cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
טיפקס (להקה)
חזרה לפעילות
ב-7 באפריל 2019 הוציאה לאור הלהקה את הסינגל "גזגז" ברשתות החברתיות והצהירה כי מעתה תתמקד בהוצאה לאור של סינגלים בכל פרקי זמן קצרים ולא ביצירת אלבום בפרקי זמן ממושכים יותר. ב-19 באוגוסט 2019 שחררה הלהקה שיר ברשתות החברתיות בשיתוף הוד מושונוב שנקרא "BBBBBB#" שהוא מעין שיר פארודי על שירי קיץ ומסיבות. ב-9 ביוני 2020 שחררה הלהקה את הסינגל "דחלילים" שתוכנו הוא שיר מחאה המעביר ביקורת על הממסד, התקשורת והפוליטקאים בעיקרו, שנכתב כבר ב-2013 אך הוחלט להוציאו רק ב-2020.
ב-14 במרץ 2021, הוציאה הלהקה את השיר "בקרוב תהיה לי הופעה". ביולי של אותה השנה, הוציאו את השיר "מה יש לך?" בשיתוף עם הזמרת נוי פדלון.
בשנת 2022 הוציאה הלהקה את השיר "יוקר המחיה", בעקבות משבר יוקר המחיה בשיתוף עם הזמרת נטע אלקיים.
לינדה המילטון
לינדה קרול המילטון (באנגלית: Linda Carroll Hamilton; נולדה ב-26 בספטמבר 1956 במרילנד, ארצות הברית) היא שחקנית אמריקאית.
ביוגרפיה
המילטון נולדה וגדלה בסולסברי, מרילנד. כשהייתה בת חמש, נהרג אביה בתאונת דרכים. אמה התחתנה מחדש. ללינדה שלושה אחים - אחות גדולה, אחות תאומה זהה ואח צעיר.
המילטון החלה לשחק בגיל צעיר, בעיקר בתיאטרון. בגיל 20 עברה לניו יורק והחלה ללמוד בבית-ספר למשחק. בסוף שנות השבעים עברה ללוס אנג'לס ופצחה בקריירה טלוויזיונית וקולנועית.
פריצת הדרך בקריירה שלה אירעה ב-1984 כאשר קיבלה את תפקיד שרה קונור בסרטו שובר הקופות של ג'יימס קמרון "שליחות קטלנית". בשנת 1991 חזרה לגלם את דמותה של שרה קונור בסרט ההמשך "שליחות קטלנית 2: יום הדין". הסרט נחל הצלחה קופתית מרשימה. בשנת 2019 שיחקה בתפקיד ראשי בסרט ההמשך הבא "שליחות קטלנית: גורל אפל". ב-1987 קיבלה את התפקיד הראשי בסדרת הטלוויזיה "היפה והחיה". על תפקיד זה הייתה מועמדת לפרס אמי ולשני פרסי גלובוס הזהב.
בשנת 2021 החלה לשחק בסדרת המדע הבדיוני "תושב חוץ" בכיכובו של אלן טודיק.
חיים אישיים
נישואיה הראשונים של המילטון היו לשחקן ברוס אבוט מ-1982 עד 1989. לזוג נולד בן בשם דלטון ב-1989. נישואיה השניים היו לבמאי הקולנוע ג'יימס קמרון מ-1997 עד 1999. לזוג בת בשם ג'וזפין שנולדה ב-1993. הם התגרשו לאחר שהמילטון גילתה שקמרון מנהל רומן עם השחקנית סוזי איימיס במהלך צילומי הסרט טיטניק.
בשנים האחרונות, המילטון החלה לדבר בפומבי על ההפרעה הדו-קוטבית ממנה היא סובלת, בתקווה לעורר מודעות לנושא.
אחותה התאומה של המילטון, לסלי, שגם שיחקה בסצנה בסרט "שליחות קטלנית 2" נפטרה בשנת 2020.
המאה ה-37 לפנה"ס
המאה ה-37 לפנה"ס היא התקופה שהחלה בשנת 3700 לפני הספירה והסתיימה בשנת 3601 לפני הספירה. זוהי המאה ה-37 לפני תחילת הספירה הנוצרית.
סופיה רוטרו
סופיה רוטרו (באוקראינית: Софія Михайлівна Ротару; ברוסית: София Михайловна Ротару; ברומנית Sofia Rotaru נולדה ב-7 באוגוסט 1947) היא זמרת אסטרדה פופולרית, ממוצא מולדובי, אשר שרה שירים ברוסית, באוקראינית וברומנית. היא קיבלה את התואר האמן העממי של ברית המועצות בשנת 1988.
ביוגרפיה
רוטרו נולדה בכפר מרישיינציף מחוז צ'רנוביץ, בברית המועצות (כיום באוקראינה, קרוב לגבול עם מולדובה). שיריה הפכו לקלאסיקה בברית המועצות ובחבר המדינות. היא שיחקה בשבעה סרטים מוזיקליים, והופיעה בארצות הברית, באירופה, באסיה ובאוסטרליה.
Grand Theft Auto: San Andreas
Grand Theft Auto: San Andreas (בתרגום חופשי לעברית: גנב כלי רכב מקצועי: סן אנדריאס) הוא משחק פעולה-הרפתקאות משנת 2004 שפותח על ידי Rockstar North ופורסם על ידי Rockstar Games. זה המשחק החמישי בסדרת Grand Theft Auto, אחרי Grand Theft Auto: Vice City משנת 2002, וההתקנה השביעית בסך הכל. המשחק שוחרר באוקטובר 2004 עבור ה-PlayStation 2, ביוני 2005 עבור Microsoft Windows ו-Xbox, ובנובמבר 2010 עבור Mac OS X. המשחק מתרחש בסביבת עולם פתוח ששחקנים יכולים לחקור ולקיים איתה אינטראקציה בשעות הפנאי שלהם. המשחק עוקב אחר קארל "סי.ג'יי" ג'ונסון, אשר חוזר לביתו שבלוס סנטוס בעקבות רצח אימו. כאשר קארל חוזר לביתו, הוא מוצא את חברי ילדותו ומשפחתו באי-סדר, ומנסה להקים מחדש את כנופייתו הישנה ולהעצים אותה כבעבר. לאחר שקארל מגלה שחברי כנופייתו בגדו בו והם גם האחראים לרצח אימו, הוא מחליט לפעול לבד. מסעו של קארל לוקח אותו על פני המדינה הבדיונית סן אנדראס בארצות הברית, המבוססת בעיקרה על קליפורניה ונבאדה ומקיפה שלוש ערים מרכזיות: לוס סנטוס (בהשראת לוס אנג'לס), סן פיירו (סן פרנסיסקו) ולאס ונטורס (לאס וגאס). עם יציאתו, זכה המשחק להצלחה גדולה, הן במכירות והן בביקורות שקיבל. המשחק נמכר בלמעלה מ-27 מיליון עותקים ובכך הפך למשחק הווידאו הנמכר ביותר בשנת 2004, למשחק הווידאו הנמכר ביותר בקונסולת הפלייסטיישן 2, ולמשחק הווידאו הנמכר ביותר בכל הזמנים שמדורג על ידי ה-ESRB למבוגרים בלבד. המשחק שמר על פופולריות גם אחרי שמשחקים רבים יצאו אחריו בסדרה. למרות זאת, מחלוקות רבות התנהלו סביב המיניות שבמשחק והאלימות המוקצנת שבו. דמותו של השוטר טנפני ממוקמת במקום ה-87 ברשימת הנבלים הגדולים במשחקי וידאו, לפי IGN. למשחק אין מצב מרובה משתתפים מובנה, אבל בזכות קהילת השחקנים נוצרו שני מצבים שמאפשרים לשחקנים לשחק ברשת; Multi Theft Auto: San Andreas, שהופץ לראשונה בשנת 2003, ו-San Andreas: Multiplayer שהופץ לראשונה בשנת 2006. למצבי משחק אלה אין מטרה מוגדרת (בניגוד למשחקים הבאים בסדרה), אך ניתן להשתמש במכניקות המשחק השונות יחד עם השחקנים הנוספים.
משחקיות
San Andreas בנוי בדומה לשני הכותרים אשר קדמו לו, "Vice City" ו-"Auto III". הכותר הוא משחק פעולה-הרפתקה בגוף שלישי המעניק לשחקן סביבה גדולה ופתוחה בה הוא מסוגל לנוע בחופשיות. ישנן דרכים רבות לנוע בעולם: בצורה רגלית ניתן ללכת, לרוץ, לשחות, לטפס ולקפוץ, וניתן להשתמש בנשק חם ואמצעי לחימה אחרים במהלך קרבות פנים מול פנים; בתחבורה ניתן לנהוג במכוניות, אוטובוסים, סירות, רכבות, אופנועים, מטוסים ואופניים.
השחקן יכול לקחת חלק במגוון משימות צד אופציונליות אשר יכולות לשפר את תכונות הדמות ולספק מקור הכנסה נוסף לתחזוקה. מלבד המשימות הרגילות גם מהמשחקים הקודמים, הורדת נוסעי מונית, כיבוי שריפות, הצטרפות למשמר אזרחי והובלת פצועים לבתי חולים, ניתן למצוא במשחק זה גם משימות חדשות, פריצה, סרסורות, נהיגה במשאית, משלוחי פיצה, הובלת רכבות ועוד.
בתחילת המשחק לא כל האזורים והמקומות פתוחים לשיטוט על ידי השחקן, כגון מוסכים, מסעדות, חנויות וחדרי כושר, כדי לפתוח אזורים ומקומות נוספים על השחקן לבצע משימות, אשר קשורות לסיפור המשחק. בתחילת המשחק, ניתן לשוטט בלוס סנטוס ופרבריה בלבד, ערי המטרופולין הנוספות של סן אנדריאס נפתחות רק לאחר ביצוע משימות והתקדמות בסיפור המשחק. כאשר מנסה השחקן להגיע למקומות סגורים אשר טרם נפתחו, הוא נעצר על ידי כוחות SWAT.
פיתוח אישי של הדמות
בשונה מהמשחקים הקודמים בסדרת GTA, במשחק זה יכול השחקן להתאים לעצמו את הדמות. השחקן יכול לשנות את דמות ברירת המחדל בעזרת רכישת בגדים ותכשיטים, שינוי תספורת וקעקוע על גופו של הדמות. במשחק זה, כוחותיו של הדמות נחלשים לאחר קרבות עם שוטרים או חברי כנופיות רחוב, וכדי לחזק את דמותו של הדמות על השחקן לשמור על בריאותו ולטפח אותו. כמו כן, לראשונה, יכול השחקן לפתח לדמותו שרירים ויכולות גופניות מתקדמות, זאת בעזרת אימונים בחדר כושר. ככל שמשחקים יותר רוכשת דמותו מיומנות בנהיגה, שימוש בנשק חם, סיבולת לב ריאה במהלך קרבות. הדמות יכולה ללמוד גם שלושה סוגים שונים של לחימת קרב פנים אל פנים - איגרוף, ג'ו ג'וטסו והיאבקות.
בנוסף, לדמות יכולת לשוחח עם מאות הולכי רגל במשחק ולפתח עימם דו-שיח, היות שחברת Rockstar פיתחה כ-4,200 שורות לדו-שיח.
תוספות ושינויים אחרים
שלא כמו המשחקים הקודמים בסדרת GTA, אשר בהם נדרשו מסכי טעינה כאשר נע השחקן בין ערים שונות, במשחק זה אין כל צורך במסכי טעינה בזמן תנועה ומעבר מעיר לעיר. מסכי טעינה במשחק זה מופיעים רק כאשר נכנס השחקן לחנויות או כאשר הוא מתחיל משימה. במשחק זו נוספה גם אפשרות "מצלמות משתוללות", כחלק מאפשרות זו משתנה נקודה המבט על הדמות בזמן מרדפים ובריחה מהמשטרה.
במשחק זה ניתן לראשונה גם לשחות, יכולת השחייה משפיעה באופן משמעותי על המשחק - שחקן שהיה נמצא במים היה טובע באופן מיידי, במשחק זה בפיתוח יכולת השחייה הדמות מסוגלת לשחות ולשמור על עצמה בחיים. במשחק זה נוספה גם האפשרות להחזיק בנשק כפול, וכן מוות מירי שוטרים או חברי כנופיות רחוב מהיר יותר, דבר שמצריך תגובה מהירה יותר של השחקן. מכיוון שעולם המשחק גדול נוספה האפשרות להציב יעד במפה המכוון אותך אליו בעזרת מסלול.
במשחק זה קיימים 240 סוגי כלי רכב שונים, זאת לעומת 60 ב-"Auto III". בין כלי הרכב אשר נוספו במשחק ניתן למנות משאית זבל, מטאטא רחוב, קומביין תבואות ותרמיל ריחוף. במשחק זה, השתפרה השליטה ברכבים, ונוספה גם אפשרות שימוש בנייטרוס בעת נהיגה במכוניות מרוץ.
המפלגה הקומוניסטית של ברית המועצות
המפלגה הקומוניסטית של ברית המועצות (ברוסית: Коммунистическая Партия Советского Союза, בראשי תיבות: КПСС; בקיצור בעברית: מקב"מ), הידועה גם בתור מפלגת הבולשביקים ("אנשי הרוב"), החלה כזרם בתוך מפלגת הפועלים הסוציאל-דמוקרטית הרוסית, אחר כך הפכה למפלגה הסוציאל-דמוקרטית של הפועלים הרוסים (בולשביקים), ולאחר המהפכה הפכה למפלגה הקומוניסטית של ברית המועצות (בולשביקים). שהייתה למעשה מפלגת דיקטטורה בשם המרקסיזם על פי תורתו של לנין.
Grand Theft Auto: San Andreas
תוספות ושינויים אחרים
להלן רשימת שינויים נוספים אשר נעשו במשחק:
המפלגה הקומוניסטית של ברית המועצות
המזכיר הכללי של המפלגה הקומוניסטית של ברית המועצות היה מנהיג המפלגה וכיהן הלכה למעשה כמנהיג המדינה.
ראשית המפלגה
מנהיגו הראשון של הסוציאליזם הרוסי היה יוצא ארגון ה"נרודנאיה ווליה" גאורגי פלכאנוב, שהביא את התאוריה המרקסיסטית לרוסיה וייסד בז'נבה את קבוצת המהפכנים "שחרור העבודה". בעקבות עבודותיו של פלכאנוב ואנשיו, שכללו תרגום של המניפסט הקומוניסטי לרוסית, החלו הרוסים להתוודע אל רעיונות הסוציאליזם והקומוניזם של מרקס. לקראת סוף המאה ה-19 נוצרו ברוסיה מועדוני סוציאליסטים רבים, אשר החליטו להתמזג למפלגה אחת לשם תיאום טוב יותר של פעולותיהם. הכנס הראשון של המפלגה המאוחדת, אשר הוחלט שתיקרא "מפלגת הפועלים הסוציאל-דמוקרטית הרוסית", התקיים במינסק ב-13 במרץ 1898, במשך תקופה ארוכה במפלגה התקיימו שני מחנות - הבולשביקים בראשות ולדימיר לנין ומנשביקים בראשות יולי מרטוב.
Grand Theft Auto: San Andreas
מיתוסים ואגדות
עיירת הרפאים לאס ברוחס (בעברית: "המכשפות") היא עיירת רפאים במשחק, שמבוססת על עיירה אמיתית שבקליפורניה בשם calico ובה התושבים שרפו פעם למוות מכשפה. ולגבי מה שקורה במשחק: המקום נטוש כולו, השמיים סגולים בלילה והוא האזור היחידי במשחק שזוהר ככה בלי עזרה של אור, על גגות הבתים של העירייה ניתן לראות כיתובים מוזרים שבהם כתוב בגדול מספר פעמים SOS שהוא סמל לזעקה לעזרה.
דבר שני המאפיין את המקום הוא בית הקברות שבו שישה קברים שעל אחד מהם יש את הספרה 6 שהוא מספר השטן: 666 עוד דבר שניתן למצוא בעיריית הרפאים הוא דיווח מוזר שנשמע ברכב משטרה במקום מסוים קרוב לעירייה שתרגומו הוא: "יש לנו אישה היסטרית בלאס ברוגס היא טוענת שהיא מכשפה או משהו". בנוסף לכך עוד רמז הוא בור הנמצא בקרבת העיר ובו שישה שקים של מה שנראה כמו גופות. שחקנים רבים טוענים שהם שיחקו במשחק ונכחו במקום הם ראו את המכשפה הולכת לה ונעלמת דרך השער של בית הקברות של עיר הרפאים כאילו היא הולכת לה לעולם הבא, אך אין זה דבר נכון ונציג חברת Rockstar Games הוכיח טענה זו כשגויה.
לוס סנטוס
המשחק מתחיל ב-1992, עם חזרתו של קארל ג'ונסון לעיר הולדתו לוס סנטוס לאחר שנודע לו שאמא שלו נרצחה. כשהוא עושה את דרכו לרחוב שבו גדל, "גרוב סטריט", הוא נעצר על ידי השוטרים - טנפני ופולאסקי - מיחידת C.R.A.S.H. שמסבירים לו שהם רצחו שוטר אחר - פנדלברי - ושיאשימו אותו ברצח אם הוא לא יסכים לעבוד בשבילם. קארל מגיע לבית הישן שלו ושם פוגש חבר ילדות, ביג סמוק, שמספר לו שההלוויה של אמא שלו כבר התחילה. קארל נוסע להלוויה ופוגש את אחיו סוויט, את אחותו קנדל, ועוד חבר ילדות שלו שמכונה ריידר. סוויט כועס על קארל שנטש את המשפחה ואת הכנופיה שלהם, "משפחות גרוב סטריט". אחרי שהוא רואה את הזעם של סוויט הוא מחליט להישאר בלוס סנטוס ולעזור לכנופיה לחזור לגדולה אחרי שהפכה לחלשה וקטנה בעקבות הסמים וסכסוכים בין המשפחות שמרכיבות אותה. קארל פוגש שוב ושוב את השוטרים, פרנק טנפני ואדי פולאסקי, ועושה בשבילם עבודות. הוא עוזר לחבר כנופיה נוסף, "OG Loc", לפתח את קריירת הראפ שלו בעזרת גנבת ספר חרוזים ורצח המנהל של ראפר מצליח בשם "מאד דוג" (פארודיה על סנופ דוג). בנוסף, קארל פוגש את החבר של אחותו קנדל, סיזר, מנהיג כנופיה מקומית ועל אף שהוא וסוויט מתנגדים לקשר תחילה השניים מתיידדים. בשלב מסוים, סוויט מחליט לנסות לאחד את המשפחות המסוכסכות כדי להחזיר לבמה את הכנופיה אבל במהרה מתגלה שהמשטרה הכינה מארב במקום. סוויט מנסה לאחד את המשפחות שוב, והפעם מארגן תקיפה נגד הכנופיה היריבה, הבאלאס. אבל לפני שקארל מצטרף הוא מקבל שיחת טלפון מסיזר. שניהם נפגשים וסיזר מראה לו את טנפני, פולאסקי, ביג סמוק, ריידר וחברי כנופיית באלאס יוצאים ממתחם חנייה ליד מכונית "סייבר" ירוקה, אותה מכונית ששימשה את הרוצחים של אמא של קארל. קארל מגיע לסוויט כשהוא מבין שלכנופיה שלו נטמנה מלכודת, וששני חברי הילדות שלו בגדו בו ואחרי קרב יריות ארוך סוויט וקארל נעצרים.
האזור הכפרי
קארל מתעורר כשהוא אזוק במושב האחורי של מכונית משטרה. פולאסקי וטנפני משחררים אותו ומסבירים לו שסוויט נעצר, ושקארל ממשיך לעבוד בשבילם. הם מנחים אותו לרצוח עד מדינה שמתכנן להפליל אותם ולצלם את הראיות. קארל נפגש עם סיזר וקנדל ומבין שמסוכן מדי לחזור ללוס סנטוס, ולכן עליו להישאר בכפרים. סזאר מקשר אותו לקטאלינה, קרובת משפחה שלו שיכולה לעזור לו. קארל וקטאלינה יוצאים לשדוד תחנת דלק, בנק, חנות אלכוהול ומקום הימורים, וקטאלינה מתאהבת בקארל. לאחר מכן, אדם זר מורה לו להגיע לחווה מסוימת, ומתגלה שהאדם ששלח את קארל הוא היפי בשם "The Truth" (האמת), בעל החווה שמגדל מריחואנה. קארל מגיע ורואה שטנפני מעשן מהמריחואנה אבל עוזב מבלי לשלם וטרות' מסביר לקארל שיעבוד בשבילו כדי לשלם את החוב של טנפני. קארל נשלח לגנוב קומביין תבואות מחווה סמוכה. בנוסף קארל מתחיל להתחרות במרוצים מקומיים ופוגש את מארגן המירוץ, וו זי מו - מנהיג כנופיה סינית בסאן פיירו שמתכננת להיכנס גם ללאס ונטורס בעתיד. קארל מתחרה במירוץ נוסף, הפעם עם קטלינה וחברה החדש (קלוד, הפרוטגוניסט הראשי ב-GTA III). כשקארל מנצח, קטאלינה מעבירה לו את הבעלות על מוסך בסן פיירו ומספרת שהיא נוסעת עם חבר שלה לליברטי סיטי. קארל מגיע לחווה של טרות' פעם נוספת, ושניהם שורפים את שדות המריחואנה שלו אחרי שהמשטרה מגלה עליהם. קארל הורס מסוק משטרה שהגיע לעצור אותם ושניהם נוסעים לסאן פיירו ביחד עם מסמכי הבעלות על המוסך. סיזר וקנדל מצטרפים אליהם בהמשך.
סאן פיירו
קארל וטרות' מתחילים לעבוד על המוסך ומגייסים 3 חברים של טרות' - ג'טרו ודווין שיכולים לעזור עם המכוניות, וזירו - גאון טכנולוגי שמחזיק בחנות צעצועי מלחמה בשלט רחוק. טנפני ממשיך להציק לקארל ולתת לו משימות, בזמן שסיזר וקארל מגיעים לפגישה סודית של ריידר עם השותפים החדשים שלו שיצרו ארגון סחר בסמים בשם "לוקו סינדיקט" (סינדיקליסט משוגע). קארל מזהה את אחד מחברי הארגון, ג'יזי בי בתור הנקודה החלשה בגלל העיסוק שלו בתור סרסור, וקארל יוצר קשר עם ג'יזי ועושה כמה טובות בשבילו כדי להרוויח את האמון שלו. קארל מצליח להשתחל לארגון ופוגש עוד 2 חברים בו, טי-בון מנדז שמנהיג כנופיה מקומית בשם סאן פיירו ריפה, ומייק טורינו - סוחר סמים פשוט (לאחר מכן מתגלה שהוא סוכן ממשלה מושחת). בנוסף, קארל ממשיך לעזור לוו זי במשימות נגד כנופיות אחרות (בעיקר נגד הדה נאנג בויז, כנופיה וייטנאמית בסאן פיירו). וו זי מספר לקארל על פגישת לוקו סינדיקט שצפויה להתרחש, אבל מסביר לו שהוא צריך להרוג את ג'יזי ולהאזין לשיחות טלפון שלו כדי להבין איפה היא תתקיים. קארל מגיע למועדון של ג'יזי, ואחרי מרדף קצר הורג אותו ומקשיב לשיחת הטלפון שקיבל. הוא מודיע לסיזר איפה הפגישה תתקיים, והם מגיעים אליה, הורגים את טי בון ואחרי מרדף סירות גם את ריידר. קארל מבין שנשאר לו להיפטר רק ממייק טורינו, ושוב וו זי מגיע עם מידע שטורינו יעזוב את העיר במסוק. קארל מגיע למסוק, רודף אחריו ומפיל אותו. הוא נעזר שוב בוו זי כדי לאתר מפעל ששימש את הלוקו סינדיקט לייצר סמים, ומפוצץ אותו. בדיוק כשהעסק מתחיל להצליח, הוא מקבל שיחת טלפון מאדם מסתורי שמספר לו שהוא יודע דברים על סוויט. הוא מורה לו להגיע לחווה בטיירה רובאדה, במדבר.
המדבר
קארל מגיע לחווה והאדם המסתורי יוצר איתו קשר בעזרת רמקולים. הוא מסביר לו שלפני שידבר איתו על אחיו, קארל צריך להראות לו "ממה הוא עשוי", ושולח אותו לנסוע במשאית 4X4 ברחבי המדבר כדי לבחון אותו. אחרי שקארל מצליח, הוא פוגש את האדם המסתורי ומתברר לו שזה היה מייק טורינו, שזייף את המוות שלו. טורינו מתגלה כסוכן ממשלה מושחת ולא כסוחר סמים שקארל חשב שהוא. טורינו שולח את קארל לבצע עבודות שחורות שהוא לא מסוגל לעשות בגלל התפקיד שלו ומעביר את קארל משימות מתישות במדבר כסוכן ממשלתי, ובסופו של דבר שולח אותו לשדה תעופה נטוש באזור ורדנט מידווס (Verdant Meadows) ומצווה עליו ללמוד לטוס, אחרת הוא ידאג לכך שאחיו יסבול בכלא. קארל מצליח ללמוד לטוס דרך קורס מזורז, וממשיך לעשות עבודות בשביל טורינו. מאוחר יותר הוא פוגש שוב את טרות' ששולח אותו לאזור 69 (פרודיה של אזור 51) כדי לגנוב טכנולוגיה חדשה שמפותחת במקום. קארל נשלח גם לשדוד דבר שנראה הכי חשוד מרכבת צבאית, וחוזר עם נוזל ירוק שטרות' ביקש. אחרי שסיים לעבוד במדבר, הוא מקבל שיחת טלפון מוו זי שמסביר לו שהכנופיה שלו נכנסה ללאס ונטורס וקנתה קזינו באזור.
לאס ונטורס
קארל מגיע לקזינו, ושם וו זי מסביר לו שהוא רוצה שקארל יהיה השותף שלו. קארל מסכים, וממשיך לעזור לוו זי ולכנופיה שלו - הפעם מול אויב חדש: המאפיה האיטלקית. קארל נשלח להפחיד חבר במאפיה שקשור לאוטו שלו, ונוהג במהירות מופרזת כדי להפחיד אותו. בסופו של דבר הוא מגלה לו לאיזו משפחה הוא שייך ונשאר נכה ומרותק לכיסא גלגלים. קארל ווו זי מתכננים לשדוד את הקזינו של המאפיה ששייך למאפיונר מפורסם בשם סלבטורה לאונה. לכן קארל מתיידד איתו ועוזר לו במלחמה שלו נגד משפחות מאפיה יריבות. בנוסף, קארל מתחזה לבן זוגה של עובדת קזינו בשם מילי פרקינס ומקבל ממנה את כרטיס הזיהוי של הקזינו. לאחר מכן קארל, בסיבוב שגרתי בעיר רואה 2 אנשים מעודדים איש אחר לקפוץ מהגג ומזהה את האיש בתור מאד דוג, הראפר שקארל גנב ממנו את ספר החרוזים ורצח את המנהל שלו. קארל מצליח להציל את מאד דוג על אף שהוא קפץ, ומציע לו להיות המנהל החדש שלו. מאד דוג מסכים.
לפני השוד הגדול, קארל שוב פוגש את טנפני ופולאסקי שמבקשים ממנו להרוג עד מדינה שמחזיק בראיות נגדם, ומסבירים לו שהקריירה שלהם בסכנה. קארל פוגש את טנפני ופולאסקי במדבר אחרי שביצע את העבודה, אבל אז מגלה שהם מתכננים להרוג אותו ואת השוטר הרננדז שמסר ל-FBI מידע עליהם. הרננדז מוכה על ידי טנפני באמצעות את חפירה, וטנפני משאיר את פולסקי עם קארל כדי שיחפור את הקבר שלו ושל הרננדז. קארל מנסה לשכנע את פולאסקי שטנפני הוא הבעיה שלו בזמן שפולאסקי מצמיד לו אקדח לראש, ולפתע הרננדז שכנראה התעלף מהמכה וגרם לפולאסקי לחשוב שהוא מת, מתעורר ומנסה לתקוף את פולאסקי שהורג אותו. פולאסקי מבין שקארל יכול להרוג אותו ומנסה לברוח. אחרי מרדף מכוניות קארל מוציא את פולאסקי מהמכונית שלו ושואל אותו אם יש לו בקשה אחרונה. פולאסקי מבקש את אחות של קארל, שמתעצבן ורוצח אותו.
אחרי הרבה תכנונים קארל והכנופיה של וו זי שודדים את הקזינו. הם מצליחים במשימה שלהם, וקארל מקבל הרבה כסף כתמורה. סלבטורה מתקשר לקארל ומאיים עליו שירצח את כל המשפחה שלו, אבל קארל מתעלם וממשיך בעסקים בעיר. בסופו של דבר מאד דוג מסביר לו שהוא רוצה לחזור לבית שלו בלוס סנטוס אבל הוא לא יכול משום שהוא נתן אותו לסוחר סמים בשם ביג פאפה, בכיר בכנופיה מקומית בשם ואגוס. קארל והכנופיה של וו זי נוחתים באחוזה של מאד דוג אחרי צניחה, ומחזירים לו אותה אחרי קרב יריות גדול.
החזרה ללוס סנטוס
משפחת ג'ונסון צופה בטלוויזיה בבית של מאד דוג, ביחד איתו, עם טרות', סיזר ומאקר (כוכב רוק בריטי שקארל פוגש בלאס ונטורס). בטלוויזיה משודר המשפט של טנפני, שנמצא אשם בסחר בסמים ותקיפה מינית ביחד עם עוד פשעים. סוויט וסיזר מנחשים כמה שנים טנפני ישב בכלא, אבל אחרי כמה דקות עורכת הדין של טנפני מתראיינת ומודיעה שהוא לא הורשע בגלל חוסר בראיות. ברחובות פורצת מהומה ענקית (מבוססת על המהומות שפרצו בלוס אנג'לס ב-1992). בצל המהומה, קארל מבין שכדי להגיע לסמוק המשפחות צריכות להחזיר את השליטה בעיר, וקארל משתלט על חלקים נכבדים מהעיר.
קארל וסוויט מתכוננים לקרב האחרון מול ביג סמוק, וקארל מבקש מסוויט לבצע את המשימה לבד כדי לפצות על השנים שבהן נטש את הכנופיה שלו ואת המשפחה שלו. אחרי קרב יריות ארוך קארל מוצא את סמוק בקומה העליונה, והורג אותו. לפני המוות, סמוק מסביר לו שהוא הסתנוור מההזדמנות להרוויח כסף, ושהוא בטוח שאחרי המוות שלו יזכרו את השם שלו. קארל עצוב מהתחושה שהוא הרג את חבר הילדות שלו, אבל לפתע טנפני מופיע ומתכנן להרוג את קארל לפני שהוא בורח מהעיר כדי להינצל מהמהומות. בשנייה האחרונה קארל קורא לסוויט (שלא באמת היה שם) ומסיח את דעתו של טנפני, שמנסה לירות בו ומפספס. קארל לוקח נשק אבל טנפני שרף את הגנרטור של המחבוא וגרם לנפילת החשמל ולהתחלה של שרפה בבניין. קארל נלחם בחברי כנופיות באלאס וואגוס ומצליח לברוח מהבניין. ברגע שקארל מצליח לברוח, סוויט מטפס על הכבאית שטנפני נוסע בה ומנסה להגיע אליו ולהרוג אותו. קארל מבין שאחיו בסכנה, והוא רודף אחרי טנפני כדי להישאר קרוב לסוויט, שבסופו של דבר קופץ לרכב של קארל. שניהם ממשיכים את המרדף בכל רחבי העיר, כששוטרים מנסים להרוג אותם. סוויט עובר למושב הנהג וקארל מטפל בשוטרים. אחרי מרדף ארוך, טנפני מאבד שליטה ונופל מהגשר שמעל רחוב גרוב סטריט. טנפני פותח במונולוג ומסביר שלעולם לא יבינו כמה הוא תרם לעיר בכך שהוא "זרק את הזבל". קארל מגיע אליו ומתכנן לרצוח אותו, אבל סוויט מסביר לו שטנפני ימות מפצעיו ושאין צורך לעורר חשד ולהרוג אותו. קארל, המשפחה, סיזר וטרות' מתכנסים בבית של קארל וחוגגים אבל מבינים שהם עדיין צריכים לטפל בעסקים שלהם. מאד דוג קוטע אותם ומכריז שקיבל אלבום זהב. כולם מריעים לו, וקארל יוצא לרחוב כדי לראות מה מתרחש.
ביקורת
עם הפצתו, זכה המשחק לשבחים רבים, מספר מבקרים כינו אותו כ"המשחק הטוב ביותר שיצא אי פעם לפלייסטיישן 2". באתר Metacritic קיבל המשחק מגולשיו ציון של 94%, וכן הוא דורג כאחד ממשחקי הווידאו הטובים ביותר, על פי גולשי האתר, לפלייסטיישן 2. באתר IGN קיבל המשחק ציון של 9.9 מתוך 10, שזהו הציון הגבוה ביותר שניתן אי פעם באתר למשחק לפלייסטיישן 2. באתר GameSpot קיבל המשחק ציון של 9.6 מתוך 10 ואת פרס בחירת העורך.
מכירות והצלחה מסחרית
ב-3 במרץ 2005 הגיע כותר משחק הווידאו ל-12 מיליון יחידות שנמכרו לפלייסטיישן 2, ובכך הפך לכותר משחק הווידאו הנמכר ביותר בהיסטוריה לפלייסטיישן 2 ונחשב למשחק השני הפופולרי ביותר בסדרת GTA (אחרי GTA V), ונכון ל-26 במרץ 2008 הוא נמכר במעל ל-21 מיליון עותקים לכל הפלטפורמות בהן הוא שווק. מהדורת ספר השיאים של גינס לשנת 2009 דירגה את "Grand Theft Auto: ככותר משחק הווידאו הנמכר ביותר בהיסטוריה לפלייסטיישן 2, עם 17.3 מיליון עותקים שנמכרו לקונסולה זו בלבד, ו-21.5 מיליון עותקים שנמכרו לכל הפלטפורמות להן הוא הופץ. בשנת 2011, דווח כי המכירות עלו, עד כדי כך ש"Grand Theft Auto: הגיע למכירות של כ-27.5 מיליון עותקים לכל הפלטפורמות, דבר ההופך אותו למשחק הנמכר ביותר בכל הזמנים שדורג למבוגרים בלבד על ידי ה-ESRB בלבד.
ב-2009 ציין ספר השיאים של גינס כי בהפקת המשחק השתתפו 861 מדבבים, כאשר מתוכם 174 משמשים כדמויות ראשיות או משניות, ו-687 משמשים כקולות משניים ורקע.
המפלגה הקומוניסטית של ברית המועצות
ראשית המפלגה
בפברואר 1917 פרצה המהפכה ברוסיה, והוקמה ממשלה בורגנית זמנית. באותו הזמן הוקמו גם סובייטים (מועצות) של פועלים, איכרים וחיילים בעלות עמדות כוח רב. לנין חזר לרוסיה מגלותו, עם שינוי אסטרטגי בעמדתו – מהפכה סוציאליסטית ברוסיה כהקדמה למהפכה עולמית. הוא התנגד לכל שיתוף פעולה עם הממשלה הזמנית ולכוונתה להקים רפובליקה פרלמנטרית. לנין דרש הקמה של רפובליקה סובייטית המנוהלת על ידי המועצות ולא על ידי פרלמנט (אף על פי שבתוך הסובייטים עצמם הבולשביקים היו מיעוט), סיום מיידי של המלחמה והלאמה של כל הקרקעות. בסופו של דבר הוא הקים מפלגה חדשה נפרדת. הבולשביקים נרדפו על ידי הממשלה הזמנית הבורגנית וגם על ידי הממשלה שבאה אחריה – ממשלת קואליציה בהשתתפות המנשביקים והסוציאל-רבולוציונרים. באוגוסט 1917 התקיים הכנס ה-7 של המפלגה הבולשביקית, ללא השתתפות לנין וראשי המפלגה שירדו למחתרת. שתי החלטות חשובות נתקבלו: האחת – להתכונן להתקוממות מזוינת למען תפיסת השלטון; והשנייה – לקבל את טרוצקי וקבוצתו למפלגה הבולשביקית. התעמולה הרבה של הבולשביקים בעורף ומצבה האומלל של רוסיה במלחמה הביאו במהירות להגברת כוח הבולשביקים בתוך הסובייטים.
מטרתה של סיעת הבולשביקים הייתה לתפוס את השלטון ברוסיה בכוח וליישם את משנתה "מלמעלה". ב-7 בנובמבר 1917 (25 באוקטובר לפי הלוח הקדם-מהפכני) תפסו הבולשביקים את השלטון לאחר הפיכה, והחלו להקים את השלטון הסוציאליסטי הסובייטי; אולם זמן קצר לאחר מכן התחילה מלחמת אזרחים, שבהּ נלחמו הבולשביקים בכוחות אנטי-מהפכניים, שנודעו בשם הקיבוצי "הצבא הלבן" בחזיתות אחדות, מסיביר שבמזרח עד חצי האי קרים שלחופי הים השחור.
לאחר תום המלחמה, שגבתה מיליוני קורבנות, הייתה רוסיה (שנקראה אז "הרפובליקה הסובייטית הסוציאל-פדרטיבית של רוסיה" ובראשי תיבות רספס"ר) לאחת המייסדות של ברית המועצות בדצמבר 1922.
מבנה המפלגה
הסיעה הבולשביקית הייתה זו שהניחה את היסוד למפלגה הקומוניסטית של ברית המועצות (הסיעה האחרת, המנשביקים, חוסלה כמו שאר המפלגות שהיו ברוסיה – חלק מחבריהן הוצאו להורג, חלק אחר ברח, חלק פרש מהחיים הפוליטיים וחלק הצטרף לבולשביקים). המפלגה הייתה, בהתאם לרצונו של לנין צנטרל דמוקרטית, משמע: "חופש בדיון הפנים-מפלגתי, אחדות במעשה מחוץ למפלגה", והייתה בה שרשרת פיקוד ברורה. בתקופה שלאחר לנין, סטלין ביטל את החופש בתוך המפלגה וניהל טרור קשה כלפי רבים מחבריה שביקרו אותו (גם אם עשו זאת במסגרת פנים-מפלגתית).
הגוף המרכזי של המפלגה הקומוניסטית היה הכנס הכללי של המפלגה, שכונס אחת לזמן קצוב (אחת לשנה, לאחר מכן אחת לשנתיים, אחר־כך אחת לארבע שנים ולקראת סופה של ברית המועצות אחת לחמש שנים). בנוסף לכנסים, לעיתים כונסו ועידות של המפלגה – פורומים בעלי סמכויות פחותות, שתכליתם "לדון בענייני מדיניות שבָּשְלו"; החלטותיהן של הוועידות דרשו את אישורו של הוועד המרכזי. בכנסי המפלגה הוחלטה והתפרסמה המדיניות והתקבלו ואושרו ההחלטות החשובות של המפלגה – אך זאת באופן רשמי בלבד. לכנסי המפלגה הוזמנו גם נציגי מפלגות קומוניסטיות/סוציאליסטיות מכל העולם. מתוך צירי הכנס נבחר הוועד המרכזי (ЦК), שישבו בו כמה עשרות (ומאוחר יותר כמה מאות) חברים; בנוסף לכך, הכנס בחר את חבריהם של גופים מפלגתיים אחרים, כדוגמת מזכירות המפלגה, הלשכה המנהלת, מערכת העיתון המפלגתי ("פראבדה") וכו'. הוועד המרכזי בחר את חברי הפוליטביורו (политбюро; הלשכה המדינית), שהיה הגוף העליון ולמעשה מקבל ההחלטות היחיד במפלגה, ואת המזכיר הכללי וכן, ניהל את המפלגה (ולמעשה, גם את המדינה) בתקופות הביניים שבין הכנסים.
עידן סטלין
במרץ 1918 התקיים הכנס ה-7 של המפלגה. שם נתקבלה ההחלטה הקשה של שלום עם הגרמנים – שלום ברסט-ליטובסק – על אף התנגדותם של הסוציאל-רבולוציונרים ושל הפלג השמאלי במפלגה בראשות ניקולאי בוכארין. שֵם המפלגה הבולשביקית שונה ל-"המפלגה הקומוניסטית של רוסיה (בולשביקים)", והוכרז על קרע מוחלט מהמפלגות הסוציאל-דמוקרטיות בעולם, שנחשבו לבוגדות עקב תמיכתן במלחמת העולם.
ב-1920 הוחלט שחברי המפלגה יוגבלו בשכר (פרטמקסימום). הגבלה זו בוטלה רשמית בשנת 1932, אך מעשית לא כובדה עוד לפני זה.
בשנת 1922 מונה יוסיף סטלין לתפקיד המזכיר הכללי. במקור תוכנן שתפקיד זה יהיה תפקיד מִנהלי לחלוטין, אולם סטלין השתמש בסמכויות שניתנו לו על-מנת לבסס שלטון יחיד שלו. הוא מינה מקורבים אליו להיות ראשי הסניפים האזוריים והמחוזיים, ואלה דאגו לשלוח לכנסים ולוועד המרכזי אנשים שיהיו נאמנים לו – מה שיצר רוב פרו-סטליני בוועד המרכזי.
לאחר מותו של לנין בתחילת שנת 1924, נותרה המפלגה בלא מנהיג מוסכם על הכול, והחל קרב על השלטון בין כל הקומוניסטים הבכירים. במלחמה זו הצליח סטלין לגבור על כל השאר, כיוון שהשכיל לכרות בריתות (זמניות) עם בכירי מפלגה אחדים כנגד אחרים. בהתחלה הוא התאחד עם קאמנייב וזינובייב כנגד טרוצקי, ומאוחר יותר התאחד כנגד שלושתם עם בוכארין; בשנת 1927 אנשי האופוזיציה השמאלית – טרוצקי, קמיינב וזינובייב – סולקו מהוועד המרכזי, וב-1928 – מהמפלגה עצמה. שנה אחר-כך, בשנת 1929, דיכא סטלין את מתנגדי הקולקטיביזציה, "האופוזיציה מימין", בראשות בעל-בריתו לשעבר בוכארין ותומכיו ריקוב וטומסקי, וסילק גם אותם מכל עמדת מפתח ב-1930; בכך נהיה לשליט יחיד ובלתי-מעורער במפלגה ולכן בברית המועצות כולה. מאוחר יותר, חוסלו כל הקומוניסטים הבכירים במשפטי הראווה של הטיהורים הגדולים של השנים 1936–1938. את טרוצקי, שנמלט למקסיקו, חיסל איש נ.ק.ו.ד. (בעתיד ק.ג.ב.) בשנת 1940.
בשנת 1948 חולל סטלין גל טיהורים שני, שבו חוסלו אנשי מפלגה חשובים שהיו יוצאי לנינגרד, ובראשם מזכיר המחוז הראשון לשעבר וחבר המרכז קוזנייצוב. במסגרת גל הטיהורים הואשמו יהודים ואחרים ב"קוסמופוליטיות" שנחשבה סטיה חמורה לעומת "אינטרנציונליזם" שנחשב לחלק חיובי של האידאולוגיה הקומוניסטית.
עידן חרושצ'וב
סטלין מת ב-5 במרץ 1953, ומיד החל קרב ירושה. בראש ובראשונה ראשי כל הפלגים דאגו לסלק את איש-סודו ועושה-דברו הנאמן של סטלין, לברנטי בריה, שהיה ראש הנ.ק.ו.ד.. על בריה הוטלה האשמה לטיהורים הגדולים (אף על פי שלא היה כלל טלית שכולה תכלת, והיה אחראי למדיניות הטרור של סטלין, תקופת הטיהורים הייתה בזמן ראש ה-נ.ק.ו.ד. יז'וב). ב-26 ביוני 1953 הוא נעצר במהלך ישיבת הפוליטביורו, סולק מהמפלגה בהחלטת הוועד המרכזי ביולי ולבסוף הוצא להורג ב-23 בדצמבר 1953 יחד עם עוד מספר פעילים מרכזיים בתחום ביטחון הפנים, ובראשם ראש המשרד לביטחון המדינה מרקולוב.
יורשיו של סטלין, חרושצ'וב, מלנקוב ומולוטוב, חילקו ביניהם את השלטון. מלנקוב מונה להיות ראש הממשלה (להלכה, ברית המועצות הייתה רפובליקה פרלמנטרית), מולוטוב נהיה סגן ראש הממשלה ושר החוץ, וחרושצ'וב הפך המזכיר הכללי.
אבל הרוחות היו רחוקות מלשקוט. לאחר שחרושצ'וב הוקיע את מלנקוב בפני הוועד המרכזי וגרם לאי-אמון בו כראש הממשלה (1955), סיעתו של מלנקוב – מולוטוב, קגנוביץ' ובולגנין – תכננה להפיל את חרושצ'וב וסיעתו. חרושצ'וב, מנגד, גם לא היה בעל סנטימנטים כלפי יריביו, והשתמש בסמכויותיו כמזכיר הכללי על-מנת לקדם מקורבים ועל-מנת לרכוש את נאמנותם של חברי הוועד המרכזי. לאחר שבקונגרס ה-20 של המפלגה (1956) הוא גינה והוקיע את פולחן האישיות של סטלין, רצו אנשי סיעתו של מלנקוב להדיחו מהשלטון. ביוני 1957 הם השיגו רוב נגדו בישיבת הפוליטביורו, אך לאור לחץ מצד הצבא, הק.ג.ב. ושר ההגנה גאורגי ז'וקוב, גיבור מלחמת העולם השנייה, ההכרעה עברה לוועד המרכזי, אשר הצביע בעד חרושצ'וב ונגד מלנקוב וסיעתו, אשר כונו "הקבוצה האנטי-מפלגתית": מלנקוב, מולוטוב, קגנוביץ' ובולגנין. השלושה הראשונים, יחד עם עורך ה"פראבדה" שפילוב, "אשר הצטרף אליהם", סולקו מהפוליטביורו ומהמרכז בטענה שהם רוצים לתפוס את השלטון ולהחזיר את ברית המועצות לעידן סטלין (שהפך עתה למגונה), ובשנה שלאחר-מכן סולק מהפוליטביורו גם בולגנין. עם זאת, כיוון שחרושצ'וב לא רצה להידמות לסטלין, הם לא הוצאו להורג, אלא הועברו לתפקידים זוטרים. כך, למשל, מולוטוב נשלח להיות שגריר במונגוליה.
לאחר מכן, האיום היחיד שעוד נותר על חרושצ'וב היה בעל-בריתו, המרשל ז'וקוב. חרושצ'וב האשימו בהתנהגות שלא לפי הנורמות של המפלגה, וגרם לכך שהוא הודח מתפקידו כשר הביטחון וסולק מהפוליטביורו גם כן.
אחרי שביסס את שלטון היחיד שלו, פנה חרושצ'וב ליישם את משנתו הפוליטית. עם פעולותיו החשובות נמנות רפורמה מנהלית-כלכלית מקיפה, השקעה בחקלאות ובתעשייה הקלה, התחלה של ליברליזציה בברית המועצות והניסיון הידוע לשמצה לגדל תירס כגידול חקלאי מרכזי בברית המועצות. רעיון זה נולד בראשו של חרושצ'וב בעת שביקר בארצות הברית ומאוד התלהב מהאפשרויות הגלומות בגידול תירס בברית המועצות. הרעיון כשלעצמו היה טוב, אך הוא יושם באופן מגלומני וללא תכנון מספק: התירס נשתל בכל רחבי ברית המועצות, מהמדבריות ועד לטונדרה, על חשבון גידולים אחרים, מה שפגע עוד יותר בחקלאותה הצולעת של ברית המועצות.
למרות זאת, שלטונו של חרושצ'וב נראה בהתחלה איתן. בתקופתו קבע הכנס ה-21 של המפלגה (1959), כי המשטר הסוציאליסטי בברית המועצות כונן באופן סופי ואיתן וכי יש לעבור עתה לבניית חברה קומוניסטית אמיתית. כמו כן, הכנס אישר את "תוכנית השבע", שבאה לאחד חצי מתוכנית החומש ה-6 ואת תוכנית החומש ה-7. שנתיים לאחר מכן, הכנס ה-22 של המפלגה (1961) אישר תוכנית מפורטת ומקיפה לבניית המשטר הקומוניסטי עד שנת 1980.
לקראת שנת 1964 התערער מעמדו של חרושצ'וב, בגלל פרשת התירס והרפורמות המִנהליות הכושלות שלו, בגלל אווירת החופש (היחסי) שהוא עצמו הביא למפלגה ובנוסף לכך בשל משבר הטילים בקובה. כמה מחברי הפוליטביורו החלו לקשור כנגדו קשר, ובישיבת הפוליטביורו מ-12 באוקטובר 1964 הוחלט להעבירו מכהונה בכל תפקידיו ברוב גורף (היחיד שהתנגד היה אנאסטאס מיקויאן). ישיבת מליאה של הוועד המרכזי מ-14 באוקטובר אישרה את העברתו של חרושצ'וב מתפקידיו כמזכיר הכללי של המפלגה, כראש ממשלת ברית המועצות וכחבר בפוליטביורו "עקב גילו המכובד ומצבו הבריאותי". במקומו עלתה לשלטון ה"טרויקה" – המזכיר הכללי של המפלגה הקומוניסטית של אוקראינה פודגורני, שהיה לנשיא ברית המועצות; שר התעשייה הקלה וסגן ראש הממשלה קוסיגין, שהיה לראש הממשלה; ונשיא ברית המועצות ברז'נייב, שנהיה למזכיר הכללי.
ברז'נייב, אנדרופוב, צ'רניינקו
בהתחלה ברז'נייב לא היה המנהיג הבלתי-מעורער של המפלגה ושל ברית המועצות כולה; אך הוא, כמו קודמיו, ניצל את מעמדו כמזכיר הכללי ואת עליונותה של המפלגה על המדינה, וקידם לעמדות מפתח אנשים שהכירו אותו והיו נאמנים לו אישית. כך הוא הצליח אט-אט לבסס את מעמדו כמנהיג ברית המועצות, בעיקר על חשבון ראש הממשלה קוסיגין.
נפילת המפלגה
פעולותיו אלה של גורבצ'וב הביאו לניכור הולך וגדל בינו לבין חברים בולטים אחרים במפלגה הקומוניסטית, אשר לא רצו למוטט את שלטונם שלהם, ואף-על-פי שהוא השיג בהתחלה את התמיכה של המפלגה ברפורמות שלו, עם הזמן הוא נאלץ להעבירן בדרך יותר ויותר עוקפת-מפלגה.
באוגוסט 1991, לאחר שנודע כי גורבצ'וב מתכנן לשנות את המבנה של ברית המועצות ולהפוך אותה לקונפדרציה, קבוצה של שמרנים במפלגה גמרה אומר לשים קץ לרפורמות ולהחזיר את הגלגל לאחורנית. לשם כך הם ניצלו את היעדרותו של גורבצ'וב ממוסקבה ועשו את הפוטש של אוגוסט. ברם, מאמציהם עלו בתוהו, משום שנשיא הרפובליקה הרוסית, בוריס ילצין, דיכא את ההפיכה, והפך בכך לגיבור ההמון, אשר מאס בקומוניזם ובמפלגה. הקץ הקיץ על המפלגה הקומוניסטית של ברית המועצות כאשר ילצין הורה על איסורה בכל תחומי הרפובליקה הרוסית וכאשר ברית המועצות חדלה מלהתקיים.
יורשים
למרות נפילת ברית המועצות, הרעיון הקומוניסטי לא נזנח לחלוטין על ידי הרוסים. עד מהרה קמו למפלגה הקומוניסטית ממשיכים בדמות המפלגה הקומוניסטית הרוסית בראשותו של גנאדי זיוגנוב, שמיוצגת בעקביות בדומה וכמה מפלגות קומוניסטיות זעירות נוספות שטוענות לכך שהן הירושות האמתיות של המפלגה.
מאדים 500
מאדים 500 או מארס 500 («Марс-500») הוא פרויקט משותף של סוכנות החלל הפדרלית של רוסיה וסוכנות החלל האירופית לטיסות מאוישות למאדים, כאשר צוות הטיסה מתוכנן לשהות בחלל בין 520 ל־700 יום. בפרויקט נוטלים חלק מצד רוסיה - המכון לבעיות ביולוגיות רפואיות של האקדמיה הרוסית למדעים וסוכנות החלל האירופית. עלות הפרויקט מוערכת ב־15 מיליון דולרים. שלושת השלבים הראשונים (המשימה הניסויית ה־14, המשימה הניסויית ה־105 והמשימה הניסויית ה־520) הושלמו בהצלחה. מאז 2009, מנהל הפרויקט הוא בוריס מורוקוב.
מטרת הפרויקט
משימות מאוישות למאדים עתידות לצאת כבר במחצית הראשונה של המאה ה־21, כשמשימה כזו דורשת מימון רב והתגברות על מכשולים טכניים רבים; בעיקר בשל המרחק הרב מכדור הארץ למאדים (מ־55 ועד 440 מיליוני ק"מ), מסע שעשוי להימשך למעלה משנה רק בכיוון אחד. נוסף לכך, קיים הצורך לספק די מזון ומחייה לצוות בן 6 טייסי חלל שוודאי ישתעמם במהלך הטיסה הארוכה למאדים.
מטרתו העיקרית של הפרויקט הוא לאסוף כמה שיותר נתונים על בריאות אנשי הצוות והכנתם המנטלית והפיזית לקראת טיסה למאדים, אחזקת מערכת תקשורת יעילה בין החללית לכדור הארץ ובחינת ההשפעות על האורגניזם האנושי, בטיסה שכזו, כמו גם הקצאת משאבים נחוצים לביצוע טיסה מאוישת למאדים.
המשימה הניסויית ה־14 והמשימה הניסויית ה־105
ב־2007 הושלם השלב הראשון של המשימה הניסויית כאשר 6 אנשי צוות שהו תחילה במשך שבועיים במתחם סגור דמויי־חללית ועבר בהצלחה. השלב השני אשר כונה רשמית בשם המשימה הניסויית ה־105 הסתיים בשנת 2009 ובה צוות של 6 אנשים (ארבעה רוסים, צרפתי וגרמני) נכנסו למבנה סגור לתקופה בת 640 יום, כסימולציה למשימה מאוישת למאדים. תוצאות המשימה המוצלחת פורסמו ב־5 במרץ 2010 על ידי המכון לבעיות ביולוגיות רפואיות של האקדמיה הרוסית למדעים.
המשימה הניסויית ה־520
משימה ניסויית שלישית יצאה לדרך ב־3 ביוני 2010 והסתיימה ב־4 בנובמבר 2011. במסגרתה נבחנה השפעת הסביבה על האדם. במסגרת זאת נמשכו איסוף הנתונים על בריאות אנשי הצוות והוגש סיוע פסיכולוגי לאנשי הצוות.
ששת הקוסמונאוטים (שלושה רוסים, איטלקי, סיני וצרפתי) שהשתתפו במשימה הניסויית שהו בבידוד במתקן הדמיה של מסע למאדים, הממוקם צפונית למוסקבה, הצוות בילה 17 חודשים בהדמיה של מסע למאדים שנועד לבחון את ההשפעות הפיזיות והפסיכולוגיות של מסע כזה. בחלק האחרון של הניסוי הקוסמונאוטים נחשפו להדמיה של מסלול החזרה לכיוון כוח המשיכה של כדור הארץ, אף שלא ניתן היה לדמות מצב של חוסר משקל. בתקופת שהותם במתקן, נוטרו מוחם וגופם ולא היה להם כל קשר אל העולם החיצון, כאשר פעם אחת בלבד הם יצאו להתהלך על קרקע חולית, על מנת לדמות את קרקע המאדים. הם אכלו מזון מרוכז בלבד והקשר שלהם אל מרכז הבקרה הגיע בהשהיה שדימתה את התקשורת במרחק גדול מכדור הארץ.
תוכניות
נוסף לזה, רוסיה מתכננת לבצע משימה מאוישת למאדים בשיתוף עם סוכנות החלל האירופאית ונאס"א, שבמסגרתה ישלחו למאדים 2 חלליות, האחת נושאת צוות של כ־6 אסטרונאוטים והשנייה נושאת את המטען הלא מאויש. עם ההגעה למאדים, שלושה מן האסטרונאוטים ינחתו על מאדים וישהו בו לתקופה של כחודשיים. המשימה כולה תארך כ־440 ימים. עלות המשימה היא 20 מיליארד דולר ורוסיה אמורה לתרום כ־30% מן העלות. אף שרוסיה הציעה לבצע את המשימה כבר בשנת 2015, יעד זמן זה כלל אינו בר ביצוע.
ג'ון אנדרסון (מוזיקאי)
ג'ון רוי אנדרסון (באנגלית: John Roy Anderson; נולד ב-25 באוקטובר 1944) הוא זמר, מוזיקאי בריטי. ידוע כסולן להקת "יס".
נעוריו ותחילת דרכו
אנדרסון נולד בעיירה אקרינגטון, המצויה במחוז לנקשייר, צפון-מערב אנגליה. הוא הקים את להקתו הראשונה בגיל עשר. בגיל 15 נאלץ לנטוש את לימודיו בבית הספר כדי לעזור בפרנסת המשפחה, לאחר שאביו חלה. בזמן שעבד כנהג משאית, האזין למוזיקה של אלביס פרסלי, אדי קוקרן והאחים אברלי.
הצטרפותו ללהקה מקצועית
אנדרסון הוציא שני סינגלים בעצמו, תחת השם 'הנס כריסטיאן'. השירים לא זכו להצלחה, והוא הצטרף לזמן קצר ללהקת The Gun בשנת 1968. במועדון "לה שז" בלונדון הוא פגש לראשונה את הבסיסט כריס סקווייר. אנדרסון הצטרף ללהקתו של סקווייר (Mabel Greer's Toyshop), שכללה גם את הגיטריסט פיטר באנקס. למרות שחברי הלהקה החליטו לפטר את אנדרסון, הוא לקח איתו את סקווייר ובאנקס כדי להקים באביב 1968 את יס (Yes). אל השלושה הצטרפו המתופף הצעיר ביל ברופורד והקלידן טוני קיי.
אנדרסון הושפע מפילוסופיה הודית, נופים אקזוטיים, ספרי מיתולוגיה, מדע בדיוני, היסטוריה אירופאית ואסיאתית. הוא היה ונשאר כותב הליריקה המרכזי של להקת יס. על כך נמתחה עליו ביקורת רבה במשך השנים, מצד חברי הלהקה, מעריציה ושונאיה: נטען כלפיו שהטקסטים אינם ברורים, שמשמעותם מופשטת מדי, ושלא ניתן להבין לאן הוא חותר מבחינה אמנותית. אנדרסון מצידו הודה שהוא כותב מילים בלי לחשוב על משמעות מוחשית כלשהי, והוא בוחר אותן בעיקר על פי הצליל שהן משמיעות או האסוציאציות שהן מעוררות בו.
קריירת סולו
קריירת הסולו של אנדרסון החלה באמצע העשור, כאשר פגש את הקלידן היווני ואנגליס (Vangelis). יחד עם זאת, כבר בשנת 1970 שר אנדרסון כסולן באלבומה השלישי של להקמת קינג קרימזון Lizard. בין השנים 1975–1976 הקליט אנדרסון את אלבום הסולו הראשון שלו, "אוליאס מסאנהילו" (Olias of Sunhillow), שנחשב עד היום לפסגת הישגיו כאמן סולו. להקת יס המשיכה להקליט אלבומים ולהופיע בכל העולם, בעיקר בארצות הברית. באוקטובר 1979 הם נכנסו לאולפן הקלטות בפריז, אבל חברי ההרכב לא יכלו לעבוד ביחד עוד. וייקמן ואנדרסון החליטו לעזוב את יס יחדיו. אנדרסון החל לעבוד שוב עם ואנגליס.
בזמן שאנדרסון התרכז בקריירת הסולו המתפתחת שלו, להקת יס ניסתה להמשיך בלעדיו עד יוני 1983. אז הצטרף שוב אנדרסון לשורות ההרכב המחודש, שכלל עתה את הגיטריסט טרבור רייבין במקום סטיב האו. הלהקה זכתה להצלחה מסחרית גדולה בזכות הסינגל הפופי שהוציאה לאור (Owner of a Lonely Heart). בזמן שהלהקה הופיעה בכל העולם עם להיטי פופ ממוסחרים, אנדרסון המשיך לעבוד על קריירת הסולו שלו במקביל, להיפתח לתרבויות חדשות (האינדיאנים בארצות הברית, האבוריג'ינים באוסטרליה) וללמוד מדיטציה.
בספטמבר 1988 עזב אנדרסון את יס והקים הרכב משלו עם שלושת חבריו: ביל ברופורד, ריק וייקמן וסטיב האו. מסיבות משפטיות, לא ניתן היה לקרוא להרכב בשם 'יס' ולכן נקראו פשוט "אנדרסון ברופורד וייקמן האו" (ABWH). לאחר סיבוב הופעות עולמי, החליטו כל חברי יס משני צידי האוקיינוס לאחד כוחות ולהקליט אלבום משותף (Union) בין השנים 1990–1991. מאז ועד היום, אנדרסון משלב בין חברות מלאה בלהקת יס, בין שיתופי פעולה מגוונים עם מוזיקאים מכל העולם ובין קריירת הסולו העשירה שלו.
הקריירה הארוכה של אנדרסון הניבה למעלה מתריסר אלבומי סולו, עשרות אלבומים עם יס, עבודה ממושכת עם ואנגליס, לצד שיתופי פעולה עם להקות ומוזיקאים כגון קינג קרימזון, ג'וני האריס, אלן וייט, ריק וייקמן, מייק אולדפילד, ג'ורג'ו מורודר, ג'ון פול ג'ונס, טנג'רין דרים, טוטו, ג'ונתן אליאס, קיטארו, התזמורת הפילהרמונית של לונדון, סטיב האו, פטר מכיידיק ועוד.
ג'ון אנדרסון בישראל
אנדרסון הופיע לראשונה בישראל ב-1 בספטמבר 2005, כחלק מסיבוב הופעות סולו באירופה. הופעת הסולו הישראלית התקיימה בהאנגר 11 בנמל ת"א.
ג'ון ספנסר (שחקן)
ג'ון ספנסר (אנגלית: John Spencer; 20 בדצמבר 1946 - 16 בדצמבר 2005) היה שחקן קולנוע, טלוויזיה ותיאטרון אמריקאי. מוכר בעיקר בשל גילום דמותו של ליאו מק'גארי, ראש הסגל של הבית הלבן בסדרת הדרמה הבית הלבן.
קורות חיים
נולד בשם ג'ון ספשוק (Speshock) כבנם היחיד של זוג ממעמד הפועלים בצפון מזרח ארצות הברית. ספנסר גדל ברובע טוטוואה שבמדינת ניו ג'רזי. בגיל 16 החל ללמוד בתיכון לאמנויות במנהטן. בין חבריו לספסל הלימודים היו גם לייזה מינלי (לימים אמנית מצליחה) ופנחס צוקרמן (לימים מוזיקאי מצליח). ספנסר המשיך ללימודים גבוהים באוניברסיטת פיירלי דיקינסון, אך לא השלים את תואר ראשון.
תפקידו הראשון של ספנסר היה בסדרת הטלוויזיה "המופע של פאטי דיוק" עת היה נער בשנת 1963, אך הפריצה הגדולה שלו הייתה זמן רב אחר כך, בסרט הקולנוע "בחזקת חף מפשע" לצדו של האריסון פורד ב-1990. במהלך קריירה בת ארבעה עשורים הופיע ספנסר בתפקידים רבים בקולנוע, בטלוויזיה ואף בתיאטרון. השתתף בהפקת משחק המחשב האינטראקטיבי הרביעי בסדרה של "וינג קומנדר" ("מפקדת הכנף") שהיה ללהיט עולמי. הוא מוכר בעיקר בשל גילום דמותו של טומי מולני בסדרת הטלוויזיה המצליחה פרקליטי אל איי, ובשל גילום דמותו של ליאו מק'גארי בסדרה מצליחה נוספת; הבית הלבן. על הופעתו ב"הבית הלבן" זכה בפרס אמי והועמד לפרס גלובוס הזהב. בדומה לדמות הבדיונית אותה גילם בסדרה, גם ספנסר היה אלכוהוליסט.
ימים ספורים לפני יום הולדתו ה-59 נפטר ספנסר מהתקף לב בבית חולים בלוס אנג'לס. הוא נקבר בעיירה בה גדל בניו ג'רזי.
שיר
שיר הוא יצירה אשר ניתן לתפוס אותה כיחידה מובחנת העומדת בפני עצמה, בעלת מאפיינים ייחודיים ומוגדרים של גובה צלילים, צורה ותבנית. לרוב, מילות השיר נכתבות במיוחד ללחן, אך ישנם מקרים בהם מלחינים שירי משוררים קיימים.
מבנה השיר הסטנדרטי מורכב מכמה חלקים: פתיחה, בית, פזמון, c part, קטעי מעבר וסיום. מבנה השיר השתנה רבות במהלך השנים וניתן לשינוי על ידי האמן היוצר. כמו כן, אורכו של השיר יכול לנוע בין כמה שניות לכמה דקות ועשרות דקות.
הנסיך נפוליאון בונפרטה
הנסיך נפוליאון בונפרטה, הידוע גם כ-"נפוליאון-ז'רום" (בצרפתית: Napoléon Bonaparte; 9 בספטמבר 1822 – 17 במרץ 1891), היה נסיך ופוליטיקאי צרפתי, בנו של ז'רום בונפרטה.
ביוגרפיה
נפוליאון-ז'רום נולד ב-9 בספטמבר 1822 בטריאסטה, לז'רום בונפרטה ולקתרינה, נסיכת וירטמברג, בתם של פרידריך הראשון, מלך וירטמברג ואוגוסטה, דוכסית בראונשווייג-וולפנביטל. בצעירותו הוא התיידד עם בן דודו לואי נפוליאון, ולאחר מכן שירת בצבא ממלכת וירטמברג. ב-1848 התקבל ללשכת הבנוים החופשיים "ידידי המולדת" וב-1852 היה לחבר כבוד בלשכת "בנופרטה". בשנת 1848 הוא נבחר לאספה המכוננת, והיה החבר הכי צעיר בה, ולאחר הפיכת 2 בדצמבר 1851 סייע לבן דודו לדכא את התנגדות הרפובליקנים. נפוליאון היה יועץ קרוב של בן דודו נפוליאון השלישי, והיה תומך מרכזי של התערבות צרפתית באיטליה, כפי דרישת קמילו בנסו די קאבור והלאומנים האיטלקים.
אברהם יוסף
ב-23 באפריל 2017 הרשיע אותו בית המשפט בשתי עבירות של הפרת אמונים. במסגרת הסדר טיעון יוסף נידון לחמישה חודשי מאסר על תנאי ולקנס של 75 אלף שקל, והוסכם שיתפטר מכהונתו כרב העיר חולון וכחבר מועצת הרבנות הראשית.
הנסיך נפוליאון בונפרטה
ביוגרפיה
נפוליאון שימש כמפקד דיוויזיה במהלך מלחמת קרים, ולאחר מכן שימש כמושל אלג'יריה. כחלק ממדיניות הברית של דודנו עם ממלכת סרדיניה, התחתן נפוליאון-ז'רום ב-30 בינואר 1859 עם מריה קלוטילדה, נסיכת סבויה, בתם של ויטוריו אמנואלה השני, מלך איטליה ואדליידה מאוסטריה, ונולדו להם 3 ילדים. במהלך מלחמת אוסטריה-סרדיניה פיקד נפוליאון על קורפוס צרפתי, אולם הוא לא השתתף בקרב סולפרינו.
אברהם יוסף
קורות חייו
נולד במצרים לרב עובדיה ולמרגלית יוסף. למד 14 שנים בישיבות פורת יוסף, קול תורה, וישיבת תורה והוראה. הרב יוסף שירת בצה"ל במשך כ-13 שנה כרב צבאי במגוון תפקידים, בהם רב בבסיס חיל האוויר ברפידים, רב מחוז חיפה, סגן רב חיל האוויר, ואחראי על תחום ההלכה וההסברה. במקביל כיהן כרב קהילה בצפון תל אביב בבית כנסת אבשלום במשך שלושים שנה עד בחירתו לרבנות העיר חולון. כמו כן, היה מנהל מכון אור המזרח להוצאת כתבי רבני המזרח, ויו"ר הוצאת שולחן ערוך המלא על ידי מכון ירושלים.
הנסיך נפוליאון בונפרטה
ביוגרפיה
בשנת 1870 התפטר נפוליאון השלישי בעקבות המפלה במלחמת צרפת–פרוסיה, והוקמה הרפובליקה הצרפתית השלישית. בשנת 1879 נהרג נפוליאון הרביעי, ובצוואתו הוא מינה את בנו של נפוליאון-ז'רום- ויקטור, נסיך נפוליאון ליורשו. בעקבות כך פרצה מחלוקת בין תומכי בית בונפרטה בשאלה מי ראוי לעמוד בראש הבית, ונוצר קרע בין ויקטור לאביו. ב-16 בינואר 1883 הוא נעצר על שפרסם מנשר בונפרטיסטי בפריז, אולם הוא שוחרר במהירות. במאי 1886 גירשה הרפובליקה הצרפתית את הנסיכים של השושלות השלטוניות הקודמות, ובעקבות כך יצא נפוליאון לגלות בשווייץ. ב-3 במאי 1926 מת נפוליאון ברומא, והוא בן 68 שנים.
אברהם יוסף
קורות חייו
הרב יוסף מנחה תוכנית שאלות ותשובות ברדיו קול חי, וכן הוא עונה על שאלות באתר "מורשת" ובעלוני "הידברות".
הנסיך נפוליאון בונפרטה
משפחתו
ב-30 בינואר 1859 התחתן נפוליאון עם מריה קלוטילדה, נסיכת סבויה, בתם של ויטוריו אמנואלה השני, מלך איטליה ואדליידה מאוסטריה, ממנה נולדו לו 3 ילדים:
אברהם יוסף
קורות חייו
בשנת תשנ"ט נבחר לכהן כרב הראשי הספרדי של חולון לצד הרב האשכנזי הרב אליהו יוחנן גוראריה. לאחר פטירת הרב של אור יהודה מינתה מועצת הרבנות הראשית את הרב יוסף כממלא מקומו, תפקיד אותו מילא בין 2008 ל-2011.
באוגוסט 2010, על רקע בג"ץ בית הספר בעמנואל, ציטט ברדיו את ההלכה שלפיה "כל הדן בדייני גויים ובערכאות שלהן אף על פי שהיו דיניהם כדיני ישראל הרי זה רשע וכאילו חרף וגדף והרים יד בתורת משה רבינו", והוסיף שאין לצרף למניין או לקבל כשליחי ציבור שופטים בבתי דין אזרחיים, גם אם הם טוענים שהם דנים דין תורה.
ב-23 באפריל 2017 הרשיע אותו בית המשפט בשתי עבירות של הפרת אמונים, משום שבמסגרת כהונתו ברבנויות הערים אור יהודה וחולון התנה מתן תעודות הכשר 'מהדרין' בכך שהבשר יהיה בהכשר של אחד משלושה בד"צים, כאשר אחד מהם, שהוא היחיד שפונה בעיקר לציבור ספרדי, הוא בד"צ בית יוסף שבשליטת קרובי משפחתו של הרב יוסף. בחודש נובמבר אושר הסדר טיעון והרב יוסף נידון לחמישה חודשי מאסר על תנאי ולקנס של 75 אלף שקל. במסגרת ההסדר הוסכם גם שהרב יוסף יתפטר מכהונתו כרב העיר וכחבר מועצת הרבנות הראשית ולא יתמודד בשבע השנים הקרובות לתפקיד אחר ברבנות. לאחר שעזב את משרת הרבנות הוא רב בית הכנסת 'מגן דוד' שבחולון.
לרב יוסף ארבעה בנים ובת שנשואה לבנו של הרב יהודה דרעי, רב העיר באר שבע. בנו הרב יצחק מכהן כרב קהילה בעיר אלעד.
סלוצק
סלוּצְק (בלארוסית: Слу́цак, או Слуцк; רוסית: Слуцк; פולנית: Słuck), היא עיר במחוז מינסק בבלארוס. היא משמשת כמרכז מנהלי של מחוז המשנה סלוצק. נמצאת כ־105 ק"מ דרומית למינסק. העיר נמצאת במיזוג נהרות סלוצ' וביצ'יוק ומונה נכון ל־2023 כ־60,300 תושבים.
היסטוריה
סלוצק ידועה לנו מכתבי יד משנת 1116, שם היא מוזכרת לראשונה מיד עם פירוק הממלכה הרוסית העתיקה (רוסיה של קייב). בתחילה העיר הייתה עיר-מבצר. החל מהמאה ה־15 קמה סביבה עיירה המוקפת ביצורים וחפיר. במאות ה־16–17 הפכה כולה לעיר מבצר מהמשוכללות ביותר באזור בלארוס, ולא פעם הותקפה.
כיום, עקב תוכניות מתאר לכבישים שהתממשו, מסילות הברזל ובנייה צפופה, כמעט ולא נשאר דבר מההיסטוריה הזו. אפילו החפיר שהיה סביב העיר העתיקה רובו כוסה בעפר והפך לשטח בנייה. מעטים הם הבניינים ושרידים ששרדו את פגעי הזמן, כך שעיקר המקורות כיום הם מכתבי יד.
היהודים בסלוצק
סלוצק התפרסמה בכך שגרו בה בעיקר יהודים במאות השנים האחרונות, עד מלחמת העולם השנייה. היהודים הוזכרו בה לראשונה ב-1583 כנציגים של השוק המקומי. ב-1766 היו בה 1,577 יהודים.
בסלוצק כיהנו מגדולי הרבנים במאות ה-17 עד ה-20, ששמם נודע למרחוק מעבר לגבולות קהילותיהם. הרב ברוך משקלוב כיהן בסלוצק כדיין וכרופא משנת 1797 עד פטירתו ב-1808. בתחילת שנת תרכ"ה (1864) נתמנה הרב יוסף דוב הלוי סולובייצ'יק לרבה של סלוצק במקום רבי יוסף פיימר שנפטר. בפסח שנת תרל"ה 1875, החליט הרב סולובייצ'יק להסתלק מרבנות סלוצק, עקב מסע רדיפות שהתנהל נגדו על ידי חלק מעשירי העיר, משום שהנהגתו התקיפה בעניינים ציבוריים לא נשאה חן בעיניהם.
הרב יעקב דוד וילבסקי כיהן כרב בסלוצק החל משנת 1890 ויזם את הקמת ישיבת סלוצק - קלצק כסניף של ישיבת סלובודקה. הגרעין המייסד של הישיבה שנשלח על ידי הרב נתן צבי פינקל כללה ארבעה עשר בחורים, בהם הרב ראובן כץ, הרב אליעזר יהודה פינקל והרב יצחק רובנשטיין, כשבראש החבורה עמד הרב איסר זלמן מלצר. הרב איסר זלמן מלצר ירש את הרבנות של סלוצק מהרידב"ז כשזה עלה לארץ ישראל, וכיהן כרבה של סלוצק בין השנים 1903–1923. לאחר שהרב מלצר נמלט מברית המועצות בגלל רדיפות הקומוניסטים, החליפו הרב יחזקאל אברמסקי עד שנת 1930 עת גורש לסיביר.
בסלוצק גם נולדו יהודים מפורסמים רבים, בהם הרב ברוך בער לייבוביץ, הרב שאול ישראלי והסופר יצחק דב ברקוביץ. בתחילת המאה ה-20 חיו בעיר כ-10,200 יהודים, קרוב ל-80% מתושביה.
בשואה
ב-27 באוקטובר 1941, כוחות מיוחדים מהאיינזצגרופן הנאצי יחד עם בעלי בריתם הליטאים (ארבע פלוגות של משטרת העזר הליטאית מהבטליון ה-12 מקובנה) נכנסו לעיר עם הקצאה לחיסול האוכלוסייה היהודית תוך יומיים. היהודים הוקפו, הוצאו מבתיהם ונרצחו בהמוניהם ברחובות. כמו כן נרצחו גם רבים מהאוכלוסייה האתנית באזור. קרוב ל-4,000 יהודים נרצחו במשך יומיים וכן לא יהודים. ההרג ההמוני ללא הבחנה התבצע על מנת להזהיר את האוכלוסייה בבלארוס לא לפעול כנגד הכובשים הנאצים. אפילו הממשל האזרחי הנאצי בבלארוס זעם, לאחר שהשקיע מאמצים גדולים כדי לזכות בשיתוף פעולה של האוכלוסייה המקומית, בהתאם להוראות מהיטלר.
בד בבד, הוקם בסתיו 1941 גטו מוקף גדר תיל בעיר, בו רוכזו יהודיה הנותרים ויהודים שגורשו מיישובי הסביבה. גטו זו חולק לשני חלקים, ומעת לעת נרצחו בו חולים יהודים. באביב 1942 נרצחו בין 3,000 ל-4,000 מיהודי הגטו שבעיר ליד הכפר קרסנאיה סלובודה. בינואר 1943 הועסקו יהודי הגטו בבניית בית בושת לחיילים הגרמנים בעיר, תוך שימוש במצבות מבית העלמין היהודי בעיר. ב-8 עד 9 בפברואר 1943 נרצחו יתר יושבי גטו סלוצק באתר ההרג בקרסנאיה סלובודה.
המאה ה-35 לפנה"ס
המאה ה-35 לפנה"ס היא התקופה שהחלה בשנת 3500 לפני הספירה והסתיימה בשנת 3401 לפני הספירה. זוהי המאה ה-35 לפני תחילת הספירה הנוצרית.
אדום
אדום הוא אחד מצבעי היסוד (במערכת ההוספה). האור האדום הוא קרינה אלקטרומגנטית בתדירויות הגל הנמוכות ביותר שעין האדם מסוגלת לקלוט. אורך הגל של אור אדום הוא בין 620 ל-740 ננומטר (תדירות בין 400 ל-480 טרה-הרץ). אורכי גל ארוכים יותר נקראים "תת-אדום" (או "אינפרה-אדום") והם אינם בתחום הספקטרום הנראה לעין האנושית. גוון אדום אשר נוטה לעבר הכתום וחסר כל מרכיב כחול נקרא "שני". אדום אשר חסר כל מרכיב צהוב ונוטה לעבר הסגול נקרא "ארגמן". אדום עם גוון סגלגל נקרא "אדום יין", "בורגונדי" או "בורדו".
דם מחומצן הוא אדום עקב נוכחות ההמוגלובין והחמצן. אור אדום הוא הראשון שנבלע על ידי מי ים, לכן דגים וחסרי חוליות ימיים שנראים אדומים, נראים למעשה שחורים בסביבה הטבעית שלהם כשמביטים בהם ממרחק של יותר מכמה מטרים.