cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
המהפכה במצרים (2011)
בבחירות שנערכו ביוני 2012 נבחר מוחמד מורסי, מתנועת האחים המוסלמים, לנשיא מצרים. בסוף יוני 2013, במלאת שנה לבחירתו של מורסי, נערכו במצרים הפגנות המוניות בקריאה להתפטרותו. ב-3 ביולי, בתום אולטימטום שהציב צבא מצרים בראשות שר ההגנה שמינה מורסי, הגנרל עבד אל-פתאח א-סיסי, הודח מורסי. א-סיסי נבחר לנשיאות מצרים כשנה לאחר מכן, בבחירות שבהן לא היה לו יריב אמיתי, מאחר שתנועת "האחים המוסלמים" הוצאה אל מחוץ לחוק והוגדרה ארגון טרור.
רקע
מצרים מוגדרת כמדינה "במשטר חירום" מאז 1967, למעט תקופה קצרה של כשנה וחצי, שהחלה ב-1980. תחת משטר זה, ניתנו למשטרה סמכויות מיוחדות ורבות, שהובילו לעיתים תכופות לאלימות משטרתית. מקרהו של ח'אלד מוחמד סעיד, שככל הנראה הוכה למוות על ידי המשטרה המצרית ביוני, 2010, הסעיר במיוחד את הציבור במדינה. במהלך ההפגנות הופנתה המחאה הציבורית כנגד האלימות המשטרתית, העוני, האבטלה, השחיתות ותאוות הבצע בקרב בכירי השלטון (במדד תפיסת השחיתות דורגה מצרים במקום ה-98 מתוך 178).
ההפגנות כוונו בעיקר נגד הנשיא חוסני מובארכ, שעמד בראש המדינה מאז רציחתו של הנשיא הקודם, אנואר סאדאת, באוקטובר, 1981.
המפגינים סברו, כי מובארכ תכנן להעביר את השלטון לבנו, גמאל מובארכ, ביוני 2011. לפי אריק טרייגר (חוקר במכון וושינגטון למדיניות המזרח התיכון) המניע לא היה רצון לחופש אזרחי ושינוי שיטת הממשל; המפגינים רצו בסיום שלטונו של מובארכ, שנתפס בעיניהם כמושחת ומדכא, ובקשו למנוע ממובארכ להעביר את השלטון לבנו גמאל מובארכ ובכך להפוך את מצרים לגומלוכיה.
מפלגות האופוזיציה זכו בבחירות האחרונות בשלושה אחוזים בלבד מכלל המושבים בפרלמנט המצרי. מפלגת האחים המוסלמים, אשר הוצאה בעבר אל מחוץ לחוק ולא הורשתה להשתתף בבחירות באופן רשמי, הייתה היחידה שבעלת בסיס ארגוני יעיל עם פעילים רבים, אך נטען שהיא לא הנהיגה את ההפגנות אלא רק השתתפה בהן. הכוח הפוליטי של האחים המוסלמים התחזק ביותר כתוצאה מההפיכה, ולאחר הכרזת בית המשפט העליון על פירוק מפלגת השלטון, הפך הארגון למפלגה הגדולה היחידה שרשאית הייתה לפעול אותה עת במצרים, על פי החוק.
לחם, חירות, צדק חברתי
לחם, חירות, צדק חברתי (בערבית: عيش، حرية، عدالة اجتماعية, בתעתיק לעברית: עייש, חורייה, עדאלה איגתימאעיה, בתעתיק מדויק: עיש, חוריה, עדאלה, אג'תמאעיה, בנוסח אחר: عيش، حرية، كرامة إنسانية - לחם, חירות, כבוד אנושי) היא המוטו והסיסמה העיקריים שנעשה בהם שימוש במהלך מהפכה זו.
למילה عيش (עייש) כפל משמעות בשפה הערבית, כאשר בלהג הערבי פירושה הוא לחם (שהחסר במוצר צריכה זה, היה גם הוא לאחד הסמלים שהוביל את המהפכה) ובדיאלקטים אחרים בערבית, פירושה הוא חיים.
סיסמה זו זכתה לפופולריות רבה במהלך גל המחאות כנגד מובארכ וגם אחריהן, כאשר היא שימשה כסיסמת תעמולת בחירות של חלק מהקמפיינים של המועמדים לנשיאות אחרי המהפכה, וכן של מועמדים לפרלמנט ושל מפלגות נוספות במצרים.
הזמר המצרי רמי עסאם, שידוע כאחד האמנים הבולטים ביותר של גל המחאות וזכה לשם "הקול של מצרים", פרסם שיר בשם זה, שצבר אף הוא פופולריות רבה.
25 בינואר - יום הזעם
בעיר סואץ פתחה המשטרה באש על המפגינים, ושניים נהרגו. מפגין נוסף, כבן 45, נפגע בבטנו מכדורי גומי ומת מדימום פנימי בבית חולים. בהפגנות בקהיר נהרג שוטר.
27-26 בינואר
הגישה לרשת החברתית פייסבוק ולאתר המיקרו-בלוגינג טוויטר נחסמה לאחר שאלפי מפגינים החלו לעשות בהם שימוש. בהפגנות המוניות בסואץ נפצעו 55 מפגינים ו-15 שוטרים מיידוי אבנים. המון זועם הצית את תחנת המשטרה ומבני ציבור אחרים. כמו כן הוצת בניין מפלגת השלטון, המפלגה הלאומית הדמוקרטית.
במאמר שפרסם ב"ניוזוויק" הטיח מוחמד אל-בראדעי האשמות חמורות במזכירת המדינה הילרי קלינטון על הביקורת המאופקת שהשמיעה ארצות הברית בנוגע לזיופי הבחירות לפרלמנט המצרי בשלהי 2010.
ב-27 בינואר הצהירו האחים המוסלמים על תמיכה במפגינים. מנהיג האופוזיציה, מוחמד אל-בראדעי הצהיר כי יחזור למצרים להפגנות יום שישי. כמו כן, הצהיר כי אם יתבקש הוא ייטול לידיו את מושכות ההנהגה של נשיאות מצרים בעת תקופת המעבר, אם מובארכ יעזוב את המדינה.
בשעות מאוחרות יותר באותו יום, מפגין ממוצא בדואי נורה למוות בידי המשטרה בשארם א-שייח' שבסיני, ובכך עלה מניין ההרוגים לשבעה. בסואץ ההתקוממות נמשכה בעוד מבנים נוספים עלו באש, כולל תחנות משטרה. אוכלוסיית העיר סואץ ואזור סיני חימשו עצמם באקדחים שהובילו למהומות אלימות של מפגינים.
מאות אנשים נעצרו ברחבי מצרים. למעלה מ-120 איש נעצרו באסיוט, כשרובם חברים של האחים המוסלמים, וכ-600 איש נעצרו בקהיר, כולל שמונה עיתונאים מצרים שהפגינו נגד הגבלות ממשלתיות על דיווחים בנושאי פנים או המזרח התיכון.
28 בינואר - יום שישי של זעם
ההפגנות ביום זה היו האלימות ביותר מאז תחילת המחאה ההמונית.
בנקודות שונות אסר הממשל המצרי להתאסף לתפילת יום שישי, כדי להקשות על ארגון המחאות. לפי הדיווחים, זוכה פרס נובל לשלום מוחמד אל-בראדעי הושם במעצר בית. לאחר התנגשויות אלימות בין המשטרה למפגינים הטיל הממשל עוצר לילה, אולם המפגינים התעלמו ממנו. בשעות הערב המוקדמות הוצת המטה של המפלגה הלאומית הדמוקרטית בקהיר. בערב עברו רכבי צבא משוריינים בקהיר, שאבטחו בין השאר את מטה המפלגה הבוער מול המוזיאון המצרי, לפני המוזיאון נעמדו מפגינים בשרשרת אנושית והגנו עליו מביזה.
מנהיג מפלגת אל-ופד סעיד אל בדאווי קרא להקים ממשלת מעבר עד לבחירות חדשות ולתיקון החוקה.
בנאום שנשא מובארכ בטלוויזיה בשעת לילה מאוחרת הצדיק הנשיא את האמצעים שנקטו כוחות הביטחון, והכריז על חילופי גברי בממשלה ועל רפורמות דמוקרטיות וכלכליות. ההפגנות נמשכו ביתר שאת לאחר הנאום, והמפגינים קראו שוב להתפטרות הנשיא. לפי הנתונים הרשמיים נהרגו בהתנגשויות ביום שישי 35 בני אדם. על פי נתוני התקשורת, היו כמאה הרוגים ואלפים נפצעו.
ברק אובמה, אנגלה מרקל ומזכ"ל האו"ם באן קי מון, קראו להפסיק את האלימות ולכבד את זכויות האזרחים - ובמיוחד הזכות לחופש הביטוי וחופש המידע ואת חופש ההתארגנות. בימים שלאחר מכן הפכו התבטאויות אלה לקריאה מפורשת של אובמה ומרקל לפרישתו המיידית של מובארכ.
31-29 בינואר
בעקבות נאום מובארכ, חזר ארגון "האחים המוסלמים" ודרש את התפטרות הנשיא ואת התערבותו של צבא מצרים. השייח' יוסוף אל-קרדאווי קרא אף הוא למובארכ לעזוב את המדינה וטען שנאומו העיד, כי הוא "חסר כל קשר למציאות". באותו יום מינה מובארכ את עומאר סולימאן כסגן נשיא מצרים, תפקיד שלא אויש מאז רצח אנואר סאדאת, ומינה ממשלה חדשה בראשות מפקד חיל האוויר לשעבר, אחמד שפיק.
ב-30 בינואר, עקב החלשות כוחות המשטרה שותקה גם מערכת בתי הכלא ואלפי אסירים, בהם 30 פעילי "האחים המוסלמים", נמלטו. מובארכ החליט להפסיק את פעילותה במצרים של רשת הטלוויזיה הקטרית "אל ג'זירה", שעודדה ושלהבה את הפגנות המחאה ההמוניות במצרים.
6-1 בפברואר - לאחר נאום מובארכ
ב-1 בפברואר הודיע מובארכ, כי יסיים את כהונתו בספטמבר, 2011, ולא יתמודד בבחירות הבאות. הודעה זו לא הביאה לסיום מחאות המפגינים, שהמשיכו וקראו להתפטרותו המיידית. סגן הנשיא הטרי, עומאר סולימאן, הופקד על ידי מובארכ על ניהול משא ומתן עם גורמי האופוזיציה. אחד הרעיונות העיקריים שהועלו כפשרה היה, כי סולימאן יקבל את כל סמכויותיו של הנשיא למשך תקופת מעבר מוגבלת בזמן, ואילו מובארכ יכהן כנשיא בתואר בלבד, עד לקיום בחירות חדשות.
11-10 בפברואר - העברת סמכויות לסולימאן והתפטרות מובארכ
ב-10 בפברואר הודיע מובארכ בנאומו, כי יעביר את סמכויותיו לסגנו סולימאן, אך הכרזה זו לא שמה קץ להפגנות. ביום שלאחר מכן, ב-11 בפברואר, הוקראה הודעה קצרה מפי סגן הנשיא, עומר סולימאן, שהועברה לכאורה מלשכת הנשיא, שבה נאמר, כי מובארכ החליט להתפטר מתפקידו, וכי השלטון במצרים מועבר לידי המועצה העליונה של הכוחות המזוינים במצרים, בראשותו של שר ההגנה, מוחמד חוסיין טנטאווי.
מנהיג מפלגת אל-ע'ד אמין נור הצהיר שתקופת הסכם קמפ דייוויד הסתיימה.
מרץ 2011
ב-3 במרץ התפטר ראש הממשלה אחמד שפיק, ואת מקומו תפס עיסאם שארף, שר התחבורה לשעבר.
אפריל-מאי 2011
מובארכ נעצר בביתו שבסיני, ולאחר שחש ברע במהלך החקירה, הועבר למעצר והמשך חקירה בבית החולים בשארם א-שייח'. שני בניו ואשתו הושמו במעצר ונחקרו אף הם, כמו גם שרים בממשלה הקודמת, באשמת ביצוע מעשי שחיתות, בעיקר בנוגע לאספקת גז טבעי לישראל, ואחריותם לדיכוי אלים של מפגינים. בית המשפט העליון הורה על פירוק מפלגת השלטון.
יוני 2011
ב-6 ביוני פרסמה סוכנות הידיעות הרשמית של מצרים, כי הארגון האסלאמי הקיצוני של "האחים המוסלמים", אשר הוצא אל מחוץ לחוק ב-1954, בתקופת שלטונו של גמאל עבד אל נאצר, קיבל אישור רשמי לפעול כמפלגה פוליטית על פי החוק. התנועה מתכננת להציב מועמדים רבים מטעמה בבחירות הכלליות שצפויות להיערך במצרים בספטמבר. שמה הרשמי של המפלגה יהיה "מפלגת החירות והצדק".
יולי 2011
שר החוץ המצרי, מוחמד אל-עוראבי, התפטר כחודש לאחר שנכנס לתפקידו. הושבעה ממשלה מצרית חדשה, ועיסאם שריף התמנה לראש הממשלה.
אוגוסט 2011
ב-3 באוגוסט החל משפטו של מובארכ במצרים בשידור חי. מובארכ היה על מיטה בתוך כלוב יחד עם שני בניו, שר הפנים לשעבר, חביב אל-עאדלי וקציני משטרה נוספים, שהואשמו בשחיתות שלטונית וירי על מפגינים לא חמושים. מובארכ כפר באישומים שהוצגו נגדו.
ספטמבר 2011
ב-10 בספטמבר התגודדו מפגינים מצרים בשגרירות ישראל בקהיר, אירוע שהחמיר והפך לתקיפת שגרירות ישראל במצרים (2011). כוחות הביטחון המצרים לא ניסו למנוע מן המפגינים להסתער על הבניין ואלה הצליחו אף להיכנס לחדרים הפנימיים בשגרירות. לישראלים שנותרו בשגרירות נשקפה סכנת חיים אך המצרים לא הגיבו לפניות מצד ישראל ואף לא מצדו של ראש ממשלת ישראל בנימין נתניהו, שנאלץ לפנות לעזרתו של נשיא ארצות הברית ברק אובמה. לאחר פנייתו של אובמה למפקד העליון של צבא מצרים, נשלחו לבסוף כוחות מיוחדים למקום, שהצליחו לחלץ את הדיפלומטים הישראלים ומאבטחיהם. ההתקפה על השגרירות גונתה על ידי מדינות המערב שקראו למצרים לעמוד באמנת ז'נבה ולהגן על השגרירויות במדינתם.
אוקטובר 2011
ב-9 באוקטובר נוצרים קופטים הפגינו במחאה על הצתת כנסייה בעיר אסואן והתעמתו עם כוחות הביטחון המצרים. בעימותים נהרגו 2 חיילים ו-22 אזרחים מצרים. העימותים גונו על ידי ראש ממשלת מצרים עיסאם שאראף, שאמר כי "במקום לצעוד קדימה, מצרים פוסעת אחורה".
נובמבר 2011
ב-18 בנובמבר, כשבוע לפני הבחירות לפרלמנט המצרי (2011–2012), התחדשו המהומות במדינה בהנהגת האחים המוסלמים וקיצונים אסלאמיסטים. המפגינים טענו שהמועצה הצבאית העליונה השולטת במצרים בראשות מוחמד חוסיין טנטאווי אינה פועלת לקידום הדמוקרטיה במצרים, וכתוצאה מהמהומות הגישה הממשלה המצרית הזמנית את התפטרותה למועצה הצבאית. המפגינים יצאו הפעם באופן מיוחד נגד הצבא ונגד טנטאווי שעומד למעשה בראש המדינה עד לבחירות והקמת ממשלה נבחרת. מצד שני, נערכה הפעם גם הפגנת הזדהות עם הצבא - "הפגנת הקול המצרי הדומם" - בכיכר "עבאסייה", לא הרחק ממשרד ההגנה המצרי ומקום מושבה של המועצה הצבאית העליונה.
סבב ראשון של בחירות לפרלמנט - דצמבר 2011
ב-3 בדצמבר הסתיים סבב הבחירות לפרלמנט במצרים שלאחר ההפיכה, שהחל בסוף נובמבר. ועדת הבחירות המרכזית בקהיר פרסמה את תוצאות הבחירות, לפיהן זכתה "מפלגת החירות והצדק" של תנועת "האחים המוסלמים" האסלאמיסטית ב-36.6% מהקולות, מפלגת א-נור האסלאמיסטית הסלפית הקיצונית זכתה בכ-24.4% מהקולות, מפלגת אל-וסט האסלאמית המתונה יחסית קיבלה כ-4.3% מהקולות, רשימת מפלגות הגוש הליברלי במצרים זכו בכ-13.3% מהקולות ומפלגת אל-ופד הליברלית קיבלה כ-7% מהקולות. סבב זה נערך עבור כ-30% ממושבי הפרלמנט, שמספרם הכולל הוא 498, ואחריו נערכו עוד שני סיבובי בחירות, בהם התמודדו הן מפלגות והן מתמודדים עצמאיים (שחלקם גם זוהו באופן בלתי רשמי עם מפלגות שונות).
2012
בינואר 2012 הסתיימו שלושת סבבי הבחירות לבית התחתון של הפרלמנט המצרי, כשהמחנה האסלאמיסטי של האחים המוסלמים זכה בכשלושה רבעים מהקולות.
ב-25 בינואר 2012 התאספו מפגינים רבים בכיכר תחריר לציון שנה להפיכה, בהם שטענו שהיא טרם הסתיימה, כי יש לבטל את השלטון בפועל של המועצה העליונה במצרים.
ב-28 בינואר 2012 כתב הנשיא המודח חוסני מובארכ מכתבים למנהיגי העולם הערבי, מדינות אירופה וארצות הברית, בהם ביקש שיסייעו לו שלא לקבל עונש מוות במשפטו.
ב-2 ביוני 2012 גזר בית המשפט העליון בקהיר עונש מאסר עולם על מובארכ בשל מעורבותו בדיכוי המהומות. שר הפנים המצרי בממשל מובארכ נידון גם הוא למאסר עולם, ושני בניו של מובארכ, עלאא וגמאל מובארכ, זוכו מאשמה. בעקבות גזר הדין פרצו הפגנות ועימותים אלימים בכיכר תחריר שבקהיר, בין תומכי מובארכ למתנגדיו, שקראו להטיל עליו עונש מוות.
ב-16 וב-17 ביוני 2012 התקיים סבב הבחירות השני לנשיאות מצרים. שני המתמודדים לנשיאות היו אחמד שפיק, חילוני שכיהן כראש הממשלה בתקופת ממשל מובארכ; ומוחמד מורסי, מוסלמי אדוק מתנועת האחים המוסלמים. מורסי זכה ב-52% מהקולות וניצח בבחירות. ב-30 ביוני 2012 הושבע לנשיא.
הדחת ראשי המועצה הצבאית העליונה
מאז אימצה המועצה העליונה של הכוחות המזוינים חוקה זמנית (החוקה הזמנית של מצרים, 2011 [באנגלית]), ב-30 במרץ 2011, לא נקבעה חוקה חדשה, סמכויותיו של הנשיא המכהן לא היו ברורות, והמועצה הצבאית העליונה שמרה לעצמה כוח פוליטי רב ובייחוד את השליטה בצבא ואת היכולת להכריז על מלחמה ובכך לקבוע את יחסי החוץ של מצרים.
בתחילת אוגוסט 2012, בעקבות מתקפת הטרור במפגש הגבולות ישראל-מצרים-רצועת עזה הדיח מורסי את ראש המודיעין המצרי, מוראד מוואפי, שהיה האחראי מטעם המצרים על המשא ומתן לשחרור גלעד שליט ובעל קשרים טובים עם ישראל. מורסי מינה את סגנו של מוואפי, מוחמד ראפת שחאתה, לתפקיד ראש המודיעין. כמו כן, הדיח מורסי מתפקידם את מושל צפון סיני ואת ראש המשמר הנשיאותי. ב-12 באוגוסט 2012, הדיח מורסי את ראש המועצה הצבאית העליונה ושר ההגנה, מוחמד חוסיין טנטאווי, ששימש איש הקשר בין ישראל למצרים לאחר קריסת מממשל מובארכ; סגן ראש המועצה הצבאית העליונה וראש המטה הכללי סאמי ענאן; מפקד חיל האוויר, הגנרל ריזא עבד אל-מגיד; מפקד ההגנה האווירית, הגנרל עבד אל-עזיז סיף א-דין; ומפקד חיל הים, הגנרל מהאב מוחמד נאמש. לתפקיד סגן נשיא מצרים, שמובארכ לא אייש בתקופת נשיאותו, מינה מורסי את השופט לשעבר, מחמוד מוחמד מאקי. מורסי מינה את עבד אל-פתאח סיסי (שהיה ראש המודיעין הצבאי) לשר ההגנה ולראש המועצה הצבאית העליונה; את הגנרל סידקי סובחי לרמטכ"ל ולסגן ראש המועצה הצבאית; ואת הגנרל מוחמד אל עאסר לסגן שר ההגנה.
בנוסף, פרסם מורסי צו נשיאותי, שביטל את "ההצהרה החוקתית המשלימה". הצהרה זו נקבעה על ידי המועצה הצבאית העליונה ביוני 2012, הפקיעה מנשיא מצרים סמכויות ביטחוניות ומדיניות, ולפיכך לא יכול היה מורסי להדיח או למנות אישים לתפקידים בצבא. בעקבות ביטולה, הורחבו סמכויותיו והתאפשרו גם ההדחות והמינויים שביצע. לפי הצו הנשיאותי שפרסם, יהיה מורסי בעל הסמכות הבלעדית בכל נושאי הביטחון, מדיניות הפנים, יחסי החוץ, אישור התקציב ויישומו, עד לפרסום החוקה החדשה של מצרים. מורסי לקח לידיו גם את הסמכות לבחור את האישים אשר יהיו בוועדה שתנסח את החוקה החדשה, ובכך למעשה יוכל לקבוע ולהשפיע על תוכנה.
בנאום במסגד אל-אזהר בפני אנשי דת מוסלמים בכירים במצרים, אמר מורסי שמטרתו היא "טובת העם והאומה" ו"שימור הישגי המהפכה". בתגובה לצעדים, הודיעו בכירי האחים המוסלמים והמפלגות הסלפיות כי "טנטאווי וענאן, כמו בכירים אחרים במערכת הביטחון המצרית, היו גרורות של המשטר הישן שתמכו בשיתוף פעולה עם האויב הציוני". תנועת האחים המוסלמים קראה לציבור לצאת לרחובות ולהפגין תמיכה בצעדי הנשיא והדגישה בהודעתה, כי "מאחורי הנשיא יש גברים שיגנו עליו". בעקבות הקריאה יצאו מאות להפגין מול ארמון הנשיאות בקהיר, כאשר בד בבד, בכיכר "נאצר" הפגינו אחרים נגד מורסי וקראו להפיל את שלטון האחים המוסלמים.
משה אביב
משה אביב (12 בנובמבר 1932 – 10 באוקטובר 2001) היה איש עסקים, יזם וקבלן בניין ישראלי, מייסד קבוצת הבניין אביב ושות' נדל"ן 1963 בע"מ. בין הפרויקטים הבולטים אותם יזם ובנה היו מאיץ החלקיקים במכון ויצמן, מוזיאון ארצות המקרא בירושלים, מתחם המגורים "סי אנד סאן" בחוף תל אביב, בית החולים אסותא תל אביב, מגדלי משרדים במתחם הבורסה ומגדל משה אביב ברמת גן, אשר היה בעבר גורד השחקים הגבוה בישראל וקרוי על שמו.
ביוגרפיה
בגיל 12, עלה ארצה במסגרת עליית הנוער והתיישב תחילה בקיבוץ כנרת, ולאחר מכן עבר לקיבוץ בית אורן.
בגיל 16 נרתם למאמצי ההגנה והתנדב לשורות הפלמ"ח, שם שירת בחטיבת הראל. במהלך שירותו, השתתף במלחמת העצמאות באזור הנגב, רמת רחל וירושלים. בהמשך התגייס אביב לצה"ל ושירת בחיל ההנדסה הקרבית. הוא השתתף בכל מלחמות ישראל עד שחרורו לאחר מלחמת הלבנון הראשונה בדרגת רס"ן במילואים.
את פועלו בתחום הבנייה החל בשנות ה-50, לאחר שניסה במשך תקופה קצרה לעסוק בעבודות חקלאות. בתחילה עסק בעבודות עפר, תיעול וביוב בתור קבלן משנה עבור לקוחות פרטיים.
בשנת 1963 ייסד את מפעל חייו, קבוצת אביב, שהייתה לחברה קבלנית לעבודות בניין ציבוריות.
ככר המושבות בתל אביב היה הפרויקט הראשון הגדול בו זכתה החברה, לאחר שהבטיחה לעירית תל אביב לסיימו תוך 9 חודשים, ובפועל סיימה כעבור 6 חודשים בלבד.
בשנת 1995 הרחיב את פעולות החברה מעבר לים ופעל באנגליה.
בין השנים 1988–1995 יזם ובנה מספר מגדלי משרדים במתחם הבורסה ברמת גן, אשר עצבו את פני הרקיע של העיר ויצרו את המרכז העסקי החדש של העיר. בשנת 1993 רכש את קבוצת אוסיף, שהייתה לזרוע היזמית של החברה ונסחרה בבורסה, ובהמשך נמכרה לארקדי גאידמק, ובשנת 1998 רכש את חברת עוגן נדל"ן (לשעבר זיקית), שעל שטחה נבנה בית חולים אסותא ברמת החייל ובית טים.
פרויקט חייו היה הקמתו של מגדל שער העיר. גורד השחקים הגבוה בישראל באותה עת, שלימים ייקרא לזכרו והנצחתו: מגדל משה אביב.
פרויקטים נבחרים
קבוצת אביב שאותה הקים וניהל משה עד מותו בשנת 2001, הייתה אחראית על רשימת פרויקטים נבחרים בתחום בנייני המגורים, משרדים והבנייה הציבורית כגון:
מותו
אביב נהג לרכב על סוסים. בחודש אוקטובר 2001, בגיל 69, נהרג משה אביב בתאונה כאשר נפל בעת רכיבה על סוסתו, בבית החולים העריכו כי אופן נפילתו של אביב והעובדה שהיה רוכב מנוסה, מעידה על כך שייתכן שלקה בשבץ בטרם נפילתו.
אביב היה נשוי לרחל, ואב לארבעה ילדים. חובב אומנות, מוזיקה ובעלי חיים. לאחר פטירתו, מונה בנו דורון אביב ליו"ר החברה ובתו דפנה הרלב למנכ"ל.
הנצחתו – מגדל משה אביב
מגדל משה אביב ברח' ז'בוטינסקי פינת אבא הלל ברמת גן, היה בעת הקמתו ושנים רבות אחר כך, המגדל הגבוה בישראל ואחד ממגדלי הבטון הגבוהים בעולם, פרי חזונו של משה אביב. המגדל מתנשא לגובה של 253 מטר והוא מונה 69 קומות, מהן 55 קומות משרד, 12 קומות מגורים, 10 קומות חניה תת-קרקעית, מסחר במפלס הרחוב ומנחת מסוקים על גג המגדל. המגדל היה לבניין הגבוה ביותר בישראל עד להשלמת הבנייה של מגדלי עזריאלי שרונה בשנת 2016. עם פטירתו של אביב, הוחלף שמו של הבניין למגדל משה אביב, לציון מפעל חיו.
לצורך הבניה יובא מנוף ייחודי מצרפת בעל זרוע של 60 מטר, אשר תוכנן באופן שמאפשר לו לצמוח בהדרגה מחוץ לבניין בהתאם להתקדמות קצב הבנייה.
הקמת המגדל הגבוה בישראל כללה יציקה רצופה של 5,600 קוב בטון של רפסודה (דוברה) ו-900 טון ברזל ששונעו לאתר הבנייה באמצעות 900 משאיות. היציקה מהווה את יסוד המגדל, אשר צפה מעל מי התהום, ויוצרת מבנה קונסטרוקטיבי מבטון המסוגל להתמודד עם כוחות אופקיים הפועלים עליו כתוצאה מרוח ורעידות אדמה. שלד המגדל בנוי מבטון מזוין, והוא אחד ממגדלי הבטון הגבוהים בעולם כולו.
ניקולאי בודארבסקי
ניקולאי בודארבסקי (ברוסית: Николай Бодаревский; 6 בדצמבר 1850 – 1921) היה צייר ופרופסור לאמנות רוסי יליד אוקראינה; קשור ל-"נוודים".
ביוגרפיה
הוא נולד למשפחת אצולה מולדבית וותיקה. הוא סיים את בית הספר לאמנות באודסה, שהיה שלוחה של האקדמיה האימפריאלית לאמנויות. מ-1869 עד 1873 למד באקדמיה, אצל פיוטר שמשין וטימופי נף.
במהלך שהותו שם, הוענקו לו ארבע מדליות כסף ושתי מדליות זהב. בשנת 1875, הוא זכה בתואר "אמן", מהשורה הראשונה, על יצירתו ״פול הקדוש מסביר את הנצרות למלך הורדוס אגריפס״.
בשנת 1880, הוא החל להציג עם קבוצת האמנים הנוודים. הוא הפך לחבר ב-1884 והמשיך להציג איתם עד 1918. לאחר שהתוודע ליצירותיו של ויסלר, צייר דיוקנאות נשיים רבות בסגנון דומה, כולל אחת של הצארינה אלכסנדרה פיודורובנה.
בשנת 1889, וסילי ספונוב, מנהל הקונסרבטוריון במוסקבה, הזמין אותו לצייר ארבעה עשר דיוקנאות של מלחינים מפורסמים עבור האולם הגדול. ארבעה הוסרו ב-1953, לטובת מלחינים אחרים. ציורי מנדלסון והיידן נמצאו ב-1999 ושוחזרו מחדש. ציורי גלוק והנדל עדיין נעדרים.
יחד עם ויקטור וסנצוב, מיכאיל נסטרוב, אנדריי ריאבושקין ואחרים, הוא השתתף בעיטור כנסיית ״המושיע על הדם״. הוא יצר סקיצות לשישה עשר פסיפסים של סצנות מהתנ"ך ומההיסטוריה של הכנסייה הרוסית האורתודוקסית.
בשנת 1908, על עבודתו בכנסייה הוא זכה בתואר "אקדמי" על ידי האקדמיה.
עבודתו אינה ידועה מחוץ לרוסיה, מכיוון שמעולם לא הציג תערוכה באירופה או צפון אמריקה.
לאחר המהפכה, הוא חזר לאודסה ומת שם במהלך רעב הקשור למלחמת האזרחים הרוסית.
גבי גל
גבי גל (נולד ב-1953) הוא ניצב בדימוס במשטרת ישראל.
חייו
גל החל את שירותו במשטרת ישראל בשנת 1977. כקצין שימש בתפקידי פיקוד שונים: מפקד תחנת פתח תקווה, ראש אגף מבצעים במחוז תל אביב, ראש מחלקת הדרכה וקצין חינוך ראשי, סגן ראש אגף משאבי אנוש, וסגן ראש אגף תמיכה לוגיסטית. בשנת 2002 מונה על ידי השר עוזי לנדאו לראש אגף תקציבים ובקרה במשרד לביטחון פנים, וכעבור זמן קצר הועלה בעודו בתפקיד זה לדרגת ניצב. בשנת 2004 מונה לראש אגף משאבי אנוש במשטרה, עליו פיקד עד לפרישתו בשנת 2007. בתפקידיו הבכירים האחרונים בשורות המשטרה היה גל בין מחברי הקוד האתי והערכי משטרת ישראל, ממקימי המרכז לפיתוח מנהיגות של המשטרה, והנחה על חיבור ספר אתיקה של הארגון.
נטען, כי קידומו הושפע ממניעים פוליטיים הקשורים בתנועת הליכוד. בנובמבר 2006 פורסם, כי המפכ"ל לשעבר שלמה אהרונישקי ציין שהופעל עליו לחץ פוליטי לקדם את גל לדרגת תת-ניצב ובעקבות לחץ זה הוא נאלץ לקדמו. לאחר מספר חודשים קודם גל לדרגת ניצב.
בספטמבר 2006 ראש אגף המבצעים דאז ברטי אוחיון האשים את ניצב גל שהתבטא נגדו בגזענות.
בראשית 2008 מונה לסמנכ"ל משאבי אנוש בשירותי בריאות כללית.
גל נשוי ואב לשלושה, בוגר תואר ראשון במשפטים מאוניברסיטת תל אביב ובעל הסמכה לעריכת דין ובעל תואר שני במדע המדינה. בעל תואר בקרימינולוגיה ובסוציולוגיה באוניברסיטת בר-אילן ותואר שני בתקשורת באוניברסיטה העברית.
אדם בקימונו ירוק
אדם בקימונו ירוק (ברוסית: Человек в зелёном кимоно) הוא סרט עלילתי סובייטי משנת 1991 בבימויהם של תמרלן קרגייב ובוריס קנטמירוב.
קוונט אובנינסק
קוונט אובנינסק הוא מועדון כדורגל מקצועני רוסי מהעיר אובנינסק שבמחוז קלוגה.
היסטוריה
מועדון הכדורגל הוקם בשנת 1962 מתלמידי בית הספר לספורט "קונט" באובנינסק, שנוסד בשנת 1959.
בעונת 2018/2019 העפיל לליגת הכדורגל המקצוענית של רוסיה.
With or Without You
"With or Without You" (בעברית: "איתך או בלעדייך") הוא שיר של להקת הרוק האירית U2. הוא השיר השלישי מהאלבום החמישי שלה, "The Joshua Tree" מ-1987, והוא יצא כסינגל המוביל של האלבום ב-16 במרץ 1987. השיר היה הסינגל המצליח ביותר של הלהקה באותה התקופה והפך לשיר הראשון שלהם שהגיע למקום הראשון בארצות הברית ובקנדה במצעד הבילבורד הוט 100 האמריקאי, שם נשאר במקום הראשון שלושה שבועות, ובמצעד הסינגלים הלאומי של מגזין RPM הקנדי, שם נשאר במקום הראשון שבוע אחד.
השיר נולד מדמו שהוקלט בסוף 1985 שהלהקה המשיכה לעבוד עליו לאורך הסשנים של "The Joshua Tree". כביכול שיר על אהבה עם בעיות, הסולן בונו קיבל השראה למילות השיר מהרגשות הסותרים שלו בקשר לחיים שלו כמוזיקאי וכאיש משפחה.
המבקרים שיבחו את השיר כאשר הוא יצא. הלהקה מבצעת אותו הרבה בהופעות והוא הופיע בהרבה אלבומי אוסף ובסרטי הופעות שלה. השיר "With or Without You" הוא השיר השני של U2 שעשו לו הכי הרבה קאברים. ב-2004, מגזין הרולינג סטון דירג את השיר במקום ה-131 ברשימה שלו של 500 השירים הגדולים בכל הזמנים.
כתיבה והקלטה
בסוף 1985, U2 התכנסה בבית שהמתופף לארי מולן ג'וניור קנה כדי לבחון חומר שהלהקה כתבה במהלך סיבוב ההופעות "The Unforgettable Fire". במהלך הזמן הזה, דמו גס של "With or Without You" נכתב כאשר בונו הלחין את רצף האקורדים של השיר. הלהקה המשיכה לעבוד על השיר באולפני STS ועשתה הרבה שינויים בשיר, אבל לא התקדמה. הגיטריסט דה אדג' חשב באותו הזמן שהשיר "נוראי".
הסשנים של "The Joshua Tree" החלו להיות רציניים ב-1986 ו-U2 הקליטו בדבלין. תחת הנהגתם של המפיקים בריאן אינו ודניאל לנואה, הלהקה עשתה שינויים בשיר. למרות העבודה שהם המשיכו לעשות על השיר, הלהקה שקלה לנטוש אותו מכיוון שהם לא מצאו עיבוד שהם אהבו.
בונו וחברו גאווין פריידי המשיכו לעבוד על השיר אחרי שלנואה ואינו סירבו לעשות זאת. בונו אמר שפריידי הציל את השיר ושינה את העיבוד שלו והוא האמין שהוא יכול להיות להיט.
הלהקה מחשיבה את הקלטת השיר כאחד מרגעי פריצת הדרך של הסשנים של האלבום מכיוון שהוא הוקלט כאשר הלהקה דאגה שנגמרו להם הרעיונות.
בונו כתב את המילים של השיר במהלך הערב הראשון שלו בריביירה הצרפתית ב-1986, בזמן שהוא התקשה להשלים עם האחריות שלו כאדם נשוי וכמוזיקאי. תאוות הנסיעות שלו כחלק מאקט מוזיקלי לא הסתדרה לעיתים קרובות עם חיי המשפחה שלו. בזמן שהוא כתב את המילים הוא הבין שאף צד בחיים שלו לא הגדיר אותו, אלא המתח בין שניהם. הוא הסביר שהמילים הן על סבל ועל כך שהדחקת תשוקות רק הופכת אותן לחזקות יותר.
הוצאה ומצעדים
מנהל הלהקה פול מקגינס לא רצה להוציא את "With or Without You" כסינגל מכיוון שהוא חשב שהסאונד שלו יותר מדי יוצא דופן בשביל לצאת כסינגל. גאווין פריידי, שעזר ללהקה להשלים את השיר, לא הסכים איתו. השיר נבחר כסינגל המוביל מהאלבום "The Joshua Tree". הסינגל יצא ב-16 במרץ 1987.
"With or Without You" פתח במקום ה-64 במצעד הביבלורד הוט 100 האמריקאי, וב-16 במאי 1987 הוא הגיע למקום הראשון במצעד והפך לסינגל הראשון של U2 שהגיע למקום הראשון בארצות הברית. האלבום בילה שלושה שבועות בראש המצעד, ו-18 שבועות במצעד באופן כללי. השיר גם הגיע למקום הראשון במצעד אלבומי הרוק האמריקאי, מצעד ה-RPM Top 100 ומצעד הסינגלים האירי. לפי בילבורד, השיר היווה פריצת דרך של הלהקה עם קהלים אמריקאים. הסינגל הגיע למקום הרביעי במצעד הסינגלים הבריטי ובילה 11 שבועות ב-75 המקומות הראשונים של המצעד. הסינגל הגיע למקום השני במצעד המגה צ'ארטס טופ 40 ההולנדי. ב-2009, השיר נכנס מחדש למצעד הסינגלים הבריטי במקום ה-43 בעקבות ההופעה של השיר של שון סמית' בחצי הגמר של התוכנית "Britain's Got Talent".
שני וידאו קליפים צולמו לשיר בדבלין בפברואר 1987 אשר בוימו על ידי מאיירט אוויס ומאט מהורין. הווידאו קליפ הראשון כולל צילומים מופשטים של הרקדנית מורלי סטיינברג בין צילומים של הלהקה מבצעת את השיר.
הופעות חיות
"With or Without You" בוצע בפעם הראשונה בהופעה חיה בסיבוב ההופעות "The Joshua Tree" ב-4 באפריל 1987 ובוצע רבות במהלך הסיבוב. הוא בוצע כמעט בכל ההופעות בסיבוב ההופעות "Lovetown" ב-1989. במהלך סבבי ההופעות האלה, שתי תוספות לשיר שלא הופיעו בגרסת האלבום התווספו לשיר: בית נוסף שלרוב היה "We'll shine like stars in the summer night/We'll shine like stars in the winter light/One heart, one hope, one love" וקטע מ-"Love Will Tear Us Apart" של ג'וי דיוויז'ן. השיר הופיע רבות בהופעות של U2.
קבלה
השיר קיבל שבחים אוניברסליים ממבקרים. קוראי הרולינג סטון הצביעו ל-"With or Without You" כסינגל הטוב ביותר של 1987 והוא הגיע למקום ה-15 במצעד הסינגלים הטובים ביותר של סקר המבקרים Pazz & Jop של הווילג' ווייס.
מורשת
"With or Without You" הפך לאחד השירים המוכרים ביותר של U2 והוא מופיע לעיתים קרובות בדירוגים של מבקרי מוזיקה של השירים הכי טובים בכל הזמנים. ב-2000, השיר דורג במקום השמיני ברשימת 100 שירי הפופ הטובים ביותר של הרולינג סטון ומבקרי המוזיקה של MTV שדירגו שירים שיצאו מאז פריצת הדרך של הביטלס. ב-2005, המגזין בלנדר דירג את השיר במקום ה-268 ברשימת 500 השירים הטובים ביותר שנכתבו מאז שנולדתם. שנה לאחר מכן, קוראי המגזין Q דירגו את "With or Without You" כשיר ה-17 ברשימת השירים הכי טובים בהיסטוריה. ב-2012, מגזין סלנט דירג את "With or Without You" במקום ה-40 ברשימת הסינגלים הכי טובים בשנות ה-80. VH1 דירג את השיר במקום ה-13 ברשימת 100 השירים הכי טובים של שנות ה-80 בתוכנית "The Greatest". ב-2004, הרולינג סטון דירג את השיר במקום ה-131 ברשימת 500 השירים הגדולים בכל הזמנים. השיר דורג במקום ה-132 בגרסה של הרשימה מ-2010 ובמקום ה-211 בגרסה של הרשימה מ-2021. השיר מופיע בספר "1001 Songs: The Great Songs of All Time and the Artists, Stories, and Secrets" של טובי קרסוול שיצא ב-2006. ב-2019, הרולינג סטון דירג את השיר במקום השביעי ברשימת 50 השירים הגדולים ביותר של U2, וב-2020 הגרדיאן דירג את השיר במקום הרביעי ברשימת 40 השירים הגדולים ביותר של U2. הלהקה כללה את השיר באוספים "The Best of 1980–1990" ו-"U218 Singles" והוציאה גרסה חדשה שלו באלבום "Songs of Surrender" מ-2023. ב-2022, Vulture.com של המגזין ניו יורק דירג את השיר במקום ה-12 ברשימת השירים של U2.
בתרבות הפופולרית.
בקומדיית המצבים של NBC "חברים", השיר הופיע פעמיים והתקשר למערכת היחסים של רוס גלר ורייצ'ל גרין. הוא הופיע לראשונה בפרק "The One with the List". בפעם השנייה, השיר הופיע בפרק "The One Where Ross and Rachel Take a Break".
השיר הופיע בסרט "ספירה לאחור" מ-1994. השיר הופיע בפרק הסיום של הסדרה "האמריקאים".
יחסי כורדיסטן העיראקית–קנדה
יחסי כורדיסטן העיראקית–קנדה הם היחסים הדו-צדדיים שבין כורדיסטן העיראקית לבין קנדה. לקנדה משרד שגרירות בארביל, למרות שלכורדיסטן העיראקית אין נציגות בקנדה. היחסים הדיפלומטיים מתוארים כ"קרובים". לקנדה ישנה נציגות צבאית בכורדיסטן העיראקית, שמאמנת את חיילי הפשמרגה. ראש ממשלת קנדה, ג'סטין טרודו, הודיע כי קנדה תומכת במשאל העם על עצמאות כורדיסטן העיראקית שנערך בשנת 2017.
יום עבודה בן 8 שעות
התנועה למען יום עבודה בן 8 שעות, או שבוע עבודה בן 40 שעות, הייתה תנועה חברתית שנאבקה למען הגבלת יום העבודה ל-8 שעות. מקורה של התנועה בתקופת המהפכה התעשייתית בבריטניה, שבה הייצור התעשייתי במפעלים גדולים שינה את אורח החיים של האדם העובד, וכפה שעות עבודה ארוכות, ותנאי עבודה קשים. תנאי העבודה היו ללא פיקוח, וכתוצאה מכך נפגעה בריאותם ורווחתם של העובדים. בתקופה זו, העסקת ילדים הייתה דבר שבשגרה, ויום העבודה ארך בין 10 ל-16 שעות, שישה ימים בשבוע.
הסוציאליסט, רוברט אואן, העלה את הדרישה ליום עבודה בן 10 שעות בשנת 1810, ויישם אותו בבית החרושת שלו בניו לאנארק. בשנת 1817 הוא ניסח את הדרישה ליום עבודה בן 8 שעות. נשים וילדים באנגליה קיבלו את הזכות ליום עבודה בן 10 שעות בשנת 1847. העובדים בצרפת זכו ביום עבודה בן 12 שעות לאחר הקמת הרפובליקה הצרפתית השנייה. הדרישה לקיצור יום העבודה ושיפור תנאי העבודה הייתה חלק מהמאבק הכללי של הצ'ארטיסטים והתאגדויות העובדים הראשונות.
הסתדרות הפועלים הבינלאומית אימצה את הדרישה ליום עבודה בן 8 שעות בקונגרס הראשון שלה בעיר ז'נבה, ואף הגדירה אותו כתנאי הכרחי, שבלעדיו לא יתאפשרו שיפור תנאי העבודה ושחרורו של מעמד הפועלים. על אף שהיה מספר מצומצם של עובדים מיומנים בניו זילנד ואוסטרליה שזכו ליום עבודה בן 8 שעות בשנות ה-40 וה-50 של המאה ה-19, הזכות הזו אושרה בצורה נרחבת בעולם המערבי, רק בתחילת ואמצע המאה ה-20.
בשנת 1899, לאור מחאת תושבי האי, המושל בפוארטו ריקו החליט לתת לתושבים זכויות רבות בכל תחומי החיים, ביניהן גם הזכות ל-8 שעות עבודה ביום. בכך, פוארטו ריקו הייתה הישות הראשונה בעולם אשר העובדים בה קיבלו את זכות זו.
השביתה הכללית בברצלונה בשנת 1919 הביאה לכך שספרד הייתה המדינה הראשונה בעולם בה הושגה הסכמה ליום עבודה של שמונה שעות בלבד.
לאחר המהפכה המקסיקנית בעשור השני של המאה העשרים, אומצה במקסיקו חוקה חדשה בשנת 1917, בה ניתנו לעובדים זכויות רבות, ביניהן יום עבודה בן 8 שעות.
בצרפת, חוק 40 השעות נחקק בשנת 1936.
הצלחת המאבק לקחה חלק מחגיגות האחד במאי הראשונות במדינות ותרבויות רבות.
קרל מרקס ראה את יום העבודה בן 8 השעות כנושא בעל חשיבות רבה לבריאות העובדים, וכתב בקפיטל: "על ידי הארכת יום העבודה, ולכן, ייצור קפיטליסטי ... לא רק מייצר הידרדרות של כוח עבודת אדם על ידי שדידת  תנאיו הנורמליים, הפיזיים והמוסריים, אלא גם מייצר את התשישות ואת המוות בטרם עת של כוח העבודה הזה עצמו. "
מייקל טרוטון
מייקל טרוטון (באנגלית: Michael Troughton; נולד ב-2 במרץ 1955) הוא שחקן, סופר ומורה אנגלי. הוא בנו של השחקן פטריק טרוטון (שידוע מתפקידו בדמות הדוקטור השני בסדרה "דוקטור הו" משנות השישים של המאה העשרים), ואחיו הצעיר של השחקן דייוויד טרוטון.
ביוגרפיה
ב-2009 הפסיק ללמד והפך למטפל במשרה מלאה. ב-2011 הוציא לאור ביוגרפיה של אביו פטריק טרוטון בהוצאת הירסט פבלישינג. ב-2013 חזר לשחק, והופיע בסדרה "Breathless" של ITV. הוא הקליט תסכיתי דרמה עבור חברת Big Finish, ובשנת 2022 הקליט תסכית שבו גילם את התפקיד של אביו כדוקטור השני.
ב-2014 הופיע טרוטון בפרק ספיישל חג המולד בשם "חג מולד אחרון" של הסדרה "דוקטור הו" בתפקיד פרופסור אלברט.
חיים אישיים
ב-1981 התחתן טרוטון עם קרוליין מ. מרסטון. לבני הזוג נולדו בן בשם מתיו ובת בשם סאלי. ה-1988 עברה המשחה מלונדון לסאפוק. קרוליין חלתה בטרשת נפוצה ונפטרה בקיץ 2012.
בוטרל
בוטרל (בקטלאנית: Botarell) הוא כפר במחוז טרגונה וחלק מהקהילה האוטונומית של קטלוניה, שבספרד.
אוכלסיית בוטרל מונה 1078 תושבים, נכון לשנת 2017, שחיים בשטח של 11.96 קמ"ר, בצפיפות אוכלסין של 90.72 תושבים לקמ"ר. הכפר ממוקם 196 מטר מעל גובה פני הים.
תושבי הכפר מתפרנסים בעיקר מענפי החקלאות, הכוללת גידולי זיתים, שקד מצוי ועצי אגוז.
נונאטאקי פרוב
נונאטאקי פרוב (באנגלית: Perov Nunataks) היא קבוצה של נונאטאקים בקצה המזרחי של הרי סקוט, בארץ אנדרבי, במזרח אנטארקטיקה, שבאנטארקטיקה.
הנונאטאקים ממוקמים 35 קילומטרים ממזרח לפסגת דבנהאם.
גילוי ומיפוי הנונאטאקים
הנונאטאקים התגלו עת שצולמו מהאוויר באוקטובר 1956, על ידי משלחות החקר הלאומית האוסטרלית לאנטארקטיקה.
המיקום המדויק של הנונאטאקים התגלה על ידי משלחת סקר אווירית של משלחות החקר הלאומית האוסטרלית לאנטארקטיקה, בנובמבר 1959.
מקור השם
שמם של הנונאטקים ניתן להם על ידי ועדת השמות האנטארקטיים של אוסטרליה.
הנונאטקים נקראים על שמו של ויקטור פרוב (Viktor Perov), טייס סובייטי אשר טס מעל אזור זה בשנת 1958 וחילץ משלחת חקר בלגית, אשר נקלעה לאזור עקב תאונת מטוס.
ברית כוחות הימין
המפלגה נוסדה מאיחודן של מפלגות הימין, "הבחירה הדמוקרטית של רוסיה" של ייגור גאידר, תנועת "הכוח החדש" של סרגיי קיריינקו, "רוסיה הצעירה" בראשות בוריס נמצוב, "קול רוסיה" של קונסטנטין טיטוב, "המעשה המשותף" של אירינה חקמאדה ותנועות נוספות.
היסטוריה
בשנת 1999 בוריס נמצוב הקים יחד עם סרגיי קיריינקו, אירינה חקמדה ופוליטיקאים צעירים נוספים את המפלגה הליברלית "ברית כוחות הימין". בהנהגת קיריינקו המפלגה התמודדה בבחירות לדומה השלישית בנובמבר 1999 וזכתה ל-8 אחוזים מהקולות. נמצוב מונה אז לסגן יו"ר הדומה מטעם המפלגה.
בשנת 2000 ולדימיר פוטין נבחר לנשיאות רוסיה. פוטין ביצע רפורמה שלטונית, כשבמסגרת הרפורמה קיריינקו מונה לנציג הנשיא במחוז הפדרלי של הוולגה ועזב את הפוליטיקה המפלגתית בעוד נמצוב הפך למנהיג המפלגה. לקראת סוף הקדנציה של הדומה השלישית התנועות הליברליות איבדו את תמיכת הנשיא, שנהנו ממנה בתקופת ילצין.
בבחירות לדומה הרביעית, בדצמבר 2003, מפלגת ברית כוחות הימין בהנהגת נמצוב לא עברה את אחוז החסימה והוא התפטר מראשות המפלגה.
בבחירות הפרלמנטריות של 2007 המפלגה רצה לדומה בהנהגת ניקיטה בליך עם נמצוב במקום השני ברשימה. המפלגה זכתה לפחות מאחוז אחד מהקולות ולא נכנסה לדומה. חרף המפלה, נמצוב הודיע על כוונתו להתמודד לנשיאות רוסיה בשנת 2008 אך בסוף דצמבר 2007 הודיע שהוא מוותר על מועמדותו בטענה שהבחירות לא יהיו דמוקרטיות, כי לאף אחד ממועמדי האופוזיציה לא תהיה אפשרות לנהל תעמולה באופן הוגן.
בתחילת 2008 בראש הסניף המוסקבאי של המפלגה הועמד יבגני צ'יצ'ווארקין שאומנם תוך זמן קצר נמלט מהמדינה. ב-2008 המפלגה פורקה ושולבה במפלגה חדשה מפלגת המעשה הנכון שנחשבת ליורשתה.
בשנת 2011 הוקמה התנועה מחדש ובראשה הועמד לאוניד גוזמן.
ארגון ציבורי פוליטי (מאז 2011)
בשנת 2011, קבוצה של חברי ברית כוחות הימין לשעבר, האשימה את הימין בכך שהיא יותר מדי קרובה לשלטון הרוסי בחסות ולדימיר פוטין ורשמה מחדש את ברית כוחות הימין תחת ארגון ציבורי פוליטי, וכתוצאה מכך, חברים לשעבר של אותה המפלגה, חזרו אל הארגון.
ב-24 בפברואר 2014, הארגון גינה רשמית את המעורבות הצבאית הרוסית באוקראינה.
חוק הספרים (חובת מסירה וציון הפרטים)
חוק הספרים (חובת מסירה וציון הפרטים), התשס"א–2000 מחייב למסור לספרייה הלאומית שני עותקים של כל דבר דפוס, עיתון, סרט ותקליט היוצאים לאור בישראל. בנוסף מחייב החוק למסור פרסומים כאלה, המקיימים תנאים מסוימים, גם לספריית הכנסת ולגנזך המדינה.
היסטוריה חקיקתית
חובת מסירת ספרים ועיתונים לספריית הפקדה נכללה בפקודת העיתונות המנדטורית משנת 1933 הצעת חוק הספרים, שאותה יזם חבר הכנסת זבולון אורלב, באה להחליף את החובה שבפקודת העיתונות תוך תיקונה בפרטים שונים.
החוק אושר בכנסת החמש עשרה ב-18 בדצמבר 2000, ונקבע בו שייכנס לתוקף שישה חודשים מיום פרסומו, כלומר ב-27 ביוני 2001. מאז חקיקתו תוקן החוק שלוש פעמים.
הוראות החוק
החוק מחייב למסור לספרייה הלאומית, בלא תמורה, שני עותקים מכל דבר דפוס (ספר, כתב עת וכו'), עיתון, סרט ותקליט היוצאים לאור בישראל.
בנוסף מחייב החוק למסור לספריית הכנסת עותק אחד מכל דבר דפוס, סרט ותקליט הנחוץ לעבודתה של הכנסת ומכל עיתון, תמורת רבע ממחירו הקטלוגי בתוספת עלות המשלוח בדואר רשום. יושב ראש הכנסת פרסם כללים הקובעים מהו דבר דפוס הנחוץ לעבודתה של הכנסת.
החוק מחייב שבכל דבר דפוס היוצא לאור בישראל יצוינו, בתחילתו או בסופו, השנה שבה הוצא לאור, שנת ההדפסה, שמם ומענם של המדפיס והמוציא לאור או המפיק וכן כי הוצאו לאור בישראל; בסרט ובתקליט יצוינו הפרטים האמורים בגוף הסרט או התקליט, באופן הנראה לעין, וכן על גבי האריזה.
החובות האמורות לעיל יחולו על הראשון מבין המפורטים להלן שיש לו מען בישראל: הפרת חובות אלה עונשה קנס.
שר החינוך, הממונה על ביצוע חוק זה, מוסמך לקבוע הקלות בחובות האמורות לעיל, ובכלל זאת לקבוע כי הוראות חוק זה, כולן או מקצתן, לא יחולו על סוגים מסוימים של ספרים שיפורטו בצו ובלבד שאין עניין ציבורי לשמרם. כן מוסמך השר לקבוע שהחובות על פי חוק זה יחולו גם על סוגי פרסומים שאינם ספרים. כללים אלה נקבעו בתקנות הספרים (חובת מסירה וציון הפרטים), התשס"ד–2004. בין השאר נקבע בתקנות כי חובת מסירת הספרים לפי החוק תחול גם על סוגי הפרסומים שאינם ספרים המפורטים להלן:
עונת 2022/2023 בליגה האירופית
עונת 2022/2023 בליגה האירופית הייתה העונה ה-52 של טורניר הכדורגל המשני של אירופה בכדורגל שמאורגן על ידי אופ"א, והעונה ה-14 מאז שונה שמה של התחרות מגביע אופ"א לליגה האירופית.
הזוכה בתואר, סביליה, תשחק נגד זוכת ליגת האלופות בסופר קאפ האירופי ותקבל כרטיס לשלב הבתים של ליגת האלופות בעונת 2023/2024.
בעקבות מונדיאל 2022 שהתקיים בקטר החל מ-20 בנובמבר 2022 ועד 18 בדצמבר 2022 התקיימה פגרה ארוכה מהרגיל בין שלב הבתים לשלבי הנוקאאוט.
משחק הגמר נערך בפושקש ארנה בבודפשט, הונגריה.
העפלה
58 קבוצות מ-31 עד 36 מתוך 55 ההתאחדויות החברות באופ"א צפויות להשתתף בעונת 2022/2023. ל-15 התאחדויות יהיה מקום ודאי באחד מהסיבובים של התחרות, ואילו מתוך 40 ההתאחדויות האחרות רק 15–20 התאחדויות עשויות לשחק באחד השלבים של התחרות לאחר שיודחו מליגת האלופות. (ליכטנשטיין לה אין ליגה מקומית, לא משתתפת בליגת האלופות וגם לא בליגה האירופית, והדרך היחידה שלה להיכנס לטורניר היא על ידי זכייה בקונפרנס ליג, אופציה שלא תהיה רלוונטית העונה מכיוון שהנציגה של ליכטנשטיין לא העפילה לקונפרנס ליג). דירוג ההתאחדויות מבוסס על דירוג הליגות של אופ"א ומשמש לקביעת מספר הנציגות מכל התאחדות:
בנוסף, 37 קבוצות שיודחו החל מסיבוב המקודמות השני בליגת האלופות של אופ"א 2022/2023 יועברו לשלבים השונים בליגה האירופית, בהתאם לשלב בו הודחו:
דירוג הליגות
הדירוג לעונת 2022/23 הוא דירוג הליגות לשנת 2021, המביא בחשבון את ביצועי נציגות הליגה בליגת האלופות ובליגה האירופית בעונות 2016/2017 עד 2020/2021.
מלבד המקומות המוקצים לליגה, ייתכן שקבוצות נוספות יקבלו מקום בליגת האלופות:
חלוקת הקבוצות לפי שלב
עקב השעייתה של רוסיה מכל התחרויות האירופיות, בוצעו השינויים הבאים:
הקבוצות
בסוגריים המיקום או המפעל ממנו העפילה הקבוצה:
לוח זמנים
לוח הזמנים של העונה הוא כדלקמן. המשחקים מתוכננים לימי חמישי, מלבד הגמר שייערך ביום רביעי, ומשחקים חריגים שיערכו בימי שלישי או רביעי בעקבות קונפליקטים בלוחות הזמנים. שעות המשחקים הן 18:45 ו-21:00 CEST / CET, אם כי באופן חריג יכולים להתקיים גם בשעה 16:30 בעקבות סיבות גאוגרפיות. ההגרלות יערכו במטה אופ"א בניון, שווייץ, למעט הגרלת שלב הבתים, שתיערך באיסטנבול, טורקיה.
שלב המוקדמות
הגרלת שלב המוקדמות נערכה ב-18 ביולי 2022. 14 קבוצות השתתפו בשלב המוקדמות: 4 במסלול הראשי ו-10 במסלול האלופות. במסלול הראשי 2 קבוצות התחילו את דרכן בשלב זה, בנוסף ל-2 קבוצות שהודחו משלב המוקדמות השני בליגת האלופות במסלול הליגה. מסלול האלופות כלל 10 קבוצות שהודחו משלב המוקדמות השני בליגת האלופות במסלול האלופות. הסיבוב הראשון נערך ב-4 באוגוסט 2022 והסיבוב השני נערך ב-11 באוגוסט 2022.
שלב הפלייאוף
הגרלת שלב הפלייאוף נערכה ב-2 באוגוסט 2022. 20 קבוצות השתתפו בשלב הפלייאוף: 7 קבוצות שהתחילו את דרכן בתחרות בשלב זה, 5 קבוצות שהעפילו משלב המוקדמות במסלול האלופות, 2 קבוצות שהעפילו משלב המוקדמות במסלול הראשי, ו-6 קבוצות שנשרו משלב המוקדמות השלישי בליגת האלופות. המנצחות בסיכום שני המשחקים העפילו לשלב הבתים שיכלול 32 קבוצות. והמפסידות הועברו לשלב הבתים בקונפרנס ליג. הסיבוב הראשון נערך ב-18 באוגוסט 2022 והסיבוב השני נערך ב-25 באוגוסט 2022.
שלב הבתים
הגרלת שלב הבתים התקיימה ב-26 באוגוסט 2022. 32 קבוצות השתתפו בשלב זה, 12 קבוצות שהעפילו ישירות דרך הליגות המקומיות שלהן, 10 המנצחות בשלב הפלייאוף, 4 קבוצות שנשרו משלב המוקדמות השלישי בליגת האלופות במסלול הליגה, 2 קבוצות שנשרו משלב הפלייאוף בליגת האלופות במסלול הליגה ו-4 קבוצות שנשרו משלב הפלייאוף בליגת האלופות במסלול האלופות.
לקראת ההגרלה, הקבוצות חולקו לארבעה דרגים, הדרגים נקבעו על פי דירוג אופ"א למועדונים בסיום העונה הקודמת, שמבוסס על תוצאות המועדונים בליגת האלופות, בליגה האירופית ובקונפרנס ליג ב-5 השנים הקודמות.
במסגרת ההגרלה, הקבוצות חולקו לשמונה בתים בני ארבע קבוצות כל אחד. כל בית כלל קבוצה אחת מכל דרג כאשר שתי קבוצות מאותה מדינה לא יכלו להיות מוגרלות לאותו הבית.
הקבוצות שסיימו במקום הראשון העפילו לשמינית הגמר, הקבוצות שסיימו במקום השני בבית העפילו לשלב הנוקאאוט הראשוני, הקבוצות שסיימו במקום השלישי בבית הועברו לשלב הנוקאאוט הראשוני בקונפרנס ליג, והקבוצות שסיימו במקום הרביעי בבית הודחו.
להלן הדרגים (בסוגריים: ניקוד המועדון בדירוג אופ"א למועדונים בסיום עונת 2021/2022):
שלב הנוקאאוט
בשלב הנוקאאוט, הוגרלו הקבוצות למשחקים בשיטת בית-חוץ, למעט שלב הגמר בו יתקיים משחק אחד בלבד באצטדיון נייטרלי. המנצחת בסיכום שני המשחקים מעפילה לשלב הבא.
שלב הנוקאאוט הראשוני
לשלב הנוקאאוט הראשוני העפילו 16 קבוצות, 8 הקבוצות שסיימו במקום השני בביתן בשלב הבתים, ו-8 קבוצות שסיימו במקום השלישי בביתן בשלב הבתים בעונת 2022/2023 בליגת האלופות.
מישור טאראן
מישור טאראן (באנגלית: Taran Plateau ; בבולגרית: Търънско плато) הוא מישור המכוסה קרח בצד המזרחי של רמת הארווי, בהרי סטריבוג באי בראבנט בארכיפלג פאלמר שבאנטארקטיקה.
סופיה רייס
אורסולה סופיה רייס פיניירו (באנגלית: Sofía Reyes; נולדה ב-25 בספטמבר 1995) הידועה בשם סופיה רייס, היא זמרת-יוצרת מקסיקנית, אשר פועלת בעיקר במקסיקו. סופיה רייס נולדה במונטריי, בנואבו לאון שבמקסיקו.
מישור טאראן
גאוגרפיה
גובה המישור בין 1,100 ל-1,700 מטרים מעל פני הים.
עונת 2022/2023 בליגה האירופית
שמינית הגמר
לשלב שמינית הגמר העפילו 16 קבוצות. 8 הקבוצות שסיימו במקום הראשון בשלב הבתים, ו-8 המנצחות בשלב הנוקאאוט הראשוני.
מישור טאראן
גאוגרפיה
אורכו של המישור 5.5 קילומטרים (בכיוון מזרח-מערב); רוחבו של המישור 3.3 קילומטרים (בכיוון צפון דרום).
סופיה רייס
בשנת 2017, הוציאה את אלבום הבכורה שלה , מתוכו יצאו הסינגלים "Muévelo", "", "" ו-"Llegaste Tú".
מישור טאראן
גאוגרפיה
המישור גובל בקרחון לאנק שמצפון לו, ובקרחון סבטובראצ'נה שממזרח ומדרום לו, ובקרחון מאלפיגי שמדרום מערב לו.
עונת 2022/2023 בליגה האירופית
הגרלה
הגרלת שמינית הגמר נערכה ב-24 בפברואר 2023. הקבוצות שסיימו ראשונות בשלב הבתים הוגרלו למשחק מול המנצחות בשלב הנוקאאוט הראשוני והיו מדורגות ועל כן יארחו את משחק הגומלין, קבוצות מאותה המדינה לא יכלו להיות מוגרלות אחת נגד השנייה בשלב זה. הסיבוב הראשון נערך ב-9 במרץ 2023 והסיבוב השני ב-16 במרץ 2023.
מישור טאראן
גאוגרפיה
אוכף דוריונס מקשר בין המישור לבין רמת אוורולווה שממזרח למישור.
סופיה רייס
בשנת 2022, הוציאה את אלבום האולפן השני שלה, Mal de Amores.
מישור טאראן
גאוגרפיה
מדרום מערב למישור, המישור גובל ברכס באסארבובו.
עונת 2022/2023 בליגה האירופית
רבע הגמר
הגרלת רבע הגמר התקיימה ב-17 במרץ 2023 יחד עם הגרלת חצי הגמר, הסיבוב הראשון נערך ב-13 באפריל 2023, והסיבוב השני ב-20 באפריל 2023.
מישור טאראן
גילוי המישור
המישור מופה לראשונה על ידי סקר בריטי בשנת 1980, ובשנית בשנת 2008.
סופיה רייס
קריירה
את סינגל הבכורה שלה "Muévelo", הוציאה רייס ב-22 באוגוסט 2014. השיר זכה להצלחה נאה ואף הצליח להיכנס אל מצעד השירים הלטיניים של בילבורד. בספרד, הוא זכה למעמד הפלטינה על סך מכירות של כ-40,000 עותקים. לאחר מכן, הוציאה את "".
מישור טאראן
מקור השם
המישור נקרא על שם הכפר טאראן שבדרום בולגריה.
עונת 2022/2023 בליגה האירופית
חצי הגמר
הגרלת חצי הגמר התקיימה ב-17 במרץ 2023 יחד עם הגרלת רבע הגמר, הסיבוב הראשון נערך ב-11 במאי 2023, והסיבוב השני ב-18 במאי 2023.
הגמר
משחק הגמר נערך ב-31 במאי 2023 בפושקש ארנה, בודפשט שבהונגריה.
סופיה רייס
קריירה
בינואר 2016, יצא השיר "Solo Yo" שהצליח לכבוש את פסגת מצעד שירי הפופ הלטיניים. כמה חודשים לאחר מכן, הוציאה את "Llegaste Tú" שזכה להצלחה נאה. בתחילת שנת 2017, הוציאה את אלבום הבכורה שלה,, בו נכללו ארבעת הסינגלים. האלבום זכה להצלחה נאה כאשר הגיע אל המקום ה-8 במצעד אלבומי הפופ הלטיניים. איגוד תעשיית ההקלטות האמריקאי העניק לו את תואר הזהב הלטיני על סך מכירות של כ-30,000 עותקים בארצות הברית.
עונת 2022/2023 בליגה האירופית
סטטיסטיקות
בעונה זו הובקעו 381 שערים ב-141 משחקים, ממוצע של 2.7 למשחק.
סופיה רייס
קריירה
בשנת 2018, הוציאה את השיר "1, 2, 3", שבו השתתפו ג'ייסון דירולו ודי לה גטו. השיר זכה להצלחה רבה ואף קיבל את תואר הפלטינה הלטינית הכפולה בארצות הברית. בין היתר, הצליח להיכנס אל מצעדי סוף השנה בארגנטינה וברומניה. בהמשך, הוציאה את השיר "Vamos por La Estrella". בשנת 2019 הוציאה את השיר "" ביחד עם ריטה אורה ואניטה. השיר זכה להצלחה רבה, והקליפ שלו צבר 72 מיליון צפיות. בשנת 2020, הוציאה את הלהיט "Échalo Pa' Ca".
בשנת 2021 השתתפה רייס בלהיט האירופאי "Dancing on Dangerous", שצבר למעלה מ-25 מיליון השמעות בספוטיפיי.
פילוסטרטוס מלמנוס
פילוסטרטוס מלמנוס (ביוונית: Φιλόστρατος ὁ Λήμνιος; 190–230 לספירה לערך); ידוע גם בשם פילוסטרטוס הזקן כדי להבדילו מנכדו, פילוסטרטוס הצעיר, שהיה גם הוא מלמנוס; היה סופיסט בתקופת האימפריה הרומית. הוא היה ככל הנראה אחיינו של הסופיסט פילוסטרטוס מאתונה, ונזקפים לזכותו שני ספרים שבעבר יוחסו לדודו.
חיבוריו
"תמונות" (ביוונית: אֵייקוֹנֶס) הוא לכאורה תיאור של 64 ציורים בגלריה נאפוליטנית. גתה, ולקר, ברון , ברטרנד (E. Bertrand), הלביג ואחרים, טענו כי התיאורים הללו הם אכן של יצירות אמנות קיימות, היינה  ופרידריכס דוחים זאת. בכל מקרה, תיאורים אלה מעניינים, באשר הם מראים את האופן שבו אמנים מהעת העתיקה השתמשו בנושאים מיתולוגיים ואחרים, והם כתובים עם ידע אמנותי בשפה אטרקטיבית.
פילוסטרטוס הצעיר חיבר סדרה שנייה של "תמונות" ובהקדמה לחיבורו הודה לפילוסטרטוס הזקן על חיבור הסדרה הראשונה, וכך בסופו של דבר היא יוחסה לו במקום לפילוסטרטוס מאתונה, כפי שיוחסה לו קודם לכן.
"הרויקוס" ("על גיבורים") הוא חיבור מקיף על גיבורי מלחמת טרויה. הוא כתוב בצורה של שיחה בין כורם תראקי על חוף הדרדנלים לבין סוחר פיניקי השואב את הידע שלו מהגיבור פרוטיסלאוס. פלמדס מהולל על חשבונו של אודיסאוס, והומרוס מותקף על חוסר הגינותו כלפיו. נטען גם כי פילוסטרטוס מתאר כאן סדרת ציורים הרואים בארמונה של הקיסרית יוליה דומנה.
ימאנז'ה
ימאנז'ה (Iemanjá) היא אלת הים והגלים בדת הקנדומבלה ובדתות אפרו-ברזילאיות נוספות ומקורה בדתות הפולחן שבמערב אפריקה שם הימאנז'ה היא אלת המים המתוקים.
מקור
דמותה של ימאנז'ה צמחה בדת היורובה במערב אפריקה בעיקר בניגריה, ובאנגולה. על פי היורובה, לימאנז'ה אין תפקיד מרכזי כל כך והיא אחראית על מי הנהרות והנחלים ועל המים המתוקים, והיא מתוארת כאישה עירומה בעלת כובע עץ בצורת קערה שנמצאת בהריון תמידי.
בברזיל
בברזיל ימאנז'ה היא אלת הים והגלים וגם יצורי המים. האלה מתוארת כאישה יפה, מלאת עצמה ומסתורין, ולכן מלבד זה שהיא אלה חזקה היא גם אישה יפה ומאמיניה מתייחסים אליה כאל אלה, כאם וגם כמאהבת. בתרבות המלחים והדייגים בברזיל טביעה של מלחים נחשבת כמנוחת עולמים יחד עם אלת הים. ימאנז'ה היא אשתו של אושלה והיא אם האלים ובנה הוא אל המלחמה אוגום על פי המיתולוגיה האפרו-ברזילאית. דמותה היא המרכזית ביותר במיתולוגיה והיא בעלת שמות רבים ונקראת על פי אירועים וקבוצות שונות, כלומר שבזמן טקסי פולחן היא מכונה "האם והמלכה של המים", בהקשר של מוות היא מכונה יותר אינאי או הנסיכה איוקה כלומר "המלכה של הארצות מעבר לאופק", הנשים מכנות אותה בשם דונה מאריה והמלחים מכנים אותה ז'אנינה כלומר "ימאנז'ה אם המצולות".
הימאנז'ה מופיעה בהתגלמותן של דמויות שונות - לעיתים כאישה זקנה וחכמה, לעיתים כאישה בעלת רגל צולעת ולפעמים כאישה יפה רוקמת מזימות המחזיקה את חרבו על בנה. דמותה הייתה שולית באפריקה, אך התפילות שהביאו השחורים ששרדו את המסע באוניות לברזיל לעבדות שיבחו את אלת הים והיא נהפכה לאם בני הילידים האפרו-ברזילאים.
טקסים וחגים
חודש פברואר הוא חודש שבו נערכים טקסים דתיים שונים לכבוד ימאנז'ה גם בכנסית בונפים שבסלבדור ואחר כך על החופים ברחבי צפון מזרח ברזיל יוצאים סירות המשליכות מנחות אל הים, במנחות דברים סימבולים המבטאים את הבקשה כשכל חלק מביעה משהו וכולל פרחים, נרות, קמעות, מאכלים, נוצות, ביצים ועוד. הגלים מסמלים את שערה של האלה ואם המתנה חוזרת על החוף זה סימן שימאנז'ה דחתה את המתנה ושעתידה להיות שנה לא טובה. בריו דה ז'יינרו נערך פולחן אומבנדה דומה לכבוד ימאנז'ה והוא נחגג כחלק מחגיגות הסילבסטר בו נערך פולחן דומה.
ימאנז'ה בתרבות ובפולקלור
מלבד הטקסים והאמונה הדתית, דמותם של האלים השונים, בייחוד של ימאנז'ה חדרו עמוק מאוד לתרבות הברזילאית, ז'ורז'י אמאדו הוא הסופר הבולט ביותר, שנהג לחבר בספריו רומנים ואמירות שונות יחד עם טקסי פולחן הקנדומבלה והביא תיאורים שונים של דמותה ימאנז'ה בייחוד ב"דונה פלור ושני בעליה". בספרו "ים המוות", סיפר אמאדו על תרבות המלחים והדייגים בחופים ואמונתם בימאנז'ה. סירדנה, היא סגנון מוזיקה שמדבר על מלחים ותרבות יורדי הים עם כוחות האלים במיוחד של ימאנז'ה, גם דוריבאל קאיימי כתב שירים שמתעסקים בכך, מלבד כל האלה ישנם מזמורים רבים קיימים בעת ביצוע טקסים המיועדים לימאנז'ה, כמו גם כלי נגינה ייחודים.
סיטי טרנספורמר CT1
סיטי טרנספורמר CT1 היא מכונית מיקרו חשמלית במרכב מיני, בעלת שני מקומות עם אפשרות להרחבה לשלושה מקומות ישיבה, שמיוצרת על ידי יצרנית הרכב הישראלית סיטי טרנספורמר משנת 2021. היא נחשפה בישראל ב-15 באוגוסט 2021 והוצגה בתערוכת הרכב של מינכן בספטמבר 2021.
החברה בחרה לחשוף את הרכב בהופעת בכורה בישראל כי היא מהווה לטענתה גאווה לאומית, "רכב כחול לבן ראשון מסוגו בעולם". עם זאת, הייצור מתקיים בגרמניה על ידי שותף המתמחה בייצור מכוניות.