cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
יחסי הודו–קובה
יחסי הודו–קובה הם היחסים הדו-צדדיים בין הרפובליקה של קובה לרפובליקה של הודו.
היסטוריה
הודו הייתה בין האומות הראשונות שהכירו בקובה בעקבות המהפכה הקובנית ב-1959. בעקבות המהפכה שלח פידל קסטרו את צ'ה גווארה להודו לביקור בן שבועיים. גווארה הגיע לניו דלהי ב-30 ביוני 1959. הוא נפגש עם ראש ממשלת הודו ג'ווהרלל נהרו למחרת. נהרו העניק לגווארה קוקרי (סוג של מצ'טה) עם ידית שנהב בתוך נדן מעץ אגוז. כיום, הקוקרי נשמר ב-Centro de Estudios Che Guevara בהוואנה. בדיווח שלו על הפגישה, ציין גווארה, "נהרו קיבל אותנו עם היכרות חביבה של סבא פטריארכלי אך עם עניין אצילי במסירות ובמאבקים של העם הקובני". שתי המשלחות הסכימו להקים משלחות דיפלומטיות ולהגביר את הסחר בהקדם האפשרי. גווארה והמשלחת הקובנית נפגשו גם עם שר ההגנה ההודי ונגליל קרישנן קרישנה מנון, קציני הגנה בכירים, וחברי ועדת התכנון. הוא גם ביקר במספר חברות הודיות ובמפעלי תעשייה. גווארה גם נפגש עם שגריר צ'ילה בניו דלהי והתראיין לעיתונאי KP Bhanumathy לרדיו כל הודו. גווארה גם ביקר בקולקטה לפני שעזב את הודו. למרות העדפתו למאבק אלים, גווארה הביע הערכה למהטמה גנדי. עם שובו לקובה, כתב גווארה, "בהודו, המילה מלחמה כל כך רחוקה מרוח העם שהם לא השתמשו בה אפילו ברגעים המתוחים ביותר של מאבקם לעצמאות. ההפגנות הגדולות של אי שביעות רצון קולקטיבית שלווה אילצו את הקולוניאליזם האנגלי לעזוב לנצח את הארץ שהרסו במהלך מאה וחמישים שנה."
הודו פתחה את שגרירותה בהוואנה בינואר 1960, שישה חודשים בלבד לאחר ביקורו של גווארה. הייתה לכך חשיבות מיוחדת שכן היא סימלה את הסולידריות ההודית עם המהפכה הקובנית. קובה מחזיקה שגרירות בניו דלהי.
נערכו כמה ביקורים רמי דרג בין מנהיגי שתי המדינות. נשיא קובה פידל קסטרו ביקר בהודו בשנים 1973 ו-1983. ראשי ממשלת הודו רג'יב גנדי ומנמוהאן סינג ביקרו בקובה ב-1985 וב-2006 בהתאמה.
הודו תמיד הצביעה בעד החלטות העצרת הכללית של האו"ם הקוראות להפסיק את האמברגו של ארצות הברית נגד קובה. קובה הביעה תמיכה פומבית במועמדותה של הודו למושב קבוע במועצת הביטחון של האו"ם בהזדמנויות רבות. שתי המדינות הן גם חברות בארגון המדינות הבלתי-מזדהות. פידל קסטרו הצהיר, "הבגרות של הודו..., דבקותה הבלתי מותנית בעקרונות המונחים בבסיסה של התנועה הלא-מזדהה נותנים לנו את ההבטחות שתחת הנהגתה הנבונה של אינדירה גנדי [אז ראש ממשלת הודו], המדינות הבלתי מזדהות ימשיכו להתקדם בתפקידן הבלתי ניתן לערעור כמעוז לשלום, עצמאות לאומית ופיתוח".
יחסים כלכליים
הסחר הדו-צדדי בין קובה להודו עמד על כ-300 מיליון דולר בשנות ה-80. עם זאת, בעקבות התפרקות ברית המועצות ב-1991 והליברליזציה הכלכלית בהודו בשנות ה-90, הסחר הדו-צדדי בין המדינות היה עד לירידה חדה. הסחר הדו-צדדי הסתכם ב-38.89 מיליון דולר בשנים 2014–2015. הייצוא של הודו לקובה עמד על 37.32 מיליון דולר, בעוד שהיבוא הסתכם ב-1.57 מיליון דולר. הסחורות העיקריות המיוצאות מהודו לקובה הן מוצרים פרמצבטיים, כימיקלים אורגניים, מוצרי פלסטיק וגומי, מכונות ומכשירים מכניים. הסחורות העיקריות שמייצאת קובה להודו הם מוצרי טבק כולל סיגרים, עורות גולמיים ומוצרי עור. במרץ 2022, IETO התחילה קשרי סחר ופארמה בטלנגנה.
סיוע חוץ הודי
הודו תרמה תחנת כוח סולארית של 5 קילוואט לקובה בשנת 1995, וגם סיפקה חלקי חילוף למדינה. ב-2008 מחקה הודו הלוואה וריבית בסך 62 מיליון דולר שסיפקה לממשלת קובה. הודו סיפקה לקובה 2 מיליון דולר במזומן בעקבות ההוריקנים גוסטב, אייק ופאלומה באוגוסט–ספטמבר 2008. הודו החלה תוכנית הכשרה של שלוש שנים, שהסתיימה ביולי 2010, לאזרחים קובנים במרכז הידע של הודו קובה. המרכז, שהופעל על ידי NIIT, סיפק הכשרה ליותר מ-1900 קובנים בכמה תחומים.
בנובמבר 2013, הודו תרמה מיליון דולר לבניית מגרש הוקי אסטרו בקובה.
אזרחי קובה זכאים למלגות במסגרת התוכנית ההודית לשיתוף פעולה טכני וכלכלי והמועצה ההודית ליחסי תרבות. בין 1989 ל-2016, 671 קובנים קיבלו הכשרה במספר תחומים בהודו.
"הלחם של הודו"
הודו סיפקה לקובה 10,000 טון חיטה ו-10,000 טון אורז בשנת 1992, כאשר קובה עברה קשיים. פידל קסטרו כינה את התרומה "הלחם של הודו", משום שהספיק לספק כיכר לחם אחת לכל אזרח קובני.
יחסי תרבות
יוגה היא חלק מתוכנית הלימודים הבריאותית של ממשלת קובה. יום הולדתו של רבינדרנת טאגור מונצח בקובה מדי שנה. ב-7 במאי 2007, פסל חזה של טאגור, שנתרם על ידי ה-ICCR, נחשף בהוואנה. הספרייה בקאסה דה אסיה בהוואנה נקראת על שם טאגור. פסל חזה של מהטמה גנדי ואמא תרזה נמצאים גם בהוואנה.
הודו הוכרזה כ"ארץ אורחת הכבוד" ביריד הספרים הבינלאומי בהוואנה בפברואר 2015, והפכה למדינה האסיאתית הראשונה שקיבלה את הכבוד.
ספורט
קובה והודו חתמו על הסכם על שיתוף פעולה בספורט במהלך ביקורו של שר הספורט ההודי מני שנקר אייר ב-2007. לאחר מכן, פדרציית האגרוף החובבים ההודית ומכון הספורט של הצבא, פונה, שכרו מספר מאמנים מקובה. ב-2013 שלחה הודו 32 מאמנים הודים לקבל הכשרה בקובה.
הודים בקובה
הקהילה ההודית בקובה מתוארכת לתחילת המאה ה-20, כאשר עובדי מטעים הודים שהיו פועלים בחוזה בג'מייקה ומחלקים אחרים של האיים הקריביים הגיעו לקובה כדי לעבוד במטעי קני סוכר. נכון לפברואר 2016, על פי ההערכות כ-200 אזרחים קובנים הם ממוצא הודי. רובם מתגוררים במחוז גואנטנמו, ורובם הוטמעו לחלוטין בתרבות המקומית, אם כי לחלקם עדיין יש שמות הודיים.
הקבר התראקי בסוושטארי
הקבר התראקי בסוושטארי (בולגרית Свещарска гробница - "הקבר בסוושטארי") הוא היפוגאום הממוקם כ-2.5 ק"מ דרומית-מערבית לכפר סוושטארי בצפון-מזרח בולגריה, בשטח מחוז ראזגרד.
המבנה
האתר ששימש כמקום קבורה תראקי, התגלה רק בשנת 1982 והוכרז כאתר מורשת עולמית כבר ב-1985, לאחר שהוועדה הבינלאומית למונומנטים ולאתרים (ICOMOS) הגדירה את גילויו כ"אירוע הארכאולוגי המרהיב במאה ה-20". ההיפוגאום המתוארך למאה ה-3 לפנה"ס ומיוחס לגטים, עם תראקי קדום שעמד במגע עם העולם ההלניסטי. הוא שוכן מתחת לתל בגובה של 11.5 מטר ובקוטר של כ-70 מטר, וכולל מבואה ושני חדרי קבורה מלבניים. הקבר שונה באופן מהותי מהקבר התראקי בקאזאנלק, שהוא בבסיסו מבנה עם כיפה וגם הוא אתר מורשת עולמית בבולגריה, ומתאים למודל ההלניסטי. קברים דומים צפו קודם לכן במקדוניה, באסיה הקטנה ובמצרים.
העיטורים בהיפוגאום ייחודיים. בחדר המרכזי ניצבים עשרה פסלי קריאטידות צבעוניים של דמויות שהן בחציין נשים ובחציין צמחים וכן ציורי קיר. פסלים אלה העשויים אבן גיר, וכן חמישה עמודים נוספים, תומכים באפריז דורי. בצידו הצפון-מערבי של החדר שנמצא אל מול הכניסה, קבועה לונטה ובה ציור המאדיר את המנוח הנראה כשהוא נע על סוסו לעבר דמות אלוהית המושיטה לו ענף ער אציל.
א-סווידא
אַ-סֻּוַיְדַאא (בערבית: السويداء, ובהגייה מדוברת אֶ-סֻּוֵידַא) היא עיר בדרום-מערב סוריה במחוז א-סווידא שבהר הדרוזים, בקרבת הגבול עם ירדן. נכון ל-2002, בעיר מתגוררים כ-87,000 תושבים, כ-95% מהם דרוזים ומקצתם נוצרים יוונים אורתודוקסים ומוסלמים סונים.
א-סווידא היא העיר הגדולה בהר הדרוזים ונחשבת לבירת הדרוזים בעולם ובסוריה בפרט. העיר נוסדה על ידי הנבטים בשם סועדה. בתקופה ההלניסטית והרומית היא נקראה דיוניסיאוס על שם אל היין דיוניסוס, היות שהעיר ממוקמת באזור ייצור יין קדום ידוע.
תחת המנדט הצרפתי על סוריה היה הר הדרוזים מדינה אוטונומית נפרדת. בין השנים 1921 עד 1927 נקראה המדינה מדינת א-סווידא על שם העיר, אך בשנת 1927 שונה השם למדינת ג'בל א-דרוז על שם ההר. במלחמת ששת הימים הגה יגאל אלון תוכנית להפרדת הר הדרוזים מסוריה והקמת מדינה דרוזית עצמאית, אך תוכנית זו לא יצאה לפועל.
ב-25 ביולי 2018 ביצע ארגון המדינה האסלאמית מספר פיגועי התאבדות וירי בא-סווידא, בהם נרצחו לפחות 258 בני אדם.
עולם קוביות
בעיית עולם הקוביות היא בעיית התכנון המפורסמת ביותר בבינה מלאכותית. בבעיה זו ישנה קבוצה של קוביות המונחות על שולחן. המטרה היא לבנות סדרה אחת או יותר של קוביות בקו ישר, כאשר רק קובייה אחת יכולה לזוז בזמן מסוים: ניתן להניח אותה על השולחן או להניחה מעל קובייה אחרת. לכן, לא ניתן להזיז קוביות כאשר הן מונחות מתחת לקוביה אחרת. הגישה הפשוטה הזאת משמשת לייצוג סמלי וקלאסי של העולם בתור קבוצה של סמלים מופשטים בבעיות תכנון בבינה מלאכותית.
אסטוריאס
נסיכות אסטוריאס (באסטורית: Principáu d'Asturies; בספרדית: Principado de Asturias) היא קהילה אוטונומית וחבל ארץ בצפון ספרד.
אסטוריאס שוכנת על חופו הדרומי של מפרץ ביסקיה (הנקרא בספרד "הים הקנטברי"). במזרח היא גובלת בקנטבריה, בדרום בקסטיליה ולאון ובמערב בגליסיה. היא מורכבת ממחוז יחיד בעל אותו שם.
בירתה של אסטוריאס היא אוביידו (Oviedo), ושתי הערים הגדולות האחרות בה הן חיחון (Gijón), הנמצאת לחוף הים, והעיר התעשייתית אבילס (Avilés). שטחה של הנסיכות הוא 10,604 קמ"ר, והאוכלוסייה מוערכת בכ-1,070,000 תושבים.
החקלאות באסטוריאס איננה מפותחת כל כך, אך האזור עשיר ביותר במכרות ולכן התפתחה שם תעשיית המטלורגיה. בשל המאפיינים הלשוניים והתרבותיים הקלטיים ששרדו באסטוריאס, היא נחשבת לאחת מהאומות הקלטיות.
היסטוריה
עקב הטופוגרפיה ההררית של צפון ספרד, אסטוריאס מעולם לא נכבשה על ידי המוסלמים ואף היוותה את הגרעין ממנו יצאו הנוצרים לכיבוש מחודש של ספרד המוסלמית. לאחר התמוטטות הממלכה הוויזיגותית הספרדית וכיבושה של ספרד על ידי המוסלמים, נוסדה ממלכת אסטוריאס על ידי פלגיוס. פלגיוס ניהל מלחמת גרילה נגד המוסלמים ואף הביס אותם בקרב גדול בעמק קובדונגה, כאשר באו לנסות לחסל את לוחמי הגרילה האסטוריאנים. לאחר קרב זה הצליח פלגיוס להרחיב את גבולות ממלכתו עד אשר השתרעה על שטחי אסטוריאס וקנטבריה. יורשיו של פלגיוס המשיכו את מסכת כיבושיו לכל צפון מערב חצי האי האיברי. אלפונסו השני, שמלך בממלכת אסטוריאס בין 791–842, כבש את גליסיה ואת חבל הבסקים, ואף הרחיב את גבולות הממלכה עד שערי ליסבון. באותה תקופה הכירו קרל הגדול והאפיפיור באלפונסו השני כמלך אסטוריאס.
בשנת 924 שינתה ממלכת אסטוריאס את שמה לממלכת לאון ובשנת 1230 התאחדה עם ממלכת קסטיליה כאשר קסטיליה ולאון התאחדו. בשנת 1388 הפכה אסטוריאס למחוז אוטונומי בממלכת קסטיליה, עם ממשל עצמי משלה.
במהלך המאה ה-18 הייתה אסטוריאס אחד המרכזים של ההשכלה הספרדית. הפילוסוף הידוע בניטו דה פייג'ו התגורר באוביידו, והפילוסוף גספר מלצור דה חובלנוס התגורר בחיחון. במהלך מלחמת האזרחים הספרדית נכבשה אסטוריאס שהייתה שייכת לכתר הספרדי בידי כוחותיו של הדיקטטור פרנסיסקו פרנקו ששינה את שמה ל"פרובינציית אוביידו" ב-1939, עד למותו של הרודן ב-1975.
יהודי אסטוריאס
יהודים חיו באסטוריאס ככל הנראה מהתקופה הרומית עת הגיעו היהודים לראשונה לחצי האי האיברי עד לגירוש ספרד, שמות משפחותיהם של יהודים מרחבי העולם כגון "" מעידים על שורשיהם מחבל הארץ הזה.
ב-1999 העניקה מועצת העיר אוביידו את הבניין המכונה "La Casina" בכיכר אל-פונטיין לקהילה היהודית בקהילה האוטונומית אסטוריאס והכריזו על המקום כמרכז מחקר וקידום התרבות היהודית שזכה להתקרא "בית אמונה".
אוגמיוס
אוגמיוס (ביוונית: Ὄγμιος, בלטינית: Ogmios, בקלטית: "המשכנע") הוא אל מהמיתולוגיה הקלטית שפולחנו היה נפוץ בגאליה (צרפת של ימינו). אוגמיוס נחשב כאל החוכמה או האל המגן על המלומדים, וכבעל יכולת השכנוע והנאום.
לוקיאנוס מסאמוסאטה מציין כי לרוב תואר כאדם זקן וקירח האוחז בידו האחת קשת ובידו השנייה אלה. בתגליפים מתואר אוגמיוס כאשר מאחוריו קבוצת אנשים ששלשלאות מחברות את אוזניהם ללשונות של האל - ככל הנראה מטפורה ליכולת השכנוע של האל או יכולת הדיבור שלו.
עם המפגש בין התרבות הקלטית ותרבות האימפריה הרומית זוהה אוגמיוס עם הרקולס מהמיתולוגיה הרומית. משתי כתובות שהתגלו באוסטריה ניתן להסיק כי זוהה גם עם האל הרמס מהמיתולוגיה הרומית.
האל האירי אוגום מזוהה עם אוגמיוס.
עודד הלפרין
עודד הלפרין (נכתב גם הלפרן; נולד ב-14 בינואר 1989) הוא ראש המועצה המקומית כפר תבור משנת 2018.
ביוגרפיה
הלפרין נולד בכפר תבור. הוא בנם של שני רופאים. אביו הוא ערן הלפרן,שהיה מנהל המרכז הרפואי רבין ויו"ר איגוד בתי החולים בישראל. עודד הלפרין התחנך בבית הספר היסודי ע"ש יצחק רבין בכפר תבור, ולאחר מכן בבית הספר החקלאי כדורי. את שירותו בצה"ל עשה ביחידת דובדבן כלוחם וכמפקד.
בין השנים 2015–2017 עבד כמנהל קהילה ביישוב הקהילתי עדי. בשנים 2017–2018 כיהן כמנכ"ל עמותת הבוגרים של יחידת דובדבן.
פעילות פוליטית
בשנת 2013 הקים הלפרין את סיעת "צעירי מסחה" אשר התמודדה בבחירות המקומיות למליאת המועצה המקומית כפר תבור וזכתה ב-30% מסך הקולות ובשלושה מושבים במליאת המועצה. בין השנים 2013–2018 כיהן כיו"ר הנהלת מתנ"ס כפר תבור וכסגן וממלא-מקום ראש המועצה יוסי דולה.
לאחר שהודיע דולה על פרישתו מהחיים הפוליטיים, הכריז הלפרין כי יתמודד על ראשות המועצה. בבחירות המוניציפליות שנערכו באוקטובר 2018, זכה הלפרין ב-48% מקולות הבוחרים ונבחר לראשות המועצה המקומית כפר תבור כשהוא גובר על 3 מועמדים אחרים. רשימתו "עתיד מסחה" זכתה ב-4 מ-9 המנדטים במליאת המועצה. בעת בחירתו היה צעיר ראשי הרשויות המקומיות בישראל.
במקביל לתפקידו כראש המועצה המקומית כפר תבור מכהן הלפרין כחבר מליאה בוועדה המרחבית לתכנון ובנייה גליל מזרחי, חבר בדירקטוריון החברה למשק וכלכלה סוכנות לביטוח (1992) בע"מ וכיושב ראש עמותת המרכז הקהילתי כפר תבור.
ב-11 בנובמבר 2021 הצטרף הלפרין באופן רשמי למפלגת יש עתיד בראשות יאיר לפיד
הלפרין הוא תושב כפר תבור, נשוי ואב לשתי בנות.
Cannibal (שיר)
Cannibal (בעברית: קניבלית) הוא סינגל שיווקי שהוקלט על ידי הזמרת-יוצרת האמריקאית קשה, מתוך המיני-אלבום הראשון שלה, Cannibal. השיר יצא לאור ב-9 בנובמבר 2010, על ידי חברות התקליטים קימוסבי רקורדס וRCA רקורדס, ויצא ב-3 במרץ 2020, מחדש.
כמה שבועות לאחר צאתו, הגיע השיר אל המקום ה-77 במצעד הבילבורד הוט 100.
רקע וכתיבה
השיר נכתב על ידי קשה, בילבורד, אמו ופבה סברט והופק על ידי בילבורד ואמו גם כן. השיר בדומה לשאר שירי המיני-אלבום, מכיל בתוכו את סגנון הדאנס והפופ. כמו כן, השיר הוא שיר הנושא מתוך המיני-אלבום והוא הרצועה הראשונה בו.
עם יציאתו, עלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי, בדומה לשאר שירי האלבום.
הצלחה
כאשר יצא, לא זכה השיר להצלחה כלשהי בדומה לשירים נוספים של קשה. בשנים 2019–2020 זכה השיר לחשיפה ברשת החברתית טיקטוק. השיר הופיע בלמעלה משמונה מיליון סרטונים שונים באפיליקציה.
כמו כן, צבר השיר למעלה מ-35 מיליון השמעות ברשת הזרמת המדיה ספוטיפיי, תוך שביוטיוב צבר האודיו שלו למעלה מ-13 מיליון צפיות. בנוסף לכך, הצליח השיר לחזור אל מצעדי האייטונס של ארצות הברית, הממלכה המאוחדת וקנדה. ב-17 במרץ 2020, פורסם כי השיר הגיע למקום ה-52 במצעד של קנדה הוט 100, לאחר עשור מצאתו המקורית.
בנוסף לכך, בסוף השיר ישנן השורות "" שהפכו לוויראליות גם כן, כאשר צולמו בכיכובן למעלה מ-200 אלף סרטונים. בפברואר 2020, העלתה אושיית הטיקטוק "Bipolar Betty", סרטון בו היא שרה את שלוש השורות הללו. תוך יממה וחצי צבר הסרטון למעלה מ-10 מיליון צפיות.
הוצאה מחודשת
בעקבות ההצלחה הבינלאומית לה זכה השיר ברשת החברתית טיקטוק בשנת 2019 ובשנת 2020, הוציאה קשה מחדש את השיר, תוך ששילבה בגרסה המחודשת שלו סימפול משירה הידוע "Tik Tok", שיצא בשנת 2009.
וידאו קליפ
האודיו הרשמי של השיר הועלה לערוץ היוטיוב של קשה ב-8 בנובמבר 2010, יום לפני צאתו של השיר כסינגל שיווקי מתוך המיני-אלבום. נכון למרץ 2020, מונה הצפיות של האודיו עומד על למעלה מ-13 מיליון צפיות, מה שהופך אותו לאחד מקטעי הווידאו הנצפים ביותר מתוך המיני-אלבום.
בשנת 2020, העלתה קשה את קליפ המילים המחודש של השיר.
אנדרסטה
אנדרסטה (מלטינית: Andraste, מקלטית: "הבלתי מנוצחת") היא אלת המלחמה והניצחון במיתולוגיה הקלטית. פולחנה היה נפוץ בבריטניה.
אנדרסטה מוזכרת בכתביו של ההיסטוריון דיו קאסיוס כאלה אשר לעזרתה קראה המלכה הבריטית בודיקה בעת מרידתה ברומאים בשנת 61.
ייתכן ומדובר בעיוות שמה של האלה אנדארטה, ושתיהן למעשה אותה אלה במיתולוגיה הקלטית.
פרדריק סלוס
פרדריק קורטיי סלוס (באנגלית: Frederick Selous 31 בדצמבר 1851 – 4 בינואר 1917) היה חוקר בריטי, קצין, צייד מקצועי איש שימור טבע, מפורסם במעשיו בדרום מזרח אפריקה. הרפתקאותיו האמיתיות העניקו השראה לסר הנרי ריידר הגרד ליצור את הדמות הבדיונית של אלן קווטרמיין. סלוס היה גם חבר של תאודור רוזוולט, ססיל רודס ופרדריק ראסל ברנהאם. הוא היה אחיו הגדול של האורניתולוג והסופר אדמונד סלוס.
משפחה
פרדריק קורטייני סלוס נולד ב -31 בדצמבר 1851 בריג'נטס פארק, לונדון, כאחד מחמשת ילדי משפחה אריסטוקרטית, דור שלישי למורשת הוגנוטית חלקית. אביו, פרדריק לוקס סלוס (1802–1892), היה יו"ר הבורסה בלונדון ואמו אן הולג' שרברן (1827–1913) הייתה משוררת. אחד מדודיו היה הצייר הנרי קורטני סלוס. לפרדריק היו שלוש אחיות (פירנצה (ילידת 1850), אנני ברימן (ילידת 1853) וסיביל ג'יין (ילידת 1862)), ואח אחד (אדמונד סלוס (1857–1934)) שהפך לאורניתולוג מפורסם. אהבתו של פרדריק לחיק הטבע וחיות הבר הייתה משותפת לו לאחיו; עם זאת, כל בני המשפחה היו בעלי נטייה אמנותית, כמו כן גם הצליחו בעסקים.
בגיל 42, סלוס התחתן עם מארי קתרין גלדיס מאדי בת ה-20 (ילידת 1874), בתו של הכומר קאנון הנרי ויליאם מאדי. נולדו להם שלושה בנים: פרדריק הית'רלי ברוס סלוס (1898–1918), הרולד שרבורן סלוס (1899–1954), וברטרנד סלוס, שנולד בטרם עת ב־6 ביולי 1915 ונפטר חמישה ימים לאחר מכן.
גיל הנעורים
מגיל צעיר נמשך סלוס על ידי סיפורי חוקרים והרפתקאותיהם. יתר על כן, בזמן הלימודים, החל להקים אוספים אישיים של ביצי פרפרים ופרפרים שונים ולמד היסטוריה של הטבע. סיפור אחד קשור למנהל בית הספר שלו כאשר סלוס היה בן 10: "... כאשר הסתובבתי במעונות כדי לראות שהכל בסדר, גיליתי את פרדי סלוס כשהוא מונח חשוף על הרצפה לבוש רק בחולצת הלילה שלו. כשאלתי מה הסיבה להתנהגות מוזרה זו, הוא ענה "ובכן, אתה מבין, יום אחד אהיה צייד באפריקה ואני רק מתאמן לישון על האדמה."
ב־15 בינואר 1867, כשסלוס בן ה-17 היה אחד מניצולי הטרגדיה של פארק ריג'נטס, שתועד היטב ב"טיימס", כאשר הקרח שכיסה את האגם המקומי נשבר עם כ-200 מחליקים עליו, והותיר 40 הרוגים שטבעו וקפאו. סלוס נמלט בזחילה על לוחות קרח שבורים לחוף.
הוא התחנך בבית הספר בטוטנהאם, אחר כך ברוגבי, ולבסוף מחוץ לבריטניה בגרמניה ובאוסטריה. הוריו קיוו שהוא יהפוך לרופא. עם זאת, אהבתו להיסטוריה של הטבע הובילה אותו לחקור את דרכי חיות הבר בסביבתם הטבעית. דמיונו הונע בעוצמה על ידי ספרות החקירה והצייד האפריקניים - קורותיהם של ד"ר דייוויד ליווינגסטון, ויליאם צ'ארלס בולדווין. בסופו של דבר הוא הפך לגיבור בפני בעצמו.
המסעות באפריקה
כשהוא היה בדרום אפריקה, בן 19, נסע מכף התקווה הטובה לממלכת מטאבלה (זימבבואה), אליה הגיע בתחילת 1872, ושם קיבל אישור מהמלך לובנגולה, לצוד חיות בכל מקום שירצה בממלכתו.
מאז ועד שנת 1890, סלוס ערך מסעות ציד וסייר באזורים הלא ידועים מצפון לטרנסוואל ובדרום אגן הקונגו (עם כמה פרקי זמן קצרים של שהייה באנגליה), הוא ירה בפילים אפריקאים ואסף דגימות מכל הסוגים למוזיאונים ואוספים פרטיים. מסעותיו הוסיפו ידע רב על האזור המכונה מדינת זימבבואה. הוא ערך חקירות אתנולוגיות יקרות ערך, ולאורך כל נדודיו - לעיתים קרובות בקרב אנשים שמעולם לא ראו גבר לבן - הוא שמר על יחסי קרבה עם ראשי השבטים, וזכה בביטחון ובהערכה שלהם, במיוחד על ידי לובנגולה.
בשנת 1890 נכנס סלוס לשירותה של "חברת דרום אפריקה הבריטית", לבקשתו של אחד ממנהליה ססיל רודס, כששימש כמנהל למשלחת החלוץ לאזור מושונלנד (צפון זימבבואה הנוכחית). כתוצאה מפעילות זאת, נסללו מעל 400 מיילים של כביש דרך אזורי יער, הרים וביצות - תוך חודשיים וחצי הביא סלוס את המבצע לסיום. לאחר מכן הוא נסע מזרחה למניקה, סיכם הסדרים שהביאו את האזור לשליטה בריטית. כשהגיע לאנגליה בדצמבר 1892, הוענק לו מדליית המייסד של האגודה הגאוגרפית המלכותית, כהוקרה על מסעי החקר וסקריו הנרחבים, שאותם סיכם במאמר בכתב העת "עשרים שנה בזמבזיה".
רודזיה ומלחמת העולם הראשונה
סלוס חזר לאפריקה כדי לקחת חלק במלחמת מטאבלה הראשונה בשנת 1893 ונפצע במהלך ההתקדמות בבולאוואיו. במהלך התקדמות זו הוא פגש את הצרפתי פרדריק ראסל ברנהאם, שהגיע לאפריקה וצפה בהריסת של ההתיישבות הצרפתית במטאבלה כפי שהורה המלך לובנגולה. סלוס חזר לאנגליה, התחתן ושב לאפריקה עם אשתו ב-1896 והתיישב במטאבלה, לגדת הנהר נכמה. כשפרצה מלחמת מטאבלה השנייה, סלוס לקח חלק חשוב בלחימה שבאה לאחר מכן. הוא שימש כמפקד בכוח שדה בולאוואיו, ופרסם רשמיו על המערכה שכונה "זריחה וסערה ברודזיה" (1896). בתקופה זו הוא נפגש ונלחם לצד רוברט באדן פאוול, שהיה אז רב-סרן ומונה כקצין מטה בצבא הבריטי במטאבלה.
במלחמת העולם הראשונה, בגיל 64, הצטרף סלוס לצבא הבריטי והשתתף בשירות פעיל בלחימה נגד הכוחות הקולוניאליים הגרמנים במערכה במזרח אפריקה. ב־23 באוגוסט 1915 הועלה לדרגת סרן בגדוד ה-25 (שומרי הגבול), וב-26 בספטמבר 1916 הוענק לו אות השירות המצוין בזכות: "הוא נתן דוגמה מפוארת לכל הדרגות, ולא ניתן להעריך את ערך השירותים שהגדוד שלו ביצע".
מוות ומורשת
ב־4 בינואר 1917 נלחם סלוס במלחמת בוש על גדת נהר רופיג'י (טנזניה) נגד שוצטרופן הגרמני, שמצבו מתחילת הקרב היה נחות מספרית - ביחס של חמישה לאחד. באותו בוקר הוא זחל קדימה בקרב, וכשהרים את ראשו ואת המשקפת כדי לאתר את האויב. הוא נורה בראשו על ידי צלף גרמני ונהרג מייד.
עם קבלת הידיעה על מותו כתב נשיא אמריקה תאודור רוזוולט (חברו הקרוב):
"הוא ניהל חיים הרפתקניים ומרתקים באופן מיוחד, ותרם להחלפת השממה למקומות תרבות. הוא עזר לפרוץ את גבולות אדמת עמו. הוא הוסיף הרבה לידע האנושי. הוא סיים את חייו בדיוק כפי שחיים כאלה צריכים להסתיים - במות בקרב על ארצו תוך מתן שירות אמיץ. הוא לא היה יכול לאחל לעצמו חיים טובים יותר או מוות מכובד יותר, או רצון להשאיר מורשת חשובה יותר למשפחתו ולאומתו".
הוא נקבר תחת עץ תמרהינדי סמוך למקום מותו, בצ'וקוואלי שבנהר רופיג'י, בשמורת החיות הסלוסית של ימינו, טנזניה, בקבר אבן צנוע ושטוח ובו לוח ברונזה פשוט ובו כתוב: "קפטן סלוס, נהרג בפעולה 4.1.17." שנה לאחר מכן, ב־4 בינואר 1918, נהרג בנו, סרן פרדריק הית'רלי ברוס מ.כ. הוא היה טייס של חברת התעופה המלכותית, בטיסה מעל בלגיה.
סמל ציד
סלוס זכור בזכות קשריו החזקים עם תאודור רוזוולט וססיל רודוס, וכן בגלל הישגיו הצבאיים והספרים שהשאיר אחריו. אבל הוא זכור גם כאחד הציידים הנערצים בעולם, כאשר רדף אחר ציד חיות גדולות במרחבי דרום אפריקה ובשמורות ברחבי העולם.
ספרי ילדותו מלאים בסיפורי הסגת גבול, שייט, כמעט כולם תוך תיאורים רומנטיים והומוריסטיים. ב־4 בספטמבר 1871, בגיל 19, עזב את אנגליה עם £ 400 בכיסו, נחוש בדעתו להתפרנס כצייד פילים מקצועי, ובגיל 25 הוא נודע ברחבי דרום אפריקה כאחד מציידי השנהב המצליחים ביותר.
ב־2 במאי 1902 נבחר סלוס כחבר כחבר במועדון בון וקרוקט, ארגון לשמירת חיות בר שנוסד על ידי תאודור רוזוולט וג'ורג 'בירד גרינל בשנת 1887.
חוקר טבע ושימור
רבים מהפוחלצים של סלוס נכנסו למוזיאונים ולאוספים בינלאומיים לתולדות הטבע, בייחוד של מוזיאון ההיסטוריה של הטבע בלונדון. באוסף סלוס שלהם יש 524 יונקים משלוש יבשות, כולם נצודו על ידו, כולל 19 אריות. בשנה האחרונה לחייו, בעת שהיה בקרב, הוא היה נושא את רשת הפרפרים שלו בשעות הערב ואוסף דגימות, לאותו מוסד. בסך הכול, יותר מ-5,000 צמחים ודגימות בעלי חיים נתרמו על ידו למחלקה להיסטוריה של הטבע במוזיאון הבריטי. אוסף זה נערך משנת 1881 במוזיאון הטבע החדש להיסטוריה בדרום קנזינגטון (שהפך למוסד עצמאי בשנת 1963). הוא מוזכר בצורה נרחבת בקטלוגים של אוספי בעלי החיים גדולים בעולם שנצודו, שם סלוס מדורג גבוה בקטגוריות רבות, כולל קרנף, פיל.
שמורת החיות "סלוס" בדרום מזרח טנזניה היא שמורת ציד הנקראת לכבודו. הוקמה בשנת 1922, והיא משתרעת על שטח של יותר מ-45 קמ"ר, לאורך הנהרות קילומברו, רוחא ורופיג'י. האזור הפך לראשונה לשמורת ציד בשנת 1905, אם כי לעיתים רחוקות הוא זוכה מבקרים אנושיים בגלל נוכחותו המשמעותית של זבוב הצה צה באזור. בשנת 1982 הוא נקבע כאתר מורשת עולמית של אונסק"ו בגלל המגוון של חיות הבר והטבע הבלתי מופרע.
הקנרית השחורה
הקנרית השחורה (באנגלית: Black Canary) היא דמות בדיונית של גיבורת-על המופיעה בחוברות הקומיקס ביקום DC קומיקס. הדמות הופיעה לראשונה בחוברת Flash Comics #86 מאוגוסט 1947, ונוצרה בידי הכותב רוברט קניגר והמאייר קרמיין אינפנטינו. כאחת מגיבורות-העל הראשונות של החברה, הקנרית השחורה הופיעה בכותרי הקבוצות חברת הצדק של אמריקה וליגת הצדק. מאז סוף שנות ה-60, הדמות הצטרפה להרפתקאותיו של החץ הירוק והפכה למושא אהבתו.
בהופעתה הראשונה בתור הזהב של הקומיקס, הקנרית השחורה הייתה האלטר אגו של דיינה דרייק. היא השתתפה בלחימה בפשע ביחד עם בלש גות'אם סיטי בשם לארי לאנס. במקור, הדמות הייתה לוחמת בקרב פנים אל פנים ללא כוחות על-אנושיים שהתחזתה לפושעת במטרה להסתנן לכנופיות פשע ולפרק אותן מבפנים. מראה החיצוני כלל גרביוני רשת ומעיל עור שחור, המעניקים לה אפיון של דמות נשית סקסית אך גם חזקה. סיפורים מאוחרים יותר קבעו שהיא לוחמת מיומנת בעלת כוח על-אנושי, "צרחת הקנרית" - נשק על-קולי שמסוגל לנפץ עצמים ולשתק אויבים. לאחר שחברת DC שכתבה את ההמשכיות של יקום DC בתור הכסף של הקומיקס, הקנרית השחורה הייתה נטל אותו חלקו שתי דמויות - אם ובתה, דיינה דרייק ודיינה לורל לאנס. עלילות הקומיקס לאחר תור הכסף התמקדו בדמותה של דיינה הצעירה, והסבירו את "צרחת הקנרית" כמוטציה גנטית.
דמותה של הקנרית השחורה עובדה למגוון מדיות אחרות, ביניהן סרטי אנימציה, משחקי מחשב וסדרות טלוויזיה (אנימציה ולייב אקשן). מבין הסדרות בהן הדמות השתתפה נמנות החץ, סמולוויל, ליגת הצדק ללא גבולות, ליגת הצדק - הדור הבא, באטמן: האמיצים והנועזים ומורשת העטלף. הדמות מדורגת במקום ה-81 ברשימת מאה גיבורי העל הגדולים, לפי אתר IGN.
לפני המשבר בעולמות האינסופיים
דיינה דרייק הופיעה לראשונה בחוברת Flash Comics #86 מאוגוסט 1947 כדמות משנה בסיפור על חבר חברת הצדק של אמריקה ג'וני ת'אנדר. אף על פי שבתחילה נדמה היה כי היא דמות רעה, התגלה כי דיינה הסתננה לתוך שורות כנופיית רחוב.
בחוברת Flash Comics #92 מפברואר 1948, דמותה של הקנרית השחורה הופיעה בסדרת אנתולוגיה משלה במקומו של ג'וני ת'אנדר, אשר הרחיבה על סיפור הרקע שלה. לפי סיפור זה, דיינה דרייק הייתה מוכרת פרחים שחורת שיער אשר התאהבה בבלש משטרת גות'אם סיטי בשם לארי לאנס. היא פוגשת לראשונה בחברת הצדק של אמריקה ומצטרפת אליהם.
דמותה של הקנרית השחורה הוחייתה מחדש ביחד עם גיבורי תור הזהב במהלך שנות ה-60, כאשר נקבע באופן רטרואקטיבי שהיא חיה בעולם מקביל בשם ארץ-2 - מקום מושבם של גיבורי-העל מתור הזהב. כמו כן נקבע כי היא נשואה ללארי לאנס מאז שנות ה-50, והיא משתתפת בציוותים שנתיים בין חברת הצדק לליגת הצדק של ארץ-1.
במהלך ציוות שכזה בין חברת הצדק לליגת הצדק בשנת 1969, הקבוצות נלחמו ביצור ימי בשם אקווריוס, שהגלה את תושבי ארץ-2 (מלבד חברת הצדק) לממד אחר. בסיפור זה, לארי לאנס נהרג בזמן שהציל את חייה של דיינה, ואקווריוס הובס. דיינה לאנס מוכת היגון מחליטה לעבור לארץ-1 ולהצטרף לליגת הצדק. היא מתחילה במערכת יחסים עם חבר הליגה החץ הירוק, ומגלה שהיא פיתחה יכולת של צרחה על-קולית, "צרחת הקנרית". בשנות ה-70, הקנרית השחורה הופיעה מספר פעמים לצידו של באטמן, ופעם אחת לצידו של סופרמן. סיפור הרקע שלה נחשף בהרחבה יותר בחוברת DC Special Series #10 מאפריל 1978, והיא המשיכה להופיע בחוברות הקומיקס Green Arrow ו-Detective Comics.
בתחילת שנות ה-80, סיפור עלילתי בחוברות ליגת הצדק הסביר את מקור הכוחות החדשים של הקנרית השחורה, ואת הסיבה לכך שהיא נשארה צעירה מאז שנות ה-40. נקבע כי במהלך שנות ה-50, לדיינה דרייק וללארי לאנס נולדה בת בשם דיינה לורל לאנס, אשר כושפה בצרחה על-קולית הרסנית. אמה קיוותה שהרעם של ג'וני ת'אנדר ירפא אותה, אך הדבר שמר על דיינה הצעירה בהקפאה בממד אחר. כדי להקל על כאבם של הוריה בשל אובדנה, הרעם שינה את זכרונותיהם, וגרם לכולם להאמין שהיא מתה. בעקבות קרב עם אקווריוס, דיינה גילתה שהיא גוססת מקרינה רדיואקטיבית, והיא ביקשה לראות את הקבר של בתה בפעם האחרונה. בראותה את גופה של בתה - שעדיין היה שרוי בהקפאה, דיינה קיוותה שהיא תוכל להמשיך את מורשתה. סופרמן מארץ-1 והרעם תיכסו תוכנית לפיה זיכרונותיה של דיינה הועברו לגופה של בתה, כדי שהיא תוכל להמשיך וללחום בתור הקנרית השחורה.
בשנת 1984 תוכננה מיני סדרה של הקנרית השחורה בכתיבתו של גרג וייסמן ובאיורו של מייק סקובסקי, אך הפרויקט נגנז לאור שימושה של הדמות ברומן הגרפי החץ הירוק: ציידי הקשת הארוכה. אלמנטים מסוימים מהמיני סדרה שימשו בסרט האנימציה הקצר DC Showcase: Green Arrow.
אחרי המשבר
סיפורי המקור של שתי הקנריות נכתבו במלואם בחוברת Secret Origins #50 מאוגוסט 1990. בסיפור זה, דיינה דרייק מקבלת אימונים מאביה, הבלש ריצ'רד דרייק, במטרה להמשיך את דרכו כבלשית במשטרת גות'אם סיטי. בקשתה להתקבל למשטרה נדחית, ואביה מת זמן קצר לאחר מכן. דיינה נחושה לכבד את זכרו, ומחליטה ללחום בפשע בכל דרך אפשרית כפורעת חוק, כשבשעות היום היא עובדת כמוכרת פרחים כמסווה לפעולותיה הליליות. היא מתחתנת עם אהובה, הבלש הפרטי לארי לאנס, וכעבור מספר שנים נולדת להם בת בשם דיינה לורל לאנס. בנוסף, הם בחרו בשם "לורל" מספרנית שדיינה התיידדה עמה במהלך חקירה.
לדיינה הצעירה הייתה "צרחת קנרית" משלה - בגרסה זו מדובר במוטגן שלא עבר אליה בתורשה מהוריה, ושלא כמו הקנרית מתור הכסף, היא הייתה יכולה לשלוט בכוח זה. היא גדלה בחברת חבריה של אמה מחברת הצדק וראתה בהם כדודיה ודודותיה. היא רצתה להיות גיבורת-על בתחפושת כמו אמה, אך אמה הניאה אותה מכך מתוך חשש שהעולם נהפך למסוכן מידי. חרף זאת, דיינה מוצאת לוחמים כדוגמת חבר חברת הצדק ויילדקאט שיעזרו לה לחדד את כישוריה, ולאחר שנים של אימונים מפרכים נטלה את זהות הקנרית השחורה למרות התנגדות אמה. כמו אמה, דיינה פעלה בגות'אם, ועבדה בשעות היום בעסק המשפחתי לממכר פרחים.
בחוברת מוקדמת של "ציפורי הטרף" סופר כי דיינה התחתנה בגיל צעיר והתגרשה. אף על פי שנדמה היה שבעלה לשעבר - קרייג וינדרו - היה זקוק לעזרתה, הוא למעשה רצה להתפייס עמה אחרי שמעל בכספי המאפיה. נישואיה המוקדמים של דיינה ובעלה לשעבר אינם מוזכרים שוב אלא עד למיני סדרה "הקנרית השחורה" משנת 2007.
אחרי שהצטרפה לליגת הצדק, דיינה פוגשת באוליבר קווין, החץ הירוק. אף על פי שהיא אינה מחבבת אותו בתחילה, הם מתחילים במערכת יחסים רומנטית. בין אוליבר לבינה קיים פער גילאים בגרסה זו של העידן המודרני, כשאוליבר מבוגר ממנה בהרבה. היא חברה בליגת הצדק למשך שש שנים ועזרה להקים את "ליגת הצדק בע"מ". אחרי מות אמה מקרינה רדיואקטיבית לאחר קרב עם אקווריוס, דיינה מרגישה שזמנה בליגת הצדק הסתיים. היא עוברת לגור בסיאטל יחד עם אוליבר ופותחת שם חנות פרחים.
במהלך הזמן בו הייתה חברה בליגת הצדק בע"מ בשנות ה-80, דיינה לבשה תלבושת חדשה במקום חליפתה המסורתית - חליפת גוף בצבעי כחול-שחור בעלת מוטיב של ציפור. שינוי זה לא התקבל היטב אצל קוראי הקומיקס, ואמנים מאוחרים יותר החזירו את תלבושתה המקורית.
ציפורי הטרף
כאשר הבאטגירל לשעבר ברברה גורדון נפצעת באורח אנוש בידי הג'וקר, היא מבססת מחדש את הלחימה בפשע בדמותה של אורקל, אשפית מידע שפועלת מאחורי הקלעים ועוזרת לקהילת גיבורי-העל באשר הם. אחרי שעבדה באופן זמני עם יחידת המתאבדים, היא מקימה צוות לפעולות חשאיות. מאחר שהיא חושבת שלדיינה יש את הפוטנציאל הטוב ביותר מכל גיבורי-העל, היא מבקשת מהקנרית השחורה לשמש כסוכנת בקבוצה חדשה זו.
במהלך פרסומה של המיני סדרה "המשבר האינסופי", מרבית חוברות DC קופצות שנה קדימה בזמן. הקנרית השחורה וליידי שיווה מתחלפות בתפקידיהן, כשדיינה מתחילה במשטר אימונים בעיירה וייטנאמית שנועד לחקות אחר אימוניה המוקדמים של שיווה, וזו האחרונה מחליפה את דיינה בקבוצת "ציפורי הטרף". במהלך הספירה לאחור לקראת המשבר האחרון מתרחשת חתונתם של דיינה לורל לאנס ואוליבר קווין, כאשר ליגת אי-צדק מתכננת לתקוף בחתונה.
דיינה מתפטרת מתפקידה כיושבת ראש הליגה לאחר שהקבוצה מתעמתת עם ארגון חשאי של נבלי-על בשם "קבינט הצללים". אחרי שגילתה שאוליבר הקים ליגת צדק משלו ביחד עם האל ג'ורדן, היא מתעמתת איתו כשהוא מגיע להזהירה מפני התקפה על גיבורי-העל באשר הם. פרומתאוס מגיע ומתקיף את הקבוצה, קוטע את ידו של החץ האדום ומתמרן את דיינה לכיוונו של פרץ אנרגיה שנורה בידי מיקאל תומאס. אחרי שפרומתאוס מובס, הוא משמיד את סטאר סיטי בעזרת מתקן טלפורטציה. בחיפושם אחר שורדים, דיינה ואולי מוצאים את גופתה המדממת של בתו של רוי, ליאן. דיינה מגיעה לבית החולים ביחד עם דונה טרוי כדי לבשר לרוי על הטרגדיה כשיתעורר מהתרדמת.
במהלך הסיפור הלילה האפל ביותר, דיינה נוסעת לקוסט סיטי כדי להילחם בצבא הפקחים השחורים של נקרון. לדברי נקרון, הוא מסוגל לשלוט בגיבורים אשר מתו והוחזרו לחיים. דיינה נלחמת בבעלה, שהפך לפקח שחור, ביחד עם מיה דירדן וקונור הוק. אולי משיג שליטה מחדש על גופו לפרק זמן שמספיק לו להחטיא ירייה אותה כיוון אליה, והוא פוגע בצינור המכיל חנקן נוזלי. דיינה פוקדת על קונור להשתמש בצינור על אולי ולהקפיאו, והשלושה מצטרפים לשאר הגיבורים בקרב.
כשאוליבר חוזר למוטב, הוא מגלה שרצח את פרומתאוס בחשאי והשאיר אותו להירקב במפקדתו. אחרי שבארי אלן והאל ג'ורדן מודיעים להם את החדשות, אוליבר נמלט. דיינה, האל ובארי מחפשים בחורבות סטאר סיטי אחריו ומוצאים אותו בשעה שהוא מחפש אחר אחד מהאנשים שעבדו עבור פרומתאוס. אוליבר מתגבר על השלושה ומשאיר את דיינה כלואה. אחרי שהחץ הירוק מסגיר את עצמו על הרצח של פרומתאוס, דיינה מבקרת אותו בכלא ומבינה שהוא מעוניין להישאר לבדו. היא מסירה את טבעת הנישואין שלה, משאירה אותה אצלו ואינה מגיעה למשפט שלו.
במהלך הסיפור היום הבהיר ביותר, דיינה חוזרת לגות'אם בהשקה המחודשת לכותר "ציפורי הטרף" בכתיבתה של גייל סימון. בחוברת הראשונה, היא נשלחת להציל ילד ביחד עם ליידי בלאקהוק. לאחר שקיבלו שיחה מאורקל, הצוות מתאחד מחדש, כולל הציידת. הן מתעמתות עם נבלת-על חדשה העונה לשם "הקנרית הלבנה", שנוטרת טינה לדיינה וחושפת את זהותה האמיתית בפני כולם. מתגלה כי הקנרית הלבנה היא אחותם הנקמנית של "תריסר אחי המשי" - מסדר של שנים עשר לוחמים הקרויים ע"ש גלגל המזלות הסיני. אחרי שהיא נלכדת, דיינה מגלה שליידי שיווה עומדת מאחורי המתקפה. דיינה והקנרית הלבנה נוסעות לבנגקוק, וכששאר חברות הצוות מגיעות לשם, דיינה מתקיפה אותן בתחפושת של הקנרית הלבנה. בהמשך היא מגלה שנערה מאומצת בשם סין מוחזקת כבת ערובה ביחד עם הוריה המאמצים, וחייהם עומדים בסכנה אלא אם דיינה תקרא את ליידי שיווה לדו-קרב עד המוות. הציידת מציעה לקחת את מקומה של דיינה, באומרה כי דיינה תחסר להרבה מאוד אנשים אם תמות. הדבר מאפשר לדיינה להציל את סין בעזרתה של אחת מתלמידיה של הקנרית הלבנה, טרי, ולחזור בזמן כדי לעצור את הדו-קרב בין הציידת לליידי שיווה. אולם, כשמתברר שהדו-קרב הוא עניין של חובה וכבוד, דיינה מביאה לתשומת לבן שלא הוזכר עניין של פרק זמן, ולכן הוא חייב להסתיים לעת עתה. הקנרית הלבנה אינה מרוצה מכך, אך ליידי שיווה מצודדת בדיינה ועוזבת ביחד עם צוות ציפורי הטרף.
ה-52 החדשים
במהלך "ה-52 החדשים", ההרצה המחודשת לכותרי החברה לאחר אירועי "פלאשפוינט", הקנרית השחורה היא חברה מייסדת של ציפורי הטרף והיא מגייסת צוות הכולל את חברתה איב קרופורד (סטארלינג), את קטאנה ואת פויזן אייבי. בתחילה, באטגירל ממאנת להצטרף, אך היא עושה זאת בחוברת הרביעית. בהרצה מחודשת זו, שם הנעורים של הקנרית השחורה הוא דיינה דרייק, בהתבסס על גרסת תור הזהב, והיא מעולם לא הייתה נשואה לאוליבר קווין. היא מצטרפת לצוות המשימות המיוחדות הממשלתי "צוות 7" במהלך סיפור פלאשבק, ומגויסת לליגת הצדק כדי לעזור לחברי הליגה בסיפור הקרוסאובר כס אטלנטיס. בהמשך היא נותרת כחברת גיבוי של הליגה.
בהמשכיות שנוצרה בעקבות אירועי פלאשפוינט, דיינה דרייק נולדה כבת יחידה לאם חד הורית מתבגרת ונמסרה לאימוץ בגיל ארבע. היא נחשבה לנערה בעייתית ועברה ממשפחת אומנה אחת לשנייה עד שברחה בגיל עשר לגות'אם סיטי. היא נמצאה משוטטת בסמטאות העיר בידי סוכן כוחות מיוחדים ומאמן אמנויות לחימה בשם דזמונד לאמאר, שלקח אותה תחת חסותו והציע לה עבודה בניקוי הדוג'ו שלו בתמורה למזון ומקום לינה. לבקשתה, הוא מתחיל לאמן אותה והיא הופכת במהרה לאחת מתלמידיו. כשלאמאר מאובחן בסרטן סופני, הוא מוריש לה את הדוג'ו שלו. לרוע המזל, הוא היה היחיד שהצליח למנוע מכנופיות מקומיות לקבל תשלום פרוטקציה. כישורי הלחימה של דיינה לא עזרו לה להדוף את חברי הכנופיות, והיא החלה לאבד תלמידים אשר פחדו מהם. סדרת פלאשבקים הראו כי במהלך שנת האפס, הדוג'ו של דיינה נשרף בשריפה. בתקופה זו, מנהל "צוות 7" הממשלתי ג'ון לינץ' מגייס אותה לצוות לאחר שהתרשם מיכולותיה.
במהלך זמנה בצוות 7, דיינה עבדה כסוכנת סמויה שאחראית על פעולות הסתננות וניתן לה שם הקוד "הסוכנת הקנרית". בזמן זה היא מתחתנת בחשאי עם שותפה הוותיק קורט לאנס. כוחותיה מתפרצים לאחר שהיא נבדקת לקיומו של מוטגן גנטי. לקראת סוף הרצת החוברות, במהלך משימה להשיג את תיבת פנדורה, הצרחה העל-קולית של דיינה מופעלת וכוחותיה משודרגים בידי קורט. כתוצאה מכך מושמד האי גאמורה, וקורט נחשב למת. הצוות מפורק ודיינה נמלטת מרשויות החוק וקוראת לעצמה בשם הקנרית השחורה.
במהלך משימותיה עם ציפורי הטרף, דיינה פוגשת באשה מבוגרת בשם מיס אטי והיא מגנה עליה. מתגלה כי מיס אטי היא למעשה האם איב, אשה בת אלפי שנים שנרדפת בידי ראס-אל-גול בשל אלמותיותה, כוח שמאפשר לגופה להצעיר ולהתחדש לאחר כל מוות. היא טוענת שכמעט בכל תקופת חיים היא הייתה אמא אשר האריכה ימים מעבר לילדיה. זאת ועוד, חלקם פיתחו יכולות מיוחדים מבחינה גנטית והיא מאמינה שדיינה קיבלה את כוחותיה באמצעות קשר גנטי אליה.
כאשר דיינה מגלה כי בעלה קורט אינו זוכר דבר מעברו ומיחסיו עמה, מתברר כי אמנדה וולר אחראית לכך, ובין השתיים מתפתח עימות במהלך משימה נגד יחידת המתאבדים. נודע לה כי קורט הוחיה באמצעות נסיוב, וכתוצאה מכך זכרונו נפגע. בעיות האמון בינה לבין באטגירל מחריפות כשזו האחרונה מגלה שדיינה ערכה פגישה עם וולר והסתירה זאת מהצוות. הדבר מוביל לפירוק הקבוצה.
יקום די.סי.: לידה מחדש
בשנת 2016 החלה הרצה מחודשת לחוברות החברה תחת החותם "לידה מחדש" (DC Rebirth), בכתיבתו של ג'ף ג'ונס. הרצה זו שילבה אלמנטים מההמשכיות שלפני פלאשפוינט ומההמשכיות של ה-52 החדשים. הקנרית השחורה והחץ הירוק נפגשים מחדש ועורכים חשבון נפש על מערכת היחסים ביניהם. בהמשך הסדרה, דיינה חוקרת את נסיבות התאבדותו לכאורה והיעלמותו של אוליבר, כשלמעשה מדובר בניסיון התנקשות בידי שאדו.
כוחות ויכולות
אף על פי שתיאורים שונים של הדמות השתנו במשך השנים, היא ידועה כלוחמת מיומנת שסגנונות הלחימה המועדפים עליה הם איגרוף תאילנדי וג'ודו. נחשבת לאחת מאמני הלחימה הטובים של יקום DC, אשר התאמנה עם לוחמים כמו ויילדקאט, קסנדרה קיין, וונדר וומן וליידי שיווה. נוסף על כישורי הלחימה, הקנרית השחורה מצטיינת ביכולות בילוש ופעילות סמויה, אסטרטגיה ויכולת מנהיגות. עקב כך, שימשה כמנהיגה בשטח של "ציפורי הטרף" ואף של ליגת הצדק.
כוח-העל שלה, צרחת הקנרית, מאפשר לה ליצור תנודות על-קוליות מהפה שלה בזמן שהיא צורחת, מה שמאפשר לה לגרום לנזק כבד לחפצים ולאנשים. לצרחת הקנרית יש יכולת הדומה לכלי נשק על-קוליים, ותואר אף שיכולות המנעד שלה מאפשרים לנפץ אפילו מתכות. בהרצה של ה-52 החדשים, צרחת הקנרית מקנה לה את היכולת לרחף למרחקים גדולים. למרות הכוח ההרסני שבצרחה, הקנרית השחורה מעדיפה להסתמך על יכולות הלחימה שלה ולהשתמש בכוח רק בנסיבות מיוחדות.
מקורה של צרחת הקנרית השתנה לאורך שנות קיומה של הדמות. במקור, הייתה זו קללה שכושפה על ידי מכשף. בהמשך, הצרחה תוארה כיכולת על-אנושית הטבועה בה. החל מה-52 החדשים, היכולת היא תוצר של ניסויים בצוות 7, כאשר שולבו בגופה גנים של חייזרית.
עיבודים למדיות אחרות
אף על פי שהקנרית השחורה אינה ניצבת באותה שורת גיבורי-על מרכזיים של החברה כדוגמת סופרמן, באטמן ווונדר וומן, היא מופיעה לצידם בעיבודים השונים שנעשו לקומיקס.
לייב אקשן
הופעתה הראשונה של הקנרית השחורה הייתה בגילומה של דנולטה וסלי בסרטי הספיישל "אגדות גיבורי-העל" של רשת NBC משנת 1979. הופעתה הבאה הייתה כשני עשורים לאחר מכן, בסדרת הטלוויזיה "מורשת העטלף" של שנת 2002. בעיבוד זה לקומיקס, דיינה לאנס נקראה דיינה רדמונד (בגילומה של רייצ'ל סקרסטן) - צעירה שנמלטה מביתה ומחזיקה בכוחות על-חושיים. אמה, קרולין לאנס (בגילומה של לורי לוקלין), הייתה הקנרית השחורה בעלת הכוח העל-קולי של צרחת הקנרית.
החץ
דיינה לורל לאנס (בגילומה של קייטי קסידי) מופיעה בסדרת הטלוויזיה "החץ", בתחילה כעורכת דין. אחותה שרה מופיעה בעונה השנייה של הסדרה לאחר שש שנות היעדרות כמתנקשת עבור ליגת הצללים, והיא עוזרת לאוליבר קווין להילחם בפשע בסטארלינג סיטי בתור הקנרית השחורה. כשהיא נהרגת, לורל מתאמנת ובסופו של דבר נוטלת את זהות הקנרית השחורה. היא משתמשת בטכנולוגיה על-קולית המגבירה את תנודות הקול ותוכננה על ידי סיסקו ראמון כקולר לצוואר ואשר מדמה את צרחת הקנרית. בסוף העונה הרביעית, לורל נרצחת בידי דמיאן דארק. בסדרת הבת "אגדות המחר", שרה לאנס חוזרת לחיים ונוטלת מחדש את זהות הקנרית, הפעם בתור הקנרית הלבנה. קסידי גם מגלמת את דמותה הרעה מארץ-2 של לורל לאנס, הסירנה השחורה, בסדרת הבת "הפלאש" וכן החל מעונתה החמישית של הסדרה "החץ". כמו כן, עונתה החמישית של הסדרה הציגה את דמותה של דיינה דרייק (בגילומה של ג'וליאנה הרקבי), שוטרת סמויה לשעבר של משטרת סנטרל סיטי אשר מקבלת כתוצאה מפיצוץ מאיץ החלקיקים צרחה על-קולית ומגויסת על ידי אוליבר קווין לצוות החץ, לאחר שהבטיח ללורל לפני מותה להמשיך את מורשתה של הקנרית השחורה. החל מעונתה השביעית של הסדרה, לורל לאנס מארץ-2 מכפרת על מעשיה ומחליטה לנטול את זהותה של הקנרית השחורה. קסידי והרקבי עמדו לשוב ולגלם את דמויותיהן בסדרת המשך שתיקרא "החץ הירוק והקנריות", אולם התוכניות לשידורה של הסדרה בוטלו.
ציפורי הטרף: והארלי קווין המהממת
בסרט משנת 2020 מופיעה דיינה לאנס (בגילומה של ג'ורני סמולט-בל) תחילה כזמרת שעובדת במועדון של רומן סיוניס ובהמשך כנהגת שלו (לאחר שהארלי קווין קפצה על רגליו של נהגו הקודם ושברה אותם), ולבסוף כחלק מקבוצת ציפורי הטרף ביחד עם הציידת ורנה מונטויה. הצווחה העל קולית שלה נרמזת בתחילת הסרט ובהמשך היא משתמשת בצווחה ממש נגד כמה מהבריונים של סיוניס.
אנימציה
גרסתה של הקנרית השחורה בדמותה של דיינה דרייק הוא הבסיס לדמות בשם דונה נאנס, הסירנה השחורה (בדיבובה של ג'ניפר הייל) בפרק בסדרת האנימציה "ליגת הצדק" משנת 2002. גרסתה של דיינה לורל לאנס (בדיבובה של מורנה בקארין) מופיעה בסדרת ההמשך "ליגת הצדק ללא גבולות" בין השנים 2004–2006. גרסה זו חברה בליגת הצדק, נמצאת בקשר רומנטי עם החץ הירוק ובשותפות עם הציידת.
הקנרית השחורה הופיעה במספר פרקים בסדרה "באטמן: האמיצים והנועזים" משנים 2008–2011, בדיבובה של גריי דילייל. באחד מאותם פרקים היא מקימה את קבוצת "ציפורי הטרף" ביחד עם קאטוומן והציידת. בפרק אחר היא משתמשת בצרחת הקנרית כדי לשבור כישוף שהוטל בידי מאסטר המוזיקה.
הסדרה "ליגת הצדק - הדור הבא" משנים 2010–2013 הציגה את הקנרית השחורה (בדיבובה של וונסה מארשל) כחברה בליגת הצדק וכמאמנת לקבוצת גיבורי-העל הצעירים. כמו כן, גרסאות קלאסיות ומודרניות של הדמות הופיעו במספר סרטי אנימציה של החברה.
מנדט
המנדט אינו מוגבל בזמן, אך הוא אמור להסתיים כאשר התושבים מסוגלים לנהל את ענייניהם באופן עצמאי ולהקים מדינה.
כתב המנדט שהיווה בסיס למנדט הבריטי על ארץ ישראל שונה מהמנדטים האחרים שנוצרו לשטחי האימפריה העות'מאנית לשעבר בכך שהוא כלל בתוכו גם את הצהרת בלפור, שהבטיחה הקמת בית לאומי לעם היהודי. צרפת ובריטניה הן דוגמה למדינות עם מנדט.
ג'ון ווד (שחקן)
ג'ון ווד, CBE (באנגלית: John Wood; 5 ביולי 1930 - 6 באוגוסט 2011) היה שחקן אנגלי שנודע מהופעותיו בתפקידים שייקספיריים ועבודתו עם טום סטופארד.
ביוגרפיה
ג'ון ווד נולד בדרבישייר שבאנגליה, ולמד בבית הספר בדפורד. הוא שירת כלוטננט ברגימנט הארטילריה המלכותי, שם נפגע כשנורה בטעות, וכמעט נהרג בתאונת ג'יפ.
ווד למד משפטים בקולג' ג'יזס באוניברסיטת אוקספורד. הוא היה נשיא האגודה הדרמטית של אוניברסיטת אוקספורד. ב-1950 ראה את סר ג'ון גילגוד בתפקיד אנג'לו בהפקה של פיטר ברוק למחזה "מידה כנגד מידה" בסטרטפורד-אפון-אייבון, ולדבריו ידע לפתע מה הוא רוצה לעשות בחיים. ווד שיחק בתפקיד מלווליו בהפקה של מנספילד קולג' של המחזה "הלילה השנים עשר" לצדה של מגי סמית' בתפקיד ויולה. הוא ביים וכיכב בהפקת סטודנטית של המחזה "ריצ'רד השלישי" והזמין את המבקר הרולד הובסון לראותו את הופעתו. בשנת 1953 סיים את לימודיו באוקספורד.
ב-1954 הצטרף ווד ללהקת התיאטרון אולד ויק, ובמשך שנתיים שיחק בשורה של תפקידים קטנים במחזות מהדורת הפוליו הראשונה של שייקספיר. בין השאר גילם את לנוקס במחזה "מקבת'", בושי ואקסטון ב"ריצ'רד השני", סר אוליבר מרטקסט במחזה "כטוב בעיניכם", פיסטול ב"נשות וינדזור העליזות", והלנוס ב"טרוילוס וקרסידה".
הופעת הבכורה של ווד בווסט אנד הייתה בתפקיד דון קישוט במחזה "קמינו ריאל" בבימויו של פיטר הול בפניקס בשנת 1957. אחר כך הצטרף ללהקת התיאטרון של ג'ורג' דיוויין. הוא קרא מחזות, היה שותף לבימוי של הפקות יום ראשון, והופיע במחזה "The Making of Moo" מאת נייג'ל דניס. ב-1958 חזר ווד להופיע בווסט אנד בהפקה של פיטר הול של המחזה "The Brouhaha" בתיאטרון אלדוויץ', שבו היה לו תפקיד קטן. אבל כשחקן מחליף לפיטר סלרס שיחק בתפקיד הראשי 15 פעמים.
כשנואש מקריירה מצליחה בתיאטרון דחה ווד כמה פעמים הצעות של הול להצטרף ללהקה השייקספירית המלכותית החדשה, ובחר במקום זאת להופיע בטלוויזיה בעיבודים לרומנים "בין שתי ערים" ו"בארנבי רודג'" ובהפקות נוספות. ב-1961 חזר לווסט אנד להופיע בתפקיד הנרי אלברטסטון במחזמר האוף ברודוויי "פנטסטיקס" בתיאטרון אפולו. במשך שש השנים הבאות שיחק במגוון של סרטים ותוכניות טלוויזיה. שלוש מהופעותיו בטלוויזיה היו במחזות קצרים מאת טום סטופארד במסגרת התוכנית "תיאטרון בשלושים דקות" ("Teeth" מפברואר 1967 ו-"Another Moon Called Earth" מיוני 1967), ובפרק בסדרה "הגומלים".
ווד חזר לאנגליה לגלם את דמותו של פרידריך הגדול במחזה "The Sorrows of Frederick" מאת רומולוס ליני בתיאטרון הרפרטוארי של ברמינגהאם בשנת 1970. באותה שנה זכה להצלחה בלונדון בהפקה של הרולד פינטר של המחזה "גולים" מאת ג'יימס ג'ויס. הוא זכה לשבחים על הופעתו בתפקיד ריצ'רד רואן, וב-1970 זכה במדליית הזהב בנקרופט לשחקן המבטיח ביותר.
ב-1971 הצטרף ווד ללהקה השייקספירית המלכותית בתיאטרון אולדריץ' בניהולו של פיטר הול. ב-1971 גילם את יעקב ברדין במחזה "אויבים" מאת מקסים גורקי. ב-1972 שיחק בתפקיד ברוטוס בהופעה פורצת דרך במחזה "יוליוס קיסר". עם הלהקה השייקספירית הופיע גם בתפקיד סר פופלינג פלוטר במחזה "The Man of Mode" מאת ג'ורג' את'רבג', בתפקיד מארק במחזה "המרפסת" מאת ז'אן ז'נה, וגילם את סאטורנינוס במחזה "טיטוס אנדרוניקוס".
ב-1973 שיחק במחזה "Collaborators" מאת ג'ון מורטימר בתיאטרון גאריק לצדה של גלנדה ג'קסון. בחזרה ללהקה השייקספירית הופיע בתפקיד הראשי במחזה "שרלוק הולמס" מאת ויליאם ג'ילט. ההפקה הועברה לברודוויי בסוף 1974. על תפקיד זה היה מועמד שוב לפרס טוני. זו הייתה תחילת תקופה בת שבע שנים בהן הופיע לסירוגין בלונדון ובניו יורק.
לפני שעבר לאמריקה שיחק ווד בתפקיד הדיפלומט הנרי קאר במחזה "Travesties" מאת טום סטופארד. על תפקיד זה זכה ווד בפרס איבנינג סטנדרד לשחקן הטוב ביותר. ב-1975 הועברה ההצגה לברודוויי והועלתה בתיאטרון אתל בארימור, וב-1976 זכה ווד בפרס טוני ובפרס דרמה דסק על הופעתו.
ב-1976 שיחק עם הלהקה השייקספירית המלכותית יחד עם טום קונטי, בוב הוסקינס, ט.פ. מק'קנה וזואי וונאמייקר בתפקיד גנרל בוגוין במחזה "The Devil's Disciple" מאת ג'ורג' ברנרד שו, ובתפקיד הראשי במחזה "איבאנוב" מאת צ'כוב. בקיץ 1977 שיחק בתפקיד איבאנוב, שמדמיין שהוא בעל תזמורת, במחזה "כל ילד טוב ראוי לחסד" מאת טום סטופרד ואנדרה פרווין, בבימויו של טרוור נאן. בסתיו 1977 שיחק בתפקיד הראשי בהפקה בברודוויי של המחזה "טרטיף" (בתרגומו של ריצ'רד וילבור). בפברואר 1978 שיחק במחזה המצליח של איירה לוין "מלכודת מוות" בו גילם את דמותו של סידני ברול, המחזאי הרצחני. ב-1979 חזר ווד ללונדון לגלם את ריצ'רד השלישי בהפקה של התיאטרון הלאומי למחזה השייקספירי. על תפקיד זה קיבל ביקורות מעורבות. באותה עת השתתף במחזה "Undiscovered Country" מאת ארתור שניצלר בעיבודו של סטופארד. בנובמבר 1981 חזר ווד להופיע בברודוויי והחליף את איאן מקלן במחזה "אמדאוס מאת פיטר שאפר.
בין 1983 ל-1986 שיחק ווד במגוון סרטים הוליוודיים בהם "משחקי מלחמה" (1983), "שושנת קהיר הסגולה" (1984), "ליידי נץ" (1985), ו"ג'ק פלאש המקפץ" (1986). ב-1987 הופיע בתפקיד השחקן בהפקה מחודשת בניו יורק של המחזה "רוזנקרנץ וגילדנשטרן מתים".
ווד חזר לאנגליה והופיע עם הלהקה השייקספירית בשלושה מתפקידיו הגדולים. ב-1988 שיחק בתפקיד פרוספרו בהפקה המצליחה של ניקולס הייטנר של המחזה "הסערה", שזכתה לשבחי המבקרים. ב-1989 גילם את סולנס בהפקה של אדריאן נובל למחזה "אלוף הבונים" מאת איבסן. באותה שנה שיחק בתפקיד שרידן וייטסייד במחזה "האיש שבא לסעוד" בבימויו של ג'ין סאקס.
הופעתו בדמות המלך ליר משנת 1990 כונתה "גולת הכותרת של הישגיו". ב-1991 זכה בפרס איבנינג סטנדרד לשחקן הטוב ביותר. בעונת התיאטרון של הלהקה השייקספירית המלכותית שיחק גם בתפקיד דון ארמנדו בהפקה של טרי הנדס למחזה "עמל אהבה לשווא".
בריאת העולם (יהדות)
בריאת העולם היא סיפור מקראי המופיע בתחילת ספר בראשית, ומתאר את בריאת העולם על ידי אלוהים. סיפור זה מהווה חלק מהמיתולוגיה היהודית, ועל פי המחקר יש הסוברים שהוא הושפע מהמיתולוגיה הבבלית. הנצרות אימצה את הסיפור כחלק מהברית הישנה, וקיים דמיון רב גם בינו לבין סיפור בריאת העולם במסורת האסלאם.
מניין השנים בלוח העברי מתחיל מהשנה שבמהלכה החלה בריאת העולם לפי הכרונולוגיה המסורתית (בכ"ה באדר (30 במרץ 3760 לפני הספירה) – לדעת רבי יהושע, ובכ"ה באלול (21 בספטמבר 3760 לפני הספירה) – לדעת רבי אליעזר). ראש השנה של שנת א' יוצא ב-7 באוקטובר 3761 לפני הספירה, והשנה הנוכחית היא שנת  לבריאת העולם.
ג'ון ווד (שחקן)
ביוגרפיה
ב-2001 גילם ווד את ספונר במחזה "No Man's Land" מאת הרולד פינטר בתיאטרון הלאומי. הופעתו האחרונה הייתה ב-2005 בשני החלקים של המחזה "הנרי הרביעי". תפקידו האחרון בטלוויזיה היה ב-2007 בפרק בסדרה הבלשית "לואיס".
בריאת העולם (יהדות)
סיפורי הבריאה
בפתחו של ספר בראשית מובאות, בזו אחר זו, שתי גרסאות שונות לסיפור הבריאה: בתחילה גרסת ששת ימי בראשית ( - ), ואחריה גרסת תולדות השמים והארץ. בין שתי הגרסאות ישנם הבדלים מהותיים.
ג'ון ווד (שחקן)
חיים אישיים
ב-1957 התחתן ווד עם ג'יליאן ניסון ונולד להם בן אחד, סבסטיאן. בני הזוג התגרשו, וב-1977 התחתן עם סילביה ווהן, לה היה נשוי עד מותו ב-2011. לווד ולסילביה היו שלושה ילדים.
בריאת העולם (יהדות)
גרסת "ששת ימי בראשית"
זוהי הגרסה הראשונה והמוכרת יותר, לפיה האל, המכונה כאן אֱלֹהִים, ברא את העולם בשישה ימים, ומכאן הביטוי התלמודי "ששת ימי בראשית" (שאינו מופיע בתנ"ך).
ג'ון ווד (שחקן)
חיים אישיים
ב-2007 הוענק לווד תואר מפקד מסדר האימפריה הבריטית (CBE).
ג'ון ווד נפטר מסרטן המוח ב-6 באוגוסט 2011.
בריאת העולם (יהדות)
גרסת "ששת ימי בראשית"
בגרסה זו יש תבנית חוזרת: כל שלב בבריאה נפתח בציווי מילולי שנאמר על ידי האל ("וַיֹּאמֶר אֱלֹהִים"). לעיתים הציווי מתמלא מאליו ("וַיְהִי-אוֹר", "וַתּוֹצֵא הָאָרֶץ דֶּשֶׁא") ולעיתים נכתב שאלוהים ברא או עשה את הדבר אותו ציווה ("וַיַּעַשׂ אֱלֹהִים אֶת-הָרָקִיעַ", "וַיִּבְרָא אֱלֹהִים אֶת-הָאָדָם"). לעיתים מעניק אלוהים שם למה שברא ("וַיִּקְרָא אֱלֹהִים לָרָקִיעַ שָׁמָיִם"). לאחר רוב שלבי הבריאה מציין הכתוב "וַיַּרְא אֱלֹהִים כִּי טוֹב", ובסוף כל יום נכתב "וַיְהִי עֶרֶב וַיְהִי בֹקֶר, יוֹם X".
גרסת "תולדות השמים והארץ"
מיד לאחר גרסת "ששת ימי בראשית", התורה מביאה גרסה שנייה לסיפור הבריאה, שונה בתכלית מהראשונה. מקור שמה של גרסה זו הוא במשפט פתיחה שבראשיתה:
בגרסה זו האל מכונה יְהוָה אֱלֹהִים. אף על פי שזהו סיפור בריאה, השורש ב-ר-א מופיע בגרסה זו רק פעם אחת, בכותרת ובהטייה סבילה (המילה "בְּהִבָּרְאָם" בפסוק ד'); שאר הפעולות מתוארות בשלל פעלים אחרים: "וַיִּצֶר", "וַיִּבֶן", "וַיִּקַּח", "וַיַּפֵּל", "וַיִּטַּע", "וַיָּשֶׂם", "וַיַּצְמַח" ועוד.
גרסה זו מתאפיינת בחוסר סכמטיות: אין בה חלוקה לימים, וגם לא תבניות כבגרסה הקודמת, כגון "וַיַּרְא אֱלֹהִים כִּי טוֹב" או "וַיֹּאמֶר אֱלֹהִים X, וַיְהִי כֵן". מעשה הבריאה אינו מתואר כאן כמתוכנן מראש למופת, אלא כתהליך של ניסוי וטעייה, ותפקידו של האדם אינו למשול בבריאה אלא לעבד את האדמה ולשמור על גן העדן.
הבדלים ומשמעותם
ההבדלים בין שני הסיפורים בולטים במספר מאפיינים מרכזיים:
הפרשנות המסורתית
הפרשנות המסורתית רואה את המקרא כטקסט שנכתב על ידי מחבר יחיד, ולכן היא שואפת ליישב את ההבדלים בין הפרקים ולהסביר אותם בגישה הרמונית.
חלק מהפרשנים המסורתיים רואים את פרק א' כתיאור של בריאת הקוסמוס הכולל את מיני בעלי החיים ובעקבותיהם האדם, שנבראו דו מיניים, ואת פרק ב' ואילך כפירוט של בריאת אדם וחוה ושל קורותיהם. לפי פרשנות קבלית, בפרק א' מודגשת שליטתו של האל על העולם שברא, ולכן הוא מכונה בשם "אלוהים" המייצג את מידת הדין; בעוד בפרק ב' הוא מוצג כאב רחום לאדם, ולכן מצורף אליו שם הויה המייצג את מידת הרחמים.
יצירת החיות
לגבי יצירת החיות והבאתן לאדם בטרם נוצרה חווה, מובאים בתלמוד הבבלי דבריו של רבי אלעזר בן פדת:. בעבר קטע זה שימש כמושא לביקורת נוצרית על התלמוד, ופרשנים מאוחרים יותר פרשוהו מחדש כדי לעדן את תוכנו.
בחקר המקרא
במסגרת השערת התעודות, חוקרי המקרא גורסים לרוב כי שני הפרקים הם שני סיפורי בריאה נפרדים ועצמאיים, שנכתבו בידי גורמים שונים בתקופות שונות, מושפעים ממיתולוגיות שונות ומשקפים תפיסות שונות לגבי דמות האל ולגבי תפקידו של האדם בעולם: פרק א' נכתב על ידי 'המקור הכהני' (P) ופרק ב' על ידי 'המקור היהוויסטי' (J).