cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
חיל המשטרה הצבאית
תגי יחידות
תגי בתי הסוהר "מגידו", "עופר" ו"קציעות" שהיו מוחזקים בידי המשטרה הצבאית, ואוכלסו אסירים ביטחוניים. מתקני הכליאה הועברו לשירות בתי הסוהר בשנת 2005, ובכך ירדו תגי בתי הסוהר הייחודיים של כל בית סוהר.
מבצעי החלפת שבויים
לחיל המשטרה הצבאית תפקיד חשוב בעסקאות להחלפת שבויים. כך נטלו שוטרי החיל חלק משמעותי במבצעים רבים, האחרונים שבהם: העסקה להחזרת גופות 3 החטופים מהר דב ואלחנן טננבאום, המבצע להחזרת גופותיהם של אודי גולדווסר ואלדד רגב והמבצע האחרון להחזרתו של גלעד שליט.
ההתכחשות של פטרוס
ההתכחשות של פטרוס היא אירוע המוזכר בכל ארבע הבשורות. לפי ספרי הבשורה ישו צפה מראש שפטרוס יתכחש להיכרותו עמו לאחר שייעצר. לפי הבשורה על-פי מתי פרק כ"ו, במהלך הסעודה האחרונה ישו חזה כי פטרוס ענה לו: . ישו ענה . פטרוס לא האמין שדבר כזה ייתכן וענה.
ההתכחשות הראשונה הייתה כאשר
הפעם השנייה
בפעם השלישית האנשים שלידו זיהו בחיתוך דיבורו כי מוצאו מהגליל ושאלו אותו האם הוא מכיר את ישו. פטרוס עמד להתכחש שוב להכרות עם ישו על מנת שלא ייעצר גם הוא, אולם אז קרא התרנגול, פטרוס נזכר בדבריו של ישו, (מתי כ"ו)
בבשורה לפי לוקס זה מתואר כך:
סיפור זה בנוסח דומה נמצא גם בספר "הבשורה על-פי מרקוס" בפרק י"ד 29-31, "הבשורה על-פי יוחנן" פרק י"ח 15-18 ו-25-27 ו"הבשורה על-פי מתי" מתי בפרק כ"ו 33-35. זאת הסיבה לכך שסמלו של פטרוס הוא תרנגול הבית.
בירושלים קיימת כנסיית פטרוס אין גליקנטו, המנציחה את סיפור מעצרו של ישו וההתכחשות של פטרוס.
Ritmo (Bad Boys for Life)
הוא סינגל שהוקלט על ידי הלהקה האמריקאית הבלאק אייד פיז, ביחד עם הזמר הקולומביאני ג'יי באלווין. השיר יצא לאור ב-11 באוקטובר 2019, כסינגל הראשון מתוך אלבום האולפן השמיני של הבלאק אייד פיז, Translation.
השיר הגיע למקום הראשון במצעד השירים הלטיניים של הבילבורד.
רקע וכתיבה
השיר נכתב על ידי ויל.איי.אם, אפל.די.אפ, ג'יי באלווין, קייט' האריס והופק על ידי ויל.איי.אם. השיר מכיל בתוכו את סגנונות ההיפ הופ, פופ ורגאטון. כמו כן, השיר מכיל בתוכו סימפול מתוך שירה של הלהקה האיטלקית קורונה, "The Rhythm of the Night". השיר נכלל בפסקול סרט הקולנוע, "בחורים רעים לתמיד".
מהדורת הטארגט של האלבום Translation כוללת בתוכה שני רמיקסים לשיר, אחד בשיתופו של הראפר ג'יידן סמית', ואחד בשיתופו של התקליטן סטיב איוקי.
בסמוך לצאתו כסינגל, עלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי, תוך שהצליח לצבור למעלה מ-515 מיליון השמעות.
וידאו קליפ
הווידאו קליפ הנלווה שצולם לשיר הועלה לערוץ היוטיוב של הבלאק אייד פיז ב-11 באוקטובר 2019, בסמוך לצאת הסינגל עצמו. הקליפ הצליח לצבור למעלה מ-130 מיליון צפיות בשלושה שבועות בלבד. נכון ליוני 2020, מונה הצפיות של הקליפ עומד על כ-694 מיליון צפיות.
גינטר נצר
גינטר תאודור נצר (בגרמנית: Günter Netzer; נולד ב-14 בספטמבר 1944 במנשנגלדבך, גרמניה) הוא כדורגלן עבר גרמני. נצר, הנחשב אחד מגדולי הקשרים עושי המשחק בכדורגל הגרמני בכל הזמנים, מזוהה בעיקר עם קבוצת בורוסיה מנשנגלדבך. הוא שיחק גם בנבחרת גרמניה, אך השפעתו על הישגיה הייתה מועטה באופן יחסי.
נצר שיחק בקבוצת בורוסיה מנשנגלדבך מ-1963 עד 1973 וזכה עימה באליפות גרמניה ב-1970 וב-1971 וגם בגביע הגרמני ב-1973. ב-1973 עזב לריאל מדריד הספרדית איתה זכה באליפות ספרד ב-1975 וב-1976 וגם בגביע הספרדי ב-1974 וב-1975. בנבחרת גרמניה שיחק מ-1965 עד 1975 וזכה איתה ביורו 1972 ובמונדיאל 1974. ב-1976 פרש מכדורגל. לאחר פרישתו עסק תקופה מסוימת בניהול קבוצת המבורג. לאחר מכן שמש נצר כפרשן כדורגל בטלוויזיה הגרמנית. כמו כן הוא איש עסקים בתחום הפרסום וזכויות שידור.
קריירת מועדונים
נצר נולד בעיר מנשנגלדבך ב-1944. מ-1953 ועד 1963 שיחק בקבוצות ילדים ונוער של המחוז. ב-1963, כשהוא בן 19, חתם על חוזה מקצועני עם קבוצת בורוסיה מנשנגלדבך ששיחקה באותה עת בליגה השלישית - הרגיונליגה (כיום הליגה הרביעית). נצר תפס חיש מהר מקום בהרכב הקבוע של הקבוצה, שסיימה ב-1964 בראש הליגה השנייה ושובצה ב-1965 בבונדסליגה (יחד עם באיירן מינכן שגם היא שובצה לראשונה בבונדסליגה באותה שנה). ב-1964 מונה הנס וייסוויילר למאמן הקבוצה ותחת הדרכתו הפכה בורוסיה מנשנגלדבך תוך שלוש שנים לכוח עולה בכדורגל הגרמני ובלטה בעיקר בסגנון ההתקפי שלה שהתבטא בכיבושי שערים רבים. הקבוצה התבססה על סגל צעיר שהביא לכינויה "Die Fohlen" (הסייחים) שדבק בה מאז. נצר היה השחקן המרכזי בקישור ההתקפי בקבוצה ובלט במסירותיו הארוכות והמדויקות. בהמשך הדרך הוא תפקד כקפטן הקבוצה. שחקני מפתח נוספים בקבוצה היו יופ היינקס, ברטי פוגטס ברנד רופ, הרברט לאומן, הרברט וימר והשוער מנפרד קלף. בעונות 1967/1968 ו-1968/1969 היא סיימה במקום השלישי בבונדסליגה. מלבד משחקו כפליימייקר של הקבוצה, היה נצר גם בועט הבעיטות חופשיות והקרנות של הקבוצה. משחקו ההגנתי לקה בחסר והתאפיין בחוסר נחישות. חיפה עליו בתחום זה חברו לחוליית הקישור, הרברט וימר.
בעונת 1970/1969 זכתה מנשנגלדבאך לראשונה באליפות גרמניה כשהקדימה את יריבתה הגדולה באותן שנים, באיירן מינכן. גם בשנה העוקבת, 1971/1970, הקדימה מנשנגלדבאך את באיירן מינכן והייתה לקבוצה הראשונה בבונדסליגה שזכתה בשתי אליפויות רצופות. בשנה שלאחר מכן, הייתה יד באיירן מינכן על העליונה: היא זכתה באליפות ומנשנגלדבאך סיימה במקום השלישי (במקום השני סיימה שאלקה 04). עם זאת, עונה זאת הייתה שנת שיא לנצר כשחקן והוא זכה ב-1972 בתואר כדורגלן השנה בגרמניה. באותה עת כבר הפך נצר לאישיות ידועה בגרמניה: שערו הארוך, וסגנון חייו הראוותני שכלל משיכה למכוניות ספורט מהירות ולנשים יפות הביא לו פרסום גם מחוץ לשדה הספורטיבי. הוא גם התפרסם בזכות ישירות דבריו, כגון, המשפט "בשבת, 11 אנשי עסקים משחקים במגרש. כל אחד מייצג את האינטרסים שלו והם מחפשים ביחד הצלחה.". בסוף עונת 1972 נודע כי נצר יחתום בריאל מדריד שצירפה אותו לשורותיה תמורת סכום שיא בכדורגל הגרמני (כ-800 אלף מארק גרמני, שכרו השנתי של נצר במדריד היה 295 אלף מארק גרמני), כמענה להחתמת יוהאן קרויף על ידי ברצלונה. משחקו האחרון במדי בורוסיה מנשנגלדבך היה בגמר הגביע הגרמני מול פ.צ. קלן. וייסוויילר לא שיתף את נצר במשחק. לקראת סוף ההארכה במשחק, בזמן שהתוצאה הייתה 1:1, פשט נצר את בגדי האימון והודיע לווייסוויילר כי הוא נכנס לשחק. לאחר מספר דקות כבש נצר את שער הניצחון בבעיטה מרחוק. הוא זכה בתום העונה בתואר שחקן השנה בגרמניה בשנה השנייה ברציפות.
נצר היה השחקן הגרמני הראשון בהיסטוריה ששיחק בשורות ריאל מדריד. השינוי בתרבות ובשפה היקשו עליו את ההתאקלמות בקבוצה החדשה. בשנתו הראשונה (1974/1973), הקדימה ברצלונה את ריאל מדריד וזכתה באליפות ספרד, אולם מדריד זכתה בגביע המלך הספרדי. בעונה שלאחריה, הצטרף לקבוצה מגנה הבינלאומי של באיירן מינכן, פול ברייטנר וצירופו סייע רבות להשתלבותו של נצר. בשנה זו (1975/1974), זכתה ריאל מדריד הן באליפות והן בגביע. בשנה שלאחר מכן (1976/1975), שוב זכתה ריאל מדריד באליפות. בסיום עונה זו עבר נצר לקבוצה השווייצרית גראסהופרס ציריך. בסך הכל שיחק נצר בריאל מדריד 85 משחקים בהם כבש 9 שערים. בגראסהופרס שיחק נצר שנה אחת בלבד (1977/1976) ובסופה הודיע על פרישה ממשחק מקצועני (בגיל 33).
קריירה בנבחרת גרמניה המערבית
אחרי ששיחק במשך חצי שנה בבונדסליגה, זומן נצר לראשונה לסגל נבחרת גרמניה המערבית. משחק הבכורה שלו היה ב-9 באוקטובר 1965 מול נבחרת אוסטריה. הוא לא נחשב כשחקן סגל קבוע ולא נכלל בסגל הנבחרת למשחקי הגביע העולמי ב-1966 באנגליה. למשחקי יורו 1968 לא הצליחה הנבחרת המערב-גרמנית להעפיל. היה זה אחרי שסיימה בתיקו 0:0 במשחק מול אלבניה שזכה לכינוי "הבושה של טירנה". במשחק זה שיחקו בקישור הגרמני, זה לצד זה, גינטר נצר וולפגנג אובראט. לאחר המשחק היה המאמן הגרמני, הלמוט שן, נחוש בדעתו לא לאפשר לשניים להיות על המגרש ביחד, ובחלק גדול מהמשחקים העדיף לשתף את אובראט. לקראת טורניר הגמר של הגביע העולמי ב-1970 במקסיקו, נמנה נצר על הסגל המערב-גרמני, אך נפצע וברגע האחרון הוחלף על ידי האנס להר. במשחקי מוקדמות יורו 1972 העפילה גרמניה המערבית לרבע הגמר (ארבע המנצחות ברבע הגמר התמודדו בטורניר יורו 1972 בבלגיה), והתמודדה במאי 1972 מול אנגליה באצטדיון ומבלי. באותה עת היה אובראט פצוע וכך ניתנה האפשרות לנצר להפגין את יכולתו. ניצחונה של גרמניה המערבית במשחק זה 1:3 נחשב אחד ממשחקיה הבולטים של הנבחרת הגרמנית בכל הזמנים ושל גינטר נצר בפרט. היה זה הניצחון הראשון של גרמניה על אנגליה בוומבלי. העיתונות הגרמנית היללה את "לידתה של הנבחרת החדשה" ואת נצר כחוליה המקשרת בין פרנץ בקנבאואר בהגנה וגרד מילר בהתקפה. נבחרת מערב גרמניה המשיכה במסע ההצלחות שלה גם בטורניר הגמר וגברה בחצי הגמר 1:2 על המארחת בלגיה וזכתה בגביע לאחר שניצחה בגמר את ברית המועצות 0:3. נצר נבחר לנבחרת הטורניר יחד עם עוד שישה משחקני נבחרת גרמניה המערבית. בטורניר הגביע העולמי ב-1974, שנערך בגרמניה, נמנה נצר על סגל הנבחרת הלאומית, אך המאמן, הלמוט שן, שוב העדיף את אובראט על פניו. נצר שותף בכל הטורניר רק ב-20 הדקות האחרונות במשחק בבית המוקדם מול נבחרת גרמניה המזרחית, שהסתיים בניצחון מפתיע, 0:1 של המזרח גרמנים. גרמניה המערבית המשיכה עד לזכייה בגביע העולמי לאחר שגברה בגמר על הולנד 2:1. בשנים מאוחרות יותר, טען נצר כי לא חש כ"אלוף עולם" בסיום הטורניר. יש הטוענים כי מי שהשפיע על שן לגבי העדפת אובראט על נצר, היה פרנץ בקנבאואר שחשש למעמדו ככוכב וכמנהיג הנבחרת. נצר סיים את הקריירה שלו בנבחרת הלאומית באוקטובר 1975, במשחק מול יוון שהסתיים בתיקו 1:1. בכך השלים 37 הופעות במדים הלאומיים בהן כבש שישה שערים.
סגנון
נצר נחשב כ"פליימייקר" קלאסי שבלט במסירות ארוכות ובפריצות במרכז המגרש שהביאו לשבירת משחק ההתקפה השבלוני. בנוסף לשליטתו הטכנית הפגין נצר גם מנהיגות טבעית במגרש ונחשב כמנהיג הבלתי מעורער של בורוסיה מנשנגלדבך בשנות השיא שלה בסוף שנות ה-60 ותחילת שנות ה-70: מצד אחד שימש כמיישם הוראותיו של המאמן וייסווילר על המגרש ומצד שני, היה בעל מחשבה עצמאית וקיבל חופש פעולה גם במגרש וגם מחוצה לו. תכונות אלו עמדו לו לרועץ בנבחרת, כיוון שנחשב שאינו יכול לשחק עם קשרים דומיננטיים אחרים, דוגמת וולפגנג אובראט (בנבחרת גרמניה) שהיה חברו מחוץ למגרש. כמו כן, התקשה לקבל הוראות טקטיות שלא תאמו לתפיסתו. נצר שנתפס כ"פרימדונה", הסתכסך גם עם וייסווילר לפני שעבר לריאל מדריד בשל דרישתו של האחרון שיישחק פחות וירוץ יותר. בפברואר 1970, הגיעה בורוסיה מנשנגלדבך לישראל ושימשה כיריב מבחן לנבחרת ישראל שהעפילה חודשיים לפני כן לטורניר גמר הגביע העולמי במקסיקו. מנשנגלדבאך הביסה את נבחרת ישראל 0:6 ואהרן להב, עיתונאי הספורט של "דבר כתב: "הכדור נע ברגלי הגרמנים בדייקנות מדהימה. במרכז השדה ניצב הגרמני המוצק נצר, כשהוא מחלק את הכדורים לחבריו ללא שום קושי בצורה וירטואוזית. ספק אם מהנדס מסוגל לחשב חומרים בדייקנות כה רבה, כמו שנצר עשה זאת עם הכדור".
קריירה כמנהל קבוצת המבורג
לאחר פרישתו ממשחק מקצועני, בין השנים 1986-1978, שימש נצר כמנהל של קבוצת הכדורגל המבורג. הוא מינה למאמן את היוגוסלבי (קרואטי) ברנקו זבץ' ולאחר מכן את האוסטרי ארנסט האפל. בשנים אלו זכתה המבורג שלוש פעמים באליפות הבונדסליגה ובגביע אירופה לאלופות ב-1983 לאחר שניצחה בגמר באתונה את יובנטוס האיטלקית. היה זה תור הזהב של המבורג ובו השיגה את הישגיה הגדולים ביותר בהיסטוריה של הקבוצה.
קריירה כאיש עסקים וכפרשן
נצר פתח סוכנות לפרסום בציריך שבשווייץ, שם הוא גם מתגורר. כמו כן הוא משמש כאחד המנהלים הבכירים בסוכנות העוסקת בזכויות שידור ושותפה של התאחדות הכדורגל הגרמנית. בין השנים 1997–2010 שימש נצר כפרשן בשידורי משחקי הכדורגל של נבחרת גרמניה ברשת הטלוויזיה הציבורית הגרמנית ARD, בצוותא עם השדר גרהרד דלינג (Gerhard Delling). השניים זכו במספר פרסים על שידוריהם. למרות ויכוחיהם התכופים בזמן השידורים, שהפכו כעין סמל מסחרי של שידורי המשחקים, השניים הם חברים טובים. ביקורתם החריפה של השניים על משחק הנבחרת הגרמנית מול איסלנד, ב-2003 (תיקו 0:0), נענתה בהתפרצות ובגידופים בשידור חי בראיון שערכו עם מאמן הנבחרת, רודי פלר. לאחר משחקי מונדיאל 2010 בדרום אפריקה פרש נצר מהשידורים, ונכון ל-2015 הוא בעל טור אישי בעיתון הגרמני בילד.
נצר נשוי ואב לבת.
יורי באס
יורי באס (בהולנדית: Youri Baas; נולד ב-17 במרץ 2003 באוסטפורן שבהולנד) הוא כדורגלן הולנדי המשחק בעמדת המגן השמאלי בקבוצת אייאקס מליגת העל ההולנדית.
קריירת מועדונים
באס גדל במחלקות הנוער של OVV אוסטפורן, אקסלסיור רוטרדם ואייאקס. בשנת 2020 החל לשחק בקבוצת המילואים של אייאקס. ב-28 באוגוסט 2022 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הראשונה של המועדון, כשהחליף את דיילי בלינד בניצחון 0–2 על אוטרכט במסגרת המחזור הרביעי בליגת העל ההולנדית לעונת 2022/2023. ב-7 בספטמבר ערך את הופעת הבכורה שלו בליגת האלופות, בניצחון 0–4 על גלאזגו ריינג'רס במסגרת שלב הבתים לעונת 2022/2023.
דאג המרשלד
דאג היילמאר אגנה קרל המרכלד, או המרשלד (בשוודית: Dag Hammarskjöld ; 29 ביולי 1905 – 18 בספטמבר 1961) היה דיפלומט שוודי, והמזכיר הכללי הנבחר השני של האו"ם, מאפריל 1953 עד למותו בתאונה אווירית בשנת 1961.
תחילת דרכו
דאג המרשלד נולד בעיר ינשפינג שבדרום שוודיה, והתגורר באופסלה במשך רוב ילדותו. הוא היה הצעיר מארבעת בניהם של ראש ממשלת שוודיה יילמאר המרשלד ואגנס אלמקוויסט. משפחתו שירתה את הכתר השוודי מאז המאה ה-17.
הוא למד לתואר ראשון במשפטים ותואר שני בכלכלה באוניברסיטת אופסלה. עם סיום לימודיו העתיק את מקום מגוריו לסטוקהולם. ב-1933 קיבל תואר דוקטור מאוניברסיטת סטוקהולם. התזה שלו עסקה במחזור העסקים.
קריירה
בראשית 1945 מונה ליועץ כלכלי של הקבינט. במסגרת זו עסק בתאום המאמץ הממשלתי להקלת המצוקה הכלכלית בעידן שלאחר מלחמת העולם השנייה.
Umbrella
Umbrella היא מילה באנגלית שפירושה "מטרייה".
דאג המרשלד
קריירה
ב-1947 הצטרף למשרד החוץ של ארצו וב-1949 התמנה למזכיר המדינה לענייני חוץ. הוא היה חבר במשלחת לוועידה הפריסאית שבה נוסדה תוכנית מרשל. ב-1948 שב לפריס כדי להשתתף בייסודו של הארגון לשיתוף פעולה כלכלי אירופאי (אשר נקרא בהמשך ה-OECD). ב-1950 עמד בראש המשלחת השוודית ל-UNISCAN (ארגון לשיתוף פעולה כלכלי בין שוודיה, דנמרק, נורווגיה ובריטניה).
ב-1951 התמנה לשר בלי תיק ושימש בפועל כסגן שר החוץ. הוא מעולם לא הצטרף למפלגה פוליטית אך שירת בקבינט שהיה ברובו סוציאל-דמוקרטי.
ב-20 בדצמבר 1954, לאחר מותו של אביו, העניקו לו חברי האקדמיה השוודית את המקום שפינה האב במוסד המלכותי היוקרתי.
מזכ"ל האו"ם
לאחר התפטרותו של מזכ"ל האו"ם טריגווה לי ב-1953, החליטה מועצת הביטחון להמליץ על המרשלד כמחליפו, החלטה שהפתיעה את המרשלד עצמו. המינוי אושר במועצה ב-31 במרץ ברוב של עשר נגד אחת, ובאספה הכללית שנפגשה בין ה-7 באפריל ל-10 בו, ברוב של חמישים ושבע נגד שלוש. ב-1957 נבחר לכהונה נוספת.
בראשית כהונתו שקד המרשלד על חיזוק המזכירות, על ידי גיוס 4,000 אנשי מנהלה תחתיו. הוא קבע כי למזכ"ל יש זכות לפעול בשעת חירום בלא להמתין לאישור האספה הכללית או מועצת הביטחון.
המרשלד ניסה להביא להתקרבות בין ארצות ערב לישראל. ב-1955 ביקר בסין העממית ונשא ונתן לשחרורם של 15 שבויי מלחמה אמריקאים שנפלו בידי הסינים במלחמת קוריאה. בימי מלחמת סיני הוא הקים את UNEF, כוח או"ם שמנה בשיאו 6,000 חיילים ונועד לשמור על השלום בחצי האי סיני. היה זה כוח האו"ם הראשון מסוגו, והוא פעל באזור עד שיורשו של המרשלד, או תאנט, החליט להוציאו משם בתקופת ההמתנה שקדמה למלחמת ששת הימים.
ב-1960 ביקשה הקולוניה הבלגית לשעבר קונגו, שזכתה בעצמאותה לא מכבר, את עזרת האו"ם בשמירה על הסדר ובהרגעה של המרי האזרחי. המרשלד ביקר ברפובליקה הצעירה ארבע פעמים, אך בכל זאת לא הצליח לרצות את ברית המועצות, שדרשה פעולה נמרצת יותר בתחום הדה-קולוניזציה של אפריקה. בספטמבר 1960 גינו הסובייטים את החלטתו לשלוח כוח שלום לקונגו. הם תבעו ממנו להתפטר, וביקשו להחליפו ב"טרויקה" של שלושה בעלי זכות וטו מובנית. ניקיטה חרושצ'וב כתב בזכרונותיו כי המטרה הייתה לייצג באופן שווה שלוש קבוצות של ארצות: קומוניסטיות, קפיטיליסטיות ועצמאיות.
נסיבות מותו
בספטמבר 1961 נודע להמרשלד על קרבות שפרצו בין כוחות האו"ם שלו לקטנגה של מואיז טשומבה. בלילה שבין 17 בספטמבר ל-18 בו, הוא היה בדרכו לאזור, על מנת לנהל משא ומתן להפסקת אש. מטוסו התרסק בקרבת העיר נדולה שברודזיה הצפונית (היום זמביה). שישה עשר הנוסעים, והמרשלד בתוכם, נהרגו. נסיבות ההתרסקות הן נושא לספקולציות שונות, כאז גם היום.
חוקרי התאונה תלו אותה אז בכך שהמטוס ניגש לנחיתה הלילית בנמל התעופה של נדולה בגובה נמוך מדי. מסיבות ביטחוניות לא דווחה תוכנית הטיסה, ואחת מההשערות שהועלו היא שהטייסים השתמשו בטעות בחישוביהם בנתוני הגובה של נדולו שבקונגו, הנמוכה יותר, במקום נדולה. לא נמצאו כל ראיות לחבלה, לפגיעת טיל אוויר-אוויר, או לכך שהמטוס נחטף.
ב-19 באוגוסט 1998 חשף יושב ראש ועדת האמת והפיוס הדרום אפריקאית דזמונד טוטו מכתבים שנתגלו, לפיהם סוכנים דרום-אפריקאים הם שהפילו את המטוס, על ידי הטמנת פצצה בציוד הנחיתה שלו, שהתפוצצה עם פתיחת הגלגלים לקראת הנחיתה . הוועדה טענה גם למעורבות בריטית ואמריקאית בהתנקשות, אולם זו הוכחשה על ידי משרד החוץ הבריטי. הרקע לתאוריות הקשר השונות לאורך השנים היה חוסר שביעות הרצון של המעצמות השונות מגישתו העצמאית של המרשלד, אשר לכאורה נטה לתת עצמאות רבה יותר למדינות אפריקה משהן היו מעוניינות בה.
ב-29 ביולי 2005, במלאת מאה שנה להולדת המרשלד, ריאיין העיתון אפטנפוסטן את הגנרל הנורווגי ביורן אגה, שהיה קצין האו"ם הראשון שראה את גופת המזכ"ל ביום התאונה. אגה סיפר כי ראה חור שנפער במצחו של המרשלד, וכי חור זה טושטש במכוון בתמונות שהתפרסמו. נראה היה לאגה כי גופו של המרשלד נזרק מהמטוס, ולפי דשא ועלים שנמצאו בידיו, שהוא שרד את ההתרסקות וניסה להתרחק משרידי המטוס. שתי הגרסאות המאוחרות, זו של אגה וזו של טוטו, אינן מתיישבות זו עם זו.
בשנת 2016 יצא לאקרנים סרט דרמה היסטורית בהפקת נטפליקס בשם מצור ג'דוטוויל המתאר את הקרבות שהתנהלו בין כוחות האו"ם שהמרשלד שלח לקטנגה לבין המורדים המקומיים בתוספת שכירי חרב צרפתיים, ומתמקד בסיפורה של פלוגה אירית שהתמקמה בג'דוטוויל ובמשך כמעט שבוע עמדה במצור מול הכוחות המקומיים ושכירי החרב שלא היססו לירות בהם ולהפציצם. בסרט מככבים ג'יימי דורנן המגלם את מפקד הפלוגה האירית בג'דוטוויל, מארק סטרונג המגלם את קונור קרוז' או'בריאן כשליח האו"ם הראשי למדינה, ומיקל פרשבראנדט המגלם את המרשלד. בעלילת הסרט מטוסו של המרשלד מופל על ידי מטוסי קרב שמקורם עלום בזמן שמטוס מפציץ את הפלוגה האירית לסייע לכוחותיו ושכיריו של מואיז צ'ומבה.
בשנת 2019 יצא לאקרנים סרט נוסף של הבמאי הדני מארס ברוגר בשם "המרשלד: תיק פתוח" (Cold Case Hammarskjöld). הסרט, שהשתתף בפסטיבל דוקאביב 2019, בוחן את נסיבות מותו של המרשלד, חושף עדויות ומסמכים חדשים ומגיע למסקנה שהמרשלד חוסל במזימה שהיו מעורבים בה לכאורה ארגוני הביון של ארצות הברית, בריטניה ודרום אפריקה. בעקבות ממצאי הסרט הוחלט באו"ם לחדש את החקירה סביב מותו של המרשלד, אך בריטניה ודרום אפריקה מסרבות לשתף פעולה עם החוקרים.
לאחר מותו הוענק להמרשלד פרס נובל לשלום לשנת 1961. ב-1963 פורסמו פרקים מיומניו האישיים בספר Vägmärken (סימני דרך). היומנים מגלים את אישיותו של המרשלד, שהיה נוצרי אדוק ומיסטיקן.
אחייניתו של המרשלד, אלינור המרשלד, הייתה שגרירת שוודיה בישראל.
מעלית הזמן
מעלית הזמן היא אטרקציה תיירותית הממוקמת בשכונת ממילא בירושלים, שהוקמה בשנת 1988 בידי היזם אורי ירדני. במקום מוצגים מספר מיצגי מולטימדיה העוסקים בהיסטוריה של ירושלים, בגוף האדם ובאסטרונומיה.
האולם בו מוקרנים המיצגים כולל 250 מ"ר של מסכי לד היקפיים המציגים לקהל מידע ב-180 מעלות, מערכות שמע ותאורה, 104 מושבים, 98 מהם נעים על 6 צירי תנועה ו- 6 מהם נייחים.
במהלך התצוגות קיים שימוש במערכות סימולציה, הקרנה וקול חזקים ורוב המושבים במוזיאון נעים לאורך המיצג, ולכן לא מתאימים לחולי לב, נשים בהריון, הסובלים מבעיות גב, תנועה וסחרחורות. אלה מתבקשים להשתמש במושבים הקבועים שאינם נעים במהלך הפעילות.
ויטמין B12
ויטמין B12 הוא סדרה של תרכובות החיוניות לייצור DNA בתאים. יצירת תאי דם על ידי מח העצם תלויה במיוחד בוויטמין זה. כמו כן, הוא חיוני למערכת העצבים.
סדרת התרכובות הזו, המכונה ויטמין B12, קרויה גם קובלמינים, שם הנגזר מקובלט, יסוד מתכתי שאטום שלו נמצא במרכז המולקולה, ואמין, נגזרת של אמוניה. באופן טבעי נוצר הוויטמין על ידי חיידקים ממגוון מערכות ביולוגיות, הנפוצים בקרקע אך גם במעי הדק של כמה אורגניזמים. באופן טבעי, בעלי חיים צמחוניים מסוימים, החיים בסביבות טבעיות מקבלים B12 מצמחים נמוכים שגדלו בקרקע העשירה באותם החיידקים המייצרים ויטמין זה (הצמחים עצמם אינם מייצרים B12 אלא סופגים אותו מחיידקים המייצרים אותו בקרבת שורשיהם) או מקבלים אותו מחיידקי מעי החיים במעי הדק שלהם; בעלי חיים בתעשיות המזון מהחי לעומת זאת, מקבלים בעצמם תיסוף של הוויטמין, או קובלט בתערובות המזון, ולעיתים גם זריקות. לא ברור מדוע החיידקים מסנתזים את הוויטמין שאינו נחוץ להם ואינו נחוץ גם לצמחים שהחיידקים נמצאים איתם בסימביוזה - ייתכן שהתהליך מתרחש כדי לעמוד בלחצים שדורשים החיים הסימביוטיים.
מקורות לוויטמין בתזונה הנפוצה: מוצרים מן החי כגון בשר (בעיקר בשר בקר) ובמיוחד כבד בשר, דגים, ביצים, מוצרי חלב, רכיכות, סרטנאים, צדפות ומספר מיני חרקים, ומקורות שלא מן החי כגון טבליות B12, דגני בוקר וחטיפים מועשרים, מוצרי סויה מועשרים, שמרים מועשרים, ועוד.
הן בבני אדם והן בבעלי חיים אחרים, מחסור בוויטמין B12 נגרם בדרך כלל ממחלות הפוגעות בכושר הספיגה של הוויטמין או מתזונה הלוקה בו (אלא אם נלקח תוסף תזונה). מחסור זה מסוכן, והוא עלול להוביל לאנמיה, לתופעות נוירולוגיות ופסיכיאטריות, עיוורון לשכיחות גבוהה של מחלות לב וכלי דם, ולנשים בהריון - שכיחות גבוהה להיווצרות פגמים מולדים אצל הילוד, ובעיקר פגמים בתעלה העצבית ושיעור גבוה של הפלות טבעיות.
היסטוריה
בשנת 1849 תוארה מחלה מסוכנת, שכונתה "אנמיה ממארת" משום שהלוקים בה נפטרו מסיבה שלא הייתה ידועה אז. רק כעבור עשרות שנים, בשנת 1920, התגלה שאנשים שאכלו הרבה מרק כבד הבריאו בהדרגה מן האנמיה. על סמך ממצא זה בוצע ב-1926 מחקר מבוקר של אכילת כבד כטיפול למחלה. החוקרים לא ידעו, אמנם, מהו החומר המצוי בכבד אשר גורם לריפוי, אבל החולים נרפאו כליל מהמחלה.
רק בשנת 1948 הצליחו החוקרים לזהות ולבודד את החומר שמונע אנמיה ממארת. חומר זה כונה ויטמין B12, והתברר שהוא מצוי בכבד בכמויות זעירות. באותה שנה החלה הכימאית האנגליה דורותי קרופוט הודג'קין לחקור את המבנה של מולקולת ה-B12. הודג'קין גילתה שזו מולקולה גדולה ומורכבת בהרבה מיתר הוויטמינים. ב-1956 פענחה הודג'קין את מבנה המולקולה באמצעות קריסטלוגרפיה באמצעות קרני רנטגן ועל כך זכתה בשנת 1964 בפרס נובל לכימיה.
מקורות לוויטמין B12
ספיגת ויטמין B12 מתבצעת במעי העקום, וכאשר מדובר בוויטמין כתוסף גם בחלל הפה בזמן לעיסה. טבליות מציצה B12-חומצה פולית הן הדרך הטובה ביותר לספיגת הוויטמין. דרך נוספת היא באמצעות זריקות רפואיות.
ויטמין B12 נמצא במאכלים שמקורם מן החי: בשר (בעיקר בכבד בקר), מוצרי חלב, ביצי תרנגולת, דגים, פירות ים, רכיכות, צדפות וסרטנאים. ברוב מוצרי החלב תהליך הפסטור מפחית את כמויות הוויטמינים הטבעיות, כולל B12, ולכן הם מועשרים בהם בצורה מלאכותית ובאופן מבוקר לאחר התהליך, לעיתים אף בכמות גדולה מהכמות המקורית. בתעשיית הבשר מוסיפים למזון בעלי החיים תוסף B12, שכן על פי פרופ' אהרן בונדי "המחסור בוויטמין [בבקר וצאן] גורם לפיגור בגדילה, חוסר תיאבון והפרעות לפעילות העצבים מתבטאת בחוסר תיאום בין פעולות השרירים".
מאכלים שונים לעיתים מועשרים בוויטמין B12, כגון: דגני בוקר, חטיפים שונים (דוגמת במבה), חטיפי אנרגיה, משקאות אנרגיה ומשקאות קלים מסוימים, לחם, מוצרי סויה (דוגמת חלב סויה וטופו), שמרים מועשרים, ומוצרים המשמשים כ"תחליפי" בשר (דוגמת שניצל תירס והמבורגר צמחי). ויטמין B12 כתוסף מגיע בצורה הנספגת ביתר קלות בגוף.
קיימים חילוקי דעות, האם קיים ויטמין B12 פעיל באצות מסוגים מסוימים, כגון אצות אדומות מסוג פורפירה Porphyra (משווקות ביפן כמאכל בשם נורי Nori) או באצות מסוג ספירולינה וכלורלה או לא. הקונצנזוס המדעי גורס שגם אם יש כמויות מזעריות של B12 באצות או במזונות צמחיים אחרים, הוא לא מספיק זמין ביולוגית לבני אדם משום שיש בהם גם אנלוגים של B12 - חומרים הדומים ל-B12 אבל שאינם B12, ולמעשה הם מעכבים את המטבוליזם ופוגעים בספיגה של B12 אמיתי בגוף. בנוסף נמצא שייבוש של אצת פורפירה (נורי) הפך חלק גדול מהוויטמין B12 שבה לאנלוגים שאינם נספגים.
קצובה יומית מומלצת
הקצובה היומית המומלצת לאוכלוסייה בריאה:
תפריט עשיר במזונות מן החי מספק יותר ויטמין B12 ליום מאשר תפריט דל במזונות מן החי. על מי שניזון מתפריט דל במזונות מן החי מומלץ לאכול מזונות בהם ישנה תוספת של הוויטמין באופן מלאכותי או לצרוך תוסף מלאכותי, ובכך להבטיח רמה מספקת של הוויטמין בגוף.
מבנה כימי
ויטמין B12 הוא כינוי לסדרה של תרכובות מסיסות במים הקרויות קובלמינים Cobalamins: ציאנוקובלמין, הידרוקסיקובלמין, מתילקובלמין, אדנוסילקובלמין.
המבנה המולקולארי הוא המורכב ביותר מכל הויטמינים - תרשים 2:
מבנה מולקולרי מעין זה נקרא יון מורכב (‎Complex Ion) - מצב בו יון מתכתי נקשר בקשרים קובלנטיים אל רכיבים אחרים, ובמקרה הזה: קשר בין יון הקובלט לבין יתר רכיבי המולקולה.
פעילות ביוכימית
ויטמין B12 משמש כקואנזים בריאקציות אנזימטיות שונות בעולם החי. קואנזים הוא תרכובת אורגנית הנקשרת לאנזים, והופכת אותו להיות פעיל. בלעדי הקואנזים - האנזים איננו יכול לפעול.
בגוף האדם קיימים 2 אנזימים התלויים בוויטמין B12:
ספיגה במערכת העיכול והובלה לתאים
תיאור בתרשים 5.
בקיבה
ויטמין B12 במזון, שמגיע לקיבה קשור בדרך כלל לחלבונים. הפרדת הוויטמין מהחלבונים נעשית באמצעות האנזים הקיבתי פפסין ובאמצעות החומצה אשר נמצאת בחלל הקיבה.
ויטמין B12 נקשר עם קושר R קיבתי ‎Gastric R Binder (R בתרשים 5) - זהו חומר מסוג גליקופרוטאין הנמצא בנוזלים שונים רוק, מיץ קיבה, חלב. הקומפלקס (R-B12 בתרשים 5) ממשיך לתריסריון. במקביל, בתאי הדופן בקיבה מופרש חומר בשם פקטור פנימי (IF בתרשים 5) זהו חומר אחר מסוג גליקופרוטאין.
בתריסריון
בתריסריון הפקטור הפנימי נקשר לוויטמין B12 במקומו של קושר R. הקומפלקס החדש (IF-B12 בתרשים 5) ממשיך לאילאום הסופי - החלק האחרון של המעי הדק.
במעי הדק
באילאום הסופי - החלק האחרון של המעי הדק, הפקטור הפנימי מסייע לוויטמין B12 להיספג לתאי המעי הדק, שם הוא מסיים את תפקידו ונהרס. ויטמין B12 נקשר עם טרנסקובלמין 2 - ‎Transcobalamin II (TCII בתרשים 5) - זהו חלבון שתפקידו להעביר את הוויטמין B12 בדם.
במחזור הדם
הקומפלקס של ויטמין B12 יחד עם טרנסקובלמין 2 (TCII-B12 בתרשים 5) משמש למעבר במחזור הדם מהמעי הדק אל התאים. באמצעות הנשא טרנסקובלמין 2 חודר ויטמין B12 אל התאים. לאחר מכן, כדי לעבור אל תא אחר, משתמש ויטמין B12 בחומר אחר המתקשר אליו -טרנסקובלמין 1 - ‎Transcobalamin I (TCI בתרשים 5) וזה מעבירו מתא לתא.
בתאי הכבד והגוף
ויטמין B12 חודר לתוך התא באמצעות אחד משני הנשאים טרנסקובלמין 2 או 1, ושם נפרד מהנשא. באופן רגיל:
הפרשה
עודפים של ויטמין B12 מופרשים בשתן.
חוסר ויטמין B12
חוסר של ויטמין B12 מתפתח בדרך-כלל במשך שנים, כיוון שהכבד מסוגל לאחסן אספקה של ויטמין B12 לתקופה של 3–6 שנים.
חוסר ויטמין B12 קיים בכל הגילאים, אולם שיעורו הולך ועולה באוכלוסייה מבוגרת. 10%-30% מבני 60 ומעלה לוקים בחוסר של ויטמין B12. מעל גיל 70: 35-40%.
הסיבה העיקרית לחסר בוויטמין B12 היא בעיה בספיגה, בחלק קטן מהמקרים (2%) החסר הוא תוצאה של צריכה נמוכה שלו - תופעה האופיינית בעיקר לטבעונים, או לצמחוניים שכמות ה-B12 מהמזון מהחי שהם אוכלים (ביצים וחלב) אינה מספקת.
שימוש תרופתי בוויטמין B12
ויטמין B12 ניתן בכמה אופנים: כאמור, במצבים של אנמיה ממארת או תת-ספיגה במעי הדק מסיבות אחרות, עדיף לתת זריקות או תחת הלשון, כדי לעקוף את מערכת העיכול.
הידרוקסיקובלמין משמש כתחליף יעיל לציאנוקובלמין, וגם כתרופה נגד הרעלת ציאניד. מסייע גם להפחית את רמות הציאניד בדמם של מעשנים.
גלקסיות אקטיביות
גלקסיה אקטיבית היא גלקסיה בעלת גרעין גלקטי פעיל אשר פולט אנרגיה רבה, הנמצא במרכזה של הגלקסיה האקטיבית.
סוגים
ישנן 8 סוגים שונים של גלקסיות אקטיביות, השוני ביניהן הוא התכונות של הגרעין, הדיסק והפליטות שלהם, הסוגים העיקריים והמרכזים של גלקסיות אקטיביות הם קוואזר שבו מתקיים חימום גז מהיר כדי לגרום לתזרים גז חזק וגלקסיות רדיו שבהן קיימים כוחות רדיו סילון שמונעים קירור גז.
הגלקסיה האקטיבית ספירלית NGC 7742 מסוג סייפרט 2 הידועה גם בשם ביצה מטוגנת נמצאת בקבוצת הכוכבים פגסוס, מרכזה בהיר מאוד בהשוואה לגלקסיות דומות ומרחקה מכדור הארץ הוא 72 מיליון שנות אור.
מאפיינים פיזיקליים
הגרעין בהיר מאוד אשר פולט אנרגיה רבה בצורת קרני גמא ורנטגן, החור השחור צובר מסה והוא גם מקור האנרגיה של הגרעין.
יש מתאם חזק בין תכונות בקנה מידה גלקטי לתכונות בקנה מידה של חורים שחורים על-מסיבים. כדי שחור שחור ייחשב על-מסיבי המסה שלו צריכה להיות בין עשרת אלפים לעשרה מיליארד מסות שמש. חורים שחורים על-מסיבים מתאפיינים בצפיפות ממוצעת נמוכה.
פרס איגוד מבקרי הקולנוע האמריקאי לשחקן המשנה הטוב ביותר
פרס איגוד מבקרי הקולנוע האמריקאי לשחקן המשנה הטוב ביותר הוא אחד מהפרסים המוענקים על ידי איגוד מבקרי הקולנוע האמריקאי בטקס הפרסים השנתי שלהם. הפרס הוענק לראשונה ב-1995 כשהזוכים היו תיקו בין אד האריס על תפקידו ב"אפולו 13" וקווין ספייסי על תפקידו ב"החשוד המיידי". לא היו מועמדים רשמיים עד שנת 2001, כיום ישנם בדרך כלל שישה מועמדים.
Not That Kind
Not That Kind הוא אלבום הבכורה של אנסטסיה, אשר יצא לאור ב-27 במרץ 2000 מחוץ לצפון אמריקה, וב-27 במרץ 2001 בארצות הברית וקנדה. האלבום הגיע למקום 168 במצעד הבילבורד האמריקאי, אך מחוץ לארצות הברית, נכנס האלבום לעשיריה הראשונה במספר מצעדים, ומכר יותר מ-5,000,000 עותקים ברחבי העולם.
רשימת הרצועות
מהדורת בריטניה
מהדורת ארצות הברית
קונסטאנטין קאראדז'ה
קונסטאנטין קאראדז'ה (ברומנית: Constantin Jean Lars Anthony Démétrius Karadja; 24 בנובמבר 1889 - 28 בדצמבר 1950), היה דיפלומט רומני, עורך דין, ביבליוגרף, ביבליופיל וחבר כבוד של האקדמיה הרומנית. היה חסיד אומות העולם, שהציל במהלך מלחמת העולם השנייה והשואה כ-52,000 יהודים מגרמניה ומרומניה מרצח בידי הנאצים.
קורות החיים
קאראדז'ה נולד בשנת 1889 לאב יווני ואם שוודית בהאג, במהלך כהונתו של אביו כשגריר האימפריה העות'מאנית בהולנד. הוא היה בנם של הנסיך ז'אן קאראדז'ה פאשה (1835–1894), ושל מארי לואיז סמית' משוודיה, הידועה גם בשם הנסיכה מרי קאראדז'ה (1868–1943).
קאראדז'ה למד משפטים באוניברסיטת פרמלינגהם ובלונדון. הוא ידע לדבר בשפות: אנגלית, שוודית, רומנית, גרמנית, צרפתית, דנית ונורווגית, כמו גם לטינית ויוונית.
בשנת 1916 נישא לדודניתו, הנסיכה מרסלה (Princess Marcela Elena Caradja), ובני הזוג החליטו להתיישב ברומניה.
קאראדז'ה התאזרח ברומניה, והצטרף לשירות הדיפלומטי הרומני ב-1920. הוא ייצג את רומניה במשימות שונות, בין היתר כיהן כקונסול בבודפשט (1921-1922), כקונסול כללי בסטוקהולם (1928-1930) וכשליח לברלין (1932-1941). עם התמחות נוספת בכלכלה, הוא עבד גם כעו"ד במשרד האוצר הרומני, והשתתף בשנת-1927 כראש המשלחת הרומנית בוועידה הכלכלית הבינלאומית בז'נבה. בין היתר, הוא חיבר מדריך דיפלומטי וקונסולרי.
כיון שקאראדז'ה היה ביבליופיל ואספן נלהב, הוא הקים את אחד האוספים החשובים ביותר של ספרים ישנים ונדירים בדרום-מזרח אירופה, שבימינו נמצאים בספרייה הלאומית ובאקדמיה הרומנית בבוקרשט. בזמן ששימש קונסול כללי בברלין ובמקביל לפעולותיו הדיפלומטיות, המשיך קאראדז'ה את מחקרו בעניין האינקונבולה ופרסם יצירות חשובות על ההיסטוריה העתיקה של רומניה.
בעקבות פעילותו המרשימה של קאראדז'ה כביבליוגרף וכחוקר, הוא התקבל כחבר כבוד באקדמיה הרומנית ב-3 ביוני 1946. מכתב המלצתו נחתם בין היתר על ידי שמונה עשר אקדמאים רומנים נכבדים באותה התקופה. כעבור שנתיים, הוא גורש מן האקדמיה על ידי המשטר הקומוניסטי, אך לאחר המהפכה הרומנית של 1989, הוחזרו כתביו של קאראדז'ה אל חיק האקדמיה.
פעילותו כדיפלומט בתקופת השואה
בשנת 1940, הוציא המשטר הנאצי צו שהורה על איסור הנפקה וחידוש דרכונים ליהודים ובכך מנעו למעשה תנועה חפשית של יהודים ברחבי אירופה. באופן זה, גם מיהודי רומניה נשללה האפשרות לחזור לארץ מולדתם.
הדעה הרווחת ברומניה הייתה כי יש לשמור על היהודים הרומנים הנמצאים בגבולות רומניה, אך אין לעודד אותם לחזור לגבולותיה. כתוצאה מדעה זו, נשלחו יהודים רומנים רבים, למחנות ריכוז ברחבי אירופה. קאראדז'ה, שם לב כי היחס ליהודי רומניה שונה מיחסה של הונגריה ליהודיה, שם הגן המשטר על היהודים מנחת זרועם הישיר של הנאצים. קאראדז'ה ביקש שמדיניות דומה לזו ההונגרית תחול גם ברומניה.
בשנת 1941, הורו הנאצים על סימון כל דרכון של יהודי, במילה "יהודי". קאראדז'ה התנגד בתוקף לצו והורה לסמן את יהדותם של אזרחי רומניה בסימן מוסכם על כל הרשויות ברומניה, אך שלא יהיה ניתן לגילוי בידי רשויות זרות, על מנת להבטיח ביטחון ליהודים המקומיים. העיקרון אשר הנחה את קאראדז'ה הוא שיש לתת הגנה לכל הרומנים ללא כל הבדלי דת או גזע.
בשנים 1942–1943 נערכו ברחבי אירופה מעצרים של יהודים רק מפאת יהדותם. מרבית היהודים העצורים, נשלחו לגטאות, למחנות הריכוז ולמחנות השמדה באופן מידי. ההנהגה הרומנית, הסכימה כי יש לאפשר ליהודים הרומנים לחזור לרומניה, אך זאת בתנאי שעם חזרתם יישלחו לחבל טרנסניסטריה. תנאי נוסף לקבלתם היה כי היהודים החוזרים, לא יקבלו את רכושם בחזרה.
כתגובה לצווי הנאצים ולשלטונות הרומנים, פרסם קאראדז'ה בשם רומניה, רשימה של אמרות המופנות כלפי היהודים ברומניה, שכללה למשל את האמרות הבאות: בעקבות פרסום רשימה זו, הודח קאראדז'ה מתפקידו, מאחר שהדברים שכתב סתרו באופן מוחלט את עמדת ההנהגה הרומנית, ואף העמידו את המדינה בסכנה מול השלטון הנאצי.
קונסטאנטין קאראדז'ה היה איש חזק ועקשן שלא היה מוכן לוותר על דעותיו. הוא ביסס את כל טיעוניו על עקרונות זכויות האדם ועל החוקה הבינלאומית. הוא תמיד היה בסכנת פיטורין מפני שתמיד הביע את דעתו מול משטר דיקטטורי, ואף חייו היו בסכנה מפני שנלחם על זכויות היהודים- ולכן הוא נמצא זכאי לתואר חסיד אומות העולם.
הכרה והנצחה
ב-15 בספטמבר 2005 קיבל קונסטאנטין קאראדז'ה את אות "חסיד אומות העולם" מ"יד ושם" שבירושלים. את האות, קיבל בטקס בשגרירות ישראל בברלין ובנוכחות שגריר רומניה. מאמציו הדיפלומטיים הוצגו בפירוט רב על סמך מכתבים, תזכירים, ודיווחים ששלח לממונים עליו. באמצעים אלו, הציל קאראדז'ה כ-52,000 גברים, נשים וילדים יהודים, מגירוש ומהשמדה מחלקים של אירופה שנשלטו בידי הנאצים, בעיקר מגרמניה, מצרפת, מהונגריה, מיוון ומאיטליה.
קורט צייטצלר
גנרל-אוברסט קורט צייטצלר (בגרמנית: Kurt Zeitzler; 9 ביוני 1895 – 5 בספטמבר 1963), היה ראש המטה של צבא היבשה הגרמני (ה-OKH), במלחמת העולם השנייה בשנים 1942–1944.
קריירה מוקדמת
צייטצלר היה בנו של כומר מהעיירה גוסמאר שבברנדנבורג. כחצי שנה לפני פרוץ מלחמת העולם הראשונה הצטרף לצבא הגרמני כחייל פשוט, ובשל הצטיינותו בלחימה קודם לדרגת קצונה ומונה למפקד פלוגת חיל רגלים. לאחר תום המלחמה נותר ברייכסווהר כאיש צבא הקבע, ושירת כקצין מטה. בשנת 1937 היה לקצין המטה של ה-OKH, מפקדת כוחות היבשה של הוורמאכט.
מלחמת העולם השנייה
בספטמבר 1939, עם פרוץ מלחמת העולם השנייה, היה לקצין המטה של הקורפוס ה-22 בארמייה ה-14, ושירת תחת הגנרל וילהלם ליסט במהלך הפלישה הגרמנית לפולין. במרץ 1940 היה לראש מטה קבוצת השריון בראשה עמד אוואלד פון קלייסט, שהיה לה חלק מכריע בניצחון הגרמני במערכה על צרפת. לאחר מכן שירת בפיקודו של פון קלייסט במהלך הפלישה הגרמנית ליוגוסלביה וליוון, ובתחילת מבצע ברברוסה, הוא הפלישה הגרמנית לברית המועצות. במאי 1941 זכה לעיטור צלב הברזל.
בשנת 1942 נשלח לצרפת והיה שם לקצין מטה בקבוצת ארמיות D, בפיקודו של גרד פון רונדשטט בעת הניצחון הגרמני בהדיפת הפשיטה על דייפ באוגוסט 1942.
בספטמבר 1942 התגברו הוויכוחים בין היטלר וראש המטה של ה-OKH גנרל פרנץ האלדר. הצבא הגרמני התקדם במהירות לעבר הוולגה והיטלר היה בטוח שהצבא הרוסי מחוסל. האלדר היה שקול יותר ואכול ספקות בהסתמכו על דו"חות מודיעין על התגברות הצבא הרוסי. היטלר ביטל דו"חות אלה בבוז. היטלר התרשם מדיווחיו האופטימים של צייטצלר וב-24 בספטמבר 1942 פיטר את האלדר ומינה במקומו את צייטצלר.
לי צ'יילד
ג'ים גרנט (נולד ב-29 באוקטובר 1954), שכותב תחת שם העט לי צ'יילד (אנגלית: Lee Child), הוא מחבר ספרות בלשית בריטי החי בארצות הברית. הפרוטגוניסט בספריו הוא ג'ק ריצ'ר. ספרו הראשון כסף קטלני זכה בפרס אנטוני לספר הראשון הטוב ביותר.
קורט צייטצלר
מלחמת העולם השנייה
לאחר התבוסה בסטלינגרד החל הצבא הגרמני להשתקם לקראת מערכה נוספת בקיץ 1943. הוצעו שתי תוכניות: גנרלפלדמרשל אריך מנשטיין הציע לערוך את ההתקפה בדרום בגזרת נהר הדונייץ ואילו צייטצלר ומפקדת OKH הציעו לערוך את המתקפה באזור מבלט קורסק. היטלר קיבל את הצעת ה-OKH בגלל שהייתה בגזרת שטח קטנה יחסית וללא צורך בנסיגה מוקדמת. צייטצלר ומפקדתו תכננו את ההתקפה שכונתה בקוד ציטאדלה (מצודה). ההכנות התארכו בגלל קצב הייצור האיטי של הטנקים ובתקופה זו עמדו הרוסים על כוונת הגרמנים והזרימו למקום כוחות עצומים של חי"ר, שריון, ארטילריה ומטוסים.
לי צ'יילד
ביוגרפיה
ג'ים גרנט נולד בקובנטרי, אנגליה בשנת 1954. למד משפטים אך הזניח את לימודיו מכיוון שלא חפץ להיות עורך דין. בהמשך עבד בחברת הפקות הטלוויזיה "גרנדה", כתב תסריטים, קדימונים וקטעי פרסומת. בשנת 1995, לאחר שמונה עשרה שנות עבודה, פוטר עקב צמצומים והחל לעסוק בכתיבה. בשנת 1998 עבר לארצות הברית ומאז הוא מתגורר בפרברי ניו יורק. ספרו הראשון, כסף קטלני, יצא לאור בשנת 1997. עד כה פרסם עשרים ושישה ספרים, אשר עשרים וחמישה מהם הופיעו בתרגום עברי.
קורט צייטצלר
מלחמת העולם השנייה
כשנפתח קרב קורסק ב-4 ביולי 1943 גילו הרוסים התנגדות עיקשת. הגרמנים לא הצליחו לכתר את מבלט קורסק וב-12 ביולי 1943 הורה היטלר על הפסקת המתקפה. למרות שהרוסים איבדו יותר חיילים וטנקים מהגרמנים, היה בכוחם למלא חסרים אלה ומבחינה זו היה הקרב לכישלון מבחינת הגרמנים שמאז נסוגו כל הזמן עד לסיום המלחמה.
לי צ'יילד
ביוגרפיה
גרנט הוא סופר של בלש אחד – גיבור כל ספריו הוא ג'ק ריצ'ר, שוטר צבאי לשעבר, קשוח (Private Eye או Hard Boiled Detective), רב-סרן בדימוס בצבא ארצות הברית, אשר שירת כחוקר במשטרה צבאית. הוא בעל ראייה חדה וזיכרון מעורר השתאות לפרטים הקטנים. קו מנחה של כל הספרים היא הקלעותו של ריצ'ר באופן אקראי למעשה פשע במהלך נדודיו בארצות הברית, ופתרון של מעשה הפשע. בדרך כלל נוקט ריצ'ר במהלכים מפתיעים ולא שגרתיים שמסייעים לו להתגבר על קשיים בדרך לפתרון.
קורט צייטצלר
מלחמת העולם השנייה
לאחר כישלון קרב קורסק הורעו היחסים בין היטלר וצייטצלר. ב-10 ביוני 1944 הוא קרא את צייטצלר לשיחה בחווילתו בברגהוף, ופיטר אותו. נמסר כי הוא התפטר מסיבות רפואיות. היטלר לא דיבר איתו מאז ובינואר 1945 הוא הדיח אותו מהצבא ואסר עליו ללבוש מדים.
לאחר המלחמה נאסר צייטצלר על ידי הבריטים והוחזק כשבוי מלחמה עד פברואר 1947.
לי צ'יילד
ביוגרפיה
בינואר 2020 הודיע גרנט שיפרוש מכתיבת סדרת הספרים ג'ק ריצ'ר ויעביר אותה לאחיו, אנדרו גרנט. הוא מתכנן לכתוב את הספרים הבאים ביחד עם אחיו לפני שיעביר את הכתיבה אליו באופן בלעדי.
ספריו
בין השנים 2000 ו-2008 בהוצאת "קוראים", ומאז בהוצאת כנרת, יצאו לאור תרגומים לעברית של ספריו הבאים: ^ נכתב ע"י ג'ים ואנדרו
קורט צייטצלר
מלחמת העולם השנייה
ב-25 בספטמבר 1963 מת צייטצלר בהוהנשאו שבבוואריה, והוא בן 68 שנים.
לי צ'יילד
עיבודים לקולנוע ולטלוויזיה
הספר הצלף עובד גם לסרט פעולה משנת 2012. את הסרט ביים כריסטופר מקווירי ומככב בו טום קרוז כג'ק ריצ'ר.
הספר אל תחזור עובד גם לסרט פעולה משנת 2016 וגם בו מככב טום קרוז כג'ק ריצ'ר.
בפברואר 2022 עלתה בשירות פריים וידאו הסדרה ריצ'ר (סדרת טלוויזיה) המבוססת על ספרי ג'ק ריצ'ר, העונה הראשונה מהוה עיבוד לספר כסף קטלני.
שחרור גמדי גינה
שחרור גמדי גינה היא תופעה בה נגנבים פסלי גמדים המצויים בגינות בתים (לצורך קישוט) ו"משוחררים" במקומות שונים (בעיקר בטבע). התופעה זכתה לכיסוי תקשורתי במקומות שונים בעולם.
שחרור גמדי גינה מגינתו של אדם זר היא עבירה פלילית של גנבה. עם זאת, עם התגברות הפופולריות של גמדי הגינה, הם הפכו ליעד של מתיחות ומעשי קונדס. העושים את המעשים רואים זאת כמעשי קונדס, ומביעים בכך מחאה על כך שהגמדים משועבדים לבני האדם ואינם חופשיים, ברוב המקרים הגמדים מועברים לחורשות, חופי-ים וסביב למדורות, שם הם כביכול חופשיים.
ארגונים
במרוצת הזמן ולקראת סוף המאה העשרים החלו להיווצר ארגוני שחרור גמדים. הארגונים המוכרים ביותר הם:
אודי לוי
אהוד (אודי) לוי הוא איש מערכת הביטחון הישראלית לשעבר, כיהן כראש היחידה למלחמה כלכלית בארגוני טרור ובמדינות שמעניקות חסות לטרור.
ביוגרפיה
לוי נולד בחולון. שירת בצה"ל ביחידה 8200 ובמנהל האזרחי כיועץ לענייני ערבים תחת משרד הביטחון. במהלך פעילות זו עסק בלוחמה כלכלית נגד ארגון החמאס כולל במסגרת פרויקט "ביעור חמץ" מ-1993 שעסק בטיפול בתשתית האזרחית של חמאס. במסגרת זו עבד מול ראש חטיבת המבצעים מאיר דגן. ב-1996 עבר למטה ללוחמה בטרור שם שימש עוזרו של דגן וכמוביל המערכה הכלכלית מול ארגוני הטרור. ב-2001 מונה לראש יחידת "צלצל", יחידה חדשה ללוחמה כלכלית בארגוני הטרור שהוקמה במסגרת המועצה לביטחון לאומי והייתה כפופה ישירות לראש הממשלה אריאל שרון. לאחר מינויו של דגן לראש המוסד למודיעין ולתפקידים מיוחדים עברה היחידה ולוי בראשה לפעילות תחת המוסד. ב-2016 פרש מהמוסד בעקבות סגירת פעילות היחידה במסגרת הארגון.
לאחר פרישתו משמש יועץ ומרצה בתחום הלוחמה בטרור. הוא בעל תואר ד"ר מאוניברסיטת בר-אילן המומחה באסלאם רדיקלי, מכהן כעמית מחקר במכון ירושלים לאסטרטגיה ולביטחון.
לוי נשוי ואב לשלושה.
תיקון (סרט)
תיקון הוא סרט דרמה ופנטזיה ישראלי בשחור-לבן משנת 2015 בכתיבה ובימוי של אבישי סיון, עם אהרון טרייטל וח'ליפה נאטור בתפקידים הראשיים.
העלילה מתרחשת בשכונה חרדית בירושלים וגיבור הסרט הוא בחור ישיבה החי בין שני עולמות של אמונה וכפירה. הטקסט בסרט הוא קצר ודל ויש בו קטעי פנטזיה כמו שחיטת פרות בבית מטבחיים, תנין שיוצא מאסלה או פנטזיה מינית של בחור ישיבה. הסרט נחשב כסרט אמנותי, זכה בפרסים רבים אך לא בהצלחה מסחרית בישראל.
זה סרט קשה לצפייה אך מבקר הסרטים שמוליק דובדבני כתב עליו כי " זהו גם אחד מאותם סרטים בודדים שאפשר לומר עליהם בוודאות שהם יצירת אמנות".
תקציר העלילה
האב לא מקבל את החלטתם וממשיך בהחייאה עד שהדופק חוזר וחיים אהרון מועבר לבית חולים שם הוא מתאושש. לאחר השחרור חיים אהרון לא כשהיה, פתאום תשוקתו לחיים חזקה ממנו. למרות ניסיונותיו לחזור לתלם הלימוד והדבקות, סקרנותו מפוגגת את ריכוזו, הוא מבין שהוא עומד בפני ניסיון שמעמיד אותו האל. כעת איננו זקוק למשקפיים ונהפך לצמחוני לאחר ביקור בבית המטבחיים. הוא מתקשה לישון ובישיבה הוא נרדם בשיעורים. חבריו מתרחקים ממנו ולבסוף הוא מסולק משם. האב רואה את השינוי בבנו ומנסה להיות סלחן כלפיו, אך מתחיל לפחד ממעשה ההחייאה שעשה, אולי הוא הפר את רצון הבורא. בעת ישיבה על האסלה הוא נרתע כאשר הוא חוזה בדמיונו בקרוקודיל הבוקע מתוך האסלה ונוזף בו על שהתערב במעשה הבורא.
אהרון חיים נוסע בטרמפים לתל אביב שם נכנס לבית זונות אך הזונה מבחינה בהתנהגותו המשונה ומסרבת לקבל אותו.
האב והאם אובדי עצות ורק אחיו הקטן יענקי עוד מנסה להתחבר אליו. לבסוף נוסע חיים אהרון בטרמפ עם נהגת צעירה (שני בן חיים) שמוצאת חן בעיניו. הוא יורד מהרכב, הולך בתור ערפל כבד ומדמיין את הנהגת שוכבת ללא רוח חיים והוא מלטף את אבריה הצנועים.
הוא ממשיך ללכת ונפגע על ידי רכב. בשארית כוחותיו הוא מגיע לביתו ונשכב על המיטה. האם רוצה להזמין אמבולנס אבל האב לא מרשה. חיים אהרון מודה לו ונפטר מהעולם הזה.
פרסים
שי גולדמן זכה בפרס אופיר לצילום הטוב ביותר ואמיר ירון היה מוועמד לפרס אופיר לעיצוב האמנותי הטוב ביותר בטקס פרסי אופיר לשנת 2016.
הסרט זכה בארבעה פרסים בפסטיבל הקולנוע ירושלים 2015 ( סרט, שחקן - ח'ליפה נאטור, תסריט - אבישי סיון, צילום - שי גולדמן)
פסטיבל לוקרנו 2015, (זוכה פרס מיוחד של חבר השופטים, פרס דון קישוט וציון לשבח על צילום - שי גולדמן), פסטיבל ויאדוליד 2015,(זוכה פרס הצילום - שי גולדמן), פסטיבל פנטספואה לקולנוע פנטסטי בפורטו אלגרה 2016 (זוכה פרס השחקן - אהרון טרייטל)
פסטיבל סינגפור 2015 (זוכה ציון לשבח), פסטיבל טרנסילבניה 2016, (זוכה פרס הבימוי - אבישי סיון), השתתף בפסטיבל שיקגו 2015, ארצות הברית, פסטיבל סטוקהולם 2015, שוודיה, פסטיבל טליורייד (קולורדו) ועוד.
מוראנו
מוראנו (באיטלקית: Murano) הוא אי בלגונת ונציה, כשני ק"מ מצפון-מזרח לוונציה. כמו ונציה עצמה, מוראנו הוא למעשה ארכיפלג של שבעה איים קטנים שחוברו יחד על ידי גשרים ומפרידות ביניהם כיום תעלות. עיקר פרסומו של האי בתעשיית הזכוכית שלו, שנמצאת על האי מאז המאה ה-13, אז הועברה לשם מוונציה על ידי שליטי העיר.
מוראנו יושב לראשונה על ידי הרומאים. כלכלת האי נשענה אז על דיג והפקת מלח והוא הפך מרכז סחר. במאה ה-11 נפסקה פריחת האי לאחר שתושבים רבים עברו לרובע דורסודורו בוונציה. למוראנו הייתה אז מועצה גדולה, כמו זו של וונציה, אך מהמאה ה-13 נשלט על ידי נציב ונציאני.
בניגוד לאיים אחרים בלגונה, מוראנו טבע מטבעות משלו.
ב-1291 הצטוו כל יצרני הזכוכית של ונציה לעבור למוראנו, כדי להקטין את סכנת השריפות בעיר. במאה ה-14 החל האי לייצא ולהתפרסם, בתחילה בחרוזי זכוכית ומראות. באי הומצאה זכוכית אוונטורין, ובמשך זמן מה היה מוראנו יצרן הזכוכית הגדול באירופה. מאוחר יותר התפרסם האי גם בנברשות שיוצרו בו. ייצור הזכוכית הוא התעשייה העיקרית של האי עד ימינו, למרות צמצומה במאה ה-18.
במאה ה-15 הפך האי לאתר נופש פופולרי לוונציאנים ונבנו בו ארמונות, אך מאוחר יותר ירדה קרנו. מוראנו היה ידוע בפרדסים ובגני הירק שלו עד המאה ה-19 בה רבתה בו הבנייה.
כיום מתגוררים על האי כ-6,000 תושבים שעיקר פרנסתם על ייצור הזכוכית ועל תיירות.
מסיבת חתימה על מפתחות ציבוריים
מסיבת חתימה על מפתחות ציבוריים היא אירוע בו מתבצע וידוא זהות של אנשים באופן פרטי, מתוך מטרה לבנות או להרחיב רשת אמון. לאחר סיום כל התהליכים הקשורים במסיבה, גדל מספר האנשים אשר יכולים לוודא כי אכן האדם הנכון חתום על נתונים דיגיטליים, כגון מסמכים או תוכנות.
מהלך המסיבה
מהלך המסיבה משתנה כתלות במספר המשתתפים, כדי לקצר את משך הזמן בו נאלצים האנשים לעסוק במסיבה.
שלב מכין
לפני המסיבה שולחים המשתתפים את חתימת המפתח הציבורי שלהם למארגנים. המארגנים מכינים רשימה של חתימות המפתחות (פונקציות גיבוב שלהם), בלוויית כתובות הדואר האלקטרוני שלהם. רשימה זו, המהווה קובץ אלקטרוני בפני עצמה, מופצת למשתמשים. במסיבות יעילות, מחשבים המארגנים פונקציית גיבוב של הקובץ כולו, ומפיצים את התוצאה. ניתן גם לאסוף מהמשתתפים את המפתחות הציבוריים שלהם, כדי להקל על החתימה עליהם לאחר המסיבה.
וידוא נכונות הרשימה
בתחילת המסיבה משווים כל הנוכחים את הרשימה המודפסת שבידיהם, באחת מבין מספר שיטות:
השיטה השנייה מהירה משמעותית, ונהוגה במסיבות גדולות. במסיבות קטנות (מספר משתתפים בודד) ההבדל אינו משמעותי במיוחד.
אימות זהות
במהלך המסיבה פוגש כל אחד מן המשתפים את כל המשתתפים האחרים. במהלך מפגש זה מציג כל משתתף תעודה מזהה רשמית הכוללת תמונה. על המשתתפים המביטים בתעודה מוטלת האחריות לוודא כי התמונה תואמת את פניו של האדם (יש הבוחנים בייחוד את האוזניים, שצורתן נשארת קבועה במהלך השנים), וכי השם בתעודה תואם את השם בכתובת הדוא"ל שבטופס. כמו כן, נהוג לבדוק שהתעודה בתוקף (רלוונטי בעיקר עבור רישיונות נהיגה או דרכונים). לאחר שוודאה זהות האדם המציג תעודה, מסמן לעצמו מי שוידא את זהותו בטופס שהוא נושא עמו, כי הזהות אושרה, והוא יכול לחתום על המפתח הציבורי של אותו אדם.
במסיבת מפתחות עשויים משתתפים להציג גם מפתחות השייכים לארגון, או לישות אחרת. לא כל משתתפי המסיבה מוכנים לחתום על מפתחות כאלה. חתימה על מפתח כזה אין משמעותה כי הארגון הציג תעודת זהות, אלא כי דואר אלקטרוני שיגיע חתום מכתובת זו, או תוכנה שתיחתם במפתח זה נחתמו על ידי האדם שהציג תעודה. כמו כן, נהוג לא לחתום על מפתחות שלא מכילים כתובת דואר אלקטרוני תקינה, מאחר שכתובת הדואר מהווה אמצעי נוסף לזיהוי בעל המפתח.
גם עוורים יכולים להשתתף במסיבת חתימת מפתחות. עוורים משתתפים במסיבה על ידי מתן מידע לאנשים אותם הם פוגשים, על ידי מתן פתק ובו מילה מסוימת, או לחישת מילה באוזנו של האדם האחר. האדם האחר מתבקש לשלוח דוא"ל לעוור, כשהוא חתום באמצעות המפתח שלו. כך מוודא העיוור כי אותו אדם שפגש פיזית במסיבה הוא בעל המפתח האמור, אף אם אין כאן אימות זהות מול תעודה מזהה.
כאשר מתקיימת המסיבה במהלך אירוע נרחב (למשל בסופו של כנס ממושך), משמש הצורך בהזדהות כמנוע חברתי, אשר מפגיש אנשים שאינם מכירים זה את וגורם להם להציג את עצמם. הנוכחים בכנס עשויים להיות מעודדים לעשות כן על ידי המארגנים, כדי לחסוך זמן במהלך המסיבה הרשמית.
במסיבה הרשמית מתקיימים המפגשים ברמות שונות של יעילות, כתלות בתחכום המארגנים ומספר הנוכחים:
חתימה על מפתחות
בתום המסיבה, כאשר המשתתף נמצא במקום בטוח (על מחשב שהוא יודע שלא הותקנו בו רוגלות), על המשתתף לחתום באמצעות מפתחו האישי על כל המפתחות הציבוריים של המשתתפים אשר את זהותם וידא. לצורך החתימה יכול המשתתף להוריד את המפתחות הציבוריים ממאגר ציבורי (בדרך כלל שרת מפתחות) או להשתמש בקובץ המכיל את כל המפתחות של המשתתפים במסיבה (אם נוצר במהלך ההכנות למסיבה). משמעות החתימה היא הצהרה כי זהות האדם אומתה.
הפצה
את המפתח הציבורי של האדם האחר, כשהוא חתום על ידי המשתתף, ניתן להפיץ בשתי דרכים: השיטה הראשונה עדיפה, מאחר שהיא מאמתת את כתובת הדואר האלקטרוני של המשתמש כפי שהיא מופיעה במפתח שלו. במקרה והכתובת אינה תקינה, או הגיע לאדם אחר, החתימה על המפתח לא תגיע ליעדה, ולכן לא תצורף לרשימת החתימות על המפתח. בשיטה השנייה, החתימה תצורף לרשימת החתימות ללא קשר לנכונות כתובת הדואר האלקטרוני המופיעה במפתח.
באר נפט
באר נפט הוא מונח המשמש לתיאור כל קידוח שמבוצע על פני הקרקע לצורך שאיבת נפט או גז טבעי. בדרך כלל גז טבעי נשאב יחד עם נפט, כמו גם יחד עם מים. באר נפט שנועדה לשאוב גז טבעי בלבד נהוג לכנות "באר גז".
אזור תת-קרקעי רווי בנפט או גז טבעי מכונה בדרך כלל "שדה נפט" או "שדה גז". רוב המאגרים מכילים הן נפט והן גז טבעי.
בארות הנפט מתגלות לרוב רק לאחר שבוצעו בדיקות סייסמיות רבות באזורים נרחבים בהם גאולוגים בודקים שכבות סלע מרובות מספר קילומטרים מתחת לפני הקרקע. ציוד מיוחד משמש לקידוח בארות נפט באתרים תת-קרקעי שעשויים להכיל מצבורי הנפט.
באר נפט הראשונה בארצות הברית נחפרה במדינת פנסילבניה בשנת 1859. הבאר משמשת להפקת נפט עבור תאורה, והבנזין שמיוצר בתהליך מושלך למשך שנים רבות כפסולת, עד להמצאת המכונית.
עלויות
תהליך ההקמה והתחזוקה של בארות נפט מודרניות יקרים במיוחד, בין היתר בשל עלויות הטכנולוגיות שנמצאות בשימוש פעיל מדי יום בבאר הנפט.
עלות באר הנפט תלויה בעיקר בעלות היומית שכרוכה בהפעלת מתקן הקידוח, בשירותים הנוספים הדרושים לקידוח באר הנפט, משך הזמן בה תימשך השאיבה מבאר הנפט, והריחוק של המיקום (משמעות הדבר לרוב היא שיהיו כרוכות בכך גם עלויות נוספות לצורך אספקה).
העלות היומית של הפעלת אסדות קידוח נפט במים עמוקים הייתה נכון לשנת 2015 בסביבות 520,000 דולרים ליום. עלות שאיבת נפט מבאר נפט שנמצאת במים עמוקים במשך מאה ימים יכולה לעלות סביב 100 מיליון דולרים. העלות היומית של הפעלת משאבות נפט בבארות נפט יבשתיות יהיו לרוב זולות בהרבה.
ואלריו מולדובן
ואלריו מולדובן (Valeriu Moldovan; 1912 - 17 באוקטובר 1972), היה בעל נגרייה ברומניה, וחסיד אומות העולם אשר הציל שני יהודים בזמן מלחמת העולם השנייה והשואה.
קורות חייו
מולדובן נולד בשנת 1912. התגורר עם אשתו ושני ילדיהם בעיירה ביסטריצה שבצפון טרנסילבניה, רומניה, אשר משנת 1940 הייתה חלק מהונגריה ונכבשה על ידי גרמניה הנאצית ב-19 במרץ 1944.