cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
חיל הים המצרי
ספינות סער אמפיביות
ספינות אלו, אשר הדחקם המקסימלי עומד על 21 אלף טונות, נושאות כל אחת על סיפונה 16 מסוקים מתוצרת רוסית. שמונה מן המסוקים הם מסוקי תקיפה מתקדמים - קומוב KA-50. ועוד כשמונה מסוקי KA-27, מהם כארבעה משתמשים כמסוקי תובלה וסער, הארבעה הנותרים, משתמשים כמסוקים ללוחמה נגד צוללת. ספינות אלו, מהוות תוספת כוח משמעותית לצי המצרי וליכולת הלחימה האמפיבית של הצי ושל הצבא המצרי.
צוללות
חיל הים המצרי רכש כארבע צוללות חדישות מסדרת 209 מתוצרת גרמניה. צוללות אלו, שעליהם התבסס הדור הראשון של צוללות הדולפין בעלות הדחק של כ-1,586 טונות.
לצוללת ישנם כ-8 צינורות טורפדו 533 מ"מ, עם יכולת לשיגור טילים. הצוללת חמושה ב-14 טורפדות וב-14 טילי הרפון בלוק II.
חיל הים המצרי מפעיל ארבע צוללות תקיפה מסדרת רומאו בעלות הדחק של כ-1,830 טונות. הצוללות המיושנות, שיוצרו בסין, עברו תהליך מודרניזציה בארצות הברית והותאמו לנשיאת טילי הרפון, צוידו בצינורות טורפדו 533 מ"מ בעלי יכולת לשיגור טילים, סונאר חדש, מיזוג אוויר ומערכת רדאר.
פריגטות
חיל הים המצרי מפעיל פריגטת טילים מונחים מסדרת FREEM. פריגטה זו, שהיא הפריגטה הכבדה בחיל הים המצרי, בעלת הדחק של כ-6,000 טונות והיא חמושה היטב:
חיל הים המצרי מפעיל כארבע פריגטות טילים מונחים מסדרת אוליבר הזרד פרי, מעודפי הצי האמריקאי, בעלות הדחק של 4,200 טון וחימוש כבד, הכולל בין היתר:
חיל הים המצרי מפעיל כשתי פריגטות ישנות, מסדרת 053, מתוצרת סינית, בעלות הדחק של 1,700 טון. הספינה בעלת חימוש מגוון:
חיל הים המצרי מפעיל כשתי פריגטות נגד צוללות מסדרת קוני. פריגטות ישנות אלו, מתוצרת סובייטית, בעלות הדחק של כ-1,900 טון.
הפריגטה נושאת חימוש מגוון:
קורבטות
חיל הים המצרי עתיד להצטייד עד החל משנת 2017 עד סוף שנת 2019 בארבע קורבטות רב תכליתיות בהדחק של 2,500 טון מסדרת גווין. הקורבטות, מפיתוח צרפתי-מצרי, כוללות חימוש מגוון :
ספינות תקיפה מהירות
מדובר בספינות טילים אמריקאיות חדישות, מספרן בצי המצרי עומד על ארבע והדחקם הוא כ-600 טון. חימושם מגוון והוא כולל :
ספינת התקיפה הרוסית המהירה, שמספרה עומד על ספינה בודדות בצי המצרי, עם הדחק של 550 טונות וחימוש מגוון :
כשש ספינות אוקטובר מתוצרת מצרית, המהוות גרסה מצרית, שיוצרה בסוף שנות ה-80 של המאה ה-20, לספינת הקומאר, משרתות בצי המצרי. לספינות קלות אלו, הדחק של 82 טון, חימושם של הספינות קל :
כשש ספינות טילים מסדרת 024, משרתות בצי המצרי. הדחקם עומד על כ-235 טון וחימושם קל :
כשמונה ספינות טילים ישנות אלו, מתוצרת סובייטית, שדגם זה שירת בחיל הים המצרי במלחמת יום הכיפורים, עדיין נמצאות בשירות פעיל.
חימושם:
חיל הים המצרי מפעיל כשמונה ספינות טילים, מתוצרת בריטית, מדגם רמדאן. ספינות אלו, בעלות הדחק של כ-317 טון וחימוש הכולל:
כחמש ספינות טילים מדגם זה משרתות בחיל הים המצרי, הדחקם עומד על 265 טון והם מתוצרת גרמנית. חימושן של הספינות כולל:
כארבע ספינות תקיפה מהירות, מתוצרת סינית ועם הדחק של 135 טון משרתות בצי המצרי. חימושם כולל תותחים בלבד :
חיל הים המצרי מפעיל כשתי ספינות טורפדו, בהדחק של 95 טון מתוצרת סובייטית. השימוש העיקרי בהם הוא לבט"ש והגנה על ספינות התובלה.
ספינות לוחמה בצוללות מסדרת 037
חיל הים המצרי מפעיל כשמונה ספינות לוחמה בצוללות, מתוצרת סינית ועם הדחק של 430 טון. חימושם מגוון :
ספינות לחימה אמפיבית - נחתות
חיל הים המצרי מפעיל מספר נחתות, שיחד עם אוניות הסער האמפיביות מהוות את הזרוע ללוחמה אמפיבית של הצי.
שולות מוקשים
חיל הים המצרי מפעיל כ23 שולות מוקשים
ספינות תובלה
חיל הים המצרי מפעיל שתי ספינות תובלה:
מכליות
לחיל הים המצרי יש כתשע מכליות, מתוצרת עצמית, מדגם טוליבו, בהדחק של 1,200 טון.
גוררות
לחיל הים המצרי כשבע גוררות:
משמר החופים המצרי
משמר החופים המצרי הוא יחידה בחיל הים המצרי האחראית לשמירת מתקני חוף וסיור לאורך חופי מצרים למניעת הברחות. לצרכים אלה מפעיל משמר החופים 105 ספינות בט"ש.
False Alarm (שיר של מטומה ובקי היל)
False Alarm הוא סינגל של התקליטן הנורווגי, מטומה, והזמרת הבריטית, בקי היל. השיר יצא, על ידי וורנר מיוזיק גרופ, FFRR רקורדס ופרלופון, ב-24 ביוני 2016. השיר נכלל בשני אלבומי האולפן הראשונים של מטומה, Hakuna Matoma ו-One in a Million. השיר גם נכלל באלבום האוסף הראשון של בקי היל, Get to Know.
נכון לינואר 2022, השיר הושמע למעלה מ-197 מיליון פעמים בספוטיפיי.
וידאו קליפ
הווידאו קליפ של הסינגל יצא בערוץ היוטיוב של מטומה ב-5 באוגוסט 2016. נכון לינואר 2022, הווידאו קליפ נצפה למעלה מ-15 מיליון פעמים.
אביגיל קוון
'''אביגיל פ. קוון (באנגלית: Abigail F. Cowen'''; נולדה ב-18 במרץ 1998) היא שחקנית ודוגמנית אמריקאית, הידועה בזכות תפקידיה בסדרות "הרפתקאותיה המצמררות של סברינה" ו"גורל: סאגת ווינX".
ביוגרפיה
קוון נולדה בגיינסוויל, פלורידה שבארצות הברית, למשפחה מרקע נוצרי בעיקרה. הוריה הם לסלי למאסטרס-קוון ואנדרו קוון. לה אח בשם דוסון קוון.
בצעירותה, קוון למדה בתיכון אוביידו, שם התמקצעה כספורטאית בתחום האתלטיקה. עם סיום לימודיה, קוון למדה יחסים בין-לאומיים באוניברסיטת פלורידה. בשנת 2016, קוון עברה ללוס אנג'לס על מנת להתמקד בקריירת המשחק שלה.
משחק
קוון החלה את קריירת המשחק שלה עם תפקידי אורח בסדרות "רד בנד סוסייטי" ו"דברים מוזרים" והופיעה בתפקידים משניים בסדרות "חוכמת ההמונים" וב"משפחת פוסטר", לפני שלוהקה לדמותה של דורקס בסדרה "הרפתקאותיה המצמררות של סברינה" שהיוותה עיבוד לסדרת קומיקס באותו השם מאת ארצ'י קומיקס ושודרה בנטפליקס.
בשנת 2020, קוון לוהקה לסרט הביוגרפי, "להאמין בך", בדמותה של אדריאן לישצ'ינג-קאמפ, אשתו השנייה של המוזיקאי הנוצרי ג'רמי קאמפ, שגולם על ידי קיי. ג'יי. אפא.
בשנת 2021 החלה לשחק בתפקיד הראשי של בלום בסדרת הלייב-אקשן "גורל: סאגת ווינX" בשירות הזרמת המדיה נטפליקס; המהווה עיבוד מחודש לסדרת האנימציה האיטלקית, "מועדון ווינX", שנוצרה על ידי איג'יניו סטראפי. על העיבוד המחודש החלו לעבוד עוד ב-2018, היא פותחה על ידי יוצר הסדרה המקורית איג'יניו סטראפי והמפיק בריאן יאנג. חודש לאחר עליית הסדרה, בפברואר 2021, חודשה הסדרה לעונה שנייה, אשר עלתה בספטמבר 2022.
בשנת 2021 כיכבה קוון במותחן העל-טבעי "Witch Hunt" לצדם של אליזבת מיטשל, כריסטיאן קמרגו וגדעון אדלון; והיא עתידה לככב בסרט הרומנטי "עד שתחפץ האהבה" לצדם של נינה דוברב, פמקה ינסן ואריק דיין. הסרט מבוסס על הרומן הרומנטי-תקופתי של פרנסין ריברס באותו השם, שפורסם בשנת 1991, ומתרחש בקליפורניה בשנות ה-50 של המאה ה-20.
דוגמנות
בשנת 2018, קוון חתמה על חוזה עם סוכנות הדוגמנות "MC2 Model Management" במיאמי.
חיים אישיים
בספטמבר 2021 התחילה קוון מערכת יחסים עם השחקן והדוגמן הבריטי דני גריפין שמשחק לצידה ב"גורל: סאגת ווינX".
דיגליצריד
דיגליצריד הוא סוג של גליצריד המכיל שתי שרשראות של חומצות שומן הקשורות למולקולת גליצרול באמצעות קשרים קוולנטיים בצימוד אסטרי.
דיגליצריד ומונוגליצריד הם תוספי מזון ידועים, המשמשים לערבוב שני חומרים שונים דוגמת מים ושמן, הנוטים שלא להתערבב זה עם זה באופן טבעי.
המקור לדיגליצריד יכול להיות או מן החי (למשל בקר) או מן הצומח, אבל גם ניתן לסנתז את הדיגליצריד הרצוי.
הדיגליצריד יכול להמצא בתוצרי מאפיות, משקאות, גלידות, מסטיקים, ציפויי מוקצפים ובמרגרינה.
ארטמיס פאול: צופן הנצח
ארטמיס פאול: צופן הנצח (באנגלית: Artemis Fowl: The Eternity Code) הוא הספר השלישי בסדרת ספרי הפנטזיה לנוער ארטמיס פאול, מאת הסופר האירי אואן קולפר. הספר יצא בבריטניה בשנת 2003, ובישראל יצא לאור בשנת 2006. אחרי צאתו של הספר "ארטמיס פאול: התקרית בקוטב הצפוני" וקודם ל"ארטמיס פאול: המזימה של אופאל". הסיפור עוקב אחרי ארטמיס פאול וחבריו כשהם נאבקים להחזיר את "הקוביון", מחשב-על שנבנה בידי ארטמיס בעזרת טכנולוגיית פיות גנובה, מג'ון ספירו שגנב אותו.
עלילה
ארטמיס פאול השני, פושע גאון בן 13, יצר מחשב-על שקרא לו "קוביון", בעזרת טכנולוגיית פיות גנובה. הוא עולה על כל טכנולוגית בני אדם שנוצרה עד עכשיו. כשפאול נפגש עם איש העסקים משיקגו ג'ון ספירו בשביל להראות לו את הקוביון, ספירו מקים מארב לארטמיס וגונב אותו. בתהליך, באטלר, שומר הראש של ארטמיס כמעט נהרג בידי אחד מעוזריו של ספירו. עם זאת, ארטמיס מצליח להחיות אותו בעזרת קריוגניקה וכוחות הריפוי של הפיות, באדיבות סרן הולי שורט מכוחות משטרת הלפריקונים. לרוע המזל, ההרפאות לא עובדת כמתוכנן. היא משאירה את באטלר חי, אך חמש-עשרה שנה זקן יותר ואינו מסוגל לבצע את חובותיו כשומר ראש. עם זאת, אחותו, ג'ולייט, מסכימה לעזור לפאול להחזיר את המחשב הגנוב. עם העזרה של שאר צוות הלפריקונים והגנב קלפטומן מאלץ' דיגמס, הם פורצים למגדל ספירו, היכן שהחברה של ספירו, שבבי פיז'ן, ממוקמת וארטמיס מוחזק כשבוי. הולי, ג'וליט ומאלץ' הולכים בשביל לשחרר אותו ולהחזיר את הקוביון.
ספירו הוא יריב מאתגר, אפילו בשביל ארטמיס. יש לו אמצעי אבטחה מרשימים, והכספת שמכילה את הקוביון היא כמעט בלתי חדירה. עם זאת, טכנולוגיית הפיות היא עדיין יותר מתקדמת, וארטמיס מצליח להיכנס לכספת היכן שהקוביון מוחזק ושם ספירו תפס אותו עם שומר ראשו ארנו בלאנט וספירו מכריח לפתוח את הקוביון על ידי פרצה אחורית שחשב שארטמיס פתח. ארטמיס נותן לפולי לקחת פיקוד על הקוביון ומסדר את ספירו כך שילך למשרדי החברה פונטיקס במטרה לחבל בעבודת הפרויקט שלהם. הוא מצליח לגרום לספירו להלקח למעצר בידי משטרת שיקגו.
ארנו בלאנט כמעט ברח משיקגו אבל חברו של באטלר סיד קומונס היה בביקורת הדרכונים בשדה תעופה ותפס את ארנו סיד הודיע זאת לבאטלר שבא לשם עם הולי. פולי השתלט על מערכת האבטחה כשסיד הלך להביא לבאטלר שבינתיים נכנס לתא של ארנו ואמר לו שהוא מלאך ומזהיר אותו שאם לא יתוודה הוא ייקח אותו לגיהנום
המפקד ג'וליוס רוט מודאג מכך שארטמיס נהפך למעמסה כבדה מידי לעם. ארטמיס וצוותו נשלחים למחיקת זיכרון, שתמחק את כל מה שקשור לפיות ממוחם. עם זאת, ארטמיס מתכנן לחזור בנתית דיסק שמוסווה כמטבע שהולי נתנה לו בספר הקודם למאלץ' דיגמס. הדיסק מכיל מידע שאולי יעזור לארטמיס לשחזר את הזכרונות והידע שלו על עם הפיות.
הולי מהפנטת את ארטמיס עם ה"ממסמר, והוא חושף חלק מהתוכנית שלו.
הצופן
במהדורה האירופאית, הצופן על הכריכה אומר "תחשבי פיה, תחשבי שוב", הסיסמה לסדרת ארטמיס פאול המקורית. הקוד לא כתוב בגנומית או בקנטאורית, במקום זאת כתוב כביכול ב"צופן הנצח" שבו הקוביון מקודד.
בהדפסה החוזרת של הספר, צופן הנצח משונה בחזרה לגנומית.
המהדורה בארצות הברית מכילה הודעה סודית שכתובה על הכריכה שקוראת: "הילד בצרות".
במהדורה העברית, על הכריכה ישנה הודעה סודית שקוראת: "המסר פשוט ובו שבע מילים", וגם בספר עצמו המסר הוא ההודעה מארטמיס פאול לבקשת העזרה להחזרת זכרונותיו.
יחסי דנמרק–ניו זילנד
יחסי דנמרק-ניו זילנד הם היחסים הדיפלומטיים שבין דנמרק לבין ניו זילנד. דנמרק מיוצגת בניו זילנד באמצעות שגרירותה בקנברה וקונסוליות כבוד באוקלנד בעוד שניו זילנד מיוצגת בדנמרק דרך שגרירותה בהאג וקונסוליה מכובדת בקופנהגן.
היסטוריה
באמצע המאה ה-19, חיה קהילה דנית קטנה בניו זילנד, צאצאיה של קבוצה זו נשארו בניו זילנד על מנת להקים יישובים כגון דנבירקה ונורסווד. ראש ממשלת דנמרק לשעבר, כומר דתי בכיר בדנמרק, ראש הממשלה הדני והבישוף דיטלב גוטרהד מונרד, התיישבו ליד פלמרסטון בצפון בשנות ה-60 של המאה ה-19, והקימו את מפעל החלב הראשון באזור. מונרד חזר לדנמרק לאחר שהות של שלוש שנים באזור, אך בני משפחתו נשארו בניו זילנד. הוא הותיר אחריו את אוסף האמנות שלו, שכיום נמצא במוזאון טא פפה טונגאריווה בניו זילנד.
ב-1946 חתמו שתי המדינות על הסכם החלפת שטרות ורכוש שנערך במלחמת העולם השנייה. בשנת 2016, קראן פולאר מונה על ידי מרגרטה השנייה, מלכת דנמרק כקונסול כללי של דנמרק לניו זילנד.
סחורה
דנמרק וניו זילנד היו המתחרים העיקריים בשוק מוצרי המזון הבריטי מאז תחילת המאה ה-20. הרצון של דנמרק לגישה לשוק החלב בבריטניה השפיע על המשא ומתן על הצטרפותה של בריטניה לקהילה הכלכלית האירופית בשנות השבעים, ובכך השפיע בצורה משמעותית על כלכלת ניו זילנד בשנים שלאחר מכן.
גבריאל תורג'מן
גבריאל תורג'מן (נולד ב-1957) הוא אנס סדרתי ישראלי אשר זכה לכינוי "הפדופיל החמקן".
תורג'מן, תושב אשדוד, נשוי ואב לארבעה ילדים ריצה תקופות מאסר ארוכות בכלא הישראלי בגין עבירות סמים ורכוש שביצע לפני הרשעתו בעברות מין. ב-6 באפריל 2009 נגזרו על תורג'מן 45 שנות מאסר בפועל, העונש הגבוה ביותר שהוטל אי פעם על עבריין מין בישראל. תורג'מן הואשם באונס של חמש ילדות.
במהלך המצוד שערכה משטרת ישראל אחריו, הצליח תורג'מן לחמוק מידיה ועל כן זכה לכינויו. דגימות ה-DNA שנלקחו מתורג'מן תאמו ממצאים מזירת תקיפה שאירעה תשע שנים קודם לכן, בה הותקפה ילדה בת תשע תושבת אשדוד. תורג'מן הואשם בעבר באותה תקיפה, אך בית המשפט מצא אותו זכאי.
במהלך ההליכים המשפטיים הכחיש שביצע את העבירות שמיוחסות לו. בגזר הדין כתבה השופטת רויטל יפה כ"ץ כי . נוכח העונש הכבד שגזרו השופטים, הדגישה כי.
הערכת המשטרה היא שתורג'מן אנס עשר ילדות.
אלכסיס מנדוסה
אלכסיס אנטוניו מנדוסה בארוס (בספרדית: Alexis Antonio Mendoza Barros) הוא כדורגלן עבר קולומביאני ששיחק בתפקיד הבלם ומאמן בהווה. שיחק בין היתר עם נבחרת קולומביה במונדיאל 1990 ו-1994.
ביוגרפיה כשחקן
מנדוסה נולד בעיר ברנקייה והחל את דרכו בקבוצה המקומית, אתלטיקו ג'וניור, שם שיחק במשך כעשור עד לשנת 1989. במהלך הזמן הזה הספיק לכבוש 13 שערים ב-220 הופעות בקבוצה והפך לאחד הבלמים הטובים במדינה, מה שהיקנה לו זימון לנבחרת על ידי המאמן פרנסיסקו מטוראנה. בשנת 1990 עבר לקבוצת אמריקה קאלי, שם שיחק במשך כשנתיים למעלה מ-100 משחקים ועזר לקבוצה לזכות בשני תוארי אליפות בשנים 1990 ו-1992. חזר לג'וניור עונה מאוחר יותר ועזר לקבוצה וזכות בתוארי האליפות של 1993 ו-1995 וכן להגיע לחצי גמר הקופה ליברטאדורס בשנת 1994, שם הודחה ג'וניור על ידי ולס סארספילד. ב-1996 עבר למקסיקו ולקבוצת וראקרוס ובחצי השני של העונה חזר לברנקייה ולקבוצת דפורטיבו אוניקוסטה, שכיום כבר לא קיימת באופן מקצועני אלא חובבני. את הקריירה המקצוענית שלו הוא סיים בשנת 1998 כאשר חזר לג'וניור, שיחק 48 משחקים וכבש 3 שערים.
הנבחרת הלאומית
מנדוסה היה חלק מ"תור הזהב" של הכדורגל הקולומביאני בין השנים 1987–1995. הוא שיחק בארבעה טורנירי קופה אמריקה למעט הטורניר של 1991. שיחק גם במוקדמות מונדיאל 1990 שבו העפיל עם הנבחרת לטורניר הגמר אבל לא שיחק בו. כעבור 3 שנים הבטיח עם הנבחרת את ההעפלה למונדיאל 1994 אחרי ששיחק באותו משחק היסטורי ב-5 בספטמבר 1993 שבו הביסה את  0-5. בטורניר הגמר שיחק במשחק האחרון בשלב הבתים שבו קולומביה ניצחה את 0-2 והודחה מהטורניר. בסך הכל הופיע 67 פעמים במדים הלאומיים וכבש שני שערים.
קריירת אימון
את קריירת האימון שלו החל בשנת 2005, כאשר צורף על ידי המאמן ריינלדו רואדה, אז מאמן נבחרת קולומביה, להיות עוזרו במהלך מוקדמות מונדיאל 2006. בנובמבר 2007 עבר ביחד עם רואדה להיות עוזרו בנבחרת הונדורס כאשר מנדוסה במקביל מופקד על הנבחרת האולימפית של הונדורס, שהתכוננה למוקדמות אולימפיאדת 2008. הוא הוביל את הנבחרת לסיים במקום הראשון בטורניר המוקדם שנערך בפנמה מול הנבחרת המקומית ואל סלבדור. בשלב הסופי הצליח להגיע למשחק גמר אליפות היבשת מול המארחת ארצות הברית, כאשר חניכיו כבר הבטיחו את ההעפלה לאולימפיאדה. למרות זאת, הוא רצה להשיג גם את התואר ולאחר 102 דקות ללא שערים, ג'ורג'י וילסון וולקם הכריע את המשחק עבור הונדורס, שחגגה זכייה שנייה בתולדותיה בטורניר.
ב-2010 המשיך לשתף פעולה עם רואדה והיה עוזרו בנבחרת אקוודור שהעפילה למונדיאל 2014 אך הודחה בשלב הבתים. בנובמבר 2014 חזר לקבוצת נעוריו אתלטיקו ג'וניור, הפעם כמאמן. בנובמבר 2015 הוליך את ג'וניור לזכייה בקופה קולומביה אחרי ניצחון בסיכום המשחקים על אינדפנדיינטה סנטה פה. ג'וניור ניצחה 0–2 במשחק הראשון והפסידה 0–1 במשחק הגומלין באצטדיון אל קמפין. כעבור חודש הפסיד עם ג'וניור בגמר הליגה לאתלטיקו נסיונל בדו-קרב פנדלים אחרי 2-2 בסיכום שני המשחקים. הוא עזב את ג'וניור ביולי 2016 לאחר חילוקי דעות עם ההנהלה, תוך שהוא מוביל את ג'וניור לשיא מועדון חדש של 21 משחקי בית רצופים ללא הפסד. עבר לאמן את אינדפנדיינטה דל ואיה ממאקוודור במשך שנה וחצי וחזר בינואר 2018 לאמן את ג'וניור לקראת השתתפותה בקופה ליברטדורס. כעבור ארבעה חודשים פוטר מתפקידו בעקבות סדרת תוצאות לא טובות.
סיירה לאון הבריטית
המושבה והפרוטקטורט של סיירה לאון הייתה הממשל הקולוניאלי הבריטי בסיירה לאון בין השנים 1808–1961, חלק מהאימפריה הבריטית מתקופת ביטול סחר העבדים ועד לעידן הדה-קולוניזציה. מושבת הכתר, שכללה את האזור סביב פריטאון, הוקמה בשנת 1808. הפרוטקטורט הוקם בשנת 1896 וכלל את פנים מה שמכונה כיום סיירה לאון.
המוטו של המושבה Auspice Britannia liber (בלטינית: "חופשי בהגנת בריטניה"). המוטו הזה נכלל על דגלה וסמלה של סיירה לאון.
רקע
בשנות ה-80 של המאה ה-18 התגוררו בלונדון כמה אלפי עבדים משוחררים וחלוצים שחורים, שזכו לחירותם בלחימה לצד הבריטים במלחמת העצמאות של ארצות הברית. לאחר שנסגרו בפניהם כמה דרכים לתעסוקה, רבים מהעניים השחורים היו חסרי כל, וזכו לתמיכה מהוועדה להקלה על העניים השחורים. בסופו של דבר הוועדה החליטה לשכנע כמה מאות מבני הקהילה המסכנה השחורה לחזור ליבשת אבותיהם.
תוכנית היישוב מחדש של סיירה לאון הוצעה על ידי האנטומולוג הנרי סמית'מן ועוררה עניין בהומניטרים כמו גרנוויל שארפ, שראו בכך אמצעי להראות את הלובי הפרו-עבדות שאנשים שחורים יכולים לתרום לניהול המושבה החדשה בסיירה לאון. עד מהרה הפכו גורמים ממשלתיים למעורבים בתוכנית, אף על פי שהאינטרס שלהם הוזנק על ידי האפשרות ליישב מחדש קבוצה גדולה של אזרחים עניים במקומות אחרים. ויליאם פיט הצעיר, ראש ממשלת בריטניה ומנהיג מפלגת הטורים, היה בעל אינטרס פעיל בתוכנית, מכיוון שהוא ראה בכך אמצעי להחזיר את העניים השחורים חזרה לאפריקה, מכיוון ש"יהיה צורך לשלוח אותם לאנשהו, והסבל שלהם לא יתפרץ ברחובות לונדון".
הבריטים סיכמו עם ראש השבט טמה, המלך טום, להחזיק אדמות בחוף ליישוב עבדים משוחררים. בשנת 1787 הגיעה לחוף ספינה של הצי המלכותי הבריטי שהובילה 411 נוסעים, בהם עבדים משוחררים, חלוצים שחורים, נשותיהם הלבנות וילדים מעורבים. המתנגדים להתעללות תייגו באופן שגוי את נשותיהם הלבנות של הגברים השחורים הללו כזונות. היישוב נודע בשם גרנוויל טאון.
מושבה חדשה נבנתה באתר אחר ונודעה בשם פריטאון. בשנת 1792 התיישבו במושבה כ-1,200 מתנחלים נובה סקוטיאנים, עבדים משוחררים וחלוצים שחורים מנובה סקוטיה, ובשנת 1800 הגיעו ליישוב החדש 551 מארונים ג'מייקניים מהמושבה ג'מייקה.
ממשלת בריטניה ביטלה את סחר העבדים בשנת 1807. היא לקחה אחריות על סיירה לאון בשנת 1808 והפכה אותה למושבת כתר.
היסטוריה מאוחרת יותר
ב-17 באוקטובר 1821, המושבה סיירה לאון הפכה לחלק ממערב אפריקה הבריטית, ישות מנהלית המורכבת ממושבות בריטיות במערב אפריקה. שמה המקורי של הישות היה מושבת סיירה לאון ובנותיה, ולאחר מכן הפכה לשטחי בריטניה המערבית אפריקאית ולבסוף להתנחלויות הבריטיות במערב אפריקה. מערב אפריקה הבריטית הוקמה במשך שתי תקופות, החל מ-17 באוקטובר 1821 ועד פירוקה הראשון ב-13 בינואר 1850, ושוב מ-19 בפברואר 1866 עד לפירוקה הסופי ב-28 בנובמבר 1888. פריטאון שימשה כבירת מערב אפריקה הבריטית לאורך כל קיומה של הישות.
ב-31 באוגוסט 1896 הפך פנים הארץ של סיירה לאון לפרוטקטורט בריטי ובכך נוצר פרוטקטורט סיירה לאון. הגבולות תוחמו עם גינאה הצרפתית וליבריה.
ב-1 בינואר 1928 ביטלו הבריטים את העבדות המקומית. בשנת 1930 חברת סיירה לאון לפיתוח (DELCO), חברה בריטית, החלה לכרות עפרות ברזל. בשנת 1932 הוקמה חברת סיירה לאון סלקציה, חברה בת של נאמנות הבחירה האפריקאית המאוחדת (CAST) המיועדת לכריית יהלומים. בשנת 1937 הוכנסה מערכת "ממשל ילידי", בדוגמת מערכת השלטון העקיף של לורד פרדריק לוגרד בצפון ניגריה, לפרוטקטורט סיירה לאון. בשנת 1938 וואלאס ג'ונסון פתח את ליגת הנוער במערב אפריקה בפריטאון, וגייס עובדים באיגודים מקצועיים חדשים נגד הממשלה הקולוניאלית.
עם פרוץ מלחמת העולם השנייה בשנת 1939, נעשה שימוש בחוקי חירום לצורך כליאתו של וואלאס ג'ונסון. בשנת 1947 הוצעה חוקה חדשה למושבה, שהעניקה את מרבית המושבים במועצה המחוקקת לאוכלוסיית הרוב בפרוטקטורט.
ב-27 באפריל 1961 סיירה לאון קיבלה עצמאות.
עצמאות
המושבה והפרוטקטורט של סיירה לאון החזיקו מעמד עד 1961 אז קיבלה עצמאות מבריטניה, עם אליזבת השנייה כמלכת סיירה לאון. היא נשארה כראש המדינה במשך עשור עד שנת 1971, אז הפכה המדינה לרפובליקה.
אורית גדיש
אורית גדיש (נולדה ב-31 בינואר 1951) היא יושבת ראש חברת הייעוץ הניהולי הבינלאומית ביין ושות' (Bain & Company).
ביוגרפיה
גדיש נולדה בחיפה לפנינה, אחות, ולאלוף-משנה פאלק גדיש (1922–2015, תעשיין, קצין ב"הגנה" וממקימי מערך השלישות בצה"ל). גדלה בצהלה ולמדה בבית הספר "תיכון חדש" בתל אביב. שירתה בצה"ל בלשכת סגן הרמטכ"ל עזר ויצמן. סיימה בהצטיינות את לימודי הפסיכולוגיה באוניברסיטה העברית בירושלים ואת לימודי ה-MBA בבית הספר למנהל עסקים של אוניברסיטת הרווארד. ב-1977 הצטרפה לחברת הייעוץ "ביין ושות'". מיט רומני, אחד המייסדים ומי שהוזעק ב-1991 להציל את החברה מהתמוטטות, התמנה ליו"ר והציע לגדיש להיות בפועל מספר 2 שלו. כעבור כשנתיים התפטר והביא למינויה ב-1993 ליושבת ראש החברה כדי שתמשיך לפתח את הרה-ארגון. גדיש הייתה האשה הראשונה שעמדה בראש חברת ייעוץ בהיקף ובגודל שכאלה (ביין ושות' היא אחת מ"מועדון" ה-"Big Three", כינוי לשלושת תאגידי הייעוץ האסטרטגי הגדולים בעולם במונחי ההכנסות והפעילות, יחד עם מקינזי ושות' ובוסטון קונסלטינג גרופ).
גדיש נחשבת למומחית בייעוץ ארגוני-עסקי והיא אורחת קבועה בוועידות הכלכליות החשובות - מוועידת דאבוס (הפורום הכלכלי העולמי) ועד ועידת העסקים הבינלאומית של ישראל. פרסמה מאמרים אחדים בכתב העת Harvard Business Review. בשנים 2004–2007 היא נכללה ברציפות ברשימה השנתית של "מאה הנשים החזקות בעולם" של מגזין "פורבס". ב-2007 זכתה ב"פרס מפעל חיים של נשים מנהיגות בתחום הייעוץ" מטעם המגזין "Consulting", ספינת הדגל של תחום הייעוץ המקצועי. הנרי קיסינג'ר אמר עליה: "הכרתי את אורית גדיש לא רק כמי שמוכנה להתייצב לבדה, כאשר היא נקראת לכך בתוקף הנסיבות, אלא כמי שעומדת איתן כמנהיגה בעלת עקרונות וכמי שנבדלת מעמיתיה בהיותה יועצת מושלמת בתחומי העסקים ועיצוב מדיניות." בהנהגתה הגיעה חברת "ביין ושות'" להכנסה גולמית שנתית של כשני מיליארד דולר ולפעילות ב-36 סניפים הממוקמים ב-26 מדינות. בדצמבר 2013, ושוב בינואר 2017 הציב אתר הקריירה האמריקני Glassdoor את החברה במקום הראשון ברשימת החברות הבינלאומיות האהובות על העובדים.
גדיש חברה בחבר הנאמנים של הפורום הכלכלי העולמי, שייסד ומנהל את ועידת דאבוס הבינלאומית. היא חברה במועצות מנהלים ובנשיאויות של גופים רבים אחרים, ובכללם חבר הנאמנים של MIT וחבר הנאמנים הבינלאומי של מרכז פרס לשלום.
חיים אישיים
גדיש נשואה לסופר הבריטי גרנוויל בייפורד.
אחותה, עורכת הדין טליה דולן-גדיש, היא היועצת המשפטית של מִנהל הכנסות המדינה.
The Chronic
The Chronic הוא אלבום ראפ מאת האמן והמפיק ד"ר דרה שהוקלט ב-1992. מקור שם האלבום במילת סלנג למריחואנה. היה זה אלבומו הראשון של ד"ר דרה במסגרת חברת התקליטים החדשה, Death Row Records, שפתח יחד עם חברו שוג נייט לאחר שפרש מלהקת הגנגסטה ראפ ה-N.W.A.
אלבום זה הכתיר את ד"ר דרה אחד מאמני הראפ הטובים ביותר של כל הזמנים. The Chronic היה התקליט שפתח תת-תקופה חדשה לגנגסטה ראפ המכונה G-Funk (מבוסס על ה-P-Funk של ג'ורג' קלינטון) עם מקצבים איטיים יותר.
ד"ר דרה ניצל את האלבום כדי "לרדת" (diss) על חברו לשעבר Eazy-E ללהקת N.W.A. השיר "Fuck Wit Dre Day (And Everybody's Celebratin')" המכוון ישירות נגד איזי-אי וחברת התקליטים שלו (Ruthless Records).
לזכותו של The Chronic נאמר שהצליח לפתח קריירת מוזיקה להרבה אמני ראפ מבטיחים ביניהם הבולט ביותר הוא הראפר סנופ דוג שהופיע ברוב שירי האלבום. חוץ מסנופ דוג גם שלושה מבני דודיו (נייט דוג, דאת ניגה דאז ו-RBX וכן אחיו החורג של ד"ר דרה - וורן ג'י וגם קורופט ודה ליידי אוף רייג' שהופיעו באלבום) פתחו קריירת סולו מצליחה וחלקם ממשיכים עד היום להנפיק אלבומים.
ההצלחה של האלבום הייתה גדולה והפכה את חברת התקליטים שלו, Death Row Records, ל"אימפריית ראפ" שמאוחר יותר תתייצב בקרב "החוף המערבי נגד החוף המזרחי" מול חברת התקליטים של פאף דאדי, Bad Boy Records. מגזין הרולינג סטון דירג את The Chronic במקום ה-137 ברשימת 500 האלבומים הטובים ביותר בכל הזמנים כאשר הוא אלבום הראפ הרביעי ברשימה רק 4 מקומות אחרי Ready To Die של הנוטוריוס בי. איי. ג'י. MTV דירג את אלבום זה כאלבום הראפ השלישי הטוב ביותר בכל הזמנים.
האלבום מכיל 4 סינגלים:Fuck wit Dre Day (And Everybody's Celebratin') השיר "Let Me Ride", השיר "Nuthin' But A G Thang" ו"Lil' Ghetto Boy". הסינגל "Nuthin' But A G Thang" נחשב עד היום לאחד משירי הראפ הטובים ביותר של כל הזמנים והיה מקום ראשון בכל המצעדים בעוד ש-"Let Me Ride" זיכה את ד"ר דרה בפרס גראמי לביצוע הראפ הטוב ביותר לשנת 1994.
רשימת שירים
כל השירים הופקו על ידי ד"ר דרה בעצמו ונכתבו על ידי: ד"ר דרה (בעיקר), סנופ דוג, דאת ניגה דאז, RBX וThe D.O.C.
ויליאם רדפילד
ויליאם קוקס רדפילד (באנגלית: William Cox Redfield; 18 ביוני 1858 - 13 ביוני 1932) היה פוליטיקאי אמריקני, חבר בית הנבחרים של ארצות הברית ומזכיר המסחר בקבינט הנשיא וודרו וילסון.
ביוגרפיה
רדפילד נולד באולבני שבניו יורק ובשנת 1867 עבר עם משפחתו לפיטספילד שבמסצ'וסטס. הוא התחנך בבתי ספר ציבוריים ועל ידי מורים פרטיים בביתו. עיסוקיו הראשונים היו בסניף הדואר העירוני ומאוחר יותר סוכן מכירות בחברה לייצור נייר. בהיות בן 19 עבר לעיר ניו יורק והחל לעבוד בתחום הדפוס. בשנת 1883 עבר לעיסוקים בתחומי מסחר וביטוח.
רדפילד היה הראשון לכהן בראש מחלקת המסחר, אשר הופרדה לראשונה ממחלקת המסחר והעבודה. בתפקיד זה כיהן עד התפטרותו ב-1919. לאחר מכן עסק בבנקאות ובביטוח בניו יורק ובברוקלין.
נפטר בשנת 1932 ונקבר באולבני.
שורש 125
שורש 125 או לאו בּוּ (בסינית: 老部, פיניין: Lǎo bù) הוא השורש המאה עשרים וחמישה של הכתב הסיני. פירושו "זקֶן" או "חכם" והוא אחד מתוך 29 (מתוך סך הכל 214 שורשי הקאנגשי) שורשים המורכבים משישה קווים. בנוסף, השורש משמש כשמו של החכם הסיני המיתולוגי וספר הדת המיוחס לו, לאו דזה.
נווה קיץ
התסריט מבוסס על ספר בשם זה מאת סלואן וילסון שפורסם ב-1958. הסרט הצליח מאוד בזמנו בעיקר אצל צעירים היות שעסק בבעיית יחסי מין אצל מתבגרים ובתפקידים הראשיים שיחקו שני צעירים יפים ובלונדינים שהיו אז מושא להערצה - סנדרה די וטרוי דונהיו.
נעימת הנושא של הסרט זכתה לפרסום רב בביצוע של תזמורתו של פרסי פיית' והייתה במשך תשעה שבועות בראש הבילבורד הוט 100 בשנת 1959.
תקציר העלילה
בארט הנטר (ארתור קנדי) הוא בעל אחוזה ב"אי האורנים" בחוף מיין. בעבר הייתה משפחתו אמידה אבל לאחר מות אביו הוא נסחף לאלכוהוליזם ומצבו הכלכלי הידרדר עד שנאלץ להשכיר חלק מחדרי האחוזה לנופשים בחודשי הקיץ. אתו גרים במקום אשתו סילביה (דורותי מקגוויר) ובנו ג'ון (טרוי דונהיו).
קן מכיר את המקום. הוא עבד שם לפני עשרים שנה כמציל כדי לממן את לימודיו. כבר אז הכיר את סילביה והתחרה על ליבה מול בארט הנטר, אבל משפחתה של סילביה לחצה עליה שתעדיף את בארט העשיר על קן העני. קן עזב את המקום הפך למיליונר בתעשייה הכימית, נישא להלן והוליד את מולי.
חיי הנישואים של קן והלן אינם טובים. הם ישנים בחדרים נפרדים ורבים כל הזמן בעיקר בעניין התנהגותה של מולי עם בחורים שאינה מוצאת חן בעיני אמה.
גם היחסים בן סילביה ובארט הנטר הם גרועים בעיקר בגלל שתיינותו של בארט. כשסילביה נפגשת בקן נדלקת שוב האהבה ביניהם, עובדה שלא נעלמת מעיניה הבולשות של הלן.
ג'ון ומולי יוצאים לשיט בסירה ונקלעים לסערה. סירתם מתהפכת והם נחלצים בקושי, מגיעים לחוף ומתגלים בבוקר על ידי משמר החופים. הלן מכריחה את מולי לעבור בדיקה גניקולוגית לראות שהיא עדיין בתולה. היא מתקיפה את קן ואומרת לו שהכל בגלל הדם השוודי שלו הזורם בעורקיה של מולי כי בשוודיה מתרחצים עירומים זכרים ונקבות.
קן משיב בחזרה כי כעת היא הכניסה את השוודים לרשימה של אנשים שהיא שונאת הכוללת יהודים, כושים, קתולים, היספנים, איטלקים, פולנים, ילדים קטנים ועוד.
בתגובה מגלה הלן לכולם את הרומן בין קן וסילביה. הדבר מסתיים בגירושים צורמים. מולי וג'ון נשלחים לקולג'ים המרוחקים זה מזה.
קן וסילביה חוזרים לאי האורנים כזוג נשוי ומזמינים את מולי וג'ון. הזוג הצעיר מתייחד ומולי נכנסת להריון. הם מבקשים להתחתן ובית המשפט מאשר זאת לבסוף למרות גילם הצעיר. הזוג הצעיר חוזר לירח דבש לבית החוף של קן וסילביה באי האורנים.
נחמיה ארגוב
נחמיה ארגוב (נימויטין) (21 בדצמבר 1914 - 2 בנובמבר 1957) היה שלישו הצבאי של דוד בן-גוריון.
ביוגרפיה
בארץ הצטרף להגנה והיה בין מייסדי קיבוץ עין גב. הוא עזב את הקיבוץ ב-1940 ועבר לחיפה, שם שימש כקצין ההסברה של ההגנה בעיר ולאחר מכן התמנה לשלישו של מפקד-העיר. בהמשך שימש כשלישו של ראש המטה הכללי של ההגנה, יעקב דורי וכן של ישראל גלילי ויצחק שדה. אחיו דוד שרד את השואה ועלה ארצה לאחר תום מלחמת העולם השנייה.
בדצמבר 1947 עבר דוד בן-גוריון לגור בתל אביב. ה"הגנה" הפקידה עליו משמר של אנשי פלמ"ח ובראשם עמד ארגוב, שעבד במטה ההגנה ב"בית האדום" ומונה כעבור מספר חודשים לשלישו. עם קום המדינה התמנה לשלישו הצבאי ובינואר 1950 נתמנה למזכירו הצבאי, בדרגות סגן-אלוף ולאחר מכן אלוף-משנה. ארגוב נמנה עם מקורביו של בן-גוריון. בתחילת 1952 עבר ארגוב קורס מפקדי גדודים וחטיבות ובתחילת 1955 סיים קורס צניחה. בתקופה בה שהה בן-גוריון בשדה בוקר, החל מדצמבר 1953, לא שימש ארגוב בתפקידו. עם שובו של בן-גוריון לתפקיד ראש הממשלה בפברואר 1955, שב ארגוב לתפקידו.
קישורים חיצוניים
תיק בקשתו לאזרחות ארץ ישראלית - Argov Nehemya (formerly Nemoitins Nechemijs), באתר ארכיון המדינה
אורביטל מולקולרי
אורביטל מולקולרי היא תאוריה מדעית ופונקציה מתמטית בכימיה המתארת את המיקום וההתנהגות הגלית של האלקטרון במולקולה. פונקציה זו מאפשרת לחשב תכונות כימיות ופיזיקליות כדוגמת ההסתברות למצוא את האלקטרון בכל נקודה מוגדרת.
אורביטלים מולקולריים נוצרים משילוב של האורביטלים האטומיים היוצרים אותם. בניגוד לאורביטל אטומי הממוקם סביב הגרעין של אטום מסוים, אורביטל מולקולרי ממוקם סביב שני גרעינים של אטומים (או יותר) במולקולה.
לכל מולקולה מערך אורביטלים מולקולריים משלה כמו שלכל אטום בודד מערך אורביטלים אטומיים משלו. בעת היווצרות המולקולה, יוצרים האורביטלים האטומיים של האטומים המתקרבים זה לזה, מערך של אורביטלים חדשים- אורביטלים מולקולריים.
מבוא
אורביטל מולקולרי (MO) יכול לשמש בכדי לייצג אזורים במולקולה בהם האלקטרון שמאכלס את האורביטל יכול להימצא בהם. האורביטלים המולקולריים הם פתרונות מקורבים למשוואת שרדינגר עבור אלקטרונים. חישוב האורביטלים באופן ישיר הוא מורכב, ועל כן נעשה שימוש בקומבינציה של אורביטלים אטומיים, שמאפשרים להעריך את המיקום של האלקטרונים באטום. רוב השיטות בכימיה חישובית כיום מתחילות בחישוב האורביטלים המולקולריים של המערכת. אורביטל מולקולרי מתאר את ההתנהגות של אלקטרון אחד בשדה המגנטי שנוצר על ידי הגרעין והתפלגות ממוצעת של האלקטרונים האחרים. במקרה בו שני אלקטרונים מאכלסים את אותו האורביטל, כללי האכלוס של פאולי דורשים כי לשני האלקטרונים יהיה ספין הפוך.
היווצרות אורביטלים מולקולריים
אורביטלים מולקולריים מבוססים על אינטראקציות מותרות בין אורביטלים אטומיים, שמתאפשרים אם הסימטריות של האורביטלים האטומיים מתאימים אחד לשני. מספר האורביטלים המולקולריים שנוצרים חייב להיות שווה למספר האורביטלים האטומיים באטומים שמתחברים ליצירת המולקולה.
סוגי האינטראקציות בין האורביטלים
כאשר שני אורביטלים אטומיים יוצרים אינטראקציה, התוצאה היא אחת משלושת סוגי האורביטלים המולקולריים: קושר, אנטי-קושר ולא-קושר.
אורביטל קושר: האינטראקציות בין האורביטלים האטומים יוצרים התאבכות בונה. האורביטל המולקולרי המתקבל הוא באנרגיה נמוכה יותר מאשר האורביטלים האטומיים היוצרים אותו.
אורביטל אנטי-קושר: האינטראקציות בין האורביטלים האטומיים יוצרים התאבכות הורסת. לאורביטל המולקולרי המתקבל אנרגיה גבוהה מזו של האורביטלים האטומיים המרכיבים אותו. זהו אורביטל בו צפיפות המטען באזור בין הגרעינים נמוכה (ההסתברות למצוא אלקטרונים אפסית, כתוצאה מחיסור גלים).
סוגי אורביטלים מולקולריים
קיימים מספר סוגי אורביטלים מולקולריים, העיקריים שבהם הם אורביטל פי ואורביטל סיגמא.
אורביטל סיגמא (σ): אורביטל סימטרי ביחס לקו המחבר את שני הגרעינים. הוא נוצר מחפיפה של שני אורביטלי s אטומיים במישור הקשר (לאורך הקו המחבר בין שני הגרעינים). באורביטלים אלו צפיפות האלקטרונים המרבית היא בין גרעיני האטומים, על הציר המקשר ביניהם.
אורביטל פאי (π): אורביטל שנוצר מחפיפה בין שני אורביטלים אטומיים בניצב למישור הקשר. באורביטלים אלו צפיפות האלקטרונים המרבית היא בין גרעיני האטומים, מעל ומתחת לציר המקשר ביניהם.
כללים לאכלוס אורביטלים מולקולריים
•אורביטלים מולקולריים נוצרים מחיבור וחיסור של אורביטלים אטומיים הדומים ברמת האנרגיה ובצורה המרחבית.
•מחיבור וחיסור של שני אורביטלים אטומיים נוצרים שני אורביטלים מולקולריים.
•שני האורביטלים המולקולריים שנוצרים הם אורביטל קושר - בעל אנרגיה נמוכה מזו של שני האורביטלים האטומיים, ואורביטל אנטי קושר - בעל אנרגיה גבוהה מזו של האורביטלים האטומיים
•מאכלסים את האורביטלים המולקולריים באלקטרונים החל מהאורביטל בעל האנרגיה הנמוכה ביותר.
•בכל אורביטל אפשר לאכלס עד שני אלקטרונים בעלי ספין הפוך (על פי עקרון פאולי).
•באורביטלים מנוונים (בעלי אנרגיה זהה) מאכלסים אלקטרון אחד בכל אורביטל לפני שמוסיפים את האלקטרון השני (על פי כלל הונד).
סדר הקשר
ככל שסדר הקשר גדול יותר, הקשר יציב יותר וכשסדר הקשר הוא אפס הקשר אינו יציב.
אורביטלי HOMO ו-LUMO
אורביטלי HOMO ו-LUMO נקראים גם אורביטלי החזית. הפרש האנרגיה ביניהם מאפשר להבין מנגנונים של תגובות בכימיה ולהסביר את צבעיהם של חומרים מולקולריים.
האורביטל המולקולרי בדיאגרמת אורביטלים מולקולריים שמעליו, שהוא האורביטל הנמוך ביותר באנרגיה שאינו מאוכלס באלקטרונים, נקרא
LUMO (Lowest Unoccupied Molecular Orbital).
שימושים
אורביטל מולקולרי יעיל להבנה של קישור בין ליגנדים למתכות (אורבילות d).
בלינק (קומיקס)
בלינק (באנגלית: Blink, מצמוץ) היא דמות בדיונית של גיבורת-על מוטאנטית המופיעה בחוברות הקומיקס אקס-מן ביקום מארוול קומיקס. הדמות הופיעה לראשונה בחוברת Uncanny X-Men #317 מאוקטובר 1994, ונוצרה על ידי הכותב סקוט לובדל והמאייר ג'ו מדוריירה.
בלינק הוא האלטר אגו של קלריס פרגוסון, צאצאית של אפוקליפס בעלת כוחות טלפורטציה שהוצגה לראשונה בקשת הסיפור אקס-מן: אמנת הפלנקס. קלריס הייתה מפוחדת מכוחותיה, והייתה חלק מהמוטאנטים הצעירים שנחטפו על ידי הפלנקס. בלינק הייתה חלק מקבוצת המוטאנטים שברחו, לימים Generation X, והקריבה את עצמה כדי להציל את המוטאנטים. במהלך אירועי "שלטון אפל", הרקולס צפה בבלינק בארבוס, והיא עמדה ללא נוע.
באירועי נקרושה, סלנה מגיעה למקום בו בלינק מתה ומחזירה אותה לחיים. סלנה מספרת לבלינק כי היא ואמה פרוסט שמעו אותה זועקת לעזרה, אך פרוסט נטשה אותה ולא עשתה דבר. כועסת, בלינק מצטרפת לחוג הפנימי של סלנה, הורגת אדם בכך שמפוצצת אותו מבפנים, והופכת את אחוזתו לבסיס החוג הפנימי. סלנה ובלינק טובחות בסניף ניו יורק של מועדון הלפייר, וכאשר סלנה זקוקה לסכין מיסטי, בלינק משגרת את החוג הפנימי לאוטופיה. שם, בלינק וסניאקה מסירות את כנפיו של אנג'ל. לאחר מציאת הסכין, בלינק נתקלת בוורפאת' ונוכחת בעת מותו של איליי בארד. לאחר מכן, סלנה שולחת את בלינק ות'אנדרבירד להשגיח על וורפאת, שניצל על ידי המעלים. בלינק משגרת את המוטאנטים שסלנה מקימה לתחייה לג'נושה, ובקרב הסופי, מתחמקת מיריותיה של דומינו. המעלים מביס את בלינק, הנחתכת על ידי אנג'ל. כשסלנה נהרגת על ידי וורפאת', בלינק בורחת ומחלצת את לויס לונדון.
במזרח אירופה, בלינק מנסה להחיות את סלנה. כאשר צוות המורכב מוורפאת', פיקסי, האסק, דוקטור סטריינג' ובלינדפולד הגיע לעצור בעדה, בלינק מנסה להתאבד. אמה פרוסט חושפת כי סלנה שיקרה לבלינק, ודוקטור סטריינג' מטהר אותה מהשפעתה הרעה של סלנה. אמה מציעה לבלינק מקום באקס-מן, אך היא דוחה את ההצעה ובורחת. בעקבות הפילוג, סייקלופס שולח את המוטנטים החדשים להביא אליו את בלינק. מתגלה כי בלינק נשלטה על ידי תוכנית להפצת כאוס, וכאשר הצוות מבטל את השליטה, דניאל מונסטאר מציבה בפני בלינק בחירה: להצטרף לצד של סייקלופס או של וולברין. בלינק עוברת לצד של וולברין, יוצאת עם צוות המוטנטים החדשים לחופשה במדריפור, וכנראה לא לקחה חלק בעימות בין האוונג'רס לאקס-מן.
גרסה נודעת של בלינק היא דמותה מארץ-295, מוטאנטית שהוריה נטבחו בידי אפוקליפס שלקח אותה כשפחה. היא שוחררה ואומצה בידי סייברטות', שצירף אותה לקבוצת האקס-מן המורדת באפוקליפס. לאחר מותו של אפוקליפס וקרע בחלל-והזמן, בלינק מצאה את עצמה בשורות קבוצת "המוגלים" ונעשתה למנהיגתם.
ארנסט פרדיננד אומה
ארנסט פרדיננד אומה (בגרמנית: Ernst Ferdinand Oehme; 23 באפריל 1797 – 10 באפריל 1855) היה צייר רומנטי גרמני ומאייר, שהתמחה בנופים עם אלמנטים אדריכליים.
ביוגרפיה
ארנסט פרדיננד למד במכללה להכשרת מורים בדרזדן. לאחר שהתחיל בתור אוטודידקט, בעזרת קצת עזרה מקרל וגנר, הוא נרשם לאקדמיה לאמנויות של דרזדן בשנת 1819, שם למד אצל הצייר הדני יוהאן כריסטיאן דאהל שהתיישב שם. עד מהרה התוודע לעבודתו של קספר דויד פרידריך.
יחד עם יוהאן אוגוסט היינריך (1794–1822), תלמידו של פרידריך, הוא הכיר את האזור הכפרי שמסביב, במיוחד את שווייץ הסקסונית, והתאמן במה שלימים ידוע כציור באוויר הפתוח. תערוכתו הראשונה הייתה באקדמיה בשנת 1821 עם "קתדרלה בחורף", יצירה המציגה את השפעתו של פרידריך.
בסיוע כספי של נסיך הכתר פרידריך אוגוסטוס מסקסוניה, הוא הצליח להמשיך את לימודיו באיטליה, שם נמשך לעבר הקהילה הגרמנית ויצר קשרי ידידות לכל החיים עם לודוויג ריכטר, קרל גוטליב פשל ויוליוס שנור פון קרולספלד, לתנועת הנצרתיים ברומא, הייתה השפעה מועטה על עבודתו. עם שובו לדרזדן בשנת 1825, הוא עבר מסע בין האלפים, וצייר בצבעי מים. הוא קיבל עבודות מנסיך הכתר, שגרמו לו ליצור ציורים עבור "גלריה נופים פטריוטיים" (Galerie vaterländischer Landschaften).
בשנות ה-30 של המאה ה-19 הוא החל להתנתק מהסגנון הקודם שלו, וצייר עבודות שהיו יותר מציאותיות ופחות עמוסות בסמליות. בשנות ה-40 הוא מצא פטרון חשוב אצל מייג'ור פרידריך אנטון סרה, שביתו היווה נקודת כינוס משמעותית עבור אמנים, סופרים ומוזיקאים. במהלך תקופה זו, הוא ככל הנראה לקח חלק בהופעות חובבים בתיאטרון.
הוא הפך למורה במכון קרל בלוכמן בשנת 1842 ומונה לצייר החצר בשנת 1846.
זמן קצר לאחר מכן הוא מונה כחבר כבוד באקדמיה.
בנו, ארנסט ארווין אומה, היה גם צייר ידוע.
עמדה (כתב עת סוציאליסטי)
עמדה היה כתב עת ישראלי שיצא לאור בין השנים 1974 עד 1979.
היסטוריה
עמדה הוקם על ידי קבוצה של חברי מפלגת מוקד, חברי חוגים שונים במפלגת העבודה (בעיקר חברי "החוג לליבון בעיות חברה ומדינה") ומפלגת מפ"ם. אלו ביקשו להקים במה לכתיבת מאמרים בנושאי חברה, תרבות ומדינה שלדעתם לא זכו לכיסוי בעיתונות הכללית.
מטרות כתב עת, היו כפי שהוגדרו בגיליון הראשון היו:
העורכים המשותפים הראשונים של כתב העת היו מנחם ברינקר, ניבה לניר, אברהם ב. יהושע ועדינה ילין. במשך השנים התחלפו ביניהם חברי קבוצת העורכים עם חברי מערכת כתב העת שכללה בין השאר את פנחס אביבי, דן ביתן, יחיעם ויץ, ראול טייטלבאום, נתן נבו, אמנון סלע, בועז עברון, יגאל עילם, אליעזר רונן, אלי שאלתיאל, זאב שטרנהל, גבריאל שילינגר ויוסי שריד.
כתב העת יצא לאור בערך מדי חודשיים.
תומאס טאליס
תומאס טאליס (באנגלית: Thomas Tallis; 1510 - 23 בנובמבר 1585) היה מלחין אנגלי. טאליס שימש כמוזיקאי כנסייה במהלך הסערות התכופות שפקדו את אנגליה במשך המאה ה-16. הוא תופס מקום ראשון במעלה באנתולוגיות של מוזיקה כנסייתית אנגלית, ונחשב לאחד המעולים במלחיניה המוקדמים.
חייו
מעט ידוע על ראשית חייו, אך מקובל להניח שנולד בעשור הראשון של המאה ה-16, לקראת סיום תקופת מלכותו של המלך הנרי השביעי. מינויו הראשון הידוע למשרה מוזיקלית היה כנגן עוגב במנזר דובר, מנזר בנדיקטיני בעיר דובר (עכשיו דובר קולג') בשנת 1532. הוא הלך בעקבות הקריירה ללונדון, שם שימש נגן עוגב במנזר וולתאם, עד לפירוקו בשנת 1540. משם עבר לקתדרלת קנטרברי ולבסוף הגיע לחצר המלכותית כאציל משמש לקאפלה המלכותית בשנת 1543, משרה שבכוחה הלחין וניגן מוזיקה לפני הנרי השמיני, אדוארד השישי, המלכה מרי והמלכה אליזבת. הוא נשאר בשירות בית המלוכה עד סוף חייו, כנגן עוגב וכמלחין, ועקף את סערת התמורות והמהפכים בעולם הדתי, שהתגעשה סביבו.
היצירות המוקדמות ביותר של טאליס שנותרו לפליטה הם אנטיפונים (מזמורי תפילה לשתי מקהלות, השרות לסירוגין) לבתולה מריה, ששימשו מחוץ לליטורגיה וטופחו באנגליה עד נפילת הקרדינל תומאס וולזי. התנתקותו של הנרי השמיני מן הקתוליות הרומית בשנת 1534 ועלייתו של הארכיבישוף מקנטרברי תומאס קרנמר השפיעה במידה ניכרת על סגנון כתיבת המוזיקה. הטקסטים הוגבלו במידה רבה לליטורגיה. כתיבתם של טאליס ובני זמנו איבדה מקישוטיה וגילתה נטייה מובהקת לסגנון הברתי ואקורדי ולהפחתת השימוש במליסמות (הוספת צלילי קישוט).
הליטורגיה האנגליקנית המחודשת נחנכה בתקופה הקצרה של שלטון אדוארד השישי (1547 עד 1553) וטאליס היה בין מוזיקאי הכנסייה הראשונים שכתבו מזמורי תפילה למילים אנגליות, אם כי השימוש בלטינית נמשך במקביל. לאחר עליית מרי הקתולית לכס המלכות, הושב הפולחן הקתולי על כנו וסגנון ההלחנה חזר לכתיבה המעוטרת והמשוכללת, שרווחה במחציתה הראשונה של המאה. שתיים מיצירותיו העיקריות של טאליס, Gaude gloriosa Dei Mater והמיסה לחג המולד, Puer natus est nobis נכתבו בתקופה זו. כנהוג בזמן ההוא, יצירות אלה נועדו להלל ולשבח את דמות המלכה בד בבד עם זו של אם האלוהים.
אליזבת תפסה את מקום אחותה למחצה בשנת 1558 והחוק שנכנס לתוקפו בשנה שלאחריה שם קץ לליטורגיה הרומית ונתן תוקף לסידור התפילה הנוצרי. מלחיני החצר חזרו לחבר מזמורים אנגליים, אף כי הנוהג של כתיבת מוזיקה לטקסטים לטיניים נותר בעינו והתפשט עם הזמן.
הלך הרוח באנגליה בראשית שלטונה של אליזבת נטה לפוריטני, מגמה שלא עודדה את הפוליפוניה הליטורגית. טאליס חיבר תשעה מזמורים לקולות מעורבים בשביל ספר מזמורי התהילים של הארכיבישוף מקנטרברי תומאס פארקר ("Third Mode Melody"), שיצא לאור בשנת 1567. אחת מתשע הנעימות שימשה השראה לחיבור "פנטזיה על נושא של תומאס טאליס" מאת ראלף ווהן ויליאמס בשנת 1910. בין יצירותיו המוכרות יותר של טאליס מן התקופה האליזבתנית מוזיקה לקינות (הנביא ירמיהו) לעבודת הקודש של השבוע הקדוש והמוטט היחיד במינו, Spem in alium, שנכתב לשמונה מקהלות בנות חמישה קולות כל אחת. מניחים שיצירה זו ל-40 קולות הייתה חלק מן החגיגות ליום הולדתה ה-40 של המלכה ב-1573.
לקראת סוף חייו, דחה טאליס את ההתפתחות שראה אצל בני תקופתו הצעירים יותר, כמו ויליאם בירד, שבחר במורכבות קוסמופוליטית ואימץ טקסטים, שנבנו מצירוף מובאות נפרדות מכתבי הקודש. טאליס הסתפק בהוצאת טקסטים מן הליטורגיה ובכתיבה לטקסי הפולחן בקאפלה המלכותית. טאליס נשאר קתולי כל חייו וארבעת נושאי הכתר ששירת התייחסו אליו בכבוד ובעין יפה. מרי העניקה לו בחכירה אחוזה בקנט, שסיפקה לו הכנסה שנתית נוחה. אליזבת העניקה לטאליס ובירד פטנט להוצאה לאור של מוזיקה, שהייתה מן התסדירים הראשונים מסוג זה באנגליה. הוא שמר על יחס כבוד ודרך ארץ כלפיו ברצף של תנועות דתיות מנוגדות והיטה מעליו את האלימות, שאחזה הן בקתולים והן בפרוטסטנטים.
שחף רוס
שחף רוס (שם מדעי: Rhodostethia rosea) הוא מין של שחף קטן החי באזורים הארקטיים. זהו המין היחיד בסוגו, אם כי לעיתים משייכים אותו לסוג אחד עם שחף גמדי. הוא קרוי על שם חוקר הקוטב הצפוני והדרומי, ג'יימס קלארק רוס.
זהו שחף המזכיר במראהו ובגודלו את השחף הגמדי, אם כי הוא יותר גדול ומוארך בצורתו. הכנפיים מחודדות בקצה, הרגליים אדומות, הפנים לבנות והמקור קטן ושחור. בקיץ מופיעה רצועה שחורה סביב הצוואר ובחורף צבעה משתנה ללבן. אך בחורף צבעה לבן. הצעירים נוטים לצבעים כהים יותר, בדרך כלל אפורים.
השחף של רוס חי באזורים הצפוניים של ארצות הברית, קנדה, צפון אירופה ורוסיה. בחורף הפרטים שטים או עפים בים או ליד מפרצים מגוננים. הם לא נוטים לנדוד רחוק מאוד, אך בתצפית אחת התגלה שחף רוס ליד ימת סלטון שבקליפורניה. בקיץ הם מתרבים בטונדרה בין העשבים, חזזיות, שיחים וערבות ננסיות. הם מטילים ביצים על הקרקע במושבות קטנות ומבודדות בדרך כלל. לעיתים טורפים ומזג אוויר גורמים לפגיעה בחלק מהמושבות.
השחפים צדים בים דגים, סרטנים ודיונונים וכן עופות ים צעירים. בקיץ הם בדרך כלל ניזונים מנחילי חרקים ארקטיים.
מייטי מאוס
מייטי מאוס (באנגלית: Mighty Mouse) הוא דמות בדיונית של גיבור-על, שנוצרה במקור על ידי חברת ההפקה האמריקנית Terrytoons עבור פוקס המאה ה-20. מייטי מאוס הוא למעשה פרודיה לדמותו של סופרמן. דמותו היא בצורת עכבר ומכאן שמה. 76 סרטוני האנימציה המקוריים של מייטי מאוס הופקו במקור לקולנוע בין השנים 1944 ל-1961 וזכו להצלחה רבה במיוחד בשידורים הטלוויזינים בארצות הברית במהלך שנות החמישים והשישים.
בשנות ה-70 שודרו בישראל סרטוני מייטי מאוס על בסיס לא קבוע בטלוויזיה החינוכית. במהלך שנות השמונים ובשנות התשעים שודרו סרטונים בערוץ המזרח התיכון.
היסטוריה
דמותו של מייטי מאוס הופיעה לראשונה בסרטון המצויר הקולנועי הקצר "The Mouse of Tomorrow" (עכבר המחר) אשר יצא לאקרנים בשנת 1942. השם המקורי של הדמות היה "סופר מאוס" (Super Mouse) אך לאחר שפול טרי גילה כי הייתה קיימת כבר דמות קומיקס בעלת אותו השם, הוא החליט לשנות את שמו ל"מייטי מאוס".
מייטי מאוס לבש במקור בגד כחול עם גלימה אדומה, בדומה לסופרמן. בהמשך הוחלט לשנות את צבע הבגד שלו לצהוב. בדומה לסופרמן, מייטי מאוס ניחן במגוון רחב של כוחות-על מסוגים שונים הכוללים: כוח גופני עצום, יכולת תעופה, חוסן גופני ההופך אותו לכמעט בלתי פגיע, מהירות עצומה, יכולת חישה מוגברת אשר מאפשרת לו לראות דרך חומר מוצק ("ראיית רנטגן") ויכולת טלקינזיס אשר אפשרה לו להניע גופים ממרחק. כמו כן, בדומה לסופרמן, מייטי מאוס מסוגל לנוע מהר יותר ממהירות האור, ועל ידי כך לנוע אחורה בזמן.
הסרטונים של מייטי מאוס לא זכו לפופולריות רבה כאשר שודרו במקור בקולנוע, אף על פי כן, דמותו הפכה לסמל תרבות אמריקאי לאחר שפול טרי מכר את זכויות השידור של הסרטונים לרשתות הטלוויזיה. הסרטונים של מייטי מאוס שודרו בארצות הברית לאורך שנות החמישים עד שנות שמונים.
בשנות השמונים האנימטור המפורסם ראלף באקשי הפיק סדרה מצוירת חדשה של מייטי מאוס בשם "The New Adventures of Mighty Mouse" (הרפתקאותיו החדשות של מייטי מאוס). בניגוד לסדרה המקורית, סדרה זו הייתה יותר סאטירית ומיועדת לקהל מבוגר. הסדרה בוטלה לבסוף לאחר שתי עונות בשל מדרוג נמוך ותלונות שהסדרה מכילה הומור על קוקאין.
סרט הקולנוע הראשון המופק באמצעות אנימציית מחשב באורך מלא של מייטי מאוס תוכנן לצאת לאקרנים במהלך שנת 2013 על ידי חברת ניקלודאון. בפועל הפרויקט לא יצא לפועל.
מרטין דוהרטי
מרטין קליפורד דוהרטי (באנגלית: Martin Clifford Doherty; נולד ב-24 בדצמבר 1982) הוא רב-נגן ומפיק מוזיקלי סקוטי. הוא ידוע בעיקר כחבר הלהקה האלקטרונית מגלאזגו, Chvrches, שאיתה הקליט שלושה אלבומי אולפן. לפני הקמת Chvrches דוהרטי השתתף בהופעות של להקות האינדי רוק The Twilight Sad ו-Aereogramme.
דוהרטי מנגן על קלידים, סמפלר, גיטרה, ומדי פעם מבצע שירה וקולות רקע. ב-Chvrches הוא גם משתתף בכתיבת השירים ובהפקה.
ביוגרפיה
לפני הקמתה של Chvrches, דוהרטי היה חבר בהופעות של להקת The Twilight Sad. הוא גם היה הסולן של להקת הרוק Julia Thirteen, שנוסדה בשנת 1999 והתפרקה ב-2006. הוא פגש והתיידד עם שותפו לעתיד ב-Chvrches איאן קוק בשנת 2004 בזמן הלימודים באוניברסיטת סתראת'קלייד שבגלאזגו. ב-2006, קוק השתתף בהקלטת המיני-אלבום של Julia Thirteen כשלאחר מכן, ב-2007, דוהרטי הצטרף אליו ללהקתו Aereogramme.
ב-The Bones of What You Believe, אלבום הבכורה של Chvrches, דוהרטי מתפקד כסולן בשירים "Under The Tide" ו "You Caught The Light", כשבאחרון במהלך ההופעות הוא גם מנגן בגיטרה בס. בכמה הופעות מוקדמות של השיר "We Sink" תיפקד דוהרטי כסולן, אבל בהמשך עבר התפקיד באופן קבוע לסולנית Chvrches, לורן מייברי. באלבום השני, Every Open Eye, מבצע דוהרטי כסולן את השירים "High Enough to Carry You Over" ו -"Follow You", כשהאחרון הוא שיר בונוס שכלול במהדורה מוגבלת של האלבום. אם כי בתחילה לא נכלל בסיבוב ההופעות של Every Open Eye, השיר "High Enough to Carry You Over" עשה את הופעת הבכורה ב-13 במרץ 2016 בתיאטרון הריביירה בשיקגו, אילינוי. באלבום Love Is Dead מבצע דוהרטי כסולן את השיר "God's Plan".
כאיל תערוג
כאיל תערוג הוא ניגון חב"די מסוג 'ניגון דביקות', שחיבר רבי מנחם מנדל שניאורסון (הצמח צדק). כמו כן ישנו ניגון חב"די נוסף בשם זהה, שחיבר בעל התניא. מצוי ששרים את שני הניגונים הללו ביחד.
אודות הניגון
מילות הניגון הם מספר התהילים שמשמעותו שכמו שאייל משתוקק לקראת זרמי המים, כך כמהה הנפש האלוהית מתי תזכה לראות את שכינת ה'.
בהיות הלחן ממוצא חרדי, כל מבצעי השיר שרים אותו כשמגיעים בשיר למילים שמוזכר בהם שם אלהים, בצורה מצונזרת "אֱלֹקִים" ו"קֵל", כדי להימנע מהוצאת שם שמים לבטלה.
הניגון מבוצע בקצב איטי ושקט.
עיבודים מוזיקליים
בתחילת שנות ה-60 של המאה ה-20 הופיע הניגון באלבום "ניגוני חב"ד 3" של ניח"ח בביצוע אלי ליפסקר. ב־1998 הופיע באלבום ניגון הבעש"ט של אברהם פריד, ב-2015 הופיע השיר באלבום צמאה 2 בביצוע יונתן רזאל, ובאלבום "עצם הנשמה" 2 של הרב יאיר כלב. ב־2013 הופיע השיר בגרסת כיסוי באלבום "יוצאין בשיר" של הלב והמעיין בביצוע יונתן רזאל.
השיר בוצע במהלך השנים גם על ידי מנדי ג'רופי, בני פרידמן, אלי מרכוס, מרכוס ואברהם פריד ב-2023 ואחרים ובגרסאות כיסוי של אביתר בנאי משותף עם אברהם פריד, ושל עמיר בניון.
ניגון חבד"י נוסף - קצר
ישנו ניגון חב"ד נוסף, בשם זהה במילים שונות. הוא ניגון קצר והוא מושר בקצב איטי ושקט, חובר על ידי בעל התניא מייסד חסידות חב"ד.
מילות השיר:. בספר הניגונים חב"ד הוא ניגון מספר ב' (2).
הניגון המקורי מופיע בפרויקט היכל הנגינה, בוצע במהלך השנים על ידי אלי מרכוס ומספר אמנים וכן על ידי הרב יצחק גינזבורג.
הניגון הופיע בגרסת כיסוי עם שינויי מילים, בשנת 2015 באלבום צמאה 2 בביצוע יונתן רזאל, הם שינו את מילות החלק השני של השיר, הסירו את המילים המקורויות "והיו לטוטפות בין עיניך" ובמקומם שינו ל"כן נפשי תערוג אליך אלוקים". כמו כן השיר בוצע בפעמים נוספות על ידי רזאל במילים השונות.
קישורים חיצוניים
הניגון של הצמח צדק:
SHA-2
SHA-2 היא משפחה של פונקציות גיבוב קריפטוגרפיות שפותחה על ידי הסוכנות לביטחון לאומי של ארצות הברית בשנת 2001 ונכללה בתקן FIPS PUB 180-4 של המכון הלאומי לתקנים וטכנולוגיה של ארצות הברית והמלצות הוועדה SP 800-107 מ-2012. קיצור השם הוא Secure Hash Algorithm. אלגוריתם SHA-2 הוא ממשיכו של SHA-1, משופר ובטוח מקודמו וכולל ארבע פונקציות גיבוב אפשריות לפי גודל הפלט: SHA-224, SHA-256, SHA-384, SHA-512.
כאיל תערוג
קישורים חיצוניים
הניגון של אדמו"ר הזקן:
SHA-2
היסטוריה
תקן FIPS-180 לפונקציות גיבוב שהחל דרכו ב-1995 כלל תחילה את הפונקציה SHA-1 המבוססת על תמצית המסרים MD5 של רונלד ריבסט. החל משנת 2000 עם אימוץ תקן AES לצופן בלוקים, עדכון תקן הגיבוב התבקש ובאוגוסט 2002 פורסם עדכון שנקרא FIPS PUB 180-2. לראשונה SHA-2 ההפך לתקן פונקציות גיבוב החדש עם שלוש פונקציות בהתאם לגודל הפלט בסיביות: SHA-256, SHA-384, ו-SHA-512. ב-2008 נוספה למשפחה הפונקציה SHA-224 והתקן נקרא FIPS PUB 180-3 מלבד זאת לא נעשו שינויים משמעותיים. בעקבות השיפור הטכנולוגי לאורך השנים ובשל עליית רף הביטחון המינימלי פורסם עדכון נוסף במרץ 2012; הפונקציות SHA-512/224, SHA-512/256 מחליפות את הפונקציות 224 ו-256 בהתאמה והן בעצם גרסאות 'חתוכות' של SHA-512, בליווי פירוט כיצד לחתוך את פלט הפונקציה באופן בטוח והתקן הפך להיות FIPS PUB 180-4. בסוף אותה שנה פורסם SHA-3 כתקן גיבוב אופציונלי, הוא אינו ממשיכו של SHA-2 ואינו מבוסס עליו כלל. NIST הצהירו כי אין כוונה להחליף את SHA-2 אלא להמליץ על שימוש בשניהם כאשר SHA-3 אופציונלי.