cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
ניקל (מטבע אמריקני)
ניקל המגן
עוד בטרם אישור הנפקת המטבע של חמישה סנטים, החל החרט הראשי במטבעה, ג'יימס לונגקייר, להכין עיצובים ומטבעות דוגמה למטבע העתידי. מזכיר האוצר דאז, יו מקלוך, דחה את העיצובים שבהם הופיעו דיוקנאות של הנשיאים המנוחים ג'ורג' וושינגטון ואברהם לינקולן ובחר בעיצוב הדומה במראהו לעיצוב של לונגקייר עבור מטבע שני סנטים, אשר הציג בצד הנושא מגן ובצד הערך את הספרה 5 מוקפת בכוכבים ובקרניים.
המטבעות החדשים התבררו כקשים להטבעה. בשל הקשיחות של דסקיות המטבע, איכות המטבעות הייתה נמוכה וחיי הגלופות היו קצרים. כמו כן, העיצוב עצמו ספג ביקורת ואף תואר על ידי וורטון כדומה למצבה שעל גביה צלב ולצדה תלויים ענפי ערבה. בשנת 1867 שונה מעט העיצוב והקרניים הוסרו מצד הערך, אלא שאז התעורר בקרב חלק מן הציבור בלבול, אשר חשב שאחד מן המטבעות הללו הוא זיוף. משהונפקו מספיק מטבעות כדי לענות על צורכי המסחר פחת קצב ההנפקה של המטבעות.
ניקל ראשה של החירות
בשנות ה-70 המאוחרות של המאה ה-19 פחת קצב הייצור של מטבעות הניקל, דבר אשר הביא את וורטון לגייס תמיכה למען הטבעת מטבע דומה מסגסוגת נחושת-ניקל, כפי שהיה בין השנים 1857–1864. גיוס התמיכה נשא פרי בשנת 1881, כאשר המפקח על מטבעת פילדלפיה, ארצ'יבלד לודון סנואודן, הורה לחרט המטבעה, צ'ארלס בארבר, לייצר עיצוב אחיד למטבעות בני סנט אחד, שלושה סנטים וחמישה-סנטים. סנואודן דרש כי המטבעות החדשים יציגו את ראשה של החירות עם הכיתוב חירות ועם שנת ההנפקה, בעוד שצד הערך יישא זר חטים, כותנה ותירס סביב הספרה הרומית V. במסגרת הצעה זו משקלו של המטבע היה אמור להישאר 5 גרם, אולם קוטרו אמור היה לגדול ל-22 מ"מ.
בארבר עיצב את המטבעות לפי דרישותיו של סנואודן, אולם זה החליט לבסוף לוותר על המטבעות בני סנט אחד ושלושה סנטים. בארבר המשיך לעבוד על עיצוב הניקל תוך התאמת קוטר המטבע ל-21.21 מ"מ. כאשר נשלחו דוגמאות של המטבע החדש לאישור בוושינגטון, נדחה עיצוב המטבע על ידי מזכיר האוצר, צ'ארלס ג'יימס פולגר, מאחר שהחוק דרש כי הכיתוב UNITED STATES OF AMERICA ׁ(ארצות הברית של אמריקה) יופיע בצד הערך, ולא בצד הנושא כפי שעיצב בארבר. בארבר תיקן את עיצובו בהתאם והמטבע הוכן להטבעה בראשית שנת 1883.
בזאת לא תמו בעיות העיצוב של המטבע. המטבע, אשר חסר את המילה CENTS, היה דומה בגודלו למטבע הזהב חצי איגל ששוויו 5 דולרים. עבריינים ניצלו עובדה זו וציפו את המטבעות בזהב על מנת לקבל תמורתם 5 דולרים. חלק מהמטבעות אף חורצו בשוליהם כדי לשוות להם מראה הקרוב יותר למטבעות הזהב. בשל עובדה זו פסק לחלוטין הייצור של המטבעות החדשים, ובארבר נאלץ בשנית לתקן את עיצוב המטבע כך שצד הערך יכיל בתחתיתו את המילה CENTS. ביוני 1883 הונפקו המטבעות בעיצוב המתוקן של בארבר, בעוד הציבור עט על המטבעות חסרי המילה CENTS מתוך אמונה כי מחלקת האוצר תאסוף אותם והם ייהפכו לפריטי אספנים נדירים.
לאורך 30 שנות הנפקתו, הוטבע מטבע ניקל ראשה של החירות בהיקף נרחב, למעט בשנות השפל הכלכלי ב-1885–1886 וב-1894. בשנת 1890 ביטל הקונגרס את הנפקתו של המטבע בן שלושה סנטים, דבר שהותיר את הניקל כמטבע היחיד שיוצר מסגסוגת נחושת-ניקל. בשנות ה-90 של המאה ה-19 נפוץ השימוש במכונות המופעלות באמצעות מטבעות לצורך ממכר מזון, שעשוע והימורים. מטבע הבחירה במכונות אלה היה על פי רוב הניקל.
ניקל ג'פרסון
משחלפו 25 שנים להטבעתו של ניקל הבאפלו, וניתן היה לפי החוק להחליף את עיצוב המטבע בלא חקיקה נוספת של הקונגרס, הזדרזה המטבעה לתור אחר עיצוב חדש. בתחרות שנערכה בשנת 1938, אשר הוגדר בה כי על צד הנושא יופיע דיוקנו של הנשיא תומאס ג'פרסון ועל צד הערך יופיע מבנה אחוזתו במונטיצ'לו, כל זאת לקראת יום ההולדת ה-200 של ג'פרסון שעתיד היה לחול ב-1943, זכה עיצובו של פליקס שלאג. עיצובו של שלאג לדיוקנו של ג'פרסון תאם במידה רבה לדיוקן שפיסל הפסל ז'אן אנטואן אודון המופיע במוזיאון בוסטון לאמנות יפה. יחד עם זאת, בטרם הוטבע המטבע נדרש שלאג לבצע מספר שינויים בנקודת המבט על מונטיצ'לו ובגופן האותיות. ייצור המטבע החל באוקטובר של אותה שנה והוא נכנס למחזור חודש לאחר מכן.
בשנת 2002 החלה המטבעה לשקול עיצוב חדש של הניקל לכבוד יובל ה-200 למשלחת לואיס וקלארק שעתיד היה לחול ב-2004. הקונגרס אישר שינוי של העיצוב לזמן מוגבל של שנתיים (2004–2005) וקבע כי משנת 2006 תוחזר אחוזת מונטיצ'לו לצד הערך. בשנת 2004 הונפקו שני מטבעות לציון 200 שנה לרכישת לואיזיאנה ולמשלחת לואיס וקלארק. צד הנושא עם דיוקנו של ג'פרסון נשמר בשני המטבעות. צד הערך של המטבע הראשון שהונפק עוצב על ידי נורמן נמת בהשראת מדליות השלום האינדיאניות, בעוד צד הערך של המטבע השני עוצב על ידי אל מלצקי ונשא תמונת סירה הדומה לזו שבה השתמשו במסע. בשנת 2005 הונפקו שני מטבעות נוספים, הפעם עם דיוקן שונה של ג'פרסון בצד הנושא. דיוקן זה עוצב על ידי ג'ו פיצג'רלד בהתבסס על פסלו של אודון. לצד הדיוקן הופיעה המילה Liberty – חירות – כפי שנכתבה בכתב היד של ג'פרסון בטיוטת הכרזת העצמאות של ארצות הברית. צד הערך של המטבע הראשון שהונפק בשנה זו עוצב על ידי ג'יימי פרנקי ונשא תמונת ביזון אמריקאי, ואילו בצד הערך של המטבע השני נשקף נוף של אוקיינוס עם המילים "" – "אוקיינוס בנוף! הו! השמחה!" – אשר נלקחו מיומנו של ויליאם קלארק.
בשנת 2006 הוחלף דיוקן הצדודית של ג'פרסון שבצד הנושא בדיוקן מן החזית שעוצב על ידי ג'יימי פרנקי לפי עבודתו של רמברנדט פיל, ולצדו המילה Liberty בדומה לעיצוב מ-2005. מבנה אחוזת מונטיצ'לו, שחזר להופיע בצד הערך, הוטבע בשוליים מחודדים יותר.
בעשור הראשון של המאה ה-21 האמירו מחירי הנחושת והניקל, דבר אשר גרם לעליית מחיר הייצור של מטבע ניקל אחד מ-3.46 סנט ב-2003 ל-10.09 ב-2012. בשל כך ביקשה מנהלת המטבעה מהקונגרס לממן מחקר שיבחן חלופות זולות יותר למתכות המטבע. בשנת 2010 חוקק הקונגרס חוק שהורה למטבעה לתור אחר חלופות להרכבם הנוכחי של המטבעות בששת העריכים. באשר לצריכת מטבעות הניקל, המטבעה צופה עלייה בביקוש למטבעות מ-840 מיליון בשנת 2011 ל-1.08 מיליארד בשנת 2015.
חוקים ותקנות
בניסיון למנוע אובדן של מטבעות רבים בהתכה, תיקנה המטבעה בדצמבר 2006 תקנות אשר הפכו את ההתכה והייצוא של מטבעות סנט וניקל לעבירה פלילית. העונש המרבי על עבירה זו הוא קנס של 10,000$, מאסר של חמש שנים או שניהם.
כפתור לייק (פייסבוק)
כפתור Like כפי שמופיע ברשת החברתית פייסבוק.
כפתור אהבתי (מאנגלית: Like תעתיק עברי: לייק) הוא כפתור הכלול בממשק הרשת החברתית "פייסבוק". הכפתור מעוצב בצורת אגודל זקוף, שהוא מחווה המסמלת, בתרבויות רבות בעולם, אישור או "הכול טוב". לעיתים מופיעה פשוט בדמות המילה Like, או "אהבתי" בגרסה העברית.
בפברואר 2016 נוספו עוד רגשות שאותן ניתן להביע באמצעות הכפתור, כמו כעס, אהבה וכדומה.
שימושים בפייסבוק
הכפתור קיים בכל עמוד שמפרסם בעל פרופיל בסטטוס שלו בפייסבוק, בכל תגובה התפרסמת לעמוד וכן בכל דף נושא שנפתח בפייסבוק.
כל לחיצה על הכפתור מוסיפה את בעל הפרופיל שלחץ עליו לרשימת האנשים שאוהבים את העמוד, את התגובות או את דף הנושא. בכך נמדדת מידת הפופולריות של תוכן הגולשים המפורסם בפייסבוק וכן של עמודי הנושא השונים. ניתן לראות כמה אנשים אהבו תוכן מסוים וכך בעל פרופיל יכול לדעת כמה חברים שלו אהבו את התוכן ולחצו על האופציה. קיימים גם עמודי נושא אשר מעקב אחריהם מחייב את בעל הפרופיל ללחוץ על כפתור Like.
אופציית Like בעמודי גולשים ניתנת לביטול באמצעות לחיצה על האופציה Unlike ובדפי נושא באמצעות העברת העכבר על הכפתור שכבר לחוץ, פתיחת חלון ולחיצה על האופציה Unlike. בממשק פייסבוק אין אופציה להכריז Dislike על תוכן מסוים אלא רק לבטל Like שנעשה.
חשיבות
כפתור Like הוא המאפיין הכי מזוהה עם פייסבוק, ויש אומרים כי מדובר באופציה שאף שינתה את החוקים בנוגע לארגון מחאות דרך האינטרנט.
מאחר שהמאפיין מאפשר לדעת כמה אנשים מזדהים עם תוכן מסוים ומבטאת את מידת הפופולריות של כל רעיון המפורסם בפייסבוק, היא משמשת כלי יעיל בידי מארגני מחאות, אשר יודעים מהי מידת הפופולריות שהם מקבלים מהציבור וכן מפיצים את משנתם גם בקרב חבריהם של המשתמשים אשר יכולים לראות שחבריהם הצטרפו למחאה וכן כמה חברים מזדהים עם התוכן בכל רגע נתון.
על אירועי האביב הערבי וכן מחאת האוהלים בישראל נכתב כי מארגניהם השתמשו בפייסבוק על מנת לצבור תמיכה. כפתור Like הוא שהקנה להם את היעילות בשימוש ברשת.
פיתוח שימושים מחוץ לפייסבוק
בשנת 2010 הכריז מייסד פייסבוק, מארק צוקרברג, על הרחבת השימוש בכפתור Like כך שבאמצעותו תתקיים אינטגרציה בין פייסבוק לבין אתרים אחרים, בכללם אתרי חדשות ותוכן.
בתוך שבוע בלבד מרגע השקת האופציה, אומץ הכפתור על ידי כ-50 אלף אתרים ברחבי העולם, כולל אתרי תוכן מובילים כמו CNN ו-ESPN וכן אתרים שיווקיים כמו נייק וליווי'ס.
תופעת אינטרנט
מאחר שמדובר באופציה יעילה לבדיקת פופולריות של תכנים, השימוש בפייסבוק הפך את אופציית Like לפופולרית גם באתרי אינטרנט נוספים. מהבולטים ביניהם אפשר למנות את Google+ עם כפתור "1+", טוויטר עם כפתור "Favorite", ויוטיוב, בו מתאפשר ללחוץ Like או Dislike על כל אחד מהסרטונים שמופצים בו (בתנאי שאפשרות זו לא הושבתה על ידי מעלה הסרטון) ובכך למדוד את מידת הפופולריות שלהם.
כניסה לתרבות מעבר לעולם האינטרנט
בעקבות הפופולריות הרבה של הכפתור, נכנסה המילה "לייק" ללקסיקון של לא מעט דוברים משתמשי אינטרנט. לרוב המשמעות הניתנת למילה היא "אהבתי", אך לעיתים משתמשים בה גם כדי להגיד "ראיתי ואישרתי". כיום "לייק" היא אחת המילים הפופולריות ביותר שיצאו מעולם האינטרנט ואולי הפופולרית ביותר שיצאה מעולם הפייסבוק.
במאי 2011 קרא זוג ישראלי לבתו בשם "לייק", על שם הכפתור. ההסבר לשם הייחודי היה שמדובר בגרסה מודרנית ל-"אהובה".
לשון הרע
בית המשפט העליון קבע כי שיתוף בפייסבוק עלול להיות לשון הרע, לעומת זאת, סימון "לייק" אינו מהווה לשון הרע.
רוני סייקלי
רונלד פרד "רוני" סייקלי (באנגלית: Ronald Fred "Rony" Seikaly; בערבית: رونالد فريد ﺼيقلي; נולד ב-10 במאי 1965) הוא כדורסלן עבר לבנוני-אמריקאי, אשר שיחק באופן פעיל בין השנים 1988–2000. בעונת זכה בפרס השחקן המשתפר של העונה ב-NBA, ולאורך 11 עונותיו בליגת ה-NBA רשם ממוצעים כוללים של 14.7 נקודות, 9.5 ריבאונדים, 1.3 אסיסטים ו-1.3 חסימות למשחק.
נעורים וקריירת מכללות
סייקלי נולד בביירות שבלבנון, ובילדותו עבר עם משפחתו לאתונה, יוון. בשנת 1983 עבר סייקלי לארצות הברית, ועד לשנת 1988 למד באוניברסיטת סירקיוז. בעונת 1986/1987 קלע 15.1 נקודות בממוצע למשחק עבור קבוצת הכדורסל של האוניברסיטה, והוביל אותה לצד דריק קולמן ושרמן דאגלס להישגה הגדול ביותר – העפלה למעמד גמר טורניר אליפות המכללות. במשחק הגמר עצמו קלע סייקלי 18 נקודות, אך קבוצתו הפסידה מול אוניברסיטת אינדיאנה בתוצאה 73–74. בעונתו האחרונה באוניברסיטה קלע 16.3 נקודות והוריד 9.6 ריבאונדים בממוצע למשחק, ובסיומה נבחר לחמישייה השנייה של העונה בליגת המכללות (Second-team All-American).
נבחרת ארצות הברית
בין עונתו השנייה לשלישית באוניברסיטה יצג סייקלי את נבחרת ארצות הברית באליפות העולם בכדורסל 1986, לצד שחקני מכללות מצטיינים נוספים כגון דייוויד רובינסון, קני סמית' וצ'ארלס סמית'. במשחק הגמר של הטורניר גברה ארצות הברית על נבחרת ברית המועצות בתוצאה 87–85, ובכך זכתה במדליית הזהב הראשונה שלה בטורניר מאז 1954. סייקלי עצמו שותף בשמונה מתוך עשרת משחקי הנבחרת, ותרם 3.5 נקודות ו-2.6 ריבאונדים בממוצע למשחק.
קריירת משחק
בדראפט ה-NBA 1988 נלקח סייקלי בבחירה התשיעית, על ידי מיאמי היט. בכך הפך לבחירת הדראפט הראשונה בתולדות המועדון, וכן לשחקן הלבנוני הראשון ב-NBA. לאחר עונת רוקי סולידית (10.9 נקודות למשחק), פרץ סייקלי בעונתו השנייה כשהוביל את שחקני קבוצתו בממוצעי נקודות (16.6), ריבאונדים (10.4) וחסימות (1.7) למשחק, ובסיום העונה זכה בפרס השחקן המשתפר של העונה. ב-4 העונות הבאות המשיך להציג יכולת גבוהה במיאמי עם ממוצעים של 16.3 נקודות ו-11.3 ריבאונדים למשחק, וסייע לקבוצה להעפיל לפלייאוף ה-NBA בעונות ו-. ב-3 במרץ 1993 קבע שיא מועדון של 34 ריבאונדים במשחק מול וושינגטון בולטס.
בנובמבר 1994, לאחר 6 עונות במיאמי, הועבר סייקלי בטרייד לגולדן סטייט ווריורס בתמורה לסשה דנילוביץ' ובילי אוונס. בשתי עונותיו בקבוצה שימש כשחקן חמישייה קבוע, ורשם ממוצעים של 12.1 נקודות ו-7.7 ריבאונדים למשחק.
לקראת עונת הועבר בטרייד לאורלנדו מג'יק, אליה הצטרף כ"מחליפו" של שאקיל אוניל אשר עזב באותו הקיץ ללוס אנג'לס לייקרס. בעונתו הראשונה באורלנדו קלע סייקלי שיא קריירה של 17.3 נקודות למשחק, אך המג'יק הודחו כבר בסיבוב הפלייאוף הראשון.
באמצע עונת נשלח בטרייד לניו ג'רזי נטס, אך בשל פציעה בכף רגלו שותף ב-18 משחקים בלבד (3.2 נקודות למשחק) בטרם שוחרר מהקבוצה בסיום עונת.
לקראת עונת חתם סייקלי על חוזה בברצלונה הספרדית. לאחר 4 משחקים בלבד, בהם קלע 13.0 נקודות והוריד 5.3 ריבאונדים בממוצע למשחק, שוחרר מהקבוצה ופרש ממשחק.
חייו האישיים
לאחר פרישתו ממשחק החל סייקלי לעסוק במוזיקה, כדי ג'יי וכמפיק מוזיקלי. כמו כן מחזיק סייקלי בחברת השקעות נדל"ן.
בעבר היה נשוי לדוגמנית המקסיקנית אלסה בניטס.
אלצ'בסק
אלצ'בסק (באוקראינית: Алчевськ) היא עיר במחוז לוהנסק, אוקראינה. העיר נקראת על שמו של מייסדה - איש העסקים אלכסיי אלצ'בסקי.
היסטוריה
אלצ'בסק הוקמה כמושבת פועלים, שמה הראשון היה יורייבקה וב-1903 שמה שונה לאלצ'בסק לאחר מותו של אלצ'בסקי.
בשנות העשרים והשלושים של המאה ה-20 האוכלוסייה צמחה באופן מהיר, ב-1926 התגוררו כאן 16,000 תושבים, ואילו ב-1939 התגוררו כאן כבר 55,000 תושבים, גידול מהיר זה נבע מהתפתחות תעשייתית. ב-1931 שמה של העיר שונה לוורושילובסק, על שמו של קלימנט וורושילוב שהחל את פעילותו המהפכנית במפעל מקומי. ב-1938 היישוב קיבל מעמד של עיר.
העיר הייתה תחת הכיבוש הגרמני בין 12 ביולי 1942 ל-2 בספטמבר 1943.
ב-1961 שמה שונה שוב, והפעם היא נקראה קומונארסק, לאחר התפרקותה של ברית המועצות הוחלט להחזיר לה את השם אלצ'בסק.
מאז 2014 נמצאת העיר בשליטת בדלנים שהכריזו על עצמאות חד צדדית מאוקראינה.
ספורט
אלצ'בסק היא ביתו של מועדון הכדורגל סטאל אלצ'בסק המשחק בליגה האוקראינית הראשונה.
גביע דייוויס 1999
גביע דייוויס 1999 הייתה התחרות ה-88 במניין מאז ייסוד התחרות.
לתחרות נרשמו 128 נבחרות. התחרות נערכה בחסות חברת אלקטרוניקה יפנית NEC.
מחזיקת הגביע נקבעה במשחקי הבית העליון בו נכללו 16 נבחרות. לראשונה הקבוצות שמשתתפות בבית העליון קיבלו דירוג. יתר הקבוצות שובצו בבתים אזוריים (בית אירופה/אפריקה, בית אמריקה ובית אסיה/אוקיאניה). הבתים האזוריים חולקו לתת-הבית העליון ו-3 תתי-הבית התחתונים תוך הסדרת העברות בינם. הקבוצות החזקות של הבתים האזוריים (4 מבית אירופה/אפריקה, 2 מבית אמריקה ו-2 מבית אסיה/אוקיאניה) קיבלו זכות להתמודד נגד 8 קבוצות של הבית העליון על העלייה לבית העליון.
נבחרת שוודיה שהייתה מחזיקת הגביע הייתה מדורגת אך הפסידה כבר במשחקה הראשון. יתרה מכך, בעקבות משחקי העברה היא ירדה לבית אירופה. המשחק על התואר התקיים בין נבחרת אוסטרליה לבין נבחרת צרפת בניס. הוא הסתיים עם התוצאה 2:3 לטובת אוסטרליה שניצחה בתחרות בפעם ה-27 בסך הכול.
העברות לקראת שנת 2000
בעקבות המשחקים בין 8 נבחרות שהפסידו בשלב המוקדמות של הבית העליון לבין הקבוצות שעלו מהבתים האזוריים:
ישראל בגביע דייוויס
בתחרות שנת 1999, נבחרת ישראל שיחקה בבית אירופה. במשחקה הראשון היא שובצה נגד נבחרת פינלנד.
בעקבות ההפסד נבחרת ישראל שיחקה נגד נבחרת אוקראינה.
בעקבות ההפסד הנבחרת ירדה לבית אירופה-2.
המונומנטים ההיסטוריים של קיוטו העתיקה
המונומנטים ההיסטוריים של קיוטו העתיקה (קיוטו, אוג'י ואוצו) מקיפים 17 אתרים ביפן בתוך העיר קיוטו ביפן ובסביבתה הקרובה שהוגדרו בשנת 1994 כאתר מורשת עולמית של אונסק"ו. בשנת 794 העבירה המשפחה הקיסרית היפנית את הבירה להיאן-קיו. היאן-קיו ממוקמת בעיר קיוטו של ימינו, עיר המחקה את לוו-יאנג, בסין. האתרים נמצאים בשלוש ערים: קיוטו ו במחוז קיוטו, ו במחוז שיגה. אוג'י ואוצו גובלים בקיוטו בדרום ובצפון, בהתאמה. מתוך המונומנטים, 13 הם מקדשים בודהיסטים, שלושה הם מקדשי שינטו, ואחד הוא . האתרים כוללים 38 בניינים שהוגדרו על ידי ממשלת יפן כאוצרות לאומיים, 160 נכסים המוגדרים כ"נכסי תרבות חשובים", שמונה גנים המוגדרים כ"מקומות מיוחדים של יופי נופי", וארבעה גנים המוגדרים כ"מקומות של יופי נופי".
תהליך הבחירה
בקיוטו יש מספר ניכר של מבנים היסטוריים, בניגוד לערים יפניות אחרות שאיבדו מבנים בפלישות ובמלחמות, והיא כוללת את הריכוז הגדול ביותר של נכסי תרבות מוכרזים ביפן. אף על פי שהושחתה על ידי מלחמות, שריפות ורעידות אדמה במהלך אחת עשרה מאות השנים שלה כבירה הקיסרית נחסך מקיוטו הרבה מההרס והסכנות של מלחמת העולם השנייה. היא ניצלה מהפצצות בפצצות התבערה של ערים גדולות אחרות ביפן, בין השאר כדי לשמר אותה כמטרה העיקרית של פצצת האטום. מאוחר יותר הוא הוסר מרשימת מטרות הפצצות האטומיות בהתערבות אישית של שר המלחמה הנרי סטימסון, שכן סטימסון רצה להציל את המרכז התרבותי הזה שהכיר מירח הדבש שלו ומביקורים דיפלומטיים מאוחרים יותר. כתוצאה מכך, נוספה נגסאקי כמטרה.
17 הנכסים של אתר המורשת העולמית מקורם בתקופה שבין המאה ה-10 למאה ה-19, וכל אחד מייצג את התקופה בה נבנה. החשיבות ההיסטורית של אזור קיוטו נלקחה בחשבון על ידי אונסק"ו בתהליך הבחירה.
Bed (שיר של ג'ואל קורי, ריי ודייוויד גטה)
Bed (בעברית: מיטה) הוא סינגל שהוקלט על ידי התקליטן הבריטי ג'ואל קורי יחד עם הזמרת-יוצרת הבריטית ריי והתקליטן הצרפתי דייוויד גטה. השיר יצא לאור ב-26 בפברואר 2021, על ידי חברות התקליטים אסיילום רקורדס ו-Perfect Havoc, כסינגל שלא מתוך אלבום.
רקע וכתיבה
בריאיון לחברת המצעדים הרשמית הסביר קורי כי יצירת השיר החלה בקיץ 2020, במהלך מושב אולפן עם הזמרת והיוצרת ג'ין ג'ין. לאחר שהאזין להדגמות שהקליטה הזמרת ריי, הוא המשיך ליצור קשר עם הזמרת דרך האינסטגרם באומרו "היא אמרה לי שהיא הגתה את הרעיון עם דייוויד גטה. יצרתי קשר עם גטה והוא שמח שאני אעבוד על זה עם ריי. אני וריי נפגשנו יחד באולפן ופיתחנו את המשך השיר. שמונה חודשים, ואנחנו מוכנים להוציא את "Bed" לעולם". בנוסף, סיפר קורי, "השקעתי בזה כל כך הרבה עבודה קשה ואהבה ואני בר מזל שיכולתי לשתף פעולה עם כישרונות מדהימים כמו ריי והאגדה, גטה. אני כל כך מתרגש שהעולם ישמע את זה". השיר הוכרז ב-18 בפברואר 2021, כשכל אמן פרסם תמונה של עצמו שוכב במיטה.
הכל זהב
הכל זהב הוא שיר של המשורר והפזמונאי חיים חפר שהלחין סשה ארגוב וביצעה להקת הזמר התרנגולים.
מילות השיר
הדובר בשיר מתאר את האדם הנפוץ, שאינו שם לב ליופי העולם:
המילה "זהב" חוזרת בשיר תשע-עשרה פעמים, ומתארת בין השאר מושגים בצבע זה מעולם הטבע כדוגמת השמש וחול הים, מעולם הצומח כגון תפוז וחיטה וכן מתארת על דרך ההשאלה מצב של טוב והצלחה. הביטוי "הכל זהב" חוזר בשיר שבע פעמים, כמסקנה וכפזמון חוזר.
השיר כולל שימוש במשלבי שפה שונים ומנוגדים: מחד מרמזת השורה לפסוק מספר תהילים:. מאידך קורא דובר השיר אל האדם וכן משתמש במושגים מעולם השגרה כדוגמת. עירוב שפתי זה אופייני לשיריו של חפר והופיע פעמים רבות בשיריהם של התרנגולים, שהרבו לשלב הומור בהופעותיהם.
ביצועים נוספים
אריק איינשטיין הקליט את השיר עבור אלבום שהוקדש לשירי סשה ארגוב. השיר בוצע גם על ידי להקת סקסטה והגרובטרון. כמו כן השיר בוצע על ידי טוביה צפיר בסדרה "שירים מבית סבא" שעלתה לשידור בשנת 2017 בערוץ הופ!.
הבחירות לרשויות המקומיות הערביות ביהודה ושומרון (1976)
בחירות לרשויות המקומיות הערביות ביהודה ושומרון התקיימו ב-12 באפריל 1976. הבחירות התקיימו תחת פיקוחו של הממשל הצבאי הישראלי בשטחים ובכפוף לחוק הבחירות המקומיות הירדני שחוקק בשנת 1955. הבחירות נערכו גם בעיר עזה שברצועת עזה. הבחירות היוו את אחד ההליכים הדמוקרטיים הראשונים שהתקיימו ביהודה ושומרון לאחר מלחמת ששת הימים. כ-63,000 מצביעים השתתפו בבחירות והם היוו כ-72.3% מכלל בעלי זכות הבחירה. בבחירות זכו נציגי הארגון לשחרור פלסטין (אש"ף) במרבית הקולות.
הרקע לבחירות
לאחר קיום הבחירות בשנת 1972, רעיון קיום הבחירות הנוספות נהגה על ידי שמעון פרס, שהיה שר הביטחון באותה התקופה. פרס קיווה כי תקום בעקבותיהן הנהגה מקומית פלסטינית מתונה ביהודה ושומרון שתקבל את רעיון האוטונומיה וחלוקת הסמכויות השלטוניות בין ישראל לפלסטינים שהגה, במקום רעיון המדינה העצמאית. הוא הרחיב את זכות הבחירה מעבר לנדרש על פי החוק הירדני המקורי, והתיר זכות בחירה לכל מי שמעל לגיל 21, גם למי שאינו בעל רכוש, וגם לנשים, אך הייתה הפרדה בקלפיות. הירדנים הביעו התנגדות לשינוי בחוק וציינו את אמנת ז'נבה הרביעית, בה נקבע כי כוח כיבוש יתחזק את הסטטוס קוו המקורי בשטחים שכבש, מנגד, הארגון לשחרור פלסטין תמך בשינויים. אש"ף חשש כי בבחירות אכן תיבחרנה הנהגה מקומית מתונה ולגיטימית, שתהיה עלולה לערער בעתיד על שלטונו ותתנגד יחד למדיניותו ואולי אף תנהל משא ומתן רציני כלשהו מול ישראל. לכן, בשבועות האחרונים שטרם הבחירות, החל אש"ף להתערב בהן לעומקן, לאיים על חיי מועמדים שלא היה ברור אם יישמעו להוראותיו ודרש מהם הודאה מסוימת בנושא. ירדן לא הייתה תומכת גדולה בקיום הבחירות, מאחר שראשי הערים המכהנים השתייכו למחנה הפרו-ירדני ביהודה ושומרון, ואש"ף החל לנהל כנגדם מאבק קשה, מה שגרם למנהיגות המסורתית להידחק לשוליים. חלק מההמנהגה המקומית לרבות איוב מוסאלם שהיה בעבר ראש עיריית בית לחם תמכו בקיום הבחירות.
הבחירות
כ-63,000 מצביעים השתתפו בבחירות והם היוו כ-72.3% מכלל בעלי זכות הבחירה.
אחרית דבר
עליית כוחו של אש"ף בשטחים כתוצאה ממערכת בחירות זו נחשבה לאחד מכשלונותיה הגדולים של ישראל בשטחי יהודה ושומרון. היה מובן לכל שאש"ף ניצל את הפתיחות הישראלית בנושא המוניציפלי על מנת לקדם את מטרותיו. כלקח, לא נערכו בחירות ללשכות המסחר הערביות ביהודה ושומרון כפי שתוכנן. התקווה שיכהנו בשטחים ראשי ערים "נוחים" לישראל נגוזה והחלו להישמע האשמות כלפי שר הביטחון, שמעון פרס והיועץ לענייני ערבים של ראש הממשלה, אלוף-משנה דוד פרחי, מקדמי הבחירות בישראל. הדאגות התממשו כשראשי הערים הנבחרים החדשים החלו לקיים בתחומי השיפוט שלהם משטר פוליטי לכל דבר - התנגדות למימוש סיפוח השטחים או לשליטה ישראלית כלשהי באזור ואף סירוב לקבל מישראל כספים. מוחמד מילחים, ראש עיריית חלחול ופאהד קוואסמה, ראש עיריית חברון, גורשו על ידי ישראל בשנת 1980 ללבנון בשל היותם חברים בוועד הפועל של אש"ף, יחד עם הקאדי של חברון, השייח' רג'ב אל-תמימי. בשנת 1982, הודחו מתפקידם על ידי ישראל שמונה ראשי ערים אחרים.
אליענה מגון
ביוגרפיה
מגון נולדה ב-23 בפברואר 1993 והיא אחותם הקטנה של יהונתן ודניאל מגון. היא נחשפה בשנת 1999 בתור ילדת פסטיגל (פסטיגל 99 - המילניום). גם בשנת 2000 היא הייתה ילדת פסטיגל (צעצוע של פסטיגל). בשנת 2002 שיחקה בסרט 'כנפיים שבורות' את בר אולמן. באותה השנה דיבבה בסדרה 'קאיו' את קאיו, בסדרה לילו וסטיץ' את לילו פלקאי ודיבבה ילדה בסרט 'סוס פרא'. בשנת 2003 השתתפה בתוכנית 'פרפרים של שבת'. באותה השנה חזרה לדבב את לילו פלקאי ב'סטיץ': הסרט' ודיבבה גם בסיפורי סומסום.
בשנת 2004 שרה את הליווי בשיר הפתיחה של התוכנית 'אובי' ודיבבה ב'אובי' ילדים. באותה השנה דיבבה דמויות שונות בסדרה 'סאקורה לוכדת הקלפים'. בשנים 2004-2005 שיחקה את אושר לוי בסדרה 'השיר שלנו' וחזרה לדבב את לילו פלקאי ב'לילו וסטיץ' 2 - הגליץ' של סטיץ''. בשנת 2007 דיבבה דמויות שונות ב'פוקימון' ודיבבה את לינג לינג ב'טאו שו'. באותה שנה שיחקה בסדרת הטלוויזיה מרחק נגיעה את תפקיד שרה ברמן בתו של הרב אהרון. בשנת 2008 דובבה את ג'י-סי ב'צוות קוואנטום' ואת האנה בסרט 'הורטון שומע מישהו'. בשנת 2009 שיחקה את מאיה בסדרה נשרים, ודיבבה ב'הולי הובי' את גלי. היא דיבבה גם את מולי בסדרה 'מילי ומולי'. באותה השנה דיבבה ב'דובוני אכפת לי' את חייכנית. באותה השנה היא חזרה לדבב ב'דובוני אכפת לי: המשאלה הגדולה', אך הפעם את שיתופית. היא דיבבה את שיתופית גם ב'דובוני אכפת לי: הרפתקה בפארק השעשועים'. בשנת 2010 דיבבה את לוסי פבנסי ב'סיפורי נרניה: המסע בדורך השחר'.
בשנת 2011 דיבבה את גור הנמרים ודמויות נוספות בסדרה 'רוץ דייגו רוץ'. היא דיבבה את זזי בסדרה 'זיגי הזברה', ואת ביילי פיקט ב'זאק וקודי החיים היפים על הסיפון - הסרט'. באותה השנה דיבבה את פולה בסדרה 'סלאש', ואת ביבה בסדרה 'רובי הרובוט'. באותה השנה היא גם חזרה לדבב את חייכנית ב'דובוני אכפת לי: מבצע ההצלה', 'דובוני אכפת לי: המסע אל עיר הכוכבים', וב'דובוני אכפת לי: פסטיבל הנתינה'. בשנת 2012 דיבבה דמויות שונות בסדרה 'מגלים עם דורה'. בשנת 2013 שרה את הליווי לשיר הפתיחה של הסדרה 'יהלי שומר הטבע', ודיבבה שם גם את מיץ. באותה השנה דיבבה את זהבהבית ב'ילדי העננים', וב'מגלים עם דורה - הרפתקה מסביב לעולם' את אמלי. ב-2015 החלה לדבב את פוזי בסדרה "קוסמות קטנות". ב-2017 דיבבה את דמותה של ג'יוטי ב'אוטובוס הקסמים נוסע שוב'. באותה שנה, השתתפה מגון בפרויקט מטעם מכון דוידסון למדע בשיתוף פעולה עם ערוץ הילדים, הפרויקט הנקרא "בוחרות במדע" שם גילמה את גלי (בוגרת מגמת מדעים ופיזיקה) לצד ליאור רז שהשתתף בתפקיד אבא של גלי.
בשנת 2021 החלה לדבב את מרסי בסדרת הטלוויזיה "אמפיביה" של ערוץ דיסני. בשנת 2022 החלה לדבב את פולי בסדרת הטלוויזיה "סופר תוכים" ואת סנטיאגו בסדרה "קפטן סנטיאגו", כמו כן דיבבה בסדרה "קלאופטרה בחלל".
בשנת 2023 הייתה עוזרת הבמאי של עירד רובינשטיין במחזה "הבן של מושיקו" מאת גיל ארי כהן בתיאטרון הקאמרי. בשנה זאת גם יצרה את המחזמר "על הגבעה" ביחד עם קרן שפט.
Medal of Honor: Pacific Assault
Medal of Honor: Pacific Assault הוא משחק יריות בגוף ראשון שפותח על ידי EA LA, עוצב על ידי Christopher Lennertz והופץ על ידי Electronic Arts. המשחק יצא לפלטפורמת ה-Microsoft Windows בתאריכים ה-4 בנובמבר 2004 (ל-צפון אמריקה) ובתאריך ה-19 בנובמבר 2004 (ל-אירופה).
היסטוריה
המשחק פותח על ידי EA LA והופץ על ידי Electronic Arts ל-PC. המשחק הוא מסוג יריות בגוף ראשון, למעטה ברמה אחת במשחק. המנוע של המשחק הוא הגרסה החדשה של המנוע הגרפי Lithtech Jupiter והמנוע הפיזיקלי Havok.
כנס HLS & CYBER
כנס Israel HLS & CYBER הוא כנס דו-שנתי ביוזמה וארגון של מכון היצוא ומשרד הכלכלה והתעשייה ובשיתוף עם משרד החוץ, סיב"ט- משרד הביטחון, מטה הסייבר הלאומי במשרד רה"מ, משרד הבט"פ, ורשות שדות התעופה.
הכנס עוסק בנקודות המפגש בין עולמות הסייבר וביטחון המולדת ודן סביב הנושאים המרכזיים: מודיעין וטרור, הגנה על תשתיות קריטיות (תחבורה ותעופה, חשמל, גז, נפט), עולם גלובלי חכם – הסכנות והאתגרים, ניהול אירועים – הגישה האינטגרטיבית והיערכות למצבי חירום.
בכנס לוקחים חלק עשרות בכירים בעולם, ביניהם- שרי ביטחון פנים, ראשי ערים, מפקדי משטרה, ראשי ארגוני מודיעין, מנהלי אבטחת סייבר בגופים ממשלתיים, אינטגרטורים, בנקים ותאגידים, סוכנים ומפיצים, מנהלים ואנשי מפתח מחברות מובילות בתחומי ביטחון המולדת והסייבר.
הכנס הרביעי - 2016
הכנס הבינלאומי הרביעי התקיים בתאריך 14–17 בנובמבר 2016, כאשר לצד הכנס תתקיים תערוכה מקצועית בה יציגו 160 חברות ישראליות, אשר יקיימו מפגשים עסקיים מתואמים מראש עם האורחים מרחבי העולם. יומו האחרון של הכנס מוקדש לסיור מקצועי – ביטחוני בשדה התעופה נתב"ג.
בנוסף, במתחם החיצוני של התערוכה, יוקם אזור הדגמות בו יוצגו מגוון טכנולוגיות ישראליות. בין החברות המשתתפות בתערוכה ומציגות: אלביט מערכות, ח.מר תעשיות, התעשייה האווירית, סופרקום, צ'ק פוינט, מגל מערכות בטחון, פיקסיקס, קבוצת רייזון, רפאל, תעשייה צבאית, אורד, אס.אי.אס.פי, מפרם, ועוד.
הכנס החמישי - 2018
הכנס החמישי התקיים בתאריכים 13–14 בנובמבר 2018. בפתיחת הכנס השתתפו ראש מערך הסייבר במשרד ראש הממשלה יגאל אונא, מנכ"ל מכון היצוא גדי אריאלי, שר הכלכלה והתעשייה אלי כהן, מפכ"ל המשטרה רוני אלשיך ושר הביטחון לשעבר שאול מופז.
הכנס עסק בעולמות הסייבר וביטחון המולדת והתמקד באתגרים, באיומים ובפתרונות עימם מתמודדים בעולם הקיברנטי, בתעופה ובתשתיות הקריטיות, בתחום הפיננסי, מודיעין, טרור ותחומים נוספים בעולמות הסייבר והביטחון הלאומי. כחלק מהכנס הציגו 175 חברות ישראליות הטכנולוגיות המתקדמות ביותר בתחומי הביטחון לאומי והסייבר. בין הטכנולוגיות הישראליות הבולטות שהוצגו בכנס: טכנולוגיות בשימוש רחפנים ופתרונות נגד רחפנים, טכנולוגיות איסוף מודיעין, טכנולוגיות בינה מלאכותית להגנה בפני מתקפות סייבר וזיהוי אנומליות, טכנולוגיות מציאות רבודה, סיוע במצבי חירום, תקשורת בטוחה, מערכות שליטה ובקרה וניתוח וידאו, פתרונות אבטחה מעולמות ה-IOT, פתרונות הגנה על תשתיות קריטיות ואבטחת המונים וטכנולוגיות לגורמי אכיפה חוק ומעברי גבול, פתרונות אותנטיקציה, הגנה על מידע רגיש, סימולציות לבדיקת חדירות המערכת, אימונים בתחום הסייבר, אבטחה למכשור רפואי ומודיעין, בלוקצ'יין, Open Banking, פרטיות וניהול זהות דיגיטלית וטכנולוגיות מידע מותאמות רגולציה (GDPR ,II PSD ועוד).
בכנס השתתפו מעל 5,000 אורחים מרחבי העולם, בהם מפקד משטרת ניו יורק Commissioner James P. O’Neill, שרת התחבורה הקפריסאית, שר ההגנה ההודי, השר לביטחון לאומי מגאנה – Mr. Kan Dappah, מנכ"ל חברת Airbus Defense and Space - Dirk Hoke, ראש מערך הסייבר בממשלת הודו - Dr. Gulshan Rai, סגן ראש מערך הסייבר של קוריאה- Mr. Wan S, סגן נשיא וסגן מנהל תחום הגנת המידע ב- Walmart Mr. Adam El- y, Mr. Michael Foynes, Senior Director of Global Operations, Microsoft, USA ומנהלת אבטחת מידע, צפון קרולינה Ms. Maria S. Thompson -
שלווה
שלווה היא מצב נפשי של רוגע ללא אי-שקט, התרגשות, או הפרעות. זהו מצב שבו האדם חסר דאגות או מתחים.
כנס HLS & CYBER
הכנס החמישי - 2018
במסגרת הכנס הושק מאגד חברות חדש לתחום הסייבר בתעופה, בו משתתפות חברות ישראליות ותיקות המציעות מגוון רחב של פתרונות לשוק העולמי בתחומי התעופה, האבטחה, המודיעין והסייבר, יחד עם חברות סטארט־אף. במקביל התקיימה תחרות חדשנות ליזמים בתחום ביטחון המולדת והסייבר, בשיתוף רשות החדשנות. שלושת המועמדים הסופיים עלו לשלב הגמר ויציגו על במת הכנס בפני חבר שופטים בינלאומיים את הפיתוחים בתחום.
שלווה
גורמים המעודדים יצירה של תחושת שלווה
האדם הממוצע יכול לחוש שלווה בקלות במצב של מנוחה, אך תחושה זו יכולה להתקיים גם במצבי תודעה בעלי רמת עוררות גבוהה יותר. לעיתים ההתמקדות בדבר מה חיצוני או אף פנימי, כמו נשימה, יכולה להיות מרגיעה כשלעצמה. הצבע תכלת מקושר לתחושת השלווה.
ניתן לתרגל ולשפר את היכולת של האדם לחוש בשלווה . על פי רוב נדרשת תודעה מאומנת כדי להישאר במצב של שלווה גם כנגד מספר גבוהה של גירויים שונים והסחות דעת. הסחות דעת רגשיות עלולות להיות מאתגרות במיוחד בהקשר זה. הרגשות השליליים הם האתגר הכי גדול לאדם המנסה להגיע לשלווה עמוקה ומתמשכת. קימות מספר דיסציפלינות המיועדות לקדם ולפתח את היכולת לחוש בשלווה. כמו למשל תפילה, יוגה, אימון הרפיה, אימון נשימתי, מדיטציה.
שלווה וקשיבות
ג'ון קבט-זין קובע כי "ריכוז הוא אבן היסוד של אימון הקשיבות. הקשיבות שלך תהיה עמידה ככל שהמוח שלך יהיה רגוע ויציב. בלי השלווה פני השטח של מראת הקשיביות יהיו מחוספסים באופן שלא יאפשר להם לשקף דברים באופן מדויק."
חנוך גוטפרוינד
חנוך גוטפרוינד (Hanoch Gutfreund; נולד ב-5 באוקטובר 1935) הוא פיזיקאי ישראלי, פרופסור אמריטוס באוניברסיטה העברית בירושלים. כיהן כרקטור האוניברסיטה (1991–1992) וכנשיאהּ (1992–1997). לשעבר יו"ר ארגון "בשער - קהיליה אקדמית למען החברה בישראל", והחל מ-2020, מכהן כמנהל מרכז איינשטיין וכראש הוועד המנהל של הקרן הלאומית למדע.
ביוגרפיה
גוטפרוינד נולד בקרקוב, פולין לאידה ועו"ד אברהם גוטפרוינד. בפרוץ מלחמת העולם השנייה, עבר עם משפחתו לרוסיה. בשנת 1948 עלה לארץ ולמד בצעירותו בתל אביב.
בשנת 1957 לאחר שירותו הצבאי בנח"ל, החל בלימודיו ובשנת 1962 קיבל תואר מוסמך במדעים מהאוניברסיטה העברית בירושלים. ב-1966 קיבל ממנה תואר דוקטור בפיזיקה עיונית. נושא הדיסרטציה: "מכניזמים של ריאקצית הלכידה הקרינתית של נוקלאונים באנרגיות בינוניות".
מ-1966 עד 1968 שהה לצורך פוסט-דוקטורט באוניברסיטת סטנפורד, ועם שובו ב-1968 מונה למרצה. ב-1970 מונה למרצה בכיר, וב-1978 היה לפרופסור מן המניין. משנת 1985 כיהן בקתדרה ע"ש אנדרה אייזנשטט לפיזיקה עיונית. היה מרצה אורח באוניברסיטת סטנפורד, באקול נורמל סופרייר ובאוניברסיטת קליפורניה בסנטה ברברה.
גוטפרוינד מילא תפקידים אקדמיים ומִנהליים באוניברסיטה העברית, בהם ראש מכון רקח לפיזיקה, ראש המכון ללימודים מתקדמים, רקטור (1991–1992) ונשיא (1992–1997). נמנה גם עם היוזמים והמקימים של המרכז לחישוביות עצבית. ב-2006 פרש לגמלאות.
כיום גוטפרוינד מנהל מרכז איינשטיין וממונה על הטיפול בקניין הרוחני של אלברט איינשטיין. הוא ראש הוועד המנהל של הקרן הלאומית למדע וחבר בוועד המנהל של מכון ירושלים למחקרי מדיניות.
בספטמבר 2021 קיבל תואר דוקטור לשם כבוד מהאוניברסיטה החופשית של ברלין.
נשוי לרעיה. לזוג נולדו שלושה ילדים. בנם יובל, נהרג בתאונת ירי בעת שירותו הצבאי בשנת 1982.
קישורים חיצוניים
מכּתביו:
ראייה אסטרונומית
ראייה אסטרונומית (באנגלית: Astronomical seeing) מתייחסת לכמות הטשטוש והנצנוץ של עצמים אסטרונומיים כמו כוכבים עקב זרימה ערבולית באטמוספירה של כדור הארץ, שגורמת לשינויים במקדם השבירה האופטי. תנאי הראייה האסטרונומית בלילה נתון במקום נתון מתארים עד כמה האטמוספירה של כדור הארץ מעוותת את תמונות הכוכבים כפי שהן נראות דרך הטלסקופ.
אף על פי שהמונח ראות אסטרונומית (sight) היה יכול להתאים יותר, המונח ראייה (seeing) משמש למונח.
מדידת הראייה הנפוצה ביותר היא רוחב חצי מקסימום (FWHM) של העוצמה האופטית על פני "הדיסק הרואה" (פונקציית התפשטות הנקודה להדמיה באטמוספירה. רוחב חצי מקסימום של פונקציית התפשטות הנקודה הוא הרזולוציה הזוויתית הטובה ביותר שניתן להשיג באמצעות טלסקופ אופטי בתמונה עם חשיפה ארוכה, ומתאימה ל-FWHM של הגוש המטושטש שנראה כאשר התבוננות במקור דמוי נקודה (כגון כוכב) דרך האטמוספירה. גודל הדיסק הרואה נקבע על ידי תנאי הראיה בזמן התצפית. התנאים הטובים ביותר לתת בקוטר דיסק רואים של ~ 0.4 שניות קשת ונמצאים בבית בגובה מצפי באיים קטנים כגון מאונה קיאה או לה פלמה.
על מנת להתגבר על בעיות בראייה אסטרונומית משתמשים לעיתים קרובות באופטיקה אדפטיבית בטלסקופים אופטיים גדולים.
סילביה סימס
סילביה מיי לורה סימס, OBE (באנגלית: Sylvia May Laura Syms; 6 בינואר 1934 – 27 בינואר 2023) הייתה שחקנית אנגלייה. סימס הייתה ידועה בעיקר מהופעותיה בסרטים "Woman in a Dressing Gown" (מ-1957), "Ice Cold in Alex" (מ-1958), "No Trees in the Street" (מ-1959), "קורבן" (1961), "זרע התמרין" (1974) והסרט "המלכה" (2006).
ביוגרפיה
סימס נולדה בווליץ' שבלונדון. בתם של דייזי (שם נעורים הייל) ואדווין סימס, ראש איגוד מקצועי ועובד מדינה. היא גדלה בוול הול שבאלת'ם, ולמדה משחק באקדמיה המלכותית לאמנות הדרמה בלונדון. בתה ביטי אדני היא שחקנית, ואחייניה הם המוזיקאים ניק ואלכס וב.
ב-1954 שיחקה אדני בסרטה השני "My Teenage Daughter" בתפקיד בתה של אנה ניגל. ב-1958 כיכבה בסרט "Ice Cold in Alex" בכיכובם של ג'ון מילס, אנתוני קווייל והארי אנדרוז. באותה שנה הופיעה בסרט "The Moonraker" המתרחש בתקופת מלחמת האזרחים האנגלית. ב-1961 שיחקה לצדו של דירק בוגרד בסרט "קורבן" בתפקיד אשתו של עורך דין הומוסקסואל בארון. ב-1962 גילמה את אשתו של טוני הנקוק בסרט " The Punch and Judy Man". בסרט השתתף גם אחיינה ניק וב. בהמשך שיחקה בקומדיות נוספות כגון "The Big Job" לצדו של סיד ג'יימס, וב-"Bat Out of Hell". היא זכתה לשבחים על הופעותיה בדרמות כגון "זרע התמרין" (1971) עם ג'ולי אנדרוז ועומר שריף, עליה הייתה מועמדת לפרס האקדמיה הבריטית לאמנויות הקולנוע והטלוויזיה. ב-1972 שיחקה סימס בסדרת טלוויזיה קומית בשם "My Good Woman" שרצה עד 1974 לצדו של לזלי קרות'ר. באותה תקופה הייתה ראש צוות בשעשועון "Movie Quiz" של ה-BBC בהנחייתו של רובין ריי. ב-1975 עמדה סימס בראש חבר השופטים בפסטיבל הסרטים הבינלאומי בברלין ה-25. ב-1989 הופיעה סימס בסיפור "Ghost Light" של סדרת המדע הבדיוני "דוקטור הו".
זמן קצר אחרי שראש ממשלת בריטניה מרגרט תאצ'ר סיימה את תפקידה ב-1990, גילמה סימס את דמותה בסרט הטלוויזיה "Thatcher: The Final Days" של טלוויזיה גרנדה עבור רשת ITV. בהמשך גילמה סימס את הדמות גם על הבמה. מ-2000 עד 2003 שיחקה סימס בתפקיד מריון ריילי בסדרת הדרמה קומית "At Home with the Braithwaites". ב-2002 השתתפה במיני-סדרה "The Jury", והקליטה את הסונטה 142 לאלבום האוסף "When Love Speaks" הכולל סונטות מאת שייקספיר. ב-2006 לוהקה לתפקיד אליזבת, המלכה האם בסרטו של סטיבן פרירס "המלכה" בכיכובה של הלן מירן שגילמה את המלכה אליזבת השנייה. ב-2005 הופיעה סימס בסרט הטלוויזיה האמריקאי "הרפתקה בפוסידון", עיבוד חופשי של הסרט באותו שם מ-1972.
חיים אישיים
סימס הייתה נשואה לאלן אדני משנת 1956 עד לגירושיהם ב-1989. לבני הזוג נולדו בת, ביטי אדני, ובן, בנג'מין אדני.
נפטרה ב-27 בינואר 2023.
Big Bad Wolf
Big Bad Wolf (בעברית: זאב גדול ורע) הוא סינגל שהוקלט על ידי להקת הבי מטאל האמריקאית In This Moment, מתוך אלבום האולפן החמישי שלה, Black Widow. השיר יצא לאור ב-21 באוקטובר 2014, על ידי חברת התקליטים אטלנטיק רקורדס, כסינגל השני מתוך האלבום.
רקע וכתיבה
השיר הודלף באופן מקוון ב-12 באוקטובר 2014 והופץ בצורה דיגיטלית כרצועה שזמינה להזמנה מראש ב-21 באוקטובר באותה השנה. השיר הוא הבי-סייד של הסינגל הראשון מהאלבום "Sick Like Me". השיר הופץ כסינגל רדיו שני מתוך האלבום בספטמבר 2015, תוך שנשלח לרדיו על מנת שהדבר יעזור בקידום המסחרי שלו.
פרק זמן לצאתו, עלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי, תוך שהצליח לצבור שם למעלה מ-25 מיליון השמעות.
וידאו קליפ
את הווידאו קליפ של השיר ביימו רוברט קלי ומריה ברינק והוא הופץ לראשונה בערוץ היוטיוב של הלהקה ב-28 בנובמבר 2014. ברינק אמרה על הקליפ כי "זה אחד מהקליפים האהובים עלי ביותר ואחד מהקליפים הטובים ביותר שעשינו אי פעם. הוא גולמי, מחוספס וכמעט מגעיל, אבל שונה מאוד ואני מאוד מתרגשת מכך שאנשים יראו את זה".
נכון לאוקטובר 2020, מונה הצפיות של הקליפ עומד על למעלה מ-40 מיליון צפיות.
חנקן אדום-ראש
חנקן אדום-ראש (שם מדעי: Lanius senator) הוא מין של ציפור שיר מהסוג חנקן שבמשפחת החנקניים. אורכו 17–19 ס"מ, ומשקלו 29–37 גרם. גילו המקסימלי של החנקן הוא 3 שנים. החנקן צד את טרפו, משפד אותו על קוץ ואוכלו חי או משאיר אותו להתייבש ולשמש מזון עתידי.
זכר
הכיפה והעורף חומים-אדומים, הגב והמצח שחורים, והכנפיים שחורות מלמעלה. על הכנף כמה כתמים לבנים, ובתעופה הם מקנים מראה לבן יצוגי.
נקבה
דומה לזכר אך דהויה יותר, הגב אפור-חום, הבטן לבנה ועל צידי הבטן יש סהרונים אפורים. פעמים רבות, הכתם הלבן-בז' שליד המקור גדול מזה של הזכר, ומגיע עד אזור המצח והעין.
צעיר
זנבו של הצעיר קצר במקצת מזה של הבוגרים. בצד הכנף כתם לבנבן קטן וכל הבטן והחזה עם סהרונים אפורים.
קולות
קריאת האזהרה היא כמה קריאות קצרות וצרודות. השירה היא זרם חזק של ציוצים מצקצקים ולפעמים מעורבבת עם קולות חיקוי של ציפורים אחרות.
אזורי מחיה
החנקן אדום-הראש דוגר בחורשות דלילות, באזורים חקלאיים שכוללים עצים, ומעדיף להיות בקרבת מטעי פרי. נודד לאזורים טרופיים כגון אפריקה.
בישראל
חולף מצוי. דוגר בצפון הארץ ובמרכזה. מעדיף שטחים פתוחים.
תזונה
חנקן אדום-ראש מתייצב במקום גבוה וסורק את השטח. כאשר הוא מזהה חגב, חיפושית, דו-חי, יונק קטן או זוחל כגון לטאה או נחש קטן - החנקן תופס את הטרף בצווארו, ובעזרת מקורו הקשה הורג אותו (במקרה של חולייתנים שובר את חוליות הצוואר). אחרי שהרג את טרפו, הוא לוקח אותו למקום בטוח ואוכל אותו שם. פעמים רבות החנקן משפד את הטרף על קוץ או גדר תיל. לתופעה זאת יש כמה הסברים: הראשון הוא סימון טריטוריה; השני הוא יצירת מחסן מזון מיובש; השלישי הוא עשיית רושם על נקבות כדי שיראו, שהוא צייד טוב ויוכל לספק להן די מזון אם יבחרו בו לבן זוג.
מאתוש ברו
מאתוש ברו (בסלובקית: Matúš Bero; נולד ב-6 בספטמבר 1995 באילאבה שבסלובקיה) הוא כדורגלן סלובקי המשחק בעמדת הקשר בקבוצת בוכום ובנבחרת סלובקיה.
א.ס. טרנצ'ין
ברו גדל במחלקת הנוער של א.ס. טרנצ'ין מליגת העל הסלובקית. ב-21 ביולי 2013 ערך ברו את הופעת הבכורה שלו במועדון, כששיחק 90 דקות בהפסד 1–2 לספרטק טרנבה במסגרת המחזור השני בליגה. ב-17 במרץ 2014 הבקיע ברו את שער הבכורה שלו במועדון, שער בדקה ה-82 בניצחון 1–3 על דוקלה באנסקה ביסטריצה במסגרת המחזור ה-22 בליגה. בעונתו הראשונה בקבוצה הבוגרת ערך ברו 26 הופעות ליגה, בהן הבקיע שלושה שערים.
טרבזונספור
ב-5 באוגוסט 2016 חתם ברו בטרבזונספור מליגת העל הטורקית. ב-20 באוגוסט הוא ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, כשנכנס כמחליף בדקה ה-82 בניצחון 0–2 על קסימפשה במסגרת המחזור הראשון בליגה.
ב-27 ביוני 2023 חתם בבוכום מהבונדסליגה.
ספר רזיאל המלאך
ספר רזיאל המלאך הוא ספר קבלה קדום המתבסס על יסודות מיסטיים ומאגיים. קיים מן המאה ה-13 לכל המאוחר, ונדפס לראשונה בשנת תס"א באמסטרדם.
קדמות הספר
לפי ספר הזוהר, לאדם הראשון נמסר ספר סודות על ידי "רזיאל" המלאך, ולפי הנאמר בהקדמת ספר "רזיאל המלאך" מדובר באותו ספר. חלקים מהספר ודאי נכתבו בתקופה מאוחרת, שכן מוזכרים בו תנאים ומושגים אחרים מאוחרים. ספר בשם "רזיאל" הוזכר כבר בימי הביניים, על ידי האבן עזרא (המאה ה-12), ובעקבותיו, בספר תולדות יצחק מרבי יצחק קארו (תחילת המאה ה-16). למרות הנאמר בהקדמת הספר, על פי דעתם של רוב חכמי ישראל הוא נכתב על ידי רבי אלעזר מוורמייזא, בשם "סודי רזייא" בסביבות סוף המאה ה-12. שמו "רזיאל המלאך" ניתן לו על ידי המדפיס האמסטרדמי. על פי דעה זו, כנוטריקון לשמו של המחבר: "רזי אלעזר". לדעת רבי יעקב עמדין נכתב הספר על ידי הרב אברהם אבולעפיה (המאה ה-13) המכונה בשם 'רזיאל' (כיוון ש'אברהם' בגימטריה 'רזיאל'). רבי נחמן מברסלב, קובע גם הוא כי מקור הספר איננו אדם הראשון:. גם הרבי מליובאוויטש, הזכיר כי הספר נכתב "לפני מאות שנים" ולא אלפים, מה שהיה אם נכתב בידי אדם. אף על פי כן, הוא התייחס אליו כאל סגולה להחזיק בבית.
מאגיה
בספר ישנם רעיונות חריגים רבים, שאף גובלים בדברי מינות ועבודה זרה, כגון השבעת ה' על ידי מעשים מסוימים, הקרבת קרבנות ותפילה אל מלאכים, וכן צורות צלב המופיעות בו (בפרט צלב אנדראס הקדוש), יש שהסיקו מכך כי אין בספר כל קדושה. אך יש שסברו שהספר במקורו לא כלל דברים אלו, וכי הם סופחו אליו בהמשך.
יש המחזיקים את הספר בביתם כסגולה מפני סכנות שונות, כמו מניעת שרפה, אך יש המפקפקים בסגולה, כגון רבי נחמן מברסלב. סגולה נוספת המיוחסת לספר, היא הנחתו תחת ראש החולה או היולדת, על מנת להגן עליהם.
ז'יל ברנהיים
ז'יל אוריאל ברנהיים (בצרפתית: Gilles Uriel Bernheim; נולד ב-1952 ב-אקס-לה-בן, צרפת) הוא רב צרפתי, כיהן מינואר 2009 ועד התפטרותו באפריל 2013 כרב הראשי של צרפת.
ביוגרפיה
בין השנים 1991–1997 היה פעיל בקונסיסטוריה בפריז, המוסד הרבני המרכזי של צרפת, תוך שפעל לערב את הקונסיסטוריה בסוגיות חברתיות מעשיות. הוא ייסד בה ועדת אתיקה רפואית, ומחלקת "תורה וחברה", המוציאה לאור עלון שעוסק בסוגיות חברתיות-אקטואליות. בשנת 1994 התמודד על משרת הרב הראשי בצרפת, כמייצג פן אלטרנטיבי לחוגים אולטרא-שמרניים שעמדו בראשות הקהילה, אך הפסיד בהתמודדות. בשנת 1997 מונה לרב בית הכנסת הגדול בפריז.
בתחילת שנת 2008 התמודד שוב על משרת הרב הראשי, והפעם נבחר לכהונה בת 7 שנים, ברוב של 180 תומכים לעומת 80 שתמכו ברב יוסף סיטרוק, שקיבל את תמיכת הממסד החרדי-רבני בישראל, וכיהן בתפקיד 21 שנה ברציפות.
ברנהיים נשוי ואב לארבעה, שנים מילדיו מתגוררים בישראל.
כהונתו כרב הראשי לצרפת
ברנהיים כיהן כרב אורתודוקסי המתאפיין בפתיחות יחסית לעולם החיצוני. הביע את דעתו ברמה בנושאים מגוונים: עוני, איידס, נכות, היחס לאסלאם והיחס לחילוניות. היה פעיל נמרץ בהידברות בין-דתית, בייחוד עם העולם הנוצרי. גישתו הליברלית עוררה כלפיו ביקורת וחשדנות "לנוכח איום ההתייוונות" מצד חרדים שמרנים. לאחר שנבחר, דחה ברנהיים את סיווגו כ"ליברל" על ידי מתנגדיו, וציין כי "ביהדות, ליברל הוא אדם שמקפיד פחות על שמירת מצוות: זה אינו המצב שלי", ואף הדגיש את העובדה שאשתו, פסיכואנליטיקאית במקצועה, שומרת מצוות כמותו ו"לובשת פאה נכרית מבוקר עד ערב".
זמן קצר לאחר שנכנס לתפקיד, התייחס ברנהיים למלחמת עזה, בריאיון ללה פיגארו:
בתחילת כהונתו גינה בחריפות את החלטת האפיפיור בנדיקטוס השישה עשר לקדם את קדושת פיוס ה-12, ואת הסרת החרם מהבישוף הבריטי מכחיש השואה ריצ'רד ויליאמסון. באפריל 2010 ערך ביקור היסטורי בעיר וישי, על מנת לכבד את זכר היהודים שנשלחו למחנות ריכוז בשואה, ואת זכר חסידי אומות העולם. הוא הניח זר על האסטלה שליד ההוטל דה פארק, מקום מושבו של אנרי פיליפ פטן אשר שיתף פעולה עם המשטר הנאצי.
באוקטובר 2012 נקט ברנהיים, יחד עם מנהיגי דתות אחרות, עמדה נחרצת נגד חוק להתרת נישואים חד-מיניים בצרפת שקידם הממשל הסוציאליסטי. במאמר שכותרתו "נישואים חד מיניים, חד הוריות ואימוץ: דברים שאנו שוכחים לעיתים לומר", כתב כי "הבעיה בחוק המוצע, הוא הנזק שהוא עלול לגרום לחברה שלנו בכללותה למען טובתו הבלעדית של מיעוט קטן, לאחר שישבש באופן בלתי הפיך שלשה דברים: את הגנאלוגיה על ידי החלפת ההורות באבהות ובאמהות, את מעמדו של הילד, שיהפוך להיות חפץ שכל אחד רשאי להחזיק בו...". המאמר עורר הדים בעולם הנוצרי ואף צוטט בהבלטה בנאום שנשא האפיפיור בנדיקטוס ה-16 בקוריה הרומאית.
התפטרותו
באפריל 2013 הואשם על ידי העיתונות הצרפתית בגנבה ספרותית. הוא הודה שקטעים שלמים בספרו "40 מחשבות יהודיות" הועתקו מספרי מחברים אחרים, בהם הפילוסוף ז'אן פרנסואה ליוטר והסופר אלי ויזל. במקביל הואשם גם בהעתקת חלקים בספרו "הדאגה לזולת ביסוד ההלכה היהודית", וכן במאמרו נגד נישואים חד מיניים, שחלקים ממנו הופיעו במאמר שפרסם במרץ 2012 המטיף הקתולי ג'וזף מארי ורלנד. בנוסף, תחקיר שפורסם גילה כי אין רישום במשרד החינוך שמעיד על השתלמותו בפילוסופיה בסורבון, כפי שצוין בקורות חייו.
בעקבות ההאשמות אולץ להתפטר מתפקידו. לאחר ניסיונות הכחשה הודה ברנהיים במיוחס לו וביקש סליחה על הסבל שנגרם לקהילה היהודית. בין היתר טען להגנתו שהשתמש לעיתים בכתיבת אחרים מבלי כוונה לפגוע בזכויות הכותבים, לאחר שהוסיף את דבריהם כהערות שוליים במהלך הכנת שיעורים ועם השנים נחשבו בעיניו כהערותיו שלו. כמו כן טען שבעקבות "אירוע טראגי ואישי" מחוץ לחייו האינטלקטואליים, "אי הכחשת העובדה" שהוא מוסמך לפילוסופיה איפשרה לו "להניח תחבושת על הפצע הקשה" ולחיות עמו לאורך זמן.
יוליה פרסילד
יוליה סרגייבנה פֶּרֶסְילד (ברוסית: Ю́лия Серге́евна Переси́льд; נולדה ב-5 בספטמבר 1984) היא שחקנית תיאטרון וקולנוע רוסייה.
זוכת פרס נשר הזהב.
ביוגרפיה
שם משפחתה של יוליה, פרסילד, נובע ממשפחתה האסטונית של סבה וסבתה רבא, שגורשו לרוסיה. היא נולדה בפסקוב, רוסיה הסובייטית, ברית המועצות. אביה היה צייר אייקונים ואמה גננת. מאז ילדותה חלמה יוליה להיות שחקנית. היא לקחה חלק בהופעה חובבנית אמנותית, שרה, שיחקה בהצגות בית ספר. בגיל אחת עשרה היא השתתפה בתחרות של כישרונות צעירים "כוכב הבוקר". בשנת 2001 סיימה את בית הספר התיכון מספר 24 בפסקוב.
לאחר הלימודים נכנסה לפקולטה לפילולוגיה רוסית של המכון הפדגוגי הממלכתי של פסקוב, אולם לאחר שלמדה שנה אחת בלבד, נסעה למוסקבה והתקבלה למכללה לאמנות התיאטרון. בשנת 2006 סיימה את לימודיה במחלקת המשחק והבימוי של האקדמיה הרוסית לאמנויות התיאטרון.
מאז 2007, כשחקנית מוזמנת, היא לקחה חלק בהצגות תיאטרון האומות הממלכתי. עבדה עם התיאטרון "בית הספר למשחק מודרני" והתיאטרון בתיאטרון מלאיה ברונאיה בניהולו של יבגני מירונוב.
קריירה
העבודה הגדולה הראשונה בסרט הייתה התפקיד של אוליה רודיאדינה בסרט הדרמה "הכלה" (2006) בבימוי של אליור אישמוחמדוב ובסרט "השבוי" בבימויו של אלכסיי אוצ'יטל. עם זאת, פריצת דרך אמיתית בביוגרפיה הקולנועית של השחקנית הייתה אחד התפקידים העיקריים כסופיה בדרמה הקצה בבימויו של אלכסיי אוצ'יטל, סדרת הטלוויזיה "סנטה לוסיה" (2012), והמותחן המיסטי "סוננטאו" (2012) שהביאו את הפופולריות שלה בקרב הקהל הרוסי.
השחקנית התפרסמה לאחר ששיחקה בתפקיד משנה בסרט "בערפל" (2012) בבימויו של סרגיי לוזניצה ובהמשך כיכבה בסרט הקרב על סבסטופול. בסרט עשו בבימויו של פאבל לונגין שיחקה לצדם של הארווי קייטל, ליאור אשכנזי ומארק איווניר. עיבוד לספרו של מאיר שלו.
במאי 2021 נודע שהיא נבחרה לגלם תפקיד ראשי כקוסמונאוטית בסרט החלל הרוסי "האתגר", שצילומיו נערכו בתחנת החלל הבינלאומית.. הטיסה שלה התקיימה בחללית סויוז MS-19 ובזמן שהייתה בתחנת החלל נערכו צילומי סרט "האתגר". על משחקה בסרט הוענק לפרסילד פרס הפדרציה הרוסית.
חיים אישיים
ליוליה שתי בנות; אנה (ילידת 2009) ומריה (ילידת 2012) ובן, שאביהם הוא במאי הקולנוע אלכסיי אוצ'יטל. היא חברה מייסדת של קרן הצדקה "גלצ'ונוק" (Галчонок), הפועלת למתן טיפול לילדים עם הפרעות במערכת העצבים המרכזית האורגנית.
אלסיה זקיני
אלסיה זקיני (באיטלקית: Alessia Zecchini, נולדה ב-30 ביוני 1992) היא צוללנית חופשית איטלקית שקבעה 37 שיאי עולם בצלילה חופשית.
מגיל צעיר התבלטה זקיני בכישרון יוצא דופן. תחום הצלילה החופשית, צלילה לעומק ללא מכל אוויר, משך את ליבה מגיל צעיר. היא הצליחה לצלול למעמקים בנשימה אחת עוד כנערה צעירה, אך רק בהגיעה לגיל 15 החלה להשתתף בתחרויות באיטליה ובעולם והחלה לשבור שיאי עולם כמתמודדת.
ב-2023 יצא הסרט על חייה "לנשום עמוק" (The Deepest Breath). הסרט הדוקומנטרי, בבימויה של לורה מקגאן, מספר את סיפורה ואת סיפורו של בן זוגה והמאמן שלה, סטיבן קינאן האירי, והתאונה בה מצא את מותו. הסרט עלה לשידור בנטפליקס באוגוסט 2023.
קריירה
בגיל 13 סיימה זקיני את הקורס הראשון שלה בדום נשימה – אפניאה "אפניאה בלו מאר". אבל רק בגיל 15 בשנת 2007 היא החלה להשתתף בתחרויות עם הנבחרת הלאומית האיטלקית. בגיל 15 הגיעה להישג של צלילה לעומק מטרים מה שגרם לקונפדרציה העולמית לפעילויות תת-ימיות (CMAS) להכריז כי לא ניתן להתחרות לפני גיל 18. זקיני נאלצה לחכות 4 שנים לפני שהגיעה לתחרויות שוב, בשנים אילו התאמנה בעיקר בבריכות.
בשנת 2011, בגיל 19, היא השתתפה באליפות איטליה הראשונה שלה בטורינו, בה זכתה במקום השני, אחרי אילריה בונין האיטלקיה. ההשגים שלה בשנה שלאחר מכן אפשרו לה להתקבל לנבחרת הלאומית ולהשתתף בתחרויות בינלאומיות.
בשנת 2012, השתתפה זקיני באליפות אירופה הראשונה שלה של CMAS באנטליה, טורקיה, והשיגה מיקומים טובים (מקום רביעי ב-Jump Blue ושישי בדום נשימה סטטי).
בשנת 2013, במהלך אליפות העולם של CMAS בקאזאן, רוסיה, היא זכתה במדליית הזהב הראשונה שלה בצלילה חופשית (STA) והשיגה מדליה בכל ענף, כולל כסף בעצירת נשימה דינמית ללא סנפירים (DNF) וארד בעצירת נשימה דינאמית עם מונופין (DYN). באליפות העומק האיטלקית באיסקיה, היא השיגה את שיא העולם הראשון שלה ב-CMAS בצלילה עם משקולות קבועות ועם מונופין (CWT) כאשר הגיעה לעומק של מטרים. עוד בשנת 2013, זקיני השתמשה בחבל ההדרכה כדי למשוך את עצמה למטה לעומק של מטרים, ללא שימוש בנטל או סנפירים ובכך קבעה שיא עולמי חדש בתחום הצלילה החופשית המוכרת על ידי ה-CMAS.
בשנת 2014, השתתפה זקיני בתחרות הבינלאומית הראשונה שלה של התאחדות הצלילה החופשית העולמית, אליפות העולם לקבוצות בקליארי, סרדיניה. בתחרות זו היא זכתה בשלוש מדליות כסף וקבעה שני שיאים איטלקיים. באליפות אירופה שנערכה בטנריף באותה השנה. בנוסף היא זכתה במדליית כסף במהלך אליפות העומק האיטלקית באיסקיה, איטליה שם היא השיגה את שיא העולם השני שלה ב-CMAS
בשנת 2015, זקיני השתתפה באליפות העולם CMAS Indoor במילוז, צרפת ויחד עם שותפתה לצלילה אילריה בונין, הן זכו בחמש מדליות זהב וכסף.
בשנת 2017, השתתפה זקיני בתחרות Vertical Blue בלונג איילנד באיי הבהאמה. מטרתה בתחרות הייתה לשבור את השיא העולמי של נטליה מולצ'נובה שעמד על מטרים, שיא שלא נשבר זה 6 שנים. בארבעת הניסיונות הראשונים שלה (מתוך 6) היא נכשלה. אז החלה להתאמן עם המאמן הבינלאומי וצולל הבטיחות האירי סטיבן קינאן. לאחר מספר ימי אימונים היא הצליחה, בניסיון הרביעי שלה, לשבור את שיא העולם ולהגיע לעומק של מטרים, בכך שברה את שיא העולם של התאחדות הצלילה החופשית העולמית (AIDA). ארבעה ימים לאחר מכן, האנאקו הירוסי היפנית הצליחה להגיע ל מטרים, כמה דקות לאחר מכן זקיני הצליחה להגיע ולנתק את התג ב מטרים, ובכך קבעה שיא עולם נוסף.
מיד עם תום התחרות, הזמין קינאן את זקיני למועדון הצלילה שלו בדהב, סיני, לצלילה בחור הכחול. השניים התאמנו לקראת הצלילה והפכו לזוג. במהלך צלילה על פני הקשת של החור הכחול, איבדה אלסיה את הכיוון וסטיבן, שניסה להצילה, מצא את מותו בתאונת צלילה. צלילה זו לא נחשבה לבלתי אפשרית עבור זקיני, אבל הצטברות של טעויות וקשיים במהלכה הובילה לאסון. צוללנית הבטיחות לילי קרספי, שהייתה בתפקיד באותו יום, סיפקה מאוחר יותר סיכום מפורט של האירועים. הדו"ח הרשמי של AIDA קבע שננקטו אמצעי זהירות סבירים; עם זאת, צוין בדו"ח כי באתר לא היו רופא מומחה, ציוד רפואי מספיק, סירת בטיחות ואמבולנס בכוננות. זקיני לא הייתה מנוסה במים פתוחים, לא הכירה את החור הכחול ורצתה להתמודד אתו בלי סנפירים וללא המונופין הרגיל והחזק יותר. ליתר ביטחון, קינאן הסכים לפגוש אותה ב מטר, אם כי המגבלה הסטנדרטית לצוללני בטיחות היא  מטר.