cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
הדיוויזיה ה-30 (ארצות הברית)
מלחמת העולם השנייה
בשנת 1926 הוגדרה הדיוויזיה מחדש כדיוויזיה של המשמר הלאומי ממדינות ג'ורג'יה, צפון קרוליינה, דרום קרוליינה וטנסי. ב-16 בספטמבר 1940 הופעלה הדיוויזיה מחדש, והועמדה תחת פיקודו של ויליאם סימפסון. הדיוויזיה הורכבה מהרגימנטים ה-117, ה-119 וה-120. בפברואר 1944 הגיעה הדיוויזיה לאנגליה, ולאחר אימונים נוספים הגיעה לצרפת דרך חוף אומהה ב-11 ביוני. הדיוויזיה בפיקודו של לילנד הובס אבטחה את תעלת Vire-et-Taute, וחצתה את נהר Vire ב-7 ביולי. החל מ-25 ביולי, עמדה הדיוויזיה ה-30 בראש פריצת סן-לו של מבצע קוברה, שנועד לפרוץ מראש החוף בנורמנדי, ובכך לסיים את הקיפאון שהתרחש. במהלך המבצע ספגה הדיוויזיה אבדות מאש ידידותית של המפציצים האמריקנים שנועדו לפגוע בכוחות הגרמנים לקראת המבצע. לאחר מכן השתתפה הדיוויזיה בקרב על מורטן, ולאחר שחרור פריז השתתפה בשחרור בלגיה ואזור מאסטריכט בהולנד. באוקטובר 1944 לחמה הדיוויזיה ב, ולאחר תקופת מנוחה השתתפה בדצמבר ב, ובכלל זה בקרב סן וית. בפברואר 1945 לחמה הדיוויזיה במתקפת הריינלנד, וב-24 במרץ השתתפה במבצע ביזה לחציית הריין. לאחר מכן הדיוויזיה רדפה אחרי האויב ברחבי גרמניה, שטפה את כיסי ההתנגדות של האויב, כבשה את המלין ב-7 באפריל, את בראונשווייג ב-12 באפריל, ועזרה בכיבוש מגדבורג ב-17 באפריל, ובסוף החודש יצרה קשר עם הרוסים בגרונוולד שעל נהר האלבה. ב-19 באוגוסט 1945 הועברה הדיוויזיה חזרה לארצות הברית, וב-25 בנובמבר פורקה הדיוויזיה. במהלך הלחימה איבדה הדיוויזיה 3,003 הרוגים ו-13,376 פצועים.
לאחר המלחמה
לאחר המלחמה, הדיוויזיה ה-30 הופעלה שוב כיחידה של המשמר הלאומי ב-1947, מחולקת בין שלוש מדינות. היא כללה את רגימנטים הרגלים ה-119, ה-120 וה-121. בשנת 1954, הדיוויזיה הפכה למערך מאויש לחלוטין של המשמר הלאומי של צבא צפון קרוליינה, כאשר החלק של טנסי הפך לדיוויזיית השריון ה-30, שנשמרה עם המשמר הלאומי של צבא אלבמה. בשנת 1968 הוגדרה הדיוויזיה כדיוויזיית הרגלים ה-30 (ממוכנת). ב-4 בינואר 1974 שוב הושבתה הדיוויזיה, והבריגדה בצפון קרוליינה הפכה לחטיבת הרגלים ה-30 (ממוכנת). חטיבה 2, דיוויזיית חי"ר 30, הפכה לחטיבת חי"ר 218 (ממוכנת).
שפטל
שפטל או שפטיל הוא שם פרטי ושם משפחה יהודיים והם צורת השם "שבתאי". שם המשפחה היה נפוץ בשטחי קורלנד וביילורוס של האימפריה הרוסית לשם הגיעו יהודים מן ההאימפריה הביזנטית.
{{פירושונים|
ראו גם
}}
אמפולות לורנציני
אמפולות לורנציני (אנגלית: Ampullae of Lorenzini) הם איברי חישה מיוחדים הנקראים אלקטרורצפטורים, קולטנים חשמליים, המקשרים למעין רשת נקבוביות בעור המלאות חומר דמוי ג'ל. ידוע כי דגים בעלי איברי חישה אלו הם בעיקר דגי סחוס (כרישים, בטאים וכימראים); אולם דווח כי הם נמצאים גם אצל חלק מדגי סחוס גרמיים כגון החדקניים, וגם אצל דגי הראות. דגי כליל גרמיים פיתחו אלקטרורצפטורים מסוג אחר. אמפולות לורנציני תוארו לראשונה על ידי סטפנו לורנציני בשנת 1678.
איברי חישה אלו מסייעים לדגים לחוש שדות חשמליים במים. כל אמפולה מורכבת מתעלה מלאת חומר דמוי ג'ל הנגישה לפני השטח באמצעות נקבוביות בעור ומסתיימת בצביר כיסים קטנים המלאים בג'ל המיוחד. האמפולות לרוב מסודרות בקבוצות בתוך הגוף, כל מקבץ מכיל אמפולות המחוברות לחלקים שונים של העור, אולם בצורה כזו השומרת על סימטריית צידי ימין ושמאל של הגוף. אורך התעלות משתנה מבעל חיים אחד לשני, כאשר אופן פריסת הנקבוביות בעור ייחודית לכל מין. ניתן להבחין בנקבוביות בפשטות כנקודות כהות על העור. הן מספקות לדג חוש שישי המסוגל לאתר שדות אלקטרומגנטיים כמו גם שינויים בטמפרטורה.
היכולת לחוש שדות אלקטרומגנטיים
האמפולות מגלות שדות חשמליים במים, או לייתר דיוק, את השוני במתח החשמלי בנקבוביות העור ובבסיס תאי האלקטרורצפטורים. גירוי חיובי של הנקבוביות יפחית את הפעילות העצבית המגיעה מתאי האלקטרורצפטורים, וגירוי שלילי יגביר את הפעילות העצבית המגיעה מהם.
השדות החשמליים המופקים מזרמים ימיים באוקיינוס הנעים בשדה המגנטי של כדור הארץ הם בשיעור דומה לשדה החשמלי שהכריש וחתול הים מסוגלים לחוש. משמעות הדבר עשויה להיות כי הכרישים וחתולי הים מסוגלים לנווט בשדות החשמליים של הזרמים הימיים, ולהשתמש גם במקורות אחרים של שדות חשמליים באוקיינוס להתמצאות וניווט. בנוסף, השדה החשמלי שגופם יוצר כאשר הם שוחים בשדה המגנטי של כדור הארץ עשוי לאפשר להם לחוש את כיוונם.
מחקרי התנהגות סיפקו עדויות לכך שכרישים מסוגלים לגלות שינויים בשדות הגאומגנטיים. בניסוי מסוים ביצעו בכריש סנפירתן ובפטישן כד-חרטום, התניית תִּגְמוּל מזון בשדה מגנטי מלאכותי. כשתגמול המזון הוסר, הכרישים המשיכו להציג התנהגות בולטת ושונה (שאפיינה תגובה למזון) כאשר השדה החשמלי פעל מאשר היה מכובה.
היכולת לחוש שינויי טמפרטורה
בראשית המאה העשרים, מטרת האמפולות לא הובנה לחלוטין, וניסויים באלקטרופיזיולוגיה שיערו ליכולות חישת טמפרטורה, לחץ מכני וייתכן גם מליחות. רק ב-1960 זיהו בוודאות את האמפולות כאיברי רצפטורים המיועדים לחישת שדות חשמליים. ייתכן והאמפולות מסייעות לכריש לזהות שינויים בטמפרטורת המים. כל אמפולה שופעת בתאי סנסור המכילים סיבי עצב רבים. סיבים אלו סגורים בצינוריות מלאות ג'ל ולהן פתחים ישירים לפני השטח דרך הנקבוביות. ג'ל זה מבוסס חומר גליקופרוטאיני עם מקדם התנגדות של מי הים, ולו יש תכונות הולכה חשמלית זהות לאלו של מוליך למחצה. משערים כי זהו מכניזם שבאמצעותו שינויי טמפרטורה מומרים לאותות חשמליים שהכריש משתמש בהם לזהות את מדרג הטמפרטורה, אולם נתון זה שרוי במחלוקת בספרות המדעית.
דוחה כרישים אלקטרוני
ד"ר גרים צ'רטר ונורמן סטרקי פיתחו את ה-"POD", ראשי תיבות של Protective Oceanic Device שהוא דוחה הכרישים הראשון עבור צוללים. המתקן יוצר שדה אלקטרומגנטי, והצליח לגרום לגירוי תעלות לורנציני של עמלץ לבן ולדחות אותו. כלובי הגנה, שהם המתקן המסורתי המספק הגנה לצוללים, מגושמים ומסורבלים ועלולים לגרום לפציעות הכרישים ואף לתמותה. חפצי מתכת מחוללים שדות חשמליים אשר לעיתים מעוררים תקיפה או גישוש מצד הכרישים כשם שידוע שהם נוהגים כלפי כבלים תת-מימיים, אוניות טרופות, רציפים וכלובי הגנה ממתכת.
אלון מאיה
אלון מאיה (נולד ב-31 באוגוסט 1974) הוא כדורגלן עבר ישראלי ששיחק בעמדת הקשר.
קריירה
מאיה התחיל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של הפועל פתח תקווה. ב-27 באוגוסט 1993 מאיה ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת בהפסד 3-1 לצפרירים חולון, בה גם כבש את שער הבכורה שלו בקבוצה. בינואר מאיה הושאל להפועל ראשון לציון ובסיום העונה חזר לפתח תקווה.
בשנת חתם בהפועל כפר סבא במדיה שיחק שנתיים, למעט מספר חודשים בתחילת עונת 2000/2001, אז שיחק בהפועל פתח תקווה.
בקיץ חתם במכבי עירוני קריית גת במדיה שיחק עד סיום העונה. לאחר מכן, חזר להפועל פתח תקווה וכעבור מספר חודשים פרש ממשחק פעיל.
הואיאנגוזאוריים
הואיאנגוזאוריים (שם מדעי: Huayangosauridae) היא משפחה של דינוזאורים מתת-סדרת הסטגוזאורים שחיו בין היורה התיכון עד הקרטיקון התחתון לפני 125–165 מיליון שנה, באזור סין וכמה מאובנים נתגלו גם באנגליה.
משפחה זו הייתה קרובתה הקדומה של הסטגוזאוריים והכילה מינים קטנים ופרימיטיביים יותר. הם היו בעלי לוחיות דמויות-סכינים על גבם, שיניים קדמיות בקדמת הלסת שחסרו לשאר הסטגוזאוריים וזיזים גדולים על הכתף. הם היו קטנים יותר והגיעו לאורך של 5 מטר לכל היתר ושקלו עד חצי טון.
כמו שאר הסטגוזאורים הם היו אוכלי צמחים איטיים בעלי מוח קטן. גפיהם הקדמיות היו ארוכות כמעט כמו האחוריות, בשונה ממינים מאוחרים יותר להם רגליים ארוכות יותר. במראם הם דמו לסטגוזאורים גדולים יותר כמו הסטגוזאורוס מאמריקה הצפונית.
כבוד האדם וחירותו בדרכי ההוצאה לפועל
כבוד האדם וחירותו בדרכי ההוצאה לפועל הוא ספר עיון משפטי-מחקרי מאת השופט פרופ' מנחם אלון (המשנה ה-11 לנשיא בית המשפט העליון), העוסק בדרכי גביית חוב במשפט העברי ובמשפט במדינת ישראל. כותרת המשנה של הספר היא "ערכיה של מדינה יהודית ודמוקרטית".
הספר מתבסס על ספרו הראשון של אלון, חירות הפרט בדרכי גביית חוב במשפט העברי שהופיע בהוצאת מאגנס בשנת 1964, ושהיה למעשה עיבוד של עבודת הדוקטורט של אלון בפקולטה למשפטים באוניברסיטה העברית בירושלים.
אלון מציג בספר את עמדת המשפט העברי בנושא דרכי גביית חוב בשיטה הדוגמטית-היסטורית, בדגש על ההתפתחות והשינויים שחלו במדינת ישראל בעקבות חוק ההוצאה לפועל תשכ"ז (1967) ופסיקת בית המשפט העליון בפסק דין פר"ח 1993 (בג"ץ 5304/92 פר"ח נ. שר המשפטים) בו ישב אלון כשופט. לתפיסתו של אלון עקרונות המשפט העברי ועקרונות חוק יסוד: כבוד האדם וחירותו (1992) משתלבים לדוגמה המממשת את סעיף המטרה שב'חוק היסוד כבוד האדם וחירותו': "לעגן בחוק יסוד את ערכיה של מדינת ישראל כמדינה יהודית ודמוקרטית".
אלון טוען כי "מטרתם של הליכי ההוצאה לפועל היא לממש את פסק דינו של בית המשפט על ידי ירידה לנכסי החייב, ולא על ידי ירידה לחייו של החייב".
לספר מצורף הנוסח המלא של פסק דין פר"ח ומאמר מקיף של שופט בית המשפט המחוזי דוד בר-אופיר, הדן בפרטי החקיקה החדשה בדרכי ההוצאה לפועל לאור פסק דין.
StatCounter
StatCounter הוא אתר לניתוח תעבורת רשת שהוקם בשנת 1999. הגישה לשירותים בסיסיים היא בחינם ושירותים מתקדמים יכולים לעלות בין 5 ל־119 דולרים לחודש. StatCounter מבוסס בדבלין, אירלנד. הנתונים הסטטיסטיים של StatCounter משמשים לחישוב נתח השימוש באינטרנט, למשל. נכון למאי 2019, באתר StatCounter נעשה שימוש על 0.9% מכל אתרי האינטרנט.
החברה הוקמה על ידי אודהן קאלן בגיל 16. קאלן קיבל את פרס "גיבור האינטרנט" בטקס פרסי עכביש הזהב של Eircom. כמו כן, בשנת 2007 הוא קיבל את תואר "יזם השנה האירופי הצעיר" של מגזין ביזנסוויק. בשנת 2008, כמות החברים בחברה עלתה על שני מיליון ברחבי העולם.
בלונד (צמד)
בלונד (באנגלית: Blonde) הוא צמד מפיקים מוזיקליים בריטי, המורכב מג'ייקוב מנסון ואדם אנגלפילד. הצמד היה אחראי לכתיבת ולהפקת מספר שירים, בין היתר הסינגל "Lay It All on Me" של רודימנטאל בשיתוף אד שירן, "Answerphone" של בנקס & רנקס ואלה אייר בשיתוף יאנג ביין, הסינגל "Just My Type" של The Vamps, והסינגל "Houdini" של KSI בשיתוף Swarmz וטיון ויין.
קריירה מוזיקלית
ב-2012, הצמד הוציא את הסינגל "Talk To You".
ב-2013, הצמד הוציא את הסינגלים "Be Mine" ו-"It's You".
ב-2014, הצמד הוציא, בשיתוף פעולה עם ריאן אשלי, את הסינגל "Foolish". בהמשך השנה, הצמד הוציא, בשיתוף פעולה עם צ'ארלי טפט, את הסינגל "Higher Ground". ב-21 בנובמבר באותה שנה, הצמד הוציא, בשיתוף פעולה עם מליסה סטיל, את הסינגל "I Loved You".
ב-14 בינואר 2015, הצמד הוציא, בשיתוף פעולה עם Pianoman, את הסינגל "Cast A Spell". ב-10 באפריל באותה שנה, הצמד הוציא, בשיתוף פעולה עם אלכס ניואל, את הסינגל "All Cried Out". ב-14 באוגוסט באותה שנה, הצמד הוציא, בשיתוף פעולה עם קרן הארדינג, את הסינגל "Feel Good (It's Alright)".
ב-18 במרץ 2016, הצמד הוציא את הסינגל "Nothing Like This". ב-1 ביולי באותה שנה, הצמד התארח, יחד עם סיגלה, בסינגל "Don't Need No Money" של אימאני ויליאמס.
ב-16 ביוני 2017, הצמד הוציא, בשיתוף פעולה עם אסטריד אס, את הסינגל "Just for One Night".
ב-6 ביולי 2018, הצמד הוציא, בשיתוף פעולה עם ברין כריסטופר, את הסינגל "Me, Myself & I".
הואיאנגוזאורוס
הואיאנגוזאורוס (שם מדעי: Huayangosaurus) הוא סוג של דינוזאור מתת-סדרת הסטגוזאורים שחי בתור היורה לפני 165 מיליון שנה. המאובנים של דינוזאור זה התגלו במחוז סצ'ואן שבסין. פירוש שם הדינוזאור הוא: "הזוחל של הואיאנג" - שמה הקדום של סצ'ואן, בו התגלה. לצידו נמצאו התרופוד גסוזאורוס, האורניתופוד קסיאנוזאורוס ומיני זאורופודים כמו שונוזאורוס ואומייזאורוס.
מאפיינים
במראהו ההואיאנגוזאורוס היה דומה לסטגוזאורוס, סטגוזאור גדול ומפורסם שחי כ-20 מיליון שנה באמריקה הצפונית, אך היה שייך למשפחה נפרדת - הואיאנגוזאוריים, לצד סוג נוסף שהתגלה באזור - הצ'ונגצ'ינגוזאורוס.
הוא היה קטן בהרבה מהסטגוזאורוס - הוא הגיע לאורך של 4.5 מטרים בלבד. הוא היה בעל שיניים קדמיות בקדמת הלסת שהותאמו ללעיסת צמחייה, דבר שלא היה לסטגוזאורים מאוחרים יותר, וזנב בעל 4 דוקרנים והיה בעל 2 דוקרנים על כתפיו. בדומה לרוב הסטגוזאוריים היו לו 2 שורות זיזים גדולים לאורך גבו עד הזנב, אך מראם דמה לסכינים יותר מהלוחיות של הסטגוזאורוס. ככל הנראה הם שימשו להגנה ואולי גם לשמירה מסוימת על חום הגוף, אם כי היו פחות מוצלחות בכך מהלוחיות הגדולות.
בתרבות
דינוזאור זה הופיע במשחק המחשב Jurassic World Evolution.
אפליה כלכלית
אפליה כלכלית היא אפליה המבוססת על מרכיבים כלכליים. רכיבים אלו יכולים לכלול זמינות הצעות עבודה, שכר, זמינות ומחיר של מוצרים ושירותים וכמות ההון להשקעה המוצע לקבוצות מיעוטים לצורכי השקעה בעסקיהם. אפליות מרכזיות אפשריות הן כלפי עובדים, צרכנים ועסקים בשליטת בני-מיעוטים.
אפליה כלכלית אינה זהה לאפליית מחירים, בה משתמשים המונופולים (ובמידה פחותה יותר, האוליגופולים ומתחרים מונופוליסטים) כדי לחייב צרכנים שונים במחירים שונים בהתבסס על "נכונותם לשלם".
סיבות לאפליה כלכלית
יש טווח השערות נרחב באשר לסיבות השורשיות לאפליה כלכלית. אפליה כלכלית שונה מרוב סוגי האפליות בכך שרק חלק קטן ממנה נובע מגזענות והרוב נובע מ"הבנה צינית שבני מיעוטים לרוב אינם הצרכנים הטובים ביותר שלך". יש שלוש סיבות מרכזיות ועיקריות המוסכמות על רוב בעלי התאוריות הכלכליות כעומדות בבסיס האפליה:
טינה
גזענות, אפליה מינית, גילנות וחוסר אהדה כלפי דת, אתניות או לאום של האחר היו מאז ומעולם רכיבים באפליה הכלכלית, כמו בשאר סוגי האפליות. נטען כי רוב האפליות בארצות הברית ואירופה הן על בסיס גזע ורדיפות אתניות. ברוב העולם, לנשים ניתנים תפקידים פחותים משל גברים, הן מקבלות שכר נמוך יותר והזדמנויות מוגבלות בבעלות על אדמות ובתמריצים כלכליים להקמת ובעלות על עסקים.
עלויות ופדיון
קיימת עלות אלטרנטיבית מסוימת בקיום יחסים עסקיים עם קבוצות מיעוט מסוימות, בייחוד באומות משוסעות או אומות בהן נוהגים באפליה בסלחנות. בחברות אסלאמיות קיצוניות, חלק מחסידי חוקת השריעה סבורים כי זה לא נאות שאישה תעבוד. חברות שמעסיקות נשים עלולות להפסיד עסקים עם גברים שמרגישים פגועים ממדיניות זו, או לסבול חרמות ואפילו אלימות ונדליסטית מקיצוניים.
סיבה נפוצה נוספת הנכללת בסוג אפליה זה, היא כאשר העובד או הצרכן אינם כדאיים מבחינת עלות-תועלת. לדוגמה, חנויות מזון בארצות הברית לעיתים אינן שומרות במלאי אוכל אתני למרות ביקוש שקיים בעניין, מאחר שלדעתן העלויות הכרוכות בכך כבדות מדי לעומת התקבול. כלומר, רווח נמוך מדי לעומת טרחה רבה מדי, לדעת אותם כלכלנים.
בנוסף, דיון ציבורי בסוגיות חשובות עלול לעכב קיום יחסים עסקיים לדוגמה הדיון בהגירה בלתי חוקית בישראל ובארצות הברית גורם לחוסר רצון להעסקת אותם מהגרים, בהתבסס על הסבירות הגבוהה שהמעסיק ייקנס ויתבע לדין על העסקת עובדים זרים בלתי-חוקיים.
אי יעילות כלכלית
לעיתים קבוצות מיעוט באוכלוסייה מופלות כי זה בלתי יעיל כלכלית לערוך תכנון מכוון של הקצאה הוגנת. לדוגמה, בארצות בהן המיעוטים מהווים אחוז קטן מהאוכלוסייה, או בעלי שיעור השכלה נמוך משל האוכלוסייה הכללית, הניסיונות להעסקה מקבוצת המיעוט הם נדירים (למשל, שיעורי ימי העיון וההעסקה-המודרכת אשר החברות מפרסמות יהיו נמוכים בקרב קבוצות המיעוט, אם יתקיימו בכלל).
צורות של אפליה כלכלית
קיימות כמה צורות בהן מתבטאת אפליה כלכלית. הצורות הנפוצות הן בתנאי שכר שונים וקבלת עובדים על פי אמות מידה שונות. עם זאת, קיימת אפליה גם כלפי קבוצות צרכנים או קבוצות מיעוט בעסקים, כאשר בבסיס אפליה זו עומדות לרוב סיבות אתניות, לאומיות או דתיות.
בישראל
שיעור התעסוקה אצל חרדים נמוך מאשר זה של האוכלוסייה הכללית בצורה משמעותית. בפני המגזר החרדי עומדים חסמים הקשורים בתפיסת עולם, אפשרויות העסקה וכדאיות יציאה לעבודה. כתוצאה, חרדים רבים עובדים במשרות חלקיות, בשכר נמוך או לא עובדים כלל. כמו כן קיים הבדל משמעותי בין המגדרים: בעוד שאצל הנשים החרדיות שיעור היציאה לעבודה בשנת 2004 היה נמוך בכתשעה אחוזים מהשיעור באוכלוסייה הכללית, ההבדל בין גברים חרדים ללא-חרדים עמד על יותר מ-30%. בשנת 2016 דו"ח של ניצה (קלינר) קסיר ממחלקת המחקר של בנק ישראל השווה בין נתונים על שוק העבודה בארץ ובמדינות OECD. באותה שנה שיעור התעסוקה של גברים בגילאי העבודה העיקריים היה גבוה מהממוצע של המדינות המערביות אך השיעור בקרב הגברים הערבים ושל החרדים היה נמוך בהרבה. גם שיעור התעסוקה של הנשים היה גבוה ובהרבה מהשיעור במדינות המערביות, אך בולט שיעור תעסוקה נמוך במיוחד, קצת מעל 30 אחוזים, בקרב הנשים הערביות. בשנים האחרונות נעשים ניסיונות מכוונים מצד ממשלת ישראל על מנת להגדיל שיעור זה.
גם בקרב המגזר הערבי קיים פער בין שיעור המועסקים בין גברים לנשים, אך אצלו הפער הוא בולט יותר בקרב הנשים. חלקים בחברה הערבית אינם מעודדים יציאת נשים לעבודה, בין היתר מסיבות תרבותיות, וכתוצאה שיעור עבודת נשים במגזר נמוך משמעותית מהשיעור בציבור הכללי.
מחקרים שנעשו בשנות ה-70 מצאו כי בני עדות המזרח מרוויחים בממוצע פחות מיהודים אשכנזיים. עם זאת, נראה שבשנות האלפיים שיעור האפליה הזו ירד משמעותית.
בפני הקהילה האתיופית ניצבים חסמי תפיסת עולם ותרבות וכן גזענות ודעות קדומות מצד מעסיקים. בשנת 2008 היה שיעור העבודה בקרב גברים אתיופים כ-33% בלבד, ואילו בקרב גברים באוכלוסייה הכללית עמד שיעור זה על כ-70%. בקרב הנשים האתיופיות שיעור היציאה לעבודה עמד על כ-46% וזאת לעומת שיעור של 80% באוכלוסייה כולה. בקרב הקהילה האתיופית מופעלות מגוון תוכניות שמטרתן להעצימם ולהביא לשילובם בשוק העבודה הישראלי. ההתערות בארץ הובילה לצמצום ולסגירת הפער בשיעורי התעסוקה בין יוצאי אתיופיה והחברה הישראלית כולה, אם כי פערים בטיב התעסוקה עדיין קיימים.
אפליה נגד צרכנים
אפליית צרכנים הפכה למצומצמת בעולם מאז שננקטו חוקים נוקשים המונעים כמעט לחלוטין סוג אפליה זו. ובכל זאת, סוג אפליה זו עדיין קיים.
אפליה מבוססת מחיר
אפליה מבוססת מחיר היא חיוב אנשים שונים במחירים שונים על סחורות ושירותים בהתבסס על הגזע, המוצא האתני, הדת או המין שלהם. כפי שנאמר לעיל, רעיון זה שונה מרעיון אפליית המחירים, אשר נועד להשאת רווחים מצד גורמים מונופוליסטים. אפליה מבוססת מחיר כוללת, אך לא מוגבלת, למקרים הבאים:
רוב האישומים בגין אפליה מבוססת מחיר קשים להוכחה ווידוא, בהיעדר מסמך ענייני. מחקרים מצביעים על כך שפחות מ-10% מכל מקרי האפליות מבוססות המחיר מדווחות לרשויות. יתר על כן, למרות שקיימות קבוצת אינטרס המתעניינות בנושא, קשה להן מאוד להפחית את סוג האפליה הזה. רוב מקרי האפליה מבוססת המחיר מתרחשים במצבים בהם אין מחירון סטנדרטי אשר אפשר להשוות מולו את המחיר המוצע. גם כאשר צרכנים שונים משווים ביניהם מחירים, העסק יכול לטעון על חיוב שונה כתוצאה ממתן שירותים לא זהים לחלוטין, תנאים שונים, הענקת מבצעים והנחות רק לבעלי דירוג אשראי גבוה או לאנשים שקנו בעבר בחברה וכולי.
אפליית שירותים
למרות שאפליה מבוססת מחיר מכלילה חלק מאפליית השירותים, הרי שאפליית שירותים מלאה היא כאשר שירותים מסוימים לא מוצעים כלל, או מוצעים בצורה חלקית ונחותה, לקבוצות מיעוט. לפחות לפי מחקר אחד, רוב אפליית הצרכנים נכנסת לקטגוריה הזו, כיוון שהיא הרבה יותר מסובכת לאימות ולהוכחה. דוגמאות לאפליית שירותים:
אפליית עסקים
עסקים בבעלותם של מיעוטים יכולים גם הם לסבול מאפליה, הן מספקים והן מבנקים או מוסדות פיננסים אחרים. הספקים יכולים למכור סחורה במחיר גבוה יותר לאותם עסקים ואילו המוסדות הפיננסים נותנים מימון מופחת או לא נותנים מימון בכלל לאותם עסקים. מחקרים הראו שרוב המערכת הבנקאית בארצות הברית אינה יכולה לספק הוכחות לטענה שחוסר המימון הסדרתי לקבוצות המיעוט נובעת מ"סיכון גבוה". מצד שני, יש מוסדות פיננסים וכלכלנים אשר מרגישים כי הבנקים מואשמים שלא בצדק באפליה, מאחר שאותם עסקים לא שווים השקעה והבנקים לא היו מואשמים כלל באפליה אם העסק לא היה שייך לאדם מקבוצת מיעוט כלשהי. ההאשמות ההפוכות הללו בנוגע לגזענות נגדית ודעות קדומות היא מוקד מחלוקת ידוע במחקרים על אפליה כלכלית.
אפליה כלכלית עולמית
מספר הולך וגדל של כלכלנים ותאורטיקנים של מסחר עולמי מאמינים כי אפליה כלכלית חרגה מזמן מגבולות של מספר עסקים או אנשים. קנה המידה הגדול ביותר של אפליה כלכלית, בעל טווח הפריסה הרחב ביותר, משפיע על אומות ואזורים שלמים בכדור הארץ. רבים חשים שהמשטר הכלכלי העולמי הפתוח, הכולל גופים כמו קרן המטבע הבינלאומית והבנק העולמי, ממקם מדינות מסוימות בסיכון לאפליה כלכלית על ידי שימוש בטכניקות מפלות כמו כיוון א-סימטרי של מסחר והשגת כוח עבודה זול. מדיניות מסחר, המתבטאת באמנות שונות כמו הסכם הסחר החופשי של צפון אמריקה או גאט"ט, נחשבת לעיתים קרובות כאמצעי פיננסי אשר נועד לשרת את הדיכוי הכלכלי של מדינות העולם השלישי. האמצעים יכולים לכלול:
אנטס לאנאוטס
אנטס לאנאוטס (באסטונית: Ants Laaneots; נולד ב-16 בינואר 1948) הוא איש צבא ופוליטיקאי אסטוני. שימש כמפקד כוחות ההגנה של אסטוניה (מקביל לרמטכ"ל) בין השנים 2006–2011. מאז 2015 הוא מכהן כחבר הריגיקוגו (הפרלמנט האסטוני) מטעם מפלגת הרפורמה.
ביוגרפיה
לאנאוטס נולד ב-16 בינואר 1948 בקילינגי-נמה שהשתייכה אז לברית המועצות. אביו השתייך לאחי היער - מורדים בלטים שלחמו כנגד השלטון הסובייטי. ב-1949 לכדו הסובייטים את אביו ואמו ושלחו אותם למחנה עבודה בסיביר. אמו מתה במחנה ב-1952, אולם אביו שרד ושוחרר ב-1958. לאנאוטס גדל באסטוניה, ולאחר סיום לימודיו החל לעבוד כמכונאי בתחנת רכבת. ב-1966 הוא התגייס לצבא האדום והוכשר כנהג טנק. הוא למד בבית הספר הצבאי בחרקוב וב-1970 הועלה לדרגת לייטננט. ב-1978 הוא מונה למפקד גדוד הטנקים ה-300 באוקראינה. בין 1981–1987 הוא הוצב במזרח קזחסטן בגבול עם הרפובליקה העממית של סין. הוא שימש כמפקד רגימנט הטנקים ה-96, ואז כמפקד רגימנט הטנקים ה-180, ולבסוף כסגן מפקד דיוויזיית הטנקים ה-78. ב-1987 הוא הועלה לדרגת פולקובניק ונשלח לאתיופיה כיועץ צבאי לממשלתו של מנגיסטו היילה מריאם. ב-1989 הוא חזר לברית המועצות, ומונה למפקד חיל המצב של טרטו.
לאחר סיום תפקידו הוא החל לעבוד כיועצו הצבאי של ראש הממשלה אנדרוס אנסיפ. הוא כיהן בתפקיד עד סיום כהונתו של אנסיפ ב-2014. לאחר מכן הוא הצטרף למפלגת הרפורמה והתמודד מטעמה בבחירות הפרלמנטריות ב-2015. הוא נבחר לחבר בריגיקוגו - הפרלמנט האסטוני. הוא נבחר בשנית בבחירות של 2019, ופעם שלישית בבחירות 2023.
אלה אמיתי סדובסקי
אלה אמיתי סדובסקי (נולדה ב-1964) היא אמנית ישראלית.
ביוגרפיה
אלה אמיתי סדובסקי נולדה בקיבוץ גשר. היא אמנית ודוקטור להנדסת חומרים.
היא מיוצגת על ידי גלריה גורדון, מרצה במחלקה לעיצוב טקסטיל, בשנקר - בית ספר גבוה להנדסה ולעיצוב, במחלקה לעיצוב והנדסה בתל אביב-יפו.
מצעד השירים הקצביים
מצעד השירים הקצביים (באנגלית: Rhythmic; נקרא גם Rhythmic Airplay; בעבר נקרא Rhythmic Songs, Rhythmic Top 40 ו-CHR/Rhythmic) הוא מצעד איירפליי, המבוסס על דירוג השירים המושמעים ביותר, ומפורסם על בסיס שבועי במגזין הבילבורד.
המצעד עוקב אחר מדד האיירפליי של השירים המושמעים בתחנות רדיו קצביות, שרשימת ההשמעה שלהם כוללת בעיקר שירי R&B/היפ-הופ, פופ קצבי וכמה רצועות דאנס. נילסן אודיו מתייחס לפעמים לפורמט כאל רדיו קצבי עכשווי.
היסטוריה
מגזין הבילבורד חידש את המצעד באוקטובר 1922 כ"טופ 40/Rhythm Crossover". ב-25 ביוני 1997 שונה שמו של המצעד ל"Top 40 Rhythmic", כדרך להבחין בין תחנות שהמשיכו לנגן תמהיל קצבי מבוסס רחב מאלה שבהן התערובת נטתה בכבדות לעבר R&B והיפ הופ. ב-7 בפברואר 2004 שונה שמו של המצעד ל"Rhythmic Airplay" ולבסוף קוצר שמו ל"Rhythmic" ב-12 ביולי 2008.
מרטין אומאלי
מרטין ג'וזף אומאלי (באנגלית: Martin Joseph O'Malley; נולד ב-18 בינואר 1963) הוא פוליטיקאי אמריקאי שכיהן כמושל מרילנד בין השנים 2007–2015, מטעם המפלגה הדמוקרטית. קודם לכן כיהן כראש עיריית בולטימור.
מצעד השירים הקצביים
מספר השבועות הרב ביותר בצמרת המצעד
15 שבועות 14 שבועות 13 שבועות 12 שבועות 11 שבועות
מרטין אומאלי
ביוגרפיה
אומאלי, בנם של ברברה ומרטין, נולד בוושינגטון די. סי. וגדל בערים בת'סדה ורוקוויל במרילנד. הוא זכה לחינוך קתולי אדוק ומשפחתו ממוצא אירי. ב-1985 סיים תואר ראשון באוניברסיטה הקתולית האמריקאית בוושינגטון. ב-1988 סיים את לימודי המשפטים באוניברסיטת מרילנד והחל לעבוד כעוזרו לענייני העיר בולטימור של התובע הכללי במדינת מרילנד ואביה של רעייתו לעתיד.
את הקריירה הפוליטית שלו החל במהלך לימודי התואר הראשון, כמתנדב בקמפיין של הסנאטור מהמפלגה הדמוקרטית גארי הארט לנשיאות ארצות הברית. ב-1982 עבד במטה הבחירות של חברת בית הנבחרים ברברה מיקולסקי בהתמודדותה לסנאט. ולאחר בחירתה עבד בלשכתה עד 1988.
ב-1990 התמודד בבחירות לסנאט של מדינת מרילנד אך לא נבחר. ב-1991 נבחר למועצת העיר בולטימור. ב-1999 התמודד בבחירות לראשות העיר, הוא זכה לרוב של 53% בבחירות המוקדמות של המפלגה הדמוקרטית וניצח בבחירות הכלליות ברוב גדול. ב-2003 ניצח שוב בבחירות לראשות העיר וזכה לכהונה שנייה בתפקיד. בתקופת כהונתו התמקד בנושאי שיטור וביטחון, כולל יישום מערכת ממוחשבת לייעול אכיפת החוק על בסיס מידע סטטיסטי, בדומה ל-COMPSTAT, שיטה אותה אימץ ממשטרת ניו יורק.
ב-2006 התמודד למשרת מושל מרילנד, הוא גבר על בוב ארליך, המושל המכהן מהמפלגה הרפובליקנית, ברוב של 52.7%. ב-2010 ניצח שוב את אורליך ברוב של 56.2%. כמושל הכניס לשימוש במרילנד מערכת דומה למערכת העזר הממוחשבת לסיוע באכיפת החוק שהפעיל בבולטימור, תוך שילובה בין כלל סוכנויות אכיפת החוק במדינה. הוא קידם חוקים לביטול עונש המוות במדינה, בעד נישואים חד-מיניים, בעד קנאביס רפואי, בעד הגבלת כלי נשק ובעד הכרה בתושבות קבע של מהגרים לא חוקיים בעלי רקורד חיובי.
אומאלי סיים את כהונתו כמושל בינואר 2015, לאחר מיצוי שתי תקופות הכהונה האפשריות בחוקת מרילנד.
במאי 2015 הכריז על התמודדותו בבחירות לנשיאות 2016. ב-1 בפברואר 2016, לאחר שנכשל באיסוף צירים באסיפות הבחירה באיווה (עם השגת 0.6 מספירת הקולות המקבילים לצירים), הודיע על פרישתו מן המרוץ.
הוא נישא לקתרין (קייטי) ב-1990 והם הורים לשני בנים ושתי בנות. אומאלי היווה בין השאר השראה ליצירת דמותו של טום קרקטי מהסדרה הסמויה. כמו אומאלי גם קרקטי הוא חבר מועצת העיר בולטימור שזוכה בבחירות לראשות העיר בולטימור על אף היותו לבן בעיר שרובה המוחלט אפרו-אמריקאים ובהמשך נבחר למושל מרילנד. אומאלי זעם על ההשוואה בינו לבין קרקטי וטען שהוא כמו תרופת הנגד לרעל מהסמויה.
צ'ארלס גאת'רי, ברון גאת'רי מקרייגיבנק
סר צ'ארלס רונלד ל'ואלין גאת'רי, ברון גאת'רי מקרייגיבנק (באנגלית: Charles Ronald Llewelyn Guthrie; נולד 17 בנובמבר 1938) הוא קצין בצבא הבריטי בדימוס אשר שירת ב, ב-SAS ושימש בין היתר כראש המטה הכללי בשנים 1994–1997 וראש מטה ההגנה עד פרישתו ב-2001.
לאחר שירותו הצבאי ומתוקף תואר הברונות שקיבל כלורד לימי חיו (ללא ירושה), זכה למושב בבית הלורדים. בשנת 2019 פרש מעשיה ציבורית ומתפקידיו הטקסיים, ובדצמבר 2020 פרש גם ממושבו בבית הלורדים.
שירות צבאי
צ'ארלס גאת'רי נולד בצ'לסי, לונדון, בן בכור לאמו נינה ל'ואלין ממוצא ולשי (שאת שם משפחתה הוסיף לשמו), ואביו מייג'ור רונלד דלגליש גאת'רי, קצין בצבא הבריטי ובן למשפחת אצולה סקוטית משבט גאת'רי.
ב-1977 מונה גאת'רי לפקד על הגדוד הראשון של המשמר הוולשי שהוצב בברלין, בדצמבר 1979 קודם לדרגת קולונל ולאחר מכן פיקד על הגדוד הראשון במשימות ביטחוניות בצפון אירלנד. הוא שימש במשך כשנתיים קולונל במטה המבצעים במטה הכללי, בדצמבר 1981 קודם לדרגת בריגדיר ומונה למפקד החטיבה המשוריינת הרביעית ב-1982. ב-1984 מונה לראש המטה של הקורפוס הראשון ולאחר מכן מונה למפקד הדיוויזיה השנייה ומפקד הפיקוד הצפון-מזרחי בדרגת מייג'ור גנרל בתחילת 1986. בנובמבר 1987 מונה לעוזר ראש המטה הכללי ולאחר שנתיים בתפקיד זה קודם ללוטננט גנרל ומונה למפקד הקורפוס הראשון, בינואר 1992 מונה למפקד קבוצת הארמיות הצפונית וארמיית הריין הבריטית וחודש לאחר מכן קודם לדרגת גנרל.
ביולי 1993 מונה לתפקיד עוזר צבאי אישי למלכה וב-15 במרץ 1994 מונה לראש המטה הכללי, בתקופתו כרמטכ"ל בין היתר פיקד על המעורבות הצבאית במלחמת בוסניה. באפריל 1997 מונה לראש מטה ההגנה במשרד ההגנה, עד שפרש משירותו הצבאי בשנת 2001 לאחר כ-42 שנות שירות. אם פרישתו, קיבל תואר ברונות בתור "ברון גאת'רי מקרייגיבנק" (בדאנדי, סקוטלנד) כלורל ימי חייו (Life Peer), כלומר תואר הברונות שלו לא ניתן בירושה ולא ניתן לירושה. מתוקף תואר האצולה שלו הוא גם זכה למושב בבית הלורדים.
לאחר שירותו הצבאי, המשיך צ'ארלס לשאת במספר תפקידים רשמיים, בהם המפקד הטקסי של ה-SAS בין 2000–2019, המפקד הטקסי של חיל המודיעין בין 1984–2019, ובנוסף החל המשנת 1999 שימש קולונל של משמר החיים ומתוקף תפקיד זה, גם כמלווה רשמי של המלכה באירועים טקסיים. ביוני 2019, בגיל 81, פרש מכלל התפקידים הטקסיים שלו ושנה לאחר מכן, ב-2020 ויתר גם על מושבו בבית הלורדים ופרש מעשייה ציבורית.
תארים ועיטורים
אביר הצלב הגדול של מסדר האמבט (1994) אביר הצלב הגדול של המסדר הוויקטוריאני המלכותי (2019) קצין במסדר האימפריה הבריטית (1980) אות הכבוד (1980) קצין בלגיון ההצטיינות - ארצות הברית אביר מפקד במסדר סנט גרגורי הגדול (2008) אביר בהמסדר הריבוני הצבאי של מלטה (1999) אביר הצלב הגדול לצדק של המסדר הצבאי הקדוש של סנט ג'ורג' (2013) צלב מסדר ההצטיינות של מלטה
פועה
{{פירושונים|
ראו גם
}}
אלכסנדר בוחארוב
אלכסנדר יבגנייביץ' בוחארוב (ברוסית: Александр Евгеньевич Бухаров; נולד ב-12 במרץ 1985 בברז'נייב, ברית המועצות) הוא כדורגלן עבר רוסי ששיחק בעמדת החלוץ.
קריירת מועדונים
בוחארוב זכה ביחד עם קבוצתו רובין קאזאן בגביע הליגה של הליגה הרוסית בשנת 2008. באותה עונה, הוא שבר את שיא "השער המהיר ביותר בכל הזמנים" בתולדות הליגה הרוסית, כאשר הוא מבקיע את השער לאחר 26 שניות בלבד. באמצע חודש יולי 2010, בוחארוב חתם עם קבוצת זניט על חוזה של ארבע שנים. בזניט בוחארוב לא הצליח להפוך לשחקן הרכב ובינואר 2014 הושאל לחצי עונה אנז'י מחצ'קלה. בתום העונה נגמר החוזה של אלכסנדר עם זניט, וב-2 ביולי 2014 הוא חתם לשנתיים ברוסטוב. ב-25 ביולי 2018 חזר לרובין קאזאן וחתם לעונה אחת.
נבחרת רוסיה
בוחארוב ערך את הופעת הבכורה שלו במדי נבחרת רוסיה במוקדמות מונדיאל 2010 במשחק נגד נבחרת אזרבייג'ן. במרץ 2017 זומן לראשונה לנבחרת לאחר שש שנים. ב-28 במרץ 2017 הבקיע את שערו הראשון בנבחרת בתיקו 3-3 נגד במשחק ידידות.
שרי רהט
שרי רהט (נולדה ב-1977) היא נווטת הקרב הראשונה בחיל האוויר הישראלי. סיימה קורס טיס בשנת 1998 והייתה האישה הראשונה לעשות זאת מאז שנות ה-50 של המאה ה-20.
ביוגרפיה
שרי רהט נולדה וגדלה ברעננה. אביה הוא מהנדס ואמה עוסקת בתחום האופנה. לרהט שני אחים. רהט עסקה מגיל צעיר בהתעמלות קרקע ומכשירים ובקפיצה למים. היא בוגרת המגמה הביולוגית של בית-הספר "תיכון אוסטרובסקי" ברעננה.
רקע
אף על פי שנשים שירתו כטייסות במהלך מלחמת העצמאות ב-1948 וכמה שנים לאחר מכן, צבא ההגנה לישראל שלל עד 1995 מנשים את האפשרות להיות טייסות.
ב-8 בנובמבר 1995 הוגשה עתירתה של אליס מילר לבג"ץ על ידי האגודה לזכויות האזרח ושדולת הנשים. בג"ץ קיבל את העתירה והורה לצה"ל להשוות את זכויותיהן של נשים לאלו של גברים.
בעקבות העתירה נפתחו בפני נשים הכשרות שונות שהיו עד אז סגורות בפניהן, בהן קורס טיס, קורסים שונים בחיל התותחנים, מערך הנ"מ בחיל האוויר הישראלי ומשמר הגבול. התיקון לחוק שירות ביטחון, מינואר 2000, השלים את פסיקת בג"ץ בעגנו את זכותה של חיילת להתנדב למקצועות לחימה, שנקבעו על ידי שר הביטחון. בשנת 2000 נוסף לחוק שירות ביטחון סעיף 16א, שאותו יזמה ח"כ נעמי חזן בעקבות פרשת אליס מילר, והוא קובע את העיקרון לפיו לכל אישה יש זכות שווה לזכותו של גבר למלא תפקיד כלשהו בשירות הצבאי, אלא אם כן הדבר מתחייב ממהותו ומאופיו של התפקיד.
שירותה הצבאי
לפני שהתנדבה לקורס הטיס, שירתה רהט כמדריכת כושר צבאי (מד"סניקית). היא התנדבה לקורס הטיס בדצמבר 1996, במחזור השני שנפתח בפני נשים, בעקבות אחת מחברותיה.
חיים אישיים
לאחר השחרור מצה"ל הפכה רהט לתזונאית קלינית ונישאה לבן זוגה, רופא ילדים. לזוג שלושה ילדים. כיום רהט־רוזנבלום היא יזמית בעלת חברת הסטארט־אפ ביוטאקס.
מארק ראלף
מארק ראלף (באנגלית: Mark Ralph; נולד ב-2 במאי 1974) הוא מפיק מוזיקלי, רמיקסר ופזמונאי בריטי.
ביוגרפיה
ראלף נולד בסטוק-און-טרנט, סטפורדשייר, אנגליה.
ראלף התחיל את הקריירה שלו כגיטריסט, מקליט ומנגן בלייב עם פט שופ בויז, רינגו סטאר, סליי אנד רובי, Screaming Lord Sutch , אדווין קולין , הולי ג'ונסון , רון ווד, ו-Fatback Band. הוא חבר בלהקה Filthy Dukes, שהוציאה אלבום אולפן אחד.
הוא הפיק וכתב מספר שירים למספר אמנים, בין היתר לג'ס גלין, יירס אנד יירס, ג'קס ג'ונס, קרייג דייוויד, אליס צ'אטר, קלין בנדיט, אשר, טינשיי, רודימנטאל, בקי היל, ראג-אנ'-בון מאן, הוט צ'יפ, קייגו, טייק ד'את, סיגלה, ריי, טום ווקר, בלונד ולינדזי לוהן.
יוהאן השני, רוזן העיר נירנברג
יוהאן השני, רוזן העיר נירנברג (בגרמנית: Johann II. von Nürnberg; 1309–1357) היה רוזן העיר נירנברג מבית הוהנצולרן.
ביוגרפיה
יוהאן נולד בשנת 1309, לפרידריך הרביעי, רוזן העיר נירנברג ולמרגרטה מקרינתיה, בתם של אלברט מגוריציה ואגנס מההנברג. בשנת 1332 מת אביו, ויוהאן ירש את נחלותיו. הוא התפרסם לאחר שהצליח לצרף לנחלותיו את קולומבאך בשנת 1340. בתקופת שלטונו התחוללה המגפה השחורה, אשר גבתה קורבנות רבים בנירנברג. בשל הטענה כי האוכלוסייה היהודית הייתה אחראית על המגפה, יהודים רבים בנירנברג נרצחו, בעוד יוהאן עמד מנגד, ללא תמיכה פעילה או התנגדות פעילה.
משפחתו
יוהאן התחתן עם אליזבת מהנברג-שלויזינגן, בתם של ברטהולד השביעי, רוזן הנברג-שלויזינגן ואדלהיידה מהסן, ממנה נולדו לו 5 ילדים:
מיכאל היגר
הרב ד"ר מיכאל הִיגֶר (בתעתיק ארכאי: היגער; באנגלית: Michael Higger; 6 בינואר 1898, רוגובה, מחוז וילקומיר, פלך קובנה, האימפריה הרוסית (ליטא) – ה' בכסלו תשי"ג/ 22 בנובמבר 1952, ניו יורק) היה חוקר הספרות התלמודית.
ביוגרפיה
היגר רכש השכלה תורנית בישיבת טלז, ובישיבת קובנה בליטא, ובשנת 1915 היגר עם משפחתו לארצות הברית. בשנת 1922 השיג תואר ראשון באוניברסיטת ניו יורק, ובשנת 1926 קיבל תואר דוקטור מאוניברסיטת קולומביה. במקביל, הוא למד בבית המדרש לרבנים באמריקה, ובשנת 1926 הוסמך לרבנות.
הוא הקדיש את חייו למחקר, כתיבה והוראה, ולא היה נשוי. הוא היה מרצה בבית המדרש לרבנים, והתגורר סמוך אליו. הוא נפטר בה' בכסלו תשי"ג, ונקבר בבית קברות יהודי ברובע קווינס, ניו יורק.
כתביו
פרסם מהדורות מדעיות של המסכתות הקטנות, מהדורה של "מעשה יהודית", אך בעיקר ליקט ואסף את הברייתות. הוא הוציא אותם לאור בסדרת ספרים בשם "אוצר הברייתות", ב-10 כרכים, וזוהי תרומתו העיקרית למחקר הספרות התלמודית.
כמו כן, פרסם היגר מהדורה של החיבור פרקי דרבי אליעזר מתוך חומר שנמסר לו מעזבונו של חיים מאיר הורוויץ. מהדורה זו התפרסמה בהמשכים בכתב העת חורב כרכים ח-י. היא כוללת חילופי נוסח מכתבי יד אחדים, אך כולם קרובים יחסית לכתב היד שבגוף המהדורה. בכתב היד שעומד ביסוד מהדורה זו נפל שיבוש משמעותי בפרקים ל"ה-ל"ו שנבע מסדר שגוי של דפי כתב היד שממנו הועתק. מהדורת פדר"א של פרויקט השו"ת מבוססת על מהדורת היגר.
Eir Spiders
מערך פרסים מקביל לצעירים בני 19 ומטה, המכונה "עכבישים ג'וניור", הוקם בשנת 2009.
מאז 2018 הפרסים ניתנים תחת חסות ועידת פסגת הטכנולוגיה של דבלין.
PGM 338
רובה PGM 338 (הנקרא גם PGM Mini-Hecate .338) הוא רובה צלפים לטווח רחוק שתוכנן ומיוצר על ידי חברת PGM Précision הצרפתית. הרובה נקרא על שם הקליבר שלו: 0.338 לפואה מגנום, המיועד לצליפה לטווחים ארוכים של יותר מ-1,000 מטר. הרובה תוכנן כרובה צלפים נגד אנשים ונחשב למדויק ביותר, אמין ונוח ליורה. מתחריו העיקריים בנתח שוק זה של רובי הצלפים הם המקמילן TAC-338, האקורסי אינטרנשיונל ארקטיק וורפר AWM, הבארט MRAD ורובי סאקו TRG.
בידיו של צלף מיומן הרובה מסוגל להשיג באופן עקבי דיוק של 0.5 דקת קשת (0.5 MOA) עם תחמושת match-grade. הרובה תוכנן לצליפה נגד מטרות אדם בטווחים של 500–1,400 מטר. בטווחים קצרים יותר מ-500 מטר יש חשש לחדירת יתר עקב עוצמת הירי, דבר שעלול להיות בעייתי בתרחישי חילוץ בני ערובה. בטווחים של מעל 1,200 מטר דיוק הרובה נפגע עקב מגבלות התחמושת אך הוא עדיין יעיל לטווחים של עד 1,500 מטר.
את הרובה ניתן להטעין במחסנית בת 10 כדורים.
החברה מציעה את האביזרים הבאים בנוסף לרובה עצמו: משתיק קול PGM, ידית אחיזה ארגונומית מעץ, מתפסים מעץ, מסילות פיקטיני ארוכות לגג הרובה ולצדדים, מתאם לטלסקופים PGM, כוונות ברזל PGM לגיבוי, תיבת נשיאה ורצועה לנשיאת הרובה.
אנטי-קומוניזם
אנטי-קומוניזם הוא מושג המתאר התנגדות לקומוניזם, שהתפתח ב לאחר מהפכת אוקטובר מתוך חשש שברית המועצות מתכננת להפיץ את הקומוניזם בכל העולם. כאשר התעצם האנטי-קומוניזם התרחבה גם האנטישמיות, בגלל קונספירציות אנטישמיות שנוצרו בעקבות הנוכחות היהודית הרבה במפלגות קומוניסטיות.
היסטוריה
אנטי קומוניזם קיים באירופה כבר מאז המאה ה-19, אך צבר תאוצה ברחבי העולם רק במהלך מהפכת אוקטובר בברית המועצות, מה שהוביל להתחלת סכסוך בין ארצות הברית לברית המועצות, כאשר ברית המועצות הייתה תחת שלטון קומוניסטי וארצות הברית התנגדה לו. אנטי-קומוניזם היה פופולרי בעיקר בקרב תנועות ימניות, מה שיצר סיבוך היות שבאותה תקופה, מפלגה ימנית (המפלגה הרפובליקנית) שלטה בארצות הברית.
גם מהצד השמאלי של המפה הפוליטית הייתה התנגדות לקומוניזם, בעיקר מצד האנרכיסטים והפשיסטים, שהיוו את היריבים האידאולוגיים הראשיים של הקומוניסטים בתוך השמאל. בספרד הקומוניסטים נלחמו בשלוש חזיתות: כנגד הלאומנים (שכללו את הפלנחה הפשיסטית משמאל ומלוכנים מימין כמו הקרליסטים, תנועה שלה היסטוריה ארוכה של אנטי מהפכנות), האנרכיסטים (CNT) ובינם לבין עצמם (הסטליניסטים נגד הטרוצקיסטים), מה שהביא בין היתר להפסד הקומוניסטים ובעלי בריתם. האנרכיסטים ברוסיה פעלו באופן עצמאי במאכנובשצ'ינה ולחמו גם נגד הצבא האדום וגם נגד הצבא הלבן. הפשיסטים בגרמניה והאנרכיסטים בספרד היוו במהלך שנות העשרים והשלושים לא רק איום אידאולוגי אלא גם איום אלקטורלי, שכן הם פנו לאותו קהל מצביעים כמו הקומוניסטים. למעשה, במשך רוב שנות השלושים, מספר החברים בCNT עלה על מספר החברים הן במפלגה הקומוניסטית והן במפלגה הסוציאליסטית בספרד. באיטליה שלאחר מלחמת העולם השנייה, התנועה החברתית האיטלקית הפשיסטית והמפלגה הקומוניסטית האיטלקית תמכו בהקמה ארגוני טרור שפתחו במלחמת אזרחים קטנה בתוך המדינה במהלך שנות ה-70 וה-80.
התנועה האנטי קומוניסטית הראשונה הייתה התנועה הלבנה הרוסית. התנועה תוארה כימנית, אנטי-קומוניסטית ושמרנית. התנועה הקימה לעצמה צבא בשם הצבא הלבן, אשר נלחם במלחמת האזרחים ברוסיה, ולבסוף הובס על ידי הצבא האדום. עם זאת, מספר אזרחים בברית המועצות נקטו דעות אנטי קומוניסטיות ורעיון להקים את התנועה הלבנה מחדש, רעיון אשר לא יצא לפועל.
שנתיים לאחר סיום מלחמת העולם השנייה פרצה המלחמה הקרה, בין המדינות האנטי-קומוניסטיות לברית המועצות ובעלות בריתה.
בין המדינות אשר תמכו באנטי קומוניזם נמנו גם ארצות הברית, הממלכה המאוחדת, אוסטרליה, צרפת, איטליה, קוריאה הדרומית, יפן, קנדה, גרמניה המערבית, צ'ילה, ספרד, פורטוגל, ברזיל וישראל.
בין המדינות הקומוניסטיות אשר נמנו לצד ברית המועצות נמנו גם קובה, הרפובליקה העממית הפולנית, רומניה, הונגריה, הרפובליקה העממית של בולגריה, וגרמניה המזרחית.
במהלך המלחמה הקרה הוקמו תנועות אנטי-קומוניסטיות רבות ברחבי העולם, על מנת להתנגד ולמנוע את התפשטות הקומוניזם. חלק מחברי אותן תנועות יהפכו לאחר המלחמה לראשי מדינות, ביניהם ויקטור אורבן, ואצלב האוול ולך ולנסה.
אנטי קומוניזם ואנטישמיות
בעקבות התעצמות האנטי קומוניזם, התעצמה גם האנטישמיות (בעיקר בארצות הברית) בגלל הקונספירציה היודאו-קומוניסטיות, שמאשימות את היהודים בהמצאת הקומוניזם. הדעות נוצרו בעקבות עליית המפלגה הנאצית לשלטון גרמניה, אשר הייתה מזוהה כפשיסטית ואנטי-קומוניסטית.
מספר ארגונים נאו-נאציים אמריקאים היו מזוהים גם כאנטי-קומונסטיים, בדגש על ארגון Hells Angels, ומנהיגו דאז סוני ברגר. עם זאת, נשיא ארצות הברית במהלך המאבק בקומוניזם, רונלד רייגן, היה ידוע כאנטי-קומוניסטי והאחראי לתום המלחמה הקרה, וגם כאוהד ישראל ותומך ביהודים.
האשמת היהודים בקומוניזם הייתה פופולרית אך ורק במהלך המאה ה-20, והופרכה ב.
קולומייה (גבינה)
קולומייה (בצרפתית: Coulommiers) היא גבינה רכה מיושנת המגיעה מהקומונה קולומייה במחוז סן ומארן בצרפת. הגבינה עשויה מחלב בקר, ובדרך כלל בעלת צורת דיסק, עם קליפת עובש אכילה של פטריית Penicillium camemberti. כשמכינים אותה כגבינה ארטיזנית (גבינת "בוטיק" בעבודת יד) מחלב לא מפוסטר, היא לרוב תקבל גוון אדמדם בחלקים מקליפת העובש. תקופת היישון כשמכינים את הגבינה מחלב מפוסטר היא כארבעה עד שישה שבועות. אחוז השומן בה הוא כ-40 אחוז.
גבינת הקולומייה היא קרובת משפחה פחות מוכרת של הברי, אם כי ייצור הקולומייה החל לפני הברי. היא קטנה יותר מהברי, עבה ממנה וטעמה אגוזי יותר, אך מלבד זאת יש לה מאפיינים דומים - לרבות צבע כשל חמאה ומרקם נימוח. הגבינה מיוצרת לעיתים בייצור בוטיק במחלבות קטנות ולעיתים באופן תעשייתי, אם כי הגרסה התעשייתית עשויה להיות מחלב מפוסטר ולהיות בעלת טעם פחות עמוק מזה המתקבל בגבינה לא מפוסטרת. מכיוון שהיא אינה נכללת בתו התקן AOC, ניתן לייצרה עם חלב מפוסטר ולייצאה לארצות הברית.
היסטוריה
בשנת 1930 היו 250 יצרני גבינה בקולומייה, שמכרו את תוצרתם למיישני גבינות (affineur) בשוק של קולומייה בכל יום רביעי. עד 1946 ירד מספר יצרני הגבינה עד לשישים. יצרנים אלו הכינו כולם "ברי דה קולומייה" (לפי הגדרה) בגדלים שונים, אך רק מפרט הגודל המסוים - קוטר של 13 עד 15 ס"מ - היה ייחודי לשוק של קולומייה. כיום גבינה זו נודעת בשם "קולומייה". ב-2008 כתבים וחברי מועצה מקומיים, בראשות סגן ראש העיר פרנק ריסטר, השיקו את פרויקט PDO שמטרתו העלאת קרנה של גבינת הקולומייה הייחודית.
קומונה (צ'ילה)
קומונה (בספרדית: comuna) היא הדרגה השלישית, הנמוכה ביותר מבין דרגות החלוקה המנהלית של צ'ילה, ומקביל למועצה אזורית או מועצה מקומית בישראל, אם כי קומונה יכולה לכלול ערים שלמות. באזורים מאוכלסים בצפיפות, דוגמה סנטיאגו דה צ'ילה, ולפראיסו וקונספסיון מחולק אגד הערים למספר קומונות. ולהפך, באזורים דלילי אוכלוסין יכולה הקומונה להשתרע על שטח כפרי נרחב יחד עם כמה יישובים שגודלם יכול לנוע מכפרים לעיירות ועד ערים.
קומונה נשלטת על ידי גוף הנבחר בבחירות ישירות הקרוי מועצה מוניציפלית (concejo municipal), הכולל ראש עירייה (alcalde) וחברי מועצת העיר (concejales), לתקופה של ארבע שנים. מנהלת השירותים של הקומונה קרויה רשות מקומית (municipalidad) ושוכנת במשרדים של ראש העירייה (alcaldía). על פי חוק הצ'יליאני יכולה רשות מקומית אחת לנהל יותר מקומונה אחת, אף שבפועל קיימת רשות מקומית אחת בלבד, זו של הקומונה קאבו דה אורנוס (Cabo de Hornos) שמנהלת גם את הקומונה של אנטארקטיקה (comuna de la Antártica). שתיהן ביחד מהוות את הפרובינציה אנטארקטיקה צ'ילנה.
346 הקומונות של צ'ילה מקובצות ל-56 פרובינציות (provincias), שבתורן מקובצות ל-16 מחוזות צ'ילה (regiones).
תומאס אולסן
ביוגרפיה
אולסן, בנו של פרדריק אולסן, נולד בעיירה ויטסטן (Hvitsten). הוא התחנך בקולג' קלייר באוניברסיטת קיימברידג'. הוא החל לעבוד בחברת הספנות של אביו,, בשנת 1920 ומאוחר יותר הפך לבעלים משותף. לאחר מות אביו בשנת 1933, הוא ניהל אותה בשותפות עם אחיו רודולף אולסן. משנת 1920. הוא ישב בדירקטוריון במגוון חברות, כולל חברת התעופה הנורווגית (Det Norske Luftfartselskap) והחברה שהתמזגה אליה סקנדינביאן איירליינס. תומאס אולסן הוא אביו של המגנאט פרדריק אולסן (Fredrik Olsen).
אולסן אסף אוסף אישי גדול של למעלה מ-30 ציורים של האמן הנורווגי אדוורד מונק, כולל אחת מארבע הגרסאות של "הצעקה" של מונק. במהלך מלחמת העולם השנייה הוא בחר להסתיר את העבודות באסם חציר במרכז נורווגיה לאחר שהוכרזה רשמית המלחמה, אך לפני פלישת גרמניה לנורווגיה באפריל 1940. הצעקה נותרה שם עד לשחרור בשנת 1945. בתודה לבריטניה שנתנה לו מחסה כשברח מהנאצים, העניק אולסן את אחד הציורים הבולטים של מונק, "הילד החולה", לגלריית טייט. האוסף היה מקור לסכסוך משפטי בין בניו של אולסן, פרדריק אולסן ופטר אולסן בעקבות מותה של הנרייטה, אשתו של אולסן.
צרות טובות (שיר)
רקע
שלום חנוך פנה אל שמרית אור וביקש שתכתוב מילים ללחן שיצר. השיר בוצע על ידי להקת "השלושרים", שחבריה היו בני אמדורסקי, חנן יובל ושלום חנוך. יובל היה הסולן בשיר, וחבריו ללהקה ביצעו את קולות הרקע. מישה סגל עיבד את השיר (ואת האלבום כולו).
הדובר בשיר מתאר רומן שקיים עם שתי אחיות תאומות, אשר לא ידעו האחת על הרומן שמנהלת אחותה.
בשנת 2004 נכלל השיר באלבום של חנוך "יציאה", שתיעד את מסע הופעותיו שהחל בשנת 2002 עם המוזיקאי משה לוי.
הרצח המשולש באור יהודה
ב-8 באוגוסט 1988, קצת אחרי עשר בערב הוצת צריף מגורים של פועלי בניין עזתים באור יהודה, שלושת הפועלים שישנו בצריף נלכדו באש ונפטרו מפצעיהם מספר ימים לאחר מכן.
הרצח
בליל 8 באוגוסט 1988 הוצת צריף לינה של פועלי בניין עזתים באור יהודה, אשר עבדו באותה תקופה על הקמת המתנס העירוני. דלת הצריף ננעלה מבחוץ והרוצח או הרוצחים שפכו בנזין על הצריף והציתו אותו.
שלושת הפועלים, חליל מוסטפא אל-עבדנא (בן 41 ממחנה הפליטים ח'אן יונס), נזים איברהים עבד (בן 26 ממע'אזי) ובן דודו סעיד איסמעיל עבד (בן 19 מרפיח), שישנו בצריף נפצעו אנושות והובהלו לבית החולים תל השומר. חליל נפטר מפציעותיו באותו לילה, סעיד נפטר יומיים אחר כך ונזים נפטר שישה ימים אחרי האירוע.
חקירת הרצח
בתחילה המשטרה טענה שמדובר בתאונה אך בתחקיר של מכבי האש התברר שהצריף היה נעול מבחוץ ולכן לא מדובר בתאונה. בציבור הועלו כמה השערות בנוגע למי ולמה ביצעו את הרצח: השערה מסוימת גרסה שאולי מדובר ברצח לאומני שבוצע על ידי יהודים, משום שהרצח התרחש במהלך האינתיפדה הראשונה. השערה אחרת טענה שאולי היה זה רצח לאומני שבוצע על ידי ערבים כיוון שהפועלים עבדו עבור יהודים. ההשערה השלישית הייתה שמדובר ברצח על רקע פלילי ושבוצע כנקמה בקבלן. המשטרה התמקדה בחקירה בחבורת עבריינים מקומית, שלכאורה דרשו, יומיים לפני הרצח, דמי חסות מהקבלן וסורבו. חמישה חשודים נעצרו, ועוד אחד הסגיר עצמו למשטרה כשלושה שבועות אחר כך. אחד מהחשודים הסכים לחתום על הסכם טיעון, אך חזר בו לאחר שנפגש עם אשתו. המשטרה טענה שהאליבי שלהם הופרך, והם נכשלו במבחן פוליגרף. ברביעי באוקטובר הושלך רימון לעבר תחנת המשטרה בה הוחזק אחד העצורים וניזוקה ניידת, לכאורה כדי להניאו מחתימת הסכם טיעון. ב-12 באוקטובר 1988 התקיימה הפגנה אלימה של משפחות העצורים מול בניין עיריית אור יהודה. לאחר 40 ימי חקירה של משטרת מסובים, הועבר התיק לטיפול מפלג התשאול ביחידה המרכזית של המשטרה. לאחר 60 עד 98 ימי מעצר שוחררו בהדרגה כל החשודים ולא הוגשו כתבי אישום נגדם.
ב-1990 הודיע העיתונאי גבי ניצן שבידו עדות של אדם שהיה מוכן להעיד שחברו אמר לו שהוא ביצע את הרצח, והוא מסר את המידע למשטרה.
תגובות לרצח
ב-24 באוגוסט ביקר ראש עיריית אור יהודה, יצחק בוכובזה ברצועת עזה, ניחם את משפחות הנרצחים ונתן להם כסף מכיסו האישי. על ביקור זה זכה בוכובזה באות הסובלנות של התנועה למען ארץ ישראל טובה. ארבע שנים אחר כך קרובי משפחה של קורבנות הרצח באו לביקור גומלין באור יהודה.
ב-11 בספטמבר נתפרסמה בעיתון דבר עצומה שדרשה שהנשיא חיים הרצוג ייגנה את הרצח, אך דובר הנשיא טען שהנשיא דווקא כן גינה את הרצח.
לאחר הרצח עיתונאים ערכו ראיונות של תושבי העיר, שחלקם הביעו עמדות קיצוניות ותמיכה ברצח.
העיתונאי גבי ניצן כתב רבות על הרצח בטוריו בכותרת ראשית ובחדשות, והביע ביקורת רבה על המשטרה והתקשורת.
בתרבות
דליה רביקוביץ כתבה שיר בהשראת הרצח בשם "הסיפור על הערבי שמת בשריפה" שפורסם בשנת 1992 בספר השירים אמא עם ילד.
סולומון ליפשיץ
סולומון ליפשיץ (באנגלית: Solomon Lefschetz; 3 בספטמבר 1884 – 5 באוקטובר 1972) היה מתמטיקאי יהודי-אמריקאי, פרופסור למתמטיקה באוניברסיטת פרינסטון החל מ-1924. חבר הסגל היהודי הראשון במחלקה למתמטיקה של אוניברסיטה זו. עורכו של כתב העת המתמטי של אוניברסיטת פרינסטון Annals of Mathematics במשך 30 שנים (1928–1958), נשיא האגודה האמריקאית למתמטיקה בשנים 1935–1936, יו"ר המחלקה למתמטיקה בפרינסטון החל מ-1945 וזוכה המדליה הלאומית האמריקאית למדעים לשנת 1964. ממייסדי הטופולוגיה האלגברית.
קורות חיים
נולד ב-1884 במוסקבה, אחד משני בניהם של אלכסנדר וורה ליפשיץ, זוג סוחרים יהודים רוסים, שהירבו בנסיעות לרגל עבודתם, בעיקר לממלכת פרס ולכן החזיקו גם בדרכון של האימפריה העות'מאנית. סמוך ללידתו עברה המשפחה לפריז ושם הוא גדל.
למד הנדסה בבית הספר המרכזי בפריז, "École Centrale Paris", וב-1905 הוסמך כמהנדס. עם התעודה הזו הוא היגר לארצות הברית וב-1907 מצא עבודה כעוזר למהנדס ואחר כך כמהנדס בחברת וסטינגהאוס, בפיטסבורג.
ב-1910 נקטעה הקריירה ההנדסית שלו בעודה באיבה, כאשר אירעה לו תאונת עבודה, בה נגדעו שתי ידיו.
מתמטיקאי
במשך 14 השנים שלאחר קבלת הדוקטורט (1911–1924) לימד ליפשיץ מתמטיקה, שנתיים ראשונות באוניברסיטת נברסקה, לינקולן ואחר כך במשך 12 שנים באוניברסיטת קנזס. בתקופה זו פרסם את עיקר מחקריו בגאומטריה אלגברית, שהקנו לו שם בשדה המתמטי ואפשרו את קבלתו כחבר הסגל היהודי הראשון במחלקה למתמטיקה של אוניברסיטת פרינסטון, למרות ההתנגדות לכך.
המחקרים פורסמו בכמה שלבים וכבר ב-1919 קיבל ליפשיץ את פרס בורדין של האקדמיה הצרפתית למדעים בגין אחד מהם. אולם המאמר המסכם והמקיף ביותר שלו בנושא זה פורסם ב-Transactions of the American Mathematical Society ב-1921. בגין עבודתו זו קיבל ליפשיץ ב-1924 את פרס בוכר, אחד מחמשת הפרסים הנחשבים ביותר במתמטיקה.
בפרינסטון
ב-1924 הוזמן ליפשיץ לראשונה להרצות במשך שנה, כפרופסור אורח באוניברסיטת פרינסטון. בסיומה של אותה שנה הוא התקבל כחבר באקדמיה הלאומית למדעים ובמקביל גם קיבל מינוי קבע בפרינסטון. הוא נשאר בפרינסטון ב-29 השנים שלאחר מכן, עד פרישתו לגמלאות ב-1953.
ההתנגדות האנטישמית כלפי ליפשיץ לא נעלמה עם קבלתו לאוניברסיטה. סילביה נאסאר כותבת על ימיו הראשונים בפרינסטון: "כשהגיע לראשונה לפרינסטון הוא אמר לעיתים קרובות שהוא הפך ל"אדם בלתי נראה". הוא היה אחד היהודים הראשונים (שם)...ואנשים, כשנתקלו בו במסדרונות או במסיבות נטו להעמיד פנים שהם לא רואים אותו. אבל ליפשיץ ידע להתגבר על קשיים גדולים מאלה שיכלה להעמיד בפניו חבורת סנובים פרוטסטנטים לבנים". מאידך, לאחר שביסס את עצמו בפרינסטון, אותה סילביה נאסאר מספרת ש"היו שהאשימו אותו בכניעה לאנטישמיות משום שסירב לקבל סטודנטים יהודים רבים. הוא עצמו הסביר זאת בכך שאיש לא יסכים להעסיק אותם לאחר שיסיימו את לימודיהם".
ב-1928, כארבע שנים לאחר שהגיע לפרינסטון מונה ליפשיץ לעורכו של כתב העת המתמטי של האוניברסיטה Annals of Mathematics. היה זה ליפשיץ שהפך את הירחון הזה, שהיה עד אז בינוני למדי ברמתו, לאחד מכתבי העת המתמטיים החשובים בעולם. הוא כיהן בתפקיד זה במשך 30 השנים הבאות, עד 1958, כלומר עד חמש שנים אחרי פרישתו מפרינסטון.
מאמרו, Correspondences between algebraic curves, שהתפרסם בכתב העת הזה בשנה בה החל להיות עורכו מסמן את סיום תרומתו לשדה הגאומטריה האלגברית. מכאן ואילך הוא הפנה את מרצו לשדה הטופולוגיה האלגברית ושם אכן היה גם עיקר תרומתו למתמטיקה. אפילו השם "טופולוגיה" מקורו במאמר שכתב ליפשיץ ב-1930.
בשנים 1935–1936 כיהן ליפשיץ כנשיא האגודה האמריקאית למתמטיקה וגם כאן הוא נאלץ להתגבר על התנגדות אנטישמית למינויו. אחד מנשיאי האגודה הקודמים ומי שנחשב אותה עת לגדול המתמטיקאים האמריקאים, ג'ורג' בירקוף כתב במכתב פרטי למזכיר האגודה כי "...(אם ליפשיץ ימונה לתפקיד) הוא יפעל לקידום הגזע שלו. הם יותר ויותר בטוחים בכוחם והשפעתם בארצות הברית...".
בזמן מלחמת העולם השנייה שימש יועץ מיוחד למחלקת הצי של ארצות הברית ועם סיום הלחימה, ב-1945 הפך ליו"ר המחלקה למתמטיקה בפרינסטון.
שנותיו האחרונות
בשנים שלקראת פרישתו מפרינסטון, וביתר שאת אחרי הפרישה, העתיק ליפשיץ חלק גדול ממרצו להקמתה וניהולה של מחלקה למתמטיקה ב, האוניברסיטה הגדולה ביותר באמריקה הלטינית כולה. ממשלת מקסיקו העניקה לו כאות תודה על כך את אות הכבוד הגבוה ביותר שהיא נותנת לאזרחי חוץ, חבר "מסדר הנשר האצטקי". בנוסף לאות כבוד זה, קיבל ליפשיץ במהלך חייו עוד חמישה תוארי כבוד אוניברסיטאיים מהסורבון, אוניברסיטת פראג, אוניברסיטת פרינסטון, אוניברסיטת בראון ואוניברסיטת קלארק. ב-1961 התקבל כעמית זר ב וב-1964 קיבל מהנשיא לינדון ג'ונסון את המדליה הלאומית למדעים.
בין תלמידיו הידועים ביותר, ריצ'רד בלמן, ג'ון מקארתי וג'ון טוקי.
בין התרומות החשובות ביותר שלו לידע המתמטי:
דייב לובסאק
דייוויד ויין לובסאק (באנגלית: David Wayne Loebsack; נולד ב-23 בדצמבר 1952) הוא פוליטיקאי אמריקאי, שכיהן כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מחוז הקונגרס השני של מדינת איווה. הוא נבחר לראשונה ב-2006, ומטעם המפלגה הדמוקרטית מייצג את לובסאק את החלק הדרום-מזרחי של איווה לרבות הערים דבנפורט ואיווה סיטי. באפריל 2019 הודיע על אי-התמודדותו בבחירות 2020, וכהונתו הסתיימה בראשית ינואר 2021.
ביוגרפיה
לובסאק נולד בסו סיטי שבאיווה. משפחתו הייתה ענייה, ואמו החד-הורית סבלה ממחלה נפשית שמנעה ממנה להשתלב בשוק העבודה. כשהיה בכיתה ד', לובסאק ושלושת אחיו עברו להתגורר אצל סבתו בשל אי-התפקוד של אמם. את לימודיו התיכוניים השלים בתיכון איסט (East High School) שבסו סיטי. לאחר מכן החל ללמוד באוניברסיטת המדינה של איווה, שם קיבל תואר בוגר אוניברסיטה ומאוחר יותר תואר שני. כעבור זמן מה השלים לימודי דוקטורט באוניברסיטת קליפורניה בדייוויס, ובשנת 1982 שב לאיווה כמורה במכללת קורנל. בהווה הוא פרופסור אֶמֶרִיטוּס למדע המדינה במכללה זו השוכנת במאונט ורנון.