cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
מנהרות הברחה ברצועת עזה
תקופת הנשיא מוחמד מורסי
לאחר ההפיכה במצרים (2011) ועליית האחים המוסלמים בראשות מוחמד מורסי לשלטון, הפכה הברחת הסחורות במנהרות לגלויה, ולגיטימית למעשה. היקפה גדל בהרבה לעומת התקופה שלפני ההפיכה בשל קרבת החמאס לאחים המוסלמים.
תקופת הנשיא עבד אל-פתאח א-סיסי
בשנת 2013, בעקבות אירועי טרור בחצי האי סיני בהם היה מעורב חמאס ועל רקע ההפיכה במצרים (2013) ועלייתו של עבד אל-פתאח א-סיסי לשלטון, החל צבא מצרים במבצע להריסת המנהרות. במהלך המבצע הוצפו חלק גדול מהמנהרות במים ורבות מהן קרסו, פעולות אלו השפיעו רבות על הכלכלה בעזה. בעקבות הסיוע של חמאס לתנועת האחים המוסלמים, כולל בפעולות גרילה נגד הכוחות המצריים בסיני, הגביר צבא מצרים את פעילותו נגד המנהרות. הצבא מפוצץ את המנהרות בעזרת חומרי נפץ או מציף אותן במים, מבלי לבדוק האם יש אנשים בפנים. לפי הדיווחים, כ-350 מנהרות נהרסו בחודשים מאי עד אוגוסט בפעולות אלה של הצבא המצרי, מתוך מאות מנהרות שפועלות בציר פילדלפי. בספטמבר 2013 החלה מצרים בהקמת רצועת ביטחון לאורך גבולהּ עם רצועת עזה: הרסה מאות מנהרות ויותר מעשרה בתים ברפיח.
ביוני 2015 חפר צבא מצרים תעלה בעומק כ-20 מ' בגבול בין סיני לרצועת עזה, באזור העיר רפיח.
קישורים חיצוניים
<DIV dir=ltr> </DIV>
בלדי (פירושונים)
{{פירושונים| אישים:
ראו גם
}}
יחסי סומליה–סין
יחסי סומליה–סין הם היחסים הדו-צדדיים בין סין לסומליה.
היסטוריה
לסומליה וסין יש יחסים ארוכים במונחים של סחר, צבא, תרבות ושפה.
ימי הביניים
היחסים בין סומליה לסין החלו עוד בימי הביניים. באמצעות המסחר יצרו עמי שני האזורים יחסים טובים. ג'ירפות, זברות וקטורת יוצאו לאימפריית מינג הסינית, אשר ביססה את הסוחרים הסומלים כמובילים במסחר בין אסיה ואפריקה, ותוך כדי כך השפיעה על השפה הסינית עם השפה הסומלית ולהפך. הסינים ייצאו מוצרי צלדון, תבלינים ומוסקטים בתמורה לסוסים, חיות אקזוטיות ושנהב. החוקר החווי הבולט, הימאי, הדיפלומט ואדמירל הצי, ג'נג חה, הגיע בבמסעו הרביעי והחמישי לערים הסומליות מוגדישו, זיילה, מרקה וברברה. סעיד ממוגדישו, חוקר סומלי, נסע לסין במאה ה-14, כאשר סין נשלטה על ידי שושלת יואן, וציין את קהילות המסחר של הנמלים והערים הסיניות.
עידן המלחמה הקרה
היחסים הרשמיים בין ממשלות סומליה וסין כוננו ב-14 בדצמבר 1960. סומליה וסין חתמו מאוחר יותר על הסכם הסחר הרשמי הראשון שלהן ביוני 1963.
בתקופת המלחמה הקרה, ממשלת סומליה שמרה על קשרים פעילים עם מקבילה הסיני. השלטונות הסומליים פעלו למען קץ לבידוד הדיפלומטי של סין ותמכו במקום זאת בכניסתה לאומות המאוחדות.
לפילוג הסיני-סובייטי הייתה השפעה רבה על יחסי סין עם מדינות אפריקה. כבר ב-1964 תוארה סומליה כמרכז הגדול הראשון של היריבות הסינית-סובייטית ביבשת. כאשר הצד הסומלי גירש נציגים סובייטים בסוף 1977, סין הסכימה להשתלט על רבים מפרויקטי הפיתוח שהחלו על ידם.
כיום
משנת 2000 עד 2011 הושקו בסומליה כשבעה פרויקטי פיתוח סיניים. יוזמות אלו כללו 6 מיליון דולר בסיוע כלכלי, תרומה של תרופות נגד מלריה, ו-3 מיליון דולר בשמיטת חובות.
לאחר הקמת הממשלה הפדרלית של סומליה באמצע 2012, הרשויות הסיניות אישרו מחדש את תמיכתן בממשלת סומליה וקראו לקהילה הבינלאומית לחזק את מחויבותה לתהליך השלום הסומלי. הנציג הקבוע של סין באו"ם, לי באודונג, הדגיש גם את תמיכת הממשל שלו בתוכנית הייצוב של הממשל הפדרלי הסומלי, לרבות מאמציו של האחרון ב"יישום חוקת ביניים, ביצוע תוכנית שש הנקודות שלה, חיזוק היכולת המוסדית, מימוש תפקידי הממשלה והרחבת סמכות אפקטיבית על כל שטחה הלאומי".
באוגוסט 2013, בעקבות פגישה עם סגן ראש ממשלת סין ואנג יאנג, שר החוץ של סומליה, פווזיה יוסוף חאג'י עדן, הודיע כי הרשויות הסומליות מצפות לשיתוף פעולה עם ממשלת סין במגזרי האנרגיה, התשתיות, הביטחון הלאומי והחקלאות, בין היתר. וואנג גם שיבח את הידידות המסורתית בין שתי המדינות ואישר מחדש את מחויבותה של סין לתהליך השלום הסומלי.
ב-30 ביוני 2014, דובר משרד החוץ הסיני, הונג ליי, הודיע כי סין תשלח צוות דיפלומטי ב-1 ביולי כדי לפתוח מחדש את שגרירות סין במוגדישו. הוא תיאר את המהלך כהכרה בכך שהרשויות הסומליות מתקדמות במאמצי השיקום הלאומי שלהן והן כסמל לחשיבות שהממשלה הסינית מייחסת ליחסיה הדו-צדדיים עם סומליה. ב-3 ביולי 2014, הציג שר החוץ של סומליה, עבד העניינים של שגרירות הרפובליקה העממית של סין, ווי הונגטיאן, את תעודתו לשר החוץ של סומליה, עבדירהמן דואלה בייל, באירוע בבירת סומליה. בייל גם בירך על המינוי כסימן לחיזוק הביטחון והיחסים הדיפלומטיים של האומה. ב-12 באוקטובר 2014, השגרירות הסינית החדשה נפתחה רשמית במוגדישו.
ב-15 בדצמבר 2014, וי הונגטיאן הציג את כתב האמנתו לנשיא חסן שייח' מחמוד כשגריר סין החדש בסומליה. שר החוץ של סומליה בייל והשגריר ווי ערכו לאחר מכן מסיבת עיתונאים משותפת, שבה התחייבו הפקידים לחזק עוד יותר את הקשרים הבילטרליים. כחלק מתהליך השיקום המקומי, ווי גם ציין כי השלטונות הסיניים אמורים ליישם פרויקטי פיתוח שונים בסומליה.
ביולי 2019, שגרירי האו"ם של 37 מדינות, כולל סומליה, חתמו על מכתב משותף למועצת האומות המאוחדות לזכויות אדם המגן על היחס של סין לאויגורים ולקבוצות מיעוט מוסלמיות אחרות באזור שינג'יאנג.
זכויות אדם
ביוני 2020, סומליה הייתה אחת מ-53 מדינות שתמכו בחוק הביטחון הלאומי בהונג קונג באו"ם.
הסכמים
ביולי 2007, חברת הנפט הסינית בבעלות המדינה CNOOC חתמה על הסכם חיפושי נפט עם ממשלת סומליה במחוז צפון-מרכז מודוג, הממוקם באזור פונטלנד האוטונומי.
בספטמבר 2013 חתמו שתי הממשלות על הסכם שיתוף פעולה רשמי במוגדישו כחלק מתוכנית הבראה לאומית לחמש שנים בסומליה. ההסכם יראה את הרשויות הסיניות משחזרות כמה ציוני דרך מרכזיים בתשתית בבירת סומליה ובמקומות אחרים, כולל התיאטרון הלאומי, בית חולים ואצטדיון מוגדישו, כמו גם את הכביש בין גלקאיו לבוראו בצפון סומליה. בנוסף, שגריר סין ליו גואנגיון ציין כי סין תפתח מחדש את שגרירותה במוגדישו על קרקע שנתרמה למטרה זו על ידי ממשלת סומליה.
באפריל 2015, שר החוץ של סומליה עבדיסלם עומר נפגש במוגדישו עם שגריר סין בסומליה וי הונגטיאן כדי לדון בקשרים בין שתי המדינות. הפגישה הסתיימה בהסכם דו-צדדי חתום, המחזק את היחסים הדיפלומטיים ושיתוף הפעולה. כחלק מהוראות האמנה, 13 מיליון דולר בכספים סיניים יועדו ליוזמות שיקום ופיתוח במגזרי הכלכלה, הבריאות, החינוך והתשתיות בסומליה. לדברי השגריר וי, הרשויות הסיניות אמורות להמשיך את תמיכתן במאמצי הייצוב של ממשלת סומליה. עומר שיבח את ממשלת סין על שיתוף הפעולה המתמשך שלה.
TX4
TX4 היא מכונית בתצורת מונית, המוגדרת כמכונית רטרו, אשר יוצרה על ידי חברת הנדסת הרכב "London Taxi Company" הבריטית בשנים 2007–2017, ובמקביל על ידי חברת המכוניות הסינית "Geely (officially Zhejiang Geely Holding Group Co., Ltd)" החל מ-2008.
מרצדס-בנץ O402
מרצדס-בנץ O402 (בגרמנית: Mercedes-Benz O 402) הוא אוטובוס קצר, מתוצרת יצרנית הרכב הגרמנית מרצדס בנץ אשר יוצר בין השנים 1985–1989.
י"ג מידות
שלש עשרה מידות של רחמים, הידועות בכינוי י"ג מידות, הן, לפי היהדות, מידותיו הרחומות שבהן מתאפיין ה'.
מקור במקרא
מקורן של י"ג מידות בחומש שמות:
הפרשנים נחלקו האם נאמרו פסוקים אלה מפי משה רבנו כשראה את ה' עובר על פניו או על ידי ה' למשה רבנו. הדברים נאמרו לאחר חטא העגל, בעת שמשה ביקש שהאלהים יסלח לעם ישראל על החטא. מידות אלו מכילות הן רחמים והן דין אולם הן הפכו ליג' מידות הרחמים באמצעות מדרש נועז של חכמים. לדעת רש"י לימדו הקב"ה למשה תפילה זו לאחר שראה שהזכיר משה בתפילה את אברהם יצחק ויעקב על מנת שבזכות האבות - אברהם יצחק ויעקב, תתקבל סליחתם, ועל כך נענה לו הקב"ה שאף לאחר שתכלה זכות אבות, יוכלו להתפלל תפילה זו של י"ג מידות ותפילתם תתקבל.
חלוקת המידות
קיימת מחלוקת במדרש האם מספר המידות בפסוקים אלו הוא 13, 11, או 10. הגמרא מזכירה רק את הדעה שהן 13, ודעה זו התקבלה לדורות.
יש גם דעות שונות לגבי חלוקת המידות בין המילים בפסוקים, כדלהלן. שד"ל מונה לא פחות מ-13 שיטות שונות לגבי חלוקה זו.
שיטת רבנו תם, רמב"ן, אבן עזרא ואבודרהם
החלוקה לפי דעת רמב"ן, אבודרהם ואבן עזרא (שמות לד, ו) וכן דעת רבנו תם היא:
שיטת רב ניסים גאון
החלוקה לפי דעת רב ניסים גאון שבמגילת סתרים היא:
שיטת רב האי גאון הרי"ף והרמב"ם
החלוקה לפי דעת רב האי גאון שמוזכרת גם בדברי הרי"ף וכן בדברי הרמב"ם היא:
שיטת רמ"ק
ישנה חלוקה ייחודית לרבי משה קורדובירו אותה הוא כותב בספרו "אילימה". לשיטת רמ"ק, כמו שהמילה "נושא" חלה על "עוון", "פשע" ו"חטאה", כך המילה "נקה" חוזרת על כל אלה, כך שהחלוקה היא:
שיטת המהר"ל
שיטת המהר"ל מפראג היא: (א) רחום  (ב) וחנון
פירוש המידות
"רחום" - פירוש המידה רחמים הוא שה' מרחם על האדם בהתאם למעשיו (רחמים כשילוב של חסד ודין).
"חנון" - רחמיו של ה' הם ללא קשר למעשי האדם, אלא הם באים כמתנת חינם, חנינה.
"ורב חסד ואמת" - : 'רב חסד' - עושה חסד גדול, וכן רב 'אמת' - כלומר עושה הרבה אמת (הכוונה לדין אמת). על מידת ה'אמת' חָלַק יונה הנביא בתפילתו ("כי עתה ידעתי כי אתה...") ומחליף אותה ב'ניחם על הרעה'. בכך הוא מחה על אי הצדק שבעולם. הוא נענה שמידת הרחמים הכרחית לקיום העולם. אף כאן בסיומה של אמירת שלוש עשרה המידות, מחליפים את אמירת 'ונקה לא ינקה' באמירת 'ונקה...' בלבד. מוטיב זה - של חשיבות הרחמים לפני האמת - הוא מרכזי בספרות הקבלה.
"נוצר חסד" - פירושו שומר חסד, כלומר נותן 'אשראי' של חסד - אף על פי שחטאו נגדו. לאלפים - לאלפי דורות.
"נושא עוון ופשע וחטאה" - כלומר מוכן 'לשאת' ולסבול על גבו "עוון" - פעולה רעה, ו"פשע" - פעולה מכוונת בזדון, ו"חטאה" - פעולה 'המחטיאה את המטרה' בטעות או בהבנה לקויה.
"ונקה" - סיום מידות הרחמים במילה "ונקה", כלומר תוך התעלמות מהמשך הפסוק, "לא ינקה", מתבסס על מאמר התלמוד כי "מנקה הוא לשבים (בתשובה) ואינו מנקה לשאינם שבים". לפי פירוש זה, המשך הפסוק אינו תיאור מידות הרחמים של ה', ועל כן אין אומרים אותו.
קדושתן של י"ג מידות
לי"ג המידות קדושה וכח רוחני רב, ועל כן, על האומר אותן להבין פירושן וכוונתן ולדקדק באמירתן. על י"ג מידות כתב רבינו בחיי:
כמו כן פסק ר' חיים מרדכי מרגליות כי "אסור להזכיר י"ג מידות שלא בכוונה" (שערי תשובה על ).
את קדושתן של י"ג מידות ניתן גם ללמוד מההלכה כי למתפלל ביחיד אסור לומר בתחנון את י"ג המידות, אלא אם כן קורא אותן בטעמיהן, וכך הוא כ"קורא בתורה" ולא כאומרן בתפילתו.
כח אמירתן לכפרת עוונות
אמרו חכמים בתלמוד שלאחר שמחל הקב"ה על חטא העגל ביקש משה רבנו: "הַרְאֵנִי נָא אֶת כְּבֹדֶךָ". השיב לו הקב"ה: "אֲנִי אַעֲבִיר כָּל טוּבִי עַל פָּנֶיךָ וְקָרָאתִי בְשֵׁם ה' לְפָנֶיךָ", כלומר אגלה לך את המידות שבהן אני מנהיג את ישראל, ואלו הם י"ג מידות הרחמים.
מעבר לפשט הדברים, ביארו המקובלים שחלק מהותי מסוגלת אמירתן הוא לימוד ממידות אלו גם לתיקון המידות שלנו:
אל ארך אפים
בנוסח הספרדים מקובלת גרסה קצרה של פיוט זה.
אזכור י"ג מידות
את מידות הרחמים מזכירים בתפילה בזמן שמבקשים לעורר את רחמיו של אלוהים.
מזכירים אותן בהרבה קהילות בתפילת שחרית ומנחה בכל יום באמירת התחנון, ויש נוהגים לאומרם רק בתחנון הארוך של ימי שני וחמישי, ויש נוהגים שלא לאומרם כחלק מתחנון כלל. בסליחות - בימי צום, וכן בתקופות שונות (בחודש אלול או סופו, בעשרת ימי תשובה ובימי בין המצרים), ובתפילות ימים נוראים.
בתפילות יום כיפור, י"ג המידות מוזכרות בכל תפילה - לפי מנהג האשכנזים, באמצע התפילה, ולפי מנהג הספרדים בסיומה של כל תפילת עמידה. יש כמה דעות בגאונים ובראשונים כמה פעמים לומר י"ג מדות בכל תפילה.
פיוטים ופסוקים נוספים
סביב י"ג מידות נכתבו פיוטים רבים, הנאמרים בקהילות השונות עם הסליחות והתפילות ועוד. הפיוטים המפורסמים הם "שלוש עשרה מידות האמורות בחנינה" הנאמר לפי חלק ממנהגי האשכנזים בערב ראש השנה, ו"אזכרה אלהים ואהמיה" הנאמר לפי מנהג האשכנזים באחד מימי הסליחות של הימים הנוראים.
רבי משה קורדובירו בספרו תומר דבורה מרחיב על שלוש עשרה המידות הנלמדות מהפסוקים
פסוקים אלו נאמרים אף הם בתחנון ובסליחות וכן בתפילות וטקסים כמו תשליך, וגם סביבם יש פיוטים רבים - הידוע בהם פיוט 'אדיר ונאור... מי אל כמוך'.
שלוש עשרה המידות מוזכרות אף בפיוט "אחד מי יודע", המושר לקראת סופו של ליל הסדר -.
ג'רי גופין
ג'רלד "ג'רי" גופין (Gerald "Gerry" Goffin; 11 בפברואר 1939 - 19 ביוני 2014) היה פזמונאי אמריקאי. ידוע בעיקר בשל עבודתו המשותפת עם רעייתו בשנות ה-60, קרול קינג. ב-1990 נכנסו שניהם להיכל התהילה של הרוק אנד רול. גופין כתב שישה שירים שהגיעו לראש מצעד הפזמונים, בילבורד הוט 100.
תולדות חייו
גופין נולד למשפחה יהודית בברוקלין, ניו יורק. לאחר לימודיו בתיכון התגייס לחיל הנחתים האמריקני, אך פרש לאחר שנה ועבר ללמוד כימיה בקווינס קולג' (Queens College), שם פגש את קרול קינג.
ב-1960 קינג וגופין התחתנו והזוג החל לעבוד במסגרת קבוצת כותבי השירים בבניין בריל. להיטם המשותף הראשון, "Will You Love Me Tomorrow", בביצוע להקת ה"שירלס" (The Shirelles) הגיע למקום הראשון במצעד בילבורד הוט 100 בינואר 1961. אף שקינג וגופין נפרדו ב-1968 הם המשיכו לעבוד יחד עוד כמה שנים.
עוד משיריהם:
ארכף סלע מערבי
ארכף סלע מערבי (שם מדעי: Elephantulus rupestris) הוא מין יונק קטן ממשפחת הארכפיים.
הארכפים הם יצורים קטנים דמויי חדף אך שייכים לקבוצה נפרדת הקרויה חדפי פיל. הם בעלי אף מוארך מעט וכפוף עם שערות חישה וכן אוזניים ועיניים גדולות. הרגליים שלהם גדולות והם יצורים מהירים ביותר.
הארכפים נפוצים בטבע בדרום אפריקה, נמיביה ואולי גם באנגולה ובוצוואנה. הם חיים במאורות בערבות עשב טרופיות ואזורים סלעיים יבשים.
הארכפים פגיעים לטורפים רבים ויודעים לנוע במהירות כדי לברוח מפניהם בנתיבים עקלתונים בצמחייה. הם בודקים את תחזוקת השבילים בצמחייה באמצעות פינוי זרדים שנפלו שם. השביל מספק להם גם מקום לאכול משום שהוא מושך חרקים קטנים כמו פרפרים וחגבים למאכל.
קורליין ודלת הקסמים
קורליין ודלת הקסמים (באנגלית: Coraline) הוא סרט פנטזיה אפלה לילדים שהופק באמצעות אנימציית סטופ מושן, אשר מבוסס על הספר "קורליין" מאת ניל גיימן. הסרט בוים על ידי הנרי סליק וטים ברטון ויצא לאקרנים בפברואר 2009.
עלילה
קורליין ג'ונס (דקוטה פנינג) היא ילדה בת 11 העוברת עם הוריה ממישיגן לבית חדש באזור שומם באורגון. קורליין משועממת בביתה החדש והמבודד. שכנותיה היחידות הן העלמות ספינק ופורסיבל (ג'ניפר סונדרס ודון פרנץ'), שחקניות זקנות, בעלות חיבה לכלבי טרייר סקוטיים, ומר בובינסקי, שתיין שטוען שהוא מאמן קרקס עכברים. הדבר הקרוב ביותר לילד הוא וויבי לובאט, שמתגורר במרחק קצר ממנה, ילד מוזר שנוהג להסתובב עם החתול השחור שלו. הוא טוען שסבתו, בעלת "הארמון הוורוד"- ביתה של קורליין, אוסרת עליו להיכנס לשם, אך לא מסביר למה.
קורליין יוצאת לסייר בביתה עם הבובה שלה, שוויבי נתן לה - בובה שדומה לה עד מאוד, בעלת עיני כפתורים שחורים. בחדר האורחים היא מוצאת דלת קטנה ונעולה. היא מצליחה לפתוח באמצעות מפתח שחור, אך היא מתאכזבת כשהיא מגלה שמאחורי הדלת מסתתר קיר אבנים.בלילה, קורליין מתעוררת לשמע קולות משונים ורואה עכבר לבן. היא מחליטה לעקוב אחריו, והוא מוביל אותה בחזרה לדלת הקטנה, רק שהפעם היא נפתחת למנהרה ארוכה. היא עוברת דרכה ומגלה את העולם ה"אחר": יקום מקביל, זהה לחלוטין לזה שקורליין באה ממנו, רק הרבה יותר טוב: האוכל טעים, השכנים נחמדים ומעניינים, אפילו הגינה הופכת לגינת חלומותיה של קורליין. הוריה טובים יותר; הם מקשיבים לה, צוחקים איתה ונותנים לה תשומת לב ואהבה, שחסרה לה בהוריה האמיתיים. אבל דבר אחד שם מעורר את חשדה- העיניים של כל מי שגר בעולם המקביל, הן כפתורים. קורליין, שמזועזעת מכך בהתחלה, לא מתייחסת לזה אחרי כמה זמן. היא שוכבת לישון בחדר שלה בעולם המקביל, כשהוריה ה"אחרים" יושבים לצידה. כאשר היא מתעוררת, היא מגלה שחזרה לעולם הרגיל.
הפקה
בשיא, כלל צוות הפקת הסרט כ-450 איש, מתוכם כ-35 אנימטורים, וכ-250 טכנאים ומעצבים.
ביקורת
הסרט זכה לביקורות חיובית לרוב. באתר Rotten Tomatoes, כ-88% מהמבקרים נתנו לו ביקורת חיובית. עם זאת נשמעו טענות כי הסרט מפחיד מדי בשביל ילדים קטנים.
מרט צ'טין
ילדרים מרט צ'טין (בטורקית: Yıldırım Mert Çetin; נולד ב-1 בינואר 1997) הוא כדורגלן טורקי המשחק בעמדת הבלם באדנה דמירספור.
קריירת מועדונים
ב-19 בנובמבר 2017, מרט ערך את הופעת הבכורה שלו במדי גנצ'לרבירליגי בהפסד 2–1 לקייסריספור במסגרת ליגת העל הטורקית.
ב-16 באוגוסט 2019, הוא חתם בשורות רומא מהסרייה א'. ב-27 באוקטובר, צ'טין ערך את הופעת הבכורה שלו בליגה במשחק הבית נגד מילאן, כשנכנס כמחליף של לאונרדו ספינאצולה בדקה ה-77, משחק זה נגמר בניצחון רומא 1–2.
מוהאג'ר 6
מוהאג'ר 6 (בפרסית: پهپاد مهاجر-6) הוא כטב"ם איראני לתצפית, הכוונה ותקיפה. הכטב"ם נושא חימוש מונחה.
היסטוריה מבצעית
לפי הדיווחים, הכטב"ם שימש נגד קבוצת הטרור הסלפית-ג'יהאדיסטית ג'איש אל-עדל הפועלת באזורים הדרומיים של איראן. נראה שכמה כטב"מים מסוג זה ממוקמים באי קשם.
ביולי 2019, איראן השתמשה במוהאג'ר 6 נגד חמושים של מפלגת החיים החופשיים של כורדיסטן.
מוהאג'ר 6 שימש את הכוחות הרוסיים כדי להנחות מל"טים מתאבדים מסוג שאהד 136 למטרותיהם באזור אודסה במהלך הפלישה הרוסית לאוקראינה.
מאפיינים
למוהאג'ר 6 במשקל 600 קילוגרם יש זמן שהייה באוויר של עד 12 שעות עד למרחק של 2,000 קילומטר ולגובה של עד 18,000 רגל, הוא באורך 5 וחצי מטר ומוטת הכנפיים שלו באורך 10 מטר. הכטב"ם ממריא ונוחת על גבי מסלול טיסה.
הוא מצויד במצלמה אופטית או אינפרא אדום.
חימוש
ניתן להרכיב מתחת לכנפיים 4 טילים מונחים ועוד 2 מתחת לגוף הכטב"ם.
באפשרותו לשאת מספר סוגי חימוש: פצצה מונחת לייזר מדגם קאהם וטיל מונחה אינפרא אדום מדגם אלמס המבוסס על הטיל הישראלי גיל שהונדס לאחור.
סן רמו
סן רמו (באיטלקית: Sanremo; בליגורית: Sanrœmu) היא עיר של 56,800 תושבים בנפת אימפריה במערב ליגוריה בצפון-מערב איטליה.
גאוגרפיה
בסן רמו מבנים רבים בעלי עניין ארכיטקטוני השייכים לתקופת הבארוק, סגנון האר-נובו, הרומנסק, וגם הסגנון הנאו-קלאסי, כך שהמבקרים יכולים להתפעל מכמה מגדלים, טירות, וילות, ארמונות וכנסיות השייכות אף הן. לתרבויות ודתות שונות. בין שלל האטרקציות סאן רמו מציעה גם את הקזינו העירוני שלה, והזדמנויות לעסוק בסוגי ספורט שונים.
העיר אירחה ומארחת לא מעט אירועים חשובים, למשל באפריל 1920 אירחה העיר את הוועידה הקרויה על שמה, ועידת סן רמו. מדי שנה מארחת העיר את פסטיבל הזמר האיטלקי, פסטיבל סן רמו, וכן מארחת מרוצי ראלי ותחרות בסבב גביע העולם לאופניים (תחרות מילאנו-סן רמו).
טסה תומפסון
טסה לין תומפסון (באנגלית: Tessa Lynne Thompson; נולדה ב-3 באוקטובר 1983) היא שחקנית ומוזיקאית אמריקאית, מוכרת בעיקר מתפקידיה בתור ג'קי קוק בסדרת הטלוויזיה "ורוניקה מארס" ובתור שרלוט הייל בסדרה "ווסטוורלד" ברשת HBO, ומתפקידיה בתור ביאנקה טיילור בסרטים "קריד", "קריד 2", בתור ולקיריה / ברונהילדה בסרטי היקום הקולנועי של מארוול (תור: ראגנארוק, הנוקמים: סוף המשחק, תור: אהבה ורעם) ובתור הסוכנת M בסרט "גברים בשחור: אינטרנשיונל".
ביוגרפיה
תומפסון נולדה בלוס אנג'לס שבקליפורניה וגדלה שם ובברוקלין שבניו יורק. אביה, מארק אנתוני תומפסון, הוא מוזיקאי ממוצא אפריקאי-פנמי ואמה ממוצא מקסיקני ואירופאי. תומפסון למדה בתיכון סנטה-מוניקה בעיר שם התגלתה למשחק לראשונה כאשר גילמה את הרמיה במחזה "חלום ליל קיץ" של ויליאם שייקספיר שהופק על ידי תלמידי בית הספר. לאחר מכן למדה שנתיים בסנטה מוניקה קולג', שם למדה אנתרופולוגיה תרבותית.
תיאטרון
בשנת 2002 הופיעה תומפסון לראשונה בצורה מקצועית בהפקה בלוס אנג'לס של מחזהו של ויליאם שייקספיר "הסערה". ב-2003, תומפסון הופיעה בתפקיד יוליה במחזה "רומיאו ויוליה: ניו אורלינס לפני המלחמה, 1836" ואף הייתה מועמדת לפרס התיאטרון NAACP על תפקידה זה.
בשנת 2016 שיחקה במחזה של אוף ברודוויי "Smart People" שכתבה לידיה ר. דיאמונד; תומפסון גילמה את ולריה לצד מהרשלה עלי וג'ושוע ג'קסון.
טלוויזיה
ב-2005 הופיעה תומפסון לראשונה בטלוויזיה, בסדרת המתח של רשת CBS "פשע מן העבר". באותה שנה היא הצטרפה גם לעונה השנייה של הסדרה "ורוניקה מארס" בתפקיד ג'קי קוק. שנה לאחר מכן התארחה בדרמה הרפואית של ABC "האנטומיה של גריי". מאוחר יותר הופיעה גם בסדרות: "מרפאה פרטית", "גיבורים" ו"וסטוורלד".
קולנוע
ב-2006 הופיעה תומפסון לראשונה בקולנוע ברימייק לסרט האימה "כשזר מתקשר" בתפקיד סקרלט, בכיכובם של בריאן גראתי וקייטי קסידי. ב-2008 גילמה את דיינה בדרמת הריקודים "להגשים את החלום" בכיכובה של מרי אליזבת' וינסטד, ושיחקה תפקיד קטן של מלצרית בסרטה הראשון של ג'יידה פינקט סמית' "חוזה אינטימי" ( 'The Human Contract '), לצד השחקנים ג'ייסון קלארק ופאס וגה.
בשנת 2014 הופיעה תומפסון בתפקיד דיאן נאש בביוגרפיה של מרטין לותר קינג "סלמה". ב-2015 הופיעה בסרט "קריד". היא לוהקה לגלם את ולקיריה בסרטי היקום הקולנועי של מארוול: "תור: ראגנארוק" מ-2017,
בשנת 2019 שבה לגלם את דמותה של ולקיריה בסרט "הנוקמים: סוף המשחק", ה-22 ביקום הקולנועי של מארוול. באותה שנה שיחקה גם בסרט הפעולה "גברים בשחור: אינטרנשיונל", בתפקיד ראשי של הסוכנת M בארגון "גברים בשחור", לצד כריס המסוורת' וליאם ניסן.
מוזיקה
תומפסון היא גם זמרת-יוצרת. בעבר היא הייתה חברה בלהקת האינדי אלקטרו סול "Caught A Ghost" מלוס אנג'לס, ותרמה לפסקול של "קריד" ו"קריד 2", עבורם היא כתבה וביצעה מספר שירים יחד עם המפיק מוזס סאמני.
ארתור, נסיך ויילס
ארתור, נסיך ויילס (באנגלית: Arthur, Prince of Wales; 19 או 20 בספטמבר 1486 - 2 באפריל 1502) היה בנו הבכור של המלך הנרי השביעי ושל רעייתו, המלכה אליזבת מיורק (בתו של אדוארד הרביעי), ויורש העצר של אנגליה. ארתור מת לפני שירש את כס המלוכה, ולאחר מות אביו, המלך, ירש אותו אחיו הצעיר הנרי, שהפך להנרי השמיני. כבר מלידה נשא בתואר דוכס קורנוול. ב-29 בנובמבר 1498 קיבל גם את התארים נסיך ויילס ורוזן צ'סטר.
ארתור נולד בווינצ'סטר. לכך חשיבות רבה, שכן במסגרת מאמציו לחזק את הלגיטימציה לטענה שלו לכתר אנגליה, הנרי השביעי טען כי הוא צאצא של קדוולדר ושל מלכי בריטניה הקדומים. וינצ'סטר זוהתה כמיקומה של קמלוט. אביו גם קרא לו ארתור על שמו של המלך ארתור האגדי. ארתור הוטבל לנצרות בקתדרלת וינצ'סטר והוכרז באותו אירוע כאביר במסדר האמבט. סנדקיו היו תומאס סטנלי, הרוזן מדרבי וג'ון דה ויר, הרוזן מאוקספורד. סבתו, אליזבת וודוויל שימשה אף היא כסנדקית והחזיקה אותו במהלך הטקס. לא ברור אם היה תינוק בריא: חלק מבני התקופה מתארים אותו כ"מלא חיים ומרץ" ופרנסיס בייקון כותב כי ארתור "נולד בחודש השמיני" אך היה חזק וכשיר. ישנם היסטוריונים הטוענים כי הוא היה חלש במהלך כל חייו, ובריאות רעועה זו הובילה גם למותו.
בגיל שנתיים שודך לנישואין עם הנסיכה הספרדית קתרינה מאראגון. הם נישאו בנובמבר 1501 ועברו לטירת לדלו בגבול אנגליה-ויילס. כבר בחודש אפריל שלאחר נישואיהם הוא נפטר מקדחת. אלמנתו נישאה לאחיו, הנרי.
יחד לתמיד
יחד לתמיד הוא אלבום האולפן השני של הצמד המוזיקלי הישראלי אילן ואילנית. את האלבום הוציאה לאור בספטמבר 1968 חברת התקליטים "התקליט חיפה". השיר היחידי שנכנס למצעד הפזמונים השבועי של גלי צה"ל הוא "יחד לתמיד", הסינגל המוביל של האלבום, שהגיע בשיאו למקום הרביעי. דוד קריבושי ביצע את הפקת כל רצועותיו.
סוני קולברלי
סוני קולברלי (באיטלקית: Sonny Colbrelli; נולד ב-17 במאי 1990) הוא רוכב אופני כביש מקצועי איטלקי לשעבר. מנצח המונומנט פריז - רובה (2021) ואלוף אירופה (טרנטו 2021).
לטענתו, הוא הצטיין במיוחד במרוצים הנערכים במזג אוויר גשום.
ברדיאני סי. אס. אף (2010–2016)
קולברלי חתם על חוזה מקצועני ראשון בשנת 2010 עם קבוצת קולנאגו סי.אס.אף אינוקס (נקראת כיום ברדיאני סי.אס.אף), הוא לא התחרה בהרבה מרוצים אך הספיק לנצח את מרוץ טרופאו אלצ'ייד דגאספרי, ולסיים 6 באליפות העולם עד גיל 23. ב-2011, קולברלי התחרה בוואלטה של צ׳ילה והתוצאה הטובה ביותר שלו הייתה המקום ה-3 בקטע האחרון, בנוסף לכך הגיע במקום ה-2 וה-3 במרוצים מקומיים באיטליה, ובאליפות העולם עד גיל 23 הגיע במקום ה-91. ב-2012 מניין המרוצים של קולברלי עלה משמעותית והוא אף התחרה לראשונה בגראנד טור, כאשר נבחר לג'ירו ד'איטליה אך לא בלט במיוחד והישגו הבכיר היה מקומו ה-9 בקטע ה-12.
ב-2013, התחרה שוב בג'ירו ד'איטליה, והתוצאה הטובה ביותר שלו הייתה המקום ה-8 שלו בקטע ה-14. בטור אלמטי (מרוץ חד יומי) שבקזחסטן, סיים 2. ב-2014, התחרה בפעם השלישית ברצף בג'ירו ד'איטליה, אך לא רשם הישגים בולטים. בהמשך העונה, הספיק לנצח בג'ירו ד'אפניננו, במרוץ לזכרו של מרקו פאנטאני, ובגראן פרמיו קיטה די פצ'יולי.
ב-2015, התחרה בפעם הרביעית ברצף בג'ירו ד'איטליה, והישגו הבולט היה המקום ה-6 בקטע ה-7. בנוסף לכך ניצח את הדירוג הכללי בטור דה לימוסייה, ואת הקטע הראשון. הוא ניצח גם את מרוץ גראן פרמיו ברונו בגלי.
בעונת 2016, עונתו האחרונה בברדינאי, השיג ניצחון יוקרתי במרוץ השווייצרי הנודע, גראן פרמיו קיטה די לוגאנו, לאחר שהקדים את דייגו אוליסי, ואת רוברטו פרארי, בספרינט. בנוסף לכך הגיע שני במרוץ ההולנדי וולטה לימבורג קלאסיק, ו-3 במרוץ אמסטל גולד. הוא התחרה שוב בג'ירו ד'איטליה, והתוצאה הבכירה שלו הייתה המקום ה-3 בקטע ה-5. הוא הוסיף לרזומה שלו עוד שני קטעים בטור דה לימוסייה, ניצחון בקופה אגוסטוני, בקופה סבאטיני ולקראת סוף העונה ניצח בטרה ואלי וארזינה.
בחריין מרידה (2017-2022)
ב-2017 הצטרף לקבוצת בחריין מרידה, ורשם את אחד ההישגים הגדולים בקריירה שלו עד אז כאשר באפריל ניצח את מרוץ החץ ברבנט בבלגיה. הוא הוסיף לזה ניצחון באחד הקטעים בפריז - ניס. ברונדה ון פלנדרן, הגיע במקום ה-10, במרוץ אמסטל גולד, הגיע במקום ה-9. תוצאות אלו הובילו אותו להיבחר לסגל הקבוצה לטור דה פראנס, הוא סיים פעמיים במקום ה-6 (קטעים 2,14) ופעם אחת במקום 9 (קטע 10), ובתחרות על חולצת המאיץ הירוקה סיים במקום ה-5. הוא ניצח במרוץ הקופה ברנוצ'י. ב-2018, ניצח את הקטע ה-4 בטור של דובאי. לאחר מכן קולברלי התחרה בקלאסיקות בבלגיה, בקורן–בריסל–קורן, סיים 3 כשהמרוץ מסתיים במאוץ אל קו הסיום, כשארנו דמאר (שני) ודילן חרונבייחן (ראשון) מקדימים אותו. באומלופ הט ניוזבלאד סיים 8 ובחץ ברבנט הגיע שני, 9 שניות אחרי טים ולנס. הוא ניצח את הקטע ה-3 של טור דה סוויס. בטור דה פראנס, הגיע 2 בקטע ה-2, לאחר שרק פטר סאגאן היה יותר מהיר ממנו. וגם בקטע ה-5 הגיע שני שסאגאן מקדים אותו. מעבר לכך, בקטע ה-18 סיים במקום ה-5 ובקטע ה-21 סיים במקום ה-7. בקטגוריית הנקודות, סיים במקום ה9. הוא ניצח שוב את הקופה ברנוקי, וניצח בפעם הראשונה בגראן פימונטה. ב-2019, ניצח את הקטע ה-4 בטור עומאן, והגיע שני באליפות איטליה. בטור דה פראנס סיים פעמיים במקום ה-4 (בקטעים 5,7). הוא ניצח את הקטע הרביעי והאחרון של טור גרמניה. ואת המרוץ החד יומי ב-איטליה, גראן פרמיו ברונו בגלי.
ב-2020, סיים שביעי בקורן–בריסל–קורן. לאחר תום פגרת הקורונה, הוא חזר להתחרות ברוט ד'אוקסיטניה וניצח את הקטע השני במרוץ לאחר ספרינט רב משתתפים. באליפות איטליה סיים שלישי, לאחר שהפסיד לג'אקומו ניצולו המנצח ודווידה בלריני בספרינט מתוך דבוקה של עשרה רוכבים. הוא השתתף בטור דה פראנס בפעם הרביעית ברציפות, הפעם שימש כפועל של מיקל לנדה וסייע לו לסיים רביעי את המרוץ, כשהתוצאה הכי טובה של קולברלי במרוץ הייתה מקום 9 בקטע ה-14. לאחר מכן סיים את עונתו בבלגיה עם מקום שישי בבינקבנק טור ורביעי בחץ ברבנט.
את עונת 2021 החל קולברלי עם התמקדות בקלאסיקות האביב ובמרוצים חד יומיים נוספים, התוצאות הבולטות שלו היו מקום שישי בקורן–בריסל–קורן, שמיני במונומנט מילאנו - סן רמו ורביעי בגנט-וולחם. מרוץ הקטעים הראשון שקולברלי התחרה בו בעונת 2021 היה הטור דה רומאנדי, הוא סיים שני לפטר סאגאן בקטע הראשון והשיג את הניצחון הראשון שלו בעונה למחרת, בקטע השני, לאחר שהקדים את פטריק בווין (Israel Start-Up Nation) ואת מארק הירשי (יו. איי. אי אמירטס) בספרינט מצומצם. בקטע ה-3 הגיע קולברלי רביעי ובסוף המרוץ ניצח את קטגוריית הנקודות. קולברלי המשיך בכושר הטוב גם בקריטריום דו דופינה, הוא סיים שני בקטע ה-1, כשלמעשה ניצח את הספרינט מהפלוטון, 25 שניות אחרי ברנט ואן מור (לוטו–סודאל). גם בקטע ה-2 ניצח רוכב לאחר בריחת סולו, לוקאס פוסטלברגר (בורה–הנסגרוהה), וגם בקטע הזה קולברלי ניצח את הספרינט מהפלוטון שהגיע 11 שניות אחרי פוסטלברגר. בקטע ה-3 קולברלי כבר הצליח לנצח, לאחר שגבר על אלכס ארנבורו (אסטנה–פרמייר טק) וברנדון מקנולטי (יו. איי. אי. אמירטס) בספרינט רב משתתפים על שיפוע בסיום. בקטע ה-5 השיג קולברלי את המקום השני השלישי שלו במרוץ, כשסיים שני לגריינט תומאס שהתקיף בקילומטר האחרון וניצח את הקטע, כשקולברלי שוב הוביל מהפלוטון במקום השני. לבסוף הוא ניצח את קטגוריית הנקודות במרוץ. שבועיים אחר כך קולברלי ניצח את אליפות איטליה, מקדים ב-2 שניות את מאטיה קאטאנו (דקונינק קוויק-סטפ וב-37 שניות את סמואלה זוקארטו (ברדיאני–CSF פאייזנה). קולברלי התחרה בטור דה פראנס בפעם החמישית ברציפות, ובפעם הראשונה מתוך הפעמים האלו נחשב לפייבוריט לעיתונות בקטעים ולאחד מהרוכבים הבולטים במרוץ, בהתחשב בתוצאות וביכולת שהציג בשאר העונה. הוא סיים חמישי בקטע ה-3, שהיה קטע הספרינט הראשון בטור, כשטים מרלייר (אלפסין–פניקס) ניצח. בקטע ה-9 היה חלק מקבוצת הבריחה בקטע שהיה הררי והצליח לסיים שלישי, 5:34 דקות מבן או'קונור המנצח (AG2R סיטרואן). גם בקטע ה-16 היה חלק מקבוצת הבריחה והצליח לסיים שוב על הפודיום, 42 שניות מפטריק קונראד (בורה–הנסגרוהה) המנצח.
באליפות אירופה בשנת 2021 סיים קולברלי במקום הראשון לאחר שגבר בספרינט הסיום על רמקו אוונפול.
ליגת העל האוזבקית
ליגת העל האוזבקית (באוזבקית: O'zbekiston Superligasi) היא ליגת הכדורגל הבכירה באוזבקיסטן. הליגה הוקמה בשנת 1992, שנה לאחר עצמאותה של אוזבקיסטן מברית המועצות.
התקופה הסובייטית (1926–1991)
לפני הקמת ליגת העל האוזבקית, התקיימה החל מ-1926 ועד 1936 אליפות הערים של אוזבקיסטן, ומ-1937 ועד 1991 הליגה של רפובליקת אוזבקיסטן תחת מערכת הליגות של ברית המועצות. כיוון שהקבוצות האוזבקיות, שהיו חלשות יחסית, לא הרבו להשתתף בליגת העל הראשונה, אליפות הליגה האזורית הייתה יותר משמעותית במדינה (אך לא הייתה רשמית ולא הוכרה בדיעבד על ידי ההתאחדות האוזבקית ומנהלת הליגה).
לאחר התפרקות ברית המועצות (1992 ואילך)
החל מעונת 1994/1995 משתתפות הזוכות באליפות בליגה זו בליגת האלופות האסיאתית.
מבנה הליגות באוזבקיסטן
הליגה משוחקת בין חודשים מרץ ועד נובמבר של שנה קלנדרית, ומפעם לפעם התקיימה תחרות הסופר קאפ האוזבקית שהייתה אקורד הסיום של העונה.
הקבוצות משחקות אחת נגד השנייה בבית ובחוץ פעם אחת. כמות היורדות משתנה ונעה בין 2 ל-3 יורדות לפי החלטת ההתאחדות באותה העונה, ובהתאם כמות הקבוצות בליגה משתנה ונעה בין 14 ועד 17. בדרך כלל אין קבוצות שעולות מה"ליגה הראשונה" שהיא ליגת המשנה כיוון שמדובר בקבוצות מילואים של הקבוצות החזקות והגדולות בליגה הראשונה שלא מורשות להשתתף בליגת העל. במקרה שכזה הליגה למעשה מצטמצמת כיוון שהקבוצות במקומות האחרונים כן יורדות אך אין עולות.
הזוכה באליפות משתתפת בעונה הבאה של ליגת האלופות האסיאתית, ביחד עם הזוכה בגביע האוזבקי.
אפילפסיה בבעלי חיים
גם לבעלי חיים אחרים מלבד בני אדם יכולה להיות אפילפסיה. היא מאופיינת בהתקפים אפילפטיים חוזרים. אפילפסיה אצל כלבים היא בדרך כלל גנטית. אפילפסיה אצל חתולים ובחיות מחמד אחרות היא נדירה יותר, כנראה משום שאין מרכיב תורשתי של אפילפסיה בחיות אלה.
אפילפסיה אצל כלבים
אצל כלבים האפילפסיה היא תורשתית, לעיתים קרובות. שיעור האפילפסיה/התקפים באוכלוסיית הכלבים הכללית מוערך בין 0.5% ל-5.7%. בזנים מסוימים כמו רועה בלגי האחוז יכול להיות הרבה יותר גבוה.
אבחון
באפילפסיה ראשונית או אידיופתית אין שום סיבה ידועה. סוג זה של אפילפסיה מאובחן על ידי שלילה של גורמים אפשריים אחרים להתקפים. כלבים עם אפילפסיה אידיופתית חווים את ההתקף הראשון שלהם בין גיל שנה לשלוש. עם זאת, גיל האבחון הוא רק גורם אחד באבחון אפילפסיה כלבית. מחקר אחד מצא סיבה להתקפים בשליש מן הכלבים בין הגילאים שנה עד שלוש כשהוא מצביע על אפילפסיה משנית או תגובתית ופחות על אפילפסיה ראשונית.
אפילפסיה אצל חתולים
התקפים מוקדיים מורכבים נפוצים יותר אצל חתולים מאשר פרכוסים כלליים. התקפים מוקדיים אלה יכולים להיראות כהתנהגות מוזרה או חוסר תנועה מוחלט, מלווים בטיקים בפנים או הפרשת רוק מוגברת. חתולים יכולים לחוות העלאת קצף סביב הפה או איבוד שליטה בשרירים ובשלפוחית השתן.
יהודה דקל
יהודה דקל (29 במאי 1929 - 10 בינואר 2008), היה מבוני חבל לכיש והנגב, מנהל המחלקה להתיישבות של הסוכנות היהודית, ממייסדי המועצה לשימור מבנים ואתרי התיישבות ויושב ראש הוועד המנהל שלה, מלוחמי הפלמ"ח. ממקימי קיבוץ יראון. דקל הדליק משואה ביום העצמאות תשס"ו.
במלחמת השחרור ואחריה
בשנת 1948 הצטרף להכשרת הצופים - דפנה, עמה התגייס לפלמ"ח. שירת בגדוד השלישי, בחטיבת יפתח, במלחמת העצמאות, תוך השתתפות בקרבות בגליל, במבצע יורם לפתיחת הדרך לירושלים, במבצע דני לכיבוש לוד ואזור מודיעין. לאחר מבצע זה יצא לקורס מ"כים בקיבוץ דליה, ובסיומו ירד לנגב והתמנה למ"כ בפלוגה ג'. השתתף בפעולות ביטחון שוטף בנגב, באזור חרבת מחאז ובמבצע יואב, היה בין כובשי בית-חנון והמשלטים במערב הכפר. לאחר מכן עבר לבית שאן עם הגדוד השלישי. בינואר 1949 השתתף בקורס סמלים של פיקוד צפון והיה סמ"מ. במרץ 1949 השתחרר מצה"ל. נפילת שנים עשר מחבריו בקרב על נבי יושע (מצודת כח) בי"א בניסן תש"ח, 20 באפריל 1948, הותירה את חותמה על יהודה דקל ולאחר שנים רבות השפיעה גם על עיסוקו וכתיבתו. בשנת 1949 היה בין מקימי קיבוץ יראון בהרי נפתלי שבגליל העליון.
מלימודי חקלאות ועד ניהול מחלקת ההתיישבות של הסוכנות
יהודה דקל התקבל לעבוד במחלקה להתיישבות של הסוכנות היהודית ב-1 בינואר 1951. בסוף שנת 1952 החל יהודה את לימודיו בפקולטה לחקלאות של האוניברסיטה העברית ברחובות, בה סיים את חוק לימודיו וקיבל תואר מוסמך במדעי החקלאות. דקל חזר לעבוד במחלקה להתיישבות והצטרף לצוות שתכנן והקים את חבל לכיש. מאז שימש בתפקידים שונים במחלקה. בין היתר היה מנהל המדור לתכנון הפיתוח בחבל הנגב, מנהל חבל ירושלים, סמנכ"ל לנושאי תכנון ובנייה משקית, ומנהל החברה ל"תעשיות בהתיישבות הכפרית".
דקל שירת בגדוד חיל רגלים 89 בחטיבה 8, ונלחם במבצע קדש ומלחמת ששת הימים. במלחמת יום הכיפורים, מפקד גדוד שריון, תוך הקמת גדוד שריון מאולתר שכלל פלוגה מכל גדוד בחטיבה 8, הכוח נקרא "כוח דקל". בנוסף פיקד על אגד התחזוקה בחטיבה. השתחרר מצה"ל בדרגת סא"ל. לאחר המלחמה הוא הקים וניהל חברה לתכנון והקמה של מפעלי תעשייה ביישובי המחלקה להתיישבות בשם "תעשיות בהתיישבות הכפרית".
זיכרון ותיעוד היסטורי
נפילת שנים עשר מחבריו בקרב על נבי יושע דרבנה את יהודה דקל לעסוק בתיעוד ובפרסום תולדות יחידת הפלמ"ח (ההכשרה), בה היה חבר, ובחקר הקרב על נבי יושע. דקל פעל להקמת אתר זיכרון סמוך לקיר הצפוני של מצודת כח - הקיר אליו התנפצה התקפת הפלמ"ח בליל י"א בניסן תש"ח. כמו כן הוא כתב ספר על הקרב, משטרה עברית, מצודת ישע - מצודת כח, אשר יצא לאור בשנת 2003.
בשנת 1986, יהודה דקל הצטרף ליוזמת המייסדים והשתתף בהקמת המועצה לשימור אתרי מורשת בישראל במסגרת החברה להגנת הטבע ולאחר מכן היה בין מייסדי "העמותה לשימור אתרי מורשת בישראל". במסגרת פעילות זו יזם את חוק לשימור אתרים בשנת 1991. בשנת 1994 נבחר לכהן כיו"ר הוועד המנהל של המועצה לשימור מבנים ואתרי התיישבות והמועצה לשימור אתרי מורשת בישראל.
בשנת 2006 נבחר להדליק משואה ביום העצמאות על חלקו בפיתוח הנגב והגליל. ועל תפקידו כיו"ר הוועד המנהל של המועצה לשימור מבנים ואתרי התיישבות והמועצה לשימור אתרי מורשת בישראל.
מוזיאון הרעות הוקם כיוזמה אישית שקידם יהודה דקל.
בשנת 2014 עלה ליוטיוב סרט קצר בשם "רעות תחת אש". הסרט מתחיל בסיקור פועלו של דקל, ומשם ממשיך לשחזור הכנות לקרב השני על מצודת כ"ח ומהלך הקרב עצמו. בסרט בולטות דמויותיהם של פילון פרידמן, יזהר ערמוני ודוד "דודו" צ'רקסקי.
משפחתו
בשנת 1950, בקיבוץ יראון, נשא לאישה את חברתו, נחמה דובקין, בת סטרה (לבית ברב"ש) ואליהו דובקין. שם גם נולד, בשנת 1951, בנו אבישי, כיום פרופסור לאסטרופיזיקה באוניברסיטה העברית, באותה השנה עברו לירושלים. בשנת 1959 נולד בנו השני, בועז, כיום איש עסקים והבעלים של חברת P.M.I. בשנת 1969 נולדה בתו, נועה. שנים רבות הוא גר באשקלון ובשנים האחרונות לפני פטירתו גר ברמת השרון.
יהודה דקל נפטר בגיל 79 ביום חמישי, ג' בשבט ה'תשס"ח, 10 בינואר 2008. לרגל האזכרה לציון יום השנה השני לפטירתו של יהודה דקל הופק לזכרו הספר מאה מקומות שמורים - מסע באתרי השימור של ישראל מאת ד"ר מרדכי נאור ועופר רגב. בספר מובא סיפורם של מאה אתרים בארץ-ישראל אשר עברו תהליך שימור. הספר שיצא לאור בשיתוף המועצה לשימור אתרים. המועצה לשימור אתרי מורשת בישראל ומשפחת דקל חברו יחד והקימו מפעל להנצחת שמו ומורשתו – ספריית יהודה דקל.
זאב שרף
זאב שֵׁרְף (21 באפריל 1906 – 18 באפריל 1984) היה שר, חבר הכנסת, מראשי תנועת העבודה ומזכיר הממשלה הראשון.
ביוגרפיה
שרף נולד בכפר איזבור (כיום איזבורלה-סוצ'בה) במחוז סלטין שבחבל בוקובינה, אז תחת השלטון הקיסרי האוסטרי בימי האימפריה האוסטרו-הונגרית. בנם של רחל לבית פומרנץ ומאיר צבי שרף (Schärf).
בשנת 1925 עלה לארץ ישראל ובצעירותו עבד כפועל, כפקיד וכאיש ארגון בתפקידים מזדמנים והשתלב בחוגי אחדות העבודה ובהמשך במפא"י. שרף היה פעיל בתנועת הנוער של "פועלי ציון", ואף היה מראשי ומייסדי תנועת הנוער "הבחרות הסוציאליסטית". במחצית השנייה של שנות ה-30 היה בין מקימי "הפועל" וכיהן כמזכיר מרכז "הפועל" במשך 6 שנים.
במלחמת העולם השנייה שירת שרף במפקדת "ההגנה" והיה ממפקדי הש"י (שירות הידיעות של ההגנה) מהקמתו בשנת 1940 ובמשך 5 שנים עד 1945. בין השנים 1945–1947 כיהן בתפקיד מזכיר המחלקה המדינית של הסוכנות היהודית.
בשנת 1940 עבר עם משפחתו להתגורר בירושלים בשכונת בית הכרם ובהמשך השתקעו בשכונת קריית היובל.
היה נשוי להניה (בת משה אודבין) במקור מהעיר קלם שבליטא. שלושת ילדיהם: יאיר, צפור וצבי-משה (צבילי). בנו הבכור מנישואיו הראשונים היה הרופא ד"ר קלונימוס (נימוס) שרף. נינתו היא עיתונאית המוזיקה שירה נאות.
פעילותו למען הקמת המדינה
בדצמבר 1947 נתמנה שרף למזכיר "ועדת המצב", שהייתה הוועדה אשר התכוננה לקראת הכרזת המדינה והכינה את הקמתו של מנגנון המדינה. בשנת 1948 נתמנה למזכיר הממשלה הזמנית, הכין וניהל את טקס הכרזת המדינה, ובהמשך כיהן בתפקיד מזכיר הממשלה בין השנים 1948–1957, בממשלותיהם של דוד בן-גוריון ומשה שרת.
בשנת 1954 מונה שרף ממונה על הכנסות המדינה במשרד האוצר והנהיג מדיניות תקיפה של גביית מיסים לאור הצורך לארגן מחדש את מנהל המיסים ומודל המיסוי הישראלי. לאחר שבע וחצי שנים, באוגוסט 1961 התפטר מתפקיד זה, לאחר שהתנהלות מדיניות המיסים של ישראל נכנסה לשגרה. עם פרישתו של טדי קולק מתפקיד מנכ"ל משרד ראש הממשלה ב-1964 מונה שרף ליועץ כללי לראש הממשלה, כמינוי זמני עד לבחירות לכנסת, ובהתנדבות למשך שנה.
פעילות פרלמנטרית
בבחירות לכנסת השישית בשנת 1965 נבחר שרף לראשונה כחבר הכנסת, וכיהן עד 1974. בראשית ימי הכנסת השישית כיהן שרף כחבר בוועדת הכספים ובוועדת הפנים.
ב-22 בנובמבר 1966 התמנה שרף לתפקיד שר המסחר והתעשייה בממשלת אשכול, וב-5 באוגוסט 1968 התמנה לתפקיד שר האוצר בנוסף על תפקידו הקודם. שרף המשיך לכהן בשני תפקידים אלו גם בממשלה שהקימה גולדה מאיר לאחר מכן.
לאחר הבחירות לכנסת השביעית, והקמת הממשלה בשנית בידי גולדה מאיר, התמנה שרף לתפקיד שר השיכון, בו כיהן לאורך כל ימיה של אותה הממשלה (עד 10 במרץ 1974). בזמן כהונתו נתן עדיפות לבעיות הזוגות הצעירים, וגם מצוקת השכונות הייתה לנגד עיניו, ולכן המליץ להקים ספריות עשירות במאגרי מידע, כדי לאפשר הכנת שיעורים גם לתלמידים ממשפחות קשות יום ומרובות ילדים.
תפקידים נוספים שבהם כיהן
זאב שרף נפטר בירושלים ונטמן לצד רעייתו הניה שרף בהר המנוחות בעיר.
תפילת המחרוזת
תפילת המחרוזת (בלטינית Rosarium באנגלית Rosary) היא תפילה קתולית מסורתית, שמה מתאר את מחרוזת התפילה אשר משמשת למנות את התפילות המרכיבות אותה. התפילה הזאת היא אחת מן התפילות הבסיסיות ביותר בנצרות הקתולית, במיוחד תחת הערצת מרים. המחרוזת מורכבת בעיקר מהתפילות האווה מריה (בעברית ״שמחי מרים״), אבינו שבשמים, תפילת פאטימה והתהילה תהיה (Gloria Patri). במחרוזת תפילת שמחי מרים נאמרת מאה וחמישים פעמים, בהקבלה למאה וחמישים התהילים של דוד המלך. אי לכך, נקראת המחרוזת גם התהילים של מרים.
רזי המחרוזת
חמישה עשר רזי המחרוזת המסורתיים הם רזי השמחה, רזי המכאובות ורזי הכבוד. בנוסף להם, נוספו מאוחר יותר תחת האפיפיור יוחנן פאולוס השני רזי האור. הרזים הם של חייו, יסורו ותחייתו של המשיח הנוצרי וחייה של אימו, המאמין, בזאת, נקרא להתבנון ברזים אלו ולאמץ ולחקות בחייו האישיים את הסגולות שהם מלמדים:
היסטוריה ופרשנויות
התהילים היו מאז ומתמיד, הן ביהדות והן בנצרות, מקור ראשי לתפילה. בקרב נוצרים תפילת התהילים הייתה שכיחה ביותר: להודיה, על מנת להלל את האל, בזמן אבל, בתפילות קהילתיות, בתפילות אישיות וכן, כפרשנות או כנבואה למשיח המתקרב שהתגלם בדמותו של ישוע. נזירים ונזירות ואנשי דת במיוחד נהגו להתפלל יחדו את תפילת השעות, שכוללת ברובה את התהילים, אך רוב המאמינים שלא ידעו קרוא וכתוב נהגו לומר במקום זאת מאה וחמישים ״אבינו בשמים״ או מאה וחמישים ״שמחי מרים״, בחיקוי מאה וחמישים התהילים. בעקבות זאת, על מנת להקל על ספירת התפילות המחרוזת התפתחה בשלהי המליניום הראשון.
הגרסה האחרונה והעכשווית של המחרוזת צברה אהדה בקרב המאמינים במאה ה-13 לאחר שדומיניקוס הקדוש קיבל אותה ממרים, לפי המסורת הנוצרית, על מנת להטיפה לנוצרים, ככלי להילחם בכפירות שהיו נפוצות בזמנו. אף על פי כן, יש שטענו שהמחרוזת ניתנה לראשונה לידי דומיניקוס והתפילה לא הייתה קיימת טרם לכן כלל. עם זאת, יש המחזיקים שהדבר היה פרי דמיונם של נזיר בעלי רגשות חיבה חזקים כלפי המחרוזת. אומנם לא קיימת תמימות דעים לגבי הנושא. אדיקות למחרוזת גברה לאחר הניצחון של הצי הנוצרי בקרב לפנטו הימי נגד הכוחות הטורקיים. במאה ה-16 אירופה הנוצרית, ניצבה בסכנה ממשית - האימפריה העות׳מאנית המשיכה להתרחב, הטורקים הכחידו את הנצרות בצפון אפריקה ובניסיון להשתלט על אירופה הם התחילו בפלישה ימית פתאומית במטרה להגיע ללפנטו ומשם לחלק את העולם הנוצרי ולכבושו. המאמינים שנשלחו להילחם בטורקים, חלקם ללא ידע צבאי כלל, בטוחים בהפסדם המתקרב התפללו את המחרוזת.
איתם גם האפיפיור פיוס החמישי הקדוש התפלל ברומא, בוותיקן לניצחונם יחד עם קהל רב של מאמינים ואף הורה להשאיר את הכנסיות פתוחות ברחבי רומא לאורך כל היממה על מנת לתת לעודד את המאמינים להתפלל גם בלילות. הצי הנוצרי זכה בניצחון גורף בקרב, במספר אבדות קטן בהרבה מאשר לעות׳מאנים והאיום על הנצרות באירופה פסק. לאחר שפיוס החמישי שמע על כך הוא הוסיף מיד ללוח השנה הליטורגי את חג ״גברתנו של המחרוזת״. מאז גם דעך הכוח העות׳מאני בצפון אפריקה עד שהוא הודחק למזרח התיכון.
בתרבות ובאומנות
המחרוזת מחזיקה מקום חשוב בליבם של קתולים. מאמינים רבים מבקשים להיקבר בעודם אוחזים במחרוזת. באומנות, קדושים רבים נוטים להחזיק את המחרוזת בידם, נזירים לובשים את המחרוזת על מותניהם בעיקר ב, ב ובמסדרים רבים אחרים. המחרוזת מהווה בתרבות הקתולית ואף העולמית סמל לאדיקות, למסירות ולאמונה.
ארכף הסבך
ארכף הסבך (שם מדעי: Elephantulus intufi) הוא מין של יונק קטן ממשפחת הארכפיים המצוי בדרומה של אפריקה.
הארכף בעל אוזניים ועיניים גדולות ואף ארוך ומעט כפוף המכיל שערות חישה. צבעו של ארכף זה צהוב-אפור עם זנב ורדרד. הרגליים גדולות ואיתן הוא נע במהירות קדימה.
הארכף חי באזורים שחונים ויבשים בסוואנות טרופיות ובאזורים יבשים יותר כולל מדבריות, אך נפוץ בעיקר באזורי שיחים. הוא חי בדרום אפריקה, אנגולה, בוצוואנה ונמיביה.
ארכפים אלה מוצאים את מזונם ואת ביתם בין השיחים, וכשטורפיהם הרבים בסביבה הם בורחים בנתיב מהיר ועקלתוני בין השיחים בשבילים מסומנים. הם טורפים חרקים קטנים שונים.
כמו מרבית בני המשפחה הם לא מאריכים ימים בשבי.
פירופ
פּירוֹפּ הוא מינרל נזוסיליקטי השייך לקבוצת הגארנט. לפירופ יש גוון אדום בולט, ומכאן שמו, מיוונית "פירופוס" (pyropos – עיני אש). למרות שהוא נפוץ פחות מסוגי הגארנט האחרים נעשה בו שימוש נרחב כאבן חן תחת כינויים שונים שחלקם מוטעים. "פירופ כרום" ו"גארנט בוהמי" הם שני שמות חלופיים, כאשר המכון הגמולוגי של אמריקה המליץ שלא לעשות שימוש בהם. שמות מוטעים נוספים כוללים את "אודם קולורדו", "אודם אריזונה", "אודם קליפורניה", אודם הרי הרוקי", "אודם איליי" (Elie Ruby),"נופך בוהמי" ו"אודם הכף".
תכונות
נוסחת המבנה הכימי של פירופ טהור היא Mg3Al2(SiO4)3, אם כי בדרך כלל נוכחים במינרל יסודות נוספים בכמויות קטנות. יסודות אלו כוללים סידן, כרום, ברזל ומנגן. פירופ משתתף בשורות איזומורפיות (מצב בו אטום אחד או יותר במבנה המינרל יכולים להיות מוחלפים על ידי אטומים אחרים מבלי שיחול שינוי במבנה המינרל) עם המינרלים אלמנדין (Fe3Al2(SiO4)3), וספסרטין (Mn3Al2(SiO4)3) הידועים באופן קיבוצי כקבוצת הפיראלספיט (פירופ, אלמנדין, ספסרטין), כשברזל ומנגן מחליפים את המגנזיום במבנה הפירופ. אבני הגארנט שהרכבם מעורב שנוצרו עקב החלפות אלו מוגדרים על פי היחס שבין הפירופ לאלמנדין. הפירופ יוצר שורה איזומורפית נוספת עם המינרל קנורינגיט (Mg3Cr2(SiO4)3).
אופטית המינרל הוא איזוטרופי, אך למרות זאת יש דגימות בהם מופיעה שבירה כפולה. מקדם השבירה הממוצע של הפירופ הוא 1.74 (אך הוא נע בין 1.714 ל-1.742). צבעו הנפוץ של הפירופ הוא אדום. צבעם של חלק מסוגי הפירופ כהה מאוד, כמעט שחור, בעוד שלאחרים גוונים של סגול. כמה מסוגי פירופ עשירים בכרום הם תרמוכרומטיים ומשנים את צבעם לירוק בעת חימום. לאחד מסוגי הפירופ שמקורו בערוץ קאווי במחוז מקון (Cowee Creek, Macon Co) שבצפון קרולינה יש גוון סגול-אדום והוא קרוי "רודוליט". מקור השם מיוונית ופירושו "ורד". הרכבו הכימי הוא תערובות איזומורפית של פירופ ואלמנדין ביחס של חלק אחד אלמדין לשני חלקים פירופ. ממצא מעניין הם הגארנטים הכחולים מחליפי הצבע ממדגסקר, תערובת פירופ וספסרטין. צבע הגארנטים הכחולים הללו איננו כצבע הכחול של הספיר אלא הוא מזכיר יותר את צבעי הכחול-אפור וכחול-ירוק שלעיתים ניתן לראות בספינל. לעומת זאת, באור LED לבן הצבע מקביל לצבעי הכחול של הספיר או הטנזניט בשל תכונתם של הגארנטים הכחולים לספוג את התחום הצהוב מהאור הנפלט מהדיודה.
זיהוי המינרל
לא קל להבדיל בדוגמיות טבעיות בין פירופ לאלמנדין, אם כי יש בו בדרך כלל פחות פגמים ותכלילים. הקריטריונים המופיעים בטבלה משמאל יכולים לעזור, אבל יש להיזהר משום שרוב התכונות נקבעו על בסיס פירופ טהור שנוצר במעבדה. במשקל הסגולי הנמוך יותר של הפירופ קשה להשתמש כאמצעי לאבחנה כאשר בוחנים גבישים קטנים המוטמעים במסת אם של מינרלים סיליקטיים. במקרים אלו המינרלים המאפיים והאולטרה-מאפיים הנלווים יכולים להיות הסימן הטוב ביותר לכך שהגארנט הנבדק הוא פירופ.
המינרל נתגלה לראשונה בצ'כיה ב-1803 ומקור שמו, מיוונית "פירופוס" (עיני אש).
שימושים
השימוש המסחרי הנפוץ ביותר הוא כאבן חן. הקשיות הגבוהה יחסית והגוונים האדומים שלו הפכו אותו לאבן החן הפופולרית ביותר בין הגארנטים. שימוש מסחרי נוסף הוא עבור סוג מיוחד של נייר זכוכית הקרוי נייר גארנט. טוחנים את הפירופ ומדביקים את גרגריו לנייר. המוצר המתקבל מעולה לליטוש ושיוף. בנוסף יש לפירופ ערך כמינרל סמן לקיומם של צינורות קימברליט ומינרל סמן לסלעים שעברו התמרה בלחץ גבוה.
מקור ותפוצה
פירופ נפוץ בקסנוליתים של פרידוטיט מצינורות קימברליט, שחלקם מכילים יהלומים. פירופ המצוי יחד עם יהלום מכיל כ-3 עד 8 אחוזים של Cr2O3, הגורם לגוון ייחודי של סגול עד ארגמן כהה (לעיתים קרובות עם נצנוץ של ירוק). בשל עובדה זו הוא משמש לעיתים קרובות כמינרל סמן לקימברליט באזורים בהם פעילות הבליה מקשה על האיתור המדויק של צינור הקימברליט. סוג זה של פירופ ידועים כ"פירופ כרום" או גארנטים מסוג G9/G10.
הפירופ אומנם נפוץ פחות מגארנטים אחרים, אבל תפוצתו בעולם נרחבת. מקומות בהם יש כמות משמעותית של פירופ באיכות של אבן חן כוללים את: מרוניצה (Měrunice) בצ'כיה; גבישים גדולים במיוחד במסיב דורה-מאירה (Dora-Maira) בפיימונטה, ובווטרלה (Vetarella) במחוז לאציו שבאיטליה; בגורונד (Gorund) שבשווייץ; בזבליץ (Zöblitz), אחד המקומות הראשונים בהם נתגלה הפירופ, וגריפנדורף (Greifendorf) שבסקסוניה שבגרמניה; בהר איליי (Elie Ness) בפיפשייר (Fifeshire) שבסקוטלנד ("אודם איליי"); במכרות היהלומים שבאזור קימברלי במושבת הכף שבדרום אפריקה; לאורך הנהר אומבה (Umba River) בטנזניה; בערוץ קאווי במחוז מקון (Cowee Creek, Macon Co) שבצפון קרולינה (רודוליט), ובפארק בואל (Buell Park) במחוז אפאש (Apache) באריזונה שבארצות הברית; סמוך לעיירה ז'ולי (Joli) בקוויבק שבקנדה; בסמוך לבינגארה (Bingara) בניו סאות' ויילס ובאנאקי (Anakie) ובעמק האודם (Ruby Vale) בקווינסלנד שבאוסטרליה, ובגראווטה (Gravata) בפרנמבוקו שבברזיל.
מיקו פרנק
מיקו פרנק (בפינית: Mikko Franck; נולד ב-2 בינואר 1979) הוא מנצח יהודי-פיני..
ביוגרפיה
פרנק נולד בהלסינקי למשפחה של ניצולי שואה. שפת אמו הייתה שוודית. מבקרים השוו את כישרונו לזה של סיימון ראטל ואסה-פקה סאלונן בדורות שקדמו לו.
כיום מיקו פרנק מכהן כמנהל המוזיקלי של התזמורת הפילהרמונית של רדיו צרפת.
שנים ראשונות
פרנק החל לנגן בכינור בגיל 5 ובגיל 7 העדיף, על פי המסופר, פרטיטורות תזמורתיות על פני כל חומר קריאה אחר. הפרטיטורה האהובה עליו ביותר הייתה הסימפוניה ה-6 (הפאתטית) של צ'ייקובסקי, עליה נהג לנצח תוך האזנה להקלטה באוזניות. לימודי הכינור של פרנק באקדמיה על שם ז'אן סיבליוס בהלסינקי התקדמו לשביעות רצון הכל, אך בשנת 1995 השתנה הכל, כאשר מחלקת הנוער של האקדמיה על שם סיבליוס הציעה, לכבוד חגיגות יום השנה לייסודה, הזדמנות לנצח על תזמורת לכל המעוניין.
פרנק, אז בן 16, אחז בשרביט ויורמה פאנולה קיבל אותו מניה וביה כתלמידו הפרטי. פרנק אמר: "הוא העניק לי כל מה שאפשר ללמד על המקצוע הזה. לדוגמה, הוא השתמש בוידאו כאמצעי לעזור לי להיפטר מן המניירות המיותרות שלי." פרנק נכנס לכיתת הניצוח באקדמיה על שם סיבליוס בסתיו 1996. את הדיפלומה שלו קיבל בשנת 1998.
קריירה
עוד לפני שמלאו לו 23, כבר הספיק לנצח על כל התזמורות הסקנדינביות החשובות כמו גם על תזמורת פילהרמוניה בלונדון, התזמורת הסימפונית של לונדון, הפילהרמונית של מינכן, האופרה של ברלין והתזמורת הפילהרמונית הישראלית. הוא היה מועמד לפרס גראמי ל"ביצוע תזמורתי מצטיין" על הקלטתו הראשונה למוזיקה של ז'אן סיבליוס.
פרנק התמנה למנהל מוזיקלי של התזמורת הלאומית של בלגיה ואחר, בשנת 2004, התמנה למנהל מוזיקלי של האופרה הלאומית של פינלנד.
ירדנה עובדיה (אשת עסקים)
ירדנה עובדיה (נולדה ב-1949) היא אשת עסקים ישראלית.
ביוגרפיה
עובדיה נולדה במרוקו. בהיותה ילדה עלתה משפחתה לישראל והתיישבה בדימונה. החלה את דרכה כקופאית בשקם.
עשתה את הונה בזכות קשריה עם תאודורו אוביאנג, נשיא גינאה המשוונית. הקימה בגינאה המשוונית שני בתי חולים. הראשון הוקם בעיר באטה ב-2007 בשיתוף פעולה עם בית החולים שיבא. בבית החולים 137 מיטות והוא מעסיק עשרות אנשי צוות ישראלים בניהולו של ד"ר אלון שטמלר. בעקבות כשלים שהתגלו, הקים משרד הבריאות הישראלי ועדה שתקבע כללים להתקשרויות מסוג זה. בית החולים השני, בניהולו של גבי אופיר, ממוקם בעיר הבירה מלאבו והוא כולל 160 מיטות. הוא פתח את שעריו ב-2011 ומעסיק אף הוא עשרות רופאים ישראלים.
כלי תקשורת ישראלים פרסמו כי עובדיה גם תיווכה בעסקאות בהן סיפקו חברות ישראליות נשק לגינאה המשוונית. מדובר בחברות אירונאוטיקס, מספנות ישראל והתעשייה הצבאית.
היא משמשת קונסול כבוד של גינאה המשוונית בישראל.
חייה האישיים
עובדיה, המתגוררת בסביון, היא אם לחמישה ילדים, ובהם הסופר קובי עובדיה והסופרת ארית בוטבול עובדיה.
גיל בלוז
גיל בלוז (באנגלית: Gil Bellows; נולד ב-28 ביוני 1967) הוא שחקן ובמאי קולנוע קנדי.
ביוגרפיה
בלוז נולד בוונקובר שבפרובינציה קולומביה הבריטית שבקנדה. את לימודיו התיכוניים עשה בבית הספר מגי סקונדרי.
בלוז נהה אחר קריירת משחק, הוא למד באקדמיה האמריקאית לאמנויות הדרמה שבמנהטן והופיע על במות העיר. בלוז עשה תפקידים קטנים על המסך הקטן; ב-1991 הופיע בפרק של סדרת הדרמה "חוק וסדר". ב-1994 הופיע לראשונה בקולנוע - בלוז גילם את דמותו של טומי ויליאמס בסרט הקולנוע "חומות של תקווה". באותה שנה ראה אור סרט הקולנוע "Love and a .45", דרמת פשע בה שיחק בלוז את התפקיד הראשי לצד רנה זלווגר. שנה לאחר מכן שיחק בקומדיה הרומנטית "נישואין נוסח מיאמי" בכיכובה של שרה ג'סיקה פרקר. ב-1997 שיחק בסרט האימה הטלוויזיוני של Showtime "שלגיה: סיפור אימה" מועמד 3 פרסי אמי, לצד השחקנים סם ניל וסיגורני ויבר.
בשנים שלאחר מכן גילם דמויות נוספות על המסכים, עד שקיבל את אחד התפקידים הראשיים בדרמה הקומית של דייוויד אי קלי "אלי מקביל" שזכתה להצלחה רבה. בלוז גילם את דמותו של בילי תומאס, אהוב הנעורים של אלי (קליסטה פלוקהארט), ועם דמות זו הוא כנראה מזוהה יותר מכל (1997–2002).
בשנים 2–2001 גילם את דמותו של הסוכן מאט קאלאן בסדרת הדרמה "הסוכנות" של CBS. בלוז גילם את אחת הדמויות הראשיות במותחן הפסיכולוגי "Chasing Sleep" (ראה אור ב-2001). ב-2003 גילם את ד"ר תיאודור קונווי במותחן "אופק נסתר" לצד ואל קילמר. ב-2006 השתתף בסרט המדע הבדיוני "Final Days of Planet Earth" של הולמרק. בלוז גילם את דמותו של פרנק טראמל בסרט הטלוויזיה "24: גאולה", בשנת 2010 שיחק בסרט "לצוד על מנת להרוג", ובאותה שנה שיחק במותחן "לא ייאמן" בכיכובם של סמואל ל. ג'קסון וברנדון ראות'.