת עזה, במרבית יהודה ושומרון, ובשטחים שתמסור ישראל.
הסקר הפלסטיני-הישראלי המשותף
בשנת 2016 נערך סקר בנושא על ידי פרויקט "משאל עמים – הסקר הפלסטיני- הישראלי המשותף", המנוהל בידי פרופסור תמר הרמן מהמכון הישראלי לדמוקרטיה ודוקטור ח'ליל שקאקי ממכון PSR ברמאללה.
על פי ממצאי הסקר, רוב קטן של פלסטינים (51%) ושל ישראלים (59%, 53% מהיהודים ו-87% מהערבים) תומכים בפתרון שתי המדינות לסכסוך הישראלי-פלסטיני. 39% מהפלסטינים ו-46% מהישראלים (39% מהיהודים ו-90% מהערבים) הביעו תמיכה ב"חבילת ההסדר", המבוססת על סבבי המשא ומתן הקודמים. מבין היהודים הישראלים, התמיכה בחבילת ההסדר הייתה גבוהה יותר בקרב הישראלים היהודים החילונים (56%), לעומת המסורתיים (35%), הדתיים (10%) והחרדים (9%). התמיכה הגבוהה ביותר נמצאה בקרב הישראלים היהודים שהגדירו עצמם שמאל או שמאל מתון (84%), לעומת אלה במרכז (59%) בימין המתון ובימין (18%). בצד הפלסטיני 57% ממצביעי פתח תמכו בהסדר, לעומת 25% ממצביעי חמאס ו-46% ממצביעי הסיעות האחרות. כרבע מן הפלסטינים והישראלים שהתנגדו לחבילת ההסדר אמרו שישנו את דעתם אם ההסדר יכלול הסכם שלום ישראלי ערבי מקיף יותר או כלל אזורי. רוב בין הישראלים (64%) ומיעוט בין הפלסטינים (43%) תמכו בהכרה הדדית בזהות הלאומית במסגרת הסכם פוטנציאלי.
ביקורת
הימין הישראלי, שהחזיק בשלטון בישראל במשך רוב שנות אחיזתה בשטחים, רואה ביהודה ושומרון קודם כל חבלי מולדת, וגורמים בקרבו תומכים בסיפוח שטחים אלה, כולם או חלקם (שטחי C, או חלקים ממנו), לתחומי מדינת ישראל, מה שמקשה על רעיון שתי המדינות. מפלגות הימין רואות בשליטה הישראלית על יהודה ושומרון גם כורח ביטחוני חיוני של מדינת ישראל. הן טוענות כי הפסקת השליטה הישראלית על שטחי יהודה ושומרון, בעצם הקמת מדינה פלסטינית, תביא לפגיעה חמורה בביטחונה של ישראל, בין היתר בעקבות ירי רקטות מסיבי ולטווחים ארוכים לעבר מרכזי האוכלוסייה הגדולים בישראל, בפרט ירושלים וגוש דן, הסמוכים לשטחי יהודה ושומרון, כפי שאירע לאחר ביצוע תוכנית ההתנתקות מרצועת עזה, לדעתם כתוצאה מחוסר ההימצאות של צה"ל והשב"כ ברצועה ובמעבר הגבול למצרים. עוד מזהירים בימין שנסיגה מהשטחים המוחזקים תקל על ביצוע פיגועי טרור פלסטיניים, משום שלצה"ל לא תהיה שליטה ביטחונית בשטח, והוא לא יוכל לפעול נגד תשתיות הטרור. מאז מלחמת ששת הימים קמו מספר ארגוני ימין אשר פועלים להרחיב ולפתח את השליטה הישראלית ביהודה ושומרון, ובראשם גוש אמונים ומועצת יש"ע.
בנוסף, מצדדי ההחזקה בשטחים, או לפחות בשטח C, רואים בהם גם תוספת של עתודות קרקע שיקלו על עומס הנדל"ן בישראל, כאשר פתרון שתי המדינות לא יאפשר להחזיק ברוב שטח זה. מבקרי הפתרון טוענים גם כי מבחינה פרקטית שטח הארץ קטן מכדי לקיים שתי מדינות נפרדות, וכי התלות הכלכלית בין שתי האוכלוסיות והתלות במשאבי הטבע, ובעיקר במים, היא גדולה מדי. בנוסף, יש הטוענים כי ההצעה לא תסיים את הסכסוך, אלא המדינה הפלסטינית שתקום פשוט תהייה למדינת אויב. בימין מבקרים גם את העובדה שהצעת הפתרון כוללת העתקה בכפייה של האוכלוסייה היהודית בהתנחלויות, בעוד שבתחומי הקו הירוק ערבים לא נדרשים לעזוב את בתיהם. בכך, ייווצר לטענתם אי שוויון בו מדינת לאום פלסטינית, ללא יהודים, ומנגד מדינת לאום יהודית עם מיעוט ערבי-פלסטיני ניכר (אם כי בסבבי שיחות שבוצעו בעבר, עלה רעיון להשאיר חלק מההתנחלויות הישראליות ואת תושביהן כאזרחים פלסטינים). בהתאם, ישנם גורמים התומכים בפתרון שתי המדינות כל עוד יכלול חילופי אוכלוסיות שיכללו ערבים במשולש, הצמוד לקו הירוק.
ביקורת מהשמאל באה בין היתר מגופים קוסמופוליטיים ומגופים אינטרנציונליסטים אשר מתנגדים לכינון מדינות לאום, ומאמינים בחיים משותפים במדינה אחת. בנוסף, ישנם גורמים בשמאל הטוענים כי פתרון שתי המדינות אינו ישים ואינו בר-קיימא, בשל הקושי לפנות מתנחלים רבים כל כך ולגייס לכך תמיכה רחבה בעם, ועל כן לטעמם החלופה הריאלית לסטטוס קוו היא מדינה אחת.
תנועות התומכות בפתרון שתי המדינות
בישראל ישנן תנועות רבות הפועלות למען הקמת מדינה פלסטינית, גם אם אין בה מימוש מלא והיפרדות בין ישראל לפלסטינים:
לבטיראצטם
לבטיראצטם היא נוגדת פרכוסים מן הדור החדש. התחילו להשתמש בה בשנת 2000 ומשתמשים בה בטיפול באפילפסיה. זוהי אננטיומר של etiracetam. התרופה משווקת בישראל בשם "קפרה".
שימושים
יחד עם עוד תרופות אנטי-אפילפטיות כמו גאבאפנטין יש לה שימוש גם בכאב נוירופתי (עצבי).
לבטיראצטם אושרה לשימוש באיחוד האירופי כטיפול בתרופה מונותרפית (כשנוטלים רק תרופה אחת) בהתקפים מוקדיים או כתרופה נוספת בטיפול בהתקפים מיוקלוניים או התקפי טוני-קלוני. משתמשים בה גם ברפואה וטרינרית לאותן מטרות.
ללבטיראצטם יש תועלת אפשרית למחלות פסיכיאטריות ונוירולוגיות אחרות כמו תסמונת טורט, אוטיזם, הפרעה דו-קוטבית. אבל תופעות הלוואי החמורות ביותר שלה הן התנהגותיות ויחס הרווח-תועלת שלה במקרים כאלה אינו מובן דיו.
מכניזם הפעולה
המכניזם המדויק שבו פועלת לבטיראצטם אינו ידוע. בכל אופן, התרופה קושרת עצמה לחלבון השלפוחית הסינפטית SV2A. זהו מנגנון שאינו מוכר מתרופות קודמות. סבורים שהוא מעכב הובלה עצבית על פני הסינפסות.
תופעות לוואי
לבטיראצטם מתאפיינת במיעוט תופעות לוואי. אבל היא עלולה לגרום לנמנום, חולשה, הליכה לא יציבה, בעיות בקואורדינציה, כאב ראש, כאבים, שכחה, חרדה, רגזנות או עוינות, סחרחורת, מצבי רוח משתנים, עצבנות, איבוד תיאבון, הקאה, שלשול, עצירות ושינויים בצבע העור.
תופעות לוואי חמורות עלולות להיות דיכאון, הזיות (שמיעת קולות או ראיית דברים שאינם קיימים), מחשבות אובדניות, חום (תסמין), דלקת גרון וסימנים אחרים של דלקת, ראייה כפולה, גירוד, פריחה, פנים נפוחות. בספרות המחקרית שנכתבה לאחרונה נכתב שתוספת של פירידוקסין (ויטמין B6) יכולה להפחית את הסימפטומים הפסיכיאטריים.
שטיח
שטיח הוא יריעה או בד שעיבו אותו בקשרים מחוטים או קרעי בדים או ארוגים בנול, המיועדים לפרישה על הרצפה או לתלייה על קיר.
יש המבחינים בין שטיח למחצלת על פי גודלם, כשהראשון בהם גדול יותר והשני עשוי לרוב מקש או קנים ומשמש אף לכריכה או כמחיצה.
מקורם של שטיחי קשרים עשויים בעבודת יד הוא כנראה מונגוליה או טורקסטן בין האלף ה-4 לפנה"ס לאלף ה-2 לפנה"ס.
אריגת שטיחים הוכנסה לראשונה לספרד במאה ה-10 לספירה בידי המורים. מסעות הצלב הביאו לאירופה שטיחים טורקיים, שם שימשו לתלייה על קירות או כיסוי לשולחנות.
עם פתיחת דרכי המסחר במאה ה-17 הגיעו שטיחים פרסיים לראשונה למערב אירופה, אך רק במאה ה-18 החל שימוש נפוץ בשטיחים ככיסוי לרצפות.
פרט למטרות נוי, שטיח עשוי לשמש להפחתת רעשים ואובדן חום דרך הרצפה.
קיימים שני סוגי שטיחים עיקריים: שטיחים קילים, הארוגים שתי וערב ושטיחי קשירה, שהם אריגים שעליהן נקשרות לולאות-לולאות חוטים או קרעי בדים בצפיפות גבוהה.
הארצות העיקריות המייצרות שטיחים עשויים בעבודת יד כיום הן איראן, טורקיה, פקיסטן, סין, טורמניסטן ואפגניסטן.
שטיחים ביתיים נהוג לנקות על יד שימוש בשואב אבק. בעבר היה נפוץ יותר השימוש בחובט שטיחים
שטיחי סמרטוטים
בארצות רבות ניצלו קרעי טקסטילים ישנים ליצירת שטיחים. הדוגמאות הראשונות באירופה הן מהמאה ה-18 ומיפן מהמאה ה-19. בסקנדיביה יש מסורת של סגנון אריגה הנקרא ryer שבה מושכים לולאות של קרעי בדים דרך בד ארוג ועל ידי כך יוצרים בד המזכיר פרוות חיה.
שיטה נוספת היא קליעת צמות מקרעי בדים, ואת הצמות הללו תופרים בצורות שונות לשטיח.
פסיכוזה
ישנן שלוש קבוצות של הפרעות פסיכוטיות שכיחות, איתן משולבות כמה הפרעות פסיכוטיות דומות מתוך הנחה שהן קשורות לסכיזופרניה, ביניהן הפרעות פסיכוטיות חריפות וחולפות, הפרעות דלוזיונליות והפרעות סכיזואפקטיביות.
הפרעות פסיכוטיות חריפות וחולפות
קיים קושי בהגדרתן, וכדי למנוע אי בהירות ובלבול נבחרו שלוש אבני בוחן בסיסיות, באמצעותן אפשר יהיה לבנות רצף אבחנתי וסדר עדיפויות באבחון, ואליהן נוספו מאפיינים נוספים.
אבני בוחן בסיסיות לאבחנה:
החלמה מלאה - תוך פרק זמן של חודשיים-שלושה, לעיתים קרובות בתוך כמה שבועות ואף ימים, ההחלמה בדרך כלל טובה ומהירה. רק חולים מעטים מפתחים מצב קבוע ומתמיד של נכות.
בודי מילר
סמואל בודי מילר (באנגלית: Samuel Bode Miller; נולד ב-12 באוקטובר 1977) הוא גולש אלפיני אמריקאי, אלוף אולימפי, אלוף עולם, ופעמיים זכה בגביע העולם הכללי (2005 ו-2008) ובסך הכל זכה ב-33 תחרויות בגביע העולמי (7 בכל הזמנים). הוא הגולש האמריקאי הגבר המצליח ביותר בכל הזמנים. הוא אחד מחמישה גולשים בהיסטוריה שזכו בכל חמש התחרויות הגביע בעולמי.
פסיכוזה
הפרעות פסיכוטיות חריפות וחולפות
בסיווג האמריקאי אין פירוט להפרעות פסיכוטיות חריפות וחולפות, כולן תחת הפרעה אחת. בשיטה הבינלאומית הסיבה לפירוט היא השכיחות של מגוון הפרעות פסיכוטיות כאלו בארצות מתפתחות.
הפרעה פסיכוטית רב צורנית חריפה
הפרעה זו באה באופן פתאומי, כשהיא סוערת ומשתנה במהירות מעת לעת וקצרת מועד.
בודי מילר
ביוגרפיה
מילר נולד באיסטון שבניו המפשייר וגדל בקהילה קטנה סמוכה למקום הולדתו בפרנקוניה. בילדותו התגורר עם הוריו ושלושת אחיו בבקתה השוכנת ביער ללא חשמל, צנרת מים או טלפון.
חייו האישיים
מילר נשוי לשחקנית כדורעף חופים ודוגמנית מורגן בק ואב לבת ובן משתי נשים אחרות.
פסיכוזה
הפרעה פסיכוטית רב צורנית חריפה
אבני בוחן בסיסיות לאבחנה:
הפרעה פסיכוטית חריפה דמויות סכיזופרניה
מתפתחת בתוך פרק זמן של עד שבועיים ממצב לא פסיכוטי למצב פסיכוטי חריף וברור. כאן הסימפטומים יציבים יותר וקבועים, וממלאים אחר אבני הבוחן של סכיזופרניה, אם כי קיימת דרגה מסוימת של אי יציבות ורב גוניות רגשית.
ההבדל המרכזי מסכיזופרניה נעוץ במשך ההפרעה. לפי הסיווג הבינלאומי נדרש מהלך שלא עולה על חודש ימים עד להבראה מלאה, אחרת יש לשנות את האבחנה לסכיזופרניה. חולה יאובחן כסובל מסכיזופרניה כבר לאחר חודש של מהלך מחלה.
לפי המיון האמריקאי, המעדיף לשמור על המונח הישן של הפרעה סכיזופרניפורמית, ההפרעה תאובחן על פי משך של פרק זמן העולה על חודש ימים, אך נופל משישה חודשים. חולה בסכיזופרניה יאובחן רק אחרי שישה חודשים ממועד תחילת ההפרעה הנפשית, תקופה הכוללת בתוכה את משך הסימנים המקדימים פרודרומלים והשרידים רזידואלים.
הפרעה פסיכוטית דלוזיונלית חריפה
הפרעה סוערת, המתחילה בפתאומיות בעקבות אירוע דחק פסיכו-חברתי רב משמעות, המשפיע קשות על האדם, הדימוי העצמי וההערכה העצמית שלו. האירוע יכול להיות אובדן אובייקט אהבה, טראומת מלחמה וכדומה. תיתכן התלקחות גם ללא מצב דחק. ההתקף פורץ בדרך כלל בגיל צעיר. ההתקף פורץ בצורה חריפה או תת-חריפה, בטווח של כמה ימים עד שבועיים מאירוע דחק.
ההתקף החריף כולל סערה רגשית קיצונית, המתבטאת בעליות ובירידות בעוצמה ובמעברים חדים מרגש לרגש, כמו דיכאון, התרוממות, חרדה, מבוכה ובלבול. הסימפטומים הפסיכוטיים הנלווים הם הפרעה קשה בצורת החשיבה, עם רפיון אסוציאטיבי ופגיעה בקוהרנטיות. מחשבות השווא וההזיות יציבות יחסית, וחייבות להיות נוכחות רוב הזמן מאז הוגדר המצב כפסיכוטי חד משמעית.
משך ההתקף החריף קצר יחסית - משעות עד שבועות, ונדיר שהוא נמשך יותר מחודש ימים. החלמה מהירה באה בדרך כלל כעבור שלושה חודשים. הפרוגנוזה טובה ורמת התפקוד הכללית חוזרת לזו מלפני המחלה. עם זאת החולה עלול לסבול עוד תקופה מדיכאון קל והערכה עצמית ירודה.
אם מחשבות השווא והזיות מתמידות יותר משלושה חודשים, יש לשנות את האבחנה.
הפרעה דלוזיונלית
הפרעה נפשית, המסווגת כסוג מסוים של הפרעה פסיכוטית. למעשה, הפרעה דלוזיונלית היא מחשבת שווא של אדם (דלוזיה), למשל מחשבות רדיפה, ארוטומאניות, מחשבות גדלות (בשפה עממית - שגעון גדלות) וכדומה. זוהי אינה סכיזופרניה, והדלוזיות אינן ביזאריות בתוכנן, כלומר מדובר במחשבות ואמונות אשר יכולות להתקיים במציאות. כמו כן התפקוד היומיומי אצל מרבית חולים אלו שמור יחסית. כמחצית מן החולים מחלימים בטווח הארוך, 30% נותרים ללא הטבה במצבם. הטיפול המקובל כולל טיפול בתרופות אנטי פסיכוטיות, פסיכותרפיה ובמידת הצורך - אשפוז.
הפרעה דלוזיונלית מושרית
זוהי הפרעה פסיכוטית של שני אנשים או יותר, השותפים לאותה מערכת של מחשבות שווא, תומכים זה בזה ומחזקים זה את זה במחשבות אלו.
אנשים אלו חיים בקרבה רגשית במשך תקופה ארוכה, אך חיים בבידוד וניתוק מהסביבה החברתית והתרבותית שסביבם. למעשה רק אדם אחד מבין השניים סובל מהפרעה פסיכוטית אמיתית, ומחשבות השווא שלו מושרות בזולת. צריכה להיות הוכחה שהמחלה המקורית החלה לפני התפתחות המחלה המשותפת המשנית בבן זוג המושרה, שלא הראה קודם סימני מחלה. החולה המשרה הוא הדומיננטי, והוא סובל לרוב מסכיזופרניה ממושכת מלווה במחשבות שווא של רדיפה או גדלות. לעיתים הוא סובל מהפרעה אפקטיבית בחומרה פסיכוטית, מלווה במחשבות שווא.
ההפרעה יכולה להתפתח בכל גיל, ומהלכה הוא כרוני. חומרת הליקוי בבן זוג המושרה פחותה מזו של החולה המקורי. כאשר בני הזוג נפרדים, בן זוג המושרה יוצא מהמצב החולני ומוותר על מחשבות השווא. לאחר ההפרדה ההחלמה לעיתים היא מהירה ולעיתים איטית.
הטיפול בהפרעה מתמקד בשני בני הזוג, תוך כדי הפרדה זמנית ביניהם עד לשיפור מצב החולה הראשוני.
הפרעה סכיזו-אפקטיבית
מאפיינים לאבחנה בהפרעה זו הם סימפטומים סכיזופרנים חד משמעים ובולטים, לצד סימפטומים אפקטיביים חד משמעים ובולטים, בעת ובעונה אחת או תוך ימים ספורים זה מזה במהלך אותה אפיזודה של המחלה. עם זאת, החולה לא ממלא אחר כל אבני הבוחן לא של סכיזופרניה ולא של הפרעה אפקטיבית. כאשר מדובר באפיזודה הכוונה לתקופת הזמן בה קיימים סימפטומים פעילים של ההפרעה, כולל גם סימנים שליליים, עד להחלמה מהירה. תחילת המחלה בגיל ההתבגרות ובבגרות הצעירה. מהלך המחלה מתאפיין בגלים חוזרים, חלקם סכיזו־דיכאוניים או סכיזו־מאניים וחלקם אפקטיביים מעורבים וסכיזופרניים. התפקוד המקצועי ירוד, הקשרים החברתיים מצומצמים, רמת ההשגחה האישית נמוכה והסיכון להתאבדות גבוה. קיים סיכון לפתח תסמונת של דיכאון חמור ותלות באלכוהול וסמים. ההפרעה מצויה יותר בקרב נשים, אצל הצעירים שכיח הטיפוס הדו-קוטבי, אצל קשישים שכיח הטיפוס של דיכאון.
פסיכוזה אורגנית
פסיכוזות תפקודיות (אנדוגניות) - המונח תפקודי מציין את העובדה שבבדיקת המוח (צילומים, אלקטרואנצפלוגרם וכו') של החולים לא נמצא כל שינוי גס אנטומי ספציפי, שיכול להסביר במידה כלשהי את התפתחות המחלה, אין סיבה ידועה להפרעה. אנדוגניות הכוונה לתופעה שמקורה בתוך האדם הסובל ולא מחוצה לו, כלומר שהתופעה אינה תגובה לגורם חיצוני. ההשערה היא שקיימים גם בבסיס הפרעות אלו שינויים אורגניים עדינים ומורכבים שאינם עדיין בהישג יד של אמצעי הבדיקה כעת.
בפסיכוזה תפקודית קיימים שני סוגי פסיכוזות עיקריים:
בסיווג המודרני של האבחנות הפסיכיאטריות מופיע המונח פסיכוזה רק בשנת 1938, עם פרסום ICD-5, אז המונח הוגדר בהרחבה וגרם לאי בהירות רבה. על פי ההגדרה הרחבה, הפסיכוזה משקפת הפרעה חמורה בתפקוד, היא כוללנית ויכולה לנבוע ממצבים קליניים שונים כמו:
להלן החלוקה המקובלת היום בשתי צורות הסיווג האבחנתי:
סכיזופרניה
סכיזופרניה (בעברית - שסעת) היא קבוצת מחלות הגורמות להפרעה קשה ביותר בתהליכים הפסיכולוגים הבסיסים של האישיות. מחלה זו פוגעת יותר מכל מחלה אחרת ברבדים תוך אישיים ובין אישיים בשטחי התפקוד המשפחתי, החברתי והמקצועי. זוהי מחלה כרונית המביאה להידרדרות קשה באישיות. בעלת שכיחות של 1% באוכלוסייה. היא החשובה והשכיחה ביותר מבין המחלות הפסיכוטיות. היא פוגעת באופן טיפוסי בעיקר באנשים בגיל היצירה והפוריות.
אין זאת מחלה אחידה, אלא קבוצה של מחלות, כעין צומת משותף בין תהליכים פסיכו-חברתיים מגוונים מהתחום הגנטי, הביולוגי, האנטומי, הפיזיולוגי, הפסיכולוגי, ההתפתחותי והחברתי.
זו לא רק מחלה אלא חיפוש מתמיד אחר איזון חדש לפשרות ופתרונות, ומשמעויות חדשות בהתמודדות ובהסתגלות הקשה בין החולשה והרגישות הפנימית לבין הלחצים החברתיים.
מהלך המחלה
הסכיזופרניה נחשבת למחלה של אנשים צעירים ולכן אחוז גבוה מן המקרים מתחיל אחרי גיל ההתבגרות. קיימת גם שסעת ילדים, אך היא מאוד נדירה. כמו כן ישנם סוגים של שסעת המתחילים מאוחר יותר, כמו השסעת הפרונידינאלית, ולעיתים היא מופיעה בגיל המעבר והזקנה. רוב המקרים מצביעים על מחלה חריפה שפורצת בצורה די פתאומית, אך יש מקרים בהם ההתפתחות היא איטית והדרגתית. לעיתים היא הופכת למחלה כרונית. לעיתים ההתקף החריף קצר יותר ונמשך מספר ימים, והחולה יוצא ממנו כאילו לא קרה דבר. ההפרעה פוגעת יותר בנשים, כמעט כפליים מאשר בגברים. היא פוגעת ביכולת התפקוד מבחינה חברתית, אך לפעמים המחלה סמויה ולכן מאפשרת חיים תקינים לכאורה. גם תנאי החיים משפיעים על הדרך בה הפרט מתמודד עם המחלה - תנאים גרועים עלולים לתרום לתהליך הידרדרות של אישיות החולה.
טיפול
מכיוון שעדין לא נמצאה הסיבה הבסיסית לשסעת (למעשה, כמו במקרה רוב המחלות הכרוניות ה"לא זיהומיות" ברפואה), לא נמצאה התרופה לריפוי המחלה. בשיטות טיפול שונות מושגת הרגעה יחסית של המתח הנפשי בו שרוי החולה והפחתה, לפעמים עד כדי היעלמות, של ההזיות ומחשבות השווא (ה"סימנים החיוביים" של המחלה). הטבה זו מאפשרת לאחוז ניכר מהחולים לחזור למסלול חיים רגיל יחסית.
הטיפולים הנפשיים לבדם לא השיגו תוצאות מרשימות. אך נראה כי שילוב זהיר ומודרך של טיפול תרופתי עם טיפול נפשי, תומך ומשקם, בלי כל ספק תורם לשיפור מצבם של חולים רבים, עד כדי יצירת מצבים המאפשרים להם לחיות בחברה רגילה, תוך כדי הבטחת תנאים מקלים מסוימים.
סוגי שסעת
השסעת אינה ניתנת להגדרה כמחלה אחת אלא קבוצת מחלות מקורבות בעלות אפיונים שונים עד שונים מאוד. השסעת מחולקת לשש קבוצות:
שסעת הילדות
פסיכיאטריה של הילדות היא ענף צעיר מאוד של רפואה. בתקופה המודרנית מתרבים והולכים הסקרים שמביאים תוצאות ממעקב של עשרות שנים אחר התפתחות ילדים, שמציגים חריגויות קשות בגיל הרך. סקרים אלו מגלים אחוז נכבד של מקרים בהם נמצא רצף ברור של התפתחות חולנית בלתי מוגדרת וקשה, שמתחילה בינקות ונגמרת בגיל מבוגר.
מעקבים לטווח ארוך כגון אלו של לאו קנר (Leo Kanner), מראים בבירור שקרוב ל-50% מן הילדים שמתגלים בינקותם כסובלים משסעת ילדות, מגיעים לבגרות במצב של חולי נפשי קשה ביותר, המהווה פסיכוזה סכיזופרנית. הניסיון הקליני הרחב עם מחלת השסעת מלמד שיש צורות קלות של המחלה, וכן מופיעות צורות חלקיות בהן מופיע רק חלק קטן יחסית מהסימנים הטיפוסיים. הפרעות נפשיות קשות מאוד קיימות בילדות, אך מאחר שמדובר בילדים הנמצאים בתהליך של גדילה והתפתחות, טבעי שהפרעות אלו תהיינה שונות בצורתן מן ההפרעות של המבוגר. הן לובשות צורה של הפרעות התפתחות בהן קשה לקבוע ולהפריד בין המחלה לסטייה מההתפתחות המקורית.
ראשית יש לבצע בדיקה רפואית יסודית על מנת להוציא מכלל חשבון מחלה גופנית, במידה והבדיקה מסתיימת בלא כלום חובה לעקוב.
הסימנים הקליניים המוסכמים כיום הקובעים את האבחון:
תסמינים גופניים
סיכון מוגבר לפגיעות פסיכוזה קשור גם לקיומה של הפרעת אישיות סכיזוטיפלית.
התאוריות הרווחות כיום ממקדות את הפתולוגיה סביב הפעילות ההנוירוטרנסמיטוריות של הקטכולאמינים, ההנחה הראשונה היא שקיימת דיס רגולציה שלדופאמין במסלול המזו לימבי לתלמוס ולקורטקס. לפי הנחה זו, פעילות דופמינרגית מוגברת בקולטן D2 ברמה פוסט־סינפטית קשורה בצורה זו או אחרת לסימנים החיוביים במצבים פסיכוטיים פעילים.
ההנחה השנייה היא שפעילות יתר או תת-פעילות של קולטן D1 בקורטקס הפרה פרונטלי (P.F.C) אחראי לפתופיזיולוגיה של ההפרעות הקוגניטיביות בסכיזופרניה.
ממצאים מראים כי בסכיזופרניה קיימת אינטראקציה בין כמה גורמים: גנטיים, נוירו-התפתחותיים וסביבתיים.
לפי המאמר - הפרשה בלתי מבוקרת של דופמין גורמת לכמות בלתי מבוקרת של דופמין בחלל הסינפטי של תאי העצב. במצב זה של חוסר איזון של דופמין תהליך הפניית הקשב הטבעי משתבש ותשומת הלב מופנית באופן מפוזר לגירויים חיצוניים ופנימיים. במצב זה במקום לבקר את הפניית תשומת הלב והקשב, הדופמין מייצר הפרעה. במצב זה האדם מחפש פירוש לגירויים אלו והמשמעות מוענקת בתהליך של ”מלמעלה למטה" במטרה להבין את התופעות.
גורמים גנטיים
נמצא כי היסטוריה משפחתית של פסיכוזה קשורה לעלייה בסיכון ללקות בהפרעות פסיכוטיות. בהורים, באחים, בילדי הורה סכיזופרני ובקרוב משפחה מדרגה הראשונה אחוז התחלואה נע בין 5% לבין 15%. ואילו בילדי שני הורים סכיזופרנים - בין 15% ל־55%.
השוואת דמיון בתחלואה בין תאומים מראה מתאם הרבה יותר גבוה בתאומים זהים 35% -55% מאשר תאומים לא זהים 5%-15%. מחקרים אלו עדין אינם מבודדים די הצורך את התרומה היחסית של גורמים גנטיים וסביבתיים.
גורמים פסיכו־סוציאליים
מחקרים עדכניים רבים מצביעים על קשר סיבתי בין טראומה לפסיכוזה, כאשר הטראומה עשויה להיות התעללות בתקופת הילדות ו/או ההתבגרות מצד ההורים (בעיקר רגשית, אך גם מינית ופיזית) או מצד ילדים אחרים (במערכת החינוך וכו׳), תקיפה מינית (אונס), וכן אירועי חיים בלתי צפויים כגון מוות של קרוב משפחה דרגה ראשונה, אירועים טראומטיים של מלחמה וכדומה.
בנוסף, מתרבים החוקרים הסבורים שפסיכוזה (וסכיזופרניה), הפרעת דחק פוסט-טראומטית, הפרעת אישיות גבולית, והפרעות חרדה למיניהן, הן כולן התבטאויות שונות של תגובה לטראומה כלשהי.
תקופה קריטית - כ־80% מהחולים בהפרעה פסיכוטית חווים את האפיזודה הפסיכוטית הראשונה שלהם בין הגילאים 16-33. כלומר ניתן לומר שתקופות הקריטיות לפסיכוזה הן גיל ההתבגרות והבגרות המוקדמת.
טיפול
במחקר מטא-אנליזה שהשווה טיפולים שונים לפסיכוזה, טיפול קוגניטיבי-התנהגותי נמצא הכי יעיל להפחתת תסמינים חיוביים (לדוגמה, הלוסינציות ודלוזיות) ואימון בכישורים חברתיים נמצא הכי יעיל להפחתת תסמינים שליליים (לדוגמה, אנהדוניה ושטיחות רגשית)
זאק גרנייה
זאק גרנייה (באנגלית: Zach Grenier נולד; 12 בפברואר 1954) הוא שחקן קולנוע וטלוויזיה אמריקאי. הוא ידוע בעיקר בזכות תפקידיו בסרטים מועדון קרב, וטוויסטר, ותפקידיו בסדרות הטלוויזיה "האישה הטובה" ודדווד.
ביוגרפיה
גרנייה נולד בשנת 1954 באנגלווד, ניו ג'רזי. אמו של גרנייה, שהייתה קריינית רדיו פולניה, הכירה את אביו כשעבד כמהנדס סאונד בתחנת הדיו WBNX בברונקס בסוף שנות ה-30.
קריירה
בשנת 1997 החל לשחק התפקיד ראשי בסדרת הטלוויזיה קצרת הימים, "C-16".
הוא הופיע בעונה הראשונה של סדרת הטלוויזיה 24. הוא גילם את אנדי קראמד, המהמר שהביא את המגפה לעיר, בסדרת הטלוויזיה דדווד, והופיע בכמה פרקים של סדרת הטלוויזיה חוק וסדר. גרנייה גילם את הבוס של אדוארד נורטון בסרט הקולנוע במועדון הקרב ואת מל ניקולאי בסרט זודיאק, שניהם סרטיו של הבמאי דייוויד פינצ'ר. הוא הופיע בסרט "Talk Radio" משנת 1988 בתור גורו הפיננסים סיד גרינברג, תפקיד שגילם בגרסה הבימתית.
בשנת 1991 החל לשחק בתפקיד חוזר בסדרת הטלוויזיה חוק וסדר. הוא שיחק בשבעה פרקים לאורך השנים. בסרט טוויסטר משנת 1996, הוא גילם את אדי, עוזרו של ד"ר ג'ונאס מילר.
בשנת 2009, הוא הופיע בברודוויי לצד ג'יין פונדה במחזה 33 וריאציות מאת המחזאי מויזס קאופמן, והעניק לו מועמדות לפרס טוני.
בשנת 2010 לוהק לסדרת הטלוויזיה האישה הטובה בתור דייוויד לי, עורך דין בכיר בחברה. בתחילת העונה החמישית בספטמבר 2013 הוא החל לשחק בתפקיד חוזר בסדרה. הוא שב לגלם את דייוויד לי בסדרת הספין אוף הטובות לקרב בשנת 2017.
נחתת
נַחֶתֶת היא כלי שיט המאפשר הַנְחָתַת כוחות (כלי רכב משוריינים ולוחמים) על חופי אויב. נחתות שימשו את חילות הים בעולם במלחמות רבות, ומפורסמות בעיקר נחיתות במלחמת העולם השנייה בפלישה לנורמנדי ובאיי האוקיינוס השקט. בתקופת מלחמת העולם השנייה היה שיא בשימוש בנחתות ומספר רב של כלי שיט מסוג זה יוצרו בארצות הברית ובבריטניה, במגוון דגמים.
נחתות מלחמת העולם השנייה היו בדרך כלל בעלות קרקעית שטוחה וחרטומן היה שטוח אף הוא ומצויד בכבש מתרומם. צורתן זו הקשתה על היגוי הנחתות והן נטו להיטלטל מאוד בים סוער. הגה הנחתת היה בדרך כלל בירכתיה, שם גם היו מנועיה.
ממשלת ברנטין הראשונה
ממשלת ברנטין הראשונה (בשוודית: Regeringen Branting I) הייתה ממשלת שוודיה בין ה-10 במרץ 1920 ל-27 באוקטובר 1920. זו הייתה הממשלה הראשונה בראשות מפלגת הפועלים הסוציאל-דמוקרטית של שוודיה (SAP), והייתה ממשלת מיעוט.
חשיבות היסטורית
ממשלת ברנטין הראשונה היא בעלת חשיבות היסטורית יוצאת דופן בשוודיה בעיקר בהיבט הסמלי. חשיבותה הרבה נובעת מן העובדה שעד 1917 הפוליטיקה השוודית הייתה דומה למונרכיה כאשר המלך מינה את הממשלה, וההצבעה בבחירות שהחלו כ-30 שנים קודם לכן, לא הייתה פתוחה לכלל האוכלוסייה. בתקופת הרפורמה (1919-1921) התאפשרה לראשונה הצבעה לנשים באופן כללי, ולגברים בני 35 ומטה, אף שאחוז ההצבעה שלהם היה מינורי, אך השליטה "דה-פאקטו" עדיין הייתה בידי המלך.
במסגרת זו מפורסמת במיוחד "תוכנית שלושת השלבים", שבה על אף שרוב הבוחרים הצביעו לסוציאל-דמוקרטים ולליברלים, מונה שוורץ "הלאומי" לראשות הממשלה ונאלץ להתפטר לאחר מספר חודשים, וממשלתו הראשונה של אידן מונתה במקומו. באופן כללי נחשבת ממשלה זו כממשלה הראשונה של הדמוקרטיה השוודית באופן שנבחר על ידי העם ולא על ידי המלך, והיא עומדת בראשית תקופת הפרלמנטיזם ואפשרות ההצבעה-הכללית. יחד עם זאת, ממשלתו של ברנטין הייתה לממשלה הראשונה במונרכיה שהונהגה על ידי ראש-ממשלה ממעמד הפועלים, מעמד שונה ממעמד האצולה ששלט עד אז ובראשו עמד המלך. הממשלה עמדה במרכז הרפורמה של 1919-21, הערכית-סמלית, של ממשלה המונהגת על ידי פוליטיקאים שמגיעים מחוץ לאליטה הישנה של המלך ומקורביו ונבחרת מתוך פרלמנט שנבחר עם שיעור הצבעת נשים וגברים צעירים גבוה באופן ניכר מבעבר.
אמה גורוכוב
אמה גורוכוב (1 באפריל 1899 - 18 ביוני 1973) הייתה פסנתרנית ומורה ישראלית.
אמה גורוכוב לבית פֶּן הייתה מורה לפסנתר ידועת-שם בתל אביב בשנות ה-50 וה-60 בתל אביב. בין תלמידיה הנודעים היו הפסנתרניות ורדה נשרי, חרות ישראלי וזמירה לוצקי והמלחינים-פסנתרנים שולמית רן ושמעון כהן.
אמה גורוכוב הייתה אשתו השנייה של המלחין ידידיה אדמון.
רצח יפים ויינשטיין
רצח יפים ויינשטיין היה פיגוע טרור שבוצע על ידי טרוריסטים אסלאמיים ב-30 בנובמבר 2009.
הרצח
יפים ויינשטיין, נהג מונית ישראלי בן 54 מנוף הגליל, נחטף, נדקר למוות ונשדד על ידי חמושים מוסלמים המזוהים עם ארגון הטרור אל-קאעידה, לאחר שהמתנקשים הזמינו פיצה באמצעות שירות המוניות מפיצריה בנוף הגליל.
לאחר הרצח
גופתו של ויינשטיין נתגלתה על ידי עוברי אורח, והמשטרה פתחה בחקירה. בעקבות הרצח נעצרו שמונה חשודים בנצרת במהלך 2010, במבצע משולב של משטרת ישראל והשב"כ, שחשפו תא טרור, שנוצר בהשראת אל-קאעידה ונאומי אוסאמה בן לאדן.
בשנת 2010 נעצרו אחמד אחמד (21), ר'אלב רנים (26) והיידר זיאדנה (22) באשמת הרצח. כל השלושה היו מנצרת. השלושה פעלו במסגרת תא טרור שכלל שבעה גברים. אחמד ורנים ניסו לפני הרצח לטוס לסומליה, במטרה לעבור אימונים במחנה של אל-קאעידה. על מנת לעשות זאת טסו אחמד ורנים בתחילה לאדיס אבבה בירת אתיופיה ומשם לקניה, שם הם נעצרו וגורשו לישראל. בתשובה לשאלה האם הוא מונע משנאה לנוצרים וליהודים השיב אחמד: "יחי אוסאמה בן לאדן".
טורקסטן
טורקסטן (או טורקיסטן, תורכסתאן) הוא אזור במרכז אסיה, אשר מאוכלס ברובו בעמים טורקיים הדוברים ניבים שונים של השפה הטורקית. בין עמים אלו נמנים האוע'וזים (ידועים גם בשם טורקמנים), האוזבקים, הקזחים, הכוזרים, הקירגיזים והאויגורים. עמים אלו התפשטו במהלך ההיסטוריה אל תוך יבשת אירואסיה ויצרו יחידות מדיניות טורקיות כגון טורקיה ואזרבייג'ן כמו גם חבלים טורקיים אחרים כמו טטרסטן ברוסיה וקרים באוקראינה. באזור ישנם גם מיעוטים גדולים של רוסים ופרסים טג'יקים (מילולית: "לא טורקים"). האזור מחולק חלוקה משנית לטורקיסטן האפגאנית, טורקיסטן הרוסית והחבל האוטונומי שינג'יאנג האויגורי (ידוע גם בשם טורקסטן הסינית או אויגורית) שבסין. מאמצע המאה ה-20 מתייחס השם "טורקסטן" בעיקר לחבל שינג'יאנג, אם כי העמים הטורקיים בו התמעטו לאורך השנים וכיום מהווים רק כמחצית מאוכלוסייתו.
אזור טורקסטן כולל בתוכו כמה מן הערים החשובות ביותר של התרבות המרכז-אסייתית, למשל בוכרה, טשקנט וסמרקנד.
Remember the Time
Remember the Time הוא הסינגל השני מאלבום האולפן השמיני, Dangerous, של הזמר והיוצר מייקל ג'קסון. שיר זה המשיך את הצלחת הסינגל הקודם, Black or White, כאשר נכנס לבין עשרת המובילים ברוב מצעדי העולם.
גיורא שפיגל
גיורא שפיגל (נולד ב-27 ביולי 1947 בפתח תקווה) הוא כדורגלן ומאמן כדורגל ישראלי בעבר, חבר היכל התהילה של הכדורגל הישראלי.
קריירה כשחקן
שפיגל הוא אחד השחקנים הבולטים בהיסטוריית הכדורגל הישראלי בכלל ובמכבי תל אביב בפרט. שפיגל החל לשחק כדורגל בקבוצת הילדים של מכבי תל אביב (היה בין "הילדים של דובה'לה", כך כונה מאמן הילדים דב מאליס), וכבר בגיל 15 וחצי העלה אותו ג'רי בית הלוי לקבוצה הבוגרת כחלק מ"תינוקות ג'רי".
בעונת 1963/1964, בהיותו בן 16 וחודשיים בלבד, כבש חמישייה בהופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת, בניצחון 10–1 על בית"ר מחנה יהודה בסיבוב השני של גביע המדינה. שפיגל המשיך להרשים בליגה בעונתו הראשונה כאשר כבש עוד חמישה שערים בליגה ובגביע וסומן כבר בגיל 17 ככוכב העתיד של המועדון. בעונתו השנייה מספריו של שפיגל הצעיר עלו והוא סיים עם 21 שערים בכל המפעלים.
את שיא כיבושיו במשחק אחד קבע שפיגל כאשר כבש שישייה בניצחון על הפועל תל מונד בגביע המדינה. הקשר המחונן המשיך לשמור על יציבות ולהציג מספרים דו ספרתיים של כיבוש שערים בכל עונה מלאה בה שיחק במדי הקבוצה. במהלך הקריירה שלו במכבי תל אביב כבש שפיגל 97 שערי ליגה ועוד 26 בגביע המדינה והוא ממוקם חמישי בטבלת הכובשים הגדולים של המועדון בכל הזמנים. לשפיגל היה חלק משמעותי מאוד באחד המשחקים הגדולים והזכורים בהיסטוריה של מכבי תל אביב, כאשר כבש שלושער בניצחון 5–0 על הפועל תל אביב בדרבי של עונת 1969/1970.
שפיגל לא רק הרשים במשחקו ובנתוניו האישיים אלא גם בכמות התארים שקטף בעשר העונות בהן שיחק במכבי תל אביב. השלל של שפיגל מסתכם בארבע אליפויות, ארבעה גביעי מדינה, כולל זכייה בדאבל של 1969/1970 ושני גביעי אסיה היסטוריים. בגביע אסיה הראשון (1969) היה לשפיגל חלק מרכזי עם שישה שערים בשישה משחקים כולל שלושער בניצחון 6–1 על מיסורה מהודו בחצי הגמר. בזכייה השנייה כבש שפיגל שני שערים בדרך לגמר בו זכתה מכבי תל אביב בניצחון טכני על פוליס קלאב בגדד. בשתי הזכיות שימש כקפטן.
שפיגל שיחק במכבי תל אביב עד 1972. באותה שנה סרבה הקבוצה לשחררו למספר מועדונים אירופאים אשר רצו לצרפו, ובניהם טוטנהאם האנגלית, ובשל כך התעמת שפיגל עם ראשי הקבוצה ולא יצא למסע לארצות הברית שערכה מכבי בקיץ של אותה שנה. בעקבות סירובה של מכבי לשחררו נכנס שפיגל להסגר בינלאומי למשך שנה, שבסופו עבר לקבוצה הצרפתית שטרסבורג. שפיגל שיחק חמש עונות בצרפת, בשטרסבורג ובליון, וחזר למכבי תל אביב במהלך עונת 1978/1979 בה זכה עם הקבוצה באליפות.
בשנת 1981 פרש שפיגל ממשחק פעיל בגיל 34, ופנה לקריירת אימון.
בנבחרת ישראל
בגיל 17 היה שפיגל חלק מנבחרת הנוער שזכתה בגביע אסיה לנוער ב-1964, כאשר במשחק הגמר נגד נבחרת בורמה (5–0 לישראל) כבש שלושער. בגיל 18 ערך את הופעתו הראשונה בנבחרת הבוגרת.
שפיגל נמנה עם הנבחרת שהעפילה לטורניר הגמר במקסיקו 1970. הוא כבש את שער הניצחון על אוסטרליה בשלב המוקדמות, שער שבזכותה העפילה הנבחרת. ובטורניר הוא בישל את שערו של מרדכי שפיגלר נגד נבחרת ב-1969 במשחק שקבע את העפלת נבחרת ישראל לטורניר, וכן את שערו של שפיגלר בתיקו 1–1 נגד נבחרת  במהלך הטורניר, השער היחיד של נבחרת ישראל בגביע העולמי. שפיגל הרבה לשתף פעולה במשחקי הנבחרת עם חברו מרדכי שפיגלר ושניהם זכו מהעיתונות הישראלית לכינוי "צמד השינים".
קריירת כמאמן
שפיגל החל כמנג'ר בהפועל פתח תקווה לצד המאמן דרור בר-נור ועבד בקבוצה במשך שלוש שנים. בשנת 1987 החל לאמן את קבוצת נעוריו מכבי תל אביב וזכה עמה בגביע המדינה באותה עונה. למרות זכייה זו הייתה אווירה קשה בקבוצה בעקבות מירמור שחשו שחקני מכבי על צורת האימון והיחס ה"מתנשא" של שפיגל שגרמו להם לפי השמועות באותה תקופה לבצע "שביתה איטלקית". השחקנים לא התאמצו בחלק מהמשחקים וסירבו להישמע להוראות טקטיות של שפיגל, ואף ביימו פציעות על מנת שלא לשחק. באותה תקופה ספגה מכבי הפסדים רבים ואף את התבוסה הגדולה בתולדותיה, כשהפסידה 0–10 למכבי חיפה.
לאחר מכן אימן שפיגל עונה אחת בקבוצות הפועל פתח תקווה, בני יהודה ועירוני ראשון לציון. ביוני 2007 מונה שפיגל למנהל ספורטיבי בקבוצת בית"ר ירושלים לעונת 2007/2008, בה שיתף פעולה עם חברו מימי המונדיאל, יצחק שום, שאימן את הקבוצה. באותה עונה זכתה בית"ר בדאבל. את עונת 2008/2009 פתחה בית"ר במשחקים במסגרת מוקדמות ליגת האלופות, אך הובסה 0–5 במשחק הגומלין בפולין מול ויסלה קרקוב והודחה. בעקבות התבוסה התפטר שפיגל מתפקידו בבית"ר ב-10 באוגוסט 2008.
חיים אישיים
אביו, אליעזר שפיגל, היה כדורגלן בולט בשנות ה-40 וה-50 ולאחר מכן מאמן מצליח. גיסו הוא דני בגלייבטר, כדורגלן העבר של מכבי פתח תקווה, ואחיינו הוא אייל בגלייבטר, אף הוא כדורגלן עבר במכבי פתח תקווה ובנבחרת ישראל.
שפיגל בוגר גימנסיה הרצליה ובעל תואר ראשון בחשבונאות. היה נשוי למרגלית (לבית צלניקר), חברתו עוד מימי הגימנסיה, עד למותה ב-2016.
סימפוזיון
עם חלוף השנים, איבד המונח את משמעותו המקורית וכיום הוא מציין לרוב כנסים אקדמיים. אזכורים למונח "סימפוזיון" במשמעותו המקורית ניתן למצוא בכתבים של הפילוסופים היווניים אפלטון (המשתה) וקסנופון.
אחד הסימפוזיונים הידועים, איגרת אריסתיאס, המיוחס למאה הראשונה שלאחר הספירה, הוא סימפוזיון בעל תוכן יהודי. עיקרו שיחה בין המלך פתולומיאוס - תלמי השני, אריסתיאס, ובין שבעים ושניים חכמי ישראל, על ההבדלים בין יהדות ליוונות.
הסימפוזיון ביוון העתיקה
הסימפוזיון היה מוסד חברתי מרכזי בתרבות ההלנית. הסימפוזיון היה אירוע בו גברים נפגשו לדיונים, לחגוג ולהתפאר במעשיהם. לעיתים קרובות נערכו הסימפוזיונים במטרה לחגוג את חניכתם של נערים צעירים וכניסתם לחוגי האצולה החברתית. נערים צעירים הורשו להשתתף בסימפוזיון כבני זוג לכל דבר של אדם מבוגר. הסימפוזיונים נערכו על ידי אריסטוקרטים למטרות נוספות, למשל במטרה לחגוג אירועים מיוחדים כדוגמת ניצחונות שהושגו בתחרויות אתלטיקה או שירה.
הסימפוזיונים נערכו על פי רוב במשקי בית פרטיים באזור בו חיו ושהו הגברים. בין אם ביחידות ובין אם בזוגות, נהגו הגברים להתרווח בספות שהונחו מול קירות החדר, ומזון רב ויין שהיה מהול במעט מים היה מוגש בפניהם על ידי נערים צעירים ועירומים על רקע מופעי בידור. בהתאמה לאירוע הנחגג נערכו בין היתר גם משחקים, זימרו שירים על רקע צלילי חליל שנוגנו על ידי נערות, ואף הוצגו הצגות ומופעי בידור שניתנו על ידי עבדים, בדרנים ושחקנים.
הסימפוזיונים נוהלו בידי מנהל סימפוזיון שתפקידו היה להחליט מהי המידה הראויה לדילול היין במים - בדרך כלל בהתאמה לאופי הדיונים שעתידים היו להיערך בסימפוזיון מצד אחד או בהתאמה לאופי הבידורי של החגיגה והמסיבה המתוכננת מצד שני.
הסימפוזיונים אופיינו בנוסף גם בנהלים רשמיים, כשהבולטים מביניהם היו יינות הנסך שניתנו כמתנה וכקורבן לאלים במטרה לפייסם ולרצותם.
אחד המשחקים הפופולריים ביותר בסימפוזיונים הללו היה משחק שנקרא "קוטאבוס", בו הוכנסו היינות לקיליקס בעוד שהמשתתפים בסימפוזיון נהגו לנערם במטרה לעשות רעש ולהשליך את הכנים לאחר מכן לעבר מטרה מסוימת. משחק פופולרי אחר נקרא בשם "סקוליה", שאופיין בשירה של שירי זימה העוסקים בין היתר בשתיית יין ובנושאים פטריוטיים, שהוצגו בנוסף גם על רקע תחרותי כאשר אחד המשתתפים בסימפוזיון מתחיל בשיר ועל מתחרו מוטל לסיימו.
מה שקרוי בשם 'נערות חליל' היה למעשה קבוצת יצאניות שניגנו בכלי נגינה בשם "אאולוס", כלי נשיפה מעץ הדומה לאבוב, שנועד ללוות את הסימפוזיון ולהוות לו רקע בידורי.
לעיתים משתתפי הסימפוזיונים התחרו בנשיאת נאומים, דבר שמסביר את השימוש הנוכחי במילה סימפוזיון.
המפלגה הסוציאל-דמוקרטית של בוסניה והרצגובינה
המפלגה הסוציאל-דמוקרטית של בוסניה והרצגובינה (בבוסנית: Socijaldemokratska partija Bosne i Hercegovine) היא מפלגה בבוסניה והרצגובינה. המפלגה היא היורשת של המפלגה הקומוניסטית של בוסניה והרצגובינה. בבחירות לבתי הנבחרים שנערכו ב-5 באוקטובר 2002 זכתה המפלגה ב-10.4%, שהם 4 מושבים מתוך 42 המושבים. בנוסף, זכתה המפלגה ב-15 מושבים מתוך 140 המושבים של בית הנבחרים של הפדרציה של בוסניה והרצגובינה, ואף זכתה ב-3 מושבים מתוך 83 המושבים באספה הלאומית של רפובליקה סרפסקה.
המפלגה היא במעמד של מפלגה עמיתה (שאינה חברה) במפלגת הסוציאליסטים האירופאים, מפלגת הגג של הסוציאליסטים הפועלת במוסדות האיחוד האירופי.
מרים ירון
מרים ירון (2 באפריל 1929 – 2 בינואר 1997) הייתה דוגמנית, מלכת היופי הראשונה של ישראל לשנת 1950.
ביוגרפיה
ירון נולדה במינכן שבגרמניה, בשם גיזלה פרויליך, ובגיל 6 עלתה עם אביה הדתי לארץ ישראל והתיישבו בפתח תקווה. שנתיים קודם לכן נפטרה אמה ממחלת הסרטן.
בגיל 16 נישאה לבעלה הראשון, ובגיל 21 ילדה את בנה. באותה שנה זכתה בתחרות מלכת היופי, כאשר טרם נקבעו כללים ברורים למועמדות ונשים נשואות עם ילדים יכלו להתמודד גם כן. בשנה שלאחר מכן נקבע שעל מלכת היופי להיות רווקה. בתחרות מיס תבל שהתקיימה בארצות הברית הוכתרה ירון כסגנית "מיס האומות המאוחדות". היא קיימה אורח חיים צמחוני.
ארבע שנים לאחר הזכייה בתחרות התגרשה ירון ועברה לסאו פאולו, כידועה בציבור של סימון פלדמן, איש עסקים ברזילאי ממוצא יהודי.
מרים הייתה דוברת שש שפות. בשנות ה-40 לחייה חלתה בסרטן מעיים, ממנו החלימה לאחר ניתוחים וטיפולים ממושכים שעברה בקליפורניה.
בשנת 1994 חזרה לישראל והתגוררה בכפר סבא, בסמיכות לבנה, כלתה ושלושת נכדיה.
בסוף שנת 1996 עברה מרים אירוע מוחי וכעבור מספר שבועות נפטרה, ככל הידוע מדום לב. נטמנה בכפר סבא.
משחק וידאו לשחקן יחיד
משחק וידאו לשחקן יחיד  (באנגלית: Single-player video game) הוא משחק וידאו שבו רק קלט משחקן אחד בלבד צפוי לאורך כל ההפעלה של המשחק. משחק לשחקן יחיד הוא בדרך כלל משחק שניתן לשחק רק על ידי אדם אחד, לעומת "מצב לשחקן יחיד" שהוא בדרך כלל מצב משחק שנועד להיות משוחק על ידי שחקן יחיד, למרות שהמשחק מכיל גם מצבי משחק לשחקנים מרובים.
הרוב המכריע של משחקי קונסולות ומשחקי ארקייד תוכננו כך שיהיה ניתן לשחק בהם על ידי שחקן יחיד. למרות שברבים מהמשחקים האלה יש מצבים המאפשרים לשניים או יותר שחקנים לשחק (לא בהכרח בו-זמנית), מעט מאוד מהם ידרשו יותר משחקן אחד כדי לשחק במשחק. סדרת Unreal Tournament היא דוגמה אחת כזו.
אינטרטור
אינטרטור (מוכר גם בצורות: "אינטרטר", "אינטרוטר", "אינטרכטור" או "אינטרטה") הוא שם משפחה יהודי הנפוץ בקרב יהודים אשכנזים, ולעיתים גם בקרב יהודים ספרדים. משמעותו אינה ברורה, יש המציעים כי פירושו היא "Intrata" – "אדם שנכנס" בלטינית ואיטלקית, או "הכנסה". בפולנית המשמעות של שם המשפחה הזה מתייחסת להכנסות ורווחים, ייתכן שיהודים שעסקו כשומרי ספרים או ממונים על מיסים שנגבו מאיכרים בפולין הם אלו שזכו לשם זה. בשפות ספרדית (Intrada), איטלקית (Entrata) וגרמנית (Intrade) המילים המצוינות כאן משמעותם: "פתיח/פרולוג" בהקשר לקונצרטים מוזיקליים שהתקיימו במאה ה-16 ברחבי אירופה וייתכן שגם הם קשורים למשמעות שם המשפחה הזה. ייתכן ששם זה מקביל בשימושו היהודי לגבאי.
היו כאלה שניסו דווקא לקשר את שם המשפחה הזה עם מקומות שונים כמו אינטרה במחוז פיימונטה שבצפון איטליה, אנטרדס ליד בג'ה שבדרום פורטוגל או עם ניטרה שבדרום-מערב סלובקיה.
מיכאל דודזון
קורות חיים
מיכאל דודזון נולד בעיר גאלאץ ברומניה במשפחה יהודית שעלתה לישראל. למד רפואה בשנים 1970–1976 בפקולטה לרפואה של אוניברסיטת מילנו. לאחר מכן במהלך השנים 1976–1980 עשה סטאז' והתמחות בקרדיולוגיה וברפואה פנימית במרכז הרפואי תל אביב. בשנת 1980 נסע לארצות הברית בה התמחה בפסיכיאטריה בשנים 1980–1984 בבית החולים מאונט סיני בניו יורק. הוא נשאר בהמשך בצוות בית החולים בשנים 1985–1995 כמנהל יחידה ואחר כך כמנהל מחלקה. במהלך השנים 1990–1995 עבד כסגן מנהל קליני של בית החולים הפסיכיאטרי פילגרים בניו יורק. באותן השנים בארצות הברית השתתף דודזון, בין היתר, בתהליך הדה-אינסטיטוציונליזציה של החולים הפסיכיאטריים. בשנת 1995, בשובו לישראל, עבד בשרות הפסיכיאטרי ובקליניקה לזיכרון של המרכז הרפואי ע"ש חיים שיבא - תל השומר ובשנים 2000–2001 כיהן כסגן מנהל המרכז הרפואי לבריאות הנפש אברבנאל בבת ים. לאחר מכן התמנה בין 2001–2007 למנהל האגף הפסיכיאטרי של בית החולים תל השומר.
החל משנת 2000 ניהל פרופ' דודזון את המרכז למחלת אלצהיימר ע"ש סטוקובסקי (שהוקם ב-1994), תחילה בבניין שעל יד בית החולים תל השומר, ובהמשך עבר לכהן כיושב ראש המרכז בבניינו החדש ברמת גן (מרכז רמת גן למחלת אלצהיימר). בשנים 1993–1995 ושוב החל משנת 1996 מכהן דודזון כפרופסור לפסיכיאטריה בפקולטה לרפואה שליד בית החולים מאונט סיני בניו יורק. במקביל החל משנת 1996 הוא מלמד כפרופסור לפסיכיאטריה גם בבית הספר לרפואה ע"ש סאקלר של אוניברסיטת תל אביב.
דודזון פרסם מעל 600 מאמרים ומחקרים מדעיים. רבים מהם עוסקים בממצאים בתחום הביולוגיה של הסכיזופרניה, כולל בהיבטים נוירוכימיים ושל ביולוגיה מולקולרית, כמו גם בניסויים למציאת טיפולים תרופתיים חדשים. דודזון הקדיש חלק רב מפעילותו המדעית לחקר מחלת האלצהיימר, חקר במיוחד את הביטויים המקדימים - פרמורבידיים ופרודרומליים של המחלה, את תרומת גורמי הסיכון והפתולוגיה הקרדיו-וסקולריים להיווצרותה וערך מחקרים לשם פיתוח טיפולים חדשים.
כנסיות העץ בדרום פולין קטן
שש מכנסיות העץ בדרום פולין קטן ובקרפטיה תחתית (פולנית Drewniane kościoły południowej Małopolski i Podkarpacia), באזור פולין קטן שבדרום-מזרחה של פולין, הוכרזו בשנת 2003 כאתר מורשת עולמית. לפי ההכרזה, מייצגות שש הכנסיות "אספקטים שונים של אדריכלות כנסייתית קתולית בימי הביניים".
סגנון
סגנונן של הכנסיות התפתח במהלך המאה ה-15, וכלל בתחילה עיטורים גותיים ושימוש בצבעים רבים, אך בשל היותן בנויות עץ, נבדל סגנונן מזה של כנסיות הלבנים בנות תקופתן. בשלב מאוחר יותר ניכרות בכנסיות השפעות רוקוקו ובארוק, וכן השפעה של הנצרות האורתודוקסית (כמו כיפות בצל) והנצרות הקתולית היוונית (כמו שימוש בצלבים יווניים).
אימפריית ואסולו
ב-1864 מת שליט אימפריית טוקוליור (Toucouleur), חאג' עומאר טעל, סמוך לבנדיאגרה (בתחומי מאלי של ימינו), והאימפריה התפוררה, כאשר ראשי השבטים השונים לחמו ביניהם על שטחי הפדרציה המוחלשת החדשה שהוקמה תחתיה. ממקום מושבו, בשטחי דרום מערב גינאה של ימינו, הפך סאמורי טורה, בן עם הדיולה, למוצלח מבין מנהיגים אלה.
מבנה הצבא
צבאו של טורה היה מצויד היטב בנשק חם מתוצרת אירופית והורכב ממערך של יחידות קבע. הצבא נחלק לכנף חיל רגלים (שהורכבה בעיקר מחיילים-עבדים שנקראו "סוֹפה") ולכנף חיל פרשים. בשנת 1887 הגיע כוחו הצבאי של טורה לכ-30,000 עד 35,000 רגלים וכ-3,000 פרשים. הרגלים חולקו ליחידות בנות עשר עד עשרים לוחמים שנקראו "סה" (Se) או "קולו" (Kulu, ברבים Kulu, קולוס), בעוד הפרשים נחלקו ליחידות בנות 50 לוחמים שנקרו "סרה" (Sere). על כל קולו פיקד "קון-טיגוי" (Kun-Tigui, כלומר "צ'יף"), ועשרה קולוס יצרו "בולו", יחידה בת 100 עד 200 לוחמים. הבולו, שמשמעותו בשפת הבמבארה "זרוע", שימש כיחידה הרגלית הבסיסית ועליה פיקד "קון-טיגוי בולו".
התפשטות ויצירת האימפריה
טורה פתח במערכה ופלש תחילה לשכניו, הברטה (Bérété) והסוסו (Cissé) ולאחר מכן למחוז ואסולו (בימינו אזור הגבול בין מאלי לגינאה). ב-1876 השתלט צבאו על מכרות הזהב של בורה (Buré) וב-1878 כבר היה מעמדו חזק מספיק כדי להכריז על עצמו "פאאמה" (Faama), שליטה הצבאי של אימפריית ואסולו החדשה. תושבי השטחים שנכבשו הוכרחו להתאסלם וטורה הכריז על עצמו כ"שליט כל המאמינים".
כיבושים נוספים כללו את קאנקאן ב-1881, מרכז מסחר חשוב על נהר המילו. בשיאה השתרעה אימפריית ואסולו על חלקים משטחיהן של גינאה, סיירה לאון, מאלי וצפון חוף השנהב של ימינו.
מלחמת המנדיגו וסופה של האימפריה
מ-1880 ועד למותו, נתקלו שאיפות ההתפשטות של טורה באלה של הצרפתים, וצבאו התמודד כנגד הצבא הקולוניאלי הצרפתי ואף ניצח במספר קרבות, החשוב בהם נערך ב-2 באפריל 1882 סמוך לוויווייאנקו (Woyowayanko) ולנוכח אש ארטילרית כבדה.
על אף הישגיו, נאלץ טורה לחתום על מספר הסכמים עם הצרפתים, בהם מסר לידיהם שטחים בין 1886 ל-1889. טורה החל בנסיגה הדרגתית, נטש את בירתו בביסאנדוגו, נע מזרחה והקים אימפריה חדשה בשטחו העליון של נהר הוולטה כאשר הוא הודף את הצרפתים במשך שבע שנים, אך תבוסתם של כוחות אחרים שהתנגדו לצרפתים, ובעיקר של ממלכת קנדוגו (Kenedugu) בסיקאסו, אפשר לצרפתים לרכז את כוחותיהם כנגדו. ב-29 בספטמבר 1898 נלכד סאמורי טורה והוגלה לגאבון, שם מת לאחר שנתיים, אירוע אשר סימן את סופה של אימפריית ואסולו.
יחסי ארגנטינה–רוסיה
יחסי ארגנטינה–רוסיה הם יחסי החוץ בין ארגנטינה והפדרציה הרוסית. היחסים הדיפלומטיים בין שתי המדינות כוננו ב-22 באוקטובר 1885.
היסטוריה
יחסים לא רשמיים בשנות העשרים הושפעו מאוד מפרשיות פנים ארגנטינאיות בשנות ה-20. ברית המועצות כוננה יחסים דיפלומטיים רשמיים עם ארגנטינה ב-5 ביוני 1946.
באפריל 2010 חגגו שתי המדינות 125 שנה של יחסים הדדיים, ודמיטרי מדבדב ערך את הביקור הראשון של ראש מדינה רוסי בארגנטינה.
ביולי 2014, נשיא רוסיה ולדימיר פוטין, ביקר בארגנטינה, חתם על הסכם שיתוף פעולה בתחום אנרגיה גרעינית עם עמיתתו הארגנטינאית כריסטינה פרננדס.
לאחר עליית מאוריסיו מאקרי לשלטון בדצמבר 2015, ארגנטינה פנתה מהמדיניות הבינלאומית הנייטרלית של הממשל הקודם כלפי רוסיה, וחיפשה במקום זאת קשר הדוק יותר עם מערב אירופה וארצות הברית. קשר זה התערער לאחר (2018). בעקבות ניצחון אלברטו פרננדס וכריסטינה פרננדס דה קירשנר בבחירות הכלליות בשנת 2019 במדינה, חזרו בהדרגה לקדמותם היחסים הנייטרלים והידידותיים בנוגע לעמדתה כלפי רוסיה בזירה הבינלאומית.
נציגויות דיפלומטיות
ארגנטינה מחזיקה ברוסיה שגרירות במוסקבה בלבד. מאידך רוסיה מחזיקה בארגנטינה שגרירות בבואנוס איירס וקונסוליה כללית באוברה.
אפינטי
אפינטי (מיוונית: αφανης, "בלתי נראה") הוא כינוי לסלעי יסוד, כהי-גוון בדרך-כלל, שהגרגרים הבונים אותם הם כה דקים עד כי לא ניתן לראות את הגבישים בעין בלתי מזוינת. מרקם זה נובע מהתקררות מהירה של הלבה כתוצאה מחשיפה לאוויר או למים בהתפרצות געשית או מהתגבשות בסביבה הקרובה לפני השטח.
סלעים אפינטיים הם בדרך-כלל בעלי מרקם פורפירי, שבו גבישים גדולים יחסית המכונים פנוקריסטים – "גבישים נראים", משובצים בתוך מסת אם דקת-גביש.
סלעים אפינטיים בנויים בעיקר מפצלת השדה מסוג פלגיוקלז בתוספת הורנבלנדה או אוגיט ויכולים להכיל גם ביוטיט, קוורץ וכמות מעטה של אורתוקלז. אף שיש מעט מוסדות המכירים במונח "אפינטי" כמייצג מחלקה של סלעים, רוב הפטרולוגים העוסקים במיון סלעים נפטרו ממנו ומתייחסים אל סלעים אלו כאל גרסה, שונה במרקמה, של סוגי סלעים אחרים. המונח נמצא בשימוש בשדה בתיאור סלעים בטרם נשלחו למעבדה לזיהוי. לפיכך, אף שהמונח קשור לסלעי יסוד, כל סלע (יסוד, משקע או מותמר), שהוא דחוס ובנוי מגבישים שהם דקים מדי מכדי שאפשר יהיה לראות אותם בעין בלתי מזוינת, מכונה "אפינטי", מבלי שהמונח משייך את הסלע במדויק לאחת מקבוצת הסלעים העיקריות.
מיתהון צ'קרבורטי
מיתהון צ'קרבורטי (בבנגלית: মিঠুন চক্রবর্তী; נולד ב-16 ביוני 1947) הוא שחקן קולנוע הודי.
חייו
צ'קרבורטי נולד ב-1952 בעיר קולקטה, הודו. הוא למד במכללת הכנסייה הסקוטית בקולקטה וסיים תואר ראשון בכימיה. אחר כך הוא למד קולנוע באוניברסיטה - במכון ההודי לקונוע וטלוויזיה בפונה. בצעירותו הצטרף לתנועת הנקסליטים. אחרי שאחיו היחיד נהרג בתאונת התחשמלות חזר למשפחה ועזב את המחתרת. תפקידו הראשון בקולנוע היה בסרט "בנגלי". מאז שיחק בעשרות סרטים ונחל הצלחה ברובם. הוא אחד השחקנים ההודים ששיחק במספר הרב ביותר של סרטים.
צ'קרבורטי שיחק לצידן של שחקניות מפורסמות ובמאים נחשבים בהודו ועד מהרה התפרסם בכל אסיה ובעיקר ברוסיה. ברוסיה, עקב הצלחת סרטו "רקדן דיסקו", נודע לרוב בשם ג'ימי - שם הדמות שגילם בסרט זה.
עם סרטיו המצליחים ביותר ניתן למנות את "רקדן דיסקו", "מקדש האהבה", "גורו", "תרקוד תרקוד" "רוצח", "קומנדוס" ועוד. רבים מסרטיו הגיעו גם לישראל ובהם: "בומביי - עיר של אהבה", "הבובה", "רוצח", "צמחי מרפא" ועוד.
ב-2004 חזר מיתהון צ'קרבורטי למשחק, לאחר שנטל הפסקה מהקולנוע; "הייתי חנוק. פעם הייתי רץ מאולפן אחד לאולפן שני בלי להשאיר לעצמי זמן לנוח...", כך אמר בראיון אשר נערך בשנת 2005.
בבעלותו מלון יוקרתי בהודו, ובו הוא מתגורר עם אשתו וילדיו.
הסגן של בר כוכבא
הסגן של בר כוכבא או סגנו של בר כוכבא הוא ביטוי מקובל, בעברית המודרנית, לתיאור מי שהיה שני בחשיבותו או בהישגיו ושמו לא זכה אף לקורטוב מהפרסום שזכה לו מי שהיה הראשון בתחומו.
במשמעות שונה במקצת, מתאר הביטוי את מי שהיה שותף משני למהלך כלשהו, אך תרומתו נשכחה ובזיכרון ההיסטורי נותר רק מי שנחשב למוביל המהלך. כך למשל בדיון בוועדת העבודה, הרווחה והבריאות של הכנסת התייחס חבר הכנסת איתן כבל להצעת חוק בנושא קצבאות זיקנה בכינוי "החוק של משה שרוני", וכאשר מחו יצחק בן-ישראל וסופה לנדבר על הכינוי, באומרם שהיו שותפים נוספים לחוק, השיב: "מי זוכר את הסגן של בר-כוכבא".
הביטוי משמש בתחומים רבים ומגוונים, בהם צבא, פוליטיקה, משפטים ועוד, אך בתחום הספורט האמירה הפכה לקלישאה והוצמדה למאמנים רבים שהובילו את קבוצותיהם להישג שני בחשיבותו, למשל אברהם גרנט עם צ'לסי בכדורגל וצביקה שרף עם מכבי תל אביב בכדורסל.
ההיגיון של האמירה מושתת על כך שרוב האנשים לא יודעים מי היה הסגן של בר כוכבא, וכך מניחים שיישכח גם שמם של אחרים שהגיעו למקום שני, גם אם ההבדל ביניהם ובין מי שהגיע למקום הראשון היה קטן מאוד. כן יישכח שמם של אנשים שנתפסו כשותפים זוטרים למהלכים היסטוריים.
על פי איגרות שנמצאו בחפירות ארכאולוגיות במערות מורבעת שבמדבר יהודה, נראה שסגנו של בר-כוכבא היה אדם בשם ישוע בן גלגולא (באחת האיגרות הוא קרוי גם ישוע "ריש המחנה" - כינוי המעיד על תפקידו החשוב). רוב האיגרות שנכתבו על ידי בר-כוכבא מיועדות לאדם זה, ונראה שהוא היה סגנו, או לפחות אדם בעל תפקיד חשוב בהיררכיית המרד - שכן בר כוכבא מבקש ממנו בקשות אדמיניסטרטיביות שונות כמו לשלוח חיטה ללוחמים, להכין להם מקום לינה, ולחזק את הביצורים במקום מושבו. כל האיגרות נמצאות במוזיאון ישראל.
גם בשפות אחרות קיימים ביטויים בעלי משמעות דומה במקצת, למשל: "הניצחון זה לא הדבר החשוב ביותר, זה הדבר היחיד" – אמרה המיוחסת למאמן הפוטבול וינס לומברדי.
באפריל 2015 יצא לאור בהוצאה עצמית ספר בשם "הסגן של בר כוכבא", הדן בגורלם של מספרי 2.
ריצ'רד ברטל
ריצ'רד אלן ברטל (נולד ב-10 בינואר 1960) הוא סופר, פרופסור וחוקר משחקים בריטי. הוא אחד החלוצים של ענף המשחקים המקוונים מרובי המשתתפים.
המנהל האזרחי
המִנְהַל האזרחי (בר"ת: מנהא"ז) הוא גוף צבאי, הכפוף למתאם פעולות הממשלה בשטחים, שמנהל מטעם מדינת ישראל, את הפעילות האזרחית (הלא-צבאית), כגון פיתוח ובנייה, בחלקים משטחי יהודה ושומרון שבהם המדינה לא החילה את סדרי המינהל והשיפוט שלה. בחודשים שלאחר מלחמת סיני ברצועת עזה ובסיני ומאחרי מלחמת ששת הימים ועד נובמבר 1981, הייתה האוכלוסייה הפלסטינית כפופה למנהל תחת הממשל הצבאי הישראלי בשטחים. בנובמבר 1981, עם מינוי פרופ' מנחם מילסון לראש המנהל האזרחי ביהודה ושומרון, הופרד המנהל האזרחי מהממשל הצבאי והוכפף ישירות לשר הביטחון.
ראש המנהל האזרחי הנוכחי הוא תת-אלוף פארס עטילה.
היסטוריה
מיד לאחר מלחמת ששת הימים הוחל הממשל הצבאי הישראלי בשטחים, שהיה אמון הן על ההיבט הביטחוני והן על הטיפול באוכלוסייה האזרחית. יהודה ניצן מונה "מתאם העניינים האזרחיים בשטחים המוחזקים", תפקיד זמני שביצע בשירות מילואים וכיהן בו במשך מספר חודשים. ב-10 בספטמבר 1967 מונה אל"ם דן חירם כמתאם העניינים האזרחיים עד ספטמבר 1968. במקביל מונה שלמה גזית, באוגוסט 1967, ליו"ר ועדת התיאום המדיני-ביטחוני בשטחים, ולקראת סוף שנת 1968 מונה גם למרכז ועדת המנכ"לים המטפלת בנושאים אזרחיים בשטחים המוחזקים ובדצמבר 1967 מונה לראש מחלקת ממשל צבאי וביטחון מרחבי במטכ"ל. תחת הממשל הצבאי התקיים מטה המינהל האזרחי שכלל שני ענפים: ענף כלכלה וענף מינהל ושירותים. בראש הענפים עמדו קציני צבא ולידם פעלו קציני מטה אזרחיים שהיו כפופים להם מבצעית אך מקצועית היו שליחים של משרדי ממשלה אזרחיים.
ראשי הערים בשטחים המוחזקים, לרוב נשארו בתפקידיהם (דוגמת מוחמד עלי אל-ג'עברי בחברון) והמשיכו לנהל את העניינים האזרחיים בערים הגדולות. לכל נפה מונה מושל צבאי בדרגת סגן אלוף. בגדה הוקמו שבע נפות: חברון, בית־לחם, רמאללה, ירדן, שכם, ג'נין וטול־כרם. בשנת 1973 החל הממשל הצבאי לגבש תוכנית להעברת ניהול נושאים אזרחיים כחינוך, בריאות וחקלאות מידי קציני המטה הישראלים לידי התושבים הפלסטינים. הדבר לא יצא לפעול עקב התנגדות של ההנהגה המקומית שראתה במהלך שיתוף פעולה ונורמליזציה של הכיבוש הישראלי.