cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
ארנסט ורנר פון סימנס
ביוגרפיה
סימנס זכה בתואר אצולה ב־1888. הוא התפטר מהחברה שייסד ב־1890 ונפטר ב־1892 בברלין.
מלבד הטלגרף שהמציא, סימנס תרם תרומה ניכרת לפיתוח הנדסת החשמל ועל כן הוא ידוע כאחד האבות המייסדים של הדיסציפלינה בגרמניה. הוא בנה את המעלית החשמלית הראשונה בעולם ב־1880. חברת סימנס יצרה את השפופרות איתן חקר וילהלם רנטגן את קרני הרנטגן.
חיים אישיים
סימנס היה נשוי פעמיים. בראשונה נישא למטילדה דוּמאן ב־1852. לזוג היו שני ילדים, ארנולד (1853-1918) וגאורג וילהלם (1855-1919). כשנתיים לאחר פטירתה שאירעה ב־1 ביולי 1867, נישא לקרובת משפחתו אנתוני סימנס (1840-1900). לזוג היו שני ילדים, הרתה (1870-1939) וקרל פרידריך (1872-1941).
הנצחה
לאות הוקרה על תרומתו לתחומי המדע והחברה החליט פרידריך השלישי, קיסר גרמניה להנציח את שמו על יחידת SI (מערכת היחידות הבינלאומית) של מוליכות חשמלית, בשם סימנס.
ישראל פרימו
ישראל פרימו (נולד ב-1963) הוא פסל, אמן ומעצב ישראלי.
ביוגרפיה
פרימו נולד במושב כפר אהרון בנס ציונה. הוא החל את דרכו באמנות בשנת 1986 בתחום הצורפות, ביצירת מודלים מדויקים של חרקים ממתכות שונות בעבודת צורפות. בהמשך עסק בעיצוב, אמנות ופיסול במרחב הציבורי, תוך שימוש במיומנויות הטכניות שרכש באמצעות חומרים שונים, ובפרט מתכות. הוא משתמש בטכנולוגיות מיוחדות במתכות והופך אותן לאלמנטים סביבתיים, שנועדו לאו דווקא לבטא אמירה כלשהי, אלא בעיקר לשמש לצרכים הפרקטים של המרחב הציבורי. בעבודותיו הוא מנסה לשלב בין עיצוב לאמנות. עבודותיו מתאפיינות בטכניקות של ריקועים במתכות, נפחות, נפחים אמורפיים והרמות בהשראת עולם הצורפות. חלק מעבודותיו בעלות אופי נועז ודרמטי, וחלקן בעלות שקיפות, רכות ואווריריות.
יריד ההבלים (סרט, 1922)
יריד ההבלים (באנגלית: Vanity Fair) הוא סרט דרמה אילם בריטי משנת 1922. את הסרט ביים וולטר קורטני ראודן, וכיכבו בו קלייב ברוק, קוזמו קירל בליו ודאגלס מונרו. הסרט הוא עיבוד של הרומן "יריד ההבלים" מאת ויליאם מייקפיס תאקרי משנת 1848. הסרט היה חלק מסדרת סרטים בשם "Tense Moments with Great Authors".
ג'ואל קינג
ג'ואל ברוס קינג (באנגלית: Joel Bruce King; נולד ב-30 באוקטובר 2000 בפיגטרי שבניו סאות' ויילס, אוסטרליה) הוא כדורגלן אוסטרלי המשחק בעמדת המגן השמאלי בקבוצת אודנסה בולקלוב מליגת העל הדנית ובנבחרת אוסטרליה.
קריירת מועדונים
קינג גדל במחלקת הנוער של סידני. בשנת 2019 החל לשחק בקבוצה הבוגרת של סידני במסגרת ליגת העל האוסטרלית, ובסך הכל ערך 63 הופעות ליגה במדי המועדון, בהן הבקיע שער אחד.
ב-29 בינואר 2022 חתם קינג באודנסה בולקלוב מליגת העל הדנית. ב-20 בפברואר ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בהפסד 2-0 לפ.צ. קופנהגן במסגרת המחזור ה-18 בליגה לעונת.
קריירה בין-לאומית
ב-27 בינואר 2022 ערך קינג את הופעת הבכורה שלו בנבחרת אוסטרליה, בניצחון 4-0 על נבחרת וייטנאם במסגרת מוקדמות מונדיאל 2022.
נכלל בסגל נבחרת אוסטרליה לטורניר מונדיאל 2022.
אצ'אפאם
תהליך הכנת האצ'פאם כולל את גיהוץ העוגיות בעזרת תבנית ברזל משומנת בצורת ורד.
חברויות באינטרנט
חברויות באינטרנט היא תופעה שהתפתחה כחלק מתרבות האינטרנט, ובה אנשים מכירים זה את זה באמצעות האינטרנט. לפעמים הקשר מגיע גם לכדי חברות בעולם האמיתי.
רקע טכנולוגי
עם התפתחותו של האינטרנט וריבוי המשתמשים בו החל האינטרנט לתפוס מקום מרכזי יותר ויותר ככלי תקשורת וכאמצעי תקשורת. מכיוון שהרבה מאוד אנשים יוצרים מגע זה עם זה באמצעות האינטרנט החלה להופיע תופעה של חברויות באינטרנט. לצורך השימוש באינטרנט ליצירת קשרים בין-אישיים יש צורך באוריינות דיגיטלית, הכוללת את המיומנויות המאפשרות להשתמש במחשב ובאינטרנט באופן יעיל ובטוח.
יצירת חברויות באינטרנט
אנשים רבים מוצאים קבוצות אנשים המתעניינים בנושא משותף, אנשים רבים פוגשים זה את זה באמצעות תוכנות מסרים מיידיים, ישנם אתרים לחיפוש בן/בת זוג וישנם אתרי חדשות בהם כל אחד יכול לרשום את תגובתו לכתבה מסוימת.
אנונימיות וזהות וירטואלית
מצב זה יכול להיות מנוצל לרעה. לדוגמה: בחברויות דרך האינטרנט קורה לעיתים קרובות שאנשים מספרים על עצמם דברים לא אמיתיים, במטרה למשוך אנשים להתחבר איתם על בסיס כוזב.
עם זאת, האנונימיות פותחת בפני המשתמשים גם הזדמנויות חיוביות כל עוד הם מקפידים לפעול במסגרת הנטיקה, שהיא אוסף כללי נימוס ונורמות התנהגותיות שהפכו חלק אינטגרלי מתרבות האינטרנט, ומשמשים לצורך תקשורת נכונה וחיובית באינטרנט.
זהות וירטואלית היא זהות חברתית דרכה משתמשי האינטרנט מגדירים עצמם בקהילות מקוונות ובאתרים. השימוש באווטאר הוא נוהל מוסכם בו המשתמש יכול להציג את עצמו באופן הרצוי לו ללא תלות במאפיינים האמתיים בעולם האמיתי. משום ששימוש מוצהר וגלוי באווטר הוא חלק מהנורמה של תרבות האינטרנט, אין הוא נתפס בגדר רמייה.
סכנות ושמירה על בטיחות
אחד האירועים הטרגיים שאירעו בגלל חברויות באינטרנט היה רציחתו של הנער אופיר רחום, תלמיד תיכון בן 16 מאשקלון, אשר פותה בראשית שנת 2001 על ידי פלסטינית להפגש עמה למטרות רומנטיות, לכאורה, אך משהגיע לפגישה והמשיך עימה במכוניתה, הסיעה את שניהם למפגש עם שאר חברי חוליית הטרור שרצחו אותו ביריות קלצ'ניקוב בעוד היא צופה מהצד. תיאור מעשה הפיתוי והרצח מפורט באתר האינטרנט "פרחים שבני חלוף" שהוקם להנצחת נפגעי טרור בישראל.
גולשי אינטרנט סיגלו לעצמם מספר כללים על מנת להימנע מתקריות דומות:
באפלו 66
עלילה
לאחר שריצה חמש שנים בכלא על פשע שלא ביצע, בילי בראון (וינסנט גאלו) חוטף רקדנית סטפס צעירה בשם ליילה (כריסטינה ריצ'י) ומכריח אותה להעמיד פנים שהיא אשתו. לליילה אין בעיה עם זה וגם היא נמשכת אל בילי בצורה רומנטית. בילי מתמודד עם הבדידות והדיכאון שלו ולבסוף הוא מאפשר לליילה לתת לו את האהבה והנוחות שהוא הזדקק לה כל חייו.
בהמשך רוקם בילי מזימה כנגד האיש שאחראי להיותו בכלא על פשע שלא ביצע, סקוט ווד, שחקן לשעבר של קבוצת הפוטבול "באפלו בילס", וזה שפיספס את השער במשחק הגמר, ושבגללו הקבוצה הפסידה במשחק הניצחון נגד "ניו יורק ג'איינטס" בשנת 1991.
זה מסובך
זה מסובך (באנגלית: It's Complicated) הוא סרט קולנוע אמריקאי קומי-רומנטי משנת 2009 שבוים על ידי ננסי מאיירס. בסרט משחקים מריל סטריפ, אלק בולדווין, סטיב מרטין, לייק בל וג'ון קרסינסקי.
הסרט זכה לביקורות מעורבות. הוא היה מועמד לשלוש קטגוריות בפרס גלובוס הזהב: הקומדיה או המחזמר הטובים ביותר, התסריט הטוב ביותר והשחקנית בקומדיה או במחזמר הטובה ביותר (מריל סטריפ). מנגד, לא מעט מבקרים וצופים טענו שמדובר בסרט רדוד.
עלילה
עלילת הסרט עוסקת בזוג גרוש, ג'יין (מריל סטריפ) וג'ייק (אלק בולדווין). ג'יין עובדת בתור שפית וג'ייק הוא עורך דין מצליח. הזוג התגרש לאחר עשרים שנות נישואים, אחרי שג'ייק בגד בג'יין עם אישה אחרת. לאחר עשר שנים השניים נפגשים בשנית וג'ייק משכנע את ג'יין לפצוח ברומן. במהלך הסרט מתברר שאשתו הנוכחית של ג'ייק היא האישה איתה בגד מלכתחילה בג'יין והם כעת נשואים. אגנס (לייק בל), אשתו הנוכחית של ג'ייק, רוצה להביא ילד נוסף למשפחה, אבל ג'ייק מונע את ההריון בכך שהוא לוקח כדורים. עכשיו ג'יין מרגישה אשמה על שהפעם היא לא האישה הנבגדת, אלא האישה האחרת. כשרגשותיה מציפים אותה ג'יין מתחילה לנהל במקביל רומן עם הארכיטקט שמעצב את מטבחה, אדם (סטיב מרטין) - התפתחות אשר מסבכת את העלילה עוד יותר.
תקציב והכנסות
הכנסות בשבוע הראשון ליציאתו של הסרט היו גבוהות - כ-22 מיליון דולר. נכון ל-2021, הסרט הכניס כ-219 מיליון דולר ברחבי העולם. זהו סרטה השני של סטריפ בשנה זו שעבר את רף 100 מיליון הדולר (האחר הוא "ג'ולי וג'וליה").
קטינקה פראגו
קטינקה פראגו (קטינקה, קטרינה לונדברג, בהונגרית ובשוודית: Katinka Faragó; וינה, 16 בדצמבר 1936) מפיקת סרטים יהודייה-הונגרייה-שוודית עוזרת במאי, עמיתה לעבודה של אינגמר ברגמן במשך שנים רבות.
ביוגרפיה
קטינקה פראגו נולדה במשפחה יהודית-הונגרית כבתו של הסופר שאנדור פראגו. היא נולדה (במקרה) בווינה. הוריה גרו בבודפשט, אך החליטו לברוח מעט לפני פרוץ מלחמת העולם השנייה והגיעו לשוודיה ב-1940. אביה, הסופר שאנדור (אלכסנדר) פראגו, שכתב תסריטים גם למספר סרטים שוודיים, לקח אותה לפעמים לצילומי סרטים. כתוצאה מכך, היא כבר כתבה תסריט בגיל 17 לעיבוד הקולנועי של "הדרך לממלכת השעון" של הארי מרטינסון (1953). כעבור שנתיים החלה לעבוד עם אינגמר ברגמן. קטינקה הפכה לעוזרת של אינגמר ברגמן כי אף אחד אחר לא העז לקחת על עצמו את העבודה איתו. שיתוף הפעולה הזה נמשך 30 שנה ופראגו עבדה עם ברגמן ב-19 הפקות סרטים.
משפחתה
פראגו נישאה לריימונד לונדברג ( Raymond Lundberg) ב-1963 וב-1984 היא נישאה בשנית למפיק הטלוויזיה מונס רויטרסווארד (Måns Reuterswärd). יש לה שתי בנות מנישואיה הראשונים.
Medal of Honor 2010
Medal of Honor 2010 הוא משחק יריות בגוף ראשון שפותח על ידי Electronic Arts. המשחק מהווה רימייק למשחק הראשון בסדרה, Medal of Honor, ומתחיל בפלישה לאפגניסטן, במהלך מלחמת אפגניסטן.
עלילה
עלילת המשחק מתרחשת ב-2001 בזמן מלחמת אפגניסטן. בהתחלה 4 חיילים בעלי שמי הקוד-ראביט (Rabbit), וודו (Voodoo), מאדר (Mother) ופריצ'ר (Preacher) נשלחים לתפוס אפגני מסוכן. הסיפור ממשיך והשחקן מגלם את דיוס (Deuce), חייל ביחידה נוספת שיצא למספר משימות עם דאסטי (Dusty) ועוד חיילים.
בנגלדש
הרפובליקה העממית של בנגלדש (בבנגלית: গনপ্রজাতন্ত্রী বাংলাদেশ, ) היא מדינה מוסלמית בדרום יבשת אסיה, השוכנת לחופו הצפוני של מפרץ בנגל, במזרח האזור שנודע בעבר בשם "בנגל". לבנגלדש גבול יבשתי עם הודו ועם מיאנמר, והיא קרובה גם לסין, לנפאל ולבהוטן. משמעות השם "בנגלדש" היא "המדינה של בנגל". הייתה בעברה חלק ממזרח פקיסטן, והכריזה על עצמאות ממערב פקיסטן ב-26 במרץ 1971.
מעל ל-90% מאוכלוסיית בנגלדש הם מוסלמים, ואסלאם היא דתה הרשמית של המדינה. היא גם חברה בארגון לשיתוף פעולה אסלאמי.
היסטוריה
עד 14 באוגוסט 1947 הייתה בנגלדש חלק מהודו הבריטית, מושבה בריטית שכללה גם את הודו ואת פקיסטן של ימינו. ב-1947 תם השלטון הבריטי בתת-היבשת ההודית, והיא חולקה לשתי מדינות עצמאיות (ראו: חלוקת הודו): הודו, שכללה אזורים בעלי רוב הינדי, ופקיסטן, שכללה אזורים בעלי רוב מוסלמי. המדינה המוסלמית, פקיסטן, הייתה מחולקת לשני חלקים מרוחקים זה מזה, שהודו חצצה ביניהם: מזרח פקיסטן (בשטח שמהווה בימינו את בנגלדש) ומערב פקיסטן (בגבולות פקיסטן של היום). בחלק המזרחי של המדינה שרר מרמור הולך וגובר נגד השלטון המרכזי, עקב קיפוח כלכלי, תרבותי ופוליטי מצדו. ב-1971 פתחה ממשלת פקיסטן ברצח עם שנועד לדכא את השאיפות הלאומיות ואת התרבות ההינדית בבנגלדש (רצח העם הבנגלי). בתגובה הכריזו מנהיגים בנגלים ב-26 במרץ 1971 על עצמאות בנגלדש. מלחמת העצמאות של בנגלדש הסתיימה בדצמבר 1971 בניצחונם של תומכי העצמאות, שהסתייעו בהודו, על הצבא הפקיסטני. בימינו מונה בנגלדש כ-162 מיליון נפש, וצפוי שם פיצוץ אוכלוסין (היא המדינה הצפופה ביותר בעולם שאינה עיר-מדינה).
בשנת 1999 חאלדה ג'ייה נבחרה לראש הממשלה וזו הייתה עבורה הקדנציה השלישית.
פוליטיקה וממשל
הפוליטיקה בבנגלדש מתבססת על דמוקרטיה ייצוגית ורב-מפלגתית. במדינה חלו תהליכי דמוקרטיזציה החל משנת 1990. למרות תהליכים אלו, עדיין יש אלו שמטילים ספקות בהגינותן של מערכות הבחירות, במיוחד זו שהתקיימה בשנת 2014.
ראש הממשלה הנוכחית היא הסינה ואזד, שנכנסה לתפקיד בשנת 2009.
יחסי בנגלדש–ישראל
בין מדינת ישראל ובנגלדש לא מתקיימים יחסים דיפלומטיים או יחסי סחר רשמיים, נכון לשנת 2023.
שילוש מקדונלד
שילוש מקדונלד (ידוע גם כ"השילוש של הסוציופתיה") הוא כינוי לשלוש תכונות או התנהגויות אצל ילדים, שנטען ב-1963 כי הן יכולות להצביע על כך שהילדים יגדלו להיות רוצחים סדרתיים. הן תוארו לראשונה על ידי פרופסור ג"מ מקדונלד במאמרו "האיום להרג", מתוך כתב העת האמריקאי לפסיכיאטריה.
בנגלדש
יחסי בנגלדש–ישראל
בנגלדש היא אחת מתוך 29 מדינות החברות באו"ם שאינן מכירות במדינת ישראל. היא גם אחת מקומץ מדינות שאוסרות באופן רשמי על אזרחיהן לנסוע לישראל, ואינן מכירות בתקפותם הדיפלומטית של דרכונים ישראליים. לאחר שבמשך זמן ממושך הוטבע על גב הדרכון הרשמי של המדינה כי דרכון זה תקף לביקור בכל מדינות העולם למעט ישראל, בחודש מאי 2021 הוסרה ההערה מהדרכון.
שילוש מקדונלד
תאוריות נגד
שילוש התכונות, אשר פותח בשנת 1963, עורר ביקורת והעלה שאלות אצל חוקרים. במחקרים נוספים שנערכו, נמצא כי ילדים ומתבגרים רבים שנוהגים להצית שריפות או להתעלל בחיות, עושים זאת מסיבות רבות ומגוונות שאינן קשורות לאפיון דמות של רוצח סדרתי (כמו שיעמום, חיקוי של עונשים שהמבוגרים מטילים עליהם, חיפוש זהות "קשוחה", ואף מתוך תסכול וייאוש). לכן יש קושי רב לקבוע האם התנהגויות אלו מצביעות בהכרח על דמיון לרוצח סדרתי, ואם כן אז באיזו כמות ומינון.
בנגלדש
זכויות אדם
לפי "דו"ח חירות בעולם", בנגלדש מוגדרת כ"חופשית באופן חלקי", כשחופש העיתונות מוגדר כלא קיים בכלל. מדד השלום העולמי דירג את בנגלדש כמדינה השלישית בשלוותה בדרום אסיה (נכון ל-2015). גורמים בינלאומיים רבים גינו את מנגנוני הביטחון של המדינה על הפרות זכויות אדם, חטיפות והרג ללא משפט. הומוסקסואליות אינה מותרת במדינה, והעונש המקסימלי עליה הוא מאסר עולם.
כלכלה
מפעם לפעם פוקד רעב כבד את בנגלדש, עקב בצורת או שיטפונות שמשמידים יבולים. בין השנים 1971–1988 נספו מעל 5 מיליון בנגלדשים ברעב. מאז החל מוחמד יונוס לספק באמצעות בנק גרמין אשראי-זעיר לתושביה העניים של המדינה, חל שינוי משמעותי בשיעור העוני במדינה. בשנת 2006 קיבלו יונוס והבנק שהקים פרס נובל לשלום. על פי נתונים שהביא יונוס בספרו "עולם ללא עוני", הצטמצם שעור העוני בבנגלדש מ-74% בין השנים 1973–1974, ל-57% בין השנים 1991–1992, ל-49% בשנת 2000 ול-40% בשנת 2005. מאז ממשיך שעור העוני לרדת בכאחוז אחד בכל שנה. במקביל, ירד שיעור גידול האוכלוסייה במדינה מממוצע שנתי של 3% בשנות השבעים ל-1.5% בשנת 2000. פעולותיו של יונוס ושל אישים וגורמים נוספים המקדמים בבנגלדש ובמקומות אחרים בעולם את תפיסת 'העסקים החברתיים', תרמה לצמיחה הכלכלית ממנה נהנית בנגלדש.
סולראדג' טכנולוגיות
סולראדג' טכנולוגיות בע"מ (באנגלית: SolarEdge Technologies) היא חברת היי-טק ישראלית, העוסקת בפיתוח וייצור מערכות למיצוי ההספק של מתקני אנרגיה סולארית פוטו-וולטאים, ובמערכות לניטור ובקרת ביצועים. סולראדג', שהוקמה כחברת סטארטאפ ב-2006, היא כיום חברה ציבורית שמניותיה נסחרות בנאסד"ק. החברה נחשבת אחת מההצלחות הגדולות של ההייטק הישראלי לאחר שעברה את כל השלבים מחברת הזנק ועד לחברה ציבורית הנסחרת בשווי של מעל 18 מיליארד דולר.
בנגלדש
גאוגרפיה
בנגלדש היא מדינה קטנה וצפופת אוכלוסין בדרום-מזרח אסיה, על חוף מפרץ בנגל שבאוקיינוס ההודי. היא גובלת במפרץ בנגל בדרום, בהודו ממערב, מצפון וממזרח ובדרום-מזרח יש לה גבול קצר עם מיאנמר. שפת המדינה היא בנגלית, והדת השלטת היא האסלאם.
סולראדג' טכנולוגיות
היסטוריה
סולראדג' הוקמה בשנת 2006 על ידי חמישה יוצאי היחידה הטכנולוגית של אגף המודיעין: גיא סלע, ששימש כמנכ"ל ויו"ר; ליאור הנדלסמן, סמנכ"ל שיווק ואסטרטגיית מוצר; יואב גלין, סמנכ"ל פיתוח; מאיר אדסט, סמנכ"ל לטכנולוגיות ליבה; ועמיר פישלוב, מנהל ארכיטקטורת תוכנה. החברה קיבלה מימון ראשוני של 10 מיליון דולר ממספר קרנות הון סיכון.
בנגלדש
גאוגרפיה
בדרום בנגלדש חיים כמה עשרות מיליוני בני אדם באזור נמוך מפני הים, שהוא פגיע מאוד לעליית מפלס הים. תהליך ההמלחה של מי התהום לאורך החוף כבר החל.
דמוגרפיה
בנגלדש היא מן המדינות המאוכלסות בעולם, אך בניגוד למדינות רבות אוכלוסין אחרות, שטחה קטן, ולכן צפיפות האוכלוסין בה היא מהגבוהות בעולם, ומבין המדינות ששטחן עולה על 1,000 קמ"ר היא הגבוהה בעולם. בשל עונייה, מתקשה בנגלדש לכלכל את אוכלוסייתה, ומצב זה רק מחמיר בשל הריבוי הטבעי הגדול. האוכלוסייה כפרית בעיקרה. רבע מן הילדים במדינה אינם לומדים בבתי ספר. 43% מהאוכלוסייה חיים מתחת לקו העוני העומד על הכנסה בת 1.25 דולר לאדם ליום.
סולראדג' טכנולוגיות
פעילות החברה
הפיתוח הטכנולוגי של החברה מאפשר לנהל בצורה יעילה את ההליך להפקת חשמל מהשמש של תאים פוטו-וולטאים. במערכות סולאריות מייצרים התאים הפוטו-וולטאים זרם ישיר, אותו יש להמיר לזרם חילופין במתח של 220 וולט כדי שניתן יהיה להזין את האנרגיה לרשת החשמל. הטכנולוגיה של סולראדג', הכוללת שבבים, חומרה ותוכנה, מסייעת לבצע את הליך ההמרה באופן יעיל יותר ומאפשרת ניהול מרחוק של המערכות הסולאריות. לחברה מרכזי פיתוח בישראל, בבולגריה, בקוריאה הדרומית, באיטליה ובקליפורניה, ארצות הברית, ומשרדים ופעילות ב-28 מדינות ברחבי העולם ואתרי ייצור בסין, בווייטנאם, בהונגריה ובישראל.
בנגלדש
שפה
הבנגלים מהווים כ-98% מאזרחי המדינה. כמו כך גם השפה הבנגלית המדוברת כשפת אם על ידי 98% מהאוכלוסייה. זוהי השפה הרשמית, אם כי גם אנגלית משמשת רבות למטרות רשמיות. כל החוקים במדינה (ואף החוקה) כתובים גם בבנגלית וגם באנגלית. היא מדוברת במיוחד בקרב המעמד הגבוה והבינוני.
דת
האסלאם הוא הדת הדומיננטית במדינה, והמאמינים בה מהווים כ-86.6% מהאוכלוסייה. רוב מוחלט של המוסלמים הם סונים, ולאחר מכן ישנם גם שיעים ואחמדים. בנגלדש היא המדינה בעלת האוכלוסייה המוסלמית השלישית בגודלה בעולם (אחרי אינדונזיה ופקיסטן), ונמצאת בה הקהילה המוסלמית הרביעית בגודלה בעולם. רבים מהמוסלמים עוסקים בסופיות, שלה מורשת ארוכה באזור. אמנם המדינה מוגדרת כמוסלמית, אך ישנה הפרדה מסוימת בין דת למדינה, וישנו שוויון בין כל הדתות.
סולראדג' טכנולוגיות
פעילות החברה
סולראדג' הונפקה לראשונה בנאסד"ק באפריל 2015 לפי שווי של 620 מיליון דולר בשנת 2017 הגיעו הכנסותיה השנתיות של החברה לכ-490 מיליון דולר ושווי השוק שלה הגיע לשיא של 2.4 מיליארד דולר.בשנת 2019 הגיעו הכנסות החברה ל-1.43 מיליארד דולר ובפברואר 2020 הגיע שווי השוק כבר למעל 7 מיליארד דולר.
בשנת 2017 הודיע מנכ"ל החברה ואחד ממייסדיה, גיא סלע, כי הוא חולה בסרטן המעי הגס . ב-22 באוגוסט 2019, לאחר שנלחם כשנתיים במחלת הסרטן, פרש מתפקידו בחברה בשל מצבו הבריאותי והחברה מינתה את צבי לנדו, ששימש סמנכ"ל המכירות בחברה מאז 2008, כמנכ"ל במקומו. שלושה ימים לאחר פרישתו ב-25 באוגוסט 2019 נפטר סלע במהלך שנות פעילותה הרחיבה החברה את תחומי פעילותה בשוק הסולארי ומספקת היום פתרונות הפקת אנרגיה ואגירת אנרגיה לשוק המערכות הביתי, המסחרי וכן לשוק המערכות הגדולות. יותר מ-2.3 מיליון ממירי החברה המותקנים ברחבי העולם מפיקים עשרות גיגה-וואט של אנרגיה ויותר מ-53 מיליון פנלים סולאריים מנוטרים בשרתי החברה . החברה אף הרחיבה את פעילותה לניהול צריכת האנרגיה בבתים וניהול ייצור האנרגיה למול דרישות הרשת וחברות החשמל . במהלך השנים התרחבה החברה לפעילות בשוק מערכות האל-פסק, ייצור תאי וסוללות ליתיום-יון ופיתוח מערכות הנעה לרכבים חשמליים.
בינואר 2021 הפכה החברה לחברה הישראלית הגדולה ביותר בוול סטריט לאחר ששווי השוק שלה הגיע ל-18 מיליארד דולר
ביולי 2020 הודיע ליאור הנדלסמן, אחד המייסדים על פרישתו מתפקיד פעיל בחברה והצטרפותו לקרן ההון סיכון גרוב ונצ'רס. החברה הודיעה שליאור יישאר בחברה בתפקיד של יועץ למנכ"ל.
ב-20 בדצמבר 2021 מניות החברה נכנסו למדד S&P 500, והיא החברה הישראלית הראשונה שזכתה לכך.
בנגלדש
טריטוריה
באוגוסט 2015, נפתר סכסוך הגבולות שבין המדינה לבין הודו. הסכסוך הסדיר סופית חילופי מובלעות הודיות בבנגל עם מובלעות בנגליות בהודו. אזור הגבול היה מרובה מובלעות לפני ההסדרה. אחת המובלעות ההודיות שכנה בתוך מובלעת בנגלית בתוך מובלעת הודית בשטח בנגלדש.
תרבות
הספורט הלאומי של בנגלדש הוא קבאדי.
אישטוואן קומור
אישטוואן קומור (במקור קלאובר, בהונגרית: Komor István; באיה, 24 באוקטובר 1926 – סגד, 4 בספטמבר 1974) היה במאי תיאטרון יהודי-הונגרי ומנהל תיאטרון זוכה פרס מארי יאסאי, הפרס ממלכתי הגבוה אשר הוקם בשנת 1953 על ידי ממשלת הונגריה כפרס משחק במה/קולנוע/טלוויזיה.
ביוגרפיה
אישטוואן קומור נולד במשפחה יהודית כבנם של לאיוש קלאובר (1883–1941), מנהל ובעלים של בנק, סגן נשיא הקהילה ההיהודית בבאיה, ושל ינקה קליין (1891–1957). הוא סיים את בית הספר התיכון על שם בלה השלישי, מלך הונגריה והוא גורש למחנה ריכוז (קרוב לוודאי לאושוויץ) ב-1944. הוא שרד וחזר הביתה ב-1945. הוא נרשם גם לפקולטה למדעי הרוח באוניברסיטת פאזמון פטר (שמה היום אוניברסיטת אטווש לוראנד) וגם לאוניברסיטה לאמנויות התאטרון והקולנוע. הוא למד תולדות האמנות והקשיב להרצאותיו של ג'רג' לוקאץ'. המורה שלו למשחק היה פרנץ הונט, שלמרות זאת יעץ לו לא להיות בממאי, אך העסיק אותו כעוזר במאי ב"תיאטרון הנוער".
ב-1949 קיבל חוזה כבמאי ראשי בדברצן, שם ביים חמש הצגות בכורה בחודשיים וחצי. בשנת 1951, עבר לסגד במעמד דומה. הוא עזב אחרי שתי עונות ועבד בתיאטרון פטפי בבודפשט, במישקולץ, בקצ'קמט ובגיור על בסיס שנתי. לאחר מכן, חתם שו בחוזה בסגד וחזר לשם למשך שתים עשרה שנים. הוא היה גם המנהל הראשי של התיאטרון במשך כמה שנים. עם זאת, התפטר ב-1964. הסיבה לכך הייתה סכסוך שנגרם מהצגת הבכורה של המחזה "נידוני אלטונה" של סארטר (1959), שעובד לסרט ב-1962. לאחר סיטואציה מתוחה נוספת, ב-1969 חתם על חוזה כבמאי ראשי עם להקת תיאטרון קאפושוואר שעמדה לפני פירוק. בשנת 1971 הוא מונה למנהל התיאטרון. שמו קשור לגיבוש הלהקה וליסוד העידן שכונה מאוחר יותר "תופעת הקאפושוואר".
אחד השלבים החשובים בפעילותו בקאפושוואר, היה בכורת המחזה של אנדראש שיטה: "גדעון המפואר", שהיה גם אירוע בתולדות התיאטרון ההונגרי. מחזהו של המחבר הוצג לראשונה בהונגריה ב-19 בנובמבר 1971.
מותו המוקדם מנע ממנו להיות חלק מהצלחת הלהקה, שזכתה לתהילה לאומית ובינלאומית.
אנחנו יכולים לפגוש את שמו גם כשחקן בשתי הצגות, בתפקיד אפיזודי.
שמו מונצח על ידי תיאטרון קפושוואר באמצעות טבעת הזיכרון אישטוואן קומור (Komor István-emlékgyűrű), שנוסדה ב-1975.
הוא נקבר בבית הקברות היהודי ברחוב סגדי בעיר הולדתו באיה.
בימויו
מספר הצגות הבכורה הרשומות במאגר התיאטרון : 77. מתוך רשימת הבימויים והפקות מתברר שהוא העלה אותו מחזה עם שתי תיאטראות באותה השנה.
תיאטרון הנוער
התיאטרון הלאומי של סגד
תיאטרון דרינה של מישקולץ
תיאטרון קטונה יוז'ף של קצ'קמט
תיאטרון קישפלודי של גיור
תיאטרון גזה גארדוני של אגר
מגוב רציף
מגוב רציף (באנגלית: Continuous Mine Plow) הוא סוג של מגוב המותקן על גבי דחפור, רכב הנדסה קרבית או טנק שתפקידו לפלס דרך נקייה ממוקשים, ולאפשר לכלי רכב אחרים לנסוע בעקבותיו.
המגוב הרציף בנוי מסכין נמוכה בצורת V בניצב לכיוון ההתקדמות, כאשר החוד פונה קדימה. הסכין כוללת שיניים הננעצות בקרקע. לעיתים המגוב כולל גם זרועות אנכיות עם משטח מישורי בקצה כדי למנוע מהסכין להתחפר בקרקע.
המגוב הרציף דוחף מוקשים שקבורים בקרקע הצידה, ובכך מסיט אותם מהדרך שבה נוסע הכלי, או הופך אותם: מאחר שמוקשי נ"ט מתבססים על פיצוץ מרוכז כדי להשבית טנק, כאשר הם נהפכים על ראשם, עוצמת הפיצוץ שפוגעת בטנק יורדת באופן ניכר (בגלל שינוי כיוון הפיצוץ לכלפי מטה והרחקת הפצצה מגוף הטנק) ובדרך כלל גורמת נזק שולי בלבד לטנק, אם בכלל.
המגוב הרציף נמצא בשימוש חיל ההנדסה הקרבית של צה"ל בו הוא מותקן על גבי דחפורי D9 משוריינים. המגוב הרציף משמש הן בעת מלחמה והן לפינוי שדות מוקשים ישנים בגבולות שלום.
אקוודור במשחקים הפאראלימפיים
אקוודור השתתפה לראשונה במשחקים הפאראלימפיים באולימפיאדת הנכים טורונטו (1976) ומשתתפת במשחקי הקיץ הפאראלימפיים מאז בקביעות, מלבד אולימפיאדת הנכים ארנהם (1980) ואולימפיאדת הנכים סיאול (1988) מהן נעדרה. במשחקי החורף לא נטלה אקוודור חלק מעולם.
ואגנר לאב
ואגנר סילבה דה סוזה (בפורטוגזית: Vágner Silva de Souza; נולד ב-11 ביוני 1984 בריו דה ז'ניירו שבברזיל), הידוע בשם ואגנר לאב (Vágner Love) הוא כדורגלן ברזילאי המשחק בעמדת החלוץ בקבוצת מיטיולן הדנית. ב-2008 קיבל את הפרס "כדורגלן השנה ברוסיה (ספורט אקספרס)".
ב-29 באוגוסט 2009 הושאל "ואגנר לאב" לפלמיירס, ובינואר 2010 הושאל שוב, הפעם לפלמנגו. לאחר ההשאלה חזר לשחק בצסק"א מוסקבה, עד אשר עבר סופית לפלמנגו הברזילאית תמורת 9.7 מיליון אירו.
ב-13 בינואר 2013 חזר לאב לצסק"א מוסקבה הרוסית. ביולי באותה שנה עבר לשאנדונג לוננג הסינית. בפברואר 2015 חזר לאב לברזיל וחתם בקורינתיאנס המקומית. ב-16 בינואר חתם במונקו. ב-30 באוגוסט 2016 חתם באלניהספור הטורקית. ב-29 בינואר 2018 חתם לאב בבשיקטש. ב-25 בינואר 2019 חזר לקורינתיאנס וחתם לשנתיים. ביוני 2020 עזב את הקבוצה וחתם בקאיראט אלמטי הקזחית, במדיה זכה באליפות כבר בעונת הבכורה שלה, כשהבקיע שער והיה מעורב בבעיטת הפנדל לזכות קבוצתו במשחק הזכייה מול אורדבסי שימקנט השלישית.
בינואר 2022 חתם במיטיולן.
"ואגנר לאב" זכה לכינויו בעיקר בשל המספר הרב של בחורות איתן בילה, וחיי המין המתהוללים שלו. "ואגנר לאב" גם היה ידוע בשל צבע שערו הייחודי.
לואיס רוברטס
לואיס רוברטס (באנגלית: Lewis Roberts נולד ב -1950) הוא חוקר טבע ומאייר בוטני אוסטרלי. לואיס ואחיו, צ'רלי רוברטס, הם ככל הנראה המומחים המובילים בצמחייה ובעלי החיים של דרום-מזרח קייפ יורק וחבל האי טרופי הצפוני. במשך שלושה דורות התגוררה משפחתו כ -45 ק"מ דרומית לקוקטאון, שם למדו הוא וצ'רלי בבית. אביו, ג'ק לואיס, היה עובד במכרה עופרת וחוקר טבע אוטודידקט.
ביוגרפיה
בערך מ-1960, רוב הבוטנאים והזואולוגים שערכו מחקר בתחומם ביקשו ייעוץ או סיוע בשטח מהאחים רוברטס. שניהם תרמו למוזיאון קווינסלנד.
ללואיס רוברטס יש עניין מיוחד בסחלבים, במיוחד במינים של חצי האי קייפ יורק והטרופיים הרטובים. הוא החל ללמוד ברצינות בשנת 1973.
מאז, הוא אסף דגימות רבות, וגילה שבעה מינים חדשים, כולל סחלב יוצא דופן, הידוע רק באזורם. סחלב זה, שרשום כסוג חדש נקרא Cooktownia robertsii, לכבודו של לואיס. לואיס גילה את סחלב הקרקע הנדיר הזה בשנות השמונים והוא תואר רשמית על ידי דייוויד ג'ונס, אחד הטקסונומים של הסחלבים המובילים באוסטרליה, בשנת 1997.
רבים ממיני הסחלבים המקומיים נדירים ובעלי שטחי מחיה ספציפיים ומוגבלים מאוד, המופיעים רק במקומות נידחים ובלתי נגישים כגון פסגות הרים, ביצות או סוגי יערות גשם הנגישים רק ברגל. בנוסף, רוב הסחלבים פורחים בעונה, וחלקם רק יום או יומיים בשנה.
בשנת 1993, לואיס החל לצייר את הסחלבים שמצא. הוא מאייר בוטני אוטודידקט. עבודותיו המוקדמות נעשו בעפרון אך ורק כסיוע לזיהוי. הוא היה נחרץ בהצגת הפרטים הקטנים ביותר. הוא הראה כמה מיצירות העפרון שלו בביקור אצל חוקרי טבע, ובעקבותיהם החל לואיס לצבוע ולהדגיש את איוריו. הוא המציא טכניקות משלו כדי ללכוד את קנה המידה והמורכבות של נושאיו, שרבים מהם כמעט אינם נראים בעין בלתי מזוינת.
לואיס עובד בעיפרון כדי לתאר את הנושא שלו באמצעות זכוכית מגדלת, במידת הצורך. הוא לוכד את צבע הנושא בצבעי מים, ואז מדגיש גוונים בעזרת עט ודיו.
לואיס מקווה להמחיש דגימה מכל מיני סחלבים שנמצאים בצפון מזרח קווינסלנד. ישנם יותר מ -250 מינים ידועים באזור והוא השלים איורים של יותר מ -100. לאחר שיסיים את הסדרה, לואיס מקווה לפרסם אותם, יחד עם תצפיות השדה שלו על כל מין.
בעקבות מוסכמות האיור הבוטני, לואיס מתעד את נושאיו באופן מקיף - צמח, פרח ופירות. הוא גם מנתח את הפרחים של כל אחד מהם כדי להראות את חלקיו השונים - עלי כותרת, גבעול, עלי אבקנים ועוד.
תהליך הציור הוא מדויק, איטי, ולוקח זמן. מבלי לכלול את הזמן הנדרש למציאת דגימות מתאימות של מינים מסוימים. כל איור לוקח בין יומיים ל -3 ימים להשלמתו, בהתאם למורכבות וגודל הצמח.
לואיס מוביל קבוצות רבות של חוקרי טבע ומטיילים והוא ידוע בידע וביכולות ההסבר שלו. הוא תמיד מסתובב יחף, ונעל נעליים רק כמה פעמים בחייו בעיקר באירועים מיוחדים, כמו בחתונתו או בפתיחת התערוכה הראשונה שלו ב- Nature's Powerhouse, וכאשר קיבל את מדליית מסדר אוסטרליה (OAM) בשנת 2005.
לכבודו נקרא סוג של לטאה אוסטרלית, Saproscincus lewisi.
אנתוני הרננדס
אנתוני ויליאם הרננדס גונסאלס (בספרדית: Anthony William Hernández González; נולד ב-11 באוקטובר 2001 בפונטרנס שבקוסטה ריקה) הוא כדורגלן קוסטה ריקאי המשחק בעמדת קשר הכנף בקבוצת פונטרנס מליגת העל של קוסטה ריקה ובנבחרת קוסטה ריקה.
קריירה בינלאומית
ב-23 בספטמבר 2022 ערך הרננדס את הופעת הבכורה שלו בנבחרת קוסטה ריקה, בתיקו 2-2 נגד נבחרת קוריאה הדרומית במשחק ידידות. ב-27 בספטמבר הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת, בניצחון 2-1 על נבחרת אוזבקיסטן במשחק ידידות.
נכלל בסגל הנבחרת לטורניר מונדיאל 2022.
ז'ואן גאמפר
ילדותו ותחילת דרכו
ז'ואן גאמפר נולד בשם הנס-מקס קאמפר, כילד שלישי מבין חמישה להורים אוגוסט ורוזין-אמה גאמפר. אמו נפטרה ממחלת השחפת בהיותו בן שמונה ומשפחתו עברה לציריך. כילד הוא עסק ברכיבה על אופניים וריצה, ובמרוצת חייו הוא שלח ידו במקצועות ספורט שונים, פרט לכדורגל, עסק בראגבי, טניס וגולף. ככדורגלן שווייצרי הוא היה הקפטן של קבוצת פ.צ. בזל, וכאשר העבודה נשאה אותו לליון שבצרפת, הוא הצטרף לקבוצת הראגבי המקומית אתלטיק יוניון.
ייסוד קבוצת הכדורגל של ברצלונה
בשנת 1898 נסע גאמפר לברצלונה כדי לבקר את דודו, אמילי גאיסרט. הוא היה בדרכו לאפריקה, כדי לסייע בהקמת חברות למסחר בסוכר, אך הוא התאהב בעיר הקטלונית והחליט להישאר בה. בהמשך הוא יהפוך לדובר קטלאנית שוטפת, ויאמץ לעצמו את השם הקטלוני, ז'ואן גאמפר. כרואה חשבון, הוא מצא עבודה בבנק הצרפתי "קרדיט ליון", בחברת הרכבות "סאריה" וכן שמש כתב ספורט בשני עיתונים שווייצרים. הוא הצטרף לסניף הכנסייה האוונגליסטית השווייצרית בברצלונה והחל לשחק כדורגל עם הקהילה הפרוטסטנטית המקומית. בהמשך הוא סייע בהקמת מגזין ספורט מקומי, "Los Deportes" ("הספורט").
בעיתון זה הוא פרסם ב-22 באוקטובר 1899 מודעה המכריזה על רצונו להקים מועדון כדורגל. תגובה חיובית מצד הציבור הובילה למפגש בבית הספר סולה ב-29 בנובמבר ומועדון הכדורגל של ברצלונה נולד. המייסדים כללו אוסף של שווייצרים, אנגלים וקטלאנים אוהבי ספורט בכלל וכדורגל בפרט. גאמפר בחר את צבעי המועדון, אדום-כחול, בהשראת מועדונו השווייצרי, פ.צ בזל. אף על פי שגאמפר היה הכוח המניע מאחורי המועדון, הוא הסתפק תחילה בלהיות חבר בהנהלה וקפטן הקבוצה. הוא היה בן 22 בלבד ורצה להתמקד בלשחק כדורגל. הוא שותף ב-48 משחקים עבור ברצלונה בין השנים 1899-1903, וכבש 100 שערים. בשנת 1901 הוא היה חבר בקבוצה שזכתה בתואר הראשון של המועדון, גביע מקאיה (כיום גביע קטלוניה). בשנת 1902 הוא שיחק במשחק גמר גביע המלך הראשון בספרד, בו ברצלונה הפסידה 2:1 לקבוצת ויסקאיה (כיום אתלטיק בילבאו). גאמפר הבקיע שלוש תשיעיות במדי ברצלונה, שתיים מהן בגביע מקאיה.
נשיא המועדון
בשנת 1908 התמנה גאמפר לראשונה לנשיא מועדון הכדורגל של ברצלונה. הוא לקח על עצמו את המשרה בתקופה קשה, בה כמה שחקנים מובילים עזבו ולא נמצא להם מחליף, מה שהשפיע מיד על ביצועי הקבוצה על המגרש ומחוצה לו. המועדון לא זכה בשום תואר מאז אליפות קטלוניה של 1905 וכתוצאה מכך מצבו הכלכלי הידרדר. גאמפר היה לסירוגין נשיא המועדון במשך חמש תקופות (1908-09, 1910-13, 1917-19, 1921-23 ו-1924-25), ובסך הכול 25 שנים בהנהלת המועדון. אחד מהישגיו הגדולים ביותר היה תרומתו להעניק לברצלונה אצטדיון משלה. עד שנת 1909 הקבוצה שיחקה במגרשים שונים, אשר אף אחד מהם לא היה בבעלותה. גאמפר גייס תרומות מעסקים מקומיים וב-14 במרץ 1904 גם עבור למגרש ברחוב התעשייה (Carrer Industria), אצטדיון בעל 6000 מקומות. בנוסף הוא הפעיל מאמץ לגייס עוד חברים למועדון, ובשנת 1922 עמד מספרם של אלה על 10,000. זה הוביל למעבר נוסף של המועדון, הפעם לאצטדיון בעל 20,000 מקומות, לס קורטס (Les Corts), אשר מאוחר יותר הורחב ל-60,000 מקומות.
תרומה משמעותית נוספת של גאמפר למועדון הייתה גיוסו של החלוץ ממוצא ספרדי-פיליפיני פאולינו אלקנטרה, שהיה מלך השערים של הקבוצה בכל הזמנים. בנוסף, הוא מינה את האנגלי ג'ק גרינוול למאמן הקבוצה בשנת 1917, במהלך ששינה לטובה את דרכו המקצועית של המועדון. בתקופתו של גאמפר, זכתה ברצלונה ב-11 אליפויות קטלוניה, שישה גביעי המלך וארבעה "גביעי הפירנאים", במה שהיה עידן הזהב הראשון של המועדון, טרם הקמת הליגה הספרדית (1929). פרט לאלקנטרה, הקבוצה כללה שחקנים אגדיים כמו ריקרדו זאמורה, ז'וזפ סמיטייר ופראנץ פלאטקו.
תקופת כהונתו האחרונה כנשיא הסתיימה בנסיבות שנויות במחלוקת וטרגדיה אישית. ב-24 ביוני 1925, אוהדיה הקטלונים של ברצלונה ביזו את ההמנון הספרדי, ולעומת זאת קידמו במחיאות כפיים את שירת "אלוהים נצור את המלכה" של הקבוצה האורחת מבריטניה. בתגובה, האשים השלטון הדיקטטורי של מיגל פרימו דה ריברה את גאמפר בקידום הלאומיות הקטלאנית. אצטדיון לס קורטס נסגר לשישה חודשים וגאמפר הוגלה מספרד. הוא חזר לשווייץ, בה לאחר תקופה של קשיים כלכליים הוא שם קץ לחייו ב-30 ביולי 1930.
אחרית דבר
המועדון הוציא משימוש את מספר כרטיס החבר של גאמפר, ועיריית ברצלונה קראה לרחוב על שמו ברובע לס-קורטס, בו נמצא גם האצטדיון הנוכחי של ברצלונה, קאמפ נואו. בשנת 2002, המועדון ציין את יום השנה ה-125 להולדתו. בשנת 2004, הפכה חברת הביטוח השווייצרית וינתרת'ור לספונסר של קבוצת הכדורסל של ברצלונה, מה שגרם לכך ששחקני הקבוצה נשאו את שם עיר הולדתו של גאמפר על חולצותיהם. כיום מועדון ברצלונה, הנושא את הסיסמה "יותר ממועדון כדורגל", מאגד בתוכו קבוצת ראגבי ורכיבה על אופניים, ממקצועות הספורט בהם עסק גאמפר.
בשנת 1966, ייסד נשיא ברצלונה דאז, אנריק לאודט, את "גביע ז'ואן גאמפר" לזכרו. טורניר קדם-עונה זה מארח קבוצות בינלאומיות מהשורה הראשונה ומשמש את המועדון להצגת סגל הקבוצה לקראת העונה החדשה.
הבלתי רשמיים
הבלתי רשמיים הוא סרט דרמה ישראלי של הבמאי אלירן מלכה. זהו סרט ביכוריו של מלכה, המוכר כיוצר הסדרה "שבאבניקים". עלילת הסרט מבוססת על סיפור הקמתה של מפלגת ש"ס בשנות ה-80 בירושלים. הסרט פתח את פסטיבל הקולנוע ירושלים לשנת 2018. זהו תפקידו הקולנועי הראשון של שולי רנד לאחר היעדרות של 15 שנה מהמסך הגדול, מאז תפקידו הקודם בסרט "האושפיזין".
תקציר עלילה
השנה היא 1983, יעקב כהן (שולי רנד) הוא אלמן בעל בית דפוס ואב יחידני. כאשר בתו חלי (אור למברוזו) מסולקת מהסמינר, הוא מתרעם על האפליה והגזענות במוסדות החינוך של בית יעקב ואגודת ישראל, ועל התקציבים הזעומים המופנים למוסדות ספרדיים. הוא מחליט להקים רשימה חרדית-ספרדית שתרוץ לראשות עיריית ירושלים, חודשיים לפני מועד הבחירות. מצטרפים אליו שני שותפים - יגאל ועקנין (יואב לוי), שוחט-מוהל חוזר בתשובה, והרב משה שרביט (יעקב כהן) - שלאף אחד מהם אין ניסיון קודם בפוליטיקה. כנגד כל הסיכויים, הם מצליחים להיכנס למועצת העיר. בהמשך הם מריצים רשימה גם לבחירות לכנסת אך מקומו של כהן אט אט נדחק.
הפקה
הסרט מבוסס על אירועים שהתרחשו במציאות בעת הקמתה של תנועת ש"ס, אך עושה זאת בהשראה חופשית. השמות, מראה הדמויות ופרטים עלילתיים לא תואמים בהכרח למציאות, כפי שמציינת שקופית בפתיחת הסרט. נסים זאב ממייסדי תנועת ש"ס יצא נגד הסרט וטען שנעשה עוול היסטורי משום שלא הוזכר בסרט, וכי מדובר בסילוף האמת.
בנדונאון
בַּנְדוֹנֵאוֹ֫ן (בספרדית: Bandoneón) או בנדוניון (Bandonion) בשמו האירופי הוא כלי נגינה אופייני וחיוני במוזיקת הטנגו. הבנדונאון קבע במידה רבה את קצב הטנגו. מוזיקת המילונגה הייתה מהירה מדי עבור נגני הבנדונאון שלא יכלו לעמוד בקצב של נגני הגיטרה, הכינור והחליל, לכן הקצב הואט כדי לאפשר להם להצטרף לנגינה וכך נוצר קצב הטנגו.
הבנדונאון הגיע לארגנטינה במחצית השנייה של המאה ה-19 כנראה מגרמניה שם מייצרים כלי דומה הנקרא. ב-1930 ייצאה גרמניה לארגנטינה 25,000 בנדוניונים. בתחילה היו לכלי שלושה טורי לחצנים ובדגמים מאוחרים יותר המספר גדל ל-71 לחצנים, חמישה טורים ביד שמאל ושישה ביד ימין. כל כפתור בבנדונאון מפיק שני צלילים: אחד כשהמפוח נפתח ושני כשהוא נסגר. הכלי מנגן תווים טוב יותר מאשר אקורדים והוא כלי קשה ללימוד.
הכלי אינו אקורדיון אלא מעין קונצרטינה, וחייבים להניע את המפוח כדי שיופק צליל מתנועת האוויר בין לשוניות המתכת. לכלי יש עד שבעה טונים דו-קוליים או 14 לשוניות (קנים) מרובעות על לוח אבץ או אלומיניום. הכיוון המדויק של כל אוקטבה על קנה בודד יוצר צליל יבש. מבנהו של הכלי הופך אותו קשה לתיקון וכל תיקון חייב להיעשות בכלים מיוחדים על ידי מומחה, בניגוד לאקורדיון הקל יותר לתיקון.
דניאל תומפסון
דניאל תומפסון (בצרפתית: Danièle Thompson; נולדה ב-3 בינואר 1942) היא במאית קולנוע ותסריטאית צרפתית.
ביוגרפיה
בשנת 1999 ביימה את סרטה הראשון - "La bûche", דרמה קומית בכיכוב עמנואל ביאר ושארלוט גינסבורג. לאחר מכן ביימה עוד מספר סרטים כגון הקומדיה "רומן מזדמן" (Décalage horaire; 2002), בה ככבו ז'אן רנו וז'ולייט בינוש. סרטה משנת 2006 "כיסאות מוזיקליים" נשלח על ידי צרפת לתחרות פרס האוסקר, אך לא הצליח להשתלב בתחרות הסופית.
הקהילה היהודית בלבוב
ראשיתה של הקהילה היהודית בלבוב, שנקראה למברג בפי היהודים, בגליציה המזרחית בפולין, לוטה בערפל. ראשוני היהודים הגיעו לאזור נסיכות רייסן כבר במאה העשירית. בלבוב נתקיימו שלוש קהילות יהודיות: קראים, קהילה יהודית שישבה בתוך חומות העיר, וקהילה יהודית שישבה מחוצה להן.
ערב מלחמת העולם השנייה, הייתה לבוב הקהילה היהודית השלישית בגודלה בפולין, לאחר קהילות ורשה ולודז', ובה היו יותר ממאה אלף יהודים. כיום יש בעיר בין 1000 ל-2000 יהודים.
תולדות הקהילה
ראשוני המתיישבים היהודיים הידועים לנו באו ללבוב בשנת 1256, והם הפכו לחלק חשוב מחיי התרבות בעיר, תוך שהם תורמים תרומה של ממש למדע ולתרבות. מלבד היהודים הרבניים היו בעיר יהודים קראים רבים, שהתיישבו בעיר מהמזרח וביזנטיון. לאחר שקזימיר השלישי כבש את לבוב בשנת 1349, קיבלו האזרחים היהודים זכויות שוות לשאר אזרחי פולין.
בלבוב היו שני רבעים יהודיים נפרדים, אחד בתוך חומות העיר ואחד מחוץ לפאתיה. לכל רובע היה בית כנסת נפרד, אולם שניהם חלקו את אותו בית קברות, ששימש גם את הקהילה הקראית.
הקהילה היותה אחת הקהילות המרכזיות בוועד ארבע ארצות, ובו היא ייצגה את כל יהדות גליציה. הקהילה היהודית, כמו שאר הקהילות היהודיות, סבלה בפרעות ת"ח ת"ט. כמו כן, היא נחשפה להשפעות שבתאיות ופרנקיסטיות. בתחילת ההמאה ה-18 עמד בראש הקהילה רב צבי הירש רוזאניס.
במאה ה-19 הייתה לבוב למרכז תרבותי יהודי. בשנת 1834 הודפסו בו שירי אריה לייב קינדרפרוינד שנכתבו בעברית. היה בה תיאטרון יידיש מפורסם. תיאטרון זה נודע ברבים בזכות תקליטים שהוקלטו בלמברג והופצו בכל העולם היהודי, והם מהתקליטים הקדומים ביותר, מהשנים 1906 עד 1911. בין 1839 ל-1857 שלטו בעיר אנשי תנועת ההשכלה, וזאת על פי חוק משנת 1836 שחייב את רב העיר להיות בעל תואר אקדמי. ככזו הפכה העיר לאבן שואבת ליהודים מרחבי גליציה שעקרו ללבוב (בנוסף למיעוט שרכשו בה בית מגורים בנוסף על בית המגורים הקבוע שלהם). עובדה זו הביאה לעליית מספרם של יהודי העיר ועלייה בכוח הקהילה. בין החרדים למשכילים קמו מריבות רבות. המשכילים הצליחו לשלוט בוועד הקהילה, פעלו בקרב השלטונות נגד הלבוש המסורתי ובכך הצליחו להצר את רגליה של הקהילה החסידית. לאחר מהפכת מרס בשנת 1848, החלו החרדים לטעון שהוועד אינו מייצגם וכי הוא פוגע בזכויותיהם, אך לא הצליחו בכך. בשנת 1855 התחלף השלטון באזור, והוא נענה לדרישות החרדים לוותר על תואר אקדמי לרבנים וכך, כעבור שנתיים, חזרו הרבנות ווועד הקהילה לידי האורתודוקסים. לבוב הייתה גם מרכז ציוני; באביב 1920 נערכה שם ועידת השומר הצעיר.
תקופת השואה
יהודי העיר היוו שליש מאוכלוסיית העיר לפני השואה (יותר מ-100 אלף ערב מלחמת העולם השנייה), והתקיימו בה 97 בתי כנסת. שלושה שבועות לאחר פרוץ המלחמה, נכנסו הסובייטים ללבוב וסיפחו אותה לתחום שליטתם, יחד עם גליציה המזרחית. בעיר הצטופפו באותה השעה יותר מ-100 אלף פליטים יהודיים ממערב פולין הכבושה בידי הנאצים, אך בקיץ 1940 הוגלו רבים מהם לירכתי ברית המועצות.
עם פלישת הגרמנים לברית המועצות ביוני 1941 היה אזור העיר אחד מהראשונים שנכבשו על ידם. עם הפלישה ברחו מלבוב כעשרת אלפים יהודים בעקבות הצבא הסובייטי אל תוככי ברית המועצות. 6,000 יהודים נרצחו כבר בימים הראשונים לכיבוש העיר על ידי נאצים ומשתפי פעולה בשני פוגרומים.
בנובמבר 1941 הוקם גטו בעיר; ראש היודנרט שלו, יוסף פרנס, נרצח על ידי הנאצים, לאחר שסירב למסור לידיהם יהודים לעבודה במחנה העבודה ינובסקה. בשׁורה של גירושים להשמדה שהתרחשו במהלך השנים 1942–1943 גורשו דרך מחנה ינובסקה קרוב ל-80 אלף מיהודי גטו לבוב אל מותם במחנות השמדה, רובם בבלז'ץ ומיעוטם בסוביבור ובאושוויץ. רבבות אחרים הומתו במחנה ינובסקה או במהלך פעולות טרור בגטו. חלקים גדולים מהאוכלוסייה המקומית שיתפו פעולה בהשמדת היהודים, ולכן מעטים ביותר שרדו עד לסוף המלחמה.
ביולי 1944 שחרר הצבא האדום את העיר, והוקם בה "ועד יהודי", שהוכר על ידי השלטון הסובייטי. בשבוע הראשון נרשמו ברשומותיו 823 יהודים, ועד אמצע נובמבר הגיע מספר הנרשמים ל-2,571 מבוגרים ו-134 ילדים. רק מעטים מהנרשמים היו תושבי לבוב לפני המלחמה. בסוף יולי מסרו השלטונות לידי הרב דוד כהנא את בית הכנסת חדשים לתפילה בלבד, תוך ציון שלא ירשו פעילות יהודית אחרת ולא תוקם בעיר קהילה יהודית. בעקבות סיפוח לבוב לברית המועצות והאפשרות להגר לפולין עזבו רוב היהודים את העיר ועברו לפולין.
רבני לבוב
ברבנות הקהילה שימשו גדולי האחרונים. להלן רשימה חלקית:
לאחר פטירת הרב אורנשטיין, נתמנה המטיף הרב אברהם כהן לרב המחוז בידי המחנה הפרוגרסיבי בעיר. ב-1848 נפטר כהן לאחר שארסניק נמסך למרק שאותו לגם, החשוד ברצח שהשתייך לשמרנים בעיר זוכה בידי בית המשפט האוסטרו הונגרי לאחר שהעדים היחידים לא זיהו אותו במסדר זיהוי.
הספרייה
בתחילת המאה ה-20 נוסדה בלבוב ספרייה יהודית, בשם בית הספרים של עדת ישראל בלבוב, והיא הייתה לאחת הספריות הגדולות ביותר מסוגה בגליציה. הספרייה קיבלה משלמה בובר את אוספיו הפרטיים. היא כללה כמעט כל ספר בתחום היהדות שראה אור במאה ה-19 ובתחילת המאה ה-20 וכללה אוסף מיוחד של ספרי שאלות ותשובות. עד לשואה ניהל את הספרייה יהודה כהן. במהלך הכיבוש הנאצי של העיר הם חתמו את פתח הספרייה ולא פגעו בה. עם כניסת הסובייטים לעיר הם מינו את דוד כהנא לספרן, והוא העביר את הספרים ממבנה הספרייה הישן ברחוב זיזניצקה למבנה אחר ברחוב סיקסטוסקי. בסוף 1946 הועברה תכולת הספרייה לקייב.
כיום
בשנת 1970 חיו בעיר כ-30 אלף יהודים (1.6% מהאוכלוסייה). כיום הצטמקה האוכלוסייה היהודית באופן ניכר כתוצאה מהגירה, ובמידה מועטה גם בגלל התבוללות. מספר היהודים כיום מוערך בין 1000 ל-2000. מספר ארגונים מוסיפים לפעול בו.
כרב העיר מכהן כיום הרב מרדכי שלמה בולד, נציג חסידי סטולין קרלין.
ניתוח להתאמה מגדרית
ניתוח להתאמה מגדרית (מכונה גם ניתוח לשינוי מין) הוא ניתוח המוצע לאנשים טרנסג'נדרים המעוניינים לשנות את מראם ותפקודם של המאפיינים המיניים שלהם כדי להתאימם לזהותם המגדרית. הניתוח יכול לכלול הסרת איברי מין, ניתוח חזה וניתוחים ליצירת איברי המין של המגדר הרצוי.
לא כל הטרנסגנ'דרים מעוניינים לעבור ניתוח תחתון או תהליך שינוי גופני בכלל, ותהליך כזה יכול לכלול או שלא לכלול מגוון ניתוחים שונים בנוסף לטיפול הורמונלי.
הניתוחים משנים את המבנה הגופני (אנטומיה), ובהסרת הגונדות גם את הפרופיל ההורמונלי, אך אינם משנים את המבנה הכרומוזומלי של הפרט ואת תפקודי הפריה וילודה.
טרמינולוגיה
מאחר שטרנסג'נדרים הם אנשים שזהותם המגדרית שונה מחזותם החיצונית, משמש הניתוח, לאחר שאושר כדין, כדרך להתאמה מגדרית. לפיכך, השם הנכון מקצועית הוא "ניתוח להתאמה מגדרית", ולא "ניתוח לשינוי מין". המין (המגדר) אינו משתנה, אלא נשאר יציב; בעוד החזות החיצונית משתנה באמצעות הניתוח ומותאמת למגדר של האדם.
לתיאור ניתוחים באיברי המין, רווח גם השימוש בשם "ניתוח לשינוי מין", משום שהפעולה הכירורגית היא שינוי איברי המין של המנותח. בעוד שהרצון להתאים את המין למגדר יכול להיות הסיבה לניתוח, הוא איננו מגדיר את עצם ההליך.
סוגי ניתוחים
ניתוח לשינוי איבר המין אצל נשים טרנסג'נדריות כולל את הסרת הפין והאשכים ויצירת נרתיק ודגדגן. אצל גברים טרנסג'נדרים מסירים את הרחם והשחלות ובונים איבר מין זכרי. ניתוחים וטיפולים נוספים עשויים לכלול בקרב נשים טרנסג'נדריות השטחת הגרגרת, קיצור מיתרי הקול, שינוי מבנה עצמות הפנים, הסרת האשכים, הסרת שיער לצמיתות והגדלת החזה, ובקרב גברים טרנסג'נדרים ניתוח ליצירת חזה גברי (מכונה גם "ניתוח עליון"), הסרת הרחם והסרת השחלות.
היסטוריה
הניתוח הראשון להתאמה מגדרית בוצע על ידי מגנוס הירשפלד ב-1906, המנותח היה גבר טרנס בשם קרל באר. הירשפלד ניתח גם את לילי אלבה ב-1930, תהליך שתועד בספרה "מגבר לאישה" והיווה סנסציה בינלאומית בתקופתו וכן השראה לספר ולאחר מכן גם לסרט הקולנוע "הנערה הדנית".
ביצוע ניתוחים להתאמה מגדרית נמצא בדיון בקהילה הרפואית והכללית, במיוחד לאור אי-ההפיכות של הניתוחים. לגבי ניתוחים באינטרסקס, ישנם המסתייגים מניתוחים להתאמה מגדרית בתינוקות אינטרסקסואליים ומדגישים את הצורך בקבלת המגוון השונה שיש בטבע או את זכותו המלאה של אדם להחליט מה לעשות עם גופו בבגרותו.
לגבי ניתוחים במבוגרים, התקיימו בשנות ה-70 וה-80 של המאה ה-20 דיונים לגבי התועלת בניתוח. היו שטענו שמדובר בניתוח חשוב הנותן לאנשים תקווה. אחרים טענו שמדובר בניתוח שעלול לגרום להרס מוחלט של האישיות. בבית החולים שליד אוניברסיטת ג'ונס הופקינס השעו ביצוע ניתוחים להתאמה מגדרית בשנת 1979, בעקבות מחקר שלא מצא יתרון לניתוח על פני טיפולים אחרים. בעשור השני של המאה ה-21, מקובל שניתוחים אלו, בקרב אנשים טרנסג'נדרים המעוניינים בהם, הם מועילים ולעיתים אף הכרחיים להקלה על דיספוריה מגדרית.
בהתייחס לניתוח להיפוך פין, בשיעור שביעות הרצון מהתוצאה יש שונות גבוהה בין מחקרים שונים. שיעור שביעות הרצון המדווח מהפונקציונליות של הנרתיק המלאכותי נע בין 56% ל-100%, שיעור שביעות הרצון מהאסתטיקה שלו נעה בין 75% ל-100%, ושיעור שביעות הרצון הכללית נע בין 69% ל-100%.
באיראן
לאחר המהפכה האיראנית בשנת 1979 אסר שלטון ח'ומייני על יחסי מין בין בני אותו מין, אולם התיר מעבר מגדרי לאחר ניתוח, באישור בית משפט. מצב זה הציב בפני הומואים ולסביות מחוץ לארון שתי אפשרויות - הסתכנות בענישה שעלולה לכלול מאסר, מלקות ובמקרים מסוימים אף עונש מוות, או ביצוע ניתוח התאמה מגדרית.
האזרחים שעוברים את הניתוח מקבלים כיסוי מלא מהמדינה על הוצאות הניתוח וטיפול הורמונלי, בנוסף למענק כספי חד פעמי. עם זאת, הרשויות האיראניות לא מספקות תמיכה סוציאלית במטופלים ובמטופלות לאחר הניתוח, ופעמים רבות הם מנודים ממשפחתם ומהחברה, מה שעלול להוביל להתדרדרות לשולי החברה ולתופעות כמו זנות.
בישראל
בשנת 1986 נקבע לראשונה הנוהל לשינוי מין בישראל של משרד הבריאות שהיה יוצא דופן ומתקדם לתקופתו - היות שהסדיר לראשונה את הטיפול הרפואי הנחוץ לרבים מהקהילה הטרנסג'נדרית המעוניינים לבצע שינויים בגופם, ואף מימן אותו מתוך סל הבריאות. הנוהל נקבע בעקבות תביעה שהגישה טרנסג'נדרית שניתוחה נכשל והותיר אותה למעשה ללא איברי מין במשך שנתיים. ב-2014 עודכן הנוהל בהתאם להתקדמות שחלה בתפישה הקלינית של טרנסג'נדרים ובצרכיהם. הגיל המינימלי לביצוע הניתוח הורד מ-21 ל-18, תקופת האכשרה במהלכה המועמד נדרש לחיות בזהות המגדרית החדשה קוצרה משנתיים לשנה ונקבע גם נוהל לשינוי המין בתעודת הזהות ללא ניתוח. קיימת ועדה ציבורית שתפקידה לאמת את הצורך ואת ההתאמה של הפונה אליהם לניתוח, המורכבת מפסיכיאטרית בכירה, מנתח פלסטי בכיר, פסיכולוגית קלינית, אורולוגית ואנדוקרינולוגית, יחד עם נציגה מהקהילה הטרנסג'נדרית. נכון לשנת 2020, הוועדה היחידה ממוקמת במרכז הרפואי על-שם שיבא - תל השומר, שם גם מתבצעים הניתוחים התחתונים להתאמה מגדרית מזכר לנקבה. במקרה של גברים טרנסג'נדרים, כיוון שאין בארץ מנתח פלסטי המוסמך לבצע את הניתוחים, הם ממומנים לביצוע מחוץ לישראל. בשנת 2022 נוסף לסל הבריאות מימון לטיפולי נישוי קול לנשים טרנסג'נדריות.
חרטה
סקירה שיטתית ומטא-אנליזה שנערכה בשנת 2021 בחנה את שיעור החרטה בקרב מי שעברו ניתוח להתאמה מגדרית. בהתבסס על 27 מחקרים שהתפרסמו וכללו 7928 משתתפים שעברו סוג כלשהו של ניתוח להתאמה מגדרית, נמצא כי שיעור החרטה הוא נמוך ביותר (1%). הסיבה השכיחה ביותר לחרטה הייתה נסיבות פסיכו-סוציאליות, במיוחד עקב קשיים שנוצרו כתוצאה מהחזרה לחברה עם המגדר החדש בסביבות חברתיות ומשפחתיות. סיבות אחרות פחות נפוצות היו שהניתוח לא השיג את המטרות הכירורגיות ברמה אסתטית ופסיכולוגית.
קפה גרקו
קפה גרקו (באיטלקית: Caffè Greco) המכונה גם אנטיקו קפה גרקו (Antico Caffè Greco) הוא בית קפה המהווה אתר היסטורי מוכרז בעיר רומא, בירת איטליה.
היסטוריה
בית הקפה נפתח בשנת 1760 במיקומו הנוכחי - ויה קונדוטי מספר 86. בית הקפה נחשב לידוע בבתי הקפה בעולם, והוא בית הקפה השני בעתיקותו בעולם (לאחר קפה פלוריאן בוונציה שבאיטליה, שנפתח בשנת 1720) הפעיל כיום.
בקפה זה נהגו לסעוד גתה, סטנדל, לורד ביירון, פרנץ ליסט, ג'ון קיטס, הנריק איבסן, הנס כריסטיאן אנדרסן (אשר התגורר בקומה שמעל בית הקפה), צ'ארלס דיקנס, ריכרד וגנר ופליקס מנדלסון (אשר פגש בבית הקפה לראשונה את המלחין ברליוז ובו החלה ידידותם של השניים). המלחין ג'ואקינו רוסיני נהג לשבת בבית הקפה ולהלחין יצירות, והסופר הרוסי ניקולאי גוגול כתב בבית הקפה את "נפשות מתות".
בבית הקפה ארבעה חדרים. בר הקפה נמצא בחדר הראשון, ומקומות ישיבה בשאר החדרים (באחד מהם שמורה הכורסה שעליה נהג לשבת הנס כריסטיאן אנדרסן).
סמלים אנרכיסטיים
ישנם סמלים המייחדים את האידאולוגיה האנרכיסטית. חלק מהסמלים שותפים לרוב הקבוצות והפלגים בתוכה, וחלק מהם ייחודיים רק לחלקם.
Circle-A
Circle-A הוא ככל הנראה הסמל המפורסם ביותר כיום המתאר אנרכיזם. הסמל מורכב ממונוגרמה של האות A אשר מוקפת באות O. האות A נגזרת מהאות הראשונה במילה "אנרכיזם" (Anarchism) או "אנרכיה" (Anarchy) ברוב השפות האירופאיות, בלטינית ובאלפבית הקירילי. ה-O נגזר מ"סדר" (Order) וביחד זה יוצר את המשפט "אנרכיה זה סדר", המיוחס לפייר-ז'וזף פרודון.
היסטוריית הסמל
הפעם הראשונה שפורסמה האות A מוקפת בעיגול הייתה בשנת 1615 בספר של סטפן מישלפשר (Stephan Michelspacher) "Spiegel der Kunst und Natur" (המראה של האמנות והטבע). זהו ספר אלכימיה שהושפע באופן בולט מהשקפת העולם של היינריך קורנליוס אגריפה בנוגע לקבלה.
היסטוריית הסמל בהקשר לאנרכיזם
הפעם הראשונה בה נעשה שימוש בסמל זה בהקשר לאנרכיזם הייתה בשנת 1868 כחלק מהאינטרנציונל הראשון על ידי "המועצה הפדרלית של ספרד", שנוסדה על ידי גיאספה פנלי (Giuseppe Fanelli) מארגון הבונים החופשיים.
הסמל שימש קבוצה אנרכיסטית במלחמת האזרחים בספרד (1936-1939) ישנה תמונה בה נראה בבירור הסמל מצויר על קסדה של אחד מחברי מיליציה.
לקראת סוף שנות השבעים הסמל נמצא בשימוש רחב בקרב קבוצות אנרכו-פאנק (זרם בתוך הפאנק (Punk)), ואף בקרב אנשים שלא מגדירים עצמם פאנקיסטים.
דגל שחור
דגל שחור, והצבע שחור באופן כללי מקושרים לאנרכיה משנות השמונים של המאה ה-19, הרבה אנרכיסטים הוסיפו לשם שלהם את המילה black (שחור), ויצאו מספר עלונים בשם "דגל שחור".
ישנן מספר סברות כיצד הצבע השחור התחבר לאנרכיזם: גם הפשיסטים (בעיקר באיטליה הפאשיסטית) וגם המוסלמים השיעים השתמשו בדגל שחור.
דגל שחור-אדום
דגל שחור-אדום בדרך כלל מיוחס לאנרכו-סינדיקליזם ולאנרכו-קומוניזם. האנרכו-סינדיקליזם, אשר מהווה חלק מאיגוד מקצועי, שאב את האידאולוגיות מן האנרכיזם ומן הסוציאליזם, יותר מהרבה קבוצות אנטי-קפיטליסטיות אנרכיסטיות אחרות. לאור זה, השחור בדגל לקוח מהאנרכיזם, והאדום מהסוציאליזם. ישנו שוויון בין השחור והאדום בדגל, והם מחולקים על ידי קו אלכסוני המפריד ביניהם. הדגל מסמל את הדו-קיום שקיים בין האנרכיזם לסוציאליזם, ומראה את זה שאין סתירה בין שתי הגישות.
דגל שחור ירוק
דגל שחור ירוק הוא שינוי של הדגל השחור-אדום האנרכיסטי. דגל זה משמש את האקולוגים חברתיים, אקו-אנרכיסטים, אנרכיסטים המתנגדים לציוויליזציה ופרימיטיביסטים. הצבע הירוק מסמל חזון אנרכיסטי שמתמקד בהגדרה העצמית של כל צורות החיים (בעלי חיים, בני אדם, ויצורים חיים בכלל) ולא רק בזו של בני האדם, והוא יכול לסמל גם חזון לחברה אנרכיסטית מקיימת.
חתול שחור
"חתול שחור" / "חתול פראי", בדרך כלל עם גב מקומר ועם ציפורניים ושיניים חשופות, גם מסמל אנרכיזם, ובדרך כלל אנרכו-סינדיקליזם. הסמל עוצב על ידי ראלף צ'פלין.
מה נסגר?
מה נסגר? היא תוכנית בידור ישראלית בהנחיית רועי בר נתן, ששודרה בערוץ עשר בין השנים 2011–2018. החל מהעונה השמינית, שעלתה ב-17 באוקטובר 2018, התוכנית משודרת בכאן 11.
היסטוריה
בתחילה שודרה "מה נסגר?" כחלק ממגזין החדשות השבועי של חדשות 10 "השבוע" ואורך כל תוכנית היה כ-15 דקות, אך עם הזמן צברה הפינה פופולריות ובמאי 2011 הפכה לתוכנית המשודרת באופן עצמאי. על אף שהמנחה בר-נתן הודיע על הצטרפותו לתוכנית "ארץ נהדרת" בערוץ 2, חודשה "מה נסגר?" לעונות נוספות בזמן פגרות השידור של "ארץ נהדרת". העונה השישית והשביעית של התוכנית אף שודרה במקביל להפקת העונה ה-14 וה-15 של "ארץ נהדרת", וגם עונתה השמינית משודרת במקביל לשידורי העונה ה-16 של ארץ נהדרת.
ב-16 בספטמבר 2018 פורסם שהתוכנית תעבור לכאן 11 מערוץ עשר אחרי 7 עונות בעקבות מיזוג רשת וערוץ עשר. ערוץ עשר ויתר ללא תמורה על זכויות השידור של התוכנית החל מהעונה השמינית שעברו לידי "כאן" בשל חוב למפיק התוכנית. כמעט כל פרקי העונה השמינית זמינים לצפייה בעמוד היוטיוב של כאן.
ב-17 באוקטובר 2018 עלתה לשידור העונה השמינית של התוכנית, בכאן 11, עם מספר פינות קבועות מהעונות הקודמות (בעיקרן: "הסצנה האמינה", "מה X ראה השבוע בטלוויזיה", "מה נסגר עם ערוץ 24") ומספר פינות חדשות (בהן "מה שווה הארכיון אם אנחנו לא שולטים בו?" ו"מה נחקר?").
ב-25 בספטמבר 2019 שודרה תוכנית אקסטרה עם קטעים שלא נכנסו לעונה.
ב-18 בדצמבר 2019 נודע כי העונה השמינית של התוכנית הייתה עונתה האחרונה, ו"כאן 11" החליטה שלא להפיק עונה נוספת.
מבנה התוכנית
מקורם של רבים מהקטעים בתוכנית הוא ערוצי שוליים כדוגמת ערוץ ההידברות והערוץ המקומי, אך היא מרבה לכלול גם קטעים מתוכניות בוקר בערוצים המסחריים ומערוץ 24. רבים מהקטעים לועגים לתקלות בשידור ולתוכניות אזוטריות, כמו גם למנחים ולמגישים שמתנהגים באופן שאינו הולם את הסיטואציה. עם זאת הפכו אחדים ממנחים אלו במידה מסוימת לכוכבי התוכנית ואף הוזמנו להתארח בה.