cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
מבחן יחס הנראות
בבדיקת השערות סטטיסטית, מבחן יחס הנראות הוא מבחן סטטיסטי המשווה בין שני מודלים: מודל השערת האפס ומודל ההשערה החלופית (האלטרנטיבית). המבחן מבוסס על יחס נראות המבטא בכמה יותר "סביר" שיקרה נתון מסוים תחת מודל אחד לעומת המודל האחר. מקובל להשתמש במבחן זה כדי להחליט האם לדחות את השערת האפס או לא.
אם ההשערות פשוטות (כלומר, יש אפשרות יחידה וברורה לפרמטרים על פי כל השערה), ניתן להשתמש בלמה של ניימן-פירסון, הקובעת כי דחיית השערת האפס עבור ערכים גדולים מספיק של יחס הנראות מאפשרת מבחן בעל עוצמה מקסימלית. כדי לבחור את הסף הקריטי לדחיית השערת האפס, יש לדעת את ההתפלגות של יחס הנראות (או של הלוגריתם של יחס הנראות). לעיתים התפלגות יחס הנראות היא פונקציה מונוטונית (או פשוטה מספיק) של סטטיסטי מספיק של הנתונים, עליו ההתפלגות קלה יותר לחישוב. ידיעת ההתפלגות תחת השערת האפס הכרחית לשם חישוב ערך-p עבור נתונים ספציפיים המשמשים לביצוע בדיקת ההשערות.
פרדריק ג'קסון טרנר
פרדריק ג'קסון טרנר (באנגלית: Frederick Jackson Turner;) היה היסטוריון אמריקני שהשפיע רבות על חקר ההיסטוריה האמריקאית בעיקר בזכות ספרו "משמעות הסְפר בהיסטוריה האמריקאית".
טרנר נולד במדינת ויסקונסין באזור שטרם התפתח טכנולוגית. עובדה זו השפיעה ביותר על פירושו להיסטוריה האמריקאית. היה בעל תואר ראשון (1884) ותואר שני (1888) בהיסטוריה מאוניברסיטת ויסקונסין וסיים דוקטורט באוניברסיטת ג'ונס הופקינס בבולטימור - אז הוציא לידי ביטוי את התזה שלו שהוצגה לראשונה בכנס בשיקגו בשנת 1893 אשר על פיה כל המאורעות ההיסטוריים בארצות הברית מושפעים ישירות מעצם העובדה שקיימים באמריקה שטחים ריקים שטרם יושבו על ידי בני אדם (להוציא מן הכלל את האמריקאים הילידים).
בין השנים 1889 לימד באוניברסיטת ויסקונסין וב-1910 עד 1924 לימד באוניברסיטת הרווארד שעה שפרש מחינוך. בשנת 1910 כיהן טרנר כנשיא האגודה ההיסטורית האמריקאית. ב-1933 זכה בפרס פוליצר להיסטוריה. טרנר נפטר בקליפורניה.
NGC 2976
NGC 2976 היא גלקסיה ספירלית ננסית שנמצאת בקבוצת הכוכבים הדובה הגדולה, במרחק של כ-11.6 מיליון שנות אור ממערכת השמש, ושייכת לקבוצת M81. הגלקסיה נמצאת כ-4.25 מעלות ממזרח לכוכב ρ (רו) בדובה הגדולה וכ-10 מעלות ממערב-צפון-מערב לדובהה. כ-1.4 מעלות מצפון-מזרח לה נמצאת M81 וכ-2 מעלות מצפון-צפון-מזרח לה נמצאת M82, שתיהן שייכות גם כן לקבוצת M81.
היסטוריה
לגלקסיה בהירות נראית מדרגה 10.2 והיא התגלתה ב-8 בנובמבר 1801 (יחד עם NGC 3077) על ידי האסטרונום ויליאם הרשל, וקיבלה את הציון I.285 בקטלוג הערפיליות שפרסם בשנת 1802, שם תוארה על ידיו כ"בהירה מאוד, גדולה מאוד, מאורכת וללא כוכבים". ג'ון הרשל צפה בה וכלל אותה בקטלוג הערפיליות שפרסם בשנת 1833 כערפילית מספר 625, ותיאר אותה כ"בהירה, גדולה מאוד, מאורכת מאוד, עם בהירות שעולה מעט ובהדרגה במרכזה", וכן ציין שבסמוך לה יש כוכב עם בהירות מדרגה 12. בשנת 1863 הוא כלל אותה גם בקטלוג הכללי של ערפיליות וצבירי כוכבים תחת הציון GC 1905 ובשנת 1888 ג'ון דרייר הכניס אותה לקטלוג הכללי החדש תחת הציון NGC 2976 כשהיא מתוארת כבהירה, גדולה מאוד, מאורכת מאוד וללא כוכבים שניתנים להפרדה.
מאפיינים
גודלה הזוויתי של הגלקסיה הוא כ-5.9 דקות קשת, שממרחקה שקול לקוטר של קרוב ל-20,000 שנות אור, כחמישית מקוטר שביל החלב. מסתה מוערכת בכ- מסות שמש, פחות מאחוז ממסת שביל החלב, כך שהיא מסווגת גם כגלקסיה ננסית. בשל קרבתה הרבה ל-M81 ול-M82, היא מושפעת מכוחות הכבידה של שכנותיה הגדולות יותר והשפעה זו גורמת לעננים של אבק וגז להתערבל ולצאת מהזרועות שלה ולהסתיר חלקים ממנה ולכן צורתה אינה אופיינית לגלקסיות ספירליות וזרועותיה אינן ברורות וקלות לזיהוי. נראה שבמרכז הגלקסיה יש מספר גדול של כוכבים צעירים וחמים שמצביעים על תקופה של יצירת כוכבים אינטנסיבית שהחלה לפני כחצי מיליארד שנים, אך קצב יצירת הכוכבים יורד ב-300 מיליון השנים האחרונות והגלקסיה נמצאת בתהליך של מעבר לגלקסיה "שקטה" שבה נוצרים רק מעט כוכבים חדשים. בחלקה החיצוני של הגלקסיה נמצאים בעיקר כוכבים זקנים שגילם למעלה מ-8 מיליארד שנים ועם מתכתיות נמוכה של כעשירית מהמתכתיות של השמש.
התעוררות (סדרת טלוויזיה)
התעוררות (ברוסית: Пробуждение) היא סדרת דרמה רוסית בהפקת רשת ivi משנת 2021, הסדרה נוצרה בהשראת הסדרה להתעורר שיצר קייל קילן. הסדרה היא מותחן אודות השוטר פאבל פרולוב (יבגני מירונוב), אשר מתעורר לאחר תאונה ומגלה שהוא חי בשתי מציאויות - במציאות אחת אשתו סבטלנה שרדה בתאונה ואילו בנו נהרג, ובמציאות האחרת בנו קיריל שרד ואילו אשתו נהרגה.
עלילה
מוטיב של הסדרה שמתכתב בין שני העולמות מופיע בעבודתו של פרולוב. בכל פרק עובד הבלש במקביל על מקרה פשע אחד בעולם בו בנו חי ועל מקרה אחר בעולם בו אשתו חיה, ובמהלך הפרק הוא מוצא כל פעם קשר בין העולמות, שעוזר לו לפענח את המקרים שהוא עובד עליהם. הקשר מתבטא בדרך כלל באדם שמופיע בשתי המציאויות, או בפרט שולי אחר. גם בחייו האישיים, פרולוב נעזר בפרטים שלמד בעולם אחד בעולם האחר.
תמיר בן-חור
תמיר בן-חור (יליד ירושלים, 1958) הוא רופא נוירולוג ומדען מוח ישראלי. מנהל המחלקה לנוירולוגיה במרכז הרפואי הדסה עין כרם לשעבר.
ביוגרפיה
נולד לנחום בן-חור, ממייסדי הכירורגיה הפלסטית בישראל.
תמיר הוא בוגר התיכון ליד האוניברסיטה בשנת 1976. בוגר בית הספר לרפואה של האוניברסיטה העברית בירושלים, ובעל התארים M.D. ו-.Ph.D מהאוניברסיטה העברית בירושלים בשנת 1980, את העבודה האקדמית עשה בתחום הנוירו-וירולוגיה, במסגרת זו חקר גנים של נגיף ההרפס-סימפלקס.
התמחה בנוירולוגיה בבית החולים הדסה עין כרם בשנים 1990–1994, והשתלם בנוירוביולוגיה התפתחותית של תאי גזע של מערכת העצבים במכון פסטר שבפריז בשנים 1995–1997.
עוסק במחקר בסיסי בתחומי הנוירואימונולוגיה בביולוגיה של תאי גזע במערכת העצבים, בהשתלת תאי גזע במחלות מערכת העצבים כגון טרשת נפוצה, טרשת אמיוטרופית צידית ומחלת פרקינסון.
בשנת 2005 התמנה למנהל המחלקה לנוירולוגיה במרכז הרפואי הדסה עין כרם.
כמו כן משמש גזבר וחבר ועד האיגוד הנוירולוגי בישראל. היה חבר הוועדה המדעית של האיגוד הנוירולוגי.
ממחקריו
בן-חור חקר גנים של נגיף ההרפס סימפלקס אשר מקנים לנגיף יכולת לחדור למוח, להתרבות בו ולגרום דלקת מוח נגיפית חדה. בן-חור חקר את התגובות המולקולריות והכימיות של המוח ל- זיהום ב- נגיף וכיצד הן מתווכות את סימני המחלה. בתחום תאי הגזע, בן-חור חקר התפתחות של סוגי תאים שונים במוח מתוך תאי גזע של מערכת העצבים. בן-חור חקר כיצד תאי גזע עצביים שהושתלו למוח נודדים, מגינים על המוח מפני מצבי מחלה שונים ומתקנים פגיעה במעטפות העצבים שבמוח ובחוט השדרה. הוא ממשיך במחקר זה במטרה להביא את השתלת תאי גזע ממקורות שונים ליישום במחלות נוירולוגיות, ובפרט בטרשת נפוצה ובמחלת פרקינסון. כמו כן בן-חור חוקר את התנהגות תאי הגזע האנדוגנים של המוח הבוגר במצבים פיזיולוגים ופתולוגים שונים.
טימותי לואוו-קברו
טימותי לואוו-קברו (בצרפתית: Timothé Luwawu-Cabarrot; נולד ב-9 במאי 1995) הוא כדורסלן צרפתי המשחק בעמדות הקלע והסמול פורוורד.
באירופה
לואוו-קברו נולד בקאן שבצרפת. בשנת 2012 החל לשחק במועדון שארקס דאנטיב, באליפות קבוצות העתודה של צרפת (Espoirs) בעונת 2013/2014 רשם ממוצע של 17.6 נקודות, 6.5 ריבאונדים ו-2.8 אסיסטים למשחק. בעונה זו שותף דקות מעטות בקבוצה הבוגרת של המועדון ששיחקה בליגת העל הצרפתית. בעונת 2014/2015 שותף באופן פעיל יותר בקבוצה ששיחקה בליגה הצרפתית השנייה, הוא רשם במהלך העונה ממוצע של 6.9 נקודות ו-2.5 ריבאונדים למשחק. בפלייאוף סייע לקבוצה להעפיל חזרה לליגה הראשונה כשקלע בשמונה משחקים 8 נקודות בממוצע בכ-24 דקות למשחק.
בעונת 2015/2016 עבר לשחק במגה לקס הסרבית המתמודדת במסגרת הליגה האדריאטית והפך בה לשחקן המוביל.
קריירה ב-NBA
ב-2016 נבחר במקום ה-24 בדראפט ה-NBA על ידי פילדלפיה 76'. בשתי עונותיו בקבוצה קלע 6.1 נקודות בממוצע למשחק.
לקראת עונת נשלח לאוקלהומה סיטי ת'אנדר כחלק מטרייד משולש עם אטלנטה הוקס.
בפברואר 2019, לאחר 21 משחקים בלבד עם הת'אנדר, הועבר בטרייד לשיקגו בולס בתמורה לבחירת דראפט עתידית.
בספטמבר 2019 חתם על חוזה כפול עם ברוקלין נטס וקבוצת הבת שלה לונג איילנד נטס, ובפברואר 2020 חתם על חוזה NBA סטנדרטי בברוקלין.
בספטמבר 2021 חתם על חוזה באטלנטה הוקס. בספטמבר 2022 חתם בפיניקס סאנס אך שוחרר לאחר שלושה משחקי אימון. בנובמבר אותה שנה הצטרף לאולימפיה מילאנו.
נבחרת צרפת
לואוו-קברו היה חבר בסגל נבחרות צרפת הצעירות. ב-2014 השתתף עם הנבחרת באליפות אירופה עד גיל 20 שהתקיימה ביוון וסיים עמה במקום השמיני. ב-2015 סיים עם הנבחרת עד גיל 20 במקום הרביעי באליפות אירופה שהתקיימה באיטליה. הוא רשם באליפות ממוצע של 11.6 נקודות ו-4.9 ריבאונדים למשחק.
ויטוריו ברמבילה
ויטוריו ברמבילה (באיטלקית: Vittorio Brambilla, 11 בנובמבר 1937–26 במאי 2001) היה נהג מרוצים איטלקי, שהתחרה במשך שבע עונות באליפות הפורמולה 1. סגנון הנהיגה האגרסיבי שלו הקנה לו את הכינוי "הגורילה ממונזה". ברמבילה הצטיין בנהגיה בתנאי גשם, הניצחון היחיד שהשיג היה בגרנד פרי אוסטריה בעונת 1975, במרוץ שנערך בתנאים גשומים.
קריירת מרוצים
ברמבילה נולד בעיר מונצה. בשנת 1957 החל להתחרות במרוצי אופנועים, שנה לאחר מכן זכה באליפות איטליה בקטגוריית ה-175 סמ"ק. גם בהמשך הקריירה המשיך להתחרות במרוצי אופנועים מדי פעם. הוא התחרה בקארטינג, לפני שהך למכונאי של אחיו ארנסטו (טינו), שהיה גם הוא נהג מרוצים.
בשנת 1968 חזר להתחרות בעצמו והשתתף במרוצי פורמולה 3. בשנת 1972 זכה באליפות איטליה בקטגוריה, במקביל התחרה במרוצי פורמולה 2. הוא ניצח מספר מרוצים, דבר שהקינה לו מקום באליפות הפורמולה 1. בשנת 1973 ניצח שני מרוצים במסגרת אליפות הפורמולה 2 האירופאית והגיע פעמיים נוספות לפודיום.
פורמולה 1
לקראת עונת 1974 הצטרף לקבוצת March לצידו של הנס-יאוכים שטוק. במהלך העונה הראשונה היה מהיר כמו שטוק, אך מצד שני, היה מעורב במספר רב יותר של תאונות. בגרנד פרי שוודיה היה במקום החמישי במשך מרבית המרוץ עד שנאלץ לפרוש בשל בעיה במנוע. את העונה סיים במקום ה-18 עם נקודה אחת. בעונת 1975 הפתיע רבים כשהוביל את המרוץ עד שפרש בשל בעיה בבלמים בהקפה ה-54. בגרנד פרי שוודיה זינק מהפול פוזישן, אך נאלץ לפרוש בהקפה ה-36 בשל בעיה בתמסורת. בגרנד פרי אוסטריה, שהתקיים בתנאים גשומים, השיג את הניצחון היחיד בקריירה. הגשם הכבד הוביל לקיצור המרוץ ל-60% מהזמן המתוכנן ולכן קיבל רק מחצית מהנקודות על הניצחון (4.5 נקודות במקום 9). הוא התבונן בדגל השחמט, איבד שליטה על המכונית וריסק את החלק הקדמי שלה. הוא המשיך בהקפת המסלול עם החלק הקדמי של המכונית הרוס, תוך שהוא מנופף לקהל. תאונה נוספת בה היה מעורב באותה עונה אירעה במקצה הדירוג של גרנד פרי ארצות הברית, כשאיבד שליטה באחת הפניות ופגע בגדר הבטיחות. התאונה הובילה לעצירת המקצה ואיפשרה לניקי לאודה, שקבע את ההקפה המהירה באותו שלב, להבטיח לעצמו את הפול פוזישן.
לקראת עונת 1977 עבר להתחרות עבור קבוצת סורטיס. בקביל, התחרה עבור אלפא רומיאו במרוצי מכוניות ספורט וזכה באליפות העולם. בעונתו השנייה בקבוצה צבר נקודה אחת בלבד. בזינוק לגרנד פרי איטליה אירעה תאונה מרובת משתתפים, בה מצא את מותו רוני פטרסון. ברמבילה נפגע בראשו מגלגל שעף באוויר מאחת המכוניות ופונה יחד עם פטרסון לבית חולים. בעקבות הפציעה עבר תהליך ארוך של שיקום ושב להתחרות רק שנה מאוחר יותר. הוא לקח חלק בשלושת המרוצים האחרונים של העונה עבור קבוצת אוטודלתא, קבוצת-בת של אלפא רומיאו. בעונת 1980 השיקה אלפא רומיאו קבוצה רשמית תחת שמה. ברבמילה היה אחד מארבעת הנהגים שהתחרו במהלך העונה עבור הקבוצה החדשה. הוא התחרה בהולנד ואיטליה, אך לא הצליח לצבור נקודות. בסיום העונה פרש מהאליפות.
בתחילת שנות התשעים פתח חנות מזכרות של ספורט מוטורי במילאנו. הוא נהג במכונית הבטיחות במספר אירועים של גרנד פרי איטליה.
מותו
במאי 2001, בגיל 63, לקה בהתקף לב ומת, בשעה שעבד בגינת ביתו בעיירה לסמו.
דיפאליה
דיפאליה (באנגלית: Diphallia) היא מום מולד זכרי הבא לידי ביטוי בקיומם של שני פינים בזכר אחד.
הדיפאליה נדירה מאוד, בארצות הברית נמצא מקרה אחד על כל חמישה וחצי מיליוני גברים. התופעה תוארה לראשונה ב-1609 על ידי הרופא השווייצרי Johannes Jacob Wecker. צעיר אמריקאי בעל דיפאליה פרסם ספר אלקטרוני בשם "ראש כפול: חיי עם שני פינים" (Double Header).
במקרים רבים דיפאליה מלווה במומים נוספים בחוט השדרה, במערכת הכליות, במעיים, בפי הטבעת ובאיברים נוספים. בעלי דיפאליה נמצאים בסיכון גבוה לתמותה בשל זיהומים החודרים גם למערכת הכליות והעיכול.
אליפות גרמניה בכדורגל 1954
אליפות גרמניה בכדורגל 1954 הייתה העונה ה-44 של התחרות. זה היה השלב האחרון של עונת 1953/1954 בכדורגל הגרמני.
התחרות הסתיימה בניצחון של הנובר 96, וזאת בפעם השנייה בתולדות המועדון.
ארגון האליפות
התחרות כללה 6 קבוצות שהעפילו מליגות אזוריות:
הקבוצות חולקו לשני בתים. בכל בית נערכו שלושה משחקים בלבד. מנצחי הבתים נפגשו למשחק הגמר.
מטרת קיצור התחרות הייתה בהכנות למונדיאל 1954.
כדורגלנים מצטיינים
מספר כדורגלנים כבשו 3 שערים:
יחסי אוגנדה–הממלכה המאוחדת
יחסי אוגנדה–הממלכה המאוחדת הם יחסי החוץ בין הממלכה המאוחדת לאוגנדה.
סקירה כללית
בשנות ה-60 של המאה ה-19 הגיעו לאזור אוגנדה חוקרים בריטים בחיפושיהם אחר מקורות הנילוס, ובסוף שנות ה-70 של המאה ה-19 הגיעו לאזור מיסיונרים אירופאים אשר הכירו לתושבי המקום את הנצרות. האזור הוחכר ב־1888 לחברת מזרח אפריקה הבריטית וב־1894 הפך באופן רשמי למדינת חסות של האימפריה הבריטית (אוגנדה הבריטית), כששטחים נוספים וממלכות שכנות צורפו לאזור. שטח החסות הסופי הנקרא אוגנדה נוצר ב־1914. בשנת 1962 הוענקה לאוגנדה עצמאות במסגרת חבר העמים הבריטי.
בשנות ה-60 של המאה ה-20 מחה נשיא אוגנדה מילטון אובוטה על מכירת הנשק הבריטית לדרום אפריקה. ממשלת בריטניה שמחה כאשר אידי אמין הפיל את אובוטה בינואר 1971. בריטניה הייתה המדינה הראשונה שהכירה במשטר האוגנדי החדש ובתוך כמה חודשים סיפקה לאמין סיוע צבאי. עם זאת, היחסים הידרדרו עד נקודת השבר בשנת 1972, כאשר ללא התייעצות או אזהרה, אמין גירש את האוכלוסייה ההודית של אוגנדה (כמחציתם החזיקה בדרכונים בריטיים), ואילצה את בריטניה לקבל מספר רב של פליטים למרות חוקי ההגירה המגבילים שלה. בריטניה הגיבה בכך שעצרה את כל הסיוע לאוגנדה והטילה עליה אמברגו כלכלי. בינואר 1973 אמין החזיר את הנציב העליון שלו מלונדון, הלאים אחוזות תה בריטיות וחברות אחרות (אך לא בנקים בריטיים), ואיים לגרש את 7,000 תושבי אוגנדה הבריטים. במרץ בשנה שלאחר מכן עזבו 6,000 בריטים את אוגנדה. ביולי 1976, במסגרת מבצע יונתן שביצעה ישראל באוגנדה להצלת נוסעי טיסה שנחטפה אל נמל התעופה הבינלאומי אנטבה, חיילי אמין הרגו את דורה בלוך, אישה בת ערובה שהחזיקה באזרחות בריטית וישראלית ואושפזה בקמפלה כנקמה על המבצע. לאחר הרצח בריטניה ניתקה את קשריה הדיפלומטיים עם אוגנדה. אף על פי כן, למרות גילויי הזוועה שביצעו פקידי המדינה, הממשלה הבריטית אפשרה לחברות פרטיות לספק לאמין מוצרי יוקרה ששולמו בקפה אוגנדי עד 1979.
מיד לאחר הפלת משטר אמין ב-1979, בריטניה הכירה בממשלה הזמנית והבטיחה סיוע וסיוע טכני. בהמשך תקופת הביניים שלחה ממשלת בריטניה צוות להכשרת המשטרה, יוזמה שנויה במחלוקת שלא המשיכה מאז. הרשויות הבריטיות הגיבו בזהירות להצלחתו לכאורה של אובוטה בבחירות בשנת 1980, אך לאחר ששכנע אותם במדיניותו הכלכלית הפרו-מערבית, הם תמכו בו עד הסוף המר. למרות הביקורת של ממשלות המערב על משטר אובוטה, עם היוודע התנהגותו של הצבא בכל רחבי המדינה - במיוחד במשולש לווארו - השלטונות הבריטיים עוררו תחילה מחלוקת על ההאשמות או שתקו, כפי שהגיבו בשנים האחרונות של משטר אמין. בשנת 1986, למרות תמיכתם לשעבר באובוטה, הבריטים יצרו מיד קשרים קרובים עם צבא ההתנגדות העממי שנלחם באובוטה במלחמת האזרחים האוגנדית. בנובמבר 1987 ביקר מנהיג הצבא שהפך לנשיא החדש יוורי מוסווני בלונדון, שם ניהל שיחות עם המלכה וראש הממשלה, אך במקביל המשיך לבקר את ממשלתם על כישלונה של הטלת סנקציות על דרום אפריקה.
יחסי סחר
המשרד לסטטיסטיקה לאומית האוגנדי דיווח כי היצוא של אוגנדה לבריטניה הוכפל למעלה מפי 2 בתקופה שבין 1999 ל-2016. עם זאת, כפי שציינה אמיליה קיאמבאדה, שרת המסחר, התעשייה והקואופרטיבים, עדיין קיים חוסר איזון גדול בסחר עם בריטניה. למעלה מ-100 חברות בבריטניה פועלות באוגנדה, ביניהן טולו נפט ובנק ברקליס.
נתן צונץ
נתן צונץ (בגרמנית: Nathan Zuntz; 7 באוקטובר 1847 - 22 במרץ 1920) היה רופא ופיזיולוג גרמני יהודי מומר, נודע במחקריו על היבטים רבים בתחום הפיזיולוגיה של בעלי החיים ושל האדם: חילוף החומרים, תזונה, נשימה, הגזים בדם, המאמץ, היה חלוץ של חקר החיים בתנאי גובה, של רפואת הספורט והרפואה התעופתית.
חייו
נתן צונץ נולד בבון במשפחה של סוחרים יהודים. הוא היה צאצא של יהודים מפרנקפורט שעברו לשם במאה ה-15 מן העיירה צונז אם ריין, בימינו חלק מן העיר דורמאגן, כ-20 קילומטר צפונית-מערבית לעיר קלן. בשנת 1837 אביו, לאופולד צונץ (1874-1814), וסבתו, רחל צונץ (לבית הס) פתחו יחדיו בבון מפעל לצליית קפה ("של האלמנה של אמשל צונץ ז"ל"). העסק התפתח לחברה גדולה והפך למותג ידוע בגרמניה בסוף המאה ה-19, עם חנויות ובתי קפה בברלין ובערים אחרות.
בשנת 1914 התגייס צונץ בכל כוחותיו למאמץ המלחמתי של גרמניה. בשנת 1919 פרש לגמלאות לפי בקשתו. נתן צונץ נפטר בביתו בברלין בשנת 1920.הובא לקבורה בבית הקברות הדרום-מערבי של שטאהנסדורף, על יד פוטסדם, ללא השתתפות של כמרים. הוא היה נשוי החל משנת 1874 לפרדריקה בינג. לזוג נולדו שלושה ילדים. ילדיו ונכדו נאלצו להימלט מגרמניה בימי שלטון הנאצים. נכדו, גינתר צונץ (1902-1992), נמלט לבריטניה והיה בלשן שעסק בלטינית וביוונית.
פעילותו המדעית
צונץ חקר היבטים פיזיולוגיים רבים, כגון חילוף החומרים, הנשימה והתזונה. נודע במיוחד הודות למחקריו בתחום הפיזיולוגיה בתנאי גובה. ערך מחקרים נרחבים של השינויים הפיזיולוגיים אצל בעלי חיים ובני אדם בתנאים קיצוניים. רבים ממחקריו נערכו אחרי 1893 בקאפאנה רג'ינה מרגריטה, תחנת מחקר שנבנתה לא מכבר על פסגת ההר מונטה רוזה באיטליה בגובה 4,500 מטר. בעבודתו שם שיתף פעולה עם אדולף לוי (1936-1862) ,עם האיטלקי אנג'לו מוסו (1910-1846) ועם האוסטרי ארנולד דוריג (1961-1872). חרף קשיים מתודולוגיים רבים היה צונץ הראשון שחקר את השפעות ירידת לחץ החמצן על גוף האדם בעזר חדר היפובארי או Pneumatische Kammer. היה הראשון שתיאר את ההבדל בין ממצאי המעבדה המופקים בתוך חדר היפובארי לבין תוצאות המדידות בגובה. הוא מצא שהנוסחה הברומטרית אינה ישימה במקרה זה.
בשיתוף פעולה עם מוסדות תעופתיים, צבאיים ומדעיים בנה צונץ ושרטר מערכת לאספקת חמצן ותכנן תא לחץ שנועד לגבהים גדולים מאוד של מעל 10,000 מטר, שבישרו את המערכות המודרניות בהן משתמשת התעופה והאסטרונאוטיקה של ימינו. בשנת 1910 השתתף צונץ במסע מדעי לפיקו דה טיידה באיים הקנריים חלד עם שרטר והפיזיולוגים ארנולד דוריג (Durig)(1961-1872) וג'וזף בנקרופט (1947-1872).
נתן צונץ פרסם מספר מאמרים בתחום חקר רפואת הגבהים, מתוכם הידוע היה "Hohenklima und Bergwanderungen in ihrer Wirkung auf den Menschen" (האקלים בגבהים גדולים והמסעות בהרים והשפעתם על האדם). בשנת 1885 יחד עם אוגוסט יוליוס גפרט (1937-1856) יצר צונץ את המכשיר הנשימתי ע"ש צונץ-גפרט ולצורך מחקרי שדה המצאי מודד (Gasuhr) נייד של גז יבש.
סוניק (סדרת טלוויזיה, ABC)
סוניק (באנגלית: Sonic the Hedgehog, "סוניק הקיפוד"; ידועה גם בכינוי "Sonic SatAM", "סוניק שבת בבוקר") היא סדרת הנפשה בת 26 פרקים המבוססת במקור על סדרת משחקי הווידאו בעלת אותו השם. הסדרה הופקה בשיתוף פעולה אמריקאי-איטלקי ושודרה במקור בארצות הברית ב-ABC בין השנים 1993 ו-1994.
בישראל שודרה הסדרה לראשונה ב-2012 בדיבוב לעברית בערוץ ג'וניור.
תקציר העלילה
עלילת הסדרה מתרחשת בכוכב לכת בדיוני בשם מוביוס, ומתמקדת בהרפתקאותיהם של סוניק הקיפוד ושל חברו הטוב מיילס "טיילס" פראוור, המייצגים את לוחמי החופש ויוצאים להגן על מוביוס מפני דוקטור רובוטניק המרושע ועוזרו יבבני שמנסים להשתלט על הכוכב יחד עם חבורת הרובוטים שלו. אל החבורה של סוניק מצטרפים הנסיכה סאלי אקורן, גאון המחשבים רוטור הניבתן, אנטואן זאב הערבות, בוני, חצי ארנב חצי רובוט ודולסי הדרקונית.
הסדרה מציגה את "סוניק" באופן בוגר יותר מהסדרה הקודמת. כמו כן, הסדרה נועדה לקהל בוגר.
גונדובלד
גונדובלד (Gondovald או Gundowald נקרא גם גונדואלד ובלומר; 568 לערך – 586 לערך). היה מתחזה, טוען לכתר, שהכתיר עצמו כמלך אקיטן בשנים 584-585.
על פי גרגוריוס מטור גונדובלד טען שהוא בן לא חוקי של כלותאר הראשון. הוא ואמו ניסו להוכיח זאת בעזרת עדים, אך כשלו במשימה ולכן גונדובלד ברח דרך איטליה לביזנטיון, עם תמיכה כספית מפלביוס מאוריסוס טיבריוס אוגוסטוס, קיסר האימפריה הביזנטית הוא חזר ותפס מספר ערים בדרומה של גאליה, כולל טולוז ופואטייה (Poitiers).
טריטוריה זו הייתה שייכת על פי דין לגונתרם, מלך בורגונדיה, אחד מבניו החוקיים של כלותאר. גונתרם יצא נגדו באומרו שגונדובלד הוא בנו של טוחן, ששמו הוא בלומר וכי הוא תפס את השלטון שלא כדין. גונדולד, שכוחותיו היו נחותים מכוחותיו של גונתרם, נמלט לקומאנז' (Comminges) וצבאו הושם במצור במבצר הקרוי כיום Saint-Bertrand-de-Comminges. המצור הצליח, בני הלוויה שלו מסרו את גונדובלד לגונתרם וגונדובלד הוצא להורג. במהלך המצור נהרס המבצר ולא נבנה מחדש במשך קרוב ל-500 שנה.
היסטוריונים בני המאה ה-19 ואילך מפקפקים בסיפור המסופר אצל גרגוריוס ובאמיתותו.
תנומת כוח
תנומת כוח (באנגלית: Power nap) היא שינה קלה במהלך היום לזמן מוגבל של כעשרים דקות ולכל היותר שלושים דקות.
עשרים דקות של שינה רדודה מכינים את הגוף לשינה עמוקה, אך עדיין לא מתחילים אותה. במהלך השינה הזאת יש התאוששות של המוח. עסקים רבים בארצות הברית מאפשרים לעובדיהם לקחת הפסקת שינה. בחברות תעופה אמריקאיות אפילו מחייבים את הטייסים לעבור הפסקת שינה לפי התור.
הנושא נחקר באוניברסיטת הרווארד ובאוניברסיטת דיסלדורף, שמצאה שיפור משמעותי ביכולת הזכירה לאחר תנומת כוח.
זנות קטינים
זנות קטינים היא זנות בה מעורבים בני אדם שגילם קטן מגיל ההסכמה. ההגדרה שהתקבלה בשנת 1996 בקונגרס העולמי נגד ניצול מיני מסחרי של ילדים מתייחסת לזנות קטינים כאל מעשה של שיתוף או של שידול של קטינים למעורבות בפעילות מינית, ללא מעורבות רגשית, ובתמורה לכסף או אתנן (בדמות כסף או שווה ערך לכסף, למשל, מזון, שכר דירה או סמים). ההגדרה מתייחסת לפעילות מינית החוזרת על עצמה מספר פעמים, עם יותר מלקוח אחד ואשר אינה מאורגנת בהכרח תמיד על ידי צד שלישי (סרסור למשל). ההגדרה כוללת גם סחר בקטינים לצורכי מין ולהפצה ושימוש בפורנוגרפיה בה נעשה שימוש בקטינים.
זנות קטינים כוללת מגוון רחב של מופעים המתפרשים על פני רצף והיא אינה כוללת בהכרח זנות רחוב. זנות הקטינים כוללת בין היתר גם מגעים חד פעמיים בעבור תמורה מסוימת, קשרים מיניים קבועים עם "ספונסרים", זנות באינטרנט ובאפליקציות, דירות דיסקרטיות, מכוני ליווי ומועדוני חשפנות.
תפיסות של זנות קטינים
לזנות של קטינים מגוון רחב של הגדרות וטרמינולוגיות. הגדרות אלה מושפעות בין היתר מהאופן בו נתפסת הזנות והסיבות לה. למשל, המונח "ניצול מיני מסחרי" מציג את היותם של הקטינים קורבנות הפגיעים לניצול. מנגד, גישות ליברליות מדגישות את היבט הבחירה לעסוק בזנות ומציגות את זנות הקטינים כ"עיסוק בזנות". למשל, הגישה הפמיניסטית הליברלית אשר מתייחסת לזנות כעיסוק לגיטימי טוענת כי לנשים יש את הזכות לבחור את עיסוקן וכי יש לכבד את רצונן, גם אם הבחירה נעשתה מתוך טווח אפשרויות מצומצם. בניגוד לכך, הגישה הפמיניסטית הרדיקלית טוענת כי הזנות מהווה מוסד המבזה נשים, משמר את אי השוויון בין המינים ואת ההתייחסות לנשים כאל אובייקט מיני. לפי גישה זו, נשים בזנות חוו טראומה קיצונית וסבלו מאלימות פיזית ורגשית אשר הובילו אותן בלית ברירה למעגל הזנות.
תפיסות של זנות קטינים בישראל
בישראל נפוצה התפיסה כי נוער בזנות הוא נוער המנוצל מינית. בשנות ה-70 בישראל, נוער בזנות נתפס כעברייני וסוטה, כאשר המחקר בתחום התמקד במאפיינים אישיותיים ופתולוגיים של הנוער הנמצא במעגל הזנות. מאוחר יותר החלה להתפתח התפיסה כי הפתולוגיה המאפיינת נוער זה, מהווה תוצאה ולא סיבה של הימצאותם במעגל הזנות.
כיום רווחת התפיסה כי בנות ובני נוער בזנות הן קורבנות של מציאות חיים קשה אשר נגרמה בשל הצטלבות של מיקומי שוליים בחברה. תיאורית הצטלבות מיקומי השוליים מסבירה כי מיקומן של צעירות/ים בכל אחד מהמאפיינים החברתיים (למשל, עוני, זהות מגדרית, שוליות אתנית ונטייה מינית) יוצר מצבי שוליות ייחודיים שמשפיעים באופן משמעותי על חוויותיהן, הדיכוי והאפליה שהן תחווינה ומיקומן במאזן יחסי הכוח החברתיים. מצבי השוליות מעצבים את תפיסותיהן של הנערות/ים לגבי עצמן, ההזדמנויות הפרושות בפניהן, שאיפותיהן, והידע שלהן אודות עצמן, גופן ומיניותן. התבוננות שכזו על חייהן של נערות/ים בזנות מהווה פרשנות חברתית ביקורתית על המידה בה מצבי חייהן הובילו אותן לחיות כפי שהן חיות כיום.
השפעתן של טראומות בילדות
תפיסתם של אנשי הטיפול כיום היא כי כניסה למעגל הזנות מהווה תוצאה ישירה של טראומות בילדות. קיימת הסכמה בקרב החוקרים בתחום כי לזנות קטינים בפרט יש קשר עם התעללות מינית, כמו כן, גם עם השתייכות לקבוצות שוליים בחברה, אבטלה, חיים ברחוב, קשיים בבית הספר והזנחה.
פגיעה מינית בילדות וגילוי עריות
מסקרים עולה תמונה לפיה אחת משלוש נשים באוכלוסייה עברה פגיעה מינית בילדותה. לא כל הנשים שנפגעו בילדותן מגיעות לכדי זנות, אולם רוב הנשים הנמצאות במעגל הזנות עברו פגיעה מינית בילדותן. הפגיעה המינית, בשילוב עם גורמי סיכון נוספים בדמות הזנחה נפשית ורגשית, אלימות, נשירה ממסגרות, התמכרות לסמים וחסרות בית יוצרים פגיעות לזנות.
עוד עולה כי אחת משבע נשים באוכלוסייה היא קורבן לגילוי עריות. מי שחוו גילוי עריות בילדותם עשויים לסבול מנזק משמעותי בזהותם ובהערכתם העצמית. הם עשויים לחוש חוסר אמון עמוק באחרים ולצפות כי במערכות יחסים שונות, אחרים עשויים יהיו להשתמש בהם או לנטוש אותם. הנמצאות/ים במעגל הזנות מתארות לעיתים קרובות חוויה של ניתוק רגשי במהלך המגע המיני שהן מקיימות עם לקוחות. תחושה דומה מתוארת לעיתים קרובות גם על ידי קורבנות שנפגעו מגילוי עריות. נראה כי מנגנון הניתוק שבין הגוף והנפש מאפיין מצבים טראומטיים ועשוי להוות מנגנון המאפשר לשרוד בחיי הזנות.
להתעללות בילדות ישנו קשר מורכב לזנות. בין היתר, בעקבות התעללות בילדות מתרחש בקרב הנערות והנערים תהליך של הפנמה של עצמן כאובייקט שמטרתו לספק מינית אחרים. היכולת של הצעירות והצעירים לפתח דימוי עצמי חיובי ולחוש בעלות ערך נפגעת. משום שהנערות והנערים למדו בילדותן כי ערכן העצמי תלוי ביכולתן לספק צרכים של אחרים, בעיקר מיניים, הן עשויות לפתח בבגרותן זהות של "זונה". קשורים לכך גם הפנמה של תפקיד הקורבן והזדהות עם הקורבן.
מאפיינים של זנות קטינים
זנות מהווה עבור קטינות/ים אסטרטגיית הישרדות נוכח מצבי חייהן הקשים. צעירות/ים אלו לרוב חוו חוויית דחייה ראשונית עמוקה מצד משפחתן וחשו כי הן אינן נראות ורצויות. הן לרוב חוו התעללות והזנחה מתמשכת בסביבתן הקרובה, שם רכשו את היכולת לדיסוציאציה אשר ממשיכה "לשרתן" תוך שהן נמצאות במעגל הזנות.
גיל הקטינים במעגל הזנות הולך ויורד עם השנים. נמצא כי הגיל הממוצע של כניסה לזנות הוא 13–14 שנים. בני נוער במעגל הזנות נתונים במצוקה נפשית, חברתית וכלכלית. רובם נשרו ממערכת החינוך, רבים גרים ברחוב ורבים חשופים לאלימות ולהתעללות. רוב הקטינים שמנוצלים למטרות זנות מתנסים בשימוש בסמים, אך אינם מכורים לסמים. נמצא כי פרידה מהורה, חשיפה לחיי הרחוב ולמידת דרכי ההישרדות, משפיעים על היכרות עולם הזנות.
בישראל 20-25% מהקטינים המעורבים בזנות הם בנים. עיקר הספרות אודות נוער בזנות מבוססת על נערות, בעוד שהמחקר אודות נערים ונערות טרנסג'נדריות מוגבל. עולה כי ההבדלים בעיקר נוגעים למקומות בהם מתבצעת הזנות – "זירות הזנות". בנוסף, נראה שחלק מהנערים נכנסים למעגל הזנות בעקבות עזיבת הבית על רקע אי קבלתה של נטייתם ההומוסקסואלית.
מדו"ח הוועדה לניצול מיני מסחרי של קטינים בישראל עולה כי עד השנים האחרונות סוגי הזנות של בני הנוער בארץ היו במכונים, במועדוני חשפנות ובמופעי הצצה, בדירות פרטיות, במועדונים, נערות טרמפים, זנות רחוב, וזנות נערות ונערי ליווי. מדו"ח של עמותת עלם עולה כי במאה ה-21 חל שינוי בדפוס הפעולה של בני הנוער המעורבים בזנות והם אינם משוטטים עוד ברחובות, אלא נמצאים יותר ויותר ברשתות האינטרנט והצ'טים. בני הנוער המעורבים בזנות לרוב סבורים שהזנות נובעת מבחירתם החופשית.
סיבות מרכזיות לכניסתם של קטינים למעגל הזנות
פגיעה מינית וגילוי עריות בילדות הן הסיבות המרכזיות המובילות את הקטינות/ים לתוך מעגל הזנות. הפגיעה בילדות פוגעת בהתעצבות מיניותן של הנערות ובעקבות כך נוצרות גם תחושת זהות מעוותת ותחושות ניתוק. הנערות נוטות לעיתים קרובות לברוח מביתן וכדי לשרוד הן נאלצות להיעזר בזנות. כך הן פוגשות בסרסורים ודמויות מדיחות ונוצרת שוב דינמיקה פוגענית של ניצול.
סיבה נוספת היא אלימות גופנית, הזנחה וחוסר שליטה ופיקוח של המשפחה על מעשיהן וסביבתן של הקטינות. נמצא כי במשפחות בהן הקטינות/ים אינן מקבלות מענה על צרכים פסיכולוגיים ורגשיים הן עשויות לחפש מענה זה במקומות אחרים, מה שהופך אותן פגיעות לניצול.
חסרות בית מהווה גורם סיכון נוסף. היא כוללת לרוב גם ניתוק קשרי משפחה, קשרים חברתיים וממסגרות. אלה יוצרים קושי כלכלי רב ומחסור להזדמנויות תעסוקתיות, אשר מגבירים את פגיעותן לניצול. הזנות עשויה לספק עבור הקטינות/ים כסף מהיר, תחושת קבלה ושייכות ותחושה של כוח ושליטה, אשר לעיתים הן מתקשות לקבל בתחומים אחרים בחייהן.
לדידו של הזרם הפמיניסטי הרדיקלי, כל הנשים בזנות הן נשים הסובלות מטראומה קיצונית ומתמשכת אשר לרוב החלה בילדותן וכוללת חוויות של אלימות פיזית, מינית ורגשית קשות. טראומות אלו לא הותירו לנשים כל מוצא אחר להתמודדות עם מצוקתן. על כן, הן סבורות כי יש לראות בעוסקות בזנות ובייחוד בילדים ובני הנוער בזנות, קורבנות לניצול ותקיפה מינית ולא עבריינים.
סכנות והשלכות של זנות קטינים
לזנות יש השלכות גופניות ונפשיות חמורות. אלימות ואף רצח הם שכיחים, כאשר נפוצות גם מחלות כרוניות, קשיי שינה וזיכרון. הפגיעה הנפשית באה לידי ביטוי בדימוי עצמי נמוך, דיכאון ואבדנות. באופן ספציפי, קטינות/ים וצעירות/ים בזנות פגיעות יותר למחלות מין וזיהומים בשל חוסר השימוש באמצעי מניעה ובשל הזרקת סמים. בנוסף, היותן של הקטינות/ים במעגל הזנות מוביל את חלקן להתמכר לסמים. נמצא כי צעירות/ים בזנות סובלות מהפרעת דחק פוסט טראומטית וטראומה מורכבת, תחושות אשמה ובושה ואף שינויים אישיותיים כתוצאה מחוויות האלימות וההשפלה. לאירועים טראומטיים כדוגמת זנות, יש השלכות משמעותיות על מערכות יחסים, על תחושת הביטחון של צעירות/ים בעולם ועל תחושת האמון הבסיסית שלהן. ההשפלה שחוות צעירות וצעירים בזנות הן טראומטיות לא פחות מהאלימות הפיזית והמינית שהן חוות ואף עשויים להיחוות כטראומטיים יותר.
ממחקרים שנערכו בעולם בקרב נשים במעגל הזנות עלה הצורך להבחין בין טראומה הנובעת מאירוע חד פעמי לטראומה כרונית לאורך החיים, המכונה "הפרעת דחק פוסט טראומטית מורכבת". זהו המונח המשמש לתיאור הנזקים הטראומטיים הנגרמים לנשים הנמצאות במעגל הזנות, הסובלות מטראומות קשות ומתמשכות כתוצאה מהזנות ומגילוי העריות שחוו. הטראומה המורכבת מתאפיינת גם בסימפטומים דיסוציאטיביים, בהפרעות במבנה האישיות ובנטייה לקורבנות חוזרת (הן על ידי פגיעה עצמית והן על ידי פגיעה על ידי אחרים). כאמור, צעירות/ים בזנות חוות סימפטומים דיסוציאטיביים המשמשים כמעין מנגנון של ניתוק המשמש להישרדותן. דיסוציאציה היא אחת משלוש צורות ההסתגלות המרכזיות לחוויות ההתעללות בגילאים צעירים.
סיכום סטטיסטי
זנות קטינים קיימת בכל מדינה, אך התופעה חמורה ביותר בדרום אמריקה ובאסיה. מספר הקטינים בזנות גדל בחלקים שונים של העולם, כולל צפון אמריקה, אפריקה ואירופה. קשה להשיג נתונים סטטיסטיים מדויקים, אך מעריכים כי כ -10 מיליון ילדים מעורבים בזנות ברחבי העולם.
היקף התופעה בישראל
נכון ל-2019 אין בידי הגורמים הרשמיים בישראל די מידע אודות היקף זנות הקטינים. בעמותת עלם מעריכים כי מדובר באלפי נערות/ים העוסקים בזנות בישראל. אחת הסיבות להיעדר הדיווח היא כי מרבית בני הנוער המעורבים בזנות לא מזהים עצמם ככאלה. בעשור השני של המאה ה-21 קיימת מגמת עלייה במספר התיקים הנפתחים במשטרה בגין עבירות של צריכת זנות מקטינים. מספר התיקים הפליליים שנפתחו בגין עבירות מין כלפי קטינים בין השנים 2011–2017 גדל מ-2001 תיקים ל-2604 תיקים. כ-70% מהתיקים עסקו בעבירות מין כלפי קטינות בעוד ש-30% מהתיקים עסקו בעבירות מין כלפי קטינים. הנתונים הקיימים בידי המועצה הלאומית לשלום הילד מציגים עליה במספר התיקים הפליליים שנפתחו בגין פגיעה בקטינים אך אינם מתייחסים באופן נפרד לזנות קטינים, אלא כוללים עבירות מוסר ועבירות מין כלפי קטינים אשר אינן כוללות רק זנות קטינים לבדה. קיימת הערכה כי קטינים מהווים 20-30% מהאוכלוסייה הנמצאת במעגל הזנות. לגורמי הטיפול מוכרים מאות קטינים הנמצאים במעגל הזנות. ההערכה היא כי ישנם קטינים רבים נוספים אשר לא ידוע עליהם לרשויות ולגורמי הטיפול. תופעת זנות הקטינים נפוצה במגוון קבוצות אוכלוסייה: יהודים, ערבים, חילונים, דתיים, עולים, מבקשי מקלט, הומואים, לסביות, ביסקסואלים וטרנסג'נדרים.
היבטים חוקיים של זנות קטינים בישראל
הספרות המקצועית עוסקת ברובה בזנות בגירים. שם ניתן למצוא מגוון הגדרות אשר משפיעות על החקיקה, הענישה והאכיפה. מגוון ההגדרות עשוי להקשות על אכיפת הזנות משום שחלקן מתייחסות לזנות כאל מקצוע שיש בו יסוד של בחירה. בהקשר החברתי, קיימת תפיסה יחסית סלחנית ביחס לזנות ונראה כי אין די אכיפה כנגד ניצול של קטינים, מה שמהווה חלק מהתשתית המאפשרת את המשך קיום הבעיה. אחד הקשיים הוא עצירת צרכני הזנות. זאת משום שקשה להוכיח כי המבוגר ידע את גיל הקטין וכי נכונותם של הקטינים לשיתוף פעולה היא חלקית בלבד.
מנתוני משטרת ישראל משנת 2017 עולה כי אין התייחסות ספציפית לזנות קטינים בישראל, אלא היא נכללת תחת הגדרות עבירה רחבות יתר: עבירות חשיפה ועבירות מוסר. עבירת חשיפה היא עבירה שאין בה מתלוננים ולפיכך היא אינה מדווחת למשטרה. גילוי עבירות אלו נעשה באמצעות פעילות יזומה של המשטרה. עבירות אלו כוללות עבירות של סמים, שוחד, הימורים, אחזקת רכוש גנוב ובין היתר, גם עבירות מוסר וזנות. עבירות מוסר כוללות סרסרות, שידול למעשה זנות, אך גם שימוש וסחר בסמים. בשנת 2017 נפתחו 10,876 תיקים הנוגעים לעבירות אלימות שבוצעו כנגד קטינים. כ־32% מכלל עבירות האלימות כנגד קטינים בוצעו בתוך המשפחה. אולם, תיקים אלו אינם כוללים רק עבירות מין כנגד קטינים.
בישראל קיימים שני חוקים המתמקדים בילדים ובנוער, אשר נועדו להגן על קטינים בסיכון: חוק הנוער (טיפול והשגחה), תש"ך - 1960 וחוק הנוער (שפיטה ענישה ודרכי טיפול), התשל"א- 1971. על מנת להרחיב את ההגנה על קטינים מפני ניצול מיני מסחרי, מדינת ישראל חתמה על אמנת האג בדבר זכויות ילדים ובני נוער ואף הרחיבה את חוק העונשין בנוגע לזנות קטינים. סרסרות ושידול לזנות, כאשר הן נעברות כנגד קטינים, נחשבות חמורות יותר מסרסרות בגירים ודין העובר אותן הוא שבע שנות מאסר (חוק העונשין: תשל"ז- 1977). החוק כולל גם איסור פרסום של שרותי זנות קטינים, איסור פרסומי תועבה באמצעות גופם של קטינים, וכן איסור להצגת נותן שרותי מין כקטין, גם אם אין זו אמת. בנוסף, לצורך הגברת המלחמה בזנות קטינים וההגנה עליהם, קיימת הצעה נוספת לתיקון חוק העונשין, לפיה יוחל על עבירות זנות המבוצעות נגד קטינים עקרון השיפוט האקס-טריטוריאלי על מנת לאפשר להעמיד לדין בישראל עברייני זנות קטינים ופורנוגרפיה של קטינים, גם אם העבירות נעברו במדינה בה הם לא נחשבות לעבירות.
דקלן מקנה
דקלן בנדיקט מקנה  (באנגלית: Declan Benedict McKenna; נולד ב-24 בדצמבר 1998) הוא זמר-יוצר אנגלי. הוא זכה להכרה לראשונה לאחר שבשנת 2015 זכה ב'תחרות הכישרונות העולים' בפסטיבל גלסטונברי, כשהיה בן 15. בדצמבר 2015, לאחר הזכייה, הוא הוציא את סינגל הבכורה שלו, "Brazil", שיר מחאה שמותח ביקורת על פיפ"א ועל מונדיאל 2014 שנערך בברזיל. השיר הגיע לראש מצעד 'Alt 18 Countdown' של תחנת הרדיו האמריקאית Alt Nation, ושהה שם במשך שלושה שבועות. כמו כן, השיר הגיע למקום ה-16 במצעד האיירפליי האלטרנטיבי של בילבורד. ב-21 ביולי 2017 הוא הוציא את אלבום הבכורה שלו, . ב-4 בספטמבר 2020 הוא הוציא את אלבומו השני, Zeros, לאחר עיכובים רבים בשל מגפת הקורונה.
ראשית חייו והפריצה עם השיר "Brazil" (1998–2015)
דקלן מקנה נולד ב-24 בדצמבר 1998 ברובע אנפילד בלונדון רבתי, וגדל בצ'שנט, הרטפורדשייר, שם למד בבית הספר St Mary's Church of England High School. אימו הייתה מורה ואביו עבד כחלבן ובפוליטיקה המקומית. מוצאו העיקרי הוא אירי ואנגלי, ולמרות שכיום הוא לא מחשיב את עצמו כדתי, הוא גדל כקתולי. את מבחני ה-GCSE (תעודה כללית להשכלה תיכונית) הוא החל לעשות בקיץ 2015. מאוחר יותר הוא למד ספרות אנגלית, פילוסופיה ואתיקה כחלק מתוכנית ה-A-levels, אך הפסיק לאחר מספר חודשים כדי לפנות זמן לקריירה המוזיקלית שלו, שהחלה לכלות יותר מדי מזמנו.
בשנת 2015, מקנה השתתף בתחרות הכישרונות העולים (Emerging Talent Competition) של פסטיבל גלסטונברי. הפסטיבל נקרא על שם המנצח של התחרות באפריל 2015, שגם זכה בפרס של 5,000 ליש"ט ובהופעה ב-William's Green Stage של הפסטיבל. לאחר הזכייה, מגזין NME כינה אותו "אחד הכישרונות החדשים הכי מבוקשים" בממלכה המאוחדת, זמן קצר לאחר שמקנה חתם על חוזה ניהול עם חברת הניהול Q Prime, שמייצגת בין היתר את להקת האינדי רוק הבריטית Foals). מעל ל-40 חברות תקליטים התחרו כדי להחתים אותו, ולבסוף מקנה בחר בקולומביה רקורדס.
מקנה כתב מספר רב של שירי דמו לפני שהוציא את סינגל הפריצה הראשון שלו. הוא תיאר את המוזיקה כ"לא כל כך טובה!" וסיפר למראיין שהוא ניסה לחקות את סופיאן סטיבנס תוך כדי שהשתמש בתוכנת מוזיקה בסיסית. הוא פרסם באתר האינטרנט שלו חומרים של שני אלבומים בערך, אך הסיר אותם ממנו אחרי אוגוסט 2015.
באוגוסט 2015, מקנה הוציא באופן עצמי את הסינגל הראשון שלו, "Brazil". הוא הועלה במקור לערוץ היוטיוב שלו ב-2 בדצמבר 2015. השיר מתח ביקורת על פיפ"א, הגוף המנהל של ענף הכדורגל בעולם, על הענקת גביע העולם בכדורגל לברזיל בשנת 2014, מבלי להתייחס לעוני הנרחב והעמוק שהשפיע על האנשים במדינה. מאוחר יותר מקנה סיפר למגזין DIY שהוא כתב את השיר מכיוון ש"זאת פוליטיקה ומה שאני רואה בחדשות, וזה פשוט דברים כללים שיש לי רגשות עזים כלפיהם, דברים שקורים בחיי". "Brazil" העניק למקנה תשומת לב רבה, כאשר פרשני ספורט רבים ראו בשיר פרשנות לשערוריית השחיתות בפיפ"א שהתגלתה בתקופה ההיא (ובאופן אירוני, הסינגל "Isombard" של מקנה הופיע בפסקול של משחק הווידאו FIFA 17). מאוחר יותר באותה שנה, הוא התראיין בערוץ סקיי ניוז כדי לדון על דעותיו על הקשר של כדורגל לעוני. ב-23 בינואר 2016, השיר "Brazil" הגיע למקום הראשון בדירוג Alt 18 Countdown של תחנת הרדיו Alt Nation של חברת Sirius XM Radio, ונשאר שם שלושה שבועות.
המיני-אלבום הראשון והאלבום (2015–2018)
בחודשים הנותרים של שנת 2015 מקנה הופיע בפסטיבלים ובהופעות ברחבי לונדון, בהם ניגן מגוון רחב של מוזיקה בריטית ואירית. בחודש יולי הוא הופיע בפסטיבל Somersault בצפון דבון שבאנגליה; באותו חודש הופיע גם בפסטיבל Boston Big Gig בעיר בוסטון שבלינקולנשייר; בחודש ספטמבר הופיע בפסטיבל המוזיקה Electric Picnic בעיירה סטרדבאלי שבמחוז ליש באירלנד, ובחודש אוקטובר בפסטיבל המוזיקה Mirrors בלונדון.
בנובמבר 2015, לאחר ההצלחה של "Brazil" והופעותיו בלונדון, מקנה הוציא באופן עצמי את הסינגל השני שלו, "Paracetamol". השיר, שאורכו 5 דקות וחצי, מדבר על הדרך בה נערים טרנסג'נדרים מיוצגים שלא כהלכה במדיה. בריאיון עם Sound of Boston, מקנה הסביר שכותרת השיר באה מ"הרעיון של שימוש בפרצטמול הלירי היה דרך של השוואת האמונה שניתן לרפא מישהו על ידי טיפול, למשכך כאבים יום-יומי". מאט ויליקינסון ממגזין NME התייחס ל-"Paracetamol" כלהיט הפריצה השני של מקנה. אף על פי שלא היה סביר שהשיר יושמע ברדיו או יכבוש את המצעדים, לטענת ויליקינסון, השיר הראה שמקנה הוא לא רק עוד "טרובדור אינדי מבריטניה, קצת מחוספס ועם כישרון מגניב עבור מנגינת המיינסטרים", אלא פזמונאי מוצק ומוכשר שיכול לספק שירה "חבולה ופגיעה". ג'ון ליונס מאתר המוזיקה ThisNewBand.com אמר כי השיר מעיד על בגרות שמציינת בבירור שמקנה אינו "סתם חלום נעורים או זמר של להיט אחד". במגזין בילבורד נאמר בתחילת 2016 כי מקנה "פילס את דרכו לאמריקה" עם "Brazil" שנכנס למצעד Alternative Songs של בילבורד (בשבוע שמסתיים ב-27 בפברואר 2016) במקום ה-32, ועלה למקום ה-26 ב-5 במרץ 2016.
מקנה נשאר שקט במשך רוב שנת 2016, בעודו כותב שירים בחדרו, עבור אלבום הבכורה שלו, אך הוציא את "Bethlehem" באותה שנה, ובסוף אוגוסט, את הסינגל הרביעי שלו, "Isombard", שמתייחס לתקשורת הימנית. הוא הופיע במספר פסטיבלי מוזיקה באנגליה: בפברואר 2016 ב-NME Awards; במהלך חג הפועלים בפסטיבל Live at Leeds; במאי 2016 בפסטיבל The Great Escape בברייטון אנד הוב שבמזרח סאסקס; בסוף יולי 2016 בפסטיבל Standon Calling בסטנדון, הרטפורדשייר; וביוני 2016 בפסטיבל המוזיקה Field Day שבלונדון. הופעתו הראשונה באמריקה התקיימה ב-11 במרץ 2016, ב-Jannus Live הממוקם בסיינט פיטרסברג, פלורידה. לאחר מכן קיים שלוש הופעות נוספות באירוע המוזיקה South by Southwest Music ב-15 במרץ 2016. באוקטובר 2016 אושר כי הוא יופיע בהפקה ה-31 של Eurosonic Noorderslag בחרונינגן, הולנד.
מקנה הופיע ברשימת "Sound of 2017" של BBC Music לשנת 2016, לאחר שהוציא את שני המיני-אלבומים Stains ול-Liar באותה שנה. רשימות הרצועות של המיני-אלבומים היו דומות, כאשר "Brazil" ו"Paracetamol" מופיעים בשניהם. את הסינגלים "The Kids Don't Wanna Come Home" ו"Humongous" הוא הוציא לפני הוצאת אלבום הבכורה שלו, בשם . המוזיקאי, מפיק התקליטים והמלחין האנגלי ג'יימס פורד, שהפיק גם אלבומים של ארקטיק מאנקיז, דפש מוד ופלורנס אנד דה מאשין, הפיק את האלבום, שהוקלט באולפן הקלטות של Kensal Green. האלבום יצא לאור ב-21 ביולי 2017 וקיבל בעיקר ביקורות חיוביות. האלבום כולל את ששת הסינגלים ששוחררו קודם לכן, וכמו כן גם חמש רצועות חדשות. כל השירים באלבום נכתבו על ידי מקנה לבדו, מלבד "Listen to Your Friends", שנכתב בשיתוף רוסטאם באטמנגליג'. מקנה הופיע בפסטיבלים שונים ב-2017, וביניהם Coachella, Lollapalooza,  Glastonbury Festival ו-Reading and Leeds Festival.
בשנת 2017, מקנה זכה בפרס אמן השנה של BBC Introducing בטקס BBC Music Award. הוא הופיע גם ב-Pilton Party 2017 יחד עם להקת הרוק הבריטית באסטיל. ב-17 בינואר 2018, מקנה הוציא את הקליפ של ""Make Me Your Queen".
ביקורת
מקנה הוא זה שכותב את שיריו, אך הוא נתמך בלהקה בסיבובי ההופעות שלו, שכעת החברים בה הם איזבל טורס (גיטרה), ניית'ן קוקס (קלידים), ויליאם בישופ (בס) וגבריאל מרי קינג (תופים), על אף שבעבר הוא גם ניגן בכל כלי הנגינה שלו. מבחינת התפתחות הסגנון המוזיקלי שלו, הוא אמר כי הוא היה הכי רוצה לחקות את הקריירה של דייוויד בואי.
BBC News כינו את "Brazil" שיר בוגר בצורה יוצאת דופן עבור כותב שירים בן 16. מאט וילקינסון ממגזין NME כינה אותו "אחד השירים הטובים ביותר" של שנת 2015, ושיבח רבות את הסינגל השני של מקנה, " Paracetamol", כמו כן. ג'ון ליונס מאתר ThisNewBand כינה את "Brazil" "שיר קליט ללא ספק", וגם ציין כי הוא היה "ביקורת חדה על ספורט, כסף וכוח".
כמה מבקרי מוזיקה מיתנו את השבח שלהם למקנה. מאט ויליקינסון כינה את ההופעות של מקנה בלונדון "טובות באופן מפתיע", אם "מחוספסות בקצוות". ג'ון ליונס ציין כי נכון לנובמבר 2015, נדמה היה ששיריו של מקנה מצביעים על אמן שעדיין מתנסה עם להקות ועם סגנונות מוזיקה שהשפיעו עליו. הוא חש כי מקנה עדיין "מחפש את הצליל שלו ממש מול הקהל. אמן שנולד תו אחרי תו". אנדי וולש, מבקרת מוזיקה של העיתון בריסטול פוסט, אמרה שמקנה היה "שווה צפייה" (one to watch), והראה "הרבה הבטחה מוקדמת ובלויה".
אנדרה פיין מהעיתון "איבנינג סטנדרט" התרשם פחות מהופעותיו החיות של מקנה, כאשר ציין בביקורתו כי על אף שבהופעתו "הייתה המון אנרגיה [...] [הוא] לא ממש עמד בציפיות שקשורות במוניטין שלו כקולו של דור", וכינה את ביצועיו "מבולגנים".
חיים אישיים
מקנה אומר שהוא מרגיש טוב מאוד לגבי היותו מודל לחיקוי. הוא סיפר כי בתחילה הוא התקשה להבין גם את הביקורתיות וגם את השבחים שקיבל, אך הצליח להיות בוגר וביקורתי יותר לגביהם. הוא טבעוני.
נטייתו המינית
לאחר שאימץ במקצת סגנון חזותי של גלאם רוק עבור הופעתיו החיות (שכלל שימוש באיפור עיניים ונצנצים), מקנה התייחס לשאלות על נטייתו המינית ממגזין Attitude בסירוב לתייג את עצמו, ואמר "אני צעיר. אני כאן כדי להתנסות בכך" ושהוא "למד דברים רבים". בריאיון נוסף עם Attitude במאי 2020, מקנה אמר על נטייתו המינית שהוא "לא יכול לתייג אותה", אבל הוסיף כי הוא די קרוב לפאנסקסואל, ואמר "לעולם לא הייתי באמת אומר שהמיניות שלי מוגבלת למגדר כלשהו או כל דבר אחר ... אני יכול לקרוא לזה פאנסקסואל, תלוי עם מי אני מדבר. אני מתקשה לדמיין את זה בשום דרך אחרת". באותו ריאיון אמר כי הוא היה במערכת יחסים פתוחה, אך לא אמר עם מי.
דעותיו הפוליטיות
מקנה מכיר בכך שהוא נחשב זמר "פוליטי" או "מחאתי". הוא לא רואה את עצמו כ"מוביל השיח" אלא כאדם ששר על דברים שעמיתיו כבר מדברים עליהם. במשך רוב עבודתו הראשונית, מקנה אמר שהוא ניסה למצוא השראה למילים ונושאים בחייו הפרטיים. עם זאת, הוא הרגיש שחייו האמיתיים הם כה שגרתיים, ופנה לסוגיות חברתיות ופוליטיות שהרגיש שצריכים לדון עליהן. עם זאת, באלבומו השני, מקנה הרגיש כי כל כך הרבה דברים קרו לו, והוא יכול להשתמש בחוויות אישיות יותר עבור המילים שלו.
ביוני 2018, מקנה הופיע ב-Labour Live, פסטיבל מוזיקה שמאורגן על ידי מפלגת הלייבור. הוא הצביע למפלגת הלייבור בבחירות הכלליות בשנת 2019.
ביולי 2020, הוא חתם על מכתב גלוי לשרת השוויון הבריטית, ליז טראס, בקריאה לאסור טיפולי המרה ללהט"בים מכל סוג שהוא.
Human (מיני-אלבום של דארן כריס)
Human הוא המיני-אלבום הבכורה של הזמר-יוצר האמריקאית דארן כריס. המיני-אלבום יצא לאור ב-20 ביולי 2010 שיצא בהוצאה עצמית.
רקע והכרזה
כריס סיפר שהוא דחה את הוצאת המיני-אלבום זמן רב מכיוון שהוא פרפקציוניסט, ולכן הוא מעדיף שאנשים יראו אותו מנגן בשידור חי. כריס הקליט את המיני-אלבום בחדרו במהלך שבוע עם חברו שעזר לו בהנדסה מוזיקלית באלבום. כריס ציין כי כל אחד מהשירים הם "שירים ישנים", והוסיף כי "Human" היה השיר הראשון שנכתב, עוד כשהיה בן 15. השירים "Sami" ו-"Not Alone" הופיעו במחזמר הפקות "מחזמר מאוד פוטרי", אך כריס כתב אותם מראש. כריס כתב "Not Alone" בזמן שהותו בחו"ל באיטליה ואת "Sami" כתב לסדרת האינטרנט "שקר לבן קטן" בשנת 2007.
הר אסגארד
הפסגה הצפונית היא הגבוהה מבין השתים; את שתי הפסגות התאומות מחבר אוכף.
גובהה של הפסגה הצפונית 2,015 מטרים מעל פני הים.
בשל מראהו הייחודי, הר אסגרד הוא המפורסם ביותר מבין הרי באפין.
מקור השם
שמו האינואיטי של ההר הוא סיבאניטירוטינגואק (Sivanitirutinguak).
ההר נקרא על שם אסגארד, ביתם של ההאלים במיתולוגיה הנורדית (וזאת בדומה להרים נוספים באזור הקרויים אף הם על שם דמויות מהמיתולוגיה הנורדית).
הטיפוס על ההר
ב-13 ביולי 1953 מטפסי הרים העפילו לראשונה לפסגה הגבוהה יותר של הר אסגרד (הצפונית משתי הפסגות) - היו אלה פ. ביירד (P. Baird) הקנדי, שהוביל משלחת בה היו חברים: ג'יי. ובר (J. Weber), ג'יי. מארמט (J. Marmet), ו-ה. רות'ליסברגר (H. Röthlisberger) - מדענים שווייצרים שהיו חברים במשלחת חקר האי באפין של המכון הארקטי (Arctic Institute Baffin Island Expedition). המטפסים טיפסו על ציה המזרחי של הפסגת הצפונית, עד שהגיעו לאוכף בין שתי הפסגות, וממנו טיפסו לראש הפסגה הצפונית.
בשנת 1971 מטפסי הרים העפילו לראשונה לפסגה דרומית - היו אלה ג'י. לי (G. Lee), ר. ווד (R. Wood), פ. קלאנקי (P. Clanky), ג'יי. פאבור (J. Pavur), י. קאמיסאווה (Y. Kamisawa) ו-פ. קוך (P. Koch)
בקולנוע
בשנת 1976 ביצע הפעלולן ריק סילבסטר קפיצת בסיס, מעל ההר עם מצנח שעליו דגל בריטניה לצורך צילום סצנת הפתיחה של סרט ג'יימס בונד"המרגלת שאהבה אותי" - סצנה זו נחשבת הסצנה המותחת ביותר מבין כל סצנות הפתיחה של סרטי ג'יימס בונד (אף שעל פי עלילת הסרט, הקפיצה אמורה הייתה להתרחש באלפים האוסטריים. צוות פעלולים וצוות הקולנוע הגיעו לפסגה במסוק; עלות צילום הסצנה הייתה 500,000 דולר אמריקאי; הפעלולן קיבל 30,000 דולר אמריקאי:
אוטובוס הקסמים
אוטובוס הקסמים (באנגלית: The Magic School Bus) היא סדרת ספרי ילדים שעובדה לסדרת טלוויזיה, אשר מעשירה את החשיבה המדעית.
ספרי "אוטובוס הקסמים" נכתבו בין השנים 1986–2001 על ידי ג'ואנה קול ואוירו על ידי ברוס דגן. הגרסה העברית של הספרים קרויה בשם "טיולית הפלאים", ותורגמה על ידי רימונה די-נור.
העלילה עוסקת בגברת פריזל, מורה בבית ספר יסודי, הלטאה שלה ותלמידיה היוצאים לטיולי-שדה באוטובוס תלמידים קסום (האוטובוס מואנש, בעל פנים וקיים קשר בינו לבין גברת פריזל). האוטובוס לוקח אותם להרפתקאות לימודיות בחלל, מתחת לאדמה, אל תוך גוף האדם ועוד.
בשנים 1994-1997, עובדו סיפורי אוטובוס הקסמים לתוכנית טלוויזיה ששודרה בערוץ PBS האמריקאי. לסדרה ארבע עונות בנות 13 פרקים כל אחת. הסדרה דובבה לעברית ושודרה בשנים 1996-1999 בערוץ הילדים, ולאחר מכן בשידורים חוזרים גם בערוץ לוגי.
מאחר שספרי אוטובוס הקסמים מציגים עובדות מדעיות בצורה לפעמים דמיונית (לדוגמה: אוטובוס שהופך לחללית, או ילד שמתכווץ לגודל קטנטן), בסוף כל ספר יש עמוד שמפרט בצורה הומוריסטית אילו חלקים בספר הם עובדות מדעיות אמיתיות, ואילו סיפורים דמיוניים. בסדרה הטלוויזיונית, ממלאת תפקיד זה סצנה בסוף כל פרק, שבה המפיק מקבל שיחת טלפון מילדים שמביאים לתשומת לבו דברים מסוימים בתוכנית שלא יכולים לקרות במציאות.
צוות המדבבים בהפקת הדיבוב העברי
העונה הראשונה בוימה על ידי ענת ניב (1996). העונה השנייה (1997) והעונה השלישית (1999) בוימו על ידי מורן לכיש.
סדרת המשך
לאחר הסדרה הקודמת העלתה רשת נטפליקס סדרה מחודשת בשם "אוטובוס הקסמים נוסע שוב" בשנת 2017. הדיבוב העברי הופק בווידאופילם אינטרנשיונל.
הסדרה עוסקת בפיונה - אחותה של גברת פריזל שמחליפה אותה כמורה החדשה באוטובוס הקסמים. במהלך הסדרה היא יוצאת עם התלמידים לטיולי שדה קסומים חדשים.
לא ייאמן (מיני-סדרה)
לא ייאמן (באנגלית: Unbelievable) היא מיני-סדרת דרמה אמריקאית המבוססת על מקרה אמיתי של חוסר אמון משטרתי בסיפורה של נערה שעברה אונס באיומי סכין; דבר המאלץ אותה לחזור בה מעדותה במשטרה ולהיות מורשעת בתלונת שווא. הסדרה עוסקת בתופעת האונס השני והאשמת הקורבן המתרחשת כאשר נשים קורבנות אונס נאלצות לעבור חקירה פולשנית על ידי נציגי רשויות המשטרה והחוק באופן חסר רגישות, המעמיק את הטראומה ומשחזר אותה שוב ושוב.
המיני-סדרה בת שמונת הפרקים נוצרה בשיתוף סוזנה גרנט, איילת ולדמן ומייקל שייבון ועלתה ב־13 בספטמבר 2019 לנטפליקס.
תקציר העלילה
הסדרה מציגה מקרה של אישה צעירה בת שמונה עשרה, בשם מארי אדלר (בגילומה של קייטלין דיוור) הגרה בקהילה תומכת, ומתלוננת שנכפתה ונאנסה באישון לילה באיומי סכין על ידי גבר חבוש במסכת סקי. במהלך החקירה, החוקרים מבהירים לאדלר שאינם מאמינים לסיפורה, ובסופו של דבר, לאחר חקירות חוזרות ונשנות, היא חוזרת בה וטוענת שבדתה את פרטי המקרה. בעקבות זאת, אדלר מואשמת בהגשת תלונת שווא, משלמת קנס של 500 דולר ומתחייבת לשורה של תנאים בהם מפגשים עם קצין מבחן ועם פסיכולוגית. המקרה מוביל את אדלר לאבד את הדיור המוגן בו גרה, את חבריה ואת מקום עבודתה.
רק מספר שנים אחר כך, בעקבות עבודת בלשות מאומצת של שתי שוטרות מקולורדו, הבלשית גרייס ראסמוסון (בגילומה של טוני קולט) והבלשית קארן דובל (בגילומה של מריט וובר), האנס, המתברר כסדרתי, נתפס ונעצר. התמונות שנמצאו ברשותו מאמתות את סיפורה של מארי ואת נקודות העיוורון של רשויות המשטרה והחוק שהיו אמונות על המקרה.
עיבוד המקרה לסדרת טלוויזיה
הסדרה מבוססת על מקרה אמיתי ונסמכת על עבודת תחקיר של כריסטיאן מילר וקן ארמסטרונג שהתפרסמה באתר החדשות הניו יורקי ללא כוונת רווח פרופובליקה ובפרויקט מרשל.
מרבית הפרטים בסדרה מופיעים בדיוק כפי שהתרחשו במציאות, אולם מספר מהשמות שונו. השם מארי הוא שמה האמצעי של קורבן הפרשה; שמו של האנס האמריקאי שפעל בוושינגטון ובקולורדו בין השנים 2008–2011 הוא מארק אולירי. במהלך השנים עד שנלכד הוא אנס עשרים ושמונה נשים ונדון ל-327 שנות מאסר. בחקירתו, תיאר גם את מקרה האונס שהתרחש בוושינגטון ותואר בסדרה וטען שהשאיר עדויות בזירה שיכלו להביא למעצרו ולמנוע את מקרי האונס הנוספים.
המשפט היסודי של החשבון הדיפרנציאלי והאינטגרלי
המשפט היסודי של החשבון הדיפרנציאלי והאינטגרלי או המשפט היסודי של החשבון האינפיניטסימלי הוא משפט מתמטי הקושר בין שני מושגי היסוד של החשבון האינפיניטסימלי: הנגזרת והאינטגרל. המשפט מראה שגזירה ואינטגרציה הן פעולות הופכיות זו לזו: אם פונקציה רציפה עוברת אינטגרציה ואחר כך גוזרים את התוצאה, חוזרים לפונקציה המקורית. פרט לקשר זה, המשפט גם מספק שיטה מעשית לחישוב האינטגרל המסוים (שהוא מושג המוגדר בצורה שאינה מאפשרת חישוב פשוט) באמצעות האינטגרל הלא מסוים, שלחישובו יש דרכים רבות יותר.
המשפט היסודי של החשבון האינפיניטסימלי קובע, שעבור פונקציות אינטגרביליות שיש להן פונקציה קדומה, האינטגרל המסוים בקטע כלשהו, שווה להפרש הערכים של האינטגרל הלא המסוים שלה בנקודות שבקצוות הקטע.
לכאורה שני מושגים אלה שונים ובאים מעולמות שונים, אבל המשפט היסודי של החשבון הדיפרנציאלי והאינטגרלי קובע את הקשר העמוק בין שני התחומים.
ניסוח פורמלי
המשפט היסודי של החשבון האינטגרלי מורכב בעצם משני משפטים: