cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
הרץ במבוך: תרופת המוות
צילומים
ב-18 במרץ 2016 דווח כי השחקן דילן או'בריאן נפצע על סט הצילומים ואושפז. ג'יימס דשנר פרסם בציוץ בחשבון הטוויטר שלו כי ההפקה נדחתה עקב התאונה. נאמר גם כי המפיקים מתכננים לחדש את הצילומים סביב אמצע חודש מאי. לפי מנהלי ההפקה בקנדה, צילומי הסרט היו אמורים להמשיך ב-9 במאי והצילומים העיקריים היו אמורים להסתיים ב-26 ביולי. עם זאת, ההפקה נעצרה ללא הגבלת זמן לאחר שהתברר כי פציעותיו של או'בריאן היו חמורות ממה שציפו בהתחלה.
יציאה לאקרנים
הסרט תוכנן לצאת בארצות הברית ב-17 בפברואר 2017. עם זאת, עקב פציעתו של דילן או'בריאן, פורסם כי קיימת סבירות נמוכה שהסרט יצא בתאריך זה. ב-27 במאי 2016 20th Century Fox קבעו מחדש את תאריך יציאת הסרט ל-12 בינואר 2018, מה שאפשר לדילן או'בריאן זמן להחלמה מפציעותיו.
ב-22 באפריל 2017 חברת ההפקה דחתה שוב את תאריך השחרור, ל-9 בפברואר 2018, במטרה לתת יותר זמן לתהליכי ההפקה המאוחרת. מספר חודשים לאחר מכן, ב-25 באוגוסט, חברת ההפקה הקדימה את השחרור בשבועיים. הצגת הבכורה של הסרט נערכה ב-26 בינואר 2018 בארצות הברית בקולנועים וב-IMAX.
Box office
בארצות הברית וקנדה הסרט שוחרר למקביל להפצה הרחבה של הסרט Hostiles וצפוי להרוויח כ-20 מיליון דולר ב-3,786 אולמות קולנוע בסוף השבוע הראשון ליציאתו. הסרט גרף 1.5 מיליון דולר בהצגת הטרום בכורה שלו בחמישי בערב, לאחר שהסרט הראשון גרף 1.1 מיליון דולר והשני 1.7 מיליון דולר.
שבוע קודם לשחרורו באמריקה הצפונית, הסרט שוחרר בדרום קוריאה, אוסטרליה וטאיוואן, שם הוא גרף 15.1 מיליון דולר בסוף השבוע הראשון.
תגובות מבקרים
בדירוג אתר Rotten Tomatoes, הסרט קיבל דירוג של 44% בהתבסס על 113 ביקורות, וממוצע משוקלל של 5.3/10. קונצנזוס של מבקרי האתר טען כי "הרץ במבוך: תרופת המוות יכול להציע סגירת מעגל לכל אוהדי הזיכיון, אך לכל מי שלא היה מכור לזיכיון, עדיף לוותר על צפייה בפרק האחרון והנפוח הזה". באתר Metacritic הסרט קיבל ציון משוקלל של 52 מתוך 100, בהתבסס על 35 מבקרים, מה שמצביע על "ביקורות מעורבות או ממוצעות". קהלים שנשאלו על ידי CinemaScore נתנו לסרט ציון "" מתוך סולם בין ל-F.
5-אלפא רדוקטאז
5 אלפא רדוקטז (באנגלית: 5α-Reductases או 3-oxo-5α-steroid 4-dehydrogenases) הוא אנזים אשר נמצא בעיקר בבלוטת הערמונית, ואחראי על הפיכת טסטוסטרון לדיהידרוטסטוסטרון (DHT).
אנזים זה מופיע בשני סוגים:
אליעזר פינצ'ובר
אליעזר פינצ'ובר (ט' בניסן תרע"ו, 12 באפריל 1916 - ט"ז בשבט תשס"ח, 23 בינואר 2008) היה מורה ומחנך, חתן אות יקיר ירושלים לשנת 1997.
ביוגרפיה
פינצ'ובר נולד בברסלאו שבגרמניה (כיום פולין). מיד עם סיום לימודיו, בראשית שנת תרצ"ה (1934), עלה לארץ ישראל בגפו והחל ללמוד בבית המדרש למורים מזרחי שנוהל על ידי ר' אליעזר מאיר ליפשיץ.
בשנות לימודיו בבית המדרש למורים התנדב פינצ'ובר לארגון ההגנה בירושלים. עם סיום לימודיו עבר לתל אביב ולימד מספר שנים בבית הספר מוריה. בשנת תש"ב, חזר לירושלים ולמד שנתיים בישיבת חברון. בשנת הלימודים תש"ה החל ללמד בבית הספר "לדוגמה", ושנה לאחר מכן הוזמן גם ללמד בבית המדרש מזרחי, כמדריך פדגוגי וכמורה ללימודי הקודש והחינוך.
בשנת תש"ט (1949) מונה אליעזר פינצ'ובר למנהל בית הספר "לדוגמה". עם פתיחת שנת הלימודים תשי"ד, בהמלצת שופט בית המשפט העליון הרב פרופ' שמחה אסף וד"ר אליהו קצנלבוגן, מונה אליעזר פינצ'ובר למנהל בית המדרש למורים "מזרחי", שעתה הוסב שמו לבית המדרש למורים ע"ש הרא"מ ליפשיץ.
בית המדרש למורים "מזרחי" כלל מראשיתו כיתות "מכינה" שהיו מקבילות למה שהיום מוכר כבית ספר תיכון. משך הלימודים אז היה חמש שנים ובסיומם הוענקה לבוגרים תעודת בגרות ותעודת הוראה. עם מינויו למנהל המוסד, הבין מר פינצ'ובר שכדי לקדם את המוסד יש להשקיע בראש ובראשונה בכיתות התיכוניות כדי לאפשר לתלמידים להגיע לרמת ההשכלה הדרושה ללימודי ההוראה. מאז, תלמידי בית ספר התיכון זכו בתעודת בגרות לאחר ארבע שנות לימוד, ותלמידי הסמינר הוסמכו כמורים לאחר שתי שנות לימוד נוספות. מאוחר יותר הופרדו הכיתות התיכוניות מן "הסמינר", והן הפכו לבית ספר תיכון בפני עצמו, שנקרא על שם התורם "תיכון פ. הימלפרב".
מר פינצ'ובר זכה למלגה מ-"National Council of Jewish Women" ולמד בקולג' למורים של אוניברסיטת קולומביה בניו יורק במשך שנה (1958-59). פינצ'ובר נבחר בתקופה זו ליושב ראש ארגון מנהלי הסמינרים למורים, במסגרתו פעל לשיפור יסודי בתנאי עבודתם של המורים.
בשנת 1968 עם העברת בית הספר התיכון למשכנו החדש, העביר ד"ר פינצ'ובר את שרביט הניהול של בית הספר התיכון למר אברהם גולדברג, והמשיך בתפקידו כמנהל מכללת ליפשיץ. אחרי כן, טרם יציאתו לגמלאות בשנות השמונים, המשיך לעבוד במכללה כמורה במקצועות ההוראה והחינוך.
במשך כל שנות עבודתו החינוכית, עסק ד"ר פינצ'ובר בקידום תלמידים שנחשבו באותן שנים כ"טעוני טיפוח" ושאינם מתאימים ללימודים ברמה אקדמית. היו אלה בני "העולים החדשים", כלומר בני עדות המזרח שעלו לארץ בשנות החמישים והשישים, וגדלו בתנאים ירודים למדי ביישובי העולים ועיירות הפיתוח. לשם כך דאג להקמת פנימייה גדולה שבה התגוררו תלמידים מאזורי הפריפריה ומינה מדריכים לטיפול בחניכים שבפנימייה. בכך היה מהראשונים שהחלו ליישם הלכה למעשה את האינטגרציה במוסדות החינוך בארץ.
לאחר יציאתו לגמלאות המשיך פינצ'ובר לסייע למכללה כיו"ר "העמותה למען בית המדרש למורים מזרחי" עד לשנת 2005. באמצעות הקרנות שעזר להקים מתאפשרת תמיכה שנתית נדיבה של האגודה (בעיקר באמצעות מלגות לימוד) במכללת "ליפשיץ", בבית הספר התיכון "הימלפרב" ובבית הספר היסודי "לדוגמה". לאחר צאתו לגמלאות עסק גם בכתיבת עבודת דוקטורט באוניברסיטה העברית על נוסח משנת מסכת שקלים, אותה השלים בשנת 1998.
בשל תרומתו הגדולה של ד"ר פינצ'ובר לחינוך הדתי בישראל זכה לקבל בשנת 1987 את תואר "יקיר החינוך הדתי", ובשנת 1997 הוענק לו התואר יקיר ירושלים.
הוא אביהם של אינג' רמי פינצ'ובר, מתמחה בתכנון ובניה של בתי חולים, יהודה פינצ'ובר, פרופסור למתמטיקה בטכניון, רות הכהן-פינצ'ובר, פרופסור למוזיקולוגיה באוניברסיטה העברית, וד"ר צביה זליגמן, פסיכולוגית קלינית ומנהלת לטם - מרכז לטיפול בטראומה מינית במרכז הרפואי ת"א ע"ש סוראסקי.
מיגל פרדסה
מיגל פרדסה פיצ'רדו (בספרדית: Miguel Pardeza Pichardo; נולד ב-8 בפברואר 1965) הוא כדורגלן עבר ספרדי ששיחק בעמדת החלוץ.
פרדסה החל את דרכו בריאל מדריד והיה חלק מ"חמישיית העיט", שכללה חמישה שחקני נוער של המועדון שעברו ביחד לקבוצה הבוגרת, אך במירב הקריירה הבוגרת שיחק פרדסה בריאל סרגוסה, עמה זכה בגביע אירופה למחזיקות גביע בעונת. לפרדסה חמש הופעות במדי נבחרת ספרד, אותה ייצג במונדיאל 1990.
לאחר פרישתו כיהן פרדסה בתפקיד המנהל בספורטיבי בסרגוסה ובריאל מדריד.
קריירת משחק
פרדסה החל את קריירת המשחק בקבוצת הנוער של ריאל מדריד. הוא היה לחלק מחמישיית העייט, חמישה שחקנים מקבוצת הנוער והמילואים של המועדון, שהפכו ביחד לבסיס של הקבוצה הראשונה, לצדם של אמיליו בוטרגניו, רפאל מרטין ואסקס, מיצ'ל ומנולו סאנצ'יס. פרדסה היה היחיד מבין החמישה שלא נולד בעיר מדריד. לקראת עונת, עוד בטרם מלאו לו 18, החל פרדסה לשחק בריאל מדריד קסטיליה תחת המאמן אמנסיו אמארו. ב-31 בדצמבר 1983, במקביל להופעותיו בקבוצת המילואים, ערך פרדסה את הופעת הבכורה שלו במדי ריאל מדריד, כשהמאמן אלפרדו די סטפנו העלה אותו מהספסל לשבע דקות בניצחונה הביתי של ריאל 1-0 על אספניול, ובסך הכל רשם פרדסה שלוש הופעות ליגה במדי ריאל במהלך עונת. עונה אחר כך, עקב עודף שחקנים בכירים בחלק ההתקפי, בהם חורחה ולדאנו, סנטיאנה ובוטרגניו, חזר פרדסה לעונה נוספת בקסטיליה, שם סיים כמלך שערי הליגה של הקבוצה עם 11 שערים.
בעונת הושאל פרדסה לריאל סרגוסה, שם שותף לרוב בהרכב הפותח, ושיתף פעולה בין היתר עם רובן סוסה וחואן אנטוניו סניור. הקבוצה רשמה עונה מוצלחת, שהסתיימה במקום הרביעי בטבלה ובזכייה בגביע הספרדי לאחר ניצחון 1-0 בגמר על ברצלונה. פרדסה פתח בהרכב קבוצתו לגמר. היכולת שהפגין בעונת ההשאלה החזירה את פרדסה להיות שחקן סגל בריאל מדריד בעונת. עונה זו הסתיימה בזכייתה של ריאל באליפות ספרד, לה היה שותף פרדסה עם 25 הופעות ליגה, מתוכן 12 בהרכב הפותח, וחמישה שערים.
לקראת עונת, בשל רצונו להיות שחקן הרכב מוביל, עבר פרדסה פעם נוספת לסרגוסה. כבר בעונת הבכורה המחודשת שלו בקבוצה היה פרדסה לשחקן מוביל וכבש 11 שערי ליגה. בעונת, תחת המאמן רדומיר אנטיץ', קבע את שיא שערי הליגה שלו לעונה בקריירה, כשסיים את העונה עם 15 כיבושים. עונה אחר כך, בעקבות פרישתו של סניור, התמנה פרדסה לקפטן הקבוצה. עונת הבכורה שלו כקפטן הייתה העונה הקבוצתית החלשה ביותר שלו בסרגוסה, כשהקבוצה סיימה במקום ה-17, ובקושי שרדה בליגה הבכירה. אמנם, בעונה זו הצטרף לקבוצה המאמן ויקטור פרננדס, שהוביל אותה לתקופה מוצלחת ולהישגים. בעונת נעצרה הקבוצה רק בגמר הגביע הספרדי על ידי ריאל מדריד, במשחק בו פרדסה לא שותף, ועונה אחר כך רשמה עונה מוצלחת שהסתיימה במקום השלישי בטבלה ובזכייה בגביע, לאחר ניצחון בגמר על סלטה ויגו. פרדסה הוביל את סרגוסה כקפטן במשחק, אך הוחלף עם פתיחת ההארכה, במצב של שוויון 0-0. בסיום זכתה סרגוסה בתואר לאחר ניצחון בדו-קרב בעיטות עונשין. בזכות הזכייה בגביע, השתתפה סרגוסה בעונת בגביע אירופה למחזיקות גביע. פרדסה כבש שלושה שערים לאורך הטורניר, בהם שערים חשובים מול פיינורד ברבע הגמר ומול צ'לסי בחצי הגמר, ועלה בהרכב קבוצתו למשחק הגמר מול ארסנל. פרדסה פתח בהרכב ושיחק לכל אורך המשחק, שהסתיים בשער ניצחון לסרגוסה דקה אחת לסיום ההארכה. פרדסה נותר בקבוצה עד לסיום עונת, ובעשר העונות הרצופות בקבוצה כבש 71 שערי ליגה ב-271 הופעות.
לאחר שעזב את סרגוסה הצטרף פרדסה לפואבלה מליגת העל המקסיקנית, במדיה שיחק שנתיים עד שפרש בשנת 1999 ממשחק פעיל בגיל 34.
נבחרת ספרד
לאחר שרשם הופעות בינלאומיות בכל הנבחרות הצעירות של ספרד, רשם פרדסה את הופעתו הראשונה במדי נבחרת ספרד ב-11 באוקטובר 1989, תחת המאמן לואיס סוארס מירמונטס, במשחק מול במסגרת מוקדמות מונדיאל 1990. עמדות החלוץ נתפסו באותה התקופה על ידי אמיליו בוטרגניו וחוליו סלינאס, ופרדסה מיעט לקבל הזדמנויות. הוא זומן לסגל ספרד לקראת מונדיאל 1990 באיטליה. במהלך הטורניר רשם פרדסה הופעה אחת, כשהחליף את סלינאס שתי דקות לסיום משחקה האחרון של ספרד בשלב הבתים מול. הופעה זו הייתה האחרונה של פרדסה במדי ספרד.
לאחר הפרישה
בחודש יוני 2002 התמנה פרדסה לתפקיד המנהל המקצועי בקבוצתו לשעבר, ריאל סרגוסה, לאחר שהקבוצה סיימה במקום האחרון בליגה הספרדית וירדה לליגת המשנה. בעונתו הראשונה כמנהל מקצועי עלתה הקבוצה בחזרה לליגה הבכירה, ועונה אחר כך אף זכתה בגביע הספרדי לאחר ניצחון בגמר על ריאל מדריד. פרדסה נותר בתפקידו עד לסיום עונת, אז התפטר מתפקידו בעקבות ירידתה של הקבוצה לליגת המשנה.
ביוני 2009, לאחר בחירתו המחודשת של פלורנטינו פרס לתפקיד נשיא ריאל מדריד, התמנה פרדסה לתפקיד המנהל הספורטיבי והמשנה למנהל המקצועי, חורחה ולדאנו. בעוד ולדאנו עזב את הקבוצה ב-2011 בעקבות סכסוך מתמשך עם מאמן הקבוצה, ז'וזה מוריניו, פרדסה שמר על קשרי עבודה טובים עם מוריניו ונותר בתפקידו. הוא פוטר באפריל 2014, בעקבות החלטת המועדון על שינויים נרחבים במבנה הניהולי ובאקדמיית הנוער.
עד מוות
אהבה מאוחרת
הנובלה הראשונה מובאת בגוף ראשון מפי גיבורה, מרצה נודד קשיש וערירי בשם שרגא אונגר. על רקע כוונת הממונים עליו להוציאו לפרישה מוקדמת, עקב סגנונו המיושן וקבעונו לנושא יהדות רוסיה, מתבונן שרגא בעצב על חייו ועל יחסיו הקלושים עם הסובבים אותו, מתאר את שגרת יומו בביתו ואת ביקוריו בקיבוצים ברחבי הארץ, ותוהה על משמעות קיומו -ועל חדלונו הקרב. מדבריו של שרגא מצטיירת תמונת אדם עייף, מובס, אחוז חרדה מפני חתרנות בולשוויקית ואיום השמדה, ועם זאת - נפשו שוקקת וצמאה למגע אנושי, ויותר מכך, לסימן של הוויה נשגבת אשר עשויה לתת פשר לקיומו.
עד מוות
הנובלה השנייה מתארת את קורותיה של שיירת צלבנים העושה דרכה מצרפת לירושלים באביב 1096. את המסע מנהיג האציל גיום די-טורון, אך ככל שזה הולך ומתכנס בעצמו, גוברת השפעתו המפוקפקת של קרובו, קלוד עקום הכתף, מעין קדוש-חוטא, הנע בין סגפנות וקנאות דתית להתמסרות בולמוסית ליצריו. השיירה נעה באיטיות דרך כפרים ויערות, במפנה העונות מהסתיו אל החורף. מגעי הצליינים עם הנקרים בדרכם קשים ואלימים, ואכזריות מופלגת שמורה ליהודים. האנשים שטופים בשנאה קמאית ליהודי, כאדם וכמהות מופשטת, וניכר כי הם מייחסים לו כוחות המאיימים עליהם. כאשר שוקע כליל האציל דה-טורון בדמדומי מה שנראה כטראנס דתי-מיסטי, הניוון המוסרי של האנשים מחריף וצלם האנוש הולך ומתרחק מהם. השיירה לא זוכה להגיע למחוז חפצה, ומעט האנשים ששרדו נלכדים במצודה מתפוררת בה הם נאבקים בקור, ברעב ובשגעון. האציל די טורון מוצא את מותו במצודה והמסע בא אל סופו.
פרשנות
ההתייחסות, על פי רוב, במחקרים העוסקים ביצירתו של עוז, אינה כורכת את שתי הנובלות זו בזו אלא עוסקת בכל אחת מהן בנפרד. עם זאת, על אף ההבדלים הרבים בין השתיים, ניתן לזהות קשר תמתי ביניהן; שני הגיבורים, בדרכם השונה, חולקים כמיהה מייסרת אל הנשגב, כמיהה אשר משפיעה על יחסם לזולת ועל תפיסת הזולת אותם. השתיקה בה מעורסל די-טורון מעוררת יראת קודש וצייתנות בסובביו, בעוד שלהגו מלא הפאתוס של אונגר ממאיס אותו על שומעיו. די-טורון הנרדף על ידי יהודים טמאים ואונגר המדמה לראות סוכנים מדיחים בכל מקום, חווים את מציאות חייהם כפגומה, ארצית ולא מספקת, ובשניהם תוססת השתוקקות להארה, התגלות וגאולה.
תופעת שנאת היהודים בגלגולה המוקדם, הקמאי במידה רבה, תופשת מקום נכבד בשתי היצירות, וכמו משני צידיה; שרגא אונגר, האחוז ביחסי שנאה-אהבה לרוסיה ולעם הרוסי, ואף נושא עמו חוויות כיהודי יליד רוסיה שלפני המהפכה, צולל אל תוך הנפש הרוסית ואל מקורותיה של האנטישמיות ה"ססגונית על פי דרכה... ובמובן ידוע - גם נוגעת עד הלב" הטבועה בה (עמ' 51). על סמך תיאור זה של הנפש הרוסית, ובשילוב החתרנות והעוצמה חסרת הגבולות שהוא מייחס למנגנון הקומוניסטי, מנסה אונגר לשכנע את שומעיו כי סכנה גדולה אורבת ליהדות רוסיה ואף למדינה היהודית. תוך התרפקות על האתוס הביטחוני ועל כוחה הצבאי של המדינה הזעירה, חולם אונגר על מימוש בפועל של העלילות המיוחסות ליהודים - הרעלת הבארות, שתילת סוכנים חשאיים והשתלטות על מוקדי הכח, תוך שגדודי טנקים עבריים שוטפים בעצמה אל תוך מרחבי רוסיה, פולין ואוקראינה. אנטישמיות חמה, מיסטית, שוררת גם ביקום בו מתנהלת השיירה בדרכה לירושלים. די-טורון אחוז חרדה מתמדת מפני ניסיונות הסתננות של יהודי שוחר רע ורב עצמה אל שורותיו, ומיני תקלות וכשלונות מוסברים על ידי הצליינים כמעשה ידי יהודי המחזיק ביכולות על טבעיות. אנשי השיירה מחוללים מעשי זוועה קיצוניים ביהודים הנקרים בדרכם, החל בהרג שרירותי וכלה בעינוי שיטתי, ממושך, לכאורה על רקע דתי.
גבריאל מוקד מתייחס לאנטישמיות משני צדי המתרס, שמופיעה בשני הסיפורים, ואומר על ההשוואה שבין שני הסיפורים: "אין עמוס עוז מנסה לתאר אלא דמות אנושית אחת; זו הנרדפת על ידי ה'שדים' של תחושת ההרס העצמי והאימה. הוא מבקש לעצב את 'המעמקים' האפלים של הנפש, את המחוות העצבניות של הרוח".
יעל פלדמן מתייחסת לטכניקת ההיפוך שבה נוקט עוז בסיפור "עד מוות". הנובלה מסופרת מזווית הראייה של הצלבנים, שלפיה 'היהודים הארורים' הם המושא לבוז שלהם ולכוונותיהם הרצחניות. לדעתה, הסיפור קשה לעיכול עקב אסוציאציות קשות של השואה.
הפילוסופיה הרביעית
הפילוסופיה הרביעית הוא הכינוי שהעניק יוסף בן מתתיהו (והמקובל כיום) לאסכולה של כת יהודית, שהתקיימה לצד שְלוש הכיתות המוכרות של תקופת בית שני: הצדוקים, הפרושים והאיסיים; כת זו נוסדה בידי יהודה בן חזקיה הקנאי הגלילי בשנת 6 לספירה.
עד מוות
פרשנות
מוטיב חשוב ומרכזי ביצירתו של עוז המופיע בנובלה "אהבה מאוחרת" הוא חוויית 'החלום ושברו' - התמודדותם של החלוצים, אנשי תנועת העבודה ובמיוחד אנשי העלייה השנייה, עם מציאות שאינה עולה בקנה אחד עם חזונם, חזון כינון חברה מתוקנת בעלת ערכים סוציאליסטים אשר תאפשר מעין תיקון ליהודי הגלותי, המנוון והנרדף, "מתולעת יעקב לצבי ישראל". שרגא, בבואו להרצות בקיבוץ, מבין כי אין לו שפה משותפת עם הדור הצעיר, אותו הוא מכנה 'מוז'יק יהודי', ואינו מנסה למצוא קהל בקרב דור זה, "הנוער החדש, יודע אני, זורם על פי ריתמוס אחר" (עמוד 46).
הפילוסופיה הרביעית
הקבוצה ראתה בחתירה לחרות מדינית חזות הכל, עד כדי העלאתה לדרגת ערך דתי. היא האמינה אך ורק במנהיגותו של אלוהים עד כדי מוכנות לסבול כל עינוי, עד מוות, ובלבד שלא תאלץ להכיר באדנותו/סמכותו העליונה של מנהיג בשר-ודם. כניעה לקיסר הרומי נתפשה אצלם כעבירה דתית חמורה; הם האמינו כי מלכות האל בוא-תבוא, בהתערבות האדם. מתוקף קנאותה גיבשו לעצמם אנשי הקבוצה את דרכי הפעולה הבאות: קידוש המרד ברומאים, מוכנות למסירת נפשם על מימוש המטרה ונכונות לאכוף את העיקרון על כל אחד אחר כדי לצרפו אליהם. רעיונות הפילוסופיה הרביעית שימשו מסד רעיוני לקנאי המרד הגדול, ובפרט לסיקריים.
הפילוסופיה הרביעית וקשיי שיוכה
הקבוצות הקיצוניות מכונות בפי יוסף בן-מתתיהו (ההיסטוריון היחיד שתיעד את המרד ממקור ראשון) בכינויים שונים: "קנאים" ("זאלוטאי" ביוונית), "סיקריים" ("סיקאריאוי" ביוונית) ו"שודדים" ("לאסטוי" ביוונית). החוקרים חלוקים ביניהם באשר למאפיינים המיוחדים של כל אחת מכתות-המישנה, ויש הטוענים לחיבור מכליל של כל הקבוצות הללו גם יחד. בהקשר לקבוצות אלה, מציג יוסף בן מתתיהו את כת "הפילוסופיה הרביעית", ששימשה אולי כאורים-ותומים, כמסד הרעיוני לכל הקבוצות הקיצוניות המרדניות:
בהאשמה חמורה וכבדה זו מפי יוסף בן מתתיהו, ממנהיגי המתונים במרד הגדול, יש הכללה והפרזה, אך יש בה גם כדי להציג את הסכנות לכאורה במסריה של "הפילוסופיה הרביעית".
יסודות הכת
"הפילוסופיה הרביעית" קמה והייתה לכת, לקבוצה אמונית-אידאולוגית, בשנת 6 לספירה (לדברי יוסף בן מתתיהו), כפועל-יוצא ממהלך רומי פרובינקיאלי לאחר פטירת בני הורדוס המלך, אז ניסו הרומאים לקיים מיפקד אדמות לצורך הטלת מס, מה שהביא להתמרמרות רבה בציבור היהודי.
בנו של חזקיה, יהודה הגלילי, שהתחנך על ברכי המרדנות, ההתנגדות לשלטון הרומי, הקנאות הדתית ולא פחות מזה המשיחיות והמלכותיות, ניצל את המיפקד הרומי הפרובינקיאלי בשנת 6 לספירה, שתכליתו הייתה שמאות קרקע ונכסים למטרות מיסוי ("קנסוס" – census בלטינית), כדי לקרוא למרידה ברומאים. יהודה טען כי המיזם הרומי מסמל את ראשית השיעבוד היהודי, לכן אין לשתף פעולה עם הרומאים ולעשות מעשה, וכלשון יוסף בן מתתיהו: "הם (יהודה, הנקרא שם "איש הגולן", ועמו צדוק הפרושי) אמרו, ששומה (הקנסוס) זו אינה מביאה לשום דבר אלא לעבדות גלויה, וקראו לעם להילחם על חירותו". אפשר להניח שמודל ההסתייגות העממית, המודרך על ידי הנבואה, למיפקד שיזם דוד המלך (שמ"ב כד; דברי הימים א' כא), עמד לנגד עיניו של יהודה הגלילי (או איש הגולן), מתוך הנחה דתית-קדמונית שחטא הוא לפקוד – כמותית – את בני ישראל על ידי מנהיג בשר-ודם, כפי שדוד המלך עצמו התייסר על כך, וביקש סליחה ומחילה.
בכל מקרה היה הקנסוס הרומי, שסימל את ראשית הפיכת יהודה לפרובינקיה רומית (הגם שמסופחת לסוריה), אות וסימן ליהודה לרכז סביבו חבורת מתנגדים ולמרוד ברומאים.
בספרו "מלחמות היהודים" מוסיף יוסף בן מתתיהו פרט חשוב בקשר להתנגדותו של יהודה הגלילי לקנסוס הרומי, ואומר: "ובימיו (של קופוניוס – הנציב הרומי שנשלח ליהודה) הסית איש אחד מהגליל ושמו יהודה את בני ארצו למרד (ברומאים), באומרו כי חרפה תהיה להם אם יטו את שכמם לסבול וישלמו מס לרומאים, ומלבד מלכות השמים, ישאו עליהם גם עול בשר ודם". באמירה אחרונה זו הבדיל עצמו יהודה משאר הקבוצות המרדניות בכך שהכריז על התנגדות לכל צורה של שלטון בני אדם, ורמז, כפי שנראה בהמשך, על השאיפה להשליט מלכות שמים, מלכות האל, על הארץ.
האידאולוגיה של הכת
יוסף בן מתתיהו מכנה את הכת בשם "פילוסופיה", "אסכולה" או רעיון ("אידיה אייראסיס" – רעיון עצמי), כדי להציגה, חרף הסתייגותו ממעשי אנשיה, כאידאולוגיה וכחוכמה לעיני קוראיו היוונים והרומים. היא קרויה "הרביעית", לצד שְלוש הכיתות הידועות – פרושים, צדוקים ואיסיים (כת מדבר יהודה), כאשר פעם הוא מקדים אותה לשלוש האחרות, ופעם מאחר אותה, בהערה שיש דמיון בינה לבין כת הפרושים.
"מנהיגה של הכת הפילוסופית הרביעית" – מדווח יוסף בן מתתיהו – "נעשה יהודה הגלילי. בכל שאר הדברים (הכת) מסכימה לדעתם של הפרושים, אולם אהבת החירות שאין לנצחה מצויה באנשי (הכת הזאת), והם חושבים את האלוהים לבדו למנהיגם ולריבונם. נקל להם לקבל על עצמם כל מיני מיתות משונות ומעשי נקמה בקרוביהם ובידידיהם (ובלבד) שלא לכנות שום אדם בשם אדון".
יש להניח, אם כי אין לכך הוכחות מוצקות, כי לנגד עיניהם של חברי הכת הנידונה ניצבו דמויותיהם של שלושה אישים קנאים בהיסטוריה היהודית שקדמו להם: הראשון – פנחס בן אלעזר ששחט את זמרי בן סלוא, מי שביקש לסגוד לבעל-פעור במדבר; פנחס נחשב לאבי-אבות הקנאים. השני – אליהו, אשר שחט את כוהני הבעל בהר הכרמל וניהל מסע של התנגדות למלכות אחאב ואיזבל וצידד בשלטון האל. השלישי – מתתיהו החשמונאי, אשר שחט את היהודי המתיוון בבואו להקריב לאלוהות הפגאנית-הלנית במודיעים; מתתיהו נהג, ואף התבטא בצורה גלויה, בתמיכה במעשה פנחס וב"מי-לה'-אלי!".
יהודה ומנחם מתמרדים
ציטוט זה מתאר את מה שקרה ארבעים שנה מאוחר יותר, אז הוצאו שניים מבני יהודה הגלילי, יעקב ושמעון, להורג – בהוראת הנציב טיבריוס יוליוס אלכסנדר – על שום חלקם בהתססה אנטי-רומית. עשרים שנה אחר-כך, עם פרוץ המרד הגדול ברומאים בשנת 66 לספירה, מדווח יוסף בן מתתיהו כי קבוצת "הפילוסופיה הרביעית" נטלה מקום בולט במרידה. יוסף בן מתתיהו טורח להדגיש את הקשר והגשר על פני אותם שישים שנה, כשמול גזירותיו ומדיניותו האכזרית של הנציב הרומי האחרון, גסיוס פלורוס, הניפו יורשי-יורשיהם של מניחי היסוד ל"פילוסופיה הרביעית" את נס המרד "בטירוף דעתם" (כך בלשונו).
הדמות הרלוונטית בתקופת המרד הייתה מנחם (בן יהודה) הגלילי, אחד מבני יהודה הגלילי, ומעניין לבחון את מהלכיו ותוכניותיו, הדומות להפליא לאלו של אביו: "ובעת ההיא יצא איש אחד ושמו מנחם, והוא בן יהודה המכונה 'הגלילי', אשר היה חכם ("סופיסטאס" ביוונית) גדול, וייסר בימי קוויריניוס את היהודים, כי הם עובדים את הרומאים על פני האלוהים, ולקח עמו את רעיו ומיודעיו ועלה על מצדה. שם פתח בחוזק יד את בית הנשק אשר למלך הורדוס, והוציא משם את כל כלי הנשק וחילק אותם לעם הארץ ולשודדים אחרים ושם אותם לנושאי כליו. ובראשם בא בשערי ירושלים והתייצב בראש המורדים לנהל את המצור".
אין לדעת האם הדמיון בין פעולות האב והבן מקורו בסיפור מסגרת מיתולוגי, או שמא פעל כאן חיקוי ואולי נסיבות האירועים הכתיבו מהלך דומה. בכל מקרה שני המנהיגים המורדים ביקשו לממש את תורתם – "הפילוסופיה הרביעית" – בדרך של פעילות מרדנית נגד הרומאים. מנחם הזדרז להגיע לירושלים כדי להנהיג את קבוצות המורדים שהתארגנו בעיר ולהפיץ בקרבם את תורת החירות ושלטון האל – בכל.
שובו של מנחם לירושלים לווה בהדרת מלכות, כזו שיש בה כדי להציגו, על-פי פרשנות תורת הכת, כנציגו של האל עלי אדמות. בירושלים הפך מנחם למנהיג זמני של המרידה ופיקד על ניהול המצור על ארמון המלך הורדוס, שם התבצרו חיילי אגריפס השני והרומאים. חבורתו של מנחם השליטה בעיר טרור ואלימות – כך למשל חיסלו את חנניה, הכהן הגדול לשעבר, ואת אחיו חזקיה. כמיטב המסורת של "ריב האחים" קרא אלעזר, בנו של חנניה הכהן, תיגר על מנחם וסיעתו הקיצונית. לטענתו של אלעזר שגו כל אלה שהלכו בעקבות מנחם בן יהודה הגלילי, בכך שהחליפו עריץ (הנציב הרומי) בעריץ (מנחם). שתי הסיעות התנגשו ביניהן ובמהלך העימות האלים נהרג מנחם כשהוא לבוש בגדי מלכות.
שרידי הכת במצדה
לאחר מות מנחם חברו חלק מחסידיו לסיקריקים שבהנהגת אלעזר בן יאיר (שהיה, על פי אחת המסורות, יוצא חלציו של יהודה הגלילי) והתבצרו במצדה. מידת השפעת חברי "הכת הרביעית" על הסיקריקים במצדה עשויה להתבהר משבודקים את נאומיו המרגשים של אלעזר בן יאיר ערב פרשיית ההתאבדות במרומי המצדה. בפתח נאומו הראשון, ובבואו לשכנע את הציבור לשלוח יד בנפשו, אמר אלעזר את הדברים הבאים: בהמשך הבליט אלעזר בן יאיר את מעורבות האל בכל מעשי הבריאה, לטוב ולרע מבחינת המתבונן. כלומר, בדמיון מפליא לעקרונות "הפילוסופיה הרביעית" – שלטון האל, אהבת החירות, הנכונות לשאת סבל ועינויים וקידוש המרדנות ברומאים – הציג אלעזר בן יאיר את ליבת האידאולוגיה הסיקרית, ולפחות את משנתו האישית הסדורה.
סאגת ההתאבדות, אגב, עשויה להתחבר לדבריו של יוסף בן מתתיהו, כי אנשי "הפילוסופיה הרביעית" היו נכונים להתייסר קשות למען אמונתם, ובכלל זה למסור נפשם על מימוש מטרותיהם. וכך הציע אלעזר בן יאיר לנוכחים: "על-כן תמותנה-נא נשינו בטרם נטמאו, ימותו-נא בנינו בטרם טעמו טעם עבדות". בנאומו השני, שהוא הרבה יותר פילוסופי-הגותי, ומתקשר עם "הפילוסופיה הרביעית", דיבר אלעזר בן יאיר בשבחי המוות בנסיבות מסוימות: "השעה מצווה עלינו ודורשת ממנו לשאת את המוות בלב נכון, כי רצון אלוהים הוא, ולא נוכל להימלט מן הגזירה"; וכן: "הן למוות נולדנו ולמות הולדנו את צאצאינו". קידוש המוות הוא חוליה חשובה המחברת בין חוליות שרשרת "הפילוסופיה הרביעית".
קורט ליבמן
קריירה מוקדמת
ליבמן נולד ב-29 בינואר 1881 בקובורג שהשתייכה לאימפריה הגרמנית, לאביו קונרד ליבמן שהיה גנרל בצבא הפרוסי. בשנת 1889 התגייס ליבמן לצבא הגרמני הקיסרי, והצטרף לרגימנט הרגלים ה-88 (נסאו ה-2), ובשנת 1901 הועבר לרגימנט הרובאים ה-90 (הדוכסות הגדולה מקלנבורג-שוורין). ליבמן לחם בשורות הרגימנט במלחמת העולם הראשונה, וב-28 בדצמבר 1916 הועלה לדרגת מיור. על פעולותיו בקרבות קיבל את עיטורי צלב הברזל דרגה ראשונה ושנייה, צלב האבירים של מסדר בית הוהנצולרן עם חרבות, וצלב הכבוד של מלחמת העולם 1914/1918.
מלחמת העולם השנייה
עם פרוץ המלחמה מונה ליבמן למפקד הארמייה החמישית. הארמייה השתתפה בהגנת קו זיגפריד בחזית המערבית כחלק מקבוצת ארמיות C. לאחר המערכה בפולין פורקה הארמייה, וליבמן מונה למפקד מפקדת משמר הגבולות מרכז, אשר הוקמה על בסיס מטה הארמייה. בסוף אוקטובר 1939 פרש ליבמן מתפקידו והועבר לעתודת המילואים, ובסוף המלחמה נפל בשבי הבריטי.
לאחר המלחמה
באביב 1947 שוחרר ליבמן מהשבי. לאחר שחרורו התגורר ליבמן בהולצמינדן, עד למותו ב-2 ביולי 1960.
ג'ון קנינגהם גייקי
ג'ון קנינגהם גייקי (באנגלית: John Cunningham Geikie; 1824–1906) היה כומר סקוטי שסייר בארץ ישראל מספר פעמים במאה ה-19, ועל סמך ביקוריו כתב את הספר "ארץ הקודש והתנ"ך", שיצא לאור בשנת 1887.
גייקי נולד באדינבורו ולמד תאולוגיה בקנדה, שם פעל כמיסיונר. כאשר חזר לאנגליה שירת ככומר בכנסייה האנגלית.
הר אלעזר
הר אלעזר הוא הר הנמצא מאות מטרים דרומית למצדה, וקרוי על שם אלעזר בן יאיר, המפקד היהודי האחרון של מצדה.
מדרום להר מעמיק את ערוץ הזרימה שלו נחל רחף ובחלקו הצפוני נמצאו שרידי המחנה הרומי השמיני, שעל פי סיפורי יוסף בן מתתיהו, מאות חיילים רומאים השקיפו ממנו על חלקה הדרומי של מצדה.
ההר מתנשא כ-400 מטרים מעל ים המלח וגובהו כגובה פני הים, מאז שנת 2019 עקב שינוי התוואי, שביל ישראל עובר בהר.
ויז אייר
ויז אייר (באנגלית: Wizz Air) היא חברת תעופה הונגרית הפועלת במתכונת של חברת תעופה זולה. משרדי ההנהלה של החברה נמצאים בנמל התעופה של העיר בודפשט, אך היא פועלת מ-32 בסיסים ברחבי היבשת. עיקר יעדי החברה הם באירופה, אך היא טסה גם למדינות באסיה ובהן איחוד האמירויות הערביות וישראל.
אייזיק האניג
אייזיק האניג הוא זמר ובעל מנגן חסידי-אמריקאי המשתייך לחסידות סאטמר.
ויז אייר
היסטוריה
ויז אייר נוסדה בספטמבר 2003 והחלה לפעול ב-19 במאי 2004 מבסיסה בקטוביץ שבפולין, בטיסה ללונדון. החברה החלה לפעול 19 ימים לאחר שפולין והונגריה הצטרפו לשורות האיחוד האירופי ובעקבות זאת חלו חוקי האיחוד גם על מדינות אלו (מדיניות השמיים הפתוחים). בשנה הראשונה לפעילותה הטיסה החברה כ-1.4 מיליון אנשים.
אייזיק האניג
ביוגרפיה
האניג משמש בעיקר כזמר חתונות בארצות הברית. הוא נמנה עם חסידות סאטמר ומקפיד מאוד לשיר רק שירים חסידים אותנטיים שחוברו על ידי מלחינים יהודים חרדים.
עיתונות ציונית ברומניה
העיתונות הציונית ברומניה הייתה אחד הענפים של העיתונות היהודית ברומניה, ענף שהופיע ברומניה לראשונה בשנת 1897, בעקבות הקונגרס הציוני העולמי הראשון. העיתונות הציונית ברומניה היוותה מכשיר תעמולה למען העלייה ולמען פיתוח המוסדות הציוניים והתמיכה הכספית במטרות הציוניות.
אייזיק האניג
קריירה מוזיקלית
בשנת 1998 הוציא את אלבום הבכורה שלו אדון הכל, בלחנים של יוסי גרין ועיבוד של משה לאופר. האלבום יצא ושווק על ידי חברת התקליטים גל פז.
ויז אייר
היסטוריה
בפברואר 2015 הונפקו מניות החברה בבורסה לניירות ערך בלונדון.
עיתונות ציונית ברומניה
בין העורכים והכותבים בעיתונות זו היו אישים בולטים ביהדות רומניה וגם מחוצה לה, אנשי רוח וממלאי משרות ציבוריות, נבחרי ציבור ואנשי דת. העיתונות הציונית ברומניה הייתה מפוצלת לפי הזרמים הפוליטיים והדתיים השונים וגם לפי שפת הכותבים והקוראים, רומנית, יידיש, עברית, לאדינו, צרפתית וגרמנית, לכן הופיעו כתבי עת מרובים, שהתקשו להחזיק מעמד מבחינה כלכלית.
אייזיק האניג
קריירה מוזיקלית
בשנת ה'תשס"ה (2005) הוציא לאור את אלבומו השני בהר המוריה, ובו ניגונים מגדולי המלחינים ובהם פנחס מרדכי וובר, העיבוד המוזיקלי של משה לאופר. האלבום זכה להצלחה מיוחדת בעיקר הודות לשיר "א אידעלע", שיר ביידיש המתאר את טלטוליו הרוחניים של יהודי. השיר נחשב לשירו המוצלח ביותר, והוא שר אותו לעיתים קרובות באירועים שונים אליהם הוא מוזמן. שיר זה זכה לגרסאות כיסוי רבות, בין היתר על ידי יעקב יהודה דסקל.
ויז אייר
צי המטוסים
צי המטוסים של החברה, נכון ליולי 2023:
עיתונות ציונית ברומניה
ראשית העיתונות הציונית ברומניה
הופעת האגודות של חובבי ציון ברומניה העמידה את יהדות רומניה בפני שאלה אידאולוגית מורכבת, לקבל את המסר הציוני, לדחות אותו או לעמוד מהצד. ההתחבטות הזאת באה לידי ביטוי גם בעיתונות היהודית. בכתב העת היהודי, האחווה, פרצו מחלוקות בין שני הבעלים, מחלוקות שהביאו לפרישת אחד מהם, א. ס. גולד אשר פתח כתב עת מתחרה בשם המגן. בין שני העיתונים נוצר פולמוס מתמשך בנושאים שונים ואחד מהם היה נושא העלייה לארץ ישראל - המגן תמך בעלייה.
אייזיק האניג
קריירה מוזיקלית
בשנת 2013 הוציא את אלבומו על ההרים בו לחנים מפינקי ובר, יוסי גרין, משולם גרינברגר, הלל פלאי ואליעזר קאליש. אלבום שנחשב הצלחה גדולה ובמיוחד השיר "כתר יתנו", ומכר 20,000 עותקים עד כה.
עיתונות ציונית ברומניה
ראשית העיתונות הציונית ברומניה
בקונגרס הציוני העולמי הראשון, בבזל, נשא את נאום הפתיחה אחד מראשוני חובבי ציון מבין יהודי רומניה, קרפל ליפה ולנאום היה הד חזק ביהדות רומניה - הד שהוביל להתארגנויות ציוניות ולפריחתה של עיתונות ציונית ענפה.
ויז אייר
ויז אייר אבו דאבי
חברת תעופה אמירתית שהוקמה ב-12 בדצמבר 2019, החברה החלה להפעיל את הטיסות בנובמבר 2020 באמצעות הדגם העיקרי שלה איירבוס A321neo שלה. קוד האיקא"ו של החברה הוא WAZ וקוד ה-IATA הוא 5W. מטוסי החברה הם ברישום אמירתי.
אייזיק האניג
קריירה מוזיקלית
שיתוף פעולה רחב בינו לבין המפיק המוזיקלי יוסף משה כהנא הביא להשתתפותו של אייזיק באלבומים רבים שבהפקתו בהם סדרת האלבומים הפופולרית לחיים טיש ובאלבומים נוספים שבהפקת לחיים הפקות. שיתופי פעולה נוספים של אייזיק עם דודי קאליש ויוסי גיל שגם באלבומים רבים שלהם השתתף כמו גם באלבומים מסדרת ניגוני בעלז שבהפקתו של קאליש.
עיתונות ציונית ברומניה
ראשית העיתונות הציונית ברומניה
בשנת 1897 הופיע בעיר בראילה העיתון הציוני הראשון בשם הסמלי ציון. בעיר גאלאץ, לא רחוק מבראילה, הופיע בשנת 1898 העיתון הציוני השני, אהבת ציון. בפלוישט הופיע בשנים 1898–1899 קול ציון ובעיר ברלאד הופיע השבועון.
ויז אייר
ויז אייר מלטה
חברת תעופה מלטזית שהחלה את פעילותה ב-27 בספטמבר 2022 בטיסה מרומא למלטה. קוד האיקא"ו של החברה הוא WMT וקוד ה-IATA הוא W4. מטוסי החברה הם ברישום מלטזי.
עיתונות ציונית ברומניה
ראשית העיתונות הציונית ברומניה
בעיר הבירה, בבוקרשט מתחילה העיתונות הציונית ביום 28 באוקטובר 1899 עם הופעת העתיד (שבועון שיופיע רק כמה חודשים). בעיתון זה לקחו חלק בין היתר "מ. בוטושניאנו", "שמואל כהן", "א. ב. גולדנברג-פוקשאן" ועוד. העיתון השני שהופיע בבוקרשט, הוא טריבונה ישראליטה, שהופיע עשר פעמים בין ינואר ובין מרץ 1900. בין ספטמבר 1900 וינואר 1901 הופיעו שמונה מספרים של הדו-שבועון המכבי. השתתפו בהוצאתו "נ. מ. בלוך", "א. פ. בראונשטין", ינקו פינקלשטיין, "י. גולדרינג", "י. קרידמן", "ח. מלטינסקו", "מ. אוסיאן" ועוד.
ויז אייר
שירותי החברה בישראל
נכון לאוגוסט 2023 מפעילה החברה טיסות ל-28 יעדים במזרח ומערב אירופה מנתב"ג. בשנת 2016 הטיסה החברה 402,748 נוסעים בטיסותיה מישראל ואליה שהיוו 2.32% מכלל תנועת הנוסעים הבינלאומית בנמל תעופה בן-גוריון באותה שנה. ביוני 2018 דורגה כחברת התעופה הזרה החזקה בישראל, עם תנועה של יותר מ-86 אלף נוסעים בחודש זה, המהווים גידול של 67% לעומת יוני אשתקד.
עיתונות ציונית ברומניה
ראשית העיתונות הציונית ברומניה
חוג הסטודנטים היהודים בשם "קדימה", מבוקרשט, הוציא כתב עת באותו שם עם אוריינטציה ציונית. יצאו לאור רק 3 גיליונות בין 10 במרץ ובין 25 בדצמבר בשנת 1902. אפשר לציין מתוכם את המאמרים של "גריומברג-גליאן" על התפיסה החברתית של היהדות, של "ס. ברוך" על הציונות ההרצליאנית, ושל "פ. ס. הורנשטין" על הציונות ברומניה.
ויז אייר
שירותי החברה בישראל
בשנת 2022 הייתה חברת התעופה השנייה בנפח פעילותה בישראל, והטיסה כ-1,474,668 נוסעים בישראל, שמהווים כ-7.67% מכלל הפעילות הארצית.
עיתונות ציונית ברומניה
ראשית העיתונות הציונית ברומניה
העיתונים הציונים האלה "סבלו" מגל ההגירה של אותה תקופה לכיוון אמריקה. הם נאבקו והפסידו במלחמה לעיתונים יהודים אחרים שסיפקו אינפורמציה למהגרים לאמריקה.
ויז אייר
טיסות לרומניה
ב-24 בנובמבר 2013 החברה החלה להפעיל שתי טיסות שבועיות בקו תל אביב – קלוז'-נאפוקה בירת טרנסילבניה לכל כיוון. מטוסי החברה נוחתים בנמל התעופה הבינלאומי קלוז' נאפוקה במרחק של 10 דקות נסיעה ממרכז קלוז'. החל מ-28 ביולי 2016 התדירות גדלה לשלוש טיסות שבועיות. החברה איבדה את הבלעדיות שהייתה לה בקו זה כשחברת בלו אייר הרומנית החלה להפעיל ביוני 2017 שתי טיסות שבועיות במסלול זה. בהמשך עלתה התדירות לארבע טיסות שבועיות.
עיתונות ציונית ברומניה
התקופה שלפני מלחמת העולם הראשונה
העיתון פעל בכיוון של העשרה תרבותית עם דגש על ההיסטוריה היהודית והכוונה לציונות בארץ ישראל.
ויז אייר
טיסות לרומניה
ב-15 ביוני 2013 החברה החלה להפעיל שלוש טיסות שבועיות בקו תל אביב – בוקרשט לכל כיוון. החל מיוני 2014 החברה הפעילה חמש טיסות שבועיות בקו זה. החל מחודש נובמבר 2014 פחתה התדירות לשלוש טיסות שבועיות בלבד. נכון לנובמבר 2016 מקיימת החברה טיסה יומית בקו זה וב-15 באפריל 2018 הוגדלה התדירות לתשע טיסות שבועיות הנוחתות ב"נמל התעופה אנרי קואנדה" שבבוקרשט. בהמשך עלתה התדירות עלתה ל-12 טיסות שבועיות.
עיתונות ציונית ברומניה
התקופה שבין שתי מלחמות העולם
בשנים 1938–1941, עם הופעת הממשלות האנטישמיות ברומניה, נסגרו בהדרגה כל העיתונים היהודים ונאסרה על היהודים פעילות עיתונאית בעיתונות הכללית, הלא יהודית. לאחר 23 באוגוסט 1944, כאשר הופלה ממשלתו של יון אנטונסקו, חלק מהעיתונים היהודים וביניהם עיתונים ציונים, חזרו להופיע ואפילו לשגשג, אך התערבות שלטונית נוספת, הפעם מצד השלטון הקומוניסטי, הביאה לסגירה כפוייה של כל העיתונות הציונית ברומניה.
לקריאה נוספת
* Hary Kuller, Presa evreiască din România, Tritonic, Bucureşti - הארי קולר, העיתונות היהודית ברומניה, הוצאת טריטוניק, בוקרשט
ויז אייר
טיסות לרומניה
עד לפברואר 2020 הפעילה החברה שתי טיסות שבועיות (עונתיות – חורפיות) בקו בוקרשט – אילת.
ב-2 ביולי 2016 נפתח קו מתל אביב ליאשי בתדירות של שלוש טיסות שבועיות לכל כיוון.
ב-19 ביוני 2017 נפתח קו לקראיובה בתדירות של שתי טיסות שבועיות לכל כיוון. הקו בוטל מימי הקורונה לערך.
ב-30 באוקטובר 2017 החלה החברה להפעיל שתי טיסות שבועיות מתל אביב לנמל התעופה טימישוארה. ומ-27 במרץ 2018 גדלה התדירות לשלוש טיסות שבועיות. הקו לטימישווארה בוטל בימי הקורונה לערך.
במאי 2018 הודיעה החברה על פתיחת קו חדש מנמל התעופה בן-גוריון לעיר סיביו שברומניה, הקו יחל לפעול מ-14 ביולי בתדירות של שתי טיסות שבועיות. הקו בוטל בימי הקורונה לערך.
טיסות להונגריה
החברה החלה לטוס לישראל ב-6 בדצמבר 2012, עם הפעלת 3 טיסות שבועיות בקו תל אביב – בודפשט. בהמשך הפעילה החברה טיסה יומית בקו לכל כיוון. עקב התחרות עם UP של אל על שהפעילה גם היא טיסות מוזלות בקו זה, החל מ-1 בספטמבר 2014 הפחיתה החברה את תדירות הטיסה בקו זה ל-5 טיסות שבועיות. החל מ-31 באוקטובר 2017 הפעילה החברה תשע טיסות שבועיות בקו זה. בהמשך עלתה התדירות ל-11 טיסות שבועיות בקו זה.
באוגוסט 2018, החליטה החברה על פתיחת קו חדש מנמל התעופה עובדה לבודפשט, הקו החל לפעול ב-9 בנובמבר 2018 בתדירות של שתי טיסות שבועיות. הקו פעל עד פברואר 2020.
טיסות לליטא
ב-27 באוקטובר 2013 החברה החלה להפעיל שתי טיסות שבועיות בקו תל אביב – וילנה לכל כיוון. החל מאפריל 2014 החברה הפעילה שלוש טיסות שבועיות בקו זה. לאחר הפסקה חזרה החברה להפעיל שלוש טיסות שבועיות לבירת ליטא.
טיסות לפולין
ב-29 באוקטובר 2013 החברה החלה להפעיל שלוש טיסות שבועיות בקו תל אביב – קטוביץ לכל כיוון. בינואר 2015 פחתה התדירות לשתי טיסות שבועיות. בהמשך עלתה תדירות הטיסות ל-7 טיסות שבועיות.
עד 23 במרץ 2018 פעל קו קטוביץ–עובדה (אילת) בתדירות של שתי טיסות שבועיות.
ב-23 בנובמבר 2013 החברה החלה להפעיל שלוש טיסות שבועיות בקו תל אביב – ורשה לכל כיוון. החברה הפסיקה זמנית את טיסותיה בקו זה בספטמבר 2014 וחידשה אותן החל מחודש מרץ 2015. החל מ-25 במרץ 2018 התדירות גדלה לטיסה יומית בכל כיוון בקו זה.
החל מחודש דצמבר 2016 ועד 24 במרץ 2018 הפעילה החברה שתי טיסות שבועיות בקו עובדה (אילת) – ורשה. הקו חזר לפעול ב-28 באוקטובר 2018, בתדירות של שתי טיסות שבועיות עד לסגירתו בשנת 2019.
מ-19 ביוני 2017 ועד לשנת 2021 הפעילה החברה קו מתל אביב ללובלין בתדירות של שתי טיסות שבועיות.
החל מ-16 בספטמבר 2019 מפעילה החברה קו מתל אביב לקרקוב, בתדירות של 4 טיסות שבועיות. בהמשך עלתה התדירות ל-7 טיסות שבועיות.
טיסות לצ'כיה
ב-31 במרץ 2014 החברה החלה להפעיל שלוש טיסות שבועיות בקו תל אביב – פראג לכל כיוון. לאחר הפסקה בעונת החורף 2015, חודשו הטיסות בקו זה במרץ 2015 בתדירות של שתי טיסות בשבוע. ב-11 ביוני 2018 בוטל הקו עקב סגירת הבסיס של החברה בעיר.
עד 22 במרץ 2018 הפעילה החברה טיסה שבועית אחת בקו פראג–עובדה (אילת) לכל כיוון.
טיסות לבולגריה
ב-14 במאי 2014 החלה החברה להפעיל שלוש טיסות שבועיות בקו תל אביב – סופיה. נכון לאוגוסט 2023 מפעילה החברה 8 טיסות שבועיות בקו זה.
ב-21 ביולי 2017 החלה החברה להפעיל שלוש טיסות שבועיות בקו תל אביב – ורנה. נכון לאוגוסט 2023 מפעילה החברה 4 טיסות שבועיות בקו זה.
בפברואר 2021 הודיעה החברה על פתיחת קו בין תל אביב לבורגס, הקו החל לפעול ב-10 ביוני ופועל בתדירות של 3 טיסות שבועיות.
טיסות ללטביה
ב-20 ביוני 2016 נפתח קו חדש של החברה לנמל התעופה הבינלאומי של ריגה בירת לטביה, בו פועלות שתי טיסות שבועיות מתל אביב. הקו בוטל ביוני 2020.
עד 25 במרץ 2018 הפעילה החברה שתי טיסות שבועיות בקו ריגה–עובדה (אילת). מ-28 באוקטובר 2018 ועד פברואר 2020 חזר הקו לפעול מנמל התעופה רמון בתדירות של שתי טיסות שבועיות.
טיסות לבריטניה
ב-24 ביוני 2017 נפתח קו חדש של החברה מתל אביב לנמל התעופה לוטון שבלונדון, בתדירות של טיסה יומית. נכון לאוגוסט 2023 מפעילה החברה 6 טיסות שבועיות בקו זה.
החל מ-28 באוקטובר 2018 ועד פברואר 2020 הפעילה החברה קו מאילת לנמל התעופה לוטון שבלונדון.
ב-27 במרץ 2022 נפתח קו חדש נוסף של החברה מתל אביב לנמל התעופה גטוויק שבלונדון, בתדירות של בסיס יומיומי. נכון לאוגוסט 2023 מפעילה החברה 6 טיסות שבועיות בקו זה.
טיסות לסלובקיה
החל מ-19 ביוני 2017 הפעילה החברה קו מתל אביב לקושיצה בתדירות של שתי טיסות שבועיות לכל כיוון. ב-3 ביוני 2018 בוטל הקו עקב סגירת בסיס החברה בעיר.
טיסות לאוסטריה
החל מ-15 ביוני 2018 מפעילה החברה קו מתל אביב לווינה בתדירות של ארבע פעמים בשבוע. במאי 2019 החברה מפעילה טיסה יומית בקו. החל בחורף 2019 החברה מפעילה 9 טיסות שבועיות בקו. נכון לאוגוסט 2023 מפעילה החברה יומית בקו זה.
בין 17 בנובמבר 2018 ועד לשנת 2019 הפעילה החברה קו עונתי מאילת לווינה.
טיסות לאיחוד האמירויות הערביות
בינואר 2021 הודיעה החברה על פתיחת קו מתל אביב לאבו דאבי. הקו החל לפעול ב-18 באפריל ומופעל בתדירות של 4 טיסות שבועיות. נכון לאוגוסט 2023 מפעילה החברה טיסה יומית בקו זה.
טיסות לקפריסין
בינואר 2021 הודיעה החברה על פתיחת קו מתל אביב ללרנקה. הקו החל לפעול ב-30 במרץ ופעל בתדירות של 2 טיסות שבועיות. ב-6 במאי 2021 הגדילה החברה את הטיסות בקו ל-3 טיסות שבועיות. בהמשך גדלה התדירות ל-9 טיסות שבועיות.
טיסות ליוון
במרץ 2021 הודיעה החברה על פתיחת קווים עונתיים מתל אביב לרודוס, הרקליון, סנטוריני ומיקונוס. הקווים החלו לפעול ביוני אותה שנה ופועלים בתדירות של מספר טיסות בשבוע.
החל מ-12 בדצמבר 2022 מפעילה החברה קו מתל אביב לאתונה בתדירות של 3 טיסות שבועיות.
טיסות לאיטליה
במאי 2020 הודיעה החברה על פתיחת קו מתל אביב לנמל התעופה מילאנו-מלפנסה. הקו החל לפעול בתדירות של טיסה יומית.
ביוני 2021 הודיעה החברה על פתיחת קווים מתל אביב לרומא, קטניה ובארי. הקו לרומא החל לפעול ב-16 ביולי 2021 בתדירות של 3 טיסות שבועיות, ובהמשך עלתה התדירות ל-10 טיסות שבועיות. הקו לקטניה החל לפעול ב-4 ביולי 2021 בתדירות של 3 טיסות שבועיות. הקו לבארי החל לפעול ב-3 ביולי 2021 בתדירות של 2 טיסות שבועיות. בפברואר 2023 סגרה החברה את הקו.
ביוני 2021 הודיעה החברה על פתיחת קו מתל אביב לנאפולי. הקו החל לפעול ב-15 בספטמבר בתדירות של שתי טיסות שבועיות. בהמשך עלתה התדירות ל-4 טיסות שבועיות.
באוקטובר 2021 הודיעה החברה על פתיחת קו מתל אביב לונציה. הקו החל לפעול ב-4 ביוני 2022 בתדירות של 2 טיסות שבועיות. בהמשך עלתה התדירות ל-3 טיסות שבועיות.
טיסות לספרד
בנובמבר 2022 הודיעה החברה על פתיחת קו מתל אביב לברצלונה. הקו החל לפעול ב-9 בינואר 2023 בתדירות של 3 טיסות שבועיות. באוגוסט 2023 הודיעה החברה על סגירת הקו החל מ-11 בספטמבר 2023.
קינוח
קינוח או מנה אחרונה הוא בדרך כלל מנה מתוקה המוגשת בסופה של ארוחה. ישנם מטבחים בהם לא נהוג לאכול קינוח, והמנה המתוקה נאכלת באמצע הארוחה - לדוגמה במטבח הסיני.
הקינוח יכול להיות דבר מאפה מתוק, קרם מסוג כלשהו, פירות, גלידה וכיוצא באלה. לעיתים מקנחים גם בדבר מה מלוח כגון פיצוחים או חטיפים אחרים, כאמור ישנם גם קינוחים המשולבים עם טעם מלוח. עם השתכללות הקולינריה, הומצאו קינוחים רבים שאינם מתוקים דווקא, אלא גם חמוצים (לדוגמה סורבה פירות או גלידת יוגורט).
תולה
תולה (בלטינית: Thule, ביוונית עתיקה: Θούλη) הוא השם שניתן בין 330 ל-320 לפני הספירה על ידי מגלה הארצות פיתאס לאי אותו הציג כצפוני שבאיים הבריטיים. בעת ביקורו בתולה הוא מצא שאורך הלילה הקיצי היה שעתיים עד שלוש שעות בלבד. על תושבי תולה הוא מספר שהם אוגרים את התבואה באסמים, אוכלים פירות, שותים חלב, ומכינים משקה העשוי מדגנים ומדבש.
בספרות הלטינית ושל ימי הביניים נעשה שימוש בשם "תולה הרחוקה ביותר" (בלטינית: ultima Thule) כדי לתאר מקום מרוחק מעבר לגבולות העולם הידוע. בביטוי זה משתמש המשורר הרומי ורגיליוס בשירתו האפית "האיניאדה". בימי הביניים המאוחרים ובעת החדשה המוקדמת זוהתה תולה עם איסלנד וגרינלנד. במאה ה-19 הייתה המילה בשימוש גם כדי לתאר מקומות רחוקים בסקנדינביה.
כינוי למקומות אחרים
ב-1775, לקראת תום מסעו השני, קרא קפטן קוק לאי באוקיינוס האטלנטי הדרומי בשם "תולה הדרומי". היום מכונים כך שלושת האיים הדרומיים ביותר באיי סנדוויץ' הדרומיים. הם נחשבים טריטוריה בריטית שמעבר לים, אך ארגנטינה טוענת לריבונות עליהם (שמם בספרדית "Islas Tule del Sur") ואף החזיקה בהם בין 1976 ל-1982, עת נכבשו שוב על ידי הבריטים בתום מלחמת פוקלנד.
ב-1910 ייסד מגלה הארצות הגרינלנדי-דני קנוד רסמוסן תחנת מיסיון וסחר בגרינלנד במקום שיקרא לימים קאנאק וקרא לה "אולטימה תולה".
ב-2019, לקראת ההגעה של הגשושית ניו הורייזונס לגוף הטרנס-נפטוני 486958 2014 MU69, הוחלט עלי-די נאס"א להעניק לו כינוי רשמי. השם "אולטימה תולה" נבחר לאחר קמפיין ציבורי בו הוצעו למעלה מ-34,000 שמות.
שימושים אחרים
ב-1774 כתב יוהאן וולפגנג פון גתה את השיר "המלך בְּתולֶה" שיוכנס בהמשך לפאוסט.
חתן פרס נובל, הכימאי והגאולוג השוודי פר תאודור קלב (Per Teodor Cleve) גילה ב-1879 שני יסודות כימיים חדשים וקרא לאחד מהם תוליום לפי שמה המיתולוגי של סקנדינביה.
ב-1918 הוקמה בגרמניה אגודת תולה שהחלה דרכה כקבוצה פולקית אוקולטיסטית.
בסביבות 1940 פרסם ולדימיר נבוקוב שני פרקים ראשונים מספר הפרוזה האחרון שלו בשפה הרוסית שעה שהחל כבר לכתוב באנגלית ועמד לנסוע מפריז לארצות הברית. הספר לא הושלם. לפרק הראשון קרא נבוקוב "אולטימה תולה" שהוא מקום ההתרחשות של העלילה ולשני "סולוס רקס" שפירושו מלך בודד ומתייחס גם לשירו של גתה.
האי הצפוני ביותר בימינו
האי הצפוני ביותר בימינו נתגלה ב-1978 צפונית לקאפקלובן שבגרינלנד. השם שניתן לו הוא אואודאק (Oodaaq או Oodap Qeqertaa) ומיקומו 83.66667°N, -30.66667°W. מאז נטען שנמצאו עוד איים קטנים אך בבדיקות חוזרות הם לא נמצאו וייתכן שהיו קיימים ושקעו.
יוסף פורמון
ביוגרפיה
נולד בשנת 1515. מקום הולדתו אינו ידוע, אך זאת כן ידוע שהקים משפחה וגידל את ילדיו בעיר בסירס, בה כיהן כרב עד לשנת 1560 בערך. הוא גם כיהן כרב בזאנטה. לעת זקנותו כיהן כרב וכראש ישיבה בפטרס. באותו זמן היו בפטרס שלוש עדות שקיבלו עליהן את מרותו: סיציליאנים, קאסטיליאנים ואיטליינים. הקהילה הרביעית, הרומניוטים, לא הסכימו להתכופף למרותו. בנוסף הוא היה סבור שגם בני קהילת לפנטו כפופים למרותו, ואף שם שני קהלים בעיר זו קיבלו את מרותו, ואילו בני הקהל הרומוניוטי שם לא הכירו בו. על אודות ויכוח זה נכתבו תשובות בספרי השו"ת, בדבר שאלת האוטונומיה של קהילות שונות והאם הם מחויבות להתבולל בקהילות האחרות המהוות רוב בעיר. פרק היסטורי נוסף משתקף מתוך תשובותיו ההלכתיות של רבי יוסף פורמון, במכתבים מתקופת מלחמת קרב לפנטו (1569–1671). מתברר כי רוב יהודי פאטראס עברו ללפנטו, והתעוררה שאלה האם המתארחים חייבים לשאת בעול מסי הקהל של המקומיים.
משפחת פורמון
משפחת פורמון הייתה משפחת רבנים, המפורסם שביניהם היה רבי יוסף פורמון.
בנו של רבי יוסף פורמון נקרא צדיק פורמון, נכדו נקרא כשמו רבי יוסף פורמון (השני) והוא תרגם את הספרים חובת הלבבות ומגילת אנטיוכוס ללאדינו.
תומאס ווטסון (רופא)
תוֹמָאס ווֹטְסוֹן (באנגלית: Thomas Watson; 1792–11 בדצמבר 1882) היה רופא בריטי, אשר נודע בעיקר בשל תיאורו את דופק הלם המים אשר מופיע באי-ספיקת מסתם אבי העורקים. שימש נשיא הקולג' המלכותי לרופאים בין השנים 1862–1866.
בשנת 1833 תיאר לראשונה דומיניק קוריגן, רופא אירי, את המתיחה והתמט של העורקים התרדמניים במטופלים עם אי-ספיקת מסתם אבי העורקים. ווטסון המשיך לתאר את הדופק הנמוש במטופלים אלה, אשר נקרא גם על שמו.
ווטסון התפטר ממשרותיו בקינגס קולג' ב-1840 ובבית החולים מידלסקס ב-1843, וב-1859 מונה לרופא מחוץ למניין. הוא קיבל את התואר ברונט ב-1866, וב-1870 מונה לרופא מן המניין.
נדודי שינה בסיאטל
נדודי שינה בסיאטל (באנגלית: Sleepless in Seattle) היא קומדיה רומנטית משנת 1993 בבימויה של נורה אפרון, שגם כתבה את התסריט לסרט על פי סיפור מאת ג'ף ארץ'. בתפקידים הראשיים מככבים טום הנקס בתפקיד סם בולדווין, ומג ראיין בתפקיד אנני ריד.
התסריט נכתב בהשראת עלילת הסרט "רומן בלתי נשכח". נעימת הנושא וסצינות מרומן בלתי נשכח אף שולבו בסצנות מפתח של "נדודי שינה בסיאטל". בין היתר, סצנת הפגישה על גג האמפייר סטייט בילדינג, היא מחווה לסצנת מפגש האיחוד בין קרי גרנט לדברה קר ב"רומן בלתי נשכח", שלבסוף אינו מתקיים בגלל שדמותה של קר נפגעת בתאונת דרכים בדרכה לשם. בסצנה אחרת, כמה מהדמויות משוחחות על "רומן" וסם מעיר כי זהו "סרט בנות".
עלילה
סם בולדווין, אדריכל משיקגו, איבד את רעייתו (קארי לוול) ממחלת הסרטן. הוא ובנו הצעיר ג'ונה עוברים לסיאטל כדי לפתוח דף חדש, אבל סם ממאן להינחם. בערב חג המולד ג'ונה מתקשר לתוכנית ייעוץ ברדיו ומשכנע את אביו לעלות עמו לשידור ולדבר על געגועיו לאשתו. אלפי נשים מכל ארצות הברית, שדבריו של סם ריגשו אותן, מציפות אותו במכתבים. אחד המכתבים הוא מאנני ריד, עיתונאית מבולטימור, שמאורסת לגבר חביב ורדוף אלרגיות בשם וולטר (ביל פולמן), וחשה שמשהו חסר בחייה.
ג'ונה, שמנסה להתמודד עם שטף המכתבים, מוצא את מכתבה של אנני ושמח לגלות שהיא מזכירה את הבולטימור אוריולס. הוא מנסה לשכנע את אביו לנסוע לניו יורק ולפגוש אותה בחג האוהבים, אבל סם מאבד את סבלנותו ומסרב. סם מתחיל לצאת עם עמיתה לעבודה, ויקטוריה, שג'ונה אינו סובל מכיוון שבין היתר היא "מתנהגת כמו זונה" ו"צוחקת כמו צבוע". בעצתה של חברתו ג'ונה כותב לאנני שהוא ואביו יפגשו אותה בראש האמפייר סטייט בילדינג בליל חג האוהבים. בשדה התעופה, בזמן שהוא ממתין לוויקטוריה, סם רואה את אנני יורדת ממטוס ומהופנט לכמה רגעים.
אנני, בהחלטה של רגע, הגיעה לסיאטל כדי להיפגש עם סם. היא רואה אותו ואת ג'ונה משחקים יחד על החוף, ובעצתה של חברה, בקי, מחליטה להיפגש איתו ולדבר איתו. למחרת היא רואה את סם עם אחותו סוזי, מניחה שהיא חברתו, ועוצרת באמצע הכביש. סם מזהה אותה, ומברך אותה לשלום. היא משיבה לו שלום בחזרה, עוד אזכור ל"רומן בלתי נשכח", שמאוחר יותר אנני מציינת אותו בעצמה בפני בקי. אנני מחליטה שהיא התנהגה בטפשות, וחוזרת לניו יורק לפגוש את וולטר.
ג'ונה טס לניו יורק, לוקח מונית לאמפייר סטייט בילדינג, ואומר לנהג שהוא הולך לפגוש את האמא החדשה שלו. סם מגיע גם הוא לניו יורק בעקבות ג'ונה, שלא מצא את אנני. אנני רואה את הבניין מהמסעדה שבה היא אוכלת, ומחליטה להיפרד מארוסה. סם וג'ונה יורדים במעלית בדיוק כשאנני מגיעה לגג הבניין, ומוצאת את תיק הגב והדובי של ג'ונה, מבלי לדעת למי הם שייכים. ג'ונה וסם חוזרים לגג לקחת את התיק, ושם הם פוגשים את אנני בפעם הראשונה.
Creepin'
Creepin' הוא שיר של המפיק המוזיקלי האמריקאי מטרו בומין ביחד עם הזמר הקנדי דה ויקנד והראפר 21 סבאג', מתוך אלבום האולפן השני של מטרו בומין, Heroes & Villains, שיצא לאור ב-2 בדצמבר 2022, באמצעות חברות התקליטים ריפבליק רקורדס ובומינטי וורלדווייד. ב-5 בדצמבר 2022 יצא השיר לאור כסינגל מוביל מתוך האלבום.
רקע והרכב
מטרו בומין חשף את השיר לראשונה ב-30 בנובמבר באמצעות אתר בו נחשפו שירי האלבום אחד אחרי השני ככל שהמעריצים משתפים את האלבום בטוויטר ושומרים אותו מראש. יום לאחר מכן, חשף מטרו בומין את מערובותם של דה ויקנד ו-21 סבאג' באלבום באמצעות פרסום איורים בסגנון קומיקס של האמנים באינסטגרם שלו לצד שורות שתרמו לאלבום.
"Creepin'" מהווה כגרסת כיסוי ללהיט ה-R&B של הזמר האמריקאי מריו ויינאנס משנת 2004, "I Don't Wanna Know", כשדה ויקנד שר את מילותיו המקוריות של השיר ו-21 סבאג' שר בית ראפ משלו. בבית שלו בשיר, 21 סבאג' עוסק בדברים יקרים שהוא עושה כדי לכבוש אהבה מזויפת.
The Presidents of the United States of America
The Presidents of the United States of America (תעתיק: "דה פרזידנטס אוף דה יונייטד סטייטס אוף אמריקה", בעברית: "נשיאי ארצות הברית של אמריקה") הם להקת רוק אלטרנטיבי מסיאטל, שידועים בעיקר בזכות שיריהם המשעשעים ולעיתים רוויי הנונסנס. שמם נבחר כדי למשוך תשומת לב.
השנים הראשונות (1993–1998)
הלהקה הוקמה בשלהי שנת 1993 על ידי כריס באלו ודייב דדרר. הצמד, שהיה בתחילה ללא מתופף, הופיע בשנה זו בשמות "The Low Fis", "The Dynamic Duo" ו-"Pure Frosting". הם החליטו על שמם הסופי בהופעה במרתף בסיאטל, כשמבין השמות שהמציאו, השם הזה זכה לתשואות הגדולות ביותר בקרב הקהל המצומצם. זמן קצר לאחר ההחלטה על שמם, הצטרף ללהקה המתופף ג'ייסון פין.
הפרזידנטס הקליטו קלטת עם עשרה שירים בשם "Froggystyle" בתחילת 1994, שאותה הם מכרו בהופעות במהלך השנה. ג'ייסון פין מכר את הקלטת גם בבר שבו עבד כברמן.
בהמשך 1994 חתמו הפרזידנטס על חוזה עם חברת תקליטים קטנה מסיאטל בשם "PopLlama Records", והם הוציאו את אלבום הבכורה שלהם, הקרוי על שמם, בשנה לאחר מכן. חברת התקליטים Columbia Records החתימה את הלהקה מעט לאחר מכן והוציאה מחדש את האלבום בשלהי יולי 1995. בעזרת הסינגלים שהוציאו ממנו, "Lump' "Peaches" ו-"Kitty", האלבום זכה להצלחה אדירה. הביקורות שיבחו את השירים הקליטים וההומוריסטיים שלהם, שהיו שונים מסצנת הגראנג' האופיינית לסיאטל. האלבום היה מועמד לפרס גראמי בשנים 1996 ו-1997.
אלבומם השני, "II", קיבל ביקורות דומות, אולם לא זכה להצלחה מסחרית כמו אלבומם הראשון. הפרזידנטס יצאו למסע הופעות לקידום האלבום, שכלל הופעות באירופה, באוסטרליה וביפן. הם זכו להצלחה כה גדולה ביפן, שחברת התקליטים של סוני הוציאה אלבום של בי-סיידס ודמואים בשם "Rarities", שנמכר רק ביפן.
הפרזידנטס התפרקו בינואר 1998 משום שבאלו רצה לבלות יותר זמן עם משפחתו הצעירה ולחקור תחומים מוזיקליים נוספים. "Pure Frosting", אלבום שהורכב משירים חדשים, מגרסאות כיסוי לשירים ישנים ומדמואים, פורסם ב-1998. הדיסק הכיל גם קליפים לשירים "Lump", "Peaches", "Mach 5" ו-"Dune Buggy". האלבום הכיל שני שירים שהתפרסמו בסרט ובתוכנית טלוויזיה: השיר "Video Killed the Radio Star" (במקור של להקת הבאגלס) הופיע בפסקול הסרט "זמר החתונות", ו-"Cleveland Rocks" שימש כשיר הפתיחה בחלק מעונותיה של התוכנית "המופע של דרו קארי".
הפירוק (1998–2000)
הפרזידנטס גם הצטרפו ל-"Sir Mix-A-Lot" כ-"Subset", להקת רוק והיפ הופ. הם יצאו למסע הופעות קצר והקליטו מספר שירים, אולם מעולם לא הוציאו אלבום. לבסוף הם התפרקו בשל חילוקי דעות.
ב-1998 הוציאה חברת ההקלטות סוני אלבום אוסף של שירי הפרזידנטס בשם "Lump", ללא אישור או שיתוף פעולה מצד הלהקה.