cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
האם גוגל עושה אותנו טיפשים?
התמודדות עם שפע
אחדים מהמבקרים הציגו תאוריה לגבי השפעות המעבר ממחסור אל שפע של חומר כתוב, כתוצאה מהטכנולוגיות שצמחו עם האינטרנט. מעבר זה נבחן בהיבט הפוטנציאל שלו לגרום להבנה שטחית אצל אנשים בנושאים רבים, במקום הבנה עמוקה בנושאים אחדים וממוקדים. לדברי שירקי, ה"סביבה הריקה יחסית" בעבר הקלה על היכולת של הפרט להתרכז, ויכולת זו חדלה להתקיים כיום. שירקי הודה כי הכמות חסרת התקדים של חומר כתוב הזמין באינטרנט עלולה "להקריב" את החשיבות התרבותית של יצירות רבות, אך הוא מאמין כי הפתרון לכך הוא "לעזור להפוך את ההקרבה לכדאית".
קאר מצא נחמה ביומרה של שירקי כי "צורות ביטוי חדשות" יופיעו עם האינטרנט, אך ראה בכך אמונה אופטימית יותר מאשר סברה הגיונית. שירקי הרחיב מאוחר יותר את טענתו לפיה "טכנולוגיות שמביאות שפע בכתיבה דורשות תמיד ליווי של תצורות חברתיות חדשות", והטעים שהמצאת הדפוס הביאה לשפע של ספרים זולים שנתקלו ב"שורה של המצאות גדולות וקטנות", כגון הפרדה של הסיפורת מהספרות הלא בדיונית, גילוי של כישרונות חדשים, רישום אינדקסים, והפרקטיקה של מספור מהדורות.
השפעה על הזיכרון
מספר מבקרים הצביעו על ירידה ברצון להיזכר בסוגי מידע מסוימים, שמעידה לדעתם על שינוי בתהליך זכירת המידע, כמו גם בסוגי המידע שנזכרים בהם. לדברי בן וורטן, בלוגר של הוול סטריט ג'ורנל, הדגש הגובר והולך שניתן ליכולת לגשת למידע במקום ליכולת לאחזר מידע הישר מהזיכרון, עשוי לשנות בטווח הארוך את סוגי מיומנויות העבודה שחברות המחפשות עובדים חדשים ימצאו בהן ערך. וורטן שיער, כי בשל ההסתמכות הגוברת על האינטרנט, בתוך זמן לא רב "יהיה פחות ערך לאדם שיודע כל עובדה על נושא מסוים מאשר לאדם שיודע למצוא את כל העובדות האלה ועוד רבות אחרות".
אוון רטליף מאתר "Salon.com" תהה האם לשימוש בגאדג'טים כדי לזכור מספרי טלפון, כמו גם מידע גאוגרפי והיסטורי, יש אפקט של שחרור משאבים תודעתיים מסוימים, כשבתמורה יתחזקו היבטים אחרים של התודעה. תוך עריכת הקבלה ציורית לזיכרון טרנזאקטיבי - תהליך שבו אנשים זוכרים יחד דברים במערכת יחסים וקבוצות - הגה רטליף ברעיון שהאינטרנט הוא "כמו בן זוג עם כישרון ספציפי לזכירת עובדות מכל הסוגים שנמצא כל הזמן לידך". פרופ' עידן שגב מהאוניברסיטה העברית, החוקר תהליכי למידה במוח מההיבט החישובי, סבר לעומת זאת כי אין ספק שלמכשירים חיצוניים המרחיבים את המוח שלנו יש השפעה ומחיר: "ככל שאני משתמש יותר במשקפת, כך הקוגניציה הראייתית שלי נעשית פחות טובה משלו. כל שימוש במכשיר מפחית יכולת מסוימת". דיון זה רחוק מלהיות מוכרע, והרהורים אלו הותירו את שאלת ההשפעה של האינטרנט על שימור או התנוונות הזיכרון פתוחה.
המחשות
קאר מציג במאמר את הדיון על התמיכה המדעית לרעיון שהמעגלים העצביים עשויים להיחווט מחדש, ומביא דוגמה היסטורית המדגימה לכאורה כיצד הושפע הפילוסוף פרידריך ניטשה מהטכנולוגיה. החוקר הגרמני פרידריך א. קיטלר טען בספרו "גרומופון, סרטים, מכונת כתיבה", כי סגנון הכתיבה של ניטשה הפך ממעמיק למתחכם יותר לאחר שהחל להשתמש במכונת כתיבה. אולם הרעיון שסגנון הכתיבה של ניטשה השתנה לטוב או לרע לאחר אימוץ המכונה שנוי במחלוקת, והוצעו הסברים חלופיים לשינויים, ובהם שהדבר נבע מהזדקנותו ומחלתו של ניטשה.
דוגמה נוספת הובאה מסרטו של סטנלי קובריק משנת 1968 - "2001: אודיסיאה בחלל". בסרט מפרק האסטרונאוט דייב באומן בקור רוח את מעגלי הזיכרון במוחו של מחשב בינה מלאכותית בשם "האל". קאר השווה את רגשות הייאוש שהביע האל תוך כדי פירוק מוחו, לקשיים הקוגניטיביים שהוא חווה בעצמו עם קריאת טקסטים ארוכים: "גם אני מרגיש שמישהו או משהו מתעסק לי במוח, ממפה מחדש את מעגל מערכת העצבים שלי, ומתכנת מחדש את הזיכרון שלי". קאר מציין בספרו כי גם סרגיי ברין, אחד ממייסדי גוגל, עשה שימוש ב"האל" כמטפורה ל"מנוע החיפוש האולטימטיבי" בריאיון לרשת PBS, וכן בהרצאה שמסר ב-TED. ברין השווה את השאיפות של גוגל לבנות בינה מלאכותית ל"האל", אך פטר את האפשרות שתקלה כמו זו שהובילה את "האל" לרצוח את דיירי החללית הבדיונית, עשויה להתרחש בבינה מלאכותית המבוססת על גוגל.
על רקע זה מציין קאר, כי לאורך ההיסטוריה השתקפה ההתקדמות הטכנולוגית בחידושי מטאפורות המדמות את המוח האנושי לטכנולוגיה, כגון השעון המכני שיצר את הדימוי "כמו שעון" ועידן המחשב שיצר את הדימוי "כמו מחשב". קאר מסכם בהסבר מדוע "האל" מהווה לדעתו מטפורה מתאימה לטענה שהציג: "האל" הראה רגש אמיתי בשעת פירוק מוחו, כאשר לאורך כל הסרט בני האדם שעל סיפון תחנת החלל נראו כאוטומטים, וחשבו ופעלו כאילו הם שלבים של אלגוריתם. קאר סבור כי המסר הנבואי של הסרט הוא שככל שיחידים מסתמכים יותר ויותר על מחשבים להבנת עולמם, התבונה שלהם עשויה להיהפך למכנית יותר מאנושית.
צ'ינוק (קבוצה אתנית)
צ'ינוק (באנגלית: Chinook) היא קבוצה אתנית של ילידים בארצות הברית הכוללת מספר קבוצות משנה של בארצות הברית הדוברים את שפות ה. מאז לפחות 4000 לפני הספירה התגוררו בני הצ'ינוק לאורך נהר הקולומביה התיכון והתחתון (בצ'יהנוק "Wimahl", כלומר "הנהר הגדול") מהערוץ של הנהר (ליד העיירה באורגון של ימינו) במורד הזרם (מערבה) ועד לשפך הנהר, וכן לאורך חלקים סמוכים של החופים, מ באורגון של ימינו בדרום, צפונה עד  בדרום-מערב וושינגטון. בשנת 1805 פגשה משלחת לואיס וקלארק את שבט צ'ינוק בנהר קולומביה התחתון.
למונח "צ'ינוק" יש גם משמעות רחבה יותר בהתייחסות לשפה, המבוססת בחלקה על שפות הצ'ינוק, ומכונה גם צ'ינוק וואווה (Chinuk Wawa). ישנן מספר תיאוריות לגבי מה מקור השם "צ'ינוק". יש האומרים שזו המילה Tsinúk בשפת הקבוצה האתנית של ה שבה כונו תושבי ואתר כפר מסוים במפרץ בייקר, שפירושה "אוכלי דגים". ייתכן שזו גם מילה שמשמעותה "לוחמים חזקים".
כמה מקבוצות המשנה של הצ'ינוק הן חלק מכמה שבטים מוכרים פדרלית: (בעיקר ),  (בעיקר ואסקו),  והאומה האינדיאנית של הצ'ינוק (Chinook Indian Nation), המורכבת מהקתלמט (Cathlamet), הקלאצופ (Clatsop), הצ'ינוק התחתון (Lower Chinook), הווהקיאקום (Wahkiakum) והווילאפה צ'ינוק (Willapa Chinooks).
האומה האינדיאנית של הצ'ינוק, המורכבת מחמשת השבטים המערביים ביותר של הצ'ינוק: הקתלמט, הקלאצופ, הצ'ינוק התחתון, הווהקיאקום והווילאפה צ'ינוק פועלת, נכון ל-2021, להשגת הכרה פדרלית. האומה האינדיאנית של הצ'ינוק זכתה בהכרה פדרלית ב-3 בינואר 2001 ממחלקת הפנים של ארצות הברית תחת הנשיא ביל קלינטון. לאחר שנבחר הנשיא ג'ורג' ווקר בוש, בחנו הממונים הפוליטיים שלו את המקרה ובפעולה חריגה ביותר, ביטלו את ההכרה.
אומת צ'ינוק ביקשה את תמיכת הקונגרס בהכרה על ידי בית המחוקקים ב-2008 באמצעות הצעת חוק שהעלה חבר הקונגרס מטעם המפלגה הדמוקרטית, שייצג את מדינת וושינגטון,. הצעת החוק מתה בקונגרס.
השבט הבלתי מוכר פדרלית "האינדיאנים של צ'ינוק מאורגון" (Tchinouk Indians of Oregon) טוענים שמוצאם משתי נשים מבנות הצ'ינוק שנישאו לסוחרים קנדים צרפתים מחברת מפרץ הדסון לפני 1830. לא ניתן היה לקבוע מה קבוצת הצ'ינוק הספציפית שממנה היו הנשים או אם הן היו צ'ינוק תחתון או עליון. אנשים אלה, התיישבו באזור בצפון-מערב אורגון, והפכו לחלק מקהילת הצרפתים-קנדים והמסטיסים (בצרפתית: Métis) בני התערובת. אין ראיות לכך שהם קהילה אינדיאנית מובהקת בפרריה הצרפתית. האומה האינדיאנית של הצ'ינוק הכחישה שלקבוצה זו יש היסטוריה משותפת איתם או כל זיקה ארגונית. ב-16 בינואר 1986 קבעה הלשכה לענייני אינדיאנים ש"האינדיאנים של צ'ינוק מאורגון" אינם עומדים בדרישות הסף כדי שיקבלו מעמד של שבט מוכר פדרלית.
שבטי הקונפדרציה של קלאצופ-נהאלם (Clatsop-Nehalem Confederate Tribes) הבלתי מוכרים נוצרו בשנת 2000. לקלאצופ-נהאלם יש כ-130 חברים רשומים והם טוענים שמוצאם מ דוברי שפות צ'ינוק ו. "האומה האינדיאנית של הצ'ינוק" חולקת על כך. קבעה בתיק 234 (Docket 234) משנת 1957, שהקלאצופ-צ'ינוק הם חלק מ"האומה האינדיאנית של הצ'ינוק". ועדת תביעות האינדיאנים קבעה גם, בתיק 240 (Docket 240) מ-1962, שבני הנהאלם הם חלק מ.
מנהגים ואורח חיים
בני הצ'ינוק היו יושבי קבע יחסית וחיו באזורים גאוגרפיים שבטיים מסורתיים, שם צדו ודגו; אלתית היה עמוד התווך של התזונה שלהם. הנשים גם אספו ועיבדו אגוזים רבים, זרעים, שורשים ומזונות אחרים. החברה שלהם אופיינה בריבוד חברתי, המורכב ממספר קסטות חברתיות מובהקות בעלות מעמד גבוה או נמוך יותר. המעמדות הגבוהים כללו שמאנים, לוחמים וסוחרים מצליחים. הם היוו מיעוט מאוכלוסיית הקהילה בהשוואה לחברים פשוטי העם. נאמר כי חברי הקסטות העליונות נהגו באפליה חברתית, הגבלת מגע עם פשוטי העם ואסרו על משחק בין ילדי הקבוצות החברתיות השונות.
העבדות הייתה נהוגה בקרב כמה משבטי הצ'ינוק, מנהג שהושאל מהשבטים הצפוניים ביותר של אזור הפסיפיק נורת' וסט. הם הפכו שבויי מלחמה לעבדים, והשתמשו בהם כדי שיגנבו למען אדוניהם. האחרונים נמנעו משיטות כאלה שנחשבו שאינן ראויות למעמד גבוה.
באליטה של חלק מהשבטים היה מנהג של קשירת ראש, שיטוח המצח של ילדיהם והחלק העליון של הגולגולת כסימן למעמד חברתי. הם קשרו את ראשו של התינוק בלחץ בין לוחות כאשר התינוק היה כבן 3 חודשים והמשיכו עד שהילד היה בערך בן שנה. מנהג זה היה אמצעי לסימון היררכיה חברתית; בני קהילה שטוחי הראש היו בדרגה מעל לבעלי ראש עגול. בעלי גולגולת פחוסה סירבו לשעבד אנשים אחרים שסומנו באופן דומה, ובכך חיזקו את הקשר בין בעלי ראש עגול לבין עבדות. חוקרים לבנים מוקדמים באזור כינו את הצ'ינוק "אינדיאנים שטוחי ראש" (Flathead Indians).
כמי שחיו ליד חופי האוקיינוס השקט, היו הצ'ינוק ציידי איילים ודייגים מיומנים. הדג הפופולרי ביותר היה האלתית. בין היתר בשל דפוסי החיים של יישובי קבע שלהם, היו לצ'ינוק ולשבטי חוף אחרים עימותים מועטים יחסית על אדמה, מכיוון שהם לא נדדו זה דרך הטריטוריות של זה, והיו להם משאבים עשירים בסביבה הטבעית. בני הצ'ינוק התגוררו, כדרכם של שבטים יושבי קבע רבים, ב. יותר מחמישים אנשים, השייכים למשפחה מורחבת, התגוררו לעיתים קרובות בבית ארוך אחד. הבתים הארוכים שלהם היו עשויים מלוחות עץ מעצי ארז אדום מערבי. רוחב הבתים היה 6–18 מטרים ואורכם 15–45 מטרים.
פרנץ בועז (1858–1942)
האנתרופולוג היהודי-גרמני, פרנץ בועז שהעביר את רוב שנותיו בארצות הברית, פרסם בשנת 1888 מאמר ב"ז'ורנל של הפולקלור האמריקני" (The Journal of American Folk-Lore), כתב עת הדן בפולקלור האמריקאי, ובו תיאר כמה "שירי צ'ינוק" כולל הטקסט הן בשפת צ'ינוק והן בתרגום לאנגלית.
אוסף "אגדות הילידים של אורגון וושינגטון נאספו" (Native Legends of Oregon and Washington Collected) של אגדות וסיפורים של הצ'ינוק שנכתבו ונאסף על ידי פרנץ בועז ב-1893, זה היה אוסף של סיפורי פולקלור שונים של הצ'ינוק שנכתבו מהתקופה בילה עם בני הצ'ינוק בין השנים 1890 ל-1891. במסעות קיץ לאורגון וושינגטון.
ב-1894 פרסם פרנץ בועז את ה"טקסטים של הצ'ינוק" (Chinook Texts). בספר עיון זה כלל בועז מיתוסים, אמונות, מנהגים, סיפורים וסיפורים היסטוריים שונים, כפי שסיפרו בני הצ'ינוק בעצמם.
ג'ורג' גיבס (1815–1873)
הגאולוג והאתנולוג האמריקני בן תקופתו של בועז, אסף ופרסם את "המילון האלפביתי של שפת הצ'ינוק" (Alphabetical Vocabulary of the Chinook Language). הוא נעזר ברוברט שורטס וסולומן ה. סמית מאורגון וא. צ. אנדרסון מוויקטוריה שבאי ונקובר. המילים הרבות נאספו משבטים שונים בהתחשב בכך שבאותה תקופה בני הצ'ינוק דוברי השפה כמעט נכחדו. הספר נכתב בעיקר למטרות מסחר עם האינדיאנים וגיבס אסף את רוב המילים והתרגומים שלו מהסוחרים עצמם.
חוק שימור האנרגיה
חוק שימור האנרגיה קובע שסך האנרגיה במערכת סגורה הוא גודל קבוע שאינו משתנה. כלומר: שינוי האנרגיה במערכת סגורה כלשהי מתבטא רק בשינוי צורת האנרגיה או במיקומה, ואילו כמות האנרגיה קבועה תמיד. חוק שימור האנרגיה הוא אחד מחוקי השימור הבסיסיים של הפיזיקה.
אלפא
מקורה באות הפיניקית אלף (𐤀, ), ממנה התפתחה גם האות העברית א. מקור הא' הפיניקית הוא באות הפרוטו-כנענית, שצורתה כראש אלוף.
מהאות אלפא התפתחו (דרך שפות נוספות) האות הלטינית A והאות הקירילית А.
חוק שימור האנרגיה
כדוגמה לשינוי צורת האנרגיה ניתן להביא את הפיכת האנרגיה הפוטנציאלית לאנרגיה קינטית, ולהפך. האנרגיה משתמרת גם במקרים נוספים, לדוגמה במעבר מאנרגיה פוטנציאלית לאנרגיה תרמית.
שכר שבת
שכר שבת הוא איסור שאסרו חז"ל לקבל שכר על מלאכה שנעשתה בשבת, אפילו שמותר לעשותה, משום שחששו שמא יבואו לעשות בשבת מקח וממכר, האסור כגזירה שמא יכתוב.
גדר האיסור
אדם העובד וחשבון הכסף משולם לו לפי ימים, כמו השוכר את הפועל לשמור לו זרעים או דבר אחר ומשלם לו בעד כל יום ויום והוא משמרם גם בשבת, לא יתן לו שכר עבור יום השבת בפני עצמו, ואם נתן לו אסור לו לקבל ממנו (אלא אם כן נתן לו דרך מתנה,) כי האיסור מוטל הן על הנותן והן על המקבל. הלכה זו משפיעה גם על המשפט העברי, שמכיוון שאין הפועל מקבל שכר עבור יום השבת אין הוא חייב בנזקי גנבה או אבידה שהתרחשו ביום זה כשומר שכר, ודינו כשומר חינם שחייב על פשיעה בלבד.
חוק שימור האנרגיה
הכללות:
כוחות משמרים
המוטיבציה לעצם הגדרת מושג האנרגיה נובעת מכך שכוחות רבים ובסיסיים בטבע, כמו כוח הכבידה, או הכוח החשמלי הם כוחות משמרים. עבור כוחות אלה אפשר להגדיר אנרגיה פוטנציאלית כפונקציה של מיקום החלקיק, ולהראות שסך כל האנרגיה הפוטנציאלית והאנרגיה הקינטית של הגוף הוא גודל שנשמר. כך גוף שנופל בהשפעת כוח הכבידה מאבד אנרגיה פוטנציאלית, ומתווספת לו אנרגיה קינטית.
שכר שבת
הבלעה
התירו חז"ל לשלם בהבלעה, כגון שהשכירות היא לחודש שלם, ולא ניתן להפרידה. אבל אם חשבון התשלום הוא לפי כל יום ויום בנפרד, אסור לשלם על כך גם אם הוא עשה זאת חודש שלם, אלא אם כן השכירות היא לפי חודש והתשלום הוא חודשי, שאז מותר לשלם על כל החודש, מכיוון שאז הוא כולל בתוכו את השבתות בהבלעה בלבד.
חוק שימור האנרגיה
כוחות משמרים
כוח משמר הוא כוח \vec F עבורו אפשר להגדיר פונקציה סקלרית U כך שהכוח יהיה הגרדיאנט של פונקציה זו:
התנאי שאכן תתקיים פונקציה U כזו הוא שיתקיים
גיל בר הדס
גיל בר הדס, (נולד: 2 בספטמבר 1990) הוא מוזיקאי, זמר-יוצר, מלחין ומעבד מוזיקלי ישראלי.
חוק שימור האנרגיה
כוחות משמרים
לפונקציה U קוראים אנרגיה פוטנציאלית. חשיבותה הפיזיקלית נובעת מכך שמצד אחד העבודה שהכוח מבצע על גוף הנע בכל מסלול L בין שתי נקודות \vec r_1 ו \vec r_2 (בהן הוא נמצא בזמנים t1 ו t2 בהתאמה) יהיה שווה למינוס השינוי באנרגיה הפוטנציאלית בין שתי הנקודות:
צ'ינוק (קבוצה אתנית)
בני הצ'ינוק כיום
לבני הצ'ינוק יש קהילה כבר זמן רב בנהר הקולומביה התחתון. השבטים והקבוצות של הצ'ינוק בנהר הקולומביה התחתון התארגנו מחדש במאה ה-20, הקימו צורת ממשל נבחרת והחיו את התרבות השבטית. הם ביקשו הכרה לראשונה כשבט ריבוני מוכר פדרלית בסוף המאה ה-20, שכן הכרה זו מעניקה הטבות מסוימות שהובטחו על ידי האמנה לחינוך ולרווחה. הלשכה לענייני אינדיאנים של מחלקת הפנים של ארצות הברית דחתה את בקשתם ב-1997. מאז סוף המאה ה-20, "האומה האינדיאנית של הצ'ינוק" עוסקת במאמץ מתמשך להבטיח הכרה רשמית, עורכת מחקר ומכינה תיעוד כדי להוכיח את ההיסטוריה שלה. מתייחסים אליהם בדיווחים ממשלתיים והיסטוריים, אך אמנות שנחתמו בטנסי פוינט (Tansy Point) ב-1851 לא אושרו על ידי הקונגרס באמצעות תהליך אשרור רשמי. חוסר מעש זה גרם לטריטוריות של הצ'ינוק שהוגדרו באמנות להישאר בלא שיועברו. אף על פי כן, השטחים הללו נלקחו על ידי הממשלה הפדרלית. אם הקונגרס היה מאשר רשמית את האמנות, הייתה נוצרת שמורה, שמשמעותה הייתה הכרה אוטומטית. בשנת 2001 הכירה מחלקת הפנים של ארצות הברית ב"האומה האינדיאנית של הצ'ינוק", קונפדרציה של קבוצות האינדיאנים הקתלמט, הקלאצופ, הצ'ינוק התחתון, הווהקיאקום והצ'ינוק וילאפה כשבט, על פי כלליו שנקבעו בהתייעצות עם שבטים מוכרים אחרים. השבט תיעד את המשכיות הקהילה שלהם לאורך זמן בנהר הקולומביה התחתון. הכרה זו הוכרזה במהלך החודשים האחרונים של ממשלו של הנשיא ביל קלינטון. מאז שנות ה-30 של המאה ה-20, יש לאנשי צ'ינוק בודדים חלקות קרקע ב העשירה בעץ במחוז בוושינגטון. הקווינולט ערערו על ההכרה בצ'ינוק באוגוסט 2001, והנושא החל להיות מטופל על ידי הממשל החדש.
שכר שבת
הבלעה
דנו הפוסקים מה תהא ההלכה, כאשר ההתחייבות המקורית היא אמנם לחודש או לשבוע אך למעשה באחד מהימים לא מילא הפועל את התחייבותו. החיי אדם כתב שאם ינכה המשכיר מדמי השכיר עבור יום השבת שבו לא מילא את התחייבותו, נמצא ששוב אין זה נקרא הבלעה, כי מחשב את השכר לפי הימים, ומשלם לו פחות כי עבד רק 29 יום. אך המשנה ברורה חלק עליו, וסובר שקיים הבדל בין אם השכירות היא מלכתחילה לחודש ולשבוע, אלא שהפועל לא מילא את התחייבותו, לבין פועל ששכור לפי ימים. כאשר אנו מנכים לפועל החודשי משכרו, הרי זה בעבור שלא מילא את התחייבותו החודשית, כלומר הוא לא מילא אחד דחלקי שלושים מהתחייבותו, אך אין זה קשור למספר הימים, שהרי אין החשבון לפי מספר הימים כלל.
גיל בר הדס
ביוגרפיה
בר הדס נולד בשנת 1990 בתל אביב וסיים את תיכון עירוני א' בתל אביב במגמת תיאטרון. בצבא שירת בלהקת הנח"ל כגיטריסט וזמר ולאחר מכן כמעבד המוזיקלי של להקות צבאיות. בר הדס סיים תואר ראשון במוזיקה מטעם האקדמיה למוסיקה ולמחול בירושלים. אחותו היא רוני בר הדס, זמרת-יוצרת. מתגורר במרכז הארץ.
צ'ינוק (קבוצה אתנית)
בני הצ'ינוק כיום
לאחר שנבחר הנשיא ג'ורג' ווקר בוש, בחנו הממונים הפוליטיים החדשים שלו את החומרים של צ'ינוק. ב-2002, בפעולה חריגה ביותר, הם ביטלו את ההכרה בצ'ינוק ובשני שבטים נוספים שאושרו גם הם על ידי הממשל הקודם. מאמצים של, חבר הקונגרס מטעם המפלגה הדמוקרטית, ממחוז הקונגרס השלישי של וושינגטון, כדי להעביר חקיקה ב-2011 להשגת הכרה בשבט לא הצליחו. בהחלטתו על תביעה שהוגשה בסוף 2017, קבע שופט בית המשפט המחוזי של ארצות הברית, רונלד ב. לייטון, כי ניתן להעניק הכרה רק מהקונגרס וזרועות ממשל אחרות, אך במידה רבה צידד בשבט; לייטון דחה שבע מתוך שמונה תביעות של מחלקת הפנים לדחות את התיק, כולל ערעור על חוק משנת 2015 האוסר על שבטים לבקש הכרה בשנית.
שכר שבת
קנסות
בהלכות קנסות הדין שווה, שאין אדם משלם עבור יום השבת אף על פי שהקנס הוטל עליו עבור בית הדין. כך למשל יש קנסות שקונסין לאדם אם עובר על תקנת חכמים או אם עובר על תקנת טובי העיר, שגם אם עברו עליו מספר שבועות אינו משלם עבור כל החודש אלא עבור ימי החול, שהרי מכיוון שהיה יכול לחזור בו כל יום ולא לשלם את הקנס של אותו יום, נמצא שתשלום הקנס הוא עבור כל יום בנפרד.
גיל בר הדס
קריירה מוזיקלית
בר הדס החל להופיע מגיל 17 במועדונים כמו הבארבי, האוזן בר ותמונע.
צ'ינוק (קבוצה אתנית)
קבוצות בתוך שבט הצ'ינוק
הקבוצות דוברות הצ'ינוק כוללות:
חוק שימור האנרגיה
כוחות משמרים
ומצד שני לפי החוק השני של ניוטון, העבודה תהיה גם
צ'ינוק (קבוצה אתנית)
קבוצות בתוך שבט הצ'ינוק
במאה ה-21, חלק גדול מבני הצ'ינוק חיים באזורים המקיפים את העיירות ביי סנטר, ו בדרום-מערב וושינגטון, וב באורגון.
חוק שימור האנרגיה
כוחות משמרים
החשיבות של ההגדרות הללו נובעת מכך שעבור כוח משמר
כלומר יש גודל שנשאר קבוע:
לגודל זה קראו אנרגיה, וכאשר פועל רק כוח משמר גודל זה נשמר קבוע. זו הצורה הראשונה והבסיסית ביותר של שימור האנרגיה.
שימור האנרגיה בתרמודינמיקה
כוחות רבים בחיי היום יום אינם משמרים. הדוגמה הבולטת ביותר היא כוח החיכוך. כך אם גוף נע על משטח מישורי אופקי כאשר הכוח היחידי שפועל עליו הוא כוח החיכוך, הוא מאבד מהאנרגיה הקינטית, בלי להרוויח אנרגיה פוטנציאלית. אולם כוח החיכוך גורם להיווצרות אנרגיה תרמית (חום), שהיא למעשה אנרגיה קינטית לא מסודרת.
כל אנרגיה יכולה להפוך במלואה לאנרגיה תרמית. על המעבר בכיוון ההפוך יש הגבלה בגלל החוק השני של התרמודינמיקה. אולם בכל מקרה האנרגיה הכוללת נשמרת. סוג זה של חוק שימור האנרגיה, בו דנה התרמודינמיקה מכונה "החוק הראשון של התרמודינמיקה".
שימור אנרגיה וסימטריה
בעזרת משפט נתר, אפשר להראות ששימור האנרגיה הוא תוצאה של סימטריה של חוקי הפיזיקה עבור הזזות בזמן.
גיל בר הדס
קריירה מוזיקלית
בשנת 2018 יצא אלבומו הראשון "גיל בר הדס" שאותו הפיק מוזיקלית תומר ישעיהו. בר הדס כתב והלחין את כל שירי האלבום למעט שירה של לאה גולדברג, "אם תתן לי חלקי" שאותו ביצעה רוני בר הדס ללחן של גיל. שירי האלבום הושמעו בתחנות הרדיו בהן גלגלצ, 88FM ואקו 99FM. הקליפ של השיר "מה חשבת" מתוך האלבום בבימוי נמרוד קרן ובהשתתפות מאי רופ, טל שדה ובר הדס עצמו, זכה ליותר מ-200 אלף צפיות ביוטיוב. השיר נבחר לאחד משירי השנה של כאן 88 לשנת 2018, והיה מועמד לתואר שיר השנה בגלגלצ. האלבום זכה לביקורות חיוביות. בר הדס הופיע עם שירי האלבום ברחבי הארץ.
שכר שבת
קנסות
הלכה מעניינת היא אודות מורד ומורדת, שהם בעל ואשה המורדים בחיובי האישות המוטלים עליהם. בעוד שכאשר האשה מורדת מורידים לה משכר כתובתה גם על יום השבת, האיש שמורד אינו חייב לשלם קנס על יום השבת. דין זה אינו קשור בעליונות של הגבר ביהדות, אלא בחילוק פשוט: אסור לגבות קנס על יום השבת, אך מותר לנכות מזכות ממונית של אדם על אדם אחר, כקנס. מכיוון שדיני מורד ומורדת משפיעים על הכתובה, הרי שבגבר כאשר הוא מורד הוא מוסיף על דמי הכתובה שהתחייב בחתונה, ואילו האשה כאשר מורדת מנכים לה מסכום הכתובה שמגיע לה, ולכן נמצא שלא ניתן לגבות מהגבר את הקנס על יום השבת, אך ניתן לנכות מהאשה את דמי כתובתה גם על יום השבת, לפי הסכום הקצוב.
לצורך מצווה
אסור לשכור חזן להתפלל בשבת ויום טוב, אף על פי ששכרוהו מבעוד יום, כי אסור ליטול שכר שבת ויום טוב ויש מתירין ואומרים שבמקום מצווה לא גזרו על שכר שבת, מכיוון שמדובר בשבות דשבות לצורך מצווה, שהרי כל גזירת האיסור להשתכר בשבת הוא גזירה משום מקח וממכר שגם הוא שבות - גזירה שמא יכתוב, וכן המנהג להקל ובתנאי שישכור מערב שבת ולא בשבת עצמה, שזה שבות ממש ולא שבות דשבות. אך לדברי הכול אינו רואה סימן ברכה משכר זה לעולם מפני שהוא שכר שבת - אף על פי שאין בכך איסור (לפי דעה זו). אך אם השכר הוא בהבלעה - למשל חזן המושכר לחודש או לשנה - אין בכך כל חשש.
מילדת מותרת לקחת שכר שבת.
גיל בר הדס
קריירה מוזיקלית
באותה שנה שיתף פעולה עם הזמר רותם ג'ראד שכתב לו את השיר "לא מסתדר". השיר הופיע ברשימת בחירת העורכים של כאן 88.
בשנת 2019 הופיע במסגרת פסטיבל "יערות מנשה" לצד מירב הלינגר, אסף אמדורסקי, ספיר וולך, אלה רונן, פלורה ואחרים.
אלבומו השני "נסיעות ארוכות" יצא ב- 7 במאי 2021 בחברת התקליטים קמע. את שירי האלבום כתב והלחין בר הדס למעט השיר "אהובתי כאן חושך" שכתב חנוך לוין. את האלבום השני הפיק בר הדס עם יובל וילנר עם ליווי וייעוץ אמנותי של פיטר רוט. השיר "וייטנאם" שיצא בשנת 2020, שכתב והלחין הופיע ברשימת בחירות העורכים של כאן 88 באותה שנה. לקראת צאת האלבום הוא התארח בג'אם של 88FM. השיר "לא התכוונו לעכשיו", דואט עם אביגייל רוז מתוך האלבום יצא בתאריך 25 באפריל 2021. במופע השקת האלבום שהתקיים ב-5 ביוני 2021 התארחו אביגייל רוז ויהלי סובול.
בנובמבר 2021 השתתף יחד עם אחותו, רוני במופע המחווה לבני אמדורסקי ״טוב לי לשיר לעולם״ כחלק מפסטיבל תיאטרון ירושלים. שם ביצעו שירים יחד עם שלום חנוך, אסף אמדורסקי, קרן-אן, רונה קינן ורבקה מיכאלי ובליווי התזמורת הסימפונית ירושלים.
בראשית שנת 2022 ביצע עם אחותו רוני את השיר "בלילה" מאת יורם טהרלב. הביצוע הופיע בפרויקט מחווה לשיריו של טהרלב "יעלה ויבוא", שהפיק אייל מזיג.
בר הדס ליווה ועיבד מוזיקלית הפקות מוזיקליות והצגות בבית הספר למשחק בית צבי. בר הדס מנהל מוזיקלית את מקהלת "זמר מתגלגל" של מרכז הספורט איל"ן ברמת גן.
נוורווינטר נייטס
נוורווינטר נייטס (Neverwinter Nights) הוא משחק מחשב מסוגת משחקי התפקידים, המשוחק מנקודת מבט גוף שלישי, ומבוסס על המהדורה השלישית של מבוכים ודרקונים, שיטת משחקי תפקידים בנייר ועט, עם כמה שינויים מינוריים שהיו הכרחיים עקב מגבלות המחשב. המשחק מתרחש בעולם המערכה הפופולרי "הממלכות הנשכחות" (Forgotten Realms).
חוק שימור האנרגיה
שימור אנרגיה וסימטריה
חוקי שימור הנגזרים מחוק שימור האנרגיה הם חוק לנץ הדן בכיוון השדה המושרה ועקרון לה-שטלייה העוסק בתגובות שיווי משקל.
אנרגיה אפלה
אנרגיה אפלה שקיומה נחזה בעקבות התגלית אודות התפשטותו המואצת של היקום אינה נשמרת, אלא כמותה גדלה עם הזמן. המדידות מראות שצפיפות האנרגיה האפלה נשארת קבועה, אף על פי שהיקום מתרחב, כלומר הכמות של אנרגיה זו גדלה עם הזמן.
נוורווינטר נייטס
המשחק המקורי יצא ב-18 ביוני 2002. למשחק יצאו שתי חבילות הרחבה, Shadows of Undrentide (להלן - SoU) ביוני 2003 ו-Hordes of the Underdark (להלן - HotU) שיצא בדצמבר 2003. נוורווינטר נייטס כלל מערכה לשחקן יחיד, בדומה למשחקי תפקידים ממוחשבים רבים באותה תקופה, כמו גם אפשרות למשחק מרובה משתתפים מקוון. בנוסף, המשחק כלל ערכת יצירה מיוחדת, שאפשרה ליצור מערכות חדשות (אזורי מחקר, דמויות, חפצים ועוד) תוך שימוש בערכות אריחים. המוצרים הסופיים של שימוש בערכת האריחים נקראו על ידי Bioware בשם מודולים, והיו זמינים לקהל הרחב (תוכן משתמשים) ולקניה באתר החברה (תוכן מקצועי).
משחק היחיד
מצב המשחק לשחקן יחיד של נוורוינטר נייטס נחשב על ידי רבים לצד חלש יחסית למשחק המקוון, ומרבית התלונות נסבו על שוני המשחקיות בהשוואה לכותרים מוקדמים של החברה כגון Icewind Dale ו Baldur's Gate, כמו גם ליניאריות עלילתית. תחום זה שופר בחבילות ההרחבה שיצאו למשחק. עלילת מערכת היחיד מתארת מגפה (המוות האפור) הפוקדת את העיר נוורוינטר (אל-חורף), מהכרכים החשובים בצפון הממלכות הנשכחות. דמות השחקן מקבלת על עצמה לחקור ולעצור את המגפה, להילחם בכת מסתורית המאימת על העיר, להציל את נוורווינטר מפני מתקפות, להיאבק ברשע עתיק ועוד משימות משנה רבות. דרך ביצוע המשימות משפיעה ישירות על התפתחות הגיבור במהלך המערכה. במהלך הרפתקאותיו, השחקן עובר בערים כמו נוורווינטר, פורט לאסט ולוסקאן, נלחם באזורי ספר של "שדרת העולם".
מערכת המשחק היחיד סבלה ממספר בעיות פרט לעיצוב שתואר קודם לכן: עקב אי-בשלות של המוצר בעת יציאתו, מספר באגים גרמו לחלק ממנגנוני המשחק לא לעבוד, ובמקרים מסוימים עותקים של המשחק נעצרו באמצע המערכה. המשחק הגיע עם ערכת הטלאה אוטומטית, ובשנה שלאחר יציאתו (עד סוף 2003) יצאו לו מספר רב של טלאים שמטרת רובם שיפור בעיות חוזרות במערכת המשחק היחיד.
התפתחות תוכן על ידי שחקנים
ערכת היצירה שצורפה למשחק הייתה אחת מגורמי המשיכה החזקים שבו, ובניגוד למאפיינים אחרים הצליחה לעמוד בציפיות השחקנים. במהלך 4 השנים מאז יציאתו של נוורוינטר נייטס, נותרו על ידי שחקנים אלפי מודולים שונים, בהם השתמשו כמערכות לשחקן יחיד או משחקים מרובי משתתפים. חברת Bioware הרחיבה מפעם לפעם את האריחים הזמינים לשיבוץ, כך שכל העת נוספו אפשרויות לאזורים חדשים: מדבריות, קרחונים, ערים וכו'. כל אחת משתי חבילות ההרחבה הוסיפה אף היא, בחלק אינטגרלי, אריחים חדשים לערכה הבסיסית. באתרי ביקורת רבים שעקבו אחר התפתחות תופעה זו של תוכן שחקנים, נרשמה לטובה ערכת היצירה כערך מוסף איכותי למשחק עצמו.
ראוי לציין בהקשר זה כי משחקים אחרים באותה תקופה אף הם יצאו עם ערכת יצירה בעלת מאפיינים דומים, אם כי אלו זכו להצלחה פחותה יחסית לנוורוינטר נייטס. שתי דוגמאות בולטות הן המשחקים דאנג'ן סיג' ו-וורקראפט 3.
משחק מקוון
פן נוסף של נוורוינטר נייטס, שמשך שחקנים רבים, הייתה האפשרות למשחק מקוון: חבורת שחקנים, לעיתים עם היכרות מוקדמת ממערכות עט ונייר, יכלו ליצור יחדיו בערכת היצירה מבוך או אזור חדש, שליט המבוך היה מבסס קווים עלילתיים, ויחדיו היו יכולים לשחק ברשת. המשחק המקוון התבלט על פני משחקים רבים אחרים ברשת הודות לשליטה של השה"ם במתרחש במשחק בזמן אמת, וקרבתו לאופי המשחק הקלאסי פנים-אל-פנים.
חבילות ההרחבה
Shadows of Undrentide - לדמות השחקן בחבילת-הרחבה זו אין קשר לדמות מהמשחק הקודם. הפעם ההרפתקאה מתחילה כשקובולדים (יצורים חלשים וקרובים רחוקים של דרקונים, אך מסוכנים במספרים גדולים) תוקפים את דרוגאן, הרפתקן לשעבר שהדמות היא אחת משוליותיו, בעירה הקטנה הילטופ. הם מרעילים את דרוגאן וגונבים כמה חפצי-קסם בעלי ערך רב. במהלך ההרפתקאה הדמות עוברת באזור הסילבר מארצ'ס, מדבר אנאורוך, ולבסוף העיר המעופפת - אנדרטייד.
חבילה זו הוסיפה 5 מקצועות-יוקרה, 16 יצורים חדשים (מתוכם 2 יצירי-סוד חדשים), 3 תוספות אריחים חדשות (הנכללים בהרפתקאה וניתן להשתמש בהם בערכת היצירה), יותר מ-30 כישרונות חדשים ו-50 לחשים נוספים.
Hordes of the Underdark - הדמות אותה מגלם השחקן בחבילת הרחבה זו היא אותה דמות מ-SoU (שימו לב - אין חובה לבחור באמת את אותה דמות, אך לפי העלילה זו אותה אחת). הפעם הסיפור מתאר צבאות ענק בעולם האפל שמתחת ל-Faerün, מזימות לכיבוש עולמי, יצורים ממישורי-קיום אחרים ושדים בעלי כוחות עצומים (Archdevils). בהשוואה לחבילת ההרחבה הקודמת, שנראתה כתוספת יחסית זעומה למשחק המקורי, HotU נבנה כהרפתקאה בקנה מידה ענק, ובהתאם ניתן להגיע בה לדרגות אפיות (Epic levels). הדמות מתחילה בדרגה 12 לפחות (אם בחרת להשתמש בדמות מהרפתקאות קודמות בדרגה זו ומעלה. אם בחרת ליצור דמות חדשה או שבחרת דמות מתחת לדרגה 12, המשחק יעלה אותך אוטומטית לדרגה 15), כשכל חפציה נגנבים על ידי גנבת אלפית-אפלה, כהכנה להתנקשות.
חבילת הרחבה זו מעלה את הדרגה המקסימלית מ-20 ל-40 (כשהעשרים הנוספות הן דרגות אפיות), מוסיפה לחשים וכישרונות אפיים, עוד אריחים לערכה, כישרונות רגילים, מקצועות יוקרה חדשים ועוד. בגרסה זו גם התווספה תאימות למעבד הפנטיום 4 של אינטל.
ארדן: עולמו של שייקספיר - תוכנת רקע שהוסיפה למשחק חלק נוסף העוסק בכתביו של ויליאם שייקספיר.
מוד גאלט
מוד גאלט (באנגלית: Maud Galt; c. 1620 ל-c.1670) הייתה לסבית אשר הואשמה בכישוף במאה ה-17 בקירבארכן, סקוטלנד.
ביוגרפיה
מוד גאלט חייתה בקילבארכן שבסקוטלנד באמצע המאה ה-17. היא הסתירה את זהותה המינית, בכך שנישאה לג'ון דיקי, בעל מלאכה מקומי.
הזוג התגורר עם שתי משרתות. לגאלט הייתה מערכת יחסים עם אחת המשרתות, אגנס מיטשל.
היא הואשמה בכישוף כאשר מיטשל הגישה תלונה נגד המעסיקה שלה בעת עדות בכנסייה (ב"קירק סשן", בו יושבים זקני הכנסייה כמועצת שופטים קהילתיים) בספטמבר 1649. מיטשל טענה כי גאלט:
שני שכנים גם העידו לטובת עדותה של מיטשל. מריון סמפיל התערבה בוויכוח בין מיטשל וגאלט כדי לשכנע את מיטשל לא להתלונן בפני הליירד. מספר אנשים דיווחו שהם חוו "ביש מזל' לאחר עימותים עם גאלט.
האשמה בכישוף
ההאשמות נגד גאלט מילאו מספר עמודים, בהם מיטשל תיארה מספר מקרים בהם גאלט לכאורה ניסתה לאנוס משרתות שלה, וכן משרתות של שכניה.
לאחר שתיעדו את ההאשמות, המועצה הוציא צו לחקור את המקרה תחת אשמת כישוף. על פי ההיסטוריון ג'וליאן גודאר "הרשויות המזועזעות מצאו את הרעיון של כישוף קל יותר לעיכול מאשר הרעיון של לסביות."
הכנסייה של גלאזגו שלחה את העדויות ועתירה לוועדת המשפטית המלכותית בבקשה לכנס בית משפט שישפוט את גאלט.
על אף העתירה, אין ראיות לכך שהתכנס בית משפט בעניינה של גאלט, אז ייתכן שהתיק בוטל. ובכל זאת, ייתכן גם כי הטיפול בעניינה נמשך זמן רב, כי בעיקר בענייני כישוף, לא תמיד היה ברור לרשויות מקומיות איזה גוף ממשלתי מרכזי אמור לטפל בהן.
אין תיעוד לכל פעולה משפטית נוספת בכל הקשור למוד גאלט.
היא נפטרה בסביבות 1670.
משמעות היסטורית
ההיסטוריון בריאן דמפסי כתב על כך:
המילון הביוגרפי של נשים סקוטיות מתעד רק 11 ערכים תחת 'מיניות'. ג'קי פוסטר היא האישה הסקוטית היחידה שמוגדרת כלסבית, בעוד מוד גאלט, ג'יין פיירי ומריאן וודס (אשר סיפורה התפרסם בתור ההשראה למחזה של ליליאן הלמן משנת 1934 "שעת הילדים") רשומות רק כמי ש"הואשמו בלסביות".
בהקשר זה, למקרה של גאלט יש משמעות בשל "הפוטנציאל להוסיף להיסטוריה החברתית הסקוטית באופן כללי".
JEM
גֶ'ם (JEM) ובשמו המלא Jewish Educational Media (בתרגום מילולי לעברית: תקשורת חינוכית יהודית) הוא ארגון המדיה של חסידות חב"ד הפועל תחת הגוף המרכזי של חב"ד - מרכז לענייני חינוך. המטרה העיקרית של הארגון היא תיעוד ושימור חייו ופועליו של האדמו"ר האחרון מחב"ד, הרב מנחם מנדל שניאורסון. הארגון אף מוציא לאור וידאו, תמונות וספרים אודות הרבי. בשנים 1980–1992 (תשמ"א-תשנ"ב) שידר הארגון את הופעותיו הציבוריות של הרבי, בכבלי הטלוויזיה.
עד ל-2020 היה לארגון סניף בישראל, שנוהל על-ידי הרב זושא וולף. הסניף היה אחראי לביצוע מאות ראיונות אישיים עם אנשים שנפגשו עם הרבי פרויקט "הפגישות שלי" וכן על ניהול מערך המנויים באירופה ואסיה.
היסטוריה
בתחילת כהונתו של הרב שניאורסון נעשו פעולות רבות לתיעד התוועדויות ושיחותיו של הרבי. בחודש שבט ה'תש"ל הוקמה חברה WLCC על ידי חיים ברוך הלברשטאם במטרה להשמיע את ההתוועדות של הרבי במוקדי חב"ד ברחבי העולם על ידי שידור טלפוני. בנוסף לכך, חלקים מתפילותיו והתוועדויותיו של הרבי הוסרטו לעיתים על ידי עיתונאים שונים. ההתוועדות הראשונה של הרבי שהוסרטה במלואה התקיימה בי"ט בכסלו ה'תשל"א, אז הוצב מסריט על ידי המזכיר יהודא קרינסקי.
הקמת הארגון
בשנת ה'תש"ם הוסרטו חלקים מהתוועדות י' בשבט על ידי אנשי הטלוויזיה האמריקאית, שעמדו בקשר עם קרינסקי מתוקף תפקידו כדובר המרכז לענייני חינוך, והוא שלח את בנו הלל דוד קרינסקי לסייע להם. הלל דוד שמר את התשדיר הסופי, והכניס אותו לרבי באמצעות אביו, אך הרבי ביקש שאף הוא עצמו יכנס, באותו מפגש שאל אותו הרבי האם עושה משהו כדי לסייע יותר בעניין.
הוא ראה בדברי הרב שניאורסון עידוד לרעיון והתחיל לדאוג לשדר את התוועדויות של הרבי בשידור חי למוקדי קהילות חב"ד.
בעזרתו של אביו, הרב יהודא קרינסקי התקיים השידור הניסיוני ראשון בהתוועדות שנערכה לכבוד יום השנה לאמו של הרבי, הרבנית חנה שניאורסון בספטמבר 1980, תשמ"א. בחלוף זמן קצר, פרס המרכז לענייני חינוך את חסותו על הארגון ולארגון הוענק השם JEM.
השידורים בטלוויזיה
השידור הראשון התבצע באמצעות כבלים בתוך קליפורניה בלבד. מהשידור השני ואילך הורחב מערך השידור והוא הועבר לכל רחבי ארצות הברית. בהתוועדות לכבוד י"ט בכסלו הורחב מערך השידור לדרום אפריקה ולאחר מכן, ללונדון, אוסטרליה, צרפת וישראל. השידורים בישראל בוצעו על ידי חברת 'ווידאו חי'.
עד לשנת 1988, אז הייתה הפעם האחרונה בה ערך הרבי התוועדות בימות החול, שידר הארגון בטלוויזיה את ההתוועדויות הגדולות דרך אולפני הרשת CBS שבניו יורק. בבניין המשרדים של מרכז חב"ד העולמי הוקם במיוחד חדר בקרה עבור שידורים אלו.
את ההתוועדויות צילם צוות של 3–2 צלמי טלוויזיה מקצועיים. אחד היה עומד מול הרבי, והשני היה עומד במקום מוגבה מצידו של הרבי והיה מסריט בעיקר את המתרחש בקרב הקהל.
בנוסף שידר הארגון גם את האירועים הגדולים בהם השתתף הרבי; תהלוכת ל"ג בעומר, מעמדי "חנוכה לייב", מעמד ברכת החמה בשנת ה'תשמ"א, מעמד המתקיים אחת לעשרים ושמונה שנים, שהתקיים בנוכחותו של הרבי בחזית מרכז חב"ד העולמי, ושידר קטעים ערוכים ממנו בטלוויזיה.
השידורים שודרו בערוץ טלוויזיה מיוחד שיועד עבור המיזם, לפני כל שידור הייתה במשך כחצי שעה הקדמה להתוועדות. בזמן השידור, כששרו את הניגונים שבין דרשותיו היו מישדרים קצרים באורך כדקה אודות מבצעי הרבי מחב"ד, אודות החגים הסמוכים וכדומה.
כל שידור היה מלווה בתרגום סימולטני לאנגלית, קולו של הרבי היה נשמע מצד אחד וקולו של המתרגם מצד השני.
ארכיון המדיה של הרבי מחב"ד
לארגון יש פרויקט ארכיוני של שימור תיעוד ושחזור של כל רגע מוסרט, מצולם או מוקלט מימי חייו של הרבי מנחם מנדל שניאורסון מחב"ד, קניית מדיה מצלמים וראיונות עם אלו שנפגשו אצלו.
רכישת ארכיון "מרכז שידורי חב"ד - WLCC"
בשנים 1970–1992 (ה'תש"ל - ה'תשנ"ב) היה מרכז שידורי חב"ד (WLCC = World Lubavitch Comunication center) מעביר באמצעות הטלפון את ההתוועדויות והכינוסים של הרבי מחב"ד לרחבי העולם דרך "חדר השידורים" הממוקם בתוך 770 (בסוף שנות ה־80 הגיעה פעילות מרכז השידורים לשיא של כ־500 מרכזים ברחבי העולם וכן בערוץ רדיו בתוך ניו יורק) היה מקליט את הרבי בכל פעם שנאם בפני הציבור. משנת 1981 (ה'תשמ"א) אף החל לתעד בווידאו את התוועדויותיו של הרבי (בכל פעם שJEM לא שידרו בטלוויזיה), ומשנת 1986 (ה'תשמ"ו), החל לתעד בווידאו ותמונות כמעט כל רגע בו הרבי נראה ברבים, ובעיקר את מעמד חלוקת הדולרים המפורסם. (היום משמש חדר השידורים כבית חב"ד וכמרכז המבקרים של 770).
רכישת ארכיונים נוספים
הארגון רכש את ארכיוני הווידאו והתמונות של הצלם לוי יצחק פריידין שצילם והסריט בחודשי תשרי ובמועדים מיוחדים בשנים ה'תשל"ו - ה'תשנ"ב; את ארכיון התמונות של הצלם יוסי מלמד. ארכיון משפחת גולדשטיין שהסריטו את הרבי, ניתן במתנה ל־JEM על ידי המשפחה. כמו כן, במשך השנים רכש הארגון ארכיונים נוספים של אנשים פרטיים שתיעדו את הרבי בתמונות ובקטעי ווידאו.
פרויקט השחזור והשימור
נוסף לרכישות הארכיונים, נמצאים בארכיון JEM כל קטעי הווידאו ששודרו בטלוויזיה ביוזמת הארגון עצמו.
הסך הכללי של השעות בהן דיבר הרבי בפני הציבור עומד על כ־11,000 שעות, כשמתוכן כ־2,000 שעות מוקלטות, ובנוסף להן הסך הכולל של התיעוד בווידאו עומד על כ־2,500 שעות.
סרטי הצילום, הוידאו והתמונות נשלחים לחברות המתקדמות ביותר בתחום ההמרה והשחזור בארצות הברית, החומר מומר לפורמט דיגיטלי, עובדים מתמחים של הארגון מתקנים תיקונים חשובים בעזרת תוכנות כגון תיקון צבע הווידאו או רעשים בפסקול ועוד. בסיום התהליך, הווידאו והתמונות מקוטלגים בשיטות טכנולוגיות מתקדמות.
שם פרויקט השחזור והשימור הוא "The Living Archive" ("הארכיון החי"). שם זה נועד לסמל שארכיון זה, בשונה מארכיון רגיל, אינו ארכיון היסטורי על אישים שאינם קיימים עוד, אלא בהתאם ליחס החסידים אל הרבי כאל מנהיגם ומורה דרכם הרוחנית גם כיום, על פי הדברים שנהג הרבי להזכיר רבות, על אדמו"רי חב"ד ובעיקר על קודמו רבי יוסף יצחק, על פי מאמר הגמרא "יעקב אבינו לא מת - מה זרעו בחיים, אף הוא בחיים".
הרגע שלי עם הרבי
התמונות והווידאו הם בעיקר ממעמד חלוקת הדולרים. במאגר יש כ־150,000 תמונות. הצורך במיזם נבע מהרכישה של ארכיון WLCC. ההשראה לראיון המיזם הועתקה ממכון סמית'סוניאן על השואה. המיזם עבד בשיתוף פעולה עם האתר Chabad.org.
במקביל אליו, בשנת 2014 (ה'תשע"ד) הושקה גרסת בטא לאתר העצמאי של JEM כשמו של פרויקט השימור "The Living Archive", שבו הועלו כ־240,000 תמונות ממאות אירועים שונים בהם תועד הרבי מחב"ד.
תיעוד זיכרונות ממפגשים עם הרבי
מטרת הפרויקט היא לתעד ולשמר את זיכרונותיהם האישיים של אנשים שהיו בקשר עם הרבי על ידי פגישות ביחידות או בהתכתבויות וכיוצא בזה וההדרכות האישיות שהרבי העניק להם - קשרים שלרוב לא תועדו בעדשות המצלמה. הפרויקט הושק בשנת תשנ"ח (1998). התיעוד נעשה על ידי צוות מראיינים שמסתובבים ברחבי העולם ומראיינים בגוף ראשון אישים שהיה להם קשר עם הרבי. בין הסרטונים של העדויות על המפגשים עם הרבי יש המספרים על נסים שאירעו בזכותו. בנוסף מרואיינים זקני החסידים על זכרונותיהם מהחיים בצל הרבי הריי"צ, והרבי הרש"ב.
התיעוד בעיקרו מתפרסם במדור במגזין "תורת חיים" השבועי החל משנת ה'תשס"ד. בשנת ה'תשע"ג החל לצאת גיליון שבועי באנגלית בשם "Here's my story" ובו סיפור מתוך הפרויקט, מג' בתמוז תשע"ה החל הגיליון לצאת גם בשפה העברית בשם "הסיפור שלי" - סיפור מעורר השראה לשולחן השבת.
בנוסף, ישנם מספר הפקות וספרים שיצאו לאור במסגרת פרויקט התיעוד העיקרית שביניהם היא "שנים ראשונות" סדרה תיעודית מיוחדת, המביאה לצופה אנקדוטות ומסמכים נדירים על חייו של הרבי לפני קבלתו את כתר נשיאות חב"ד. הווידאו מורכב בעיקר מראיונות עם אישים שחיו לצידו של הרבי במהלך השנים 1902–1941, ומסמכים נדירים. נכון לשנת 2016 יצאו 5 תקליטורים בסדרה זו; "אמונה וביטחון" היא סדרת וידאו בת 3 תקליטורים המספקת הצצה למעורבותו הרבה של הרבי עם אישי ממשל, צבא ועיתונאות בארץ ישראל. חלק ראשון מתעד את הקשר עם ראשי ממשלות ישראל; חלק שני מתעד את הקשר עם עיתונאים ופוליטיקאים שונים; חלק שלישי מתעד את הקשר עם בכירי הצבא ואנשי מודיעין; "להביט מעבר למסך" היא סדרת וידאו תיעודי, בה מופיעים אישיים המספרים על סיפורי מופת שחוו בעקבות הברכות שקיבלו מהרבי, החלק הראשון של הסדרה נקרא בשם "רפואה" - בו מופעים אישיים המספרים סיפורים בנוגע לרפואה על־טבעית שקרו להם; "רגישות" סרט בו מופיעים אישיים המספרים סיפורים על האכפתיות ותשומת הלב עד לצרכים הקטנים ביותר שלהם מצידו של הרבי.
במסגרת הפרויקט יצאו לאור גם: "הרבנית" עשרה אישים שהיו קרובים לרעייתו של הרבי, הרבנית חיה מושקא מספרים על אישיותה. "הרבנית חנה" אישיים שהיו קרובים לאמו של הרבי, הרבנית חנה שניאורסון מספרים על אישיותה.
הוצאה לאור והפקות
לאחר פטירתו של הרבי בשנת תשנ"ד, מטרתו העיקרית של הארגון הופנתה לשימור תיעוד חיי הרבי, בעיקר על ידי הוצאה לאור של וידאו.
המגזין השבועי - תורת חיים
התוכנית נשלחת לעשרות אלפי המנויים, ומוקרנת בדרך כלל במוצאי שבת באלפי בתי כנסת ובתי חב"ד ברחבי העולם. בנוסף, התוכנית מוגשת חינם באתר Chabad.org.
בשנת ה'תשע"ג - 2013 השיקה JEM את האפליקציה של התוכנית, לאפליקציה ניתן לרכוש מנוי נפרד או לצפות ברבע מהתוכנית בחינם. כמו כן באפליקציה ניתן לצפות (תמורת תשלום) בכל תוכניות העבר של התוכנית (נכון לא' באדר ה'תשע"ז 651 במספרם). נכון לשנת ה'תשע"ו - 2016 האפליקציה היא בשפות אנגלית וצרפתית.
שם המגזין נגזר מביטוי בו השתמש הרבי עצמו פעמים רבות, כי התורה ניתנה כדי להדריך את האדם בחיי היום־יום שלו.
בתוכנית ארבעה חלקים:
70 שנה
לרגל שבעים שנה לנשיאות הרבי, התחילה JEM להוציא את התוכנית השבועית בכל שבוע בנושא אחד מהשפעתו המתמשכת של הרבי הבוחנים אירועים, רעיונות או אישים שונים שהושפעו על ידי הרבי, על אותה נושא שבועי היה יוצא גם הסיפור השבועי.
הווידאו היומי
בכל יום חול נשלחים למנויי רשימת תפוצה קטעי עבר אקטואליים מהתוכנית, ללא תשלום. אחת לשבוע מופצת תמונה משופרת של הרבי מ"הארכיון החי" המשוחררת גם בפייסבוק.
חגיגות העשור לתוכנית
בתחילת שנת ה'תשע"ב - 2011 מלאו 10 שנים לתוכנית, הארגון החליט ליזום דרך מקורית לציון עשר שנים לתוכנית, בתחילת כל תוכנית- קודם המדור של השיחה, הופיע מדור חדש בשם: "הצטרף לצוות" (באנגלית: "Join The Team"), במדור זה הופיע - מדי שבוע במשך כתשעה חודשים - אחד מהאנשים השותפים למלאכת הפקת והפצת התוכנית, הציג את עצמו בפני קהל הצופים, וקרא לצופים להשתתף ב"חגיגות העשור".
לאחר פטירתו של הצלם יוסי מלמד בחודש אייר הארגון ביצע נקודת מפנה ב"חגיגות העשור" לקמפיין התרמות והכריז כי כל מי שיחתום על הוראת קבע ישתתף בהגרלה על תמונה ייחודית מתוך ארכיון התמונות של יוסי מלמד. לצורך כך הושק בלוג ויצא לאור וידאו-קליפ מיוחד על הרבי בו לוקטו עשרות קטעים נדירים על הרבי. בראשית חודש סיוון בתוכנית 401 - מנכ"ל הארגון, הרב אלקנה שמוטקין דיבר אל קהל הצופים והודיע ש"חברי הצוות העיקריים של 'תורת חיים' הם צופי התוכנית בעצמם" ובישר על תחילת המיזם.
ההקלטות האודיו של הרבי מלובביץ'
לחברה יש אוסף גדול של הקלטות אודיו הרבי מלובביץ' שהם קנו מ-WLCC. לפני שהחומר נקנה, הוא היה זמין באתר אינטרנט של WLCC, אחרי שהארכיון נקנה בידי JEM הוא הועבר לאתר ייעודי שלהם. לפני שהחומר היה זמין באינטרנט הוא היה זמין באוסף גדול של תקליטורים ולפני כן בקלטות שמע.
בשנת תשע"ח (2018) הקימה החברה אתר ואפליקציה בשם "אשרינו" משוכלל יותר, ובו כל הקלטות האודיו של שיחות, תפילות וניגוני הרבי באופן חינמי, בתוספת שחזור קול ותיקוני רעש ורקע לחלק ניכר מן הארכיון, וכן גם הקלטות חדשות בפרסום ראשון מתוך כעשרה ארכיונים פרטיים וייחודיים. בנוסף לכך ישנן אפשרויות למיפוי וחיפוש לפי אירועים ותאריכים לצד פלייליסטים בנושאי תוכן שונים ועוד.
ספרים
הארגון הוציא לאור כמה ספרים וחוברות.
תערוכות
הארגון מגיש תערוכות חינמיות מהמדיה שיש אצלו על הרבי. עד לשנת 2016 התקיימו שתי תערוכות; תערוכת התמונות של הצלם יוסי מלמד, תערוכה זו נפתחה למשך כשבועיים בסמיכות לתאריך ג' בתמוז ה'תשע"ב (יום השנה לפטירת הרבי מחב"ד), כחודש וחצי לאחר פטירתו של הצלם יוסי מלמד, ובמהלכה הוצגו בפרסום ראשון 150 תמונות משוחזרות מתוך עשרות אלפי תמונות שצולמו על ידו בין השנים ה'תשל"ה - ה'תשנ"ב ובנוסף ניתנו למעלה מ־20,000 תמונות לעיון דרך המחשב (ובמסגרת חגיגות העשור למגזין הווידאו "תורת חיים" הוגרלו עשרות תמונות מתוך תערוכה זו). ותערוכת התמונות של הצלם לוי יצחק פריידין, תערוכה זו נפתחה במשך השבוע של כינוס השלוחים העולמי בשנת תשע"ג, ובמהלכה הוצגו תמונות מחודש תשרי תשמ"ח לכבוד העשרים וחמש שנה לחודש זה, ובנוסף ניתנו למעלה מ־100,000 תמונות לעיון דרך המחשב.
רדניצ'קי בלגרד
רדניצ'קי בלגרד (בסרבית: КК Раднички Београд) היא קבוצת כדורסל סרבית מהעיר בלגרד. המתמודדת בליגת המשנה הסרבית בכדורסל.
היסטוריה
רדניצ'קי בלגרד (הכינוי "הצלבנים") הוקמה בשנת 1945, והשתתפה בליגת העל היוגוסלבית, בה זכתה להצלחה גדולה בשנות ה-70. בין ההשגים היו: הזכייה באליפות (1973) ובגביע (1976), לאחר ניצחון בגמר מול רבוטניצ'קי סקופיה. בגמר הגביע של 1978 הפסידה לקבוצת בוסנה סרייבו.
בעונת 1983/84 ירדה לליגה השנייה ולא חזרה. עד שהוקמה (1992) "הליגה של סרביה ומונטנגרו", בה שובצה בליגה הראשונה. בסיום עונת 2001/02 ירדה לליגה השנייה. הקבוצה העפילה בסיום עונת 2010/11 לליגת העל הסרבית, בה תשתתף בפעם הראשונה.
בעונת 1976/77 הגיעה לגמר גביע ספורטה והפסידה לקבוצת פורסט קאנטו. בעונת 1999/00 השתתפה בפעם האחרונה בגביע ספורטה.
מכתבו של מנחם מנדל
מכתבו של מנחם מֶנְדֶל הוא שיר של נתן אלתרמן, בו מתייחס המשורר למאורעות השואה באירופה, ופורסם במסגרת "הטור השביעי" בעיתון "דבר" ב-9 במרץ 1945. השיר פורסם לקראת סוף המלחמה, וקדמו לו שירים נוספים העוסקים בנושא, כשהבולט בהם הוא "מכל העמים".
בשיר מופיעה תגובתו של אלתרמן למשמע הבשורות המרות על גורל יהדות אירופה, וזאת שוזרת את אסונו של העם היהודי בדמויותיו המוכרות של הסופר היידי הידוע שלום עליכם. אלתרמן ניסח את השיר כמכתב אחרון או צוואה ששולח מנחם מנדל, גיבור ספרו של שלום עליכם, לאשתו שיינה שיינדל. בכך המשיך כביכול את מכתביו של מנחם מנדל לאשתו באותו סגנון אירוני שכתב שלום עליכם, אולם בהבדל מרכזי: אלתרמן המית ביצירתו את מנחם מנדל, והמת הוא המדבר בשיר ("כך הלכתי חיים כך שוכב אני מת, כי דמותי, כך אומרים, היא בת נצח"). הוא מוסיף ומספיד בשיר זה דמויות נוספות של שלום עליכם: "טוביה מת, ומת מוטל בן פייסי החזן... ועל שלג נח סטמפניו, קט ויחף... וגם טופ'לה נח, טו טו ריטו התם" (סטמפניו, גיבור הנובלה הנושאת שם זה, והילד טופל'ה טוטוריטו, גיבור הסיפורים "האולר" ו"הדגל").
בהספידו את הדמויות הספרותיות שזוהו כל כך עם יהודי מזרח אירופה, ביכה אלתרמן לא רק את רצח היהודים בשואה, אלא גם את חורבן תרבותם העשירה, בייחוד תרבות היידיש, כמו הספרות והשירה היידית העשירה, וכן הספיד את העיירה היהודית הישנה, השטעטל, על אורח חייה ואנשיה.
על פי מבקרת הספרות עינת יקיר, גם שפת השיר היא רבת משמעות. במותן של הדמויות, נכחדה גם היידיש, השפה שבה הן נוצרו, והן נבראו מחדש בצלם העברית. "בשירו של אלתרמן מדברים פתאום כולם עברית, והמעבר הזה אפשרי רק במחיר מותם".
בפרסום המקורי כלל השיר ארבעה עשר בתים, אולם בגרסה שפרסם אלתרמן כשאיגד מבחר משירי הטור השביעי בשנת 1948 השמיט את הבית העשירי וערך מספר תיקונים קלים.
שבעה מתוך בתי השיר הולחנו והוקלטו בשנת 1974 על ידי שלמה ארצי לאלבום "לכל החברים מהמסע מים אל ים", אלבום שהושפע ממלחמת יום הכיפורים.
פקיצטיים
מאפיינים
הפקיצטיים הם ראשוני הלווייתנים הקדומים, ולפיכך אבותיהם של הלווייתנאים והדולפינים המודרניים. הם בילו את מרבית זמנם ביבשה, אולם סמיכות השלדים שנמצאו למקורות מים מרמזת ככל הנראה על ביקורים לא נדירים במים. בנוסף נתגלו מספר התאמות לחיים במים רדודים: עצמותיהם היו עבות, ארובות העין היו גבוהות, והנחיריים היו מעל השיניים החותכות.
הפרט הראשון שהתגלה ושויך למשפחה היה הפקיצטוס (Pakicetus), שנחשף בשנת 1983. כל השלדים שנמצאו ושויכו למשפחה נמצאו בעיקר בפקיסטן (אך גם במערב הודו), ומכאן שמם של המשפחה ואחד הסוגים בה. נראה כי האזור בו נמצאו השלדים היה אזור חופי (לים טתיס) בזמן שהפקיצטיים חיו.
כיום, משערים כי הפקיצטיים הם אבותיהם הקדומים של הלווייתנים המודרניים, בשל שלושה מאפיינים ייחודיים עיקריים: מוזרויות במיקום עצמות האוזניים בתוך הגולגולת, קיפול של אחת מהעצמות באוזן התיכונה, וסידור התלוליות שבשיניים הטוחנות. התאוריה העדכנית בדבר האבולוציה של הלווייתנאים גורסת כי אלו המודרניים התפתחו מלווייתנים (ימיים) כמו הבסילוזאוריים, שבתורם התפתחו מלווייתנים קדומים מימיים למחצה כמו אמבולוצטיים, שבתורם התפתחו מיצורים שוכני יבשה כמו הפקיצטיים.
מיון
במשפחה זו שלושה סוגים:
גמא
גמא (אות גדולה: Γ, אות קטנה: γ) היא האות השלישית באלפבית היווני. ביוונית עתיקה נהגתה כגימ"ל (IPA: /ɡ/). ביוונית מודרנית נהגית כגימ"ל רפה בעבר (IPA: /ɣ/ - כהגיית غ|ע'ין בערבית). הצירוף γγ נהגה נְגְּ, כמו במילה "אנגליה". הצירוף γκ נהגה כגימ"ל בעברית. הצירוף γι נהגה כאות Y באנגלית. הצירוף γου משמש לתעתוק צליל W משפות זרות.
יפרסון פרפאן
יפרסון אגוסטין פרפאן גוואדלופה (בספרדית: Jéfferson Agustín Farfán Guadalupe; נולד ב-26 באוקטובר 1984 בלימה, פרו) הוא כדורגלן פרואני המשחק בעמדות הקיצוני והחלוץ בנבחרת פרו.
קריירת מועדונים
בעונתו האחרונה בפרו ב-2004, הוא כבש 14 שערים, ועזר למועדונו לזכות באליפות נוספת. אחרי העונה הזו, פרפאן נרכש על ידי המועדון ההולנדי פ.ס.וו. איינדהובן, אחרי שהמאמן ההולנדי הוב סטיבנס עקב אחריו במשך זמן מה. איינדהובן שילמה עבורו 2 מיליון אירו. באיינדהובן נחשב פרפאן לכובש מחונן, ותרם לזכותה שערים רבים והיה שותף לעליית המועדון לחצי גמר ליגת האלופות בעונת 2004-2005. כמו כן, פרפאן היה שותף לזכייתה הרצופה בארבע אליפויות הליגה ההולנדית ופעם אחת בגביע ההולנדי.
באיינדהובן הוא שיחק במשך ארבע שנים, וב-5 ביוני 2008, מועדון הכדורגל הגרמני שאלקה 04 דיווח שרכש את השחקן תמורת 10 מיליון אירו. ב-10 ביוני 2008, העסקה הושלמה רשמית, ופרפאן חתם בשורות שאלקה על חוזה לארבע שנים. ב-3 ביולי 2011 העלה פרפאן את שאלקה לרבע גמר ליגת האלופות אחרי צמד נגד ולנסיה שכלל בעיטה חופשית. באותה העונה זכה עם הקבוצה בגביע הגרמני, ובעונה שלאחר מכן בסופר קאפ הגרמני.
בעונת 2014/15 מיעט פרפאן לשחק והשתתף בסך הכל ב-9 משחקים במשך כל העונה. באוגוסט 2015 עבר פרפאן לקבוצת אל-ג'זירה מליגת העל של איחוד האמירויות תמורת סכום של כ-6 מיליון יורו, אחרי שכבש 39 שערים בשמונה עונותיו בשאלקה. פרפאן היה שותף לזכייתה של אל ג'זירה בגביע המקומי בעונת 2015/16. פרפאן עזב את הקבוצה ב-19 באוקטובר 2016.
ב-28 בינואר 2017 חתם פרפאן במדי לוקומוטיב מוסקבה והיה שותף לזכייתה של הקבוצה בגביע הרוסי בתום העונה. בעונה שלאחר מכן זכה עם הקבוצה באליפות הליגה הרוסית לראשונה אחרי 14 שנה.
במהלך התפרצות נגיף הקורונה ברוסיה, נמצא חיובי לנגיף והוכנס לבידוד.
נבחרת
פרפאן נחשב כיום לשחקן מפתח של הנבחרת הפרואנית. מאז הופעת הבכורה שלו בפברואר 2003, הוא שיחק עבור נבחרתו מעל ל-40 משחקים. את טורניר המוקדמות הדרום אמריקני לקראת מונדיאל 2006, פרפאן סיים במקום השני בטבלת מלכי השערים, לאחר שכבש 7 שערים. באפריל 2008 הוא הושעה לשנה וחצי מן הנבחרת הלאומית, אך לאחר 3 חודשים ב-3 ביולי 2008, אחרי חקירה מעמיקה ועובדות חדשות, השעייתו בוטלה והוטל עליו קנס כספי בסך 10,000 דולר.
חוסיין אמאנאת
חוסיין אמאנאת (בפרסית: حسین امانت; באנגלית: Hossein Amanat; נולד ב-1942) הוא אדריכל איראני-קנדי. הוא ידוע בעיקר בזכות היותו האדריכל של מגדל אזאדי בטהראן, מבני הקשת בגנים הבהאיים בחיפה, ובית התפילה הבהאי בסמואה. אמאנאת הוא האדריכל המיועד של ההיכל העתידי של עבד אל-בהאא.
קריירה
כבוגר צעיר מאוניברסיטת טהראן, אמאנאת זכה בתחרות ארצית ב-1966 כדי לעצב את מגדל שהיאד, שקיבל את השם מגדל אזאדי בשנת 1979. הפרויקט הארכיטקטוני הראשון הוביל להזדמנות ליצור כמה מהפרויקטים הייחודיים ביותר באיראן, תוך התייחסות לאדריכלות הפרסית המסורתית. ביניהם המבנים הראשונים של אוניברסיטת שריף לטכנולוגיה בטהראן, המרכז למורשת הפרסית, הפקולטה למנהל עסקים של אוניברסיטת טהראן ושגרירות איראן בבייג'ינג, סין.
כחבר באמונה הבהאית הנרדפת, נמלט אמאנאת מאיראן במהלך המהפכה האיראנית ב-1979. הוא אחיו של עבאס אמנאת, פרופסור להיסטוריה ולימודים בינלאומיים באוניברסיטת ייל.
ב-7 במאי 2019 הכריז בית הצדק העולמי על אמאנאת כאדריכל הנבחר לתכנון ולעיצוב של היכל עבד אל-בהאא.
אן ברונטה
אן ברונטה (באנגלית: Anne Brontë; 17 בינואר 1820 - 28 במאי 1849) הייתה סופרת אנגליה, האחות הצעירה והפחות ידועה משלוש האחיות הסופרות ממשפחת ברונטה.
חייה
אן ברונטה נולדה בתורנטון שבמחוז יורקשייר, הבת הצעירה מששת ילדי משפחת הכומר פטריק ברונטה. באותה שנה עברה המשפחה להווארת', ואמה מתה שנה אחרי שנולדה. אחיותיה הגדולות נשלחו לבית ספר, ואן נשארה בבית מטופלת בידי דודתה, שהשפיעה עליה בדעותיה הדתיות.
אן כתבה עם אחיה ואחיותיה סאגה על ממלכות דמיוניות בשם "אנגריה" ו-"גונדל", היא שיתפה פעולה בעיקר עם אמילי וביחד יצרו את הסיפורים על "גונדל".
בשנת 1836 הצטרפה לאחותה שרלוט בבית הספר רוהד, וב-1839 התחילה לעבוד כאומנת. הרומנים שלה הושפעו מניסיונה בעבודתה עם ילדי עשירים מפונקים. בשנת 1845 עבדה אצל משפחה בשם רובינסון, באותה תקופה אחיה ברנוול לימד את בן המשפחה, עבודתה זו הסתיימה בעקבות הסתבכותו של ברנוול ברומן עם אם המשפחה ופיטוריו.
ב-1846 פרסמו האחיות ספר שירים משותף בשמות עט גבריים, אן נקראה אקטון בל. בשם זה היא פרסמה גם את הרומנים שלה, "אגנס גריי" פורסם ב-1847, ו-"הדיירת מאחוזת ויילדפיל" פורסם ב-1848.
אן מתה בסקרבורו ממחלת השחפת, חודשים ספורים אחרי מות אחיה ברנוול ואחותה אמילי מאותה מחלה.
אוטו שטרן
אוטו שטרן (בגרמנית: Otto Stern; 17 בפברואר 1888 – 17 באוגוסט 1969) היה פיזיקאי יהודי-גרמני שזכה בפרס נובל לפיזיקה לשנת 1943 על תרומתו לפיתוח שיטת הקרן המולקולרית ועל גילוי המומנט המגנטי של הפרוטון.