cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
אה"מ בלאק פרינס (1904)
אובדן הספינה
לא היו תצפיות חיוביות של בלאק פרינס על ידי הצי הבריטי לאחר מכן, אם כי אות אלחוטי ממנה התקבל בשעה 20:45, המדווח על תצפית בצוללת. במהלך הלילה שבין 31 במאי ל-1 ביוני, ראתה המשחתת הבריטית ספיטפייר, שניזוקה קשות לאחר התנגשות באוניית המערכה הגרמנית נסאו, במה שנראה כמו סיירת מערכה גרמנית, עם שתי ארובות מרווחות, המתוארים כ"...מסה של אש מהתורן הראשי לתורן הראשי, על הסיפון ובין הסיפונים. להבות יצאו ממנה מכל פינה". ספינת המסתורין התפוצצה בסביבות חצות. מאוחר יותר חשבו שייתכן שהספינה הבוערת הייתה בלאק פרינס, כאשר שתי הארובות באמצע הספינה קרסו או נורו משם.
היסטוריונים אחרונים, לעומת זאת, מחזיקים בתיאור הגרמני של טביעת הספינה. בלאק פרינס נכנסה לקרב לזמן קצר נגד אוניית המערכה הגרמנית ריינלנד בערך בשעה 23:35 GMT, וקלעה שתי פגיעות עם פגזים של 6 אינץ'. בנפרד מיתר הצי הבריטי, התקרבה בלאק פרינס אל הקווים הגרמניים מעט לאחר חצות. היא פנתה מספינות הקרב הגרמניות, אבל זה היה מאוחר מדי. אוניית המערכה הגרמנית תירינגן קיבעה את בלאק פרינס באורות הזרקורים שלה ופתחה באש. עד חמש ספינות גרמניות נוספות, כולל אוניות המערכה נסאו, אוסטפריזלנד ופרידריך דר גרוסה, הצטרפו להפגזה, כאשר האש שהשיבה בלאק פרינס לא הייתה יעילה. רוב הספינות הגרמניות היו במרחק בין מבלאק פרינס - למעשה טווח נקודתי עבור ירי ימי. הספינה שנפגעה על ידי לפחות שנים עשר פגזים כבדים וכמה קטנים יותר, טבעה תוך 15 דקות. לא היו ניצולים מהצוות שלה שמנה 857 איש.
בוב קורקר
רוברט (בוב) פיליפ קורקר (באנגלית: Robert Phillips "Bob" Corker; נולד ב-24 באוגוסט 1952) הוא פוליטיקאי אמריקאי חבר המפלגה הרפובליקנית. כיהן כסנאטור מטעם מדינת טנסי וכיושב ראש ועדת החוץ של הסנאט של ארצות הברית.
ביוגרפיה
קורקר נולד בקרוליינה הדרומית וגדל בצ'טנוגה שבטנסי. ב-1974 סיים תואר ראשון בניהול תעשייתי מאוניברסיטת טנסי. הוא עבד במשך ארבע שנים כמפקח באתרי בנייה. לאחר מכן פתח חברה בנייה משלו שהתפתחה במהירות.
ב-1994 התמודד ללא הצלחה בבחירות לסנאט של ארצות הברית. בשנים 1995 עד 1996 כיהן כראש אגף כספים ומינהל בממשל של מדינת טנסי. ב-2001 נבחר לראשות עיריית צ'טנוגה, העיר הרביעית בגודלה בטנסי, ברוב של 54%. הוא כיהן בתפקיד עד 2005.
בנובמבר 2006 נבחר לסנאט של ארצות הברית לאחר שגבר על יריבו מהמפלגה הדמוקרטית ברוב של 50.71%. ב-2012 זכה בבחירות לכהונה נוספת ברוב של 64.9%. הוא כיהן בסנאט כחבר בוועדת התקציב, חבר בוועדת הבנקאות והשיכון ובוועדה המיוחדת לענייני הזדקנות. מינואר 2015 ועד פרישתו כיהן כיו"ר ועדת החוץ של הסנאט. בספטמבר 2017 הודיע קורקר כי לא ירוץ לכהונה נוספת ויפרוש מהסנאט בתום כהונתו.
"טיים מגזין" בחר בו ב-2015 לרשימת המנהיגים המשפיעים ביותר בעולם.
נובודניסטרובסק
נובודניסטרובסק (באוקראינית: Новодністровськ) היא עיר במחוז צ'רנוביץ, אוקראינה.
דיו (מוזיקאית)
דיו (באנגלית: Dyo; נולדה ב-21 ביולי 1992 בלונדון) היא זמרת-יוצרת R&B עכשווי בריטית.
נובודניסטרובסק
היסטוריה
ב-6 באפריל 1973 הוחלט על ידי משרד האנרגיה של ברית המועצות להקים תחנת כוח חדשה על נהר דניסטר. תחילת בנייתה של תחנת כוח חדשה גרמה גם לבנייתה של עיר חדשה. ב-25 בפברואר 1975 הוחלט לקרוא ליישוב החדש בשם נובודניסטרובסק.
דיו (מוזיקאית)
ביוגרפיה
דיו נולדה בשם Oladayo Olatunji באיסט האם לאם ילידת בריטניה ולאב שנולד בלאגוס שבניגריה. היא התחילה לשיר בגיל צעיר והחל מגיל 10 השתתפה והופעות ותחרויות שירה.
נובודניסטרובסק
היסטוריה
ב-1982 לנובודניסטרובסק הוענק מעמד של עיר.
דיו (מוזיקאית)
ביוגרפיה
בשנת 2009 היא החלה להופיע תחת שם במה Ms D. היא שיתפה פעולה עם מספר זמרי ראפ. בשנת 2013 היה הייתה שותפה לכתיבת שיר "Bounce" והייתה זמרת רקע בביצוע של השיר.
בשנת 2016 הזמרת לקחה שם במה חדש - Dyo. בשם זה היא הייתה שותפה וכתיבה וביצוע של שיר "Sexual" שזכה להצלחה רבה והיא הייתה מועמדת לקבלת פרסי אייבור נובלו. בשנת 2017 יצאה אלבום "Fifth Harmony שכלל שיר בכתיבתה של דיו. בשנת 2018 היא הייתה שותפה לכתיבת סינגל חדש של לואיס פונסי. באותה שנה היא קיבלה פרס BMI על השתתפותה בשיר של מארון 5.
בשנת 2020 הזמרת הוציא לראשונה מיני אלבום משלה. בשנת 2021 היא כתבה שיר עבור ג'סי נלסון.
נובודניסטרובסק
אוכלוסייה
הרכב אוכלוסיית נובודניסטרובסק לפי לאום בשנת 2001:
איילת טריאסט
איילת טריאסט (נולדה ב-24 במרץ 1978) היא עיתונאית, מדבבת, מרצה ושדרנית רדיו ישראלית.
קריירה
את תחילת דרכה המקצועית עשתה טריאסט בגלי צה"ל בשנת 1996 כחיילת, ולאחר שחרורה כאזרחית עובדת צה"ל. בין היתר הגישה תוכניות מוזיקה כגון "בוקר טוב", "ארבע אחרי הצהריים", "שתיקת הכבישים", "לא רוצים לישון" וכן ערכה והגישה תוכניות בידור וסאטירה כמו "כוונות לילה" ו"ואקום", ותוכנית אקטואליה רכה יומית – "בוקר טוב צה"ל". במקביל קריינה מהדורות חדשות בתחנה, והפיקה בשטח במבצע השידורים המיוחד אחרי אסון המסוקים.
מאוחר יותר הייתה ממייסדי הרדיו הבינתחומי ושימשה כמפתחת תוכן, מרצה ועורכת ראשית ובהמשך מנהלת הרדיו של ועורכת כנס Fm+ ב (אוניברסיטת רייכמן).
בשנת 2003 השתתפה במחזה "הנשים של פיקאסו" באנסמבל תיאטרון הרצליה וגילמה את דמותה של פרנסואז ז'ילו, ובשנת 2012 תרמה את קולה לדמות המספרת בסדרת האנימציה בולו בערוץ הופ!.
בשנת 2017 מונתה לתפקיד מנהלת התוכניות בגל"צ, והחל משנת 2019 מגישה בתחנה את התוכנית "האחיות גרים" לצד נועה מנהיים. בשנת 2021 זכתה התוכנית בפרס מפקד גל"צ בתחום הפודקאסטים.
טריאסט בעלת תואר ראשון בהיסטוריה ובפסיכולוגיה מאוניברסיטת תל אביב ותואר שני בהצטיינות יתרה במסלול הישיר לדוקטורט בבית הספר להיסטוריה באוניברסיטת תל אביב.
חיים אישיים
טריאסט היא אם לבת ולבן. סבה היה הסופר והמתרגם משה יחיאל בר-און.
שי וואייז
שי וואייז (באנגלית: Shay Wize; נולד בשם שי מנשה לוי ב-11 בנובמבר 1991) הוא זמר-יוצר ישראלי.
אלבום הבכורה שלו "Fairytales" יצא בפברואר 2021 וקצר שבחים ממבקרי מוזיקה שיריו מתוך האלבום "I Don't Believe In Love" ו-"Fairytales" הגיעו למצעד ה-50 השירים המחופשים ביותר בשזאם בארצות הברית סיאטל וקנזס.
ביוגרפיה
שי וואייז גדל ברמת גן, לצד שלוש אחיות ואח אחד.
בשנים 2006 - 2008 למד פסנתר בקונסרבטריון רמת גן, ולימד את עצמו לנגן על גיטרה קלאסית.
למד בתיכון אורט ע"ש אבין ברמת גן.
קריירה מוזיקלית
בשנת 2010 עזב שי וואייז את רמת גן ועבר לרחובות, שם החל בתהליך של הפקת אלבומו הראשון.
בשנת 2017 יצא הסינגל הראשון שלו מתוך האלבום שגם הוא נקרא "Fairytales" והושמע בתחנות רדיו ארציות, וכך הוציא באופן הדרגתי את השירים מהאלבום. בפברואר 2021 יצא האלבום "Fairytales" באופן רשמי במהדורה מוגבלת כשחצי מעותקיו נמכרו מראש. נכון לתאריך 14 במרץ 2021 - 32 ימים אחרי שהאלבום הראשון שלו "Fairytales" שוחרר הוא עבר את מאה האלף האזנות בספוטיפיי, ושיריו ביוטיוב מיוזיק הגיעו ליותר מחצי מיליון האזנות. במרץ 2021 השיר "I Don't Believe In Love" והשיר "Fairytales" מהאלבום הופיעו במצעד טופ חמישים של שזאם בסיאטל וקנזס בארצות הברית.
קרב פופסאנה
הקרב על פופאסנה או קרב פופסאנה היה עימות צבאי בין כוחות הפדרציה הרוסית והמיליציה של הרפובליקה העממית של לוגנסק לבין צבא אוקראינה, שנערך בין 18 במרץ ל-7 במאי 2022, במסגרת המתקפה הרוסית על מזרח אוקראינה. הקרב נערך על השליטה בעיר פופאסנה, בחלק המרכזי של מחוז לוהנסק, סמוך לגבול עם מחוז דונצק.
פופסנה, עיר של למעלה מ-22,000 תושבים לפני הלחימה, הייתה מרכז אזורי חשוב שהכיל מספר רב של צמתי דרכים שיכולים לסייע להתקדמות הצבאית הרוסית בחבל דונבאס, המורכב ממחוז לוהנסק ומחוז דונצק. הקרב הסתיים בניצחון רוסי.
בעקבות תוצאות הקרב, כוחות רוסיים שאפו לפתוח קו התקדמות חדש צפונה מפופאסנה כדי להשלים את כיתור סוורודונצק ובמקביל נסעו מערבה לכיוון בחמוט. הרוסים הצליחו לפרוץ מהמבלט הקטן שהחזיקו באזור פופאסנה, לאחר שהשלימו את כיבוש העיר ב-8 במאי. כוחותיהם התקדמו במהירות צפונה, מערבה ודרומה, ויצרו בליטה גדולה בקו החזית האוקראיני.
מהלך הקרב
במרץ 2022, בשבועות שקדמו לקרב הקרקעי, העיר הופגזה כמה פעמים.
הלחימה על העיר המבוצרת פופאסנה, החלה בסביבות 18 במרץ 2022. כוחות רוסים ביצעו מספר התקפות לא מוצלחות בתמיכת מטוסי קרב על פופאסנה, כתוצאה מהן ספגו אבדות כבדות. כוחות הרפובליקה העממית של לוגנסק והכוחות המזוינים הרוסים התקדמו וכבשו את קרמיננה ב-18 באפריל. מאוחר יותר הם החלו להתקדם לעבר פופאסנה ורוביז'נה.
הם פתחו את המתקפה בהפעלת תקיפות ארטילריות והתקפות אוויריות ראשונות על עמדות הכוחות המזוינים של אוקראינה. עם זאת, עד 18 באפריל, הצבא הרוסי לא התקדם הרבה.
ב-19 באפריל, כוחות רוסים המשיכו לנסות להתקדם בפופאסנה ולפי הדיווחים הצליחו לכבוש אזורי מגורים של העיר. ב-21 באפריל, אמר יו"ר המינהל האזורי לוהנסק, סראי היידאי, כי היו קרבות קבועים בעיר. לדבריו, יותר מ-100 בני אדם מתו בפופאסנה, ויותר מ-2.5 אלף איש עדיין שהו בעיר. לפני קרב, גודל האוכלוסייה הוערך בכ-20 אלף איש. למחרת, הכריז כי הצבא הרוסי נכשל בפופאסנה וברוביז'נה. במקביל, אמר היידאי כי חיילי רוסיה והרפובליקה העממית של לוגנסק שלטו ב-80% מהשטח של אזור לוהנסק. ב-8 במאי אמר היידאי בתחילה בערוץ הטלגרם שלו שהרוסים שולטים רק במחצית העיר, אך מאוחר יותר הודה שהכוחות האוקראינים נסוגו מפופאסנה. הוא אמר לטלוויזיה האוקראינית כי החיילים האוקראינים נסוגו כדי לתפוס עמדות מבוצרות יותר. הערכות מערביות החשיבו את פופאסנה כעיר שהייתה בשליטה מלאה של רוסיה. על פי פרסום רוסי, הוקם מינהל רוסי אזרחי-צבאי זמני בשטחה של העיר והכוחות הרוסיים המשיכו להתקדם.
בעקבות נפילת פופאסנה, האוקראינים נאלצו לנטוש את העיירות מירוניבסקי וסבטלודאר מכיוון שהסיכון לכיתור בכוחות מצפון הפך לגדול מדי. השתלטות הרוסים על הדרך בין בחמוט ללישיצ'נסק (הסמוכה לסוורודונצק) ניתקה את פופסאנה מאחד מנתיבי האספקה העיקריים שלה.
אילה חצרוני
אילה חצרוני-קסטרו (נולדה ב-15 ביוני 1938) היא אתלטית ישראלית בעבר. אלופת ישראל, שיאנית ישראל, אלופת המכביה ושיאנית המכביה בהדיפת כדור ברזל. ייצגה את ישראל באולימפיאדה (רומא 1960).
חצרוני, היא האתלטית הישראלית הראשונה שהדפה את כדור הברזל מעבר ל-13 מטר.
ביוגרפיה
חצרוני נולדה וגדלה בחיפה. היא התאמנה בהפועל קריית חיים.
בתחרויות האתלטיקה של המכביה החמישית שנערכו בסוף ספטמבר 1957 זכתה חצרוני במדליית כסף בהדיפת כדור ברזל בתוצאה של 10.82 מטר, אחרי א. קיין מארצות הברית (10.87 מטר) ולפני שמחה לוי מישראל (10.42 מטר).
שיא ישראלי
בתחרות שנערכה באצטדיון המכביה בתל אביב בנובמבר 1959 קבעה חצרוני בהדיפת כדור ברזל שיא ישראלי חדש של 12.30 מטר, שיפור לשיא הוותיק בן ה-22 שנים של סוניה לוין (12.21 מטר), לפני אולגה וינטנברג ופרידה ליכטבלאו (11.25 מטר) בסופו של דבר השיא לא הוכר. בתחרות מבחן לסגל האולימפי שנערכה בפברואר 1960 היא קבעה שוב בהדיפת כדור ברזל תוצאה טובה מהשיא הישראלי (12.06 מטר).
באליפות ישראל שנערכה בתל אביב שנערכה ב-3 ביולי אותה שנה קבעה חצרוני בהדיפת כדור ברזל שיא ישראלי חדש של 12.75 מטר, לפני שושנה מיכאלובסקי מהפועל גליל-ים (11.11 מטר). שבוע וחצי לאחר מכן, בתחרות שנערכה ב-15 ביולי אותה שנה היא זכתה במדליית זהב בהדיפת כדור ברזל בשיא ישראלי חדש של 13.02 מטר. שיא זה החזיק מעמד 13 שנה ונשבר על ידי מירה בולבה.
אולימפיאדה
באולימפיאדת רומא (1960) סיימה חצרוני במקום 17 בהדיפת כדור ברזל בתוצאה של 12.59 מטר אותה קבעה כבר בהדיפה הראשונה
תארים והישגים
באירוע הצדעה לנשים בספורט, שהתקיים במסגרת הפסטיבל הבינלאומי "פמינה 2001" זכתה חצרוני לכבוד.
יחסי לבנון–שווייץ
היסטוריה
בין הרפובליקה הלבנונית לבין הקונפדרציה השווייצרית מתקיימים יחסים דיפלומטיים רשמיים. על פי משרד החוץ השווייצרי, היחסים שבין הרפובליקה הלבנונית לבין הקונפדרציה השווייצרית הם יחסים דיפלומטיים חמים וידידותיים בעקבות העובדה שלבנון מהווה שותפת סחר חשובה של שווייץ במזרח התיכון.
המדינה של "לבנון הגדולה" נוצרה בשנת 1920 תחת השליטה של המנדט הצרפתי. לבנון הגדולה זכתה בעצמאות באופן מלא מצרפת בשנת 1943. שווייץ פתחה קונסוליה בביירות בשנת 1934. הקונסוליה השווייצרית במקום הפכה לצירות בשנת 1949 ובהמשך שודרג מעמדה לשגרירות. מאז 1948 מעניקה שווייץ סיוע לקורבנות אלימות באזור דרך הצלב האדום והאומות המאוחדות.
במהלך מלחמת האזרחים של לבנון שנערכה כשבע שנים (1988–1995) נשארה סגורה השגרירות השווייצרית במדינה. לפני מלחמת האזרחים, שווייץ הציעה שירותים רבים לממשל הלבנוני ותמכה בוועידות של דיאלוג לאומי. שווייץ הצליחה להוציא לפועל שתי ועידות כאשר אחת התקיימה ב-1983 בז'נבה ואחת התקיימה ב-1984 בלוזאן.
שווייץ משתפת פעולה עם לבנון ונותנת לאזרחיה סיוע הומניטרי.
שווייצרים בלבנון
בסוף שנת 2015 התגוררו בלבנון, על פי הלשכה השווייצרית המרכזית לסטטיסטיקה, אלף ארבע מאות ותשעה עשר אזרחים שווייצרים.
נקודת ריש
נקודת ריש (באנגלית: Rish Point; בבולגרית: нос Риш) היא לשון יבשה שאינה מכוסה קרח, הבולטת מהחוף הדרומי של חצי האי ביירז, שבאי ליווינגסטון באיי שטלנד הדרומיים, שבאנטארקטיקה.
הנקודה ממוקמת בקצה המזרחי של חופי סאות' (החופים הדרומיים) שבדרום חצי האי ביירז.
נקודת ריש ממוקמת 2.3 קילומטרים צפונית-מערבית לנקודת אמאדוק;
נקודת ריש ממוקמת 1.3 קילומטרים דרומית-מערבית לנונאטאק קלארק;
נקודת ריש ממוקמת קילומטר אחד צפונית-מזרחית לסלעי סטאקפול.
מרכזו של אגם יוטורנה ממוקם 320 מטרים צפונית-מזרחית לנקודת ריש.
אורכה של לשון היבשה 300 מטרים.
היסטוריה
אזור הנקודה מופה לראשונה, באופן גס, בשנת 1968 על ידי סוקרים בריטיים.
הנקודה מופתה באופן מדויק על ידי סוקרים ספרדים בשנת 1992; הנקודה מופתה על ידי סוקרים בולגרים בשנת 2005 ובשנת 2009.
הנקודה נקראת על שם הכפר ריש, הממוקם במזרח הרי הבלקן, בבולגריה.
OB West
אוברבפסלהאבר ווסט (בגרמנית: Oberbefehlshaber West, בקיצור - OB West), או מפקד עליון במערב, היה מפקדת צבא היבשה של גרמניה הנאצית שהייתה אחראית לחזית המערבית במלחמת העולם השנייה. היא הייתה כפופה באופן ישיר ל-OKW, ולמפקדיה לא הייתה שליטה מוחלטת על כל היחידות ועל האסטרטגיה במערב. המפקדה הוקמה לאחר הניצחון על צרפת, ב-1940, ועם השנים הוחלפו ראשיה מספר פעמים על ידי היטלר בעקבות כישלונותיו של הוורמאכט.
פילדמרשל גרד פון רונדשטט היה מפקד המפקדה לאורך התקופה הארוכה והמשמעותית ביותר, בין היתר בעת הפלישה לנורמנדי והקרב על הבליטה.
תלת-ממד
{{פירושונים|
ראו גם
}}
Whole Lotta Red
Whole Lotta Red הוא אלבום האולפן השני של הראפר האמריקאי פלייבוי קרטי. האלבום יצא לאור ב-25 בדצמבר 2020, על ידי חברת התקליטים של אייסאפ רוקי AWGE ואינטרסקופ רקורדס.
העבודה על האלבום החלה בסוף 2018 והסתיימה בנובמבר 2020, תוך שנדחה האלבום מספר פעמים. האלבום מורכב מ-24 רצועות וכלל הופעות אורח של פיוצ'ר, קניה וסט וקיד קאדי, בעוד שהופק על ידי המפיק פייר בורן, שנוהג לשתף פעולה עם קרטי לעיתים קרובות, יחד עם המפיקים מתיו ויליאמס ו-ויזי, בין היתר.
רקע והוצאה
באוגוסט 2018, לאחר צאת אלבום הבכורה של קרטי, Die Lit, עלה עליו סרטון שדן באלבומו הבא הנקרא Whole Lotta Red. בנובמבר, ביצע קרטי שירים שטרם פורסמו בהופעה בסיאטל. במרץ 2019, במהלך ראיון עם GQ, אמר קרטי כי וירג'יל אבלו יהיה המנהל הקריאייטיבי של האלבום. במאי 2019 התארח קרטי ב-"Earfquake", הסינגל המוביל מאלבומו של הראפר טיילר, דה קריאייטור, Igor, שצוין בשימושו של קרטי ב"קול תינוק" על ידי מבקרי המוזיקה והמעריצים. בהמשך אותו חודש, שיר בשם "Pissy Pamper" של קרטי יחד עם יאנג ניודי דלף והפך לוויראלי בפלטפורמת המדיה החברתית טיקטוק. בטרם הוסר מהפלטפורמה, הגיע הישר למקום הראשון במצעד ה-Viral 50 של ספוטיפיי בארצות הברית. מספר שירים אחרים המשיכו לדלוף גם באמצעות יוטיוב ו-SoundCloud, שדווחו כגורם העיקרי של קרטי לעבוד מחדש על האלבום. ביוני 2019, חשף קרטי בראיון ל-The Fader כי התחיל להקליט את האלבום לקראת סוף 2018, והקליט באולפני Means Street של די ג'יי דרמה באטלנטה ובביתו.
ב-14 באפריל 2020, צייץ קרטי את העטיפה של השיר "", שיצא כסינגל כעבור יומיים. השיר צוין גם הוא בשימוש של קרטי ב"קול תינוק". במאי התארח קרטי בשיר "Pain 1993", מתוך המיקסטייפ של דרייק, Dark Lane Demo Tapes, שהמשיך בשימוש של קרטי ב"קול התינוק" והפך ללהיט הראשון שלו בעשירייה הפותחת של הבילבורד הוט 100, תוך שהגיע בשיאו למקום השביעי.
ב-23 בנובמבר, לאחר הפסקה ברשתות החברתיות, פרסם קרטי ברשתות שלו תמונות מטושטשות שלו, תוך שהוא חשף כי האלבום הועבר ללייבל שלו. באותו היום, בראיון ל-GQ, כינה קרטי את האלבום כ"אלטרנטיבי" ו-"psyched out". בימים שלאחר מכן, הודיע קרטי על שיתופי פעולה עם כמה ראפרים נוספים ובהם קניה וסט, קיד קאדי, טראוויס סקוט ופיוצ'ר. בהמשך, ציין גם את פוסט מאלון ופארל ויליאמס. DJ Akademiks הודיע בשידור חי ובטוויטר כי האלבום עתיד לצאת בחג המולד ויופק בפועל על ידי קניה וסט; הוא מציין גם בשידור החי וגם בטוויטר שהוא "כמעט מכר את נשמתו" כדי להשיג את המידע האמור.
ב-21 בדצמבר, חשף קרטי את עטיפת האלבום, תאריך צאתו והזמנה מוקדמת למרצ'נדייז.
הצלחה מסחרית
האלבום הגיע היישר אל המקום הראשון במצעד הבילבורד 200, עם 100,000 יחידות שקולות לאלבום בשבוע הראשון לצאתו. זהו האלבום הראשון של קרטי שהגיע למקום הראשון במצעד, והפרויקט השני שלו שהגיע היישר אל העשירייה הראשונה, לאחר אלבום הבכורה שלו, Die Lit, שיצא בשנת 2018. האלבום היה לאלבום החדש הראשון שהגיע למקום הראשון במצעד הבילבורד 200 בשנת 2021, וצבר 126.43 השמעות בסטרימינג לפי דרישה בשבוע הראשון לצאתו.
אהבה מדרגה ראשונה
אהבה מדרגה ראשונה, הוא סרט טלוויזיה ישראלי משנת 1997 בבימויו של עקיבא טבת לפי תסריט של שירלי רם עמית, עם אלון אבוטבול, חנה אזולאי הספרי ודפנה רכטר בתפקידים הראשיים.
העלילה היא על חוקר משטרה שחוקר פרשת רצח של זוג שמקיים בחשאי קשר מיני מחוץ לגדר הנישואין.
הופק עבור חברת ICP לערוץ 3, בהפקת "רול תקשורת" וצולם ברובו בתחנת משטרה בבית שמש.
תקציר העלילה
רפ"ק רזי בכור (אלון אבוטבול) הוא קצין חוקר במשטרת ישראל. הוא נשוי למאירה (דפנה רכטר), היא מרצה לקרימינולוגיה באוניברסיטת בר-אילן והם עוברים ביחד טיפולי פוריות בניסיון להוליד. חיי הנישואין שלהם הם שברירים לאור כישלון טיפולי הפוריות בגלל זרעו הלקוי של רז.
רז מקבל הודעה על מציאת שתי גופות של בחורה ובחורה ב"יער בית שמש". הוא ממהר לשם ומתחיל בחקירה ביחד עם הקצין החוקר נח זמיר (אלון נוימן). במהרה מסתבר שהנרצחים הם אתי אטיאס (דפנה דקל) ואבנר רונן (גיל פרנק) מבית שמש. הם לא היו נשואים ובעלה של אתי, משה אטיאס (מיקי בן הרוש), ואשתו של אבנר, סימה רונן (לאשה שמשוני), טוענים שלא ידעו על הקשר בין שני בני הזוג אך עד מהרה מתגלה שלא דברו אמת.
מפקד התחנה בבית שמש סנ"צ גדליה רביב (זאב שמשוני) לוחץ על רז וצוותו להגיע במרה לפתרון הרצח בגלל לחץ המפכ"ל ודעת הציבור בישראל.
בנו של אבנר, דניאל (ערן קרייף) מנסה להתאבד ואמו סימה מתוודה כי היא ידעה על הרומן של בעלה ולכן רצחה אותם אך רז לא מאמין לה ובטוח כי היא רוצה לחפות על בנה.
בבית אטיאס הוא פוגש בנאוה עבאדי (חנה אזולאי הספרי) קצינה בצה"ל שצולעת לאחר תאונת דרכים, שהייתה חברה של אתי. סימה מספרת לו כי שכרה חוקר פרטי שצילם את הזוג הבודד. רז מצליח לקבל מאשתו של החוקר, נירה (צופית גרנט) את התמונות ומסתבר לו שהזוג קיים את פגישותיו בדירתה של נאוה.
המתח בין רז לגדליה גובר ונובע גם מפרשה בעבר שהם חקרו, של עציר שנדון למאסר עולם למרות שהיה לו אליבי מוצק והוא התאבד בכלא. הכתבת איילה (איילה חסון) מגיעה לתחקר את רז בנושא זה אך הוא מתחמק מתשובות.
רז שקוע בעבודה והיחסים עם מאירה מתקררים. נאוה מוסרת שהסכימה לתת חדר בדירתה לזוג האוהבים וכי פעם אחת התפרץ לשם משה אטיאס והכה את אבנר. רז אוסר את משה אטיאס באשמת רצח ומפעיל עליו לחץ נפשי ופיזי ללא תועלת. גדליה מורה לשחרר אותו.
לבסוף מוצאים פלסטיני בעזרת איכון הטלפון הסלולרי שלו שהיה במקום הרצח ולאחר חקירה במכות הוא מודה ו"משחזר" את הרצח. תיק החקירה נסגר אך רז משוכנע שזה לא הוא. הוא לוחץ על גדליה ואומר לו שאם יסרב, יגלה את חלקו בפרשת האסיר שהתאבד ואם יצליח הוא יפרוש מהמשטרה. גדליה נכנע ונותן לו עוד 24 שעות. רז חוקר את נאוה שאומרת לו שהיא בהריון ממנו והיא תפרסם זאת אך היא נשברת לאחר שהוא מגלה לה שהוא עקר. היא מגלה שאחרי שמשה הכה את אבנר היא התחילה לקיים יחסים עם אבנר בדירתה וכאשר אבנר חזר לאתי היא ארבה להם ורצחה אותם ביער. רז פורש ומאירה מקבלת אותו שוב בחיוך.
לוחמים ללא גבולות
לוחמים ללא גבולות היא עמותה ישראלית המפעילה מרכזי התנדבות חינוכית במדינות העולם השלישי המאוישים בידי תרמילאים ישראלים המתנדבים בזמן טיול במדינות אלו.
היסטוריה
העמותה החלה לפעול לראשונה בהודו בשנת 2014. כשנה לאחר מכן הרחיבה העמותה את פעילותה לבואנוס איירס בארגנטינה, ב-2016 לגונדר שבאתיופיה, ב-2017 לנפאל, מקסיקו וגואטמלה וב-2018 החלה העמותה לפעול גם בריו דה ז'ניירו שבברזיל, קייפטאון שבדרום אפריקה, פרו ונפאל.
מטרות הארגון
מטרות הארגון כפי שמופיעות באתר האינטרנט שלו הן:
פעילות
משלחות העמותה עוסקות בהעברת תכנים חינוכיים כגון אנגלית, חשבון, מדעים ועוד כאשר גילאי הילדים המקומיים עמם מתנדבת העמותה יהיו לרוב גילאי בית ספר יסודי עד חטיבת ביניים. מרכיב נוסף בעשייה הוא שיפוץ בתים ומרכזי חינוך באזורי העוני בהם פועל הארגון. תנאי להצטרפות לפעילות העמותה הוא השתתפות בשלושה ימי התנדבות עם נוער בסיכון בישראל, לפני הפעילות ההתנדבותית בחו"ל. זאת במסגרת פרויקט "קודם בארץ" אותו מפעילה העמותה בחמישה כפרי נוער שונים בישראל.
הועדה המייעצת והנהלת הארגון
נשיא הוועדה המייעצת של הארגון הוא האלוף (במיל') אליעזר שקדי. לצידו חברים בוועדה חמי פרס, מאיר חת, דביר בנדק והשופטת איילה פרוקצ'יה. מנכ"ל הארגון הוא גילי כהן, שייסד אותו בשיתוף פעולה עם חבריו לשירות הצבאי ביחידת דובדבן, יאיר אטיאס ובועז מלכיאלי.
בחודש אוגוסט 2016 החליטה ועדת הכספים של הכנסת להעניק לעמותה אישור לצורך ניכוי מס מטעם המדינה (אישור 46 א לפקודת מס הכנסה) לאחר שפעילות הארגון הוגדרה בידי ועדת הכספים של הכנסת כ"פעילות בעלת אינטרס לאומי מובהק".
מיהאי טוט
מיהאי טוט (בהונגרית: Tóth Mihály; נולד ב-14 בספטמבר 1926 בבזדאן שביוגוסלביה – 7 במרץ 1990 בבודפשט, הונגריה) היה כדורגלן הונגרי, ששיחק בשנות ה-50 ובתחילת שנות ה-60 של המאה ה-20 בעמדת החלוץ. היה חלק מ"נבחרת הזהב" של הונגריה של שנות ה-50.
בין השנים 1949–1957 שיחק שישה משחקים וכבש שער אחד עבור נבחרת הונגריה, שער שהגיעה בניצחון 1–7 על אנגליה בבודפשט. אחיו הקטן, יוזף טוט, היה גם כן לכדורגלן והם שיתפו פעולה במונדיאל 1954. הוא שיחק ברבע הגמר נגד ברזיל ובגמר נגד גרמניה המערבית.
Tokyo MX
Tokyo MX הוא ערוץ טלוויזיה מסחרי יפני, שבסיסו בעיר טוקיו ומשדר לתושבי העיר החל משנת 1995. עיריית טוקיו היא חלק של בעלי הערוץ. בעל מניות העיקרי היא תחנת רדיו Tokyo FM שבבעלותה כ-20%. זה ערוץ טלוויזיה יחיד שמשדר בעיר טוקיו בלבד. כל שבוע הערוץ משדר מסיבת עיתונאים של מושל העיר.
היסטוריה
בשנת 1993 קבוצת משקיעים החליטה להקים בעיר ערוץ טלוויזיה חדש. רישיון הפעלה התקבל בסוף 1993 וב-1 בנובמבר 1995 הערוץ החל את שידוריו תחת השם MX-TV. בהשראת ערוץ טלוויזיה ניו-יורקי NY1, הערוץ התרכז בשידורי חדשות במשך 12 שעות. תוכניות חדשות היו מחולקות ל-5 מקבצים. התוכניות כללו שידורים ישירים ממחלקת המשטרה של העירייה, מהעירייה עצמה ומבניין מטה הערוץ. הערוץ סבל מקשיים כלכליים ואיכות שידור ירודה. בהדרגה היקף שידורי חדשות הוקטן ובמקומם הוגדל חלקו של תוכניות בידור, אירועים מקומיים ורבות תחרויות ספורט מקומיות ותוכניות אנימה בשעות מאוחרות. לאחר מספר שנים, במהלך הצליח ובשנת 2002 הערוץ הפך לרווחי. החל משנת 2006 הוא משדר תחת השם הנוכחי. באותה שנה מטה הערוץ עבר לבניין חדש באזור צ'יודה.
בשנת 2011 הופסק שידור אנלוגי ובשנת 2012 החלו שידורים מ-"עץ השמיים". הדבר שיפר באופן משמעותי את איכות השידורים מאז הוא ניתן לקליטה טובה גם בפרברי היער הרחוקים.
באפריל 2014 החלו שידורים של ערוץ משנה Tokyo MX2.
הערוץ ידוע בשידורי אנימה שלו. בניגוד ליתר התוכנית, הקרנות אלו ניתנים לקליטה מחוץ לטוקיו תוך שיתוף פעולה עם ערוצים מקומיים. בערוץ שודרו לראשונה סדרות מוצלחות כמו ההרפתקה המוזרה של ג'וג'ו, ד"ר סטון, ההרפתקה המוזרה של ג'וג'ו, אל תשתעשעי איתי, נאגאטורו ועוד. כמו כן בערוץ משודרים סדרות "דרגון בול וגנדאם.
הג'מגש
הג'מגש (בהונגרית: Hegymagas) הוא כפר קטן במחוז וספרם שבמרכז הונגריה. כמו כפרים רבים באירופה גם בהג'מגש מספר התושבים נמצא בירידה. כך, בשנת 1990 חיו בכפר 290 תושבים, ובשנת 2020 רק 238 תושבים.
יהודי הג'מגש
בהג'מגש חיו יהודים בתקופות זמן שונות.
יעקב שובל
יעקב (קושי) שובל (20 באוקטובר 1946 – 19 בדצמבר 2012) היה תת ניצב במשטרת ישראל וסגן נשיא איפ"א ישראל.
ביוגרפיה
שובל נולד בשכונת פלורנטין בתל אביב כבן זקונים ליצחק ורחל, ואח לבלה וזאב. מצד אימו הוא דור שלוש עשרה לרב יוסף קארו. במהלך שירותו הסדיר בצבא שירת בגדוד 202 בחטיבת הצנחנים כמדריך צלפים. הוא נלחם במלחמת ששת הימים, מלחמת ההתשה ומלחמת יום הכיפורים כצלף בשירות מילואים.
קריירה
שובל הקים את המשמר האזרחי בראשון לציון בשנת 1974. בשנת 1980 הצטרף למשטרת ישראל (המשטרה הכחולה), ושימש כסגן מפקד תחנת ראשון לציון, מפקד תחנת לוד, מפקד תחנת פתח תקווה, סגן מפקד תחנת נתב"ג, מפקד משמר אזרחי ירושלים, סגן מפקד מרחב דן, קצין אג"מ מחוז תל אביב, מפקד מרחב ירקון, סגן מפקד אמ"ש וסגן מפקד אגף התנועה.
שובל לקח חלק פעיל באירועים גדולים שקרו במדינת ישראל: בזמן שירותו כמפקד תחנת פתח תקווה התרחשו מהומות "קולנוע היכל". בכל יום שישי שובל היה מפקד השטח המשטרתי במהומות אלו, שעסקו במחאה סביב פתיחת בית הקולנוע בימי שישי. שובל הצליח להגיע לליבם של המפגינים הדתיים בדרכי נועם, ורוב ימי השישי עברו ללא נפגעים.
בזמן הגעת ג'ון איוון דמיאניוק ("האיום") לישראל, שובל היה השוטר הישראלי שקיבל אותו ואזק אותו, עם ירידתו מהמטוס. התמונה שלו לצד דמיאניוק פורסמה ברחבי העולם ואף הופיעה בסדרת מקור שהוקרנה בנטפליקס בשנת 2019.
בשנת 1994 היה מנהל כוח המשטרה בפרשת עוזי משולם (ניתן לראותו בדקה 15:03 ).
בזמן רצח יצחק רבין כיהן שובל כמפקד מרחב ירקון והיה אחראי לכוח המשטרתי בזמן העצרת.
משנת 1997 שובל היה פעיל באיפ"א וכיהן כסגן נשיא איפ"א ישראל, תפקיד שהמשיך בו עד פטירתו.
רצח יצחק רבין
שובל הואשם בועדת שמגר כי לא שמר על שטח סטרילי ולא פיקח על עבודת השב״כ. לאורך הדרך, טען שהרגיש שהוא ממודר על ידי השב"כ, שידע על "מפגע תימני קטן", אך המשטרה לא ידעה על כך דבר והתכוננה לפיגוע פח"ע. את טענותיו חיזק דרור יצחקי, אשר שירת כראש היחידה לאבטחת אישים בשב"כ בעת הרצח. בועדת שמגר שחקרה את רצח רבין, שובל היה קצין המשטרה היחידי שהוזהר. הוועדה החליטה לתת לו הערה בלבד, הערה זו לא מנעה את קידומו לדרגת תת-ניצב. הוא פרש מהמשטרה באוגוסט 2000, בתפקידו האחרון שימש כסגן ראש אגף התנועה.
מותו והנצחתו
שובל נפטר ממחלת הסרטן בדצמבר 2012. הוא הותיר אחריו אישה, שלושה ילדים ושישה נכדים.
לאחר מותו פורסמו כתבות באתרים השונים, ביניהם כתבה באתר וואלה.
בפברואר 2014 נערך טורניר קט רגל לזכרו ששילב את הדברים ששובל הכי אהב: משפחתו, המשטרה והפועל תל אביב.
על מצבתו כתובות מילים מתרגום לעברית של השיר ששובל הכי אהב - "בדרכי שלי" מאת אריק לביא:
"חיי היו יפים
במדבריות רבות עברתי
אבל בדרכי שלי תמיד הלכתי".
הדבר שנאמר הכי הרבה בנוגע לשובל בחייו ובמותו שהוא היה פשוט בן אדם והתייחס לכולם בכבוד, לא משנה הגזע, מין, נטייה מינית, השקפה פוליטית, אמונה דתית או תפקיד.
מונסטר בול
מונסטר בול (באנגלית: Monster's Ball) הוא סרט דרמה אמריקאי משנת 2001 בבימויו של מארק פורסטר, אודות סוהר שמתאהב באשתו של נידון למוות. בסרט משחקים בתפקידים ראשיים בילי בוב תורנטון, האלי ברי והית' לדג'ר. הסרט זכה לביקורות מהללות וזכה בפרס אוסקר לשחקנית הטובה ביותר על משחקה של ברי.
הסרט יצא בארצות הברית בתפוצה מוגבלת בנובמבר 2001, וברחבי בריטניה ב-7 ביוני 2002. בישראל הסרט יצא ב-6 ביוני.
עלילה
האנק גרוטסקי (בילי בוב תורנטון) ובנו, סאני (הית' לדג'ר), הם סוהרים בבית הכלא המקומי. הם גרים יחד עם אביו של האנק, באק (פיטר בויל), זקן גזען ועצבני. כאשר האנק וסאני מסייעים להוציא להורג את לורנס מאסגוב (שון קומבס), סאני מקיא ומתעלף לעיניי הנידון. לאחר ההוצאה להורג, האנק תוקף את סאני בבית השימוש על חוסר יכולתו לשלוט בעצמו. כשהם חוזרים לבית האנק מנסה לגרש את סאני. אך סאני מוציא אקדח ומאיים על האנק. לאחר שהאנק מודה שהוא מעולם לא אהב את בנו, סאני מתאבד.
לטישה מאסגוב (האלי ברי), אשתו של לורנס, נקלעת לקשיים כלכליים. היא מתחילה לעבוד במזללה שהאנק מבקר לעיתים תכופות. יום אחד, בנה של לטישה, טיירל (קוראונג'י קלהון), מחליק לכביש ונפגע על ידי מכונית. האנק מסייע ללטישה לקחת את בנה לבית החולים ששם הוא מת. לאחר מכן, האנק מסיע את לטישה לביתה, ומגלה לה שגם הוא שכל בן. לאחר כמה ימים, הם מתחילים מערכת יחסים המבוססת על יחסי מין. בנוסף, האנק מגלה שלורנס היה בעלה של לטישה.
לטישה מחליטה לקנות מתנה להאנק על עזרתו. כשהיא מגיעה לביתו היא פוגשת את באק, שמעליב אותה משום שהיא אפרו-אמריקאית. בעקבות כך, האנק מחליט להעביר את באק לבית אבות. לאחר שחובותיה של לטישה מביאים לכך שהיא מסולקת מביתה, היא עוברת לגור עם האנק. שם היא מגלה שהוא היה הסוהר של בעלה.
ביקורות והכנסות
הסרט זכה לאהדת מבקרי הקולנוע. אתר Rotten Tomatoes המרכז ביקורות קולנוע העניק לסרט דירוג של 88%. רבים מהמבקרים החמיאו להאלי ברי וקוראונג'י קלהון על הופעתם בסרט. למרות זאת, כמה פעילי זכויות אדם אפרו-אמריקאים קראו להחרים את הסרט מכיוון שהוא מעוות את המציאות שאישה שבעלה הוצא להורג תתאהב במי שהוציאו להורג. בנוסף, רבים ביקרו את סצנת הסקס של האלי ברי ובילי בוב תורנטון וטענו שרק כך אישה אפרו-אמריקאית יכולה לזכות בפרס אוסקר. נכון ל-2011 הסרט הכניס כ-31,273,922 בארצות הברית וכ-13,635,564 בעולם.
עתליה רוזנבאום
ביוגרפיה
לרוזנבאום תואר שני בפסיכולוגיה תעשייתית מהטכניון (1989). עבודת הגמר שלה הציגה כלי לבחינת משמעת עובדים בארגונים.
בשנים 2001–2002 שימשה מנהלת משאבי אנוש בחברת התוכנה סנגייט.
ב-2003 החלה לכהן כמנכ"לית משרד המדע, התרבות והספורט. מתן וילנאי פיטר את רוזנבאום עם כניסתו לתפקיד שר המדע והטכנולוגיה ב-2005.
בשנים 2008–2009 ניהלה את המכון למדיניות ואסטרטגיה של המרכז הבינתחומי הרצליה.
בספטמבר 2009 החליט יו"ר מפעל הפיס, שמעון כצנלסון, למנותה כנציבת מפעל הפיס לאחריות חברתית.
באוקטובר 2015 מונתה ליו"ר חברת "פנטזי נטוורק" העוסקת בפיתוח משחקי ספורט פנטזיה.
פרשת הצוללות
באוגוסט 2017 נטען כי בזמן כהונתה במל"ל ניסתה לארגן למיקי גנור, נציג טיסנקרופ, פגישה עם שגריר ישראל בגרמניה, יורם בן-זאב, שעסק בנושא רכש הצוללות. רוזנבאום הכחישה את הדיווח. בספטמבר 2017 פורסם כי רוזנבאום נחקרה באזהרה בפרשת הצוללות, והיא חשודה בהדלפת מידע מתוך ישיבות המל"ל למיקי גנור. בנובמבר 2018 המליצה המשטרה להעמיד את רוזנבאום לדין בפרשה.
אקס-מן: אפוקליפסה
אקס-מן: אפוקליפסה (באנגלית: X-Men: Apocalypse) הוא סרט גיבורי-על אמריקאי משנת 2016, בבימויו של בריאן סינגר. הסרט מבוסס על דמויות האקס-מן המופיעות בסדרת הקומיקס "עלייתו של אפוקליפס" מבית פוקס ומארוול קומיקס. זה הסרט התשיעי בסדרת סרטי אקס-מן, ומהווה סרט המשך ל-"אקס-מן: העתיד שהיה".
בסרט מככבים השחקנים: ג'יימס מק'אבוי, רוז ביירן, ניקולס הולט, מייקל פסבנדר, אוסקר אייזק, קודי סמית-מקפי, ג'ניפר לורנס, אוון פיטרס, אוליביה מאן, סופי טרנר, טיי שרידן, אלכסנדרה שיפ, בן הארדי ולאנה קונדור.
הסרט הוקרן בבכורה באנגליה ב-9 במאי 2016, ויצא לאקרנים בישראל ב-19 במאי 2016 ב-2D ,3D ו-IMAX 3D. הוא זכה לביקורות מעורבות מצד מבקרי קולנוע, ומנגד מעריצי הקומיקס שיבחו אותו ברחבי הרשתות החברתיות. הכנסותיו עמדו על כ-425 מיליון דולר לעומת תקציב הפקה של כ-178 מיליון דולר.
רקע
משחר התרבות, המוטאנט הראשון אפוקליפס היה מושא לסגידה מתוקף כוחו ועוצמתו. כאשר הוא מתעורר לאחר אלפי שנות תרדמת, הוא מתאכזב מהעולם שמתגלה לו ומגייס חיל מוטאנטים כדי להשמיד את המין האנושי וליצור סדר חדש בעולם, בו הוא ימלוך. בעוד גורל העולם תלוי על בלימה, רייבן מסתייעת בפרופסור אקס כדי להוביל צוות של אקס-מן צעירים במסע לעצור את אפוקליפס ולהציל את האנושות.
עלילת הסרט
המוטאנט עין סבאח נור, הידוע גם כאפוקליפס בידי רבים, שולט במצרים העתיקה אך נבגד על ידי משרתיו ונקבר למשך אלפי שנים בעוד תומכיו, ארבעת פרשי האפוקליפס, מושמדים. לפתע, הוא מתעורר בשנת 1983 בידי אגודה סודית של כמרים שמאמינים בו. הוא מאמין שבהיעדרו האנושות נחלשה ולכן מחליט להרוס אותה על מנת לשקמה.
אפוקליפס יוצא לגייס פרשים חדשים ומתחיל בגיוסה של המוטנטית אורורו מונרו, אמריקאית ממוצא קנייתי המסוגלת לשלוט במזג האוויר, חיה בקהיר וגונבת ארנקים מאנשים.
בינתיים המוטאנטית רייבן דרקהולם, חוקרת מועדון אגרוף מחתרתי ומוצאת את אנג'ל (בשמו האמיתי וורן וורתינגטון השלישי), מוטאנט בעל זוג כנפיים גדולות הנאבק בנייטקרולר, בעל היכולת להיעלם ולהופיע במקום אחר. רייבן מחלצת את נייטקרולר. עין סבאח נור מגיע לרפא את אנג'ל הפצוע ומעניק לו כנפיים חדשות מתכתיות וקורא לו ארקאנג'ל ומגייס אותו כחבר שני בחבורת הפרשים שלו.
המוטאנט אלכס סאמרס לוקח את אחיו הנער סקוט, בעל היכולת לירות קרני אנרגיה מעיניו, אל פרופסור צ'ארלס אקסבייר ואל בית הספר לילדים מחוננים שלו במחוז ווסצ'סטר שבמדינת ניו יורק, היכן שאקסבייר והאנק מקוי מלמדים אותו לשלוט ביכולותיו. סקוט פוגש בבית הספר את ג'ין גריי, הניחנת ביכולות טלקינטיות של קריאת מחשבות והשניים נמשכים זה לזה למרות הניגודים ביניהם.
רייבן מזהירה את אקסבייר בקשר לסבאח נור ומביאה אליו את נייטקרולר. אקסבייר ואלכס מתייעצים עם מוירה מק'טאגרט על מנת ללמוד על מוצאו של סבאח נור מבלי שהם מודעים לכך שהגנרל ויליאם סטרייקר רוקח נגדם מזימות. בינתיים סבאח נור ואורורה מונרו (המכנה עצמה סטורם), מגייסים לשורותיהם את אליזבת בראדוק, העובדת עבור לוכד מוטאנטים בשם קאליבן. אפוקליפס מעניק לה את השם פסיילוק.
בפולין, אריק לנשר (מגנטו) יורד למחתרת וחי בזהות בדויה ובשלווה עם רעייתו מגדה ובתו נינה. אחרי שהציל עובד ממוות במפעל לעיבוד פלדה, כוחותיו נחשפים ועמיתיו מלשינים עליו למשטרה. הרשויות המבקשות לעצור אותו בשל מעורבותו באירועים שהתרחשו במדשאות הבית הלבן חוטפות את בתו (גם היא מוטאנטית, ויכולתה היא לתקשר עם בעלי חיים), אף על פי שאריק מוכן להסגיר את עצמו, משפחתו נהרגת מירי השוטרים. אריק אבל, כואב וכועס - הורג את כל השוטרים. סבאח נור מגיע אל אריק הפגוע ומצרף אותו לחבורתו. פיטר מקסימוף, מוטאנט בעל מהירות-על, מגלה שהוא בנו של מגנטו, ובמטרה למצוא את מגנטו הוא פונה לאקסבייר בבקשת עזרה.
כאשר סקוט, ג'ין, נייטקרולר והמוטאנטית ג'ובילי לי יוצאים לראות בקולנוע את הסרט "שובו של הג'דיי", אפוקליפס חוטף את אקסבייר ובעזרת כוחותיו משתמש בקסדת הסריברו על מנת לאלץ את מנהיגי העולם לשגר את ראשי הקרב הגרעיניים לחלל על מנת שלא ניתן יהיה להשתמש בהם כנגדו. אפוקליפס אז משמיד את האחוזה ובמהלך פיצוץ האחוזה אלכס נהרג ופיטר מחלץ את השוהים במקום.
אפוקליפס מלמד את אריק כיצד לשלוט באדמת כדור הארץ שכן הקרקע מכילה יסודות מתכתיים רבים. אריק יוצר שדה מגנטי עצום בכל רחבי כדור הארץ וגורם בהדרגתיות להרס עצום. בינתיים, אפוקליפס כולא את אקסבייר בתוך הפירמידה במטרה להעביר את תודעתו אל אקסבייר כדי לזכות ביכולת לקרוא מחשבות ולשלוט דרכן בכל היצורים החיים. אקסבייר מאבד את שיערו בתהליך. נייטקרולר מחלץ את אקסבייר לאחר עימות עם אנג'ל, שקיבל את ההוראה להגן על אפוקליפס.
במקום מפלטו של סבאח נור, אריק משתמש ביכולותיו על מנת לשלוט בשדות המגנטיים של כדור הארץ, תוך שהוא גורם להרס נרחב ולחורבן המוני. רייבן משכנעת את אריק להתייצב לצד האקס-מן אחרי שהיא אומרת לו שיש לו עדיין משפחה להילחם למענה ושלא איבד את הכל. היא מצפה שפיטר ירמוז לאריק שהוא בנו האובד, אך הוא נמנע מלעשות זאת. אריק נזכר בשיחותיו עם אקסבייר שבהם אקסבייר אומר לו שהוא מאמין בו.
לאחר מכן, אפוקליפס מתעמת עם פיטר ורייבן ומצליח לגבור עליהם בזמן ששאר חברי האקס-מן מגיעים להילחם בארבעת פרשיו של אפוקליפס. אפוקליפס חושף את מקום מחבואו של אקסבייר הפצוע, אך אריק מונע ממנו לפגוע באקסבייר ומטיל עליו סילון מתכת שמרתק אותו למקומו. סטורם מתוודעת להשלכות מעשיה ומחליפה צד אף היא, בעוד פסיילוק נמלטת אך אנג'ל נהרג במהלך הקרב.
בינתיים אפוקליפס מתעמת עם אקסבייר שנכנס לתוך מוחו, וכמעט מביס אותו, אך אקסבייר מצליח לגייס את ג'ין. ג'ין נכנסת להתעמת מול אפוקליפס כדי לחלץ את אקסבייר. היא לומדת מאקסבייר כי סבאח נור בעצם נחלש לאחר שהיה מאות שנים בתוך גוף אחד. ג'ין ואריק מאחדים כוחות בעודם מחלישים את שריונו של אפוקליפס, ואז אקסבייר משכנע את ג'ין להשתמש בכוח האמיתי שלה. כאשר אפוקליפס מנוטרל וצורתו האמיתית נחשפת, אריק משפד אותו בחתיכות מתכת וג'ין שורפת אותו עד שלא נשאר ממנו זכר. לפני שאפוקליפס מושמד הוא מכריז שהכול נחשף, זאת אומרת כי כוחה האמיתי של ג'ין אכן יכול להיות הרסני.
אריק וג'ין משתמשים בכוחותיהם כדי לבנות מחדש את אחוזתו של אקסבייר ואת בית הספר לילדים מחוננים. אקסבייר מפתח מערכת יחסים עם מוירה. הוא ואריק נפרדים כחברים. פיטר וסטורם מצטרפים לחבורת האקס-מן כאשר פיטר מחליט שלא לספר לאריק שהוא בנו. סקוט, ג'ין, האנק, סטורם, נייטקרולר, פיטר ורייבן עוטים את מדיהם חדשים כחברי האקס-מן כאשר אקסבייר מאמן אותם בחדר הסכנה כיצד להיאבק בזקיפי הסנטינל.
בסצנה שאחרי הכתוביות, אל מתקן נשק האקס הנטוש פורצת יחידה צבאית שמתחילה באיתור והעתקת כל מידע שהושאר בשטח מהניסויים שביצע סטרייקר במחקר המוטאנטים שלו, זאת בשם תאגיד אסקס.
פיתוח
בדצמבר 2013, הבמאי בריאן סינגר הכריז בחשבון הטוויטר שלו כי סרט המשך ל"אקס-מן: העתיד שהיה" ייקרא "אקס-מן: אפוקליפס" (X-Men: Apocalypse) ומיועד לצאת לאקרנים ב-27 במאי 2016. לדברי סינגר, הסרט יתמקד במקורותיהם של המוטאנטים ויתרחש בתחילת שנות ה-80 של המאה ה-20.
דן האריס ומייקל דוהרטי נשכרו לכתוב את התסריט. ג'יימס מק'אבוי, מייקל פסבנדר, ניקולס הולט, ג'ניפר לורנס ואוון פיטרס שבים לגלם את דמויותיהם מהסרט "אקס-מן: העתיד שהיה" וכן יופיעו גרסאות צעירות של סייקלופס, ג'ין גריי וסטורם. באוקטובר 2014 לוהק אוסקר אייזק לתפקיד אפוקליפס, הנבל הראשי בסרט.
צילומים
צילומי הסרט החלו באפריל 2015 במונטריאול, קנדה והושלמו אומנם בספטמבר 2015, אך כללו גם צילומי השלמה בינואר 2016.
שיווק
בספטמבר 2014 שוחרר סרטון ויראלי לסרט בשם "Homo Sapiens Superior" המציג דיווח חדשותי על אירועים בלתי מוסברים. בקיץ 2015, הודלף לרשת הטריילר הרשמי שהוצג בכנס קומיק-קון, בסן דייגו.
סרט המשך
במאי 2016, המפיק סיימון קינברג אישר כי עלילת סרט ההמשך תתרחש בשנות ה-90 ותתבסס על קשת הסיפור "סאגת הפניקס האפלה". הסרט יצא לאקרנים בפברואר 2019.
קישורים חיצוניים
ביקורות:
עגור לבן טיבטי
עגור לבן טיבטי - (סינית 白鶴派, לאמה פאי - 喇嘛派) היא אמנות לחימה טיבטית-סינית שפותחה על פי האגדה בשנת 1426 לספירה על ידי למה או דאט טו, ומקורה ע"פ מיתולוגיה זו עוד בהודו, בשלהי 2500 לפנה"ס. לעיתים היא נחשבת חלק ממשפחת הוו-שו.
היסטוריה
מקור השיטה לעגור לבן החלה על פי המיתולוגיה - בשלהי שנות ה-2500 לפנה"ס, בהודו שם נקראה בשם: "סימהנאדה וואג'ראמוקטי" על ידי אלם של ההודים - אינדרה. אינדרה העביר את השיטה לתלמידיו ולצאצאיו.
ב-100 לספירה - החלו זרמי ההוואג'ראמוקטי (ההינדי והבודהיסטי), חדרו למנזר פוטאלה בטיבט. חדירת ההוואג'ראמוקטי נעשתה לפני שהבודהיזם הטאנטרי נכנס לטיבט (במאה השמינית לספירה על ידי הגורו רינצ'ופה פדמהסמבהאווה). ב-700 לספירה - לאמה קונג קוט - היה דורג'ה דרולו, מהזרם הטנטרי של השיטה. תלמידו של קונט קוט היה לאמה אה-דאט-טו.
האגדה מספרת כי באחד הימים שמע קריאה של עגור לבן. הוא איבד את ריכוזו והפנה מבטו אל העגור. בעוד העגור שתה מים מהבריכה התפרץ מהיער קוף לבן ותקף אותו. הקוף ניסה לאחוז בכנפי העגור, שבתגובה לכך העגור חמק לצדדים, נפנף בכנפיו, שרט בציפורני רגליו וניקר במקורו. או-דאט-טו ציפה כי הקוף יהרוג את העגור, אך דווקא הקוף הראה סימני עייפות. העגור ניצל זאת, וניקר במהירות את הקוף בעינו, שכתגובה, צרח וברח אל היער ממנו בא. באחד הימים הותקף או-דאט-טו על ידי חבורת בוזזים וללא מאמץ הביסם. מתוך כך הבין כי השתמש בתנועות העגור והקוף, והחל לבנות אמנות לחימה חדשה. אומנות זו התבססה על הסיבובים מהירים, התפיסות, הרקיעות, והצעדים של הקוף, יחד עם הרכות, החמקמקות, ההטעיות, והטכניקות החכמות של העגור. לאחר שהשלים אותה בשנת 1426, הוא קרא לה בשם פוטאלה סנגווא מוואה – סגנון שאגת האריה מארמון פוטאלה (או סגנון שאגת האריה הטיבטי).
תלמידו ויורשו של אה דאט טו הוא למה דו לו קטאן, שהוסיף אלמנטים ללוחמה וקרא לה "עגור לבן מצפון טיבט".
סין
לקראת סוף המאה ה-19, הגיעה לדרום סין תלמידו של ג'יק בולו קטוטו (דור תשיעי) הלמה סינג-לונג לואו-צ'אנג וארבעה תלמידיו. הוא שהה עימם במנזר ענן הברכות, ולימד את שומרי הראש של הקיסר את אומנותו. הוא ה'למה' הראשון שהביא את שאגת האריה לדרום סין, במחוז קנטון, בשנת 1860 לספירה. עם השנים התרחק סינג-לונג מהפוליטיקה והחל להתחבר עם נזירים סיניים, ביניהם ממנזר שאולין. הוא לימד מעט מאוד מהם את שיטת שאגת האריה במלואה וזו נודעה בקרבם בתור – למה פאי (שיטת הלאמה). מתוך כך קיבל על עצמו לואו-צ'אנג את העם הסיני, ומדורו נקראה השיטה בתוך שאר זרמי ה"גונג פו". בתקופה זו עגור לבן החלה לקבל גם אלמנטים סיניים כגון, בעיטות גבוהות, מתודות תנועה נוספות ונוצרו תבניות נוספות עם מאפיינים מקומיים.
לאורך השנים קיבל סינג לונג גם כמה תלמידים שאינם נזירים, ביניהם, צ'ו צ'י-יו (Chu Chi-Yu), וונג לאם-הוי (Wong Lam-Hoy), וונג יאן-לם (Wong Yan-Lam). צ'ו צ'י-יו שהיה הבכיר אף לימד את שני האחרים לאחר מותו של סינג לונג ונחשב לדור לפניהם במורשת. תלמידו הנודע ביותר של וונג לאם-הוי היה ממ סיו-צ'אנג (Ng Siu Chung), מייסדה של שיטת ה"פאק הוק פאי" (Pak Hok Pai), בעגור לבן הטיבטי, הוא היה הראשון אשר פתח את השיטה לציבור הרחב ולימד עשרות תלמידים. בתחילת דרכו הספיק גם להיות תלמיד של סינג לונג, ולמד גם מצ'ו צ'י-יו. בין תלמידיו הידועים היה צ'ן האק-פו (Chan Hak-Fu) ואה ווינג-נינג (Au Wing-Ning) צ'ן האק-פו היה מורו של טון פאי-צ'אן (Ton Fai-Chan) וגם של ג'אנג קאו-ווא (Cheung Kwok-Wha), ג'אנג קאו-ווא בעיקר למד מאה ווינג-נינג.
מושגים בסיסיים ושיטות יסוד
כעיקרון האמנות מבוססת על קרבות בטווח ארוך, התחמקויות ופחות עצירות. היא חוסכת זמן יקר בהתקפתה: בשעה שהיריב תוקף, הלוחם מתקיף במכה אחת במקום לעצור ואז להתקיף. כמו כן האמנות בעקרונותיה רוצה לחסוך מהלוחם התקפות שווא. כלומר, א'. להתחמק. ב'. אם אין ברירה - אז להתקיף ובעוצמה. למשל בכוח האגרוף ה'ארוך' הידוע בכוחו בשיטות הקונג פו, - ובעיקר בעגור לבן. א' ממאפייני לוחם העגור הוא להסתובב סביב היריב או לצדדיו. שיטת העגור לבן נחשבת קשה ללמידה ודורשת זמן וסבלנות על מנת לשלוט בה. ייחודה הוא שהיא מערבת ט'אי צ'י טיבטי, צ'י קונג ומדיטציה.
תוכני לימוד
אגרופים: ארוכים וקצרים. בעיטות: גבוהות ונמוכות. עמידות והליכות - לבניית בסיס חזק, ליציבות ולתנועה. אחיזות ונעילות. תרגולים לחישול הגוף. תבניות בסיסיות: לבניית כוח וקואורדינציה. תבניות מתקדמות: איגרוף הכוכב הנופל (lau sing kune), איגרוף מעוף העגור (fei hok kune), איגרוף פרח השיזף (mui fa kune), איגרוף שרשרת הברזל (tit lin kune), איגרוף חמש החיות (ng yen kune), איגרוף זריחת השמיים (tin gong kune), איגרוף שומר הבודהא (low horn kune), איגרוף שמונת בני האלמוות (ba sim kune) ועוד. כלי נשק (סיניים): מקל ארוך, חנית, חרב רחבה, חרב פיפיות, חרב גנרל קוואן, חרבות פרפר, חותך רגלי סוסים ועוד. קרבות מגע מלא: שיעורי לחימה וקרבות מגע מלא.
הלהקה השייקספירית המלכותית
הלהקה השייקספירית המלכותית או הרויאל שייקספיר קומפני (באנגלית: Royal Shakespeare Company, בקיצור: RSC) היא קבוצת תיאטרון ידועה הפועלת מסטרטפורד אפון אייבון - עיר הולדתו של ויליאם שייקספיר, בווריקשייר שבאנגליה.
בתיאטרון 700 עובדים, והוא מעלה כ-20 הפקות מדי שנה, בסטרטפורד אפון אייבון, בלונדון ובניוקאסל שעל הנהר טיין.
הלהקה מציגה מחזות של ויליאם שייקספיר ובני תקופתו, לצד מחזות של יוצרים חדשים.
היסטוריה
בעיר סטרטפורד שעל הנהר אייבון פעלו להקות שחקנים כבר בימיו של שייקספיר. התיעוד הראשון של העלאת מחזה של שייקספיר עצמו בעיר הוא משנת 1748, אז מנהל בית הספר המקומי, פארסון ג'וזף גרין, העלה מחזה שהכנסותיו הוקדשו לשיפוץ מצבת קברו של שייקספיר בכנסיית השילוש הקדוש. לא ידוע איזה מחזה הועלה, אולם המלומד וינדל (B. C. A. Windle) סבר כי מדובר במחזה "אותלו".
מבנה התיאטרון הראשון שהוקם בעיר לצורך העלאת מחזות שייקספיר היה ביתן זמני שבנה דייוויד גריק בשנת 1769. מבנה התיאטרון הקבוע למטרה זו הוקם בעיר בשלהי שנות ה-70 של המאה ה-19, בגני "הארמון החדש".
בשנת 1875 תרם צ'ארלס אדוארד פלואר, יצרן משקאות מקומי, מגרש בצמוד לגדת נהר האייבון, ובשנת 1875 החל לאסוף כספים להקמת מבנה תיאטרון. התיאטרון, שהכיל 700 מושבים, נפתח ב-23 באפריל 1879 בהופעה של "מהומה רבה על לא דבר". מבנה התיאטרון, שהיה בנוי סגנון נאו-גותי בלבנים אדומות תוכנן על ידי חברת דוגשאן ואנסוורת' (Dodgshun and Unsworth). המחזאי ג'ורג' ברנרד שו ביקר את המבנה ואמר כי מדובר במבנה מרשים, אך אינו ראוי לתיאטרון. הלהקה והמבנה נשאו את השם "התיאטרון לזכר שייקספיר" (Shakespeare Memorial Theatre).
בשנת 1919 מונה ויליאם ברידג'ס-אדמס למנהל התיאטרון, ובמהרה הפך התיאטרון לאחד התיאטראות הטובים בבריטניה.
התיאטרון קיבל הרשאה מלכותית לפעולתו בשנת 1925.
ב-6 במרץ 1926 עלה מבנה התיאטרון באש. לאחר השריפה עברה הלהקה להופיע בבית קולנוע מקומי, והחל מסע גיוס כספים להקמת מבנה חדש. בינואר 1928 זכתה האדריכלית אליזבת סקוט בתחרות שנערכה להקמת המבנה החדש. היה זה המבנה הציבורי החשוב הראשון שנבנה בממלכה המאוחדת על פי תוכניות של אדריכלית. סקוט תכננה מבנה בסגנון אר דקו, והמבנה נחנך ביום הולדתו של שייקספיר - 23 באפריל 1932. מבנה זה נותר בשימוש עד שנת 2007, עת עבר המבנה שיפוץ נרחב.
ב-20 במרץ 1961 קיבל התיאטרון את ההרשאה לשאת את התואר "מלכותי".
בשנת 1986 נפתח "תיאטרון הברבור", מבנה נוסף עבור הלהקה במיקום בו עמד מבנה התיאטרון משנת 1879.
הפעילות בלונדון
מנהלי התיאטרון שאפו להקים בסיס בלונדון עבור הלהקה, וזאת על אף התנגדות התיאטרון המלכותי הלאומי (התנגדות שיזמו ויסקונט צ'נדוס ולורנס אוליבייה אשר רצו לשמר את מעמדם כתיאטרון הממשלתי היחיד הפועל בלונדון). על אף התנגדות זו החלה הלהקה לפעול בתיאטרון אולדוויץ' בלונדון. בשנת 1982 עברה הלהקה באופן קבוע למרכז ברביקן, בחסות הסיטי של לונדון. הלהקה פעלה בברביקן עד שנת 2002, משיקולים כלכליים. כיום אין ללהקה תיאטרון קבוע בלונדון, והיא מופיעה באולמות שונים.
שחקנים ידועים שהופיעו בלהקה
שחקנים ידועים רבים הופיע בלהקה, ובהם קנת בראנה, טים קרי, ג'ודי דנץ', מיה פארו, אלברט פיני, מייקל גמבון, ג'ון גילגוד, נייג'ל הות'ורן, דסטין הופמן, ג'רמי איירונס, דרק ג'קובי, בן קינגסלי, ג'וד לאו, ויוויאן לי, ג'ון ליתגו, קלווין לוקהארט, אלק מקגוורן, איאן מקלן, איאן מקדרמיד, הלן מירן, גארי אולדמן, פיטר או'טול, לורנס אוליבייה, ונסה רדגרייב, איאן ריצ'רדסון, אלן ריקמן, מייקל שין, פטריק סטיוארט, דייוויד טננט.
אברהם כהן (ברימו)
אברהם (אבי) "ברימו" כהן (נולד ב-1958) הוא קצין צה"ל במילואים בדרגת אלוף-משנה. ברימו משרת בחיל ההנדסה הקרבית וזכה לצל"ש הרמטכ"ל על התנדבותו ולחימתו במלחמת לבנון השנייה.
שרות צבאי
ב-1976 התגייס לצה"ל. בהתחלה רצה לשרת בחטיבת הצנחנים אך כשראה את הציוד המכני ההנדסי ליד הבקו"ם שינה את דעתו והתגייס לחיל ההנדסה. ב-1978, במהלך קורס ההשלמה החיילית לקורס קצינים בצה"ל, בעודו נוסע בכביש החוף אירע פיגוע כביש החוף בו 11 מחבלים פלסטיניים מהפת"ח השתלטו על אוטובוס, חטפו אותו ולבסוף פוצצו אותו תוך שהם רוצחים 35 ישראלים ופוצעים 71. ברימו מיד הגיע לזירת הפיגוע, עזר לחלץ את הנפגעים ואף השתלט על אחד המחבלים שניסה להימלט ומסר אותו לשוטרים. אחרי הפיגוע השתתף ברימו במבצע ליטני ולקח חלק בפתיחת צירים בתל שרייפה ובמארג' עיון.
בסוף 2005, בעקבות תוכנית ההתנתקות מרצועת עזה, מונה ברימו להיות האחראי מטעם משרד הביטחון על פינוי החפצים האישיים של מפוני גוש קטיף ועל הריסת המבנים שהשאירו מאחור.
במלחמת לבנון השנייה
ב-12 ביולי 2006 אירעה חטיפת אהוד גולדווסר ואלדד רגב, מה שהוביל לפריצתה של מלחמת לבנון השנייה. למרות שלא זומן למילואים עקב גילו, הוא התעקש להתנדב והגיע למטה מפקדת ההנדסה של פיקוד צפון, שם התעקש להתנדב ולסייע. הוא צורף לצוות חשיבה של "היום שאחרי" ובו הציע לכבוש מחדש את הבופור ואת רכס פארון ע'נדוריה כדי לשלוט על השטח. בביקור של אלוף פיקוד הצפון אודי אדם העלה ברימו את הצעותיו אך אלה נדחו בטענה שהם "לא רלוונטיים" מאחר שכוח של חי"ר ושריון מאוגדה 162 תקוע 4 ימים בלי אספקה מאחר שלוחמי ההנדסה לא מצליחים להגיע אליהם. דבר זה דרבן את ברימו לרדת לשטח ולסייע במאמצי פריצת הצירים והחילוצים.
ב-2 באוגוסט 2006 ירד שוב ברימו לשטח. הוא פיקד על כוח שמנה 3 דחפורים ו-3 טנקים, שמטרתם הייתה לפתוח ציר לחיילים שהיו תקועים באזור מכון המים ליד טייבה, כ-5 ק"מ ממטולה. תחת פיקודו של ברימו, שהוביל רגלית את לוחמי ההנדסה הקרבית, הכוח שינה גישה וניצל את התוואי הקיים כדי להגיע לכוחות, תוך שהם מנקים את הדרך מממטעני חבלה ומוקשים, ואף מחלצים דחפור אחד שהתדרדר לתוך שדה מוקשים ליד רב א-תלתין. הכוח יצא ב-20:00 וחבר לכוח הנצור ב-04:00 והביא לו מים, מזון וציוד. המחבלים ראו זאת ופתחו במטח טילי סאגר על הכוחות. ברימו איתר את כיוון הירי והכווין טנק לכיוונו: הטנק ירה, פגע במחבלים והירי נפסק. בתום הקרב שב ברגל לתוך ישראל כאשר הוא מחלץ חייל שלקה בהלם קרב.
בערב ה-8 באוגוסט 2006 הוביל ברימו, ביחד עם סא"ל אושרי לוגסי, מפקד גדוד 605, כוח הנדסי גדול על מנת לפרוץ ציר בנחל סלוקי. הפריצה עברה בשלום, כמעט ללא ירי על הכוחות, וכאשר הם נתקלו ב"שמורת טבע" (שם קוד למערכת ביצורים, בונקרים ומנהרות תת-קרקעיות של חזבאללה) המחבלים ברחו והשאירו מאחוריהם חומר מודיעיני רב ועשרות רקטות ארטילריות. בשעה 19:00 הגיעו לפתח הסלוקי, אך הורו על ידי הפיקוד העליון לסגת ולחזור אחורנית, דבר שהרגיז מאוד את ברימו, שאף אמר לרמטכ"ל דן חלוץ ש"השארנו מאחור שטח הפקר".
ב-11 באוגוסט 2006 קיבל ברימו שוב פקודה לפרוץ דרך אל תוך הסלוקי, ביחד עם גדוד 605, חטיבת הנח"ל וכוח טנקי מרכבה סימן 4 של חטיבה 401. כאשר הגיעו לפתח הערוץ החל הקרב על הסלוקי: כוחות צה"ל נקלעו למארב של חזבאללה וספגו אש כבדה של טילי נ"ט, פצצות מרגמה ונק"ל. מהירי נפגעו חיילים רבים וכלים רבים, בהם טנקים ודחפורים, ניזוקו מהירי הכבד. הכוח בפיקודו של ברימו עסק בחילוץ החיילים ההרוגים והפצועים, ובחילוץ של הכלים הפגועים. למרות האבדות הכבדות, המשימה הושלמה (אמנם באיחור) ורוב מחבלי חזבאללה שהשתתפו בקרב נהרגו. ברימו סיכם: "הקרב הוכרע לטובתנו, אבל המטרה הסופית לא הושגה. לא השמדנו את כל תשתיות המחבלים".
על רוח ההתנדבות שגילה, על אומץ לבו, נחישותו ועמידתו במשימות תחת אש הוענק לו צל"ש הרמטכ"ל.
אחרי מלחמת לבנון השנייה
בתום המלחמה מונה ברימו לקצין הנדסה במילואים של הגיס הצפוני וקודם לדרגת אלוף-משנה.
ב-2014, עם פרוץ מבצע צוק איתן, התנדב לגדוד ציוד מכני הנדסי פיקוד מרכז ("גדוד מבקיעי המרכז") וסייע לוותיקים ללמד את לוחמי ההנדסה כיצד להפעיל את מקדחי-הבורות. הוא נטל חלק גם בלחימה בשטח וסייע לכוחות באיתור וחישוף מנהרות הלחימה של רצועת עזה. על פעולתו במבצע צוק איתן זכה הגדוד לצל"ש הרמטכ"ל.
חיים אישיים
ברימו נשוי ואב לשני ילדים.
מזאר-י שריף
מזאר-י שריף (בפרסית/פשטו: مزارِ شریف) היא העיר הרביעית בגודלה באפגניסטן (אחרי קאבול, קנדהאר והראת). היא עיר הבירה של מחוז בלח', ומקושרת בכבישים מהירים עם קונדוז במזרח, קאבול בדרום-מזרח, הראת במערב, ואוזבקיסטן בצפון. העיר מהווה גם את אחת האטרקציות הפופולריות בזכות מבני הדת המפורסמים שבה ובזכות אתרים ארכאולוגיים אסלאמיים והלניסטיים.
היסטוריה
אזור מזאר-י שריף השתייך מבחינה היסטורית לח'וראסאן והיה תחת שליטת השושלות הטאהרית, הצפארית, הסאמאנית, הע'זנווית, הע'ורית, האלח'אנית, התימורית, וח'אנות בוכרה. באמצע המאה ה-18, הפך האזור לחלק מהאימפריה הדוראנית לאחר שחוזה ידידות נחתם חוזה בין האמיר מוראד ביי ואחמד שאה דוראני.