cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
משינה
לאחר הפירוק
בשנים שבהן לא פעלה הלהקה המשיכו חבריה בקריירה מוזיקלית, ובמספר פרויקטים אישיים שיתפו חברי להקה נוספים. יובל בנאי הוציא שלושה אלבומי סולו, שלא זכו להצלחה רבה. שלומי ברכה הוציא ב-1998 אלבום משותף עם רמי פורטיס בשם "רץ על הקצה", שבו השתתף מייקל בנסון בנגינה, ומאוחר יותר גם בסיבוב ההופעות שליווה את האלבום. מאוחר יותר הוציא ברכה גם אלבום סולו, וכן הפיק מוזיקלית מספר אלבומים, כ"רוץ ילד" של "כנסיית השכל" ו"תכלית בתחתית" של ערן צור.
פירוק הלהקה והעבודה על פרויקטים אישיים אפשרה לחברי "משינה" ליצור מוזיקה שלא הייתה בסגנון המקובל של הלהקה, כמו אלבום בסגנון דאב שהוציא בנאי או הרכב המוזיקה האלקטרונית שבו היה חבר בנסון.
חזרה לפעילות
גם בשנים שבהן לא פעלה הלהקה שמרו חבריה על קשר ביניהם, והמשיכו להיפגש. פגישה של בנאי וברכה הולידה שיר חדש, "משהו קטן וטוב", שכתבו והלחינו שניהם במשותף. יצירתו של השיר הביאה להחלטת חברי הלהקה לחדש את פעילותה. ב-30 באפריל 2003 כינסו חברי "משינה" מסיבת עיתונאים על גג מלון "דן" בתל אביב, שבה הודיעו על חזרת הלהקה לפעילות. במסיבת עיתונאים זו שרו חברי הלהקה מספר שירים, ובהם "משהו קטן וטוב", שהוצג לראשונה.
במאי 2003 יצא השיר "משהו קטן וטוב" כסינגל לתחנות הרדיו. השיר זכה להצלחה גדולה, והושמע רבות בתחנות הרדיו. ב-24 ביולי התחילה הלהקה בסיבוב הופעות בתיאטרון קיסריה, שזכה להצלחה. כרטיסי ההופעות נמכרו מראש, ולסיבוב המתוכנן נוספו הופעות נוספות. עם העברת ההופעות להיכל התרבות בתל אביב בנובמבר, יצא סינגל חדש של הלהקה שכתבו והלחינו בנאי וברכה במשותף, בשם "ואולי עכשיו". גם שיר זה זכה להצלחה.
הופעתה של הלהקה בספטמבר 2003 בקיסריה הוקלטה ותועדה על גבי אלבום ההופעה "משינה live 2003", שיצא בפברואר 2004. באלבום נכללו שני השירים החדשים של הלהקה, "משהו קטן וטוב" ו"ואולי עכשיו", לצד שירים מאלבומיה. ההופעה הופצה גם על גבי DVD. תוך מספר חודשים הגיע האלבום למעמד אלבום זהב. גרסת ההופעה לשיר "אין מקום אחר" שנכללה באלבום יצאה כסינגל לתחנות הרדיו, וזכתה להצלחה. סיבוב ההופעות של "משינה" שהתחיל ב-2003 נמשך לבסוף כשנתיים, וכלל הופעות גם בלוס אנג'לס ובסן פרנסיסקו שבארצות הברית.
האלבום "רומנטיקה עתידנית" ואחריו
במאי 2005 יצא אלבום האולפן הראשון של "משינה" מזה עשר שנים, "רומנטיקה עתידנית". כמעט כל שירי האלבום נכתבו במשותף על ידי בנאי וברכה. בשיר אחד, "ילדתי", השתתף אהוד בנאי בכתיבה, ושיר נוסף, "הייתי אתמול", כתב והלחין דיין. האלבום זכה בעיקר לביקורות פושרות. הפקת האלבום מומנה על ידי חברת "סלקום", וניתנה ללקוחותיה אפשרות להוריד את האלבום ושירים מתוכו למכשירים הסלולריים שלהם. בשל כך, הופנתה ביקורת כלפי חברי הלהקה על התמסחרות, אם כי לצד זאת, היו שסברו שמדובר במגמה חיובית שתאפשר רווחים לחברות התקליטים מתכנים דיגיטליים ותעזור להחליש את תחום ההורדות הפיראטיות.
בפברואר 2006 קיימה הלהקה מופע אקוסטי במועדון "האנגר 11" במסגרת פסטיבל "אנפלגד" בתל אביב. את הלהקה ליווה בהופעה זו הגיטריסט נאור דיין, אחיו של איגי. בעקבות הצלחת המופע המשיכה הלהקה בהופעות בסגנון זה בשלוש השנים הבאות, במועדון "זאפה תל אביב". בהופעות אלו שולבו שירים שלא נכללו בהופעות הלהקה במקומות גדולים יותר, כ"פולארויד", "ג'וני האדום" ו"אבל אין". הופעות אלו תועדו על גבי DVD.
בחודש יוני 2006 עלתה הלהקה כמופע חימום לקראת הופעתו של רוג'ר ווטרס בנווה שלום, וביצעה את שירה "אז למה לי פוליטיקה עכשיו" וכן את השיר "אני ואתה" של אריק איינשטיין. בסוף 2006 זכתה משינה בתואר "להקת כל הזמנים" בסקר שערכו ערוץ 24 ועיתון "זמן תל אביב". בנובמבר של אותה שנה הוציאה הלהקה סינגל בשם "אני צוחק איתך" שכתב והלחין שלומי ברכה, שזכה להצלחה במצעדי הפזמונים, אך לא נכלל באחד מאלבומיה. בהפקת השיר השתתף אייל אבן צור.
בשנת 2007, במקביל להופעות האקוסטיות, העלו חברי הלהקה מופע משותף עם אהוד בנאי בשם "נפגשים בסיבוב". במקור תוכנן המופע לעלות פעמיים בלבד, אך הביקוש הרב לשתי הופעות אלו הביא להעלאת הופעות נוספות, ולבסוף רץ המופע במשך כשנה.
באותן שנים פעלו מספר חברי "משינה" גם מחוץ למסגרת הלהקה. יובל בנאי הוציא בשנת 2008 אלבום סולו רביעי, ובנסון הקים הרכב מוזיקה אלקטרונית בשם "לימוזינה", שאליו הצטרף גם חודורוב. ההרכב הוציא אלבום בשנת 2009, ובו ביצועים לשניים משיריה של "משינה", "הכל עוד אפשרי" ו"ריקוד המכונה".
שנת ה-25 ללהקה ואחריה
בשנים שלאחר יציאת האלבום "רומנטיקה עתידנית" הצטברו אצל חברי הלהקה סקיצות שונות של הקלטות, שלהרגשתם לא היו בשלות לכדי לעבודה על אלבום חדש. לבסוף נגנזו כל אותן סקיצות, ובנאי וברכה החלו בכתיבת שירים חדשים לקראת אלבומה הבא של הלהקה. את כל השירים באלבום כתב בנאי והלחין ברכה. בעת המופע המשותף עם אהוד בנאי "נפגשים בסיבוב", שבו ניגן גם גיל סמטנה, הציעו לו חברי הלהקה להפיק את אלבומם הבא. סמטנה סירב מפאת חוסר זמן, אך האזין לסקיצות השירים החדשים שכתבו בנאי וברכה, והצביע על השירים שלדעתו יכלו להתגבש לאלבום שלם. כך נוצר הבסיס לעשרת השירים שבאלבום. בהקלטות האלבום הצטרף ללהקה הגיטריסט נאור דיין, שכבר השתתף קודם לכן בהופעות האקוסטיות שערכה. דיין ניגן באלבום בגיטרה והשתתף עם חברי הלהקה בעיבודים. ב-27 בינואר 2010 כינסו חברי הלהקה מסיבת עיתונאים במועדון הבארבי בתל אביב, שבה הודיעו על תכנוניהם לקראת שנת ה-25 לפעילותם המשותפת, שכללו אלבום אולפן חדש, אלבום אוסף, סרט תיעודי וספר אודות הלהקה. באותו יום יצא הסינגל הראשון לקראת אלבום האולפן המתוכנן, "בין הצללים".
באפריל 2010 יצא האלבום, שנקרא "יהלומים בשמיים". יום לפני צאתו הועלה האלבום להורדה חופשית ברשת האינטרנט. אחרי צאת האלבום יצאו גם הסינגלים "יהלומים בשמיים" ו"האושר הסמוי".
בנובמבר 2010 יצא אלבום אוסף מקיף ללהקה בשם "עסקי הרוקנ'רול", לציון 25 שנות פעילותה. באוסף נכללו שני שירים שלא נכללו קודם לכן באלבומי אולפן של הלהקה, "אוהב אותך מישל" ו"משהו קטן וטוב", וכן שיר אחד חדש שכתב והלחין שלומי ברכה במיוחד עבור האוסף, "הנה אנחנו", שזכה להצלחה במצעדי הפזמונים. אלבום האוסף "עסקי הרוקנ'רול", שזכה לביקורות אוהדות, יצא בשתי מהדורות: מהדורת מארז מהודר שכללה שני תקליטורים עם 40 שירים, DVD המכיל קטעי הופעות נדירים וכן ספר בן 142 עמודים על היסטוריית הלהקה, שנערך על ידי דרור נחום ושהורכב מראיונות שערך נחום עם חברי הלהקה ומנהליה, וגרסת אלבום אוסף כפול בלבד.
בינואר 2012 יצא אלבום הופעה נוסף של הלהקה, "Unplugged", שהוקלט בשנת 2008. האלבום שווק במארז אחד עם DVD שתיעד את המופע. באלבום זה ביצועים של הלהקה לשני שירי סולו של יובל בנאי: "לא יכול לעצור את זה" ו"מעבר להרים".
ביוני 2013 ביטלה הלהקה את הופעותיה באותו חודש, לאחר שסולן הלהקה יובל בנאי לקה בלבו ועבר צנתור.
בשנת 2015 ציינה הלהקה 30 שנות פעילות. בחודש יוני באותה שנה שודר הספיישל "משינה: 30 השנים הראשונות" ברדיו תל אביב, בהגשת טל פרידמן, בו נחשף מצעד 25 השירים האהובים ביותר של הלהקה על פי דירוג גולשי האתר ynet ובשיתוף עם רדיו תל אביב. למקום הראשון נבחר השיר "אהובתי".
מתים שרים הולכים
ב־9 בנובמבר 2017 הוציאה הלהקה את השיר "החומר החדש", סינגל ראשון לקראת אלבום אולפן עשירי והראשון מזה 8 שנים. ב־2 בינואר 2018 הוציאה הלהקה את הסינגל השני, "בלוז טאקו בר". ב־13 בפברואר 2018 יצא הסינגל השלישי והאחרון, "השמיעו קול".
האלבום המלא, "מתים שרים הולכים", יצא ב־13 במרץ 2018. את כל השירים בו כתבו והלחינו בנאי וברכה במשותף, ובעיבודי השירים השתתף טל רום.
ביקורת
רבים בציבור המאזינים מתחו ביקורת ברבות השנים אודות מידת המקוריות של לחני הלהקה. הדברים לא הגיעו מעולם לבדיקה או לתביעות משפטיות כלשהן, אולם הדמיון הרב לא הותיר בידי רבים ספק על ההשפעה הבולטת ששאבה הלהקה משירים מוכרים מסוימים. עם הדוגמאות שהזכירו מבקרים אלו נמנו השירים "רכבת לילה לקהיר" מאלבומה הראשון של הלהקה, הדומה בשמו ובלחנו ל-"Night Boat to Cairo" של להקת מאדנס, בתי השיר "הכוכבים דולקים על אש קטנה" הדומים בלחנם לאלו של מאדנס ב-"Our House". השיר "One Step Beyond", לחנו זהה כמעט לניגון ב"ריקוד המכונה" מהאלבום "גבירותי ורבותי: משינה", לרבות הצעקה שפותחת את השיר. ההשוואות למאדנס החלו כבר בראשית דרכה, למשל בכתבה של יוסי חרסונסקי ב-1986, שהשווה את קצב שיריה לזה של מאדנס.
השיר "גברת שרה השכנה" מושר בלחן השיר הידוע "Hurricane" של בוב דילן. שירו של דילן נכתב כמחאה על מאסר השווא של המתאגרף האמריקני רובין קרטר, שהואשם ברצח שלא ביצע, בעוד שירה של משינה נכתב על אישה המאשימה חפים מפשע ברצח שהיא עצמה ביצעה. לדבריו של יובל בנאי, כותב השיר, אימוץ הלחן נעשה במודע ובמכוון, ובסוף השיר אף נשמעים רעשי סופת הוריקן על מנת להדגיש זאת.
השיר "את באה לבקר" מהאלבום "מפלצות התהילה" מאמץ את הצליל הייחודי של להקת נירוונה (לפי דברי חברי הלהקה, הדבר נובע מההשראה שהיוותה להקת הפיקסיז לשתי הלהקות, נירוונה ומשינה). "השיר "נגעה בשמיים" דומה בלחנו לשיר "Sunday Bloody Sunday" של להקת U2. השיר "אכזבה" מתוך "העמותה לחקר התמותה" מזכיר בלחנו ובביצועו את "Boys Don't Cry" של הקיור. השיר "בדרך אל הים" מזכיר בלחנו את השיר "(I've Seen That Face Before (Libertango" של גרייס ג'ונס.
גא"זאל נקסט
גא"זאל נקסט (באנגלית: GAZelle NEXT) הוא גרסה משופרת של רכב הGAZelle המקורי המהווה משפחת כלי רכב של טנדרים ומשאיות בינוניות המיוצרות על ידי ענקית הרכב הרוסית GAZ. הוא מיוצר לצד GAZelle המקורי הידוע כיום בשם GAZelle Business.
ב-24 במרץ אותה שנה, החל ייצור גרסת האוטובוסים, Gazelle NEXT Cityline. במאי 2014 קיבלה GAZ אישור סוג רכב יחיד באירופה, מה שאיפשר לה למכור את הרכב גם למדינות האיחוד האירופי.
בספטמבר 2015, כללה תערוכת Comtrans במוסקבה גרסת ואן ומיניבוס של גא"זאל נקסט. מכירות הרכב התחילו באפריל 2016 והמיניבוס בנובמבר 2016.
המוזיאון לארכאולוגיה של גזיאנטפ
המוזיאון לארכאולוגיה של גזיאנטפ (בטורקית: Gaziantep Arkeoloji Müzesi) הוא מוזיאון לארכאולוגיה השוכן בעיר גזיאנטפ בטורקיה. המוזיאון ידוע במיוחד באוסף הפסיפסים שלו, שרובם נחפרו בחפירות ארכאולוגיות בעיר הרומית העתיקה זאוגמה, שהייתה חלק ממלכת קומגנה.
יתר התצוגות במוזיאון כוללות ממצאים מהתקופה הפלאוליתית, פריטים מתקופת הברונזה שנחפרו מהתקופות החתית, הפרסית, ההלניסטית והרומית, שנמצאו באתר ממלכת קומגנה, כולל פריטי זכוכית, מטבעות מהתקופה העו'תמאנית ומדליונים. ממצא נוסף הוא שלד של ממותה. ליד המוזיאון נמצא גן ובו מוצג מבחר של חפצי אבן, כולל מצבות מקומגנה, מצבות נוצריות ופסלים מהתקופה החתית. המוזיאון גם מנהל את המוזיאון הפתוח של מחצבת יסמק.
היסטוריה
המוזיאון נפתח לראשונה ב-1944 במבנה קהילתי מקומי. ב-1969 עבר המוזיאון למסגד "נורי מהמט פאשה". המוזיאון בצורתו הנוכחית נפתח בשנת 2005 ובהמשך הורחב לצורך תצוגת הפסיפסים שנמצאו בזאוגמה. שטח התצוגה של המוזיאון הוא 3,500 מ"ר. במוזיאון מוצגים כ-1,800 פריטים, המסודרים כרונולוגית ומשתייכים לאתרים בנפת גזיאנטפ וסביבתה.
מוזיאון הפסיפסים של זאוגמה
הפסיפסים מאורגנים באגף מיוחד המוקדש להם ושמו "מוזיאון הפסיפסים של זאוגמה" (Zeugma Mosaic Museum). אגף הפסיפסים נחשב למוזיאון הפסיפסים הגדול ביותר בעולם והוא נפתח ב-2011. שטח התצוגה שלו הוא כ-2,500 מ"ר. הממצאים הועברו למוזיאון לאחר שרוב שרידי העיר זאוגמה, שנוסדה על ידי סלאוקוס הראשון, הוצפו על ידי האגם שנוצר לאחר הקמת סכרים על הפרת (סכר בירג'יק) במסגרת פרויקט דרום-מזרח אנטוליה.
האתר של זאוגמה נחפר מעט מאוד במהלך השנים. בשנות ה-90 של המאה ה-20 התגלתה בעיה של שוד עתיקות מהאתר, וממצאים הגיעו לידי מוזיאונים וידיים פרטיות. לאחר שהחל פרויקט לבניית סכרים על הפרת, היה ברור שחלקו הגדול של האתר יוצף ויעלם מתחת למים. בעקבות כך הוחלט להקים פרויקט להצלת הממצאים הארכאולוגיים ולהעבירם מהאתר. הפרויקט מומן על ידי ממשלת טורקיה, אוניברסיטאות אמריקאיות והמכון למדעי הרוח על שם פאקארד. לפני בניית הסכרים נעשו מאמצי שימור רבים של השרידים באתר. כל ממצא שניתן לשמר ולהזיזו ממקומו, נחפר, כולל קירות פרסקאות ופסיפסים. חלק גדול מהממצאים הועברו למוזיאון שהוקם במיוחד כדי לשמר את הממצאים מהאתר. הממצאים באגף הם מהתקופה הרומית והביזנטית. בנוסף, הועברו מזאוגמה מזרקות פסלים ופסל ברונזה של אל המלחמה הרומי מרס.
בשימור הממצאים עסק צוות של 50 איש. בנוסף לשיקום 2,453 מ"ר של פסיפסים, שוקמו 140 מ"ר של קירות עם פרסקאות, ארבע מזרקות מהתקופה הרומית, 20 עמודים מאבן גיר, ארבעה פסלים מאבן גיר, פסל מברונזה של האל מרס, מצבות קבורה, קברים ואלמנטים אדריכליים.
חלק מהפסיפסים שהועברו, נפגעו במהלך השנים בעקבות שוד וביזה מהאתר הארכאולוגי. המוזיאון משקיע מאמצים בהגברת המודעות כנגד שוד וביזה של ממצאים ארכאולוגיים. הפסיפסים כוללים דמויות כמו אל הים פוסידון, דיוניסוס ואכילס. פסיפס מפורסם השייך לאוסף המוזיאון הוא פסיפס ראש של נערה עם זוג עיניים מובלטות במרכז הפסיפס, שקיבל את השם "הנערה הצוענייה".
ברן (מקלע)
ברן (באנגלית: Bren) הוא מקלע קל מתוצרת בריטניה שנכנס לשימוש הצבא הבריטי בשנות השלושים והמשיך לשמש בגרסאות שונות עד שנת 1991. בין היתר שימש את הצבא הבריטי במהלך מלחמת העולם השנייה, מלחמת קוריאה, מלחמת פוקלנד ובמלחמת המפרץ.
בצה"ל ברן שימש כמקלע העיקרי בזמן מלחמת העצמאות, והוצא משימוש במהלך שנות החמישים. קודם לכן הוא גם שימש את ארגוני ההגנה ואצ"ל.
שמו של המקלע נגזר משם העיר בה נמצא המפעל שבו תוכנן ויוצר לראשונה: העיר ברנו בצ'כיה שם עוצב, ורובע אנפילד בלונדון שם יוצר.
המקלע מבוסס על מקלע קל מדגם ZB vz.26 מתוצרת צ'כוסלובקיה. לברן מחסנית מעוקלת, סתרשף בצורת חרוט וקנה הניתן להחלפה מהירה. בשנות החמישים שונו מידות הקנה של הברן והוא הותאם לתחמושת התקנית של כוחות נאט"ו, בגודל 7.62X51 מ"מ. לברן יש דורגל וניתן להתקינו גם על חצובה קרקעית או על רכב. נכון לשנת 2007 מקלע הברן עדיין נמצא בייצור בהודו.
מלחמת העולם השנייה
במלחמת העולם השנייה הברן היווה את הנשק התקני הכיתתי והמחלקתי בצבא הבריטי. לכל כיתת רובאים היה ברן אחד ובכל מחלקת רובאים היו שלוש כיתות עם שלושה ברנים. צוות הברן כלל בדרך כלל שני אנשים: מספר אחד שנשא את הברן עצמו עם כמה מחסניות ומספר שתים שנשא כמות מחסניות נוספות. זו הייתה מכונת הירייה הקלה הנפוצה ביותר בצבאות בנות הברית.
מלחמת העצמאות
הפעלת הברן על ידי כוחות ארגון ההגנה בארץ ישראל הייתה דומה לזו של הבריטים. בתקופה שקדמה למלחמת העצמאות ב- 1947, נעשה ניסיון להבריח לארץ מקנדה מכונות ומבלטים כדי להקים מפעל לייצור ברנים. אולם עקב סיבוכים שנבעו מהצורך להערים על רשויות החוק שאסרו הוצאת ציוד מלחמתי לישראל, הגיעו לבסוף המכונות והמבלטים באיחור.
אייל אבן צור
אייל אבן צור (נולד ב-12 באוקטובר 1974 בתל אביב) הוא זמר, מלחין ומוזיקאי ישראלי. פרסומו הראשון בא כסולן להקת נעליים, ולאחר מכן פיתח קריירת סולו, לצד עבודה כאיש סאונד ומפיק מוזיקלי מצליח.
ביוגרפיה
אייל אבן צור, אחיו הצעיר של הזמר והיוצר שחר אבן צור ובנו של המתופף שמעון אבן צור, החל את דרכו המוזיקלית בתחילת שנות התשעים בלהקת "הבן של שכן" בה היה חבר גם פיטר רוט. הלהקה הוציאה שיר אחד בשם "NOBODY'S PERFECT" באלבום האוסף "החדש שני", והתפרקה.
בשנת 1996 הקים אבן צור את הלהקה "נעליים" בה היה הזמר, כותב השירים והגיטריסט. יחד איתו היו חברים בלהקה עידו אגמון, אלעד קרן ואורן רביב. הלהקה הוציאה את אלבום הבכורה שלה, "נעליים", בשנת 1998 בהפקתו המוזיקלית של ירמי קפלן. האלבום כלל את הלהיטים "למה", "רע" ו"ריח". בשנת 1999 הוציאה "נעליים" מיני אלבום עם גרסת כיסוי לשיר של להקת משינה – "פולארויד".
במקביל לפעילותו בלהקת "נעליים", ביסס אבן צור לבסס את מעמדו כאחד מאנשי הסאונד הבולטים בישראל. עבד עם ברי סחרוף, משינה, אסף אמדורסקי, מוניקה סקס, דנה ברגר ואחרים.
בשנת 2001 יצא אלבומו של רמי פורטיס "חצי אוטומטי". אבן צור שהיה שותף לכתיבה, נגינה, עיבודים ולהפקה המוזיקלית של האלבום, יחד עם פורטיס. אבן צור גם היה טכנאי ההקלטה והמיקס באלבום, שכלל בין היתר את השירים "הדלת" ו"חצי אוטומטי".
בשנת 2010 הוציא אייל אבן צור את אלבום הסולו הראשון שלו "לב 1". השיר הבולט באלבום היה הלהיט "גרה ממול".
בשנת 2012 הפיק אבן צור את "אלישע בנאי וארבעים השודדים" – אלבום הבכורה של אלישע בנאי והשודדים, שכלל את הלהיטים "סן דייגו" ו"ברצלונה".
בשנת 2014 הפיק מוזיקלית את אלבומה של להקת מוניקה סקס "מקצועות חופשיים", שכלל את השירים "שוב יורד אור חאקי אפרורי" ו"מרוב אהבה".
בשנת 2016 הוציא אבן צור את אלבומו השני "בדרך לחירות", בו בלט השיר "שלוש קומות". באלבום מתארח שאנן סטריט בדואט "הכל טוב" אותו כתבו השניים ביחד.
ביאלה ראווסקה
התיעוד הראשון ליישוב הוא מהמאה ה-13, אך נראה שהיה קיים שנים רבות קודם לכן. במאה ה-15 זכה היישוב בזכויות עירוניות. באמצע המאה ה-17 ניזוק היישוב קשות מפלישת השוודים.
בשנת 1870 ניטל מהיישוב מעמדו העירוני, אך זה הושב לו בשנת 1925.
יהודי ביאלה ראווסקה
יהודים החלו להתיישב בעיירה בסוף המאה ה-18, ובראשית המאה ה-19 נעשתה הקהילה במקום לעצמאית, והשתייכו אליה יהודים מכ-20 כפרים בסביבתה. מסוף המאה ה-19 ועד שנות העשרים של המאה ה-20 כיהן בקהילה הרב מנדל פרייס, מחבר "תפארת אדם", ואחריו כיהן בה הרב יצחק נתן שטרק, מחבר "מנחת יצחק". בין מלחמות העולם התקיימה בעיירה פעילות ציונית.
בשנת 1921 נמנו בעיירה כ-1,250 יהודים, מתוך כ-2,300 תושבים.
ב-8 בספטמבר 1939 נכבשה העיירה בידי הגרמנים, ועם כניסתם אליה, צוו תושביה להריע לורמכט בכיכר העיר, וצולמו למטרות תעמולה. עם הזמן הגיעו לעיירה פליטים יהודים רבים מיישובי הסביבה, ועד יולי 1941 הגיע מספר היהודים ביישוב לכ-4,700 איש. בית הכנסת העתיק של העיירה נהרס בידי הגרמנים.
בסתיו 1941 רוכזו יהודי העיירה בגטו. ב-7 ביולי 1942 גורשה לוורשה קבוצת יהודים מהגטו, בעיקר פליטים שהגיעו למקום מעיירות הסביבה. באוגוסט רצחו הגרמנים בגטו 60 גברים ו-42 נשים.
קויאיקה
קוֹיַאִיקֶה (בספרדית: Coyhaique או Coihaique) היא עיר וקומונה בצ'ילה, בירת מחוז אייסן ופרובינציית קויאיקה. העיר שוכנת במפגש הנהרות קויאיקה וסימפסון בחלק הצ'יליאני של פטגוניה. בעיר מתגוררים 57,818 תושבים (נכון ל-2017).
היסטוריה
עד המאה ה-19 אזור קויאיקה היה מיושב על ידי בני הטוולצ'ה (Tehuelche), הקאווסקר (Kawésqar) והצ'ונו (Chono). באמצע המאה ה-19 האוכלוסייה המקומית הידלדלה מאוד בעקבות גורמים שונים, בהם רצח בידי הצ'יליאנים, חיסול מקורות הפרנסה שלהם ומחלות שונות.
ב-1927 נוצרה טריטוריית אייסן, כהכנה להקמת מחוז נפרד בתחומי הטריטוריה. ב-1928 מושל הטריטוריה לואיס מרצ'נט גונסאלס הורה להקים התיישבות חדשה במרכזהּ בשם "בקדנו". ההתיישבות, שנוסדה באופן רשמי ב-12 באוקטובר 1929, נקראה על שמו של מנואל בקדנו, איש צבא צ'יליאני שהיה ממפקדי הצבא הצ'יליאני במלחמת האוקיינוס השקט. ב-1834 השם שונה לקויאיקה כדי למנוע בלבול עם התיישבות בעלת שם דומה במחוז אנטופגסטה בצפון צ'ילה. מקור השם הוא משפת טוולצ'ה ומשמעו "מחנה הלגונה".
ההתיישבות החדשה התפתחה במהירות והיא הפכה למרכז העירוני של חלקים גדולים מאייסן. ב-1959 היא עקפה באוכלוסייתה את הבירה המחוזית פוארטו אייסן והפכה לגדולה במחוז. בשנות ה-70 של המאה ה-20 המשטר הצבאי ששלט בצ'ילה באותן שנים ארגן מחדש את המחוזות בצ'ילה. במסגרת המהלך נוצר מחוז אייסן במתכונתו הנוכחית ובירתו הועברה מפוארטו אייסן לקויאיקה.
תחבורה
קויאיקה נמצאת על מסלול הקארטרה אאוסטרל, נתיב התחבורה המרכזי באזור המקשר בין העיר פוארטו מונט, בירת מחוז לוס לאגוס, ובין העיירה וייה או'היגינס בדרום אייסן.
במרחק של כ-50 קילומטרים מהמרכז העירוני של קויאיקה, אך עדיין בתחומי הקומונה, נמצא הכפר בלמסדה שבו שוכן נמל התעופה בלמסדה, המשרת את כלל המחוז.
בית ליקיא
בית ליקיא (בערבית: بيت لقيا, תעתיק מדויק: בית לקיא) היא עיירה פלסטינית בדרום השומרון, המשתייכת לנפת רמאללה ואל-בירה של הרשות הפלסטינית. לפי פרסומי הלשכה הפלסטינית המרכזית לסטטיסטיקה, בשנת 2016 מנתה אוכלוסיית העיירה 9,866 תושבים.
היסטוריה
לפי עדויות ארכאולוגיות המקום היה מיושב כבר מהתקופה הרומית המאוחרת. סמוך לכניסה לעיירה נמצאת "ח'רבת בית נושיף". במקום שרידי קידות ואבני בניין עתיקות ששולבו בגדרות אבן ובמדרגות חקלאיות מאוחרות. ממצא החרסים באתר הוא מן התקופה הרומית, הביזנטית והמוסלמית הקדומה. שם המקום נזכר בתעודה טורקית מן המאה ה-16, כאדמת וקף. מצידו הדרומי של העיירה שוכן אתר עתיק נוסף, "חירבת שיבלי" מהתקופה ההלניסטית.
התקופה העותמאנית
ברשומות המס העות'מאני משנת 1596, תושבי המקום שילמו מס על גידולי חיטה, שעורה, זיתים, גפנים, ועיזים. לפי ויקטור גרן, גרו המקום 347 תושבים בשנת 1870.
ג'ים בוצ'ר
ג'ים בוצ'ר (נולד ב-26 באוקטובר 1971; באנגלית: Jim Butcher) הוא סופר פנטזיה אמריקאי. בוצ'ר זכה לפרסום והכרה עם פרסום "חזית סערה" בשנת 2000, ספרו הראשון בסדרה המצליחה בת 16 הספרים עד כה "תיקי דרזדן", העוקבת אחר הארי דרזדן, קוסם-בלש בשיקגו בת ימינו הנלחם עם יצורים לא טבעיים כגון ערפדים, אנשי זאב, קוסמים ועוד. בוצ'ר כתב בנוסף את סדרת "קודקס אלירה (2004-2009) וסדרת צריחי האפר (2015 ואילך).
בית ליקיא
בתקופת המנדט הבריטי
במפקד אוכלוסין 1922 של ארץ ישראל, בבית ליקיא הייתה אוכלוסייה של 739 נפש, כולם מוסלמים.
ג'ים בוצ'ר
קריירה
בוצ'ר נולד באינדפנדנס, שבמיזורי, ב-1971. הוא הצעיר מבין שלושה ילדים, יש לו שתי אחיות גדולות. בזמן שהיה חולה כילד, אחיותיו של בוצ'ר הכירו לו את "שר הטבעות" ואת סדרת ספרי "הרפתקאותיו של האן סולו" כדי להעביר את הזמן, וכך הניעו את ההתעניינות שלו בפנטזיה ומדע בדיוני. בגיל 19 הוא השלים את הספר הראשון שלו אולם לא היה מרוצה מהתוצאה, ובהמשך כתב שני ספרים נוספים - גם הם לא לשביעות רצונו - אולם הניסיון של כתיבת שלושה ספרים, סייע לו לחזור ולשכתב את הראשון, וכך ליצור את דמותו של הארי דרזדן. אחרי מספר ניסיונות כושלים לכתוב ולפרסם את יצירותיו בתחום הפנטזיה, בוצ'ר כתב בגיל 25, את הגרסה הראשונה של "חזית סערה", בתור תרגיל בקורס לכתיבה יוצרת שהשתתף בו ב-1996. "חזית הסערה", עתיד היה להיות הספר הראשון בסדרה מתוכננת של 20 ספרים, העוקבים אחר דמותו של הארי דרזדן, קוסם-בלש שפועל בשיקגו בת ימינו. במשך שנתיים בוצ'ר העביר את הטיוטה של "חזית הסערה" בין מוציאים לאור שונים ללא הצלחה ובמקביל המשיך לכתוב עוד שני ספרים בסדרה "ירח של שוטים" ו"רוח רעה". עד שהחליט להשתתף בכנסים ספרותיים כדי לנסות ליצור קשרים אישיים עם נציגים וסוכנים. לבסוף הצליח בוצ'ר באחד מכנסים אלו להיפגש פנים-אל-פנים עם ריסיה מיינהארט, סוכנת ספרות שגילתה את לורל המילטון ואחרים, אשר הסכימה לייצג אותו וכך התחילה את הקריירה שלו כסופר. מאז, בוצ'ר סיים את ההתקשרות שלו עם מיינהרט, והסוכנת הנוכחית שלו היא ג'ניפר ג'קסון. בוצ'ר כתב שלוש סדרות מתמשכות. תיקי דרזדן, בה הוא כתב 16 ספרים, ומתכנן לסיים אותה ב-20. קודקס אלירה, לה 6 ספרים סך הכל, ואת "צריחי האפר", אשר מתוכננת להיות טרילוגיה, בה פורסם רק ספר אחד - "כננת האווירונאוט" ב-2015. בנוסף הוא כותב סיפורים קצרים אשר הופיעו באנתולוגיות שונות, חלקם מתרחשים ביקום של "תיקי דרזדן".
בית ליקיא
בתקופת המנדט הבריטי
במפקד אוכלוסין 1931 של ארץ ישראל היו בבית ליקיא 209 בתים מאוכלסים, בהם התגוררו 858 תושבים, כולם מוסלמים. בסקר הכפרים 1945 בארץ ישראל הוערכה אוכלוסיית בית ליקיא כ-1,096 תושבים.
ג'ים בוצ'ר
חיים אישיים
בוצ'ר התחתן עם הסופרת שאנון ק. בוצ'ר ולזוג נולד ילד בשם ג'יימס ג'וניור. ב-2013 בוצ'ר ושאנון התגרשו, ושנתיים מאוחר יותר בוצ'ר הציע נישואין לחברתו, קיטי קרל . מאוחר יותר ב-2018, בוצ'ר וקרל התחתנו רשמית ועברו לגור באזור הרי הרוקי, קולרדו
בית ליקיא
פעולת בית ליקיא - מבצע בנימין ב'
בשנת 1954 הייתה העיירה יעד לפעולת תגמול שכונתה אז "פעולת בית ליקיא" או "מבצע בנימין ב'" בתכנונו של אריאל שרון, מטרת המבצע הייתה לכידת שבויים מקרב חיילי הצבא הירדני כדי להשיג קלפי מיקוח לשחרורו של הלוחם בנימין ג'יבלי.
לאחר 1967
בעקבות מלחמת ששת הימים, ב-1967, עברה העיירה משליטה ירדנית לישראלית. בשנת 1975 הציע שר השיכון אברהם עופר להקים התנחלות על פסגת הר "ג'בל אל מוקאטם" שצמוד לעיירה מדרום מזרח, זאת כחלק מתוכנית ל"עיבוי ירושלים" והקמת 13 יישובים חדשים סביב לעיר. ההתנחלות לבסוף לא הוקמה, מאחר שרוב הקרקעות באזור היו בבעלות פרטית של תושבי העיירה והיו רשומות בטאבו.
בשנות ה-90, לצורך סלילת כביש 443 הופקעה רצועה ברוחב של 150 מטר ואורך של 10 קילומטרים, שחלקה עובר באדמות העיירה. בעקבות הסכמי אוסלו 1,080 דונם מאדמות העיירה, מתוך 16 אלף דונם, הוגדרו כשטח A ושטח B, שאר האדמות מוגדות כשטח C.
בזמן האינתיפדה השנייה בשנת 2003, החלה מדינת ישראל בהקמתה של גדר ההפרדה. תושבי העיירה עתרו לבג"ץ נגד תוואי הגדר שמנתק אותם מכביש 443. בעת פעולות המחאה נגד הגדר נהרגו נערים מקומיים מאש חיילי צה"ל: במאי 2005 נהרגו שני ילדים ג'מאל ועודאי עאסי. חודש וחצי לאחר מכן ירה מאבטח של הגדר למוות בבן דודם של הנערים, נימר עאסי שהיה אז בן 17.
גאוגרפיה
בית ליקיא שוכנת למרגלות "ג'בל אל מוקאטם", הר שגובהו 557 מטר מעל פני הים ומתנשא כ-200 מטרים מעל סביבתו. שכבות סלעי המשקע באזור זה נוטות מעל 40 מעלות כחלק מ"קמר רמאללה". הקרקע באזור היא מסוג טרה רוסה, קרקע חרסיתית חומה-אדומה המתהווה מבלייה של סלע גיר קשה ומתאימה לגידולי זיתים וגפנים.
בית המעצר אילת
בית המעצר אילת הוא בית מעצר שנמצא בתחנת משטרת אילת, והועבר לאחריות שב"ס בשנת 2006 במהלך העברת בתי המעצר מידי משטרת ישראל וצה"ל לידי השב"ס.
העצורים בבית המעצר מתקבלים ממשטרת אילת, ואסירים אשר כלואים בבתי כלא אחרים ומגיעים לדיונים בפני בית המשפט באילת.
בניגוד לבתי המעצר האחרים, שתנועת האסירים והעצורים אליהם ומהם נעשית באמצעות לוחמי יחידת נחשון, צוות בית המעצר אחראי להעברת העצורים בין בית המעצר לבית המשפט בעיר, ולתפעולו של אגף המעצר בבית המשפט באילת בשעות הפעילות.
בית המעצר מיועד לכליאת עצורים במרחב העיר אילת. כ-20 אנשי סגל בהם אנשי ביטחון ומנהלה משרתים בבית המעצר, הכפופים מבחינה ניהולית ופיקודית לבית הסוהר דקל.
ביוני 2021 נחנך המבנה החדש של בית המעצר.
כרונומטר
הכרונומטר כמכשיר לניווט ימי
כדי לקבוע את מיקומו של כלי שיט בים הפתוח, יש לדעת את קו הרוחב ואת קו האורך שבו הוא נמצא. בעוד שאת קווי הרוחב קל לחשב על פי מיקומם של גרמי שמיים, מציאת קו האורך מצריכה שעון מדויק, מכשיר שלא היה קיים במשך שנים רבות. ימאים היו מוכרחים להשתמש בשיטת ניווט עיוור (dead reckoning) הבלתי מדויקת, שכללה מדידת מהירות הספינה באמצעות מד דרך ימי וחישוב מקורב של הדרך שהיא עברה. רק במאה ה-18 הצליח בונה השעונים האנגלי ג'ון הריסון לבנות כרונומטר בעל רמת דיוק מספקת כפי שדרשה ועדת קו האורך, שאיפשר לחשב במדויק את מיקום האנייה בים.
בשל חשיבותו, נהגו לשמור את הכרונומטר במקום שמור ומוגן בכלי השיט, והשתמשו במנגנון קרדני הנמצא בקופסת עץ בעלת מכסה זכוכית. עד להמצאת השעונים הדיגיטליים השתמשו בכרונומטר הנמתח ידנית בעזרת מפתח מיוחד. בכל יום, בשעה קבועה, בדרך כלל בשעה שמונה בבוקר, היה זה מתפקידו של החובל השלישי, שהיה מתחיל בשעה זו את משמרתו בגשר, למתוח את הכרונומטר. מתיחת השעון בוצעה על ידי סיבוב המפתח שבעה סיבובים וחצי.
בעבר היה נהוג לעשות שימוש בכדור זמן לטובת כיול הכרונומטר. הכדור, שהיה מוצב על מבנה ביבשה, היה יורד לאורך עמוד במועד קבוע מראש. לימים, משהחל השימוש בתקשורת אלחוטית בכלי שיט, הייתה שגיאת הכרונומטר נבדקת מדי יום על פי "אות זמן" המשודר באלחוט מתחנת חוף ונרשמת ביומן הכרונומטר.
מחלוצי השימוש במכשיר היה ג'יימס קוק.
הכרונומטר כיום
מעל מיליון שעונים בשנה עוברים ביקורת בארגון בדיקת הכרונומטר הרשמי של שווייץ (COSC), ורק מנגנון שעבר בחינה מקיפה רשאי לשאת שם זה. במשך מספר ימים רצופים, כל מנגנון נבדק ונמדד בנפרד בחמישה מצבים שונים ובשלוש טמפרטורות שונות.
ניווט
הכרונומטר משמש בכלי שיט כיותר מאשר שעון, באמצעותו ניתן לדעת מהי השעה המדויקת לפי שעון גריניץ', כך שניתן להשתמש בו לצורך ניווט אסטרונומי. בידי קציני האונייה מצוי אלמנך אשר מראה נתונים שונים לגורמים שמימיים נבחרים. השעות של אותם נתונים מתייחסים לקו גריניץ' כנקודת הזמן, זמן מדויק נדרש לצורך מציאת מיקום מדויק של האוניה, דיוק המיקום מושפע משני חלקים, דיוק בזמן, האם הכרונומטר נבדק ואופס כראוי, ודיוק המדידה, האם התכווין שנלקח בסקסטנט היה מדויק.
שמואל מונקס
שמואל מוּנקֶס (יידיש: מונקעס, לעיתים מכונה על שם עיר מוצאו: רֶבּ שמואל קאליסקער. חי במפנה המאה ה-19) היה מחסידי רבי שניאור זלמן מלאדי. בספרות ובפולקלור החב"די הוא מתואר כבדחן וגיבור סיפורי-שובבות רבים. סגנון ההומור שלו מלא בעיקר בסרקזם וביטול עצמי.
במסורת חב"ד
על פי המסורת החב"דית, שמואל נולד יתום ונקרא על שם אביו, הוא גם התאלמן בגיל צעיר. היה אחד מחסידיו הראשונים של רבי שניאור זלמן מלאדי. מעיר מוצאו, קליסק, עבר מספר תחנות בחייו בערי רוסיה: ליוזנה, פולוצק ולבסוף ביישינקוביץ.
למרות דמותו העממית (מקבילם החב"די של הרשל'ה אוסטרופולר ודומיו), ראו בו בחסידות חב"ד אחד מחשובי החסידים. הוא מכונה בתואר רֶבּ, וניתנה לבדיחותיו ומעשיותיו פרשנות הגיוגרפית הטומנת בהן עומק וכוונות נסתרות, לעיתים אף רוח הקודש ומעשי מופתים. חיים מאיר היילמאן, הביוגרף-מטעם של אדמו"רי חב"ד, כתב עליו בספרו 'בית רבי' שיצא לאור בסוף המאה ה-19:.
מונקס שימש כבדחן בחתונת בתו של האדמו"ר האמצעי, שידועה כאחד האירועים המכוננים בחסידות כ"החתונה הגדולה בז'לובין" אשר בה השתתפו סב הכלה רבי שניאור זלמן מלאדי וסב החתן רבי לוי יצחק מברדיצ'ב ואדמו"רים נוספים.
בחב"ד מפורסם שגם אדמו"רי חסידויות אחרות נאלצו להכיר בערכו: לפי האגדה ביקר פעם רבי שלמה מקרלין אצל בעל התניא בתשעה באב. שמואל מונקס עסק באותה שעה בזריקת קוצים על הקהל שהיה שקוע באמירת הקינות, וקוץ אחד פגע בזקנו של רבי שלמה. נענה ואמר: "בגלל אברכים כאלה נחרב בית המקדש!". למחרת יצאו רבי שלמה ורבי שניאור זלמן לשדה ונפנו לשמע יללת אדם, שמואל מונקס ישב שם בתוך בור מלא יתושים ונמלי אש עוקצניות ואמר קינות, נענה רבי שלמה ואמר: "בזכות אברכים כאלה יבנה בית המקדש!".
על פי המסורת, ר' שמואל מונקס השפיע על בעל התניא להסכים למאסרו במבצר פטרופבלובסקיה ולא להסתתר מיד המשטר (המאסר שהוביל לחג הגאולה החב"די), באומרו שאם הוא רבי, הרי שאין לו ממה לחשוש, ואם לא, אכן ראוי שייאסר על התחזותו לרבי.
החוקר יהושע מונדשיין טען, כי חלק מהסיפורים ששויכו אליו, ככל הנראה לא אירעו.
אושקוש (חברה)
אושקוש (באנגלית: Oshkosh) היא חברה לייצור כלי רכב כבדים שמקום מושבה בעיר בשם זה במדינת ויסקונסין, ארצות הברית. החברה מתמחה ביצור משאיות וכלי רכב מיוחדים לשימוש צבאי ואזרחי. הנהלת החברה ממוקמת בעיר אושקוש, ומפעלי הייצור שלה פרוסים בשמונה מדינות בארצות הברית וכן באוסטרליה, בלגיה, קנדה, סין, צרפת, רומניה ושותפויות ייצור במקסיקו ובברזיל. כלי הרכב של החברה נמכרים ב-130 מדינות ברחבי העולם. בסך הכול מעסיקה החברה כ-16,000 עובדים.
פעילות
החברה הוקמה בשנת 1917 במטרה לפתח ולייצר כלי רכב כבדים ומיוחדים בעלי הנעה כפולה. לאחר ייצור האבטיפוס הראשוני שזכה להצלחה גדולה, החלה החברה להתפתח במהירות. בשנת 1996 החלה לנהל מדיניות עסקית של צמיחה באמצעות רכישת חברות העוסקות בתחומי פעילות משיקים או משלימים לתחום עיסוקה העיקרי ושילובן לצורך יצירת הצעות בעלות ערך רב יותר ללקוחותיה. משנה זו רכשה אושקוש 15 חברות העוסקות בייצור מנופים, ציוד כיבוי, מערבלי בטון, רכבי חילוץ והצלה ועוד.
חברת אושקוש מתמחה בייצור משאיות קלות וכבדות בעלות הנעה לכל הגלגלים (כולל 6×6, 8×8 וגם 10×10) לשימושים צבאיים כגון סיור, תובלה וחילוץ. חלקן מיוצרות גם בדגמים ממוגנים נגד מטענים, ירי ישיר, ומוקשים. בנוסף לכך מייצרת החברה מכליות, כבאיות ורכבי חילוץ והצלה המיועדים לפעול בשטחים בעלי קשיי עבירות, וכן מנופים ובמות הרמה מיוחדות המותקנים על כלי הרכב השונים.
באוגוסט 2015 הודיעה החברה כי זכתה במכרז של מחלקת ההגנה האמריקאית לייצור כלי הרכב הקרבי הטקטי החדש אשר יחליף את הרכב הנוכחי מסוג HMMWV, שנקרא JLTV. המדובר בחוזה ענק בשווי של כ-53 מיליארד דולר, למשך שנים רבות, לייצור מעל 50,000 כלי רכב.
עושות חשבון
עושות חשבון הייתה תוכנית תחקירים ששודרה בערוץ עשר בין השנים 2015 ל-2018. את התכנית הנחו נטע אחיטוב, לינוי בר גפן, סיון קלינגבייל וטליה פלד קינן.
היסטוריה
התוכנית עלתה לאוויר ב-13 במאי 2015 את התוכנית הגישו נטע אחיטוב ולינוי בר-גפן. התחקיר הראשון עסק בדירות המסתור של חברות הסלולר. ב-5 באוגוסט 2015 החליפה סיון קלינגבייל את נטע אחיטוב בהגשת התוכנית מטעמי הפקה.
בעונה הראשונה שודרו תחקירים על: רופאי שיניים, מחדלי בנייה, אופניים חשמליים ועוד. תחקיר סיום העונה שודר ב-9 בספטמבר 2015 ועסק בחתונות.
העונה הרביעית התחילה ב-23 בינואר 2017. תחקיר פתיחת העונה עסק בהמבורגר הבריא ביותר. תחקיר שזכה לתהודה רבה.תחקיר סיום העונה שודר ב-3 באפריל 2017 ועסק במה השתנה לאחר התחקירים של התוכנית.
העונה החמישית התחילה ב-13 ביולי 2017. תחקיר פתיחת העונה עסק בבריכות השחייה. תחקיר סיום העונה שודר ב-25 בספטמבר 2017 ועסק במה השתנה לאחר תחקיר על מחדל הביצים.
ב-15 בינואר 2018 עלתה העונה השישית, שבה טליה פלד קינן החליפה את לינוי בר גפן, שעברה לכאן 11. תחקיר פתיחת העונה עסק בתעשיית הפלאפל והעונה הסתיימה ב-16 באוגוסט 2018, בתחקיר על מצב בתי האבות בישראל.
בתום העונה השישית, בעקבות התפרצות מחלת החצבת בישראל, שודר פרק מיוחד בהנחיית לינוי בר-גפן, ובו שודר תחקיר החיסונים שביצעה יחד עם סיון קלינגבייל בעונה החמישית של העונה, לצד פאנל מקצועי באולפן.
סובארו BRZ
סובארו BRZ (באנגלית: Subaru BRZ) היא מכונית ספורט בתצורת קופה, המיוצרת על ידי יצרנית הרכב היפנית סובארו משנת 2012. בעקבות ההצלחה במכירות הכריזה החברה כי תוציא מהדורה מיוחדת בשם סובארו BRZ Blue Special Edition של 500 יחידות בשנת 2016.
מפרט טכני
המכונית כוללת מנוע בנזין I4 צילנדרים בנפח 1,998 סמ"ק שמספק כ-200 כוחות סוס ב-7,000 סיבובים לדקה. עם תיבת הילוכים אוטומטית בעלת שישה הילוכים. המכונית מאיצה מ-0 ל-100 קילומטרים לשעה בתוך 8.2 שניות ומגיעה למהירות מרבית של 210 קילומטרים לשעה.
דור ראשון (2015–2021)
הדור הראשון הוצג בתערוכת הרכב בעיר לוס אנג'לס בשנת 2011, ויצא למכירה בשנת 2012. הדור הראשון כלל מנוע בנזין I4 צילנדרים בנפח 1,998 סמ"ק המספק 200 כוחות סוס ב-7,000 סיבובים לדקה.
מתיחת הפנים ב-2016
בשנת 2016 עברה הסובארו BRZ מתיחת פנים, שכללה עיצוב ספורטיבי והוספת חמישה כוחות סוס למנוע. היא הגיעה לישראל בשנת 2016.
דור שני (2021–הווה)
הדור השני הוצג בשנת 2021. בדור השני שודרג המנוע לנפח 2.4 ליטרים המספק כ-228 כוחות סוס ב-7,000 סיבובים לדקה, זאת לעומת 200 כוחות סוס בדור הראשון המצויד במנוע 2.0 ליטרים.
נמל
נָמֵל הוא מעגן מעשה ידי אדם המשמש לטעינה ולפריקה של מטענים המובלים בכלי שיט, לרבות העלאה והורדה של נוסעים. השם "נמל" בעברית הוא תולדה של המילה היוונית "לימנוס" (λιμένας), שקוצרה ל"לימן".
לנמל השפעה ניכרת על אופייה של העיר שבה הוא נמצא, ולכן עיר כזו קרויה עיר נמל.
מאפיינים
תפקידי הנמל:
למיקום הנמלים אפשרויות אחדות, המשפיעות על תפקודם:
סוגי נמלים:
נמל עמוק-מים הוא נמל המאפשר גישה במים עמוקים (13 מטר לפחות).
ציוד שניתן למצוא בנמלים:
אחת הבעיות שנמל צריך להתמודד מולה היא הרבדת חול שעלולה לגרום לסתימת הנמל.
נמלים עיקריים
דירוג נמלי העולם בשנת 2004 לפי היקף הסחורות:
סיכון בטיחותי ובריאותי לאוכלוסייה האזרחית
בהתייחס לפיצוץ בנמל ביירות וללקח שעל מדינת ישראל ללמוד ממנו כתב פרופסור שאול חורב כי נמל ימי וקרפיפיו מהווים מטבעם סיכון בטיחותי ובריאותי לאוכלוסייה האזרחית השוכנת בקרבתם: בהתחשב ביכולת ההרס ובהינתן מעורר התחלי, חומרים מסוכנים, הנפרקים, נטענים ומאוחסנים בו לתקופות שונות בשילוב תעשייה פטרוכימית שהתפתחה בסביבתו ברבות השנים ושבקרבתה נוספו מתחמי מגורים, גדל הסיכון לאפר"ן. גם הימצאות בסיסים צבאיים של חיל ים בנמל בהם עוגנים כלי שיט מצוידים בנשק, תחמושת ופירוטכניקה, תורמים להיותו גורם סיכון לסובב אותו.
שעון גריניץ'
שעון גריניץ' (באנגלית: GMT - Greenwich Mean Time) הוא הזמן בקו האורך 0, הנקרא גם קו גריניץ'. קו זה עובר דרך מצפה הכוכבים המלכותי של גריניץ', שברובע גריניץ' בעיר לונדון בירת הממלכה המאוחדת. שעון גריניץ' שימש בעבר כשעון הבינלאומי. כיום נעשה שימוש ב-UTC (זמן אוניברסלי מתואם - Coordinated Universal Time).
שעון גריניץ' הוא שעה קבועה לכל מקום על פני כדור הארץ ללא התחשבות באזורי זמן שנקבעים לפי קו האורך בו נמצאים. לאדם הנמצא בלונדון ולאדם הנמצא באוסטרליה, השעה בשעון גריניץ' זהה.
מכיוון שכיום משתמשים בתקן UTC המשתנה לפי שעון קיץ, ושעון גריניץ' לא משתנה לפי שעון קיץ, שבעה חודשים בשנה השעה ברובע גריניץ' לא תואמת את שעון גריניץ'.
GMT נמדד על ידי מציאת השעה ביום בה השמש נמצאת בנקודה הגבוהה ביותר במסלולה (מרידיאן) כפי שזו נראית ממצפה הכוכבים. זוהי השעה 12:00 בצהרים לפי שעון גריניץ'. עקב צורת מסלול כדור הארץ והאטת סיבובו, יש הפרש בין זמן זה לשעה האמיתית.
שעון מקומי
למעשה, שעון גריניץ' אינו נמצא בשימוש האזרחי. בשימוש האזרחי משתמשים בשעון מקומי. בבריטניה ופורטוגל השעון המקומי זהה ל-GMT. קווי אורך שונים מיוחסים ל-GMT, למשל בכל אירופה המרכזית, מספרד ועד פולין נהוג זמן CUT שהוא GMTּ+1, בישראל השעון הוא GMT+2 (מה שאומר: שעתיים מאוחר יותר משעון גריניץ'. בשעון קיץ זה שלוש שעות).
אינטגרביליות במידה שווה
אינטגרביליות במידה שווה הוא מושג יסודי באנליזה פונקציונלית ובתורת המידה וההסתברות. המושג משמש רבות בתאוריה של מרטינגלים, וחשיבותו העקרונית באה לידי ביטוי במשפט ההתכנסות של ויטלי.
הגדרה בתורת המידה
יהי מרחב מידה בעל מידה לא טריוויאלית, יהי L^1 מרחב הפונקציות המדידות ובעלות אינטגרל סופי במרחב המידה הנתון, ותהי  משפחה של פונקציות כלשהן.
אומרים כי \mathcal{A} היא אינטגרבילית במידה שווה, אם לכל \epsilon >0 קיים \delta > 0, כך שלכל, לכל קבוצה המקיימת , מתקיים.
הגדרה בתורת ההסתברות
עם זאת, בהקשר של תורת ההסתברות נהוג להוסיף את הדרישה כי התוחלת של כל המשתנים המקריים ב-\mathcal{A} תהיה חסומה במידה שווה. כלומר שלא רק תהיה סופית, אלא שיהיה חסם כך שלכל  יתקיים.
תחת הדרישה הנוספת לגבי חסימות התוחלות במידה שווה, ניתן להראות כי ההגדרה ההסתברותית לאינטגרביליות במידה אחידה שקולה להגדרה הבאה: משפחה של משתנים מקריים \mathcal{A} בעלי תוחלת סופית היא אינטגרבילית במידה שווה, אם לכל \epsilon >0 קיים C \geq 0, כך שלכל מתקיים.
הצורה השקולה להגדרה ההסתברותית לאינטגרביליות במידה שווה, מובילה לתוצאה כי אם משפחה של משתנים מקריים \mathcal{A} היא אכן אינטגרבילית במידה שווה, הרי שלכל קיים C > 0 כך שמתקיים.
הקשר להתכנסות בממוצע ולהתכנסות בהסתברות
ניתן להראות כי סדרת משתנים מקריים מתכנסת בממוצע למשתנה מקרי X, אם ורק אם היא מתכנסת בהסתברות לאותו גבול, וגם אינטגרבילית במידה שווה (במובן ההסתברותי).
טענה זו נובעת מידית ממשפט ההתכנסות של ויטלי, והיא למעשה מהווה הכללה של משפט ההתכנסות הנשלטת.
ביאלוזירקה
ביאלוזירקה (באוקראינית: Білозірка; בפולנית: Białozórka) היא עיירה במחוז טרנופול שבמערב אוקראינה, בה התקיימה עד השואה קהילה יהודית.
יהודי ביאלוזירקה
מראשית המאה ה-20 התקיימה בעיירה פעילות ציונית, ובתחילת שנות העשרים עלו לארץ כמאה מבני העיירה. באחוזה בקרבת העיירה התקיימה הכשרה חלוצית, וחלק מבוגריה היו ממייסדי כפר ויתקין.
בין מלחמות העולם נמנו בעיירה קרוב ל-900 יהודים, מתוך כ-2,200 תושבים. מספטמבר 1939 נכללה העיירה בשטחי ברית המועצות.
ביולי 1941, לאחר פרוץ מבצע ברברוסה, נכבשה העיירה בידי הגרמנים. בשבוע הראשון לכיבוש נרצחו בפומבי מספר נערות יהודיות מהעיירה. עד מהרה הוקם בעיירה יודנרט, שנצטווה להעביר לגרמנים תשלומי כופר.
ב-28 בפברואר 1942 גורשו יהודי העיירה לגטו שהוקם בלאניבצי הסמוכה, והועסקו שם בעבודות כפייה. באמצע אוגוסט 1942 הובלו יהודי העיירה, יחד עם יתר יהודי הגטו, לבורות ירי בדרך המובילה לקרמניץ, ושם נרצחו.
כ-20 יהודים בני העיירה שרדו את השואה, אך לא שבו להתגורר בה.
אדינותריום
אדינותריום (שם מדעי: Adinotherium; משמעות השם: "לא דינותריום") הוא סוג של יונק נכחד ממשפחת הטוקסודוניים, שחי באמריקה הדרומית במשך המיוקן שלפני 17.5–6.8 מיליון שנה. המאובנים שלו התגלו בתצורת איטוסאינגו ותצורת סנטה קרוז בארגנטינה ובתצורת ריו פריאס  ותצורת צ'וצאל בצ'ילה. הם הוגדרו ב-1887 בידי הפלאונטולוג הארגנטינאי פלורנטינו אמגינו ובו נכללו מספר מינים.
יונק זה דמה במראהו לטוקסודון דמוי הקרנף, אך היה קטן בהרבה. הוא הגיע לאורך 1.5 מטר ולמשקל של 120 קילוגרם בממוצע. הגולגולת שלו הייתה רחבה עם שיניים טוחנות גדולות ובקצה העליון של הגולגולת הייתה קרן קטנה, שאולי שימשה להתנגחויות קטנות בין הזכרים על נקבות. המבנה שלו היה נמוך מאוד, דומה מעט לחזיר או פקארי והכתף הייתה באותו הגובה של הקרסול ושל קצה האגן. הוא היה אוכל צמחים רכים כמו עלים, פקעות ושורשים או צמחי מים אך הוא נאלץ להתפתח לחיים בערבות המיוקן.
Mario Bros.
הוא משחק פלטפורמה שפותח כמשחק ארקייד על ידי חברת נינטנדו ב-1983.
המשחק פותח על ידי שיגרו מיאמוטו. הוא יצא כ"מיני-משחק" - משחק וידאו קצר ופשוט יחסית, שהפך בהמשך לחלק מסדרת משחקי האחים סופר מריו 2. המשחק גם יצא מחדש עבור קונסולות המשחקים Wii ו-Wii U של נינטנדו.
במשחק מוצגת דמותו של מריו, שרברב אמריקאי-איטלקי, ושל אחיו הצעיר לואיג'י, שאמורים להילחם ביצורים המגיעים מהביוב שמתחת לעיר ניו יורק. מריו משמיד יצורים אלו לאורך המשחק באמצעות קפיצה על גבם וסילוקם. המשחק קיבל ביקורות חיוביות על ידי המבקרים.
המשחק מהווה את ההופעה האחרונה של מריו בפלטפורמות שאינן של נינטנדו (המשחק הוסב למספר מחשבים ולקונסולת האטארי 2600 וקונסולות ההמשך בנוסף לקונסולת ה-Famicom/NES). מאז הופיע מריו רק בקונסולות נינטנדו עד ליציאת המשחק Super Mario Run שיצא למובייל.
תקציר עלילה
האחים מריו ולואיג'י החליטו לפרוש מתחום הנגרות ולעבוד כשרברבים ויום אחד כשעבדו בביוב של ניו דונק סיטי ראו יצורים מוזרים ומסוכנים והחליטו לקחת את האתגר ולפנות אותם מהשטח.
לודוויג השישי, הנסיך הבוחר מפפאלץ
לודוויג השישי, הנסיך הבוחר מפפאלץ (בגרמנית: Ludwig VI. von der Pfalz; 4 ביולי 1539 - 22 באוקטובר 1583) היה הנסיך הבוחר מפפאלץ בין השנים 1576–1583.
ביוגרפיה
לודוויג השישי נולד בהיידלברג ב-4 ביולי 1539, לפרידריך השלישי, הנסיך הבוחר מפפאלץ ומריה מברנדנבורג-קולומבאך, בתם של קזימיר, מרקיז ברנדנבורג-ביירוית וסוזנה מבוואריה. על מנת ללמוד צרפתית, למד לודוויג בשנת 1554 באוניברסיטת דול שבבורגונדי. לודוויג השתתף בניהול השלטון עוד בתקופת אוטו היינריך, הנסיך הבוחר מפפאלץ, ובשנת 1563 מונה למושל פפאלץ העילית.
בשנת 1576 מת אביו פרידריך השלישי, הנסיך הבוחר מפפאלץ, ולודוויג עלה לשלטון במקומו. בניגוד לאביו שהיה קלוויניסט, היה לודוויג לותרני, וכל התאולוגים הקלוויניסטים שהיו בחצר אביו, עברו לחצר אחיו יוהאן קזימיר מפפאלץ-זימרן. במהלך מלחמת קלן עמד לודוויג לצד גבהארד טרוכזס פון ואלדבורג, והיה הנסיך הלותרני היחיד שעמד לצידו.
ב-22 באוקטובר 1583 מת לודוויג, ובנו פרידריך הרביעי, הנסיך הבוחר מפפאלץ עלה לשלטון במקומו.
משפחתו
בשנת 1650 התחתן פרידריך עם אליזבת מהסן, נסיכת הבוחר מפפאלץ, בתם של פיליפ הראשון, רוזן הסן וכריסטינה מסקסוניה, ממנה נולדו לו 13 ילדים:
בשנת 1583 התחתן לודוויג עם אנה מפריזיה המזרחית, בתו של אדצארד השני, רוזן פריזיה המזרחית, אך לא היו לו ממנה ילדים.
סנאפטוק
סנאפטוק היא תוכנית טלוויזיה ישראלית המשודרת החל מ-1 בינואר 2017 בערוץ KidZ. את הסדרה מנחה השחקנית גאיה שליטא כץ.
פורמט התוכנית
גאיה שליטא כץ מארחת מגוון של ידוענים ישראליים ומוכרים לילדים ונוער, והם משתפים אותה בתמונות שמופיעות בחשבון האינסטגרם שלהם, מה הם עושים בתמונות וכדומה. פינה בתוכנית היא 'כמה אתה קלישאת אינסטגרם?', בה שליטא כץ שואלת את הידוען שאלות שבסופו של דבר בוחנות אם הוא מכור לאינסטגרם או לא.
קטשופ בננה
קטשופ בננה (או בשמו הנוסף "רוטב בננה") הוא רוטב פיליפיני פופולרי העשוי מבננות מרוסקות, סוכר, חומץ ותבלינים. צבעו הטבעי הוא חום אך הוא נצבע בצבע מאכל אדום כדי להידמות לקטשופ רגיל העשוי מעגבניות. קטשופ הבננה נוצר כאשר היה מחסור של עגבניות במהלך מלחמת העולם השנייה, ומנגד הייתה תפוקה גדולה של בננות.
מידע נוסף
במטבח הפיליפיני מוגש קטשופ בננה כרוטב עיקרי לצד מנות רבות: נקניקיות, המבורגרים, צ'יפס, דגים ועוד. סוג זה של קטשופ הוא מרכיב עיקרי בספגטי הפיליפני, מה שמעניק לו מתיקות רבה יותר לעומת הספגטי האיטלקי.
קטשופ הבננה מיוצא למדינות בהן יש ריכוז גדול של יוצאי הפיליפינים: ארצות הברית, איטליה, קנדה, בריטניה, ערב הסעודית, כוויית, הונג קונג, צרפת, שווייץ, אוסטרליה, ניו זילנד ואיחוד האמירויות הערביות.
פיתוח קטשופ הבננה מיוחס למהנדסת המזון הפיליפינית מריה י' אורוסה (María Orosa; 1893–1945).
נשיא
נָשִׂיא הוא תוארו של ראש מדינה, במדינה מסוג רפובליקה, וכן זהו לעיתים תוארם של נשיאי ארגונים ומוסדות שונים, לדוגמה: "נשיא בית המשפט העליון". סמכויותיו של הנשיא במדינה מסוימת נקבעות בהתאם לצורת המשטר הנהוגה בה.
אטימולוגיה
praesidentum בלטינית פירושו "יושב מלפנים", ובמקורב - "יושב ראש". עד סוף המאה ה-18 השימוש במונח ובנגזריו בשפות האירופאיות השונות היה במשמעויות של מנהיג של אזור, מנהל אוניברסיטה וכו'. עם יסודה של ארצות הברית בשנת 1776 ופרסום החוקה - השם יוחד לראשונה לראש מדינה (ג'ורג' וושינגטון), ובהמשך גם בארגנטינה (1826 - ברנרדינו ריוודוויה) ובצרפת (1848 - נפוליאון השלישי).
במקרא המילה נשיא בדרך כלל מתייחסת למנהיג פוליטי, בהוראתה השכיחה היא מופיע כלפי נשיאי העדה, מנהיגי השבטים, אך גם כלפי אברהם המכונה "נשיא אלהים" (בראשית כג ו), כלפי חמור החיווי המכונה "נשיא הארץ" (בראשית לד ב), כלפי המנהיגים בישמעאל (בראשית יז כ), וגם כלפי המשיח "ועבדי דוד נשיא בתוכם" (יחזקאל לד כד). במשנה הביטוי נשיא מתייחס גם לראש הסנהדרין, ובעברית מודרנית למנהיג של רפובליקה או ליו"ר של ארגון ציבורי.
כפי הנראה מקור המילה נשיא הוא בענן שנישא גבוה בשמים. "נְשִׂיאִים וְרוּחַ וְגֶשֶׁם אָיִן" (משלי כה יד). "לְקוֹל תִּתּוֹ הֲמוֹן מַיִם בַּשָּׁמַיִם וַיַּעֲלֶה נְשִׂאִים מִקְצֵה הָאָרֶץ, בְּרָקִים לַמָּטָר עָשָׂה וַיּוֹצֵא רוּחַ מֵאֹצְרֹתָיו" (ירמיהו י יג). המנהיג מדומה לענן שנישא מעל שאר העם.
בר כוכבא חתם על איגרותיו.
הנשיא ברפובליקה נשיאותית
ברפובליקה נשיאותית, הנשיא נבחר על ידי הציבור (יוצאת דופן היא ארצות הברית, שבה הנשיא נבחר בבחירות עקיפות), והוא בו-בזמן ראש המדינה וראש הממשלה. מתוקף כך יש לו סמכויות רחבות: הוא מבצע את החוקים הקיימים, יכול להטיל וטו על חוקים חדשים, למנות פקידים ושופטים, וכן הוא משמש כמפקדו העליון של הצבא.
דוגמה טיפוסית לשיטה זו: ארצות הברית, אינדונזיה
הנשיא ברפובליקה פרלמנטרית
בדמוקרטיה פרלמנטרית, הנשיא עומד בראש המדינה מבחינה חוקית אבל תפקידו בפועל ייצוגי בעיקרו, והמדינה מנוהלת למעשה בידי ראש ממשלה, שנבחר על ידי הפרלמנט. עם זאת, גם לנשיא בדמוקרטיה פרלמנטרית ישנן כמה סמכויות השמורות רק לו, ובראשן הסמכות להעניק חנינה. כמו כן, לנשיא, מתוקף מעמדו הרם, יכולה להיות השפעה עקיפה על הממשלה. דוגמה לכך היא ממשלת האחדות הלאומית שהוקמה בישראל ב-1984, אחרי הבחירות לכנסת האחת עשרה, בעקבות לחץ רב שהפעיל הנשיא דאז, חיים הרצוג, על ראשי המחנות היריבים.
הנשיא ברפובליקה מעורבת
ברפובליקה מעורבת, שבה יש גם נשיא וגם ראש ממשלה, לנשיא יש אמנם סמכויות לא מבוטלות גם כן, בעיקר בתחומי מדיניות חוץ, אך מטבע הדברים הן נופלות מאלה של הנשיא האמריקאי, משום שחלק נכבד מהסמכויות הביצועיות נמצאות אצל ראש הממשלה.
דוגמאות טיפוסיות לשיטה זו: צרפת, רוסיה
הנשיא בדיקטטורה
המינוי לנשיא בדיקטטורה הוא מינוי עצמי של הנשיא, לראשות המדינה. המינוי העצמי הוא לכל ימי חייו של הנשיא או עד שהנשיא ממנה יורש. הנשיא הוא בעל סמכויות בלתי מוגבלות. ברוב המקרים, בדיקטטורה הנשיאותית מתקיימות בחירות, בדומה לרפובליקה הנשיאותית, אך לציבור לא ניתנת אפשרות אמיתית לבחירה - ואף לא ניתנת אפשרות בחירה כלל, כי ייתכן ומערכת הבחירות היא ללא הצבעה בקלפי (כפי שהיה בקניה תחת שלטונם של ג'ומו קניאטה ודניאל אראפ מוי) או שהנשיא נבחר על ידי גוף-בובה, כגון חבר אלקטורים (כפי שהיה בדיקטטורה הצבאית בברזיל) או בית המחוקקים (כפי שהיה ברפובליקה הסוציאליסטית רומניה תחת שלטון צ'אושסקו).
תאגיד בוגדן
תאגיד בוגדן (באוקראינית: Корпорація «Богдан») היא קבוצת ייצור רכב מובילה באוקראינה, הכוללת כמה יצרני רכב ואוטובוסים במדינה. הדגם הפופולרי ביותר שלה הוא אוטובוס חשמלי שנוצר במשותף עם איסוזו במפעל התאגיד בעיר צ'רקסי.
המתקנים של תאגיד בוגדן מאפשרים לייצר 120–150 אלפי מכוניות, עד 9,000 אוטובוסים וטרוליבוסים מכל הסוגים, וכ-15 אלף משאיות וציוד מיוחד בשנה. מפעלי התאגיד ממוקמים בלוצק ובצ'רקאסי.
היסטוריה
תאגיד בוגדן נוצר בשנת 1992, לאחר נפילת ברית המועצות, על ידי מיזוגים של כמה מפעלים סובייטים לשעבר ליישום פרויקטים גדולים של השקעות המוקדשים לייצור חזק ועוצמתי של כלי רכב מסוגים שונים באוקראינה. בתחילה הייתה החברה מפיצה כלי רכב שונים שנוצרו ברוסיה, ואחר כך מכרה כלי רכב של היצרנית הקוריאנית, קיה מוטורס.
בשנת 1998 רכשה החברה את מפעל התיקונים לרכב צ'רקאסי שהתמחה בתיקון אוטובוסים של מפעל האוטובוסים פבלובו ומסחריות מדגם GAZelle. בשנת 1999, המפעל הפך ל"אוטובוסי צ'רקאסי" שהחל לייצר אוטובוסים משלו, מדגם "בוגדן". באותה שנה חתמה החברה על חוזה נוסף עם יונדאי להפצת רכביהם. בשנת 2000 קנתה החברה את חברת LuAZ הסובייטית שפשטה את הרגל ובסיסה היה בלוצק (שבווהלין) ובאותה תקופה החלה לייצר מכוניות משלה על בסיס AvtoVAZ הרוסי. בשנת 2003 החלה החברה לייצא את האוטובוסים שלה.
בשנת 2004 חתמה החברה על הסכם כללי עם איסוזו לשימוש במותג איסוזו באוטובוסים המיוצאים של החברה. בשנת 2005 הפכה חברת בוגדן מוטורס לתאגיד. בשנת 2013 קיבל תאגיד בוגדן, במיזם משותף עם חברת אורסוס הפולנית, הזמנה לייצור 38 טרוליבוסים עבור מערכת הטרוליבוס של לובלין, בפולין. השלמת השלדה נעשתה על ידי תאגיד בוגדן ונשלחה למפעל אורסוס בלובלין, שם התקינה אורסוס את ציוד החשמל, המושבים ואביזרים נוספים להשלמת הרכבים. הדגם הראשון מסוג זה היה דגם Ursus T70116, שנמסר באמצע 2013.
בשנת 2014 החברה פיתחה את השריונית המשולבת 'בארס' (פנתר) המשמש את המשמר הלאומי של אוקראינה. בשנת 2017 מפעל צ'רקסי בוגדן הועבר לניהול של הכוחות המזוינים של אוקראינה.
בדצמבר 2017 הותר לכוחות צבא להשתמש בדגמי בוגדן-6317. באפריל 2018, "בוגדן" הציג רכב שטח רב-תכליתי חדש בשם "בוגדן 2351", שאמור להחליף את ה-UAZ המיושן. למכונית החדשה נפח מנוע של 143 כוחות סוס, מהירות מקסימלית גבוהה יותר ויכולת נשיאה של 1000 ק"ג.
בשנת 2018, "בוגדן" סיכמה על שיתוף פעולה עם המכון הפוליטכני של איגור סיקורסקי בקייב. מומחי "בובדן" ונציגי המוסד החינוכי יפתחו יחד טכנולוגיות תחבורה חדשות.
במאי 2018 חגג "בוגדן" 20 שנה להיווסדו. לרגל החג ארגנה החברה קמפיין כל-אוקראיני בהיקף נרחב. תושבי 9 הערים הגדולות באוקראינה - קייב, ויניצה, חמלניצקי, סומי, אודסה, קרמנצ'וג, פולטאבה, חרסון, איוונו-פרנקיבסק - יכלו לנסוע כל היום באוטובוסים גדולים מתוצרת "בוגדאן" ובטרוליבוס החדשים. הקמפיין כיסה ערים שהחלו לשדרג את צי הרכבים העירוני ולעבור מאוטובוסים קטנים לדגמי תחבורה גדולים ואולטרה-גדולים. בתוך 20 שנה, "בוגדן" ייצרה יותר מ-368 אלף כלי רכב. 18,781 מהם הם אוטובוסים וטרוליבוסים והיא נחשבת ליצרן התחבורה הציבורית הגדול באוקראינה.
תאגיד בוגדן הציג גרסה מעודכנת של מכונית "בוגדן 2251".
אלכסנדר טוד
סר אלכסנדר רוברט טוד (אנגלית: Alexander Robert Todd; 2 באוקטובר 1907, גלאזגו, סקוטלנד - 10 בינואר 1997) היה כימאי-אורגני וביוכימאי בריטי, זוכה פרס נובל לכימיה לשנת 1957, בעקבות עבודתו בנושא הנוקליאוטידים והקו-אנזימים הנוקליאוטידים.
טוד היה בנם הבכור של ז'אן לאורי ואלכסנדר טוד, איש עסקים מגלאזגו. למד בבית הספר לבנים ע"ש אלן-גלן בגלאזגו, ולאחר מכן באוניברסיטת גלאזגו שם, בשנת 1928, קיבל תואר ראשון בכימיה. היה נשיא האגודה הכימית בשנים 1960–1962.
קפסולה חיידקית
קפסולה חיידקית (באנגלית: Bacterial capsule; נקראת גם קופסית החיידק) היא מעטפת רירית המורכבת, על פי רוב, מפוליסכרידים וחלבונים מעטים, המאורגנים היטב בשכבה חיצונית הממוקמת מחוץ לדופן הפפטידוגליקנית בחיידקים גראם-חיוביים ומחוץ לקרום החיצוני בחיידקים גראם-שליליים. הקפסולה החיידקית צמודה ומהודקת היטב אל החלק החיצוני של החיידקים. מעטפת רירית שלא מהודקת היטב ועוברת תהליך של פעפוע אל הסביבה החיצונית בה נמצא החיידק נקראת Slime layer. במיקרוביולוגיה הקפסולה וה-Slime layer מוכרים גם בתור גליקוקליקס (Glycocalix).
קפסולה חיידקית ו-Slime layer מהווים גורם פתוגניות מרכזי בפני מערכת החיסון של המאכסן.
הרכב הקפסולה וזיהויה
הקפסולה החיידקית מורכבת, כאמור, מתערובת של פוליסכרידים (חומצה היאלורונית, חומצה סיאלית, חומצה גלוקורונית, ועוד) ומעט חלבונים, אולם יכולה לכלול תערובות אחרות, דוגמת Poly-D-glutamic acid בחיידקי Bacillus anthracis.