cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
סלבדור סדורני
קריירה קבוצתית
סדורני הצטרף למחלקת הנוער של ברצלונה ב-1957. בתחילת עונת 1960/61, כשהגיע לגיל 19, הושאל סדורני לקבוצת מטארו הקטלאנית, ששיחקה אז בליגה השלישית, כדי לצבור ניסיון מקצועני. כשחזר מההשאלה, בעונת 1961/62 חזר לשורות ברצלונה, והוא היה שוער שני לחוסה מנואל פסודו. משום כך, השתתף סדורני רק ב-9 משחקי ליגה בעונתו הראשונה כשחקן ברצלונה. בעונה הבאה חילק המאמן לאזלו קובאלה את זמן המשחק בין השניים באופן שווה, ושניהם שיחקו ב-15 משחקי ליגה כל אחד. בסוף עונה זו זכתה ברצלונה בגביע הגנרל.
החל מנקודה זו היה לשוער הקבוע של הקבוצה. בעונת 1967/68 זכה סדורני פעם נוספת בגביע עם ברצלונה, אחרי שברצלונה גברה 1-0 על ריאל מדריד במשחק הגמר, בו סדורני הצטיין והדף מספר בעיטות של שחקני היריבה. בעונה הבאה הקבוצה אמנם סיימה במקום השלישי בליגה, אך בזכות כך שספגה את מספר השרים הקטן ביותר, זכה סדורני בפרס ריקרדו זאמורה, המוענק לשוער שספג את מספר השערים הנמוך ביותר באותה עונה. לקראת העונה הבאה, צורף לקבוצה השוער מיגל ריינה, שתפס את מקומו של סדורני כשוער הקבוע בברצלונה. בשל כך סדורני מיעט לשחק בארבע העונות הבאות, עד שריינה עזב לאתלטיקו מדריד. בעונת 1973/74, העונה בה שב להיות השוער הקבוע, זכתה ברצלונה באליפות ראשונה מזה 14 שנה. פעם נוספת זכה סדורני בפרס זאמורה, הודות לכך שברצלונה ספגה רק 24 שערים ב-34 משחקי ליגה. בשל פציעה שסבל במהלך פברואר-מרץ 1974, נעדר מאחד ממשחקי הקלאסיקו הטובים ביותר של ברצלונה, עת ניצחה את יריבתה ריאל מדריד 5-0 באצטדיונה הביתי. בעונה הבאה סיימה ברצלונה במקום השלישי בליגה, אך פעם נוספת הצטיינה בהגנה, וסדורני זכה בפרס הזאמורה השלישי בקריירה שלו. רק שני שחקני ברצלונה זכו ביותר פרסי זאמורה - אנטוני רמלייטס וויקטור ואלדס. בעונת 1975/76 הפך המאמן החדש הנס וייסווילר את סדורני לשוער השלישי בקבוצה, אחרי פרה ולנטי מורה ופדרו ארטולה, ולכן סדורני לא שותף באף משחק. בסוף העונה פרש סדורני ממשחק, וב-1 בספטמבר 1976 נערך לכבוד פרישתו משחק הוקרה, משחק ידידות נגד סטאד ריימס. בסך הכול השתתף סדורני ב-464 משחקים רשמיים במדי ברצלונה. סדורני הוא השוער שהיה בברצלונה מספר העונות הרב ביותר בהיסטוריה שלה - 16.
נבחרת לאומית
סדורני זומן לראשונה לסגל נבחרת ספרד ב-1962 ואף נכלל בסגל הנבחרת למונדיאל 1962, אך לא שותף עדיין באף משחק. את הופעת הבכורה שלו בנבחרת ערך סדורני ב-9 בינואר 1963, במשחק ידידות נגד שנערך בקאמפ נואו. סדורני היה שוער המשנה של הנבחרת, מאחורי חוסה אנחל איריבר, ביורו 1964, בו זכתה ספרד. איריבר היה שוערה הקבוע של נבחרת ספרד ולכן סדורני מיעט להשתתף במשחקי הנבחרת. סדורני לא זומן לאף משחק נבחרת בשלוש השנים הבאות, עד 1967, והוא שותף בעוד שלושה משחקים במוקדמות מונדיאל 1970. משחקו האחרון היה הפסד 2-0 ל ב-25 ביוני 1969. סך הכול השתתף סדורני ב-10 משחקים במדי הנבחרת הספרדית, בשלושה מהם ניצחה נבחרתו, בשלושה נוספים הפסידה ובארבעת הנותרים סיימה בתיקו.
כיליד קטלוניה, זומן סדורני גם לנבחרת קטלוניה. הוא השתתף בשני משחקים, אחד ב-1968 והשני ב-1971.
כלכלה נאו-מרקיסיסטית
סקירה
בתחום של כלכלה תעשייתית, הגישה של נאו-מרקסיזם מדגישה את האופי המונופוליסטי לעומת האופי התחרותי של הקפיטליזם. גישה זו קשורה לכלכלנים מיכאל קלצקי (Michał Kalecki), פול א' ברן (Paul A. Baran), ופול סווייזי (Paul Sweezy)תאורטיקנים כמו סמואל בולס (Samuel Bowles), דייוויד גורדון (David Gordon), ג'ון רומר (John Roemer), הרברט גינטיס (Herbert Gintis), ג'ון אלסטר (Jon Elster) ואדם פשורסקי (Adam Przeworski) אימצו את הטכניקות של כלכלה נאו-קלאסית, ביניהם תורת המשחקים ומידול מתמטי, כדי להדגים מושגים מרקסיסטיים כגון ניצול וקונפליקט בין מעמדות.הגישה הנאו-מרקסיסטית שילבה כלכלה שאינה מרקסיסטית מהאסכולה הפוסט-קיינסיאנית ומהאסכולה הנאו-ריקארדיאנית. מבין הבולטים שהשפיעו על האסכולה הנאו-מרקיסיטית, נמנים הכלכלנים הפולנים: מיכאל קלצ'קי, רוזה לוקסמבורג (Rosa Luxemburg), הנריק גרוסמן (Henryk Grossman), אדם פשוורסקי (Adam Przeworski) ואוסקר לאנג (Oskar Lange). אלו התבלטו במיוחד בפיתוח תאוריות של תת-צריכה. בעוד שמרבית המפלגות הקומוניסטיות הרשמיות גינו את התאוריות הנאו-מרקסיסטיות וטענו שהן שייכות ל"כלכלה בורגנית", מספר נאו-מרקסיסטים שימשו כיועצים לממשלות סוציאליסטיות וממשלות של מדינות מתפתחות.
טיעונים מרכזיים
עסקים גדולים שומרים על רמת מחירים גבוהה, תוך השקעה בפרסום ושיווק על מנת לשמש שחקן מרכזי בשוק ויחד עם זאת נדרשים לקצץ בעלויות הבסיס. מעבר לזה, התחרות מוגבלת בדרך-כלל למספר חברות גדולות המשתתפות בשווקים בודדים, למעט מספר מונופולים (כמו חברת Bell System באותה העת). העודפים הכלכליים שנוצרים אינם יכולים להיספג על ידי כך שהצרכנים יגדילו את צריכתם. האליטה העסקית צריכה אפוא לנצל את העודף הכלכלי שבידיה כדי לייצר מוצרים המבוקשים על ידי שלטון אימפריאליסטי ומיליטריסטי. השקעה זאת מהווה את הדרך הקלה והבטוחה ביותר לניצול עודף כושר הייצור. הניצול נפוץ בעיקר בקרב אוכלוסיות המשתכרות בשכר נמוך ובקרב קבוצות מיעוטים. אלו המשתכרים בשכר ממוצע מרגישים את הלחצים הנובעים מהמירוץ להגדלת התפוקה, אשר הורסים את מערכות היחסים שלהם ומובילים לניכור ועוינות מצידם. המערכת כולה היא בלתי רציונלית במידה רבה, שכן על אף שאנשים יכולים לקבל החלטות רציונליות, המטרות המערכתיות האולטימטיביות אינן רציונליות כלל. המערכת תמשיך לתפקד כל עוד מדיניות קיינסיאנית ותעסוקה מלאה מתקיימות, אך קיים איום מתמשך על היציבות מהמדינות הפחות מפותחות, אשר מעוניינות לבטל את מגבלות השליטה הניאו קולוניאלית באותן מדינות.
עמדה בנוגע לתאוריית הערך של העבודה
פול א. ברן (Paul A. Baran) הציג לראשונה את המונח "עודף כלכלי" כדי להתמודד עם המורכבויות החדשות שנוצרו על ידי הדומיננטיות והשליטה של ההון המונופוליסטי. בשיתוף פעולה עם פול סוויזי (Paul Sweezy), ברן הרחיב על חשיבות החידוש הזה, והדגיש את עקביותו עם תפיסת הערך של העבודה של מרקס (Marx's labor concept of value) ואת הקשר הנוסף הקיים בין מושג זה לקטגוריה המרקסיסטית של ערך עודף היצרן (Marx's category of surplus value). לפי הקטגוריות של ברן, " עודף כלכלי מעשי" הוא "ההבדל בין התפוקה הנוכחית בפועל של החברה לבין הצריכה השוטפת שלה" ולכן שווה לחיסכון או לצבירה השוטפים. "העודף הכלכלי הפוטנציאלי", לעומת זאת, הוא "ההבדל בין התפוקה שניתן לייצר בסביבה טבעית וטכנית נתונה בעזרת משאבים פרודוקטיביים שימושיים, ומה שעשוי להיחשב לצריכה חיונית". המושג "עודף מתוכנן" ("planned surplus") – היא קטגוריה שיכולה להיות מוגדרת רק בחברה סוציאליסטית מתוכננת. מושג זה הוגדר כ"פער בין התפוקה האופטימלית של החברה הקיימת בסביבה טבעית וטכנולוגית, בתנאי ניצול "מיטבי" של כל המשאבים הפרודוקטיביים הזמינים, כאשר קיימת איזו כמות צריכה אופטימלית שנבחרה. ברן השתמש במושג העודף כדי לנתח כלכלות מתפתחות בספרו "הכלכלה הפוליטית של הצמיחה" (The Political Economy of Growth).
ניל דאג'ן
ניל דאג'ן (באנגלית: Neil Dudgeon; נולד ב-2 בינואר 1961) הוא שחקן אנגלי, המגלם משנת 2011 את דמותו של פקד בילוש ג'ון ברנבי בסדרת הדרמה "רציחות במידסומר" של ITV. הוא החליף את ג'ון נטלס בתפקיד הראשי בסדרה.
ביוגרפיה
דאג'ן נולד וגדל בדונקסטר שבווסט ריידינג ביורקשייר. הוא למד בבית הספר "Intake Secondary Modern". הוא שיחק בהצגות בית הספר בהם במחזה "רוזנקרנץ וגילדנשטרן מתים". בשנים 1979 עד 1982 למד דרמה באוניברסיטת בריסטול.
קריירה
הופעת הבכורה של דאג'ן בטלוויזיה הייתה ב-1987. שנה אחר כך הופיע במיני-סדרה "Piece of Cake" על מלחמת העולם השנייה, לצדם של טים וודוורד, ג'רמי נורת'ם ונתניאל פרקר.
דאג'ן הופיע בסדרות כגון "חדר מיון", "London's Burning" ו"לאבג'וי". ב-1994 שיחק בתפקיד הבלש קוסטלו שעבד עם מפקח בילוש ויליאם אדוארד "ג'ק" פרוסט (בגילומו של דייוויד ג'ייסון) בפרק אחד בסדרה "A Touch of Frost". בשנים 1998 ו-1999 גילם את ג'ורג', הנהג של גברת ברדלי, בסדרה "סיפורי המסתורין של גברת ברדלי" בכיכובה של דיים דיאנה ריג. עוד שיחק בפרק "The Way Through The Woods" בסדרה "המפקח מורס", ובפרק בסדרה "בין השורות". ב-1994 ו-1997 הופיע בסדרה "Common As Muck". תפקידים נוספים שלו בטלוויזיה היו ב-"Out of the Blue", "שרלוק הולמס ותעלומת גרבי המשי", "The Street", ובארבע העונות של הסדרה "12 השליחים".
הוא הופיע בקומדיה הרומנטית "ברידג'ט ג'ונס: עובדות החיים" בתפקיד נהג מונית שלקראת סוף הסרט הוא לוקח את ברידג'ט לפגוש את מארק דארסי (בגילומו של קולין פירת').
ב-2007 שיחק בסיטקום "Roman's Empire" בתפקיד רומן פריטי, מיליונר שיצר את הונו במו ידיו. ב-2009 הופיע בתפקיד ראשי בסדרה "Life of Riley" ששודרה ב-BBC באפריל 2011. באותו חודש שיחק דאג'ן בתפקיד אלן הרדאקר בדרמה הטלוויזיונית "יונייטד" על אודות האסון האווירי במינכן שהתרחש ב-1958 שבו הייתה מעורבת קבוצת הכדורגל מנצ'סטר יונייטד.
ב-2010 הופיע דאג'ן בפרק "The Sword of Guillaume" בסדרת הדרמה "רציחות במידסומר". בפרק זה גילם את דמות בן דודו של פקד הבילוש טום ברנבי, שגילם ג'ון נטלס. אחרי פרישתו של נטלס מהסדרה, לוהק דאג'ן לתפקיד הראשי כבלש המשטרה במידסומר. הפרקים האחרונים בכיכובו של נטלס שודרו ב-2011. הדמות שמגלם דאג'ן היא פקד בילוש ג'ון ברנבי, ואיפשרה המשכיות לכינוי הסדרה בשם "המפקח ברנבי". לפני כן הופיע דאג'ן בפרק "Garden of Death" בסדרה "רציחות במידסומר" בתפקיד משנה.
ב-2012 כיכב דאג'ן בתפקיד נורמן בירקט בתוכנית הרדיו "Afternoon Play" של ערוץ 4 של ה-BBC בארבעה מחזות מאת קרוליין ודייוויד סטפורד.
חיים אישיים
דאג'ן נשוי למארי פיט, מפיקה ברדיו BBC. לבני הזוג נולדו שני ילדים.
ג'ון בופורט, דוכס סאמרסט הראשון
ג'ון בופורט, דוכס סאמרסט הראשון, רוזן סאמרסט השלישי (באנגלית: John Beaufort, 1st Duke of Somerset; 25 במרץ 1404 – 30 במאי 1444) היה אציל ומפקד צבאי אנגלי במהלך מלחמת מאה השנים. הוא היה סבו מצד אמו של הנרי השביעי, מלך אנגליה.
ראשית חייו
ג'ון נולד ב-25 במרץ 1404, והיה בנו השני של ג'ון בופורט, רוזן סאמרסט הראשון (1371–1410), הבכור מבין ארבעת ילדיו שקיבלו לגיטימציה של ג'ון מגונט, דוכס לנקסטר, מפילגשו קתרין סווינפורד. ג'ון מגונט היה בנו השלישי שנותר בחיים של המלך אדוארד השלישי. אמו הייתה מרגרט הולנד (1385–1439), בתו של תומאס הולנד, רוזן קנט השני, בנה של ג'ואן, רוזנת קנט, נכדתו של המלך אדוארד הראשון ואשתו של אדוארד, הנסיך השחור (אחיו הבכור של ג'ון מגונט) ואמו של המלך ריצ'רד השני.
קריירה צבאית
בשנת 1418 הוא הפך לרוזן סאמרסט השלישי, לאחר שירש את אחיו הבכור הנרי בופורט, רוזן סאמרסט השני (1401–1418), שמת רווק, בן 17, בזמן שנלחם למען במצור על רואן בצרפת, תחת פיקוד של דודם תומאס בופורט, דוכס אקסטר (1377–1426).
המערכה הצרפתית ומאסר
הוא לחם במסעות הצרפתים של בן דודו המלך הנרי החמישי ב-1419. בשנת 1421 הוא ליווה את אביו החורג תומאס מלנקסטר, דוכס קלרנס (אחיו הצעיר של המלך) במסע באנז'ו, צרפת. תומאס נהרג בקרב באוז'ה (22 במרץ 1421), בעוד סאמרסט ואחיו הצעיר נתפסו ונכלאו למשך 17 שנים. ב-25 במרץ 1425 הגיע סאמרסט לבגרותו, אך נחלותיו מאביו היו צריכים להיות מנוהלים על ידי אמו במשך שלוש עשרה השנים הבאות של מאסרו. הוא נשאר כלוא עד 1438 ולאחר שנפדה, הפך לאחד המפקדים האנגלים המובילים בצרפת.
הדוכס מסאמרסט
בשנת 1443 נוצרו עבור ג'ון התארים דוכס סאמרסט ורוזן קנדל, הוא מונה לאביר מסדר הבירית ומונה לקפטן-גנרל של גיין. הוא ניהל תקופה שבמהלכה איבדה אנגליה שטחים רבים בצרפת והוכיח את עצמו כמפקד גרוע. האמפרי מלנקסטר, דוכס גלוסטר הראשון, העוצר של המלך הצעיר הנרי השישי, לא היה מסוגל לשלוט בניהול הצדק והכספים, מה שהוביל להפקרות נרחבת. בתחילת שלטונו השני של ריצ'רד פלנטג'נט, דוכס יורק, דחה גלוסטר את תפקידו של לוטננט-מושל, שהתקבל אז על ידי סאמרסט, ששאב ממנו משכורת של 600 פאונד.
הוא מונה לאדמירל הצי של מפקד הצבא ג'ון טלבוט, הרוזן הראשון משרוסברי, אשר מאוגוסט 1440 צר על ארפלור, שהייתה בידי צרפת במשך חמישה חודשים. שארל השביעי, מלך צרפת שלח צבא גדול תחת ריצ'מונט. האנגלים חפרו סוללת תעלה כפולה עם 1,000 איש בלבד, בעוד שהשייטת של סומרסט מנעה נחיתה צרפתית בים, תוך שימוש בקשתים כדי להדוף את האויב מטווח קצר. לאחר שנבלמו כך נסוגו הצרפתים לפריז והסירו את המצור. העיירה נכנעה לאנגלים ונכבשה מחדש. דוכס יורק התרגז על כך שדודו של ג'ון הקרדינל הנרי בופור יעץ למלך לתבוע שלום. סאמרסט יעץ למלך הנרי שהשלום הוא הומניטרי וכי מלך צרפת נחוש להשתלט על פונטואז. כאשר יורק הגיע לנורמנדי בשנת 1441 למערכה, סומרסט התפטר. אבל נפילת פונטואז לידי שארל הראשון, דוכס אורליאן בספטמבר 1441 החלישה את חיל המצב האנגלי ובגסקוניה המצב היה גרוע עוד יותר. בני בופורט שלחו את סר אדוארד האל, שהגיע לבורדו ב-22 באוקטובר 1442, להודיע ליורק שיגיע צבא ענק בפיקודו של סאמרסט. יורק נצטווה לבצר את רואן; בדיוק כאשר המלך והדופין של צרפת איימו על בורדו ועל אקוויטניה וכבשו את העיירה דאקס סאמרסט היסס ויורק נבלם כשגיין אבדה.
בינתיים, הדוכס מיורק, שנלחם לצד הטקטיקן לורד טלבוט, מונה לסגן לכל צרפת. כאשר אשתו של הדוכס מגלוסטר אלינור הואשמה בבגידה, סאמרסט ניצל את ההזדמנות באפריל 1443 כדי להכריז על עצמו לוטננט של אקוויטניה וקפטן-גנרל של גיין. עד אז, המשא ומתן שהחל סאמרסט כקפטן-גנרל של קאלה נכשל. שני הגורמים הללו הפכו את יורק נגד בופורט. אבל הקש האחרון היה תשלום של 25,000 ליש"ט לסאמרסט בעוד יורק נשאר בחובות כבדים. יתר על כן, גיין צרכה משאבים יקרים שנועדו לנורמנדי.
מוות וקבורה
באוגוסט 1443 הוביל סאמרסט 7,000 איש לשרבור וצעד דרומה לגסקוניה; הדוכס היה חולה. הוא הסתער לתוך Guerche, עיירה ברטונית שאיתה חתמה אנגליה על הסכם שלום. אבל סאמרסט שיחרר את כל השבויים, קיבל כסף מהדוכס מברטאן. במצעד ללא מטרה דרך מיין, הוא חזר באותו חורף לאנגליה. מותו ב-1444, אולי בהתאבדות, ושל דודו הקרדינל, סימן את סוף השפעת בית בופורט והשאיר את הדלת פתוחה לוויליאם דה לה פול, הדוכס הראשון מסאפוק, לשלוט בממשלה. ההשפעה המתמשכת של אירועים אלו הייתה טינה יוקדת בין בית יורק לשאר חברי משפחת בופורט.
משפחתו
בשנת 1439 הוא התחתן עם מרגרט ביושאן, בתו של סר ג'ון בושאמפ, דה יורה הברון השלישי של ביושאן (נפטר 1412/1214) מבלטסו בבדפורדשייר, מאשתו השנייה אדית סטורטון, בתו של סר ג'ון סטורטון מסטורטון, וילטשייר, ממנה הייתה לו בת יחידה:
מאחר שמת ללא יורש זכר, הדוכסות שלו נכחדה, אולם הרוזנות שלו עברה לאחיו הצעיר אדמונד בופורט, דוכס סאמרסט השני (1406–1455). מכיוון שאדמונד קיבל מאוחר יותר את התואר דוכס סאמרסט, הוא נקרא לעיתים קרובות הדוכס השני מסאמרסט למרות שהוא לא ירש את התואר מאחיו.
הילדים הלא חוקיים שלו כללו:
האגודה המלכותית לספרות
היסטוריה
נשיא האגודה הראשון היה תומאס ברג'ס, בישוף סיינט דייוויד בוויילס (לימים בישוף סולסברי). האגודה שומרת על מספר חברים קבוע בסך כ-500 חברים. כ-14 חברים חדשים נבחרים מדי שנה, והם נהנים מהזכות לצרף את האותיות FRSL (ראשי תיבות של "חבר האגודה המלכותית לספרות") לאחר שמם.
עם חברי האגודה בעבר נמנים בין היתר סמואל טיילור קולרידג', ג'.ר.ר טולקין, ויליאם בטלר ייטס, רודיארד קיפלינג, תומאס הארדי, ג'ורג' ברנרד שו, ארתור קסטלר וצ'ינואה אצ'בה.
עם חברי האגודה בהווה נמנים בין היתר מרגרט אטווד, דייוויד הר, קזואו אישיגורו, הילרי מנטל, פול מלדון, זיידי סמית, שרה ווטרס וג'יי קיי רולינג. החברים החדשים חותמים את שמם במגילת החברים הרשמית של האגודה באמצעות העט של ביירון או העט הנובע של ת"ס אליוט, אשר החליף את קולמוסו של דיקנס ב-2013.
האגודה מוציאה לאור כתב עת שנתי, ושמו The Royal Society of Literature Review ומעניקה מספר פרסים וכיבודים ספרותיים, ובהם פרס אונדאצ'י, פרסי ג'רווד לעיון, והפרס על שם ו"ס פריצ'ט לסיפור הקצר. מעת לעת היא מעניקה את תואר הכבוד "בן לוויית הספרות" (Companion of Literature) לסופרים בולטים במיוחד. בנוסף יכולה האגודה להעניק את מדליית בנסון על מפעל חיים בתחום הספרות.
פרסים וכיבודים
האגודה מנהלת מספר פרסים וכיבודים:
מועצה ונשיאים
את עיקר מלאכת בחירת החברים החדשים עושה מועצת האגודה, כמו גם את ניהול תוכניות האירועים וההרצאות של האגודה. להלן בעלי התפקידים באגודה:
חברים
חברים חדשים נבחרים בידי החברים הנוכחיים. ניתן להציע אדם כחבר, אם פרסם לפחות שתי יצירות בעלות ערך ספרותי, ואם לפחות שני חברים נוכחיים ממליצים עליו. ההמלצות מובאות להצבעה בפני המועצה.
וולטר סיקרט
וולטר ריצ'רד סיקרט (באנגלית: Walter Richard Sickert; 31 במאי 1860 – 22 בינואר 1942) היה צייר בריטי, חבר בקבוצת קמדן טאון של אמנים פוסט-אימפרסיוניסטים בתחילת המאה העשרים. הוא היה בעל השפעה חשובה על סגנונות בריטיים מובהקים של אמנות אוונגרדית.
סיקרט היה קוסמופוליטי ואקסצנטרי שלעיתים קרובות העדיף אנשים רגילים וסצנות אורבניות כנושאיו. עבודותיו כוללות דיוקנאות של אישים ידועים ותמונות שנגזרו מצילומי עיתונות. הוא נחשב לדמות בולטת במעבר מאימפרסיוניזם למודרניזם.
קריירה מוקדמת
סיקרט נולד במינכן, גרמניה, ב -31 במאי 1860, בנו הבכור של אוסוולד סיקרט, אמן דני-גרמני, ואשתו, אלינור לואיזה הנרי, שהייתה בת לא לגיטימית של האסטרונום הבריטי ריצ'רד שיפשנקר. בשנת 1868, לאחר הסיפוח הגרמני של שלזוויג-הולשטיין, התיישבה המשפחה בבריטניה, המשפחה השיגה זהות בריטית. סיקרט הצעיר נשלח לבית הספר ולמד עד גיל 18. אף שהיה שייך למשפחת ציירים, הוא חיפש תחילה קריירה כשחקן. הוא הופיע בקטעים קטנים בחברתו של סר הנרי אירווינג, לפני שהתחיל את לימודי האמנות בשנת 1881. לאחר פחות משנה עזב את בית הספר, והפך לעוזר חרט של ג'יימס אבוט מקניל וויסלר. הציורים המוקדמים ביותר של סיקרט היו מחקרים טונאליים קטנים שצייר מהטבע חיקוי של וויסלר.
בשנת 1883 נסע לפריז ופגש את אדגר דגה, הוא פיתח גרסה אישית של האימפרסיוניזם, והעדיף צבעוניות קודרת. בעקבות עצתו של דגה, צייר סיקרט בסטודיו, מתוך רישומים והזיכרון. בשנת 1888 הצטרף סיקרט למועדון האמנות החדש באנגליה, של קבוצת אמנים ריאליסטים שהושפעו מהנעשה בצרפת. בסוף שנות ה -80 של המאה ה-19 הוא בילה חלק ניכר מזמנו בצרפת, בעיקר בדייפ, בה ביקר לראשונה באמצע 1885, ושם התגוררה פילגשו, ואולי גם בנו הלא לגיטימי. במהלך תקופה זו החל סיקרקט לכתוב ביקורת על פרסומים שונים. בין 1894 ל־1904 ערך סיקרט סדרת ביקורים בוונציה, כשהוא מתמקד בתחילה בטופוגרפיה של העיר, ואחר כך צייר דמויות של נשים בעיר. על פי ההערכה, הדוגמניות בציורים הוונציאנים היו זונות, שסיקרט אולי הכיר בהיותו לקוח.
סיקרט הוקסם מהתרבות העירונית בעיקר באזורי מעמד הפועלים בלונדון, תחילה בשוק קמברלנד בשנות ה -90 של המאה ה -19, ואחר כך בקמדן טאון בשנת 1905. המיקום האחרון סיפק אירוע שהבטיח את התבלטותו של סיקרט בתנועה הריאליסטית בבריטניה. ב־11 בספטמבר 1907 נרצחה בביתה בקמדן אמילי דימוק, זונה שבגדה בבן זוגה. לאחר קיום יחסי מין, הגבר שיסף את גרונה כשהיא ישנה, ​​ועזב בבוקר.
רצח קמדן טאון הפך למקור מתמשך לסנסציוניזם בעיתונות. כמה שנים קודם, סיקרקט כבר צייר עירום נשי שרוע על מיטה, והמשיך לעשות זאת, תוך שהוא מצייר ארבעה ציורים שמביעים את הרצח בקמדן, אמנם בלי הדגשת אלימות, אך הנושא עורר תהודה ומחלוקת.
הריאליזם הדוקומנטרי של ציורי קמדן טאון היה חסר תקדים באמנות הבריטית. יצירתו הידועה ביותר של סיקרט, אנוּי (Ennui, בערך 1913), חושפת את התעניינותו בז'אנרים העלילתיים הוויקטוריאניים. הקומפוזיציה, שקיימת לפחות בחמש גרסאות מצוירות ונוצרה אף להדפס, מציגה זוג בחדר, כל אחד מביט לכיוון אחר כאילו הם כבר לא יכולים לתקשר זה עם זה. זמן קצר לפני מלחמת העולם הראשונה הוא דגל באמני האוונגרד לוסיין פיסארו, יעקב אפשטיין, אוגוסטוס ג'ון ווינדהאם לואיס. באותה עת הקים סיקרט, יחד עם אמנים אחרים, את קבוצת הציירים הבריטית קמדן טאון. על שם האזור בלונדון בו התגוררו. קבוצה זו נפגשה באופן לא רשמי מאז 1905, אך הוקמה רשמית בשנת 1911. היא הושפעה מפוסט-אימפרסיוניזם ואקספרסיוניזם, אך התרכזה בסצינות של חיי הפרברים. סיקרט עצמו אמר שהוא מעדיף את ציור המטבח על פני ציור חדר המגורים כסצנה. בין חברי הקבוצה היה גם ג'יימס דיקסון אינס.
בשנים 1908 עד 1912, ושוב משנת 1915 עד 1918, הוא היה מורה בבית הספר לאמנות ווסטמינסטר, שם היו דייוויד בומברג, אתל ווקר, ונדלה בורל, מרי גודווין, וג'ון דומן טרנר, בין תלמידיו. הוא הקים בית ספר לאמנות פרטי, בית רולנדסון, בדרך המפסטד בשנים 1910–1914. בנוסף הוא הקים בית ספר לאמנות במנצ'סטר, בו נכללו בין תלמידיו גם הארי רתרפורד.
תקופה מאוחרת
לאחר מות אשתו השנייה בשנת 1920, עבר סיקרט להתגורר בצרפת, שם צייר סצנות של בתי קזינו ובתי קפה עד לחזרתו ללונדון בשנת 1922. בשנת 1924, הוא נבחר כחבר באקדמיה המלכותית (ARA).
בשנת 1926 לקה במחלה שנחשבה לשבץ מוחי קל. בשנת 1927 נטש את שמו הפרטי לטובת שמו האמצעי, ובחר להיקרא בשם ריצ'רד סיקרט. גם הסגנון והנושאים שלו השתנו: סיקרט הפסיק לצייר ישירות, ובמקום זאת צייר מתמונות שצולמו בדרך כלל על ידי אשתו השלישית, תרזה לסורה, או מצילומי עיתונות. התצלומים שנקבעו לצורך ציור הועברו לקנבס, כאשר רשת העיפרון שלהם נראיתה בבירור בציורים המוגמרים.
סיקרט צייר דיוקן בלתי פורמלי של וינסטון צ'רצ'יל בערך בשנת 1927. אשתו של צ'רצ'יל הציגה אותו בפני סיקרט, שהיה חבר של משפחתה. השניים הסתדרו כל כך טוב שצ'רצ'יל, שתחביבו היה ציור, כתב לאשתו כי "הוא באמת נותן לי תקוות חיים חדשה כצייר."
בעשור האחרון לחייו, הוא היה תלוי יותר ויותר בעוזרים ובעיקר באשתו לצורך ביצוע ציוריו. אחד מחבריו ותומכיו הקרובים ביותר של סיקרט היה הברון לורד ביברברוק, איש תקשורת ואייל עיתונות, שצבר את האוסף הבודד הגדול ביותר של ציורי סיקרט בעולם. אוסף זה, עם התכתבויות פרטיות בין סיקרט לבינו, נמצא בגלריית האמנות של ביברברוק בפרדריקטון, ניו ברונסוויק, קנדה. בנוסף לכך שצייר את ביברברוק, צייר סיקרט דיוקנאות של אנשים בולטים כמו אוברי בירדסלי, המלך ג'ורג' החמישי, ופגי אשקרופט.
סיקרט נפטר בבאת' שבסומרסט בשנת 1942, בגיל 81. הוא בילה הרבה בעיר בשנותיו המאוחרות, ורבים מציוריו מתארים את סצנות הרחוב המגוונות של באת'.
הוא היה נשוי שלוש פעמים: משנת 1885 ועד גירושיהם בשנת 1899 לאלן קובדן, בתו של ריצ'רד קובדן. משנת 1911 ועד מותה בשנת 1920 לכריסטין אנגוס;. ומשנת 1926 עד מותו לציירת תרזה לסור.
הוא קבור בחצר של כנסיית סנט ניקולאס שבבתמפטון.
סגנון ונושאים
בציוריו המוקדמים ביותר, סיקרט עקב אחרי הסגנון של וויסלר - ביצוע מהיר, תוך שימוש בצבע נוזלי מאוד. בהמשך הוא נקט בגישה של ציור תמונות בשלבים מרובים יותר. הוא העדיף לצייר לא ישירות מהטבע אלא מתוך רישומים ומאמצע שנות העשרים, מצילומים או מהדפסים פופולריים של מאיירים ויקטוריאניים. לאחר שהעביר את העיצוב לקנבס באמצעות רשת, ביצע סיקרט צביעה מהירה במספר צבעים קטן, שהתייבשו ביסודיות לפני הצבעים הסופיים. סיקרט נטה לצייר את הנושאים שלו בסדרות. הוא מזוהה במיוחד עם סצינות פנים ביתיות, סצינות של ונציה, אולמות מוזיקה וסצנות תיאטרון ודיוקנאות. הוא צייר מעט טבע-דומם. בנושאי אולמות המוזיקה שלו, לעיתים קרובות בחר סיקרט בנקודות מבט מורכבות ועמימות, כך שהיחסים המרחביים בין הקהל, הביצוע והתזמורת מתבלבלים, כאשר דמויות משתקפות במראות. המחוות הרטוריות המבודדות של זמרים ושחקנים נראות כביכול מהקהל, ואילו דמויות מהקהל מוצגים כאילו הן מציצות לראות דברים שנמצאים מעבר לחלל הנראה לעין.
נושא זה של תקשורת מבולבלת או כושלת בין אנשים מופיעה לעיתים קרובות באמנותו. על ידי הדגשת דפוסי הטפטים והקישוטים האדריכליים, יצר סיקרט ערבסקות דקורטיביות מופשטות ושיטח את החלל התלת־ממדי. תמונות האולם המוזיקלי שלו, כמו ציורים של דגה של רקדניות ובדרני בתי קפה, מחברים את המלאכותיות של האמנות עצמה למוסכמות של הביצוע התיאטרלי והתפאורות המצוירות.
ציוריו של סיקרט מסדרת הרצח של קמדן טאון, 1906-1909 נצבעו בטווח טונאלי צר, כמו גם דמויות עירום שמנות רבות בתקופה טרום מלחמת העולם הראשונה. דמויות בשרניות אלה עברו לאחר מכן עיבוד על ידי לוסיאן פרויד. השפעתם של ציורים אלה על דורות רצופים של אמנים בריטים צוינה ביצירותיהם של פרויד, דייוויד בומברג, פרנסיס בייקון, פרנק אוירבך, הווארד הודג'קין ולאון קוסוף.
בשנות העשרים של המאה העשרים הוארו בהדרגה הטונים הכהים והקודרים מציוריו הראשונים, וסיקרט הציב גוונים בלתי צפויים ונועזים ביצירותיו. מספר הדיוקנאות העצמיים שלו הראו בדרך כלל אלמנט של משחק תפקידים התואם את הקריירה המוקדמת שלו כשחקן. עבודותיו המאוחרות של סיקרט מציגות את העדפתו לצבעים דקיקים שתוארה על ידי הלן לסור כ"צבע קריר המוברש במהירות על רקע צבע חם תחתון (או להפך) ועל בד גס ובתחום מוגבל".
ג'ק המרטש
סיקרט התעניין מאוד בפשעיו של ג'ק המרטש והאמין שהוא השתכן בחדר בו השתמש הרוצח הסדרתי הידוע לשמצה. כך סיפרה לו בעלת הבית שלו, שחשדה באיש. סיקרט עשה ציור של החדר וקרא לו: "חדר השינה של ג'ק המרטש" (גלריה לאמנות של מנצ'סטר). הוא מראה חדר חשוך ומלנכולי עם מרבית הפרטים בו מוסתרים. אף על פי שבמשך יותר מ 80 שנה לא היה אזכור של סיקרט כחשוד בפשעי ג'ק המרטש, בשנות השבעים החלו סופרים לחקור את הרעיון שסיקרט עצמו הוא ג'ק המרטש או שותפו.
בשנת 1976 סבר סטיבן נייט, בספרו ג'ק המרטש: הפתרון הסופי, כי סיקרט נאלץ להפוך להיות שותף למעשי הרצח. המידע של נייט הגיע מג'וזף גורמן, שטען שהוא בנו הלא לגיטימי של סיקרט. אף על פי שגורמן הודה מאוחר יותר כי שיקר, ספרו של נייט היה אחראי על תאוריית קונספירציה המאשימה בונים חופשיים בשותפות ברציחות.
בשנת 1990 ז'אן אוברטון פולר, בספרה "סיקרט ופשעי המרטש", טען כי סיקרט הוא הרוצח.
בשנת 2002 סופרת הפשע פטרישיה קורנוול, טענה כי סיקרט הוא ג'ק המרטש. המוטיבציה הפסיכולוגית של סיקרט נאמרה כהפרעה מולדת של איבר מינו. קורנוול רכשה 31 מציוריו של סיקרט, ומומחים מעולם האמנות אמרו כי היא הרסה את אחד מהם בחיפוש אחר ה- DNA של סיקרט, אך קורנוול מכחישה שעשתה זאת.
קורנוול טענה שהיא הצליחה להוכיח מדעית כי ה- DNA המיטוכונדריאלי מאחד מתוך יותר מ -600 מכתבי האנס שנשלחו לסקוטלנד יארד ו- DNA המיטוכונדריאלי מתוך מכתב שנכתב על ידי סיקרט שייכים רק לאחוז אחד מהאוכלוסייה.
פיפ היקס
בריגדיר פיליפ יו ויטבי היקס CBE DSO MC (באנגלית: Philip Hugh Whitby Hicks; 25 בספטמבר 1895 – 8 באוקטובר 1967) היה קצין של הצבא הבריטי במהלך מלחמת העולם הראשונה והשנייה.
יחסי ליטא–ספרד
יחסי ליטא–ספרד הם היחסים הדו-צדדיים והדיפלומטיים בין ליטא וספרד. מערכות היחסים מוגדרות בעיקר על ידי חברותן באיחוד האירופי ובנאט"ו.
פיפ היקס
ראשית חייו
היקס נולד ב-25 בספטמבר 1895 בוורוויק, ווריקשייר. בנם של ד"ר פיליפ היקס והסופרת ביאטריס ויטבי, הוא התחנך בווינצ'סטר קולג' בהמפשייר.
להקת המחול קמע
להקת המחול קמע (קבוצת מחול עכשווי - קמ"ע בראשי תיבות), היא להקת מחול ישראלית מבאר שבע.
פיפ היקס
מלחמת העולם הראשונה
היקס היה חבר בצבא הטריטוריאלי, והוסמך כלוטננט משנה בגדוד 1/7, רגימנט ווריקשייר המלכותי, ב-23 באוקטובר 1914. גדוד 1/7 שירת עם הגדודים 1/5, 1/6 ו-1/8 כחלק מהחטיבה ה-143 (1/1 ווריקשייר), במסגרת הדיוויזיה ה-48 (דרום מידלנד), ולחם עימו בקרב הסום ב-1916 ובקרב איפר השלישי ב-1917. היקס הוזכר במשלוחים ב-13 בנובמבר 1916, על פעולותיו בקרבות.
במאי 1918, היקס עבר לגדוד ה-1, רגימנט ווריקשייר המלכותי, שהיה חלק מהבריגדה ה-10 של הדיוויזיה הרביעית. במהלך שירותו בדיוויזיה הרביעית הוענק לו עיטור הצלב הצבאי בשנת 1918, במהלך מתקפת מאה הימים בחודשים האחרונים של המלחמה. ב-8 בנובמבר 1918 היקס אוזכר שוב בשדרים.
להקת המחול קמע
אודות הלהקה
להקת המחול הוקמה בספטמבר 2002 על ידי דניאלה שפירא מנכ"לית בת-דור באר שבע על שם לארי וליליאן גודמן ותמיר גינץ, המנהל האמנותי וכוריאוגרף הבית שלה. הרקדנים של הלהקה היו בוגרי בית הספר בת דור.
הופעת הבכורה של הלהקה נערכה ב-22 במאי 2003 ושם המופע היה גן נעול. המופע זכה להצלחה רבה ולביקורות מעולות. בלהקה רוקדים 14 רקדנים. הלהקה חרתה על דגלה לקדם רקדנים מבאר שבע ומסביבתה. הרקדנים שהצטרפו ללהקה מרחבי הארץ ומרחבי העולם מחויבים לגור בעיר.
הלהקה הופיעה ברחבי הארץ וברחבי העולם וזכתה להכרה ולהצלחה רבה.
בספטמבר 2007 הוזמנה הלהקה להופיע ב"פסטיבל קיפריה" שבקפריסין. היא העלתה במופע בכורה מיוחד את "כרמינה בוראנה" עם התזמורת הלאומית של הונגריה ומקהלות מקפריסין וייצגה את ישראל עם מופע זה, באירועי התרבות של אולימפיאדת בייג'ינג (2008).
נוסף לכך, מקיימת הלהקה מיזמים חינוכיים ברחבי הארץ. היא מקיימת סדנאות אמן, סדנאות רפרטואר הוראה והסברה בבתי ספר ובאולפנות מחול.
הלהקה מופיעה בדרך קבע במשכן לאמנויות הבמה באר שבע.
פיפ היקס
מלחמת העולם השנייה
בתחילת מלחמת העולם השנייה, היקס עדיין היה מייג'ור, אך הועלה לדרגת לוטננט קולונל בפועל במאי 1940, ומונה למפקד הגדוד ה-2, רגימנט ווריקשייר המלכותי, אשר מפברואר 1940 שירת בחטיבה ה-144 של דיוויזיית הרגלים ה-48 (דרום מידלנד). לגדוד היה חלק נכבד בקרב דנקרק, חלק מהקרב על צרפת, עליו עוטר היקס באות השירות המצוין.
בשנת 1942, היקס קיבל את הפיקוד על החטיבה המוטסת ה-1, חלק מהדיוויזיה המוטסת ה-1, ובשנת 1943 הועלה לדרגת בריגדיר. במהלך מבצע לדברוק – חלק מפלישת בעלות הברית לסיציליה – הדאון של היקס נחת בים מהחוף. היקס ושאר האנשים שהיו על הסיפון החליטו לשחות לחוף. לאחר שהגיע לחוף הוא אסף כוח ותקף סוללת ארטילריית חופים. על מעשיו בסיציליה זכה היקס באות השירות המצוין השני.
במהלך קרב ארנהם, חלק ממבצע מרקט גארדן, בלילה שבין 17 ל-18 בספטמבר, דווח על מפקד הדיוויזיה המוטסת הראשונה, מייג'ור גנרל רוי אורקהארט, כנעדר ובריגדיר היקס קיבל את הפיקוד על הדיוויזיה המוטסת ה-1 במהלך תקופה מכרעת. לאחר שהקרב הסתיים, כתב פילדמרשל סר ברנרד מונטגומרי במכתב לראש המטה הכללי הקיסרי (CIGS), פילדמרשל סר אלן ברוק, כי "אין ספק שהיקס עשה עבודה טובה מאוד בארנהם, אבל גם אין ספק שזה היה יותר מדי עבורו והוא אינו כשיר כעת להילחם שוב בקרב במלחמה זו". מונטגומרי המשיך והמליץ כי היקס ימונה למפקד על אזור באנגליה או מעבר לים.
ב-23 במרץ 1945 הוא קיבל את עיטור מפקד מסדר האימפריה הבריטית (CBE).
אחרית חייו
במאי 1948 פרש היקס מהצבא והפך לנציב אזורי של ארגון הפליטים הבינלאומי בגרמניה בין 1948 ל-1952. לאחר מכן הוא היה בהנהלת האגודה הלאומית למשחקי שדות בלונדון, בין 1955 ל-1961. היקס מת ב-8 באוקטובר 1967 בהארטלי וינטני בהמפשייר.
יחסי ליטא–ספרד
יחסים דיפלומטיים
ספרד כוננה מחדש את היחסים הדיפלומטיים עם ליטא לאחר עצמאותה ב-7 בספטמבר 1991, ועד לשנת 2004 הייתה מיוצגת שם באמצעות שגרירותה בקופנהגן, דנמרק.
היחסים הדו-צדדיים היו טובים באופן מסורתי, אך בעוצמה מוגבלת. כניסתה של ליטא לנאט"ו ב-29 במרץ 2004 ולאיחוד האירופי ב-1 במאי 2004, יחד עם פתיחת שגרירות ספרד במרץ 2004 (זו של ליטא בספרד נפתחה בשנת 1995), מאפשרת לחזות את התעצמות קישורים אלה, כמו ההגירה הגוברת של ליטאים לספרד (נאמדת בסביבות 20,000).
ליטא מעניינת וגוברת עבור ספרד בגלל התחזקות המימד הנורדי והבלטי של האיחוד האירופי שהביא להרחבתו בשנת 2004. במובן זה, שיתוף הפעולה הדו-צדדי בין השניים מתחזק על ידי מעמד המשקיפה של ספרד במועצת מדינות חוף הים הבלטי (CBSS) מאז 2009.
ספרד וליטא חולקות אינטרסים רבים באיחוד האירופי, כמו הגנה על עקרונות הלכידות והסולידריות, הקמת תשתיות אנרגיה המונעות את בידודן של מדינות מסוימות, הצורך בהקצאת תקציב נאותה לאיחוד או בחשיבותו. מתחבר לשליטה בגבולות החוץ של האיחוד.
ליטא הייתה המדינה הבלטית היחידה שהשתתפה באקספו סרגוסה בשנת 2008, שם ייצגה מדינה זו את הביתן "בית הגשם" בו ביקר ראש ממשלת ליטא ביום הלאומי הליטאי בתערוכה. האינטרס של המדינה הזו להיות נוכח באירועים בינלאומיים כבר ניכר עם נוכחותה בתערוכת סביליה בשנת 1992, שנה בלבד לאחר חזרת עצמאותה.
סטיבן טאונסנד
סטיבן טאונסנד (באנגלית: Stephen J. Townsend) הוא קצין בדימוס בדרגת גנרל בצבא ארצות הברית. פיקד על פיקוד אפריקה של ארצות הברית, על פיקוד האימונים וההדרכה של צבא ארצות הברית, על הקורפוס המוטס ה-18 ועל כוח משימה משותף משולב - מבצע נחישות טבועה למלחמה בארגון המדינה האסלאמית.
יחסי ליטא–ספרד
יחסים כלכליים
יחסי הסחר הדו-צדדיים בין ספרד לליטא הם צנועים אם כי עם נטייה להרחיב את היצוא הספרדי. בעוד שבשנים 2011 ו-2012 מאזן הסחר היה לקוי בספרד, מאז שנת 2013 הוא עודף למדינה זו. יש גם עלייה במספרים המוחלטים בשני הכיוונים. כך, בשנת 2013, היצוא הספרדי לליטא גדל ל-313.8 מיליון אירו ובשנת 2014 (נתונים עד נובמבר) הם כבר עלו ל-333 מיליון אירו.
שיתוף פעולה
שיתוף הפעולה הספרדי עם ליטא, בהיותה מדינה חברה באיחוד האירופי, מכוון ובעיקר לחיזוק מוסדי וליצירת הון אנושי. במובן זה, ספרד השתתפה ב-9 פרויקטים של האיחוד האירופי:
סטיבן טאונסנד
ביוגרפיה
טאונסנד נולד בשונפלד בבוואריה שבמערב גרמניה, אביו היה סטודנט לרפואה אפגאני ואמו סטודנטית מקומית לאמנות. 11 ימים לאחר לידתו אומץ על ידי זוג אמריקאי, ג'יימס וגרדלין טאונסנד. אביו המאמץ שירת באותה עת בגרמניה כנגד בכוחות השריון של צבא ארצות הברית. הוא גדל במספר בסיסים צבאיים ולמד בתיכון בג'ורג'יה.
הוא סיים לימודי תואר ראשון במכללת צפון ג'ורג'יה במסגרת מלגה מתוכנית הכשרת קציני המילואים של צבא ארצות הברית, וב-1982 התגייס לצבא. שירת כמפקד מחלקה וסגן מפקד פלוגה בגדוד השני של חטיבה 505 בדיוויזיה המוטסת ה-82. במהלך שירותו נטל חלק ב"מבצע זעם דחוף", הפלישה האמריקאית לגרנדה ב-1983. עבר לדיוויזיית החי"ר השביעית, שימש קצין מבצעים ומפקד פלוגה בגדוד הרביעי של חטיבה 21. לאחר מכן שירת כקצין מבצעים במטה רגימנט הריינג'רס ה-75. במסגרת זו השתתף ב"מבצע מטרה צודקת", הפלישה האמריקאית לפנמה ב-1989. לאחר מכן פיקד על פלוגה בגדוד השלישי של הריינג'רס.
יחסי ליטא–ספרד
שיתוף פעולה
שגרירות ספרד ארגנה, בתיאום עם משרד החוץ של ליטא ומשרד הכלכלה והאוצר הספרדי, סמינר לניהול קרנות מבנה ולכידות, ב-26 בנובמבר 2004 במטרה להציג את הניסיון הספרדי בשימוש בהם שנערך במרץ 2007 במדריד וטולדו, ובה השתתפה הסוכנות המרכזית הליטאית לפרויקטים של CPVA (כשירה לביצוע כספי המבנה שהוענקו למדינה זו)
סטיבן טאונסנד
ביוגרפיה
לאחר לימודים במכללה לפיקוד ומטה של הצבא הוצב כקצין מבצעים של גדוד הריינג'רס השלישי והשתתף ב"מבצע שמירת הדמוקרטיה", המעורבות הצבאית בהאיטי בעקבות המהפכה. שירת כקצין תכנון ואסטרטגיה במטה פיקוד האוקיינוס השקט ועוזר מיוחד של מפקד הפיקוד. בתפקידו הבא שירת כקצין מבצעים של חטיבה 2 בדיוויזיה 78 העוסקת בה באימונים והדרכת כוחות המילואים של הצבא.
יחסי ליטא–ספרד
שיתוף פעולה
ארגונים לא ממשלתיים (משתפי פעולה ומתנדבים): כמה מתנדבים דתיים השייכים לאופוס דאי מתגוררים בספרד, וכמה משפחות מיסיונריות התיישבו גם בצפון הארץ.
שיתוף פעולה בתחומים ביטחוניים, הומניטריים ושמירת שלום מתבססים על פרוטוקול שיתוף הפעולה בין משרד ההגנה של ממלכת ספרד לבין משרד ההגנה הלאומי של הרפובליקה של ליטא, שנחתם במדריד ב-25 באוקטובר 2001. במסגרת שיתוף פעולה זה בתחום הביטחון, המשימה של נאט"ו להגנת המרחב האווירי הבלטי, שהחל מה-1 באוגוסט ועד ה-1 בדצמבר 2006, קיבלה את חיל האוויר הספרדי מבסיס סיאולאי. בין ינואר למרץ 2015 ספרד שיתפה פעולה באותה משימה עם 4 יורופייטר של חיל האוויר בבסיס אמרי, אסטוניה.
סטיבן טאונסנד
ביוגרפיה
בעת התרחשותם של פיגועי 11 בספטמבר פיקד על הגדוד הרביעי בחטיבת החי"ר 31 ("דובי הקוטב") של הדיוויזיה ההררית העשירית. חודשים ספורים לאחר מכן הוביל את הגדוד במסגרת כוח משימה מיוחד במהלך "מבצע אנקונדה" במלחמת אפגניסטן. לאחר לימודים במכללת המלחמה של הצבא שימש קצין מבצעים בדיוויזיה ההררית העשירית וקצין מבצעים של כוח המשימה המשותף 180 שנשלח לאפגניסטן. ב-2007 הוביל כוח משימה של בריגדת הסטרייקרים השלישית מדיוויזיית החי"ר השנייה במבצע השתלטות על העיר בעקובה שבמחוז דיאלא בעיראק. שימש עוזר מפקד פיקוד מרכז של ארצות הברית וסגן מפקד הדיוויזיה המוטסת ה-101, עמה נלחם באפגניסטן. בדצמבר 2012 מונה למפקד הדיוויזיה ההררית העשירית, ובמסגרת זו שימש מפקד אזור הגבול בין אפגניסטן לפקיסטן וכן עסק בהכשרת כוחות צבא אפגניסטן.
במאי 2015 מונה למפקד הקורפוס המוטס ה-18 ושירת בתפקיד עד ינואר 2018. במהלך כהונתו שימש מאוגוסט 2016 ועד ספטמבר 2017 גם כמפקד הכוח המשולב למלחמה בארגון המדינה האסלאמית. במרץ 2018 קודם לדרגת גנרל ומונה למפקד פיקוד האימונים וההדרכה של צבא ארצות הברית. כאשר במקומו מונה פול פאנק, ביולי 2019 הוא מונה למפקד פיקוד אפריקה של ארצות הברית. הוא כיהן בתפקיד עד פרישתו באוגוסט 2022.
טאונסנד בעל תואר ראשון בפסיכולוגיה ממכללת צפון ג'ורג'יה, בעל תואר שני מהמכללה לפיקוד ומטה של הצבא ותואר שני ממכללת המלחמה של צבא ארצות הברית. הוא נשוי למליסה, והם הורים לשני בנים, שניהם משרתים בצבא.
ריפוי האיש שגופו צבה ממים
ריפוי האיש שגופו צבה ממים הוא אחד הנסים של ישו בברית החדשה (בשורת לוקס 14: 1-6).
סיפור נס הריפוי
על פי בשורת לוקס, שבת אחת, התארח ישו לסעוד בביתו של פרוש נשוא פנים אחד. האורחים האחרים מקרב הפרושים והחכמים עקבו אחריו בדריכות. לפני ישו עמד איש הסובל מבצקת או בלשון הקטע מבשורת לוקס: איש ש"גופו צבה ממים", כלומר הוא סבל מחולי הכרוך מנפיחות (או מיימת) בגופו.
ישו שאל את הפרושים והסופרים שנכחו במקום:
קשת אינטרנשיונל
קשת אינטרנשיונל (ראשי תיבות באנגלית: KI) היא הזרוע הבינלאומית של שידורי קשת, העוסקת במכירת והפקת תכנים מחוץ לישראל. הוקמה בשנת 2012 והחל מינואר 2023 עומדת בראשה המנכ"לית קרן שחר. החברה מדורגת כאחת מ-3 ספקיות התוכן הבינלאומיות הזרות הגדולות לשוק האמריקאי, ובין 10 חברות ההפצה לטלוויזיה המובילות בעולם.
ריפוי האיש שגופו צבה ממים
סיפור נס הריפוי
אולם הם לא השיבו ומילאו פיהם מים. אזי אחז ישו באיש, ריפא אותו ושילח אותו לדרכו. ואז הוא שאל את הנוכחים:
כולם היו נבוכים, מבוישים, ולא היה להם מה להשיב לו.
פרשנות
הפרושים וחכמי הדת שחיו באותה תקופה של סוף ימי "בית שני" היו המנהיגים הדתיים, וכבר אז פיתחו את המסורות הדתיות, את "התורה שבעל פה" כפרשנות לתורה. לדעתם אסור היה לרפא בשבת, הם דגלו ב"מלאכות האסורות בשבת" על פי שיטתם. הם ארבו לא פעם לישו על מנת "לתפוס" אותו בביצוע "עבירות כנגד מצוות התורה", בעצם, על פי תפיסתם, ביצוע עבירות כנגד "מצוות התורה שבעל פה", או כפי שהיא מכונה בברית החדשה על ידי ישו בעצמו "קבלת הזקנים". לתפיסתו של ישו הסופרים והפרושים, הם שביטלו את מצוות אלוהים על ידי קביעת מצוות משלהם. לישו היו תמיד, כמו גם הפעם, תשובות שהשאירו אותם ללא מענה. העיקרון של "פיקוח נפש דוחה שבת" קיים בהלכה של היום, ונראה שהיום לא היו מתנגדים לריפוי חולים בשבת.
קשת אינטרנשיונל
היסטוריה
בשנת 2011, החלה קשת לפעול בעולם והרחיבה פעילותה עם השנים בארצות הברית, בריטניה, גרמניה, אסיה, אמריקה הלטינית, רוסיה ועוד.
באוקטובר 2011, סדרת הדרמה זוכת פרסי גלובוס הזהב והאמי "הומלנד" (במקור: "חטופים" של קשת), הושקה בארצות הברית ברשת הכבלים Showtime והמשיכה ל-7 עונות. שר הכלכלה והתעשייה לשנת 2012, שלום שמחון, בירך את קשת על זכייתה של "הומלנד" באמי ואמר כי "הזכייה מהווה הישג חשוב לתעשיית הטלוויזיה הישראלית והוכחה כי לישראל יש מה להציע גם בתחום הזה". בדצמבר 2019, New York Times בחר במקום הראשון ברשימת הסדרות הבינלאומיות של העשור את "חטופים" של קשת בגרסתה המקורית בעברית.
משנת 2015, קשת איטרנשיונל מפעילה בלוס אנג'לס את Keshet Studios, אולפנים הפועלים בשיתוף פעולה עם רשתות השידור המוכרות בארצות הברית, בהן CBS, NBC, ABC ועוד. בשנת 2016, זכתה קשת באות לשכת המסחר ישראל-ארצות הברית, במעמד נשיא המדינה, ראובן ריבלין ושגריר ארצות הברית בישראל, דן שפירו. בנימוקי הלשכה להענקת האות לקשת נאמר כי "קשת זכתה בשל פריצת הדרך התרבותית ושבירת תקרת הזכוכית במכירת תוכניות ומיזמים טלוויזיוניים ישראליים לשוק הבינלאומי בכלל והאמריקאי בפרט".
באותה שנה, פורסם כי קשת ו-HBO יפיקו יחד סדרה. באוגוסט 2019 היא עלתה לשידור בפלטפורמות HBO בישראל ובעולם תחת השם "הנערים". ב-29 באפריל 2020, זכתה "הנערים" בפרס הדרמה הטובה ביותר וב-13 פרסים נוספים בטקס פרסי האקדמיה הישראלית לטלוויזיה. ב-6 במאי 2020 הוכרז כי "הנערים" מועמדת לפרס פיבודי האמריקאי למצוינות בטלוויזיה, לצד סדרות בינלאומיות כמו "דברים מוזרים", "פליבג", "יורשים" ועוד.
בינואר 2020, פורסם כי קשת סטודיוס עובדת על שלושה פרויקטים חדשים: תפיק פיילוט לסדרה עבור NBC, תפתח דרמה עם זוכי האוסקר גיא נתיב וג'יימי ריי ניומן, וכן תפתח יחד עם HBO דרמה המתבססת על רב המכר "השכם להורגו" של רונן ברגמן, אליה מצטרף ככותב ובמאי יובל אדלר.
קשת מכרה שורת סדרות מקור ישראליות שלה לגופי שידור אמריקאים, מהן הופקו רימייקים (גרסאות מקומיות), כמו "להיות איתה" ברשת ABC ו"סברי מרנן" ברשת TBS. בנוסף, קשת אינטרנשיונל מפתחת סדרות אמריקאיות, מפיקה אותן ומביאה אותן לשידור - בשנת 2017, שתי סדרות של קשת אינטרנשיונל שודרו בארצות הברית: The Brave ב-NBC ו-Wisdom of Crowds (המבוססת על רעיון שהגו דרור משעני ושירה חדד) ב-CBS, ואילו בשנת 2019, פורסם כי פיילוט אמריקאי של קשת תחת השם "לינקולן" אושר לסדרה ברשת ABC. בפברואר 2020, חודש הסכם התוכן בין קשת סטודיוס לענקית האמריקאית יוניברסל טלויז'ן זו הפעם השלישית ברציפות.
בגזרת בריטניה, בשנת 2012, פתחה קשת את Keshet UK, שלוחתה הבריטית בלונדון. בשנת 2014, רשת BBC הבריטית רכשה את הסדרה "פלפלים צהובים" של קשת לעיבוד מקומי, ושידרה אותה במשך 3 עונות. בין ההצלחות הישראליות הבולטות הנוספות של החברה בבריטניה: בשנת 2016, הסדרות "להיות איתה" של קשת ו"ג'וני ואבירי הגליל" של yes שמופצת על ידי קשת, נמכרו בגרסתן המקורית בעברית לשירות ה-VOD של ערוץ 4, והגרסה הבריטית (רימייק) ל"מסודרים" ששודרה באותה שנה ב-Channel 4, נמכרה לנטפליקס העולמית. בשנת 2018 רכשה קשת את מניות הרוב בקבוצת המדיה הבריטית Greenbird. בספטמבר 2019 פורסם כי הדרמה "משפטה של כריסטין קילר" אשר הופקה עבור BBC ONE הבריטי בהשקעת קרן השקעות של קשת, תוצג בפסטיבל MIPCOM.
כחלק מפעילותה בגרמניה, בשנת 2017 רכשה קשת אינטרנשיונל את חברת ההפקה הגרמנית Tresor TV והפכה אותה לשלוחת החברה בגרמניה.
בתחום הקולנוע, מפעילה קשת אינטרנשיונל חטיבת קולנוע, בראשה עומדות עדי עזרוני ומנדי תגר (מנדי תג'ר-ברוקי). סרטה הראשון של קשת אינטרנשיונל באורך מלא, The Sound of Silence, נרכש על ידי חברת סוני לפני הפרמיירה שלו בפסטיבל הסרטים סאנדנס בשנת 2019. סרטה השני, "Save Yourselves!", נבחר גם הוא לפסטיבל סאנדאנס 2020.
ב-25 בדצמבר 2019 פורסם כי קשת אינטרנשיונל וחברת ההפקה של גל גדות ובעלה ירון ורסנו חוברות על מנת להפיק סרט בארצות הברית לספר השנוי-במחלוקת "גדר חיה" מאת דורית רביניאן, המתאר רומן בין אסיר ביטחוני פלסטיני-מוסלמי לאישה יהודייה-ישראלית. אתר סרוגים ביקר את הספר גם על תיאור "עישון חשיש כמעשה לגיטימי", כשבנוסף נטען, "כי מלבד בעיית ההתבוללות, בספר מוצגים חיילי צה"ל כפושעי מלחמה סאדיסטים שמושווים לחמאס וכינויה של מדינת ישראל כ"כיבוש".
בנוסף להפצת תכניה של קשת הישראלית, קשת אינטרנשיונל גם מוכרת תכנים של חברות תוכן אחרות, ישראליות וזרות; מפתחת ומפיקה גרסאות מקומיות לפורמטים טלוויזיוניים; ומפתחת ומפיקה סדרות של יוצרים ישראלים מחוץ לישראך. כך למשל, בפברואר 2021 פורסם על קו פרודוקציה ראשונה מסוגה של קשת אינטרנשיונל, נטפליקס העולמית והערוץ הבלגי VRT; יובל יפת ורותם שמיר, יוצרי "השוטרים", בדרמת פשע בינלאומית חדשה בשם "יהלומים".
כנס INTV לחדשנות בטלוויזיה
מנכ"ל קשת, אבי ניר, יזם ופתח את הכנס הבינלאומי השנתי של קשת לחדשנות בטלוויזיה, INTV, אשר נערך בירושלים מאז שנת 2012. בכנס בן היומיים משתתפים מדי שנה בכירי תעשיית התוכן, הבידור, החדשנות והטלוויזיה הבינלאומית ועוסקים במגמות המובילות בעתידה של תעשיית התוכן העולמית. הכנס נערך שש פעמים, כאשר האחרון נערך במרץ 2019.
לאורך השנים, השתתפו בכנס INTV בכירי התעשייה העולמית, בהם נשיא HBO ריצ'רד פלפלר, נשיא NBC בוב גרינבלט, נשיא CNN ג'ף צוקר, נשיאת FOX דנה וולדן, סגנית נשיא התוכן המקורי בנטפליקס סינדי הולנד, סגנית נשיא CNN איימי אנטליס, נשיא CBS NEWS דייוויד רודס, נשיא פירמת הפרסום העולמית מק'קאן האריס דיימונד, הסוכן האמריקאי ארי עמנואל, השחקן יו לורי, יוצר "משפחת סימפסון" מקס פרוס, תסריטאית הסדרה "בנות" תמי זגהר, מפיק "משפחת קרדשיאן" גיל גולדשיין ונוספים. במסגרת הכנס, נפגשו האורחים הבינלאומיים עם נשיא המדינה לשעבר שמעון פרס ועם נשיא המדינה ראובן ריבלין, וכן נערכו אירועי בכורה עולמיים לסדרות ישראליות בינלאומיות כמו "דיג" ו"אוטונומיות".
מכירת פורמטי תוכניות
בין תוכניות קשת הישראליות שנמכרו והופצו בעולם על ידי קשת אינטרנשיונל:
The Blue Note 7
The Blue Note 7 היא שביעיית נגני ג'אז המופיעים בסגנון פוסט-בופ.
היסטוריה
השביעייה הוקמה בשנת 2008 לכבוד יום השנה ה-70 לחברת ההקלטות "בלו נוט".
הקבוצה הקליטה אלבום בשנת 2008, בשם "Mosaic", אוסף בן שמונה שירים של קלאסיקות Blue Note, שיצא בשנת 2009 ב-Blue Note/ EMI.
"זה היה סיור יוצא דופן", סיפר ברנשטיין. "נסענו לאמריקה האמיתית. בימים אלה, זהו סוג של טיול אקזוטי. עבור הרבה מוזיקאי ג'אז בניו יורק, זה המסלול. כולם היו בסיורים שונים בעולם. אבל כמה מתוכם נתנו הופעה במרידיאן שבמיסיסיפי או ביאקימה, וושינגטון?"
הלהקה מנגנת את המוזיקה של בלו נוט, שנכתבה על-ידי אמנים שונים, בעיבודים של חברי הלהקה ושל המוזיקאית והפסנתרנית רנה רוזנס.
ינוח (אתר בשומרון)
יָנוֹחַ (ייתכן יָנוֹחָה) הייתה עיר מקראית ששכנה בין נחלות שבט אפרים ושבט מנשה.
העיר נזכרת בספר יהושע בתיאור גבול נחלת שבט אפרים:.
אוסביוס באונומסטיקון (תחילת המאה ה-4 לספירה) ציין כי המקום היה נושב בתקופתו, וסמוך לעיירה עקרבה, דרומית מזרחית לשכם.
בנוסף, אפשר כי מכאן הגיע התנא אבא יוסי בר חנן איש ינוח.
חורבה זו נזכרת במפת הקרן הבריטית לחקר ארץ ישראל, וסמוכה ל"ח'רבת תאנא" (העליונה והתחתונה), המזוהה עם תאנת שילה הנזכרת לצד "ינוח" בתיאור המקראי.
ממד פיניטיסטי
באלגברה הומולוגית, הממד הפיניטיסטי של חוג A הוא ערך מספרי המתאים לA שמסייע למדוד עד כמה מסובכת קטגוריות המודולים, ובמיוחד האלגברה הומולוגית שלה, מעל החוג A.
ישנן מספר וריאציות של הממד הפיניטיסטי. שתי הווריאציות השימושיות ביותר הן הממד הפיניטיסטי הפרויקטיבי הקטן (או בקיצור הממד הפיניטיסטי הקטן), המסומן fpd(A), והממד הפיניטיסטי הפרויקטיבי הגדול, המסומן FPD(A).
על פי ההגדרה, הממד הפיניטיסטי הקטן מוגדר להיות הסופרמום של הממד הפרויקטיבי של כל המודולים הנוצרים סופית שהינם בעלי ממד פרויקטיבי סופי. כלומר:
בדומה, הממד הפיניטיסטי הגדול מוגדר להיות הסופרמום של הממד הפרויקטיבי של כל המודולים שהינם בעלי ממד פרויקטיבי סופי:
מההגדרה נובע כי הממד הפיניטיסטי הגדול תמיד גדול או שווה לממד הפיניטיסטי הקטן.
אם החוג A הוא בעל ממד גלובלי סופי אז הממד הפיניטיסטי הגדול מתלכד עם הממד הגלובלי. אם זאת, ישנם חוגים רבים שלהם ממד גלובלי אינסופי, וממד פיניטיסטי גדול שהינו סופי, ובכך היתרון של מושג זה על הממד הגלובלי.
בהינתן אלגברה (לא קומוטטיבית) נוצרת סופית מעל שדה, משערים כי הממד הפיניטיסטי הקטן והממד הפיניטיסטי הגדול הם תמיד סופיים. השערות אלו הן בעיות פתוחות במשך יותר מ-60 שנה, והן ידועות כהשערת הממד הפיניטיסטי הקטן והשערת הממד הפיניטיסטי הגדול.
איוב אל-כעבי
איוב אל-כעבי (בערבית: أيوب الكعبي; נולד ב-25 ביוני 1993) הוא כדורגלן מרוקאי בעמדת החלוץ באולימפיאקוס.
קריירת מועדונים
אל-כעבי נולד בקזבלנקה וגדל בשכונת אל-באייה. אל-כעבי התחיל את הקריירה שלו בגיל 16 כאשר הצטרף לראסינג קזבלנקה. תחילה שיחק כמגן שמאלי, אך כאשר הצטרף לקבוצה הבוגרת הפך לחלוץ. בעונת סיים כמלך שערי הליגה השנייה עם 25 שערים.
בקיץ אל-כעבי חתם בנהדאת ברקאן, עמה זכה בגביע בסיום העונה.
בשנת, אל-כעביחתם בחביי צ'יינה פורצ'ן מליגת העל הסינית תמורת 6.5 מיליון אירו, בה שיחק עם אסקיאל לאבצי וחאבייר מסצ'ראנו. ב-2 באוגוסט, אל-כעבי כבש את שערו הראשון בקבוצה בניצחון נגד בייג'ינג גואואן.
ביולי, אל-כעבי הושאל לווידאד קזבלנקה.
בספטמבר חזר לקדנציה שלישית בווידאד כשחקן חופשי. את עונתו היחידה במועדון, סיים עם 18 שערים.
בשנת, אל-כעבי חתם לשנתיים בהטאייספור מליגת העל הטורקית. ב-23 באוגוסט 2021 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בהפסד 2-1 לגלאטסראיי. ב-28 באוגוסט כבש את שער הבכורה שלו בקבוצה בניצחון 0-5 נגד אלניאספור. ב-27 בפברואר 2022 הבקיע שלושער בניצחון 2-5 נגד ייני מלאטיספור.
ב-6 באוגוסט 2023 אל-כעבי חתם באולימפיאקוס מליגת העל היוונית.
קריירה בינלאומית
אל-כעבי זכה פעמיים עם הנבחרת באליפות האומות האפריקאיות וסיים כמלך שערי הנבחרת (5 שערים) במסגרת הסיבוב השני של מוקדמות מונדיאל 2022.
אטקינסון
אטקינסון (באנגלית: Atkinson) הוא שם משפחה. {{פירושונים|
ראו גם
}}
עכנאי זיפני
עַכְנַאי זִיפָנִי (שם מדעי: Echium rauwolfii Delile) הוא צמח מדבר נדיר, חד-שנתי, זיפני ודוקרני מאוד, שגדל לאורך כל ים המלח ודרומה בערבה ובערוצי הנגב המזרחי עד אזור אילת. הוא אחד מ-68 מינים בסוג עכנאי ממשפחת הזיפניים ואחד מבין 6 הגדלים בר בישראל ובסביבתה. ואלו הם: עכנאי מגובב, עכנאי נאה, עכנאי סיני, עכנאי שרוע, עכנאי יהודה.
עכנאי זיפני דומה וקרוב מאוד לעכנאי יהודה. מספר הבדלים מבחינים ביניהם: הגבעול של עכנאי זיפני נושא שערות דוקרניות ומפושקות בלבד שיוצאות מבסיסים גבשושיים לבנים. המרווחים שבין השערות גדולים ואין שערות אחרות מצויות בהם ואלו עכנאי יהודה נושא שערות זקופות בתערובת עם שערות הדוקות במרווחים שבין השערות. כל האבקנים של עכנאי זיפני בולטים מהכותרת ואלו האבקנים של עכנאי יהודה חבויים בתוך הכותרת או 2 הארוכים שבהם בולטים במקצת מתוכה.
מורפולוגיה
צמח מדבר חד-שנתי צמח עשבוני זיפני ודוקרני מאוד (מכאן שם המין), מסתעף מן הבסיס וגובהו 15 עד 40 ס"מ לעיתים 60 ס"מ. מין זה אוהב חום, בעל שחלה עילית, מאוחה עלי כותרת צבע הכותרת אדום או ורוד-ארגמנית.
הגבעולים גליליים, זקופים או שרועים ומסתעפים מבסיסם וגם מחלקם העליון. הגבעולים, בעלי זיפים דוקרניים (שערות סמורות) ומפושקים שיוצאים מבסיסים גבשושיים לבנים. המרווחים שבין הזיפים גדולים ואין שערות נוספות על הגבעול (בשונה מעכנאי יהודה ועכנאי שרוע). הגבעולים מכוסים בעדשתיות (lenticle) - כתמים לבנים (?).
העלים מסורגים, פשוטים, מאורכים, תמימים ומחוסרי לוואים. העלים התחתונים צרים בהדרגה לפטוטרת והעליונים יושבים על הגבעול. העלים המלווים את הפרחים שעירים.
התפרחת מסוימת, מטיפוס חד-בדי ועקרבי מתפתחת בקצות הגבעולים, צורתה כזנב עקרב ומלוות חפים. התפרחת גלולה כשבלול או כזנב עקרב בצעירותה ומתיישרת עם הפריחה. התפרחות נושאות פרחים יושבים (ללא עוקץ) בצד אחד של הגבעול. גבעולי התפרחת זקופים ומתארכים בעת הפריחה ומתעקלים רק בקצה. התארכות הגבעול מרווחת את המרחק בין הפרחים ולאחר נשירת הכותרת את המרחק בין הגביעים המשתיירים והעלה אותם מן הצד.
הפרחים דו-מיניים, אינם נכונים, אינם יוצאים מחיקם של העלים אלא מצדם (קרוב לחיקו של חפה או עלה), בעלי שחלה עילית, עטיף כפול ועלי כותרת מאוחים.
הכותרת דמוית שופר ואינה נכונה. היא בעלת עלי כותרת שמאוחים בבסיסם לצינור שמסתיים באוגן אלכסוני, בעל 5 אונות קצרות ובלתי שוות. הכותרת שעירה בכל שטחה ובעלת שערות ארוכות יותר לאורך העורקים (בשונה מעכנאי נאה שכותרתו קירחת פרט לשערות ארוכות לאורך עורקיהן). לוע הכותרת ללא קשקשים. אורך הכותרת 15 עד 35 מ"מ ורוחבה 10 עד 15 מ"מ. הכותרת ארוכה בהרבה מהגביע ואורכה עולה על 1 ס"מ. צבעה של הכותרת ורוד-ארגמן והיא הופכת לסגולה כהה בפרח מבוגר עם עורקים מוארכים וכהים . הכותרת שעירה בכל שטחה בשערות הדוקות.
האבקנים 5, כמספר עלה הכותרת, ובלתי שווים באורכם ובולטים מהכותרת. הזירים דקים, סגולים וקבועים בחלקו התחתון של צינור הכותרת, לסירוגין עם אונות הכותרת. אורך הזירים גדול פי כמה מאורך המאבקים.
המאבקים קטנים ונפתחים בסדקי אורך.
השחלה עילית, בעלת שני עלי שחלה ומחולקת על ידי מחיצות ל-4 מגורות, לעיתים רחוקות השחלה בת 2 מגורות בלבד. מספר הביציות במגורה 1 או 2.
עמוד השחלה סגול, נימי, ארוך, יוצא משקע שבין 4 אונות השחלה, מבסיס השחלה. הצלקת מפוצלת בקודקודה לשני סעיפים לשני צלקות.
הפרי הוא מפרדת בעלת 4 פרודות חד-זרעיות (אגוזיות), לעיתים 1 עד 3 פרודות מתנוונות. המפרדת חבויה בתוך גביע ארוך, משתייר ומתפרה ועמוד שחלה יוצא ביניהן. הפרודות דמויות ביצה ובעלות 3 מקצועות והן מחוברת אל מצעית הפרח באמצעות בסיס משולש ושטוח ומעורות בעמוד המרכזי של השחלה. שטחן של הפרודות מקומט ושפתיהן מגובששות על פי רוב. לפרודות אין הליוזום (elaiosome) - גופיף שומני על הזרע הנאכל על ידי נמלים.
בית גדול ותפוצה
עכנאי זיפני גדל בבתי-גידול טבעיים בלבד בערוצים, בשקעים ובמישורים של מדבריות חמות. טיפוס התפוצה סהרו-ערבי. התפוצה משתרעת במדבריות צפון אפריקה ועד חצי האי ערב: קפריסין, אלג'יריה, לוב, סודאן, מצרים, תימן, ערב הסעודית, חצי האי סיני, ירדן ודרום ישראל. בישראל הוא גדל בנגב, בבקעה דרומית, דהיינו לאורך כל ים המלח ודרומה בערבה ובערוצי הנגב המזרחי עד אזור אילת.
פוליבולוס
הפוליבולוס היה מקלע חיצים מתקדם שפותח על בסיס הבליסטרה והסקורפיון על ידי המהנדס היווני דיוניסוס מאלכסנדריה במאה ה-3 לפנה"ס. כלי נשק זה המזכיר מכונת ירייה מודרנית נזקק לשני אנשים להפעלתו: האופרטור, שהיה מסובב גלגל שהיה מותח את הקשת, וטען, שהיה טוען את החצים במהירות. אשפת החצים הכילה 60 חצי מתכת שהיו נורים אוטומטית בקצב אש של כ-13 חיצים לדקה ולטווח מרבי של כ-260 מטר - קצב האש המהיר ביותר של כלי נשק כלשהו בעת העתיקה.